stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ים סולו
פעילות ופיראטים

בסביבות שנת 2015 החלו להתבצע התקפות רבות של ספינות פיראטים וגורמים מוסלמים שתמכו באותה העת בארגון "המדינה האסלאמית" (דאעש) בים סולו, בעקבות זאת החלו לסייר בים ספינות חיל הים האמריקאי. סיורים אלו ושיתוף הפעולה עם ארצות הברית יצרו מתיחות בין הפיליפינים לסין.
בשנת 2017 ציי ספינות של מדינות נוספות החלו לפעול בים סולו, ביניהן אינדונזיה, מלזיה, הפיליפינים שפתחו במבצעים משותפים כדי להתמודד עם טרור ופשעים חוצי-לאומיים. מהלך זה החל לאחר עימותים בעיר מאראווי בין הכוחות המזוינים הפיליפינים לבין מאות חמושים מקבוצות הטרור מאוטה ואבו סייף.
בשנת 2019 נמצאה ספינה טרופה מול חופי הפיליפינים בים סולו. ביולי 2023 זוהתה הספינה כנושאת מטוסים אמריקאית שהוטבעה על ידי מטוס קמיקזה יפני בשנת 1945.הספינה שנקראה USS Ommaney הוטבעה כשעל סיפונה כ-95 מלחים אמריקאים בהתקפה על מפרץ אוממני ב-5 בינואר 1945, על פי דיווחי הצי רבים מהמלחים טבעו עם הספינה.
בשנת 2021 החלה סין להגביר את פעילותה בים סולו על מנת להגן על האינטרסים הימיים שלה ולהגדיל את כוח המיקוח בשיחות עם מדינות אחרות. ספינות של הצי הסיני נצפו מהאוקיינוס ההודי ועד האוקיינוס השקט ממזרח לטייוואן ויפן.
בשנת 2023 קראו גורמים פיליפינים וסיניים לבצע חיפושי נפט באזור ים סולו.
גאוגרפיה

שטח פני הים הוא 260,000 קילומטרים רבועים (כ-100,000 מילים רבועים).
היקף

ארגון ההידרוגרפיה הבין-לאומי (IHO) מגדיר את ים סולו כאחד ממימי הארכיפלג המזרח הודי (אנ').
וכך מגדיר הארגון את גבולותיו של ים סולו:
הים משתרע כ-790 ק"מ מצפון לדרום ו-604 ק"מ ממזרח למערב. גלים יכולים להתמתח על פני 25–35 ק"מ. עומק הים הוא 4,400 מטרים, אך בקצהו הדרומי, ארכיפלג סולו (אנ') מעלה את קרקעית הים ל-100 מטרים.
בצפון-מערב: מטנג'ונג סמפנג מנגאיו, הנקודה הצפונית של בורניאו, לאורך הגבול המזרחי של ים סין הדרומי לכף קלוויטה, הנקודה הצפון-מערבית של מינדורו.
בצפון-מזרח: חוף דרום-מערב מינדורו לבורונקן פוינט, הקצה הדרומי שלו, משם קו דרך איי סמיררה וקלויה לנסוג פוינט (11°53′N 121°53′E), הקצה הצפון-מערבי של פנאי, לאורך החוף המערבי והדרום-מזרחי של האי לאי טגובנהן (11°08′N 123°07′E), משם קו לקצה הצפוני של נגרוס ולאורך החוף המערבי לסיאטון פוינט, הנקודה הדרומית שלו, משם דרך טגולו פוינט (8°44′N 123°22′E), מינדנאו.
בדרום-מזרח: מטגולו פוינט, לאורך החוף המערבי של מינדנאו לנקודה הדרום-מערבית ביותר, משם לחוף הצפוני של אי בסילן (6°45′N 122°04′E), דרך האי לנקודתו הדרומית ביותר, משם קו לאי ביטינן (6°04′N 121°27′E) מול הקצה המזרחי של ג'ולו, דרך ג'ולו לנקודה ב-121°04'E על החוף הדרומי שלו, משם דרך איי טפול ולוגוס ולאורך החוף הצפוני של אי טאווי טאווי לאי בונגאו מול הקצה המערבי שלו (5°01′N 119°45′E), ומשם לטנג'ונג לביאן, הנקודה הצפון-מזרחית של בורניאו.
בדרום מערב: החוף הצפוני של בורניאו בין טנג'ונג לביאן לטנג'ונג סמפנג מנגאיו.
בתרבות נפוצה

דמות מסע בין כוכבים היקארו סולו נקראת על שם ים סולו. לדברי השחקן שמשחק את סולו, ג'ורג' טאקיי, "החזון של [ג'ין] רודנברי עבור סולו היה לייצג את כל אסיה, על שם ים סולו במקום להשתמש בשם ספציפי למדינה".
הערות שוליים

↑  [https://underwaterasia.info/diving-philippines/coron-bay-el-nido-diving Coron Bay & El Nido
Immerse yourself in Coron Bay, Palawan : the finest wreck diving in the Philippines]
1 2  The Manila Times, Jewel of Sulu Sea, The Manila Times, ‏10 באוגוסט 2015
↑  Traveler's Companion Philippines 1998 p.214 Kirsten Ellis, Globe Pequot Press Globe Pequot, 1998
↑  פרגוס ג'נסן וקנופריה קאפור, Indonesia Fears 'New Somalia' as Piracy Surges in Sulu Sea, gCaptain, ‏21 באפריל 2016
↑  US, Philippines Navy Ships Patrol Sulu Sea
↑  Indonesia, Malaysia, Philippines launch joint operations in Sulu Sea to tackle terrorism, transnational crimes באתר The Straits Times
↑  Navy identifies World War II carrier wreckage sunk by Kamikaze plane near the Philippines באתר STARS AND STRIPES, יולי 2023
↑  Ralph Jennings, Chinese Navy Expands Presence in Asia, Voice of America (VOA News), ‏17 במרץ 2022
↑  Zubiri urges oil exploration in Sulu Sea, Benham Rise באתר Inquirer.net
↑  ההיקף הגאוגרפי של ים סולו מאת: Conservation International 2010.
↑   George Takei on how "Sulu" got his name on Star Trek - EMMYTVLEGENDS.ORG, סרטון בערוץ "FoundationINTERVIEWS", באתר יוטיוב (אורך: 01:35)
↑  VIDEO: George Takei On “Star Trek VI: Captain Sulu To The Rescue” + John Cho, Shatner Feud + more
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007561267405171  GND: 4565445-1  SUDOC: 135518350  VIAF: 315528104   WorldCat (עם VIAF): 315528104
ויין רוני

רוני במדי מנצ'סטר יונייטד, 2008
ויין מארק רוּני (באנגלית: Wayne Mark Rooney; נולד ב-24 באוקטובר 1985) הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת החלוץ . רוני שיחק גם בנבחרת אנגליה, בה הוא שימש כקפטן עד לפרישתו ממנה באוגוסט 2017. ב-15 בנובמבר 2018 חזר רוני לנבחרת אנגליה למשחק פרידה בו ציין את משחקו ה-120 במדיה. ווין רוני הוא מלך השערים בכל הזמנים של מנצ'סטר יונייטד.
נבחרת אנגליה

בפברואר 2003, בגיל 17, הפך לשחקן הצעיר ביותר ששיחק בנבחרת אנגליה (שיאו נשבר על ידי ת'יאו וולקוט ב-1 ביוני 2006), במשחק ידידות נגד נבחרת אוסטרליה, ובאותו משחק כבש והפך למבקיע הצעיר ביותר.
ביורו 2004 הפך לשחקן הצעיר ביותר שמבקיע באליפות אירופה, כשכבש צמד בניצחון על נבחרת שווייץ, שיא שנשבר ארבעה ימים מאוחר יותר על ידי השווייצרי יוהאן פונלנטן. בסך הכל כבש רוני 4 שערים ב-4 משחקים, ונבחר לנבחרת הטורניר של אופ"א, לאחר שנבחרתו הודחה ברבע הגמר.
למשחקי מונדיאל 2006 הגיע רוני לאחר פציעה ולא כבש שערים בטורניר, כאשר נבחרתו הודחה שוב ברבע הגמר, וכעבור שנתיים לא הצליחה להעפיל ליורו 2008. ב-14 בנובמבר 2009 ענד רוני לראשונה את סרט הקפטן בנבחרת, במשחק ידידות מול נבחרת ברזיל.
במוקדמות מונדיאל 2010 היה רוני מלך השערים של הנבחרת, עם תשעה שערים, ובטורניר עצמו הודחה הנבחרת בשמינית הגמר. ביורו 2012 החמיץ רוני את שני המשחקים הראשונים בעקבות עונש הרחקה, וחזר למשחק האחרון בשלב הבתים, בו כבש את שער הניצחון מול נבחרת אוקראינה שהעלה את אנגליה לשמינית הגמר. ברבע הגמר הבקיע רוני שער בבעיטות ההכרעה מול נבחרת איטליה, אך נבחרתו הפסידה במשחק והודחה מהטורניר.
במשחקי מוקדמות מונדיאל 2014 היה רוני מלך השערים של הנבחרת, עם שבעה שערים. במשחק השני של אנגליה במונדיאל 2014, מול אורוגוואי, כבש רוני את שערו הראשון אי פעם במשחקי גביע העולם, אך נבחרתו הפסידה בשני משחקיה הראשונים והודחה מהטורניר עוד לפני המשחק האחרון בשלב הבתים. שערו של רוני במונדיאל היה שערו ה-40 בנבחרת אנגליה, ובכך השתווה למייקל אואן במקום הרביעי בטבלת מלך שערי הנבחרת בכל הזמנים.
ב-28 באוגוסט 2014, בעקבות פרישתו מהנבחרת של סטיבן ג'רארד, מונה רוני לקפטן נבחרת אנגליה. ב-15 בנובמבר 2014 ערך רוני את הופעתו ה-100 במדי הנבחרת, וכבש את שערו ה-44 בניצחון 1:3 על סלובניה במסגרת מוקדמות יורו 2016.
ב-8 בספטמבר 2015 כבש רוני את שערו ה-50 במדי הנבחרת, במשחק נגד שווייץ במסגרת מוקדמות יורו 2016, ובכך שבר את שיאו של בובי צ'רלטון והפך למלך השערים של הנבחרת בכל הזמנים.
ב-23 באוגוסט 2017 ווין רוני פרש מנבחרת אנגליה בה היה מלך השערים בכל הזמנים עם 53 שערים ב-119 הופעות. ב-15 בנובמבר 2018 חזר רוני למשחק ידידות מול ארצות הברית, בו פרש רשמית כאשר הוא רושם 120 משחקים במדי הנבחרת.
קריירת אימון

לאחר פתיחה גרועה של עונת 2020/2021 עם דרבי קאונטי בה שיחק רוני, פוטר מאמן הקבוצה פיליפ קוקו, ורוני מונה כחלק מצוות מאמנים זמני של ארבעה אנשים כמאמן-שחקן, לצדם של ליאם רוזניור, שי גיבן וג'סטין ווקר. במשחק הראשון של רוני כמאמן יחד עם השלישייה הזו, הפסידה דרבי 0–1 לבריסטול סיטי, ולאחר מכן הפסידה הקבוצה 0–3 למידלסברו, ובעקבותיו הודיע המועדון כי רוני ימונה למאמנה הראשי הבלעדי של הקבוצה באופן זמני. רוני הסיר את עצמו מסגל הקבוצה לאחר שהבהיר את רצונו לקחת את התפקיד. המשחק הראשון של רוני כמאמן יחיד הסתים בתיקו 1–1 נגד וויקומב וונדררס.
ב-15 בינואר 2021 הודיע רוני על פרישה ממשחק פעיל ובכך מונה למאמנה הקבוע של דרבי קאונטי עד 2023. רק במחזור האחרון של עונת 2020/2021 הבטיחה דרבי קאונטי תחת הדרכתו של רוני את הישארותה בצ'מפיונשיפ וניצלה מירידה לפוטבול ליג הראשונה.
ב-17 בספטמבר 2021 הודיע דריקטריון המועדון כי הוחלט להעביר את המועדון לניהול של כונס נכסים עקב מצב כלכלי קשה. ב-22 בספטמבר נוכו 12 נקודות מהקבוצה, והיא הדרדרה למקום האחרון בטבלת הצ'מפיונשיפ. בסיום העונה ירדה הקבוצה לפוטבול ליג הראשונה, וב-24 ביוני 2022 הודיע רוני על עזיבתו.
ב-12 ביולי 2022 מונה למאמנה של די. סי. יונייטד מליגת ה-MLS.
חייו האישיים

רוני נשוי למגישת הטלוויזיה הבריטית קולין רוני. לזוג ארבעה בנים והם מתגוררים בצ'שייר בצפון-מערב אנגליה.
רוני הוא פרזנטור של מותגים רבים כגון: נוקיה, נייק, חברת קוקה-קולה ועוד. הוא גם מופיע על עטיפות סדרת המשחקים FIFA משנת 2006. ביוני 2011 הוא עבר טיפול השתלת שיער בראשו.
סטטיסטיקה כשחקן > מועדונים

| מועדון | עונה | ליגה | ליגה> הופעות | ליגה> שערים | גביע> הופעות | גביע> שערים | גביע הליגה> הופעות | גביע הליגה> שערים | יבשת> הופעות | יבשת> שערים | אחר> הופעות | אחר> שערים | סך הכל> הופעות | סך הכל> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אברטון | 2002/2003 | פרמייר ליג | 33 | 6 | 1 | 0 | 3 | 2 | – | – | 0 | 0 | 37 | 8 |
| אברטון | 2003/2004 | פרמייר ליג | 34 | 9 | 3 | 0 | 3 | 0 | – | – | 0 | 0 | 40 | 9 |
| אברטון | סך הכול | סך הכול | 67 | 15 | 4 | 0 | 6 | 2 | – | – | 0 | 0 | 77 | 17 |
| מנצ'סטר יונייטד | 2004/2005 | פרמייר ליג | 29 | 11 | 6 | 3 | 2 | 0 | 6 | 3 | 0 | 0 | 43 | 17 |
| מנצ'סטר יונייטד | 2005/2006 | פרמייר ליג | 36 | 16 | 3 | 0 | 4 | 2 | 5 | 1 | 0 | 0 | 48 | 19 |
| מנצ'סטר יונייטד | 2006/2007 | פרמייר ליג | 35 | 14 | 7 | 5 | 1 | 0 | 12 | 4 | 0 | 0 | 55 | 23 |
| מנצ'סטר יונייטד | 2007/2008 | פרמייר ליג | 27 | 12 | 4 | 2 | 0 | 0 | 11 | 4 | 1 | 0 | 43 | 18 |
| מנצ'סטר יונייטד | 2008/2009 | פרמייר ליג | 30 | 12 | 2 | 1 | 1 | 0 | 13 | 4 | 3 | 3 | 49 | 20 |
| מנצ'סטר יונייטד | 2009/2010 | פרמייר ליג | 32 | 26 | 1 | 0 | 3 | 2 | 7 | 5 | 1 | 1 | 44 | 34 |
| מנצ'סטר יונייטד | 2010/2011 | פרמייר ליג | 22 | 11 | 2 | 1 | 0 | 0 | 6 | 4 | 1 | 0 | 31 | 16 |
| מנצ'סטר יונייטד | 2011/2012 | פרמייר ליג | 34 | 27 | 1 | 2 | 0 | 0 | 7 | 5 | 1 | 0 | 44 | 34 |
| מנצ'סטר יונייטד | 2012/2013 | פרמייר ליג | 27 | 12 | 3 | 3 | 1 | 0 | 6 | 1 | – | – | 37 | 16 |
| מנצ'סטר יונייטד | 2013/2014 | פרמייר ליג | 29 | 17 | 0 | 0 | 2 | 0 | 9 | 2 | – | – | 40 | 19 |
| מנצ'סטר יונייטד | 2014/2015 | פרמייר ליג | 33 | 12 | 4 | 2 | 0 | 0 | – | – | – | – | 37 | 14 |
| מנצ'סטר יונייטד | 2015/2016 | פרמייר ליג | 28 | 8 | 5 | 2 | 2 | 1 | 0 | 0 | 1 | 0 | 41 | 15 |
| מנצ'סטר יונייטד | 2016/2017 | פרמייר ליג | 25 | 5 | 2 | 1 | 4 | 0 | 7 | 2 | 1 | 0 | 39 | 8 |
| מנצ'סטר יונייטד | סך הכול | סך הכול | 393 | 183 | 40 | 22 | 20 | 5 | 98 | 39 | 8 | 4 | 559 | 253 |
| אברטון | 2017/2018 | פרמייר ליג | 31 | 10 | 1 | 0 | 1 | 0 | 7 | 1 | – | – | 40 | 11 |
| די. סי. יונייטד | 2018 | MLS | 20 | 12 | 0 | 0 | – | – | – | – | 1 | 0 | 21 | 12 |
| די. סי. יונייטד | 2019 | MLS | 28 | 11 | 2 | 2 | – | – | – | – | 1 | 0 | 31 | 13 |
| די. סי. יונייטד | סך הכול | סך הכול | 48 | 23 | 2 | 2 | – | – | – | – | 2 | 0 | 52 | 25 |
| דרבי קאונטי | 2019/2020 | פוטבול ליג צ'מפיונשיפ | 20 | 5 | 4 | 1 | – | – | – | – | – | – | 24 | 6 |
| דרבי קאונטי | 2020/2021 | פוטבול ליג צ'מפיונשיפ | 10 | 1 | 0 | 0 | 1 | 0 | – | – | – | – | 11 | 1 |
| דרבי קאונטי | סך הכול | סך הכול | 30 | 6 | 4 | 1 | 1 | 0 | – | – | – | – | 35 | 7 |
| סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה | 569 | 237 | 51 | 25 | 28 | 7 | 105 | 40 | 10 | 4 | 763 | 313 |
סטטיסטיקה כשחקן > קריירה בינלאומית

| נבחרת בינלאומית | שנה | הופעות | שערים |
| --- | --- | --- | --- |
| אנגליה | 2003 | 9 | 3 |
| אנגליה | 2004 | 11 | 6 |
| אנגליה | 2005 | 8 | 2 |
| אנגליה | 2006 | 8 | 1 |
| אנגליה | 2007 | 4 | 2 |
| אנגליה | 2008 | 8 | 5 |
| אנגליה | 2009 | 9 | 6 |
| אנגליה | 2010 | 11 | 1 |
| אנגליה | 2011 | 5 | 2 |
| אנגליה | 2012 | 5 | 4 |
| אנגליה | 2013 | 10 | 6 |
| אנגליה | 2014 | 13 | 8 |
| אנגליה | 2015 | 8 | 5 |
| אנגליה | 2016 | 10 | 2 |
| אנגליה | 2018 | 1 | 0 |
| אנגליה | סה"כ | 120 | 53 |
סטטיסטיקה כמאמן

נכון ל-7 במאי 2021
| קבוצה | מאז | עד | מאזן> מ | מאזן> נצ | מאזן> ת | מאזן> הפ | מאזן> % נצ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| דרבי קאונטי | 27 בנובמבר 2020 |  | 36 | 10 | 8 | 18 | 27.8 |
| סך הכל | סך הכל | סך הכל | 36 | 10 | 8 | 18 | 27.8 |
תארים

אליפות אנגליה (5): 2006/2007, 2007/2008, 2008/2009, 2010/2011, 2012/2013
הגביע האנגלי: 2015/2016
גביע הליגה (3): 2005/2006, 2009/2010, 2016/2017
מגן הקהילה (4): 2007, 2010, 2011, 2016
ליגת האלופות: 2007/2008
הליגה האירופית: 2016/2017
אליפות העולם לקבוצות: 2008
כדורגלן השנה בליגה האנגלית (התאחדות שחקני הכדורגל): 2009/2010
כדורגלן השנה בליגה האנגלית (התאחדות עיתונאי הכדורגל): 2009/2010
הכדורגלן הצעיר של השנה בליגה האנגלית (2): 2004/2005, 2005/2006
כדורגלן השנה של התאחדות האוהדים (2): 2005/2006, 2009/2010
נבחרת השנה של הפרמייר ליג על ידי התאחדות השחקנים (3): 2005/2006, 2009/2010, 2011/2012
שחקן השנה ע"ש סר מאט באזבי: 2005/2006, 2009/2010
הספורטאי הצעיר של השנה של ה-BBC ‏: 2002
פרס בראבו: 2003
פרס נער הזהב: 2004
נבחרת הטורניר של היורו: 2004
שחקן החודש בפרמייר ליג: פברואר 2005, דצמבר 2005, מרץ 2006, אוקטובר 2007, ינואר 2010
שחקן השנה של נבחרת אנגליה: 2008, 2009, 2014, 2015
כדור הזהב של אליפות העולם לקבוצות (1): 2008
FIFPRO World 11:‏ 2011
הרכב העונה ב-MLS:‏ 2018
משחק האולסטאר של ה-MLS:‏ 2019
הערות שוליים

↑  ויין רוני הוכרז כקפטן החדש של מנצ'סטר יונייטד, באתר וואלה, 13 באוגוסט 2014
↑  ויין רוני מונה לקפטן אנגליה: "בחירה מתבקשת", באתר וואלה, 28 באוגוסט 2014
↑   עוזי דן, אחרי פיטורי פיליפ קוקו: וויין רוני מונה למאמן-שחקן דרבי קאונטי, באתר הארץ, 14 בנובמבר 2020
↑  Wayne Rooney to take charge of Derby County for Wycombe Wanderers fixture on Saturday, Sky Sports (באנגלית)
↑  ויין רוני פרש ומונה למאמן הקבוע של דרבי, באתר ערוץ הספורט, 15 בינואר 2021
↑  נדב יעקובי, נפילה חופשית: מועדון הפאר האנגלי דרבי קאונטי על סף פירוק, באתר ynet, 26 בספטמבר 2021
↑  "Derby officially enter administration". BBC Sport (באנגלית בריטית). נבדק ב-2021-09-26.
↑  dcunited, D.C. United Name Wayne Rooney as Head Coach | DC United, dcunited (באנגלית)
↑  כולל תחרויות נוספות לרבות מגן הקהילה, הסופר קאפ האירופי, הגביע הביניבשתי, אליפות העולם לקבוצות (כדורגל)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007419985205171  PLWABN: 9810605569305606  BIBSYS: 12050712  CiNii: DA17626403  GND: 173858244  ISNI: 0000 0000 4417 8338  LCCN: no2004068293  NDL: 01097942  NKC: xx0186233  NLK: KAC201501847  VIAF: 53863011   WorldCat (עם VIAF): 53863011 
רוני במדי מנצ'סטר יונייטד, 2015
בובי צ'רלטון מעניק לווין רוני את פרס, מלך שערי מנצ'סטר יונייטד בכל הזמנים
נילי אהרון

נילי (נלי) אהרון (נולדה ב-31 ביולי 1988) היא ראש מועצת ירוחם.
ביוגרפיה

אהרון נולדה ב־1988 ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הטג'יקית לאמנון ואסנת, מהעדה הבוכרית. משפחתה עלתה מטג'יקיסטן כשהייתה בת שנתיים והתיישבה בירוחם. למדה בבית ספר ממלכתי דתי בדימונה. כנערה התפקדה לליכוד כחלק מנוער הליכוד.
אהרון סרן במילואים. את שירותה הצבאי עשתה ביחידת דובר צה"ל, סיימה קורס קציני דובר צה"ל, ושירתה דוברת מנהלת תיאום וקישור – עזה, כשהיא מלווה את הכיסוי התקשורתי של מבצע עופרת יצוקה (2008-2009), אירועי המשט לעזה ("ספינת המרמרה") בשנת 2010, ושחרורו של גלעד שליט בשנת 2011.
בעלת תואר ראשון במינהל ומדיניות ציבורית ממכללת ספיר בהצטיינות יתרה ותואר ראשון במשפטים בהצטיינות מהמרכז האקדמי שערי מדע ומשפט. בשנת 2018 סיימה תואר שני בדיפלומטיה וביטחון לבכירים באוניברסיטת תל אביב. במקצועה אהרון עורכת דין ובבעלותה משרד עורכי דין.
בין השנים 2018–2023, שימשה במספר תפקידים בממשלה ובכנסת, ביניהם יועצת של שר התיירות דאז יריב לוין, איתו המשיכה ללשכת יו"ר הכנסת כיועצת לענייני חקיקה.
בשנת 2017, הקימה אהרון מחדש את סניף הליכוד בירוחם. היא הגדילה את כמות המתפקדים במפלגה מ-30 לכ־1,000 מתפקדים.
ב־2018, לאחר שראש מועצת ירוחם מיכאל ביטון החליט שלא להתמודד לכהונה נוספת, אהרון התמודדה מול סגניתו טל אוחנה בבחירות לראשות מועצת ירוחם. אהרון קיבלה 32% מהקולות והפסידה לטל אוחנה שקיבלה 59% מהקולות ונבחרה לכהן כיו"ר האופוזיציה במועצת ירוחם. בבחירות לרשויות המקומיות ב-2024 התמודדה מטעם הליכוד וניצחה את ראש המועצה המכהנת טל אוחנה עם 52.3% מהקולות.
ביולי נפתחה מחדש תחנת המשטרה בירוחם, בעקבות עבודה משותפת של המועצה המקומית ופיקוד מרחב הנגב במשטרה. כעת בתחנה שישה שוטרים, מפעילת בסיס מתנדבים, ומפקד תחנה. התפתחות חיובית נוספת הושגה כאשר 20 יזמים הגישו הצעות למכרז רשות מקרקעי ישראל בירוחם, בו שווקה קרקע ב-6 מתחמים לבניית 238 יח"ד בבנייה רוויה, בשכונת האופק
בחודש נובמבר  הודיעו ההסתדרות ומועצת ירוחם על שילוב כוחות במסגרת תוכנית התייעלות מקיפה, שבמרכזה שיפור תנאי העובדים והכשרתם  . בנוסף, שר הרווחה יעקב מרגי צוטט, לאחר סיור וישיבת עבודה במועצה המקומית ירוחם - "אני מוצא כאן אגף רווחה חזק ומחויב - זה חוסן חברתי לתושבים".  באותה עת התפרסמו טענות של עובדים במועצה המקומית ירוחם שהתפטרו מתפקידם, על התעמרות והתעללות ממניעים אישיים מצד ראש המועצה אהרון. ביניהם מנהלת משאבי אנוש, מנהל המתנ"ס, מנהלת מחלקת הנוער במתנ"ס ו-17 עובדות סוציאליות. אהרון סתרה את הטענות והשיבה כי "שמתי את האנשים שנזקקים לרווחה במרכז" . תוכנית ההתייעלות תצא לדרך לאחר שמליאת מועצת ירוחם אישרה את תקציב הרשות  לשנים 2024-2025, בסך של 124 מיליון שקלים. התקציב גובש בתמיכת כלכלני משרד הפנים וכולל תוכנית התייעלות להגדלת הכנסות.
נילי אהרון נשואה לבן אמזלג, מהנדס במקצועו, ולהם שני ילדים.
הערות שוליים

↑  אייל לוי, בצהרי היום: שתי נשים חזקות בהתמודדות רותחת על ראשות מועצת ירוחם, באתר ישראל היום, 27 ביולי 2023
1 2  המרוץ לצמרת של נילי אהרון, באתר עיתון שבע, ‏12 בפברואר 2018
↑  וואלה! מקומי‏, מהפך בירוחם - הליכוד בחר לתמוך בנילי אהרון, באתר וואלה, 11 ביולי 2023
↑  שרי רוט, האם אשה תכבוש את ראשות העיר ירוחם בגיבוי החרדים?, באתר חרדים10, 19 בפברואר 2018
↑  מהפך בירוחם: ראש המועצה טל אוחנה הפסידה לנילי אהרון, באתר ynet, 28 בפברואר 2024
↑  פלד ארבלי, ‏לאחר שננטשה בשנים האחרונות: תחנת המשטרה בירוחם נפתחת מחדש, באתר מעריב אונליין, 2 ביולי 2024
↑  מגדילים, 20 מציעים ניגשו למכרז רמ"י בירוחם - מחירי מינימום בהחל מ-70 אלף שקל, באתר מגדילים התחדשות עירונית, ‏2024-09-18
↑  השר מרגי: "עובדי שירותי הרווחה הם הסיירת של המגזר הציבורי" - בחדרי חרדים, באתר www.bhol.co.il, ‏2024-11-26
↑  אילנה קוריאל, התנכלויות והשפלה: "יש אווירה של פחד" | העדויות החדשות על ראש מועצת ירוחם, באתר ynet, 12 בנובמבר 2024
פיגוע מכונית התופת ליד שוק מחנה יהודה

| חלק מהאינתיפאדה השנייה |
| --- | --- |

 תאריך:  2 בנובמבר 2000
 תאריך עברי:  ד' בחשוון ה'תשס"א
 מקום:  שוק מחנה יהודה בירושלים, ישראל
 סוג:  פיגוע התאבדות
 נשק:  מכונית תופת
 הרוגים:  2
 פצועים:  10
 מבצע:  הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני
 מניע:  טרור פלסטיני, אנטישמיות
פיגוע מכונית התופת ליד שוק מחנה יהודה התרחש ביום חמישי, 2 בנובמבר 2000, ד' בחשוון ה'תשס"א, כחודש לאחר תחילת האינתיפאדה השנייה, על ידי מחבלים פלסטינים שפוצצו מכונית תופת ליד שוק מחנה יהודה בירושלים. בפיצוץ נרצחו שני ישראלים, ועשרה נפצעו, רובם במצב קל.
הפיגוע

בשעה שלוש אחר הצהרים (יום ה') התפוצצה מכונית תופת, מאזדה 323 גנובה, ברחוב שומרון שבשכונת אהל משה שבנחלאות ליד שוק מחנה יהודה, ליד הצומת עם רחוב אגריפס. בפיצוץ נרצחו שני יהודים ועשרה נפצעו, רובם במצב קל. הנרצחים הם איילת השחר לוי, בתו של השר לשעבר יצחק לוי, בת 27, ועו"ד חנן לוי, תושב ירושלים בן 33. פקח של עיריית ירושלים רשם דו"ח למכונית התופת דקות ספורות לפני הפיצוץ, אולם לא הבחין בדבר חשוד.
ארגון הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני נטל אחריות על הפיגוע. ההודעה פורסמה בטלוויזיה של חזבאללה.
הערות שוליים

↑  אילת השחר לוי זל, באתר laad.btl.gov.il
↑  חנן לוי זל, באתר laad.btl.gov.il
↑  מכונית תופת בירושלים - שני הרוגים ישראלים, באתר וואלה, 2 בנובמבר 2000
↑  עלי ואקד, בכיר בג'יהאד האיסלאמי: יותר קל לנו לבצע פיגועים, באתר ynet, 5 בנובמבר 2000
הלל גורדין

| --- | --- |

הלל גורדין, 2020
 לידה:  9 בספטמבר 1937 תל אביב
 פטירה:  8 ביולי 2022 (בגיל 84) יטבתה, ישראל 
 ענף מדעי:  ביולוגיה ימית 
 עיסוק:  ביולוג ימי
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת קליפורניה 
 
הלל גורדין עם שמעון פרס במרכז הלאומי לחקלאות ימית
הלל גורדין מכין תגים לעידוד הטלה מבוקרת בדגי טונה כחולת סנפיר, במסגרת פרויקט ה-ReproDOTT לחקר ביות הטונה. יולי 2005, פורטו דה מזרן, ספרד
הלל גורדין (9 בספטמבר 1937 - 8 ביולי 2022) היה ביולוג ימי וחוקר דגים. ממייסדי החקלאות הימית הים-תיכונית ואבי החקלאות הימית בישראל. הוא הקים את המרכז הלאומי לחקלאות ימית שבאילת (שלוחה של חקר ימים ואגמים לישראל), אותו ניהל במשך כעשרים וחמש שנים, והיה חוקר בעל שם עולמי בתחום החקלאות הימית וביות דגי-ים כמו דניס, לברק, טונה כחולת סנפיר ואחרים.
גורדין, ממקימי קיבוץ יטבתה, שילב בין חלומו החלוצי ליישוב הערבה לבין חזונו לפיתוח מקורות מזון מהים.
ראשית הדרך

הלל גורדין נולד בתל אביב לעדנה ומשה גורדין. למד בתיכון עירוני א' במגמה ביולוגית-ריאלית, בוגר מחזור 1955. התגייס לנח"ל, שרת בסיירת, בהיאחזות "עין רדיאן", ולחם במלחמת סיני. בשנת 1957 הפכה ההיאחזות ליישוב הקבע יטבתה, וגורדין התבקש לרכז את מטע התמרים. תחת ניהולו התפתח המטע ונקלטו אלפי חוטרים, שבחלקם הובאו מעיראק במסגרת פועלם של בן-ציון ישראלי ויאני אבידוב. לאור הצלחתו נבחר למרכז המשק, תפקיד אותו מילא עד 1961. במהלך השנתיים בהן כיהן כמרכז התקבלו בקיבוץ ההחלטות להגדיל את ענף הרפת ולהקים את המחלבה, שנפתחה בשנת 1962 ומוכרת כיום כמחלבות יטבתה.
לימודים וחקר הים

בשנת 1962 עברו גורדין ואשתו רחל לירושלים ללימודי ביולוגיה באוניברסיטה העברית. במהלך הלימודים נמשך לנושא משאבי הים ועבד עם חוקר הדגים והים הפרופסור היינץ שטייניץ. בשנת 1965 התקבל ללימודי דוקטורט באוקיינוגרפיה במכון המחקר Scripps של אוניברסיטת קליפורניה.
עם פרוץ מלחמת ששת הימים חזר גורדין לישראל והצטרף לסיירת של חטיבת ירושלים. בהמשך מונה לעמוד בראש משלחת של האוניברסיטה העברית לסקר ים סוף, שם פגש לראשונה את יוחאי בן-נון, שלא מכבר ייסד את המכון לחקר ימים ואגמים לישראל (חיא"ל). בתום תקופת שהייה של כמה חודשים בישראל, חזרה המשפחה לקליפורניה. גורדין התמסר להשלמת לימודיו, כאשר במהלך כל התקופה נשמר הקשר עם האלוף בן-נון.
ביות הדניס והקמת המרכז הלאומי לחקלאות ימית

בשנת 1971, נקרא גורדין לקדם את פרויקט חקלאות הצדפות של חיא"ל באילת. לאחר שבחן את הנושא לעומק, הגיע למסקנה שיש לשנות כיוון. ועדה ציבורית, שבחנה כיצד להתקדם, קיבלה את המלצתו להתחיל במחקר לגידול ולביות דגי ספרוס זהוב (דניס) ולברק חלק. בשנת 1972 יצא הפרויקט לדרך בהובלת המעבדה לחקלאות ימית של חיא"ל באילת. את הדגיגים, ששימשו כבסיס לתוכנית הביות, אספו גורדין וחבריו בכל שנה בימת ברדוויל שבצפון חצי האי סיני.
באוגוסט 1973 גויס למילואים במסגרת תפקידו במערך המבצעים המיוחדים בחיל המודיעין ונשאר מגויס עד יוני 1974. בגמר תקופת השרות חידש גורדין את המאמצים להרבות את דגי הדניס במתקנים חקלאיים והתמקד בטיפולים לאילוץ הטלה והפריה. באותן השנים התחילה להתגבש אצלו התפיסה הרב-תחומית. לפי גישה זו, לצורך הצלחת ביות הדניס יש להביא חוקרים מתחומים מדעיים שונים. באופן כזה, קבוצת המחקר תוכל לאתגרים בתחומים המגוונים של רבייה, גנטיקה, גידול, תזונה, פתולוגיה וממשק איכות המים, אשר בכללותם הכרחיים להשגת המטרה של ביות מיני הדגים. גישה זו הייתה מקורית וחדשנית באותה התקופה. לימים היא אומצה על ידי מכוני מחקר ברחבי הים התיכון ומוכרת כיום כאסטרטגיה משמעותית בביות דגי-ים. בשנת 1975 התקבלו ההטלות הראשונות של דגי הדניס, כאשר גורדין וצוותו החלו לפתח את השיטות להשריית הטלה מבוקרת בדגים וייצור רציף של דגיגים בשביה. לאחר פינוי סיני עקב הסכם השלום בין ישראל למצרים, המעבדה לחקלאות ימית השלימה את מחזור החיים המלא של דג הדניס באופן עצמאי. לאור הצלחת ההטלות המבוקרות, פנה גורדין למשרד האוצר לצורך מימון הקמת מעבדה ייעודית לחקלאות ימית. בינואר 1983 נחנך "המרכז הלאומי לחקלאות ימית (מלח"י)" בחוף הצפוני שבאילת. מאז גורדין וצוות המכון מיצבו את המעבדה כמובילה עולמית בתחומי ביות דגי-ים וחקלאות ימית. בהמשך להכרה זו, היה גורדין אחד משני חוקרי אוקיינוגרפיה, אשר זומנו להעיד בפני בית הנבחרים האמריקאי על פתרונות למשבר המזון העולמי. בסקירתו עמד על האתגרים והפוטנציאל של החקלאות הימית כמקור מזון בעל חשיבות עליונה לאוכלוסיית העולם.
עבודותיהם של גורדין ועמיתיו בנוגע למחזור הרבייה ולשיטות אילוץ ההטלה של דג הדניס פורסמו בכתבי עת מדעיים. בשנת 1985 עברה פעילות ייצור דגיגי הדניס לחברת ערד"ג, שהקימה חווה מסחרית לגידול דגי דניס.
ביות הטונה

בשלהי שנות התשעים ולאחר כעשרים וחמש שנות ניהול, סיים גורדין את תפקידו כמנהל מלח"י בחקר ימים ואגמים לישראל, ונקרא להקים את תחום החקלאות הימית באגף הדיג שבמשרד החקלאות. הוא היה משוכנע כי רק חקלאות ימית תוכל לתמוך במאמץ העולמי לספק את דרישות המזון העתידיות. בעקבות סקירה שביצע הגיע למסקנה כי המועמד המוביל לביות הוא דג הטונה כחולת הסנפיר. זאת למרות, שבתקופה זו עדיין לא התקיימה בים התיכון חקלאות של המין הזה. בשנת 2002 גיבש קבוצת מחקר בינלאומית בנושא ביות טונה כחולת סנפיר. כעבור שנה, במימון האיחוד האירופי, התחיל פרויקט ראשון (מתוך שלושה) לביות המין. קבוצת המחקר כללה חוקרים מישראל, איטליה, יוון, ספרד, צרפת, גרמניה ומלטה, ומהווה עד היום את הגרעין המוביל בחקר ובביות הטונה בים התיכון. שיתוף הפעולה הזה הוביל לפיתוח הפרוטוקולים לאילוץ מבוקר של הטלה, להדגרה של ביצים ולגידול פגיות. תוכניות ביות נמשכות כיום בישראל ובספרד.
מורשתו

מחקריו של הלל גורדין ועמיתיו סייעו רבות לקידום החקלאות הימית וביות דגי-ים. ענף זה מגדל כיום כ-500,000 טונות מדי שנה של דגי דניס ולברק חלק במדינות הים התיכון. ממשיכי דרכו כיום מתמקדים בפיתוח שיטות לביות ולגידול דגי-ים, בהם ביות דגי טונה כחולת-סנפיר.
הלל גורדין נפטר בביתו שבקיבוץ יטבתה ב-8 ביולי 2022, והובא למנוחות בבית העלמין של הקיבוץ . היה נשוי לרחל, אב לבת ושני בנים, ביניהם אורי גורדין.
תפקידים

מנהל מלח"י: 1971–1996
מנהל תחום החקלאות הימית, אגף הדיג, משרד החקלאות: 1997–2007
מרכז משק: 1960–1961
מזכיר קיבוץ, כהונה ראשונה: 1978–1979
מזכיר קיבוץ, כהונה שנייה: 1992–1994
יו"ר ענף הרפת: 2006–2012