stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ישראל פולק
ביוגרפיה

פולק נולד ב-1910 בעיירה בורשה שבמרמורש (טרנסילבניה) למשפחה שהיו בה אחד עשר ילדים. כשהיה בן 15 עברה משפחתו לגורה הומורולוי שבבוקובינה מסיבות כלכליות. לאחר מכן פולק למד בבית הספר לטקסטיל שבצ'רנוביץ ועבד לפרנסתו במפעל סריגה. בשנת 1935 הקים בצ'רנוביץ מפעל לטקסטיל וב-1937 נשא לאישה את אדית צורף בת גורה הומורה.
לאחר מלחמת העולם השנייה היגר לצ'ילה והצטרף לאחיו, מרכוס, שהיגר לשם לפני המלחמה. יחד עם הגיס הקימו שם מפעל טקסטיל גדול. היה פעיל בקהילה היהודית בצ'ילה, במיוחד בתחום החינוך (הקים בי"ס יהודי) ואף שימש כנשיא הפדרציה הציונית בצ'ילה. אחיו, מנחם פולק, עלה לישראל, ממניעים ציוניים והתיישב עם משפחתו בחיפה.
בשנת 1960 הציע פנחס ספיר, אז שר התעשייה, לישראל פולק להקים מפעל טקסטיל בקריית גת. פולק נענה להצעה והקים את "פולגת", תשלובת הטקסטיל הגדולה ביותר במדינת ישראל.
בסוף 1960 הוחלט להקים את פולגת טקסטיל ודב פולק, אחיינו של ישראל ובנו של מנחם, אז בן 26, יצא לגרמניה לצורך רכישת ציוד טכני מתקדם. במאי 1961 החלה בניית המפעל וב-1964 נפתחה פעילותה של פולגת טקסטיל.
תחילה תרם ישראל פולק לתשלובת כמשקיע חוץ, אך לאחר שעלה לישראל ב-1966 שימש כמנכ"ל התשלובת. התשלובת נקראה "פולגת" על שמו ועל שם קריית גת.
לאחר עלייתו לישראל היה פעיל בתחומים רבים והיה ממייסדי חברת "כלל תעשיות". בשנת 1970 הקים את חברת "בגיר" לייצור בגדי גברים כחברת בת של פולגת. אחר כך הוקמו עוד שתי חברות בת, "אומן" מפעל לסריגים ו"ליגת" מפעל לבגדי ספורט. פולק היה בין יזמי הקמת מתחם בית הטקסטיל בתל אביב כמרכז של תעשיית הטקסטיל בישראל.
בפברואר 1988 מכר את השליטה בפולגת לחברת כלל תעשיות, אך המשיך לשמש כיושב ראש התשלובת.
בשנת 1977 זכה פולק בפרס התעשייה בקטגוריית הטקסטיל.
בשנת 1979 הוענק לו פרס הרצל מטעם עיריית הרצליה, על תרומתו הבולטת בתחום הציונות. בשנת 1990 קיבל את פרס ישראל על תרומתו לחברה ולמדינה.
זכה בתואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת תל אביב (1983), מאוניברסיטת בר-אילן (1988) ומן האוניברסיטה העברית (1992).
ישראל פולק נפטר בשנת 1993 והותיר אחריו את רעייתו, רחל, לה נישא בשנת 1980, לאחר שאשתו אדית נפטרה בשנת 1975.
הנצחה

המכללה לאמנות בשכונת כרם ישראל בתל אביב נפתחה ב-1997 ונקראה על שמו.
על שמו נקראה שדרה בעיר קריית גת.
קרן על שמו מחלקת מלגות לדוקטורנטים מן הפריפריה באוניברסיטת בר-אילן.
ספרו

בתקופה סוערת, אוטוביוגרפיה, הוצאת כתר, 1988
הערות שוליים

↑  צוואות, חדשות, 3 ביוני 1993
↑  הגיעו לישראל, הארץ, 4 במאי 1960
↑  מטוויה חדשה לחוטי צמר סרוק עדינים, הארץ, 13 ביולי 1960
↑  איציק וולף, מייסד פולגת, דב פולק, הלך לעולמו, באתר News1 מחלקה ראשונה, 24 באפריל 2022
↑  פולגת ייחנך בדצמבר, דבר, 25 בנובמבר 1964
↑  לחנוכת המפעל החדש בגיר, מעריב, 5 בינואר 1971
↑  המחזור השנתי של תשלובת פולגת יגיע בשנת 1973 לכ־l00 מיליון לירות, על המשמר, 4 בינואר 1973
↑  אלעזר לוין, איך בנו בית לתפרנים, כותרת ראשית, 6 במרץ 1985
↑  אבי קרטין, כלל תקנה אח פולגת בי9.5 מיליוןs במזומן 1־13.7 במניות, חדשות, 18 בפברואר 1988
יואב יצחק, 18 מיליון דולר במזומנים ובמניות יקבל ישראל פולק תמורת חלקו בפולגת, מעריב, 18 בפברואר 1988
↑  נווית זומר, פולגת הפסידה ב־90' 14 מ׳ דולר: 600% גידול בהפסד, חדשות, 22 במרץ 1991
↑  פרס התעשייה, באתר התאחדות התעשיינים בישראל
↑  חלוקת פרסי ישראל תש"ן, חדשות, 29 באפריל 1990
↑  עתי"ם, אגרנט ופינקל יקבלו ד"ר כבוד מהאוניברסיטה בי־ם, חדשות, 9 בפברואר 1992
↑  והם נשואים באושר ובעושר, מעריב, 28 במרץ 1990
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 275907  NLI: 987007294325705171  BnF: cb13187046d (data)  GND: 173455808  ISNI: 0000 0000 2580 1497  LCCN: n87874919  ULAN: 500479955  VIAF: 151912   WorldCat (עם VIAF): 151912
יצחק פרץ (בלשן)

| --- | --- |

 לידה:  8 במאי 1899 ייזנס, ליטא 
 פטירה:  8 באפריל 1967 (בגיל 67) תל אביב-יפו, ישראל 
 שם לידה:  Aizik Percikovic 
 ענף מדעי:  בלשנות
 מקום קבורה:  בית העלמין הדרום 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מינכן 
 מוסדות:  מכללת לוינסקי לחינוך  אוניברסיטת תל אביב 
 
יצחק (אַיזיק) פרץ (פרציקוביץ) (Aizik Percikovic) (8 במאי 1899 – 8 באפריל 1967; כ"ח אייר תרנ"ט – כ"ז באדר ב' תשכ"ז) היה בלשן ומורה בתחום השפה העברית יליד ליטא. חיבר ספרי סגנון ודקדוק ועמד בראש החוג ללשון העברית באוניברסיטת תל אביב בשנים 1955 עד 1967.
חייו > מילדותו ועד עלייתו ארצה

נולד לר' חיים גוטמן פרציקוביץ (Chaim Gutman Percikovic; סוחר וראש הקהילה היהודית המקומית) וחנה ביילה לבית בראז בעיירה יזנה (Jieznas) שבליטא. למד בחדר, בישיבת סלובודקה ובישיבת לידה, בגימנסיה העברית בקובנה בהנהלת פרופ' משה שוובה. בשנים 1924 עד 1934 שימש מורה ברומני שבאוקראינה, בנירנברג (שם יסד בית ספר עברי) ובמינכן. כבר בשנים אלה החל לעסוק בהוראת העברית וחיבר ספר לימוד. ב-1930 קיבל תואר ד"ר לבלשנות שמית באוניברסיטת ברלין, ארלנגן (Erlangen) שבגרמניה, מינכן ווינה. באוניברסיטה זו למד, בין היתר, מפי פרופ' יוסף הל. היה מתלמידיו של הבלשן גוטהלף ברגשטרסר. בימי השואה נספו אחיו קופל ושלמה.
חייו > פעילותו החינוכית בישראל

עלה ארצה בגפּו באייר תרצ"ד (1934) והרצה 20 שנה בבית המדרש למורות ולגננות בתל אביב ע"ש לוינסקי על לשון וספרות. זמן קצר אחרי עלייתו נשא אישה. באותה תקופה עמד בראש ועדת התרבות של התאחדות עולי גרמניה (הע"ג) ויסד חוג בה עברי. היה ממייסדי אוניברסיטת תל אביב ונמנה עם ראשוני מרציה. ב-1955 יסד את החוג ללשון עברית באוניברסיטה זו ועמד בראשו עד מותו. משנת תש"ה היה חבר ועד הלשון, ולאחר מכן נתמנה לחבר־יועץ באקדמיה ללשון העברית. הערותיו תרמו לניסוח כללי הפיסוק ולקביעת מונחי הדקדוק של ועד הלשון.
נמנה עם עורכי "לשוננו לעם". חיבר ספרי לשון, תחביר ודקדוק רבים, ובהם "עברית כהלכה" (הוצאת שרברק) ו"משפט הזיקה בעברית לכל תקופותיה" – מחקר גדול שהשלים סמוך למותו. פרסם מאות מדורי לשון בעיתונות העברית ("דבר", "אֹמֶר", "הארץ", "הצופה") וכן בכתבי עת ("החינוך", "הד החינוך", "אורים", "מולד", "לשוננו", "לשוננו לעם"). בשנות ה-50 שידר ברדיו פינות עברית ושיחות עם מומחים על ענייני הלשון השוטפים. כתב מאמרים וסיפורים גם ביידיש ובגרמנית. ההדיר את "מחברות איתיאל" לאל-חרירי (1961), בתרגום ר' יהודה אלחריזי. ב-1965 (תשכ"ה), שנתיים לפני מותו, מונה לפרופסור־חבר באוניברסיטת תל אביב.
חייו > לכתו

ב-1967 נפטר בתל אביב ממחלה קשה. נטמן בבית העלמין בחולון, בחלקת הסופרים (גוש 1, אזור 6). קודם ללווייתו הונח ארונו באוניברסיטת תל אביב, ברחבה שלפני הפקולטה למדעי הרוח, ושם נישאו הספדים לזכרו. במספידים היה ד"ר ישראל מהלמן, ממייסדי האוניברסיטה. עד מותו התגורר ברחוב יעל 5 בתל אביב, וקודם לכן התגורר ברחוב שד"ר 79. הניח אלמנה, לוטה פרץ (בת ר' משה נחמיה; נפטרה בד' בטבת תשמ"ד). ספרייתו העשירה הכילה אלפי ספרים ונתרמה בידי אלמנתו לאוניברסיטת תל אביב. כיום ספריית העיון שוכנת בבית הספר למדעי היהדות ע"ש רוזנברג. היא משמשת אכסניה לסמינרים וחדר עיון לסגל החוג ולתלמידיו. במהלך השנים הועשרה עוד מתרומתו של שאול אלוני לזכר בנו בעז, מעיזבונותיהם של פרופ' אליעזר רובינשטיין, ראש החוג ללשון העברית במשך שנים רבות, ושל ד"ר רבקה ירקוני ז"ל שכיהנה במשך תקופה ארוכה כמרכזת החוג. לאחרונה נוספה אליה תרומתו של אברהם עקביה, ממניחי היסוד למינוח העברי בהגנה ובצה"ל.
ספריו

פרץ חיבר ספרי לשון רבים, ובהם –
"עברית כהלכה", הוצאת יוסף שרברק (תשט"ו–תשי"ח, ולאחר מכן מהדורה מתוקנת ומורחבת ראתה אור בתשכ"א; הוצאה 12 ראתה אור בתשל"ח, 1978);
"משפט הזיקה בעברית לכל תקופותיה", הוצאת דביר;
"התחביר העברי" (תש"ג);
"עיקרי התחביר העברי", הוצאת בית־המדרש למורות ולגננות ע"ש א"ל לוינסקי, ת"א (תש"ד), נדפס בסך הכול בארבע מהדורות;
"תורת החִבור – הוראות ואימונים" (תש"ז);
"פרקים" (מקראה שנכתבה בהשתתפות ז' שפירא וראתה אור בתש"ח);
"דיוקי סגנון" (תשי"ז);
"בלשנות דרשנית בספרות התלמודית והמדרשית" (תל אביב, תשכ"ד);
"עברית חיה – שעורים למשתלמים".
הערות שוליים

↑  ג. קרסל, חשד חינם בְּשָׂרִים, דבר, 20 ביולי 1967, על תרגומו של פרץ ("איז'יוקו") לספר "אורות מארץ השמש: חכמת חיים באמרות יפן, ראוי לציין שייתכן שהרוכל שמע על כך שהמחבר הוא יצחק פרץ, אך זיהה אותו, בטעות, כחבר הכנסת יצחק פרץ.
↑  עיתון "הצופה", "היכל ששקע", ‏יום שישי, 8 במרץ, 1963
↑  בכתובים נמצא תיעוד גם לאיותים אלה: Aisik Percikowitsch; פערציקאװיטש (יידיש); פרציקוביטש.
1 2 3 4 5 6  דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, מסדה, 1936, עמ' 1988. (בiw)
↑  מלגות ופרסים יוענקו באוניברסיטת תל־אביב, באתר "מעריב", ‏19.12.1963
1 2 3 4  על פי אחורי הספר "משפט הזיקה בעברית לכל תקופותיה".
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  האקדמיה ללשון העברית, ישיבה ע"ט
1 2 3  אנצקלופדיה כללית יזרעאל, יזרעאל, עמ' 3444. (בiw)
1 2 3 4  יצחק פרץ | האקדמיה ללשון העברית, באתר hebrew-academy.org.il (ארכיון)
↑  נפטר פרופ' יצחק פרץ, באתר הצופה, ‏09.04.1967
↑  אייזיק פרציקוביץ, באתר עיתון "דבר", ‏יום שישי, 15 בפברואר, 1935
↑  ירושלים, באתר עיתון "דבר", ‏שני, 16 ביולי, 1934
↑  על פי נוסח ההקדמה שכתב יהושע בלאו לספרו "תורת ההגה והצורות" (הקיבוץ המאוחד, 1972).
↑  העלאות ומינויים באוניברסיטת ת"א, ‏18.8.1965
1 2  פרופ' יצחק פרץ הובא למנוחות
↑  ספריית יצחק פרץ ז"ל לרשות החוג ללשון, ‏"מעריב", 12.12.1978
↑  על פי הכתוב על מצבתה. https://billiongraves.com/grave/לוטה-פרץ/12563172
↑  על תולדות הספרייה של החוג ללשון העברית ולבלשנות שמית באוניברסיטת תל אביב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266302205171  PLWABN: 9810675313705606  GND: 1020454741  ISNI: 0000 0000 6684 2113  LCCN: n85813291  NTA: 305252747  SUDOC: 241938945  VIAF: 72357116   WorldCat (עם VIAF): 72357116 
כריכת הספר ""עברית כהלכה"", 1978
הנרייטה גולדשמידט

| --- | --- |

 לידה:  23 בנובמבר 1825 קרוטושין, ממלכת פרוסיה 
 פטירה:  30 בינואר 1920 (בגיל 94) לייפציג, רפובליקת ויימאר 
 מדינה:  גרמניה 
 שפות היצירה:  גרמנית 
 
הנרייטה גולדשמידט הייתה פמיניסטית יהודייה-גרמנייה, מחנכת ועובדת סוציאלית. היא נמנתה עם מייסדות אגודת הנשים הגרמנית (גר') ופעלה לשיפור זכויות נשים לקבלת השכלה ותעסוקה. במסגרת מאמציה אלו, הקימה את "האגודה לחינוך משפחתי ולרווחת העם" (בגרמנית: Verein für Familienerziehung und Volkswohl) ואת בית הספר הראשון להשכלה גבוהה לנשים בגרמניה.
ראשית חייה

הנרייטה בנאס נולדה ב-23 בנובמבר 1825 בעיר קרוטושין שבפרובינציית פוזן, ממלכת פרוסיה, להוריה אווה (לבית לאסקי) ולוין בנאס, סוחר יהודי. אמה נפטרה כשהייתה בת חמש, ואביה נישא מחדש לאישה אנאלפביתית, שלא סיפקה לה תמיכה אימהית. בגיל 14 סיימה את לימודיה בבית הספר לבנות Höhere" Töchterschule", שם למדה מקצועות שהכשירו נשים לניהול משק בית.  על מנת להשלים את השכלתה המצומצמת, קראה ספרות קלאסית גרמנית ואת העיתון "ברסלאואר צייטונג", שעורר בה עניין בפוליטיקה.  בשנת 1853 נישאה לבן-דודה, הרב אברהם מאיר גולדשמידט, אלמן ואב לשלושה, שכיהן כרבה של קהילת היהודים הגרמנים בוורשה. חמש שנים לאחר מכן, מונה הרב גולדשמידט למחליפו של הרב אדולף ילינק בלייפציג, והמשפחה עברה לשם.
פעילותה החברתית

המעבר ללייפציג, עיר אוניברסיטאית, עורר אצל גולדשמידט תחושת חירות ורוח הומניטרית. היא השתלבה במהרה בקהילה היהודית-גרמנית והתוודעה לרעיונותיו של פרידריך פרבל, מחנך ומייסד שיטת הגן לילדים בגיל הרך. בעידוד בעלה, החלה ללמוד היסטוריה, ספרות, פדגוגיה ופילוסופיה באופן עצמאי. בשנת 1865 ייסדה, יחד עם לואיז אוטו-פטרס ואוגוסטה שמידט, את אגודת הנשים הגרמנית, במטרה לשפר את מעמדן של נשים. תחילה היססה גולדשמידט להצטרף להנהלת האגודה, בשל חוקי התקופה שאסרו על נשים להצביע בארגונים וולונטריים, אך בסופו של דבר, בעידוד בעלה, הצטרפה והייתה פעילה מרכזית בארגון. בין השנים 1867–1906 כיהנה כחברת הנהלה והרצתה פעמים רבות במסגרתו.
בשנת 1867 ארגנה עצומות שהוגשו לרייכסטאג בדרישה להעניק לנשים גישה להשכלה ותעסוקה, והייתה חתומה על עצומה להגנה על ילדים שנולדו מחוץ לנישואין. היא קידמה את רעיון השתתפותן של נשים בחיים הקהילתיים מתוך אמונה כי הן יביאו רגישות בטיפול בסוגיות תרבותיות שנוייות במחלוקת. בשנה שלאחר מכן הציעה יוזמה לשירות חברתי חובה לנשים למשך שנה. בשנת 1871 הקימה את "האגודה לחינוך משפחתי ולרווחת העם", שמטרתה הייתה להכשיר גננות בשיטת פרובל. היא כיהנה כנשיאת האגודה למעלה מארבעה עשורים. הארגון פתח גן ילדים ציבורי, ועד שנת 1878 הקימה גולדשמידט את "התיכון לנשים" (בגרמנית: Lyzeum für Damen), שבו לימדו מרצים מאוניברסיטת לייפציג. נשים, שהיו מנועות מלימודים אקדמיים, נהנו מהרצאות שאפשרו להן לרכוש השכלה ותעסוקה בתחום ההוראה.
בשנת 1889 רכשה הקהילה היהודית בניין לפעילות הארגון ברחוב ווסטשטרסה 16 (לימים פרידריך-אברט-שטרסה). המבנה שימש מרכז חינוכי ותרבותי לנשים, ולימים גם כבית מגוריה של גולדשמידט לאחר שהתאלמנה. בשנת 1898 קידמו גולדשמידט ואוגוסטה שמידט, בשם אגודת הנשים הגרמנית, הצעה להפיכת שיטת פרובל לשיטת החינוך הרשמית במדינה. ההצעה נתקלה בהתנגדות מצד מבקריה, שראו בכך פגיעה בזכויות המשפחה ובחשש מהשוואת מעמדות חברתיים. גולדשמידט הגנה על ההצעה בחיבורה "האם גן הילדים הוא מוסד חינוכי או מוסד כפייה?", אך היוזמה לא צלחה.
גולדשמידט המשיכה לפעול ולכתוב בנושא חשיבות גני הילדים והשכלת נשים. בשנת 1906 הותר לנשים ללמוד באוניברסיטאות בגרמניה, אך גולדשמידט סברה כי ההכשרה האקדמית אינה מספקת נשים לתפקידיהן החברתיים. בשנת 1911 הגיעה לשיא הקריירה שלה, כאשר ייסדה את "המכללה לנשים בלייפציג" (Hochschule für Frauen zu Leipzig), מוסד ההשכלה הגבוהה הראשון לנשים בגרמניה. המוסד שילב הרצאות של מרצים מאוניברסיטת לייפציג ושאף לטפח נשים לתפקידים אינטלקטואליים, אימהיים וחברתיים. לאחר שנת הלימודים 1916–1917 פרשה גולדשמידט, והמוסד עבר לניהולה של ממשלת סקסוניה. היא נפטרה ב-30 בינואר 1920 בלייפציג ונקברה בבית העלמין היהודי הישן בעיר.
מורשתה

בשנת 1921 שונה שמו של מועדון "האגודה לחינוך משפחתי ולרווחת העם" ל"בית הנרייטה גולדשמידט", אך באותה שנה מוזג הארגון עם קרן הנריך הינריכסן, שניהל את בית הספר. בתקופת השלטון הנאצי, נמחק הקשר בין בית הספר למייסדתו היהודייה, ונאסרה כניסת תלמידות יהודיות. בגרמניה המזרחית נקרא המוסד על שם גולדשמידט ושימש להכשרת גננות. בשנת 1992 הפך למוסד להכשרת עובדים סוציאליים ולחינוך מיוחד. אף על פי שהמוסד שרד, נהרס "בית הנרייטה גולדשמידט" בשנת 1999 לטובת הרחבת כביש, שבסופו של דבר לא יצאה לפועל.
בלייפציג מוצבות שתי לוחות זיכרון לכבודה של גולדשמידט. לוח אחד, משנת 1986, בכניסה לבית הספר הקרוי על שמה, ולוח נוסף, משנת 1996, בבית שבו נפתח המעון הראשון לילדים. בשנת 2001 הוצב פסל בדמותה לציון 90 שנה להקמת בית הספר. המקור מוצג במוזיאון לאמנות יפה בלייפציג, ושכפולו ניצב בבית הספר, עם כתובת שנשאה בעבר הקדשה: "לשאיפות הנאצלות של נשות גרמניה".
מאמרים ועבודות נבחרות

Goldschmidt, Henriette (1872). Der Kindergarten in seiner Bedeutung für die Erziehung des weiblichen Geschlechts Vortrag gehalten am 15 Januar 1872 in Leipzig im Verein für Familien- und Volkserziehung (בגרמנית). Leipzig, Germany: Sturm und Koppe. OCLC 179711254.
Goldschmidt, Henriette (1874). Die Stellung der Kindergartenschule: in dem Organismus des Fortbildungsunterrichts für die weibliche Jugend: Vortrag gehalten im Verein für Familien- und Volkserziehung zu Leipzig am 17 November 1874 (בגרמנית). Leipzig, Germany: Commission der Serig'schen Buchhandlung. OCLC 45566846.
Goldschmidt, Henriette (1882). Ideen über weibliche Erziehung im Zusammenhange mit dem System Friedrich Fröbels; sechs Vorträge (בגרמנית). Leipzig, Germany: Reißner. OCLC 632790861.
Goldschmidt, Henriette (1896). Festschrift zum fünfundzwanzigjährigen Jubiläum (בגרמנית). Leipzig, Germany: Verein für Familien- und Volkserziehung. OCLC 255707743.
Goldschmidt, Henriette; von Marenholtz-Bülow, Bertha (1896). Bertha von Marenholtz-Bülow: ihr Leben und Wirken im Dienste der Erziehungslehre Friedrich Fröbels (בגרמנית). Hamburg, Germany: Verlagsanstalt und Druckerei Actien-Gesellschaft. OCLC 252401405.
Goldschmidt, Henriette (1901). Ist der Kindergarten eine Erziehungs–oder Zwangsanstalt? Zur Abwehr und Erwiderung auf Herrn K.O. Beetr's Kindergartenzwang! Ein Weck und Mahnruf an Deutschlands Eltern und Lehrer (בגרמנית). Wiesbaden, Germany: Emil Behrend. OCLC 163028695.
Goldschmidt, Henriette (1909). Was ich von Fröbel lernte und lehrte Versuch einer kulturgeschichtlichen Begründung der Fröbel'schen Erziehungslehre (בגרמנית). Leipzig, Germany: Akademische Verlagsgesellschaft. OCLC 174398262.
Goldschmidt, Henriette (1911). Vom Kindergarten zur Hochschule für Frauen: Verein für Familien- und Volkserziehung, Leipzig. 1871; eine Denkschrift (בגרמנית). Leipzig, Germany: Verein. OCLC 250742377.
Goldschmidt, Henriette (1918). Vom Kindergarten zur Hochschule für Frauen ein Rückblick auf die Anfänge der deutschen Frauenbewegung und das Erziehungswerk Friedrich Fröbels (בגרמנית). Leipzig, Germany: Quelle & Meyer. OCLC 179950020.
הערות שוליים

1 2 3 4  Berger 1995.
1 2 3 4 5  Fassmann 2009.
1 2 3 4  Kämmerer 2013.
↑  Spear 2008.
↑  Leipziger Internet Zeitung 2010.
↑  Jensen 1999.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261984405171  BnF: cb105681296 (data)  GND: 11675642X  ISNI: 0000 0000 7857 8508  LCCN: n99282455  NTA: 16294795X  SUDOC: 265296935  VIAF: 79388881   WorldCat (עם VIAF): 79388881 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "הנרייטה גולדשמידט".
הנרייט גולדשמידט, 1859 בקירוב
1883 מנהיגות התנועה הפמיניסטית הגרמנית
מצבה בבית הקברות היהודי הישן בלייפציג
קרן ידידות טורונטו

| --- | --- |

 נשיא:  ד"ר דב פרידברג
 מנכ"ל:  משה שפירא
 תקופת הפעילות:  2008–הווה (כ־17 שנים)
 נוצר מתוך:  קרן פרידברג
 https://ff-yt.org/
 
ידידות טורונטו היא קרן פילנתרופית שהוקמה בשנת 2008 בתמיכת קרן פרידברג,  המסייעת לקידום והעצמת קבוצות מפריפריה חברתית בישראל ומובילה לצמצום פערים בחברה הישראלית. המחזור הכספי של פעילות העמותה בשנת 2023, עמד על למעלה מ-31 מיליון ש"ח.
מהקמתה ועד אוקטובר 2024 עמד בנשיאות הקרן ד"ר דב פרידברג, ובתפקיד מנכ"ל הקרן שימש משה שפירא. במועד זה הסתיים הקשר בין קרן פרידברג לידידות טורונטו, לאחר שקרן פרידברג השקיעה בידידות טורונטו לאורך השנים כ-800 מיליון ש"ח. המנכ"ל הנוכחי של העמותה הוא שאלתיאל סבן.
בשנת 2021 הוענק לקרן "אות שר הבריאות" עבור תוכנית 'אל הנפש'.
חזון, דרכי פעולה והשפעה

החזון של הקרן הוא יצירת "אקזיט חברתי", בו יוטמעו התוכניות והמודלים דלהלן במערכות הציבוריות בישראל, ויחוללו שינוי מהותי בשטח.
המודל מורכב מחמישה שלבים:
1. מיפוי ואיתור צורך חברתי.
2. פיתוח מודלים חדשניים.
3. יישום המודל בשטח.
4. הערכה ומדידה.
5. הטמעת המודל במערכות הציבוריות בישראל.
דוגמה לאקזיט חברתי ניתן לראות בפרויקט "דף חדש" שפותח על ידי הקרן והופעל על ידה במשך 7 שנים. הפרויקט עסק במתן סיוע לנשים אשר סיימו את שהותן במקלטים לנשים מוכות. הפרויקט הוטמע במערכות הציבוריות ופועל כיום במימון ממשלתי על ידי עמותת "בעצמי".
חלק ממיזמי הקרן מתקיימים בשיתוף פעולה עם משרדים ממשלתיים, דוגמת משרד החינוך ומשרד העבודה והרווחה, רשויות מקומיות דוגמת עיריית ירושלים, מוסדות חינוך דוגמת מרכז בית יעקב בא"י רשת בני עקיבא, וארגוני המגזר השלישי דוגמת קרן אדמונד ספרא וקרנות המוסד לביטוח לאומי.
בין הישגיה הבולטים של הקרן ניתן למנות את אימוץ מודל תוכנית "דף חדש" על ידי משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, בשנת 2019.
הישג בולט נוסף הוא תיקון 73 לחוק ההוצאה לפועל, לפיו כספים המגיעים לחייב במסגרת תוכניות ממשלתיות ואשר נקבעו בחוק כסיוע להורה עצמאי, יהיו מוגנים מפני עיקול בידי צדדים שלישיים, במסגרת הליכים בהוצאה לפועל. התיקון לחוק בוצע ביולי 2023.
פרויקטים מרכזיים > פרויקטים בתחום השכלה ותעסוקה

הזנקים: פרויקט "הזנקים" מבוצע תוך שיתוף פעולה עם משרד הכלכלה והתעשייה, ובמסגרתו מוענק לקבוצת חרדים וחרדיות סיוע מקיף לרכישת הכשרה אקדמאית והשמה בחברות היי-טק מהשורה הראשונה.
קול אחת: בבמסגרת פרויקט "קול אחת" הקרן מסייעת להורים עצמאיים (חד הוריים) למצות את זכויותיהם ובמקביל להגדיל את שכר העבודה שלהם. לשם כך היא פועלת להסרת חסמים מבניים ולקידום מענים וזכויות, ומעניקה הכשרות מקצועיות כולל השמה במשרות איכותיות וליווי אישי, לצד ייעוץ וסיוע משפטי.
קידום: במסגרת פרויקט "קידום", הקרן מסייעת למשפחות שנקלעו למשבר כלכלי ורגשי עקב משבר הקורונה, באמצעות הענקת תמיכה רגשית וסיוע לחזרה יעילה לשוק העבודה'.
תעודה: במסגרת פרויקט "תעודה", בשיתוף קרן ספרא, הקרן מסייעת לנערות מקבוצות סיכון להגיע להישגים גבוהים בבגרויות בעברית, מתמטיקה ואנגלית, כגורף שימנף את הצלחתם להיחלץ מהמצוקה.
פרויקטים מרכזיים > פרויקטים בתחום ילדים ונוער במצבי סיכון

לפידות: במסגרת פרויקט "לפידות", הקרן מעניקה ידע, כלים והכשרה לנשות מקצוע העובדות עם נערות וצעירות בסיכון מרקע חרדי ומקדמת מענים קבוצתיים ופרטניים לנערות אלו..
אורים: מיזם המבוצע תוך שיתוף פעולה עם 'קרנות הביטוח הלאומי', ובמסגרתו הקרן מסייעת להורים בסיכון לפתח את "המסוגלות ההורית" שלהם. הפרויקט מלווה במחקר על ההשפעות ארוכות הטווח של התהליך.
מרחבים: פרויקט "מרחבים", מבוצע תוך שיתוף פעולה עם משרד החינוך, ובמסגרתו הקרן מסייעת לנערות חרדיות עם קשיים רגשיים או לימודיים ורקע משפחתי מורכב, במטרה למנוע נשירה.
הפרויקט פועל במקביל מול שלוש צלעות המשולש: ההורים - באמצעות הנחיית הורים, הצוות החינוכי - באמצעות הכשרה ייעודית, וסיוע רגשי ולימודי ממוקד לנערה עצמה.
בקרב המשתתפות אחוז הנשירה צנח ל-1% בלבד, ו-86% מתוכן ניגשו למבחני בגרות.
פרויקטים מרכזיים > פרויקטים בתחום המוגנות

סביבה בטוחה: במסגרת פרויקט "סביבה בטוחה", הקרן מסייעת לבתי ספר חרדים לפעול באופן מיטבי במטרה לייצר סביבה מוגנת מפגיעות מיניות עבור תלמידיהם.
עלומים: במסגרת פרויקט "עלומים" המופעלת בבתי ספר דתיים-לאומיים, מועבר מידע מותאם לתלמידים ולהוריהם במטרה לקדם מיניות בריאה ולמנוע פגיעות מיניות במרחב הפיזי ובמרחב הווירטואלי.
פרויקטים מרכזיים > פרויקטים בתחום קידום רווחה רגשית

אל הנפש: פרויקט "אל הנפש" נועד לתת סיוע רגשי איכותי לתלמידי מערכת החינוך החרדית הזקוקים לכך.
תמיכה במיזמים נוספים

האנציקלופדיה התלמודית - הקרן תומכת ב'אנציקלופדיה התלמודית' באמצעות סיוע להקמת בית מדרש ייעודי והכשרת חוקרים נוספים, במטרה להשלמת מלאכת כתיבת כל ערכי האנציקלופדיה עד שנת 2024.
מיזם "טיפול באובדנות" של בית החולים שניידר.
מרכז החירום החרדי לנפגעי תקיפה מינית של עיריית ירושלים.
פרויקטים שהסתיימו

חלק מהפרויקטים של הקרן לאורך השנים הסתיימו, לאחר שהתחולל ראשיתו של שינוי אותו שאפה הקרן ליצור:
 פרויקט "חרדים באקדמיה" שבמסגרתו העניקה הקרן מלגות וסיוע מקצועי לבני הציבור החרדי במטרה לאפשר להם לרכוש השכלה אקדמית שתסייע להם להשתלב באופן מיטבי בשוק התעסוקה בישראל, פרויקט "קול הנער", פרויקט "קול קורא ישראל", פרויקט "דף חדש" (התקיים משך 7 שנים) פרויקט "נתיבים לתעסוקה" ופרויקט "פניניות"
ראו גם

ג'וינט ישראל
קרן רש"י
הערות שוליים

↑  קרן ידידות טורונטו, באתר "גיידסטאר ישראל"
↑  ידידות טורונטו (ע"ר) - בעלי תפקידים, באתר "גיידסטאר ישראל"
↑  1"מתרגשים בזכייה באות שר הבריאות!"
↑  על בסיס האתר הרשמי
↑  חזקי גולדברג, "העמקת שיתופי הפעולה בין משרד החינוך לידידות טורונטו" באתר לדעת, 20.09.2015
↑  שושנה שוורץ, "מאות נשות הוראה של פרויקט ‘תעודה’ זכו למתן כלים מקצועיים לקידום תלמידותיהן", באתר ביזנעס 03.01.2018
↑  פרויקט "הזנקים" באתר הקרן
↑  מעין מנלה, בזמן המשבר: חד הוריות לא הצליחו לסיים תוכניות הכשרה מקצועית, באתר כלכליסט, 20 באפריל 2021
↑  פרויקט "קול אחת" באתר הקרן
↑  פרויקט "קידום" באתר הקרן
↑  "מתארגנים מחדש": שינויים, מיתוגים ועוד, באתר וואלה, 26 בינואר 2021
↑  פרויקט "תעודה" באתר הקרן
↑  פרויקט "לפידות" באתר הקרן
↑  פרויקט "הורות צעירה בסיכון" באתר הקרן
↑  פרויקט "מרחבים" באתר הקרן
↑  פרויקט "סביבה בטוחה" באתר הקרן
↑  פרויקט "עלומים" באתר הקרן]
↑  פרויקט "אל הנפש" באתר הקרן
↑  אתר "הוצאת האנציקלופדיה התלמודית"
↑  פרויקט "חרדים באקדמיה" באתר הקרן
↑  פרויקט "קול הנער" באתר הקרן
↑  פרויקט "קול קורא ישראל" באתר הקרן
↑  פרויקט "דף חדש" באתר הקרן
↑  פרויקט "נתיבים לתעסוקה" באתר הקרן
↑  פרויקט "פניניות" באתר הקרן
הלוגו של תוכנית "חרדים באקדמיה"
הלוגו של תוכנית 'תעודה'
הלוגו של תוכנית 'אורים'
הלוגו של תוכנית 'מרחבים'
הלוגו של תוכנית "סביבה בטוחה"
הלוגו של תוכנית "אל הנפש"
כסיסת ציפורניים

| --- | --- |

 תחום:  פסיכיאטריה 
 קישורים ומאגרי מידע
 MeSH:  D009259
 סיווגים
 ICD-10:  F98.8 
 
ציפורניים כסוסות
כסיסת ציפורניים (השם הקליני הוא אוניכופגיה כרונית chronic onychophagia), היא נשיכה, לעיסה וכרסום עצמי של ציפורני הידיים או הרגליים בזמן מצבים של עצבנות, מתח נפשי, רעב או שעמום. כסיסת הציפורניים יכולה להתבצע באופן מודע או בלתי מודע, והיא לרוב מלווה גם בנשיכה ולעיסה של קפלי העור שמסביב לציפורניים.
ישנן מספר סיבות להתפתחות של כסיסת ציפורניים:
גנטית
חיקוי של אדם קרוב בתקופת הילדות
כתוצאה ממתח, לחץ נפשי או רגשי.
כוססי ציפורניים לעיתים נתפסים בציבור כאנשים לחוצים, אשר לא מתפקדים היטב תחת לחץ, היפראקטיביים, חסרי שקט פנימי ומוזנחים לכן כוססי ציפורניים נוטים להסתיר את כפות ידיהם מתוך בושה[דרוש מקור]. ראש ממשלת בריטניה לשעבר גורדון בראון ספג ביקורת ציבורית קשה על כך שהוא כוסס ציפורניים.
התופעה נפוצה יותר בקרב זכרים צעירים. שכיחות התופעה בקרב קבוצות הגיל השונות:
28-33% בקרב ילדים בני 7–10
44% בקרב מתבגרים
19%–29% בקרב בגירים
תהליך הנזק לציפורן וסביבתה

הנזקים הנגרמים מכסיסת ציפורניים מאופיינים בפגיעה בלוחית הציפורן, במצע עליו היא מונחת ובעור שמסביבה. הפגיעה בציפורן גורמת לצמיחתה באופן מוגבר, לוחית הציפורן הופכת דקה, חלשה ועדינה. קפלי העור שמסביב לציפורן נחלשים. חוסנם בפני מזהמים נפגע משמעותית. מבנה הציפורן עובר תהליך התעוותות, כמו כן גם המצע עליו היא מונחת וקפלי העור שמסביבה. לעיתים עיוותים אלה ילוו את הכוסס לצמיתות, גם לאחר שהכסיסה הופסקה. כסיסה ממושכת ופגיעה קשה בסביבת הציפורן חושפים את הגוף כולו לחדירת מזהמים.
הנזקים לציפורניים וסביבתה נובעים ממספר סיבות:
פגיעה מתמשכת באזורים אלה שמאופיינת כגירוי יתר ולכן גם מופיעה תגובת נגד מצד הגוף.
סביבת הפה לחה. הרוק ברובו המוחלט מורכב ממים, וכשהוא מופרש בתהליך הכסיסה גורם לקורוזיביות של האזור הנלעס.
הרוק הוא בסיסי. ערך ה-pH שלו נע בטווח 6.6-7.2, לעומת אזור הציפורניים והעור שנוטים להיות יותר חומציים.
סביבת הפה עשירה בחיידקים. כסיסת ציפורניים חושפת את האזור לאותם חיידקים אשר עלולים לגרום להתפתחות זיהומים ויבלות.
השלכות וסיבוכים

השלכות חברתיות ורגשיות: פגיעה בדימוי עצמי, קשיים חברתיים ורגשיים.
סיבוכים פיזיים: ציפורניים מעוותות, זיהום של הציפורן והרקמות הרכות שמסביב, סיכון מוגבר לזיהומים טפיליים, דלקות קיבה עקב בליעת חלקיקי ציפורניים ולכלוך, כאב במפרק לסתי-רכתי (TMJ), פגיעה בחניכיים, זיהומים חיידקיים משניים, דלקת עצם.