stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סאינבולי

| --- | --- |
מעגן סירות המעבורת על נהר המקונג בעיר סאינבולי.
מעגן סירות המעבורת על נהר המקונג בעיר סאינבולי.
 מדינה:  לאוס לאוס
 מחוז:  מחוז סאינבולי
 בירת העיר:  סאינבולי
 שפה רשמית:  לאית
 דת:  בודהיזם
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  31,482 (2015)
 קואורדינטות:  19°15′N 101°45′E﻿ / ﻿19.25°N 101.75°E﻿ / 19.25; 101.75 
 אזור זמן:  UTC +7
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת לאוס מוגדלת) ויינטיאן אטופו פקסן פקסה לואנג פרבאנג  סם נואה טאקק מואנג שי פונגסאלי סלבן קמבודיה תאילנד מיאנ. סין סין וייטנאם מפרץ טונקין סאינבולי(למפת לאוס רגילה) ויינטיאן אטופו פקסן פקסה לואנג פרבאנג  סם נואה טאקק מואנג שי פונגסאלי סלבן קמבודיה תאילנד מיאנ. סין סין וייטנאם מפרץ טונקין סאינבולי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
סאינבולי, (באנגלית: Sainyabuli, בלאית: ໄຊຍະບູລີ כינויים נוספים: Xaignabouli, Xayaburi, או Xayaboury ) היא בירת מחוז סאינבולי (אנ'), לאוס. העיר שוכנת על הכביש הארצי מספר 4 אשר יחד עם כביש 13 (אנ') היא מתחברת לעיר ללואנג פרבאנג. במרחק 80 קילומטרים צפונית-מזרחית לגבול עם תאילנד הנמצא מעבר לרכס לואנג פרבאנג (אנ') בדרום מערב. שדה התעופה סאינבולי שוכן דרומית מערבית לעיר.
סאינבולי נבנתה על גדות הנהר נאם האנג, שהוא יובל של נהר המקונג בקצה הצפוני של המחוז. העיר נמצאת בלב האזור בו נדרשת מעורבות של הצבא כנגד סחר עצים לא חוקי (אנ'). נכון למפקד האוכלוסין לשנת 2015 גרו בעיר 31,482 תושבים.
נקודות לציון

בצפון העיר נמצא מקדש בודהיסטי בן למעלה מ -500 שנה בשם וואט סי בון הואנג.
מקדש וואט סי פאן דון, שנודע בזכות הסטופה בצורת היהלום.
מקדש וואט סיסאוונג וונג, שהוקם על ידי המלך סיסאבנג וונג עצמו במקום בו עמד מקדש לשעבר.
בעיר יש מוזיאון, ספרייה ושני מסופי אוטובוסים שכל אחד מהם נמצא כ -2 ק"מ צפונית ודרומית לעיר בהתאמה.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסיית סאינבולי בשנת 2015 על פי האתר של ארגון geonames
↑  Walker, Andrew (1999). The legend of the golden boat: regulation, trade and traders in the borderlands of Laos, Thailand, China, and Burma. University of Hawaii Press. p. 179. ISBN 978-0-8248-2256-9. נבדק ב-27 ביוני 2011. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2  Andrew Burke, Andrew Burke, Justine Vaisutis, Joe Laos Cummings, Laos, Footscray, Vic., Australia ; Oakland, CA : Lonely Planet, 2007, ISBN 978-1-74104-568-0
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567479405171  BnF: cb13335490t (data)  LCCN: n88210208  VIAF: 137315703   WorldCat (עם VIAF): 137315703
נינסון

| --- | --- |

אמו של גלגמש, אלת הפרות
 תפקיד:  אלת פרות הבר
 שמות נוספים:  Ninsumun 𒀭𒊩𒌆𒄢
 תרבות:  המיתולוגיה המסופוטמית
 מקום מגורים:  ארך
 אב:  אנו
 בן או בת זוג:  לוגלבנדה (אנ')
 צאצאים:  גילגמש
נִינְסוּן (Ninsun, בכתב יתדות: 𒀭𒊩𒌆𒄢; נקראת גם נינסומון Ninsumun – "גבירת הפרות") היא אלת פרות הבר במיתולוגיה המסופוטמית. היא מוכרת יותר כאימו של גילגמש וכאשתו של המלך לוגלבנדה, ומופיעה בתפקיד האם והאישה באפוס גילגמש.[דרוש מקור]
נינסון הייתה אלת העיר ארך, שם היא גרה, אך עבדו אותה גם בערים מסופוטמיות אחרות כגון ניפור ואור.
הקשר בין נינסון לבין בנה גילגמש משתנה בגרסאות השונות של האפוס. בגרסה בבלית מסוימת, נינסון מייעצת לבנה, מופיעה בחלומותיו, מבקשת מאל השמש שָמָש שיגן על גילגמש ומקבלת את אנכידו כבן משפחתה. בגרסאות בבליות מוקדמות יותר, התפקיד של נינסון הוא יותר פסיבי, בעוד בגרסה החתית השמיטו לחלוטין את נינסון. האלה נוכחת גם בגרסאות שומריות ישנות יותר, כגון גילגמש ופר השמיים, ובנוסף לכך מיתוס מוקדם מאוד של המפגש בין האלה נינסון ללוגלבנדה, בעלה, וחתונתם.
מלכים רבים מהתקופה השלישית של אור התייחסו לנינסון בתור אמם, ולגילגמש בתור אחיהם, כדי לטעון שהם ראויים למלוך על מסופוטמיה.
הערה

↑  האלים המסופוטמיים, בגרסאותיהן המוקדמות יותר, היו משויכים בעיקר לערים מסוימות. למשל מרדוך, היה שייך לעיר הבירה של בבל בלבד, עד שהפך למלך כל האלים כאשר בבל נהפכה למרכז התרבות.
↑  אנציקלופדיה יהודית דעת - פרעה (אמונת הקדמונים בכך ששליטם הוא אל או צאצא של אל), באתר www.daat.ac.il
נערתו ששת

| --- | --- |
כרזת הסרט נערתו ששת
כרזת הסרט נערתו ששת
 מבוסס על:  מחזה "The Front Page" של בן הכט וצ'ארלס מקארתור
 בימוי:  הווארד הוקס 
 הופק בידי:  הווארד הוקס
 תסריט:  צ'ארלס לדרר
 עריכה:  גן הבליק 
 שחקנים ראשיים:  קרי גרנט רוזלינד ראסל ראלף בלאמי
 מוזיקה:  סידני קוטנר
 צילום:  ג'וזף ווקר 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי קולומביה 
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  11 בינואר 1940
 משך הקרנה:  90 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית, דרמה קומית, קומדיית נישואים מחדש, סרט דרמה 
 הכנסות באתר מוג'ו:   hisgirlfriday
 דף הסרט ב־IMDb
 
נערתו ששת (באנגלית: His Girl Friday) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה מטורפת משנת 1940 בבימויו של הווארד הוקס.
התסריט מבוסס על המחזה "העמוד הראשי" ("The Front Page") של בן הכט וצ'ארלס מקארתור משנת 1928. זאת קומדיה מסוג סקרובול עם דיאלוגים מהירים ושנונים וקצב מהיר של מצבים משתנים, בעיקר בין השחקנים הראשיים, קרי גרנט ורוזלינד ראסל. התסריט מתאר באופן קומי את העיתונאים הנמשכים למקצועם ומוכנים לעשות הכל (חוץ מרצח) כדי לזכות בסקופ טוב.
המונח "Girl Friday" מכוון לאשה העוזרת בתפקידים רבים במשרד כפי שששת עזר לרובינזון קרוזו.
ב-1993 הוחלט לשמר את הסרט בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית.
תקציר העלילה

וולטר ברנס (קרי גרנט) הוא עורך ראשי בעיתון "מורנינג פוסט". הוא היה נשוי להילדגרד ("הילדי") ג'ונסון (רוזלינד ראסל) שהייתה עיתונאית בכירה תחת ניהולו. הנישואים לא האריכו וזמן קצר לאחר גירושיהם היא מגיעה למשרד העיתון ומבשרת לוולטר כי היא מאורסת לסוכן ביטוח בשם ברוס בלדווין (ראלף בלאמי). היא רוצה כעת לחיות חיים שקטים ולהקים משפחה וכעת היא עומדת לנסוע ברכבת עם ברוס ואמו לאולבני.
וולטר עדיין מאוהב בהילדי ועושה הכל כדי לחבל בקשר שלה עם ברוס. הוא יודע שעיתונאות היא עדיין בדמה ומפתה אותה לכתוב כתבה אחרונה בקשר לרוצח ארל ויליאמס המואשם ברצח שוטר ועומד להיות מוצא להורג. הילדי מגיעה לחדר העיתונאים בבניין המשטרה ובעזרת שוחד מצליחה לקבל ריאיון עם האסיר ויליאמס. בינתיים מעכב וולטר את ברוס, קונה ממנו פוליסת ביטוח שולח את עוזרו הגונב את ארנקו ומשתיל עליו את שעונו. ברוס נעצר באשמת גנבה ומשוחרר בערבות וא"חכ נעצר שוב באשמת הטרדה מינית של בחורה שנשלחה למשימה זו על ידי וולטר.
בינתיים בורח ויליאמס וכל המשטרה מחפשת אחריו. הוא מגיע לחדר העיתונאים בו נמצאת הילדי לבדה וכבר יש לה סקופ רציני. היא מתחילה לתקתק כתבה ולא שמה לב לברוס המגיע לחדר ומבקש ממנה לעזוב. הוא מסיק את המסקנות ועוזב. בינתיים מגיעים לחדר וולטר ואמו של ברוס שוולטר מבקש מעוזרו לסלקה בכוח.
למקום מגיעים ראש העיר והשריף. הם חייבים להוציא להורג את ויליאמס כפי שהתחייבו לבוחריהם ומסתירים את העובדה שקבלו מכתב דחייה מהמושל ושיחדו את השליח שיבוא שוב רק לאחר ההוצאה להורג. וולטר והילדי מסתירים את ויליאמס בשולחן כתיבה בחדר אך השריף מגלה אותו והם נכבלים באשמת הסתרת ויליאמס ו"חטיפת" גב' בלדווין אך לאחר שמגיע שוב השליח ומגלה את פרשת השוחד הם נאלצים לשחרר אותם. כל הפרשה היא סקופ ענק ולאחר שהילדי גומרת לתקתק במכונת הכתיבה היא מסכימה להצעתו של וולטר להתחתן שוב ולצאת לירח דבש.
השפעה

הפילוסוף סטנלי קאבל משייך את הסרט לתת הז'אנר הקולנועי שהוא מכנה "קומדיית הנישואים מחדש" בספרו Pursuits of Happiness: The Hollywood Comedy of Remarriage משנת 1981.
הערות שוליים

↑  מילון מריאם-ובסטר
סוזאפון

| --- | --- |

 סיווג:  אירופוניים
 קבוצה:  כלי נשיפה ממתכת, כלי נשיפה
מוזיקאים בתלבושות במרדי גרא בניו אורלינס 2003. גלוקנשפיל נראה משמאל וסוזאפון ברקע מימין
סוזאפון הוא כלי נגינה ממשפחת כלי הנשיפה ממתכת המשמש בעיקר בתזמורות צועדות. הכלי הוא גרסה לטובה, ונקרא על שם האדם שהגה אותו - מלחין המארשים ג'ון פיליפ סוזה.
הטובה והסוזאפון זהים באורך הצינור שלהם ודומים מבחינת המנעד וגון צליל, אך קיימים ביניהם מספר הבדלים:
צנרת הסוזאפון סובבת את הנגן ונחה על כתפו השמאלית.
לרוב הסוזאפונים שלושה שסתומים, בעוד שבטובה מקצועית לפחות ארבעה.
פעמון הסוזאפון בדרך כלל גדול משמעותית מפעמון של טובה.
מלבד הבדלים מבניים אלה, מיוצרים גם סוזאפונים מפיברגלס, כדי להקטין את משקלם ולהקל על נשיאתם, ומקובל לטעון כי לכלים אלה צליל פחות טוב.
הסוזאפון משמש כיום בעיקר בתזמורות צועדות מכיוון שנוח לשאת אותו, יחסית לטובה. עם זאת, ובניגוד לטענה הרווחת, סוזה לא תכנן את הסוזאפון כדי להקל על נשיאת הטובה. עיצוב הסוזאפון התבסס על ההליקון, כלי נשיפה בן תחילת המאה ה-19, שסבב גם הוא את גוף הנגן. סוזה לא היה מרוצה מצלילו הכיווני של ההליקון, שנבע מפעמונו הצר, וביקש מבונה הכלים ג'יימס פפר (James Pepper) לעצב כלי עם פעמון גדול שיפנה למעלה וישלח צליל רך מעל תזמורת המנגנת באולם.
בראיון אמר סוזה
...(ההליקון) היה מספיק טוב לעבודה במצעדי רחוב, אבל הצליל שלו נשלח לפנים בעצמה ותוקפנות שלא התאימו לצרכיי בקונצרטים, אז פניתי למר פפר בנוגע לבניית כלי בס שהפעמון שלו יפנה למעלה ויוכל להתכוונן למטרות קונצרטים. הוא בנה כלי כזה וקרא לו, כאות תודה על הצעתי, סוזאפון.
היום נבנים סוזאפונים כשפעמונם פונה קדימה, ולא למעלה. לרוב הפעמון ניתן לפירוק כדי להקל על הובלת הכלי. פעמון מתפרק מאפשר גם לקבוע את כיוונו, קדימה או הצידה, על פי הצורך או הנוחות.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007537088005171  GND: 1245034278  LCCN: sh92005379  MusicBrainz: 53e090c3-4376-470f-be04-09483324b668
נמל התעופה הבין-לאומי סקופיה

פסל אלכסנדר הגדול בשדה התעופה בסקופיה
נמל התעופה הבינלאומי סקופיה (במקדונית: Меѓународен аеродром Скопје; נודע בעבר בתור נמל התעופה אלכסנדר הגדול סקופיה, במקדונית: Аеродром „Александар Велики“ Скопје), הידוע גם בשם נמל התעופה פטרובץ כשמו של כפר סמוך, הוא נמל התעופה הבינלאומי הגדול והעמוס ביותר במקדוניה הצפונית. הנמל שוכן כ-17 ק"מ דרומית מזרחית לסקופיה, בירת המדינה.
היסטוריה

ב-1987 נבנה טרמינל נוסעים חדש בעל קיבולת גדולה יותר. בין 1993 ל-1995 נערך בנמל התעופה שיפוץ מסיבי.
בדצמבר 2006 הכריזה ממשלת מקדוניה על כוונתה לשנות את שמו של הנמל כך שייקרא על שם אלכסנדר הגדול, וגרמה לפריצתה של מחלוקת דיפלומטית עם יוון, שמחשיבה את אלכסנדר כחלק נכבד מהמורשת שלה. ישנה טענה כי השם החדש גורם לבלבול עם נמל התעופה קוואלה, "מגאס אלכסנדרוס", שנמצא בחלק היווני של אזור מקדוניה.
ב-2018 שם הנמל שונה בשנית לנמל התעופה הבינלאומי סקופיה, כחלק ממהלך כולל לפתירות הסכסוך עם יוון שכלל גם את שינוי שם המדינה למקדוניה הצפונית בשנה שלאחר מכן.
תאונות אוויריות

ב-5 בדצמבר 1993 התרסק על מסלול מספר 34 מטוס מסוג פוקר 100 (מספר שלדה PH-KXL), השייך לחברת פאלאייר מקדוניאן איירליינס, שהיה בדרכו לציריך. חקירה שנערכה לאחר התאונה העלתה שהגורם לתאונה היה כשל אנוש של צוות המטוס שלא וידא לפני ההמראה שהמסלול נקי מקרח. מתוך 97 אנשים שהיו על סיפון המטוס נהרגו 81.
חברות תעופה ויעדים

אדריה איירווייז (ליובליאנה)
אייר סרביה (בלגרד, אוחריד)
אליטליה (מילאן-מאלפסנה)
אוסטריאן איירליינס (וינה)
B&H איירליינס (סרייבו)
קרואטיה איירליינס (ספליט, זאגרב)
צ'ק איירליינס (פראג)
הלווטיק איירווייז (ציריך)
מאלב הונגריאן איירליינס (בודפשט)
MAT מקדוניאן איירליינס (אמסטרדם, ברלין – שנפלד, קופנהגן, דיסלדורף, המבורג, איסטנבול-אטאטורק, פריז – נמל התעופה שארל דה גול, רומא, וינה, ציריך)
טורקיש איירליינס (איסטנבול-אטאטורק)
הערות שוליים

↑  ICAO name at World Aero Data
↑  Skopje's airport to be named "Alexander the Great", publisher: Kathmerini, date: 2006-12-29, accessdate: 2006-12-26
↑  Makfax
↑  Kavala International Airport "Megas Alexandros" or in English: "Alexander the Great". Official site.
↑  סוכנויות הידיעות, בדרך לשלום עם יוון: מקדוניה מסירה שלטי דרכים, באתר ynet, 21 בפברואר 2018
נמל התעופה הבין-לאומי סנגסטר

אזור המסלולים, 2009
נמל התעופה הבין-לאומי סנגסטר (באנגלית: Sangster International Airport) הוא נמל תעופה בינלאומי כ-5 ק"מ ממזרח למונטיגו ביי, ג'מייקה. שמו המקורי של הנמל היה נמל התעופה מונטיגו ביי, וב-1967 נקרא על שמו של ראש ממשלת ג'מייקה, דונלד סנגסטר. זהו נמל התעופה העמוס ביותר בג'מייקה ובאיים הקריבים כולם.
היסטוריה

ג'מייקה הייתה אי פעיל מבחינת תחבורה אווירית עוד מראשית ימי התעופה. ב-1940 הוחלט על הקמת נמל תעופה במקום וב-1947 הושלמה בנייתו. מונטיגו ביי הייתה עיר נופש לעשירים ומפורסמים מארצות הברית וקווי התעופה הראשונים לאזור, שהיו קווי חופשה ונופש, הופעלו על ידי חברת פאן אמריקן וורלד איירווייז, שהפעילה את השדה עד 30 בספטמבר 1949, אז נטלה ממשלת ג'מייקה את הפעלת השדה. מבנה הטרמינל הראשון הוקם ב-1953 ועם השנים הפך הנמל לגדול ולעמוס יותר משני נמלי התעופה הבינלאומיים של ג'מייקה (השני הוא נמל התעופה הבינלאומי נורמן מנלי ליד קינגסטון).
נתונים

בנמל עברו בשנת 2014 3,633,998 נוסעים. מבין 1.7 מיליון תיירים המגיעים לאי, 72% משתמשים בנמל תעופה זה.
זהו נמל התעופה המועדף על מטיילים שנוסעים ליעדי נופש פופולריים כמו מונטיגו ביי, נגריל או אוצ'ו ריוס. שדה התעופה מאכלס גם מטוסים פרטיים עם אזור נפרד לאותם מטוסים, כולל דלפקי הגירה ושירות מכס נפרד.
בין החברות המפעילות טיסות לנמל  אייר קנדה, אמריקן איירליינס, ג'ט בלו איירווייז, דלתא איירליינס, וירג'ין אטלנטיק, ווסט ג'ט, יונייטד איירליינס, סאות'ווסט איירליינס, קופה איירליינס, קיימן איירווייז, תומאס קוק איירליינס, ת'ומסון איירווייז, US איירווייז ו-Arkefly.
אירועים יוצאי דופן

ב-21 בינואר 1960 התקלקל אחד מארבעת מנועיו של מטוס לוקהיד קונסטליישן של חברת התעופה הקולומביאנית אוויאנקה שהיה בטיסה סדירה מניו יורק לבוגוטה דרך מונטיגו ביי. המטוס תוקן במיאמי והמשיך בדרכו. בעת הנחיתה במונטיגו ביי התרסק המטוס על המסלול ועלה בלהבות. 35 נוסעים (מתוך 39) ו-2 אנשי צוות (מתוך 7) נספו בתאונה האווירית הקשה ביותר שפקדה את ג'מייקה.
הערות שוליים

↑  Sounds familiar, doesn't it?, .Jamaica Observer, ‏21 בינואר 2010
↑  דף הנתונים באתר נמל התעופה
↑  tripsavvy, Sangster International Airport Guide
↑  על התאונה באתר בטיחות אווירית
סאיצ'ניה

| סאיצ'ניה |
| --- | --- |
שלד של סאיצ'נייה  השוואה לאדם
תקופה
קרטיקון עליון 75–70 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי עוף
תת־סדרה:: תיראופורה
משפחה:: אנקילוזאוריים
סוג:: סאיצ'ניה
מין:: Saichania chulsanensis
שם מדעי
 Saichania

סאיצ'נייה (שם מדעי: Saichania; ממונגולית: "יפה אחד") הוא סוג של דינוזאור צמחוני ממשפחת האנקילוזאוריים שמאובניו נמצאו בערבות מונגוליה וסין.
מאפיינים

מאובני דינוזאור זה נמצאו במונגוליה ב-1977 בממצא אחד עם עצמות בודדות שרובם היו שבורות. רוב האזור שהתגלה היה של הגולגולת ואזורים סמוכים. מהממצאים משוער שהאנקילוזאור הגיע לאורך 5 מטרים ולמשקל של 2 טון והוא דמה במראהו לטרכיאה. גופו היה מכוסה באוסטאודרם נוקשה שהגן עליו מטורפים ובנוסף אזורים כמו החוליות, חגורת הצלעות והכתפיים היו קשיחים ומחוברים חזק. היו לו רגליים קצרות וגופו היה נמוך יחסית, מה שהגן על בטנו הרכה. למרות מראהו הוא היה אוכל צמחים איטי ורגוע שהשתמש במקורו כדי לתלוש צמחייה מהאדמה.
דינוזאור זה חי לצד טורפים גדולים כמו הטרבוזאורוס, וייתכן שהשתמש בזנבו בעל האלה כדי להתגונן ממתקפה. עם זאת לעיתים הטרבוזאורוס גבר עליו, מה שמוכח מסימני שיניים בחלק מהעצמות שהתאימו לשיני הטרבוזאורס.
בתרבות

דינוזאור זה הופיע במשחק פארק היורה 3: בניית פארק.
איור של זוג פרטי סאיצ'ניה בנוף הקרטיקון של מונגוליה.
נעים זילכה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1879 בגדאד, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  16 בפברואר 1929 (בגיל 50 בערך) בגדאד, עיראק המנדטורית 
 מדינה:  עיראק עיראק
 תפקיד:  חבר פרלמנט 
 
נעים זילכה (בערבית: نعيم زلخة; בגדאד 1879–1929) היה יהודי עיראקי מהקהילה היהודית בבגדאד, עורך דין ושופט, חבר בית הנבחרים העיראקי ופעיל בקהילה היהודית בעיראק.
קורות חיים

ב-1904 החל זילכה לעבוד בתחום המשפטים בבגדאד, עיר הולדתו. ב-1908 היה לשופט בבית-המשפט לערעורים בביירות, כשהוא מחזיק בתפקידו זה למעלה מעשר שנים עד מינויו לסגן נשיא בית-המשפט. בשנת 1921 חזר לעיראק והפך לסגן נשיא בתי המשפט האזרחי בבצרה, ובשנת 1922 לנשיא בית המשפט המחוזי של מחוז דיאלא. הוא נבחר לבית הנבחרים של עיראק בשנת 1925 ונשאר שם עד מותו. היה אחד היהודים הצעירים המעטים בבית הנבחרים העיראקי שהיה לו האומץ להביע התנגדות לממשלה. בשנת 1925 גם התמנה, במקביל לעבודתו בפרלמנט, למרצה בבית הספר למשפטים בבגדאד, והיה פעיל במועצת הקהילה היהודית; הוא נבחר ליו"ר "ועדת ג'שמי", הממונה על ענייני החילונים של הקהילה היהודית, והחזיק בתפקיד זה עד מותו. הוא עשה ניסיונות להכניס רפורמות בחיי הקהילה היהודית ולהגביל את השפעתם של נכבדים דתיים ועשירים; הצליח לאלץ את הרב עזרא דנגור להתפטר מתפקידו כראש הקהילה. מותו הפתאומי של זילכה שם קץ לרפורמות שיזם.
אחיו היה רבי אפרים כהן.
הערות שוליים

↑  ZILKHA, NAʿIM, encyclopedia.com
↑  Zilkha, Naʿim." Encyclopaedia Judaica
↑  ראו כאן
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נינסטינטס

נינסטינטס (באנגלית: Ninstints) היה כפר ששימש אינדיאנים משבט היידה. הכפר הוא חלק מהאתר שמורת הפארק הלאומית גוואי האנאס ואתר המורשת היידה, השוכן בחוף הצפוני של פרובינציית קולומביה הבריטית בקנדה. הכפר הוא אתר מורשת עולמית מטעם אונסק"ו, ואתר היסטורי לאומי מטעם ממשלת קנדה.
הכפר קרוי גם נאן סדינס (Nan Sdins), סקונגוואי (Skungwai) וסגאנג גוואי. השם האחרון הוא השם שנתנו בני היידה לאי אנתוני בקולומביה הבריטית, בו שוכן הכפר, ומשמעותו היא אי השיבוט האדום. בשלהי המאה ה-18 ותחילת המאה ה-19 נקרא הכפר על שם קויאה, שכיהן כצ'יף באותה תקופה. השם נינסטינטס הוא שיבוש שמו של הצ'יף החזק ביותר מבין הצ'יפים של הכפר באמצע המאה ה-19 - נונגסטינס, והוא החל לשמש כשם הכפר לאור המנהג של רבי חובלים להתייחס לכפרים בשם של מי שעומד בראשם. שמו הנוכחי הוא הגרסה האנגלית של השם האינדיאני סגאנג גוואי לאנאגאי (SGang Gwaay Llanagaay, תרגום: הכפר באי השיבוט האדום).
הכפר היה הדרומי ביותר מבין כפרי ההיידה, ושכן מערבית לאי קונגהיט שהוא האי הדרומי ביותר בארכיפלג היידה גוואי. במאה ה-18 אירעו בכפר מספר מפגשים בין האדם הלבן לבין האינדיאנים המקומיים. בתקופת סחר הפרוות הימי זכה הכפר לביקורים של ג'ורג' דיקסון (1787), צ'ארלס דאנקן (1788), ופעמיים ב-1789 על ידי רוברט גריי ושותפו ג'ון קנדריק. קיימת טענה שלפיה קנדריק השפיל את הצ'יף המקומי קויאה ב-1789, ועל רקע זה עלתה לשלטון שושלתו של הצ'יף נינסטינטס. קויאה ככל הנראה נהרג ב-1795 במהלך מתקפה על החד-תרנית יוניון בפיקודו של ג'ון בויט. כ-90% מ-300 תושבי הכפר מתו במגפת האבעבועות השחורות שפקדה את המקום ב-1862, והמשיכה לקטון גם לאחר מכן בשל מחלות נוספות. בערך ב-1885 נטשו את הכפר אחרוני התושבים, ועברו לסקידגייט על פי הזמנת הצ'יף המקומי, וזאת אף שהייתה קיימת יריבות ארוכת שנים בין השבטים. ההערכה היא כי כיום קיימים רק 12 צאצאים שנולדו לתושבי הכפר המקוריים.
בני ההיידה התקיימו בעיקר מציד ומדיג בארכיפלג, והשרידים הקדומים ביותר בכפר הם בני אלפיים שנים. באתר שבו שכן הכפר קיימת קבוצת בתי מגורים ארוכים עשויים מעץ ארז, אך הוא ידוע יותר בזכות אוסף עמודי הטוטם שנמצאים בקצה אזור המגורים. העמודים מעוטרים בתחריטים ובתגליפים שמתארים דמויות של אדם ובעלי חיים. ב-1957 נלקחו מהכפר 11 מעמודי הטוטם שהשתמרו בצורה הטובה ביותר, ונשלחו למספר מוזיאונים בקנדה. ב-1995 הוצבו מחדש חלק מעמודי הטוטם, אך כעבור שנים אחדות נפלו בחזרה לארץ. כיום נמצא בנינסטינטס האוסף הגדול ביותר של טוטמים שנוצרו על ידי ההיידה ועדיין נמצאים במיקום המקורי.
האי עצמו נמצא בסמוך לאוקיינוס השקט, והוא מוגן על ידי מפרץ ואיון סלעי. הכפר מרוחק מאוד ממקומות יישוב, והגישה אליו היא דרך הים או דרך טיסות היוצאות מיישובים בצפון הארכיפלג.
הערות שוליים

1 2  מקור שמו של הכפר באתר הרשמי של קולומביה הבריטית
| Flag of Canada סמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית בקנדה |
| --- | --- | --- |
| הפארקים בהרי הרוקי הקנדיים | באנף, ג'ספר, קוטניי, יוהו (פצלי ברג'ס), האמבר, הפארק הפרובינציאלי הר אסיניבוין והפארק הפרובינציאלי הר רובסון |  |
| בשיתוף עם ארצות הברית | קלואן, הפארק הלאומי ראנגל-סנט אליאס, הפארק הלאומי גליישר ביי, טאטשנשיני-אלסק • פארק השלום הבין-לאומי ווטרטון-גליישר |  |
| פארקים לאומיים ופרובינציאליים | דינוזאור • גרוס מורן • מיגואשה • נאהאני • ווד באפלו • מיסטייקן פוינט • רייטינג-און-סטון/אייסינאיפי |  |
| אתרי טבע | צוקי מאובני ג'וגינס • אנטיקוסטי |  |
| אתרי תרבות | ל'אנס או מדוז • המרכז ההיסטורי בקוויבק סיטי • הד סמאשד אין • לוננבורג • תעלת רידו • נינסטינטס • גראן פרה • תחנת ציידי הלווייתנים הבאסקים ברד ביי • טרונדק-קלונדייק (פורט ריליאנס, דוסון סיטי, פורטי מייל, טרוצ'ק, מוסהייד) |  |
| אתרים מעורבים | פימצ'יואין אקי |  |
סאיס

| --- | --- |

מפת האתר כפי שצוירה בעת ביקורו של שמפוליון במקום ב-1828
 מדינה / טריטוריה:  מצרים מצרים
 חבל ארץ:  דלתת הנילוס
 גובה:  10 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  20,568 (11 בנובמבר 2006)
 קואורדינטות:  30°57′53″N 30°46′06″E﻿ / ﻿30.964722222222°N 30.768333333333°E﻿ / 30.964722222222; 30.768333333333 
 אזור זמן:  UTC+2
 he
סאיס (ממצרית קדומה: Zꜣw; ביוונית עתיקה: Σάϊς; בקופטית: Ⲥⲁⲓ; כיום בערבית: صا الحجر, צא אל־הגר) הייתה עיירה מצרית עתיקה בדלתא של הנילוס קרוב לנהר הנילוס. העיירה הייתה בירת המחוז של סאפ־מה, שמה החמישי של מצרים התחתונה, והעיירה הפכה למושב השלטון במהלך השושלת ה־24 של מצרים (בסביבות 732–720 לפנה"ס) ובמהלך השושלת ה־26 של מצרים (אנ') (בסביבות 664–525 לפנה"ס), המכונה על שם מקום מושבה, "השושלת הסאיטית". השם המצרי העתיק של העיירה הוא Zꜣw.
רקע

הרודוטוס כתב כי בסאיס נמצא קברו של אוסירס וכי סבלו של האל נמצא באזור.
היוונים (כגון הרודוטוס[דרוש מקור], אפלטון[דרוש מקור], פאוסניאס ודיודורוס סיקולוס) חשבו כי יש לעירייה קשר עם אתונה. פאוסניאס כתב שסאיס הוא שם מצרי המקושר לאתנה, המקביל לשם הפיניקי Ὄγγα (אוֹנְגַה). דיודורוס כתב שהאתונאים בנו את סאיס לפני המבול, בעוד שכל ערי יוון נהרסו במהלך אותו אסון, כולל אתונה, סאיס ושאר הערים המצריות שרדו.
כיום אין הוכחות לקיומה של העיירה בתקופת הממלכה החדשה (בסביבות 1100 לפנה"ס) עקב חקלאים שהרסו חלקים נרחבים מהאזור.
במהלך הכיבוש האסלאמי של מצרים, נערך בסאיס קרב בין חילות הראשידון ובין צבא האימפריה הביזנטית, על פי הכרוניקה של איש הכנסייה הקופטי יוחנן מניקיו מסוף המאה ה-7, האזור התקיים כנום עד 700 לספירה. סופרים מימי הביניים, כמו יאקות אל־חמאווי, אל־מקריזי ואל־קלקשנדי (אנ'), טענו כי שמו של מקים העיירה היה "סא בן מסר". עם זאת, ההיסטוריון בן המאה ה-15, אבן איאס (אנ'), טען כי מייסד העיירה היה "סא בן מרקונוס". העיירה בתקופתו הייתה חרבה כמעט לחלוטין ואתרהּ שימש כמחצבת אבן.
במפקד האוכלוסין של מצרים משנת 1885 נכתב כי בסאיס (ששם נקראה צא־אל הגר) התגוררו 4,474 נפשות (2,250 גברים ו־2,224 נשים).
ראו גם

אפריס
הערות שוליים

↑  Frederick C. Mish, Merriam-Webster Inc, Anonymus AC00103708, Anonymus AC00421809, Webster's Ninth New Collegiate Dictionary, Merriam-Webster, 1990, ISBN 978-0-87779-508-7. (באנגלית)
↑  Ian Shaw & Paul Nicholson, The Dictionary of Ancient Egypt, British Museum Press, 1995. p.250
↑  Herodotus, II, 171.
↑  פאוסניאס, תיאורה של יוון, 9.12.2 (ראו במקור היווני ובתרגום לאנגלית)
↑  דיודורוס סיקולוס, ביבליותקה היסטוריקה, 5.57.5 (ראו במקור עם תרגום ובתרגום)
↑  Ian Shaw & Paul Nicholson, The Dictionary of Ancient Egypt, British Museum Press, 1995, p. 250
↑  Egypt min of finance, census dept, Recensement général de l'Égypte, 1885, עמ' 279. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7549979-4  SUDOC: 027562921  VIAF: 240123807   WorldCat (עם VIAF): 240123807
נעים בן אליהו

| --- | --- |

הרב נעים בן אליהו  תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  14 באוקטובר 1923 ד' בחשון תרפ"ד ירושלים, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  1 בספטמבר 2014 (בגיל 90) ו' באלול תשע"ד
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מדינה:  ישראל 
 מקום פעילות:  ישראל
 תקופת הפעילות:  ? – 1 בספטמבר 2014 
 השתייכות:  יהדות חרדית
 תחומי עיסוק:  הלכה, קבלה ועוד
 תפקידים נוספים:  רב שכונה, ראש ישיבה
 רבותיו:  הרבנים עזרא עטייה, מרדכי שרעבי, עובדיה הדאיה
 בני דורו:  הרב מרדכי אליהו, הרב נעים אליהו,
 
הרב נעים בן אליהו (ד' בחשון תרפ"ד 14 באוקטובר 1923 - ו' באלול תשע"ד 1 בספטמבר 2014) היה רב בשכונת הבוכרים בירושלים וראש ישיבת בן איש חי.
קורות חייו

נולד בד' בחשון תרפ"ד בעיר העתיקה בירושלים לרב סלמאן אליהו, מקובל שעלה מבגדאד לפי הוראת רבו ה"בן איש חי", ולמזל לבית צדקה, אחותו של הרב יהודה צדקה ונכדת אחותו של הרב יוסף חיים (ה"בן איש חי"). העוני בביתם היה רב ובגיל שש עשרה נפטר אביו.
בילדותו למד בתלמוד תורה בני ציון, ולאחר מכן בישיבת פורת יוסף אצל הרב עזרא עטיה והרב צדקא חוציין, יחד עם ידידיו הרב עובדיה יוסף והרב בן ציון אבא שאול.
בראשית דרכו, ובדומה לאחיו הרב מרדכי אליהו וחכם שמעון בן אליהו, בחר בשם נעים בן אליהו.
היה לוחם בהגנה ואף נפצע בקרבות מלחמת העצמאות, נישא לרחל, כיהן כמורה בסמינר הישן בירושלים והקים בית ספר בשכונת קטמונים בירושלים.
שימש במשך שנים כרב בשכונת הבוכרים בירושלים. היה מקורב לרב עובדיה יוסף.
נפטר בו' באלול תשע"ד ונקבר בהר המנוחות, בחלקת המשפחה והבבלים לסמיכות לרב יצחק כדורי ועוד מקובלים רבים בחלקה הקרובה לאחיו הרב מרדכי אליהו.