הקהילה הבהאית בסין
היסטוריה > תקופת היווצרותה לראשונה של הקהילה (1949-1862)

עוד בימי חייו של נביא הדת בַּהָאאוּללָּה (מת ב-1892) נשלחו חסידיו מטעמו לסין בניסיונות להפיץ את בשורתו. המפורסמים שבהם היו חָאגִ'י מִירְזָא מוּחַמַּד-עַלִי, שכונה "עַפְנָאן" והיה בן דודו של בַּהָאאוּללָּה, גַ'מָאל אֶפֶנְדִי ואחרים, ואך נראה שהם בעיקר השתקעו לסירוגין בשאנגחאי ובהונג-קונג למטרות מסחר, ושמאמציהם בתחום הדתי לא נשאו הצלחה משמעותית.
בעיקר בתקופתם של עבד אל-בהאא (מת ב-1921) ושוגי אפנדי (מת ב-1957) כמנהיגי המאמינים הבהאיים נעשו מאמצים רבים להנגיש את הבשורה הבהאית לתושבי סין, ונשלחו מאמינים פרסים, אירופים וצפון-אמריקאים למסעות שכנוע והטפה בערי סין שהצליחו בסופו של דבר לבסס עד שנות ה-40 של המאה ה-20 קהילות מאמינים בהאים מקומיות בכמה מהערים המרכזיות (למשל בייג'ינג, שאנגחאי, גואנגג'ואו, נאנג'ינג, הונג קונג ומקאו).
עַבְּדוּל-בַּהָאא אף התבטא רבות לגבי חשיבותה האינטלקטואלית, התרבותית והמוסרית של סין עבור עתיד האנושות ועבור הצלחת הבשורה הבהאית. בציטוט מפורסם בנושא כתב עַבְּדוּל-בַּהָאא בחיבורו "כוכב המערב" (1917):
"הלאה לסין, לסין, לסין, סִינָה חייבת בשורתו של בַּהָאאוּללָּה לצעוד! היכן הוא אותו בהאי קדוש אשר יהפוך למורה של סין?! סין היא בעלת היכולת הגדולה ביותר. העם הסיני הוא הכי תמים ושוחר אמת. המורה הבהאי של העם הסיני חייב קודם כל להיות מעורה ברוח שלהם, חייב להכיר את הספרות הקדושה שלהם, ללמוד את המנהגים הלאומיים שלהם, ולדבר אליהם מנקודת מבטם ובמונחיהם שלהם. הוא [אותו מורה] חייב להתנער מכל מחשבה משלו, ולחשוב תמיד על רווחתם הרוחנית [של הסינים]. בסין ניתן ללמד נפשות רבות ולהכשיר ולחנך כה הרבה דמויות אלוהיות, אשר כל אחת מהן עשויה להפוך לנר הבוהק של עולם האנושות. אכן, הנני אומר כי הם נטולים כל הונאה או צביעות, והם חדורים במניעים אידיאליסטיים. אילו חשתי בטוב, הייתי יוצא למסע לסין בעצמי! סין היא ארץ העתיד. אני מקווה שהמורה הנכון יזכה להשראה לצאת לאותה קיסרות רחבת ידיים להניח את היסודות של ממלכת האל, לקדם את עקרונות הציוויליזציה האלוהית, להניף את דגל בשורתו של בַּהָאאוּללָּה, ולהזמין את האנשים להסב אל שולחנו של האל!"
שורת ביקוריה של המורה והפעילה הבהאית האמריקנית מארת'ה רוּט בסין בין השנים 1923–1925 היוו אולי המסע הממוקד הראשון בסין להפצת הבשורה הבהאית ולגיוס מאמינים חדשים לדת בקרב תושבי המדינה. בהמשך רוט אף שבה לסין לביקורים נוספים בשנים 1930 ו-1937. בכל ביקוריה של רוט נוכחותה בסין לטובת הפצת המסר הבהאי הלהיבה רבים בציבור הסיני, ושהותה במדינה נהנתה מכיסוי תקשורתי מקומי רחב יחסית. במהלך אותן נסיעות נפגשה רוט עם אישים בולטים רבים מהעלית הסינית, ובביקורה הראשון ב-1923 היא אף זכתה לפגוש את נשיא סין, ד"ר סון יאט-סן.
אחד הפעילים הסינים המקומיים הבולטים ביותר של הקהילה הבהאית באותה תקופה היה ד"ר צאו יון-שיאנג (נהרג בתאונת דרכים ב-1937), נשיא אוניברסיטת צינגהואה שבבייג'ינג בין השנים 1922–1927. ד"ר צאו הצטרף לדת הבהאית בשנת 1930, חיבר מספר רב של חיבורים בנושא הדת הבהאית בשפה הסינית, והיה הראשון להתחיל במפעל תרגום כתבי הקודש הבהאים לסינית. ד"ר צאו אף הציע לדת הבהאית את שמה הראשוני בשפה הסינית כ"דת האחדות הגדולה" (בסינית מפושטת: 大同教; בתעתיק פין-יין במנדרינית: Dàtóng jiào), כאזכור לרעיון קונפוציאני מסורתי של אוטופיית שלום עולמית הנקרא "האחדות הגדולה" (אנ') (בסינית מפושטת: 大同; בתעתיק פין-יין במנדרינית: Dàtóng).
עם פלישת היפנים לסין ב-1937 ותחילת מלחמת סין–יפן השנייה נפסקו ביקורים של נוסעים בהאים לסין. במהלך מלחמת העולם השנייה רבים מהמומרים הבהאים ממוצא סיני בארצות הברית שבו לסין. מיד לאחר המלחמה פרצה בסין מלחמת האזרחים (1945–1949), אשר הסתיימה בניצחון המפלגה הקומוניסטית הסינית והביאה להגירתם של בהאים סינים רבים בסוף מלחמת האזרחים יחד עם ממשלת הרפובליקה הסינית המובסת לטאיוואן.