stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המערכה על ירושלים במלחמת ששת הימים
אחרית דבר > פולמוס > תחילת הקרב

אורי מילשטיין טוען שהקרב החל, בגזרת ארמון הנציב, כיוזמה מקומית, בניגוד לכוונת הפיקוד העליון ובניגוד לפקודות מפורשות. לדעתו, לאלוף פיקוד המרכז, עוזי נרקיס, הייתה מוטיבציה רבה לחולל את הקרב, כתיקון ל"בכייה לדורות" של מלחמת העצמאות. נרקיס היה סגן מפקד הגדוד הרביעי של הפלמ"ח ועמד בראש כוח הפריצה לעיר העתיקה דרך "שער ציון" ב-19 במאי 1948. לאחר הצלחת הפריצה, נרקיס הורה על נסיגת הכוח בניגוד לפקודה מפורשת של מפקד ירושלים דוד שאלתיאל. מהלך זה גרם לנפילת הרובע היהודי בידי הלגיון הערבי. נרקיס הואשם על ידי דוד שאלתיאל, מפקד חטיבת עציוני, באחריות לכישלון, ואילו נרקיס הטיל את האשמה על שאלתיאל. מכל מקום, ברור שנרקיס חש שהוא עומד בפני הזדמנות היסטורית לתקן את המעוות.
לדברי מילשטיין, המותח ביקורת חריפה על תפקודו של נרקיס, אלוף הפיקוד עשה כל מאמץ כדי לעקוף את הרמטכ"ל ושר הביטחון, ולפתוח במלחמה. למעשה, טוען מילשטיין, ההתקפה על ארמון הנציב החלה אף ברמה נמוכה יותר. לדברי מילשטיין, מי שהורה על מתקפת הנגד בארמון הנציב היה קצין האג"ם של חטיבת ירושלים, רס"ן עמוס נאמן. על פי מילשטיין נאמן הורה על תחילת ההתקפה בהיעדר המח"ט ואלוף הפיקוד, וכאשר הגיעו טלפונים דחופים מן המטכ"ל שדרשו את עצירת המתקפה טען נאמן, יחד עם קצין האג"ם הפיקודי סגן-אלוף אריק רגב, שאין לו קשר עם הכוח המסתער. כך, טוען מילשטיין, החלה המלחמה, וזאת כתולדה של יוזמה מקומית בלבד.
אריה יצחקי דוחה תפיסה זו. הוא מסכים שנרקיס ראה בפתיחת המלחמה הזדמנות לתקן את הכישלון של 1948; נרקיס מעיד על כך בעצמו בספרו פעמים רבות. ואולם ההחלטה על פתיחת המערכה מול ירדן לא הייתה יוזמה מקומית, אלא התקבלה בישיבת ממשלה ביום הראשון של המלחמה. באותה ישיבה אישר ראש הממשלה לוי אשכול את הנחייתו של שר הביטחון משה דיין להעביר את חטיבת הראל לפרוזדור ירושלים, כדי שתחבור להר הצופים (באותה ישיבה אושרה גם תקיפת מטרות בירדן ובסוריה על ידי חיל האוויר, וכן את תקיפת ג'נין על ידי פיקוד הצפון).
אחרית דבר > פולמוס > קרב ההבקעה של חטיבה 55

הנושא העיקרי בו התמקדה הביקורת על דרך ניהול המערכה על ידי הפיקוד הישראלי במרחב ירושלים, היה קרב ההבקעה של חטיבה 55 בליל 6/5 ביוני. במהלך קרב זה נהרגו עשרות מלוחמי החטיבה, ואבדותיה היו כבדות בהרבה מאבדותיהן של שתי החטיבות האחרות שהשתתפו במערכה במרחב ירושלים (ראו להלן). תשומת הלב הופנתה במיוחד לקרב על גבעת התחמושת, בו נהרגו 24 לוחמים, ונחשב אחד הקרבות הקשים במלחמה כולה. הטענות מופנות כלפי אלוף פיקוד מרכז ומפקדת החטיבה; על גבורתם של הלוחמים אין עוררין.
בין הטענות שהועלו במשך השנים היו הטענות הבאות:
לא היה צורך בהסתערות על המתחם המבוצר של גבעת התחמושת, כיוון שבמשך השנים נבנו תוכניות מפורטות לעקיפת המוצבים הירדניים.
כוחות חטיבת ירושלים, שלמדו את השטח במשך שנים והכירו אותו היטב, לא השתתפו בתקיפת המערך הירדני בצפון ירושלים, ובמקומם הופעלה חטיבת הצנחנים שלא הכירה את השטח, וחסרה אמצעי מודיעין בסיסיים.
מפקד חטיבת הצנחנים, מוטה גור ומפקדי הגדודים בחטיבה (עוזי עילם, יוסי יפה ויוסף פרדקין), עמדו על כך שההבקעה תתבצע בלילה. זאת, כדי לחסוך בנפגעים וכדי לנצל את עדיפות הצנחנים בלוחמת לילה. אלוף הפיקוד הסכים איתם. המבקרים טוענים, שהתקפה עם שחר ואף מאוחר יותר הייתה יכולה לחסוך בנפגעים. היא הייתה מספקת לצנחנים זמן נוסף להתארגנות וללימוד השטח, מאפשרת לחטיבת הראל להגיע מכיוון צפון ולתקוף את מערך ההגנה הירדני מעורפו, ובעיקר מאפשרת להעניק סיוע יעיל של טנקים וארטילריה להתקפת הצנחנים.
סגן הרמטכ"ל, האלוף חיים בר-לב, הציע גם הוא לדחות את ההתקפה לבוקר, כדי לאפשר סיוע אווירי. אלוף הפיקוד סבר שסיוע אווירי היה עלול להיות לא יעיל, בשל קרבת המטרות לאוכלוסייה אזרחית. מבקריו של נרקיס טוענים כי חיל האוויר הכין תקיפות על היעדים הירדניים המבוצרים בצפון ירושלים במשך שנים, ולפיכך תקיפות כאלה היו עשויות להיות יעילות מאד.
טענה נוספת לגבי קרב הלילה של הצנחנים היא שההבקעה החלה בסופו של דבר אחרי השעה 2:00 לפנות בוקר, כאשר נותרו פחות משעתיים עד לזריחה. משמעותה של התחלת התקיפה בשלב כה מאוחר הייתה למעשה, אובדן כל היתרונות של לוחמת הלילה.
הצידוק להתקפת הצנחנים בדחיפות רבה כל כך היה הצורך בחבירה דחופה עם הכוח הישראלי במתחם הר הצופים. אולם בפועל, רק גדוד אחד (גדוד 66) של החטיבה תקף בכיוון הר הצופים, כאשר הבקיע דרך גבעת התחמושת ונערך מול שכונת שייח' ג'ראח. שני הגדודים האחרים, גדוד 71 וגדוד 28, פעלו בגזרה דרומית יותר, במטרה לכבוש את השכונות הערביות בין ואדי ג'וז לעיר העתיקה ולהגיע למוזאון רוקפלר.
כנגד הביקורת נטען כי אלוף הפיקוד חש שעליו לעשות את המרב כדי לחבור להר הצופים בכל המהירות, כדי להקדים את חטיבה 60 הירדנית, שנעה – ככל שהיה ידוע בפיקוד המרכז – לכיוון ירושלים. אלוף הפיקוד לא היה יכול להמתין ולראות האם תצליח חטיבת הראל בהבקעה שלה ותגיע בזמן מצפון, ולא יכול היה לדעת בוודאות שחיל האוויר אכן הצליח להשמיד את התגבורות הירדניות. בשל כך, הדרך הנכונה מבחינתו הייתה הטלת חטיבה 55 לקרב כבר בלילה הראשון. גורם נוסף במערכת השיקולים של הפיקוד הייתה העובדה שחטיבה 55 הייתה חטיבת חי"ר מעולה, חטיבת קו ראשון של צה"ל. צירופה לפיקוד המרכז הייתה תוספת כוח משמעותית, ובהתאם לכך הוטלו עליה המשימות הקשות ביותר לביצוע.
אחרית דבר > פולמוס > מי שחרר את ירושלים?

בתודעה הישראלית נצרבה חטיבה 55 כ"חטיבת משחררי ירושלים", ועיקר התהילה על הניצחון ההיסטורי נפלה בחלקה. כך למשל, בספרו של משה נתן, "המלחמה על ירושלים", שיצא לאור כשנה לאחר המלחמה, חטיבת הראל כמעט ולא מוזכרת, ואילו החטיבה הירושלמית זוכה לאזכור קצר בהרבה מזה של חטיבה 55. הועלו טענות קשות על כך שחטיבה 55 "ניכסה לעצמה" את כל התהילה, והמעיטה בחלקן של החטיבות והיחידות האחרות. אין ספק שהכרזתו של מוטה גור "הר הבית בידינו" ותמונות הצנחנים ליד הכותל יצרו את הרושם הדרמטי ביותר. בעשורים האחרונים נעשה מאמץ לתאר ולחשוף את מאמציהן של כלל היחידות שהשתתפו בקרב על ירושלים.
אחרית דבר > אבדות ואותות

כאמור בפתיחת הערך, הקרב על ירושלים היה מן הקרבות המרים והקשים במלחמת ששת הימים כולה. חיילי הלגיון הירדני נלחמו באומץ ובעקשנות, והסבו אבדות כבדות לחיילי צה"ל. ההתמוטטות המהירה של מערך ההגנה הירדני במרחב ירושלים נבעה בעיקר מהחלטת הפיקוד העליון הירדני לסגת משטח הגדה המערבית. גם לחימתם של חיילי צה"ל התאפיינה בהתמדה ובגבורה רבה; הלחימה בשטח הבנוי הייתה מרכיב מרכזי נוסף שהביא למספר האבדות הגבוה.
בקרב על ירושלים נהרגו 182 חיילי צה"ל. כמחצית מן ההרוגים היו חיילי וקציני חטיבת הצנחנים.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  | חטיבה 16, חטיבת ירושלים | 48 לוחמים |
|  | חטיבה 10, חטיבת הראל | 35 לוחמים |
|  | חטיבה 55 | 97 לוחמים |
|  | חיל האוויר | 2 טייסים |
חטיבה 55 הייתה החטיבה שספגה את מספר ההרוגים הגבוה ביותר מבין כלל חטיבות צה"ל במלחמה. שלב ההבקעה בגזרת ירושלים היה העקוב מדם מכל שלבי ההבקעה בזירות השונות: בגזרת ירושלים נפלו 118 חיילים בשלב זה, לעומת 103 בגזרת הציר הצפוני בסיני ו-92 בגזרת רמת הגולן.
אבדות הלגיון הערבי מוערכות בכ-400 הרוגים, מתוכם 112 הרוגים בגדוד 2, שעמד מול חטיבת הצנחנים בצפון ירושלים, וכ-80 הרוגים מגדוד 31, שעמד מול חטיבת ירושלים בדרום. בתחילה דיווחו הירדנים על אלפי נעדרים, אך מספר זה התקבל משום שרבים מן החיילים חמקו אל כפריהם ביהודה ושומרון, ללא רישום או בקרה של הפיקוד.
שני הצדדים ספגו במהלך הלחימה גם מאות פצועים. כאמור לעיל, בירושלים המערבית נהרגו כ-20 אזרחים מן ההפגזות הירדניות, וכאלף נפצעו. אין מידע על מספר האבדות בקרב האוכלוסייה האזרחית הערבית בירושלים המזרחית.
49 מן הלוחמים בקרב על ירושלים עוטרו באחד מעיטורי צה"ל:
38 לוחמים עוטרו בעיטור המופת (מתוך 207 לוחמים שזכו בעיטור זה במלחמה כולה).
תשעה לוחמים עוטרו בעיטור העוז (מתוך 39 לוחמים שזכו בעיטור זה במלחמה כולה): רב"ט זרח אפשטיין, רב"ט שלמה אפשטיין, רב"ט יגאל ארד, רב-סרן אריה בן-אור, טוראי שלום דוד, סגן-אלוף אשר דר-דרייזין, טוראי יעקב (יקי) חיימוביץ' (חץ), רב"ט חיים רוסק ורב"ט ישראל שינדלר.
שניים, טוראי איתן נאוה וסגן מרדכי פרידמן, עוטרו בעיטור הגבורה (מתוך 12 לוחמים שזכו בעיטור זה במלחמה כולה). שניהם נהרגו בקרב.
חיילי חטיבה 55 קיבלו מסמך הוקרה ומדליה על תפקידם בלחימה. המסמך חתום על ידי מוטה גור, מפקד החטיבה באותו זמן.
אחרית דבר > הנצחה

אנדרטה לחללי חטיבת ירושלים בארמון הנציב
אנדרטה לחללי חטיבת ירושלים על שרידי מוצב הפעמון
אתר ההנצחה לחללי חטיבת הראל בהר אדר
קיר ההנצחה לכל הנופלים בקרב על ירושלים, באתר ההנצחה הממלכתי בגבעת התחמושת
אנדרטה לחללי סיירת דוכיפת וחטיבת הראל בגבעת המבתר
אחרית דבר > מורשת

תצלום הצנחנים בכותל המערבי הפך למזוהה עם הקרב ועם המלחמה כולה. לדוגמה, ב-2001 עמד התצלום במרכזו של פולמוס בדבר השימוש בו במסגרת תעמולת הבחירות של הבחירות לראשות הממשלה באותה שנה. בתשדירי הבחירות של אריאל שרון, הוצג התצלום. בעקבות זאת, הגישה סיעת שינוי עתירה ליושב ראש ועדת הבחירות המרכזית השופט מישאל חשין וטענה כי "השימוש בתמונה עשוי ליצור רושם שצה"ל מזוהה עם הימין". חשין דחה את בקשתם והתיר את המשך השימוש בתצלום ואף קבע כי
התמונה ייחודית וחד-פעמית היא, וזה מכבר הופקעה מרשותו של צה"ל – אם הייתה אי פעם נכס מנכסיו – והפכה לנכס מנכסי האומה כולה.
.
השיר גבעת התחמושת הפך לפופולרי מאוד. יש שאומרים כי בלעדיו תהילת הקרב של גבעת התחמושת לא הייתה גדולה כל כך. הרמטכ"ל לשעבר מוטה גור, שהיה מפקד חטיבה 55, טען כי אלמלא השיר שפאר כל כך את הקרב, השבעת חיילי הצנחנים לא הייתה מתקיימת בגבעת התחמושת.
לקריאה נוספת

המחלקה להיסטוריה (צה"ל), מלחמות צה"ל, מלחמת ששת הימים, אתר צה"ל
אילון אברהם, אל"ם, ואייגר דוד, ממ"ק – המערכה על ירושלים 1967 – מערכות
אל"ם אברהם אילון, סא"ל דוב גפני, רעיה טראוב, סא"ל דוד בית און, ממ"ק דוד איגר (1972); בעז זלמנוביץ' (עורך, 2017): לכבוש את ההר – המערכה בזירה הירדנית במלחמת ששת הימים. אג"ם – מה"ד היסטוריה, יוני 1972; אמ"ץ – תוה"ד – המחלקה להיסטוריה, 2017. מודן הוצאה לאור, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2017.
מיכאל אורן, שישה ימים של מלחמה – המערכה ששינתה את פני המזרח התיכון. הוצאת דביר, 2004.
נחום ברוכי, חטיבת הראל שריון (10) במלחמת ששת הימים. הוצאת ספרים אריאל, ירושלים, ועמותת גבעת התחמושת. ירושלים, 2010.
מרדכי (מוטה) גור, "הר הבית בידינו!". הוצאת מערכות, צבא הגנה לישראל, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשמ"ד, 1986.
ישראל הראל (עורך), מרדכי (מוטה) גור (סגן עורך): שער האריות – הקרב על ירושלים בחוויית לוחמי חטיבת הצנחנים. הוצאת מערכות, משרד הביטחון, 1972.
יהודה ואלך, משה ליסק, שמעון שמיר (עורכים): אטלס כרטא לתולדות מדינת ישראל – עשור שני. הוצאת כרטא, החברה הישראלית למפות ולהוצאה לאור, משרד הביטחון – ההוצאה לאור. ירושלים, 1980.
נחמיה זרחוביץ, יוסי לנגוצקי, בעקבות – מסלולי קרבות מלחמת ששת הימים בירושלים. הוצאת כרמל, 2020.
אריה יצחקי, שחרור ירושלים במלחמת ששת הימים. אריאל, כתב עת לידיעת ארץ ישראל, גיליון 44–45, אייר תשמ"ו, מאי 1986.
אורי מילשטיין, ההיסטוריה של הצנחנים, כרך ג' – איחוד ירושלים, הוצאת שלגי 1985.
עוזי נרקיס, אחת ירושלים. הוצאת עם עובד, תל אביב, 1975.
משה נתן, המלחמה על ירושלים. הוצאת אותפז בע"מ, תל אביב, אייר תשכ"ח, מאי 1968.
א. קם (עורך), חוסיין פותח במלחמה: מלחמת ששת הימים בעיני הירדנים. הוצאת מערכות, 1974.
גדעון אביטל-אפשטיין, 67' ירושלים, מלחמה, הוצאת מטר, 2017.
ביאורים

↑  "מחטף - כינוי לפעולה התקפית מהירה וקצרה של השתלטות על שטח בשעת כושר, כדי לקבוע עובדה פוליטית-צבאית בשטח." מתוך: יאיר בורלא, לקסיקון למונחים צבאיים, דביר, 1988.
↑  במלחמת ששת הימים נהרגו 776 חיילי צה"ל או 781 חיילים או 803 חיילים
↑  המחנה היה מערבה מעין כרם.
↑  על שם המצביא המוסלמי, טארק בן זיאד.
↑  או שתי פלוגות, על פי אורן, עמ' 233; על פי אטלס כרטא היה זה צוות קרב גדודי.
↑  חיילים אלה היו במדי שוטרים, כפי שהוסכם בהסכם שביתת הנשק ב-1949.
↑  על שם אנטנות הקשר של האו"ם שהיו מוצבות עליה.
↑  כיום רחוב אשר וינר.
↑  כיום נקראת הגבעה הר אחירם.
↑  כיום זהו המשכו של כביש 425 מהיישוב הר אדר.
↑  כיום שכונה במבשרת ציון.
↑  31°47′39.5556″N 35°13′48.6546″E﻿ / ﻿31.794321000°N 35.230181833°E﻿ / 31.794321000; 35.230181833‏
↑  בערך לאורך רחוב פייר ון פאסן של היום.
↑  כאמור, באזור רחוב פייר ואן פאסן כיום.
↑  בכל המקורות נקרא רחוב זה רחוב ואדי ג'וז, אך הרחוב נקרא כיום רחוב שמעון הצדיק ודרך הר הזיתים; רחוב ואדי אל ג'וז כיום מתחבר לדרך הר הזיתים ונמשך מצפון לדרום.
↑  אין לבלבל עם בניין ימק"א ירושלים שברחוב המלך דוד, בעיר המערבית. בניין ימק"א המדובר הוא כיום מלון "לגאסי", 31°47′8.9916″N 35°13′42.3222″E﻿ / ﻿31.785831000°N 35.228422833°E﻿ / 31.785831000; 35.228422833.‏
↑  כיום צומת דרך שכם - רחוב פיקוד המרכז.
↑  אורן, עמ' 273, מזכיר כמה עשרות טנקים ירדניים שהגיעו לתל אל פול, אך הדבר לא ייתכן, גם בשל ההפצצה האווירית וגם בשל העובדה שלו היו מגיעים לתל אל פול מספר רב כל כך של טנקים ירדניים הייתה כל תמונת הקרב משתנה. ברוכי, עמ' 89, מזכיר שאחד הטנקים הירדניים היה צנטוריון, אך לא ברור האם בחטיבה 60 הירדנית היו טנקים כאלה.
↑  הקו העירוני היה לאורך רחוב עשהאל של היום. עמדת "לולב" הישראלית הייתה בבית הנמצא ברחוב נעמי 21; עמדת לולב הירדנית הייתה כ-30 מטר ממנה, במורד ההר. עמדת "אריה" הירדנית הייתה ברחוב עשהאל 16, והישראלית מולה, בתוך מתחם הכנסייה היוונית האורתודוקסית. העמדה שנקראה "בית התריסים הצהובים" נמצאת ברחוב עין רוגל 9, ועמדת "בית התריסים הצהובים" נמצאת ברחוב המלאך בלבן - רחוב קטן היורד מרחוב המפקד לכיוון גיא בן הינום.
↑  כיום דרך א-טור או דרך שמואל בן עדיה.
↑  כיום מלון 7 הקשתות.
↑  לפירוט מלא ראו ברשימה "לקריאה נוספת" ו"קישורים חיצוניים".
↑  הטייסים שנהרגו בקרב היו סרן שבתאי בן-אהרון, שמטוסו הופל בעת תקיפת הכוחות הירדניים באזור מעלה אדומים ב-5 ביוני; וסגן דן גבעון, שהופל ב-6 ביוני באזור מר אליאס. הגבעה שבה נפל מטוסו של דן גבעון והשכונה לידה נקראים גבעת המטוס.
יתוש הטיגריס האסייתי

| יתוש הטיגריס האסייתי |
| --- | --- |
 נקבת יתוש הטיגריס האסייתי ניזונה
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: חרקים
סדרה:: זבובאים
תת־סדרה:: יתושים
משפחה:: כולכיתיים
שבט:: אדיני
סוג:: אדס
מין:: אדס מפוספס
שם מדעי
 Aedes albopictus ‏Skuse, 1895
תחום תפוצה


יתוש הטיגריס האסייתי (שם מדעי: Aedes albopictus), או יתוש-יום טיגריסי, לעיתים מכונה גם יתוש הנמר האסייתי ואדס מפוספס, הוא יתוש שמקורו בדרום-מזרח אסיה, הנפוץ כמין פולש בישראל דרך סחר בצמיגים משומשים, בעיקר באזור הדרום והמרכז. היתוש נפוץ בכל היבשות (למעט אנטארקטיקה), ובארצות כגון: ארצות הברית (מאז 1985), אלבניה ואיטליה (מאז שנות ה-90), ניגריה (מאז 2002), ניו זילנד, קנדה, ספרד וארצות רבות אחרות, בהן ישראל. בניגוד לרוב היתושים, יתוש הטיגריס האסייתי פעיל במהלך היום, בעיקר בשחר ובשעות בין הערביים.
סביבת מחייתו של היתוש היא לרוב באזור הטרופי והסובטרופי, במי גשם החודרים לחללים של עצים. יתוש זה מתפתח גם בתוך עציצים, אגרטלים וכל מקום שבו יש מים עומדים לתקופה ארוכה.
היתוש חדר לאירופה בשנות ה-70, באלבניה. בשנות ה-90 החל היתוש לפלוש לאמריקה ולאיטליה והוא היתוש העיקרי הגורם לעקיצות בצפון איטליה. בשנת 2007 גרם להתפרצות מקומית של מחלת הצ'יקונגוניה. בשנת 2002 נמצא לראשונה היתוש בישראל (במושב גנתון) ומאז מתפשט היתוש באזור.
תפוצתו העיקרית של יתוש הטיגריס האסייתי היא בצמיגים משומשים המיובאים מאסיה לאירופה, לאמריקה ולאפריקה. היות שיתושים חיים בסביבת מים עומדים ומטילים ביצים שם, הם מצויים גם בתוך המים בצמיגים וכאשר צמיגים אלו מגיעים ליעדם, מגיעים דרכם גם היתושים. יתוש הטיגריס האסייתי עלול להעביר למעלה מ-20 מחלות, בהן קדחת דנגי, צ'יקונגוניה ועוד.
הטלת ביצים יכולה להתבצע גם בכלים קטנים, כמו צנצנות, שבהן מים עומדים. הנקבה מטילה ביצים על דופן הכלי שבו עומדים המים, בניגוד לנקבות מסוגים אחרים אשר לרוב מטילות ביציהן על פני המים. הביצים הן בעלות כושר הישרדות גבוה: ביצה יכולה להיות במקום יבש לתקופה של כמה חודשים ובכל זאת לבקוע לאחר הרטבה קלה ובתנאים מתאימים.
היתוש הבוגר מתאפיין בגופו השחור ופספוס לבן על הרגליים והחזה. הוא זריז למדי, והנקבות מסוגלות לעקוץ מספר פעמים בפרק זמן קצר.
הפצת מחלות

יתוש הטיגריס האסייתי נחשב למעביר העיקרי של נגיף הצ'יקונגוניה ברחבי העולם. לצד העברת נגיף זה, היתוש הוא נשא של נגיף קדחת דנגי ובמקרים רבים הוא נושא את נגיף קדחת מערב הנילוס אותו הוא עשוי להעביר לאדם. אורך חייו הממוצע הוא כשבועיים.
תפוצה בישראל

ברחבי ישראל היתוש נפוץ לאורך מישור החוף - מראש הנקרה ועד אשקלון, באזור הכרמל, הגליל המערבי, בשפלה, באזור השרון, במערב השומרון, בגוש דן, בשפלת יהודה ובהרי יהודה, במדבר יהודה, בירושלים ובאזור באר שבע ובגליל העליון, ובאזור הגולן.
ראו גם

72 החיות המסוכנות ביותר: אסיה
מחלת נגיף הזיקה
Chikungunya
הערות שוליים

↑  יַתּוּשׁ־יוֹם טִיגְרִיסִי במילון בעלי חיים: יתושים (תשפ"ב), 2021, באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531907605171  LCCN: sh87006009 
הסבר על יתוש הטיגריס האסייתי מטעם עיריית תל אביב
בופרופיון

|  נתונים כימיים |
| --- | --- |
 מסה מולרית:  239.107692 יחידת מסה אטומית מאוחדת 
 בטיחות
 קטגוריית סיכון בהריון:  קטגוריית סיכון B2 (אוסטרליה), קטגוריית סיכון C 
 מזהים
 קוד ATC:  N06AX12 
 מספר CAS:  34911-55-2
 PubChem:  444
 ChemSpider:  431
 
בופרופיון
בופרופיון (באנגלית: Bupropion) היא תרופה נוגדת דיכאון א-טיפית הידועה בעיקר בשמה המסחרי Wellbutrin (וולבוטרין), ומוכרת גם בפורמט של שחרור מושהה (Wellbutrin SR). מוכרת גם כזייבאן (Zyban) תרופה המשמשת להפסקת עישון.
התרופה משמשת בעיקר לטיפול בהפרעת דיכאון מג'ורי ולתמיכה בהפסקת עישון. שימוש נוסף הוא כתוספת במקרים של "תגובה לא מלאה" לתרופה נוגדת דיכאון מקבוצת ה-SSRI המשמשות כקוו ראשון לטיפול בדיכאון. תרופות הקו הראשון כנגד דיכאון הן התרופות מקבוצת ה-SSRI, ובופרופיון משמשת לעיתים קרובות כתוספת לחיזוק הטיפול.
בופרופיון היא תרופה ממשפחה ה-NRI שמנגנון הפעולה שלה מבוסס על עיכוב שאיבה חוזרת (reuptake) של המוליכים עצביים דופמין ונוראדרנלין, כמו כן כחומר אנטיכולינרגי פועלת על קולטנים ניקוטינים.
לבופרופיון בגלל מנגנון הפעולה השונה שלה יש טווח שונה של תופעות לוואי המבדילות אותה מתרופות נוגדות דיכאון אחרות: היא אינה גורמת בדרך כלל להפרעות בתפקוד המיני, אינה קשורה לעלייה במשקל ואינה גורמת לישנוניות. היא יעילה יותר מתרופות מקבוצת ה-SSRI בשיפור תסמיני היפרסומניה ועייפות. במהלך טיפול בבופרופיון, במיוחד התכשיר בשחרור מידי, יש סיכון גבוה יותר להתקפים אפילפטיים מאשר בתרופות נוגדות דיכאון אחרות ולכן, חשוב להיזהר במתן לחולים שיש להם היסטוריה של פרכוסים או אפילפסיה. שוני נוסף הוא היעדר תסמונת הפסקת הטיפול, המלווה לעיתים קרובות הפסקת טיפול בתרופות מקבוצת ה-SSRI.
בופרופיון ניתנת בשתי מנות ביום, או בצורתה בשחרור ממושך לאורך יממה שלמה (Wellbutrin XR) הניתנת במנה אחת ביום או בצורתה לגמילה מעישון - זייבאן (Zyban). במינונים גבוהים יחסית התגלתה כיעילה ביותר כתרופה להפסקת עישון.
בופרופיון שייכת לקבוצה הכימית של האמינוקטונים ודומה במבנה הכימי לחומר הממריץ קאתינון הנמצא בצמח הקאת, לחומר המדכא תיאבון דיאתילפרופיון (דיאתילקאתינון) ובכלל לפנתילאמינים (הכוללים את חומצות האמינו תירוזין ופנילאלנין, קטכולאמינים וחומרים אחרים).
היסטוריה של התרופה

מולקולה זו סונתזה על ידי נרימן מהטה בשנת 1966 וקיבלה את השם אמפבוטמון (Amphebutamone).
נרשמה על ידי חברת התרופות גלקסו סמית' קליין רק בשנת 1974. מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) אישר שיווקה כתרופה נוגדת דיכאון בשנת 1985.
בגלל גילוי של תופעות לוואי פרכוסיות (קונבולסיביות) במיוחד לחולות בולימיה נרבוזה ואנורקסיה נרבוזה עם הקאות יזומות, ובמינונים של 450–600 מ"ג, הוסרה מהשוק בשנת 1986. לאחר מכן התרופה הוחזרה לשימוש בשנת 1989 אחרי שנקבעו המינונים שהם גם מועילים ושהסיכון שלהם לגרימת פרכוסים הוא נמוך (2% אחרי המינון המרבי של 450 מ"ג). החל משנת 1997 אושר השימוש בתרופה זו לצורך גמילה מעישון טבק. בשנת 2006 הורחבה ההתוויה הרשמית של התרופה גם לדיכאון עונתי (Seasonal Affective Disorder - SAD).
בארצות הברית הבופרופיון היא התרופה האנטי-דיכאונית הרביעית לפי תפוצת השימוש. בשנת 1996 פותחה בארצות הברית גרסה עם שחרור מושהה (Wellbutrin SR), הניתנת בשתי מנות יומיות. בשנת 2003 פותחה גרסה עם שחרור איטי עוד יותר (Wellbutrin XL) ו־Wellbutrin XR הניתנת במנה אחת ביום. גרסה זו אושרה לטיפול בדיכאון עונתי (SAD) על ידי ה־FDA.
שימושים רפואיים > דיכאון

למרות שתרופות מקבוצת ה-SSRI הן הקו הראשון לטיפול בדיכאון, יעילותו של הבופרופיון בדיכאון מוכחת. מדובר הן בפציינטים מאושפזים והן באוכלוסייה אמבולטורית. אחוזי השיפור והתגובה משתווים לאלו של התרופות מקבוצת ה-SSRI. בופרופיון הוכחה כמונעת דיכאון עונתי אצל פציינטים שלהם היסטוריה של מתכונת עונתית.
קיימות ראיות התומכות ביעילות בופרופיון על פני פלצבו לטיפול בדיכאון. יש מחקרים המצביעים על כך שאיכות הראיות נמוכה. יש כמה מטא-אנליזות המדווחות שלבופרופיון יש השפעה קטנה על דיכאון.. עדויות מצביעות על כך שהיעילות של בופרופיון לדיכאון דומה לזו של תרופות נוגדות דיכאון אחרות.
מספר תכונות של הבופרופיון מבדילות אותה מתרופות נוגדות דיכאון אחרות:
בניגוד לרוב התרופות נוגדות הדיכאון, היא אינה גורמת בדרך כלל להפרעות בתפקוד המיני, השכיחות של תופעות לוואי מיניות אינה שונה מפלסבו.
טיפול בבופרופיון אינו קשור לעלייה במשקל, להפך, ברוב המחקרים הבחינו בירידה משמעותית במשקל במשתתפים שטופלו בבופרופיון.
טיפול בבופרופיון גם אינו קשור לישנוניות שקשורה כתופעת לוואי של תרופות נוגדות דיכאון אחרות.
בופרופיון יעילה יותר ממעכבי ספיגה חוזרת של סרוטונין סלקטיביים (SSRI) בשיפור תסמיני היפרסומניה ועייפות בחולים מדוכאים.
בופרופיון יעילה בטיפול בדיכאון חרדתי. היעילות של בופרופיון לדיכאון חרדתי מקבילה לזו של תרופות מקבוצת ה-SSRI במקרה של דיכאון עם חרדה נמוכה עד בינונית, ואילו בדיכאון עם חרדה גבוהה לתרופות מקבוצת ה-SSRI יש יתרון יעילות צנוע.
שימושים רפואיים > דיכאון עונתי

במהלך חודשי הסתיו והחורף, בופרופיון מונעת התפתחות של דיכאון עונתי אצל אלה שיש להם הפרעה רגשית עונתית חוזרת.
שימושים רפואיים > טיפול בהפרעה דו קוטבית

בופרופיון משפרת דיכאון בהפרעה דו קוטבית, כאשר היעילות והסיכון שלו דומים לתרופות נוגדות דיכאון אחרות.
בהיעדר שילוב עם תרופה מווסתת מצב רוח או תרופה אנטיפסיכוטית בופרופיון עלולה לגרום למעבר מדיכאון למצב מאני.
בופרופיון גורמת פחות להיפוך מדיכאון למאניה אצל אנשים הסובלים מהפרעה ביפולארית מסוג 1 לעומת אנשים המקבלים טיפול תרופתי בתרופות מקבוצת נוגדי הדיכאון הטריציקליים (TCA). הוא גורם פחות מנוגדי דיכאון אחרים חילוף מעגלי מהיר אצל ביפולריים מסוג 2 (rapid-cycling bipolar II).
שימושים רפואיים > טיפול כתוספת לטיפול בתרופה מקבוצת ה-SSRI

תוספת של בופרופיון כחיזוק לטיפול נגד דיכאון על ידי תרופה מקבוצת ה-SSRI היא אסטרטגיה נפוצה כאשר אנשים אינם מגיבים ל-SSRI.
שימושים רפואיים > הפסקת עישון

בופרופיון יעילה כעזר להפסקת עישון. התרופה מפחיתה את עוצמת הכמיהה לניקוטין ותסמיני גמילה. תסמיני הגמילה כוללים: מצב רוח מדוכא, עצבנות, קשיי ריכוז ותיאבון מוגבר. בופרופיון מאטה את העלייה במשקל שמתרחשת לעיתים קרובות בשבועות הראשונים לאחר הפסקת העישון, אולם עם הזמן השפעתה נעשית זניחה.
לטיפול בהפסקת עישון התרופה ניתנת תחת השם זייבאן. ההמלצה היא שילוב טיפול התנהגותי עם התרופה במסגרת הפסקת עישון. מכוון לאנשים עם מוטיבציה גבוהה המקבלים תמיכה מובנית התנהגותית. זייבאן יעיל במיוחד בקומבינציה עם תחליפי ניקוטין (Nico-Derm, Nicotrol|).
הטיפול בזייבאן לצורך הפסקת עישון נמשך שבעה עד שנים עשר שבועות. הפסקת השימוש בטבק נעשית עשרה ימים אחרי התחלת הקורס. לאחר הקורס, היעילות של זייבאן לשמירה על הימנעות מעישון יורדת עם הזמן. לא ברור אם המשך הטיפול בזייבאן מסייע למניעת החזרה לעישון.
שימושים רפואיים > טיפול בהפרעת קשב והפרעה היפר אקטיבית

בופרופיון משמשת כקו שני (אחרי הסימפטומימטיים) לטיפול בהפרעת קשב/היפר-אקטיביות (ADHD). הבדיקה נעשתה בהשוואה לתרופות שהוכחו כיעילות להפרעה כמו ריטלין או אטומוקסטין (atomoxetine, Strattera) בילדים ובמבוגרים. בופרפיון מתאימה לטיפול באנשים עם תחלואה מקבילה של ADHD עם דיכאון, עם שימוש בסמים או עם הפרעת התנהגות. ייתכן שטיפול כזה מסייע לאנשים עם טיקים בתגובה לטיפול בפסיכו-סטימולנטיים.
שימושים רפואיים > הפרעה ברציה המינית

בופרופיון ניתנת לעיתים קרובות כתוספת לתרופה מקבוצת ה-SSRI כתגובה לתופעת הלוואי המינית. היא עשויה גם לסייע לאנשים ללא דיכאון הסובלים מהפרעה של ירידה ברציה מינית. בופרופיון יכולה לשפר עוררות מינית, אורגזמות וסיפוק מיני.
שימושים רפואיים > עליה במשקל

מחקרים מראים כי שימוש בבופרופיון עשוי לסייע לירידה במשקל בטווח הארוך. במחקרים קליניים, אנשים שטופלו בבופרופיון חוו ירידה ממוצעת של 2.7 ק"ג לאחר טיפול של 6 עד 12 חודשים, בהשוואה לפלצבו. הפחתת משקל זו אינה שונה משמעותית מהירידה במשקל שנוצרת על ידי מספר תרופות אחרות להורדה במשקל כגון סיבוטרמין או אורליסטט. התרופה המשולבת נלטרקסון/בופרופיון(אנ') אושרה על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) לטיפול בהשמנת יתר.
התוויות נגד ואזהרות

קיימת אזהרה שלא לתת בופרופיון לאנשים הסובלים מאפילפסיה או במצבים סיכון של ירידה בסף להתקף אפילפטי כמו אנורקסיה נרבוזה, בולימיה נרבוזה, גמילה מבנזודיאזפינים וגמילה מאלכוהול. יש להימנע ממתן התרופה לאנשים הנוטלים מעכבי מונואמין אוקסידאז (MAOI). ההתוויה ממליצה לנקוט זהירות בטיפול באנשים עם נזק לכבד, מחלת כליות חמורה ויתר לחץ דם חמור, וכן בילדים, מתבגרים ומבוגרים צעירים בשל הסיכון המוגבר לרעיונות אובדניים.
תופעות לוואי

תופעות לוואי שכיחות: כאב ראש, הפרעה בשינה, פה יבש, רעד, בחילה.
תופעות אפשריות: חוסר מנוחה, אגיטציה ועצבנות. פציינטים עם חרדה חמורה או הפרעת פאניקה אין לתת להם וולבוטרין.
בופרופיון יכולה גרום לסימפטומים פסיכוטיים ובכללם: הלוצינציות, דלוזיות, קטטוניה וגם דליריום.
חלק מהאנשים יחוו יובש בפה, עצירות וירידה במשקל. עליה בלחץ דם יכולה להתרחש, אבל ללא הפרעות קרדיו-וסקולריות משמעותיות אחרות. לוולבוטרין יכולה להיות פעילות לא ישירה סיפטומימטית, היכולה לגרום לתופעות אינוטרופיות חיוביות על המיוקרדיום (הגברת התכווצות הלב). חלק מהפציינטים יכולים לסבול מפגיעה קוגניטיבית, נכרת במיוחד – קושי במציאת מילים.
נעדרות תופעות לוואי כמו ירידה בלחץ דם במעבר מישיבה לעמידה (orthostatic hypotension), עליה במשקל, נמנום במהלך היום, ותופעות אנטי-כולינרגיות.
תופעות לוואי > לחץ דם

תופעת לוואי אפשרית אבל נדירה של בופרופיון היא העלאת לחץ הדם. מידע המרשם מציין שיתר לחץ דם, לפעמים חמור, נצפה אצל חלק מהאנשים הנוטלים בופרופיון, גם עם ובלי יתר לחץ דם קודם. הבטיחות של בופרופיון באנשים הסובלים ממחלות לב וכלי דם ופרופיל הבטיחות הקרדיווסקולרי הכללי שלו נותרו לא ברורים בגלל היעדר נתונים.
תופעות לוואי > תפקודי כבד

דווחו מקרים נדירים של רעילות בכבד המובילה למוות או להשתלת כבד אחרי טיפול בבופרופיון. לעומת תרופות נוגדות דיכאון אחרות היא נחשבת לאחת התרופות עם סיכון מוגבר להרעלת כבד.הסיכון להשפעה על הכבד הוא בערך 0.1-1 %. במקרה הצורך עוקבים אחרי בדיקות דם תקופתיות.