stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אורניתופטר

אנימציה של אורניתופטר בטיסה.
אוֹרְנִיתוֹפְּטֶר (הלחם מיוונית: "אוֹרְנִיס" – ציפור ו-"פֶּטְרוֹן" – כנף) הוא כלי טיס המייצר עילוי באמצעות נפנוף בכנפיו. לרוב כלי טיס אלה הם קטנים יחסית, בערך בסדר גודל של עופות, ומשמשים כטיסנים כתחביב וככלי טיס בלתי מאוישים זעירים. אורניתופטרים מאוישים אינם נפוצים. הם מונעים על ידי מנועי בוכנה קטנים או בכוח השרירים של הטייס.
ראו גם

מטוס
מסוק
אימון מכוון

אימון מכוון היא צורת למידה שיטתית ותכלתית המתבצעת באמצעות עשייה תוך הקדשת תשומת לב מלאה. בעוד שתרגול רגיל (נאיבי), עשוי לכלול חזרות רבות ללא הקדשת תשומת לב, אימון מכוון דורש ריכוז מלא ונעשה עם מטרה ספציפית של שיפור ביצועים.
אימון מכוון הוא מונח שטבע הפסיכולוג אנדרס אריקסן בעשרות שנות מחקר על פיתוח מומחיות. בספרו PEAK- secrets from the new sience of expertise, מפרט אריקסן ממצאים 30 שנות מחקר בהם חקר את הדפוסים המשותפים בצורת האימון של אנשים שהגיעו לפסגה בתחום העיסוק שלהם. בין היתר חקר אריקסן מוזיקאים, ספורטאים, שחמטאים, מטפסים, רופאים, טייסים ועוד.
התגלית הגדולה ביותר של אריקסון הייתה כי מומחים פשוט "מתאמנים אחרת". כלומר, ההבדלים בין ביצועים מעולים לביצועים בינוניים נעוצים בעיקר באיכות האימון ופחות בכמות הזמן שהושקע באימון. לטענתו, "אימון מכוון הוא הדרך האפקטיבית ביותר לרכוש מיומנות".
אימון מכוון לעולם יכלול את המרכיבים הבאים:
מטרה – אימון מכוון הוא אימון בעל מטרה ספציפית ומוגדרת היטב.
קשב – אימון מכוון הוא מכוון, כלומר, הוא מצריך תשומת לב ומודעות מלאה בזמן התרגול.
פידבק – המתאמן מקבל משוב מיידי וספציפי על הביצוע ממאמן מנוסה.
מאמץ – זהו אולי המרכיב החשוב ביותר באימון מכוון. אימון מכוון מתרחש מחוץ לגבולות הנוחות ומצריך מהמתאמן לנסות דברים שהם מעבר ליכולותיו הנוכחיות.
ראו גם

אימון מוחי
אלכסון

ערך זה עוסק בקטע המחבר בין שני קודקודים של מצולע. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
הקטעים בצבע תכלת הם אלכסונים במלבן
בגאומטריה, אֲלַכְסוֹן (מיוונית λοξόν, נטוי) הוא קטע המחבר בין שני קודקודים של מצולע שאינם נמצאים על צלע אחת. במשולש אין אלכסונים כלל, במרובע יש שני אלכסונים, ובמחומש יש חמישה אלכסונים.
כאשר במצולע יש n קודקודים, מכל קודקוד ניתן למתוח אלכסונים לכל הקודקודים, מלבד אל עצמו ואל שני הקודקודים הסמוכים אליו, ובסך הכול ניתן למתוח n − 3) × n) אלכסונים. בדרך זו ספרנו כל אלכסון פעמיים (מכיוון שאלכסון מחבר בין 2 קודקודים הוצאנו כל אלכסון פעמים, פעם אחת מכל קודקוד), ולכן יש לחלק את התוצאה בשניים. מספר האלכסונים במצולע הוא, אפוא:
לעיתים ישנם לאלכסונים תכונות נוספות, כמו בריבוע או מעוין, ששם הם גם חוצי זווית של הקודקודים מהם הם יוצאים וגם מאונכים זה לזה.
במרובע ניתן לחשב את השטח באמצעות אורכי האלכסונים והזווית שביניהם על ידי הנוסחה:
{\frac {1}{2}}K_{1}K_{2}\sin(\alpha )
במצולע קמור כל האלכסונים נמצאים בתוך המצולע, אך במצולע קעור ישנם אלכסונים גם מחוץ למצולע, כאשר לפחות אלכסון אחד עובר כולו מחוץ למצולע.
אלכסון מוגדר גם בגאומטריה של המרחב, שם הוא ישר המחבר בין שני קודקודים לא סמוכים של פאון.
בשפה שאיננה מתמטית, משמשת המילה "אלכסון" לתיאור דבר נטוי, שאינו אנכי או אופקי (קיר אלכסוני, לדוגמה).
אמילקר CGSS

| --- | --- |

Amilcar CGSS
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Amilcar
 שנות ייצור:  1926–1929
 הרכבה:  צרפת צרפת
 מודל קודם:  אמילקר CGS
 אורך:  3,400 מ"מ
 משקל:  550 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,320 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, בטור, 1074 סמ"ק, המפיק 38 כ"ס
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות
 מהירות מרבית:  115 קמ"ש
אמילקר CGSS (בצרפתית: Amilcar CGSS) היא מכונית ספורט בסגנון טורפדו, בעלת 2 מושבים, בתצורת קבריולה, מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית "אמילקר" אשר יוצרה בין השנים 1926–1929.
סך הכול יוצרו 984 יחידות.
תמונות

אמילקר CGSS
אמילקר CGSS, שנת 1927
אמילקר CGSS
אמילקר CGSS
אמילקר CGSS, שנת 1927 - מבט למנוע
אמילקר CGSS - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
אמילקר CGSS - מבט לתא הנהג וללוח הבקרה
אמילקר CGSS שנת 1927
לקריאה נוספת

אמילקר  CGSS  (1926 Amilcar CGSS | Review | SuperCars.net )
הערות שוליים

↑  אמילקר CGSS  1927 Amilcar CGSS - Silodrome
אלכסה דמי

| --- | --- |

דמי ב-2019
 לידה:  11 בדצמבר 1990 (בת 33) ארצות הברית לוס אנג'לס, ארצות הברית
 שם לידה:  Alexa Demie Wilson-Vanerstrom 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2014
 עיסוק:  שחקנית
 מקום לימודים:  תיכון ג'ון מרשל 
 בן זוג:  כרסיטיאן ברישאג' (JMSN)
 http://alexademie.com
 פרופיל ב-IMDb
 
אלכסה דמי (באנגלית: Alexa Demie; נולדה ב-11 בדצמבר 1990) היא שחקנית וזמרת אמריקאית ממוצא יהודי. ידועה בעיקר בזכות תפקידה בתור מאדי בסדרה "אופוריה".
ביוגרפיה

נולדה בשם אלכסה דמי וילסון ויינרסטורם (Alexa Demie Wilson Vanerstrom), גדלה בלוס אנג'לס שבקליפורניה, ארצות הברית, עם אמה, רוז מנדז, שעסקה כאמנית איפור. אמה היא מהגרת מקסיקנית ממשפחה נוצרית. אביה ממוצא גרמני-נוצרי מצד אביו, וממוצא יהודי-אשכנזי מצד אמו. למרות שגדלה בעיקר על ידי אמה מגיל שמונה ואילך, לדבריה היא שומרת על קשר טוב עם אביה. סבה הוא המוזיקאי דניס וילסון שהיה חבר בלהקת "הביץ' בויז" ואחיו של הסולן בריאן וילסון.
קריירה

דמי הייתה שחקנית אורחת בסדרות טלוויזיה כמו "ריי דונובן", "אהבה" ו-"The OA".
בשנת 2018 הופיעה דמי בסרט "שנות התשעים". בשנת 2019 החלה לגלם את דמותה של מאדי פרז בסדרה הדרמה של HBO, "אופוריה".
בשנת 2019, הצטרפה לקאסט של הסרט "גלים" לצד סטרלינג קיי בראון ולזה של הסרט "מיינסטרים", בבימויו של ג'יה קופולה.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2017 | בריגסבי הדוב | מרידית' |  |
| 2018 | שנות התשעים | אסתי |  |
| 2019 | גלים | אלכסיס לופז |  |
| 2020 | מיינסטרים | איזבל רוברטס |  |
| 2022 | הסנדקית | גריסלדה בלנקו הצעירה |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | ריי דונובן | שאירי | 3 פרקים |
| 2018 | אהבה | מרינה | 2 פרקים |
| 2019 | The OA | אינגריד | פרק: "Treasure Island" |
| 2019–הווה | אופוריה | מאדי פרז | תפקיד ראשי (2 עונות); 16 פרקים |
| 2024 | פנטזמאס (אנ') | בקה | פרק: "Valued Customer" |
אלסנדרו אבונדיו

| --- | --- |
 לידה:  1570 לערך
 פטירה:  1651 לערך מינכן, נסיכות הבוחר מבוואריה
 תחום יצירה:  פיסול והטבעת מדליות
 הושפע על ידי:  אנטוניו אבונדיו
 בת זוג:  רגינה פון אאכן
 
מדליה הנושאת דיוקנו של מתיאס, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, אשר נטבעה על ידי אלסנדרו אבונדיו.
אָלֵסַנְדְרוֹ אַבּוֹנְדְיוֹ (באיטלקית: Alessandro Abondio;‏ 1570 לערך–1651 לערך) היה פסל וחרט איטלקי, ממשיך דרכו של אביו, אנטוניו אבונדיו, בטביעת מדליות ובדיוקנאות שעווה עבור בית הבסבורג.
אבונדיו רכש את אומנותו כחרט וכפסל שעווה מאביו. בדומה לאביו, עבד עבור קיסרי בית הבסבורג באינסברוק, ובפרט רודולף השני ומתיאס. בהמשך עבר לפראג, לנירנברג ולדוכסות בוואריה, שם עבד כמטביע מדליות. במינכן נשא לאישה את בתו של המלחין אורלנדו די לאסו ואלמנתו של האנס פון אאכן, אמן חצר אף הוא.
אבונדיו עבד גם עבור הנסיך הבוחר מקסימיליאן הראשון, ולאחר מכן, בין השנים 1628–1631 עבר לווינה. התיישב באאוגסבורג ב-1635. נפטר במינכן סביב 1651.
לאבונדיו מיוחסות 36 מדליות הנושאות את פניהן של דמויות אוסטריות ובוואריות. עבודותיו מוצגות במוזיאון הלאומי של בוואריה, במוזיאון ויקטוריה ואלברט בלונדון, במוזיאון לתולדות האמנות בווינה, וכן בפדובה, דרזדן וקרמסמינסטר.
הערות שוליים

↑  לפי הערך עליו באנציקלופדיה העברית, חי בין השנים 1580–1653.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810666133705606  GND: 136470467  ISNI: 0000 0000 9993 4110  RKD: 218  ULAN: 500092766  VIAF: 80808421   WorldCat (עם VIAF): 80808421
אלסנדרו אלבני

| --- | --- |

 לידה:  15 באוקטובר 1692 אורבינו, איטליה 
 פטירה:  11 בדצמבר 1779 (בגיל 87) רומא, מדינת האפיפיור 
 השכלה:  ספיינצה – אוניברסיטת רומא 
 תקופת הפעילות:  1721–1779 (כ־58 שנים) 
 תפקיד:  חשמן (16 ביולי 1721) 
 השקפה דתית:  הכנסייה הקתולית 
 
אלסנדרו אלבני (באיטלקית: Alessandro Albani;‏ 15 באוקטובר 1692, אורבינו – 11 בדצמבר 1779, רומא) היה קרדינל, פוליטיקאי ואספן אמנות איטלקי.
ביוגרפיה

אלסנדרו אלבני נולד למשפחת אצולה איטלקית ממוצא אלבני. הוא סיים אוניברסיטת רומא עם התמחות במשפטים. היה לו רצון להתרכז בקריירה צבאית, אך אפיפיור קלמנס האחד עשר שהיה קרוב משפחתו שכנע אותו לעבור לקריירה במערכת הכנסייה.
בפברואר 1721 אינוקנטיוס השלושה עשר העניק לאלסנדרו אלבני תואר קרדינל. לפני קבלת התואר הוא לא היה איש כנסייה. בהיותו קרדינל הוא השתתף בבחירת מספר ישיבות קונקלווה.
אלסנדרו אלבני היה אספן אמנות עתיקה ידוע. ברומא הוא בנה "וילה אלבנה" ובה מיקם את האוסף של יצירות אמנות מתקופה עתיקה. אחרי מותו חלק מהאוסף למשל אריה אלבני הועברו למוזיאון הלובר.
אלסנדרו אלבני תמך בפעילותו של יוהאן יואכים וינקלמן ואקדמיה של סן לוקא. בשנת 1761 הוא התמנה לספרן בספריית הוותיקן.
אורסאווס

| אורסאווס |
| --- | --- |

תקופה
מיוקן 23–5.3 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: דוביים
סוג:: אורסאווס
מינים
 Ursavus brevirhinus  Ursavus primaevus  Ursavus intermedius  Ursavus pawniensis  Ursavus ehrenbergi  Ursavus sylvestris  Ursavus isorei  Ursavus tedfordi
שם מדעי
 Ursavus ‏Schlosser, 1899

אורסאווס המכונה לעיתים דוב השחר (שם מדעי: Ursavus) הוא סוג נכחד של דוב קדום, שחי במהלך המיוקן של אמריקה הצפונית ואירואסיה לפני 23 עד 5.3 מיליון שנה. הוא הוגדר בשנת 1887 וכלל מינים רבים. דוב זה היה הפרימיטיבי והקדום מכל הדובים שאינם נתונים במחלוקת, והיה בעל זנב והוא השתייך לתת-משפחה אורסוויים, לצידו של הבאלוסיה.
מאפיינים

דוב זה היה קטן בהרבה מרוב הדובים והשתנה מגודל של חתול עד לגודל של זאב. המינים הגדולים הגיעו לאורך 1.3 מטר ולמשקל של 60 קילוגרם. הלסתות שלו דמו במראם ללסתות של ראקון או של פנדה אדומה ובעליהם היה אוכל-כול או היפוקרניבור. מבנה הכפות בעלות הטפרים הגדולים והזנב העבה אולי התאימו לטיפוס על עצים.
דוב זה התקיים בתחילת דרכו באסיה, ואולי גם במזרח אירופה, כשממצאים רבים יותר הגיעו במזרח אירופה יותר ממערב אירופה, כך שהוא נדד מזרחה עד לברינגיה ומשם עבר לאמריקה הצפונית לפני 20 מיליון שנה. דב זה לצד קרובו לתת-משפחה היה כנראה אביהם של דובים מפותחים ממנו כמו האגריותריום ובני תת-משפחת הטרמרקטיים, אך גם הדובים האמיתיים.
הערות שוליים

↑  בני משפחת ההמיקיוניים היו קדומים יותר, אך לא כל החוקרים סוברים שהיו דובים אמיתיים
אמילקר C6

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  אמילקר 
 שנות ייצור:  1923–1931
 הרכבה:  צרפת צרפת
 אורך:  3,400 מ"מ 
 רוחב:  1,200 מ"מ 
 גובה:  940 מ"מ 
 משקל:  565 ק"ג 
 בסיס גלגלים:  2,200 מ"מ 
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, 1094 סמ"ק,  המפיק 62 כ"ס  6 צילינדרים, 1094 סמ"ק,  המפיק 83 כ"ס
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות
 מהירות מרבית:  165 קמ"ש
 
אמילקר C6 (בצרפתית: Amilcar C6) היא מכונית ספורט בסגנון טורפדו, 2 מושבים, בתצורת רודסטר מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית "אמילקר" אשר יוצרה בין השנים 1923–1931.
סך הכול יוצרו 50–60 יחידות.
תמונות

אמילקר C6 - מבט למנוע
אמילקר C6
אמילקר C6, שנת 1928
אמילקר C6, שנת 1928 - מבט לתא הנהג
אמילקר C6, שנת 1928
אמילקר C6, שנת 1928 - מבט למנוע
אמילקר C6, שנת 1928
אמילקר C6, שנת 1928
לקריאה נוספת

אמילקר C6, דגם מס' 39 (Bonhams : 1928 Amilcar C6 Voiturette Chassis no. 39)
אמילקר C6, דגם מס' 11052 ( 1928 Amilcar C6 Voiturette Chassis No. 11052 » Thornley )
הערות שוליים

↑  אמילקר   (Amilcar C6 Voiturette)  Amilcar C6 Voiturette - Silodrome
איגרת אריסטיאס

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  אריסטיאס
 שפת המקור:  יוונית
 תורגם לשפות:  עברית, איטלקית, גרמנית, צרפתית, אנגלית
 סוגה:  ספרות דתית, פסאודואפיגרפיה
 נושא:  תרגום השבעים 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  המאה ה-2 לספירה
 
איגרת אַרִיסְטֵיאַס או איגרת אריסטיאס אל פילוקראטס (ביוונית: Επιστολή τοῦ Αριστέα) היא חיבור יהודי-הלניסטי פסאודונימי (מחברו לא ידוע, והוא מיוחס למחבר בדוי: "אריסטיאס"), אשר נכתב בשפה היוונית במצרים, ככל הנראה באמצע תקופת בית שני, במאה השנייה לפנה"ס, וככזה היא נמנית עם "הספרים החיצוניים", הספרות היהודית מתקופת בית שני שלא נכנסה לקאנון המקראי. החיבור מתאר מספר אירועים מתקופת תלמי השני פילדלפוס מלך מצרים, כמו את מעשה תרגום התורה (חמשת ספרי התורה) ליוונית הנקרא תרגום השבעים, את רשמי ביקורו של "אריסטיאס" בבית המקדש שבירושלים בהקשר לכך, ומספר אירועים נוספים מתקופתו. האיגרת היא האזכור הקדום ביותר של הספרייה הגדולה של אלכסנדריה.
שם החיבור וייחוסו לאריסטיאס

החיבור נקרא כיום "איגרת אריסטיאס", אך למעשה כלל אין מדובר באיגרת, אלא בחיבור ספרותי שנכתב בצורה של איגרת, דבר שהיה מקובל בספרות היוונית. השם "איגרת אריסטיאס" החל להופיע רק בכתבי היד מהמאה ה-14 לספירה. המקור לטעות הוא עובדת היותו כתוב כאיגרת, בגוף ראשון, המופנית לנמען מסוים (פילוקראטס). לפני כן היו שכינו אותו "חיבור אריסטיאס" או "ספר אריסטיאס", כפי שכינה אותו יוספוס פלביוס .
אריסטיאס הוא שמו של המספר המופיע באיגרת, ולכאורה הוא גם מחברה. אולם, בהיותה חיבור פסאודונימי, יש להפריד בין דמותו של אריסטיאס כפי שהיא מופיעה באיגרת, לבין דמותו של המחבר אשר כתב אותה. חלק מהחוקרים מתייחסים אל מחבר האיגרת כ"פסאודו-אריסטיאס", ואחרים טוענים כי על מנת לדייק ראוי לכנותו "מחבר איגרת אריסטיאס", שכן דמותו של אריסטיאס היא בדויה בכל מקרה
הדעה הרווחת כיום במחקר היא כי מחבר איגרת אריסטיאס היה יהודי מאלכסנדריה, אשר בחר בדמות בדויה של מספר יווני משיקולים שונים, החל בכוונתו לשוות אמינות לסיפור וכלה במסר שרצה להעביר (ראו פירוט להלן ב"מטרת החיבור").
על פי הכתוב באיגרת, היה אריסטיאס יווני, אשר כיהן כאחד משרי החצר של תלמי השני פילדלפוס. השם אריסטיאס הוא שם יווני, הוא מתואר כמאמין באלים היוונים ומתייחס ליהודים בגוף שלישי ("הם") (פסוק ט"ז):
"והם יראים את האלוהים המשגיח על הכל ובורא הכל אשר אותו יראים גם כולנו אך אנו המלך קוראים לו אחרת (בשם) זיוס ודיוס"
כלומר, מתוכן האיגרת משתמע כי אריסטיאס עצמו לא היה יהודי עם זאת, לאורך האיגרת בולט היחס החיובי ליהדות ולתורה. המחבר מקדיש מספר עמודים לתיאור מפורט של השולחן ושל שאר הכלים, שניתנו כמתנה מהמלך המצרי לבית המקדש (פסוק פ):
"ובכלל אין כלים בהדר ואמנות כאלה לא רק באוצרות מלכים כי אם גם בכל אוצרות אחרים כי לא מעטה דאגת המלך אוהב פאר שיהי נעשה יפה"
הוא מתפעל מאלעזר הכהן הגדול ושם בפיו דברים קשים נגד עבודה זרה (פסוק קל"ח):
"ומה אפשר לומר על האחרים על המצרים והדומים להם שטופי ההבלים המאמינים בחיות וברוב זוחלים ולהם הם עובדים ולהם הם מקריבים אם לחיים ואם למתים"
מעבר לכך, הוא אף מתייחס אל התורה כעדיפה על המיתולוגיה (פסוק שכ"ב):
"ואתה פילוקרטס (עתה) יש לך הסיפור כאשר הבטחתי: אחשוב כי תתענג על-הדברים האלה יותר מאשר על ספרי המיתולוגים: הלא טוב בעיניך ללמוד דברים המועילים לנפש..."
החוקר אביגדור צ'ריקובר מבטא בדבריו את הסתירה הקיימת בין דמות המחבר לדמותו של אריסטיאס המספר: "בעל איגרת אריסטיאס כותב יונית; הוא שם על פניו מסווה יוני; יחסו ליונים הוא יחס של כבוד ואהדה; ספרו מעיד על קרבתו לתרבות יון. מאידך גיסא, א"א (איגרת אריסטיאס) אינה אלא שיר הלל לתורת היהדות; המחבר מקדיש דפים מלאי התלהבות לתיאור ירושלים, בית המקדש והכהן הגדול; הוא רואה במצוות המעשיות את חומת הברזל, המבדילה בין ישראל לבין הגויים והשומרת על היהודים והיהדות. הכפילות הזאת של האווירה התרבותית בה נתון המחבר מהווה את הבעיה היסודית בחקירת הספר".
זמן החיבור ומקומו

זמן החיבור של איגרת אריסטיאס שנוי במחלוקת במחקר הספרות היהודית-הלניסטית בכלל ובחקר תרגום השבעים בפרט. ניתן לומר כי כיום ישנה הסכמה בין החוקרים על כך שהאיגרת נכתבה אחרי תקופתו של תלמי השני, אולם קיים עדיין ויכוח בשאלת זמן חיבורה המדויק.
בהיותה חיבור פסאודונימי, השתדל מחברה של האיגרת ליצור רושם מוטעה לגבי הזמן האמיתי של חיבורו. מתוך הכתוב באיגרת משתמע כי נכתבה בסמוך לזמן התרחשות תרגום השבעים, וכי הדמויות המוזכרות בה, כגון המלך תלמי השני פילדלפוס, דמטריוס מפלרום הממונה על אוצר הספרים המלכותי ואלעזר הכהן הגדול, עדיין היו בחיים במועד כתיבתה.
אולם לאורכה של האיגרת מופיעים סימנים רבים לכך כי היא למעשה נכתבה מאוחר יותר. כך למשל בפסוקים כ"ח וקח"ב מוזכרים ”המלכים הללו”, כלומר מדובר על מלכים ברבים ובזמן עבר, מה שממקם את זמן הכתיבה בהכרח, לכל המוקדם, תחת תלמי השלישי (246-222) או תלמי הרביעי (222/1-205).
במחקר המודרני יש הסכמה נרחבת למדי[דרוש מקור] כי האיגרת נכתבה במאה השנייה לפנה"ס, בין אם בראשיתה, בין אם באחריתה. בין המאחרים את זמן חיבורה של האיגרת ניתן למנות את צ'ריקובר (המסתמך על ביקרמן) ואת הוניגמן.
על פי הוניגמן, התיארוך המשכנע ביותר הוא בין השנים 100 – 150 לפנה"ס. לטענתה התאריך המאוחר ביותר (terminus ante quem) לכתיבת האיגרת הוא בסמוך לנפילת שלטון בית תלמי במצרים, שכן החיבור מלא אזכורים של מוסדות מתקופת מצרים התלמית, ואילו התאריך המוקדם ביותר (terminus post quem) (אנ') אינו כה מובהק, ומסתמן כי ניתן לקבוע אותו בתחילת המאה השנייה לפנה"ס.
בין המקדימים את זמן חיבורה נמנים בין השאר רפפורט וכהנא, המתייחסים למציאות הפוליטית המתוארת באיגרת, שאינה תואמת את המציאות שלאחר סופה של המאה השלישית לפנה"ס. לפי רפפורט, המצב המתואר באיגרת מתאים למאה השלישית לפנה"ס, לפני תקופת הממלכה הסלווקית, כאשר ארץ ישראל ומצרים הן בתחום ממלכה אחת. אילו נכתבה האיגרת מאוחר יותר, לטענתם, סביר שהייתה מכילה גם תעמולה אנטי סלווקית.
נראה כי כל העדויות מצביעות על כך, שמקום חיבור האיגרת היה אלכסנדריה. בחיבור מופיעה אידאולוגיה מלכותית תלמית, הקשורה לספריה באלכסנדריה, והמחבר מפגין בקיאות במונחים טכניים הקשורים למוסדות בלעדיים למצרים התלמית, בעוד שהתיאור של ירושלים הוא אידיאליסטי וברובו דמיוני. מכאן ניתן להסיק כי המחבר מכיר היטב את אלכסנדריה ופחות את ירושלים.
לדברי מנחם שטרן, אין ביצירה תעודות אותנטיות: לא הפקודה המלכותית היוונית (פרקים 22–25) הדנה בשחרור השבויים היהודים (על אף שנתחברה בהתאם לדוגמאות טובות מהמאה ה-3 לפנה"ס ולטרמינולוגיה המקובלת במאה זו) ולא אגרות תלמי פילדלפוס אל הכהן הגדול אלעזר ומכתב תשובתו של אלעזר (פרקים 35–46).
תוכן החיבור ופרקיו > פתיחה (פסוקים א'-ח')

אריסטיאס מספר לפילוקראטס אחיו על הסיבה לכתיבת האיגרת, והיא רצונו לספר לפילוקראטס "אוהב הדעת" על המשא ומתן שהיה לו עם אלעזר הכהן הגדול שבירושלים.
תוכן החיבור ופרקיו > חלק א': המשא ומתן על מעשה התרגום היווני לתורה (פסוקים ט' –פ"ב)

תלמי השני פילדלפוס, שליט מצרים במאה ה-3 לפנה"ס, שוכנע על ידי דמטריוס מפלרום, מנהל הספרייה הגדולה של אלכסנדריה, להעשיר את אוסף הספרייה על ידי תרגום התורה מעברית ליוונית. כהוכחה לרצונו הטוב כלפי היהודים, המלך הורה על שחרורם של יותר ממאה אלף שבויים יהודים. אנדריאס ואריסטיאס נשלחו אל אלעזר הכהן הגדול בירושלים כדי לבקש את עזרתו ביוזמה, ובידיהם מתנות רבות ויקרות ערך עבורו. תשובתו הייתה חיובית והוא הרכיב רשימה של שבעים ושניים זקנים שיעסקו במלאכת התרגום, שישה מכל אחד משנים עשר השבטים.
תוכן החיבור ופרקיו > חלק ב': הליכתם של אנדריאס ואריסטאס לירושלים (פסוקים פ"ג-קע"א)

אריסטיאס מתאר את העיר ירושלים, את בית המקדש, את הזקנים ואת אלעזר הכהן הגדול בהתפעלות רבה. כמו כן מסופר על שיחה שהתקיימה בין אלעזר הכהן הגדול לבין אריסטיאס ואנדריאס, בה העניק להם הסבר אלגורי לנושא האיסור על אכילת מאכלים מסוימים ביהדות, תוך הדגשת רעיון אחדות האלוהים.
תוכן החיבור ופרקיו > חלק ג': הגעת הזקנים לאלכסנדריה והשאלות-תשובות שבשעת הסעודה (פסוקים קע"ב-ש')

תיאור הגעת שבעים ושניים הזקנים-המתרגמים אל המלך באלכסנדריה, ושל קבלת הפנים מלאת הכבוד אשר נערכת להם. במשך שבעה ימים רצופים ערך המלך סעודות, בהן התקיימו דיונים של שאלות ותשובות בינו לבין הזקנים.
תוכן החיבור ופרקיו > חלק ד': מעשה התרגום וחזרתם של הזקנים לארץ ישראל (פסוקים ש"א-שכ"א)

בתום שבעים ושניים ימים סיימו הזקנים את מלאכת התרגום, והוא הוקרא ליהודי אלכסנדריה. כולם שיבחו את התרגום ואף השמיעו דברי קללה המאיימים על מי שיעיז לשנות את הנוסח. לאחר מכן הוקרא התרגום גם בפני המלך, אשר התרשם מחוכמתו והתפלא שדברי התורה לא מוזכרים בספרות היוונית. שבעים ושניים הזקנים חוזרים לירושלים בכבוד גדול ועם מתנות רבות עבורם ועבור אלעזר הכהן הגדול.
תוכן החיבור ופרקיו > סיום (פסוק שכ"ב)

כמו בפתיחה, מסיים המחבר בפנייה לפילוקראטס "אוהב הדעת" ומבטיח כי יכתוב לו שוב בהמשך.
לשון החיבור וסגנונו

האיגרת כתובה ביוונית המקובלת של התקופה, ללא השפעה נראית לעין של שׂפה שמית כלשהי. לעומת זאת, מורגשת השפעתו של הניב הפקידותי של ממלכת תלמי בביטויים מסוימים, החוזרים ומופיעים בפפירוסים מאותה תקופה. בתיאור הנושאים המופשטים כגון הדיון בין המלך לזקנים, ניכר כי המחבר שולט גם ביוונית הספרותית יותר[דרוש מקור].
על פי צ'ריקובר, הבחירה לכתוב סיפור היסטורי במבנה של איגרת מעידה גם היא על השפעה מצד הספרות היוונית. בתקופה ההלניסטית ה"איגרות" היו סוגה ספרותית פופולרית. צ'ריקובר מזהה בחלקים שונים באיגרת הקבלה ליצירות ידועות בספרות היוונית . כך למשל מסעם של אריסטאס ואנדריאס לירושלים (פסוקים פ"ג- ק"ב) מהווה אזכור לכתבי הומרוס, ואילו תיאור המשתה (פסוקים קפ"ב – קצ"ד) נתון גם הוא להשפעה מובהקת של רעיונות הפילוסופיה היוונית.
השתמרות החיבור

מלבד תרגום השבעים עצמו, איגרת אריסטיאס היא החיבור הארוך ביותר מבין החיבורים הקיימים של היהדות באלכסנדריה בתקופה התלמית, ויצירת הפרוזה השלמה ביותר מאלכסנדריה ששרדה בגרסתה המקורית. כמו כל יצירות הספרות היהודיות - הלניסטיות הקיימות (כולל תרגום השבעים עצמו), החיבור שרד בכנסייה הנוצרית .
יצירות אלו שרדו הודות לתוכן היהודי שלהן, אשר בזכותו אנשי הכנסייה המשיכו להעתיקם, בעוד חיבורים הלניסטיים אחרים נשכחו כליל. בשל היותה של האיגרת מסמך המדגיש את קדושת התורה שאינה כתובה בעברית, היא היוותה חיבור בעל חשיבות עבור הדת הנוצרית. כמו כן, בהמשך תורגמה האיגרת לשפות אירופאיות מרכזיות כגון, איטלקית, גרמנית, צרפתית, אנגלית ועוד. האיגרת תורגמה מספר פעמים גם לעברית.
מהדורות

רבי עזריה מן האדומים, הדרת זקנים, בתוך: מאור עיניים. (מהדורת דוד קאסעל, ווילנא, תרכ"ו 1866 (עמ' 27-69) באתר "ספרים google")
אברהם כהנא (עורך), בתוך: הספרים החיצונים : לתורה, לנביאים, לכתובים ושאר ספרים חיצונים, (כרך ב', ספר א'), ירושלים: הוצאת מקור, תש"ל-1970.
אליה שמואל הרטום, בתוך: הספרים החיצונים; מפורשים פרוש חדש בצירוף מבואות, (כרך ד': ספורים ודברי חכמה), 79 עמ'. הוצאת יבנה, תל אביב תשכ"ג; תשכ"ט; תשמ"א 1980.
Robert Henry Charles (Ed.), The Letter Of Aristeas, Oxford: The Clarendon Press, 1913
André Pelletier, Lettre d'Aristée à Philocrate, Éditions du Cerf, 1962.‏
Moses Hadas, Aristeas to Philocrates: (letter of Aristeas), Ktav Pub. House, 1974.‏
לקריאה נוספת

מנחם שטיין, "בעל איגרת אריסטאס כסנגור של היהדות", בתוך: ציון - רבעון לחקר תולדות ישראל 1, תרצ"ו, עמ' 129-147.
אביגדור צ'ריקובר, "המצע האידאולוגי של איגרת אריסטיאס", בתוך: ספר דינבורג, בעריכת י' בער ואחרים, ירושלים תש"ט, עמ' 83 ואילך; נדפס גם באוסף מאמריו: היהודים בעולם היווני והרומי, ירושלים תשל"ד, עמ' 316 ואילך.
אוריאל רפפורט, "אימתי נתחברה איגרת-אריסטיאס?", בתוך: מחקרים בתולדות עם-ישראל וארץ-ישראל 1, תש"ל, עמ' 37-50.
זאב משל, "איגרת אריסטיאס ותיארוך המנהרה "החשמונאית" בירושלים", בתוך: חידושים בחקר ירושלים ו (תשסא) 38-43.
ז'יל דוריבל, "על המקורות של תרגום השבעים לתורה", בתוך: בית מקרא 50, א (תשסה) 3-19.
ראובן בונפיל, "על יהודה וירושלים באיגרת אריסטיאס", בתוך: בית מקרא יז (תשלב) 131-142.
דורון מנדלס, "חוקת המלך" במגילת המקדש והמצע הרעיוני של הסימפוסיונים באיגרת אריסטאס לפילוקרטס", בתוך: שנתון למקרא ולחקר המזרח הקדום ג (תשלט) 245-252.
Sylvie Honigman, The Septuagint and Homeric scholarship in Alexandria : a study in the narrative of the Letter of Aristeas, London : Routledge – 2003
Abraham Wasserstein and David Wasserstein, The Legend of the Septuagint; From Classical Antiquity to Today, Cambridge University Press, Cambridge 2006.
אינטרמארשה–ואנטי–גובר מאטריו

| --- | --- |

הטור של בריטניה, 2019
 מידע על הקבוצות
 קוד UCI:  IWG
 אופניים:  BH (–2019)   קניון (2020–)
 מיקום:  בלגיה בלגיה
 תאריך ייסוד:  2008
 תחום:  כביש
 סטטוס:  קונטיננטל (2008–2010)   פרו–קונטיננטל (2011–2020)   וורלד טים (2021–)
 צוות מקצועי ראשי
 מנהל כללי:  ז'אן פרנסואה בולאר
 מנהל ספורטיבי:  Jean-François Bourlart, Jean-Marc Rossignon, Hilaire Van der Schueren, Sébastien Demarbaix, Steven De Neef, Dimitri Claeys 
 
אינטרמארשה–ואנטי–גובר מאטריו (בצרפתית: Intermarché-Wanty-Gobert Matériaux) היא קבוצת אופני כביש בלגית בדרג ה-UCI World Team. אינטרמארשה, רשת מרכולים, ואנטי, חברת הנדסה, וגרופ–גובר מאטריו, ספקית חומרי בניין בלגית, הן הספונסריות הראשיות של הקבוצה, שקנתה ב-2021 את רישיון הוורלד טים של CCC.
היסטוריה

הקבוצה נוסדה ב-2008. בשנת 2011 הפכה למקצוענית עם הצטרפותה לדרג הפרו קונטיננטל. הקבוצה ידועה בעיקר ביכולות שלה במרוצים חד יומיים בבלגיה או בהולנד, המזכירים קלאסיקות, ורוב הישגיה בשנות קיומה הגיעו במרוצים כאלו. הרוכבים הבולטים שלה בשנותיה הראשונות היו דנילו נאפוליטאנו האיטלקי, סטיבן ואן דייק ההולנדי, ביורן ליוקמנס וז'מפי דרוקר.
משנת 2013, הקבוצה מוזמנת לשלושה מונומנטים מתוך החמישה, לייז'–בסטון–לייז', רונדה ון פלנדרן ופריז - רובה.
בשנת 2017, זכתה הקבוצה בכרטיס חופשי לטור דה פראנס, בשנה בה הוזנק מליאז'. גם בשנת 2018 ו-2019 נבחרה לטור, והרוכב הבולט שלה במרוץ היה גיום מרטן, שסיים בשלוש הפעמים שהקבוצה התחרתה בטור במקומות הגבוהים ביותר מבין הקבוצה, 23, 21 ו-12. בעונת 2020 עבר מרטן לקבוצת קופידיס.
ב-2021, קנתה הקבוצה את רישיון הוורלד טים של CCC ועלתה לדרג הבכיר של קבוצות בענף, שקבע שתהיה מוזמנת לכל מרוצי הוורלד טור, והיא צפויה לערוך הופעות בכורה בג'ירו ד'איטליה והוואלטה אספניה.
סגל הקבוצה

בלגיה יאן בקלנטס
צרפת ז'רמי בליקו
בלגיה איימה דה חנט
בלגיה יספר דה פלוס
בלגיה לודוויג דה וינטר
צרפת טיאו דקלרואה
אריתריאה ביניאם גירמאי
בלגיה טום דוורינט
נורווגיה אוד כריסטיאן אייקינג
אוסטרליה אלכסנדר אוונס
בלגיה קווינטן הרמנס
צ'כיה יאן הירט
גרמניה יונאס קוך
הולנד וסלי קרדר
הולנד מאוריטס למרטינק
דרום אפריקה לואי מיינקיס
איטליה ריקרדו מינאלי
איטליה אנדראה פאסקואלון
איטליה סימונה פטילי
בלגיה בפטיסטה פלנקיירט
איטליה לורנצו רוטה
אסטוניה ריין טאראמיי
הולנד טאקו ואן דר הורן
הולנד קורנה ואן קסל
בלגיה קווין ואן מלסן
הולנד בוי ואן פופל
הולנד דני ואן פופל
בלגיה פיטר ואנספייברוק
בלגיה לואיק וליגן
גרמניה גאורג צימרמן
פרשיות סימום

בנובמבר 2013, פרש סטיבן ואן דייק, מרוכבי הקבוצה הבולטים בשנותיה הראשונות, לאחר שהושעה לתקופה של שמונה שנים בעקבות שימוש בחומר אלטרנטיבי שמטרתו להגדיל את האוזון בגוף.
הערות שוליים

↑  CCC Team sells WorldTour licence to Circus-Wanty Gobert, cyclingweekly.com