stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Super Smash Bros. Ultimate
סוגי משחק > Classic Mode

מתאים לשחקן אחד או שניים - במשחק זה על השחקן/שחקנים לשחק רצף משחקים, במצב סטוקים עם סטוק אחד, עד שהם מפסידים או מסיימים את כל 6 המשחקים ולאחר מכן שלב בונוס ושלב בוס בכל משחק יש לשחקן 5 דקות להביס את היריב אחרת הפסיד (גם אם השחקן קרוב יותר לניצחון). את המשחק הראשון מתחילים בדירוג מסוים (לבחירה מ־0.0 עד 5.0) ולאחר כל משחק הדירוג עולה בהתאם ליכולות במשחק האחרון ולזמן, הניקוד לא יעלה על 9.9, בנוסף הדירוג קובע את הקושי בקרב הבא. בכל קרב בו מפסידים ניתן לשלם ממטבעות המשחק ולקבל הזדמנות נוספת לנצח בקרב זה כאשר ליריב יש את מספר האחוזים שהיה לו בזמן ההפסד, במצב זה הדירוג יורד או לחלופין השחקן יכול להשתמש בכרטיס ולא במטבעות וכך הדירוג לא ירד. השחקנים בקרבות והבוס יקבעו לפי הדמות של השחקן הראשי (בדרך כלל הם יהיו מאותו משחק).
סוגי משחק > Mob Smash

ניתן לשחקן אחד עד 4 במפה קבועה - לאחר שהשחקנים בוחרים את הדמויות שלהם הם נלחמים ב-100 שחקני CPU (3 שחקני CPU מופיעים בהתחלה ולאחר כל אחד שמובס מופיע אחד אחר) המשחק נמשך עד להבסת כל ה100(ניצחון) או עד להבסת אחד השחקנים (הפסד). למשחק יש 3 רמות Century Smash, All - Star Smash ,Cruel Smash כאשר בשמאלי הרמה נמוכה והשחקנים הם Mii (דמויות אשר מעוצבות אישית) מדי פעם מופיעה דמות, באמצעי הרמה מעט יותר גבוהה ומופיעות כל דמויות המשחק, בימנית הרמה קשה מאוד ויכולות להופיע רק שחקני Mii.
דמויות

במשחק זה מופיעות כל הדמויות ממשחקי הסדרה במהלך השנים, כולל מספר דמויות חדשות:
מריו (Mario) – סופר מריו
דונקי קונג (Donkey Kong) – דונקי קונג
לינק (Link) – האגדה של זלדה
סאמוס (Samus) – מטרויד
סאמוס האפלה (Dark Samus) – מטרויד
יושי (Yoshi) – יושי
קירבי (Kirby) – קירבי
פוקס (Fox) – סטאר פוקס
פיקאצ'ו (Pikachu) – פוקימון
לואיג'י (Luigi) – סופר מריו
נס – ארת'באונד
קפטן פאלקון (Captain Falcon) – אף-זירו
ג'יגליפאף (Jigglypuff) – פוקימון
פיץ' (Peach) – סופר מריו
דייזי (Daisy) – סופר מריו
באוזר (Bowser) – סופר מריו
מטפסי הקרח (Ice Climbers) – אייס קליימברס
שיק (Sheik) – האגדה של זלדה
זלדה (Zelda) – האגדה של זלדה
דוקטור מריו (Dr. Mario) – דוקטור מריו
פיצ'ו (Pichu) – פוקימון
פאלקו (Falco) – סטאר פוקס
מארת' (Marth) – פייר אמבלם
לוסינה (Lucina) – פייר אמבלם
לינק הצעיר (Young Link) – האגדה של זלדה
גאנונדורף (Ganondorf) – האגדה של זלדה
מיוטו (Mewtwo) – פוקימון
רוי (Roy) – פייר אמבלם
כרום (Chrom) - פייר אמבלם
מר גיים אנד וואץ' (Mr. Game & Watch) – Game & Watch
מטה נייט (Meta Knight) – קירבי
פיט (Pit) – קיד איקרוס
פיט האפל (Dark Pit) – קיד איקרוס
סאמוס בחליפת האפס (Zero Suit Samus) – מטרויד
וואריו (Wario) – וואריו
סנייק (Snake) – מטאל גיר
אייק (Ike) – פייר אמבלם
מאמן פוקימונים (Pokémon Trainer) – פוקימון
דידי קונג (Diddy Kong) – דונקי קונג
לוקאס (Lucas) – ארת'באונד
סוניק (Sonic) – סוניק הקיפוד
המלך דידידי (King Dedede) – קירבי
אולימר (Olimar) – פיקמין
לוקאריו (Lucario) – פוקימון
ר.ו.ב (R.O.B) – Gyromite
לינק המצויר (Toon Link) – האגדה של זלדה
וולף (Wolf) – סטאר פוקס
כפרי (Villager) – אנימל קרוסינג
מגה מן (Mega Man) – מגה מן
מאמנת הווי פיט (Wii Fit Trainer) – ווי פיט
רוזלינה ולומה (Rosalina & Luma) – סופר מריו
מאק הקטן (Little Mac) – פאנץ'-אווט!!
גרנינג'ה (Greninja) – פוקימון
לוחמי ה-Mii - Mii :
Mii מתאגרף (Mii Brawler)
Mii סַיָּף (Mii Swordfighter)
Mii תותחן (Mii Gunner)
פאלוטנה (Palutena) – קיד איקרוס
פק-מן (Pac-Man) – פק-מן
רובין (Robin) – פייר אמבלם
שולק (Shulk) – Xenoblade Chronicles
באוזר ג'וניור (Bowser Jr.) – סופר מריו
לארי (Larry) – סופר מריו
רוי (Roy) – סופר מריו
וונדי (Wendy) – סופר מריו
איגי (Iggy) – סופר מריו
מורטון (Morton) – סופר מריו
למי (Lemmy) – סופר מריו
לודוויג (Ludwig) – סופר מריו
ציידי הברווזים (Duck Hunt) – דאק האנט
ריו (Ryu) – סטריט פייטר
קן (Ken) – סטריט פייטר
קלאוד (Cloud) – פיינל פנטזי
קורין (Corrin) – פייר אמבלם
ביונטה (Bayonetta) – ביונטה
אינקלינג (Inkling) – ספלאטון
רידלי (Ridley) – מטרויד
סיימון (Simon) – קאסלבניה
ריצ'ר (Richter) – קאסלבניה
המלך קיי רול (King K. Rool) – דונקי קונג
איזבל (Isabelle) – אנימל קרוסינג
אינסינרור (Incineroar) – פוקימון
דמויות > דמויות בתשלום

צמח פיראנה (Piranha Plant) – סופר מריו
ג'וקר (Joker) – פרסונה
הגיבור (Hero) – דרגון קווסט
בנג'ו וקזואי (Banjo & Kazooie) – בנג'ו קזואי
טרי (Terry) – פייטל פיורי
ביילת' (Byleth) – פייר אמבלם
מין מין (Min Min) – ארמס
סטיב (Steve) – מיינקראפט
אלכס (Alex) – מיינקראפט
זומבי (Zombie) – מיינקראפט
אנדרמן (Enderman) – מיינקראפט
ספירות' (Sephiroth) – פיינל פנטזי
מית'רה ופיירה (Mythra & Pyra) – Xenoblade Chronicles
קאזויה (Kazuya) – Tekken
סורה (Sora) – Kingdom Hearts
בילדיט (Bildit) - Beastieball
ג'וג'ו

| --- | --- |

ג'וג'ו, בשנת 2011
 לידה:  20 בדצמבר 1990 (בת 34) ברטלבורו, ורמונט, ארצות הברית
 שם לידה:  ג'ואנה נואלה לבסק
 שם במה:  JoJo 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1998
 עיסוק:  זמרת
 סוגה:  פופ • R&B • סול • היפ הופ
 סוג קול:  מצו-סופרן 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  בלאקגראונד רקורדס, אטלנטיק רקורדס, אינטרסקופ רקורדס, יוניברסל מוטוון רקורדס, וורנר רקורדס 
 בן או בת זוג:  פרדי אדו 
 iamjojoofficial.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ואנה נואלה לבסק (באנגלית: Joanna Noëlle Levesque; נולדה ב-20 בדצמבר 1990), הידועה בשם הבמה ג'וג'ו (JoJo), היא זמרת, פזמונאית, ושחקנית אמריקאית.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2004: JoJo
2006: The High Road
2016: Mad Love
2020: Good to Know
2020: December Baby
2021: Trying Not to Think About It
דיסקוגרפיה > אלבומי מיקסטייפ

2010: Can't Take That Away from Me
2012: Agápē
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2014: LoveJo
2015: III
2015: LoveJo2
2020: Good to Know (Acoustic)
2025: NGL
דיסקוגרפיה > מהדורות מחודשות

2018: (JoJo (2018
2018: (The High Road (2018
הופעות > סיבובי הופעות

2007: The High Road Tour
2010: Then & Now Concert Tour
2011: Pinktober
2013: The Agápē Tour
2016–2015: I Am JoJo Tour
2017: Mad Love Tour
2018: Leaks, Covers and Mixtapes Tour
2020: Good to Know Tour
פילאו (סיירת, 1914)

| --- | --- |

 תיאור כללי
 סוג אונייה:  סיירת קלה
 צי:  הצי הקיסרי הגרמני הצי הקיסרי הגרמני   ממלכת איטליה הצי המלכותי האיטלקי
 סדרה:  פילאו
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  Schichau-Werke 
 תחילת הבנייה:  1913
 הושקה:  11 באפריל 1914
 תקופת הפעילות:  14 בדצמבר 1914 – 28 ביוני 1943 (28 שנים)
 אחריתה:  הוטבעה על ידי מפציצים אמריקאיים ונגרטה ב-1948
 מלחמות וקרבות:  מלחמת העולם הראשונה מלחמת העולם השנייה 
 מידות
 הֶדְחֶק:  סטנדרטי: 4,390 טון, מקסימלי: 5,252 טון
 אורך:  135.3 מ'
 רוחב:  13.6 מ'
 שוקע:  5.98 מ'
 נתונים טכניים
 מהירות:  27.5 קשר (50.9 קמ"ש)
 גודל הצוות:  442
 טווח שיוט:  8,000 ק"מ
 הנעה:  10 דוודי קיטור, 30,000 כוחות סוס,  המניעים 2 מדחפים
 אמצעי לחימה
 שריון:  סיפון – 80 מ"מ   מגדל הניווט – 75 מ"מ
 חימוש:  8 תותחים 150 מ"מ (5.9 אינץ')   2 תותחים 88 מ"מ (3.5 אינץ')   2 צינורות טורפדו 500 מ"מ (19.7 אינץ')   120 מוקשים
 
פילאו (בגרמנית: SMS Pillau) הייתה סיירת קלה של הצי הקיסרי הגרמני. האונייה, שהוזמנה במקור בשנת 1913 על ידי הצי הרוסי הקיסרי תחת השם מאראבייב אמורסקי, הושקה באפריל 1914 במספנת Schichau-Werke בדנציג (כיום גדנסק, פולין). עם זאת, עקב פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, האונייה הלא שלמה הוחרמה על ידי גרמניה ושמה שונה ל-SMS פילאו על שם נמל פילאו שבפרוסיה המזרחית (כיום בלטייסק, רוסיה). פילאו נכנסה לשירות בצי הגרמני בדצמבר 1914. היא הייתה חמושה בסוללה ראשית של שמונה תותחי SK L/45 בקוטר 15 ס"מ ומהירותה המרבית הייתה 27.5 קשרים (50.9 קמ"ש). נבנתה גם אוניית אחות אחת, אלבינג.
פילאו בילתה את רוב הקריירה שלה בקבוצת הסיור השנייה, וראתה שירות גם בים הבלטי וגם בים הצפוני. באוגוסט 1915 היא השתתפה בקרב מפרץ ריגה נגד הצי הרוסי, וב-31 במאי - 1 ביוני 1916, היא ראתה פעולה משמעותית בקרב יוטלנד. היא נפגעה מפגז בקליבר גדול פעם אחת במהלך הקרב, אך ספגה נזק בינוני בלבד. היא סייעה לסיירת המערכה שנפגעה קשות SMS זיידליץ להגיע לנמל ב-2 ביוני לאחר סיום הקרב. היא גם השתתפה בקרב מפרץ הלגולנד השני, אם כי לא נפגעה בקרב. פילאו הופקדה על המבצע המתוכנן והסופי של צי הים הפתוח בשבועות האחרונים של המלחמה, אך מרד רחב היקף אילץ את ביטולו.
לאחר תום המלחמה, פילאו נמסרה לאיטליה כשלל מלחמה ב-1920. שמה שונה ל"בארי", והיא נכנסה לשירות בצי המלכותי האיטלקי בינואר 1924. היא שונתה ונבנתה מחדש מספר פעמים במהלך שני העשורים הבאים. בשנים הראשונות של מלחמת העולם השנייה, היא סיפקה תמיכה בירי לחיילים איטלקיים בכמה קרבות בים התיכון. ב-1943, היא הייתה אמורה להפוך לספינת הגנה נגד מטוסים, אך בעודה ממתינה להסבה, היא הוטבעה על ידי מפציצים של USAAF בליוורנו ביוני 1943. שרידי האונייה נגרטו חלקית על ידי הגרמנים ב-1944, ובסופו של דבר היא נמשתה לגריטה בינואר 1948.
תכנון

אורכה הכולל של "פילאו" היה 135.3 מטר (444 רגל) והיא הייתה ברוחב של 13.6 מטר (45 רגל) והיה לה שוקע של 5.98 מטר (19.6 רגל) מקדימה. הדחק האונייה היה 5,252 טון במעמס מלא. מערכת ההנעה שלה כללה שתי טורבינות קיטור של מארין המניעות שני מדחפים באורך 3.5 מטר (11 רגל). הם תוכננו לתת 30,000 כוחות סוס (22,000 קילוואט). אלה הופעלו על ידי שישה דוודי צינורות מים מוסקים בפחם של Yarrow, וארבעה דוודי Yarrow מוסקים בדלק. אלה העניקו לאונייה מהירות מרבית של 27.5 קשרים (50.9 קמ"ש). "פילאו" נשאה 620 טון של פחם, ועוד 580 טון של דלק שהעניקו לה טווח של כ-4,300 מיילים ימיים (8,000 ק"מ) במהירות של 12 קשרים (22 קמ"ש). ל"פילאו" היה צוות סטנדרטי של 21 קצינים ו-421 מלחים.
האונייה הייתה חמושה בשמונה תותחי 15 ס"מ (5.9 אינץ') SK L/45 במעמדים בודדים. שניים הוצבו זה לצד זה קדימה על המצודה, ארבעה היו ממוקמים באמצע הספינה, שניים משני הצדדים, ושניים זה לצד זה מאחור. היא גם נשאה ארבעה תותחי נ"מ 5.2 ס"מ (2 אינץ') SK L/55, אם כי אלו הוחלפו בזוג תותחי נ"מ 8.8 ס"מ (3.5 אינץ') SK L/45. היא הייתה מצוידת גם בזוג צינורות טורפדו 50 סנטימטרים (19.7 אינץ') המותקנים על הסיפון. היא גם יכלה לשאת 120 מוקשים. במגדל הניווט היו דפנות בעובי 75 מ"מ (3 אינץ'), והסיפון היה מחופה בלוח שריון בעובי עד 80 מילימטרים (3.1 אינץ').
היסטוריית שירות > שירות בגרמניה

פילאו הוזמנה על ידי הצי הרוסי הקיסרי תחת השם מאראבייב אמורסקי ממספנת Schichau-Werke בדנציג. היא הונחה ב-1913, והושקה ב-11 באפריל 1914, ולאחר מכן החלו עבודות ההשלמה. היא נתפסה על ידי הצי הגרמני ב-5 באוגוסט 1914, ושמה שונה לפילאו. היא נכנסה לשירות בצי הים הפתוח ב-14 בדצמבר 1914.
לאחר כניסתה לשירות, פילאו שובצה בקבוצת הסיור השנייה. המבצע הגדול הראשון שלה היה קרב מפרץ ריגה באוגוסט 1915. יחידה משמעותית מצי הים הפתוח, כולל שמונה דרדנוטים ושלושה סיירות מערכה, יצאו אל הים הבלטי כדי לטהר את מפרץ ריגה מכוחות הצי הרוסי. ב-13 באוגוסט ירו צוללות רוסיות שלוש טורפדות לעבר האונייה, שכולן החטיאו. פילאו השתתפה בהתקפה השנייה ב-16 באוגוסט, בהנהגת הדרדנוטים נסאו ופוזן. שולות המוקשים פינו את שדות המוקשים הרוסיים עד ה-20, ואיפשרו לשייטת הגרמנית להיכנס למפרץ. הרוסים נסוגו בשלב זה לסאונד מון, ואיום הצוללות והמוקשים הרוסיים במפרץ הניע את הגרמנים לסגת. היחידות העיקריות של צי הים הפתוח חזרו לים הצפוני לפני סוף אוגוסט.
היסטוריית שירות > שירות בגרמניה > שירות מאוחר יותר

ביולי 1917 התרחשה סדרה של מרד בכמה אוניות של הצי, כולל פילאו. בזמן שהאונייה הייתה בנמל בווילהלמסהאפן ב-20 ביולי, קבוצה של 137 אנשי צוות עזבה את האונייה כדי למחות על ביטול חופשתם. לאחר שעתיים בעיירה, חזרו אנשי הצוות לאונייה והחלו להשלים את המשימות שנצטוו לעשות באותו בוקר כמפגן של רצון טוב. מפקד פילאו לא התייחס לאירוע ברצינות והורה להטיל עונש מוגבל לאנשי הצוות שערכו את המחאה. עד סוף 1917, פילאו שובצה בקבוצת הסיור IV, יחד עם שטרלזונד ורגנסבורג. בסוף אוקטובר 1917, קבוצת הסיור IV יצאה לפילאו, לשם הגיעה ב-30. הוטלה עליהם המשימה להחליף את היחידות הכבדות של השייטת שזה עתה השלימה את מבצע אלביון, כיבוש האיים במפרץ ריגה, יחד עם אוניות המערכה של שייטת אוניות המערכה הראשונה. אולם הסיכון של מוקשים שהשתחררו בסערה האחרונה, הביא את הפיקוד הימי לבטל את המשימה, ואת פילאו ושאר אוניות קבוצת הסיור IV קיבלו הוראה לחזור לים הצפוני ב-31 באוקטובר.
עם החזרה לים הצפוני, פילאו חזרה לקבוצת הסיור II. ב-17 בנובמבר חיפו ארבע הסיירות של קבוצת הסיור II, בתמיכת אוניות המערכה קייזר וקייזרין, על מבצע ניקוי מוקשים בים הצפוני. הם הותקפו על ידי סיירות בריטיות, שנתמכו על ידי סיירות מערכה ואוניות מערכה, בקרב מפרץ הלגולנד השני. קניגסברג, אוניית הדגל של קבוצת הסיור השנייה, נפגעה במהלך הקרב, אך ארבעת הסיירות הצליחו להתרחק מהבריטים, ומשכו אותם לעבר הדרדנוטים הגרמניות. הם בתורם אילצו את הבריטים להפסיק את ההתקפה; לאף צד לא הייתה הצלחה משמעותית במבצע. פילאו יצאה מהקרב ללא פגע. בתאריכים 23–24 באפריל 1918, האונייה השתתפה במבצע צי מופרע לתקיפת שיירות בריטיות לנורווגיה. קבוצת הסיור I וקבוצת הסיור II, יחד עם שייטת סירות הטורפדו השנייה היו אמורים לתקוף שיירה בריטית עם שמירה כבדה לנורווגיה, כששאר צי הים הפתוח יפליג לתמיכה. הגרמנים לא הצליחו לאתר את השיירה, שלמעשה הפליגה יום לפני יציאת הצי מהנמל. כתוצאה מכך, הפסיק שר את הפעולה וחזר לנמל.
באוקטובר 1918, פילאו ושאר אוניות קבוצת הסיור השנייה היו אמורים להוביל מתקפה אחרונה על הצי הבריטי. פילאו, קלן, דרזדן וקניגסברג היו אמורות לתקוף את ספנות הסוחר בשפך התמזה בזמן שקרלסרוהה, נירנברג וגראודנץ היו אמורות להפגיז מטרות בפלנדריה, כדי למשוך את הצי הגדול הבריטי. האדמירלים שר ופרנץ פון היפר התכוונו להסב נזק רב ככל האפשר לצי הבריטי, על מנת להבטיח עמדת מיקוח טובה יותר לגרמניה, תהיה העלות של הצי אשר תהיה. בבוקר 29 באוקטובר 1918, ניתנה ההוראה להפליג מווילהלמסהאפן למחרת. החל מהלילה של 29 באוקטובר, מלחים בתירינגן ולאחר מכן בכמה אוניות מערכה אחרות ערכו מרד. התסיסה אילצה בסופו של דבר את היפר ושר לבטל את הפעולה.
היסטוריית שירות > שירות באיטליה

פילאו שירת לזמן קצר ברייכסמרינה שאורגן מחדש לאחר תום המלחמה. היא פורקה מנשקה ב-5 בנובמבר 1919 ונכנעה למדינות ההסכמה בנמל שרבור בצרפת ב-20 ביולי 1920. היא נמסרה לאיטליה כשלל מלחמה תחת השם "U". שמה שונה לבארי והיא הוכנסה לצי המלכותי האיטלקי ב-21 בינואר 1924, בתחילה הוגדרה כאוניית תצפית. תותחי הנ"מ בקוטר 8.8 ס"מ הוחלפו בתותחי 76 מ"מ (3 אינץ')/ 40 קליבר. באוגוסט 1925, בארי עלתה על שרטון ליד פלרמו, סיציליה; היא הוצבה מחדש ב-20 בספטמבר. ב-19 ביולי 1929, בארי סווגה מחדש כסיירת. בארי הצטרפה לשתי הסיירות הגרמניות לשעבר האחרות, אנקונה וטאראנטו והמשחתת הגרמנית לשעבר פרמודה כפלגת הסיור של השייטת הראשונה, שבסיסה בלה ספציה.
בארי שונתה מעט בתחילת שנות ה-30, עם הרחבה זמנית של הגשר והארובה הקדמית שלה קוצרה כדי להתאים לאחרים. בשנים 1933–1934 היא הוחזרה לשירות קולוניאלי והוסבה להנעה על בסיס נפט. ששת הדוודים הפחמיים הוסרו כדי לאפשר מקום נוסף למחסן נפט, הארובה הקדמית הוסרה והשתיים הנותרות נחתכו. זה הפחית את הכוח שלה ל-21,000 כוחות סוס (16,000 קילוואט) ומהירות מרבית של 24.5 קשרים (45.4 קמ"ש). טווח השיוט שלה הוגדל במידה ניכרת, מ-2,600 מיילים ימיים (4,800 ק"מ) במהירות של 14 קשרים (26 קמ"ש) ל-4,000 מיילים ימיים (7,400 ק"מ) באותה מהירות. מאחר שהדוודים שאווררו לתוך הארובה הקדמית הוצאו, הוסרה גם הארובה. לאחר שחזרה לשירות בספטמבר, בארי נשלחה לפריסה לים האדום, שבסיסה במזרח אפריקה האיטלקית. היא נשארה שם עד מאי 1938, אז הוחלפה על ידי הסלופ החדשה אריתריאה, מה שאיפשר לה לחזור לאיטליה. במהלך פריסתה לים סוף, הצטרפה אליה טאראנטו ב-1935.
היסטוריית שירות > שירות באיטליה > מלחמת העולם השנייה

עד פרוץ מלחמת העולם השנייה בספטמבר 1939 הוגדל חימושה בשישה תותחי 20 מילימטרים (0.79 אינץ') ושישה מקלעי 13.2 מילימטרים (0.52 אינץ'). היא הופעלה לתפקיד קרבי ב-1940, כאשר הפכה לאוניית הדגל של ה-Forza Navale Speciale (כוח ימי מיוחד) במהלך מלחמת איטליה–יוון. היא תמכה בפלישה לאי קפלוניה ומאוחר יותר הפגיזה עמדות יווניות ביוון היבשתית. בעקבות ההתערבות הגרמנית באפריל 1941 ותבוסתה של יוון, הוטל על בארי ליווי שיירות מאיטליה לנמלי יוון הכבושים. בינתיים, איטליה נכנסה למלחמת העולם הרחבה ביוני 1940. בשנת 1942, איטליה תכננה לפלוש לאי מלטה בארי וטאראנטו היו אמורים להוביל את כוח הנחיתה, אך הפעולה הופסקה. בנובמבר אותה שנה היא שירתה כאוניית הדגל של הכוח האמפיבי שנחת בבסטיה שבקורסיקה. היא השתתפה בהפגזות אנטי-פרטיזנים מול חופי מונטנגרו מאוחר יותר באותה שנה. באותה שנה, היא התבססה בליבורנו, שם שובצה למילואים בינואר 1943.
בתחילת 1943, היא הייתה מיועדת להסבה לאונייה נגד מטוסים. היא הייתה אמורה להתחמש בשישה תותחי 90 מילימטרים (3.5 אינץ') /50 קליבר, שמונה תותחי 37 מילימטרים (1.5 אינץ'), ושמונה מקלעי 20 מ"מ /65 או /70. העבודה הייתה דורשת משאבים משמעותיים, והעבודה עדיין לא החלה ב-28 ביוני, כאשר מפציצים אמריקאים פגעו קשות בבארי בליבורנו והיא שקעה במים רדודים יומיים לאחר מכן. בעת שביתת הנשק האיטלקית בספטמבר 1943, היא נפגעה עוד יותר כדי להפוך אותה לחסרת תועלת לכובשים הגרמנים. שרידי האונייה נגרטו חלקית על ידי הגרמנים ב-1944. היא הוסרה רשמית מרשימת הצי ב-27 בפברואר 1947, ונמשתה ב-13 בינואר 1948 לגריטה.
מפות המציגות את התמרונים של הצי הבריטי (כחול) והגרמני (אדום) ב-30–31 במאי 1916
פילאו לשעבר, בתור בארי האיטלקית בוונציה בין המלחמות
שרידי בארי בליוורנו, קיץ 1944
פעימה אלקטרומגנטית

פעימה אלקטרומגנטית (באנגלית: Electromagnetic Pulse או בקיצור: EMP) נקראת גם לפעמים הפרעה אלקטרומגנטית, היא פרץ קצר אך עוצמתי של אנרגיה אלקטרומגנטית. פעימה כזו יכולה להיות טבעית או מעשה אדם ולהתרחש בצורה של שדה אלקטרומגנטי, שדה חשמלי, שדה מגנטי או זרם חשמלי, תלוי במקור.
הפרעת פעימה אלקטרומגנטית היא בדרך כלל הרסנית או מזיקה לציוד אלקטרוני, וברמות אנרגיה גבוהות יותר אירוע אלקטרומגנטי חזק כמו מכת ברק עלול לגרום נזקים פיזיים כגון לבניינים ומטוסים. ההשפעה של פעימה אלקטרומגנטית היא נושא חשוב בהנדסת ציוד לתאימות אלקטרומגנטית (EMC).
בעקבות ההשפעה ההרסנית של פעימה אלקטרומגנטית בעוצמה גבוהה, נעשה בה שימוש ליצירת כלי נשק. כלי נשק אלה מחולקים בדרך כלל למתקנים גרעיניים ומתקנים לא גרעיניים. כלי נשק אלה, אמיתיים ובדיוניים מוכרים לציבור הרחב בעיקר בתרבות הפופולרית.
מאפיינים כלליים

פעימה אלקטרומגנטית, היא פרץ קצר של אנרגיה אלקטרומגנטית. בגלל הזמן הקצר היא תמיד תתפרס על פני מגוון תדרים. פעימה מאופיינת על ידי:
סוג האנרגיה (שדה אלקטרומגנטי, שדה חשמלי, שדה מגנטי או זרם חשמלי).
הטווח או הספקטרום של התדרים הנוכחיים.
גל הפעימה: צורה, משך ומשרעת.
שני המאפיינים האחרונים, תדרים וגל הפעימה, קשורים אחד לשני באמצעות התמרת פורייה וייתכן ויהיו שתי דרכים שונות לתאר את אותה פעימה.
מאפיינים כלליים > סוגי אנרגיה

כמו באות אלקטרומגנטי, גם פעימה אלקטרומגנטית יכולה להיות מועברת באמצעות כל אחת מארבע הצורות הבאות:
שדה חשמלי
שדה מגנטי
קרינה אלקטרומגנטית
זרם חשמלי
באופן כללי, רק קרינה אלקטרומגנטית פועלת על פני מרחקים גדולים, בעוד האחרים פועלים למרחק קצר. ישנם כמה יוצאים מהכלל, כמו התפרצות סולרית.
מאפיינים כלליים > טווח תדרים

פעימה אלקטרומגנטית מכילה בדרך כלל אנרגיה בתדרים מרובים החל מקרוב לאפס Hz לתדרים גבוהים יותר, תלוי במקור. התדרים הגבוהים ביותר קיימים בפעימה אלקטרומגנטית גרעינית.
מאפיינים כלליים > צורת גל הפעימה

צורת הגל של הפעימה מתארת המשרעת משתנה עם הזמן. פעימות אמיתיות נוטות להיות די מסובכות ולכן נעשה שימוש לעיתים קרובות במודלים פשוטים. מודל כזה מוצג בדרך כלל כתרשים או משוואה.
לרוב הפעימות קצה עליון מוביל חד ביותר, המביא אותן במהירות לעוצמה המרבית שלהן. המודל הקלאסי הוא עקומה מעריכית-כפולה אשר מטפסת בתלילות, מגיעה במהירות לשיא ולאחר מכן דועכת לאט יותר. עם זאת, פעימה ממעגל מיתוג מבוקר תיצור צורה של פעימה "מרובעת".
בגל פעימות, כגון במעגל של שעון דיגיטלי, צורת הגל תחזור על עצמה באינטרוול קבוע.
מאפיינים כלליים > השפעות

אירועי פעימה אלקטרומגנטית קטנים, גורמים לרמות נמוכות של רעשים או הפרעות שיכולים להשפיע על פעולה של מכשירים רגישים. לדוגמה, בעיה נפוצה באמצע המאה ה-20 הייתה ההפרעה שנוצרה על ידי מערכת ההצתה של מנועי בנזין, אשר גרמה למקלטי רדיו להשמיע קול פיצוח ולמקלטי טלוויזיה להראות פסים על המסך. חוקים חייבו את יצרני המכוניות לבצע התאמות למניעת ההפרעות.
פעימה אלקטרומגנטית גדולה יכולה לגרום לזרמים ומתחים גבוהים, לפגיעה בציוד חשמלי או לשיבוש תפקודו.
אירוע פעימה אלקטרומגנטית גדול מאוד כמו מכת ברק יכול לפגוע ישירות בעצמים כמו עצים, בניינים ומטוסים. הפגיעה יכולה להגרם על ידי חום או הפרעות של שדה מגנטי גדול מאוד שנוצר על ידי הזרם. בבניית רוב המבנים והמערכות משולבת הגנה מסוימת מפני מכות ברק.
ההשפעות של פעימה אלקטרומגנטית גרמו ליצירת נשקי פעימה אלקטרומגנטית, החל מטיל בליסטי טקטי עם טווח השפעה קטן ועד פצצה גרעינית המכוונות לפעימה אלקטרומגנטית מרבית על פני אזור ענק.
סוגים של פעימה אלקטרומגנטית

קיימים סוגים שונים של פעימה אלקטרומגנטית: טבעית, מעשה אדם או בהשפעת נשק.
אירועים של פעימה אלקטרומגנטית טבעית כוללים:
פעימה אלקטרומגנטית מברק. המטען החשמלי הנפרק הוא גדול מאוד בתחילה, לפחות מגה-אמפר, ולאחריות מספר פעימות שנחלשות בעוצמתן בהדרגה.
פריקה אלקטרומגנטית, כתוצאה משני עצמים טעונים המתקרבים או נוגעים זה בזה.
פעימה אלקטרומגנטית ממטאורואיד. שחרור של אנרגיה אלקטרומגנטית כתוצאה מפגיעת מטאורואיד בפני הקרקע או פיצוץ בעת הכניסה לאטמוספירה.
אירועים של פעימה אלקטרומגנטית (אזרחית) מעשה אדם כוללים:
פעולת מיתוג במעגל חשמלי, בין אם במטרה לבודד אותו ובין אם מדובר בפועלה מחזורית.
מנוע חשמלי יכול ליצור סדרת פעימות מחזורית.
נחשול מתח בקווי חשמל. נחשול יכול להיות בעוצמה של כמה קילו-וואט, מספיק כדי לפגוע בציוד אלקטרוני שלא מוגן.
אירועים של פעימה אלקטרומגנטית צבאית כוללים:
פעימה אלקטרומגנטית גרעינית, כתוצאה מפיצוץ גרעיני.
פעימה אלקטרומגנטית שאינה גרעינית, מכלי נשק.
בתרבות הפופולרית ומדע בדיוני

פעימה אלקטרומגנטית לא גרעינית, הופיעה ב-1965 בסדרה כנפי הרעם. בתחילת שנות ה-80, התפרסמו מספר מאמרים על פעימה אלקטרומגנטית, והביאו את המידע על הנושא לתרבות הפופולרית. נעשה שימוש נרחב בפעימה אלקטרומגנטית במדע בדיוני ותחומים נוספים בתרבות הפופולרית.
הקולנוע ומדיות בידור אחרות, מתארים לעיתים קרובות את תופעות הפעימה האלקטרומגנטית באופן שגוי. בעיה זו הפכה לכל כך חמורה עד שהדבר עלה בדו"ח למעבדה הלאומית Oak Ridge על ידי חברת Metatech.
בנוסף, מפקדת החלל של חיל האוויר של ארצות הברית נעזרה במדען ביל ניי כדי להקליט סרטון עבור החיל הנקרא "הוליווד נגד הפעימה האלקטרומגנטית", כדי שאנשים לא יתבלבלו עם מה שראו בסרטי מדע בדיוני. הסרט אינו זמין לציבור.
סיירות המערכה מסדרת אדמירל

| --- | --- |
אה"מ הוד בתצורה החדשה, 1932. ניתן לראות בירכתיים את המעוט ועליו מטוס 
אה"מ הוד בתצורה החדשה, 1932. ניתן לראות בירכתיים את המעוט ועליו מטוס 
 תיאור כללי
 מוטו:  "Ventis Secundis" (לטינית: "כשהרוחות לטובתנו")
 סוג אונייה:  סיירת מערכה
 צי:  הצי המלכותי הצי המלכותי הבריטי
 סדרה קודמת:  סיירות המערכה מסדרת קורייג'וס
 סדרה עוקבת:  סיירות המערכה מסדרת G3 (מתוכנן)
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  ג'ון בראון ושות' 
 הוזמנה:  1916
 הושקה:  1918
 תקופת הפעילות:  1920–1941 (כ־21 שנים)
 אחריתה:  1 טובעה, 3 בוטלו
 מלחמות וקרבות:  מלחמת העולם השנייה 
 מידות
 הֶדְחֶק:  48,100 טון
 אורך:  262.3 מטר
 רוחב:  31.7 מטר
 שוקע:  10.1 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  31 קשרים
 גודל הצוות:  1,200 ברגיעה, 1,400 בחירום
 הנעה:  4 טורבינות קיטור בהספק 144,000 כוחות סוס
 צורת הנעה:  4 מדחפים
 אמצעי לחימה
 שריון:  חגורת השריון: 6-12 אינץ' (152-305 מ"מ)   סיפונים: 0.75-3 אינץ' (19-76 מ"מ)   ברבטות: 5-12 אינץ' (127-305 מ"מ)   צריחים: 11-15 אינץ' (279-381 מ"מ)
 חימוש:  8 תותחי 381 מ"מ, 12 תותחי 140 מ"מ, 8 תותחי 102 מ"מ, 24 תותחי 2 פאונד, 20 מקלעי 12.7 מ"מ
 מטוסים:  אחד, הופעל מ-1932
 
סיירות המערכה מסדרת אדמירל (באנגלית: Admiral) היו אמורות להיות סדרה של ארבע סיירות מערכה של הצי המלכותי הבריטי שנבנו סמוך לסוף מלחמת העולם הראשונה. התכנון שלהם התחיל כגרסה משופרת של אוניות המערכה מסדרת קווין אליזבת, אך היא תוכננה מחדש כגרסה של סיירות מערכה לאחר שאדמירל ג'ון ג'ליקו, מפקד הצי הגדול, הצביע על כך שאין צורך אמיתי באוניות מערכה נוספות, אלא שהונחו סיירות מערכה גרמניות שהיו עדיפות על מרבית סיירות המערכה של הצי הגדול והתכנון שופץ כדי להתמודד עם אלה. הסדרה הייתה אמורה להיות מורכבת מאה"מ "הוד", "אנסון", "האו" ו"רודני" - כולם שמות של אדמירלים מפורסמים - אבל שלוש האוניות האחרות הושעו מכיוון שהחומר והעבודה הנדרשים להשלמתן היו נחוצים עבור אוניות סוחר ואוניות ליווי בעלי עדיפות גבוהה יותר. התכנונים שלהם עודכנו כדי לשלב את הלקחים מקרב יוטלנד, אבל האדמירליות החליטה בסופו של דבר שעדיף להתחיל מחדש עם עיצוב של לוח נקי ולכן הם בוטלו ב-1919. לא נבנו סיירות מערכה נוספות עקב הסכמי הגבלת הנשק של בין שתי מלחמות העולם.
הוד, לעומת זאת, הייתה בשלם מתקדם מספיק בבנייה שהיא הושלמה ב-1920 והפכה מיד לאוניית הדגל של שייטת סיירות המערכה של הצי האטלנטי. היא שימשה כאוניית הדגל של שייטת השירות המיוחד במהלך השיוט שלה מסביב לעולם בשנים 1923–1924. הוד הועברה לצי הים התיכון ב-1936 ובילתה חלק ניכר מהשנים הבאות בסיורים ללא התערבות במהלך מלחמת האזרחים בספרד, וחזרה לבריטניה לפני תחילת מלחמת העולם השנייה ולשייטת סיירות המערכה של צי הבית.
הוד בילתה את רוב החלק המוקדם של המלחמה בפטרולים נגד פושטות מסחר גרמניות וליווי שיירות. כאוניית הדגל של כוח H, שבסיסה בגיברלטר, היא הפגיזה ספינות צרפתיות במהלך ההתקפה על מרס אל כביר. במאי 1941 נצטוו הוד ואוניית המערכה פרינס אוף ויילס ליירט את אוניית המערכה הגרמנית ביסמרק והסיירת הכבדה פרינץ אויגן כשניסו לפרוץ לצפון האוקיינוס האטלנטי. בקרב מצר דנמרק שנערך לאחר מכן, התפוצצו מחסני התחמושת האחוריים של הוד והטביעו אותה תוך חמש דקות מפתיחת הקרב.
תכנון ותיאור > מאפיינים כלליים

האוניות מסדרת אדמירל היו גדולות משמעותית מקודמותיהן מסדרת רינואון. היה להם אורך כולל של 860 רגל (262.1 מטרים), רוחב של 104 רגל (31.7 מטרים), ושוקע של 31 רגל 6 אינץ' (9.6 מטרים) במעמס מלא. זה היה 110 רגל (33.5 מטרים) ארוך יותר ו-14 רגל (4.3 מטרים) רחב יותר מהאוניות הקטנות יותר. הדחק האוניות היה 41,200 טונות ארוכות (41,861 טונה מטרית) בתפוסה סטנדרטית ו-45,620 טונות ארוכות (46,352 טונה מטרית) במעמס מלא, מעל 13,000 טונות ארוכות (13,210 טונה מטרית) יותר מהאוניות הישנות. היה להם גובה מטאצנטרי של 4.6 רגל (1.4 מטרים) במעמס מלא וכן תחתית כפולה מלאה.