stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
The Power of Good-Bye
הקלטה והרכב

לאחר שמפגשי כתיבת השירים הסתיימו עם נואלס, מדונה החלה לשתף פעולה עם אורביט ולאונרד בהקלטת שאר רצועות האלבום. עם זאת, מכיוון שלאונרד לא יכול היה להישאר זמן רב באולפן, היא עבדה אך ורק עם אורביט. בסביבות יוני 1997, נכנסה הזמרת לאולפן לאראבי נורת', יוניברסל סיטי, קליפורניה במטרה להמשיך את תהליך ההקלטה, בליווי אורביט, מהנדס ומפיק מוזיקלי. לדבריו, "רוב הרצועות היו קיימות מראש. לכן, מדונה עבדה על השירה והמילים בבית, או בעת שנסעה במכונית שלה"; עם זאת, הוא לא חש בנוח כאשר זו הייתה נוכחת באולפן וזאת, כיוון שהיא הפעילה עליו לחצים שפגעו בתהליך ההקלטה, עד שהדינמיקה ביניהם הסתדרה. יתר על כן, אופיו הבלתי מאורגן של אורביט כמעט הוביל לפיטוריו כשהגיע לביתה כדי להשמיע את "The Power of Good-Bye" והבין שהוא הביא עימו את קובץ ה-DAT (אנ') הלא נכון. כתוצאה מכך, אילצה אותו מדונה להישאר באולפן במשך שבוע עד שסיים לערוך את השיר.
את "The Power of Good-Bye" הפיקו מדונה, אורביט ולאונרד, בעוד קרייג ארמסטרונג היה אחראי על עיבוד כלי המיתר. הוא נכתב בסולם פה מינור בקצב מתון של 80 פעימות בדקה; הוא בעל קצב איטי-בינוני ואורכו ארבע דקות ועשר שניות. שירתה של מדונה נעה בין G3 ל-C5 והשיר עוקב אחר רצף בסיסי של Fm–D♭–A♭–E♭ כמהלך ההרמוני שלו. מבקרי המוזיקה גרסו שזוהי בלדה מלנכולית אלקטרונית, והעיבוד שלה תואר כ"כזה המעוגן בקצב איטי-בינוני בשילוב כלי מיתר ותזמורת, עם גיטרה אקוסטית". על המאסטרינג שלו היה אחראי טד ג'נסן.
לדברי ריקי רוקסבי, מחברת הספר, The Complete Guide to the Music of Madonna,‏ "The Power of Good-Bye" מתחיל ברצף ארפג'ו ובעל ארבעה אקורדים. לטענתה, יש בו משפטים מלודיים "קליטים", תוך שימוש בחצוצרה סינת'ית בסוף הפזמון הראשון, כמו גם שימוש בכלי מיתר עליהם היה אחראי ארמסטרונג. השיר כולל קטעים אינסטרומנטליים ארוכים, בדומה לשירים נוספים ב-Ray of Light. בהמשך, הוסיפה שהאקורדים של הגיטרה האקוסטית הכפולה נותנים אווירה "אורגנית" בתחילת הבית השני, תוך שימוש בקודה קצרה. בשיר ישנם צלילים אלקטרוניים כמו גם צלילי טכנו, שהצליח אורביט ליצור באמצעות סינתיסייזר אנלוגי מדגם Korg MS-20. הוא הסביר כי "[יש] משהו ייחודי בדגם הספציפי [של ה-MS-20] שגורם לצליליו להיות חודרניים ועמוקים. צלילים שיכולים לגרום לכלי המוזיקלי הזה לצעוק". מוזיקולוגים ומבקרי מוזיקה שונים הגדירו את "The Power of Good-Bye" כשיר מסוגת האלקטרוניקה.
מבחינת המילים, "The Power of Good-Bye" עוסק בכוח המגיע לאחר שחרור מדבר מסוים, והוא תואר ככזה הממשיך את הנושאי של "Frozen"‏ (1998) שכן, שניהם עוסקים בשברון לב, התבוננות ואהבה נכזבת. הדבר מודגש בשורות "לבך לא פתוח אז אני חייבת ללכת" ("Your heart is not open so I must go") וכן, "החופש בא כשאתה לומד לשחרר, הבריאה באה כשאתה לומד לומר לא" ("Freedom comes when you learn to let go, Creation comes when you learn to say no"). הרעיון להשתמש בניתוק כהשראה לשיר נבע מהתעניינותה של מדונה בפילוסופיה בודהיסטית, כמו גם מתרגול יוגה. נואלס תיאר את מילותיו כ"מדהימות" ושיבח את אופיו הכנה. הוא תיאר אותו כמעין "מדיטציה" והוסיף שהוא "יפהפה". מבקר המוזיקה האוסטרלית וחברה של מדונה, מולי מלדרום, טען שהשיר עוסק בבעלה לשעבר, שון פן. תוכנו הושווה ליצירות ספרותיות של ויליאם שייקספיר, סילביה פלאת' ואן סקסטון.
וידאו קליפ

את הווידאו קליפ של "The Power of Good-Bye" ביים מת'יו רולסטון בין 8–10 באוגוסט 1998, בבית סילברטופ בלוס אנג'לס, קליפורניה ובחוף מאליבו. על פי תוכנית הטלוויזיה האמריקאית "אנטרטיינמנט טונייט" (אנ'), הצילומים היו רגשיים עבור מדונה בגלל משמעות השיר של הפרידה ו"סיפור אהבה שהשתבש". היא רצתה להפוך את הסיפור החזותי לדרמטי, ולכן בחרה את רולסטון כבמאי, וביחד הם יצרו את הנרטיב הרגשי של הקליפ. אף על פי שהיא העריכה את חזונו של במאי הקליפ, מדונה בכל זאת רצתה לקחת חלק בתהליך היצירתי של צילומיו. בסצנות שבהן מופיעה מדונה על שפת הים, השתמשו בהליכון.
את מושא אהבתה של מדונה בקליפ מגלם השחקן הקרואטי, גוראן וישניץ', שנבחר על ידה, לאחר שזו העריכה את כישורי המשחק שלו בסרט "סרייבו" (אנ'), שיצא שנה קודם לכן. היא כינתה אותו בתור – "הגבר הסקסי ביותר שפעל באותה העת", והסבירה ש"היא חיפשה שחקן שיופיע בקליפ, ופניו נכנסו לה לראש באותם הרגעים". הקליפ שודר לראשונה ב-MTV ב-10 בספטמבר 1998, מספר דקות לפני תחילת המופע השנתי שהתקיים באותה שנה. חברת התקליטים שלה – וורנר מיוזיק גרופ, דאגה לפרסם אותו במהלך קטעי מעבר שהתקיימו בסדרת האימה האמריקאית, "פליסיטי". את הקליפ צילמו בצבעים קרים במטרה להעצים את הדכדוך והעצב המאפיינים אותו. כמו כן, צולמו סצנות שונות בחוף מאליבו ומאפיין הצבעים בולט גם בהן.
תחילה, ניתן לראות את מדונה ואת וישניץ' משחקים בשחמט, דבר אשר מסמל את תחילת מערכת היחסים ביניהם. באמצע המשחק, מדונה הופכת את שולחן המשחק. היא מעיפה לכל עבר את כלי השחמט, והדבר מסמל את קץ מערכת היחסים. לאחר מכן, היא יוצאת מתוך המבנה בו חל משחק השחמט. בסמוך לכך, ניתן לראותה כשהיא מתהלכת על שפת ים; היא חולפת על פני איש ההולך עם הכלב שלו לאורך החוף. במהלך הקליפ, ישנן סצנות שבהן ניתן לראות את מדונה כשהיא יושבת על שפת הים ושרה את השיר באיטיות. הגוונים שבהם צילמו את אותו נוטים לגוון הכחול-ירוק ("צבעים קרים"). סצנת השחמט נוצרה בהשראת הסרט משנת 1968, "השוד המושלם" (אנ') (עם סטיב מקווין ופיי דאנאוויי). הקליפ דורג במקום ה-23 ברשימת – "55 הקליפים הטובים ביותר של מדונה", שנערכה על ידי לואי וירטל מאתר המוזיקה AfterEllen, שאמר שהזמרת נראית – "מדהים להפליא, ואת גרונות הייסורים שלה בקליפ ניתן להרגיש בקלות כצופה".
הסצנות בהן התהלכה מדונה לבד לאורך שפת הים, היו מחווה לשחקנית ג'ואן קרופורד בסרט, "הומורסקה" (1946). כריסטופר רוזה מ-VH1 דירג את הקליפ בתור אחד מהקליפים הטובים ביותר שהוציאה מדונה. הוא השווה את האפקטים והצבעים החזותיים לקליפ של שירה "Frozen" ‏(1998), שצולם גם כן באותה הצורה, אך אמר ש"משמעות הקליפ הזה חזקה יותר". רוזה ציין שהסיום בו נראית מדונה כשהיא הולכת לכיוון הים היה מעורפל בכוונה, ואמר ש"היא מטביעה את עצמה בתוך הים וממשיכה הלאה מבן זוגה לשעבר. מה שלא יהיה, אין להכחיש שהקליפ המצוין הזה הוא אחד מהמרגשים ביותר שלה". בשנת 1999 יצא אלבום הווידאו, The Video Collection 93:99, בו נכלל הקליפ של "The Power of Good-Bye". ‏10 שנים לאחר מכן, יצא אלבום הווידאו, Celebration: The Video Collection, בו נכלל הקליפ גם כן.
ביקורת

סטיבן תומאס ארלוויין מ-AllMusic בחר ב-"The Power of Good-Bye" כאחד מרגעי השיא ב-Ray of Light, ואילו איימי פטיפר מ-The Quietus כינתה אותו "אחד מהרגעים הטובים ביותר של [הזמרת]". לארי פליק מבילבורד שיבח את העובדה ש"[מדונה] מתפרקת בצורה מבריקה באמצעות בלדת האהבה, בתוך מסגרת פופ אלקטרונית חדשנית". הוא ציין ש"[אדם] יכול להאזין לשיר הזה תריסר פעמים ועדיין לחוש משהו חדש מהעיבוד המורכב שלו", תוך הדגשת יכולת השירה של מדונה, וכתב שהיא "מלאה בביטחון עצמי המאפשר לה להגיע לטון רחב שמעצים את השיר. זאת, בנוסף לכך שהוא גדוש ברגש ונשמה". ב-Daily Record קבעו שהוא "מבריק". בריאן לארק מ-The Michigan Daily בחר אותו ואת "Frozen"‏ (1998) בתור "שני השירים הטובים ביותר באלבום", וציין ששניהם הוכיחו ש"[מדונה] עדיין אוהבת ללכת לפי התלם". בהמשך חיזק את טענתה שמדובר ב"אלבום טכנו שאינו מתיימר להיות [עוד] סדרת מצבי רוח". גרג קוט משיקגו טריביון חש ש"הסחיפה המלהיבה של '[The] Power of Good-Bye' מוכיחה שמדונה הצליחה היכן שכל חבריה לפופ נכשלו: הצלחתה התבטאה הן בדיסקו והן בפופ". אלן מץ וקרול בנסון כותבי הספר, The Madonna Companion, קבעו שהשיר יחד עם "Frozen" ו-"To Have and Not to Hold", מהווים "טרילוגיית חלומות" במהלכה מדונה עושה מונולוג עם עצמה, ומדברת על אלוהות.
רייצ'ל ברודסקי מ-Spin ציינה ש-"The Power of Good-Bye" ו-"Frozen" הצליחו "להבליט ולהחזיר את תרבות הדאנס שפעם נדחקה למסיבות מרתף בלתי חוקיות". אליזה גרדנר מלוס אנג'לס טיימס חשה ש"הכישרון המתמשך של מדונה לשלב טקסטורות מודרניות ואקזוטיות במנגינות פופ כאלה, ניכר ברצועות דאנס בעלות נטייה אוונגנית כמו "Nothing Really Matters" ו-"The Power of Good-Bye" גם כן". שרלוט רובינסון מ-PopMatters שיבחה את העובדה שמדונה כללה את השיר ב-GHV2‏ (2001). בנוסף, שיבחה אותה על כך שהיא מייצגת "עדות ליכולת [של המפיק] להשתמש בגאדג'טים ובכלי נגינה אלקטרוניים לא כדי להרחיק את המאזינים, אלא למשוך אותם פנימה". סאל צ'ינקוומני מ-Slant Magazine העניק ציון של A- לשיר על הלחנתו, וכתב שהוא "נבנה כמו הבלדה העכשווית הממוצעת, עם מספיק כלי נגינה אלקטרוניים שגורמים לו להישמע עצבני". בהמשך לכך, הוסיף ש-"The Power of Good-Bye" פורץ דרך בתחום המוזיקה האלקטרונית. בעת שדירגה את שיריה של מדונה לכבוד יום הולדתה ה-60, ג'וד רוג'רס מגרדיאן דירגה אותו במקום ה-29, וכינתה אותו כאחת מהבלדות החזקות ביותר ב-Ray of Light. באופן דומה, צ'אק ארנולד מאנטרטיינמנט ויקלי הכתיר את "The Power of Good-Bye" כשיר ה-41 הטוב ביותר שלה. ריצ'רד לאבו ממדיום טען שמדובר ב"אחד מהשירים הלא מוערכים בקריירה שלה" והוסיף שהוא "מלנכולי" ו"עמוק".
הצלחה מסחרית

"The Power of Good-Bye" דורג לראשונה במקום ה-24 במצעד הבילבורד הוט 100 בארצות הברית בשבוע שהסתיים ב-17 באוקטובר 1998, והפך לשירה ה-16 של מדונה שהופיע לראשונה ב-40 העליונים במצעד ולשירה ה-38 שדורג ב-40 העליונים. הוא הגיע בשיאו למקום ה-11 בשבוע שהסתיים ב-28 בנובמבר 1998. לפי חוסה פ. פרומיס מ-AllMusic, מה שמנע מהשיר להגיע לעשירייה הפותחת היה העובדה ש"(תקליטור המקסי שלו), למרבה הצער, מעולם לא ראה אור בארצות הברית". "The Power of Good-Bye" שהה בסך הכול 19 שבועות בהוט 100. בקנדה, הופיע לראשונה במקום ה-87 ב-RPM; הוא הגיע בשיאו למקום ה-16 במצעד לאחר 10 שבועות מצאתו.
בממלכה המאוחדת, זכה השיר להצלחה גדולה יותר מזו בארצות הברית. האיי-סייד (ביחד עם "Little Star") הופיע לראשונה במקום השישי במצעד הסינגלים הבריטי, ושהה בו בסך הכול 11 שבועות; הוא נמכר בלמעלה מ-175,095 עותקים נכון לאוגוסט 2008, לפי חברת המצעדים הרשמית (OCC). הוא הפך לשירה ה-36 הנמכר ביותר של מדונה במדינה ובמאי 2018 קיבל את תואר הכסף על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי (BPI). גרסת התקליטור של השיר התפרסמה בנפרד, והופיעה לראשונה במקום ה-91 במצעד של המדינה. "The Power of Good-Bye" הגיע בשיאו למקום ה-39 במצעד הדאנס הבריטי בזכות רמיקסים שונים שהופצו בסמוך לצאתו.
במדינות כמו אוסטריה, פינלנד, גרמניה, הולנד, סקוטלנד, ספרד ושווייץ הצליח "The Power of Good-Bye" להגיע לעשירייה הפותחת. מיקומי השיא הגבוהים שלו אפשרו לו להופיע במקום השני באירופה הוט 100, מאחורי "Believe" ‏(1998) של הזמרת שר. בנוסף לכך, הוא קיבל את תוארי הזהב באוסטריה, גרמניה ושוודיה. בספרד, "The Power of Good-Bye" היה הסינגל היחיד מ-Ray of Light שלא הגיע למקום הראשון. באוסטרליה, היה לסינגל הראשון שלה מאז "Love Don't Live Here Anymore" ‏(1996) שלא דורג ב-20 העליונים במצעד הסינגלים האוסטרלי. עם זאת, זכה להצלחה רבה באיסלנד ודורג בשיאו במקום השני במצעד של המדינה.
הצלחה מסחרית > בישראל

"The Power of Good-Bye" זכה להצלחה רבה בישראל כאשר יצא. הוא נוגן בתחנות הרדיו לעיתים קרובות, ודורג במקום ה-15 באחד המצעדים השבועיים של גלי צה"ל. מיקום השיא שלו במצעד לא תועד, אך במצעד הפזמונים הבין-לאומי השנתי של גלגלצ דורג במקום ה-15, בעוד ש-"Beautiful Stranger" דורג במקום ה-11. בשנת 2018 זכה השיר להצלחה מחודשת, כאשר הושמע בפרק ההדחה של "האח הגדול".
הופעות חיות

מדונה ביצעה את "The Power of Good-Bye" לראשונה ב-23 באוקטובר 1998, במהלך טקס פרסי האופנה של VH1 ו-Vogue, כשהיא והרקדנים שלצידה היו לבושים בבגדים שחורים העשויים מעור, בליווי "ילדי אופוס 118" מבית הספר לאמנויות בהארלם (אנ'). ב-12 בנובמבר באותה השנה, ביצעה אותו בטקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה 1998, שאירע באסאגו, איטליה, כשהיא לבושה בבגדים שחורים גם כן. ג'ון דינגוול מ-Daily Record ציין ש"מדונה נראתה לחוצה ועצבנית יתר על המידה בעת שביצעה את השיר". "The Power of Good-Bye" היה לאחד מהשירים היחידים אותם ביצעה מדונה בתוכנית Top of the Pops של BBC ששודרה לאחר שבעה ימים לאחר מכן.
ב-23 בנובמבר 1998, הופיעה מדונה בתוכנית הספרדית, RTVE, שם ביצעה את "The Power of Good-Bye" ביחד עם הסינגל הקודם מתוך האלבום, "Drowned World/Substitute for Love".
רשימת השמעה

| --- | --- |
 תקליט 7 אינץ', קלטת שמע ותקליטור אמריקאי "The Power of Good-Bye" (גרסת האלבום) – 4:10  "Mer Girl" –‏ 5:32 תקליטור-מקסי אוסטרלי ויפני "The Power of Good-Bye" –‏ 4:13  "The Power of Good-Bye" (מיקס מאת דאלאס אוסטין) – 4:34  "The Power of Good-Bye" (מיקס מאת לוק סלייטר) – 8:45  "The Power of Good-Bye" (מיקס מאת לוק סלייטר) – 6:07  "The Power of Good-Bye" (מיקס מאת פאביין) – 8:22 תקליט 12 אינץ' אירופאי "The Power of Good-Bye" (מיקס מאת דאלאס אוסטין) – 4:34  "The Power of Good-Bye" (מיקס מאת לוק סלייטר) – 8:45  "The Power of Good-Bye" (מיקס מאת פאביין) – 8:22  "The Power of Good-Bye" (גרסת האלבום) – 4:10:  תקליטור אירופאי ובריטי "The Power of Good-Bye" (גרסת האלבום) – 4:10  "Little Star" –‏ 5:18 תקליטור-מקסי "The Power of Good-Bye" (גרסת האלבום) – 4:10  "Little Star" –‏ 5:18  "The Power of Good-Bye" (מיקס מאת דאלאס אוסטין) – 4:34 סינגל דיגיטלי (2023) "The Power of Good-Bye" (גרסת האלבום) – 4:11  "The Power of Good-Bye" (מיקס מאת דאלאס אוסטין) – 4:34  "The Power of Good-Bye" (מיקס מאת סלייטר סופר לופר) – 8:46  "The Power of Good-Bye" (מיקס מאת פאביין גוד גאד) – 8:23  "The Power of Good-Bye" (מיקס מאת סלייטר פילטרד) – 6:07
קרדיטים

הקרדיטים מותאמים מהערות האלבום של Ray of Light.
| --- | --- |
 מדונה – שירה, כתיבה, הפקה  ריק נואלס – כתיבה  ויליאם אורביט – הפקה, עיבוד, תכנות תופים, סקוונסר, מיקסינג  פטריק לאונרד – הפקה  קרייג ארמסטרונג – כלי מיתר:  מארק אנדרט – הנדסה  טד ג'נסן – מאסטרינג  מריו טסטינו – צילום  קווין רייגן – ארט דיירקשן, עיצוב
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1998–1999)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1998–1999)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1998–1999)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1998–1999)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 4 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 33 |  |
|  איסלנד | הפלייליסט | 2 |  |
|  אירופה | אירופה הוט 100 | 2 |  |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 12 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 23 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 11 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים העכשוויים למבוגרים | 14 |  |
|  ארצות הברית | מצעד 40 השירים למבוגרים | 40 |  |
|  ארצות הברית | מצעד 40 שירי המיינסטרים | 18 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 4 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 6 |  |
|  הולנד | מצעד 100 הסינגלים ההולנדיים | 7 |  |
|  הונגריה | Mahasz | 6 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 6 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הדאנס הבריטי | 39 |  |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 20 |  |
|  ישראל | גלי צה"ל | 15 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 25 |  |
|  ספרד | PROMUSICAE | 2 |  |
|  סקוטלנד | מצעד הסינגלים הסקוטי | 5 |  |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 4 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 31 |  |
|  צרפת | SNEP | 21 |  |
|  צרפת | מצעד האיירפליי | 1 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 6 |  |
|  קנדה | מצעד הסינגלים (RPM) | 16 |  |
|  קנדה | מצעד השירים העכשוויים למבוגרים | 13 |  |
|  קנדה | רדיו להיטים עכשוויים (BDS) | 6 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 3 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 8 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1998)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1998)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1998)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1998)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 79 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 89 |  |
|  קנדה | מצעד השירים העכשוויים למבוגרים | 99 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 43 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1999)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1999)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1999)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1999)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אירופה | אירופה הוט 100 | 68 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים העכשוויים למבוגרים | 41 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 89 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 137 |  |
|  ישראל | גלגלצ | 15 |  |
|  קנדה | מצעד השירים העכשוויים למבוגרים | 100 |  |
נתוני מכירות

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטריה (IFPI Austria) | זהב | 25,000 |
| גרמניה (BVMI) | זהב | 250,000 |
| הממלכה המאוחדת (BPI) | כסף | 200,000 |
| צרפת (SNEP) | — | 77,000 |
| שוודיה (GLF) | זהב | 15,000 |
סיכום
| בכל העולם | — | 1,540,000 |
 מכירות + הזרמת מדיה בלבד
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ארצות הברית | 22 בספטמבר 1998 | תקליט 7 אינץ' • תקליט 12 אינץ' | האחים וורנר • מאבריק |  |
| אירופה | 16 בנובמבר 1998 | תקליט 7 אינץ' • תקליט 12 אינץ' | האחים וורנר • מאבריק |  |
| יפן | 26 בנובמבר 1998 | מקסי סינגל • קלטת שמע | האחים וורנר • מאבריק |  |
שרה חסן

| --- | --- |

 לידה:  5 בספטמבר 1988 (בת 36) מומבסה, קניה 
 מדינה:  קניה 
 השכלה:  Jomo Kenyatta University of Agriculture and Technology 
 תקופת הפעילות:  מ-2007 
 
שרה חסן (באנגלית: Sarah Hassan; נולדה ב-5 בספטמבר 1988) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה, מנחת טלוויזיה ודוגמנית קנייתית.
ביוגרפיה

שרה חסן נולדה במומבסה והייתה הילד היחיד במשפחה. היא החלה לשחק בגיל חמש. לאחר סיום בית הספר היא למדה באוניברסיטה וקיבלה תואר באקטואריה.
בשנת 2009 חסן הצטלמה לסדרת טלוויזיה "Tahidi High", בה שיחקה את אחד התפקידים המרכזיים. בהמשך היא הופיעה בסדרות נוספות.
בינואר 2016 חסן עברה ללוס אנג'לס בה למדה תעשיית קולנוע במשך שנתיים וחצי. היא הקימה את חברת Alfajiri Productions והפיקה מספר סרטים.
על עבודתה בקולנוע ובטלוויזיה הוענקו לה 10 פרסים בתחומים שונים.
פילמוגרפיה נבחרת

Nefertiti and the Lost Dynasty ‏ (2007)
Tahidi High  ‏ (2009)
Demigods ‏ (2010)
Saints ‏ (2011)
Sakata ‏ (2011)
House of Lungula  ‏ (2011)
Jane & Abel (החל מ-2014)
Live or Die ‏ (2014)
Now That You're Here ‏ (2011)
Discovery +254 (החל מ-2015)
How to Find a Husband (החל מ-2015)
Maisha Max (החל מ-2015) – מנחה של תוכנית ריאליטי
Plan B ‏ (2019)
Just In Time ‏ (2021)
Zora ‏ (2021)
פרסים

2014 Now That You’re here, השחקנית הטובה ביותר.
2014 Discovery+ 254, המנחה הטובה ביותר.
2019 Plan B, השחקנית הטובה ביותר. סרט של דולאפו אדלקה זכה גם בפרס הסרט הטוב ביותר.
הקרב השני על נמל התעופה הבין-לאומי של דונצק

הקרב השני על נמל התעופה הבינלאומי של דונצק החל ב-28 בספטמבר 2014, כחלק מהמלחמה בדונבאס שבמזרח אוקראינה. לאחר הקרב הקודם על הנמל שנערך במאי 2014 נמל התעופה הבינלאומי של דונצק נותר בשליטה אוקראינית. למרות הסכם הפסקת האש, פרוטוקול מינסק, שנכנס לתוקף החל מה-5 בספטמבר 2014, פרצו קרבות בין כוחות הרפובליקה העממית של דונצק בתמיכת רוסיה, לבין כוחות צבא אוקראינה ומתנדבים אוקראינים.
בתחילת הקרב, נמל התעופה מוקם בין קווי השליטה הבדלני והאוקראיני, והיה האזור האחרון בעיר דונצק שהוחזק על ידי כוחות הצבא האוקראיני. הקרבות הקשים על שדה התעופה נמשכו לתוך השנה החדשה, כאשר כמה מהקרבות הקשים ביותר התרחשו בינואר 2015. ב-21 בינואר, כוחות הרפובליקה העממית של דונצק השתלטו על עמדות הממשלה בנמל התעופה. שאר הכוחות האוקראינים נהרגו, נסוגו או נפלו בשבי, מה שהביא לניצחון הבדלנים בקרב וכיבוש כל העיר דונצק על ידם.
ראו גם

הקרב הראשון על נמל התעופה הבינלאומי של דונצק
המדינה הפדרלית של נובורוסיה
סרן רון פביאן, הקרב על שדה התעופה בדונייצק, מתוך אתר "מערכות", 31.01.2022
הערות שוליים

↑  "Ukraine crisis: New battle rages at Donetsk airport". BBC. 1 בדצמבר 2014. נבדק ב-9 בדצמבר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Shemetov, Maxim (1 בדצמבר 2014). "Ukraine says Russian special forces involved in attacks on airport in east". Reuters. נבדק ב-7 בדצמבר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Militants with "Russian Naval Infantry" marks in Donetsk airport, 15.01.15". נבדק ב-2 בפברואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007398312505171  LCCN: sh2016001739
רבקה לוביץ

| --- | --- |

 לידה:  13 בספטמבר 1960 (בת 64) ארצות הברית 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מקום מגורים:  ניר עציון 
 בן או בת זוג:  רונן לוביץ 
 אב:  ישעיהו ליבמן 
 
רבקה לוביץ (נולדה ב-13 בספטמבר 1960) היא פעילה פמיניסטית - דתייה, ממייסדות בית המדרש ניגון נשים. היא טוענת רבנית, שפעלה שנים רבות בארגוני סיוע לנשים מסורבות גט ועגונות, עבדה ב"יד לאישה" וכיום עובדת "במרכז צדק לנשים". פרסמה מאמרים ומדרשים רבים. עתה פעילותה הציבורית מתמקדת בבעיית הממזרות בישראל.
ביוגרפיה

לוביץ נולדה בארצות הברית לפרופסור ישעיהו ליבמן, חתן פרס ישראל למדעי המדינה ולד"ר שרה ליבמן שלימדה באוניברסיטה הפתוחה.
בהיותה בת תשע, משפחתה עלתה לארץ, ולוביץ התחנכה במסגרות אורתודוקסיות ציוניות והייתה מדריכה בבני עקיבא. לוביץ נשואה לרב רונן לוביץ, רב המושב ניר עציון. לזוג שלושה ילדים.
היא התמחתה בהוראת יהדות במכללה ירושלים, ואת תוארה השני קיבלה באוניברסיטה העברית בהיסטוריה של עם ישראל.
בשנים 1989–1993 שהתה בדרום אפריקה, שם כיהן בעלה כרב קהילה בקייפטאון. לימדה שם יהדות בחטיבת הביניים "הרצליה" והייתה פעילה בקבוצת נשים יהודיות, שעסקה בנושאים דתיים כגון מחיצה בבית הכנסת, בקבוצת נשים אפריקאיות וגם בארגון הבינלאומי W.C.R.P.
לוביץ הושפעה רבות מבלו גרינברג בעקבות ספרה "על נשים ויהדות: מבט מהמסורת" ואף השתתפה בשנת 1997 בכנס הראשון של ארגון Jewish Orthodox Feminist Alliance (JOFA).
הקימה בחיפה את קבוצת "ראש החודש" בה עסקו בשאלת מקומן של נשים ביהדות, למדו טקסטים הלכתיים והחלו לקיים טקסים חדשניים לנשים כגון קריאת מגילה לנשים ו"ליל סדר" פמיניסטי בראש חודש ניסן. סדר זה מתקיים עד היום במדרשת ניגון נשים.
בנוסף, היא השתתפה בארגונים פמיניסטיים נשיים: אישה לאישה בחיפה וקולך. לוביץ היא האישה הראשונה שפרסמה מאמר הלכתי בכתב העת תחומין. במאמר טענה שההלכה אינה אוסרת על הנשים להתעטף בטלית ולאחוז בספר תורה. כמו כן החלה לפרסם פרשנות לפסוקי התורה בסגנון מדרשי בזיקה פמיניסטית נשית.
בשנת 2000 לקחה חלק בייסוד בית המדרש 'ניגון נשים' במכללת אורנים. בשנת 2001 סיימה קורס לטוענות רבניות באוניברסיטת בר-אילן וקיבלה רישיון טוען רבני. עבדה בארגון יד לאישה ובמרכז צדק לנשים.
היא לימדה במת"ן חיפה ובבית מדרש לנשים במכללת שאנן.
בעבודתה במרכז צדק לנשים הקימה לוביץ את הפורום "דמעות העשוקים - פתרון לבעיית הממזרות", וכן את ההסכת (פודקאסט) "מבקרות ברבנות" אותו היא מגישה יחד עם עו"ד ניצן כספי שילוני.
באפריל 2020, במסגרת הרצאות בחסות "מרכז צדק לנשים", נתנה לוביץ שיעור שכותרתו: "האם משה רבנו היה ממזר?" הרצאה זו עוררה סערה רבה בציונות הדתית. בעלה הרב רונן לוביץ פרסם תגובה משלו כנגד המבקרים.
מפרסומיה

ספרים
רבקה לוביץ, ותלך לדרוש - מדרש נשי יוצר, המרכז לחקר האישה ביהדות ע״ש פניה גוטספלד הלר, ט. אילן עורכת, אוניברסיטת בר־אילן, 2003 34 עמ'
רבקה לוביץ, מסוף העולם ועד סופו: מסע הייסורים של נשים בבית הדין הרבני, ישראל, משכל (ידיעות ספרים), 2017, 256 עמ'.
רבקה לוביץ, לילה בבית הדין, ישראל, פרדס הוצאה לאור, 2021, 126 עמ'.
מאמרים
מגוון כתבות באתר ynet
מגוון כתבות באתר גלויה
מגוון כתבות באתר נאמני תורה ועבודה
רבקה לוביץ, איה מקומן של נשים?, ישראל, עמודים, תשנ"ז, עמ' 322–326.
רבקה לוביץ, האישה ביהדות, מהיכן ולאן?, כלביא יקום: עיון מחודש בעקרונות הציונות הדתית והאורתודוקסיה המודרנית, ירושלים תשנ"ט, עמ' 69–79
רבקה לוביץ, מדרשים פמיניסטיים, עין טובה: דו-שיח ופולמוס בתרבות ישראל, נ. אילן עורך, הקיבוץ המאוחד, תשנ"ט, עמ' 301–302
רבקה לוביץ, אישה ויהדותה, דעות 5 חלק א תשנ"ט, עמ' 8–11
רבקה לוביץ, קולן של נשים - מדרש יוצר, להיות אישה יהודייה, ט' כהן וע' לביא עורכות, כנס קולך, תשס"ה, עמ' 285–291
רבקה לוביץ, אם לא תדעי לך: נשים כותבות על זהות, נשיות ויהדות, י' ורטה עורך, הקיבוץ המאוחד, 2005, עמ' 63, 69, 87-105
רבקה לוביץ, דרשוני -מדרשי נשים, נ' וינגרטן מינץ ת' ביאלה עורכות, ידיעות אחרונות והסוכנות היהודית, 2009 עמ' 28, 30, 32, 43, 66, 83, 92, 99, 100, 122, 156, 183, 184.
רבקה לוביץ, מדרשי ממזרות, נ' יעקבס-ינון א' ד' בילסקי עורכות, ירושלים, סרטי אלומה, 2017, עמ', 18, 50, 62, 76, 106, 140
רבקה לוביץ, דרשוני - מדרשי נשים קובץ שני, ת' ביאלה עורכת, ידיעות אחרונות ומרכז יעקב הרצוג, 2018, עמ' 39, 47, 154, 161, 196, 197, 199, 204, 205.
רבקה לוביץ, הקורבן אשם - התיק נסגר כנס קולך העשירי תשע"ח
רבקה לוביץ, לשאלת תוקף קניין האישה בקידושין, אקדמות, לא, תשע"ט, עמ' 97–116
רבקה לוביץ, פמיניזם דתי כתיקון עולם מקור ראשון תש"פ
לקריאה נוספת

אברהם וינרוט, פמיניזם ויהדות, הוצאת ידיעות אחרונות, 2001
יורם קירש, מהפכות בהלכה, הוצאת ספרית מעריב, 2002, עמ', 321
חנה קהת, פמיניזם ויהדות – מהתנגשות להתחדשות, סדרת אוניברסיטה משודרת, בהוצאתמשרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2008, עמ' 238
תמר רוס, ארמון התורה ממעל לה - על אורתודוקסיה ופמיניזם, תל אביב: הוצאת עם עובד, 2007 עמ' 476
חן ארצי סרור, הדתיות החדשות, הוצאת ידיעות אחרונות, 2018 עמ' 328
הערות שוליים

↑  Blu Greenberg, On women & Judaism: A view from tradition, philadelphia: Jewish Publication Society of America, 1981, עמ' 178
↑  כרוניקה של פמיניסטית דתייה
↑  רבקה לוביץ, על תפילת נשים, תחומין י"ז, מכון צומת, תשנ"ח, עמ' 165-167
↑  רבקה לוביץ, מדרשים פמינסטים, עיון טובה: דו שיח ופולמוס בתרבות הישראלית, נחום אילן (עורך), הקיבוץ המאוחד, 1999, עמ' 302-310
↑  רבקה לוביץ, סיפור דינה: המקרא, חז"ל ואנחנו, תרבות יהודית בעין הסערה: ספר היובל במלאות שבעים שנה ליוסף אחיטוב אבי שגיא ונחם אילן (עורכים), הקיבוץ המאוחד, תשס"ב, עמ' 742-753
↑  דמעות העשוקים - פתרון לבעיית הממזרות
↑  מבקרות ברבנות
↑  האם משה רבנו היה ממזר?
↑  סערה במגזר בעקבות שיעור של הרבנית רבקה לוביץ', באתר "סרוגים", 14 באפריל 2020
↑  אליהו גליל, האם משה רבנו היה ממזר?, באתר ישראל היום
↑  רונן לוביץ', ‏בכאב לב גדול: הרב רונן לוביץ' מגיב לסערה שהתעוררה סביב השיעור של אישתו, באתר "סרוגים", 14 באפריל 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304973105171  BnF: cb14566229j (data)  ISNI: 0000 0000 6656 5195  LCCN: no2004021047  VIAF: 10092021   WorldCat (עם VIAF): 10092021
בסיס חיל האוויר הרוסי מיגאלובו

בסיס חיל האוויר הרוסי מיגאלובו (ידוע גם בתור טבר מיגאלובו, קאלינין) (קוד ICAO: UUEM, קוד יאט"א: KLD) הוא בסיס חיל האוויר של כוחות האוויר והחלל של רוסיה במחוז טבר, רוסיה, והוא נמצא 10 ק"מ מערבית לטבר. זהו בסיס מטוסי תובלה צבאיים גדול המאכלס את כל צי האנטונוב An-22 שנותר ברוסיה, ואף גם מאכלס את צי איליושין Il-76 ומספר מטוסי אנטונוב An-12.
בבסיס נמצאים מכון המחקר המרכזי השני של משרד ההגנה של הפדרציה הרוסית וטייסת 8 המהווה חלק מדיוויזיית מטוסי התובלה הצבאית ה-12.