stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לוקה אטנזיו
קריירה

אטנזיו החל את הקריירה הדיפלומטית שלו בשנת 2003, בפרנסינה, כמנהל לענייני כלכלה, משרד התמיכה בעסקים, ולאחר מכן במזכירות המינהלת הכללית לאפריקה.
שנה לאחר מכן הוא התמנה לסגן מזכירות ראש מזכירת המדינה באחריות לאפריקה ולשיתוף פעולה בינלאומי.
אטנזיו החל את דרכו הדיפלומטית מחוץ לאיטליה בשנת 2006, וכיהן כמשרד הכלכלי והמסחרי בשגרירות איטליה בברן (2006–2010) וכקונסול הכללי של יורש העצר בקזבלנקה, מרוקו (2010–2013). בשנת 2013 חזר לפרנסינה, שם מונה לראש מזכירות המנהל הכללי לעניינים גלובליים (גלובליזציה).
לאחר מכן שב לאפריקה כיועץ בשגרירות איטליה באבוג'ה, ניגריה, בשנת 2015.
מ-5 בספטמבר 2017 ועד מותו הוא היה ראש המשימה בקינשאסה ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו. החל מ-31 באוקטובר 2019 הוא אושר במקום כשגריר בעל יכולת יוצאת דופן שהוסמך ב-DRC. באוקטובר 2020 הוענק לו פרס נסיריה הבינלאומי לשלום. אטנזיו היה אחד השגרירים הצעירים ביותר באיטליה.
מותו

בשעה 10:30 בבוקר, 22 בפברואר 2021, שיירה של תוכנית המזון העולמית (WFP) של שלושה כלי רכב, שנשאו בסך הכל שבעה אנשים, מ"מונוסקו", משלחת לייצוב המצב ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו, בשיירה נסע אטנזיו והותקף על ידי שישה אנשים חמושים.
השיירה נסעה בצפון קיבו, מעיר הבירה גומא, לבית בספר WFP ברוטשורו, עיירה במרחק של 70 ק"מ צפונית לגומה, בדרך שעברה דרך הפארק הלאומי וירונגה. המתקפה התרחשה ליד העיירות קיבומבה, וקניאמהורו. ה-WFP הצהיר כי ההתקפה התרחשה בכביש שבעבר פונה לנסיעה ללא ליווי ביטחוני.
אטנזיו היה היעד העיקרי להתקפה. כאשר החמושים ניסו לחטוף אותו הם פתחו באש והרגו את מוסטפא מילמבו, נהג האו"ם בקונגו, ואז הם איימו על ששת חברי השיירה האחרים והביאו אותם ליער הסמוך. כשהגיעו כוחות הביטחון המקומיים למקום בעקבות הדיווח על יריות, הרגו החמושים את הקארביניר ויטוריו איקובאצ'י בן ה-30 ופצעו אנושות את אטנזיו. לאחר מכן חטפו התוקפים שלושה מבני הערובה ונמלטו מהמקום, בעוד אזרח איטלקי שלישי נמלט ללא פגע. אטנזיו אושפז במצב קשה בבית החולים של האו"ם בגומא, אך נפטר שם כעבור שעה לאחר קבלתו עקב פצעי ירי בבטנו, והגדיל את מספר ההרוגים הכולל שנבע מהפיגוע לשלושה. הוא היה השגריר הזר הראשון שנהרג ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו מאז 1993, והשגריר האיטלקי הראשון שנהרג בעת שכיהן בתפקידו.
ההלוויות הממלכתיות של אטנזיו ושל איקובאצ'י נערכו ב־25 בפברואר 2021, בסנטה מריה דגלי אנג'לי א-די מרטירי ברומא.
הכוחות הדמוקרטים לשחרור רואנדה הואשמו כי הם עומדים מאחורי ההתקפה על ידי הרשויות המקומיות. עם זאת, הקבוצה הכחישה כל אחריות וגינתה את ההתקפה, וכינתה אותה 'לא ידועה'.
חיים אישיים

אטנזיו היה נשוי לזקיה סדיקי, אשה ילידת מרוקו מקזבלנקה, מאז 2015. היא נשיאה של ארגון לא-ממשלתי בקונגו המספק סיוע לנשים וילדים. נולדו להם שלוש בנות.
ישבק

על-פי התנ"ך, ישבק הוא בנו השביעי של אברהם, ובנה החמישי של אשתו השלישית או הפילגש שלו, קטורה, שאותה נשא אברהם לאישה לאחר שגירש את הגר ואחרי מותה של שרה.
לישבק היו חמישה אחים: זמרן, יקשן, מדן, מדין ושוח, בנוסף לשני אחים למחצה: ישמעאל ויצחק.
הוא שולח יחד עם שאר בני קטורה אל ארצות המזרח.
ראו גם

בני קטורה
הערות שוליים

↑  ספר בראשית, פרק כ"ה, פסוק א'.
↑  ספר דברי הימים א', פרק א', פסוק ל"ב.
ערך זה הוא קצרמרבנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לילה ארוך בפריז

| --- | --- |

עטיפת הספר
 מידע כללי
 מאת:  דב אלפון
 סוגה:  מתח
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת זמורה ביתן
 תאריך הוצאה:  2016
 מספר עמודים:  349
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  003925369
לילה ארוך בפריז הוא מותחן ריגול מאת דב אלפון, שליח "הארץ" לפריז וסרן במילואים ביחידה 8200, שיצא לאור בהוצאת זמורה ביתן בשנת 2016.
תרגום לאנגלית של הספר, בידי דניאלה זמיר, יצא לאור בתחילת 2019, בשם A Long Night in Paris, וזכה להצלחה רבה. הספר תורגם גם לצרפתית ולגרמנית.
באוקטובר 2019 זיכה הספר את אלפון בפרס מריאן (Prix Marianne) ובפרס פגיון הזהב הבינלאומי (CWA International Dagger).
עלילה

עלילת הספר מתרחשת במקביל בצרפת (בעיקר בפריז) ובישראל (בעיקר בשני הבסיסים הראשיים של יחידה 8200, שהיא היחידה האמונה על איסוף מודיעין אותות (סיגינט) של אמ"ן). הספר מתאר אירועים המתרחשים במהלך 26 שעות, באמצעות 120 פרקים קצרים, שכל אחד מהם מתאר את התפתחות העלילה במוקד אחר שלה. זהו "סיפור קצבי, רצוף פעילות תזזיתית, מדלג מזירה לזירה בעודו מקדם את עלילת המתח", כתבה המבקרת תלמה אדמון.
הספר נפתח עם חטיפתו של צעיר ישראלי רגע לאחר שנחת בנמל התעופה שארל דה גול. לפענוח החטיפה מצטרף מפקדו החדש של המדור המיוחד (מדור לחקירות וביטחון שדה) של 8200, אלוף-משנה זאב עבאדי, קצין מודיעין עטור תהילה והישגים, שקרנו ירדה לאחר שהעיד לטובת סרבני 8200. עבאדי שוהה בפריז, ולאחר שהוא מפענח את חטיפתו של הצעיר הישראלי, הוא עסוק, יחד עם המפקח ז'ול דיפיסיל, באיתורו של ולדיסלב ירמינסקי, חייל מודיעין מיחידה 8200 שיצא לחופשה בפריז בטענה שהוא יוצא על מנת להתחתן. משימה זו הופכת את הפרשה למורכבת בהרבה, לאחר שמתברר שקבוצת לוחמי קומנדו סיניים מעורבת בחטיפת הישראלי בנמל התעופה ומחפשת את ירמינסקי. מפריז מפעיל עבאדי את סגניתו במדור המיוחד, סגן אוריאנה טלמור, קצינת ביטחון צעירה, יפה ומבריקה, המוצאת עצמה בלב פרשת ריגול ותככים.
במקביל משולבים בעלילה תככים בלשכת ראש אמ"ן, בלשכת ראש הממשלה ובפוליטיקה הצרפתית. "הכותב בחר שלא למזער את השתלחותו המגוחכת בדרג מקבלי ההחלטות. לעיתים אפילו במחיר האטה בסיפור לצורך אמירה סרקסטית", העירה על כך תלמה אדמון. מחבר הספר, דב אלפון, הוא יוצרו של "קפטן אינטרנט", וכך יש מקום חשוב בעלילה גם למטבע האינטרנטי, ביטקוין.
הספר הוא מותחן בדיוני, אך משולבים בו פרטים מציאותיים שונים, החל מיחידה 8200 וכלה בפרשת אדוארד סנודן. דמותו הבדיונית של איל ההימורים האוסטרלי סול דלאנוש, המקורב לראש הממשלה, רומזת לשלדון אדלסון. כאשר עבאדי נתקל בקב"ט אל-על המסרב לשתף פעולה, הוא מאיים "לעמירה הס וגדעון לוי יהיה סיווג יותר גבוה משלך".
עיבוד למיני סדרה

בשנת 2024 שודרה מיני-סדרה בת שישה פרקים בשם "יחידה 8200", שהתסריט שלה מבוסס באופן רופף על הספר "לילה ארוך בפריז".
לקריאה נוספת

יונתן דה שליט, קסמו האפל של הכפור: על בלשים ומרגלים, הוצאת כתר, 2022. עמ' 149–152
הערות שוליים

↑   "הלב שלי קופץ וצוחק" וספרים חדשים אחרים, באתר הארץ, 29 באוגוסט 2016.
↑  Adam LeBor, A Long Night in Paris by Dov Alfon — a pacy Israeli thriller, Financial Times, January 11, 2019
↑  גילי איזיקוביץ, דב אלפון זכה בפרס פגיון הזהב הבינלאומי על ספרו "לילה ארוך בפריז", באתר הארץ, 25 באוקטובר 2019
1 2  תלמה אדמון, ‏לילה ארוך בפריז: ספר מתח מדויק שלא מרחם על אף אחד, באתר מעריב אונליין, 23 בספטמבר 2016
↑  דב אלפון, לילה ארוך בפריז, הוצאת זמורה ביתן, 2016, עמוד 163.
↑  דב אלפון, לילה ארוך בפריז, הוצאת זמורה ביתן, 2016, עמוד 127.
↑  דב אלפון, לילה ארוך בפריז, הוצאת זמורה ביתן, 2016, עמוד 45.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1178476499
לנינסקי פרוספקט

| --- | --- |

מבט על כיכר גגרין שבלנינסקי פרוספקט לכיוון מרכז העיר
 מידע כללי
 על שם:  ולדימיר איליץ' לנין 
 אורך:  16 ק"מ 
 מיקום
 עיר:  מוסקבה
 רובע:  יאקימנקה, דונסקוי, גגארינסקי, לומונוסובסקי, אוברוצ'בסקי, טיופלי סטאן, פרוספקט ורנדסקוגו, טרופאריובו-ניקולינו
 קואורדינטות:  55°41′04″N 37°32′23″E﻿ / ﻿55.684444444444°N 37.539722222222°E﻿ / 55.684444444444; 37.539722222222
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מוסקבה מוגדלת) לנינסקי פרוספקט(למפת מוסקבה רגילה) לנינסקי פרוספקט  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
לנינסקי פרוספקט (ברוסית: Ленинский проспект) היא שדרה במוסקבה, אחד הכבישים המהירים הרדיאליים הגדולים בעיר. השדרה עוברת במחוז האדמיניסטרטיבי המרכזי, הדרומי, דרום מערבי ומערבי.
אתרים

מכון לבדב לפיזיקה
אוניברסיטה רוסית ממלכתית לנפט וגז ע"ש גובקין
בית החולים הקליני העירוני מס' 1 על שם פירוגוב
גלריה

מבט לכיוון המרכז
אנדרטת יורי גגארין
אנדרטה ללנין בכיכר קלוז'סקאיה (אנ')
הערות שוליים

↑  https://progulkipomoskve.ru/publ/ulicy_moskvy/leninskij_prospekt_istorija_i_proiskhozhdenie_nazvanija/32-1-0-810
ערך זה הוא קצרמרבנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לנינסקויה

| --- | --- |
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 מחוז פדרלי:  המזרח הרחוק הרוסי
 סובייקט פדרלי:  המחוז היהודי האוטונומי המחוז היהודי האוטונומי
 נפה:  לנינסקי
 תאריך ייסוד:  1858
 על שם:  ולדימיר איליץ' לנין 
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  6,109 (2010)
 קואורדינטות:  47°56′30″N 132°37′05″E﻿ / ﻿47.941666666667°N 132.61805555556°E﻿ / 47.941666666667; 132.61805555556 
 אזור זמן:  UTC +10
 http://www.eao.ru/?p=751
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת רוסיה מוגדלת) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפונילנינסקויה(למפת רוסיה רגילה) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפונילנינסקויה(למפת המחוז היהודי האוטונומי רגילה) בירוביג'ן אובלוצ'יה ניקולאייבקה אמורזט סמידוביץ' סין חברובסק אמורלנינסקויה(למפת המחוז היהודי האוטונומי מוגדלת) בירוביג'ן אובלוצ'יה ניקולאייבקה אמורזט סמידוביץ' סין חברובסק אמורלנינסקויה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
לנינסקויה (ברוסית: Ле́нинское) היא עיירה במחוז היהודי האוטונומי, המשמשת כמרכז מנהלי של נפת לנינסקי.
גאוגרפיה

העיירה ממוקמת בגדה השמאלית של נהר אמור. כשני קילומטר ללנינסקויה נמצאת תחנת רכבת לנינסק של רכבות המזרח הרחוק.
היסטוריה

היישוב הוקם ב-1858 שם מיכאילו-סמיונובסקויה על ידי קוזאקים. הקוזאקים הובאו ושוכנו באזור בכפייה, מטרת הממשלה הייתה ליישב אזורים לא מאוכלסים עם סין.
בתקופת השלטון הסובייטי נסללה מסילת רכבת עד בירוביג'אן.
ב-1934 שמו של היישוב שונה לבליוכרובו על שמו של המצביא הסובייטי וסילי בליוכר. לאחר מאסרו והוצאתו להורג של בליוכר, השם שונה ללנינסקויה.
אוכלוסייה

אוכלוסיית לנינסקויה לפי שנים:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  | שנה | מספר תושבים |
| 1 | 1939 | 2,149 |
| 2 | 1959 | 3,424 |
| 3 | 1970 | 8,007 |
| 4 | 1979 | 5,035 |
| 5 | 1989 | 6,707 |
| 6 | 2002 | 7,048 |
| 7 | 2010 | 6,109 |
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים ברוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מארק קארו

| --- | --- |

מארק קארו, 2009
 לידה:  2 באפריל 1956 (בן 68) נאנט, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 פרסים והוקרה:  Sitges Film Festival Best Director award (1991)  פרס הדמיון הגדול 
 פרופיל ב-IMDb
 
מארק קארו (בצרפתית: Marc Caro; נולד ב-2 באפריל 1956) הוא במאי סרטים צרפתי.
ידוע בזכות שיתוף הפעולה עם הבמאי ז'אן פייר ז'נה, שאותו פגש לראשונה בפסטיבל סרטים בשנת 1974. ביחד ביימו שלושה סרטים קצרים, ושני סרטים באורך מלא שזכו להצלחה יחסית, Delicatessen בשנת 1991, ו"עיר הילדים האבודים" בשנת 1995.
בשנת 2008 יצא סרטו הראשון כבמאי יחיד, "דנטה 01". באותה שנה הגיע לארץ כאורח כבוד בפסטיבל אייקון למדע בדיוני ופנטזיה.
כשקיבלו את התורה

"כשקיבלו את התורה" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית אילנית. את השיר הוציאה לאור בשנת 1974 חברת התקליטים הד ארצי, והוא נכלל כרצועה השביעית באלבומה שירו שיר לשמש.
על השיר

"כשקיבלו את התורה" נכתב והולחן על ידי לאה נאור ונורית הירש, שעבדה עם אילנית ביצירות עבר, דוגמת "אי שם", "ושוב אתכם", "חמסין בגן חיות", "יחד לתמיד", "ללכת שבי אחרייך" ו"רינגולי". השיר מדבר על הסיפור המקראי מעמד הר סיני בו עם ישראל קיבל את תורת אלוהים מידי משה. ב-9 בספטמבר 1974 נכנס לראשונה למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' במקום ה-16. ב-4 בנובמבר עלה למקום השני – המיקום הגבוה ביותר אליו הגיע. לבסוף, ב-2 בדצמבר יצא מהדירוג, לאחר תשעה שבועות צעידה רצופה.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 2 |  |
הערות שוליים

↑  שירו שיר לשמש באתר סטריאו ומונו
↑  כשקיבלו את התורה, פזמונט
| אילנית |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | עמיחי בגבול ירדן • אילנית לילדים • אילנית בשירי חגים לילדים (מס' 1) • אילנית (1972) • אילנית (1974) • להיטים לילדים • שירי משוררים לילדים • שירו שיר לשמש • בואו ונשיר ביחד • טיול לילי ושירים אחרים שאני אוהבת • סולו? הופעה פומבית • תקליט מס' 20 במקצב ברזילאי ובשירים נבחרים • שירים שילדים אוהבים והשירים היפים של מרים ילן-שטקליס • רגשות מעורבים • אל הדרך • מתנה לילדים – השירים שכל הילדים אוהבים • אולי עוד פעם • סרט בשחור לבן • בוא נתחיל מבראשית • חלום ברזילאי • ישראלית |  |
| אלבומי אוסף | הלהיטים הגדולים של אילנית ואילן ואילנית • שירי הייצוג של ישראל • להיטי הזהב של אילנית • ארבעה צדדים • עכשיו כולם ביחד • 21 הלהיטים הגדולים של אילנית • כבר אחרי חצות – אוסף שירי אהבה • נאסף תשרי, אוסף מס. 3 • אי שם – אוסף שירי הפופ והייצוג • ללכת שבי אחרייך – אוסף שירי ארץ ישראל • כל מקום – אוסף שירים בינלאומיים • שיר של יום חולין – אוסף הבלדות • ושוב איתכם – אוסף שירי אילן ואילנית • המיטב • אוסף להיטים • שירים ליום חולין – אוסף כפול |  |
| ערכים קשורים | אירוויזיון 1973 • ישראל באירוויזיון 1973 • אירוויזיון 1977 • ישראל באירוויזיון 1977 • אילן ואילנית • שלמה צח |  |
| אילנית – שירים |
| --- | --- | --- |
| שנות ה-60 | "שיר בארבעה בתים" |  |
| שנות ה-70 | "אהבתה של תרזה די מון" • "רק הירח" • "פעם לאהוב" • "לאורך השדרה שאין בה איש" • "איש הסתיו" • "גוליבר" • "אי שם" • "אין מקום בחוף" • "עכשיו אני יודע" • "אחיי גיבורי התהילה" • "ללכת שבי אחרייך" • "אהבה אחת קטנה" • "אבל המנגינה" • "Chaque matin la joie du monde" • "אם ייפול הכוכב שלי" • "עיר אחרת" • "כי הנני בא" • "כשקיבלו את התורה" • "כשיבוא שלום לארץ" • "שירו שיר לשמש" • "שלום" • "כך היה כך יהיה" • "הכרתי פעם איש" • "האוניות חזרו" • "ילד בקרקס" • "עפרוני" • "דניאל" • "שיר של יום חולין" • "אל תשמעי לקול ליבך" • "ארץ" • "אדם רחוק" • "אהבה היא שיר לשניים" • "הנה הלילה" • "תבורכי" • "הנה ימים באים" • "הנה בא השלום" • "רגשות מעורבים" • "היי דנה" |  |
| שנות ה-80 | "אני לא מאמינה" • "פעם בשנה" • "חמסין של ניסן" • "הבית של פיסטוק" • "בשביל אל הכפר" • "עד עולם" • "אל הדרך" • "פרפר נחמד" • "נחמה" • "בשורה טובה" • "תצלום ישן" • "הלב" • "שיר על נחלים" • "אולי עוד פעם" • "בואו בואו" • "אם ובנה" • "בללייקה" • "עכשיו כולם ביחד" • "חלק בעולם" • "הנחמה היחידה" • "רק בינתיים" • "סרט בשחור לבן" • "קחי נשימה" • "חבר" |  |
מאסטרמיינד

| --- | --- |

מאסטרמיינד, כפי שהופיע על עטיפת החוברת Hellions #9 מפברואר 2021, אמנות מאת סטיבן סגוביה וריין ברדו.
 סוג:  נבל-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  The X-Men #4 (מרץ 1964)
 יוצרים:  סטן לי ג'ק קירבי
 מידע
 שם אמיתי:  ג'ייסון וינגארד
 סטטוס:  פעיל
 מקצוע:  מנטליסט
 כוחות:  הקרנת אשליות, מניפולציה על זכרונות.
 חבר בקבוצה:  תאגיד אקס
 חבר לשעבר בקבוצה:  אחוות המוטאנטים שותף של ארקייד
 דמויות קשורות
 משפחה:  מרטיניק וינגארד (בת) רייגן וינגארד (בת)
 אויבים:  ג'ין גריי 
 
מאסטרמיינד (באנגלית: Mastermind) הוא דמות בדיונית של נבל-על מוטאנט המופיע בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. המאסטרמיינד המקורי הופיע לראשונה בחוברת The X-Men #4 ממרץ 1964 ונוצר על ידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי.
המאסטרמיינד המקורי הוא ג'ייסון וינגארד, מוטאנט בעל כוחות טלפתיים ליצירת אשליות מורכבות. וינגארד עבד כמנטליסט בקרנבל עד אשר הצטרף למגנטו ועזר לייסד את אחוות המוטאנטים הראשונה, וגם ניסה להתקבל לחוג הפנימי של מועדון הלפייר. הוא שיחק תפקיד מרכזי ב"סאגת הפניקס האפלה", ויכל לשלוט אפילו במוחם של טלפתיים חזקים כצ'ארלס אקסבייר וג'ין גריי בעזרתה של המלכה הלבנה.
לאחר מותו של וינגארד בעקבות וירוס הירושה, הופיעו שלוש בנותיו, שגם להן כוחות של יצירת אשליות. הראשונה, מרטיניק ג'ייסון, שהשתמשה בשם הקוד שלו כמאסטרמיינד השנייה, ואילו השנייה, רייגן וינגארד, נטלה את הזהות ליידי מאסטרמיינד. הבת השלישית לכאורה היא חברת האקס-מן מגאן גווין, שידועה בשם הקוד פיקסי. גם מרטיניק וגם רייגן היו חברות באחוות המוטאנטיות של המלכה האדומה. בעקבות אירועי "שחר אקס", ובמיוחד "אימפריה" של שנת 2020, ג'ייסון וינגארד היה בין המוטאנטים שהוחזרו לחיים והוא מתגורר כעת באי קרקואה, מקום המפלט למוטאנטים.
דמותו של מאסטרמיינד מדורגת במקום 98 ברשימת מאה נבלי-העל הגדולים של כל הזמנים, לפי אתר IGN.
הערות שוליים

↑  Empyre: X-Men #2, August 2020
↑  Top 100 Comic Book Villains of All Time: #98 - Mastermind
| אקס-מן |
| --- | --- | --- |
| גיבורי-על | אומגה סנטינל • אורורה • אייסמן • אינק • איש אקס • אליקסיר • אם • אנג'ל • אנול • ארמור • באנשי • בולט • בום-בום • בישופ • בלינג! • בלינק • בטסי בראדוק • ג'ובילי • ג'ין גריי • גמביט • דאזלר • דאסט • דרווין • דומינו • האבוק • האסק • הליון • המשוכפל • וולפסביין • וורפאת' • חיה • חפציבה • לונגשוט • מאגמה • מארוול גירל • מג'יק • דניאל מונסטאר • ליילה מילר • מסווה ופגיון • מרקורי • נורת'סטאר • נייטקרולר • הופ סאמרס • סאן-ספוט • סאנפייר • סברה • סורג' • סטורם • סטרונג גאי • סייג' • סייפר • סייקלופס • סיירין • פולאריס • פורג' • פיקסי • פנטומאקס • פרודיג'י • פרופסור אקס • אמה פרוסט • קיטי פרייד • פרנזי • צ'יימבר • קאנונבול • קארמה • קוואנון • קולוסוס • קוקיות סטפורד • קייבל • רוג • רוקסלייד • ריקטור • שאטרסטאר • ת'אנדרבירד |  |
| נבלי-על | אוולאנש • אומגה • אונסלוט • אפוקליפס • אקסודוס • באסטיון • בלה דונה בודרו • בלוב • ג'אגרנוט • דארק ביסט • הוד התפתחותו • ויד'ר • וולקן • טואד • לגיון • מאסטרמיינד • מגנטו • מימיק • מיסטיק • מיסטר סיניסטר • מכשפת השני • מלך הצללים • סאורון • סטרייף • סלנה • עזאזל • פיירו • מדלין פריור • טום קאסידי השחור • קוויקסילבר • קיווי בלאק • מיקאיל רספוטין • סבסטיאן שו |  |
| קבוצות גיבורי-על | אקס-מן החדשים (2004) • אקס-מן החדשים (2012) • אקס פורס • אקס פקטור • אקסקליבר • ג'נריישן אקס • המוטאנטים החדשים • אקס-טרמינייטורז |  |
| קבוצות נבלי-על | אחוות המוטאנטים • אקס-מן האפלים • הבוזזים • המטהרים • המשוטטים • השוליות • מועדון הלפייר • זקיפי הסנטינל • פלנקס • פרשי אפוקליפס |  |
| סיפורים ביקום אקס-מן | סאגת הפניקס האפלה • ימי עבר עתידי • האל אוהב, האדם הורג • טבח המוטאנטים • נפילת המוטאנטים • אג'נדת ההכחדה • שירת התליין • משיכות קטלניות • אמנת הפלנקס • עלייתו של אפוקליפס • עידן אפוקליפס • מבצע אפס סובלנות • התריסר • ערב ההשמדה • בית אם • עשירית • זן בסכנת הכחדה • תסביך משיח • אנו עומדים מופרדים • הייעוד הגלוי • מלחמת המשיח •  אוטופיה • אומת אקס • הביאה השנייה • פילוג • בריאה מחדש • אוונג'רס נגד אקס-מן • קרב האטום • מותו של וולברין • אוונג'רס ואקס-מן: הציר • מותו של אקס • הבלתי אנושיים נגד אקס-מן • המצוד אחר וולברין • אקס-מן: השמדה • שובו של וולברין • עידן איש האקס • בית אקס וכוחות אקס • אקס של חרבות • גאלת הלפייר • החיים והמיתות של וולברין • יום הדין • החטאים של סיניסטר |  |
| שונות | אדמנטיום • אימפריית השי'אר • החוק לרישום המוטאנטים • וירוס הירושה • כוח הפניקס • מוטאנטים • מורלוקים • משפחת סאמרס • נשק אקס • סטארג'אמרס |  |
| וולברין | ג'ון ריית' • לוגאן הזקן • לורה קיני • מאווריק (•) אומגה רד • גורגון • דאקן • הסמוראי הכסוף • ויילד צ'יילד • ליידי דת'סטרייק • סייברטות' |  |
| דדפול | אאוטלו • אלתיאה העיוורת • בוב, סוכן הידרה • ילדת הסנאי • סוכן אקס • סמור • קופיקאט (•) אג'קס • ברבור שחור |  |
| סרטי אקס-מן | אקס-מן • אקס-מן 2 • אקס-מן 3: המפלט האחרון • אקס-מן המקור: וולברין • אקס-מן: ההתחלה • וולברין • אקס-מן: העתיד שהיה • דדפול • אקס-מן: אפוקליפסה • לוגאן - וולברין • דדפול 2 • אקס-מן: הפניקס האפלה • המוטנטים החדשים |  |
| סדרות טלוויזיה | אקס-מן: סדרת האנימציה • אקס-מן: הדור הבא • וולברין והאקס-מן • לגיון • בעלי היכולות • אקס-מן 97 |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לילה אלקורן

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  15 בנובמבר 1997 קינגס מילס, אוהיו
 התאבדה:  28 בדצמבר 2014 (בגיל 17) לבנון, אוהיו
 שם לידה:  Alcorn 
 מדינה:  ארצות הברית 
 ידועה בשל:  התאבדה בשל אי-קבלת מגדרה על ידי הוריה; בעקבות מותה הועברו חוקים על שמה שמוציאים טיפולי המרה מן החוק.
 השכלה:  האקדמיה הווירטואלית של אוהיו 
 
לילה אלקורן (באנגלית: Leelah Alcorn;‏ 15 בנובמבר 1997 - 28 בדצמבר 2014) הייתה נערה טרנסג'נדרית, שגדלה בבית נוצרי שמרני באוהיו. בגיל 14 היא יצאה מהארון בפני הוריה קרלה ודאג אלקורן, שסירבו לקבל את זהותה המגדרית כאישה. כשמלאו לה 16 הם סירבו לבקשתה להתחיל התאמה מגדרית, במקום זאת הם שלחו אותה לטיפול המרה מבוסס נצרות, מתוך כוונה שהיא תקבל את המגדר שיוחס לה בלידתה. אחרי שהיא חשפה את משיכתה לגברים בפני כיתתה, הוריה הוציאו אותה מבית הספר ושללו ממנה את האפשרות להיכנס לרשתות חברתיות.
חיים

לילה נולדה בנובמבר 1997 בקינג מילס, אוהיו, שבארצות הברית. היא הוגדרה כזכר בלידתה וניתן לה השם ג'ושוע ראיין אלקורן, בסופו של דבר היא דחתה את השם הזה, ובמכתב ההתאבדות שלה חתמה כ"(לילה) ג'וש אלקורן". היא הייתה אחת מבין מספר אחים. היא מתארת שגדלה בסביבה נוצרית שמרנית, ושהיא ומשפחתה השתייכו לכנסיית נורת'איסט של ישו בסינסינטי.
על פי מכתב ההתאבדות שלה, אלקורן הרגישה כ"בת הכלואה בגוף של בן" מאז גיל 4, ומגיל 14, כשלמדה על המונח, החלה להזדהות כנערה טרנסג'נדרית. על פי המכתב שלה היא סיפרה לאמה מיד, וזו הגיבה באופן רע מאוד, וטענה שזו רק תקופה ושאלוהים עשה אותה זכר, אז היא לעולם לא תוכל להיות אישה. אלקורן הצהירה שתגובה זו גרמה לה לשנוא את עצמה ושהיא פיתחה סוג של דיכאון. אמה שלחה אותה לטיפולי המרה נוצריים, אבל שם "רק קיבלתי עוד נוצרים שאמרו לי שאני אנוכית וטועה ושכדאי שאחפש עזרה אצל אלוהים". בגיל 16 היא ביקשה להתחיל טיפולים לשינוי מגדרי, אבל הוריה סירבו. "הרגשתי חסרת תקווה, שאני הולכת להראות כמו גבר בדראג כל שארית חיי. ביום הולדת 16 שלי, כשלא קיבלתי את הסכמת הורי להתחיל שינוי מגדרי, בכיתי עד שנרדמתי".
אלקורן חשפה את המשיכה שלה לגברים כשהייתה בת 16. היא האמינה שאם תזדהה כזכר הומו בשלב זה, זו תהיה אבן דרך ביציאה שלה מארון כטרנסית מאוחר יותר. על פי חברת ילדות, אלקורן קיבלה תגובות חיוביות בבית הספר, על אף שהוריה היו מזועזעים. במילותיה של אלקורן "הם הרגישו שאני תוקפת את הדימוי שלהם, ושאני בושה עבורם. הם רצו את הבן הנוצרי הקטן והמושלם שלהם, וזה בבירור לא מה שאני רציתי." הם הוציאו אותה מהתיכון, ורשמו אותה לכיתה י"א בבית ספר מקוון - האקדמיה הווירטואלית של אוהיו. על פי אלקורן, הוריה חסמו את הקשר שלה לעולם למשך חמישה חודשים כשהם מנעו ממנה גישה לרשתות חברתיות וצורות נוספות של תקשורת. בסופה של שנת הלימודים הם החזירו לה את הטלפון הנייד והרשו לה לחדש קשרים עם חבריה, אף על פי שבשלב זה מערכות היחסים שלה הפכו מרוחקות והיא המשיכה להרגיש מבודדת.
חודשיים לפני מותה, אלקורן חיפשה עזרה ברשת החברתית Reddit, כששאלה משתמשים האם היחס של הוריה נחשב התעללות בילדים. בReddit היא חשפה שאף על פי שהוריה מעולם לא התעללות בה פיזית, "הם תמיד דיברו אליה בטון ביקורתי ומזלזל" וש"היו אומרים דברים כמו 'אף פעם לא תהיי בת אמיתית' או 'מה אתה הולך לעשות, לזיין בנים?' או 'אלוהים הולך לשלוח אותך ישר לגיהנום'. זה גרם לי להרגיש נורא לגבי עצמי, הייתי נוצרייה בזמנו חשבתי שאלוהים שונא אותי ושלא מגיע לי להיות בחיים." בהמשך היא הסבירה "ניסיתי הכי חזק שיכולתי לעמוד בסטנדרטים שלהם ולהיות זכר סטרייט, אבל בסופו של דבר הבנתי שאני שונאת את הדת ואת ההורים שלי." באתר היא גם שיתפה שהיא מקבלת מינונים שהולכים וגדלים של נוגד הדיכאון פרוזק. בסופו של הפרסום באתר היא כתבה "בבקשה עזרו לי, אני לא יודעת מה לעשות ואני לא יכולה לעמוד בעוד הרבה מזה."
המחשב של אלקורן אותר ליד אתר ההתאבדות שלה. הוא הכיל שיחות ממספר ימים לפני ההתאבדות בהן היא מספרת שתכננה לקפוץ מהגשר שמשקיף על כביש 71 המחבר בין מדינות קנטאקי ואוהיו, אבל אז יצרה קשר עם קו תמיכה וכפי שסיפרה לחבר "בכתה בטירוף במשך כמה שעות כשדיברה עם מישהי שם".
מוות

לפני מותה ב-28 בדצמבר 2014, אלקורן תיזמנה שמכתב ההתאבדות שלה יפורסם ברשת החברתית טמבלר ב17:30. במכתב, היא ציינה את כוונתה לסיים את חייה:
"החלטתי שנמאס לי. אני אף פעם לא אצליח לעבור שינוי מגדרי מוצלח, אפילו אחרי שאני אעזוב את הבית. אני אף פעם לא אהיה מרוצה מאיך שאני נראית ונשמעת. אף פעם לא יהיו לי מספיק חברים. אף פעם לא תהיה לי מספיק אהבה. אני אף פעם לא אמצא גבר שיאהב אותי. אני אף פעם לא אהיה מאושרת. או שאני אחיה את שארית החיים שלי בתור גבר בודד שהיה רוצה להיות אישה, או שאני אחיה את החיים שלי בתור אישה עוד יותר בודדה ששונאת את עצמה. אין דרך לנצח. אין דרך לברוח. אני כבר עכשיו עצובה מספיק, אני לא צריכה שהחיים שלי יהיו עוד יותר גרועים. אנשים אומרים ״זה נהיה יותר טוב״ (it gets better), אבל זה לא נכון במקרה שלי. זה נהיה יותר רע. בכל יום המצב שלי נהיה יותר רע.
זה הסיכום של הדברים, בגלל זה אני רוצה להרוג את עצמי. אני מצטערת אם זאת לא סיבה מספיק טובה מבחינתכם, היא מספיק טובה מבחינתי."
היא הביעה את בקשתה שכל הרכוש והכסף שלה יתרמו לתנועות זכויות אזרח טרנסג׳נדריות ולקבוצות תמיכה טרנסג׳נדריות, וקראה לכך שנושאים הקשורים במגדר ילמדו בבתי ספר. המכתב הסתיים ב"למוות שלי צריכה להיות משמעות. המוות שלי צריך להיכלל במספר האנשים הטרנסג׳נדרים שהתאבדו השנה. אני רוצה שמישהו יסתכל על המספר הזה ויגיד ״זה ממש דפוק״ ויתקן את זה. תתקנו את החברה. בבקשה."
פוסט נוסף תחת הכותרת "סליחה" פורסם זמן קצר לאחר מכן. הוא הכיל התנצלות לחברייה הקרובים ואחיה, על הטראומה שההתאבדות שלה תגרום להם, אבל הכיל גם מסר להוריה "לכו להזדיין. אתם לא יכולים לשלוט באנשים ככה. זה דפוק." פתק התאבדות נוסף בכתב יד נמצא על מיטתה ובו נכתב "נמאס לי".
בבוקר המוקדם ב-28 בדצמבר המשטרה יידעה גורמי חדשות שהיא נפגעה בכביש 71 על ידי סמי-טריילר קצת לפני 2:30 בבוקר ליד היציאה לעיר לבנון. היא מתה במקום. מאמינים שאלקורן הלכה כשני קילומטרים מהבית של הורייה בקינג מיילז, אוהיו לפני שנפגעה. הכביש נסגר ליותר משעה אחרי התקרית. נהג המשאית לא נפגע בתקרית ולא הוגש נגדו כתב אישום.
בתוך 48 שעות מפרסום מכתב ההתאבדות היו לו 82,272 צפיות ועד לבוקר של 31 בדצמבר הוא שותף 200,000 פעמים. מכתב ההתאבדות נמחק מאוחר יותר כשהוריה של אלקורן ביקשו, והגישה לבלוג נחסמה לציבור. משפחתה של אלקורן החליטה לערוך את ההלוויה בפרטיות אחרי שקיבלה איומים. דווח שגופתה של אלקורן נשרפה. מחלקת השיטור של מדינת אוהיו השלימה את חקירתה בנוגע למותה של אלקורן ב-30 באפריל 2015, הם קבעו רשמית שזו הייתה התאבדות.
תגובות

ב-28 בדצמבר, אמה של אלקורן, קרלה ווד אלקורן, פרסמה הודעה פתוחה באתר פייסבוק: "הבן המתוק בן ה-16 שלי, ג'ושוע ראיין אלקורן, הלך הביתה לגן עדן הבוקר. הוא יצא לצעידת בוקר ונפגע על ידי משאית. תודה על ההודעות החמות והאכפתיות ששלחתם לכיוונו. בבקשה המשיכו לשמור אותנו בתפילותיכם."