stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עדו בהט
פרויקטים נבחרים > ילדים על תנאי (2020) A Waste Of Space

אושר, מישל ואיתן הוצאו בילדותם מבתיהם והועברו למסגרת של משפחות אומנה. אלו משפחות תומכות ויציבות, אך עם תאריך תפוגה נקוב - עת ימלאו 18 לנער/ה. הסרט מתלווה אל השלושה לקראת סיום השנה האחרונה במסגרת האומנה והשנה הראשונה לעצמאות. ללא החסות המגוננת של מסגרת האמנה שהתרופפה או פגה לחלוטין, הם חשופים ונידפים לכל רוח כאשר טראומות העבר הצרובות בנפשן עלולות להתפרץ.
בימוי, הפקה ותסריט: עדו בהט ונעם דמסקי. הבחירה הרשמית בדוקאביב.
פרויקטים נבחרים > סיגריה אחרונה עם רבין (2015) Last Cigarete With Rabin

במלאת 20 שנה לרצח ראש הממשלה יצחק רבין. הסרט שודר במסגרת הרצועה הדוקומנטרית 'הסיפור האמיתי'. במהלך הסרט חודרת המצלמה מבעד לפסקי הזמן אפופי העשן אל סוד אישיותו של האיש, וחושף באמצעות שורה של אישים שעישנו עם רבין סיגריה באירועים, שעות ומקומות שעיצבו את אופיו ואת החלטותיו.
בימוי, הפקה, תסריט ועריכה: עדו בהט ועדו צוקרמן. 60 דקות, ערוץ 1.
פרויקטים נבחרים > אז הרצל אמר (2008-2006) ?Did Herzl Really Say That

סדרה דוקומנטרית החוקרת את הזהות היהודית/ישראלית ומפשטת אותה לגורמים נפרדים הנבחנים כל אחד לעומק ולרוחב. המנחים, לימים פרופסורים, אורן הרמן וינאי עופרן, מפרקים את הסקטורים השונים בחברה ונפגשים בכל פרק עם אנשים מעניינים, ברובם לא ידועים, המגלים פנים רבות ומורכבות של הזהות הישראלית.
בימוי ועריכה: עדו בהט. הפקה: שולה שפיגל. 7 פרקים, 54 דק', ערוץ 8 מועמדות לפרס אופיר לסדרה הטובה ביותר 8–2007.
פרויקטים נבחרים > חלומו של אידיוט (2007) The Road To Wellville

לב סירקין, אביו של אחד הבמאים (דני סירקין), הוא אמן יליד מוסקבה. הוא עזב קרירה מפוארת בברית המועצות כשהגשים את חלומו ועלה לישראל בשנת 1972. בישראל יצר עשרות עבודות אמנות ציבוריות, כולם בנושאים יהודיים ותנכיים. אך הוא לא ידע להשתלב בממסד האמנותי המקומי, הביקורת התעלמה ממנו ושכרו היה זעום. בסרט הבמאים לוקחים עלייהם משימה כפולה- לספר את סיפורו של לב, ולסייע לו ליצור פסיפס ענק של יונת השלום בלב ירושלים.
בימוי: עדו בהט ודני סירקין. הפקה: דנה עדן ודני סירקין. ערוץ 8, 54 דק', הסרט זכה בציון לשבח בפסטיבל הקולנוע ירושלים.
ארנולד קיש

| --- | --- |

 לידה:  2 בנובמבר 1869 אוז'הורוד, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  14 בנובמבר 1940 (בגיל 71) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 שם לידה:  Klein Adolf 
 מדינה:  ממלכת הונגריה 
 השקפה דתית:  יהדות 
 
ארנולד קיש (במקור אדולף קליין, בהונגרית: Kiss Arnold; אוז'הורוד, 2 בנובמבר 1869 – בודפשט, 14 בנובמבר 1940) היה רב ראשי הונגרי, מתרגם, משורר, סופר. הוא היה עמית וכותב של ההיסטוריה האוניברסלית של היהודים.
ביוגרפיה

אביו של ארנולד קיש היה הרב מור קליין, רבה של זרניאנין (כיום בסרביה אז בהונגריה). הוא סיים את ארבע הכיתות הנמוכות של הגימנסיה בזרניאנין ואת הכיתות הגבוהות בבית המדרש לרבנים בבודפשט. הוא נרשם להמשך הכשרה לרבנות במחלקת התאולוגית הגבוהה של בית המדרש ובמקביל למד פילוסופיה באוניברסיטת בודפשט (כיום אוניברסיטת אטווש לוראנד), שם קיבל תואר דוקטור בשנת 1893 וסמיכה לרבנות בבית המדרש בשנת 1894. במרץ אותה שנה הוא נבחר לרב הראשי של הקהילה היהודית בז'ילינה, שם נשאר עד אוגוסט 1896, אחר כך נבחר על ידי קהילת וספרם. בשנת 1901 הפך לרב הראשי של קהילת בודה. הוא לימד ספרות עברית בבית המדרש לרבנים בבודפשט.
עבודותיו

חייו ויצירותיו של רבי שמואל בר יוסף הלוי הנגיד. בודפשט, 1893.
נאום זיכרון על לאיוש קושוט. בודפשט, 1894.
נאום חניכה. וספרם 1896.
קולות שופר. (דרשת בבית הכנסת) שם, 1896.
מרים. ספר תפילה לנשים. וספרם, 1897.
שתי ספינות. 1897. (נאום ראש השנה).
אוסף דרשות בית כנסת וחג
נבל הכהן (שירים, בודפשט, 1904)
צעירים וזקנים (סיפור קצר, בודפשט, 1909);
ערפל וקרן שמש (בודפשט, 1911)
חלום ומציאות. זיכרונות (בודפשט, 1913)
אגדות המלחמה (בודפשט, 1916)
תחת כוכבים מעוננים. שירים אחרונים 1919–1922 (בודפשט, 1922)
השירה העברית (בודפשט, 1924)
חייו ויצירותיו של יוז'ף קיש (בודפשט, 1927)
שנדור פטופי (בודפשט, 1925)
הורוביץ השחור וסיפורים נוספים (בודפשט, 1931)
שרכי הסתיו מנגנים (בודפשט, 1932)
נר תמיד (מילולית:להבה נצחית) (שירים, בודפשט, 1934
ראו גם

ספר יובל ליום הולדתו השבעים של ד"ר ארנולד קיש, הרב הראשי של בודה, בודפשט, 1939.
לקריאה נוספת

Révai Új Lexikona. Főszerk. Kollega Tarsoly István. Szekszárd, Babits, 1996-.
Szinnyei József: Magyar írók élete és munkái. Budapest, 1891-1914. Hornyánszky Viktor.
Kiss Arnold. Magyar Életrajzi Index. Petőfi Irodalmi Múzeum. Hozzáférés ideje: 2016. január 31.
A budapesti I. kerületi M. Kir. Állami Verbőczy István Reálgimnázium (Főgimn.) összes tanárainak és irodalmi vagy művészeti tevékenységet kifejtő végzett növendékeinek lexikona. [Összeáll. Baumgartner Alajos]. Budapest, 1927. Budai Könyvnyomda.
Gulyás Pál: Magyar írók élete és munkái. Budapest, Magyar Könyvtárosok és Levéltárosok Egyesülete, 1939-2002. 7. kötettől sajtó alá rend. Viczián János.
Ki-kicsoda? Kortársak lexikona. [Bp.], Béta Irodalmi Rt., [1937].
Magyar életrajzi lexikon I-II. Főszerk. Kenyeres Ágnes. Bp., Akadémiai Kiadó, 1967-1969.
Magyar Színművészeti Lexikon. Szerk. Erődi Jenő és Kürthy Emil összegyűjtött anyagának felhasználásával... Schöpflin Aladár. [Bp.], Országos Színészegyesület és Nyugdíjintézete, [1929].
Don Péter: Magyar zsidó históriák. Anekdota lexikon. Szerk. és életrajzi lexikonnal kieg. Raj Tamás. Bp., Makkabi, 1997.
Magyar zsidó lexikon. Szerk. Ujvári Péter. Budapest, Zsidó Lexikon, 1929.
Emlékkönyv a Ferenc József Országos Rabbiképző Intézet ötvenéves jubileumára 1877-1927. 1-2. köt. [2. köt.] Kiadják Blau Lajos, Hevesi Simon, Friedman Dénes. Bp., 1927.
Új Idők lexikona. Budapest, Singer és Wolfner, 1936-1942.
Uj lexikon. A tudás és a gyakorlati élet egyetemes enciklopédiája. Szerk. Dormándi László, Juhász Vilmos. [Bp.], Dante-Pantheon, 1936.
Új magyar életrajzi lexikon. Főszerk. Markó László. Bp., Magyar Könyvklub.
Veszprém megyei életrajzi lexikon. Főszerk. Varga Béla. Veszprém, Veszprém Megyei Önkormányzatok Közgyűlése, 1998.
Veszprém megyei fejek. Veszprémvármegye tíz évvel Trianon után, 1919-1929. Emlékalbum a vármegye egyházi, hivatali, tudományos, társadalmi és közgazdasági reprezentánsairól. Szerk. Hahn Ferenc, Zsadányi Oszkár. Veszprém, Veszprémmegyei fejek Kiadóvállalat, 1929.
הערות שוליים

↑  Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 92664/1902. Forrás: MNL-OL 30798. mikrofilm 181. kép 3. karton. Névváltoztatási kimutatások 1902. év 22. oldal 15. sor
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296663005171  GND: 141423277  ISNI: 0000 0000 8018 1024  LCCN: n86027998  VIAF: 11320793   WorldCat (עם VIAF): 11320793
ורוניקה מחליטה למות (סרט)

| --- | --- |

 מבוסס על:  ורוניקה מחליטה למות
 בימוי:  אמילי יאנג 
 תסריט:  פאולו קואלו, רוברטה האנלי, לרי גרוס 
 שחקנים ראשיים:  שרה מישל גלר   ג'ונתן טאקר   אריקה כריסטנסן
 מוזיקה:  מוראי גולד 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  First Look Studios, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2009 
 משך הקרנה:  103 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 תקציב:  9,000,000$
 דף הסרט ב־IMDb
 
ורוניקה מחליטה למות (באנגלית: Veronika Decides to Die) הוא סרט מותחן פסיכולוגי אמריקאי שיצא בשנת 2009. הסרט בוים על ידי אמילי יאנג ומבוסס על רומן בעל אותו שם מאת פאולו קואלו. שרה מישל גלר מככבת בתפקיד שם הכותרת, כשלצידה ג'ונתן טאקר, פלורנסיה לוזאנו, מליסה לאו, דייוויד ת'יוליס ואריקה כריסטנסן מופיעים בתפקידי המשנה. בעוד עלילת הספר מתרחשת בליובליאנה שבסלובניה, העלילה בסרט מתרחשת בניו יורק.
עלילה

ורוניקה מתעוררת בבית חולים פסיכיאטרי לאחר ניסיון התאבדות שנכשל. היא מגלה שכתוצאה מלקיחת מנת יתר של כדורים, הלב שלה נחלש ונותרו לה רק מספר שבועות לחיות. הסרט עוקב אחר מסעה, שבמסגרתו היא מוצאת אהבת אמת ומגלה הערכה חדשה לחיים. במהלך הסרט, ורוניקה משנה את דעתה על המוות ומוצאת הנאה מסוימת בחיים.
השחקנים

שרה מישל גלר - ורוניקה דקלאבה
ג'ונתן טאקר - אדוארד
אריקה כריסטנסן - קלייר
פלורנסיה לוזאנו - ד"ר תומפסון
מליסה לאו - מרי
דייוויד ת'יוליס - ד"ר בלייק
אדריאן מרטינז - אח במיון
הפקה

הצילומים לסרט החלו ב-18 במאי 2008 בניו יורק, והסתיימו ב-21 ביוני. חברות ההפקה שמימנו את הפקתו היו "מיוס הפקות", "סרטי דאס" ועוד.
מוזיקה

בסצנות מפתח לאורך הסרט התנגנו מנגינות פסנתר שנלקחו מ"רסיטל בלילה" שהולחן על ידי מוריי גולד ו"Comptine d'un autre ete - L'apres midi" שהולחן על ידי יאן טירסן.
הקרנה

הסרט הוקרן לראשונה בהקרנה מיוחדת בברזיל ב-7 באוגוסט 2009, ולאחר מכן יצא רשמית לבתי הקולנוע ב-21 באוגוסט. בסוף השבוע הראשון להקרנתו צבר הסרט 90,455 דולר.
הערות שוליים

↑  "Veronika Decides to Die". Rotten Tomatoes. נבדק ב-2017-05-22.
↑  "Casting Call for 'Veronika'". נבדק ב-11 באפריל 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Young Hollywood Awards". Interview. נבדק ב-17 ביוני 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Fleming, Michael (2008-05-16). "Das Films teams for adaptation". Variety. נבדק ב-17 במאי 2008. {{cite news}}:  (עזרה)
אורנה שץ אופנהיימר

| --- | --- |

 לידה:  1951 (בת 74 בערך) ירושלים 
 ענף מדעי:  הכשרת מורים ומחקר איכותני נרטיבי
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 מנחה לדוקטורט:  פרופ. עמיה ליבליך
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים  המכללה האקדמית לחינוך ע"ש דוד ילין
 schatzoppenheimer.com
 תרומות עיקריות
 קידמה את נושא החונכות למורים בתחילת דרכם הקימה את המיזם "מתמחים בסיפור"
 
אורנה שץ אופנהיימר (נולדה ב-1951) היא חוקרת ישראלית העוסקת בהכשרת מורים ומחקר איכותני נרטיבי.
ביוגרפיה > חיים אישיים

פרופ' אורנה שץ אופנהיימר נולדה בירושלים בתחילת שנות החמישים ברחוב הנביאים פינת החבשים. הוריה, יצאו מגרמניה מעט לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, האֵם הגיעה לבדה בת 14 והחלה את חייה. ואביה הגיע עם בני המשפחה לזיכרון יעקב לאחר שאביו קבל משרה של רופא שיניים. ההורים נישאו בישראל והתגררו בירושלים. בתחילת דרכם לצורכי פרנסה הכינו שוקולד ומרציפן במטבח ביתם ומכרו את המטעמים לחנויות בירושלים. המפעל הביתי התפתח למפעל שוקולד "אופנהיימר". בשנת 1964 עברה המשפחה להתגורר ברחוב הפלמ"ח. כל שנות הלימוד עברו עליה בבית הספר הדתי "מעלה". לאחר התיכון, התגייסה במסגרת תנועת הנוער "בני עקיבא" לנח"ל והייתה בין מקימי היאחזות משואה בבקעת הירדן וכן הייתה מורה חיילת בבית שאן, לאחר שהייתה בין מקימי תוכנית מורות חיילות של המחלקה לתרבות תורנית. היום מתגוררת ביישוב נטף, שהייתה ממקימיו. נשואה ליואל שץ ולהם 4 ילדים ונכדים.
ביוגרפיה > לימודים וקריירה אקדמית

בשנת 1971 החלה את לימודיה באוניברסיטה העברית בירושלים, שם סיימה את שלושת התארים בהצלחה, בתחום פסיכולוגיה חינוכית. המנחה לדוקטורט הייתה פרופ' עמיה ליבליך. עבודת הדוקטורט (1998) עסקה בסיפורי חיים מקצועיים של מורות שעבדו על פי גישתו החינוכית של פרופ' קרל פרנקנשטיין. עבודה זו הייתה מהראשונות שקבלו הכרה ואישור אקדמי למחקר איכותני נרטיבי, באוניברסיטה העברית. משנת 1977 החלה ללמד במכללות האקדמיות לחינוך. תחילה במכללה האקדמית חמדת (שנקראה "עזתה") ובמכללה האקדמית "אחוה". בהמשך עברה לעבוד כמרצה בתחום הכשרת מורים במכללת ע"ש דוד ילין, וכמרצה ביחידה להכשרת מורים בבית הספר לחינוך, שם עבדה במשותף עם פרופ' פרנקנשטיין, ד"ר דבורה קובובי וד"ר הינדה אייגר. הנחתה מורים ברחבי הארץ (אילת, ירוחם, יבנה, קריית מלאכי ועוד) על פי שיטת ה"הוראה משקמת" - שיטת הוראה המטפחת דרכי חשיבה ללמידה בקרב תלמידים. בתחילת שנות 2000 הקימה את היחידה לכניסה להוראה, בבית הספר לחינוך באוניברסיטה העברית, וניהלה אותה במשך 18 שנה.
במקביל להיותה מרצה, משנת 2000 נכנסה לעבוד באגף להכשרת עובדי הוראה במשרד החינוך. במסגרת זו ניהלה את הקשר האקדמי והמקצועי בין מכללות אקדמיות לחינוך (המכללה האקדמית אחוה, המכללה האקדמית קיי והמכון לפיתוח תוכניות מחקר מופ"ת) לבין משרד החינוך.
בקיץ 2003 נסעה ללימודים באוניברסיטת Brandeis (ברנדייס) אצל Prof, Sharon Feiman-Nemser (פרופ' שרון פיינמנסר), מי שהובילה בארצות הברית את תחום חונכות Mentoring -. כששבה לישראל הקימה את מערך החונכות למורים מתחילים במדינת ישראל . שנתיים לאחר מכן בשנת 2005 הקימה את המיזם "מתמחים בסיפור" ((https://meyda.education.gov.il/files/staj/SipurimVekrazotAv.pdf בתמיכתה של ד"ר שרה זילברשטרום שהייתה מנהלת אגף ההתמחות במשרד. מיזם, המתבסס על התפיסה התאורטית נרטיבית המניחה, שלכל אדם יש סיפור המשקף את זהותו . המיזם אפשר לכל המורים המתחילים במדינת ישראל לכתוב את סיפור שנת עבודתם הראשונה. המיזם התפתח והיום כולל ערוצים של תחרויות פדגוגיות בתחום הכרזה, הסרטונים והפזמון. התחרויות כוללות הוצאת מאסף שנתי של הסיפורים והכרזות, ששופטים אקדמיים בוחרים בהם באופן אנונימי מסודר. הסיפורים וכל התוצרים הפדגוגיים משמשים למחקר ופיתוח תוכני למידה בקרב המוסדות האקדמיים לחינוך - להכשרת מורים .
בשנת 2007 הקימה מיזם חינוכי נוסף - הכשרת מורים לבני הקהילה האתיופית: "תוכנית תספ"ה" – תוכנית סטודנטים פרחי הוראה. מטרת התוכנית הייתה להגדיל את הנוכחות המקצועית של מורים שהם מבני הקהילה האתיופית במערכת החינוך.
העבודה החינוכית, המייזמים והפעילויות השונות, היוו תרומה משמעותית לתחום הכשרת המורים במערך ארצי. כל אלה לוו במחקר אקדמי אודות נרטיבים של מורים מתחילים, התפתחות זהותם המקצועית והמרחב הרב תרבותי של עובדי הוראה. המאמרים התפרסמו בכתבי עת שונים בישראל ובכתבי עת בין לאומיים. כמו כן כתבה שץ אופנהיימר וערכה ספרים שמשמשים בסיס ללמידה.
בנוסף פרופ. שץ אופנהיימר היא חברת מערכת בכתב העת האקדמי האירופאי להכשרת מורים :EUROPEAN JUORNAL OF TEACHER EDUCATION
ספרים

לחשוב מחדש במציאות משתנה (2014). ירושלים, הוצאת כרמל
נוסע סמוי (2010). סיפורים של נוסעים ושל מחלות טרופיות נילוות, תל אב ברמות. (בשיתוף עם פרופ' אלי שוורץ)
להיות מורה – בנתיב הכניסה להוראה (2011). תל אביב, מכון מופ"ת (בשיתוף עם ד"ר שרה זילברשטרום וד"ר דיצה משכית).
לפתוח דלת (2020). יוזמות לאחריות חברתית בהכשרת מורים, תל אביב, מכון מופת (בשיתוף עם פרופסור זמירה מברך)
חונכות: תאוריה, מחקר ומעשה. (2021). תל אביב הוצאת רסלינג.
פרסומים > מאמרים בכתבי עת בינלאומיים

Schatz-Oppenheimer, O. (2014) The dialectics of mentoring for beginning teachers. Education Practice and Innovation, 1 (2), 112-124. Retrived from http://www.scipublish.com/journals/EPI/papers/574
Schatz-Oppenheimer, O. & Kalnisky E., (2014) Travelling far - drawing closer: Journeys that shape identity. Journal of Diaspora, Indigenous and Minority Education. 8 (3). 170-187. DOI10.1080/15595692.2014.897225
Schatz-Oppenheimer, O. & Dvir, N. (2014) From ugly duckling to swan: Stories of novice teachers. Teaching and Teacher Education, 37 (1), 140-149. doi:10.1016/j.tate.2013.10.011.(SJR- 2.058)
Schatz-Oppenheimer, O. (2016) Being a mentor: Novice teachers' mentors’ conceptions of mentoring prior to training. Professional Development in Education, 42, 1-19. doi: 10.1080/19415257.2016.1152591. (SJR-0.882)
Schatz-Oppenheimer, O. (2016). Southward migration season: new Arab teachers from north move to southern Israel. Intercultural Education, 27(3), 274-291 https://doi.org/10.1080/14675986.2016.115204
Schatz-Oppenheimer, O. & Dvir N., (2017) Novice mathematics teachers, Teacher Development 22(2),210-228. doi: 10.1080/13664530.2017.1385516 (SJR- 0.646)
Schatz-Oppenheimer, O. & Dvir, N. (2020) Novice teachers acting for social justice. European Journal Teacher Education Vol, 43(3) 318- 332.
פרסומים > מאמרים בעברית

שץ אופנהיימר, א. (2008) נרטיב, זהות וזהות מקצועית. שבילי מחקר, מכון מופ"ת
שץ אופנהיימר א. ביקורת על ספר: חלקי בארץ החיים, כרמי אברהם הוצאת עם עולם, ביטאון מופ"ת
אם הם רוצים הם יצליחו. מאמר בספר: על מדים אני מלך. עורכים: בן יוסף, גילת, שגיא, הוצאת מערכות משרד הביטחון.
הערות שוליים

↑  אורנה שץ אופנהיימר, תפקידיו של המורה בכיתה הטרוגנית על פי גישתו החינוכית של קרל פרנקנשטיין, כתב עת לעבודה חינוכית-סוציאלית, מפגש 24, הוצאת משרד הרווחה, עמותת אפשר, משרד החינוך ומכללת בית ברל, עמ' עמ' 107 – 120
↑  אורנה שץ אופנהיימר, בתיה מנדל, שרה זילברשטרום, [https://www.achva.ac.il/sites/default/files/achvafiles/academic/Ba/Book%20of%20education.pdf, החונכות והליווי
למתמחים ולעובדי הוראה חדשים], ירושלים: משרד החינוך, 2014, עמ' 1-60
↑  שץ-אופנהיימר, אורנה, "מתח, קונפליקטים ומורכבות בתפקיד החונכות"., שץ-אופנהיימר, אורנה, דיצה משכית ושרה זילברשטרום (עורכים). להיות מורה: בנתיב הכניסה להוראה., מכון מופ"ת, 2011, עמ' עמ' 183- 199.
↑  אורנה שץ-אופנהיימר, נרטיב, זהות וזהות מקצועית, שבילי מחקר שנתון מס. 15, מכון מופת, רשות המחקר, 2008 תשס"ט
↑  Schatz-Oppenheimer, O., Dvir, N., From ugly duckling to swan: Stories of novice teachers., Teaching and Teacher Education 37, 2014, עמ' 140-149
↑  אורנה שץ אופנהיימר, תוכנית לבני הקהילה האתיופית תספ"ה – תוכנית של תקווה, עמ' 19
↑  Editorial board of European Journal of of Teacher Education
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301407705171  LCCN: no2009132498  VIAF: 297732217   WorldCat (עם VIAF): 297732217
ערב הסעודית

.
צילום לוויין של חצי האי ערב
סלמאן בן עבד אל-עזיז, מלכהּ של ערב הסעודית
ערב הסעודית או סעודיה (שמה הרשמי בערבית: ‏أَلْمَمْلَكَة ٱلْعَرَبِيَّة ٱلسُّعُودِيَّةקובץ:Ar-Kingdom Saudi Arabia.oga‏Ⓘ‏ – אַל-מַמְלַכַּה אל-עַרַבִּ֫יַּה א-סֻּעוּדִ֫יַּה, בתרגום לעברית: הממלכה הערבית הסעודית. שמה המקוצר בערבית: ٱلسَّعُودِيَّة – א-סַּעוּדִ֫יַּה) היא מדינה בדרום-מערב אסיה שהינה בעלת השטח הגדול ביותר בחצי האי ערב. היא גובלת בעיראק, בירדן, בכווית, בעומאן, בקטר, באיחוד האמירויות הערביות ובתימן, במפרץ הפרסי בצפון-מזרחה ובים האדום במערבה. כלכלתה נשענת במידה רבה על מרבצי הנפט המצויים בה ונכון לרבע הראשון של המאה ה-21 היא מדורגת כיצואנית הנפט הגדולה ביותר בעולם. השפה הרשמית בה היא ערבית והמשטר בה הוא מסוג מונרכיה אבסולוטית עם מאפיינים של תיאוקרטיה אסלאמית.
כ-40% מתושבי ערב הסעודית, כ-13.5 מיליון תושבים, מרוכזים בארבע ערים בלבד: ריאד, ג'דה, אל-מדינה ומכה.
ערב הסעודית היא חברה בכירה בארגון לשיתוף פעולה אסלאמי (OIC), וכן חברה-מייסדת בליגה הערבית.
פוליטיקה

ערב הסעודית היא מונרכיה אבסולוטית שבה הפוליטיקה כולה סובבת סביב בית המלוכה. בשנת 1992 הוצגה החוקה הראשונה בתולדות הממלכה, אשר הצהירה מפורשות כי ערב הסעודית היא מונרכיה ערבית הנשלטת על ידי בניו ונכדיו של המלך עבד אל-עזיז אבן סעוד, וכי הקוראן הוא חוקתה של המדינה, המתנהלת על פי הדין האסלאמי (שריעה). חל איסור על הקמת מפלגות פוליטיות, ובחירות לאומיות אף הן לא נערכו מעולם.
סמכויותיו של המלך מוגבלות להלכה על ידי השריעה ועל ידי מסורות סעודיות מקומיות. המלך נדרש להשיג קונצנזוס בין משפחת המלוכה הסעודית, חכמי הדת (עולמא) ושאר יסודות חשובים בחברה הסעודית, אך צוויו ופקודותיו אינם כפופים לתהליך אישור דמוקרטי. המדינה דוגלת בדת הווהאביה. פלג אסלאמי פונדמנטליסטי זה, החורט על דגלו את אימוץ האסלאם ככתבו וכלשונו, מנסה לסחוף אחריו את המאמינים על ידי מימון בניית מסגדים ומדרשות קוראניות ברחבי העולם. מנהיגי משפחת המלוכה בוחרים את המלך מקרבם וזוכים לאישורם של העולמא. בית סעוד הוא שליטה הנצחי של המדינה, הנושאת את שמו.
מלכה הקודם של ערב הסעודית, עבדאללה, שימש תשע שנים שליטה בפועל של הממלכה לפני שהומלך ב-1 באוגוסט 2005, בשל מחלתו של אחיו-למחצה המלך פהד. המלך הנוכחי הוא סלמאן, מלך ערב הסעודית.
ב-10 בפברואר 2005 נערכה מערכת בחירות למועצות המקומיות ברחבי הממלכה, הראשונה בסדרה בת שלוש מערכות. הוחלט כי נשים לא יצביעו או יגישו מועמדותן במסגרת הבחירות, אף שכמה נשים הספיקו להגיש מועמדותן לפני שהתקבל האיסור. אומנם, רק מיעוט מהמושבים במועצות המקומיות אכן נבחר, ורוב חברי המועצות מונו על ידי בני משפחת המלוכה. אך לראשונה מזה 40 שנה נערכו בחירות כלשהן בערב הסעודית.
פרופ' גרגורי גאוז מאוניברסיטת A&M בטקסס, מהמומחים המובילים בארצות הברית לענייני סעודיה, פרסם בספטמבר 2018 מאמר ב"Foreign Affairs", ובו הסביר כי בעוד בעבר הפוליטיקה בערב הסעודית התבססה על חיבור בין משפחת המלוכה, הממסד הדתי והאליטה הכלכלית, כיום "כוהני הדת הם עתה פקידים ממשלתיים, לא שותפים שווים בשלטון; והקהילה העסקית אף היא רק שותף זוטר, יותר שדולה מאשר שחקן עצמאי".
פוליטיקה > יחסים בין לאומיים

ערב הסעודית מפעילה קרן סיוע חוץ סעודי שמעביר כסף בעיקר למדינות מוסלמיות אך גם למדינות אחרות.
פוליטיקה > יחסים בין לאומיים > יחסים עם איראן

מאז המהפכה האסלאמית-שיעית באיראן, היחסים בינה לבין ערב הסעודית, שבה המשטר הוא אסלאמי-סוני, הפכו למתוחים. בין איראן לערב הסעודית החל מאבק על ההשפעה באזור המזרח התיכון והמפרץ הפרסי ועל המעמד הבכיר בקרב מדינות האסלאם, שכולל הן היבטים גיאו-אסטרטגיים והן היבטים עדתיים. איראן מהווה איום מרכזי עבור ערב הסעודית, הן מפאת רצונה לסלק את המעורבות הגבוהה של ארצות הברית במפרץ הפרסי, והן מפני שאיראן מנסה לתפוס עמדת הנהגה בעולם האסלאמי שתחליף את זו של ערב הסעודית כ"שומרת המקומות הקדושים לאסלאם". איראן מנסה להשיג יכולת גרעינית צבאית, ולהגדיל את כוחה בעקבות יכולת זו, כך שהיא תוכל לקבוע את סדר היום האזורי במזה"ת. הדבר מאיים על ערב הסעודית, הן בשל ההשפעה הפוטנציאלית שתינתן לאיראן בשוק הנפט, והן בשל "הרוח הגבית" שיקבלו השיעים המתגוררים בערב הסעודית בהקשר להפגנות או התקוממות אפשרית מצידם. השיעים בסעודיה אינם איום ממשי על המשטר, אולם מצב זה עלול להשתנות. בתחילת אוקטובר 2011 פרצו מהומות בקרבת מסוף הנפט הגדול בראס תנורה, ונעשה בהן לראשונה שימוש בנשק חם מצד השיעים שחוללו את המהומות. אירוע זה הביא את ערב הסעודית להאשים "מדינה זרה" (הכינוי של איראן) בתכנון המהומות ולדכא אותן תוך הפעלת כוח.
גל המחאות בארצות ערב העלה על פני השטח את העימות שבין ערב הסעודית לאיראן, גם בהיבט התייצבותן בעמדות מנוגדות, בהתאם לזהות האסלאמית העדתית של המפגינים והמתקוממים במדינות השונות. במרץ 2011 העבירה ערב הסעודית כוחות צבא, שסייעו למשטר בית ח'ליפה הסוני של בחריין לדכא את ההתקוממות שהובילו השיעים במדינה. התקוממות זו, על פי שלטונות בחריין וערב הסעודית, תוכננה ונתמכה על ידי איראן, מתוך מטרה להרחיבה גם לאזורים השיעיים במזרח ערב הסעודית.
מן הצד השני, ערב הסעודית תמכה באופן אקטיבי בהפגנות ובהתקוממות בסוריה, שהובילו הסונים נגד משטר מפלגת הבעת' בהנהגת נשיא סוריה בשאר אל-אסד, ששלטונו התבסס על המיעוט העלווי במדינה ועל תמיכתם של איראן ושל ארגון חזבאללה השיעי בלבנון.
בינואר 2016 הוציאה סעודיה להורג 47 אנשים באשמות טרור, כולל את נימר א-נימר, שייח' סעודי שיעי בעל השפעה, שקרא להפלת המשטר הסעודי ("בדרכי שלום"). בעקבות ההוצאה להורג התרחשו באיראן הפגנות אלימות, והוצתה הקונסוליה הסעודית בטהראן. בתגובה, סעודיה ניתקה את יחסיה הדיפלומטיים עם איראן.
פוליטיקה > יחסים בין לאומיים > היחסים עם ארצות הברית

היחסים בין סעודיה לארצות הברית נותרו חזקים ויציבים, למרות פיגועי 11 בספטמבר שגרמו לרבים במערב לראות בערב הסעודית – או בממסדה הדתי – מעוז של טרור אסלאמי, שכן 15 מתוך 19 המפגעים היו סעודים במוצאם. בנוסף, היו גם פעולות טרור שנתמכו במישרין או בעקיפין על ידי סעודיה, כגון פיגועים נגד מטרות שלטוניות ומערביות בריאד. בסוף כהונת ברק אובמה התערערו היחסים, מפני שאובמה חתם הסכם עם איראן, ותפס צד נגד סעודיה בכמה מהאינטרסים שלה, בסוריה, בעיראק ועוד.
פוליטיקה > צבא וביטחון

הכוחות המזוינים של ערב הסעודית מורכבים מחמש זרועות מרכזיות: הצבא הערבי הסעודי, חיל האוויר המלכותי הסעודי, חיל הים המלכותי הסעודי, כוחות ההגנה האווירית המלכותיים הסעודיים, וחיל הטילים האסטרטגי המלכותי הסעודי. הרמטכ"ל הסעודי המכהן הוא עבד א-רחמן בן צאלח בן עבדאללה אל-בניאן.
הכוחות המזוינים של ערב הסעודית מונים כ-200,000 חיילים, ותקציב הביטחון של המדינה נאמד ב-88 מיליארד דולר (10% מהתל"ג). תקציב הביטחון של ערב הסעודית הוא הגדול מבין מדינות המזרח התיכון.
עם תום מלחמת המפרץ השקיעה ערב הסעודית סכומי כסף גדולים ברכישת מערכות נשק מתקדמות, אימון מתקדם ושדרוג מערכות קיימות. מרבית מערכות הנשק נרכשו מארצות הברית ומבריטניה אם כי בשנים האחרונות בוחנת ערב הסעודית את האפשרות לרכוש מערכות נשק מתקדמות מתוצרת רוסיה כגון טנק T-90, מסוקי מיל Mi-35 ומיל Mi-17[דרוש מקור].
במאי 2017 חתמה סעודיה עם ארצות הברית ותעשיותיה הביטחוניות על עסקת נשק ענקית בשווי של כ-350 מיליארד דולר, הכוללת רכישת מערכות THAAD וסוללות פטריוט, 115 טנקים מסוג אברהמס M1A2, ארבע ספינות מלחמה, 150 מסוקי בלאק הוק ועוד.
סעודיה חתומה על אמנה לאי הפצת נשק להשמדה המונית, אך פועלת לקידום תוכנית הגרעין.
שלטון מקומי

ערב הסעודית מחולקת לשלושה-עשר מחוזות:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  מחוז אל-באחה  מחוז אל-חודוד א-שמאליה (הגבולות הצפוניים)  מחוז אל-ג'וף  מחוז אל-מדינה  מחוז אל-קסים  מחוז ריאד |  7. מחוז א-שרקייה  8. מחוז עסיר  9. מחוז חאיל  10. מחוז ג'אזאן  11. מחוז מכה  12. מחוז נג'ראן  13. מחוז תבוכ  |  מחוזות ערב הסעודית |
גאוגרפיה

ערב הסעודית תופסת כשמונים אחוזים משטחו של חצי האי ערב. כיוון שחלק ניכר מגבולותיה המדבריים עם איחוד האמירויות הערביות, עומאן ותימן אינו מוגדר, קיים קושי בסיסי בהערכת גודלה המדויק. אומדן הממשלה הסעודית הוא 2,217,949 קמ"ר, כאשר הערכות נוספות נעות בין 2,149,690 קמ"ר ועד 2,240,000 קמ"ר. כך או אחרת, ערב הסעודית היא מהגדולות שבמדינות העולם, ושטחה הוא כחמישית משטח ארצות הברית.
עם זאת, פחות משני אחוזים משטחה ניתנים לעיבוד חקלאי או למגורי אדם. בראשית שנות התשעים התרכזה עיקר האוכלוסייה באזורי החוף המזרחיים והמערביים, או בנאות המדבר שבמרכז המדינה. יתר השטח הוא רמה מדברית צחיחה ושטוחה יחסית; א-רובע אל-ח'אלי ("הרֶבע הריק"), המשתרע בדרום-מזרח הממלכה, הוא מדבר החול הרציף הגדול בעולם. מדבר חול גדול נוסף הוא מדבר נפוד בצפון המדינה. האזור נעשה הררי מעט יותר רק במקביל לחוף הים האדום שבמערב המדינה. שדרת ההרים גבוהה בצפון, מנמיכה במרכז וחוזרת ומגביהה בדרום. בכל שטח הממלכה אין גופי מים קבועים, ולכן נבנו מפעלי התפלה רבים בקרבת החופים.
האקלים בערב הסעודית מדברי, קיצוני ויבש, עם הבדלי טמפרטורות חדים בין הימים ללילות. שיעורי לחות גבוהים קיימים באזורי החוף. ברוב חלקי המדינה הצמחייה מוגבלת לעשבים ולשיחי מדבר, ובשנים האחרונות חלה עלייה בקצב המִדְבּוּר הסביבתי. בשוניות האלמוגים של הים האדום ישנו שפע של בעלי חיים ימיים.
במשך שנים בגבול הצפוני היה קיים אזור נייטרלי בין עיראק וערב הסעודית. הסדרת הגבולות באזור בוצעה בשנת 1983.
מדרום אילת, ניתן לראות בכיוון דרום-דרום-מזרח את ערב הסעודית, המרוחקת ממנה מרחק של 16 קילומטר בלבד.