stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זאוגמה
חפירות וממצאים

פעולות סקר וחפירות שיטתיות באתר זאוגמה החלו בשנות ה-80 של המאה ה-20 מטעם המוזיאון לארכאולוגיה של גזיאנטפ לנוכח התגברות מקרי שוד העתיקות. לקראת הקמת סכר בירג'יק ובמקביל לבנייתו (בשנים 1985–2000) הואצו והורחבו חפירות ההצלה בסיוע ממשלת טורקיה. השתתפו בהן משלחות מאוסטרליה, צרפת ושווייצריה, מאיטליה ומטורקיה עצמה. החפירות לוו בפעולות שימור, כולל הקמת מחסים למבנים שנחפרו ולא הוצפו. החפירות התרכזו בחלקי האתר המועדים להצפה, אך גם במעלה גבעת בֶּלקיס (Belkis Tepe), האקרופוליס של זאוגמה ההלניסטית והרומית. ממצאי החפירות, בעיקר פסיפסים, הוצגו במוזיאון לארכאולוגיה של גזיאנטפ והועברו ב-2011 למבנה משלהם במתחם המוזיאון, הנקרא בשם מוזיאון הפסיפסים של זאוגמה.
מן המחקרים מצטיירת עיר שלמסגרתה צורת טרפז, ראשו בגבעת האקרופוליס ובסיסו לאורך גדת הנהר. העיר נבנתה במורד אל הנהר במפלסים מדורגים במערך היפודמי של גושי בניינים מוקפים ברשת רחובות שתי וערב. מבני הציבור מוקמו במעלה העיר וכן לאורך גדת הנהר. הסקרים והחפירות חשפו שרידי אגורה הלניסטית, אגורה רומית, תיאטרון, מרחצאות, אצטדיון, רובעי מגורים ורחובות עמודים, שרידי חומות, הן מהתקופה ההלניסטית והן מהתקופה הרומית, וכן בתי קברות. החוקרים מצביעים גם על מבנה ששימש להבנתם כמפקדת הלגיון הרביעי סקיתיקה. רצפות פסיפס רבות, בעיקר מהמאות השנייה והשלישית לספירה, השתמרו משום שכוסו במפולות של הקירות והתקרות בעת החורבן שגרם הכיבוש הסאסאני. הידורן מעיד על עושרה של העיר. בעיר התגלו שני מקדשים: המתחם המקודש (טֶמֶנוֹס) שעל האקרופוליס ומקדש באגורה ההלניסטית. המקדש בראש הגבעה היה סמלה של העיר ודימויו מופיע על מטבעותיה.
זאוגמה נכללת מאז 2012 ברשימת המועמדים להכרזה כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
ראו גם

המוזיאון לארכאולוגיה של גזיאנטפ
הערות שוליים

↑  במסגרת פרויקט דרום-מזרח אנטוליה – GAP
↑  ערים נוספות שייסד סלאוקוס הראשון נקראו על שמו, בהן סלאוקיה על החידקל וסלאוקיה פייריה, נמלהּ של אנטיוכיה
↑  גם ייסודה של אפאמיאה (אגם הסכר בירג'ק הציף את רוב שטחה) מיוחס לסלאוקוס הראשון שקרא לה על שם אשתו הסוגדיאנית אפאמה; ערים נוספות ברחבי הממלכה הסלאוקית נקראו בשם זה, ובהן אפאמיאה-שעל-האורונטס (אנ'), אחת מארבע ערי הטטרפוליס של סוריה הסלאוקית
↑  חלקים משרידי העיר קורו באתרם ומהווים
מוזיאון הפתוח למבקרים
↑  הכפר העותמאני בלקיס השתרע מדרום לאתר זאוגמה וקרוב לעמק הנהר
↑  תזכיר משלחת טורקיה לאונסק"ו מיום 13.4.2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007532544905171  GND: 4067706-0  VIAF: 235033514   WorldCat (עם VIAF): 235033514
חבורת האיזומטריות

בטופולוגיה, חבורת האיזומטריות של מרחב מטרי היא חבורת ההעתקות ההפיכות מהמרחב אל עצמו, אשר משמרות מרחק -- הנקראת גם איזומטריות. חבורה זו מכילה את המידע אודות הסימטריות של המרחב, ובעזרתה ניתן ללמוד על המבנה שלו.
הגדרה

בהינתן מרחב מטרי  (M,d), איזומטריה של  M היא העתקה  \phi :M\to M, חח"ע ועל, אשר משמרת מרחקים:  d(x,y)=d\left(\phi (x),\phi (y)\right).
קל להיווכח בכך שהרכבה של שתי איזומטריות והפכית של איזומטריה גם הן איזומטריות. על כן, אוסף האיזומטריות של מרחב נתון מהווה חבורה, המכונה חבורת האיזומטריות של המרחב  M.
דוגמאות

חבורת האיזומטריות של ספירה הנה החבורה האורתוגונלית (O(3.
חבורת האיזומטריות של המספרים השלמים  \mathbb {Z}  (עם המרחק הרגיל בין מספרים) הנה החבורה הדיהדרלית האינסופית.
חבורת האיזומטריות של מרחב מינקובסקי הנה חבורת פואנקרה.
זרובבל חביב

זרובבל חביב (לובמן) (30 בספטמבר 1894 – 3 באוקטובר 1987) היה איש ציבור ופובליציסט. הוא כיהן כראש המועצה המקומית בראשון לציון. מ-1949 ובמשך 15 שנה ניהל את משרד עליית הנוער בתל אביב.
חייו

נולד בראשון לציון לרבקה ודב חביב לובמן, למד בבית הספר העממי במושבה, בית הספר העברי הראשון בארץ, שנקרא לימים על שם אביו (בית ספר חביב). סיים את לימודיו בגמנסיה "הרצליה", במחזור התלמידים הראשון שלה. השתתף בכתיבת מכתב המחאה של תלמידי המחזור אל אחד העם כנגד ההחלטה ללמד בטכניון בשפה הגרמנית, כחלק ממלחמת השפות. מאז ולאורך כל חייו היה לוחם קנאי לשפה העברית. השתתף בייסוד הסתדרות "הדור הצעיר", שחבריה התגייסו למשימות הלאומיות והחברתיות של התקופה, והיה שותף לפעילות ההסתדרות המצומצמת אם כי לא היה חבר רשמי בה.
כחלק מחבריו למד משפטים באוניברסיטת איסטנבול, אז קושטא. בהגיעו לחופשה מהלימודים פרצה מלחמת העולם הראשונה וקטעה את לימודיו. בשנת תרע"ו 1916 התמנה מטעמו של אהרן אהרנסון לתפקיד ניהולי במסגרת המלחמה במכת הארבה שירד אז על הארץ. בהמשך, שירת במחלקה החקלאית שבנגב במעמד של קצין בצבא האימפריה העות'מאנית. לקראת סוף המלחמה ועם כיבוש הארץ על ידי הבריטים התנדב לגדוד העברי הארצישראלי ("הראשון ליהודה"). בראשית שנות העשרים, למד חקלאות באוניברסיטאות בצרפת.
כאביו, לפניו, היה איכר וממנהיגי המושבה ראשון לציון. הקדיש עצמו לעבודה ציבורית ענפה, הן בתחומי המושבה והן במישור הלאומי. היה פעיל בהגנה, בחינוך ובפיתוח מוסדות במושבה. במסגרת פעילותו הפוליטית היה מאנשי הנהגת "הברית העולמית של הציונים הכלליים. ובשנת 1932 נבחר למועצה הארצית של המפלגה כנציג ראשון לציון. בשנת 1935 נשלח מטעם המפלגה כציר לקונגרס הציוני הי"ט. בהמשך כיהן בהנהלת המפלגה הפרוגרסיבית. בשנת תרצ"ז 1937 נשלח לפולין מטעם הקרן הקיימת לישראל לגייס כספים למטרת גאולת קרקעות הארץ. במהלך מלחמת העולם השנייה, בשנים 1939–1946, כיהן כראש המועצה המקומית בראשון לציון. מ-1949 ובמשך 15 שנה ניהל את משרד עליית הנוער בתל אביב. ערב מלחמת העצמאות נשלח (יחד עם יעקב אורי מנהלל) על ידי הנהגת היישוב לדרום אמריקה לצורך איסוף כספים לקניית נשק וגיבוש הקהילות היהודיות שם. במהלך השליחות התבשר על נפילת בנו, אמנון חביב, שלחם בנגב. בהמשך נמנה עם מקימי ארגון יד לבנים ומילא במשך שנים את תפקיד יושב ראש הארגון.
יחד עם חיים גבריהו הקים את סניף החברה לחקר המקרא בישראל בראשון לציון וכיהן כיושב ראש הסניף עד ליומו האחרון. פרסם מאמרים בעיתונות היומית ובכתבי עת והיה פעיל בחיי החינוך והתרבות של המושבה והעיר ראשון לציון.
חביב התמסר לחקר תולדות ראשון לציון, סייע באיסוף החומר הארכיוני להקמת המוזיאון לתולדות ראשון לציון והקדיש את ביתו הפרטי להקמת מדרשה לחקר חיבת ציון.
נקבר בבית הקברות הישן בראשון לציון.
חייו > משפחה

בשנת תרפ"ד 1924 נשא לאישה את שולמית, בת האיכר אשר לוין. לבני הזוג נולדו שלושה ילדים: בנו רם חביב - מילא תפקידים בשירות המדינה, בתפקידו האחרון כיהן כסמנכ"ל בכיר במשרד האנרגיה והתשתיות, בנו אמנון - נפל במלחמת העצמאות ביום ל' בסיון תש"ח 1948, בתו - תרצה חביב-גרין - פסיכולוגית ועובדת המוזיאון לתולדות ראשון לציון, הקימה את מיזם התיעוד של חלוצי ותושבי ראשון לציון מראשיתה - "אלבום המשפחות".
לקריאה נוספת

זרובבל חביב (לובמן), ציר שלוח: מארץ ישראל לפולין בשליחות קרן קיימת לישראל תרצ"ז 1937, (איסוף החומר והכנתו לדפוס: תרצה חביב-גרין), ירושלים: המכון לחקר תולדות קרן קיימת לישראל, תשס"ב 2002.
זרבבל חביב, ציונה: לקט רשימות מאמרים ואיגרות, (ליקוט, עריכה, דברי רקע וקישור - תרצה (חביב) גרין), ראשון לציון: עיריית ראשון לציון, תשמ"ט.
זרבבל חביב, זכרונותי מן המושבה, ראשון לציון: עירית ראשון לציון - האגף לחינוך ולתרבות, תשמ"ו.
חיבת ציון : שיבת ציון, ראשון לציון : לקט של רעיונות, ציוני דרך, מאורעות ודמויות של אישים בדרך לציונות מגשימה, (עורך: יונה עדיני), ראשון לציון: עירית ראשון-לציון - המוזיאון לתולדות המושבה, תשמ"ב.
זרבבל חביב, עינות הדמע : מאגדות התחיה, (תל אביב): ועדת יובל השבעים לראשון לציון של יד עירית ראשון לציון : (דפוס ספר), תשי"ב.
הערות שוליים

↑  זרובבל חביב, באתר BillionGraves
↑  מהגמנסיה העברית, הצבי, 20 בנובמבר 1908
↑  מנחת זכרון לתלמידי המחזור הראשון של הגמנסיה העברית הראשונה בארץ ישראל, הפועל הצעיר, 18 באוגוסט 1913
↑  ש. ויליניץ, אספה כללית של הלואה וחסכון בראשון לציון, דואר היום, 7 ביוני 1931
↑  מהחלטות הועידה הארצית לציונים הכלליים, דואר היום, 18 ביולי 1932
↑  ועידת הציונים הכלליים ננעלה, דבר, 7 ביולי 1933
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302914605171  ISNI: 0000 0000 7925 2905  LCCN: no00023986  VIAF: 56152252   WorldCat (עם VIAF): 56152252 
זרובבל חביב יושב שני מימין, סיום הלימודים של המחזור הראשון בגמנסיה הרצליה, 1913
ויליאם לייטון ליטץ'

| --- | --- |

 לידה:  22 בנובמבר 1804 גלאזגו, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  25 באפריל 1883 (בגיל 78) לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 תקופת הפעילות:  1819–1883 (כ־64 שנים) 
 צאצאים:  Richard Principal Leitch 
 
ויליאם לייטון ליטץ' (באנגלית: William Leighton Leitch;‏ 2 בנובמבר 1804 – 25 באפריל 1883) היה צייר ומאייר אקוורל סקוטי. הוא היה סגן נשיא המכון המלכותי לציירים בצבעי מים, בלונדון, במשך עשרים שנה.
ביוגרפיה

ליטץ' נולד בגלאזגו, בנו של חייל שהיה בעבר ימאי. ליטץ' פיתח עד מהרה נטייה חזקה לאמנות, ונהג לתרגל רישום בלילה עם דייוויד מקני, לאחר מכן נשיא האקדמיה הסקוטית. לאחר השכלה כללית טובה, מצא עבודה במשרד עורך דין, אחר כך כאורג, בהמשך כשוליה של מר חרבוט, צייר בית וקישוט.
בשנת 1824 עבד כצייר תפאורות בתיאטרון רויאל, גלאזגו, והתחתן עם סוזנה סמלי, שילדה לו חמישה בנים ושתי בנות. התיאטרון נכשל, הוא בילה שנתיים כצייר קופסאות הרחה, ולאחר מכן עבר ללונדון, שם הכיר את האמנים דייוויד רוברטס וקלארקסון סטנפילד, והשיג עבודה כצייר תפאורה בתיאטרון המלכה ברחוב שרלוט. הוא קיבל כמה שיעורים מקופלי פילדינג, והועסק על ידי מר אנדרדן, סוכן מניות, כדי ליצור רישומים לעבודה שהוא כותב.
לאחר שהציג שני רישומים באגודת האמנים הבריטיים ב-1832, הוא נסע לאירופה ב-1833, עבר דרך הולנד, גרמניה, שווייץ לאיטליה. בהיותו בוונציה פגש והתיידד עם הצייר ההונגרי, מיקלוש בארבאס; הם סיירו וציירו באזור לאגו מאג'ורה בשנת 1834, וליטץ' השפיע רבות על יצירתו העתידית של בארבאס. לאחר היעדרות של ארבע שנים, שבמהלכן ליטץ' פרנס את עצמו בעיקר בהוראה, וביקר בערים העיקריות של איטליה, ערך מספר רב של סקיצות שם ובסיציליה, הוא חזר ללונדון ביולי 1837.
הוא הקדיש את עצמו כמעט כולו להוראה ולעבודה בצבעי מים. הוא זכה להצלחה רבה כמורה והשיג חברים רבים באצולה שהיו בין תלמידיו. הוא הוצג למלכה ויקטוריה על ידי ליידי קנינג והפך למאסטר הרישום של הוד מלכותה ושל משפחת המלוכה במשך 22 שנים. הנסיכה מוויילס הייתה התלמידה האחרונה שלו.
ליטץ' הציג מדי פעם באקדמיה המלכותית בין 1841 ל-1861, וב-1862 נבחר כחבר במכון הציירים בצבעי מים. מאותה תקופה תרם דרך קבע לתערוכותיה אך לא הציג במקומות אחרים. הוא שימש כסגן נשיא החברה במשך 20 שנה.
ליטץ' מת באפריל 1883 בביתו בסנט ג'ון ווד. אוסף יצירותיו לאחר מותו הוצג בגלריה של המכון לציירים בצבעי מים בפיקדילי. רק שניים מילדיו שרדו אחריו. בנו הבכור, ריצ'רד ליטץ' (1826–1882), היה גם אמן.
ביוגרפיה > יצירה

ליטץ' היה אמן יסודי, שיצירתו התבססה על מחקר מעמיק של הטבע ושל הציירים המאסטרים הגדולים, במיוחד טרנר. יצירותיו מאופיינות בקומפוזיציה חיננית, בצבען הטהור, ובאפקטים המבריקים של האווירה.
בין הספרים המאוירים בתחריטיו ניתן למנות את "קונסטנטינופול והאימפריה הטורקית" של הכומר רוברט וולש (1838); "הריין, איטליה ויוון" של ג'ורג' ניואנהאם רייט (1840), ו"חופי הים והאיים של הים התיכון" (1841), "איטליה" של ויליאם ברוקדון (1843), "אנדרטת ההתקדמות המלכותית בסקוטלנד" של סר ט.די. לאודר ( 1843) ואחרים.
הסקיצות שהיו ברשותו במותו, עם מעט מאוד רישומים גמורים ותמונות שמן, נמכרו בכריסטי'ס במרץ 1884, והכניסו למעלה מ-9,000 פאונד.
הערות שוליים

↑  "Leitch, William Leighton". Dictionary of National Biography. London: Smith, Elder & Co. 1885–1900.
↑  MacGeorge, Andrew. William Leighton Leitch, landscape painter (London, Blackie, 1884)
↑  Tooley, Sarah A. Lives, Great and Simple (Walter Scott, 1887) pp. 237–246.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012502592405171  PLWABN: 9810549678105606  AGSA: 3810  GND: 123713862  ICCU: NAPV074318  ISNI: 0000 0000 6682 8864  LCCN: nr92045192  NGV: 4275  NLA: 35120249  RKD: 49180  SNAC: w60g6dd8  SUDOC: 055754953  TePapa: 1351  Trove: 832283  ULAN: 500024226  VIAF: 52604065   WorldCat (עם VIAF): 52604065 
וילה פוינטיין, איטליה
ויליאם ווסט

| --- | --- |
 לידה:  1801 בריסטול, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  ינואר 1861 (בגיל 60 בערך) צ'לסי, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 תחום יצירה:  צבע שמן 
 
ויליאם ווסט (באנגלית: William West‏; 1801 – 1861) היה אסטרונום וצייר שמן וצבעי מים אנגלי, שהיה חבר באסכולת בריסטול. הוא גם בנה את מצפה הכוכבים בקליפטון דאון, בריסטול.
ביוגרפיה

ווסט הגיע לבריסטול בסביבות 1823 והחל להציג שם באותה שנה. משנת 1824 השתתף בפעילות האמנותית של בית הספר בבריסטול והציג באקדמיה המלכותית לאמנויות ובמוסד הבריטי. עם זאת, לאחר 1826 הוא לא הציג שוב בשני המוסדות האלה עד 1845.
משנת 1847 התרכז בנושאים נורווגיים.
אסטרונום

ווסט פיתח עניין רב באופטיקה והנדסה. בשנת 1828 השכיר טחנת רוח שאינה בשימוש בקליפטון דאון והתקין טלסקופ גדול במגדל שלה כדי להפוך אותו למצפה כוכבים. בשנת 1829 החליף את הטלסקופ במצלמת אובסקורה.
בשנת 1835 הוא הרחיב את טחנת הרוח ליצירת מצפה כוכבים חדש, ובנה כיפה גדולה שתאכלס טלסקופ מסתובב. הוא מילא את המצפה במכלול מפות, גלובוסים ומכשירים אופטיים.
בשנת 1837 פתח מנהרה באורך של 61 מ', אותה חפר מהמצפה ועד למערת סנט וינסנט על מצוק ערוץ נחל אבון.
בשנת 1834 הציג את הציור ״ערוץ אבון מפסגת המצפה״, ציור שמן מנקודת התצפית שבנה.
גלריה

כנסיית ניוסטד
דיוקן של קתרין דלאנו
מבט ברדנורשייר
הערות שוליים

↑  Greenacre, Francis (1973). The Bristol School of Artists: Francis Danby and Painting in Bristol 1810–1840 (exhibition catalogue). Bristol: City Art Gallery, Bristol. pp. 193–195.
↑  Bristol Tourist Attraction & Events Venue, Clifton Observatory (באנגלית)
↑  CLIFTON OBSERVATORY, City of Bristol - 1282362 | Historic England, historicengland.org.uk (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  RKD: 83814  SNAC: w69c9vhw  ULAN: 500002295  VIAF: 95694529   WorldCat (עם VIAF): 95694529
חיי לילה

ערך זה עוסק באפשרויות הבידור והבילוי הפופולריות אשר זמינות בשעות הלילה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
מועדון לילה בקייפטאון שבדרום אפריקה
בר בסאו פאולו שבברזיל
חיי לילה הוא שם כולל לתיאור אפשרויות הבידור והבילוי מחוץ לבית אשר זמינות החל משעות הערב ועד שעות הלילה המאוחרות או שעות הבוקר המוקדמות. המונח מתייחס בעיקר למועדוני לילה, פאבים, בתי קזינו, הופעות, תיאטראות, בתי קולנוע וכדומה - הפועלים בשעות בהן מרבית האנשים ישנים. לרוב, חיי הלילה פעילים במיוחד בלילות שלפני סוף השבוע או במהלך חגים. קיום חיי הלילה נפוץ בעיקר במרכזי הערים או בשכונות מסוימות בערים הגדולות.
ערים באירופה הידועות בחיי הלילה התוססים שלהן כוללות בין היתר את אמסטרדם, ברצלונה, ברלין, איביזה, לונדון, פריז ורומא. ערים באסיה הידועות בחיי הלילה התוססים שלהן כוללות בין היתר את בנגקוק, הו צ'י מין סיטי, הונג קונג, סיאול, תל אביב וטוקיו. ערים באמריקה הצפונית הידועות בחיי הלילה התוססים שלהן כוללות בין היתר את ניו יורק, שיקגו, לאס וגאס, לוס אנג'לס ומיאמי. ערים באמריקה הדרומית הידועות בחיי הלילה התוססים שלהן כוללות בין היתר את בואנוס איירס וריו דה ז'ניירו.
ישנם שכונות מסוימות וכמו גם ערים שונות בעולם אשר ידועות לשמצה בחוסר חיי הלילה שלהן.
הערות שוליים

↑  "Nightlife - Definition of nightlife by Merriam-Webster". merriam-webster.com.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007540189305171  BnF: cb125248973 (data)  GND: 4136649-9  LCCN: sh2008001027  NDL: 01132407  NKC: ph136986 
ערך זה הוא קצרמרבנושא תרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
זימרינג

| --- | --- |
סמל זימרינגסמל זימרינג

 מדינה:  אוסטריה אוסטריה
 מושל:  Thomas Steinhart
 עיר אם:  וינה
 שטח:  23.27 קמ"ר
 גובה:  156 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ברובע:  97,333 (1 בינואר 2016)
 קואורדינטות:  48°10′N 16°27′E﻿ / ﻿48.17°N 16.45°E﻿ / 48.17; 16.45 
 https://www.wien.gv.at/bezirke/simmering/
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
זימרינג (בגרמנית: Simmering) הוא הרובע ה-11 של וינה, אוסטריה. הרובע גובל בדנובה והוכרז כרובע בשנת 1892. ברובע ישנם אתרים רבים, מוזיאונים, טירות ישנות וארבעה בתי קברות, אחד מהם הוא בית הקברות המרכזי בווינה, אחד מבתי הקברות הגדולים באירופה.
היסטוריה

הממצאים הראשונים להתיישבות בסימרינג הן משנת 1028. מבשלת בירה הוקמה במקום בשנת 1605 והמשיכה להניב הכנסות לאזור במשך יותר מ-300 שנה. זימרינג נותרה קטנה עד שנת 1860, אז נבנה בית המגורים רינבקהאוזר (Rinnböckhäuser), שהיה בזמנו השני בגודלו בווינה, והביא לצמיחה מהירה באזור.
קייזרברסדורף (שנודע קודם לכן בשם אברסדורף) היה אחד הכפרים המקוריים ברובע ושיכן בתוכו את מגוריה של שושלת אבנדורפר. קיסר האימפריה הרומית הקדושה מקסימיליאן השני צד תכופות באזור והמיר את בית המגורים לבקתת הציד נויגבאודה.
ב-1 בינואר 1892 זימרינג, קייזרברסדורף וכמה חלקים קטנים מאוד של קלדרינג, שווכאט ואלברן, שולבו בווינה כמחוז ה-11.
הממצאים הראשונים של העיירה הקטנה אלברן מקורן ב-1162. העיירה הייתה קטנה לאורך כל ההיסטוריה שלה. היה צורך להזיז אותה וליישב אותה פעמיים עקב שיטפונות מהדנובה. ב-15 באוקטובר 1938 הועברה העיירה לרובע ה-23 לשעבר של שווכאט. אבל לאחר מלחמת העולם השנייה, היא הועברה לרובע השני לאופולדשטאדט כדי שבתי הזיקוק שלה יהיו שייכים לאזור הכיבוש הסובייטי של וינה. ב-1955, באמנת המדינה האוסטרית העיירה הפכה לחלק מזימרינג.
גאוגרפיה

הרובע שוכן בחלקה הדרומי של וינה. הוא גובל בתעלת הדנובה והדנובה במזרח ובמסילת הרכבת המזרחית במערב. מבין כל המחוזות, זימרינג הוא הרובע הנמוך ביותר מבחינת גובה.
תחבורה

זימרינג הייתה תמיד צומת תחבורה חשובה לדרום ולמזרח. הרחוב הראשי של זימרינג מתוארך כדרך רומאית. בהמשך חצתה את זימרינג תעלה ויינר-נוישטאדט, באלברן ישנו נמל לדגנים, קווי רכבת רבים עוברים ברובע, וכן הכביש המהיר A4 לנמל התעופה הבינלאומי של וינה (והלאה להונגריה) מתחיל בזימרינג.
זרחיה

| --- | --- |
זרחיה - מקלט שהפך למועדון נוער
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הדרום
מועצה אזורית: שפיר
גובה ממוצע: ‎72 מטר
תאריך ייסוד: 1950
תנועה מיישבת: הפועל המזרחי
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 737 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎-2.4% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת השפלה מוגדלת) זרחיה(למפת השפלה רגילה) זרחיה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום זרחיה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום זרחיה31°40′54″N 34°44′44″E﻿ / ﻿31.6816272827865°N 34.7455720262805°E﻿ / 31.6816272827865; 34.7455720262805  heמפת היישובים של מועצה אזורית שפיר (in English: Shafir Regional Council) באדום - זרחיה בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 5 מתוך 10

זְרַחְיָה הוא מושב דתי הממוקם כעשרה קילומטרים דרום מערבית לצומת קסטינה ומשתייך למועצה אזורית שפיר.
המושב נקרא על שמו של אחד מאבותיו של עזרא הסופר, הנזכר במקרא גם כשם אחת ממשפחות עולי בבל.[דרושה הבהרה]
היסטוריה

היישוב הוקם בשנת 1950 כמעברה של עולים מאיראן, בסמוך לאתרים הארכאולוגיים ח'רבת קרקפא וח'רבת ג'לדיה, אשר נסקרו עוד בידי חוקרי המאה ה-19. המושב שוכן בסמוך לתחילת אפיקו של נחל לכיש.
בעקבות משבר חברתי-כלכלי שהתרחש בו בשלהי שנת 1954 עזבו 15 משפחות ממייסדי המושב. במקומן התיישבו משפחות עולים חדשים מצפון אפריקה, מרביתן ממרוקו.
באוקטובר 1955 נפתחה במושב תחנת טיפת חלב. בשנת 1956 הובאו למתיישבים פרות מגרמניה ששימשו כבהמות מלאכה ולאספקת חלב.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  ספר עזרא, פרק ז', פסוק ד'
↑  ספר עזרא, פרק ח', פסוק ד'
↑  חגיגת מועצת שפיר, הצופה, 19 בנובמבר 1950
↑  הפילוג בחינוך הורס כל חלקה טובה במעברות, חרות, 28 בינואר 1951
↑  ויקטור גרן, תיאור גאוגרפי, היסטורי וארכאולוגי של ארץ ישראל, כרך ב' (יהודה), עמ' 63
↑  וותיקי זרחיה עוזבים את כפרם, על המשמר, 14 בדצמבר 1954
↑  האמת על מתיישבי כפר זרחיה, הצופה, 17 בדצמבר 1954
↑  מושב זרחיה של הפועל המזרחי תרם אלף ל"י ל"קרן המגן", הצופה, 1 בנובמבר 1955
↑  18 תחנות טיפת חלב תוקמנה באיזור אשקלון, חרות, 20 באוקטובר 1955
↑  פרים לגידול בקר לבשר יימסרו למתיישבים בחבל לכיש, דבר, 5 בינואר 1956
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007590410105171  VIAF: 317132775   WorldCat (עם VIAF): 317132775 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מושבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חואן פרננדו קינטרו

חואן פרננדו קינטרו פאניאגואה (בספרדית: Juan Fernando Quintero Paniagua; נולד ב-18 בינואר 1993) הוא כדורגלן קולומביאני המשחק באתלטיקו ג'וניור מהליגה הארגנטינאית ובנבחרת קולומביה. בשנת 2018, לאחר שזכה עם ריבר פלייט בגביע ליברטדורס, נבחר למקום השני במשאל כדורגלן השנה באמריקה הדרומית אחרי חברו לקבוצה, גונסאלו מרטינס.
קריירת מועדונים

קינטרו נולד במדיין והתחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של אנביגאדו ממחוז אנטיוקיה. את הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון עשה קינטרו כשהוא בן 16 בלבד, ושנה מאוחר יותר עזר לקבוצה להעפיל לליגה הראשונה. ב-2011 הוא התחיל לשחק בקבוצה המקומית של מדיין אתלטיקו נסיונל, אך לאחר פחות מחצי שנה שם נמכר לפסקארה האיטלקית ששיחקה בליגה הבכירה.
קריירת מועדונים > המעבר לפורטו

ביוני 2013 קינטרו חתם על חוזה ל-4 שנים בפורטו ששילמה עבורו 5 מיליון אירו עבור 50% מכרטיסו, וקיבל את חולצת הקבוצה עם הספרה 10, שהייתה שייכת לפני כן לחאמס רודריגס.
קינטרו ערך את הופעת הבכורה שלו במדי פורטו בניצחון 1–3 על נאפולי בטורניר גביע האמירויות, ובישל במשחק את השער הראשון לזכות קבוצתו. את ההופעה הראשונה שלו בליגה הוא ערך נגד ויטוריה סטובאל לאחר שהוא נכנס כמחליף, וכבש דקה מרגע כניסתו. ב-6 באפריל 2014 הוא שיחק לראשונה במשך כ-90 דקות במשחק הביתי של הקבוצה נגד אקדמיקה. על אף מספר ניסיונות לשלבו, הוא לא התאקלם היטב ובקיץ 2015 הושאל לסטאד רן הצרפתית. גם שם לא הצליח להשאיר את חותמו ושיחק 12 משחקים בסה"כ כאשר הוא כובש שער אחד.
במרץ 2021, קינטרו חתם בשנג'ן מליגת העל הסינית. בינואר 2022 חזר לריבר פלייט.
קריירת מועדונים > החזרה לאמריקה הדרומית

קינטרו הבין שכדי לא לאבד את הקריירה שלו הוא חייב לחזור ולשחק לאחר שגם לנבחרת הוא לא זומן מאז המונדיאל בברזיל והחליט להצטרף בהשאלה לאינדפנדיינטה מדיין בתחילת 2017. הוא שיחק שם שנה והיה לשחקן הבולט של הקבוצה, כאשר כבש 16 שערים ובישל 10 ב-36 משחקים. מאחר שעלותו הייתה גבוהה עבור הקבוצה הקולומביאנית, הוא לא יכול היה להישאר אך עבר בהשאלה לקבוצת הפאר הארגנטינאית, ריבר פלייט, למשך שנה עם אופציה לרכישה תמורת 3.5 מיליון יורו. קינטרו ערך את הופעת הבכורה ב-3 בפברואר 2018 כששיחק את 26 הדקות האחרונות מול אולימפו והלהיב את האוהדים במשחקו. את שערו הראשון כבש ב-22 באפריל במשחק מול ארסנל דה סרנדי. בגמר גביע ליברטדורס 2018 מול בוקה ג'וניורס נכנס כמחליף, הבקיע את השער השני ובישל את השלישי, מה שזיכה אותו בתואר שחקן המשחק.
קריירה בינלאומית

באליפות אמריקה הדרומית עד גיל 20 שנערכה בארגנטינה בשנת 2013 קינטרו הוביל את הנבחרת הצעירה של קולומביה לזכייה השלישית בתולדותיה, וסיים כמצטיין הטורניר עם 5 שערים ב-9 משחקים. באותה שנה, הוא השתתף באליפות העולם עד גיל 20 שנערכה בטורקיה שם הוא כבש 3 שערים ב-4 משחקים כולל שער שוויון בתוספת הזמן של שמינית הגמר נגד קוריאה הדרומית שגרר הארכה שבה קולומביה הפסידה בדו-קרב פנדלים. קינטרו מייצג את נבחרת קולומביה הבוגרת מגיל 19, כאשר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בשנת 2012 במשחק ידידות נגד קמרון.
על אף שקינטרו לא השתתף במשחקי מוקדמות מונדיאל 2014 של הנבחרת הבוגרת, ב-2 ביוני 2014 הוא זומן על ידי מאמן הנבחרת חוסה נסטור פקרמן להיות להשתתף בסגל הסופי במונדיאל 2014. קינטרו ערך את הופעת הבכורה שלו בגביע העולם במשחק נגד חוף השנהב, וכבש את השער השני לזכות קולומביה בניצחון 1–2, שקבע את העפלתה לשמינית הגמר של המונדיאל. בסופו של דבר הגיעה קולומביה לרבע הגמר, שם הודחה על ידי ברזיל. קינטרו לא השתתף במשחקי מוקדמות מונדיאל 2018 אבל זומן שוב לקראת משחק הידידות של קולומביה מול צרפת ב-23 במרץ 2018 וכבש מולה בפנדל את שער הניצחון שקבע 2–3.
קינטרו נכלל בסגל מונדיאל 2018 וכבש במשחקה הראשון של קולומביה בשלב הבתים בהפסד 1–2 ליפן. קינטרו הצטיין היה אחד המצטיינים בשלב הבתים וסייע לקולומביה להעפיל לשמינית הגמר, שם הודחה בידי אנגליה.
תארים והישגים

קופה קולומביה עם אתלטיקו נסיונל (2012)
הסופר קאפ הפורטוגלי עם פורטו (2013)
אליפות אמריקה הדרומית עד גיל 20 עם נבחרת קולומביה עד גיל 20 (2013)
השחקן המצטיין של אליפות אמריקה הדרומית עד גיל 20 (2013)
השער היפה ביותר במונדיאליטו (2013)
הסופר קאפ הארגנטינאי עם ריבר פלייט (2018)
גביע ליברטדורס עם ריבר פלייט (2018)
רקופה סודאמריקנה עם ריבר פלייט (2019)
גביע ארגנטינה עם ריבר פלייט (2019)
מקום שני בבחירת כדורגלן השנה באמריקה הדרומית 2018
נבחר לנבחרת השנה באמריקה הדרומית 2018