stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קפיטניה
קפיטניות באימפריה הפורטוגלית

הקפיטניות באימפריה הפורטוגלית נמסרו לבעלותם ולניהולם של אצילים האמונים על הכתר הפורטוגזי, להם ולבניהם אחריהם. אציל שנמסרה לידיו קפיטניה זכה עמה גם לתואר קפיטאו-מור (פורטוגזית: Capitão-Mor, קפיטן-ראשי) או Donatário - מי שנהנה ממתנת המלך. בתחומי הקפיטניה אחזו הקפיטנים בסמכויות אבסולוטיות, ברוח הפיאודליזם. על אדמתו, היה הקפיטן שני רק למלך פורטוגל. מכיוון שקפיטניות אלו נמסרו בהורשה, הן נקראו גם 'קפיטניה ניתנת להורשה' (פורטוגזית: Capitania hereditária).
הקפיטניות הראשונות חולקו על ידי הכתר הפורטוגזי באיי האוקיינוס האטלנטי שנכבשו על ידי האימפריה - איי מדירה, האיים האזוריים וכף ורדה, ובשטחיה במערב אפריקה. ואולם, לאחר גילוי ברזיל, או כפי שנקראה בתחילה טרה דה סנטה קרוז, חולקו בה הקפיטניות החשובות והגדולות ביותר. הקפיטניות במושבה החדשה שורטטו בשנות השלושים של המאה ה-16 כרצועות מקבילות לקו המשווה, אחדות צרות יותר ואחרות פחות. כל קפיטניה השתרעה על שטח עצום, מן החוף האטלנטי מערבה, עד לקו שהותווה בחוזה טורדסיאס.
קפיטניות באימפריה הפורטוגלית > כישלון מרבית הקפיטניות

פורטוגל ציפתה כי הענקת הקפיטניות לאצילים שיוכלו גם להורישן לבניהם תביא לפיתוח האזורים החדשים. ואולם, מרבית הקפיטנים לא ביקרו מעולם באדמותיהם, והעדיפו את השהות בליסבון הנוחה והמוכרת על פני הפלגה ארוכה ומסוכנת באוקיינוס האטלנטי אל עבר ארץ פראית ולא נודעת. למעשה, רק בשתי קפיטניות נעשו מאמצי פיתוח שנשאו פרי: האחת היא הקפיטניה של פרנמבוקו. הייתה זו הקפיטניה הגדולה ביותר, וחלקה המזרחי והמיושב שכן בשטח שבו שוכנות כיום המדינות פרנמבוקו ואלגואס. היא הוענקה לקפיטן שלה, דוארטה קואליו פריירה, כאות הערכה על השירות שנתן לכתר הפורטוגזי בהודו, ושגשגה הודות לעבודתם המפרכת של המוני העבדים שהובאו ממערב אפריקה אל מטעי קנה הסוכר. הקפיטניה יצרה את הבסיס ליחידת מלכויות המשנה של גראו-פארה (Grão-Pará)[דרוש מקור]. השנייה היא הקפיטניה של סאו ויסנטה. אמנם, הקפיטן שלה, מרטים אפונסו דה סוזה, לא שהה בה זמן ארוך, ושב למסעותיו עד מהרה. ואולם, הצלחתה נובעת מכך שמשכה אליה את ראשוני הבנדיראנטס. קפיטניה זו הפכה לחלק ממדינת ברזיל, שהייתה יחידה מנהלית קולוניאלית, ובהמשך - למחוז סאו פאולו.
קפיטניות באימפריה הפורטוגלית > רשימת הקפיטניות

הטריטוריה חולקה מצפון לדרום, כששמן של רבות מן הקפיטניות התגלגל לשמותיהן של מדינות המחוז של ברזיל המודרנית, אך החפיפה בין גבולות הקפיטניה לבין גבולות המדינה הנושאת את שמה רחוקה מלהיות מלאה. הקפיטניות, כאמור, השתרעו מן האוקיינוס עד למרכז היבשת, על פני שטחים המהווים כיום מספר מדינות מחוז, ועל פי הסדר הבא, מצפון לדרום:
מרניאו
סיארה
פארה או ריו גראנדי
איטמראקה
פרנמבוקו
באהיה
איליאוש
פורטו סגורו
אספיריטו סאנטו
סאו תומה
סאו ויסנטה (שגבולותיה, באזור סאו פאולו של היום, השתנו במהלך קיומה)
סאנטו אמארו
סנטאנה
קפיטניות באימפריה הספרדית

באימפריה הספרדית היו הקפיטניות חלוקות משנה של מלכויות המשנה ביבשת אמריקה ובפיליפינים, אשר יוסדו באזורים שהיו תחת איום צבאי של פלישה זרה או התקפות אינדיאנים. בראש כל קפיטניה עמד קפיטן חנראל (Capitán General) שהיה קצין צבאי בעל סמכויות אזרחיות מלאות. חלק מהקפיטניות, כגון אלו של ונצואלה, גואטמלה וצ'ילה, הופרדו לחלוטים ממלכויות המשנה להן היו כפופות והפכו עצמאיות מבחינה מנהלתית.
אף על פי שהקפיטנים-חנראל היו כפופים למלכי המשנה, בפועל הם היו עצמאיים הודות לתפקידיהם הצבאיים והמרחק היחסי מבירות מלכויות המשנה. במקום זאת היה להם לרוב קשר ישיר עם מועצת האינדיאס ועם המלך בספרד.
קפיטניות באימפריה הספרדית > רשימת הקפיטניות

פוארטו ריקו (1509)
סנטו דומינגו (1540)
צ'ילה (1541) - הוקמה כתוצאה ממלחמת האראוקו; התנתקה ממלכות המשנה של פרו בשנות ה-90 של המאה ה-18.
גואטמלה (1560)
יוקטן (1564) - קפיטניה זו כללה את כל חצי האי יוקטן שעל שטחה משתרעות כיום שלוש מדינות מקסיקניות: יוקטן, קמפצ'ה וקינטנה רו; הפכה לאינטנדנסיה בשנת 1786.
הפיליפינים (1565)
"גרנדה החדשה" (1563) - הפכה למלכות המשנה של גרנדה החדשה בשנת 1717.
קובה (1764) - אשר כללה את השטח בלואיזיאנה שנקנה מצרפת בשנת 1763. הקפיטניה התנתקה ממלכות המשנה של ספרד החדשה עת זו הכריזה על עצמאותה כמקסיקו וקובה נשארה תחת שלטון ספרדי.
ונצואלה (1777) - עם הקמתה פוצלה היחידה ממלכות המשנה של ספרד החדשה.
ראו גם

ברזיל הקולוניאלית
האימפריה הפורטוגזית
הקפיטניות בברזיל ב־1534
קרל כריסטופר ג'ורוול

| --- | --- |

 לידה:  19 בינואר 1766 סטוקהולם, שוודיה 
 פטירה:  14 בנובמבר 1837 (בגיל 71) סטוקהולם 
 שם לידה:  Carl Christoffer Gjörwell 
 מדינה:  שוודיה
 ידוע בשל:  בניית ארמון האגה
 מקצוע:  אדריכל
 פרסים והוקרה:  פרופסור 
 
קרל כריסטופר ג'ורוול (בשוודית: Carl Christoffer Gjörwell;‏ 19 בינואר 1766 – 14 בנובמבר 1837) היה אדריכל שוודי. הוא היה אדריכל עירוני בסטוקהולם, שוודיה בין 1804 ל-1837.
ביוגרפיה

ג'ורוול נולד בסטוקהולם, שוודיה, ב-19 בינואר 1766. הוא היה בנו של העיתונאי והסופר קרל כריסטופר ג'ורוול האב (1731–1811).
הוא למד באקדמיה המלכותית השוודית לאמנויות יפות ונשכר בשנת 1788 על ידי הצייר והאדריכל לואי ז'אן דספרז (1743–1804 לערך). בשנת 1794 ערך מסע לימודים לרומא. בשנת 1796 הועסק כסגן אדריכל העיר תחת אריק פלמסטדט (1741–1803).
חלק מעיצוביו כוללים את בית החולים של חיל המצב על קונגסהולמן (Garnisonssjukhuset) שהושלם בשנת 1834, הבניין הראשי של האקדמיה המלכותית של טורקו שנבנה בשנים 15–1802 בניהולו של צ'ארלס באסי (1772–1840), ובניין האקדמיה הישן בטורקו שנחנך בשנת 1817. כמו כן, בנה את ארמון האגה שנבנה בין השנים 1802–1805.
הוא נפטר ב-14 בנובמבר 1837.
עבודות

חדר אוכל קייצי, 1790
בניין אקדמיה בטורקו, 1799-1817
בניין פרטי, 1803
מבנה חיל מצב בסטוקהולם, 1834
ארמון האגה, 1805
קרכרודונטוזאוריים

| קרכרודונטוזאוריים |
| --- | --- |
 שלד של אקרוקנתוזאורוס
תקופה
יורה עליון – קרטיקון עליון, 154–92 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: קרכרודונטוזאוריים
שם מדעי
 Carcharodontosauridae

הגיגאנוטוזאורוס, הגדול שבבני המשפחה ואחד הטורפים הגדולים מעולם.
מינים שונים בהשוואה לאדם.
קרכרודונטוזאוריים (שם מדעי: Carcharodontosauridae) היא משפחה של דינוזאורים טורפים המשתייכים לתת-סדרת תרופודה ולקבוצת הקרנוזאורים. המשפחה הוגדרה ב-1931 בידי החוקר ארנסט שטרומר. משמעות שמם הוא: "לטאות שן-כריש", עקב מבנה השיניים הארוכות, החדות והמשוננות שלהם שנועד לקרוע בשר ולגרום ולחתכים עמוקים במיוחד. ייתכן שטורפים אלה לא רק הרגו את הטרף אלא גם חיכו שימות מדימומים או מזיהום חיידקים, בדומה לכוח ענק. ייתכן שהם אף גנבו טרף לטורפים קטנים מהם.
הקרכרודונטוזאורים היו טורפי-על ששגשגו בעיקר באמריקה הדרומית ואפריקה במשך הקרטיקון.
טרפם העיקרי כלל בעיקר זאורופודים ענקיים, לרוב טיטאנוזאורים אף שהם יכלו לטרוף כל דינוזאור או אף חיות אחרות באמצעות לסתותיהם החזקות.
החוקרים סבורים שישנו קשר בין הימצאות זאורופודים ענקיים להימצאות הקרכרודונטוזאורים במספר אזורים, מה שגרם להיעלמותם עם היעלמות הזאורופודים מהם ניזונו. כך הגיגאנוטוזאורוס והמפוזאורוס מפטגוניה נעלמו עם הכחדת הארגנטינוזאורוס והסלטזאורוס, הקרכרודונטוזאורוס מצפון אפריקה נעלם עם הכחדת הפרליטיטאן והאקרוקנתוזאורוס נעלם לצד הכחדת הזאורופוסידון.
מיון המשפחה

משפחה קרכרודונטוזאוריים (Carcharodontosaurida)
סוג אקרוקנתוזאורוס (Acrocanthosaurus)
סוג אלטיספינקס (Altispinax)
סוג קונקוונטור (Concavenator)
סוג אאוקרכאריה (Eocarcharia)
סוג Kelmayisaurus
סוג Lajasvenator
סוג זאורוניאופס (Sauroniops)
סוג שאוצ'ילונג (Shaochilong)
סוג Siamraptor?
סוג וטרופריסטיזאורוס (Veterupristisaurus)
סוג Taurovenator
סוג מרקסס (Meraxes)
תת-משפחה Carcharodontosaurinae
סוג קרכרודונטוזאורוס (Carcharodontosaurus)
סוג גיגאנוטוזאורוס (Giganotosaurus)
סוג מפוזאורוס (Mapusaurus)
סוג טירנוטיטאן (Tyrannotitan)
קרב רבאול

קרב רבאול (ידוע בהיסטוריוגרפיה היפנית בשם מבצע R) התרחש על האי בריטניה החדשה שבתחומי טריטוריית גינאה החדשה האוסטרלית בינואר ובפברואר 1942, והוא חלק מהמערכה בדרום מערב האוקיינוס השקט של מלחמת העולם השנייה. בקרב זה הנחילו כוחות האימפריה היפנית תבוסה אסטרטגית לבעלות הברית, ולאחר כיבוש עיירת הנמל רבאול הפכו אותה היפנים לבסיס גדול ממנו המשיכו בהתקדמותם לעבר פורט מורסבי שבגינאה החדשה ומשם לאוסטרליה. קרבות שהתרחשו על האי הסמוך אירלנד החדשה נחשבים גם כן חלק מאותו קרב. חשיבותה של רבאול נבעה מקרבתה לטריטוריה היפנית של איי קרוליין, שם שכן בסיס הצי הקיסרי היפני בלגונת טרוק.
הקדמה

חיל המצב האוסטרלי בבריטניה החדשה מנה 1,400 חיילים, בפיקודו של לוטננט קולונל ג'ון סקאנלאן. חיל המצב כלל גם 716 חיילים מגדוד 2/22 שנשלחו לשם במרץ 1941 מתוך חשש מפני המלחמה עם יפן. חיל המצב כלל גם מיליציה מקומית, סוללת תותחי חוף, סוללת נ"מ, סוללת נ"ט ויחידת רפואה. יחידת קומנדו בת 130 חיילים נשלחה לאי הסמוך אירלנד החדשה.
מטרתו העיקרית של חיל המצב היה להגן על שדה התעופה וונקנאו (Vunakanau), בסיס חיל האוויר המלכותי האוסטרלי הסמוך לרבאול, ועל מעגן המטוסים הימיים שבנמל סימפסון, שהיו חיוניים למעקב אחר תנועות היפנים באזור. אך הכוח האווירי שעמד לרשות האוסטרלים באזור הסתכם בעשרה מטוסי אימון חמושים קלות וארבעה מפציצים קלים.
חיל המשלוח היפני, שנקרא "כוח הימים הדרומיים," הכיל קבוצת חטיבות מהדיוויזיה ה-55 תחת פיקודו של מייג'ור-ג'נרל טומיטארו הוריאי. היחידות הלוחמות העיקריות של כוח זה היו רגימנט הרגלים ה-144 (שכלל יחידת מפקדה, שלושה גדודי רגלים, פלוגת ארטילריה וכיתת חימוש), מספר מחלקות מרגימנט הפרשים ה-55, גדוד מרגימנט הארטילריה ההררית ה-55 ופלוגה מרגימנט ההנדסה ה-55.
הקרב

בינואר 1942 החלו מפציצים יפנים שהמריאו מנושאות מטוסים להפציץ את רבאול. לאחר שנוכח שיחס הכוחות פועל לרעתו באופן ניכר, שידר מפקד הטייסת האוסטרלית מסר למפקדת חיל האוויר המלכותי האוסטרלי במלבורן את האמרה הלטינית "Nos Morituri Te Salutamus" ("אנו העומדים למות מצדיעים לך"), הסיסמה בה השתמשו גלדיאטורים ברומא העתיקה לפני שנכנסו לקרב. ב-21 בינואר תקפו שמונה ממטוסי האימון האוסטרלים מבנה בן 109 מטוסים יפנים. שלושה מטוסים אוסטרלים הופלו, שניים התרסקו בעת הנחיתה ומטוס נוסף ניזוק, בעוד שהצד היפני איבד מטוס אחד לאש נ"מ. כתוצאה מההפצצות הכבדות הושמדה סוללת תותחי החוף והחיילים האוסטרלים נסוגו מרבאול. מטוס ימי אוסטרלי איתר את צי הפלישה והספיק לשדר אזהרה למפקדתו בטרם הופל.
ב-22 בינואר נחתו היפנים בקרבת האי אירלנד החדשה, ומכיוון שיחידת הקומנדו הייתה פרוסה על פני כל האי כבשו היפנים את העיירה העיקרית באי, קאביינג (Kavieng), ללא התנגדות. באותו לילה המשיך צי הפלישה לכיוון רבאול.
בשעה 02:45 ב-23 בינואר החלו הנחתים היפנים לנחות בבריטניה החדשה. הגדוד השלישי של הרגימנט ה-144 נתקל בהתנגדות עזה מכוח מעורב של חיילים אוסטרלים ואנשי מיליציה מקומית בסדר גודל של פלוגה בחוף וולקן. אך מכיוון שהכוחות היפנים נהנו מיתרון מספרי נחתו החיילים ללא התנגדות במרבית החופים. תוך שעות מתחילת הנחיתה הכריז סקאנלאן "כל אדם לעצמו", וחיילים אוסטרלים ואזרחים התפצלו לקבוצות קטנות ונסוגו אל תוך הג'ונגל.
רק לחיל האוויר האוסטרלי הייתה תוכנית התפנות; אנשי הצוות התפנו באמצעות המטוסים הימיים. החיילים האוסטרלים נותרו במשך שבועות רבים בפנים בריטניה החדשה, אך חיל המצב לא עשה שום הכנות לקראת מעבר ללוחמת גרילה באי. ללא אספקה, הידרדרה בריאותם ויעילותם הקרבית של החיילים. היפנים החלו לפזר באי כרזות בהם נכתב "אינכם יכולים למצוא מזון או דרך לברוח מהאי הזה ואתם רק תמותו ברעב אם לא תיכנעו." רוב החיילים האוסטרלים נתפסו או נכנעו בשבועות שלאחר מכן.
תוצאות הקרב

מספר קצינים ואזרחים מהאי גינאה החדשה ארגנו מבצעי איתור וחילוץ לא רשמיים לבריטניה החדשה בין מרץ למאי, והצליחו לחלץ 450 חיילים ואזרחים דרך הים. רבאול הפכה לבסיס היפני הגדול ביותר בגינאה החדשה. האוסטרלים ניסו לרסן את פיתוחו של הבסיס על ידי סדרת הפצצות-נגד במרץ. מספר חיילים אוסטרלים שנותרו בבריטניה החדשה קיימו מלחמת גרילה כנגד היפנים בשיתוף פעולה עם ילידי האי.
לפחות 800 חיילים ואזרחים שבויי מלחמה, רובם אוסטרלים, נהרגו ב-1 ביולי 1942 כשהספינה שעל סיפונה נשלחו מרבאול ליפן, ה"מונטווידאו מארו", טובעה על ידי צוללת אמריקאית מול חופי לוזון.
מתוך 1,050 אסירים אוסטרלים נטבחו לפחות 130 ב-4 בפברואר 1942 או בימים הסמוכים. שישה אנשים שרדו את הטבח ומאוחר יותר תיארו את שאירע. ממשלת אוסטרליה הסיקה שהשבויים נשלחו לג'ונגל בקבוצות קטנות ושם נרצחו בדקירות כידון רובה על ידי חיילים יפנים. בחווה סמוכה נורו למוות 35 שבויים אוסטרלים. הקצין האחראי על שני מעשי טבח אלה היה קולונל מסאו קוסונוסה, שהתאבד מאוחר יותר.
באירלנד החדשה דחקו היפנים את יחידת הקומנדו למצב בו נפרדו החיילים לקבוצות כה קטנות עד שלוחמת גרילה יעילה לא הייתה אפשרית. החיילים האוסטרלים שנלחמו, לעיתים בשיתוף פעולה מצד המקומיים, נאלצו להיכנע במהירות או נהרגו. גם באירלנד החדשה ביצעו היפנים פשעי מלחמה כנגד השבויים.
בדצמבר 1943, במהלך קרב כף גלוסטר, נחתו נחתים אמריקאים במערב בריטניה החדשה, ותוך התקדמותם באי הגבילו את היפנים בהדרגה לרבאול בלבד. למרות זאת, עד כניעת יפן ב-15 באוגוסט 1945 נותר ברבאול חיל מצב גדול.
קרחון נאש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 אורך:  32 ק"מ 
 קואורדינטות:  71°15′00″S 168°10′00″E﻿ / ﻿71.25°S 168.16666667°E﻿ / -71.25; 168.16666667
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון נאש(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון נאש
 
קרחון נאש (באנגלית: Nash Glacier) הוא קרחון ארוך, המנקז את מורדותיו הצפוניים של רכס דנידין בהרי האדמירליות שבאנטארקטיקה.
קרחון נאש נשפך לקרחון ואליס וקרחון דניסטון, ואלה נשפכים אל האוקיינוס הדרומי מזרחית לכף סקוט.
אורכו של הקרחון 32 קילומטרים.
היסטוריה > גילוי הקרחון

הקרחון מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע ותצלומי אוויר שבוצעו על ידי צי ארצות הברית, בין השנים 1960–1963.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הקרחון נקרא על שמו של לוטננט ארתור ר. נאש (Arthur R. Nash), טייס מסוקים בצי ארצות הברית בטייסת VX-6 במהלך מבצע קיפאון עמוק בין השנים  1967–1968.
קרכרודון

| קרכרודון |
| --- | --- |
 עמלץ לבן במקסיקו
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
מחלקה:: דגי סחוס
סדרה:: עמלצאים
משפחה:: עמלציים
סוג:: קרכרודון
שם מדעי
 Carcharodon ‏סמית, 1838

קרכרודון (שם מדעי: Carcharodon; מילולית: "שן חדה/משוננת") הוא סוג של דגי סחוס גדולים ממשפחת העמלציים, הכולל כיום מין אחד - עמלץ לבן, הקרוי גם קרחה לבנה, שהוא הדג הטורף הגדול בעולם והקטלני ביותר לאדם.
העמלץ הוא הכריש הגדול ביותר כיום, לאחר המינים כריש לווייתני, כריש ענק וכריש גדול-פה והוא מגיע לאורך של מעל שישה מטרים ולמשקל של עד שלוש טונות. הוא בעל לסתות חזקות עם שיניים משוננות ביותר. מבנה זה נותן לכריש עוצמת נשיכה חזקה יותר מכל חיה אחרת למעט כמה תנינאים.
הסוג קרכרודון קיים כבר מהמיוקן, לפני 16 מיליון שנה, אך רוב המינים שהיו בסוג נכחדו, למעט העמלץ הלבן.
מינים

עמלץ לבן (Carcharodon carcharias)
מינים נכחדים מהסוג:
Carcharodon angustidens
Carcharodon auriculatus
Carcharodon hubbelli
Carcharodon orientalis
Carcharodon sokolowi
Carcharodon subauriculatus
Carcharodon turgidus
המגלודון (Carcharodon megalodon) שהיה גדול הדגים מעולם, באורך אפשרי של 16 עד 28 מטרים ומשקל מוערך של כ-47 טונות נחשב לעיתים לשייך לסוג זה, עם זאת, חוקרים מסוימים רואים בו מין בסוג Carcharocles שבמשפחת האוטודונטיים הנכחדת. ישנם דעות תומכות לכאן ולכאן.
קרחון נורת'איסט (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בקרחון בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  68°09′00″S 66°58′00″W﻿ / ﻿68.15°S 66.9667°W﻿ / -68.15; -66.9667
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון נורת'איסט(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון נורת'איסט(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון נורת'איסט(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון נורת'איסט
 
קרחון נורת'איסט (באנגלית: Northeast Glacier; מילולית: קרחון צפון-מזרח) הוא קרחון תלול ומחורץ ברובו, בצידו המערבי של מישור המימונט שבחוף המערבי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 21 קילומטרים ורוחבו (בשפכו) 8 קילומטרים. הקרחון זורם מגבעת מקלאוד מערבה ודרום מערבה אל מפרץ מרגריט, בין איי דבנהאם לסלע IV רומי.
בסמוך לקרחון מצוי מחסה יאפיו.
היסטוריה > גילוי הקרחון

צפון מזרח הקרחון מופה לראשונה בשנת 1936 על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם, בפיקודו של ג'ון רימיל (John Riddoch Rymill). בשנת 1940 מופה מחדש על ידי השירות האנטארקטי של ארצות הברית (USAS), אשר השתמש בקרחון כמסלול עבור מזחלותיהם.
היסטוריה > מקור השם

הקרחון נקרא בשם זה, מאחר שהוא נמצא צפונית מזרחית לבסיס של השירות האנטארקטי - האי סטונינגטון.
קרחון נורפוק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  85°53′00″S 130°18′00″W﻿ / ﻿85.8833°S 130.3°W﻿ / -85.8833; -130.3
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון נורפוק(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון נורפוק
 
קרחון נורפוק (באנגלית: Norfolk Glacier) הוא קרחון, בהרי הורליק, בארץ מרי בירד שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 22.2 קילומטרים.
הקרחון מנקז את שרשרת הרי ויסקונסין, וזורם לכוון מערב.
הקרחון נשפך אל קרחון רידי, בין הר סויאט והר בולטון.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הקרחון

רכס ויסקונסין (ובו גם הקרחון) מופו על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960–1964.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הקרחון נקרא על שם העיר נורפוק, אחת הערים הגדולות במדינת וירג'ינה שבארצות הברית, בה ממוקמת היחידה השלישית (Detachment Three), של יחידת התמיכה המטאורולוגית (Meteorological Support Unit), של כוחת התמיכה הימי של צי ארצות הברית (U.S. Naval Support Force), אשר תמך במבצע דיפ פריז לחקר אנטארקטיקה.
קמפיין געוואלד

קמפיין געוואַלד (מיידיש; קרי: גֶוַלְד, מעין "הצילו" בעברית) הוא סוג של קמפיין הַמְרָצָה העושה שימוש בתעמולת בחירות ומיועד לטעת בקרב מצביעים פוטנציאליים את התחושה כי הצבעתם עבור מועמד, מפלגה או השקפה פוליטית מסוימים, מחויבת המציאות, ובלעדיה יקרה אסון.
בדרך כלל בקמפיין געוואלד נעשה ניסיון לשכנע מצביעים להצביע עבור מפלגה מסוימת תוך אזהרה מפני הצבעה עבור מפלגה מתחרה, אך ישנם מסעות פרסום המתמקדים רק בשכנוע הבוחרים להצביע עבור מועמד, מפלגה או השקפה פוליטית מסוימים (קמפיין חיובי) או לחלופין מסע פרסום המזהיר מפני הצבעה מפלגה או השקפה פוליטית מסוימים (קמפיין שלילי).
מקור המונח ומשמעותו

מקור המילה "געוואלד" במילה הגרמנית Gewalt, שפירושה "אלימות". ביידיש קיבלה המילה משמעות של קריאת זעקה המתריעה מפני אסון או אובדן, כמו "הצילו" בעברית. השימוש המקורי במילה בשפת היידיש מקובל מאוד בקרב מפגינים דוברי יידיש, הזועקים ומתריעים מפני אסונות, או מקוננים עליהם.
מקובל כי השימוש במונח ביחס לקמפיין בחירות נעשה לראשונה בשנת 2007 על ידי יעקב מאור בספרו "מה למדנו מארתור פינקלשטיין". לימים, חלחל המונח לרשות הרבים באמצעות אמצעי התקשורת, ובבחירות לכנסת העשרים הפך המושג להיות שגור בהקשר של בחירות.
דרכי פעולה

על פי רוב, קמפיין געוואלד נעשה ביום הבחירות עצמו, או בצמוד לו. הקמפיין מבוצע באמצעות הפצת מסרים המתריעים מפני אסון העלול להתרחש אם המצביעים לא ילכו להצביע באופן הנדרש. המסרים יתמקדו על פי רוב באסון פוליטי, מדיני, או כלכלי, וייעשה בהם שימוש במילים כמו "סכנה", "אסון", או מילים אחרות בעלות הקשרים שליליים, המיועדות להגביר את תחושת הבהלה והפחד. מטרת ההפחדה היא להכניס את הבוחרים הפוטנציאליים למצב בו הם חשים כי הימנעותם מההצבעה שאליה מכוון הקמפיין תפגע בהם קשות.
המסרים עשויים להיות מופצים באמצעי המדיה השונים, הכוללים גם שימוש ברשתות חברתיות וכן באמצעות מנשרים, או כל תקשורת כתובה אחרת.
בישראל

במדינת ישראל נעשה פעמים רבות שימוש בקמפיין געוואלד בבחירות לכנסת וגם בבחירות מקדימות, השימוש השגור במונח "קמפיין געוואלד" החל מהבחירות לכנסת העשרים. להלן יוצגו דוגמאות אחדות.
בישראל > 2001

בבחירות לראשות הממשלה בשנת 2001 נעשה שימוש בפועל בקמפיין (אף שהוא לא הוכר במונח "קמפיין געוואלד") על ידי ראש הממשלה אהוד ברק שהתמודד לתקופת כהונה נוספת, מול אריאל שרון. הקמפיין כלל תשדיר בחירות ששודר פעמים רבות והציג באופן דרמטי כיצד בימים שלאחר היבחרו של שרון לראשות הממשלה, ישראל תגלוש למלחמה כוללת ובמקביל תיאסר בה הנסיעה בשבת.
בישראל > 2015

בבחירות לכנסת העשרים עשה בנימין נתניהו, יו"ר מפלגת הליכוד, שימוש בקמפיין געוואלד באמצעות מיליוני מסרים ושיחות טלפון מוקלטות ששלח הליכוד לטלפונים הניידים של הבוחרים ביום הבחירות, ובהם התריע מפני עליית כוחם הפוליטי של ערביי ישראל. בסרטון שהפיץ ביום הבחירות באמצעות מסרונים נראה איימן עודה נואם בערבית ומצהיר שנתניהו יועמד לדין בגין פשעי מלחמה. בסרטון אחר נראה נתניהו מתריע כי שלטון הימין בסכנה כי המצביעים הערביים נעים בכמויות אדירות אל הקלפי, ועמותות שמאל מביאות אותם באוטובוסים אל הקלפיות. בפועל לא היו אוטובוסים מטעם עמותות שמאל שהסיעו מצביעים ערביים לקלפי, אך אחוז ההצבעה בקרב הערבים אכן היה יותר גבוה ביחס למערכות בחירות אחרות, ובכנסת העשרים גדל כוחם הפוליטי ל-13 מושבים, לעומת 10 מושבים בלבד בכנסת העשרים ואחת.
ימים אחדים לפני הבחירות, יצאה מרצ בקמפיין געוואלד מטעמה והזהירה מפני תרחיש שהמפלגה לא תעבור את אחוז החסימה. כך, ברגעי הקמפיין האחרונים הוזנקה הסיסמה: "אסור לנו לאבד את מרצ". המפלגה קיבלה לבסוף חמישה מנדטים.
בישראל > 2019

בבחירות לכנסת העשרים ואחת, רבות מבין המפלגות המתמודדות עשו שימוש בקמפייני געוואלד, שהתמקדו בעיקר בהפצת סרטונים המכילים תוכן שאמור ליצור בהלה בקרב מצביעים פוטנציאלים.
בנימין נתניהו, יו"ר מפלגת הליכוד, הפיץ ברשתות החברתיות כמה סרטונים המתריעים בשנית מפני סכנה לשלטון הימין, בין היתר הוא טען כי אחוזי ההצבעה בקרב מצביעי השמאל, עומד על 61% לעומת 42% בלבד בקרב מצביעי הליכוד. במקביל, פרסם השר מטעם הליכוד יריב לוין סרטון אחר ברשתות החברתיות, בו הוא נראה קורא טקסט מתוך מנשר בערבית מטעם רשימת כחול-לבן, הקורא לשוהים בלתי חוקיים חסרי זכות הצבעה לעודד הצבעה עבור המפלגה בקרב קרובי משפחותיהם בעלי זכות הצבעה, כדי שהרשימה תשנה את המצב בו אין להם זכות הצבעה.
גם בני גנץ, שעמד בראש רשימת כחול לבן, עשה שימוש בקמפיין והתריע בפני המצביעים כי הצבעה עבור כל רשימה אחרת מלבדה תהיה הצבעה עבור המועמד היריב, בנימין נתניהו.
איימן עודה, יושב ראש רשימת חד"ש-תע"ל, עשה גם הוא שימוש בקמפיין געוואלד, כלפי המצביעים הערבים, בעת שאחוזי ההצבעה במגזר היו נמוכים ביחס למערכות בחירות אחרות. הוא הזהיר שצפויה כנסת ללא ערבים, במטרה לזרוע בהלה בקרב המצביעים הערבים, שרשימתו (ומסתבר שאותו הדבר לגבי רשימת רע"מ-בל"ד) לא תעבור את אחוז החסימה, וממילא לא יהיה ייצוג לערביי ישראל בכנסת העשרים.
לעודה הייתה אפשרות להשתמש גם בערוץ התקשורת הבינלאומי אל מיאדין, שכן לא חל עליה החוק האוסר על תעמולת בחירות בישראל בערוצי התקשורת ביום הבחירות. הוא התראיין לערוץ, וקרא לאזרחים ערבים להתקשר לקרוביהם בעלי זכות ההצבעה בישראל, ולעודדם להצביע. הוא אמר: "אנחנו חייבים להוכיח את נוכחותנו הלאומית במוסדות המדינה, זה מבחן גדול בשבילנו". הוא גם הזהיר מפני מצב שבו בצלאל סמוטריץ יהיה שר החינוך, שלטענתו, רוצה לבטל את קיומם של ערביי ישראל, ושמשה פייגלין, שלטענתו רוצה להרוס בתים במגזר הערבי, יהיה שר השיכון.
אחמד טיבי השתמש בקמפיין געוואלד באיתות למצביעים על ששיעור ההצבעה הנמוך כעת ביישובים הערביים מהווה סכנה ממשית לשתי הרשימות.
גם מפלגות נוספות, הכוללות את הימין החדש, מרצ, ש"ס, מפלגת העבודה, רע"מ-בל"ד וכולנו, עשו שימוש בקמפיין, והזהירו מפני מצב בו המפלגות לא תעבורנה את אחוז החסימה.
בישראל > 2021

גם לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע כמה מהמפלגות הזהירו מפני אי מעבר אחוז החסימה. במפלגת כחול לבן אף טענו שאם הרשימה לא תעבור את אחוז החסימה, תסתיים גם כהונתם בממשלת הרוטציה. ביום הבחירות, יו"ר המפלגה בני גנץ, פרסם סרטון בו האשים את יש עתיד בהפצת "חרטא" לפיה כחול לבן עוברת את אחוז החסימה עם 6–7 מנדטים, וטען שזה חוסר אחריות, ושקריטי ביותר להצביע עבורה בשביל שתעבור את אחוז החסימה. הרשימה זכתה לשמונה מנדטים.
ראו גם

ציד קולות
קמפיין המרצה
הערות שוליים

1 2  בוזגלו והשבט הלבן, באתר www.ruvik.co.il
↑  רוביק רוזנטל, "געוואלד, הקניבלים שתו את הקולות", אתר הזירה הלשונית, 20 במרץ 2015
↑   קמפיין געוואלד, סרטון  באתר יוטיוב
↑   יהונתן ליס, במרצ נמנעים מקמפיין געוואלד אך מנסים לגנוב מצביעים מגנץ, באתר הארץ, 5 באפריל 2019
1 2 3  יניר קוזין, ‏פחות משעה לסגירת הקלפיות: נתניהו, גנץ וגבאי בלחץ, בש"ס קוראים תהילים, באתר מעריב אונליין, 9 באפריל 2019
↑  השר יריב לוין: "האמת מאחורי לפיד וגנץ - מחלקים כרוז בערבית לשבח"ים ומבטיחים להם זכות הצבעה", באתר 0404, ‏2019-04-09
↑   ציוץ של בני גנץ ברשת החברתית אקס (טוויטר), 9 באפריל 2019: "הליכוד מצמצם את הפער. מי שלא מצביע כחול לבן משאיר את נתניהו בשלטון".
↑  אלירן טל, איימן עודה: צפויה כנסת בלי מפלגות ערביות, באתר ערוץ 20, 9 באפריל 2019
↑  מערכת כאן חדשות, חשש במפלגות הערביות משיעור ההצבעה הנמוך במגזר, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 9 באפריל 2019
↑   ציוץ של אחמד טיבי ברשת החברתית אקס (טוויטר), 9 באפריל 2019.
↑   ציוץ של בני גנץ ברשת החברתית אקס (טוויטר), 23 במרץ 2021
סרטון של חברת החדשות של ערוץ 2 על הבחירות לכנסת העשרים, הכולל את ההתבטאות "המצביעים הערבים נעים בכמויות אדירות לקלפי"
רוני לנג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 בינואר 1952  (בן 72)
 גובה:  1.94 מטר
 קבוצות כשחקן
 1976–1970 1978–1976 1987–1978:  הפועל פתח תקווה הפועל רמת גן הפועל שער הנגב
 
רוני לנג (נולד ב-1 בינואר 1952) הוא כדורסלן עבר ישראלי, ששיחק בין היתר בהפועל פתח תקווה, הפועל רמת גן ובנבחרת ישראל בכדורסל.