stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אקדח TT
העתקים

אקדחי TT יוצרו (ובסין הם מיוצרים עד היום) במדינות הבאות תחת שמות הבאים:
סין - דגם 54, דגם 51, M-20, TU-90
הונגריה - M48
פולין - wz. 33
יוגוסלביה - M57, M65 ,M70A
צפון קוריאה - M68
רומניה - TTC.
השוני בין ההעתקים הללו לבין האקדח המקורי מתבטא בעיקר בעיצוב הידית.
מפרט טכני

סוג אקדח: חצי-אוטומטי
כדור: 7.62x25 מילימטר
אורך כללי: 196 מ"מ
אורך הקנה: 116 מ"מ
משקל (ללא מחסנית וכדורים): 840 גרם
טווח אש יעיל מקסימלי: 50 מטר
מהירות לוע: 420 מ'\שנייה
הזנה: מחסנית חיצונית של 8+1 כדורים (ה-"1+" מתייחס לכדור שניתן לטעון לבית הבליעה)
חיילי משמר הגבול הפולני מתאמנים בירי מאקדח TT. תמונה מ-1960.
אקדח מסמרים

אקדח מסמרי סיכה המופעל בלחץ אוויר
אקדח מסמרים הוא כלי עבודה פנאומטי, מבוסס גז, אבק שרפה או חשמלי שמשמש לנעיצת מסמרים מהירה.
סוגי אקדחים

ישנם סוגים שונים של אקדחי מסמרים המתאפיינים בעיקר בצורת ההפעלה שלהם ובגודל המסמרים שהם נועצים.
סוגי האקדחים:
אקדח מסמרים חשמלי.
אקדח מסמרים פנאומטי המופעל באמצעות קומפרסור.
אקדח מסמרים המופעל בגז.
אקדח מסמרים המופעל באמצעות אבק שרפה.
גודל המסמרים משתנה גם הוא החל ממסמרי סיכה דקיקים ועד מסמרי פלדה באורך של 10 ס"מ ויותר.
חלקים עיקריים > מחסנית

במחסנית מסודרים המסמרים בקבוצות המאפשרות טעינה אוטומטית של המסמר. סוגי המחסניות:
פנימית - המחסנית נפתחת כמסילה שבתוכה ממוקמת דבוקת המסמרים (בעקרון דומה למהדק סיכות משרדי). לאחר כל לחיצה קפיץ אחורי דוחף את המסמרים אל בית הבליעה ומכין אותם לשימוש.
חיצונית - שרשרת מסמרים המחוברת באמצעות סרט (פלסטיק בדרך כלל). לאחר כל לחיצה נע הסרט קדימה ומושך את המסמר הבא אל בית הבליעה.
חלקים עיקריים > מתג הפעלה ומשבת

מתג ההפעלה ממוקם בדרך כלל על ידית האחיזה של הכלי באופן שמאפשר אחיזה מלאה של כף היד ולחיצה במקביל על מתג ההפעלה. בכל לחיצה נורה מסמר אחד.
מתג ההפעלה מקושר למשבת הנועד למנוע ירי בשוגג שעשוי להביא לפציעות חמורות. המשבת ממוקם בדרך כלל בנקודת המפגש של האקדח עם משטח העבודה, כך שלחיצה של האקדח אל משטח העבודה משחררת את המשבת ומאפשרת את יריית המסמר.
חלקים עיקריים > מקור הזנה אנרגטי

לכל אחד מסוגי האקדחים ישנו מקור אנרגיה שונה שמטרתו לאפשר את יריית המסמר בעוצמה הנדרשת לפי גודל המסמר ומשטח העבודה שבו הוא ננעץ.
האקדחים הנפוצים ביותר הם אקדחים המבוססים על אנרגיה המופקת באמצעות מדחס אוויר (קומפרסור) ומחוברים אליו באמצעות צינור של אוויר דחוס. סוג נוסף של אקדחים המשמש לעבודה בחומרים קשים במיוחד הם אקדחים היורים מסמרי פלדה באמצעות תחמישי אבק שרפה (בדומה לכדור רובה). סוג שלישי של אקדחים מופעל באמצעות גז דחוס ואילו באקדחים חשמליים מקור ההזנה הוא חשמל.
פציעות

עוצמתו של אקדח המסמרים ומהירות הפעולה שלו מביאים לא פעם למקרי פציעה חמורים. פציעות נפוצות בשימוש באקדח מסמרים בעקבות ביטול המשבת וירי שגוי שלא כנגד משטח עבודה, אי התאמה של עצמת הירי לרמת ההתנגדות של משטח העבודה - דבר הגורם למעבר של המסמר את משטח העבודה והמשך מעופה שלו. במצב כזה איברי גוף הנמצאים מצידו השני של משטח העבודה עלולים להיפגע מהמסמר.
צילום רנטגן של מסמר סיכה הנעוץ בכף יד
את כמו אש

את כמו אש הוא האלבום השני של קובי פרץ.
האלבום יצא בשנת 1995, שלוש שנים לאחר אלבומו הראשון "טעות של החיים". באלבום שמונה שירים, הבולט ביניהם הוא השיר 'את כמו אש' שעובד בשנת 1997 לגרסת דאנס באלבומו השלישי של פרץ, "חץ האהבה". שישה שירים מהאלבום נכתבו על ידי היוצר דוד זיגמן.
הפקה

הפקה ואמרגנות: אבי מזרחי הפקות
הפצה: א.ג הפקות: אבי גואטה
מיקסים: יהודה תמיר
גיטרה: יהודה קיסר
גיטרות אקוסטיות: אבי סינגולדה
בוזוקי: אריס, איזקיס
חליל: אמיר שחסר
קאנון: מומין ססלר
דרבוקה: אלי מזרחי
אקורדיון: בוריס
עוד: מומין ססלר
עיבודים: מומין ססלר
קולות: קובי פרץ, עופר מזרחי, ירון כהן, מומין ססלר, הילה
מאפרת: נעמי קרילה
צילום: צביקה
עיצוב גרפי: סטודיו בן עמי
רשימת השירים

| שיר | מילים | לחן |
| --- | --- | --- |
| את כמו אש | דוד זיגמן | יווני |
| המבט והניחוח | דוד זיגמן | טורקי |
| אל תלכי ותבגדי | יוסי ואלי כהן | טורקי |
| ילדונת | אג'אר | טורקי |
| הכרתי נערות | דוד זיגמן | טורקי |
| אדם רגשני | דוד זיגמן | מקורי |
| עד מתי ישלוט העצב | דוד זיגמן | טורקי |
| חיכיתי לך | דוד זיגמן | טורקי |

| קובי פרץ |
| --- | --- |
אלבומי אולפן: טעות של החיים • את כמו אש • בורא עולם • חי איך שבא לי • בלבלי אותו • משוגע עלייך • כל מה שיש בי • כמה אהבה • כתוב בשמיים • סה לה וי
אלבומי אוסף: חץ האהבה • המיטב
אלבומי הופעה: כמה אהבה בקיסריה • היכל נוקיה Live!
סינגלים: "בלבלי אותו" • "כמה אהבה" • "האחת של חיי" • "יחד" • "אולי" • "Je t'aime, I Love You Baby"
ב.מ.וו iX1

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  ב.מ.וו
 שנות ייצור:  2022 - הווה
 הרכבה:  גרמניה גרמניה
 סיווג:  רכב שטח/פנאי
 מרכב:  קרוסאובר בעלת חמש דלתות
 אורך:  4,500 מ"מ
 רוחב:  1,845 מ"מ
 גובה:  1,642 מ"מ
 בסיס גלגלים:  2,692 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  iX1 xDrive30: שתי מנועים חשמליים המספקים יחד 313 כ"ס ומומנט מרבי של 50.3 קג"מ
 מהירות מרבית:  הגבלה אלקטרונית ל-180 קמ"ש
 תאוצה:  5.7 שניות
 סוללה:  סוללת ליתיום-יון בקיבולת 64.7 קוט"ש
 טווח נסיעה:  בין 413 עד 438 ק"מ בתקן WLTP
 קשר:  ב.מ.וו iX3, ב.מ.וו X1
 צריכת אנרגיה:  175 ל-184 וואט שעה לק"מ (ממוצע)
 
ב.מ.וו iX1 (בגרמנית: BMW iX1ׂׂׂׂׂ) היא מכונית חשמלית במרכב קרוסאובר, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי ב.מ.וו משנת 2022. היא נחשפה ב-1 ביוני 2022. היא הגרסה החשמלית לב.מ.וו X1.
עיצוב

העיצוב החיצוני יותר מודרני ולא שונה מהדור השלישי של ה-X1 למעט שינויים קטנים שנוצרו במעבר לרכב חשמלי.
מפרט טכני

נכון ל-2022 ב.מ.וו משווקת את ה-iX1 עם יחידת הנעה אחת.
iX1 xDrive30: שתי מנועים חשמליים המספקים יחד 313 כ"ס ומומנט מרבי של 50.3 קג"מ. סוללת ליתיום-יון בקיבולת 64.7 קוט"ש המאפשרת טווח נסיעה חשמלי של בין 413 עד 438 ק"מ בתקן WLTP. צריכת האנרגיה הממוצעת בדגם עומדת על בין 175 ל-184 וואט שעה לק"מ. נתון התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש עומדת על 5.7 שניות ומהירות מרבית מוגבלת אלקטרונית של 180 קמ"ש.
מפרט טכני > טעינה

ב.מ.וו iX1 מצויד במטען פנימי תלת פאזי המאפשר טעינה AC איטית בהספק של עד 11 קילוואט אותו רוכשי הדגם יוכלו ולשדרג למטען בקיבולת 22 קילוואט שיקצר את זמן הטעינה המלאה מ-6.5 שעות לזמן של 3 שעות ו-45 דקות. טעינה מהירה DC אפשרית עד להספק של 130 קילוואט כך שטעינה מ-10 עד 80 אחוז אורכת 29 דקות וטעינה מהירה של 10 דקות תוסיף לטווח הנסיעה כ-120 ק"מ.
הערות שוליים

↑  Nuova BMW X1 (2022): più grande, moderna e tecnologica, Motor1.com (באיטלקית)
↑  חדשות רכב - אוטו, באתר www.auto.co.il
↑  BMW Teases iX1 Electric Crossover, Reveals Estimated Range, Motor1.com (באנגלית)
↑  BMW X1 (2022): Alles zur Neuauflage plus Marktstart und Preis, Motor1.com (בגרמנית)
↑  cartube, ב.מ.וו X1 החדש 2022 נחשף - כולל דגם iX1 חשמלי, באתר cartube
↑  2023 BMW iX1 Debuts As Electric AWD Crossover With 313 HP, Motor1.com (באנגלית)
בבירוסת טוג'יאן

| בבירוסת טוג'יאן |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
תת־סדרה:: דמויי חזיר
משפחה:: חזיריים
סוג:: בבירוסה
מין:: בבירוסת טוג'יאן
שם מדעי
 Babyrousa togeanensis ‏1949
תחום תפוצה


בבירוסת טוג'יאן (שם מדעי: Babyrousa togeanensis) הוא מין של חזיר מהסוג בבירוסה האנדמית לאי טוגיאן שבאינדונזיה ומצויה בסכנת הכחדה בטבע.
מאפיינים

זהו המין הגדול ביותר בסוג בבירוסה, אך נחשב עד לשנת 2002 לתת-מין של בבירוסה מצויה. הוא שונה מקרוביו בכך שהוא גדול יותר, בעל ציצת שיער עבה בזנבו, ו-4 הניבים הצומחים על לסתו של הזכר, קצרים יותר ומופנים קדימה.
הם אנדמיים לאי טוג'יאן וחיים ברחבי היערות, הביצות ושולי הנהרות וחיים בקבוצות קטנות.
מין זה נמצא בסכנת הכחדה גדולה יותר משאר הבבירוסות כתוצאה מפגיעה באי טוגיאן ומכריתת היערות בו וכן מציד.
הערות שוליים

↑  בבירוסת טוג'יאן באתר הרשימה האדומה של IUCN
ארגון הרובאים הריבוני הקנדי

| --- | --- |

 מדינה:  קנדה 
 מטה הארגון:  אוטווה 
 תקופת הפעילות:  1 באפריל 1868 – הווה (156 שנים) 
 www.dcra.ca
 
ארגון הרובאים הריבוני הקנדי (באנגלית: Dominion of Canada Rifle Association, בראשי תיבות: DCRA) נוסד ב-1868 במטרה לקדם ולעודד את תחום הקלעות בקנדה.
בהיותו גוף ממשלתי, בניגוד למקבילים לו במדינות אחרות, הוא מתרכז בקידום הקלעות הצבאית (Fullbore Target Shooting – קטגורית קליעה במדינות חבר העמים הבריטי, העושה שימוש בנשקים צבאיים, בדרך כלל בקוטר 7.62x51 NATO), אותה היא מחשיבה לתרומה לאומית וחיובית למדינה. תחום פעילות נוסף של הארגון הוא החדרת נושא בטיחות כלי נשק למודעות החברתית.
בבירוסת צפון-סולאווסי

| בבירוסת צפון-סולאווסי |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
תת־סדרה:: דמויי חזיר
משפחה:: חזיריים
סוג:: בבירוסה
מין:: בבירוסת צפון-סולאווסי
שם מדעי
 Babyrousa celebensis ‏Deninger, 1909
תחום תפוצה


בבירוסת צפון-סולאווסי (שם מדעי: Babyrousa celebensis) הוא מין של חזיר מהסוג בבירוסה החי בטבע באי סולאווסי וגם באי השכן למבה, שבאינדונזיה.
מאפיינים

אורך הבבירוסה 80-110 ס"מ ומשקלו עד 100 ק"ג בממוצע, כשהזכרים גדולים מהנקבות. הבבירוסה היא כמעט חסרת שיער ועורם הוא בצבע סגלגל-אפרפר. הפנים מוארכים ובעלי 4 ניבים ארוכים מאוד היוצאים מהלסת התחתונה ומתעקלים אחורה וקיימים רק אצל הזכרים. בנוסף עליהם קיימים כמה שיניים קצרות יותר אבל בולטות כשהלסת סגורה. הגוף קטן ועגלגל והזנב קצר וחסר שיער.
הבבירוסות חיות ביערות גשם ואזורי ביצות וגדות נהר באי סולוואסי. הם חיים בחבורות קטנות למעט הזכרים הבוגרים שחיים לבד. כמו רוב החזירים הם אוכלי כל הניזונים מעלים, פירות, שורשים, פרוקי רגלים, נבלות וחולייתנים קטנים.
הבבירוסות מאוימות בטבע מצד כריתת יערות, ומציד של הילידים. עם זאת הוא אינו נחשב מין מוגן באינדונזיה.
קיימת מחלוקת בהלכה על מדורי הקיבה של הבבירוסה, מאחר שיש להם 3 מדורים בקיבה, בניגוד לשאר החזירים, דבר שאולי הופך אותם למין כשר. עם זאת נפסק שהיא אינה מעלת גירה אמיתית וכן שאין מסורת על אכילתה ולכן נפסק שהיא אסורה למאכל.
הערות שוליים

↑  בבירוסת צפון-סולאווסי באתר הרשימה האדומה של IUCN
בבית הקפה האקזיסטנציאליסטי

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  שרה בייקוול
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  הגות
 נושא:  אקזיסטנציאליזם 
 הוצאה
 הוצאה בשפת המקור:  Other Press
 תאריך הוצאה:  2016
 מספר עמודים:  448
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  עם עובד
 תאריך:  2019
 תרגום:  עתליה זילבר
 מספר עמודים:  414
 סדרה
 סדרת ספרים:  ספריית אופקים
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 9789651327445
 
בבית הקפה האקזיסטנציאליסטי: חירות, ישות וקוקטייל משמש (באנגלית: At the Existentialist Cafe: Freedom, Being, and Apricot Cocktails) הוא ספר הגות מאת שרה בייקוול, שיצא לאור בשפת המקור באנגלית בשנת 2016. הספר מסכם את תולדות ומאפייני האקזיסטנציאליזם הצרפתי של המאה ה־20, ואת השפעת הפנומנולוגיה על האקזיסטנציאליזם הצרפתי. הספר תורגם לעברית בשנת 2019 על ידי עתליה זילבר בהוצאת עם עובד.
הוגים מרכזיים

שני ההוגים המרכזיים בספר הם האקזיסטנציאליסטים ז׳אן־פול סארטר ומרטין היידגר שחיו וחוו את מלחמת העולם השנייה. הוגים נוספים שהספר עוסק בהם בהרחבה הם האקזיסטנציאליסטים סימון דה בובואר וקרל יאספרס, הפילוסוף אלבר קאמי, והפנומנולוגים אדמונד הוסרל ומוריס מרלו־פונטי. הספר כתוב מנקודת המבט של המחברת שרה בייקוול המתארת את רקע חייהם של אותם הוגים, האירועים שחוו, את קשריהם, ואת השפעתם זה על זה. הספר גם מציין בקצרה את תרומתם של אקזיסטנציאליסטים מוקדמים, כגון סרן קירקגור ופרידריך ניטשה.
הערות שוליים

↑  הוצאת ספרים עם עובד, עם עובד – בבית הקפה האקזיסטנציאליסטי / שרה בייקוול, באתר www.am-oved.co.il
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בורורו

| בורורו |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: אייליים
תת־משפחה:: איילי העולם החדש
סוג:: מזאמה
מין:: בורורו
שם מדעי
 Mazama bororo ‏Duarte, 1996
תחום תפוצה


הבורורו (שם מדעי: Mazama bororo), הוא מין של אייל, שגילויו חדש יחסית, בגודל קטן-בינוני בסוג מזאמה, אשר חי במזרח אמריקה הדרומית לחופי האוקיינוס האטלנטי. הוא תואר מדעית רק בשנת 1996 על ידי הגנטיקאי הספרדי פרופסור חוסה דואטרה לאחר שהתגלה מספר שנים לפני כן, והוא דומה מאוד למזאמה אדומה ולמזאמה ננסית. טווח התפוצה שלו מצומצם למדי, ומצבו נחשב למאוים.
גילוי

בשנת 1908 עם גילויו של הצ'וני הקטנטן דמוי הפודו שחי בפרו ובוליביה, היה נראה לחוקרים שמדובר במין האחרון של המזאמה שהתגלה. אך בשנת 1992, התגלה הבורורו שאף הוא נחשב למין הבלתי מוכר האחרון עד גילויה של המזאמה הלבנה בשנת 2015. את הגילוי של הבורורו כמו גם את התיאור המדעי שלו, יש לזקוף לזכותו של הגנטיקאי הספרדי, פרופסור חוסה מאוריציו ברבאנטי דואטרה שגילה את הפרט הראשון של הבורורו בגן חיות, כאשר קודם לכן הוא נחשב כמזאמה אדומה. על פי ניתוחים גנטיים, נמצא שלאותו פרט היה מספר דיפלואידי של 32 כרומוזומים, שונה לגמרי ממיני המזאמה האחרים. דואטרה שביצע מחקרים על מזאמות נוספות שנתפסו במדינות סאו פאולו ופרנה, הוכיח לבסוף שאכן מדובר במין חדש שטרם היה ידוע והרשימה האדומה של IUCN הסתמכה על ממצאיו בהפיקה דו"ח שימור נפרד. דואטרה גם כתב את התיאור הרשמי של המין.
תיאור

מבחינה חיצונית ומורפולוגית, הבורורו בעל הגודל הבינוני מהווה צורת ביניים בין מזאמה אדומה למזאמה ננסית. גוני הפרווה עם זאת, דומים יותר למזאמה האדומה. יש לו גובה כתפיים של כ-50 ס"מ, ומשקל ממוצע של 25 ק"ג; אורך הראש והגוף שלו כ-90 ס"מ. השדרה גמישה ומתעגלת כקשת, והגורם העיקרי לכך הוא האנטומיה של הרגליים אשר הקדמיות קצרות באופן ניכר מהאחוריות; צורת גוף זו מותאמת לפרסתני יער קטנים הנעים בצמחייה צפופה. הצוואר קצר ועבה, והראש קצר ומשולש. העצמות שמתחת לעיניים בולטות על רקע הפנים. העיניים בגודל בינוני, האף גדול, והלוע צר ומעוגל. האוזניים קטנות, רחבות וחלקות, וצורתן עגלגלה. לזכרים יש זוג קרניים קטנות, חדות ופשוטות, וחוסר הסיעופים מקל עליו לנוע בסבך מבלי שהקרניים יסתבכו בענפים. נקבות הבורורו חסרות קרניים, אך מעבר לכך הן זהות לזכרים במבנה הגוף וצבע הפרווה. אצל שני הזוויגים הזנב עבה ורחב.
הפרווה של הבורורו קצרה ודקה, ובעלת גוון כללי בצבע אדום או כתום הנוטה להיות כהה בעיקר בגב ובצלעות. במקרים מסוימים, ישנה שדרת נקודות דהויות על העורף והכתף. הצוואר נוטה להיות בצבע חום אפרפר בהיר וחיוור, ולעיתים הוא משחיר מעט על העורף והכתף. יש כתמים לבנים על בסיסי האוזניים, קצה הלסת, הגחון, המפשעה, פנים הרגליים, תחתית הזנב והחזה. בעוד שהרגליים הקדמיות זהות בצבען לגווני הגוף, הרגליים האחוריות נוטות להיות שחורות במיוחד בחלקן האחורי. הראש בצבע אדמדם-אפרפר, להוציא כתמים בהירים סביב העיניים, וכתם שחרחר דהוי המשתרע על המצח והחרטום. מעל הפרסות הכהות יש בדרך כלל כתמים בהירים.
תפוצה וביולוגיה

מאחר שהבורורו הוא מין אייל "חדש" יחסית, טרם ניתן לקבוע את תפוצתו האמיתית. ככל הידוע הוא אנדמי לברזיל, ומצוי בה ב-3 המדינות הברזילאיות הבאות: מזרח פרנה וסנטה קטרינה ודרום סאו פאולו. בעת הגילוי שלו ב-1992, חוקרי הטבע העריכו את טווח התפוצה שלו על בסיס הנוכחות שלו בשבי. אוכלוסיית הבר הראשונה התגלתה בפארק מדינה בין 2000 ל-2002. מאז, הבורורו התגלה רק בעוד 9 תחומים אחרים, ונראה שהוא מוגבל לאזור האקולוגי בדרום היער האטלנטי על קו הרוחב חוג הגדי ב-"22 '26 23° דרום" לחופי האוקיינוס האטלנטי.
בית הגידול של מין זה מורכב מיער גשם טרופי וסוב-טרופי עם צמחייה סבוכה באחד מהאזורים האקולוגים בעלי המגוון הביולוגי הגדול בעולם, וכן מיערות על קו החוף, יערות אראיוקאריה, יערות שפלה, יערות הרריים וגבעות; הוא מצוי החל מגובה 30 מטר במישור החוף הנמוך לחופי האוקיינוס, ועד לאזורים מוגבהים בפתאומיות בגובה של 1,200 מטר מעל פני הים. האקלים באזור זה הוא סוב טרופי לח. אחד מהאזורים העיקריים שבהם ידועה אוכלוסייה של בורורור הוא המורדות של הר פרנאפיאקבה בסאו פאולו. הטמפרטורות בתחומי מחייתו 20–30 מעלות, וכמות המשקעים הממוצעת היא 2,000-1,000 מילימטר לשנה.
אין מידע רב על האקולוגיה של הבורורו. הוא יונק זהיר וחששן הפעיל לרוב בגפו, להוציא את תקופת הרבייה שאז הוא נראה לזמן מה עם בן זוג. הוא ככל הנראה פעיל דמדומים, ומסתמך רבות על ההסוואה שלו ביער החשוך כהגנה מפני טורפים כדוגמת יגואר. הוא אוכל פירות ואוכל עשב, וכן ניזון ממקורות צמחיים שונים כמו שתילי כרוב, קוקוס, לבבות דקל, שורשים וכדומה. הוא משחק תפקיד משמעותי בהפצת זרעי פירות וצמחים על פני היער. תוחלת החיים הממוצעת שלו בטבע כ-5 שנים.
מצב

הבורורו מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור פגיע (VU); יש לכך מספר סיבות: המין כאמור אנדמי לטווח מצומצם בברזיל, ובהתחשב בשטחו הכולל ובתי הגידול המתאימים בו, נראה שהאומדן של האוכלוסייה הבוגרת קטן מ-10,000 פרטים. על פי הצפי, האוכלוסייה הבוגרת תמשיך לרדת בהדרגה עקב מספר איומים שימשיכו גם בשנים הבאות כמו ציד וטריפה על ידי כלבי בית שהפכו לפראים. המין גם מאוים מאוד עקב אובדן בית גידול ופגיעה באיכות היער על ידי המרת שטחים ממנו לגידולים חקלאיים כמו בננה ואקליפטוס. איום אפשרי אחר הוא תחרות על מקורות מחייה עם איילים אחרים כמו המזאמה האדומה.
על פי הרשימות הארציות והאזוריות של עולם החי הברזילאי הנתון בסכנה הכחדה, האיומים הקבועים על המין הם ציד לא חוקי, אובדן בית גידול הכולל גם שינויים שנעשים בבית הגידול על ידי ניצול לא חוקי של לבבות דקל, טריפה על ידי טורפים טבעיים וביתיים. איום אפשרי גם עשוי להיות מצד התפשטות מחלות זיהומיות של בקר.
המסגרת המשפטית העיקרית בברזיל לניהול של מינים בסכנת הכחדה וההגנה אליהם, הם הרשימה הלאומית הראשית של מינים בסכנת הכחדה, ורשימת היונקים המאוימים של פרנה. ההנחיות לשימור הבורורו הותוו על ידי תוכנית פעולה לאומית עבור איילים מאוימים בברזיל משנת 2012. מטרת התוכנית לטווח הארוך היא החזקה שוטפת של אוכלוסיות בורורו גדולות וביצוע מחקרים על הגנטיקה והטקסונומיה שלו כדי להעריך טוב יותר את היחס בינו לבין מזאמות אחרות ולאתר באמצעות זאת אוכלוסיות נוספות לא ידועות או כאלה שמוכרות כשייכות למינים אחרים. בין הפעולות העיקריות ניתן למנות חקיקה ציבורית, טיפוח בית גידול מתאים, מחקרים ביולוגים וסקרי תפוצה, והקמת תוכניות שימור לאתרים ספציפיים. רמת יישום התוכנית נבדקה לראשונה בנובמבר 2015.
אומדן האוכלוסייה העולמי של הבורורו מוערך בכ-8,500 פרטים בוגרים.
הערות שוליים

↑  בורורו באתר הרשימה האדומה של IUCN
| איילי העולם החדש |
| --- | --- | --- |
| אייל הקורא | אייל הקורא |   |
| אייל הצפון | אייל הצפון |   |
| אייל הביצות | אייל הביצות |   |
| אייל הפמפס | אייל הפמפס |   |
| אייל האנדים | אייל אנדים פרואני • אייל אנדים צ'יליאני |   |
| אייל פרדי | אייל פרדי שחור-זנב • אייל פרדי לבן-זנב |   |
| פודו | פודו דרומי • פודו צפוני |   |
| אייל הסבך | אייל הכרמל • אייל סיבירי |   |
| אלקרן הגדות | אלקרן הגדות |   |
| מזאמה | מזאמה אדומה • מזאמה אפורה • מזאמה אמזונית • מזאמה ביצתית • מזאמה יוקטנית • מזאמה לבנה • מזאמה מרידאנית • מזאמה מרכז-אמריקנית • מזאמה ננסית • בורורו • צ'וני |   |
אפיון חומרים

שימוש בטכניקת מיקרוסקופיה אופטית לאפיון מיקרו־מבנה של דנדריטים בסגסוגת ברונזה.
אִפְיוּן חֳמָרִים הוא תחום חשוב ובסיסי במדע חומרים ובהנדסת חומרים העוסק בזהוי חומרים ומאפייניהם – המבנה, מיקרו־מבנה והרכב.
קיימים שלושה סוגים של שיטות עיקריות לאפיון חומרים:
שיטות מיקרוסקופיה
שיטות פיזור ועקיפה.
של קרני X
של אלקטרונים
ספקטרוסקופיה
גבולות הגדרת המונח משתנים מהקשר להקשר וכמה הגדרות משמשות לו במקביל. לעיתים משתמשים בשיטות נוספות הלקוחות מתחומים שונים למשל אנליזה כימית ובדיקות מקרוסקופיות שונות.
קנה המידה של המבנים הניתנים לאפיון נעה בין אנגסטרמים בודדים, למשל בהדמית אטומים יחידים וקשרים כימיים, עד סנטימטרים, כגון הדמיה של גרעינים גסים במתכות. חלק מהשיטות מקנות מידע על עומק הדגמים וחלקן רק על פני השטח של הדגם, חלקן פוגעות או משנות את הדגמים וחלקן בדיקות לא הורסות, חלקן כמותיות וחלקן איכותיות.
טכניקות אפיון רבות ידועות כבר מאות שנים, כמו מיקרוסקופיה אופטית בסיסית, למשל, ומנגד מתודולוגיות וטכניקות חדשות מתגלות ומתפתחות כל העת. בפרט כניסתם של מיקרוסקופ האלקטרונים וספקטרוסקופיית מסות היונים השניוניים, במהלך המאה ה־20, חוללה מהפכה בתחום, איפשרה הדמיה וניתוח של מבנים בקני מידה קטן בהרבה משהיה ניתן בעבר, והובילה לגידול עצום ברמת ההבנה שלנו בדבר הקשר בין מבנה החומרים השונים ומאפייניהם התנהגותיים. בעשורים האחרונים המצאת מיקרוסקופ הכוח האטומי הגדילה עוד יותר את הרזולוציה המרבית אפשרית בניתוח דגימות מסוימות עד כדי דימות של אטומים יחידים בשריג.
מיקרוסקופיה ועקיפה

מיקרוסקופיה היא שם כולל למספר טכניקות אפיון אשר חוקרות וממפות את פני השטח והשכבות הקרובות לפני השטח של הדגם. טכניקות מיקרוסקופיה שונות משתמשות בפוטונים, אלקטרונים, יונים או בגשש פיזי ומיפוי הכוחות בינו לבין פני הדגם. הן אוספות נתונים על המבנה הדגם במגוון סקלות אורך.
דוגמאות נפוצות של מכשירי מיקרוסקופיה הן:
מיקרוסקופ אופטי
מיקרוסקופ אלקטרונים סורק (SEM)
מיקרוסקופ אלקטרונים חודר (TEM)
Field Ion Microscope (FIM)
מיקרוסקופ מִנהור סורק (STM)
מיקרוסקופית חוד סורק (SPM)
מיקרוסקופ כוח אטומי (AFM)
X-ray diffraction topography (XRT)
דיפרקציית אלקטרונים באנרגיה נמוכה (LEED)
דיפרקציית אלקטרונים בהחזרה באנרגיה גבוהה (RHEED)
דיפרקציית קרני X בזויות קטנות (GIXD)
ספקטרוסקופיה

קבוצה זו של טכניקות משמשת במגוון עקרונות כדי לחשוף את ההרכב הכימי ולעיתים גם את המבנה הגבישי ומאפיינים הפוטואלקטריים של חומרים.
מספר שיטות ומכשירי ספקטרוסקופיה נפוצים הם:
ספקטרוסקופיית נפיצת אנרגיה של קרני X ‏ (EDX)
ספקטרוסקופיית נפיצת אורכי גל של קרני X ‏(WDX)
פלואורסצנצית קרני רנטגן (XRF)
עקיפה של קרני רנטגן (XRD)
ספקטרומטריית מסת
ספקטרוסקופיית מסות של יונים שניוניים (SIMS)
ספקטרוסקופיית איבוד אנרגיה (EELS)
ספקטרוסקופיית אלקטרוני אוז'ה (AES)
ספקטרוסקופיית פוטואלקטרונים (XPS)
ספקטרוסקופיה בתחום הנראה עד העל סגולי (UV-vis)
ספקטרוסקופיית פורייה (FTIR)
נהורנות תרמית (TL)
נהורנות אור (PL)
פיזור אור דינמי (DLS)
ספקטרוסקופיית טרה־הרץ
בדיקות מקרוסקופיות

מגוון עצום של טכניקות מתחומי הנדסת החומרים, גם כאלה שלא נחשבות כשיטות קלסיות לאפיון חומרים, משמשות לאפיון על ידי מדידת תכונות מקרוסקופית שונות והישענות על ידע מוקדם.
למשל:
בדיקות מכניות כמו מתיחה, מאמץ, פיתול, זחילה (דפורמציה), התעייפות החומר, בדיקות קשיחות וקשיות.
ניתוח תרמי הבדלי (DTA)
Dielectric thermal analysis
אנליזה תרמוגרווימטרית (TGA)
Differential scanning calorimetry (DSC)
Impulse excitation technique (IET)
טכניקות אולטרה סאונד, למשל Resonant ultrasound spectroscopy
הערות שוליים

↑  Mathys, Daniel, Zentrum für Mikroskopie, University of Basel: Die Entwicklung der Elektronenmikroskopie vom Bild über die Analyse zum Nanolabor, p. 8
↑  Patent US4724318 - Atomic force microscope and method for imaging surfaces with atomic resolution - Google Patents
↑  R. Truell, C. Elbaum and C.B. Chick., Ultrasonic methods in solid state physics New York, Academic Press Inc., 1969.
תמונה של משטח גרפיט ברמה אטומית שנתקבלה בשימוש ב־STM.
צילום דפרקציית קרני X ראשון של אדמת מאדים
– ניתוח כימי־מינרלוגי מגלה פצלת השדה, פירוקסן, אוליבין ועוד (רובר "מארס סיינס לברטורי", "Rocknest", ‏ 17 באוקטובר 2012) (65)
את לי הכל (שיר של הראל סקעת)

את לי הכל הוא סינגל שהוקלט על-ידי הזמר הישראלי הראל סקעת. השיר יצא לאור ב-13 באפריל 2016 כשיר הנושא של הסרט הישראלי "גאליס - קונקט".
רקע וכתיבה

השיר נכתב על-ידי ניר פייבל, הולחן על-ידי מורן דוד והופק על-ידי עידו אוחיון. סקעת נבחר לבצע את השיר, שהוא שיר הנושא של הסרט השני של גאליס, אשר יצא לאור הצלחתו המסחררת של הסרט הראשון בסדרה, "גאליס - המסע לאסטרה".
וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר בוים על-ידי עמית עיני, והועלה לערוץ היוטיוב של סקעת ב-13 באפריל 2016, כיממה לפני צאתו של הסרט לאקרנים. הקליפ משלב בין צילומים של סקעת לבין קטעים מתוך הסרט "גאליס - קונקט".
נכון למאי 2023, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-2,500,000 צפיות.
הערות שוליים

↑  מוזיקה - את לי הכל: הראל סקעת בקליפ ל"גאליס קונקט", באתר פרוגי, ‏2016-04-13
↑  הראל סקעת - את לי הכל (שיר הנושא "גאליס - קונקט"), נבדק ב-2023-05-26
בית הדואר המוסקבאי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אטרקציה תיירותית, סימן נוף 
 מיקום:  בסמאני ראיון 
 מדינה:  רוסיה 
 קואורדינטות:  55°45′50″N 37°38′15″E﻿ / ﻿55.76398404°N 37.63736225°E﻿ / 55.76398404; 37.63736225
 he
 
בית הדואר במוסקבה (ברוסית: Моско́вский почта́мт) הוא קומפלקס של שירותי דואר, חברות עזר ותחבורה במוסקבה. על פי כמה מקורות, הארגון הוקם בשנת 1700, לטענת אחרים - בשנת 1711.
בית הדואר עבר ממקום למקום ושכן באזורים שונים בעיר. המתחם המפורסם ביותר נמצא בצומת רחוב מיאסניצקאיה ושדרות צ'יסטופרודני.
גלריה

דיוקנו של אנדריי ויניוס, ראש בית הדואר במוסקבה, 1874.
דיוקן מנהל הדואר פיוטר שפירוב.
דיוקן מנהל הדואר קונסטנטין בולגקוב, 1835.
הכניסה הראשית לבית הדואר במוסקבה, 2015.
פתחי החלונות המקושתים של בית הדואר במוסקבה, 2011.
הבניין הראשי של בית הדואר הישן במוסקבה, 2015.
אפריקה דה לאס הראס גאווילן

| --- | --- |

 לידה:  27 באפריל 1909 סאוטה, ספרד 
 פטירה:  8 במרץ 1988 (בגיל 78) מוסקבה, ברה"מ 
 שם לידה:  África de las Heras Gavilán 
 מדינה:  הרפובליקה הספרדית השנייה, ברית המועצות 
 מקום קבורה:  בית הקברות חובאנסקויה 
 בן או בת זוג:  Giovanni Antonio Bertoni  Felisberto Hernández   רמון מרקאדר 
 פרסים והוקרה:  מדליית הניצחון על גרמניה במלחמה הפטריוטית הגדולה 1941–1945  דרגה שנייה במסדר המלחמה הפטריוטית  מדליית העוז  עיטור הכוכב האדום  עיטור לנין  מדליית "פרטיזן במלחמה הפטריוטית" דרגה 1 
 
אפריקה דה לאס הראס גאווילן (בספרדית: África de las Heras Gavilán;‏ 26 באפריל 1909 – 8 במרץ 1988) הייתה לוחמת קומוניסטית ספרדית ששינתה את הלאום שלה לסובייטי והפכה למרגלת ק.ג.ב. בולטת ששם הקוד שלה היה פטריה. היא גם השתמשה בשמות מריה לואיזה דה לאס, הראס מדרבאט, מריה דה לה סיירה, פטרישיה איבון, מריה דה לאס הראס, זנוי ומריה פבלובנה.