stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טרזן (סרט, 1999)
דיבוב ודמויות

| דמות | תיאור הדמות | מדבבים בגרסה האנגלית | מדבבים בגרסה העברית |
| --- | --- | --- | --- |
| טרזן | תינוק שהוריו נהרגים על ידי נמרה והוא ניצל בידי קאלה, גורילה ששכלה את בנה. הוא גדל עם שבט גורילות ובסוף הסרט הופך למנהיג שלהם. ידידה של ג'יין. | אלכס ד. לינז (צעיר) וטוני גולדווין (בוגר) | דניאל מגון (צעיר) וליאור אשכנזי (בוגר) |
| ג'יין פורטר | חברתו הטובה של טרזן שמציל אותה כשמטיילת בג'ונגל לבדה. חוקרת עם אביה את הגורילות. לקראת סוף הסרט היא רוצה לחזור לאנגליה, אך בסופו של דבר מחליטה להישאר עם טרזן והגורילות. | מיני דרייבר | חן ליאוני |
| קאלה | גורילה טובת לב שמאמצת את טרזן כשעודנו ילד. אשתו של קרצ'ק. | גלן קלוז | אפי בן ישראל |
| קרצ'ק | מנהיג שבט הגורילות. על אף שהוא לא מחבב את טרזן, הוא מסכים לתת לו להישאר. לאחר שטרזן מציל את השבט מהציידים, קרצ'ק אומר שטרזן שייך לשבט. בעלה של קאלה. | לנס הנריקסן | עמי מנדלמן |
| טרק | גורילה צעירה, שובבה וקולנית המתיידדת עם טרזן ועם הפיל טנטור. | רוזי אודונל | שרית וינו אלעד |
| טנטור | פיל יער אפריקני צעיר, חבר טוב של טרזן וטרק. טנטור מפחד ממים אבל משתדל לעזור לאחרים. בסוף הסרט מציל את טרזן וחבריו מכלובי הציידים. | ווין נייט | ליאור זוהר |
| סאבור | נמרה אכזרית שטרפה את הוריו של טרזן ואת בנם של קרצ'ק וקאלה. טרזן הורג אותה עם סכין (בעקבות טעות מתייחסים אליה בגרסה העברית בלשון זכר). | קולות אריות, טיגריסים, נמרים ובעיקר פומות | קולות אריות, טיגריסים, נמרים ובעיקר פומות |
| ארכימדס ק. פורטר | אביה של ג'יין שחוקר עימה את הגורילות בג'ונגל ונשאר עמה לבסוף. | נייג'ל הות'ורן | אברהם מור |
| ג'ון קלייטון | צייד שנשלח לשמור על ג'יין ועל אביה ביער אך מתגלה בתור הנבל הראשי בסרט. הוא לוכד את ארכימדס, ג'יין וטרזן בכלובים ומנסה לפשוט על שבט הגורילות אך טרזן מקלקל לו את התוכנית והורג אותו על ידי ענף מטפס שנכרך על צווארו והוא נחנק למוות. | בריאן בלסד | אלי גורנשטיין |
פסקול

רשימת השירים של פסקול הסרט, כפי שהופץ בגרסתו העברית משנת 1999:
| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | שני עולמות  | 3:20 |
| 2. | אתה אצלי בלב  | 1:40 |
| 3. | בן-אדם (בן אנוש)  | 2:45 |
| 4. | הופכים את המחנה  | 2:16 |
| 5. | זרים כמותי  | 3:01 |
| 6. | שני עולמות - חוזר  | 0:52 |
| 7. | A Wondrous Place (Score)  | 5:18 |
| 8. | Moves Like an Ape, Looks Like a Man (Score)  | 2:57 |
| 9. | שני עולמות - סיום  | 1:15 |
| 10. | Trashin' the Camp (Phil and 'N Sync Version)  | 2:23 |
| 11. | Two Worlds (Phil Version)  | 2:42 |
| 12. | You'll Be in My Heart (Phil Version)  | 4:18 |
| 13. | Son of Man  | 2:44 |
| 14. | Strangers Like Me  | 3:00 |
| 15. | The Gorillas (Score)  | 4:28 |
| 16. | One Family (Score)  | 3:48 |
| 17. | Two Worlds Finale  | 1:16 |
סרטי המשך

בשנת 2001 עלתה לאוויר סדרת הטלוויזיה "אגדת טרזן", המהווה ספין אוף לסרט. הסדרה שודרה גם בישראל בדיבוב עברי בערוצים ג'טיקס ודיסני.
בשנת 2002 יצא סרט המשך בשם "טרזן וג'יין", הממשיך את עלילות טרזן וג'יין לאחר הסרט ולמעשה מורכב משלושה פרקים שלא נכללו בסדרת הטלוויזיה "אגדת טרזן". הסרט יצא ישירות ל-DVD.
ב-14 ביוני 2005 יצא סרט נוסף בסדרה, "טרזן 2", הפעם פריקוול המקדים ברובו את עלילת הסרט המקורי ומתמקד בטרזן כילד. גם סרט זה יצא ישירות לגרסת DVD.
סידי סיסוקו

| --- | --- |
 לידה:  2 באפריל 2004 (בן 20) סן-מוריס, צרפת
 עמדה:  קלע, סמול פורוורד
 גובה:  1.98 מטר
 מספר:  25
 דראפט:  בחירה מספר 44, 2023 סן אנטוניו ספרס
 קבוצות כשחקן
 2021–2022 2021–2022 2022–2023 2023–2025:  סאסקי בסקוניה ←איראורגי ג'י ליג איגנייט סן אנטוניו ספרס
סידי סיסוקו (בצרפתית: Sidy Cissoko; נולד ב-2 באפריל 2004) הוא כדורסלן צרפתי המשחק בקבוצת סקרמנטו קינגס מליגת ה-NBA, בעמדות הקלע והסמול פורוורד.
ראשית הקריירה

סיסוקו נולד בקומונה סן-מוריס שבעמק המארן, דרומית-מזרחית לפריז. אביו, יאיא סיסוקו, היה כדורסלן סנגלי אשר יצג את נבחרת סנגל באולימפיאדת מוסקבה (1980).
בגיל 17 עבר לספרד והצטרף לקבוצת הנוער של סאסקי בסקוניה. בעונת 2020/2021 הוביל את כל שחקני ליגת הנוער הספרדית, עד גיל 17, בממוצעי נקודות ואסיסטים למשחק.
קריירה מקצועית > סאסקי בסקוניה

בעונת 2021/2022 הצטרף לקבוצת הבוגרים של סאסקי בסקוניה, והשתתף עמה במשחק אחד בליגת העל הספרדית. במהלך אותה עונה הושאל לקבוצת הבת של בסקוניה מהליגה הספרדית השנייה, "איראורגי", ורשם במדיה ממוצעים של 10.8 נקודות, 3.0 ריבאונדים ו-2.4 אסיסטים למשחק.
בקיץ 2022 הוזמן להשתתף במשחק הראווה "נייקי הופ סאמיט", אשר מציג את שחקני הנוער המצטיינים ברחבי העולם.
קריירה מקצועית > ג'י ליג איגנייט

ביולי 2022 חתם על חוזה בג'י ליג איגנייט מליגת הפיתוח של ה-NBA, ובכך הפך לשחקן האירופאי הראשון בתולדות הקבוצה. בפברואר 2023 נבחר להשתתף ב"משחק הכוכבים העולים של ה-NBA", יחד עם חבריו לקבוצה סקוט הנדרסון, לאונרד מילר ומהאבי קינג. בעונתו היחידה בקבוצה רשם ממוצעים של 11.6 נקודות ו-3.2 אסיסטים למשחק.
קריירה מקצועית > סן אנטוניו ספרס

סיסוקו נבחר בבחירה ה-44 של דראפט ה-NBA‏ 2023, על ידי סן אנטוניו ספרס, וביולי 2023 חתם על חוזה בקבוצה.
הערות שוליים

↑  Ignite Set For Exciting NBA All-Star 2023 Slate
↑  Spurs Sign 2023 Second Round Draft Pick Sidy Cissoko
ג'ורדן מקלוקלין

| --- | --- |

מקלוקלין, 2018
 לידה:  9 באפריל 1996 (בן 28) יוסטיס, פלורידה, ארצות הברית
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.83 מטר
 מספר:  6
 מכללה:  אוניברסיטת דרום קליפורניה
 דראפט:  לא נבחר, 2018
 קבוצות כשחקן
 2018–2019 2019–2024:  לונג איילנד נטס מינסוטה טימברוולבס
ג'ורדן מקלוקלין (באנגלית: Jordan McLaughlin; נולד ב-9 באפריל 1996) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת סן אנטוניו ספרס מליגת ה-NBA, בעמדת הרכז.
קריירת מכללות

מקלוקלין נולד בפסדינה שבקליפורניה, ובין השנים 2014–2018 למד באוניברסיטת דרום קליפורניה (USC). לאורך ארבע עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה העמיד ממוצעים של 12.9 נקודות, 5.8 אסיסטים, 3.5 ריבאונדים ו-1.7 חטיפות למשחק.
קריירה מקצועית

מקלוקלין לא נבחר בדראפט ה-NBA‏ 2018, והצטרף באוקטובר 2018 לקבוצת לונג איילנד נטס מליגת הפיתוח של ה-NBA. בעונתו היחידה בקבוצה רשם ממוצעים של 15.0 נקודות ו-4.6 אסיסטים למשחק.
ביולי 2019 חתם מקלוקלין על "חוזה דו-כיווני" במינסוטה טימברוולבס. במשחקו החמישי ב-NBA, ב-23 בדצמבר 2019, קלע 19 נקודות מהספסל מול גולדן סטייט ווריורס. ב-8 בפברואר 2020 קבע שיאי קריירה של 24 נקודות ו-11 אסיסטים, במשחק מול לוס אנג'לס קליפרס. בספטמבר 2021, לאחר שנתיים במינסוטה, חתם בקבוצה על חוזה NBA סטנדרטי לשלוש עונות נוספות.
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019/2020 | מינסוטה | 30 | 2 | 19.7 | 0.489 | 0.382 | 0.667 | 1.6 | 4.2 | 1.1 | 0.1 | 7.6 |
| 2020/2021 | מינסוטה | 51 | 2 | 18.4 | 0.413 | 0.359 | 0.767 | 2.1 | 3.8 | 1.0 | 0.1 | 5.0 |
| 2021/2022 | מינסוטה | 62 | 3 | 14.5 | 0.440 | 0.318 | 0.750 | 1.5 | 2.9 | 0.9 | 0.2 | 3.8 |
| 2022/2023 | מינסוטה | 43 | 0 | 15.8 | 0.421 | 0.308 | 0.833 | 1.4 | 3.4 | 0.7 | 0.1 | 3.7 |
| 2023/2024 | מינסוטה | 56 | 0 | 11.2 | 0.483 | 0.472 | 0.722 | 1.3 | 2.0 | 0.6 | 0.1 | 3.5 |
| קריירה | קריירה | 242 | 7 | 15.4 | 0.446 | 0.369 | 0.738 | 1.6 | 3.1 | 0.9 | 0.1 | 4.4 |
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021/2022 | מינסוטה | 5 | 0 | 16.6 | 0.706 | 0.571 | 0.750 | 2.4 | 3.4 | 1.0 | 0.0 | 6.2 |
| 2022/2023 | מינסוטה | 2 | 0 | 7.1 | 0.000 | 0.000 | – | 1.0 | 1.0 | 0.0 | 0.0 | 0.0 |
| קריירה | קריירה | 7 | 0 | 13.9 | 0.571 | 0.444 | 0.750 | 2.0 | 2.7 | 0.7 | 0.0 | 4.4 |
הערות שוליים

↑  Timberwolves Sign Jordan McLaughlin To Two-Way Contract
↑  Timberwolves re-sign Vanderbilt, McLaughlin
דגל חבר העמים הבריטי

| --- | --- |

 הונף לראשונה:  1973
 קבלת מעמד רשמי:  26 במרץ 1976
 מוטיבים עיצוביים:  דגל כחול, סמל חבר העמים הבריטי בצבע זהב במרכז
דגל חבר העמים הבריטי (באנגלית: The flag of the Commonwealth of Nations) כולל את סמל חבר העמים הבריטי בצבע זהב על רקע כחול.
מקורו של הדגל בדיגלונים למכוניות שיוצרו לראשונה באוטווה שבקנדה במהלך כנס של ראשי חבר העמים בשנת 1973.
הדגל מונף מעל בית מארלבורו שבלונדון - מושב מזכירות חבר העמים הבריטי, וכן במקומות בהם נערכים אירועים של חבר העמים הבריטי או מפגשים של מנהיגי מדינות חבר העמים הבריטי.
החניתות המקיפות את הגלובוס במרכז הסמל יוצרות את האות האנגלית "C" - האות הראשונה במילה "Commonwealth".
אלי אביבי

| --- | --- |

אלי אביבי
 לידה:  27 באפריל 1930 איראן 1925-1964 המדינה האימפריאלית של איראן
 פטירה:  16 במאי 2018 (בגיל 88)
 מדינה:  ישראל
 מקום מגורים:  מדינת אכזיב מדינת אכזיב,  ישראל מדינת ישראל
 ידוע בשל:  הכרזתו על הקמת "מדינת אכזיב" בחוף הגליל המערבי
 בת זוג:  רינה אביבי
הבית, במצבו הקודם, ב"מדינת אכזיב"
אלי אביבי (27 באפריל 1930 - 16 במאי 2018) היה ישראלי שהתפרסם בעיקר כמי שהכריז על עצמו כנשיא "מדינת אכזיב" בחוף הגליל המערבי.
ביוגרפיה

אלי אביבי נולד בפרס בשם אלי ארז'ן, וכשהיה בן שנה עלתה משפחתו לארץ ישראל, והוא גדל בדרום תל אביב. בגיל שלוש עשרה עזב את הבית, ובגיל חמש עשרה (ב-1946) הצטרף לפלמ"ח ועבר קורס בפלי"ם. בגיל שבע עשרה יצא למסע שארך ארבע שנים, בו עבד במקומות שונים בעולם, החל במערב אפריקה וכלה בים ברנץ שבאזור הקוטב הצפוני.
כשחזר ממסעותיו בשנת 1952, והוא בן עשרים ושתיים, חיפש מקום מתאים לכתיבת זכרונותיו. הוא שכר מהמדינה שני מבנים של הכפר הערבי הנטוש א-זיב, ושיפץ אותם. אחד מהם, שהיה בעבר ביתו של מוכתר הכפר אחמד חוסיין עטייה, הפך ברבות הימים לביתו של אביבי, בו הוקם גם מוזיאון לתולדות אכזיב.
אביבי נפטר ב-16 במאי 2018. למרות בקשתו בצוואתו להיקבר בשטח "מדינת אכזיב", נקבר בבית העלמין בקיבוץ גשר הזיו הסמוך. אחיינו הוא שי אביבי.
מדינת אכזיב

מדינת אכזיב היא מדינה לכאורה שהוכרזה על ידי אלי אביבי ורינה רעייתו בשנת 1971, כצעד מחאה נגד בנייתו של הגן הלאומי במקום. ל"מדינה" נשיא (אביבי), דגל והמנון, ואף הונפקו דרכונים. בתקופה מסוימת אף הוחתמו דרכוני המבקרים בחותמת מיוחדת.
המוזיאון לתולדות אכזיב, שהקים אביבי, מרכז ממצאים ארכאולוגיים מההיסטוריה של אכזיב, חלקם בני למעלה מ-3,000 שנה. המוצגים אינם מוגנים על ידי זכוכית, ומוצגים בגובה העיניים. על קירות האבן נמצאים העתקים של ציורים עתיקים, וסיפור המקום כתוב עליהם.
מיקומו בתרבות הישראלית

במשך שנים רבות, החל בסוף שנות ה-50 ועד שנות ה-80, היה ביתו של אלי אביבי אבן שואבת לצעירי הבוהמה.
במקום התקיים הפנינג ספונטני בכל קיץ וכן בחגים, וצעירים רבים תיארו שחוו במקום את תחושת השחרור הראשונה שלהם.
השיר 'לילה בחוף אכזיב', שכתבה נעמי שמר לשלישיית גשר הירקון, נכתב בעקבות אותן מסיבות שבהן השתתפה נעמי שמר עצמה.
אלי אביבי עצמו, בהיותו דמות ציורית, היה מוקד משיכה אליו נהרו צעירים וצעירות, הן לשם תחושת החופש והן כדי לשמוע ממנו את סיפוריו ואת הגותו על החיים.
בנוסף, פרש אביבי את חסותו על צעירים וצעירות שחיפשו מקום מפלט, חיתן זוגות צעירים על פי מסורת מדינת אכזיב, ואף נתן להם מחסה.
לקריאה נוספת

יעקב בר-און, "נשיא לכל החיים", מקור ראשון, מוסף דיוקן, עמ' 54, 28 בנובמבר 2008
הערות שוליים

↑  אחיה ראב"ד, אבל ב"מדינת אכזיב": הנשיא אלי אביבי נפטר, באתר ynet, 16 במאי 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 269807  NLI: 987007524917105171  ULAN: 500482786  VIAF: 308269359   WorldCat (עם VIAF): 308269359
מרדכי שיינברגר

| --- | --- |

הרב מרדכי שיינברגר בכנס של ישיבת אש קודש, אלול תשע"ו
 לידה:  8 בספטמבר 1938 (בן 86)  י"ב באלול ה'תרצ"ח 
 מקום מגורים:  הרובע היהודי
 השתייכות:  חסידות אשלג
 רבותיו:  הרב יהודה צבי ברנדוויין, הרב אריה לוין, הרב ברוך שלום הלוי אשלג
 תלמידיו:  יובל אשרוב, משה שרון 
 חיבוריו:  ראו להלן
 
הרב מרדכי שיינברגר (בכתיב יידישאי: שיינבּערגער) (נולד ב-8 בספטמבר 1938,  י"ב באלול ה'תרצ"ח) הוא מקובל, מחבר ספרים והמנהיג הרוחני של ציבור חסידי אשלג ביישוב אור הגנוז, וראש ישיבת קרעטשניף ברחובות. רבים רואים בו אדמו"ר אף על פי שהוא עצמו מצהיר שאינו כן.
המייסד הרעיוני של היישוב "אור הגנוז" בגליל העליון, מייסד "האומה - תנועה לאומית חברתית לאחדות עם ישראל".
היצירה המרכזית שלו היא פירוש "מלאכת הסולם" על תיקוני הזהר מתיקון כג' עד תיקון ע', הוא המשך של עבודת רבו על פירוש התיקונים "מעלות הסולם" שגם הוא המשך לפירוש רבו הרב בעל פירוש "הסולם".
ביוגרפיה

נולד באלול שנת תרצ"ח לרב מנחם מאניש שיינברגר וגדל בירושלים, בבתי אונגרין. למד בישיבת עץ חיים ולאחר מכן בישיבת חברון כנסת ישראל נשא את בתו של הרב יהודה צבי ברנדוויין, תלמידו של הרב יהודה לייב הלוי אשלג ("בעל הסולם"). למד אצל חותנו, אצל הרב אריה לוין ואצל הרב ברוך שלום הלוי אשלג, ועסק רבות בתורתו של בעל הסולם. תלמידיו הקימו בהדרכתו את היישוב הקהילתי אור הגנוז שבגליל העליון. נשיא תנועת "האומה" הקוראת לבנות ביחד חברה מאוחדת, שכל פרט בה הוא יחיד ומיוחד, המבוססת על נתינה וערבות הדדית ומקיימת את המצווה "ואהבת לרעך כמוך".
מתלמידיו המוכרים: הרב מיכאל מיוסט, הרב אריה (אריק) חיים נווה, הרב יוחאי ימיני, הרב דוד אגמון, הרב אסף משה בילר
, הרב יואל גינזבורג, הרב אשר אליהו גרליץ, יובל הכהן אשרוב, משה שרון, עופר משען, יהודה ריטוב, ועוד.
מתגורר ברובע היהודי בירושלים.
פועלו

הרב מרדכי שיינברגר פועל רבות להפצת תורת החסידות והקבלה בדגש רב על דרכו של הרב אשלג, בעל פירוש הסולם, בין בנושא עבודת ה', לימוד התורה, עשייה ויוזמה חברתית ובניית חברה בדרכו של בעל הסולם כפי שמוצג בכתביו הרבים.
במשך שנים מוסר שיעורים ברחבי הארץ מדי שבוע, ובמהלך הזמן התקבצו סביבו תלמידים רבים שרצו ביוזמתם להקים חברה שיתופית כפי הנלמד מכתבי הרב אשלג, על כן בהנחייתו הקימו את היישוב אור הגנוז הפועל במתכונת שיתופית כדוגמת קיבוץ.
עשרות שנים שהוא משמש אף כראש ישיבת קרעטשניף ברחובות ומעביר שיעור כללי מדי יום חמישי בהיכל הישיבה.
במהלך השנים ראה כי יש נחיצות לארגון או תנועה חברתית המונעת רק מעיקרון " וְאָהַבְתָּ לְרֵעֲךָ כָּמוֹךָ אֲנִי ה" לאחדות עם ישראל, ברוח יהודית, ועל כן הקים את תנועת "האומה", הנושאת את שם העיתון שהקים הרב אשלג, ודוגלת בעקרונות אלה. כמו כן מסתייג לחלוטין מגילוי עמדה פוליטית או השתייכות פוליטית כלשהי.
בין השאר הרב נותן מענה למאות ואלפי אנשים הזקוקים לעצות, שאלות, ברכות, הדרכות ושיעורים ובכל שעות היום והלילה.
הרב שיינברגר ידוע בכך שסדר יומו עמוס וכולל מסירת שיעורים בשעות לפנות בוקר מוקדמות ועד שעות לילה מאוחרות.
מכתביו

פירוש "מלאכת הסולם" - פירוש על תיקוני הזהר מתיקון כג' עד תיקון ע'.
פירוש "מלאכת הסולם" - פירוש על תיקונים מזהר חדש.
בניין אבות - לקט פירושים וביאורים על פרקי אבות בדרך פרד"ס, בהוצאת "אור דעת", תשע"ב
ויאמר משה - פירוש לספר תומר דבורה.
שלוש אגרות הבעש"ט - ליקוטים וביאורים, ופירוש דרך קצרה על שלוש אגרות של הבעל שם טוב.
סדר חנוכה - ליקוטים וביאורים, הלכות וכוונות בנושא חנוכה.
שפתי דעת - פירוש על ספר דעת ותבונה מהבן איש חי.
אוצרות חיים - פירוש הרב שיינברגר על אוצרות חיים מהרב רבי חיים ויטאל
תולדות אדם - פירוש לספר התניא
הגדה לפסח עם האריז"ל - ביאור להגדה של פסח על פי הקבלה
הגדת בעל שם טוב - ביאור להגדה של פסח על פי החסידות
נשמת כל חי - ליקוטים וביאורים מתפילת נשמת כל חי
בצל האילן הקדוש - על סדר טו בשבט.
בשער המלך - פירושים וביאורים על מגילת אסתר וענייני חג פורים.
דרך ים - פירושים וביאורים על ספר ליקוטי מוהר"ן.
וזאת הברכה - פירושים וביאורים על ברכת המזון.
מגילת הזהר אסתר- פירוש מגילת אסתר
חג שבועות - אוסף מאמרים על חג השבועות
דורשי יחודך - פירושים וביאורים בדרך החסידות על פרשת השבוע.
בנוסף לכך, שיעורים ומאמרים רבים מפורסמים על ידי תלמידיו בקונטרסים רבים בנושאים שונים.
הערות שוליים

↑  עד אוגוסט 2021 עמד בראשות ארגון "נוה קדשך" ( אתר האינטרנט הרשמי של נוה קדשך - להתחבר לאמת הפשוטה), ואז פרש (הודעה, בעמוד הפייסבוק של נוה קדשך, 10 באוגוסט 2021) והקים את הארגון "האמת והשלום" ( האמת והשלום, ברשת החברתית פייסבוק)
↑   אתר האינטרנט הרשמי של מאורות - בית מדרש לפנימיות התורה
↑   אתר האינטרנט הרשמי של מודעות - דרך פנימיות החיים
↑   אתר האינטרנט הרשמי של יזהירו - המרכז להתבוננות יהודית
↑   אתר האינטרנט הרשמי של נקודת אמת
↑   אתר האינטרנט הרשמי של בסוד הדברים
↑   אתר האינטרנט הרשמי של משה שרון
↑   אתר האינטרנט הרשמי של לב לדעת
↑  ראו במאמרי הרב אשלג "מתן תורה" ו"מהות הדת ומטרתה".
↑  עיתון "האֻמָּה" (1940). נסגר על ידי השלטונות הבריטים לאחר הוצאת גיליון אחד בלבד.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308190405171  VIAF: 63861575   WorldCat (עם VIAF): 63861575
דגל נגורנו קרבאך

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל לאומי
 יחס אורך/גובה:  1:2
 קבלת מעמד רשמי:  2 ביוני 1992
 מוטיבים עיצוביים:  טריקולור של אדום-כחול-כתום מוטען בדוגמה לבנה
דגל נגורנו קרבאך הוא דגלה הלאומי של רפובליקת נגורנו קרבאך. הדגל אומץ ב-2 ביוני 1992. עיצובו הוא טריקולור המורכב משלושה פסים אופקיים בצבעים אדום, כחול וכתום, בדומה לדגל ארמניה. הטריקולור מוטען בדוגמה משוננת בצבע לבן המסמלת את ההפרדה של נגורנו קרבאך מארמניה והשאיפה להתאחד עם המולדת ארמניה. הדוגמה הלבנה מסמלת גם את המורשת הארמנית, התרבות ואוכלוסיית האזור ומייצגת את נגורנו קרבאך כאזור מופרד של ארמניה בעזרת הצורה המשולשת והזיגזג. הדוגמה הלבנה דומה גם לדוגמות המופיעות בשטיחים מקומיים, סמל לזהות לאומית.
ראו גם

דגל ארמניה
מוזיאון הלובר

| --- | --- |
מוזיאון הלובר
מוזיאון הלובר
 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון לאומנות ולעתיקות
 על שם:  ארמון הלובר 
 כתובת:  Palais Royal, Musée du Louvre, Paris 75001
 מיקום:  Saint-Germain-l'Auxerrois 
 מדינה:  צרפת צרפת
 בעלים:  משרד התרבות של צרפת 
 מייסדים:  נפוליאון בונפרטה 
 מפעיל:  Service of the Museums of France 
 מבקרים בשנה:  2,825,000 (נכון ל־2021)
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1793
 תאריך פתיחה רשמי:  10 באוגוסט 1793 
 אדריכל:  פייר לסקו, שארל לה ברן, קלוד פרו, איי אם פיי 
 מידות
 גובה מעל פני הים:  44 מ' 
 
 קואורדינטות:  48°51′40″N 2°20′09″E﻿ / ﻿48.861111111111°N 2.3358333333333°E﻿ / 48.861111111111; 2.3358333333333
 http://www.louvre.fr
  (למפת פריז מוגדלת) הלובר(למפת פריז רגילה) הלובר
 
המונה ליזה מאת לאונרדו דה וינצ'י, מוצגת בלובר
מוזיאון הלובר בלילה
מוזיאון הלובר (בצרפתית: Musée du Louvre) בפריז שבצרפת הוא אחד המוזיאונים הוותיקים, הגדולים והמפורסמים ביותר בעולם. ההיסטוריה של המבנה החלה במאה ה-12, וכבר מאז שלט בנוף של מרכז פריז. המבנה הנוכחי התפתח מארמון שהחל להיבנות במאה השש-עשרה בימי שלטונו של פרנסואה הראשון. המוזיאון שוכן במרכז פריז, בגדה הימנית שברובע הראשון של העיר בין הנהר סן לרחוב ריבולי, ובין גני טווילרי לכנסיית סן-ז'רמן ל'אוקסרואה.
הלובר, ששמו נגזר מהמילה הפרנקית leovar או leower, אשר מציינת מקום מבוצר, על-פי ההיסטוריון הצרפתי אנרי סובל (Henri Sauval 1623-1676), היה מקום מושבו של הריבון בצרפת, עד העברת המושב המלכותי לוורסאי בשנת 1682 על ידי לואי הארבעה-עשר. הלובר נותר מקום מושבו של הממשל עד סוף ימי המשטר הישן.
הלובר הוא המוזיאון הגדול ביותר בפריז, ושטחו 100,160 מטרים רבועים, מהם 58,470 מוקדשים לתצוגות. ללובר היסטוריה אמנותית, אדריכלית ופוליטית ארוכת שנים, שראשיתה בשושלת הקאפטינגית. ציוני דרך רבים בהיסטוריה של פריז משיקים להיסטוריה של הלובר. מבנה המוזיאון היה בעבר ארמון מלכותי, ומוצגות בו יצירות אמנות מהמפורסמות והיפות בעולם, בהן המונה ליזה, המדונה והילד עם אנה הקדושה, המדונה של הסלעים ולה בל פרונייר של לאונרדו דה וינצ'י, החירות מובילה את העם של אז'ן דלקרואה, שבועת האחים ההוראטים מאת ז'אק-לואי דויד, ונוס ממילו של אלכסנדרוס מאנטיוכיה, ניקה מסמותרקיה, ורבים נוספים. פסל הפרש של לואי הארבעה עשר נחשב כנקודת המוצא של האקס היסטוריק, ואולם הארמון אינו שוכן בתוואי הציר.
הלובר הוא מוזיאון האמנות עם מספר המבקרים השנתי הגדול ביותר בעולם (10.2 מיליון ב-2018). הוא גם המונומנט המבוקר ביותר בפריז.
בנייה ואדריכלות

מצודת הלובר הראשונה הוקמה בידי פיליפ אוגוסט בשנת 1190, במקום שהיה, בזמנו, הקצה המערבי של פריז, כארמון מלכותי מבוצר להגנת מערב פריז מול מתקפות של ויקינגים. האוצר המלכותי עבר לשכון בלובר בשנת 1317, והמבנה הורחב תחת שארל החמישי.
בשנת 1528 נהרסה "המצודה הגדולה" על ידי פרנסואה הראשון, ובשנת 1546 החלה הפיכת המבצר לארמון מגורים מלכותי מפואר. האדריכל פייר לסקו (Pierre Lescot), הממונה על עבודת הבנייה, הביא לפריז את שפת העיצוב החדשה של הרנסאנס, שהחלה להתפתח בטירות עמק הלואר. העבודה המשיכה בזמן שלטונם של אנרי השני ושל שארל התשיעי.
אנרי הרביעי (1589–1610) החליט לאחד את ארמון הלובר עם ארמון טווילרי, שנבנה על ידי קטרינה דה מדיצ'י. היה זה "העיצוב הגדול" של הלובר, שהשלב הראשון בו היה בניית הגלריה הגדולה. אנרי הרביעי, תומך נלהב באמנויות, הזמין מאות אמנים ובעלי מקצוע לגור ולעבוד על הקומות הנמוכות של המבנה. תוספת גדולה זו נבנתה לאורך גדות הסן, והייתה בזמנו המבנה הארוך ביותר בעולם.
לואי השלושה עשר (1610–1643) השלים את אגף דנון, שאת בנייתו החלו בתקופתה של קטרינה דה מדיצ'י בשנת 1560. הוא גם בנה את אגף רישלייה, ששימש בעבר את משרד הכלכלה הצרפתי. בימינו שופצו האגפים כחלק מתוכנית השיפוץ הגדולה של הלובר; משרד הכלכלה הועבר והאגף הפך לגלריה שנחנכה בשנת 1993, שנת יובל המאתיים לפתיחת חלקים מהארמון לציבור כמוזיאון ב-8 בנובמבר 1793, בזמן המהפכה הצרפתית.
בזמנם של לואי השלושה עשר ושל לואי הארבעה עשר נוספה גם החצר המרובעת, תחת פיקוחם של האדריכלים ז'אק למרסייה (Lemercier) ואחריו לואי לה וו, שרבעו את מידת החצר הרנסאנסית הישנה. עיטורי ופיתוחי הארמון הופקדו בידיהם של ציירים כניקולא פוסן, ג'ובני פרנצ'סקו רמנלי ושארל לה ברון. אך כל אלו הופסקו באחת כאשר החליט לואי הארבעה עשר להפוך את ורסאי למרכז הכוח ולמקום המשכן המלכותי בשנת 1678. הלובר נותר, אם כן, זמן רב כמות שהוא. רק במאה ה-19 חודשו מבצעי הבנייה, בעיקר בידי אנז'-ז'אק גבריאל (Gabriel) וז'אק-ז'רמן סופלו (Soufflot), והושלם "העיצוב הגדול".
נפוליאון הראשון הורה על הקמת שער ניצחון ("שער הניצחון של קרוזל") בשנת 1806, לזכר ניצחונותיו בגני קרוזל. באותם הזמנים היה גן זה הכניסה לארמון טווילרי.
ללובר נוספו חלקים גם בתקופת שלטונו של נפוליאון השלישי. האגף החדש של השנים 1852–1857, שתוכנן בידי האדריכלים ויסקונטי (Visconti) ואקטור לפיאל (Lefuel), מדגים את המראה הנאו-בארוקי של עידן הקיסרות השנייה, המלא בפרטים ועמוס בפסלים. העבודות נמשכו עד שנת 1876.
מארמון למוזיאון

הרעיון להפוך את ארמון הלובר למוזיאון עלה בתקופתו של לואי החמישה עשר. הוא יצא לפועל בעת המהפכה.
מארמון למוזיאון > ייסוד המוזיאון

הכול החל בתערוכה של מיטב הציורים מהאוסף המלכותי, שהתקיימה בארמון לוקסמבורג בשנים 1750–1785, וזכתה להצלחה עצומה. המרקיז דה מריני (marquis de Marigny), המנהל הכללי של "מבני המלך", ויורשו הרוזן ד'אנז'יבייה (comte d'Angiviller), תכננו את פרויקט הפיכת הלובר למוזיאון עם תצוגת קבע. הפרויקט השתנה בחוק של 6 במאי 1791 ובזה של 10 באוגוסט 1793, בעת חנוכת המוזיאון החדש, שנבנה תחילה כאתר יצירה עבור אמני התקופה, שהיו היחידים שהורשו – עד שנת 1855 – להיכנס לשם, בעוד שלהמון הותר להיכנס רק בימי ראשון.
בתקופת הקיסרות הראשונה קיבל המוזיאון את השם מוזיאון נפוליאון (musée Napoléon). ויוואן דנון (Dominique-Vivant Denon) היה המנהל הראשון; הוא הפך את המקום למוזיאון הגדול ביותר בעולם (בעזרתו הפעילה של נפוליאון, שבזז את הארצות שכבש) וכיהן בתפקידו עד נפילת הקיסרות (בשתי הפעמים). יורשו בתפקיד, אוגוסט דה פורבן, שיקם והגדיל את האוספים שנידלדלו בעקבות החזרת אוצרות האמנות לבעליהם בתקופת הרסטורציה. המוזיאון הורחב בפעולת האדריכלים שארל פרסייה (Percier) ופייר-פרנסואה-לאונר פונטן (Fontaine), שבנו את האגף שעל רחוב ריבולי.
שינויים נוספים התחוללו תחת נפוליאון השלישי, בעיקרם ביצוע "העיצוב הגדול". אך בשנת 1871 הוצת המוזיאון בידי הקומונה הפריזאית, והאדריכל אקטור מרטן לפיאל (Hector-Martin Lefuel) שיחזר חלק מהמבנה. אזור הטווילרי לא שוחזר מעולם, ולאחר שנות דיונים ארוכות גולח אזור ההריסות ב-1882.
מארמון למוזיאון > הלובר הגדול

בזמן כהונתו הראשונה של פרנסואה מיטראן, התקבלה החלטה להעניק למוזיאון את אגף רישלייה, שבו שכן עד אז משרד האוצר (שהועבר כתוצאה מכך לבניין חדש באזור ברסי). להחלטה זו התווספה החלטה על ארגון מחדש של האוספים ועל שינוי ארכיטקטוני של מבני המוזיאון. העבודות נמשכו בין השנים 1981–1999, תחת ניהולו של האדריכל הסיני-אמריקאי איי אם פיי. הפן הבעייתי שעורר את הוויכוחים הרבים ביותר היה בנייתה של פירמידת זכוכית במרכז "חצר נפוליאון". ראש עיריית פריז הסקפטי, ז'אק שיראק, ביקש למתוח כבלים שידמו את מראה הפירמידה, כך שהציבור יוכל לתת דין וחשבון על השינוי המוצע. הפירמידה משמשת כיום כחלל הכניסה למוזיאון ומאפשרת להאיר את המבואה התת-קרקעית העצומה ממנה נפרשות הכניסות לכל חלקי המוזיאון.
ב-2 בנובמבר 1983 הוקם "המוסד הציבורי של הלובר הגדול" (l'Établissement Public du Grand Louvre [E.P.G.L.]), ועליו הוטלה המשימה "להבין ולהנהיג את הסידור וההתאמה של מרחב הלובר והטווילרי מתוך כוונה להופכם למכלול תרבותי מקורי בעל אופי מוזיאלי, שיקרא מעתה 'הלובר הגדול'". כעשור לאחר מכן צמח מוזיאון הלובר בכ-30,000 מטרים רבועים, ונפתח לציבור אגף רישלייה, מה שהקנה לפרויקט של איי אם פיי את מראהו והגיונו המלאים. פירמידת הלובר משמשת בתפקיד אזור הכניסה הראשי ואתר הכוונת והסדרת מסלולי הקהל לעבר שלושת אגפי ארמון הלובר: רישלייה, סולי ודנון.
עבודות אלו, שאפשרו לשחרר כ-60,000 מטרים רבועים לתצוגת קבע של האוספים, הפכו את הלובר למוזיאון השלישי בגודלו בעולם, אחרי מוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק, ומוזיאון ארמיטאז' בסנקט פטרבורג.
וידאו באתר: INA 1988 Le Président François Mitterrand et l’architecte Peï inaugurent la Cour Napoléon.
במהלך שנת 2020, הלובר היה סגור במשך שישה חודשים בעקבות הסגרים שהוטלו במדינה על רקע מגפת הקורונה בצרפת ובמהלך אותה שנה ביקרו בה 2.7 מיליון איש בלבד, לעומת 9.6 מיליון שנה קודם לכן ו-10.2 מיליון בשנת 2018, שהיה שיא מבקרים לשנה.