stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רייביני
יהודי רייביני

עד 1920 העיירה הייתה ממוקמת באזור מבודד והיהודים שחיו בה היו עניים. הם התפרנסו בעיקר מרוכלות וממסחר חליפין. יהודי העיירה חיו בבתי עץ עם גגות מקש שלצידם שטחי חקלאות קטנים בהם גידלו את הירקות שלהם. נשות העיירה נרתמו לעזרת הנזקקים ובימי חמישי הן נהגו לאסוף כסף עבור העניים, בנוסף, תרמו הסוחרים 10% מרווחיהם למען העניים. בשנות ה-30 היו בעיירה 17 חנויות, כאשר 16 מתוכם היו שייכות ליהודים. רבים מן היהודים הצעירים עזבו את העיירה בתקופה הזו על מנת לעבור לריגה ולעיירות אחרות, בגלל המחסור בפרנסה.
בשנת 1921 הוקם בית הספר היסודי היהודי ברייביני, ובו היו חמש כיתות לימוד. שפת ההוראה הייתה ביידיש ואף בעברית. כדי להשלים את לימודיהם לאחר בית הספר היסודי נסעו התלמידים ללמוד בעיירה הסמוכה פריילי (Preiļi).
בעיירה היו שני בתי כנסת – האחד בעל מבנה ישן (Die Alte Shul) בו התפללו עניי העיירה, והשני חדש (Die Neie Shul), בו התפללו עשירי העיירה. יש להוסיף את תנועות הנוער הציוניות.
בעיירה קיים בית עלמין יהודי, שנשמר גם כיום, בו נקברו היהודים שנרצחו בתקופת השלטון הנאצי באזור. קיימת רשימה של קורבנות העיר (קישורים חיצוניים).
יהודי רייביני > אנשים מהעיירה

אנשים מהעיירה שניתן לציין הם שלושת הרבנים שהיו בה, רבי זאב וולף ציוני (1843–?), רבי אברהם בנימין טייץ (1922–1925), ורבי אליעזר זאב שיץ (1925–1941), שלמד בישיבת לומז'ה.
גם מאיר אור, הוגה דעות ציוני דתי הגיע מהעיירה.  הוא עלה לארץ ישראל בתחילת שנות ה-30, ובכך ניצלו חייו. משפחתו נספתה בשואה כשאר תושבי העיירה.
העיירה כיום

כיום, רייביני הוא כפר, ועל שמו נקראה קהילת רייביני (אנ'), וב-2004 הוקמה מחוז רייביני, בו נמצאות קהילת רייביני וקהילות נוספות. הכפר מונה 951 תושבים (נכון ל-2006).
מצבות בבית העלמין היהודי בעיירה
רייצ'ל ניקולס (עיתונאית)

| --- | --- |

 לידה:  18 באוקטובר 1973 (בת 50) פוטומק, ארצות הברית 
 שם לידה:  Rachel Michele Alexander 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  בית הספר מדיל לעיתונות  Winston Churchill High School 
 בן או בת זוג:  מקס ניקולס (2001–?) 
 
רייצ'ל מישל ניקולס (באנגלית: Rachel Michele Nichols; נולדה ב-18 באוקטובר 1973) היא עיתונאית ספורט, מנחה ברשת ESPN. היא מארחת תוכנית דיונים בערוץ ה-NBA בשם "The Jump"; בימי חול ב-ESPN, היא מכסה חדשות וסיפורים מרחבי הליגה, כולל פאנל של אנליסטים ושחקני NBA.
ראשית חיים

ניקולס נולדה כרייצ'ל מישל אלכסנדר. היא בוגרת של בית הספר התיכון ווינסטון צ'רצ'יל בפוטומק, מרילנד (סיימה בשנת 1991) וסיימה את לימודיה בבית הספר לעיתונאות מדיל מאוניברסיטת נורת'ווסטרן בשנת 1995.
קריירה

ניקולס החלה את דרכה כעיתונאית ספורט בשנות התשעים, וכתבה לראשונה בעמוד הספורט של "פורט לודרדייל סאן-סנטינל" (1995–1996) לפני שעברה לסקר את וושינגטון קפיטלס מליגת NHL עבור הוושינגטון פוסט (1996–2004). היא הצטרפה ל-ESPN בשנת 2004, שם הפכה לחלק קבוע בתוכנית "SportsCenter", "בספירה לאחור של יום ראשון של NFL" ובתוכנית "ספירה לאחור של יום שני בלילה", כמו גם בתוכניות קבועות של NFL ו-NBA.‏ ניקולס הייתה גם כתבת של התכנית E: 60 ועבדה ככתבת במספר שידורי פוטבול.
בשנת 2013 עזבה את ESPN לטובת עבודה ברשת CNN והחלה לארח את התכנית "Unguarded, בהנחייתה, מאוקטובר אותה שנה. ספורטס אילוסטרייטד כינתה את ניקולס "עיתונאית הספורט המשפיעה והבולטת במדינה" והיא זכתה לשבחים רבים על שאלותיה הקשות נגד נציב ה-NFL רוג'ר גודל בעקבות שערוריית ריי רייס וכמו כן על כך שהתעמתה עם המתאגרף פלויד מייוות'ר על ההיסטוריה שלו של אלימות במשפחה. באותה תקופה עבדה ניקולס גם בפאנל של ה-NBA של טרנר ספורט בתוכנית TNT בשנים 2013–2016 ועבדה גם בעונה הסדירה וגם במשחקי הפלייאוף.
מאז חזרתה ל-ESPN ב-2016, היא מנחה את התכנית "Jump" כתוכנית דיונים יומית על ה-NBA.‏ בשנת 2019 היא נבחרה כמארחת התכנית NBA Saturday Primetime ב-ABC ואת גמר ה-NBA ברשת ABC. היא גם הפכה למארחת אורחת חוזרת בפודקאסט "Pardon My Take" וכן בתוכנית הטלוויזיה "Pardon the Interruption"‏.
קריירה > שבחים

היא הוכתרה על ידי "אסקווייר כאחת ה"נשים שאנחנו אוהבים" וההוליווד ריפורטר דירג אותה כאחת מ"עשרת הקולות החזקים ביותר בתקשורת הספורט".
חיים אישיים

ניקולס נשואה לבמאי מקס ניקולס, בנו של במאי הקולנוע מייק ניקולס. הם נישאו בטקס יהודי בוונציה בשנת 2001. נולדו להם זוג תאומות. יש לה גם אח אחד גדול ואח צעיר.
הערות שוליים

↑  Frank, Noah (18 בנובמבר 2016). "Express lane to Bristol: Why so many D.C. sports personalities end up at ESPN". WTOP News. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Moellers, Beth (4 באפריל 2018). "Co-anchor of NBC's 'TODAY Show,' Host of ESPN's 'The Jump' named 2018 Medill convocation speakers". Northwestern University. Medill School of Journalism. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Rachel Alexander". The Washington Post. נבדק ב-15 ביוני 2008. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Hiestand, Michael (24 בינואר 2013). "Rachel Nichols leaving ESPN for CNN". USA Today. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Spanberg, Erik (2019-03-25). "ESPN's Rachel Nichols asks the tough questions". www.bizjournals.com. נבדק ב-2019-04-29.
↑  "Rachel Nichols: Reporter and E:60 Correspondent". MediaZone (biography). ESPN. 7 במרץ 2010. אורכב מ-המקור ב-16 באוגוסט 2011. נבדק ב-31 במאי 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Anchors and Reporters: Rachel Nichols". CNN. נבדק ב-1 בנובמבר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "'Unguarded with Rachel Nichols' will only air as specials after Turner shakeup". USA Today.
↑  "The Case for ... Rachel Nichols". Sports Illustrated. נבדק ב-20 בנובמבר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Rachel Nichols refused to let Roger Goodell off the hook". USA Today. נבדק ב-20 בנובמבר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "CNN's Rachel Nichols Confronts Floyd Mayweather over Domestic Abuse Charges". Mediaite. נבדק ב-20 בנובמבר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Bechtel, Mark. "How The Jump became TV's smartest basketball show". SI.com (באנגלית). נבדק ב-2019-04-29.
↑  "ESPN Reimagines NBA Pregame Coverage with New Strategy". נבדק ב-8 באוקטובר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Nichols teams with Post mentors Wilbon, Kornheiser on PTI - ESPN Front Row". 28 ביולי 2016. נבדק ב-11 בפברואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Esquire Survey: The Sexiest Women on the Planet". Esquire. 1 בנובמבר 2005. אורכב מ-המקור ב-8 במאי 2008. נבדק ב-15 ביוני 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The 10 Most Powerful Voices in Sports Media: Simmons, Barkley and More". The Hollywood Reporter.
↑  "The Twitter 100". Sports Illustrated. 25 בספטמבר 2013. אורכב מ-המקור ב-2014-03-01. נבדק ב-1 בנובמבר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "The Twitter 100". Sports Illustrated. 4 בנובמבר 2014. נבדק ב-20 בנובמבר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  King, Peter (16 ביוני 2015). "No. 99: Rachel Nichols - The MMQB 100". Sports Illustrated. נבדק ב-27 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Helmer has 'Two Night Stand'". Variety. נבדק ב-1 בנובמבר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Weddings; Rachel Alexander, Max Nichols". The New York Times. 27 במאי 2001. נבדק ב-15 ביוני 2008. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Rosen, Rick. "Max Nichols, Rachel Nichols Husband: 5 Fast Facts You Need to Know". heavy. נבדק ב-1 בדצמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Shister, Gail. "Hard-Nosed Sports Reporter, Still Hit On in the Locker Room, Gets CNN Back in the Game". TVNewser. אורכב מ-המקור ב-24 באוגוסט 2016. נבדק ב-1 בדצמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Karalis, John. "Feb 28- ESPN's Rachel Nichols on working with Pierce & Perk, Tatum's ascension, & being a role model for girls". נבדק ב-2 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
שיירת עטרות

שיירת עטרות הייתה שיירה צבאית של שני משוריינים שיצאו מירושלים לעטרות בתענית אסתר ערב פורים, 24 במרץ 1948. השיירה הותקפה על ידי ערבים ו-14 מלוחמיה נהרגו.
השיירה

ב-24 במרץ 1948 הורה דוד שאלתיאל, מפקד מחוז ירושלים, לשלוח חומרי ביצור לנווה יעקב ולעטרות בשיירה שכללה משאית משוריינת ומשוריין אבטחה, שהיו שני המשוריינים האחרונים במחוז ירושלים. הוא הטיל משימה זו לראשונה על מפקד גדוד "מכמש" של חטיבת עציוני אבל זה סירב בטענה שמשוריין אחד ללא כוחות נוספים לא יוכל לעמוד בהתקפה. שאלתיאל הטיל את המשימה על גדוד "מוריה". במשוריין ובמשאית היו 25 לוחמים. לא תוכנן כוח חילוץ לסייע לשיירה אם תותקף, והשיירה לא צוידה במכשירי קשר.
תושבים רבים בני המקום ביקשו להצטרף לשיירה ולחזור לביתם בחג, למרות התקפה על המשוריין של היישוב ביום הקודם. השיירה יצאה לדרכה בשעה 12:00 מהדסה הר הצופים בהר הצופים. בכניסה לשועפאט, בקילומטר החמישי מצפון לירושלים, סמוך למקום בו נמצא כיום המחלף למעלה אדומים, פרץ המשוריין מחסום, עלה מיד על מוקש ותיבת ההילוכים שלו נפגעה. המשוריין נעצר ואש תופת נפתחה עליו. מפקד המשוריין, כרמי אייזנברג, נהרג ושאר הלוחמים השיבו באש חסכנית מאשנביו.
המשאית המשוריינת פרצה קדימה. הערבים ירו עליה וזרקו רימוני יד ובקבוקי תבערה, שהציתו את מעטה הברזנט. אנשי המשוריין ראו איך נפתחות דלתות הרכב הבוער ומתוכו קופצים הלוחמים כדי להימלט מהאש. הם נקטלו עד האחרון שבהם. את גופתו של אחד מהם, אברהם-יעקב גולדברגר, נהג אוטובוס מעטרות, שהיה מוכר לערבים כלוחם עוד ממאורעות תרפ"ט ומאורעות תרצ"ו-תרצ"ט, הוציאו הערבים מהמשאית, ביתרו אותה בסכינים, שפכו עליה בנזין ושרפו אותה.
מצב הנצורים במשוריין הלך ורע. מאות ערבים סגרו עליהם והטילו רימוני יד. רימון אחד חדר למשוריין והתפוצץ בידו של לוחם שניסה להשליכו חזרה. ידו נקטעה והוא נפצע קשה. לוחם ערבי זחל תחת המשוריין עם מטען נפץ, אך הועף משם בגלל רימון שזרקו הלוחמים במשוריין.
בשעה 12:45 נודע לשאלתיאל ממודיעים ערבים שהשיירה הותקפה. מהר הצופים ירו על שועפאט במרגמות 3 אינץ' ובמכונת ירייה אש לא יעילה. תגבורה שאורגנה במהירות נאלצה לחזור בגלל נקר בצמיג.
ברגע הקריטי נקלעה למקום שיירה צבאית בריטית ובתוכה מפקד הצבא הבריטי בארץ ישראל הגנרל מקמילן ומפקד הלגיון הערבי, גלאב פחה. גלאב, לאחר מאמצים, שכנע את השיירה לעצור ושכנע את הערבים להסכים להפסקת אש. הוסכם על פינוי היהודים הנצורים בתנאי שנשקם והמשוריין יימסר לערבים. הבריטים פינו לירושלים 14 הרוגים ו-11 פצועים.
לאחר המארב לשיירת עטרות, מטה מחוז ירושלים הפסיק לשלוח שיירות קטנות לשטח שבשליטת האויב. התחבורה לעטרות ולנווה יעקב התנהלה מאז בחסות הצבא הבריטי עד יום פינוי הבריטים את ארץ ישראל, פחות מחודשיים לאחר מכן. שדה התעופה עטרות היה חשוב לבריטים לצורך הפינוי (העיר יפו פונתה למחרת), ולכן היה חשוב להם למנוע קרבות בין ערבים ליהודים לאורך הדרך בין ירושלים לעטרות.
לקריאה נוספת

אורי מילשטיין, תולדות מלחמת העצמאות, כרך רביעי, 1999.
מאיר אביזוהר, מוריה בירושלים בתש"ח, הוצאת זמורה ביתן, 2002.
הערות שוליים

↑  יש הטוענים כי מפקד הרכב היה כרמי אייזנברג אך מפקד השיירה (על שמו נקראה שיירה זו) היה אליהו פינקלשטיין, שנהרג אף הוא. כך, לדוגמה, מופיע "שיירת פינקלשטיין (שיירת ה-14)" בעמוד "לזכרם" שבאתר לזכר היישוב עטרות הישנה.
↑  אתר יזכור של בני עטרות המושב שהוקם בווילהלמה על ידי מפוני עטרות.
↑  אורי מילשטיין, תולדות מלחמת העצמאות, כרך רביעי, עמוד 91
↑  ספור הקרב מעיניו של גלאב פשה, בספרו The changing scenes of life.[דרוש מקור: המקור הקיים אינו ממוקד מספיק]
↑  מזכרונות פאוזי אל-קאוקג'י (הקישור אינו פעיל, 13 בספטמבר 2022)
קרייג דייוויד

| --- | --- |

 לידה:  5 במאי 1981 (בן 43) סאות'המפטון, הממלכה המאוחדת 
 מקום הקמה:  סאות'המפטון 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1999 
 מקום לימודים:  Richard Taunton Sixth Form College, Upper Shirley High School 
 סוגה:  R&B • פופ • היפ הופ • דאנס
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  אטלנטיק רקורדס, טלסטאר 
 פרסים והוקרה:  פרסי איבור נובלו (2001)  מצלמת הזהב (2004)  פרסי מובו 
 www.craigdavid.com
 פרופיל ב-IMDb
 
קרייג אשלי דייוויד (באנגלית: Craig Ashley David; נולד ב-5 במאי 1981) הוא זמר רית'ם אנד בלוז בריטי-יהודי. הוא מכר למעלה מ-15 מיליון עותקים משבעת אלבומיו ברחבי העולם.
קורות חייו

קרייג אשלי דייוויד נולד בסאות'המפטון לאב מגרנדה ולאם יהודייה אנגליה. הוריו התגרשו כשהיה בן שמונה ואמו גידלה אותו.
עוד כשהיה נער גילה את חיבתו למוזיקה כשהשתתף בליווי קולות בהופעות שערך אביו עם להקתו "Ebony Rockers" במועדוני ריקוד מקומיים. מאוחר יותר הוא החל את דרכו בעולם המוזיקה, כשכתב לארטפול דודג'ר את הלהיט "Rewind" ושר איתם אותו, בגיל 18 בלבד. Rewind היה חלק מאלבומם של ארטפול דודג'ר - It's All About The Stragglers - ובנוסף לכך יצא כסינגל והגיע למקום השני במצעד הבריטי בשנת 2000, ונשאר 15 שבועות במצעד. סינגל זה סלל את דרכו של קרייג לקריירת הסולו שלו.
קורות חייו > Born To Do It

הסינגל הראשון שלו, היה "Fill Me In", ואיתו הוא הגיע למקום הראשון במצעד הבריטי, מה שהפך אותו לזמר הצעיר ביותר שכובש את המקום הראשון בבריטניה, כשהוא בן 19 בלבד. בסוף אותה השנה יצא גם אלבום הבכורה שלו - "Born To Do It", שהגיע אף הוא למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי ומכר למעלה מ-2,000,000 עותקים ברחבי הממלכה הבריטית ויותר מ-8,000,000 ברחבי העולם כולו.
במאי 2001 יצא הסינגל "Fill Me In" גם בארצות הברית וטיפס עד למקום ה-15, כשהאלבום (שיצא לראשונה בארצות הברית ב-17 ביולי 2001) הגיע למקום ה-11, כולל פלטינום ומכירה של יותר מ-1,000,000 עותקים ברחבי ארצות הברית. האלבום גרף מחמאות רבות והצליח מאד.
הסינגל השני מהאלבום היה "Seven Days" הגיע גם הוא למקום הראשון בבריטניה, אוסטרליה, ישראל ועוד מספר מדינות, אך רק ל-10 בארצות הברית. הסינגל השלישי של האלבום היה "Walking Away", שהגיע למקום השלישי בבריטניה והחמישי באוסטרליה ובישראל, אך רק ל-44 בארצות הברית. הסינגל הרביעי והאחרון היה "Rendezvous", שהגיע למקום ה-8 בבריטניה.
קורות חייו > Slicker Than Your Average

האלבום השני של דייוויד, "Slicker Than Your Average", יצא ב-9 בנובמבר 2002. האלבום לא הצליח כמו קודמו, ונמכרו רק 500,000 עותקים בבריטניה וקצת יותר מ-3,000,000 בעולם כולו. כמו כן, אף לא אחד מששת הסינגלים שיצאו מהאלבום לא נכנס למצעד האמריקאי, למרות שהאלבום יצא בארצות הברית כחודשיים מאוחר יותר מבבריטניה. הסינגל הראשון של האלבום - "What's Your Flava" - יצא ב-2002 והגיע בדיוק כמו "Rendezvous" למקום ה-8 בבריטניה. הסינגל השני היה "Hidden Agenda" שהגיע ל-10 הראשונים במצעד הבריטי. אחר כך יצא הדואט עם סטינג "Rise And Fall", שהגיע למקום השני בבריטניה, למקום ה-9 בישראל ולמקום ה-1 במספר מקומות בעולם. הסינגל הרביעי של האלבום היה "Spanish", שהגיע למקום ה-8 בבריטניה. לאחר מכן יצאו שני הסינגלים: "World Filled With Love" ו-"You Don't Miss Your Water" אשר נכשלו במצעדים. הראשון הגיע למקום ה-15 בבריטניה והשני שהגיע למקום ה-42.
דייוויד דחה את הצעתה של הזמרת האמריקאית מוניקה לקחת חלק בסינגל החדש שלה "Go to Bed Mad", כשאת מקומו תופס טייריס. דייוויד טען שברצונו לכבוש את אמריקה בכוחות עצמו, עם המוזיקה שלו ושאין בכוונתו לקחת חלק באלבום של זמר כזה או אחר.
הקריירה של קרייג דייוויד נקטעה, אחרי שחברת התקליטים שלו, "Telstar Records", ירדה מנכסיה. דייוויד חתם עם חברת הענק " Warner Music" והם החלו לעבוד יחד על האלבום השלישי של הכוכב הבריטי - "The Story Goes...".
קורות חייו > The Story Goes...

האלבום השלישי של דייוויד, "The Story Goes...", יצא ב-6 בספטמבר 2005. להבדיל משני האלבומים הקודמים, האלבום לא יצא ארצות הברית, אלא רק בבריטניה, שאר אירופה, אסיה ואוסטרליה. האלבום היה שונה משני האלבומים הקודמים והתאפיין בפן רגשני יותר. הוא נכשל במכירות יותר משני קודמיו, כשפחות מ-3,000,000 עותקים נמכרו בעולם וכ-200,000 עותקים בבריטניה.
הסינגל הראשון של האלבום, "All The Way", יצא באוגוסט 2005 והגיע למקום ה-3 בבריטניה. הסינגל השני שיצא באותה שנה, "Don't Love You No More [I'm Sorry]", הגיע למקום ה-4 במצעד הבריטי ונשאר במצעד במשך 15 שבועות, אך בשאר העולם לא הצליח הסינגל, ובישראל הוא הגיע למקום ה-95. הסינגל השלישי והאחרון היה "Unbelievable", אשר יצא במרץ 2006 והגיע למקום ה-18 בבריטניה, ולמקומות נמוכים יותר בשאר העולם. על פי התכנון, היה אמור לצאת סינגל רביעי, "Hypnotic", אולם זה בוטל בעקבות הכישלון של "Unbelievable" ושל האלבום כולו.
החל מסוף אוגוסט 2006 החלו לרוץ שמועות על פרידה בין קרייג דייוויד לחברת התקליטים שלו בעקבות הכישלון של "Unbelievable" ושוני מוזיקלי. מאוחר יותר התברר שפרידה התרחשה רק עם חברת התקליטים האמריקאית שלו, כשדייוויד חוצה את הקווים מ-Atlantic Records ל-Atlantic to Sire Records.
דייוויד התארח באלבומו של קאנו, "London Town". הסינגל הראשון מהאלבום, בשיתוף דייוויד, נקרא "This Is The Girl". הסינגל יצא ב-27 באוגוסט 2007. הסינגל דורג במקום ה-18 במצעד הבריטי. דייוויד שר עם קאנו שיר נוסף מהאלבום בשם "Bad Boy".
קורות חייו > Trust Me

ב-12 בנובמבר 2007, יצא האלבום הרביעי של דייוויד, "Trust Me". דייוויד עבד על האלבום בקובה. הסינגל הראשון מתוך האלבום, "Hot Stuff", יצא ב-5 בנובמבר, והגיע למקום ה-7 במצעד הבריטי. הסינגל השני, "Six Of One Thing" יצא ב-18 בפברואר, והגיע למקום ה-39 במצעד הבריטי. הסינגל השלישי, "Officially Yours" יצא ב-23 ביוני, וכשל במצעד הבריטי כשהגיע למקום ה-158.
האלבום הגיע למעמד מכירות של אלבום זהב, והוא מכר כ-300,000 עותקים.
האלבום היה מועמד לפרס האלבום הטוב ביותר ל-2008 בטקס פרסי המוזיקה השחורה בבריטניה.
קורות חייו > Greatest Hits

דייוויד הוציא ב-24 בנובמבר 2008 את אוסף הלהיטים הראשון שלו. הוא החל לעבוד על האלבום החדש עם מפיק העל דנג'ה וחברת התקליטים - "Ice Cream Records". הסינגל הראשון מתוך אוסף הלהיטים היה השיר "Insomnia" שיצא ב-17 בנובמבר. השיר הופק על ידי מפיק העל דנג'ה. סינגל נוסף שיצא מאלבום האוסף הוא "Where's Your Love", שיר שבו דייוויד חזר למקורותיו - מוזיקת הגראג'. הסינגל דורג 58 במצעד הבריטי בשבוע השני ליציאתו. בשיר מתארחים הראפר הלונדוני הצעיר טינצ'י סטריידר וזמרת הסול הצעירה ריטה אורה, שהתארחה באלבומו האחרון של דייוויד בשיר "Awkward".
שיר חדש נוסף שהקליט דייוויד לאלבום האוסף הוא - "Just My Imagination".
לכבוד אוסף הלהיטים הראשון שלו, הקליט קרייג דייוויד ארבע גרסאות חדשות ללהיטו "Walking Away" עם ארבעה אמנים מרחבי אירופה- ליניש מצרפת, אלכס אובאגו מספרד, נאק מאיטליה ולהקת הנשים מונרוס מגרמניה.
דייוויד הקליט שני שירים חדשים נוספים לאלבום האוסף - גרסה חדשה ללהיטו הגדול "All The Way" ביחד עם הזמרת היפנית בוני פינק. כמו כן הקליט דייוויד שיר חדש "Never Too Late" ביחד עם הזמרת הרוסיה סלאבה.
דייוויד היה מועמד לזכייה בשתי קטגוריות בטקס פרסי המוזיקה השחורה בבריטניה לשנת 2008 - הפרס לאלבום הטוב ביותר ל-"Trust Me" והפרס לאמן ה-R&B הטוב ביותר. בסופו של דבר, דייוויד לא זכה באף אחת מהקטגוריות בהם היה מועמד.
קורות חייו > Signed Seald Delivered

דייוויד אישר שאלבום הסטודיו החמישי שלו יצא במהלך 2009, מיד אחרי פרויקט אלבום האוסף, כאשר מספר שירים מפרויקט האלבום החמישי כבר דלפו לאינטרנט.
קרייג דייוויד התארח באלבומה של הזמרת היפנית בוני פינק, בשיר "Fed Up" שאף יצא כסינגל ביפן. הוא גם התארח באלבומו החדש של אלי קמפבל מלהקת UB40, בשיר "Everways". השיר יצא כסינגל השני מתוך אלבומו החדש של אלי קמפבל, ביחד עם השיר "She's A Lady".
אלבומו החמישי של קרייג דייוויד יצא בחודש נובמבר 2009. באלבום התארח זמר ה-R&B האנגלי ג'יי שון.
ביום שישי, ה-18 בספטמבר 2009, הוציא קרייג דייוויד באתרו הרשמי קטע משיר חדש מתוך אלבומו החדש, קאבר ללהיט של סטיבי וונדר "Signed, Sealed, Delivered I'm Yours". ביום שישי, ה-2 באוקטובר 2009, אישר קרייג דייוויד בעמוד הטוויטר שלו, שהוא חתם בחברת התקליטים הגדולה בעולם "יוניברסל", ובכך למעשה הוא סיים את דרכו ב"וורנר".
אלבומו החמישי של קרייג דייוויד יצא בתחילת 2010. שני שירים חדשים מן האלבום החדש דלפו לאינטרנט בנובמבר 2009 - "Shadows" ו-"Cool Wit You" שהופק על ידי קבוצת ההפקה של טימבלנד. הסינגל הרשמי והראשון מתוך האלבום החדש היה "One More Lie - Standing In The Shadows" והוא יצא ב-15 במרץ 2010.
בשבוע הראשון לצאתו, דורג הסינגל המוביל "One More Lie" במקום ה-76 בבכורה שלו במצעד הבריטי. האלבום דורג במקום ה-13 במצעד הבריטי. הסינגל השני והאחרון מן האלבום "All Alone Tonight" עמר ב-31 במאי וכשל בכניסה למצעד הבריטי.
קורות חייו > Following My Intuition

אחרי כישלון הסינגלים מאלבומו האחרון, החל דייוויד לעבוד על אלבומו השישי שיהיה יותר בסגנון מוזיקת דאנס. שיר חדש של דייוויד ביחד עם הדיג'יי השוודי רמאדי "Do It On My Own" יצא בספטמבר 2010 ודייוויד אף צילם לו קליפ. דמו של מה שככל הנראה יהיה הסינגל הראשון מתוך האלבום החדש - "Dirty Mouth", שיר דאנס/האוס, דלף לאינטרנט בדצמבר 2010, כשדייוויד הגיב על ההדלפה בכך שהוא שמח מתגובת המעריצים לגרסת הדמו של השיר, כשראפר יתארח בגרסה הסופית של השיר. במהלך 2012 דייוויד יתארח בשני סינגלים חדשים - "Sex In The Bathroom" של הראפר הרוסי טימאטי, ו-"Bits N Pieces" של DJ דים כריס והזמרת רוזט. לשני השירים צולמו קליפים רשמיים. דייוויד גם מתארח בסינגל החדש של צמד המפיקים סטריאו פאלמה - "Our Love" שיר דאנס ו-R&B שזכה לתגובות חיוביות רבות. בספטמבר 2012 אישר דייוויד בעמוד הטוויטר הרשמי שלו שאלבומו החדש יקרא "Take Me As I Am... Or Watch Me As I Go" שיצא במהלך 2013 ביחד עם סיבוב הופעות עולמי. ב-30 בספטמבר 2012 אישר דייוויד ששם האלבום יהיה בסופו של דבר "Following My Intuition". במהלך החודשים מרץ, אפריל ומאי 2013 ערך דייוויד סיבוב הופעות עולמי שכלל הופעות באוסטרליה, אסיה ואירופה, על מנת לקדם את אלבומו החדש. את סיבוב ההופעות חתם דייוויד בהופעות בבריטניה, בה ביצע לראשונה שיר מהאלבום החדש "Less Is More" בלדת פופ רוק שזכתה לביקורות חיוביות רבות, כשרבים ממעריציו של דייוויד מזהים בשיר חזרה לשורשיו של דייוויד ולסגנון אלבומו הראשון "Born To Do It". ביוני 2013 אושר שדייוויד התארח בסינגל "Good Time" של ה-DJ והמפיק הרוסי DJ Smash.
דיסקוגרפיה > אלבומים

2000 - Born to Do It
2002 - Slicker Than Your Average
2005 - The Story Goes...
2007 - Trust Me
2008 - Greatest Hits
2010 - Signed Sealed Delivered
2016 - Following My Intuition
2018 - The Time Is Now
2022 - 22
דיסקוגרפיה > סינגלים

1999 - Rewind - מקום 2 במצעד הבריטי
1999 - Woman Trouble - מקום 6 במצעד הבריטי
2000 - Fill Me In - מקום 1 במצעד הבריטי
2000 - Seven Days - מקום 1 במצעד הבריטי
2000 - Walking Away - מקום 3 במצעד הבריטי
2000 - Rendezous - מקום 8 במצעד הבריטי
2002 - What's Your Flava - מקום 8 במצעד הבריטי
2002 - Hidden Agenda - מקום 10 במצעד הבריטי
2003 - Rise & Fall - מקום 2 במצעד הבריטי
2003 - Spanish - מקום 8 במצעד הבריטי
2003 - World Filled With Love - מקום 15 במצעד הבריטי
2003 - You Don't Miss Your Water - מקום 43 במצעד הבריטי
2005 - All The Way - מקום 3 במצעד הבריטי
2005 - Don't Love You No More - מקום 4 במצעד הבריטי
2006 - Unbelievable - מקום 18 במצעד הבריטי
2007 - This Is The Girl - מקום 18 במצעד הבריטי
2007 - Hot Stuff - מקום 7 במצעד הבריטי
2008 - Six Of One Thing - מקום 39 במצעד הבריטי
2008 - Officially Yours - מקום 158 במצעד הבריטי
2008 - Where's Your Love - מקום 58 במצעד הבריטי
2008 - Insomnia - מקום 43 במצעד הבריטי
2009 - Stuck in the Middle
2010 - One More Lie- Standing In The Shadows - מקום 76 במצעד הבריטי
2010 - All Alone Tonight- Stop, Look, Listen - לא דורג במצעד הבריטי
2010 - Do It On My Own
2011 - Fly Away
2012 - Bits N Pieces
2012 - Sex In The Bathroom
2012 - Our Love
2013 - Good Time
2014 - Cold
2016 - Got It Good
2019 -  When You Know What Love Is
2019 - Do You Miss Me Much
2021 - Who You Are
2022 - My Heart's Been Waiting For You
2022 - G Love
2022 - Dna
פילמוגרפיה

| Year | Title | Role | Notes |
| --- | --- | --- | --- |
| 2018 | Turn Up Charlie | עצמו | Season 1 Episode 2 |
| 2018 | The Big Narstie Show | אורח | Season 1, Episode 2 |
| 2020 | The Graham Norton Show | אורח מוזיקלי | Season 26, Episode 15 |
| 2022 | Walk the Line | שופט מוזקלי | Season 1, Episode 1-6 |
שקרפרה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  קינוח
 מטבח:  טורקי
 אזור מוצא:  חבל הבלקן
 מוצא:  טורקיה טורקיה
 אופן הגשה:  חם
 מרכיבים עיקריים:  קמח, שמן בישול, סוכר 
 
שקרפרה (בטורקית: Şekerpare) הוא מאפה מתוק הנפוץ בטורקיה ומדינות הקווקז (בשם שקרבורה).
המאפה מורכב מקמח, חמאה, סוכר, ביצים, גרידת לימון, אבקת אפיה סולת ושקדים שאותם מערבבים ואופים ולאחר מכן ממתיקים בעזרת מי סוכר.
השם שקרפרה הוא נגזרת של המילים סוכר (Şeker) חתיכה (Pare).
נהוג להגיש את המאפה בעיקר בחתונות, פסטיבלים ובאירועים דתיים כשהוא חם ובליווי תה או קפה טורקי.
מלבד הגרסה הטורקית, למאכל גרסאות נוספות הנפוצות בעיקר באזרבייג'ן, גאורגיה, ארמניה, בולגריה, קזחסטן וקירגיזסטן.
הערות שוליים

↑  Ayla Esen Algar, Complete Book Of Turkish Cooking, Routledge, 2013-10-28, ISBN 978-1-136-16621-1. (באנגלית)
↑  Şekerpare Tarifi (Birebir Tam Ölçülü - Nefis Yemek Tarifleri), Nefis Yemek Tarifleri, ‏2015-04-09 (בטורקית)
↑  Tüm Püf Noktalarıyla, Kolay: Şekerpare - Yemek.com, https://yemek.com (בטורקית)
↑  yemeknet, Püf Noktalarıyla, Tam Ölçülü Nefis Bir Tatlı, ye-mek.net (בטורקית)
שלמה גליקשטיין

שלמה גליקשטיין (נולד ב-6 בינואר 1958 ברחובות) הוא טניסאי עבר ישראלי. גליקשטיין היה אלוף ישראל בטניס במשך תשע שנים רצופות (1985-1977), והיה שותף לעליית נבחרת ישראל לבית העליון בגביע דייוויס. בשיאו, דורג במקום ה-22 בעולם (8 בנובמבר 1982).
ביוגרפיה

לאורך השנים, לא ידע הטניס הישראלי הצלחות רבות, עד שהגיע שלמה גליקשטיין הצעיר מהפועל אשקלון, והפגין רמת טניס גבוהה ביותר. בשנת 1976 הוא צורף לנבחרת גביע דייוויס של ישראל ובמפגש הראשון נגד טורקיה זכה ב-2 משחקים. כבר בגיל 19 הוא זכה באליפות ישראל (1977). בשנת 1980 הוא הגיע לאליפות וימבלדון והודח בסיבוב השני על ידי ביורן בורג.
בשנת 1981 זכה גליקשטיין בטורניר היחידים בטניס במשחקי המכביה ה-11 והיה בכך לישראלי הראשון שזכה במדליית זהב בטורניר זה.
במרץ 1983 גרם גליקשטיין לסנסציה ספורטיבית, כאשר גבר על המדורג מספר 1 בעולם באותם ימים, הצ'כי איוון לנדל, 3:6, 5:7 בטורניר מונטה קרלו.
הישגו הגדול נרשם במסגרת משחקי הזוגות, שם העפיל יחד עם סימונסון השוודי לגמר אליפות צרפת, הרולאן גארוס, אך הפסיד בגמר.
בשנת 2005 זכה גליקשטיין במכביה ה-17 במדליית זהב בזוגות מעורבים לוותיקים עם אלופת ישראל בעבר אילנה ברגר.
כיום, גליקשטיין מכהן בתפקיד מנכ"ל איגוד הטניס בישראל. הוא נשוי בשנית לעו"ד הילה רוזן, מי שהייתה שלוש פעמים אלופת ישראל בטניס ובמשך 11 שנים חברה בנבחרת הנשים של ישראל בטניס.
תחרויות בינלאומיות בהן השתתף

אליפות וימבלדון: 1980, 1981, 1982, 1983, 1984, 1985, 1986
גביע דייוויס: 1977, 1978, 1979, 1980, 1981, 1982, 1983, 1984, 1985, 1986, 1987.
שלמה גליקשטיין, בטורניר גביע הפדרציה באילת, פברואר 2013
שמעון כהן (כדורגלן)

שמעון (שמעל'ה) כהן (נולד ב-15 באוקטובר 1942) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק במספר קבוצות בישראל, בליגה האמריקאית ובנבחרת ישראל.