stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פס ייצור

פס ייצור של פורד, 1913
פס ייצור הוא שיטת ייצור המורכבת ממספר תחנות עבודה, שבכל אחת מהן, חלקים הניתנים להחלפה מוספים למוצר מסוים באופן עקבי, ולאחריה עובר המוצר לתחנה הבאה, על מנת ליצור בסוף התהליך מוצר סופי.
פס הייצור הוצג לראשונה על ידי אלי ויטני כדי ליצור מוסקטים (סוג של רובה) עבור ממשלת ארצות הברית. מאוחר יותר, הנרי פורד הציג את פס הייצור הנע במפעל "היילנד פרק פורד" על מנת לחסוך בהוצאות ולמסור מוצר סופי זול יותר.
ההיסטוריה של פס הייצור

עד המאה ה-19, נהוג היה שאדם אחד או מספר אנשים, ייצרו את כל החלקים של מוצר מסוים לחוד, והרכיבו אותם למוצר יחיד, תוך עשיית שינויים קלים בחלקים כך שיתאימו ביחד. שיטה זו נקראת השיטה הבריטית לייצור. אלי ויטני פיתח את השיטה האמריקאית לייצור בשנת 1799, על ידי שימוש ברעיונות חלוקת העבודה וכוח הסבל ההנדסי, על מנת ליצור הרכבה מחלקים באופן עקבי. תהליך ההרכבה הקווי הזה, איפשר גם לעובדים שאינם מיומנים בהרכבת כל המוצר, לחבר חלקים אחדים למוצר מסוים. מכיוון שכל החלקים כבר יוצרו (בפס ייצור פשוט ודומה אחר), כל שהיה צריך לעשות הוא לחבר את החלקים יחדיו.
בתחילה, למוצרי עבודת יד לא הייתה דרישה לאיכות גבוהה, ולכן עיצובים שעוצבו בפס ייצור הצריכו עובדים מיומנים פחות ולכן יוצרו בעלות קטנה יותר. כל החלקים נעו על רצועה או שרשראות, והעובדים היו עומדים בשורה ומרכיבים את המוצרים. מכאן השם "פס ייצור". פסי ייצור מודרניים מורכבים לעיתים מתלות הדדית מורכבת יותר.
בתחילת תקופת התעשייה, פס הייצור רץ בצורה חלקה, אך כאשר התחרות גברה, העובדים נדרשו לעבוד מהר יותר ולמשך יותר שעות, ובכך הגבירו את קצב תקריות הפציעה בעבודה. רבים מהעובדים לא אהבו את פס הייצור, שכן רובם לא חשו את שביעות הרצון מראיית המוצר הסופי, וכן הם היו מתוסכלים מתנאי העבודה המעייפים והלא-בטוחים. משום שהעובדים נדרשו לעמוד באותו המקום במשך זמן רב לחזור על אותה פעולה מאות פעמים ביום, הם סבלו לימים ממה שנקרא כיום פציעת מתח חוזרת.
אף על פי שוויטני היה הראשון להשתמש בפס הייצור בתקופת המהפכה התעשייתית, רעיון השימוש בחלקים ניתנים להחלפה לא היה חדש, אך השימוש בו היה מועט.
ההיסטוריה של פס הייצור הנע

הנרי פורד התקין את פס הייצור הנע הראשון שהשתמש בסרט נע ביום ה-1 בדצמבר 1913, כאחד ממספר חידושים המיועדים לחסוך בהוצאות ולאפשר ייצור המוני. הרעיון היה שכלול והתאמה של שיטה אשר שימשה לעיבוד בשר בשיקגו, אילינוי. בדרך זו, בהבאת החלקים אל העובדים, נחסך זמן רב. שיטות הייצור של פורד התבססו על שני רעיונות עיקריים, הראשון פס הייצור והשני אחידות המוצר.
כיום מרבית פסי הייצור עבור להיות פסי ייצור אוטומטי, המשתמשים בכלים מעולם הרובוטיקה, תוכנה, על מנת לייעל את תהליך הייצור ולחסוך בכוח אדם כגון: מכונות מילוי, הזנה, פיקוק, שינוע, ומכונות סוף הקו (אריזה למשלוח).
ראו גם

המהפכה התעשייתית
ייצור המוני
פנגור באן

| --- | --- |

דף מתוך מחברת רייכנאו (אנ') (Reichenauer Schulheft). השיר פנגור באן מופיע מצד שמאל למטה
 מידע כללי
 שפת המקור:  אירית עתיקה 
 סוגה:  פואמה 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  המאה ה־9 
 
פנגור באן הוא שיר באירית עתיקה מהמאה ה-9 שכתב נזיר אודות החתול שלו, בו הוא משווה בין עיסוקו בלימוד לעיסוקיו של החתול. זהו ככל הנראה השיר המפורסם ביותר ששרד מאירלנד המוקדמת, והוא היווה מקור השראה לכמה יצירות מודרניות בתחום הספרות, המוזיקה והקולנוע.
השיר מופיע רק בכתב יד הקרוי מחברת רייכנאו (אנ') (Reichenauer Schulheft), שנכתב במנזר הבנדיקטני שברייכנאו או בסביבותיו על ידי נזיר אירי, וכולל רשימות הקשורות ללימודיו. מלבד השיר, כתב היד מכיל רשימות בנושאים מגוונים, ביניהם דקדוק, לוגיקה, אסטרונומיה, קטע מהפואמה אינאיס, ועוד. כתב היד שמור כיום במנזר סנקט-פול, לאוואנטל (אנ') שבאוסטריה. שם מחבר השיר אינו ידוע.
פירוש המלה "באן" הוא "לבן", ו"פנגור" היה כנראה שם נפוץ לחתולים באירלנד. ייתכן גם שמקור המלה "פנגור" מוולשית, ופירושה עובד בניקוי של צמר (כחלק מתהליך הפקת הבד) בעזרת אבקה לבנה הקרויה אדמת ניקוי הצמר (אנ') .
החזקת חתולים במנזרים הייתה מנהג שגור במטרה להגן על המזווה ועל כתבי היד שבסקריפטוריום מעכברים ומזיקים אחרים. חתולים כאלה מופיעים גם באיורים של הספר של קלס שנכתב באירלנד באותה התקופה.
בתרבות המודרנית

לשיר מספר תרגומים מודרניים לאנגלית, על ידי ויסטן יו אודן, ג'יימס מרקנד, רובין פלאוור, שיימוס היני פול מולדון, ואיוון בולאנד.
גרסתו של אודן הולחנה על ידי סמואל ברבר ונכללה במחזור השירים Hermit Songs (שירי נזירים) תחת השם The Monk and His Cat (הנזיר וחתולו). השיר היווה השראה גם ליצירות נוספות, ביניהם ספרי נוער וילדים.
בסרט האנימציה הסוד של קלס, השואב מהמיתולוגיה הקלטית, שניים מדמויות המשנה הם נזיר בשם איידן ובן לווייתו, חתול לבן בשם פנגור באן. בזמן הקרנת כתוביות הסיום, איידן (השחקן מיק לאלי (אנ')), מדקלם קטע באירית מודרנית בהשראת השיר.
הערות שוליים

↑  אתר Irish Archaeology
↑  A Light in the Darkness: Theologies of the Book of Kells
Hayes, Kieran I. Spiritus; Baltimore Vol. 17, Iss. 2,  (Fall 2017): 212-227. DOI:10.1353/scs.2017.0028
1 2  הערות המתרגם שיימוס היני באתר poetryfoundation.org
1 2  Chisholm, Rose. “Notes on the "Hermit Songs" Texts.” Journal of Singing - The Official Journal of the National Association of Teachers of Singing 66.1 (2009): 7–13. Web.
↑  רשומה בדף הפייסבוק של "היסטוריה גדולה, בקטנה"
↑  תרגומים לשיר של אודן ומרקנד אתר אוניברסיטת ג'ורג'טאון
↑  Moi, R. (2019). "Chapter 8 Hay". In Paul Muldoon and the Language of Poetry. Leiden, The Netherlands: Brill
↑  תרגומים לשיר פנגור באן אתר .eurfa.org.uk
↑  The Monk and His Cat (op. 29, no. 8) אתר songofamerica.net
↑  ספרי פנגור באן באתר של פיי סמפסון
↑  http://www.childrenswritersguild.com/the-white-cat-and-the-monk/
↑  טריוויה, הסוד של קלס באתר tvtropes.org
פומפוניוס סקונדוס

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־1 לפנה״ס 
 פטירה:  המאה ה־1 
 מדינה:  רומא העתיקה 
 
פובליוס פומפוניוס סקונדוס (בלטינית: Publius Pomponius Secundus) היה מדינאי ומשורר רומי בתקופת שלטונם של טיבריוס, קליגולה וקלאודיוס.
משפחתו

אמו של פומפוניוס, ויסטיליה (אנ'), הייתה גם אמם (מנישואים אחרים) של פובליוס סואיליוס רופוס ושל המצביא גנאיוס דומיטיוס קורבולו. אחיו של פומפוניוס, קווינטוס פומפוניוס סקונדוס, היה שותף בכמה קנוניות בתקופת שלטונם של טיבריוס וקלאודיוס.
הקריירה הפוליטית והצבאית שלו

ההיסטוריון הרומי דיו קסיוס כותב שפומפוניוס היה קונסול שבע שנים לפני עלות קליגולה לשלטון, כלומר בערך בשנת 30, אך שמו אינו מופיע ברשימות המגיסטרטים השנתיים העליונים (Fasti Consulares). הוא היה אחד מחבריו של סֶיָאנוּס, שמונה לקונסול בשנת 31, ולאחר הדחתו באוקטובר אותה השנה, הושלך פומפוניוס לכלא. קליגולה שחרר אותו בשנת 37, וב-41 מינה אותו לקונסול.
קלאודיוס מינה אותו ללגאטוס בגרמאניה. בשנת 50, במהלך כהונתו, פלשו בני שבט הכאטים לגרמניה עילית למטרות שוד. פומפוניוס שלח נגדם צבאות עזר וחילות פרשים מקרב בעלות הברית. החיילים תקפו את הכאטים משני כיוונים והכו בהם מכה ניצחת. בין השבויים גילו להפתעתם כמה ניצולים מהתבוסה של וארוס שנפלו בשבי הגרמאנים 40 שנה קודם לכן. על הישגו זה נתכבד פומפוניוס בתהלוכת ניצחון.
יצירותיו

את עיקר פרסומו קנה פומפוניוס בכתיבת טרגדיות. יצירותיו נזכרות לשבח אצל טקיטוס, קווינטיליאנוס ופליניוס הצעיר, והוסיפו לקרוא בהן גם בתקופות מאוחרות הרבה יותר. את אחת מהן מזכיר הפילולוג כאריסיוס בן המאה ה-4. מחזותיו הוצגו לראשונה בתקופת קלאודיוס. קווינטיליאנוס כותב שפומפוניוס עולה על כל כותבי הטרגדיות המוכרים לו, וטקיטוס משבח את כישרונו הספרותי.
סקונדוס הקפיד מאוד על דקויות הסגנון והדקדוק ונחשב לבר סמכא בתחומו. נושאי יצירותיו היו יווניים להוציא יצירה ידועה אחת, fabula praetexta בשם "אינאס", ממנה שרדו שורות אחדות בלבד.
שמו

אין כל ודאות כי שמו הפרטי של פומפוניוס אכן היה פובליוס. טקיטוס קורא לו במקום אחד בשם "פובליוס" ובמקום אחר "לוקיוס", ואילו דיו קסיוס קורא לו "קווינטוס". ישנה כתובת בה הוא נקרא בשם "[קאלוו]יסיוס סבינוס פומפוניוס סקונדוס", אך לא ידוע כי השתייך לבית האב של הקאלוויסים (Calvisia).
הערות שוליים

↑  טקיטוס, ספרי השנים, 6.18, 13.43 .
↑  טקיטוס, ספרי השנים, 5.8, 6.18; דיו קסיוס, 59.6.
↑  טקיטוס, ספרי השנים, 12.27-28 .
↑  טקיטוס, ספרי השנים, 9.13; טקיטוס, שיחה על הנואמים, 13; קווינטיליאנוס, חינוך הנואם, 10.1.98; פליניוס סקונדוס, איגרות, 3.5, 7.17; כאריסיוס בתוך: Bothe, Poet. Scen. Lat. Fragm. vol. ii. p. 279.
↑  Gian Biagio Conte, Latin Literature: A History pp. 417–418; Vasily Rudich, Political Dissidence under Nero (Routledge, 1993), p. 304.
↑  טקיטוס, ספרי השנים, 11.13, 12.27; דיו קסיוס, 59.6;‏ Prosopographia Imperii Romani, vol. 2, p. 754.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 100550207  ISNI: 0000 0000 0228 9929  LCCN: nr95030997  VIAF: 56960115   WorldCat (עם VIAF): 56960115
פולביו קולובאטי

פולביו קולובאטי (באיטלקית: Fulvio Collovati; נולד ב-9 במאי 1957) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת הבלם.
קולובאטי שיחק לאורך כל הקריירה באיטליה. הוא רשם מעל למאה הופעות ליגה בכל אחת משתי הקבוצות של העיר מילאנו, מילאן בה גדל ואינטר מילאנו אליה עבר.
כשחקן נבחרת איטליה, היה קולובאטי ממצטייני טורניר מונדיאל 1982 בו זכתה הנבחרת. הוא שיחק במדיה גם בטורניר מונדיאל 1986.
קריירת משחק

קריירת המשחק של קולובאטי החלה בקבוצת הנוער של מילאן. הוא עלה לקבוצה הבוגרת בעונת 1976/1977, ורשם 11 הופעות ליגה במדי הקבוצה. בנוסף, סייע לה לזכות בקופה איטליה כבר בעונת הבכורה שלו בקבוצה. עם הגעתו של המאמן השוודי נילס לידהולם עונה לאחר מכן, החל קולובאטי לקבל דקות משחק משמעותיות יותר. בעונת 1978/1979 רשם קולובאטי 27 הופעות ליגה, בדרך לזכייה באליפות איטליה. קולובאטי צבר יותר ויותר דקות משחק והפך לבורג מרכזי בחוליית ההגנה של מילאן.
בסיום עונת 1979/1980, אותה סיימה מילאן במקום השלישי, הורשעה הקבוצה בפרשת הימורים בספורט, ונענשה בהורדת ליגה. על אף עזיבה של שחקני מפתח בעקבות העונש, קולובאטי נשאר במועדון הבית שלו וסייע לו לחזור לליגה הבכירה בתום עונה אחת בלבד. לקראת עונת 1981/1982 קיבל קולובאטי את סרט הקפטן של המועדון בליגה הבכירה. מילאן אמנם זכתה בגביע מיטרופה, אך סבלה מעונה חלשה בליגה, סיימה במקום ה-14 בטבלה, וירדה בשנית לליגת המשנה, הפעם בעקבות יכולתה על המגרש.
בניגוד לירידת הליגה הקודמת של הקבוצה, הפעם בחר קולובאטי שלא להישאר במילאן, בעקבות סכסוך עם הנהלת הקבוצה. היעד המפתיע של קפטן מילאן היה דווקא היריבה העירונית, אינטר מילאנו, במהלך שהתפרש אצל אוהדי מילאן כבגידה. תמורת מעברו לאינטר, עשו מספר שחקנים את הדרך ההפוכה בהשאלה, ביניהם אלדו סרנה.
קולובאטי שיחק במדי אינטר ארבע עונות, בכולן שימש כשחקן הרכב. בסיום ארבע עונות, לקראת עונת 1986/1987, ולאחר שחלה ירידה ביכולתו, קולובאטי נותר מחוץ לתוכניות של אינטר ועזב את העיר מילאנו לראשונה בקריירה. הוא חתם בקבוצת אודינזה, הקרובה לעיר הולדתו, אך קבוצתו רשמה עונה חלשה מאוד וסיימה במקום ה-16 ואחרון בליגה, תשע נקודות מתחת לקו האדום.
למרות הירידה עם אודינזה, קולובאטי נשאר בליגה הבכירה ואף חזר לקרבות הצמרת. נילס לידהולם, המאמן שקידם את קולובאטי להיות שחקן בכיר במילאן, הגיע לרומא והחתים אותו בקבוצה. בעונה הראשונה תחת לידהולם ועם קולובאטי כשחקן הרכב, סיימה רומא במקום השלישי בטבלה. לאחר עונה נוספת בקבוצה, עבר קולובאטי לגנואה, במדיה שיחק במשך ארבע עונות בליגה הבכירה, הטובה שבהן הסתיימה במקום הרביעי.
בתום תקופתו בגנואה, בסיום עונת 1992/1993, פרש קולובאטי מכדורגל בגיל 36.
קריירת משחק > נבחרת איטליה

קולובאטי החל את דרכו בנבחרת איטליה תחת המאמן אנצו ביארזוט. הופעת הבכורה שלו הייתה ב-24 בפברואר 1979, במשחק ידידות במילאנו בו הביסה איטליה את הולנד בתוצאה 3-0. כשנה אחר כך, ב-16 בפברואר 1980, רשם קולובאטי את שערו הראשון במדי הנבחרת, בניצחונה 2-1 על רומניה במשחק ידידות.
קולובאטי זומן על ידי ביארזוט לסגל איטליה ליורו 1980 אותו אירחה. קולובאטי פתח בכל ארבעת משחקיה של איטליה בטורניר, האחרון שבהם היה המשחק על המקום השלישי מול צ'כוסלובקיה. לאחר 1-1 בתום הארכה, הגיע המשחק להכרעה בדו-קרב פנדלים. לאחר שמונה בעיטות לכל קבוצה, שכולן הובקעו, ניגש קולובאטי לבעוט את הפנדל התשיעי של נבחרתו, אך השוער הדף את הבעיטה. הפנדל התשיעי של צ'כוסלובקיה הובקע, והיא זכתה במקום השלישי בטורניר.
במסגרת מוקדמות מונדיאל 1982, רשם קולובאטי שמונה הופעות, בהן כבש פעמיים, בשני המשחקים מול לוקסמבורג. היו אלה שעריו האחרונים בנבחרת, ובסך הכל הוא כבש שלושה שערים במדי איטליה. בטורניר עצמו המשיך קולובאטי פתח בכל שבעת משחקיה של איטליה בטורניר, כולל במשחק הגמר בו גברה איטליה 3-1 על גרמניה המערבית בדרך לזכייה בתואר. לקולובאטי היה חלק משמעותי ביציבות ההגנה האיטלקית בנבחרת, ובזכות היכולת שהפגין הוא נכלל בנבחרת הטורניר.
קולובאטי ואיטליה כשלו בניסיונם להעפיל ליורו 1984, לאחר שהשיגו ניצחון אחד משמונה משחקים במוקדמות. קולובאטי שיחק בשישה מהם, כולל בניצחון היחיד על קפריסין.
לאחר ששותף בסדרת משחקי ידידות, זומן קולובאטי על ידי ביארזוט לסגל איטליה למונדיאל 1986 במקסיקו, אליו הגיעה כאלופת העולם המכהנת. איטליה סיימה את דרכה בטורניר לאחר ארבעה משחקים בלבד, בתום הפסד 2-0 לצרפת בשלב שמינית הגמר. קולובאטי רשם הופעה בודדת בטורניר, בניצחון 3-2 על קוריאה הדרומית בשלב הבתים, שהייתה גם הופעתו האחרונה במדי נבחרת איטליה.
קולובאטי, ששיחק לאורך כל הקריירה הבינלאומית תחת אנצו ביארזוט, נכלל במשך שבע שנים בסגל נבחרת איטליה, רשם 50 הופעות בהן כבש שלושה שערים.
תארים

אליפות איטליה: 1978/1979
הגביע האיטלקי: 1976/1977
גביע מיטרופה: 1982
גביע העולם: 1982
הנבחרת המצטיינת בגביע העולם: 1982
סטטיסטיקות > מועדונים

| עונה | קבוצה | ליגה | בליגה> הופעות | בליגה> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1976/1977 | מילאן | איטליהסרייה א' | 11 | 0 |
| 1977/1978 | מילאן | איטליהסרייה א' | 25 | 1 |
| 1978/1979 | מילאן | איטליהסרייה א' | 27 | 0 |
| 1979/1980 | מילאן | איטליהסרייה א' | 30 | 0 |
| 1980/1981 | מילאן | איטליהסרייה ב' | 36 | 2 |
| 1981/1982 | מילאן | איטליהסרייה א' | 29 | 1 |
| 1982/1983 | אינטר מילאנו | איטליהסרייה א' | 28 | 0 |
| 1983/1984 | אינטר מילאנו | איטליהסרייה א' | 27 | 1 |
| 1984/1985 | אינטר מילאנו | איטליהסרייה א' | 29 | 2 |
| 1985/1986 | אינטר מילאנו | איטליהסרייה א' | 25 | 0 |
| 1986/1987 | אודינזה | איטליהסרייה א' | 20 | 2 |
| 1987/1988 | רומא | איטליהסרייה א' | 26 | 1 |
| 1988/1989 | רומא | איטליהסרייה א' | 19 | 0 |
| 1989/1990 | גנואה | איטליהסרייה א' | 29 | 0 |
| 1990/1991 | גנואה | איטליהסרייה א' | 17 | 0 |
| 1991/1992 | גנואה | איטליהסרייה א' | 18 | 0 |
| 1992/1993 | גנואה | איטליהסרייה א' | 8 | 0 |
| סך הכל | סך הכל | סך הכל | 404 | 10 |
סטטיסטיקות > נבחרת לאומית

| נבחרת איטליה> שנה | נבחרת איטליה> הופעות | נבחרת איטליה> שערים |
| --- | --- | --- |
| 1979 | 5 | 0 |
| 1980 | 12 | 2 |
| 1981 | 6 | 1 |
| 1982 | 13 | 0 |
| 1983 | 4 | 0 |
| 1984 | 4 | 0 |
| 1985 | 4 | 0 |
| 1986 | 2 | 0 |
| סה"כ | 50 | 3 |
פנגנגאלווה

יום כל הקדושים בציור
פנגנגאלווה (באנגלית: Souling) היא מסורת טאגאלוגית שמקיימים מדי שנה ב-31 באוקטובר, במהלך ערב כל הקדושים.
קיום המסורת

הפנגנגאלווה היא מסורת עממית במהלכה אנשים עוברים מבתים לבתים, תוך שהם שרים שירי יום כל הקדושים ויום כל הנשמות. ילדים קטנים ונערים אף מחלקים מתנות אחד לשני. על פי הוועדה הלאומית לתרבות ואמנויות (NCCA), המסורת מתקיימת בדרך כלל ב-31 באוקטובר, יום לפני "יום המתים" ("Araw ng mga Patay"), המכונה גם יום כל הקדושים. לפי המסורת, מקיימי הפנגנגאלווה שרים שירים שקשורים לימים אלו ומבקרים בבתים אחד של השני.
בנוסף לכך, על פי המסורת, מאמינים כי הדלת שמחברת בין עולם החיים לעולם המתים נפתחת במהלך יום כל הקדושים, מה שגורם לנשמות שמתו ב-1 בנובמבר לחזור לעולם החיים. נהוג להכין מאכלים שעשויים מבטטה או יאם סגול עבור הנשמות המתות שלכאורה, חוזרות לתחייה באותה העת.
ה-NCCA הזכיר את הפנגנגאלווה כהוכחה לכך שהפיליפינים מאמינים בחיים שלאחר המוות.
הערות שוליים

↑  Delfin T. Mallari Jr, ‘Pangangaluluwa’: Reviving a dying custom, INQUIRER.net, ‏2014-10-31 (באנגלית)
1 2 3  "panganagaluluwa". Flickr (in Filipino). National Commission for Culture and the Arts. 9 June 2015. Retrieved 5 November 2018.
ערך זה הוא קצרמרבנושא תרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פנגיי נון

פנגיי נון או פאנגיי נון (בסינית מסורתית: 半硬軟) היא אמנות לחימה שמקורה בדרום סין שלומדה על ידי צ'ו טסו הו. משמעות השם היא "חצי רך, חצי קשה", ומתייחסת להגנות, הרכות והתקיפות הקשות.
מייסד השיטה

צ'ו טסו הו (ביפנית: שו שי ווה) חי בין השנים 1869–1945, והיה מייסד השיטה. חייו לא מתועדים היטב בגלל הקשר שלו עם אגודות החשאיות שפעלו להדחתה של שושלת צ'ינג ושיקום של שושלת מינג.
קנבון וויצ'י

קנבון וויצ'י היה תלמידו הידוע ביותר של צ'ו טסו הו ולאחר סיום לימודיו, פתח מכון משלו, והיה הזר הראשון שלימד שיטה זו בסין. לאחר מותו, בנו, קאניי וייצ'י, לימד את השיטה באוקינאווה בשם "וויצ'י ריו", הדרך של וויצ'י.
סכסוך פוליטי

בשנת 1978 חבורת תלמידי וויצ'י ריו ובראשם סייקי איטוקאזו (Seiki Itokazu) וטאקאשי קינג'ו (Takashi Kinjo), יצאו מהריו והחיו את שיטת הפנגיי נון. בתחילת שנות התשעים השם שונה לקונן ריו (Konan Ryu). עשר שנים לאחר מכן תלמידי השיטה התחילו להשתמש בשם קובו ריו (Kobu Ryu), למרות זאת, אחד התלמידים, מיקיו נישיוצ'י (Mikio Nishiuchi) חזר להשתמש בשם פנגיי נון ריו.
פלשרגמץ

| --- | --- |
סמל פלשרגמץסמל פלשרגמץ

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  צפון הונגריה
 מחוז:  בורשוד-אבאוי-זמפלן בורשוד-אבאוי-זמפלן
 נפה:  נפת שאטוראליאויהיי
 מושל:  Ernő Horváth
 שטח:  10.75 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  333 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  48°29′30″N 21°36′16″E﻿ / ﻿48.491711111111°N 21.604319444444°E﻿ / 48.491711111111; 21.604319444444 
 אזור זמן:  UTC +1
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.פלשרגמץ(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.פלשרגמץ  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פלשרגמץ (בהונגרית: Felsőregmec) הוא כפר קטן במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
במהלך השנים חיו בכפר מעט יהודים ובמקום קיימים שרידי בית קברות יהודי.
| שנה | כמות יהודים | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 70 |  |
| 1880 | 36 | 470 |
| 1910 | 41 |  |
| 1920 | 22 |  |
| 1930 | 21 |  |
| 1941 | 24 | 421 |
פורט קמהאמהה

| --- | --- |

סוללת הוקינס בה הוצבו שני תותחי 3 אינץ'
 מידע כללי
 סוג:  מבצר צבאי
 על שם:  קמהאמהה הראשון
 מיקום:  פרל הארבור, האי אואהו
 מדינה:  הוואי, ארצות הבריתארצות הברית
 מייסדים:  צבא ארצות הברית
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1907–1920 (כ־13 שנים)
 חומרי בנייה:  בטון מזוין
 יוצר:  צבא ארצות הברית
 קואורדינטות:  21°19′24″N 157°57′34″W﻿ / ﻿21.323333°N 157.959444°W﻿ / 21.323333; -157.959444
 he
 
פורט קמהאמהה (באנגלית: Fort Kamehameha) היה בסיס של צבא ארצות הברית שנבנה בתחילת המאה ה-20 וכלל מספר סוללות ארטילריה שנועדו להגן על נמל פרל הארבור (בסה"כ הוצבו במבצר 24 תותחים ומרגמות). המבצר הוקם להגן על הנמל בפני פלישת ספינות אויב אבל במהלך המתקפה על פרל הארבור, בתקופת מלחמת העולם השנייה, הותקף הנמל על ידי מטוסים יפנים ולא נעשה שימוש בתותחים הכבדים. לאחר המלחמה החליט צבא ארצות הברית להפסיק את השימוש במקום וכל התותחים הועברו לגריטה וחלק מהמבנים נהרס. כיום חלק מהמבנים שנותרו משמשים את מחנות הצבא או נגישים למטיילים.
רקע

ב-1893 הפילה ממשלת ארצות הברית את ממלכת הוואי (אנ') והשתלטה על איי הוואי. ב-1899 היא החלה לבנות את הנמל הצבאי פרל הארבור (אנ'), פרויקט שכלל העמקת המים כדי לאפשר גישה לאוניות מלחמה גדולות ובניית תשתית של סדנאות, מזחים ומנופים לעגינה וטיפול באוניות. המקום נבחר לנמל מאחר שעל האי התקיימו עוד לפני הכיבוש מכרות פחם שארצות הברית השתלטה עליהם על מנת לספק פחם לאוניותיה.
פיתוח והרחבת הנמל נמשכו עד שלהי שנות ה-20 של המאה ה-20 כשבמסגרת זו הוחלט על חיזוק ההגנה לחופיו המערביים של האי אואהו מפני תקיפה מכוון אסיה.
ההיסטוריה של המבצר > ראשיתו של המבצר

שטח האדמה, עליו הוקם הבסיס הצבאי, היה רכושה של אמה, מלכת הוואי (אנ') (ואשתו של קמהאמהה הרביעי) ונרכש על יד ממשלת ארצות הברית ב-1907.
לאחר הרכישה מינה הנשיא תאודור רוזוולט את מזכיר המלחמה של ארצות הברית, ויליאם הווארד טאפט לעמוד בראש ועדה לבחינת ההגנה על נכסים אמריקאיים כמו הוואי והפיליפינים בשיתוף "מועצת הביצורים" (אנ'). בעקבות החלטות הוועדה החלה הקמת המבצר. המבצר כלל מבני בטון עבור סוללות ארטילריה וכן מבנים נוספים עבור מגורי חיילים, מחסנים ומבנים ציבור. ב-1940 נבנתה בבסיס כנסייה לשירות החיילים.
שמו הראשון של המבצר היה "פורט אפטון", על שמו של גנרל אמורי אפטון (אנ') ששירת בצבא האיחוד בתקופת מלחמת האזרחים האמריקנית. בעקבות מחאת מקומיים הוחלט ב-1909 לשנות את שם המבצר ל"פורט קמהאמהה" על שמו של מלך ממלכת הוואי קמהאמהה הראשון.
ההיסטוריה של המבצר > בניית סוללות התותחים

בניית מבני הבטון עבור סוללות התותחים נעשתה באופן הדרגתי. עובי קירותיו של כל מבנה כזה היה כשישה מטר של בטון מזוין כשמסביבו נערם חול בעובי של כתשעה מטר. התפיסה של ראשי הצבא, בזמן בניית המבצר, הייתה שהאיום העיקרי על הוואי בכלל ונמל פרל הארבור בפרט הוא מאוניות מלחמה שינסו להתקרב אל האי ולכן עיקר כוח האש שהוצב במבצר היה תותחים כבדים לטווחים ארוכים ובינוניים. האיום מצד מטוסים לא נלקח, בזמן תכנון המבצר, בחשבון מאחר שהמרחק של הוואי מיפן הוא כ-8,000, טווח שבתחילת המאה ה-20 היה מחוץ ליכולת התקיפה של מטוסי קרב. כמו כן פיתוח נושאות מטוסים היה בחיתוליו בתקופה זו כך שגם כוון זה לא השפיע על תכנון המבצר.
| שם סוללה (עברית) | שם סוללה (אנגלית) | מספר תותחים/מרגמות | סוג התותחים/מרגמות | טווח | על שם | שנות הקמה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| סלפרידג' | Selfridge | 2 | תותחי 12 אינץ' מדגם M1895 (אנ') | 27 ק"מ | לוטננט תומאס סלפרידג' (אנ') | 1909-1907 | התותחים הורכבו על בסיסים בטכנולוגיית "תותח נעלם" (אנ') שהכילו מתקן מכני שאיפשר להעלות את התותח למצב ירי ולהוריד אותו לאחר מכן לעמדה מוגנת לטעינה ואחזקה |
| ג'קסון | Jackson | 2 | תותחי 6 אינץ' מדגם M1897 (אנ') | 14 ק"מ | גנרל ריצ'רד הנרי ג'קסון (אנ') | 1913 | התותחים הורכבו על בסיסים בטכנולוגיית "תותח נעלם" (אנ') שהכילו מתקן מכני שאיפשר להעלות את התותח למצב ירי ולהוריד אותו לאחר מכן לעמדה מוגנת לטעינה ואחזקה |
| הוקינס | Hawkins | 2 | תותחי 3 אינץ' מדגם M1903 (אנ') | 5 ק"מ | מייג'ור גנרל המילטון סמית' הוקינס (אנ') | 1914 |  |
| הסברוק | Hasbrouck | 8 | מרגמות 12 אינץ' (אנ') | 14 ק"מ | גנרל הנרי קורנליוס הסברוק (Henry Cornelius Hasbrouck) | 1914-1909 | נועדו לשמור על הכניסה לנמל פרל הארבור |
| צ'נדלר | Chandler | 2 | תותחי 3 אינץ' מדגם M1903 (אנ') | 5 ק"מ | לוטננט רקס צ'נדלר (Rex Chandler) | 1914 | הסוללה נהרסה כליל |
| בארי | Barri | 2 | תותחי 4.7 אינץ' (אנ') | 11 ק"מ | קפטן תומאס בארי (Thomas O. Barri) | 1914 | התותחים פורקו כבר ב-1925 ובהמשך הסוללה נהרסה כליל |
| אדאיר | Adair | 2 | תותחי 6 אינץ' (אנ') | 14 ק"מ | לוטננט הנרי אדאיר (Henry R. Adair) | 1916 | הסוללה נבנתה על האי פורד (אנ') שהיה חלק מנמל פרל הארבור המורחב |
| בויד | Boyd | 2 | תותחי 6 אינץ' (אנ') | 14 ק"מ | קפטן צ'ארלס בויד (Charles T. Boyd) | 1916 | הסוללה נבנתה על האי פורד (אנ') שהיה חלק מנמל פרל הארבור המורחב |
| קלוסון | Closson | 2 | תותחי 12 אינץ' מדגם M1895 (אנ') | 27 ק"מ | גנרל הנרי קלוסון (אנ') | 1920 | מספר תותחי נ"מ הגנו על הסוללה |
ההיסטוריה של המבצר > מלחמת העולם השנייה

במלחמת העולם השנייה, במהלך המתקפה על פרל הארבור ב-7 בדצמבר 1941, נעשה שימוש רק בתותחי הנ"מ שהוצבו להגן על הסוללות. תותחים אלו אף הפילו מיצובישי A6M זירו שתקף את הנמל. אף תותח משלל התותחים הכבדים שהוצבו בסוללות לא ירה במהלך המלחמה. בסיום המלחמה הוחלט על פירוק הציוד הצבאי מסוללות המבצר.
ההיסטוריה של המבצר > המבצר בעת החדשה

כיום לא נותר במבצר ציוד צבאי ולאורך השנים נהרסו רבים מהמבנים שלו. ב-1983 נערך סקר שימור בסוללות המבצר וב-1984 נכלל המבצר והסוללות ב"מרשם האתרים ההיסטוריים של אואהו" (אנ') דבר שעצר את תהליך ההריסה וקידם את שימור המבנים. כך למשל המבנים של סוללות סלפרידג' וג'קסון משמשות כיום את המשמר הלאומי האווירי של הוואי (אנ'). חלק מהמבנים שימשו, תקופה מסוימת, כמקלטים נגד הפצצות אוויר.
נכון ל-2008 נותר בבסיס קמהאמהה 48 מבנים היסטוריים מלפני מלחמת העולם הראשונה הכוללים חלק מסוללות התותחים, מבני מגורים, כנסייה, תורן, בית קברות ועוד. חלק ממבנים היסטוריים אלו פונו לאורך השנים על פי הוראות רשויות הצבא על פינויים לאחר הרחבת נמל התעופה הבין-לאומי דניאל ק. אינווי והקמת בסיס חיל האוויר היקמן (אנ') ב-1992 מאחר שהיו קרובים מדי למסלול. לאחר הפינוי הגישו שלטונות הצבא תוכנית להריסת המבנים ההיסטוריים ומולם קמו גופים אזרחיים ועמותות שימור בהוואי בראשות "קרן הוואי ההיסטורית" שהגישו התנגדות להריסה.
גלריה

החצר הפנימית של סוללת הסברוק. בולט הבסיס של אחת מהמרגמות שהוצבו בסוללה
הכניסה למבנה סוללת הוקינס
שרטוט של בסיס קמהאמהה מ-1922 בו מסומנות הסוללות השונות.
מטוס יפני שהופל על ידי תותחי הנ"מ של הבסיס במהלך ההתקפה על פרל הארבור והתרסק בשטח הבסיס
סוללת בויד על האי פורד (צילום משנות ה-80)
לקריאה נוספת

William H. Dorrance (1993). Fort Kamehameha: the story of the harbor defenses of Pearl Harbor. White Mane Publishing Company. ISBN 978-0-942597-51-6.
Jeffrey J. Gudmens (2005). Staff Ride Handbook for the Attack on Pearl Harbor, 7 December 1941: a study of defending America. Fort Leavenworth, Kansas: Combat Studies Institute. p. 80. ISBN 978-1-4289-1644-9.
William H. Dorrance (1995). "Land Defenses of O'ahu's Forts, 1908-1920". Hawaiian Journal of History. Vol. 29. Hawaiian Historical Society. pp. 147–161. hdl:10524/622.
הערות שוליים

↑  לוטננט תומאס סלפרידג' היה קצין צבא ארצות הברית הראשון שנהרג בתאונת מטוס
↑  גנרל ריצ'רד הנרי ג'קסון היה בין מפקדי צבא הצפון במלחמת האזרחים האמריקנית
↑  מייג'ור גנרל המילטון סמית' הוקינס שירת בצבא ארצות הברית במלחמת האזרחים ובמלחמת ארצות הברית–ספרד
↑  לוטננט רקס צ'נדלר נהרג בתאונת מטוס ב-1913
↑  קפטן תומאס בארי נהרג ב-1863 במהלך מלחמת האזרחים
↑  לוטננט הנרי אדאיר נהרג ב-1916
↑  קפטן צ'ארלס בויד נהרג ב-1916
↑  גנרל קלוסון נלחם במלחמת האזרחים ונפטר ב-1917 לפני הקמת הסוללה
↑  סקר נבנים בפורט קמהאמהה, באתר npgallery.nps.gov, ‏1983
↑  State of Hawaii - State Historic Preservation, באתר dlnr.hawaii.gov
↑  סקר סוללת ג'קסון, באתר npgallery.nps.gov
↑  Fort Kamehameha, באתר historichawaii.org
↑  Save Historic Fort Kamehameha, Hawaii, באתר "פייסבוק"