stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עונת 1974/1975 בליגת המשנה ההולנדית
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | ניימכן  | 36 | 15 | 18 | 3 | 50 | 23 | 27 | 48 | העפלה לליגת העל |
| 2. | חרונינגן  | 36 | 21 | 6 | 9 | 63 | 40 | 23 | 48 | העפלה לפלייאוף הדירוג |
| 3. | ויטסה ארנהם  | 36 | 18 | 9 | 9 | 64 | 40 | 24 | 45 | העפלה לפלייאוף הדירוג |
| 4. | זוולה  | 36 | 17 | 11 | 8 | 50 | 35 | 15 | 45 | העפלה לפלייאוף הדירוג |
| 5. | פנלו 03  | 36 | 16 | 13 | 8 | 59 | 30 | 29 | 43 |  |
| 6. | מועדון הכדורגל איינדהובן  | 36 | 16 | 11 | 9 | 59 | 37 | 22 | 43 | העפלה לפלייאוף הדירוג |
| 7. | הירנפיין  | 36 | 17 | 8 | 11 | 47 | 34 | 13 | 42 |  |
| 8. | פולנדם  | 36 | 15 | 8 | 13 | 56 | 46 | 10 | 38 |  |
| 9. | פורטונה סיטארד  | 36 | 15 | 8 | 13 | 44 | 35 | 9 | 38 |  |
| 10. | דן בוס  | 36 | 11 | 14 | 11 | 41 | 48 | 7- | 36 |  |
| 11. | הראקלס אלמלו  | 36 | 11 | 13 | 12 | 49 | 56 | 7- | 35 |  |
| 12. | אמרספורט  | 36 | 9 | 12 | 15 | 37 | 46 | 9- | 30 |  |
| 13. | קמבור  | 36 | 10 | 10 | 16 | 43 | 57 | 14- | 30 |  |
| 14. | וילם II  | 36 | 12 | 5 | 19 | 42 | 51 | 9- | 29 |  |
| 15. | סחידאם  | 36 | 9 | 10 | 17 | 34 | 52 | 18- | 28 |  |
| 16. | פ.צ. פלארדנינגן  | 36 | 10 | 8 | 18 | 34 | 56 | 22- | 28 |  |
| 17. | דורדרכט  | 36 | 9 | 9 | 18 | 40 | 60 | 20- | 27 |  |
| 18. | הלמונד ספורט  | 36 | 9 | 9 | 18 | 28 | 49 | 21- | 27 |  |
| 19. | פיינדאם  | 36 | 9 | 6 | 21 | 31 | 76 | 45- | 24 |  |
טבלת הליגה > פלייאוף הדירוג

הליגה חולקה ל-4 סבבי דירוג, סבב 1 בן 9 מש', סבב 2 בן 9 מש' סבב 3 בן 9 מש' וסבב 4 בן 9 משחקים כ-36 משחקים בסף הכל. בסיום כל סבב המדורגת ראשונה קיבלה כרטיס לפלייאוף הדירוג.
| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | מועדון הכדורגל איינדהובן  | 6 | 5 | 0 | 1 | 16 | 5 | 11 | 10 | העפלה לליגת העל |
| 2. | חרונינגן  | 6 | 3 | 0 | 3 | 10 | 9 | 1 | 6 |  |
| 3. | ויטסה ארנהם  | 6 | 2 | 0 | 4 | 12 | 13 | 1- | 4 |  |
| 4. | זוולה  | 6 | 2 | 0 | 4 | 3 | 14 | 11- | 4 |  |
| עונות בליגת המשנה ההולנדית |
| --- | --- | --- |
| ליגת המשנה ההולנדית | 1956/1957 • 1957/1958 • 1958/1959 • 1959/1960 • 1960/1961 • 1961/1962 • 1962/1963 • 1963/1964 • 1964/1965 • 1965/1966 • 1966/1967 • 1967/1968 • 1968/1969 • 1969/1970 • 1970/1971 • 1971/1972 • 1972/1973 • 1973/1974 • 1974/1975 • 1975/1976 • 1976/1977 • 1977/1978 • 1978/1979 • 1979/1980 • 1980/1981 • 1981/1982 • 1982/1983 • 1983/1984 • 1984/1985 • 1985/1986 • 1986/1987 • 1987/1988 • 1988/1989 • 1989/1990 • 1990/1991 • 1991/1992 • 1992/1993 • 1993/1994 • 1994/1995 • 1995/1996 • 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 • 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 • 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 • 2008/2009 • 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 • 2019/2020 • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 |  |
סמואל אינגהם

סמואל דלוצנה אינגהם (באנגלית: Samuel Delucenna Ingham;‏ 16 בספטמבר 1779 – 5 ביוני 1860) היה מזכיר האוצר של ארצות הברית בממשלו של הנשיא אנדרו ג'קסון ולפני כן חבר בית הנבחרים של ארצות הברית.
ראשית חייו

סמואל אינגהם נולד בניו הופ, פנסילבניה לג'ונתן אינגהם, רופא בפילדלפיה, ולאן לבית ולדינג. לאחר שלמד לימודים קלאסיים, הוא עבד כשוליה אצל יצרן נייר בפניפק קריק, לא הרחק מפילדלפיה. לאחר סיום הכשרתו כשוליה, היה אינגהם למנהל מפעל לייצור נייר בבלומפילד, ניו ג'רזי, שם הוא הכיר את רבקה דוׂׂׂד, שאיתה הוא התחתן ב-1800 ויחד הם הביאו לעולם חמישה ילדים. באותה שנה הוא שב לפנסילבניה ושם הוא הקים מפעל לייצור נייר בשטח החווה של אמו (אביו נפטר ב-1793), שהיה למקור פרנסתו העיקרי בשנים הבאות.
חבר הקונגרס

בשנים 1806–1808 היה אינגהם חבר בבית הנבחרים של פנסילבניה. לאחר מכן מינה אותו מושל פנסילבניה כשופט שלום. בשנים 1813–1818 הוא היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית. הוא הביס בקלות את יריביו הפדרליסטים בשתי מערכות הבחירות הראשונות בהם הוא התמודד ובבחירות של 1816 לא הוצב מולו שום מתחרה. עד 1815 הוא היה יושב ראש ועדת בית הנבחרים לענייני הגמלאות והתביעות של המהפכה האמריקאית. לאחר מכן הוא שימש כיושב ראש ועדת הדואר. ב-1818 הוא התפטר מהקונגרס בשל מחלתה של אשתו. הוא מונה כפקיד הראשי של בית המשפט לערעורים של מחוז באקס בפנסילבניה. ב-1819 נפטרה רבקה. לאחר מכן, ועד 1820 הוא שימש כמזכיר המדינה של פנסילבניה.
ב-1822 נשא אינגהם לאישה את דבורה הול מסיילם, ניו ג'רזי. יחד הם הביאו לעולם שלושה ילדים. באותה שנה הוא נבחר שוב לקונגרס וכיהן שם עד 1829. הוא שב גם לתפקידו כיושב ראש ועדת הדואר.
מזכיר האוצר

לאחר תום כהונתו בקונגרס ועד 1831 כיהן אינגהם כמזכיר האוצר של ארצות הברית. בתקופת כהונתו בתפקיד זה הבנק השני של ארצות הברית נחזה על ידי הנשיא אנדרו ג'קסון כבלתי חוקתי וכמונופול מסוכן. זו הייתה דאגתו העיקרית של אינגהם. ג'קסון סבר שלא צריכים להיות במחזור שטרות כסף אלא רק מטבעות, ושחוקת ארצות הברית הגדירה שלא יהיו שטרות כסף במערכת המוניטרית. אינגהם האמין בבנק השני של ארצות הברית וניסה ליישב את העימותים בין ג'קסון, שביקש לחסל את הבנק, לבין נשיא הבנק ניקולס בידל.
על אף אי יכולתו להגיע לפתרון העימות בין ג'קסון לבין בידל, פרישתו של אינגהם מתפקידו כמזכיר האוצר אירעה על רקע שערורייה שבה היו מעורבים חברי הקבינט בממשלו של ג'קסון ונשותיהם. בהובלתה של פלוריד קלהון, רעייתו של סגן הנשיא ג'ון קלהון, נידו נשים אלו נידוי חברתי את מזכיר המלחמה ג'ון איטון ואת רעייתו פגי איטון. שערורייה זו נודעה כפרשיית התחתונית.
ב-17 ביוני 1831, יום לפני שאיטון התפטר באופן רשמי, הופיע מאמר בעיתון Telegraph שעל פיו "הוכח" שמשפחותיהם של אינגהם, מזכיר הצי ג'ון בראנץ' ושל התובע הכללי ג'ון מקפרסון ברין סירבו להתרועע עם פגי איטון. ג'ון איטון כתב לכל השלושה מכתבים בהם דרש את תגובתם על המאמר. אינגהם השיב במכתב מלא בוז וציין שעל אף שהוא לא היה המקור למאמר, המידע בו נכון. ב-18 ביוני קרא איטון לאינגהם להתמודד מולו בדו-קרב. את הדרישה הוא העביר באמצעות מי שייעד להיות עוזרו בדו-קרב, גיסו, דר' פיליפ ג. רנדולף, שהגיע לאינגהם פעמיים ואיים עליו בפעם השנייה שהוא ייפגע פיזית אם הוא לא יענה לדרישותיו של איטון. למחרת שלח אינגהם הודעה שהוא מסרב להתייצב לדו-קרב. מצב זה שם את איטון כמי שראוי ל"רחמים ובוז". הוא כתב מכתב נוסף לאינגהם והאשים אותו בפחדנות. אינגהם קיבל ידיעה שאיטון, רנדולף ואחרים מחפשים אחריו כדי לתקוף אותו. בכל אופן, הוא דיווח שבשני הלילות הבאים המשיכו איטון ואנשיו לארוב סביב לביתו ולאיים עליו. לאחר מכן הוא עזב את העיר ושב בבטחה לביתו. הוא דיווח לג'קסון את גרסתו על מה שהתרחש וג'קסון ביקש מאיטון להשיב על ההאשמה. איטון הודה שהוא "עבר ליד" המקום בו אינגהם התאכסן, "אך בשום נקודת זמן לא ניסה להיכנס... או לכתר את המקום".
שנותיו האחרונות

לאחר התפטרותו מתפקידו כמזכיר האוצר שב אינגהם לעסקי ייצור הנייר ועסק גם בפיתוח מכרות פחם. הוא היה מעורב בארגון חברת הרכבות ביבר מדוו, שלתקופת מה הוא שימש כנשיאה. הוא גם היה קשור לארגון חברת הפחם הייזלטון. הוא פעל לקידום כרייתן של תעלות כמו תעלת להי ותעלת דאלוור. ב-1849 הוא עבר לטרנטון, ניו ג'רזי, שם הוא עבר עבור בנק מקומי.
מותו ומורשתו

סמואל אינגהם נפטר בטרנטון ב-5 ביוני 1860. הוא נקבר בית הקברות של הכנסייה הפרסביטריאנית שבסולברי, פנסילבניה. על שמו נקרא מחוז במישיגן, אחד מכמה מחוזות במדינה זו שנקראו על שמות חברי הקבינט בממשל ג'קסון.
במהלך שנות ה-20 של המאה ה-19 הוא היה חבר באגודה היוקרתית, "המכון הקולומביאני לקידום האומנויות והמדעים" (Columbian Institute for the Promotion of Arts and Sciences), שבין חבריה נמנו הנשיאים לשעבר אנדרו ג'קסון וג'ון קווינסי אדמס ואישים בולטים רבים מאותה תקופה, כולל אנשי צבא, ממשל, רפואה ומקצועות נוספים.
הערות שוליים

↑  "Indian Place Names in Bucks County". Lenape Nation – A Tribal Community. Archived from the original on August 10, 2014.
↑  Remini, Robert V. (1967). Andrew Jackson and the Bank War. New York: W. W. Norton & Company. pp. 52–59.
1 2  Snelling, William Joseph (1831). A Brief and Impartial History of the Life and Actions of Andrew Jackson. Boston, MA: Stimpson & Clapp, pp. 199-200.
↑  Parton, James (1860). Life of Andrew Jackson, Volume 3. New York, NY: Mason Brothers, p. 366.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n89650170  NARA: 10570922  SNAC: w67w6vjr  US Congress: I000022  VIAF: 33608024   WorldCat (עם VIAF): 33608024
עכסן סנטה קטלינה

| עכסן סנטה קטלינה |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: סכנת הכחדה חמורה סכנת הכחדה חמורה (CR) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: צפעיים
סוג:: עכסן
מין:: עכסן סנטה קטלינה
שם מדעי
 Crotalus catalinensis
תחום תפוצה


עכסן סנטה קטלינה (שם מדעי: Crotalus catalinensis) הוא מין של עכסן קטן האנדמי לאי סנטה קטלינה שממזרח לחצי האי באחה קליפורניה. נחש זה מצוי בסכנת הכחדה חמורה.
אורכו של הנחש עד 73 ס"מ והוא בעל פסים חומים על גוף בצבע קרם. הוא מוסווה היטב בתחום מחייתו המדברי (למרות הקרבה לים). אמצעי הזיהוי העיקרי שלו הוא שזנבו בניגוד לשאר העכסנים אינו מוקף ב"עכס" אלא מסתיים בקצה דק. כך הוא יכול לארוב בשקט לטרף ואף לרדוף אחריו בלי להשמיע צליל חשוד.
כשחוקרים ראו את זנב העכסן לראשונה הם חשבו שהוא מתבסס בעיקר על ציד ציפורים והזנב עוזר לו לארוב להם בשקט. אך מבדיקה של תכולת הקיבה התגלה ש70% ממזונו מורכב מעכברים קטנים (כמו מהמין Peromyscus slevini) וכן מלטאות. ציפורים כמעט ולא נמצאו בקיבתו.
הנחש מצוי בסכנה גדולה בטבע עקב תחום המחייה הקטן שלו וכן עקב הבאת מינים פולשים כמו חתולים טורפים. בטבע נותרו כנראה כ-100 פרטים.
הערות שוליים

↑  עכסן סנטה קטלינה באתר הרשימה האדומה של IUCN
עונת 2022/2023 בליגה הלאומית

| --- | --- |

 תקופת התחרות:  18 באוגוסט 2022 – 12 במאי 2023 (268 ימים)
 הזוכה:  מכבי פתח תקווה
 מספר משחקים:  240
 מספר שערים:  596 (2.48 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  מוחמד במבה (הפועל ראשון לציון) - 20 שערים
 → 2021/20222023/2024 ←
עונת 2022/2023 בליגה הלאומית הייתה העונה ה-24 של הליגה הלאומית כליגה השנייה בחשיבותה בכדורגל בישראל.
לקראת עונה זו הצטרפו לליגה הלאומית, מכבי פתח תקווה והפועל נוף הגליל שירדו מליגת העל, ועירוני טבריה ומכבי יפו, אשר עלו מליגה א'.
בסיום אותה עונה עוד לפני תום העונה הסדירה ירדה הפועל אשדוד חזרה לליגה א' ואליה גם הצטרפה מכבי אחי נצרת שירדה אחרי 13 שנה, קבוצות מכבי פתח תקווה (כדורגל) והפועל פתח תקווה (כדורגל) עלו לליגת העל.
מבנה הליגה

הליגה כוללת 16 קבוצות.
על ניצחון במשחק מוענקות שלוש נקודות, ואילו על תיקו מוענקת נקודה אחת. על הפסד לא מוענקות נקודות כלל.
הליגה מורכבת משני שלבים:
בשלב הראשון משחקות ביניהן הקבוצות במסגרת שני סיבובים בני 15 משחקים כל אחד – 30 מחזורים בסה"כ. כך יוצא שכל קבוצה משחקת שני משחקים נגד כל אחת משאר הקבוצות – משחק בית ומשחק חוץ.
בשלב השני, הליגה מחולקת ל-2 בתים, על פי מיקום הקבוצות בתום השלב הראשון: פלייאוף עליון (8 הקבוצות שבמקומות 1–8) ופלייאוף תחתון (8 הקבוצות שבמקומות 9–16). הקבוצות בכל בית משחקות בינן לבין עצמן.
קבוצות

להלן הקבוצות שהשתתפו בליגה הלאומית בעונת 2022/2023:
| קבוצה | עיר | מאמן | קפטן | אצטדיון | מספר מושבים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| עירוני טבריה | טבריה | ישראל אלירן חודדה | אופיר מזרחי | העירוני עפולה | 3,000 |
| בני יהודה תל אביב | תל אביב | ישראל אורי גוטמן | אלירן עטר | בלומפילד | 29,400 |
| הפועל אום אל-פחם | אום אל-פחם | ישראל אלדד שביט | עמיד מחאג'נה | אצטדיון השלום | 7,000 |
| הפועל פתח תקווה | פתח תקווה | ישראל עופר טסלפפה | רם לוי | המושבה | 11,500 |
| הפועל אשדוד | אשדוד | ישראל דוד רביבו | לישי ביטון | הי"א | 7,800 |
| הפועל כפר סבא | כפר סבא | ישראל עומר פרץ | שי בן דוד | לויטה | 5,800 |
| הפועל ניר רמת השרון | רמת השרון | ישראל חיים שאבו | אור אוסטוינד | העירוני לוד | 3,000 |
| הפועל עכו | עכו | ישראל אלון זיו | ג'ורג' דיבה | טוטו עכו | 5,000 |
| הפועל עפולה | עפולה | ישראל שחר ויזנגר | צרפת רומן אבראן | העירוני עפולה | 3,000 |
| הפועל ראשון לציון | ראשון לציון | ישראל עמיר נוסבאום | עמית מוסרי | הברפלד | 6,000 |
| הפועל רמת-גן גבעתיים | רמת גן וגבעתיים | ישראל רוני אוואט | רז נחמיאס | רמת גן | 13,370 |
| מ.ס. כפר קאסם | כפר קאסם | ישראל סלימאן אזברגה | בן כוואז | נס ציונה | 3,500 |
| מכבי אחי נצרת | נצרת | ישראל אסמאעיל עאמר | אמג'ד סלימאן | עילוט | 4,932 |
| מכבי יפו | תל אביב | ישראל איציק ברוך | דובב גבאי | העירוני רמלה | 2,000 |
| מכבי פתח תקווה | פתח תקווה | ישראל שי ברדה | תומר לוי | המושבה | 11,500 |
| הפועל נוף הגליל | נוף הגליל | ישראל שלומי דורה | ג'ניה ברקמן | גרין | 5,200 |
שינויי מאמנים

| קבוצה | מאמן יוצא | סיבת עזיבה | תאריך עזיבה | מיקום בטבלה | מאמן נכנס | תאריך המינוי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מכבי פתח תקווה | עומר גולן | סיום חוזה | טרום עונה | טרום עונה | שי ברדה | 17 במאי 2022 |
| מכבי אחי נצרת | אלדד שביט | סיום חוזה | טרום עונה | טרום עונה | אסמאעיל עאמר | 27 במאי 2022 |
| הפועל ראשון לציון | אסמאעיל עאמר | סיום חוזה | טרום עונה | טרום עונה | עמיר נוסבאום | 3 ביולי 2022 |
טבלת הליגה > העונה הסדירה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מכבי פתח תקווה | 30 | 19 | 4 | 7 | 57 | 30 | 27+ | 61 | פלייאוף עליון |
| 2 | הפועל פתח תקווה | 30 | 18 | 6 | 6 | 48 | 25 | 21+ | 60 | פלייאוף עליון |
| 3 | עירוני טבריה | 30 | 15 | 10 | 5 | 50 | 29 | 21+ | 55 | פלייאוף עליון |
| 4 | הפועל אום אל-פחם | 30 | 14 | 9 | 7 | 37 | 21 | 16+ | 51 | פלייאוף עליון |
| 5 | הפועל עכו | 30 | 13 | 9 | 8 | 38 | 31 | 7+ | 47 | פלייאוף עליון |
| 6 | מכבי יפו | 30 | 13 | 5 | 12 | 42 | 42 | 0 | 44 | פלייאוף עליון |
| 7 | הפועל כפר סבא | 30 | 11 | 7 | 12 | 38 | 39 | 1- | 42 | פלייאוף עליון |
| 8 | בני יהודה תל אביב | 30 | 11 | 8 | 11 | 43 | 39 | 4+ | 41 | פלייאוף עליון |
| 9 | הפועל עפולה | 30 | 10 | 9 | 11 | 37 | 36 | 1+ | 39 | פלייאוף תחתון |
| 10 | מכבי אחי נצרת | 30 | 10 | 6 | 14 | 30 | 42 | 12- | 36 | פלייאוף תחתון |
| 11 | הפועל ראשון לציון | 30 | 9 | 8 | 13 | 33 | 38 | 5- | 35 | פלייאוף תחתון |
| 12 | עירוני ניר רמת השרון | 30 | 9 | 8 | 13 | 29 | 35 | 6- | 35 | פלייאוף תחתון |
| 13 | הפועל רמת גן | 30 | 8 | 10 | 12 | 30 | 40 | 10- | 34 | פלייאוף תחתון |
| 14 | מ.ס. כפר קאסם | 30 | 7 | 12 | 11 | 33 | 35 | 2- | 33 | פלייאוף תחתון |
| 15 | הפועל נוף הגליל | 30 | 7 | 6 | 17 | 31 | 53 | 22- | 27 | פלייאוף תחתון |
| 16 | א.ס. אשדוד | 30 | 4 | 7 | 19 | 20 | 61 | 41- | 7 | פלייאוף תחתון |
ממאזנה של א.ס. אשדוד הופחתו 12 נקודות.
טבלת הליגה > הפלייאוף העליון

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מכבי פתח תקווה | 37 | 23 | 6 | 8 | 73 | 34 | 39+ | 75 | עלו  לליגת העל |
| 2 | הפועל פתח תקווה | 37 | 21 | 8 | 8 | 62 | 31 | 31+ | 71 | עלו  לליגת העל |
| 3 | עירוני טבריה | 37 | 19 | 10 | 8 | 57 | 38 | 19+ | 67 |  |
| 4 | הפועל אום אל-פחם | 37 | 17 | 9 | 11 | 44 | 32 | 12+ | 60 |  |
| 5 | הפועל עכו | 37 | 15 | 11 | 11 | 50 | 39 | 11+ | 56 |  |
| 6 | מכבי יפו | 37 | 15 | 7 | 15 | 47 | 50 | 3- | 52 |  |
| 7 | הפועל כפר סבא | 37 | 15 | 6 | 16 | 48 | 52 | 4- | 51 |  |
| 8 | בני יהודה תל אביב | 37 | 13 | 9 | 15 | 51 | 59 | 8- | 48 |  |
טבלת הליגה > הפלייאוף התחתון

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 9 | הפועל רמת גן | 37 | 13 | 11 | 13 | 50 | 49 | 1+ | 50 |  |
| 10 | הפועל עפולה | 37 | 12 | 10 | 15 | 49 | 51 | 2- | 46 |  |
| 11 | עירוני ניר רמת השרון | 37 | 12 | 10 | 15 | 45 | 47 | 2- | 46 |  |
| 12 | הפועל ראשון לציון | 37 | 11 | 11 | 15 | 45 | 48 | 3- | 44 |  |
| 13 | מ.ס. כפר קאסם | 37 | 9 | 15 | 13 | 43 | 47 | 4- | 42 |  |
| 14 | הפועל נוף הגליל | 37 | 12 | 6 | 19 | 42 | 59 | 17- | 42 | משחק מבחן מול מנצחת פלייאוף ליגה א' |
| 15 | מכבי אחי נצרת | 37 | 11 | 9 | 17 | 37 | 55 | 18- | 42 | ירדו לליגה א' |
| 16 | א.ס. אשדוד | 37 | 4 | 10 | 23 | 26 | 78 | 52- | 10 | ירדו לליגה א' |
טבלת הליגה > משחק המבחן ללאומית

בסיום העונה נערך משחק מבחן לליגה הלאומית בין הקבוצה שתסיים במקום ה-14 לבין המנצחת בגמר פלייאוף העלייה בליגה א'.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | הפועל נוף הגליל | 0-2 | הפועל כפר שלם |  |

שהסתיים בניצחון הפועל נוף הגליל בתוצאה 0:2.
הערות שוליים

↑  זמני, עד לבניית אצטדיון עירוני טבריה.
↑  נחנך ב-20 בינואר 2023, עד למועד זה אירחה את משחקיה באצטדיון טוטו עכו
↑  ההתאחדות לכדורגל בישראל - פרטי קבוצה, באתר www.football.org.il
↑  ההתאחדות לכדורגל בישראל - פרטי קבוצה, באתר www.football.org.il
| עונות בליגת המשנה בכדורגל בישראל |
| --- | --- | --- |
| ליגות מחוזיות | 1930/1931 • 1937 • 1938 • 1939 • 1940 • 1940/1941 • 1941/1942 • 1942/1943 • 1943/1944 • 1944/1945 • 1945/1946 • 1946/1947 • 1947/1948 • 1948/1949 • 1949/1950 • 1950/1951 • 1951/1952 • 1952/1953 • 1953/1954 • 1954/1955 |  |
| ליגה א' | 1955/1956 • 1956/1957 • 1957/1958 • 1958/1959 • 1959/1960 • 1960/1961 • 1961/1962 • 1962/1963 • 1963/1964 • 1964/1965 • 1965/1966 • 1966/1968 • 1968/1969 • 1969/1970 • 1970/1971 • 1971/1972 • 1972/1973 • 1973/1974 • 1974/1975 • 1975/1976 |  |
| הליגה הארצית | 1976/1977 • 1977/1978 • 1978/1979 • 1979/1980 • 1980/1981 • 1981/1982 • 1982/1983 • 1983/1984 • 1984/1985 • 1985/1986 • 1986/1987 • 1987/1988 • 1988/1989 • 1989/1990 • 1990/1991 • 1991/1992 • 1992/1993 • 1993/1994 • 1994/1995 • 1995/1996 • 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 |  |
| הליגה הלאומית | 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 • 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 • 2008/2009 • 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 • 2019/2020 • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 • 2023/2024 • 2024/2025 |  |
תומאס סטמפורד ראפלס

| --- | --- |

דיוקן מאת ג'ורג' פרנסיס ג'וזף, סביב 1817
 לידה:  6 ביולי 1781 ג'מייקה 
 פטירה:  5 ביולי 1826 (בגיל 44) לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מקום קבורה:  לונדון 
 מקום מגורים:  לונדון 
 תפקיד:  המושל הכללי של איי הודו המזרחיים ההולנדיים 
 בן או בת זוג:  אוליביה מריאמנה דבניש (1805–?)  סופיה, ליידי ראפלס (22 בפברואר 1817–?) 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית  Knight Bachelor 
 
תוֹמַאס סְטַמְפוֹרְד בִּינְגְלִי רַאפְלְס (באנגלית: Thomas Stamford Bingley Raffles; 6 ביולי 1781 –  5 ביולי 1826) היה פקיד קולוניאלי בריטי ששימש כמושל איי הודו המזרחיים ההולנדיים בין 1811 ל-1816 ומושל בנקולן הבריטית (אנ') בין 1818 ל-1824. ראפלס היה מעורב בכיבוש האי האינדונזי ג'אווה מידי ההולנדים במהלך המלחמות הנפוליאוניות. האי הוחזר להולנד במסגרת האמנה האנגלית-הולנדית מ-1814 (אנ'). הוא גם כתב את הספר "ההיסטוריה של ג'אווה" ב-1817, שתיאר את ההיסטוריה של האי מימי קדם. הפרח רפלסיה קרוי על שמו.
ראפלס גם מילא תפקיד בביסוס ההתפשטות של האימפריה הבריטית במזרח ודרום-מזרח אסיה. הוא הבטיח את השליטה על סינגפור הממוקמת אסטרטגית מידי השליטים המקומיים בשנת 1819 כדי להבטיח גישה בריטית לאורך מצר סינגפור והימים הסמוכים באזור, במיוחד האוקיינוס ההודי ו ים סין הדרומי. פעולותיו לא זכו בתחילה לאישור ממשלת בריטניה והובילו למתיחות בין הבריטים לבין ההולנדים; מלחמה נמנעה תחת האמנה האנגלית-הולנדית מ-1824 שביססה היטב את תחומי ההשפעה שלהם, לפיה ההולנדים יוותרו על תביעותיהם כלפי סינגפור והבריטים העבירו את השליטה את בבנקולן הבריטית שבאי סומטרה להולנדים. לאחר מכן הוקם נמל אחסנה בסינגפור עבור הסחר הימי בין אירופה לאסיה.
בעוד שלזכותו של ראפלס נזקפת הקמתה של סינגפור, ההפעלה המוקדמת של הפעילות היומיומית נעשתה בעיקר על ידי ויליאם פארקר (אנ'), ששימש כמושל סינגפור הראשון בין השנים 1819 ל-1823. ראפלס חזר עד מהרה לאנגליה בשנת 1824, שם מת ביום הולדתו בשנת 1826 בגיל 45. מורשתו בעודה מורכבת נותרה משמעותית בסינגפור, בעיקר אתר הנחיתה של ראפלס, כמו גם ששמו נפוץ באתרים ובמוסדות רבים ברחבי הארץ. אחרים טענו נגד יראת כבוד מופרזת שכן הוא היה אימפריאליסט שיזם שליטה קולוניאלית על אוכלוסיית סינגפור שקדמה לבואו.
ראשית חייו

תומאס סטמפורד בינגלי ראפלס נולד ב-5 ביולי 1781 על סיפון הספינה אן, מול חופי פורט מורנט (אנ'), ג'מייקה, לקפטן בנג'מין ראפלס (1739, לונדון - 23 בנובמבר 1811, דפטפורד) ואן ראפלס (לבית לייד) (1755 - 8 בפברואר 1824, לונדון). בנג'מין שימש כרב-חובל של ספינות שונות שעסקו במסחר הישיר בין אנגליה לאיי הודו המערבית. אף על פי שכמה ביוגרפים כתבו שבנג'מין היה מעורב בסחר העבדים האטלנטי, היסטוריונים מודרניים הפריכו טענות כאלה. כאשר בנג'מין סיים את מעורבותו בסחר של איי הודו המערבית בשנת 1800, זה גרם למשפחתו קשיים כלכליים ניכרים.
הכסף המועט שהיה למשפחה הושקע בשליחת ראפלס הצעיר לאקדמיית מנשן האוז, האמרסמית' (אנ'), פנימייה במחיר בינוני, שבה לימדו לטינית, יוונית, צרפתית, אריתמטיקה, הנהלת חשבונות וגאוגרפיה, ושהתמחתה בהכנת בנים לפקידות או לצבא. בשנת 1795, בגיל 14, החל ראפלס לעבוד כפקיד בלונדון בחברת הודו המזרחית הבריטית, חברת הסחר שעיצבה רבים מהכיבושים של בריטניה מעבר לים. תשע שנים מאוחר יותר, בשנת 1804, ראפלס בן ה-23 התחתן עם אוליביה מרימן דבניש, אלמנה המבוגרת ממנו בעשר שנים,  שהייתה נשואה בעבר לג'ייקוב קאסילאון פנקורט, עוזר מנתח בנשיאות מדראס, שנפטר בשנת 1800.
בשנת 1805, הוא נשלח לאי הנסיך מוויילס (אנ'), במלאיה הבריטית, והחל את הקשר הארוך שלו עם דרום-מזרח אסיה. הוא התחיל כעוזר מזכיר, תחת פיליפ דונדאס (אנ'), המושל החדש של פנאנג. בשלב זה הוא גם עשה היכרות עם תומאס אוטו טראברס (אנ'), שילווה אותו בעשרים השנים הבאות.
האי ג'אווה > פלישה בריטית לג'אווה

ידיעותיו בשפה המלאית, כמו גם שנינותו ויכולתו, זיכו אותו בחסד עם לורד מינטו (אנ'), המושל הכללי של הודו, והוא נשלח למלאקה.
ב-1811, לאחר סיפוח ממלכת הולנד על ידי צרפת במהלך המלחמות הנפוליאוניות, לא הייתה לראפלס ברירה אלא לעזוב את הארץ. הוא הוביל משלחת צבאית (אנ') נגד ההולנדים והצרפתים בג'אווה, באיי הודו המזרחיים ההולנדיים. המלחמה נוהלה במהירות על ידי האדמירל רוברט סטופפורד (אנ'), הגנרל פרדריק אוגוסטוס ות'ראול (אנ') והקולונל רוברט רולו גילספי (אנ'), שהובילו צבא מאורגן היטב נגד צבא יריב שרובו מגויסים צרפתים חסרי מנהיגות ראויה.
המושל ההולנדי הקודם, הרמן וילם דאנדלס (אנ'), בנה מבצר מוגן היטב במיסטר קורנליס (אנ') (כיום ג'טינגרה). יורשו, המושל יאן וילם יאנסנס (אנ'), שבמקרה נכנע לבריטים חמש שנים קודם לכן במושבת הכף, ארגן הגנה אמיצה אך בסופו של דבר חסרת תועלת במבצר. הבריטים, בראשות קולונל גילספי, הסתערו על המבצר וכבשו אותו תוך שלוש שעות. המושל יאנסנס ניסה להימלט לתוך האי, אך נתפס.
הפלישה הבריטית לג'אווה ארכה בסך הכל ארבעים וחמישה ימים, שבמהלכם מונה ראפלס למושל של כמושל איי הודו המזרחיים ההולנדיים על ידי מושל הודו, הברון מינטו, לפני שפעולות האיבה פסקו רשמית. הוא מצא את מגוריו בבוגור, ואף על פי שהעסיק גם קבוצה קטנה של בריטים כצוות הבכיר שלו, הוא המשיך להעסיק רבים מעובדי המדינה ההולנדים במבנה הממשלתי.
האי ג'אווה > שלטון

במהלך השלטון הבריטי הקצר יחסית בג'אווה, ראפלס ניהל משא ומתן לשלום, וערך כמה משלחות צבאיות משמעותיות נגד נסיכים ג'אווניסים מקומיים כדי להכפיף אותם לשלטון הבריטי. המשמעותית שבהן הייתה ההתקפה על יוגיאקרטה ב-21 ביוני 1812. יוגיאקרטה הייתה אחת משתי הישויות הפוליטיות של הילידים החזקות ביותר בג'אווה. במהלך המתקפה, ניזוק הארמון המלכותי של יוגיאקרטה קשות, ונבזז בהרחבה על ידי חיילים בריטים. ראפלס תפס חלק ניכר מתכולת ארכיון החצר. האירוע היה חסר תקדים בהיסטוריה של ג'אווה. זו הייתה הפעם הראשונה שבה חצר מלוכה מקומי נכבשה בסערה על ידי צבא אירופי, וההשפלה של האצולה המקומית הייתה עמוקה.
אף על פי שהשלום חזר למרכז ג'אווה בסמוך לאחר ההתקפה הבריטית, ייתכן שהאירועים הזינו את חוסר היציבות והעוינות העמוקה למעורבות האירופית שהולידו בסופו של דבר את מלחמת ג'אווה (אנ') של המחצית השנייה של שנות ה-20 של המאה ה-19. ראפלס גם הורה על משלחת לפלמבאנג שבסומטרה כדי להוריד מכיסאו את הסולטאן המקומי, מחמוד בדארודין השני, ולהשתלט על האי בנגקה (אנ') הסמוך כדי להציב נוכחות בריטית קבועה באזור, במקרה של חזרתה של ג'אווה לשלטון ההולנדי לאחר סוף מלחמת הקואליציה האנטי-צרפתית השישית באירופה.
במהלך כהונתו כמושל, הטיל ראפלס כמה הגבלות על סחר העבדים המקומי בהתאם למדיניות הבריטית הרחבה יותר בשטחיה האסייתים, אף על פי שהעבדות נותרה נפוצה ואת ראפלס עצמו שירתה פמליה גדולה של עבדים במגוריו הרשמיים בג'אווה. ראפלס גם ניסה להחליף את השיטה ההולנדית של משלוחים חקלאיים כפויים בשיטה מבוססת-מזומן של ניהול קרקעות, נראה שהושפע מהביקורות האנטי-פיאודליות המוקדמות יותר של דירק ואן הוחנדורף (אנ'). הוא קיבל ייעוץ מנציג מהמשטר ההולנדי הקודם על ג'אווה, נשיא בית המשפט העליון של ג'אווה, הרמן וורנר מונטינגה (אנ'), במיוחד בעניין הרפורמה בכספים הציבוריים של המושבה, ושיטת המיסוי שלה.
תחת חסותו של ראפלס, מספר רב של מונומנטים עתיקים בג'אווה קוטלגו בפעם הראשונה באופן שיטתי. התיאור המפורט הראשון בשפה האנגלית של פראמבאנאן הוכן על ידי קולין מקנזי (אנ'), בעוד המקדש הבודהיסטי (אנ') של בורובודור נסקר ונוקה מצמחייה על ידי הרמן כריסטיאן קורנליוס.
כשאשתו, אוליביה, מתה ב-26 בנובמבר 1814, נשבר ליבו של ראפלס. בשנת 1815, הוא עזב שוב לאנגליה זמן קצר לפני שהאי ג'אווה הוחזר לשליטת הולנד בעקבות המלחמות הנפוליאוניות במסגרת תנאי האמנה האנגלית-הולנדית מ-1814 (אנ'). ראפלס פוטר מתפקידו על ידי חברת הודו המזרחית הבריטית לפני ההחזרה, והוחלף רשמית על ידי ג'ון פנדל (אנ') בשל הביצועים הכספיים הירודים של המושבה במהלך הממשל שלו, והאשמות על חוסר תקינות כלכלית מצדו. הוא הפליג לאנגליה בתחילת 1816 כדי לטהר את שמו, ובדרך ביקר את נפוליאון בונפרטה, שהיה בגלות בסנט הלנה, אך מצא אותו לא נעים ולא מרשים.