stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צפון סומטרה
אוכלוסייה > ג'אווה

בצפון סומטרה יושבת אוכלוסייה גדולה של מהגרים ובני-מהגרים מג'אווה. ההולנדים החלו ב'יבוא' של פועלי כפייה מג'אווה ב-1910. צאצאיהם מתגוררים בעיקר באזורי המטעים בשפלת החוף. באזורים אלה הם מהווים רוב. רובם המוחלט – מוסלמים.
אוכלוסייה > הסינים

הסינים שנחשבו כזרים בתקופת השלטון הדיקטטורי של סוהארטו (1965–1998), הוגבלו גם על ידי ההולנדים השליטים בתחילת המאה ה-19. לא ניתן להם לגור היכן שרצו, וחופש התנועה שלהם הוגבל. למרות כל זאת, הסינים הצליחו מאוד בעסקים והיו למושא קנאה של שכניהם האינדונזים. כשסוהארטו תפס את השלטון, בסיוע של ה-CIA, הואשמו סינים רבים בקומוניזם והוצאו להורג ללא משפט.
לסינים, יש היסטוריה ארוכה באינדונזיה. הסינים הראשונים הגיעו לג'אווה כסוחרים בתחילת האלף השני לספירה.
בתקופת הקולוניאליזם ההולנדי, הובאו סינים נוספים לסומטרה, כדי לעבוד במטעים. כ-300,000 סינים 'יובאו' בין 1870 ו-1930 לסומטרה. משום כך, הסינים היושבים בג'אווה אינם דוברים סינית, בעוד אלו שיושבים בצפון סומטרה מדברים ניבים סיניים של מחוזות מוצאם. רובם מדברים הוקיאן.
הסינים המתגוררים בסומטרה, כמו אלו היושבים בשאר הערים של אינדונזיה, שולטים במגזר העסקים הפרטי.
אוכלוסייה > ניאס

תושבי ניאס מתגוררים בעיקר באי הקרוי בשם זה. מספרם כ-750,000. אין שום מקום אחר בצפון סומטרה השומר על המסורת העתיקה יותר מתושבי ניאס. כיום 77% מהם פרוטסטנטים, 17% קתולים, 5% מוסלמים. השאר, בעיקר, בודהיסטים.
אוכלוסייה > מַלַאִים

לא כל אלה הקוראים לעצמם מלאים באמת כאלה.
במשך השנים, הרבה באטאק שירדו מההרים כדי לחפש לעצמם שטח חקלאי הגיעו לשטחי החוף המאוכלסים במלאים מוסלמים והתבוללו ביניהם. ההולנדים (באינדונזיה) והבריטים (במלזיה) התייחסו למלאים כאל עם של עצלנים, ולכן העדיפו לייבא כוח עבודה ממקומות אחרים. באופן מסורתי, המלאים היו דייגים שחיו חיים שקטים, נטולי דאגות, לאורך חופי מיצר מלאקה העשיר בדגה. הם מעולם לא נאלצו לעבוד קשה לפרנסתם. משום כך הם כנראה גם מאוד חברותיים.
אוכלוסייה > מינאנגקאבאו

זהו שמו של העם היושב במחוז הסמוך, מדרום, מערב סומטרה. דתם מוסלמית. ביחד עם אצ'ה, הם אלו שאחראים להפצת האסלאם ברחבי סומטרה. המסעדות שלהם נפוצות ופופולריות ביותר ברחבי אינדונזיה.
אוכלוסייה > טמילים

הטמילים פותו בהודו להגיע למטעים על ידי ההולנדים, בשנות ה-30 של המאה ה-18. ההולנדים 'מכרו' להם סיפורים על עבודות קלות, ואפילו על קטיפת כסף מהעצים.
בשל הצורך להחליט מיידית, רבים אף לא הודיעו למשפחתם על נסיעתם.
כיום חיים בצפון סומטרה כ-40,000 טמילים, רובם במדן.
הערות שוליים

↑  https://www.citypopulation.de/en/indonesia/admin/
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550212905171  BnF: cb12476215m (data)  GND: 4118901-2  MusicBrainz: 1359effa-f09a-4ad3-a82c-045a7dade4d1  NKC: ge998217
מטה וידמר

| --- | --- |

 לידה:  15 במאי 1899 ליובליאנה, סלובניה 
 פטירה:  1 בנובמבר 1975 (בגיל 76) ליובליאנה, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה 
 שם לידה:  Metoda Vidmar 
 תחום יצירה:  ריקוד, מחול מודרני 
 
מֶטָה וִידְמר (סלובנית: Meta Vidmar;‏ 15 במאי 1899, לובליאנה – 1 בנובמבר 1975, לובליאנה) הייתה הרקדנית המודרנית הסלובנית הראשונה. היא הקימה את בית הספר למחול של מרי ויגמן בלובליאנה בשנת 1930, שהיה בית הספר הראשון למחול מודרני בסלובניה.
ביוגרפיה

מטה וידמר נולדה בשם מֶתוֹדָה וידמר, והייתה אחותם של מבקר הספרות והפוליטיקאי יוסיפ וידמר, אמן השחמט מילן וידמר, מאמן נבחרת יוגוסלביה בהתעמלות לאולימפיאדת לונדון ב-1948 סטאנֶה וידמר, והמו"ל קיריל וידמר (אח תאום למֶטה).
בשנת 1927 סיימה מטה את בית הספר למחול בדרזדן שהקימה וניהלה מרי ויגמן, שאיתה בילתה שבע שנים, ושהעניקה למֶטה רישיון לפתוח בית ספר למחול על שמה בסלובניה.
בית הספר שלה בלובליאנה הכשיר את הרקדנים והמורים הסלובנים הראשונים למחול מודרני, ובהם מרתה פאולין, ז'יווה קרייגר ומריה פוגלניק, ואלו הכשירו מחזורים של רקדנים מודרניים בסלובניה לאחר מלחמת העולם השנייה.
ראו גם

מחול אקספרסיוניסטי
מרי ויגמן
הערות שוליים

↑  Sodobni ples: Meta Vidmar, web.archive.org, ‏2014-09-24
↑  Metoda Vidmar, in Slovene biographical lexicon (Slovenski biografski leksikon), 2009, Ljubljana
↑  Stane Vidmar, in Slovene biographical lexicon (Slovenski biografski leksikon), 2009, Ljubljana
↑  Ciril Vidmar, Slovenski biografski leksikon, 2009, Ljubljana
↑  Alenka Puhar et al (2007) Pozabljena polovica (Forgotten half - 129 notable women from 19th in 20th century in Slovenia), Slovene Academy of Arts and Sciences & Tuma Publishing, Ljubljana, ISBN 978-9616-6820-15
↑  Slovo plesalke in plesne pedagoginje Žive Kraigher - Živa Kraigher, ena od pionirk slovenskega sodobnega plesa, article on RTV Slovenia website, 21 May 2011.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 1307170186287724400001   WorldCat (עם VIAF): 1307170186287724400001
קארין פאלק

| --- | --- |

קארין פאלק (משמאל) והנס דאלברג בהקרנת הבכורה של הסרט "המילטון: באינטרס של אומה", 2012
 לידה:  6 בפברואר 1932 (בת 92) סאפל, שוודיה 
 שם לידה:  Anna Karin Margareta Edström 
 מדינה:  שוודיה שוודיה
 מעסיק:  רדיו שוודיה, תאגיד השידור השוודי, רדיו שוודיה 
 בן או בת זוג:  Åke Falck (1960–1974) Ragnar Sohlman the younger (1953–1960) 
 צאצאים:  Rolf Sohlman, Anna Sohlman, Carolina Falck 
 פרסים והוקרה:  Kristallen Honorary Award (2007) 
 
קארין פאלק (בשוודית: Karin Falck; נולדה ב-6 בפברואר 1932) היא מנחת טלוויזיה ומפיקה שוודית.
ביוגרפיה

פאלק נולדה בורמלנד שבשוודיה. היא למדה תולדות התיאטרון באוניברסיטת סטוקהולם ובמהלך לימודיה כשכתבה חיבור אודות תיאטרון לילדים החלה לשמש כעוזרת הפקות בתיאטרון.
ב-1954 החלה להופיע בטלוויזיה, ובאותה שנה החלה לעבוד ברדיו של שוודיה והיא האישה הראשונה במדינתה ששימשה כמפיקה. היא הפיקה בטלוויזיה מספר תוכניות לילדים ונוער.
בשנת 1975, היא הנחתה את האירוויזיון שנערך בשוודיה, וכמו כן הנחתה את המלודיפסטיבלן מוקדם יותר באותה השנה.
ב-2007 זכתה בפרס "Kristallen", טקס פרסי הטלוויזיה השוודית על מפעל חיים.
היא אמא לשלושה ילדים.
מירב שטרן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 stern-biz.co.il
מירב שטרן (נולדה ב-1976) היא מנכ"לית המשרד לקידום מעמד האישה והרשות לקידום מעמד האישה.
בעלת תואר ראשון ושני במנהל עסקים עם התמחות ביזמות. כיהנה כמנכ"ל רשת 'דרור רז המרכז הישראלי לפילאטיס' וכסמנכ"ל בקבוצת 'Smile אינטרנט זהב'. כמו כן שימשה כיועצת עצמאית לחברות וארגונים בתחומי הפיתוח הארגוני, השירות והמכירות. בהמשך עסקה בייעוץ עסקי לנשים. בין היתר הקימה את קהילת הנשים בעלות העסקים 'עצמאית', וכן עסק המייעץ לעסקים משפחתיים תחת השם 'היהלום העסקי'.
מועמדותה להובלת המשרד והרשות דווחה בצמוד לדיווח כי מנכ"לית הרשות הקודמת, איילת רזין בית-אור, נתבקשה על ידי השרה לקידום מעמד האישה מאי גולן לסיים את תפקידה. ב-18 ביוני 2023 מונתה על ידי למנכ"לית המשרד בגיל 47. בעת מינויה הייתה מנכ"לית המשרד האישה השנייה בממשלה. בפברואר 2024 מונתה על פי המלצתה של גולן גם למנהלת הרשות לקידום מעמד האישה.
לאחר מינויה, בעקבות בדיקת שקוף שעלתה כי דמותה ותמונתה מוסיפים להופיע בפרסומים של חברת 'היהלום העסקי', נוספה באתר החברה הודעה המציינת כי שטרן איננה עוסקת בייעוץ או פעילה בחברה החל ממועד ממינויה למנכ"לית המשרד.
הערות שוליים

↑  אודות באתר של שטרן
↑  מיכאל שמש, המנכ"לית הבאה של המשרד לקידום מעמד האישה: מירב שטרן, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 13 ביוני 2023
↑  מינוי המנהלת הכללית של המשרד לקידום מעמד האישה החלטה מספר 653 של הממשלה מיום 18.06.2023
↑  מינוי מנהלת הרשות לקידום מעמד האישה החלטה מספר 1431 של הממשלה מיום 18.02.2024
↑  שבי גטניו, שלושה חודשים אחרי המינוי - המנכ"לית ממשיכה להופיע בפרסום העסק שלה, באתר "שקוף", 21 בספטמבר 2023
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קואנקה (ספרד)

קואנקה (בספרדית: Cuenca) היא עיר בקהילה האוטונומית קסטיליה-לה מנצ'ה שבספרד. היא משמשת כבירתו של מחוז קואנקה, ובשנת 2018 התגוררו בה כ-55 אלף תושבים. העיר העתיקה שלה שוכנת על מצוק מעל הנהרות וקאר וחוקאר, דבר שהקל על השולטים בה בהגנה עליה.
יש כמה סברות באשר למקור שמה של העיר. אפשרות אחת היא שמקורו במילה הלטינית Conca, שפירושה אגן ניקוז, והוא ניתן לה בהתייחס למיקומה של העיר במפגש נהרות. אפשרות אחרת מייחסת את השם למבצר קוּנקָה, שהקימו הערבים בעת ששלטו באזור.
הבתים התלויים
היסטוריה

האזור בו שוכנת קואנקה היה מיושב, ככל הנראה, כבר בתקופת הברזל. עם הגעת המוסלמים לספרד ב-711, הם הבחינו בתנאים הטופגורפיים של האזור, והקימו בו מבצר בשם קונקה, וממנו יצאו מאוחר יותר לכיבוש טולדו. ב-1011, הפכה העיר לבירת האזור. כתוצאה מכך הואץ פיתוחה. היא בוצרה, אוכלוסייתה גדלה, וכלכלתה שגשגה בזכות תעשיית הטקסטיל שהתפתחה בה ומפעל שנהב שהוקם בה.
ב-1177 כבש את העיר אלפונסו השמיני, מלך קסטיליה, והיא חזרה לשלטון הנוצרים. תעשיית הטקסטיל בעיר המשיכה לשגשג, ואולם החל מהמאה ה-16 דעכה העיר, ואיבדה מחשיבותה לטובת ערים אחרות בקסטיליה.
הבתים התלויים

שמה של העיר יצא לה בעיקר בשל הבתים התלויים (Casas Colgadas) על המצוק שמעל נהרווקאר. בתים אלה, שנבנו במאה ה-14, ומהם שרדו רק שניים, הקנו לעיר את ההכרה כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו ב-1996. הבתים נבנו על מנת לארח מלכים, ואחד מהם אף נקרא "בית המלך" (Casa del Rey). הבית השני זכה לכינוי "בית הסירנה" (Casa de la Sirena), על שם זעקותיה של עלמה שהתגוררה בו, ושמאהבהּ הרג את בנם. כיום מאכלס את הבתים מוזיאון לאמנות מופשטת.
תחבורה

קווי רכבות סדירים מקשרים את קואנקה למדריד, ארנחואס וולנסיה, וקווי אוטובוס סדירים מקשרים אותה לערים אלה וכן לערים טולדו וברצלונה.
ערים תאומות

איטליה ל'אקווילה, איטליה
מיקי ומוד

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  בלייק אדוארדס 
 הופק בידי:  טוני אדמס 
 תסריט:  ג'ונתן ריינולדס
 עריכה:  ראלף וינטרס 
 שחקנים ראשיים:  דדלי מור איימי אירווינג אן רייקינג ריצ'רד מאליגן
 מוזיקה:  לי הולדרידג' 
 צילום:  הארי סטרדלינג 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  21 בדצמבר 1984
 משך הקרנה:  118 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית 
 הכנסות:  26,200,000‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   mickiandmaude
 דף הסרט ב־IMDb
 
מיקי ומוד (באנגלית: Micki & Maude) סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה רומנטית משנת 1984 בבימויו של בלייק אדוארדס עם דדלי מור, איימי אירווינג ואן רייקלינג בתפקידים הראשיים.
דדלי מור זכה בהשחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי.
הסרט היה מועמד גם לפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי.
אנדרה הענק מופיע בסרט בתפקיד קטן של מתאבק.
תקציר העלילה

רוב סלינג'ר (דדלי מור) הוא כתב טלוויזיה הנשוי למיקי (אן רייקלינג), עורכת דין השקועה בעבודתה. היא פעילה במערכת הבחירות למושל המדינה ולאחר ניצחונו מובטח לה משרת שופטת.
רוב נשוי כבר שבע שנים ורוצה להקים משפחה. מיקי עברה הפלה טבעית אחת, שקועה בעבודתה ובמערכת הבחירות ומותירה אותו לעיתים קרובות לבד. הקשיים במשפחה והעבודה הבנלית שלו בטלוויזיה מייאשים אותו. הבוס שלו ליאו (ריצ'רד מאליגן) משתדל לעודד אותו ולעזור לו.
הוא מראיין צ'לנית צעירה בשם מוד גילורי (איימי אירווינג). הוא מתאהב בה וכשהיא מודיעה לו כי היא בהריון, הוא מחליט להתגרש ממיקי ולהתחתן איתה. מוד מכירה את רוב לאביה שהוא מתאבק מקצועי (דון סטנסוק) המקבל את רוב בשמחה ביחד עם עמיתיו המתאבקים ובתוכם אנדרה הענק.
רוב מזמין את מיקי למסעדה כדי להודיע לה על כוונתו להתגרש אבל היא מפתיעה אותו בהתחלה כאשר היא מגלה לו כי היא בהריון ממנו. הוא נמצא כעת בבעיה רצינית היות שהוא אוהב אותה ואת מוד.
חייו מתנהלים בין מיקי ומוד. הוא מתחתן עם מוד ומחלק את זמנו בין מוד למיקי שנאלצה להתפטר מעבודתה ולנוח בבית לשם שמירת ההריון. הבוס שלו ליאו מעודד אותו ומחפה עליו בין מיקי ומוד.
מיקי ומוד מגיעות באותו הזמן לאותו בית חולים ליולדות ורוב נאלץ לתמרן בין שניהם כדי שסודו לא יתגלה. כאן מתחילה מערכת מטורפת שלו בין חדרי הלידה לנוכח השתאותם של האחיות והרופאים.
לבסוף מתגלה הסוד. מיקי ומוד מתגרשות מרוב והופכות לחברות טובות. מרוב נמנע מלבקר את ילדיו אבל לבסוף בעזרת ליאו, הם מתפייסים.
מטיס (מיתולוגיה)

| --- | --- |

 תרבות:  דת יוון העתיקה 
 אב:  אוקיינוס 
 אם:  טתיס 
 בן או בת זוג:  זאוס 
 צאצאים:  אתנה, Porus, Laas, מינרווה 
 
מטיס (ביוונית: Μῆτις), היא אשתו הראשונה של זאוס ואחת האוקיינידים במיתולוגיה היוונית. מיד לאחר עלייתו לשלטון, התחתן זאוס עם הטיטאנית מטיס. כשהרתה, גאיה ואורנוס ניבאו שמטיס תלד לזאוס בת ששמה אתנה, שתשתווה לו בחוכמתו, ובן שיהיה מלך האלים והאדם כאחד. זאוס פחד שהנבואה תתממש לכן בלע את מטיס. מאוחר יותר יצאה אתנה מתוך מצחו של זאוס כשהיא לבושה בשריון יווני מלא.
מטיס נחשבה לאלת הפקחות והערמומיות, או בגרסה אחרת, אלת העצה הטובה.
מטיס, ירח של כוכב הלכת צדק, נקרא על שמה, וגם כוכב הלכת המינורי 9 Metis (אנ') שהתגלה על ידי אנדרו גראהם (אנ').
צ'ילי גונזלס

| --- | --- |

 לידה:  20 במרץ 1972 (בן 52) מונטריאול, קוויבק, קנדה
 שם לידה:  ג'ייסון צ'ארלס בק
 שם במה:  גונזלס
 מוקד פעילות:  ברלין 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מקגיל, Crescent School, הקונסרבטוריון המלכותי למוזיקה 
 עיסוק:  מלחין, פסנתרן, בדרן, זמר, ראפר, מפיק מוזיקלי, פזמונאי, שחקן, תסריטאי
 סוגה:  ג'אז, מוזיקה אלקטרונית, מוזיקה קלאסית, מוזיקת פופ, ראפינג 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר, קלידים, שירה
 חברת תקליטים:  Gentle Threat
 www.chillygonzales.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ייסון צ'ארלס בק (באנגלית: Jason Charles Beck; נולד ב-20 במרץ 1972) הוא מוזיקאי, פזמונאי ומפיק קנדי. כיום הוא מתגורר בפריז, צרפת, ולפני כן התגורר מספר שנים בקלן ובברלין. הקריירה של גונזלס משתרעת על פני ז'אנרים רבים. הוא ידוע באלבומי הראפ שלו, בשיתופי הפעולה שלו עם זמרת הפופ פייסט והראפר דרייק, באלבומים של יצירות קלאסיות לפסנתר (כולל טרילוגיית Solo Piano), ובשיתופי הפעולה שלו עם המוזיקאים האלקטרוניים דאפט פאנק ובויז נויז, שאת האחרונים הוא גם מפיק תחת הכינוי Octave Minds.
גונזלס משדר סדרת רשת בשם Pop Music Masterclass ב-WDR, הסרט התיעודי Classical Connections ב-BBC Radio 1, את The History of Music on Arte ו-Music's Cool with Chilly Gonzales בתוכנית הרדיו Beats1 של אפל מיוזיק. הוא כתב מספר מאמרי דעה בעיתונים ובמגזינים בגרדיאן, Vice, בילבורד ואחרים. הוא אחיו הצעיר של מלחין הסרטים כריסטוף בק. גונזלס זכה בפרס גראמי על עבודתו על אלבום האולפן של דאפט פאנק משנת 2013, Random Access Memories.
ב-10 וב-11 במרץ 2005, הופיע גונזלס בשתי הופעות בישראל, בתיאטרון גבעתיים ובזאפה תל אביב.
ביוגרפיה > ראשית חייו וקריירה

ג'ייסון צ'ארלס בק הוא בנם של יהודים אשכנזים שנאלצו לברוח מהונגריה במהלך מלחמת העולם השנייה. הוא החל ללמד את עצמו לנגן בפסנתר בגיל שלוש, כאשר אחיו הגדול, כריסטוף, החל לקחת שיעורים. בק סיים את לימודיו בבית הספר קרסנט בטורונטו, קנדה. הוא קיבל הכשרה קלאסית כפסנתרן באוניברסיטת מקגיל, שם החל את קריירת ההלחנה שלו, כשכתב מספר מחזות זמר יחד עם אחיו, ואת קריירת הביצוע שלו, כפסנתרן ג'אז.
בשנות ה-90 החל בקריירת פופ כמנהיג להקת הרוק האלטרנטיבי סון (Son), עם דומיניק סאלול ודייב סיגטי. סון הוחתם על חוזה לשלושה אלבומים עם וורנר מיוזיק קנדה בשנת 1995, חברת בת של וורנר רקורדס. האלבום הראשון שלהם, Thriller, זכה להצלחה בינונית, הוליד סינגל אחד שזכה להשמעות רבות ברדיו ("Pick up the Phone") והוביל למספר הופעות פתיחה עבור Barenaked Ladies. ערכי ההפקה של האלבום היו מוגבלים, וורנר פשוט הוציאו את הדמו שהוקלט בחופזה כתקליט.
אלבומם השני של סון, Wolfstein, הוקלט באולפן מאובזר בלוס אנג'לס בסיועו של כריסטוף. לכאורה, אלבום קונספט על אדם שמתחיל להפוך לזאב לאחר שפגע באחד מהם עם מכוניתו, מציג רגישות אפלה ומורכבת יותר מקודמו.
עבור וורנר מיוזיק, האלבום ייצג שינוי כיוון רדיקלי מדי, ולא היו בו סינגלים שנחשבו מקובלים על הרדיו הקנדי. הלחן האופטימי ביותר באלבום נשא את השם הלא ידידותי לרדיו, "Making a Jew Cry". חברת התקליטים לא נתנה תמיכה שיווקית לאלבום, ועזבה את הלהקה זמן קצר לאחר מכן.
ביוגרפיה > מעבר לברלין

גונזלס, שהתקשה להתמודד עם הציפיות של תעשיית המוזיקה הקנדית, עבר לברלין בשנת 1999 למרות שלא דיבר גרמנית. הוא הכריז על עצמו כ"נשיא המחתרת של ברלין" ואימץ את שם הבמה צ'ילי גונזלס בשנת 1999.
עם שינוי תדמיתי זה הגיע שינוי משמעותי נוסף בסגנונו המוזיקלי של גונזלס. ארבעת אלבומיו בלייבל הגרמני קיטי-יו (Kitty-yo) Gonzales Über Alles מ-1999, The Entertainist משנת 2000, Presidential Suite מ-2002 ו-Z מ-2003, הוקלטו כאלבומי ראפ, אם כי כישוריו כקלידן הודגמו בסדרה של קטעים אינסטרומנטליים משולבים. המבקרים והקהל האירופאים היו פתוחים יותר לאופי האקלקטי והניסיוני של יצירתו של גונזלס. הסינגל הראשון שלו מקיטי-יו, "Let's Groove Again", הפך ללהיט רחבת ריקודים עם יציאתו ב-1999. בשנת 2007 נעשה בו שימוש בקדימון לקידום מכירות של ה-BBC לתוכנית הטלוויזיה החדשה שלהם "The Restaurant". גונזלס הופיע בקביעות במועדוני לילה ובמעגל פסטיבלי הפופ בקיץ.
ביוגרפיה > Solo Piano, Chambers ומוזיקה קלאסית

בשנת 2004 הוציא גונזלס אלבום של חומר אינסטרומנטלי, Solo Piano. הוא זכה לשבחים מצד הציבור והמבקרים, עורר השוואות לעבודתו של אריק סאטי וכך משך קהל עולמי חדש לעבודתו. Solo Piano נשאר האלבום הנמכר ביותר של גונזלס עד היום.
תשע שנים לאחר מכן הוא המשיך עם "Solo Piano II", שהיה מועמד לפרס פולריס למוזיקה לשנת 2013.
בשנת 2015 הוציא את Chambers, יצירה לפסנתר ויצירה קאמרית שהוקלטה עם Kaiser Quartett מהמבורג, שזכתה לביקורות חיוביות בדרך כלל.
שלישיית אלבומי Solo Piano הושלמה עם יציאתו של Solo Piano III, ב-7 בספטמבר 2018.
ביוגרפיה > שיתופי פעולה וכתיבת שירים

בינתיים, גונזלס המשיך להתפתח כמפיק וכותב שירים עבור אמנים אחרים, ושיתף פעולה בסינגלים ואלבומים עם פיצ'ס, הזמרת ג'יין בירקין ולזלי פייסט. תוצר שיתוף הפעולה האחרון, אלבומה של פייסט משנת 2003, Let It Die, הפך לרב מכר, זכה לשבחי המבקרים ולפרסים בתעשייה. גונזלס חזר לתרום לאלבומה של פייסט משנת 2007, The Reminder, שהיה מועמד לארבעה פרסי גראמי וזכה בחמישה פרסי ג'ונו.
מלבד קריירת הסולו שלו, גונזלס הוא גם חבר בלהקת ההיפ הופ הברלינאית Puppetmastaz.
גונזלס ניגן בקלידים בשיר "Give Life Back to Music" ובפסנתר בשיר "Within" מתוך אלבום האולפן הרביעי של דאפט פאנק, Random Access Memories, שזכה בפרס גראמי לאלבום השנה. ביוני 2013, אלבום האולפן שלו Solo Piano II היה מועמד לפרס פולריס למוזיקה לשנת 2013.
גונזלס שיתף פעולה עם ג'נה אייקו בשיר "From Time" מתוך אלבומו השלישי של דרייק Nothing Was the Same. הם נפגשו כדי לדון בשיתוף פעולה לאחר שנודע לגונזלס שדרייק השתמש בשלמות שיר של גונזלס, "The Tourist", בשיר "Outro" מתוך So Far Gone.
בשנת 2016, גונזלס הנחה את Music's Cool, תוכנית רדיו בת שעתיים בתחנת הרדיו Beats 1 של אפל מיוזיק. בתוכנית הוא ניתח את התיאוריה המוזיקלית מאחורי אמנים שונים, כולל משתפי פעולה בעבר ואייקונים מוזיקליים.
ביוגרפיה > Soft Power ו-Ivory Tower

בתחילת 2008 חתם גונזלס בחברת התקליטים מרקורי רקורדס, וב-7 באפריל יצא האלבום Soft Power. תוך שמירה על תמהיל אקלקטי טיפוסי של סגנונות, Soft Power הוקלט כאלבום פופ, עם צליל שמזכיר את הבי ג'יז ובילי ג'ואל. גונזלס בחר לשיר באלבום.
אלבומו של גונזלס "Ivory Tower" (שהופק על ידי בויז נויז) הופיע ב-!Earshot National Top 50 Chart בשנת 2010. השיר "Never Stop", מתוך האלבום, היה אחד השירים הידועים ביותר שלו, ומנגינת הפסנתר הפותחת הופיעה באפל, מסע פרסום עולמי לאייפד 2. אפל התאימה את המנגינה לגיטרה חשמלית.
ביוגרפיה > פרס גראמי

בשנת 2014 זכה צ'ילי גונזלס בפרס גראמי לאלבום השנה על עבודתו על Random Access Memories של דאפט פאנק.
ביוגרפיה > שיא גינס

ב-18 במאי 2009, בתיאטרון סינה 13 בפריז, הוא קבע שיא עולם למופע הסולו הארוך ביותר עם זמן כולל של 27 שעות, 3 דקות ו-44 שניות, ובכך שבר שיא שנקבע על ידי פרסאנה גודי. הוא ניגן מעל 300 שירים במהלך ניסיון ההקלטה.
ביוגרפיה > Room 29

ב-17 במרץ 2017 הוציא גונזלס את Room 29, בשיתוף פעולה עם ג'ארוויס קוקר. האלבום הוא מחזור שירים, ומספר על התרחשויות בחדר אחד במלון הוליוודי. גונזלס וקוקר ביצעו את הקונצרט הראשון של האלבום ביום יציאתו, בהמבורג, גרמניה באולם הקונצרטים קמפנאגל.
ביוגרפיה > הגונזרווטורי

בשנת 2018 השיק צ'ילי גונזלס בית ספר למוזיקה משלו. שבעה מוזיקאים מרחבי העולם הצטרפו אליו כדי ללמוד ב"גונזרווטורי" (The Gonzervatory), סדנת ביצוע מוזיקה ביתית בת שמונה ימים בפריז. הסדנה כללה מפגשי אימון בהנחיית גונזלס, ולאחר מכן כיתות אמן מחבריו ומשתפי הפעולה של גונזלס, כולל פיצ'ס, Socalled, פרד וסלי וג'ארוויס קוקר. החזרות בערב הגיעו לשיאן בקונצרט סיום בתיאטרון טריאנון.
הערות שוליים

↑  We are the official site of the GRAMMY Awards, Music's Biggest Night | GRAMMY.com, grammy.com
↑  Michaels, Sean (2009-05-20). "Gonzales sets world record for longest solo concert". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2024-02-16.
↑  Elias Leight, Chilly Gonzalez Explains Why the Classical Music World Should Stop Resisting Rap & Pop Music, Billboard, ‏2015-03-26 (באנגלית אמריקאית)
↑  "Chilly Gonzales on musical tropes in 2014: when the chord progression died". The Guardian (באנגלית בריטית). 2014-12-31. ISSN 0261-3077. נבדק ב-2024-02-16.
↑  i-D, i-d.co (באנגלית בריטית)
↑  Chilly Gonzales By Thomas Chatterton Williams - The Fabulist | Aesop, Chilly Gonzales By Thomas Chatterton Williams - The Fabulist | Aesop (ב־)
1 2 3    Neil Mccormick, ‏'I got a Grammy for a 44-second piano solo', The Telegraph, 6 April 2015
↑  "An encounter at the piano with Chilly Gonzales – Montreal – CBC News"
↑  Montreal Mirror : Music : Gonzales, web.archive.org, ‏2011-06-06
↑  "Peaches and Chili Gonzales: Germans eat up Peaches & Chili"
↑  As He Completes His Trilogy, A Deep Dive Into How Chilly Gonzales's 'Solo Piano' Conquered the World | Exclaim!, As He Completes His Trilogy, A Deep Dive Into How Chilly Gonzales's 'Solo Piano' Conquered the World | Exclaim! (באנגלית)
↑  Album Review: Chilly Gonzales - Solo Piano II, DrownedInSound, ‏2012-08-27 (באנגלית)
↑  "Chilly Gonzales: Chambers"
↑  Condé Nast, Chilly Gonzales: Chambers, Pitchfork (באנגלית אמריקאית)
↑  The Quietus | Reviews | Chilly Gonzales, The Quietus (באנגלית אמריקאית)
↑  "Review: Solo Piano III is Chilly Gonzales at his most traditional, but with hints of his more disarming inner ego"
↑  Haydon Spenceley, Solo Piano III, www.undertheradarmag.com (באנגלית)
↑  Nominees, The JUNO Awards (באנגלית אמריקאית)
1 2  We are the official site of the GRAMMY Awards, Music's Biggest Night | GRAMMY.com, grammy.com
↑  Lauren Nostro, Interview: Chilly Gonzales Talks Working on "From Time," Drake's Writing Process, and Upcoming Projects, Complex (באנגלית אמריקאית)
↑  "The reluctant entertainer"
↑  Invalid host name, web.archive.org, ‏2009-02-21
↑  National Top 50 : October 26, 2010, www.earshot-online.com (באנגלית)
↑  "AFP: Canadian pianist sets world record for concert"
↑  Stephen Dalton, ‘Shut Up and Play the Piano’: Film Review | Berlin 2018, The Hollywood Reporter, ‏2018-02-18 (באנגלית אמריקאית)
↑  Sam Moore, Jarvis Cocker and Chilly Gonzales share first two songs from 'Room 29' collaboration - listen, NME, ‏2017-01-30 (באנגלית בריטית)
↑  Chilly Gonzales to run free week-long music performance workshop | Complete Music Update
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14182311h (data)  GND: 135281660  ISNI: 0000 0003 6852 3660  LCCN: no2007125325  MusicBrainz: 9c306413-56b6-4ff6-982a-7e4b87d01340  NKC: jo20211106201  NTA: 343024098  SNAC: w6b98t2w  SUDOC: 077445910  VIAF: 22351950   WorldCat (עם VIAF): 22351950
מאלו גוסטו

מאלו גוסטו (בצרפתית: Malo Gusto; נולד ב-19 במאי 2003) הוא כדורגלן צרפתי ממוצא ברזילאי, המשחק בעמדת המגן הימני בצ’לסי.
קריירה

מאלו גוסטו נולד בדסאן-שרפיו, במטרופולין ליון שבצרפת. בתחילה החל לשחק רוגבי בתמיכת אביו, אך גוסטו בחר במהרה לשחק כדורגל, תוך כדי לימודים לתואר ראשון בטכנולוגיה.
גוסטו החל לשחק ב- ASVF, מאוחר יותר הצטרף לבורגון-ז'אליו בה שיחק עונה אחת, בטרם הצטרף לאקדמיה של אולימפיק ליון בגיל 14. בדצמבר 2021 חתם על החוזה המקצועי הראשון שלו במועדון. באותו שלב הוא כבר רשם כמה הופעות בקבוצה הבוגרת של המועדון. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליג 1 ב-24 בינואר 2021, בניצחון 0–5 על סנט אטיין.
הערות שוליים

↑  Football. Un jeune Nord-Isérois passe pro avec l’OL, www.ledauphine.com (ב־)
קונגרס חוק הבולים

קונגרס חוק הבולים הייתה התכנסות של נציגים של שלוש עשרה המושבות הבריטיות בצפון אמריקה, בתגובה לחוק הבולים שהטילה בריטניה על המושבות ב-1765. הנציגים החליטו על מגילת זכויות וכתבו עצומות למלך ולפרלמנט הבריטי. ישנם הרואים בקונגרס הבולים את הצעד המשמעותי הראשון לקראת הכרזת העצמאות של ארצות הברית.
ההתכנסות

חוק הבולים גרר תגובות נזעמות מצד תושבים רבים במושבות. קבוצת בני החירות המיליטנטית הצליחה לעורר זעם רב ולארגן הפגנות נגד הממשלה הבריטית. במאי 1765, בית הנבחרים של וירג'יניה גינתה את החוק והגינוי הופץ בין המושבות. ב-8 ביוני 1765 שלח ג'יימס אוטיס בתמיכת האספה הכללית של מסצ'וסטס, מכתב הקורא לכינוס של נציגי המושבות בניו יורק באוקטובר. נציגים של 9 מושבות מתוך ה-13 הגיעו לניו יורק. ארבע המושבות שלא שלחו נציגים: ניו המפשייר, וירג'יניה, צפון קרוליינה וג'ורג'יה תמכו בכל זאת בהחלטת הקונגרס. לאחר שבועיים של דיונים, מה-7 באוקטובר עד ה-19 באוקטובר, הסכימו הנציגים על מגילת הזכויות והחליטו לשלוח עצומות למלך ולפרלמנט הבריטי.
הצהרת הזכויות

הצהרת הזכויות הכילה 14 נקודות ובהם:
רק לתושבי המושבות ונציגיהם יש זכות להטיל מיסים במושבות
זכותו של כל תושב למשפט על ידי חבר מושבעים
לתושבי המושבות אותן זכויות כמו לתושבי בריטניה
הפרלמנט הבריטי אינו יכול לייצג את תושבי המושבות אשר אינם רשאים להצביע לפרלמנט
תוצאות

קונגרס הבולים החליט גם על חרם על תוצרת בריטית כדי להימנע מתשלום מס הבולים וכן על צעדים אקטיביים נגד גובי המס, שכללו אלימות נגד הגובים והשמדת הבולים. חוק הבולים בוטל באביב הבא, וההצלחה של הפעולה המשותפת של תושבי המושבות, כמו גם ההצלחה של החרם על תוצרת בריטית שימנו את הדרך לפעילות משותפת של תושבי המושבות נגד הכתר הבריטי.