stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'רמי צ'יילד

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  20 בספטמבר 1944 ווקינג, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  7 במרץ 2022 (בגיל 77) 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  1967–2017 (כ־50 שנה) 
 מקום לימודים:  איטון קולג'  אוניברסיטת פואטייה  Wellesley House School  בית הספר למשחק בריסטול אולד ויק  Aiglon College 
 בן או בת זוג:  Deborah Grant (19 במרץ 1971–1976)  Jan Todd (21 ביולי 1978–1987)  Elizabeth Morgan (1987–?) 
 צאצאים:  Honor Melissa Child, Eliza Caroline Child, Coles John Alexander Child, Leonora Child, Patrick Grenville Child 
 מספר צאצאים:  5 
 פרופיל ב-IMDb
 
סר קולס ג'ון ג'רמי צ'יילד, הברונט השלישי (באנגלית: Sir Coles John Jeremy Child, 3rd Baronet;‏ 20 בספטמבר 1944 – 7 במרץ 2022) היה שחקן אנגלי.
ביוגרפיה

קולס ג'ון ג'רמי צ'יילד נולד ב-20 בספטמבר 1944 בווקינג שמחוז סארי. הוא התחנך בוולסלי האוס סקול בעיר החוף ברודסטיירס שבמחוז קנט ובאיטון קולג'. אחר כך למד משחק בבית הספר של תיאטרון אולד ויק בבריסטול.
אחר שהופיע בתיאטרון רפרטוארי לוהק צ'יילד לתפקיד חשוב בסרט "Privilege" משנת 1967. מאז שיחק ביותר מתשעים תפקידים בסרטי קולנוע ובתוכניות טלוויזיה. בין השאר הופיע בתפקיד קטן בסרט הפולחן "קוואדרופוניה"; בדמות פירס לי במיני-סדרה "אדוארד וגברת סימפסון"; בתפקיד פוליטיקאי טורי, צ'ארלס גארני סיימור בעיבוד הטלוויזיוני לספרו של ג'פרי ארצ'ר "ראשון בין שווים", ובתפקיד קמע בסרט "דג ושמו וונדה". בין השנים 1977 ל-1978 הופיע בעונה השנייה של הסדרה "Backs to the Land".
ב-2004 הופיע צ'יילד בסרט "וימבלדון - אהבה בלבן" ובסדרת הדרמה "השופט ג'ון דיד". עוד השתתף בפרק בסדרה "רופאים" ובאופרת הסבון "איסטאנדרס" גילם דמות בשם דייוויד וולש. צ'יילד גילם את דמותו של שר החוץ הבריטי שלוש פעמים במהלך הקריירה שלו.
ב-1993 הופיע צ'יילד בתשדירי בחירות של מפלגת הלייבור בהם כיכבו גם יו לורי וסטיבן פריי.
ביוגרפיה > חיים אישיים

צ'יילד התחתן שלוש פעמים. אשתו הראשונה הייתה השחקנית דבורה גרנט, איתה התחתן ב-1976 והתגרש ממנה באותה השנה. לבני הזוג נולדה בת אחת. אשתו השנייה הייתה ג'אן טוד, לה היה נשוי מ-1978 עד 1987. לבני הזוג נולדו בן ובת. לצ'יילד נולדו בת ובן מנישואיו השלישיים לאליזבת' מורגן. הוא התגורר בבנסון שבמחוז אוקספורדשייר.
נפטר ב-7 במרץ 2022.
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1967 |  | Privilege | מרטין קרוסלי |  |
| 1968 |  | Decline and Fall... of a Birdwatcher | נייג'ל |  |
| 1969 |  | Play Dirty | לוטננט שני |  |
| 1970 |  | The Breaking of Bumbo | בילי |  |
| 1970 | ג'יין אייר | Jane Eyre | הארי לין | סרט טלוויזיה |
| 1971 |  | Quest for Love | דאגי ריינס | ללא קרדיט |
| 1972 |  | Doomwatch | דייוויד ברום |  |
| 1972 |  | Young Winston | אוסטן צ'מברלין | ללא קרדיט |
| 1976 | אמילי | Emily | ג'רלד |  |
| 1977 |  | Hardcore | טניאל |  |
| 1978 |  | The Stud | עורך דין |  |
| 1979 | קוואדרופוניה | Quadrophenia | איש הסוכנות |  |
| 1980 |  | Sir Henry at Rawlinson End | פרגרין מיינרד |  |
| 1983 | דרך המלך לסין | High Road to China | סילברסמית' |  |
| 1984 |  | Give My Regards to Broad Street | מנהל בחברת תקליטים |  |
| 1984 | היהלום שבכתר | The Jewel in the Crown | רובין וייט | מיני-סדרה |
| 1986 | ראשון בין שווים | First Among Equals | צ'ארלס סיימור |  |
| 1988 | דג ושמו וונדה | A Fish Called Wanda | מר ג'ונסון |  |
| 1993 |  | Harnessing Peacocks | ג'וליאן פיקוקס | סרט טלוויזיה |
| 1994 | טירופו של המלך ג'ורג' | The Madness of King George | בלק רוד |  |
| 2002 | רציחות במידסומר | Midsomer Murders | אנתוני טלבוט | בפרק "Murder on St. Malley's Day" |
| 2003–2007 | השופט ג'ון דיד | Judge John Deed | סר אלן פיסמארש | סדרת טלוויזיה |
| 2004 | וימבלדון - אהבה בלבן | Wimbledon | פרד פילגר |  |
| 2006 | איסטאנדרס | EastEnders | הכומר וולש | סדרת טלוויזיה |
| 2006 | המשפחה שלי | My Family | סר דייוויד צ'לונור | בפרק "The Heart of Christmas" |
| 2017 | שעה אפלה | Darkest Hour | לורד ג'יימס סטנהופ |  |
הערות שוליים

↑  Profile, thepeerage.com; accessed 4 June 2016.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2009118118  VIAF: 96803611   WorldCat (עם VIAF): 96803611
דוד צלביץ

שלושה מאנשי ארגון הרועה. דוד צלביץ (למעלה משמאל), שפס'ל ארליך (למעלה מימין) וגרשון פליישר (בחזית)
דוד צלביץ (1892, חורושץ, פולין – 6 באוקטובר 1970, כפר גלעדי) היה חבר בארגון השומר ובארגון המגן, ממייסדי ארגון הרועה ושותף במחתרת ניל"י.
ביוגרפיה

דוד נולד ב-1892 בעיירה חורושץ שבפולין לשמואל ונחמה צלביץ'. היה הבן השישי משבעה אחים ואחיות. האב היה בעל מאפייה (אותה קיבל בירושה). לאחר שנאלץ לסגור את המאפייה עבר עם משפחתו לעיירה קנישין שם עבד כאופה שכיר. ב-1901 עברה המשפחה לביאליסטוק. דוד למד בחדר וכן בבית ספר יסודי ותיכון. ב-14 ביוני 1906 היה נוכח בפוגרום שפרץ בעיר נגד יהודי העיר ובו ונרצחו מעל 100 יהודים וביניהם גם אביו שמואל. אירוע זה הביא אותו להחלטה לעלות ארצה. דוד עלה ב-1907, במסגרת העלייה השנייה, והחל לעבוד במושבות השומרון.
ב-1910 צורף לארגון השומר ונשלח לשמירה במושבות יהודה והגליל.
ב-1913 היה דוד שותף ליסוד ארגון הרועה שדגל בכיבוש עבודת רעיית הצאן (יחד עם גרשון פליישר ואריה אברמזון). שלושת המייסדים נדדו, במשך שנה, יחד עם רועים בדואים ועדריהם כדי להכיר את העבודה. לאחר התמחותם זו שאפו להחזיק ולגדל עדר משלהם אולם בגלל מחסור במזומנים השכירו את שירותיהם לבעלי עדרים יהודיים. פעילות הארגון נפסקה ב-1915 מאחר שהטורקים גייסו לצבא רבים מחברי הארגון.
דוד הצליח לחמוק מהגיוס ונענה לקריאתו של יוסף לישנסקי להצטרף לארגון המגן. החל לשמור, מטעם "המגן" במושבות יהודה (מזכרת בתיה וגדרה).
לישנסקי הפגיש את דוד עם אבשלום פיינברג וזה שכנעו להצטרף למחתרת ניל"י. לשם כך עבר לזכרון יעקב ותחת מסווה של שומר המושבה פעל עבור הרשת. ב-1917, עם נפילת הרשת, נאסר על ידי הטורקים אך שוחרר לאחר זמן מה וגורש לדמשק שם שהה עד סיום מלחמת העולם הראשונה.
עם חזרתו ארצה היה פעיל בארגון ההגנה והתיישב בבנימינה.
דוד נישא לרחל אברמוביץ שהייתה גם היא מחברות "השומר". לזוג נולדו 2 בנים ובת (שחר, פנחס ותמרה) נפטר ב-1970 והובא לקבורה בחלקת השומר שבבית הקברות כפר גלעדי. אשתו, רחל, נפטרה ב-1973 ונקברה אף היא בכפר גלעדי.
לקריאה נוספת

יהודה עציון, בזעתם ודמם: בני משפחות בלינקוב וצ'יזניק בבניין הארץ והגנתה, תל אביב, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2009, עמודים 558–559.
יצחק בנארי, זכרונות דוד צלביץ חבר "השומר", הוצאת וידנפלד, ניקולסון ירושלים
יצחק בן-צבי (עורך עם אחרים), ספר השומר, הוצאת דביר, תשי"ז 1957, עמודים 119–121
נחמן תמיר, אנשי העלייה השנייה - כרך ו', הוצאת המרכז לתרבות ולחינוך תל אביב וההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל, 1974, עמודים 175–183 (סיפורו של האח דב צלביץ')
הערות שוליים

↑  שאר האחים היו אברהם (1883), אתל (1884), הלל (1885), יצחק (1889), מאיר (1890) ודב (1895)
↑  לישנסקי הקים את ארגון "המגן" לאחר שארגון "השומר" סירב לקבלו לארגון
↑  מאחר שמעברו מ"השומר" ל"המגן" נחשב בזמנו לבגידה הייתה התלבטות אם יקבר בחלקת השומר. בסוף הוכרע שכן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303692605171  ISNI: 0000 0000 7096 9344  VIAF: 97542045   WorldCat (עם VIAF): 97542045
גארדבאיר

| --- | --- |
סמל גארדבאירסמל גארדבאיר

 מדינה:  איסלנד איסלנד
 מחוז:  הפידבורגארסוויידיד (מחוז עיר הבירה)
 ראש העיר:  גינאר איינרסון
 שטח:  71 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  18,891 (1 בינואר 2023)
 קואורדינטות:  64°05′00″N 21°54′00″W﻿ / ﻿64.083333°N 21.9°W﻿ / 64.083333; -21.9
 אזור זמן:  UTC
 http://www.gardabaer.is/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת איסלנד מוגדלת) רייקיאוויק אקוריירי קפלאוויק אקרנס איסאפיירד'ור סאוד'אורקרוקור איילססטאד'יר סלפוסגארדבאיר(למפת איסלנד רגילה) רייקיאוויק אקוריירי קפלאוויק אקרנס איסאפיירד'ור סאוד'אורקרוקור איילססטאד'יר סלפוסגארדבאיר    מטרופולין רייקיאוויק tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
גארדבאיר (איסלנדית Garðabær) היא עיר בדרום-מערב איסלנד השוכנת בין קואופווגיר מצפון להפנרפיירדיר מדרום, דרומית לבירה רייקיאוויק והיא שייכת למטרופולין שלה.
העיר משתרעת על שטח של 71 קמ"ר וממוקמת כמו הפנרפיירדיר שמדרום לה על שדה לבה. בשנת 2011 התגוררו בה כ-10,909 איש, עובדה שהפכה אותה לעיר השישית בגודלה באיסלנד. אתר העיר יושב עם תחילת ההתיישבות באיסלנד במאה ה-9, ובלנדנאומאובוק (Landnámabók) נזכר כי במקום שכנו שתי חוות. עד שנת 1960 נשא המקום אופי כפרי והתגוררו בו כאלף איש בלבד, אולם עם ההגירה הפנימית מרחבי איסלנד לאזור הבירה, גדלה אוכלוסיית העיר במשך כחמישים שנה פי עשרה. ב-1976 הוכרזה גארדבאיר כעיר וכיום היא חלק מהאזור הבנוי הרציף של מטרופולין רייקיאוויק.
ערים תאומות

נורווגיה אסקר, נורווגיה
פינלנד יאקובסטאד, פינלנד
שוודיה אסלב, שוודיה
איי פארו טורסהאבן, איי פארו
דנמרק בירקרד, דנמרק
ראו גם

שטיארנן
גלילי דרחי

גלילי דרחי (נולד ב-10 במרץ 1949, תל אביב, ישראל) הוא כדורגלן עבר ישראלי, אשר שיחק לרוב בעמדת הקשר ומזוהה עם קבוצות גדנ"ע תל אביב יהודה, שמשון תל אביב, והפועל פתח תקווה. בראשית שנות ה-70 של המאה ה-20 שיחק בקבוצת וינר ספורט קלוב מאוסטריה.
קורות חייו

גלילי דרחי נולד בתל אביב ב-1949. ב-1964 הצטרף לקבוצת גדנ"ע תל אביב יהודה, ובשל רמת משחקו וכושרו הגופני שיחק עם שחקני שנתון 1947. בעונת 1964/1965 זכה עם קבוצתו באליפות ליגת העל בכדורגל לנוער, וביולי 1967 זכה עם קבוצתו בגביע המדינה בכדורגל לנוער שנקרא "גביע ירושלים" באותה העת. בהמשך, במהלך עונת 1966/1968 בליגה הלאומית עבר לשחק בקבוצת שמשון תל אביב תחת מאמנו מקבוצת גדנ"ע יהודה עמי פזטל. משחקו הראשון היה ב-1 באוקטובר 1967 מול הפועל תל אביב. דרחי שיחק בשורות שמשון תל אביב עד סיום עונת 1968/1969 בליגה הלאומית ומשחק הליגה האחרון בשורות הקבוצה היה ב-21 ביוני 1969 מול מכבי תל אביב. בסך הכל הופיע ב-40 משחקי ליגה בשורות שמשון תל אביב ובהם כבש 6 שערים.
בסיום העונה עבר דרחי לשחק בקבוצת הפועל פתח תקווה. משחקו הראשון היה ב-4 באוקטובר 1969 מול הפועל כפר סבא. דרחי שיחק בשורות פתח תקווה עד לסיום עונת 1971/1972 בליגה הלאומית ומשחק הליגה האחרון שלו היה ב-24 ביוני 1972 מול בני יהודה תל אביב. בסף הכל שיחק דרחי ב-56 משחקי ליגה בשורות הפועל פתח תקווה ובהם כבש 9 שערים. בשל חילוקי דעות כספיים מול קבוצתו ורצונו לשחק מחוץ לישראל, נכנס דרחי להסגר בינלאומי. הוא יצא להולנד והתאמן בשורות קבוצת המילואים של אייאקס אמסטרדם. לאחר מספר חדשים עבר להתאמן בשורות חרונינגן, אך לא עלה בידו לחתום חוזה עם הקבוצה. בהמשך, יצא לאוסטריה וחתם בשורות קבוצת וינר ספורט קלוב. הוא שיחק בשורות הקבוצה במהלך עונת 1973/1974 בליגה הלאומית האוסטרית (אנ'). עם סיום העונה הוקמה הבונדסליגה האוסטרית, קבוצתו הורדה לליגה השנייה ודרחי החליט לפרוש ממשחק פעיל.
ב-1967 זומן דרחי לשורות נבחרת ישראל בכדורגל עד גיל 19, ובהמשך ועד 1970 שיחק בשורות נבחרת הנוער בכדורגל.
לאחר פרישתו פנה לעולם עסקי המוזיקה בווינה, הוא ניהל שלושה מועדוני ג'אז והתערה בחוגי הבוהמה הווינאית. ב-1982 שב לישראל, עבר קורס מאמני כדורגל במכון וינגייט, ובהמשך החל לאמן קבוצות ילדים ונערים במסגרת גדנ"ע יהודה. גלילי דרחי מתגורר בתל אביב-יפו, הוא נשוי ואב לשני ילדים.
תארים

אלופת ישראל לנוער: 1964/1965
מחזיקת גביע המדינה לנוער, "גביע ירושלים": 1966/1967
הערות שוליים

↑  גלילי דרחי יצא להולנד, מעריב, 1 בספטמבר 1971.
↑  מנשה נהוראי, גלילי דורש הלוואה ומשכורת, מעריב, 26 בדצמבר 1971.
↑  אבל ניצחנו במלחמה, 26 במאי 1974, באתר דר שפיגל, (בגרמנית).
↑  גלילי דרחי, באתר מוזיאון הפועל פתח תקווה.
גלילות קפיטל פרטנרס

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  קרן הון סיכון
 מייסדים:  קובי סמבורסקי, אריק קליינשטיין
 תקופת הפעילות:  2011–הווה (כ־13 שנים)
 משרד ראשי:  הרצליה, ישראל
 ענפי תעשייה:  השקעות בהיי טק
  
 https://glilotcapital.com/
 
השותפים בקרן גלילות קפיטל פרטנרס
גלילות קפיטל פרטנרס היא קרן הון סיכון ישראלית, המנהלת השקעות בהיקף של כ-700 מיליון דולר, בחברות הזנק ישראליות.
הקרן מתמקדת בהשקעות ביזמים ישראלים בשלבי הנבטה ובשלבי צמיחה, ומתמחה בהשקעות בתחומי אבטחת מידע, מחשוב ענן ותוכנה ארגונית.
בין השנים 2016–2021 נבחרה גלילות קפיטל פרטנרס מספר פעמים לאחת מקרנות ההון סיכון עם הביצועים הטובים בעולם בקטגוריה שלה.
היסטוריה

גלילות קפיטל פרטנרס הוקמה בשנת 2011 על ידי קובי סמבורקסקי ואריק קליינשטיין שהיו שותפים באקזיט במספר חברות הזנק.
בשנת 2011 גייסה הקרן את קרן ההשקעה הראשונה, גלילות I, בגובה של 30 מיליון דולר שיועדו להשקעה בחברות בשלבי הנבטה (Seed) ובשלבים מוקדמים (Early Stage), בין היתר בחברת Lightcyber ובחברת CyberX שנמכרו בשלבים מאוחרים יותר.
בשנת 2015 גייסה גלילות קפיטל פרטנרס את קרן ההשקעה השנייה, גלילות II, בגובה של 77 מיליון דולר, שגם במסגרתה השקיעה במספר חברות שנמכרו בשלבים מאוחרים יותר, בהן Protego,Polyrize, ו-Intsights.
בקרן ההשקעה השלישית שלה בשנת 2018, גלילות III, גייסה הקרן 110 מיליון דולר שיועדו להשקעה בחברות תוכנה ישראליות עם דגש על תחומי בינה מלאכותית, ביג דאטה וסייבר. בשנת 2021 גייסה את קרן ההשקעה הרביעית, גלילות+, בגובה של 170 מיליון דולר שיועדו להשקעה בחברות הזנק בוגרות בשלבי צמיחה. בשנת 2022 גייסה את קרן ההשקעות החמישית שלה, גלילות IV בגובה של 220 מיליון דולר שיועדו להשקעה בחברות הזנק בשלבים מוקדמים.
עם ייסוד הקרן הרביעית הכריזה הקרן גם על הצטרפותו של ליאור ליטבק כשותף בקרן.
הקרן נמצאת בבעלות ארבעה שותפים: קובי סמבורסקי, אריק קליינשטיין, נופר עמיקם וליאור ליטבק.
אקזיטים בולטים נוספים

Insightera – נרכשה על ידי Marketo תמורת 25 מיליון דולר בשנת 2013
Aorato – נרכשה על ידי מיקרוסופט תמורת 200 מיליון דולר בשנת 2014
BlazeMeter – נרכשה על ידי CA טכנולוגיות תמורת 100 מיליון דולר בשנת 2016
Mintigo – נרכשה על ידי Anaplan בשנת 2019
Exceed.ai – נרכשה על ידי Genesys תמורת 30 מיליון דולר בשנת 2021
הערות שוליים

↑  With 84 Percent Return To Investors, Israeli Glilot Capital Ranked As A Leading Global Fund, in Jewish Business News, June 8, 2021
↑  Michael Zeff, IDF vets of intel unit 8200 behind one of the top 10 VCs in the world, in The Jerusalem Post,  December 12, 2016
↑  אז איך משקיעים מקבלים החלטות? ”תלוי בכימיה ובחיבור האישי”, באתר Geektime‏, 17 במרץ 2020
↑  Arik Kleinstein, Managing Partner/Co-Founder, Glilot Capital Partners, Bloomberg
↑   אלירן רובין, אקזיט ישראלי: פאלו אלטו רכשה את לייטסייבר ב-120 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 28 בפברואר 2017
↑  הגר רבט, מיקרוסופט מאשרת את רכישת CyberX הישראלית, באתר כלכליסט, 22 ביוני 2020
↑  מאיר אורבך, קרן ההון סיכון גלילות קפיטל גייסה 77 מיליון דולר - 40 מיליון מתוכם ממוסדיים, באתר כלכליסט, 21 במאי 2015
↑  Polyrize הישראלית נרכשת על ידי חברה אמריקאית לאבטחת מידע, פורבס ישראל, 29 באוקטובר 2020
↑  מאיר אורבך, צ'ק פוינט רוכשת את פרוטגו הישראלית בכ-40 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 2 בדצמבר 2019
↑  איתי פת-יה, ראפיד 7 האמריקאית קונה את אינסייטיס מישראל ב-400 מ' ד', באתר ביזפורטל, 20 ביולי 2021
↑  טל שחף, ‏גלילות גייסה קרן שלישית בהיקף 110 מיליון דולר עם ביקושי יתר, באתר גלובס, 15 באוקטובר 2018
↑  אופיר דור, ‏קרן גלילות גייסה 170 מיליון דולר והפעם היא מחפשת סטארט-אפים בוגרים, באתר גלובס, 12 בינואר 2021
↑  מאיר אורבך, גלילות קפיטל גייסה קרן של 220 מיליון דולר להשקעה בחברות צעירות, באתר כלכליסט, 28 במרץ 2022
↑  מאיר אורבך, גלילות קפיטל משיקה קרן צמיחה של 170 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 12 בינואר 2021
↑  צוות החברה, באתר גלילות קפיטל פרטנרס
1 2   ענבל אורפז, רוכבים על גל הסייבר: גלילות קפיטל גייסה 77 מיליון דולר לקרן השנייה, באתר TheMarker‏, 21 במאי 2015
↑  יניב אביטל, ‏אקזיט: CA רוכשת את BlazeMeter הישראלית, באתר Geektime‏, 21 בספטמבר 2016
↑  מאיר אורבך, חברת anaplan רוכשת את חברת mintigo הישראלית בכמה עשרות מיליוני דולרים, באתר כלכליסט, 27 באוגוסט 2019
↑  מאיר אורבך, ג'נסיס האמריקאית רכשה את Exceed.ai הישראלית בכ-30 מילון דולר, באתר כלכליסט, 7 באוקטובר 2021
גאושיונג

גַּאוֹשְׂיוֹנְג (במנדרינית תקנית: 高雄市; נודעה בעבר בשם דַּאגּוֹאוּ) היא עיר ורשות מקומית מיוחדת בטאיוואן בדרום-מערב האי טאיוואן, לחופי מצר טאיוואן. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020 אוכלוסיית העיר מנתה כ-2.734 מיליון תושבים, מה שהופך אותה לעיר השלישית בגודלה בטאיוואן (אחרי ניו טאיפיי וטאיג'ונג). העיר היא המרכז הכלכלי והפוליטי של האזור הדרומי של טאיוואן.
היסטוריה

המקום היה מיושב על ידי שבטים שונים עוד לפני בואם של המהגרים הסינים לאזור גאושיונג של היום במאה ה-17. מהגרים אלו קראו למקום בשם דאגואו.
ב-1624 ההולנדים הקימו באזור את מבצר זיילנדיה (במקום בו נמצאת היום העיר טאינאן) והצליחו להביס את השבטים המקומיים כעבור 10 שנים. ההולנדים גורשו על ידי ממלכת טונגנינג ב-1662. כעבור כמה שנים היישוב גדול משמעותית הודות להגירה גדולה מסין. ב-1684 שושלת צ'ינג סיפחה את טאיוואן אליה ובמקום נפתח נמל.
ב-1895 עבר האי טאיוואן לשליטת האימפריה היפנית בהתאם להסכם שימונוסקי. היפנים פיתחו את העיר ואת הנמל והיא הפכה לבסיס צבאי חשוב שלהם. עקב כך העיר הופגזה קשות על ידי כוחות בעלות הברית בשנים האחרונות של מלחמת העולם השנייה.
לאחר היווצרותה של טאיוואן ב-1945 שם העיר שונה לגאושיונג, היא נהפכה לעיר-מחוז וכן בקרבתה נוצר מחוז גאושיונג. ב-1979 מעמדה שודרג ל"רשות מקומית מיוחדת".
לאחר נסיגתם של הקוומינטנג מסין היבשתית, הועתקה האקדמיה הצבאית של הרפובליקה הסינית מהאי צ'אנגז'ו שהיום בשליטת הרפובליקה העממית של סין לגאושיונג.
ב-2010, כחלק מארגון מחדש בחלוקה המנהלית של טאיוואן, העיר גאושיונג אוחדה עם מחוז גאושיונג לכדי רשות מקומית מיוחדת גדולה יותר.
כלכלה

נמל העיר שנפתח במאה ה-19 ממשיך להוות נמל בינלאומי גדול וחלק חשוב בכלכלתה של גאושיונג. סביב הנמל, המשמש בעיקר לייצוא, נוצר מערך תעשיות נרחב. הנמל דורג בין השנים 1995 ל-1999 כשלישי בעולם בשינוע מכולות. מאז שנת 2000 הלך נפח המכולות בנמל וקטן עד שדורג בשנת 2009 במקום ה-21.
בנוסף הכלכלה המקומית מסתמכת על תיירות.
ממשל

מבחינה מנהלית הרשות המקומית המיוחדת של גאושיונג מחולקת ל-38 נפות (בסינית: 區) אשר כל אחת מהן מחולקת לתת-נפות עירוניות (בסינית: 里). הנפות לינגיה (苓雅區) ופנגשאן (鳳山區) הן המרכז השלטוני של הרשות המקומית המיוחדת.
חינוך

בעיר פועלות מספר אוניברסיטאות, בהן האוניברסיטה הרפואית של גאושיונג, האוניברסיטה הלאומית הראשונה של גאושיונג למדע וטכנולוגיה והאוניברסיטה הלאומית של גאושיונג למדעים שימושיים.
תחבורה

מנמל גאושיונג יוצאות מעבורות למעגנים שונים ברחבי העיר.
נמל התעופה הבינלאומי גאושיונג הוא אחד הנמלים העמוסים ביותר בטאיוואן. למרות היותו חשוב, הנמל לא מסוגל לקלוט מטוסים גדולים מכיוון שהוא ישן יחסית ויש תוכניות להגדיל את המסלולים שלו. הנמל מציע טיסות ליעדים אחרים בטאיוואן וכן ליעדים בינלאומיים במזרח אסיה.
באזור גאושיונג פועלת מערכת רכבת קלה שנפתחה ב-2008. המערכת כוללת שני קווים וכן קו נוסף שנמצא בבנייה ועתיד להיפתח ב-2015. בנוסף גאושיונג מקושרת בעזרת מערכת הרכבות של טאיוואן לערים מרכזיות אחרות בטאיוואן כמו הבירה טאיפיי.
ספורט

גאושיונג אירחה את המשחקים העולמיים בשנת 2009. האצטדיון הראשי של המשחקים היה האצטדיון הלאומי שנבנה לרגל המשחקים. זה האצטדיון הגדול ביותר בטאיוואן ויש בו למעלה מ-50,000 מושבים.
ערים תאומות

אוסטרליה בריזביין, אוסטרליה
בליז בליז סיטי, בליז
קולומביה ברנקייה, קולומביה
קוסטה ריקה קרטגו, קוסטה ריקה
אינדונזיה סורבאיה, מזרח ג'אווה, אינדונזיה
מלאווי בלנטייר, מלאווי
האיים המלדיביים מאלה, האיים המלדיביים
הפיליפינים סבו סיטי, הפיליפינים
דרום אפריקה דרבן, דרום אפריקה
קוריאה הדרומית פוסאן, קוריאה הדרומית
וייטנאם דה נאנג, וייטנאם
ארצות הברית קולורדו ספרינגס, קולורדו, ארצות הברית
ארצות הברית נוקסוויל, טנסי, ארצות הברית
ארצות הברית ליטל רוק, ארקנסו, ארצות הברית
ארצות הברית מייקון, ג'ורג'יה, ארצות הברית
ארצות הברית פנסקולה, פלורידה, ארצות הברית
ארצות הברית פורטלנד, אורגון, ארצות הברית
ארצות הברית סן אנטוניו, טקסס, ארצות הברית
ארצות הברית סיאטל, וושינגטון, ארצות הברית
ארצות הברית טלסה, אוקלהומה, ארצות הברית
יפן האצ'יוג'י, טוקיו, יפן
הערות שוליים

↑  Taiwan: Division (Regions and Counties) - Population Statistics, Charts and Map
↑  יאיר ברק, הפרטת נמלים בטייוואן. נסיון אומלל, באתר "העוקץ", 28 באוגוסט 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007480368805171  BnF: cb11997748b (data)  CiNii: DA05118110  GND: 4341688-3  LCCN: n81018396  MusicBrainz: 03be6fde-7d55-4dea-ab29-1791782cb858  NARA: 10037704  NDL: 00634473  NKC: ge551182  SUDOC: 164679715  VIAF: 168502106   WorldCat (עם VIAF): 168502106 
העיר גאושיונג במפת טאיוואן לפני איחודה עם מחוז גאושיונג ב-2010
הנפות של הרשות המקומית המיוחדת של גאושיונג
דדלוס

| --- | --- |

 תרבות:  מיתולוגיה יוונית 
 אב:  Metion 
 אם:  Iphinoe 
 אחים:  Perdix, Metiadusa 
 בן או בת זוג:  נאוקרטה 
 צאצאים:  איקרוס 
 
ערך זה עוסק בדמות מהמיתולוגיה היוונית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
דדלוס ואיקרוס, ציורו של שארל פול לאנדון (1799), שמן על בד
דֶַדָלוֹס (ביוונית Δαίδαλος, דַיידָלוֹס) הוא דמות במיתולוגיה היוונית, ממציא ואדריכל גאון.
במיתולוגיה היוונית

במיתולוגיה מסופר שדדלוס הוזמן על ידי מינוס, מלך האי כרתים לבנות לו לבירינת (מבוך). במבוך שיכן המלך את המינוטאורוס נגדו נלחם תסאוס. אלא שאחרי השלמת הבניה החליט המלך מינוס לכלוא במבוך גם את דדלוס ואת בנו איקרוס. לאחר שהמלך מינוס גילה כי הם יצאו מן המבוך (דדלוס היה הבונה, ולכן הכיר את הדרך החוצה). המלך כלא אותם במגדל, כדי שלא יגלו את סודו ולא יעזרו לאיש לפתור את המבוך.
כדי לברוח, אסף דדלוס נוצות מציפורים שעפו לגובה המגדל וחיבר אותן בשעווה לכדי שני זוגות כנפיים. אחרי שהרכיב לכנפיים רתמה, דדלוס ואיקרוס עטו על גופם את הכנפים פרי המצאתו של דדלוס וכך הצליחו לעוף ולהימלט מכרתים.
לפני שנמלטו דדלוס ואיקרוס מהאי, הזהיר דדלוס את בנו שלא יעוף נמוך מידי, כדי שאדי הים לא יחלישו את השעווה ושלא יעוף גבוה מדי, כדי שהשמש לא תמס את השעווה. אולם איקרוס, שהיה צעיר ופזיז, התלהב מכך שהוא יכול לעוף והמריא גבוה מדי. השמש המסה את השעווה שחיברה את הכנפיים לגופו והוא נפל ונהרג. דדלוס מצא את גופת בנו שנסחפה אל החוף וקבר אותה באי שנקרא על שמו- איקריה.
במיתולוגיה הרומית

במיתולוגיה הרומית מובא גם הרקע למות בנו של דדלוס. שנים לפני שמינוס כלא את דדלוס ואיקרוס, הפקידה בידיו אחותו את בנה בן ה-12, כדי שילמד מדדלוס את חכמתו. הנער היה חריף־שכל ומהיר־תפישה והחל להמציא מכשירים שונים. ביניהם, המסור, אותו הכין לאחר שהתבונן בחוט שדרה של דג. דדלוס קינא באחיינו־תלמידו והשליך אותו ממגדלה של מינרווה, האלה המופקדת על החכמה והמדע, בו למדו השניים. מינרווה הצילה את הנער על ידי כך שהפכה אותו לציפור, קיכלי. אצל אובידיוס, המשורר הרומי, מובא שהקיכלי לא עף לגבהים אלא רק מנתר. התנהגות זו מוסברת בכך שהוא סובל מפחד גבהים לאור מעשהו של דדלוס. הקיכלי מתגלה לדדלוס בעת שהוא קובר את בנו, וכך הוא מבין שמדובר בתגמול מהאלים.
בהמשך חייו, עסק דדלוס בבנייה ועיצוב של מבנים מיוחדים באי סיציליה, ומקדש לאל אפולו באי קוס.
דדלוס מרבת עמון

קבוצת פסלים משיש שכללה את דמותו של דדלוס ואולי גם את זו של איקרוס בנו, התגלתה בשנת 1947 על צוק המצודה של רבת עמון (פילדלפיה) במרחק של כ-300 מ' מהתיאטרון הרומי. מדמות אחת, של גבר מזוקן נותר חלק ניכר. זהו גבר שרירי בגובה טבעי המוצג כמעט במלוא עירומו. על גוו גלימה קלילה (כלאמיס). ארבע רצועות המוצלבות על גוו מצביעות על זהות הדמות: האומן היווני דדלוס שכנפיים מחוברות לגופו. מן הכנפיים לא נותר דבר. שחזור הפסל מראה שהפסל עיצב אותו כשהוא ניצב על בהונות רגל אחת, ורגל שנייה מורמת מאחור באוויר. ידיו פרושות, כלומר האיש במעופו. למעשה חובר הפסל אל הקיר שמאחוריו באמצעות פיני מתכת, ומוט מתכת עבר בניצב לאורך רגלו. פניו של הגבר המביט לרום מביעים חשש רב.
זהו העתק רומי של פסל הלניסטי מן המאה השנייה לפנה"ס, המזכיר בסגנונו את אסכולת הפסול של פרגמון. גברים בעלי הבעה דומה, למשל, ניתן למצוא במזבח הגדול של פרגמון.
מפסלו של הנער נותרו רק שברים ספורים, אך יש להניח שהציגה את איקרוס המת, שרוע על הארץ.
הפסל מוצג כיום במוזיאון הארכאולוגי ברבת עמון, בקרבת המקום שבו התגלה.
לקריאה נוספת

H. Moebius, Ein Hellenistischer Daidalos, Jahrbuch des deutschen archaeologischen Instituts, LXVIII, Berlin, 1953, pp. 96-01
רוני רייך, פסל הלניסטי של דדלוס ואיקרוס שנתגלה בפילדלפיה/רבת עמון, קדמוניות, 111 (תשנ"ו), עמ' 39–43.
גרנד קניון (באר שבע)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מרכז קניות 
 כתובת:  שדרות דוד טוביהו 125, באר שבע
 מיקום:  באר שבע
 מדינה:  ישראל ישראל
 בעלים:  קניוני עופר בע"מ
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2013
 תאריך פתיחה רשמי:  2013 
 מידות
 שטח:  160,000 מ״ר
 קומות:  3
 קואורדינטות:  31°15′01″N 34°46′18″E﻿ / ﻿31.250333333333°N 34.771666666667°E﻿ / 31.250333333333; 34.771666666667
 https://m.myofer.co.il/beer-sheva/stores
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת באר שבע מוגדלת) גרנד קניון(למפת באר שבע רגילה) גרנד קניון(למפת צפון הנגב רגילה) גרנד קניון(למפת צפון הנגב מוגדלת) גרנד קניון  he גרנד קניוןhe גרנד קניוןמפת  __ באר שבע (in English: Beersheba) [‌צפון הנגב‌]מצפון, ממזרח ומערב: __ מועצה אזורית בני שמעון (in English: Bnei Shimon Regional Council) ממזרח: __ עומר (יישוב) (in English: Omer, Israel), __ תל שבע (in English: Tel Sheva) מדרום: __ שגב שלום (in English: Shaqib al-Salam), __ מועצה אזורית מרחבים (in English: Merhavim Regional Council) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
גרנד קניון באר שבע (או עופר גרנד קניון) הוא מרכז קניות שנמצא על כביש 25 בעיר באר שבע. הקניון נפתח ב-23 במאי 2013 והוא ניצב בשטח בו עמד בעבר מלון נאות מדבר ההיסטורי. הקניון שייך לקבוצת קניוני עופר מקבוצת מליסרון.
הקניון משתרע על שטח של כ-160 אלף מ"ר, מתוכם 50 אלף מ"ר שטחי מסחר מניב ובהם כ-250 חנויות. נחשב לקניון הכי גדול ביותר בישראל לפי שטח פנימי. אורכו של הקניון כ-273 מטרים. הקניון תוכנן על ידי משרד האדריכלות יסקי מור סיון אדריכלים.
הקניון בשבוע פתיחתו, מאי 2013
המרכז הוקם על ידי קבוצת סבג וקבוצת "מליסרון". במאי 2016 מכר אלי להב את חלקו לקבוצת מליסרון וכך נותרה קבוצת מליסרון הבעלים היחידים של מרכז הקניות.
בקניון חנויות של מותגי אופנה לצד חנויות קז'ואל וספורט. בקומה האחרונה בקניון מתחם מזון מהיר ובה פועלת גם משחקיית וידאו.
הערות שוליים

↑  גרנד מול באר שבע, באתר יסקי מור סיון אדריכלים
↑  אביב לוי, ‏אלי להב מוכר חלקו בגרנד קניון ב"ש למליסרון ברווח של כ-150 מ' ש', באתר גלובס, 4 במאי 2016
ג'ק וולף

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 בדצמבר 1995 (בן 28) דיוסברי, הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Jack Thomas Davies 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, אנגליה 
 תקופת הפעילות:  מ-2017 
 מקום לימודים:  אקדמיית מאונטוויו לאמנויות התיאטרון  Ackworth School  בית הספר למוזיקה צ'טאם 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ק תומאס דייוויס (באנגלית: Jack Wolfe; נולד ב-17 בדצמבר 1995), הידוע כג'ק וולף, הוא שחקן אנגלי.