stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'קסון פורוסו
הערות שוליים

↑  Santos supera Palmeiras e contrata jovem equatoriano; conheça באתר Terra, ‏ 23 במרץ 2018 (בפורטוגזית)'"`UNIQ--templatestyles-0000000F-QINU`"'
↑  Boavista, de Portugal, anuncia a contratação de Jackson Porozo, ex-Santos באתר Esporte Interativo, ‏ 1 באוקטובר 2020 (בפורטוגזית)'"`UNIQ--templatestyles-0000000F-QINU`"'
↑  L'ESTAC signe Jackson Porozo באתר Foot Mercato, ‏ 24 ביוני 2022 (בצרפתית)'"`UNIQ--templatestyles-00000012-QINU`"'
↑  Aquí están los 26 jugadores elegidos por el DT Gustavo Alfaro para jugar la Copa Mundial FIFA, estamos listos para hacer historia באתר הרשמי של נבחרת אקוודור, 14 בנובמבר 2022 (בספרדית)'"`UNIQ--templatestyles-00000014-QINU`"'
↑  Selección de Ecuador convocó sus 26 jugadores para la Copa América 2024 באתר El Comercio, ‏ 29 במאי 2024 (בספרדית)'"`UNIQ--templatestyles-00000014-QINU`"'
| נבחרת אקוודור – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 גלינדס •  2 טורס •  3 אינקפיה •  4 ארבולדה •  5 סיפואנטס •  6 פאצ'ו •  7 אסטופיניאן •  8 גרואסו •  9 אי. פרסיאדו •  10 איברה •   11 אסטרדה •  12 רמירס • 13 אנר •  14 אראגה • 15 מנה • 16 סרמיינטו • 17 אנ. פרסיאדו • 18 פלאסיוס • 19 פלאטה • 20 מנדס • 21 פרנקו • 22 דומינגס • 23 קאייסדו • 24 ראסקו • 25 פורוסו • 26 רודריגס • מאמן: אלפרו |  1 גלינדס •  2 טורס •  3 אינקפיה •  4 ארבולדה •  5 סיפואנטס •  6 פאצ'ו •  7 אסטופיניאן •  8 גרואסו •  9 אי. פרסיאדו •  10 איברה •   11 אסטרדה •  12 רמירס • 13 אנר •  14 אראגה • 15 מנה • 16 סרמיינטו • 17 אנ. פרסיאדו • 18 פלאסיוס • 19 פלאטה • 20 מנדס • 21 פרנקו • 22 דומינגס • 23 קאייסדו • 24 ראסקו • 25 פורוסו • 26 רודריגס • מאמן: אלפרו | אקוודור |
| נבחרת אקוודור – קופה אמריקה 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 גלינדס •  2 טורס •  3 אינקפיה •  4 אורדונייס •  5 סיפואנטס •  6 פאצ'ו •  7 לור •  8 גרואסו •  9 יבואה •  10 פאאס •   11 רודריגס •  12 רמירס • 13 אנר •  14 מינדה • 15 מנה • 16 סרמיינטו • 17 פרסיאדו • 18 אורטיס • 19 ג'. קאייסדו • 20 קורוסו • 21 פרנקו • 22 דומינגס • 23 קאייסדו • 24 הורטאדו • 25 פורוסו • 26 מיקולטה • מאמן: סאנצ'ס |  1 גלינדס •  2 טורס •  3 אינקפיה •  4 אורדונייס •  5 סיפואנטס •  6 פאצ'ו •  7 לור •  8 גרואסו •  9 יבואה •  10 פאאס •   11 רודריגס •  12 רמירס • 13 אנר •  14 מינדה • 15 מנה • 16 סרמיינטו • 17 פרסיאדו • 18 אורטיס • 19 ג'. קאייסדו • 20 קורוסו • 21 פרנקו • 22 דומינגס • 23 קאייסדו • 24 הורטאדו • 25 פורוסו • 26 מיקולטה • מאמן: סאנצ'ס | אקוודור |
עטרה אוריה

| --- | --- |

 לידה:  10 ביולי 1996 (בת 28)
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2019
 עיסוק:  זמרת-יוצרת, שחקנית
 שפה מועדפת:  עברית
 חברת תקליטים:  NMC
 פרופיל ב-IMDb
 
עטרה אוריה (נולדה ב-10 ביולי 1996) היא זמרת-יוצרת ושחקנית ישראלית. פרצה לתודעה בזכות להיטה, "ילד מטריה", שהגיע לראש מצעדי הפזמונים וזיכה אותה בתואר "פריצת השנה" של גלגלצ ו-ynet.
ביוגרפיה

נולדה ב-1996 למשפחה דתית כעטרה דבורה שפר. בגיל 14 עזבה את בית הספר ואת הבית, אליו חזרה בהמשך, מספר פעמים ועברה בין מספר משפחות אומנה אותן עזבה, ומספר מוסדות חינוך מהם נפלטה. בגיל 18 עזבה סופית את אולפנת דולב ועברה להתגורר ברחוב. באותו הזמן, לאחר שהתראיינה לתוכנית "פנים אמיתיות" של אמנון לוי בערוץ 10, איתרה אותה התסריטאית והבמאית זוהר אוריה מהוד השרון והחליטה לאמצה. לאחר מכן, החלה ללמוד מוזיקה ברימון בית ספר למוסיקה.
בשנת 2019 השתתפה בתוכנית "הכוכב הבא לאירוויזיון", אך הודחה לאחר שלב האודישנים. זמן מה לאחר התוכנית, ביולי 2020, הוציאה שיר בשם "רוני".
בין השנים 2021–2022 שיחקה במספר סרטים, בהם "לטעום" מאת אן סרין מרינקוביץ' ו"קוראים לי קלייר" מאת משה חליו (לצד צחי הלוי).
ביוני 2023, לאחר שהוחתמה על ידי NMC, בעידודו של הזמר שלמה ארצי, הוציאה אוריה את הסינגל "ילד מטריה", העוסק בחרם חברתי. השיר זכה להצלחה ברשתות החברתיות ואף בתחנות הרדיו, והגיע למקום הראשון במצעד של מדיה פורסט. השיר זכה להצלחה גם במצעדים השנתיים והגיע למקום השני במצעד של גלגלצ ו-ynet, בו זכתה אוריה בפרס "פריצת השנה", ובמקום הרביעי במצעד העשירייה של השנה של כאן גימל.
בעת מלחמת חרבות ברזל באוקטובר 2023, הקליטה את השיר "לתמיד" בהפקתם המוזיקלית של אריאל טוכמן ועברי לידר, המוקדש ללוחמי משמר הגבול ומשטרת ישראל.
ב-5 בפברואר 2024 הוציאה את השיר "היינו ילדים כאלה". ב-11 במרץ הוציאה את השיר "פיטר פן". ב-10 ביולי הוציאה את הסינגל "פרח קיר".
דיסקוגרפיה > סינגלים

2020: "רוני"
2023: "ילד מטריה"
2023: "לתמיד"
2024: "היינו ילדים כאלה"
2024: "פיטר פן"
2024: "פרח קיר"
2024: "לא צריכה ארמון"
דיסקוגרפיה > אלבומים

2024: עטרה
הערות שוליים

1 2  לירון זייד,'"`UNIQ--nowiki-00000000-QINU`"'‏ריאיון בלעדי עם עטרה אוריה: מחברת השיר "ילד מטרייה", באתר ‏מאקו‏, 10 בספטמבר 2023
↑  עטרה שפר - Toy, באתר פייסבוק
↑  על פי ראיון למוסף מוצ"ש, מקור ראשון, 12/04/24
↑  דינה חלוץ,'"`UNIQ--nowiki-00000004-QINU`"'עטרה מ'"הכוכב הבא" מספרת על האישה שהצילה אותה מחיים ברחוב, באתר Xnet‏, 20 בפברואר 2020
↑  אשר אטדגי, גרה ברחוב עד גיל 17 ואומצה על ידי תושבת הוד השרון: עטרה אוריה מטריפה את הכוכב הבא, באתר mynet‏ הוד השרון, 15 בדצמבר 2019
↑   עטרה אוריה - רוני, סרטון בערוץ "עטרה אוריה Atara Oryah", באתר יוטיוב (אורך: 02:57)
↑  מאיה כהן,'"`UNIQ--nowiki-00000009-QINU`"'"ילד מטריה", הסרט שעורר סערה והקאמבק המפואר: הפריצות וההבטחות הגדולות בעולם התרבות, באתר ישראל היום, 13 בספטמבר 2023
↑  גיל משעלי,'"`UNIQ--nowiki-0000000B-QINU`"'‏שלמה ארצי אירח את עטרה אוריה לביצוע של "ילד מטריה", באתר ‏מאקו‏, 24 באוגוסט 2023
↑  '"`UNIQ--nowiki-0000000D-QINU`"' גילעד גולדברג,'"`UNIQ--nowiki-0000000E-QINU`"'‏המילים הפשוטות של "ילד מטרייה" זרקו אותי לימי הבריונות בבית הספר, בעיתון מקור ראשון, 14 בספטמבר 2023
↑  לתמיד - עטרה אוריה, נבדק ב-2023-10-26
שטאבשף

| --- | --- |
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 צבא:  אס אה
 מערכת הדרגות:  דרגות האס אה
 היררכיה:  קצינים
 בתוקף:  1932–1945 (כ־13 שנים)
 דרגה זוטרה:  גרופנפיהרר
 דרגה בכירה:  אוברסטר אס אה פיהרר
 מקבילת הצבא:  גנרל-אוברסט
 
דגל השטאבשף מוקדם יותר
דגל השטאבשף מאוחר יותר
שטאבשף (בגרמנית: Stabschef, רמטכ"ל) היה תואר ודרגה חצי-צבאית באס אה (SA), לוחמי הסער הסמי-צבאיים הקשורים למפלגה הנאצית. זו הייתה דרגה ותפקיד שמילא ראש המבצעים של האס אה. הדרגה הייתה שווה ערך לדרגת גנרל-אוברסט בצבא הגרמני ולגנרל בצבא ארצות הברית.
הגדרה

התואר 'שטאבשף', עדיין לא דרגה, נוצר ב-1929 כדי לסייע לאוברסטר אס אה פיהרר (מנהיג האס אה העליון) עם ניהול הארגון הצומח במהירות. אוטו ואגנר החזיק בתפקיד תחת אוברסטה אס אה פיהרר פרנץ פפר פון סלומון בין השנים 1928 ל-1930, ולמעשה עמד בראש האס אה מקבלתו של היטלר את התואר אוברסטה אס אה פיהרר באוגוסט עד שארנסט רהם החליף אותו בינואר 1931.
דרגת האס אה בפועל של שטאבשף נוצרה על ידי רהם עבורו בשנת 1933 לאחר שהיטלר הפך לקנצלר. למרות שהיטלר הפך למפקד העליון של האס אה ב-1930, הניהול השוטף של הארגון הושאר בידי הרמטכ"ל. כך, האנשים שהחזיקו בדרגת שטאבשף לאחר 1930 היו המנהיגים האמיתיים של האס אה.
נושאי המשרה

התואר של שטאבשף הוחזק על ידי ארבעה אנשים שונים בין השנים 1929 ו-1945 והיה, פרט למקרה הראשון של הירושה, בירושה עקב מותו של קודמו. קציני האס אה הבאים החזיקו בדרגת שטאבשף:
| מס' | תמונה | שטאבשף | כניסה לתפקיד | סיום התפקיד | מפלגה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | אוטו ואגנר   (1888–1971) | אוקטובר 1929 | 31 בדצמבר 1930 | המפלגה הנאצית |
| 2 |  | ארנסט רהם   (1887–1934) | 5 בינואר 1931 | 1 ביולי 1934 | המפלגה הנאצית |
| 3 |  | ויקטור לוצה   (1890–1943) | 1 ביולי 1934 | 2 במאי 1943 | המפלגה הנאצית |
| – |  | מקס ייטנר   (1888–1963)   בפועל | 2 במאי 1943 | אוגוסט 1943 | המפלגה הנאצית |
| 4 |  | וילהלם שפמאן   (1894–1970) | אוגוסט 1943 | 5 במאי 1943 | המפלגה הנאצית |
סימני הדרגה

סמל מוקדם של שטאבשף היה מורכב מטלאי עלה אלון שנלבש על צווארון מדי האס אה. עדויות צילומיות מציגות את ארנסט רהם עונד סמל כזה בימיו הראשונים כראש המטה של האס אה. ככל שסמכותו של רהם התגברה, כך גם סמליו גדלו ובאמצע 1931 עדויות צילומיות מראות אותו עונד כוכב עטור זר שעוצב בדומה לצווארון גנרל בוליביאני, בשל ניסיונו הצבאי הקודם של רהם כיועץ צבאי בבוליביה.
לאחר 1933, הסמל של שטאבשף היה מורכב מדוגמת "רומחים מוצלבים", ומסביבו חצי עיגול עלי אלון. לאחר 1934, הסמל הוחלף לתבנית שלושה עלי אלון מוקפים בדומה לסמל דרגת האס אס של רייכספיהרר אס אס. עם נפילת גרמניה הנאצית, האס אה חדל מלהתקיים ואיתו דרגת שטאבשף.
טלאי צווארון (1933–1934)
טלאי צווארון (1934–1945)
תג כתף (1933–1945)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| דרגה זוטרה אוברגרופנפיהרר | דרגות האס אה שטאבשף | דרגה בכירה אוברסטר אס אה פיהרר |
בית גרימלדי

| --- | --- |

 
 מדינה:  הרפובליקה של ג'נובה, מונקו 
 תארים:  נסיך מונקו   דוג' גנואה   דוכס ולנטינואה   מרקיז באוקס   לורד מונקו
 מייסד:  Grimaldo Canella 
 ראש הבית הנוכחי:  אלבר השני
 תקופת השושלת:  1162–הווה (כ־863 שנים) 
 אתניות:  איטלקית
 
שלט האצולה של בית גרימלדי
בית גרימלדי (איטלקית: Grimaldi) הוא בית אצולה מקושר להיסטוריה של הרפובליקה של ג'נובה ושל נסיכות מונקו.
היסטוריה > מקור המשפחה

בני משפחת גרימלדי הם צאצאיו של גרימלדו קנלה (Grimaldo Canella), אשר היה מדינאי מג'נובה בזמן מסעי הצלב הראשונים. גרימלדו קנלה הפך להיות הקונסול של ג'נובה בשנים 1160, 1170, ושוב בשנת 1184. צאצאיו הרבים וילדיהם הובילו משלחות ימיות ברחבי הים התיכון, הים השחור והים הצפוני, ועד מהרה הפכה משפחת גרימלדי לאחת המשפחות החזקות ביותר של ג'נובה.
היסטוריה > ברית הגואלפים

בני משפחת גרימלדי חששו כי ראש המשפחה היריבה מג'נובה יכול היה לשבור את האיזון העדין של השלטון בהפיכה פוליטית ולהיות אדון ג'נובה כמו שקרה בערים איטלקיות אחרות, ועקב כך נכנסו לתוך ברית הגואלפים יחד עם בני משפחת פיאסצ'י על מנת להגן על האינטרסים המשפחתיים. בשנת 1271 נאסר על בני משפחות הקשורות לברית הגואלפים לשהות בג'נובה, ולכן מצאו בני המשפחות מקלט בבניית טירות משלהם באזורי ליגוריה ופרובאנס.
היסטוריה > המעבר הסופי מג'נובה לליגוריה ופרובאנס

עם הזמן חתמו בני גרימלדי על הסכם ברית עם שארל הראשון מלך נאפולי וסיציליה, כדי לכבוש מחדש את השליטה על ג'נובה ובאופן כללי להעניק סיוע הדדי. בשנת 1276 הם קיבלו את הסכם השלום בחסות האפיפיור, אך עם זאת לא הפסיק את מלחמת האזרחים. עם השנים החולפות לא כל בני גרימלדי בחרו לחזור לג'נובה, אלא העדיפו להישאר ולהתיישב בהתיישבויות פיאודליות שאותן בנו, ושם יכלו לגייס צבאות להגנת יישוביהם.
קישורים

נטולי
בית פוסטר לחברים דמיוניים

| --- | --- |

 סוגה:  הנפשה, קומדיה
 יוצרים:  קרייג מקראקן
 בימוי:  קרייג מקראקן 
 מדבבים:  טום קיין (Mr. Herriman) קנדי מילו (Coco, Madame Foster) ארין גריי ואן אוסברי (Frankie Foster) טום קני (Eduardo) Sean Marquette (Mac) פיל למאר (Wilt) קית' פרגוסון 
 מדבבים בעברית:  מיה אלון, מיכל רשף, עמי מנדלמן, ספיר דרמון, גיורא קנת, שמחה ברבירו, דור הרפז, צביקה שוורצברג, אורלי קטן, טליה ברקאי, דור סרוגו, קובי אשל
 ארץ מקור:  ארצות הברית
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  6
 מספר פרקים:  79
 הפקה
 חברת הפקה:  Boulder Media, אולפני ההנפשה של קרטון נטוורק 
 הפצה:  Cartoon Network, הולו 
 מוזיקה:  ג'יימס ונייבל 
 אורך פרק:  כ-22 דקות
 שידור
 רשת שידור:  Cartoon Network
 רשת שידור בישראל:  ערוץ לוגי ערוץ הילדים
 תקופת שידור מקורית:  13 באוגוסט 2004 – 12 בפברואר 2009
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
בית פוסטר לחברים דמיוניים (באנגלית: Foster's Home for Imaginary Friends) היא סדרת הנפשה קומית אמריקאית שנוצרה על ידי קרייג מקראקן עבור רשת Cartoon Network. הסדרה שודרה בין אוגוסט 2004 ופברואר 2009. החל מ-2006 שודרה הסדרה בישראל בערוץ לוגי, ומיולי 2009 בערוץ הילדים.
ב-18 ביולי 2022 הודיעה Cartoon Network על הפקת אתחול לסדרה. מקראקן חזר כיוצר, אבל ילוהק צוות מדבבים חדש והסדרה תהיה מיועדת לקהל טרום בית הספר. האתחול יופק באולפני האנה-ברברה אירופה.
עלילה

העלילה מתרחשת בעולם בו חברים דמיוניים הופכים ליצורים תבוניים מהרגע שילדים יוצרים אותם. כשיוצריהם מתבגרים ונוטשים אותם, הם זקוקים לבעלים חדשים בדומה לחיות מחמד. בית פוסטר לחברים דמיוניים משמש בית אומנה המאפשר קליטת חברים דמיוניים של ילדים שאינם חפצים בהם. בית האימוץ מנוהל על ידי מאדאם פוסטר-זקנה חביבה וחברה הדמיוני- מר הרימן, ארנב ענקי ומדבר, ובדומה לבית יתומים מתקיימים ימים שבהם משפחות עם ילדים צעירים יכולות לבקר ולאמץ להם חבר דמיוני.

רוב הסדרה מתמקדת בילד בשם מאק וחברו הדמיוני בלו. בתחילת הסדרה נאלץ מאק לשלוח אותו בבית פוסטר, אף שאינו מעוניין למסור אותו לאימוץ.
בלו מתנהג בצורה טיפשית, וברוב המקרים נאלץ מאק לפתור את הבעיות שבלו גורם.
דיבוב לעברית

מאק (מיה אלון / מיכל רשף)
בלוגארד קיו קאזו "בלו" (עמי מנדלמן)
פרנקי פוסטר (ספיר דרמון)
מר הרימן (גיורא קנת / שמחה ברבירו)
ווילט (דור הרפז)
אדוארדו (צביקה שוורצברג)
ג'קי קונס (צביקה שוורצברג / קובי אשל)
קוקו (אורלי קטן)
גברת פוסטר (אורלי קטן)
דוכסית (אורלי קטן)
אמא של מק (אורלי קטן)
בארי (אורלי תגר / אורלי קטן)
גו גו גה גה "גו" (טליה ברקאי)
טרנס (דור סרוגו)
צ'יז (דור סרוגו)
זולוטונושה

זולוטונושה (אוקראינית: Золотоноша) היא עיר במחוז צ'רקאסי אוקראינה.
היסטוריה

בראשית המאה ה-17 הייתה זולוטונושה בעיקר מושבם של הקוזאקים. ב-1640 היו ביישוב 273 בתי אב שבהם התגוררו 1,500 תושבים.
ב-1803 התגוררו בזולוטונושה 4,500 תושבים. ב-1897 היו כבר כ-9,000 תושבים, מתוכם 60 אחוזים אוקראינים, 32 אחוזים יהודים ו-7.5 אחוזים רוסים. באותה שנה העבירו בעיר קו של מסילת רכבת.
העיר נכבשה על ידי הגרמנים ב-19 בספטמבר 1941 ושוחררה על ידי הצבא האדום ב-22 בספטמבר 1943.
הקהילה היהודית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
אוכלוסייה

שינוי אוכלוסייה של זולוטונושה לאורך השנים:
| --- | --- |
שנה: מספר אוכלוסייה
1910: 13,800
1979: 28,579
1989: 30,715
2001: 28,793
2005: 25,509
2006: 28,488
2007: 28,611
2008: 28,516
2009: 28,591
2010: 28,463
2011: 28,464
הערות שוליים

↑  http://demoscope.ru/weekly/ssp/rus_lan_97_uezd.php?reg=1161.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009440889805171  LCCN: n2018015690  MusicBrainz: d46081be-16ff-45ac-97c6-54a590658330  NKC: ge1198010  VIAF: 235241809   WorldCat (עם VIAF): 235241809
צ'ארלס פורס

| --- | --- |

צ'ארלס פורס
 לידה:  4 בינואר 1894
 פטירה:  24 במאי 1951 (בגיל 57)
 מידע כללי
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 ספורט
 ענף ספורט:  אתלטיקה
 תת-ענף:  ריצה למרחקים ארוכים
צ'ארלס פורס (באנגלית: Charles Pores‏; 4 בינואר 1894 – 24 במאי 1951) היה אתלט אמריקאי-יהודי אלוף ושיאן ארצות הברית בריצות למרחקים ארוכים. 3 פעמים ברציפות אלוף ארצות הברית (1917–1919) ושיאן ארצות הברית בריצת 5 מייל (ריצת 8000 מטר), אלוף ארצות הברית (1918) בריצת 10 מייל ושיאן ארצות הברית בריצת שעה.
ביוגרפיה

פורס נולד בווילנה שבליטא והיגר עם משפחתו לניו יורק בתחילת המאה ה-20. הוא התאמן בקבוצת מילרוז בעיר מגוריו, בהדרכתו של האלוף האולימפי בריצת 800 מטר מל שפרד (לונדון 1908).
במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא שרת בצי ארצות הברית.
ביוגרפיה > 1917 > אלוף ארצות הברית

באליפות ארצות הברית שנערכה בסנט לואיס, מיזורי ב-31 באוגוסט הוא זכה במדליית זהב בריצת 5 מייל בתוצאה של 26:26.4 דקות, לפני וילה קירינן מפינלנד (אנ') וג'יימס הניגן.
ביוגרפיה > 1918 > שיאן ארצות הברית

באליפות ארצות הברית שנערכה בגרייט לייק אילינוי ב-21 בספטמבר 1918 הוא הגן על תוארו לאחר שזכה במדליית זהב בריצת 5 מייל בשיא אמריקה חדש של 24:36.8 דקות, לפני ארל ג'ונסון (אנ') ופרנק גילספי.
באליפות ארצות הברית בריצת 10 מייל שנערכה ב-27 באוקטובר אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בתוצאה של 54:17.6 דקות.
ביוגרפיה > 1919

בתחרות שנערכה ב-1 ביוני הוא שיפר את שיא אמריקה בן 15 השנים בריצת 15 מייל בכמעט 2 דקות ושיפר את שיא אמריקה בן 30 השנים בריצת 1 שעה ביותר מ-300 יארד.
באליפות ארצות הברית שנערכה בפילדלפיה, פנסילבניה ב-13 בספטמבר 1919 הוא זכה בפעם השלישית ברציפות במדליית זהב בריצת 5 מייל בתוצאה של 26:02.0 דקות, לפני פטריק פלין (אנ') (בפער של 20 יארד) ומקס בוהלנד.
פורס נפטר בשנת 1951 וקבור בבית הקברות מאונט היברון בניו יורק.
אמיר לביא

אמיר לביא (נולד ב-8 באוגוסט 1989) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר התקפי במכבי שעריים שבליגה א' דרום. לביא הוא בן דודם של הכדורגלנים חיים רביבו, דוד רביבו ושי רביבו.
קריירה

לביא החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מ.ס. אשדוד. ב-13 בפברואר 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 1-1 נגד בני יהודה תל אביב במסגרת גביע הטוטו נגד בני יהודה תל אביב. שבוע וחצי לאחר מכן, ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל בהפסד 1–2 למכבי נתניה. ב-5 במאי 2007 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 0–2 נגד הפועל כפר סבא. בעונת 2008/2009 הפך לשחקן הרכב באשדוד וסיים את העונה עם 24 הופעות בליגה ושני שערים. ב-26 בינואר 2011 ננגח על ידי חברו לקבוצה עמנואל סארקי במהלך אימון הקבוצה.
בינואר 2013 הושאל להכח עמידר רמת גן מהליגה הלאומית עד לסיום העונה. ב-25 בדצמבר 2014 חתם בהפועל אזור מליגה א' לאחר שלא שיחק עונה וחצי.
בקיץ 2015 חתם בבני אילת. ב-20 באפריל 2016 כבש את שערו הראשון לאחר שנתיים ו-11 חודשים, בהפסד 1–2 נגד הפועל מרמורק. בתום העונה ירדה אילת לליגה ב' ולביא עזב את המועדון.
בדצמבר 2016 הצטרף להפועל בני אשדוד מליגה ג'.
בספטמבר 2018 חתם בהפועל אשקלון מהליגה הלאומית.
בינואר 2019 חתם במכבי הרצליה מליגה א'.
ב-4 באוגוסט 2019 חתם בהפועל אכסאל.
ב-17 ביוני 2021 חתם בהפועל אום אל-פחם.
ב-28 ביוני 2022 חתם לעונה אחת בהפועל רעננה.
ב-6 בספטמבר 2023 חתם בעירוני טבריה. בסיום העונה העפיל עם הקבוצה לליגת העל. סיים את העונה עם 10 בישולים.
ב-8 באוגוסט 2024 חתם בעירוני קריית מלאכי מליגה א׳ דרום.
ב-11 בפברואר 2025 חתם במכבי שעריים מליגה א׳ דרום.
תארים

גביע הטוטו לליגה הלאומית: 2023/2024
הערות שוליים

↑  אסף מרגלית, ‏חם באשדוד: סארקי נגח בפניו של אמיר לביא, באתר ONE‏, 26 בינואר 2011
↑  מיכאל וייסרמן, אמיר לביא חתם בהפועל אזור, באתר דאבל פס, 25 בדצמבר 2014
↑  שלומי והבה, אמיר לביא חתם במכבי הרצליה, באתר דאבל פס, 8 בינואר 2019
↑  מערכת אתר דאבל פס, אמיר לביא חתם בהפועל איכסל, באתר דאבל פס, 4 באוגוסט 2019
↑  מיכאל וייסרמן, אמיר לביא חתם בהפועל אום אל פאחם, באתר דאבל פס, 17 ביוני 2021
↑  יונתן גינזבורג, ‏אליאור סיידר ואמיר לביא חתמו בהפועל רעננה, באתר ONE‏, 28 ביוני 2022
↑  Amir Lavi, Transfermarkt
↑  אביחי דלאל, חיזוק אדיר: אמיר לביא חתם בעירוני קריית מלאכי, באתר דאבל פס, ‏23 באוגוסט 2024
↑  מיכאל וייסרמן, החתמת ענק: אמיר לביא מצטרף למכבי שעריים, באתר דאבל פס, ‏11 בפברואר 2025
אחרי ש...

| --- | --- |

 מבוסס על:  אחרי ש...  אנה טוד
 בימוי:  ג'ני גייג'
 הופק בידי:  ג'ניפר גיבגוט  אנה טוד  מארק קנטון  קורטני סולומון  אהרון לויץ  מאדו ויליאמס  סוון טמל  דניס פלינו
 תסריט:  סוזן מקמרטין  תמרה צ'סטנה  ג'ני גייג'
 עריכה:  מישל הריסון
 שחקנים ראשיים:  ג'וזפין לנגפורד  הירו פיינס-טיפין   דילן ארנולד   שיין פול מקגי
 מוזיקה:  ג'סטין בארנט
 צילום:  אדם סילבר
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  קלמייפל מדיה  אופספרינג אנטרטיינמנט  סרטי וולטאז'  ואטפד  דיימונד פילם פרודקשנס
 חברה מפיצה:  סרטי אווירון (אנ')
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  12 באפריל 2019
 משך הקרנה:  106 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  דרמה • רומנטי
 מקום התרחשות:  וושינגטון 
 תקציב:  14 מיליון דולר
 הכנסות:  69.5 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   after2019
 סרט הבא:  אחרי שהתנגשנו
 www.after-themovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
"אחרי ש..." (באנגלית: After) הוא סרט דרמה רומנטי אמריקאי משנת 2019 אשר בוים על ידי ג'ני גייג', לפי תסריט שכתבו סוזן מקמרטין, תמרה צ'סטנה וג'ני גייג'. את הדמויות הראשיות מגלמים הירו פיינס-טיפין וג'וזפין לנגפורד. הסרט מבוסס על הרומן After, אותו כתבה אנה טוד (אנ').
סדר הסרטים של "אחרי ש.." הוא
1. אחרי ש
2. אחרי שהתנגשנו
3. אחרי שנפלנו
4. אחרי שהגענו לסוף הטוב
5. אחרי שהכל נגמר
הסרט יצא לאקרנים ב-12 באפריל 2019, בהפצת "סרטי אווירון". במאי 2019 נמסר על המשכון, שנקרא "אחרי שהתנגשנו".
שחקנים

ג'וזפין לנגפורד – טסה יאנג
הירו פיינס-טיפין – הרדין סקוט
קאדיג'ה רד טאנדר – סטף ג'ונס
שיין פול מקגי – לנדון גיבסון
סמואל לארסן – זד אוונס
איננה סרקיס (אנ') – מולי סמואלס
דילן ארנולד – נואה פורטר
סוון טמל – ג'ייס
פיה מיה – טריסטן
מידו ווילאמס – פרופסור סוטו
סלמה בלייר – קרול יאנג
פיטר גלאגר – קן סקוט
ג'ניפר בילס – קארן סקוט
יציאה לאקרנים

הסרט "אחרי ש..." יצא לאקרנים ב-12 באפריל 2019, בהפצתם של סרטי אווירון.
יציאה לאקרנים > בקופות

תקציב הסרט הוא 14 מיליון דולר. בארצות הברית הצליח הסרט לגרוף 6,002,349 מיליון דולר בשבוע צאתו ובכך דורג כסרט ה-8 הרווחי ביותר לאותו השבוע. שבוע לאחר מכן, ירד אל המקום ה-10 כאשר גרף סכום של כ-2,381,995 דולר. נכון לסוף אפריל 2019, הרוויח הסרט בכל העולם 44 מיליון דולר בסך הכל.
בסך הכל, הרוויח הסרט בשבוע צאתו בעולם כ-12 מיליון דולר.
הערות שוליים

1 2  https://www.boxofficemojo.com/movies/?id=after2019.htm
1 2  After (2019) (2019) - Box Office Mojo, www.boxofficemojo.com
1 2  After (2019) - Financial Information, The Numbers
↑  After (After, #1), www.goodreads.com
1 2  Patrick Hipes, Patrick Hipes,'"`UNIQ--nowiki-00000007-QINU`"'‘After’ Movie Based On Anna Todd’s YA Books Seals Aviron Pictures Deal, Gets 2019 Release Date, Deadline, ‏2018-07-23'"`UNIQ--nowiki-00000007-QINU`"'(באנגלית)'"`UNIQ--templatestyles-00000008-QINU`"'
↑  Weekend Box Office Results for April 12-14, 2019 - Box Office Mojo, www.boxofficemojo.com
↑  Weekend Box Office Results for April 19-21, 2019 - Box Office Mojo, www.boxofficemojo.com
↑  After (2019) - Financial Information, The Numbers
↑  Box Office Preview: Will 'Hellboy' Get Singed by 'Shazam'?, The Hollywood Reporter'"`UNIQ--nowiki-0000000F-QINU`"'(באנגלית)'"`UNIQ--templatestyles-00000010-QINU`"'
ארץ הגיר

| --- | --- |

לוגו הסדרה
 סוגה:  אנימציה
 יוצרים:  בייל בורנט ולארי הובנר
 שחקנים:  אליזבת דיילי מליס ג'ו היידן וולצ' קאנדי מילו מרים פלינן ג'ס הרנל
 ארץ מקור:  ארצות הברית
 מקום התרחשות:  ויסקונסין 
 מספר עונות:  4
 מספר פרקים:  עד עתה 40
 הפקה
 הפצה:  Paramount Media Networks 
 מוזיקה:  גיא מון 
 אורך פרק:  כ-20 דקות לפרק
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ ניקלודאון
 תקופת שידור מקורית:  22 במרץ 2002 – 23 באוגוסט 2008
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
ארץ הגיר (באנגלית: ChalkZone) היא סדרת אנימציה שנוצרה בידי בייל בורנט ולארי הובנר ושודרה בערוץ ניקלודאון מ-22 במרץ 2002 עד ל-22 במרץ 2008.
תקציר העלילה

הסדרה מספרת על ילד בשם רודי טאבוטי המוצא גיר קסמים שנותן לו מעבר לארץ שעשויה מגיר. רודי משתף את חברתו פאני סנצ'אז וביחד הם עוברים לארץ הגיר מדי פעם ופוגשים בחברם העשוי מגיר סנאפ.
דמויות > הדמויות המרכזיות

רודי טאבוטי (אליזבת דיילי): הכוכב של הסדרה מוצא גיר קסמים שבעזרתו הוא יכול להגיע לארץ הגיר ולצייר ציורים שיהפכו לאמיתיים בארץ הגיר.
סנאפ (קנדי מילו): חברו המצויר של רודי שנמצא בארץ הגיר. סנאפ עוזר לרודי להתמצא בארץ הגיר כאשר רודי מגיע לשם וגם סנאפ עוזר לשמור על ארץ הגיר.
פאני סנצ'אז (היידן וולץ'): פאני היא תלמידה טובה בבית הספר וגם חברתו הטובה ביותר של רודי, מצטרפת עליו בביקוריו בארץ הגיר ועוזרת לו לפתור את הבעיות שם.
רג'י הבריון (קנדי מילו): הבריון בבית הספר של רודי נוהג להציק לרודי כל הזמן.
הורס טי ווילטר (רוברט קייט): המורה של רודי בבית הספר לפעמים חושד ברודי שעובר לעולם הגירים.
בייקלופ (רוג'ר בומפס): הקיקלופ ששומר על ארץ הגיר והאחראי על מערת הגירים שבא כל הגירים הקסומים.
ג'ו טאבוטי (ג'ס הרנל): אביו של רודי.
מילדרד טאבוטי (מיריים פליין): אימו של רודי.
בלוקי (קנדי מילו): ציורו הראשון של רודי שנשלח לארץ הגיר וחברו הטוב של סנאפ.
קווין ראפשיבה (רוזי טיילור): חברתו של סנאפ והזמרת הכי מפורסמת בארץ הגיר.
סקרול (ג'ים קאמינגס): האויב של רודי בארץ הגיר, מנסה להשתלט על ארץ הגיר.
יין בארץ ישראל

ביקבוק יין בזכרון יעקב, 1952
היין היווה חלק משמעותי במסגרת החקלאות במהלך ההיסטוריה של ארץ ישראל. גידול הגפן וייצור יין התקיימו באזור כבר בתקופת הברונזה, הגפן היוותה חלק משבעת המינים המאפיינים את ארץ ישראל, ותושבי הארץ המשיכו לגדל אותה לאורך השנים. ייצור היין תפס מקום מרכזי במיוחד בתקופת היישוב בארץ ישראל, במאה ה-19 וה-20. היין מהווה ענף פעיל במדינת ישראל גם כיום, ושוק היין כולל יינות מיקבים ותיקים, יקבים מסחריים גדולים וקטנים ויקבי בוטיק.
שוק היין הישראלי

בישראל התפתחה תעשיית היין כבר במאה ה-19. בין היקבים ההיסטוריים שאינם פעילים כיום נמנים יקב מקוה ישראל, שפעל בבית הספר החקלאי מקוה ישראל, ויקב פרידמן שהוקם בשנת 1889 בחיפה, אך בהמשך עבר לאזור התעשייה ברקן והיום הוא חלק מיקבי ברקן.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 שוק היין בישראל נפתח לייבוא. נוצרה תחרות עם היקבים המקומיים וגברה הדרישה ליינות איכותיים. בשנת 2013 דיווחו 40% מהישראלים בסקר שנערך עבור יקבי כרמל כי הם שותים יותר יין מבעבר.
ע"פ צחי דותן, מנכ"ל מועצת הגפן והיין בישראל נכון ל-2019 ישנם כ-300 יקבים בארץ, אבל יקבים המייצרים כמויות מסחריות הם קצת יותר מ-20. ההערכה היא שמעל ל-90% מענף היין בארץ הוא כשר.
בארץ מייצרים כ-60 טון ענבי יין בשנה הגדלים בכ-55,000 דונם כרמים. כ-40,000,000 בקבוקי יין, וכ-12,000,000 בקבוקי מיץ ענבים. ייצוא היין של ישראל הוא בעיקר לקהילות היהודיות בארצות הברית (62%) ואירופה (28% - צרפת, אנגליה, קנדה, פולין, גרמניה, בלגיה, איטליה, רוסיה, הולנד). כמו כן חלק מהיקבים מייצאים גם לסין, יפן ולמדינות שלא בהכרח מחפשות יין כשר".
בשנת 2022 עמדו הכנסות שוק היין בישראל על 2.15 מיליארד ש"ח. 60% מהייצור הוא של יין אדום, 30% של יין לבן והשאר הוא של יין רוזה או מבעבע.
בישראל ישנם ארבעה בתי ספר ללימוד מקצוע הכורמות והייננות והם: בית הספר למקצועות הכרם ויין במכללת אוהלו, תוכנית ללימודי יין במכללת תל חי, המרכז למקצועות היין במכללת רמת גן, והפקולטה לחקלאות ברחובות.
את היקבים בישראל נהוג לחלק קטגורית בהתאם לגודלם כלומר לכושר הייצור שלהם.
יקבים גדולים - מעל מליון בקבוקים בשנה.
יקבים בינוניים - מאות אלפי בקבוקים בשנה
יקבים קטנים/(יקבי בוטיק) - עד מאה אלף בקבוקים בשנה ושטח יקב שאינו עולה על 500 מ"ר.
יקבים זעירים - עד עשרת אלפים בקבוקים בשנה
יקבי גראז' - (יקבים ביתיים ללא הגדרת כמות).