stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרב צ'לדיראן
תוצאות הקרב

שאה אסמאעיל איבד בקרב רבים מתומכיו וממפקדיו הבכירים- לבסוף כשנוכח בהפסדו ברח משדה הקרב כשהוא פצוע. בעקבות זאת התקדם הסולטאן סלים ללא התנגדות לעבר הבירה הספווית תבריז ונכנס אליה ב-6 בספטמבר 1514. המחנה הספווי נבזז, ובידי העות'מאנים נפל גם רכוש יקר שהיה שייך לשאה, וכן הם הגלו בעלי מלאכה רבים מתבריז לקונסטנטינופול. כתוצאה מהניצחון, העות'מאנים לא רק היו מוגנים מפני פולשים מהמזרח, אלא גם שלטו בנתיבי סחר המשי.
החורף הקרב הפך לאיום רציני עבור הצבא העות'מאני, שבעיותיו הלוגיסטיות החלו להחריף ולכן נאלץ לעזוב את תבריז לחבל נגורנו קרבאך שבקווקז ב-15 בספטמבר. הסולטאן סלים תכנן לעבור את החורף בקרבאך ולאחר מכן להמשיך במסע הקרב כנגד שאה אסמאעיל, אבל כאשר הם הגיעו לנהר אראס פרץ בין חייליו מרד כנגדו והוא שוב נאלץ לעזוב עם צבאו לאמסיה שבאנטוליה. בעקבות זאת, שב אסמאעיל לבתבריז וקבע בו את מושבו מחדש.
בחודשים הבאים שלאחר הקרב, חיזק הסולטאן סלים את הצלחתו במערכה נגד הספווים תוך שימוש מיומן באמצעים דיפלומטיים, כלכליים ופסיכולוגיים. הוא החליש ובודד את המדינה הספווית על ידי יצירת קשרים עם שליט אוזבקיסטן עבדוללה ח'אן הסוני, שממלכתו גבלה בצפון מזרחה של האימפריה הספווית. הוא אסר על כל מסחר עם הספווים ואף החרים סחורות ממי שעבר על הצו הזה. בתור עלבון לשאה, הסולטאן סלים כפה על אשתו של אסמאעיל, שנשבתה על ידי העות'מאנים בשדה הקרב, להתחתן עם אחד מאנשיו. סלים גם טיפח את יחסיו עם האצילים הפאודלים הכורדיים באנטוליה, שגישתם עד כה הייתה נייטרלית, והעביר אותם לצדו.
זאת ועוד, משלחת דיפלומטית ששיגר שאה אסמאעיל בראשות סייד עבד אל-ווהאב לאמסיה והציעה שלום, נדחתה על ידי הסולטאן סלים שאף אסר את השליחים ושלח אותם לכלא בקונסטנטינופול.
אף על פי שכוחו של שאה אסמאעיל לא סר לגמרי, הוא לעולם כבר לא היווה מאז סכנה משמעותית לעות'מאנים. ההפסדים שספג בקרב צ'לדיראן השפיעו עמוקות על מדיניותו של השאה וגם על נפשו. עד לקרב זה הוא בילה את חייו במלחמות וזכה לניצחונות רבים, אולם מאז מפלתו בצ'לדיראן הוא נמנע מכל עימות פוליטי ולעולם לא הוביל עוד את צבאו למלחמות.
בקיץ של שנת 1516 יצא סלים לקרב נוסף בספווים על מנת לכבוש מחדש את העיר תבריז, אולם בדרכו לקרב נמלך בדעתו והעדיף לנוע עם צבאו דרומה ולהילחם בממלוכים שהיוו איום רב יותר על האימפריה העות'מאנית. הקרב נגד הממלוכים נערך באוגוסט 1516, באזור מרג' דאבק צפונית לחלב של ימינו (קרב מרג' דאבק). קרב זה הסתיים בתבוסה מוחצת של הממלוכים והוביל לכיבוש עות'מאני של המחוזות הערביים.
ראו גם

האימפריה הספווית
האימפריה העות'מאנית
לקריאה נוספת

דרור זאבי, המאה העות'מאנית: מחוז ירושלים במאה השבע-עשרה, ירושלים: יד בן צבי, 1997. (הספר בקטלוג ULI)
קלוד כאהן האסלאם מלידתו עד תחילת האימפריה העות'מאנית, תל אביב: דביר, 1995 (הספר בקטלוג ULI)
חוה לצרוס-יפה (עורכת), פרקים בתולדות הערבים והאסלאם, בן שמן: מודן, [2013] (הספר בקטלוג ULI)
יוסף דרורי, ‏"ההיסטוריוגראפיה הממלוכית ותרומתה לתולדות ארץ ישראל", קתדרה 1, אלול תשל"ו, עמ' 140-113
Roger Savory, Iran Under The Safavids, Cambridge England: Cambridge University Press, 1980 (הספר בקטלוג ULI)
Caroline Finkel, Osman's dream: The story of the ottoman empire, 1300-1923, New York: Basic Books, 2006 (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

1 2  http://www.britannica.com/EBchecked/topic/104688/Battle-of-Chaldiran
1 2  http://www.iranicaonline.org/articles/calderan-battle
1 2  Roger Savory, "Iran Under the Safavids", Cambridge England: Cambridge University Press, 1980. Pp. 38-59
↑  The Cambridge history of Islam, Part 1, ed. Peter Malcolm Holt, Ann K. S. Lambton, Bernard Lewis, pg. 401
↑  Finkel, Caroline. 2006. Osman's dream: The story of the ottoman empire, 1300-1923. New York: Basic Books. P. 104
↑  Finkel, Caroline. 2006. Osman's dream: The story of the ottoman empire, 1300-1923. New York: Basic Books. P. 105
1 2 3  דרור זאבי, המאה העות'מאנית: מחוז ירושלים במאה השבע-עשרה, ירושלים, יד בן צבי, 1997. עמ' 4.
↑  Finkel, Caroline. 2006. Osman's dream: The story of the ottoman empire, 1300-1923. New York: Basic Books. P. 106
1 2  http://www.iranicaonline.org/articles/ottoman-persian-relations-i-under-sultan-selim-i-and-shah-esmail-i
↑  John J. Saunders (ע), The Muslim World on the Eve of Europe's Expansion, Prentice-Hall, Inc/Englewood Cliffs, New Jersey, 1966, עמ' 43–44
↑  Leslie P. Peirce, The Imperial Harem: Women and Sovereignty in the Ottoman Empire, (Oxford University Press, 1993), 37.
↑  Martin Sicker, The Islamic World in Ascendancy: From the Arab conquests to the Siege of Vienna, (Praeger Publishers, 2000), 197
↑  Roger Savory, Iran Under the Safavids, Cambridge England: Cambridge University Press, 1980. Pp. 38–59.
↑  Encyclopaedia Iranica Foundation, Welcome to Encyclopaedia Iranica, iranicaonline.org (באנגלית אמריקאית)
↑  יוסף דרורי, ההיסטוריוגראפיה הממלוכית ותרומתה לתולדות ארץ ישראל, קתדרה, אלול תשל"ו, עמ' 113–140
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293785305171  LCCN: sh85018815  TDVİA: caldiran-savasi
אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל

| --- | --- |

 אוניברסיטת מחקר ציבורית
 מוטו:  Lux libertas (אור וחירות)
 תקופת הפעילות:  1789–הווה (כ־235 שנים)
 בעלי תפקידים
 נשיא:  לי רוברטס
 יו"ר:  Kevin Guskiewicz 
 סגל:  14,404 (נכון ל־אוגוסט 2020) 
 סטודנטים
 כלל הסטודנטים:  31,705 (2022)
 סטודנטים לתואר ראשון:  20,029 (2022)
 שונות
 כינוי קבוצת הספורט:  טאר הילס
 מיקום
 מיקום:  צ'אפל היל, קרוליינה הצפונית
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 קואורדינטות:  35°54′31″N 79°02′57″W﻿ / ﻿35.908611111111°N 79.049166666667°W﻿ / 35.908611111111; -79.049166666667
 www.unc.edu
  (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל(למפת קרוליינה הצפונית רגילה) ראלי שארלוט גרינסבורו פאייטוויל וילמינגטון גרינוויל וירג'יניה טנסי קרוליינה הדרומית  ג'ורג'יה האוקיינוס האטלנטי אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל(למפת קרוליינה הצפונית מוגדלת) ראלי שארלוט גרינסבורו פאייטוויל וילמינגטון גרינוויל וירג'יניה טנסי קרוליינה הדרומית  ג'ורג'יה האוקיינוס האטלנטי אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל
 
אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל (באנגלית: University of North Carolina at Chapel Hill; בראשי תיבות: UNC; בקיצור: NC-Chapel Hill או North Carolina) היא אוניברסיטה ציבורית הממוקמת בצ'אפל היל שבמדינת קרוליינה הצפונית בארצות הברית. האוניברסיטה נוסדה ב-1789 והיא האוניברסיטה הציבורית הוותיקה ביותר בארצות הברית. נכון לשנת 2022, למדו בה כ-31,705 סטודנטים.
היסטוריה

הקמת האוניברסיטה אושרה באספת הנבחרים של מדינת קרוליינה הצפונית ב-11 בדצמבר 1789, אבן הפינה שלה הונחה ב-1793 והיא החלה לקלוט סטודנטים ב-1795. בכך הייתה לאוניברסיטה הציבורית הראשונה בארצות הברית. האוניברסיטה נקראה בתחילה אוניברסיטת קרוליינה הצפונית.
ב-1932 הייתה האוניברסיטה חלק מהמוסדות שייסדו את מערכת האוניברסיטאות של קרוליינה הצפונית וב-1963 שונה שם האוניברסיטה לאוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל.
נכון לשנת 2015 האוניברסיטה מציעה תואר ראשון ב-78 תחומי דעת ותארים שניים ב-112 תחומי דעת ו-78 תוכניות לדוקטורט ו-7 תארים מקצועיים.
מבנה וארגון

האוניברסיטה משתרעת על פני שטח של כ-3 קילומטרים רבועים. היא מחולקת לשלושה חלקים עיקריים: הקמפוס הצפוני בו שוכנים מרבית כיתות הלימוד, ספריות וחלק ממעונות הסטודנטים לתואר ראשון, הקמפוס האמצעי בו שוכנים מרבית מתקני הספורט של האוניברסיטה, בית הספר למשפטים ובית הספר לממשל והקמפוס הדרומי בו שוכן אולם הכדורסל של האוניברסיטה, בית הספר לרפואה, בית הספר למנהל עסקים, בית החולים האוניברסיטאי ומעונות הסטודנטים החדשים.
ספורט

לאוניברסיטה מסורת ארוכת שנים של הצטיינות בענפי ספורט שונים. נבחרות האוניברסיטה זכו ב-51 תארים של אליפויות ה-NCAA, בהם שש אליפויות בכדורסל גברים (1957, 1982, 1993, 2005, 2009, 2017), אליפות בכדורסל נשים (1994), 11 אליפויות בהוקי שדה (1989, 1995, 1996, 1997, 2007, 2009, 2018, 2019, 2020, 2022, 2023), ארבע אליפויות לקרוס גברים (1981, 1982, 1986, 1991), שלוש אליפויות לקרוס נשים (2013, 2016, 2022), שתי אליפויות כדורגל גברים (2001, 2011), 23 אליפויות בכדורגל נשים ואליפות בטניס לנשים.
דירוגים בין-לאומיים

דירוג שאנגחאי: מקום 31 (2024)
דירוג Times Higher Education: מקום 72 (2024)
דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 132= (2024)
דירוג U.S. News & World Report: מקום 47 (2024)
הערות שוליים

↑  שתי אוניברסיטאות נוספות מתחרות על התואר הזה: אוניברסיטת ג'ורג'יה, אשר קיבלה צ'רטר ארבע שנים לפני צ'פל היל, אולם הלימודים בה החלו אחריה. הקולג' של ויליאם ומרי נוסד לפני צ'פל היל אולם לא היה אוניברסיטה ציבורית עד 1906.
| איגוד האוניברסיטאות האמריקניות - ארגון אוניברסיטאות מחקר מובילות בארצות הברית וקנדה |
| --- | --- | --- |
| אוניברסיטאות ציבוריות | אוהיו סטייט • אורגון • איווה • איווה סטייט • אילינוי • אינדיאנה • אריזונה • אריזונה סטייט •  באפלו • ג'ורג'יה טק • דרום פלורידה • וושינגטון • ויסקונסין–מדיסון •  וירג'יניה • טקסס • טקסס A&M • יוטה • מיזורי • מינסוטה • מישיגן • מישיגן סטייט • מרילנד • סטוני ברוק • פיטסבורג • פלורידה • פנסילבניה סטייט • פרדו • קולורדו • קליפורניה (אירוויין • ברקלי • דייוויס • לוס אנג'לס • סן דייגו • סנטה ברברה • סנטה קרוז • ריברסייד) • קנזס • קרוליינה הצפונית • ראטגרס • ראטגרס-ניו ברונסוויק |  |
| אוניברסיטאות פרטיות | אמורי • בוסטון • בראון • ברנדייס • ג'ורג' וושינגטון • ג'ונס הופקינס • דארטמות' קולג' • דיוק • דרום קליפורניה • הרווארד • ואנדרבילט • וושינגטון בסנט לואיס • טאפטס • טוליין • ייל • נורת'ווסטרן • ניו יורק • סטנפורד • פנסילבניה • פרינסטון • קולומביה • קורנל • קייס וסטרן ריזרב • קרנגי מלון • רייס • רוצ'סטר • שיקגו • Caltech •‏ MIT |  |
| אוניברסיטאות בקנדה | טורונטו • מקגיל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007528384505171  BNE: XX109919  BnF: cb118811972 (data)  GND: 11163-6  ISNI: 0000 0001 2097 7685  LCCN: n82047813  MusicBrainz: 5a35a927-9943-4280-a767-f3f99ebdd20e  NKC: ko2005275423  NLA: 35711955  SELIBR: 234423  SNAC: w6d54b72  SUDOC: 026594714  VIAF: 157864378   WorldCat (עם VIAF): 157864378
מאומון עבדול גאיום

מאומון עבדול גיום (בדיבהי: މައުމޫން އަބްދުލް ގައްޔޫމް; נולד ב-29 בדצמבר 1937) היה הנשיא השלישי של האיים המלדיביים שבאוקיינוס ההודי.
עבדול גאיום החל לכהן בתפקיד ב-11 בנובמבר 1978. הוא נבחר לכהונתו בפעם השישית לתקופה בת 5 שנים באוקטובר 2003, עם יותר מ-90% מהקולות. נגד עבדול גאיום הועלו טענות רבות בדבר דיכוי הדמוקרטיה במדינה, ואי-מתן אפשרות ליריביו הפוליטיים להתמודד בבחירות. בבחירות לנשיאות באוקטובר 2008 הוא הפסיד למוחמד נשיד, ובזאת תמה תקופת כהונה של 30 שנה כנשיא המלדיביים.
הרובע הראשון של פריז

| --- | --- |
סמל הרובע הראשון של פריזסמל הרובע הראשון של פריז
מוזיאון הלובר וגני טווילרי (מבט מצפון-מערב)
מוזיאון הלובר וגני טווילרי (מבט מצפון-מערב)
 מדינה:  צרפת צרפת
 ראש העיר:  ז'ן פרנסואה לגרה
 עיר אם:  פריז
 תאריך ייסוד:  1860 
 שטח:  1.83 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ברובע:  15,919 (1 בינואר 2021)
  ‑ צפיפות:  9,249 נפש לקמ"ר (1999)
 קואורדינטות:  48°51′36″N 2°20′31″E﻿ / ﻿48.859947°N 2.342059°E﻿ / 48.859947; 2.342059 
 אזור זמן:  UTC +1
 https://mairiepariscentre.paris.fr/
  מפת מיקום  מפה מפורטת  מפת הרובע הראשון של פריז     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה    tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
הרובע הראשון של פריז (בצרפתית: Ier arrondissement) הוא אחד מעשרים הרבעים של פריז, צרפת. זהו הרובע המאוכלס בצפיפות הנמוכה ביותר מבין רובעיה של העיר, אך גם אחד מהרבעים הקטנים ביותר בה. רובו של האזור משמש למסחר ואדמיניסטרציה.
הרובע ממוקם בעיקר בגדה הימנית, אך כולל גם את קצהו המערבי של האיל דה לה סיטה. זהו אחד הרבעים העתיקים ביותר של פריז; האיל דה לה סיטה, שהיווה בעבר את לב העיר הרומית לוטטיה, נכבש בשנת 52 לפנה"ס, בעוד שחלקים אחרים ברובע (למשל, אזור לה אל) הוקמו בראשית ימי הביניים.
חלק נכבד משטחו של הרובע מאוכלס על ידי מוזיאון הלובר וגני טווילרי, והרובע קטן מאוד ושטחו 1.826 קמ"ר בלבד.
דמוגרפיה

שיא צפיפות האוכלוסין ברובע הראשון של פריז היה לפני שנות השישים של המאה ה-19, אך למעשה הרובע קיים בצורתו הנוכחית רק מאז תוכנית השיפוצים הגדולה של פריז בשנות השישים של המאה. בשנת 1999 מנתה האוכלוסייה 16,888 נפש, בזמן שהציעה 63,056 משרות עבודה, עובדה שהופכת את הרובע לאחד האטרקטיביים ביותר לעסקים, לאחר הרובע השני, הרובע השמיני והרובע התשיעי.
דמוגרפיה > היסטוריה של צפיפות אוכלוסין

| שנה על פי מפקד האוכלוסין הצרפתי | אוכלוסייה | צפיפות (לקמ"ר) |
| --- | --- | --- |
| 1861 (שיא צפיפות האוכלוסין) | 89,519 | 49,025 |
| 1872 | 74,286 | 40,593 |
| 1954 | 38,926 | 21,271 |
| 1962 | 36,543 | 20,013 |
| 1968 | 32,332 | 17,706 |
| 1975 | 22,793 | 12,482 |
| 1982 | 18,509 | 10,136 |
| 1990 | 18,360 | 10,055 |
| 1999 | 16,888 | 9,249 |
רבעים

כל אחד מעשרים הרבעים של פריז מחולק בעצמו לארבעה רבעים ( quartiers). הטבלה מתחת מציגה את ארבעת הרבעים של הרובע הראשון של פריז:
על פי נתונים ממפקד האוכלוסין הצרפתי משנת 1999
| רובע | אוכלוסייה | שטח (בקמ"ר) | צפיפות (אוכלוסייה לקמ"ר) |
| --- | --- | --- | --- |
| רובע סן-ז'רמן ל'אוקסרואה (Saint-Germain-l'Auxerrois) | 1,670 | 0.871 | 1,917 |
| רובע לה אל | 8,980 | 0.412 | 21,796 |
| רובע פאלה רויאל | 3,190 | 0.279 | 11,434 |
| רובע פלאס ונדום (Place Vendôme) | 3,040 | 0.270 | 11,259 |
נוף עירוני > אתרים מרכזיים

לה אל
המטה הראשי של הבנק של צרפת
מוזיאון הלובר
מוזיאון האורנז'רי
הקונסיירז'רי
גני טווילרי
הגלריה הלאומית ז'ה דה פום
תחנת המטרו שאטלה - לה אל
פאלה רויאל
קומדי פראנסז
כול-בו לה סמריטן
נוף עירוני > כנסיות ומבני דת

כנסיית סנט אסטאש
כנסיית סנט שאפל
נוף עירוני > גשרים

פון נף
פון דז אר
נוף עירוני > רחובות וכיכרות

רחוב ריבולי
כיכר ונדום
כיכר קרוזל, עם "שער הניצחון הקטן", בקצה המזרחי של האקס היסטוריק
כיכר שאטלה
כיכר ויקטואר
שדרות האופרה
פון נף, הגשר העתיק ביותר בפריז
כנסיית סנט אסטאש, ברובע הראשון של פריז, מראה של החזית הדרומית מכיוון גני לה אל
דיסקוגרפיה של קורין אלאל

| דיסקוגרפיה של קורין אלאל |
| --- | --- |
 
 אלבומי אולפן ↙:  12
 אלבומי הופעה ↙:  2
 אלבומי אוסף ↙:  2
 סינגלים ↙:  68
 אלבומי מחווה ↙:  1
 אלבומים משותפים ↙:  2
 מארזי תקליטורים ↙:  2
הדיסקוגרפיה של הזמרת הישראלית קורין אלאל מורכבת מ-12 אלבומי אולפן, שני אלבומים משותפים, שני אלבומי אוסף, שני אלבומי הופעה, שני מארזי תקליטורים, אלבום מחווה אחד ו-68 סינגלים.
אלבומי אולפן

| שם | פרטי האלבום |
| --- | --- |
"קורין אלאל":  יצא לאור: יולי 1984  חברת תקליטים: CBS ישראל
"פירות אסורים":  יצא לאור: יוני 1987  חברת תקליטים: CBS ישראל
"אנטארקטיקה":  יצא לאור: 8 בפברואר 1988  חברת תקליטים: CBS ישראל
"שפת אימי":  יצא לאור: אוקטובר 1990  חברת תקליטים: CBS ישראל
"זן נדיר":  יצא לאור: מאי 1992  חברת תקליטים: NMC
"כשזה עמוק":  יצא לאור: 1997  חברת תקליטים: NMC
"תנינענק":  יצא לאור: 16 ביולי 2001  חברת תקליטים: NMC
"הכחול של השמיים":  יצא לאור: 2004  חברת תקליטים: NMC
"פשוט כל כך":  יצא לאור: 28 באוגוסט 2008  חברת תקליטים: הליקון
"ארנבות משוקולד":  יצא לאור: 2011  חברת תקליטים: PIL
"קהלת":  יצא לאור: 12 באוקטובר 2015  חברת תקליטים: PIL
"כאחד האדם":  יצא לאור: 21 באוגוסט 2017  חברת תקליטים: PIL
אלבומים משותפים

| שם | פרטי האלבום | הערות |
| --- | --- | --- |
| "ארץ טרופית יפה" |  יצא לאור: 1978  חברת תקליטים: CBS ישראל | בהשתתפות מתי כספי, יהודית רביץ, יוריק בן דוד, צילה דגן והפרברים. |
| "לו באת – נשים שרות שם טוב לוי" |  יצא לאור: 2006  חברת תקליטים: התו השמיני | בהשתתפות שם טוב לוי, דיקלה, לאה שבת ויהודית רביץ. |
אלבומי אוסף

| שם | פרטי האלבום |
| --- | --- |
"האוסף":  יצא לאור: 1997  חברת תקליטים: NMC
"המיטב":  יצא לאור: ספטמבר 2005  חברת תקליטים: NMC
אלבומי הופעה

| שם | פרטי האלבום |
| --- | --- |
"לתמונה נוספו המון צבעים":  יצא לאור: 12 בנובמבר 2014  חברת תקליטים: PIL
"אקווריום: הופעות במפעל הפיס":  יצא לאור: 30 ביולי 2023  חברת תקליטים: PIL
מארזי תקליטורים

| שם | פרטי האלבום |
| --- | --- |
"קורין אלאל / פירות אסורים":  יצא לאור: 2002  חברת תקליטים: NMC
"האלבומים המקוריים":  יצא לאור: 2009  חברת תקליטים: NMC
אלבומי מחווה

| שם | פרטי האלבום | הערות |
| --- | --- | --- |
| "חברים שרים קורין" |  יצא לאור: 1998  חברת תקליטים: NMC | בהשתתפות אביתר בנאי, יהודית רביץ, אורנה בנאי, דודי לוי, אסף אמדורסקי, ערן צור, אורלי פרל ואלי סורני. |
הערות שוליים

↑  אהוד בנאי, אפרים שמיר, דורי בן זאב, דני בסן, דפנה ארמוני, יגאל בשן, יהודה פוליקר, מאיר אריאל, מאיר בנאי, מזי כהן, מני בגר, מרגלית צנעני, סי היימן, עובד, קורין אלאל, רבקה זהר, ריטה, רמי קלינשטיין, אמל מורקוס, מיקי שביב ומכרם ח'ורי.
| קורין אלאל |
| --- | --- | --- |
דיסקוגרפיה
| אלבומי אולפן | "קורין אלאל" • "פירות אסורים" • "אנטארקטיקה" • "שפת אימי" • "זן נדיר" • "כשזה עמוק" • "תנינענק" • "הכחול של השמיים" • "פשוט כל כך" • "ארנבות משוקולד" • "קהלת" • "כאחד האדם" |  |
| אלבומי אוסף | "האוסף" • "המיטב" |  |
| אלבומי הופעה | "לתמונה נוספו המון צבעים" • "אקווריום: הופעות במפעל הפיס" |  |
| אלבומי משותפים | "ארץ טרופית יפה" • "לו באת – נשים שרות שם טוב לוי" |  |
| אלבומי מחווה | "חברים שרים קורין" |  |
| מארזי תקליטורים | "קורין אלאל / פירות אסורים" • "האלבומים המקוריים" |  |
| סינגלים | "סמבה אבן גבירול" • "תן לי קצת ממך" • "שיר בכיף" • "כבשים" • "פירות אסורים" • "שישי בלילה" • "ארץ קטנה עם שפם" • "אנטארקטיקה" • "שיר לשירה" • "שפת אימי" • "זן נדיר" • "תאונה" • "יוצאת אל החיים" • "ימי הפרח והאהבה" • "מעיין" • "הוא כאן" • "לחיות" • "פירמידות" • "כשזה עמוק" • "תנינענק" |  |
| שירים אחרים | "רוצים שלום" • "אמסטרדם" • "אין לי ארץ אחרת" • "התעשייה האבירית" • "שלושת הפעמונים" • "המנון לאהבה" • "ספק גדול" • "החיים בוורוד" |  |
בתולות גן העדן

בתולות בגן עדן רכובות על גמלים, איור פרסי מהמאה ה־15
72 בתולות גן העדן (בערבית ביחיד חורי, ברבים חווארה (حور العين), הן הגמול אותו יקבל שהיד בגן עדן, לפי המסורת המוסלמית. מוטיב זה מבוסס על הבטחת הקוראן למאמינים כי יזכו בבנות זוג כגמול על מעשיהם הטובים בעולם הבא (אך ללא ציון מספר בנות הזוג). המספר 72 שנקשר למושג זה מגיע מהמסורת השיעית. חוסיין, אשר נחשב לאדון המרטירים (סיד השהדאא), הובס ונהרג בקרב כרבלא יחד עם 72 מאנשיו בהיתקלות עם חיילי החליף האומיי יזיד הראשון בשנת 680 לספירה. בעקבות אירוע זה קיבל המספר קונוטציה מרטירית.
היסטוריה

בחזון עמרם בקוראן מופיע תיאור הגמול בעולם הבא למאמינים:
אמרו: האוכל לבשר לכם טוב מזה? זה חלק הישרים מאת אלהים: גנות ובתוכם נחלי מים, ועד עולמי עד ישבו שם. נשים טהורות ורצון אל תהיינה להם למנה.
הבטחה דומה מופיעה בהמשך הקוראן בחזון הנשים.
השימוש הערבי במילה "חורי" מרמז על צבע עורן הלבן של הבתולות מהשורש ח.ו.ר, ומיוחס גם למלאכים. המילה חורי (חוורא ברבים) מתארת את הניגודיות שבין צבע העיניים של האישה המתוארת ללובן עורה. לפי האמונה, ישנם שני סוגים של חורי, האחד מובטח לבני האדם והשני לשדים ולג'יני. נאמר עליהן כי הן נוצרו מזעפרן, מושק, ענבר וקמפור וצבען מתחלק ללבן, ירוק, צהוב ואדום. הבשר של החורי כל כך עדין עד שניתן לראות את מרקם שרירי גופן דרך 70 בדי משי. התיאור הפיזי של הנשים מתחיל בגבותיהן השחורות על רקע מצח זוהר כחצי הסהר, ופניהן אשר מקרינות אור שמימי. על חזן רשומים שני שמות; הראשון שמו של אללה, והשני שמו של בעליהן. החוורא מתגוררות בגן עדן בתוך דוכנים ומצודות מעוטרים בפנינה, ומרוהטים ב-70 מיטות מאבן האודם ושטיחים ובהם 70 אלף משרתים המחכים לבעליהן אשר עתידים להגיע. החורי נשארת מסוגרת בחדרה עד הגעתו של בעלה המיוחל, וכאשר יגיע יוכלו לטייל בגן עדן ולשתות יין אשר לא יבשמם. גילן נאמד ב-33 שנים, מספר אשר מיוחס לגילו של ישו. הנבחר, השהיד, יזכה לבתק את בתוליה של החורי, והעונג יהיה מאה פעמים טוב יותר מהעונג שהכיר מחייו בעולם הקיים. הוא יזכה בתענוגותיה כמספר הפעמים אשר צם ברמדאן ועשה מעשים טובים בעולם הקיים. משום היותה טהורה ושמימית, אין היא מכירה וחשה את הכאבים ואי הנוחות אשר נשים בעולם הקיים מכירות. אפיון זה מיוחס במסורות המוסלמיות גם למריה, אמו של ישו, וגם לפאטמה בתו של הנביא, מה שמרמז על היותן דמויות בעלות זיק שמימי. כמו כן, מקורות נוצריים אשר מציגים את גן עדן מעידים על דמויות מלאכיות, בדמות ילדים וילדות צעירים.
המילה שהיד (שהדאא ברבים) היא המקבילה הנוצרית למילה מרטיר, ופירושה המילולי הוא עד. מקור השם הוא עדות האל ומלאכיו לכך שראוי הוא למקום בגן עדן, שכוונותיו טובות וטהורות. כמו כן, הזרמים השונים באסלאם אינם רואים באופן זהה את ההגדרה והמאפיינים ההופכים את המת לשהיד, ועל כן אין היא קבועה. השיעים לדוגמה, מאמינים שהאימאמים של הזרם השיעי הם שהידים מעצם היותם מנהיגי הזרם הנרדף, בעוד שהצופים רואים שהיד ככזה המתקרב לאל על ידי התנזרות וסגפנות ומתרחק מהעולם החומרי. המרטיריות כרעיון נלקחה ככל הנראה ממסורות יהודיות (קרב מצדה, קרב המכבים) והתאפיינה לרוב בקרבות של מעטים מול רבים, התנגדות ופסיביות. משם טבעה לעצמה הנצרות את עקרון ההקרבה העצמית למען האל, תחת האידאולוגיה של ישו להגשת הלחי השנייה, והקרבתם של נוצרים רבים בזירת הגלדיאטורים בזירה הרומית. הג'האד המוסלמי נתן למרטיריות היבט אקטיבי חדש. האסלאם מראשיתו טיפח אתוס סביב ההקרבה העצמית והפך אותו לעקרון מפתח בקרב המאמינים. כמו כן, אין ספק כי השימוש בעלמות הממתינות בגן עדן היה לנדבך משמעותי בתשוקה למות קדושים בקרב המאמינים הראשונים של האסלאם ולאחר מכן. תפיסת המוות באסלאם כחלק מהסדר הטבעי, המרטיריות האקטיבית כעקרון מנחה והגמול המגיע בעקבות כך, הוא מה שהיווה עמוד תווך לביסוס והצדקת מסעי הצלב הנוצרים. הכנסייה הנוצרית אימצה את הלהט הרוחני האופף את ההקרבה עצמית לקדושת האל, ועל כן שעתקה אותו הכנסייה לטובת גיוס לוחמים.
היבט רוחני

יחסי המסחר עם השבטים המונותאיסטים בחצי האי ערב והחיכוך עם אזורי החיץ בקרבת סוריה והאימפריה הפרסית, החלו להחדיר רעיונות מונותאיסטים בבדואים של חצי האי ערב והחלו לערער על הסדר השבטי הקיים. בכך, אימצו למעשה את האמונה והרעיון שעוסק בחיים שאחרי המוות. על פי הקוראן, בסורות שהתגלו לנביא בקרב אוחוד, הלוחמים שנפלו בקרב גילו את תענוגות העולם הבא ורצו לספר על כך ללוחמים שלא יחששו מהמוות. "אין משתווים היושבים מן המאמינים, זולת בעלי העלה, ולוחמי הג'יהאד בשביל אללה, בהונם ובנפשם. העדיף אללה את לוחמי הג'יהאד בהונם ובנפשם על היושבים בדרגה". כמו כן, נישואין ל-72 בתולות שחורות העין הן אחת מתוך 7 הזכויות שיעניק אללה למת במות הקדושים, אך אין היא נחשבת לנעלה מבין הזכויות. "וכי ילחמו בשביל אללה אלה אשר מוכרים את חיי העולם הזה תמורת העולם הבא, ומי שנלחם בשביל אללה, נקטל או גובר, ניתן לו שכר עצום".
במסורות הכתובות הנביא הכריז כי כבר בטיפת הדם הראשונה של השהיד, אין הוא מרגיש את הכאב של המוות ומיד מגיעות אליו שתי עלמות שחורות עין (חור אל-עין) אשר מסירות את העפר ממצחו ומברכות אותו בשירה. עם זאת, לאל יש את היכולת לדעת את הכוונה האמיתית של הלוחם, ועל כן אם האמונה והכוונה אינן אמיתיות, לא יקבל את הגמול בגן עדן. בחדית'ים מהימנים נאמר כי שמעו את הנביא טוען כי לכל מי שזיכה להגיע לגן עדן, יחכו 80,000 משרתים ו-72 נשים איתן יוכל להתחתן. עוד מתואר על שחורות העין כי הן לבנות עור ועדינות, וכי שחור עיניהן שחור משחור ולבן עיניהן לבן מלבן. "ואצלם קצרות המבט, יפות העין כאילו הן ביצים חבויות". "בגינות ומעיינות ילבשו בגדי משי וקטיפה, זה לעומת זה כך, ונשיאם בתולות צחורות עור ושחורות עין". כמו כן, ברגע שהן מחייכות הן מאפילות על השמש והירח, וטיפה מהרוק שלהן מספיקה כדי להפוך אוקיינוס שלם למים מתוקים. נאמר כי לא חוללה וטומאה לא על ידי גברים ולא על ידי יצורים אחרים. על מנת לתאר את יופיין, הקוראן מתאר אותן כאבני ספיר ופנינים בערכן, בצבען ובטהרתן. תאורן כפנינים בתוך צדפותיהן בא לידי ביטוי מכיוון ששום יד לא נגעה בהן, ויתרה מכך הן שמורות לבעליהן המרטירים. "בהן קצרות המבט, שלא חלל את תומתן לפניהם, בן אנוש ולא שד [...] כאילו הן האודם והאלמוגים [...] בהן טובות ויפות [...] עלמות צחורות עור, חבויות באוהלים [...] ישענו על כרים ירוקים ושטיחים נאים". על פי הקוראן, רוב רובן של הנשים נוצרו בגן עדן אך חלקן הגיעו מהעולם הקיים כ"שחוקות" ואללה חידש אותן לטובת בעלן והתאים אותן לגילו. "ובתולות צחורות עור ושחורות עין כפנינים החבויות כגמול על מה שהיו עושים לא ישמעו בהן, לא דברי הבל ולא חטא אלא דברי שלום [...] הנה בראנו אותן בריאה ויצרנו אותן בתולות נעימות, רעות לבעלי הימין רבים מן הראשונים ורבים מן האחרונים". "והשאנו אותם לשחורות העין" הוא הפסוק המאשש למאמינים על כך שמטרתן של שחורות העין להעניק לתושב גן עדן נחת, לשרתו, לענגו אותו ולספק את צרכיו לצד אשתו מהעולם הקיים. עם זאת, לא נאמר בפירוש שהשהידים יקיימו יחסי מין עם שחורות העין. ההסקה נעשתה בעקבות הפסוק כי בגן עדן "יש בו כדי להשביע את הנפש וכדי לשובב את העין, ואתם בו חיים חיי נצח." הרעיון הושרש עמוק בתודעה הדתית, עד כי האמונה טוענת שלאחר שהשהיד יבעל את שחורת העין, יופיע קרום בתוליה בכל בוקר מחדש. לטובת כך, מקבל הצדיק אשר הגיע לגן עדן זקפה נצחית אשר תענה על כל צרכיו.
מקורות אפשריים לאמונה בבתולות גן עדן > טרום אסלאם

האוכלוסייה שאפיינה את חצי האי ערב לפני הופעת האסלאם הייתה ברובה עובדת אלילים, לצד יהודים ונוצרים שחיו במקום. האוכלוסייה האלילית הייתה בעלת סדר חברתי שבטי אשר קידשה והעריצה את דמות הלוחם הגברי (מורואה). על כן, המוות היה לחלק אינטגרלי בסדר השבטי בעוד שנקמת דם היה לבסיס חברתי איתן. כמו כן, טקסים אליליים אופיינו בהעלאת קורבן כמנחה לאל לו סגדו. לכן ניתן לשער כי קידוש המוות בעיניי הנביא כסמל לאמונה אמיתית נבע דווקא מסימביוזה של הערכים שקדמו לאסלאם הן מהדתות המונותאיסטיות והן מעבודת האלילים. העובדה כי הנביא אהב נשים, שופכת אור אחר על סוגיית הבתולות ומאפשרת מקום לשיח מיני בזמנים מאוחרים יותר.