stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהדות אוזבקיסטן
הקהילה הבוכרית באוזבקיסטן

בני הקהילה מוכרים כיום בעיקר בשם בוכרים – שם שניתן ליהודים שחיו אז באמירות בוכרה אך בשם זה נקראים גם יהודים מאזור ח'אנות חיווה וח'אנות קוקנד שגם בהן היו קהילות יהודיות גדולות.
כיום סוברת ההנחה שמקורם של יהודי אוזבקיסטן הבוכרים הוא בגולי גלות בבל שהגיעו אליה מבבל או מממלכת פרס והקהילה נחשבת לקהילה היהודית העתיקה ביותר מבין קהילות ישראל למעט קהילת בבל לשעבר.
אזור אוזבקיסטן היה אחד האזורים המרכזיים באימפריה הפרסית כפי שתוארה במגילת אסתר ובה ישבו גדולי האימפריה.
לפי אטימולוגיה עממית, הערים בוכרה (או כפי שהיו כותבים בני העדה בעבר, בוכרא) וסמרקנד הוקמו לפני כ-2,500 שנים, תקופה החופפת עם תקופת גלות ישראל ויהודה. לעומת זאת, האוכלוסייה המונגולית במוצאה (אוזבקים וטג'יקים) שכיום היא עיקרית בערים אלו, הגיעה לאזור שנים רבות לאחר מכן עם ג'ינגיס חאן.
לפי גרסאות אחדות שמות הערים בוכרה וסמרקנד קשורים ליהדות, שכן "בוכרא" בארמית זה בכור – ויש סיכוי שאחד מעשרת השבטים שגלו לאזור הקימו עיר זו (ראובן שהיה בכור יעקב, או שבט אפרים שהוכתר לבכור יעקב, "ואפרים בכורי הוא" (ספר ירמיה ל"א, ח')) והשם "סמרקנד" נחשב להלחם מילים של המילה "קנד" שפירושה עיר, והמילה "סמר" המזכירה את שמר, שם ההר שעליו הוקמה בירתה של ממלכת ישראל – שומרון.
ישנן עדויות על בית קברות באוזבקיסטן מלפני כ-1,500 שנים ובו מספר שמות יהודיים כגון "יוסף בר יעקב".
בזמן השלטון המונגולי של ג'ינג'ס חאן ושל טימור לנג נפגעו היהודים מאוד, אלפים נהרגו, אלפים נמכרו לעבדות ורבים הוכרחו להתאסלם.
לאורך כל השנים צמחו חיי הדת והקהילה היהודית באוזבקיסטן והיה שילוב בין התרבות המזרחית באוזבקיסטן לבין אורח החיים על פי הלכה היהודית.
הקהילה האשכנזית באוזבקיסטן

בניגוד ליהודים הבוכרים רוב יהודי אוזבקיסטן היו, ועודם כיום, יהודים אשכנזים. יהודים אלה החלו להגיע לאוזבקיסטן מאירופה עוד בתחילת המאה ה-20. בניין בית הכנסת האשכנזי בקוגון הוקם באותה תקופה. אולם רובם נמלטו אליה בתקופת מלחמת העולם השנייה מפני הכיבוש הנאצי. באותה העת לאוזבקיסטן הגיעו יהודים רבים והייתה להם למקלט. יהודים אלו תרמו רבות לכלכלת אוזבקיסטן בכך שהם לימדו את האוכלוסייה המקומית את מקצועות העיסוק שלהם כגון חייטות, אריגה, עיבוד עורות, חקלאות ועוד. בנוסף למקצועות העיסוק אשר רכשו האוזבקים המקומיים הם גם החלו לדבר בשפת היידיש, שפתם של יהודי אשכנז. אלפים מהם נשארו באוזבקיסטן גם לאחר סוף המלחמה והקמת מדינת ישראל.
יהודי אוזבקיסטן בתקופה המודרנית

בתקופה המודרנית הגביל השלטון המוסלמי את התפתחות הקהילה. הכיבוש הרוסי במאה ה-19 נתקבל בברכה, במיוחד באותם מחוזות שהיו נתונים לשליטה ישירה של רוסיה ובהם קיבלו היהודים שוויון זכויות מלא עם האוכלוסייה המוסלמית והיו במעמד שיהודי אירופה תחת שליטת הרוסים לא זכו לו, כמו למשל הזכות לבעלות על נכסי מקרקעין.
בתקופת השלטון הרוסי היגרו לאוזבקיסטן, בעיקר לטשקנט, רבים מיהודי בוכרה, הם עסקו במסחר והגיעו לפריחה כלכלית. באותה תקופה תרמו יהודי אוזבקיסטן תרומות רבות ליישוב ארץ ישראל.
המשטר הסובייטי שחיסל את המסחר הפרטי הביא לכך ש-200,000 יהודי אוזבקיסטן עברו לעבוד במנהל המדינה, בתעשייה ובחקלאות.
מלחמת העולם השנייה הפכה את אוזבקיסטן למרכז יהודי חשוב, כאשר יהודים שנמלטו מאירופה הכבושה בידי הנאצים מצאו שם מקלט. רובם התיישבו בטשקנט ומוסדות יהודיים מרכזיים במוסקבה העתיקו את משרדיהם לשם.
בשנות המלחמה הגיעו לאוזבקיסטן גם יהודים שהוגלו בידי הסובייטים מארצות מזרח אירופה, שהיו תחת שליטתם בשנה הראשונה של המלחמה. מבין יהודים אלה היו שעלו לארץ ישראל דרך פרס.
אחרי המלחמה נשארו באוזבקיסטן רבים מיהודי אירופה, והשתלבו במינהל, בתעשייה ובחינוך. בימי המלחמה חלה התקרבות בינם לבין הקהילה היהודית הוותיקה באוזבקיסטן, בשל השפה הרוסית המשותפת ותחושת הגורל המשותף שהתעצמה בימי המלחמה.
יהודי אוזבקיסטן כיום

במפקד האוכלוסין של שנת 1959 נרשמו 94,344 יהודים באוזבקיסטן, 12 אחוזים באוכלוסייה הכללית, מהם 50,445 בבירה טשקנט.
בשנות ה-70 היה גל עלייה גדול מאוד מאוזבקיסטן בפרט ומברית המועצות בכלל, ומאוחר יותר היו עליות נוספות בעיקר בתחילת שנות ה-90 כחלק מהעלייה מברית המועצות שבהן עלו יהודים מאוזבקיסטן לישראל וחלק גם היגרו לארצות הברית.
נכון ל-2007 היו באוזבקיסטן פחות מ-5,000 יהודים.
בשנת 2008 במוזיאון ידיעת הארץ של סמרקנד נפתחה תערוכה המוקדשת ליהודי העיר.
ראו גם

יהדות ברית המועצות
יהדות בוכרה
יהדות הקווקז
יהדות ארמניה
יהדות גאורגיה
לקריאה נוספת

זאב לוין, מפריחי הערבה הרעבה: השלטון הקומוניסטי ויהודי אוזבקיסטן, 1939-1917, ירושלים: יד יצחק בן-צבי והאוניברסיטה העברית, 2012. (הספר בקטלוג ULI)
ארכיון קהילת יהודי אוזבקיסטן, בספרייה הלאומית
הערות שוליים

1 2 3 4  קהילת יהודי אוזבקיסטן, מאגרי המידע הפתוחים של מוזיאון העם היהודי בבית התפוצות. 05-5-2019
↑  אוזבקיסטן באתר הקונגרס היהודי העולמי (באנגלית)
תלמוד תורה בסמרקנד, 1915
תעשיית הרכב היוונית

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 מוטו:  Reshaping the future
 תקופת הפעילות:  1972–הווה (כ־53 שנים)
 חברת אם:  תעשיות נשק לישראל ,פלסן סאסא
 מיקום המטה:  Sindos 
 ענפי תעשייה:  תעשיית הרכב 
 מוצרים עיקריים:  משאית, רכב צבאי 
 הכנסות:  108.2 מיליון אירו (2012)
 רווח:  19.27 מיליון אירו (2012)
 עובדים:  380 (דצמבר 2012)
  
 https://www.elvo.gr
 
תעשיית הרכב היוונית (ELVO, ביוונית: Ελληνική Βιομηχανία Οχημάτων) היא חברת כלי רכב יוונית שבסיסה בסלוניקי. היא נוסדה בשנת 1972 בשם .Steyr Hellas S.A ושינתה את שמה לשמה הנוכחי ב-1986. היא מייצרת בעיקר אוטובוסים, משאיות וכלי רכב צבאיים.
גלריה

רכב של הצבא
Leopard 2 A6 HEL
ELVO Leonidas-2
ELVO-Neoplan Trolleybus
ELVO C97 Mercedes-Benz O405-(Mercedes-Benz O405N)
כבאית
Mercedes-Benz G-Class W462 מכונית משוריינת
ELVO Aletis מכונית קונספט
SMRT אוטובוסים ELVO-גוף Scania L L113CRL
הערות שוליים

↑  Apogee Essence Demo Site - History, base.omikron.apogee.gr
↑  ELVO Leonidas-2, www.militaryfactory.com (באנגלית אמריקאית)
↑  360CarMuseums - Virtual tours on car museums, 360carmuseum.com
↑  Deal for 170 tanks signed | eKathimerini.com, www.ekathimerini.com
1 2  Entire purchase of Greece's ELVO military vehicle company was conducted through Zoom, SK executives say, Israel Defense, ‏2021-07-05 (באנגלית)
↑  Greece launches new tender to sell Hellenic Vehicle Industry, . Athens-Macedonian News Agency.
↑  Newsroom, Hellenic Vehicle Industry ready to change hands | eKathimerini.com, www.ekathimerini.com (ב־)
↑  Greek Army to acquire 10,000 new Greek-made armoured vehicles (באנגלית אמריקאית)
↑  דיווח: קבוצת SK ופלסן רכשו חברת רכבים צבאיים יוונית, באתר Israel Defense, ‏2020-12-01
↑  Israeli Consortium To Buy Greek Auto Industry To Produce Military Vehicles — Greek City Times (באנגלית אמריקאית)
קייל מקלכלן

| --- | --- |

מקלכְּלן בכנס קומיק-קון, סן דייגו, 2017
 לידה:  22 בפברואר 1959 (בן 65) יאקימה, ארצות הברית 
 שם לידה:  Kyle Merritt MacLachlan 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1983 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וושינגטון  Eisenhower High School 
 בן או בת זוג:  דזירה גרובר (20 באפריל 2002–?)  לורה דרן (1985–1989)  לארה פלין בויל (1990–1992)  לינדה אוונג'ליסטה (1992–1998) 
 צאצאים:  Callum Lyon MacLachlan 
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  פרס גלובוס הזהב  פרס סאטורן לשחקן הטוב ביותר בטלוויזיה 
 http://www.kylemaclachlan.com/
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
קייל מריט מקלכְּלן (באנגלית: Kyle Merritt MacLachlan; נולד ב-22 בפברואר 1959) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי, זוכה פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה לשנת 1990 על תפקידו ב"טווין פיקס". התפרסם לראשונה בשל תפקידיו בסרטים של דייוויד לינץ' "קטיפה כחולה" ו"חולית", ובעיקר בשל תפקידיו בסדרות "סקס והעיר הגדולה", "עקרות בית נואשות" ו"איך פגשתי את אמא".
ביוגרפיה

מקלכְּלן נולד בעיר יאקימה שבמדינת וושינגטון, בן למשפחה  נוצרית ממוצא סקוטי. הבכור מבין שלושה אחים. הוא סיים בהצלחה את לימודיו באוניברסיטת וושינגטון, ולאחר מכן עבר להתגורר בהוליווד כדי לקדם את קריירת המשחק שלו.
בשנת 2002 נישא למפיקה דזרה גרובר (אנ'). ולזוג נולד בן ב-2008.
קריירה

מקלכְּלן החל את שיתוף הפעולה הנרחב שלו עם הקולנוען דייוויד לינץ' בשנת 1984, בה נבחר לתפקיד הראשי של פול אטריידאס, בנו של הדוכס לטו מנהיג בית אטריידאס, בגרסתו של לינץ' לספר המדע הבדיוני הפופולרי של פרנק הרברט "חולית".
תפקידו הקולנועי השני ב-1986, ביצירת המופת של לינץ' "קטיפה כחולה", היה זה שהפך את מקלכלן לכוכב קולנוע; בסרט התפרסם בדמותו של הסטודנט ג'פרי בומונט, שמסתבך עם הזמרת המסתורית דורת'י ואלנס (איזבלה רוסליני) ועם הגנגסטר הסדיסט ששולט בה פרנק בות' (דניס הופר). בשנה שלאחר מכן שיחק במותחן האימה "נסתר", בתור סוכן ה-FBI לויד גאלגהר.
בשנת 1990 חבר מקלכלן לדייוויד לינץ' בפעם השלישית, הפעם בהפקתו "טווין פיקס"; בסדרת המופת שנמשכה שנתיים גילם את הדמות הראשית של סוכן ה-FBI דייל קופר, הנקרא לחקור ולפענח את רצח הנערה לורה פאלמר בעיירה הפסטורלית טווין פיקס שבוושינגטון. הופעתו בסדרה זיכתה את מקלכלן בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה ובשתי מועמדויות נוספות לפרס אמי. מקלכלן שיחק את התפקיד גם בסרט הקולנוע של לינץ' המבוסס על הסדרה, "טווין פיקס: אש הולכת איתי"
ב-1991 שיחק בדרמה המוזיקלית של אוליבר סטון "הדלתות", בדמותו הביוגרפית של המוזיקאי ריי מנזרק, חבר להקת הרוק הפופולרית "הדלתות". ב-1994 הופיע בקומדיה שוברת הקופות "הפלינטסטונס" המבוססת על סדרת ההנפשה "משפחת קדמוני", בתור הדמות הרעה קליף ואנדרקייב.
מקלכלן השתתף גם בדרמה הארוטית "נערות שעשועים" של פול ורהובן, בתור במאי מופעי החשפנות זאק קארי; הסרט נחל כישלון קופתי, נקטל בחריפות על ידי המבקרים, ומקלכלן עצמו היה "מועמד" לפרס פטל הזהב לשחקן הגרוע ביותר על תפקידו. מקלכלן היה נבוך מעצם השתתפותו בהפקה הכושלת ועזב באמצע הפרמיירה לסרט.
לאחר דעיכה בקריירה, שנבעה בין היתר גם מתפקידו המפוקפק ב"נערות השעשועים", חזר מקלכלן לתודעה בזכות ההופעה בתור קלאודיוס (לפחות במחזה, קלאודיוס אינו אחיו של המלט, אלא האדם איתו אמו של המלט, גרטרוד, התחתנה לאחר מות אבי המלט), אחיו של המלט (אית'ן הוק) בדרמה המודרנית "המלט", המבוססת על המחזה המפורסם. בנוסף התפרסם ב-23 הופעות אורח בסדרה הפופולרית "סקס והעיר הגדולה" בתור ד"ר טרי מק'דוגל.
בשנים האחרונות נודע מקלכלן בעיקר בזכות תפקידו בחמש עונות סדרת הדרמה "עקרות בית נואשות" בתור אורסון הודג', בעלה של ברי ואן דה קאמפ (מרשה קרוס).
בין השנים 2010–2014 שיחק בסיטקום "איך פגשתי את אמא", בתור הקפטן.
פילמוגרפיה נבחרת > סרטים וקולנוע

חולית (1984)
קטיפה כחולה (1986)
נסתר (1987)
אל תגיד לה שזה אני (1990)
הדלתות (1991)
להיכן שהיום יוביל אותך (1992)
טווין פיקס: אש הולכת איתי (1992)
המשפט (1993)
עשיר באהבה (1993)
הפלינטסטונס (1994)
נערות שעשועים (1995)
נפילת מתח (1996)
חולה הדק (1996)
לילה חד-פעמי (1997)
החלפה (2000)
טיימקוד (2000)
המלט (2000)
בושם (2001)
אני בלעדייך (2001)
מירנדה (2002)
Northfork‏ (2003)
מגע ורוד (2004)
לשחרר את ג'ימי (2006)
הרקדן האחרון של מאו (2009)
לנשום עמוק (אנ') (2013)
הבית עם השעון המסתורי (2018)
הענק הקטן (2018)
ציפור בשחקים (2019)
קפונה (2020)
טסלה (2020)
חשוד ושמו פלטש (2022)
צאי מזה (2024)
Miranda's Victim‏ (TBA)
Altar‏ (TBA)
פילמוגרפיה נבחרת > סדרות וטלוויזיה

איך פגשתי את אמא (2010-2014)
Made in Jersey‏ (2012)
להאמין (2014)
המערכה השנייה של קרול (2019-הווה)
מרתה ופרנקלין (2020)
ג'ו אקזוטיק נגד קרול ‏ (2022)
המזל של האנק (2023)
סטודיו לחלומות (2024) - דיבוב
Fallout (2024-הווה)
Overcompensating‏ (TBA)
MachineGames

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברת פיתוח משחקי וידאו
 מייסדים:  של עמנואלסון ירק גוסטבסון מגנוס האגדול אים שלין פרדריק יונגדול ינס מאטיס מיקאל ווינה
 תקופת הפעילות:  2009–הווה (כ־16 שנים)
 חברת אם:  זנימקס מדיה 
 מיקום המטה:  אופסלה 
 משרד ראשי:  שוודיה אופסלה, שוודיה
 ענפי תעשייה:  משחקי וידאו
 מוצרים עיקריים:  סדרת Wolfenstein
 עובדים:  ~50 (נכון ל-2013)
  
 machinegames.com
 
MachineGames היא חברת פיתוח משחקי וידאו מאופסלה שבשוודיה. החברה, שהוקמה על ידי עובדים לשעבר בחברת המשחקים Starbreeze Studios, התפרסמה לאחר שקיבלה את הזכויות על זיכיון משחקי הווידאו Wolfenstein ("הטירה הנאצית") מידי חברת id Software, ובמסגרת זו פיתחה את הכותרים The New Order (2014),‏ The Old Blood (2015),‏ The New Colossus (2017),‏ Youngblood‏ ו-Cyberpilot (2019), וכן מספר הרחבות למשחק Quake הוותיק.
היסטוריה

מייסדי החברה - של עמנואלסון, ירק גוסטבסון, מגנוס האגדול, אים שלין, פרדריק יונגדול, ינס מאטיס ומיקאל ווינה - עבדו לפני כן באולפן פיתוח המשחקים השוודי Starbreeze, אשר בעצמו נוסד על ידי האגדול. בין המשחקים שיצאו תחת אולפן זה נכללו רידיק: הבריחה מבוצ'ר ביי, Enclave והרימייק למשחק Syndicate שיצא לאור ב-2012. ב-2009, בזמן עבודת הפיתוח על Syndicate, מספר העובדים באולפן גדל ל-100 עובדים, ובעקבות כך החליטו השבעה לפרוש ולהקים חברה חדשה בשם MachineGames בעיר אופסלה.
בתחילת דרכה החברה נתקלה בקשיים עקב ריבוי רעיונות מצד עובדי החברה ודחיית מרבית הרעיונות על ידי חברות ההוצאה לאור הגדולות, לרבות חברת Bethesda Softworks האמריקנית. עקב ההפסדים הכספיים שהיו כרוכים בתהליך זה, שקלו עובדי החברה למכור את בתיהם על מנת להמשיך ולממן את פעילותה, או לסגור אותה.
באותו הזמן, רכש תאגיד ZeniMax (חברת האם של בת'סדה) את חברת פיתוח המשחקים הטקסנית id Software יחד עם הזיכיונות שהיו בידיה, לרבות זיכיון Wolfenstein. בעקבות הרכישה, פנתה בת'סדה ל-MachineGames והציעה להם לעבוד על פיתוח כותרים נוספים לאחד מהזכיונות של איד. כאשר ינס מאטיס, במאי הקריאייטיב של החברה, הבין כי אף אחד באיד לא עובד על פיתוח כותר המשך בסדרת Wolfenstein, דרש מאטיס מבת'סדה כי יורשה להם לעבוד על פיתוח כותר נוסף בסדרה. לאחר שעובדי החברה נפגשו עם בכירי איד במשרדם שבטקסס, הסכימו בכירי איד להצעה, אך ביקשו כי הכותר החדש יפותח תוך שימוש במנוע המשחק פרי פיתוחם id Tech 5. זמן קצר לאחר מכן, נרכשה החברה על ידי ZeniMax והפכה לחברת בת, ומיד לאחר מכן החלה לגייס עובדים חדשים והחלה את העבודה על מה שלימים יהפוך ל-Wolfenstein: The New Order. מספר עובדי החברה גדל ביוני 2013, שנה לפני צאת המשחק לאור, ל-50 איש, כאשר לטענת גוסטבסון 70% מהם היו עובדי Starbreeze לשעבר.
הצלחת המשחק, שיצא לאור במהלך 2014, גררה עימה פיתוח של משחק פריקוול בשם Wolfenstein: The Old Blood שיצא לאור ב-2015, וכן משחק המשך בשם Wolfenstein 2: The New Colossus שיצא במהלך 2017, אף הוא זכה להצלחה. MachineGames המשיכו לפתח את שני הכותרים הבאים בסדרת Wolfenstein: משחק ספין-אוף בשם Youngblood וכותר מציאות מדומה בשם Cyberpilot, אשר יצאו שניהם לאור ב-2019.
החברה הוציאה לאור ב-2016 חבילת הרחבה חינמית למשחק Quake, שנקראה בשם Dimension of the Past, כחלק מחגיגות 20 שנה ליציאתו לאור. ב-2021, עם יציאת הגרסה המחודשת למשחק, הוציאה החברה חבילת הרחבה נוספת בשם Quake: Dimension of the Machine.
לאחר רכישת חברת האם ZeniMax על ידי מיקרוסופט, הכריזה החברה כי תעבוד יחד עם אולפני לוקאס פילם על פיתוח משחק וידאו המבוסס על זיכיון אינדיאנה ג'ונס, וזאת לצד העבודה על כותר עתידי בסדרת Wolfenstein שעתיד לחתום את הסדרה.
משחקי החברה

כל משחקי החברה יצאו לאור על ידי Bethesda Softworks.
| שם המשחק | שנת יציאה ופלטפורמות יציאה | מנוע | ז'אנר |
| --- | --- | --- | --- |
| Wolfenstein: The New Order | 2014 - חלונות, פלייסטיישן 3, אקסבוקס 360, פלייסטיישן 4, Xbox One | id Tech 5 | פעולה-הרפתקאות, יריות בגוף ראשון |
| Wolfenstein: The Old Blood | 2015 - חלונות, פלייסטיישן 4, Xbox One | id Tech 5 | פעולה-הרפתקאות, יריות בגוף ראשון |
| Quake: Dimension of the Past | 2016 - חלונות | Quake engine | יריות בגוף ראשון |
| Wolfenstein II: The New Colossus | 2017 - חלונות, פלייסטיישן 4, Xbox One, נינטנדו סוויץ' | id Tech 6 | פעולה-הרפתקאות, יריות בגוף ראשון |
| Wolfenstein: Youngblood | 2019 - חלונות, פלייסטיישן 4, Xbox One, נינטנדו סוויץ', Google Stadia | id Tech 6 | פעולה-הרפתקאות, יריות בגוף ראשון |
| Wolfenstein: Cyberpilot | 2019 - חלונות, פלייסטיישן 4 (דורש ערכת VR) | id Tech 6 | פעולה-הרפתקאות, יריות בגוף ראשון |
| Quake: Dimension of the Machine | 2021 - חלונות, פלייסטיישן 4, Xbox One, נינטנדו סוויץ', פלייסטיישן 5, Xbox Series X/S | Kex Engine | יריות בגוף ראשון |
| Quake II: Call of the Machine | 2023 - חלונות, פלייסטיישן 4, Xbox One, נינטנדו סוויץ', פלייסטיישן 5, Xbox Series X/S | Kex Engine | יריות בגוף ראשון |
| Doom: Legacy of Rust | 2024 - חלונות, פלייסטיישן 4, Xbox One, נינטנדו סוויץ', פלייסטיישן 5, Xbox Series X/S | Kex Engine | יריות בגוף ראשון |
| Indiana Jones and the Great Circle | 2024 - חלונות, Xbox Series X/S | Motor | פעולה-הרפתקאות |
Wolfenstein 3: TBA
2025 בספורט

| --- | --- |
 : ערך זה עוסק בשנה הנוכחית הנתונים עשויים להשתנות במהירות, ועל כן ייתכן שהם חלקיים, לא מדויקים או לא מעודכנים.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | 2025  בספורט |  |
< · 2023 · 2024 — 2025 — 2026 · 2027 · >
כל ערכי השנים בספורט במאה ה-20 · כל ערכי השנים בספורט במאה ה-21 · פורטל הספורט
בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 2025 ונוגעים לעולם הספורט.
אופניים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אתלטיקה > אליפות העולם באתלטיקה

תערך בטוקיו, יפן. 13 בספטמבר - 21 בספטמבר
החלקה על הקרח > אליפות העולם בהחלקה אמנותית על הקרח

אליפות העולם תערך בבוסטון, ארצות הברית בין התאריכים 25–30 במרץ.
יחידות -
יחידים -
זוגות -
ריקוד זוגות -
טניס > המנצחות בתחרויות הגראנד סלאם

אליפות אוסטרליה הפתוחה - מדיסון קיז (ארצות הברית ארצות הברית)
אליפות צרפת הפתוחה -
אליפות וימבלדון -
אליפות ארצות הברית הפתוחה -
טניס > המנצחים בתחרויות הגראנד סלאם

אליפות אוסטרליה הפתוחה - יאניק סינר (איטליה איטליה)
אליפות צרפת הפתוחה -
אליפות וימבלדון -
אליפות ארצות הברית הפתוחה -
כדורגל

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
כדורגל > ליגת האלופות

העונה ה-70 בה מתקיים הטורניר המאורגן על ידי אופ"א. זוהי העונה הראשונה בה מתקיים הפורמט החדש, טורניר בשיטה השווייצרית.
כדורסל > כדורסל לפי מדינות > ישראל

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
ספורט מוטורי > ראלי דקר

ראלי דקר התקיים בין ה-3 בינואר עד ה-17 בינואר ברחבי ערב הסעודית. יזיד אל רעאי ניצח את המרוץ בפעם הראשונה בקריירה. בקטגוריית האופנועים דניאל סאנדרס האוסטרלי ניצח גם הוא בפעם הראשונה בקריירה.
שחייה > אליפות עולם

תערך בסינגפור. 11 ביולי - 3 באוגוסט
הערות שוליים

↑  UEFA.com, UEFA approves final format and access list for its club competitions as of the 2024/25 season | Inside UEFA, UEFA.com, ‏2022-05-10 (באנגלית)
| ספורט לפי שנים |
| --- | --- | --- |
| המאה ה-19 | 1884 • 1885 • 1886 • 1887 • 1888 • 1889 • 1890 • 1891 • 1892 • 1893 • 1894 • 1895 • 1896 • 1897 • 1898 • 1899 • 1900 |  |
| המאה ה-20 | 1901 • 1902 • 1903 • 1904 • 1905 • 1906 • 1907 • 1908 • 1909 • 1910 • 1911 • 1912 • 1913 • 1914 • 1915 • 1916 • 1917 • 1918 • 1919 • 1920 • 1921 • 1922 • 1923 • 1924 • 1925 • 1926 • 1927 • 1928 • 1929 • 1930 • 1931 • 1932 • 1933 • 1934 • 1935 • 1936 • 1937 • 1938 • 1939 • 1940 • 1941 • 1942 • 1943 • 1944 • 1945 • 1946 • 1947 • 1948 • 1949 • 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 |  |
| המאה ה-21 | 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 • 2025 |  |
קרב אגם חאסאן

קרב אגם חאסאן היה התנגשות צבאית, מוגבלת בהיקף ובזמן, שאירעה בקיץ 1938, בין ברית המועצות לבין הקיסרות היפנית באזור המזרח הרחוק, על רקע סכסוך גבולות שפרץ בין שני הצדדים. הקרב הסתיים בניצחון סובייטי ובנסיגת הכוחות היפניים.
רקע

בשנת 1932 השלימה יפן את כיבוש מנצ'וריה והקימה בשטחה מדינת חסות בשם מנצ'וקוו. כיבוש מנצ'וריה גרם לכך, שהקיסרות היפנית גבלה בשטח ברית המועצות במזרח הרחוק. בשנת 1934 החלו באזור תקריות גבול בין הצבא היפני במנצ'וריה (צבא קוואנטונג) לבין הצבא הסובייטי, שנמשכו עד לשנת 1938 אך לא התפתחו לכלל קרבות משמעותיים. ההתנגשויות המקומיות בין שני הצדדים הסתיימו בדרך כלל בנסיגת הצבא היפני מהשטח הסובייטי. בסך הכול דיווחו הסובייטים על מאות חדירות יפניות מעבר לקו הגבול המשותף, שלעיתים התפתחו לכדי קרבות מקומיים.
ב-14 ביוני 1938 ערק בכיר בנ.ק.וו.ד, בשם גנריך סמוילוביץ' ליושקוב, מברית המועצות. הוא ביקש מקלט מדיני ביפן והעביר ליפנים מידע על פריסת הצבא האדום באזור הגבול ועל השפעת הטיהורים הגדולים, במהלכם הוצאו להורג קצינים רבים של הכוחות הסובייטיים שהוצבו באזור הגבול, על מידת המוכנות הקרבית שלהם.
ב-12 ביולי נכנסו כוחות של הצבא האדום לאזור גבעת "זאוזיאורנאיה" והתמקמו בו. אזור זה היה אמנם בצד הסובייטי של הגבול, אך במשך שנים לא הייתה בו נוכחות צבאית. ממשלת מנצ'וקוו ראתה בכך הפרה של הסטטוס קוו באזור הגבול, וב-15 ביולי 1938 דרש שגריר יפן במוסקבה מממשלת ברית המועצות להסיג את כוחותיה מהאזור שבמחלוקת. בתגובה הציגו נציגי משרד החוץ הסובייטי מפות של הסכם משנת 1886 לפיהן האזור נמצא בתוך שטח ברית המועצות.
לאור המצב המתוח, המשיך הצבא האדום לתגבר את כוחותיו באזור המריבה. בעיות תחבורה והעדר רשת כבישים מפותחת באזור היקשו על מאמצי התיגבור.
מהלך הקרב

ב-29 ביולי יחידות יפניות שכללו כ-150 חיילים עברו את הגבול הסובייטי וכבשו את אחת הגבעות באזור, אך לקראת הערב נסוגו לאחר קרב. למחרת היה ניסיון נוסף לכבוש את הגבעה, אך שוב ללא הצלחה.
ב-31 ביולי היפנים הצליחו לכבוש את כל הגבעות באזור והחלו בהקמת ביצורים על הגבעות. ניסיון של הצבא האדום להביא לנסיגה של היפנים לא צלח. ב-1 באוגוסט נערכה שיחת טלפון בין יוסיף סטלין לבין ואסילי בליוכר על המצב במערכה. סטלין מתח ביקורת על ניהול המשבר.
ב-2 באוגוסט הסובייטים החלו במתקפת נגד. במהלך המתקפה הסובייטים הצליחו לעבור את קו הביצורים הראשון אך לא מעבר לכך.
ב-4 באוגוסט גריגורי שטרן נתן פקודה להתחיל במתקפה כוללת באזור ולהגיע לגבול. ב-6 באוגוסט החלה הפצצה אווירית של הביצורים היפנים. בשעה חמש בערב החלה גם מתקפה יבשתית.
במהלך 8-9 באוגוסט הצבא האדום הצליח לכבוש את כל הגבעות ולהביא לנסיגה יפנית מעבר לקו הגבול.
ב-10 באוגוסט החלו שיחות פיוס במוסקבה במהלכם סוכם על כיבוד מפה משנת 1886 על ידי כל הצדדים.
במהלך המתקפה היה שימוש רחב בחיל האוויר הסובייטי, מטוסים יפנים לא היו באזור.
לאחר הקרבות

בעקבות הקרבות ל-26 לוחמים הוענק עיטור גיבור ברית המועצות (9 מהם נהרגו במהלך הקרבות) ו-95 קיבלו עיטור לנין. מספר רב של לוחמים נוספים קיבלבו עיטורים שונים ולכולם הוענק אות המערכה.
לואסילי בליוכר לא הוענק עיטור והוא הואשם בהכנה לקויה למערכה. בסתיו הוא נעצר והוצא להורג באשמת בגידה (בשנות ה-50 נוקה מכל אשמה).
קנטקי אואדה שהיה מפקד צבא קוואנטונג היפנית והוביל קו להתמודדות מול ברית המועצות המשיך את מדיניותו בחימום הגבול. בשנת 1939 הוא ספג מכה קשה בקרב חלקין גול ופוטר מהצבא כמו רנסוקה איסוגאי שהיה ראש המטה שלו.
הללויה (שיר של חלב ודבש)

"הללויה" היה השיר הזוכה של אירוויזיון 1979. השיר נבחר לייצג את ישראל באירוויזיון, לאחר שזכה במקום הראשון בפסטיבל הזמר והפזמון תשל"ט. השיר נכתב על ידי שמרית אור, הולחן על ידי קובי אשרת ובוצע בעברית על ידי להקת חלב ודבש (סולנית: גלי עטרי). אשרת אף ניצח על התזמורת שניגנה את השיר באירוויזיון.
השיר הוא בלדה בה הלהקה משבחת את אלוהים על העולם ועל כל הדברים הטובים שבו. זהו השיר היחיד (נכון להיום) שעשה שימוש בתמה דתית וניצח בתחרות האירוויזיון.
ב-2018 נבחר להיות השיר המרכזי של חגיגות שנת ה-70 למדינת ישראל, והוא הושר על ידי גלי עטרי ועדן בן זקן. לכבוד האירוע, נענתה הפזמונאית שמרית אור (כותבת השיר) לבקשתה של שרת התרבות מירי רגב להוסיף לשיר שני בתים חדשים, שנפתחים במילים "הללויה ישראל".
המקריות שכמעט מנעה את השתתפות השיר באירוויזיון

השיר הוגש במקור כמועמד להשתתף בפסטיבל הזמר והפזמון 1978 בביצועה של להקת "הכל עובר חביבי", אך הוא לא התקבל לתחרות. במהלך השנה שלאחר מכן, ניסה קובי אשרת לשבצו בהופעות שונות של הלהקה, אולם ללא הצלחה. במסגרת זו, השיר אף היה אמור להיות מבוצע במופע כלשהו ונעשו חזרות עליו, אך לבסוף במאי אותו מופע החליט שיש לקצר את המופע ומשום כך, השמיט את השיר ביום ההופעה.
לאור העובדה שלא הושמע לבסוף מעולם בפומבי, ולפיכך עמד בתנאים להשתתפות באירוויזיון הבא, נמסר השיר לוועדה לבחירת השירים לפסטיבל הזמר והפזמון 1979 כשהוא עדיין מיועד ללהקת "הכל עובר חביבי". עם זאת, במהלך החזרות על השיר הלהקה החליטה לוותר עליו ועל השתתפותה בפסטיבל, והיות והוא כבר התקבל לתחרות, הרכיב אשרת את להקת "חלב ודבש" כדי שתבצעו (לאחר שגם ירדנה ארזי סירבה לקבלו על מנת שתוכל להנחות את האירוויזיון. לימים הביעה חרטה על כך). יש הטוענים שהסיבה לכך ש"הכל עובר חביבי" ויתרה על השיר היא שבמהלך החזרות, אירעה תאונה קלה וסולנית הלהקה שלומית אהרון התחשמלה מהמיקרופון. עם זאת, ב-2010, כשהתראיינה לכתבה ב"מקור ראשון", אהרון אמנם אישרה שבמהלך החזרות קיבלה מכת חשמל, אך אמרה שהלהקה ויתרה עליו בשל חילוקי דעות בין חבריה.
ההשתתפות באירוויזיון

האירוויזיון התקיים ב-1979 בירושלים, בעקבות זכייתה של ישראל גם בתחרות של השנה הקודמת, לראשונה בתולדותיה.
שנים אחר כך, בתוכנית הרדיו "שלא ייגמר לעולם", ששודרה ברשת ב' וסקרה את חייו ופועלו המוזיקלי של קובי אשרת, התוודה המלחין כי רק בעת החזרות האחרונות לתחרות האירוויזיון, התגלה כי השיר ארוך ב-19 שניות מהאורך המותר לשיר בתחרות, 3 דקות. לפיכך, הורה לו פרנק נף, נציג איגוד השידור האירופי, לקצר את השיר ולא, ייאסר על ישראל להשתתף בה, עקב הפרת הכללים. לדברי אשרת, לאור זאת, בעת התחרות עצמה הושמעה גרסה מקוצרת של השיר שהכין לשם כך. לאור העובדה כי התזמורת במופע הייתה מורכבת מנגנים ישראלים בלבד, הצליח אשרת לסכם איתם מבעוד מועד שהיה והשיר יזכה בתחרות, בעת ההשמעה החוזרת שלו בתום המופע, לאחר ההכרזה על הזכייה, יבוצע השיר באורך המקורי, כשהוא חורג משלוש הדקות. כך היה לבסוף.
זכיית "הללויה" הייתה הפעם השנייה ברציפות בה זכה השיר שייצג את ישראל. לפיכך, היה זה האירוע הרביעי במספר בו המדינה אשר אירחה את האירוויזיון ניצחה בתחרות (שווייץ, ספרד ולוקסמבורג הצליחו לעשות זאת לפני כן). מאז מקרה זה נרשמו עוד שניים כאלה, כאשר אירלנד ניצחה פעמיים בעת שאירחה את התחרות על אדמתה.
ישראל בחרה שלא לארח את התחרות של השנה שלאחר מכן, עקב קשיים תקציביים שנבעו מהעלויות הגבוהות של הפקת אירוע שכזה. לבסוף ישראל אף כלל לא השתתפה בתחרות של 1980, בשל המועד שנקבע לה, אשר חפף ליום הזיכרון לחללי מערכות ישראל.