stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניקולאה צ'אושסקו
אחרי מותו > הביקורת על משפטם של בני הזוג צ'אושסקו

המשפט החפוז של בני הזוג צ'אושסקו והוצאתם להורג, ללא אפשרות לערער, עדיין טורדים את מצפונם של רומנים רבים ובהם כאלה שהיו מעורבים בהליך.
המשפט שנערך לבני הזוג צ'אושסקו, שהוביל להוצאתם להורג, לא עמד בקני המידה המקובלים של משפט צדק וזאת מסיבות רבות. המשפט נערך על ידי הרכב שיפוטי שרירותי, הנאשמים לא הכירו בסמכות בית המשפט המסוים לשפוט אותם, והסוגיה לא הובררה בפני פורומים מתאימים, הסנגורים נכפו על הנאשמים ולא שירתו את טובתם, לנאשמים לא ניתנה הזדמנות לפני המשפט לקרוא את כתב האישום ולהכין את הגנתם, הם לא נבדקו על ידי פסיכיאטרים, סעיפי האישום לא הוכחו בבית המשפט, ולבסוף לא ניתנה לנאשמים הזדמנות לערער על פסק הדין. לכל מורשע ברומניה עמדה הזכות לבקש חנינה, גם מזכות זו התעלמו השופטים בחפזונם להוציא את בני הזוג להורג.
במהלך הזמן שחלף מאז המשפט, התברר שסעיפי האישום היו מופרכים. רצח עם, לפי הגדרתו, הוא ניסיון מכוון של שלטון להשמיד קבוצה חברתית מובחנת – עם, קבוצה לאומית, אתנית או קבוצה דתית – באמצעות רצח המוני. אפשר היה להטיל על צ'אושסקו אחריות על קורבנות הדיכוי בטימישוארה ואולי קורבנות נוספים, אך הם לא היו קבוצה חברתית מובחנת ומספרם אינו מצדיק תואר של רצח המוני – לכן לא היה מדובר ברצח עם, ומספר הקורבנות בו נקבו בכתב האישום היה מופרז מאוד ודמיוני לחלוטין.
בין סעיפי האישום נגד בני הזוג צ'אושסקו לא היו האשמות שגנבו כסף, אך בתקשורת ובהודעות לאחר הוצאתם להורג האשימו אותם בגנבת והברחת מיליארדי דולרים לחוץ לארץ. הם מצדם טענו שאין להם חשבונות בחוץ לארץ, ואומנם, חיפושים רבים ומדוקדקים לאחר מותם לא מצאו חשבונות על שמם.
אחרי מותו > זיהוי הגופות

נסיבות ההוצאה להורג והקבורה ושמירת הסוד בתחילה לגבי מקום קבורתם של בני הזוג צ'אושסקו היו כר פורה להפרחת תאוריות שונות. היו מי שהטילו ספק בהוצאתם להורג והיו מי שהטילו ספק באשר לזהות הגופות הקבורות בקבריהם. לא נמצאו מסמכים רשמיים לגבי קבורת בני הזוג, וכל המידע התבסס על עדויות בעל פה.
בנם, ולנטין, וחתנם תבעו את חשיפת זהות הגופות, ולאחר התדיינויות משפטיות במשך ארבע שנים הוחלט להוציא את הגופות מקברן לשם עריכת בדיקת סמני DNA. הגופות זוהו על פי בגדיהן המחוררים מכדורי ההוצאה להורג ועל פי בדיקת סימני DNA, והוחזרו לקברן. מאוחר יותר יזמו בני המשפחה את העברת הגופות לקבר משותף (בני הזוג נקברו תחילה בקברים נפרדים).
אחרי מותו > הנוסטלגיה למשטר הקומוניסטי

קברו של ניקולאה צ'אושסקו הפך למוקד עלייה לרגל עבור אותם רומנים המתגעגעים למשטר הקומוניסטי והסבורים שלבני הזוג צ'אושסקו נעשה עוול. המתגעגעים למשטר הקומוניסטי טוענים שמקומות העבודה היו אז מובטחים ואף אחד לא סבל חרפת רעב. הם גם מבקרים בחריפות את המשפט של בני הזוג ועדיין, שנים רבות אחריו, שואפים לכך שיתחשבנו עם מי שערכו את המשפט. חסידי צ'אושסקו פוקדים את קברו בעיקר בימי שנה מיוחדים, כגון יום הולדתו ויום קבורתו.
בנובמבר 2009, עשרים שנה אחרי המהפכה והוצאתם להורג של הזוג צ'אושסקו, נערך סקר גדול על תרומתו של ניקולאה צ'אושסקו לרומניה, כדי לדעת איך ראוי להציגו בספרי היסטוריה – 52% מהנסקרים טענו שתרומתו הייתה טובה ושלילית במידה שווה, 31% טענו שתרומתו הייתה בעיקר טובה, 13% טענו שתרומתו הייתה בעיקר שלילית, והיתר לא ידעו. ההתפלגות הייתה דומה בין גברים ובין נשים, בין צעירים ובין מבוגרים, בין עירוניים ובין כפריים.
ספרים ויצירות אחרות על ניקולאה צ'אושסקו ומשטרו

1993 Nicolae Ceausescu a fost unchiul meu (ניקולאה צ'אושסקו היה הדוד שלי) מאת אמיל ברבולסקו, בן אחותו של צ'אושסקו
2010 Sfârşitul CEAUȘEȘTILOR (סופם של בני צ'אושסקו) מאת גריגורה קרטיאנו
2011 Dictatura lui Nicolae Ceausescu (1965–1989). Geniul Carpatilor (הדיקטטורה של ניקולאה צ'אושסקו (1965–1989). גאון הקרפטים) מאת אדם בורקובסקי
2011 The Autobiography of Nicolae Ceausescu (האוטוביוגרפיה של ניקולאה צ'אושסקו) סרט תיעודי בן 180 דקות בבימויו ועריכתו של אנדריי אוז'יקה.
2012 Viata lui Ceausescu: Ucenicul partidului (חיי צ'אושסקו: השוליה של המפלגה) מאת לאביניה בטאה, קריסטינה דיאק, פלורין רזבאן-מיכאי, אילריון טיו
2013 Viata lui Ceausescu. Fiul Poporului (חיי צ'אושסקו: בן העם), מאת לאביניה בטאה, הוצאת Holding
2015 Viața lui Ceaușescu. Tiranul (חיי צ'אושסקו: העריץ) מאת לאביניה בטאה, קריסטינה דיאק, פלורין רזבאן-מיכאי, אילריון טיו
לקריאה נוספת

ולדימיר טיסמניאנו, Stalinism pentru eternitate, היסטוריה פוליטית של הקומוניזם הרומני, הוצאת Humanitas, בוקרשט, 2014. (ברומנית)
Manuela Marin: Cultul personalităţii lui Nicolae Ceauşescu între propagandă şi rezistenţă în România comunistă (ברומנית)
Adam Burakowski. Dictatura lui Ceausescu (1965-1989) (ברומנית)
Tiranul מאת Lavinia Betea, Florin-Răzvan Mihai, Ilarion Țiu, הוצאת Cetatea de Scaun,‏ 2015. (ברומנית)
Nicolae Ceaușescu a fost unchiul meu מאת Emil Bărbulescu הוצאת Editura Datina (ברומנית)
ביאורים

↑  ישנן טענות רבות על כך שעבודת הדוקטורט שלה נכתבה על ידי אחרים.
↑  האורגן המפלגתי המתפקד בקביעות, גם בתקופות בהן אין כינוסים מפלגתיים.
↑  הפורום הגבוה ביותר בהיררכיה הקומוניסטית הרומנית.
אלנתן סלמי

אלנתן סלמי (נולד ב-5 באפריל 1985) הוא כדורגלן ישראלי.
קריירה

סלמי, התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הפועל פתח תקווה. ב-20 בספטמבר 2003, סלמי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 1-1 נגד מכבי פתח תקווה. ב-7 בפברואר 2004, סלמי הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0-4 נגד מכבי נתניה.
ב-9 באוגוסט 2007, סלמי חתם במכבי הרצליה, אך שיחק במדיה רק שנה אחת לאחר שהאחרונה ירדה לליגה הלאומית בסיום העונה.
ב-25 בספטמבר 2008, סלמי חתם במכבי נתניה. בקיץ 2010, סלמי חזר להפועל פתח תקווה.
בקיץ 2010, סלמי חתם בסקציה נס ציונה מהליגה הלאומית ומאז לא זכה לחזור לשחק בליגת העל פרט לקדנציה בהפועל עכו, בה לא זכה לדקות משחק. בהמשך הקריירה שיחק גם במכבי אחי נצרת, בית"ר תל אביב רמלה, הפועל עפולה 
 מ.ס. שיכון המזרח, בית"ר כפר סבא, הפועל מחנה יהודה והפועל בקעת הירדן
הערות שוליים

↑  תומר גנור, הרצליה: אלנתן סלמי חתם ל-3 שנים, באתר ynet, 9 באוגוסט 2007
↑  יניב יוסיף אור, ‏אלנתן סלמי עובר למכבי נתניה, באתר ONE‏, 25 בספטמבר 2008
What Was I Made For?

"What Was I Made For?" (בתרגום חופשי לעברית: "בשביל מה נוצרתי?") הוא שיר של הזמרת האמריקאית בילי אייליש עבור האלבום Barbie: The Album, אלבום הפסקול של הסרט "ברבי". השיר יצא לאור דרך אטלנטיק רקורדס, דארק-רום רקורדס ואינטרסקופ רקורדס ב-13 ביולי 2023, כסינגל הרביעי מהפסקול.
רקע

בראיון ל"טיים", מארק רונסון, המשמש כמפיק-מוזיקלי של Barbie: The Album, הודיע שיש יותר אורחים מפתיעים בפסקול ממה שנחשף באותה עת, ותיאר את האמנית כבעלת "קשר מאוד אישי ואידיוסינקרטי לברבי". עם זאת, הוא דילג על השאלה אם אייליש עומד להיות אחת מהשתיים. אייליש עוררה בעבר ספקולציות לגבי הופעה אפשרית כאשר פרסמה תמונה של שלט ניאון, ובה תמונה של ברבי, באינסטגרם שלה ב-27 ביוני.
ב-6 ביולי, אייליש הכריזה על הסינגל ברשתות החברתיות. "בהודעה נלווית היא אמרה שהשיר משמעו עבורה כ"העולם המוחלט". אייליש קיוותה שהשיר "ישנה חיים" ואמרה למעריציה "להתכונן להתפייח".
הפקה

לשיר, אייליש שוב התחברה עם אחיה, פיניאס או'קונל. תהליך כתיבת השיר החל כשבמאית הסרט "ברבי", גרטה גרוויג, הציגה לאייליש ואוקונל קטע גס (עריכה סופית) של הסרט באולפני האחים וורנר. בראיון לבילבורד, אייליש הצהירה שהסינגל היה השיר הראשון שהיא ואוקונל כתבו לאחר חסימת כתיבה ממושכת.
לא חשבתי על עצמי פעם אחת בתהליך כתיבת השיר. קיבלתי השראה גרידא מהסרט הזה ומהדמות הזו ומהדרך שחשבתי שהיא תרגיש, וכתבתי על זה. ואז, במהלך היומיים שלמים, הקשבתי וחשבתי, 'ילדה, איך זה קרה'... בכנות, ואני באמת לא מתכוונת שזה יגיע בצורה מתנשאת בכלל, אבל אני עושה את הדבר הזה איפה שאני עושה דברים שאני אפילו לא יודעת מה הם... כאילו אני כותבת לעצמי ואני אפילו לא יודעת את זה.
ביקורת

טום בריהאן, מהמגזין האינטרנטי Stereogum, ציין מטאפורות במילים המקבילות לעלילה של ברבי והשווה את השיר ל-"Happier Than Ever", אבל צר על כך ש"זה נראה כאילו הוא בונה לגמר גדול וקתרטי, אך הגמר הזה לעולם לא מגיע". ג'ון מנדלסון, מ-American Songwriter, כינה את המקהלה "מלנכולית, אך מלאת תקווה". וולדן גרין, מ-The Fader, ראה בשיר "פרשנות ערמומית על כוכבי פופ ש'נוצרו' למען הרווח של חברות התקליטים".
ביקורת > רשימות ודירוגים

| ארגון | רשימה | דירוג | מקור |
| --- | --- | --- | --- |
| רולינג סטון | 100 השירים הטובים ביותר לשנת 2023 | 9 |  |
| בילבורד | 100 השירים הטובים ביותר של 2023: בחירות הצוות | 2 |  |
ביקורת > פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | פרסי גלובוס הזהב | השיר המקורי הטוב ביותר | זכייה |  |
| 2024 | פרסי איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי | השיר הטוב ביותר | מועמדות |  |
| 2024 | פרס סטלייט | השיר המקורי הטוב ביותר | זכייה |  |
| 2024 | פרס אוסקר | השיר המקורי הטוב ביותר | זכייה |  |
וידאו קליפ

הווידאו קליפ של השיר יצא לצד הסינגל ב-13 ביולי 2023. בסרטון, שביימה אייליש בעצמה, היא מגלמת נערה בתלבושת בהשראת ברבי שמתיישבת ליד שולחן בודד ומתחילה לשחק עם בובות (שהם העתקים של התלבושות המפורסמים ביותר שלבשה אייליש). רעידת אדמה והתקפי גשם ורוח מפילים שוב ושוב את הבגדים עד שלבסוף אורזת הנערה את החלקים ויוצאת מהחדר. ב-W, מת'יו ולסקו פירש את הקליפ כ"דרך של אייליש לספר לנו שהיא סיימה עם המראה 'הענקי' שלה" וכי "זה מרגיש כמו תחילתו של עידן חדש עבור אייליש".
קרדיטים וצוות

כל הקרדיטים שלהלן לקוחים מהערות האלבום של "Barbie: The Album".
בילי אייליש - כותבת שירים, הפקה ווקאלית, הנדסה, שירה, סינתיסייזר
פיניאס או'קונל - כותב שירים, מפיק, הנדסה, פסנתר, סינתיסייזר, בס חשמלי, כלי הקשה, עיבוד ווקאלי
מארק רונסון – הפקה נוספת, עיבוד תזמורתי
אנדרו וויאט – הפקה נוספת, עיבוד תזמורתי
רוב קינלסקי – מערבל אותות
אלי הייזלר – עוזר למערבל האותות
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  עולמי | בילבורד גלובל 200 | 2 |  |
|  עולמי | בילבורד גלובל ללא ארצות הברית | 4 |  |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 5 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 1 |  |
|  איסלנד | הפלייליסט | 15 |  |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 80 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 1 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 14 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הרדיו | 11 |  |
|  ארצות הברית | מצעד הפופ איירפליי | 7 |  |
|  ארצות הברית | מצעד הטופ 50 של טיקטוק | 6 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 11 |  |
|  דנמרק | היטליסטן | 16 |  |
|  דרום אפריקה | אנטרטיינמנט מוניטורינג אפריקה | 21 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 66 |  |
|  הונגריה | Rádiós Top 40 | 25 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 2 |  |
|  הפיליפינים | בילבורד הפיליפינים | 7 |  |
|  וייטנאם | וייטנאם הוט 100 | 75 |  |
|  יוון | IFPI Greece | 7 |  |
|  יפן | יפן הוט 100 | 8 |  |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | – |  |
|  ישראל | היטליסט | 47 |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ – בינלאומי | 2 |  |
|  לוקסמבורג | בילבורד | 5 |  |
|  לטביה | לטביה טופ 40 | 33 |  |
|  ליטא | AGATA | 15 |  |
|  מלזיה | RIM | 3 |  |
|  נורווגיה | VG-lista | 5 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 2 |  |
|  סינגפור | RIAS | 3 |  |
|  סלובקיה | ČNS IFPI | 14 |  |
|  פולין | ZPAV | 16 |  |
|  פורטוגל | מצעד הסינגלים הפורטוגזי | 28 |  |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 17 |  |
|  צ'כיה | ČNS IFPI | 7 |  |
|  צרפת | SNEP | 35 |  |
|  קוריאה הדרומית | סירקל צ'ארט | 23 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 13 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 7 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 6 |  |
מיקומי שיא > מצעדי סוף שנה

|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  עולמי | בילבורד גלובל 200 | 111 |  |
|  עולמי | בילבורד גלובל ללא ארצות הברית | 112 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 81 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הסטרימינג | 51 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים הדיגיטליים | 48 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הרוק & האלטרנטיביים | 8 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים האלטרנטיביים | 4 |  |
|  ישראל | המצעד הבינלאומי השנתי של גלגלצ | 5 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2024)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2024)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2024)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2024)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  עולמי | בילבורד גלובל 200 | 44 |  |
|  עולמי | בילבורד גלובל ללא ארצות הברית | 49 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 46 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הרדיו | 24 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים הדיגיטליים | 36 |  |
|  ארצות הברית | מצעד הפופ איירפליי | 31 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים העכשוויים למבוגרים | 33 |  |
|  ארצות הברית | מצעד הפופ איירפליי למבוגרים | 6 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הרוק & האלטרנטיביים | 6 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים האלטרנטיביים | 3 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים הדיגיטליים – אלטרנטיבי | 2 |  |
נתוני מכירות

| אזור | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| בלגיה (BEA) | פלטינה | 40,000 |
סיכום
| בכל העולם | — | 40,000 |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 13 ביולי 2023 | הורדת מוזיקה • הזרמת מוזיקה | דארק-רום רקורדס • אינטרסקופ רקורדס |  |
| איטליה | 17 ביולי 2023 | איירפליי | יוניברסל מיוזיק גרופ |  |
| ארצות הברית | 1 באוגוסט 2023 | להיט רדיו עכשווי | דארק-רום רקורדס • אינטרסקופ רקורדס |  |
סויסה (כפר)

| --- | --- |
 מדינה:  סוריה סוריה
 מחוז:  קוניטרה
 קואורדינטות:  32°59′50″N 35°55′59″E﻿ / ﻿32.9973°N 35.933°E﻿ / 32.9973; 35.933 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סוריה מוגדלת) דמשק חלב חומס לטקיה חמה דיר א-זור אל-חסכה א-רקה הים התיכון  ישר. לבנון ירדן עיראק טורקיהסויסה(למפת סוריה רגילה) דמשק חלב חומס לטקיה חמה דיר א-זור אל-חסכה א-רקה הים התיכון  ישר. לבנון ירדן עיראק טורקיהסויסה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סויסה (בערבית: سويسة) הוא כפר בנפת קוניטרה שבמחוז קוניטרה בדרום מערב סוריה. הכפר מקביל בקו הרוחב לקצרין, ונמצא כ-11 ק"מ מזרחית ליישוב הישראלי קשת שבמרכז רמת הגולן, וכ-17 ק"מ דרומית-מזרחית לקוניטרה.
במהלך מבצע חץ הבשן הגיעו כוחות צה"ל לכפר במטרה לאסוף נשקים שעלולים להוות איום. במקום התפתחה הפגנה שבמהלכה נפצעו מספר תושבים מירי הרחקה של כוחות צה"ל.
הערות שוליים

↑  ליאור בן ארי, יואב זיתון, דיווח בסוריה: 3 נפגעו מירי צה"ל בהפגנה בקוניטרה, באתר ynet, 25 בדצמבר 2024
↑  ישראל לפקוביץ, 4 פצועים בדרום סוריה מירי צה"ל | מל"ט ישראלי בביירות, באתר בחדרי חרדים, 25 בדצמבר 2024
ערך זה הוא קצרמרבנושא סוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עובדיה בן דוד

| --- | --- |
 כינוי:  עובדיה המצרי (לפי אשתור)
 מדינה:  הסולטנות הממלוכית
 מקום מגורים:  מצרים
 תקופת הפעילות:  המאה ה־14
 תחומי עיסוק:  אסטרונומיה, הלוח העברי
 תלמידיו:  יהודה משקוני (שנוי במחלוקת)
 חיבוריו:  פירוש להלכות קידוש החודש בספר "משנה תורה"
 
רבי עובדיה בן דוד בן עובדיה היה חכם ותוכן יהודי בן המאה ה־14. מחבר הפירוש על הלכות קידוש החודש בספר "משנה תורה" לרמב"ם.
חייו

מעט ידוע לנו אודות רבי עובדיה. הוא כיהן כדיין, ובפירושו משתמש לא פעם בביטויים ערביים, וניתן להסיק מדבריו שכתב את הפירוש במצרים.
אליהו אשתור שיער שרבי עובדיה בן דוד, הוא "רבי עובדיה המצרי", שהיה רבו של רבי יהודה משקוני; אך צבי לנגרמן מזהה את רבי עובדיה המצרי עם רבי עובדיה בן רבי אברהם הנגיד (השני), מצאצאי הרמב"ם ואחיו של רבי יהושע הנגיד ("עובדיה השני").
חיבוריו

כאמור רבי עובדיה התפרסם בעיקר בזכות פירושו להלכות קידוש החודש לרמב"ם, שחיבר בצעירותו. בשנת ה'פ"ה כבר אחז באמצע כתיבת הפירוש, וסיימו רק בכ"ה באדר ה'ק"ב (1342). הפירוש נדפס לראשונה בקושטא בשנת ה'רס"ט (1509), ללא ציורי המחבר, כהוספה ל"משנה תורה". הציורים נדפסו לראשונה במהדורת ויניציאה, ה'של"ד, בעריכת רבי אברהם מנחם פורט.
בהקדמתו לפירוש, ציין שאף שהרמב"ם ביאר את דרכי חשבון הלוח העברי וראיית הירח, הוא לא הביא את ההוכחות עליהן התבסס, ומטרת הפירוש להביא "ביאורים יפים ומופתים (=הוכחות) מדויקים" לדברי הרמב"ם, ולשומרן לעת זקנותו. במקום נוסף כתב, שמדובר בחיבור הראשון המפרש הלכות אלו.
רבי עובדיה מציין בפירושו שחיבר חיבורים נוספים על חכמת התכונה, וייתכן שהוא המפרש האנונימי של הלכות "יסודי התורה" בספר "משנה תורה". מחיבורו "קונטרסים בחשבון ימי המחזורים" השתמר בכתב יד החלק העוסק במולד הלבנה במחזורים רס"א–רס"ח (ד'תתק"מ–ה'ע"ג, 1180–1313) בלוח העברי.
ביאורים

↑  נחמיה אלוני טען שאביו דוד היה בן עובדיה הגר ומחבר ספר "אלחאוי", אך לדברי אפרים קופפר קשה לומר כך בשל הפרשי השנים ודוד סקליר הראה שמחבר ספר "אלחאוי" היה רבי דוד בן סעדיה הגר בן המאה ה־11.

אדולף נויבאואר, ובעקבותיו אליהו אשתור, טענו כי "יוסף הנגיד", ששמו מופיע בראש כתב יד של חיבוריו של רבי עובדיה, הוא בנו של המחבר; אך מדובר בהשערה בלבד וללא יסוד ברור.
הערות שוליים

↑  נחמיה אלוני, "תוספות ותיקונים ל"רשימת ספרים אוטוגרף לר"י ראש הסדר"", קרית ספר מט (תשל"ד), עמ' 658.
1 2 3 4  אפרים קופפר, "להערתו של נ. אלוני "תוספות ותיקונים ..."", קרית ספר נ (תשל"ה), עמ' 340.
↑  דוד סקליר, "ר' דוד בן סעדיה אלגר וחיבורו אלחאוי", תעודה יד (תשנ"ח), עמ' 103–123; בעמ' 111, הע' 26, הזכיר את טעותו של אלוני.
1 2  "מגנזי המכון לתצלומי כתבי־היד העבריים", קרית ספר נו (תשמ"א), עמ' 745–746.
1 2 3 4 5 6 7  הלכות קדוש החודש, תשע"ז, עמ' 34.
1 2 3 4  א.שטראוס, תולדות היהודים במצרים וסוריה, כרך שני, ירושלים: מוסד הרב קוק, תשי"א, עמ' 84–86.
↑  יצחק צבי לנגרמן, "עיון מחדש ב'מאמר הייחוד' המיוחס לרמב"ם", תרביץ סה, א (תשנ"ו), עמ' 123.
↑  בפירוש, בסוף פרק ח', כתב: "שנה זו והיא שנת ה'פ"ה ליצירה".
1 2  כך כתב בקולופון לחיבור. הקולופון חסר ברוב כתבי היד ובדפוסים. צילום כתב היד, באתר הספרייה הדיגיטלית של הספרייה הבודליינית.
↑  "וחדשנו בו התמונות השייכות בפירוש הלכות קדוש החדש" (משנה תורה, חלק ראשון, ויניציאה, ה'של"ד, דף השער).
↑  הקדמת המגיה להלכות קדוש החדש, באתר ויקיטקסט.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007375513805171  BnF: cb10447033b (data)  GND: 1116442388  VIAF: 35151715657213782205   WorldCat (עם VIAF): 35151715657213782205 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מוריס גמלן

| --- | --- |

 לידה:  20 בספטמבר 1872 פריז, צרפת 
 פטירה:  18 באפריל 1958 (בגיל 85) פריז, צרפת 
 מקום קבורה:  בית הקברות פאסי 
 מדינה:  צרפת 
 השכלה:  האקדמיה הצבאית סן-סיר  קולז' סטניסלס בפריז 
 השתייכות:  צבא צרפת 
 תקופת הפעילות:  מ-1893 
 דרגה:  גנרליסימו, גנרל הצבא 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  הקרב על הסום  מתקפת הסאר  הקרב הראשון על המארן  מלחמת העולם השנייה  המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה  המלחמה המדומה 
 עיטורים
 צלב גדול של לגיון הכבוד  מפקד הצלב בווירטוטי מיליטארי  צלב המלחמה הבלגי  הצלב הגדול של מסדר פולוניה רסטיטוטה 
 
מורס גמלן (ימין)
מוריס גוסטב גמלן (בצרפתית: Maurice Gustave Gamelin;‏ 20 בספטמבר 1872 - 18 באפריל 1958) היה גנרל ומפקד צבא צרפת בתחילת המערכה על צרפת במלחמת העולם השנייה, ונחשב לאחד האחראים העיקריים לתבוסה.
ילדות ונעורים, קריירה מוקדמת

גמלן נולד בפריז למשפחה של אנשי צבא. אביו שירת בצבא הצרפתי והגיע לדרגת גנרל, וגמלן הצעיר בחר אף הוא בקריירה צבאית. הוא פנה ללמוד באקדמיה הצבאית בסט. סיר, שם סיים את לימודיו, ראשון מבני מחזורו, ב-1891.
בהיותו קצין צעיר משך את תשומת לבו של הגנרל ז'וזף ז'ופר, וזה מינה אותו לעוזרו. לאחר מכן המשיך והתקדם בסולם הדרגות ואף פיקד על גדוד. מעט לפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה נקרא שוב לשרת במטהו של ז'ופר. לעיתים קרובות מיוחס תכנון מתקפת הנגד שהובילה לניצחון הצרפתי בקרב הראשון על המארן, ולכישלון היוזמה ההתקפית הגרמנית הראשונית, לגמלן, בה במידה שהוא מיוחס לז'ופר. הוא הועלה לדרגת לוטננט קולונל ולחם באלזס על ה-Linge ומאוחר יותר על הסום. הוא הועלה לדרגת קולונל באפריל 1916, ובתוצאות טובות בשדה הקרב הועלה תוך שמונה חודשים לדרגת ז'נרל דה בריגדה. הוא פיקד על דיוויזיית הרגלים הצרפתית ה-11 מאפריל 1917 ועד סוף המלחמה. באזור נויון, הוא הראה כישורים טקטיים מתוחכמים בכך שהשתלט מבלי לאבד חיים ללא צורך.
התקופה שבין המלחמות

לאחר המלחמה המשיך גמלן בקריירה צבאית, ויחד עם הגנרל מקסים וייגאן הוביל מהלך למודרניזציה ולמיכון של הצבא, אך גם את השלמת ביצורי קו מאז'ינו. תפיסת ההגנה של הצבא הצרפתי הייתה תפיסה קווית, שהייתה לקוחה מניסיון מלחמת החפירות של מלחמת העולם הראשונה. מעטים באותה התקופה (בהם היינץ גודריאן בגרמניה, באזיל לידל הארט בבריטניה ושארל דה גול בצרפת) הצביעו על יתרונות המלחמה הממוכנת, מלחמת התנועה. קולו של גודריאן הוא היחיד שנשמע בארצו, ובעוד שצרפת מתבצרת מאחורי מכשול הגנתי בלתי עביר, לכאורה, הכין הצבא הגרמני את דיוויזיות הפאנצר, ומפציצי הצלילה, שהיה ביכולתם לעקוף את המכשול.
גמלן נחשב עד לפרוץ המלחמה להוגה צבאי מבריק, אדם נטול פניות פוליטיות, ורפובליקאי נאמן, על פי המסורת הרפובליקנית הצרפתית. בשנות ה-30, בהן הטיפו הקומוניסטים משמאל, והפשיסטים והמלוכנים מימין, לשינויים רדיקליים במשטר, ואל מול הרקבון והחולי הכללי שפשה במשטר הרפובליקה הצרפתית השלישית היה לתכונות אלו ערך רב. בשל כך זכה גמלן להערכתם ולהוקרתם של פוליטיקאים, ביניהם אדואר דאלאדיה, שהשגיחו על קידומו וסייעו לו. בשנת 1935 מונה לראש המטה הכללי הצרפתי.
עם כל זאת, הצבא הצרפתי תחת גמלן סבל מקיפאון ומחשיבה איטית, כמו גם מתופעות שליליות רבות נוספות. על אף שהצבא הצרפתי היה חלוץ השינוע הממוכן של כוחותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה, בשנות ה-30 שב לסמוך על רכבות וסוסים. הטנקים שנמצאו בשירות לא נועדו לשימוש כעוצבות עצמאיות שיש בכוחן כדי להכריע את קרב היבשה כי אם כסיוע לרגלים. הצבא עצמו היה מורכב מכמה וכמה סוגי דיוויזיות. באזורים הרגישים ביותר, במקום בו לא הגן על גבולה של צרפת המכשול המלאכותי של קו מאז'ינו, כי אם המכשול הטבעי של הרי הארדנים, הוצבו דיוויזיות סוג ב'. דיוויזיות אלו כללו מגויסים ממושבות צרפת בצפון אפריקה שאיכותם נחשבה לפחותה יותר, וסגל הפיקוד שלהם היה בעל מומחיות יותר בניהול קולוניאלי של שטחים ואנשים, ופחות במלחמה מודרנית וממוכנת. היחידות עצמן שהחזיקו את קו מאז'ינו סבלו ממוראל נמוך, מתופעות של שכרות, ומהסתה של קיצונים פוליטיים מהשמאל ומהימין.
גמלן עצמו לא נהג לסקור את כוחותיו בשטח. את רוב זמנו בילה במפקדתו בטירת וינסן, המקושרת באמצעי רדיו וטלפרינטר לעולם שמבחוץ, וקיבל דיווחים מרצים הרכובים על אופנועים שהגיעו מהיחידות השונות מדי שעה.
לאחר נפילת צרפת

לאחר נפילת צרפת נעצר גמלן על ידי אנשי צרפת של וישי והואשם בבגידה, ביחד עם דמויות בולטות נוספות מסוף ימי הרפובליקה השלישית כפטרונו דאלאדיה, לאון בלום, ואחרים. הוא נשפט ב"משפט ריום", אך סירב לענות על ההאשמות כנגדו, ושמר על שתיקה רבת כבוד. לאחר מכן גורש לגרמניה, ב-1943. הוא שוחרר ב-1945 וב-1946 פרסם אוטוביוגרפיה בשם "...Servir". הוא מת ב-18 באפריל 1958.
חטיפת טיסה 707 של כיש אייר

| --- | --- |

המטוס אחרי הנחיתה בנמל התעופה עובדה
 תאריך:  19 בספטמבר 1995
 גורם:  חטיפת מטוס
 הרוגים:  0
 פצועים:  0
 נעדרים:  0
 ניצולים:  174
 המעורבים באסון

 סוג:  בואינג 707
 מוצא:  נמל התעופה הבין-לאומי מהראבאד
 יעד:  נמל התעופה הבין-לאומי כיש, האי כיש, איראן
 מפעיל:  כיש אייר (אנ')
 נוסעים:  162
 אנשי צוות:  12
חטיפת טיסה 707 של כיש אייר אירעה ב-19 בספטמבר 1995, כשמטוס בואינג 707 של חברת התעופה האיראנית "סאהא אייר" נחטף במהלך טיסת שכר של חברת התעופה "כיש אייר". על המטוס היו 174 נוסעים ואנשי צוות, והוא הוביל נוסעים מטהראן לאי כיש שבמפרץ הפרסי.
במהלך הטיסה חטף את המטוס אחד הדיילים, רזא ג'ברי (Reza Jabari). ג'ברי ניסה להטיס את המטוס לאירופה, אך במטוס לא היה די דלק לשם כך. הוא ביקש רשות לנחיתה מערב הסעודית וירדן אך הם סירבו. לאחר מכן פנה לישראל וביקש לנחות בנתב"ג. תחילה נענה בשלילה, אולם ראש הממשלה יצחק רבין החליט לאשר את נחיתתו בנמל התעופה עובדה. הוא הסביר זאת בכך שנמסר לו כי לא נותר די דלק במטוס, ושהוא לא היה מוכן לשאת באחריות להתרסקות מטוס עמוס נוסעים.
במהלך שהותם של נוסעי המטוס בארץ, פגשה אותם אמו של החייל החטוף רון ארד. הנוסעים שוחררו לאחר שהייה של 24 שעות בישראל.
רזא ג'ברי נעצר, נשפט בארץ על עבירה של שוד אווירי ונידון לשמונה שנות מאסר, מתוקף חוקי הדין הבין־לאומי שאליהם מחויבת מדינת ישראל, ומתוכן ריצה בפועל ארבע וחצי שנים. לאחר שהשתחרר מהכלא, החל ג'ברי בתהליכי גיור ועבר להתגורר באילת.
בשנת 2006 טען אתר חדשות איראני כי הוא נתפס בגבול איראן–טורקיה לאחר שנשלח לשם על ידי המוסד, אך לא כך היה. נכון לשנת 2007, ג'ברי עדיין מתגורר בישראל במעמד פליט, כשגזר דין מוות תלוי נגדו באיראן.
הערות שוליים

↑  נדב שחם, ‏אורח לא קרוא, באתר חיל האוויר הישראלי, 31 באוגוסט 2016
↑  במקורות שונים מופיע השם רידז'ה ג'אעברי, כך גם באתר חיל האוויר.
↑  UPI Archives, Iranian hijacker convicted in Israel, יונייטד פרס אינטרנשיונל, ‏11 ביולי 1996 (באנגלית)
1 2  שמעון איפרגן, האיראני שחטף מטוס לישראל החליט להתגייר, באתר nrg‏, 2 במרץ 2007
ערך זה הוא קצרמרבנושא תקריות ואסונות תעופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הליגה הפורטוגלית השנייה בכדורגל

| --- | --- |

 שם מלא:  Segunda Liga
 תחום:  כדורגל 
 ארגון:  הליגה הפורטוגלית לכדורגל מקצועני
 מדינות:  פורטוגל 
 קבוצות:  18
 תקופת הפעילות:  1990–הווה (כ־35 שנים) 
 אלופה נוכחית:  סנטה קלרה (2023/2024)
 מירב הזכיות:  פאסוס די פריירה 
 מפעל גבוה:  ליגת העל הפורטוגלית
 מפעל נמוך:  הליגה הפורטוגלית השלישית בכדורגל 
 אתר רשמי
 
הליגה הפורטוגלית השנייה בכדורגל (נקראת גם "הסגונדה ליגה"), היא ליגת הכדורגל השנייה בחשיבותה בפורטוגל, לאחר ליגת העל.
עד שנת 1990 הליגה הפורטוגלית השנייה בכדורגל הייתה ליגה אזורית. בשנה זו נוסדה ליגה ארצית. בליגה הפורטוגלית השנייה משתתפות 18 קבוצות המשחקות זו מול זו בשני סיבובים, בשיטת בית וחוץ, סך הכל 34 משחקים בעונה.
שתי הקבוצות שמסיימות את העונה במקומות הראשונים בטבלה מעפילות ישירות לפרמיירה ליגה, הליגה הבכירה בפורטוגל. הקבוצה שמסיימת במקום השלישי מתמודדת בפלייאוף נגד הקבוצה שמסיימת במקום ה-16 בליגה הבכירה, כשהמנצחת ביניהן משחקת בעונה שלאחר מכן בליגה הבכירה, והמפסידה משחקת בליגת המשנה. שתי הקבוצות שמסיימות אחרונות נושרות לליגה השלישית. הקבוצה שמסיימת במקום ה-16 מתמודדת בפלייאוף נגד הקבוצה שמסיימת במקום ה-3 בליגה השלישית, כשהמנצחת ביניהן משחקת בעונה שלאחר מכן בליגת המשנה, והמפסידה משחקת בליגת השלישית. קבוצות המילואים אינן עולות לליגת העל, אך יכולות לרדת לליגה השלישית.
פאסוש די פריירה זכתה באליפות הליגה 4 פעמים, יותר מכל קבוצה אחרת.