stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ק ניקולסון
הערות שוליים

↑   אורי קליין, 40 שנה ל"צ'יינטאון": סוד ההפנוט של רומן פולנסקי, באתר הארץ, 27 ביוני 2014
↑   אורון שמיר, זהו אחד הסרטים הגדולים בכל הזמנים, אפילו שהבמאי עבריין מין, באתר הארץ, 9 ביולי 2024
↑  רחל נאמן, ביקורת - "רומן זעיר" - 'תנאים של חיבה', כותרת ראשית, 21 במרץ 1984
↑  מאיר שניצר, איפה הליגה נגד השמצה? - "המכשפות מאיסטוויק"; במאי: ג׳ורג מילר; תסריט: מייקל כריסטופר, לפי רומן של ג'ון אפדייק, חדשות, 21 בספטמבר 1987
↑  מלכה שמין, מי תהום, חדשות, 6 בספטמבר 1990
↑  אורי קליין, קאן: ג'ק נשאר בקופסה, באתר הארץ, 26 במאי 2002
↑  אורי קליין, יותר ניקולסון מניקולסון, באתר הארץ, 2 במרץ 2004
נסים דיין, ‏האמריקנים שוב בפריס, באתר גלובס, 26 בפברואר 2004
↑  בגדאד בידינו, בואו לסרט, באפריל 2003 0000017f-eaa3-d3be-ad7f-faab86250000, באתר הארץ
נסים דיין, ‏עצבים ודמעות, באתר גלובס, 30 באפריל 2003
↑  סוכנות הידיעות הצרפתית, ג'ק ניקולסון ומורגן פרימן בסרט של רוב ריינר, באתר הארץ, 11 ביולי 2006
↑  אורון שמיר, עכבר העיר, ההצגה של פרימן וניקולסון, באתר הארץ, 5 בפברואר 2008
↑  רויטרס, קומדיה על מוות עם ג'ק ניקולסון ומורגן פרימן מובילה בקופות בארה"ב, באתר הארץ, 13 בינואר 2008
↑  אורי קליין, הסרט "איך אתם יודעים" - לא טוב, אבל גם לא הכי גרוע, באתר הארץ, 1 במרץ 2011
↑  נירית אנדרמן, האם ג'ק ניקולסון עומד לפרוש ממשחק?, באתר הארץ, 5 בספטמבר 2013
↑  מתן שירם, ‏הוליווד 2: האם ג'ק ניקולסון פורש ממשחק?, באתר גלובס, 13 באוקטובר 2013
↑  ג'ק ניקולסון חוזר לקולנוע: יככב בעיבוד האמריקאי ל"טוני ארדמן", באתר הארץ, 8 בפברואר 2017
↑  Tom Tapp, Jack Nicholson, Spike Lee & Billy Crystal To Be Honored By Basketball Hall Of Fame, Deadline, ‏2024-10-04 (באנגלית אמריקאית)
↑  טל וולק, ‏רוצים כרטיס ל"סטייפלס סנטר" ליד ג'ק ניקולסון? תכינו 19 אלף דולר, באתר גלובס, 4 ביוני 2009
↑  שירות רויטרס, ‏ג'ק ניקולסון בעד הילארי: העלה לרשת סרטון עם קטעים מסרטיו כדי לתמוך בה, באתר גלובס, 4 במרץ 2008
↑  רויטרס, ג'יין פונדה וג'ק ניקולסון להיכל התהילה של קליפורניה, באתר הארץ, 4 בדצמבר 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007449581405171  PLWABN: 9810648432905606  BIBSYS: 90854834  BNE: XX937764  BnF: cb12012279z (data)  CANTIC: a10393055  GND: 118587633  ISNI: 0000 0001 2141 6417  LCCN: n82247239  LNB: 000186846  MusicBrainz: 66f2233b-961c-4387-bc1f-939d7e129082  NDL: 00621211  NKC: jn20000701320  NLA: 60597409  NLG: 69804  NLK: KAC2020K2249  NTA: 070258260  RERO: 02-A014238292  SNAC: w6zc8zj3  SUDOC: 028247582  Trove: 1443132  VIAF: 84036201   WorldCat (עם VIAF): 84036201
קבוצת הנציצים

| --- | --- |

 תכונות המינרל
 הרכב כימי:   (K,Na,Ca)(Al,Mg,Fe,Li)2-3(OH)2(Si,Al)4-5O10 
 מערך קריסטלוגרפי:  מונוקליני
 צורת הגביש:  מקבצים לוחיים או ב"קשקשים"
 צבע:  משתנה בהתאם למינרל, לרוב לבן אבל גם צהבהב, צהוב, ירוק, חום שחור ואף סגול בהיר.
 ברק:  זגוגי ולעיתים פנינתי
 שקיפות:  שקוף עד עמום.
 פצילות:  מושלמת בכיוון אחד ויוצרת לוחיות אופייניות.
 קשיות:  2 עד 4 בסולם מוס
 משקל סגולי:  3.3-2.7
 שרטוט:  לבן
 מינרלים נלווים:  קוורץ, קלציט, הורנבלנדה, אפטיט ופצלת השדה
נציץ (הידוע גם כמיקה, Mica, בלעז) היא קבוצה של מינרלים השייכים לקבוצת המינרלים הפילוסיליקטיים (סיליקטים במבנה בצורת לוחיות), המכילים כמויות משתנות של אלומיניום, ברזל, מגנזיום, ליתיום, נתרן סידן ואשלגן. התכונה הבולטת של המינרלים בקבוצת הנציצים היא פצילותם המושלמת לצורה של לוחיות או "קשקשים". הלוחיות ניתנות לכיפוף והן אלסטיות.
שם קבוצת המינרלים בעברית, כמו גם השם בלועזית, "מיקה" (בלטינית micare - לנצנץ), מתייחס לתכונה של הנציץ (בעיקר בקשקשים קטנים): לנצנץ.
מבנה הנציץ

מחקר קריסטלוגרפי של הנציצים בעזרת קרני רנטגן גילה כי הם בנויים מלוחות זעירים ברוחב של מספר אנגסטרם. כל לוח בנוי משלוש שכבות.
השכבה העליונה והתחתונה בנויות מטטרהדרונים של סיליקה (SiO4). שלושה מתוך ארבעת אטומי החמצן שבסיליקה נמצאים במישור השכבה ומתחברים לאטומי חמצן של הטטרהדרונים האחרים באותה שכבה ויוצרים בכך רשת של משושים. אטום החמצן הרביעי בסיליקה מתקשר עם שכבת הביניים (כלומר "מצביע" למעלה בשכבה התחתונה ו"מצביע" למטה בשכבה העליונה).
שכבת הביניים הם אוקטהדרונים (גופים בעלי שמונה מישורים) שבמרכזם מגנזיום וברזל או אלומיניום המוקפים באטומים של חמצן או בקבוצת ההידרוקסיל (OH).
אלומיניום מחליף לעיתים את הצורן בטטרהדרונים. משום שהצורן הוא ארבע־ערכי בעוד שהאלומיניום הוא שלוש־ערכי נדרש פיצוי חשמלי שבא בצורת קטיון אשלגן (כמו שמתרחש במינרל אורתוקלז). קטיון האשלגן מוקף ב-12 יוני חמצן ומשמש כמקשר בין הלוחות. אולם, משום שיון האשלגן גדול בנפח והוא בעל מטען חשמלי קטן (+1), הקשר בין הלוחות הוא קשר חלש ולכן קל לפצל את הנציצים לאורך המישורים ומכאן תכונת הפצילות המושלמת.
המינרלים השונים של קבוצת הנציצים נבדלים זה מזה בסידור הגאומטרי השונה של הלוחות זה על גבי זה ובהחלפות שלמות או חלקיות של הקטיונים.
תפוצה

נציצים מצויים בסלעי יסוד חומציים כדוגמת הגרניט (מוסקוביט וביוטיט), בסלעי יסוד אולטרה-בסיסיים (פְלוֹגופּיט), בסלעים מותמרים כדוגמת הגנייס והשיסט (מוסקוביט, פּרַגוֹניט, ביוטיט) ובסלעי משקע (איליט).
קבוצת הנציצים נפוצה למדי ומהווה כ-3% מהליתוספרה. בישראל ניתן למצוא נציצים (בעיקר מוסקוביט וביוטיט) בסלעים מגמתיים באזור אילת. מפיקי הנציצים העיקריים בעולם הם ארצות הברית, נורווגיה, דרום אפריקה, ברזיל, מדגסקר וקנדה.
תכונות ושימושים

תכונות הנציצים: התנגדות חשמלית גבוהה, חוזק דיאלקטרי גבוה מאוד, התפשטות תרמית מינימלית, עמידות לטמפרטורה גבוהה (עד 600° צלזיוס במינרלים הנפוצים, עד 1000° צלזיוס בפלגופיט), פיצולם ללוחות דקיקים, חוזקם המכני ותכונת האלסטיות שלהם הופכים את הנציצים לחומר גלם חשוב בתעשיית החשמל. הגבישים הנקיים משמשים בקבלים ולמנורות רדיו. הגבישים הנקיים פחות משמשים כחומר בידוד, כחלונות לתנורי חימום והיתוך, כקישוט לבניינים ואפילו באיפור מינרלי.
תות התעמלות

| --- | --- |

כרזת הסדרה
 סוגה:  הנפשה ממוחשבת, ילדים
 יוצרים:  ג'ף רוזן
 מדבבים:  ראו כאן
 מדבבים בעברית:  ראו כאן
 ארץ מקור:  קנדה קנדה
 שפות:  אנגלית (הסדרה דובבה לשפות נוספות, ביניהן עברית)
 מספר עונות:  3
 מספר פרקים:  55
 הפקה
 חברת הפקה:  Halifax Film
 אורך פרק:  כ-20 דקות
 שידור
 רשת שידור:  CBC Television
 רשת שידור בישראל:  הטלוויזיה החינוכית הישראלית ערוץ A+ (שידורים חוזרים)
 תקופת שידור מקורית:  3 בספטמבר 2007 – 18 בדצמבר 2009
 תקופת שידור בישראל:  2008
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
תות התעמלות (באנגלית: !Bo on the Go) היא סדרת הנפשה ממוחשבת קנדית לילדים, שנוצרה על ידי ג'ף רוזן והופקה על ידי Halifax Film. הסדרה עוקבת אחר ילדה בשם תות שיחד עם קונקון, חברה הדרקון, עוברת הרפתקאות שהיא פותרת אותן באמצעות פעילויות ספורטיביות בשיתוף הצופים בבית.
הסדרה שודרה במקור בקנדה בדיבוב אנגלי בערוץ CBC Television, החל מ-3 בספטמבר 2007 עד 18 בדצמבר 2009. בישראל הסדרה שודרה במקור בדיבוב עברי בטלוויזיה החינוכית הישראלית בשנת 2008. לסדרה הופקו 3 עונות ו-55 פרקים באורך 20 דקות.
ב-1 ביולי 2019 הסדרה עלתה לנטפליקס ישראל עם הדיבוב המקורי עם תרגום לעברית תחת השם בוא נרוץ!. ב-13 בדצמבר 2022 הסדרה בדיבוב עברי החלה להיות משודרת בשידורים חוזרים בישראל בערוץ A+.
תקציר העלילה

תות היא ילדה שגרה בטירה יחד עם קונקון, חברה הדרקון שצעיר ממנה. שהם נמצאים בטירה הם לא יושבים בחוסר מעש, אלא יוצאים להרפתקאות באמצעות הדמיון ופעילויות ספורטיביות שנעשות בשיתוף הצופים בבית, המכונים "ידיתותים". כאשר השניים נתקלים בבעיה, הם פונים לקוסם שנותן להם עצות וידע. הסדרה מעודדת פעילות גופנית ומפתחת בצופים אהבה לספורט.
דמויות

תות (Bo, בו) – ילדה ספורטיבית, חיובית וסקרנית בעלת שיער כחול.
קונקון (Dezzy, דזי) – דרקון ירוק-ורוד שצעיר מתות, דבר שגורם לו לפעמים להיות זקוק לעזרה ממנה.
קוסם (Wizard, ויזרד) – קוסם שעוזר לתות וקונקון כאשר הם נתקלים בבעיה.
מדבבים

הדיבוב העברי של הסדרה בוים על ידי גיתית שובל באולפני תומיתות.
| שם הדמות | מדבב/ת באנגלית | מדבב/ת בעברית |
| --- | --- | --- |
| תות | קתרין או'קונור | תות דרויאן |
| קונקון | אנדרו סביסטון | גיתית שובל |
| קוסם | ג'ים פאולר | רון דרויאן |
הערות שוליים

↑  שי שגב, חדש בטלוויזיה: שני, 01 ביולי 2019, באתר ג'ירפה, 30 ביוני 2019
טרנס סטמפ

| --- | --- |

טרנס סטמפ, 2009
 לידה:  22 ביולי 1938 (בן 86) לונדון
 שם לידה:  Terence Henry Stamp 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1962 
 מקום לימודים:  האקדמיה של וובר דאגלס למשחק דרמטי  Plaistow County Grammar School 
 פרסים והוקרה:  פרס פסטיבל קאן לשחקן הטוב ביותר (1965)  פרס מרי פיקפורד 
 terencestamp.com(הקישור אינו פעיל, 4.10.2021)
 פרופיל ב-IMDb
 
טרנס סטמפ בשנת 1973
טרנס הנרי סטמפ (באנגלית: Terence Henry Stamp; נולד ב-22 ביולי 1938) הוא שחקן קולנוע בריטי. סטמפ התגלה באמצע שנות ה-60 ובמשך מספר שנים היה בין השחקנים הבריטים הבולטים של דורו, לצד שחקנים כמייקל קיין ואלברט פיני. בשנים אלו שיחק סטמפ בתפקידים ראשיים ביצירות של גדולי הבמאים האירופים כפדריקו פליני ופייר פאולו פאזוליני. בשנת 1978 קיבלה קריירת המשחק שלו תנופה כאשר שיחק את "גנרל זוד", אויבו המיתולוגי של סופרמן.
תפקידיו בסרטים "בילי באד", "האספן", "הרפתקאותיה של פריסילה, מלכת המדבר" ו"הקשר האנגלי" זיכו אותו בפרסים.
ביוגרפיה > ראשית חייו

סטמפ נולד בלונדון, הבכור בין חמישה ילדים. אביו היה קברניט בצי הסוחר. גדל בלונדון. מגיל צעיר שאף סטמפ להיות שחקן. בסוף שנות ה-50 קיבל מלגה ללימודי משחק באקדמיית ובר דאגלס בלונדון.
ביוגרפיה > חייו האישיים

סטמפ הוא אחיו הגדול של כריס סטמפ (אנ'), שהיה בעל קריירה מצליחה כאמרגן, ובין היתר היה מעורב בעלייתם של להקת המי וג'ימי הנדריקס.
בנוסף לקריירת המשחק שלו פיתח סטמפ גם קריירה כסופר. בין היתר פרסם שלושה כרכים של זיכרונותיו, נובלה וספר בישול המספק מתכונים נטולי חלב וחיטה. סטמפ הוא צמחוני מוצהר.
סטמפ השתתף כמדבב במספר משחקי וידאו, ביניהם "Elder Scrolls IV: Oblivion" ו-"Halo 3".
בשנות ה-60 נקשר שמו של סטמפ בשמן של כמה כוכבות קולנוע ידועות, לרבות ג'ולי כריסטי ובריז'יט בארדו.
בשנת 2002, בגיל 63 נישא לאליזבת אורורק, רוקחת אוסטרלית בת 29. בשנת 2008 התגרש הזוג עקב "התנהגותו הבלתי סבירה" של סטמפ.
הצגות תיאטרון

| שנים | שם | תפקיד | תיאטרון |
| --- | --- | --- | --- |
| 1959 | The Long and the Short and the Tall | סאמי ויטאקר | UK Tour |
| 1960 | This Year, Next Year | צ'ארלי | תיאטרון וודוויל, וסט אנד |
| 1964–1965 | אלפי! | אלפי | תיאטרון מורוסקו, ברודוויי |
| 1978 | דרקולה | הרוזן דרקולה | תיאטרון שאפטסבורי, וסט אנד |
| 1979 | האישה מן הים | זר | תיאטרון ראונדהאוס, וסט אנד |
הערות שוליים

↑  Terence Stamp Biography, Film Reference
↑  Mr Intolerant, the Guardian, ‏2002-03-10 (באנגלית)
↑  "Actor Stamp and wife get divorce" (באנגלית בריטית). 2008-04-29. נבדק ב-2021-10-03.
↑  Leonard, William Torbert (1981). Theatre: Stage to Screen to Television: Volume I: A-L. Metuchen, New Jersey: Scarecrow Press. pp. 509, 514.
↑  The Lady from the Sea, The Roundhouse, Chalk Farm Rd, London, England, IbsenStage
| פרס סטלייט לשחקן הטוב ביותר בסרט קולנוע |
| --- | --- | --- |
| דרמה (1996–2010, 2018–הווה) | ג'פרי ראש (1996) ‏•‏‏ רוברט דובאל (1997) ‏•‏‏ אדוארד נורטון (1998) ‏•‏‏ טרנס סטמפ (1999) ‏•‏‏ ג'פרי ראש (2000) ‏•‏‏ בריאן קוקס (2001) ‏•‏‏ מייקל קיין / דניאל דיי-לואיס (2002) ‏•‏‏ שון פן (2003) ‏•‏‏ דון צ'ידל (2004) ‏•‏‏ פיליפ סימור הופמן (2005) ‏•‏‏ פורסט ויטאקר (2006) ‏•‏‏ ויגו מורטנסן (2007) ‏•‏‏ ריצ'רד ג'נקינס (2008) ‏•‏‏ ג'רמי רנר (2009) ‏•‏‏ קולין פירת' (2010) ‏•‏‏ וילם דפו (2018) ‏•‏‏ כריסטיאן בייל (2019) ‏•‏‏ ריז אחמד (2020) ‏•‏‏ בנדיקט קמברבאץ' (2021) ‏•‏‏ ברנדן פרייזר (2022) ‏•‏‏ קיליאן מרפי (2023) ‏•‏‏ קולמן דומינגו (2024) |  |
| מוזיקלי או קומדיה (1996–2010, 2018–הווה) | טום קרוז (1996) ‏•‏‏ ג'ק ניקולסון (1997) ‏•‏‏ איאן באנן / דייוויד קלי (1998) ‏•‏‏ פיליפ סימור הופמן (1999) ‏•‏‏ מייקל דאגלס (2000) ‏•‏‏ יואן מקגרגור (2001) ‏•‏‏ קירן קאלקין (2002) ‏•‏‏ ביל מארי (2003) ‏•‏‏ ג'יימי פוקס (2004) ‏•‏‏ טרנס הווארד (2005) ‏•‏‏ ג'וזף קרוס (2006) ‏•‏‏ ראיין גוסלינג (2007) ‏•‏‏ ריקי ג'רווייס (2008) ‏•‏‏ מייקל סטולברג (2009) ‏•‏‏ מייקל סרה (2010) ‏•‏‏ ראמי מאלק (2018) ‏•‏‏ טארון אגרטון (2019) ‏•‏‏ סשה ברון כהן (2020) ‏•‏‏ אנדרו גארפילד (2021) ‏•‏‏ אוסטין באטלר (2022) ‏•‏‏ פול ג'יאמטי (2023) ‏•‏‏ קית' קופפרר (2024) |  |
| סרט (2011–2017) | ראיין גוסלינג (2011) ‏•‏‏ בראדלי קופר (2012) ‏•‏‏ מתיו מקונוהיי (2013) ‏•‏‏ מייקל קיטון (2014) ‏•‏‏ לאונרדו דיקפריו (2015) ‏•‏‏ אנדרו גארפילד / ויגו מורטנסן (2016) ‏•‏‏ גארי אולדמן / הארי דין סטנטון (2017) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007426096005171  PLWABN: 9810686263105606  BIBSYS: 90830838  BNE: XX1082220  BnF: cb13900011s (data)  CiNii: DA19983241  GND: 118903489  ISNI: 0000 0001 0872 6066  LCCN: n88075453  MusicBrainz: 6026d080-ffae-4f9c-95fe-d3dfc9f258eb  NKC: xx0188529  NLA: 35830340  NLK: KAC2020L1520  NTA: 074334972  RERO: 02-A014086132  SNAC: w6bt2drs  SUDOC: 06939346X  Trove: 1106971  VIAF: 14959675   WorldCat (עם VIAF): 14959675
פרס החברה המלכותית לספרי מדע

פרס ספרי המדע של החברה המלכותית  (באנגלית: The Royal Society Science Books Prize) הוא פרס שנתי של 25,000 ליש"ט המוענק על ידי החברה המלכותית לציון ספרי מדע פופולריים מצטיינים מרחבי העולם. הוא פתוח למחברים של ספרי מדע שנכתבו עבור קהל שאינו מתמחה. מאז שנת היסוד של הפרס ב-1988 הוא דגל בסופרים כמו סטיבן הוקינג, ג'ארד דיימונד, סטיבן ג'יי גולד וביל ברייסון. ב-2015 הגרדיאן תיאר את הפרס כ"פרס ספרי המדע היוקרתי ביותר בבריטניה".
זוכים עד שנת 1999

| שנה | מחבר | כותרת | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1988 | איגוד הרופאים הבריטי (British Medical Association) | לחיות עם סיכון | זוכה |
| 1989 | רוג'ר לוין (Roger Lewin) | עצמות במחלוקת: מחלוקות בחיפוש אחר מקורות האדם | זוכה |
| 1990 | רוג'ר פנרוז | המוח החדש של הקיסר | זוכה |
| 1991 | סטיבן ג'יי גולד | חיים מופלאים: פצלי ברג'ס וטבע ההיסטוריה | זוכה |
| 1992 | ג'ארד דיימונד | השימפנזה השלישי | זוכה |
| 1993 | סטיבן רוז | הכנת הזיכרון | זוכה |
| 1994 | סטיב ג'ונס | שפת הגנים | זוכה |
| 1995 | ג'ון אמסלי (John Emsley) | המדריך הטוב לצרכן הכימי | זוכה |
| 1996 | ארנו קרלן | התקדמות המגפה | זוכה |
| 1997 | אלן ווקר (Alan Walker (anthropologist)) ופט שיפמן | חוכמת העצמות | זוכה |
| 1998 | ג'ארד דיימונד | רובים, חיידקים ופלדה | זוכה |
| 1999 | פול הופמן (Paul Hoffman (science writer)) | האיש שאהב רק מספרים | זוכה |
זוכים בשנים 2000–2009

| שנה | מחבר | כותרת | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2000 | בריאן גרין | היקום האלגנטי (The Elegant Universe) | זוכה |
| 2001 | רוברט קונציג (Robert Kunzig) | Mapping the Deep | זוכה |
| 2002 | סטיבן הוקינג | היקום בקליפת אגוז (The Universe in a Nutshell) | זוכה |
| 2003 | כריס מקמנוס (Chris McManus) | Right Hand, Left Hand | זוכה |
| 2004 | ביל ברייסון | ההיסטוריה הקצרה של כמעט הכל | זוכה |
| 2005 | פיליפ בול (Philip Ball) | Critical Mass: How One Thing Leads to Another | זוכה |
| 2006 | דייוויד בודניס (David Bodanis) | Electric Universe: How Electricity Switched on the Modern World | זוכה |
| 2007 | דניאל גילברט (Daniel Gilbert (psychologist)) | Stumbling on Happiness | זוכה |
| 2008 | מארק לינס (Mark Lynas) | Six Degrees: Our Future on a Hotter Planet | זוכה |
| 2009 | ריצ'רד הולמס (Richard Holmes (biographer)) | The Age of Wonder | זוכה |
זוכים בשנים 2010–2019

| שנה | מחבר | כותרת | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010 | ניק ליין (Nick Lane) | Life Ascending | זוכה |
| 2011 | גאווין פרטור-פיני (Gavin Pretor-Pinney) | The Wavewatcher's Companion | זוכה |
| 2012 | ג'יימס גלייק (James Gleick) | The Information: A History, a Theory, a Flood | זוכה |
| 2013 | שון מייקל קרול (Sean Michael Carroll) | The Particle at the End of the Universe | זוכה |
| 2014 | מארק מיודוניק (Mark Miodownik) | Stuff Matters | זוכה |
| 2015 | גאיה וינס (Gaia Vince) | Adventures in the Anthropocene | זוכה |
| 2016 | אנדריאה וולף | The Invention of Nature | זוכה |
| 2017 | קורדליה פיין (Cordelia Fine) | Testosterone Rex | זוכה |
| 2018 | שרה-ג'יין בלייקמור (Sarah-Jayne Blakemore) | Inventing Ourselves | זוכה |
| 2019 | קרוליין קריאדו פרז (Caroline Criado Perez) | Invisible Women | זוכה |
זוכים בשנים 2020–הווה

| שנה | מחבר | כותרת | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2020 | קמילה פאנג (Camilla Pang) | Explaining Humans | זוכה |
| 2021 | מרלין שלדרייק (Merlin Sheldrake) | Entangled Life | זוכה |
| 2022 | הנרי גי (Henry Gee) | A (Very) Short History of Life on Earth | זוכה |
| 2023 | אד יונג | An Immense World | זוכה |
| 2024 | קלי ויינרסמית' (Kelly Weinersmith) וזך ויינרסמית' (Zach Weinersmith) | A City on Mars | זוכה |
הערות שוליים

↑  "Past Winners & Shortlisted Books - Science Book Prize". The Royal Society. נבדק ב-2022-12-03.
1 2  Pauli, Michelle (2006-04-13). "Diamond in the running for Aventis hat-trick". The Guardian (באנגלית). נבדק ב-2022-12-03.
יואן מקגרגור

| --- | --- |

מקגרגור, 2012
 לידה:  31 במרץ 1971 (בן 53) סקוטלנד פרת', סקוטלנד, הממלכה המאוחדת
 שם לידה:  Ewan Gordon McGregor 
 מדינה:  סקוטלנד, ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1993 
 מקום לימודים:  בית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה  אקדמיית מוריסון 
 בן או בת זוג:  Eve Mavrakis (1995–2020)  מרי אליזבת' וינסטד (2022–?) 
 צאצאים:  Clara McGregor, Jamyan McGregor, Esther McGregor 
 מספר צאצאים:  5 
 פרסים והוקרה:  פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לשחקן הטוב ביותר (2010)  פרס דונוסטיה (2012)  פרס הישג בקולנוע העולמי של האקדמיה האירופית לקולנוע (2001)  אביר מסדר האמנויות והספרות  קצין במסדר האימפריה הבריטית 
 פרופיל ב-IMDb
 
יואן גורדון מקגרגור (באנגלית: Ewan Gordon McGregor; נולד ב-31 במרץ 1971) הוא שחקן קולנוע סקוטי. מוכר בעיקר בזכות תפקידיו כמארק רנטון בסרט הקאלט טריינספוטינג, אובי ואן קנובי הצעיר בטרילוגיית הפריקוול של סרטי מלחמת הכוכבים, וכריסטיאן בסרט המוזיקלי מולין רוז'. מקגרגור אף זכה להערכה ותשבחות ממבקרים על הופעותיו בתיאטרון, בתפקיד ראשי בהפקות של ברנשים וחתיכות (2005–2007) ואותלו (2007–2008). מקגרגור ידוע בשל נכונותו והשתתפותו במגוון של סרטים שונים באופיים הן מבחינה הז'אנר והן מבחינת אופי ההפקה כגון סרטים עצמאיים, סרטים עתירי תקציב, סרטים מוזיקליים, דרמה, קומדיה, מדע בדיוני, מתח וכיוצא בזה.
ביוגרפיה

מקגרגור נולד בפרת', סקוטלנד שבממלכה המאוחדת. אמו, קרול דיאן (לבית לוסון), היא מורה ומנהלת בית ספר, ואביו, ג'יימס צ'ארלס סטיוארט מקגרגור, הוא מורה לחינוך גופני. דודו של מקגרגור הוא השחקן דניס לוסון שהופיע גם-כן בסדרת סרטי מלחמת הכוכבים. אחיו של מקגרגור, קולין, הוא טייס במטוס "טורנדו" בחיל האוויר המלכותי של בריטניה.
ב-1988 מקגרגור למד דרמה בית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה. כחצי שנה לפני שסיים את לימודיו, קיבל את תפקידו הראשון במיני הסדרה של דניס פוטר "שפתון על צווארונך".
קריירה

תפקידו הראשון בקולנוע היה בסרט "להיות אנושי". שנה לאחר מכן, הוא הופיע בסרטו של דני בויל "חברים לרצח" ב-1994. סרטו השני היה אף הוא של בויל והעניק לו תהילה קולנועית – טריינספוטינג (1996). מקגרגור חבר אליו גם לסרטם ההוליוודי הראשון "חיים לא רגילים" (1997), קומדיה רומנטית בהשתתפותה של קמרון דיאז.
מקגרגור הופיע ביצירות מגוונות כמו "כתוב בעור" של פיטר גרינוויי (1996), "התזמורת", "ולווט גולדמיין" של טוד היינז (1998). ב-1999 נבחר לגלם את תפקידו של אובי ואן קנובי בסרט מלחמת הכוכבים: אימת הפנטום, ושיחק את אותה הדמות גם בשני סרטי ההמשך ב-2002 ו-2005. מקגרגור לקח את התפקיד ברצינות וניסה להתאים את דמותו כמה שיותר קרוב למשחקו של סר אלק גינס שגילם את אובי וואן קנובי הזקן. ב-2001 שיחק לצד ניקול קידמן בסרט מולין רוז' והיה מועמד לפרס גלובוס הזהב על תפקידו. הוא הופיע גם ב"בלאק הוק דאון" של רידלי סקוט, וכיכב לצידה של רנה זלווגר ב"לגמור עם האהבה". למקגרגור הוצע תפקידו של ג'יימס בונד בסרט קזינו רויאל אך סירב בשל חשש מהזדהות עם הדמות.
ב-2005 השאיל מקגרגור את קולו ודיבב שני סרטי אנימציה. הוא דיבב את הרובוט הנאהב רודני קופרבוטום ב"רובוטס", שבו גם דיבבו האלי ברי ורובין ויליאמס. ואז הוא דיבב בסרט "פגוש את היונים" את גרי צ'אפמן. בנוסף ב-2005 מקגרוגר שיחק לצד סקרלט ג'והנסון בסרט "איילנד" ובמותחן הפסיכולוגי "הישאר!" לצד נעמי ווטס. שני הסרטים לא היו שוברי קופות ואף קיבלו ביקורת שלילית.
ב-2007 מקגרגור שיחק לצד קולין פארל בסרטו של וודי אלן "חלומה של קסנדרה".
ב-2009 שיחק בסרט "אני אוהב אותך פיליפ מוריס", המבוסס על סיפור אמיתי, לצדו של ג'ים קארי, בתור האסיר ההומוסקסואל פיליפ מוריס שמאוהב בסטיבן ג'יי ראסל.
בשנת 2017 שיחק בסרט הפנטזיה "היפה והחיה", המבוסס על סרט האנימציה של חברת וולט דיסני "היפה והחיה" מ-1991. באותה שנה חזר לגלם את דמותו של מארק רנטון בדרמה של דני בויל "טריינספוטינג 2" המשך לסרט משנת 1996, אשר מבוסס על הספר טריינספוטינג. בסרט הוא מככב לצד רוברט קרלייל וג'וני לי מילר. בשנה זו גם השתתף ב-10 פרקים בסדרה "פארגו", בתפקיד שבגינו זכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן הראשי הטוב ביותר במיני-סדרה או סרט טלוויזיה.
בשנת 2021 לוהק לגלם את מעצב האופנה האגדי רוי הלסטון במיני-סדרת הדרמה "הלסטון" שיצר ראיין מרפי לשירות הזרמת המדיה של נטפליקס.
מקגרוגר הוא אחד ממעט השחקנים שמסכימים להופיע בסרטים בעירום מלא. הוא הופיע בעירום בסרטים: "טריינספוטינג", "וולווט גולדמיין", "כתוב מעור" ו"הזר". הוא גם שיחק תפקידים של דמויות הומוסקסואליות או ביסקסואליות בסרטים "כתוב בעור" (פיטר גרינוויי) ו"וולווט גולדמיין" (טוד היינס) ואני אוהב אותך פיליפ מוריס.
אקטיביזם

באוקטובר 2023, מקגרגור, יחד עם שחקנים, קומיקאים ומנהלי בידור מהוליווד חתמו על מכתב פתוח לנשיא ביידן. הם קראו לשחרור בני ערובה המוחזקים על ידי ארגון הטרור חמאס. הקמפיין שהושק לצד המכתב נקרא #NoHostageLeftBehind. המכתב מדגיש את הרצון לחופש הן לישראלים והן לפלסטינים לחיות בשלום ומגנה את האלימות של חמאס.
חיים אישיים

ב-1995 נישא למעצבת האמנותית היהודיה-יווניה-צרפתייה, איב מבראקיס. לזוג ארבע בנות, ביניהן השחקנית קלארה מקגרגור. שתיים מבנותיו מאומצות, אחת מהן ממונגוליה. הם מתגוררים בלוס אנג'לס, קליפורניה. מקגרגור סיפר שהם מגדלים את הילדות בדתה היהודית של אשתו. הזוג התגרש ב-2018 בעקבות רומן של מקגרגור עם מרי אליזבת' וינסטד ששיחקה לצידו בפארגו.
ב-27 ביוני 2021 נולד בנם של מקגרגור ווינסטד, לאורי, וב-2022 בני הזוג התחתנו.
ב-2010 הוענק לו תואר אבירות מממשלת צרפת. תחביבו הוא רכיבה על אופנוע והוא אף השתתף במספר מסעות אופנועים: מסקוטלנד לדרום אפריקה (שתועד בתוכנית Long Way Down), לאורך יבשת אירואסיה (Long Way Round שתועד בתוכנית) ולאורך יבשת אמריקה (שתועד בסדרת הטלוויזיה Long Way Up).
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1993 | שפתון על צווארונך | טוראי מיק הופר | מיני-סדרה |
| 1993 | Scarlet and Black | ג'וליאן סוראל | מיני-סדרה |
| 1994 | Screen One | טום קלייטון | פרק: "Doggin' Around" |
| 1995 | Kavanagh QC | דייוויד רוברט ארמסטרונג | פרק: "Nothing But the Truth" |
| 1996 | Karaoke | בחור צעיר | פרק: "Tuesday" |
| 1996 | אגדות מעולם המסתורין | פורד | פרק: "Cold War" |
| 1997 | ER | דאנקן סטיוארט | פרק: "The Long Way Around" מועמד פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן אורח בסדרת דרמה (1997) |
| 2004 | Long Way Round | עצמו | סדרה תיעודית של סקיי 1 7 פרקים; גם יוצר ומפיק בפועל |
| 2007 | Long Way Down | עצמו | סדרה תיעודית של BBC Two 6 פרקים; גם יוצר ומפיק בפועל |
| 2015 | דול ואם | עצמו | 2 פרקים |
| 2016 | Highlands: Scotland's Wild Heart | קריינות | סדרה דוקומנטרית; 4 פרקים שודר בערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק מועמד פרס אמי לבידור בפריים טיים לקריין הטוב ביותר (אנ') (2017) |
| 2017 | פארגו | אמט סטאסי (אנ') / ריי סטאסי (אנ') | תפקיד ראשי (עונה 3); 10 פרקים פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה (2018) מועמד פרס אמי לשחקן הטוב ביותר במיני-סדרה או סרט טלוויזיה (2017) |
| 2020 | Long Way Up | עצמו | סדרה תיעודית של אפל TV פלוס 11 פרקים; גם יוצר מפיק בפועל |
| 2021 | הלסטון | רוי הלסטון (אנ') | מיני-סדרה; גם מפיק בפועל פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן ראשי במיני סדרה או בסרט טלוויזיה (אנ') (2023) מועמד פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה (2022) מועמד פרס גילדת שחקני המסך לשחקן הטוב ביותר במיני-סדרה או סרט טלוויזיה (2022) |
| 2021 | Jerusalem: City of Faith and Fury | קריין | סדרה תיעודית של CNN |
| 2021 | מבוימים | עצמו | פרק: "The Warthog and the Mongoose: Part One" |
| 2022 | אובי ואן קנובי | אובי ואן קנובי | מיני-סדרה; גם מפיק בפועל |
| 2024 | ג'נטלמן במוסקבה | אלכסנדר רוסטוב | סדרת טלוויזיה של שואוטיים. גם מפיק בפועל  מועמד פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה (2025)  |
פילמוגרפיה > תיאטרון

| שנה | מחזה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1998 | מלקולם הקטן | ג'ו אורטון | תיאטרון המפסטד (אנ'), קמדן |
| 2005 | ברנשים וחתיכות | סקיי מאסטרסון | תיאטרון פיקדילי, וסט אנד |
| 2007 | אותלו | יאגו (אנ') | Donmar Warehouse, קובנט גארדן |
| 2014 | הדבר האמיתי (אנ') | הנרי | תיאטרון סלווין (אנ'), ברודוויי |
פולינזיה הצרפתית

מפת מחוזות הפולינזיה הצרפתית
פולינזיה הצרפתית (בצרפתית: Polynésie française; בטהיטית: Pōrīnetia Farāni; באנגלית: French Polynesia; ‏האזנהקובץ:En-us-French Polynesia.ogg‏Ⓘ‏) היא יחידה מנהלית של צרפת (קולקטיב מעבר לים) בדרום האוקיינוס השקט. היא מורכבת ממספר קבוצות איים פולינזים. הקבוצות העיקריות הן איי החברה (שבהם האי טהיטי, שבו ממוקמים מרכז השלטון הצרפתי ומקום מושבה של הבירה פפאטה), איי מרקיז, איי טואמוטו, איי גמבייה ואיי אוסטרל.
לתושבים יש אזרחות צרפתית משנת 1946. בשנת 1977 קיבלה פולינזיה הצרפתית מעמד של שלטון עצמי. האיים שימשו ב-1974 כאתר לניסויים גרעינים של צרפת, וכאשר ב-1995 התפרסם שנשיא צרפת ז'אק שיראק, אישר להמשיך ולבצע ניסויים כאלה, התעוררה ביקורת מצד מדינות שונות בעולם וב-1996 התבצע הניסוי האחרון, וצרפת הודיעה שלא תמשיך בפעילות זו.