stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מירן חקוביאן

| --- | --- |

 לידה:  18 בפברואר 1984 (בן 40) חאן קנדי, המחוז האוטונומי של נגורנו קרבאך, ברית המועצות 
 מקום לימודים:  State Academy of Fine Arts of Armenia (2006)  Collegium Polonicum (2013) 
 תחום יצירה:  פיסול 
 יצירות ידועות:  פסל ויקיפדיה 
 mihranhakobyan.com
 
מירן חקוביאן (בארמנית: Միհրան Հակոբյան; נולד ב-18 בפברואר 1984) הוא פסל ארמני. הוא יצר את פסל ויקיפדיה שבסלוביצה.
ביוגרפיה

מירן חקוביאן נולד בסטפנקרט, ארמניה. אביו, הפסל ארמן חקוביאן (1990-1941) נהרג במלחמת נגורנו קרבאך. בין השנים 2000 ל-2006 הוא למד פיסול במכללה הלאומית של ירוואן לאומנויות. לאחר מכן עבד במקצועו בארמניה וברוסיה, השתתף במספר תערוכות בסטפנקרט ובירוואן.
בשנת 2001, הוא הפך לחבר באיחוד האמנים של נגורנו קרבאך. בשנת 2011, הוא השתתף בסימפוזיון בינלאומי בנושא פיסול בשושה. חקוביאן יוצר לרוב פסלים העשויים מאבן, עץ או ברונזה. מ-2010 עד 2013 הוא למד פילולוגיה פולנית במכללת פולוניקום בסלוביצה. ב-2012, חקוביאן קיבל מלגה מקרן קולסציק הפולנית.
חקוביאן יצר את פסל ויקיפדיה שבסלוביצה מטעם מנהל מכללת פולוניקום (המכללה שבה למד), קשישטוף ווֹיְצֶ'כובסקי. ב-22 באוקטובר 2014 הפסל נחנך בכיכר פרנקפורט. התקציב לפסל מומן על ידי עיריית סלוביצה בסך של 62,000 זלוטי.
מאז 2011, חקוביאן התמחה בעבודה בתחום ההנפשה במחשב. הוא יצר מספר הנפשות, ביניהם הוא יצר סרטים שבהם מעורבות דמויות המפוסלות מפלסטלינה, הנועדו לפרסם את מכללת פולוניקום ולימודים בפולין לתלמידים מרחבי העולם. בשנת 2013, הוא קיבל את פרס הקהל על סרט האנימציה שלו "מטרייה", המבוסס על סיפור של לאוניד ינגיברוב, שהוצג בתחרות קרן הסרט הקצר במוסקבה.
הערות שוליים

↑  "A Wikipedia monument? It's true (we're pretty sure)". CNET (באנגלית). נבדק ב-2017-11-17.
↑  В Карабахе проходит выставка известного скульптора Армена Акопяна, www.memo.ru(הקישור אינו פעיל)
↑  http://karabakh-news.com/10414-v-arcaxe-otmetili-70-letie-skulptora-armena-akopyana-pogibshego-2-yanvarya-1990-goda.html, karabakh-news.com (ארכיון)
1 2  "В Степанакерте открылась выставка художников Нагорного Карабаха и Армении - ИА REGNUM". ИА REGNUM (ברוסית). נבדק ב-2017-11-17.
1 2 3  Dariusz Zywalewski, Mihran Hakobyan • Collegium Polonicum, www.cp.edu.pl (בגרמנית)
↑  "В Степанакерте открылась совместная выставка художников Нагорного Карабаха и Армении - ИА REGNUM". ИА REGNUM (ברוסית). נבדק ב-2017-11-17.
↑  Две судьбы » Armenian Art Hall, www.armenianarthall.com
↑  http://newsarmenia.ru/karabah/20110801/42498765.html
↑  pw, Instytut Filologii Polskiej - STYPENDIUM FUNDUSZU RODZINY KULCZYKÓW DLA MIHRANA HAKOBYANA, polonistyka.amu.edu.pl
↑  "Slubice: Polnische Stadt setzt Wikipedia ein Denkmal". Spiegel Online. 2014-10-09. נבדק ב-2017-11-17.
↑  WZOnline/APA. "Wikipedia in polnischer Grenzstadt Slubice mit Denkmal geehrt". Digital-Life Wiener Zeitung Online (בגרמנית). נבדק ב-2017-11-17.
↑  Frankfurter Allgemeine Zeitung GmbH, Internet-Lexikon : Wikipedia bekommt Denkmal, FAZ.NET, ‏2014-10-23
↑  PAP SA, Polska Agencja Prasowa, www.pap.pl (ארכיון)
↑  "World's First Wikipedia Monument Designed by Armenian Sculptor Unveiled in Poland - Armenian News By MassisPost". Armenian News By MassisPost (באנגלית אמריקאית). 2014-10-23. נבדק ב-2017-11-17.
'התחלה' - פוסל על ידי מירן חקוביאן, שיש.
מירנדה (מדינה)

מירנדה (בספרדית: Miranda) היא אחת מ-23 המדינות המרכיבות את ונצואלה. המדינה, הנמצאת בצפון ונצואלה, גובלת בארגואה במערב, בוורגאס, במחוז הבירה של ונצואלה ובים הקריבי בצפון, באנסואטגי בדרום-מזרח ובגואריקו בדרום.
המדינה משתרעת על שטח של 7,950 קילומטרים רבועים. במדינה מתגוררים 2,675,165 תושבים (נכון ל-2011). בירתה היא לוס טקס.
היסטוריה

האזור בו נמצאת כיום מירנדה היה מיושב במשך מאות שנים על ידי ילידים. כשהספרדים הגיעו לאזור בהנהגת הקונקיסטאדור דייגו דה לוסדה בתחילת המאה ה-16, שבטי הילידים נלחמו בהם אך הפסידו בסופו של דבר. לאחר שהספרדים שיעבדו את כל הילידים הם הקימו את העיר קראקס ועוד מספר עיירות בשטחי מדינת מירנדה של היום. הכלכלה המקומית הסתמכה על חקלאות במשך כל התקופה הקולוניאלית.
ב-1824, לאחר מלחמת העצמאות של ונצואלה, האזור צורף לרפובליקת קולומביה הגדולה. לאחר שרפובליקת קולומביה הגדולה התפרקה ב-1830 האזור צורף לוונצואלה.
ב-1864 ונצואלה נהפכה למדינה פדרלית ובאזור נוצרה מדינת מירנדה. המדינה נקראה על שמו של פרנסיסקו דה מירנדה, שהיה ממנהיגי המורדים במלחמת העצמאות. ב-1881 המדינה אוחדה עם מספר מדינות נוספות למדינת גוסמאן בלנקו, אך האחרונה התפרקה למדינות שהרכיבו אותה ב-1889. בעשורים שלאחר מכן הבירה של מירנדה עברה בין ערים שונות עד שב-1909 היא התקבעה על לוס טקס.
כלכלה

כלכלת מירנדה מסתמכת על תעשייה, הכוללת ייצור כימיקלים ועיבוד מתכות, חקלאות, הכוללת בין היתר גידול עצי קקאו, תיירות וכרייה.
הערות שוליים

1 2  מפקד האוכלוסין והדיור הלאומי ה-14 - תוצאות עבור מדינת מירנדה, מכון הסטטיסטיקה הלאומי של ונצואלה (בספרדית).
| מדינות ונצואלה |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אמסונאס • אנסואטגי • אפורה • ארגואה • בוליבר • ברינס • גואריקו • דלטה אמקורו • ורגאס • טאצ'ירה • טרוחיו • יארקוי • לרה • מונגס • מירנדה • מרידה • נואבה אספרטה • סוליה • סוקרה • פורטוגסה • פלקון • קוחדס • קרבובו |  |
| ישויות פדרליות נוספות | הדפנדנסיות הפדרליות • מחוז הבירה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: bd79b189-ff8d-4a47-a907-a49f71ca7fd2  NKC: ge629459
מרק בירה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מרק
 מרכיבים עיקריים:  רביכה, בירה, גבינה
 
מרק בירה הוא מרק שבדרך כלל מבוסס רביכה ונעשה עם בירה. באירופה של ימי הביניים, הוא הוגש כמרק לארוחת בוקר, ולפעמים נמזג על לחם.
וריאציות על המתכון משתמשות בעמילנות של תפוחי אדמה כמסמיך. ישנה גרסה סורבית מתוקה למרק, אשר אליה נוספים שמנת וצימוקים.
לקריאה נוספת

.The Soup Book - Louis P. De Gouy - Google Books. Page 79
הערות שוליים

↑  Lennert, Joachim (2003). Culinary guidebook: Germany. Hueber Verlag. p. 103. ISBN 978-3-19-006382-6.
↑  1,001 Foods to Die For - Andrews McMeel Publishing, Madison Books - Google Books
↑  Alper, Nicole; Lynette Rohrer (1996). Wild women in the kitchen: 101 rambunctious recipes & 99 tasty tales. Red Wheel. p. 23. ISBN 978-1-57324-030-7.
מרגריט מפרובאנס

נישואי מרגריט ולואי; איור בכתב יד מן המאה ה-14. משמאל: טקס הכלולות בקתדרלת סנס; מימין: המלך באדיקותו פורש ממיטת הכלולות כדי להתפלל.
לואי התשיעי והמלכה מרגריט מפליגים מנמל עכו ב-1254; איור בכתב יד, סביבות 1480
פסלם של לואי התשיעי ומרגריט בכיכר כנסיית לודוויג (Ludwigkirchplatz) הקתולית בברלין-וילמרסדורף, 1897; מוצגים כמופת לזוגיות נוצרית
פסלה של מרגריט מפרובאנס בגני לוקסמבורג, פריז, 1847
מרגריט מפרובאנס (בצרפתית: Marguerite de Provence;‏ 1221 – 20 בדצמבר 1295) הייתה מלכת צרפת בנישואיה ב-1234 למלך לואי התשיעי.
מוצאה

מרגריט נולדה באביב 1221 בטירת בריניול (אנ'), רוזנות פרובאנס (צר'), כבכורה בארבע בנותיו של רמון ברנגר החמישי, רוזן פרובאנס (אנ'), וביאטריס מסבויה (צר') (אנ').
אחיותיה של מרגריט היו כולן למלכות. אלינור נישאה להנרי השלישי, מלך אנגליה. סנסיה, או סנשיה (אנ'), נישאה לאחיו של הנרי השלישי מלך אנגליה, ריצ'רד, רוזן קורנוול לימים מלך גרמניה. ביאטריס (אנ'), הצעירה באחיות, נישאה לאחיו של לואי התשיעי, שארל מאנז'ו, לימים מלך נאפולי וסיציליה.
נישואיה

ב-1233 שלחה בלאנש, אימו של מלך צרפת לואי התשיעי, את אחד מנאמניה לפרובאנס במסגרת היריבות עם רוזנות טולוז, אבל גם כדי לפגוש את מרגריט הצעירה, שנודעה ביופייה ובעיקר בחסידותה הדתית, ולקדם את השידוך שיקשור את רוזנות פרובאנס לכתר צרפת. טקס נישואיהם של מרגריט בת ה-13 ולואי בן ה-20 התקיים ב-27 במאי 1234, ולמחרת היום הוכתרה מרגריט כמלכת צרפת. שני הטקסים נערכו בקתדרלה של העיר סנס.
הנישואין לא התנהלו על מי מנוחות בעיקר בשל מעורבותה המתמדת של חמותה בלאנש בחיי בנהּ. בלאנש נקראה תמיד "המלכה" (regina), ואילו מרגריט כונתה "המלכה הצעירה" (juvenis regina). בלאנש נהגה בכלתהּ ביד רמה. לאחר החתונה שילחה את דודיה של מרגריט וסילקה את משרתיה שליוו אותה מינקות. לעדות ז'אן דה ז'ואנוויל, הביוגרף של לואי התשיעי, "המלכה בלאנש נהגה במלכה מרגריט בקשי-לב מאין כמוהו, היא לא יכלה לשאת שבנה יבלה בחברת אשתו ומנעה אותו מכך ככל שיכלה, להוציא את שעות הערב כשהלך לשכב עמה."
במותה של בלאנש ב-1252 התבקש ז'אן דה ז'ואנוויל לבוא לנחם את המלכה מרגריט "שהתאבלה מרה". הוא הטיח בפניה את תמיהתו: "שהרי שנאת את האישה שמתה יותר מכול, ועתה הנך מתאבלת ככה?" והיא השיבה "שלא בשל מות המלכה בכתה כי אם בשל ייסוריו של המלך..."
במסע הצלב השביעי

מרגריט ליוותה את בעלה במסע הצלב השביעי, שיצא לדרך באוגוסט 1248, ואליה הצטרפה אחותה ביאטריס, רעייתו של שארל מאנז'ו, אחי המלך, שאף הוא השתתף במערכה. מסע הצלב נחל ניצחון בכיבוש עיר הנמל המצרית דמייטה ביוני 1249, אך הפך לאסון בנפילת המלך ואנשיו בשבי הממלוכים בקרב פארסכור ב-6 באפריל 1250. בנסיבות אלה מילאה המלכה מרגריט את מקומו בהנהגת המסע. בכך הייתה לאישה הראשונה שעמדה בראש מסע צלב. הכרוניקן ז'אן דה ז'ואנוויל מספר על אירועים הממחישים את גבורתה של מרגריט אחרי נפילת בעלה בשבי הממלוכים. היא שכנעה את מפקדי הכוחות של הפיזאנים והגנואזים, שביקשו לעזוב את המערכה, להישאר במקומם. כמו כן פעלה בנחרצות להבטיח אספקת מזון לנוצרים המקומיים בדמייטה. כדוגמה לגבורתה מספר ז'ואנוויל שהמלכה ביקשה מהשומר על חדרה שיבטיח כי להרוג אותה ואת עוּבּרהּ אם העיר תיפול בידי הסרצנים. מרגריט פעלה לגיוס כופר הנפש שנדרש כדי לפדות את המלך, והוא שוחרר במאי 1250. שרידי צבאו חזרו לצרפת, והוא הפליג לעכו, בירת ממלכת ירושלים.
בארבע השנים הבאות שהה לואי התשיעי בארץ ישראל ודאג לחידוש הביצורים של עכו, קיסריה יפו וצידון. בתקופה זו הביאה מרגריט לעולם שלושה מילדיה: ז'אן טריסטן (צר'), שנולד ב-1250 בדמייטה, פטר (אנ'), שנולד ב-1251 בעתלית, ובלאנש (אנ') שנולדה ב-1253 ביפו. המשפחה הפליגה מעכו באפריל 1254 והגיעה לחופי צרפת מקץ כחמישה חודשים.
במלכותה

המלכה האֵם בלאנש מתה ב-1252, ומרגריט, לא עוד "המלכה הצעירה" אחרי שובה מהמזרח, לא נמנעה מהתערבות בענייני המדינה. מנהיגותהּ במהלך מסע הצלב במצרים הקנתה לה מוניטין והיא נתבקשה מדי פעם לגשֵר בין יריבים. מרגריט, לצד אחותה אלינור, פעלה לשיפור היחסים בין מלך צרפת לבין מלך אנגליה. בכך הוכשרה הקרקע לגיבוש חוזה פריז מ-1259 שהסדיר את יחסי מלך צרפת ומלך אנגליה אחרי מאה שנות יריבות בין הקאפטינגים לפלנטג'נטים.
אחרי מות בנה הבכור לואי ב-1260 שכנעה מרגריט את בנהּ פיליפ להבטיח בשבועה שיסכים עם פטרונותה עד שימלאו לו שלושים, ללא קשר לגיל שבו יירש את כתר המלוכה. כשהמלך גילה את דבר השבועה הוא ביקש מהאפיפיור אלכסנדר הרביעי לבטל את תוקפהּ בטענה שהוא לא אישר אותה, והאפיפיור נענה לו. בכך בא לקיצו ניסיונה להידמות לחמותהּ בלאנש מקסטיליה. בצאתו ב-1270 למסע הצלב שממנו לא יחזור סירב המלך להעניק למלכה את סמכויות העוצרוּת כמצופה.
במותו של המלך ובהמלכת בנם פיליפ הייתה מרגריט למלכה האֵם. בשנים הבאות התמקדה בתביעותיה להשבת זכויותיה בפרובאנס, עד כדי איום בגיוס צבא. ב-1280 הושג הסדר בהתערבות האפיפיור ניקולאוס השלישי. בערוב ימיה הקדישה מרגריט את חייה למעשי צדקה ופרשה מחיי החצר כשעלה נכדהּ פיליפ "היפה" ב-1285 לכס המלוכה בצרפת.
מרגריט מתה ב-20 בדצמבר 1295 בגיל 74 במנזר האחיות הקלריסיות בפריז ונקברה סמוך לבעלה, אם כי לא לצידו, בבזיליקת סן-דני, כנסיית הקבורה של מלכי צרפת.
צאצאיה

למלכה מרגריט ולמלך צרפת היו אחד-עשר צאצאים. ראשונת ילדיהם הייתה בתם בלאנש שנולדה ב-1240, כשש שנים אחרי חתונתם, ומתה בילדותה. אחריה נולדה בתם איזבלה (אנ'), שתהיה למלכת נווארה. ראשון הבנים היה לואי (אנ') שנולד ב-1244 ומת בנעוריו. בתקופה שבה שהה מלך צרפת בארץ ישראל כיהנה המלכה האֵם בלאנש כעוצרת הממלכה, ואחרי מותה ב-1252 שימש לואי בן השמונה כעוצר בחסות דודיו עד שובו של המלך לצרפת ב-1254. כשנה אחרי שבא לעולם נולד אחיו פיליפ, שיהיה למלך צרפת במות אביו ב-1270. בנם ז'אן מת סמוך ללידתו ב-1248. הבן ז'אן טריסטן (אנ') נולד בדמיאטה שבמצרים ב-1250. ז'אן טריסטן ימות ב-1270 במהלך מסע הצלב השמיני בתוניסיה. אחריו נולדו פייר (אנ') ובלאנש (אנ') שתינשא לאינפנטה של ממלכת קסטיליה. בתם מרגריט (אנ') נולדה סמוך לשובם של המלך והמלכה מהמזרח ותהיה לדוכסית בראבנט. צעיר הבנים, רובר, רוזן קלרמון בנישואיו לביאטריס מבורגונדי (אנ'), יהיה לאבי שושלת בית בורבון. בת הזקונים אנייס (אנ') תהיה לדוכסית בורגונדיה.
לקריאה נוספת

ז'אן ז'ואנוויל, חיי לואי הקדוש (עברית: שולמית שחר), ירושלים: הוצאת כרמל, 2011
Edgard Boutaric, "Marguerite de Provence, son caractère, son role politique”, Revue de Questions Historiques 3 (1867), pp. 417–458
Gérard Sivéry, Marguerite de Provence: Une reine au temps des cathédrales, Paris, Fayard, 1987, ISBN 978-2-213-64782-1
Christiane Gill, Marguerite de Provence: épouse de Saint Louis, mére de Phiipp III, Paris: Pygmalion, 2006, ISBN 102756400009
Jacques le Goff, Saint Louis (Transl. by Gareth E. Gollrad), Notre Dame University Press, 2009, pp. 594-599, ISBN 978-0-268-03381-1
W.C. Jordan, "Marguerite of Provence", in: R.K. Emmerson (ed.), Key Figures in Medieval Europe: An Encyclopedia, Routledge, 2013, pp. 448–449, ISBN 978-1-136-77519-2
הערות שוליים

↑  לואי ומרגריט היו שארי בשר מדרגה רביעית בשיוכם לשושלת בית ברצלונה (אנ') ונזקקו להיתר לנישואיהם מהאפיפיור גרגוריוס התשיעי; התפילות נועדו להצילו מהגורל שציפה לטוביה בגלל נישואיו לקרובת משפחתו שרה בת רעואל
↑  הוא נקרא לעיתים רמון ברנגר הרביעי, רוזן פרובאנס; כינויו "החמישי" בא להבדילו מרמון ברנגר הרביעי, רוזן ברצלונה (אנ') שכיהן כעוצר רוזנות פרובאנס בתקופת קטינותו של בנו (לימים רמון ברנגר השלישי, רוזן פרובאנס (אנ')) ונמנה לעיתים כרמון ברנגר הרביעי, רוזן פרובאנס; מכל מקום, רוזן פרובאנס רמון ברנגר הרביעי ורוזן פרובאנס רמון ברנגר החמישי - חד המה
↑  רוזנות פרובאנס (Comté de Provence) הייתה כפופה לאימפריה הרומית הקדושה ורק ב-1487 הפכה לחלק מממלכת צרפת
↑  ז'ואנוויל, חיי לואי הקדוש (עברית: שולמית שחר), 2011, סע' 606
↑  ז'ואנוויל, סע' 605
↑  ז'ואנוויל, סע' 399–400
↑  ז'ואנוויל, סע' 398
↑  ז'ואנוויל, סע' 342–343
↑  במות אחותה ביאטריס ב-1267 נטל בעלהּ, שארל מאנז'ו, את תואר רוזן פרובאנס והחל בהשתלטות על נחלאות המשפחה שלא בהתאם לכוונות אביהן ולהסדרי הנדוניות של אחיותיה
↑  אימו קראה לו בשם Tristan (יגון) משום שנולד יומיים אחרי נפילת אביו בשבי הממלוכים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007446966505171  PLWABN: 9810702857505606  BnF: cb120175074 (data)  GND: 120435349  ISNI: 0000 0000 6266 8234  LCCN: n87817999  NTA: 073557013  SNAC: w6x163c0  SUDOC: 028313534  VcBA: 495/78662  VIAF: 89045696   WorldCat (עם VIAF): 89045696
מיצובישי פאג'רו מיני

| --- | --- |

Mitsubishi Pajero Mini, דור שני
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  מיצובישי מוטורס
 שנות ייצור:  1988–2013
 הרכבה:  יפן יפן
 חברת אם:  קבוצת מיצובישי
 אורך:  3,295 מ"מ (דור ראשון)  3,953 מ"מ (דור שני)
 רוחב:  1,345 מ"מ (דור ראשון)  1,475 מ"מ (דור שני)
 גובה:  1,630 מ"מ (דור ראשון)  1,635 מ"מ (דור שני)
 משקל:  780-930 ק"ג (דור ראשון)  850-990 ק"ג (דור שני)
 בסיס גלגלים:  2,200 מ"מ (דור ראשון)  2,280 מ"מ (דור שני)
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, בטור, 5 שסתומים לצילינדר, 659 סמ"ק המפיק 52 כ"ס ב-7,000 סל"ד, יחס דחיסה 10.2:1, מנוע מיצובישי מסוג "4A30" (דור ראשון)  4 צילינדרים, בטור, 659 סמ"ק המפיק 52 כ"ס ב-6,500 סל"ד (מגדש טורבו (דור שני)  4 צילינדרים, בטור, 659 סמ"ק המפיק 64 כ"ס ב-6,000 סל"ד (מגדש טורבו (דור שני)  4 צילינדרים, בטור, 659 סמ"ק המפיק 64 כ"ס ב-7,000 סל"ד (מגדש טורבו, מנוע מיצובישי מסוג "4A30T" (דור שני)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 5 מהירויות  תמסורת אוטומטית - 4 מהירויות
מיצובישי פאג'רו מיני (ביפנית: 三菱・パジェロミニ, באנגלית: Mitsubishi Pajero Mini), הוא SUV קטן, בעל הנעה כפולה 4x4, מתוצרת התאגיד הרב-לאומי מיצובישי מוטורס היפני, אשר יוצרה בין השנים 1988–2013.
ביפן "מיצובישי פאג'רו מיני" שייך לסדרת המכוניות המוגדרת כ-"Kei-Car".
נתונים

הנעה כפולה: 4WD.
3 דלתות.
4 מושבים.
ממאי 1997 כל הדגמים צוידו בבלמי דיסק.
דורות

דור ראשון - קוד דגם "H51/56A", (יוצר בין השנים 1988–1994).
דור שני - קוד דגם "(H53/58A ", (יוצר בין השנים 1998–2013)
ייצור

1994 - לא ידוע
1995 - 104,990 יחידות
1996 - 71,185 יחידות
1997 - 43,302 יחידות
1998 - 48,792 יחידות
1999 - 36,580 יחידות
2000 - 24,895 יחידות
2001 - 16,590 יחידות
2002 - 12,672 יחידות
2003 - 17,141 יחידות
2004 - 10,307 יחידות
2005 - 10,445 יחידות
2006 - 9,436 יחידות
2007 - 9,279 יחידות
2008 - 17,033 יחידות
תמונות

"מיצובישי פאג'רו מיני", דור ראשון
"מיצובישי פאג'רו מיני", דור שני
"מיצובישי פאג'רו מיני", דור שני - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
ראו גם

מיצובישי פאג'רו ג'וניור
מיצובישי פאג'רו iO
מיצובישי פאג'רו אבולושן
לקריאה נוספת

"מיצובישי פאג'רו מיני" - תמונות
מדוע  "מיצובישי פאג'רו מיני", שנת 1995 צורך כמות לא מבוטלת של דלק?  monitor.co.ug/Business/Auto/Why-does-the-small-engine--650cc--of-my-Pajero
הערות שוליים

↑  "מיצובישי פאג'רו מיני" mitsubishi-motors.com/publish/pressrelease_jp/products/2012/news
↑  "מיצובישי פאג'רו מיני" - מפרט goo-net-exchange.com/catalog/MITSUBISHI__PAJERO_MINI
↑  "Kei-Car" - היא קטגוריה יפנית של כלי רכב קטנים, כולל מכוניות נוסעים microvans, טנדרים (משאיות קיי או משאיות קלסיות). הם נועדו כדי לעמוד בתקנות הממשל היפני ובתקנות הביטוח
↑  "מיצובישי פאג'רו מיני", שנת 1994 - היסטורית ייצור mitsubishi-motors.com/en/innovation/history
מלחמת גאליה (ספר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  אולוס הירטיוס, יוליוס קיסר 
 שפת המקור:  לטינית 
 סוגה:  ספרות עיון, תעמולה, אוטוביוגרפיה 
 נושא:  מלחמת גאליה 
 תקופת התרחשות:  הרפובליקה הרומית המאוחרת, מלחמת גאליה 
 הוצאה
 הוצאה:  יוליוס קיסר 
 תאריך הוצאה:  58 לפנה״ס 
 סדרה
 הספר הבא:  מלחמת האזרחים של יוליוס קיסר 
 
שבטי וערי גאליה בימיו של יוליוס קיסר
מלחמת גאליה (בלטינית: Commentarii de Bello Gallico, תזכיר אודות מלחמת גאליה) הוא חיבור בלטינית שכתב יוליוס קיסר ומתעד את מסעות המלחמה שערך הצבא הרומאי שבפיקודו בשטח גאליה בשנים 58–49 לפנה"ס.
בשנת 58 לפנה"ס התמנה קיסר למושל הפרובינקיות גאליה נארבוננסיס ואיליריה. הוא השתמש במינוי זה כדי לצאת למלחמת כיבוש בגאליה הלא-רומית ואף חדר לגרמניה ובריטניה. מטרת המלחמה הייתה להאדיר את שמו וכך לבסס את מעמדו הפוליטי ברומא.
החיבור כולל שמונה ספרים. את שבעת הראשונים כתב קיסר בעצמו, וכל אחד מהם עוסק באחת השנים 58–52 לפנה"ס. הספר השמיני דן בשנים 51–50 לפנה"ס והוא נוסף על ידי אולוס הירטיוס, אחד מקציניו של קיסר, שכתב אותו לאחר הירצחו.
החיבור "מלחמת גאליה" הוא המקור העיקרי למידע על מלחמת קיסר בגאליה וכיבושה. קיסר מתייחס לעצמו בחיבור בגוף שלישי, אולם החיבור מתאר את המלחמה מנקודת מבטו.
החיבור שימש כתעמולה שנועדה להציג את הישגי המלחמה לעם הרומי. בנוסף לכך הספר מכיל סקירה אתנוגרפית של הגאלים והגרמאנים שנגדם הוא נלחם ושל ארצותיהם.
בשל שפתו הפשוטה אך הבהירה של החיבור הוא פופולרי ללימוד תלמידים שמתחילים את לימודיהם בשפה הלטינית.
ספר זה היה בין הספרים הראשונים שהודפסו באיטליה לאחר הבאת הדפוס אליה. הספר הודפס בשנת 1469.
תרגומים לעברית

יוליוס קיסר. מלחמת גאליה בשבעה ספרים, בצירוף ספר שמיני מאת אבלוס הירציוס. תרגם מן המקור הרומי והוסיף מבוא, הערות ומפתח שמות נ' רבן. תל אביב, הוצאת יבנה, תשי"ט (1958).
יוליוס קיסר. מלחמת גאליה. תרגם מלטינית והוסיף מבוא והערות משה ליפשיץ. ירושלים, הוצאת כרמל, תשע"ב (2011).
מלחמת גאליה, ספר ראשון, פרק 40. בתוך: צבי יעבץ, מרד ספארטאקוס: מקורות. הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשי"ז (1957).
לקריאה נוספת

א.ד. קולמן, עולמה של הספרות הרומית – סקירה ביקורתית על מהותה, התפתחותה ומעצביה. רמת גן, הוצאת מסדה, 1983. עמ' 97–100.
ישראל שצמן, תולדות הרפובליקה הרומית. ירושלים, הוצאת ספרים ע"ש י.ל. מאגנס, 1989.
הערות שוליים

↑  על פי א' ד' קולמן, עמ' 95: "המלה הרומית 'קומֶנְטַארִיוּס' שתרגמנו ב'תזכיר' היא תרגום המונח היווני 'הִיפּוֹמְנֵימָה'; לשתי המילים גם יחד שורש משותף, שפירושו 'לזכור', 'להזכיר'. המונח היווני מציין 'רישום', 'חומר גולמי','טיוטה'... אין זה חומר לפרסום ברבים, אלא רישומי עזר."
1 2 3  שצמן, עמ' 445.
↑  קולמן עמ' 97.
↑  Ramon L. Jimenez, Caesar against Rome : the great Roman civil war, Praeger, 2000 p. 65
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007583250505171  PLWABN: 9812621438005606  BIBSYS: 7023143  BNE: XX1927849  BnF: cb120992063 (data)  GND: 4201260-0  LCCN: n80008532  NLA: 36255295  SELIBR: 319869  SUDOC: 02739526X  VcBA: 492/10976  VIAF: 316867971   WorldCat (עם VIAF): 316867971
מכונת טיורינג הסתברותית

במדעי המחשב, מכונת טיורינג הסתברותית היא מודל מתמטי של מחשב המהווה הרחבה של המודל הסטנדרטי של מכונת טיורינג על ידי הוספת אלמנט הסתברותי לחישוב שהמכונה מבצעת. תוספת זו גורמת לכך שמכונת הטיורינג תפעל על אותו הקלט בדרכים שונות. בניגוד למכונת טיורינג לא דטרמיניסטית שבה קלט מתקבל אם קיים מסלול חישוב כלשהו שבו הוא מתקבל, במכונת טיורינג הסתברותית, לכל קלט קיימת הסתברות לקבלתו או לדחייתו.
הגדרה פורמלית

קיימות מספר דרכים שונות להגדיר מכונת טיורינג הסתברותית. רוב הדרכים שקולות או שאינן מוסיפות למכונה כוח משמעותי.
כל ההגדרות מתבססות על המודל הרגיל של מכונת טיורינג, אך מוסיפות לו כוח נוסף:
הגדרה אחת מאפשרת למכונה לבחור בכל צעד בין שתי אפשרויות פעולה שונות, בהסתברות 1/2 לכל אחת מהן. הגדרה זו דומה להגדרת מכונת טיורינג אי דטרמיניסטית, שגם בה מאפשרים שני צעדים שונים בכל שלב. ניתן להכליל את ההגדרה כך שבכל שלב ניתן יהיה להגריל אחת מתוך n אפשרויות שונות (כאשר n הוא מספר קבוע המאפיין את המכונה) מבלי להוסיף לה כוח משמעותי.
הגדרה נוספת מתבססת על מכונה דטרמיניסטית בעלת סרט אחד נוסף: "סרט האקראיות". בתחילת פעולתה של המכונה, הסרט מתמלא בצורה אקראית (בהתפלגות אחידה בדידה) ב0 ו-1 (ובהכללה, בכל האותיות שבא"ב של המכונה). לאחר מכן פעולת המכונה היא דטרמיניסטית לחלוטין, אך שימוש בסרט האקראיות מכניס אלמנט הסתברותי לפעולת המכונה.
עוד הגדרה מבוססת על מתן אפשרות "כתיבה" חדשה למכונה, כאשר כתיבה זו היא של ביט אקראי - או 0 או 1 - בהתפלגות אחידה.
מחלקות סיבוכיות הסתברותיות

בניגוד למודל הסטנדרטי של מכונת טיורינג (וגם למודל האי דטרמיניסטי שלה), לא ניתן לומר כי מכונת טיורינג הסתברותית "מקבלת" או "דוחה" קלט מסוים. במקום זאת, ניתן לומר שהיא מקבלת אותו בהסתברות כלשהי, ודוחה אותו בהסתברות אחרת. על כן, כאשר מכונת טיורינג הסתברותית בודקת פתרון לבעיית הכרעה כלשהי, היא עשויה לטעות בהסתברות כלשהי (להגיד על פתרון נכון שאינו נכון, או להגיד על פתרון שגוי שהוא נכון). נהוג להגדיר מחלקות סיבוכיות שונות בהתבסס על דרישות מגודל ההסתברות שהמכונה תטעה, ומזמן הריצה הנדרש למכונה.
המחלקה PP היא מחלקת כל בעיות ההכרעה שקיימת מכונה הסתברותית שפותרת אותן בזמן פולינומי וטועה בהסתברות קטנה מ-1/2. מחלקה זו היא רחבה למדי (למשל, היא מכילה את NP, ובעזרת אורקל אליה ניתן לפתור את כל הבעיות בהיררכיה הפולינומית). עם זאת, אין בה תועלת מעשית רבה שכן לא עבור כל הבעיות שבה ניתן להקטין את הסתברות השגיאה כמעט לאפס על ידי מספר סביר (פולינומי) של הפעלות חוזרות ונשנות של המכונה הפותרת אותן.
המחלקה BPP היא מחלקת כל בעיות ההכרעה שקיימת מכונה הסתברותית שפותרת אותן בזמן פולינומי וטועה בהסתברות קטנה מ-1/3 (ניתן לבחור מספר אחר הקטן מ-1/2). מחלקה זו מוכלת ב-PP, אך יתרונה בכך שעל ידי מספר פולינומי של הפעלות חוזרות ונשנות של המכונה ניתן להקטין את הסתברות השגיאה עוד ועוד, עד שתשאף לאפס. BPP נחשבת למחלקה שמייצגת את כל מה שניתן להבין כחישובים הסתברותיים פרקטיים (כלומר - מהירים מספיק, ועם שגיאה זניחה), ולכן גם בתור המחלקה שתופסת בצורה הכללית ביותר את הבעיות שניתנות לפתרון פרקטי (שכן היא מכילה גם את P).
המחלקות RP ו-Co-RP דורשות, בנוסף לזמן ריצה פולינומי, כי הטעות תהיה "חד צדדית" - בעיה היא ב-RP אם ניתן לפתור אותה בעזרת מכונת טיורינג הסתברותית כך שהיא מזהה כל פתרון שגוי (ההסתברות שתחזיר עליו תשובה שלילית היא 1) וטועה עבור פתרון נכון בהסתברות 1/2. Co-RP מוגדרת בצורה דומה, כאשר הטעות מותרת עבור פתרון שגוי ואסור לטעות עבור פתרון נכון.
המחלקה ZPP היא מחלקת כל הבעיות שקיימת עבורן מכונה הסתברותית שאינה טועה כלל. עם זאת, למכונה זו מותר לרוץ גם בזמן שאינו פולינומי, והדרישה היא שתוחלת זמן הריצה תהיה פולינומית. סוג כזה של אלגוריתמים הסתברותיים מכונה אלגוריתמי לאס-וגאס.
בצורה דומה להגדרות המחלקות הללו ניתן גם להגדיר מחלקות מקבילות עבור דרישת זיכרון לוגריתמי. המחלקות המתקבלות מסומנות ב-PL,BPL,RL,Co-RL,ZPL.
מיצובישי פאג'רו iO

| --- | --- |

Mitsubishi Pajero iO בתצורת 5 דלתות
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Montero iO  Pajero Pinin (באירופה)  Shogun Pinin (באירופה)  Pinin (באירופה)  Pajero TR4 (בברזיל)
 יצרן:  Mitsubishi Heavy Industries
 שנות ייצור:  1998 – 2007 (יפן)  2002 – 2015 (ברזיל)  1999 – 2004 (איטליה)
 יחידות שיוצרו:  257,585
 הרכבה:  יפן יפן  ברזיל ברזיל  איטליה איטליה
 מודל קודם:  מיצובישי פאג'רו ג'וניור
 מודל אחריו:  Mitsubishi RVR 
 סיווג:  SUV בגודל בינוני
 מרכב:  מנוע קדמי, הנעה כפולה 4x4
 אורך:  3,675 מ"מ (דגם 3 דלתות)  3,975 מ"מ (דגם 5 דלתות)
 רוחב:  1,680 מ"מ
 גובה:  1,700 מ"מ (דגם 3 דלתות)  1,750 מ"מ (דגם 5 דלתות)
 משקל:  1,330-1,484 ק"ג (ריק)
 בסיס גלגלים:  2,280 מ"מ (דגם 3 דלתות)  2,450 מ"מ (דגם 5 דלתות)
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 16 שסתומים, 1,834 סמ"ק המפיק 117 כ"ס ב-5,500 סל"ד, יחס דחיסה 9.5:1, מנוע "מיצובישי" מסדרה "Mitsubishi 4G9 engine" (אנ')  מסוג "4G93"  4 צילינדרים, 16 שסתומים, 1,834 סמ"ק המפיק 120 כ"ס ב-5,250 סל"ד, מנוע "מיצובישי" מסדרה "Mitsubishi 4G9 engine" (אנ') מסוג "4G93"  4 צילינדרים, 16 שסתומים, 1,999 סמ"ק המפיק 125 כ"ס ב-5,200 סל"ד, יחס דחיסה 9.5:1, מנוע "מיצובישי" מסדרה "Mitsubishi 4G9 engine" (אנ') מסוג "4G94"
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 5 מהירויות  תמסורת אוטומטית - 4 מהירויות
 
מיצובישי פאג'רו iO (ביפנית: パジェロイオ, באנגלית: Mitsubishi Pajero iO) הוא SUV בגודל בינוני, מתוצרת התאגיד הרב-לאומי מיצובישי מוטורס היפני, אשר יוצר בין השנים 1998 – 2007 ביפן, בין השנים 2002 – 2015 בברזיל, ובין השנים 1999 – 2004 באיטליה.