stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כוח המשלוח השני של חיל הנחתים

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  ארצות הברית
 שיוך:  חיל הנחתים של ארצות הברית
 סוג:  כוח נחתים
 בסיס האם:  קמפ לאז'ון, קרוליינה הצפונית
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  23 באוקטובר 1962 – הווה (62 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה 
 נתוני היחידה
 כוח אדם:  47,000
 פיקוד
 יחידת אם:   פיקוד כוחות חיל הנחתים
 דרגת המפקד:  לוטננט גנרל
 מפקד נוכחי:  דייוויד אוטינגנון
 
כוח המשלוח השני של חיל הנחתים (באנגלית: II Marine Expeditionary Force ובקיצור: II MEF) הוא אחד משלושה כוחות המשלוח של חיל הנחתים של ארצות הברית. הכוח משלב יחידות לוחמה קרקעית, אווירית ולוגיסטיקה ונועד לאפשר פעילות לחימה עצמאית במשך 60 יום. כוח המשלוח השני נותן מענה של כוחות נחתים לפיקוד מרכז, פיקוד אירופה ופיקוד דרום.
תפקיד

הכוח נועד לספק יכולות בתחומים הבאים:
יצירת כוח הרתעה בפריסה קדמית
מענה מהיר למשברים
סיוע הומניטרי ומבצעי סיוע לאחר אסונות טבע.
יכולת לפעול עצמאית להקמת שדות תעופה, ואכיפת זכויות תעופה
אימון משולב עם כוחות של בעלות ברית
ארגון ויחידות

בכוח משרתים כ-47,000 חיילים.
יחידות:
דיוויזיית הנחתים השנייה
כנף הנחתים השנייה
בריגדת המשלוח השנייה
אגד התחזוקה השני
יחידת המשלוח ה-22
יחידת המשלוח ה-24
יחידת המשלוח ה-26
אגד המידע
גדוד המודיעין השני
גדוד התקשוב השני
גדוד התקשורת השמיני
גדוד אכיפת החוק השני
פלוגת התיאום האווירית השנייה
אגד התמיכה באימונים
כוח המשלוח השלישי של חיל הנחתים

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  ארצות הברית
 שיוך:  חיל הנחתים של ארצות הברית
 סוג:  כוח נחתים
 בסיס האם:  מחנה קורטני, אוקינאווה, יפן
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1 באוקטובר 1988 – הווה (36 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה 
 פיקוד
 יחידת אם:  פיקוד כוחות חיל הנחתים באזור האוקיינוס השקט
 דרגת המפקד:  לוטננט גנרל
 
כוח המשלוח הראשון של חיל הנחתים (באנגלית: III Marine Expeditionary Force ובקיצור: III MEF) הוא אחד משלושה כוחות המשלוח של חיל הנחתים של ארצות הברית. הכוח משלב יחידות לוחמה קרקעית, אווירית ולוגיסטיקה ונועד לאפשר פעילות לחימה עצמאית במשך 60 יום. כוח המשלוח השלישי כפוף לכוחות הנחתים בפיקוד האינדו-פסיפי של ארצות הברית, הוא בעל מפקדה קדמית באוקינאווה ומסייע לתמיכה בהסכם שיתוף הפעולה וההגנה בין ארצות הברית ויפן.
תפקיד

הכוח נועד לספק יכולות בתחומים הבאים:
יצירת כוח הרתעה בפריסה קדמית
מענה מהיר למשברים
סיוע הומניטרי ומבצעי סיוע לאחר אסונות טבע - הכוח סייע בין השאר בעקבות רעידת האדמה והצונאמי באוקיינוס ההודי (2004), רעידת האדמה בקשמיר (2005), רעידת האדמה והצונאמי בסנדאי (2011), טייפון האיאן (2013), רעידת האדמה בנפאל (2015).
יכולת לפעול עצמאית להקמת שדות תעופה, ואכיפת זכויות תעופה
אימון משולב עם כוחות של בעלות ברית
ארגון ויחידות

יחידות:
דיוויזיית הנחתים השלישית
כנף הנחתים הראשונה
בריגדת המשלוח השלישית
אגד התחזוקה השלישי
יחידת המשלוח ה-31
יחידת המשלוח ה-13
יחידת המשלוח ה-15
אגד המידע השלישי
גדוד המודיעין השלישי
גדוד התקשוב השלישי
גדוד התקשורת השביעי
פלוגת התיאום האווירית החמישית
כוח המשלוח הראשון של חיל הנחתים

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  ארצות הברית
 שיוך:  חיל הנחתים של ארצות הברית
 סוג:  כוח נחתים
 בסיס האם:  מחנה פנדלטון, קליפורניה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  8 בנובמבר 1969 – הווה (54 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה 
 פיקוד
 יחידת אם:  פיקוד כוחות חיל הנחתים באזור האוקיינוס השקט
 דרגת המפקד:  לוטננט גנרל
 מפקד נוכחי:  ג'ורג' סמית
 
כוח המשלוח הראשון של חיל הנחתים (באנגלית: I Marine Expeditionary Force ובקיצור: I MEF) הוא אחד משלושה כוחות המשלוח של חיל הנחתים של ארצות הברית. הכוח משלב יחידות לוחמה קרקעית, אווירית ולוגיסטיקה ונועד לאפשר פעילות לחימה עצמאית במשך 60 יום. כוח המשלוח הראשון כפוף לכוחות הנחתים בפיקוד האינדו-פסיפי של ארצות הברית.
תפקיד

הכוח נועד לספק יכולות בתחומים הבאים:
יצירת כוח הרתעה בפריסה קדמית
מענה מהיר למשברים
סיוע הומניטרי ומבצעי סיוע לאחר אסונות טבע
יכולת לפעול עצמאית להקמת שדות תעופה, ואכיפת זכויות תעופה
אימון משולב עם כוחות של בעלות ברית
ארגון ויחידות

יחידות:
דיוויזיית הנחתים הראשונה
כנף הנחתים השלישית
בריגדת המשלוח הראשונה
אגד התחזוקה הראשון
יחידת המשלוח ה-11
יחידת המשלוח ה-13
יחידת המשלוח ה-15
אגד המידע הראשון
גדוד המודיעין הראשון
גדוד התקשוב הראשון
גדוד התקשורת התשיעי
גדוד אכיפת החוק הראשון
פלוגת התיאום האווירית הראשונה
יחסי ארצות הברית – גאורגיה

| יחסי ארצות הברית – גאורגיה |
| --- | --- |
ארצות הברית: גאורגיה


ארצות הברית: גאורגיה
שטח (בקילומטר רבוע)
9,833,517: 69,700
אוכלוסייה
345,891,750: 3,807,418
תמ"ג (במיליוני דולרים)
27,360,935: 30,536
תמ"ג לנפש (בדולרים)
79,103: 8,020
משטר
דמוקרטיה נשיאותית פדרלית: רפובליקה

שר החוץ הסובייטי לשעבר ונשיא גאורגיה, אדוארד שוורדנדזה, חותם על חוזה ההשקעה גאורגי-אמריקאי בשנת 1995 עם הנשיא קלינטון.
חיילים גרוזינים חוגגים את יום העצמאות שלהם בבגדאד בשנת 2006
הנשיא אובמה מבקר חייל גאורגי, אלכסנדר טוגושי, שנפצע באפגניסטן.
נאומו של הנשיא בוש משנת 2005 ליותר ממאה אלף איש בכיכר החירות סימן שלב חדש ביחסי גאורגיה-ארצות הברית
יחסי ארצות הברית–גאורגיה הם יחסי החוץ בין ארצות הברית לבין גאורגיה.
היחסים בין המדינות קרובים מאוד ומקיפים ריבוי תחומים של שיתוף פעולה דו-צדדי. כבעלת ברית מרכזית של ארצות הברית במלחמה בטרור, גאורגיה הייתה התורמת השלישית בגודלה במלחמת עיראק והיא כיום התורמת הגדולה ביותר לנפש לכוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי באפגניסטן. ארצות הברית מצידה מסייעת באופן פעיל לגאורגיה בחיזוק מוסדות המדינה שלה נוכח לחץ גובר מצד שכנתה הצפונית רוסיה וסיפקה למדינה סיוע כספי העולה על 3 מיליארד דולר מאז 1991. מאז 2009, היחסים בין גאורגיה לארצות הברית מתייעלים על ידי אמנת ארצות הברית-גאורגיה לשותפות אסטרטגית, אשר יצרה ארבע קבוצות עבודה דו-צדדיות בתחומי עדיפות לדמוקרטיה; הגנה וביטחון; סוגיות כלכליות, סחר ואנרגיה; וחילופי אנשים ואנשים תרבותיים.
גאורגיה בשנים 2004–2008 ביקשה להיות חברה בנאט"ו, אך לא הצליחה מול ההתנגדות הרוסית החזקה. בפברואר 2012 סוכם כי ארצות הברית וגאורגיה יתחילו לעבוד על הסכם סחר חופשי, שאם יתממש, יהפוך את גאורגיה למדינה האירופית היחידה שניהלה אמנה כזו עם ארצות הברית. אזרחים אמריקאים המבקרים בגאורגיה אינם נדרשים כרגע אשרת כניסה. אזרחים יקבלו ויזת תייר של 90 יום בנקודות הכניסה למדינה.
על פי דו"ח ההנהגה העולמית של ארצות הברית בשנת 2012, 51% מהגאורגים רואים באופן חיובי את הנהגת ארצות הברית, כאשר 15% מסתייגים ו-34% אינם בטוחים.
שיתוף פעולה גאורגי-אמריקני בנושאי פיתוח

ארצות הברית פועלת בשיתוף פעולה הדוק עם גאורגיה לקידום אינטרסים של ביטחון הדדי ומלחמה בטרור, ומספקת לגאורגיה סיוע ביטחוני דו-צדדי, כולל הכשרה מקצועית בשפה האנגלית והצבאית, באמצעות תוכנית בינלאומית לחינוך והדרכה צבאית (IMET).
תוכנית הרכבת והציוד הגאורגית רבת-השנים (GTEP) הסתיימה בשנת 2004, והשיגה את יעדיה המיועדים לשפר את יכולתה הצבאית של גאורגיה ולעודד רפורמה צבאית. תוכנית פעולות ההסמכה והיציבות בגאורגיה, שהושקה בינואר 2005, קידמה את יעדי ה-GTEP והכשירה את הכוח הגאורגי המשתתף בפעולות הקואליציה בעיראק. שותפות עם המשמר הלאומי של גאורגיה, ביקורים של הצי השישי ומשמר החופים בגאורגיה וקבוצת העבודה הבילטרלית בנושא הגנה ושיתוף פעולה צבאי הם גם מרכיבים חשובים במערכת הביטחון האמריקאית עם גאורגיה.
קידום דמוקרטיה ורפורמה הוא נדבך אסטרטגי נוסף במערכת היחסים הדו-צדדית של אמריקה עם גאורגיה. באפריל 2006, כחלק מהרפורמות הללו, חוקקה גאורגיה חוק נגד סחר בבני אדם ומאז מדורגת בעקביות בין מדינות מדרגה 1 בדו"ח של משרד החוץ על סחר בבני אדם, כלומר המדינה עומדת כעת במלואה בתקני המינימום של ביטול הסחר.
גאורגיה מארחת 90 מתנדבי חיל השלום העובדים בחינוך לשפה אנגלית ופיתוח עמותות.
מלחמת עיראק

בסימן המעבר הגובר של גאורגיה הרחק מרוסיה לעבר מדינות המערב בתחילת שנות האלפיים, המדינה שלחה מספר משמעותי של חיילים לקואליציה בהנהגת ארצות הברית בעיראק, לאחר שביצעה פעולה קטנה יותר במשימת שמירת השלום בהנהגת ארצות הברית בבלקן. הכוח הגאורגי בעיראק כלל במקור כ-300 חיילים של כוחות מיוחדים בפיקוד אמריקני בבקובה, ששמרו על שני גשרים ושלושה בסיסי פריסה אמריקאים. 550 חיילים נוספים נפרסו ביוני 2005, והועמדו תחת פיקוד אמריקני למשימה מסוכנת של 'אבטחת הטבעת האמצעית' באזור הירוק.
בשנת 2007, גאורגיה הגדילה את המספר הכולל של כוחותיה בעיראק ל-2000 חיילים, והפכה לתורמת השלישית בגודלה אחרי ארצות הברית ובריטניה. החיילים, שכולם הוכשרו על ידי מדריכים אמריקאים, היו ממוקמים מזרחית לבגדאד, קרוב לגבול עם איראן.
עם פרוץ מלחמת גאורגיה–רוסיה ב-8 באוגוסט 2008, גאורגיה נאלצה למשוך את כל כוחותיה מעיראק כדי לתגבר את כוחותיה בבית. בעת הנסיגה, חמישה חיילים גאורגים מתו בעיראק ו-19 נפצעו.
מלחמת אפגניסטן

גאורגיה מחזיקה כיום 1,600 חיילים בכוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי באפגניסטן, מה שהופך אותה לתורמת הגדולה ביותר לנפש במשימה ולתרומה הגדולה ביותר שאינה מנאט"ו למאמץ המלחמתי, לאחר שעקפה את אוסטרליה בשנת 2012. גאורגיה איבדה 30 חיילים באפגניסטן ויותר מ-170 נפצעו מאז 2010.
לאחר התבוסה של קואליציית UNM השלטת בגאורגיה בבחירות לפרלמנט הגאורגי בשנת 2012, הבטיחה הקואליציה הממשלתית החדשה כי תישאר באפגניסטן ותשמור על נוכחות בה גם לאחר שרוב הקואליציה נסוגה בשנת 2014. גאורגיה כבר החלה להכשיר אנשי ביטחון אפגניים במקום ובגאורגיה. המדינה גם מתכננת לפרוס לאזור את מדריכי המסוקים שלה, בעלי ניסיון של עשרות שנים עם מסוקים סובייטים, בדומה לסוג שאפגניסטן תשתמש בה בשנים הבאות.
האופוזיציה המתנגדת לפריסה של גאורגיה באפגניסטן, לא גדלה באופן משמעותי למרות מספרם ההולך וגובר של נפגעים מגאורגיה. זה נובע מהעובדה כי גם ממשלות ארצות הברית וגם גאורגיה מקדמות את המעורבות האפגנית כאחד מאבני הבניין של חברות גאורגיה בנאט"ו, שהוכחה כחמקמקה בשנים האחרונות בגלל תלונות רוסיות.
הסכסוך בדרום אוסטיה

בדומה לבעלות בריתה המערביות, ארצות הברית גינתה את חדירת רוסיה לשטח הריבונות של גאורגיה ובעוד שנמנעה מפעולה צבאית ישירה, וושינגטון השתמשה בכלי טיס צבאיים ובכוחות ימיים כדי לספק סיוע לגאורגיה, כדי לאותת על תמיכתה החזקה. בעקבות המלחמה, נתנה ארצות הברית סיוע של מיליארד דולר, על פי סגן הנשיא ג'ו ביידן כדי לעזור לגאורגיה לבנות מחדש.
ב -9 בינואר 2009, מזכירת המדינה האמריקנית, קונדוליזה רייס|, ושר החוץ הגאורגי גריגול ואשאדזה חתמו על אמנה על שותפות אסטרטגית, מסמך לא מחייב המתאר תחומי שיתוף הפעולה שאישרו מחדש את תמיכתה של ארצות הברית בשלמותה הטריטוריאלית של גאורגיה ואת תמיכתה בחברות גאורגיה בנאט"ו.
בעקבות פגישתו של נשיא ארצות הברית, ברק אובמה, עם דמיטרי מדבדב בשנת 2009, היו בגאורגיה ובקרב תומכיה בארצות הברית דאגות כי יחסי גאורגיה-ארצות הברית יסבלו כתוצאה מניסיונות לתקן את יחסי ארצות הברית–רוסיה. עם זאת, הבית הלבן הצהיר כי הממשל ימשיך לתמוך בגאורגיה.
בפברואר 2014 נפגש ראש ממשלת גאורגיה, איראקלי גריאבשווילי, עם שר החוץ האמריקני ג'ון קרי כדי לדון בעתידה של גאורגיה כמו גם בהתפתחויות האחרונות באוקראינה.
לודגר

| --- | --- |

 לידה:  742? Zuilen, האימפריה הפרנקית 
 פטירה:  26 במרץ 809 (בגיל 67 בערך) Billerbeck, דוכסות סקסוניה 
 מדינה:  האימפריה הפרנקית 
 תפקיד:  בישוף דיוקסי (791)  בישוף 
 השקפה דתית:  הכנסייה הקתולית 
 
לודגר (Liudger) היה מיסיונר פריזי שחי במאה השמינית והתשעית לספירה. הוא יסד את המנזר הגדול בוורדן (Werden) ואת המנזר בהלמשטדט (Helmstedt). לודגר היה ההגמון הראשון של העיר מינסטר.
חייו

לודגר (או לודגרוס) נולד בשנת 742 לספירה באוטרכט (שנמצאת כיום בהולנד) למשפחה נוצרית מהאצולה הפריזית. כבר בשנות ילדותו הוא הוכן לחיי כמורה. הוא התחיל את לימודי התאולוגיה בעיר הולדתו, ובגיל 24 נשלח ליורק, שם למד אצל אחד המלומדים המפורסמים של זמנו, אלקווין (Alkuin). מתחים בין שני השבטים הגרמאניים, הפריזים והאנגלים, הכריחו את לודגר לחזור לאוטרכט בשנת 772.
לאחר שהוסמך ככומר, נשלח לודגר למסעו לנצר את הפריזים והסקסונים. בזמן מרד הסקסונים נגד קרל הגדול, עלה המיסיונר הצעיר לרגל לרומא ומונטה קאסינו. עם חזרתו הוא נשלח על ידי קרל הגדול להמשיך להטביל את השבטים הגרמאניים. הוא יסד את מנזר ורדן בשנת 799. ב־30 במרץ 805 הוא הוכתר כהגמון הראשון של מינסטר וזאת על ידי הארכיבישוף של קלן. לודגר נפטר ב-26 במרץ 809 בעת שביקר את אחת מקהילותיו ליד העיר בילרבק (Billerbeck). לודגר קבור במנזר אותו יסד בוורדן.
בניגוד לדרכו המקובלת של קרל הגדול לנצר את הגרמאנים בכוח, חתר לודגר לכוח המילה. הוא גם לא הסתפק בניצור הנסיכים והאצולה אלא דאג לשכנע את העם עצמו.
כתובות פרוטו-סינאיות

הכתובות הפרוטו-סינאיות הוא כינוי לקבוצת כתובות עתיקות, מתוארכות לאלף השני לפני הספירה, שהתגלו בשני אתרים, בסרביט אל-ח'אדם שבסיני ובואדי אל-חול שבמצרים. בכתובות אלו, לפי ההשערה, נבחרו סימנים מכתב ההירוגליפים או מכתב היראטי מצרי, והוסבו לכתב פרוטו-כנעני, הוא האלפבית העיצורי הראשון. עם זאת, הכתובות עדיין לא פוענחו במלואן. הכתובות מוואדי אל-חול מתוארכות למאה ה-18 לפנה"ס, והכתובות מסרביט אל-ח'אדם מתוארכות למאה ה-19 או המאה ה-15 לפני הספירה. מספר קטן של חפצים מארץ ישראל נושאים כתב דומה, והם מתוארכים למאות ה-17 או 16 לפני הספירה.
הכתובות הפרוטו-סינאיות מסרביט אל-ח'אדם

כ־30 או 40 כתובות בכתב זה התגלו עד כה בסרביט אל-ח'אדם, אתר בדרום-מערב חצי האי סיני אליו נשלחו עובדים ממצרים לשם כריית אבן טורקיז. רבים מהעובדים והאחראים עליהם היו מדרום-מערב אסיה, אשר משערים כי שפתם הייתה שמית, מהענף השמי המערבי - אולי כנענית. הכתובות בסרביט אל-ח'אדם נמצאו בעיקר בסביבת המכרות, ומקצתן על פסלונים במקדש לאלה חָתְחוֹר, אלת-המכרות במיתולוגיה המצרית.
הכתובות הראשונות התגלו בחורף 1904–1905 על ידי האגיפטולוג הבריטי סר פלינדרס פיטרי. משלחות מאוניברסיטת הארוורד גילו נוספות בשנות השלושים, וארכאולוגים ישראליים הוסיפו עליהן בתקופת השליטה הישראלית בסיני.
למרות מעל מאה שנות מחקר, רק מקטע אחד בכתובות פוצח. בשנת 1916 האגיפטולוג הבריטי סר אלן גרדינר פענח את המילה "לבעלת", שמשמעותה 'לגברת', 'לגבירה'. פעמים רבות המילה "מאהב", שמשמעותה 'אהוב', באה אחרי "בעלת".
הכתובת משקפת נקודות דמיון גרפיות לכתב ההיראטי, שהוא צורה מפושטת וסדירה של ההירוגליפים. באמצע המאה ה-20, הציג הארכאולוג-בלשן ויליאם אולברייט, תאוריה שלפיה הכתב הכנעני נגזר מההיראטי, לאחר תהליך אקרופוניה ומעבר מכתב ציורים לאבג'ד (כתב עיצורי). התאוריה של אולברייט התקבלה היטב במחקר וקודמה מעט בשנים שלאחר מכן, אך לאחר שההתקדמות בפענוח הכתבים נעצרה, עלו חששות שהתאוריה אינה מבוססת דיה.
פרופסור אורלי גולדווסר משערת שהאלפבית העיצורי הומצא כאן לראשונה בהיסטוריה של תולדות הכתב, על ידי עובדים כנענים חופשים שעבדו במקום. על פי השערתה זו, עובדים אלה ששפתם הייתה כנענית, לא ידעו קרוא וכתוב ואמצו מספר סימני הירוגליפים תוך שימוש בצליל המילה הכנענית המתאימה. דווקא משום שלא ידעו את הכתבים הפיקטוגרפיים היו חופשיים ליצור שיטת כתב חדשה ופשוטה יותר שאינה מצריכה לזכור מאות סימנים. גולדווסר בחנה אסטלה לכבודו של חבדד, בעל משרה בסרביט אל-ח'אדם ממוצא כנעני, ומצאה שגיאת כתיב, שלדעתה מצביעה על כך שאנשיו השתמשו בכתב הפרוטו-סינאי.
אחת הכתובות הארוכות ביותר מסרביט אל-ח'אדם מפורשת לעיתים ככתובת נדר פיניקית מוקדמת במיוחד לתשופ.
הכתובות מואדי אל-הול

כתובות ואדי אל-הול הן שתי כתובות ארכאולוגיות שנחקקו בסלעים, אשר התגלו בשנת 1999 על ידי ג'ון ודבורה דרנל, ומתוארכות לשנת 1800 לפנה"ס לערך.
ראו גם

השתלשלות כתבים מהכתב הפרוטו-סינאי
אלפבית פרוטו-כנעני
אלפבית פיניקי
אלפבית עברי
אבג'ד
הערות שוליים

↑  אורלי גולדווסר, יציאת מצרים של הכתב, באתר הארץ, 12 באפריל 2012.
↑  Aren Max Wilson-Wright, Sinai 357: A Northwest Semitic Votive Inscription to Teššob, Journal of the American Oriental Society 136, 2016, עמ' 247–263 doi: 10.7817/jameroriesoci.136.2.247 – לפי פירוש זה, תוכן הכתובת הוא: ”אל תתֿפ נדר מלא בבמנ כ שמע אמר ורבצנ”, כלומר "לְתשופ, נדר <אשר> מילא בבמן (שם פרטי) כי שמע אמרו (דברו) וירביצני (ייתן לי לנוח, ראו תהילים, כ"ג, ב')".
מקטע מכתובת פרוטו-סינאית, ובו רצף האותיות "עת ; מתלבעלת" (בשתי שורות היורדות באלכסון משמאל לימין)
ספינקס שנמצא בסרביט אל ח'אדם, ועליו כיתוב מצרי שמשמעותו "אהוב חתחור, גבירת הטורקיז", וכיתוב פרוטו־סינאי שמשמעותו "אהוב בעלת"
לימנאביס

| לימנאביס> תקופה |
| --- | --- |
קרטיקון עליון, 70 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
סוג:: לימנאביס
מין:: Limenavis patagonica
שם מדעי
 Limenavis ‏Clarke & צ'יאפה, 2001

לימנאביס (שם מדעי: Limenavis; מילולית: "עוף גבולי") הוא סוג נכחד של עוף קדום, שחי בסוף הקרטיקון עליון לפני כ-70 מיליון שנה לפני זמננו והשתייך לעופות הקמאים המפותחים ביותר (מהקבוצה אורניתורה). לעומת יתר העופות הקרטיקוניים הידועים שחיו באותו הזמן, הלימנאביס היה ככל הנראה קרוב יותר לעופות המודרניים בני זמננו.
הלימנאביס התגלה בחפירות ארכאולוגיות, בשנת 2001, בחנרל רוקה שבארגנטינה. מאובניו של הלימנאביס כוללים עצמות כנף, עצמות שבורות לא ברורות, ושרידים נוספים. בשנים שלאחר מכן, מצאו ראייה נוספת המקשרת בין הלימנאביס לאיכתיאורניס (עוף בעל שיניים), אך במקביל נמצאה ראיה נוספת לכך כי הוא אינו משתייך לקבוצה עופות בתראים.
נכון ב-2013, בוצעה בדיקה נוספת שבה הצליחו למצוא ראיות לקשר כלשהו המתקיים בין הלימנאביס לאיכתיאורניס.
לאוטרו בלנקו

לאוטרו עמנואל בלנקו (בספרדית: Lautaro Emanuel Blanco; נולד ב-19 בפברואר 1999 ברוסאריו שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת אלצ'ה מלה ליגה.
קריירת מועדונים

בלנקו גדל במחלקת הנוער של רוסאריו סנטראל. בשנת 2020 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הארגנטינאית. ב-8 באוגוסט 2022 חתם בלנקו באלצ'ה מלה ליגה, והושאל בחזרה לרוסאריו סנטראל עד לתום עונת 2022. בסך הכל ערך בלנקו 84 הופעות ליגה ברוסאריו סנטראל.
ב-3 בינואר 2023 ערך בלנקו את הופעת הבכורה שלו באלצ'ה, בהפסד 0–1 לסאוטה במסגרת גביע המלך הספרדי. ב-6 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה, בהפסד 0–1 לסלטה ויגו במסגרת המחזור ה-16 לעונת 2022/2023.
הערות שוליים

↑  El Elche cierra la contratación de Lautaro Blanco באתר הרשמי של אלצ'ה, 8 באוגוסט 2022 (בספרדית)
כוח המשימה להגנה על הקהילות האמריקאיות

כוח המשימה להגנה על הקהילות האמריקאיות של המחלקה לביטחון המולדת (מכונה לעיתים קרובות PACT) הוא כוח משימה מחלקתי של המחלקה לביטחון פנים של ארצות הברית. תפקידו של הכוח לתאם באופן רשמי פעולות פיקוח על מהומות ומשטרת ביטחון להגנה על אנדרטאות ורכוש פדרלי, פיקוח על אי שקט אזרחי, הגנה על אזרחים מפני התפרעויות או השחתה או תגובה להשמדת הרכוש הפדרלי בידי מפגינים. PACT הוקמה ב-1 ביולי 2020 בעקבות הפגנות ג'ורג' פלויד בניהולו של ממלא מקום מזכירת ביטחון הפנים צ'אד וולף. כוח המשימה מתבקש גם לתאם את מאמצי אכיפת החוק שלו עם מחלקת המשפטים ומחלקת ההגנה של ארצות הברית. PACT עוררה מחלוקות וביקורת משמעותית מכלי תקשורת שונים על פעולותיה ומטרותיה לכאורה.
תפקיד ומחלוקת

כוח המשימה אחראי רשמית לתיאום עם מחלקות הפנים והמשפטים בפריסת אנשי אכיפת החוק להגנה על נכסים בתפעול ובבעלות פדרלית, שלפי הערכות מותקפים על ידי פורעים. כוח המשימה מתואם עם סוכנויות הביטחון המפקחות הכפופות ל-DHS, כדוגמת שירות האבטחה הפדרלי, השירות החשאי של ארצות הברית, אכיפת מכס והגירה סוכנות המכס והגבולות ומינהל אבטחת התחבורה.
עם זאת, כוח המשימה נתקל בביקורת משמעותית בשל תפקידו בפריסת הכוחות הפדרליים בשנת 2020 בארצות הברית לצד מבצע "אגדה". כוח המשימה הואשם על ידי מפגינים שונים בהגנה על אנדרטאות המתארות אנשים עם קשר לגזענות או לעבדות. קבוצות ואישים ליברליים מאשימים את כוח המשימה בהיותו משטרה חשאית, כשאנשיו עוצרים ומגבילים כל מי שמוחה בשלום נגד גזענות, אכזריות משטרתית ועוול חברתי.
ארגון וכוח אדם

כוח המשימה הוקם בהנחייתו של המזכיר להגנת המולדת צ'אד וולף לתיאום מאמצי שיטור ביטחוני עם סוכנויות הביטחון הכפופות למחלקת לביטחון המולדת (DHS) בפריסת צוותים.
אין כל הערכה ידועה לגבי מספר האנשים הפעילים בצוותי הפריסה או מידע כלשהו לגבי מקום הימצאותם. עם זאת, אנשי שטח מגיעים מתוך שירות האבטחה הפדרלי, השירות החשאי של ארצות הברית, ההגירה ואכיפת המכס, סוכנות המכס והגנה על גבולות ומינהל אבטחת התחבורה.
הערות שוליים

↑  https://www.dhs.gov/news/2020/07/01/dhs-announces-new-task-force-protect-american-monuments-memorials-and-statues
↑  Muerhoff, Mason (2020-07-20). "Trump's chief of staff says federal troops may be coming to Milwaukee". Fox Valley 365 (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-08-03.
↑  https://www.cnn.com/2020/07/01/politics/dhs-task-force-protect-monuments-statues/index.html
↑  https://www.upi.com/Top_News/US/2020/07/01/DHS-forms-task-force-to-protect-monuments-over-July-4th-weekend/7901593624821/
↑  https://abcnews.go.com/Politics/dhs-launches-rapid-deployment-teams-federal-monuments-july/story?id=71552901
לימנולוגיה

אגם ז'נבה
לימנולוגיה (באנגלית: Limnology, מיוונית: Λίμνη – אגם ו-λόγος – תורה) היא מדע העוסק בחקר מקווי מים יבשתיים כנהרות ואגמים. נחשב למחלקה במדעי הסביבה והאקולוגיה. ראשיתה של הלימנולוגיה במחקריו של פרנסואה אלפונס פורל שנעשו באגם ז'נבה במאה ה-19.
לואיג'י ויטוריו, נסיך קריניאנו

לואיג'י ויטוריו, נסיך קריניאנו (באיטלקית: Luigi Vittorio di Savoia-Carignano; ‏25 בספטמבר 1721 - 16 בדצמבר 1778), היה נסיך קריניאנו בין השנים 1741–1778 וסבא רבא של קרלו אלברטו, מלך סרדיניה.
ביוגרפיה

לואיג'י ויטוריו נולד ב-25 בספטמבר 1721 בפריז, לויטוריו אמדאו הראשון, נסיך קריניאנו ולמריה ויטוריה מסבויה, בתם של ויטוריו אמדאו השני, מלך סרדיניה וז'אן בטיסט דה אלבר דה לינה.
לואיג'י ויטוריו גדל בפריז, שם חי אביו כאיש חצר המלוכה, אך גם מהמר נמרץ. אביו צבר הרבה חובות בפיימונטה, ונתבע על ידי אחיותיו, שבנדוניה שלהן הוא הימר, ומשום כך הוא ברח לצרפת, שם חי חיים מפוארים, מה שאילץ את לואיג'י ויטוריו למכור נכסים משפחתיים משמעותיים בצרפת, ומאוחר יותר חזר לואיג'י ויטוריו לפיימונטה.
ב-4 במאי 1740 התחתן לואיג'י ויטוריו עם כריסטינה הנרייטה, רוזנת הסן-רוטנבורג, בתם של ארנסט לאופולד, רוזן הסן-רוטנבורג ואלאונורה מלוונשטיין-ורטהיים, ממנה נולדו לו 8 ילדים. אחת מבנותיו הייתה מריה תרזה לואיזה מסבויה, נסיכת למבל, שהייתה ידידה קרובה של מארי אנטואנט, ונערפה במהלך המהפכה הצרפתית בטבח ספטמבר בשנת 1792.
בשנת 1741 מת אביו ויטוריו אמדאו הראשון, נסיך קריניאנו, ולואיג'י ויטוריו ירש את תאריו.
בספטמבר 1778 מתה אשתו כריסטינה הנרייטה, רוזנת הסן-רוטנבורג, וב-16 בדצמבר אותה שנה מת לואיג'י ויטוריו בטורינו, ובנו ויטוריו אמדאו השני, נסיך קריניאנו ירש את תאריו.
משפחתו

ב-4 במאי 1740 התחתן לואיג'י ויטוריו עם כריסטינה הנרייטה, רוזנת הסן-רוטנבורג, בתם של ארנסט לאופולד, רוזן הסן-רוטנבורג ואלאונורה מלוונשטיין-ורטהיים, ממנה נולדו לו 9 ילדים:
שרלוטה, נסיכת סבויה (1742–1794)
ויטוריו אמדאו השני, נסיך קריניאנו (1743–1780)
לאופולדה, נסיכת סבויה (1744–1807), התחתנה עם אנדראה הרביעי דוריה-פמפילו-לאנדי
פוליסנה, נסיכת סבויה (1746–1762)
גבריאלה, נסיכת סבויה (1748–1828), התחתנה עם פרדיננד פיליפ יוזף, נסיך לובקוביץ'
מריה תרזה לואיזה מסבויה, נסיכת למבל (1749–1792), התחתנה עם לואי אלכסנדר, נסיך למבל
טומאסו, נסיך סבויה (1751–1753)
אוג'ניו, רוזן וילפרנקה (1753–1785)
קטרינה, נסיכת סבויה (1762–1823), התחתנה עם פיליפו ג'וזפה פרנצ'סקו קולונה
כתובות על גלוסקמאות

כתובת ניקנור
כתובות על גלוסקמאות הן כתובות שנחרתו או נצבעו בצבע על גלוסקמאות – תיבות אבן קטנות ששימשו לקבורה משנית. בחלקה השני של המאה ה-1 לפנה"ס ובמאה ה-1 הייתה נהוגה בירושלים וביהודה שיטת קבורה ייחודית שנקראה ליקוט עצמות. בשיטה זו, לאחר כשנה אחרי הקבורה הראשונית של הנפטר, שנעשתה בכוך החצוב במערת הקברים, הועברו עצמותיו לגלוסקמא, שגם היא נותרה בתוך מערת הקברים. על גבי תיבת האבן הוספה כתובת. מרבית הכתובות הן קצרות מאוד, בארמית (הרוב) או בעברית, שתיהן בכתב הרווח באותה תקופה (הכתב המרובע) ו/או ביוונית.
כתובות עבריות וארמיות

כתובות קצרות המביאות את שם הנפטר, וזיקות משפחתיות שלו (בר, ברה, אנתת (=אשת), אב, אבינו, וכדומה). מאחר שהייחוסים המשפחתיים ניתנים בעיקר בארמית (בר לעומת בן, ברת לעומת בת, אתת או אנתת לעומת אשת) ניתן להסיק שהלשון היום-יומית המדוברת בירושלים הייתה בעיקר ארמית. מרבית הכתובות לא נחקקו על ידי אומנים, אלא בידי בני משפחה יודעי קרוא וכתוב, ולפיכך צורת הכתב היא לעיתים בלתי מוקפדת, ושונה מאוד מכתב סופרים בן התקופה. מאחר שאת מרבית הכתובות שוב לא ניתן היה לקרוא לאחר שהגלוסקמה עם העצמות שבתוכה נתחבו בחזרה לכוך הצר, ולא נראו יותר, הרי ברור למדי שהכתובות לא נועדו לזיהוי על ידי בני המשפחה בזמן מאוחר יותר.
כתובות עבריות וארמיות > כתובות של שמות

להלן מבחר מייצג של כתובות על גלוסקמאות בצירוף מספר הגלוסקמה כפי שהיא מופיעה בקורפוס הגלוסקמאות של לוי יצחק רחמני:
9. ישוע בר יהוסף; 12. אבונה שמעון סבא, יהוסף ברה; 13. שלום אשת אלעזר; 15. יועזר (בר י)הוסף; 16. יהוסף, יהוסף בר שמעון; 17. הלעזר בן שת; 18. שמעון בר אלכסא; 20. אלעזר; 22. יהוסף; 23. שלום; 24. שלום אשת יהודה, שלום אתת יהודה; 26. שלמציון ברה שמעון; 27. שלון בת ליעזר; 31. מרים, יחנה; 35. יהודה שפירא; 38. הושע בר שמוען; 41. שמעון בוטון; 42. מתתיה; 44. גרידא; 57. יהודה בר יהוחנן בר יתרא; 61. שמעון בר יני שת; 63. יהושע; 66. שלם; 67. מרתא ברת חנניה; 68. יהונתן; 71. אמא שלמציון, שלמציון אמנה; 72. מתתיה; 73. שלם ומתתיה ברה, אתת מתיה וברה; 74. אנתת אלעזר; 75. בני אלעזר; 76. בן יחנן; 77. דוסתס; 82. מרים, עזריה; 83. יהוסף; 86. אפיחס בת אתנגרש; 87. חניה (א)בר אלכשה; 88. עזרא, ועוד.
מאחר שמספר הגלוסקמאות נושאי השמות שהתגלו עד היום הוא ניכר, הרי שהן תורמות מידע חשוב על השמות הפרטיים שהיו בשימוש באותה תקופה. שמות הגברים השכיחים ביותר הם: שמעון, יהוסף, יהודה, יהוחנן ואלעזר; ואילו שמות הנשים הנפוצים ביותר הם: מרים או מריה, שלום ושלומציון.