stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תחנת כוח תרמו-סולארית
שלבי הפקת החשמל

השלב הראשון בתהליך הוא מיקוד אנרגיית השמש, כדי להגביר אתרובטו אופטיים שונים. במוקד האמצעי האופטי מוצב צינור, לצינור זה מעטפת זכוכית וליבת מתכת. בתוך ליבת המתכת זורם נוזל לשינוע חום (Heat Transfer fluid).
קרני האור עוברות דרך הזכוכית ונבלעות במתכת. הקרינה הנפלטת מהמתכת היא בתת-אדום. קרינה זו נכלאת בתוך הזכוכית (דבר דומה קורה בחממה, ברכב סגור ובדוד שמש). בין המתכת לבין הזכוכית שורר ריק המונע מהחום לדלוף בהסעה. כתוצאה מכך החום נכלא בצינור המתכת ומחמם את הנוזל לשינוע חום.
לאחר שהתחמם, מוזרם הנוזל לשינוע חום (בדרך כלל שמן), דרך מחליף חום תעשייתי. החום עובר אל מים ומרתיח אותם. אדי המים יוצאים מהמכל דרך פתח צר ובלחץ גבוה, מה שמכונה, קיטור. עודפים של מים מסולקים מהקיטור דרך משחן(אנ'), והקיטור השחון (יבש) שנוצר מסובב טורבינה (קיטור רווי במים מזיק לטורבינה). הטורבינה מניעה גנרטור שמייצר חשמל.
אגירת אנרגיה

אחד האתגרים שעימם מתמודדים מהנדסי המערכות הסולאריות הוא הפער בין שעות שיא לביקוש חשמל, לבין לשעות שיא תפוקת החשמל: צריכת השיא של חשמל היא עם חזרת אנשים עובדים לבתיהם, בשעות הערב. בשעות אלו, שהן שעות שקיעה או אחריה, היכולת לייצר חשמל מאנרגיה סולארית נמצאת בשפל עם התמעטות הקרינה. התמודדות עם פער זמנים זה דורשת מנגנונים לאגירת אנרגיה. שיטות ותיקות כגון אגירת אנרגיה במצברים אינן ישימות לכמויות אנרגיה גבוהות במיוחד, לכן אין משתמשים בהן בתחנות כוח אלא דרושים פתרונות לאגירת אנרגיה רבה מאוד, למשך מספר שעות.
דרך אחת לאגור אנרגיה היא להזרים את הנוזל החם (בשעות הצהריים) סביב חומר בעל קיבול חום גבוה (למשל: גרפיט או בטון), עם פחיתת הקרינה, הנוזל יחל להתקרר, והגוף שקיבל את החום יפלוט אותו לאיטו ויאט את ירידת הטמפרטורה של נוזל שינוע החום.
דרך אחרת היא להזרים את הנוזל בקרבת חומר העובר התכה בעקבות החום, כך למשל משמרים אנרגיה בעזרת התכת תערובת של מלחים. נוזל שינוע החום החם (בשעות הצהריים) מוזרם סביב מכלי מלח גדולים. התכת המלחים צורכת חום כמוס המגיע מהנוזל החם. בערב, כשהנוזל מתקרר, המלחים מתמצקים, פולטים את החום הכמוס, ומאטים את התקררות הנוזל. מערכת מלח נוזלי אוגרת הפרש טמפרטורה של 500 מעלות צלזיוס.
מערכות שאוגרות הפרשי טמפרטורות גבוהים יותר הן חסכוניות יותר בנפח. מערכות כאלו המשתמשות במתכות מוצקות או סיליקוון מותך נמצאות בפיתוח.
האמצעים האופטיים למיקוד אור השמש

בתחנות רבות הדבר נעשה על ידי הצבת מראות פרבוליות, אלו, בגלל צורתן הגאומטרית, מרכזות את קרני השמש למוקד הפרבולה. בתחנת כוח באוסטרליה הדבר נעשה על ידי מראות מישוריות בדומה לעדשת פרנל.
אמצעי נוסף הוא מגדל שמש הנמצא במוקד של שדה סולארי הכולל אלפי הליוסטטים.
נוזל לשינוע חום

קיימים בשוק כמה נוזלים לשינוע חום, העיקריים שבהם הם שמן סינתטי העומד בטמפרטורה גבוהה, מלח מותך ומים.
תחנות כוח המשתמשות במלח מותך, על פי רוב תערובת מלחי ניטראט, משיגות בכך את שינוע החום ואת אגירתו לשעות הערב. לנוזל זה יתרונות רבים: הוא זול יחסית לחלופות, בעל קיבול חום גבוה, אינו מגיב עם הסביבה, זמין בכמויות תעשייתיות ועוד, חסרונו העיקרי הוא בקפיאתו בטמפרטורה נמוכה יחסית לחלופות (220 מעלות צלזיוס). מרגע שהמלח קופא, קשה להתיכו שנית בצינור (מסיבות של קושי גאומטרי במעבר חום), לכן מוסיפים לו תוספים שימנעו קיפאון.
יתרונות וחסרונות

לתחנות כוח תרמו-סולאריות מספר יתרונות (יחסית לתחנות כוח בשיטות מסורתיות כמו פחם, גז ונפט):
תחנות אלו אינן מזהמות את הסביבה.
מקור האנרגיה של תחנות אלו אינו מתכלה.
בניגוד לסוגים אחרים של אנרגיה מתחדשת, כגון אנרגיית רוח, ניתן בקלות לאפשר את הפעלת תחנת הכוח גם בהיעדר אנרגיה סולארית, על ידי חימום המים והפיכתם לקיטור בעזרת שימוש בגז, מבלי להידרש להקמת תחנת כוח שלמה לגיבוי יכולת הייצור.
חסרונות של תחנות כוח תרמו-סולאריות:
הספק הייצור הוא רק בשעות היום. צריך להוסיף אמצעי גיבוי ללילה.
הספק הייצור של תחנות אלו תלוי בגורמים שאינם בשליטת האדם, כגון מזג האוויר.
עלות ההקמה וההפעלה של התחנה יקרה יותר מאשר תחנה המופעלת בפחם או בגז טבעי.
הקמת תחנות אלה מצריכה כוח אדם בעל הכשרה ייחודית.
התחנות בנויות על שטח גדול בהרבה ממקבילותיהן בשיטות המסורתיות.
ניתן למקם אותן רק באזורים מסוימים שבהן יש שילוב של קרינה גבוהה עם מעט אובך ומשקעים.
יתרונות וחסרונות > פליטת מזהמים

על אף שעקרונית תחנות כוח תרמו-סולאריות מסוגלות לפעול ללא שריפת דלק מתכלה שפולט מזהמים, חלקן שומרות על חום המערכת בלילה על ידי שריפת דלק, על מנת לקצר את משך הזמן שנדרש בבוקר לחימום המערכת לטמפרטורת תפוקה מארבע שעות לחצי שעה. תחנות המשתמשות במלח מותך נזקקות למערכות חימום על בסיס דלקים כדי למנוע את התקררות המלח, שהתמצקותו עלולה להשבית את התחנה לצמיתות.
יתרונות וחסרונות > מחירי האנרגיה

מחירי האנרגיה של תחנות תרמו-סולריות אינם תחרותיים. לדוגמה, עוד בהקמתה בשנת 2014, מחירי האנרגיה של התחנה התרמו-סולארית איוונפה לא היו תחרותיים עם מחירי האנרגיה של תחנות פוטו-וולטאיות. למעשה כבר בשנת 2011 חזו חלק מהמשקיעות בטכנולוגיה שהירידה במחירי האנרגיה של תחנות פוטו-וולטאיות תהפוך את הטכנולוגיה התרמו-סולארית ללא-כדאית כלכלית. על פי משרד האנרגיה האמריקאי, בשנת 2017 בממוצע מחיר האנרגיה לקוט"ש של תחנה תרמו-סולארית בארצות הברית היה פי ארבעה ממחיר האנרגיה לקוט"ש של תחנה סולארית פוטו-וולטאית, וכמעט פי חמישה בשנת 2018, וכך גם בישראל.
בעולם

בעולם ישנן תחנות כוח תרמו-סולאריות מעטות (יחסית לתחנות המופעלות בפחם או בגז) והספק כל אחת נמוך (ביחס לתחנות העובדות בשיטות מסורתיות). הסיבה לכך היא עלות החשמל הגבוהה, בעיקר בגלל עלות הקמה גבוהה (אם כי גם העלות התפעולית אינה זניחה).
המדינות המובילות בעולם בייצור חשמל בשיטה זו בשנת 2016 הן:
| מדינה | הספק (מגה-וואט) | הערות |
| --- | --- | --- |
| ספרד | 2,300 |  |
| ארצות הברית | 1,738 |  |
| הודו | 220 |  |
| דרום אפריקה | 200 |  |
| מרוקו | 180 |  |
| איחוד האמירויות הערביות | 100 |  |
בעולם > בארצות הברית

התחנות הגדולות בעולם, מבחינת הספק, נמצאות בקליפורניה שבארצות הברית. תחנות אלו נבנו על ידי חברת "לוז" הישראלית בין 1984 ל-1991, בהספק כולל של כ-350 מגה-וואט, והן פעילות עד היום. באוקטובר 2013 חנכה חברת ברייטסורס אנרג'י את תחנת הכוח התרמו-סולארית הגדולה בעולם, באייונפה, קליפורניה, בהספק של 377 מגה ואט. בנוסף פועלות בארצות הברית עוד שש תחנות, בהספקים של 65, 5,5, 2, 1.5, 1 מגה ואט וב-2010 הושקה בפלורידה תחנה בהספק של 75 מגה ואט.
בעולם > בספרד

בספרד פועלות 27 תחנות סולריות. הגדולות בהן מייצרות הספק של 100 מגה ואט, למשל בגרנדה ניצבת תחנה בשם אנדסול בהספק זה. בכעשר תחנות נעשה שימוש בטכנולוגיה סולארית תוצרת חברת סולל מישראל.
בעולם > בישראל

בישראל פועלת מדרום לאזור התעשייה "רותם" בדימונה, תחנה בקנה מידה קטן, למטרות ניסוי והדגמה של חברת ברייטסורס אנרג'י.
בתחנת הכוח באשלים קיימות שתי תחנות כוח סולריות. האחת של נגב אנרגיה בשיטה של מראות פרבוליות, והשנייה של ברייטסורס בשיטה של מגדל שמש. כל אחת משתי תחנות הכוח היא בהספק של 121 מגה.
בעולם > בעולם הערבי

אבו דאבי הודיעה על הקמת תחנת בהספק של 100 מגה ואט, בעיר זיאד.
הערות שוליים

↑  Mancini Tom, Advantages of Using Molten Salt, Sandia National Laboratories, 2006 (אורכב 14.07.2011 ב sandia.gov [Error: unknown archive URL])
↑  Susan Kraemer, Newly Released Data Indicates Ivanpah Gas is Under 5%, April 25, 2016
↑  זרקור פרויקט: תחנת הכוח הראשונה בארץ המבוססת אנרגיה תרמו-סולארית באשלים, 17 במאי 2015, מערכת CivilEng
↑  Herman K. Trabish, Ivanpah: World’s Biggest Concentrated Solar Power Tower Project Goes On-Line, Spanish Association for the Promotion of the Solar Thermal Industry, February 2, 2014
↑  Google cans concentrated solar power project,  Spanish Wind Energy Association, November 24, 2011
↑  NREL Annual Technology Baseline (2017)
↑  NREL Annual Technology Baseline (2018)
↑  ינון יוגב, "Israeli Government Tender for Solar Energy Generation in Vast Photovoltaic Fields Connected to the National Electric Grid , באתר לקסולוג'י, 24 בנובמבר 2018. "The winners of the first two tenders acquired the opportunity to generate about 340 megawatts, at an electricity tariff of 19.8 and 19.9 agorot per kilowatt hour – more than two times lower than the Israel Electric Corporation’s rate for households. According to the IEC’s assessments, the winning tariff in the current tender will be even cheaper."
↑   אבי בר-אלי, "פשיטת הרגל שאולי תציל אתכם מקנס של 6 מיליארד שקל", באתר TheMarker‏, 29 בנובמבר 2015
↑  רן שחם, יותם עירוני, שמש, הדבר החם הבא: הפקת אנרגיה באמצעים תרמו-סולאריים תופסת תאוצה בישראל ובעולם, באתר הארץ, 20 בפברואר 2010
↑  Renewables Global Status Report, REN21, 2017
↑  שרון קדמי, סולל מבית שמש תספק טכנולוגיה סולארית מתקדמת לספרד ב-114 מיליון שקל, באתר הארץ, 24 באפריל 2006
↑  רותם סלע, חוזי ענק לחברת סולל בספרד: תספק תאים תרמו סולאריים ב-250 מיליון דולר ובהיקף 600 מגוואט, באתר TheMarker‏, 20 במאי 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546310805171  GND: 7679053-8  LCCN: sh89002372  NKC: ph120340 
מגדל שמש והליוסטטים באתר SEDC בפארק התעשיות רותם
293

שנת 293 היא השנה ה-93 במאה ה-3. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. ספירת הנוצרים, המקובלת כיום, החלה בשנת 525, ולכן המספר הסודר של שנת 293 ניתן לה בדיעבד.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני.
אירועים

1 במרץ – תחילת הטטררכיה: דיוקלטיאנוס ומקסימיאנוס ממנים את גלריוס ואת קונסטנטיוס כלורוס בתור קיסרים
נפטרו

2 בנובמבר – יוסטוס הקדוש מטריאסטה, קדוש נוצרי מעונה שחי בעיר אקוויליה בזמנו של הקיסר דיוקלטיאנוס
ראו גם

ילידי 293‎
נפטרים ב-293‎
Girls / Girls / Boys

"Girls / Girls / Boys" הוא שיר של הלהקה האמריקאית פאניק! אט דה דיסקו. השיר יצא לאור ב-7 באוקטובר 2013 כסינגל השלישי מאלבום האולפן הרביעי של הלהקה, Too Weird to Live, Too Rare to Die!.
נכון לאוגוסט 2023, השיר הושמע למעלה מ-176 מיליון פעמים בספוטיפיי, ולמעלה מ-97 מיליון פעמים ביוטיוב.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018–2019)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018–2019)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018–2019)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018–2019)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | - |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הרוק & האלטרנטיביים | 31 |  |
נתוני מכירות

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| ארצות הברית (RIAA) | זהב | 500,000 |
הערות שוליים

↑  Girls / Girls / Boys, 2013-10-04, ארכיון מ-2023-06-25, נבדק ב-2023-08-06
↑  Panic! At The Disco: Girls/Girls/Boys [OFFICIAL VIDEO], ארכיון מ-2023-03-18, נבדק ב-2023-08-06
↑  Charts, Billboard
↑  GIRLS/GIRLS/BOYS, RIAA (באנגלית)
| פאניק! אט דה דיסקו |
| --- | --- | --- |
| ברנדון יורי ברנט וילסון • ריאן רוס • ג'ון ווקר • ספנסר סמית' • דלון ויקס | ברנדון יורי ברנט וילסון • ריאן רוס • ג'ון ווקר • ספנסר סמית' • דלון ויקס |  |
| אלבומים | A Fever You Can't Sweat Out • Pretty. Odd. • Vices & Virtues • Too Weird to Live, Too Rare to Die! • Death of a Bachelor • Pray for the Wicked • Viva Las Vengeance |  |
| אלבומי הופעה | ...Live in Chicago • All My Friends We're Glorious |  |
| אלבומי אוסף | Introducing... Panic at the Disco • Panic! at the Disco Video Catalog |  |
| סיבובי הופעות | Vices & Virtues Tour • Summer Tour 2016 • Death of a Bachelor Tour • Pray for the Wicked Tour |  |
דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות
| פאניק! אט דה דיסקו - סינגלים |
| --- | --- | --- |
| A Fever You Can't Sweat Out | "The Only Difference..." • "I Write Sins Not Tragedies" • "But It's Better If You Do" • "Lying Is the Most Fun..." • "Build God, Then We'll Talk" |  |
| Pretty. Odd.‎ | "Nine in the Afternoon" • "Mad as Rabbits" • "That Green Gentleman" • "Northern Downpour" |  |
| Vices & Virtues | "The Ballad of Mona Lisa" • "Ready to Go (Get Me Out of My Mind)" • "Let's Kill Tonight" |  |
| Too Weird to Live, Too Rare to Die!‎ | "Miss Jackson" • "This Is Gospel" • "Girls / Girls / Boys" • "Nicotine" |  |
| Death of a Bachelor | "Hallelujah"‏ • "Victorious"‏ • "Emperor's New Clothes"‏ • "Death of a Bachelor"‏ • "House of Memories" |  |
| Pray for the Wicked | "Say Amen (Saturday Night)‎"‏ • "High Hopes"‏ • "Hey Look Ma, I Made It" |  |
| Viva Las Vengeance | "Viva Las Vengeance" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 16954996-2a91-4e00-95a0-fa0fe4f9394d
GirlsDoPorn

| --- | --- |
 סוג:  אתר פורנוגרפי 
 תקופת הפעילות:  2009 – ינואר 2020 (כ־11 שנים)
 מייסדים:  מייקל פארט, מתיו וולף
 
מבעלי האתר
GirlsDoPorn היה אתר סרטי פורנוגרפיה שפעל בין השנים 2009 ל-2020, והיה אחד הגדולים מסוגו שפעלו בארצות הברית. האתר הציג מבחני בד של נשים שלא הופיעו בסרטים פורנוגרפיים לפני כן. סרטונים אלו שותפו גם באתרים פורנוגרפיים נוספים.
היסטוריה

האתר הוקם בשנת 2009 על ידי מייקל ג'יימס פראט ומת'יו וולף, זוג חברי ילדות מניו זילנד שעסקו בהפקת סרטים פורנוגרפיים. הם נהגו לפרסם מודעות דרושים לעבודת דוגמנות, והציעו לנשים שפנו אליהם להגיע למשרדי החברה בסן דייגו על חשבונם. לאחר שהנשים הגיעו אליהם הן הבינו שלא מדובר בצילומי דוגמנות כפי שנאמר להן, אלא בצילומי סרטים פורנוגרפיים. חלקן אף נכלאו והוכרחו להצטלם בניגוד לרצונן.
בשנת 2016 הגישו 22 נשים שנפגעו מפעילות החברה תביעה כנגדה.
על פי דיווחי הקורבנות וחומר התביעה נגד החברה, הנשים המתוארות עברו מניפולציות, שיקרו להן, קיבלו מריחואנה או סמים אחרים או אולצו פיזית לקיים יחסי מין. בנובמבר 2019, שישה אנשים המעורבים באתר הואשמו בסחר במין בכוח, הונאה וכפייה. סרטונים רשמיים של החברה נצפו למעלה ממיליארד פעמים, ונצפו כ-680 מיליון פעמים באתר הפורנוגרפי Pornhub. הערוץ הרשמי של החברה היה בין 20 הנצפים ביותר של האתר. גם עותקים פיראטיים של הסרטונים הפורנוגרפיים נצפו מאות מיליוני פעמים. על פי התביעה נגד החברה, ניתן היה למצוא את סרטי הפורנוגרפיה באתרי הפורנוגרפיה לפחות עד דצמבר 2020. בינואר 2020 מפעילי האתר נמצאו אשמים וחויבו בפיצויים בסך 13 מיליון דולר, והורדת האתר מן הרשת.
ביולי 2022 הואשם אחד ממפעילי האתר, מתיו וולף, בעבירות סחר במין, הונאה וסחיטה, ופתיחת משפטו תוכננה ל-10 באוקטובר 2022. מפעיל האתר הנוסף, מייקל ג'יימס פראט, נכלל ברשימת הנמלטים המבוקשים ביותר על ידי ה-FBI מספטמבר 2020 ועד למעצרו במדריד שבספרד בדצמבר 2022.
ראו גם

מישהו ער?
הערות שוליים

↑  MICHAEL JAMES PRATT, FBI Most Wanted
↑  Hargrove, Dorian; Payton, Mari; Jones, Tom (8 בפברואר 2019). "Uncovering A San Diego Porn Scheme: Deception, Humiliation Follow Online Ads". NBC 7 San Diego. נבדק ב-21 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  Hargrove, Dorian (4 בינואר 2017). "San Diego's porn studios". San Diego Reader. נבדק ב-20 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Turner, Gustavo (17 באוקטובר 2019). "Here's What You Need to Know About the GirlsDoPorn Case". XBIZ. נבדק ב-2 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lee, Timothy B. (3 באוקטובר 2019). "GirlsDoPorn, on trial for fraud, still isn't leveling with new models". Ars Technica. נבדק ב-21 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Savage, Jared (19 באוקטובר 2019). "Childhood friends from Christchurch Michael James Pratt and Matthew Isaac Wolfe face FBI sex trafficking charges over GirlsDoPorn website". The New Zealand Herald. נבדק ב-28 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Valens, Ana (15 באוקטובר 2019). "Pornhub pulls Girls Do Porn videos amid sex trafficking charges". The Daily Dot. נבדק ב-25 בפברואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Maiberg, Emanuel; Cole, Samantha (17 בדצמבר 2020). "Tube Sites Are Scrubbing Girls Do Porn Videos After Pornhub Lawsuit". Vice. נבדק ב-18 בדצמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Morrison, Donny (5 במרץ 2020). "Begin Modeling". Eugene Weekly. נבדק ב-21 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Cole, Samantha (28 ביוני 2019). "Girls Do Porn Goes to Trial Over Allegations Women Were Tricked Into Videos". Vice. נבדק ב-21 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Turner, Gustavo (17 באוקטובר 2019). "Here's What You Need to Know About the GirlsDoPorn Case". XBIZ. נבדק ב-21 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Southern District of California | GirlsDoPorn Operator Pleads Guilty in Sex Trafficking Conspiracy | United States Department of Justice, www.justice.gov, ‏2022-07-26 (באנגלית)
↑  FBI Ten Most Wanted Fugitive Michael Pratt Captured in Spain, Federal Bureau of Investigation (באנגלית אמריקאית)
Classic Albums: Pink Floyd – The Making of The Dark Side of the Moon

| --- | --- |

 בימוי:  מת'יו לונגפלו
 הופק בידי:  ניק דה' גרונוואלד מרטין ר. סמית'
 עריכה:  מת'יו לונגפלו
 שחקנים ראשיים:  פינק פלויד
 מוזיקה:  פינק פלויד
 מדינה:  בריטניה
 חברה מפיצה:  Isis Productions Eagle Rock Entertainment
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  26 באוגוסט 2003
 משך הקרנה:  49 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט תיעודי 
 tt13730338/ דף הסרט ב־IMDb
 
Classic Albums: Pink Floyd – The Making of The Dark Side of the Moon (בתרגום חופשי: אלבומים קלאסיים: פינק פלויד - ההכנה של "הצד האפל של הירח"), הוא סרט דוקומנטרי כמעט נטול עריכה על ההכנה של האלבום The Dark Side of The Moon של להקת הרוק הבריטית פינק פלויד. סרט זה הוא חלק מסדרת הסרטים "Classic Albums" של Isis Productions ו-Eagle Rock Entertainment. כל חברי הלהקה - רוג'ר ווטרס, דייוויד גילמור, ניק מייסון וריצ'רד רייט התראיינו לסרט, אבל בראיונות נפרדים ובמיקומים שונים. בסרט יש גם ריאיון עם טכנאי ההקלטות אלן פרסונס שהיה אחראי על האלבום, עם שני מבקרי מוזיקה, עם יושב הראש דאז של Capitol Records (החברה שבה חברי הלהקה הקליטו את האלבום) ועם סטורם ת'ורג'רסון, יוצר עטיפת האלבום.
תוספות ב-DVD

ה-DVD של הסרט כולל בתוכו כמה קטעים נוספים, כגון:
סולואים אקוסטיים של "Brain Damage" ו-"Money" שמבוצעים על ידי רוג'ר ווטרס
סולו אקוסטי של "Breathe" שמבוצע על ידי דייוויד גילמור
הקלטות ישנות של "Time" ו-"Money"
ראיונות נוספים עם חברי הלהקה
הערות שוליים

↑  Mabbett, Andy (2010). Pink Floyd - The Music and the Mystery. London: Omnibus. ISBN 9781849383707.
| פינק פלויד |
| --- | --- | --- |
| סיד בארט • דייוויד גילמור • ניק מייסון • רוג'ר ווטרס • ריצ'רד רייט | סיד בארט • דייוויד גילמור • ניק מייסון • רוג'ר ווטרס • ריצ'רד רייט |  |
| אלבומי אולפן | The Piper at the Gates of Dawn‏ (1967) • A Saucerful of Secrets‏ (1968) • More‏ (1969) • Ummagumma‏ (1969) • Atom Heart Mother‏ (1970) • Meddle‏ (1971) • Obscured by Clouds‏ (1972) • The Dark Side of the Moon‏ (1973) • Wish You Were Here‏ (1975) • Animals‏ (1977) • The Wall‏ (1979) • The Final Cut‏ (1983) • A Momentary Lapse of Reason‏ (1987) • The Division Bell ‏ (1994) • The Endless River ‏ (2014)  |  |
| אלבומי הופעה | Delicate Sound of Thunder‏ (1988) • P•U•L•S•E‏ (1994) • The Wall Live‏ (2000)  |  |
| סרטים | Live at Pompeii‏ (1972) • The Wall‏ (1982) • ‏The Final Cut‏ (1983) • Delicate Sound of Thunder‏ (1989) • Pulse‏ (1995) • סיפורם של פינק פלויד וסיד בארט‏ (2003) • The Making of The Dark Side of the Moon ‏(2003) • ‏The Story of Wish You Were Here ‏(2012)  |  |
| פסקולים | Tonite Lets All Make Love in London‏ (1968) • Zabriskie Point‏ (1970)  |  |
| אוספים | Relics‏ (1971) • A Nice Pair‏ (1973) • A Collection of Great Dance Songs‏ (1981) • Works‏ (1983) • Shine On‏ (1992) • ‏Echoes‏ (2001) The Best of Pink Floyd: A Foot in the Door ‏ (2011)  |  |
| מסעי הופעות | Pink Floyd World Tour 1968‏ (1968) •‏ The Man and The Journey Tour ‏(1969) •‏ Atom Heart Mother World Tour‏ (1970) •‏ Meddle Tour ‏(1971) •‏ Dark Side of the Moon Tour ‏(1972) •‏ Pink Floyd 1974 tours ‏(1974) •‏ Wish You Were Here Tour‏ (1975) •‏ In the Flesh ‏(1977) •‏ The Wall Tour‏ (1980) •‏ A Momentary Lapse of Reason Tour‏ (1987) •‏ The Division Bell Tour‏ (1994)  |  |
| ערכים קשורים | בוב קלוז • אלן פרסונס • רון גיסין • היפנוסיס (סטורם ת'ורג'רסון) • פינק אנדרסון ופלויד קאונסל • בוב גלדוף • אלן פארקר • 19367 Pink Floyd |  |
ראו גם דיסקוגרפיה של פינק פלויד
BQM-74 צ'אקר

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  נורת'רופ 
 תקופת שירות:  1968–הווה (כ־56 שנים) 
 משתמש ראשי:  צי ארצות הברית 
 
BQM-74E משוגר מספינה של הצי האמריקני
BQM-74 צ'אקר (Chukar) היא סדרה של כלי טיס בלתי מאוישים (כטב"ם) שיועדו לשמש מטרות אוויריות, שיוצרו על ידי נורת'רופ. נבנו שלוש גרסאות צ'אקר עיקריות: ה-MQM-74A צ'אקר 1 המקורי, ה-MQM-74C צ'אקר 2, וה-BQM-74C צ'אקר 3. הם נשלטים מרחוק, בעלי מהירות תת-קולית, מסוגלים להגיע למהירויות של עד למאך 0.86 ולגובה של מ-30 עד 40,000 רגל (10 עד 12,000 מטר).
תיאור

BQM-74E מונע בטיסה על ידי מנוע טורבו-סילון יחיד מדגם J400-WR-404 בעל דחף של 240 פאונד (1068 N) בגובה פני הים. ה-BQM-74 משוגר ממשגר קרקעי באמצעות שני בקבוקי סילון להמראה. כאשר הוא מצויד בערכה לשיגור אווירי, ניתן לשגר את ה-BQM-74 מ-TA-4J, F-16, גרומן גאלפסטרים 1 או DC-130. ה-BQM-74 משמש בעיקר לדימוי ריאליסטי של מטרה אווירית, המסוגל לחקות איומי אויב עבור אימונים בתותחנות וירי טילים.
את הצ'אקר ניתן לחלץ לאחר האימון לצורך שימוש חוזר. מצנח נפתח באמצעות שליטה מרחוק או במקרה בו אבד הקשר עמו וניתן להוסיף לצ'אקר ערכת ציפה לנחיתה על מים. במידה ורוצים לעשות שימוש חוזר בצ'אקר משתמשים בראשי קרב מיוחדים שכוללים ציוד טלמטריה במקום חומרי נפץ. ראש קרב הטלמטריה מספק נתונים המשמשים לניתוח ביצועיו, לרבות מרחק ההחטאה מהמטרה המאפשר לקבוע האם ראש קרב אמיתי היה פוגע במטרה. קרוב לוודאי שפגיעה ישירה תשמיד את הצ'אקר. מערכות תותחים יעשו שימוש בתחמושת סרק ללא חומרי נפץ. מאחר שמערכות תותחים מכוונות לפני המטרה הנעה כדי שזו תעוף אל תוך רסס הפיצוץ, תחמושת סרק לא צריכה לפגוע ישירות במטרה. ניתוח מידע המתקבל ממכ"ם יקבע אם תחמושת הסרק שנורתה הייתה פוגעת בכטב"ם המטרה.
פיתוח > MQM-74A צ'אקר 1

סדרת הצ'אקר החלה בשנות השישים המוקדמות עם דרישה של הצי האמריקני לכטב"ם מטרה חדש. החברה פיתחה אב-טיפוס שכינויו הפנימי היה NV-105 וכלל כנף דלתא, שטס לראשונה ב-1964. כנף הדלתא לא עבדה כראוי והיא הוחלפה בכנף ישרה. הכטב"ם החדש כונה NV-105A, והוא טס לראשונה ב-1965. ה-NV-105A התקבל על ידי הצי ונכנס לייצור תחת הכינוי MQM-74A ב-1968.
ל-MQM-74A היה מבנה מחודד דמוי סיגר, כנפיים ישרות המותקנות במרכז הגוף, כונסי אוויר תחת הכנפיים מספקים אוויר למנוע הסילון של הצ'אקר, ותצורת זנב קונבנציונלית עם משטחי זנב מסודרים בצורת וי הפוך. הוא הונע על ידי מנוע טורבו-סילון מדגם WR24-6 מתוצרת ויליאמס אינטרנשיונל, בעל דחף של 121 פאונד (54 ק"ג), ושוגר על ידי מאיץ רקטי מהקרקע או מספינה. הצי רכש 1,800 כטב"מי MQM-74A צ'אקר 1. כמה מאות נוספים נרכשו בסך הכול על ידי נאט"ו עבור מטווח בדיקות רב-לאומי בכרתים, כמו גם על ידי הצי המלכותי הבריטי, הצי האיטלקי, וחיל האוויר הישראלי.
צ'אקר הוא שמו של מין אמריקני של קורא, ומאחר והן ניצודות כספורט, נראה שנורת'רופ סברה שהשם יהלום כלי טיס שכל יעודו הוא להוות מטרה לירי. השם צ'אקר תקף רשמית רק לגרסאות הייצוא של הכטב"ם, אך באופן לא רשמי הוא משמש לתיאור כל הגרסאות.
פיתוח > XBQM-108

באמצע שנות השבעים, מרכז הנשק של הצי השתמש ב-MQM-74A כבסיס לכטב"ם נסיוני שכונה XBQM-108, שיועד להדגמת כלי טיס "פוגו" או "טיילסיטר" שיוכל להמריא ולנחות ישר על זנבו. מבנה המטוס, סנפיר הזנב, מערכת השליטה באמצעות רדיו, ומערכת המצנח לחילוץ של ה-MQM-74A נשמרו, אך הכטב"ם צויד בכנף חדשה, מנוע מדגם CAE J402 מתוצרת טלדיין בעל צינור פליטה מסתובב לניהוג ווקטורי, כן נחיתה תלת-אופני, ומערכות בקרת טיסה נוספות. המדגים הושלם והספיק לבצע מספר טיסות לפני שהתוכנית בוטלה.
פיתוח > MQM-74C צ'אקר 2

הצי היה מרוצה מהצ'אקר 1 אך רצה גרסה מהירה יותר, ובתחילת שנות השבעים נורת'רופ פיתחה גרסה משופרת נסיונית שכונתה MQM-74B, ובעקבותיה החלה לייצר את ה-MQM-74C צ'אקר 2. קשה להבחין חיצונית בין הצ'אקר 2 לצ'אקר 1, אך הצ'אקר 2 גדול יותר במקצת ועושה שימוש במנוע טורבו-סילון משופר מדגם WR24-7 מתוצרת ויליאמס, בעל דחף של 180 פאונד (82 ק"ג), המעניק לו מהירות מרבית של 590 מיל/שעה (950 קמ"ש).
כמו הצ'אקר 1, גם את הצ'אקר 2 ניתן לשגר רק מהקרקע או מספינה. לפחות 1,400 כטב"מי צ'אקר 2 נבנו, בעיקר עבור הצי האמריקני, אך צרכנים אחרים כוללים את נאט"ו, הממלכה המאוחדת, מערב גרמניה, יון, איראן, איטליה, יפן, הולנד, ערב הסעודית וספרד.
פיתוח > BQM-74C צ'אקר 3

ב-1978, הצי האמריקני דרש כטב"ם מתוחכם יותר, ונורת'רופ הגיבה עם פיתוח חדש שכונה BQM-74C צ'אקר 3. לכטב"ם משופר זה יש מבנה גלילי יותר, בניגוד למבנה המחודד של קודמיו.
ה-BQM-74C כולל טייס אוטומטי המבוסס על מיקרו מעבד המאפשר לתכנתו לביצוע פעולות טיסה מתוחכמות יותר. את ה-BQM-74C ניתן לשגר מכלי טיס כמו גם ממשגר קרקעי. המנוע המקורי היה מדגם WR24-7A (ידוע גם כ-J400-WR-402) מתוצרת ויליאמס, בעל דחף של 180 פאונד (82 ק"ג), אך ב-1986 החלו לייצר גרסה בעלת מנוע משופר מדגם J400-WR-404 מתוצרת ויליאמס, בעל דחף של 240 פאונד (109 ק"ג). ה- BQM-74C מסוגל לבצע תמרונים של עד ל-6 ג'י.
יותר מ-1,600 כטב"מי BQM-74C נבנו. נורת'רופ בנתה עשרה כטב"מי BQM-74C שצוידו במצלמה לביצוע משימות סיור טקטי לצורך הערכת הצי האמריקני, אולם גרסה זו לא נכנסה לייצור סדרתי. ה-BQM-74C הוחלף כעת בייצור ב-BQM-74E, שזהה מבחינה חיצונית אך מונע על ידי מנוע מדגם J400-WR-404, והוא בעל טווח גדול יותר וזמן שהות באוויר רב יותר מקודמיו.
פיתוח > דגמים עתידיים

בשנות השמונים, נורת'רופ בנתה את ה-NV-144, שהיה גדול ומהיר יותר משמעותית מהצ'אקר 3, אך הוא לא נכנס לייצור. נורת'רופ, המהווה כיום חלק מנורת'רופ גראמן, עובדת כיום על דגם משופר של הצ'אקר המכונה BQM-74F (ידוע בעבר כ"מטרה 2000"). תצורת ה-BQM-74F דומה ל-BQM-74C, אך בשונה ממנו כולל כנפיים משוכות לאחור, משקל ריק של 600 פאונד (270 ק"ג), מנוע משופר בעל דחף של 300 פאונד (135 ק"ג), ומהירות מרבית של 0.93 מאך. ה-BQM-74F יהייה מסוגל לדמות סוגים רבים של כלי טיס וטילי שיוט. הוא יוכל גם לגרור אחריו מטרות ואמצעי הטעייה, ויהייה תואם לתשתית ולמערכות התמיכה של קודמיו. הצי העניק לנורת'רופ גראמן חוזה פיתוח ב-2002.