stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אינגה דקר
ביוגרפיה > 2009

באליפות העולם בשחייה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 2009 זכתה דקר במדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם ראנומי קרומווידג'ויו, פמקה המסקרק ומרליין פלדהויס בשיא עולם חדש של 3:31.72 דקות (השיא הנוכחי 2012), לפני גרמניה (3:31.83 דקות) ואוסטרליה (3:33.01 דקות). התוצאה שקבעה כשחיינית ראשונה הייתה 53.61 שניות.
ביוגרפיה > 2010

באליפות העולם בשחייה (בריכת 25 מטר), שנערכה בדובאי, קטר בדצמבר 2010 זכתה דקר במדליית זהב במשחה ל-4x100 מטר חופשי בשיא אליפות חדש של 3:28.54 דקות.
ביוגרפיה > 2011

באליפות העולם בשחייה שנערכה בשאנגחאי, סין בשנת 2011 זכתה דקר בשתי מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 25.71 שניות, לפני תרסה אלסהמר משוודיה (25.76 שניות) ומלני הניק מצרפת (25.86 שניות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם ראנומי קרומווידג'ויו, מרליין פלדהויס ופמקה המסקרק בתוצאה של 3:33.96 דקות, לפני ארצות הברית (3:34.47 דקות) וגרמניה (3:36.05 דקות).
ביוגרפיה > 2012

באולימפיאדת לונדון (2012) זכתה דקר במדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם מרליין פלדהויס, פמקה המסקרק וראנומי קרומווידג'ויו בתוצאה של 3:33.79 דקות, אחרי אוסטרליה שקבעה שיא אולימפי חדש של 3:33.15 דקות ולפני ארצות הברית שקבעה שיא אמריקאי חדש של 3:34.24 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום 10 בשלב המוקדמת במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 58.30 שניות ונמחקה משלב חצי הגמר על מנת להתרכז במשחה השליחות ובמקום שישי במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:57.28 דקות, את משחה הפרפר היא שחתה ב"זינוק שליחות" בתוצאה של 56.91 שניות.
ביוגרפיה > 2013

באליפות העולם שנערכה בברצלונה שבספרד בשנת 2013 זכתה דקר במדליית ארד במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם אליזה בוונס, פמקה המסקרק וראנומי קרומווידג'ויו בתוצאה של 3:35.77 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא אמריקה חדש של 3:32.31 דקות ואוסטרליה שקבעה שיא אוקיאניה חדש של 3:32.43 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 25.83 שניות ולא הצליחה להגן על תוארה.
ביוגרפיה > 2014

באליפות אירופה שנערכה בברלין גרמניה באוגוסט 2014 זכתה דקר ב-2 מדליות כסף, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:36.26 דקות, אחרי שוודיה (3:35.82 דקות) ולפני איטליה (3:37.63 דקות) ובמשחה שליחים (2 גברים ו-2 נשים) 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:45.93 דקות, אחרי בריטניה שקבעה שיא עולם חדש של 3:44.02 דקות ולפני רוסיה (3:47.34 דקות).
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בדוחא, קטר בדצמבר אותה שנה היא זכתה ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 ארד. 3 מדליות זהב קבוצתיות, במשחי שליחות 4x50 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 1:34.2 דקות, ב-4x100 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 3:26.53 דקות ובמשחה ל-4x200 מטר חופשי בשיא עולם נוסף של 7:32.85 דקות. מדליית ארד אישית, במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 24.73 שניות, אחרי שרה שסטרם משוודיה שקבעה שיא אליפות חדש של 24.58 שניות ויאנט אוטסן מדנמרק (24.71 שניות).
ביוגרפיה > 2015

באליפות העולם שנערכה בקאזאן שברוסיה בשנת 2015 סיימה דקר במקום רביעי במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 25.64 שניות ובמקום תשיעי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 58.05 שניות. למעשה היא סיימה במקום שמיני בצוותא עם שחיינית מקנדה אך לא התייצבה למשחה הכרעה ביניהן. בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 57.82 שניות ועלתה מהמקום השלישי.
באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה בווינגייט בדצמבר אותה שנה, היא זכתה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב, במשחה ל-4x50 מטר מעורב בתוצאה של 1:44.85 דקות, מדליית כסף במשחה שליחות 4x50 מטר חופשי בתוצאה של 1:36.20 דקות ומדליית ארד, במשחה שליחם 4x50 מטר חופשי משולב (2 שחייניות ו-2 שחיינים) בתוצאה של 1:30.03 דקות.
ביוגרפיה > 2016

בפברואר 2016, אובחנה דקר כלוקה בסרטן צוואר הרחם. במרץ היא עברה ניתוח מוצלח והשתתפה באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) באולימפיאדה הרביעית שלה. במשחקים עצמם, היא סיימה במקום רביעי במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:33.81 דקות. כשחיינית שלישית היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 53.85 שניות. נוסף לכך, היא סיימה במקום 16 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.31 שניות, בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 24.77 שניות.
אלכסנדר בקוביץ'-צ'רקסקי

בקוביץ'-צ'רקסקי
הנסיך אלכסנדר בקוביץ'-צ'רקסקי (ברוסית:  Алекса́ндр Беко́вич-Черка́сский; מת ב-1717, נולד בשם דבלט גירי-מורזא (Девлет-Гирей-мурза) היה קצין האימפריה הרוסית ממוצא צ'רקסי, ראש המשלחת הראשונה שהוציא פיוטר הגדול למרכז אסיה ("טרנס-כספיה", כלומר ממזרח לים הכספי). יצר את המפה המדויקת הראשונה של הים הכספי, הקים שלושה מבצרים על גדותיו, בהם מבצר קרסנובודסק בקיזיל-סו (כיום העיר טורקמנבאשי בטורקמניסטן) ונרצח בח'אנות חיווה עם משלחתו.
תולדות חייו

נולד למשפחה מוסלמית, בנו של אחד משליטי קברדינו-בלקריה. במועד לא ידוע התנצר והתגייס לצבאו של פיוטר הגדול. ב-1707 יצא ללימודי ניווט באירופה. ב-1711 שב ונשלח לארץ מולדתו על מנת לשכנע את ראשיה לתמוך בצאר נגד האימפריה העות'מאנית.
שנתיים לאחר מכן הגיעו לאסטרחן ידיעות לפיהן האוזבקים הטו את מימי הנהר אמו דריה על ידי סכר משפכו לים הכספי לכיוון ימת אראל ושבשטח היבש ניתן למצוא גרגרי זהב. הידיעות הגיעו לפיוטר הגדול, שנזקק לזהב באופן דחוף על מנת לממן את המלחמה הצפונית הגדולה.
ב-1715 נשלח לוטננט-קפטן בקוביץ'-צ'רקסקי לים הכספי והפיק את המפה המדויקת הראשונה של האגם וסביבתו. כמו כן וידא בקוביץ'-צ'רקסקי שהאמו-דריה איננו זורם עוד לים הכספי.
ב-16 בפברואר 1716 נשלח בקוביץ'-צ'רקסקי שנית לאזור, הפעם בראש משלחת צבאית-הנדסית בת כ-7,000 איש. מטרות המשלחת היו להתחקות אחר ערוצו של האמו-דריה ולבחון אפשרות להטות אותו חזרה לים הכספי, להכניע את ח'אנות חיווה ולשגר משלחת לאימפריה המוגולית בהודו, על מנת לפתוח עמה ערוץ מסחרי ודיפלומטי ישיר.
המשלחת הקימה שלושה מבצרים על גדת הים הכספי, מבצר פטר הקדוש במפרץ טיוב-קראגאן, מבצר אלכסנדרובסק (כיום פורט-שבצ'נקו, Форт-Шевченко) ומבצר קרסנובודסק ממנו צמחה 150 שנה מאוחר יותר העיר טורקמנבאשי.
בפברואר 1717 יצאה משלחת צבאית בראשותו לכיוון ח'אנות חיווה. על קורותיה נודע רק זמן רב לאחר מכן וסדר האירועים איננו ודאי. ייתכן שהמשלחת נתקלה בכוח צבאי עדיף, נכנעה והובאה בפני הח'אן, או שהח'אן קיבל את המשלחת בסבר פנים יפות ולאחר מכן שינה את טעמו. בכל מקרה, בסופו של דבר נהרגו כל חברי המשלחת, פרט לעשרה אנשים, שלהם הורשה לחזור לרוסיה ולדווח. פיוטר הגדול, שהיה עסוק במלחמה עם שוודיה, לא הגיב. רק יותר ממאה שנה לאחר מכן חזרה האימפריה הרוסית לאזור.
אנדרי זינקה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 בפברואר 1955 (בן 69) בוקרשט, הרפובליקה העממית הרומנית 
 מדינה:  רומניה 
 פרופיל ב-IMDb
 
אנדרי זינקה (ברומנית: Andrei Zincă, נולד בבוקרשט, רומניה ב-5 בפברואר 1955) הוא במאי קולנוע יהודי אמריקאי - רומני, בנו של חאראלמב זינקה.
קורות חיים

אנדרי זינקה, בוגר המכון לאמנות תיאטרלית ופילמוגרפיה על שם יון לוקה קאראג'אלה, התחיל את הקריירה שלו במערכת הטלוויזיה הרומנית, הן כמפיק והן כבמאי. בשנת 1982, היגר לדרום אמריקה, שם התמחה בטלנובלות. משנת 1988 התיישב במיאמי, ארצות הברית, מקום בו הקים חברה להפקת תוכניות טלוויזיה. הוא היה הבמאי של הטלנובלה האמריקאית הראשונה, "Miami Sands".
אליעזר פודריאצ'יק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 בספטמבר 1914 סקורני, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  10 באפריל 2000 (בגיל 85) תל אביב-יפו, ישראל 
 ענף מדעי:  ספרות יידיש 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב 
 פרסים והוקרה:  פרס איציק מאנגר ליצירה ספרותית ביידיש (1984) 
 
אליעזר (לייזר) לייב פּוֹדריאָצ'יק (בכתיב יידי: אליעזר (לייזער) פּאָדריאַטשיק; ברוסית: Лейзер (Элиэзер) Подрячик;‏ 23 בספטמבר 1914, מחוז חוטין, פלך בסראביה – 2000, תל אביב) היה מורה, מסאי, פובליציסט, מבקר וחוקר ספרות יידיש סובייטי-ישראלי.
קורות חיים

פודריאצ'יק נולד בשנת 1914 בכפר הקטן קוֹמֶרוֹב שליד העיירה סקוּרֶן בבסראביה (כיום באוקראינה). למד ב"חדרים" ובישיבות.
סיים את לימודיו בסמינר העברי למורים בצ'רנוביץ. בראשית שנות ה-30 עבד כמורה בכפר נוער עם הסופר והמחנך אליעזר שטיינברג, ואחר כך כמורה בכמה בתי ספר יהודיים ברומניה.
את דרכו הספרותית החל ב-1936 בכתב העת "טשערנאָוויצער בלעטער" בצ'רנוביץ. ב-1939 אמור היה לנסוע לארצות הברית, להורות בישיבת רבי יצחק אלחנן בניו יורק, אך עם פרוץ המלחמה נגנזה תוכנית זו. מ-1941 ועד 1944, בעת המלחמה, התגורר במרכז אסיה הסובייטית. לאחר המלחמה התגורר בבירה מוסקבה, ועבד כמורה ללשון וספרות יידיש בסטודיו לתיאטרון יהודי (בית ספר לשחקנים ולבמאים) שליד התיאטרון היהודי הממלכתי במוסקבה (ГОСЕТ, גוֹסֶט) וכמזכיר הסטודיו (המנהל הפדגוגי). בין תלמידיו היו השחקנים הישראלים ישראל בקר ונתן מייזלר.
לאחר שבסוף שנות ה-40 נסגר התיאטרון במסגרת הרדיפות הסטליניסטיות, התיישב פודריאצ'יק ב-1951 בריגה, שם עבד כמורה בבתי ספר רוסיים. ביתו היה בית עברי; לבנו קרא בשם אוּרי.
עם היווסדו של כתב העת הספרותי והסוציו-פוליטי היידי "סאָוועטיש היימלאַנד" ('המולדת הסובייטית') בשנת 1961 הצטרף פודריאצ'יק למערכת, והיה בעל טור קבוע בשם "נאָטיצן פון א בוקיניסט" ('רשימותיו של בוקיניסט', היינו אספן/סוחר ספרים משומשים), שהוקדש לחקר הספרות היידית והעברית.
כתב בשמות העט: 'ל. דינעסמאַן', 'ל. יצחקי', א. באַסאַראַביער' (='מבסראביה'), א. טשערנאָוויצער' (='מצ'רנוביץ'), 'א. סעקורענער' (='מסקורן'), 'א. ישראל', 'א. פּודה', 'לייעזר נעכעס', 'דער בוקיניסט'.
בקיץ 1971 עלה לישראל, ומ-1972 עבד כמרצה ללשון וספרות יידיש באוניברסיטאות תל אביב ובר-אילן.
בישראל הוסיף לכתוב ביקורות ספרות ומסות מעל במות שונות ביידיש, ועד סוף שנות ה-70 היה ממבקרי הספרות היידית הבולטים בארץ. נמנה עם החוג שהתכנס סביב ה"ירושלימער אַלמאַנאַך". בהמשך פרסם כמה ספרי ביקורת ומחקר.
פרסם מאמר גדול על כתביו היידיים של יהודה ליב גמזו ב"פּנקס פאַר דער פאָרשונג פון דער יִידישער ליטעראַטור און פּרעסע" (ניו יורק 1974), וב-1977 הוציא את יצירותיו הגנוזות בלוויית הערות ורשימות ביו-ביבליוגרפיות.
בשנת 1984 זכה בפרס איציק מאנגר ליצירה ספרותית ביידיש.
פודריאצ'יק היה נשוי לשחקנית דינה רויטקופ (שהייתה תלמידתו). לאחר עלייתם לארץ הצטרפה לתיאטרון "הבימה", עד לפטירתה באוגוסט 1975.
אליעזר פודריאצ'יק נפטר בשנת 2000 בתל אביב.
ארכיונו שמור במרכז רנה קוסטה ללימודי יידיש במחלקה לספרות עם ישראל באוניברסיטת בר-אילן.
ספריו

"איציק מאַנגער: דער דיכטער וואָס איז דערגאַנגען פון גראָ ביז בלאָ", תל אביב: קאָמיטעט פאַר יִידישער קולטור אין ישראל דורכן פאַרלאַג ביבלוס, תשל"ז 1977. (ספר קצר)
אין פּראָפיל פון ציַיטן, תל אביב: פאַרלאַג י"ל פּרץ ('ביכער-סעריע שריַיבערס עולים פון סאָוועטן-פאַרבאַנד'), 1978.
שמועסן מיט אַנדערע און מיט זיך: זכרונות און רעיונות, אביב: ה. לייוויק פאַרלאַג, תשמ"ד 1984.
בילדער פון דער יִידישער ליטעראַטור, תל אביב: ה. ליוויק פאַרלאַג, תשמ"ז 1987.
ליד און תפילה, תל אביב: פאַרלאַג י. ל. פּרץ, תשמ"ט 1989.
אין היכל פון וואָרט, תל אביב: פאַרלאַג י. ל. פּרץ, תשנ"א 1991.
הצצה מזווית ישרה: מסות ומחקר, תל אביב: ישראל-בוך, תשנ"א 1991.
ספריו > עריכה

יהודה ליב גמזו, יצירות גנוזות; הביא לדפוס, הקדים מבוא והוסיף הערות אליעזר פודריאצ'יק, תל אביב: המכון לחקר התפוצות – האגודה לחקר תולדות היהודים, תשל"ח 1977.
פּאָעט און מענטש – מאָטל סאַקציער: עסייען; צונויפגעזאַמלט און הקדמה: אליעזר פּאָדריאַטשיק, תל אביב: פאַרלאַג י. ל. פּרץ, תש"ן 1990.
וועראַ האַקען, סטאַנציע גראַפסקאַיאַ: דערציילונגען, עסייען, לידער, צונויפגעזאַמלט און הקדמה, אליעזר פאדריאטשיק, תל אביב: פאַרלאַג י. ל. פּרץ, תש"ן 1990.
לקריאה נוספת

'פּאָדריאַטשיק לייזער', אין: יצחק קאָרן, 'די יִידישע שריַיבער-משפחה אין רומעניע', ביי זיך 30 (1987), 36 (ביידיש)
'אליעזר פּאָדריאַטשיק', אין: יִידיש-ליטעראַטור אין מדינת ישראל: אַנטאָלאָגיע, כרך ב, תל אביב: פאַראיַין פון יִידישע שריַיבערס און זשורנאַליסטן אין ישראל, 1991, עמ' 97 (ביידיש)
הערות שוליים

↑  יעקב העליון, כנר אלמוני ניגן קדיש, מעריב, 11 בינואר 1972; דינה רויטקופ באתר הבימה.
↑  ביקורת: אליהו שולמאַן, 'אליעזר פּאָדריאַטשיק, "אין פּראָפיל פון ציַיטן"', ישראל-שטימע 24, 21 (896) (11.11.1980), 4; זלמן שלאָסער, 'צוויי פרעמירטע ביכער: אליהו שולמאַן, "פּאָרטרעטן און עטיודן; אליעזר פּאָדריאַטשיק, אין פּראָפיל פון ציַיטן"', חשבון (פעריאָדישע שריפט פאַר ליטעראַטור און קולטור-פראָבלעמען) 94 (תש"ם), 65-71.
↑  ביקורת: וואָלף גליקסמאַן, 'וועגן די נאַציאָנאַל-היסטאָרישע ווערטן פון דער יִידישער ליטעראַטור און אירע שאַפערס', יידישע קולטור 1, 47 (1985), 48–53.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007518942405171  GND: 131659839  ISNI: 0000 0000 8128 6012  LCCN: n78049757  NTA: 161628184  SELIBR: 238946  VIAF: 49640348   WorldCat (עם VIAF): 49640348
אנדרי השלישי, נסיך ולדימיר

אנדרי (ברוסית: Андрей;‏ סביבות 1255 – 27 ביולי 1304) בנו של אלכסנדר נבסקי ונסיך ולדימיר, אך כמו קודמיו לא ישב בעיר.
חייו

בשנת 1264 הוקמה בשבילו נסיכות גורודץ והוא היה שליט העיר. בשנת 1281 בזמן מאבק בין אחיו דמיטרי לבין רפובליקת נובגורוד הוא נסע לחאן אורדת הזהב, דבר שהביא לפלישות חוזרות ונשנות של כוחותיה. כתוצאה מכך הוא קיבל כס נסיכות ולדימיר ואחיו גורש. בשנת 1283 דמיטרי הצליח להחזיר לעצמו את השלטון באמצעות כוחות של חאן נוגאי. האחים התפייסו ואף שיתפו פעולה במאבקי כח מול נסיכים אחרים.
בשנת 1293 אחיו דמיטרי גורש סופית מכס נסיך ולדימיר תוך תמיכת החאן טוטן ואנדרי חזר להיות נסיך ולדימיר.
בשנת 1301 ביחד כוחות נובגורוד ניהל מערכה צבאית מוצלחת נגד שוודיה.
נפטר בשנת 1304. היו לו שלושה בנים וכולם נפטרו לפניו.
אלן גרנט

| --- | --- |

 הופעה ראשונה:  פארק היורה
 הופעה אחרונה:  עולם היורה: עולם חדש
 יוצרים:  מייקל קרייטון
 גילום הדמות:  סם ניל
 מידע
 מקצוע:  פלאונטולוג
 אזרחות:  ארצות הברית 
 
ד"ר אלן גרנט הוא דמות בדיונית של מדען מסרטי "פארק היורה" מאת מייקל קרייטון, המהווה את אחד הגיבורים הראשיים של הסדרה. הוא פלאונטולוג, חוקר דינוזאורים בעל שם עולמי, הנוהג לחקור מאובנים ברחבי מונטנה. בעוד בסדרה הוא עוסק בעיקר במחקרים על ולוצירפטורים (שלמעשה לא התקיימו בארצות הברית, אלא במונגוליה), בספר הוא חוקר בעיקר מאובני מאיזאורים. הוא חברה הקרוב של הפלאובוטנית ד"ר אלי סאטלר (בספרים היא דווקא תלמידה שלו). דמותו מבוססת על היועץ המדעי של סרטי הסדרה – ד"ר ג'ון ר. הורנר וגם על החוקר ד"ר פיליפ ג' קורי.
בסדרת הסרטים דמותו מגולמת בידי השחקן הניו זילנדי סם ניל אשר נאלץ להתאמן על מבטא אמריקאי, לאחר בחינה של מספר שחקנים, בהם טים רובינס, האריסון פורד, קורט ראסל, ויליאם הרט וריצ'רד דרייפוס, שרבים מהם שיחקו בסרטים של הבמאי סטיבן שפילברג. גרנט בגילומו של ניל הוא אחת הדמויות החוזרות ביותר בסדרה, כשהוא מופיע בסרט הראשון, בסרט השלישי, בסרט השישי וגם מדבב במשחקי המחשב: "Jurassic World Evolution" ו-"Jurassic World Evolution 2". הוא גם מוזכר בסדרה "עולם היורה: מחנה הקרטיקון", בעוד דריוס ואביו חיפשו מחקרים חדשים שלו. הוא מופיע גם בספר הראשון ומרומז אף בספר השני, בעודו מרצה בפריז.
תפקיד זה היה לאחד התפקידים הידועים ביותר של סם ניל. דמותו בסרט גם עברה ממים אינטרנטיים, בין השאר ברגע בסרט הראשון בו הוא מוריד משקפי שמש כשהוא רואה דינוזאור וכן בסרט השלישי בעודו חולם במטוס על דינוזאורים המדברים כאנשים.
דמותו של אלן גרנט

אלן גרנט מוצג כאיש סקפטי וחובב מדע המאמין במוצא של העופות מדינוזאורים תרופודים ואובססיבי למחקר על רפטורים שונים, אותם הוא חופר מהאדמה. מוזכר בסרטים שאיננו מחבב ילדים (בשונה מדמותו בספר הראשון) אף שדעתו משתנה לאחר השהות באי. הוא גם מסתייג מטכנולוגיית מחשבים. גם בספר וגם בסרטים אלן כתב מספר ספרים שזיכו אותו למוניטין בכיר והוא פרסם גם ספר נוסף לאחר ביקורו בפארק, אף שמאז עקב פוסט-טראומה הוא הסתייג מאותם דינוזאורים.
דמותו של אלן גרנט > בסרט והספר הראשונים

אלן מופיע הן בספר והן בסרט הראשון בתור פלאונטולוג חוקר דינוזאורים וחברה של הפלאונטולוגית ד"ר אלי סאטלר ממונטנה אשר מוצג כאחד שלעולם לא יעזוב את מחקר המאובנים. עם זאת הוא מוזמן בידי המממן של מחקריו, ג'ון האמונד לאי מסתורי (לצד המתמטיקאי ד"ר איאן מלקולם) שעליו "פארק היורה", בתוכו מסתבר שישנם דינוזאורים משובטים שהוחזרו לחיים והוא מוצג מופתע לגלות ברכיוזאורוס רועה בפארק. הוא מופתע עוד יותר מכך שרובוטים מטפלים בצעירי רפטורים לפני גדילתם ומעברם לכלובים, מה שמערער את דעתו על יחסו לסביבה בעלת המגוון האקולוגי הפרהיסטורי הבלתי מוכר. הוא גם מגלה שהוא ייאלץ לחלוק את המסע באי עם שני נכדיו של האמונד: לקס וטים מרפי (בספר בניגוד לסרט הוא דווקא מתלהב מטים, בעוד בסרט מוצג כסולד מילדים). אלן מחליט לנסוע במכונית ששניהם לא נמצאים בה, על אף שאלי מנסה לשכנע אותו "לרדת מהעץ". לאחר שטירנוזאורוס יוצא מכלובו ומתקרב לעבר הילדים, אלן נאלץ להסיח את דעתו ואז מתקרב למכונית. הטירנוזאורוס מגיע אל המכונית וגורר את אלן והילדים אל שולי המבנה, שם הם מתחילים ליפול. אלן יורד עם לקס למטה וטים התקוע במכונית נופל איתה אל ענף גבוה. אלן חוזר להביא אותו ויחד הם ישנים על הגזע בלילה. בבוקר הם ממשיכים לנוע לכיוון מרכז המבקרים אך כשהם מגיעים ומתאחדים עם אלי הם מותקפים בידי רפטורים. הם נמלטים אליהם לחדר בקרה ואחר כך עולים על מוצגים שלדי דינוזאורים אך נופלים. ואולם רגע לפני שהם נטרפים מגיע הטירנוזאורוס וטורף את הרפטורים ומספק לחבורה זמן מספיק לברוח החוצה לעבר הרכב של האמונד. כאשר הם מגיעים גרנט אומר להאמונד שהוא מחליט לא לתמוך בפארק שלו והאמונד משיב לו שהוא הבין את זה לבד. בחזור אלן מרכיב את שני הילדים עליו וצופה בשקנאים מעופפים תחתיהם.
דמותו של אלן גרנט > בסרט השלישי

אלן מופיע גם בסרט "פארק היורה 3", בו מתברר שאלי עזבה אותו והתחתנה עם גבר אחר בשם מארק ואף ילדה 2 ילדים איתו, על אף שתמיד יש לה מקום לאלן בלב. הוא סובל מהפרעת דחק פוסט-טראומטית עקב אירועי הסרט הראשון, ומודיע שלעולם לא יתקרב לאי הזה, אך עדיין ממשיך לחקור את מאובני הרפטורים בעזרתו של מתמחה צעיר, בילי ברנן. לאחר פגישה שנערכת לו בידי בני הזוג העשירים פול ואמנדה קירבי, הם מחליטים לעזור לו לממן מחקר יקר בתמורה להדרכה בטיסתם מעל האי. תחילה הוא מחליט לוותר אך לאחר שבני הזוג מעלים את הסכום הוא מחליט שהוא ימריא איתם, בתנאי שלא ינחתו על האי. ואולם בני הזוג לא מקשיבים לו ונוחתים על האי, תוך שעוזרם קופר גורם לאלן לאבד את הכרתו ולנחות על האי השני, בו אלן כלל לא היה. המטוס שלהם מתרסק בגלל מתקפה של ספינוזאורוס והחבורה נאלצת לברוח. בהמשך הם מגיעים למעבדה ובה מתחבאים מפניהם רפטורים המתקשרים ביניהם בדיוק כפי שגרנט הניח. הם כמעט טורפים אותו, אך הילד אריק קירבי, בנם של בני הזוג קירבי שהגיעו לחפש אותו, מציל אותו מהם. לבסוף החבורה מותקפת ליד הנהר מהספינוזאורוס ואלן מתקשר לחברתו אלי אך שיחתם נקטעת מהר. שיחה זו הצילה את חייהם מאחר שבהמשך נשלח צוות הגנה שלם להחזיר אותם הביתה.
דמותו של אלן גרנט > בסרט השישי

אלן חוזר בסרט "עולם היורה: עולם חדש", כשהוא מוצג בחפירות בעוד אלי סאטלר מבקרת אותו ומזמינה אותו לחשוף את מזימות "ביוסין" בשליטה על אספקת המזון העולמית בידי שיבוט ארבה פרהיסטורי תוקפני. אף שגרנט מתנגד לחזרה לחיים התוססים הוא מבין את הסכנה ומסכים ויחדיו הם נוסעים, בליוויו של ראמזי קול, לאחר מעבר מ"האגודה לחיות בר פרהיסטוריות" ל"עמק ביוסין". במסעם הם מגיעים לבקר את ד"ר מלקולם, המרצה במבנה ועוזר להם להסתנן למעבדות הסגורות. הם מצליחים לחשוף מספר דגימות מהתבואה המיובאת ומותקפים בידי הארבה. הם נמלטים ושם נתקלים במייזי, הנמלטת כמותם. יחדיו הם עולים על רכבת החוצה מהעמק, אך דודג'סון מכבה את החשמל והם יוצאים החוצה לפארק, שם הם מותקפים בידי מספר דימטרודונים אך ניצלים בידי מלקולם שמגיע עם מכוניתו אליהם. הם נוסעים אליה עד שהיא נתקעת על גזע ומתעקמת ובצאתם ממנה הם נתקלים באוון גריידי, קלייר דירינג וקאילה ווטס וגרמט עור לאוון לכלוא את הרפטורית "בטא". בהמשך החבורה מותקפת בידי גיגאנוטוזאורוס ענקי אך מצליחים להימלט ממנו וטסים במסוק הביתה. אלן מצליח לברוח מהאי, מתאחד שוב עם אלי (שהתגרשה מבעלה) ומעיד נגד "ביוסין".
הערות שוליים

↑  Michael Crichton (interview) (2001). Beyond: Jurassic Park (DVD). Universal Pictures
↑  Cahlan, Sarah (June 21, 2018). "'Jurassic World': Paleontologist who inspired Alan Grant role talks real-life dino science". NBC News. Retrieved May 31, 2021.
↑  Farnsworth, Clyde H. (December 31, 1994). "Drumheller Journal; Rapturous Over Raptors at Canada's Jurassic Park". The New York Times. Retrieved June 29, 2022
↑  Sam Neill defends 'Jurassic Park III' and notorious talking raptor scene, Yahoo. Retrieved June 29, 2022.
סם ניל, השחקן שמגלם את ד"ר אלן גרנט
אליעזר פוירמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1919 
 פטירה:  16 בנובמבר 2011 (בגיל 92 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 
אליעזר פוירמן (1919 - 16 בנובמבר 2011) היה דרמטולוג, פרופסור לדרמטולוגיה בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב, ראש החוג לדרמטולוגיה, בבית הספר לרפואה, אוניברסיטת תל אביב, מנהל מחלקת עור ומחלות מין בבית החולים בילינסון.
פוירמן יסד בארץ את התחום "דלקת עור ממגע" (אנ') והיה מהחוקרים הראשונים בתחום.
קורות חיים

פוירמן נולד בשנת 1919 לעדה ומרק, בווינה, אוסטריה.
החל את לימודי הרפואה באוניברסיטת לבוב, אז חלק מפולין.
במהלך מלחמת העולם השנייה הוא עבר לסמרקנד, שבאוזבקיסטן והמשיך שם את לימודי הרפואה. בהמשך שב ללבוב, שהפכה חלק מברית המועצות וסיים שם את לימודיו.
לאחר תום המלחמה שב לפולין, במסגרת הרפטריאציה, ובין השנים 1945–1949 התמחה פוירמן בוורשה, בקליניקה הדרמטולוגית האוניברסיטאית, בניהולו של הפרופ' יבלונסקה.
קורות חיים > בישראל

בשנת 1957 עלו בני הזוג פוירמן למדינת ישראל והתיישבו בבאר שבע, בשיכון עממי ג'. פוירמן היה רופא העור הראשון בבאר שבע
בין השנים 1958–1969 עבד פוירמן כרופא עור בכיר בבית החולים בילינסון במחלקה בניהולו של הפרופ' יצחק קצנלנבוגן.
בין השנים 1969–1985 ניהל פוירמן את המחלקה לעור ומחלות מין בבית החולים בילינסון
משנת 1985 כיהן פוירמן כיועץ למרפאות עור בקופח כללית, בערים: תל אביב, חיפה, ירושלים
בשנת 1969 התמנה פוירמן לפרופסור חבר קליני בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1973 התמנה פוירמן לפרופסור מן המנין בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים.
פוירמן כיהן כראש החוג לרפואת עור בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר, באוניברסיטת תל אביב
משנת 1985, לאחר שפרש לגמלאות מונה פוירמן כיועץ למרפאות עור בקופח כללית, בערים תל אביב, חיפה, ירושלים
עם פרישתו של פוירמן לגמלאות, מונתה למנהלת המחלקה תלמידתו הפרופ' מרים זנדבנק.
פוירמן כיהן כנשיא האיגוד הישראלי למחלות עור.
מתלמידיו: פרופ' אריה אינגבר, פרופ' מיכאל דוד.
פוירמן נפטר בנובמבר 2011 ונטמן בבית עלמין בקיבוץ גבעת השלושה.
משפחה

פוירמן התגורר בתל אביב
רעייתו של פוירמן, ונדה פוירמן הייתה רופאת שיניים
בנו, פטר, הוא רופא עיניים.
ראו גם

דרמטולוגיה
לקריאה נוספת

פסוריאזיס - לאן? (פרופ' מיכאל דוד)
הערות שוליים

↑  תולדות רפואת עור ומין בישראל - פרופ' אליעזר פוירמן, עמודים 48-50 פרופ' אריה אינגבר / מנהל מחלקת עור ומין בית החולים האוניברסיטאי הדסה (slideserve.com/sancha)
↑  ד"ר אליעזר פוירמן ילקוט הפרסומים 628, 19 באוקטובר 1958, פקודת המתעסקים ברפואה 1947, עמוד 163
↑  תולדות רפואת עור ומין בישראל - פרופ' אליעזר פוירמן, עמוד 42 פרופ' אריה אינגבר / מנהל מחלקת עור ומין בית החולים האוניברסיטאי הדסה (slideserve.com/sancha)
↑  מודעת אבל: פרופ' אליעזר פוירמן avelim.co.il
↑  אליעזר פוירמן billiongraves.com/grave
↑  פוירמן פרופ' אליעזר (רופא עור ומין) וד"ר נדה  בזק
↑  ד"ר ונדה פוירמן ילקוט הפרסומים 628, 19 באוקטובר 1958, פקודת רופאי שיניים, עמוד 173
אלפרד ברוקשטיין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 בינואר 1954 (בן 70) סיגט, רומניה 
 ענף מדעי:  מדעי המחשב 
 מקום לימודים:  הפקולטה להנדסת חשמל ומחשבים בטכניון (1980)  אוניברסיטת סטנפורד (1984) 
 מנחה לדוקטורט:  Thomas Kailath 
 מוסדות:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל (1984) 
 תלמידי דוקטורט:  Guillermo Sapiro, Arnon Amir, Tal Nir, Doron Shaked, Noam Gordon, Yachin Pnueli, Yaniv Altshuler, Israel Wagner, רון קימל, Nahum Kiryati, Yehuda Dar 
 
אלפרד מרצ'ל ברוקשטיין (באנגלית: Alfred M.Bruckstein; נולד ב-24 בינואר 1954) הוא מדען מחשב ישראלי, פרופסור מן המניין ונושא הקתדרה למדעים על שם אולנדורף בטכניון. הוא ידוע במחקריו בעיבוד אותות ועיבוד תמונות.
ביוגרפיה

ברוקשטיין נולד בשנת 1954 בעיר סיגט בחבל מרמורש בצפון טרנסילבניה ברומניה, כבנו של הסופר והמחזאי לודוביק ברוקשטיין ושל שרולטה לבית ציג. בשנת 1972 עלה לישראל עם הוריו והתיישב בתל אביב. בשנת 1978 סיים תואר ראשון בטכניון בחיפה ובשנת 1980 את התואר השני. בשנים 1980-1978 שירת בחיל הרפואה.
ברוקשטיין קיבל את תואר הדוקטורט (PhD) בהנחיתו של תומאס קאילת בשנת 1984 באוניברסיטת סטנפורד. הוא חבר סגל בטכניון משנת 1984 כשהתמנה לפרופסור בפקולטה להנדסת חשמל. החל משנת 1988 הוא מלמד בפקולטה למדעי המחשב. 
החל משנת 1998 הוא פרופסור בקתדרה ע"ש אולנדורף.
ברוקשטיין ושותפיו הם המחברים של "Swarms and Network Intelligence in Search" בהוצאת Springer משנת 2018.
ברוקשטיין אייר אחדים מספרי אביו שפורסמו בעברית, רומנית וצרפתית.
פרסים ואותות הוקרה

1990-1989 - פרס טאוב במדעי המחשב
2014 - ברוקשטיין הוא עמית של SIAM "על תרומותיו בעיבוד אותות, עיבוד תמונות ונמלים רובוטיות"
2018 - בעל דוקטורט של כבוד מאוניברסיטת אגורה ברומניה משנת 2018.
הערות שוליים

1 2  אתר prabook
↑  SIAM | Fellows, www.siam.org
↑  doctor honoris causa - News - Agora University of Oradea, univagora.ro
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007395652105171  ACM DL: 81100643296  BnF: cb177012631 (data)  CiNii: DA0587515X  dblp: b/AlfredMBruckstein  GND: 1203572972  ISNI: 0000 0000 8431 8016  LCCN: n89601109  MGP: 91468  NTA: 093645627  ORCID: 0000-0001-5669-0037  RERO: 02-A027611701  SUDOC: 182028712  VIAF: 18822366   WorldCat (עם VIAF): 18822366 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים ובנושא מדעי המחשב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלכסנדר בסטריקין

פרופסור אלכסנדר איוואנוביץ' בסטריקין (ברוסית: Алекса́ндр Ива́нович Бастры́кин; נולד ב-21 באוגוסט 1953 בפסקוב) הוא מדינאי ומשפטן רוסי, מספטמבר 2007 עד ספטמבר 2010 היה סגן ראשון לתובע הכללי הרוסי וראש ועדת החקירות של התובע הכללי הרוסי - זרוע החקירות העיקרית של ממשלת רוסיה, העוסקת בביעור השחיתות הציבורית. ב-4 באוקטובר 2010, מונה לממלא מקום יושב ראש ועדת החקירות של הפדרציה הרוסית והחל מה-21 בינואר 2011 מונה על פי צו נשיאותי רשמי לחוקר הראשי של רוסיה וליו"ר מטעם הנשיא של ועדת החקירות הרוסית.