stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לונה צ'מטאי-סלפטר
ביוגרפיה > 2011-2016

בשנת 2011 סיימה במקום רביעי באליפות ישראל בריצת 10,000 מטר.
בשנת 2012 זכתה באליפות ישראל בריצת 5000 מטר ובריצת 10,000 מטר.
בראשית 2013 הסתיימה כהונתו של הקונסול הקנייתי, ועמה גם עבודתה של צ'מטאי בביתו. היא שבה לקניה, ולאחר שהוסדרו מחדש אשרות השהייה שלה שבה לישראל. ב-2013 שבה וזכתה באליפות ישראל בריצת 5000 מטר.
ב-2014 זכתה באליפות ישראל בריצת 10,000 מטר.
ב-2015 שוב זכתה באליפות ישראל בריצת 5000 מטר ובריצת 10,000 מטר.
בפברואר 2016 השתתפה במרתון תל אביב, וקבעה תוצאה של 2:40:16 שעות, המהווה קריטריון אולימפי להשתתפות באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). במרץ אותה שנה הוענקה לה אזרחות ישראלית, ובכך התאפשרה הצטרפותה למשלחת הישראלית לאולימפיאדה. בחצי מרתון ברלין, סיימה סלפטר במקום שמיני בתוצאה של 1:14:11 שעות.
במשחקים האולימפיים היא השתתפה בריצת מרתון, אולם פרשה לאחר 33 ק"מ, בשל פציעה בכתפה הימנית.
ביוגרפיה > 2017 שיאנית ישראל

באליפות ישראל בריצת 15 ק"מ שנערכה בראשון לציון בתחילת פברואר, ניצחה צ'מטאי-סלפטר וקבעה שיא אישי חדש של 52:06 דקות. בתחרות חצי מרתון ברצלונה, ספרד שנערכה באותו החודש, היא סיימה במקום 11 בשיא ישראל חדש של 1:12:48 שעות, שיפור לשיא של נילי אברמסקי (1:13:59 שעות). בתחרות שנעכה בתל אביב באפריל היא קבעה בריצת מייל שיא אישי חדש של 4:47.50 דקות. חמישה ימים לאחר מכן, היא קבעה בתחרות בתל אביב בריצת 10,000 מטר שיא ישראלי חדש של 32:43.89 דקות, שיפור לשיא של נילי אברמסקי (33:19.85 דקות). שישה ימים לאחר מכן היא קבעה בריצת 1500 מטר שיא אישי חדש של 4:23.94 דקות. בתחילת מאי היא קבעה בתחרות בתל אביב בריצת 5000 מטר שיא אישי חדש של 16:12.51 דקות. בהמשך אותו החודש היא השתתפה באליפות ברלין ל-25 ק"מ וניצחה בתחרות בשיא ישראלי חדש של 1:28:48 שעות.
בתחרות גביע אירופה ב-10000 מטר שנערכה במינסק היא סיימה במקום שמיני בתוצאה של 33:20.16 דקות.
באליפות אירופה לאומות שנערכה בתל אביב, זכתה סלפטר במדליית כסף בריצת 5000 מטר בתוצאה של 16:19.90 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי בריצת 3000 מטר, בשיא אישי חדש של 9:26.44 דקות.
באליפות העולם שנערכה בלונדון באוגוסט אותה שנה סיימה סלפטר במקום 41 בריצת מרתון, בתוצאה של 2:40:22 שעות.
ביוגרפיה > 2018

בתחרות שנערכה בתל אביב בפברואר, קבעה צ'מטאי-סלפטר בריצת 3000 מטר שיא ישראלי חדש של 9:06.60 דקות, שיפור לשיאה בן 16 השנים של נילי אברמסקי (9:19.52 דקות).
באליפות העולם בחצי מרתון שנערכה בולנסיה בחודש מרץ היא שברה בשנית את שיא ישראל לאחר שסיימה במקום 12, והעמידה אותו על 1:08:58 שעות. בסוף אפריל, היא קבעה בריצת 1500 מטר שיא אישי בתוצאה של 4:17.22 דקות. מאוחר יותר באותו חודש, באליפות ישראל בריצת 10000 מטר, היא שברה את שיאה הישראלי לאחר שניצחה בתוצאה של 31:39.63 דקות. במהלך אותה ריצה, שברה גם את שיא ישראל הטרי של אדווה כהן בריצת 5,000 מטר והעמידה אותו על 15:26.8 דקות.
בתחרות גביע אירופה בריצת 10,000 מטר שנערכה בלונדון בחודש מאי, זכתה צ'מטאי במדליית זהב בשיא ישראלי נוסף חדש של 31:33.03 דקות ובשל הישגיה הוכתרה כאתלטית החודש באירופה.
בתחילת יוני, קבעה צ'מטאי שיא ישראל חדש בריצת 15 ק"מ בתחרות שנערכה בולנסיה. חודש לאחר מכן, באליפות ישראל, היא זכתה במדליית זהב בריצת 1500 מטר בשיא ישראלי חדש של 4:11.69 דקות, שיפור לשיאה בן 25 השנים של עדנה לנקרי-שומיק (4:14.18 דקות).
בתחרות שנערכה בבלגיה באמצע יולי, ניצחה סלפטר בריצת 5000 מטר בתוצאה של 15:17.81 דקות, המהווה שיא ישראלי.
ביוגרפיה > 2018 > אלופת אירופה

באליפות אירופה שנערכה בברלין באוגוסט 2018 זכתה צ'מטאי-סלפטר במדליית זהב בריצת 10,000 מטר בתוצאה של 31:43.29 דקות לפני סוזן קרומינס מהולנד (31:52.55 דקות) ומרף בהאטה משוודיה (32:19.34 דקות), ובכך הפכה לאתלטית הישראלית הראשונה שזכתה בתואר זה. מספר ימים לאחר מכן, בריצת 5000 מטר, היא נפסלה, כי בתחילת הריצה דרכה על קו המסלול לפני שהורשתה לעשות כן. לפני שנודע על פסילתה ולקראת סיום הריצה, בסיבוב הלפני אחרון, היא האיצה במחשבה שזהו הסיבוב האחרון, ובסיומו חצתה שנייה את קו הסיום, ולכן הניפה את ידיה וחייכה מאושר. תוך כדי שהיא עוצרת, הבינה שנותר לה עוד סיבוב. היא שבה לריצה, אך נדחקה למקום רביעי, בתוצאה שהייתה טובה מהשיא הישראלי בכ-16 שניות.
בתחרות ליגת היהלום בברמינגהאם שנערכה באותו חודש, סיימה צ'מטאי-סלפטר שביעית בריצת 3000 מטר בשיא ישראלי חדש של 8:42.88 דקות.
בתחרות שנערכה בסוף ספטמבר באמסטרדם, קבעה סלפטר בריצת 10 מייל שיא אירופה חדש של 50:45 דקות ו-40 שניות איטי משיא העולם. חודשיים לאחר מכן, בחצי מרתון ליסבון, סיימה במקום השני בשיא ישראלי חדש של 1:07:55 שעות.
במרתון פירנצה, שנערך בחודש נובמבר, ניצחה במרתון פירנצה בשיא ישראלי חדש של 2:24:17 שעות שיפור של יותר מ-11 דקות לשיא הקודם של ילנה דולינין שנקבע במרתון ברלין.
ב-31 בדצמבר, קבעה צ'מטאי שיא ישראלי חדש בריצת 10 ק"מ, בתחרות שנערכה ברומא, בתוצאה של 31:46 דקות.
בסך הכל קבעה צ'מטאי בשנת 2018 11 שיאים ישראלים חדשים.
ביוגרפיה > 2019

באליפות ישראל ב-15 ק"מ שנערכה בראשון לציון, זכתה צ'מטאי-סלפטר במדליית זהב בתוצאה של 48:42 דקות. בתחרות גביע החורף שנערכה בחודש בפברואר, היא ניצחה בריצת 3000 מטר כשקבעה תוצאה של 8:56.55 דקות. את 2000 המטרים הראשונים בריצה היא עברה בתוצאה של 5:52.30 דקות, המהווה שיפור של 16 שניות לשיא הישראלי הקודם שהיה שייך לנילי אברמסקי. במרוץ אור יהודה שנערך באותו חודש, היא קבעה שיא ישראלי חדש בריצת 5 ק"מ (כביש) של 15:15 דקות.
בחצי המרתון של אוסטיה זכתה סלפטר במדליית זהב בשיא ישראלי חדש של 1:06:40 שעות. חודשיים לאחר מכן, בחצי המרתון של פראג, היא זכתה במדליית כסף בשיא ישראלי חדש של 1:06:09 דקות, התוצאה השנייה בטיבה באירופה בכל הזמנים. חודש לאחר מכן, במרתון פראג, היא זכתה במדליית זהב בשיא ישראל חדש של 2:19:46 שעות, התוצאה הרביעית בטיבה בעולם בשנת 2019 כשנקבעה, והבטיחה את מקומה באולימפיאדת טוקיו (2020). בתחרות שנערכה בפינלנד בסוף מאי, קבעה צ'מטאי שיא עונתי בריצת 1500 מטר של 4:20.51 דקות וסיימה במקום השני. בתחרות שנערכה בתל אביב בתחילת יוני, סיימה סלפטר במקום השני בריצת 5000 מטר בתוצאה של 15:34.06 דקות. בתחרות גביע אירופה בריצת 10,000 מטר שנערכה ביולי, היא זכתה במדליית כסף בשיא ישראל חדש של 31:15.78 דקות, אחרי סטפני טוול מבריטניה. התוצאה שקבעה טובה בכ-10 שניות מהקריטריון האולימפי לאולימפיאדת טוקיו (2020).
בתחרות שנערכה בלונדון בסוף יולי, קבעה צ'מטאי-סלפטר שיא ישראלי חדש בריצת 5000 מטר, בתוצאה של 14:59.02 דקות והיא הפכה לראשונה שירדה מ-15 דקות בריצת 5000 מטר. באליפות אירופה לאומות שנערכה בקרואטיה, ניצחה צ'מטאי בריצת 5000 מטר, בתוצאה של 15:44.38 דקות.
ביוגרפיה > 2019 > שיאנית אירופה

בריצת 10 ק"מ (כביש) שנערכה בטילבורך, ב-1 בספטמבר 2019, סיימה צ'מטאי-סלפטר ראשונה בשיא אירופאי חדש של 30:05 דקות, תוצאה שדירגה אותה במקום שני בכל הזמנים בריצה זו כשנקבעה, אחרי ג'וסלין ג'פקוסגיי מקניה (29:43 דקות).
באליפות העולם שנערכה בדוחה בחודש ספטמבר, סלפטר התחילה בדבוקה המובילה. לאחר 10 ק"מ, 6 רצות מהדבוקה המובילה החלו להגביר, ובנקודת 15 הק"מ הובילו עליה בכ-50 שניות וסלפטר המשיכה לרוץ בקצב שלה. לאחר 25 ק"מ הפער הצטמצם ל-16 שניות בלבד, אך סלפטר החלה לדעוך, ובסופו של דבר נאלצה לפרוש בעודה חמישית, בין הקילומטר ה-31 ל-32, לאחר שסבלה מחוסר אנרגיה שנבע מהכנה תזונתית לקויה למירוץ. בנוסף אליה, פרשו עוד 27 רצות, המהוות כ-40% מכלל הרצות, עקב התנאים הקשים ששררו שם; המרתון הוזנק דקה לחצות, בטמפרטורה של 32 מעלות, ולמעלה משבעים אחוזי לחות.
במרתון פרנקפורט סיימה סלפטר במקום רביעי בתוצאה של 2:23:11 שעות.
באליפות ישראל בחצי מרתון, שנערכה בדצמבר בבית שאן, זכתה צ'מטאי במדליית זהב בתוצאה של 1:10:05 שעות.
ביוגרפיה > 2020

בתחרות שנערכה בולנסיה, סיימה צ'מטאי-סלפטר במקום החמישי בריצת 10 ק"מ, בתוצאה של 31:09 דקות.
במרתון טוקיו, שהיה למרתון הראשון מסבב המרתונים המרכזיים העולמי בו השתתפה, זכתה צ'מטאי-סלפטר במדליית זהב בשיא ישראלי חדש של 2:17:45 שעות, תוצאה שדירגה אותה במקום שישי בכל הזמנים באותה העת. בתחילת יוני היא ניצחה בריצת 3000 מטר בתוצאה של 9:15.75 דקות. בגביע האיגוד בתחילת יולי היא ניצחה בשלוש ריצות, בריצת 3000 מטר בתוצאה של 9:07.05 דקות, בריצת 1500 בתוצאה של 4:15.72 דקות ובריצת 5000 מטר בתוצאה של 15:52.86 דקות. בתחרות שנערכה שבוע לאחר מכן היא קבעה בריצת 3000 מטר תוצאה של 9:06.38 דקות.
באליפות ישראל זכתה צ'מטאי-סלפטר בשלוש מדליות זהב, בריצת 5000 מטר שנערכה בסוף יוני אותה שנה בתוצאה של 15:29.43 דקות, לפני כרואן חלבי ממכבי חיפה כרמל (16:50.71 דקות) והדר אופיר מהרוח השנייה בירושלים (18:17.11 דקות), בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:17.96 דקות, לפני אדוה כהן מלידר ירושלים (4:25.50 דקות) וכרואן חלבי (4:27.65 דקות) ובריצת 800 מטר בשיא אישי חדש של 2:06.63 דקות, לפני סיון אורבך ממכבי חיפה (2:07.92 דקות) ונרי גטרידה (2:13.35 דקות).
בתחרות ליגת היהלום שנערכה בבריסל ב-4 בספטמבר סיימה צ'מטאי-סלפטר שנייה בריצת שעה בתוצאה השנייה בטיבה בהיסטוריה של 18,571 מטר, אחרי סיפן חסן מהולנד שקבעה שיא עולם חדש של 18,930 מטר. שתיהן קבעו תוצאה טובה משיא העולם בן 12 השנים של דירה טונה מאתיופיה (18,517 מטר).
באליפות העולם בחצי מרתון שנערכה בפולין בחודש אוקטובר, סיימה צ'מטאי-סלפטר במקום ה-12 בתוצאה של 1:08:31 שעות.
ביוגרפיה > 2021

באולימפיאדת טוקיו, צ'מטאי סלפטר התחרתה בריצת המרתון שנערכה בסאפורו וסיימה במקום ה-66 מתוך 88 רצות. 4 ק"מ לסיום, כאשר היא נמצאת במקום השלישי ולאחר שהייתה בין המובילות לאורך הריצה, צ'מטאי סלפטר נעצרה עקב התכווצויות בבטן, שנבעו מכאבי מחזור. מספר דקות לאחר מכן היא הצליחה לחזור לרוץ ולסיים את המרתון בתוצאה של 2:48:31 שעות. תנאי החום הקשים ששררו במסלול התחרות בסאפורו, טמפרטורה של כ-30 מעלות וכ-80 אחוזי לחות, השפיעו על המתחרות כאשר רבות מהן פרשו.
במרתון לונדון 2021, סיימה צ'מטאי סלפטר במקום החמישי. בריצה זו השיגה את התוצאה השנייה הכי טובה שלה כשרצה 2:18:54 שעות, שזוהי גם תוצאת השנה שלה
ביוגרפיה > 2022 > מדליית ארד באליפות עולם

באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון ארצות הברית ב-18 ביולי 2022 היא זכתה במדליית ארד בריצת מרתון בתוצאה של 2:20:18 שעות, אחרי גוטיטום גברסלסי מאתיופיה שקבעה שיא אליפות חדש של 2:18:11 שעות וג'ודית ג'פטום קוריר מקניה (2:18:20 שעות). צ'מטאי-סלפטר נשארה בקצה הדבוקה המובילה לאורך רוב הריצה, ובקילומטר ה-35 היא עברה מהמקום החמישי אל המקום השלישי כאשר חלפה על פני שתי רצות; אנג'לה טאנוי הקנייתית ואבאבל יסאנה האתיופית. בקילומטר ה-39 היא פתחה פער מהרצה האריתראית נזרת ולדו אשר הייתה בעקבותיה, והתבססה במקום השלישי עד לקו הסיום. מדליה זו הייתה הרביעית בסך הכל של ישראל באליפויות העולם באתלטיקה והראשונה במקצועות המסלול.
ביוגרפיה > 2022 > מדליית ארד באליפות אירופה

באליפות אירופה שנערכה במינכן, גרמניה ב-15 באוגוסט 2022, זכתה לונה במדליית הארד בריצת ה-10,000 מטרים בתוצאה של 30:46.37 דקות. תוצאה זו היא גם שיא ישראל לנשים למרחק זה.
ביוגרפיה > 2022 > מדליית כסף במרתון ניו יורק

במרתון ניו יורק שנערך ב-6 בנובמבר זכתה במדליית כסף בתוצאה של 2:23:30 שעות, שבע שניות אחרי שרון לוקדי מקניה (2:23:23 שעות) ולפני אלופת העולם גוטיטום גבריסלאסי (2:23:39 שעות). היא הקדימה אתלטיות מהשורה הראשונה בעולם כמו אדנה קיפלגט מקניה (פעמים אלופת עולם 2011 ו-2013) בריצת מרתון הלן אובירי מקניה, פעמיים ברציפות סגנית אלופה אולימפית (ריו 2016 וטוקיו 2020) ופעמיים אלופה עולם (2017 ו-2019) בריצת 5000 מטר. אחרי המדליה ההיסטורית של סלפטר באליפות העולם באורגון בקיץ, הרצה שבה לארצות הברית וסיימה במקום השני בהופעת הבכורה שלה במרתון ניו יורק.
ביוגרפיה > 2023

בחצי מרתון רומא שנערך ב-5 במרץ 2023 זכתה במדליית כסף בתוצאה של 1:06:56 שעות, אחרי דורקס טאויטואק (1:06:21 שעות) ולפני מגדלין מסאי (1:07:07 שעות), שתיהן מקניה. במרתון בוסטון שנערך ב-17 באפריל היא זכתה במדליית ארד בתוצאה של 2:21:57 שעות, אחרי הלן אובירי מקניה (2:21:38 שעות) ואמנה בריסו (2:21:50 שעות). היא הקדימה את אלופת העולם המכהנת גוטיטום גבריסלאסי מאתיופיה שסיימה עשירית.
ביוגרפיה > 2023 > מקום רביעי באליפות העולם

באליפות העולם שנערכה בבודפשט שבהונגריה ב-26 באוגוסט, סיימה במקום רביעי בריצת מרתון בתוצאה של 2:25:38 שעות אחרי אמנה בריסו מאתיופיה (2:24:23 שעות), גוטיטום גבריסלאסי מאתיופיה (2:24:34 שעות) ופטימה זהרה גרדי ממרוקו (2:25:17 שעות). לאורך רוב הריצה היא נשארה בדבוקה המובילה ואף הובילה את הרצות, אך בקילומטר ה-33 נעשתה פריצה של ארבע רצות מאתיופיה. בהמשך אחת מהרצות האתיופיות פרשה ובק"מ ה-36 פטימה זהרה גרדי ממרוקו עקפה את צ'מטאי סלפטר שירדה למקום החמישי. לקראת הסיום עקפה צ'מטאי סלפטר את יאלמזרף יהולאו מאתיופיה שנחלשה והגיעה לקו הסיום במקום הרביעי.
ביוגרפיה > 2024

בחודש מרץ בעת השתתפה במרתון טוקיו, היא נפצעה ולא סיימה את הריצה. לאחר בדיקות התגלה שהיא סובלת משבר מאמץ באגן. לאחר תקופת החלמה היא חזרה להתחרות בחודש יוני בתחרות חצי המרתון באליפות אירופה וסיימה במקום העשירי.
באולימפיאדת פריז 2024, היא סיימה במקום התשיעי בריצת המרתון, מיקום השיא של ישראל בתחרות המרתון האולימפית, בזמן של 2:26:08 שעות. צ'מטאי-סלפטר הייתה לאורך רוב הריצה חלק מהעשירייה המובילה, אך לקראת הסיום הפער מהפודיום גדל ולבסוף היא סיימה 3:13 דקות אחרי המנצחת סיפאן חסן מהולנד.
שיאים אישים

מעודכן ל-17 באוקטובר 2020
ריצת 1500 מטר: 4:11.69 דקות (2018), שיא ישראל בעבר
ריצת מייל: 4:47.50 דקות (2017)
ריצת 2000 מטר: 5:52.30 דקות (2019), שיא ישראל
ריצת 3000 מטר: 8:42.88 דקות (2018), שיא ישראל
ריצת 5000 מטר: 14:59.02 דקות (2019), שיא ישראל בעבר
ריצת 5 ק"מ (כביש): 15:15 דקות (2019), שיא ישראל
ריצת 10000 מטר: 30:46.37 דקות (2022), שיא ישראל
ריצת 10 ק"מ (כביש): 30:05 דקות (2019), שיא אירופה
ריצת 15 ק"מ (כביש): 47:38 דקות (2019) שיא ישראל, התוצאה הרביעית בטיבה באירופה
ריצת 10 מייל (כביש): 50:45 דקות (2018), שיא אירופה, התוצאה השישית בטיבה בעולם
ריצת 1 שעה: 18,571 מטר (2020), שיא ישראל, התוצאה השנייה בטיבה בעולם
חצי מרתון: 1:06:09 שעות (2019), שיא ישראל
ריצת מרתון: 2:17:45 שעות (2020), שיא ישראל, מדורגת שנייה באירופה בכל הזמנים אחרי פאולה רדקליף
חיים אישיים

בשנת 2014 נישאו צ'מטאי ודן סלפטר בחתונה אזרחית בעיר הבירה ניירובי של מולדתה קניה, כשבדצמבר 2014 נולד להם בן. במרץ 2016 בקשתה אושרה לאזרחות ישראלית, מתוקף נישואיה.
סקודונוזאורוס

| סקודונוזאורוס |
| --- | --- |

תקופה
פרם, 285–272.3 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
סדרה:: פליקוזאוריה
משפחה:: ספנקודונטיים
סוג:: סקודונוזאורוס
מינים
 Secodontosaurus obtusidens  Secodontosaurus willistoni
שם מדעי
 Secodontosaurus ‏רומר, 1936

סקודונוזאורוס (שם מדעי: Secodontosaurus; מילולית: "לטאה בעלת שינים חותכות") הוא סוג של סינאפסיד קדום ממשפחת הספנקודונטיים, אשר היה קרוב משפחתו של הדימטרודון. הוא חי בתקופת הפרם שבעידן הפלאוזואיקון לפני 285-272.3 מיליון שנה.
בניגוד לדימטרודון המוכר יותר, לזוחל זה היו לסתות צרות אך מותאמות לחיתוך ובדומה לדימטרודון היו לו מספר סוגי שיניים בלסתו כשמקדימה היו ניבים בולטים ומאחורה שיניים מותאמות יותר ללעיסה. צורת הלסתות שלו אולי מעידה על התאמה לתפיסת דגים או טרף מיימי או לשליפת טרף מסדקים וחללים באדמה. היה לו מפרש גבי גדול והוא הגיע לאורך 2-2.7 מטר ולמשקל 110 ק"ג, יותר קטן מהדימטרודון. הוא היה בעל מבנה עגלגל עם רגליים קצרות וזנב מוארך.
המאובנים של יצור קדום זה נמצאו בטקסס ותוארו בידי החוקר אדוארד דרינקר קופ ב-1880. עם זאת הוא נתן להם סיווג כמין חדש של אופיאקודון (Ophiacodon) ומיונים מאוחרים יותר סיווגו אותו כמין של דימטרודון. רק ב-1936 החוקר אלפרד רומר סיוג אותו כסוג עצמאי בעל "פני שועל" שונים מאלה של הדימטרודון.
גלריה
בתרבות

יצור קדום זה הופיע במשחקים עולם היורה: המשחק וJurassic World: Alive.
הליקופריון

| הליקופריון |
| --- | --- |
מאובן שיניים  איור של הליקופריון
תקופה
פרם 279.5–268 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
מחלקה:: דגי סחוס
סדרה:: אאוגנאודונטים
משפחה:: Agassizodontidae
סוג:: הליקופריון
מינים
 Helicoprion bessonowi  Helicoprion davisii  Helicoprion ergasaminon  Helicoprion karpinskii  Helicoprion mexicanus  Helicoprion svalis
שם מדעי
 Helicoprion ‏קרפינסקי, 1899

הליקופריון (שם מדעי: Helicoprion) הוא סוג של דג סחוס נכחד מהסדרה אאוגנאודונטים, הקרובה לכימראים המודרניים. הוא חי בתקופת הפרם באוקיינוסים שלחופי אמריקה הצפונית, מזרח אירופה, אסיה ואוסטרליה. נמצאו בסוג זה 6 מינים.
מאפיינים

דג זה ידוע רק ממאובנים של הלסת התחתונה שלו שבקצוותיה נראתה כמו מסור עגול והייתה מכוסה בשיניים חדות. אורך שן אחת הגיע לאורך 45 ס"מ וב-2010 נמצאה שן שהגיע לאורך 60 ס"מ. שיניים אלה גדלו באופן מתמיד והחליפו שיניים שנפגעו. השוואה לאורך הגוף הביאה לשיעור של 10–12 מטר לגופו הכולל, כך שהוא היה אחד מהגדולים שבבני סדרתו או של דג סחוס פרהיסטורי.
מעל 50% מהמאובנים נמצאו באיידהו ו-25% נמצאו בהרי אורל שברוסיה שבעבר היו מכוסים במים. ההליקופריון חי סביב החופים הדרומיים של פנגיאה וחיפש טרף במים. המדענים לא בטוחים מה תכלית הקצה דמוי-הקונכייה שבקצה הלסת התחתונה אך ייתכן שהוא סייע לאתר דגים במים או עזר במשיכת טרף או לכידתו.
בתרבות

דג זה הופיע במשחק עולם היורה: המשחק.
לאוניד יוזפוביץ'

| --- | --- |

 לידה:  18 בדצמבר 1947 (בן 77) מוסקבה, ברה"מ 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה 
 מקום לימודים:  PSU Faculty of Philology 
 שפות היצירה:  רוסית 
 סוגה:  ספרות בלשית 
 צאצאים:  Galina Yuzefovich 
 
לאוניד אברמוביץ' יוזפוביץ' (ברוסית: Леони́д Абра́мович Юзефо́вич; נולד ב-18 בדצמבר 1947 במוסקבה) הוא סופר, תסריטאי והיסטוריון רוסי ממוצא יהודי. מחברם של רומנים היסטוריים ובלשים. יצירותיו המפורסמות ביותר הן טרילוגיית הספרים על דמותו של איוואן פוטילין.
ספריו

1977 — אירוסי חירות (Обручение с вольностью)
1981 — אירוע בבלקן (Ситуация на Балканах)
1986 — בית ספר של גיבורים (Школа Героев: Документальная повесть об истории пермской школы № 47)
1987 — שילומים (Контрибуция)
1988 — ‏«Как в посольских обычаях ведётся…»: Русский посольский обычай конца XV—начала XVII вв
1989 — ציד עם בז אדום (Охота с красным кречетом)
1990 — מועדון אספרו (Клуб «Эсперо»)
1993 — שליט המדבר, על גורלו של הרוזן אונגרן-שטרנברג (Самодержец пустыни|Самодержец пустыни: Феномен судьбы барона Р. Ф. Унгерн-Штернберга). ב-2012 יצא במהדורה חדשה, מתוקנת ומורחבת.
1994 — ניצחונה של ונוס (Триумф Венеры)
1994 — חותם שבעת הכוכבים (Знак семи звёзд)
1999 — השליטים הידועים ביותר (Самые знаменитые самозванцы)
2001 — רוכבי החול (Песчаные всадники)
2002 — קזארוזה (Казароза)
2009 — מנופים וגמדים (Журавли и карлики)
2011 — דרך השגריר (Путь посла)
2015 — כביש החורף (Зимняя Дорога)
2018 — המגדלור על הייומאה (Маяк на Хийумаа)
2001 — חליפת הארלקינו (Костюм Арлекина)
2001 — בית הנשפים (Дом свиданий)
2001 — נסיך הרוח (Князь ветра)
עיבודים

עבודותיו של יוזפוביץ' צולמו ועובדו לטלוויזיה שוב ושוב.
1991 — בלש המשטרה הפטרבורגית (Сыщик Петербургской полиции), בהפקת אולפני הקולנוע סברדלובסק.
2005 — קזארוזה (Казароза), 3 פרקים, בהפקת DAGO-film.
2005 — מותה של האימפריה (Гибель империи), 10 פרקים, בהפקת אולפני T3.
2007 — הבלש פוטילין (Сыщик Путилин), 8 פרקים, בהפקת סנטרל פרטנרשיפ.
2007 — סמוראי הכסף (Серебряный самурай), סרט קולנוע בהפקת אולפני יוניפורס.
2016 — שילומים (Контрибуция), סרט קולנוע בהפקת לנפילם.
משפחתו

הסופר נשוי. יש לו שני ילדים שהפכו לאנשים מפורסמים.
בנו, מיכאיל וינוגרדוב, הפך למוזיקאי ובתו, גלינה יוזפוביץ', מבקרת ספרות מפורסמת. היא בוגרת האוניברסיטה ההומניטארית במוסקבה. ביקורות ספרותיות החלה לכתוב בשנת 1999 בעיקר על דפי העיתונים Ogonyok, Vedomosti, Itogi, Oktyaber ו-Znamia.
הערות שוליים

↑  Леонид Юзефович: «В точности есть своя поэзия», Лехаим
↑  Леонид Юзефович: "Надо принять в себя обе крайности", Коммерсантъ
↑  Любовь к Блоку
↑  «Идеология — это дело десятое; судьба важнее»
↑  Андреев В. Писатель Юзефович в Екатеринбурге: «Публикацией в „Урале“ я хотел показать „кукиш“» // קומסומולסקאיה פראבדה, 27.10.2011.
↑  Данилкин, Лев Александрович Сто сорок лет среди убийц и грабителей // АфишаDaily. Выпуск от 19 февраля 2001 года.
↑  Премию «Большая книга» получил Леонид Юзефович // אינטרפקס 06.12.2016
↑  Леонид Юзефович на сайте агентства Nibbe & Wiedling
↑  עובד לאחר מכן מחדש בשם "חליפת הארלקינו" כספר ראשון בסדרה על פוטילין.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007449807805171  PLWABN: 9810698861205606  BIBSYS: 90233167  BNE: XX904523  BnF: cb13738926h (data)  CiNii: DA03936344  GND: 124892841  ICCU: MILV012355  ISNI: 0000 0001 2147 7121  LCCN: n88653197  LNB: 000235729  NKC: js2011640152  NSK: 000174681  NTA: 258782420  RERO: 02-A013520260  SELIBR: 312160  SUDOC: 060990201  VIAF: 110727346   WorldCat (עם VIAF): 110727346 
לאוניד יוזפוביץ' עם בתו גלינה. 2018
אינוסטרנסביה

| אינוסטרנסביה |
| --- | --- |
 שלד של אינוסטרנסביה והשוואה לאדם
תקופה
סוף פרם 254–260 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
סדרה:: תראפסידה
תת־סדרה:: גורגונופסיה
משפחה:: גורגונופסיים
סוג:: אינוסטרנסביה
מינים
 I. alexandri  I. latifrons  I. uralensis
שם מדעי
 Inostrancevia

אינוסטרנסביה (שם מדעי: Inostrancevia) הוא סוג של זוחל גדול מקבוצת התראפסידה שחי בתקופת הפרם לפני 254–260 מיליון שנה. מאובניו נמצאו בצפון רוסיה ומהם נמצאו גולגולת ושני שלדים כמעט מושלמים. הוא קיבל את שמו משם החוקר הרוסי אלכסנדר אינוסטרנצב (Aleksandr Inostrantsev).
מאפיינים

זה היה הגדול שבבני משפחת הגורגונופסיים. הוא הגיע לאורך 3.5 מטר ואורך הגולגולת הגיע ל-60 ס"מ. היצור שקל מעל 600 ק"ג. היו לו ניבים בולטים באורך 15 ס"מ, לסתות ארוכות וכבדות, צוואר שרירי ושרירי כתפיים חזקים. הוא יכל לנוע מהר בעזרת רגליו הארוכות אך היה לו זנב קצר.
יצור זה היה טורף על בתקופת הפרם והוא טרף כל יצור קטן ממנו. לידו נמצאו מאובנים של היצור דמוי הצב סקוטוזאורוס שכנראה למרות גופו החסון היה טרף נפוץ שלו.
בתרבות

זוחל זה הופיע במשחק Jurassic World: Alive.
גלריה

איור של שני אינוסטרנסבים בציד של סקוטוזאורוס
איור של שני אינוסטרנסביה טורף צעיר סקוטוזאורוס
בהשוואה לאדם
2018 ברוסיה

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| «««  2017   2016  2015 |  דגל רוסיה | 2018  ברוסיה |  »»»  2019   2020   2021 |
כל ערכי השנים ברוסיה • אירועים בולטים בעולם ב-2018 פורטל רוסיה • לוח שנה של שנת 2018
2018 ברוסיה היא השנה ה-27 להקמת הפדרציה הרוסית לאחר פירוק ברית המועצות.
שנת 2018 הוכרזה כשנת המתנדב ברוסיה.
הנהגה

נשיא רוסיה - ולדימיר פוטין
ראש הממשלה - דמיטרי מדבדב
יושבת ראש מועצת הפדרציה - ולנטינה מטוויינקו
יושב ראש הדומה הממלכתית - ויאצ'סלב וולודין
נפטרו

(קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2018)
| --- | --- |
אישים בולטים שנפטרו בשנת 2018



מימין לשמאל למעלה: סטניסלב גובורוחין, יוסיף קובזון

מימין לשמאל למטה: רומן קרצב, אדוארד אוספנסקי
9 בינואר – אלכסנדר ודרניקוב, זמר אופרה סובייטי-רוסי (נולד ב-1927).
10 בינואר – מיכאיל דרז'אבין, שחקן תיאטרון (נולד ב-1936)
25 בינואר – ליודמילה סנצ'ינה, זמרת סובייטית (נולדה ב-1951)
12 במרץ – אולג טבקוב, שחקן ובמאי תיאטרון (נולד ב-1935)
20 במרץ – יורי שטאלוב, שחקן הוקי קרח (נולד ב-1945)
26 במרץ – סרגיי מברודי, כלכלן ומייסד תרמית פירמידה גדולה בשנות ה-90 (נולד ב-1955)
19 באפריל – ולדימיר ליאחוב, קוסמונאוט סובייטי
21 באפריל – נינה דורושינה, שחקנית קולנוע ותיאטרון (נולדה ב-1934)
14 ביוני – סטניסלב גובורוחין, שחקן ובמאי קולנוע (נולד ב-1936)
27 ביולי – ולדימיר ווינוביץ', סופר (נולד ב-1932)
9 באוגוסט – דמיטרי ברוסניקין, במאי תיאטרון (נולד ב-1958)
14 באוגוסט – אדוארד אוספנסקי, סופר, יוצר דמותו של צ'בורשקה (נולד ב-1937)
24 באוגוסט – אלכסיי פארמונוב, כדורגלן ושחקן הוקי קרח (נולד ב-1925)
30 באוגוסט – יוסיף קובזון, זמר נודע (נולד ב-1937)
2 באוקטובר – רומן קרצב, שחקן תיאטרון רוסי (נולד ב-1939).
21 בנובמבר – איגור קורובוב, ראש המודיעין הצבאי הרוסי (נולד ב-1956)
מוזיקת ימי הביניים

| תולדות המוזיקה הקלאסית> התקופה העתיקה | תולדות המוזיקה הקלאסית> התקופה העתיקה | תולדות המוזיקה הקלאסית>  | תולדות המוזיקה הקלאסית>  | תולדות המוזיקה הקלאסית>  | תולדות המוזיקה הקלאסית>  | תולדות המוזיקה הקלאסית>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ימי הביניים | (476–1450) |  |  |  |  |  |
| תקופת הרנסאנס | (1450–1600) |  |  |  |  |  |
| התקופה האמצעית | התקופה האמצעית |  |  |  |  |  |
| תקופת הבארוק | (1600–1750) |  |  |  |  |  |
| התקופה הקלאסית | (1740–1830) |  |  |  |  |  |
| התקופה הרומנטית | (1815–1910) |  |  |  |  |  |
| התקופה המאוחרת | התקופה המאוחרת |  |  |  |  |  |
| התקופה המודרנית | (1900–הווה) |  |  |  |  |  |
מוזיקת ימי הביניים היא מוזיקה שהייתה נהוגה באירופה וסביבותיה בימי הביניים – התקופה שבין נפילת האימפריה הרומית ועד לתקופת הרנסאנס, מן המאה החמישית עד המאה ה-15. זו הייתה התקופה הראשונה הארוכה ביותר של מוזיקה קלאסית מערבית, שבהמשכה באה מוזיקת הרנסאנס. שתי התקופות יחדיו מהוות את מה שמוזיקולוגים מגדירים כמוזיקה עתיקה. בהתאם לחלוקה המסורתית של ימי הביניים, אפשר לחלק את מוזיקת ימי הביניים לשלוש תקופות, התקופה הקדומה (500–1150), אמצע ימי הביניים (1150–1300) ושלהי ימי הביניים (1300–1400).
רוב המוזיקה עסקה בתכנים דתיים, בעיקר במוזיקה גרגוריאנית ונקראה כפי שמכנים בימינו, מוזיקה דתית. המוזיקה נכתבה לביצוע ווקאלי בלבד, אינסטרומנטלי בלבד או לקול בליווי כלי נגינה, שהתפתח והלך עם השנים לשילוב כלים רבים החל מהמאה ה-12. מרבית מחברי המנגינות באותה תקופה היו נזירים ואנשי דת. המילים של אותן מנגינות הסתמכו הן על הברית החדשה והברית הישנה. חלק מהמנגינות נכנסו לתוך התפילות הנהוגות עד היום.
חלק מהמחברים של המוזיקה היו חילוניים ונקראו טרובדורים. אלה היו משוררים וזמרים שמקורם מצרפת בחבל פרובאנס בתחילת המאה ה-11. לרוב אף הטרובדורים חיברו ושרו את שיריהם בעצמם על כלי הנגינה שבחרו לנגן.
סקירה כללית > מוזיקת ימי הביניים באירופה ביחס לשאר ארצות אירופה ואסיה

המונח מוזיקת ימי הביניים מתייחס ללמוזיקה שהתקיימה במערב אירופה. מזרח אירופה ואזור ארמניה שלא כוללות את המונח מוזיקת ימי הביניים, פתחו תרבות מוזיקלית משלהן עם ז'אנרים וצורות מוזיקליות. באימפריה הביזנטית, בולגריה, רוס של קייב, ומאוחר יותר גם נובגורוד, השתמשו בטכניקות אחרות להלחנת יצירות, הדומות לאלו של מוזיקת ימי הביניים. יוון נחשבת כחלק מהאימפריה הביזנטית ולכן לא כלולה במונח מוזיקת ימי הביניים.
במקביל במזרח (הח'ליפות הערביות, מדינות מרכז אסיה, איראן, הודו, סין ויפן), נוצרה תרבות מוזיקלית מסוג אחר. אחד הז'אנרים הבולטים בתרבות מוזיקלית זו היא מוזיקה חילונית.