stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'וזף מאגליוקו
ביוגרפיה

מאגליוקו נולד בשם ג'וזפה מאגליוקו ב-29 ביוני 1898 בעיירה פורטלה די מארה במחוז מיסיילמרי שבסיציליה. בגיל צעיר הוא היגר לארצות הברית והפך להיות מעורב בהימורים לא חוקיים ובאיסוף דמי חסות. ב-1928 הפך גיסו ג'ו פרופאצ'י לקאפו (בוס) של משפחת פשע עצמאית בברוקלין. פרופאצ'י מינה את מאגליוקו לסגן שלו. באותה שנה הוא נעצר בידי משטרת קליבלנד על אחזקת נשק לא חוקי. ב-1931 פרצה מלחמת הקסטלמארזים שסיבכה את כל מנהיגי הכנופיות הניו יורקיות. פרופאצ'י ומאגליוקו עשו מאמץ להישאר נייטרלים, ועם סיום המלחמה אושרר מעמדם כבוס וסגן בוס בהתאמה. הם שמרו על מעמד זה במשך 34 שנים.
ב-1957 השתתף מאגליוקו בוועידת אפלאצ'ין - ועידה של כל מנהיגי המאפיה האיטלקית בארצות הברית. הוועידה הפכה לפיאסקו כאשר ה-FBI פשט על הפגישה. המאפיונרים נמלטו לכל רוח, אולם 60 מהם נלכדו, ביניהם מאגליוקו. ב-13 בינואר 1960 הורשעו מאגליוקו ו-21 נוספים בקשירת קשר והוא נידון לחמש שנות מאסר. עם זאת, ב-28 בנובמבר 1960, בית משפט לערעורים של ארצות הברית ביטל את פסקי הדין. ב-27 בפברואר 1961 נחטף מאגליוקו יחד עם ארבעה בכירים נוספים במשפחת פרופאצ'י בידי ג'ו גאלו שדרש כופר תמורת שחרורם. בעזרת משא ומתן מוצלח הצליח פרופאצ'י להביא לשחרורם של החטופים. מיד לאחר מכן פתח פרופאצ'י במלחמה כנגד גאלו והצליח להרוג ולפצוע רבים מאנשיו.
ב-6 ביוני 1962 מת פרופאצ'י מסרטן הכבד ומאגליוקו הפך דה פקטו לראש המשפחה. עם זאת, ועידת המאפיה לא אישרה את מועמדותו לתפקיד. בניסיון לגרום לראשי שאר המשפחות להכיר בו כמנהיג המשפחה, מאגליוקו הגביר את קצב הלחימה כנגד גאלו ואנשיו. גאלו הגיב בסדרת ניסיונות התנקשות כנגד אנשיו של מאגליוקו.
זועם על שאר ראשי המשפחות, מאגליוקו כרת ברית עם ג'וזף בוננו - מנהיג משפחת בוננו. יחד הם תכננו לרצוח את טומי לוצ'זה, קרלו גמבינו, סטפנו מגדינו ופרנק דה סימון, ולהשתלט על ועדת ראשי המאפיה. מאגליוקו הטיל על ג'וזף קולומבו לרצוח את גמבינו, אולם קולומבו בגד בו וסיפר לגמבינו על כל פרטי התוכנית. גמבינו כינס ישיבת חירום של הוועדה, והתברר שהמוח האמיתי מאחורי הפרשה היה בוננו. הוועדה דרשה ממאגליקו ובוננו לבוא ולהסביר את מעשיהם. מאגליקו הופיע והודה בכל, ולאור מצבו הבריאותי הרופף הוחלט להטיל עליו עונש מקל יחסית: קנס של 43,000 דולר והעברת ההנהגה על משפחת קולומבו לידי ג'וזף קולומבו. בוננו נעלם ואיש לא ראה אותו במשך שנתיים. שבועיים לאחר מכן, ב-28 בדצמבר, מת מאגליוקו מהתקף לב.
בשנת 1969 נפלו לידי ה-FBI הקלטות של המאפיונר סם די קוואלקנטה בהן הוא טוען שמאגליוקו הורעל בידי בוננו. בעקבות כך, פתחו חוקרי ה-FBI את קברו של מאגליוקו וביצעו נתיחה של הגופה. החוקרים לא גילו עקבות רעל בגופה והיא נטמנה מחדש.
הערות שוליים

↑  "Civil Rights Cited: Judges Find Evidence Not Sufficient to Prove Crime"
↑  The last godfather : Joseph Massino and the fall of the Bonanno crime family
↑  "L.I. Autopsy Finds No Poison in Body of a Mafia Leader"
ביוריאקטור

ביוריאקטור
ביוריאקטורים אנאירוביים המשמשים לטיפול בשפכים ב-Deer Island, שבמפרץ בוסטון
ביוריאקטור (מאנגלית: Bioreactor; ביוֹ - ביולוגיה, ריאקציה - תגובה) הוא מונח המתאר מתקן או מערכת ייצור או הנדסה, המיועדים לסביבה של פעילות ביולוגית. לדוגמה, בהנדסת תאים, ביוריאקטור הוא המתקן המשמש לגידול תאים או רקמת תאים בתהליך של תרבית תאים. בתעשיות כימיות ובטיהור שפכים נעשה שימוש ברקמה ביולוגית לצורך הפעלת תהליכים כימיים רצויים.
אופני סיווג ביוריאקטורים

קיימים כמה דרכים לסווג ביוריאקטורים:
אופני סיווג ביוריאקטורים > סיווג לפי אופן הפעולה

שלושת אופני (או מודי) הפעולה של ביוריאקטורים הם:
אצווה (batch): בביוריאקטור הפועל באופן זה ממלאים את המכל בחומר הגלם, ונותנים לתהליכים הביולוגיים להתבצע עד להשגת התוצאה הרצויה. התהליך מתבצע במשך פרק זמן הנמדד בדקות, שעות, ואפילו חודשים. בסיום התהליך מרוקנים את המכל ומעבירים את תוצאי התהליך לשלב העיבוד הבא, ומכינים את המכל למחזור נוסף. דוגמה לביוריאקטור כזה הוא מכל תסיסה ביקב.
זרימה רציפה: הזרמה רציפה של חומר גלם לתוך המכל, ושל תוצאים החוצה. במכוני טיהור שפכים משתמשים לעיתים באופן פעולה זה.
מנות: אופן פעולה זה הוא מעין שילוב של אופני הפעולה הקודמים. ההבדל בינו ובין אצווה הוא שבשלב הריקון רק חלק מהתוצאים יוצאים מהמכל, ולאחר הריקון מוסיפים למכל כמות חומר גלם שמשלימה את החסר, ואין שלב הכנה. גם אופן פעולה זה משמש במכוני טיהור שפכים.
אופני סיווג ביוריאקטורים > סיווג לפי המטרה

ברוב המקרים המטרה לשמה משתמשים בביוריאקטור היא אחת מהבאות:
ייצור ביומסה
שימוש בביומסה כדי לגרום לשינויים כימיים בחומר הגלם והפיכתו לתוצא.
קיימים ביוריאקטורים המשמשים במחקר.
אופני סיווג ביוריאקטורים > סיווג לפי סוג התאים

שלושת הסוגים העיקריים המשמשים בביוריאקטורים הם:
תאים צמחיים - בדרך כלל אצות. ביוריאקטורים המשתמשים בביומסה צמחית מתייחדים בכך שהם צריכים לאפשר לאור שמש להגיע לביומסה, ולכן עליהם להיות שקופים או פתוחים
חיידקים (מיקרובים)
פטריות - בהרבה מקרים שמרים
אופני סיווג ביוריאקטורים > סיווג לפי מצב התאים

מרחפים - התאים מרחפים בנפח התמיסה
מקובעים - התאים צמודים למשטח כלשהו, ומקובעים למקומם. ביוריאקטורים כאלו יכילו בדרך כלל אמצעים להגדלת שטח הפנים אליו יכולים התאים להיצמד, למשל על ידי הוספה של חצץ, כדורי זכוכית, חומר סיבי או ממברנות
אופני סיווג ביוריאקטורים > סיווג לפי הסביבה הכימית

הסביבה הכימית והפיזית בתוך ביוריאקטור קריטית לפעולתו. בין השאר יש לשמור על תחום טמפרטורות מסוים, חומציות בתחום ידוע, ריכוז של חומרים שונים בתמיסה וכן הלאה. מבחינה מעשית, מבחינים בשני סוגים עיקריים:
אל-אווירני ("אנאירובי")
אווירני ("אירובי")
בביוריאקטור הפועל בשיטת אצווה, התנאים הכימיים והפיזיים משתנים במהלך המחזור, ולעומתו בביוריאקטור הפועל בשיטת הזרימה הרצופה יש לשמור על תנאים קבועים ויציבים.

בביוריאקטורים אווירניים יש לעיתים קרובות מנגנונים להוספת חמצן לתמיסה. ביוריאקטורים אל-אווירניים הם אטומים, ובדרך כלל יש להרחיק מהם גזים הנוצרים במהלך פעולתם. לעיתים קרובות מפיקים ביוריאקטורים כאלו גזים בעירים, למשל מתאן.
הערות שוליים

↑  International Union of Pure and Applied Chemistry. "bioreactor". Compendium of Chemical Terminology Internet edition.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4006780-4  LNB: 000341746  NDL: 00575935  NKC: ph216723
ג'וזף ליסטר

| --- | --- |

 לידה:  5 באפריל 1827 לונדון, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  10 בפברואר 1912 (בגיל 84) וולמר (אנ'), הממלכה המאוחדת 
 מקום מגורים:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 מקום לימודים:  יוניברסיטי קולג' לונדון  בית הספר גרוב האוס  אוניברסיטת לונדון  בית הספר לרפואה של יוניברסיטי קולג' לונדון 
 מוסדות:  קינגס קולג' לונדון  אוניברסיטת אדינבורו  אוניברסיטת גלאזגו 
 תלמידי דוקטורט:  William Macewen 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית (7 ביוני 1860)  הרצאת קרוניאן (1863)  פרס מקדוגול בריסביין (1872)  הצלב הגדול של מסדר דנבורג (דצמבר 1902)  מדליית אלברט (1894)  המדליה המלכותית (1880)  מדליית קוטניוס (1877)  מדליית קופלי (1902)  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה (1885)  פרס קמרון של אוניברסיטת אדינבורו (מאי 1890) 
 בן או בת זוג:  Agnes Syme (23 באפריל 1856–ערך בלתי־ידוע) 
 תרומות עיקריות
 חתימה:   
 
ג'וזף ליסטר (באנגלית: Joseph Lister; 5 באפריל 1827 –  10 בפברואר 1912) היה רופא אנגלי, אבי שיטת החיטוי והניתוח המודרני הסטרילי. עד ליישום שיטותיו של ליסטר מנותחים ופצועים רבים מתו בעקבות זיהום בפצעים או חתכים שהתפתח לדלקת חמורה. בעקבות פרסום תוצאות מחקריו של לואי פסטר, כי החיידקים גורמים לדלקות בעור, הגה ליסטר את הרעיון להשתמש בתמיסת פנול לחיטוי פצעים, ציוד ניתוח, תחבושות וסביבת הטיפול כדי למנוע דלקות חמורות בקרב מנותחים ופצועים דבר ששיפר בצורה משמעותית את הסיכוי שלהם לשרוד ניתוחים.
ראשית חייו

ליסטר היה בנו של חוקר טבע אנגלי. הוא סיים את לימודי הרפואה בלונדון בשנת 1852.
אותות הוקרה והנצחה

ב־1897 הוענק לו תואר ברון, וכך היה לרופא הראשון שזכה אי פעם בתואר אצולה בריטי בשל הישגיו המדעיים.
ב־1902 הוענקה לו מדליית קופלי.
סוג החיידקים Listeria נקרא על שמו.
מאז 1924 הקולג' המלכותי של הכירורגים של אנגליה (The Royal College of Surgeons) מעניק את מדליית ליסטר, הנקראת על שמו, לציון מצוינות בכירורגיה.
מותג מוצרי חיטוי הפה "ליסטרין", נקרא על שמו.
בתי בושת במחנות הריכוז של גרמניה הנאצית

בית בושת במחנה מאוטהאוזן
במלחמת העולם השנייה הקימה גרמניה הנאצית בתי בושת במחנות הריכוז על מנת ליצור תמריץ לאסירים לשתף פעולה. בסופו של דבר בתי הבושת שימשו בעיקר את הקאפו, משום שאסירים רגילים היו בדרך כלל תשושים מדי ונזהרו מחשיפה לתוכניות האס אס. בתי הבושת במחנה לא הביאו לעלייה ניכרת ברמת הפריון בעבודה של האסירים.
הנשים שאולצו להיכנס לבתי הבושת הללו הגיעו בעיקר ממחנה הריכוז ראוונסבריק. ההערכה היא שלפחות 34,140 אסירות אולצו לעבדות מינית במהלך שלטון הרייך השלישי.
תפעול

בית הבושת הראשון הוקם במאוטהאוזן בשנת 1942. לאחר 30 ביוני 1943 החל להתקיים בית בושת במחנה אושוויץ, והחל מ-15 ביולי 1943 בבוכנוואלד. במחנה הריכוז נוינגמה הוקם בית בושת בתחילת 1944, ובדכאו במאי 1944, של דורה-מיטלבאו בסוף הקיץ של 1944, ושל זקסנהאוזן ב-8 באוגוסט 1944. ישנם תאריכים סותרים לבית הבושת בפלוסנבירג: מקור אחד טוען בקיץ 1943, ואחר קובע שהוא לא נפתח לפני 25 במרץ 1944.
בתי הבושת במחנה נבנו בדרך כלל כצריפים מוקפים בגדר תיל, עם חדרים בודדים קטנים לעד 20 אסירות, בהשגחת נשים בשורות הנאצים. הנשים הוחלפו בתדירות גבוהה עקב תשישות ומחלות, ובדרך כלל נשלחו אל מותן מאוחר יותר. בתי הבושת היו פתוחים רק בשעות הערב. הנשים הותאמו ללקוחות על ידי איש אס אס. חלק מהנשים עברו עיקור בכפייה וכן הפלות כפויות, שגרמו לרוב למוות.
ישנן עדויות (שנויות במחלוקת במקצת) שבחלק מבתי הבושת, ייתכן שלנשים היו קעקועים על החזה שלהן שאומר פלד-הורה ("זונת שדה").
נושא הזנות הכפויה במחנות נרמז בזיכרונותיהם של הניצולים כבר ב-1972, כאשר יצאה לאור המהדורה הראשונה של ספרו של היינץ הגר. עם זאת, הנושא נשאר ברובו טאבו במחקרי הנאציזם עד אמצע שנות ה-90, כאשר פרסומים חדשים של חוקרות שברו את השתיקה.
לעיתים פיתה האס אס נשים לשרת בבתי הבושת על ידי הבטחה שיקבלו יחס אנושי יותר או הפחתת עונשן הבלתי מוגבל.
תפעול > הומוסקסואלים

בנוסף לשימוש בבתי בושת במחנות כאמצעי לשלוט באסירים, לעודד שיתוף פעולה ולמנוע מהומות ובריחות, היינריך הימלר התכוון שישמשו אותם כאמצעי ללמד לאסירים משולשים ורודים (הומוסקסואלים). הגר טוען כי הימלר הנחה שכל האסירים ההומוסקסואלים יגיעו לביקורי חובה בבית הבושת במחנה פעם בשבוע כאמצעי "לרפא" אותם מההומוסקסואליות שלהם.
בתרבות

הסרט התיעודי הצרפתי "לילה וערפל" הזכיר את קיומם של בתי בושת במחנות ריכוז כבר בשנת 1955. סרט זה, של הבמאי אלן רנה, כלל קטעים מקוריים נרחבים של המחנות והתבסס על ראיונות עם ניצולים. בתי בושת של מחנות ריכוז גרמניים הוצגו מחדש גם בסרטי ניצול נאציים בדיוניים שנעשו בשנות ה-70 כמו אילסה, היא הזאב מהאס.אס (אנ'), האורגיה האחרונה של הרייך השלישי (אנ'), מחנה הניסויים של ה-SS (אנ') ומחנה האהבה הנאצי 27 (אנ'). דוגמאות לספרות ישראלית בנושא כוללות את ספרו של הסופר יחיאל די-נור, בית הבובות ואת סדרת ספרי סטאלג.
הסופר הצ'כי ארנושט לוסטיג כתב רומן בשם עיניים ירוקות מקסימות, המספר את סיפורה של ילדה יהודייה בת 15 שגורשה למחנה ונאלצה לשרת בבית בושת במהלך מלחמת העולם השנייה. בדרמת הטלוויזיה האוסטרלית המתרחשת בשנות ה-50, מקום לקרוא לו בית, הדמות הראשית, שרה אדמס, היא אוסטרלית שהתגיירה ונכלאה במחנה הריכוז ראוונסבריק לפני שנאלצה להיכנס לבית בושת במחנה.
ראו גם

פשעי המלחמה של הוורמאכט
הערות שוליים

1 2 3  Nanda Herbermann, The Blessed Abyss: Inmate #6582 in Ravensbrück Concentration Camp for Women, Wayne State University Press, 2000, ISBN 978-0-8143-2920-7. (באנגלית)
↑  Wollheim Memorial, www.wollheim-memorial.de
↑  : IKONEN : article Marcus Stiglegger Beyond Good and Evil? Sadomasochism politics cinema 1970ies The Night Porter Sadiconazista, www.ikonenmagazin.de
↑  Sterngast, Tal (2007-08-05). "Doku: Schultzes Hündin". Die Tageszeitung: taz (בגרמנית). ISSN 0931-9085. נבדק ב-2022-05-03.
↑  Rabinowitz, Dorothy (2014-12-12). "Review of 'A Place to Call Home': High Drama From Down Under". Wall Street Journal (באנגלית אמריקאית). ISSN 0099-9660. נבדק ב-2022-05-03.
| גרמניה הנאצית |
| --- | --- | --- |
| האידאולוגיה הנאצית | מיין קאמפף • הסדר החדש • קהיליית העם • דם ואדמה • פיהרר • עקרון הפיהרר • ההתפשטות הגרמנית מזרחה |  |
| תורת הגזע | איגניקה נאצית • מישלינג • ראסנשאנדה • לבנסראום • חוקי נירנברג • לבנסבורן • המשרד הראשי לגזע והתיישבות • משרד מדיניות הגזע |  |
| השלטון הנאצי | חוק ההסמכה • האחדה • התעמולה הנאצית: דר שטירמר, היהודי הנצחי, היהודי זיס, אולימפיאדת ברלין • אריזציה • אנשלוס • גנרלגוברנמן |  |
| ארגונים נאציים | אס אס • אס אה • ואפן אס אס • גסטפו • איינזצגרופן • אס דה • משטרת גרמניה הנאצית • המשרד הראשי לביטחון הרייך • ורמאכט • הנוער ההיטלראי • משרד התעופה של הרייך • משרד הרייך לתעמולה ולהשכלת העם • המשרד המרכזי של הרייך למאבק בהומוסקסואליות ובהפלות • משרד הרייך לשטחים הכבושים במזרח |  |
| נאצים בכירים | אדולף היטלר • מרטין בורמן • יוזף גבלס • הרמן גרינג • היינריך הימלר • ריינהרד היידריך • היינריך מילר • ארנסט קלטנברונר • הנס פרנק • אדולף אייכמן • רודולף הס • באלדור פון שיראך • אלברט שפר • ארנסט רהם • לני ריפנשטאהל • יוליוס שטרייכר • יוזף מנגלה • רודולף פרנץ הס • אמון גת • יירגן שטרופ • פרנץ שטנגל • יוזף ביהלר • ריכרד ולטר דרה פושעי מלחמה נאצים נוספים |  |
| קבוצות נרדפות | יהודים • הומוסקסואלים • צוענים • נכים • קתולים • עדי יהוה • קומוניסטים • אחרים |  |
ראו גם פורטל השואה • פורטל גרמניה ציר זמן מאוחד לתקופת הרייך השלישי ומלחמת העולם השנייה
היינריך הימלר מבקר בבית הבושת של מאוטהאוזן
ג'וזפין האל

| --- | --- |

ג'וזפין האל לצידה של ויקטוריה הורן בסרט "הארווי", (1950)
 לידה:  3 בינואר 1877 ניוטונוויל, ארצות הברית 
 פטירה:  12 במרץ 1957 (בגיל 80) הברונקס, ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Newton Cemetery 
 שם לידה:  Mary Josephine Sherwood 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1905 
 מקום לימודים:  מכללת רדקליף  אוניברסיטת הרווארד  הקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד 
 בן או בת זוג:  Shelley Hull (1910–1919) 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (1949)  פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע (1950)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד  פרס דונלדסון 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'וזפין האל (באנגלית: Josephine Hull; ‏3 בינואר 1877 – 12 במרץ 1957) הייתה שחקנית תיאטרון וקולנוע אמריקאית, זוכת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ופרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1950 על הופעתה בסרט "הארווי".
ביוגרפיה

האל נולדה בכפר ניוטנוויל שבמסצ'וסטס בשם מרי ג'וזפין שרווד. בתם של מרי אליזבת טוויקבארי וויליאם שרווד. היא למדה מוזיקה בקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד ואומנויות ב"מכללת רדקליף". החלה להופיע על במות בצעירותה כנערת מקהלה ופרשה לאחר מספר שנים לאחר מותו של בעלה השחקן שלי האל. היא חזרה לבמות הבידור בשנת 1923 הפעם תחת השם "ג'וזפין האל".
האל בנתה לעצמה שם במשך למעלה מ-30 שנות עשייה בבמות בניו יורק ובברודוויי.
ב-1944 שיחקה האל בקומדיית הפשע הקלאסית של פרנק קאפרה "רעל ותחרה" בתור הדודה אבי ברוסטר. כמו כן היא שיחקה במחזה המפורסם "הארווי" בתפקיד וטה לואיז סימונס. בשנת 1950 הופק עיבוד הוליוודי למחזה בבימויו של הנרי קוסטר. האל שהופיעה בסרט לצידו של ג'יימס סטיוארט חזרה על התפקיד שלה, היא זכתה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ופרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
לאחר זכייתה באוסקר מיעטה להופיע ופרשה ממשחק בשנת 1955. היא נפטרה ב-12 במרץ 1957 בביתה שברובע הברונקס, ניו יורק מדימום תוך-גולגולתי בגיל 80.
ביורן בורג

| --- | --- |

 לידה:  6 ביוני 1956 (בן 68) סטוקהולם, שוודיה
 מדינה:  שוודיה
 מקום מגורים:  מונטה קרלו, מונקו
 בן או בת זוג:  מריאנה סמיונסקו (24 ביולי 1980–1984) לורדנה ברטה (ספטמבר 1989–1993)  יניקה ביורלינג (1985–1988) הלנה אנליוט 
 צאצאים:  לאו בורג, רובין בורג 
 גובה:  1.80 מטר
 יד חובטת:  ימין, גב-יד בשתי ידיים
 פעילות כמקצוען:  1973–1982  1991 – 1993
 סה"כ פרסים שצבר:  3,655,751 דולר אמריקאי 
 יחידים
 מאזן קריירה:  644–135 
 דירוג שיא:  1 (23 באוגוסט 1977; 109 שבועות)
 זכיות בטורנירים:  61
 זוגות
 מאזן קריירה:  93–89 
 דירוג שיא:  890 (22 במרץ 1993)
 זכיות בטורנירים:  4
 שיאי גראנד סלאם
 זכיות 11
 אליפות אוסטרליה הפתוחה:  סיבוב שלישי (1974)
 אליפות צרפת הפתוחה:  זכייה (1974, 1975, 1978, 1979, 1980, 1981)
 וימבלדון:  זכייה (1976, 1977, 1978, 1979, 1980)
 אליפות ארצות הברית הפתוחה:  גמר (1976, 1978, 1980, 1981)
 
ביורן רון בורג (בשוודית: Björn Rune Borg, נהגה "בְּייֶרְן בּוֹרִי"‏האזנהקובץ:Sv-Björn Borg.ogg‏Ⓘ‏; נולד ב-6 ביוני 1956) הוא טניסאי עבר שוודי, שדורג ראשון בעולם במשך 109 שבועות בסוף שנות השבעים וראשית שנות השמונים של המאה העשרים, וזכה ב-11 תוארי גראנד סלאם. בורג נחשב לאחד הטניסאים הטובים ביותר אי פעם, בעיקר בזכות חמש זכיותיו הרצופות בווימבלדון וארבע זכיותיו הרצופות באליפות צרפת הפתוחה. הוא הטניסאי היחיד שזכה בשלושה תוארי גראנד סלאם ללא איבוד מערכה. הוא אחד מארבעה שחקנים בעידן הפתוח שהצליח לזכות בווימבלדון וברולאן גארוס באותה שנה, והוא היחיד שעשה זאת שלוש פעמים ברצף. הוא הגבר הראשון בהיסטוריה שזכה ביותר מ-10 תוארי גראנד סלאם בעידן הפתוח. בדרכו לתארים ושיאים אלה - שאותם השיג במשך קריירה מקצוענית קצרה יחסית בת תשע שנים ולמרות שהשתתף פעם אחת באליפות אוסטרליה הפתוחה.
בורג היה השחקן הראשון שהרוויח יותר ממיליון דולר מפרסי זכייה בעונה אחת, ב-1979.
ראשית חייו

ביורן בורג נולד ב-6 ביוני 1956, וגדל בעיירה סדרטליה שבפרוורי סטוקהולם. אביו, שהיה שחקן טניס שולחן ידוע בשוודיה, העניק לבנו את מחבט הטניס הראשון שלו, לאחר שזכה בו בתחרות טניס שולחן. המתנה הסיטה את בורג הצעיר מענפי ספורט חורף כגון הוקי קרח, לטניס, שלא היה ענף ספורט מפותח במיוחד בשוודיה באותה העת. בורג היה אתלטי ובעל סיבולת גדולה מאוד בנוסף למהירותו הגבוהה. שריריו אפשרו לו לשים טופספין כבד במכת הגב יד שלו ובמכת הכף יד שלו. הוא הלך אחרי ג'ימי קונורס והשתמש בשתי ידיו בעת מכת גב היד שלו.
קריירה

בגיל 10 החל להתאמן תחת המאמן פרסי רוסברג. התקדמותו המהירה התבטאה בכך שהביס את הטניסאים השוודים הגדולים ממנו בשנים. בורג הצטרף לסבב המקצועני בגיל 14.
ב-1972 ערך בורג בן ה-15 הופעת בכורה בגביע דייוויס, והיה הצעיר ביותר בתולדות המפעל לעשות כן, ואף ניצח את יריבו הניו-זינלנדי אוני פרון, שדורג אז בין 20 הראשונים בעולם. באותה השנה זכה באליפות וימבלדון לנערים. שנה לאחר מכן השתתף לראשונה בטורניר הבוגרים בווימבלדון, והעפיל לשלב רבע הגמר.
ב-1974 זכה בתואר מקצועני ראשון, בטרם מלאו לו 18. זמן קצר לאחר יום הולדתו ה-18 זכה בתואר גרנד סלאם ראשון מבין 11 בקריירה שלו, אליפות צרפת הפתוחה 1974. בשעתו היה הצעיר ביותר לזכות בטורניר הגברים של הגרנד סלאם הצרפתי, אולם שיאו זה נשבר מאז. ב-1975 הגן על תוארו בצרפת (ניצח בגמר את גיז'רמו וילאס מארגנטינה), והוביל את נבחרת שוודיה לזכייה ראשונה בתולדותיה בגביע דייוויס. בווימבלדון אותה שנה, בורג הגיע לרבע הגמר שם הפסיד לאלוף שבדרך, ארתור אש. בורג לא הפסיד משחק מאז עד שנת 1981 בווימבלדון.
בשנת 1976 באליפות צרפת הפתוחה הפסיד בורג לאיטלקי אדריאנו פנטה (פנטה הוא השחקן היחידי שניצח את בורג ברולאן גארוס, זה קרה פעמיים: פעם אחת ב-1973 בסיבוב הרביעי, וב-1976 ברבע הגמר).
ב-1976 זכה בורג בן העשרים בווימבלדון בלא לאבד אף מערכה. כך החל רצף חסר תקדים של חמש זכיות רצופות בתחרות היוקרתית, הישג שאותו שחזר רוג'ר פדרר ב-2007. ב-1977 דורג בורג לראשונה במקום הראשון בעולם, ובין השנים 1978 ו-1980 היה בשיאו, כאשר זכה בווימבלדון ובאליפות צרפת הפתוחה בכל אחת משלוש השנים. הוא זכה בצרפת ב-1978, כמו בווימבלדון שנתיים קודם לכן, בלא שהפסיד ולו מערכה אחת. ב-1979 וב-1980 זכה גם בטורניר גביע המאסטרס של סוף השנה.
בין השנים 1974 ל-1980 העמיד בורג מספר שיא של 33 ניצחונות רצופים ביחידים במסגרת מפעל זה.
זכייתו השישית והאחרונה בצרפת (1981) זיכתה אותו בתואר הגרנד סלאם האחרון בקריירה. באותה שנה שם ג'ון מקנרו קץ לשלטון היחיד של בורג בווימבלדון, כשניצח אותו בגמר בארבע מערכות. באליפות ארצות הברית הפתוחה שלאחר מכן שוב ניצח מקנרו את בורג, בגמר הגרנד סלאם האחרון בקריירה של הטניסאי השוודי.
כמי שהחל את הקריירה המקצוענית בגיל צעיר מאוד, ושיחק באינטנסיביות עצומה, סבל בורג משחיקה רבה כבר באמצע שנות העשרים שלו. כתוצאה ממנה שיחק ב-1982 בטורניר אחד בלבד, ובראשית 1983 הודיע על פרישתו מטניס.
חיים אישיים

בורג החל לצאת בשנת 1976 עם הטניסאית מריאנה סמיונסקו מרומניה. בשנת 1980 הם התחתנו בבוקרשט והתגרשו בשנת 1984. בשנת 1985 נולד בנו מקשר עם הדוגמנית השוודית יניקה ביורלינג. בשנים 1989 עד 1993 היה נשוי לזמרת האיטלקייה לורדנה ברטה. בשנת 2002 התחתן עם פטריסיה אוסטפלד ובשנת 2003 נולד בנם.
לאחר שפרש ידע בורג עליות ומורדות בחייו האישיים וסבל בין השאר מהתמכרות לסמים ומקשיים כלכליים. בראשית שנות התשעים ניסה את כוחו בסבב המקצועני לאחר כמעט עשור של היעדרות, אולם חזרה לפעילות זו לא צלחה: הוא הפסיד שורה של משחקי סיבוב ראשון לטניסאים זוטרים יחסית, וזכה לקיתונות של לעג כשהתעקש לשחק עם מחבט העץ הישן שלו, למרות נחיתותו הברורה לעומת המחבטים המודרניים. לאחר שנתיים פרש בשנית ועבר לשחק בסבב הסיניורים, שם חידש את יריבותו מושכת-הקהלים עם מקנרו, וילאס וקונורס.
במרץ 2006 שב בורג לכותרות העיתונים, כאשר נודע כי העמיד את גביעי וימבלדון שלו, יחד עם שניים ממחבטיו, למכירה פומבית. בסופו של דבר היה זה יריבו הגדול מקנרו, ששכנע את בורג לקנותם בחזרה. . בשנת 2012 שב לכותרות העיתונים כקשור לשערוריות בהן מעורב מלך שוודיה והעולם התחתון.
סגנון משחק

סגנון המשחק של בורג נחשב כייחודי. ביסודו היה חובט מקו הבסיס (baseliner), שמיעט להתקרב לרשת, והשתמש בטופספין (topspin) ובכח רב כדי לתת תוקף לחבטותיו אף ששוגרו ממרחק. כושר גופני היה אלמנט חשוב במשחקו, כמו גם חבטת גב-היד בשתי הידיים, שמזוהה איתו יותר מכל. היכולת שלו כשחקן קו-בסיס לזכות בהצלחה כה רבה על משטח הדשא בווימבלדון אינה מובנת מאליה, והיא מוסברת על ידי חבטת הגשה טובה, והיכולת העקבית לבצע את חבטותיו ולהתיש את יריביו. מבין השחקנים שאחרי בורג, אנדרה אגסי, רפאל נדאל וכן רוג'ר פדרר הצליחו לזכות באליפות צרפת הפתוחה על חימר ובדשא האנגלי. בורג עשה זאת באותה שנה עצמה, שלוש שנים ברציפות.
מורשת

הצלחתו המטאורית של בורג הביאה במולדתו לפיתוח מואץ של ענף הטניס. בין פירותיו של גל זה ניתן למנות את פריחתם של שני טניסאים נוספים שהגיעו למקום הראשון בעולם: מאטס וילאנדר וסטפן אדברג; כמו גם את הצלחתם של רבים נוספים: תומאס אנקוויסט, מגנוס נורמן, יונאס ביורקמן ואחרים. לזכותה של מעצמת הטניס השוודית עומדות כיום שבע זכיות בגביע דייוויס. בורג הוביל אותה לראשונה שבהן והיווה את ההשראה לדורות השחקנים שהביאו את האחרות.
נוסף על שיאיו העומדים על כנם, עומד לזכות בורג מאזן מרשים של 141 ניצחונות לעומת 16 הפסדים בתחרויות גרנד סלאם (89.8%). 11 תוארי גראנד סאלם בהם זכה, אמנם נופל מאלה של רוג'ר פדרר (20), רפאל נדאל (22), נובאק ג'וקוביץ' (23), פיט סמפראס (14) ורוד לייבר (12), אך הושג במספר קטן יותר של ניסיונות מאשר שלהם. בורג זכה ב-11 מתוך 27 תחרויות גרנד-סלאם שבהן השתתף. למספר מועט זה של השתתפויות אחראיות פרישתו המוקדמת והעובדה שפרט לפעם אחת, לא טרח להרחיק עד אוסטרליה כדי להשתתף בגראנד סלאם הרביעי של השנה. הוא גבר על גדולי טניסאי התקופה, טניסאים כג'ון מקנרו, ג'ימי קונורס, גיז'רמו וילאס ואיליה נסטסה.
ביורן היווה את ההשראה לדמות ריצ'י טננבאום בסרט של וס אנדרסון משפחת טננבאום.
קריירה

| טורניר | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 | 1980 | 1981 | ז> ט קריירה | נ-ה קריירה | ניצחונות % |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
טורנירי גראנד סלאם
| אליפות אוסטרליה | לא השתתף | לא השתתף | סיבוב 3 | לא השתתף | לא השתתף | לא השתתף | לא השתתף | לא השתתף | לא השתתף | לא השתתף | 0 / 1 | 1–1 | 50.00 |
| אליפות צרפת | לא השתתף | סיבוב 4 | זכייה | זכייה | רבע גמר | לא השתתף | זכייה | זכייה | זכייה | זכייה | 6 / 8 | 49–2 | 96.08 |
| אליפות וימבלדון | לא השתתף | רבע גמר | סיבוב 3 | רבע גמר | זכייה | זכייה | זכייה | זכייה | זכייה | גמר | 5 / 9 | 51–4 | 92.73 |
| אליפות ארצות הברית | מוקדמות | סיבוב 4 | סיבוב 2 | חצי גמר | גמר | סיבוב 4 | גמר | רבע גמר | גמר | גמר | 0 / 10 | 40–10 | 80.00 |
| ניצחון–הפסד | 0–1 | 10–3 | 11–3 | 16–2 | 17–2 | 10–1 | 20–1 | 18–1 | 20–1 | 19–2 | 11 / 28 | 141–17 | 89.24 |
טורנירי סוף השנה
| גמר ה-ATP | לא השתתף | לא השתתף | סיבוב רובין | גמר | לא השתתף | גמר | לא השתתף | זכייה | זכייה | לא השתתף | 2 / 5 | 16–6 | 72.72 |
| WCT Finals | לא השתתף | לא השתתף | גמר | גמר | זכייה | לא השתתף | חצי גמר | גמר | לא השתתף | לא השתתף | 1 / 5 | 10–3 | 76.92 |

| דירוג סוף שנה |  | 18 | 3 | 3 | 2 | 3 | 2 | 1 | 1 | 4 | $3,655,751 | $3,655,751 | $3,655,751 |
הערות שוליים

↑  סיימון קופר, פייננשל טיימס, ‏הקרחון נמס, באתר גלובס, 14 באוקטובר 2008
↑  מיקי שגיא, ביורן בורג מוכר את גביעיו מווימבלדון, באתר ynet, 4 במרץ 2006
↑  "Rival tells Borg to keep trophies" (באנגלית בריטית). 2006-03-28. נבדק ב-2022-11-16.
↑  עמרי גרינברג, סקס, סמים, ביורן בורג ומלך שוודיה, באתר הארץ, 21 במרץ 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810627857305606  BIBSYS: 9027209  BNE: XX1180597  BnF: cb118929800 (data)  CiNii: DA02048256  GND: 118513494  ISNI: 0000 0001 1613 5661  KulturNav: 3bafe3ef-5c1b-450e-8c6b-d94632a07f65  LCCN: n79053849  LNB: 000044641  NDL: 00433874  NLK: KAC2018O0840  NTA: 071737952  RKD: 226677  SELIBR: 288964  SUDOC: 026739852  VIAF: 29530618   WorldCat (עם VIAF): 29530618
ג'וזף לם

| --- | --- |

 לידה:  6 בדצמבר 1887 מונטקלייר, ניו ג'רזי
 פטירה:  3 בספטמבר 1960 (בגיל 72) ברוקלין
 שם לידה:  Joseph Francis Lamb 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 עיסוק:  מלחין
 סוגה:  רגטיים
 שפה מועדפת:  אנגלית
 כלי נגינה:  פסנתר
 חברת תקליטים:  John Stark & Son, Folkways Records
 בת זוג:  הנרייטה שולץ
 
ג'וזף לם (אנגלית: Joseph Lamb; ‏6 בדצמבר 1887 – 3 בספטמבר 1960) היה מלחין אמריקאי של מוזיקת רגטיים. לם, ממוצא אירי, היה האמריקאי היחיד שלא היה אפרו-אמריקאי מבין "שלושת הגדולים" של מוזיקת ה"רגטיים" הקלאסי, השניים האחרים היו סקוט ג'ופלין וג'יימס סקוט.