stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלכסיי אינאורי
חייו

אינאורי נולד בגורי למשפחת גאורגית-אוסטית מעורבת, בתקופת שלטון האימפריה הרוסית בגאורגיה. בשנת 1927 הוא התנדב לצבא האדום. בשנת 1931  הוא סיים במסגרת הצבא האדום את בית הספר לקציני חיל הפרשים לעמי צפון הקווקז ההרריים. בשנת 1932 הוא הצטרף למפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. לפני כן, עם התפרצות פעולות האיבה הסובייטיות-גרמניות במהלך מלחמת העולם השנייה, הוא היה מפקד חטיבתי באוקראינה, ובמהלך המלחמה עמד בראש דיוויזיית חיל פרשים. בשנת 1948 הוא סיים את לימודיו כבוגר האקדמיה הצבאית של המטה הכללי הרוסי (Военная академия Генерального штаба Вооруженных Сил Российской Федерации), ועד שמונה כשר הפנים של גאורגיה הסובייטית, בשנת 1953, הוא פיקד על מספר יחידות צבאיות. בצעד חסר תקדים לקציני צבא, הצטרף אינאורי, יחד עם מפקד המחוז הצבאי של עבר הקווקז אלכסיי אנטונוב, לוועד המרכזי של גאורגיה בראשות ואסיל מז'אוונדזה, שהיה בעצמו קצין בצבא הסובייטי.
בשנת 1954 מונה אינאורי למפקד הק.ג.ב. הגאורגי במקום ולדימיר דקנוזוב, תפקיד אותו מילא עד 1986. תקופת כהונתו התאפיינה בסדרת התפרצויות ותקומתן של תנועות דיסידנטיות אנטי-סובייטיות בגאורגיה, שאותן דיכא בתוקף על ידי הטלת משמעת קפדנית בתוך הק.ג.ב. הגאורגי, ופריסה נרחבת של רשתות ריגול שהסתננו לקבוצות הדיסידנטים ואף לשורות הכנסייה הגאורגית.
באוקטובר 1964, הוא מילא תפקיד חשוב ב"הפיכת החצר" שהדיחה את ניקיטה חרושצ'וב. הוא ליווה את המנהיג הסובייטי מהדאצ'ה שלו בפיצונדה לפגישה מיוחדת ראשי הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות (ЦК КПСС) במוסקבה שם הודח. בשנת 1967 קודם אינאורי לדרגת קולונל-גנרל, וזמן קצר לפני פרישתו, בשנת 1985, הוא קיבל את עיטור גיבור ברית המועצות. שנה לאחר מכן פרש. בשנת 1993 נרצח אינאורי בהתנקשות, בנסיבות בלתי ברורות, בבתומי שלחוף הים השחור.
הערות שוליים

↑  ויקטור צ'רקאשין וגרגורי פייפר (2005), מאמן מרגלים: יומנו של קצין ק.ג.ב.: הסיפור האמיתי של האיש שגייס את רוברט הנסן ואלדריך אמס, עמ' 125, ISBN 0465009697, (באנגלית)
1 2  אמי וו. קנייט (1993), בריה הסגן הראשון של סטלין (Beria Stalin's First Lieutenant), עמ' 214, 277, אוניברסיטת פרינסטון, מסת"ב 0691010935, (באנגלית)
↑  הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות (Центра́льный Комите́т Коммунисти́ческой Па́ртии Сове́тского Сою́за ) - הגוף העליון של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות
1 2  ‏אינאורי אלכסיי, באתר האישים שקיבלו עיטור בברית המועצות, (ברוסית)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: ולדימיר דקנוזוב |  שר הפנים של גאורגיה הסובייטית   1953–1954  | הבא: ?? |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: תפקיד חדש |  ראש הק.ג.ב. בגאורגיה הסובייטית   1954–1986  | הבא: גיבי גומברידזה |
סוס רמכי

.
| סוס רמכי |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מפריטי פרסה
תת־סדרה:: Hippomorpha
משפחה:: סוסיים
סוג:: סוס
מין:: סוס רמכי
שם מדעי
 Equus ferus ‏בודארט, 1785
תחום תפוצה


סוס הבית וסייח
סוס מגזע היק
סוסי פרז'וואלסקי
סוס רַמָּכִי (שם מדעי: Equus ferus או גם Equus caballus‏) הוא מין בסוג סוס, הכולל הן את תת-המין המבוית סוס הבית והן את תת-המינים טרפן וסוס פרז'וואלסקי הבלתי מבויתים. הטרפן נכחד במאה ה-19, וסוס פרז'וואלסקי היה על סף הכחדה וניצל הודות למאמצי שימור, ואף הוחזר בהצלחה לטבע. האב הקדמון של סוס הבית היה כנראה הטרפן שרעה בערבות אסיה ואירופה בתקופה בה בוית הסוס.
מאז שהטרפן נכחד נעשים ניסיונות לשחזר את הפנוטיפ שלו, וכתוצאה ממאמצים אלו נוצרו גזעי סוסים, כדוגמת הקוניק (Konik) הפולני וסוס הק (Heck), אך הם אינם זהים לטרפן.
פירוש השם המדעי Equus ferus הוא סוס בר, ואכן במרבית השפות האירופאיות מכונה המין סוס בר. יש הנוהגים לכנות בשם זה גם את העדרים של סוסי הפרא כדוגמת המוסטנג בארצות הברית, הברומבי באוסטרליה ורבים אחרים. סוסי הפרא הללו שייכים לתת-המין של סוס הבית (Equus ferus caballus) שנמלטו לטבע והתפראו, ואין לטעות בינם לבין שני תת-המינים האמיתיים של סוס הבר.
תת-מינים

לסוס רמכי היו כמה תת-מינים, שלושה שרדו עד התקופה המודרנית:
סוס הבית (Equus ferus caballus או גם Equus caballus caballus)
טרפן (Equus ferus ferus) או סוס הבר האירסיאני, שתחום מחייתו השתרע פעם באירופה ומערב אסיה. הטרפן נכחד בשלהי המאה ה-19, והפרט האחרון מת בשבי בגן חיות באוקראינה ב-1918 או ב-1919.
סוס פרז'וואלסקי (Equus ferus przewalskii) – ידוע גם כסוס בר מונגולי או טאחי. תחום המחייה של סוס פרז'וואלסקי היה מרכז אסיה ומדבר גובי.
שני האחרונים היו תת-מינים שמעולם לא בויתו וששרדו עד התקופה המודרנית. עם זאת, ייתכן כי היו קיימים תת-מינים נוספים של סוס רמכי שסוס הבית הוא צאצא של אחד מהם.
אבולוציה וטקסונומיה

משפחת הסוסיים והסוג סוס התפתחו באמריקה הצפונית, לפני שהמינים נדדו לחצי הכדור המזרחי. מחקרים תוך שימוש ב-DNA קדום כמו גם DNA של פרטים מתקופתנו, הראו על קיומם של שני מיני סוסים באמריקה הצפונית הקשורים בקשר הדוק, הסוס הרמכי וה-"Stilt-legged Horse" (לאחרון יש כמה שמות טקסונומיים). לפני כמיליון וחצי שנים חצה המין סוס רמכי את מצר ברינג לאסיה והתפשט עד לאירופה. במהלך הפליסטוקן התיכון והעליון התפתחו צורות רבות של הסוג סוס, ולא ברור כיום האם היו תת-מינים של הסוס הרמכי או שהיוו מינים נפרדים. ניתן כיום להפריד בין הצורות השונות על פי גודל הגוף. לכן יש הקובעים כי הגוף הגדול מאוד של סוס מתקופת הפליסטוקן העליון (Equus ferus germanicus) מעיד על היותו מין נפרד. הסוסים התפשטו ברחבי אמריקה הצפונית בפליסטוקן העליון, אבל לפני כ-10,000 שנים נכחד המין לחלוטין מיבשת אמריקה.
אבולוציה וטקסונומיה > שמות מדעיים של המין

כיום מסווגים סוסי הבר והסוס המבוית כמין אחד, כאשר השם המדעי המקובל כיום למין סוס זה הוא Equus ferus. הטרפן, תת-המין שנכחד של סוס הבר, הוא Equus ferus ferus, סוס פרז'וואלסקי, תת-מין קיים של סוס הבר, הוא Equus ferus przewalski וסוס הבית הוא Equus ferus caballus‏. הכללים לבחירת השם המדעי של מיני בעלי החיים נקבעים בספר "International Code of Zoological Nomenclature" ("הקוד הבינלאומי של הנומנקלטורה הזואולוגית"), ובהם הכלל כי השם המדעי התקין הקדום ביותר בו כונה בעל חיים יהיה השם הקובע. בעבר, כשהטקסונומים הכירו בסוס הבית ובסוס הבר כשני תת-מינים של אותו מין, היה Equus caballus השם המדעי התקין של המין סוס רמכי, כפי שנקבע על ידי קארולוס ליניאוס ב-1758, כשתת-המינים של המין כונו Equus caballus caballus (סוס הבית), Equus caballus ferus (טרפן – נקבע על ידי Boddaert ב-1785) ו-Equus caballus przewalskii (סוס פרז'וואלסקי – נקבע על ידי פוליאקוב ב-1881).  עם זאת, ב-2003 החליטה הוועדה הבינלאומית לנומנקלטורה זואולוגית (International Commission on Zoological Nomenclature) כי לשמות המדעים של מיני חיות הבר יש עדיפות על פני השמות המדעיים של המינים המבויתים, וקבעה את השימוש ב-Equus ferus כשם המדעי של המין, בלא קשר למעמדו של סוס הבית. קביעה זו שינתה את השם המדעי של הטרפן ל-Equus ferus ferus ואת השם של סוס פרז'וואלסקי ל-Equus ferus przewalskii. הוועדה לא התייחסה לשם המדעי של סוס הבית, ולכן השם המדעי Equus caballus caballus לסוס הבית הוא עדיין תקין, אבל כיוון שכל שלושת תת-המינים שייכים לאותו מין, ששמו שונה כאמור, מקובל כיום לכנות את סוס הבית בשם המדעי Equus ferus caballus.
סוס פרא

סוסים החיים בטבע, אך שאבותיהם היו מבויתים אינם סוסי בר, אלא סוסי פרא. לדוגמה, כשהאירופאים החזירו את הסוס ליבשת אמריקה בשלהי המאה ה-15, נמלטו חלק מהסוסים והתקבצו בעדרים. הדוגמה הידועה ביותר הוא המוסטנג בארצות הברית. המקביל האוסטרלי למוסטנג הוא סוס ברומבי, צאצא מסוסים שברחו או שוחררו לטבע על ידי מתיישבים אנגלים באוסטרליה. יש כיום אוכלוסיות מבודדות של סוסי פרא במספר מקומות, כולל פורטוגל, סקוטלנד, ובכמה מאיי המחסום (barrier island), החל באי סייבל שמול נובה סקוטיה שבקנדה וכלה בשקלפורד בנקס (Shackleford Banks) שמול צפון קרוליינה.
סוס רמכי במקרא

במקרא מופיע הסוס הרמכי בשמו פעם אחת ויחידה. במגילת אסתר מתואר שמרדכי היהודי כתב וחתם בטבעת המלך אחשורוש אגרות המאפשרות ליהודים לעמוד על נפשם נגד הצוררים אותם שקיבלו אישור לטבוח בהם. כדי שהאגרות תגענה ליעדיהן במהירות ודחיפות, דהרו הרצים על 'האחשתרנים בני הָרַמָּכִים':
וַיִּקָּרְאוּ סֹפְרֵי הַמֶּלֶךְ בָּעֵת הַהִיא בַּחֹדֶשׁ הַשְּׁלִישִׁי הוּא חֹדֶשׁ סִיוָן בִּשְׁלוֹשָׁה וְעֶשְׂרִים בּוֹ וַיִּכָּתֵב כְּכָל אֲשֶׁר צִוָּה מָרְדֳּכַי אֶל הַיְּהוּדִים וְאֶל הָאֲחַשְׁדַּרְפְּנִים וְהַפַּחוֹת וְשָׂרֵי הַמְּדִינוֹת אֲשֶׁר מֵהֹדּוּ וְעַד כּוּשׁ... וַיִּכְתֹּב בְּשֵׁם הַמֶּלֶךְ אֲחַשְׁוֵרֹשׁ וַיַּחְתֹּם בְּטַבַּעַת הַמֶּלֶךְ וַיִּשְׁלַח סְפָרִים בְּיַד הָרָצִים בַּסּוּסִים רֹכְבֵי הָרֶכֶשׁ הָאֲחַשְׁתְּרָנִים בְּנֵי הָרַמָּכִים'... הָרָצִים רֹכְבֵי הָרֶכֶשׁ הָאֲחַשְׁתְּרָנִים יָצְאוּ מְבֹהָלִים וּדְחוּפִים בִּדְבַר הַמֶּלֶךְ
קיימות דעות אחרות בזיהוי המוזכר בפסוק זה.
הערות שוליים

↑  סוס רמכי באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  ראו את פסקת הטקסונומיה
↑  The First Horses:  The Przewalskii and Tarpan Horses The legacy of the horse, International Museum of the Horse.
↑  Bowling, Ann T.; Anatoly Ruvinsky (2000). "Genetic Aspects of Domestication, Breeds and Their Origin".  In Ann T. Bowling, Anatoly Ruvinsky (ed.). The Genetics of the Horse. CABI Publishing.
↑  Don E. Wilson & DeeAnn M. Reeder, ed. (2005). "Equus caballus". Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (3rd ed.). Johns Hopkins University Press.
↑  Colin Groves, 1986, "The taxonomy, distribution, and adaptations of recent Equids," In Richard H. Meadow and Hans-Peter Uerpmann, eds., Equids in the Ancient World, volume I, pp. 11-65, Wiesbaden: Ludwig Reichert Verlag.
↑  International Commission on Zoological Nomenclature (2003). "Usage of 17 specific names based on wild species which are pre-dated by or contemporary with those based on domestic animals (Lepidoptera, Osteichthyes, Mammalia): conserved. Opinion 2027 (Case 3010)". Bull.Zool.Nomencl. 60 (1): 81–84. אורכב מ-המקור ב-2008-04-22. נבדק ב-2010-01-25.
↑  Linnaeus, Carolus (1758). Systema naturae per regna tria naturae :secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Vol. 1 (10th ed.). Holmiae (Laurentii Salvii). p. 73. נבדק ב-30 בינואר 2009. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Nimmo, D. G., & Miller, K. K. (2007) Ecological and human dimensions of management of feral horses in Australia: A review. Wildlife Research 34: 408–417.
↑  ראו: ד"ר משה רענן, אטו אנן האחשתרנים בני הרמכים, מי ידעינן – גמל, באתר פורטל הדף היומי.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4193764-8
איינשטירצנדה נויבאוטן

| --- | --- |

הלהקה בהופעה בקרלסרוהה. אלכסנדר האקה משמאל ובליקסה ברגלד מימין
 מקום הקמה:  ברלין 
 תקופת הפעילות:  מ-1980 
 סוגה:  מוזיקה אקספרימנטלית 
 חברת תקליטים:  ZickZack Schallplatten 
 www.neubauten.org
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 בליקסה ברגלד Jochen Arbeit N.U. Unruh אלכסנדר האקה Rudolph Moser 
 
איינשטירצֵנדֵה נוֹיבּאוּטֵן (בגרמנית: Einstürzende Neubauten) היא להקה גרמנית המתמחה במוזיקה אקספרימנטלית, ומשויכת על פי רוב לסוגת המוזיקה התעשייתית. הלהקה נוסדה במערב ברלין בשנת 1980, ופירוש שמה הוא "שיכונים חדשים מתמוטטים". המונח "שיכונים חדשים" (Neubauten) מתייחס לבניינים שנבנו בגרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה ונחשבים לזולים, אפורים ולא אטרקטיביים במיוחד לעומת הבתים בסגנון ה״אלטבאו״ Altbau.
חבריה המייסדים הם בליקסה ברגלד (בשמו האמיתי כריסטיאן אמרייך), אן.או. אונרו, גודרון גוט וביאטה ברטל. לאחר שינויים בהרכב הלהקה בשנותיה הראשונות התגבש ההרכב סביב ברגלד, אונרו, FM איינהייט, מרק צ'ונג ואלכסנדר האקה. מסימני ההיכר של המוזיקה התעשייתית של הלהקה הוא השימוש בכלי נגינה ייחודיים הבנויים מגרוטאות מתכת, סגנון אשר פיתחו עם הזמן חברי הלהקה בשימוש עם קופסאות מפח. הסגנון המיוחד והייחודי של הלהקה השפיע עם השנים על להקות נוספות גם מחוץ לגרמניה כמו ניין אינץ' ניילז.
ההיסטוריה של הלהקה

הלהקה הוקמה באופן מקרי ואת הסגנון המוזיקלי ואת האג׳נדה של הלהקה, לא היה ניתן להגדיר באופן חד משמעי, או לשייך לסגנון קיים, כך שהמוזיקה הוגדרה בהתחלה כאבסרקטית. השימוש בכלי נגינה משלהם נוצר כתוצאה מכך שהמתופף נאלץ בעקבות מצב כלכלי למכור את התופים שלו, ובנה תופים מפלדה ומתכת שהוא מצא ברחוב. בליקסה ברגלד סיפר בראיון שהם הושפעו מעבר לכך מההפגנות ההמוניות שנערכו בשנות השמונים בברלין שלפני נפילת החומה, בהם המפגינים תופפו בעצמם כאות מחאה על כלי מתכת שונים ברחוב וקיבלו מכך השראה.
הלהקה הייתה חלק מהסצנה הברלינאית של התקופה, בה להקות רבות חיפשו את עצמן ואת הסגנון המוזיקלי שלהן והייתה בעצמה סוג של ניסוי אקספרימנטלי. ההופעה הראשונה שלהם הייתה במועדון ״מון קלאב״ במערב ברלין. האלבום הראשון שלהם יצא בשנת 1981, ושילב מוזיקה תעשייתית עם שילובים של פאנק. בשנת 1983 יצא האלבום השני של הלהקה, כשבאותה שנה הצטרף בליקסה ברגלד ללהקה של ניק קייב, ובעצם היה חבר בשתי הלהקות בו זמנית.
אליקים

ערך זה עוסק במושב באיזור רמות מנשה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
מראה רחובו הראשי של היישוב, 2008
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הצפון
מועצה אזורית: מגידו
גובה ממוצע: ‎229 מטר
תאריך ייסוד: 1949
תנועה מיישבת: תנועת המושבים
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 969 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎0.1% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הכרמל מוגדלת) אליקים(למפת הכרמל רגילה) אליקים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אליקים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אליקים32°37′56″N 35°04′02″E﻿ / ﻿32.6321430375454°N 35.0672944230899°E﻿ / 32.6321430375454; 35.0672944230899  heמפת היישובים של מועצה אזורית מגידו (in English: Megiddo Regional Council) באדום - אליקים בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 5 מתוך 10

אֶלְיָקִים הוא מושב עובדים באזור הצפון ברמות מנשה ממערב ליקנעם, השייך למועצה אזורית מגידו. שמו של היישוב הוא כשמו הראשון של המלך יהויקים מלך יהודה.
היסטוריה

היישוב הוקם בשנת 1949 כמושב עובדים על ידי עולים מתימן, על אדמות הכפר הערבי אום א-זינאת שתושביו נמלטו ממנו במלחמת העצמאות. עד תחילת 1952 נרשמה עזיבה רבה. המושב נמצא בסמוך למחלף אליקים על כביש 6 ובסמוך לבא"פ אליקים.
בסמוך למושב השוכן על קו פרשת המים של רמות מנשה מתחיל אפיק הזרימה של נחל תות הזורם לכיוון דרום-מערב, ונחל יקנעם הזורם לכיוון צפון-מזרח.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  הוקם בתחילה (1949-1953) על ידי עולים מעדן. כיוון שלא הסתגלו לעבודת האדמה, הגרעין פורק ועבר כמקשה אחת ללוד. יהודי עדן בלוד
↑  התימנים הללו או מכת הנדידה, דבר, 20 בינואר 1952
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588163405171 
הצבת השלט "אליקים", 1950
נקאי סנוריטה

| נקאי סנוריטה |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: דקראים
תת־סדרה:: דמויי-שפתן
משפחה:: שפתוניים
סוג:: Oxyjulis
מין:: נקאי סנוריטה
שם מדעי
 Oxyjulis californica ‏גינטר, 1861

נקאים בערוגת קלפ
נקאי סנוריטה (שם מדעי: Oxyjulis californica) הוא מין של דג גרם יחידי בסוגו ממשפחת השפתוניים החי לחופי מערב ארצות הברית במימי האוקיינוס השקט באזור שבין קליפורניה לבאחה קליפורניה, מקסיקו ומצוי גם ליד האי סדרוס.
מאפיינים

שפתון זה מגיע לאורך 25 ס"מ בממוצע וצורתו דמוית-סיגר בצבעי חום-ברונזה עם צידיים צהובים עד כתומים ובטן לבנה. הזנב דק ובעל כתם שחור לאורכו. השפתון בעל שפתיים צרות בעלות שינים חזקות המשמשות לגירוד יצורים קטנים החיים בערוגות הקלפ הקליפורני.
דג זה חי במים הקרירים הקרובים לחופים של קליפורניה ומקסיקו ביערות קלפ המכילים יצורי ים רבים. הוא מצוי עד לעומק 73 מטר אך נפוץ יותר בעומק של 20 מטרים בלבד. דג זה מרחף בין האצות בחבורות קטנות אך כשהוא מוטרד הוא יורד ומתחפר בקרקעית. בלילה הוא צולל לקרקעית ושם מתחפר עד לראשו.
הדג ניזון ממיני דגים קטנים, דיונונים, חלזונות, סרטנים, צדפות ותולעים ימיות שונות ובכמויות קטנות גם אצות. הנקאי בדומה לדגי הנקאי הטרופיים משמש כמנקה הדדי המנקה מטפילים של יצורי ים גדולים יותר בעיקר ממכסי זימיהם, בין השאר: טחן קליפורני, דקר הקלפ, גריבלדי, דג שמש מגובשש, סטראולפיס גיגאס, הדגים: Atherinopsis californiensis‏,  Atherinops affinis‏, כרומית פנקטיפיניס (Chromis punctipinnis) והאלמוגיות Girella nigricans ו-Medialuna californiensis.
הוא עצמו משמש טרף לורדונים: ורדון בוקאצ'ו (Sebastes paucispinis) וורדון קונסטלטוס (Sebastes constellatus) ודקר הקלפ אך עקב ההדדיות ביניהם הטריפה מתרחשת לעיתים נדירות ובעיקר לצעירים. טורפים נוספים כוללים את קורמורן ברנט (Phalacrocorax penicillatus) וארי ים קליפורני. דג זה אינו מצוי בסכנת הכחדה גדולה והוא אינו נידוג כמעט עקב הרגלו לצלול עמוק אל בין סלעים, שם הוא פוגע בקרסים ובחכות. הבשר שלו זול מאוד.
הערות שוליים

↑  נקאי סנוריטה באתר הרשימה האדומה של IUCN
נתן הבר

| --- | --- |

נתן הבר
 לידה:  1902 זלוצ'וב
 פטירה:  1975 (בגיל 73 בערך)
 לאום:  ישראלי
 תחום יצירה:  ציור
 זרם באמנות:  אמנות נאיבית
נתן הֵבֵּר (1902 – אפריל 1975) היה צייר ישראלי, יליד פולין. עבודותיו משתייכות לציור הנאיבי.
ציורו של נתן הבר, "דמויות"
ציורו של נתן הבר, "יום העצמאות"
ביוגרפיה

נתן הבר נולד בזלוצ'וב (באותה עת בפולין, כיום באוקראינה) ב-1902 למשפחה דתית שעסקה בשחיטה. עלה לארץ ישראל ב-1936 עם אשתו וילדיו והשתקע חיפה, שם הקים אטליז לעופות והתפרנס ממנו. לאחר יציאתו לגמלאות, במחצית השנייה של שנות ה-60 של המאה ה-20, החל לצייר להנאתו ציורים מחיי משפחתו בפולין וציורים של דימויים מהמסורת היהודית. בשלב מסוים ביקש מגרשון קניספל לחוות דעה על ציוריו והלה הביא לגילויו על ידי גלריות ומוזיאונים.
נושאים וסגנון

הבר צייר נושאים הקשורים לעיירה היהודית בגולה וגם לחיים בישראל. נושאיו כוללים את ההווי היהודי, החגים: יום כיפור, סוכות, שמחת תורה, את החתונה היהודית, בית המדרש, בית הכנסת ונושאים אחרים הקשורים לאורח החיים היהודי. בישראל תיאר נושאים כמו יום העצמאות, "מפגש השלום" בין יהודים וערבים" ו"בית ספר חקלאי דתי".
ציוריו הם ציורי שמן ומצטיינים בצבעים כהים. הוא משתייך לזרם הנאיבי ונחשב לאחד מהציירים הבולטים בישראל בזרם זה. מרים טל משייכת את סגנונו לפרימיטיביזם (הגדרה הנתמכת גם על ידי קניספל). היא כותבת: "הסטיליזאציה שלו מרובעת תמיד, לבתים ולדמויות יש תמיד אותו המראה: הדמויות הן לעיתים זהות והבר מארגן אותן להפליא. האווירה עניינית ויש בה חיים אינטנסיביים.". רחל אנגל כותבת: "נתן הבר ... שובה־לב במקוריות הקומפוזיציות. מומנט החזרה הוא בעיקר המשווה להן את חנן.".
כשנה לאחר מותו, כתב מבקר האמנות יגאל צלמונה: "הבר מתאר את זכרונות נעוריו ב"שטעטל", את מנהגי החגים, את התכונה בערב שבת, את חיי היום־יום של העיירה — בהומור עממי ובאהבה רבה, הוא מנציח את העולם האבוד הזה. זהו תיעוד ישיר ויעיל בהרבה ממבול תמונות השמאלץ המתרפק אל העבר של "הציור היהודי" העובר לסוחר. ... . דרך התיאור מזכירה את ציורי ימי־הביניים; ההעמדה הפרונטאלית למשל, אי ציור הדמויות החשובות לצייר כשהן גדולות מן האחרות אף שאין לכך הצדקה פרספקטיבית. ההצדקה של ייצוג כל פרט היא הבעתית. מן המתח בין הרצון לתאר (המתבטא בחוסר היכולת לתאר נכון) לבין ההבעה הישירה, הנאיווית, בין " תשומת הלב העניינית לפרטים זעירים המתוארים "כמו בחיים" ללא הבלטה לבין העיוותים לצורכי יעילות הסיפור או מכורח הזיכרון המסנן, המבליט פרטים ומחניק אחרים — צומחת האמנות.".
תערוכות

מוזיאון בית אורי ורמי נחושתן - אשדות יעקב, 12 באפריל 1969,
אמנות נאיבית: 18 אמנים ישראלים, מוזיאון תל אביב, בית דיזנגוף, תל אביב, 9 נובמבר, 1970 - 19 דצמבר, 1970,
גלריה גולדמן, חיפה, פברואר 1972,
נאיבים 1975, גלריה דבל, ירושלים, 9 מרץ, 1975 - 10 פברואר, 1975,
מסכה גלריה דבל, ירושלים, 26 אפריל, 1975 - 14 מאי, 1975
דוכן גלריה דבל, יריד האמנות הבינלאומי, תל אביב, 7 אפריל, 1977 - 14 אפריל, 1977
יריד האמנות הבינלאומי, תל אביב, גלריה דבל, ירושלים, 4 יולי, 1977 - 14 אפריל, 1977
במעגלים אחרים: אמנים אאוטסיידרים, נאיבים, אוטודידקטים, מוזיאון חיפה לאמנות, חיפה, 9 פברואר, 2013 - 20 יולי, 2013
הערות שוליים

↑  שלמה שבא, השוחט עם מכחול הציירים, דבר, 29 בדצמבר 1972
1 2  יגאל צלמונה, הצייר השוחט, מעריב, 30 באפריל 1976
↑  חיה פרידברג, האיש שלא היה, כל העיר, 25 בפברואר 1983
↑  אריאלה ראובני, נתן הבר מחיפה השוחט שהפך לצייר (המשך המאמר), דבר, 7 בנובמבר 1969
1 2  מרים טל, אמנות נאיבית של 18 ישראלים, למרחב, 20 בנובמבר 1970
1 2  רחל אנגל, 18 ציירים נאיבים, מעריב, 13 בנובמבר 1970
↑  בית אורי ורמי, דבר, 12 באפריל 1970
↑  מאיר נחושתן, נתן הבר - צייר ושוחט, למרחב, 8 במאי 1970
↑  א. כנרתי, שוחט, נהג, עגלון ומנהל־מחצבה מציגים תמונותיהם בתערוכת "האמנות הנאיבית", למרחב, 9 בנובמבר 1970
↑  אריה לרנר, אמנות "נאיבית" בישראל, דבר, 13 בנובמבר 1970
↑  דוד זוהר, הרבי המצייר (פסקת משנה ב"הקבלן של פרויקט נימאייר דורש פיצויי התייקרויות"), מעריב, 5 בפברואר 1970
↑  ניצה פלקסר, הנשמות האילמות של הציור, דבר, 19 בספטמבר 1975
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 273511  NLI: 987007499290305171  VIAF: 308269760   WorldCat (עם VIAF): 308269760
אלכסיי איגודסמן

| --- | --- |

 לידה:  22 ביוני 1973 (בן 51) סנקט פטרבורג, ברה"מ 
 מוקד פעילות:  רוסיה 
 מקום לימודים:  Yehudi Menuhin School 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  רוסית 
 כלי נגינה:  כינור 
 חברת תקליטים:  סוני 
 www.alekseyigudesman.com
 פרופיל ב-IMDb
 
אלכסיי איגודסמן (ברוסית: Алексей Михайлович Игу́десман; נולד ב־22 בפברואר 1973 בלנינגרד, ברית המועצות) הוא כנר, מלחין ומנצח ממוצא יהודי שמתגורר באוסטריה.
ביוגרפיה

אלכסיי איגודסמן נולד בשנת 1973 בלנינגרד למשפחה יהודית של מוזיקאים. בשנת 1979 המשפחה הצליחה לעזוב את ברית המועצות והגיע לגרמניה.
בגיל 12 הוא התחיל ללמוד בבית ספר למוזיקה באנגליה. בשנים 1989–1998 הוא למד אצל בוריס קושניר באוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה של וינה.
אלכסיי איגודסמן הקים פרויקט Violins of the World בו הוא ניגן עם גדעון קרמר, יוליאן רחלין, ודים רפין ונגני כינור נוספים.
ביחד עם ריצרד צ'ו חנגי הוא הקים דואט Igudesman & Joo. הדואט מופיע בקונצרטים רבים תוך שיתוף פעולה עם נגנים נוספים דוגמת מישה מייסקי, ג'אנין יאנסן וגם נגני פופ כמו רובין גיב, קים ויילד ואדם בן עזרא הישראלי. בשנת 2008 הם עשו סבב הופעות Being Gidon Kremer עם גדעון קרמר ולהקת Kremerata Baltica.
איגודסמן פעול גם בתחום הקולנוע. הוא ביים סרט מוקומנטרי Noseland על חייו של נגני מוזיקה קלאסית בהשתתפות ג'ון מלקוביץ' ורוג'ר מור. הסרט זכה בפרס בפסטיבל לקולנוע במיאמי.
דיסקוגרפיה

1998: Triology – Triology Plays Ennio Morricone
1999: Triology – Who Killed the Viola Player?
2003: Triology – Around The World in 77 Minutes
2015: Aleksey Igudesman – Fasten Seat Belts
2016: Igudesman & Joo – You Just Have to Laugh
ניקשיץ'

ניקשיץ' (במונטנגרית: Nikšić) היא העיר השנייה בגודלה במונטנגרו.
נכון לשנת 2011 מונה העיר 56,970 תושבים.
ניקשיץ' היא בירת המחוז הגדול ביותר במדינה הנושא את אותו שם והיא העיר המערבית ביותר במונטנגרו. העיר היא מרכז כלכלי ותעשייתי השני בחשיבותו אחרי הבירה פודגוריצה.
היסטוריה

העיר, שנקראה אז אונוגוסט, נכבשה על ידי העות'מאנים בשנת 1455. בשנות שלטונה בעיר הוקמו בה ארבעה מסגדים.
בתחילת 1877, במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית ביצרה טורקיה את העיר והחזיקה בו חיל מצב גדול. אולם משהתגבר הצורך בחיילים בחזיתות אחרות הועברו חלק מהחיילים לבולגריה. המונטינגרים ניצלו את המצב והטילו מצור על העיר. ב-27 באוגוסט 1877, לאחר 47 ימי מצור, כבש צבא מונטנגרו את העיר. מלך מונטנגרו הודיע למוסלמים בעיר כי הנשארים יזכו לחופש גמור ואלו שמעוניינים לעזוב יוכלו לקחת אתם את רכושם. הכללתה של ניקשיץ' במונטנגרו הוכרה רשמית בקונגרס ברלין.
באפריל 1944 הופצצה העיר מהאוויר על ידי בעלות הברית.
דמוגרפיה

| מפקד | אוכלוסייה |
| --- | --- |
1948: 9,485
1953: 14,804
1961: 26,569
1971: 40,107
1981: 50,399
1991: 55,718
2003: 58,212
2011: 56,970
ספורט

מועדון הספורט "סוטייסקה" מפעיל מספר ענפים בעיר, קבוצת הכדורגל סוטייסקה ניקשיץ' וקבוצת הכדורסל סוטייסקה ניקשיץ'. כמו כן קיימת קבוצת כדורגל נוספת בליגה הראשונה בשם "צ'ליק ניקשיץ'".
הערות שוליים

↑  דברי הימים (ממערכות המלחמה), הצפירה, 18 ביולי 1877
↑  דברי הימים (ממערכות המלחמה), הצפירה, 8 באוגוסט 1877
↑  עניינים מדיניים (ממערכות המלחמה), עברי אנכי, 24 באוגוסט 1877
דברי הימים - וויען 9 ספטמבר, הצפירה, 12 בספטמבר 1877
↑  התנגשויות משמרות באיטליה, הארץ, 10 באפריל 1944
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560110005171  LCCN: n88061435  NKC: ge587255  SUDOC: 148446051  VIAF: 140823442   WorldCat (עם VIAF): 140823442 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מונטנגרו ובנושא יישובים באירופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלברכט פרידריך, דוכס פרוסיה

אלברכט פרידריך, דוכס פרוסיה (בגרמנית: Albrecht Friedrich, von Preußen;‏ 7 במאי 1553 – 28 באוגוסט 1618), היה דוכס פרוסיה בין 1568 ל-1618.
ביוגרפיה > ילדותו

אלברכט פרידריך נולד ב-7 במאי 1553 בקניגסברג לאלברכט, דוכס פרוסיה, ולאנה מריה מבראונשווייג-לינבורג, בתו של אריך הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג.