stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פוגי נלסון
ביוגרפיה בדיונית > כרך שני, 2010 ואילך

פוגי החל להגן על גיבורי-על, ביניהם ואנס אסטרוביק. הנבל מיסטריו תמרן את פוגי לנהל רומן עם אישה אחרת, ואז גרם לכך שנלסון רצח אותה. הוא נכלא, אך משוחרר כשמזימותיו של מיסטריו מתגלות. שארפ פיטרה את פוגי היות שלא רצתה שפרשת הרצח תגרום נזק למוניטין המשרד. כאשר מאט החל להגן על פוגי, שארפ הורתה לו להפסיק והוא סגר את המשרד. לאחר מותה של קארן, מאט ופוגי מחזירים את העסק ומסרב להצעתה של שארפ.
לאחר שנחשף לעולם כדרדוויל, מאט נשלח לכלא, ופוגי הולך לבקרו עם דקוטה נורת'. פוגי נדקר ונפצע קשה בידי כמה אסירים, מוכרז כמת אך מוצב בתוכנית להגנת עדים. הוא החלים ואימץ זהות חדשה, וכאשר ניסה למצוא את מאט, נתקל במארב של אנשי המאפיה שנהרגו בידי נינג'ות. פוגי, שנמלט ממעצרו ההגנתי, מגיע לדירתו של מאט והם שבים לחדש את קשר הידידות ביניהם. פוגי ובקי בלייק מנקים את כל בעיותיו המשפטיות של מאט, שביחד עם פוגי מעניק לבלייק מעמד שווה כשותפה.
כאשר הוא מגלה על עסקתו עם הקינגפין, פוגי פיטר את מאט ממשרדם המשותף, מה שמקל על מאט להצטרף לארגון "היד" כמנהיגם. רישיונו של פוגי נשלל ממנו על ביזוי בית-המשפט, מה שגורם לו ולדקוטה לבקר את השופט, המתגלה כי שוחד בידי הקינגפין. היות שניסו לאתר את מאט, דקוטה החליטה ששניהם צריכים לחפש אותו. פוגי מגיע לשערי מצודת ארץ הצל ומנסה לפנות אל מאט מילולית, אך נכשל. הוא ניסה להיכנס בטיפוס על חומות המצודה, אך נלכד בידי טיגריס לבן, המביאה אותו למאט. מאט מחליט להורגו, אך לא מסוגל. הוא ניצל בידי איירון פיסט, שבעזרת אלקטרה מצליח להוציא ממאט את השד שנכנס בו.
פוגי מחדש את רישיונו כעורך-דין, ונאלץ לנהל את העסק בעצמו לאחר התפטרותה של בלייק. הוא עוזר למחליפו של מאט - הפנתר השחור - ליצור זהות בדויה בזיוף מסמכים, וחוזר להתיידד עם מאט. פוגי אובחן כחולה בסרקומה על שם יואינג, ובעקבות מתחים ביניהם, פירק את השותפות עם מאט. כתחליף לכימותרפיה, פוגי טופל בידי האנק פים. לאחר שמאט חשף את עצמו לעולם כדרדוויל, הוא החליט שחייו של פוגי יהיו בסכנה והם ביימו את מותו.
הערות שוליים

↑  Daredevil #166
↑  Daredevil #1
↑  Daredevil #10
↑  Daredevil #11
↑  Daredevil #25-26
↑  Daredevil #36
↑  Daredevil #38-39
↑  Daredevil #40-41
↑  Daredevil #48
↑  Daredevil #82-84
↑  Daredevil #85-87
↑  Daredevil #108
↑  Daredevil #127-130
↑  Daredevil #131
↑  Daredevil #155
↑  Daredevil #166
↑  Daredevil #181
↑  Daredevil #204
↑  Daredevil #207 and #210
↑  Daredevil #212
↑  Daredevil #213
↑  Daredevil #214
↑  Daredevil #222
↑  Daredevil #225
↑  Daredevil #227-233
↑  Daredevil #248, #250-251 and #255
↑  Daredevil #256
↑  Daredevil #290-291
↑  Daredevil #300
↑  Daredevil #325
↑  Daredevil #347
↑  Daredevil #356
↑  Spider-Man #75
↑  New Warriors #25
↑  Daredevil Vol.2 #8
↑  Daredevil Vol.2 #9
↑  Daredevil Vol.2 #13
↑  Daredevil Vol.2 #76-81
↑  Daredevil Vol.2 #82-87
↑  Daredevil Vol.2 #88, 93
↑  Daredevil #500-501
↑  Daredevil #502
↑  Daredevil #504
↑  Daredevil #511
↑  Shadowland #5
1 2  Daredevil #512
↑  Shadowland: After the Fall #1
↑  Black Panther: Man Without Fear #513
↑  Daredevil: Reborn #4
↑  Daredevil Vol.3 #22
↑  Daredevil Vol.3 #36
↑  Daredevil Vol.4 #5
פיאג'ו ליברטי

| --- | --- |

Piaggio Liberty, שנת 2006
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פיאג'ו
 שנות ייצור:  1997 – הווה
 הרכבה:  איטליה איטליה
 סיווג:  קטנוע
 אורך:  1,935 מ"מ
 רוחב:  740 מ"מ
 גובה:  805 מ"מ
 משקל:  87-108 ק"ג (ריק)
 בסיס גלגלים:  1,325 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  1 צילינדרים, מנוע שתי פעימות, 50 סמ"ק  1 צילינדרים, מנוע שתי פעימות, 124 סמ"ק המפיק 10 כ"ס ב-8,000 סל"ד, יחס דחיסה 10.6:1  1 צילינדרים, מנוע שתי פעימות, 150 סמ"ק  1 צילינדרים, מנוע שתי פעימות, 200 סמ"ק
 הילוכים:  תמסורת אוטומטית מסוג וריומטיק
 מהירות מרבית:  92 קמ"ש (דגם 125)
 צריכת דלק:  28 ק"מ לליטר (דגם 125)
פיאג'ו ליברטי(באיטלקית: Piaggio Liberty), הם סדרות של קטנועים מתוצרת יצרנית הרכב הדו-גלגלי פיאג'ו אשר מיוצרים באיטליה משנת 1997
דגמים

"פיאג'ו ליברטי 50"
"פיאג'ו ליברטי 125"
"פיאג'ו ליברטי 150"
"פיאג'ו ליברטי 200"
ממאפייני "פיאג'ו גרילו"

שלדה - מסגרת פלדה צינורית.
מנוע - 1 צילינדרים, מנוע שתי פעימות, עם חלוקה מסתובבת.
מנוע קירור אוויר.
תמסורת - וריומטיק.
הצתה אלקטרונית.
בלמים: קדמי-דיסק 220 מ"מ, אחורי -תוף 140 מ"מ
מתלים - מתלה קדמי: מזלג טלסקופי 32 מ"מ, מתלה אחורי: זרוע עם בולם בודד.
צמיגים: קדמי: 110/80-14,  אחורי:  90/80-16.
קיבולת מכל דלק - 6.0 ליטר.
בשנים 2004 ו-2009 עבר הדגם מתיחות פנים.
משנת 2006 משווק דגם "Liberty S".
תמונות

"פיאג'ו ליברטי" - מבט ל-לוח מחוונים
"פיאג'ו ליברטי", שנת 2001
"פיאג'ו ליברטי"
"פיאג'ו ליברטי" בשרות הדואר האיטלקי
ראו גם

פיאג'ו
פיאג'ו זיפ
הערות שוליים

↑  פיאג'ו - היסטוריה museopiaggio.it/en/history
↑  פיאג'ו ליברטי  moto.it/prove/piaggio-liberty-50-125-e-150
פיאג'יו P.149

פיאג'יו P.149 היה מטוס קל לקישור ותובלה קלה, שיוצר באיטליה בשנות ה-50 של המאה ה-20 על ידי חברת פיאג'יו. המטוס יוצר גם בגרמניה המערבית ברישיון על ידי חברת פוקה וולף, שם סומן כ-FWP.149D.
פיתוח ושירות

ה-P.149 פותח מהדגם שקדם לו, P.148, שהיה מטוס אימון בעל שני מושבים. ה-P.149 היה בעל ארבעה מושבים, בעל כנף יחידה נמוכה, הנתמכת בקורה מרכזית. למטוס היה כן נסע מתכנס בעל שלושה גלגלים. אב הטיפוס המריא לראשונה ב-19 ביוני 1953.
רק מטוסים מועטים נמכרו עד שהלופטוואפה גילה עניין במטוס למטרות אימון ותובלה קלה. פיאג'יו מכרה 72 מטוסים לגרמניה המערבית, ו-190 נוספים נבנו ברישיון בגרמניה על ידי חברת פוקה-וולף, תחת הסימול FWP.149D. הלופטוואפה הפעיל את המטוס בשנים 1957–1990. חמישה מטוסים הופעלו על ידי חברת סוויסאייר, שם שימשו כמטוסי אימון ראשוני בבית הספר לטיסה של החברה.
באמצע שנות ה-60 של המאה ה-20 היו יחסי אוגנדה–ישראל בשיאם, והתבטאו גם בהקמת חיל האוויר האוגנדי ובמסגרתו הקמת בית ספר לטיסה, בראשו עמד קצין ישראלי, אלוף-משנה ברוך בר-לב ("בורקה"). ישראל המליצה לאוגנדה לרכוש ארבעה מטוסי פיאג'יו P.149, כדי שישמשו כמטוסי הדרכה, וכך נעשה; המטוסים היו מעודפי הלופטוואפה, ומטוסים נוספים נמכרו גם לניגריה וטנזניה. ואולם, לאחר כמה שנים בשירות באוגנדה הסתבר כי מנועי המטוסים סובלים מתקלות רבות בשל חוסר התאמה לאקלים באוגנדה. ב-1968 הופסקה פעילות המדריכים הישראליים וארבעת המטוסים הועברו לישראל. המטוסים הוכנסו לשירות בטייסת 100 ("הגמל המעופף") בעודם צבועים בסכמת הצביעה של חיל האוויר של אוגנדה, ושימשו לטיסות קישור. מטוס אחד נפגע בתאונה ויצא משירות, ושאר המטוסים נמכרו לאחר כשנתיים.
מפעילות

אוגנדה אוגנדה
חיל האוויר האוגנדי
אוסטריה אוסטריה
חיל האוויר האוסטרי (מטוס אחד)
איטליה איטליה
חיל האוויר האיטלקי (הופעלו שני מטוסים בין השנים 1953–1955)
גרמניה המערבית גרמניה המערבית
לופטוואפה
זרוע האוויר של הדויטשה מרינה
טנזניה טנזניה
חיל האוויר של טנזניה
ישראל ישראל
חיל האוויר הישראלי
ניגריה ניגריה
חיל האוויר הניגרי
שווייץ שווייץ
בית הספר לטיסה של חברת סוויסאייר
נתונים כלליים > מאפיינים כלליים

צוות: 1
נוסעים: 3 - 4 או חניך אחד
אורך: 8.80 מטר
מוטת כנפיים: 11.12 מטר
גובה: 2.90 מטר
שטח כנף: 18.85 מ"ר
משקל ריק: 2,557 ליברות (1,160 ק"ג)
משקל ההמראה מקסימלי: 3,703 ליברות (1,680 ק"ג)
הנעה: מנוע בוכנה לייקומינג GO-480,‏ 270 כוח סוס
נתונים כלליים > ביצועים

מהירות מקסימלית: 145 קשר (234 קמ"ש)
טווח: 925 ק"מ
תקרת שירות: 16,405 רגל (כ-5,000 מטרים)
לקריאה נוספת

דני שלום: מטוסי חיל האוויר, מהטייגר מות' עד הסופה. באוויר - פרסומי תעופה וחלל, ראשון לציון. תשס"ן, 2005
הערות שוליים

1 2 3 4  דני שלום, עמ' 82
1 2  Piaggio/Focke-Wulf P.149D, באתר Warbirdalley.com
| מטוסי הדרכה ואימון של חיל האוויר הישראלי |
| --- | --- | --- |
על פי שנת הכניסה לשירות
| 1948–1950 | דה הבילנד טייגר מות' • פייפר סופר-קאב • נורת' אמריקן AT-6 (הרווארד) • טמקו בוקרו • נורד נורקרין • וולטי BT-13 וליאנט • אוורו אנסון • בואינג-סטירמן |  |
| 1950–1959 | איירספיד אוקספורד/איירספיד AS-65 קונסול • פוקר S-11 אינסטרוקטור • דה הבילנד DHC-1 צ'יפמנק • פוגה מגיסטר |  |
| 1960–1969 | פיאג'יו P.149 |  |
| 1980–1989 | התעשייה האווירית לישראל צוקית • דאגלס A-4 סקייהוק עיט |  |
| 2000–2010 | גרוב G-120 סנונית • ביצ'קראפט T-6 טקסאן II עפרוני • אלניה איירמאקי M-346 מאסטר לביא |  |
פורד 1941

| --- | --- |

Ford  1941, דגם "69A 73B Super De Luxe", שנת 1946
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Ford Super Deluxe  Ford 1941 Super Deluxe
 יצרן:  פורד  Ford Motor Argentina (ארגנטינה)  Ford Australia (דגמים: סדאן וטנדר בתצורת "Coupé utility"), (אוסטרליה, 1946–1948)
 שנות ייצור:  1941–1948 (לשימוש צבאי בלבד בתקופת מלחמת העולם השנייה (ממרץ 1942 ועד קיץ 1945)
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית  ארגנטינה ארגנטינה  אוסטרליה אוסטרליה
 מודל קודם:  פורד 1937
 מודל אחריו:  פורד 1949
 מרכב:  Front-engine, rear-wheel-drive layout
 אורך:  4,938 מ"מ (1941–1942)  4,983 מ"מ (1946–1948)
 משקל:  1,344–1,571 ק"ג (1941–1942)  1,362–1,470 ק"ג (1946–1948)
 בסיס גלגלים:  2,845 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, 3.7 ליטר המפיק 90 כ"ס  V8 צילינדרים, 3.6 ליטר, מנוע "פורד" מסוג "Ford flathead V8 engine" (אנ')  V8 צילינדרים, 3.9 ליטר, מנוע "פורד" מסוג "Ford flathead V8 engine" (אנ')
פורד 1941 (באנגלית: Ford 1941, קרוי גם: פורד 1941 סופר דה-לוקס או פורד סופר דה-לוקס) היא מכונית משפחתית גדולה, שבנוסף יוצרה במגוון תצורות, מתוצרת יצרנית הרכב פורד וחברות הבת, אשר יוצרו בין השנים 1941–1948 בארצות הברית כולל לשימוש צבאי בלבד בתקופת מלחמת העולם השנייה (ממרץ 1942 ועד קיץ 1945).
בארגנטינה יוצר "פורג 1941" באמצעות Ford Motor Argentina חברת בת של "פורד".
באוסטרליה יוצרו 2 דגמים בין השנים 1946–1948: דגם סדאן ודגם טנדר בתצורת "Coupé utility" על ידי Ford Australia (אנ').
תצורות

4 דלתות – סדאן.
2 דלתות – סדאן.
2 דלתות – קבריולה.
2 דלתות – קופה.
4 דלתות + דלת אחורית הנפתחת בחלקה התחתון בלבד – סטיישן.
2 דלתות – טנדר בתצורת "Coupé utility" (יוצר באוסטרליה בלבד).
2 דלתות – טנדר.
"פורד 1941"

שנת הדגם 1942 נמשכה ארבעה חודשים בלבד לפני שהממשלה הורתה להפסיק את ייצור הרכב האזרחי החל מ-10 בפברואר 1942 כדי להפנות את מאמצי הייצור הצבאיים עקב מלחמת העולם השנייה. קיצוב המלחמה נדרש מיצרניות הרכב להשחיר את מעטפת הכרום שלהן – פורד השתמשה בצבע כסף – ודגם מיוחד בעל ארבע דלתות הופק ללא כרום כלל לשימוש צבאי. מכוניות פורד בסגנון מודל 1942 המשיכו להיות מיוצרות כמכוניות מטה צבאיות החל ממרץ 1942 ועד קיץ 1945. אלה היו רשומות כמודלים 1942, 1943, 1944 ו-1945. לאחר כניעת האימפריה היפנית בספטמבר 1945, התחדש ייצור המכוניות האזרחיות. פורד 1946 היה זהה לדגם 1942, אם כי גריל כבד חדש עם סורגים אופקיים רענן את העיצוב. מכסה המנוע הורחב על ידי הוספת רצועה מרכזית.
מנועים: מנוע קדמי, מנוע בנזין, הנעה אחורית.
"מפתח ההצתה" של מכוניות אלה שימש להפעלת נעילת בריח שבקצה אחד פתח את עמוד ההגה, ובצד השני ביטל את נעילת מתג ההתנעה, מה שמאפשר להפעלה. התנעת המכונית הושגה אז בלחיצת כפתור על לוח המחוונים.
דגם "פורד דה-לוקס" קבריולה, מודל 1948 צולם לסרט גריז שיצא לאקרנים בשנת 1978.
גלריה

"פורד סופר דה-לוקס" 4 דלתות סדאן, שנת 1948
"פורד סופר דה-לוקס", דגם "69A 70B", שנת 1946
"פורד 1941", שנת 1941
"פורד סופר דה-לוקס" דגם "69A", שנת 1946 - קבריולה
"פורד 1941" - קבריולה
"פורד סופר דה-לוקס", שנת 1942, בתצורה 2 דלתות סדאן
"פורד סופר דה-לוקס", שנת 1947 - סטיישן
"פורד סופר דה-לוקס", שנת 1947 - סטיישן
"פורד 1941" - מבט לתא הנהג
ראו גם

פורד
הערות שוליים

↑  פורד שנת 1946 – ברושור oldcarbrochures.com/static/NA/Ford/1946
↑  פורד סופר דה-לוקס 1948-1941 auto.howstuffworks.com/1941-1948
↑  פורד סופר דה-לוקס 1948-1941 auto.howstuffworks.com/1941-1948-ford-super-deluxe1
↑  פורד שנת 1946, קבריולה - ברושור oldcarbrochures.com/static/NA/Ford/1946
↑  פורד 1941 - טנדר hemmings.com/stories/article/1941-ford-pickup
↑  בדצמבר 1941 הצטרפה ארצות הברית ללחימה במלחמת העולם השנייה
↑  "פורד דה-לוקס" קבריולה, מודל 1948 בסרט "גריז" imcdb.org/vehicle_2868-Ford-De-Luxe-1948
פולמוס שבת החתונה

בספר דברי דוד של רבי דוד מלדולה נדפסו כמאה וחמישים דפים העוסקים בפולמוס
פולמוס שבת החתונה התרחש בין השנים תצ"ה–תקי"ג בקהילת פיזה שבאיטליה, הפולמוס עסק בשאלה האם חתן העולה לתורה בשבת חתן וקורא את פסוקי "ואברהם זקן" רשאי להיכלל בשבעה עולים או שהקריאה המיוחדת לחתן היא בנוסף לשבעה הקרואים.
בפולמוס נוצר קרע בין מספר רבנים, ונכתבו תשובות מרחבי העולם היהודי, אחד מהקונטרסים שנכתבו נשרף והושמד כליל.
הפולמוס

מנהג בקהילות יהודיות רבות להעלות חתן לתורה ולקרוא – "פסוקי ואברהם זקן" מתוך ספר תורה שני שמוציאים לכבוד החתן. אחרים נהגו לקרוא קריאה זו מתוך סידור בלבד. מנהג זה נזכר לראשונה בתשובות הגאונים בספר הערוך ועוד.
בקהילת פיזה (בערך בשנת תצ"ה) לכבוד עליה לתורה לחתן הביאו חזן מיוחד, בעת הקריאה העלו את החתן כחלק משבעה קרואים, החזן שתק ולא אמר דבר מפני שראה שהמרא דאתרא רבי אליעזר סופינו שתק, לאחר השבת שאל החזן את רבי דוד (בן אברהם) מילדולה האם נהג כשורה, מילדולה ענה לו ששגו בדין ולשבעה קרואים צריכים לקרוא רק מפרשת השבוע ועליהם ניתן להוסיף עליות למקרים מיוחדים דוגמת חתן וכדומה, רבי דוד ביקש את עזרת גיסו רבי רפאל מלדולה ואף הוא כתב תשובה בנושא, כששמע רבי אליעזר סופינו על תשובתו חלק על דבריו בחריפות ופסק שהדין עם הציבור.
לאחר שתשובות הרבנים מילדולה נדפסו בשו"ת מים רבים, רבי אליעזר כתב קונטרס ובו תגובות לדבריהם ושלחו להדפסה באמשטרדם, כנראה מפני עניותו של המחבר לקח להדפסה זמן רב, והיא נגמרה רק לאחר שלוש שנים, למשפחת מילדולה נודע על ההדפסה ולפני שהגיע הקונטרס לליוורנו הוחרמו הקונטרסים על ידי הבית דין על סמך פסקו של רבי אריה ליב לבנשטם, לאחר תקופה הקונטרסים נשרפו כליל.
בתקופה הזאת מושכות הפולמוס עברו לרבי דוד בן רבי רפאל מילדולה, אשר פנה לחכמי דורו שיעמדו לצד אביו, ואכן קבל הסכמות לפסקו של אביו מכשלושים רבנים.
רבי דוד כתב אף הוא תשובה – לדבריו בצורה מושחזת וקנטרנית.
עוד לפני הדפסת דברי רבי דוד ושאר הרבנים, החליט רבי אליעזר לעלות לארץ, ולהתיישב בירושלים.
לפני שעזב את איטליה, ”התנצל לפני ב' המאורות הנזכרים זלה"ה לעיל ומרוב ענוותנותם קבלו התנצלותם והתקיים בהם את והב בסופה ונעשו אוהבים זה את זה ובפרט קודם נסעו לארץ ישראל נתראו פנים אל פנים ונתפרדו איש מאחיו באהבה רבה ובחיבה יתירה”, כך תיאר רבי דוד את סיום הפולמוס.
על אף שהפולמוס הסתיים רבי דוד ערך את תשובתו וכתבה בלשון מעודנת, והדפיסה יחד עם תשובות הרבנים בספרו שו"ת דברי דוד.
עד לתקופה האחרונה לא נודע שמו של החולק, ר"מ הכהן חשף את שמו במאמרו על הפולמוס, וזיהו עם רבי אליעזר סופינו, זיהוי זה התגלה כוודאי עם הדפסת הקונטרס המקורי על ידי שמואל גליק.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | הספר נשרף לא מפני שחשדו את המחבר במינות אפיקורסות או שבתאות אלא בשל דין אחד שהיה שנוי במחלוקת בין המחבר לבין חבירו שכמותו דין שאינו מהווה עיקר מעיקרי היהדות ואינו עומד ברומו של עולמה וכל עצמו אינו אלא תלוי במנהג המקום ולא על הספר לבדו יצא הקצף אלא אף על מחברו שהשתדלו להסתיר שמו ולא להשאיר לו זכר | “ |

|  – הרב מרדכי הכהן במאמרו על הפולמוס |  – הרב מרדכי הכהן במאמרו על הפולמוס |  |
הסיבות לפולמוס

ויכוח הלכתי טהור לא יכול לגרום לשריפת ספרים ולחילופי מהלומות הדדיות, כמה סיבות אפשריות לפולמוס העלו במחקר.
רבי מרדכי הכהן שיער שבאותה עת באיטליה נושא המנהגים היה עדין מפני השילוב של אנוסי ספרד ובני הקהילה המקוריים, לכן כשמישהו שינה מהמנהג קמו נגדו בחריפות.
שמואל גליק טען שרבי רפאל היה רב העיר הקודם של פיסה ובנו דוד קינא לכבוד גיסו מפני שרבי אליעזר סופינו - הרב החדש, ביטל את מנהגיו.
עוד כתב שייתכן שרדב"א לטש את עיניו לתפקיד רב העיר פיסה לאחר גיסו ולכן הטיל מום ברבי אליעזר.
עוד שיער שייתכן שבתשובת רבי אליעזר נכתב שרבי רפאל זלזל ברבי יוסף אירגאס אשר משפחתו מימנה את משפחת מילדולה, ועל כן מיהרו משפחת מילדולה להעלים את תשובתם למען לא יפסיקו תמיכתם.
את תגובתו של סופינו פירש גליק שנפגע מהתנהלותו של רדב"א אשר הטיל בו מום לפני שדבר עמו.
ספרים בפולמוס

שו"ת מים רבים לרבי רפאל מילדולה, תשובות ו, ז, ח, בתשובתו העלים את שם ר"א סופינו וכינהו החכם ששתק.
שו"ת דרכי דוד לרבי דוד מילדולה, תשובות כא – לח, בתשובתיו העלים את שם ר"א סופינו וכינהו השר המסכים.
קונטריס על עניין שבת החתונה לרבי אליעזר סופינו בקונטרס תשובתו, תגובת רדב"א ורבי רפאל מילדולה, ותגובתו על דבריהם, הקונטרס נשרף על ידי רבי דוד מילדולה, ולא נשאר לו שריד, שמואל גליק מצאו באקראי במסגרת המפעל הביבליוגרפי של ספרות השו"ת שבמכון שוקן, והדפיסו על ידי מוסד הרב קוק.
אישים בפולמוס

רבי דוד בן אברהם מילדולה, דיין שליח ציבור וראש ישיבה בליוורנו.
רבי רפאל מילדולה, רב הערים פיזה ובאיון.
רבי אליעזר סופינו, רב העיר פיזה.
רבי דוד מלדולה, ראש ישיבה, מחבר ספרים פורה, ובעל בית דפוס.
רבי אריה ליב לבנשטם אב"ד ק"ק אשכנזים באמסטרדם, באישורו הקונטרס הוחרם ואף כתב תשובה בנושא ושלחה לרבי דוד מילדולה.
רבי רפאל שלמה לניאדו דיין בחלב ומחבר שו"ת בית דינו של שלמה, הסכים עם רבי דוד מילדולה.
רבי שמואל לניאדו רב בחלב הסכים על פסק בנו רבי אפרים שלמה.
רבי יעקב יהושע פלק בעל פני יהושע הסכים עם רבי דוד מילדולה.
רבי יעקב שאול בן חנניה שד"ר קהילת איזמיר מחבר שו"ת קול יעקב, הסכים עם רבי דוד מילדולה.
רבי שלמה יקותיאל זלמן רב העיר גלוגה רבתי מחבר ספר קהלת שלמה, כהסכים עם רבי דוד מילדולה.
חכמי ורבני העיר אנקונה רבי יצחק אלקיסטנטיני, רבי יחיאל בן יעקב הכהן, ורבי משה חיים שבתי מורפרוגו מחבר שו"ת שמש צדקה, הסכימו עם רבי דוד מילדולה.
רבי יחזקאל קצנלבוגן רב קהילות אה"ו ומחבר שו"ת כנסת יחזקאל, הסכים עם רבי דוד מילדולה.
רבי חיים וינטורה שד"ר טבריה הסכים עם רבי דוד מילדולה.
רבי אביעד שר שלום באזילה אב"ד מנטובה מחבר ספר אמונת חכמים, כהסכים עם רבי דוד מילדולה.
חכמי ורבני העיר ונציה הסכימו עם רבי דוד מילדולה, התשובה נחתמה בשמם על ידי רבי יצחק פאציפיקו.
חכמי ורבני העיר פוזנה רבי שלמה זלמן ורבי משה בהר"י מחבר ספר קרן שמואל, הסכימו עם רבי דוד מילדולה.
חכמי ורבני העיר תוניס רבי יצחק לומברוזו מחבר שו"ת זרע יצחק, רבי משה נג'הר, רבי מסעוד אלפאסי מחבר שו"ת משחא דרבותא, רבי אברהם נטף, רבי מרדכי כארבליו, רבי דוד צפ"ג, הסכימו עם רבי דוד מילדולה.
חכמי ורבני העיר פיררה הסכימו עם רבי דוד מילדולה, התשובה נחתמה על ידי הסופר רבי משה חיים ריקאנטי.
חכמי ורבני העיר אלג'יר רבי אברהם יאפיל, רבי יהודה עייאש בעל שו"ת בית יהודה, רבי יוסף צרור, רבי יוסף בנימין דוראן, ורבי שמואל אבן כספי, הסכימו עם רבי דוד מילדולה.
רבי שמואל מינדיש די סולה מחכמי ישיבת עץ חיים באמסטרדם הסכים עם רבי דוד מילדולה.
לקריאה נוספת

רבי מרדכי הכהן, "גורלו של ספר", כתב העת סיני, כרך עד עמ' רמא-רסב, ושוב בספרו ליד המעיין, עמ' 26–40, מכון יד רמ"ה ירושלים תש"ן.
הערות שוליים

↑  אוצר הגאונים ליומא סימן קפט עמ' 58
↑  ערך חתן
↑  כלומר, את פרשת השבוע קראו בשישה עליות ולחתן קראו את פסוקי ואברהם זקן בנפרד.
↑  מרדכי הכהן שיער שמילדולה היה החזן, גליק חלק על דבריו וטען שאין לדבריו מקור כלל
↑  עמ' לח.-קט. הדפים כפולים ולמעשה נדפסו כמאה וחמישים עמודים
↑  בנימוק הזה, ”אשר הסתרתי שמו הטוב להיות חס על כבודו כי רואה אני דכד ניים ושכיב רב אמר למילתיה ולא נגע ולא פגע להוכיח המכוון שלו”
↑  מציאת הקונטרס עוררה פרסום ואף נדפסה מחדש בתמלול וצילום, אך למעשה שלוש התשובות הראשונות נדפסו בשו"ת דברי דוד והתשובה הרביעית קיימת בשני כתבי היד המצויים בנחלת הכלל
↑  התשובה נדפסה גם בספרו בנין של שלמה סימן יב
↑  אין לבלבל בינו לבין רבי שמואל לאנייאדו
↑  התשובה נדפסה גם בספרו שו"ת פני יהושע סימן א
קונטרס על עניין שבת החתונה לרבי אליעזר סופינו
פורד 1949

| --- | --- |

פורד 1949
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פורד  Ford Australia (טנדר בתצורת "Coupé utility"), (אוסטרליה)
 שנות ייצור:  1948–1951 (שנת מודל 1949)
 יחידות שיוצרו:  1,118,740 (שנת המודל 1949)
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית  מלזיה מלזיה  אוסטרליה אוסטרליה
 מודל קודם:  פורד 1941
 מודל אחריו:  1952 Ford (אנ')
 מרכב:  Front-engine, rear-wheel-drive layout
 אורך:  4,999 מ"מ
 רוחב:  1,821 מ"מ
 משקל:  1,410–1,710 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,896 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, 3,662 סמ"ק המפיק 85 כ"ס ב-3,400 סל"ד  V8 צילינדרים, 3,917 סמ"ק המפיק 100 כ"ס ב-3,600 סל"ד, מנוע "פורד" מסוג "Ford flathead V8 engine" (אנ')
פורד 1949 (באנגלית: Ford 1949) היא מכונית משפחתית גדולה, שבנוסף יוצרה במגוון תצורות, מתוצרת יצרנית הרכב פורד וחברות הבת, אשר יוצרו בין השנים 1948–1951 (שנת מודל 1949) בארצות הברית ובמלזיה.
באוסטרליה יוצר דגם טנדר בתצורת "Coupé utility" על ידי Ford Australia (אנ').
"פורד" הייתה הראשונה מבין שלוש יצרניות הרכב הגדולות שהציגה את הדגם הפופולרי החדש לאחר מלחמת העולם השנייה, כשהיא מקדימה את שברולט בשישה חודשים ואת פלימות' של קרייזלר בתשעה חודשים.
תצורות

4 דלתות – סדאן (Fordor).
2 דלתות – סדאן (Tudor).
2 דלתות – קבריולה.
2 דלתות – קופה.
2 דלתות - הרדטופ.
4 דלתות + דלת אחורית הנפתחת בחלקה התחתון בלבד – סטיישן.
2 דלתות – טנדר בתצורת "Coupé utility" (יוצר באוסטרליה בלבד).
דרגות גימור

Deluxe (לשעבר דגמי: "Standard", "Super De Luxe").
Custom Deluxe (לשעבר דגם "Custom").
גלריה

"פורד 1949" בתצורה 4 דלתות סדאן
"פורד 1949" בתצורה 2 דלתות סדאן
"פורד 1949" - קופה
"פורד 1950" - טנדר בתצורה "coupe utility"
"פורד 1950" - טנדר בתצורה "coupe utility" (צולם בסידני אוסטרליה)
"פורד 1951" - טנדר בתצורה "coupe utility"
"פורד 1949" - קבריולה
"פורד 1950" - סטיישן
"פורד 1951" - סטיישן
"פורד 1949" בתצורה 2 דלתות סדאן (Tudor) - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
"פורד 1949" - ניידת משטרה של משטרת קליבלנד
"פורד 1950 קוסטום דה-לוקס" - ניידת משטרה
"פורד 1951 קוסטום" - ניידת משטרה
ראו גם

פורד
הערות שוליים

↑  פורד 1949–1951 automobilemag.com/news/1949-1951-ford
↑  J. "Kelly" Flory, American Cars, 1946–1959: Every Model, Year by Year, McFarland, 2008, ISBN 978-0-7864-3229-5
↑  פורד 1951 oldcarbrochures.com/static/NA/Ford/1951
↑  Norm Darwin, The History of Ford in Australia, 1986, pages 124-127
↑  פורד 1949 thehenryford.org/collections-and-research/digital-collections
עונת 2009/2010 בליגה האירופית

| --- | --- |

 מארחת:  נורדבנק ארנה, המבורג, גרמניה (משחק הגמר)
 תקופת התחרות:  2 ביולי 2009 – 12 במאי 2010 (315 ימים)
 מספר משתתפות:  48  (מתוך 159 משתתפות שנרשמו)
 הזוכה:  ספרד אתלטיקו מדריד
 מספר משחקים:  205
 מספר שערים:  539 (2.63 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  פרו קלאודיו פיסארו פרגוואי אוסקר קרדוסו (9 שערים)
 → 2008/2009 (גביע אופ"א)2010/2011 ←
עונת 2009/2010 בליגה האירופית הייתה עונת הבכורה של המפעל בשמו ובמתכונתו החדשה, לאחר שהחליפה, וה-39 בה מתקיים טורניר הכדורגל האירופאי השני בחשיבותו של אופ"א.
גמר הליגה האירופית 2010 התקיים ב-12 במאי 2010 בנורדבנק ארנה בהמבורג, גרמניה. במשחק גברה אתלטיקו מדריד הספרדית על פולהאם האנגלית, בתוצאה 1–2 לאחר הארכה, וזכתה בתואר לראשונה בתולדותיה.
האלופה המכהנת (והזוכה האחרונה בגביע אופ"א), שחטאר דונצק, הודחה בשלב 32 האחרונות על ידי הפיינליסטית פולהאם. בתואר מלך השערים החזיקו במשותף קלאודיו פיסארו, חלוצה של ורדר ברמן, ואוסקר קרדוסו מבנפיקה ליסבון, עם תשעה שערים כל אחד.
שלוש קבוצות ישראליות לקחו חלק בטורניר:
הפועל תל אביב הצטרפה בסיבוב המוקדמות השלישי, העפילה לשלב הבתים וסיימה אותו במקום הראשון, אך הודחה בשלב 32 האחרונות.
מכבי נתניה הצטרפה בסיבוב המוקדמות השני והודחה בסיבוב המוקדמות השלישי.
בני יהודה תל אביב הצטרפה בסיבוב המוקדמות הראשון, צלחה שלושה סיבובים אך הודחה בפלייאוף המוקדמות.
לוח זמנים

כל ההגרלות התקיימו במשרדי אופ"א בניון, שווייץ, למעט אם נאמר אחרת
| שלב | סיבוב | תאריך הגרלה | מחזור ראשון | מחזור שני |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| מוקדמות | שלב המוקדמות הראשון | 22 ביוני 2009 | 2 ביולי 2009 | 9 ביולי 2009 |
| מוקדמות | שלב המוקדמות השני | 22 ביוני 2009 | 16 ביולי 2009 | 23 ביולי 2009 |
| מוקדמות | שלב המוקדמות השלישי | 17 ביולי 2009 | 30 ביולי 2009 | 6 באוגוסט 2009 |
| פלייאוף | פלייאוף | 7 באוגוסט 2009 | 20 באוגוסט 2009 | 27 באוגוסט 2009 |
| שלב הבתים | מחזור 1 | 28 באוגוסט 2009 (מונקו) | 17 בספטמבר 2009 | 17 בספטמבר 2009 |
| שלב הבתים | מחזור 2 | 28 באוגוסט 2009 (מונקו) | 1 באוקטובר 2009 | 1 באוקטובר 2009 |
| שלב הבתים | מחזור 3 | 28 באוגוסט 2009 (מונקו) | 22 באוקטובר 2009 | 22 באוקטובר 2009 |
| שלב הבתים | מחזור 4 | 28 באוגוסט 2009 (מונקו) | 5 בנובמבר 2009 | 5 בנובמבר 2009 |
| שלב הבתים | מחזור 5 | 28 באוגוסט 2009 (מונקו) | 2 - 3 בדצמבר 2009 | 2 - 3 בדצמבר 2009 |
| שלב הבתים | מחזור 6 | 28 באוגוסט 2009 (מונקו) | 16 - 17 בדצמבר 2009 | 16 - 17 בדצמבר 2009 |
| שלב הנוקאאוט | סיבוב ראשון | 18 בדצמבר 2009 | 18 בפברואר 2010 | 25 בפברואר 2010 |
| שלב הנוקאאוט | שמינית הגמר | 18 בדצמבר 2009 | 11 במרץ 2010 | 18 במרץ 2010 |
| שלב הנוקאאוט | רבע הגמר | 19 במרץ 2010 | 1 באפריל 2010 | 8 באפריל 2010 |
| שלב הנוקאאוט | חצי הגמר | 19 במרץ 2010 | 22 באפריל 2010 | 29 באפריל 2010 |
| שלב הנוקאאוט | הגמר | 19 במרץ 2010 | 12 במאי 2010, נורדבנק ארנה, המבורג | 12 במאי 2010, נורדבנק ארנה, המבורג |