stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מה אעשה עכשיו?
סקירה > סקירה מוזיקלית

האלבום זכה לתשואות ותשבחות רבות על הז'אנר המוזיקלי שלו, העיבודים המוזיקליים והתזמורים שבו. האלבום ברובו מציג סגנון מוזיקה המתחקה אחר מוזיקה משנות ה-70, אולם בעל איכות הקלטה גבוהה יחסית. מרבית השירים בנויים על מקצבים של פאנק ופופ רוק, אך משתלבים בהם גם אלמנטים רבים מסגנונות שונים, בהם שירים רבים בעלי זיקה אוריינטלית כמו "מחמאות" ו"אוף איתך". מספר שירים באלבום כוללים גם השפעות מעולם הרוק הכבד והרוק הפסיכדלי.
האלבום מתאפיין בעיבוד מוזיקלי יוצא דופן ותזמור מורכב מאוד על גבי מוזיקה פשוטה לכאורה. במרבית השירים, חלק הארי של השיר מורכב משני אקורדים בלבד, לרוב במרווח של סקונדה קטנה (חצי טון) זה מזה. שירים רבים באלבום מאופיינים בהרמוניות מורכבות על פני האקורדים הפשוטים, כולל קולות ליווי שקרולינה מבצעת בעצמה, תפקידי כלי קשת וכלי נשיפה, מספר תפקידי גיטרה ואפקטים ממוחשבים. דוגמה לקטע דומה הוא בשיר "צר לי צ'רלי", שבנוי על מנגינה פשוטה יחסית עליה מנגנים שלושה כלי קשת ושלושה כלי נשיפה.
בן שלו כתב על המוזיקה באלבום כי "הקטעים שבהם קרולינה והמפיקים שלה מייצרים גרסה עברית מקסימה לפאנק החושני והחם הם לא רק יציאות מוצלחות מאוד מבחינה מוזיקלית, הם גם עוזרים למי שלא משתגע בדרך כלל על השאנטי-פאנק של קרולינה להתחבר אליה וליהנות ממנה". עם זאת, הוא מסתייג וקובע כי "מהרצועה השמינית ואילך, האלבום מתחיל לאבד גובה", ואף מוסיף וגורס כי "השיר הלפני אחרון, ,"Smile 2 me" כבר ממש לא ראוי".
מאיה פישר שיבחה את עירוב הסגנונות המוזיקליים באלבום, וטענה כי "גם המשך האלבום של קרולינה הוא תמהיל של דברים דומים, אבל שונים [...] עברית, אנגלית, רגאיי, בלוז, ג'אז, פולק, R&B ואפילו קטע יווני, שמככב בשיר המעולה "מחמאות". כולם נרקמים לכדי שלמות, בזמן שקרולינה שולטת בהם בקולה הרם".
פרסים ותארים

האלבום זכה להצלחה רחבה, הן בקרב מבקרי המוזיקה והן בקרב מאזינים. מפיקי האלבום, רונן סאבו וקותימן, זכו בפרס אקו"ם בשנת 2011 בקטגוריית מעבד השנה על האלבום. האלבום עצמו נמכר בלמעלה ל-13,000 עותקים, מה ששיווה לו את התואר "אלבום זהב".
מתוך האלבום שוחררו שני סינגלים, שניהם כבשו את צמרות מצעדי הפזמונים. "אף אחד לא בא לי", השלישי באלבום, דורג במקום החמישי במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת התש"ע (2010) של רשת ג' וערוץ 24, ובמצעד המקביל של גלגלצ ו-ynet דורג במקום ה-17. גם הסינגל השני, הבלדה על אביר החופש ובת גלים, זכה להצלחה ניכרת והגיע למקום ה-6 במצעד הפזמונים של קול ישראל.
מאיה פישר תיארה את האלבום כ"אסופת שירים אישית, לעיתים כואבת ולעיתים צינית, בה נעטפים טקסטים כנים, רגישים ואף עצובים במוזיקה מגוונת ומצוינת עם שלל השפעות מרחבי העולם". תימורה לסינגר התלהבה פחות מהאלבום, וכתבה כי "האלבום "מה אעשה עכשיו?" של קרולינה אנרגטי, עשיר וגרובי, אבל כולל לא מעט קלישאות מילוליות, ודומה שלא נעשתה בו עבודת סלקציה ראויה". בן שלו כתב כי "האלבום החדש של קרולינה כולל כמה גרסאות עבריות מקסימות לפאנק חושני ורך, שייגרמו הנאה גם למי שלא משתגע בדרך כלל על השאנטי-פאנק של הזמרת".
באתר וואלה סיכמו את האלבום וכתבו עליו כי הוא "הותיר הרבה פיות פעורים. היו בו תום, רוך, מורכבות והרבה חום ורגש. שירים כמו "אף אחד לא בא לי" ו"הבלדה על אביר החופש" חרכו את הרדיו והשאירו את המבקרים סמוקי לחיים ממחמאות". מבקרי התרבות של כלכליסט ציינו לטובה את האלבום, וכתבו כי "ההפקה המוזיקלית החמה (והחכמה) של הצמד סאבו וקותי היא בין הגורמים המרכזיים להפיכת האלבום הזה לאחד מהמרעננים של החורף".
יואב קוטנר כתב על האלבום באתר ישראל היום כי הוא "אלבום מרגש שיוצא מהפאנקיות הקופצנית לכיוונים מוזיקליים נוספים. שירי נשמה עם תבלינים מזרח-תיכוניים, מזרח-רחוקים ובלקניים".
רשימת רצועות

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי קרולינה, שלומי אברץ, רונן סאבו וקותימן.
| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | אושר  | 03:35 |
| 2. | אל תלך כל כך רחוק  | 04:28 |
| 3. | אף אחד לא בא לי  | 04:41 |
| 4. | צר לי צ'רלי  | 03:56 |
| 5. | מצפן לבך  | 05:27 |
| 6. | הבלדה על אביר החופש ובת גלים  | 05:16 |
| 7. | האוקיינוס הגדול  | 01:37 |
| 8. | מחמאות  | 04:09 |
| 9. | אוף אתך  | 05:52 |
| 10. | שוב עם עצמי  | 01:41 |
| 11. | הוא שלי כל כך  | 04:12 |
| 12. | חייך אליי  | 04:08 |
| 13. | מה אעשה עכשיו?  | 05:27 |
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  מאיה פישר, ‏הקרן ששולחת קרולינה, באתר ‏מאקו‏, 23 בדצמבר 2009
↑  תש"ע – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
↑  קרולינה מתארחת אצל דידי הררי לרגל צאת אלבומה "שלוש", באתר 103fm, 28 בפברואר 2017, בדיקה אחרונה 5 באוקטובר 2020
↑   קול הקמפוס, קותימן בוחר לכם מוסיקה לסוף השבוע, באתר הארץ, 26 בינואר 2013
↑  אסף נבו, ‏הבנות נחמה הן מעכשיו Komfort Mädchen, באתר ‏מאקו‏, 9 ביוני 2009
↑  תמר סוקניק, אלבום זהב ל"הבנות נחמה", באתר הארץ, 16 באוקטובר 2007
1 2  יואב קוטנר, סוליקו, באתר www.israelhayom.co.il
↑  מה אעשה עכשיו? – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
1 2 3 4 5  בן שלו, האלבום החדש של קרולינה: שוקולד חם נמס בפה, באתר הארץ, 22 בדצמבר 2009
1 2  תימורה לסינגר, תעשי סלקציה, באתר ynet, 29 בדצמבר 2009
↑  כדוגמת השירים "אל תלך כל כך רחוק", "מחמאות", "הבלדה על אביר החופש ובת גלים" ועוד
↑  בעיקר בין הדקות 2:02 ל-3:08 בשיר. להאזנה
↑  אף אחד לא בא לי, פזמונט
↑  אסף נבו דני סידס, ‏פרסי מפעל חיים לחוה אלברשטיין וצביקה פיק בטקס פרסי אקו"ם, באתר ‏מאקו‏, 1 במרץ 2011
↑  עומר אסייס, הצטרפו למסע: עומר אסייס על המיני אלבום החדש של קותימאן - Space Cassava, באתר Columbus Music Magazine, ‏2015-09-07
↑  ראו כאן
↑  קרולינה, באתר גורביץ' - מוזיקה והפקות בע"מ, ‏2011-01-11
↑  עינב שיף‏, בכורה: קרולינה - "אף אחד לא בא לי", באתר וואלה, 8 בדצמבר 2009
↑  קרולינה חוזרת בשיר חדש - "אל תאחר", באתר וואלה, 4 בדצמבר 2011
↑  7 לשישבת: הצעות ורעיונות לסוף השבוע, באתר כלכליסט, 17 בדצמבר 2009
קרולינה בשנת 2007
ליגת הצדק (סרט)

ערך זה עוסק בסרט משנת 2017. אם התכוונתם לסרט משנת 2021, ראו .
| --- | --- |
כרזת הסרט בישראל
כרזת הסרט בישראל
 מבוסס על:  ליגת הצדק (גרדנר פוקס)
 בימוי:  זאק סניידר ג'וס וידון
 הופק בידי:  צ'רלס רובן, דבורה סניידר, ג'ף ג'ונס 
 תסריט:  זאק סניידר כריס טריו ג'וס וידון
 עריכה:  דיוויד ברנר 
 שחקנים ראשיים:  גל גדות בן אפלק הנרי קאביל עזרא מילר ג'ייסון מומואה ריי פישר איימי אדמס קוני נילסן ג'יי. קיי. סימונס קירן הינדס ג'רמי איירונס
 מוזיקה:  Junkie XL, דני אלפמן 
 צילום:  פביאן וגנר 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  DC Films Cruel and Unusual Films
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 17 בנובמבר 2017   ישראל 16 בנובמבר 2017
 משך הקרנה:  121 דקות (גרסה קולנועית)
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט גיבורי-על, סרט הרפתקאות, סרט פנטזיה, סרט פעולה, סרט פעולה מדע בדיוני, סרט מדע בדיוני 
 מקום התרחשות:  אטלנטיס, סנטרל סיטי, סמולוויל, רוסיה, גות'אם סיטי, תמיסקירה (קומיקס), מטרופוליס, לונדון, Pozharnov 
 תקציב:  300 מיליון דולר
 הכנסות:  658 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   dcfilm1117
 סרט קודם:  באטמן נגד סופרמן: שחר הצדק וונדר וומן
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
ליגת הצדק (באנגלית: Justice League) הוא סרט גיבורי על אמריקאי משנת 2017 המבוסס על הקומיקס "ליגת הצדק" מבית DC קומיקס. זהו הסרט החמישי ביקום הקולנועי של DC. את הסרט ביים זאק סניידר, אך הוא נאלץ לפרוש מהתפקיד במהלך ההפקה מסיבות אישיות והוחלף על ידי ג'וס וידון, שערך שכתובים נרחבים בתסריט. הסרט יצא לאקרנים ב-17 בנובמבר 2017.
הסרט הוא קרוסאובר שמאגד כמה מגיבורי-העל המפורסמים ביותר של יקום DC: סופרמן, באטמן, וונדר וומן, פלאש, סייבורג ואקוומן. בסרט מככבים בן אפלק, גל גדות, עזרא מילר, ג'ייסון מומואה, הנרי קאביל, איימי אדמס, ריי פישר, דיאן ליין וג'רמי איירונס.
במרץ 2021 עלתה גרסת הבמאי של הסרט בבימויו המלא של זאק סניידר לשירות הסטרימינג HBO Max.
צוות השחקנים

בן אפלק – ברוס ויין / באטמן – בליין מיליארדר המקדיש את עצמו להגנת העיר גות'אם סיטי מפני פשיעה ולוקח יוזמה להקמת צוות של גיבורים בעלי כוחות-על. בגרסה זו באטמן הוא בשנות ה-40 שלו, עם ותק של למעלה מ-20 שנה של לוחמה בפשע.
גל גדות – דיאנה פרינס / וונדר וומן – נסיכה אמזונית, בתם של מלכת האמזונות היפוליטה ואל הברק והרעם זאוס המסייעת לבאטמן בהרכבת ליגת הצדק.
עזרא מילר – בארי אלן / הפלאש – צעיר בעל היכולת לנוע במהירות על-אנושית. אביו נכלא על לא עוול בכפו. בסוף הסרט אלן הופך לחוקר זיהוי פלילי במשטרת סנטרל סיטי.
ג'ייסון מומואה – ארתור קורי / אקוומן – חבר בליגת הצדק, יורש העצר של אומת אטלנטיס התת-ימית. בתחילת הסרט הוא מתבודד העוזר לכפר דייגים בצפון אמריקה.
ריי פישר – ויקטור סטון / סייבורג – חבר ליגת הצדק וספורטאי לשעבר, ששוקם באופן קיברנטי לאחר תאונת דרכים קטלנית באמצעות טכנולוגיית קופסת האם. סטון הוא כעת סייבורג, וגופו הרובוטי מעניק לו יכולת שונות כגון גישה לטכנולוגיה ומערכות מידע, עין ביונית המנתחת את הסביבה, חוזק על-אנושי, טיסה באמצעות זרמי אנרגיה, תותח אנרגיה ועוד.
הנרי קאביל – קלארק קנט / סופרמן – גיבור-העל החזק ביותר בכדור הארץ, יליד הכוכב קריפטון.
ג'רמי איירונס – אלפרד פניוורת', ראש אגף האבטחה של ברוס ויין, המשמש כמשרתו ואיש סודו הנאמן.
איימי אדמס – לויס ליין, כתבת במערכת העיתון "הדיילי פלאנט" וארוסתו של קלארק קנט / סופרמן.
דיאן ליין – מרת'ה קנט, אמו המאמצת של קלארק קנט.
קוני נילסן – המלכה היפוליטה, מלכת אומת האמזונות ואמה של דיאנה.
ג'יי. קיי. סימונס – ג'יימס גורדון, המפכ"ל של משטרת גות'אם סיטי ובן בריתו של באטמן.
קירן הינדס – סטפנוולף, האנטגוניסט
ג'ו מורטון – סיילאס סטון – חזר לתפקידו מהסרט "באטמן נגד סופרמן: שחר הצדק"
דייוויד ת'יוליס – ארס – חזר לתפקידו מהסרט "וונדר וומן"
אמבר הרד – מירה – בת זוגו של ארתור קורי / אקווהמן
בילי קרודופ – הנרי אלן – אביו של בארי אלן / הפלאש
ג'וליאן לואיס ג'ונס – המלך אטלאן – שליט אטלנטיס
בסצנה שאחרי הכתוביות:
ג'סי אייזנברג – לקס לות'ר
ג'ו מנגנלו – סלייד וילסון / דת'סטרוק
הפקה

תקציב הסרט עומד על 250 מיליון דולר. הפקת הסרט החלה כבר בפברואר 2007 כאשר אולפני האחים וורנר שכרו את מישל וקירן מלרוני כדי לכתוב תסריט לסרט ליגת הצדק. הגרסאות הראשונות לתסריט סרט (שהיה אמור להיקרא "Justice League: Mortal") אושרו על ידי האולפנים שתכננו לצלם את הסרט לפני שביתת איגוד התסריטאים האמריקאי. באותה עת האולפנים תכננו כי הסרט יהווה התחלה לסדרת סרטים וזיכיון רווחי וזמן קצר לאחר השלמת הצילומים לסרט "האביר האפל", כריסטיאן בייל ציין בריאיון לתקשורת כי לא היה רוצה ליטול חלק בפרויקט דומה. במקור תוכנן שהבמאי ג'ייסון רייטמן יביים את הסרט, אך הוא סירב מאחר שהחשיב את עצמו למפיק קולנוע עצמאי והעדיף להתרחק מסרטי גיבורי על עתירי תקציב.
בספטמבר 2007 ג'ורג' מילר חתם על חוזה לבימוי הסרט, בשיתוף פעולה עם בארי אוסבורן כמפיק, בסרט שתקציבו עמד על 220 מיליון דולר. במהלך אוקטובר אותה שנה כארבעים שחקנים ושחקניות נבחנו לתפקידים שונים, כשמילר ניסה ללהק את די.ג'יי קוטרונה כסופרמן וארמי האמר כבאטמן. ג'סיקה בייל נבחנה לתפקיד וונדר וומן ונדחתה לבסוף ובמקומה נבחנו טרסה פאלמר, שאנין סוסאמון ומרי אליזבת' וינסטד. לבסוף מייגן גייל לוהקה כוונדר וומן בעוד טרסה פאלמר לוהקה כטליה אל-גול.
למרות שלב הליהוקים המתקדם, שביתת התסריטאים הכניסה את הסרט לקיפאון מתמשך. בפברואר 2008 האולפנים ניסו שוב לגייס את ג'ורג' מילר כבמאי, אך ההפקה התעכבה בשלושה חודשים נוספים, גם בשל חילוקי דעות מול הרשויות באוסטרליה, שבה תוכננו להיערך צילומי הסרט.
ההפקה נדחתה לתאריך לא ידוע ולבסוף הוחלט להתמקד בהפקת סרטים נפרדים לגיבורי העל של DC קומיקס לפני צאת סרט משותף. ב-2011 יצא הסרט "גרין לנטרן", שהיווה ניסוי כלים עבור האולפנים אך הסרט נחל כישלון חרוץ וכשל מאוד בקופות. במקביל החלו בשנת 2011 הצילומים לסרט האתחול החדש של סופרמן, "איש הפלדה" שנעשה בהפקת כריסטופר נולאן ובבימויו של זאק סניידר על פי תסריט של דייוויד ס. גויר. הצלחתו המסחרית של הסרט חידשה מחדש את תוכניות האולפנים להפקת סרט ליגת הצדק ומנהלי DC קומיקס אף אישרו כי הסרט מוביל להפקת סרט ליגת הצדק. ב-2014 נערכו צילומים לסרט ההמשך של איש הפלדה, "באטמן נגד סופרמן: שחר הצדק", המהווה הופעה קולנועית משותפת של סופרמן ובאטמן בסרט אחד, זאת כהכנה ממשית לסרט ליגת הצדק. כבר בסרט ההמשך לאיש הפלדה מופיעים שלל גיבורי על מוכרים של DC קומיקס, כדוגמת וונדר וומן בגילומה של גל גדות, סייבורג בגילומו של ריי פישר ובאטמן בגילומו של בן אפלק.
באפריל 2014 אושרו דיווחים לפיהם זאק סניידר נשכר לביים את סרט ליגת הצדק בעוד כריס טריו נשכר לכתוב את התסריט. באוקטובר 2014, האחים וורנר הצהירו כי סרט ליגת הצדק יצא בשני חלקים (חלק ראשון בשנת 2017 וחלק שני בשנת 2019). בהמשך לוהקו ג'ייסון מומואה ועזרא מילר לגלם את אקוומן ופלאש, בהתאמה.
ביוני 2016 נודע כי הסרט יצא בחלק אחד בלבד וכי בשנת 2019 מתוכנן סרט המשך אך לא יהווה חלק שני של אותו סרט כי אם המשכון בעל עלילה נפרדת.
במרץ 2017 המפיק צ'ארלס רובן ציין כי זאק סניידר ישוב לביים גם את סרט ההמשך, שיציאתו לאקרנים נדחתה לשנת 2019 ויצא לאחר צאת הסרט "באטמן". ברם, בקיץ 2017, סניידר הצהיר שלא יביים את סרט ההמשך.
הפקה > צילומים

ביולי 2015 פורסם כי הושלמה כתיבת התסריט לסרט והצילומים יחלו ב-11 באפריל 2016 ויימשכו 16 שבועות. בפברואר 2016 נודע כי ג'ורג' מילר שבעבר היה מעורב בבימוי הסרט, יצטרף לצוות ההפקה כמפיק בפועל. ההפקה יצאה לדרך בפברואר 2016 תחת שם הצופן "Caveman" ואתרי הצילום כוללים את אולפני ליבסדן בלונדון ואתרים באיסלנד.
ביוני 2016 ג'ף ג'ונס אישר כי שם הסרט יהיה "ליגת הצדק" ולא "ליגת הצדק: חלק ראשון" כפי ששיערו בעבר. בהמשך, הבמאי זאק סניידר אמר כי הסרט לא יפוצל לשני חלקים, וכי החלק השני יהיה למעשה סרט המשך.
במאי 2017, סניידר הודיע כי הוא פורש מהעבודה על הפקת הסרט, בעקבות התאבדות בתו ורצונו להתאחד עם המשפחה. במקומו, עבור שלב הפוסט-פרודקשן וצילומי ההשלמה נשכר ג'וס וידון.
מוזיקה

| --- | --- |

 פסקול מאת דני אלפמן
 יצא לאור:  10 בנובמבר 2017
 סוגה:  סטייג' אנד סקרין, פסקול סרטים 
 חברת תקליטים:  Warner Bros. Records
 הפקה:  דני אלפמן 
 
את המוזיקה לסרט הלחין וכתב דני אלפמן, מי שגם כתב והלחין את הפסקול לסרט "באטמן" משנת 1989. על כך זכה בפרס המוזיקה לסרט של פרסי BMI.
מוזיקה > רשימת השירים

"Everybody Knows" — סיגריד
The Justice League Theme — Logos
Hero’s Theme
Batman on the Roof
Enter Cyborg
Wonder Woman Rescue
Hippolyta’s Arrow
The Story of Steppenwolf
The Amazon Mother Box
Cyborg Meets Diana
Aquaman in Atlantis
Then There Were Three
The Tunnel Fight
The World Needs Superman
Spark of The Flash
Friends and Foes
Justice League United
Home
Bruce and Diana
The Final Battle
A New Hope
Anti-Hero’s Theme
Come Together — Gary Clark Jr. & Junkie XL
Icky Thump — The White Stripes
The Tunnel Fight (Full Length Bonus Track)
The Final Battle (Full Length Bonus Track)
Mother Russia (Bonus Track)
עתיד

כבר, בשלבי ההפקה המוקדמים תוכנן הסרט לצאת בשני חלקים, אך לאחר שההפקה יצאה לדרך הוחלט כי הסרט הראשון ייקרא בפשטות "ליגת הצדק" וכי סרט המשך יצא לאקרנים לאחר מכן. במהלך קומיקון 2017, שנערך ביולי אותה שנה נחשף שמו של סרט ההמשך: "ליגת הצדק: אומגה" (Justice League: Omega). ברם בהמשך נודע כי אולפני האחים ורנר החליטו להתמקד בהפקת סרטים נפרדים לדמויות DC וכי לא מתוכנן סרט המשך. ביולי 2019 העניין זכה לאישוש כאשר בן אפלק עזב את תפקיד באטמן ובמקומו לוהק רוברט פטינסון. הנרי קאביל הודה בפומבי שאינו חתום על חוזים נוספים עם האחים וורנר לגילום דמותו של סופרמן אף שהוא מוכן לשוב ולגלם את הדמות בעתיד.
הערות שוליים

↑  פיתוח, פרה-פרודקשן ושלב הצילומים
↑  צילומי השלמה, פוסט-פרודקשן, ללא קרדיט
↑  צילומי השלמה ופוסט-פרודקשן
↑  ‘Justice League’: Warner Bros. CEO Reportedly Mandated a Runtime Under 2
↑  זאק סניידר פורש מ"ליגת הצדק" (וזה טראגי)
↑  Kit, Borys. ""It Will Be an Entirely New Thing": Zack Snyder's $20M-Plus 'Justice League' Cut Plans Revealed". The Hollywood Reporter. נבדק ב-20 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Justice League will be one, standalone movie – shooting in 35mm
↑  זאק סניידר פורש מ"ליגת הצדק" (וזה טראגי)
↑  league אתר הפסקול
| זאק סניידר |
| --- | --- | --- |
| במאי | שחר המתים (2004) • 300 (2006) • השומרים (2009) • אגדה עם כנפיים (2010) • סאקר פאנץ' (2011) • איש הפלדה (2013) • באטמן נגד סופרמן: שחר הצדק (2016) • ליגת הצדק (2017) • ליגת הצדק: גרסת סניידר (2021) • צבא המתים (2021) • ירח המרד (2023) |  |
| תסריטאי | 300: עליית האימפריה (2014) • וונדר וומן (2017) • צבא הגנבים (2021) |  |
| מפיק | וונדר וומן 1984 (2020) |  |
| שונות | The Stone Quarry • דבורה סניידר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX5788595  VIAF: 164151351998752601646   WorldCat (עם VIAF): 164151351998752601646 
צוות השחקנים בקומיקון 2017
בן אפלק, גל גדות, ריי פישר, עזרא מילר, ג'ייסון מומואה והנרי קאביל בקומיקון 2016 בעת קידום הסרט
ראיין גוסלינג

| --- | --- |

גוסלינג, 2023
 לידה:  12 בנובמבר 1980 (בן 44) קנדה לונדון, אונטריו, קנדה
 סוגה מועדפת:  אינדי רוק, פולק רוק
 מדינה:  קנדה 
 תקופת הפעילות:  מ-1993
 מקום לימודים:  Lester B. Pearson High School  Gladstone Public School  Cornwall Collegiate and Vocational School 
 בן או בת זוג:  אווה מנדז (2011–?) 
 מספר צאצאים:  2
 פרסים והוקרה:  פרס גלובוס הזהב
 פרופיל ב-IMDb
 
ראיין תומאס גוסלינג (באנגלית: Ryan Thomas Gosling; נולד ב-12 בנובמבר 1980) הוא שחקן קולנוע, מוזיקאי, במאי ומפיק קולנוע קנדי. התפרסם בקרב הקהל הרחב בשנת 2004 בזכות הופעתו בסרט "היומן", ולאחר מכן בתור מורה מכור לסמים בסרט "חצי נלסון" (אנ'), עבורו היה מועמד בשנת 2007 לפרס האוסקר לשחקן הטוב ביותר, והפך למועמד השביעי בצעירותו באותה תקופה. לאחר מכן שיחק בשלל סרטים במגוון ז'אנרים, בין היתר בקומדיה הרומנטית "לארס והבחורה האמיתית", בדרמה הרומנטית "בלו ולנטיין", בקומדיה הרומנטית "טיפש, מטורף, מאוהב", בדרמה הפוליטית "משחקי שלטון", בסרט הפשע והפעולה "דרייב", בדרמה הביוגרפית "מכונת הכסף", ובסרט המוזיקלי "לה לה לנד", שעבורו זכה בפרס גלובוס הזהב לשנת 2017 וקיבל מועמדות שנייה לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר.
ביוגרפיה

גוסלינג נולד בלונדון, אונטריו, קנדה. אביו, תומאס ריי גוסלינג, הוא איש מכירות של טחנת נייר מקומית, ואימו, דונה, היא מזכירה. שני הוריו הם קנדים צרפתים ממוצא גרמני, אנגלי, סקוטי ואירי. הוריו נוצרים מורמונים וגוסלינג אמר שהדת השפיעה על כל היבט בחייהם. הוריו התגרשו כאשר היה בן 13, והוא ואחותו הגדולה, מנדי, התגוררו עם אמם. במהלך חייו הוא התגורר בקורנוול ובברלינגטון – ערים בפרובינציה אונטריו.
גוסלינג התחנך בבית הספר הציבורי גלדסטון ובבית הספר התיכון לסטר ב' פירסון. כילד, הוא צפה בסרט "דיק טרייסי" וקיבל השראה להיות שחקן. גוסלינג חווה בריונות בבית הספר היסודי, ולא היו לו חברים עד שהיה בן 14 או 15. בכיתה א', לאחר שהושפע מאוד מסרט הפעולה "משחק הדמים", הוא לקח סכיני קצבים לבית הספר וזרק אותם על ילדים בהפסקה. אירוע זה הוביל להשעייתו. גוסלינג נתפס כבעל הפרעת קשב וריכוז (ADHD), אך לא אובחן כסובל ממנה ולא נטל תרופות. אמו עזבה את עבודתה וחינכה אותו בחינוך ביתי במשך שנה. גוסלינג הופיע מול קהל מגיל צעיר, בעידודה של אחותו בהיותה פרפורמרית. הוא ואחותו שרו יחד בחתונות. גוסלינג גם הופיע עם אלביס פרי, מופע המחווה של דודו לאלביס פרסלי, והיה חבר בלהקת בלט מקומית. הוא נשר מהתיכון בגיל שבע עשרה כדי להתמקד בקריירת המשחק שלו.
קריירה

בשנת 1993, גוסלינג בן ה-12 השתתף באודישן פתוח במונטריאול לחידוש התכנית "מועדון מיקי מאוס" של ערוץ דיסני. הוא קיבל חוזה לשנתיים בתוכנית ובשל כך עבר להתגורר באורלנדו, פלורידה. גוסלינג השתתף בתוכנית בעונות 6–7 לצד בריטני ספירס, כריסטינה אגילרה וג'סטין טימברלייק. הוא תיאר את עבודתו בתוכנית כשנתיים הגדולות בחייו. הוא הפך לחבר קרוב של טימברלייק והם חיו יחד במשך שישה חודשים במהלך השנה השנייה של התוכנית. אמו של טימברלייק הפכה לאפוטרופוס החוקי של גוסלינג לאחר שאמו חזרה לקנדה מטעמי עבודה. לאחר מכן, היה ידוע בעיקר בשל תפקידו בתוכנית הטלוויזיה "הרקולס הצעיר" ו"נחשול גבוה".
ב-2001 גילם תפקיד ראשי עטור שבחים בסרט "המאמין". פרסומו גבר ברחבי ארצות הברית בעקבות ליהוקו לסרטים כגון "לזכור את הטיטאנים", "נוסחה לרצח", ו"היומן", על פי ספרו של ניקולס ספארקס. ב-2006 הופיע בסרט "חצי נלסון", שם גילם מורה תיכון צעיר המכור לסמים. על תפקיד זה היה מועמד בשנת 2007 לפרס אוסקר. ב-2007 כיכב גם בסרטים "עדות שבורה" ו"לארס והנערה האמיתית". במרץ 2007 זכה גוסלינג בפרס ספיריט בקטגוריית שחקן השנה, וב-13 בדצמבר 2007 היה מועמד לפרס גלובוס הזהב באותה קטגוריה.
בשנת 2010 היה מועמד פעם נוספת לפרס גלובוס הזהב על תפקידו בדרמה "בלו ולנטיין". בשנת 2011 כיכב גוסלינג בשלושה סרטים מצליחים, שעל גילום הדמויות הראשיות בהם זכה לשבחים: "טיפש, מטורף, מאוהב", בו גילם את דמותו של ג'ייקוב פאלמר; "משחקי שלטון", בו גילם את יועץ התקשורת של המועמד לנשיאות מייק מוריס (ג'ורג' קלוני); "דרייב", בו גילם את דמות של נהג חסר-שם. על משחקו בכל הסרטים האלו, ובפרט על גילומו של הנהג המסתורי ב"דרייב", זכה גוסלינג לשבחים. ב-2015 כיכב לצדם של סטיב קארל, בראד פיט וכריסטיאן בייל בסרט "מכונת הכסף".
בשנת 2016 שיחק בסרט המוזיקלי של הבמאי דמיאן שאזל, "לה לה לנד", עליו זכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסרט קומי או מוזיקלי.
בשנת 2017 שיחק בסרט המדע הבדיוני "בלייד ראנר 2049" לצד האריסון פורד וג'ארד לטו, סרט המשך ל"בלייד ראנר" מ-1982, גם הוא בכיכובו של פורד. בהמשך השנה שיחק בדרמה הרומנטית של הבמאי טרנס מאליק "משיר לשיר" לצד נטלי פורטמן ומייקל פסבנדר.
ב-2018 גילם את דמותו של ניל ארמסטרונג, האדם הראשון שצעד על הירח, בסרט הביוגרפי "האדם הראשון", שהיה שיתוף פעולה נוסף בין גוסלינג לבמאי "לה לה לנד", דמיאן שאזל.
גוסלינג גילם את דמותו של קן בסרט "ברבי", אשר יצא לאקרנים במהלך 2023, והיה מועמד בגינו לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר.
באפריל 2024 הנחה בפעם השלישית פרק בתוכנית "סאטרדיי נייט לייב", לאחר הפעמים הקודמות בשנים 2015 ו-2017.
ב-2024 גילם את דמותו של קולט סיברס בסרט "הכפיל"
קריירה > פעילויות נוספות

גוסלינג הוא גיטריסט. היה זמר ליווי ללהקה הקנדית "soulDecision" באלבומה "No One Does it Better".
גוסלינג פתח מסעדה מרוקאית יחד עם חברו שנקראת "Tagine". המסעדה נמצאת בבוורלי הילס, קליפורניה.
שותף באגודת "One" המסייעת לאנשים עניים בעולם וכן להתגבר על מחלת איידס.
משתתף בפעילויות לזכויות בעלי-החיים וכתב מאמר לרשת מסעדות המזון המהיר "KFC".
חיים אישיים

מ-2002 עד 2003 היה גוסלינג במערכת יחסים עם השחקנית האמריקאית סנדרה בולוק. בשנים 2005–2007 יצא עם השחקנית רייצ'ל מקאדמס, ששיחקה לצידו בתפקיד רומנטי למדי בסרט "היומן". הם חזרו להיות ביחד לתקופה קצרה במהלך 2008.
החל מספטמבר 2011 הוא נמצא במערכת יחסים עם השחקנית האמריקאית אווה מנדז. לבני הזוג יש שתי בנות, הבכורה, אזמראלדה אמאדה, נולדה בשנת 2014 , והשנייה, אמאדה לי, נולדה ב-2016.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1996 | Frankenstein and Me | קני |  |
| 2000 | לזכור את הטיטאנים | אלן בוסלי |  |
| 2001 | המאמין | דניאל באלינט |  |
| 2002 | נוסחה לרצח | ריצ'רד היווד |  |
| 2002 | חוק השחיטה | רוי צ'אטני |  |
| 2003 | נקודת מבט | לילנד פ. פיצג'רלד |  |
| 2004 | היומן | נואה קלהון |  |
| 2005 | הישאר! | הנרי לאת'אם |  |
| 2006 | חצי נלסון | דן דוני |  |
| 2007 | עדות שבורה | ויליאם "ווילי" ביצ'ם |  |
| 2007 | לארס והבחורה האמיתית | לארס לינדסטרום |  |
| 2010 | בלו ולנטיין | דין פריירה | גם מפיק בפועל |
| 2010 | כל הדברים הטובים | דייוויד מרקס |  |
| 2010 | ReGeneration | קריין | סרט תיעודי; גם מפיק |
| 2011 | דרייב | הנהג |  |
| 2011 | טיפש, מטורף, מאוהב | ג'ייקוב פאלמר |  |
| 2011 | משחקי שלטון | סטיבן מאיירס |  |
| 2012 | מקום בתוך היער | לוק גלנטון |  |
| 2013 | יחידת גנגסטרים | סרג'נט ג'רי ווטרס |  |
| 2013 | רק אלוהים סולח | ג'וליאן | גם מפיק בפועל |
| 2013 | צל לבן | — | מפיק בפועל |
| 2014 | איך לתפוס מפלצת | — | במאי, תסריטאי ומפיק |
| 2015 | מכונת הכסף | ג'ארד ונט |  |
| 2016 | בלשים בע"מ | הולנד מארס |  |
| 2016 | לה לה לנד | סבסטיאן "סב" וילדר |  |
| 2017 | משיר לשיר (אנ') | בי-וי |  |
| 2017 | בלייד ראנר 2049 | קיי (K) |  |
| 2018 | האדם הראשון | ניל ארמסטרונג |  |
| 2022 | האיש האפור | קורט ג'נטרי |  |
| 2023 | ברבי | קן |  |
| 2024 | הכפיל | קולט סיברס | גם מפיק |
| 2025 | איש הזאב |   | מפיק בפועל |
| 2026 | פרויקט הייל מרי (אנ') | ריילנד גרייס | גם מפיק |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1993 – 1995 | מועדון מיקי מאוס | ילד | 3 פרקים |
| 1995 | מי מפחד מהחושך? | ג'יימי לירי | פרק: "The Tale of Station 109.1" |
| 1996 | כוח PSI | אדם | פרק: "Dream House/UFO Encounter" |
| 1996 | קונג פו: האגדה נמשכת | קווין | פרק: "Dragon's Lair" |
| 1996 | הדרך לאבונלי | ברט מק'נולטי | פרק: "From Away" |
| 1996 | צמרמורת | גרג בנקס | פרק: "Say Cheese and Die" |
| 1996 | The Adventures of Shirley Holmes | שון | פרק: "The Case of the Burning Building" |
| 1996 | פלאש פורוורד | סקוט סטוקי | 2 פרקים |
| 1996 | Ready or Not | מאט קלינסקי | פרק: "I Do, I Don't" |
| 1997 – 1998 | Breaker High | שון סטנלי הנלון | תפקיד ראשי; 44 פרקים |
| 1998 | Nothing Too Good for a Cowboy | טומי | סרט טלוויזיה של CBC |
| 1998 | הרקולס: המסעות המופלאים | זיילוס | פרק: "The Academy" |
| 1998 – 1999 | הרקולס הצעיר | הרקולס | תפקיד ראשי; 50 פרקים |
| 2005 | אני עדיין כאן: יומנים של צעירים אשר חיו בזמן השואה | איליה גרבר | סרט דוקו טלוויזיוני של MTV |
| 2015, 2017, 2024 | סאטרדיי נייט לייב | מנחה | 3 פרקים מועמד פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן אורח יוצא מן הכלל בסדרה קומית (אנ') (2024) |
| 2019 | My Favorite Shapes by Julio Torres | פינגווין כחול | דיבוב; ספיישל טלוויזיוני של HBO |
רוברט לנגדון (סדרת סרטים)

| --- | --- |

 בימוי:  רון הווארד 
 הופק בידי:  בריאן גרייזר 
 תסריט:  עקיבא גולדסמן 
 עריכה:  דניאל פ. הנלי 
 שחקנים ראשיים:  טום הנקס 
 מוזיקה:  הנס צימר 
 צילום:  סלווטורה טוטינו 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Columbia Pictures Imagine Entertainment
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה 
 הקרנת בכורה:  2006 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 תקציב:  350 מיליון דולר
 
סרטי רוברט לנגדון הם סדרת סרטי פעולה אמריקאים מז'אנר מסתורין הרפתקאות ומותחן, שביים רון האוורד. הסרטים, המבוססים על הרומנים שכתב דן בראון, מתרכזים סביב דמותו הבדיונית של רוברט לנגדון. אף שהם מבוססים על סדרת הספרים, לסרטים סדר כרונולוגי שונה, כשהראשון הוא צופן דה וינצ'י (2006), אחריו מלאכים ושדים (2009) ורק אז תופת (2016). סדרת הסרטים הכניסה כמעט 1.5 מיליארד דולר ברחבי העולם.
הרומנים של דן בראון על פרופסור רוברט לנגדון: מלאכים ושדים (2000), צופן דה וינצ'י (2003) והתופת (2013) הפכו במהרה לרבי מכר בינלאומיים וסרטי קולומביה רכשו את זכויות העיבוד ושכרו את רון האוורד לביים ולהפיק.