stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ספרות בלגית
ספרות בשפה ההולנדית/פלמית בבלגיה

עד למאה ה-16 לא הייתה קיימת ספרות בשפה הפלמית, שכן שפה זו הייתה אחת מניבים רבים שהתקיימו באזור פלנדריה. האוכלוסייה באזור לא הושפעה (מכיוון שהייתה ברובה לא משכילה) מהספרות ההולנדית באותה תקופה והאליטה הפלמית דיברה וכתבה בצרפתית. בין הסופרים בשפה הפלמית: הנדריק קונסיאנס והוגו קלאוס.
ספרות הודיות-ערביות

מגדל השעון בחאן אל-עומדאן, עכו. בצד ימין שעון עם ספרות הודיות-ערביות, ובצד שמאל שעון עם ספרות ערביות
ספרות הודיות-ערביות הן עשרת הסימנים (9 ,8 ,7 ,6 ,5 ,4 ,3 ,2 ,1 ,0) הנפוצים ביותר כיום לייצוג הספרות בשיטה העשרונית.
הספרות ההודיות-ערביות התפתחו מהספרות הברהאמיניות, כאשר הסימן לספרה 0 הומצא בהודו בסביבות המאה ה-6. הספרות ההודיות והשיטה העשרונית אומצו על ידי הערבים בסביבות המאה ה-8, בין השאר, בעקבות ספר שפרסם המתמטיקאי הפרסי מוחמד אבן מוסא אל-ח'ואריזמי בשנת 825. לאירופה הגיעו הספרות רק במאה ה-11, דרך אנדלוסיה, כאשר התיעוד הראשון לשימוש בהן נעשה על ידי המלומד ז'רבר (גרבר) מאורייאק, לימים האפיפיור סילבסטר השני, בשלהי המאה העשירית. דחיפה נוספת לשימוש באירופה בספרות אלה נתן פיבונאצ'י בספרו ספר החשבונייה (Liber abbaci), שפורסם בשנת 1202.
הספרות ההודיות-ערביות ממוקמות בקוד ASCII (וגם יוניקוד) במקומות 48 עד 57.
ראו גם

ספרות ערביות
הערות שוליים

↑  ז'אק לה גוף, אמנון לינדר (ע), תרגום: אהרן אמיר, ימי הביניים בשיאם, תל אביב: דביר, תשנ"ג 1993, עמ' 240, הערה 75
| --- | --- |
בקרת זהויות :  HDS: 013752  NKC: ph1086044 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סלאם מוניר דיאב

סלאם מוניר דיאב (בערבית: سلام منير ذياب; נולד ב-7 באפריל 1979) הוא אמן, מפיק ספרי אמנות ותרבות, אוצר ומורה ערבי-ישראלי. מצייר בעיקר באקריליק על עץ ונייר, ומשלב בעבודותיו טכניקות מעורבות.
סלאם מוניר דיאב בסטודיו שלו. טמרה 2019
ביוגרפיה

סלאם מוניר דיאב נולד וגדל בטמרה, בגליל התחתון, בה הוא מתגורר ויוצר עד היום. למד אמנות וחינוך לאמנות וסיים תואר ראשון ב-2002, ותואר שני ב-2010 במכללת אורנים.
סלאם קיבל תמיכה רבה ללמוד אמנות ממשפחתו ובמיוחד מאביו מוניר דיאב דמות מוכרת בחברה הערבית, היה מנהל המתנ"ס הראשון בחברה הערבית מ 1973 ועד 1998, מתנ"ס טמרה הקהילתי ע"ש שיך זכי דיאב.
בשנת 2005 נסע ללמוד בברלין. במסגרת לימודיו יצר עבודות שזכו לפרסום הן בברלין והן בישראל. אחת התערוכות בהן השתתף בזמן זה הייתה התערוכה peace of art בהמבורג (2006), בה השתתפו אמנים מישראל, פלסטין, מצרים וגרמניה. העבודה "פלסטין" אותה הציג סלאם הכילה מילה כתובה שהורכבה מהדבקה של גרעיני חמניה יחד עם אקריליק ואדמה על גבי עץ. דוברי השפה הערבית יוכלו לזהות גם את המילים 'עאלם' (דגל) וכן 'עילם' (ידע). העבודה הופכת להיות סוג של משחק בין ידע, תקשורת של מידע, זהות ועמדה פוליטית. במילה "פלסטין" ניתן לראות את הזרע של דורות הבאים שיצמחו ויתעוררו לחיים חדשים מפיסת אדמה פורייה.
.
יצירותיו של דיאב לרוב מושפעות מההיסטוריה והגאוגרפיה הפלסטיניות ומהן הוא שואב את השראתו. ליחסו של סלאם למקום משמעות רבה, ואפשר לחוש את נוכחותו של הבית ברבות מיצירותיו. דיאב אוהב לפצל את האובייקטים שהוא יוצר לשניים או שלושה חלקים. בדרך זו, הוא מבטא את עמדתו האישית שהוא רואה כפעולת איזון בין כמה עולמות בכמה מישורים.
בין התערוכות הרבות בהן השתתף דיאב בישראל, בולטת התערוכה in house מטעם הגלריה לאמנות אום אל-פחם. הפרויקט נמשך 9 חודשים ולקחו בו חלק אמנים יהודים וערבים שיצרו קשר עם משפחות ביישוב ופעלו איתם ובביתם. לכבוד הפרויקט הופק קטלוג מקיף מלווה בדברי האמנים והדוברים בסימפוזיון שעסק בשאלת מקומו, ייעודו ותפקידו של האמן הצעיר בחברה הישראלית.
בנוסף השתתף סלאם לאורך השנים בפסטיבלים שונים לפיסול באבן בבית הגפן, כפר יאסיף, ירכא, שפרעם, ג'וליס, גינוסר וכפר מיעליא.
סלאם חבר פעיל בעמותת "איבדאע" – איגוד האמנים הערבים בישראל – שנוסדה ב-1994 בכפר יאסיף. לימים הפך לחבר בוועד המנהל של העמותה, ומ 2021 ועד היום יו"ר ההנהלה האמנותית של העמותה - בה מתנדב עד היום.
חיים אישיים

בשנת 2009 התחתן עם שיראז, להם שני בנים ובת.
תערוכות יחיד

2001 - "1948", מיצב, הגלריה הלימודית במכון לאמנות מכללה אקדמית אורנים-טבעון.
2005 - "UNINVITED", גלריית מרכז התרבות העירוני ע"ש מחמוד דרוויש, נצרת. אוצר: איברהים חיגאזי.
2006 - "שלושים שנה..." החצר הנשית, יפו. אוצרת: שולה קשת.
2012 - "חניפה", גלריית איבדאע, כפר יאסיף. אוצר: עדי בן-חורין.
תערוכות קבוצתיות נבחרות

2001 - "13 כדורים חיים", גלריית מכללת אורנים, טבעון, והיינריך בל, תל אביב. אוצרת: טל בן צבי. (קטלוג)
2001 - "זהות", אמנות פלסטינית, גלריית אום אל פחם. אוצר: סעיד אבו שקרה.
Europ Art" - 2002 ", פריז, צרפת.(קטלוג)
2002 - "טבע דומם", גלריית בית הגפן, חיפה. אוצרת: חנה קופלר.(קטלוג)
2002 - " 5 אמנים צעירים" גלריית הקיבוץ, תל אביב. אוצרת: עידית לבבי גבאי (קטלוג)
2003-2004-2006 "חג החגים", ואדי אלנסנאס, חיפה. אוצרת: חנה קופלר. (קטלוג)
In House - 2003 " " גלריית אום אלפחם, אוצרים: דרורה דקל ואבי איפרגן. (קטלוג)
Show Your Wound" - 2003 " גלריית בית אסיה, תל אביב. אוצרת: יעל כץ בן שלום. (קטלוג)
2004 - "ירושלים, חומות של קדושה", מוזיאון בר דוד, קיבוץ בר-עם. אוצרת: סול לנזיני. (קטלוג)
2004 - "לא נראה לי שאתה רעב", גלריית לימפוס, תל אביב.
Means of Art - 2005 " ", קונסטהאוס דרזדן, גרמניה. אוצרת: יעל כץ בן שלום. (קטלוג)
2005 - "פצעים וחבישות", גלריית אום אלפחם. אוצרת: אפי גן. (קטלוג)
2005 - "מגישים פיוס", תערוכה נודדת, המוזיאון לאמנות ישראלית, ר"ג. אוצרת: אורנה טמיר-שסטוביץ. (קטלוג)
2006 - ״ Ibdaa " - מרכז האמנות מינכן, גרמניה.
Peace Of Art - 2006 "", אמרסבירג-המבורג, גרמניה. אוצרת: אנקי מופילמאן. (קטלוג)
Peace Of Art" - 2006 ", גלריית אומתריב, קיל, גרמניה. אוצר: אולריך הורסטמן. (קטלוג)
2007-2011 "סיפורה של אנדרטה - יום האדמה בסכנין", תערוכה נודדת, גלריית בית קפה יאפא, יפו. ומרכז מוסאוא, חיפה. אוצרים: טל בן צבי ושאדי חליליה. (קטלוג)
2007 - "דור המדבר", בית האמנים בירושלים. ואמסטרדם.
2007 - "קִשּׁוּר", אמנים מאיבדאע ומרמת הגולן, מרכז בית אלשעב בוקעאתא.
2007 - "מקום וחדש", גלריית איבדאע, כפר יאסיף. (קטלוג)
2008 - "קולאז יצירתי", גלריית איבדאע, כפר יאסיף.
Wandering Library 2" - 2008 ", גלריית גארקו 21, פריז, צרפת. אוצר:דורון פולק. (קטלוג)
2008 - "חלון, חלום", גלריית בית הגפן, חיפה. אוצרים: עבד עאבדי ואורנה בן שטרית. (קטלוג)
Colour Siege" - 2008 ", גלריית מרכז התרבות ע"ש רשאד אלשווא, עזה.
2009 - "סצנה מתוך העיירה שלי 1", גלריית איבדאע, כפר יאסיף.
azaG 22" - 2009, זיכרון נצחי, תערוכה בנלאומית מודרנית, אלרימאל, עזה.
2010 - "התערוכה השנתית של אמני אבדאע", גלריית איבדאע, כפר יאסיף. (קטלוג)
2010 - "אדום מתוק ושביר", בית התרבות והאמנות, נצרת. אוצר: פריד אבו שקרה. (קטלוג)
2011-2010 - "די", תערוכה נודדת, גלריית איבדאע, כפר יאסיף. וגלריית מתנ"ס קלנסוה. אוצר: איליא בעיני.
2012 - "סצנה מתוך העיירה שלי 2", גלריית איבדאע, כפר יאסיף. אוצר: איברהים חיגאזי. (קטלוג)
2014 - מטראומה לחלום (MARTYR From Trauma to Traum), גלריית פרימא סנטר ברלין, אוצר: יובאן באלו.
2015 - האדם -זהויות מגדריות באמנות הפלסטינית, גלריית זיכרון העתיד, פריז, אוצרת: מרגלית ברית.
אוצרות

2003-2010 - "ילדים מציירים זכויות אדם", פרויקט ארצי חינוכי, של האגודה לזכויות האזרח בישראל.
2007 - "מקום וחדש", תערוכה קבוצתית, חנוכת גלריית איבדאע בכפר יאסיף (אוצרות בשיתוף עם האמן איברהים חיגאזי) והפקת קטלוג.
2007 - "התבוננות", תערוכה קבוצתית בגלריית איבדאע, כפר יאסיף (אוצרות בשיתוף עם האמן איברהים חיגאזי).
2008 - "קולאז יצירתי", תערוכה קבוצתית בגלריית איבדאע, כפר יאסיף (אוצרות בשיתוף עם האמן איברהים חיגאזי).
2009 - "סצנה מתוך העיירה שלי 1" אוצר מרכזי ומארגן פרויקט רחב בתחום הציור והתבליט, בעמותת איבדאע כפר יאסיף. בתמיכת הקרן הערבית לתרבות ואמנות - ירדן.
2021 פרויקט ספר ענק "מאה שנה לצילום בטמרה" مائة عام على التصوير في طمرة 1920-2020, בתמיכת מועצת הפיס לתרבות ואמנות, עמותת איבדאע, עירית טמרה ומתנ"ס טמרה.
פרסים

2001 - פרס עידוד ופרס הצטיינות ביצירה מטעם נשיא מכללת אורנים פרופ יאיר קארו.
2005 - מלגה ללימודי שפה גרמנית באינטנסיביות במשך חודשיים בברלין מטעם מכון גתה.
2005 - מלגה להשתלמות בסמינר בתחום האמנות והתרבות בגרמניה.
2006 - מלגת יצירה שכללה סטודיו ותערוכות בהמבורג ובקיל שבגרמניה.
הערות שוליים

↑  Peace of Art - Piece of Art, www.peace-of-art.de
1 2  קטלוג התערוכה peace of art, קיל: קרן היינריך בל, 2006
↑  עדי בן חורין, חניפה - סלאם דיאב, כפר יאסיף: הוצאת איבדאע, 2012
↑  הגלריה באום אל פאחם, בדרך לאיקאה. מאי 2003, באתר הצוֹפָה / ארכיון, ‏2008-04-20
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007453265305171 
מתוך הסדרה: "לך לעזה: סרדיניזציה", 2003-2012, טכניקה מעורבת
סיפנוס

| --- | --- |

 מדינה:  יוון יוון
 בירת העיירה:  אפולוניה
 שטח:  73.94 קמ"ר
 גובה:  679 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  2,442 (2001)
  ‑ צפיפות:  33 נפש לקמ"ר (2001)
 קואורדינטות:  36°59′N 24°40′E﻿ / ﻿36.983°N 24.667°E﻿ / 36.983; 24.667
 אזור זמן:  UTC+2
 http://www.sifnos.gr
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת יוון מוגדלת) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןסיפנוס(למפת יוון רגילה) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןסיפנוס  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סיפנוס (ביוונית: Σίφνος) הוא אי בקבוצת האיים הקיקלאדיים שביוון. העיירה הראשית באי, אפולוניה, נמצאת במרכזו. העיירה השנייה בגודלה היא ארטמון. יישוב נוסף הוא הכפר קאסטרו, השוכן במרומי צוק גבוה בחוף הדרום-מערבי של האי. עיירת הנמל של סיפנוס, הנקראת קאמארס, מצויה בחופו המערבי של האי.
סנטנדר בריטניה

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  2010–הווה (כ־14 שנים)
 מיקום המטה:  לונדון, בריטניה
 ענפי תעשייה:  שירותים פיננסיים
 מוצרים עיקריים:  כרטיסי אשראי, שירותי סליקה, הלוואות
 עובדים:  26,000
  
 [	www.santander.co.uk]
 
סנטנדר בריטניה (באנגלית: Santander UK plc) היא בנק בריטי המספקת שירותים פיננסיים ונמצא בבעלות מלאה של קבוצה "סנטנדר" הספרדית. מטה החברה ממוקם בדרך יוסטון בלונדון.
היסטוריה

הבנק מבוסס על שלוש חברות בריטיות שנתנו שירותים בתחום vפיננסי. במהלך השנים 2004–2008 החברות נרכשו על ידי קבוצה "סנטנדר" הספרדית. הקמת הבנק הסתיימה בשנת 2010 כאשר נפתח הסניף הראשון במרכז לונדון. בהמשך סניפים אחרים עברו שינוי מיתוג ובסוף שנת 2010 פעלו מעל ל-1000 סניפים. בעקבות המיזוג הבנק נקלg למצב שברחובות מרכזיים של מספר ערי בריטניה היו מספר סניפים. כך למשל בפלימות היו ארבעה סניפים באותו רחוב במרחק של מאות מטרים. עד למרץ 2012 56 סניפים נסגרו בעקבות שינוי ארגוני ומיזוג. במהלך שנת 2012 היה ניסיון לרכוש סניפים נוספים מבנקים בריטים אך בסופו של דבר העסקה לא מומשה.
בשנת 2011 הבנק סבל מרמת שרות ירודה במיוחד מעל ל-500 מיליון פאונד נשמרו לצורך מתן פיצוי ללקוחות. בשנת 2012 סוכם על מכירת שרות כרטיסי אשראי ממותגים לבתי עסק שונים לחברת NewDay. העסקה נחתמה במאי 2013.
בשנת 2014 נשקלה הנפקה ראשונה לציבור שבסופו של דבר הוקפאה.
בשנת 2019 הוחלט על סגירת 140 ובשנת 2021 נסגרו עוד 111 סניפים.
בנק סנטנדר בריטניה נותן מגוון רחש של שירותים פיננסיים ללקוחות לרבות משכנתה. כל הפעילות מבוצעת בגבולות בריטניה ורק כ-1% מבוצע מחוץ לגבולות המדינה.
באופן מסורתי בנק נותן חסות לקבוצת McLaren של תחרויות פורמולה 1 ותחרויות גרנד פרי בריטניה.
הערות שוליים

↑  Is Santander Britain's worst bank?, the Guardian, ‏2011-02-26 (באנגלית)
סאקורה

ערך זה עוסק בעץ דובדבן. אם התכוונתם לסדרה מצוירת, ראו .
.
| סאקורה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: צמחים וסקולריים
סדרה:: ורדנאים
משפחה:: ורדיים
סוג:: פרונוס
מין:: סאקורה
שם מדעי
 Prunus serrulata ‏לינדלי, 1830

מבט מקרוב על פריחת הדובדבן
פריחת הדובדבן, פארק הפוטומק המערבי, וושינגטון
פריחת הדובדבן, בגני מיראבל,  זלצבורג
סאקוּרָה (שם מדעי: Prunus serrulata ;ביפנית: 桜 או 櫻) הוא מין של עץ נוי מתת-הסוג דובדבן. עץ זה ידוע בפרי הנקרא סאקוראנבו (桜ん坊).
סמל הסאקורה

הסאקורה הוא סמל יפני, היסטורי ותרבותי, המסמל את האופי היפה אך החמקמק ובר-החלוף של החיים, ומופיע תדיר באמנות יפנית. את יופיו של עץ הדובדבן היפני חוגגים בפסטיבל ההאנאמי(אנ') (花見, התבוננות בפרחים), ובמסגרתו יוצאים לחוג את הפריחה בטבע,  בשמורות, בפארקים ועוד.
סמל הסאקורה > תנועה מהפכנית

בשנות ה-30 של המאה ה-20 קמה ביפן תנועה מהפכנית שנקראה "אגודת פרחי הדובדבן" שביצעה כמה ניסיונות הפיכה.
סמל הסאקורה > סמליות בינלאומית

יפן העניקה לארצות הברית בשנת 1912 3,000 עצי דובדבן במתנה כדי לחגוג את הידידות המתפתחת בין המדינות. העצים נמצאים בפארק הפוטומק המערבי לאורך נהר הפוטומק הזורם דרך וושינגטון הבירה. יפן העניקה לארצות הברית 3,000 עצים נוספים בשנת 1956. עצי הדובדבן ממשיכים להוות מוקד משיכה פופולרי לתיירים ומושא פסטיבל פריחת הדובדבן הלאומי כשהם מגיעים לפריחה מלאה בתחילת האביב.
תכונות > זן "סומיי יושינו"

זן הדובדבן האהוב ביותר ביפן הוא ה"סומיי יושינו". פרחיו כמעט לבנים לגמרי, ולעיתים בעלי גוון חיוור ביותר של ורוד, בעיקר ליד הגבעול. פרחיו בדרך כלל פורחים ונושרים לפני שהעלים יוצאים, על כן העצים נראים כמעט לבנים לגמרי מהצמרת מטה.
תכונות > סוגים נוספים

סוגים אחרים הם "יאמה סאקורה" (山桜-דובדבן ההרים), "יאה סאקורה" ו"שידארה סאקורה". ל"יאה סאקורה" פרחים גדולים ועבים עם אבקנים ורודים עשירים. ל"שידארה סאקורה", או "הדובדבן המתייפח", יש ענפים הנופלים מטה כמו אלו של הערבה, מרוצפים בפרחים ורודים.
מועד הפריחה

כל שנה, עוקבים היפנים אחר ה"סאקורה זנסן" (桜前線) או "חזית פריחת הדובדבן". היא מתחילה באוקינאווה בפברואר ובדרך כלל מגיעה לקיוטו וטוקיו לקראת סוף חודש מרץ או תחילת חודש אפריל. אז היא ממשיכה צפונה, ומגיעה להוקאידו כמה שבועות מאוחר יותר.
ב-14 במרץ 2023 הודיעה יפן על תחילה רשמית של עונת הפריחה, 10 ימים לפני המועד הרגיל, וההסבר לכך קשור בהתחממות כדור הארץ עקב משבר האקלים.
הערות שוליים

1 2  AFP, ynet, בשל משבר האקלים: פריחת הדובדבן בטוקיו - 10 ימים מוקדם מהרגיל, באתר ynet, 19 במאי 2004
↑   בלומברג, החורף והאביב נעשים חמים יותר, ועצי הדובדבן מקדימים את פריחתם, באתר הארץ, 19 במרץ 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph1052015
סן בנדטו דל טרונטו

| --- | --- |
דגל סן בנדטו דל טרונטודגל סן בנדטו דל טרונטו

מראה אווירי של העיר
 מדינה:  איטליה איטליה
 מחוז:  מארקה מארקה
 נפה:  אסקולי פיצ'נו
 ראש העיר:  ג'ובאני גאספרי   Giovanni Gaspari
 שפה רשמית:  איטלקית
 על שם:  Tronto 
 שטח:  25 קמ"ר
 גובה:  7 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  46,957 (1 בינואר 2023)
  ‑ צפיפות:  1900 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  42°57′N 13°53′E﻿ / ﻿42.950°N 13.883°E﻿ / 42.950; 13.883
 אזור זמן:  UTC +1
 https://www.comunesbt.it/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת איטליה מוגדלת) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןסן בנדטו דל טרונטו(למפת איטליה רגילה) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןסן בנדטו דל טרונטו(למפת מארקה רגילה) אנקונה פזארו פאנו אסקולי פיצ'נו סניגליה מצ'רטה יזי פרמו אברוצו לאציו אומבריה טוס. אמיליה-רומאניה ס"מ הים האדריאטי סן בנדטו דל טרונטו(למפת מארקה מוגדלת) אנקונה פזארו פאנו אסקולי פיצ'נו סניגליה מצ'רטה יזי פרמו אברוצו לאציו אומבריה טוס. אמיליה-רומאניה ס"מ הים האדריאטי סן בנדטו דל טרונטו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סן בנדטו דל טרונטו (באיטלקית: San Benedetto del Tronto) היא עיר בנפת אסקולי פיצ'נו שבמחוז מארקה שבאיטליה. זוהי העיר השנייה בגודלה בנפה, השוכנת על חוף הים האדריאטי ומהווה את אחד מאתרי הנופש הראשיים על החוף האדריאטי, ובה נמל דיג פעיל. סן בנדטו דל טרונטו ממוקמת על שפך נהר אלבולה (Albula) ושטחה משתרע עד לנהר טרונטו (Tronto) בדרום.
היסטוריה

סן בנדטו היה מרטיר וחייל שנולד בקופרה מריטימה (Cupra Marittima) בתקופת שלטונו של קיסר רומא דיוקלטיאנוס. זמן קצר לאחר מכן, בעקבות צו שהוצא על ידי קונסטנטינוס בשנת 313, כמה מאמינים בנו קפלה על קברו של סן בנדטו. מאז נערץ סן בנדטו על ידי המקומיים. מאוחר יותר נבנתה כנסייה קטנה שכללה אפסיס שפנה למזרח והכניסה שלה פנתה למערב, על פי המסורת הנוצרית המוקדמת שהמזרח, כיוון זריחת השמש, מסמל את תחיית המתים של ישו. היסטוריונים טוענים שממצאים ארכאולוגיים שמקורות רומיים קושרים את סן בנדטו לעיר העתיקה של אלבה פיקנה (Alba Picena) אשר על גדתו הימנית של נהר אלבולה.
התיעוד הראשון על שם היישוב הוא משנת 998. בשנת 1211 העניק אוטו הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את השטחים המשתרעים בין נהר טרונטו לבין נהר פוטנצה לעיר פרמו. ב-1245 העניק פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לאסקולי פיצ'נו רצועת חוף בין נהר רגנולה לבין נהר טרונטו כדי לבנות נמל מבוצר. בשנים הבאות היו עימותים בין אסקולי לבין פרמו. ב-1478 התחוללה מגפת דבר שהשמידה חלק גדול מאוכלוסיית העיר. האזור נותר למעשה לא מיושב עד אשר פליטים מרומאניה יישבו מחדש את סן בנדטו שבה קיבלו חוזי חכירה. החל מהמאה ה-16 ועד למאה ה-19, פלשו העות'מאנים שוב ושוב לעיר, לקחו מלחים בשבי וכפו עליהם לשרת על אניותיהם. החל משנת 1650 החל מרכז העיר להתפשט מעבר לחומות העיר. ב-1754 הוקם הפרבר הימי הראשון בעיר, סן אנטוניו דה פאדובה. ב-1860 שחררו ציידי האלפים את העיר משליטתה של הכנסייה. הצו המלכותי שהעניק לעיר את ההקדשה של "דל טרונטו" ניתן ב-1896. ב-1936 סופח הכפר פורטו ד'אסקולי לסן בנדטו דל טרונטו.
בין השנים 1943–1944, במהלך מלחמת העולם השנייה, ספגה העיר 144 הפצצות אוויריות ו-6 הפגזות ימיות. לאחר סיום המלחמה שגשגה כלכלת העיר. דיג נעשה לציר המרכזי של כלכלת העיר ובשנות השישים והשבעים של המאה ה-20 נעשה נמלה של העיר לאחד מנמלי הדיג הגדולים באיטליה. לאחר המלחמה נעשתה סן בנדטו ליעד פופולרי לתיירות בחוף הים האדריאטי.
אתרים חשובים

המגדל של העיר (Torrione), ממוקם במקום העתיק והגבוה ביותר של העיר שידוע בשם סן בנדטו אלטה. גובהו של המגדל 15 מטרים והוא מהווה נקודת תצפית על כל העיר.
חוף התמרים (Riviera delle Palme) הוא חוף שהוכרז לחלק מתוכנית הדגל הכחול בשנת 1998.
ערים תאומות

ארגנטינה מאר דל פלאטה, ארגנטינה
רומניה אלבה יוליה, רומניה
ארצות הברית שיקגו הייטס (אנ'), אילינוי, ארצות הברית
צרפת אלפורטוויל (אנ'), צרפת
קובה טרינידד, קובה
איטליה פוג'יו בוסטונה (אנ'), איטליה
אוסטריה שטייר, אוסטריה
קרואטיה שיבניק, קרואטיה
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567115105171  GND: 4387019-3  LCCN: n85831144  MusicBrainz: ad065e96-5b13-4278-8b70-c07a97aeaf7f  VcBA: 497/14279  VIAF: 157184775   WorldCat (עם VIAF): 157184775
סרגיי מרקוב

| --- | --- |

גנרל מרקוב בשנת 1917
 לידה:  25 ביולי 1878 פרברי סנקט פטרבורג
 נהרג:  25 ביוני 1918 (בגיל 39) Stavropol Governorate, הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית 
 מדינה:  האימפריה הרוסית 
 השכלה:  Constantine Artillery School 
 השתייכות:   צבא האימפריה הרוסית  הצבא הלבן
 תקופת הפעילות:  1889–1918 (כ־29 שנים)
 דרגה:  גנרל לייטנט
 תפקידים בשירות
 מפקד בצבא האימפריה הרוסית, מפקד בצבא המתנדבים
 פעולות ומבצעים
 מלחמת רוסיה–יפן מלחמת העולם הראשונה מלחמת האזרחים ברוסיה
 עיטורים
 אות מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 2-3 אות מסדר אנה הקדושה, דרגה 2-4  אות מסדר גאורגיוס הקדוש, דרגה 4  אות מסדר ולדימיר הקדוש, דרגה 3–4  אות השתתפות במסע הקרח (1918)
 
סרגיי מרקוב (ברוסית: Сергей Леонидович Марков, נולד ב-25 ביולי (7 ביולי לפי הלוח היוליאני שהיה נהוג באותה עת ברוסיה) 1878 - 25 ביוני 1918) היה גנרל רוסי השתתף מלחמת העולם הראשונה ומראשי צבא המתנדבים.
סרגיי מרקוב נולד למשפחת קצין בפרברי סנקט פטרבורג. בשנת 1895 הוא סיים בית הספר לקצינים במוסקבה והמשיך את לימודיו בבית הספר לקציני חיל התותחנים. בשנת 1898, עם סיום הלימודים מרקוב החל את השרות בחיל התותחנים. בשנת 1901 מרקוב החליט להמשיך לימודים באקדמיה של המטה הכללי וסיים אותה בשנת 1904 תוך קבלת דרגה מקבילה לקפטן.
עם תחילת מלחמת רוסיה–יפן, מרקוב הועבר לחזית. מרקוב השתתף במספר קרבות כולל קרב סנדפו וקרב מוקדן. על אומץ ליבו מרקוב קיבל מספר עיטורים.
לאחר המלחמה מרקוב הועבר לפיקוד צבאו וורשה ושירת במספר תפקידים. במאי-אוגוסט 1910 מרקוב נשלח לגרמניה עם מטרה רשמית לשפר את הידע בשפה הגרמנית. משערים שהנסיעה הייתה קשורה למשימות ריגול.
החל משנת 1908 מרקוב החל ללמד בבתי הספר לקצינים ומשנת 1911 באקדמיה הצבאית של המטה הכללי.
מלחמת העולם הראשונה

עם תחילת המלחמה, מרקוב עבר לחזית הדרום-מערבית. הוא הוצב במספר תפקידי מטה. ב-דצמבר 1914 סרגיי מרקוב הועבר לאוגדה בפיקוד אנטון דניקין והועמד בראש המטה. מאז מרקוב היה צמוד לדניקין ברוב תפקידיו והם היו קרובים זה לזה. החל ממאי 1915, דניקין החל ניסיונות לקדם את מרקוב לדרגת גנרל, אך בקשותיו נדחו עקב גילו הצעיר של המועמד. מרקוב ויחידתו השתתפו במספר קרבות באזור הקרפטים. בדצמבר 1915 הוא קודם לדרגת גנרל.
במאי 1916 הוחלט על העברתו לחזית הקווקז. לאחר פיקוד על היחידה בחזית זו, בסתיו 1916 מרקוב הועבר לאקדמיה הצבאית של המטה הכללי והחל ללמד בה. בינואר 1917 מרקוב הועבר לארמייה ה-10 שלחמה בחזית הצפונית. לאחר מהפכת פברואר הוא הועבר לשרת בסטבקה ופגש בה את אנטון דניקין לאחר פירוד של כשנה. ב-4 באוגוסט מרקוב קודם לראש מטה החזית הדרום מערבית תחת אנטון דניקין. מרקוב תמך בלאוור קורנילוב במהלך פרשת קורנילוב ונעצר עם יתר הגנרלים. לאחר מהפכת אוקטובר השתחרר מהמעצר.
תקופת מלחמת האזרחים ברוסיה

לאחר מהפכת אוקטובר מרקוב החליט לעבור לאזור הדון שהיה ידוע כמקום איסוף מתנגדי המשטר החדש. מרקוב הגיע לאזור בתחילת 1918 והוצב בתפקיד ראש מטה של גדוד הראשון. במהלך הגנה על רוסטוב על דון פיקד על פלוגה שלחמה בפרברי העיר.
ביחד עם יתר היחידות של צבא המתנדבים השתתף ב"מסע קובאן הראשון". במהלך המסע יחידתו הצטיינה בקרבות נגד הצבא האדום. בין היתר היא כבשה כפר שהודות לשליטה ביישוב זה התאפשר איחוד עם צבא קובאן שלמעשה הכפיל את הכוח הלוחם. לאחר מות לאוור קורנילוב מרקוב תמך בהחלטת אנטון דניקין להפסיק את הניסיונות לכיבוש קרסנודר ולחזור לאזור הדון. מרקוב הצטיין במיוחד במהלך קרב שהתרחש ב-2 באפריל 1918 במהלכו כבש תחנת רכבת ורכבת משוריינת. ניצחון בקרב זה איפשר לצבא המתנדבים להינצל מכיתור מלא ומקריסה מוחלטת. לאור הצלחותיו במסע, מרקוב זכה למספר כינויים "האביר הלבן", "אל המלחמה", "חרב גנרל קורנילוב", "המלאך השומר". אף על פי שבאופן פורמלי הוא לא היה בין המפקדים הבכירים של צבא המתנדבים שמו נהפך לסמל בצבא. ביוני 1918 מרקוב קודם למפקד האוגדה הראשונה של הצבא.
כמפקד יחידה זו מרקוב התחיל את מסע קובאן השני. ביוני 1918 יחידתו לחמה בקרב קשה נגד הצבא האדום באזור תחנת הרכבת באחד מכפרי האזור. בשלבים האחרונים של הקרב ולמעשה כבר לאחר כיבוש האזור, מרקוב נפצע מירי תותח. הוא נפטר בלילה והוטמן בקתדרלה של נובוצ'רקסק. בהתאם לפקודת אנטון דניקין יחידה שהייתה תחת פיקוד של מרקוב קיבלה את שמו והפכה לאחד מיחידות עלית של צבא המתנדבים. לאחר שצבא המתנדבים עזב את האזור הם לא הצליחו לקחת איתם את גופת מרקוב וקברו נעלם.
במהלך השנים מרקוב נחשב לדמות נערצת בקרב הגולה הלבנה. בשנת 2003 במקום הריגתו הוקמה אנדרטה, ובה הייתה האנדרטה ראשונה שהוקמה ברוסיה לקצין של צבא המתנדבים.
פרטים אישיים

סרגיי מרקוב התחתן בשנת 1906 ונולדו לו בן ובת. איתו הייתה קרובת משפחה של משפחת רוריך והייתה בקשר הדוק עם הלנה רוריך. המשפחה עזבה את תחומי רוסיה בשנת 1920 והתגוררה באירופה. בשנות ה-50 ילדיו עברו לארצות הברית.
עונת 1994/1995 בליגה הארצית

עונת 1994/1995 בליגה הארצית הייתה העונה ה-19 של הליגה הארצית כליגה השנייה בחשיבותה בכדורגל בישראל.
על ניצחון במשחק הוענקו שלוש נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו.
הליגה כללה 16 קבוצות. העונה הסתיימה בניצחון של מכבי יפו שעלתה לעונת 1995/1996 לליגה לאומית לצד הפועל כפר סבא.
בסיום העונה הפועל אשקלון והפועל לוד ירדו לליגה השלישית.
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מכבי יפו | 30 | 13 | 10 | 7 | 36 | 27 | 9 | 49 | עלו ליגה |
| 2 | הפועל כפר סבא | 30 | 13 | 9 | 8 | 46 | 32 | 14 | 48 | עלו ליגה |
| 3 | הכח רמת גן | 30 | 13 | 9 | 8 | 40 | 31 | 11 | 48 |  |
| 4 | הפועל בת ים | 30 | 12 | 10 | 8 | 46 | 35 | 11 | 46 |  |
| 5 | הפועל טייבה | 30 | 11 | 10 | 9 | 25 | 23 | 2 | 43 |  |
| 6 | מכבי קריית גת | 30 | 11 | 9 | 10 | 43 | 38 | 5 | 42 |  |
| 7 | הפועל רמת גן | 30 | 11 | 9 | 10 | 38 | 36 | 2 | 42 |  |
| 8 | הפועל אשדוד | 30 | 11 | 7 | 12 | 46 | 42 | 4 | 40 |  |
| 9 | מכבי יבנה | 30 | 10 | 10 | 10 | 33 | 35 | 2- | 40 |  |
| 10 | שמשון תל אביב | 30 | 11 | 5 | 14 | 39 | 44 | 5- | 38 |  |
| 11 | הפועל חדרה | 30 | 9 | 9 | 12 | 33 | 33 | 0 | 36 |  |
| 12 | סקציה נס ציונה | 30 | 9 | 9 | 12 | 38 | 39 | 1- | 36 |  |
| 13 | הפועל ירושלים | 30 | 9 | 9 | 12 | 44 | 50 | 6- | 36 |  |
| 14 | הפועל קריית שמונה | 30 | 9 | 9 | 12 | 28 | 41 | 13- | 36 |  |
| 15 | הפועל אשקלון | 30 | 8 | 11 | 11 | 34 | 43 | 9- | 35 | ירדו ליגה |
| 16 | הפועל לוד | 30 | 7 | 11 | 12 | 28 | 48 | 20- | 32 | ירדו ליגה |