stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוניברסיטאות הערים הגדולות

אוניברסיטאות הערים הגדולות (באנגלית: The Great Cities' Universities; בראשי תיבות: GCU) הקואליציה, שהוקמה בשנת 1998, היא מוסד ללא כוונת רווח לשיתוף מחקר בלתי פורמלי של אוניברסיטאות עירוניות במטרופולינים מרכזיים בארצות הברית. תשע-עשרה המוסדות החברים באוניברסיטאות הערים הגדולות הם אוניברסיטאות ציבוריות הממוקמות באזורים עירוניים בארצות הברית. הקונסורציום עוסק בשותפויות ציבוריות-פרטיות לחקירה וטיפול בנושאים עירוניים, כמו אלה הקשורים לחינוך, דיור, סביבה, צדק פלילי, תחבורה, שירותי בריאות, פיתוח כוח אדם ועיור כלכלי.
קואליציית האוניברסיטאות היא ארגון יורש של אגודה לא פורמלית של אוניברסיטאות עירוניות בשם "עירוני 13" (אנ') שהוקם בשלהי שנות השבעים של המאה ה-20, שימש כמבנה ארגוני שבאמצעותו פעלו קבוצת נשיאי אוניברסיטאות עירוניים בשיתוף פעולה כדי לקדם את האינטרס של מוסדותיהם במגוון תחומי מדיניות ציבורית. הקואליציה, פועלת להחייאת אמריקה העירונית ורתימת משאבי הידע והאינטליגנציה של אוניברסיטאות עירוניות ציבוריות והכוונתם לפתרון בעיות עכשוויות.
ה-GCU מסוגל היטב לבצע מחקרים בין הנדסה למידע ומדעי החברה הנמצאים בבסיס המחקר לביטחון פנים ומגיבים לאירועים בלתי צפויים בסביבה עירונית. האוניברסיטאות חולקות; חזון, מאפיינים משותפים, מחויבות משותפת לשירות, הישגים ומצוינות בסביבה העירונית, ונחישות לבנית גדולת הערים. לאוניברסיטאות גוף סטודנטים קולקטיבי המונה כ-340,000 סטודנטים לכל התארים ולכולן מחויבות לחיזוק המוסדות וגם את הקהילות באמצעות בריתות אסטרטגיות ושותפויות ציבוריות-פרטיות בעלות השפעה מקומית. פעילות האוניברסיטאות השותפות:
חיזוק השותפות בין המוסדות החברים והערים בהן הן ממוקמות.
התמקדות ביוזמות שיתופיות בין מוסדות החברים לשיפור היכולת להשפיע לטובה בערים.
להוות דוגמה לאוניברסיטאות אחרות בפריסה ארצית.
חזון הקואליציה:
הנגשת ההשכלה הגבוהה ומתן תשתית יעילה לקידום מחקר, מלגה וכוח אדם להוראה ומחקר.
אפיון, זיהוי, ניתוח ופיחות פתרונות למרכזים עירוניים.
תכנון ואספקת שירותים המיישמים טכנולוגיה מתקדמת לשיפור היכולות האנליטיות של השלטון המקומי.
תמיכה ביצירת מקומות עבודה ופיתוח עסקי במקום עבודה טכנולוגי.
הבאת נראות לתפקיד שאוניברסיטאות המחקר הציבוריות העירוניות ממלאות בקידום החינוך, המחקר והכלכלה של המדינה.
הקמת שותפות מגזר פדרלי-פרטי ותוכנית פיתוח ליבה המתמקדת בפיתוח יכולתם של מוסדות ה-GCU לעמוד טוב יותר באתגרים של הערים ולשמש דוגמה לאוניברסיטאות עירוניות אחרות.
מוסדות חברים

רשימת האוניברסיטאות (נכון לשנת 2024):
אוניברסיטת אלבמה בבירמינגהם (אנ')
אוניברסיטת סינסינטי
הסיטי קולג' של ניו יורק
אוניברסיטת קליבלנד (אנ')
אוניברסיטת פלורידה  הבינלאומית
אוניברסיטת ג'ורג'יה
אוניברסיטת יוסטון
אוניברסיטת אילינוי בשיקגו
אוניברסיטת אינדיאנה - אוניברסיטת פורדו אינדיאנפוליס (אנ')
אוניברסיטת מסצ'וסטס בוסטון (אנ')
אוניברסיטת ממפיס (אנ')
אוניברסיטת מיזורי – קנזס סיטי (אנ')
אוניברסיטת מיזורי - סנט. לואי (אנ')
אוניברסיטת ניו אורלינס (אנ')
אוניברסיטת פורטלנד (אנ')
אוניברסיטת טמפל
אוניברסיטת חבר העמים של וירג'יניה (אנ')
אוניברסיטת המדינה של ויין
אוניברסיטת ויסקונסין-מילווקי
ראו גם

איגוד האוניברסיטאות הטכנולוגיות העצמאיות
איגוד האוניברסיטאות האמריקניות
איגוד אוניברסיטאות המחקר
הערות שוליים

↑  GCU, Overview, About GCU.
↑  GCU, Overview, Mission.
↑  GCU, Overview, Vision and Goals.
אגממנון (אונייה, 1865)

ערך זה עוסק באוניית קיטור מסחרית בריטית שהושקה ב-1865. אם התכוונתם לאוניית מלחמה בריטית שהושקה ב-1852, ראו .
| --- | --- |
אוניית הקיטור האוקיאנית "אגממנון", 1865
אוניית הקיטור האוקיאנית "אגממנון", 1865
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  אוניית משא
 צי:  הצי המסחרי הבריטי
 דגל הצי:  
 חברת ספנות:  Ocean Steam Ship Co 
 אוניות בסדרה:  "אקילס" (1866), "אייג'קס" (1867)
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  Scott & Co, Greenock
 הושקה:  25 בנובמבר 1865
 תקופת הפעילות:  31 במרץ 1866 – 1899 (כ־32 שנים)
 אחריתה:  נגרטה ב-1899
 מידות
 תפוסה:  2,270 טון ברוטו, 1,550 נטו
 אורך:  אורך בין הניצבים 309 רגל (94.2 מ')
 רוחב:  "38-6 רגל (11.7 מ')
 עומק הספנה:  "29-6 (9.0 מ')
 נתונים טכניים
 מהירות:  מקסימלית 10 קשרים
 מספר תרנים:  3 תרנים
 סוג המעטה:  מעטה בארק
 הנעה:  מנוע קיטור טנדם אנכי דו-דרגתי, הספק אינדיקטורי 945 כוח סוס
 צורת הנעה:  מדחף ומפרשי עזר
אוניית הקיטור "אגממנון" (באנגלית: SS Agamemnon) הייתה אוניית קיטור מסחרית, אחת מאוניות המשא המוצלחות הראשונות להפלגות ארוכות. היא נבנתה ב-1865 לסחר בין בריטניה וסין, והתחרתה עם קליפרי התה לפני פתיחת תעלת סואץ ב-1869 ולאחריה. "אגממנון" שילבה שלושה שיפורים משמעותיים במבנה אוניות קיטור ובהנעתן: לחץ קיטור גבוה יותר, מנוע קיטור דו-דרגתי קומפקטי ויעיל יותר, וגוף כלי שיט מברזל הבנוי להשגת מהירות שיט גבוהה. האונייה ומנועה תוכננו על ידי אלפרד הולט (Alfred Holt).
לפני זמנה של "אגממנון" לא התאפשר לאוניות קיטור מסחריות להפליג מבריטניה למזרח הרחוק. כמות הפחם לצריכה עצמית שנדרשו לשאת לא הותירה די מקום למטען, כך שההפלגה הייתה הפסדית. מנוע הקיטור של "אגממנון" העניק לה מהירות של 10 קשרים (19 קמ"ש) ותצרוכת פחם של 20 טון ביממה בלבד. תצרוכת זו הייתה נמוכה במידה משמעותית משל אוניות אחרות בנות זמנה. על כן יכלה להפליג לסין ולעצור לתדלוק רק פעם אחת במאוריציוס בנסיעה הלוך ופעם נוספת בנסיעה חזור.
"אגממנון" הייתה הראשונה מחמש אוניות החברה "Blue Funnel" ונקראה על שמו של אגממנון מלך מיקנה במיתוס על מלחמת טרויה.
בניית האונייה וביצועיה

"אגממנון" הייתה הראשונה בסדרה של שלוש אוניות. אחיותיה היו "אקילס" (Achilles‏, 1866) ו"אייג'קס" (Ajax‏, 1867). חברת סקוט ושות' (אנ'), מגרינוק (אנ') שבסקוטלנד, בנתה את שלוש האוניות עבור חברת Ocean Steam Ship Company של אלפרד הולט ואחיו פיליפ הולט, שנקראה לימים Blue Funnel Line (אנ'). התפוסה ברוטו של כל אחת מהן הייתה 2,270 טון, והתפוסה נטו 1,550 טון. האורך הכללי 309 רגל (94 מ') והרוחב 38 רגל (12 מ').
ל"אגממנון" ושתי אחיותיה היו המאפיינים העיקריים הבאים:
המאפיין הראשון היה לחץ דוד גבוה מן המקובל עד אז באוניות סוחר בריטיות. אלפרד הולט ערך ניסויים עם לחץ דוד של 60 ליברות לאינץ' מרובע באוניה "קליאטור", ששימשה עבורו מעין מעבדת ניסויים צפה. הוא התגבר על התנגדות משרד המסחר (Board of Trade) ללחצי דוד שמעל 25 ליברות לאינץ' מרובע באוניות אוקיאניות.
המאפיין השני היה מנוע הקיטור הדו-דרגתי שלה. נוסף על היותו יעיל הרבה יותר ממנועים אחרים בני זמנו, הוא היה גם קטן מידות באופן יחסי, ועל כן נשאר באונייה מקום רב יותר למטען.
המאפיין השלישי היה גוף אונייה מברזל, חזק יותר בהשוואה למשקלו ולמחירו, ואשר נדרש לו מנוע בעל הספק קטן יותר מן המקובל אז. מנוע הקיטור היה מסוג טנדם, אנכי, דו-דרגתי בעל הספק אינדיקטורי של 945 כוחות סוס. הן גוף האונייה הן המנוע תוכננו על ידי אלפרד הולט.
תצרוכת הפחם הנמוכה של "אגממנון" איפשרה לה להתחרות בהצלחה עם קליפרי התה בין בריטניה וסין. היא יכלה לשוט מלונדון למאוריציוס, מרחק של 8,500 מייל (מחצית המרחק בערך לסין דרך כף התקווה הטובה), מבלי לעצור כדי לתדלק.
משך המסע הרגיל שלה מפוג'ואו לליברפול היה 58 ימים, ואילו הקליפרים יכלו לעשות זאת בין 80 ימים (זמן שיא) ועד 140 ימים ויותר, ובממוצע ב-123 ימים (בשנים 1867-68). זאת ועוד, קיבולת המטען של האונייה הייתה פי שניים ואף שלושה מקיבולתן של אוניות המפרשים.
האונייה הושקה ב-25 בנובמבר 1865 ובנייתה הושלמה ב-31 במרץ 1866. נמל הבית שלה היה ליברפול, ומספר האונייה במרשם האוניות הבריטי היה 54924. ב-1871 קיבלה את אות הזיהוי (אנ'): ‏JKGB.
הפלגת הבכורה

"אגממנון" החדשה הגיעה לליברפול מגרינוק ב-1 באפריל 1866, השנה בה נערך מרוץ קליפרי התה הגדול מסין ללונדון (אנ'). היא הפליגה לסין ב-19 באפריל. הנסיעה הלוך הייתה המהירה ביותר שנרשמה עד אז, ו"אגממנון" הגיעה למאוריציוס לאחר 40 ימים ולסינגפור לאחר 60 ימים. כל המסע מליברפול להונג קונג ארך 65 ימים. הישג זה עלה על השיא של 77 ימים בהפלגה הלוך שעשה הקליפר Cairngorn ב-1853.
המשך שירותה

פתיחת תעלת סואץ ב-1869 הבטיחה את עתידה המוצלח של "אגממנון" ושל אחיותיה, משום שהנתיב שאוניות קיטור יכלו להפליג בו מאירופה לסין התקצר, בעוד אוניות המפרשים המשיכו לשוט סביב כף התקווה הטובה. בתוך שנים אחדות איבדו הקליפרים את עליונותם במסחר עם סין. עד מהרה בנו גם חברות ספנות נוספות אוניות הדומות לאלו שתכנן אלפרד הולט, והמסחר הימי למרחקים ארוכים השתנה לבלי הכר.
אחריתה

"אגממנון" נמסרה ב-1897 לחברת הבת ההולנדית של הולט Nederlandsche Stoomboot Maatschappij Ocean. היא הוצאה מן השירות ונגרטה ב-1899.
לקריאה נוספת

Clark, Arthur H. (1911). The Clipper Ship Era 1843–1869. New York, G. P. Putnam's Sons.
Jarvis, Adrian (1993). "Chapter 9: Alfred Holt and the Compound Engine". In Gardiner, Robert (editor), The Advent of Steam – The Merchant Steamship before 1900. London, Conway Maritime Press.
MacGregor, David R. (1983). The Tea Clippers, Their History and Development 1833–1875. Conway Maritime Press. pp. 225–243.
"Shipping Intelligence". Liverpool Daily Post. 21 April 1866. p. 8, column 4. via the British Newspaper Archive.
"The Great Ocean Race from China". Liverpool Daily Post. 25 August 1866. p. 5, column 1. via the British Newspaper Archive.
הערות שוליים

1 2  Jarvis (1993), pp. 158-159.
1 2 3  MMM Agamemnon (1865).
↑  הספק אינדיקטורי (indicated horsepower) הוא ההספק "ברוטו" של המנוע, המחושב על פי לחץ הקיטור השורר בצילינדר בזמן עבודתו. הלחץ והנפח המשתנה של הקיטור בצילינדר נמדדים תוך כדי עבודת המנוע באמצעות מכשיר הנקרא "אינדיקטור" ומכאן השם. (אנ')
↑  Clark (1911), p. 332.
↑  McGregor (1983), pp. 225–243.
↑  Agamemnon in Caledonian Maritime Research Trust.
↑  Mercantile Navy List, 1867, p. 7.
↑  Mercantile Navy List, 1871, p. ii.
↑  Liverpool Daily Post, 21 April 1866.
↑  Liverpool Daily Post, 25 August 1866.
The Inner Light (שיר)

The Inner Light (בעברית: האור הפנימי) הוא שיר של להקת הרוק הבריטית הביטלס, שנכתב על ידי ג'ורג' האריסון. השיר יצא לאור כסינגל מחוץ לאלבום במרץ 1968, בתור הבי-סייד של "Lady Madonna". השיר היה היצירה הראשונה של האריסון שיצאה בתור סינגל של הביטלס והוא משקף את החיבה של הלהקה למדיטציה טרנסנדנטלית, אותה הם למדו בהודו יחד עם מהרישי מהש יוגי בזמן יציאת הסינגל. אחרי "Love You To" ו-"Within You Without You", זה היה השיר האחרון מבין שלושת השירים של האריסון מהתקופה בה הביטלס התנסו במוזיקה הודית קלאסית גלויה ומעוצבים כיצירות הודיות. המילים הן עיבוד של השיר דאו דה ג'ינג הטאואיסטי, שאותו הלחין בהמלצתו של חואן מסקרו, חוקר סנסקריט שתרגם את הקטע בספרו "מנורות של אש" משנת 1958.
רקע והשראה

באוטוביוגרפיה של ג'ורג' האריסון, I, Me, Mine, האריסון נזכר שהוא קיבל השראה לכתוב את "The Inner Light" על ידי חואן מסקרו, חוקר סנסקריט באוניברסיטת קיימברידג'. מסקרו השתתף בדיון, ששודר בתוכנית פרוסט ב-4 באוקטובר 1967, שבמהלכו דנו האריסון וג'ון לנון ביתרונות של מדיטציה טרנסנדנטלית עם קהל של אקדמאים ומנהיגים דתיים. במכתב מאוחר יותר להאריסון, מ-16 בנובמבר, הביע מסקארו את תקוותו שהם עשויים להיפגש שוב לפני שהביטלס ייצאו להודו, שם הקבוצה הייתה אמורה ללמוד מדיטציה עם הגורו שלהם, מהרישי מהש יוגי. מסקארו צירף עותק של ספרו "מנורות של אש", אנתולוגיה של כתבים דתיים, כולל "דאו דה ג'ינג" של לאו דזה. לאחר שהצהיר על התפעלותו מהמסר הרוחני בחיבורו של האריסון בשיר "Within You Without You", מסקרו שאל: "אולי זה לא יהיה מעניין להכניס למוזיקה שלך כמה מילים של טאו, למשל מס' 48, עמוד 66 של מנורות של אש?"
הלחנה

"The Inner Light" היה השיר השלישי של האריסון בז'אנר המוזיקלי ההודי, אחרי "Love You To" ו-"Within You Without You". בעוד ששירים מוקדמים אלה הלכו בעקבות השיטה ההינדוסטנית (צפון הודית) של המוזיקה הקלאסית ההודית, כיצירות המבוססות על סיטאר וטאבלה, "The Inner Light" היה קרוב יותר בסגנונו למסורת מוזיקת המקדשים הקרנאטית (או הדרום הודית). התקדמותו בתוך הז'אנר שיקפה את תפיסתו לפסקול של "Wonderwall" כלומר, שהמשימה אפשרה לו ליצור "אנתולוגיה" של מוזיקה הודית ולהציג מגוון רחב של סגנונות וכלי נגינה.
שחרור

השיר יצא לאור כבי-סייד של "Lady Madonna" ב-15 במרץ 1968 בבריטניה, עם שחרורו בארצות הברית שלושה ימים לאחר מכן. כריס וולש מ-Melody Maker הביע ספקות לגבי פוטנציאל הלהיט של האיי-סייד, מגזין בילבורד הגיב על ההתאמה של "The Inner Light", בהתחשב ב"כישוף המדיטציה" המקביל של הלהקה. מבקר מ-Cashbox כתב: "מילים מבית הספר למדיטציה טרנסצנדנטלית ותזמורות המזרח הקרוב על מצמד מעניין מאוד שיכול להראות מכירות חזקות כמו 'Lady Madonna'". השיר נכנס באופן עצמאי למצעד הבילבורד הוט 100 במשך שבוע אחד, והגיע למקום 96. באוסטרליה, השיר הופיע עם "Lady Madonna", כאיי-סייד כפול, כאשר הסינגל הגיע לראש המצעד הלאומי של Go-Set.
ביצוע

הביטלס
ג'ורג' האריסון - שירה, בימוי
ג'ון לנון - שירה הרמונית
פול מקרטני - שירה הרמונית
מוזיקאים נוספים
אשיש חאן – סרוד
האנומן ג'אדב – שנאי
האריפראסאד צ'אורסיה – בנסורי
מהאפורוש מיסרה – פח'וואג'
ריג'רם דסאד – הרמוניום
ללא קרדיט – טאבלה טאראנג
אוטו דרי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 באוקטובר 1911 וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  18 באפריל 1969 (בגיל 57) ניו יורק, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  האקדמיה למוזיקה פרנץ ליסט בבודפשט 
 פרסים והוקרה:  פרס דימס טיילור 
 
אוטו דֵרִי (במקור דויטש, בהונגרית: Déri Ottó; וינה, 5 באוקטובר 1911 – ניו יורק, ארצות הברית, 18 באפריל 1969) היה צ'לן ועורך דין יהודי-הונגרי.
ביוגרפיה

אוטו דרי נולד במשפחה יהודית כבנם של איגנץ דרי (דויטש) (1875–1964) פקיד טחנת קמח קיטור ושל אירמה פופר (1888–1957)  בין השנים 1929–1933, הוא היה תלמידו של ינה קרפיי באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט. בשנת 1935 קיבל תואר דוקטור במשפטים באוניברסיטת בודפשט (משנת 1951 אוניברסיטת אטווש לוראנד). עד 1938 ניגן בתזמורת הקונצרטים של בודפשט. בשל יהדותו לאחר האנשלוס היגר לפריז, שם המשיך את לימודיו באקול נורמל סופרייר (אקול נורמל) אצל הצ'לן היהודי-אמריקאי מוריס אייזנברג יליד קלינינגרד. משנת 1939 התגורר בארצות הברית. הוא ניגן בכמה תזמורות סימפוניות, אחר כך ברביעיית מיתרי לנר בין השנים 1945 לבין 1948, בשלישיית ניו יורק בין השנים 1951 לבין 1961, ומשנת 1962 עד מותו ברביעיית המיתרים של סיטי קולג'. כסולן ניגן כמה פעמים ברדיו של בודפשט וברדיו האמריקאי. בסוף שנות ה-40 של המאה ה-20 סיים תואר דוקטור למוזיקולוגיה באוניברסיטת קולומביה. הוא לימד תורת מוזיקה, היסטוריה של מוזיקה, ומוזיקה קאמרית במכללת ניו יורק. הוא פרסם שתי אנתולוגיות לצ'לנים מתחילים, ספר הלימוד שלו זכה בפרס דימס טיילור, ומשמש כספר עיון באוניברסיטאות מערביות רבות.
חייו הפרטיים

אשתו, ז'וז'אנה קרשי (1915–1983), הייתה פסיכואנליטיקאית, בתם של הרופא קורנל קרשי ושל בלנקה הוליטשר, אותה נשא לאישה ב-27 ביוני 1936 בבודפשט. סבו וסבתו מצד אביו היו גוסטב דויטש ופאולינה גרין, סבו וסבתו מצד אמו היו מור פופר, עורך דין, חבר הוועדה המחוקקת של מחוז היידו, ושל וילמה אובלאט.
ילדיהם:
ג'ון דרי (1940–2014) היה נוירוכירורג
פיטר קורנליוס דרי (1944) הוא פסיכולוג
עבודותיו

Exploring Twentieth-Century Music - חקר המוזיקה של המאה העשרים (ספר לימוד, 1968)
פרסים

ASCAP-Deems Taylor Award
לקריאה נוספת

לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורך ראשי. אגנש קניירש. בודפשט, 1981
לקסיקון חדש של רוואי. עורך ראשי. איסטוואן טארשוי קולגה. סקסארד, 1996.
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a bécsi izraelita hitközség születési akv. 1811/1911. folyószáma alatt".
↑  Déri Ignác gyászjelentése (1964. május 13.) Magyar Nemzet, 20. évfolyam, 110. szám, 6. oldal
↑  "Déri Ignácné Popper Irma halotti bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári halotti akv. 384/1957. folyószáma alatt".
↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a debreceni polgári házassági akv. 364/1908. folyószáma alatt".
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári házassági akv. 1103/1936. folyószáma alatt".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007281134905171  PLWABN: 9810663072905606  BIBSYS: 1005611  CiNii: DA12195406  ISNI: 0000 0001 1668 1187  LCCN: no92032701  NTA: 075027089  RERO: 02-A003170734  VIAF: 70959299   WorldCat (עם VIAF): 70959299
אגרופירון

| אגרופירון |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: חד פסיגיים
סדרה:: דגנאים
משפחה:: דגניים
סוג:: אגרופירון
שם מדעי
 Agropyron ‏גרטנר, 1770
אַגְרוֹפִּירוֹן (שם מדעי: Agropyron) הוא סוג דגן רב שנתי, ממשפחת הדגניים.
טקסונומיה

המינים המסווגים בסוג אגרופירון היו נושא לדיונים ושינויים. בצפון אמריקה היו נהוג שכל עשבי החיטה (wheatgrass) סווגו תחת סוג האגרופירון בעוד עשבי שיפון הבר (wildryes) סווגו תחת סוג אלימוס (אנ'). ג'ורג' בנתהאם (אנ') בשנת 1882 כלל בסוג כ-20 מינים, בעוד אדוארד הקל (אנ') כלל בסוג 32 מינים.
החל משנות ה-70 של המאה ה-20 הוצא לקצץ במספר המינים בסוג על פי קריטריונים גנטיים, ביולוגיים ומורפולוגיים, וחלק מהמינים שסווגו בעבר בסוג אגרופירון הועברו ממנו לסוגים אחרים, בהם אל סוג הגלדן. דיואי הציע בשנת 1984 לכלול בסוג אגרופירון רק עשבי חיטה מצוייצים המהווים סדרה פוליפלואידית. במאה ה-21 מקובל שסוג אגרופירון כולל רק את Agropyron cristatum והמינים הדומים לו, אולם עדיין לצרכים שונים ישנם הכוללים בסוג אגרופירון את המינים של סוגים קרובים, כמו אוסטרלופירום (אנ'), דסיפירום (אנ') ואלימוס (אנ'). בהתאם, לדגניים לא מעטים, כמו גלדן סמרני וגלדן זוחל, יש שמות נרדפים שאחד מהם מבוסס על השתייכות עבר לסוג אגרופירון.
הערות שוליים

↑  Richard Wang, Agropyron and psathyrostachys, 2011, pages 77-78
Scared of Heights

"Scared of Heights" (בעברית: "פחד גבהים"; באיסלנדית: "Við förum hærra") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת האיסלנדית הרה ביורק. את השיר הוציאה ב-28 בינואר 2024 לאור חברת התקליטים אלדה מיוזיק. לאחר ניצחונו ב-Söngvakeppnin 2024 ייצג את איסלנד באירוויזיון 2024, שהתקיים במאלמה שבשוודיה.
רקע וניתוח מוזיקלי

"Scared of Heights" נכתב על ידי אסדיס מריה וידארסדוטיר, פראס אלקואיסי, יארו עומאר ומיכאל בורק. באתר ESCPlus תואר כבלדה פופית על התגברות על פחד ומציאת כוח כדי להתמודד עם מצוקה כלשהי. ב-27 בינואר 2024 נחשף כי הוא עתיד להשתתף ב-Söngvakeppnin 2024, הקדם האיסלנדי לאירוויזיון 2024. למחרת יצא לאור באופן רשמי לשירותי הסטרימינג.
תחרות הזמר של האירוויזיון > Söngvakeppnin 2024

Söngvakeppnin 2024 היה הקדם הלאומי שדרכו נבחר הנציג והשיר האיסלנדי לאירוויזיון. הוא הופק על ידי RÚV, וכלל שני חצאי גמר ב-17 וב-24 בפברואר 2024 באולפן טריונורת' וגמר ב-2 במרץ בלאוגארדאלשל – שניהם ממוקים ברייקיאוויק. שלושת המופעים הוגשו על ידי ראגנהילדור סטיינון יונסדוטיר, סיגורד דורי גונארסון ואנשטיין מנואל סטפנון. האמנים שהעפילו לגמר נקבעו באמצעות קולות הקהל בלבד, וזהות הזוכה בגמר הוחלטה בשילוב עם קולות השופטים. חמישה שירים בוצעו בכל אירוע, ומתוכם רק שניים העפילו לגמר. RÚV שמרה על זכותה לבחור פיינליסט חמישי נוסף מבין המועמדים שלא נבחרו על ידי הקהל. זהות שני המפעילים לשלב השני של הגמר נקבעו באמצעות שילוב בין הצבעות הקהל לקולות צוות השיפוט ביחס שווה של 50/50. הסיבוב השני, שקבע את הזוכה של התחרות, הוכרע על ידי הקהל בלבד.
ב-27 בינואר 2024 הוכרז כי "Scared of Heights" עתיד להשתתף בקדם האיסלנדי לאירוויזיון. הוא הוצב בחצי הגמר השני, חמישי בסדר ההופעות. לאחר מכן העפיל לשלב הבא יחד עם שירו של בשאר מוראד, "Wild West".‏ עם תום הסיבוב הראשון של ההצבעה בגמר הוצבה ביורק במקו השני בהפרש של 15,000 הצבעות ממוראד, שדורג באותה העת במקום הראשון. לעומת זאת, בסיבוב השני הייתה ידה על העליונה, והיא עקפה את מוראד ב-3,340 קולות. בעקבות המחלוקת על הכללתה של ישראל ברשימת המדינות המשתתפות עקב מלחמת חרבות ברזל, ניתנה לביורק הזכות לוותר על הזכות לייצג את איסלנד באירוויזיון. ב-11 במרץ הוכרזה כנציגת המדינה לתחרות.
תחרות הזמר של האירוויזיון > Söngvakeppnin 2024 > מחלוקות

על פי כמה חשדות שהופצו באינטרנט במהלך שני סבבי ההצבעה של השלב השני בגמר הקדם קרס היישומון RÚV Stjörnur, דרכו דירג הקהל את השיר שאהב. צופים רבים דיווחו ברשתות החברתיות על תקלה שאירעה, לכאורה. ליליה קריסטין בירגיסדוטיר, מנהלת השיווק והתקשורת של היישומון, אמרה בראיון כי נציגי החברה בדקו את הנושא יחד עם מפיקי ה-Söngvakeppnin, ונראה כי השרתים פעלו כמצופה.
איינר הראפן סטפנסון, אחד מכותבי השיר "Wild West" של מוראד, קרא לתאגיד השידור האיסלנדי לפתוח בחקירה שתבוצע על ידי צד שלישי. רונאר פרייר גיסלאסון, מנכ"ל ה-Söngvakeppnin, הצהיר כי נפתחה חקירה על התקלה, ובמקביל הבהיר כי המספר הכולל של הצבעות ה-SMS שקיבלו מוראד וביורק לא השפיע על התוצאות. מאוחר יותר הגיב סטפנסון, וטען שהחקירה העצמית של הפקת האירוע לא הניבה דבר, וכי יש לפתוח הצבעה חוזרת. סטפן אייריקסון, מנהל הרדיו של RÚV, חזר והדגיש כי מדובר בתוצאות אמת.
מכתב פתוח בן 1,200 חותמים נשלח למועצת המנהלים של RÚV בדרישה לחקור את אי-סדרי ההצבעה. אסדיס מריה וידארסדוטיר, אחת מכותביו של "Scared of Heights", הצהירה כי בכוונתה "לנתק את קשרה לשיר" עקב חוסר התגובה של RÚV בעניין ההצבעה.
תחרות הזמר של האירוויזיון > באירוויזיון

על פי חוקי האירוויזיון נדרשות כל האומות, למעט המדינה המארחת ו"חמש הגדולות" (צרפת, גרמניה, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת), להעפיל מאחד משני חצאי הגמר על מנת להתמודד בגמר; עשר המדינות המובילות מכל חצי גמר עולות לגמר. איגוד השידור האירופי (EBU) פיצל את המדינות המתחרות לחמישה סלים שונים על בסיס דפוסי הצבעה דומים וקשרים גאופוליטיים משותפים, על מנת להפחית את הסיכוי לתיאום הצבעות על רקע זה. ב-30 בינואר 2024 נערכה הגרלת הקצאה שהכניסה כל מדינה לאחד משני חצאי הגמר, וכן באיזו מחצית מהמופע הם יופיעו. ‌איסלנד שובצה להופיע בחלקו השני של חצי הגמר הראשון, שנערך ב-7 במאי.
לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות של 2024 הוחלט סדר השירים לחצי הגמר על ידי מפיקי התוכנית ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. איסלנד הופיעה חמישית, לפני סלובניה ואחרי קרואטיה.
הופעתה של איסלנד נפתחת בתצלום של ביורק עומדת גרם מדרגות גבוה, כמשאחוריה מאירות מנורות לייזר בצבע זהב. ביורק לובשת חליפה בצבע זהה כשידיה מעוטרות בחוטי זהב רבים. בפזמון מוקרן על המסך משולשים רבים בצבעי זהב ולבן. בבית השני יורדת ביורק מגרם המדרגות אל עבר קדמת הבמה. במהלך הפזמון האחרון מצטרפים אל ביורק לבמה חמשת זמרי הליווי שלה. לסיום ההופעה עולה פעם נוספת הזמרת למדרגה האחרונה, וחמשת הזמרים הנוספים נותרים בקרקע. מאחוריהם נדלקים עשרה עמודי זיקוקים. בסוף המופע הוכרז כי איסלנד סיימה את הערב בין חמש המדינות, שכשלו בניסיון להעפיל לשלב הגמר. מאוחר יותר התברר כי היא דורגה במקום ה-15 והאחרון עם 3 נקודות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  איסלנד | הפלייליסט | 22 |  |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך | פורמטים | חברת תקליטים | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| עולם | 28 בינואר 2024 | הזרמת מוזיקה ‏•‏‏ הורדה דיגיטלית | אלדה מיוזיק |  |
אגרות ארץ ישראל

| --- | --- |

עטיפת מגן של כריכת הספר. עיצוב: מ. ארנון  תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 מידע כללי
 מאת:  אברהם יערי 
 
אגרות ארץ ישראל, שכתבו היהודים היושבים בארץ לאחיהם שבגולה מימי גלות בבל ועד שיבת ציון שבימינו הוא קובץ של איגרות יומנים של 83 איגרות של אנשי היישוב היהודי בארץ ישראל אל תפוצות ישראל, מאז העת העתיקה ועד העת החדשה, בעריכתו ועם ביאוריו של הביבליוגרף אברהם יערי. הקובץ יצא לאור ב-1946.
כותבי האיגרות

כותבי האיגרות היו בחלקם עולים חדשים וחלקם וותיקים; מוצאם היה משלל קהילות יהודיות; והם התגוררו ביישובים ברחבי הארץ. מחברי האיגרות מתארים את מצב האוכלוסייה בארץ ומדיניות השלטונות כלפיה; הם מוסרים מידע על חיי התרבות והכלכלה ועל יחסי הקבוצות האתניות והעדות השונות, במיוחד על מעמד היהודים ואפשרויות המחייה להם בארץ. יערי השתדל להביא באוסף האיגרות מבחר מייצג של מחברים ויוצרים מבין האתרים והתקופות.
בין מחברי האיגרות שהובאו בקובץ: ירמיהו הנביא, רבן גמליאל הזקן, ראשי הקראים בירושלים, דניאל בן-משה אלקומסי, סהל בן מצליח הכהן, "המיוסרים" מטבריה, רבי שמואל ב"ר שמשון, הרמב"ן, אליהו מפרארא, יוסף דמונטנייא, יצחק לטיף, ר' עובדיה מברטנורא, תלמידו של רבי עובדיה, רבי ישראל מפירושא, דוד די רוסי, שמשון בק, רבי שלמה שלומיל מיינשרל, רבי ישעיה הלוי הורוויץ, אברהם רוויגו, אברהם ישמעאל חי סנגויניטי, ר' חיים אבולעפיה, ר' חיים אבן עטר, ר' אברהם גרשון מקיטוב, יוסף סופר, תלמידי הגר"א, רבי ישראל משקלוב, אריה נאמן, יהוסף שווארץ, אליעזר הלוי, מרדכי צורף, יעקב ספיר הלוי, יחיאל מיכל פינס, אברהם משה לונץ, אנשי ביל"ו, זאב יעבץ, הרב אברהם יצחק הכהן קוק, הלל יפה, יוסף ויתקין, אהרן דוד גורדון, יוסף טרומפלדור, חיים ארלוזורוב והעולים מתימן.
ראו גם

אוצר מסעות
מסעות ארץ ישראל של עולים יהודים (ספר)
אהרן כהן (מפ"ם)

| --- | --- |

 לידה:  3 ביוני 1910 בריצ'ני (כפר), מולדובה 
 פטירה:  29 בספטמבר 1980 (בגיל 70) 
 מדינה:  ישראל 
 מפלגה:  מפ"ם 
 
אהרן כהן (3 ביוני 1910 – 29 בספטמבר 1980) היה מזרחן וחבר מרכז מפ"ם, הורשע וריצה עונש מאסר באשמת מסירת מידע לסוכן זר בטרם זכה לחנינה.
ביוגרפיה

כהן נולד בבסרביה ב-1910. עלה לארץ ישראל בשנת 1929, ונמנה עם מייסדי שער העמקים. כהן שימש בתפקידים שונים בהנהגת השומר הצעיר.
כהן היה חבר בתנועות שלום, ופעל לקירוב ולשיתוף פעולה ערבי יהודי. הוא נמנה עם האגף השמאלי במפ"ם. כמזרחן, עסק במחקרים של העולם הערבי, ונחשב מומחה בתחומו. בין השאר היה מזכיר "הליגה להתקרבות ושיתוף יהודי-ערבי" שהוקמה על ידי יוצאי ברית שלום. ביולי 1942 היה שותף בניסוח מצע התנועה, שכלל שלושה סעיפים: נקבע שהרעיון הציוני הוא אבן היסוד של הליגה ולפיכך הליגה שואפת לעלייה גדולה, המוגבלת מטבעה על פי יכולת הקליטה הכלכלית של הארץ. כמו כן נקבע שהעקרונות לכל הסדר עם הערבים הם: דו לאומיות, אי השתלטותו של עם על עם אחר והקמת פדרציה של כל מדינות האזור. ביולי 1947 העיד בפני ועדת אונסקו"פ, ועדת חקירה בינלאומית שמונתה על ידי העצרת הכללית של האומות המאוחדות כדי לבחון את שאלת ארץ ישראל. בעדותו דגל בפתרון המדינה האחת כמדינה דו־לאומית משותפת ליהודים וערבים.
בימי מלחמת העולם השנייה היה כהן פעיל בליגה V, ארגון שהוקם ביישוב לתמיכה בברית המועצות במלחמתה בנאצים. בכספי התרומות שאספה הליגה, נרכשו שלושה אמבולנסים על ציודם, וב-17 באפריל 1943 יצאו האמבולנסים לדרכם, נהוגים על ידי נהגים עבריים. את האמבולנסים ליוותה משלחת רשמית שכהן נמנה עם חבריה. האמבולנסים נסעו בדרך היבשה מארץ ישראל לעבר הירדן ומשם לעיראק ואיראן, הם הגיעו לטהראן ב-28 באפריל 1943, ונמסרו לידי אנשי השגרירות הרוסית, שהעבירו אותם לידי הצבא האדום בגבולה של ברית המועצות עם איראן.