stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אפרת גוש
הערות שוליים

↑  איריס אברמוביץ' ונועה רום, לא כמו כולן, באתר ynet, 19 בדצמבר 2007
1 2  סוניה מרמרי, ‏לא מתביישת במיניות שלי, באתר גלובס, 19 בדצמבר 2011
↑  גואל פינטו, השבוע יצא לחנויות תקליט הבכורה של אפרת גוש, באתר הארץ, 24 במרץ 2005
↑  גבע קרא עוז, הבטחות צריך לקיים, באתר ynet, 23 במרץ 2005
↑  יואב קוטנר, ‏אחת שלא דומה לאף אחת, באתר גלובס, 21 באפריל 2005
↑  תמר סוקניק, סינגל ראשון מאלבום חדש של אפרת גוש, באתר הארץ, 4 ביוני 2007
↑  יעל טרגן, ‏או מיי גוש, באתר גלובס, 27 בינואר 2008
↑  הזמרת אפרת גוש תוביל את אופנת אמה, באתר גלובס, 23 באפריל 2008
↑  עדי דברת, אפרת גוש תייצג את H&O?, באתר TheMarker‏, 3 בינואר 2008
↑  שירות גלובס, ‏הזמרת אפרת גוש תוביל קמפיין לרשת תכשיטי פדני, באתר גלובס, 10 בינואר 2011
↑  לילי עבודי, עכבר העיר השרון, מה נשמע? עם אפרת גוש, באתר הארץ, 17 במרץ 2010
↑  טל פרי, ‏אפרת גוש תשתתף במחזמר "לילה לא שקט" המבוסס על שירי שלמה ארצי, באתר גלובס, 22 בפברואר 2010
↑  ציפי שוחט, מיי פיינגולד, אפרת גוש ויעל בר זוהר ישתתפו במחזמר "לילה לא שקט", באתר הארץ, 25 בפברואר 2010
↑  ספי קצב, ‏רותם ואני: אפרת גוש ורותם סלע מתמנגלות, באתר ‏מאקו‏, 3 באפריל 2011
↑  גלית זינגר, עכבר העיר, היהודים בהופעה אקוסטית, דנה עדיני מארחת את אפרת גוש: ההופעות המומלצות של השבוע, באתר הארץ, 6 בנובמבר 2011
↑  יוחאי וולף, עכבר העיר, כשנינט נכנסה לגמילה: איך היה מופע המחווה לאיימי ויינהאוס?, באתר הארץ, 18 במאי 2012
↑  עכבר העיר, קובי אוז ואפרת גוש מצטרפים ל-The Voice, באתר הארץ, 2 בדצמבר 2012
↑  יפתח אילון, עכבר העיר, The Voice 2: רק טראומה עם קבלות מסובבת כסאות, באתר הארץ, 16 בדצמבר 2012
יפתח אילון, עכבר העיר, The Voice: האנדרדוג שמחזיק את כל הקלפים, באתר הארץ, 20 בינואר 2013
↑   בן שלו, כשהפרסונה של אפרת גוש משתלטת על ברכט, באתר הארץ, 8 בנובמבר 2013
↑  עכבר העיר, אפרת בן צור ואפרת גוש עושות כבוד לחוה אלברשטיין, באתר הארץ, 6 בינואר 2014
↑  איתי שטרן, אפרת גוש חוזרת אחרי חמש שנים, באתר הארץ, 7 ביולי 2015
↑  יונתן כיתאין, ‏מילקי way, באתר גלובס, 22 בנובמבר 2016
↑   יסמין לוי, אפרת גוש דיברה באומץ על התמכרותה לאלכוהול, אבל לא באמת נחשפה, באתר הארץ, 29 במאי 2022
↑  בן שלו, החדש של אפרת גוש נובע מהקרביים של התמודדותה עם התמכרות לאלכוהול, באתר הארץ, 28 במאי 2022
↑  רן בוקר, שבועיים לפני מותו: הביצוע של יהונתן גפן עם אפרת גוש, באתר ynet, 19 באפריל 2023
↑  עומר טסל, אפרת גוש מובילה את מחאת השפחות: "אנחנו צבא של נשים שלא מפחדות יותר", באתר ynet, 16 במרץ 2023
↑  יובל אראל‏, אפרת גוש בעצרת המחאה, בבלוג של יובל אראל, מגזין מוזיקה ותרבות, 3 בספטמבר 2023
↑  יפעת הללי, ‏יש חדש תחת השמש, באתר ‏מאקו‏, 12 במרץ 2009
↑  לא רע לה: אפרת גוש מתחתנת, באתר וואלה, 9 בספטמבר 2013
↑  יוני פרוים, מזל טוב: אפרת גוש ילדה, במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 19 בספטמבר 2014
עכבר העיר, אה-אה: אפרת גוש בהיריון, באתר הארץ, 3 במרץ 2014
↑  השיחה עם אפרת גוש התקיימה במסגרת תוכנית "שיחת נפש" ששודרה במקור ב-HOT בידור ובטלוויזיה הישראלית ומובאת בספר בעריכה מינימלית בשפת הדיבור של המשוחחים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313022005171  ISNI: 0000 0000 6845 6355  LCCN: n2012042569  MusicBrainz: dd8ae859-31a7-47a3-b665-612911ff9749  VIAF: 97306353   WorldCat (עם VIAF): 97306353 
גוש, 2007
גוש בהופעה בעיר התחתית, חיפה, 2015
ראש מטה ההגנה (איטליה)

| --- | --- |


 איוש נוכחי:  לוצ'אנו פורטולנו
 תאריך כניסה לתפקיד:  4 באוקטובר 2024
 דרכי מינוי:  בידי נשיא איטליה לאחר שנידון במועצת השרים
 תחום שיפוט:  איטליה איטליה
 כפוף:  לשר ההגנה
 דרגה:   אדמירל או    גנרל או    גנרל
 ייסוד המשרה:  4 במאי 1925
 איוש ראשון:  פייטרו באדוליו
 https://www.difesa.it/SMD_/CaSMD/Pagine/Biografia.aspx
 
ראש מטה ההגנה (באיטלקית: Capo di stato maggiore della difesa) הוא הדרג הפיקודי העליון בכוחות המזוינים של איטליה. הוא כפוף לשר ההגנה, ומשמש כיועץ הצבאי הישיר של ממשלת איטליה. מקביל לתפקיד הרמטכ"ל בצה"ל.
ראש מטה ההגנה נבחר בהצבעה במועצת השרים ולאחר מכן ממונה בפועל בידי הנשיא. ראש מטה ההגנה המכהן הוא גנרל לוצ'אנו פורטולנו שנכנס לתפקידו ב-4 באוקטובר 2024.
היסטוריה

תפקיד ראש מטה ההגנה הוקם ב-4 במאי 1925. ראש מטה ההגנה שימש כמפקד הצבא המלכותי האיטלקי לתקופה של שנתיים. ביוני 1941 הפך המטה הכללי מסיבות צבאיות לפיקוד העליון של הצבא. מבנה זה נשמר עד סיום מלחמת העולם השנייה, ופירוק הצבא המלכותי שבא בעקבותיה. ב-4 בפברואר 1947 הקימה הממשלה הרפובליקנית האיטלקית מחדש את משרד ההגנה ועמו את תפקיד ראש מטה ההגנה. בשונה מהתפקיד שהיה קיים בצבא המלכותי, בצבא הרפובליקה נקבע כי ראש מטה ההגנה יכול לבוא משלושת זרועות הכוחות המזוינים ולא רק משורות הצבא. עם זאת, ראש מטה ההגנה נחשב רק כ"ראשון בין שווים" ביחס לראשי המטות של שלושת זרועות הכוחות המזוינים. ב-18 בפברואר 1997 שונה החוק כך שראש מטה ההגנה נחשב לבכיר יותר משאר ראשי המטות, והפך למפקד בפועל של הכוחות המזוינים הכפוף רק לשר ההגנה.
בשנת 2000 הפכו הקרביניירי לזרוע עצמאית בכוחות המזוינים. עם זאת, החוק הקובע כי ראש מטה ההגנה יכול לבוא רק משורות הצבא, הצי, וחיל האוויר ולא משורות הקרביניירי, נותר בעינו.
רשימת ראשי ההגנה > ממלכת איטליה

| דיוקן | שם | תחילת כהונה | סיום כהונה |
| --- | --- | --- | --- |
|  | פייטרו באדוליו | 4 במאי 1925 | 4 בדצמבר 1940 |
|  | אוגו קאוואלרו | 4 בדצמבר 1940 | 1 בפברואר 1943 |
|  | ויטוריו אמברוזיו | 1 בפברואר 1943 | 18 בנובמבר 1943 |
|  | ג'ובאני מסה | 18 בנובמבר 1943 | 1 במאי 1945 |
רשימת ראשי ההגנה > הרפובליקה האיטלקית

| דיוקן | שם | זרוע | תחילת כהונה | סיום כהונה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | קלאודיו טרצני |  צבא איטליה | 4 בפברואר 1947 | 1 בדצמבר 1950 |
|  | לואיג'י אפיזיו מאראס |  צבא איטליה | 1 בדצמבר 1950 | 15 באפריל 1954 |
|  | ג'וזפה מנצ'ינלי |  צבא איטליה | 15 באפריל 1954 | 31 במרץ 1959 |
|  | אלדו רוסי |  צבא איטליה | 31 במרץ 1959 | 31 בינואר 1966 |
|  | ג'וזפה אלויה |  צבא איטליה | 31 במרץ 1959 | 24 בפברואר 1968 |
|  | גווידו ודוואטו |  צבא איטליה | 24 בפברואר 1968 | 14 בינואר 1970 |
|  | אנצו מרקזי |  צבא איטליה | 14 בינואר 1970 | 31 ביולי 1972 |
|  | אאוג'ניו הנקה |  הצי האיטלקי | 31 ביולי 1972 | 31 בינואר 1975 |
|  | אנדראה ויליונה |  צבא איטליה | 31 בינואר 1975 | 31 בינואר 1978 |
|  | פרנצ'סקו קאוואלרה |  חיל האוויר האיטלקי | 31 בינואר 1978 | 31 בינואר 1980 |
|  | ג'ובאני טוריזי |  הצי האיטלקי | 31 בינואר 1980 | 2 בספטמבר 1981 |
|  | ויטוריו סנטיני |  צבא איטליה | 2 בספטמבר 1981 | 12 באוקטובר 1983 |
|  | למברטו ברטולוצ'י |  חיל האוויר האיטלקי | 12 באוקטובר 1983 | 8 בינואר 1986 |
|  | ריקרדו ביסוניירו |  צבא איטליה | 8 בינואר 1986 | 31 במרץ 1988 |
|  | מריו פורטה |  הצי האיטלקי | 31 במרץ 1988 | 31 במרץ 1990 |
|  | דומניקו קורצ'יונה |  צבא איטליה | 31 במרץ 1990 | 31 בדצמבר 1993 |
|  | גווידו ונטורוני |  הצי האיטלקי | 31 בדצמבר 1993 | 14 בפברואר 1999 |
|  | מריו ארפינו |  חיל האוויר האיטלקי | 14 בפברואר 1999 | 31 במרץ 2001 |
|  | רולאנדו מוסקה מוסקיני |  צבא איטליה | 31 במרץ 2001 | 9 במרץ 2004 |
|  | ג'אמפאולו די פאולה |  הצי האיטלקי | 9 במרץ 2004 | 11 בפברואר 2008 |
|  | וינצ'נצו קמפוריני |  חיל האוויר האיטלקי | 11 בפברואר 2008 | 17 בינואר 2011 |
|  | ביאג'יו אברטה |  צבא איטליה | 17 בינואר 2011 | 30 בינואר 2013 |
|  | לואיג'י בינלי מנטלי |  הצי האיטלקי | 30 בינואר 2013 | 27 בפברואר 2015 |
|  | קלאודיו גרציאנו |  צבא איטליה | 27 בפברואר 2015 | 5 בנובמבר 2018 |
|  | אנצו וצ'רלי |  חיל האוויר האיטלקי | 5 בנובמבר 2018 | 19 באוקטובר 2021 |
|  | ג'וזפה קאבו דראגונה |  הצי האיטלקי | 19 באוקטובר 2021 | 3 באוקטובר 2024 |
|  | לוצ'אנו פורטולנו |  צבא איטליה | 4 באוקטובר 2024 | מכהן |
גיגנטוהירקס

| גיגנטוהירקס> תקופה |
| --- | --- |
סוף פליוקן 3.6–2.6 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: שפנאים
משפחה:: שפניים
סוג:: גיגנטוהירקס
מינים
 Gigantohyrax maguirei
שם מדעי
 Gigantohyrax ‏קיצ'ינג, 1965

גיגנטוהירקס (שם מדעי: Gigantohyrax; משמעות השם: "שפן ענק") הוא סוג נכחד של יונק מהסדרה שפנאים וככל הנראה ממשפחת השפניים, אשר התקיים באפריקה של הפליוקן שלפני 3.6 עד 2.6 מיליון שנה. יונק זה היה קרובו של שפן הסלע המודרני אך היה גדול ממנו בהרבה.
הוא תואר למדע ב-1965 בידי החוקר Kitching ונכלל בו מין יחיד - Gigantohyrax maguirei. הממצאים המאובנים שלו התגלו בתצורות שונגורה (Shungura Formation) שבאתיופיה, בעוד אחרים התגלו אולי באתר המורשת העולמית עמק מקאפן, שבדרום אפריקה.
השפן הקדום היה ידוע מממצאי גולגולת ושרידי לסת ושיניים, בייחוד של הלסת העליונה. על פיהם נראה שבניגוד לשפנאים גדולים מהמשפחה פליוהירקיים, כמו הטיטאנוהירקס, המגלוהירקס והקוובביהירקס שחיו באאוקן עד האוליגוקן והגיעו לגודל של עד 1 טון. אף שלא הגיע לגודלם עדיין היה כבד פי שלושה משפן הסלע המודרני ומהסוג שפן עצים.
למעשה שפן זה היה בעל קירבה מסוימת במבנה הטוחנות והמלתעות שלו לשפני העצים יותר משפני הסלע, אף שהתקיים על הקרקע והסלעים ולא בין העצים.
הערות שוליים

↑  "Fossilworks: Gigantohyrax". fossilworks.org. Retrieved 2021-03-04.
↑  Rubidge, Bruce S (January 2005). "Annals of the Bernard Price Institute for Palaeontological Research". Palaeontologia Africana
↑  Werdelin, Lars; Sanders, William Joseph (2010). Cenozoic Mammals of Africa. University of California Press. p. 143. ISBN 9780520257214. Retrieved 20 September 2022
שועלי שמשון

ערך זה עוסק ביחידת צה"ל במלחמת העצמאות. אם התכוונתם לגדוד הסיור של חטיבת גבעתי, ראו .
| --- | --- |

סיכה של שועלי שמשון
 פרטים
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:  צה"ל צה"ל
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1947–1949 (כשנתיים)
 מלחמות:    מלחמת העצמאות
 פיקוד
 יחידת אם:  חטיבת גבעתי
ג'יפ סיור של שועלי שמשון, מזוהה הנהג - צביקה שור, ספטמבר 1948
ג'יפ ויליס נושא מקלע MG34, "שועלי שמשון" - במוזיאון בתי האוסף לתולדות צה"ל
מצעד חטיבת גבעתי ברחובות בספטמבר 1948. מלפנים אלברט מנדלר, לידו נוהג דוד סגל. על הג'יפ כתוב "שועלי שמשון"
שועלי שמשון הייתה יחידה ממוכנת על גבי ג'יפים של צה"ל בתקופת מלחמת העצמאות.
השם

השם 'שועלי שמשון' נבחר על ידי אבא קובנר, קצין החינוך של חטיבת גבעתי (תש"ח), והוא שאוב מהתנ"ך. שמשון הגיבור, שופט שהנהיג את עם ישראל במלחמה מול הפלשתים, שליטי מישור החוף הדרומי והשפלה הפנימית בימי שפוט השופטים, ובתחבולות עשה לו מלחמה: הוא קשר לזנבותיהם של שלוש-מאות שועלים לפידים בוערים והריץ אותם לכיוון השדות והכרמים הפלשתיים שעלו באש.
הקמה ופעילות

חטיבת גבעתי (תש"ח) הוקמה מיד לאחר הכרזת האומות המאוחדות בכ"ט בנובמבר - מועד תחילתה של מלחמת העצמאות, וגזרה פעולתה חזית הדרום. פלוגה ב' של גדוד 54 בחטיבה בפיקודו של אריה שפק הוסבה ליחידה ממוכנת כדוגמת היחידות הממוכנות של חטיבת הנגב שכונו "חיות הנגב". בניגוד ליחידות ההן, שצוידו ברכבים מטעם הצבא, ליחידה זו לא הוקצה תקציב לרכב, והיא השיגה אותו בדרך אחרת: צוות של הפלוגה יצא לתל אביב מצויד בצווים, שנוסחו על ידי המ"פ שפק, והחרימו ג'יפים מידי אזרחים תל אביביים.
ליחידה היה חלק מכריע בכיבוש משלטי חוליקאת. פעילותה פסקה בתום מלחמת השחרור.
בשנת 2002 אוחדו היחידות החטיבתיות בחטיבת גבעתי המחודשת לגדוד סיור אשר אימץ את שמה של היחידה מתש"ח ונקרא גם הוא "שועלי שמשון".
השיר "שועלי שמשון"

ב-1 באוגוסט 1948 ביקר המלחין מרדכי זעירא את אנשי היחידה. אורי אבנרי, מלוחמי היחידה, כתב באותו ערב את מילות השיר וזעירא הלחינו. השיר התפרסם בביצועה של שושנה דמארי. הוא נפתח בשורות:
ארבעה, ארבעה על הג'יפ הדוהר
ובוקע השיר מן הלב,
והשביל בדרכם מרקד ומזמר,
זה השביל המוביל אל אויב.
לקריאה נוספת

אורי אבנרי, בשדות פלשת - 1948, הוצאת טברסקי, 1949.
הערות שוליים

↑  "שועלי שמשון" באתר זמר מורשת
ראש ההגנה (בולגריה)

| --- | --- |
 איוש נוכחי:  אמיל אפטימוב
 תאריך כניסה לתפקיד:  30 במרץ 2020
 דרכי מינוי:  בידי נשיא בולגריה
 תחום שיפוט:  בולגריה בולגריה
 כפוף:  לשר ההגנה
 ייסוד המשרה:  9 בספטמבר 1885
 איוש ראשון:  ראצ'ו פטרוב
 https://www.mod.bg/bg/ministry_NO.html
 
ראש ההגנה (בבולגרית: Началник на отбраната) הוא הדרג הפיקודי העליון בצבא בולגריה. הוא כפוף לשר ההגנה והוא היועץ הצבאי הישיר של ממשלת בולגריה. מקביל לתפקיד הרמטכ"ל בצה"ל.
היסטוריה

ב-9 בספטמבר 1885 מינה אלכסנדר באטנברג, נסיך בולגריה את ראצ'ו פטרוב למפקד הראשון של הצבא הבולגרי. התפקיד עבר מספר גלגולים עד שב-1904 נקבע מעמדו כ"ראש מטה הצבא". התפקיד נותר בצורה זו עד קיצה של ממלכת בולגריה. לאחר הקמת הרפובליקה העממית של בולגריה שונה תואר המפקד ל"ראש המטה הכללי". תואר זה נותר גם לאחר נפילת המשטר הקומוניסטי בבולגריה. ב-2009 שונה התואר ל"ראש ההגנה".
רשימת ראשי ההגנה > מפקדי צבא בולגריה (1885–1904)

| דיוקן | שם | תחילת כהונה | סיום כהונה |
| --- | --- | --- | --- |
|  | ראצ'ו פטרוב (Рачо Петров) | 9 בספטמבר 1885 | 29 באפריל 1887 |
|  | סטפן פפריקוב (Стефан Паприков) | 29 באפריל 1887 | 23 באוקטובר 1887 |
|  | ראצ'ו פטרוב (Рачо Петров) | 23 באוקטובר 1887 | 15 באפריל 1894 |
|  | ניקולה איוואנוב (Никола Иванов) | 15 באפריל 1894 | 29 בנובמבר 1896 |
|  | סטפן פפריקוב (Стефан Паприков) | 29 בנובמבר 1896 | 18 בינואר 1899 |
|  | ורבאן וינארוב (Върбан Винаров) | 18 בינואר 1899 | 18 בפברואר 1900 |
|  | סטפן אילייב (Стефан Ильев) | 18 בפברואר 1900 | 1 בינואר 1904 |
רשימת ראשי ההגנה > ראשי מטה הצבא (1904–1949)

| דיוקן | שם | תחילת כהונה | סיום כהונה |
| --- | --- | --- | --- |
|  | רדקו דימיטרייב (Радко Димитриев) | 1 בינואר 1904 | 28 במרץ 1907 |
|  | ויצ'ו דיקוב (Вичо Диков) | 28 במרץ 1907 | 2 בנובמבר 1907 |
|  | אטנס נאזלמוב (Атанас Назлъмов) | 2 בנובמבר 1907 | 27 במרץ 1910 |
|  | איוואן פיצ'ב (Иван Фичев) | 27 במרץ 1910 | 14 בינואר 1914 |
|  | פרבוסלאב טנב (Православ Тенев) | 14 בינואר 1914 | 15 באפריל 1915 |
|  | קלמנט בוידז'ייב (Климент Бояджиев) | 15 באפריל 1915 | 7 בספטמבר 1915 |
|  | קונסטנטין ז'וסטוב (Константин Жостов) | 7 בספטמבר 1915 | 30 באוגוסט 1916 |
|  | איוואן לוקוב (Иван Луков) | 30 באוגוסט 1916 | 30 בדצמבר 1917 |
|  | חריסטו בורמוב (Христо Бурмов) | 17 ביולי 1918 | 10 באוקטובר 1918 |
|  | איוואן לוקוב (Иван Луков) | 10 באוקטובר 1918 | 27 באוקטובר 1919 |
|  | סטפן נרזוב (Стефан Нерезов) | 27 באוקטובר 1919 | 3 בספטמבר 1920 |
|  | פטר מידילב (Петър Мидилев) | 3 בספטמבר 1920 | 3 בדצמבר 1920 |
|  | ניקולה טופאלג'יקוב (Никола Топалджиков) | 3 בדצמבר 1920 | 20 באפריל 1923 |
|  | סטפן נויקוב (Стефан Нойков) | 20 באפריל 1923 | 9 ביוני 1923 |
|  | אלכסנדר דוידוב (Александър Давидов) | 9 ביוני 1923 | 3 ביולי 1923 |
|  | ולדימיר סטויאנוב (Владимир Стоянов) | 3 ביולי 1923 | 1 ביוני 1926 |
|  | ניקולה באקרג'ייב (Никола Бакърджиев) | 1 ביוני 1926 | 11 בינואר 1929 |
|  | סוטיר מרינקוב (Сотир Маринков) | 11 בינואר 1929 | 31 בינואר 1931 |
|  | ניקולה באקרג'ייב (Никола Бакърджиев) | 31 בינואר 1931 | 6 במאי 1934 |
|  | מיכאיל יובוב (Михаил Йовов) | 6 במאי 1934 | 19 במאי 1934 |
|  | טודור גאורגייב (Тодор Георгиев) | 19 במאי 1934 | 26 בדצמבר 1936 |
|  | יורדאן פֶּאֶב (Йордан Пеев) | 26 בדצמבר 1936 | 10 באוקטובר 1938 |
|  | ניקולה חאג'יפטקוב (Никола Хаджипетков) | 10 באוקטובר 1938 | 11 באוגוסט 1941 |
|  | קונסטנטין לוקאש (Константин Лукаш) | 11 באוגוסט 1941 | 11 במאי 1944 |
|  | טריפון טריפונוב (Трифон Трифонов) | 11 במאי 1944 | 6 בספטמבר 1944 |
|  | קיריל יאנקולב (Кирил Янчулев) | 6 בספטמבר 1944 | 13 בספטמבר 1944 |
|  | ראצ'ו סלאבקוב (Райчо Славков) | 6 בספטמבר 1944 | 13 בדצמבר 1944 |
|  | איוואן קינוב (Иван Кинов) | 13 בדצמבר 1944 | 10 בדצמבר 1949 |
רשימת ראשי ההגנה > ראשי המטה הכללי (1949–2009)

| שם | תחילת כהונה | סיום כהונה |
| --- | --- | --- |
| אסן גרקוב (Асен Греков) | 10 בדצמבר 1949 | 10 בדצמבר 1950 |
| איוואן בצ'בארוב (Иван Бъчваров) | 10 בדצמבר 1950 | 25 בינואר 1960 |
| איוואן וראצ'ב (Иван Врачев) | 25 בינואר 1960 | 22 במרץ 1962 |
| אטאנאס סמרג'ייב (Атанас Семерджиев) | 22 במרץ 1962 | 28 בדצמבר 1989 |
| חריסטו דוברב (Христо Добрев) | 28 בדצמבר 1989 | 15 באוגוסט 1990 |
| רדניו מינצ'ב (Радню Минчев) | 15 באוגוסט 1990 | 2 באוגוסט 1991 |
| ליובן פטרוב (Любен Петров) | 2 באוגוסט 1991 | 2 בספטמבר 1994 |
| צווטאן טוטומירוב (Цветан Тотомиров) | 2 בספטמבר 1994 | 11 ביוני 1997 |
| מיחו מיחוב (Михо Михов) | 11 ביוני 1997 | 11 ביוני 2002 |
| ניקולה קולב (Никола Колев) | 11 ביוני 2002 | 1 ביוני 2006 |
| זלאטן סטויקוב (Златан Стойков) | 1 ביוני 2006 | 7 ביולי 2009 |
רשימת ראשי ההגנה > ראשי ההגנה (2009–הווה)

| דיוקן | שם | תחילת כהונה | סיום כהונה |
| --- | --- | --- | --- |
|  | סימאון סימאונוב (Симеон Симеонов) | 7 ביולי 2009 | 30 ביוני 2014 |
|  | רומן ניקולוב (Румен Николов) | 30 ביוני 2014 | 8 בפברואר 2016 |
|  | קונסטנטין פופוב (Константин Попов) | 8 בפברואר 2016 | 19 בינואר 2017 |
|  | אמיל אפטימוב (Емил Ефтимов) | 19 בינואר 2017 | 2 במרץ 2017 |
|  | אנדריי בוצב (Андрей Боцев) | 2 במרץ 2017 | 27 בפברואר 2020 |
|  | אמיל אפטימוב (Емил Ефтимов) | 27 בפברואר 2020 | מכהן |
רפסודיה בולגרית

| --- | --- |

כרזת הסרט  תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 בימוי:  איוואן ניצ'ב
 תסריט:  איוואן ניצ'ב
 שחקנים ראשיים:  כריסטיאן מקארוב טטיאנה לולובה מוני מושונוב
 מדינה:  בולגריה 
 הקרנת בכורה:  מרץ 2014
 משך הקרנה:  108 דקות
 שפת הסרט:  בולגרית
 סוגה:  סרט דרמה 
 תקציב:  1,776,200 לבות 4,248,786 ש"ח
 הכנסות:  607,883 ש"ח (מהקרנות בבתי קולנוע בארץ במהלך 2015 בלבד)
 דף הסרט ב־IMDb
 
"רפסודיה בולגרית" (בבולגרית: българска рапсодия) הוא סרט קולנוע בקופרודוקציה בולגרית-ישראלית, מאת ובבימויו של איוואן ניצ'ב, שיצא לאקרנים בשנת 2014. הסרט נבחר לייצג את בולגריה כמועמד לפרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר בטקס האוסקר ה-87 שנערך בפברואר 2015. על ההחלטה נמתחה ביקורת מסוימת בחוגי הקולנוע בבולגריה.
עלילת הסרט והפקתו

הסרט הוא מסוגת הדרמה ועלילתו מתרחשת ב-1943 בבולגריה על רקע רדיפת יהודי בולגריה וגירוש יהודי תראקיה, מקדוניה ופירוט למחנות ההשמדה. הוא מספר את סיפורם של שני נערים, האחד יהודי וחברו בולגרי נוצרי, המתאהבים בנערה יהודייה מהעיר קוואלה, אשר סופחה לבולגריה. "רפסודיה בולגרית" הוא האחרון בסדרה של שלושה סרטים העוסקים ביהדות בולגריה בבימויו של איוואן ניצ'ב. קדמו לו הסרטים: "אחרי סוף העולם" (1998) ו"הדרך לירושלים" (2003).
הסרט הופק על ידי נסים לוי, ומבוסס על סיפור משפחתו בשואה, וכן המפיקים משה אדרי, לאון אדרי ושאול שרצר. הסרט זכה לסיוע במימונו מקרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב ורשת. עם צוות השחקנים נמנים מוני מושונוב ואלכס אנסקי.
שחקנים

| שחקנ/ית | דמות |
| --- | --- |
טטיאנה לולובה: פורטון
אנג'לה נדיאלקובה: שלי
דימיטר ראצ'קוב: איוון ג'ורג'ייב
כריסטיאן מקארוב: מוני
מוני מושונוב: מויץ
אלכס אנסקי: אליעזר אנסקי
סטפן פופוב: ג'וג'יו
לובומיר קובאצ'ב: אלכסנדר בלב
סאווה דראגונצ'ב: תיאודור דנקר
הקרנות בבתי קולנוע בארץ

על פי דו"ח שפרסם אמציה סמקאי, יו"ר עמותת "בצדק", במהלך שנת 2015 צפו בסרט זה 20,941 צופים, בבתי קולנוע ברחבי הארץ.
הערות שוליים

1 2  על פי דו"ח שפרסם אמציה סמקאי, יו"ר עמותת "בצדק".
↑  Bulgaria's Oscar Nominee Criticized for Director's Role on Selection Committee, באתר hollywoodreporter.com, אוחזר ב-12 בספטמבר 2014 (באנגלית).
↑  רפסודיה בולגרית מועמדת לאוסקר, באתר "כולנו בולגרים", אוחזר ב-12 בספטמבר 2014.
↑  מוני מושונוב ייצג את בולגריה באוסקר, באתר ynet, 7 בספטמבר 2014.
↑  נירית אנדרמן, סרט בולגרי עם מוני מושונוב ישתתף בתחרות האוסקר, באתר הארץ, 7 בספטמבר 2014.
איגואנה כחולה

| איגואנה כחולה |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: דמויי איגואנה
משפחה:: איגואניים
סוג:: איגואנת סלעים
מין:: איגואנה כחולה
שם מדעי
 Cyclura lewisi ‏Grant, 1940

איגואנה כחולה (שם מדעי: Cyclura lewisi) היא מין של איגואנה מהסוג איגואנת סלעים, המצויה בסכנת הכחדה והיא אנדמית לגראנד קיימן מאיי קיימן שבקריביים.
תיאור

זוהי איגואנה גדולה מאוד, מהגדולות ביותר מהאיגואנות ומהלטאות של אמריקה, הלטאה הגדולה ביותר מהקריביים. היא מגיעה לאורך גוף של 510–760 מ"מ ולאורך כולל של 1.5 מטר יחד עם הזנב ולמשקל של עד 14 ק"ג, כשהזכרים גדולים מהנקבות פי שלושה. צבעה אפור כהה עד כחול טורקיז בזכרים והנקבות קרובות יותר לירוק זית עד כחול חיוור. אישוני האיגואנה זהובים והיא בעלת זנב ארוך ורגליים ארוכות בעלות טפרים ארוכים וחדים. כמו בני סוגה היא בעלת רעמת קוצים לאורך גופה. הלטאה גם מאריכה ביותר ימים, ככל הנראה עד 69 שנה.
איגואנה זו נחשבה בעבר כתת-מין של איגואנה קובנית, אך היא הופרדה למין נפרד ב-2004 בידי החוקר פרדריק ג'יי ברטון.
האיגואנה היא אוכלת צמחייה בעיקרה הפעילה במשך היום. היא ניזונה מעלים וצמחייה רכה שונה ומגוונת גם בחרקים, סרטנים, שבלולים ופטריות. בעודה בוגרת היא חסרת טורפים טבעיים באיי קיימן, אם כי הצעירים נטרפים בידי נחשים מהסוג Alsophis.
האיגואנה נמצאת כיום בסכנת הכחדה גדולה, כאשר רק מחקר מ-2003 הצביע שנותרו בטבע רק 5 עד 15 פרטים בוגרים, לאחר שנדחקו בידי האדם, איבדו את מקומות מחייתם לטובת ערים וכבישים ונטרפו בידי חתולים וכלבים. כיום המין מוחזק בעיקר במספר שמורות מאובטחות ביותר, בעיקר בתוך הפארק הבוטני של המלכה אליזבת (אנ') והפארק הבוטני של סלינה ואזור שמורת הציפורים (אנ').
הערות שוליים

↑  איגואנה כחולה באתר הרשימה האדומה של IUCN
כדור (גאומטריה)

ספירה – פני השטח של כדור
כדור הוא גוף גאומטרי המורכב מן הנקודות במרחב שמרחקן מנקודה קבועה הוא לכל היותר מספר חיובי קבוע מסוים, הקרוי רדיוס. כאשר רדיוס הכדור הוא 1, הכדור נקרא כדור היחידה. פני השטח של הכדור הן ספירה. כדור הוא הכללה של עיגול למרחב מממד כלשהו. לעיתים קרובות המילה כדור משמשת לכדור במרחב התלת-ממדי.
כדור הכולל את שפתו (הספירה) נקרא כדור סגור. כדור ללא שפתו נקרא כדור פתוח.
לערך העוסק בפנים של הספירה במרחב מטרי כלשהו, ראו כדור (טופולוגיה).
משוואת הכדור

במרחב האוקלידי התלת-ממדי  \mathbb {R} ^{3}, אורך של וקטור  {\vec {x}}=(x,y,z)\in \mathbb {R} ^{3} נתון על ידי הנורמה הבאה:
ולכן מההגדרה של הכדור הסגור, נובע שהמשוואה המגדירה את הכדור הסגור סביב המרכז  {\vec {0}}=(0,0,0) היא
כאשר x,y,z הן הקואורדינטות במערכת צירים קרטזית של נקודה על פני הכדור, ומרכז הכדור הוא ראשית הצירים. למרחק  r קוראים הרדיוס של הכדור.
משוואת כדור סגור במערכת צירים קרטזית שמרכזו  \!\,(x_{0},y_{0},z_{0}) היא
תכונות גאומטריות

שטח הפנים של כדור בעל רדיוס  r הוא  A=\ 4\pi r^{2}.
הנפח של כדור בעל רדיוס  r הוא  V={\frac {4\pi r^{3}}{3}}.
הכדור הוא הצורה שלה שטח פנים מינימלי לכל נפח מוגדר (אי-שוויון איזופרימטרי). לדוגמה, בהיעדר כוח משיכה, טיפת מים שבשל מתח הפנים רוצה להגיע למינימום שטח פנים, תשאף להיות בצורת כדור.
הכללה ל-n ממדים

ניתן להכליל את הכדור לממד כללי n (כאשר n מספר שלם חיובי). n-כדור מסומן בדרך כלל כ-Bn והוא מוגדר כאוסף הנקודות במרחב אוקלידי n-ממדי שנמצאות במרחק קטן מ-r מנקודה כלשהי במרחב (r, הרדיוס, הוא מספר ממשי חיובי כלשהו).
ניתן לתאר את כל הנקודות על הכדור הסגור על ידי שימוש בווקטור. הנקודה  (x_{1},x_{2},\ldots ,x_{n})\in \mathbb {R} ^{n} שייכת לכדור אם היא מקיימת את אי השוויון  x_{1}^{2}+x_{2}^{2}+x_{3}^{2}+...+x_{n}^{2}=\sum _{i=1}^{n}x_{i}^{2}\leq r^{2}.
בפרט:
0 ממדים – כדור הוא נקודה.
1 ממדים – כדור הוא קטע בישר.
2 ממדים – כדור הוא עיגול במישור.
3 ממדים – כדור הוא הכדור התלת-ממדי.
4 ממדים – כדור הוא איחוד כל הכדורים על פני ממד רביעי  w, כאשר רדיוסם הוא  {\sqrt {r^{2}-w^{2}}}, עבור  w\in [-r,r] (ניתן לקבל זאת מנוסחת הכדור ב- n ממדים).
הכללה ל-n ממדים > נפח של n-כדור

נפח הכדור, בצורה מפורשת, נתון על ידי:
כאשר  \ \Gamma (z) היא פונקציית גמא.
הכללה ל-n ממדים > שטח הפנים של n-כדור

אפשר לקבל נוסחה מפורשת לשטח הפנים של n-כדור (ספירה) על ידי חישוב הנגזרת של נפח הכדור ע"פ הרדיוס בנקודה  r:
או בפירוש,
הכללה ל-n ממדים > רדיוס כפונקציה של נפח

ניתן לחשב את הרדיוס של n-כדור בעל נפח נתון  V על ידי הנוסחא הבאה:
הכללה ל-n ממדים > נוסחאות מקורבות

לפעמים נוח להשתמש בנוסחה מקורבת לחישוב הנפח של הכדור בממדים גבוהים. ניתן לקרב את הנוסחא לחשוב הנפח של n-כדור על ידי נוסחת סטירלינג, ולקבל
באופן דומה, ניתן לקבל נוסחה מקורבת לחשוב הרדיוס כפונקציה של הנפח.
הכללה ל-n ממדים > תכנות נוספות > נפח n-כדור עבור  n\to \infty

אפשר להסיק מהנוסחה המקורבת לנפח n-כדור שעבור רדיוס קבוע r, כאשר n שואף לאינסוף, הנפח של הכדור שואף לאפס.
הכללה ל-n ממדים > תכנות נוספות > קליפה של n-כדור

עבור n-כדור, הנפח היחסי של קליפה בעובי קבוע שואף ל-1 כאשר n שואף לאינסוף. במילים אחרות, עבור n גדול, רוב הנפח של ה־n-כדור נמצא קרוב לשפה.
עבור n-כדור ברדיוס 1, אפשר לחשב את הקליפה בעובי  \varepsilon , הוא
אפשר לראות שעבור  \varepsilon  קבוע, הביטוי לנפח הקליפה שואף (בקצב מעריכי) ל-1.
ראו גם

כדור (טופולוגיה)
קואורדינטות כדוריות
ספירה (גאומטריה)
מעגל
נפח של כדורים  n ממדיים, עבור  n בין 1 ל-25 (בציר ה- x), עבור רדיוסים שונים (צבעים שונים).
קונסטנטינוס פלורוס

| --- | --- |
קונסטנטינוס פלורוס
קונסטנטינוס פלורוס
 לידה:  24 ביוני 1961 (בן 63) כלקיס, ממלכת יוון ממלכת יוון
 השכלה:  האקדמיה הצבאית של יוון  אוניברסיטת אברדין 
 השתייכות:   הכוחות המזוינים של יוון
 תקופת הפעילות:  מ-1976
 דרגה:   סטרטגוס
 תפקידים בשירות
 מפקד הארמייה הראשונה ראש המטה הכללי של ההגנה הלאומית
 עיטורים
 לגיון הכבוד  מסדר אבן סעוד 
 
קונסטנטינוס פלורוס (ביוונית: Κωνσταντίνος Φλώρος; נולד ב-24 ביוני 1961) הוא גנרל יווני שכיהן כראש המטה הכללי של ההגנה הלאומית (מקביל לרמטכ"ל) של הכוחות המזוינים של יוון בשנים 2020–2024.