stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אמינטה סוואדוגו

| --- | --- |

סוואדוגו בטקס פתיחת אירוויזיון 2015 בווינה, אוסטריה.
 לידה:  9 בינואר 1993 (בת 32) לטביה ריגה, לטביה
 שם לידה:  אמינטה סוואדוגו
 מוקד פעילות:  לטביה 
 תקופת הפעילות:  מ-2008
 מקום לימודים:  אוניברסיטת לטביה 
 עיסוק:  זמרת, פזמונאית, מפיקה מוזיקלית
 סוגה:  פופ, מוזיקה אלקטרונית, רית'ם אנד בלוז עכשווי, מוזיקת נשמה, פאנק (Funk)
 כלי נגינה:  חליל
 פרופיל ב-IMDb
 
אמינטה סוואדוגו (בלטבית: Aminata Savadogo; נולדה ב-9 בינואר 1993), המכונה לעיתים פשוט אמינטה, היא זמרת, פזמונאית ומפיקה מוזיקלית לטבית. היא ייצגה את לטביה באירוויזיון 2015.
חיים וקריירה

סוואדוגו נולדה בריגה בירת לטביה לאם ממוצא לטבי-רוסי, ולאב מבורקינה פאסו. היא מחשיבה את עצמה בעיקר כלטבית.
סוואדוגו החלה לשיר בגיל 13 עם מורה פרטי, היא סיימה את בית הספר לאמנות בריגה עם התמחות לנגינה בחליל. בגיל 15 היא השתתפה בתוכנית הטלוויזיה הלטבית "Krodziņā פאי פאולה" וגם ב-"מוזיקאלה בנקה" בגיל 17.
סוואדוגו התמודדה ב"דז'יזמה 2014", תחרות הקדם-אירוויזיון של לטביה לאירוויזיון 2014 עם השיר "אני יכול לנשום". היא העפילה מחצי הגמר הראשון והגיעה לחמישייה הסופית אך לא זכתה בו.
בשנת 2015 חזרה סוואדוגו שוב להתמודד בניסיון לייצג את לטביה באירוויזיון 2015 עם השיר, "Love Injected". בגמר התוכנית, שנערך ב-22 בפברואר 2015, היא הוכרזה כזוכה ובכך גם הוכרזה כנציגת לטביה לאירוויזיון 2015.
סוואדוגו הופיעה עשירית בחצי הגמר השני באירוויזיון 2015, אשר נערך ב-21 במאי 2015, היא העפילה לגמר לאחר שסיימה במקום השני עם 155 נקודות, ובכך לטביה עלתה לראשונה לגמר מזה שבע שנים. בגמר, אשר נערך ב-23 במאי, הופיעה סוואדוגו כשיר מספר תשעה עשר, בו היא סיימה במקום השישי מתוך עשרים ושבע מדינות כשמוענקים לה בסך הכל 186 נקודות כולל 12 נקודות (מקסימליות) משלוש מדינות. בתוצאה זו העניקה סוואדוגו ללטביה את המיקום הטוב ביותר שלה בתחרות מאז 2005 ובמיקומה הרביעי הטוב ביותר אי פעם. כמו כן, כתבה סוואדוגו את השיר "Heartbeat", אשר בוצע על ידי יוסטס, נציג לטביה באירוויזיון 2016, עמו סיים במקום ה-15 בתחרות.
סוואדוגו הוציאה לאור את אלבום הבכורה שלה, "Voice Voice" ב-8 באפריל 2015.
ב-28 בפברואר 2016 ביצעה סוואדוגו את השיר החדש שלה "לוחם" במהלך גמר בחירת נציג לטביה לאירוויזיון 2016.
באוקטובר 2016 חשפה את האלבום השני שלה, "Red Moon". היא התמודדה בעונה החמישית של "גולוס", הגרסה הרוסית של The Voice, אך הודחה לקראת שלב הגמר. במהלך האודישן שלה, הצטרפה לצוותה של פולינה גאגארינה, שהתמודדה גם היא בתחרות האירוויזיון 2015 כשייצגה את רוסיה. סוואדוגו כתבה את השיר "אני כמו זאב", עבור הזמרת הליטאית איסטה פילבליטי, עמו התחרתה בקדם הליטאי בניסיון לייצג את מדינתה באירוויזיון 2017, אך כשלה וסיימה במקום השני.
הערות שוליים

↑  Žurnālu abonēšana un e-žurnāli, web.archive.org, ‏24 בפברואר 2014
↑  Aminata: Pret visu, ko daru, esmu diezgan kritiska, www.diena.lv
↑  Aminata Savadogo: "I was afraid to show my songs before, but now it seems nice!" [Interview], ESCXTRA.com, ‏7 בפברואר 2014 (באנגלית)
↑  Vienna 2015, eurovision.tv (באנגלית)
↑  Stockholm 2016, eurovision.tv (באנגלית)
↑  Latvia: Aminata Savadogo releases debut album on April 8, wiwibloggs, ‏27 במרץ 2015 (באנגלית)
↑  Latvijas Televīzija pirmo reizi pārraidīs “Supernova” ar surdotulkojumu, supernova.lsm.lv
↑  A turnaround - Aminata Savadogo eliminated from The Voice of Russia, wiwibloggs, ‏26 בנובמבר 2016 (באנגלית)
↑  YouTube, www.youtube.com
↑  Latvia's Aminata auditions for the Voice of Russia 2016, wiwibloggs, ‏4 ביולי 2016 (באנגלית)
↑  Aminata joins Polina's team on The Voice of Russia 2016, wiwibloggs, ‏10 בספטמבר 2016 (באנגלית)
↑  Lithuania: Aminata to submit an entry for Eurovizijos - Eurovoix, web.archive.org, ‏20 בינואר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1293282863  LNB: 000294589  MusicBrainz: ac11e655-cbb4-46a2-bc60-58555d2ca5b5  VIAF: 6495160546929410240006   WorldCat (עם VIAF): 6495160546929410240006
מבצע צרצר

מבצע צרצר היה פעולה של צה"ל להחזרת מתקן ציתות לקו טלפון בשטח סוריה, בתל עזזיאת. המבצע נערך בלילה שבין 8 ו-9 בדצמבר 1954. חמשת חיילי צה"ל שהשתתפו בפעולה נפלו בשבי הסורי, ואחד מהם, רב"ט אורי אילן, התאבד בהמשך בכלאו בעקבות עינויים קשים שעבר. יתר החיילים שוחררו לאחר כשנה ורבע בשבי.
מהלך הפעולה

במסגרת איסוף מודיעין על סוריה שתלה ישראל מכשירי האזנה על קווי טלפון סוריים. מעת לעת נשלחו חיילים למבצעים מעבר לקווי האויב, לתחזוקת מכשירי האזנה בשל הצורך בהחלפת סוללה או החלפת המכשיר.
כוח של לוחמי סיירת גולני וצנחנים נשלח למתקן ציתות שהותקן על קו טלפון בשטח סוריה, סמוך לתל פאחר, לא רחוק מקיבוץ דן. המכשיר הותקן על ידי מאיר הר ציון ומעת לעת היה צריך להחליף לו סוללות. חברי החוליה מסיירת גולני היו סגן מאיר מוזס (מפקד סיירת גולני) ורב-טוראי אורי אילן, חברי חוליית הצנחנים סמל מאיר יעקבי (בוגר מחלקת הסיור בגדוד 890), שהיה מפקד הכח בפעולה, רב-טוראי יעקב (ג'קי) לינד וטוראי-ראשון גד קסטלניץ.
הכוח הצטייד בבגדים ללא חותמת צה״ל ורובי טומיגאן לא ממוספרים, על מנת למנוע זיהוי שלהם עם צה״ל. סמל יעקבי מונה לפקד על הכוח, מאחר שהכיר את השטח ממשימות קודמות.
מארב סורי, שככל הנראה חיכה להם, דרש מהם להזדהות, ולאחר שזוהו כלא-סורים פתח עליהם באש. ג'קי לינד זרק רימון שלא התפוצץ. לאחר שסמל יעקבי הבין שאין סיכוי לנצח או לסגת בקרב, הוא פקד עליהם להיכנע וכל החמישה נפלו בשבי. השבויים הובלו למעצר בקוניטרה, ומשם הועברו לבית הסוהר אל-מאזה שבדמשק, שם הוחזק כל אחד מהם בנפרד.
בשבי

מיד לאחר כניעתם תיאמו הלוחמים גרסאות שיעקובי הוא רב-טוראי וכל השאר טוראים. בהגיעם לכלא הסורים חקרו כל אחד בנפרד תוך שימוש בעינויים על מנת לקבל את המידע על המבצע. אורי אילן, שפחד שלא יעמוד בעינויים ויסגיר סודות מדינה, התאבד בתאו ב-13 בינואר 1955. לאחר שלושה שבועות בשבי נשברו מאיר יעקבי ומאיר מוזס בחקירה. במהלך חקירה של מאיר מוזס נכנס גבר בלונדיני שהכיר מאימוניו בבריכת בת גלים שבחיפה. אותו אדם ידע מהי דרגתו של מוזס, ובעקבות כך נשבר בחקירה. הם סיפרו לחוקרים שהם התקינו מכשיר ציתות והובילו את הסורים למקום. המכשיר היה ממולכד והם התכוונו להשמיד אותו למרות שהפיצוץ יגרום למותם. הם הזהירו קצין או"ם קנדי שלא יתקרב אליהם. מיד עם פתיחת המכשיר הפתיל נדלק ויעקבי אמר "פוצץ" אך חומר הנפץ לא התפוצץ כי היה רטוב. כאשר סיפר בחקירתו בארץ על אותו גבר בלונדיני, מוזס קיבל הוראה לשמור על כך בסוד.
ניסיונות לשחרר את הלוחמים

אחר שנפלה החוליה בשבי, אישר שר הביטחון פנחס לבון לרמטכ"ל משה דיין לחטוף מטוס צבאי אם יחצה את הגבול או יתקרב אליו, לצורכי מיקוח. דיין הורה לחיל האוויר בניגוד לדעת לבון לחטוף מטוס אזרחי, וב-12 בדצמבר אילצו מטוסי חיל האוויר, מטוס אזרחי סורי שהיה בדרכו למצרים לנחות בשדה התעופה לוד בתואנת שווא שחדר למרחב האווירי הישראלי. על סיפון המטוס היו עשרה נוסעים ואנשי צוות. ראש הממשלה ושר החוץ משה שרת דחה את ההצעה להשתמש בנוסעים כקלפי מיקוח להחלפת שבויים. "אנחנו לא פיראטים, אנחנו נוהגים כבני אדם", אמר.
על פי דן מרגלית, ארגונים בינלאומיים הציעו לח"כ פייגה אילנית אימו של אורי אילן, לפעול לשחרורו, בשל היותה של האם חברת מפ"ם. היא הסכימה, ובלבד שהשחרור יהיה "לא לבד. אורי ישוחרר עם כולם".
השחרור והקלון

ב-29 במרץ 1956, לאחר 15 חודשי שבי, הוחזרו לישראל ארבעת חברי החוליה שנותרו בחיים, בתמורה ל-41 שבויים סוריים, ש-35 מהם נשבו בפשיטות (בעיקר מבצע כנרת) שנערכו על מנת לאסוף שבויים לשם ביצוע החילופים.
מפקדי הפעולה, סגן מאיר מוזס וסמל מאיר יעקבי, נשפטו על כך שלאחר שלושה שבועות של עינויים בכלא הסורי מסרו את מקומו של מתקן ההאזנה. מוזס הורשע ודרגותיו נשללו ממנו. למרות חוסר הצדק, חוסר ההערכה והפגיעה האישית של הפיקוד הצבאי המשיך מוזס לשרת במילואים במשך 11 שנים כטוראי. גם יעקבי הורד בדרגה, אך חזר לשרת בצנחנים. במבצע קדש כחצי שנה לאחר שחרורו נהרג יעקבי, שהיה אז סגן מפקד סיירת צנחנים, בעת המבצע, בקרב במעבר המיתלה.
רק בשנת 1969 טוהר שמם של יעקבי ומוזס והושבה להם דרגתם, בעקבות מסמכים שנתפסו לאחר מלחמת ששת הימים. מן המסמכים עלה שהשניים, בעת שחשפו את מכשיר ההאזנה, ניסו להשמיד אותו באמצעות מטען חבלה שהיה בתוכו, תוך הקרבת חייהם, ולמנוע את גילוי הטכנולוגיה בה פעל המכשיר.
לאחר שחרור אלחנן טננבוים חש מאיר מוזס תחושת חוסר צדק על היחס שקיבלו הוא וחבריו כששבו מהשבי הסורי, לעומת היחס שקיבל טננבוים. מוזס פנה לגורמים הרשמיים על מנת לתקן את העוול. הסנגור הצבאי הראשי, אל"ם דני עפרוני, ועורך דינו של מאיר מוזס, עו"ד זאב פישר, הגישו בקשת חנינה לנשיא המדינה, וכן ביקשו להעלות את מוזס (שעד אז הספיק להתקדם עד לדרגת רס"ן), לדרגת סא"ל, מתוך כבוד לפועלו. ב-3 בפברואר 2005, כחמישים שנה לאחר האירועים שבגינם נשפט, חנן הנשיא משה קצב את מאיר מוזס בהמלצת שר הביטחון שאול מופז, וטיהר את שמו. לאחר מתן החנינה העלה מוזס על נס את השוני שביחס החברה הישראלית לשבויים, בין התקופה שבה נפל בשבי ובין ימינו אנו. ב-10 במאי 2005 הוענקה למאיר מוזס, בטקס בראשות ראש אכ"א, דרגת סא"ל. בטקס זה השתתפו בניו דרור ורונן מאור, אהוד ברק, פרקליטיו של מוזס, ויובל לוי שהיה התובע במשפטו.
ב-24 בספטמבר 2007 העניק שר הביטחון אהוד ברק את צו החנינה המקורי לאמו של יעקבי.
לקריאה נוספת

דן מרגלית, צנחנים בכלא הסורי. הוצאת מוקד, 1968.
ניר דבורי, ‏התרגיל שהוביל להתאבדות בשבי הסורי: הסיפור שלא סופר על מותו של אורי אילן, השבוי שהפך סמל גבורה ישראלי, באתר ‏מאקו‏, 13 בינואר 2022
הערות שוליים

↑  קורות החיים של מאיר יעקבי, באתר "יזכור" של משרד הביטחון
↑  מאיר מוזס, עדות אישית - תפישת השבי בחברה הישראלית, ערב עיון של המכון למחקרי ביטחון לאומי, 2013
↑  אבי צור, ביטאון הלוחם, ‏הקצין שנפל בשבי הסורי עם אורי אילן: "גם אני לא בגדתי", באתר מעריב אונליין, 9 באפריל 2015
↑  הם חזרו מדמשק, דבר, 6 באפריל 1956
↑  חנן גרינברג, הנשיא קצב חנן את מאיר מוזס, באתר ynet, 3 בפברואר 2005
↑  אורית פראג, סילוק החוב, "הדף הירוק", 25 בספטמבר 2007. הכתבה נדפסה בעקבות טקס החנינה של מאיר יעקבי אצל שר הביטחון אהוד ברק.
ג'ו וג'ייק

| --- | --- |

 מקום הקמה:  Ruthin 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 תקופת הפעילות:  מ-2015
 סוגה:  פופ
 www.joeandjakemusic.com
 חברים
 ג'ו וולפורד ג'ייק שייקשפט
 
ג'ו וג'ייק (באנגלית: Joe and Jake) הם צמד זמרים בריטי, ג'ו וולפורד (Joe Woolford) וג'ייק שייקשאפט (Jake Shakeshaft), שנבחר לייצג את הממלכה המאוחדת באירוויזיון בתחרות האירוויזיון 2016 שהתקיימה בסטוקהולם. שני חברי ההרכב השתתפו בעונה הרביעית של תוכנית המציאות "The Voice UK" שבתומה חברו יחד להיות צמד.
קריירה

במהלך צילומי העונה הרביעית של תוכנית המציאות "The Voice UK" בשנת 2015 הכירו וולפורד ושייקשפט. בשלב המבחן העיוור ביצע ג'ייק את שירו של אד שירן, "Thinking Out Loud" וצורף לנבחרת של המנטורית ריטה אורה; במקביל ביצע ג'ו את שירה של אלי גולדינג, "Lights" וצורף לנבחרת של will.i.am. בשלבי הדו-קרב ניצחו ג'ו וג'ייק ועברו לשלבי ה"נוק אאוט", אולם ג'ייק הודח בשלב זה וג'ו המשיך עד שהודח בשבוע השני.
תאגיד השידור הבריטי (BBC) בחר בג'ו וג'ייק להשתתף בגמר הלאומי "Eurovision: You Decide", המחליף את הבחירה הפנימית שהייתה מקובלת בשנים (2011–2015), לבחירת האמן שייצג את הממלכה המאוחדת באירוויזיון בשנת 2016, בה נבחר הזוכה, מבין שישה אומנים נוספים. ההצבעה התבססה על החלטת שופטים והצבעת קהל שהתאפשרה טלפונית ואינטרנטית. בגמר הלאומי שהתקיים ב-26 בפברואר זכו ונבחרו לייצג את מדינתם בתחרות האירוויזיון בשירם "You're not alone".
הערות שוליים

↑  Eurovision: You Decide - Listen to UK hopefuls Bianca, Karl William Lund, Joe and Jake, Dulcima, Darline, and Matthew James
↑  Eurovision 2016: Joe & Jake to fly flag for UK after public vote
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 29f1a2ff-fdbe-464a-8f44-d8fbba7f5bff
לאופולד השני, מלך הבלגים

פסלו של לאופולד השני בבריסל
לאופולד השני, מלך הבלגים (Léopold II) ‏(לואי פיליפ מארי ויקטור – Louis Philippe Marie Victor) ‏(9 באפריל 1835 – 17 בדצמבר 1909) היה מלך הבלגים, נסיך בלגיה, דוכס סקסוניה, נסיך דוכסות סקסוניה-קובורג-גותה, דוכס בראבנט, קיסר קונגו הבלגית בין 1884 ל-1908, החליף את אביו לאופולד הראשון על כס המלכות הבלגי ב-1865. אמו הייתה לואיז, נסיכת אורליאן. בהיותו חסר בנים, החליף אותו אחיינו אלברט הראשון לאחר מותו.
מלך זה נודע בשל היותו הבעלים הפרטיים של קולוניה שלמה – "מדינת קונגו החופשית", שם שלט מ-1884 עד 1908. הקונגולזים הוכרחו לאסוף את חומר הגומי שהיה מוצר מבוקש מאוד בזמנו ברחבי העולם. בזכות קולוניה זו, התעשר לאופולד השני במהירות. רבים מהמבנים ההיסטוריים בבריסל נבנו על ידיו באמצעות כספים אלו והוא כונה בשל כך "המלך הבונה". אולם, בעקבות לחץ דיפלומטי מאוד גדול של הבריטים אשר קבלו על היחס האלים וחסר האנושיות של בעלי הקולוניה כלפי המקומיים, נאלץ לאופולד לוותר על מעמדו כ"בעלים" הבלעדיים של קונגו, וזו עברה לשליטת האומה הבלגית כולה ושמה שונה ל"קונגו הבלגית".
ביוגרפיה > נעוריו ותחילת דרכו

לאופולד נולד בבריסל ב-9 באפריל 1835, ללאופולד הראשון, מלך הבלגים וללואיז, נסיכת אורליאן, בתם של לואי פיליפ, מלך הצרפתים ושל מריה אמליה מנאפולי וסיציליה. לאופולד התגייס לצבא בלגיה בגיל צעיר. בשנת 1850 מתה אימו שהושפעה עמוקות מפטירת אביה זמן קצר קודם לכן.
ביוגרפיה > נישואיו

לאופולד התחתן בבריסל ב-22 באוגוסט 1853 עם מריה הנרייטה, ארכידוכסית אוסטריה, בתו של הארכידוכס יוזף, פלטין הונגריה ושל מריה דורותיאה, דוכסית וירטמברג, שממנה נולדו לו ארבעה צאצאים.
בנוסף, היו ללאופולד השני שני בנים מבלאנש דלקרואה, הברונית של ווגאן (Vaughan) בלא נישואים. לאופולד התחתן עם דלקרואה כחמישה ימים לפני מותו, שני הבנים אומצו על ידי בעלה השני אנטואן דוריה (Antoine Durrieux) ב-1910.
ביוגרפיה > מלך הבלגים

בשנת 1865 מת אביו לאופולד הראשון, מלך הבלגים, ולאופולד עלה לשלטון במקומו.
הוא כונה "המלך הבונה" כיוון שהפך על פיהן ערים כמו בריסל ואוסטנד ויצר בנייה חשובה בארדנים. בבריסל, הוא אחראי לבניית שדרות רבות, פארקים ציבוריים ושינויים גדולים בארמון המלכותי של בריסל. לאחוזתו שבארדנים היו 6,700 דונם של יערות ושטחים חקלאיים, מגרש גולף וארבע טירות. באוסטנד, הוא בנה היפודרום וכן את פארק מארי-הנרייט על שם אשתו. הוא גם הרחיב את האחוזה המלכותית שבלאקן.
לכבוד יום הולדתו השישים וחמישה ב-1900, הכריז לאופולד השני על רצונו להעביר את כל רכושו הפרטי למדינה (כתוצאה מביקורת בין-לאומית על צבירת ההון האישי מניצול קונגו ואוכלוסייתה) בתנאי שזה יישמר ולא ייהרס, בתנאי שיתוחזקו הפארקים ובתנאי שיינתנו אמצעים מסוימים לידי המשפחה המלכותית. ב-1903 הסכימה הממשלה הבלגית לתרומתו ובתנאי שהמשפחה המלכותית היא אשר תממן את התחזוקה ללא השתתפות המדינה. התרומה המלכותית צריכה הייתה להיות תחת פיקוח של שר האוצר הלאומי.
במהלך מלכותו לאופולד תמך בהחזקת צבא חזק על מנת לשמור על הנייטרליות של בלגיה.
ביוגרפיה > אינטרסים באפריקה

ב-1876 ארגן לאופולד השני אגודה בין-לאומית שמטרתה לתמוך בתוכניתו הפרטית לפיתוח מרכז אפריקה. ב-1879 יצא הנרי מורטון סטנלי לקונגו לאחר שרכש את הזכויות מלאופולד ופיתח שם את המסחר, כולל בניית כביש מהנהר שזורם בעומק השטח ועד ל-Stanley Pool (כיום Pool Malebo), שם ניתן לשוט בנהר בצורה טובה.
בוועידת ברלין בשנים 1884–1885 הכירו נציגים מ-14 ארצות אירופיות ומארצות הברית במלכותו של לאופולד על "המדינה העצמאית של קונגו". ב-1891, הוא שלח את איש המסעות הקנדי ויליאם גראנט סטיירז להשתלט מחדש על קטנגה שאותה ניסה לתפוס גם ססיל רודס.
הכיבוש היה בעיקר באזור הנילוס הפנימי. לאופולד ניסה ליצור מערכת של קווי רכבת לאורך נהר הקונגו ושלוחותיו וכן ניסה ליצור אפשרויות מימון מקומיות כדי שהאזור יוכל לתחזק את עצמו.
כלפי מדינות אירופה וביניהן בלגיה, המלך לאופולד נראה כפילנתרופ והציג עצמו כמי שעוזר ל"מקומיים" ורק בשנת 1908 התגלו השיעבוד והאלימות הקשה. המטרה לא הייתה לעזור לאיש כי אם להעשיר את הונו האישי ובזכות זאת בלגיה שגשגה.
ביוגרפיה > הירידה הדרסטית בהיקף האוכלוסייה בקונגו עקב הניצול בראשותו של המלך

התחרות בין הקולוניות השונות הייתה אז בשיאה. העושר הגדול הנמצא באזור זה גרם לניצול קשה של האוכלוסייה המקומית, כולל עבדות, תת-תזונה ופגיעות גופניות קשות, במיוחד בתעשיית הגומי. החברות שייצגו את המלך לאופולד היו קובעות מכסות שבועיות של גומי. העונש למי שלא עמד במכסה היה כריתת כף יד ימין. בתיאורים מהתקופה סופר על יום בו נכרתו יותר מאלף כפות ידיים. הנוהל שבו הכריחו את המקומיים לעסוק באיסוף הגומי, כלל את שביית הנשים, והכרחת הגברים והנערים לצאת ליערות ולעסוק באיסוף. עקב כך חיי הכפר נהרסו לחלוטין, הילודה כמעט נעצרה, לא היה מי שיעסוק בליקוט וגידול מזון, מגפות ומחלות התפרצו בין המקומיים.
בבלגיה התייחסו אל השבויים כאל חיות והציגו אותם לראווה במה שנראה כגני חיות, בין היתר היו שלטים בהם נכתב כי אסור להאכיל את האנשים בבוטנים.
ביוגרפיה > הסתייגות עולמית מלאופולד

כל האמור הביא לירידה באוכלוסיית קונגו, שנעה לפי הערכות שונות בין 8–10 מיליון נפש מתוך 20 מיליון בין השנים 1880–1920, בהן הבלגים שלטו באזור זה. עקב מצב זה החלה הסתייגות עולמית מלאופולד בראשות הבריטים לקראת תחילת המאה ה-20. הסופר והעיתונאי הבריטי אדמונד דנה מורל (Edmund Dene Morel) הוא אחד מהראשונים שיידעו את העולם לנעשה על ידי המלך הבלגי. בשנת 1900 הבחין כי אוניות שהגיעו עמוסות בגומי מקונגו הוחזרו לקונגו כשהן נושאות נשק ותחמושת עבור הצבא הבלגי המקומי. בעקבות הלחץ הציבורי החלה ממשלת בריטניה בחקירה רשמית.
כעבור מספר שנים החלה הקהילייה הבין-לאומית, כולל דמויות נודעות כמו הסופר מארק טוויין, להתנגד לשיטות האכזריות שהונהגו בקונגו. ב-1908 הלחץ הבין-לאומי היה כה כבד, עד שלאופולד נאלץ למסור את המושבה, שהייתה קודם לכן בבעלותו הבלעדית, לידי הממשלה הבלגית. כאשר קונגו עברה לשליטת הממשלה הבלגית היא קיבלה את השם "קונגו הבלגית". האוכלוסייה המקומית קיבלה יחס טוב בהרבה מזה שזכתה לו מידי המלך. הבלגים היו המעצמה האירופאית היחידה שבנתה אוניברסיטה במושבתה, והמתיישבים נבחרו בקפידה על ידי הממשלה הבלגית על מנת למנוע ניצול של התושבים המקומיים. עם זאת, במשך 12 שנים נוספות נמשכו מעשי הרצח והזוועה על ידי בעלי המטעים.
בתקופה שבין 1885 ל-1908 נהרגו בין 5 ל-15 מיליון מהתושבים על ידי הבלגים (המספר המקובל הוא כ-10 מיליון), וברבים שלא עמדו בתפוקות העבודה במטעי הגומי נעשו מומים, ככריתת יד ימין. אירועים אלו נחשבים כיום לרצח עם.[דרוש מקור]
ביוגרפיה > ההסתייגות מלאופולד בבלגיה

בעקבות התפשטות תנועת ה-Black Lives Matter, והסרת אנדרטאות לזכר מנהיגי הקונפדרציה מהמרחב הציבורי בארצות הברית, נשמעו גם בבלגיה קריאות להסרת פסלו של לאופולד השני. אנדרטאות של המלך הושחתו או הוסרו בהחלטה של עיריות מקומיות. באנטוורפן, החליטה העירייה להסיר את פסלו של המלך, לאחר שרבבות חתמו על עצומה להסרתו. בגנט כוסה פסל המלך בצבע אדום עם שלט שנכתב עליו "אני לא יכול לנשום". בעיירה לוון הודיעה מועצת העיר כי היא מסירה פסל בדמות המלך שניצב בחזית בית העירייה. לעומתם, הערים ברוז' ואוסטנד לא שינו שמות רחובות על שם המלך לאופולד השני, והביעו תמיכה בהשארת הפסלים בדמותו ולכבודו במרחב הציבורי. בבריסל הבירה, עיקר המחאות התמקדו בפסל הגדול של המלך הרוכב על סוסו. בעקבות המחאות הללו, החליטה עיריית בריסל לבחינת מהלך של דה-קולוניזציה בעיר שיקבל ביטוי בהסרת סממנים קולוניאליסטיים מהרחובות הכיכרות והפארקים. לשם כך הוקם צוות מומחים שכלל 16 אזרחים בלגים בעלי רקע משפטי, אקדמי ואדריכלי, ועוד ארבעה נציגים מהעירייה והוועדה המלכותית לאתרים ומונומנטים. מטרת הוועדה הייתה לבחון מה יעלה בגורלם של האנדרטאות הבעייתיות במרחב הציבורי. דוח הוועדה התפרסם בפברואר 2022, אך לא אושר בפרלמנט הבלגי. עם זאת, הממשלה אישרה בעקבות כך תוכנית פעולה בת 14 שלבים עם פעולות קונקרטיות, אך מחקריות ותעודיות בעיקרן, שמבוססות רק על חלק מהמלצות הדוח. הפוליטיקאים נרתעו מהסרת פסלו של לאופולד השני בבריסל.
משפחתו

לאופולד התחתן בבריסל ב-22 באוגוסט 1853 עם מריה הנרייטה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של הארכידוכס יוזף, פלטין הונגריה ומריה דורותיאה, דוכסית וירטמברג, שממנה נולדו לו ארבעה צאצאים:
לואיז-מארי אמליה (18 בפברואר 1858 – 1 במרץ 1924), התחתנה עם פיליפ, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה.
לאופולד פרדינאן אלי ויקטור אלבר מארי (12 ביוני 1859 – 22 בינואר 1869).
סטפני קלוטילד לואיז הרמיני מארי שארלוט (21 במאי 1864 – 23 באוגוסט 1945), התחתנה עם רודולף, נסיך הכתר האוסטרי, ולאחריו התחתנה עם אלמר לונלאיי, ולאחריו התחתנה עם וסארוס נאמני.
קלמנטין אלברטין מארי לאופולדין (30 ביולי 1872 – 8 במרץ 1955), התחתנה עם ויקטור, נסיך נפוליאון.
בנוסף, היו ללאופולד השני שני בנים מבלאנש דלקרואה, הברונית של ווגאן (Vaughan) בלא נישואים:
לוסיאן פיליפ מארי אנטואן (1984 – 1906)
פיליפ הנרי מארי פרנסואה (1914 – 1907)
המלך לאופולד השני נפטר ב-17 בדצמבר 1909, ונקבר באזור המלכותי של כנסיית נוטרה-דאם (Notre-Dame) בלאקן שבבריסל. מכיוון שמת ללא בנים, עלה לשלטון במקומו אחיינו אלברט הראשון, מלך הבלגים.
הערות שוליים

1 2   אמנון דירקטור, "מה יהודים היו חושבים אם היו רואים בגרמניה פסלים של היטלר?", באתר הארץ, 4 ביולי 2023
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: לאופולד הראשון, מלך הבלגים |   מלכי בלגיה  | הבא: אלברט הראשון, מלך הבלגים |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264869405171  PLWABN: 9810581877605606  BNE: XX932536  BnF: cb12054676b (data)  CANTIC: a19600598  GND: 118727648  ICCU: MUSV038483  ISNI: 0000 0003 8204 8376  KulturNav: bf6fede8-b96f-49b2-a423-2f9dc4b14cba  LCCN: n79088906  NARA: 10581521  NDL: 00620958  NKC: jx20100601001  NLG: 145036  NTA: 070116016  RERO: 02-A012377684  RKD: 460470  SELIBR: 340445  SUDOC: 027328414  TePapa: 68712  VcBA: 495/145538  VIAF: 264072032   WorldCat (עם VIAF): 264072032 
תמונה אחרונה
הלווייתו של לאופולד
נערים כרותי יד ימין מקורבנות הניצול של החברות שייצגו את האינטרסים של מלך הבלגים
אירוויזיון הילדים 2022

| --- | --- |
  סלוגן התחרות: Spin the Magic (סובב את הקסם)
 מספר התחרות:  20
 גמר:  11 בדצמבר 2022
 מנחים:  איווטה מוקוצ'יאן גארי פפיאן קארינה איגנאטיאן
 רשת השידור המפיקה:  AMPTV
 מיקום האירוע:  ארמניה מתחם הקונצרטים והספורט על שם קארן דמיצ'ריאן, ירוואן, ארמניה
 המפקח על התחרות:  שוודיה מרטין אסטרדאל
 השיר הזוכה:  צרפת צרפת - "!Oh Maman"
 שיטת הניקוד:  50% שופטים (ילדים ומבוגרים) (1–8, 10, 12) 50% קהל (1–8, 10, 12)
 מספר משתתפות:  16
 מדינות שחוזרות לאחר פרישה:  הממלכה המאוחדתהממלכה המאוחדת
 מדינות שפרשו מהתחרות:  אזרבייג'ן אזרבייג'ן   בולגריה בולגריה   גרמניה גרמניה   רוסיה רוסיה
    מדינות שאישרו את השתתפותן בתחרות   מדינות שהשתתפו בעבר, אך לא בשנה זו
 → אירוויזיון הילדים 2021 אירוויזיון הילדים 2023 ← 
 
אירוויזיון הילדים 2022 הייתה התחרות ה-20 של אירוויזיון הילדים, מטעם איגוד השידור האירופי. מארחת התחרות הייתה ארמניה לאחר זכייתה בשנה הקודמת עם השיר "Qami Qami" ("רוח רוח") בביצוע מאלנה. התחרות התקיימה ב-11 בדצמבר 2022 באולם הספורט ומופעים קארן טקסים ספורט וקונצרטים קומפלקס. בתחרות זכתה צרפת, עם שירו של הזמר ליסנדרו, "Oh Maman!", עם 203 נקודות.
המדינות המשתתפות

| סדר | מדינה | שפה | אמן | שיר | תרגום לעברית | מקום | ניקוד |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 01 | הולנד הולנד | הולנדית, אנגלית | לונה | "La Festa" | "המסיבה" | 7 | 128 |
| 02 | פולין פולין | פולנית, אנגלית | לאורה בצ'קיביץ' | "To The Moon" | "אל הירח" | 10 | 95 |
| 03 | קזחסטן קזחסטן | אנגלית, קזחית | דוד צ'רלין | "Jer-Ana" | "אמא אדמה" | 15 | 47 |
| 04 | מלטה מלטה | אנגלית | גאיה גמבוזה | "Diamonds in the Skies" | "יהלומים בשמיים" | 16 | 43 |
| 05 | איטליה איטליה | איטלקית, אנגלית | שאנל דילקטה | "Bla Bla Bla" | "בלה בלה בלה" | 11 | 95 |
| 06 | צרפת צרפת | צרפתית | ליסנדרו | "!Oh Maman" | "הו אמא!" | 1 | 203 |
| 07 | אלבניה אלבניה | אלבנית | קייטלין גיאטה | "Pakëz diell" | "קצת אור שמש" | 12 | 94 |
| 08 | גאורגיה גאורגיה | גאורגית, אנגלית | מריים ביגוואווה | "I Believe" | "אני מאמינה" | 3 | 161 |
| 09 | אירלנד אירלנד | אירית | סופי לנון | "Solas" | "אור" | 4 | 150 |
| 10 | מקדוניה הצפונית מקדוניה הצפונית | מקדונית, אנגלית | לארה, ג'ובאן ואירינה | "Životot E Pred Mene" | "חיי מלפני" | 14 | 54 |
| 11 | ספרד ספרד | ספרדית | קרלוס היגס | "Señorita" | "עלמה" | 6 | 137 |
| 12 | בריטניה בריטניה | אנגלית | פרייה סקיי | "Lose My Head" | "מאבדת את הראש שלי" | 5 | 146 |
| 13 | פורטוגל פורטוגל | פורטוגזית | ניקולאס אלבס | "Anos 70" | שנות ה-70 | 8 | 121 |
| 14 | סרביה סרביה | סרבית | קתרינה סאביץ' | "Svet bez granica" | "עולם ללא גבולות" | 13 | 92 |
| 15 | ארמניה ארמניה | ארמנית, אנגלית | נארה | "!Dance" | "לרקוד!" | 2 | 180 |
| 16 | אוקראינה אוקראינה | אוקראינית, אנגלית | זלטה דזיונקה | "Nezlamna" | "אינה ניתנת לשבירה" | 9 | 111 |
מדינות אחרות > חברות פעילות באיגוד השידור האירופי

אזרבייג'ן אזרבייג'ן – בינואר 2022, אלדר ראסולוב, חבר במשלחת אזרבייג'ן, הצהיר שהמדינה חייבת להשתתף ללא קשר למקום שבו נערכת התחרות בתגובה לשמועות שהם יפרשו עקב התחרות הקרובה שמתקיימת בארמניה. עם זאת, המדינה בסופו של דבר לא הופיעה ברשימת המשתתפים הסופית.
אסטוניה אסטוניה– במאי 2022, רשת השידור האסטונית ERR הודיעה שאסטוניה לא תופיע לראשונה בתחרות 2022 עקב מגבלות כספיות, אך לא סגרה את הדלת להשתתפות עתידית.
פינלנד פינלנד – במאי 2022, רשת השידור הפינית Yle הודיעה שפינלנד לא תופיע לראשונה בתחרות 2022 כי היא "לא רוצה ליצור כוכבי ילדים חדשים או להרגיש בנוח עם ילדים שמתחרים בסוגים אלה של תוכניות".
גרמניה גרמניה – באוגוסט 2022, רשת השידור הגרמנית NDR אישרה שהם לא ישתתפו ב-2022 עקב "הפסקה יצירתית" ואזהרות מסע חלקיות לארמניה שהוציאו משרד החוץ הפדרלי. עם זאת, הם עדיין ישדרו את התחרות, במטרה לחזור ב-2023.
ישראל ישראל – ביוני 2022 תאגיד השידור הישראלי אישר שלא ישתתפו ב-2022 עקב מיקוד מאמציהם בתחרות האירוויזיון. ישראל השתתפה לאחרונה ב-2018.
מונטנגרו מונטנגרו – במאי 2022, השדרן המונטנגרי RTCG הודיע שמונטנגרו לא תחזור לתחרות ב-2022, עקב חוסר מימון והתמקדות בתחרות האירוויזיון. מונטנגרו השתתפה בפעם האחרונה ב-2015.
סלובניה סלובניה – במאי 2022, רשת השידור הסלובנית RTVSLO הצהירה בתחילה שהם שוקלים לחזור לתחרות. עם זאת, המדינה לא השתתפה בסופו של דבר. סלובניה השתתפה לאחרונה ב-2015.