stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית תוכנה
מודלים לפעילות של בית תוכנה

בתי תוכנה פועלים במספר מודלים:
ייצור של תוכנת מדף, לאחר איתור שוק פוטנציאלי להפצתה. במודל זה פועלים בתי תוכנה מבוססים (כגון החברות מיקרוסופט ו-SAP) וגם חברות הזנק המוקמות לשם פיתוח תוכנה מסוימת (כגון חברת "Waze Mobile", מפתחת יישומון הניווט Waze). תוכנת מדף פשוטה, כגון מיקרוסופט אופיס, מופצת כמות שהיא למשתמש הקצה. תוכנת מדף מורכבת, כגון תוכנת ERP, מצריכה גם התאמה לצרכים של הלקוח הספציפי, כך שבמסירתה למשתמש הקצה מעורבים שני בתי תוכנה: זה שיצר את תוכנת המדף, והאינטגרטור שהתאים אותה ללקוח הספציפי. דוגמה לפרויקט רחב היקף מסוג זה היא פרויקט מרכב"ה להטמעת מערכת ERP של חברת SAP בכל משרדי ממשלת ישראל, עם חברת נס טכנולוגיות כאינטגרטור ראשי.
פיתוח תוכנה לפי דרישה ספציפית של צרכן תוכנה, המחפש מענה ממוחשב לצרכיו, ויוצא במכרז לקבלת התוכנה הנדרשת. הפנייה לבית התוכנה יכולה להיעשות בשלב ראשוני של איתור הצורך, כך שבית התוכנה מספק את ניתוח המערכת ואת התכנות וההטמעה שלה, או בשלב מתקדם יותר, לאחר ניתוח המערכת, שבו בית התוכנה נדרש רק למשימת התכנות. עם בתי התוכנה הגדולים הפועלים בישראל במודל זה נמנות החברות מטריקס ונס א.ט.. תמחור פרויקט כזה נעשה בשתי דרכים:
מחיר קבוע: לאחר הגדרת תכולת הפרויקט, נקבע בין בית התוכנה ללקוח המחיר של פרויקט זה.
מחיר לפי הזמן המושקע: בית התוכנה מעמיד לרשות הפרויקט את הצוות הנדרש לביצועו, ולקוח משלם לפי זמן העבודה שהושקע בפרויקט. צורת התקשרות זו מתאימה לפרויקט שקשה להעריך את היקפו.
פיתוח ומכירה של תוכנה במודל תוכנה כשירות, שבו המוצר הנמכר לצרכן אינו התוכנה אלא השירות, הניתן באמצעות תוכנה זו והחומרה שעליה היא מותקנת. התוכנה מותקנת רק באתר הספק, וקבלת שירותיה היא דרך רשת תקשורת, בדרך כלל האינטרנט, כסוג של מחשוב ענן. דוגמה לכך היא מערכת ניהול קשרי לקוחות של חברת Salesforce.com.
פיתוח של רכיבי תוכנה, שאינם נמכרים לצרכן הסופי, אלא למפתחי תוכנה המשלבים רכיבים אלה בתוכנה שהם מפתחים.
שירותי ייעוץ: מומחי בית התוכנה מספקים שירותי ייעוץ בתחום התמחותם, לגופי פיתוח תוכנה הזקוקים למומחיות זו. הרחבה של פעילות זו היא אספקה של כוח אדם בתחום המחשוב לארגונים שונים, פעילות שבה בית התוכנה פועל במידה רבה כקבלן כוח אדם. סעיף 13א לחוק העסקת עובדים על ידי קבלני כוח אדם מחריג פעילות זו מחלק מהוראותיו של חוק זה.
שילוב תוכנה וחומרה

חברת תוכנה עוסקת בדרך כלל בפיתוח ובמכירה של תוכנה בלבד, להתקנה על חומרה קיימת של המשתמש או על חומרה ייעודית (שרת) לתוכנה זו, שאותה מספק יצרן חומרה.
יצרני חומרה משלבים לפעמים בפעילותם גם ייצור תוכנה. חברת IBM למשל, מלווה את ייצור מחשבי המיינפריים שלה בפיתוח תוכנה (מערכות הפעלה ויישומים) למחשבים אלה. בייצור מחשבי IBM PC, לעומת זאת, הסתפקה החברה בייצור החומרה בלבד.
לעיתים יצרני תוכנה עוברים גם לייצור חומרה ייעודית לתוכנה שלהם. דומה לכך היא מכונת אקסאדאטה (Oracle Exadata) של חברת התוכנה אורקל, שמשמשת להרצה אופטימלית של מסד הנתונים אורקל.
מרכיבים מקצועיים של בית תוכנה

בית תוכנה כולל את המרכיבים המקצועיים הבאים:
מנתחי מערכות מידע: עוסקים בקביעת המאפיינים של התוכנה שמפתח בית התוכנה.
מתכנתים: עוסקים בפיתוח ובתחזוקה של התוכנה. למתכנתים התמחויות שונות, בהתאם לשפת התכנות שהם כותבים בה, מערכת ההפעלה שהם בקיאים בה ואופי היישומים שהם מתמחים בהם.
בודקי תוכנה: מבקרים את איכותה של תוכנה ועמידתה בדרישות שהוצבו לה.
מעצבי חוויית משתמש: עוסקים בעיצוב האינטראקציה בין המשתמש לתוכנה.
מומחי הדרכה והטמעה: עוסקים בהטמעתה של התוכנה אצל הלקוחות.
אנשי תמיכה טכנית: עוסקים בפתרון בעיות המתעוררות בעת השימוש בתוכנה.
אנשי כתיבה טכנית: עוסקים ביצירה ובתחזוקה של מדריכי התקנה ושימוש בתוכנה.
בית תוכנה גדול יכיל את כל המרכיבים הללו, ואילו בית תוכנה קטן יממש פונקציות מסוימות באמצעות מיקור חוץ
הערות שוליים

↑  משרד האוצר חתם על הסכם להקמת פרויקט מרכבה עם נס טכנולוגיות בהשקעה כוללת של 700 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 4 בספטמבר 2001
גל מור, פרויקט המיחשוב מרכב"ה הושק במשרד האוצר, באתר ynet, 18 בנובמבר 2003
↑  ישי טנצר, איך עובדים עם בית תוכנה? מדריך למשתמש, באתר איניטק שירותי תוכנה בע"מ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4124207-5
אלמר בורוש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 בפברואר 1900 ארז'בטווארוש, הונגריה 
 פטירה:  26 בנובמבר 1971 (בגיל 71) הג'ווידק, הונגריה 
 שם לידה:  Bernstein Elemér 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 
אלמר בורוש (במקור עד 1933 ברנשטיין, בשמו הספרותי הבדוי: L.M. Ehrwein, בהונגרית: Boross Elemér;‏ בודפשט, 4 בפברואר 1900 – בודפשט, 26 בנובמבר 1971) היה משורר, מחזאי מצליח, דרמטורג יהודי-הונגרי, בעל פעילות ציבורית ענפה בגופי הספרות והמחזאות ההונגרים. הוא קיבל את העיטור דרגת זהב של מסדר הצטיינות העמל (1970).
קורות חיים

אלמר ברנשטיין נולד במשפחה יהודית כבנם של הפועל השכיר היומי יעקב ברנשטיין ושל רגינה שוורץ. לאחר ילדות קשה סיים את התיכון, כשהוא לבדו מפרנס את עצמו. בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית השתתף בארגון תיאטראות בחזית. הדרמה שלו אווה מאריה (Ave Maria) הוצגה באותה תקופה. משנות ה-20 של המאה ה-20 עסק רק בספרות.
משנת 1925 היה בעל טור קבוע ב"העיתון" (Az Ujság).
ב-1930 הפך לחבר מועצת המנהלים של אגודת סופרי הבמה ההונגרים.
בין השנים 1939-1944 הוא נאלץ "לשתוק" בשל החוקים היהודיים במיוחד החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי. הוא נלקח למחנות שרות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי), שרד.
בין 1945 לבין 1946, הוא היה אחד המארגנים והמזכיר הכללי של אגודת הסופרים ההונגרים.
בין השנים 1947-1949 היה מזכיר אגודת המחזאים.
הוא נכלא ב-1950 וזוכה ושמו שוקם ב-1957.
בין 1957 לבין 1959 הוא היה הדרמטורג של תיאטרון פטפי ושל תיאטרון יוקאי.
קורות חיים > יצירתו

כרך השירים הראשון שלו - הנוטה לאקספרסיוניזם - פורסם ב-1920, ודז'ה קוסטולאני שיבח אותו על דפי כתב העת הספרותי והאומנותי החשוב ניוגט.
ב-1922 הוא זכה בתחרות הסיפור הקצר של כתב העת "עולם" (Világ) עם סיפורו, מסכן, מייצר ארונות מתים העני,.
בשנת 1929, הציג ה"תיאטרון החדש" (Új Színház) את המחזה שלו "חלון עיוור" (1928), המתרחש בכלא בקרב אנשים שכשלו. המחזה הוצג יותר מ-200 פעמים. המחזה הוצג בארצות הברית ובמדינות נוספות.
ב-1931 הוצגו הטרגיקומדיה "מערבולת רוח" (Forgószél)
ב-1932 "שיא עולמי" ( Világrekord)
ב-1933 הוצגה הקומדיה עם תוכן חברתי בשם "כבוד לחריג" (Tisztelet a kivételnek)
ב-1935 הוצגה הקומדיה שלו "בנות מסכנות" בתיאטרון הלאומי
ב-1934 פורסם הרומן האנטי-פשיסטי שלו תחת שם בדוי.
הרומן שלו "המסור המזמר" (Az éneklő fűrész), שנכתב ב-1938, עוסק בגורלם העצוב של "האנשים הקטנים"
הוא היה מחבר מצליח גם של כמה מערכוני קברט
קברו נמצא בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה (5ב-8-20).
עבודות התיאטרון שלו

מספר ההצגות הרשומות במאגר התיאטרון: ככותב: 15 ; ככותב: 1 ;
עבודות התיאטרון שלו > כמחזאי

Vakablak (1929)
Világrekord! (1932)
Forgószél (1932, 1946)
Ti szegény lányok (1935)
Két szerelem (1954-1956)
Pletykafészek (1959)
Tíz év után (Zsolnai Hédi önálló estje) (1961)
Váci utca… (1961)
Bohózat-album (1962)
Kimegyünk az életbe (1963)
Nem félünk a tv-től (1963)
Thália kabaré (1964
עבודות התיאטרון שלו > כסופר

קליפת תפוז (1959)
יצירותיו (חלקי)

הבל. שירים ; דפוס טבאן, בקשצ'אבה, 1920
אתן, בנות מסכנות ; גלובוס, בודפשט, 1936 (כרוניקה בליווי חוברות של התיאטרון הלאומי )
מסכן, מייצר ארונות מתים העני (סיפור קצר, 1922)
L.M. Ehrwein: זה קרה בברלין... רוֹמן ; תִרגום אלמר בורוש; Hellas Ny., בודפשט, 1934 (Rainbow) – בשם בדוי
ראה השירה. רוֹמן ; זינגר-וולפנר, בודפשט, 1938 ( מאסטרים בספרות הלאומית שלנו )
סימן חיים ; Cserepfalvi, בודפשט, 1941
הייתי איתם ; Szépirodalmi, בודפשט, 1969 - זיכרונות
יצירותיו (חלקי) > מחזותיו

צייד ללא רישיון (1920)
חלון עיוור (טרגי-קומדיה, 1928)
אדם שצוחק ללא הירף (1929)
שיא עולם (קומדיה, בודפשט, 1932)
מערבולת רוח (טרגי-קומדיה, 1932)
אתן, בנות מסכנות (1935)
האיש הנשוי (1942)
שתי אהבות (1954)
קן הרכילות (קומדיה, 1959)
יצירותיו (חלקי) > מערכוני הקברט שלו

שדרה שקטה (1920)
החתול השחור (1920)
בוקאצ'ו בטרזווארוש (1922)
פשיטה בראשון לחודש (1926)
כל הכבוד לחריג (1933)
פתאום מתרגש...! (1934)
הילד (1934)
תמונה מתוך שלום עתידי (1939)
משפט גירושין (1940)
לקריאה נוספת

Magyar életrajzi lexikon IV: 1978–1991 (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1994. ISBN 963-05-6422-X (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
Magyar színházművészeti lexikon. Főszerk. Székely György. Budapest: Akadémiai. 1994. ISBN 963-05-6635-4 (לקסיקון הונגרי לאמנות הבמה)
A magyar irodalom arcképcsarnoka (היכל הדיוקנאות של הספרות ההונגרית)
Kortárs magyar írók (סופרים הונגרים בני זמננו)
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת
Névpont.hu (נקודת שם)
ראו גם

Kosztolányi Dezső: Boross Elemér: Ábel (Nyugat, 1921. 17.)
Paulini Béla: Mit látni a vakablakból? Boross Elemér színműve az Új Színházban (Nyugat, 1929. 5.)
Lengyel István: Hetven év regénye (Új Élet, 1970)
Bálint Lajos: Boross Elemér hetven éves (Élet és Irodalom, 1970. 6. sz.)
Gulyás Pál: Magyar írók élete és munkái – új sorozat I–XIX. Budapest: Magyar Könyvtárosok és Levéltárosok Egyesülete. 1939–1944., 1990–2002, a VII. kötettől (1990–) sajtó alá rendezte: Viczián János
Gutenberg nagy lexikon. Minden ismeretek tára. Budapest, Nagy Lexikon Kiadóhivatal, 1931–1932
Humorlexikon. Szerkesztette: Kaposy Miklós. Budapest, Tarsoly Kiadó, 2001
Ki-kicsoda? Kortársak lexikona. [Budapest], Béta Irodalmi Rt., [1937]
Magyar irodalmi lexikon I. (A–K). Főszerk. Benedek Marcell. Budapest: Akadémiai. 1963.
Magyar nagylexikon III. (Bah–Bij). Főszerk. Élesztős László, Rostás Sándor. Budapest: Akadémiai. 1994. ISBN 963-05-6821-7
A magyar társadalom lexikonja. Budapest, A Magyar Társadalom Lexikona Kiadóvállalat, 1930
Színészeti lexikon. Szerkesztette: Németh Antal. Budapest, Győző Andor, 1930
Révai új lexikona III. (Bib–Bül). Főszerk. Kollega Tarsoly István. Szekszárd: Babits. 1998. ISBN 963-901-574-1
Új magyar életrajzi lexikon I. (A–Cs). Főszerk. Markó László. Budapest: Magyar Könyvklub. 2001. ISBN 963-547-414-8
Új magyar irodalmi lexikon I. (A–Gy). Főszerk. Péter László. Budapest: Akadémiai. 1994. ISBN 963-05-6805-5
Magyar irodalmi lexikon. Szerk. Ványi Ferenc. Budapest: Studium. 1926.
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári születési akv. 415/1900. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-09-14.
↑  Halálesete bejegyezve a Bp. XII. ker. állami halotti akv. 3201/1971. folyószám alatt.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 7954 8917  VIAF: 121429973   WorldCat (עם VIAF): 121429973 
קברו של אלמר בורוש (1900–1971), משורר, מחזאי, דרמטורג, בבודפשט. בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה: 5B-8-20
של מי השורה הזאת בכלל? (בריטניה)

| --- | --- |
 סוגה:  שעשועון טלוויזיה, הומור 
 יוצרים:  דן פטרסון • מארק לבסון
 בימוי:  Chris Bould 
 מנחים:  קלייב אנדרסון 
 שחקנים:  קולין מוקרי  ג'ון סשנס  מייקל מקשיין  דברה וילסון  קארן מרויאמה  ג'ים מסקימן  בראד שרווד  ג'ורג' וונדט  ראיין סטיילס  טוני סלאטרי 
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת 
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  10
 מספר פרקים:  136
 הפקה
 אורך פרק:  25 דק' 
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 4
 תקופת שידור מקורית:  22 בספטמבר 1988 – 4 בפברואר 1999
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
של מי השורה הזאת בכלל? (בקיצור Whose Line? או WLIIA) היא תוכנית אלתורים קומית בריטית שנוצרה על ידי דן פטרסון ומארק לבסון בהנחיית קלייב אנדרסון בערוץ 4. התוכנית שודרה בין ה-22 בספטמבר 1988 ל-4 בפברואר 1999 וכללה פאנל של ארבעה שחקנים מקצועיים המבצעים קטעי אלתור שונים לאורך התוכנית.
קטעי האלתור התבססו לעיתים על ההצעות של קהל הצופים באולפן ובפעמים אחרות על נושאים שנקבעו מראש והוצגו לשחקנים על ידי מנחה התוכנית. משחקים כאלה כוללים יצירת אפקטים קוליים, ביצועי סצנות לסגנונות טלוויזיה וקולנוע שונים, שימוש באביזרים והמצאת שיר במקום.
התוכנית החלה במקור כתוכנית רדיו קצרת מועד של ה־BBC, לפני שהקונספט הותאם לטלוויזיה. בתוכנית השתתפו מגוון קומיקאים ידועים מבריטניה, קנדה וארצות הברית. בעוד שבעונות הראשונות בין היתר הופיעו בתוכנית ג'ון סשנס, סטיבן פריי פול מרטון, מייק מקשיין וג'וזי לורנס. הפופולריות של התכנית גדלה עם צירופם של ראיין סטיילס וקולין מוקרי, שהפכו לפאנליסטים קבועים בעונות המאוחרות.
התוכנית הוקלטה בעיקר בבריטניה. בשתי עונות כמה פרקים הופקו בניו יורק, והעונה האחרונה צולמה כולה בקליפורניה.
הצלחת התכנית הולידה כמה תוכניות אחרות, מקומיות ובינלאומיות. הגרסה האמריקאית (של מי השורה הזאת בכלל?) שודרה ב־ABC בין השנים 1998 ו-2007 והחלה להיות משודרת מחדש ברשת הטלוויזיה The CW החל מ-2013. בנוסף, הגרסה האמריקאית של התכנית משודרת במספר מדינות. הגרסה האוסטרלית של התכנית הופיעה לראשונה בערוץ " The Comedy Channel" ב-2016. שתי תוכניות קומדיה בריטיות עם נושאים דומים, Mock the Week (2005) ו-Fast and Loose (2011), נוצרו גם הן על ידי פטרסון.
היסטוריה

ב-1988, דן פטרסון ומארק לבסון פנו ל־BBC עם קונספט לתוכנית קומדיה חדשה, הכוללת קבוצת שחקנים שיובילו משחקים הכוללים בתוכם אלתור קומי. הכותרת של הקונספט שלהם הייתה תגובה קומית לתוכנית הרדיו What's My Line (אנ'), שעברה לאחרונה לפורמט טלוויזיה, התמזגה לשם של מחזה משנת 1972, Whose Life Is It Anyway?.
הרעיון מצא חן בעיניי הגוף המשדר, שנתן אור ירוק לגרסת הרדיו של התכנית ב־BBC ערוץ 4, והזמין 6 פרקים. פטרסון ולבסון בחרו בקלייב אנדרסון כמנחה התכנית, כאשר ג'ון סשנס וסטיבן פריי הצטרפו אליו כשחקנים קבועים בכל פרק, את המוזיקה לתוכנית סיפק קולין סל.
לאחר שגרסת הרדיו הגיעה לסיומה, פטרסון ולבסון החלו בדיונים עם ה-BBC על יצירת עיבוד טלוויזיוני לקונספט שלהם. עם זאת, גוף השידור היסס בביצוע המהלך, מה שהוביל את פטרסון ולבסון לפנות לערוץ 4 שנלהב מהרעיון, והשיגו עסקה מהמפיקים להבאת התוכנית לערוץ שלהם. המעבר לטלוויזיה נתקל תחילה בבעיה, המפיקים רצו שהצוות הקבוע יופיע בעונה המשודרת הראשונה, פריי לא אהב את הרעיון של הובלת אלתור קומי. העניין נפתר על ידי מתן אפשרות לתת לו לפרוש, כשסשנס שוכנע על ידי פריי להישאר כשחקן קבוע בעונה הראשונה. בנוסף, סל לא הצליח להופיע בתוכנית, וכתוצאה מכך ריצ'רד וורנץ' - חבר בקבוצת האלתור The Comedy Store Players, שבסיסה ב-Comedy Store של לונדון - הפך למוזיקאי בחלק גדול משידורי התוכנית. שידור התכנית בערוץ 4 התברר כמוצלח, ועזר למעשה לתת דחיפה לקריירה של כמה מהשחקנים הקבועים בתוכנית שהופיעו בעונות המוקדמות כולל כמה חברים מ-The Comedy Store Players - אלה כללו את פול מרטון, ג'וזי לורנס וסנדי טוקסוויג. לעיתים, התוכנית כללה גם מספר מפורסמים שהופיעו מדי פעם במהלך העונות המודמות, כמו פיטר קוק, ג'ורג' וונדט וג'ונתן פרייס. בעוד שהתכנית הציגה מהכישרון של קומיקאים בריטיים, היא התרחבה גם לגיוס יוצאי ארצות הברית; קומיקאים כמו גרג פרופס ומייק מקשיין הוסיפו במידה ניכרת להופעות, כשכמה פרקים מהעונות השלישית והרביעית צולמו במלואם בתוך ניו יורק ובכך שלפו כישרונות אך ורק ממבצעים אמריקאים. עד לעונה החמישית, כמה שחקנים קבועים הפסיקו את מעורבותם בתוכנית, ובכל זאת התכנית הלכה והשתפרה עם צירופם של כישרונות טריים באותו זמן - הקומיקאי הבריטי טוני סלאטרי, הקומיקאי האמריקאי ראיין סטיילס והקומיקאי הקנדי קולין מוקרי, כשהלה שיפרו את המוניטין של התוכנית וסיפק קומדיה מגוונת יותר ונתוני צפייה מרשימים יותר, ולמעשה הפכו למשתתפים קבועים בולטים בפרקים.
ככל שהתכנית התקדמה, נתוני הצפייה שלה החלו לרדת לאחר שהגיעה לשיא הפופולריות שלה בעקבות העונה השישית חלק מהבעיה נבעה מהשימוש המתמיד בשחקנים קבועים, כולל סטיילס ומוקרי, מה שהותיר מעט מקום לכישרונות חדשים שיוצגו בתוכנית, כשנתוני הרייטינג הצטמצמו עוד יותר עם עזיבתו של סלאטרי אחרי העונה השמינית. עד לעונה העשירית, התוכנית צולמה בעיקרה בהוליווד, קליפורניה, והציגה בעיקר כישרונות אמריקאים, כמו הקומיקאי ויין בריידי, כאשר לורה הול החליפה את ריצ'רד וורנץ' כמוזיקאית הקבועה של התכנית. עם זאת, לאחר שידור הפרק האחרון שלה בפברואר 1999, החליט ערוץ 4 לבטל את התוכנית בעקבות הקריסה הסופית בנתוני הצפייה של התוכנית. החזרות של התכנית נמשכו לאחר ביטולה, אם כי עם פרקים שנערכו ועוצבו מחדש כתוצאה מכך.
פורמט התכנית

רוב פרקי התכנית הציגו 4 משתתפים (למעט פרק ספיישל של חג המולד משנת 1989 שהציג 6 משתתפים) שישבו בשורת כיסאות בחלק האחורי של הבמה. המנחה ישב ליד שולחן הפונה לאזור ההופעה המרכזי מול השחקנים. המנחה הציג לכל שחקן בדיחה או משחק מילים, בדרך כלל כולם קשורים לנושא או נושא משותף. התכנית התבססה על משחקים שבסופם השחקנים קיבלו נקודות מהמנחה, כשברוב המקרים מתן הניקוד נעשה ב"אופן שרירותי" על ידי המנחה, שגם נותן לעיתים סיבה הומוריסטית למתן הניקוד. הנקודות ניתנו באופן דקורטיבי לחלוטין, ללא שום כוונה תכליתית ולעיתים קרובות הוענקו לקהל או גורמים שלישיים שרירותיים אחרים. סגנון המשחקים היה מגוון. חלקם הציגו את כל ארבעת השחקנים, בעוד שאחרים הציגו רק חלק מהשחקנים. השחקנים שלא היו מעורבים במשחקים נשארו במקומותיהם בירכתי הבמה. לעיתים היו מופיעות גם תובנות הומוריסטיות בין המנחה לשחקנים בין המשחקים. בסיום כל פרק, שחקן או שחקנים שזכו בתוכנית נבחרים באופן שרירותי על ידי המנחה, כשה"פרס" על הזכייה בתוכנית הוא לקרוא את הקרדיטים בסיום התכנית בסגנון מסוים, שנבחר על ידי המנחה, תוך כדי גלילתם. הפרקים נבררו מסשני הקלטה ארוכים יותר עם ביצועי המשחק הטובים ביותר שנבחרו להרכיב פרק אחד או יותר. כל סדרה כוללת מופע אוסף אחד או שניים של משחקים שלא שודרו מסשנים שונים של הקלטות בסדרה זו.
המשחקים

מספר וסוג המשחקים ששוחקו השתנו מפרק לפרק, ובעוד שמשחקים מסוימים כמו "שאלות בלבד" ו-"Hoedown" הפכו נפוצים יותר עם הזמן, אחרים כמו "סופרים" ו"שלט רחוק" הופסקו עם הזמן. משחקים חדשים נוצרו במהלך ריצתה של התכנית. חלק מהמשחקים כמו "תופסת" מבוססים על משחקי אלתור מסורתיים, בעוד שאחרים נוצרו באופן ייחודי עבור הסדרה. רוב המשחקים מורכבים ממערכון אחד ארוך בביצוע המבצעים שנבחרו, אך חלקם, כגון "הכי גרוע בעולם" ו"סצנות מהכובע" היו משחקי שליפה מהירים של מערכונים קצרים. בעוד שכל המשחקים נועדו לבחון את מיומנות האלתור של השחקן, חלקם בודקים גם מיומנויות אחרות, כגון שירה או ביצועיי חיקויים. התכנית כללה מספר משחקים מוזיקליים, הכוללים אחד או יותר מהמוזיקאים המומחים בשירה שמנגנים מוזיקת רקע חיה. מדי פעם נעשה שימוש גם במוזיקה מוקלטת. למרות שהם "התרברבו" בנושא, רבים מהמבצעים בזו למשחקים המוזיקליים. בפרק אחד, סטיבן פריי התבקש לבצע ראפ, והתחיל לעשות זאת בחצי לב, אבל ויתר אחרי כמה מילים, וראיין סטיילס היה זורק עלבונות במהלך ה־Hoedown בכל פעם שהוא נאלץ לשיר אותו, שהיו מכוונים בעיקר כלפיי המנחה או ה־Hoedown עצמו. קולין מוקרי היה מדבר את השורות שלו במקום לשיר אותם במשחקים המוזיקליים.
משחקים מסוימים דרשו הצעות או נושאים. בהתאם למשחק, ניתן היה לבקש אותם ישירות מקהל באולפן במהלך ההקלטה, או לרשום אותם מראש על ידי הקהל ו/או צוות ההפקה ולאחר מכן לתת באופן אקראי לשימוש המבצעים. המנחה השתמש בבאזר כדי לסמן סיום של משחק, או של קטעים בודדים במשחקי השליפות המהירות (כמו בסצנות מהכובע).
שחרור על גבי DVD

המהדורה הראשונה של התוכנית בבריטניה, הכוללת את שתי העונות הראשונות, שוחררה ב-DVD באמריקה ב-27 במרץ 2007 על ידי A&E Home Entertainment, ובבריטניה ב-25 בינואר 2008 על ידי ערוץ 4. הגרסה הבריטית נוסחה מחדש כדי להסיר אזכורים של הפסקות פרסומות. כמו כן, פרקים בריטיים שוחררו בווידאו (בבריטניה בלבד) באמצע שנות ה-90. בנוסף, ספר של משחקים ביתיים הודפס בשנת 1989, הקשורים לסדרה הבריטית.
מורשת

לאחר ביטול התוכנית על ידי ערוץ 4 ב-1999, סטיילס הציג את פורמט התוכנית לעמיתו הקומיקאי דרו קארי, שהתעניין מאוד ובעקבות כך העלה גרסה אמריקאית באותו השם לרשת הטלוויזיה ABC בהצלחה רבה. הרעיון שלהם היה לנהל את אותו מגוון של משחקים בסגנון אלתור קומי כמו המקור הבריטי, כאשר קארי מנחה את התוכנית, וגם סטיילס ומוקרי היו שחקנים קבועים. הפורמט האמריקאי שמר על אותו סגנון, אם כי עם תפיסה בולטת יותר כשעשועון כאשר גם בריידי וגם פרופס עבדו לצד הקבוצה בפרקים.
ב-6 במרץ 2011, אחרי למעלה מ-12 שנים לאחר סיום הסדרה, הוקלטה מהדורה מיוחדת של התוכנית עבור "24 Hour Panel People", מרתון של מופעי פאנל בבריטניה, בסיוע Comic Relief. ההקלטה שודרה בשידור חי באתר Comic Relief בערך בשעה 9:30 בבוקר, בעוד שתוכניות האוסף הערוכות לאירוע הוצגו בין ה-13 ל-17 במרץ ב-BBC Three. לצד אנדרסון שהנחה את המופע, הפורמט הותאם כך שיכלול חמישה שחקנים, והציג את הופעתיהם של האמפרי קר, ג'וסי לורנס, נייל מולרקיי, טוני סלאטרי ודייוויד ואליאמס.
בשנת 2017, הופיעה גרסה בימתית של המופע בפסטיבל הפרינג' של אדינבורו עם כמה מחברי צוות השחקנים המקוריים. המופעים הראשוניים היו סולד-אאוט והועלו תאריכים ומופעים נוספים. מופעים נוספים שהיו סולד אאוט גם כן, היו לאחר מכן בלונדון פלדיום וברויאל אלברט הול. באפריל 2019, הוכרז כי הגרסה הבימתית של המופע תחזור לפסטיבל הפרינג' של אדינבורו כאשר טוני סלאטרי יחזור כאחד מחברי הקאסט המקוריים.
הערות שוליים

↑  Georg Szalai, ‘Whose Line Is It Anyway?’ Sells to India, Australia, The Hollywood Reporter, ‏2017-09-12 (באנגלית אמריקאית)
↑  Sweney, Mark (2015-05-10). "Channel 4's hit comedy Whose Line Is It Anyway to return as live stage show". The Guardian (באנגלית בריטית). נבדק ב-2023-12-13.
↑  https://epguides.com/WhoseLineIsItAnyway_UK/radio.shtml
1 2 3 4  British Comedy Guide, About Whose Line Is It Anyway?, British Comedy Guide (באנגלית)
↑  https://epguides.com/WhoseLineIsItAnyway_UK/
↑  BBC - Red Nose Day 2011 - Schedule, www.bbc.co.uk
↑  British Comedy Guide, Whose Line Is It Anyway? - Live At The Fringe, British Comedy Guide (באנגלית)
↑  Phyllis Stephen, Whose Line is it Anyway? Live at the Fringe – tickets on sale now, The Edinburgh Reporter, ‏2019-03-06 (באנגלית אמריקאית)
↑  Freeman, Hadley (2019-04-29). "Tony Slattery: 'I had a very happy time until I went slightly barmy'". The Guardian (באנגלית בריטית). נבדק ב-2023-12-13.
אחסון אתרי אינטרנט

שרתי קרן ויקימדיה בחוות אחסון בפריס, 2004
שירות אחסון אתרי אינטרנט הוא שירות המספק ליחידים וארגונים אירוח (או אחסון) של דפי אינטרנט, קובצי מידע, תמונות, קובצי אודיו, וידאו ותכנים נוספים, במטרה להפוך אותם לנגישים באופן מקוון. אחסון אתרי אינטרנט הוא מקרה פרטי של אחסון ענן, המתקיים, על פי רוב, על שרת אחד או יותר בחוות שרתים.
שירות האחסון מאפשר ללקוח להתמקד בתוכן אתר האינטרנט שהוא יוצר, כשאת תשתיות החומרה והתוכנה הנדרשות הוא מקבל מספק שירותי האחסון. את השירות מספקות חברות אחסון, בהן ספקיות שירותי אינטרנט, על גבי שרתים ייעודיים, המאפשרים אחסון אתרים וגישה אליהם. חלק מהחברות הללו מספקות גם שירותי בניית אתרים ומכירת שמות מתחם (דומיינים). לאחסון אתרים יש חשיבות גם מבחינת SEO (קידום אתרים אורגני) מכיוון שזמינות, מהירות ואבטחה הם כמה מגורמי הדירוג של מנועי החיפוש.
מרבית ספקי שירותי אירוח האתרים עושים זאת תמורת תשלום, אך יש גם המספקים שירות בסיסי כזה ללא תשלום, תוך הצעת שירות בתשלום למי שהשירות הבסיסי אינו עונה על צרכיו, או תוך מיקום פרסומות בדף או בחלון צץ.
סוגי שירותים

השירות הבסיסי ביותר במסגרת אחסון אתרים הוא אחסון דפי אינטרנט. את הדפים יכול הלקוח לטעון באמצעים סטנדרטיים, כגון FTP או ממשק ייעודי לטעינת הקבצים.
רוב ספקי השירות מציעים מגוון חבילות אירוח שונות, כאשר המשתנים העיקרים בהן הם:
סוג האחסון (שרת ייעודי או משותף עם אתרים אחרים)
גודל שטח האחסון
גודל התעבורה החודשית (רוחב פס)
שפות התכנות בהן תומך השרת (ASP, PHP)
גישה למסד נתונים אחד או יותר
מערכת ההפעלה עליה יושב האתר
בנוסף, ספקי השירות עשויים להציע:
גישה מאובטחת באמצעות HTTPS
שרת דואר אלקטרוני
חבילות של מסחר אלקטרוני
שירותים לסליקת כרטיסי אשראי
שירות רישום שם מתחם
סוגי אחסון

אתרי אחסון חינמיים (Free Hosting) - לרוב אתרים אלו משנים את דפי האינטרנט ומוסיפים פרסומות. הם מוגבלים יחסית לאתרים בתשלום.
אחסון אתרים שיתופי (Shared Hosting) - כמה וכמה אתרים מאוחסנים על אותו שרת המשתמשים באותו מעבד, זיכרון ועוד.
אחסון מיני ייעודי (Virtual Private Server) - באחסון מסוג זה, כל לקוח מקבל מחיצה מתוך האחסון הייעודי עם הקצאת מעבד וזיכרון, כאשר בכל מחיצה מותקנת מערכת הפעלה בנפרד.
בנוסף, הלקוח מקבל (לרוב) גישה מלאה למערכת ההפעלה המותקנת במחיצתו.
אחסון ייעודי (Dedicated) - כל לקוח מקבל שרת אחסון ייעודי. בנוסף, הלקוח מקבל גישה מלאה לשרת, לרוב כולל סיסמת מנהל.
אחסון במקובץ (Clustering) - כמה שרתים עובדים יחדיו כדי לאחסן את המידע, ומשתפים ביניהם פעולה ומשאבים.
ראו גם

שם תחום
מנהל אתר אינטרנט
פאנל לניהול אחסון אתרים
חניית שם מתחם
אחסון ענן
מלחמת אנגלו-מייסור הרביעית

טיפו סולטאן שליט ממלכת מייסור שנהרג במלחמה
אחד מהתותחים של מייסור שנתפסו בכיבוש סרינגאפטאם והוצבו במוזיאון שבפורט סנט ג'ורג' במדראס, הודו
מלחמת אנגלו-מייסור הרביעית התחוללה בדרום הודו בין 1798 ל-1799 בין ממלכת מייסור לחברת הודו המזרחית הבריטית, שהסתייעה בניזאם היידראבאד ובאימפריה המראטהית. מלחמה זו הייתה חלק ממערכה, שהחלה ב-1767, בין הבריטים לבין ממלכת מייסור, שהתנגדה לחדירת הבריטים לתת-היבשת. המלחמה הסתיימה בניצחון מוחץ של הבריטים, שכבשו את בירת ממלכת מייסור והרגו את טיפו סולטאן, מנהיג ממלכה זו.