stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הבנייה הבלתי חוקית בפזורה הבדואית
המדיניות של ישראל כלפי הבניה בפזורה > אכיפה > חוק קמיניץ

בעקבות פעילותה של ועדה להסדרת הבנייה הבלתי חוקית בראשות המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, ארז קמיניץ, התקבל באפריל 2017 תיקון מס' 116 לחוק התכנון והבניה. התיקון בעיקרו מאפשר אכיפה מנהלית (ללא הליך משפטי) נגד עבירות בנייה, ומחמיר את הענישה על עבירות אלו.
תיקון זה הביא לירידה משמעותית בעבירות הבניה, אך מנגד הועלו טענות נגד החוק, בעיקר במגזר הערבי, והיו אף שדרשו לבטלו. בעקבות טענות אלו הודיע משרד היועץ המשפטי לממשלה כי תוקל האכיפה כנגד מבני מגורים בלתי חוקיים בשטחים חקלאיים עד לאישורה של תוכנית מתאר לבנייה חוקית באזורים אלו.
הערות שוליים

↑  הסדרת התיישבות הבדואים בנגב, מרכז המחקר והמידע של הכנסת
1 2 3 4  הבדווים בנגב, 1960-1900, באתר lib.cet.ac.il
1 2 3 4  דו"ח גולדברג
↑  ע"א 12/4220 אלעוקבי נ' מדינת ישראל (1.5.2015)
↑  נאמנות החיילים הבדווים לצבא הבריטי והישראלי, באתר רגעים היסטוריים
1 2 3 4 5 6 7  נגב הולך לאיבוד, דו"ח קרקעות הנגב 2005-2021, עמותת רגבים
↑  עת"מ 46313-05-13 אשר דב אורנשטיין - פסקדין, באתר www.psakdin.co.il
↑  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, מאגר מידע מקוון - מאפייני חיים של החברה הבדואית בנגב
↑  דו"ח מבקר המדינה 72א, הבטי משילות בנגב, אוגוסט 2021
↑  תושבים בישראל לפי ישובים וקבוצות גיל - מתעדכן, באתר data.gov.il
↑  דו"ח מבקר המדינה - היבטים בהסדרת התיישבות הבדואים בנגב, תשע"ו-2016
↑  הקמת יישוב חדש לאוכלוסייה הבדואית בוואדי אל נעם | מספר החלטה 1825, באתר GOV.IL
↑  ארי כהן אדריכלות ובינוי ערים - ואדי אל נעם - תכנית מתאר ליישוב חדש
↑  הקמת יישובים חדשים עבור האוכלוסייה הבדואית בנגב | מספר החלטה 1362, באתר GOV.IL
↑  מבחן הנגב, עמותת רגבים, עמ' 54-69
↑  הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, קובץ יישובים 2021
↑  המחלקה להנחיית תובעים מוסמכי היועמ"ש, באתר www.gov.il
↑  המשרד לביטחון פנים, מנהלת דרום לתאום האכיפה - דו"ח סיכום 2021
↑  ייעוד ותפקידי אגף המבצעים שיטור וקהילה, באתר GOV.IL
↑  טכנולוגיות מתקדמות: כך תתמודד המדינה עם פלישת הבדואים לקרקעות, באתר ערוץ 7, 30 בינואר 2023
קבר ישו

קֶבֶר יֵשׁוּ או קֶבֶר יֵשׁוּעַ הוא המקום בו על פי האמונה הנוצרית נקבר ישו, הדמות המרכזית בתאולוגיה הנוצרית. על פי המסורת הנוצרית ישו נקבר במתחם עליו נבנתה כנסיית הקבר, כנסייה ברובע הנוצרי בעיר העתיקה של ירושלים. זו התחנה הארבע עשרה ב"וויה דולורוזה", דרך הייסורים אותה עבר עד מותו. באתר נמצאים שני האתרים הקדושים ביותר לנצרות, גבעת הגולגולתא בה נצלב ישו, והקבר בו על פי המסורת הנוצרית נקבר וקם לתחייה, ולפיכך עומד הקבר ריק. צליבת ישו, קבורתו, ותחייתו שלושה ימים לאחר מכן, הן מוטיבים מרכזיים באמונה הנוצרית.
בבשורת פטרוס (אנ') שבבשורות האפוקריפיות מכונה קברו של ישו "גן יוסף".
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
במקור באזור מתחם כנסיית הקבר הייתה מערכת קברים החצובים בסלע. כאשר הגומחה הייתה חצובה בסלע ורק הפתח נראה כלפי חוץ. רק בשנת 325 החלו האדריכלים הביזנטיים בבניית הכנסייה. מערכת הקברים הייתה פשוטה למדי. כדי לשוות לקבר מראה מרשים, הוא עוטר בידי הארכיטקטים של קונסטנטינוס בעמודים נאים ועיטורים רבים. עיצוב הקבר נעשה בשלבים. ראשית, נחצב הסלע מסביב לקבר, תוך הקפדה שלא לגעת בחדר הקבורה עצמו. לאחר מכן עוצב הגוש שנותר לבדו במרכז, שעוטר בעמודים, פורטיקו וגג מוזהב. על מראהו החוקרים למדים דרך עיטורי צפחות של צליינים מהמאה הרביעית.
הבזיליקה חולקה באמצעות ארבעה טורי עמודים שהסתיימו ממזרח באפסיס מעוטרת ב-12 עמודים ומעליהם גביעי כסף. הקבר הוקף בעמודים שהתנשאו לגובה 7 מטר, שהופרדו על ידי זוג אומנות. העמודים נתחמו באמבולטוריום, מעין פרוזדור עגול, וממזרח קיר ובו שבעה פתחים ומעבר להם פורטיקו. מעל לעמודים שהקיפו את הקבר נישאה כיפת עץ. קירות המבנה מהמאה הרביעית השתמרו עד לגובה של 11 מ' וכמוהם הקיר הצפוני של החצר, אך העיטורים נהרסו ברבות השנים, מרביתם בפלישה הסאסאנית וכיבוש ירושלים בשנת 614.
ב-21 במרץ 630 נכנס הרקליוס לירושלים בתהלוכת ניצחון, החזיר את הצלב האמיתי לכנסיית הקבר וחנך אותה מחדש. פטריארך ירושלים מודסטוס חידש את הכנסייה. השרידים מלמדים כי אופי הבנייה היה של שיקום, ולא בנייה מן היסוד. אולם בשנת 638 נכבשה ירושלים על ידי הערבים. מאז דעכה לא נהנתה עוד מהתקציבים הרבים שזרמו אליה מביזנטיון. במאה העשירית ניזוקה הכנסייה משריפה שפרצה בה. אך המשבר הגדול ביותר אירע בשנת 1009, אז הורה החליף הפאטימי, עלי אל חכאם, על השמדת הקבר והכנסייה. זאת משום שלדבריו הוא מושל בפקודת האל, וכעס על מה שנראה בעיניו תחבולה של הכמרים, הקשורה לירידת "האש הקדושה" בשבת האור. אולם לפי ההיסטוריון ויליאם אל-סורי, אל-חאכם הרס את כנסיית הקבר כדי לְהָזֵם שמועות לפיהן נולד לאם נוצרייה. רק בשנת 1042 שיקם את האתר קיסר האימפריה הביזנטית, קונסטנטינוס התשיעי מונומכוס.
ב-1947, הניחו הבריטים צינורות ברזל עבים שהחזיקו את האדיקולה, אך לא נגעו במצבת הקבר עצמו. הן נותרו במקומם במשך 70 שנה, עד שהוסרו בשיפוץ שהובילה האוניברסיטה הטכנית הלאומית של אתונה.
מתחם הקבר

במקור באזור מתחם כנסיית הקבר הייתה מערכת קברים החצובים בסלע. העובדים חצבו סביב מערת הקבר כדי לבליטו, כך שהיא נשארה כמבנה קטן אֲדִיקוּלָה, או הֵיכַלית, הניצבת על משטח מישורי, ואת אדיקולת הקבר דפנו בשיש. מעל האדיקולה נבנתה רוטונדה, מבנה אדריכלי עגול עשוי עמודים עם גג כיפה גדול. מתוך פתח הרוטונדה יוצאות 12 צורות מוארכות. אלו מסמלות שנים עשר השליחים, תלמידיו של ישו, במטאפורה של קרני שמש בוהקות, המביאות אור ותקווה. הפתח בכיפה מתקשר לתחייתו של ישוע ומתאר את עלייתו לשמיים. בשפות שונות הכנסייה לא נקראת כנסיית הקבר, אלא דווקא "כנסיית התחייה". זאת כדי להדגיש כי במקום לא רק נקבר ישו, אלא גם קם לתחייה.
האדיקולה מקיפה את חדר הקבורה ומהווה חלק חשוב בקבר הקדוש. זהו מקדש קטן המורכב מלוח שיש המכסה את גומחת הקבורה שבה, לפי האמונה הנוצרית, הונח ישו לאחר צליבתו. ב-1808 נשרפה האדיקולה ומאז 1810 עומדת במקומה אדיקולה שבנתה הפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית של ירושלים. מעל לקפלה מתנוסס עיטור חרוטי גדול, המסמל את הכתר הרוסי, כהודיה לצאר על מימון הקמת האדיקולה מחדש.
מתחם הקבר באדיקולה נחלק לשניים: חדר המבוא הידוע בשם "קפלת המלאך", וחדר נוסף בו נמצא הקבר עצמו. הקפלה נמצאת במרכז המבנה מתחת לרוטונדה. בחדר המבוא לקפלה כַּן אבן. זהו חלק מאבן הגולל אשר סגרה על פי הקבר. על פי הברית החדשה כשהגיעו מרים, אם ישו ומרים המגדלית לקברו של ישו, ניצב מעל הקבר מלאך אשר הודיע להן: "הוא איננו פה, הוא קם לתחיה". הקפלה נקראת על שם אותו מלאך. בחדר המבוא לקפלה דלת נמוכה מוליכה לחדר הקבר עצמו. מעל לפתחה, תבליט המתאר את ישו הקם מקברו, מימינו הנשים שבאו לפקוד את הקבר, מרים המגדלנית ומרים אם-ישו, ומשמאל המלאך. לצדי הקפלה שני פתחים עגולים שנועדו להוצאת "האש הקדושה" בשבת האור.
על פי המסורת הנוצרית, הייתה זו חלקת הקבר הפרטית של יוסף הרמתי, אשר תרם את חלקת משפחתו לטובת אדונו. הוא זה שנשא את ישו והניחו על גבי אותו לוח מאבן גיר. ברבות השנים הונח על הלוח כיסוי שיש המגן עליו ומעליו שלושה תבליטים. ב-26 באוקטובר 2016 הכיסוי הוסר זמנית לצורך שיקום וניקוי. כתוצאה מכך נחשף הלוח המקורי לראשונה מאז 1555. מתחת ללוחות התגלה חומר מילוי עתיק וכן לוח שיש נוסף שתוארך לתקופה הצלבנית ועליו סימן צלב. המבקרים בקבר יכולים לראות את לוח השיש ואת החדר שמסביב, המעוטר באיקונות דתיות ונרות. בסך הכל בחדר הקבורה 43 מנורות הבוערות יומם ולילה: 13 שייכות ללטינים, 13 ליוונים אורתודוקסים, 13 לארמנים ו-4 לקופטים.
הרוטונדה ותחתיה האדיקולה
"אבן המלאך", לפי המסורת זו חתיכה מאבן הגולל שחסמה את פתח מערת הקבורה
קרני האור חודרות מפתח הרוטונדה אל האדיקולה
טקס הוצאת "האש הקדושה" בשבת האור
לוח השיש המגן על "אבן המשיחה" עליה טוהרה גופת ישו
זיהוי הקבר

בניגוד לאתרים קדושים היסטוריים רבים, שלעיתים קרובות מתברר שהם מבוססים יותר על מסורת אדוקה מאשר על עובדה היסטורית, רוב ההיסטוריונים והארכאולוגים מזהים את כנסיית הקבר כממוקמת מעל קברו האמיתי של ישו. יש לכך כמה עדויות תומכות. למשל, בתחילת המאה ה-1 לספירה היה האתר מחצבה שלא בשימוש ומחוץ לחומות העיר. קברים המתוארכים למאות ה-1 לפני הספירה ולספירה נחפרו בקיר המערבי שהותירו החוצבים. בנוסף, האלמנטים הטופוגרפיים של אתר הכנסייה תואמים את תיאורי הבשורה, האומרים שישוע נצלב על סלע שנראה כמו גולגולת מחוץ לעיר. גם עם בניית החומה השלישית בשנים 41–43 לספירה, והכנסת האזור בין חומות העיר, התושבים המקומיים נמנעו מלבנות עליו. לפי ההיסטוריונים אוסביוס וסוקרטס מקונסטנטינופול, הקהילה הנוצרית בירושלים קיימה במקום תפילות וטקסים ליטורגיים עד המרד הגדול בשנת 66 לספירה.
בשנת 135 בנה הקיסר הרומי אדריאנוס מקדש לוונוס מעל האתר. זו אינדיקציה אפשרית לכך שהאתר נחשב כקדוש על ידי הנוצרים, ואדריאנוס רצה לתבוע את המקום לדת הרומית המסורתית. אולם לפי דעה אחרת, המקום נבחר בשל היותו מפגש הקארדו והדקומנוס. הבישוף מליטון מסרדיס ציין בסוף המאה ה-2 כי האתר נמצא "באמצעו של הרחוב, בטבורה של העיר", תיאור המתאים למצב בשטח באותה עת. הקיסר קונסטנטינוס, אשר הקים את כנסיית הקבר, בדק היטב את המסורת הנוצרית המקומית. זאת משום שהאתר הנבחר היה יקר ולא נוח. לצורך הקמת הכנסייה היה עליו להרוס מבנים גדולים ומשמעותיים, במיוחד המקדש שבנה אדריאנוס. זאת בזמן שמדרום הייתה חלופה קרובה ונוחה הרבה יותר – השטח הפתוח בפורום של אדריאנוס – אשר סביר כי היה נבחר, אלמלא חשיבותו המקודשת של אתר הקבר לקהילה הנוצרית המקומית. במהלך החפירות לבניית הכנסייה נחשף הקבר המקורי, לפי עדות הראייה של אוסביוס מקיסריה, אבי ההיסטוריה הכנסייתית.
מיקומים חלופיים

האותנטיות של הקבר הייתה נושא לדיון אקדמי ותאולוגי במשך מאות שנים, ולעדות נוצריות שונות עשויות להיות אמונות ופרשנויות שונות לגבי המיקום המדויק של קבורתו ותחייתו של ישו. על אף שהאמונה הרווחת בנצרות היא כי קברו של ישו שוכן בכנסיית הקבר, ישנן אמונות נוספות ביחס למקום קבורתו.
מערת תלפיות היא מערת קבורה שהתגלתה ב-1980 בשכונת תלפיות מזרח בירושלים. במערה נמצאו עשר גלוסקמאות, שעל שש מתוכן כתובות. על אחת הגלוסקמאות מופיעות המילים "ישוע בר יוסף" (מאוית: יסוע בר יהוסף) אשר חוקרים וארכאולוגים מסוימים ייחסו לישו הנוצרי. וכן ארונות עם שמות משפחתו וקרוביו של ישו, "מריה" (אמו של ישו), ״יעקוב בר יוסף [אחוי דישוע]״ (אחיו של ישו), ״יוסה״ (אחיו, או אביו של ישו), "מתי" (תלמידו הראשון של ישו), "יהודה בר ישוע" וגם מריאמנה מרה (זיהוי אפשרי למרים המגדלית). על אף שזיהוי זה עורר מחלוקת רבה, הוא עורר עניין במערה כ"מערת הקבורה של ישו".
גן הקבר – בשנת 1867 נחשף קבר חצוב בירושלים שלימים נקרא "גן הקבר". הוא נחשב בעיני חלק מהפרוטסטנטים לקברו של ישו. הקבר תוארך על ידי הארכאולוג גבריאל ברקאי למאות ה-7–8 לפני הספירה.
רוזהבל – מקדש הממוקם ברובע חאניאר במרכז העיר סרינגאר שבקשמיר. בשנת 1899 טען מייסד תנועת האחמדיה, מירזא ע'ולאם אחמד, שזהו קברו של ישו. אמונה זה מצויה בקרב המאמינים האחמדים, אך נדחתה על ידי הסונים המקומיים אשר מטפלים במקדש. המקומיים מאמינים שקבור שם חכם מוסלמי בשם "יוזאסף", לצד קדוש מוסלמי אחר, מיר סעיד נאסרודין.
כיריסוטו נו האקה – בכפר שינגו ביפן קיים אתר המכונה "קבר ישו" המתיימר להיות מקום מנוחתו האחרון של ישו. בכפר גרים כביכול צאצאיו האחרונים של ישו, משפחת סאג'ירו סוואגוצ'י. על פי טענות המשפחה, על הצלב בגולגולתא לא ישו מת, אלא אחיו, איסוקירי, בעוד שישו ברח דרך סיביר למחוז מוּטסוּ, בצפון יפן. שם הוא שינה את שמו לטורהי טורה דייטנקו, הפך לחקלאי אורז, והתחתן עם אישה מקומית בת עשרים בשם מייוקו. הם גידלו שלוש בנות באזור שלימים נוסד הכפר שינגו, ומת בגיל 106. על פי האגדה, גופתו נחשפה על ראש גבעה במשך ארבע שנים. עצמותיו של ישו נאספו, על פי מנהגי התקופה, ונקברו בתל באזור.
ראו גם

קבורת ישו
כנסיית הקבר
לקריאה נוספת

אלי שילר, כנסיית הקבר בירושלים, אריאל-כתב עת לידיעת ארץ ישראל 42–42 א'
הערות שוליים

↑  Lidz, Franz. "The Little-Known Legend of Jesus in Japan". Smithsonian (באנגלית). נבדק ב-2019-10-19.
↑  Romey, Kristin (28 בנובמבר 2017). "Exclusive: Age of Jesus Christ's Purported Tomb Revealed". National Geographic. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Complete compendium of Church of the Holy Sepulchre". Madain Project. נבדק ב-18 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Church of the Holy Sepulchre, Jerusalem". Jerusalem: Sacred-destinations.com. 21 בפברואר 2010. נבדק ב-7 ביולי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Walter Richard (1894). The Gospel According to Peter: A Study. Longmans, Green. p. 8. נבדק ב-2022-04-02.
↑  זאב רובין, תולדות ירושלים בתקופת הביזאנטית. בתוך: אלי שילר (עורך), תולדות ירושלים מחורבן בית שני ועד לתקופה העות'מאנית, אריאל, תשנ"ג, עמ' 44
1 2   ניר חסון, לראשונה זה מאות שנים: הוסרו אבני השיש מעל קבר ישו, באתר הארץ, 29 באוקטובר 2016
↑   ניר חסון, כלוב הברזל שכיסה את קבר ישו בירושלים הוסר אחרי 70 שנה, באתר הארץ, 26 בפברואר 2017
↑  זיו ריינשטיין, ויה דולורוזה בירושלים: סיור "סוף הדרך", באתר ynet, 21 ביולי 2011
↑  Romey, Kristin (31 באוקטובר 2016). "Unsealing of Christ's Reputed Tomb Turns Up New Revelations". National Geographic. Church of the Holy Sepulchre in Jerusalem's Old City. נבדק ב-2 בפברואר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Melito of Sardis, On Easter
↑  Gabriel Barkay, The Garden Tomb, published in Biblical Archaeology Review March/April 1986
↑  J. Gordon Melton The Encyclopedia of Religious Phenomena 2007 "Ahmad specifically repudiated Notovitch on Jesus' early travels to India, but claimed that Jesus did go there late in His life. The structure identified by Ahmad as Jesus' resting place is known locally as the Roza Bal (or Rauza Bal)."
↑  Times of India Tomb Raider: Jesus buried in Srinagar? 8 May 2010 "One of the caretakers of the tomb, Mohammad Amin, alleged that they were forced to padlock the shrine ... He believed that the theory that Jesus is buried anywhere on the face of the earth is blasphemous to Islam."
↑  לימור גל, מעמד הר האוצרות, באתר הארץ, 8 בינואר 2008
↑  "From Japanese text of the sign included in this article". אורכב מ-המקור ב-11 בדצמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Japan Travel: Jesus in Japan". Metropolis. אורכב מ-המקור ב-2006-08-25. נבדק ב-2006-12-13.
↑  שחר שילוח, גדול ביפן, באתר nrg
↑  "The Japanese Jesus Trail". BBC. 9 בספטמבר 2006. נבדק ב-2006-12-13. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Land of the Rising Son". Fortean Times. במאי 1998. אורכב מ-המקור ב-2007-03-10. נבדק ב-2006-12-13. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563078905171 
אילוסטרציה של אזור הקבר בכנסייה
הגלוסקמאות שנמצאו במערת תלפיות
מתחם גן הקבר בירושלים
מתחם הקבר ביפן
ארנון אבני

ארנון אבני (נולד ב-30 בספטמבר 1958), הוא מאמן שחייה ישראלי. מאמן ראשי באגודות המובילות בישראל. מאמן ראשי של נבחרת הנוער והעתודה של ישראל.
ביוגרפיה

אבני נולד וגדל בקיבוץ חפציבה, בנם של נחמה חנוביץ בת קיבוץ רמת רחל ומשה מופל אבני יליד גרמניה. למד בתיכון המשותף אורט עין חרוד. בשנים 1976–1979 שרת בפיקוד צפון בחיל המודיעין וסיים את שרותו הצבאי הסדיר בדרגת סמל ראשון. בשנים 1980–1981 למד בבית ספר למאמנים במכון וינגייט וסיים עם תעודת מאמן שחייה מוסמך. עבד עד שנת 1983 במפעל של הקיבוץ ובפרדס ותוך כדי אימן בהתנדבות את ילדי הקיבוץ.
ביוגרפיה > קריירה כמאמן

בשנים 1983–1991 עבד כמאמן ראשי במועצה אזורית הגלבוע.
באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה באנטוורפן, בלגיה באוגוסט 1991 הוביל כמאמן ראשי את הנבחרת שזו הייתה הפעם הראשונה שהיא השתתפה במפעל זה. באליפות עצמה שחייניתו קרן רגאל אף שברה את השיא הישראלי הוותיק בן 10 השנים של ליאור בירקאן במשחה ל-200 מטר מעורב אישי.
בשנים 1991–1997 שימש כמאמן ראשי בקבוצת בשחייה של מכבי חיפה והוביל אותה לזכייה באליפות ישראל. לצידו אימנו טימאה טוט ואלון גל. במקביל אימן את נבחרת ישראל בשחייה עד גיל 16.
בשנים 1997–2010 שימש כמאמן ראשי בקבוצת וייסגל רחובות אותה הקים מחדש והוביל אותה לאחת הקבוצות המובילות בישראל. הקים את האקדמיה לשחייה ברחובות בשיתוף בית הספר תיכון קציר, שכללה מגמת שחייה בתיכון. במקביל אימן את נבחרת הנוער והקדטים של ישראל בשחייה.
בשנת 2010 היה מאמן ראשי של קבוצת השחייה של הפועל ירושלים במשך כ-8 חודשים והוביל אותה לזכייה באליפות ישראל.
בשנים 2011–2012 שימש כעוזר מאמן נבחרת ישראל לאולימפיאדת לונדון.
בשנים 2012–2017 מאמן ראשי במועצה אזורית גדרות ובהמשך במועצה אזורית באר טוביה ובשניהם הקים את מחלקת השחייה.
בשנים 2017–2022 עבד בהפועל דולפין נתניה בסניפים בחדרה ובזכרון יעקב אותם הקים. בשנת 2022 עבר עם הסניף של זכרון יעקב והצטרף לאגודת מכבי חיפה.
בין השחיינים הבולטים שאימן אבני, נמנים אלופי ושיאני ישראל בשחייה: גלעד חן (בן דוד של אבני), איתי חן (צ'לן), שני כהן (כדורסלן), קרן רגאל, כרמל לויתן, עידו מירון, אריאל דולינקו, יואב רייטר, איתי צ'מה, מור פליישמן.
חיים אישים

אבני גרוש, אב לבן ושתי בנות וסב ל-5 נכדים. מנגן בצ'לו ומקשיב למוזיקה קאמרית.
לקריאה נוספת

אלכס פרלסמן, "שני שיאים ומיקי אחד", מעריב, 21 באפריל 1993 (כולל תמונה של אריאל דולינקו עם מאמנו ארנון אבני)
הערות שוליים

↑  סוף סוף שיא ישראלי במעורב אישי, מעריב, 5 באוגוסט 1991
דיסקוגרפיית האלבומים של דנה אינטרנשיונל
אלבומי אולפן

| שם | פרטי האלבום | מיקומי שיא> ישראל | מכירות | תארים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| דנה אינטרנשיונל |  השקה: אפריל 1993  חברת תקליטים: IMP דאנס  פורמטים: קלטת שמע • תקליטור | — |  ישראל 16,000 |  IFPI Israel: זהב |
| אומפטמפה |  השקה: נובמבר 1994  חברת תקליטים: IMP דאנס  פורמטים: הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית • קלטת שמע • תקליטור | — |  ישראל 45,000 |  IFPI Israel: פלטינה |
| איפיטמפה |  השקה: 1995  חברת תקליטים: IMP דאנס  פורמטים: סטרימינג • הורדה דיגיטלית • קלטת שמע • תקליטור | — |  ישראל 10,000 |  |
| מגנונה |  השקה: ספטמבר 1996  חברת תקליטים: ביג פוט  פורמטים: קלטת שמע • תקליטור | — |  ישראל 23,000 |  IFPI Israel: זהב |
| Free |  השקה: אפריל 1999  חברות תקליטים: CNR • נטוורק • NMC  פורמטים: סטרימינג • הורדה דיגיטלית • קלטת שמע • תקליטור | — |  ישראל 10,000  העולם 50,000 |  |
| יותר ויותר |  השקה: 2 בספטמבר 2001  חברת תקליטים: NMC  פורמטים: תקליטור • 7 אינץ' | — |  ישראל 23,000 |  IFPI Israel: זהב |
| החלום האפשרי |  השקה: 11 בנובמבר 2002  חברת תקליטים: IMP  פורמטים: סטרימינג • הורדה דיגיטלית • קלטת שמע • תקליטור | — |  ישראל 16,000 |  IFPI Israel: זהב |
| הכל זה לטובה |  השקה: 15 באוגוסט 2007  חברת תקליטים: הד ארצי  פורמטים: סטרימינג • הורדה דיגיטלית • תקליטור | 1 |  ישראל 20,000 |  IFPI Israel: זהב |
"—" מציין אלבום אולפן שלא נכנס למצעדים או לא הופץ באזור זה.
אלבומים אחרים > אלבומי אוסף

| שם | פרטי האלבום | מיקומי שיא> ישראל | מכירות | תארים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| דיווה – האוסף |  השקה: אפריל 1998  חברת תקליטים: IMP דאנס  פורמטים: סטרימינג • הורדה דיגיטלית •  קלטת שמע • תקליטור | — |  ישראל 150,000 |  IFPI Israel: פלטינה 4× |
| The Album |  השקה: 1998  חברת תקליטים: ביג פוט • פוליגראם  פורמטים: קלטת שמע • תקליטור | — |  |  |
"—" מציין אלבום אוסף שלא נכנס למצעדים או לא הופץ באזור זה.
אלבומים אחרים > מארזי תקליטורים

| שם | פרטי האלבום | מיקומי שיא> ישראל | מכירות | תארים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אוסף הסינגלים |  השקה: 2 בנובמבר 2003  חברת תקליטים: IMP  פורמטים: תקליטור | 1 |  ישראל 8,000 |  |
"—" מציין מארז תקליטורים שלא נכנס למצעדים או לא הופץ באזור זה.
אלבומים אחרים > אלבומי מחזמר

| שם | פרטי האלבום | מיקומי שיא> ישראל | מכירות | תארים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 101 כלבים דלמטים |  השקה: דצמבר 2014  חברת תקליטים: מ.מ הפקות  פורמטים: תקליטור | — |  |  |
"—" מציין אלבום מחזמר שלא נכנס למצעדים או לא הופץ באזור זה.
ביאורים

↑  איפיטמפה הוא מיני-אלבום הבכורה ואלבום האולפן השלישי של אינטרנשיונל.
↑  יותר ויותר הופץ בפורמט מיוחד בגודל 7 אינץ', אך אין מדובר בתקליט אלא בתקליטור.
↑  הכל זה לטובה דורג במקום הראשון במצעד המכירות של טאוור.
↑  אוסף הסינגלים דורג במקום הראשון במצעד האלבומים של מוסיקה נטו.
רועי נווה

| --- | --- |

 לידה:  6 בפברואר 1978 (בן 47)
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  במאי, שחקן
 מקום לימודים:  סמינר הקיבוצים
 
רועי נווה (נולד ב-6 בפברואר 1978) הוא במאי, כותב, יוצר ושחקן ישראלי.
הערות שוליים

↑  נמרוד דביר, Fade - הוכרזו זוכי פסטיבל עכו לתיאטרון, באתר nrg‏, 29 בספטמבר 2010
↑  מערכת הבמה, Fade - נבחרו ההצגות הזוכות בבימות פיס פרינג', באתר הבמה, ‏25 באוגוסט 2011
↑  צבי גורן, ביקורת Fade - פסטיבל עכו - זוכרים ומדממים, באתר הבמה, ‏28 בספטמבר 2010
↑  איציק גיני, ביקורת - Fade, באתר פרשן, ‏18 ביולי 2011
↑  יונתן אסתרקין, ביקורת - לצחוק בפראות, באתר nrg‏, 9 בפברואר 2001
↑  צבי גורן, ביקורת - המשוגעות - פסטיבל עכו, באתר הבמה, ‏25 בדצמבר 2008
↑  מרב יודילוביץ', ביקורת - המשוגעות - פוטנציאל להמשך, באתר ynet, 24 בדצמבר 2008
↑  עינב שיף‏, המשוגעות - הוכרזו המועמדים לפרס "קיפוד הזהב" לתיאטרון פרינג', באתר וואלה, 6 באפריל 2010
↑  מרב יודילוביץ', המשוגעות - הזוכה הגדולה בעכו: "כ"ב תמונות", באתר ynet, 25 בדצמבר 2008
↑  אלי, ביקורת - המשוגעות, באתר פורטל יפו, ‏5 באפריל 2009
↑  טל גורדון, יובל מסקין מעשן, מספר ובודק גבולות - ראיון, באתר הבמה, ‏25 בינואר 2010
↑  צבי גורן, ביקורת - יובל מסקין מעשן ומדבר - חדשנות לשמה, באתר הבמה, ‏25 בינואר 2010
↑  אייל מלובן, חוק העישון: יובל מסקין מעשן ומדבר - ראיון, באתר הארץ, 23 באוגוסט 2011
↑  צבי גורן, ביקורת - חזרה לסערה, באתר הבמה, ‏24 בנובמבר 2005
ראובן מגנאג'י

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 בפברואר 1972 (בן 52) בני ברק, ישראל 
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 משקל:  73 ק"ג 
 גובה:  1.8 מטרים
 ספורט
 ענף ספורט:  חתירה 
 
ראובן מגנאג'י (נולד ב־26 בפברואר 1972) הוא חותר פאראלימפי ישראלי.
מגנאג'י נולד וגדל בבני ברק. הוא בוגר ישיבת הסדר ימית בגוש קטיף, ובוגר הישיבה לאמנויות ולמדעים בר-אילן בתל אביב. בשירותו הצבאי היה לוחם בחטיבת גולני.
בשנת 2002 נקרא לשירות מילואים במבצע חומת מגן והוצב במחנה הפליטים ג'נין. במארב נהרגו 13 חבריו ליחידה, והוא נותר יחיד מהכוח, עם פציעה קשה ברגלו. הפלוגה אליה השתייך הכוח זכתה לציון לשבח של אלוף פיקוד המרכז "על גילוי ערכי הדבקות במשימה, אומץ הלב, הרעות ואחוות הלוחמים".
במסגרת השיקום החל להתאמן בבית הלוחם ובמרכז דניאל עמיחי ללימודי חתירה וימאות, ובשנת 2006 החל להשתתף בתחרויות.
במשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008) התחרה ברביעיית חתירה (עם אנסטסיה דוברובולסקי, אנדריי זוכבאיה ושיר קלמנוביץ) והם דורגו במקום ה-12 בדירוג הכללי.
במשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012) התחרה בחתירת זוגות (עם אולגה סוקולוב), והם דורגו במקום ה-9 בדירוג הכללי. את מקומם במשחקים הפאראלימפיים הבטיחו לאחר שזכו בהישגים באליפות העולם בניו זילנד (2010) ובאליפות העולם בסלובניה (2012). בשנת 2013 זכה מגנאג'י במדליית כסף באליפות העולם.
במשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016) התחרה בחתירת זוגות (עם יוליה צ'רנוי), והם דורגו במקום ה-9 בדירוג הכללי.
מגנאג'י נשוי ואב לחמישה ילדים, בוגר מכללת אריאל בהנדסת תעשייה וניהול, ומאמן ספורט וחתירה.
הערות שוליים

↑  ניצל מהתופת: הלוחם שאיבד 13 מחבריו, ישראל היום, 27 באפריל 2020.
↑  הוא משלנו: ראובן מגנאג'י הוא הנציג הדתי באולימפיאדה, כיפה, 28 באוגוסט 2012.
|  משלחת ישראל למשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008)  |
| --- | --- | --- |
|  אופני יד | נתי גרוברג |  |
|  אתלטיקה | בזה נבבה |  |
|  חץ וקשת | עמית דרור |  |
|  חתירה | פסקל ברקוביץ •  אלי נאווי • חתירה זוגית (איגור קוגן, מרי קוגן) רביעייה מעורבת (אנסטסיה דוברובולסקי, אנדריי זוכבאיה, ראובן מגנאג'י, שיר קלמנוביץ וההגאי גנדי סנדלר) |  |
|  טניס |  שרגא ויינברג • אילנית פרידמן •  בועז קרמר |  |
|  טניס שולחן | דוד אלטרץ • לירן גבע • זאב גליקמן • שמואל שור |  |
|  כדורסל | נבחרת ישראל בכדורסל כיסאות גלגלים (גברים) (אריאל אוטולנגי, אלון דור-און, ליאור דרור, דוד דרעי, לירן הנדל, שי חיים, אבי לרמן, דותן מישר, רון פורמן, רותם פיליפס (קפטן), רועי רוזנברג, אייל שרטוב) |  |
|  קליעה |  דורון שזירי |  |
|  רכיבה | עומר בן-דור |  |
|  שחייה | זיו בטר • יזהר כהן • קרן לייבוביץ' • ליעוז עמר •  ענבל פיזרו • ענבל שוורץ • איאד שלבי |  |
|  שיט | צוות סונאר (ארנון אפרתי, בני וקסלר, דרור כהן) |  |
|  משלחת ישראל למשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012)  |
| --- | --- | --- |
|  אופני יד | פסקל ברקוביץ • נתי גרוברג •  קובי ליאון |  |
|  אתלטיקה | גדי ירקוני |  |
|  חתירה | מורן סמואל • חתירה זוגית (ראובן מגנאג'י, אולגה סוקולוב) |  |
|  טניס |  נועם גרשוני •  שרגא ויינברג • בועז קרמר |  |
|  טניס שולחן | לירן גבע • שי סיאדה |  |
|  קליעה |  דורון שזירי |  |
|  רכיבה | יונתן דרסלר |  |
|  שחייה | אראל הלוי • יואב ולינסקי •  יצחק ממיסטבאלוב •  ענבל פיזרו • ענבל שוורץ • איאד שלבי |  |
|  שיט | צוות סונאר (ארנון אפרתי, בני וקסלר, דרור כהן) • צוות סקאד (שמעון בן-יעקב, הגר זהבי) |  |
|  משלחת ישראל למשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016)  |
| --- | --- | --- |
|  אופני יד | קובי ליאון |  |
|  אתלטיקה | גדי ירקוני |  |
|  בוצ'ה | נדב לוי |  |
|  חתירה |  מורן סמואל • חתירה זוגית (ראובן מגנאג'י ויוליה צ'רנוי) |  |
|  טניס | איתי ארנליב • אדם ברדיצ'בסקי • שרגא ויינברג |  |
|  טניס שולחן | דני בוברוב • חגית בריל • קרולין טביב • שי סיאדה |  |
|  כדורשער | נבחרת ישראל (נשים) (סיון אברבאיה, ירדן אדיקה, רוני אוחיון, ליהיא בן-דוד, גל חמרני, אלהאם מחאמיד רוזין (קפטן)) |  |
|  קיאק | פסקל ברקוביץ |  |
|  קליעה |  דורון שזירי |  |
|  שחייה | יוליה גורדיצ'וק • ורוניקה גירנקו • אראל הלוי • יואב ולינסקי • יצחק ממיסטבאלוב •  ענבל פיזרו • איאד שלבי |  |
|  שיט | צוות סונאר (ארנון אפרתי, שמעון בן-יעקב, דרור כהן) • צוות סקאד (הגר זהבי, משה זהבי) |  |