stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מארי בלאק
הערות שוליים

↑  More openly-gay MPs are in Parliament than ever before - and they've set a world record, דיילי מירור, 15 במאי 2015
↑  Mhairi Black receives first class honours degree, אתר ה-BBC, ‏26 ביוני 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810668607605606  UKPARL: 0bwKll3U  VIAF: 1785151778254718130001   WorldCat (עם VIAF): 1785151778254718130001
מוזיאון קורר

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  היסטוריה ואמנות
 כתובת:  כיכר סן מרקו 
 מיקום:  ונציה 
 מדינה:  איטליה 
 מייסדים:  תאודורו קורר 
 מפעיל:  מוזיאון קורר 
 מבקרים בשנה:  286,454 (נכון ל־2015)
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1836
 תאריך פתיחה רשמי:  1830 
 מידות
 שטח:  3,818 מ"ר (נכון ל־2018) 
 קואורדינטות:  45°26′02″N 12°20′14″E﻿ / ﻿45.433933°N 12.337128°E﻿ / 45.433933; 12.337128
 correr.visitmuve.it
  (למפת ונציה מוגדלת) מוזיאון קורר(למפת ונציה רגילה) מוזיאון קורר
 
מוזיאון קורר (באיטלקית: Museo Correr) הוא אחד מהמוזיאונים העירוניים של ונציה שבאיטליה.
המוזיאון ממוקם בצידה המערבי והדרומי של כיכר סן מרקו בסמוך לבזיליקת סן מרקו ולארמון הדוג'ים.
המוזיאון ממוקם באגף שנבנה על ידי נפוליאון בונפרטה ואשר תוחם את הכיכר ממערב, וכן בקומה השנייה והשלישית של הפרוקטרטי נובה - המבנה התוחם את הכיכר מדרום.
במוזיאון מוצגים מסמכים, חפצים שימושיים (כגון כלי נשק), מפות ותמונות המציגים את ההיסטוריה של ונציה. באגף הנפוליאוני של המוזיאון חדרים הבנויים בסגנון נאו קלאסי (ובהם חדר הנשפים שנבנה עבור נפוליאון). באגף הנפוליאוני מוצגות יצירות מעשה ידי אנטוניו קאנובה.
מארי בוקצ'ין

| --- | --- |

 לידה:  14 בינואר 1921 הברונקס, ארצות הברית 
 פטירה:  30 ביולי 2006 (בגיל 85) ברלינגטון, ארצות הברית 
 השקפה דתית:  אתאיזם 
 תחומי עניין:  מוניציפליות ליברטריאניסטית, סביבתנות, post-scarcity economy, פיתוח בר-קיימא, libertarian communalism, אנרכיזם 
 עיסוק:  סופר, סוציולוג, פוליטיקאי, אקולוג, סביבתן, פעיל שלום, פילוסוף, מרצה באוניברסיטה, היסטוריון, אתיקאי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 יצירות ידועות:  אנרכיזם לאחר המחסור, Social Anarchism or Lifestyle Anarchism: An Unbridgeable Chasm, Remaking society, The Ecology of Freedom, Our Synthetic Environment, Urbanization Without Cities: The Rise and Decline of Citizenship 
 בן או בת זוג:  ביאטריס בוקצ'ין (1951–אוקטובר 1963) 
 צאצאים:  דבי בוקצ'ין 
 
מארי בוקצ'ין (באנגלית: Murray Bookchin‏; 14 בינואר 1921 – 30 ביולי 2006) היה סופר, נואם סוציאליסט ליברטראני ואנרכיסט אמריקאי ממוצא יהודי, מייסד זרם ה"אקולוגיה החברתית" הקשור לזרמי המחשבה של הסוציאליזם הליברטרי, והאנרכיזם האקולוגי סביבתנות. כתב 24 ספרים על פוליטיקה, פילוסופיה, היסטוריה, תכנון עירוני ואקולוגיה.
בוקצ'ין היה אנטי-קפיטליסט רדיקלי ותומך נלהב למען ביזור החברה. כתביו על מוניציפליזם ליברטרי, תאוריה של דמוקרטיה שורשית ואישית, השפיעו על התנועה הירוקה ועל קבוצות פעולה ישירה אנטי-קפיטליסטיות כמו "שחרור הרחובות". הוא ביקר בחריפות פילוסופיות ביוצנטריות כגון אקולוגיה עמוקה, ואת האמונות בדבר דטרמיניזם ביולוגי של הסוציוביולוגיה. הביקורת שלו על הירוקים בני העידן החדש, כמו קלרין ספרטנק (אנ'), תרמה לפיצולים בתנועה הירוקה בארצות הברית בשנות ה-90.
ביוגרפיה

בוקצ'ין נולד בעיר ניו יורק. הוריו, נתן ורוז בוקצ'ין, היו מהגרים יהודים מרוסיה, אשר חינכו אותו לאור האידאולוגיה המרקסיסטית מילדות. הוא הצטרף ל"פיונירים", ארגון הנוער הקומוניסטי, בהיותו בן תשע. עבד במפעלים והפך לאיש ארגון עבור ה"קונגרס של ארגוני התעשייה". בסוף שנות ה-30 עזב את הסטאליניזם ועבר לטרוצקיזם. בתקופה זו עבד עם קבוצה שהוציאה לאור את העיתון "נושאים עכשוויים". לאחר מכן החל להתנגד בהדרגה למרקסיזם-לניניזם בשל הכפייה שהאמין כי היא חלק בלתי נפרד מתורה זו. הוא הפך לאנרכיסט ועזר לייסד את ה"ליגה הליברטרית" בניו יורק בשנות ה-1950.
בשנות 1950 ו-1960 עבד בוקצ'ין במספר עבודות צווארון כחול, כולל תפקיד כסבל רכבת. הוא החל ללמד בסוף שנות ה-1960 ב"אוניברסיטה החופשית", מוסד של תרבות הנגד במנהטן של שנות ה-60. הדבר הוביל למשרה לכל החיים בקולג' רמפו בניו ג'רזי, שם כיהן עד פרישתו כפרופסור אמריטוס, בשנת 1983. בוקצ'ין היה שותף להקמה של "המכון לאקולוגיה חברתית" שנוסד בקולג' גודארד, ורמונט, בשנת 1971.
בוקצ'ין הוציא לאור את ספרו "הסביבה הסינתטית שלנו", תחת שם העט לואיס הרבר, בשנת 1962; זאת חצי שנה לפני ספרה של רייצ'ל קרסון, "אביב דומם". הספר תיאר מגוון רחב של בעיות סביבה אבל זכה לתשומת לב מועטה בגלל הרדיקליות הפוליטיות שבו. המאמר פורץ הדרך שלו, "אקולוגיה וחשיבה מהפכנית", הכניס את מושג האקולוגיה לפוליטיקה הרדיקלית, והרצאות שנשא בכל רחבי ארצות הברית הביאו לפופולריזציה של רעיונות אקולוגיים בתרבות הנגד. מאמרים אחרים שלו משנות ה-60 הביאו רעיונות חדשניים אודות טכנולוגיות אקולוגיות. מאמר מפורסם אחר של בוקצ'ין הוא "הקשב, מרקסיסט!" משנת 1969, אשר הזהיר תנועת סטודנטים כנגד השתלטות של קבוצה מרקסיסטית. מאמרים אלו ואחרים משנות ה-60 נכללים באנתולוגיה "אנרכיזם לאחר מחסור".
ספרו משנת 1982, "האקולוגיה של החופש", היה בעל השפעה רבה על התנועה האקולוגית המתפתחת, הן בארצות הברית והן במדינות אחרות. הוא היה שותף בארגון האנטי-גרעיני "התאגדות קלמשל" בניו אינגלנד, וההרצאות שלו בגרמניה השפיעו על כמה מהמייסדים של מפלגת ה"ירוקים" הגרמנית.
להגותו של בוקצ'ין הייתה השפעה רבה על מנהיג מפלגת הפועלים של כורדיסטן, עבדוללה אג'לאן, אשר התוודע לכתבי בוקצ'ין במהלך מאסרו.
לקריאה נוספת

Biehl, Janet, The Murray Bookchin Reader (Cassell, 1997) ISBN 0-304-33874-5.
הערות שוליים

↑  "Power to the people: a Syrian experiment in democracy". Financial Times. 2015-10-23. נבדק ב-2021-11-01.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258832905171  PLWABN: 9810607725305606  BIBSYS: 90221819  BNE: XX1724408  BnF: cb11892916w (data)  CANTIC: a10791917  CiNii: DA01737868  GND: 118513362  ISNI: 0000 0001 1467 8750  LCCN: n50042221  LNB: 000028621  NDL: 00512143  NKC: jn20010602908  NLA: 35766980  NLG: 70211  NLK: KAC200209537  NSK: 000123641  NTA: 072894482  RERO: 02-A003024776  SELIBR: 317476  SNAC: w6jm2v6s  SUDOC: 026739194  Trove: 1078020  VIAF: 12305586   WorldCat (עם VIAF): 12305586
מוזיאון קרנוולה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  היסטוריה
 על שם:  Hôtel Carnavalet 
 כתובת:  23 rue de Sévigné, 75003 Paris, France 
 מיקום:  הרובע השלישי של פריז 
 מדינה:  צרפת 
 מבקרים בשנה:  1,091,105 (נכון ל־2010)
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – דצמבר 1880
 תאריך פתיחה רשמי:  1880 
 מידות
 שטח:  10,000 מ"ר 
 קואורדינטות:  48°51′27″N 2°21′46″E﻿ / ﻿48.857375°N 2.362745°E﻿ / 48.857375; 2.362745
 carnavalet.paris.fr
  (למפת פריז מוגדלת) מוזיאון קרנוולה(למפת פריז רגילה) מוזיאון קרנוולה
 
מוזיאון קרנוולה
החצר הפנימית במוזיאון קרנוולה
מוזיאון קרנוולֶה (בצרפתית: musée Carnavalet), או המוזיאון להיסטוריה של פריז, מוקדש להיסטוריה של פריז, מראשית העיר ועד ימינו. המוזיאון, שנמצא באזור המארה, ברחוב סבינייה (Rue de Sévigné) מספר 23, ברובע השלישי של העיר, מכיל אוסף ייחודי: מזכרות מהמהפכה הצרפתית, ציורים, פסלים, רהיטים וחפצי אמנות. האתר מנוהל מאז שנת 1993 בידי ז'אן-מרק לרי.
המוזיאון מורכב משני מבנים: אוטל קרנוולה העתיק ואוטל לה פלטייה דה סן-פרגו (משנת 1989). שני המבנים מופרדים למעשה על ידי בית הספר ויקטור הוגו, אך מקושרים זה עם זה דרך גלריה שמצויה בקומה הראשונה.
היסטוריה של המוזיאון

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
היסטוריה של המוזיאון > אוטל קרנוולה

האוטל (בית מידות) נבנה בתקופת הרנסאנס, בין השנים 1548 ל-1560, עבור ז'אק דה ליניירי (Jacques de Ligneris), נשיא הפרלמנט של פריז. בהשראת טירת ד'אקואן (château d'Écouen), המבנה תוכנן בצורת מרובע "בין חצר לגינה", וכונן חידוש אדריכלי, שהפך דוגמה עבור מספר בתי מידות אחרים. הפסלים שמעטרים את המבנה הם יצירות מופת של ז'אן גוּז'וֹן ושל האטלייה שלו.
בשנת 1578 עבר המבנה לבעלותה של פרנסואז דֶה קֶרנֶוונוּאָה (Françoise de Kernevenoy), אלמנתו של אדון דה-קרנוונואה מחבל ברטן ששמו שובש כהלצה לקרנוולה. בשנות החמישים של המאה ה-17 עבר הבית לידי קלוד בוּאלב (Claude Boislève), והיא הפקידה את תכנון הרחבתו בידי פרנסואה מנסר. הלה שינה את האגף השמאלי ואת מבנה הכניסה והוסיף גם אגף ימני מעוטר בפסליו של ז'ראר ואן אוסטל (Gérard Van Opstal).
משנת 1664 ועד 1695 התגוררה בבית המידות מאדאם דה סבינייה, ואחריה ברונה דה ראנסי (Brunet de Rancy), מזכיר המלך עד 1777, ולאחר מכן משפחתו של דופרה דה סן-מור (Dupré de Saint-Maur).
לאחר המהפכה הצרפתית אוכלס המקום על ידי האקול דה פונט אה שוסה.
מוזיאון קוברה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אמנות מודרנית
 כתובת:  הולנד 
 מיקום:  אמסטלפיין 
 מדינה:  הולנד 
 מבקרים בשנה:  100,000
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 8 בנובמבר 1995
 תאריך פתיחה רשמי:  8 בנובמבר 1995 
 אדריכל:  Wim Quist 
 קואורדינטות:  52°18′14″N 4°51′28″E﻿ / ﻿52.303958°N 4.857894°E﻿ / 52.303958; 4.857894
 www.cobra-museum.nl
  (למפת הולנד מוגדלת) האג אמסטרדם מאסטריכט איינדהובן ארנהם חרונינגן אוטרכט זוולה לייוורדן אנסחדה אמן בלגיה גרמניה הים הצפונימוזיאון קוברה(למפת הולנד רגילה) האג אמסטרדם מאסטריכט איינדהובן ארנהם חרונינגן אוטרכט זוולה לייוורדן אנסחדה אמן בלגיה גרמניה הים הצפונימוזיאון קוברה
 
מוזיאון קוברה לאמנות מודרנית (בהולנדית: Cobra Museum voor Moderne Kunst) הוא מוזיאון לאמנות מודרנית, הנמצא באמסטלפיין, הולנד.
המוזיאון הוקם ב-1995. מקור שמו הוא משילוב שמות שלוש הערים מהן הגיעו מקימי המוזיאון - קופנהגן, בריסל ואמסטרדם. במוזיאון מוצגות תמונות של התנועה האמנותית קוברה, של ציירים בסגנון אוונגרדי. התנועה פעלה בשנים 1948–1951, וסימנה את ראשית הציור ההולנדי המודרני.
מארי ברידג'

| --- | --- |

הרחוב הראשי של מארי ברידג'
 מדינה:  אוסטרליה אוסטרליה
 מדינה:  אוסטרליה הדרומית אוסטרליה הדרומית
 שפה רשמית:  אנגלית
 תאריך ייסוד:  1924
 גובה:  36 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  15,043 (10 באוגוסט 2021)
 קואורדינטות:  35°07′01″S 139°16′01″E﻿ / ﻿35.117°S 139.267°E﻿ / -35.117; 139.267
 אזור זמן:  UTC +9:30
 https://www.murraybridge.sa.gov.au/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוסטרליה מוגדלת) בריזבן סידני קנברה מלבורן הובארט אדלייד פרת' דרוויןמארי ברידג' (למפת אוסטרליה רגילה) בריזבן סידני קנברה מלבורן הובארט אדלייד פרת' דרוויןמארי ברידג' (למפת אוסטרליה הדרומית רגילה) אדלייד מאונט גמבייר פורט אוגוסטה פורט לינקולן פורט פירי ויקטור הארבור  ויאלה קובר פידי ו י ק ט ו ר י ה  נ. ס א ו ת' ו י י ל ס קווינסלנד הטריטוריה הצפונית א ו. ה מ ע ר ב י ת  האוקיינוס ההודי מארי ברידג' (למפת אוסטרליה הדרומית מוגדלת) אדלייד מאונט גמבייר פורט אוגוסטה פורט לינקולן פורט פירי ויקטור הארבור  ויאלה קובר פידי ו י ק ט ו ר י ה  נ. ס א ו ת' ו י י ל ס קווינסלנד הטריטוריה הצפונית א ו. ה מ ע ר ב י ת  האוקיינוס ההודי מארי ברידג'   he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מארי ברידג' (באנגלית: Murray Bridge) היא עיר במדינת אוסטרליה הדרומית שבאוסטרליה. העיר שוכנת במרחק 76 ק"מ מדרום-מזרח לבירת המדינה אדלייד. אוכלוסייתה מנתה 16,708 תושבים במפקד 2011.
העיר קיבלה את שמה הנוכחי רק בשנת 1924. לפני כן היה שמה מובילונג (Mobilong) ומאוחר יותר צומת אדוארד (Edwards Crossing). שמה של העיר ניתן לה על שם גשר הרכב והרכבת שחוצה את נהר מארי. העיר שוכנת על הכביש המהיר שבין אדלייד למלבורן. מארי ברידג' מהווה מרכז שירותים לאזור החקלאי הסובב אותה. ענפי הגידול העיקריים הם: תעשיית חלב, גידול חזירים, גידול עופות, דגנים וירקות.
היסטוריה

מארי ברידג' שוכנת על האדמות ההיסטוריות של עם הבונגדיג' (Bungandidj) שקרא למקום פומברוק (Pomberuk). האירופאי הראשון שהגיע למקום היה צ'ארלס סטרט (Charles Sturt) ב-8 בפברואר 1830.
הגשר הראשון שנבנה על נהר מארי העליון הושלם במארי ברידג' ב-1879. על הגשר עברו כביש ומסילת ברזל החל משנת 1886 ועד שהוקם גשר נפרד למסילת הברזל ב-1925. ב-1979 הושלמה בנייתו של גשר סוונפורט (Swanport), במרחק של 5 ק"מ במורד הנהר ובכך הוסטה רוב התנועה מגשר מארי ההיסטורי.
ערים תאומות

ארצות הברית לארדו, טקסס, ארצות הברית
הרפובליקה העממית של סין סנמנסיה (אנ'), הרפובליקה העממית של סין
הערות שוליים

↑  מארי ברידג' במפקד 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534254105171  LCCN: n82068641  VIAF: 127863076   WorldCat (עם VIAF): 127863076 
גשר מארי
מוזיאון קרנגי להיסטוריה של הטבע

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון טבע
 כתובת:  North Oakland 
 מיקום:  פיטסבורג 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מייסדים:  אנדרו קרנגי 
 מבקרים בשנה:  386,300
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1896
 תאריך פתיחה רשמי:  1896 
 קואורדינטות:  40°26′37″N 79°57′00″W﻿ / ﻿40.443611111111°N 79.95°W﻿ / 40.443611111111; -79.95
 www.carnegiemnh.org
  (למפת פנסילבניה מוגדלת) האריסברג פילדלפיה פיטסבורג אלנטאון אירי סקרנטון וילאמספורט ניו יורק ניו ג'רזי  מרילנד דל. ויר. מע. א ו ה י ו  ימת אירימוזיאון קרנגי להיסטוריה של הטבע(למפת פנסילבניה רגילה) האריסברג פילדלפיה פיטסבורג אלנטאון אירי סקרנטון וילאמספורט ניו יורק ניו ג'רזי  מרילנד דל. ויר. מע. א ו ה י ו  ימת אירימוזיאון קרנגי להיסטוריה של הטבע
 
טריצרטופס מהמין Triceratop prorsus
אפטוזאורוס ממין Apatosaurus louisae
מוזיאון קרנגי להיסטוריה של הטבע (באנגלית: Carnegie Museum of Natural History) הוא מוזיאון טבע בפיטסבורג, פנסילבניה, ארצות הברית שזוכה למוניטין בינלאומי בתחום המחקר ומדורג כאחד מחמשת הטובים בתחום מבין המוזיאונים להיסטוריה של הטבע בארצות הברית. המוזיאון שהוקם על ידי אנדרו קרנגי, תעשיין מפיטסבורג, ב-1896, מציג תערוכות בנושאי טבע, ביולוגיה, פלאונטולוגיה וגאולוגיה בנוסף לעריכת מחקרים בנושא.
מבנה

המוזיאון משתרע על שטח של 10,700 מטר רבוע ומאורגן ל-20 גלריות, מכון מחקר, ספרייה ומשרדים. הוא מכיל 22 מיליון פריטים, מהם 10,000 נמצאים בתצוגה וכמיליון מהם מקוטלגים במאגר מידע מקוון.
ב-1899 מדענים מהמוזיאון חשפו את המאובנים של מין דיפלודוקוס שנקרא Diplodocus carnegii לכבוד הפטרון שמימן את החפירות והמוזיאון. כיום אוסף הדינוזאורים כולל את האוסף של דינוזאורים מעידן היורה ותערוכת Dinosaurs in Their Time היא התצוגה השלישית בגודלה של שלדים מורכבים (כלומר: משחזרים את תנוחת הייצור) בארצות הברית (אחרי הסמית'סוניאן והמוזיאון האמריקאי להיסטוריה של הטבע). פריטים הראויים לציון באוסף הדינוזאורים של המוזיאון הם המאובן היחיד של גור אפטוזאורוס צעיר, שלד של טריצרטופס מהמין Triceratops prorsus בתנוחה הקרובה לתנוחתו האמיתית (עליה יש עדיין מחלוקת), הטירנוזאורוס רקס השלם ביותר נכון ל-2011 (יותר שלם מסו שנמצא במוזיאון פילד להיסטוריה של הטבע בשיקגו) וכן מין חדש (ללא שם) של אובירפטור.
צוותי מחקר של המוזיאון אחראים לתגליות של מספר מינים בהם קסטרוקאודה מהמין C. lutrasimilis, פואיג'ילה  ו-Hadrocodium wui.
תצוגות אחרות כוללות את אולם הילמן למינרלים ואבני חן, אולם Alcoa Foundation לאינדיאנים, "עולם הקוטב": אולם Wyckoff לחיים ארקטיים, אולם ולטון למצרים העתיקה, אולם בנדום לגאולוגיה ושמורת פאודרמיל שהוקמה על ידי המוזיאון ב-1956 כדי להיות תחנת מחקר שדה למחקרים ארוכי-טווח של אוכלוסיות בעלי חיים בטבע.
מחלקות האוצרות הפעילות של המוזיאון הן: אנתרופולוגיה, עופות, בוטניקה, הרפטולוגיה, פלאונטולוגיה של חסרי חוליות, זואולוגיה של חסרי חוליות, יונקים, מינרלים, רכיכות, פלאונטולוגיה של בעלי חוליות ומחלקה לשימור פריטים ותצוגות. מחלקות אלה עובדות בשיתוף פעולה תחת הדרכה של מרכזים אסטרטגיים שנוצרו כדי לתחום מחדש כיצד המוזיאון ממנף את המחקר, התצוגות ותוכניות החינוכיות כדי לעמוד באתגרים של היום.
המוזיאון מפרסם כתבי עת מחקריים וספרים, ביניהם Annals of Carnegie Museum המציע מאמרים שעברו ביקורת עמיתים בנושאי ביולוגיה ארגונית, מדעי כדור הארץ ואנתרופולוגיה; Bulletin of Carnegie Museum of Natural History המציע מונוגרפיות ואוספי מאמרים קשורים מסימפוזיונים; וכן פרסומים מיוחדים של המוזיאון המתעדים מחקרים ונושאים מיוחדים.
הערות שוליים

↑  בשדרת 4400 Forbes Avenue בשכונת אוקלנד
↑  Carnegie Museum of Natural History - Press Room
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259572505171  GND: 18192-4  ISNI: 0000 0001 2110 2178  LCCN: n80060813  NKC: xx0323518  SUDOC: 125076177  TePapa: 33182  VIAF: 134798588   WorldCat (עם VIAF): 134798588
מוזיאון קופר יואיט לעיצוב

| --- | --- |


 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון לעיצוב
 כתובת:  2 E 91ST ST, NEW YORK NY 10128-0606 
 מיקום:  מנהטן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מייסדים:  Eleanor Garnier Hewitt, Sarah Cooper Hewitt 
 מבקרים בשנה:  265,000 (נכון ל־2015)
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1896
 תאריך פתיחה רשמי:  1964 
 קואורדינטות:  40°47′05″N 73°57′29″W﻿ / ﻿40.78472222°N 73.95805556°W﻿ / 40.78472222; -73.95805556
 www.cooperhewitt.org
  (למפת ניו יורק מוגדלת) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזימוזיאון קופר יואיט לעיצוב(למפת ניו יורק רגילה) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזימוזיאון קופר יואיט לעיצוב
 
המוזיאון הלאומי לעיצוב על שם קופר יואיט (באנגלית: Cooper-Hewitt National Museum of Design), הוא המוזיאון היחידי בארצות הברית המוקדש לעיצוב היסטורי ועדכני. המוזיאון נוסד בשנת 1897 בניו יורק, והוא מציג למעלה מ-250,000 מוצגים. המוזיאון ממוקם ב"אזור המוזיאונים" של העיר ניו יורק.
בספריית המוזיאון מעל 60,000 ספרים העוסקים בעיצוב.
המוזיאון הוא חלק ממוסד הסמית'סוניאן.
לי קופמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 ביולי 1973 (בת 51) סיביר 
 מדינה:  ישראל, אוסטרליה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת RMIT, אוניברסיטת מלבורן 
 שפות היצירה:  עברית, אנגלית 
 leekofman.com.au
 
לי קופמן (נולדה ב-23 ביולי 1973, בסיביר) היא סופרת ישראלית.
ביוגרפיה

קופמן היא בת למשפחה חרדית מסורבת עליה. היא עלתה לישראל בגיל שתים עשרה ב-1985 והתיישבה עם משפחתה באשדוד. כעבור שלוש שנים יצאה בשאלה. בגיל שש עשרה החלה לכתוב במקומונים ובמעריב לנוער. בגיל תשע עשרה עזבה את בית ההורים ועברה לתל אביב. עשתה תואר ראשון בעבודה סוציאלית. ניהלה משרד היכרויות ולאחר מכן הפיקה אירועים. בשנת 1999 עברה למלבורן שבאוסטרליה שם היא עובדת בסוכנות היהודית ומשלימה תואר שני בספרות יוצרת באוניברסיטת מלבורן. כיום מפתחת שיטת פסיכודרמה לריפוי באמצעות ספרות.
כתבה סיפורים קצרים שהתפרסמו בירחון מאזנים ובאנתולוגיות שונות כמו "רצח ליד הבית" בהוצאת כתר ובעריכת דורית זילברמן בשנת 2001.
כתבה עד היום שלושה ספרים בעברית ועומדת להוציא את ספרה הראשון באנגלית שעליו קיבלה מענק מהמועצה האוסטרלית לספרות.
ספרים

"צלקות" (תמוז, 1994)- מספר בגילוי לב על חייה ברוסיה ובארץ. קופמן כותבת על התבגרותה בישראל בצל האירועים שעברו עליה בילדותה בסיביר.
"רווקה בת 32 מטר שישים" (ספריית מעריב, 1999) - קובץ סיפורים המתארים בעיקר אנשי שוליים במציאות הישראלית.
"אני אוהב את כריסטינה" (ספריית מעריב, 2003) - רומן המתאר אירועים שמתרחשים במציאות ההזויה של חיי הלילה התל אביביים במקביל לאירועים מעברה של המספרת ובעיקר הרומן הלסבי שניהלה סבתה בצעירותה על רקע פריז התוססת של שנות העשרים.
לי קאסיארו

לי קאסיארו (Lee Casciaro; נולד ב-29 בספטמבר 1981) הוא שחקן גיברלטרי המשחק בקבוצת לינקולן מליגת הכדורגל של גיברלטר ובנבחרת גיברלטר.
קריירה

קאסיארו הוא שחקן חצי-מקצועני העובד כשוטר במשטרה המלכותית של גיברלטר.
הוא משחק בקבוצת לינקולן מליגת הכדורגל של גיברלטר משנת 2006, וזכה איתה ב-9 אליפויות מקומיות משנת 2006 ועד 2014 ברציפות. הוא שיחק עם קבוצתו במוקדמות ליגת האלופות בשנת 2014, משחק ראשון של קבוצה מהליגה הגיברלטרית בגביע אירופי.
קסיארו שיחק בחמשת המשחקים הרשמיים הראשונים של גיברלטר החל מ-2014 במוקדמות יורו 2016, והיה לכובש השער הרשמי הראשון של גיברלטר ב-29 במרץ 2015 בהפסד 1–6 לנבחרת סקוטלנד.
הישגים

אליפות גיברלטר (12): 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2018
מודל היהלום

מרכיבי המודל, מסודרים במעין צורת יהלום, על פיה ניתן השם למודל זה
מודל היהלום הוא מודל כלכלי שהוצע על ידי מייקל פורטר בשנת 1990, שמציע הסבר לאופן שבו נוצר יתרון תחרותי של מוצרים ותעשיות מסוימות דווקא במדינות או אזורים מסוימים. המודל תורם בהשוואת מדינות או אזורים גאוגרפיים גדולים בסביבה תחרותית גלובלית.
יתרונות מדינות מסורתיות

בגישה המסורתית, התאוריה הכלכלית מזכירה את הגורמים הבאים על היתרון היחסי של אזורים או מדינות:
ארץ
מיקום
משאבים טבעיים (מינרלים, אנרגיה)
כוח עבודה
גודל האוכלוסייה המקומית
מכיוון שחמישה גורמים אלו בקושי יכולים להיות מושפעים, הזדמנויות כלכליות לאומיות משתלבות בראייה פסיבית (נרכשים).
אשכולות (Clusters)

לדברי פורטר, צמיחה תעשייתית מתמשכת לעולם לא נבנתה על גורמים נרכשים בסיסיים שתוארו לעיל. יתרה מזאת, שפע של גורמים אלה עשויים לערער את היתרון התחרותי. הוא מציג מושג ("קונספט") הנקרא "אשכולות" או קבוצות של חברות הדדיות, ספקים, תעשיות קשורות ומוסדות הצומחים במקומות מסוימים.
אשכולות אלה הם ריכוזים גאוגרפיים של חברות מקושרות, ספקים מומחים, נותני שירות ומוסדות השותפים לתחום מסוים. הם גדלים במקומות שבהם קיימים די משאבים וצבר של יכולות ומשיגים סף קריטי, מספקים לו עמדת מפתח בפעילות של ענף כלכלי מסוים עם יתרון תחרותי בר קיימא מכריע על מקומות אחרים או אפילו עליונות עולמית בתחום זה. פורטר טוען כי אשכולות אלו יכולים להשפיע על התחרות בשלוש דרכים:
הם יכולים להגדיל את הפרודוקטיביות של החברות באשכול.
הם יכולים להוביל את החדשנות בתחום.
הם יכולים לעורר עסקים חדשים בתחום.
כמה דוגמאות ידועות של אשכולות: ארצות הברית – עמק הסיליקון (מחשבים), הולנד – רוטרדם (לוגיסטיקה), הודו – בנגאלור (מיקור חוץ של תוכנה), ארצות הברית – הוליווד (סרטים), צרפת – פריס (אופנה).
לדברי פורטר, ככלל היתרון התחרותי של מדינות היא תוצאה של 4 גורמים מקושרים מתקדמים ופעילות תוך ובין ארגונית בין חברות באשכולות אלו. אלה יכולים להיות מושפעים בדרך פרו אקטיבית על ידי הממשלה.
גורמים מקושרים מתקדמים ליצירת יתרון תחרותי

האסטרטגיה, המבנה והתחרותיות של חברות. העולם נשלט על ידי תנאים דינאמיים. תחרות ישירה דוחפת חברות לפעול למען הגדלת הפריון והחדשנות.
פקטור תנאי ביקוש מקומיים. אם הלקוחות במשק מאוד תובעניים, החברות נאלצות להתמודד מול לחץ מתמיד המשפר את התחרותיות דרך מוצרים חדשניים, דרך איכות גבוהה וכו'.
תעשיות תומכות קשורות. קרבה מרחבית של תעשיות במעלה הזרם או במורד הזרם upstream or downstream industries)) מאפשר חילופי מידע ומקדם חילופי רעיונות וחדשנות מתמשכים.
פקטור תנאי הון. בניגוד לחוכמה המקובלת, פורטר טוען כי גורמי מפתח של הייצור (או גורמים מיוחדים) נוצרים ולא נרכשים. גורמים מיוחדים של הייצור הם כח עבודה מיומן, תשתית והון. גורמים "ללא מפתח" או גורמים לשימוש כללי כמו עבודה ללא מיומנות וחומרי גלם ניתנים להשגה על ידי כל חברה, ומכאן שאינם מהווים יתרון תחרותי מתמשך. לעומת זאת, גורמים מיוחדים מערבים השקעה כבדה מתמשכת. הם קשים יותר להעתקה. פעולה זו יוצרת יתרון תחרותי, כיוון שאם חברות אחרות אינן יכולות להעתיק  בקלות גורמים אלה, הם הופכים לבעלי ערך.
תפקיד הממשלה במודל היהלום של פורטר

תפקידה של הממשלה במודל היהלום של פורטר היא לפעול כזרז וכמאתגר, מטרתה לעודד - או אפילו לדחוף - חברות להעלות את השאיפות שלהם לעבור לרמות גבוהות יותר של ביצועים תחרותיים. הם חייבים לעודד חברות להעלות את הביצועים שלהם, לעורר דרישה מוקדמת עבור מוצרים מתקדמים, להתמקד ביצירת גורמים מיוחדים ולעורר את התחרות המקומית על ידי הגבלת שיתוף פעולה ואכיפת תקנות נוגדות אמון.
היתרון התחרותי של אומות

פורטר הציג מודל זה בספרו: "היתרון התחרותי של האומות" (1990), אחרי מחקר על עשר מדינות מהמובילות במסחר. הספר היה התאוריה הראשונה של תחרותיות המבוססת על הגורמים פרודוקטיביים שבהם חברות מתחרות, במקום יתרונות השוואתיים מסורתיים, כגון משאבי הטבע וכח העבודה.[דרוש מקור]
הערות שוליים

↑  Porter, M.E. (1990), The competitive advantage of nations. New York: Free Press.
לי קוניץ

| --- | --- |

לי קוניץ בהופעה
 לידה:  13 באוקטובר 1927 שיקגו, אילינוי, ארצות הברית
 פטירה:  15 באפריל 2020 (בגיל 92) גריניץ' וילג', ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1945–2020 (כ־75 שנים)
 עיסוק:  מוזיקאי, מלחין
 סוגה:  ג'אז, קול ג'אז
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  סקסופון
 חברת תקליטים:  אימפולס רקורדס, אנג'ה רקורדס, אטלנטיק רקורדס, RCA Red Seal 
 שיתופי פעולה בולטים:  מיילס דייוויס, סטן קנטון, ג'רי מאליגן
 פרסים והוקרה:  פרס פול אקט  אמני הג'אז של NEA 
 פרופיל ב-IMDb
 
לי קוניץ (באנגלית: Lee Konitz;‏ 13 באוקטובר 1927 – 15 באפריל 2020) היה מלחין ונגן ג'אז אלטו-סקסופון יהודי-אמריקאי.
ביוגרפיה

קוניץ נולד בשיקגו, ארצות הברית למשפחה יהודית, שהיגרו מאוסטריה ומרוסיה. נחשב לאחד ממייסדי סגנון הקול ג'אז (Cool Jazz) ומעמודי התווך שלו, לאחר הופעותיו בסדרת ההקלטות של מיילס דייוויס "Birth of the Cool". בעוד שבאותה תקופה מרבית נגני האלטו-סקסופון הושפעו השפעה מכרעת מענק נגני האלטו-סקסופון צ'ארלי פארקר, יצר קוניץ צליל ייחודי, והפך לאחד מאמני האלתור האמיתיים.
לפני הופעותיו עם מיילס דייוויס, זכה קוניץ להכרה בזכות נגינת הסולו שלו בתזמורתו של קלוד ת'ורנהיל בשלהי שנות ה-40, אך למעשה פיתח את תפיסתו המקורית לאלתור במהלך לימודיו עם לני טריסטנו.
בשנת 1949 הקליט קוניץ שני אלתורים חופשיים עם שישייתו של הפסנתרן לני טריסטנו, הרכב שבו השתתף וורן מארש, נגן סקסופון טנור אשר ליווה את קוניץ שנים רבות. לאחר תקופה בה הופיע עם תזמורתו של סטן קנטון, (1952–1954) הקים קוניץ הרכב ג'אז משלו.
במהלך ארבעים שנות חייו האחרונות, ניגן והקליט קוניץ בכל סגנונות הג'אז, החל מבי בופ דרך קול ג'אז ועד לג'אז חופשי.
באוגוסט 2014 הופיע קוניץ בפסטיבל הג'אז באילת.
קוניץ נפטר ב-15 באפריל 2020 בבית החולים לנוקס היל שבניו יורק, לאחר שאובחן כחולה בדלקת ריאות, כתוצאה מסיבוך של נגיף הקורונה.
הערות שוליים

↑  Joe Bebco, Jazz innovator Lee Konitz has died of Covid-19 at age 92, The Syncopated Times, ‏15 באפריל 2020 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007437064305171  PLWABN: 9811472773305606  BIBSYS: 1026977  BNE: XX1315766  BnF: cb13896095s (data)  CiNii: DA11751956  GND: 12060003X  ICCU: RAVV105289  ISNI: 0000 0001 1474 5669  LCCN: n81058261  MusicBrainz: 9136db51-46ba-4208-afd6-7753fb0739aa  NDL: 001217917  NKC: ola2002159254  NLA: 35675285  NTA: 073375004  RERO: 02-A003467280  SELIBR: 282121  SNAC: w65v1564  SUDOC: 076181464  Trove: 1037397  VIAF: 71373696   WorldCat (עם VIAF): 71373696 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מארי בראון

מריה "מארי" יוהנה פיליפסן-בראון (בהולנדית: Maria "Marie" Johanna Philipsen-Braun ; ‏ 22 ביוני 1911 – 23 ביוני 1982) הייתה שחיינית הולנדית. היא אלופה אולימפית בעלת שתי מדליות אולימפיות מהן אחת זהב, אלופת אירופה בעלת 6 מדליות, מהם 4 זהב ושיאנית עולם.
בראון, הייתה לשחיינית ההולנדית הראשונה שזכתה במדליית זהב באולימפיאדה.