stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גוראגאצ'ה ז'וגדרדמיידין
ביוגרפיה

גוראגאצ'ה ז'וגדרדמיידין נולד ראשנט, מונגוליה. לאחר סיום בית הספר הוא למד חקלאות. בשנת 1968 הוא התגייס לצבא ובשנת 1971 נשלח לברית המועצות ללימודי תעופה. בשנת 1977 הוא קיבל השכלה גבוהה וחזר למונגוליה בה המשיך לשרת בתפקיד טכני בחיל האוויר.
בשנת 1978 נכלל גוראגאצ'ה ז'וגדרדמיידין ביחידת הקוסמונאוטים. בשנת 1981 הוא ביצע טיסה בחללית סויוז 39 לצד ולדימיר דז'ניבקוב. במהלך טיסה זו החללית התחברה לתחנת החלל סאליוט 6 בה כבר שהה צוות משלחת מס' 5. ז'וגדרדמיידין ביצע מספר מחקרים.
לאחר סיום הטיסה, גוראגאצ'ה ז'וגדרדמיידין חזר למונגוליה והתחיל עבודה במנגנון המפלגה הקומוניסטית של מונגוליה. בשנת 1984 הוא קודם לדרגת גנרל-מיור. הוא המשיך להתקדם במערכת הצבאית ובשנים 2000–2004 כיהן כשר ההגנה.
בשנים 2005–2008 גוראגאצ'ה ז'וגדרדמיידין היה חבר פרלמנט. בשנים האחרונות הוא מכהן בתפקיד ניהולי במערכת האקדמיה למדעים של מונגוליה.
הערות שוליים

↑  זה שם מונגולי. "גוראגאצ'ה" הוא שם פרטי ו"ז'וגדרדמיידין" שם האב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 102466533X  ISNI: 0000 0000 3437 0633  LCCN: n98020869  VIAF: 73165376   WorldCat (עם VIAF): 73165376
ד'תר"ו

ד'תר"ו (4606)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-5 בספטמבר 845 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 24 בספטמבר 846. שנה מסוג זשה, היא מעוברת, ואורכה 385 ימים. זו שנת שמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זשה, ובה 385 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
היסטוריה של עם ישראל
דאף סילורו

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  דאף
 שנות ייצור:  1968- דגם קונספט
 הרכבה:  הולנד הולנד
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 1,108 סמ"ק, המפיק 67 כ"ס, מנוע מקורר מים, (מנוע חברת רנו)
 הילוכים:  תמסורת אוטומטית מסוג "Variomatic" (תיבת הילוכים רציפה)
 מעצב:  Giovanni Michelotti
דאף סילורו (בהולנדית: DAF Siluro) היא מכונית קונספט בתצורת קופה, 2 דלתות, שיוצרה בשנת 1968 על ידי חברת דאף ההולנדית.
דאף סילורו

דגם ה"דאף סילורו" התבסס על דגם הקופה "דאף 55".
דגם ה"דאף סילורו" הוצג לראשונה בתערוכת המכוניות של ז'נבה, בשנת 1968.
מנוע הדגם היה של חברת רנו הצרפתית.
היסטוריה

דאף ידועה כמפעל המייצר משאיות, אבל  משנת 1958 עד שנת 1975 ייצרה כלי רכב משפחתיים קטנים. בין הרכבים שייצרה : דאף 600, דאף 750, דאף 33, דאף 44, דאף 45, דאף 46, ודאף 68. בשנת 1968 פיתחה את  ה- "דאף 55", עם מנוע  מקורר מים, 4 צילינדרים 1,108 סמ"ק. מעצב המכוניות של דאף היה ג'ובאני מיקולטי, שעיצב מספר עצום של אבות־טיפוס.
בדצמבר 1972 וולוו צבר נתח של 33 אחוזים מ- DAF, ובמאי 1975 עם השתלטות השוודים על דאף, נעלם השם דאף והפך לוולוו.
דאף ייצרה 816,000 מכוניות נוסעים.
גלריה

דאף סילורו, שנת 1968
דאף סילורו, שנת 1968
דאף סילורו
דאף סילורו
דאף סילורו
דאף סילורו
לוגו חברת "דאף" על חזית דגם הקונספט "דאף סילורו"
דאף סילורו
ראו גם

דאף (יצרן רכב)
דאף 44
דאף 600
דאף פוני
דאף A10
לקריאה נוספת

דאף סילורו - מכונית קונספט ( DAF Siluro (Michelotti) (1968))
הערות שוליים

↑  דאף סילורו שנת 19681968 DAF Siluro (Michelotti) - Studios - Carstyling.ru
↑  דאף סילורו
↑  דאף סילורו קונספט DAF Siluro, Michelotti's Torpedo - Jalopnik
דז'ה סנקאר

זהו שם הונגרי; שם המשפחה הוא .
| --- | --- |

שלושת האחים סנקאר. בצד שמאל הוא דז'ה.
 לידה:  27 בינואר 1894 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  5 בדצמבר 1962 (בגיל 68) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מוקד פעילות:  אינסברוק 
 מקום לימודים:  האקדמיה למוזיקה פרנץ ליסט בבודפשט 
 פרופיל ב-IMDb
 
דז'ה סנקאר (בהונגרית: Szenkár Dezső; בודפשט, 27 בינואר 1894 – בודפשט, 5 בדצמבר 1962) היה מנצח ומלחין יהודי-הונגרי, בנו של נאנדור סנקאר ואחיו הצעיר של אאוגן סנקאר.
ביוגרפיה

אביו, נאנדור סנקאר (1857–1927) היה מנצח מקהלה, מנהל המקהלה של כמה בתי כנסת, ואמו הייתה רחל רוטנשטרייך (1862–1935). הוא סיים את לימודיו בתיכון בעיר הולדתו, ואחר כך למד באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט בבודפשט והיה תלמידם של לאו ויינר, אלברט שיקלוש ושל אמן העוגב דזיה אנטלפי-ז'ירוש. בשנת 1923 הוא החל לעבוד בתיאטראות האוניאו. ב־1 בדצמבר 1926 התקבל להתאחדות השחקנים הארצית. ב-1927 הפך למנצח של ה"שטדאטתהאטר" (Stadtheater) באינסברוק, אך עבד גם בסטוקהולם, ברלין, הלסינקי ופריז. הוא התיידד עם המשורר הגדול אטילה יוז'ף, שעבורו חיבר את לחן לשירו של יוז'ף "מלכי בית לחם". הוא שב לבירת הונגריה בשנת 1939 ולאחר מכן יכול היה לעבוד רק במידה מוגבלת עקב החוקים יהודיים בעיקר החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי. בדצמבר 1942 הוא ליווה את "הקברט המיוחד" שארגנה האגודה אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך שרק במסגרתה הותר ליהודים לעבוד ורק בפני קהל יהודי. בדצמבר 1943 הוצגו השאנסונים שלו באולם הגדול של האקדמיה למוזיקה, בו השתתף כמלווה. במהלך מלחמת העולם השנייה הסתיר אותו הפרופסור לרפואה פרידייש ורזאר. לאחר המלחמה המשיך בפעילותו בניצוח ובהלחנה. הוא כתב בעיקר עבודות במה ומוזיקה קלילה. הוא זכה בפרסים על כמה מעבודותיו, היה אורח תכוף בבית הקפה היפני.
עבודותיו

ונוס מביאריץ, אופרטה בשלוש מערכות. את הלברית כתב אנדור קרדוש ואת שיריו אימרה הרמט. 30 בינואר 1930 תיאטרון עירוני.
אהבה אהבה, קומדיה מוזיקלית.
אביב בבירה, אופרטה.
הילדה המלאית, אופרטה.
עבודותיו > מוזיקת הקולנוע שלו

פנטום טרנול (1933)
רכבת רפאים (1933)
פרח החיטה (1934)
מלכי בית לחם (1947, סרט קצר)
לקריאה נוספת

לקסיקון ביוגרפי הונגרי I-II . עורך ראשי. אגנש קניירש. בודפשט, 1967-1969.
לקסיקון אמנות הבמה הונגרי. אלאדר שופפלין. בודפשט, איגוד השחקנים הלאומי והמכון לפנסיה, 1929.
דז'ה סנקאר נפטר (7 בדצמבר 1962). ) מדיאר נמזט,
מיהו דז'ה סנקאר? (29 בינואר 1930 ) פשטי נפלו.
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség születési akv. 283/1894. folyószáma alatt".
↑  Ujság (1943. december 28.) 41. évfolyam, 286. szám
↑  „Verzár professzor ... kiváló muzsikus volt és nagy művészetpártoló – ő bújtatta a háború alatt Szenkár Dezsőt is." Muzsika, (1988. június 1.) 31. évfolyam, 6. szám, 15. oldal
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 133364186  ISNI: 0000 0000 1998 7854  VIAF: 75040071   WorldCat (עם VIAF): 75040071
דייוויד ברק (שחקן)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 במאי 1934 (בן 90) ליברפול, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1963 
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (1960) 
 בן או בת זוג:  אנה קלדר-מרשל 
 צאצאים:  טום בורק 
 פרופיל ב-IMDb
 
דייוויד ברק (באנגלית: David Burke; נולד ב-25 במאי 1934) הוא שחקן אנגלי, הידוע מהופעתו בתפקיד דוקטור ווטסון בסדרת הטלוויזיה "הרפתקאותיו של שרלוק הולמס" ששודרה בשנות השמונים של המאה העשרים בערוץ גרנדה טלוויז'ן, בכיכובו של ג'רמי ברט בתפקיד שרלוק הולמס. עוד גילם ברק את דמותו של יוסיף סטלין בפרקים האחרונים של הסדרה "ריילי: אלוף המרגלים".
ביוגרפיה

ברק נולד ב-25 במאי 1934 בעיר ליברפול שבאנגליה. הוא למד משחק באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA).
בתיאטרון גילם ברק את דמותו של נילס בוהר במחזה "קופנהגן" מאת מייקל פריין.
ברק שיחק בתפקיד ד"ר ווטסון בעונה הראשונה של הסדרה "ההרפתקאותיו של שרלוק הולמס". הוא עזב את התוכנית אחרי שהוזמן להצטרף ללהקה השייקספירית המלכותית יחד עם אשתו אנה. השניים העריכו שעבודה משותפת תהיה טובה יותר עבור בנם הצעיר, טום, שהיה אז בערך בן שלוש. רבים חשבו שהוא גילם את ד"ר ווטסון בסגנון מעולה. השחקן אדוארד הרדוויק החליף אותו בהמלצתו של ברק. ב-1965 שיחק ברק בפרק בסדרה "שרלוק הולמס" של ה-BBC בכיכובם של דאגלס וילמר ונייג'ל סטוק.
תפקידים נוספים שלו בטלוויזיה כוללים את יוסיף סטלין במיני-סדרה הבריטית "ריילי: אלוף המרגלים", ובעיבוד לסיפור הקצר מאת ג'ון וינדהם "Random Quest". ב-1975 גילם את דמותו של ויליאם מוריס בסדרה "The Love School". ב-2006 שיחק לצדו של בנו, טום ברק, בעיבוד של ה-BBC לסיפור רוח רפאים "מספר 13" מאת מ. ר. ג'יימס.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ברק נשוי לשחקנית אנה קלדר-מרשל. בנם טום ברק אף הוא שחקן.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1964 |  | Rattle of a Simple Man | ג'ק | ללא קרדיט |
| 2005 |  | The Trial of the King Killers | יו פיטרס |  |
| 2009 |  | The Summer House | פרדי | סרט קצר |
| 2010 |  | Love & Distrust | פרדי | סרט קצר |
| 2012 | האישה בשחור | The Woman in Black | השוטר קולינס |  |
| 2016 |  | The Young Messiah | הרבי העיוור |  |
| 2018 |  | Only the Lonely | ג'ורג' | סרט קצר |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1963–1966 | קורוניישן סטריט | Coronation Street | ג'ון בנג'מין / מנהל בית ספר | סדרת טלוויזיה (5 פרקים) |
| 1963–1969 |  | Z Cars | ארני פרנקס / דני בוי / ג'וני אולטון | סדרת טלוויזיה (5 פרקים) |
| 1965 | שרלוק הולמס | Sherlock Holmes | סר ג'ורג' ברנוול | בפרק "The Beryl Coronet" |
| 1968 |  | Dr. Finlay's Casebook | ד"ר רולינס | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 1970 |  | The Woodlanders | ג'יילס וינטרבורן | על פי רומן מאת תומאס הארדי |
| 1975 |  | The Love School | ויליאם מוריס | סדרת טלוויזיה (4 פרקים) |
| 1983 | ריילי: אלוף המרגלים | Reilly, Ace of Spies | יוסיף סטלין | מיני-סדרה |
| 1984–1985 | הרפתקאותיו של שרלוק הולמס | The Adventures of Sherlock Holmes | דוקטור ג'ון ווטסון | סדרת טלוויזיה (13 פרקים) |
| 1993–2002 | חדר מיון | Casualty | ג'יימס / רון פישר | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 1998 |  | The Bill | סנ"צ גולדינג | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 2002 | ברטי ואליזבת | Bertie and Elizabeth | לורד רית' | מיני-סדרה |
| 2002 | להעיר את המתים | Waking the Dead | פיליפ בריאנט | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 2003 | רופאים | Doctors | מרטין שיפלי | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2004 | חקירות המפקח לינלי | The Inspector Lynley Mysteries | פקד בילוש וברלי | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 2005 |  | The Afternoon Play | שופט | בפרק "The Trouble with George" |
| 2005 |  | A View from a Hill | פאטן | סרט טלוויזיה |
| 2005 | דיאל ופסקו | Dalziel and Pascoe | פול בודיסון | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 2005 | ספוקס | MI-5 | אבא של פיונה | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2005, 2016 | רציחות במידסומר | Midsomer Murders | פרד מסנג'ר / ג'ון פארו | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 2006 |  | Number 13 | גונטון, בעל המלון | סרט טלוויזיה |
| 2007 | הולבי סיטי | Holby City | ברני מור | בפרק "The Reckoning" |
| 2014 | המוסקטרים | The Musketeers | האב דובאל | בפרק "The Exiles" |
| 2015 |  | Harry Price: Ghost Hunter | לאונרד תורנטון |  |
| 2016 | בקצב הלב | Heartbeat |  | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
הערות שוליים

↑  Redmond 2011, p. 249.
↑   Edward Hardwicke (Obituary), The Telegraph, 17 May 2011
↑  Angelini, Sergio. "Reilly, Ace of Spies (1983)". BFI Screenonline. British Film Institute. נבדק ב-23 בדצמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  McMullen 2012.
↑  Law 2011, p. 126.
↑  Davies 2007.
↑  Haining 1994, p. 172.
↑  Barnes 2002, p. 118.
↑  Haining 1994, p. 169.
↑  Barnes 2002.
↑  Smith 2009, pp. 81, 108.
↑  "BBC Four - Random Quest". BBC. נבדק ב-23 בדצמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Love School: The Artisan". BBC Genome Project. BBC. נבדק ב-23 בדצמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Cotter 2013, p. 36.
↑  Amer, Matthew (26 ביולי 2012). "My Place: Tom Burke". Official London Theatre. נבדק ב-22 בדצמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
הערות שוליים > ביבליוגרפיה

Barnes, Alan (2002). Sherlock Holmes on Screen. Reynolds & Hearn Ltd. ISBN 978-1903111048.
Cotter, Robert Michael (2013). The Women of Hammer Horror: A Biographical Dictionary and Filmography. McFarland & Company. ISBN 9780786472086.
Davies, David Stuart (2007). Starring Sherlock Holmes. Titan Books. ISBN 9781845765378.
Haining, Peter (1994). The Television Sherlock Holmes. Virgin Books. ISBN 978-0863697937.
Law, Jonathan (2011). The Methuen Drama Dictionary of the Theatre. Methuen Drama. ISBN 9781408131473.
McMullen, Kieran (2012). The Many Watsons. MX Publishing. ISBN 9781780923031.
Redmond, Christopher (2011). Sherlock Holmes Handbook (2nd ed.). Dundurn Group Ltd. ISBN 9781554884469.
Smith, Daniel (2009). The Sherlock Holmes Companion: An Elementary Guide. Castle Books. ISBN 9780785827849.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007424583505171  BNE: XX1266324  BnF: cb14071188x (data)  GND: 141219629  ISNI: 0000 0001 0859 5529  LCCN: no96051198  LNB: 000099130  MusicBrainz: fd73d654-5b84-4c2d-a6bc-6990e98c422a  NTA: 19707748X  SNAC: w6rf5zgw  SUDOC: 078010780  VIAF: 100241617   WorldCat (עם VIAF): 100241617
דגל אונטריו

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל מדיני ואזרחי
 יחס אורך/גובה:  1:2
 הונף לראשונה:  21 במאי 1965
 מוטיבים עיצוביים:  נס בריטי אדום  דגל הממלכה המאוחדת בקנטון   שדה אדום עם הטבעה של סמל אונטריו
 גרסאות נוספות
 דגל המשנה למושל של אונטריו
 
  דגל מדיני, דגל הצי המדיני
דגל אונטריו (באנגלית: Flag of Ontario) הוא דגל המעוצב כנס אדום, דגל בצבע אדום אשר בקנטון מופיע דגל הממלכה המאוחדת, המושחת במגן מתוך סמל אונטריו. הדגל משמש כדגל הפרובינציה הקנדית אונטריו מאז ב-21 במאי 1965, בעקבות חקיקת "חוק הדגל".
קודם לשנת 1965, נס קנדה האדום שימש כדגל הרשמי בפרובינציה. באותה שנה, לאחר שהדגל הלאומי הוחלף בדגל קנדה הנוכחי, התנגדו תושבי אונטריו להחלפה, וראש ממשלת הפרובינציה ג'ון רובארטס, הציע כי לאונטריו יהיה דגל דומה לנס קנדה האדום (וההבדל היחיד הוא - החלפת שלט האצולה המלכותי של קנדה במגן מתוך שלט האצולה של אונטריו).
על אף שרובארטס תמך בהחלטת ממשלת קנדה להחליף את הדגל, הוא חשב שלדגל הקודם חשיבות היסטורית ותרבותית רבה.
ראו גם

סמל אונטריו
דגל אולנד

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל מדיני ואזרחי
 הונף לראשונה:  3 באפריל 1954
 מוטיבים עיצוביים:  צלב נורדי אדום ממוסגר בצהוב, על רקע כחול
דגל אולנד הוא דגלה של קבוצת האיים אולנד המהווה אוטונומיה פינית. הדגל מעוצב בצורת צלב נורדי.
עד לשנת 1809 אולנד הייתה שייכת לשוודיה. בעקבות המלחמה הפינית עבר ארכיפלג אולנד יחד עם פינלנד כולה לידי רוסיה. כאשר פינלנד זכתה בעצמאות בשנת 1917 עברו האיים לבעלותה, בניגוד לרצונם של מרבית התושבים אשר העדיפו להסתפח לשוודיה. בשנת 1921 קבע חבר הלאומים שאולנד תישאר תחת חסות פינית, אך תיהנה מאוטונומיה מלאה.
עד שנת 1954 שימש דגל טריקולור אנכי המורכב מהצבעים כחול-צהוב-כחול באופן לא רשמי כדגל אולנד. בשנה זו הוכר הדגל הנוכחי כדגלה הרשמי של קבוצת האיים. הדגל משקף את ההיסטוריה של האיים, והוא מבוסס על דגל שוודיה - צלב נורדי צהוב על רקע כחול. מקורו של הצלב האדום בסמל פינלנד.
ההחלטה על הדגל הנבחר מייצגת פשרה בין רצון התושבים לדגל דומה לדגל שוודיה ורצונו של נשיא פינלנד להימנע מכך. הצבע האדום התקבל על ידי התושבים כאשר מומחים להרלדיקה גילו כי אחד ממלכי שוודיה השתמש בדגל בעל עיצוב זהה.
דגל אולנד הלא רשמי, שימש בין השנים 1922-1954
ראו גם

סמל אולנד
גמר גביע המדינה בכדורגל 1995

גמר גביע המדינה בכדורגל 1995 התקיים באצטדיון רמת גן ברמת גן ב-30 במאי 1995, ובו נקבע כי מחזיקת גביע המדינה בכדורגל 1994/1995 היא מכבי חיפה, שניצחה במשחק את הפועל חיפה בתוצאה 0-2 ב-90 דקות. היה זה עוד מפגש במסגרת הדרבי של חיפה, ובנוסף הייתה זו המהדורה ה-57 של גביע המדינה, וה-42 מאז קום המדינה.
עבור מכבי חיפה היה זה הגביע הרביעי בהיסטוריה, בהופעה העשירית שלה בגמר הגביע, כאשר ההופעה האחרונה שלה בגמר הגביע הייתה 2 עונות לפני כן בעונת 1992/1993 אז ניצחה את מכבי תל אביב 0-1 בגמר הגביע. מכבי חיפה הגיעה לגמר לאחר 4 משחקים במפעל, כאשר בכולם היא ניצחה בתום 90 דקות, עם מאזן שערים של 10-4 לטובתה, כאשר היא מציגה ממוצע שערים של 2.5 שערים למשחק. מנגד הגיעה הפועל חיפה כאשר זהו הגמר השביעי אליו היא מגיעה בתולדות המועדון, וה-6 מאז קום המדינה, כאשר הפעם האחרונה שבו הגיעה (וגם זכתה בגביע) היה 21 שנים לפני כן בעונת 1973/1974. הפועל חיפה הגיעה לגמר אחרי 4 משחקים בהם ניצחה ב2 מהם ב-90 דקות, וב-2 מהם בתום 120 דקות אחרי הארכה בלבד, ועם מאזן שערים של 10-4 לטובתה עם ממוצע של 2.5 שערים למשחק.
הדרך אל הגמר

| מכבי חיפה> יריבה | מכבי חיפה> תוצאה | סיבוב | הפועל חיפה> תוצאה | הפועל חיפה> יריבה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| הפועל כרמיאל | 3–1 | 32 האחרונות | 2–1 | הכח מכבי רמת גן |
| מכבי תל אביב | 2–1 | שמינית הגמר | 3–0ה | הפועל רמת-גן |
| הפועל כפר סבא | 3–2 | רבע הגמר | 2–1 | בני יהודה תל אביב |
| בית"ר ירושלים | 2–0 | חצי הגמר | 3–2ה | מכבי נתניה |
הדרך אל הגמר > מכבי חיפה

מכבי חיפה הגיעה כאחת הקבוצות הבכירות בישראל, שהתמודדה על אליפות הליגה הלאומית לעונת 1994/1995 (אולם זכתה רק בסגנות), ולאחר שזכתה באליפות המרשימה בתולדותיה עונה לפני כן, ב-1993/1994, עם 95 נקודות מתוך 117 אפשריות בעונה ללא הפסד.
בסיבוב ח' התארחה מכבי חיפה אצל קבוצת ליגה ב' הפועל כרמיאל, וניצחה אותה 1-3 מרגליהם של שחקני הרכש סרגיי קנדאורוב האוקראיני שכבש צמד, ושער של וילפרד מוגאי הזימבבואי. בשמינית הגמר יצאה למשחק חוץ שהתרחש דווקא באצטדיון רמת גן נגד היריבה העיקרית לתואר באותה העונה, ומי שנחשבה לפייבוריטית לתארים, מכבי תל אביב. במשחק, שאליו הגיעו 25 אלף צופים, עלתה חיפה ראשונה על הלוח משער נוסף של הקשר המצטיין סרגיי קנדאורוב בדקה ה-11, אולם דקה למחצית עבירה של הקשר מרקו בלבול זיכתה אותו בצהוב שני ואדום, ומכבי חיפה נשאר בעשרה שחקנים. במחצית השנייה מכבי תל אביב השוותה מרגליו של הקשר הצעיר המוכשר אבי נמני בדקה ה-57 לאחר בישול של אלון ברומר. מכבי תל אביב המשיכה לתקוף והרבתה להחמיץ מצבים טובים ליד השער של מכבי חיפה. בדקה ה-77 השלים קנדאורוב צמד מנגיחה לאחר הגבהה מוצלחת של משה גלאם. מכבי חיפה הדיחה את מכבי תל אביב בשלב שמינית הגמר, וזאת לאחר 3 גמרים רצופים של הצהובים ב-3 השנים האחרונות.
בשלב רבע הגמר אירחה מכבי חיפה את הפועל כפר סבא מהליגה הארצית באצטדיון קריית אליעזר במשחק עלתה כפר סבא ליתרון כפול מוקדם בדקות ה-3 וה-8 מרגליהם של ולרי קורלנצ'וק וניר סוחר, והקבוצה כבר ב-2:0 סנסציוני על מכבי חיפה. אולם 7 דקות מאוחר יותר בלבד, זוכה מכבי חיפה לפנדל לאחר נגיעת יד ברחבה, וסרגיי קנדאורוב מנצל את הפנדל, כובש וקובע 2:1. בדקה ה-57 במחצית השנייה, הקשר המצטיין של חיפה חיים רביבו מוכשל ברחבה ומכבי חיפה זוכה בפנדל נוסף, שאותו כובש גם סרגיי קנדאורוב לרשת היריבה וקובע 2:2. בדקה ה-75 חיים רביבו עובר את הגנת כפר סבא בסלאלום מרשים, ומחוץ לרחבה בועט לפינה הימנית וקובע 2:3 למכבי חיפה, שמעפילה לחצי הגמר. בחצי הגמר הנייטרלי באצטדיון רמת גן פוגשת חיפה את בית"ר ירושלים מהחלק העליון של הליגה הלאומית. במשחק כובשת מכבי חיפה שער מוקדם של חיים רביבו בדקה השלישית. שער נוסף של נג'ואן גרייב בדקה ה-49 קובע 2:0 למכבי חיפה שמנצחת את המפגש ומעפילה לגמר גביע המדינה בפעם העשירית בתולדות המועדון.
הדרך אל הגמר > הפועל חיפה

הפועל חיפה הגיעה לגמר כקבוצה המתמודדת על חייה בליגה הלאומית, כאשר עונה לפני כן כבר סיימה במקום ה-13 המוביל ללאומית, אבל ניצחה רק במשחק המבחן שהשאירו אותה בליגה. בעונה זו סיימה גם במקום ה-13, נקודה אחת בלבד מעל הקו האדום, אולם הליגה הורחבה ל-16 קבוצות והקבוצה נשארה בליגה גם הפעם.
בסיבוב ח' אירחה הפועל חיפה את הכח מכבי רמת גן מהליגה הארצית, אותה היא מנצחת 2-1. בשמינית הגמר מארחת הפועל חיפה את הפועל רמת-גן, גם מהליגה הארצית, איתה היא מגיעה ל0-0 בתום 90 דקות, אולם בהארכה היא כובשת שלושה שערים מרגליהם של לירון בסיס (שכובש צמד בדקות 104 ו-112) והישאם זועבי בדקה ה-117 ומנצחת 3-0 לאחר 120 דקות. ברבע הגמר פוגשת הפועל חיפה (פעם נוספת בביתה), את בני יהודה תל אביב, איתה היא מתמודדת בתחתית הליגה הלאומית, כאשר בני יהודה עולה ראשונה על הלוח משער של ואסילי מוקאן בדקה ה-20, אולם הפועל חיפה הופכת את התוצאה משערים של הישאם זועבי בדקה ה-42, וראובן עטר בדקה ה-47 ומנצחת את המשחק. בחצי הגמר הנייטרלי באצטדיון רמת גן פוגשת הפועל חיפה את מכבי נתניה, קבוצת תחתית בליגה הלאומית בעצמה, והיא עולה ראשון על הלוח בדקה ה-7 משער של ראובן עטר. בהמשך משווה נתניה את המשחק משער של רומן פיליפצ'וק בדקה ה-21, אולם 3 דקות לאחר מכן עולה שוב הפועל חיפה ליתרון מרגליו של אלון חלפון. בדקה ה-81 נשרק פנדל לזכות מכבי נתניה, שבועט אסי דומב פנימה וקובע 2:2 ואת תוצאת המשחק בתום 90 דקות. בהארכה מצליחה הפועל חיפה לעלות ליתרון בדקה ה-99 מרגליו של הישאם זועבי, מנצחת את המשחק, ומעפילה לגמר הגביע השביעי בתולדותיה והראשון מזה 21 שנים.
סיכום מהלכי המשחק > מחצית ראשונה

כבר בדקה התשיעית למשחק, לאחר כדור חופשי כושל של קשר הפועל חיפה לירון בסיס, הכדור חזר בריבאונד להתקפת היריבה מכבי חיפה. אלון חזן העביר כדור לברקוביץ' שמצא עצמו מול השוער וגלגל את הכדור לעבר השער, שוער הפועל חיפה יעקב אסייג השמיט את הכדור וחלוץ מכבי חיפה עופר שטרית דחק מקרוב לרשת - 0:1 למכבי חיפה.
בהמשך ניסתה הפועל חיפה להתקיף ללא הצלחה, כמו כן רוני לוי ואייל ברקוביץ' בלטו בשורות מכבי חיפה.
סיכום מהלכי המשחק > מחצית שנייה

עם פתיחה המחצית השנייה, בדקה ה-48 בעט קפטן מכבי חיפה אלון חזן כדור לקורה, ואת הריבאונד חילץ והרחיק מגן הפועל חיפה עופר טלקר מהקו.
בדקה ה-60 פרץ מגן מכבי חיפה משה גלאם קדימה, העביר כדור לאייל ברקוביץ' קשר מכבי חיפה, שהחזיר לו, חלף על פני מוסה ואסייאג ובעט את הכדור פנימה, 0:2 למכבי חיפה.
בהמשך בדקה ה-79 טל בנין הציל מהקו בעיטה של חיים רביבו, ובדקה ה-83 אלון חלפון הציל מהקו בעיטה של עופר שטרית שכמעט וקבעו שלוש אפס.
הפועל חיפה כמעט וצימקה את המשחק כאשר הישאם זועבי נגח את הכדור אבל מגן מכבי חיפה משה גלאם חילץ כדור מהשער.
אחרי תוספת זמן של כ-3 דקות, שרק השופט דאוד לסיום המשחק, כאשר בסיום התוצאה 0:2 למכבי חיפה שזכתה בגביע הרביעי בהיסטוריה שלה, בהופעה העשירית שלה בגמר גביע המדינה.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 30 במאי 1995 18:30 | מכבי חיפה | 0:2 | הפועל חיפה | אצטדיון רמת גן, רמת גן צופים: 23,000 שיפוט: סוהיל דאוד |
| 30 במאי 1995 18:30 | עופר שטרית  , 9'   משה גלאם  , 60' |  |  | אצטדיון רמת גן, רמת גן צופים: 23,000 שיפוט: סוהיל דאוד |
סיכום מהלכי המשחק > הרכבי הקבוצות

| --- | --- |
              מכבי חיפה :               הפועל חיפה
הערות שוליים

↑  כתבה על המשחק באתר ההיסטוריה של מכבי חיפה
↑  עמוד המשחק באתר מכבי-פדיה
ד'תקצ"ט

ד'תקצ"ט (4599)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-23 בספטמבר 838 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 12 בספטמבר 839. שנה מסוג בשה, איננה מעוברת, ואורכה 355 ימים. זו שנת שמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג בשה, ובה 355 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
היסטוריה של עם ישראל
ד'תר"ד

ד'תר"ד (4604)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-30 באוגוסט 843 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 15 בספטמבר 844. שנה מסוג החא, היא מעוברת, ואורכה 383 ימים. זו שנה חמישית לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג החא, ובה 383 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "חסרה": שבה חשוון וכסלו בני 29 יום כל אחד
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
ט"ו באדר ב' חל בשבת, ולכן שושן פורים נחוג שלושה ימים - בערים שהיו מוקפות חומה - מיום שישי י"ד באדר ב' ועד יום ראשון ט"ז באדר ב' - זהו פורים משולש.
י"ד בניסן, ערב פסח, חל בשבת, ולכן חלים דיני ערב פסח שחל בשבת.
היסטוריה של עם ישראל
ד'תר"ה

ד'תר"ה (4605)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-16 בספטמבר 844 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 4 בספטמבר 845. שנה מסוג גכה, איננה מעוברת, ואורכה 354 ימים. זו שנה שישית לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג גכה, ובה 354 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
היסטוריה של עם ישראל
ד'תקצ"ח

ד'תקצ"ח (4598)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-4 בספטמבר 837 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 22 בספטמבר 838. שנה מסוג גכז, היא מעוברת, ואורכה 384 ימים. זו שנה שישית לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג גכז, ובה 384 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
י"ז בתמוז חל בשבת, ולכן צום שבעה עשר בתמוז נדחה ליום ראשון י"ח בתמוז
ט' באב חל בשבת, ולכן צום תשעה באב נדחה ליום ראשון י' באב
היסטוריה של עם ישראל
דיר דבאן

| --- | --- |
 טריטוריה:  המנדט הבריטי המנדט הבריטי
 מחוז:  מחוז ירושלים (המנדט)
 נפה:  נפת חברון המנדטורית
 שפה רשמית:  ערבית
 שטח:  7,784 דונם עות'מאני (1945)
 סיבת נטישה:  מלחמת העצמאות
 תאריך נטישה:  24 באוקטובר 1948
 יישובים יורשים:  לוזית
 דת:  מוסלמים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ביישוב לשעבר:  730 (1945)
 קואורדינטות:  31°40′23″N 34°53′33″E﻿ / ﻿31.67305556°N 34.8925°E﻿ / 31.67305556; 34.8925 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת השפלה מוגדלת) דיר דבאן(למפת השפלה רגילה) דיר דבאן(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום דיר דבאן(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום דיר דבאן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
דיר דבאן (בערבית: دير الدبان; פירוש שמו הוא "מנזר הזבובים") היה כפר ערבי בנפת חברון בסביבת בית גוברין. תושביו נמלטו או גורשו במהלך כיבוש הכפר במלחמת העצמאות.
על פי מפקד האוכלוסין של שנת 1931 הכפר מנה 543 איש ו-112 בתים נושבים. על פי סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל אוכלוסיית הכפר נאמדה בכ-730 תושבים, ושטח הכפר הוערך ב-7,784 דונם עות'מאני.
ב-24 באוקטובר 1948 נכבש הכפר על ידי חטיבת גבעתי כחלק ממבצע יואב. רוב תושביו נטשוהו עוד לפני הגעת כוח צה"ל. המעטים שנותרו עם כיבושו, גורשו.
בשנת 1955 הוקם על אדמות דיר דבאן המושב הישראלי לוזית.