stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דאפי (זמרת)
קורות חיים

איימי אן דאפי נולדה בבנגור, גוויניד' וגדלה בנפיין. יש לה שתי אחיות, קלי וקייט. היא מדברת ולשית כשפת אימה. הוריה התגרשו כאשר היא הייתה בגיל 10. אחרי שגמרה את לימודיה, היא נסעה לשנה לשווייץ כדי לעבוד. מאוחר יותר, היא התחרתה בתוכנית הריאליטי "Pop Idol" ששם היא הגיעה למקום שני בתחרות.
ב-2008, דאפי הוציאה את אלבומה "Rockferry" שנכנס למקום הראשון בבריטניה. האלבום מכר יותר מחמשה מיליון וחצי עותקים בעולם. ב-2009, היא זכתה בשלושה פרסי המוזיקה הבריטית: פריצת השנה, אלבום השנה וזמרת השנה וכך הפכה לאמנית שקיבלה הכי הרבה פרסים בטקס באותה שנה. היא גם זכתה בפרס גראמי על האלבום הווקלי הטוב ביותר והיא הייתה מועמדת לעוד שני פרסים ביניהם פרס גראמי לתגלית השנה. דאפי היא הזמרת הוולשית הראשונה מזה עשרים ושבע שנים שהשיר שלה, "Mercy", צעד במקום הראשון.
ב-2010 הוציאה את האלבום "Endlessly".
ב-25 בפברואר 2020 הוציאה הודעה מפתיעה בה סיפרה שסוממה, נחטפה, ונאנסה. דאפי לא תיארה מתי קרתה החטיפה אך ציינה בהודעה נוספת כחודש וחצי לאחר ההודעה הראשונה שנחטפה ביום ההולדת שלה, הוטסה למדינה זרה ונאנסה בחדר מלון במשך מספר ימים.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2008: Rockferry
2010: Endlessly
דיסקוגרפיה > אלבומים אחרים

2004: Aimée Duffy
2008: Live from London
2008: FNMTV Live
2009: Deluxe EP
2009: Live at the Theater of Living Arts - August 6, 2008
2010: Spotify Session
2011: NRJ Live Sessions: Duffy
פילמוגרפיה

2008: סאטרדיי נייט לייב - עצמה
2010: פטגוניה - סיסי
2015: אגדת האחים קריי - טימי יורי
הערות שוליים

↑  ענבל חייט, הזמרת דאפי חושפת: "נחטפתי, סוממתי ונאנסתי", באתר ישראל היום
↑  מערכת mako מוזיקה, ‏מצמרר: דאפי חושפת פרטים נוספים על האונס הברוטלי שעברה, באתר ‏מאקו‏, 6 באפריל 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb156167981 (data)  GND: 135520703  ISNI: 0000 0000 8002 474X  LCCN: no2008074859  MusicBrainz: 2c4dae8c-e591-49e0-9c5a-62b310a15788  NKC: js20081129003  NTA: 311480829  VIAF: 72612091   WorldCat (עם VIAF): 72612091 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ארגון האוניברסיטאות העולמי

| --- | --- |
סמליל הארגון
 התאגדות:  אונסקו
 תחום:  ארגון לא-ממשלתי
 שפה רשמית:  צרפתית, אנגלית
 משרד ראשי:  צרפת פריז, צרפת
 מטה הארגון:  פריז 
 מקום פעילות:  עולמי
 חברים:  יותר מ-650 חברים – אוניברסיטאות, מוסדות להשכלה גבוהה ועמותות
 נשיא:  פם פרדמן, אוניברסיטת גטבורג, שוודיה
 מזכיר כללי:  הילגייה ואן לנד
 תקופת הפעילות:  1950–הווה (כ־75 שנים)
 www.iau-aiu.net
 
ארגון האוניברסיטאות העולמי (באנגלית: International Association of Universities, בר"ת IAU) הוא ארגון לא-ממשלתי בראשותן של חברות בתחום ההשכלה הגבוהה. הוא כולל יותר מ-650 מוסדות להשכלה גבוהה וארגונים בכ-130 מדינות. ארגון האוניברסיטאות העולמי הוא התאחדות של אונסק"ו ושותפה הרשמי. מזכירות הארגון מתבססת בפריז וממוקמת במטה אונסק"ו.
היסטוריה

הארגון הוקם בשנת 1950 כדי לקדם את החובה של אוניברסיטאות ומוסדות להשכלה גבוהה כמוסדות חברתיים לקדם, באמצעות הוראה, מחקר ושירותים, עקרונות של חירות האדם, צדק, כבוד, סולידריות אנושית, ותורמת, באמצעות שיתוף פעולה בין-לאומי, לפיתוח ולחיזוק ההשכלה הגבוהה. הארגון משתף פעולה עם גורמים בין-לאומיים, אזוריים ולאומיים שונים הפעילים בתחום ההשכלה גבוהה. הארגון ממוקם במטה אונסק"ו בפריז ופועל באופן עצמאי.
בשנת 2008 נבחר לראש הארגון חואן רמון דה לה פואנטה ממקסיקו אשר כיהן בתפקיד זה כארבע שנים.
בשנת 2016 נבחרה לראשות הארגון פאם פרידמן משוודיה.
ממשל

הגופים השולטים של ארגון האוניבסיטאות העולמי הם האספה הכללית והמועצה המנהלית. המזכירות מיישמת את האסטרטגיה שאומצה על ידי הגופים השולטים.
חברי הארגון

נכון ל-1 בינואר 2017, ארגון האוניברסיטאות העולמי כלל יותר מ-650 חברים (מוסדות, ארגונים, חברות קשורות ושותפים) בכ-130 מדינות ברחבי העולם. נכון ל-2025, אין בארגון אף חברה מישראל.
הערות שוליים

↑  Vision & Mission.‏ "האתר הרשמי של IAU".
↑  Contact.‏ "האתר הרשמי של IAU".
↑  "Pam Fredman". IAU. נבדק ב-4 באפריל 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Members.‏ "האתר הרשמי של IAU".
↑  List of IAU Members/Israel.‏ "האתר הרשמי של IAU".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263043705171  PLWABN: 9810536812705606  BIBSYS: 90104472  BnF: cb118711130 (data)  CiNii: DA01372725  GND: 1000543-2  ISNI: 0000 0001 0775 337X  LCCN: n50056095  LNB: 000166946  NKC: vse2014805732  NLA: 35227230  NLG: 95158  RERO: 02-A000012156  SUDOC: 026468328  VIAF: 159952502   WorldCat (עם VIAF): 159952502
באר אברהם

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון לארכאולוגיה, מרכז מבקרים ומרכז כנסים
 כתובת:  רח' דרך חברון 2 באר שבע
 מיקום:  באר שבע 
 מדינה:  ארץ ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2013
 תאריך פתיחה רשמי:  1948 
 
 קואורדינטות:  31°14′14″N 34°47′35″E﻿ / ﻿31.237225°N 34.793077777778°E﻿ / 31.237225; 34.793077777778
 www.abraham.org.il/
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת באר שבע מוגדלת) באר אברהם(למפת באר שבע רגילה) באר אברהם(למפת צפון הנגב רגילה) באר אברהם(למפת צפון הנגב מוגדלת) באר אברהם  he באר אברהםhe באר אברהםמפת  __ באר שבע [‌למפה דינמית של צפון הנגב‌]מצפון, ממזרח ומערב: __ מועצה אזורית בני שמעון ממזרח: __ עומר, __ תל שבע מדרום: __ שגב שלום, __ מועצה אזורית מרחבים tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;   לחצו כדי להקטין חזרה   לחצו להגדלה    העיר העתיקה בבאר שבע (ניתן להקיש על אתרים שונים כדי להגיע לערכים מורחבים המפרטים אודותם) 
 
מרכז מבקרים באר אברהם הוא אתר תיירותי השוכן על גדת נחל באר שבע, בשערי העיר העתיקה של באר שבע. האתר עוסק בדמותו של אברהם אבינו, האב הרוחני של הדתות האברהמיות. במרכז באר מים עתיקה המזוהה עם אברהם אבינו והוא אתר מורשת.
היסטוריה

עוד מתקופות קדומות, מיוחסת באר אברהם לתקופת האבות, ולפי המסורת הבאר משויכת לאברהם.
עם הקמת העיר באר שבע העות'מאנית נכללה הבאר בשערי העיר, אשר לימים כונתה העיר העתיקה של באר שבע.
במאה ה-19 מצאו הארכאולוגים, אדוארד רובינסון והנרי טריסטראם, כי הבאר היא בת יותר מאלף שנים, והייתה קיימת כבר בראשית התקופה הצלבנית. אחד הממצאים המוכחים בעניינה הוא כתובת חרותה באבן, הכתובה בשפה הערבית, משנת 1112.
בשנת 1948, עם כיבושה של באר שבע במסגרת מבצע יואב, הושארה באר אברהם כשטח ציבורי ארכאולוגי. עיריית באר שבע פיתחה את סביבת הבאר, הוסיפה ריצוף לרחבה המובילה אליה והקיפה אותה בחומה.
בחודש אוקטובר 2013 נחנך באתר מרכז מבקרים, המגולל את סיפורו של אברהם אבינו באמצעים טכנולוגיים.
מבנה

עומקה של הבאר הוא 13.5 מטרים, מהם כ-5 מטרים חצובים בסלע, וקוטרה 3.75 מטרים. הבאר מדופנת עד לקרקעיתה באבנים מסותתות. היא ניזונה ממי-התהום המחלחלים באדמת הלֵס ונקווים בעומק מועט בסמוך לנחל באר שבע. סמוכה אליה באר נוספת, שנחפרה כפי הנראה מאוחר יותר.
מרכז המבקרים

מרכז המבקרים במקום עושה שימוש בטכנולוגיה התומכת בתכנים חווייתיים ובמיצג תלת־ממד. במקום נערך סיור שאורכו כשעה, על ידי צוות מדריכים.
המבנה הארכיטקטוני, שתוכנן על ידי האדריכל אלי ארמון ונבנה על יסודות חצר הבאר העתיקה, מדמה בצורתו את אוהלו של אברהם אבינו. המתחם משלב את צבעי המדבר יחד עם צבע הנחושת, שבא להצביע על התקופה ההיסטורית בה המקום עוסק, תקופת הברונזה התיכונה.
מהכניסה ללובי ועד היציאה לחצר הבאר, עוברים המבקרים במסלול המציג את מסעותיו של אברהם, תוך שימת דגש על התחנות והצמתים המשמעותיים בחייו. המבנה כולל גם אולם הרצאות לכ-150 איש.
גלריה

רחבת הכניסה אל מרכז המבקרים
באר אברהם
ראו גם

באר יעקב
היסטוריה של באר שבע
פארק נחל באר שבע
הערות שוליים

↑  מרכז מבקרים באר אברהם, באתר מועצה לשימור אתרי מורשת (ע"ר)
המבנה מדמה בצורתו אוהל אירוח, ומשלב בצבעיו את צבעי המדבר
סימפלי רד

מיק האקנל, 2003
סימפלי רד (באנגלית: Simply Red, "פשוט אדום") היא להקת פופ בריטית שפעלה בין השנים 1984–2010, וחזרה לפעול החל משנת 2015.
היסטוריה

הלהקה הוקמה ב-1984 במנצ'סטר על ידי מיק האקנל (Mick Hucknall, שירה), טים קלט (Tim Kellett, חצוצרה וקלידים) ופריץ מק'אינטייר (Fritz McIntyre, שירה וקלידים), שהיו לגרעין הקבוע של הלהקה; סביבם הצטרפו ועזבו אמנים אחרים באופן תדיר. סימפלי רד ידועה למעשה כפרויקט של אדם אחד—האקנל; הוא עצמו ציין זאת בראיונות רבים. שם הלהקה מתייחס לשערו האדמוני של האקנל וגם למועדון הכדורגל מנצ'סטר יונייטד, שאותו הוא אוהד.
בלהקה השתתפו נגנים ממוצא מגוון: ברזיל (הגיטריסט הייטור ט"פ, Heitor T. P.) ויפן (המתופף גוטה, Gota, אשר הוציא מספר אלבומי סולו), למשל. האקנל כתב כמעט את כל שירי הלהקה בעצמו (בחלקם השתתף מק'אינטייר בהלחנה), למעט מספר שירים שהלהקה חידשה. כל עטיפות אלבומי הלהקה מציגות את האקנל לבדו, ללא עמיתיו.
סימפלי רד יצרה שירי פופ קליטים עם השפעה גדולה של מוזיקת נשמה שחורה. בחלק משיריהם משולבים אלמנטים של ג'אז, פאנק ורגאיי. החל מאלבומם החמישי ניכרת השפעה של מוזיקת דאנס.
אלבומה הרביעי של סימפלי רד, "Stars", אשר יצא ב-1991, הוא המצליח ביותר של הלהקה ואחד האלבומים הנמכרים ביותר בכל הזמנים, עם למעלה מ-20 מיליון עותקים שנמכרו. Stars היה נקודת השיא של הלהקה; האלבומים שהקליטה מאז זכו לביקורות צוננות ולהצלחה מסחרית מצומצמת.
ב-27 באוגוסט 1992 הופיעו סימפלי רד בפארק הירקון בתל אביב וב-29 באוגוסט אותה שנה בבריכת הסולטן בירושלים במסגרת סיבוב ההופעות של האלבום Stars.
ב-19 בדצמבר 2010, התקיים מופע סיום חגיגי באולם O2 ארנה שבלונדון, מופע שציין את פירוק הלהקה לאחר 25 שנות פעילות, אך הקבוצה שבה להקליט ולהופיע בשנת 2015.
ב-14 ביוני 2016 הופיעה הלהקה בהיכל מנורה מבטחים בתל אביב.
דיסקוגרפיה

Picture Book ‏(1985)
Men and Women ‏(1987)
A New Flame ‏(1989)
Stars ‏(1991)
Life ‏(1995)
Blue ‏(1998)
Love and the Russian Winter ‏(1999)
Home ‏(2003)
Simplified ‏(2005)
Stay ‏(2007)
Big Love ‏(2015)
Blue Eyed Soul ‏(2019)
הערות שוליים

↑  Louise Bruton, 20 Fun Facts About Simply Red And Mick Hucknall, BuzzFeed (באנגלית)
↑  Simply Red, חדשות, 13 באוגוסט 1992
↑  ⁨חדשות⁩ | עמוד 4 | 28 אוגוסט 1992 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  אסף נבו, בלר יקליטו אלבום חדש, סימפלי רד נפרדים סופית, דוראן דוראן חוזרים, באתר מאקו, 20 בדצמבר 2010
↑  עמית סלונים‏, בוער אדום אדום: סימפלי רד עטפה את תל אביב בנוסטלגיה מושלמת, באתר וואלה, 15 ביוני 2016
↑  רז ישראלי, סימפלי רד בת"א: שעה וחצי של בריחה מהמציאות, באתר nrg‏, 15 ביוני 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007604893805171  BIBSYS: 8021481  BnF: cb13906512z (data)  GND: 5229985-5  ISNI: 0000 0001 2259 8822  LCCN: n91115206  MusicBrainz: a9100753-f539-43cf-bcc9-579566fb512e  NKC: xx0018920  SUDOC: 080715680  VIAF: 131489638   WorldCat (עם VIAF): 131489638
סער 2

| --- | --- |
סער 2 בתצורת לוחמה נגד צוללות
סער 2 בתצורת לוחמה נגד צוללות
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  ספינת טילים
 צי:  חיל הים הישראלי חיל הים הישראלי
 דגל הצי:  
 חברת ספנות:  שייטת ספינות הטילים
 סדרה:  סער 2
 סדרה קודמת:  סער 1
 סדרה עוקבת:  סער 3
 אוניות בסדרה:  אח"י אילת, אח"י חיפה אח"י עכו  הספינות אח"י מבטח אח"י משגב ואח"י מזנק הוסבו גם הן לסער 2.
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  קונסטרוקסיון מקאניק דה נורמאנדי, שרבור שבצרפת
 מידות
 הֶדְחֶק:  450 טון
 אורך:  45 מטר
 רוחב:  7 מטר
 שוקע:  2 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  מרבית 42 קשר  מהירות קבועה עליונה 30 קשר
 גודל הצוות:  40 איש
 טווח שיוט:  1200 מיל ימי
 מספר תרנים:  1
 גובה התרנים:  8 מטר
 הנעה:  4 מנועי דיזל MTU
 צורת הנעה:  ארבעה מדחפים
 אמצעי לחימה
 חימוש:  שני תותחי 40 מ"מ - בחרטום ובירכתיים 5 טילי גבריאל טורפדו נגד צוללות
חתך ספינת טילים מדגם סער 2.
ספינת הטילים אח"י עכו
סער 2 הוא דגם של ספינות טילים ששירתו בחיל הים הישראלי משנות ה-60 ועד שנות ה-90.
היסטוריה

השם סער 2 ניתן לשתי קבוצות של ספינות טילים:
ספינות שנבנו במספנות קונסטרוקסיון מקאניק דה נורמאנדי שבשרבור בשנות ה-60 של המאה ה-20, על פי תוכניות של חיל הים הישראלי. הם הדור השני של ספינות "סער" וצורתן הכללית נגזרת מהעיצוב של ספינות מדגם סער 1, אך הם נבנו מראש עם התאמה לשיגור טילי גבריאל. ספינות אלו ובראשן אח"י חיפה, היו הראשונות שנשאו את הטיל גבריאל. בסדרה נבנו שלוש ספינות: אח"י אילת, אח"י חיפה ואח"י עכו.
ספינות סער 1 ששודרגו, בעיקר על ידי הוספת היכולת לשגר טילי גבריאל. ההסבה הראשונה בוצעה באח"י מזנק לפני מלחמת יום הכיפורים ולאחר המלחמה שתי ספינות סער 1 האחרות, אח"י מבטח ואח"י משגב שודרגו אף הן.
סטי"לים סער 2 חומשו במערכת נשק משוכללת ומכ"ם בקרת אש, תותח חרטום 40 מ"מ, ו-8 טילי גבריאל. שניים על גבי משגרים קבועים מלפני הגשר, וששת הנותרים על גבי שני משגרים מצטודדים מאחורי הגשר עם שלושה טילים כל אחד. את המשגר המצטודד האחורי ניתן היה להחליף בתותח 40 מ"מ ובכך להיות עם חימוש של 5 טילים ושני תותחי 40 מ"מ.
לאחר מלחמת יום הכיפורים, שתיים מספינות סער 2, אח"י חיפה ואח"י עכו, הועברו בהפלגה סביב אפריקה אל הים האדום במבצע יופי והאחרות שרתו בים התיכון. באביב 1979 חוזקה היכולת של ספינות סער 2 ללוחמה נגד צוללות בהתקנת סונאר טובל בירכתי הספינות.
ספינות סער 2 הוצאו מהשירות בשנים 1992 - 1997. אח"י מבטח, שהחלה כספינת תותחים דגם סער 1 הוסבה לסטי"ל סער 2, הוצאה משירות בינואר 1996 והועברה למוזיאון ההעפלה וחיל הים בחיפה שם היא מוצגת לקהל.
הערות שוליים

↑  מתוך הספר שייטת 3 - ספינות הטילים בחיל הים, כתיבה ועריכה - משה אימבר,
עיצוב גרפי - גד אריאל, חיל הים - שייטת 3, ההוצאה לאור משרד הביטחון, 2005.
1 2  חודש אפריל, אתר חיל הים הישראלי
| ספינות טילים של חיל הים הישראלי |
| --- | --- | --- |
שייטת ספינות הטילים • כלי שיט של חיל הים
| סער 1 שלכת | אח"י מבטח • אח"י משגב • אח"י מזנק | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 2 שלכת | אח"י חיפה • אח"י אילת • אח"י עכו | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 3 שלכת | אח"י סער • אח"י סופה • אח"י געש • אח"י חרב • אח"י חנית • אח"י חץ | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4 תכלית | אח"י רשף • אח"י קשת • אח"י רומח • אח"י כידון • אח"י תרשיש • אח"י יפו | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4 נדרן | אח"י ניצחון • אח"י עצמאות • אח"י מולדת • אח"י קוממיות | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4.5 חוחית | אח"י עליה • אח"י גאולה | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4.5 נושב | אח"י רומח • אח"י קשת | סמל חיל הים הישראלי  |
| זיוונית | אח"י שמרית • אח"י שלומית | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4.5 נירית | אח"י חץ • אח"י תרשיש • אח"י כידון • אח"י יפו • אח"י חרב • אח"י סופה | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 5 להב | אח"י אילת • אח"י להב • אח"י חנית | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 6 | אח"י מגן • אח"י עוז • אח"י עצמאות • אח"י ניצחון |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
איציק בן מלך

ערך זה עוסק בזמר ושחקן. אם התכוונתם לספורטאי, ראו .
| --- | --- |

איציק בן-מלך
 לידה:  8 באוגוסט 1951 (בן 73)
 מדינה:  ישראל 
 פרופיל ב-IMDb
 
איציק בן מלך (נולד ב-8 באוגוסט 1951) הוא זמר ושחקן ישראלי.
ביוגרפיה

בן מלך נולד בישראל. הוא שירת בלהקת הנח"ל והשתתף בשתי תוכניות של הלהקה, "בהיאחזות הנח"ל בסיני" ו"פלנ"חניק". האחרונה הועלתה במאי 1972, והוקדשה לציון 30 שנים לפלמ"ח.
במסגרת להקת הנח"ל הוא שר כמה מלהיטיה הבולטים באותה תקופה, "בלדה על יצחק שדה" ו"הרעות". בין חבריו ללהקה נמנו ירדנה ארזי, גידי גוב, מירי אלוני, אפרים שמיר, לאה לופטין, דני סנדרסון ואחרים.
לאחר שחרורו, המשיך בן מלך להופיע במסגרות שונות ולמד לתואר ראשון בתיאטרון באוניברסיטת תל אביב. וכן לימודי תיאטרון בסטודיו של פאני לוביץ'. בהמשך, היגר לארצות הברית והופיע שם ברחבי ארצות הברית לקהל יהודי וישראלי.
בנוסף, השתתף במספר הצגות תיאטרון ומחזות זמר, כגון: "בלילה פורחים הכוכבים", "גבירתי הנאווה", "אוליבר טוויסט", "המכשפה" ו"הברווזון" (בתיאטרון הבימה), "הצועני השורק", "טוב לאהוב", ו"אירמה לה דוס". הופיע גם ב"הלהקה חוזרת" (ושר שם את "הבן יקיר לי אפרים") והיה בין השרים את שיר הפתיחה של תוכנית הטלוויזיה "זהו זה!".
כמו כן השתתף כסולן ומנחה בשלושה פסטיבלי זמר חסידיים בישראל ומחוצה לה.
כזמר הוציא מספר תקליטים ודיסקים ושר בין היתר שירי ילדים וג'ינגלים. בנוסף עסק בקריינות ברדיו.
בן מלך הופיע גם בתוכניות טלוויזיה, בין היתר בתוכנית "ניקוי ראש" ובמספר סרטי קולנוע, בהם "שלאגר", "אגדת האיש ששתק", "עלטה" ועוד.
שיחק בסדרות שונות כמו: "כסף קטלני", "בלו נטלי", "לשם שינוי", "סודות נעורים", "החברים של נאור", "השוטר הטוב", "נפלת חזק" ועוד.
כמו כן השתתף בפרסומות שונות-  קפה עלית, נסטלה, דפי זהב, תמי 4, שוקולד השחר (לצידו של ג'ון קליז) ועוד.
מביים ומפיק הצגות ומופעים מגוונים.
בנו, אור בן מלך, שירת אף הוא במסגרת צבאית דומה – תיאטרון צה"ל, וכיום הוא שחקן בתיאטרון בית לסין.
רן הר נבו

| --- | --- |

רן הר נבו במהלך צעדת המחאה לירושלים, 22 ביולי 2023
 לידה:  1975 (בן 50 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  יזם ואיש תוכן
 מספר צאצאים:  2
 
רן הר נבו (נולד ב-1975) הוא יזם ואיש תוכן ישראלי. נווט קרב לשעבר, ומייסד צוות התוכן "יאללה תקווה" במסגרת המחאה נגד הרפורמה המשפטית.
ביוגרפיה

הר נבו נולד בנוה מונוסון בשנת 1975. למד בתיכון מקיף יהוד. שירת כנווט קרב בחיל האוויר והיה מדריך בבית הספר לטיסה ומפקד קורס נווטים.
למד לקראת תואר ראשון בפילוסופיה ומדעי המחשב ובמקביל ללימודיו כתב מאמרים באתר "במה חדשה". עזב טרם סיום התואר על מנת לעבוד כעיתונאי ועורך של המקומון "תל אביב". את עבודתו כעיתונאי עזב לאחר שראיון ביקורתי ונוקב שקיים עם שר בכיר נערך ונכתב מחדש בלי ידיעתו. לאחר מכן עבד בפרויקט מזל"טים של התעשייה האווירית בקידוחי ים באנגולה.
בין השנים 2008 ל-2021 התגורר בעיר ניו יורק. ב-2021 חזר להתגורר בישראל.
הר נבו נשוי ואב לשני ילדים.
פעילות בתחום היזמות

בשנת 2006 ייסד עם חנן לשובר וטל סימנטוב את חברת 5min, חברת תוכן וידאו, שעסקה בהפקה והפצה של סרטוני הדרכה קצרים ובהם מידע שימושי על מגוון נושאים (How to), מעין ויקיפדיה עבור סרטוני וידאו. ב-2008 השתנה המודל העסקי של החברה והיא הפכה לפלטפורמה שמחברת בין יוצרי תוכן וידאו לבין מפיצים והיקף הפעילות שלה גדל משמעותית. בשנת 2010 נמכרה החברה לחברת AOL האמריקאית תמורת 65 מיליון דולר והפכה לחטיבה בתוכה. הר נבו התמנה לסגן נשיא ובהמשך לנשיא בתחום הווידאו ב-AOL. תחת ניהולו הפיקה החטיבה הגלובלית של החברה כחמישים תוכניות מקור, השיקה את המותג AOL on והתוותה תוכנית סינדיקציה חדשה. ב-2014 פרש מהחברה.
ב-2015 הקים ביחד עם רון צוקרמן ואורי בירנבאום את חברת בקסטייג' (Bkstg), פלטפורמה לחיבור בין מוזיקאים למעריצים שלהם, באמצעות אפליקציית מובייל. החברה נסגרה בשנת 2016.
ב-2017 הקים ביחד עם חנן לשובר את חברת Homies, שפיתחה פלטפורמה חברתית שנועדה לסייע לקהילות מקומיות של מהגרים במציאת עבודה ודירה, החברה נסגרה ב-2021.
יאללה תקווה

לאחר השבעת ממשלת ישראל השלושים ושבע בדצמבר 2022 ולנוכח תוכנית החקיקה שהיא מקדמת, הצטרף הר נבו למחאת ההייטק. בינואר 2023 הקים ביחד עם אסף שפיר ומיכל שפיר-קליין צוות יצירת תכנים שמפיק ומפיץ תוכני וידאו בשלל פלטפורמות מקוונות: יוטיוב, טיקטוק, אינסטגרם, פייסבוק, טוויטר, טלגרם וווטסאפ. הצוות, שמכונה "יאללה תקווה", מכיל עורכים, מפיקים, אנשי תוכן, מתכנתים ומתרגמים שעובדים בהתנדבות, כחלק מהמחאה נגד ממשלת ישראל השלושים ושבע. לדבריו של הר נבו "נתניהו עובד כמו מכונה ומפיץ אינפורמציה קליטה, בזמן שבצד שלנו יש ואקום. החלטתי להקים פרויקט לזמן קצוב כדי להחליף את מכונת הרעל במכונת תקווה, לספר את האמת באמצעות סרטונים שאנשים יוכלו לשתף ברשת, וכך להשיב מלחמה".
בארבעת חודשי הפעילות הראשונים הפיק הצוות יותר מ-700 סרטונים, גייס 45 אלף מפיצים בווטסאפ וזכה לעשרות מיליוני צפיות. חלק מהסרטונים מקצועיים וחלקם מבוססים על תכנים שנשלחו מהציבור, חלקם אינפורמטיביים והסברתיים וחלקם מעוררי השראה ורגש.   במאי 2023 יצא הצוות בקמפיין מימון המונים במטרה להפוך את הפרויקט לפלטפורמה דיגיטלית משמעותית שתלווה את המחאה בשלביה הבאים. ביממה הראשונה גויסו מהציבור יותר מ-500 אלף ש"ח ובסך הכל גויסו למעלה ממיליון ש"ח. לאחר פרוץ מלחמת חרבות ברזל עסקו רבים מהסרטונים בפעילות ההתנדבות האזרחית הענפה במדינה.
בעקבות פעילותו ב"יאללה תקווה" הופיע הר נבו ברשימת הדמויות המשפיעות בהייטק בתחום ייצור התוכן בשנת 2023 של המגזין tech12. הוא מוזמן להרצאות ולנאומים במסגרת המחאה ואף נאם בהפגנה המרכזית בקפלן ב-17 ביוני 2023 וב-30 במרץ 2024.
ב-18 ביולי יזם ביחד עם מובילי מחאה נוספים (שקמה ברסלר, משה רדמן ועמי דרור) מסע רגלי המוני מרחוב קפלן בתל אביב לירושלים, כאקט מחאה נגד כוונותיה של הקואליציה לאשר בקריאה שנייה ושלישית את החוק לצמצום עילת הסבירות.
בינואר 2024 החל להנחות עם מעיין לאוב את הפודקאסט "עם ישראל חי" מטעם יאללה תקווה.
הערות שוליים

↑  קרי רובינשטיין, להרגיש בבית, באתר ynet, 15 בדצמבר 2017
↑  אביב לביא, ‏שובר מסך, באתר ‏מאקו‏, 8 בנובמבר 2012
↑  פורסם ע"י Oded, ראיון עם רן הר נבו (מייסד ומנכ"ל חברת 5min Media אותה מכר ב-65 מיליון דולר ל-AOL)
↑   רן הר נבו, "ישבנו בסלון ואמרנו – הביתה!": המנכ"ל שסגר חברה וחוזר לארץ, באתר TheMarker‏, 26 ביולי 2021
↑  אילת ורדי, מאור יהודה ל-AOL, באתר ynet, 8 באוקטובר 2014
↑  מאיר אורבך, רן הר נבו, נשיא חטיבת הווידאו של AOL, פורש מהחברה שנה לאחר מינויו, באתר כלכליסט, 7 באוקטובר 2014
↑   ענבל אורפז, רן הר נבו מגייס 20 מיליון דולר לחברה החדשה שתחבר בין זמרים למעריצים, באתר TheMarker‏, 15 ביולי 2015
↑   גיקונומי פרק #215 – רן הר נבו מסייע למהגרים, סרטון בערוץ "גיקונומי – הפודקאסט – Geekonomy", באתר יוטיוב (אורך: 01:22:26)
↑  ועידת ניו יורק 2018 - רן הר נבו, נבדק ב-2023-07-17
↑  מאיר אורבך, נסגר הסטארט-אפ Homeis של רן הר נבו וחנן לשובר: "החללית פספסה את הגרף", באתר כלכליסט, 25 ביולי 2021
↑  המחאה ואני: מסע בין שלל יוזמות המחאה של הישראלים שהחליטו להתעורר, באתר כלכליסט, 2 במרץ 2023
↑  בדיוק מה שאנחנו צריכים כרגע: 7 סרטונים שיחזירו לכם את התקווה, באתר "Time Out ישראל", 30 במאי 2023
↑  רן הר נבו: היזם המנוסה הפך למנהל התוכן של מחאת ההייטקיסטים, באתר tech12, ‏2023-04-02
↑   רן הרנבו בהפגנה בקפלן נגד ההפיכה המשטרית / שבוע 24 / 17.6.23, סרטון בערוץ "אור-לי ברלב Or-ly Barlev", באתר יוטיוב (אורך: 07:45)
↑  רן הר נבו מ״התקווה״ בהרצאה בכנס ללוחמי.ות הדמוקרטיה אקספו ת״א, נבדק ב-2023-07-17
↑  רן הר נבו, הנאום המלא בקפלן. 30.3.2024, נבדק ב-2024-04-04
↑  אורי סלע‏, מאות מפגינים צועדים ברגל מתל אביב לירושלים: "נבנה את האומה מחדש", באתר וואלה, 18 ביולי 2023
↑  המסע לכנסת ממשיך - משדר מיוחד לסיקור מסע המחאה הגדול נגד ההפיכה המשטרית, נבדק ב-2023-07-20
↑  רני שחר, עם ישראל חי, באתר פודקאסטים, ‏2024-02-04
צעדת המחאה לירושלים. מימין לשמאל; עמי דרור, משה רדמן, שקמה ברסלר, רן הר נבו, 22 ביולי 2023
גדליה בסר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 בספטמבר 1939 (בן 85) פולין
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1961
 עיסוק:  במאי, שחקן
 בת זוג:  לאורה ריבלין רחל דובסון
 פרופיל ב-IMDb
 
גדליה בסר (נולד ב-20 בספטמבר 1939) הוא שחקן, במאי ומנהל תיאטרון ישראלי.
ביוגרפיה

בסר נולד בפולין ולאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה ברח עם משפחתו לרוסיה מפני הצבא הגרמני. בשנת 1950, כשהוא בן 11, עלתה משפחתו לישראל לאחר נדודים רבים. הוא למד באוניברסיטת תל אביב ובסטודיו למשחק של נולה צ'לטון.
בין השאר שיחק בהצגות "דון ז'ואן", "טיול עם ילד", "סוף משחק", "סילבסטר 72", "סטריפטיז אחרון", "ליל העשרים", "המשפט", "גן הדובדבנים", "חפץ" ו"של מי החיים האלה לעזאזל", וכן בסרטים "סוסעץ", "קשר הדבש" (מותחן פוליטי נבואי - תסריט: אריה קרישק, במאי: יעוד לבנון), "אחרי החגים", "טרנזיט" (דני וקסמן) ו"לא לשידור" (שבו שב לשתף פעולה עם יעוד לבנון).
בסר ביים הצגות רבות ברחבי ישראל, בהן "אדם" ו"אותלו" (הבימה); "הגולם" ו"פנטסיה לפסנתר" (הקאמרי); "נפש יהודי", "גטו", "טרטיף" ו"פלשתינאית" (חיפה). כמו כן היה מנהלו האמנותי של תיאטרון חיפה בשיתוף עם המחזאי יהושע סובול, וכן היה במאי הבית של התיאטרון בשנים 1984–1988.
בסר היה מיוזמי הקמת תיאטרון אנסמבל הרצליה, ועם פתיחתו בספטמבר 2000 שימש כמנהלו הראשון. שם גם ביים את ההצגות "כוונות טובות", "משחק נישואין", "תנינים", "להגיד מותר הכל", "גברת קליין", "כל נדרי" ו"אהבה וזעם". ביולי 2007 פרש מהתפקיד עקב מחסור בתקציב.
בסר גר בהרצליה. היה נשוי לזמן קצר למשוררת והמחזאית, דליה הרץ. לאחר מכן לשחקנית רחל דובסון וכיום נשוי לשחקנית לאורה ריבלין. להם שני בנים, שאול בסר, יוצר וזמר, ודניאל בסר. אחיו הבכור היה יעקב בסר - משורר, מייסד ועורך ראשי של "עתון 77". לפני כמה שנים לקה במחלה ניוונית חשוכת מרפא, כפי שחשפה ריבלין רעייתו.
קוסראה

| --- | --- |
דגל קוסראהדגל קוסראה

נמל התעופה של קוסראה
 מדינה / טריטוריה:  המדינות הפדרטיביות של מיקרונזיה
 מושל:  Tulensa Palik
 בירת המדינה:  טופול 
 שטח:  110 קמ"ר
 גובה:  634 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במדינה:  6,616
 קואורדינטות:  5°18′48″N 162°58′26″E﻿ / ﻿5.313333°N 162.973889°E﻿ / 5.313333; 162.973889 
 אזור זמן:  UTC +11
  מפת מיקום  מפה מפורטת    he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קוסראה (באנגלית: Kosrae), בעבר נקרא גם Kusaie או האי סטרונג, הוא אחת מארבע המדינות המרכיבות את מיקרונזיה. המדינה כוללת את האי הראשי קוסראה וכמה איים סמוכים. אוכלוסייתה מנתה 6,744 נפש במחצית שנת 2022.
שטחה של קוסראה הוא 110 קילומטרים רבועים, עיר הבירה היא טופול, והנקודה הגבוהה ביותר בה הוא הר פינקול שפסגתו מגיעה ל-634 מטרים מעל גובה פני הים.
היסטוריה

עדויות ארכאולוגיות מצביעות על התיישבות באזור זה בראשית האלף הראשון לספירה. העיר ללו התקיימה בערך משנת 1250 עד 1850 לספירה. בשיאה מנתה כ-1,500 תושבים והשתרעה על שטח של כ-270 דונם. במקום נמצא אתר ובו פירמידות לקבורת אנשים חשובים.
היסטוריה > קולוניזציה ספרדית

דיווח ראשון של מגלה ארצות מערבי נרשם ב-14 בספטמבר 1529 על ידי הנווט הספרדי אלווארו דה סאודרה ב-14 בספטמבר 1529, כאשר ניסה לחזור מטידורה לספרד החדשה.  האי היה תחת ריבונות של ספרד מאז שנת 1668, אך לא נכבש אלא בשנת 1885.
התיישבות מיסיונרית ראשונה הוקמה על ידי זרם הקונגרגציונליזם ב-1852, ובתוך כ-20 שנים התנצרו תושבי האי כולו. כיום, זרמים רבים של הנצרות מיוצגים בקוסראה, ולדת תפקיד מהותי גם בחיי התרבות שם.
"ליאונורה", ספינתו של בולי הייז, קפטן אמריקני אשר עסק בחטיפה וסחר בעבדים באוקיינוס השקט, נטרפה בקוסראה ב-15 במרץ 1874 במהלך סערה. בולי וציוותו שהו במקום כשבעה חודשים במהלכם הטילו אימה על האוכלוסייה המקומית. בספטמבר 1874, הספינה רוסריו, של חיל הים הבריטי (בפיקודו של קפטן דופואס) הגיעה לחקור את ההאשמות נגד הייז. הוא נעצר, אך בהמשך נמלט בסירה שנבנתה מעץ מהריסות הספינה ליאונורה.   חלק מהמיתוסים אודות הייז  נוגעים לאוצר שהשאיר אחריו קבור ביער.
ב-1885, לאחר סכסוך בין האימפריה הספרדית לאימפריה הגרמנית, שהוכרע על ידי מדינת הוותיקן, השתלט הצי הספרדי על האי.
היסטוריה > מבקרים צרפתים

במסגרת שיט סובב עולם שנערך בין השנים 1822 ל-1825, ביקרה במקום הקורבטה הצרפתית SM La Coquille. היא עגנה בנמל אוקט ב-3 ביוני 1824 ויצאה ממנו ב-15 ביוני 1824.