stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 – 2021
העפלה > נבחרות שהעפילו

הקבוצות הבאות העפילו לטורניר הגמר.
הערה: כל הנתונים הסטטיסטיים כוללים רק את עידן U21 ‏(1978 ואילך).
| נבחרת | סיבת העפלה | תאריך העפלה | מספר הופעה | הופעה אחרונה | ההישג הטוב ביותר |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| הונגריה הונגריה | * !מארחת | 3 בדצמבר 2018 | 5 | 1996 (רבע הגמר) | 03 !חצי הגמר (1986) |
| סלובניה סלובניה | * !מארחת | 3 בדצמבר 2018 | 1 | — | הופעה ראשונה |
| רוסיה רוסיה | 5A !מנצחת בית 5 | 13 באוקטובר 2020 | 4 (7 כולל ברית המועצות) | 2013 (שלב הבתים) | 01 !אלופה (1980, 1990) |
| שווייץ שווייץ | 2B !סגנית בית 2 | 13 באוקטובר 2020 | 4 | 2011 (סגנית) | 02 !סגנית (2011) |
| הולנד הולנד | 7A !מנצחת בית 7 | 13 באוקטובר 2020 | 8 | 2013 (חצי הגמר) | 01 !אלופה (2006, 2007) |
| דנמרק דנמרק | 8A !מנצחת בית 8 | 13 באוקטובר 2020 | 9 | 2019 (שלב הבתים) | 03 !חצי הגמר (1992, 2015) |
| ספרד ספרד | 6A !מנצחת בית 6 | 13 באוקטובר 2020 | 15 | 2019 (אליפות) | 01 !אלופה (1986, 1998, 2011, 2013, 2019) |
| אנגליה אנגליה | 3A !מנצחת בית 3 | 13 באוקטובר 2020 | 16 | 2019 (שלב הבתים) | 01 !אלופה (1982, 1984) |
| צרפת צרפת | 2A !מנצחת בית 2 | 12 בנובמבר 2020 | 10 | 2019 (חצי הגמר) | 01 !אלופה (1988) |
| איטליה איטליה | 1A !מנצחת בית 1 | 15 בנובמבר 2020 | 21 | 2019 (שלב הבתים) | 01 !אלופה (1992, 1994, 1996, 2000, 2004) |
| פורטוגל פורטוגל | 7B !סגנית בית 7 | 15 בנובמבר 2020 | 9 | 2017 (שלב הבתים) | 02 !סגנית (1994, 2015) |
| צ'כיה צ'כיה | 4A !מנצחת בית 4 | 17 בנובמבר 2020 | 8 (14 כולל צ'כוסלובקיה) | 2017 (שלב הבתים) | 01 !אלופה (2002) |
| גרמניה גרמניה | 9A !מנצחת בית 9 | 17 בנובמבר 2020 | 13 | 2019 (סגנית) | 01 !אלופה (2009, 2017) |
| קרואטיה קרואטיה | 4B !סגנית בית 4 | 17 בנובמבר 2020 | 4 | 2019 (שלב הבתים) | 06 !שלב הבתים (2000, 2004, 2019) |
| רומניה רומניה | 8B !סגנית בית 8 | 17 בנובמבר 2020 | 3 | 2019 (חצי הגמר) | 02 !חצי הגמר (2019) |
| איסלנד איסלנד | 1B !סגנית בית 1 | 24 בנובמבר 2020 | 2 | 2011 (שלב הבתים) | 06 !שלב הבתים (2011) |
1 2 3 4 5  חמש הסגניות הטובות ביותר העפילו
העפלה > הגרלה סופית

ההגרלה הסופית של הטורניר נערכה ב־10 בדצמבר 2020 במטה אופ"א שבניון, שווייץ. 16 הנבחרות הוגרלו לארבעה בתים בני ארבע נבחרות כל אחד. הנבחרות דורגו לקראת ההגרלה, לפי מקדם שחושב בהתבסס על תוצאות הטורנירים הבאים:
אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2017 וטורניר המוקדמות (40%)
אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 – 2019 וטורניר המוקדמות (40%)
מוקדמות אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 – 2019 (שלב הבתים בלבד) (20%)
שתי הנבחרות המארחות, הונגריה וסלובניה, שובצו מראש לבית א' ובית ב' בהתאמה.
| נבחרת | מקדם |
| --- | --- |
ספרד ספרד: 40,620
גרמניה גרמניה: 38,490
צרפת צרפת: 37,147
אנגליה אנגליה: 36,846
| נבחרת | מקדם |
| --- | --- |
איטליה איטליה: 36,361
דנמרק דנמרק: 36,088
פורטוגל פורטוגל: 35,863
הולנד הולנד: 32,686
| נבחרת | מקדם |
| --- | --- |
רומניה רומניה: 32,198
קרואטיה קרואטיה: 31,902
צ'כיה צ'כיה: 29,648
רוסיה רוסיה: 29,162
| נבחרת | מקדם |
| --- | --- |
שווייץ שווייץ: 28,059
איסלנד איסלנד: 26,071
סלובניה סלובניה (מיקום: ב'1): 25,851
הונגריה הונגריה (מיקום: א'1): 21,318
אצטדיונים

להלן המגרשים בהם נערך הטורניר:
| הונגריה הונגריה> סקשפהרוואר | הונגריה הונגריה> סומבטהיי | הונגריה הונגריה> בודפשט | הונגריה הונגריה> גיור |
| --- | --- | --- | --- |
| MOL Aréna Sóstó (Aréna Sóstó) | Haladás Sportkomplexum (Haladás Stadion) | Bozsik Aréna | Ménfői úti Stadion (Gyirmóti Stadion) |
| קיבולת: 14,000 | קיבולת: 8,900 | קיבולת: 8,468 | קיבולת: 4,335 |

|    סקשפהרווארבודפשטסומבטהייגיור{{{שם}}} מיקומי האצטדיונים בהונגריה |    סקשפהרווארבודפשטסומבטהייגיור{{{שם}}} מיקומי האצטדיונים בהונגריה |    ליובליאנהצליהמריבורקופר{{{שם}}} מיקומי האצטדיונים בסלובניה |    ליובליאנהצליהמריבורקופר{{{שם}}} מיקומי האצטדיונים בסלובניה |
סלובניה סלובניה
| ליובליאנה | צליה | מריבור | קופר |
| אצטדיון סטוז'יצה | Stadion Z'dežele (Stadion Celje) | אצטדיון ליודסקי ורט | Bonifika Stadium |
| קיבולת: 16,100 | קיבולת: 13,600 | קיבולת: 12,702 | קיבולת: 4,010 |

לוח הזמנים הזמני הוכרז בנובמבר 2019. הונגריה אירחה את משחקי בתים א' וג', וסלובניה אירחה את משחקי בתים ב' וד'. כל אחת מהמדינות תארח שני רבעי גמר, חצי גמר אחד, בעוד שהגמר יתקיים באצטדיון סטוז'יצה שבליובליאנה, סלובניה.
שלב הבתים

שתי הנבחרות שסיימו באחד משני המקומות הראשונים בכל אחד מהבתים, העפילו לרבע הגמר.
בשלב הבתים, דורגו הקבוצות לפי מספר הנקודות שהשיגו במשחקי הבית (3 נקודות לניצחון, נקודה אחת לתיקו). במידה והיו שתי קבוצות או יותר עם מספר זהה של נקודות, יושמו שוברי השוויון הבאים (תקנון התחרות, סעיף 18.01 ו־18.02):
נקודות שהושגו במשחקים בין הקבוצות המעורבות
הפרש שערים במשחקים בין הקבוצות המעורבות
שערים שהובקעו במשחקים בין הקבוצות המעורבות
אם יותר משתי קבוצות היו מעורבות בשוויון הנקודות, ולאחר החלת קריטריונים 1–3 לעיל תת־קבוצה של הקבוצות המעורבות נותרה בשוויון, יוחלו קריטריונים 1–3 באופן בלעדי על תת־הקבוצה שנותרה בשוויון
הפרש שערים בכל משחקי הבית
שערים שהובקעו בכל משחקי הבית
במקרה שנותרו רק שתי קבוצות בשוויון, והם נפגשו במחזור המשחקים האחרון והיו בשוויון לאחר החלת כל הקריטריונים לעיל – דו־קרב בעיטות עונשין
נקודות משמעת (כרטיס אדום = 3– נקודות, כרטיס צהוב = 1– נקודות)
דירוג הקבוצות בהגרלה הסופית
שלב הבתים > בית א'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  הולנד | 5 | 3 | 1 | 2 | 0 | 8 | 3 | 5 |
|  גרמניה | 5 | 3 | 1 | 2 | 0 | 4 | 1 | 3 |
|  רומניה | 5 | 3 | 1 | 2 | 0 | 3 | 2 | 1 |
|  הונגריה | 0 | 3 | 0 | 0 | 3 | 2 | 11 | -9 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  הונגריה | 0 – 3 | גרמניה   |
|  רומניה | 1 – 1 | הולנד   |
|  הונגריה | 1 – 2 | רומניה   |
|  גרמניה | 1 – 1 | הולנד   |
|  הולנד | 6 – 1 | הונגריה   |
|  גרמניה | 0 – 0 | רומניה   |
כל המשחקים בין הולנד, גרמניה ורומניה הסתיימו בתיקו, ולכן התקיים שוויון בנקודות ראש בראש (2) והפרש שערים ראש בראש (0). שערים שהובקעו ראש בראש: הולנד 2, גרמניה 1, רומניה 1. הפרש שערים כללי: גרמניה 3+, רומניה 1+.
שלב הבתים > בית ב'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  ספרד | 7 | 3 | 2 | 1 | 0 | 5 | 0 | 5 |
|  איטליה | 5 | 3 | 1 | 2 | 0 | 5 | 1 | 4 |
|  צ'כיה | 2 | 3 | 0 | 2 | 1 | 2 | 4 | -2 |
|  סלובניה | 1 | 3 | 0 | 1 | 2 | 1 | 8 | -7 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  סלובניה | 0 – 3 | ספרד   |
|  צ'כיה | 1 – 1 | איטליה   |
|  סלובניה | 1 – 1 | צ'כיה   |
|  ספרד | 0 – 0 | איטליה   |
|  איטליה | 4 – 0 | סלובניה   |
|  ספרד | 2 – 0 | צ'כיה   |
שלב הבתים > בית ג'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  דנמרק | 9 | 3 | 3 | 0 | 0 | 6 | 0 | 6 |
|  צרפת | 6 | 3 | 2 | 0 | 1 | 4 | 1 | 3 |
|  רוסיה | 3 | 3 | 1 | 0 | 2 | 4 | 6 | -2 |
|  איסלנד | 0 | 3 | 0 | 0 | 3 | 1 | 8 | -7 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  רוסיה | 4 – 1 | איסלנד   |
|  צרפת | 0 – 1 | דנמרק   |
|  רוסיה | 0 – 2 | צרפת   |
|  איסלנד | 0 – 2 | דנמרק   |
|  דנמרק | 3 – 0 | רוסיה   |
|  איסלנד | 0 – 2 | צרפת   |
שלב הבתים > בית ד'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  פורטוגל | 9 | 3 | 3 | 0 | 0 | 6 | 0 | 6 |
|  קרואטיה | 3 | 3 | 1 | 0 | 2 | 4 | 5 | -1 |
|  שווייץ | 3 | 3 | 1 | 0 | 2 | 3 | 6 | -3 |
|  אנגליה | 3 | 3 | 1 | 0 | 2 | 2 | 4 | -2 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  פורטוגל | 1 – 0 | קרואטיה   |
|  אנגליה | 0 – 1 | שווייץ   |
|  קרואטיה | 3 – 2 | שווייץ   |
|  פורטוגל | 2 – 0 | אנגליה   |
|  שווייץ | 0 – 3 | פורטוגל   |
|  קרואטיה | 1 – 2 | אנגליה   |
שוויון בנקודות ראש בראש (3) והפרש שערים ראש בראש (0). שערים שהובקעו ראש בראש: קרואטיה 4, שווייץ 3, אנגליה 2.
שלב הנוקאאוט

בשלב הנוקאאוט נעשה שימוש בהארכה ובדו־קרב בעיטות עונשין במידת הצורך.
שלב הנוקאאוט > רבע הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 31 במאי 2021 | הולנד הולנד | 2–1 | צרפת צרפת | אצטדיון יוז'ף בוז'יק, בודפשט צופים: 1,672 שיפוט: מאוריציו מריאני (איטליה) |
| 31 במאי 2021 | מיירון בואדו  51', 90+3' | (סיקור) | דאיו אופאמקאנו  23' | אצטדיון יוז'ף בוז'יק, בודפשט צופים: 1,672 שיפוט: מאוריציו מריאני (איטליה) |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 31 במאי 2021 | דנמרק דנמרק | 2–2‏ה | גרמניה גרמניה | MOL ארנה, סקשפהרוואר צופים: 457 שיפוט: גיירמו קואדרה פרננדס (ספרד) |
| 31 במאי 2021 | וחיד פאגיר  69'   ויקטור נלסון  108' (פ) | (סיקור) | לוקאס נמצ'ה  88'   יונתן בורקהארט  100' | MOL ארנה, סקשפהרוואר צופים: 457 שיפוט: גיירמו קואדרה פרננדס (ספרד) |
|   |   | תוצאת פנדלים |   |   |
|   | גוסטב איזאקסן    קרלו הולסה    וחיד פאגיר    מורטן היולמנד    ויקטור נלסון    ניקולס נארטי    ויקטור כריסטיאנסן   | 5–6 |  יונתן בורקהארט    ארנה מאייר    לארס לוקאס מאי    ניקו שלוטרבק    לוקאס נמצ'ה    עמוס פיפר    פאול ג׳אקל |   |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 31 במאי 2021 | ספרד ספרד | 2–1‏ה | קרואטיה קרואטיה | אצטדיון ליודסקי ורט, מריבור צופים: 1,886 שיפוט: גיורגי קרואשווילי (גאורגיה) |
| 31 במאי 2021 | חאבי פואדו  66', 110' | (סיקור) | לוקה איוונושץ  90+4' (פ) | אצטדיון ליודסקי ורט, מריבור צופים: 1,886 שיפוט: גיורגי קרואשווילי (גאורגיה) |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 31 במאי 2021 | פורטוגל פורטוגל | 5–3‏ה | איטליה איטליה | אצטדיון סטוז'יצה, ליובליאנה צופים: 1,032 שיפוט: פרנסואה לטסייה (צרפת) |
| 31 במאי 2021 | דני מוטה  6', 31'   גונסאלו ראמוס  58'   ז'וטה  109'   פרנסיסקו קונסייסאו  119' | (סיקור) | תומאזו פובגה  45'   ג'אנלוקה סקמאקה  60'   פטריק קוטרונה  89' | אצטדיון סטוז'יצה, ליובליאנה צופים: 1,032 שיפוט: פרנסואה לטסייה (צרפת) |
שלב הנוקאאוט > חצי הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 3 ביוני 2021 | הולנד הולנד | 1–2 | גרמניה גרמניה | MOL ארנה, סקשפהרוואר צופים: 1,573 שיפוט: סנדרו שרר (שווייץ) |
| 3 ביוני 2021 | פר סחורס  67' | (סיקור) | פלוריאן וירץ  1', 8' | MOL ארנה, סקשפהרוואר צופים: 1,573 שיפוט: סנדרו שרר (שווייץ) |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 3 ביוני 2021 | ספרד ספרד | 0–1 | פורטוגל פורטוגל | אצטדיון ליודסקי ורט, מריבור צופים: 1,910 שיפוט: גלן נייברג (שוודיה) |
| 3 ביוני 2021 |  | (סיקור) | חורחה קואנקה  80' (ע) | אצטדיון ליודסקי ורט, מריבור צופים: 1,910 שיפוט: גלן נייברג (שוודיה) |
שלב הנוקאאוט > גמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 6 ביוני 2021 | גרמניה גרמניה | 1–0 | פורטוגל פורטוגל | אצטדיון סטוז'יצה, ליובליאנה צופים: 4,883 שיפוט: גיורגי קרואשווילי (גאורגיה) |
| 6 ביוני 2021 | לוקאס נמצ'ה  49' | (סיקור) |  | אצטדיון סטוז'יצה, ליובליאנה צופים: 4,883 שיפוט: גיורגי קרואשווילי (גאורגיה) |
סטטיסטיקה > מלכי השערים

בטורניר הובקעו 83 שערים ב־31 משחקים, ממוצע של 2.68 שערים למשחק.
| דירוג | שחקן | נבחרת | שערים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | לוקאס נמצ'ה | גרמניה גרמניה | 4 |
| 2 | פטריק קוטרונה | איטליה איטליה | 3 |
| 2 | מיירון בואדו | הולנד הולנד | 3 |
| 2 | חאבי פואדו | ספרד ספרד | 3 |
| 2 | דני מוטה | פורטוגל פורטוגל | 3 |
סטטיסטיקה > פרסים

שחקן הטורניר: פורטוגל פאביו ויירה
נעל הזהב: גרמניה לוקאס נמצ'ה
סטטיסטיקה > נבחרת הטורניר

לאחר הטורניר בחרה אופ"א 23 שחקנים לנבחרת הטורניר.
| עמדה | שחקן |
| --- | --- |
שוער: רומניה אנדריי ולאד
שוער: איטליה מרקו קרנזקי
שוער: פורטוגל דיוגו קושטה
הגנה: גרמניה דויד ראום
הגנה: פורטוגל דיאוגו קווירוס
הגנה: גרמניה ניקו שלוטרבק
הגנה: דנמרק מאדס בק סורנסן
הגנה: הולנד פר סחורס
הגנה: דנמרק ויקטור נלסון
הגנה: גרמניה רידלה באקו
הגנה: ספרד חורחה קואנקה
קישור: פורטוגל פאביו ויירה
קישור: הולנד דני דה ויט
קישור: ספרד גונסאלו וייאר
קישור: פורטוגל ויטיניה
קישור: גרמניה ניקלאס דורש
קישור: רוסיה דניס מקרוב
קישור: גרמניה ארנה מאייר
התקפה: קרואטיה לוקה איוונושץ
התקפה: גרמניה לוקאס נמצ'ה
התקפה: דנמרק יאקוב ברון-לארסן
התקפה: פורטוגל דני מוטה
התקפה: ספרד חאבי פואדו
הוסטיליאנוס

| --- | --- |

 לידה:  משוער 230 סרמסקה מיטרוביצה, סרביה.
 פטירה:  251 (בגיל 21 בערך) וימינקיום, סרביה.
 שם מלא:  גאיוס וואלאנס הוסטיליאנוס מסימוס קוונטוס אוגוסטוס
 מדינה:  האימפריה הרומית
 
 הקיסר ה-36 של האימפריה הרומית, ביחד עם טרבוניאנוס גאלוס
גַּאיוּס וַואלֶנְס הוֹסְטִילִיָאנוּס מֶסִיוּס קְוִוינְטוּס אוֹגוּסְטוּס (בלטינית: Hostilian Gaius Valens Hostilianu Messius Quintus Augustus;‏ 230? – 251) היה קיסר רומאי ששלט במשותף עם טרבוניאנוס גאלוס במהלך שנת 251.
נולד למצביא הצבאי הרומי ומי שעתיד להיות קיסר גאיוס מסיוס קווינטוס דקיוס ואשתו האצילה הרומאית הרניה קופרסניה אטרוסקילה. הוא נולד כלל הידוע בשנת 230 או בסמוך לכך בעיר סִירְמִיוּם, בירת הפרובינציה הרומית פאנוניה (סרמסקה מיטרוביצה, סרביה). עם עליית אביו לכס המלוכה הוא זכה לכבוד וחינוך השמורים לנסיך רומאי אך חיי בצל אחיו הבכור והמועדף הרניוס אטרוסקוס שאף זכה לשבת לזמן קצר על כס המלוכה לצד האב.
בתקופת השלטון של בני המשפחה היה מצב האימפריה הרומית היה בכי רע, ומפקדי צבא רומאיים מפרובינציות שונות מרדו כנגד השלטון המרכזי בתקווה לתפוס את כיסא הקיסרות או לקרוע נתחים מגוף האימפריה. תקופת שלטונם הקצרה נחשבת לשיא של משבר המאה ה-3 במהלכו התחלפו 25 קיסרים על כס השלטון, והקיסרות חוותה משברים צבאיים, מדיניים וכלכליים חמורים. בנוסף, בשנת 251 פרצה מגפת קיפריאנוס – ככל הנראה אבעבועות שחורות, שגרמה לתמותה גבוהה ופגעה בכוח האדם שעבד בחקלאות, אך בעיקר ביכולתה של הקיסרות לגייס חיילים לצבאה ולהגן על עצמה. השבטים הגרמניים שחשו את חולשת האימפריה החלו בסדרת פלישות נועזות אל מעבר לגבולות שחייבו את דקיוס לצאת לסדרת מערכות על מנת להדוף את הפולשים, בתקופה זו החלו הגותים את סדרת התקפותיהם על האימפריה הרומית, אחת ההתקפות המתועדות הראשונות הייתה בתקופת שלטונם של דקיוס והרניוס אטרוסקוס, כנגד תראקיה. הצבאות נפגשו ב-25 ביוני 251 בקרב אבריטוס המכריע. הקרב נערך בפרובינציית מואסיה בסמוך לעיר הבולגרית המודרנית ראזגרד, הצבא הרומאי נלכד בביצות שבשדה הקרב והושמד לחלוטין, הקיסר דקיוס עצמו היה בין הנספים וביחד עם הרניוס אטרוסקוס נרשם בספרי ההיסטוריה כקיסרים הרומאים הראשונים שנהרג במלחמה כנגד אויב זר.
עם מותם בחר הצבא הרומי את טרבוניאנוס גאלוס כקיסר, בעוד יורש העצר של דקיוס, בנו הצעיר הוסטיליאנוס יושב ברומא. בצעד יוצא דופן הכריז טרבוניאנוס גאלוס על הוסטיליאן כשותף לו בתפקיד הקיסר כדי למנוע מלחמת אזרחים. באותה שנה מת הוסטיליאנוס ממגפה שפרצה ברומא, וגאלוס מינה את בנו וולוסיאנוס כקיסר-שותף.
לקריאה נוספת

משה עמית, תולדות הקיסרות הרומית, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2002
אדוארד גיבון, שקיעתה ונפילתה של הקיסרות הרומאית, עברית: אריה ענבי, הוצאת "ספרי זהב", תל אביב, 1955.
The Cambridge Ancient History Volume 12: The Crisis of Empire, AD 193-337, 2nd editionEdited by Alan Bowman, University of Cambridge 2005
פטרוניוס מקסימוס

פטרוניוס מקסימוס (397 בקירוב – 31 במאי 455) היה קיסר האימפריה הרומית המערבית למשך חודשיים ב-455. סנאטור עשיר ואריסטוקרט בולט, הוא השתתף ברצח של המגיסטר מיליטום הרומאי, אאטיוס, ורציחתו של הקיסר הרומי המערבי, ולנטיניאנוס השלישי.
מקסימוס הבטיח לעצמו את כס המלוכה למחרת מותו של ולנטיניאנוס על ידי הבטחת גיבוי הסנאט ושוחד על פקידי הארמון. הוא חיזק את עמדתו בכך שאילץ את אלמנתו של ולנטיניאנוס להינשא לו ולאלץ את בתו של ולנטיניאנוס להינשא לבנו. הוא ביטל את אירוסין בת בתו של אשתו הטרייה לבנו של מלך הוונדלים גאיזריק. הדבר הכעיס את בתו החורגת ואת גאיזריק, ששלח צי לרומא. מקסימוס לא הצליח להשיג חיילים מהוויזיגותים והוא נמלט כשהגיעו הוונדלים, התנתק מכוחותיו ושומרי ראשו בבלבול, ונהרג. הוונדלים בזזו את רומא ביסודיות.
הרניוס אטרוסקוס

| --- | --- |

מטבע ססטרטיוס נושא את דיוקנו של הרניוס אטרוסקוס
 לידה:  227 סרמסקה מיטרוביצה, סרביה.
 נהרג:  251 (בגיל 24 בערך) ראזגרד, בולגריה.
 שם מלא:  קווינטוס הרניוס אטרוסקוס מסיוס דקיוס אגוסטוס.
 מדינה:  האימפריה הרומית
 
 הקיסר ה-35 של האימפריה הרומית, ביחד עם אביו הקיסר דקיוס
מטבע של איליה קפיטולינה (ירושלים הרומאית) עם ראשו של הרניוס אטרוסקוס, מצד אחד ומהצד השני זאבה מניקה את רמוס ורומולוס
קְוִוינְטוּס הֶרֶנִיוּס אֶטְרוּסְקוּס מֶסִיוּס דֶקִיוּס (בלטינית: Herennius Etruscus Messius Decius; תאריך לידה משוער: 227–251) היה קיסר רומא במשותף עם אביו הקיסר דקיוס במהלך שנת 251.
הרניוס אטרוסקוס נולד למצביא הצבאי הרומי גאיוס מסיוס קווינטוס דקיוס ואשתו האצילה הרומאית הרניה קופרסניה אטרוסקילה. הוא נולד כלל הידוע בשנת 227 או בסמוך לכך בעיר סִירְמִיוּם, בירת הפרובינציה הרומית פאנוניה. (סרמסקה מיטרוביצה, סרביה). הוא היה קרוב מאוד לאביו וליווה אותו במשימות והמסעות הצבאיים.
בשנת 251 מינה הקיסר דקיוס את הרניוס אטרוסקוס כאוגוסטוס ושניהם ישבו על כס המלוכה של האימפריה כקיסרים. מצב האימפריה הרומית היה בכי רע, ומפקדי צבא רומאיים מפרובינציות שונות מרדו כנגד השלטון המרכזי בתקווה לתפוס את כיסא הקיסרות או לקרוע נתחים מגוף האימפריה.
תקופת שלטונם הקצרה של דקיוס והרניוס אטרוסקוס נחשבת לשיא של משבר המאה ה-3 במהלכו התחלפו 25 קיסרים על כס השלטון, והקיסרות חוותה משברים צבאיים, מדיניים וכלכליים חמורים. בנוסף, בשנת 251 פרצה מגפת קיפריאנוס – ככל הנראה אבעבועות שחורות, שגרמה לתמותה גבוהה ופגעה בכוח האדם שעבד בחקלאות, אך בעיקר ביכולתה של הקיסרות לגייס חיילים לצבאה ולהגן על עצמה. השבטים הגרמניים שחשו את חולשת האימפריה החלו בסדרת פלישות נועזות אל מעבר לגבולות שחייבו את דקיוס לצאת לסדרת מערכות על מנת להדוף את הפולשים, בתקופה זו החלו הגותים את סדרת התקפותיהם על האימפריה הרומית, אחת ההתקפות המתועדות הראשונות הייתה בתקופת שלטונם של דקיוס והרניוס אטרוסקוס, כנגד תראקיה. הצבא הרומאי הצליח להפתיע את הפושטים בסמוך לעיר ניקופול (בולגריה). הגותים החלו בנסיגה אך משבשלו התנאים לטובתם הם סבו על עקבותיהם ותקפו את הצבא הרומאי שחנה באתר הסמוך לעיר הבולגרית המודרנית סטארה זאגורה, הרומאים הופתעו מעצם ההתקפה ומעצמתה ונפוצו לכל רוח ובראשם דקיוס, הייתה זו הפעם הראשונה שקיסר רומאי ברח מפני התקפה של "ברברים". הגותים ניצלו את הצלחתם וכבשו את פיליפופוליס.
דקיוס שצבאו לא הושמד, הצליח לאסוף את כוחותיו ולהגיע למגע עם הגותים שבשלב זה היו מותשים מהלחימה והציעו תנאי הפסקת אש שעיקרם נסיגה תמורת מעבר חופשי ובטוח, דקיוס סירב והצבאות נפגשו ב-25 ביוני 251 בקרב אבריטוס המכריע. הקרב נערך בפרובינציית מואסיה בסמוך לעיר הבולגרית המודרנית ראזגרד, על פי היסטוריונים ביזנטיים מאוחרים, בנו של דקיוס הרניוס אטרוסקוס נהרג מיד בתחילת הקרב ועל כך אמר הקיסר "אין מקום לקינה, מות חייל אחד איננו איבדה גדולה לאימפריה". הצבא הרומאי נלכד בביצות שבשדה הקרב והושמד לחלוטין, הקיסר דקיוס עצמו היה בין הנספים וביחד עם הרניוס אטרוסקוס נרשם בספרי ההיסטוריה כקיסרים הרומאים הראשונים שנהרג במלחמה כנגד אויב זר.
עם מותם בחר הצבא הרומי את טרבוניאנוס גאלוס כקיסר, בעוד יורש העצר של דקיוס, בנו הצעיר הוסטיליאנוס יושב ברומא. בצעד יוצא דופן הכריז טרבוניאנוס גאלוס על הוסטיליאן כשותף לו בתפקיד הקיסר כדי למנוע מלחמת אזרחים. באותה שנה מת הוסטיליאן ממגפה שפרצה ברומא, וגאלוס מינה את בנו וולוסיאנוס כקיסר-שותף.
לקריאה נוספת

משה עמית, תולדות הקיסרות הרומית, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2002
אדוארד גיבון, שקיעתה ונפילתה של הקיסרות הרומאית, עברית: אריה ענבי, הוצאת "ספרי זהב", תל אביב, 1955.
The Cambridge Ancient History Volume 12: The Crisis of Empire, AD 193-337, 2nd editionEdited by Alan Bowman, University of Cambridge 2005
שמואל כהנא

שמואל כהנא
שמואל כהנא (1902; קמיאנקה בפלך פודוליה (אז בתחומי האימפריה הרוסית וכיום באוקראינה בבית חסידי לאומי - תש"ם טבת 1980; ירושלים) הוא יקיר ירושלים בתחום התרבות והאמנות בירושלים.
מאנשי "בראשית" של חיי האמנות בארץ, חלוץ האמרגנים והראשון בהם בירושלים,מיסדו ומנהלו של משרד תיאטרוני ראשון, מוקיר תרבות וחובב אמנות יהודית מקורית, אוהב ישראל וציוני נלהב משחר נעוריו, קשור לארץ ישראל ולירושלים בכל נימי נפש.
ילדותו

סבו היה שוחט ומוסמך לרבנות, אביו היה סוחר אמיד ויושב ראש האגודה הציונית בעיירה. בבית זה ספג אהבה לתרבות יהודית ולארץ ישראל. בן שש עשרה היה כאשר ארגן להקת חובבים שהעלתה מחזות ביידיש והוא שמש לחשן כנהוג בימים ההם.
עם ראשוני העלייה השלישית עלה גם הוא דרך רומניה לארץ ישראל, עבד כפועל בנין בכל מיני עבודות חלוציות קשות, יסד קבוצת "אבניה" למפעלי בנין בתל אביב, השתתף בהגנת נוה שלום במאורעות תרפ"א ונפצע ביריות שוטרים ערביים, התגורר זמן מה בשכנות ליוסף חיים ברנר, שיעץ לו לעלות לירושלים ולעסוק שם בתיאטרון, שאליו נמשך בכל לבו.
פועלו התרבותי בירושלים

בשנות ה-30 ייסד את משרד הכרטיסים הראשון בירושלים.
התוודע אל סופרים מחזאים, אמנים ואנשי רוח, חלם על פיתוח אמנות הבמה בארץ, ארגן הצגות ומופעים והביא לירושלים גלריה מובחרת של אמנים, שחקני תיאטרון, נגנים, זמרים, חזנים שחוללו מהפכה בחיי הרוח והתרבות של היישוב העברי בארץ, שעדיין היה בחיתוליו. בין אלה שאת מופעיהם ארגן: התיאטרון של מרים ברנשטיין-כהן, התיאטרון של דוידוב, יאשה חפץ, זיגמונט טורקוב, יוסלה רוזנבלט, יאן פירס, זבולון קווארטין,  מוריס שוורץ, גולינקין, האופרה עם אדיס דה פיליפ.
ממיסדי התזמורת הפילהרמונית יחד עם ברוניסלב הוברמן. על פועלו זה קבל תואר יקיר ירושלים.
כהנא נפטר ב-1980 ונקבר בהר המנוחות.
הערות שוליים

↑  שמואל כהנא באתר GRAVEZ
וולוסיאנוס

| --- | --- |

 לידה:  230
 נרצח:  253  (בגיל 23 בערך) העיר טרני, איטליה.
 מדינה:  רומא העתיקה 
 בן או בת זוג:  Messia Decia 
 
 הקיסר ה-38 של האימפריה הרומית
 
גַּאיוּס וִיבִּיוּס ווֹלוֹסִיָאנוּס אוֹגוּסְטוּס (בלטינית: Gaius Vibius Volusianus Augustus; מת בשנת 253) היה קיסר האימפריה הרומית ביחד עם אביו הקיסר טרבוניאנוס גאלוס משנת 251 עד למותם בשנת 253.
בתקופת השלטון של בני המשפחה היה מצב האימפריה הרומית היה בכי רע, ומפקדי צבא רומאיים מפרובינציות שונות מרדו כנגד השלטון המרכזי בתקווה לתפוס את כיסא הקיסרות או לקרוע נתחים מגוף האימפריה. תקופת שלטונם הקצרה נחשבת לשיא של משבר המאה ה-3 במהלכו התחלפו 25 קיסרים על כס השלטון, והקיסרות חוותה משברים צבאיים, מדיניים וכלכליים חמורים. בנוסף, בשנת 251 פרצה מגפת קיפריאנוס - ככל הנראה אבעבועות שחורות, שגרמה לתמותה גבוהה ופגעה בכוח האדם שעבד בחקלאות, אך בעיקר ביכולתה של הקיסרות לגייס חיילים לצבאה ולהגן על עצמה. השבטים הגרמניים שחשו את חולשת האימפריה החלו בסדרת פלישות נועזות אל מעבר לגבולות שחייבו את הצבא הרומי לצאת לסדרת מערכות על מנת להדוף את הפולשים.
לאחר שבקרב אבריטוס הצבא הרומאי נלכד בביצות שבשדה הקרב והושמד לחלוטין, והקיסר דקיוס ובנו הרניוס אטרוסקוס נהרגו, בחר הצבא הרומי את טרבוניאנוס גאלוס כקיסר, בעוד יורש העצר של דקיוס, בנו הצעיר הוסטיליאנוס יושב ברומא. בצעד יוצא דופן הכריז טרבוניאנוס גאלוס על הוסטיליאנוס כשותף לו בתפקיד הקיסר כדי למנוע מלחמת אזרחים. באותה שנה מת הוסטיליאנוס ממגפה שפרצה ברומא, וגאלוס מינה את בנו ווולוסיאנוס כקיסר-שותף.
שלטונו של גאלוס לא התנהל בקלות. במזרח, שאפור הראשון מפרס פלש לסוריה וכבש אותה, בלי תגובה מרומא. בדנובה, שבטים גותיים מרדו ברומא בשנית למרות הסכם שלום שנחתם בשנת 251. הצבא התנגד לקיסר וכאשר איימליאנוס, מושל מואסיה ופנוניה, החליט לצאת לקרב נגד הגותים והביס אותם, החיילים מינו אותו לקיסר. גאלוס אשר התכונן לקרב נגד הצבא ואיימליאנוס, הכין מספר לגיונים וקרא לתגבורות לשוב לרומא מקצוות האימפריה. הצבאות צעדו אחד אל מול השני וחנו בסמוך לעיר טרני שבאיטליה. מהלך האירועים לאחר מכן לא ברור אך בסיכומו של דבר טרבוניאנוס גאלוס ווולוסיאנוס נרצחו על ידי חיילים מתוך הצבא שלהם.
לקריאה נוספת

משה עמית, תולדות הקיסרות הרומית, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2002
אדוארד גיבון, שקיעתה ונפילתה של הקיסרות הרומאית, עברית: אריה ענבי, הוצאת "ספרי זהב", תל אביב, 1955.
The Cambridge Ancient History Volume 12: The Crisis of Empire, AD 193-337, 2nd editionEdited by Alan Bowman, University of Cambridge 2005
נדיר צור

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  9 במרץ 1952 ירושלים 
 פטירה:  13 בספטמבר 2014 (בגיל 62) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  התיכון ליד האוניברסיטה, האוניברסיטה העברית בירושלים, המרכז לחקר הביטחון הלאומי 
 שפות היצירה:  עברית 
 מספר צאצאים:  2 
 
נָדִיר צוּר  (9 במרץ 1952 – 12 בספטמבר 2014) היה איש רדיו ישראלי, שכיהן כעורך ומגיש תוכניות בגלי צה"ל ובקול ישראל, חוקר מדע המדינה, סופר ומשורר.