stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Draconian
דרקוניאן וישראל

Draconian זכתה להצלחה רבה בישראל ואלבומיה נמכרו בכמויות גדולות יחסית לאלבומי מטאל. נכון ל-6 באפריל 2012 אלבומה "Where Lovers Mourn" הוא אלבום המטאל הנמכר ביותר של הלייבל הישראלי Raven Metal.
לפי סולן הלהקה, קהל מעריציה בארץ הוא מן הטובים בעולם: "בישראל אולי יש הרבה כאב בהרבה מקומות, אבל אני יכול לומר בלב שלם, שיש שם קהל אדיר. אולי הטוב ביותר בעולם. זה משהו שממש לא ציפינו לו. זו הייתה חוויה נהדרת והאנשים היו נדיבים."
הלהקה הופיעה בישראל יחד עם להקת המטאל הסימפוני Therion בקיץ 2007. ב-27 בפברואר 2009 הופיעה הלהקה שנית בישראל, ביחד עם להקות המטאל הישראליות Desert ו-Distorted.
הלהקה הופיעה שוב בישראל ב-10 בנובמבר 2016. את הלהקה חיממו Tomorrow's Rain המנגנת דום מטאל ו-Edellom המנגנת דת'-דום גותי.
מוזיקה

Draconian מנגנת דת'-דום גותי - שילוב של דום-דת' ומטאל גותי, עם ריפי גיטרות כבדים ואיטיים אך לעיתים יש גם קטעים מהירים יותר. לעיתים קרובות יש שילוב קלידים ואף כינור. Draconian שמה דגש גם על עבודת גיטרות וחלק משיריה כוללים גם סולואי גיטרות, בדרך כלל בסוף השיר (למשל ב-No Greater Sorrow). רוב שירי הלהקה הם בסולם סול מינור. השירה היא בסגנון "היפה והחיה" האופיינית למטאל הגותי: גרואלינג (שאגות בקול נמוך) של הזמר אנדרס יאקובסון לצד שירת נשית רכה של הזמרת - קולה של ליסה יוהנסון נע בין מצו-סופרן לסופרן וקולה של הזמרת הייקה לנגהנס נעה בין אלט למצו-סופרן. ברבים משיריה משלבת הלהקה גם דקלומים וציטוטים מהספרות בקול נקי של גבר.
אנדרס יאקובסון תיאר את המוזיקה של הלהקה כמטאל גותי אפל עם השפעה של דום מטאל ודת' מטאל.
שירי הלהקה עוסקת בנושאים כבדים ועצובים הנעים בין נושאים ארציים יתר כמו אהבה נכזבת, בדידות והרצון למות עד לנושאים דתיים ושמימיים כמו נפילתו של לוציפר מגן עדן (לנושא זה הקדישה הלהקה שני אלבומים ומספר שירים). חלק משיריה מתבססים על יצירות של סופרים ומשוררים קלאסיים, בהם ג'ון מילטון, דנטה אליגיירי, ה.פ. לאבקראפט וויליאם וורדסוורת'.
את מילות השירים כותב אנדרס יאקובסון ומלחין יוהאן אריקסון.
חברי הלהקה > חברים נוכחיים

אנדרס יאקובסון - שירה וגרואלינג (1995–)
יוהאן אריקסון - גיטרה מובילה (1994–)
ליסה יוהנסון - שירה נשית (2002–2011, 2022–)
דניאל ארווידסון - גיטרת קצב (2005–2022), גיטרה בס (2022–)
ירי טורסטנסון - תופים (2000–)
ניקלס נורד - גיטרת קצב (2022–)
חברי הלהקה > חברים לשעבר

הייקה לנגהנס - שירה נשית (2012–2022)
אנדראס קרלסון - קלידים, בהופעות (1997–2008)
אנדי הינדנס - גיטרה (1994–2000)
סוזאנה ארווידסון - שירה, קלידים (1995–2000)
תומאס יגר - גיטרה בס (2002–2004)
מגנוס ברגסטרם - גיטרה (1995–2005)
יספר סטולפה - גיטרה בס (1994–2002, 2004–2006)
פרדריק יוהנסון - גיטרה בס (2006–2016)
חברי הלהקה > חברים להקלטות מסוימות

יסיקה אריקסון - חליל ושירה נשית, באלבום "Shades of a Lost Moon"
אנדרס האאג - קלידים, באלבום "Shades of a Lost Moon"
אולוף גטלין (Götlin) - כינור, באלבומים "Where Lovers Mourn" ו-"A Rose for the Apocalypse".
ראיין הנרי - דקלומים, באלבום "Arcane Rain Fell"
פאול קוהר - דקלומים, באלבום "Turning Season Within"
ליסה קת'ברט - זמרת בהופעות חיות, 2012–2022
דיסקוגרפיה > פרומואים ובונוסים

In Glorious Victory (1997)
Frozen Features (2000)
No Greater Sorrow (single) (2008)
דיסקוגרפיה > דמואים

Shades of a Lost Moon (Demo, 1995-1996)
The Closed Eyes of Paradise (Demo, 1999)
Dark Oceans We Cry (Demo, 2002)
ראו גם

Shadowgarden - להקת רוק גותי בה משתתפים יוהאן אריקסון וליסה יוהנסון
DOOM:VS - להקת פיונרל דום מטאל בה משתתף אנדרס יאקובסון
הערות שוליים

1 2  Draconian - Encyclopaedia Metallum: The Metal Archives, www.metal-archives.com
1 2  ריאיון עם אנדרס יאקובסון, סולן דרקוניאן, 2007.
↑  https://www.facebook.com/draconianofficial/posts/533451661475630
↑  Draconian – Turning Season Within, Raven Metal
↑  "הכי נמכרים" באתר Raven Metal, נכון לתאריך 6 באפריל 2012. האלבום "Arcane Rain Fell" מדורג במקום החמישי.
↑  אור ברנע, "הקהל בישראל הוא הטוב בעולם", באתר ynet, 19 בפברואר 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 16085205-5  ISNI: 0000 0004 6922 6550  MusicBrainz: 54d76201-3b30-4722-978f-2abdd62e88dd  NKC: xx0141885  VIAF: 133272562   WorldCat (עם VIAF): 133272562 
Draconian מופיע ב-Metal Gates,‏ 2018
Draconian בהופעה בתל אביב, 2016
דב קלמנוביץ'

| --- | --- |

דב קלמנוביץ'
 לידה:  1956 (בן 69 בערך) ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 פעילות בולטת:  מייסד ויושב ראש ארגון נפגעי פעולות איבה
 ידוע בשל:  פצוע ראשון באינתיפאדה הראשונה
 השכלה:  ישיבת בני עקיבא נתיב מאיר  אוניברסיטת בר-אילן  ישיבת הר עציון 
 מפלגה:  הבית היהודי 
 מספר צאצאים:  6 
 
דב קלמנוביץ' (נולד ב-1956) הוא פוליטיקאי שכיהן כמשנה לראש עיריית ירושלים וחבר מועצת עיריית ירושלים בין השנים 2013–2018. מייסד ויושב ראש ארגון נפגעי פעולות איבה, הארגון היציג של נפגעי פעולות איבה והטרור, יסד את ארגון זוכרים. כיהן כיו"ר הדירקטוריון של החברה הממשלתית לשיקום ופיתוח הרובע היהודי ובארגוני התנדבות נוספים.
הוא הפצוע הראשון באינתיפאדה הראשונה.
קורות חייו

נולד בירושלים ליוסף ושושנה, למד בישיבה התיכונית נתיב מאיר ובישיבת ה"הסדר" הר עציון, שירת בצה"ל בחטיבות שריון כמפקד טנק בסיני לאחר מלחמת יום הכיפורים. קלמנוביץ' בוגר תואר ראשון בחשבונאות ובכלכלה מאוניברסיטת בר-אילן, הוסמך כרואה חשבון, הבעלים והמנהל של משרד רואי חשבון בירושלים. פעיל בוועדות מקצועיות בלשכת רואי החשבון בישראל. התמחותו המרכזית היא בתחום המלכ"רים - עמותות וחברות לתועלת הציבור, וכן ייצוג גופים גדולים. לאחר נישואיו התגורר בבית אל. כיום הוא מתגורר בירושלים.
היה נשוי לעדינה עד לפטירתה. לזוג שישה ילדים.
פציעתו

ב-31 בינואר 1988 בפאתי אל-בירה שליד רמאללה בדרכו לביתו, נזרק לעברו בקבוק תבערה על ידי מחבל ערבי. קלמנוביץ' נפצע אנושות בכוויות בדרגה שלישית, ב-75% משטח גופו. במקום הפציעה, כשכל גופו בוער, עצר רוני עוזרי, תושב היישוב פסגות הסמוך וגלגל את קלמנוביץ' בחול וכך ניצלו חייו. אחר כך הוא פונה לבית החולים הדסה במצב קשה. למרות מצבו הקריטי וההערכות הראשוניות של הרופאים הוא שרד ועבר תהליך שיקום ממושך.
פעילותו

בעקבות פציעתו, ולצד עבודתו כרואה חשבון, החל לעסוק בפעילות ציבורית-התנדבותית. בין השאר שימש יו"ר היישוב בית-אל ב', נציג היישוב וחבר במליאת מועצה אזורית מטה בנימין וחבר הנהלת המועצה. היה בין מקימי תנועת אמונים בראשות בני אלון, ושימש דוברהּ. הקים את ארגון נפגעי פעולות איבה, הארגון היציג ועמד בראשו, פעל לשינויי חקיקה בכנסת ולהשוואת מעמדם של נפגעי פעולות הטרור למעמדם של נפגעי וחללי צה"ל וכוחות הביטחון. במהלך פעילותו יזם את הקמתה של אנדרטת חללי פעולות האיבה בהר הרצל בירושלים, פעל לקיומם של טקסי האזכרה הממלכתיים השנתיים לחללי האיבה והטרור ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל והיה חבר בוועדות ציבוריות שעסקו בנושא. כנפגע טרור הופיע בפני מוסדות השונים הפועלים במסגרת האו"ם ובפני חברי שני בתי הקונגרס של ארצות הברית, כמביא את דברם וכמייצגם של נפגעי הטרור. כמו כן השתתף בוועידת מדריד והופיע בראיונות וכתבות ברשתות הטלוויזיה הגדולות בעולם.
בהמשך כיהן כיו"ר הדירקטוריון של החברה הממשלתית לשיקום ופיתוח הרובע היהודי בירושלים. שם הקדיש את עתותיו בבנייתו מחדש של בית הכנסת חורבת רבי יהודה החסיד, שסימל את חורבנה של ירושלים בקשת המפורסמת שברובע היהודי בירושלים. ב-2009 נחנך המבנה החדש. במסגרת פעילותו בחברה גם עסק בחידושו של מוזיאון "הבית השרוף", המציג באמצעי מולטימדיה חדישים מייצג עלילתי בשם "דברו ביניכם" המספר על קורותיה של משפחת כהונה בתקופה שקדמה לחורבן הבית ואחריו, כאשר המטרה היא להעביר את מסר השיח המשותף המחויב שיהיה בין כל חלקי העם היהודי.
היום עומד קלמנוביץ' בראש ארגון "זוכרים" אשר פועל בתחומי הזיכרון הלאומי, תוך עיסוק בהעצמת התקווה והיחד למרות המלחמות והפיגועים. הפעילות היא בדרך של תיעוד והנצחה של חללי ופצועי צה"ל ופעולות האיבה והטרור. כל זאת בדגש על סולידריות חברתית, יהודית וישראלית ובמבט של תקווה ואופטימיות אישית וכללית. ארגון זוכרים יוזם ומפיק את האירוע המרכזי ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל בירושלים הזוכה להשתתפותם של אלפים רבים ומשודר בשידורים ישירים ברדיו באינטרנט ובטלוויזיה למאות אלפים.
בשנת 2009 היה קלמנוביץ' מיוזמי פרויקט זוכרימפדיה, אנציקלופדיה ייחודית המשמשת קיר הנצחה וירטואלי באינטרנט לתיעודם של לוחמי מערכות ישראל (החללים והפצועים). במסגרת הפרויקט הועלו עד כה מאות ערכים.
לקראת הבחירות לרשויות המקומיות של שנת 2013 הוצב בראש הרשימה המאוחדת של מפלגת הבית היהודי ותקומה למועצת עיריית ירושלים. קלמנוביץ' נבחר למועצת עיריית ירושלים וכיהן כמשנה לראש העיר ומחזיק תיקי החינוך הדתי בירושלים, התרבות היהודית, התיירות וקשרי החוץ.
קלמנוביץ הוא חבר מרכז האיחוד הלאומי.
הערות שוליים

↑  רועי מנדל, פצוע האינתיפאדה הראשון: חזרתי למעגל החיים, באתר ynet, 7 בדצמבר 2007
↑  עניין אישי והפעם עם דב קלמנוביץ, באתר ערוץ 7
↑  זוכרימפדיה: גולשים מספרים על נופלים 
 זוכרימפדיה
↑  אריה יואלי, ‏ברגע האחרון: האיחוד הלאומי החזיר את דב קלמנוביץ', באתר "סרוגים", 14 בינואר 2019
דב קלמנוביץ' בהקפות שניות בבית הרב קוק. לצידו: הרב יאיר גזבר והרב מרדכי ענתבי ר"מ במכון מאיר ומרבני בית הכרם
פרדי היימור

| --- | --- |

היימור, 2013
 לידה:  14 בפברואר 1992 (בן 32) לונדון, אנגליה, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Alfred Thomas Highmore 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1999 
 מקום לימודים:  קולג' עמנואל  בית ספר הייגייט  אוניברסיטת קיימברידג' 
 פרסים והוקרה:  פרס סאטורן להופעה הטובה ביותר לשחקן צעיר (2008)  פרס אגודת מבקרי הקולנוע של פוניקס להופעה הטובה ביותר של שחקן צעיר בתפקיד ראשי או משני - גברים (2004)  פרס אגודת מבקרי הקולנוע של פוניקס להופעה הטובה ביותר של שחקן צעיר בתפקיד ראשי או משני - גברים (2005)  פרס סטלייט המוזהב לכשרון חדש (2005)  פרס אמפייר לבמאי פורץ הדרך (2005)  פרס בחירת המבקרים לשחקן הצעיר הטוב ביותר (2005)  פרס בחירת המבקרים לשחקן הצעיר הטוב ביותר (2006)  פרס האמן הצעיר להופעה הטובה ביותר בסרט - צוות שחקנים צעיר (2005) 
 פרופיל ב-IMDb
 
אלפרד תומאס "פרדי" היימור (באנגלית: Alfred Thomas "Freddie" Highmore; נולד ב-14 בפברואר 1992) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אנגלי. התפרסם בסרטים "למצוא את ארץ לעולם לא", "צ'ארלי בממלכת השוקולד", "ארתור והמינימונים", "ריקוד לאור ירח" ו"עלילות ספיידרוויק" ובסדרות הטלוויזיה "בייטס מוטל" ו"הרופא הטוב", עליו קיבל מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה.
ביוגרפיה

היימור נולד ברובע קמדן, לונדון שבממלכה המאוחדת, לשחקן אדוארד היימור, וסוכנת השחקנים סו לטימר שעבדה בין השאר עם כוכבי הקולנוע דניאל רדקליף ואימלדה סטונטון. להיימור אח צעיר יותר בשם ברטי, איתו שיחק בסרט "אישה חושבת מלוכלך".
היימור דובר אנגלית, צרפתית וספרדית.
קריירה

היימור החל לשחק באופן מקצועי בגיל 7 בקומדיה הסקוטית "אישה חושבת מלוכלך".
בשנת 2001 שיחק בתפקיד קטן במיני-סדרת הפנטזיה "ערפילי אבלון" בתור המלך ארתור בילדותו.
היימור פרץ לתודעה העולמית כאשר היה בן 12 בדרמה "למצוא את ארץ לעולם לא" בה שיחק בתור הילד פיטר דייוויס. על הופעתו קיבל ביקורות משבחות מצד מבקרי הקולנוע בהוליווד, זכה במספר פרסי מבקרים נחשבים והועמד לפרס גילדת שחקני המסך בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר. באותה השנה יצאו לאקרנים גם הסרט "שני אחים" של ז'אן-ז'אק אנו, בו שיחק היימור בתפקיד הילד ראול נורמנדין.
ג'וני דפ ששיחק לצדו בסרט "למצוא את ארץ לעולם" גילה עניין רב בכישרונו של הילד ושכנע את טים ברטון לתת לו את התפקיד הראשי בשובר הקופות שלו "צ'ארלי בממלכת השוקולד". בסרט, שיצא לאקרנים בשנת 2005, שיחק היימור בתפקיד הילד צ'ארלי באקט, היורש את מפעל השוקולד של וילי וונקה.
ב-2006 שיחק בסרט בתפקיד הראשי של הילד ארתור בסרט האנימציה של לוק בסון "ארתור והמינימונים" ובסרטו של רידלי סקוט "שנה מופלאה" בתור הדמות הצעירה של מקס סקינר (ראסל קרואו).
ב-2007 הופיע בדרמה המוזיקלית "אוגוסט ראש" בתפקיד הילד היתום והגאון המוזיקלי הצעיר אוגוסט ראש. בנוסף, דיבב בשובר הקופות "מצפן הזהב".
ב-2008 שיחק בעיבוד הקולנועי לפנטזיית הילדים "עלילות ספיידרוויק" בתפקיד הכפול של הילדים ג'ארד וסיימון גרייס.
ב-2009 דיבב את הדמות הראשית בסרט האנימציה "אסטרו בוי".
ב-2011 שיחק לצידה של אמה רוברטס בקומדיית הנעורים "סטטוס: ידידים".
ב-2013 לוהק לסדרת הטלוויזיה "בייטס מוטל" בתפקיד נורמן בייטס, עד לסיום הסדרה ב-2017 לאחר 5 עונות.
החל משנת 2017 משחק בתפקיד הראשי בסדרת הדרמה הרפואית "הרופא הטוב" ברשת ABC, שם משחק היימור בתור רופא אוטיסט, המתמודד בשגרת היום-יום בתור רופא. על תפקידו בסדרה קיבל מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה לשנת 2017 אך זה הפסיד לסטרלינג קיי בראון על תפקידו בסדרה "החיים עצמם".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999 | אישה חושבת מלוכלך | סם |  |
| 2004 | שני אחים | פול נורמנדין |  |
| 2004 | למצוא את ארץ לעולם לא | פיטר לואלין דייוויס |  |
| 2004 | חמישה ילדים והדבר | רוברט |  |
| 2005 | צ'ארלי בממלכת השוקולד | צ'ארלי |  |
| 2006 | שנה מופלאה | מקס סקינר הצעיר |  |
| 2006 | ארתור והמינימונים | ארתור מונטגומרי |  |
| 2007 | ריקוד לאור ירח | איוון טיילור / אוגוסט ראש |  |
| 2007 | מצפן הזהב | פנטומימאי | דיבוב |
| 2008 | עלילות ספיידרוויק | ג'ארד וסימון גרייס |  |
| 2008 | זנב שועל | ג'ק הצעיר | דיבוב |
| 2009 | אסטרו בוי | טובי טנמה / אסטרו בוי | דיבוב |
| 2009 | ארתור: נקמתו של מלתזאר | ארתור מונטגומרי |  |
| 2010 | ארתור 3: מלחמת שני העולמות | ארתור מונטגומרי |  |
| 2010 | מאסטר הרולד... והבנים | האלי בולרד |  |
| 2011 | סטטוס: ידידים | ג'ורג' זינהווי |  |
| 2013 | ג'סטין הגיבור | ג'סטין | דיבוב |
| 2016 | the journey | ג'ק הנהג |  |
| 2016 | כמעט חברים | צ'רלי ברנר |  |
| 2020 | לרכב על דרקון | בן | דיבוב |
| 2021 | המשימה | טום |  |
| TBA | The Canterville Ghost | The Duke of Cheshire | פוסט-פרודקשן |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2000 | Happy Birthday Shakespeare | סטיבן גרין | סרט טלוויזיה |
| 2001 | ערפילי אבלון | המלך ארתור | מיני-סדרה; 2 פרקים |
| 2001 | ג'ק ושיח האפונים | בן במגרש משחקים | מיני-סדרה; 2 פרקים |
| 2002 | I Saw You | אוסקר בינגלי | סרט טלוויזיה |
| 2010 | המטבח של סלייטר | נייג'ל סלייטר | סרט טלוויזיה של BBC One |
| 2017-2013 | בייטס מוטל | נורמן בייטס | תפקיד ראשי; (5 עונות); 50 פרקים תסריטאי בפרקים: "Unfaithful", "Inseparable" במאי בפרק: "The Body" |
| 2016 | קרוב לאויב | ויקטור פרגוסון | מיני-סדרה; 7 פרקים |
| 2017 | טור דה פארם | אדריאן באטון | סרט טלוויזיה של HBO |
| 2017–2024 | הרופא הטוב | שון מרפי | תפקיד ראשי (6 עונות); 76 פרקים גם מפיק בפועל; תסריטאי בפרק: "Hello" במאי בפרקים: "Risk and Reward", "Autopsy", "Decrypt" |
| 2021 | לאונרדו | סטפנו ג'יראלי | תפקיד ראשי; 8 פרקים |
| TBA | The Assassin | אדוארד | סדרה עתידית של אמזון פריים וידאו |
הערות שוליים

↑   Freddie Highmore Speaking 5 Languages, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 1:58), May 23, 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007437475305171  BNE: XX4746390  BnF: cb14596222r (data)  GND: 142250546  ISNI: 0000 0001 1850 4678  LCCN: no2005079407  NKC: xx0062918  NTA: 280513844  SNAC: w63f5ksg  SUDOC: 086271989  VIAF: 76564503   WorldCat (עם VIAF): 76564503
גיל הראבן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1959 (בת 66 בערך) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 לאום:  יהודיה
 עיסוק:  סופרת, עיתונאית
 שפות היצירה:  עברית 
 יצירות בולטות:  שאהבה נפשי
 תקופת הפעילות:  מ-1993
 בן או בת זוג:  אמנון לורד 
 פרסים והוקרה:  פרס ספיר לשנת 2002
 
גַּיִל הַרְאֶבֶן (נולדה ב-1959) היא סופרת ועיתונאית ישראלית.
קורות חייה

הראבן נולדה בתל אביב וגדלה בירושלים, בתם של הסופרת שולמית הראבן ואיש מדע המדינה אלוף הראבן. לאחר שורה של ספרים שהגיעו לקהל קטן עד בינוני, זכתה הראבן בפרס ספיר על ספרה "שאהבה נפשי" (הוצאת "כתר", 2002), והוחתמה בהוצאת הספרים "קשת" של רם אורן.
במסגרת השכלתה למדה מדעי ההתנהגות באוניברסיטת בן-גוריון בבאר שבע אך לא השלימה את תארה, ולימודי יהדות במכון הרטמן בירושלים, בה עברה להתגורר לאחר כמה שנים בתל אביב. במשך כ-15 שנה כתבה טורים בעיתונות הישראלית, בעיקר ב"מעריב".
יחד עם הכתיבה, הראבן לימדה במכללת עלמא בית לתרבות עברית, בתוכנית "אסכולות" של האוניברסיטה הפתוחה, בבית הספר לקולנוע "מעלה" ובבית הסופר בירושלים. בשנת 2006 אף הייתה מרצה אורחת באוניברסיטת אילינוי. מ-2011 הראבן משמשת כחברת האקדמיה ללשון העברית (חברה-יועצת מ-2006) ומנחה סדנאות לכתיבה יוצרת במרכז בית שמואל שבירושלים. היא חיה לצידו של אמנון לורד, ולבני הזוג תאומות.
ספריה של גיל הראבן

ארוחת צהרים עם אמא, סיפורים, 1993.
הסיפור האמיתי, רומן, 1994.
תקווה אם נתעקש, 1996.
מוזה, רומן, 1995.
הבוקר הרגתי איש, קובץ סיפורים, 1997.
הדרך לגן עדן, קובץ סיפורים, מדע בדיוני, 1999.
שאהבה נפשי, רומן, 2001. עליו זכתה בפרס ספיר, 2002.
חיי מלאך, רומן, 2003.
האיש הנכון, רומן, 2005.
שפת קיר, אלבום ציורי גרפיטי (יחד עם עליזה אולמרט), 2007
השקרים האחרונים של הגוף, רומן, 2008
לב מתעורר, רומן, 2010
אני ליאונה, הוצאת אחוזת בית, 2014
אנשים טועים, סיפורים קצרים, הוצאת אחוזת בית, 2016
מיניאטורות מקראיות,  מוסד ביאליק, 2018
חיים, הוצאת אחוזת בית, 2022
ספרים שכתבה לילדים

אגדה חדשה, ספר ומחזה, 1986 המחזה, 1987 הספר ויצא בשנית 1991.
בארץ זוללי הבגדים, סיפורים, 1997.
מסע הדוד מקס, עיבוד למחזה ילדים של ספר הילדים של חנוך לוין. הוצג לראשונה בפסטיבל מחזות ילדים בחיפה, 1987.
וכן עיבדה לילדים עיבוד חדש אגדות קלאסיות. כיפה אדומה וסיפורים אחרים, 1996. החתול במגפיים וסיפורים אחרים, 1996. מיטב אגדות העולם, 1996. שלגיה ושבעת הגמדים, 1996. מנורת הקסמים של אלדין וסיפורים אחרים, 1996.
הערות שוליים

↑  בחירות באקדמיה (תשע"א, 2011), באתר האקדמיה ללשון העברית
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: דויד גרוסמן, מישהו לרוץ איתו | פרס ספיר  2002 "שאהבה נפשי" | הבא: אמיר גוטפרוינד, אחוזות החוף |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302085705171  BnF: cb14636126s (data)  GND: 141331232  ISNI: 0000 0000 8084 8458  LCCN: n91025177  NKC: xx0045397  SUDOC: 142498351  VIAF: 5187075   WorldCat (עם VIAF): 5187075
פניארול

מועדון הכדורגל פֵּנְיַארוֹל  (בספרדית: ‏Club Atlético Peñarolקובץ:Club Atlético Peñarol - name.ogg‏Ⓘ‏) הוא מועדון כדורגל הפועל במונטווידאו, בירת אורוגוואי.
היסטוריה

המועדון נוסד ב-28 בספטמבר 1891, והוא נחשב לאחד משני מועדוני הפאר של אורוגוואי, בזכות 42 אליפויות בהן זכה לטענתו מאז 1932. יריבו המרכזי של פניארול הוא מועדון הכדורגל נסיונל. בין שתי הקבוצות מתקיימת מחלוקת לגבי מספר האליפויות בהן זכתה כל אחת.
המשחק בין פניארול לבין נסיונל נחשב לדרבי החשוב ביותר באורוגוואי כולה.
האצטדיון הביתי של פניארול הוא "אצטדין קמפאון דל סיגלו" (Estadio Campeón del Siglo, מילולית: 'איצטדון אלופי המאה'), אשר נחנך בשנת 2016 והוא בעל תכולה של 40,000 צופים. לפני כן ערכה הקבוצה את משחקיה הביתיים ב"אצטדיון סנטנאריו" (Estadio Centenario, מילולית: 'איצטדון המאה'), אצטדיונה של הנבחרת האורוגוואית. האצטדיון נבנה בשנת 1930 עבור מונדיאל 1930, המונדיאל הראשון בהיסטוריה. לפניארול ישנו מגרש נוסף אשר משמש את קבוצת המילואים של המועדון.
שחקנים בולטים

חואן סקיאפינו
אובדוליו וארלה
לואיס קוביז'ה
ג'ובאני גונסאלס
רוקה מספולי
אלברטו ספנסר
אליאס פיגרואה
דניאל בריילובסקי
רובן פס
ג'ו ביזרה
אחידיו ארבאלו
גסטון ראמירס
כריסטיאן רודריגס
דייגו פורלאן
דרווין נונייס
אגוסטין אלברס
נסטור גונסאלבס - מלך ההופעות עם 574 משחקים
תארים

אליפות: 52 (שיא)
1900, 1901, 1905, 1907, 1911, 1918, 1921, 1928, 1929, 1932, 1935, 1936, 1937, 1938, 1944, 1945, 1949, 1951, 1953, 1954, 1958, 1959, 1960, 1961, 1962, 1964, 1965, 1967, 1968, 1973, 1974, 1975, 1978, 1979, 1981, 1982, 1985, 1986, 1993, 1994, 1995, 1996, 1997, 1999, 2003, 2010, 2013, 2015, 2017, 2018, 2021, 2024
גביע ליברטדורס: 5
1960, 1961, 1966, 1982, 1987
הגביע הביניבשתי: 3 (שיא משותף)
1961, 1966, 1982
סופר קאפ האלופות הבין-יבשתי: 1
1969
גביע אלדאו: 1
1928
קופה דה אונור קווסנייר: 3
1909, 1911, 1918
קאפ טיי קומפטישן: 1
1916
אגן טארים

מפת אגן טארים
תצלום מהחלל של אגן טארים
אגן טארים (בסינית: 塔里木盆地; בפין-יין: Tǎlǐmù Péndì; באויגורית: ارىم ئويمانلىقى) הוא אגן ניקוז יבשתי גדול, הנמצא בשטחו של המחוז האויגורי האוטונומי שינג'יאנג שבצפון מערב סין העממית, והנהר טארים זורם בו ממערב למזרח עד הישפכו לאגמים ולביצות בלופ נור. האגן מתפרש על פני שטח של כמיליון קילומטרים רבועים וגובהו נע בין 700 ל-1,400 מטרים. האגן מוקף בהרים משלושה כיוונים, צפון, מערב ודרום, ופתוח בצידו המזרחי אל מדבר גובי. גבולו הצפוני הוא ברכס טיין שאן וגבולו הדרומי הוא הרי קונלון הנמצאים בקצה הצפוני של רמת טיבט. מדבר טקלה מקאן מהווה חלק גדול משטח האגן. אזור האגן מיושב בדלילות על ידי אויגורים, טג'יקים ועמים טורקיים אחרים.
גאולוגיה

אגן טארים הוא שריד של יבשת עתיקה זעירה שהתמזגה עם היבשת האירואסייתית שהלכה וגדלה במהלך תור הקרבון ותור הפרם. בהווה, נגרמים תהליכי שינוי בשולי האגן כתוצאה מלחצים  שיוצרים רכסי ההרים שבצפון ובדרום על קרום היבשת העתיקה.
מקובל להניח כי באגן טארים קיימים מאגרים גדולים של נפט וגז טבעי, כאשר מעל ל-70% מתכולת הגז היא גז המתאן. החלקים המרכזיים של האגן כוללים רצף של סלעים מעידני הפלאוזואיקון, המזוזואיקון והקנוזואיקון כאשר במקומות מסוימים מגיע עובי השכבה לעומק של 15 קילומטרים. שכבת המקור לנפט ולגז היא שכבה פרמית של אבן בוץ (Mudstone). תחת שכבה זו קיים מכלול תחתי פרקמבריוני שסבורים כי הוא שריד של הלוח הטקטוני הזעיר של טארים שהצטרף ליבשת האירואסיינית המתפשטת בתור הקרבון.
השלג שיורד על הר K2, הפסגה השנייה בגובהה בעולם, מצטבר לקרחונים יבשתיים שנעים למטה לעמקים ומפשירים. מי השלגים יוצרים נהרות הזורמים במורדות ההרים אל אגן טארים ואינם מגיעים לים. הנהרות באגן, המוקפים במדבר, מזינים נאות מדבר ומימיהם משמשים בחלקם להשקיה. חלק אחר מהנהרות מתנקז אל ימות מלח ואל ביצות.
היסטוריה

דרך המשי, רשת של נתיבי מסחר שהשתרעה על פני מרכז אסיה, התחלקה לשני נתיבים עיקריים: דרך המשי הצפונית ודרך המשי הדרומית. שתי הדרכים גבלו בקצותיו הצפוני והדרומי של מדבר טקל מאקאן. נתיב מרכזי שהיה קיים, ננטש במאה ה-6 לספירה. הנתיב הדרומי כלל את ערי נווה המדבר יארקנד, נייה, פישאן, מארין וחוטאן. ערי נווה המדבר העיקריות בנתיב הצפוני היו: אקסו, קורלה, טורפאן, גאוצ'נג ולולאן. ערי מפתח אחרות בעת העתיקה באגן טארים היו קאשגאר בדרום-מערב האגן, קוקה בצפונו ודונחוואנג במזרחו.
השפות הטוכאריות הן ששלטו בעבר באגן טארים והיו הענף המזרחי ביותר של השפות ההודו-אירופאיות. השם הסיני יְוֵּאגְ'ה ציין עם מרכז אסייני קדום שהתיישב בחלקו המזרחי של אגן טארים והובס על ידי השיונגנו. בעקבות הפסדם, היגרו מאוחר יותר ה"יְוֵּאגְ'ה" דרומה וייסדו את אימפריית קושאן שמרכזה היה באפגניסטן ופקיסטן וצפון הודו המודרניות.
בסוף המאה ה-1, הצליחה שושלת האן הסינית  בהנהגתו של באן צ'או (32-102), לדחוק את השיונגנו ולהשתלט על אגן טארים.
אימפריית קושאן החזקה הצליחה להתפשט חזרה אל אגן טארים במאות ה-1 וה-2 לספירה, הקימה ממלכה שמרכזה היה בקאשגאר והתמודדה על השליטה באזור עם שבטי נוודים ועם כוחות סיניים. הם הביאו לאזור את הכתב הבראהמי, שפת הפראקריט ההודית ששימשה לצורכי מנהל ואת הבודהיזם והיוו גורם מרכזי בהפצת הבודהיזם למזרח אסיה באמצעות דרך המשי.
ב-1218 נכבש האזור על ידי האימפריה המונגולית שהונהגה על ידי ג'ינגיס חאן.
לופ נור, ימת מלח ביצתית הנמצאת בקצה המזרחי של האגן ואליה נשפך נהר טארים, משמשת כאתר ניסויים גרעיני של סין העממית.
ארכאולוגיה

אף שקיים עניין מדעי בממצאים מאגן טארים, המניע העיקרי לסקרים ולחקירת האזור הם חיפושי נפט וגז. מחקר וניתוח מעמיקים שנערכו לאחרונה בנווה המדבר נייה (Niya) שעל דרך המשי הביאו לממצאים של כפרים ומבנים עתיקים, כמו גם עדויות לעיבוד חקלאי בצורת שדות, מטעים וכרמים. נווה המדבר בנייה משמר במידה רבה את הנוף כפי שהיה בימים קדומים יותר. בהתיישבויות שבאזור נייה נמצאו גם מאות טבלאות עשויות עץ המתוארכות למאה ה-3 וה-4 שעליהן נמצאו כתובים רבים. טבלאות אלו כתובות בשפה הגנדהרית המדוברת כיום בפקיסטן ובאפגניסטן וכוללות מסמכים משפטיים כמו רשימות מיסים וחוזים המכילים מידע מפורט הנוגע לניהול חיי היומיום באזור באותה תקופה.
חפירות נוספות חשפו קברים ובהן מומיות, עבודות קרמיקה, עבודות קדרות צבועות וחפצי אמנות אחרים המיוחסים לתרבות הטוכארית. הגיוון בממצאים מלמד על כך שהמצאות האזור על נתיב דרך המשי עודדה את הקשרים וההשפעות התרבותיות באגן טארים. פסלים וציורי קיר בודהיסטים מוקדמים נתגלו בחפירות במיראן (Miran). ממצאים אלו דומים בסגנונם לממצאים שנתגלו במרכז אסיה ובצפון הודו ומביאים לטענה האומרת כי למיראן היה קשר ישיר עם מערב היבשת ובמיוחד עם האימפריה הרומית והפרובינקיות שלה.
ארכאולוגים בולטים שחפרו באזור:
סוון הדין - גאוגרף שוודי שחקר את האזור מסוף המאה ה-19 ועד 1935.
אורל שטיין - ארכאולוג הונגרי שחקר את האזור בשנים 1900-1930
לקריאה נוספת

טרים, אנציקלופדיה עברית, כרך י"ח, עמ' 989-991, הוצאת מסדה, תשכ"ה
דרמוט מלרוני

| --- | --- |

 לידה:  31 באוקטובר 1963 (בן 61) אלכסנדריה, וירג'יניה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1986 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת נורת'ווסטרן  תיכון אלכסנדריה  מרכז אינטרלוכן לאמנויות  בית הספר לתקשורת של אוניברסיטת נורת'ווסטרן 
 בן או בת זוג:  קתרין קינר (17 בנובמבר 1990–19 בדצמבר 2007)  Tharita Cesaroni (2008–?) 
 פרופיל ב-IMDb
 
דרמוט מלרוני (באנגלית: Dermot Mulroney; נולד ב-31 באוקטובר 1963) הוא שחקן אמריקאי.