stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נג'ראן
אוכלוסייה

האוכלוסייה בעיר צומחת במהירות רבה. לפי מפקד האוכלוסין משנת 1992 התגוררו בעיר 90,983 בני אדם. מספר זה קפץ ל-247,613 בני אדם במפקד 2004, ל-298,288 בני אדם במפקד 2010 ול-381,431 בני אדם במפקד האחרון משנת 2022. אמנם רוב תושבי המדינה הם מוסלמים סונים, בנג'ראן רוב התושבים דווקא משתייכים לזרם האסלאם השיעי ובאופן ספציפי לפלג האסמאעיליה.

גרף גידול האוכלוסייה בעיר:
גלריית תמונות

הכניסה למוזיאון נג'ראן
מצודת נג'ראן
קיר בעיר העתיקה של נג'ראן
הערות שוליים

1 2  Najrān Region (Saudi Arabia): Places in Governorates - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007537726005171  SUDOC: 172337925  TDVİA: necran  VIAF: 52145602474401360960   WorldCat (עם VIAF): 52145602474401360960 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של ערב הסעודית ובנושא יישובים במזרח התיכון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נמל התעופה סינגפור צ'נגי

נמל התעופה סינגפור צ'אנגי (באנגלית: Singapore Changi Airport) הוא אחד משלושת שדות התעופה של סינגפור והגדול ביניהם. הוא משמש כנמל הבית של סינגפור איירליינס, חברות הבת שלה סילק אייר וסקוט ושל עוד כמה חברות תעופה קטנות. נבחר בשנת 2020 כנמל התעופה הטוב ביותר בעולם לפי דירוג Skytrax, בשנה השמינית ברציפות.
הנמל

הנמל משמש גם כבסיס של חיל האוויר הערבי
מנמל התעופה סינגפור צ'אנגי המריאה הטיסה המסחרית הראשונה של האיירבוס A380, טיסה שיעדה היה סידני, אוסטרליה.
מהנמל מפעילה סינגפור איירליינס את קו הטיסה הארוך בעולם, לניו יורק.
בנמל אולם קולנוע הפעיל 24 שעות ביממה, גן פרחים ופרפרים, מגלשת ענק, משחק וידאו על מסך גדול נגד נוסעים אחרים, אזור צפייה בספורט על מסך טלוויזיה ענקי, ואפילו בריכת שחייה וג'קוזי על הגג להנאת הנוסעים.
ראו גם

סינגפור איירליינס
סילק אייר
טייגר איירווייז
הערות שוליים

↑  שדה התעופה הטוב בעולם הוא..., באתר ynet, 16 במרץ 2017
↑   ישראל פישר, מהו שדה התעופה הטוב בעולם כבר שבע שנים ברציפות?, באתר TheMarker‏, 28 במרץ 2019
↑  זכרונות מהעבר: אלו שדות התעופה הטובים בעולם, באתר כלכליסט, 13 במאי 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2006080141  MusicBrainz: 8e5da247-27dd-499c-b991-41764a2c51ac  VIAF: 267734297   WorldCat (עם VIAF): 267734297 
ערך זה הוא קצרמרבנושא סינגפור ובנושא שדות תעופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נונאטאק דוסון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי הנסיך צ'ארלס 
 קואורדינטות:  70°13′00″S 65°02′00″E﻿ / ﻿70.2167°S 65.0333°E﻿ / -70.2167; 65.0333
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינונאטאק דוסון(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינונאטאק דוסון
 
נונאטאק דוסון (באנגלית: Dawson Nunatak) הוא נונאטאק הממוקם 6 קילומטרים דרומית-מזרחית להר פיטר, ברכס אתוס, בהרי הנסיך צ'ארלס, באדמת מק. רוברטסון, שבאנטארקטיקה.
היסטוריה > גילוי ומיפוי המסיב

המסיב מופה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה.
היסטוריה > מקור השם

המסיב נקרא על שמו של פ. ל. דוסון (P.L. Dawson), מכונאי דיזל בכיר בתחנת מוסון בשנת 1964.
הערות שוליים

1 2 3  מידע גאוגרפי והיסטורי
| רכס אתוס |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | סקילה |  |
| רכסים | ליאה • קוטרר |  |
| הרים | בול • גידינגס • מקנזי • פיטר |  |
| נונאטאקים | דוסון • האנט |  |
| רכס פורתוס |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | כריבדיס • סקילה |  |
| רכסים | האלקומב • מרטין • קורי |  |
| הרים | גאסטון • גבאן • גרדנר • טאר • פולארד • קנהאם • קאצ'ליף • קירקבי • קרוהן • קרייטון |  |
| אתרים אחרים בהרי הנסיך צ'ארלס |
| --- | --- | --- |
| רכסים נוספים | אליסון • סאקסטון |  |
| הרים | בראון-קופר • פורקסט • קרטר |  |
| עמקים ומישורים | מדרון בנט |  |
| נונאטאקים | ארמוניני |  |
| מפרצים | ביינמדארט |  |
מריה אדאנס

| --- | --- |
מריה אדאנס
מריה אדאנס
 לידה:  12 במרץ 1976 (בת 48) מדריד, הקהילה האוטונומית של מדריד הקהילה האוטונומית של מדריד, ספרד ספרד
 שם לידה:  María Adánez Almenara 
 מדינה:  ספרד 
 תקופת הפעילות:  מ-1981
 עיסוק:  במאית, תסריטאית, מפיקה
 בן או בת זוג:  אלברטו קביירו (2003–2005) 
 פרסים והוקרה:  פרס איגוד השחקנים הספרדי, פרס Ercilla
 http://www.mariadanez.com
 פרופיל ב-IMDb
 
מריה אדאנס אלמנארה (בספרדית: María Adánez Almenara) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון ספרדיה, זוכת פרס איגוד השחקנים הספרדי. החל משנת 2011 אדאנס עוסקת גם בבימוי, תסריטאות והפקה.
ביוגרפיה

אדאנס נולדה ב-1976 במדריד.
אדאנס מוכרת מאוד בשל תפקידהּ כלוסיה אלברס (Lucía Álvarez) בסדרה הקומית Aquí no hay quien viva, אחת הסדרות המצליחות ביותר בהיסטוריה של הטלוויזיה הספרדית, שם שיחקה לצד שחקנים כמו לולס לאון, מריבי בילבאו, מלנה אלטריו, פרננדו טחרו ולואיס מרלו. תפקידה בסדרה זו זיכה אותה בפרס השחקנית הטובה ביותר של איגוד השחקנים הספרדי. אדאנס זכתה להצלחה רבה גם בעקבות תפקידיה בסדרות Farmacia de guardia ו-Pepa y Pepe, וכן בשל תפקידהּ בסרט "האהבה היוונית שלי" שהוצג ב-13 מדינות ורשם רווחים של כ-20 מיליון דולר.
בשנת 2013 הצטרפה לסדרה La que se avecina – סדרת ההמשך של Aquí no hay quien viva. אדאנס משחקת בסדרה לצד שחקנים ששיחקו איתה גם ב-Aquí no hay quien viva וכן שחקנים נוספים כמו אנטוניה סן חואן ועוד. דמותהּ של אדאנס בסדרה היא רבּקה אורטיס (Rebeca Ortiz), עורכת דין גרושה. אדאנס שיחקה בעונות השישית והשביעית של הסדרה, עד שפרשה מהמשחק בסדרה ביולי 2015.
פילמוגרפיה

בסרטים שלא צוין אחרת תפקידהּ של אדאנס היה שחקנית.
2011 – 5ºB Escalera Dcha (במאית, תסריטאית ומפיקה)
האהבה היוונית שלי – 2009
Dot.Com – 2007
El Espantatiburones – 2004
Tiovivo c. – 1950 – 2004
Descongélate – 2003
El lápiz del carpintero – 2003
X – 2002
Todo menos la chica – 2002
Tiempos de azúcar – 2001
Rewind – 1999
Entre las piernas – 1999
El grito en el cielo – 1998
Cha-cha-chá – 1998
Perdón, perdón – 1998
El tiempo de la felicidad – 1997
Corazón loco – 1997
La ley de la frontera – 1995
Los peores años de nuestra vida – 1994
El vuelo de la paloma – 1989
El rey del mambo – 1989
Mar brava – 1983
El crack II – 1983
El currante – 1983
Vivir mañana – 1983
Loca por el circo – 1982
Cabo de vara – 1978
פילמוגרפיה > דיבוב

2009 – El espíritu del bosque
2007 – כוורת בסרט (דיבוב לספרדית)
2004 – תפוס ת'כריש (דיבוב לספרדית)
סדרות טלוויזיה

2017 – Amar es para siempre
2017 – El Ministerio del Tiempo
2016 – El hombre de tu vida
2015 – 2013 – La que se avecina
2011 – El secreto de Puente Viejo
2008–2009 – Estados alterados Maitena
2007 – Círculo rojo
2003–2006 – Aquí no hay quien viva
2002–2003 – Javier ya no vive solo
1999 – Ellas son así
1998 – Quítate tú pa' ponerme yo
1997 – Los negocios de mamá
1996–1997 – Menudo es mi padre
1995 – Pepa y Pepe
1995 – Ay, Señor, Señor
1993–1994 – Farmacia de guardia
1990 – Crónicas urbanas
תיאטרון

El pequeño poni – 2016
Insolación – 2015
2012 – La verdad
2011–2012 – La escuela de la desobedencia
2011 – !Pero no andes desnuda
2010 – Beaumarchais
2007–2008 – La señorita Julia
2007 – Las brujas de Salem
2005 – Salomé
2004 – La tienda de la esquina
2002 – El príncipe y la corist
פרסים

פרסי איגוד השחקנים הספרדי:
2005 – זוכת פרס השחקנית הראשית הטובה ביותר בטלוויזיה ("Aquí no hay quien viva")
2003 – מועמדת לפרס השחקנית הראשית הטובה ביותר בתיאטרון ("El príncipe y la corista")
פרס Ercilla:
2003 – זוכת פרס תגלית השנה בתיאטרון ("El príncipe y la corista")
פרס Mayte לתיאטרון:
2009 – מועמדת לפרס המשחק הטוב ביותר בתיאטרון ("La señorita Julia")
2008 – מועמדת לפרס המשחק הטוב ביותר בתיאטרון ("Las brujas de Salem")
2005 – מועמדת לפרס המשחק הטוב ביותר בתיאטרון ("La tienda de la esquina")
פרס פסטיבל הקולנוע של איסלנטיה:
2012 – מועמדת לפרס "הירח של איסלנטיה" לבימוי הטוב ביותר ("5ºB Escalera Dcha")
מש (דמות מקראית)

| --- | --- |
 אב:  ארם 
 
מַשׁ הוא דמות מקראית המוזכרת בתולדות בני נח, בספר בראשית, פרק י' כאחד מבניו של ארם בן שם בן נח.
שמו

נזכר בספר בראשית:
" וּבְנֵי, אֲרָם עוּץ וְחוּל וְגֶתֶר וָמַשׁ"
ובספר דברי הימים א':
"בְּנֵי שֵׁם עֵילָם וְאַשּׁוּר וְאַרְפַּכְשַׁד וְלוּד וַאֲרָם וְעוּץ וְחוּל וְגֶתֶר וָמֶשֶׁךְ"
בספר דברי הימים (א', י"ז) במרבית כתבי היד, נקרא בנו של ארם "משך", וכך הדבר גם בתרגום השבעים, הן בבראשית והן בדברי הימים. עם זאת, אין לבלבל בינו לבין דמותו של משך בנו של יפת, המוזכר בתחילת הפרק בספר בראשית.
 גרסה שלישית, המופיעה בנוסח שומרון של התורה, במגילת מלחמת בני אור בבני חושך מקומראן ובכתבי יוסף בן מתתיהו מכנה אותו בשם "משא".
זיהויו

מרבית הניסיונות לזיהוי מש במחקר מניחים כי "מש" איננו יסוד אתני אלא וריאציה לשמו של חבל ארץ באזור ההתנחלות הארמית. ההצעה העיקרית במחקר לזיהוי מש היא עם הרי Mashu הנזכרים בעלילות גילגמש, אשר מקובל לזהותם עם הר הלבנון. הארכאולוג בנימין מזר הציע לזהות את מש עם "מאשא" הנזכר בכתבי מארות מהמזרח הקדום. חוקרים אחרים הציעו לזהות את מש עם הרכס טור עבדין בצפון מסופוטמיה.
כיוון אחר לזיהוי מש כולל את החוקרים המעדיפים את הנוסח "משא" ומזהים בין מש/משא מלוח העמים בבראשית לבין משא הנזכר כבנו של ישמעאל (בראשית, כ"ה, י"ד). לשיטתם, מדובר למעשה באותו יסוד אתני, שבט נוודים אשר מיוחס ברשימה אחת לארם וברשימה האחרת לישמעאל.
בחפירות ארכאולוגיות שבוצעו בגבול תימן-עומאן התגלה אתר הנקרא בשם "ארם". מספר היסטוריונים גורסים כי זה המקום של העם הארמי וביניהם גם מש עצמו. על פי המסורת האתיופית מש היה מלך הארמים בין השנים 2162 לפנה"ס - 2096 לפנה"ס לאחר שירש את אביו ארם, ותחתיו הארמים פלשו לאזורים נרחבים בסהר הפורה, שם התעמתו עם המדינות המקומיות בנוסף לפלישה לכיוון קרן אפריקה ולאתיופיה, והם אלו שגרמו לירידת ארץ פונט וללחימה כנגד ממלכת כוש.
לקריאה נוספת

יעקב ליוור, "מש", אנציקלופדיה מקראית, כרך ה'
הערות שוליים

↑  דף ב', שורה י"א.
↑  קדמוניות היהודים א, ו, ד.
↑  ראו ארם של העמודים בוויקיפדיה האנגלית.
↑  על פי רשימת שליטי אתיופיה שהתפרסמה ב-1914 על ידי יורש העצר דאז ראס טפרי לעולם הגדול.
| צאצאי נח לפי ספר בראשית |
| --- | --- | --- |
| שם ובניו | עילם • אשור • ארפכשד • לוד • ארם • עוץ • חול • גתר • מש • שלח |  |
| חם ובניו | כוש • מצרים • פוט • כנען • סבא • חוילה • סבתה • רעמה • סבתכא • נמרוד • לודים • ענמים • להבים • נפתוחים • פתרוסים • כסלוחים • יבוסי • אמורי • גרגשי • חיוי • ערקי • סיני • ארוודי • צמרי • חמתי |  |
| יפת ובניו | גומר • מגוג • תירס • יוון • תובל • משך • מדי • ריפת • אשכנז • תוגרמה • אלישה • תרשיש • כתים • דדנים |  |
מערב אפריקה

מדינות מערב אפריקה
מערב אפריקה הוא אזור גאוגרפי בחלק המערבי של יבשת אפריקה. הגדרת תחומיו של האזור משתנה. המדינות הנכללות בהגדרת האו"ם לאזור זה הן:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  בורקינה פאסו בורקינה פאסו  בנין בנין  גאנה גאנה  גינאה גינאה  גינאה ביסאו גינאה ביסאו  גמביה גמביה  חוף השנהב חוף השנהב  טוגו טוגו |  |  כף ורדה כף ורדה  ליבריה ליבריה  מאוריטניה מאוריטניה  מאלי מאלי  ניגריה ניגריה  ניז'ר ניז'ר  סיירה לאון סיירה לאון  סנגל סנגל  |
כל המדינות באזור, למעט מאוריטניה, מרכיבות את הקהילה הכלכלית של מדינות מערב אפריקה (ECOWAS).
בנוסף, הרבה מארצות האזור משתמשות בפרנק מערב אפריקני (שהוצמד לפרנק הצרפתי וכיום לאירו) כמטבע לאומי, כולל גינאה ביסאו שהייתה קולוניה פורטוגזית, אך לא כולל את מאוריטניה וגינאה שהיו קולוניות צרפתיות.
על פי האו"ם, גם האי סנט הלנה, טריטוריה בריטית באוקיינוס האטלנטי נכללת באזור זה.
בתקופת הקולוניאליזם רוב האזור היה תחת שליטת צרפת, והשפעות התרבות הצרפתית ניכרות עד היום.
רקע

הגבול המזרחי של מערב אפריקה עובר ממערב לקו האורך 10°. האוקיינוס האטלנטי מהווה את הגבול המערבי והגבול הדרומי של האזור. הגבול הצפוני של האזור הוא מדבר סהרה ועיקול הניז'ר נחשב החלק הצפוני ביותר של האזור.
הגבולות הקולוניאליים של האזור באים ליידי ביטוי בגבולות הלאומיים של המדינות המודרניות במערב אפריקה. גבולות אלו מחלקים שבטים וקבוצות אתניות בין המדינות המודרניות.
גאוגרפיה ואקלים

אזור מערב אפריקה מכסה שטח של 6,140,000 קמ"ר, כחמישית מיבשת אפריקה. מרבית השטח הוא מישורי ומתנשא עד 300 מטרים מעל גובה פני הים. במספר מקומות ניתן למצוא פסגות גבוהות מכך בחלק מהמדינות בחוף הדרומי של האזור.
חלקו הצפוני של אזור מערב אפריקה הוא אזור צחיח למחצה הנקרא הסאהל. זהו אזור המחבר בין מדבר סהרה לבין הסוואנה של מערב סודאן. בין הסוואנה לחוף הדרומי מפרידה רצועה של יערות ברוחב שנע בין 160 ל-240 קילומטרים.
תרבות

מערב אפריקה היא בעלת מגוון גדול של תרבויות אשר יש להן מאפיינים דומים בלבוש, מאכלים, מוזיקה, ותרבות שאינם מאפיינים קבוצות אתניות מחוץ לאזור הגאוגרפי.
הדג'מבה והקורה, לצד בד הקנטה של בני שבט האקן הפכו לססמנים מוכרים של התרבות המערב אפריקאית, כמו גם סגנון הארכיטקטורה הייחודי לאזור - הסגנון הסדאנו-סאהלי.
תרבות > דת

אסלאם היא הדת השלטת במרכז האזור ובחוף המערבי של היבשת. נצרות היא הדת השלטת בחופי ניגריה, גאנה, וחוף השנהב. בכל האזור הגאוגרפי עדיין קיימות דתות מקומיות.
תרבות > ספורט

כדורגל מהווה את הספורט הרשמי העיקרי באזור. הנבחרות של ניגריה, גאנה וחוף השנהב הצליחו להעפיל מספר פעמים למונדיאל.
תרבות > מוזיקה

מבאלאקס, היילייף, פוג'י, ואפרו-ביט הם ג'אנרים המודרניים במוזיקה המערב אפריקאית.
כלי נגינה עתיקים יותר כוללים את תוף התוף דג'מבה והקורה, כלי מיתר בעל 21 מיתרים, שיוצרו על ידי בני שבט המנדינקה.
תרבות > ארכיטקטורה

הסגנון המוכר ביותר במערב אפריקה הוא הסגנון הסודאנו-סאהלי. סגנון זה בא לידי ביטוי בשימוש בלבני בוץ וחמר הנתמכות על ידי קורות עץ. קורות העץ הבולטות מחוץ לפני המבנה משמשות גם כפיגומים לצורכי תחזוקה ושיפוצים של המבנה. מסגדים וארמונות רבים במערב אפריקה נבנו בסגנון זה ביניהם המסגד הגדול בג'נה.
תרבות > לבוש

הלבוש הרשמי המקובל באזור הוא הבובו (המוכר גם כ"אגבדה" ו"בבאריגה"). מקורה של תלבושת זו היא באצולה של האימפריות המערב אפריקאיות במאה ה-12. אזור מערב אפריקה מזוהה במיוחד עם בד הקנטה (הנקרא גם "נוונטומה"). זהו בד משי הטווי שתי וערב ומקורו באזור גאנה. קבוצות אתניות רבות משתמשות בבד לייצור תלבושותיהם השבטיות בגאנה, חוף השנהב וטוגו.
היסטוריה

ההיסטוריה של מערב אפריקה מתחלקת לחמש תקופות מרכזיות. בתקופה הפרה-היסטורית הגיעו המתיישבים הראשונים לאזור, פיתחו חקלאות ופיתחו קשרים עם האנשים היושבים בצפון אפריקה. בתקופת הברזל שלטו באזור אימפריות שפיתחו מסחר ביבשת ומחוצה לה ואת מערכות השלטון המרכזיות. בתקופה השלישית התפרקו האימפריות למדינות אשר קיימו יחסים דיפלומטיים ומסחריים מורכבים עם מדינות המזרח התיכון, אירופה ואמריקה. תקופה זו הובילה לתקופה הקולוניאליסטית שבה צרפת ובריטניה שלטו ברובו של האזור, יחד עם גרמניה ופורטוגל. התקופה האחרונה החלה עם תום הקולוניאליזם וקבלת העצמאות של מדינות מערב אפריקה המודרניות.
היסטוריה > פרהיסטוריה

המתיישבים הראשונים במערב אפריקה היו מקורבים לפיגמים, ככל הנראה, והגיעו לאזור בסביבות 12,000 לפנה"ס. חקלאות זעירה וביות בעלי חיים החלו באלף החמישי לספירה. עד 400 לפנה"ס טכנולוגיית עיבוד הברזל איפשרה את הגדלת התוצרת החקלאית והביאה לפיתוח ערי המדינה הראשונות. ביות הגמל הוביל להתפתחות המסחר עם תרבויות מעבר למדבר הסהרה ביניהם קרתגו והעמים הברברים. תרבויות מערב אירופה ייצאו זהב, בדי כותנה, כלי מתכת ועור. מוצרי הייבוא העיקריים היו מלח, סוסים וטקסטיל.
היסטוריה > האימפריות הגדולות

מערב אפריקה הוא האזור המשמעותי ביותר באפריקה שמדרום לסהרה, אשר הצמיח ישויות מדיניות מפותחות. התפתחות הכלכלה באזור איפשרה את התפתחותם של משטרים ריכוזיים. התרבות המוקדמת ביותר באזור היא תרבות הנוק ששלטה באזור משנת 1000 לפני הספירה עד שנת 200 לספירת הנוצרים. הנוקאים היו התרבות הראשונה מדרום לסהרה שיצרה פסלי טרקוטה בגודל אדם. היסטוריונים מקשרים את התרבות האבודה לשבט היורובה.
במאה השמינית לספירה השתלטה על מרבית האזור האימפריה הגאנאית שהשתרעה עד לגבול האימפריה המאלית. העיר המרכזית באימפריה - קומבי סלאח היא כיום עיר במאוריטניה של ימינו. האימפריה שלטה על מרבית האזור עד הכיבוש האל-מורבידי של האזור ב־1052.
אימפריית סוסו ניסתה למלא את החלל הפוליטי באזור עד שהובסה על ידי המנדיקים מקימי האימפריה המאלית החדשה במחצית המאה ה-13. האימפריה המאלית המשיכה לשגשג כמה מאות שנים אך שלטונם של שליטים חלשים בתקופה מאוחרת יותר הובילו להפסדים קשים מול שבטי הטוארג, הסונגהאי והמוסי. במאה ה-15 ייצבו הסונגהיי מדינה חדשה סביבה גאו המנהיגים המובילים של אימפריה זו הם סוני עלי ואסקייה מוחמד.
דרומית לאימפריה הסונגהית הקימו אוסיי טוטו ואוקמפו אנוקייה את אימפריית האשנטי. דרומית לסודאן התפתחו ערי מדינה חזקות - איפה, בונו, בנין. מזרחה משם התפתחה אויו להיות העיר המרכזית של בני הירובה. קונפדרציית ארו התפתחה כגוף הפוליטי המשפיע ביותר באזור בין המאה ה-17 ועד התקופה הקולוניאלית ונשלט על ידי בני האיגבו באזור שהוא ניגריה המודרנית כיום.
היסטוריה > עבדות והקשרים עם אירופה

בעקבות נפילתה של הבירה הסונגהיית בידי פולשים מרוקאים, מספר מדינות קטנות התפתחו ברחבי מערב אפריקה:
האימפריה הבמברית של סגו.
ממלכת במברה של קארטה.
ממלכת פאול מאלינקה של קאזו.
אימפריית קנדוגו של סיקאסו.
סוחרים מפורטוגל החלו להתיישב לאורך החוף בשנת 1445. אחריהם התיישבו גם צרפתים ובריטים. סחר העבדים האפריקאים נוצר בין הסוחרים האירופאים לבין ממלכות אסנטה, במברה ודהומיי. הממלכות האפריקאיות החליפו עבדים עבור כלי נשק חדישים.
סחר העבדים הטראנס-אטלנטי הוביל ליצירת אוכלוסייה מערב אפריקאית גדולה בעולם החדש. במקסיקו של ימינו נמצאו בשנת 2006, עצמות של עבדים ממערב אפריקה שמתוארכות למחצית המאה ה-16 .
ממשלות אירופה ואמריקה העבירו חוקים האוסרים על סחר העבדים הטראנס-אטלנטי במאה ה-19, למרות שהעבדות באמריקה המשיכה להתקיים במקומות מסוימים לאורך המאה. המדינה האחרונה שביטלה את העבדות הייתה ברזיל בשנת 1888.
צאצאים של תושבי מערב אפריקה מהווים כיום חלקים ניכרים של אוכלוסיית ברזיל, האיים הקאריביים, אמריקה הלטינית וארצות הברית.
היסטוריה > התקופה הקולוניאלית

בתחילת המאה ה-19 סדרה של מהפכות ג'יהאדיסטיות שטפו את מערב אפריקה. המוכרת שבהן הובלה על ידי עוסמאן דאן פודיו, מנהיג האימפריה הפולאנית אשר כבש את מרבית שטחה של מאלי של ימינו.
במקביל, צרפת ובריטניה הגבירו את התעניינותן במשאביה של אפריקה, ובמהלך המאה ה-19 צבר תאוצה המירוץ לאפריקה, בו שיעבדו האימפריות האירופאיות תחת שליטתן מדינה אחר מדינה. עם נפילתה של אימפריית ואסולו בשנת 1898 והמלכה האשנטית יאה אסנטוואה בשנת 1902, מרבית ההתנגדות הצבאית לשלטון הקולוניאלי הגיע לקיצה.
בריטניה שלטה בגמביה, סיירה לאון, גאנה וניגריה במהלך כלל התקופה הקולוניאלית בעוד שצרפת איחדה את סנגל, גינאה, מאלי, בורקינה פאסו, בנין, חוף השנהב וניז'ר לשטח אחד - אפריקה המערבית הצרפתית.
פורטוגל הקימה את הקולוניה גינאה ביסאו, בעוד שגרמניה השתלטה על טוגו (טוגולנד). שטח זה חולק בין צרפת ובריטניה לאחר מלחמת העולם הראשונה.
ליבריה הייתה המדינה היחידה אשר שמרה על עצמאותה במחיר של ויתורים טריטוריאליים קשים.
היסטוריה > מקולוניאליזם למדינות מודרניות

בעקבות מלחמת העולם השנייה החלו לקום תנועות לאומיות ברחבי מערב אפריקה. בשנת 1957 הפכה גאנה תחת שלטונו של קוואמה נקרומה להיות המושבה הראשונה מתחת לסהרה שקיבלה עצמאות. שנה לאחר מכן קיבלו עצמאות גם המושבות הצרפתיות. בשנת 1974 היו כל מדינות מערב אפריקה עצמאיות.
מאז עצמאותן, מדינות רבות במערב אפריקה סובלות מתחלואים חברתיים הנובעים משחיתות פוליטית וחוסר יציבות. מלחמות אזרחים פרצו בניגריה, סיירה לאון, ליבריה וחוף השנהב בעוד שבגאנה ובורקינה פאסו נערכו הפיכות צבאיות.
מרבית המדינות לא הצליחו לפתח כלכלות יציבות בעקבות חוסר היציבות הפוליטית באזור לצד שיעורים גבוהים של נשאי וחולי איידס בקרב האוכלוסייה ומקרים קשים של רעב במאלי וניז'ר.
גאנה וסנגל הן שתי המדינות היחידות באזור אשר מצליחות לשמור על יציבות יחסית ולהתפתח כלכלית אך הן מושפעות לא מעט מהמצב הגאו-פוליטי והתברואתי באזור.
ראו גם

מזרח אפריקה
מרכז אפריקה
צפון אפריקה
אפריקה הדרומית
אפריקה שמדרום לסהרה
הערות שוליים

↑  "Skeletons Discovered: First African Slaves in New World". January 31, 2006. LiveScience.com. Retrieved on 2006-09-27.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007292797005171  BnF: cb162726289 (data)  GND: 4079203-1  LCCN: sh85001688  NKC: ge128644  SUDOC: 027321940  VIAF: 316430131   WorldCat (עם VIAF): 316430131 
התוף המדבר הוא כלי נגינה ייחודי לאזור מערב אפריקה.
המסגד בג'נה
המלך מנסה מוסא מחזיק עדי זהב על רקע מפה של אירופה ואפריקה משנת 1395.
מושבות צרפתיות במערב אפריקה בשנת 1913.
נח גורדון

| --- | --- |

 לידה:  11 בנובמבר 1926 ווסטר, מסצ'וסטס, ארצות הברית 
 פטירה:  22 בנובמבר 2021 (בגיל 95) דדהאם, מסצ'וסטס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 תקופת הפעילות:  מ-1960 
 פרסים והוקרה:  פרס ג'יימס פנימור קופר (1993) 
 noahgordon.com
 
נח גורדון (באנגלית: Noah Gordon; ‏11 בנובמבר 1926 – 22 בנובמבר 2021) היה סופר יהודי אמריקאי.
ביוגרפיה

גורדון נולד בווסטר שבמסצ'וסטס, ארצות הברית, בנם השני של רוברט ורוז גורדון, הוא נקרא על שם אביה של רוז, נח מלניקוף. בתקופת מלחמת העולם השנייה שירת בצבא ארצות הברית, למד רפואה ואז גילה משיכה לכתיבה ולמד גם עיתונאות. ב-1950 קיבל את התואר הראשון שלו בעיתונאות, ממנו המשיך לתואר שני בכתיבה יוצרת ובאנגלית.
לאחר נישואיו והולדת בנו הראשון ולאחר תקופת מגורים בניו יורק, עבר לבוסטון והשתקע בה. במשך שנים ארוכות התפרנס מעבודתו בבוסטון הראלד (אנ'). רומן הביכורים שלו שבא אחרי סיפורים קצרים שפרסם בבמות שונות, היה ספרו "הרבי" (The Rabbi; בעברית בהוצאת לוין אפשטיין, תשכ"ט), שזכה להצלחה רבה מיד עם צאתו ועמד ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס במשך 26 שבועות ברציפות. הרומן עוסק בשלושה דורות של יהודים בארצות הברית מנקודת מבטו של הנכד, רב בכמה קהילות רפורמיות, למן ילדותו המוקדמת ועד לחייו הבוגרים.
ספרו "הרופא" (The Physician) שראה אור ב-1986, ראשון בטרילוגיה על משפחת קול, שושלת רופאים בדיונית, פרסם אותו מאוד באירופה, בעיקר בגרמניה ובאיטליה.
בשנת 2000 הוציא לאור את ספרו "אחרון היהודים" (The Last Jew, בעברית בהוצאת כתר, 2007), רומן היסטורי על חיי האנוסים תחת שליטת האינקוויזיציה הספרדית.
ספרו האחרון, "היינן" או "הקטלוני" (באנגלית: בשמות "The Winemaker" (היינן), "The Bodega" (הבודגה (אנ')). בגרמנית: "Der Katalane" (גר')) מתרחש בין לנגדוק שבצרפת ובין כפר בדיוני בקטלוניה במחצית השנייה של המאה ה-19.
גורדון נפטר ב-22 בנובמבר 2021 בגיל 95 בבית האבות שבו התגורר בשנותיו האחרונות עם אשתו לוריין. הוא הניח אחריו שלושה ילדים.
נצים

| נצים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: דורסי יום
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: נציים
תת־משפחה:: נצים
שם מדעי
 Accipitrinae

נץ גדול וטרפו.
נצים (שם מדעי: Accipitrinae) היא תת-משפחה של דורסי יום בינוניים ממשפחת הנציים. בקבוצה זו מצויים המינים הקטנים ביותר במשפחת הנציים, אך ישנם גם מינים גדולים כמו נץ גדול, שיכול להביס ארנבת.
מינים אלה מצויים ביערות או אזורים סבוכים מעט, והם בעלי כנפיים רחבות ומעוגלות המאפשרות להם לעוף בין העצים. טרפם העיקרי של הנצים הוא ציפורים קטנות שלא הבחינו בנץ. הוא מפתיע אותן והורג עם הטלפיים הקטלניות שלו. הם משתמשים במקורם החזק לקרוע פיסות בשר.
כמו מרבית הדורסים, גם נקבות הנצים גדולות מהזכרים.
מיון

תת-משפחה נצים (Accipitrinae)
סוג נץ (Accipiter)
סוג ומין יחיד נץ ארוך זנב (Urotriorchis macrourus)
סוג נץ אוסטרלי (Erythrotriorchis)
סוג ומין יחיד נץ דוריאה (Megatriorchis doriae)
בעבר צורפו לקבוצה זו מיני הסוג נץ אפור וכן נץ גבאר אך הם עברו לתת-משפחה נצים אפורים (Melieraxinae).
משרד הפנים (ברית המועצות)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  ברית המועצות 
 סוכנות אם:  מועצת השרים של ברית המועצות 
 תאריך הקמה:  15 במרץ 1946
 סוכנות קודמת:  נ.ק.ו.ד.
 תאריך פירוק:  25 בדצמבר 1990
 סוכנות מחליפה:  משרד הפנים (רוסיה), משרד הפנים (בלארוס), משרד הפנים (אוקראינה), משרד הפנים (אזרבייג'ן)
 מטה מרכזי:  מוסקבה 
 
משרד הפנים (ברוסית: Министерство внутренних дел СССР) היה משרד ממשלתי בברית המועצות שהוקם כיורשת לנ.ק.ו.ד., במרץ 1946 כגוף לענייני שיטור וביטחון. בניגוד לנ.ק.ו.ד., פרט לתקופה של כ-12 חודשים, מאמצע מרץ 1953 ועד אמצע מרץ 1954, המשרד לא כלל יחידות (סוכנויות) העוסקות בפעילות חשאית (פוליטית), תפקיד זה הוטל על המשרד לביטחון המדינה וממרץ 1954 על הוועדה לביטחון המדינה (ק.ג.ב.).