stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוגוסט השני, מלך פולין
משפחתו > אורזולה קטרינה, "הנסיכה טשן"

הפילגש הראשונה שלקח לו אוגוסט הייתה אורזולה קטרינה (1680–1742), נסיכה גרמנית מאלטנבוכום, שנישאה (1695) לנסיך פולני, לובומירסקי, שמילא במשך השנים תפקידים שונים בפולין. היא הייתה אחיינית של הקרדינל של גניזן, שהיה מושל פולין עד לבחירת אוגוסט, ומראשי המפלגה הצרפתית. אוגוסט פגש בה מיד לאחר שהתמנה (1698), ומיד פעל אצל האפיפיור להתרת נישואיה ללובומירסקי. היא קיבלה מהמלך לאופולד הראשון את התואר "נסיכת המלוכה טשן" וב-1704 ילדה לו בן, יוהאן גאורג, שהיה מאוחר יותר מראשי חיל הפרשים הסקסוני.
שנה לאחר הלידה פגש המלך את הרוזנת אננה קונסטנציה, וגירש את אורזולה מחצרו. הוא פיצה אותה ב-250,000 טהלר. לאחר גירושה של אננה קונסטנציה מהחצר, חזרה אורזולה לדרזדן, ונתקבלה יפה, אף כי לא שבה לחיקו של המלך. לאחר כמה שנים של בדידות, נישאה אורזולה (1722), לנסיך מווירטמברג, שהיה מפקד בצבא הגרמני והסקסוני. לאחר 12 שנה נהרג בעלה בקרב, במלחמת הירושה הפולנית, כשלחם לצד אוגוסט השלישי. זה האחרון דאג לה לאחוזה פרטית ולקצבה שנתית מלכותית, עד למותה (1743) בשנת ה-63 לחייה.
משפחתו > אננה קונסטנציה, "הנסיכה קוזל"

מבין פילגשיו הרבות, החשובה ביותר הייתה הרוזנת אננה קונסטנציה (1680–1765). בתחילה הייתה נשואה לרוזן הוים, אחד מידידיו הקרובים של המלך. הוא דאג להסתירה היטב מפניו, מאחר שהכיר היטב את מלכו. בפעם הראשונה בה ראה אותה המלך (1705), הוא התרשם מיופיה, הכריח את הרוזן הוים להפרד מאשתו תמורת תשלום ניכר, לקח את הרוזנת, ודאג שמלך גרמניה יעניק לה את התואר "הנסיכה קוזל", תוך הבטחה שלאחר מות המלכה הוא יכיר בה כאשתו החוקית.
למעשה, במשך כל השנים ששמשה הנסיכה קוזל כפילגשו של המלך, היא משלה בפועל בחצר, מינתה ופיטרה מיניסטרים כרצונה, והשפיעה רבות על מדיניות החוץ של המלך. היא העריכה מאוד את יששכר ברנד להמן, שהיה שר האוצר בפועל, והושפעה ממנו מאוד. היא גם הייתה גורם מכריע בשובו של אוגוסט לכס מלכות פולין. במשך השנים, למרות שאוגוסט לא התנזר מנשים אחרות, הצליחה בכל זאת הנסיכה קוזל לשמור על מעמדה כאשה החזקה בחצר, עד שבשנת 1713 גילה המלך אוגוסט רוזנת חדשה - דנהוף, ומאס בנסיכה קוזל. כדי להפטר מהשפעתה הרבה בחצר, עצר אותה המלך בטירת שטולפן עד למותו, ואז יצאה לחפשי.
הנסיכה ילדה למלך שתי בנות ובן: אוגוסטה פון קוזל (1708–1728), שמתה כשנה לאחר נישואיה; פרדריקה אלכסנדרינה פון קוזל (1709–1784), שנשאה לרוזן מוז'נסקו, שהיה מושל בדרזדן; פרידריך אוגוסט פון קוזל (1712–1770).
יחסו ליהודים

אוגוסט החזיק אצלו כיהודי החצר את רבי יששכר ברנד להמן מהלברשטט, שעזר לו בהשגת הכסף שהיה נחוץ לו כדי לעלות על כיסא המלוכה, ולמעשה היה שר הכספים שלו, כאשר מיניסטריון הכספים לא היה מאויש להלכה.
במסיבת חצר בוורשה, גזז אוגוסט בכוח ובעצמו את זקנו של להמן (יהודים חויבו לגדל זקן), כ"מהתלה", וזאת על אף שלהמן הבטיח לשלם לו 5,000 טאלר אם יניח לו לגזוז את זקנו בעצמו.
למעשה, לא היה אוגוסט קנאי לנושאים שבדת, ומעידה על כך העובדה שהיה בעת ובעונה אחת נסיך בוחר של סקסוניה הפרוטסטנטית ומלך פולין הקתולית.
הערות שוליים

↑  מיכאל מאיר (עורך), תולדות יהודי גרמניה בעת החדשה, כרך א, חלק ראשון (כתב: מרדכי ברויאר), מרכז זלמן שזר, ירושלים, עמ' 108.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
אוגוסט השני, מלך פולין   בית וטין   נולד:12 במאי 1670 מת:1 בפברואר 1733
| יוהאן גאורג הרביעי | נסיכות הבוחר מסקסוניה   1694–1733 | פרידריך אוגוסט השני |
| יאן השלישי סובייסקי | ממלכת פולין והדוכסות הגדולה של ליטא   1697–1706 | סטניסלאב הראשון |
| סטניסלאב הראשון | ממלכת פולין והדוכסות הגדולה של ליטא   1709–1733 | סטניסלאב הראשון |
| מלכי פולין |
| --- | --- | --- |
| שליטים אגדתיים ואגדתיים-למחצה | לֵך • קראק • קראק השני • לך השני • ואנדה • לשקו הראשון • לשקו השני • לשקו השלישי • פופייל הראשון • פּוֹפּיֵיל השני • חושצ'יסקו • פיאסט • בולסלאב הנשכח |  |
| שושלת פיאסט | שֵׁמוֹבִיט • לֶסְטֶק • שֵׁמוֹמִיסְל  מיישקו הראשון • בולסלאב הראשון (האמיץ) • מיישקו השני למברט • בֶּזְפְּרִים • מיישקו השני למברט • (בין המלכויות) • קז'ימייז' הראשון (המשקם) • בולסלאב השני (הנדיב) • ולדיסלב הראשון הרמן • זביגנייב • בולסלאב השלישי ("עקום הפה") |  |
| תקופת הפיצול והפלישות | ולדיסלב השני, הגולה • בולסלאב הרביעי (המתולתל) • מיישקו השלישי (הזקן) • קז'ימייז' השני (הצדיק) • לשק הראשון (הלבן) • ולדיסלב השלישי (רגלי מקל) • ולדיסלב אודוניץ • מיישקו הרביעי (עקום הרגליים) • קונרד הראשון • הנריק הראשון (המזוקן) • הנריק השני החסוד • בולסלאב החמישי (הצנוע) • לשק השני (השחור) • הנריק הרביעי (הצודק) • פשמיסל השני |  |
| פשמיסליד | ואצלב השני • ואצלב השלישי |  |
| שושלת פיאסט | ולדיסלב הראשון (ארוך האמה) • קז'ימייז' השלישי (הגדול) |  |
| בית קאפה-אנז'ו | לאיוש הראשון ההונגרי • ידוויגה |  |
| השושלת היגלונית | ולדיסלב השני יגיילו • ולדיסלב השלישי מווארנה • קז'ימייז' הרביעי (היגלוני) • יאן אולברכט • אלכסנדר יגיילו • זיגמונט הראשון (הזקן) • זיגמונט השני אוגוסט |  |
| הנבחרים | אנרי השלישי מוולואה • אנה יגיילונקה • סטפאן באטורי • זיגמונט השלישי ואזה • ולדיסלב הרביעי ואזה • יאן השני קז'ימייז' ואזה • מיכל קוריבוט וישניובייצקי • יאן השלישי סובייסקי • אוגוסט השני (החזק) • סטניסלב לשצ'ינסקי • אוגוסט השלישי (הסקסוני) • סטניסלאב השני אוגוסט פוניאטובסקי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258180305171  PLWABN: 9810702872805606  BIBSYS: 1535375967882  BNE: XX1174830  BnF: cb11987419q (data)  CiNii: DA10968522  GND: 118505084  ICCU: BVEV067369  ISNI: 0000 0001 2134 0571  LCCN: n83015166  LNB: 000088733  NKC: jo2002159934  NLG: 148897  NTA: 071421815  RERO: 02-A013900547  RKD: 434358  SELIBR: 208342  SUDOC: 027939049  ULAN: 500122268  VcBA: 495/138226  VIAF: 56618625   WorldCat (עם VIAF): 56618625 
אוגוסט השני ומאחוריו אוגוסט השלישי בתהלוכת הנסיכים בדרזדן
איילט אדנה

| --- | --- |
דגל

 
 ממשל
 משטר:  מונרכיה
 עיר בירה:  אדנה
 גאוגרפיה
 יבשת:  אסיה
 היסטוריה
 הקמה:  הקמת האיילט
 הקמה:  1608
 פירוק:  חוק הווילאייטים
 פירוק:  1865
 ישות קודמת:  האימפריה העות'מאנית איילט חלב
 ישות יורשת:  האימפריה העות'מאנית וילאייט אדנה
 
איילט אדנה (בטורקית עות'מאנית: ایالت ادنه) היה איילט של האימפריה העות'מאנית, שהוקם בשנת 1608, כשהוא מופרד מאיילט חלב. שטח המדווח במאה ה-19 היה 11,409 מילים רבועים (29,550 קילומטרים רבועים).
היסטוריה

הרמדנידים מילאו תפקיד מרכזי ביחסי העות'מאנים והממלוכים מהמאה ה-15, בשל היותם מדינת חיץ הממוקמת באזור הגבול הממלוכי אל-עוואסים. בשנת 1517 שילב סלים הראשון את הבייליק באימפריה העות'מאנית לאחר כיבוש המדינה הממלוכית. הביים של הרמדנידים החזיקו את השליטה בסנג'ק אדנה באופן תורשתי עד 1608.
חטיבות מנהליות

| --- | --- |
הסנג'קים בין השנים 1700–1740: סנג'ק אדנה (אדנה)  סנג'ק טרסוס (טרסוס)  סנג'ק סיס (קוזאן)  סנג'ק איג'היל (אנמור-סילפיקה)  סנג'ק אלייה (אלניה): סנג'קים באמצע המאה ה-19: סנג'ק אדנה  סנג'ק טרסוס  סנג'ק אלאייה  סנג'ק סיס  סנג'ק פייאס  סנג'ק אנמור  סנג'ק סלפק
הערות שוליים

↑  "Some Provinces of the Ottoman Empire". Geonames.de. אורכב מ-המקור ב-27 באוגוסט 2013. נבדק ב-25 בפברואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Donald Edgar Pitcher (1972). An Historical Geography of the Ottoman Empire. Brill Archive. p. 125. נבדק ב-2013-06-27.
↑  Evliya Çelebi; Joseph von Hammer-Purgstall (1834). Narrative of Travels in Europe, Asia, and Africa in the Seventeenth Century. Vol. 1. Oriental Translation Fund. p. 93. נבדק ב-2013-06-27.
↑  The Popular encyclopedia: or, conversations lexicon. Vol. 6. Blackie. 1862. p. 698. נבדק ב-2013-06-27.
↑  The Penny Cyclopædia of the Society for the Diffusion of Useful Knowledge. C. Knight. 1843. p. 393. נבדק ב-2013-06-27.
איילט ארזורום

| --- | --- |
דגל

 
 ממשל
 משטר:  מונרכיה
 עיר בירה:  ארזורום
 גאוגרפיה
 יבשת:  אסיה
 היסטוריה
 הקמה:  הקמת האיילט
 הקמה:  1533
 פירוק:  חוק הווילאייטים
 פירוק:  1867
 ישות קודמת:  האימפריה הספווית האימפריה הספווית
 ישות יורשת:  האימפריה העות'מאנית וילאייט ארזורום האימפריה העות'מאנית וילאייט טרבזון
 
איילט ארזורום (בטורקית עות'מאנית: ایالت ارضروم) היה איילט של האימפריה העות'מאנית. הוא הוקם לאחר כיבוש ארמניה המערבית על ידי האימפריה העות'מאנית. שטחו המדווח במאה ה-19 היה 11,463 מילים רבועים (29,690 קילומטרים רבועים).
היסטוריה

האיילט הוקם בשנת 1533. בתחילת המאה ה-17, האיילט אויים על ידי איראן והמרד של ידי מושל המחוז אבאזה מהמט פאשה. מרד זה היה משולב עם מרד ג'ללי (מרד המוסקטרים הפרובינציאליים שנקראו צלאלי), שנתמך על ידי איראן ונמשך עד 1628.
האיילט היה אחד הפרובינציות העות'מאניות הראשונות שהפכו לווילאייט לאחר רפורמה אדמיניסטרטיבית בשנת 1865, ובשנת 1867 הוא שונה לווילאייט ארזורום.
חטיבות מנהליות

| --- | --- |
הסנג'קים של איילט ארזורום במאה ה-17: סנג'ק קארה-היסר (Şebinkarahisar)  סנג'ק קאיפי (קיג'י, אקי)  סנג'ק פסין  סנג'ק איספיר  סנג'ק חאניס (Hınıs)  סנג'ק מלז'יר  סנג'ק טקמן  סנג'ק קוזודג'אן (פולמור)  סנג'ק טורטום  סנג'ק לינג'רד (מיג'ינגרד, מוייטקארד, אינקאיה)  סנג'ק מאמהאר (מאמהאר, קראבאבא)  סנג'ק ארזורום, מקום מושבו של הפאשה: סנג'קים בתחילת המאה ה-19: סנג'ק ארזורום  סנג'ק קמאך (קמה)  סנג'ק מאן  סנג'ק ארזינג'אן  סנג'ק בבינקאראהיסאר  סנג'ק גומשאן
הערות שוליים

↑  "Some Provinces of the Ottoman Empire". Geonames.de. אורכב מ-המקור ב-27 באוגוסט 2013. נבדק ב-25 בפברואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  The Popular encyclopedia: or, conversations lexicon. Blackie. 1862. p. 698. נבדק ב-2013-06-01.
↑  Hakan Özoğlu (2005). Osmanlı devleti ve Kürt milliyetçiliği. Kitap Yayinevi Ltd. p. 77. ISBN 978-975-6051-02-3. נבדק ב-2013-06-26. I. Süleyman 1566 yılında öldüğünde kısmen ya da tamamen Kürt bölgelerinden oluşturulan yeni eyaletler şunlardı: Dulkadir (1522), Erzurum (1533), Musul (1535), Bağdat (1535), Van (1548) ve Şehrizor (1554...
↑  Almanach de Gotha: annuaire généalogique, diplomatique et statistique. J. Perthes. 1867. pp. 827–829. נבדק ב-2013-06-01.
↑  Evliya Çelebi; Joseph von Hammer-Purgstall (1834). Narrative of Travels in Europe, Asia, and Africa in the Seventeenth Century. Oriental Translation Fund. p. 90. נבדק ב-2013-06-01.
↑  George Long (1843). The Penny Cyclopædia of the Society for the Diffusion of Useful Knowledge: v. 1–27. C. Knight. p. 393. נבדק ב-2013-06-01.
With You (שיר של מריה קארי)

With You (בעברית: ביחד איתך) הוא סינגל של זמרת הרית'ם אנד בלוז האמריקאית מריה קארי. השיר יצא לאור ב-4 באוקטובר 2018, כסינגל הראשון והפותח מתוך אלבומה השלושה עשר, Caution. אחריו, יצא הסינגל "A No No".
השיר הגיע למקום השמיני במצעד השירים שבהונגריה, ה-16 במצעד שירי ה-R&B, וה-14 במצעד שירי ה-R&B העכשוויים.
רקע וכתיבה

השיר נכתב והופק על ידי מריה קארי ודיג'יי מאסטרד. השיר הוא שיר בסגנון הרית'ם אנד בלוז בדומה לשאר השירים מתוך האלבום. מילות השיר מדברות על אישה אשר מחפשת מישהו איתו היא תרגיש בטוחה.
בנוסף לכך, היה השיר זמין להורדה דיגיטלית כבר בצאתו.
וידאו קליפ

הוידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר בוים על ידי הצלמת שרה מקולגן בדומה לקליפ של "GTFO", ופורסם ב-10 באוקטובר 2018. הוא הועלה לערוץ ה-Vevo של מריה קארי, וכבר ביומו הראשון ביוטיוב צבר למעלה מחצי מיליון צפיות.
הקליפ צולם בשחור-לבן, ובו ניתן לראות את קארי שרועה על רצפה ובסצנות נוספות מתהלכת ברחוב.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | - |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי ה-R&B העכשוויים | 14 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי ה-R&B | 16 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים העכשוויים למבוגרים | 14 |  |
|  הונגריה | Rádiós Top 40 | 8 |  |
|  יוון | IFPI Greece | 5 |  |
|  ספרד | PROMUSICAE | 30 |  |
|  צרפת | SNEP | 125 |  |
היסטוריית יציאות לאור

| מדינה | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| עולם | 4 באוקטובר 2018 | הורדה דיגיטלית | אפיק |  |
| ארצות הברית | 16 באוקטובר 2018 | רדיו להיטים | אפיק |  |
אוסמוזה

מעבר מים באוסמוזה דרך קרום חדיר למחצה. מהמצב ההתחלתי (איור ימני) של תמיסות לא שוות בריכוזן עד למצב הסופי (איור שמאלי) לאחר מעבר מים דרך הקרום עד להשוואת הריכוזים משני צידי הקרום
אוֹסְמוֹזָה היא מעבר של ממס (solvent) דרך ממברנה חדירה למחצה במעלה מפל ריכוזים, דהיינו, מתמיסה דלילה יותר (שבה ריכוז המומסים הכולל נמוך יותר), לתמיסה מרוכזת יותר (שבה ריכוז המומסים הכולל גבוה יותר), עד ליצירת איזון בין ריכוזי המומסים הכוללים משני צידי הקרום. אוסמוזה היא סוג של פעפוע (דיפוזיה), במהלכו רק הממס יכול לעבור דרך הקרום המפריד בין התמיסות. כשחלקיקי המומסים מסוגלים אף הם לעבור דרך הקרום, או אז מתרחשת האוסמוזה בו-זמנית עם פעפוע של המומסים, כשכל אחד מהם עובר דרך הקרום לפי מפל הריכוזים שלו.
חומרים שנמצאים בתמיסה אך אינם מומסים בה, כמו ליפידים ורב-סוכרים, אינם נחשבים בריכוז הכולל של המומסים ולכן אינם גורמים לאוסמוזה ואינם משפיעים על עוצמתה ומהירותה.
טוניות

תמיסה בה ריכוז המומסים בסביבה נמוך יותר לעומת התא מכונה תמיסה היפוטונית, ותמיסה בה ריכוז המומסים גבוה יותר לעומת התא מכונה תמיסה היפרטונית. הבדל הריכוז בין שתי התמיסות הוא טוניות. ככל שהטוניות גבוהה יותר, כך ישנה זרימה מואצת יותר של הממס מהתמיסה ההיפוטונית להיפרטונית, מכיוון שצריכות לעבור יותר מולקולות ממס דרך הקרום, יחסית לנפח הכללי, על מנת להגיע לאיזון. כאשר ריכוז המומסים שווה בשני הצדדים התמיסה נקראת תמיסה איזוטונית.
לחץ אוסמוטי

כאשר מעבר הממס משנה את הלחץ ההידרוסטטי (לחץ הנוזל) בהן נמצאות התמיסות, לחץ זה משפיע על המעבר ובנקודה מסוימת, הנמצאת לפני איזון הריכוזים משני צידי הקרום, משתווה לטוניות וכך גורם להפסקת מעבר הממס. בעת הפסקת זרימת הממס, הלחץ ההידרוסטטי שווה ערך לטוניות בין שתי התמיסות, ולכן, כאשר הטוניות גבוהה יותר, הלחץ ההידרוסטטי הדרוש על מנת להתנגד לה גדול יותר, ולהפך. לחץ זה הוא הלחץ הדרוש על מנת להפסיק את האוסמוזה והוא נקרא הלחץ האוסמוטי.
חשיבות

לאוסמוזה חשיבות עליונה בעולם החי: בזכותה מתפזרים המים ברחבי גופם של יצורים חיים. מאזן הנוזלים בתאים נשמר גם הוא על ידי אוסמוזה. בתאי צמחים, לעיתים, מופסקת האוסמוזה כתוצאה מהלחץ שמפעיל דופן התא על הנוזל התוך-תאי - הלחץ האוסמוטי - שנקרא במקרה זה לחץ טורגור.
זיקוק מים בשיטת אוסמוזה הפוכה

קיים גם תהליך של זיקוק מים בשיטת אוסמוזה הפוכה. לשם קיום תהליך זה דרושים שני תאים: תא א' ותא ב'. נוסף על שני אלו דרוש קרום בררני, החדיר רק למים. את תא א' ממלאים במים שבהם ריכוז מלחים גבוה, ואת תא ב' ממלאים במים ללא מומסים (ריכוז המלחים אפסי). ביניהם ממקמים את הקרום החדיר רק למים. מפעילים לחץ גבוה על תא א' (ריכוז המלחים הגבוה), ובערכים הגבוהים מהלחץ האוסמוטי של התמיסה שבתא א', המים יעברו ללא מלחים לתא ב'.
ראו גם

פעפוע
לחץ טורגור
לחץ אוסמוטי
אורלנדו גיבונס

| --- | --- |

 לידה:  25 בדצמבר 1583 אוקספורד, ממלכת אנגליה 
 פטירה:  5 ביוני 1625 (בגיל 41) קנטרברי, ממלכת אנגליה 
 מקום קבורה:  קתדרלת קנטרברי 
 מוקד פעילות:  ממלכת אנגליה 
 תקופת הפעילות:  מ-1611 
 מקום לימודים:  קינגס קולג', King's College School 
 זרם:  המוזיקה הקלאסית בתקופת הבארוק 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  עוגב 
 צאצאים:  כריסטופר גיבונס 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
אורלנדו גיבונס (באנגלית: Orlando Gibbons, הוטבל ב-25 בדצמבר 1583, נפטר ב-5 ביוני 1625) היה מלחין ונגן עוגב אנגלי בשלהי תקופת הרנסאנס. הוא היה מחשובי המלחינים באנגליה של זמנו.
חייו

גיבונס נולד באוקספורד. בין 1596 ל-1598 שר במקהלה של קינגס קולג' בקיימברידג', שם היה אחיו ממונה על זמרי המקהלה; בשנת 1598 נכנס לאוניברסיטה וב-1606 סיים את לימודי התואר הראשון במוזיקה. המלך ג'יימס הראשון מינה אותו ל"אציל הקאפלה המלכותית", שם כיהן כנגן עוגב כבר בשנת 1615 ועד מותו. ב-1625 היה לנגן עוגב בכיר בקאפלה המלכותית עם תומאס טומקינס כנגן זוטר לצדו. כמו כן החזיק במשרות נגן כלי מקלדת בלשכה האישית בחצר הנסיך צ'ארלס (לעתיד המלך צ'ארלס הראשון) ונגן עוגב בכנסיית וסטמינסטר.
גיבונס נפטר בגיל 41 בקנטרברי משבץ. אשתו נפטרה זמן קצר אחריו, ואחיו גידל את ילדיהם. אחד מהם, כריסטופר גיבונס, הלך בעקבות אביו והיה לנגן עוגב ומלחין.
מצבה לזכרו הוקמה בקתדרלת קנטרברי. יום מותו מצוין מדי שנה בקאפלה של קינגס קולג' בקיימברידג' בתפילת ערבית מתוך מזמוריו.
יצירתו

גיבונס היה אחד המגוונים ביותר בקרב המלחינים האנגלים בני זמנו, וכתב יצירות רבות לכלי מקלדת, כשלושים פנטזיות לויולים, מספר מדריגלים (שהמוכר ביותר ביניהם הוא "ברבור הכסף") והרבה מזמורים שזכו לפופולריות. במוזיקה הכוראלית שלו בולטת שליטתו המוחלטת בקונטרפונקט, משולבת בכישרון למלודיה.
המזמור הנודע ביותר שלו הוא "זו עדות יוחנן", מוזיקה לטקסט מן הברית החדשה לסולו (קונטרה-טנור או טנור), לסירוגין עם מקהלה מלאה. הסולן נדרש להפגין יכולת טכנית גבוהה במקומות אחדים, והיצירה נותנת ביטוי לעוצמה הרטורית של הטקסט בלי לגלוש להפגנת רגשות או בומבסטיות. גיבונס גם כתב שתי יצירות מוזיקליות גדולות לתפילת ערבית, "הטקס הקצר" ו"הטקס השני". הראשונה כוללת נונק דימיטיס רב הבעה, והשנייה היא יצירה מורחבת המשלבת קטעי סולו וקטעי מקהלה. המזמורים המלאים של גיבונס כוללים את "אלי, בחרון אפך" ואת המזמור ליום העלייה השמיימה (Ascension Day) "מחאו יחדיו כפיים" לשמונה קולות.
גיבונס תרם שישה קטעים לאוסף המודפס הראשון של מוזיקה באנגליה, "פארתניה", שיצא לאור בסביבות 1611. הוא היה הצעיר משלושת התורמים, בהפרש ניכר מן השניים האחרים.
גיבונס היה המלחין האהוב על הפסנתרן הקנדי גלן גולד, שכתב עליו: ”מאז שנות העשרה שלי המוזיקה שלו נגעה ללבי יותר מכל חוויה צלילית אחרת שאני יכול לחשוב עליה.”.
הערות שוליים

↑  History of the Choir, King's College, Cambridge (באנגלית)
↑  Gould, Glenn, and Page, Tim, ed., The Glenn Gould Reader, p. 438, New York: Knopf, 1984‎
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007274461505171  PLWABN: 9810562356705606  BIBSYS: 90572445  BNE: XX1185424  BnF: cb138944377 (data)  CiNii: DA06877966  GND: 118717294  ICCU: LO1V134198  ISNI: 0000 0001 1038 8158  LCCN: n82150569  LNB: 000036929  MusicBrainz: 50b144fd-2012-4cd9-be65-62a09c3ddb44  NDL: 01066575  NKC: ola2002150818  NLA: 35122249  NLK: KAC2019F3904  NSK: 000347973  NTA: 071363432  RERO: 02-A000071820  SELIBR: 316394  SNAC: w6kk9dsn  SUDOC: 066912822  Trove: 832876  VcBA: 495/152092  VIAF: 12491395   WorldCat (עם VIAF): 12491395 
Out of the deep
איתמר דרוקמן

| --- | --- |

 לידה:  3 באוגוסט 1996 (בן 28)
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2015
 עיסוק:  מנכ"ל ועורך ראשי 103fm
איתמר  דרוקמן (נולד ב־3 באוגוסט 1996) הוא איש תקשורת וניהול ישראלי, מנכ"ל והעורך הראשי של 103fm (לשעבר "רדיו ללא הפסקה").
ביוגרפיה

דרוקמן נולד וגדל בשוהם. למד בבית ספר תיכון שוהם ולאחר מכן עשה שנת שירות בנתיבות מטעם הצופים. בהמשך בשנים 2017-2019 ריכז את שבט ראם בשוהם.
בשנת 2015 התגייס לגלי צה"ל. שם שימש כמפיק, עורך, רכז מערכת האקטואליה ופיקד על קורס העיתונאים עד 2018.
ממרץ 2018 - אוגוסט 2023 שימש כעורך התוכנית קלמן ליברמן ברשת ב' בתאגיד השידור הישראלי.
באוגוסט 2023, עם פרישתו של אור צלקובניק ומינויו למנכ"ל חדשות 13, מונה דרוקמן למנכ"ל רדיו 103fm במקומו.
הוא בעל תואר ראשון בכלכלה והיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב.
דרוקמן מתגורר בתל אביב.
הערות שוליים

↑  דוד ורטהיים‏, אין רגע דל בכאן: עורך חדש ל"קלמן & ליברמן", באתר וואלה, 5 במרץ 2018
↑  גיל משעלי, ‏פרסום ראשון: איתמר דרוקמן ימונה למנכ״ל 103fm, באתר ‏מאקו‏, 20 ביולי 2021
אורלנדו דוקה

אורלנדו דוקה (בספרדית: Orlando Duque, נולד ב-10 בספטמבר 1974) הוא קופץ למים מגובה רב קולומביאני. הוא אלוף העולם הראשון ממקפצה של-27 מטר (ברצלונה 2013).
ביוגרפיה

דוקה נולד בסנטיאגו דה קאלי.
ביוגרפיה > 2013

באליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2013 זכה דוקה במדליית זהב, בתחרות הראשונה בתולדות אליפויות העולם ממקפצה של 27 מטר, בתוצאה של 590.20 נקודות, לפני גארי האנט מבריטניה (589.30 נקודות) ויונתן פארדס ממקסיקו (578.35 נקודות).
ביוגרפיה > 2015

באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה בשנת 2015 סיים דוקה במקום שישי, בתחרות ממקפצה של 27 מטר, בתוצאה של 571.55 נקודות.
איילט

איילט (בטורקית: Eyalet; בטורקית עות'מאנית: ايالت) או גם פאשאליק היה היחידה השלטונית הגדולה ביותר באימפריה העות'מאנית עד לתקופת הטנזימאט. האיילט הוחלף בווילאייט ב-1864. המושל שעמד בראש המערכת הפיאודלית של איילט היה מכונה "ביילרביי" (بكلربكی - "אדון האדונים") בדרגת פאשה, וסימנו היה שני טוג (טוג הוא נס של מפקד צבאי המורכב ממוט שעליו שערות זנב סוס ומעליהן כדור מוזהב); ובתקופה המאוחרת הועמדו גם וזירים, שסימנם שלושה טוגים, בראש איילטים. האיילט כונה בערבית "וילאיה" (ولاية) והעומד בראשה כונה בהתאם "ואלי". במאות ה-17 וה-18 החליף התואר "ואלי" את התואר "ביילרביי".
האיילט הראשון היה איילט רומליה (טורקית Rumeli – "ארץ הרומאים"), שהוקם על ידי הסולטאן מוראט הראשון (1389-1359), והשתרע על כל השטחים שהעותמ'אנים כבשו באירופה. זמן קצר לאחר מכן הוקם איילט אנטוליה (טורקית - Anadolu), שכלל את כל השטחים באסיה. מעמדם של הביילרביים של שני איילטים אלו היה בין הגבוהים בהיררכיה הפיאודלית, ובתקופה מאוחרת יותר אף הוענק להם תואר כבוד מיוחד.
האיילט התחלק לסנג'קים (בערבית "ליווא") שבראשם עמד ביי שסימנו טוג אחד, ואלו חולקו לעשרות (ולעיתים למאות) נחלות פיאודליות שכונו "טימאר" (אם היו קטנות יחסית) או "זעאמת" (אם היו גדולות יותר). בראשן של אלה עמדו במקור המפקדים של יחידות הפרשים (סיפאהים) שגבו מיסים מן האוכלוסייה שתחת מרותם. חלוקות נוספת הייתה ל"קאדילוק" או גם "קאזה" (Kaza - בדרך כלל עיר והכפרים שסביבה), שבו הייתה סמכות השיפוט בידי הקאדי וסמכות השלטון בידי הקאימקאם, ול"אגאלוק" שבראשות האגא.
כמה איילטים, דוגמת איילט מצרים ואיילט בגדאד, לא חולקו ליחידות משנה.
האיילטים באימפריה העות'מאנית > איילטים שהוקמו בין 1609 ל-1683

איילט כרתים (כרתים Girid) – החל מ-1669
איילט מוראה (מוראה Mora) – בין השנים 1620–1687 ואחר כך 1715–1829. במקור חלק מאיילט הארכיפלג של הים האגאי
איילט פודוליה (פודוליה Podolya) – רק בין 1674 ל-1699
איילט צידון (צידון Sayda)– החל מ-1660
איילט אויוואר (Uyvar כיום נובה זמקי בסלובקיה) – בין ל-1663 ל-1685
איילט ואראט (Varad כיום אוראדיה ברומניה) – בין 1661 ל-1692
ראו גם

חלוקה מנהלית של האימפריה העות'מאנית
הערות שוליים

↑  הערה לשונית: השם איילט נוצר בתקופה שבה השפה הטורקית נכתבה באמצעות גרסה של האלפבית הערבי. בתקופה זו נכתב השם בטורקית בצורה ايالت, והתעתיק שלו לעברית הוא איאלת. בשנת 1928 נערכה רפורמה בשפה הטורקית, ומאז היא נכתבת באלפבית טורקי המבוסס על האלפבית הלטיני. באלפבית זה נכתב השם בצורה Eyalet והתעתיק שלו לעברית הוא איילט.
↑  בשפות האירופיות משתמשים בדרך כלל במונח "פרובינציה" במקום במונח הטורקי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TDVİA: eyalet 
חלוקת האימפריה לאיילטים ב-1609
אטומבי

| --- | --- |
 מדינה:  הרפובליקה של קונגו הרפובליקה של קונגו
 מחוז:  קובט מערב
 גובה:  424 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  10,862 (2018)
 קואורדינטות:  0°01′N 14°54′E﻿ / ﻿0.017°N 14.900°E﻿ / 0.017; 14.900
 אזור זמן:  UTC +1
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הרפובליקה של קונגו מוגדלת) ברזוויל פואנט נואר אימפפונדו אוואנדו גבון קמרון רמ"א הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו  קבינדה האוק. האטלנטי אטומבי(למפת הרפובליקה של קונגו רגילה) ברזוויל פואנט נואר אימפפונדו אוואנדו גבון קמרון רמ"א הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו  קבינדה האוק. האטלנטי אטומבי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אטומבי הוא כפר במחוז קובט מערב בצפון-מערב קונגו. רוב תושביו עוסקים בציד ביער המקומי למחייתם.
ב-2006 אטומבי הייתה המקור של ארבע התפרצויות של נגיף האבולה, נראה שהנגיף התפשט מחדש בגלל ציידים מקומיים, שאכלו את בשרן של חיות שנמצאו מתות ביער. ב-2003, 120 אנשים מתו בהתפרצות. התפרצות שאירעה במאי 2005 הובילה לבידוד הכפר.
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים באפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אדם ג'אווה

| אדם ג'אווה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פרימטים
תת־סדרה:: בעלי אף יבש
משפחה:: הומינידיים
סוג:: אדם
מין:: הומו ארקטוס
שם מדעי
 Homo erectus erectus ‏דובואה, 1892

אדם ג'אווה (נקרא גם Homo erectus erectus) הוא מאובן של אדם קדום שהתגלה ב-1891 באי ג'אווה (באזור איי הודו המזרחיים ההולנדים, אשר נמצא כיום באינדונזיה). לפי הערכות אותו האדם היה חי במועד מסוים לפני 700,000 עד 1,490,000 שנים. כאשר הוא התגלה אדם ג'אווה היה המאובן ההומינידי העתיק ביותר שהתגלה אי פעם, והוא נותר עד ביום הדוגמה המייצגת של האורגניזם הומו ארקטוס.
צוות החוקרים בראשותו של הפליאונתרופולוג והגאולוג ההולנדי יוג'ין דובואה(אנ') הצליח למצוא את מאובנים של השן, החלק העליון של הגולגולת ועצם הירך של אדם ג'אווה לאורך גדות נהר סולו אשר במזרח ג'אווה. דובואה טען שהמאובן מייצג את "החוליה החסרה" בין קופי אדם לבני אדם, והוא העניק למין את השם המדעי Anthropopitecus erectus, ולאחר מכן שינה את השם המדעי ל-Pithecanthropus erectus. המאובן עורר מחלוקת רבה. בתוך עשור מהגילוי התפרסמו בסביבות 80 ספרים ומאמרים רבים על ממצאיו של דובואה. למרות הטיעון של דובואה שמדובר בחולייה החסרה, באותה העת מעטים הסכימו עימו שמדובר במאובן מעבר בין קופי אדם לבני אדם. חלק טענו שמדובר במאובן של קוף ואחרים טענו שמדובר במאובן של בן אדם מודרני, בעוד שחוקרים אחרים סברו שמדובר התפתחות אבולוציונית פרימיטיבית שאינה קשורה כלל להתפתחות האבולוציונית של בני האדם המודרניים. בסופו של דבר, קווי הדמיון בין Pithecanthropus erectus (אדם ג'אווה) לבין Sinanthropus pekinensis (אדם פקינג(אנ')) גרמו לכך שבשנת 1950 הביולוג האבולוציוני ארנסט מאייר בחר לשנות את שמם של שניהם להומו ארקטוס, ולהוסיף אותם בעץ הפילוגנטי האנושי.
על מנת להבדיל את איש ג'אווה מאנשים אחרים ממין הומו ארקטוס שהתגלו לאורך השנים, בשנות ה-70 החלו חוקרים להתייחס לאיש ג'אווה כתת-מין "Homo erectus erectus". במחצית הראשונה של המאה ה-20 התגלו מאובנים נוספים אחרים בג'אווה בסנגיראן ובמוג'וקרטו שהיו קדומים יותר לתגלית של דובואה, ואשר נחשבים גם הם כמשתייכים למין הומו ארקטוס.
השרידים של איש ג'אווה מוצגים כיום לציבור במרכז נטורליס(אנ') בעיר ליידן שבהולנד.
גלריית תמונות

שחזור משנת 1922 של הגולגולת של אדם ג'אווה. דובואה טען שאדם ג'אווה מייצג את "החוליה החסרה" בין קופי האדם לבני האדם ועל כן בציור יש לגולגולת לסת אשר דומה ללסתות של קופים אך מוח אשר גדול יותר מהמוחות של קופים.
שחזור משוער של הגולגולת השלמה של אדם ג'אווה