stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנדריס וילקס
ביוגרפיה

וילקס נולד בריגה, לטביה. ב-1957 הוא סיים את לימודיו בפקולטה לפילולוגיה באוניברסיטת לטביה.
ב-1978 החל לעבוד בספריית המדינה של לטביה שהייתה אז חלק מברית המועצות, שם עבד במשך השנים במספר מחלקות ובין היתר מחלקת כתבי יד, ב-1989 מונה למנהל הספרייה שלאחר מכן עם קבלת העצמאות של לטביה נהפכה לספרייה הלאומית.
מ-1998 ועד 2002 כיהן כיושב ראש מועצת התרבות הלאומית של משרד התרבות הלטבי ועבד גם באגודת הספריות של המדינות הבלטיות, הוא שימש גם כחבר במועצת המנהלים של מספר ארגונים ובין היתר האגודה האירופאית לחקר ספריות, הוא משמש גם כנשיא הוועדה הלטבית של ארגון אונסק"ו.
בפברואר 2024 הודיע על כוונתו לפרוש מתפקידו כמנהל הספרייה הלאומית ב-2 בספטמבר 2024. הוא נפטר ב-26 בפברואר 2025.
הערות שוליים

↑  UNESCO Latvijas Nacionālās komisijas prezidents Andris Vilks intervijā par UNESCO programmu „Pasaules atmiņa” :: UNESCO Latvijas Nacionālā komisija, www.unesco.lv
↑  LSM.lv Kultūras redakcija, Mūžībā aizgājis ilggadējais Latvijas Nacionālās bibliotēkas direktors Andris Vilks, paziņojumā medijiem informēja Nacionālā bibliotēka., Latvijas Sabiedriskais medijs, ‏27 בפברואר 2025 (בלטבית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810541531105606  LNB: 000042327  VIAF: 305062697   WorldCat (עם VIAF): 305062697 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים ובנושא לטביה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יונתן בר-אור (2007)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 בפברואר 2007 (בן 18)  עינת ישראל 
 סוגה מועדפת:  עברית אנגלית
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2017
 עיסוק:  שחקן
 פרופיל ב-IMDb
 
יונתן בר-אור (נולד ב-11 בפברואר 2007) הוא שחקן ישראלי.
ביוגרפיה

מגיל צעיר הוא לומד במגמת מוזיקה ובמגמת תיאטרון.
נולד וגדל בקיבוץ עינת למד בבית הספר היסודי מעבר אפק ולאחר מכן בבית חינוך ירקון שם הוא לומד כיום (2024)
ביוגרפיה > קריירה

ב-2020 שיחק בהצגה "סיפור על אהבה וחושך" בתיאטרון החאן, המבוססת על ספר של עמוס עוז באותו השם.
בשנת 2021 שיחק תפקיד משנה בסדרה "מלכת היופי של ירושלים", סדרה המבוססת על ספר באותו שם מאת שרית ישי לוי, בתפקיד דוד בצעירותו.
בשנת 2022 החל לשחק בתפקיד הראשי בתור רובי בסדרה "כראמל" המבוססת על סדרת ספרים באותו שם של הסופרת מאירה ברנע-גולדברג. על תפקידו היה מועמד לפרס השחקן הראשי הטוב ביותר בסדרת נוער בטקס פרסי נבחרי השנה של פרוגי.
בשנים 2023–2024 חזר לשחק את רובי בשתי העונות הבאות של "כראמל".
ב-2024 שיחק בסדרה "יונייטד היי", בתפקיד רודריגו.
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2021 | מלכת היופי של ירושלים | דוד (בצעירותו) | תפקיד אורח |
| 2022–הווה | כראמל | רובי ג'רום | תפקיד ראשי |
| 2024 | מה הבעיה? | איתי | תפקיד אורח |
| 2024 | יונייטד היי | רודריגו |  |
הערות שוליים

1 2  בידור - יונתן בר אור בראיון בכורה: "לא חשבתי שיש לי מה להפסיד", באתר פרוגי, ‏2022-01-27
↑  יונתן בר אור, נבדק ב-2024-02-20 בהצגה סיפור על אהבה וחושך 13 במרץ 2022
↑  איך השחקנים הכי צעירים בחאן מתכוננים להצגה? ומה הם עושים כשהכל נגמר? | By תיאטרון החאן - Khan Theatre | Facebook, נבדק ב-2024-02-20
↑  מאיה כהן, "זה הפך לי את החיים": כוכב הסדרה המצליחה מספר על העונה הבאה, באתר ישראל היום, ‏5 בפבברואר, 2023
↑  שירה יום טוב, חצי מיליון צפיות ביום: זו הסדרה שהתפוצצה בפרק ההשקה, באתר אייס, 19 בפברואר 2024
יהדות פרנקפורט

"סמטת היהודים" (Judengasse) בפרנקפורט (סביבות 1868)
מצבות בבית הקברות היהודי העתיק בפרנקפורט (גר')
יהדות פרנקפורט (בכתיב מיושן: ורנקבורט או ורנקוורט (כונתה "פרנקפורט דמיין", ובקיצור פ"פ או פפד"מ - פרנקפורט דמיין, כדי להבדילה מפרנקפורט על האודר) היא אחת הקהילות היהודיות הוותיקות באירופה, ואחת הבודדות שבהן התקיימה התיישבות יהודית רציפה מימי הביניים ועד ימינו. פרנקפורט הייתה המרכז התורני החשוב ביותר בעולם היהודי ערב התפשטות ההשכלה. כמו כן פנקס הקהילה נחשב ל"פנקס הקהילה" החשוב ביותר שהשתמר עד ימינו.
היסטוריה

ההתיישבות היהודית בפרנקפורט החלה כנראה כבר במאה ה-1 לספירה, כאשר העיר שימשה מוצב גבול רומי.
היסטוריה > האמנציפציה

לאורך המאה השמונה עשרה הלכה הקהילה והתפלגה בין שני קטבים – מחד גיסא עמדה קבוצה קטנה של משפחות עשירות מאוד ובעלות ייחוס, ששלטו ברמה בכל ענייני הקהילה, ומאידך ניצבו רוב חברי הקהילה, שמצבם הכלכלי היה רעוע יותר וכך גם משקלם הפוליטי.
המאה התשע עשרה עמדה בסימן האמנציפציה – פרנקפורט נכבשה על ידי נפוליאון במלחמות הז'ירונדינים בשנת 1792, ונכבשה שוב בשנת 1796 – כיבוש שבמהלכו נשרף הגטו ולמעשה התבטל. בשנת 1806 הוקמה הקונפדרציה של הריין, תחת שלטונו של נפוליאון. האימפריה הרומית הקדושה חדלה מלהתקיים, וכתוצאה מכך נהנו יהודי פרנקפורט משוויון זכויות מלא – כדוגמת שאר נתיניו של נפוליאון. נפוליאון הובס בלייפציג בשנת 1813, ועם תום שלטונו על פרנקפורט בוטל גם שוויון הזכויות. נסיגה נוספת חלה בפרעות 'הפ-הפ' (שנקראו כך על שם קריאה אנטישמית זו של ההמון) בשנת 1819, אך תהליך האמנציפציה החל, וב-2 בספטמבר 1824 התפרסם צו של הבונדספרסאמלונג, המכיר ביהודים כאזרחים שווי זכויות. החוק החדש לא הביא לשוויון זכויות גמור, שהושג רק ב-16 בספטמבר 1864, עת הוכרז על שוויון זכויות גמור לכל אזרחי העיר החופשית פרנקפורט. שנתיים מאוחר יותר סופחה העיר לפרוסיה.
היסטוריה > השואה

בליל הבדולח נשרפו כל בתי הכנסת, בתי הספר, הישיבה ומוסדות הציבור של הקהילה, והיא חדלה מלהתקיים כקהילה.
מ-1939 ועד ל-30 בספטמבר 1942 נשלחו עשרת אלפים מ-14,460 היהודים שנותרו בעיר לאחר ליל הבדולח (מתוך כ-30,000 יהודים שהיו בה ב-1930) למחנות השמדה. ב-1942 הוכרזה פרנקפורט כיודנריין - "נקייה מיהודים". למרות זאת, גם בתחילת 1943 עוד נשלחו ממנה יהודים למחנות השמדה.
היסטוריה > לאחר השואה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בשנת 2009 היה בעיר בית ספר יהודי אחד ובו כ-540 תלמידים מגן חובה עד כיתה ט'. והתגוררו בעיר כ-10,000 יהודים. הרב אהרן דאום כיהן כרב בקהילה בין השנים 1987-1993, ולאחריו הרב מנחם קליין כיהן כרב העיר בין השנים 1994-2014. מאז תשע"ו (2016) רב העיר הוא הרב אביחי אפל, המכהן לצידו של הרב חיים שושן (גר'). באותה שנה הקהילה היהודית בעיר מנתה כ-8000 יהודים, מחציתם מהגרים ממדינות חבר העמים, ובבית הספר של הקהילה היו כשש מאות ילדים.
היסטוריה > לאחר השואה > קהילת חב"ד בעיר

בשנת ה'תשנ"א נשלח הרב שניאור זלמן גורביץ' על ידי רבי מנחם מנדל שניאורסון להיות שליח חב"ד בפרנקפורט, הרב גורביץ' עסק בפעילות עם נוער ומבוגרים במשך כל ימות השנה. כן הקומה בעיר ישיבת תומכי תמימים. במהלך השנים הצטרפו לשליחות בעיר שליחים נוספים.
בשנת תשע"ח נפתח בעיר בית חב"ד, והרב יוסף הבלין מונה כרב הקהילה החב"דית בעיר.
מדי שנה נערכת הדלקת נרות חנוכה באופרה בעיר עם רבבות אנשים.
מנהגים

יהדות פרנקפורט נודעה בשמרנותה בתחום המנהג ונוסח התפילה, והקפידה לשמור על נוסחי תפילה עתיקים, שבמרבית הקהילות השתנו במהלך השנים. כחלק מהקפדה זו, הייתה בפרנקפורט התנגדות לסידורי רדלהיים (של רוו"ה וזליגמן בר) בגלל השינויים שנערכו בהם כמו הכנסת "בריך שמיה" לסדר התפילה. החת"ם סופר העריך מאוד את מנהג פרנקפורט, ולמרות אי הסכמתו עם חלק מהמנהגים לא ביטל אותם. כשנפטר רבו, ר' נתן אדלר סיפר לתלמידיו: ”ואני בחלומי ראיתי מחומשת ספרים מלובשת שחורים ושאלתי מדוע שחורים לבושיך, והשיבוני הלא ידעת כי בעיר מולדתך פרנקפורט ביום תענית ציבור מלבישים ס"ת שחורים, ואיקץ והנה חלום. והנה באמת כן מנהג ק"ק פרנקפורט אבל פתרון נודע לנו עתה, כי התורה מתאבלת על מות הצדיק...”. בסדר התפילות של הימים הנוראים לעיתים קרובות נוסח פרנקפורט שונה מהנוסח הרגיל, במקרים כאלה במחזורי רדלהיים נוסח פרנקפורט יוצג לצד הנוסח הרגיל ואפילו במחזורים כמנהג פולין.
במשך השנים יצאו מספר סידורים כמנהג פרנקפורט:
סידור תפלות ישורון ניו יורק תשכ"ה, יצא על ידי רפאל נפתלי סג"ל כמנהג קהל עדת ישורון ניו יורק.
סידור תפילת ישורון \ סדר זמירות ישורון הרב שלמה אליעזר הופמייסטער(אנ'), הוצאת ישורון, וינה, תשע״ו.
תפלה: נוסח אשכנז המובהק הרב אברהם שלמה סולומון בני ברק, תשפ״ג.
תפילה: סדר תפילות יום חול כמנהג אשכנז הרב הלל הופנר והרב נח הופנר, חיפה תשע״ט.
מחזור פרנקפורט מבואר ומסודר ליום כיפור, ראש השנה וסוכות יצא על ידי הרב אברהם אומן והרב נח הופנר, ביתר עילית תשע"ו, תשפ"ד, רכסים תשפ"ד.
מחזור שבחי ישורון זיכרון אליעזר גדליה כמנהג אשכנז המערבי ובפרט ק״ק קהל עדת ישורון, נוא יארק מאת הרב דוד רוט וואשינגטאן הייטס, נוא יארק, תשע״ו.
יש לציין שכיום, בעקבות מכון מורשת אשכנז, רבים מהייקים מכנים את מנהג פרנקפורט כ"מנהג אשכנז" סתם או כ"מנהג אשכנז המובהק". כמו כן, לאחר שהוכיחו בכמה מקרים שנוסח פרנקפורט זהה לנוסחי הראשונים באשכנז, במקרה שהנוסח של פרנקפורט כן השתנה הם מתקנים אותו ע"פ כתבי יד וסידורים ישנים, או ע"פ גולדשמידט.
לתיעוד מנהגי פרנקפורט נכתבו ספרים רבים במהלך הדורות:
"הגהות מהרי"ל" לר' אהרן אברהם נפתלי הירץ בן נתן הלוי (1609) ותלמידיו.
"יוסף אומץ" של ר' יוסף יוזפא האן נוירלינגן.
"נוהג כצאן יוסף" של נכדו ר' יוסף יוזפא סג"ל.
"כח יהודה" של ר' יהודא סגל בינגא.
"דברי קהלת" של ר' שלמה זלמן גייגר.
"זיכרון חנוך", של ר' חנוך פייסט שובאך.
"שירי ישורון", נוסח התפילה של עדת ישורון בתוים. נכתב על ידי ישראל מאיר יפת(אנ').
"החזן הפרנקפורטאי", נוסח בית הכנסת ברנפלאץ בתוים. נכתב על ידי פאביאן אוגוטש(גר').
"מנהגי פרנקפורט", של צבי לייטנר.
"שירות הדת של ישראל לכל השנה" נוסח בית הכנסת המערבי(גר') בתוים. נכתב על ידי זליג שויירמן(גר').
שו"ת מטה לוי, אשר חלקים ממנו מתעדים את מנהגי פרנקפורט, בעיקר בנושאי כתיבת גיטין, הרב מרדכי הורוויץ.
הערות ר' אהרן פולד על סידור תפילת ישראל, פרנקפורט תר"א ונירנברג תרפ"ה. וכן הערות המדפיס בסידורי שפת אמת ועבודת ישראל דפוס רדלהיים.
גם כיום, קיימות ברחבי העולם קהילות המקפידות להתנהל על פי "מנהג פרנקפורט". אחרי השואה הוציא צבי לייטנר את הספר "מנהגי פרנקפורט", ליקוטים מהספרים: מנהגי מהרי"ל, "יוסף אומץ", "נהג כצאן יוסף", "כח יהודה" ו"דברי קְהִלֹת", לפי סדר המועדים.
מנהגים > הפרדת הקהילות

הפרדת הקהילות והערצת רש"ר הירש מחד, והרפורמה מאידך, הביאו לפיצול בקהילה בחלק מהמנהגים. למשל, הרש"ר הירש הנהיג לראשונה אמירת קבלת שבת באופן פומבי, כמו כן, בעוד בקהילה הכללית (בירנפלאץ(גר')) נהגו להתפלל רק בניגונים מסורתיים, ב"עדת ישורון" ובביהכנ"ס המערבי(גר') (הרפורמי) הרבו להשתמש בניגונים חדשים פרי יצירת החזן המקומי או של מלחינים ידועים כלבנדובסקי או נאומבורג. כמו כן, בבית הכנסת הרפורמי הגו חולם דרום גרמני (נהגה ou) ואילו ב"עדת ישורון" הגו חולם צפון גרמני (au), אולי בהשפעת הרב הירש. בגלל שינויים מעין אלו הרב גייגר, דיין בקהילה, מהאישים הבולטים במחנה האדוק בפרנקפורט, בספרו "דברי קְהִלֹת" סנט בהירש על מנהגו לערוך הקפות בשמחת תורה במילים: ”אף אם החנווני מקיף, כל הישר הולך לא ילך אחריו להקיף”.. כמו כן, הניגונים שמזכיר בעל דברי קהלת הם כנראה אלו המופיעים בספר התווים "der frankfurter kantor" של הקהילה הכללית, ולא אלו המופיעים ב"שירי ישורון" של עדת ישורון.
מנהגים > כיום

מכון מורשת אשכנז שהוקם בישראל על מנת להמשיך לקיים את מנהג יהודי גרמניה בישראל, בדרך כלל מאחד את כל יוצאי גרמניה לנהוג כמנהג פרנקפורט מכיוון שהיא הייתה הקהילה המרכזית ביותר בגרמניה. המכון הוציא ספרים רבים לחיזוק ותיעוד המנהגים, ביניהם: שרשי מנהג אשכנז (5 חלקים), ירושתנו (כתב עת בן 12 כרכים עם לוח המנהגים על סדר השנה) ו"מדריך למנהג אשכנז המובהק".
בתי כנסת

בגלל ריבוי היהודים שבעיר, נבנו במהלך השנים בתי כנסת רבים ביחס לשאר הקהילות שבגרמניה, כמו כן, חלק מבתי הכנסת בעיר שימשו מקור לאומנות. בליל הבדולח רוב בתי הכנסת הושמדו.
בתי הכנסת הידועים:
בית הכנסת המרכזי(גר'). נבנה בין השנים 1855- 1860 על ידי הקהילה הרפורמית בהנהגת לאופולד שטיין(גר') במקום שבו עמד ביהכנ"ס הישן. הוא נחרב בליל הבדולח.
בית הכנסת המערבי(גר'). בית כנסת זה הוא מהבודדים שבבתי הכנסת הגדולים ששרדו את ליל הבדולח, שימש את היהודים הרפורמים וכיום הוא משמש את הקהילה היהודית בעיר. נוסח התפילה של בית כנסת זה הועלה על תוים על ידי זליג שויירמן(גר'), חזן בית הכנסת.
פרידברגר אנלאגה(גר'). בית הכנסת המרכזי של קהל עדת ישורון מיסודו של רש"ר הירש. בית הכנסת נבנה ברובע אוסטנד(גר') שנת 1907 לאחר שבית הכנסת שיצנשטראססה היה צפוף מידי, והכיל כ-1600 מתפללים (1000 גברים ו־800 נשים). נוסח התפילה של בית כנסת זה הועלה על תווים למקהלה של ארבעה קולות על ידי החזן הראשון של ביהכנ"ס ישראל מאיר יפת(אנ') בספר "שירי ישורון", והוא נהוג כיום בקרב קהילות ייקיות של מכון מורשת אשכנז ובקהל עדת ישורון ניו יורק.
בית הכנסת בבורנפלאץ.(גר') נחנך בשנת 1885 על ידי האורתודוקסים של הקהילה הכללית. רב בית הכנסת היה הרב מרדכי הורוויץ בעל שו"ת מטה לוי וספר "רבני פרנקפורט". נחרב בליל הבדולח. נוסח התפילה של בית כנסת זה הועלה על תווים על ידי פאביאן אוגוטש(גר') בספר "החזן הפרנקפורטאי". אנשי קהל עדת ישורון נמנעו לעבור בכיכר ברנה (בורנפלאץ) בגלל בית הכנסת. אהרן פריימן היה גבאי בית הכנסת זמן מה.
בית הכנסת של באומווג (Baumweg)(גר'), נחנך בשנת 1905 ונסגר בליל הבדולח. כיום יש שם בית כנסת שנפתח ב-1947 וכן דירות מגורים.
בית הכנסת של בוקנהיים, עיר נפרדת שאוחדה עם פרנקפורט. נבנה בשנת 1874 על ידי האורתודוקסים ונחרב בליל הבדולח. מעל הכניסה היה כתוב שמו הרשמי של ביהכנ"ס: "בית תפלת ישורון".
בית הכנסת של רדלהיים(גר'). קהילת רדלהיים ידועה בשל בית הדפוס "מ.(מנחם) להעבערגער" שהוקם על ידי וולף היידנהיים והדפיס סידורים לכל קהילות אשכנז. בית הכנסת נבנה בשנת 1730 ונהרס במלחמת העולם השנייה. הוא לא נשרף כליל בליל הבדולח עקב סמיכותו למחסן דלק אך ניזוק קשות בהתקפה האווירית על פרנקפורט(גר').
בית הכנסת של הכסט. עד שנת תרפ"ח (1928) הכסט הייתה עיר נפרדת. בשנת תרס"ו (1904) בנתה הקהילה בית כנסת מרווח שהכיל 72 מקומות לגברים ו־64 לנשים. נשרף בליל הבדולח.
המניין של ר' נתן אדלר. המניין נהג לפי שילוב שנעשה בין מנהגי ר' נתן אדלר למנהגי פרנקפורט. ביחס למנהגים שלא השתנו הוא היה קנאי ביותר, ומנהגי המניין נחשבים מקור מוסמך למנהג פרנקפורט הקדום. המניין שכן בבית רנ"א עד פטירתו. מפטירתו ניהל את המניין ר' לייב עמריך במבנה הקרוי "צום מוהר" עד שנת תרכ"ה. בתרכ"ה נהרס "צום מוהר" והמניין עבר לביהכנ"ס הפרטי של המוהל בנימין נידרהופהיים מחבר "ספר הברית" וכונה "נידרהופהיים שוהל". במניין שימש כבעל קורא ר' חנוך פייסט שובאך מחבר "זיכרון חנוך".
בית הכנסת הדרנהיים.
בית הכנסת גריסהיים.
בית הכנסת נידרורסל.
בית הכנסת אונטרלינדאו.
בית הכנסת שיצנשטראסה (Schützenstrasse). נבנה על ידי הקהילה הפורשת בהנהגת רש"ר הירש. הברון רוטשילד הציע לממן את הבניה אך חברי הקהילה התעקשו ש־30% מהבניה ימומנו על ידי חברי הקהילה.
בתי כנסת > גלריה

בית הכנסת המרכזי
חנוכת ביהכנ"ס המרכזי
בית הכנסת בירנפלאץ
בית הכנסת בירנפלאץ בליל הבדולח
בית הכנסת המערבי
ציור של ביהכנ"ס "פרידברגר אנלאגה" מאת וילהלם פרוינד.
פנים ביהכנ"ס פרידברגר אנלאגה
בית הכנסת בבאומווג
בית הכנסת בבוקנהיים
ציור של בורנפלאץ מאת מקס ברמן
בית הכנסת של הוכסט
רבנות

הקהילה היהודית בפרנקפורט העמידה מקרבה שורה ארוכה של רבנים בעלי שם, ויותר מזה – בית הדין של הקהילה קנה לו שם כבית דין חשוב שריכז אליו פניות מכל רחבי אירופה, ואף מנהג הקהילה הוכר כמנהג חשוב ובעל מעמד עצמאי, עד כדי כך שקהילות רבות אחרות אימצו אף הן את 'מנהג פרנקפורט'. בממורבוך של פרנקפורט, נזכרים אין מספר נשמות בני הקהילה תלמידי חכמים שעמלו בתורה יומם ולילה. רישומים כאלה בהיקף כזה אינם ידועים משום קהילה אחרת בעולם היהודי.
הדמות הרבנית המוכרת הראשונה היא ר' שמעון הדרשן, בעל ילקוט שמעוני, מסוף המאה השתים עשרה. באותה תקופה חי בפרנקפורט היהודי זיסקינד וימפפן שהתפרסם על כך ששילם כופר עצום תמורת גופתו של המהר"ם מרוטנברג שמת בכלא בשנת 1293, וכן בעל האגודה, שהיה מחשובי הראשונים בדורו. כנראה שמתקופת בעל האגודה פרנקפורט נחשבה לאחת ממרכזי התורה החשובים באשכנז, וכנראה בה התחדשה הסמיכה האשכנזית על ידי מהר"ם ס"ל רבם של המהר"ש ומהרי"ל. הקהילה שמרה על רצף של רבנים ותלמידי חכמים במשך כל הדורות מתחילתה, ושמותיהם מובאים בספר "רבני פרנקפורט" לפי דורותיהם. מפאת ריבוי תלמידי החכמים היה קשה לקהילה למנות רב שיהיה מוסכם על הכל ובמשך שנים מספר לא היה "אב"ד" אלא "ראש דיינים" בלבד שכיהן לצד בעלי תפקידים אחרים כמו ראש הישיבה וראש בית המדרש. כמו כן, כדי שיד הפרנסים תהיה תקיפה על הרב, הקהילה נמנעה מלמנות רב שנולד בקהילה ותמיד הביאה רב מבחוץ. למרות הוויכוחים הבלתי פוסקים של רבני הקהילה עם בני הקהילה, הפרנקפורטאים ידעו לקנא לכבוד רבם, ובמהלך פולמוס הגט מקליווא, הקהילה הכריזה כי כל רב שחלק על רבם לא יוכל לשמש כרב אצלם (הגם שהיה מדובר ברבנים נודעים כמו הנודע ביהודה והשאגת אריה).
הקהילה ומנהגיה נחשבו מאוד כבר במאה ה־14, ומוזכרת בלי הרף בהגהות מהרי"ל. במאה ה-16 הרמ"א כותב: "לבא הקדש פנימה לחוס על כבוד רבני ורנקפורט ואגפיה חשובים עלי כיבנה וחכמיה." ור' שבתי הורוויץ בן השל"ה כתב במאה ה-17: "ומשם עליתי אל ראש ההר ק"ק פרנקפורט עיר הגדולה לאלהים בכל מדינות אשכנז היא תל תלפיות תל שהכל פונים אליה. ושם בעלי תוספות היורדים בעומקה של הלכה. אשרי העם שלו ככה." וכן ה"קב הישר" והחת"ס משתבחים בפרנקפורט בתארים: "קַרְתָּא קַדִּישָׁא פְרַנְקְפוּרְט דְּמַיין, וּמַלְכּוֹ שֶׁל עוֹלָם חֲדָרָיו הֱבִיאַנִי" "הקהלה הקדושה הזאת ישמרה האל, אחת היא לאומתה, אין בכל העולם דוגמתה." הרמח"ל מתאר ש"בפרנקפורט לבדו יהיו בה כשלש מאות ת"ח בני הישיבה ולב רחב להם להבין ולהשכיל." מה שהופך אותה לאחת הישיבות הגדולות באירופה בזמן ההוא.
בפוליטיקה היהודית פרנקפורט נחשבה לקהילה מאוד מיוחסת ולשייכים אליה הייתה גאווה מיוחדת שכונתה "פרנקפורטר גאות". דבר זה בולט בספרי סיפורים המתארים את החיים היהודיים באירופה כמו שרי המאה וספרי הרב להמן, שאף כתב באחד מספריו את המשפט: "טוב להיות שמש בפרנקפורט מרב בקונסטנטינופול".
כידוע, עובדת היות הקהילה מרכזית וחשובה סיבכה אותה פעמים רבות בפולמוסים, כך שהיא הייתה מאוד מרכזית בפולמוס הרמח"ל (בזמן ר' יעקב פופרש), פולמוס ר' יהונתן אייבשיץ (בזמן הפני יהושע) ופולמוס הגט מקליווא (בזמן ר' אברהם אביש מליסא).
נאו-אורתודוקסיה

קהילת פרנקפורט הייתה ערש תנועת הנאו-אורתודוקסיה, שהיא בתורה אב הטיפוס של התנועה האורתודוקסית-מודרנית.
ראשיתה של התנועה הנאו-אורתודוקסית בבחירת הרש"ר הירש לעמוד בראש הקהילה הפורשת – ה'Israelitische Religionsgesellschaft' (אגודת דת ישראל). הרש"ר הירש נולד בהמבורג בשנת 1808, והתחנך שם אצל הרב יצחק ברנייס, שהקנה לו עניין בפילוסופיה ומדעים כלליים נוסף על סדר הלימוד המקובל. משם המשיך ולמד אצל הרב יעקב עטלינגר. הרב הירש אף בילה שנה באוניברסיטת בון, שם למד תאולוגיה ופילוסופיה. בגיל עשרים ושתיים התמנה לרבנות של מדינת אולדנבורג, ולאחריה שימש כרב באמדן וניקולשבורג. בשנת 1851 הסכים לכהן כרבה של הקהילה הפורשת בפרנקפורט, כחלק ממאבקו בתנועה הרפורמית.
הרב הירש טבע את המושג 'תורה עם דרך ארץ' כמשנה חינוכית, שמשמעותה המעשית הייתה שבנוסף לתוכנית הלימודים המקובלת נלמדו גם מקצועות חול, והלשון הגרמנית נעשתה מקובלת. עצם השימוש בגרמנית בהוראה הוציא מידי המשכילים אחד מכלי הנשק החשובים ביותר.
ראשית פועלו היה ייסוד בית ספר יסודי – ומאוחר יותר תיכון – לקהילה האורתודוקסית. בית הספר התנהל בניצוחו האישי ועל פי תוכנית הלימודים שקבע. אט-אט צברה הקהילה הפורשת עוצמה ותאוצה, ובמהרה התחרתה בהצלחה ואף שינתה את פניה של הקהילה הוותיקה בפרנקפורט.
הרש"ר הירש נפטר בשנת 1888 ואת מקומו בראשות הקהילה ומוסדותיה תפס חתנו, הרב שלמה ברויאר יליד הונגריה. הרב שלמה ברויאר הוסיף למוסדות הקהילה ישיבה גבוהה שנוסדה על פי מתכונת הישיבות המזרח-אירופאיות, תוך הוספת מסגרות מתוגברות לטובת תלמידים מקומיים שלא הגיעו לרמה הנדרשת. במהלך שנות העשרים הוחל בלימוד השפה העברית בחלק מחומר הלימודים בישיבה, ולאחר עליית המפלגה הנאצית לשלטון נפתח בישיבה מסלול הכשרה שכלל בנוסף ללימודים הכלליים גם הכשרה מעשית במלאכה לקראת עלייה לארץ ישראל.
לקריאה נוספת

חוברת זיכרון לקהילת פרנקפורט ע"נ מיין: יוצאת לאור עם קבלת ספר אזכרה של ק"ק פרנקפורט ע"נ מיין בבית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי, ירושלים: בית הספרים הלאומי, תשכ"ו
הרב מרדכי הורוויץ, רבני פרנקפורט, מוסד הרב קוק, ירושלים תשל"ב (מהדורה ראשונה נדפסה בגרמנית תחת השם Frankfurter Rabbinen, פרנקפורט 1882–1885)
מרדכי נדב, "פנקס קהל פרנקפורט דמיין", קרית ספר לא [ד] (תשט"ז), עמ' 507–516.
Paul Arnsberg, Hans-Otto Schembs: Die Geschichte der Frankfurter Juden seit der Französischen Revolution. 3 Bände. Eduard Roether
Verlag, Darmstadt 1983, ISBN 3-7929-0130-7
דן הראל

דן הראל (נולד ב-1955) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף. כיהן בין היתר כסגן הרמטכ"ל, כנספח צה"ל בארצות הברית, כמפקד פיקוד הדרום וכמזכיר הצבאי לשר הביטחון. לאחר שחרורו מצה"ל, כיהן כמנכ"ל משרד התחבורה ומשרד הביטחון ושימש כיו"ר דירקטוריון חברת נתיבי איילון ורכבת ישראל.
ביוגרפיה

הראל נולד, גדל והתחנך בעיר חיפה. בנעוריו למד בבית ספר בסמ"ת כולל כיתה י"ג של לימודי טכנאות אלקטרוניקה. היה חבר בגרעין השומר הצעיר בקיבוץ מצר ומשם התגייס לצה"ל.
הוא בוגר אוניברסיטת חיפה בהצטיינות במדע המדינה ובוגר קורס מח"טים והקורס המתקדם לקציני תותחנים בצבא ארצות הברית.
קריירה צבאית

הראל החל את שירותו הצבאי בצה"ל בקורס טיס בשנת 1974 והודח ממנו ב-1976. באותה שנה עבר לחיל התותחנים שם מילא שורה של תפקידי פיקוד ומטה, ביניהם מפקד סוללה וקצין מבצעים בגדוד 402. ב-1980 סגן מפקד גדוד 403 ומספר חודשים מג"ד בפועל. במהלך מלחמת לבנון הראשונה מונה למפקד גדוד 402. בהמשך שירת כמפקד ענף קצינים בביסל"ת, כמפקד סיוע ארטילרי בגבול לבנון ומפקד עוצבת גולן, אגד ארטילרי בפיקוד הצפון.
בשנת 1993 התמנה לראש מחלקת המבצעים במטה הכללי, תפקיד שמילא עד שנת 1995, אז מונה לקצין תותחנים ראשי בדרגת תת-אלוף. בשנת 1996, במהלך מהומות מנהרת הכותל, נפצע מירי באזור טולכרם וירכו התרסקה.
ב-1998 מונה למזכיר צבאי לשר הביטחון ושימש כמזכירם הצבאי של יצחק מרדכי, משה ארנס ואהוד ברק. עשה הסבה לשריון ובשנת 2000 התמנה לתפקיד מפקד עוצבת המפץ, אוגדה משוריינת בפיקוד הצפון. ב-2001 קודם לדרגת אלוף ומונה לראש אגף המבצעים.
באפריל 2003 בוצע סבב תפקידים, ובו מונה לתפקיד מפקד פיקוד הדרום, ובמסגרתו היה אחראי ללחימה ברצועת עזה ולביצוע תוכנית ההתנתקות. הראל אמר לפני ביצוע התוכנית כי יש חשש לטרור מעזה גם לאחריה והתריע בפני מפקדיו שהיא תביא להתגברות השפעת החמאס ברצועה. בעקבות תפקודו במהלך יישום התוכנית הוא נבחר לאיש השנה של העיתון "מעריב". בשנת 2005 סיים את תפקידו כמפקד פיקוד הדרום ומונה לנספח צה"ל בארצות הברית.
ב-1 באוקטובר 2007 מונה הראל לסגן הרמטכ"ל במקום האלוף משה קפלינסקי, ובאוקטובר 2009 הוחלף על ידי בני גנץ.
קריירה אזרחית

בינואר 2011 מונה הראל למנכ"ל משרד התחבורה, ובאוקטובר 2011 הודיע על התפטרותו מהתפקיד.
ב-1 באוגוסט 2013 החל לכהן כמנכ"ל משרד הביטחון. במהלך כהונתו יצא נגד מסקנות הוועדה לבחינת תקציב הביטחון (ועדת לוקר), בהם קיצוץ שירות החובה ושינוי מבנה הפנסייה של חיילי הקבע. הוא סיים את תפקידו במאי 2016 על רקע חילוקי דעות בין משרד הביטחון למטה לביטחון לאומי סביב סוגיות תקציב ורכש, בהן רכש הספינות להגנה על אסדות הגז. באוקטובר 2020 פורסם כי כתב בתצהיר לבג"ץ כי משרד ראש הממשלה הפעיל עליו לחצים לרכוש צוללת שביעית מתאגיד טיסנקרופ, ותיאר ויכוח בינו לבין ראש הממשלה בנימין נתניהו בנושא. במרץ 2022 אמר באותו נושא ועדת החוץ והביטחון של הכנסת: ”הכריחו אותנו לקנות דברים ממקום מסוים, כדי שיוכלו לגזור קופונים ושוחד...שבוע לפני שעזבתי, ביקשתי לאסוף את כל המסמכים. ידעתי שתהיה חקירה פלילית”. הוא זכה באות אביר איכות השלטון לשנת 2017 מטעם התנועה לאיכות השלטון בקטגוריית צבא וביטחון.
בפברואר 2017 מונה לתפקיד יו"ר דירקטוריון חברת נתיבי איילון, בתפקיד זה כיהן קרוב לשנה, עד למינויו בסוף פברואר 2018 לבקשתו של שר התחבורה ישראל כ"ץ, לכהן כיו"ר דירקטוריון רכבת ישראל, לאחר שהתפקיד לא היה מאויש מספר חודשים ובמטרה לפקח מניסיונו הרב על תוכנית הפיתוח של הרכבת בדגש על הקו המהיר לירושלים שפתיחתו התעכבה. בפברואר 2020 שנתיים לאחר מינויו לתפקיד הוא התפטר על רקע מחלוקת לגבי מתווה הקידום של פרויקט החשמול של מסילות הרכבת.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע הודיע על הצטרפותו למפלגת "הישראלים" בראשות רון חולדאי, אך ביום הגשת הרשימות הכריז חולדאי כי מפלגתו לא תתמודד בבחירות.
חיים אישיים

הראל נשוי ואב לשתי בנות ובן. מתגורר במודיעין-מכבים-רעות. חבר ועד וראש ועדת קשרי ממשלה בעמותת בשביל המחר.
הערות שוליים

↑  עמיר רפפורט, מלחמה אבודה מראש, באתר nrg‏, 12 בנובמבר 2004
↑  אלוף חדש בצה"ל: ישראל זיו, ראש אגף המבצעים במטכ"ל, באתר הארץ, 11 באפריל 2003
↑  אורי בינדר, "חשש לטרור מעזה אחרי הפינוי", באתר nrg‏, 21 במרץ 2005
↑  עוזי ברוך, הזהרתי - העקירה תביא לחמסטאן, באתר ערוץ 7, 28 בספטמבר 2009;  עמוס הראל, עשור להתנתקות: הצבא והמדינה השתנו, נסיגה מהגדה היא כבר סיפור אחר לגמרי, באתר הארץ, 14 באוגוסט 2015
↑  עמיר רפפורט, הרגיש והנחוש, באתר nrg‏, 16 בספטמבר 2005
↑  זאב קליין, ‏האלוף דן הראל צפוי להתמנות לנספח הצבאי בוושינגטון, באתר גלובס, 17 באוגוסט 2005
↑  עמוס הראל, האלוף דן הראל ימונה לסגן הרמטכ"ל הבא; אבי בניהו ימונה לדובר צה"ל, באתר הארץ, 9 ביוני 2007
↑  חנן גרינברג, סגן חדש לרמטכ"ל: "צפויים אתגרים בחוץ ובפנים", באתר ynet, 1 באוקטובר 2009
עמוס הראל, האלוף בני גנץ מונה לתפקיד סגן הרמטכ"ל, באתר הארץ, 1 באוקטובר 2009
↑  ארז וולברג, ‏הממשלה אישרה את מינוי דן הראל למנכ"ל משרד התחבורה, באתר גלובס, 16 בינואר 2011
↑  אבי בר-אלי, מנכ"ל משרד התחבורה דן הראל התפטר מתפקידו, באתר TheMarker‏, 9 באוקטובר 2011
↑  הדר קנה, האלוף במיל' דן הראל ימונה למנכ"ל משרד הביטחון, באתר כלכליסט, 13 במאי 2013
↑  גילי כהן, מנכ"ל משרד הביטחון הראל: "דו"ח לוקר בלתי אפשרי, הוא יהרוס את הצבא", באתר הארץ, 23 ביולי 2015
↑  גילי כהן, מנכ"ל משרד הביטחון דן הראל פורש מתפקידו, באתר הארץ, 20 במרץ 2016
↑  חיים לוינסון, נתניהו ניסה להחליף את מנכ"ל משרד הביטחון דן הראל בחשבת הכללית מיכל עבאדי-בויאנג'ו, באתר הארץ, 1 במרץ 2017
גילי כהן, משרד הביטחון חתם על חוזה לרכישת ארבע ספינות מגרמניה להגנת אסדות הגז, באתר הארץ, 11 במאי 2015
↑   "הארץ", מנכ"ל משרד הביטחון לשעבר: נתניהו דפק על השולחן וביקש לרכוש צוללת שביעית, באתר הארץ, 12 באוקטובר 2020
↑   אבי בר-אלי, דן הראל: "הכריחו אותנו לקנות דברים ממקום מסוים, כדי שיוכלו לגזור קופונים ושוחד", באתר TheMarker‏, 15 במרץ 2022
↑  אביר איכות השלטון 2017, באתר התנועה לאיכות השלטון
↑  עמירם ברקת, ‏דן הראל ימונה מיידית ליו"ר חברת רכבת ישראל, באתר גלובס, 28 בפברואר 2018
↑  עמירם ברקת, ‏הדיון שבעקבותיו התפטר יו"ר הרכבת דן הראל, באתר גלובס, 19 בפברואר 2020
↑  אריק בנדר, ‏חולדאי הציג ארבע מועמדות; אלוף במיל' הראל הצטרף לרשימה, באתר מעריב אונליין, 5 בינואר 2021
↑  אלוף במיל' דן הראל | צוות, באתר בשביל המחר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301244205171
ניקול פודבלני

| --- | --- |

 לידה:  29 בינואר 2001 (בת 24)  באר שבע, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2012
 מקום לימודים:  גודמן - בית ספר למשחק בנגב 
 פרופיל ב-IMDb
 
ניקול פּוֹדְבַלְנִי (נולדה ב-29 בינואר 2001) היא שחקנית ישראלית.