stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נעלמת (סרט)
הערות שוליים

↑  איתמר זהר, הסרט "נעלמת" שמר על המקום הראשון בטבלת שוברי הקופות בארה"ב, באתר הארץ, 12 באוקטובר 2014
↑  איתמר זהר, טקס האוסקר: "בירדמן" הוא הזוכה הגדול, באתר הארץ, 23 בפברואר 2015
↑  חן חדד, "התבגרות" ו"הרומן" הן הדרמות הטובות של השנה, באתר הארץ, 12 בינואר 2015
↑  שני ליטמן, סרטו של דייוויד פינצ'ר, "נעלמת", ינעל את פסטיבל חיפה, באתר הארץ, 5 באוקטובר 2014
| פרס גלובוס הזהב לתסריט הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1947‏-1954 | נס ברחוב 34 (1947) • החיפוש (1948) • קרב קרקע (1949) • הכל אודות חוה (1950) • ניצחון בוהק (1951) • חמש אצבעות (1952) • לילי (1953) • סברינה (1954) |  |
| 1965‏-1980 | דוקטור ז'יוואגו (1965) • אדם לכל עת (1966) • כחום הלילה (1967) • צ'ארלי (1968) • אן של אלף הימים (1969) • סיפור אהבה (1970) • בית חולים (1971) • הסנדק (1972) • מגרש השדים (1973) • צ'יינהטאון (1974) • קן הקוקייה (1975) • רשת שידור (1976) • דירה לשניים (1977) • אקספרס של חצות (1978) • קרמר נגד קרמר (1979) • התצורה התשיעית (1980) |  |
| 1981‏-2000 | האגם המוזהב (1981) • גנדי (1982) • תנאים של חיבה (1983) • אמדאוס (1984) • שושנת קהיר הסגולה (1985) • המיסיון (1986) • הקיסר האחרון (1987) • אהבה במלכוד (1988) • נולד בארבעה ביולי (1989) • רוקד עם זאבים (1990) • תלמה ולואיז (1991) • ניחוח אישה (1992) • רשימת שינדלר (1993) • ספרות זולה (1994) • על תבונה ורגישות (1995) • לארי פלינט: האיש והסקנדל (1996) • סיפורו של ויל האנטינג (1997) • שייקספיר מאוהב (1998) • אמריקן ביוטי (1999) • טראפיק (2000) |  |
| 2001-היום | נפלאות התבונה (2001) • אודות שמידט (2002) • אבודים בטוקיו (2003) • דרכים צדדיות (2004) • הר ברוקבק (2005) המלכה (2006) • ארץ קשוחה (2007) • נער החידות ממומביי (2008) • תלוי באוויר (2009) • הרשת החברתית (2010) • חצות בפריס (2011) • ג'אנגו ללא מעצורים (2012) • היא (2013) • בירדמן (2014) • סטיב ג'ובס (2015) • לה לה לנד (2016) • שלושה שלטים מחוץ לאבינג, מיזורי (2017) • הספר הירוק (2018) • היו זמנים בהוליווד (2019) • משפט השבעה משיקגו (2020) • בלפסט (2021) • רוחות אינישרין (2022) • אנטומיה של נפילה (2023) ‏•‏‏ עד שיצא עשן לבן (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012277872305171  CANTIC: a12335484  GND: 1260740404  LCCN: no2015001415  VIAF: 313298074   WorldCat (עם VIAF): 313298074
אלי כנעני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 בפברואר 1945 (בן 80) טבריה
 מדינה:  ישראל
 פעילות בולטת:  חקר הסרטן
 ידוע בשל:  מחקר שהוביל לפיתוח תרופה נגד סרטן הלוקמיה - גליבק
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 עיסוק:  חוקר ראשי במכון ויצמן
 תואר:  פרופסור לביולוגיה מולקולרית
 
אלי כנעני (באנגלית: Canaani Eli; נולד ב-12 בפברואר 1945) הוא פרופסור אמריטוס במכון ויצמן במחלקה לביולוגיה מולקולרית. בשנת 1985 פיתח פרופסור אלי כנעני, יחד עם שותפו ד"ר רוברט גייל את הבסיס המחקרי לתרופה "גליבק" (Imatinib) של ד"ר בריאן דרוקר (Brian Druker), כתרופה למלחמה כנגד סרטן הדם.
ביוגרפיה

כנעני סיים את התואר הראשון שלו בביוכימיה באוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1969, ובשנת 1974 קיבל את תואר הדוקטור בביולוגיה מולקולרית מאוניברסיטת ברקלי אשר בקליפורניה.
בין השנים 1978 ל-1981 עבד במעבדה לביולוגיה מולקולרית של התא במכון הלאומי לסרטן בבת'סדה, מרילנד.
בשנת 1981 כנעני שב ארצה, והצטרף לסגל במכון ויצמן, שם החל להתמקד כמדען בכיר במחקרים רבים ובפטנטים שונים.
משנת 1991 כיהן כפרופסור, במשך 3 שנים, במכון לחקר הסרטן באוניברסיטת פילדלפיה (Thomas Jefferson University).
כנעני כתב עבור 3 כתבי עת מדעיים בינלאומיים, פרסומיו עסקו בנושאים המרכזיים כגנים, כרומוזומים וסרטן.
לכנעני אח (פרופ' דן (דני) כנעני), אחות ושני ילדים.
גליבק (Gleevec)

בשנת 1985 הצליח פרופסור אלי כנעני, יחד עם שותפו ד"ר רוברט גייל (Robert Peter Gale) למצוא ולבודד שני הגנים, אשר כאשר מתבצעת ביניהם החלפה בלתי תקינה של חומר גנטי בין הכרומוזומים, יגרמו להיווצרות חלבון מאוחה, המורכב מחלק אחד הכולל ברובו את אנזים ABL, שמפעיל חלבוני מטרה באמצעות זרחון, אשר האזור המווסת של האנזים, האחראי להפעלה בררנית שלו, ובכך שולט ביצירת החלבון, מוחלף בחלבון BCR, אשר גורם להפעלת האנזים באופן בלתי מבוקר. הפעילות הבלתי מבוקרת של האנזים גורמת לתאי דם מסוג מסוים להתפרצות סרטן מסוג לוקמיה מיילוגנית כרונית CML .
באמצעות שיטות שיבוט חדשות ופורצות דרך באותה העת, כנעני וקבוצת המחקר שלו הצליחו להציג את איחוי הגנים ותחזית של ההתפרצות.
על בסיס הממצאים, פיתחה חברת התרופות "נוברטיס", בהובלתו של פיטר דרוקר (Brian Druker), תרופה ובה מולקולה אשר מסוגלת לחסום את פעילות האנזים באופן בררני ויעיל ובכך, גורמת למות התאים הסרטניים אשר מייצרים אותו. בנוסף, ההשפעה של התרופה מונעת מהסרטן להתפתח אל השלב האקוטי מהשלב הכרוני, ובכך מונעת מהחולה להגיע אל השלב הקטלני של הסרטן.
בעקבות הממצא של כנעני, שהראה בצורה טובה ופורצת דרך את האופן שבו ניתן להילחם בסרטן, וכי הסרטן יכול להיווצר מאיחוי חלבונים, זוהה המנגנון בעשרות סוגים שונים של סרטן, בעיקר לוקמיות שונות, ובגידולים של רקמות רכות וסרטן הערמונית.
בשנת 1992, קיבלה התרופה את אישור ה-FDA - מינהל התרופות והמזון האמריקאי לטיפול בחולי CML.
התרופה "גליבק" (Imatinib), אשר נוצרה בעקבות הגילוי של כנעני, היא כעת התרופה הסטנדרטית לטיפול בחולי CML, ואף חולי סרטן מסוימים במערכת העיכול. מכיוון שהתרופה פותחה על-בסיס מחקריו, כנעני מכונה "הסבא של Gleevec".
תרופות דומות רבות מפותחות על בסיס ה"גליבק" ככיוון מרכזי בפרמקולוגיה המודרנית, כנגד תוצרי אירועים מולקולריים הרסניים אשר מובילים לסרטן מסוג מסוים.
פרסים

2010 - פרס Sergio Lambroso Award.
פרסומים נבחרים

Emma Shtivelman, Batia Lifshitz, Robert Peter Gale, Eli Canaani, Fused transcript of abl and bcr genes in chronic myelogenous leukaemia, Nature 1985
Emma Shtivelman, Batia Lifshitz, Robert Peter Gale, B. A. Roe, Eli Canaani, Alternative splicing of RNAs transcribed from the human abl gene and from the bcr-abl fused gene., Cell 1986
הערות שוליים

↑  ביוגרפיה בICRF, אתר ICRF
↑  ביוגרפיה באנגלית של פרופ' כנעני, אתר מכון ויצמן למדע
↑  רשימת פרסומים של כנעני, האתר PubPeer
↑  רשימת הפטנטים על שמו, באתר JUSTIA Patents
↑  על פרופ' כנעני, באתר Sergio Lombroso
↑  מגזין תחת עריכת פרופסור כנעני, אתר כתב העת Begellhouse
↑  פרס על הפיתוח, Sergio Lambroso Award
↑  טיפול שורש, 01.12.2018 באתר מכון ויצמן למדע
↑  כתבה על חולה אשר נרפא הודות לשימוש בתרופה, אתר JTA
↑  גילוי ראשון של סרטן הנגרם על-ידי חלבון מאוחה, 26.1.2011, מכון ויצמן למדע
↑  הכינוי ניתן לו על ידי אריק הפלר, מחבר המנהלים של ICRF הקרן לחקר הסרטן בישראל ( https://icrf.org.il/en ), שאמר ש"אם פיטר דרוקר הוא האבא של Gleevec, אז אלי כנעני הוא הסבא"
↑  "טיפול ישראלי במחלת הלוקמיה", החדשות הטובות של ישראל
↑  ‏SERGIO LOMBROSO AWARD IN CANCER RESEARCH, באתר מכון ויצמן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012616156105171
מיקי מאוס: כייף של בית

| --- | --- |

כרזת הסדרה
 סוגה:  הנפשה ממוחשבת, ילדים
 יוצרים:  פיל ויינשטיין, תומאס הארט
 מדבבים:  ראו כאן
 מדבבים בעברית:  ראו כאן
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפות:  אנגלית (הסדרה דובבה לשפות נוספות, ביניהן עברית)
 מספר עונות:  3
 מספר פרקים:  86
 תוכנית מקור:  מיקי מאוס: הרפתקאות מבולבלות
 הפקה
 חברת הפקה:  Disney Television Animation
 שידור
 רשת שידור:  דיסני ג'וניור
 רשת שידור בישראל:  דיסני ג'וניור ערוץ דיסני ישראל (שידורים חוזרים)
 פורמט (קול):  סטריאו
 תקופת שידור מקורית:  16 ביולי 2021 – הווה
 תקופת שידור בישראל:  14 בנובמבר 2021 – הווה
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
מיקי מאוס: כייף של בית (באנגלית: Mickey Mouse Funhouse) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית בהנפשה ממוחשבת לילדים, שמבוססת על יקום מיקי מאוס ויקום דונלד דאק, בהם מככבים מיקי מאוס, מיני מאוס, דונלד דאק, דייזי דאק, גופי ופלוטו. הסדרה נוצרה על ידי פיל ויינשטיין ותומאס הארט והופקה על ידי Disney Television Animation, כאשר היא הונפשה על ידי Technicolor Animation Productions. הסדרה זמינה לצפייה בשירות הסטרימינג "דיסני+" החל מ-19 בינואר 2023.
פרק הבכורה של הסדרה שודר במקור בארצות הברית בערוץ דיסני ג'וניור ב-16 ביולי 2021. בישראל הסדרה שודרה לראשונה בדיבוב עברי בערוץ דיסני ג'וניור ב-14 בנובמבר 2021, כאשר באותו שבוע צוין יום הולדתו ה-93 של מיקי מאוס. באוקטובר 2021 הסדרה חודשה לעונה שנייה, וביוני 2022 הסדרה חודשה לעונה שלישית. העונה השנייה החלה במקור ב-4 בנובמבר 2022 ובישראל ב-9 באפריל 2023. העונה השלישית והאחרונה החלה את שידורה במקור ב-23 בפברואר 2024 ובישראל ב-5 ביולי של אותה שנה.
זוהי הסדרה השלישית שמבוססת על היקומים ומיועדת לילדים, לאחר הסדרות "מועדון החברים של מיקי מאוס" ו"מיקי מאוס: הרפתקאות מבולבלות".
תקציר העלילה

הסדרה עוקבת אחר מיקי מאוס, מיני מאוס, דונלד דאק, דייזי דאק, גופי ופלוטו, אשר מגיעים לבית משחקים קסום, מדבר ואנרגטי הנקרא "כיפי". הבית מעביר באורח קסם את קבוצת החברים למגוון יעדים המאפשרים להם לצאת להרפתקאות ייחודיות, כמו כן הוא יכול לשנות את צורתו ואת המראה שלו כדי להתאים לסביבות שונות, ואפילו הוא יכול להקרין את פניו על כל משטח כדי לתקשר עם חבריו.
מדבבים

הדיבוב העברי בוים על ידי תמי ברק ומייה קדוש, והופק על ידי עדי וולוצקי.
| שם הדמות | מדבב/ת באנגלית | מדבב/ת בעברית |
| --- | --- | --- |
| מיקי מאוס | ברט איוואן | אוהד שחר |
| מיני מאוס | קייטלין רוברוק | עינת אזולאי |
| דונלד דאק | טוני אנסלמו | ניר נדיר |
| קלרבל הפרה | אפריל וינצ'ל | הדר שחף-מעיין |
| דייזי דאק | טרס מקנייל | הדר שחף-מעיין |
| צ'יפ | טרס מקנייל | הדר שחף-מעיין |
| גופי | ביל פרמר | יורם יוספסברג |
| פלוטו | ביל פרמר |  |
| הוראס הורסקולר | ביל פרמר |  |
| כיפי | הארווי גווילן | דדי זהר |
| פיט | ג'ים קאמינגס | ערן מור |
| לודוויג פון דרייק | קוריי בורטון | גדי לוי |
| דייל | קוריי בורטון |  |
| קוקולואה | ניקה פוטרמן | אילנית גרשון |
בנוסף דיבבו בדיבוב העברי אורי זלצמן, דן קיזלר ותמי ברק.
שידור

| עונה | עונה | מספר פרקים | תקופת שידור מקורית ארצות הברית> שידור ראשון | תקופת שידור מקורית ארצות הברית> שידור אחרון | תקופת שידור בישראל ישראל> שידור ראשון | תקופת שידור בישראל ישראל> שידור אחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 26 | 16 ביולי 2021 | 7 באוקטובר 2022 | 14 בנובמבר 2021 | 5 בינואר 2023 |
|  | 2 | 30 | 4 בנובמבר 2022 | 26 בינואר 2024 | 9 באפריל 2023 | 17 במאי 2024 |
|  | 3 | יפורסם בהמשך | 23 בפברואר 2024 | יפורסם בהמשך | 5 ביולי 2024 | יפורסם בהמשך |
הערות שוליים

↑  אפי טריגר, נובמבר 2021 בערוצי דיסני, באתר Pop Tarts, ‏31 באוקטובר 2021
↑  בדיבוב העברי הפרק החמישי בעונה שודר רק אחרי שהעונה הסתיימה ועלתה לשירות הסטרימינג "דיסני+" ב-28 במאי 2024 וב-21 בינואר 2025 הפרק שודר בערוץ דיסני בשעות הבוקר המוקדמות.
16 במאי

16 במאי הוא היום ה-136 בשנה, (137 בשנה מעוברת) בשבוע ה-21 בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 229 ימים.
חגים ואירועים החלים ביום זה

חגי קדושים נוצרים:
ברנדן מקלונפרט (הכנסייה הקתולית, הכנסייה האנגליקנית העולמית ונצרות אורתודוקסית)
ג'מה גלגני (פסיוניסטים (אנ'))
יאן מנפומוק
חגה הלאומי של דרום סודאן
יום המורה במלזיה
15 במאי – 17 במאי
מאי
לוח אירועים שנתי
קרב צ'מפיון היל (1863)
גבולות המזרח התיכון על פי הסכם סייקס–פיקו (1916)
טקס פרסי אוסקר ה-1 (1929)
בולי ישראל הראשונים (1948)
אינוקנטיוס האחד עשר, האפיפיור ה-239 למניין (1611)
מריה גאטנה אנייזי, מתמטיקאית ופילוסופית איטלקייה (1718)
ויליאם סיוארד, פוליטיקאי אמריקאי ומזכיר המדינה ה-24 של ארצות הברית (1801)
לוי מורטון, סגן נשיא ארצות הברית ה-22 ומושל ניו יורק ה-31 (1824)
יחיאל די-נור (ק. צטניק), סופר ישראלי שהרבה לכתוב על השואה (1909)
אפרים קציר, נשיאה ה-4 של ישראל וביופיזיקאי (1916)
לוול ויקר, פוליטיקאי אמריקאי ומושל קונטיקט ה-85 (1931)
ג'נט ג'קסון, זמרת אמריקאית זוכת פרס גראמי (1966)
סה-מה יו'אן, קיסר סין ומייסד שושלת ג'ין (290)
מריאנה מאוסטריה, בתו של פרדיננד השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ואשתו של פליפה הרביעי, מלך ספרד (1696)
מהמט השישי, הסולטאן האחרון של האימפריה העות'מאנית (1926)
דוד רוזוליו, נציב שירות המדינה הראשון של מדינת ישראל (1961)
ג'ים הנסון, במאי קולנוע אמריקאי, אבי "החבובות" (1990)
ויקטור קפיסיוס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 בפברואר 1907 מיארקוריה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  20 במרץ 1985 (בגיל 78) גפינגן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  האימפריה האוסטרו-הונגרית, גרמניה הנאצית, רומניה, גרמניה המערבית 
 השכלה:  אוניברסיטת וינה  אוניברסיטת "המלך פרדיננד הראשון" 
 השתייכות:  אס אס 
 דרגה:  שטורמבאנפיהרר 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה 
 
ויקטור קפיסיוס (בגרמנית: Victor Capesius; מיארקוריה, 7 בפברואר 1907 – גפינגן, 20 במרץ 1985) היה פושע מלחמה שהשתייך לאס אס, בדרגת שטורמבאנפיהרר (SS-Sturmbannführer, רב-סרן). רוקח במחנה הריכוז דכאו (1943–1944) ובמחנה ההשמדה אושוויץ (1944–1945).
ביוגרפיה > לימודיו

קפיסיוס נולד כבן של זוג נשוי רופא ורוקחת. הוא סיים את בית הספר היסודי שלו במקום הולדתו (אזור של מתיישבים גרמנים ברומניה), את בית הספר התיכון בסיביו. הוא החל את לימודיו ברוקחות באוניברסיטת קלוז' והמשיך את לימודיו בווינה, שם קיבל את תעודת הרוקח ב-1933. משנת 1934, ביקר רופאים ורוקחים בטרנסילבניה כתועמלן רפואי של הקונצרן אי גה פארבן. הוא שירת בצבא הרומני, שם עבד גם כן כרוקח והגיע לדרגת סרן.
ביוגרפיה > במלחמה

לאחר הצטרפות רומניה למדינות הציר, הוא עבר לוורמאכט במסגרת הסכם גרמני-רומני ב-1943 ונתן שירותי רפואה בוורשה, ברלין ודכאו. בוורשה הועבר לוואפן אס אס כסרן (SS-Hauptsturmführer). משנת 1944 נכנס לשרת כרוקח במחנה הריכוז אושוויץ. שם עבד כעמיתו של יוזף מנגלה והשתתף בסלקציית האסירים ברמפות הסלקציה באושוויץ-בירקנאו. הוא היה אחראי גם על הניהול האדמיניסטרטיבי של הגז להשמדה ציקלון בה.
במהלך שהותו באושוויץ, קאפיסיוס גנב חפצי ערך מתוך חפציהם האישיים של יהודים שהגיעו אל הרמפה וכן לקח זהב שנשלף מסתימות שיניים של הגופות. הייתה לו גישה לזהב מכיוון שזה היה בשליטתם של רופאי השיניים של המחנה, איתם חלק את מרפאת התרופות שלו. קאפיסיוס שלח את הזהב הגנוב לאחותו לשמירה עד לאחר המלחמה. הוא נמלט מהצבא האדום הסובייטי שהתקרב ונלקח בשבי על ידי הצבא הבריטי.
ביוגרפיה > אחרי המלחמה

לאחר שחרורו למד הנדסת חשמל באוניברסיטת שטוטגרט עד שזוהה על ידי ניצול אושוויץ. לאחר מכן נלקח למעצר על ידי האמריקאים, אך מכיוון שלא הצליחו להוכיח דבר, שוחרר באוגוסט 1947. לאחר מכן הועסק בבית מרקחת בשטוטגרט, ואחר כך הפך לעצמאי ב-1950 באמצעות הרכוש של שיני זהב ששדד מהנרצחים, והפעיל בית מרקחת בגפינגן. מאוחר יותר פתח גם סלון יופי ברויטלינגן.
ביוגרפיה > מעצר וכלא

הוא נעצר שוב ב-1959 ובילה שמונה שנים במעצר לפני משפט. במשפט אושוויץ השני בפרנקפורט, ב-20 באוגוסט 1965, הוא נידון לתשע שנות מאסר בגין השתתפותו ברצח שמונת אלפים קורבנות, אך כבר בינואר 1968 שוחרר. לאחר מכן עבד כשכיר בבית מרקחת שנרשם מחדש על שם אשתו פרדריקה (פריצי). הוא לא התחרט על מעשיו עד מותו.
הוא נידון קודם למוות, שלא בפניו, במה שנקרא משפט גטו צפון טרנסילבניה שנערך בקלוז'-נאפוקה בין ה-22 במאי לבין ה-31 במאי 1946.
ראו גם

Dieter Schlesak: Capesius, az auschwitzi patikus. Ford. Hajdú Farkas Zoltán, versford. Kovács András Ferenc. Csíkszereda: Bookart. 2008. ISBN 9789738835856 Részlet a könyvből (קטע מספרו של דיטר שלזק, קפיסיוס, הרוקח מאושוויץ. 2008)
לקריאה נוספת

Werner Renz: Der Apotheker Victor Capesius und die Selektionen in Auschwitz-Birkenau, in: Wolfgang Proske (Hrsg.): (= . Band 3). 2., durchgesehene Auflage. Kugelberg, Gerstetten 2014, ISBN 978-3-945893-02-9, S. 65–73.
Paul Milata: . Böhlau, Köln 2007, ISBN 978-3-412-13806-6.
Dieter Schlesak: . Dietz, Bonn 2006, ISBN 3-8012-0369-7.
Ernst Klee: Das Personenlexikon zum Dritten Reich. Wer war was vor und nach 1945? S. Fischer, Frankfurt am Main 2003, ISBN 3-10-039309-0.
Hermann Langbein: Menschen in Auschwitz. Ullstein, Frankfurt am Main, Berlin, Wien 1980, ISBN 3-548-33014-2.
הערות שוליים

↑  A per vádiratában csak dr. Kapesius N néven szerepel, sőt a személyi adatait is tévesen közlik, azt állítva, hogy szászrégeni születésű lakos. (בכתב התביעה שצו הופיע רק בשם ד"ר נ. קפיסיוס וכל פרטיו האישיים היו שגויים)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283492605171  PLWABN: 9810686281805606  GND: 119367025  ISNI: 0000 0001 1771 6695  LCCN: no2001069958  NKC: osa2011631982  NTA: 302570128  SUDOC: 155008579  VIAF: 78433718   WorldCat (עם VIAF): 78433718
צ'ארלי והשוקולדה

ערך זה עוסק בספר. אם התכוונתם לסרט משנת 1971, ראו .
| --- | --- |

עטיפת הספר
 מידע כללי
 מאת:  רואלד דאל
 איורים:  מייקל פורמן, קוונטין בלייק 
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  chapter book 
 הוצאה
 הוצאה:  אלפרד א. קנופף 
 תאריך הוצאה:  1964
 מספר עמודים:  144
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  מרגנית (הוצאת כנרת זמורה דביר)
 תאריך:  1977
 תרגום:  אוריאל אופק, אורי בלסם
 סדרה
 הספר הבא:  צ'ארלי ומעופפלית הזכוכית 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001875009, 003759929
 
כרזת הסרט משנת 1971
צ'ארלי ומפעל השוקולד (בתרגום לעברית צ'רלי והשוקולדה או צ'רלי בממלכת השוקולד) הוא ספר ילדים פופולרי מאת הסופר הבריטי רואלד דאל שיצא לאור בית  1964. הספר יצא לראשונה בעברית בשנת 1977  בהוצאת מרגנית בתרגום של אוריאל אופק ואיורים של יוסף שינדלמן. לציון 50 שנה לספר, בשנת 2014, יצא לאור בתרגום חדש של אורי בלסם, בליווי האיורים המקוריים של קוונטין בלייק. לספר נכתב ספר המשך בשם צ'ארלי ומעופפלית הזכוכית.
עלילה

צ'ארלי, נער עני שהתגורר עם הוריו וארבעת סביו וסבתותיו בדירת חדר צפופה, אהב יותר מכל שוקולד, מצרך יקר עבור משפחתו.
התפנית הגדולה בחייו התרחשה כאשר וילי וונקה, בעליו המוזר של בית חרושת ידוע לשוקולד, הכריז על מבצע שבסופו פרס גדול: חמישה כרטיסי זהב הוטמנו בחפיסות שוקולד מתוצרת המפעל. מוצאי הכרטיסים יזכו לביקור חלומות במפעל השוקולד המסתורי, שאיש לא עבר בשעריו כבר שנים רבות.
צ'ארלי בר המזל זוכה בכרטיס יחד עם עוד ארבעה ילדים מפונקים, ויוצא למסע מופלא ומוזר עם סבו במפעל השוקולד. במהלך הטיול קורים לילדים המפונקים דברים איומים ונוראיים (ילד טובע בשוקולד, ילדה אחת הופכת להיות סגולה, ילד אחד הופך להיות מכווץ ואז נמתח עד שהוא גבוה ודק, וכו'), ואילו צ'ארלי, ילד צנוע, הגון וטוב זוכה לרשת את מפעל השוקולד.
ביקורת

מיד עם צאת הספר הופיעה ביקורת חריפה על דמותם של בני האומפה-לומפה, העובדים במפעל. אלו תוארו כשחורים קטנים מאפריקה, עבדים במפעל, תיאור המציע התייחסות מזלזלת לאנשים על רקע גזעם ומוצאם. בעקבות הביקורת שונתה דמותם של בני האומפה לומפה על ידי דאל, צבע עורם הפך בהיר וארץ מוצאם שונתה מאפריקה לארץ דמיונית.
ביקורת נוספת הושמעה על המסר הקשה של הסיפור, כאשר הילדים המפונקים נדונים לעונשים גופניים (אך סאטיריים במהותם). ביקורת דומה הוטחה בקובץ 'יהושע הפרוע' ובספר מקס ומוריץ. הצגת הדמויות כטובות או רעות באופן מוחלט וענישה גופנית לדמויות הרעות הן מאפיינים שמופיעים גם בספרים אחרים מאת דאל. התומכים בהצגה זו של הדברים מציינים כי קריאה על משאלות כמוסות שיש בליבם של הקוראים כולם היא עידון (סובלימציה) של רגשות אלימים.
הסרטים

על פי הספר הופקו שני סרטים. הראשון, סרט מוזיקלי שנקרא "וילי וונקה ומפעל השוקולד" יצא בשנת 1971 וכיכבו בו ג'ין ויילדר כווילי וונקה ופטר אוסטרום כצ'ארלי באקט. הסרט נחשב לאכזבה בשעתו, אולם עם הזמן צבר מעריצים וזכה למעמד של סרט פולחן.
סרט נוסף, "צ'ארלי בממלכת השוקולד", בבימויו של טים ברטון, יצא בשנת 2005. ג'וני דפ גילם את וילי וונקה ופרדי היימור את צ'ארלי. הסרט זכה להצלחה גדולה.
ב-2023 יצא הסרט וונקה בכיכובו של טימותי שאלאמה, המתאר את הרפתקאותיו של וילי וונקה לפני שפתח את מפעל השוקולד.
ראו גם

חברת וילי וונקה
הערות שוליים

↑  צ'רלי בן 50 – יובל לצ'רלי בממלכת השוקולד, באתר הספרייה הפנטסטית, ‏16 בספטמבר 2014
| יצירותיו של רואלד דאל |
| --- | --- | --- |
| ספרי ילדים | ג'יימס והאפרסק הענק (1961) • צ'ארלי והשוקולדה (1962) • אצבע הקסם (1966) • מר שועל המהולל (1970) • צ'ארלי ומעופפלית הזכוכית (1972) • דני אלוף העולם (1975) • התנין הענקי (1978) • העי"ג (1982) • המכשפות (1983) • הג'ירף השקנאי וגם אני (1985) • מטילדה (1988) • בצ בצ רקי (1989) |  |
| ספרי מבוגרים | דודי אוסוולד (1979) • סיפורי הפתעה (1979) • עור וסיפורים נוספים (1980) |  |
| שירים לילדים | שירים עליזים וחרוזים פוחזים (1989) |  |
| סרטים ע"פ ספריו | וילי וונקה ומפעל השוקולד (1971) • העי"ג (1989) • המכשפות (1990) • ג'יימס והאפרסק הענק (1996) • מטילדה (1996) • צ'ארלי בממלכת השוקולד (2005) • מר שועל המהולל (2009) • העי"ג (2016) • טום וג'רי: וילי וונקה ומפעל השוקולד (2017) • המכשפות (2020) • מטילדה (2022) • וונקה (2023) • הסיפור המופלא של הנרי שוגר (2023) • הברבור (2023) • לוכד העברושים (2023) • רעל (2023) |  |
| מחזות זמר ע"פ ספריו | מטילדה (2010) • צ'ארלי ומפעל השוקולד (2013) |  |
| תסריטים לסרטים | אתה חי רק פעמיים (1967) • צ'יטי צ'יטי בנג בנג (1968) • וילי וונקה ומפעל השוקולד (1971) |  |
| ערכים קשורים | פטרישיה ניל • אוליביה דאל • אופליה דאל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810705844005606  GND: 7538300-7  LCCN: no2013102301  MusicBrainz work: e685d40d-270e-4ecf-afab-ce4f52dac25f  VIAF: 187061730   WorldCat (עם VIAF): 187061730
רמי ברוך

| --- | --- |

ברוך, 2022
 לידה:  30 באוגוסט 1955 (בן 69) ישראל חיפה, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1979
 עיסוק:  שחקן מדבב
 מקום לימודים:  בית צבי  אוניברסיטת תל אביב 
 בן או בת זוג:  אסתי קוסוביצקי 
 מספר צאצאים:  2
 פרסים והוקרה:  פרס התיאטרון הישראלי  פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה 
 פרופיל ב-IMDb
 
רמי ברוך, "הנמר", 1994
רמי ברוך (נולד ב-30 באוגוסט 1955) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה ישראלי. מהשחקנים הבולטים בתיאטרון הישראלי.
ביוגרפיה

ברוך נולד וגדל בחיפה להורים ילידי רומניה. אביו רצה שיהיה לשני בניו תואר אקדמי, ולכן ברוך למד הנדסת אלקטרוניקה ועסק בזה במשך תקופה. כשהיה בן 17 התגלתה גלאוקומה בשתי עיניו, עינו השמאלית נפגעה, למרות טיפולים ממושכים. עקב המחלה לא גויס לצבא. החל לימודי משחק בבית צבי, אך לאחר שלושה חודשים הופסקו לימודיו. בוגר החוג למשחק של אוניברסיטת תל אביב.
תיאטרון

בתיאטרון הקאמרי בו ברוך משחק מאז שנת 1986 כיכב בהצגות ב"ריצ'רד השלישי" של שייקספיר בתפקיד הרוצח, מדבידינקו ב"השחף", פודלויקסין ב"שידוכים", ב"עוץ לי גוץ לי" מאת אברהם שלונסקי ודובי זלצר בתפקיד האישון ולאחר מכן בתפקיד המשרת. "יעקובי וליידנטל" מחזהו של חנוך לוין, צ'יבוטקין ב"שלוש אחיות", המבקר ב"מבקר המדינה", "בחוות החיות" בתפקיד בוגדנוב, פיליפ גלבורג ב"שברי זכוכית", הילד ב"נוצות", ב"הסוחר מוונציה" לפי שייקספיר בתפקיד גרציאנו, מיירם ב"בויטרה", הבן ב"מסע של אמא טאבורי", יוקי הספר ב"ראש משוגע", דרומיו ב"קומדיה של טעויות", הארזא ב"מיכאל קולהאס", קרום ב"קרום", וייסקופ ב"גטו" מאת יהושע סובול, ארנולף ב"בית ספר לנשים" מאת מולייר, הכומר פריס ב"ציד המכשפות" מאת ארתור מילר, וכן ב: "הריון", "רחם פונדקי", "פיקניק בחוסמסה", "כטוב בעיניכם", "אדון וולף" ו"מקום אחר ועיר זרה" על פי ספרה של מאיה ערד, "כימים אחדים" על פי ספרו של מאיר שלו. ב-2007 שיחק ברוך את השופט למקה ב"הרטיטי את ליבי" (חנוך לוין) ועל תפקיד זה זכה בפרס שחקן השנה לתפקיד הראשי.
בשנת 1986 ברוך ביים ושיחק בהצגת היחיד "פוזה" מאת יוני עופר.
בתיאטרון בית ליסין הופיע בהצגות "פן" ו"ריקודו של ג'ינגיס כהן". במרכז התיאטרוני בנווה צדק בהצגה "הפטריוט", בתיאטרון הסמטה בהצגות "איש הרוח, הזונה והליצן", "הבשורה". בתיאטרון תמונע בהצגה "שעונים" מחזה מאת דן קלאנזי בבימוי לי גילת מגלם את בנימין השען. בתיאטרון ילדים ונוער נחמן בהצגה "נחמן".
באפריל 2011 העלה בתיאטרון הקאמרי הצגת יחיד בשם "משפט פולארד" העוסקת בפרשת יונתן פולארד. ב-1 באוגוסט 2011 היא הוצגה בכנסת בהזמנתם של ח"כ רונית תירוש ויו"ר השדולה למען פולארד ח"כ אורי אריאל, בנוכחות חברי כנסת נוספים. ב-11 בספטמבר 2011 הודיע שלא יסכים להופיע עם ההצגה בקריית ארבע מטעמי מצפון.
בשנת 2012 גילם את דוד בן-גוריון במחזהו של אברהם ב. יהושע, "הילכו שניים יחדיו". כמו כן באותה שנה שיחק בהצגה "הם יורים גם בסוסים".
בשנת 2014 גילם את וניה במחזהו של כריסטופר דוראנג "וניה, סוניה, מאשה ושפיץ" בקופרודוקציה של תיאטרון חיפה והתיאטרון הקאמרי.
בשנת 2015 גילם את יהושע מעיין (האב) במחזהו של גדי ענבר "אח יקר" בתיאטרון הקאמרי.
בשנת 2015 גילם גם את האב צביקה במחזהו של דרור קרן "על האש" בתיאטרון הקאמרי.
בשנת 2017 גילם את האח אנדריי במחזהו של אנטון צ'כוב "שלוש אחיות" בהפקה משותפת של תיאטרון הקאמרי ותיאטרון הבימה.
בשנת 2018 החל לגלם את "יאגו" במחזה אותלו של שייקספיר בתיאטרון הקאמרי. באותה שנה הוא הפך לפרזנטור של קרן קיימת לישראל ביחד עם עדן בן זקן וגילם את דוד בן-גוריון.
ב-2019 השתתף בהצגה "ואגנר? לא בא בחשבון" של תיאטרון הקריאה מיסודו של תיאטרון מיקרו, לצידם של מרים זוהר, עדי ביילסקי וניב פטל.
בשנת 2022 שיחק את התפקיד הראשי במחזה "מותו של סוכן" בתיאטרון הקאמרי, לצד לאורה ריבלין. רבים הגדירו את משחקו המשכנע כ"תפקיד חייו".
בשנת 2022 שיחק את הפרופסור אלכסנדר במחזה ״וניה״ בתיאטרון הקאמרי, לצד דרור קרן.
בשנת 2023 שיחק בתפקיד המלך ברנז'ה במחזה "המלך עומד למות", שעלה בתיאטרון הקאמרי בבימויו של עירד רובינשטיין.
בשנת 2024 מגלם תפקידים שונים במופע "מי שלא נולד - מפסיד" בתיאטרון הקאמרי במלאת 80 להולדתו של חנוך לוין.
טלוויזיה וקולנוע

בטלוויזיה שיחק בסדרות רבות, בהן "קשת וענן" (1983–1986), קו 300 (1997), "דב גרונר" (בה גילם את מנחם בגין), "כתר בראש", "המעלית", "מגרות הלב", "הפיג'מות" (אבא של אילן), "האי 2" (מישל מפקד המשטרה), "על קצות האצבעות", כמנתח פלסטי.
בקולנוע הוא שיחק בסרטים: "קומפוט נעליים" (1985), "המאהב" (1985), "האינסטלטור" (1986), הקיץ של אביה" (1988), "מקום ליד הים" (1988), "שירת הסירנה" (1994), "חייל הלילה", "המשוטט" ו"מלכת הכיתה".
לאורך השנים השתתף ברוך בדיבוב סדרות שונות בהם "ספר", "וולטר מלון", "טאז-מאניה", "כח וידאו" ועוד' והופיע בקלטות ילדים רבות ביניהם "ירון בעל החלונות", "מי שטוב לו ושמח כף ימחא", "דגדוגים", "אבא עושה בושות", "גומות החן של זוהר", "בוא אלי פרפר נחמד", "מחסן השטוזים של דתיה", "גינת השטוזים של דתיה" ו"סיפורי התנ"ך לילדים מאת אפרים סידון".
בשנת 2020 השתתף בעונה השנייה של "ג'ודה" בתור גדעון, סוכן של היחידה הבדיונית למקרים על טבעיים סל"ע 48. ב-2023 שיחק בסרטה של מיכל בת אדם, "הילה".
בשנת 2024 השתתף בסרטה של סופי ארטוס "חליסה" בתפקיד רופא נשים.