קהילת יהודי בודפשט
הנצחת הקהילה

קהילת בודפשט הונצחה במקומות רבים על ידי אנדרטאות, ציורים, שירים, מוזיאונים ועוד.
אנדרטת "הערבה הבוכיה" ובית הקברות היהודי - אנדרטה הנמצאת בחצר בית הכנסת הגדול בבודפשט המהווה כאחד האתרים המתוירים ביותר בבודפשט. האנדרטה עשויה מתכת, ומורכבת מאלפי עלים קטנים, שעל כל אחד מהם כתוב שמו של אחד מיהודי הגטו בבודפשט שנספה בשואה. הערבה מסמלת את החורבן והצער על הקהילות שנספו, והיא מעוצבת כמנורת שבעת קנים הפוכה. האנדרטה עוצבה על ידי האמן ההונגרי אימרֶה ורגה, ובחזיתה ניצב עמוד שחור גבוה, אשר שני חללים בתוכו יוצרים את דמותם של לוחות הברית. על העמוד חקוק פסוק מספר איכה :"אם יש מכאוב כמכאובי אשר עולל לי". הקמת האנדרטה כמו גם שיפוץ בית הכנסת בשנת 1996 נעשה מתרומות ובסיוע מהשחקן טוני קרטיס, שהוריו ממוצא הונגרי. ליד בית הכנסת הגדול נמצא בית הקברות היהודי בו קבורים בקבר אחים יהודים שמתו בגטו.
אנדרטת הנצחה לקארל לוץ - ברחוב שהיה פעם הכניסה לגטו בודפשט מוצבת היום אנדרטת הנצחה לקארל לוץ. הפסל נעשה בידי תאמאש סאבו ב-1991. קארל לוץ, דיפלומט שווייצרי, שאהד את הרעיון הציוני ושיבת יהודים לישראל כבר מימי שהותו בארץ ישראל, הגיע במסגרת תפקידו לבודפשט ב-1942. בתקופה זו ועד לכיבושה של הונגריה בידי הגרמנים נמשכה עליה של יהודים מהונגריה לארץ ישראל. לוץ היה בקשר עם הסוכנות היהודית ופעל נמרצות כדי לאפשר את עליתם של כעשרת אלפים צעירים יהודים לארץ ישראל ולהצילם מתופת השואה. על לוחית קטנה ליד הפסל מצוטט "המציל נפש אחת כאילו הציל עולם ומלואו" . לזכותו של קארל לוץ נזקפת הצלתם של כ-60 אלף יהודים.
אנדרטת "מצעד החיים" - סמוך לכנסייה העתיקה ביותר בבודפשט נבנתה אנדרטה לזכר היהודים שנספו בשואה. צורתה מזכירה את סימן האינסוף, כאשר על אליפסה אחת חקוקים מספרים ההולכים וקטנים כלפי פנים האליפסה הולכים וקטנים אל האינסוף. על הדשא שלפני האנדרטה מסודרים מרצפות ועליהם שמות מחנות ריכוז והשמדה שאליהם נשלחו יהודים. האנדרטה היא פרי עבודתו של האמן ההונגרי זינו קלמנט. האנדרטה הזאת הוקמה על ידי ארגון "מצעד החיים – פולין" ששם לו למטרה להנציח את השואה על ידי מצעד שנתי במקום המסמל אולי יותר מכל את הזוועה שאירע לעם היהודי באושוויץ בהם אלפי אנשים צועדים את המרחק בין אושוויץ לבירקנאו. לצד האירוע המרכזי בפולין מקיים הארגון אירועים גם בישראל, ובמקומות אחרים בעולם. בבודפשט התקיים המצעד ב-2014, ובו השתתפו עשרות אנשים.
אנדרטת "נעליים על הדנובה" - אנדרטה זו הוקמה לזכר היהודים אשר העמידו אנשי "צלב החץ" על שפת הדנובה, כשפניהם אל המים וירו בהם והפילו אותם אל מותם בסחף נהר הדנובה ולא זכו לבוא לקבורה. שיטה זו של רציחת יהודים נמשכה במשך מספר חודשים עד כיבושה של בודפשט בידי ברית המועצות. האנדרטה היא פרי עבודתם של האמנים ההונגרים גיולה פאוער וקאן טוגאי. היא נחנכה בשנת 2005 במלאת 60 שנה לסיום מלחמת העולם השנייה. באנדרטה מוצגות הנעליים של היהודים השונים שנרצחו. כל זוג נעליים נושא אופי מיוחד, וכמו מספר את סיפורו של האדם שנעל אותו: נעליים מהודרות לצד נעליים פשוטות. מגפיים כבדים לצד נעלי ערב עדינות. נעלי ילדים קטנים, נעלי נשים ונעלי נערים ונערות.
פארק על שמו של ראול ולנברג - החצר שמאחורי בית הכנסת הגדול ברחוב דוהני בבודפשט מעוצבת כולה כפארק זיכרון לשואה על שמו של ראול ולנברג. נמצאת שם אנדרטת "הערבה הבוכיה", ונמצאת שם גם אנדרטה של להבות אש לזכרו של ולנברג. כמוכן ישנם רחובות רבים על שמו של ראול ולנברג בישראל.
בית הזכוכית - בית ברחוב ודאס 29 בבודפשט, אשר נבנה בשנות ה-30 של המאה ה-20 על ידי משפחת וייס כדי שישמש מקום למשרדיו של המפעל שלהם, למוצרי זכוכית לבנייה. חזית הבית צופתה בזכוכית ומכאן שמו. בזמן השואה, מחצית שנת 194, שימש הבית כמוקד הצלה ליהדות הונגריה על ידי משפחת וייס והדיפלומט השווייצרי קרל לוץ. בבית פעלו בין 60 ל-80 פקידים להכנת תעודות חסות שווייצריות מזויפות עבור היהודים, ויהודים קיבלו בבית זה מחסה זמני בעת ההמתנה להכנתן. לאחר קבלת התעודות הועברו היהודים לבתים בטוחים בעיר. בבית פעלו המשרדים של התנועות הציוניות ונציגי המשרד הארצישראלי בבודפשט בראשות משה קראוס. בשלב מסוים הוחבאו בבית כ-3,500 יהודים. נטען גם שבבית הוחבא נשק עבור תנועת מרי. המבצע להצלת יהודים היה לצנינים בעיני אנשי צלב החץ ההונגרי, וגרר מספר ניסיונות פריצה למתחם במטרה להביא לגירוש היהודים ששהו בו למחנות ההשמדה. בניסיון הפריצה האחרון בתחילת ינואר 1945 נלקח ארתור וייס, ממנהיגי מבצע ההצלה, אל מטה צלב החץ בבודפשט ועקבותיו לא נודעו. כיום משמש בית הזכוכית כמוזיאון.