stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אודליה מורה-מטלון
ביוגרפיה

מורה-מטלון נולדה ברמת גן ושירתה בתיאטרון צה"ל. מיד עם סיום לימודיה בסטודיו למשחק ניסן נתיב, הצטרפה לתיאטרון הקאמרי, ושיחקה בין היתר בהצגות: "הכבש השישה עשר" (בתפקיד גל), "מפעל חייו" (בתפקיד אורית),"הלילה ה-12" (בתפקיד מריה), אנטיגונה (בתפקיד אנטיגונה),"פטרה", "שידוכים" ו"קומדיה של טעויות". זוכת פרס עדנה פלידל.
במקביל להופעותיה בתיאטרון הקאמרי, החלה לעבוד על מספר הפקות עצמאיות, תחילה כשחקנית יוצרת במופע היחיד "אני הלכתי אז" (2000), בבימוי אשרה אלקיים – מופע המבוסס על טקסטים של שירה, תנועה ווידאו ארט (איתו הופיעה גם בפסטיבלים בספרד, מקסיקו, ארצות הברית ויוון). ובהמשך כתבה בשנת 2005 את ההצגה "פרומות", וביימה אותה בשיתוף עם אליענה שכטר, ששיחקה בה לצדה. ההצגה זכתה בפרס ההצגה הטובה ביותר בפסטיבל עכו באותה השנה.
בהמשך שיחקה בתיאטרון חיפה ("האגם המוזהב", "תופרות", "ראש משוגע"), בתיאטרון באר שבע ("ילד משלי"), ובתיאטרון לילדים ולנוער ("תיבת נוח")
וכן בפרינג' בהפקות "מעופפי רשפון 2" (בצ"א), "גוויותי ורבותי" (המעבדה),"אני רוצה לבקש סליחה" (תמונע),"ראיון עבודה" (זוכה פרס תיאטרון קצר 2006) "בל בוי", "הפלגה אחרונה" (צוותא), "פרייבט קולקשן" (תמונע)
בין השנים 2008–2013 שבה לתיאטרון הקאמרי ושיחקה בין השאר בהצגות "שמו הולך לפניו" (קופרודוקציה עם תיאטרון חיפה) "הנפש הטובה מסצ'ואן" ו"אורזי מזוודות" (בתפקיד בלה), ובבהפקה הבינלאומית "נשות טרויה" – קופרודוקציה יפנית-ישראלית של הקאמרי עם הטוקיו מטרופוליטן בבימוי יוקיו נינאגאווה.
בנוסף לעבודתה בתיאטרון, השתתפה מורה-מטלון בסרט הקולנוע "ארץ חדשה", בסרט "פיתוי". ב-2016 שיחקה בסרטה של רמה בורשטין "לעבור את הקיר" וב-2019 בסרט הקומי "המחשמלים".
בטלוויזיה שיחקה בתוכניות ובסדרות "זהו זה!", "רצח מצלמים", "המקום", "קוויקי", בסיטקום "ג'וני" בתפקיד שרה'לה, ובסדרה "חשופים", בתפקיד כתבת התרבות תחיה קריסטל.
בשנת 2011 השתתפה בעונה השנייה של "עספור" בתפקיד אמא של קצר. באותה שנה השתתפה גם בסדרה "חברות".
משנת 2014 משחקת בתיאטרון החאן הירושלמי בין השאר בהצגות "הצוענים של יפו", "הנשים העליזות מווינדזור", "כנרת כנרת", "הדוד וניה", "בדמי ימיה", "נושים" (בתפקיד טקלה), "אוי אלוהים" (בתפקיד אלה),"סיפור על אהבה וחושך".
בשנת 2018 השתתפה בסדרה "שלטון הצללים", בתפקיד כוכבה קרסנטי.
ב-2020 שיחקה בסרט "שאיפה לחיים" לצדו של שלמה בר אבא בתפקיד ד"ר רותי מולכו, הסרט יצא בשנת 2022.
בשנת 2022 יצאה הסדרה "העיר הטובה" בה השתתפה בתפקיד מטפלת המרה.
חיים אישיים

מורה-מטלון נשואה ואם לשניים.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | פרויקט | תפקיד | במאי | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1994 | ארץ חדשה | קרובת משפחה |  | תפקיד אורח |
|  | פיתוי |  |  |  |
| 2016 | לעבור את הקיר |  | רמה בורשטין |  |
| 2019 | המחשמלים | דליה קמחי-תבל |  |  |
| 2022 | שאיפה לחיים | ד"ר רותי מולכו |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | פרויקט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
|  | זהו זה! | תפקידים שונים | תפקיד אורח |
|  | רצח מצלמים |  |  |
|  | המקום |  |  |
|  | קוויקי |  |  |
| 2002 | ג'וני | שרה'לה |  |
| 2008 | חשופים | תחיה קריסטל |  |
| 2011 | עספור | אמא של קצר | עונה 2 |
| 2011 | חברות | אביגיל | עונה 1 |
| 2018 | שלטון הצללים | כוכבה קרסנטי |  |
| 2022 | העיר הטובה | מטפלת המרה |  |
פילמוגרפיה > תיאטרון

| שנה | פרויקט | תפקיד | תיאטרון | במאי | מחזאי | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1991 | הכבש השישה עשר | גל | תיאטרון הקאמרי | מיכאל גורביץ' | מיכאל גורביץ' | הצגה; מבוססת על שירי הכבש השישה עשר |
|  | מפעל חייו | אורית | תיאטרון הקאמרי |  |  |  |
| 1996 | קומדיה של טעויות |  | תיאטרון הקאמרי | עמרי ניצן | ויליאם שייקספיר | מחזה |
| 1997 | הלילה ה-12 | מריה | תיאטרון הקאמרי | מיכאל גורביץ' | ויליאם שייקספיר | מחזה |
|  | אנטיגונה | אנטיגונה | תיאטרון הקאמרי |  | ז'אן אנוי |  |
|  | פטרה |  | תיאטרון הקאמרי |  |  |  |
|  | שידוכים |  | תיאטרון הקאמרי |  |  |  |
| 2000 | אני הלכתי אז |  |  | אשרה אלקיים |  | מופע יחיד |
| 2005 | פרומות |  |  | עצמה, אליענה שכטר | עצמה | הצגה |
|  | האגם המוזהב |  | תיאטרון חיפה |  |  |  |
|  | תופרות |  | תיאטרון חיפה |  |  |  |
|  | ראש משוגע |  | תיאטרון חיפה |  |  |  |
|  | ילד משלי |  | תיאטרון באר שבע |  |  |  |
|  | תיבת נוח |  | התיאטרון לילדים ונוער |  |  |  |
|  | מעופפי רשפון 2 |  | פרינג' |  |  |  |
|  | גוויותי ורבותי |  | פרינג' |  |  |  |
|  | אני רוצה לבקש סליחה |  | תיאטרון תמונע |  |  |  |
|  | ראיון עבודה |  | פרינג' |  |  | זוכה פרס תיאטרון קצר 2006 |
|  | בל בוי |  | פרינג' |  |  |  |
|  | הפלגה אחרונה |  | צוותא |  |  |  |
|  | פרייבט קולקשן |  | תיאטרון תמונע |  |  |  |
| 2008 | שמו הולך לפניו |  | תיאטרון הקאמרי יחד עם תיאטרון חיפה |  |  |  |
| 2008 | הנפש הטובה מסצ'ואן |  | תיאטרון הקאמרי | אודי בן-משה | ברטולט ברכט, מרגרטה שטפין, רות ברלאו | מחזה |
| 2011 | אורזי מזוודות | בלה | תיאטרון הקאמרי |  | חנוך לוין |  |
| 2013 | נשות טרויה |  | תיאטרון הקאמרי | יוקיו נינאגאווה |  | הפקה בינלאומית |
| 2014 | הצוענים של יפו | רגינה מוזיקנט | תיאטרון החאן הירושלמי | יוסי פולק | נסים אלוני |  |
| 2014 | הנשים העליזות מווינדזור |  | תיאטרון החאן הירושלמי | אודי בן-משה | ויליאם שייקספיר |  |
| 2014 | הדוד וניה | מרינה האומנת | תיאטרון החאן הירושלמי | מיכאל גורביץ' | אנטון צ'כוב | מחזה |
| 2015 | כנרת כנרת |  | תיאטרון החאן הירושלמי | שיר גולדברג | נתן אלתרמן | מחזה |
|  | בדמי ימיה |  | תיאטרון החאן הירושלמי |  |  |  |
|  | נושים | טקלה | תיאטרון החאן הירושלמי |  |  |  |
|  | אוי אלוהים | אלה | תיאטרון החאן הירושלמי |  |  |  |
|  | סיפור על אהבה וחושך |  | תיאטרון החאן הירושלמי |  |  |  |
ג'קלין וילסון

| --- | --- |

 לידה:  17 בדצמבר 1945 (בת 79) באת', הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Jacqueline Aitken 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  Coombe Girls' School 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  The Story of Tracy Beaker, Dustbin Baby, Double Act 
 תקופת הפעילות:  מ-1969 
 צאצאים:  Emma Wilson 
 פרסים והוקרה:  גבירת הצלב הגדול של מסדר האימפריה הבריטית (2024)  סופר הילדים (2005)  פרס אלינור פרג'ן (2004)  פרס הגרדיאן לספרות ילדים (2000)  National Book Awards Children's Book of the Year (2003)  פרס ספר הילדים של נסטלה (1995)  National Book Awards Children's Book of the Year (2000)  פרס ספר הילדים של נסטלה (2000)  פרס לספרות ילדים  עמית החברה המלכותית לספרות  גבירה מפקדת במסדר האימפריה הבריטית 
 www.jacquelinewilson.co.uk
 
ג'קלין וילסון (אנגלית: Jacqueline Wilson, נולדה ב-17 בדצמבר 1945) היא סופרת אנגליה שהתפרסמה בעיקר בספרות ילדים. ספריה ידועים בכך שנוגעים בנושאים כגון אימוץ וגירושים, באופן שנגיש לקוראים הצעירים. מאז שפרסמה את ספרה הראשון בשנת 1969, הוציאה לאור מעל למאה ספרים.
ביוגרפיה

וילסון נולדה בעיר באת', אנגליה והחלה לכתוב סיפורים בגיל שש. הספר הראשון שלה היה פרויקט בית ספרי ושמו היה "התולעים", שהיא כתבה בגיל תשע. היא פרסמה מספר סיפורים, שלא הצליחו במיוחד עד שב-1991 היא כתבה את "הסיפור של טרייסי ביקר" שאיתו היא התפרסמה בכל רחבי העולם, ספר זה הפך גם בהמשך לסדרת טלוויזיה.
ספרים נוספים שג'קלין וילסון כתבה ותורגמו לעברית הם: "מתוקות קטנות" (שאף עובד לסדרת טלוויזיה), "חברות בפיג'מות", "סודות", "בחצות הלילה", "מופע זוגי", "ילדות רעות" ו"נערות בלחץ". בשל העובדה שספריה עוסקים בנושאים רגישים כגון אימוץ, גירושים והפרעות נפשיות, הם לעיתים נחשבים כשנויים במחלוקת.
ב-2003 סקר שערך ה-BBC מצא כי ארבעה מתוך מאה הספרים הפופולריים בבריטניה נכתבו על ידי וילסון, וארבעה עשר מתוך מאתיים הספרים הנפוצים ביותר פרי עטה. בשנת 2008 הפכה לחברה במסדר האימפריה הבריטי, בדרגת מפקדת. הייתה מועמדת לפרס אנדרסן לשנת 2014.
ב-1965 התחתנה עם הצייר מילאר וילסון. לזוג ילדה משותפת. בשנת 2004 הודיעה כי נישואיהם הסתיימו. באפריל 2020, הודיעה כי נמצאת במערכת יחסים עם בעלת חנות ספרים בשם טריש, לה אף הקדישה ספר. בהמשך חשפה כי היא וטריש התגוררו יחדיו משנת 2002. הזוג מתגורר באלפריסטון, מזרח סאסקס.
דיני עבודה

דיני עבודה או משפט העבודה עוסקים בהסדרתם המשפטית של העבודה ויחסי העבודה, בתחומים הבאים:
קביעת קיומם של יחסי עובד-מעביד, מערכת היחסים החוזית בין העובד לבין המעביד והסדרת היחסים לפי החוזה בין הצדדים.
חובותיהם וזכויותיהם של הצדדים לפי הדין החקוק, ובפרט לפי חקיקת המגן, אשר מעניקה לעובד הגנות הגוברות על ההסכמות החוזיות בין הצדדים.
משפט העבודה הקיבוצי – במסגרתו מוסדרים היחסים שבין ארגון עובדים למעביד, בתחומים כגון חופש ההתאגדות, זכות השביתה והסכם קיבוצי. בנוסף, תחום זה מתייחס לצווי ההרחבה וליחסים שבין ארגוני עובדים לארגוני מעבידים.
ייחודם של דיני העבודה מודגש בישראל (ולא רק בה) בין היתר דרך קיומן של ערכאות נפרדות ומתמחות המיוחדת לתחום זה – בתי הדין לעבודה.
הפגנה נגד העסקת ילדים בתנאי עבדות, ניו יורק, כנראה במצעד אחד במאי 1909
הצדקות למתן הגנה לעובד

העבודה איננה מצרך: עיקרון זה אומץ על ידי ארגון העבודה הבינלאומי ב-1944, ידוע גם בשם הצהרת פילדלפיה. כוח העבודה של העובד קשור לאישיות העובד ולא ניתן להפריד ביניהם. הגנה על העובד היא הגנה על כבוד האדם. העבודה היא תהליך יצירתי בו העובד מממש את עצמו. מקום עבודה שהעובד לא מממש את עצמו בו הוא מקום עבודה מנוכר.
הריבון מתערב על מנת לאזן את האסימטריה, חוסר האיזון המהותי שקיים בין המעביד לעובדים. במשא ומתן בין העובד למעביד, מדברים על פער עצום בעמדות הכוח. הריבון מתערב כדי לאזן הפער. פער זה הוא ביטוי של כשל שוק.
הצדקה בהתייחסות לזכות הקניין כיחס חברתי – בעל ההון – בעל המפעל יש לו שליטה מלאה על המפעל. המשפטן זינגר מנמק את ההתייחסות לזכות הקניין ביחס חברתי במשמעותה לא רק כשליטה אלא גם חובות כלפי אחרים.
נימוק פילוסופי פוליטי: מייקל סנדל טוען שההנחות של הליברליזם הן הנחות מוטעות. הליברל מתאר את החברה ככל פרט לעצמו. לדעתו, עלינו להסתכל על החברה כתלות הדדית סולידרית. סולידריות זאת אומרת שצריך לדאוג שאנשים ששייכים לקולקטיב יחיו בכבוד אנושי.
מסלולים מקבילים שבאמצעותם מתבצעת ההגנה על העבודה

המסלול הישיר – נעשה על ידי חקיקת העבודה, באמצעות חוקי המגן (מגינים על העובד). התערבות הריבון באמצעות חוקי המגן היא התערבות שאינה תלויה ברצון המעסיק או העובד. הריבון כופה על המעסיק והעובד סטנדרט מינימלי המשקף את האיזון הנכון בין זכויות העובד לזכות הקניין של המעסיק, כפי שהחברה תופסת אותו. למשל, מעביד ועובד חתמו על חוזה עבודה שהתשלום יהיה מתחת לשכר המינימום. החוזה לא תקף. חוקי המגן קובעים זכויות קוגנטיות – זכויות שאינן ניתנות לוויתור.
המסלול העקיף – מדובר על אמצעים שיש לעובד על מנת להגן על זכויותיו. לממש את תכלית הקיום בכבוד. הכלים הם חופש ההתאגדות, זכות השביתה, הסכמים קיבוציים. הריבון מעניק הכרה לכל הכלים הללו.
ההוראות של משפט העבודה הן הוראות משלימות או הוראות חלופיות להוראות מענפי משפט אחרים. חתימת חוזה עבודה תקפה כל עוד לא מתחייב אחרת מחוקי המגן. דיני החוזים הכלליים נסוגים בפני דיני העבודה.
כך גם במישור של יחסים קיבוציים. ארגון עובדים חותם על הסכם עם איגוד המעסיקים, אם הסכם זה סותר הוראות שקיימות במשפט העבודה המגן, אזי ההוראות הללו נסוגות בפני הוראת דיני העבודה.
היסטוריה של משפט העבודה

קדם משפט העבודה – מצב של העובד הוא מצב של סטטוס חברתי. העובד עבד ואין באפשרותו לעצב את זכויותיו ביחס למעביד. עם המהפכה התעשייתית, הופכים יחסי עובד מעביד ליחסים חוזיים. במהלך משא ומתן מעצבים את חוזה עבודה. התברר שהשוויון והפעולה הרצונית לפחות מצד העובד לא מתקיים. לעובד אין ברירה אלא לחתום על החוזה ואז עולה התפיסה שהריבון חייב להתערב כדי להגן על זכויות העובד.
גיבוש משפט העבודה – כלומר חקיקת משפט העבודה, חקיקה זו נעשתה בשלושה מסלולים:
התארגנות מקצועית של עובדים באמצעות הקמת איגודים מקצועיים, יצירת הסכמים קיבוציים ובאמצעות נשק השביתה יצרה את משפט העבודה האוטונומי. הסכם קיבוצי הוא בהרבה מקרים גם אינטרס של המעביד, משום שהוא מקנה למעביד שקט תעשייתי ומאפשר תכנון לטווח ארוך.
חקיקה שמגינה על העובד. החקיקה כוללת שורת חוקים שמגנים על זכויות העובדים, וכן הבטחת דברים נוספים כגון תנאים מינימליים של בטיחות וגהות במקום העבודה. היותו של אדם עובד הפך לעניין של סטטוס – יש זכויות שנלוות לסטטוס זה ולא ניתן לוותר עליהן.
גיבוש משפט עבודה בינלאומי, באמצעות אמנות ומוסדות בינלאומיים. נוצרו סטנדרטים בינלאומיים, באמצעות האו"ם, וארגון העבודה הבינלאומי. מדינות המאשרות אמנה בינלאומית משתדלות לא לחוקק חוקים הסותרים אמנה זו.
בתר (פוסט) משפט העבודה – הקורה בשנים האחרונות העידן הפוסט תעשייתי. מדברים על אידאולוגיה חדשה, ניאוליברלית, שמעמידה את הפרט במרכז, רוצה לצמצם מעורבות המדינה. אידאולוגיה זו תומכת בכלכלה שבה מושם דגש על גמישות ניהולית והוזלת שכר העבודה כתנאי לעמידה בתחרות. כל זה מוביל למהלכים של הפרטת משפט העבודה – ביטול הכללים המשפטיים. במובן של מעבר מחוזים קיבוציים לאישיים. העסקה באמצעות צד שלישי – חברות כוח אדם. מצב שבו ירידה בכוחם במאורגן של העובדים. משפט העבודה נמצא בתהליך שינוי כשהרעיון יהיה בסיס חוקי מצומצם של חוקי העבודה, הסכמים קיבוציים יהפכו לחוזים אישיים. כאשר בחוזים אישיים יש להבחין בין שתי קבוצות:
קבוצה בעלת כישורים ושיש לה ביקוש.
קבוצה גדולה של עובדים שהביקוש לעבודתם נמוך והם מועסקים בתנאים נחותים.
חוקי המגן

חוקי מגן הם חוקים הנכללים בדיני העבודה ומטילים על מעביד את החובה להעניק לעובדיו תנאי עבודה מינימליים מסוימים. חוקי המגן נועדו להגן על זכויותיהם של עובדים הן מפני המעבידים והן מפני ויתור של העובד עצמו על זכויותיו. מרבית חוקי המגן קובעים זכויות קוגנטיות (זכויות שהעובד אינו יכול לוותר עליהן). עובד (או נציגות עובדים) לא יכול לוותר על זכות מהזכויות המוענקות לו בחוקים אלו, גם לא בחוזה אישי או בהסכם קיבוצי. הסכמים יכולים ולשפר את זכויותיו של העובד מעבר למינימום הקבוע בחוקי המגן.
נושאים המוסדרים בחוקי המגן הם אורך יום העבודה ושבוע העבודה, הגנת השכר, זכות לחופשה, לדמי מחלה ולשכר מינימום, גיל עבודה מינימלי ועוד, וכן להטיל הגבלות כלליות על אופן העסקתם של עובדים, לשם שמירה על בריאותם וביטחונם האישי של עובדים. חוקי המגן הראשונים נחקקו באנגליה, בתחילת המאה ה-19 וכיום יש חוקים כאלו ברוב מדינות המערב והעולם המתועש, בהדגשים שונים הנובעים מאופי המקום, מהשלטון בו וכתוצאה מהקשרים חברתיים-תרבותיים.
הסדרת יחסי העבודה הקיבוציים

הסדרת יחסי העבודה עוסקת בגיבוש ההסכמה החוזית שבין ארגון עובדים למעביד ובין ארגון עובדים לארגון מעבידים.
שלוש חירויות עוסקות בכך:
חופש ההתאגדות: מתן זכות לעובדים להתאגד בוועד עובדים ובארגון עובדים.
החירות לנהל משא ומתן קיבוצי.
החירות לנקוט באמצעים קבוצתיים לניהול מאבק מקצועי (שביתה וכו').
הסדרת יחסי העבודה הקיבוציים > הסכם קיבוצי והסדר קיבוצי

חוק הסכמים קיבוציים עוסק בדרכים לקביעה קיבוצית של תנאי העבודה, במשא ומתן בין ארגון העובדים לבין מעביד או ארגון מעבידים.
בישראל יש הכרה בקיום הסדרי עבודה לא רק בהסכמים קיבוציים אלא במה שבית הדין לעבודה כינה הסדרים קיבוציים. להסדרים מעמד נחות מההסכמים. הלגיטימציה של ההסדרים נוצרה מהמציאות ביחסי העבודה במשק הישראלי. למשל הוראות התקשי"ר שקובעות את תנאי העבודה של עובדי המדינה, מעמד של חלק גדול מהוראות התקשי"ר הוא של הסדר קיבוצי. גם חוקת ההסתדרות, שקובעת את תנאי העבודה של עובדי ההסתדרות, היא בגדר הסדר קיבוצי.
הסדרת יחסי העבודה הקיבוציים > יישוב סכסוכי עבודה

חוק יישוב סכסוכי עבודה קובע מנגנונים ליישוב סכסוכים, ממנגנונים אלה ניתן להסיק את החובה של המעסיק לנהל משא ומתן. עיקר החוק הוא בשתי פרוצדורות בהם המדינה יכולה להתערב בסכסוך עבודה: תיווך ובוררות.
הסכם העבודה האישי

יחסי עובד-מעביד מבוססים על הסכם עבודה אישי. יסודו של ההסכם הוא התחייבותו של העובד לעבוד, והתחייבותו של המעסיק לשלם לעובד שכר בגין עבודה זו. בנוסף לקביעות המפורשות בהסכם העבודה האישי, חלות על העובד והמעביד הוראותיהם של חוקי המגן, והוראותיהם של צווי הרחבה והסכמים קיבוציים העוסקים באוכלוסייה שבמסגרתה נכללים מקום העבודה והעובד. הסכם העבודה הוא חוזה יחס – חוזה שבא להסדיר יחסים ארוכי טווח ומורכבים. ההסכם מסדיר יחסי שליטה וכפיפות – למעביד סמכות לנהל את מקום העבודה, ועל העובד לציית להוראותיו של המעביד.
דיני עבודה במשפט העברי

במשפט העברי ניתן מעמד מיוחד לדיני עבודה. למשל, אף שעמדת המשפט העברי היא לאפשר חופש חוזים רחב מאד, רק בתחום של דיני עבודה נקבעה הלכה שאינה ניתנת להתניה (לוויתור) המאפשרת לעובד להפר את הסכם העבודה בכל עת, כדי להגן על חירותו. זאת, בזמן שלמעסיק אין זכות כזו. בנוסף, במיוחד בתחום של דיני עבודה ניתן מקום להשפת מנהג המדינה על הדין העברי על פי הכלל "הכל במנהג המדינה".
למשפט העברי הייתה השפעה מסוימת גם על דיני העבודה בישראל. למשל, לחוק פיצויי פיטורין ישנו בסיס כבר בספר החינוך (מצווה תפב) שכתב כי ראוי לאדם לתת לעובד שסיים את עבודתו מענק יפה: "ישמע חכם ויוסף לקח, שאם שכר אחד מבני ישראל ועבדו זמן מרבה או אפילו מועט שיעניק לו בצאתו מעמו מאשר ברכו השם".
לגבי מעמדם של חוקי העבודה על פי המשפט העברי כתב הרב אורי סדן: "חוקי העבודה ייחודיים בכך שהמדינה קבעה בחוק שהצדדים אינם יכולים לנהוג אחרת מן הקבוע בחוק, גם כאשר הדבר נעשה בהסכמה, ולכן גם מסיבה זו יש להם תוקף מחייב גם על פי ההלכה".
לקריאה נוספת

רות בן-ישראל, דיני עבודה, בהוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 2002. מבוא מקיף לעקרונותיו של משפט העבודה. כרך א: (קריאת הספר בתצוגה מלאה באתר "גוגל ספרים" ); כרך ב: (קריאת הספר בתצוגה מלאה באתר "גוגל ספרים" ); כרך ג: (קריאת הספר בתצוגה מלאה באתר "גוגל ספרים" ); כרך ד: (קריאת הספר בתצוגה מלאה באתר "גוגל ספרים" )
מנחם גולדברג ונחום פיינברג, דיני עבודה, הוצאת סדן. ספר העזר העיקרי לכל העוסקים בדיני עבודה. מכיל את הטקסט המלא של דיני העבודה (חוקים ותקנות) כשבו משולבים דברי הסבר ותקדימים על-פי פסיקתם של בתי הדין לעבודה.
משה פסטרנק, משפט העבודה והסכמים קיבוציים, 11 אוגדנים, וכן מהדורת אינטרנט. מיועד לעורכי דין שתחום מומחיותם הוא דיני עבודה.
עו"ד אריאל לוין, אכיפת דיני העבודה – הסכמים קיבוציים וחוק יישוב סכסוכי עבודה: הדין, ההלכה והמעשה, פתח תקווה: אוצר המשפט, 2019.
הרב אורי סדן, אורות החושן: עבודה וקבלנות, מכון משפטי ארץ.
Guy Davidov, A Purposive Approach to Labour Law (Oxford University Press, 2016), Chapters 3–4.
שלמה יעקובוביץ, סדרי הדין בבית הדין לעבודה, נבו, 2024.
שלמה יעקובוביץ, לחם עבודה, ניב, 2023
ראו גם

ניהול משאבי אנוש
הערות שוליים

↑  חוק יישוב סכסוכי עבודה, התשי"ז–1957, באתר הכנסת
↑  שולחן ערוך חו"מ שלג, ג
↑  שולחן ערוך חו"מ שלג, ב
↑  הרב אורי סדן, ב, ה, אורות החושן: עבודה וקבלנות, מכון משפטי ארץ, 2022
| חוק ומשפט |
| --- | --- | --- |
| ענפים עיקריים | משפט ציבורי • משפט חוקתי • משפט מנהלי • משפט פלילי • דיני חיובים • דיני חוזים • דיני נזיקין • דיני עשיית עושר ולא במשפט • דיני קניין • דיון אזרחי • דיון פלילי • משפט בין-לאומי פומבי • דיני היושר |  |
| תחומים נוספים | משפט ימי • דיני חדלות פירעון • דיני תאגידים •  דיני הגבלים עסקיים • משפט בין-לאומי פרטי • דיני הגנת הצרכן • דיני משפחה • דיני ירושה • קניין רוחני • דיני עבודה • משפט צבאי • דיני מיסים • דיני נאמנות |  |
| מקורות המשפט | חוקה • חוק • תקנות • צו • תקדים • קודקס • מנהג • פקודה • אסדרה |  |
| שיטות משפט | משפט קאנוני • המשפט המקובל • המשפט הקונטיננטלי • המשפט הרומי • משפט עברי • שריעה • יאסה • השיטה האינקוויזיטורית • השיטה האדברסרית |  |
| תורת המשפט | פוזיטיביזם משפטי • פורמליזם משפטי • ריאליזם משפטי • הגישה הביקורתית למשפט • משפט הטבע • משפט השוואתי • הגישה הפמיניסטית למשפט • ניתוח כלכלי של המשפט • מחשבה מדינית |  |
| מוסדות ובעלי תפקידים | רשות מחוקקת • הרשות השופטת • רשות מבצעת • שופט • עורך דין • בוררות |  |
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550702505171  BNE: XX526487  BnF: cb12649854m (data)  GND: 4002769-7  HDS: 009610  LCCN: sh85073691  LNB: 000050063  NARA: 10638435  NDL: 00569596  NKC: ph115872
יבגני צירלין

| --- | --- |
 לידה:  נובוסיבירסק
 מוקד פעילות:  ישראל, רוסיה 
 שפה מועדפת:  עברית, רוסית 
 
יבגני צירלין הוא מנצח ישראלי העומד כיום בראש מגמת לימודי הניצוח באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.
צירלין נולד בניז׳ני נובגורוד (לימים גורקי) שברוסיה. הוא שימש ככנר בתזמורת תיאטרון האופרה. השלים את לימודי התואר השני בכינור בקונסרבטוריון גורקי ותואר דוקטור בניצוח בקונסרבטוריון לנינגרד בהדרכת ארוויד יאנסונס ובנו מאריס יאנסונס. צירלין זכה בפרס בתחרות הניצוח הכלל-סובייטית במוסקבה בשנת 1976. הוא ניצח על תזמורות רבות ברוסיה, בהן התזמורת הפילהרמונית של לנינגרד והתזמורת הסימפונית של מוסקבה. כמו כן, ניצח על תזמורות בגרמניה, בלגיה, צ'כוסלובקיה והונגריה.
צירלין עלה ארצה בשנת 1991. הוא ניצח על הקאמרטה הישראלית ירושלים, על התזמורת הסימפונית ירושלים ועל תזמורת סימפונט רעננה. ב-1992 ניצח על הפקת האופרה הקאמרית הישראלית "שושנה לבנה", בהפקת אלכס כגן ואריה קרישק. הוא החל ללמד באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים וכיום הוא עומד בראש מגמת לימודי הניצוח שלה.
צירלין העמיד דור של מנצחים צעירים, בין תלמידיו: יואל גמזו, עומר מאיר ולבר, רועי אופנהיים, חן צימבליסטה, דניאל כהן, זיו קוז'וקרו, גיא פדר, קרין בן-יוסף, יעל צ'רני, סיון אלבו בן חור, ברק טל ויניב דינור.
הערות שוליים

↑  יבגני צירלין - פרופיל, באתר "הבמה"
↑  חגי חיטרון, יואל גמזו ניצח על הפילהרמונית של פרנקפורט, באתר הארץ, 25 בדצמבר 2008
↑  נעם בן זאב, אז מה אם אני נפש קלאסית, באתר הארץ, 3 ביולי 2008
↑   חגי חיטרון, איך המנצח דניאל כהן למד 11 אופרות בארבעה חודשים, באתר הארץ, 15 במרץ 2016
↑  חגי חיטרון, מסלול של זמרת מנצחת, באתר הארץ, 12 באוגוסט 2008
ואט-שעה

מונה חשמל המונה ביחידות של קילוואט־שעה
ואט־שעה היא יחידת מידה לאנרגיה ולעבודה, שסימנה Wh (ואט כפול שעה).
היחידה מציינת את כמות האנרגיה הנצרכת (או מסופקת) בהפעלת הספק של ואט אחד (כמו נורה חשמלית זעירה) במשך שעה אחת. שגיאה נפוצה היא לומר "ואט לשעה" (ואט/שעה), על משקל קילומטר לשעה, אך דרך ביטוי זו שגויה.
קילוואט־שעה (קוט"ש) (kWh), השווה ל־1,000 ואט־שעה, הוא גודל שימושי למדידה של צריכת האנרגיה של בתים ועסקים קטנים. בית ממוצע צורך כמה מאות קילוואט-שעה בחודש.
מגהוואט־שעה (MWh), השווה למיליון ואט־שעה, משמש למדידת כמויות אנרגיה גדולות יותר, כגון צריכה תקופתית של יישובים, או האנרגיה המיוצרת על ידי תחנות כוח בתקופה כלשהי.
ג'יגהואט־שעה (GWh), השווה למיליארד ואט־שעה. משמש למדידת כמויות אנרגיה הנצרכת על ידי מדינה או ריכוזי אוכלוסין מסדר גודל של כמה מיליוני בני אדם ומעלה.
ואט-שעה אחת שווה ל-3,600 ג'ול (יחידת המידה לאנרגיה במערכת היחידות SI), כלומר, קוט"ש אחד שווה ל-106×3.6 ג'ול או פשוט 3.6 מגה-ג'ול.
ראו גם

אנרגיה חשמלית
יחידות מידה לאנרגיה
יחידות מידה על שם אישים
אנרגיה חלופית
משק החשמל בישראל
הערות שוליים

↑  מה ההבדל בין הספק לאנרגיה? באתר של מכון וויצמן
| מערכת היחידות הבין-לאומית |
| --- | --- | --- |
| יחידות בסיסיות | אמפר • מול • מטר • קילוגרם • קלווין • קנדלה • שנייה |  |
| יחידות משנה | אוהם •  בקרל •  ג'ול • גריי • הנרי • הרץ • ואט • ובר • וולט • סיוורט • טסלה • לוקס • ניוטון • לומן • סטרדיאן • סימנס • פאראד •  פסקל • קולון • קטל • רדיאן |  |
| חשמל |
| --- | --- | --- |
| מושגי יסוד | מטען • שדה חשמלי • אנרגיה פוטנציאלית חשמלית • פוטנציאל • מתח • כא"מ • זרם • התנגדות ומוליכות • עכבה • הספק •  השראות • זרם ישר • זרם חילופין • מעגל חשמלי • תהודה • עכבה אופיינית |  |
| רכיבים בסיסים | מקור מתח • מקור זרם • נגד • קבל • משרן • ממריסטור • שנאי • מפסק • מבדד |  |
| מכשירי מדידה | מד מתח • מד זרם • מד התנגדות • אלקטרוסקופ • גלוונומטר • מד קיבול • מד השראות • רב מודד • אוסצילוסקופ • מחולל אותות |  |
| אלקטרוניקה | מוליך למחצה • דיודה • טרנזיסטור • מיתוג • שפופרת ריק • טריודה • טטרודה • דיודה פולטת אור (לד) • מגבר שרת • מסנן תדרים • מעגל משולב • מעגל מודפס • VLSI  • מיקרואלקטרוניקה |  |
| זרם חזק | גנרטור חשמלי • מנוע חשמלי • תעשיית האנרגיה • תחנת כוח • מתקן חשמל דירתי • מערכת חלוקה • רשת חשמל • מערכת תלת-פאזית |  |
| בטיחות בחשמל | התחשמלות • לוח חשמל • קצר חשמלי • נתיך • הארקה • ממסר פחת • מפסק אוטומטי • צבע חוטי החשמל |  |
| חוקים פיזיקליים | חוק קולון • חוק גאוס • חוק אוהם • חוקי קירכהוף • חוק שימור המטען החשמלי • חוק פאראדיי |  |
זישא גולד

| --- | --- |

 לידה:  3 באפריל 1901 האימפריה הרוסית
 פטירה:  2 בספטמבר 1983  (בגיל 82) תל אביב-יפו, ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין הדרום 
 תאריך עלייה:  1959
 מדינה:  ישראל, ברית המועצות 
 עיסוק:  שחקן
 פרופיל ב-IMDb
 
זישא (זושא) גולד (3 באפריל 1901 - 2 בספטמבר 1983) היה שחקן תיאטרון וקולנוע ישראלי.
ביוגרפיה

זישא גולד נולד בשנת 1901 באימפריה הרוסית.
הוא בוגר בית הספר הדרמטי בקייב. גולד היה חבר בלהקת השחקנים של יוסף בולוף.
בשנת 1959 עלה לישראל ופעל במספר תיאטראות, בין היתר בבמת השחקנים, זווית, בימות, החמאם והבימה.
גולד הלך לעולמו ב-2 בספטמבר 1983, בגיל 82 ונטמן בבית העלמין חולון.
עבודתו המקצועית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. חסרה התייחסות לעבודתו המקצועית מחוץ לישראל טרם עלייתו.
בשנת 1962 השתתף בסרט שני קוני למל בתפקיד ר' דודל, שומר העיירה שכריאווקה.
בשנת 1965 השתתף ב"פורים שפיל", קומדיה מוזיקלית ביידיש.
בשנת 1966 השתתף במחזה "החייל האמיץ שוויק" בתיאטרון הורוד וכן במחזה "שמו הולך לפניו" של תיאטרון זווית.
בשנת 1967 הופיע בסרט ארבינקא בתפקיד מלצר. שנה לאחר מכן הופיע בתפקיד בעל בית מלאכה בסרט הבן האובד.
שנה מאוחר יותר השתתף במחזה "השלום" בתיאטרון במת השחקנים וכן בסרט "הדיבוק".
בשנת 1969 השתתף בסרט תעלת בלאומילך בתפקיד שכן חירש.
שנה מאוחר יותר השתתף במחזה "הלבירינט" של תיאטרון צוותא.
בשנת 1971 גילם את גרינברג בסרט מלכת הכביש. באותה שנה הופיע במחזה "פר גינט" בתיאטרון הבימה.
שנה מאוחר יותר הופיע בסרט הגלולה וכן בסרט עזית הכלבה הצנחנית. כמו כן השתתף בשנה זו בהצגה "בדרך למוסד סגור" של תיאטרון בימות.
בשנת 1973 גילם את פקיד הקבלה במלון בסרט הבלש האמיץ שוורץ. באותה שנה השתתף גם בסרטים המשכנע בע"מ, מתנה משמים ו-קוראים לי שמיל. כמו כן השתתף בהפקת הדרמה הביוגרפית "אל הצפור".
בשנת 1975 השתתף בסרט חגיגה לעיניים בתפקיד שוורץ.
שנה מאוחר יותר השתתף במחזמר המגילה במועדון החמאם בתפקיד המן, הצגה שהופיעה בהמשך בסיבוב הופעות בתיאטראות בניו יורק, שיקגו, מיאמי, בוסטון ופילדלפיה שבארצות הברית. באותה שנה הופיע בדרמה הטלוויזיונית התיעודית "הבחור מפאדובה" אודות הרב משה חיים לוצאטו.
בשנת 1977 השתתף במחזה "הנפש הטובה מסצ'ואן" בתיאטרון הבימה בתפקיד סוחר שטיחים וכן בסרטים בוא נפוצץ מיליון ופנטסיה על נושא רומנטי.
בשנת 1978 הופיע במחזה "המטבח" בתיאטרון הבימה בתפקיד קבצן וכן בסרט השועל בלול התרנגולות.