stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שגרירי רצון טוב של קרן החירום הבין-לאומית של האו"ם לילדים
שגרירים אזוריים ולאומיים (רשימה חלקית) > ג'מייקה

ג'מייקה שלי-אן פרייזר-פרייס (2010) אתלטית אולימפית.
שגרירים אזוריים ולאומיים (רשימה חלקית) > גרמניה

גרמניה סבינה כריסטיאנסן (1997). מגישת טלוויזיה.
גרמניה קלאודיה שיפר (2006), דוגמנית. גרמניה דירק נוביצקי (2013), כדורסלן.
שגרירים אזוריים ולאומיים (רשימה חלקית) > גאורגיה

גאורגיה פאטה בורצ'ולדזה (2010), זמר אופרה.
שגרירים אזוריים ולאומיים (רשימה חלקית) > דנמרק

דנמרק אלכסנדרה, רוזנת פרדריקסבורג אשת נסיך דנמרק לשעבר.
שגרירים אזוריים ולאומיים (רשימה חלקית) > הודו

הודו - אמיר ח'אן (2011) שחקן, במאי, תסריטאי, מפיק. שגריר יוניסף אזורי לדרום אסיה.
הודו - שאהרוח' ח'אן (2017) שחקן קולנוע.
שגרירים אזוריים ולאומיים (רשימה חלקית) > הממלכה המאוחדת

הממלכה המאוחדת רובי ויליאמס (2000), זמר.
הממלכה המאוחדת אלכס פרגוסון (2002), מאמן של מועדון הכדורגל מנצ'סטר יונייטד.
הממלכה המאוחדת מאט דוסון שחקן רוגבי
הממלכה המאוחדת אדי איזרד (2013), קומיקאי.
הממלכה המאוחדת מייקל שין (2014), שחקן.
שגרירים אזוריים ולאומיים (רשימה חלקית) > ונצואלה

ונצואלה אדגר רמירס (2010), שחקן.
שגרירים אזוריים ולאומיים (רשימה חלקית) > טורקיה

טורקיה קיבאנץ' טטליטו, (2011) שחקן, דוגמן.
שגרירים אזוריים ולאומיים (רשימה חלקית) > יפן

יפן שיגיאקי אינוהרה (1998) פיזיקאי בעת המינוי היה בן 87 (נפטר בגיל 105).
יפן מקוטו האסבה (2016) כדורגלן.
שגרירים אזוריים ולאומיים (רשימה חלקית) > ישראל

ישראל דויד ברוזה (2012)
שגרירים אזוריים ולאומיים (רשימה חלקית) > ליטא

ליטא יוליאן רחלין כנר וויולן אוסטרי, יהודי יליד ליטא.
שגרירים אזוריים ולאומיים (רשימה חלקית) > לטביה

לטביה מריה נאומובה
שגרירים אזוריים ולאומיים (רשימה חלקית) > מצרים

מצרים מחמוד קביל (2004) שחקן - שגריר אזורי של יוניצ"ף במזרח התיכון.
שגרירים אזוריים ולאומיים (רשימה חלקית) > נורווגיה

נורווגיה שטיל אנדרה אומודט ספורטאי אולימפי, גולש הסקי האלפיני המעוטר ביותר.
שגרירים אזוריים ולאומיים (רשימה חלקית) > ניו זילנד

ניו זילנד - היילי וסטנרה (2003), זמרת סופרן. בשנת מינויה הייתה השגרירה הצעירה ביותר שמונתה, אז בגיל 18.
שגרירים אזוריים ולאומיים (רשימה חלקית) > ספרד

ספרד ז'ואן מנואל סראט (1998) זמר. ספרד סרחיו ראמוס (2014) כדורגלן.
שגרירים אזוריים ולאומיים (רשימה חלקית) > סרביה

סרביה אנה איבנוביץ'. סרביה ילנה יאנקוביץ'. סרביה אמיר קוסטוריצה
שגרירים אזוריים ולאומיים (רשימה חלקית) > פינלנד

פינלנד קטרי הלנה (1990) זמרת.
שגרירים אזוריים ולאומיים (רשימה חלקית) > צ'ילה

צ'ילה איוואן זמורנו (1998) כדורגלן
שגרירים אזוריים ולאומיים (רשימה חלקית) > צרפת

צרפת ברנאר לאמה (2004) כדורגלן.
צרפת התזמורת הפילהרמונית של רדיו צרפת (2007)
צרפת ליליאן תוראם (2010) כדורגלן.
שגרירים אזוריים ולאומיים (רשימה חלקית) > הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו

הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו לומאנה טרסור לואה לואה (2009) כדורגלן
שגרירים אזוריים ולאומיים (רשימה חלקית) > קרואטיה

קרואטיה סלאבן ביליץ' (2009) כדורגלן
שגרירים אזוריים ולאומיים (רשימה חלקית) > רוסיה

רוסיה אוקסנה פדורובה
שגרירים אזוריים ולאומיים (רשימה חלקית) > שוודיה

שוודיה ליל לינדפורש זמרת. שוודיה אווה רוז 2007.
ראו גם

הדובים המאוחדים
הערות שוליים

↑  אלכס נימלמן, ‏כוכבת "דברים מוזרים" מונתה לשגרירת UNICEF הצעירה אי פעם, באתר גלובס, 21 בנובמבר 2018
↑  יוניסף ישראל מארח את שאקירה, בערוץ היוטיוב של יוניסף ישראל 2011
↑  DAVID BECKHAM OBE GOODWILL AMBASSADOR
↑  אודות הקרן, באתר הרשמי של "קרן לאו מסי"
↑  Sabine Christiansen, www.unicef.de (בגרמנית)
↑  דויד ברוזה: שגריר רצון טוב של יוניסף ישראל. באתר יוניסף ישראל
↑  השיר "War/No More Trouble" בערוץ יוטיוב. 2009
↑  Naumova kļūst par UNICEF labas gribas vēstnieci, www.jelgavniekiem.lv
דני קיי שגריר רצון טוב של קרן החירום לילדים-יוניצ"ף, עם יוליאנה, מלכת הולנד 1955.
ליונל מסי לובש את מדי קבוצת ברצלונה עליהם לוגו ארגון יוניצ"ף
מיה פארו מדברת עם חייל של כוחות European Union Force Chad בדרפור 2008.
הגברת הראשונה מישל אובמה מקדמת בברכה נציגי ארגוני ילדים במפגש עם שחקני קבוצת הכדורגל לוס אנג'לס גלאקסי ובנוכחות דייוויד בקהאם בבית הלבן 2012, הנציגים עצמם הם ילדים.
ראניה, מלכת ירדן 2018.
אורלנדו בלום בעבודה עם יוניצ"ף אוקראינה 2016.
פייפר ריס מראיינת את סלינה גומז באירוע של יוניצף בבית הבלוז הוליווד, 2012.
קבלת פנים לדני קיי שגריר יוניצף בהולנד ב-1955
מוחמד קביל כשגריר אזור המזרח התיכון בפעילות עם ילדים.
פייפר ריס מראיינת את סלינה גומז באירוע של יוניצף בבית הבלוז הוליווד, 2012.
האנה גודפה שגרירת רצון טוב באתיופיה בכנס לנערות 2014.
שחקן הרוגבי מאט דוסון בבית ספר של יוניצ"ף ביוהנסבורג שבדרום אפריקה
שגרירת רצון טוב של יונצ"ף אווה רוז משוודיה בביקור בהודו.
דויד ברוזה באירוע "לקדם הרמוניה" בהשתתפות זמרים יהודים וערבים. טקס מטעם שגרירות ארצות הברית בישראל לזכרו של דניאל פרל, 2014.
שגרירת רצון טוב של יונצ"ף בשוודיה ליל לינדפורש בקמפיין גיוס למערכות טיהור מים בתמונה עובדי בית מרקחת בסטוקהולם שהצטיינו בהתרמת הציבור המבקר אצלם.
רודריגו וסקאס

רודריגו חוסל וסקאס הורטאדו (בספרדית: Rodrigo Jhossel Huescas Hurtado; נולד ב-18 בספטמבר 2003 בנאוקלפן שבמקסיקו) הוא כדורגלן מקסיקני המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת פ.צ. קופנהגן מליגת העל הדנית ובנבחרת מקסיקו.
קריירת מועדונים

וסקאס נולד בנאוקלפן שבמקסיקו, וגדל במחלקת הנוער של קרוס אסול. בשנת 2021 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון, ובסך הכל ערך 80 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע ששה שערים.
ב-11 ביולי 2024 חתם וסקאס על חוזה לחמש שנים בפ.צ. קופנהגן מליגת העל הדנית.
קריירה בינלאומית

ב-31 במאי 2024 ערך וסקאס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מקסיקו, בניצחון 0–1 על נבחרת בוליביה במשחק ידידות.
תארים

אליפות מקסיקו (1): 2020/2021 קלאוסורה
הערות שוליים

↑  Copenhague anuncia el FICHAJE de Rodrigo Huescas por 5 AÑOS, tras polémica con Cruz Azul, Fox Sports, ‏2024-07-10 (בספרדית)
↑  ¿Quiénes debutaron con la Selección Mexicana ante Bolivia?, ESPNdeportes.com, ‏2024-06-01 (בספרדית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "רודריגו וסקאס".
האישה העירומה

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  דזמונד מוריס 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  מדע פופולרי 
 הוצאה
 הוצאה:  רנדום האוס 
 תאריך הוצאה:  2004 
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  978-0-09-945358-1
 
האישה העירומה - מחקר על גוף האישה (באנגלית: The Naked Woman: A Study of the Female Body) הוא ספר מאת הזואולוג דזמונד מוריס שפורסם לראשונה ב-2004. הספר יצא לאור בעברית ב-2006, בהוצאת מודן, בתרגום ברוך גפן.
הספר מתאר את הגוף הנשי מנקודת מבט אבולוציונית. הוא מחולק למספר פרקים, כל אחד מוקדש לאיבר אחר בגוף, מהשיער ועד כף הרגל. עבור כל אחד מהם, מוריס מסביר את המבנה והתפקוד של האיבר, דן בהתפתחותו, בחשיבות החברתית שלו לאורך ההיסטוריה האנושית, ובשינויים המלאכותיים והקישוטים שתרבויות שונות הסעפו לגוף.
לאחר פרק על האבולוציה של הגוף באופן כללי, 22 הפרקים הבאים עוסקים בהתאמה: שיער, גבה, אוזניים, עיניים, אף, לחיים גב, שפתיים, פה, צוואר, כתפיים, זרועות, ידיים, שדיים, מותניים, ירכיים, בטן, גב, שיער ערווה, איברי מין, ישבן, רגליים וכפות הרגליים.
בספר כתב לראשונה על ה"נקודת ה-יו", אזור ארוגני בצורת פרסה בגוף האישה, הממוקם מעל פתח השופכה, אשר גירויו עשוי להוביל לעונג רב, אורגזמה עוצמתית.
הערות שוליים

1 2 3  Catherine Bennett, Breasts, bottoms and so forth, The Guardian, ‏23 October 2004
↑  ספרים חדשים, באתר הארץ, 21 בינואר 2007
↑  שירלי גל, המסע לאורגזמה הנשית, פרק עשירי: מכירות את נקודת ה-U, באתר הארץ, 27 באוגוסט 2018
בדרך התבור

| --- | --- |
 סינגל בביצוע מרים אביגל
 יצא לאור:  1959 
 סוגה:  זמר עברי 
 שפה:  עברית 
 אורך:  3 דק' 
 כתיבה:  בנימין אביגל 
 לחן:  שלמה וייספיש 
 
"בדרך התבור" (המכונה בטעות "בדרך לתבור") הוא שיר שכתב בנימין אביגל והלחין שלמה וייספיש. השיר הוא להיטה הגדול ביותר של הזמרת מרים אביגל מ-1959. השיר נעשה פופולרי בערבי שירה בציבור ובריקודי עם ישראליים.
רקע

השיר "בדרך התבור" יועד תחילה לזמרת יפה ירקוני, משסירבה לקבל אותו, נמסר השיר לביצועה של הזמרת מרים אביגל (2016-1936), רעייתו דאז של בנימין (בנג'ו) אביגל.
השיר הפך במהרה ללהיט, יחד עם שירם המשותף, "בת הדייג" (מילים: בנימין אביגל, לחן וביצוע: מרים אביגל).
ביצועים נוספים

מלבד מרים אביגל, ביצעו את השיר זמרים נוספים בני תקופתה, כמו שרונה אהרון-ברוזה (אימו של הזמר דייוויד ברוזה), יפה ירקוני, שרה אביאני, ודודו דור.
הזמרת ורדינה כהן שרה את השיר מתוך מחרוזת שירי רועים (2015) וגם הזמר דקלון שר אותו במחרוזת שירי ארץ ישראל.
השיר מופיע בתוך מחרוזות שירי ארץ ישראל או שירי רועים, בערבי שירה בציבור וזמר.
הערות שוליים

↑  בדרך התבור, באתר הספרייה הלאומית
↑  מחרוזת שירי רועים - ורדינה כהן (2015), באתר יוטיוב, ‏10.8.2024
↑  דקלון - מחרוזת שירי ארץ ישראל, באתר יוטיוב, ‏3.12.2014
↑  בדרך לתבור - גבי ברלין בפסטיבל ראשון אוקטובר 2011, באתר יוטיוב, ‏24.10.2011
2 במאי

2 במאי הוא היום ה-122 בשנה (123 בשנה מעוברת), בשבוע ה-18 בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 244 ימים.
אירועים היסטוריים ביום זה

1192 – ריצ'רד הראשון מכריז על פורטסמות' באופן רשמי כצ'ארטר מלכותי
1250 – שג'ר א-דור נהיית סולטאנית מצרים; שלטונה הקצר מסמן את סוף הח'ליפות האיובית
1536 – מלכת אנגליה, אן בולין נעצרת ונאסרת באשמת ניאוף, גילוי עריות, בגידה במלך וכישוף
1568 – מרי, מלכת הסקוטים נמלטת מטירת לוך לבן
1670 – צ'ארלס השני נותן אישור קבוע לחברת מפרץ הדסון לסחר בפרווה באמריקה הצפונית
1808 – מתחילה התקוממות ספרדית נגד השלטון הצרפתי. אירועים אלה מונצחים בציוריו של פרנסיסקו דה גויה – "השני במאי", ו"השלישי במאי"
1813 – נפוליאון בונפרטה מביס את הקואליציה האנטי-צרפתית השישית בקרב ליצן
1933 – עיתון בריטי מדווח על זוג מקומי שראה חיה מוזרה באגם לוך נס, התצפית המודרנית הראשונה של "המפלצת מלוך נס"
1945 – כוחות הצבא האדום כובשים את ברלין
1946 – הו צ'י מין מתמנה כנשיא "הרפובליקה הדמוקרטית של וייטנאם" שלא הוכרה על ידי צרפת ורוב מדינות העולם
1951 – קרב תל מוטילה – חיילים סורים נכנסים לאזור המפורז בכורזים וצה"ל מגיב בשליחת יחידות להניסם
1953 – חוסיין מוכתר למלך ירדן
1953 – פייסל השני עלה לשלטון בעיראק
1965 – הלווין EARLY BIRD (אנ'), לווין התקשורת המסחרי הראשון, מבצע שידור בו בפעם הראשונה מעוברים שידורי טלוויזיה מעבר לאוקיינוס האטלנטי
1987 – בית"ר ירושלים הבטיחה את זכיתה באליפות ישראל בכדורגל בפעם הראשונה
1997 – טוני בלייר מתמנה לראש ממשלת בריטניה
1998 – פרשת משחק השרוכים מעוררת מחלוקת בעולם הכדורגל הישראלי
2000 – נשיא ארצות הברית, ביל קלינטון, מכריז שמערכת האיכון העולמית תשוחרר לשימוש ותשמש לא רק את הכוחות המזוינים של ארצות הברית
2008 – סופת הציקלון נארגיס פוגעת קשה במיאנמר, ומותירה אחריה כ-22,500 הרוגים ולמעלה מ-40,000 נעדרים
2010 – גוש האירו וקרן המטבע הבינלאומית מאשרים הענקת חבילת חילוץ בסך 110 מיליארד אירו לחילוץ יוון מחובות
2011 – אוסאמה בן לאדן, מנהיג ארגון הטרור אל-קאעידה ומי שנחשב מאז פיגועי 11 בספטמבר לטרוריסט המבוקש ביותר בעולם, נהרג במבצע חנית נפטון בידי כוחות קומנדו של ארצות הברית
2014 – מפולות הבוץ באפגניסטן גרמו למאות הרוגים
2016 – קבוצת הכדורגל לסטר סיטי זוכה לראשונה בתולדותיה באליפות אנגליה בכדורגל
2017 – ארגון אונסק"ו מאשר החלטה שקובעת שישראל היא כוח כובש בירושלים
נולדו

1601 – אתנסיוס קירכר, מלומד ישועי גרמני (נפטר ב-1680)
1660 – אלסנדרו סקרלטי, מלחין בארוקי (נפטר ב-1725)
1729 – יקטרינה הגדולה, קיסרית רוסיה (נפטרה ב-1796)
1750 – ג'ון אנדרה, קצין בריטי שהוצא להורג בידי הצבא הקונטיננטלי, בשל היותו מרגל למען בריטניה (הוצא להורג ב-1780)
1772 – גאורג פיליפ פרידריך פון הארדנברג (נובאליס), סופר ומראשוני הפילוסופים של תנועת הרומנטיקה בגרמניה (נפטר ב-1801)
1764 – פרידריך פון גנץ, סופר עיתונאי והוגה דעות גרמני (נפטר ב-1832)
1859 – ג'רום ק. ג'רום, סופר בריטי (נפטר ב-1927)
1860 – בנימין זאב הרצל, חוזה מדינת ישראל (נפטר ב-1904)
1882 – ג'יימס פרנסיס ברנס, פוליטיקאי אמריקאי (נפטר ב-1972)
1890 – אדוארד אלמר סמית', מהנדס מזון וסופר מדע בדיוני (נפטר ב-1965)
1892 – מנפרד פון ריכטהופן, "הברון האדום", טייס קרב גרמני ואלוף הפלות (נפטר ב-1918)
1903 – בנג'מין ספוק, רופא וסופר אמריקאי (נפטר ב-1998)
1912 – אקסל שפרינגר, עיתונאי, עורך עיתונות, מוציא לאור וסופר גרמני (נפטר ב-1985)
1927 – עמוס קינן, סופר ועיתונאי ישראלי (נפטר ב-2009)
1930 – יורם קניוק, סופר, צייר ועיתונאי ישראלי (נפטר ב-2013)
1932 – מרדכי פרימן, קריין בקול ישראל, עורך ומגיש תוכניות רדיו וטלוויזיה (נפטר ב-2018)
1935 – פייסל השני, מלך עיראק (נפטר ב-1958)
1935 – לואיס סוארס מירמונטס, כדורגלן ומאמן כדורגל ספרדי (נפטר ב-2023)
1936 – מיכאל רבין, כנר יהודי-אמריקאי (נפטר ב-1972)
1936 – נורמה אליאנדרו, שחקנית ותסריטאית ארגנטינאית
1936 – אנגלברט המפרדינק, זמר פופ בריטי
1937 – חנינא ברנדס, עורך דין ישראלי
1942 – ז'אק רוג, עסקן ספורט בלגי, נשיא הוועד האולימפי הבינלאומי השמיני (נפטר ב-2021)
1957 – אלון שוסטר, חבר הכנסת מטעם מפלגת חוסן לישראל בסיעת כחול לבן, עמד בראש המועצה אזורית שער הנגב
1957 – דלית עופר, עיתונאית ואשת תקשורת ישראלית
1958 – דייוויד אולירי, שחקן ומאמן כדורגל אירי
1959 – פני פריצקר, אשת עסקים אמריקאית-יהודייה, שכיהנה כמזכירת המסחר של ארצות הברית
1963 – יורם יוספסברג, שחקן ומדבב ישראלי
1964 – רם רוטברג, אלוף בצה"ל, מפקד חיל הים הישראלי
1965 – מיכל קופר-קרן, תסריטאית ויוצרת טלוויזיה ישראלית
1967 – דייוויד רוקאסל, כדורגלן אנגלי ששיחק לאורך רוב הקריירה שלו בארסנל (נפטר ב-2001)
1971 – סער בדישי, מוזיקאי, מדבב, זמר ושחקן ישראלי
1972 – דוויין ג'ונסון, השחקן והמתאבק הידוע בכינויו דה רוק
1975 – דייוויד בקהאם, כדורגלן אנגלי
1978 – אבישי שטרית, בובנאי, שחקן ומדבב
1980 – כפיר אפשטיין, זמר, פזמונאי ומלחין ישראלי
1980 – טים בורובסקי, כדורגלן גרמני
1983 – יובל סטוניס, שחקן, במאי וקומיקאי ישראלי (נפטר ב-2021)
1983 – אבי קורניק, מנחה ושחקן טלוויזיה ישראלי
1985 – לילי אלן, זמרת בריטית
1998 – אייל גרינברג, שחמטאי
2015 – הנסיכה שארלוט מוויילס, השלישית בסדר הירושה לכתר הבריטי
נפטרו

373 – אתנסיוס, ממורי הכנסייה (נולד ב-296)
1293 – מאיר בן ברוך מרוטנברג, רב גרמני, מגדולי הרבנים הראשונים בימי הביניים (נולד ב-1215)
1519 – לאונרדו דה וינצ'י, איש אשכולות איטלקי מתקופת הרנסאנס (נולד ב-1452)
1808 – קלש-ביי, נסיך נסיכות אבחזיה (נולד ב-1747)
1919 – גוסטב לנדאואר, אנרכיסט ומהפכן יהודי-גרמני (נולד ב-1870)
1921 – יוסף חיים ברנר, סופר והוגה דעות אוקראיני יהודי, ממנהיגי היישוב (נולד ב-1881)
1930 – איזידור גונסברג, שחמטאי יהודי הונגרי-בריטי (נולד ב-1854)
1936 – רוברט מיכלס, סוציולוג גרמני (נולד ב-1876)
1945 – מרטין בורמן, פושע מלחמה גרמני נאצי, מזכירו האישי של אדולף היטלר (נולד ב-1900)
1957 – ג'וזף מקארתי, סנאטור אמריקאי (נולד ב-1908)
1969 – פרנץ פון פאפן, פוליטיקאי גרמני (נולד ב-1879)
1972 – ג'ון אדגר הובר, ראש ה-FBI החל מ-1924 ועד מותו (נולד ב-1895)
1979 – אברהם ברוידס, "משורר הנוער העובד" (נולד ב-1907)
1982 – הלמוט דנטין, שחקן קולנוע אוסטרי אמריקאי (נולד ב-1917)
1996 – אמיל חביבי, סופר, חבר הכנסת מטעם מק"י ופעיל ציבור (נולד ב-1922)
2010 – זאב בונן, מהנדס וממציא ישראלי, מנכ"ל רפא"ל (נולד ב-1926)
2010 – לין רדגרייב, שחקנית קולנוע אנגליה (נולדה ב-1943)
2011 – אוסאמה בן לאדן, מנהיג ארגון הטרור אל-קאעידה ומי שנחשב מאז פיגועי 11 בספטמבר לטרוריסט המבוקש ביותר בעולם, נהרג במבצע חנית נפטון בידי כוחות קומנדו של ארצות הברית (נולד ב-1957)
2013 – דבורה עומר, סופרת ילדים ונוער ישראלית, כלת פרס ישראל (נולדה ב-1932)
2015 – רות רנדל, סופרת בריטית (נולדה ב-1930)
2015 – מאיה פליסצקאיה, רקדנית בלט סובייטית (נולדה ב-1925)
2017 – היינץ קסלר, איש צבא ופוליטיקאי מזרח גרמני (נולד ב-1920)
2018 – הרמן קרברס, כנר הולנדי (נולד ב-1923)
2019 – סרג'יו יצחק מינרבי, דיפלומט והיסטוריון ישראלי שהתמחה בחקר יחסי הכס הקדוש והיהודים בתקופת השואה (נולד ב-1929)
2019 – מיכה לינדנשטראוס, משפטן ישראלי שכיהן כנשיא בית המשפט המחוזי בחיפה וכמבקר המדינה (נולד ב-1937)
2021 – רם דע-עוז, מלחין ומכוון פסנתרים ישראלי (נולד ב-1929)
2022 – גבריאל שטרסמן, עיתונאי ושופט ישראלי (נולד ב-1931)
2022 – יוסף רז, פילוסוף יהודי ששימש כפרופסור מן המניין בפקולטות למשפטים באוניברסיטת אוקספורד ואוניברסיטת קולומביה (נולד ב-1939)
חגים ואירועים החלים ביום זה

פולין – יום הדגל
איראן – יום המורים
סלובניה, בוסניה והרצגובינה וסרביה – היום השני ביום הפועלים
היום האחרון בפסטיבל רידוואן (הדת הבהאית)
יום הארי פוטר הבינלאומי
1 במאי – 3 במאי
מאי
לוח אירועים שנתי
בנימין זאב (תיאודור) הרצל בצעירותו
הפיגוע בדולפינריום

| חלק מהאינתיפאדה השנייה |
| --- | --- |

זירת הפיגוע
 תאריך:  1 ביוני 2001
 מקום:  הדולפינריום, תל אביב, ישראל
 קואורדינטות:  32°04′02″N 34°45′42″E﻿ / ﻿32.06722222°N 34.76166667°E﻿ / 32.06722222; 34.76166667
 סוג:  פיגוע התאבדות
 הרוגים:  21
 פצועים:  120
 מבצע:  חמאס חמאס
  (למפת תל אביב מוגדלת) הפיגוע בדולפינריום(למפת תל אביב רגילה) הפיגוע בדולפינריום
 
זירת הפיגוע
כתובת זיכרון בגב האנדרטה לנרצחי הפיגוע בדולפינריום
הפיגוע בדולפינריום היה פיגוע התאבדות שהתרחש בכניסה למועדון הדולפינריום בתל אביב בליל שבת, 1 ביוני 2001, ובו נרצחו 21 בני אדם, רובם נערים, ונפצעו כ-120.
הפיגוע

הפיגוע התרחש בליל שבת בכניסה לדיסקוטק בשם "דולפי" בחוף תל אביב, שהוקם באתר שבעבר שכן בו הדולפינריום (מופע חיות ימי). מועדון הריקודים היה פופולרי למדי, במיוחד בקרב העולים מחבר המדינות. בליל שבת המועדון היה מלא וגדוש.
המחבל סעיד אל-חוטארי, הגיע לאירוע והתערבב בין הצעירים שעמדו בתור וחיכו להיכנס, ופוצץ את עצמו בשעה 23:27. המטען שהכיל כ-2.5 ק"ג חומר נפץ מרסק, כלל גם רסס וחפצי מתכת חדים, גרם למותם המיידי של 17 נערים; 4 אחרים מתו מאוחר יותר מפצעיהם, ועוד 120 אנשים נפצעו בדרגות חומרה שונות.
סעיד אל-חוטארי, בן 22 מקלקיליה, שירת בצבא ירדן ונכנס ליהודה ושומרון מספר חודשים לפני הפיגוע במטרה לבצע פיגוע. הוא נעצר על ידי הרשות הפלסטינית ל-12 יום לאחר שחברו הקרוב ושותפו לחדר פאדי עטאללה ביצע פיגוע התאבדות בתחנת דלק בנווה ימין, בו נהרגו 2 נערים ונפצעו ארבעה.
את האחריות לפיגוע לקח ארגון בשם "חזבאללה פלסטין", אבל מאוחר יותר התברר שאת הפיגוע ביצע החמאס, ושמשגר המתאבד הוא ראש התשתית המבצעית של גדודי עז א-דין אל-קסאם בקלקיליה, עבד אלרחמן חמד, שנהרג בקלקיליה על ידי צה"ל ב-13 באוקטובר 2001. בהמשך התברר שאת המחבל הסיע ערבי תושב יפו לשעבר.
ב-13 ביוני 2001 הביא ארגון ממר"י מדבריו של ערפאת, ששיבח את הרוצח והרצח כ"פעולה הירואית של גאולה".[דרוש מקור]
בשנת 2002 נלכד חוסאם בדראן, מפקד הזרוע הצבאית של החמאס בשומרון, שהיה מעורב בפיגוע בדולפינריום ובפיגועים נוספים. הוא נדון ל-17 שנות מאסר, אך שוחרר בשנת 2011, במסגרת ההסכם לשחרור גלעד שליט.
על מגייס המחבל המתאבד, ראאד חוטרי, נגזרו 22 מאסרי עולם.
תגובות

למחרת הפיגוע, המון של צעירים ישראלים זועמים תקפו את מסגד חסן בק שמול מקום הפיגוע.
בבית הספר התיכון "שבח-מופת" בתל אביב, שרוב תלמידיו הם עולים מרוסיה ובנים של עולים מרוסיה, שרר אבל כבד, משום ששבעה מהנרצחים ורבים מהפצועים היו תלמידים או בוגרים של בית הספר.
מנהיגי העולם, בהם נשיא ארצות הברית, ג'ורג' בוש, ומזכ"ל האו"ם, קופי ענאן, גינו את הפיגוע. באופן יוצא דופן הודיע שר החוץ של כווית, סבאח אל-אחמד אל-סבאח, שהוא לא תומך בפיגועי התאבדות פלסטינים כנגד אזרחים. ארצות הברית גינתה את הפיגוע וקראה לרשות הפלסטינית לעצור את האחראים לפיגוע ולהפסיק את הטרור. ארצות הברית ציינה את דו"ח מיטשל (אנ') כדרך שבה שני הצדדים צריכים לנהוג על מנת לצאת ממעגל הדמים.
בישראל ציפה הציבור לתגובה צבאית חריפה, אך ראש הממשלה אריאל שרון החליט להימנע מתגובה צבאית וטבע את האמרה: "גם איפוק הוא מרכיב של כוח", שזיכתה אותו בנקודות זכות בזירה הבינלאומית, אך בביקורות קשות מצד חוגי ימין. הללו האשימו אותו שבחוסר תגובה צבאית על הפיגוע הוא בעצם עובר עליו בשתיקה ומשדר לפלסטינים חולשה שתביא לפיגועים נוספים.
הנצחה

ליד הדולפינריום הוקמה אנדרטת הנצחה לנרצחי הפיגוע עם שמותיהם בעברית וברוסית וכתובת באנגלית.
לאחר שנים הוקמה בסמוך אנדרטה נוספת עליה כתובת ברוסית: "זה הבית שלנו".
בבית הספר שבח מופת הוקמו אנדרטה ופינת זיכרון לשבעת תלמידי בית הספר שנרצחו בפיגוע.
בסדרה "בית משותף" של ערוץ הילדים הופק פרק על הרצח בדולפינריום, ובו אנה בת 14 נוסעת עם חברתה אלמוג, ונרצחת. הפרק מוקרן מדי שנה ב"ערוץ הילדים" כחלק משידורי יום הזיכרון.
הסרט התיעודי "גלי הדף" מגולל בין השאר את סיפורה של אלונה שפרטוב שנפצעה קשה בפיגוע והתמודדותה עם הפציעה.
גיבורת הספר "הזנות של פתח תקווה" שיצא לאור ב-2009 נפגעת בפיגוע בדולפינריום.
עלילת הרומן של דפנה ברשילון, "רוסלקות", שיצא לאור ב-2023, היא על רקע הפיגוע בדולפינריום.
ראו גם

פיגועי התאבדות בישראל
לקריאה נוספת

דמיטרי רדישבסקי, פולינה לימפרט, דולפינריום - כאן אנו רוקדים, ירושלים: קרן מיכאל צ'רני, 2002.
הערות שוליים

↑  ורד לוביץ', הורשע מסיע המחבל לפיגוע בדולפינריום, באתר ynet, 13 בנובמבר 2003
↑  אפרת וייס, 22 מאסרי עולם למשלח המחבל לפיגוע בדולפינריום, באתר ynet, 29 ביולי 2004
↑  התפרעויות קשות סביב מסגד חסן בק ו"אבולעפיה", באתר ynet, 3 ביוני 2001.
↑  דם על הים,  פוסט בפייסבוק של "סוכן תרבות", 23 בינואר 2024
| פיגועי טרור נגד ישראלים בעשור הראשון של המאה ה-21 |
| --- | --- | --- |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בישראל ובשטחים | < • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • > |  |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בחו"ל | הפיגוע בדלפק אל על בנמל התעופה של לוס אנג'לס (4 ביולי 2002) • הפיגועים במומבסה (28 בנובמבר 2002) • הפיגוע בשגרירות ישראל בטשקנט (30 ביולי 2004) • מתקפת הטרור בסיני (7 באוקטובר 2004) • הפיגוע בשגרירות ישראל במאוריטניה (1 בפברואר 2008) • מתקפת הטרור במומבאי (26 בנובמבר 2008) |  |
 1948–1999 • 2000–2009 • 2010–2019 • 2020–2029
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007395602705171 
אנדרטה נוספת, סמוך לדולפינריום, לזכר נרצחי הפיגוע בדולפינריום. בראשה כתובת ברוסית: "זה הבית שלנו"
אנדרטת זיכרון בבית הספר שבח מופת לזכר תלמידי בית הספר שנרצחו בפיגוע בדולפינריום
פינת זיכרון לתלמידי שבח מופת שנרצחו בפיגוע בדולפינריום
בלוסטוקינג

"תשע המוזות החיות של אנגליה במקדש של אפולו" מאת ריצ'רד סמואל (1788). הציור מציג את חברות מעגל הבלוסטוקינג. משמאל לימין בעמידה: אליזבת קרטר, אנה ברבולד, אליזבת שרידן (לינלי), האנה מור ושרלוט לנוקס. משמאל לימין בישיבה: אנג'ליקה קאופמן, קתרין מקולי, אליזבת מונטגיו, ואליזבת גריפית'.
מעגל הבלוסטוקינג (באנגלית: Bluestocking Society או Blue Stocking Society; "כחולות-הפוזמק") היה רשת של קשרים חברתיים ואינטלקטואלים, שנוצרה סביב קבוצה של נשים משכילות באנגליה החל מאמצע המאה ה-18. חברות וחברי המעגל נפגשו תכופות על מנת לדון על נושאים שונים, כגון ספרות, השכלה ופילוסופיה, באופן דומה לסלונים הצרפתים של תקופת ההשכלה. בנוסף ניהלו חליפת מכתבים עשירה ועסקו בפעילות יצירתית ונדבנית. רוב חברות המעגל היו נשים אמידות שהיו קשורות למעמד הגבוה ולמעמד בעלי המקצועות החופשיים באנגליה. הן קידמו מעורבות של נשים בעולם הספרות, למידה ושיחה רציונלית, כתחליף לעיסוקים חברתיים אחרים שנחשבו להולמים עבור נשים, כגון משחק קלפים וסריגה. הדמות הבולטת ביותר במעגל הייתה אליזבת מונטגיו. היא, אליזבת ווסי ופרנסס בוסקוון ארחו את רוב מפגשי המעגל בבתיהן שבלונדון, באת' ודבלין. מלבדן לקחו חלק במעגל אינטלקטואליות רבות אחרות, כגון אליזבת קרטר, הסטר ת'רייל וקתרין מקולי.
המעגל כלל גם גברים, כגון סמואל ג'ונסון, אדמונד ברק ודייוויד גריק, אך הבולטות של הנשים משכה את תשומת הלב הציבורית, ומאמצע שנות ה-70 המונח "בלוסטוקינג" החל להתייחס לנשים בלבד. פעילות הקבוצה דעכה לקראת סוף המאה. בשנות ה-90, עם התחזקות הפוליטיקה השמרנית ושינוי האקלים האינטלקטואלי בתגובה למהפכה הצרפתית, המונח "בלוסטוקינג" הפך לכינוי גנאי כנגד נשים ששאפו ללמוד ולהרחיב את עולמן והאינטלקטואלי.