stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הציווי הטריטוריאלי

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  רוברט ארדרי 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  עיון 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1966 
 סדרה
 ספר קודם:  African Genesis 
 הספר הבא:  The Social Contract 
 
הציווי הטריטוריאלי (באנגלית: The Territorial Imperative) הוא ספר מדע פופולרי מאת הסופר האמריקאי רוברט ארדרי, שיצא לאור ב-1966. זה הספר השני בסדרת טבע האדם של הסופר וממוקד במה שראה הסופר כאינסטינקט טריטוריאלי אצל האדם ובעלי חיים אחרים.
הספר מאפיין את האינסטינקט של בני האדם כלפי טריטוריה ואת ההשלכות לכך, כולל בעלות על רכוש ובניית אומות. הציווי הטריטוריאלי היה בעל השפעה ניכרת באותה תקופה, ועורר עניין ציבורי במוצא האדם. הספר תורגם לשפות רבות וב-1977 הופיע בישראל תרגום עברי של עמוס כרמל בהוצאת זמורה ביתן.
הציווי הטריטוריאלי מפתח את התזות שהוצגו במקור בספר בראשית הייתה אפריקה, שפורסם חמש שנים קודם לכן. בספר בראשית הייתה אפריקאי טען ארדרי שמקורו של האדם באפריקה ולא באסיה, שהוא מונע על ידי אינסטינקטים תורשתיים לרכוש אדמות ולהגן על טריטוריה, ושפיתוח כלי נשק היה נקודת מפנה מהותית באבולוציה שלו. הציווי הטריטוריאלי ממשיך ובוחן רעיונות אלה תוך שימת דגש מיוחד על עיסוקו המובהק של האדם במושג הטריטוריה. הוא ממשיך ומבהיר את התפקיד שממלא בחברה האנושית המודרנית בתופעות כגון בעלות על רכוש ובניית אומה ואפילו עבריינות אלימה.
הציווי הטריטוריאלי גרם למחלוקת מדעית ועממית משמעותית. בספר זה ארדרי ניסח מחדש ופיתח את קריאת התיגר שלו על ההנחה המתודולוגית השלטת במדעי החברה, שההתנהגות האנושית נבדלת ביסודה מהתנהגות בעלי החיים. כפי שהוא כותב ב"הציווי הטריטוריאלי", "הכלב הנובח עליך מאחורי גדר אדונו פועל ממניע שלא ניתן להבדיל בינו לבין זה של אדונו בעת בניית הגדר".
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007366280705171  VIAF: 308583985   WorldCat (עם VIAF): 308583985 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
המהפכה האשכנזית (ספר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  קלמן כצנלסון
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  ספר עיון
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת אנך
 תאריך הוצאה:  1964
 מספר עמודים:  255
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001964036
המהפכה האשכנזית הוא ספר עיון שנכתב על ידי העיתונאי והסופר הרוויזיוניסטי קלמן כצנלסון ויצא לאור בשנת 1964 בהוצאת "אנך", שהייתה הוצאתו הפרטית שהוציאה לאור רק את ספריו. בספר הביע כצנלסון בגלוי גזענות עדתית, שהיוותה דעה חריגה וקיצונית ועמדה בסתירה לאתוס של מיזוג הגלויות של שנות המדינה הראשונות. התזה של כצנלסון בספר זה הייתה כי בישראל שוכנים שני עמים נפרדים, "האשכנזים" ו"הספרדים", כאשר האשכנזים הם העליונים והספרדים נחותים. לדבריו, האשכנזים הם העם הנבחר האמיתי, והשפה שהמדינה צריכה לאמץ היא שפתם, היידיש, שעל הספרדים ללמוד אותה כדי להתעלות.
כצנלסון בחר בספר בלשון משתלחת ובדימויים פוגעניים:
הקונפרונטציה בין אשכנז והעמים הלא-אשכנזיים היא מיפגש בין אחד מענקי העולם ובין חבורה של גמדים. כל אחד מן הגמדים הללו משמש מעין הוכחת-עקיפין לאדירותו של אשכנז. העליונות האשכנזית היא קודם כל עליונות מבחינת השליטה על הזמן. היא עליונות של התפזרות גאוגרפית, של שפעת כישרונות אנושיים, של עמידה על במת ההיסטוריה העולמית. הספרדים, כלומר בני עם הלאדינו, תובעים לעצמם מעמד מיוחד בקרב העמים הלא-אשכנזיים. הם רוצים לתפוס מעין שלב ביניים בין העמים האפרו-אסיתיים הקטנים ובין אשכנז. אך הדבר כמעט ואינו עולה בידם, למרות הסגולות המצוינות והבריאות הסוציאלית של עם הלאדינו. ההיסטוריה התאכזרה גם לעם זה וצירפה אותו אל שורת הננסים. הניסיון לחבר יחדיו את הננסים ולהציגם במלוכד מול הענק הוא מגוחך מלכתחילה, פרט, אולי, לקומבינציות בשדה הקלפי, שיש בהן הרבה מלאכותיות. כשם שתריסר דלי-כשרון לא יוכלו להוות משקל שכנגד לגאון, כך לא יוכל חבר הגמדים הלא־אשכנזיים להתחרות באשכנז.
תגובות לספר

הספר ספג גינויים והסתייגויות מכל קצות הקשת הפוליטית והציבורית. העיתונים התמלאו במאמרי גינוי לספר והוצפו במכתבי מחאה של הקוראים. הדבר הביא לפרסומו של הספר ושל המחבר, שלא היה זוכה להם ככל הנראה על כל ספר אחר. בהמשך עבר הנושא לדיון ציבורי. ראשי הערים, מרדכי איש שלום מירושלים ומרדכי נמיר מתל אביב, גינו את הספר. אף בזירה הפוליטת רבו הגינויים, מזכיר מפא"י ראובן ברקת כינה את הספר חסר חשיבות ומבולבל וסיעת אחדות העבודה ביקשה להעלות את העניין לדיון במליאת הכנסת, אך הנהלת הקואליציה החליטה כי אין זה מכבודה של הכנסת לעסוק בספר כזה, אך החליטה במקום זאת לקיים דיון על מיזוג העדות בישראל. נציגי האופוזיציה הסכימו לכך.
השר בכור-שלום שטרית פנה במכתב אודות הספר לדוד בן-גוריון, שבאותה עת פרש מהפוליטיקה והתגורר בשדה בוקר, אך היה עדיין בעל השפעה מוסרית גדולה בעיני העם. בן-גוריון השיב לו במכתב שבו כתב:
ראיתי הספר "המהפכה האשכנזית". אני מצטער כי העיתונות עושה לספר מכוער זה פרסום כה רב, ואין ספק שעל ידי כך יתרבו קוניו – אם כי אינו ראוי כלל לקריאה והוא מטמא במגעו. אין ספר אוילי זה ראוי לדון עליו. ואילו הייתי תימני או ספרדי (אם כי איני מבין כיצד יהודי בישראל הוא תימני או ספרדי, כשם שלא אבין אם יאמרו עלי שאני פולני או רוסי) הייתי עובר בשתיקה של בוז וסלידה על ספר טיפשי זה. ברנש זה אינו אפילו אנטישמי – הוא פשוט פטפטן. הוא גם כתב ששפתנו בא"י צריכה להיות יידיש ולא עברית, מי שם לב לפטפוט זה? ולדעתי אתם נותנים לו יותר מדי כבוד שמטפלים בו כל כך.
הנושא הגיע גם אל היועץ המשפטי לממשלה משה בן זאב, שהחליט בדצמבר 1964 לא להעמיד את כצנלסון לדין, אם כי מבחינה משפטית ראה כי יש יסוד להאשימו בעבירה על-פי הדין שחל אז, פקודת החוק הפלילי, 1936. על החלטת היועץ המשפטי הודיע לכנסת שר המשפטים ד"ר דב יוסף, שאמר כי הספר נתקבל על ידי כל החוגים בישראל "תוך יחס של בוז גלוי ודחיה מוחלטת של הרעיונות המובעים בו. דבר זה בא לידי ביטוי בהצהרותיהם של ראש הממשלה, שרים, חברי כנסת ובמאמרים שפורסמו בעיתונים. לפיכך... מצא היועץ המשפטי, כי מוטב להימנע מהעמדתו של ק. כצנלסון לדין, מאחר ש"הבירור המשפטי היה גורם לליבוי יצרים ולחיטוט מחדש בעניין נואל זה".
ספרי המשך

הסערה שחולל לא גרמה לכצנלסון לחזור בו או להתנצל. 25 שנים לאחר מכן, זמן רב לאחר שהסערה שככה, המשיך לפרסם את משנתו בספר המשך בשם "החשבון האשכנזי: 1880–1990" שיצא לאור בשנת 1989, בו קרא להחייאת התרבות האשכנזית כתרבות של אומה העומדת בפני עצמה ודוברת בלשון משלה – היידיש, ולשחרורה ממה שקרא לו "הדיכוי המזרחי". שלוש שנים לאחר מכן, בשנת 1992 יצא לאור ספרו "אשכנזי זקן מסכם" בו חזר על תורתו.
ראו גם

השסע העדתי בישראל
הערות שוליים

↑  קלמן כצנלסון, המהפכה האשכנזית, עמ' 157.
↑  ד. בן-גוריון לשר ב. שיטרית: "המהפכה האשכנזית" – ספר מטמא במגעו, דבר, 6 באפריל 1964.
↑  היועץ המשפטי לא יתבע לדין את מחבר "המהפכה האשכנזית": "הבירור המשפטי עלול לגרום לליבוי יצרים", דבר, 22 בדצמבר 1964.
המילון האנציקלופדי ברוקהאוס ואפרון
גלריה

איורים מתוך המילון האנציקלופדי של ברוקהאוז ואפרון
Насекомоядные (אוכלי חרקים)
קטע של הידטודה (אנ') בעלה של פרימולה סיננסיס (אנ')
עלה מדגסקר (אנ')
שלט אצולה
אקרופוליס
ראו גם

אנציקלופדיית ברוקהאוס
פרידריך ארנולד ברוקהאוס
יברייסקיה אנציקלופדיה
העיקרון הפיטרי

עטיפת הספר העיקרון הפיטרי מאת לורנס ג. פיטר וריימונד האל, במהדורה השנייה בעברית של הוצאת אופוס
העיקרון הפיטרי היא טענה מתחום הפסיכולוגיה הארגונית, שעל פיה כל עובד בארגון יקודם מתפקיד לתפקיד במעלה ההיררכיה כל עוד הוא מבצע את תפקידיו בהצלחה, והוא יתקבע בסופו של דבר בתפקיד הראשון שאותו לא יבצע כהלכה. העובד יישאר בתפקיד זה ולא יקודם הלאה, משום שהוא אינו מסוגל לבצעו כהלכה, כי הוא "חסר כישרון" או כישורים מתאימים. במילים אחרות, ארגון היררכי מנתב את כל עובדיו דווקא אל תפקידים שהם אינם מוכשרים לבצעם. בשנת 2018 הוכחה הטענה באופן מחקרי.
על פי העיקרון הפיטרי: "בתוך הירארכיה ניכרת נטייה אצל כל עובד לעלות ולהגיע לרמת אי־היעילות שלו. כל משרה נוטה להיתפש על ידי פקיד שאינו מוכשר למלא את תפקידו." את העיקרון פרסם לורנס ג'יי פיטר בשנת 1968 ומעט לאחר מכן פרסמו בספרו The Peter Principle, העוסק בבעיות מנהל בצורה הומוריסטית. תרגומו לעברית של הספר נקרא "העיקרון הפיטרי".
העיקרון יוצא מנקודת הנחה כי עובדים מקודמים במהלך עיסוקם בארגון ועולים בשלבי ההיררכיה, על בסיס הצלחותיהם בארגון (אך כמעט ולא קורה מצב הפוך, בו עובד יורד שלב). ההנחה השנייה של העיקרון היא כי כל שלב בהיררכיה הארגונית דורש כישורים אחרים (לדוגמה, מכונאי זקוק למיומנות טכנית גבוהה, בעוד שאחראי המכונות זקוק למיומנות ניהול).
ככל שכישוריו של עובד גבוהים יותר, כך סיכויו לקבל קידום גבוה יותר אף הוא. לאחר שהעובד מקנה לעצמו רמת כשירות גבוהה, הוא מקודם, אף על פי שכישוריו לאו דווקא מתאימים לתפקידו החדש.
ארגונים המנסים להתמודד עם התופעה, יעשו זאת על ידי הימנעות מקידום עובדים, עד אשר הללו יוכיחו כי יש להם את היכולת להצליח בתפקיד הבא. התוצאה היא שרק עובדים מתאימים יקודמו, ואילו עובדים טובים שאינם מתאימים לקידום יישארו בתפקידם, והתגמול על עבודתם הטובה יהיה חלופי, למשל באמצעות שיפור בשכרם או בתנאי עבודתם.
עטיפת הספר העיקרון הפיטרי מאת לורנס ג. פיטר וריימונד האל, במהדורה הראשונה בעברית של הוצאת שקמונה
ראו גם

מונחים במבנה ארגוני
חוק פרקינסון
קקיסטוקרטיה
מהדורות הספר

Dr. Laurence J. Peter; Raymond Hull (1969). The Peter Principle: why things always go wrong. William Morrow & Company, Inc.
Dr. Laurence J. Peter; Raymond Hull (1970). The Peter Principle. Pan Books.
Alessandro Pluchino, et al. The Peter Principle Revisited: A Computational Study
ד"ר לורנס ג' פיטר וריימונד האל, העיקרון הפיטרי, מדוע העניינים תמיד צולעים? עם 25 ציורים של זאב, תרגם אהרון אמיר, שקמונה - חברה להוצאה לאור. 1975.
ד"ר לורנס ג' פיטר וריימונד האל, העיקרון הפיטרי, תרגם אהרון אמיר (הוצאה מחודשת) - הוצאת אופוס. 2014.
הערות שוליים

↑  שירי דובר, ‏50 שנה אחרי פירסומו הראשוני: העיקרון הפיטרי אושר מחקרית, באתר גלובס, 25 ביולי 2018
↑  תרגום המאמר לעברית: https://thinkil.co.il/texts/m025p009-015/
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLA: 35532014  VIAF: 175749567   WorldCat (עם VIAF): 175749567
המדריך למשקיע המתחיל

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  ג'ון בוגל 
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  ספר עיון
 הוצאה
 הוצאה:  ויילי 
 תאריך הוצאה:  2007 
 
המדריך למשקיע המתחיל (באנגלית: The Little Book of Common Sense Investing) הוא ספר העוסק בהשקעות בתעודות סל המתחקות אחר מדדים. הספר נכתב על ידי ג'ון סי בוגל, הידוע בתור אחד מחלוצי ההשקעה הפסיבית.
הספר יצא לאור בשנת 2007. בשנת 2017 יצאה מהדורה שנייה ומעודכנת לשנת 2016. הספר יצא בתרגום לעברית בשנת 2021 בהוצאת סלע מאיר בשם "המדריך למשקיע המתחיל".
זהו הספר השלישי בסדרת "הספר הקטן" של הוצאת ויילי. הסדרה כוללת את "הספר הקטן שמנצח את השוק" מאת ג'ואל גרינבלט (ויילי, 2005) ו"הספר הקטן של השקעות ערך" מאת כריסטופר ה. בראון (Wiley, 2006).
בהשראת הסדרה נכתב הספר "השקעות לעצלנים".
אודות המחבר

בוגל פיתח אסטרטגיית השקעות המושתתת על קרנות נאמנות המתחקות אחר מדדים באמצעות תעודות סל. באופן זה המשקיעים מפזרים את השקעתם ויכולים ליהנות מהתשואה הממוצעת במדדים תוך הקטנת רמת הסיכון של ההשקעה.
בהמשך הקים בוגל את קבוצת ההשקעות ואנגארד ויישם בה את אסטרטגיית ההשקעה שלו.
לתפיסתו של בוגל, הניסיון לנצח את השוק "הוא משחק מפסיד", ו"ככל שהמנהלים והברוקרים מרוויחים יותר עמלה, המשקיעים מרוויחים פחות".
לתפיסתו של בוגל, שוק המניות נשלט על ידי משקיעים מנוסים, דוגמת קרנות הון סיכון וחברות גדולות. לפיכך המפסידים בבורסה הם קהל המשקיעים הלא מנוסה. הספר אינו מתיימר להסביר איך להרוויח, אלא אמור להציע דרך לשמור על הערך, הזמינה למשקיע הקטן והלא מנוסה באמצעות כלי השקעה זמינים וזולים - "תעודת סל".
מכירות

הספר המקורי באנגלית מדורג על ידי אמזון במקום הראשון ברשימת רבי המכר בנושא השקעות ובמקום התשיעי בנושא כספים.
לקריאה נוספת

חזי שטרנליכט, מורה נבוכים בבורסה: מהן תעודות הסל?, באתר ביזפורטל, 16 בנובמבר 2005
עמי גינזבורג, מכשיר השקעה מצוין כל עוד לא מנסים להתחכם: המלכודות של תעודות הסל, באתר TheMarker‏, 8 בנובמבר 2015
הערות שוליים

↑  המדריך למשקיע המתחיל - ג׳ון בוגל, באתר הספריה העסקית
↑  Hannon, Kerry (2007). "Review: Index funds are Common Sense". USA Today.
↑  John C. Bogle, The Little Book of Common Sense Investing: The Only Way to Guarantee Your Fair Share of Stock Market Returns, Updated and Revised edition, Hoboken, NJ: Wiley, 2017-10-16. (בenglish)
↑  Amazon Best Sellers: Best Finance, www.amazon.com
הכרזת העצמאות הפלסטינית

מפת גבולות החלוקה 1947 טרם המלחמה אל מול מפת גבולות הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות 1949  השטח שהוקצה בהחלטת החלוקה למדינה היהודית  השטח שהוקצה בהחלטת החלוקה למדינה הערבית, אשר היה תחת השליטה של מצרים וירדן בין השנים 1949–1967  השטח שהוקצה בהחלטת החלוקה למדינה הערבית, ועבר לשליטה ישראלית בשנת 1949 למעט השטח לאורך הגבול עם מצרים שהיה לשטח מפורז עד מבצע הר געש בנובמבר 1955  שטחי מזרח ירושלים אשר היו אמורים להיות שטח בפיקוח בינלאומי של האו"ם ובפועל היו תחת שלטון ירדני בין השנים 1949–1967  שטחי מערב ירושלים אשר היו אמורים להיות שטח בפיקוח בינלאומי של האו"ם ובפועל היו תחת שלטון ישראלי לאחר 1949
הכרזת העצמאות הפלסטינית היא הצהרה שכתב המשורר הפלסטיני מחמוד דרוויש. והוכרזה על ידי יאסר ערפאת ב-15 בנובמבר 1988 באלג'יר. מגילת העצמאות אומצה על ידי המועצה הלאומית הפלסטינית, הגוף המחוקק של הארגון לשחרור פלסטין, בהצבעה של 253 בעד, 46 נגד ו-10 נמנעים. המגילה הוקראה בישיבת הסיום של המועצה הלאומית הפלסטינית ה-19. עם סיום קריאת ההצהרה קיבל ערפאת את התואר "נשיא פלסטין". באפריל 1989 בחרה מועצת אש"ף ביאסר ערפאת לנשיא הראשון של "פלסטין".
בניגוד להצהרות קודמות של המועצה הלאומית ואש"ף, שקבעו כי החלטה 181 של העצרת הכללית של האו"ם (תוכנית החלוקה) "בטלה ומבוטלת", בהצהרת העצמאות היא מוגדרת כאישור בין-לאומי ולגיטימיות ל"זכות העם הפלסטיני לריבונות". ההצהרה שוללת פעולות אלימות "נגד השלמות הטריטוריאלית של מדינות אחרות", אך מבלי לציין את מדינת ישראל בשמה, ההצהרה קוראת לעם הפלסטיני להמשיך במאבק "עד סיום הכיבוש", אך מבלי להבהיר אם מדובר בשטחים שנכבשו ב-1967 או בכל השטח שבידי ישראל. ההצהרה מסתיימת בתפילה לאללה, "אדון הממלכה".
כחודש אחרי פרסום ההצהרה, ב־14 בדצמבר, כינס ערפאת מסיבת עיתונאים בה הכיר מפורשות במדינת ישראל ובזכותה להתקיים בשלום וביטחון, ודחה בצורה מוחלטת וקטגורית את כל סוגי הטרור.
רקע

בוועידת הליגה הערבית ברבאט ב-1974, הכירה הליגה הערבית באש"ף כ"נציג הלגיטימי היחיד של העם הפלסטיני".
ההצדקה המשפטית להצהרה התבססה על החלטה 181 של העצרת הכללית של האו"ם, שקבעה את סיום המנדט הבריטי וחלוקת ארץ ישראל לשתי מדינות לשני עמים. ב-14 במאי 1948 הסתיים המנדט הבריטי, מדינת ישראל הכריזה על עצמאות, ושטחי יהודה ושומרון נכבשו על ידי הלגיון הערבי של ירדן, בעוד כוחות צבא מצרים כבשו את רצועת עזה, ושני האזורים נכבשו על ידי ישראל במלחמת ששת הימים ביוני 1967.
משמעות

תוכנית החלוקה שימשה בסיס להכרזת העצמאות של ישראל, לא התקבלה אז על ידי ההנהגה הערבית הפלסטינית. עם זאת, בספטמבר 1948 הוקמה ממשלת כל פלסטין בתוך רצועת עזה והוכרה על ידי רוב חברי הליגה הערבית, ממשלת כל פלסטין נחשבת כניסיון הראשון להקים מדינה פלסטינית עצמאית, אולם כל פלסטין פורקה על ידי מצרים מספר שנים מאוחר יותר. מגילת העצמאות הפלסטינית אינה מכירה במפורש במדינת ישראל.
האמירה בהכרזה לכך שפלסטין היא "מדינת שלוש הדתות המונותאיסטיות" נתפסה כאמירה אשר מכירה בקשר ההיסטורי היהודי לארץ ישראל, במקום לטעון שיהודים הם קולוניסטים וזרים בארץ.
השלכות

כתוצאה מההכרזה התכנסה העצרת הכללית של האו"ם (UNGA), הזמינה את יאסר ערפאת, יו"ר אש"ף לנאום בעצרת.
החלטה 43/177 של העצרת הכללית של האו"ם (אנ') התקבלה על פי ההחלטה "המועצה מכירה בהכרזת מדינת פלסטין על ידי המועצה הלאומית הפלסטינית ב-15 בנובמבר 1988", ועוד הוחלט כי יש להשתמש בכינוי "פלסטין" במקום "ארגון השחרור הפלסטיני" במערכות של האו"ם. מאה וארבע מדינות הצביעו בעד החלטה זו, ארבעים וארבע נמנעו, ושתי מדינות, ארצות הברית וישראל, הצביעו נגד. עד אמצע דצמבר 1988, 75 מדינות הכירו ב"פלסטין", ועד פברואר 1989 הכירו ב"פלסטין" כבר 89 מדינות.
לקריאה נוספת

הצהרת העצמאות הפלסטינית, בתרגומו של אדוארד סעיד
ראו גם

ממשלת כל פלסטין
הגדה המערבית תחת שלטון ירדן
הכיבוש המצרי של רצועת עזה
מדינה פלסטינית
מגילת העצמאות הישראלית
הערות שוליים

↑  שפי גבאי, אש"ף הכריז על עצמאות; קיבל את החלטת או"ם 242, מעריב, 15 בנובמבר 1988
↑  "בהכרזה נאמר כי ׳מדינת פלסטין היא עבור הפלסטינים בכל אתר
 ואתר׳, וכי ׳למרות העושק ההיסטורי שממנו סבל העם הערבי הפלסטיני ושגרם לפיזורו
 ומנע ממנו את זכות ההגדרה העצמית בעקבות החלטת העצרת הכללית [של האו״ם]
 מס׳ 181 משנת 1947 אשר חילקה את פלסטין לשתי מדינות, ערבית ויהודית, הרי
 החלטה זו עדיין מספקת תנאים ללגיטימיות הבין־לאומית המבטיחה את זכות העם
 הערבי הפלסטיני לריבונות ולעצמאות לאומית"
משה שמש, אש"ף: 1993-1964, עמ' 231
↑  "ואמנם, ב־14.12.88 כינס ערפאת מסיבת עיתונאים ובה אמר מפורשות את הדברים שאמירתם היוותה מבחינת
 ארצות־הברית תנאי לפתיחה בדיאלוג עמו. וכך הצהיר:

 א. בנאומי אתמול התייחסתי להחלטת האו״ם 181 כבסיס לעצמאות הפלסטינית.
 כמו כן התייחסתי להם להסכמתנו להחלטות 242 ו־338 כבסיס למשא־ומתן עם
 ישראל במסגרת ועידה בין־לאומית. המל״פ אימצה החלטות אלה, ופירושן
 זכות עמנו לחופש ועצמאות לאומית בהתאם להחלטה 181 וזכות כל הצדדים
 בסכסוך להתקיים בשלום וביטחון כולל מדינת פלסטין, ישראל ויתר
 השכנות, בהתאם להחלטה 242.

 ב. ביחס לטרור [...] אנו דוחים בצורה מוחלטת וקטגוריה כל סוגי טרור כולל טרור אישי, קבוצתי ומדינתי".
משה שמש, אש"ף: 1993-1964, עמ' 239-240
↑  The Palestine Yearbook of International Law; Kassim, 1997, p. 49.
הכרה בעצמאות של מדינת פלסטין  מדינות המכירות בעצמאות מדינת פלסטין
  מדינות שאינן מכירות בעצמאות מדינת פלסטין
המקור (קומיקס)

המקור הוא מושג מטפיזי שנוצר על ידי הקומיקסאי ג'ק קירבי עבור סדרת חוברות הקומיקס האלים החדשים שלו. הוא הופיע לראשונה ב-New Gods #1 (פברואר 1971).
היסטוריה

המקור עשוי להיחשב לתודעה של יקום DC וזה המקור לכל מה שקיים. מקושר בעיקר לאלים החדשים, נראה שהוא גם אחראי חלקית ליכולתם של דמויות DC לפתח כוחות-על, במיוחד אלו שנוגדים את חוקי הפיזיקה. בקצה היקום הידוע בגלקסיה הפרומתיאנית שוכנת חומת המקור, המגנה על המקור, ולוכדת את כל אלה שמנסים לעבור מעבר לה. DC קומיקס שמרה את המקור מחוץ לרצף הראשי של הקומיקסים שלה ולכן לא הרבה ידוע על ההיבטים הרבים של המקור. ברומן הגרפי Torment 2008, סופרמן נשלח אל המקור על ידי דסאד באמצעות המטה של האב העליון (Highfather) כדי ליצור שם צינור בום. מאוחר יותר באטמן משתמש במטה כדי לפרוץ את חומת המקור.
היסטוריה > מותם של האלים החדשים

בזמן שחקר את מותם של האלים החדשים, מטרון נתקל במקור. המקור חשף שהוא עומד מאחורי מקרי המוות כדי לבנות "עולם חמישי" חדש. הוא חשף שהאלים החזקים ביותר של העולם השני - "האלים הישנים" - תקפו אותו וגרמו לו להתפצל לישויות נפרדות. הישות האחרת התפתחה לישות האנטי-חיים. כגמול, המקור השמיד את האלים הישנים וברא את האלים החדשים אך בגלל מצבו החדש האלים החדשים יצאו פגומים. המקור ביקש להתאחד עם החצי השני שלו ובשביל לעשות זאת הוא ניצל את פעולותיהם של אלכסנדר לות'ר וריפ האנטר כדי ליצור את 52 העולמות של ה-DC מולטיוורס. כדי להרוג את האלים החדשים ולאחסן את נשמותיהם בקיר מקור שני הוא נעזר באיש האינסוף, ובמיסטר מיראקל כמשתמש במשוואת האנטי-חיים, המקור הצליח לפרוץ את חומת המקור הראשית ולהתאחד עם החצי שלו. כשכל האלים החדשים מתים מלבד אחד, המקור נסע לאפוקוליפס כדי להתעמת עם האל האחרון, דארקסייד, ולהשלים את משימתו. דארקסייד הגה שיטה לנצל את כוחן של נשמות האלים החדשים שהיו מאוחסנים בקיר המקור השני, דבר הנותן לו מעמד כוח שווה עם המקור, עד שסופרמן התערב, ואיפשר למקור לחשוף ולהשתמש בקלף המנצח שלו, אוריון, שחלק את הגישה של דארקסייד לכוח של נשמות האלים החדשים. בזמן שדארקסיד ואוריון נלחמו, וכשאוריון בסופו של דבר הביס אותו, המקור תקף את ניו ג'נסיס ואפוקוליפס יחד כדי ליצור כוכב לכת אחד, כאשר חציו דומה לאפוקוליפס והשני לניו ג'נסיס. כשהקרב נגמר, המקור אמר לסופרמן שעבודתו הסתיימה ושהוא יעזוב את מישור הקיום הזה.
אזכורים במדיות אחרות

רבים שיערו ש"הכוח" של מלחמת הכוכבים נוצר בהשראת המקור בספרו של כריס טיילור "כיצד מלחמת הכוכבים כבשה את היקום: העבר, ההווה והעתיד של זיכיון מיליארדי דולרים, הוא מציין את הדמיון בין המקור ל- כוח במלחמת הכוכבים של ג'ורג' לוקאס ומציע שלוקאס אולי הושפע מסדרת הקומיקס.
בפרק "דמדומים" של ליגת הצדק, כאשר הוא דן בפעולה צבאית אפשרית נגד אפוקוליפס, האב העליון אומר שהוא "חייב לתקשר עם המקור" לפני קבלת החלטה בעלת חשיבות כזו. מאוחר יותר הוא מוצג כורע מול קיר אבן ועליו להבות. בליגת הצדק ללא גבולות, מעבר מעבר לקיר המקור והישארות בחיים יכול היה להתבצע רק על ידי "אינטלקט ברמה 12". לקס לות'ר הצליח להיכנס ולצאת מהמקור, והצהיר בפני מטרון שהוא "מוכשר יתר על המידה". מאחורי חומת המקור שוכנים כל הסודות ליקום כולל משוואת האנטי-חיים שחיפש דארקסייד.
הערות שוליים

↑  Sacks, Jason; Dallas, Keith (2014). American Comic Book Chronicles: The 1970s. TwoMorrows Publishing. p. 39. ISBN 978-1605490564.
↑  Misselhorn, Jack (Spring 2017). "Love of Anti?-Life". The Jack Kirby Collector. 24 (71): 26–28. נבדק ב-3 בספטמבר 2020. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  New Gods #1 (Feb. 1971)
↑  Cowsill, Alan; Irvine, Alex; Manning, Matthew K.; McAvennie, Michael; Wallace, Daniel (2019). DC Comics Year By Year: A Visual Chronicle. DK Publishing. p. 315. ISBN 978-1-4654-8578-6.
↑  Death of the New Gods #1-8 (2008)
↑  "The Unmistakable Pop-Culture Influence of Jack Kirby | Hollywood Reporter". www.hollywoodreporter.com. נבדק ב-2020-09-02.
↑  Taylor, Chris (2015). How Star Wars Conquered the Universe: The Past, Present, and Future of a Multibillion Dollar Franchise. Basic Books. ISBN 978-0465049899.
הזאבים של גרייס

| --- | --- |
 
 ספרי הסדרה
 רעד שהות נצח
 מידע כללי
 מאת:  מגי סטיווֹטֶר
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  פנטזיה
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  2009 - 2011
 מספר עמודים:  רעד - 381 שהות - 365 נצח - 431
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  כנרת, איגואנה הוצאה לאור
 תאריך:  2010-2012
 תרגום:  גילי בר-הלל, יעל אוכמן
 
כריכת הספר רעד
כריכת הספר שהות
כריכת הספר נצח
הזאבים של גרייס (באנגלית: The Wolves of Mercy Falls) הוא שמה של טרילוגיה של ספרים מאת הסופרת האמריקנית מגי סטיווֹטֶר (אנ'). הספרים פורסמו בין השנים 2009 - 2011, ויצאו במהדורה עברית בהוצאת כנרת ובאיגואנה הוצאה לאור, בתרגומן של גילי בר-הלל (רעד ו-שהות), ושל יעל אכמון (נצח).
על הסופרת

מגי סטיווֹטֶר מתגוררת עם משפחתה בווירג'יניה. היא מעידה שהייתה "תולעת ספרים" מילדותה. היא מאיירת חובבת, ומנגנת להנאתה בכמה כלים, ביניהם: נבל קלטי, פסנתר וחמת חלילים. היא מספרת שהרעיון לטרילוגיה "הזאבים של גרייס" נולד בזמן שחלמה חלום על זאבים ביער חורפי, ועל ילדה ששומרת בלבה סוד: ”למרות שלא ידעתי מהו הסוד, התעוררתי, כתבתי סיפור קצר, ואז הבנתי שאלה היסודות לספר החדש שלי.”
על הספרים

ספרי הטרילוגיה תורגמו ל־32 שפות, והיו לרבי־מכר באירופה ובאמריקה. הספר הראשון בסדרה, "רעד", זכה בפרסים רבים ונבחר לספר השנה על ידי איגוד הספריות האמריקני (ALA).
על הספרים > רעד

בעיירה מרסי פולז (באנגלית: Mercy Falls, בתרגום מילולי: "מפלי הרחמים") יש זאבים רבים, אך תושבי העיירה אינם יודעים שרובם הם אנשי-זאב. בחורף הם זאבים, אך כאשר מזג האוויר חם מספיק (בחלק מעונת הקיץ), הם חוזרים לדמותם האנושית.
גרייס היא נערה בת 17, בעיצומו של גיל ההתבגרות. היא מצטיינת בלימודיה, אבל לא מייחסת להם חשיבות רבה. ההורים של גרייס נותנים לה לגדל את עצמה, בעוד הם עסוקים בעיקר בחייהם הפרטיים. לרוב הם מעדיפים לצאת לבלות בלעדיה. כשהייתה בת שמונה, חטפה אותה להקת זאבים מהנדנדה עליה ישבה. מסיבה לא ברורה, גרייס שרדה. אחד הזאבים הציל את חייה, ומאז הוא שומר עליה. כל חורף הוא עומד בקצה היער הקרוב לביתה. הוא מביט בה בעיניו הצהובות, והיא מביטה בו בחזרה. היא לא מודעת לכך שהוא יכול לחזור להיות אדם כשחם בחוץ. אבל בעיירה הקפואה שבה היא מתגוררת אין הרבה ימי קיץ, וההזדמנויות שלו לפגוש בה הולכות ומתמעטות, בעיקר משום שימיו כבן אנוש הולכים ואוזלים.
על הספרים > שהות

סם וגרייס מצאו זה את זה, וכעת עליהם להילחם כדי להישאר יחד. אבל סם שוקע בהרהורים על עברו כזאב, וגרייס מתמודדת עם עתיד שהופך להיות פחות ופחות בטוח. לתוך עולמם נכנס קוֹל, זאב חדש שעברו מלא כאב וסכנה. והוא נאבק בשדים הפנימיים שלו, נלהב לקראת חייו החדשים כזאב ומכחיש את קשריו הקודמים כאדם. בשביל גרייס, סם וקול, החיים הם מאבק תמידי בין שני כוחות – זאב ואדם. גם האהבה חושפת שני פנים – נוסכת שלווה וגם מטלטלת, משחררת וגם לוכדת. כשעולמם הולך ומתמוטט סביבם, רק האהבה שעדיין משתהה תוכל להציל אותם.
על הספרים > נצח

כשסם פגש את גרייס, הוא היה זאב והיא הייתה נערה. סם נאבק להפוך לנער, ויחד, בכוחה של אהבת אמת, הם גברו על המרחק שהפריד ביניהם. וכך היה אמור סיפורם להסתיים. אבל גרייס לא נועדה להישאר אנושית. כעת היא הזאבה, ועל הזאבים של מרסי פולז מרחפת סכנת מוות - מסע ציד ראוותני שמאיים לשים קץ לחייהם.
עיבוד קולנועי

בנובמבר פורסם כי החלה עבודה על הסרט הסרט "רעד", עיבוד לספר הראשון מתןף סדרת הספרים. מאדי זיגלר ולוי מילר יככבו בתפקידים הראשיים. קלייר מקארתי, במאית הסרטים "אופליה" ו"חדר הצבעים", מביימת את הסרט. התסריט נכתב על ידי מקארתי וג'ט טטרסול. הסרט מופק על ידי Simple House Films ו-CatchLight Studios, בשיתוף עם זיגלר שגם משתתפת בהפקה. הסרט מצולם בוונקובר ומתוכנן להיות הראשון בסדרת סרטים.
הערות שוליים

↑  Matt Grobar, Maddie Ziegler & Levi Miller To Topline YA Fantasy ‘Shiver’ Based On Maggie Stiefvater Bestseller, Deadline, ‏2024-11-20 (באנגלית אמריקאית)