stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יריעת הצלה

כבאי בוונקובר קופץ ליריעת הצלה, תצלום מ-1910
יריעת הצלה היא סוג של ציוד חילוץ אשר שימש בעבר כבאים על מנת להציל אנשים שנלכדו בבניינים בוערים. יריעת ההצלה הומצאה ב-1887 על ידי המורה האמריקני תומאס פ. בראודר והיא הפכה פופולריות במיוחד בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 כשיטה לתפוס אנשים שלא הייתה להם דרך אפשרות אחרת מלבד לקפוץ מהקומות העליונות של בניינים בוערים. יריעות ההצלה היו עשויות מבד עמיד אותו היה ניתן לפתוח במהירות רבה יחסית, ומספר רב של כבאים היו עומדים במעגל, בקרבת החלונות של המבנה ממנו האנשים הולכים לקפוץ, והם היו אוחזים בקצוות של יריעת ההצלה אשר הייתה עגולה, והם היו מוודאים שיריעת ההצלה מתוחה על מנת לשבור את הנפילה של האנשים שקופצים אליה ובאופן זה להפחית משמעותית את הסיכון שאותם האנשים יפצעו או ימותו. יריעות ההצלה היו הכי יעילות כאשר האנשים שקפצו אליהם עשו זאת מבניינים בני שש קומות או פחות, אף על פי שהיו לאורך השנים מקרים בהם אנשים שקפצו אל יריעות ההצלה מגובה רב יותר הצליחו לשרוד את הנפילה.
אף על פי שיריעות ההצלה הצילו לאורך השנים אנשים רבים, יעילותן הייתה מוגבלת – במיוחד כאשר אנשים קפצו מגובה רב מדי, או כאשר אנשים פספסו את יריעת ההצלה או התנגשו במכשולים שונים בדרך למטה. לעיתים רבות יריעות ההצלה אף נקרעו כאשר יותר מדי אנשים קפצו בבת אחת עליהן. במקרים אחרים הכבאים עצמם נפצעו או נהרגו מהנפילות. בשל כך הן הוחלפו בהדרגה לאורך השנים בשיטות חילוץ מתקדמות יותר כמו שימוש בסולמות ארוכים במיוחד שהותקנו על משאיות כיבוי, כריות אוויר מתנפחות, ואפילו מנופים שימשו לצורך חילוץ אנשים מבניינים רבי קומות. בנוסף, שיפורים בתקנות הבנייה לאורך השנים הובילו לכך שבמרבית המבנים המודרניים נוספו נתיבי מילוט נוספים, ומערכת כיבוי שריפות אשר הפחיתו את הצורך בשימוש בציוד חילוץ חירום מלכתחילה.
החל משנות ה-80 של המאה ה-20 צוותי הכבאים הפסיקו לגמרי להשתמש ביריעות הצלה. כיום ניתן לראות יריעות הצלה במוזיאוני כיבוי אש שונים ברחבי העולם.
גלריית תמונות

כבאים בברלין במהלך אימון עם יריעת הצלה, תצלום מ-1930
ציור של שימוש ביריעת הצלה במהלך שריפה בתיאטרון בווינה ב-8 בדצמבר 1881
ילד בן ארבע ממזרח גרמניה נזרק על ידי אביו ליריעת הצלה אותה החזיקו אנשים שגרו מעבר לגבול בתחומי מערב גרמניה. האב מתכונן לקפוץ אל יריעת ההצלה בעצמו לאחר מכן. תצלום מ-7 באוקטובר 1961
כבאים באמסטרדם במהלך אימון עם יריעת הצלה, תצלום מ-1910
יריעת הצלה אשר מוצגת במוזיאון הכבאים של מחוז נאפה אשר במדינת קליפורניה
הערות שוליים

↑  Cecil Adams, Can Firefighters Really Use Nets to Save Lives?, Washington City Paper, ‏2011-07-08 (באנגלית אמריקאית)
↑  firemuseum, RESCUE EQUIPMENT, Canadian Fire Fighters Museum (ב־Canadian English)
יעקב הכהן

ערך זה עוסק בעיתונאי וסופר יהודי-תוניסאי. אם התכוונתם ליעקב הכהן גאון, ראש ישיבת סורא בבבל ומראשוני הגאונים, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  9 בנובמבר 1872 תוניס, תוניסיה 
 פטירה:  8 במאי 1914 (בגיל 41) 
 מדינה:  הבייליק של תוניסיה, תוניסיה הצרפתית 
 שפות היצירה:  ערבית יהודית 
 
יעקב הכהן (9 בנובמבר 1872 – 8 במאי 1914) היה עיתונאי, סופר, משורר, מתרגם, מחנך ומוזיקאי יהודי-תוניסאי. מחלוצי העיתונות והספרות המודרנית בערבית יהודית בתוניסיה.
ספריו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
רשימת הפרסומים של יעקב הכהן, בקטלוג הספרייה הלאומית
לקריאה נוספת

יוסף טובי וצביה טובי, הספרות הערבית-היהודית בתוניסיה 1950-1850, אורות יהדות המגרב, 2000.
יוסף שטרית, מודרניות לאומית עברית מול מודרניות צרפתית: ההשכלה העברית בצפון-אפריקה בסוף המאה הי"ט, מקדם ומים, ג', תש"ן, עמ' 11-76.
חיים סעדון (עורך), תוניסיה, בסדרת "קהילות ישראל במזרח במאות התשע-עשרה והעשרים", הוצאת משרד החינוך ומכון בן צבי, תשס"ה.
מיכל שרף, ‏דניאל חג'אג' וחיבורו על תולדות הספרות הערבית-יהודית בתוניסיה, 1939-1862, פעמים 30, עמ' 53-54.
אברהם אלמליח, 'העיתונות והספרות העממית היהודית בתוניסיה: הסופר-העיתונאי יעקב כהן, עיתוניו וספריו', מחברת ד' (תשי"ד), עמ' 23-24.
הערות שוליים

1 2  אברהם אלמליח, 'העיתונות והספרות העממית היהודית בתוניסיה: הסופר-העיתונאי יעקב כהן, עיתוניו וספריו', מחברת ד' (תשי"ד), עמ' 23-24.
↑  יוסף טובי וצביה טובי, הספרות הערבית-היהודית בתוניסיה 1950-1850, אורות יהדות המגרב, 2000, עמ' 271.
↑  יוסף טובי וצביה טובי, הספרות הערבית-היהודית בתוניסיה 1950-1850, אורות יהדות המגרב, 2000, עמ' 273.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305511405171  ISNI: 0000 0000 7017 1981  LCCN: no2018094799  VIAF: 97231657   WorldCat (עם VIAF): 97231657 
"אלציוניסם", ספרון בערבית יהודית על הציונות מאת ד"ר אלפרד ואלנסי ובתרגום יעקב הכהן. התפרסם בתוניסיה בשנת 1906. הכיתוב על הספרון מציין כי ההכנסות ממכירתו ילכו לנפגעי פוגרום קישינב
כותרת העמוד הראשי של העיתון היומי אלצבאח ("הבוקר")
יחסי טוגו–רוסיה

| יחסי טוגו–רוסיה |
| --- | --- |
טוגו: רוסיה


טוגו: רוסיה
שטח (בקילומטר רבוע)
56,785: 17,098,242
אוכלוסייה
9,566,836: 144,612,532
תמ"ג (במיליוני דולרים)
9,171: 2,021,421
תמ"ג לנפש (בדולרים)
959: 13,978
משטר
רפובליקה: רפובליקה פדרלית נשיאותית

יחסי טוגו–רוסיה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הטוגולזית לבין הפדרציה הרוסית.
היסטוריה

ברית המועצות כוננה יחסים דיפלומטיים עם טוגו ב-1 במאי 1960, זמן קצר לאחר שקיבלה את עצמאותה מצרפת. בשנת 2020 נחגגו 60 שנה לכינון היחסים הדיפלומטיים בין המדינות.
נציגויות דיפלומטיות

טוגו לא מיוצגת ברוסיה לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה.
רוסיה מיוצגת בטוגו באמצעות שגרירותה בקוטונו, בנין.
יחסי טונגה–טורקיה

| יחסי טונגה–טורקיה |
| --- | --- |
טונגה: טורקיה


טונגה: טורקיה
שטח (בקילומטר רבוע)
747: 783,562
אוכלוסייה
104,066: 87,527,097
תמ"ג (במיליוני דולרים)
500: 1,108,022
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,807: 12,659
משטר
מונרכיה חוקתית: דמוקרטיה נשיאותית

יחסי טונגה–טורקיה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין שבין ממלכת טונגה לבין הרפובליקה הטורקית.
סקירה כללית

היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הטורקית לבין ממלכת טונגה כוננו ב-26 בינואר 1976.
עיקר שיתופי הפעולה שבין שתי המדינות נעשים בפורומים בינלאומיים כגון האומות המאוחדות ופורום "טיקה" בו תורמת טורקיה מכספה למען התפתחות אזור האוקיינוס השקט, בו נמצאת טונגה. טורקיה תרמה בשנת 2014 כ-50,000 דולר לטונגה, על מנת לעזור בשיקום האי לאחר ציקלון קשה.
ביקורים מדרג גבוה > מטונגה לטורקיה

סיון וונה פאוטציה, שרת הצדק והשוויון הטונגנית (2016)
נציגויות דיפלומטיות

טורקיה אינה מיוצגת בטונגה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. טורקיה האמינה את שגרירותה שבוולינגטון, בירת ניו זילנד, על טונגה.
טונגה אינה מיוצגת בטורקיה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יטור

ערך זה עוסק בדמות מקראית. אם התכוונתם לשבט קדום, ראו .
יטור הוא דמות מקראית, בנו של ישמעאל. ליטור היו 11 אחים: נביות, קדר, אדבאל, מבשם, משמע, דומה, משא, תימא, חדד, נפיש, קדמה, בשמת.
בדברי הימים מסופר שבני ראובן, גד וחצי המנשה נלחמו בהגריאים, יטור, נפיש ונודב ותשעה פסוקים לפני כן נאמר שהמלחמה עם ההגריאים התקיימה בזמן שאול. ככל הנראה, יטור ונפיש באותה המלחמה הם שבטים שנוסדו על ידי שני האחים בני ישמעאל יטור ונפיש.
היטורים מוזכרים בדבריו של יוסף בן מתתיהו, בברית החדשה ובעוד ספרים ואנשים מפורסמים.
לפי רוב החוקרים, היטורים כנראה התגוררו בחרמון, מול הלבנון והבקעה.על פי החוקר לירן שלוש, הדרוזים של היום הם צאצאי היטורים .
ראו גם

יטורים
הערות שוליים

↑  ספר בראשית, פרק כ"ה, פסוקים י"ג–ט"ו
↑  ספר דברי הימים א', פרק ה', פסוק י"ט
↑  ספר דברי הימים א', פרק ה', פסוק י'
1 2 3  ראו אנציקלופדיה מקראית כרך ג
↑  ראו אנציקלופדיה מקראית כרך ה
↑  Liran I. Shlush, Doron M. Behar, Guennady Yudkovsky, [https://doi.org/10.1371/journal.pone.0002105 The Druze: A Population Genetic Refugium of the Near East
Liran I. Shlush, Doron M. Behar, Guennady Yudkovsky, Alan Templeton, Yarin Hadid, Fuad Basis, Michael Hammer, Shalev Itzkovitz, Karl Skorecki 
   May 2008   https://doi.org/10.1371/journal.pone.0002105], May 2008
ערך זה הוא קצרמרבנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יעקב אמיתי

יעקב אמיתי (ארליך) (נפטר ב-12 ביוני 2022) היה דיפלומט ישראלי, איש שירות החוץ, אשר כיהן כשגריר ישראל במצרים, הראשון לאחר פרוץ ההפיכה המצרים ב-2011. הוא החליף את יצחק לבנון שפונה עם אנשיו ממצרים זמן קצר אחרי שהמון התנפל על מבנה השגרירות בקהיר בעקבות הרג של חיילים מצרים בגבול ישראל–מצרים.
ביוגרפיה

אמיתי כיהן כשגריר ישראל בקניה (1999–2003), שגריר ישראל באתיופיה (2005–2008) וכסגן ראש המרכז למחקר מדיני במשרד החוץ. בעבר שירת אמיתי במסגרת תפקידו במשרד החוץ במצרים. הוא עסק בתפקידי מחקר ונחשב לאחד מגדולי המומחים במשרד לענייני העולם הערבי.
ב-17 ביולי 2013 נחשף כי תנועת האחים המוסלמים במצרים פברקה ידיעה, לפיה אמיתי מסר לגנרל המצרי עבד אל-פתאח א-סיסי כי "כל היהודים בעולם רואים בו גיבור לאומי".
הערות שוליים

↑  שגריר הישראלי החדש במצרים הגיע לקהיר, חדשות 2, 12.12.11
↑  ראו האחים המוסלמים פברקו אמירה של שגריר ישראל במצרים יעקב אמיתי, אתר חדשות העולם הערבי
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יקב מסנדרה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אטרקציה תיירותית, עסק, יקב, ארגון 
 מדינה:  חצי האי קרים 
 מייסדים:  לב גוליסטין 
 קואורדינטות:  44°31′01″N 34°11′12″E﻿ / ﻿44.516944444444°N 34.186666666667°E﻿ / 44.516944444444; 34.186666666667
 massandra.su
 he
 
מתקן אחסון בשטח מפעל מסנדרה
מחסן ליישון יין במתחם היקב
"יקב מסנדרה" הוא יקב גדול הממוקם בחוף הדרומי של חצי האי קרים, בכפר מסנדרה סמוך לעיר יאלטה. אוסף יינות מסנדרה (כמיליון בקבוקים) הוא הגדול בעולם ונכנס בשנת 1998 לספר השיאים של גינס והוא אחד היקבים הגדולים בעולם. פעיל מאז 1894. "מסנדרה" היא אחד המפעלים הגדולים ביותר בחבר המדינות לגידול ענבים וייצור יינות וינטג' איכותיים, טבק, פירות ומוצרים חקלאיים אחרים.
החברה כוללת 9 מפעלים לייצור יין ראשוני ומשני ושלושה מפעלים עצמאיים. המיזם העיקרי של העמותה הוא מפעל יין וינטג' יאלטה.
הערות שוליים

↑  Ильченко С. (20 בפברואר 2015). "«Массандра» под арестом". ООО «ИД Свободная пресса». {{cite web}}:  (עזרה)
↑   יקב מסנדרה, בביצוע «Катастрофа в Массандре», סרטון  באתר יוטיוב. סרטו של אנדריי קראולוב
כנן

מודל של מלחים משתמשים בכנן כדי למתוח חבלים
כַּנָּן (באנגלית: capstan) הוא שמה של מכונה בעלת תוף אנכי, המשמשת למתיחת חבלים, ובמיוחד חבלי המפרשים וחבלי ההיקשרות בכלי שיט. מכונה דומה אך בעלת תוף אופקי נקראת כַּנֶנֶת.
הכננים הראשונים היו עשויים מתוף עץ אנכי נע על ציר שהורכב על סיפון האונייה. מוטות עץ היו מוכנסים דרך חורים בחלק העליון של הכנן על מנת לסובב אותו. על ציר הכנן הורכב מחגר משונן (ראצ'ט) על מנת למנוע את הסתובבותו בכיוון ההפוך. החבלים תמיד נכרכו על הכנן בכיוון השעון.
כננים מודרניים מונעים לרוב באמצעות מנוע קיטור, מנוע חשמלי או מנוע הידראולי, והם מצוידים בתמסורת להפחתת מהירות הסיבוב.
יחסי טונגה–יוון

| יחסי טונגה–יוון |
| --- | --- |
טונגה: יוון


טונגה: יוון
שטח (בקילומטר רבוע)
747: 131,957
אוכלוסייה
104,066: 10,020,238
תמ"ג (במיליוני דולרים)
500: 238,206
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,807: 23,773
משטר
מונרכיה חוקתית: דמוקרטיה

יחסי טונגה–יוון הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין ממלכת טונגה לבין הרפובליקה ההלנית.
סקירה כללית

הרפובליקה ההלנית וממלכת טונגה כוננו את יחסיהן הדו-צדדיים בשנת 1984. על פי משרד החוץ היווני "היחסים בין שתי המדינות טובים, ושיתוף הפעולה הדו-צדדי (דו-צדדי) והרב-צדדי (מולטילטרלי) מספק."
באוגוסט 2004, שרת החינוך של טונגה, פאולה סוניה בלומפילד, ביקרה ביוון במסגרת ביקור רשמי באתונה, השרה לקחה חלק באולימפיאדת אתונה 2004 יחד עם המשלחת הטונגאנית. אזרחים יוונים המגיעים לבקר בטונגה אינם זקוקים לאשרה כדי להיכנס בגבולותיה של המדינה. אזרחים טונגאניים המגיעים לבקר ביוון לא זקוקים לאשרה כדי להיכנס בגבולותיה של המדינה.
ייצוג

יוון אינה מיוצגת בטונגה בדרג השגרירות אלא באמצעות השגרירות שהיא מחזיקה בקנברה, טריטוריית הבירה האוסטרלית, אוסטרליה.
טונגה אינה מיוצגת ביוון כלל.
ראו גם

יחסי יוון-סמואה
יחסי יוון-פיג'י
יחסי טובאלו-יוון
כנניזאורוס

| כנניזאורוס |
| --- | --- |
איור של כנניזאורוס  כנניזאורוס בהשוואה לאדם
תקופה
קרטיקון עליון, 68–66 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: אבליזאוריים
סוג:: כנניזאורוס
מין:: Chenanisaurus barbaricus
שם מדעי
 Chenanisaurus

כנניזאורוס (שם מדעי: Chenanisaurus; מילולית: "הלטאה של אזור סידי כנאן (Sidi Chennane)") הוא סוג של דינוזאור תרופוד ממשפחת האבליזאוריים, שחי במשך סוף הקרטיקון לפני 68 עד 66 מיליון שנה מזמננו. הסוג נחשף ב-2005 באגן אולד אבדון (אנ') שבמרוקו, ותואר בשנת 2017 בידי החוקר ניקולס לונגריך. סוג זה כלל מין אחד - Chenanisaurus barbaricus, הקרוי על שם העם הברברי.
דינוזאור זה הגיע בבגרותו לאורך של 7 עד 8 מטרים, והיה בעל לסתות קצרות, אך חזקות מאוד, עם רגליים אחוריות רחבות, אך רגליים קדמיות מנוונות. הוא היה קרובם של הקרנוטאורוס ושל הפיקנונמוזאורוס מאמריקה הדרומית. ממצאיו נודעים בעיקר משרידים של שיניים חזקות ושל לסת תחתונה, אשר התאימו לקריעת בשר. ככל הנראה בעליהם היה אוכל נבלות יותר מאשר טורף. עם זאת גילו שרידים של פרט טיטאנוזאור בעל סימני נשיכה מדינוזאור זה, כך שאולי גודלו ונשיכתו החזקה עזרו לו להפיל את הזאורופוד הגדול.
הוא נכחד לפני 66 מיליון שנה, עם הכחדת אחרוני הדינוזאורים.
יחסי טונגה – ניו זילנד

| יחסי טונגה – ניו זילנד |
| --- | --- |
טונגה: ניו זילנד


טונגה: ניו זילנד
שטח (בקילומטר רבוע)
747: 268,838
אוכלוסייה
104,066: 5,223,485
תמ"ג (במיליוני דולרים)
500: 253,466
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,807: 48,524
משטר
מונרכיה חוקתית

יחסי טונגה–ניו זילנד הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין ממלכת טונגה לבין ניו זילנד.
היסטוריה

גם ניו זילנד וגם טונגה שייכות למשולש הפולינזי והילידים המאורים בניו זילנד חולקים דמיון גנטי ותרבותי עם אנשי טונגה. במהלך המאה התשע עשרה ולאחר השתלטות האימפריה הבריטית על ניו זילנד הקשר בין שתי המדינות חודש, החל בהתכתבויות בשנות ה-40 של המאה ה-19 בין טופו הראשון, מלך טונגה לבין ג'ורג' גריי מושל ניו זילנד. ב-12 בנובמבר 1918 הגיעה השפעת הספרדית לטונגה אחרי שעגנה במדינה ספינה מניו זילנד. הווירוס הרג כ-1,800 טונגאנים ושיעור התמותה במדינה הגיע לשמונה אחוזים.
במהלך מלחמת העולם הראשונה שירתו חיילים טונגאנים ומאורים כחלק מצבא ניו זילנד. בשנת 1947 הפכה ניו זילנד למדינה עצמאית לחלוטין מהממלכה המאוחדת. ב-1967 ביקר ראש ממשלת ניו זילנד קית' הוליאוק בטונגה ונפגש עם טאופאאהאו טופוו הרביעי, מלך טונגה.
ביוני 1970 קיבלה טונגה את עצמאותה המוחלטת מהממלכה המאוחדת והפכה מפרוטקטורט למדינה ריבונית ועצמאית. באותה השנה כוננו ניו זילנד וטונגה יחסים דיפלומטיים רשמיים. בתחילה פעלה ניו זילנד בטונגה מנציבותה הגבוהה באפיה, בירת סמואה הסמוכה. בשנת 1974 פתחה ניו זילנד נציבות גבוהה תושבת בנוקואלופה. מאז כינון היחסים הדיפלומטיים, היחסים הדו-צדדיים בין שתי המדינות משגשגים. ב-2008 ביקרה ראש ממשלת ניו זילנד הלן קלארק בניו זילנד והשתתפה בהכתרתו של ג'ורג' טופו החמישי, מלך טונגה. ב-2009 פתחה טונגה נציבות גבוהה בוולינגטון, בירת ניו זילנד, אך זו נסגרה שלוש שנים לאחר מכן מפאת חוסר תקציב. מספר שנים לאחר מכן היא פתחה קונסוליה כללית באוקלנד.
במרץ 2018 ביקרו ראש ממשלת ניו זילנד ג'סינדה ארדרן ושר החוץ וינסטון פיטרס בטונגה. במהלך הביקור חשפה ראש הממשלה כי טונגה תקבל מניו זילנד סיוע של 10 מיליון דולר אמריקאי לשיקום המדינה מציקלון גיטה. ב-2019 ביקר טופו השישי, מלך טונגה, בניו זילנד.
ב-2020 חגגו המדינות 50 שנים של יחסים דיפלומטיים רשמיים.
הגירה ותחבורה

בניו זילנד קיימת קהילה של עשרות אלפי של טונגאנים. הקהילה הטונגאנית בניו זילנד היא הקהילה הגדולה ביותר של טונגאנים מחוץ לטונגה עצמה.
הקו של חברת התעופה אייר ניו זילנד לנמל התעופה של נוקואלופה מנמל התעופה של אוקלנד הוא הוותיק ביותר של חברה זרה למקום.
נציגויות דיפלומטיות

טונגה אינה מיוצגת בניו זילנד בדרג השגרירות. טונגה מיוצגת בניו זילנד בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בעיר אוקלנד.
ניו זילנד מיוצגת בטונגה בדרג השגרירות באמצעות נציבות גבוהה רשמית שהיא מחזיקה בנוקואלופה, בירת המדינה.
יקב יתיר

שגיאות פרמטריות בתבנית:חברה מסחרית 
שימוש בפרמטרים מיושנים [ אנשי מפתח ]
| --- | --- |


בקבוק יין אדום יבש של יקבי יתיר
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 תקופת הפעילות:  2000–הווה (כ־24 שנים)
 חברת אם:  כרמל מזרחי
 קואורדינטות:  31°15′41″N 35°08′03″E﻿ / ﻿31.2615°N 35.134027777778°E﻿ / 31.2615; 35.134027777778 
 מנכ"ל:  יעקב בן דור
 אנשי מפתח:  ערן גולדווסר (יינן)
  
 yatirwinery.com
 he
 
יקב יתיר הוא יקב ישראלי המצוי בדרום הרי יהודה בלב יער יתיר.
יקב יתיר נוסד בשנת 2000 כמיזם משותף של כורמי הסביבה ויקבי כרמל, הוא בבעלות כרמל מזרחי אך זוכה לעצמאות מלאה. היינן הוא ערן גולדווסר שהשתלם באוסטרליה. ליקב שתי סדרות יינות: יער יתיר ויתיר. היינות הראשונים של היקב ששווקו הם מבציר 2001. היקב מייצר כ-150,000 בקבוקים בשנה.
במדריך רוגוב ליינות ישראל 2011 דירג מבקר היינות דניאל רוגוב את יקב יתיר כיקב השני בטיבו בישראל. בטעימות שונות זכו יינות היקב להימנות בין היינות הישראליים שקיבלו את הציונים הגבוהים ביותר ממבקר היינות מארק סקוויארס, שעובד עבור רוברט פארקר.
לקריאה נוספת

דניאל רוגוב, תרגום: עמית יריב, מדריך רוגוב ליינות ישראל 2011, טובי, 2011, עמ' 23, 184-179
אליעזר זקס, יין ישראלי: מבחר יינות ישראל, תל אביב: קורדינטה, ספטמבר 2011, עמ' 213-212
אליעזר זקס וירון גולדפישר, שביל היין: טיול ביקבי ישראל, תל אביב: קורדינטה, 2007, עמ' 255-254
הערות שוליים

↑  הסיפור של יתיר, באתר יקב יתיר
יעקב אמאדו

| --- | --- |
 לידה:  1810 איזמיר, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  1874 (בגיל 64 בערך) ה'תרל"ה 
 מקום קבורה:  אזמיר
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית
 תקופת הפעילות:  ?–1874 
 רבותיו:  הרב חיים פלאג'י
 בני דורו:  הרב יוסף פלאג'י
 חיבוריו:  אמרי אמת
 אב:  רבי דוד אמאדו
 אם:  ג'ויא (מרגלית) סולטאנה
 צאצאים:  הרב יוסף, הרב דוד
 
הרב יעקב אמאדו היה רב, מלמד ודרשן באזמיר במאה ה-19.
תולדותיו

נולד לרבי דוד אמאדו. היה מתלמידי הרב חיים פאלאג'י שקורא לו ”הרב הכולל מזרע המלכה כמהר"ר...” וחיבב אותו כבנו ממש. נישא למרת ג'ויא (מרגלית) סולטאנה, בתו הבכורה של הרב יוסף אבן עזרא, מחבר ספר שלחן גבוה. לימים עלתה לארץ ישראל והתיישבה בירושלים. גיסיו היו הרב דוד בן עזרא ופירלא שנישאה לרב מרדכי הלוי.
היה מופקד על תלמודי התורה באזמיר יחד עם הרב יוסף פאלאג'י. היה גובה ומפקח על הצדקה למען שלושת ערי הקודש שניתנה באזמיר. היה ידוע כמי שמשיב תשובות נחרצות לאפיקורסין ולמומרים ערך את ספר עיני דוד של אביו. היה חברו של הרב חיים מאיר מזרחי מחבר ספר בן הרמה, שכותב עליו: ”כי עלה לשמים אחד מן הרמתים, אורן של חכמים ושל סופרים, אוהב את המישרים, כרע כאח לי, אשר יחדיו נמתיק סוד שמחת גילי הדר הוא...” (בן הרמה, הקדמת המחבר). לאחר השריפה באזמיר, השתדל הרב יעקב בבניתו מחדש של בית הכנסת של ק"ק ׳גברת׳ לפני שנפנה לבנות מחדש את ביתו.
בנו הבכור, הרב יוסף אמאדו, מחבר ספר חלקו של יוסף (אזמיר תרמ"ז) נפטר שנה לפני אביו, בנו השני, הרב דוד, שנקרא על שם סבו, הביא לדפוס את ספרו של אביו.
נפטר בשנת התרל"ה מחולי הטיפה ונקבר באזמיר.
ספרו

אמרי אמת (אזמיר תרמ"א) - דרושים שדרש ”אי משום יקרא דחיי בבי הילולי, ומשום יקרא דשכבי...בתוך קהל ועדה דבר בעתו לתורה ולתעודה” (שער הספר מאת בן המחבר). בספר 3 דרושים לנישואים - שניים לנישואי גיסיו ואחד לבן מגבירי אזמיר, הספדים - לרבי חיים אברהם גאגין (שדרש באחת העירות הסמוכות לאזמיר), למרן החבי"ף ולאשתו, לרבי יעקב אבואלעפיה, לגיסתו רבקה ועוד. בספר נדפסו חמישה דרושים של הרב שמואל יעקב אמאדו, שניים לנישואים ושלושה להספד. בסוף הספר ליקוטים מהמחבר על התנ"ך ודרשת הספד על המחבר מבנו.
הערות שוליים

↑  אמרי אמת, דרוש ב' להספד
1 2 3  אמרי אמת, הקדמת בן המחבר
↑  יוסף את אחיו מערכת ה'ו
1 2  אמרי אמת, דף ג"ן
↑  דרושים להספד ב' וה'
↑  וש ו' להספדר
↑  מדרוש ח' להספד והלאה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007508029905171  VIAF: 308273748   WorldCat (עם VIAF): 308273748
יעקב הלוי (בית יעקב)

שער 'בית יעקב' המכיל מספר תשובות מהשו"ת המקורי
הרב יעקב הלוי (סביב ה'ש"ן, 1590 - סביב ה'ת"ו, 1646) היה מקובל, משורר אב בית הדין ורבה של תטואן שבמרוקו במאה השבע עשרה. מחבר שו"ת 'בית יעקב'.
קורותיו

נולד באחת מערי מרוקו, שימש כשליח ציבור באל-קסר אל- כביר, ולאחר זמן עבר לתטואן.
קורותיו > פעילותו הרבנית

באייר ה'ת' (1640) שלח מכתב לרבי שאול סירירו מפאס, בו חיזק את מנהג העיר תטואן בעניין שבועת אלמנה. שימש ברבנות עם רבי אברהם בן זמרא. נכון לשנת ה'ת"ג, כיהן כדיין שני בתטואן בבית דינו של הרב יצחק אבודרהם, הדיין השלישי היה רבי חנניה ארובאס. נודע בפסק דינו המיוחד בדין חזקת ישוב בו הוא חותם ראשון יחד עם רבי חנניה ארובאס. כמו כן ביסס כמה ממנהגי הטריפות של תטואן. נראה שלאחר פטירת רבי יצחק אבודרהם, כיהן כאב בית הדין של העיר. התכתב בענייני הלכה עם רבי יעקב ששפורטש, האחרון החשיבו במיוחד.
נראה שהיה ראש ישיבה בעיר, ומבין תלמידיו נמנה רבי יצחק ארובאש. בנוסף עסק בחכמת הקבלה, וחיבר פיוטים וקינות.
פעל כפוסק הלכה עד שנת ה'ת"ה (1645) לפחות. יש המשערים את פטירתו לפני חודש תמוז ה'ת"ו (1646). בפסיקתו ניכר, שלא ראה את עצמו כמחויב לפסקי הרב יוסף קארו נראה שלא היה חריג בזה ביחס לחכמי דורו.
רבני תטואן בתקופה מאוחרת יותר, החשיבו את דמותו וקראו לו בשבחים "מופת הדור והדרו ה"ה החכם השלם החסיד העניו המקובל האלהי מורינו כמוהר"ר יעקב הלוי".
קורותיו > הספר 'בית יעקב'

חיבר ספר שו"ת 'בית יעקב' המצוי בכתב יד. שש מתשובותיו בענייני אורח חיים, ראו אור בקובץ 'מנורה בדרום'.
לקריאה נוספת

ראו: יאיר דלויה, תשלום שו"ת בית יעקב למהר"ר יעקב הלוי, בתוך: 'מנורה בדרום' שבט תשפ"ד עמ' טו-כז.
יחסי קטר–קפריסין

| יחסי קטר–קפריסין |
| --- | --- |
קטר (מדינה): קפריסין


קטר: קפריסין
שטח (בקילומטר רבוע)
11,586: 9,251
אוכלוסייה
3,065,289: 1,361,415
תמ"ג (במיליוני דולרים)
235,770: 32,230
תמ"ג לנפש (בדולרים)
76,916: 23,674
משטר
מונרכיה אבסולוטית: רפובליקה

מדינת קטר מיוצגת ברפובליקת קפריסין באמצעות שגרירות רשמית בניקוסיה וקפריסין מיוצגת בקטר באמצעות שגרירות רשמית בדוחה.
היסטוריה

היחסים בין שתי המדינות החלו בשנת 1955 כאשר קבוצה גדולה של סוחרים, אנשי עסקים ואנשי הצווארון הלבן מקפריסין הגיעו לקטר והחלו להקים שם עסקים וחברות. באמצעות לחץ על הממשלה במקום, החלו לקיים יחסים דיפלומטיים בין השתיים. המדינות המשיכו לתמוך זו בזו גם כאשר כל אחת מהן קיבלה עצמאותה מהבריטים.
הנציגים והנציגויות הדיפלומטיות

השגרירות הקטרית בניקוסיה נפתחה בשנת 2007 שגריר קטר המכהן בקפריסין הוא חוסיין בן אחמד איברהים אאל חמיד. השגרירות הקפריסאית בדוחה נפתחה בשנת 2003. כאשר נפתחה הוכרזה השגרירות כשגרירות הקפריסאית הראשונה במדינה מה-GCC. שגריר קפריסין המכהן בקטר הוא קראלמבוס פנאידייס.
שיתופי פעולה מדיניים ומסחריים

הביקור הגדול ביותר בקפריסין מקטר התקיים באפריל 2010 כאשר אמיר קטר תמים בן חמד אאל ת'אני ביקר אצל נשיא קפריסין דימיטריס כריסטופיאס. שיתופי הפעולה המדיניים העיקריים בין המדינות הם בעיקר בתחום הנדל"ן והפיתוח. בביקור באפריל 2010 חתמו קפריסין וקטר על הסכם ובו מצהירה קטר כי היא תעזור לפתח מלון גדול בניקוסיה. עד שנת 2011 התנפח ההסכם ועד חתימתו הסופית התחייבה קטר לבנות שכונה חדשה בניקוסיה שתכלול: מלון חמישה כוכבים, קניון גדול, מגדלי משרדים ובנייני דירות. נכון להיום קטר מקיימת את ההסכם והשכונה נמצאת בבנייה.
היבוא של קפריסין מקטר כמעט הוכפל מ-2006 ל-2010, בעוד היצוא שלה עלה ביותר מ-50%. בשנת 2010, קטר הייתה היבואנית העשרים ושתיים בגודלה לקפריסין.
יחסי קטר–רוסיה

| יחסי קטר–רוסיה |
| --- | --- |
קטר (מדינה): רוסיה


קטר: רוסיה
שטח (בקילומטר רבוע)
11,586: 17,098,242
אוכלוסייה
3,065,289: 144,612,532
תמ"ג (במיליוני דולרים)
235,770: 2,021,421
תמ"ג לנפש (בדולרים)
76,916: 13,978
משטר
מונרכיה אבסולוטית: רפובליקה פדרלית

יחסי קטר–רוסיה הם היחסים הדיפלומטיים המלאים שבין מדינת קטר לפדרציה הרוסית. היחסים הללו ידעו עליות ומורדות רבות, מהעוינות של מדינות המפרץ לסובייטים עד לפריחה בעידן הליברלי של שתי המדינות.
היחסים עם ברית המועצות

בעקבות לחצים מערב הסעודית, במשך שנים רבות סירבה קטר לקיים יחסים דיפלומטיים עם ברית המועצות. אך למרות הלחצים, בקיץ 1988 החלה קטר בקיום יחסים דיפלומטיים בעקבות המיתון בסובייטיות והתפוררות הגוש הסובייטי, היחסים נחתמו ב-2 באוגוסט 1988. ברית המועצות פתחה את שגרירותה בדוחה ב-12 בנובמבר 1989 וקטר פתחה את שגרירותה במוסקבה ב-14 בנובמבר 1989.
היחסים עם רוסיה

ב-26 בדצמבר 1991 הכירה קטר ברוסיה כיורשת הבלעדית של ברית המועצות לאחר פירוקה של האחרונה. את רוסיה מייצגת שגרירות רשמית בדוחה בירת קטר. ואת קטר מייצגת שגרירות רשמית במוסקבה בירת רוסיה. השגריר הנוכחי של רוסיה בקטר הוא אנדריי ולדימירוביץ' אנדרייב אשר מונה על ידי הנשיא ולדימיר פוטין ב-17 ביולי 2005. השגריר הנוכחי של קטר ברוסיה הוא אחמד סייף אאל מדהאדי שכתב מכתבים לנשיא דאז דמיטרי מדבדב וכך רכש את אמונו. הנשיא אף הצהיר על כך ב-27 בינואר 2009.
היחסים בין שתי המדינות הפכו למתוחים לאחר שזלימחאן יאנדארבייב נרצח בקטר ב-13 בפברואר 2004. ביום השנה השלישי למותו של יאנדארבייב, נשיא רוסיה ולדימיר פוטין נסע לקטר בסטטוס של ביקור ממלכתי, שם התקבל על ידי אמיר קטר, חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני. ב-29 בנובמבר 2011, שגריר רוסיה בקטר דאז, ולדימיר טיטוראנקו, הותקף לכאורה על ידי אנשי ביטחון בשדה התעופה בקטר. היחסים שוב הפכו למתוחים ב-7 בפברואר 2012, כאשר על פי דיווחים, לאחר שדיפלומט מקטר הזהיר את רוסיה שהיא תאבד את תמיכת הליגה הערבית וזאת בגלל החלטות בנושא מלחמת האזרחים בסוריה. רוסיה וסין הטילו וטו בעניין מאוחר יותר. התשובה הייתה חריפה הרבה יותר והיא הגיעה מצד שגריר רוסיה באומות המאוחדות, ויטלי צ'ורקין, שהשיב: "אם אתה מדבר אליי ככה, לא תהיה קטר בעולם והרוסים יתפארו על כך שהם העליונים בעולם." רוסיה הכחישה שנציגה בכלל אמר דבר כזה.
הרוסים והקטרים הסכימו על פיתוח בתי הזיקוק בחצי האי ימאל.
יקב מורד

| --- | --- |
 סמליל היקב
 נתונים כלליים
 מייסדים:  יעקב ואתי מורד
 תקופת הפעילות:  1999–הווה (כ־25 שנים)
 מיקום המטה:  יקנעם עילית 
 משרד ראשי:  יקנעם עילית
 ענפי תעשייה:  תעשיית היין
 מוצרים עיקריים:  יין
  
 www.morad.co.il
 
יקב מורד הוא יקב בוטיק ביקנעם עילית המייצר שיכר (יין שלא תסס מענבים) ממגוון רחב של פירות, ירקות וצמחי תבלין (רימונים ,פסיפלורה, קינמון, מרווה נענע, ועוד רבים אחרים).