stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גיום קוסטו הבן
ביוגרפיה

בנו של גיום קוסטו האב ואחיינו של ניקולה קוסטו הוכשר בסטודיו של המשפחה ובין השנים 1739- 1736 למד באקדמיית צרפת ברומא לאחר שזכה בפרס רומא בשנת 1735.
בתום לימודיו חזר לפריז וסיים בשנת 1745 את סוסי מרלי שיצר אביו.
קוסטו התקבל בשנת 1742 לאקדמיה המלכותית לציור ופיסול.
בין תלמידיו הפסלים הניאו קלאסיים קלוד דה-ז'ו, פייר יוליאן והפסל הדני הניאו קלאסי יוהנס וידוולט.
גלריה

הפייסטוס במוזיאון הלובר
אפולו בארמון ורסאי
מצבה של לואי דופן ואשתו מריה תרסה בקתדרלת סנס
גמלון של הוטל דה לה מארין בכיכר הקונקורד
גיום קוסטו האב

| --- | --- |

 לידה:  29 בנובמבר 1677 אלסנדרו, צרפת 
 פטירה:  22 בפברואר 1746 (בגיל 68) פריז, ממלכת צרפת 
 תקופת הפעילות:  1697–1746 (כ־49 שנים) 
 זרם באמנות:  בארוק 
 יצירות ידועות:  Hippomenes, Summer, Marly horses 
 פרסים והוקרה:  Prix de Rome for sculpture (1696)  Prix de Rome for sculpture (1697) 
 צאצאים:  גיום קוסטו הבן, Charles-Pierre Coustou 
 
גיום קוסטו האב (בצרפתית: Guillaume Coustou; ‏ 1677, ליון – 1746, פריז) היה פסל צרפתי, שפיסל בסגנון הבארוק ועבד עבור לואי הארבעה עשר ולואי החמישה עשר והפך למנהל האקדמיה המלכותית לציור ופיסול.
ביוגרפיה

גיום קוסטו האב השתייך למשפחה של פסלים: היה אחיין של אנטואן קואזוו ואחיו הצעיר של ניקולה קוסטו ואביו של גיום קוסטו הבן.
גיום בדומה לאחיו המבוגר ניקולה זכה בפרס רומא שאיפשר לו ארבע שנות לימוד ברומא אבל נטש לימודים אלו ובחר להתחיל בעבודה מעשית כאמן, עבד זמן מה בסטודיו של פייר לה גרוס וחזר לפריז.
כאשר חזר לפריז עזר לדודו אנטואן קואזוו בבנית מונומנט תהילה ומרקורי עבור ארמון מרלי (מקום מנוחה חדש של לואי הארבעה עשר סמוך לארמון ורסאי), בשנים 1740–1745 לאחר מכן יצר עבור ארמון מרלי את סוסי מרלי כתחליף על בסיס פסלי מאלפי הסוסים של כיכר הקווירינאלה ברומא.
בשנת 1704 התקבל קוסטו לאקדמיה המלכותית לציור ופיסול ובשנת 1733 הפך למנהלה.
בשנת 1714 שיתף פעולע עם אחיו ניקולה ביצירת צמד הפסלים סביב נושא אפולו רודף אחר דפנה גיום פיסל את דפנה.
גלריה

סוס מרלי במוזיאון הלובר
רישום לימודי של סוס מרלי במוזיאון המטרופוליטן לאמנות
סוס מרלי במוזיאון הלובר
סוס מרלי בכיכר הקונקורד
הרקולס במוזיאון הלובר
דפנה נרדפת על ידי אפולו בגני טווילרי
היפומנס בגני טווילרי
פסל של דיאנה בגני לוקסמבורג לפני ארמון לוקסמבורג - העתק של פסל רומי עתיק שנמצא במוזיאון הלובר
דאבלדיי

| --- | --- |

 תחום:  הוצאה לאור, הוצאה לאור 
 מטה הארגון:  ניו יורק 
 מייסדים:  S. S. McClure, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 תקופת הפעילות:  1897–הווה (כ־127 שנים) 
 אתר רשמי
 
דאבלדיי (באנגלית: Doubleday) הייתה חברת הוצאה לאור אמריקאית, שהפכה לימים לחטיבה בתוך חברת הוצאה לאור בינלאומית. היא נוסדה בשם חברת דאבלדיי ומֶקלוּר בשנת 1897, והייתה הגדולה ביותר בארצות הברית ב־1947. היא הוציאה לאור בעיקר יצירות סופרים אמריקאים והפיצה אותן בחנויות משלה. בשנת 2009 התמזגה דאבלדיי עם קנופף (Knopf Publishing Group) לכדי חברה בשם Knopf Doubleday Publishing Group, שבעצמה הפכה לחטיבה בפינגווין רנדום האוס. האתר הרשמי של דאבלדיי מציג אותה כמותג (של פינגווין רנדום האוס).
נשיאים

פרנק דאבלדיי, מייסד, 1897–1922
נלסון דאבלדיי, 1922–1946
דאגלס בלאק, 1946–1963
ג'ון טרנר סרג'נט, האב, 1963–1978
נלסון דאבלדיי הבן, 1978–1983
ג'יימס ר. מקלפלין, 1983–1986
עורכים בולטים

ג'קלין קנדי-אונאסיס (עורכת זוטרה 1978–1982, עורכת בכירה 1982–1994)
ט. אוקונור סלואן השלישי (עורך בכיר 1960–1977)
מיי מסי (מייסדת מחלקת ספרות ילדים ונוער 1922–1932)
סופרות וסופרים בולטים

צ'ינואה אצ'בה
אנדרה אגסי
אייזיק אסימוב
מרגרט אטווד
ג'ון בארת
ריי ברדבורי
דן בראון
ביל ברייסון
פיליפ ק. דיק
תאודור דרייזר
דפנה דה מוריאה
ריימונד פייסט
גראם גיבסון
ארווינג גופמן
ג'ון גרישם
מארק האדון
ארתור היילי
אלכס היילי
נואה האולי
לילי סינג
מייקל ג'קסון
קרל יונג
מיצ'יו קאקו
סטיבן קינג
רודיארד קיפלינג
ג'ון קראקאוור
ג'ונתן לת'ם
אליסטר מקלין
פיטר מייל
אנדי מקנב
הרמן מלוויל
צ'אק פלאניוק
ורה פבלובה
עמנואל וליקובסקי
קולסון וייטהד
פ. ג'. וודהאוס
וולאס סטגנר
האניה ינגיהארה
ג'קלין וילסון
דגל האי מאן

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל מדיני ואזרחי
 יחס אורך/גובה:  1:2
 קבלת מעמד רשמי:  1931
 מוטיבים עיצוביים:  דגל אדום, טריסקל
 גרסאות נוספות:      דגל ימי אזרחי
דגל האי מאן מורכב מטריסקל - שלוש הרגלים של סמל האי מאן, במרכזו של דגל אדום. הרגלים מחוברות בירך ומכופפות בברך. כדי שהאצבעות יצביעו לכיוון השעון בשני צידי הדגל, משתמשים בסמל דו-צדדי. הטריסקל הוא גרסה של סמל שמש או צלב קרס ששימש תרבויות עתיקות.
הדגל דומה בצורתו לדגל סיציליה.
ראו גם

סמל האי מאן
גיום רואייה

| --- | --- |
 לידה:  1520? Dolus-le-Sec, צרפת 
 פטירה:  20 ביוני 1589 (בגיל 69 בערך) 
 מדינה:  צרפת 
 מקום מגורים:  ליון 
 
גיום רואייה (בצרפתית:  Guillaume Rouillé, בלטינית : Gulielmus Rovillium; ‏ בסביבות 1518 – 1589) היה אחד מסוחרי הספרים והמדפיסים החשובים ביותר בליון במאה ה-16. הוא המציא את פורמט ספר הכיס שנקרא sextodecimo (שישית) שנדפס ב־16 דפים בגיליון פוליו, מחצית מפורמט האוקטבו. בפורמט זה הוא הדפיס ספרים רבים בהיסטוריה ושירה, כמו גם ברפואה וזאת בנוסף לליקוטים וספרי הלימוד השימושיים שהוציא לאור.
ביוגרפיה

רואייה נולד בטור. אף על פי שהיה צרפתי הוא שירת כשוליה בבית הדפוס הונציאני של גבריאלה ג'וליטו דה פרארי (Gabriele Giolito de' Ferrari) ושמר על קשריו עם ונציה כמקור לטקסטים אחרי שהגיע לליון בסביבות 1543.
בין עבודותיו היה תרגום לצרפתית על ידי ברתלמי אנו (Barthélemy Aneau) של חיבורו החלוצי של אנדראה אלצ'טו (Andrea Alciato) ספר הסמלים שהיווה חלק ממיזם גדול של הוצאה לאור בליון על ידי קבוצתו של גיום רואייה והמדפיס שלו מאסה בונום (Macé Bonhomme) ב־1549 שהתרחב לתרגומים לאיטלקית וספרדית. רואייה גם פרסם ספרים של פאולו ג'וביו (Paolo Giovio) וגבריאלה סימאוני (Gabriele Simeoni). חיבור אחר על איקונוגרפיה הוא הלקט השימושי של דיוקנאות מהתקופה העתיקה פרומפטואריום איקונום אינסיגניאורום, החלקים הראשון והשני נדפסו ב־1553, בספר זה לכל פורטרט דמוי מדליה נלוותה ביוגרפיה קצרה. הספר "פרומפטואריום איקונום אינסיגניאורום" מכיל דיוקנאות של דמויות מקראיות רבות. מאוחר יותר הוא היה אחד מארבעת המדפיסים שערכו את ספר המחווה של מדפיסי ליון למיכאל דה וילנואבה – מהדורה של Materia Medica לזכרו של חברו שנרצח מיכאל סרווטוס. בספר שהדפיס ב־1581 Sententiae omnes undiquaque selectissimae, ליקט אמרות מוסר מחיבוריו של אריסטו.
על עמודי השער בספריו הוצג חותמו בצורה בולטת: נשר שהוצב על פני כדור הארץ על כן, ומצדדיו נחשים עם זנבות משולבים. יורשיו המשיכו להדפיס בבית הדפוס שלו עד המאה ה-17
רוייה מת בליון.
הערות שוליים

↑  The printer's preface to his famous Promptuaire des médalles des plus renommées personnes is headed "Guillaume Roville au lecteur".
↑  A useful biography is Natalie Z. Davis, "Publisher Guillaume Rouillé: Businessman and Humanist", in R.J. Schoeck, ed. Editing Sixteenth-Century Texts, (Toronto, 1966) pp. 72-112.
↑  Davis 1966.
↑  Alison Adams, "Andrea Alciato's Emblemes, Lyons, Macé Bonhomme for Guillaume Rouille, 1549"; Alison Adams, et al. A Bibliography of French Emblem Books of the Sixteenth and Seventeenth Centuries, 1999, s.v. "Alciati"
↑  Davis 1999:6; the volume is Le sentenziose imprese di Monsignor Paulo Giovio e del Signor Gabriel Simeoni ridotte in rima per il detto Simeoni, 1561.
↑  "Sample page illustrated". Brynmawr.edu. נבדק ב-2012-08-18.
↑  Michael Servetus|Michael "Servetus".Michael Servetus Research Website with graphical study on the Materia Medica of 1554 by Mattioli and Michael "Servetus"
↑  2011 Gonzalez Echeverria, "The love for truth. Life and work of Michael Servetus", (El amor a la verdad. Vida y obra de Miguel Servet.), printed by Navarro y Navarro, Zaragoza, collaboration with the Government of Navarra, Department of Institutional Relations and Education of the Government of Navarra,p179-181.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267373605171  PLWABN: 9810588130005606  BIBSYS: 13013902  BNE: XX1145285  BnF: cb12255467d (data)  CANTIC: a10149831  GND: 104181176  ICCU: BVEV042623  ISNI: 0000 0001 2283 4389  LCCN: nr95024436  NKC: jo2003192723  NLA: 40126818  NLG: 144809  NSK: 000052195  NTA: 185400019  RERO: 02-A000139732  SUDOC: 031316123  Trove: 1443906  ULAN: 500096757  VcBA: 495/254407  VIAF: 100210128   WorldCat (עם VIAF): 100210128
דאדלי קלארק

| --- | --- |

 לידה:  27 באפריל 1899 יוהנסבורג  הרפובליקה הדרום-אפריקאית 
 פטירה:  7 במאי 1974 (בגיל 75) לונדון בריטניה בריטניה 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  בית הספר צ'רטרהאוס  No 1 School of Military Aeronautics 
 השתייכות:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 דרגה:   בריגדיר
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
  מפקד במסדר האימפריה הבריטית  עמית במסדר האמבט  קצין בלגיון ההצטיינות  אוזכר בשדרים
 
דאדלי קלארק (באנגלית: Dudley Wrangel Clarke;‏ 27 באפריל 1899 – 7 במאי 1974) היה בריגדיר בצבא הבריטי, ממובילי פעולות ההונאה הצבאית במהלך מלחמת העולם השנייה.
הוא שילב פקודות דמיוניות, אמצעי דמה ושימוש בסוכנים כפולים באסטרטגיית ההונאה של בעלות הברית במהלך המלחמה וזכה בכינוי: "הממזר הבריטי הגדול ביותר של מלחמת העולם השנייה". קלארק סייע בהקמת שלוש יחידות צבאיות מפורסמות: הקומנדו הבריטי, SAS ויחידת הריינג'רס של צבא ארצות הברית.
ביוגרפיה > ראשית חייו

קלארק נולד ביוהנסבורג, דרום אפריקה וגדל ליד לונדון. בשנת 1916 הוא הצטרף לרגימנט הארטילריה המלכותי כקצין, אך הועבר לגיס התעופה המלכותי לאחר שנמצא שהיה צעיר מכדי להילחם בצרפת. את מלחמת העולם הראשונה העביר בלימוד טיסה, תחילה ברדינג ולאחר מכן במצרים. ב-1919 חזר לארטילריה המלכותית, ועסק בפעילות מודיעין צבאי במזרח התיכון. ב-1936 הועבר לארץ ישראל המנדטורית, כדי לסייע לארגן את דיכוי המרד הערבי הגדול.
ביוגרפיה > במלחמת העולם השנייה

במלחמת העולם השנייה, הצטרף קלארק לצוות של ג'ון דיל, והציע ועזר ליישם את פיתוח רעיון פשיטות הקומנדו לצרפת, מהן התפתח הקומנדו הבריטי.
בשנת 1940 הוא נקרא על ידי ארצ'יבלד וייוול לקהיר, והופקד כאחראי על ההונאה האסטרטגית. ככיסוי, הוא עסק בהקמת ארגון אזורי עבור MI9.
לאחר מכן הקים קלארק את "המטה המתקדם - כוח A"‏ (Advanced Headquarters 'A' Force) ופיתח קשרים מודיעיניים בטורקיה ובספרד.
בסוף 1941 נקרא קלארק בחזרה ללונדון, לאחר שניסיונו בתחום ההונאה הגיע לאוזני הפיקוד העליון של בעלות הברית, קודם לכינון המפקדה העליונה של חיל המשלוח של בעלות הברית.
ב-12 באוקטובר 1941 הגיע קלארק לספרד בזהות בדויה של עיתונאי ונעצר במדריד, בנסיבות לא ברורות, כשהוא לובש בגדי אישה. הוא נחקר, שוחרר והורשה לחזור לקהיר.
במהלך היעדרותו של קלארק, מערך ההונאה בפיקוד המזרח התיכון השתבש וכוח A נדחק מתפקידו בהובלת המערך. קלארק נשלח לאל עלמיין, כשכוחות בעלות הברית היו שם בנסיגה, לעבד תוכניות הונאה חדשות. עם שובו חזר כוח A לנהל את ההונאה.
במהלך 1942 הוציא קלארק לפועל את מבצע "אשד" (Operation Cascade), מבצע הונאה שהציג סדר כוחות דמה גדול שלא התקיים. המבצע הוכתר בהצלחה ועד סוף המלחמה הכיר האויב ברוב היחידות המדומות כאמיתיות. במסגרת מבצע ברקלי השתתף קלארק ב"הקמת" הארמייה ה-12.
בשנים 1942–1945 המשיך קלארק לארגן את ההונאה בצפון אפריקה ובדרום אירופה ובמסגרת מבצע שומר ראש פיקד על מבצע קופר הד.
ביוגרפיה > לאחר מלחמת העולם השנייה

קלארק פרש מהצבא בשנת 1947, חי את שארית חייו באלמוניות יחסית, כתב שני ספרים היסטוריים ומותחן, עבד עבור המפלגה השמרנית וניהל חברת אבטחה.
הוא נפטר בלונדון ב-1974.
הערות שוליים

↑  Nicholas Rankin, "Churchill's Wizards: The British Genius for Deception, 1914–1945", Faber and Faber, 1 October 2008
↑  מסמכים חסויים: המרגל הנשי שהביך את בריטניה, באתר ynet, 23 במאי 2013
| ביון במלחמת העולם השנייה |
| --- | --- | --- |
| בעלות הברית המערביות | בעלות הברית המערביות |  |
| גופים | MI9 • MI6 • MI5 • מנהלת המבצעים המיוחדים • ועדת XX • המשרד לשירותים אסטרטגיים • קבוצת הארמיות הראשונה / הארמייה ה-14 (ארצות הברית) |  |
| אישים | ארצ'יבלד וייוול • ג'ספר מסקליין • דאדלי קלארק • ג'ון גודפרי • יו דלטון • איאן פלמינג • ג'ון לה קארה • יואן מונטגיו • חואן פויול גארסיה • אדי צ'פמן • אלן טיורינג • אנשי סגל בלצ'לי פארק • פריץ קולבה • אלן דאלס • אנשי המשרד לשירותים אסטרטגיים (OSS) |  |
| מבצעים | מבצע ברקלי / מבצע קציצה • מבצע שומר ראש / מבצע פורטיטיוד |  |
| מושגים קשורים נוספים | אניגמה • אולטרה • PURPLE • מג'יק • התזמורת האדומה (טרפר) |  |
| ברית המועצות | ברית המועצות |  |
| גופים | נקוו"ד • ג.ר.או • סמר"ש • המשרד לביטחון המדינה |  |
| אישים | לברנטי בריה • ויקטור אבאקומוב |  |
| גרמניה | גרמניה |  |
| גופים | אבווהר • גסטפו • אס דה • המשרד הראשי לביטחון הרייך |  |
| אישים | וילהלם קנריס • הנס אוסטר • הנס ברנד גיזביוס • ארווין פון לאהוסן • הנס פון דוהנאני • ריינהרד היידריך • אוטו אולנדורף • ארנסט קלטנברונר • ולטר שלנברג |  |
| מבצעים | תקרית גלייביץ • פרשת ציצרו • מבצע פסטוריוס • מבצע בוליבאר • מבצע נורדפול (אנ') |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007424623305171  GND: 1045314692  ISNI: 0000 0004 0963 8895  LCCN: n2013031291  SUDOC: 19290731X  VIAF: 303551824   WorldCat (עם VIAF): 303551824
דינאר

ערך זה עוסק בקומונה בצרפת. אם התכוונתם לסוג של מטבע, ראו .
דינאר (בצרפתית: Dinard) היא קומונה במחוז איל ווילן בחבל ברטאן בצפון מערב צרפת, לחוף נהר ראנס בשפך שלו לתעלת למאנש. השפך הרחב מפריד בין דינאר לסן מאלו שאפשר לצפות עליה מדינאר.
היסטוריה

ההיסטוריה המודרנית של דינאר מתחילה במאה ה-19 כשסוחרים עשירים מסן מאלו הסמוכה החלו לבנות בה חווילות.
בתקופת הבל אפוק בסוף המאה ה-19 הפכה דינאר לאתר קיט מועדף על עשירי בריטניה וארצות הברית שבנו בה בתי נופש מפוארים.
החוף הרחב ומזג האוויר הנוח הפך אותה ליעד מועדף בעיקר על ידי אריסטוקרטים מבריטניה. משנות ה-30 תפסה את מקומה הריביירה הצרפתית בדרום צרפת.
השם הראשון של הקומונה היה  Saint-Énogat עד 1879 ואחר כך שונה ל-Dinard-Saint-Énogat ומ-1921 ל-Dinard.
הסופר הירושלמי דוד שחר, שזכה לתהילה רבה בצרפת, נהג לכתוב פרקים מספריו בעיר הנופש. לאחר מותו ב-1997 נקרא על שמו רחוב בדינאר: Rue David Shahar
על החוף יש פסל של אלפרד היצ'קוק כמחווה לסירטו "הציפורים" הפסל נקבע במקום בשנת 2009 לרגל פסטיבל סרטים בריטיים שנערך בדינאר.
במרכז העיירה יש אנדרטת זיכרון לאניית הקיטור הבריטית "הילדה"(אנ')  שטבעה בסערה בחוף סן מאלו בשנת 1905 ו-125 מנוסעיה טבעו. המדחף של האנייה נשלה מהים ב-1997 ומהווה את האנדרטה לזכרם.
גלריה

מרכז דינאר
פסל אלפרד היצ'קוק בדינאר
הקזינו בדינאר
אנדרטת זיכרון לאנייה "הילדה"
דותן (אלבמה)

| --- | --- |

מרכז העיר
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  אלבמה אלבמה
 מחוז:  דייל, הנרי, יוסטון
 ראש העיר:  מארק סליבה
 שפה רשמית:  אנגלית
 תאריך ייסוד:  1885 
 שטח:  232 קמ"ר
 גובה:  98 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  71,072 (1 באפריל 2020)
  ‑ צפיפות:  295 נפש לקמ"ר (2010)
 קואורדינטות:  31°13′38″N 85°24′26″W﻿ / ﻿31.22722°N 85.40722°W﻿ / 31.22722; -85.40722
 אזור זמן:  UTC -6
 http://www.dothan.org/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה דותן(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה דותן(למפת אלבמה רגילה) מונטגומרי ברמינגהאם האנטסוויל מוביל טסקלוסה דיקייטר מ י ס י ס י פ י  טנסי ג'ורג'יה פלורידה מפרץ מקסיקודותן(למפת אלבמה מוגדלת) מונטגומרי ברמינגהאם האנטסוויל מוביל טסקלוסה דיקייטר מ י ס י ס י פ י  טנסי ג'ורג'יה פלורידה מפרץ מקסיקודותן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
דותן (באנגלית: Dothan) היא עיר בפינה הדרום-מזרחית של מדינת אלבמה שבארצות הברית. העיר שוכנת במרחק של כ-32 ק"מ ממערב לגבול עם מדינת ג'ורג'יה וכ-26 ק"מ מצפון לגבול עם מדינת פלורידה. דותן היא העיר הראשית במחוז יוסטון, כשחלקים ממנה נמצאים במחוזות דייל והנרי. דותן קרויה על שם העיר דותן המקראית, המוזכרת בסיפור יוסף ואחיו (בראשית, ל"ז, י"ז).
דותן היא העיר הראשית במטרופולין הנושא את שמה והכולל את כל שטחיהם של מחוזות ז'נבה, הנרי ויוסטון ואוכלוסייתו מנתה ב-2010 145,639 תושבים. העיר משמשת כמרכז תחבורתי וכלכלי עבור חלקים משמעותיים של דרום-מזרח אלבמה, דרום-מערב ג'ורג'יה והחלקים הסמוכים של הידית של פלורידה (חלקה הצפון-מערבי). מאחר שכרבע מיבול הבוטנים בארצות הברית מופק באזור שרובו מעובד בעיר, דותן מכונה לעיתים "בירת הבוטנים העולמית". העיר גם מארחת מדי שנה את פסטיבל הבוטנים הלאומי.
היסטוריה > השנים הראשונות

האזור בו שוכנת כיום דותן היה מיושב במשך אלפי שנים על ידי רצף תרבויות של עמים אינדיאנים. בתקופה ההיסטורית היה האזור מיושב על ידי שבטי האלבמה (שעל שמם קרויה המדינה) והקריק שהיו ציידים-לקטים ביערות האורנים הנרחבים שהשתרעו באזור. שבטים אלה פיתחו תרבויות מורכבות ונהגו לעיתים קרובות להתכנס ולחנות לצורכי סחר ליד מעיין גדול שעל צומת של שני שבילים.
בין השנים 1763 – 1783 היה האזור בו שוכנת כיום דותן חלק מהמושבה מערב פלורידה הבריטית. מתיישבים אירופאים שעברו באזור במהלך סוף המאה ה-18 ובראשית המאה ה-19 גילו את המעיין האינדיאני וקראו לו "ראש הצפצפה". רובם האמינו שהאדמה החולית המצויה באזור תצלח לחקלאות והם החליטו להתיישב שם. להגנת המתיישבים הוקם מתחם המגודר בגדר כלונסאות גסה. מבצר זה התקיים עד לשנות הארבעים של המאה ה-19, עם סיום מלחמות האינדיאנים באלבמה והעברתם של רוב אוכלוסייתם של חמישה שבטים אל טריטוריה אינדיאנית ממערב לנהר המיסיסיפי. חלק מהאינדיאנים נשארו באזור והפכו לאזרחי המדינה ואזרחי ארצות הברית לאחר שוויתרו על השתייכותם השבטית.
המתיישבים האירופאים הראשונים באזור היו תשע משפחות שעברו אליו בראשית שנות השלושים של המאה ה-19 כדי לעסוק בכריתת עצים. היישוב שהקימו ושנקרא "ראש הצפצפה" על שמו של המעיין, לא הצליח לשגשג ועד לפרוץ מלחמת האזרחים הוא היה כבר נטוש.
לאחר המלחמה נפתח באזור שירות פוני אקספרס, שהוביל יחד עם צעדי התפתחות נוספים בתקופת השיקום לתחילת צמיחתה של העיירה. ב-11 בנובמבר 1885 הצביעו תושבי המקום להתאגד כעיר שתיקרא "דותן" לאחר שגילו ש"ראש הצפצפה" היה כבר שם שנרשם בשירות הדואר של ארצות הברית לעיירה בצפון אלבמה.
ב-12 באוקטובר 1889 התרחשה בדותן קטטה קטלנית שנבעה מוויכוח על מס שהוטל על הקרונות שפעלו בתחומי העיר. החוואים המקומיים התנגדו להטלת מס זה והם התאגדו בקבוצה שנקראה "ברית החוואים". מעצרם של כמה מחברי הקבוצה הובילה למהומות, ואף על פי שהאירוע האלים נמשך כמה דקות בלבד, הוא הסתיים במותם של שני אנשים ובפציעתם הקשה של כמה מהם. מפקד המשטרה המקומית, טובי דומינגוס, נמצא אשם ברצח ונדון לעשר שנות מאסר. בעקבות ערעור שהוגש לבית המשפט העליון של אלבמה, נפתח משפט חוזר ודומינגוס זוכה.
היסטוריה > צמיחה והתרחבות

ב-1893 הוקמה תחנת עצירה בדותן על מסילת הרכבת שנסללה באזור. התפתחות זו הביאה לתנופת שגשוג וצמיחה חדשה על ידי כך שלחוואים המקומיים היו אמצעים לשיווק ולהעברת תוצרתם. יערות האורנים נכרתו לייצור טרפנטין ולתעשיית העץ, ששימשה לייצור תורני ספינות, לוחות ומוצרי עץ נוספים. לאחר בירוא יערות האורן, נזרעו במקומם שטחי גידול כותנה שהיוותה המרכיב העיקרי של הכלכלה המקומית. מכת חיפושיות שהכתה בשטחי הכותנה בראשית המאה ה-20 גרמה להרס היבולים.
החוואים עברו לייצור בוטנים, ששגשגו והביאו לרווחה כלכלית של דותן. העיר הייתה למרכז הייצור ושיווק הבוטנים ומוצריהם. כיום רבע מיבול הבוטנים של ארצות הברית מיוצר בשטח של 120 ק"מ סביב לדותן. מסורת זו מצוינת על ידי פסטיבל הבוטנים הלאומי הנערך במשך שבועיים מדי שנה בסתיו.
גם המגזר התעשייתי בדותן התפתח ובנוסף לתעשיית הטקסטיל, נוספו במאה ה-20 מפעלי ייצור של חברות כמו סוני, מישלן וג'נרל אלקטריק. בתערוכה העולמית של ניו יורק ב-1939 הייתה לדותן תצוגה.
במקור הוקמה דותן כחלק ממחוז הנרי ובסופו של דבר הייתה למקום המושב של מחוז יוסטון החדש ב-9 במאי 1903. העיר המשיכה לפרוח ולגדול במשך כל המאה ה-20, ב-1965 נבנה בה נמל תעופה וב-1969 נפתח בה הקולג' הקהילתי של וואלס (Wallace Community College). ב-1961 נפתח הקמפוס המקומי של אוניברסיטת טרוי והוא שוכן בחלק הצפון-מערבי של העיר.
בין השנים 1970 – 1981 בנתה חברת החשמל הדרומית (Southern Company) את תחנת הכוח הגרעינית על שם ג'וזף מ. פיירלי. מתקן זה בהספק של 1,776 מגה-ואט מספק כעת חשמל בשיעור של כ-13,000 ג'יגה-ואט לשעה בשנה. בסוף שנות השבעים, נבנו בדותן המפעלים של סוני ומישלן. ב-2010 הודיעה סוני על סגירת המפעל המקומי.
ערים תאומות

יפן סקדו, יפן
קוסטה ריקה אלחואלה, קוסטה ריקה
הערות שוליים

↑  "Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama, Listed Alphabetically: April 1, 2010 to July 1, 2013". 2013 Population
↑  Oscar L., Tompkins (July 1942). Wiregrass Saga. Retrieved August 9, 2009.
| דגל אלבמה מדינת אלבמה |
| --- | --- | --- |
| בירת המדינה | מונטגומרי |  |
| אזורים גאוגרפיים | פיימונטה • עמק טנסי • האזור המטרופוליטני פלורנס–מאסל שולס |  |
| היישובים הגדולים ביותר | ברמינגהאם • מונטגומרי • מוביל • האנטסוויל • טסקלוסה • הובר • דותן • דיקייטר • אובורן • מדיסון • פלורנס • גדסדן • וסטאביה הילס • פראטוויל • פניקס סיטי • אלבסטר • בסמר • אנטרפרייז • אופליקה • הומווד |  |
| נושאים נוספים | מחוזות • סמלים • היסטוריה • דמוגרפיה • יהדות אלבמה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559885305171  GND: 1024874915  LCCN: n82032276  MusicBrainz: 0484f40c-7d78-46df-800d-c7e2a5f5f700  NARA: 10039970  VIAF: 261411905   WorldCat (עם VIAF): 261411905
דות'ראקית

| --- | --- |
 דוברים:  לא ידוע
 שפת אם:  אין
 כתב:  אין
 משפחה:  מתוכננות  דות'ראקית
 לאום:  דות'ראקים (קבוצה אתנית בדיונית)
 מוסד:  דייוויד פיטרסון, יוצר השפה
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
דות'ראקית היא שפה מתוכננת המדוברת בפי הילידים הדות'ראקים, תושבי ואיז דות'ראק, בסדרת הטלוויזיה "משחקי הכס" של HBO, המבוססת על סדרת ספרי הפנטזיה "שיר של אש ושל קרח". את השפה יצר דייוויד פיטרסון, חבר החברה ליצירת שפות.
הדות'ראקית נוצרה אמנם עבור הסדרה, אולם היא ממשיכה להתפתח, ופיטרסון ממשיך לפרסם מילים חדשות. השפה תוכננה כך שתתאים לתפיסה המקורית של ג'ורג' ר. ר. מרטין של השפה, בהתבסס על המשפטים והמילים הקיימים בסדרת הספרים.
נכון ל-21 בספטמבר 2011 היו 3,163 מילים שנוצרו בלקסיקון, אם כי רוב המילים רחוקות מלהיות ידועות לציבור. עם זאת, יש קהילה הולכת וגדלה של חובבי השפה, עם אתרים המציעים מידע על מצב השפה.
פיתוח

אוצר המילים בשפה נוצר על ידי פיטרסון זמן רב לפני העיבוד הטלוויזיוני של הסדרה. HBO שכרה את החברה ליצירת שפות כדי ליצור את השפה, ואחרי תהליך השמה אשר כלל יותר משלושים בלשנים, דייוויד פטרסון נבחר לפתח את השפה הדות'ראקית. הוא הציג 1700 מילים ל-HBO לפני תחילת צילומי הסדרה. פיטרסון שאב השראה מתיאוריו של ג'ורג' ר. ר. מרטין של השפה, כמו גם משפות כמו רוסית, טורקית, אסטונית, אינוקטיטוט וסוואהילית.
דייוויד פיטרסון ופיתוח השפה הדות'ראקית הופיעו בפרק של התוכנית "The Next List" של CNN ב-8 באפריל 2012.
פיתוח > אילוצי השפה

השפה הדות'ראקית פותחה תחת שתי מגבלות משמעותיות. ראשית, השפה הייתה חייבת להתאים לשימוש שכבר היה בה בספרים. שנית, על השפה להיות קלה ללימוד ולהגייה על ידי השחקנים בסדרה. שני האילוצים האלו השפיעו על הדקדוק והפונולוגיה של השפה: למשל, אין הבחנה פונמית בין עיצורים מנושפים לעיצורים לא מנושפים, בדומה לאנגלית.
הגייה

דייוויד פיטרסון אמר כי "אתם יודעים, רוב האנשים כנראה לא ממש יודעים איך באמת נשמעת ערבית, כך שלאוזן לא מיומנת, דות'ראקית אולי נשמעת כמו ערבית. אך למישהו שמבין ערבית, זה לא נשמע כך. אני נוטה לחשוב על הצליל כמו שילוב בין ערבית (למעט עיצורים לועיים ייחודיים) וספרדית, בשל עיצורים שיניים".
משפט לדוגמה:
נֶאבַאחִי וֶחַה הַא מַעַן: רַקֶּה, מַעַרֶסַקֶאַה נוֹרְתִ'י פִיטֶּה.
בכתיב אנגלי: Nevakhi vekha ha maan: Rekke, m'aresakea norethi fitte.
פונטית: /ˈn̪evaxi ˈvexa ha maˈan̪ ˈrekke ˈmaɾesakea ˈn̪oɾeθi ˈfit̪t̪e/
מילולית: יש מקום בשבילו: שם, עם קצרי-השיער הפחדנים.
כתיב

לילידים הדות'ראקים עצמם אין מערכת כתב עקב היעדר אוריינות. כך גם לרבים מהעמים השכנים (למשל ילידי לזרין). אך אילו היו דוגמאות כלשהן בכתב דות'ראקי ביקום של "שיר של אש ושל קרח", הן היו מבוססות על מערכת הכתב שפותחה בערים החופשיות או באזור קרוב והותאמה לשימוש דות'ראקי.
הערות שוליים

↑  http://www.dothraki.com/2011/09/the-header-script עיצוב השפה הדות'ראקית, 21/09/11
↑  Official HBO Press Release, 12 באפריל 2012
↑  "Creating Dothraki - An Interview with David J Peterson and Sai Emrys", 22 באפריל 2012
↑  להבין דות'ראקית
↑  "ריאיון עם יוצר השפה באתר מעריצים רוסי". 24 ביוני 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb178084774 (data)  GND: 1082399493
דינאן (בלגיה)

דינאן (בצרפתית: Dinant) היא עיר הממוקמת על הנהר מז במחוז נאמור באזור ולוניה שבבלגיה.
היסטוריה

לאורך השנים חשף המיקום האסטרטגי על הנהר את העיר לקרבות ולביזה. ב-1466 דוכס בורגונדיה פיליפ השלישי "הטוב" ובנו, שארל "האמיץ", הענישו את מורדי דינאן, השליכו 800 מאזרחי העיר לתוך הנהר, והעלו את העיר בלהבות.
דינאן של ימי הביניים התמחתה בעבודות מתכת, וייצרה סחורות מוגמרות עשויות תערובת של כסף ונחושת קלל, ובהן פמוטות, קערות מנחה ופריטים אחרים לשימוש המזבח הנוצרי, שנמכרו בעמק המז ובחבל הריין שבגרמניה, וכונו בשם "דינאנטרי".
אתר התיירות העיקרי של העיר הוא כנסיית הקולג' של נוטרדאם, שנבנתה מחדש בסגנון גותי, אחרי שמפולת סלעים מן הצוק הנמצא בקרבתה החריבה את הכנסייה הרומנסקית ב-1227. מעל הכנסייה מתנשא מבצר מן המאה ה-11 המשקיף על עמק המז. ב-1530 בישוף העיר ליאז' בנה מחדש את המבצר. ב-1703 הצרפתים החריבו אותו. המבצר קיבל את צורתו הנוכחית, עם 408 מדרגות עשויות אבני סלע מסותתות, ב-1821 בתקופת הממלכה המאוחדת של הולנד.
אחד מבני העיר המפורסמים הוא אדולף סאקס, שהמציא את הסקסופון בשנות הארבעים של המאה ה-19.
בתחילת מלחמת העולם הראשונה, במהלך הפלישה הגרמנית לבלגיה, כבשו הגרמנים ב-15 באוגוסט 1914 את מבצר דינאן, אך זמן קצר לאחר מכן גורשו במתקפת נגד של כוחות צרפתיים. בלילה שבין 21-22 באוגוסט פשטו הגרמנים לדינאן, בפשיטה שהסתבכה ועלתה ב-19 הרוגים ו-117 פצועים. הגרמנים בכעסם הוציאו להורג שבעה אזרחים ושרפו 15-20 בתים בהאשימם את האוכלוסייה בירי על כוחותיהם. ב-23 באוגוסט 1914 תקפו כוחות צבא הקיסרות הגרמנית שוב את דינאן וטבחו 674 אזרחים בלתי חמושים, בטבח הגדול ביותר שנעשה על ידי הגרמנים במלחמת העולם הראשונה.
נכון ל-1 בינואר 2005 מנתה העיר 12,907 תושבים. שטח העיר 99.80 קמ"ר. צפיפות: 128.33 תושבים לקמ"ר.