stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חואקין פיקרס
הערות שוליים

↑  PALMEIRAS ACERTA CONTRATAÇÃO DO LATERAL URUGUAIO JOAQUÍN PIQUEREZ באתר הרשמי של פלמיירס, 31 ביולי 2021 (בפורטוגזית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "חואקין פיקרס".
זאבניים (דגים)

| זאבניים |
| --- | --- |
 הדג Muraenesox cinereus
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: צלופחאים
משפחה:: זאבניים
שם מדעי
 Muraenesocidae

זאבניים (שם מדעי: Muraenesocidae) היא משפחה של דגים ימיים מסדרת הצלופחאים שבמחלקה מקריני סנפיר. בתוך משפחה זו 6 סוגים ו-15 מינים. הם חיים במים טרופיים וסובטרופיים ברחבי העולם, וחלק מהמינים יכולים לחיות במים מליחים. מכונים גם "קונגרים זאביים", אף שאינם קשורים לזאבי הנהר. הם שייכים לאותה קבוצה של הקונגריים בתת-סדרת Congroidei.
בני המשפחה מגיעים לאורך 60–250 סנטימטר, והם בעלי גוף גלילי בעל סנפירים קטנים למעט סנפירי החזה הרחבים וראשים עם עיניים מגודלות העוזרות לראות בחשיכה ולסתות גדולות ובהם שיניים נוקשות וחזקות שמזכירות לסתות של זאבי נהר.
הם חיים בעומקים של מעל 1,000 מטר וכמעט שאינם עולים אל פני המים. הם תוקפניים מאוד וניזונים בעיקר מדגים אחרים שהם חוטפים בשיניהם החזקות.
סוגים

Congresox - בו 2 מינים
Cynoponticus - בו 3 מינים
Gavialiceps - בו 5 מינים
Muraenesox - בו 2 מינים
סוג ומין יחיד Oxyconger leptognathus
סוג ומין יחיד Sauromuraenesox vorax
וסטקוט

איור של הפארק המתוכנן.
וסטקוט (באנגלית: WestCOT) הוא פארק שעשועים שתוכנן להיבנות באתר הנופש דיסנילנד באנהיים שבקליפורניה.
הפארק תוכנן להיות הגרסה הקליפורנית של אפקוט המצוי בדיסניוורלד שבפלורידה. הרעיון להקמת הפארק היה רעיון של מייקל אייזנר מנכ"ל דיסני באותה עת, ומטרתו הייתה להרחיב את אתר הנופש בדיסנילנד על מנת שיוכל להתחרות באתר שבפלורידה. בדיקות שנעשו על ידי החברה העלו שמבקרים בילו שבוע ימים בחופשתם בפלורידה ורק יום אחד באתר הנופש בקליפורניה.
מבנה הפארק

כחלק מתכנון הפארק הושמו מלונות הפארק בתוך הפארק עצמו - דבר שלא נעשה קודם לכן בפארקי דיסני (רעיון שיושם בסוף במלון מירקוסטה שבטוקיו דיסניסי ובפארק ההרפתקה הקליפורנית של דיסני).
במרכז הפארק תוכנן להיות העתק של ספינת החלל כדור הארץ המצויה באפקוט - אולם המבנה תוכנן גדול יותר וגובהו היה אמור להיות כפול מזה שבפלורידה (והמצוי, בפלורידה, בכניסה לפארק). מתקנים נוספים שהיו מצויים באפקוט תוכננו להיות גם בווסטקוט ובהם: אופקים, מסע אל הדמיון, שומר הזמן, מסע דרך החלל הפנימי, והאדמה.
כמו כן תוכנן מסע באונייה "מסביב לעולם" בדומה לתצוגת ארצות העולם המצויה בפארק אפקוט, שהאזורים שתוכננו להיות מיוצגים הם: לונדון (בה יוצג ביג בן), ניו יורק, אפריקה, אסיה, פריז, טוקיו, סין וטורונטו.
ביטול הפארק

תוכניות הקמת הפארק פורסמו בשנת 1991 וההודעה על הביטול פורסמה בשנת 1995 בשל התנגדות תושבי העיר אנהיים למיזם הענקי שעתיד היה להיבנות באתר.
במקום בו תוכנן להיבנות הפארק נבנה לבסוף פארק ההרפתקה הקליפורנית של דיסני.
התנועה האנתרופופז'ית

התנועה האנתרופופז'ית (Movimento antropofágico) היא זרם אמנותי מודרניסטי שנוצר ופעל בברזיל בשנות העשרים של המאה העשרים, וחתר למזיגה של תרבויות זרות בתרבות המקומית.
מקור השם

שם התנועה נגזר מן "המניפסט האנתרופופז'י" (Manifesto Antropófago) של הסופר, המחזאי והמסאי אוסוואלד דה אנדראדה (Oswald de Andrade), אשר פורסם בשנת 1928 ובישר את עקרונותיה. משמעות המונח אנתרופופז'יה היא קניבליזם - אכילת בשר אדם. ואולם, המניפסט, והתנועה אחריו, לא קראו לאכילת בשר אדם ממש, אלא באופן סמלי בלבד: הם טענו כי התרבות הברזילאית צריכה לבלוע רעיונות וביטויים אמנותיים מתרבויות אחרות, חיצוניות לה, כמו זו הצפון-אמריקנית והאירופית וכמו התרבויות האמריאינדיאנית, האפריקנית והאסיאתית.
השפעות מאוחרות

כארבעים שנה לאחר שהועלו רעיונות התנועה האנתרופופז'ית הם התגלגלו באופן זה או אחר לרעיונות העומדים בבסיס זרם הטרופיקליה. ההבדל המרכזי בין שני הזרמים הוא שבעוד שהתנועה האנתרופופז'ית חתרה ליבוא של רעיונות וביטויים אמנותיים גבוהים, ביקשה הטרופיקליה להפנים כל ביטוי אמנותי בעל ערך אסתטי, אליטיסטי או פופולרי.
הקונגרס הראשון של ארצות הברית

| --- | --- |
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 גוף פרלמנטרי:  הקונגרס של ארצות הברית
 תקופת כהונה:  4 במרץ 1789 – 4 במרץ 1791  (שנתיים)
 הנהגה
 נשיא הסנאט יושב ראש בית הנבחרים:  ג'ון אדמס פרדריק מולנברג
 הנשיא הזמני של הסנאט:  ג'ון לנגדון
 → קונגרס הקונפדרציה הקונגרס ה-2 ← 
 
הקונגרס הראשון של ארצות הברית, המורכב מהסנאט של ארצות הברית ובית הנבחרים של ארצות הברית, התכנס מ-4 במרץ 1789 עד 4 במרץ 1791, במהלך השנתיים הראשונות לנשיאות ג'ורג' וושינגטון, לראשונה בפדרל הול בניו יורק. ומאוחר יותר באולם הקונגרסים בפילדלפיה. עם הפגישה הראשונית של הקונגרס הראשון, הממשלה הפדרלית של ארצות הברית החלה לפעול באופן רשמי במסגרת הממשל החדש (והנוכחי) שנקבע על ידי חוקת 1787. חלוקת המושבים בבית הנבחרים התבססה על הוראות סעיף 1, סעיף 2, סעיף 3, לחוקה. בשני הבתים היה רוב פדרליסטי. 12 סעיפי תיקון לחוקה הועברו בקונגרס זה ונשלחו למדינות לאשרור; העשרה שאושררו כתוספות לחוקה ב-15 בדצמבר 1791, ידועות ביחד בשם מגילת הזכויות, עם תיקון נוסף שאושרר יותר ממאתיים שנה מאוחר יותר והפך לתיקון ה-27 לחוקת ארצות הברית.
אירועים מרכזיים

1 באפריל 1789: בית הנבחרים השיג לראשונה קוורום ובחר את הקצינים שלו.
6 באפריל 1789: הסנאט השיג לראשונה קוורום ובחר את הקצינים שלו.
6 באפריל 1789: הבית והסנאט, שנפגשו בישיבה משותפת, ספרו את פתקי חבר האלקטורים, ואז אישרו שג'ורג' וושינגטון נבחר פה אחד לנשיא ארצות הברית וג'ון אדמס (שקיבל 34 קולות מתוך 69) נבחר כסגן הנשיא.
21 באפריל 1789: ג'ון אדמס הושבע כסגן הנשיא הראשון של האומה.
30 באפריל 1789: ג'ורג' וושינגטון הושבע כנשיאה הראשון של האומה בהיכל הפדרלי בניו יורק.
8 בינואר 1790: הנשיא וושינגטון נשא את הנאום הראשון של מצב האומה
20 ביוני 1790: פשרת 1790: ג'יימס מדיסון הסכים לא להיות "מתאמץ" בהתנגדות לנטילת חובות המדינה על ידי הממשלה הפדרלית; אלכסנדר המילטון הסכים לתמוך באתר בירה לאומי בדרום.
חקיקה מרכזית > מפגש 1

נערך ב-4 במרץ 1789, עד 29 בספטמבר 1789, בפדרל הול בניו יורק.
1 ביוני 1789: החוק להסדרת מועד ואופן ניהול השבועות מסוימות
4 ביולי 1789: תקציב של 1789
27 ביולי 1789: הוקמה מחלקת המדינה של ארצות הברית, שנקראה במקור מחלקת החוץ
31 ביולי 1789: תקנה לגביית חובות על סחורה, שהקים את שירות המכס של ארצות הברית ואת נמלי הכניסה שלו
7 באוגוסט 1789: הוקמה מחלקת המלחמה
2 בספטמבר 1789: הוקם משרד האוצר של ארצות הברית
24 בספטמבר 1789: חוק שיפוט משנת 1789, שהקים את מערכת המשפט הפדרלית ואת משרד התובע הכללי
חקיקה מרכזית > מפגש 2

נערך ב-4 בינואר 1790, עד 12 באוגוסט 1790, בפדרל הול בניו יורק.
1 במרץ 1790: הגדרת הוראות למפקד האוכלוסין הראשון,
26 במרץ 1790: חוק ההתאזרחות משנת 1790
10 באפריל 1790: חוק הפטנטים משנת 1790
30 באפריל 1790: חוק הפשעים משנת 1790
31 במאי 1790: חוק זכויות יוצרים משנת 1790
16 ביולי 1790: חוק מגורים, הקים את וושינגטון די.סי., כמקום מושבה של הממשלה של ארצות הברית
22 ביולי 1790: חוק היחסים עם האינדיאנים משנת 1790, שבו הוסדר מסחר עם השבטים האינדיאנים
4 באוגוסט 1790: חוק מימון משנת 1790, אישר את "ההנחה המלאה" של חובות המדינה על ידי הממשלה הפדרלית
4 באוגוסט 1790: חוק גביית חובות, המאשר את הקמת ה-Revenue-Marine, מאז 1915 משמר החופים של ארצות הברית
10 באוגוסט 1790: תקציב 1790
חקיקה מרכזית > מפגש 3

נערך ב-6 בדצמבר 1790 עד 3 במרץ 1791 באולם הקונגרסים בפילדלפיה
18 בפברואר 1791: קבלת ורמונט מתוארכת ל-4 במרץ
25 בפברואר 1791: הוקם הבנק הראשון של ארצות הברית
3 במרץ 1791: תקציב 1791, שהפעיל את מרד הוויסקי
תיקוני חוקה

25 בספטמבר 1789: אישור 12 תיקונים לחוקת ארצות הברית הקובעים ערבויות ספציפיות לחירויות וזכויות אישיות, הגבלות ברורות על כוח הממשלה, והגשתם לבתי המחוקקים של המדינה לאשרור
סעיף ראשון לא אושר והוא עדיין תלוי ועומד בפני המדינות.
סעיף שני אושרר הרבה יותר מאוחר ב-7 במאי 1992, כתיקון ה-27
סעיפים שלוש עד שנים עשר, הידועים כ"מגילת הזכויות", אושרו מאוחר יותר ב-15 בדצמבר 1791
מדינות המאשררות את החוקה

21 בנובמבר 1789: קרוליינה הצפונית הפכה למדינה ה-12 שאשררה את חוקת ארצות הברית ובכך הצטרפה לאיחוד.
29 במאי 1790: רוד איילנד הפכה למדינה ה-13 שאשררה את חוקת ארצות הברית ובכך הצטרפה לאיחוד.
שטחים מאורגנים

26 במאי 1790: טריטוריה דרומית לנהר אוהיו מאורגנת מאדמה שנמסרה על ידי קרולינה הצפונית
סיכום מפלגתי

לא היו מפלגות פוליטיות בקונגרס הזה. החברים התקבצו באופן לא פורמלי לפלגים בעלי עניין דומה, על סמך ניתוח של מאזן ההצבעה שלהם.
סיכום מפלגתי > סנאט

במהלך קונגרס זה נוספו שני מושבים בסנאט עבור קרוליינה הצפונית ורוד איילנד כאשר כל אחת מהן אישרה את החוקה.
|  | סיעה (הצללה מציינת בקרת סיעה)> .אנטי ניהול   (A) | סיעה (הצללה מציינת בקרת סיעה)> .פרו ניהול   (P) | סה"כ> סה"כ.סה"כ | ריק |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| כינוס   4 במרץ 1789 | 7 | 13 | 20 | 2 |  |
| 25 ביולי 1789 | 7 | 14 | 21 | 1 |  |
| 27 ביולי 1789 | 7 | 15 | 22 | 0 |  |
| 27 בנובמבר 1789 | 7 | 17 | 24 | 0 |  |
| 12 במרץ 1790 | 6 | 17 | 23 | 1 |  |
| 31 במרץ 1790 | 6 | 18 | 24 | 0 |  |
| 7 ביוני 1790 | 7 | 19 | 26 | 0 |  |
| 9 בנובמבר 1790 | 8 | 18 | 26 | 0 |  |
| 13 בנובמבר 1790 | 8 | 17 | 25 | 1 |  |
| 23 בנובמבר 1790 | 8 | 18 | 26 | 0 |  |
| נתח ההצבעה הסופי | 30.8% | 69.2% |  |  |  |

| כינוס   הקונגרס הבא | 8 | 17 | 25 | 1 |  |
סיכום מפלגתי > בית הנבחרים

במהלך הקונגרס הזה, נוספו חמישה מושבים בבית הנבחרים לקרוליינה הצפונית ומושב אחד בבית התווסף לרוד איילנד כאשר הן אשררו את החוקה.
|  | סיעה (הצללה מציינת בקרת סיעה)> .אנטי ניהול   (A) | סיעה (הצללה מציינת בקרת סיעה)> .פרו ניהול   (P) | סה"כ> סה"כ.סה"כ | רֵיק |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| כינוס   4 במרץ 1789 | 23 | 31 | 54 | 5 |  |
| 13 באפריל 1789 | 23 | 32 | 55 | 4 |  |
| 22 באפריל 1789 | 23 | 33 | 56 | 3 |  |
| 23 באפריל 1789 | 24 | 33 | 57 | 2 |  |
| 9 במאי 1789 | 25 | 33 | 58 | 1 |  |
| 23 ביוני 1789 | 25 | 34 | 59 | 0 |  |
| 19 במרץ 1790 | 26 | 34 | 60 | 0 |  |
| 24 במרץ 1790 | 27 | 34 | 61 | 0 |  |
| 6 באפריל 1790 | 28 | 34 | 62 | 0 |  |
| 19 באפריל 1790 | 28 | 35 | 63 | 0 |  |
| 1 ביוני 1790 | 27 | 35 | 62 | 1 |  |
| 16 ביוני 1790 | 27 | 36 | 63 | 1 |  |
| 14 באוגוסט 1790 | 27 | 35 | 62 | 2 |  |
| 7 בדצמבר 1790 | 28 | 35 | 63 | 1 |  |
| 17 בדצמבר 1790 | 28 | 36 | 64 | 1 |  |
| נתח ההצבעה הסופי | 43.7% | 56.3% |  |  |  |

| כינוס   הקונגרס הבא | 25 | 37 | 62 | 3 |  |
מנהיגות > סנאט

נשיא: ג'ון אדמס (P)
נשיא זמני: ג'ון לנגדון (P)
מנהיגות > בית הנבחרים

יו"ר: פרדריק מולנברג (P)
חברי הקונגרס > הסנאט

הסנאטורים נבחרו על ידי בתי המחוקקים של המדינות כל שנתיים, כאשר שליש מתחילים קדנציות חדשות של שש שנים בכל קונגרס. לפני השמות ברשימה להלן מספרי הכיתות בסנאט, המציינים את מחזור בחירתם. בקונגרס זה, כל הסנאטורים נבחרו יחד, וכיתה 1 פירושה שכהונתם הסתיימה בקונגרס זה, ודרשה להיבחר מחדש ב-1790; כיתה 2 פירושה שכהונתם הסתיימה בקונגרס הבא, שדרש בחירה מחדש ב-1792; וכיתה 3 פירושה שכהונתם נמשכה עד שני הקונגרסים הבאים, ודרשו בחירה מחדש ב-1794.
הערות שוליים

↑  "Journal of the First Session of the Senate of The United States of America, Begun and Held at the City of New York, March 4, 1789, And In The Thirteenth Year of the Independence of the Said States". Senate Journal. Gales & Seaton. 1820.
↑  Unger, Harlow Giles (4 בספטמבר 2012). John Quincy Adams (באנגלית). Da Capo Press. pp. 71. ISBN 9780306821301. john adams new york city vice president inauguration April 20. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Vice Presidential Inaugurations". Washington, D.C.: Architect of the Capitol. ארכיון מ-31 ביולי 2017. נבדק ב-15 ביולי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Martis, Kenneth C. The Historical Atlas of Political Parties in the United States Congress.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007572386505171  LCCN: n84105248  VIAF: 129055140   WorldCat (עם VIAF): 129055140 
אולם הקונגרסים בפילדלפיה, מקום המפגש של המושב השלישי של הקונגרס הזה.
פסל של ג'ורג' וושינגטון מול היכל הפדרלי, שם נחנך לראשונה כנשיא.
מפלגות הסנאטורים לפי מדינה בפתיחת הקונגרס הראשון במרץ 1789.
  2 אנטי-ניהול
  1 אנטי-ניהול ו-1 פרו-ניהול
  2 פרו-ניהול
נשיא הסנאט
ג'ון אדמס
נשיא הסנאט הזמני
ג'ון לנגדון
זאבן אפריקאי

| זאבן אפריקאי |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: חריתאים
משפחה:: זאבנים אפריקאים
סוג:: זאבן אפריקאי
שם מדעי
 Hepsetus ‏סווינסון, 1838

זאבן אפריקאי (שם מדעי: Hepsetus) הוא סוג של דגים מסדרת החריתאים החיים במקווי מים מתוקים באפריקה. זהו הסוג היחיד במשפחה זאבנים אפריקאים (Hepsetidae).
מאפיינים

דגים אלה קיבלו את שמם עקב מראם התוקפני ועקב דמיונם לזאבי הנהרות הטורפים של אירואסיה ואמריקה הצפונית. דגים אלה הם קרוביהם הרחוקים של הפיראנות מאמריקה הדרומית.
דגים אלו יכולים להגיע לאורך מרבי של 70 ס"מ והם בעלי גוף מוארך, עיניים גדולות ולסתות גדולות המתעקלות מטה ומלאות שיניים חדות. הקשקשים שלהם בולטים והם בעלי הסוואה העוזרת להם להתקרב לטרף מבעד לצמחייה מיימית. הם ניזונים מדגים אחרים אותם הם תופסים עם שיניהם.
הדגים חיים בנהרות, ביצות ואגמים לאורך אפריקה שמדרום לסהרה.
מינים

בעבר סווג רק מין אחד תחת הסוג - Hepsetus odoe אך לאחר מחקר התברר שמין זה חי רק במערב ומרכז אפריקה ושאר הזנים פוצלו. כיום מסווגים שישה מינים:
Hepsetus cuvieri
Hepsetus kingsleyae
Hepsetus lineatus
Hepsetus microlepis
Hepsetus occidentalis
Hepsetus odoe
חואנחו גוארנידו

| --- | --- |

 לידה:  1967 (בן 57 בערך) גרנדה, ספרד 
 מדינה:  ספרד 
 השכלה:  אוניברסיטת גרנדה 
 פרסים והוקרה:  National Comic Award (2014)  Eisner Award for Best Painter/Multimedia Artist (2011)  Eisner Award for Best Painter/Multimedia Artist (2013)  Prize "Josep Toutain" to the Best New Talent (2001)  פרס אייזנר (2011)  בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 
חואנחו גוארנידו (בספרדית: Juanjo Guarnido; נולד ב-1967) הוא מאייר וקומיקסאי ספרדי, יוצר הסדרה "בלקסאד".
ביוגרפיה

חואנחו גוארנידו נולד בגרנדה. הוא למד ציור בפקולטה לאמנויות של אוניברסיטת גרדנה.
לאחר סיום הלימודים הוא עבד עבור מארוול קומיקס. בשנת 1990 הוא עבר למדריד ועבר מספר שנים עבור ערוצי טלוויזיה. בשנת 1993 הוא התחיל לעבוד בחברת וולט דיסני ועבר להתגורר בפריז. באותה תקופה הוא עבד בהנפשת דמויות בסרטים כמו "טרזן", "הרקולס" ו-"אטלנטיס: האימפריה האבודה".
לאחר מספר שנים הוא עזב את דיסני וביחד עם חואן קאנלס חתם על חוזה עם חברה צרפתית Dargaud. בנובמבר 2000 פורסמה חוברת קומיקס Quelque part entre les ombres (Somewhere within the Shadows), הראשונה בסדרה "בלקסאד". החוברת זכתה במספר פרסים ובעקבות ההצלחה בשנת 2003 פורסמה חוברת שנייה בסדרה Arctic-Nation. גם היא זכתה בפרסים. החוברת השלישית בסדרה Âme Rouge (Red Soul) פורסמה בשנת 2006 וגם היא זכתה להצלחה ופרסים. בשנת 2011 גוארנידו קיבל פרס אייזנר על הסדרה.
בנוסף לסדרה בלקסאד, גוארדינו פרסם חוברת Les Indes Fourbes בשנת 2019. חוברת זו זכתה בצרפת במספר פרסים.
חואנה גאלאן

| --- | --- |

 לידה:  1787 ולדפניאס, ספרד 
 פטירה:  1812 (בגיל 25 בערך) ולדפניאס, ספרד 
 מדינה:  ספרד 
 מקצוע:  לוחמת גרילה
 בן או בת זוג:  Bartolomé Ruiz 
 
חואנה גאלאן (בספרדית: Juana Galán;‏ 1787–1812), שזכתה לכינוי "לה גאלאנה" (La Galana), הייתה לוחמת גרילה ספרדייה במלחמת חצי האי (1808–1814) אשר עמדה נגד חיל הפרשים הצרפתי, שניסה לעבור דרך העיירה ולדפניאס (אנ'). בתור עובדת בטברנה של הכפר, מקום אסטרטגי לאיסוף מידע, היא נחשבה לבעלת הידע המדויק והמעודכן ביותר בסביבה.
ב-6 ביוני 1808, בקרב ולדפניאס שנערך נגד כוחותיו של נפוליאון, לא היו מספיק גברים כדי להגן על העיירה, ולכן הפצירה גאלאן בנשים לצאת ולהילחם. על אף שגאלאן בדרך כלל מתוארת בסיפורים ובאמנות כחמושה באלה, בגרסה אחת מסופר שהיא ניפצה את ראשיהם של החיילים הצרפתים באמצעות מחבת ברזל. נשים אחרות שפכו מים רותחים לרחוב דרך חלונות בתיהן, ופיזרו שמן רותח על הכביש. הקרב הזה היה בין הגורמים לכך שהצבא הצרפתי עזב את מחוז לה מאנצ'ה (אנ'), אשר בתורו הוביל לניצחון המוחלט של הספרדים בקרב ביילן.
גאלאן נישאה לברתלומה רואיס דה לרמה ב-2 במאי 1810, איתו היו לה שתי בנות. היא מתה במהלך הלידה השנייה, ב-24 בספטמבר 1812, באותו היום שלה מאנצ'ה השתחררה מצבאו של נפוליאון.
הערות שוליים

↑  Rudorff, Raymond (1974). War to the death: the sieges of Saragossa, 1808-1809. Hamilton. p. 101.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "חואנה גאלאן".
זירו מוסטל

| --- | --- |

זירו מוסטל מגלם את לאופולד בלום, 1958. צילום: קארל ואן וכטן
 לידה:  28 בפברואר 1915 ברוקלין, ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  8 בספטמבר 1977 (בגיל 62) פילדלפיה, ארצות הברית 
 שם לידה:  Samuel Joel Mostel 
 סוגה מועדפת:  מערבון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1943 
 מקום לימודים:  הסיטי קולג' של ניו יורק  אוניברסיטת ניו יורק  ליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק  תיכון סיוורד 
 בן או בת זוג:  Clara Sverd (1939–1944)  Kate Mostel (1944–1977) 
 צאצאים:  ג'וש מוסטל 
 פרסים והוקרה:  פרס טוני לשחקן הטוב ביותר במחזה (1961)  פרס טוני לשחקן הטוב ביותר במחזמר (1965)  פרס טוני לשחקן הטוב ביותר במחזמר (1963)  פרס דרמה דסק לשחקן מצטיין במחזה (1974) 
 פרופיל ב-IMDb
 
סמיואל ג'ואל (זירו) מוסטל (באנגלית: Samuel Joel “Zero” Mostel;‏ 28 בפברואר 1915 – 8 בספטמבר 1977) היה שחקן קולנוע ובמה יהודי-אמריקאי, הידוע במיוחד בזכות תפקידיו כטוביה במחזה "כנר על הגג", סאודולוס במחזמר "דבר מצחיק קרה לי בדרך לפורום" ובעיבוד הקולנועי של המחזמר. ומקס ביאליסטוק בסרט "המפיקים". בשנות ה-50 נכנס מוסטל לרשימה השחורה של הוליווד, ועדותו בפני ועדת בית הנבחרים לפעילות אנטי-אמריקנית זכתה לתהודה רבה. מוסטל הוא זוכה פרס טוני ופרס אובי.
ביוגרפיה

מוסטל נולד בשם שמואל יואל מוסטל להורים יהודים, מהגרים ממזרח אירופה: ישראל מוסטל וסינה "סיליה" דרוקס. זירו גדל תחילה ברובע ברוקלין בניו יורק עד שמשפחתו עקרה לכפר קטן במדינת קונטיקט, שם קנו חווה חקלאית. עיקר הכנסת משפחתו הייתה מכרם ענבים וממשחטה אותה הפעילו. אולם הוריו נקלעו לקשיים כלכליים ולאחר שהבנק עיקל את החווה נאלצו לשוב לניו יורק והתיישבו בלואר איסט סייד, שם למד בבית ספר ציבורי, בעוד אביו עבד כיינן. כבר בילדותו בלט חוש ההומור של מוסטל. בזכות תפיסתו המהירה וחדות מחשבתו רצה אביו שיהיה לרב, אולם מוסטל העדיף לעסוק בציור ובאיור, תחביב שליווה אותו לכל חייו.
כבר בגיל צעיר בלטו הניגודים באישיותו, ניגודים אשר העסיקו את מבקריו מאוחר יותר, כאשר היה לבדו הוא היה שקדן ושקט, אולם כאשר צפו בו חש שהוא צריך להיות למרכז תשומת הלב, דבר שעשה כמעט תמיד בדרך של הומור. בזכות הוריו שלט בשפות אנגלית, יידיש, איטלקית וגרמנית, עובדה שסייעה לו להגיע לקהלים מגוונים בניו יורק. הוא הצטיין בלימודיו בבית הספר (זאת בניגוד לטענות מאוחרות יותר שכינויו "זירו", אפס באנגלית, בא לו בזכות ממוצע ציוניו). הוא למד ציור במרכז קהילתי יהודי במנהטן. בספר המחזור, בסיום לימודי התיכון, נכתבה עליו התחזית: "רמברנדט עתידי... או אולי קומיקאי". מוסטל למד במכללת הסיטי קולג' של ניו יורק והתרכז בלימודי אומנות וציור. הוא סיים לימודי תואר ראשון בשנת 1935, המשיך ללימודי תואר שני ואף זכה במלגת להוראת אומנות. בשנת 1939 התחתן עם קלרה סוורד ועקר לדירה בברוקלין, אולם הזוג נפרד בשנת 1941 ובשנת 1944 התגרש מאשתו, לאחר שהסכימה לגירושים בתנאי שיפריש לה אחוז מהכנסותיו לשארית חייו.
דרכו המקצועית > תחילת דרכו כקומיקאי

אחת ממטלותיו של מוסטל במסגרת מלגת ההוראה שקיבל, הייתה לתת הרצאות באולמות המוזיאונים של ניו יורק, תוך שהוא מוביל תלמידים בסיור בין הציורים השונים המוצגים שם. באירועים אלה לא הצליח מוסטל לעצור בעד רצונו להצחיק ושמען של הרצאותיו יצא למרחוק בזכות ההומור שלהן. ככל שהתפרסם, הוזמן להופיע במסיבות ובאירועים חברתיים, כשהוא מרוויח שלושה עד חמישה דולר להופעה. לאחר מכן החל להופיע במועדונים, שם שילב בהופעתו הומור יחד עם ביקורת חברתית. מאוחר יותר זכו הופעות אלה לתשומת לבה של ועדת בית הנבחרים לפעילות אנטי-אמריקנית.
בשנת 1941 פנה אל מוסטל מועדון "קפה סוסאטי" (Café Society) במנהטן, בהצעה להפוך קומיקאי מקצועי ולהופיע במקום באופן קבוע. מוסטל קיבל את ההצעה ובמשך מספר חודשים היה לבדרן המרכזי של המועדון. במועדון זה אימץ את הכינוי "זירו". איש יחסי הציבור של המועדון הוא שדחק במוסטל לאמץ את הכינוי. בגיל 27 עזב מוסטל את שאר עיסוקיו והתמקד בעבודתו כבדרן.
דרכו המקצועית > עלייתו לדרגת כוכב בידור

עלייתו של מוסטל, מעת שהחל מקדיש את כל זמנו לבידור, הייתה מהירה. בשנת 1942 לבדה עלתה משכורתו בקפה סוסאטי, שם הופיע, מ-40 דולר לשבוע בתחילת השנה, ל-450 דולר לשבוע בסופה. הוא אף הופיע באותה שנה בתוכניות רדיו, בשני מופעים בתיאטראות ברודוויי, בסרט של אולפני MGM וגם במועדון הלילה "לה מרטיניק" בברודוויי תמורת 4,000 דולר לשבוע. מוסטל אף הופיע בהופעת אורח בתיאטרון יידיש, אשר מסגנונו הושפע רבות בהופעותיו. בשנת 1943 תיאר את מוסטל המגזין לייף במילים "כנראה האמריקאי המצחיק ביותר בעת הזו". בחודש מרץ 1943 מוסטל גויס לצבא ארצות הברית. קיימים דיווחים סותרים על משך שירותו הצבאי, יש המדווחים כי שירת שישה חודשים בלבד ושוחרר עקב מחלת מעיים, על פי דיווחים אחרים שירת עד לסיום מלחמת העולם השנייה. את שרותו עשה בהופעות קומיות לפני חיילים.
ב-22 ביולי 1944 התחתן מוסטל בשנית עם קתרין ססיליה הרקין, נערת מקהלה במועדון שה-פרי, לאחר שחיזר אחריה במשך שנתיים. נישואיו אלה ידעו עליות ומורדות עקב היעדרויותיו התכופות מן הבית. נישואיו אלה נמשכו עד יום מותו של מוסטל ולזוג נולדו שני ילדים.
לאחר שחרורו מן הצבא החל מוסטל מצליח שוב בהופעותיו. הוא הופיע בשורת מחזות, מחזות זמר, אופרות וסרטים. בשנת 1946 הוא ניסה להופיע כזמר אופרה באופרת הקבצנים, אולם זכה לביקורות פושרות. הופעותיו המקצועיות היו מגוונות ביותר, מחזות רציניים מחד ומופעים קומיים במועדוני לילה מאידך. עם זאת, בגלל דעותיו החברתיות זכה למעקב של ה-FBI ועל פי דיווחי המעקב נכח בפגישות רבות של המפלגה הקומוניסטית בשנת 1941.
דרכו המקצועית > הכללתו ברשימה השחורה של הוליווד

הצלחתו המקצועית של מוסטל נקטעה באחת בשנות ה-50. מוסטל לא הופתע לאחר שחלק מחבריו למקצוע הצביעו עליו בחקירותיהם ב-FBI כמי שמזדהה עם המפלגה הקומוניסטית. ב-29 בינואר 1952 העיד מרטין ברקלי בפני ועדת בית הנבחרים לפעילות אנטי-אמריקנית כי מוסטל הוא חבר במפלגה הקומוניסטית (זאת בין 160 אחרים שאותם זיהה כקומוניסטים בעדותו). עדות זו פגעה קשות בעבודתו של מוסטל, עוד בטרם הוזמן להעיד בפני הוועדה, עדות אשר נשמעה ב-14 באוגוסט 1955.
יושב ראש הישיבה שבה העיד מוסטל היה קלייד דויל. מוסטל הופיע ללא עורך דין כיוון שנקלע לקשיים כלכליים. לאחר שהשיב בבדיחות לשאלות חברי הוועדה במשך 20 דקות, הודיע מוסטל כי הוא שומר על זכות השתיקה על פי התיקון החמישי לחוקת ארצות הברית, ומכוח זכותו זו הוא סירב לנקוב בשמות כלשהם של חבריו למקצוע כמי שהם בעלי נטייה קומוניסטית. עדותו זכתה להערכת רבים שנכללו ברשימה השחורה של הוליווד. הכללתו ברשימה השחורה הותירה אותו כמעט מחוסר הכנסה ברוב שנות ה-50, דבר שאיפשר לו לבלות שעות רבות בציור. שנים אחר כך טען שתקופה זו יקרה בעיניו כי הוא עסק במה שאהב יותר מכל.
דרכו המקצועית > שיבתו לבמה

בשנת 1957 חתם מוסטל חוזה עם סוכן השחקנים טובי קול אשר התנגד לרשימה השחורה. בזכות סוכנו קיבל מוסטל את תפקיד לאופולד בלום במחזה Ulysses in Nighttown, המבוסס על הרומן יוליסס. ההצגה עלתה בתיאטרון קטן בניו יורק, אולם הופעתו של מוסטל זכתה לבקורות נלהבות. על הופעתו זכה מוסטל בפרס אובי לעונת 59–1958. הצלחתו זו הביאה למוסטל הצעות רבות. אולם, עקב מחלוקות על שכר ועל אופי ההצגות, הוא לא הסכים לאף אחת מהן. בשנת 1959, משפחת כוחה של הרשימה השחורה, הופיע מוסטל פעמיים בתוכנית הטלוויזיה "מחזה השבוע".
ב-13 בינואר 1960, בעודו עושה דרכו לביתו מחזרה למחזה, נפגע מוסטל בתאונת דרכים כאשר נדרס על ידי אוטובוס ורגלו רוסקה. הרופאים בקשו לכרות את הרגל הפגועה, אולם מוסטל סירב והעדיף להסתכן בנמק של הרגל למען הסיכוי להצילה. הוא אושפז במשך ארבעה חודשים, אולם רגלו ניצלה. בזכות הכספים שקיבל בתביעת הפיצויים שהגיש לאחר התאונה, קנה דירה בבניין הדקוטה ולשם עבר להתגורר. בסוף שנת 1960 שיחק מוסטל בתפקיד אסטרגון במחזה מחכים לגודו. בשנת 1961 שיחק בתפקיד ז'אן במחזה קרנפים וזכה לביקורות אוהדות. על תפקידו במחזה זה זכה לראשונה בפרס טוני לשחקן הטוב ביותר, אף שלא שיחק בתפקיד הראשי במחזה.
בשנת 1962 החל משחק בתפקיד פסאודולוס במחזמר "דבר מצחיק קרה לי בדרך לפורום" אשר הועלה בברודוויי, אחד מתפקידיו הבולטים ביותר. המחזמר הוצג ב-964 הצגות. מוסטל זכה בפרס טוני לשחקן הטוב ביותר, על תפקידו במחזמר. בשנת 1966 הופק סרט על פי המחזה ואף בו שיחק מוסטל.
ב-22 בספטמבר 1964 החל מוסטל מופיע בתפקיד טוביה במחזמר "כנר על הגג". מוסטל, שהוקיר את יצירותיו של שלום עליכם, התעקש כי יעשה מאמץ לשלב במחזמר את רוחו וסגנונו של שלום עליכם. מוסטל אף הוסיף לשירתו סלסולי חזנות, כך למשל בשיר "אם הייתי איש עשיר". ניתן לראות כי שחקנים אשר שיחקו את תפקיד טוביה בתקופות מאוחרות יותר, אימצו את סגנונו של מוסטל בגילום התפקיד. ההצגה כנר על הגג זכתה לביקורות נלהבות ועלתה 3242 הופעות בברודוויי. על משחקו במחזמר זכה מוסטל בפרס טוני ואף הוזמן לקבלת פנים בבית הלבן, אירוע שחתם את תקופת נידויו בידי הממסד.
בשנת 1968 הופיע מוסטל בתפקיד פוטמקין בסרט הקומדי "קתרינה הגדולה" לצידו של פיטר או'טול וכן בתפקיד מקס ביאליסטוק בסרט "המפיקים" בבימויו של מל ברוקס.