stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנקלטוס השני
ביוגרפיה > כאנטי אפיפיור

בשנת 1130 שכב האפיפיור הונוריוס השני גוסס והקרדינלים החליטו כי הם יפקידו את הבחירה בידי ועדה של שמונה אנשים, בראשות קנצלר האפיפיור היימריק, אשר המועמד שלו, הקרדינל גרגורי פפארסקי, נבחר בחיפזון לאפיפיור אינוקנטיוס השני. הוא הוכתר ב-14 בפברואר, יום לאחר מותו של הונוריוס.
באותו יום נפגשו שאר הקרדינלים, בראשות הבישוף הקרדינל הבכיר, פייטרו מפורטו, עם מנהיגי רומא בבזיליקת סן מרקו, והודיעו כי אינוקנטינס לא נבחר באופן חוקי. הבישוף מפורטו מינה את הקרדינל פייטרו פיירלאוני, רומאי שמשפחתו הייתה אויבתם של תומכי היימריק - משפחת פרנג'יפאני, שנבחר על ידי הקרדינלים, אנשי הדת, האצולה ואנשי רומא. תומכיו של אנקלטוס כללו את האצולה הרומית כולה, למעט משפחת פרנג'יפאני, ורוב הקרדינלים. בתמיכת העם, שהתנגד להיימריק הצרפתי, משפחת פיירלאוני היו חזקים מספיק כדי להשתלט על רומא, בעוד אינוקנטיוס ברח אל מצפון לאלפים.
עם זאת, מצפון לאלפים, אינוקנטיוס זכה לתמיכתם המכרעת של ברנרד הקדוש מקלרבו, פטר המכובד, ורפורמטורים בולטים אחרים שעזרו לו באופן אישי לזכות בהכרה משליטי אירופה כמו הקיסר לותר השלישי, מה שהותיר את אנקלטוס עם מעט פטרונים. אנקלטוס היה מועמד מקובל יחסית לאפיפיור, בהיותו מכובד, ולכן הופצו שמועות שהתרכזו במוצאו היהודי כדי להשחיר את המוניטין שלו. בין תומכיו של אנקלטוס היו הדוכס גיום העשירי מאקוויטניה, שתמך באנקלטוס בניגוד לרצונם של הבישופים שלו, ורוג'ר השני מסיציליה, שתוארו "מלך סיציליה" אושר על ידי בולה אפיפיורית מאנקלטוס לאחר הצטרפותו לעדת תומכיו.
עד 1135 עמדתו של אנקלטוס הייתה חלשה על אף התמיכה שזכה לה ברומא, אך הפילוג הסתיים רק עם מותו ב-1138, ולאחר מכן נבחר גרגוריו קונטי לוויקטור הרביעי אך הוא נכנע לאינוקנטיוס תוך חודש. אינוקנטיוס שב לרומא ושלט ללא התנגדות. הוא כינס במהירות את המועצה הלטרנית השנייה ב-1139 וחיזק את עמדת הכנסייה נגד ריבית, נישואי כמרים ובעיות אחרות.
למרות שמשפחת פיירלאוני קיבלה ברובה את מרותו של אינוקנטיוס וממשיכי דרכו, אחיו של אנקלטוס, ג'ורדנו (אנ'), שהיה אז מנהיג הקומונה של רומא (אנ'), התנגד באופן פעיל ליורשיו של אינוקנטיוס בעשור שלאחר מכן.
ארקול פלוראנס

| --- | --- |

ארקול פלוראנס
 לידה:  28 בפברואר 1804 צרפת ניס, צרפת 
 פטירה:  27 במרץ 1879 (בגיל 75) ברזיל (1870–1889) קמפינאס, ברזיל 
 תרומות עיקריות
 תהליך הצילום
 
אנטואן אֶרקוּל רומואלד פלוראנס (בצרפתית: Antoine Hercule Romuald Florence;‏ 26 בפברואר 1804, ניס – 27 במרץ 1879) היה אמן, ממציא וקרטוגרף צרפתי שחי ועבד בברזיל.
ביוגרפיה

פלוראנס הגיע לברזיל עם הנטורליסט הגרמני ברון גיאורג פון לנסדורף (אנ') (1774–1852) כדי לתעד את אנשי האזור ואת סביבתם הטבעית. בתום עבודת משלחת הסיור התיישב במקום נידח בפרובינציה של סאו פאולו, שם צייר פורטרטים ונופים.
בשנת 1830, בעת שניסה להוציא לאור ספר העוסק בתיווי של צלילי חיות ("zoophonia"), התייאש מהיעדרן של חנויות דפוס במרחק סביר, והמציא שיטות דפוס עצמאיות, שאותן כינה polygraphie (כתיבה מרובה). זמן קצר לאחר מכן הגה פלוראנס את המצאת הצילום, לאחר שהבחין בכך שחומרים  מסוימים דוהים בעת שהם נחשפים לאור. בסיועם של רוקחים מקומיים ערך פלוראנס ניסויים עם קמרה אובסקורה, כדי לראות אם יצליח לקבע את הדימויים הנוצרים בגבה. לאחר שנכשל בניסויים אלו, פנה פלוראנס לבחון את הפוטנציאל של לוחות דפוס מזכוכית שצופו בתערובת של גומי ערבי ופיח. הוא צייר עיצובים על גבי הזכוכית ואז הניח אותה על נייר שהפך לרגיש לאור לאחר שצופה בכסף כלורי. הנייר התכהה בעת שנחשף לאור. את רגישות הנייר לאור ניתן היה לעצור בעזרת תמיסת אמוניה.
בשנת 1832 טבע פלוראנס את השם photographie (רישום-אור) כדי לתאר את הטכניקה שפיתח – שנים לפני שהשם הפך לכינוי המקובל של התהליך. כששיטת הצילום של לואי ז'אק מנדה דאגר פורסמה ב-1839, הבין פלוראנס ששיטתו מוצלחת פחות והצהיר: "לא אריב עם איש על המצאתו... משום ששני אנשים יכולים לחשוב על אותו רעיון".
לקריאה נוספת

Viagem Fluvial do Tietê ao Amazonas. Hércules Florence, Brazilian edition with translation by Francisco Álvares Machado and Vasconcellos Florence, Museu de Arte de São Paulo Assis Chateaubriand, 1977.
Vieillard, J.: A Zoophonia de Hercule Florence. Editora da Universidade de Mato Grosso, Cuiabá, 1993.
William Luret: "Les trois vies d'Hercule Florence", Éditions JC Lattès, Paris 2001.
ארקול פלוראנס,
 1875 (משוער)
אריה סרטני

| --- | --- |

אריה סרטני, דיוקן עצמי (1948)  תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  9 בספטמבר 1919 פולין
 פטירה:  23 בנובמבר 2017  (בגיל 98) מרחביה, ישראל
 שם לידה:  אריה רק
 תחום יצירה:  ציור, תבליטי בטון
אריה סרטני (9 בספטמבר 1919 - 23 בנובמבר 2017) היה אמן זוכה פרס הרמן שטרוק לשנת 1959 וחבר קיבוץ מרחביה.
סרטני נולד בקוטנו שבמרכז פולין בשנת 1919 למשפחה דתית. בגיל 16 היגר לארץ ישראל והתיישב בתל אביב. בהיותו בן 21 הצטרף לקיבוץ מרחביה בו חי ופעל 76 שנה. את הכשרתו כאמן רכש קודם להצטרפותו לקיבוץ אצל האמנים אהרון אבני ואביגדור סטימצקי. לאחר מכן יצא להכשרות קצרות בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות בפריס והכשרה שלישית בתחום ההדפס קיבל בפריס ב-1967.
החל מ-1949 הוצגו ציוריו בתערוכות בגלריות ובמוזיאונים בישראל כמו מוזיאון תל אביב לאמנות, מוזיאון ישראל, מוזיאון חיפה לאמנות ומוזיאון הרצליה. הוא אף שימש בתפקיד מזכיר ארגון הציירים של הקיבוץ הארצי והצטרף לתערוכות שארגנו קבוצת העשרה. לבד מציור, התמחה ביצירת תבליטי בטון, כשבין השאר שיתף פעולה עם אדריכלים כמו מנחם באר וחיליק ערד במבני ציבור וזיכרון שתכננו, כמו גם במבני ציבור בקיבוצו. סרטני זכה בפרס הרמן שטרוק (1959) ובפרס עיריית ירושלים (1962).
לצד עבודתו כאמן יוצר, עבד סרטני לאורך כל חייו במפעל "פלסים" שבקיבוצו. במפעל המתמחה בייצור צנורות פלסטיק נמנה בין מייסדיו. כמו כן, שימש בתפקיד רכז הבניין ורבים מהמבנים ועבודות הפיתוח בקיבוצו נערכו ביוזמתו ותחת פיקוחו.
סרטני היה נשוי החל מ-1955 לאמירה סרטני ולהם שלושה ילדים.
אטלייה האמן בקיבוץ מרחביה
תבליט בבריכת השחייה במרחביה, 1978
תבליטי בטון בחזית הכל-בו בקיבוץ מרחביה
מצבת קברו של סרטני בבית עלמין מרחביה
אפולון לימסול (כדורסל)

פיצה אקספרס אפולון לימסול (ביוונית: Μπάσκετ σύλλογος Απόλλων Λεμεσού), היא קבוצת כדורסל קפריסאית מהעיר לימסול, המשחקת בליגת העל הקפריסאית.
היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 1967, כאחד מצוות המועדונים שייסדו את ליגת הכדורסל הקפריסאית. לעומת יריבתה העירונית א.א.ל. לימסול, לאפולון אין אפילו אליפות אחת בכל שנותיה בליגה. לעומת זאת, משנת 1999 החלה הקבוצה לפרוח ולהאבק על תארים. הגיעה 4 פעמים לגמר הפלייאוף ו-6 פעמים הגיעה לחצי גמר הפלייאוף, פעמיים זכייה בגביע הקפריסאי ועוד גמר גביע. וזכייה בסופרקאפ הקפריסאי. מאז 2007 הספונסר הראשי של הקבוצה הוא רשת המזון "פיצה אקספרס".
השתתפות באירופה

החל מעונת 1999/00 משתתפת במפעלים אירופאים. לרוב בגביע קוראץ'. בעונת 2000/01 הודחה על ידי קבוצת המופארם ורשאץ' בשלב המוקדמות. בעונת 2005/06 הודחה על ידי חימיק יוז'ני בשלב שמינית הגמר של היורוקאפ צ'לנג'. ובעונת 2006/07 הודחה בשלב חצי גמר היורוקאפ צ'לנג' על ידי צסק"א סמרה שלבסוף זכתה בגביע. בעונת 2012/13 ניצחה הקבוצה במוקדמות היורוצ'לנג' את קבוצת "דוקס קלוסטנויבורג" מאוסטריה, בסיכום שני מפגשים, והגיעה לשלב הבתים.
תארים והישגים

הליגה הקפריסאית :
מקום שני: 1999, 2000, 2001, 2005
חצי גמר: 2003, 2004, 2006, 2009, 2012, 2014
הגביע הקפריסאי :
זכייה (2): 2002, 2014
גמר: 2004
חצי גמר: 2005, 2012
הסופרקאפ הקפריסאי :
זכייה (1): 2005
יורוקאפ צ'לנג' :
חצי גמר: 2007
שחקנים בולטים בעבר ובהווה

קפריסין תאודורוס חרלמבוס
קפריסין חריסתודולוס קסקיריס
קפריסין פטרוס קונטוגיאניס
מקדוניה סיניסה אברמובסקי
ארצות הברית קורי קאר
ארצות הברית טוני אקינס
ארצות הברית סמואל ג'ונס
סלובניה מארק אנדרוסקה
סרביה ולדימיר זוגוביץ'
צ'כיה פאבל איגליסקי
צ'כיה לוקאס תילצ'רט
קרואטיה פטר מאלס
יוון פניוטיס נאניס
לטביה מאריס לקסה
אפולון כותאתלדזה

| --- | --- |

 לידה:  25 בדצמבר 1899 (יוליאני) איוואנדידי, גאורגיה 
 פטירה:  25 ביוני 1972 (בגיל 72) טביליסי, ברה"מ 
 מקום קבורה:  פנתאון דידובה 
 מקום לימודים:  האקדמיה הממלכתית לאמנויות בטביליסי 
 תחום יצירה:  הוראה, עיצוב גרפי, איור, ציור 
 הושפע על ידי:  יוג'ין לנסריי, גיגו גבשווילי, Iosif Adolfovich Charlemagne 
 פרסים והוקרה:  אמן העם של ברית המועצות (1970)  עיטור הדגל האדום של העמל  עיטור אות הכבוד 
 צאצאים:  גוראם כותאתלדזה, ננה כותאתלדזה, מננה כותאתלדזה, קאראמאן כותאתלדזה, טריאל כותאתלדזה 
 מספר צאצאים:  5 
 
אפולון כּוּתָּאתֶלַדְזֶה (בגאורגית: აპოლონ ქუთათელაძე ‏  6 בינואר 1900 - 25 ביוני 1972) היה צייר גאורגי-סובייטי בטביליסי.
ביוגרפיה

כותאתלדזה הולד בכפר איוואנדידי (גאו') שבנפת חוני. הוא התחיל ללמוד בפותי שבגאורגיה והמשיך ללמוד בבית הספר של "החברה הקווקזית לתמיכת אמנים". שם התמחה באמנות בשנים 1914 עד 1915. ב-1915 עזב את פותי כדי להצטרף לאקדמיה לציור ולרישום "ניקולי סקליפוסובסקי" בבירה טביליסי. הוא הצטרף לצבא הגאורגי בשנת 1916 והשתתף בקרבות במערכה בעת פלישת הצבא האדום לגאורגיה.
לאחר השחרור שלו, הוא השתתף בכתב העת הסאטירי "Nalgui" ("תנין") בטביליסי. הוא סיים את לימודיו באקדמיה הלאומית לאמנויות של טביליסי ב-1926 לאחר שלמד ארבע שנים אצל המורים יוג'ין לנסריי, גיגו גבשווילי. הוא ערך מספר נסיעות לימודים ללנינגרד.
ביוגרפיה > קריירה

משנת 1943 ואילך, אפולון כותאתלדזה התבסס בטביליסי ולימד באקדמיה הלאומית לאמנויות שלה (אנ')  שם הפך לרקטור ב-1959.  הוא הכניס לאקדמיה שיטה פדגוגית חדשה להוראת אמנויות, שכללה חינוך, תרגול (יצירת סדנאות) ובנייה (פרויקטים של שותפים תעשייתיים). גישה זו, הותירה את השיטות הפדגוגיות של האמנות הקלאסית מאחור, לטובת השיטה החדשה שנגזרה משלושת העקרונות של ולטר גרופיוס בבאוהאוס.
במהלך הקריירה שלו, קיבל כותאתלדזה שני אותות מסדרי אות הכבוד ומסדר הדגל האדום של העבודה, והפך לאמן העם של ברית המועצות באמנות חזותית.
ביוגרפיה > חיים אישיים

אפולון כותאתלדזה נשא לאישה את ורה גאורגיאוונה מֶגְּרֵלָאדְזֶה. נולדו לו שני בנים: טריאל כותאתלדזה (אדריכל) וגוראם כותאתלדזה (צייר) (אנ').
עם אשתו השנייה, מריה איבנובנה אדוקימובה, נולדו לו שתי בנות: מננה כותאתלדזה וננה כותאתלדזה (שנישאה לגוגי תותיבאדזה (אנ')). אשתו השלישית הייתה מירל זדנביץ' ונולד להם בן קארמאן כותאתלדזה(צייר),  לפני מותו של אפולון כותאתלדזה ב-1972.
הערות שוליים

↑  "Artist Kutateladze Apollon Karamanovich". artinvestment.ru.
↑  "Apollon Kutateladze". The Great Soviet Encyclopedia (3 ed.). Soviet Union: Советская Энциклопедия. 1970–1979.
↑  "Vladimir Kandelaki". www.kandelakiv.com.
↑  "Elegant Baroque-Persian style Tbilisi Academy of Arts in need of restoration". GeorgianJournal.
↑  "Tbilisi Academy of Arts". The Georgia Photo Philes. 2013-01-31. Retrieved 2018-04-20.
↑  "Karaman Kutateladze – It's Absurd As if "Black Lion" Was Officially Purchased From Us - News Agency InterpressNews". interpressnews. Archived from the original on 2018-02-18. Retrieved 2018-04-20.
↑  "Пока все дома — дом четвертый". Archived from the original on 2018-02-03. Retrieved 2018-04-20.
↑  "Зданевичи из Кирпичного переулка - mateshg5". sites.google.com. Retrieved 2018-04-20.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810588207705606  GND: 1081214007  LNB: 000250636  VIAF: 302590495   WorldCat (עם VIAF): 302590495
אנרכיזם בישראל

תנועת האנרכיזם הגיעה לארץ ישראל במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20 ופעילה עד היום. חלק משמעותי מן הפעילות האנרכיסטית בישראל מתמקדת במחאות קוויריות, פמיניסטיות, טבעוניות ועוד ומצדדות באופן נחרץ בצד הפלסטיני בסכסוך הישראלי-פלסטיני.[דרוש מקור] מצדדים רבים של האנרכיסטים פיוטר קרופוטקין ולב טולסטוי הגיעו לארץ ישראל מארצות אירופה המזרחית, והתיישבו בעיקר בקיבוצים[דרוש מקור]. רוב מתיישבי הקיבוצים האנרכיסטים הגדירו את עצמם מהזרם האנרכו-קומוניסטי.[דרוש מקור]
כיום רוב האנרכיסטים בארץ, כלומר אלה המבקשים לקדם את הרעיון שהחברה יכולה להתנהל ללא כוחה הכופה של המדינה, רואים בכיבוש מנגנון הכופה עצמו על אזרחי ישראל וביתר שאת על הפלסטינים החיים תחתיו. [דרוש מקור]
היסטוריה

ההוגים אשר הביאו את הרעיונות האנרכיסטיים לישראל היו בעיקר עולים ממזרח אירופה. הוגים אנרכיסטים אלו הושפעו מיצירתם של הסופרים הרוסיים פיוטר קרופוטקין ולב טולסטוי.
עם הקמת מדינת ישראל ב-1948 התנועה האנרכיסטית התמקדה ביצירה ספרותית שמייצגיה היו הסופרים אליעזר הירשאוגה, אבא גורדין ויעקב מאיר זלקינד. למרות האופי הסוציאליסטי המשמעותי של תנועת העבודה וההתיישבות הקיבוצית הדומיננטיות באותה התקופה, הממסד הציוני קידם את הקמת המדינה והיו רחוק מאנרכיזם בעיקר. דמות בולטת באנרכיזם הישראלי היה ההוגה מרטין בובר שעלה לארץ והתיישב בירושלים בשנת 1938.
התנועה הפכה לאקטיביסטית יותר עם תחילת תנועת הסרבנות על ידי ישעיהו תומא שי"ק בסוף שנות ה-50 ותחילת שנות ה-60.
בשנות ה-90 הוקמו להקות פאנק רוק בעלות אג'נדה אנרכיסטית כגון נכי נאצה וסמרטוט כחול לבן.
התיישבות

כשעלו אנרכיסטים יהודים לארץ ישראל, הם התיישבו בעיקר בקיבוצים, מכיוון שהקיבוצים ניהלו אורח חיים סוציאליסטי שיתופי ולעיתים אף אנרכו-קומוניסטי, לעומת ערים או יישובים אחרים דאז.
הקיבוץ קבוצת כנרת הוקם על ידי האנרכיסט הישראלי אהרון שידלובסקי.
רבים מגדירים את הקיבוץ סמר כקיבוץ אשר מקיים את אורח החיים האנרכיסטי עד היום. הקיבוץ סמר הוקם בהשפעתם של אנרכיסטים ברחבי העולם, בדגש על אנרכיסטים יהודים, ועד היום מתקיים בקיבוץ אורח חיים שיתופי המבוסס על עקרונות אנרכיסטיים וקומוניסטיים כאחד. מאיר טורניאבסקי כתב על הקיבוצים: "הם נשארו ציונים יהירים לחלוטין, ולכן מעולם לא היו מוכנים להתפשר על אופייה היהודי היחיד של ישראל", ועל סמר: "אני מרגיש שבסמר הוכח שאנרכיה אמיתית יכולה להתקיים ולהועיל לאנשים שמתרגלים אותה". עם זאת כיום האנרכיסטים מהווים קבוצה קטנה מאוד גם בקיבוצים אלה.
כיום

כיום האנרכיסטים נחלשו ומהווים קבוצה קטנה מאוד מאוכלוסיית ישראל ואף מהשמאל הרדיקלי. רובם התפרקו ופוצלו. עם זאת, בניסיון לאחד בחזרה את האנרכיסטים לאורך השנים, הוקמו תנועות אנרכיסטיות כגון אנרכיסטים נגד גדרות ותנועת אחדות, הפועלות באופן מחתרתי לרוב.
האנרכיזם הישראלי כיום מתבטא בעיקר במוזיקת הפאנק רוק. להקות פאנק מחתרתיות רבות יוצרות מוזיקה אנרכיסטית ואנטי-ממסדית.
כיום > פעילות

הפעילות של האנרכיסטים הישראלים כיום כוללת סרבנות, עד כדי מעצרם וכליאתם, הזזת גדרות של צה"ל, פעילות למען הסביבה, זכויות בעלי חיים ולהט"ב והפעלת סניפי הסברה אנרכיסטיים ברחבי הארץ. האנרכיסטים בישראל לרוב אינם משתמשים באלימות, אך מדי פעם אנרכיסטים נוהגים להצדיק שימוש באלימות או לכל הפחות בהתנגדות פיזית כנגד מי שהם מגדירים פשיסטים או מצדדים בעליונות יהודית (כגון פעילי ארגון להב"ה או פעילי כך).
אנרכיסטים רבים מזדהים עם הרשת הבינלאומית אנטיפה, שאינה מכילה אנרכיסטים בלבד.
כיום > שימוש

כיום המילים "אנרכיזם" או "אנרכיסטים" משמשות לרוב מילות גנאי כלפי מי שנוהג להתפרע. רבים המצדדים באידאולוגיה האנרכיסטית מתנגדים בתוקף לשימוש זה.
כיום > פעילים

כיום ישנם כמה פעילים אנרכיסטים המתגוררים בישראל. הבולט שבהם הוא יונתן פולק, המייסד של אנרכיסטים נגד גדרות. פעילה אנרכיסטית ישראלית נוספת היא השחקנית נטלי כהן וקסברג, אשר ספגה ביקורת חריפה בשל הסרטון שלה "קקי במקום דם", אשר מציג אותה עושה את צרכיה על 40 דגלי מדינות בעולם (ביניהם דגל ישראל ודגל פלסטין). לטענתה הסרטון הוא נגד לאומיות ולאומנות.
רוב הישראלים האנרכיסטים מתגוררים ופועלים מחוץ למדינת ישראל בשל התנגדותם החריפה למדיניות הישראלית ולכיבוש.[דרושה הבהרה]
גלריה

אנרכיסטים מפגינים בתל אביב
אנרכיסטים מפגינים בצעדת זכויות האדם הבינלאומית בתל אביב, 9 בדצמבר 2011
פעיל אנרכיסטים נגד גדרות מפרק חלק מגדר ההפרדה המיועד למנוע מעבר בלתי מורשה של תושבים פלסטינים
ארגונים אנרכיסטיים שפעלו או פועלים בישראל

מאבק אחד – קבוצה אנרכיסטית שפעלה למען זכויות בעלי חיים, אך קישרה בינה ובין מאבקים נוספים הקשורים לגזענות, הכיבוש הישראלי וסקסיזם.
פעולה ירוקה – ארגון סביבה אנרכיסטי. פעל בשנים 1994–2000.
אנרכיסטים נגד גדרות – קם בשנת 2002 בדגש על התנגדות לגדר ההפרדה.
תנועת הסולידריות הבינלאומית – ארגון התומך בזכויות לעם הפלסטיני שהוקם בשנת 2001.
אוכל במקום פצצות – תנועה אקו-אנרכיסטית שהחלה להפעיל סניפים בישראל בתחילת שנות ה-2000.
לקריאה נוספות

אברהם יסעור (עורך), אנרכיזם – אנתולוגיה, הוצאת רסלינג, 2004.
הערות שוליים

↑  Kibbutz Samar, The Anarchist Library (באנגלית)
↑  Anarchists in Israel, by Sam Dolgoff, www.marxists.org
↑  Anarchy in the Jewish State, The Jerusalem Post | JPost.com (באנגלית אמריקאית)
↑  Noam Sheizaf, Anarchists: The most important activists on the Jewish Israeli left, +972 Magazine, ‏2012-07-08 (באנגלית אמריקאית)
↑  חגי מטר, הלחי השנייה: פעילי השמאל שמתארגנים להגנה מאלימות הימין, באתר שיחה מקומית, ‏2014-10-07
↑  Stop blaming everything bad on anarchists, The Washington Post
↑  Shit instead of blood (באנגלית), נבדק ב-2023-03-26
| אנרכיזם |
| --- | --- | --- |
| זרמים | אנרכו-אגואיזם • אנרכו-אקזיסטנציאליזם • אנרכו-אפיסטמולוגיזם • אנרכיזם יהודי • אנרכו-קומוניזם • אנרכו-סינדיקליזם • אנרכיזם פוסט-קולוניאלי • אנרכו-פרימיטיביזם • אנרכה-פמיניזם • אנרכו-פציפיזם • אנרכיזם אינדיבידואליסטי • אקו-אנרכיזם • אנרכיזם לאומי • אנרכו-סינתזה • אנרכו-קפיטליזם • אנרכיזם-קווירי • אנרכיזם קולקטיביסטי • אנרכיזם ללא תארים • פוסט-אנרכיזם |  |
| מסביב לעולם | אנרכיזם בישראל • אנרכיזם בספרד • אנרכיזם באפריקה • אנרכיזם באנגליה • קהילות אנרכיסטיות |  |
| בתרבות | אנרכיזם וחברה • אנרכיזם ודת • אנרכיזם ואמנות • אנרכיזם שחור • אנרכיזם נוצרי • אנרכיזם בודהיסטי • סמלים אנרכיסטיים |  |
| בהיסטוריה | הקומונה הפריזאית • מהומות היימרקט • מרד קרונשטאדט • נסטור מאכנו • מאי 1968 |  |
דגל האנרכיזם היהודי שלעיתים משתמש את תושבי ישראל האנרכיסטים
אבא גורדין, אחד מגדולי האנרכיסטים בישראל
אנפאוגלית

אנפאוגלית (באנגלית: Anfauglith) (בסינדרין: "האבק-הפעור") הוא מישור אשר מופיע בלגנדריום של טולקין. אנפאוגלית נקרא לראשונה ארד-גלן, אך לאחר הדאגור בראגולאך  הוא נודע בשם אנפאוגלית או דור-נו-פאוגלית, ארד גלן היה מישור ירוק רחב ששכב צפונית לרמות הרי דורתוניון ודרומית למבצר אנגבנד של מורגות בהרי הברזל בעידן הראשון.
היסטוריה

בימים הראשונים שלאחר עליית השמש, ארד-גלן היה מישור ירוק עם דשא פורה, שהשתרע מהיתלום ומארד ותרין אשר במערב ועד אל ההרים הכחולים אשר במזרח, והתרומם אל רמות דורתוניון בדרום. בדאגור בראגולאך המישור הושחת על ידי נהרות להבה וגזים רעילים מהתנגורודרים, ושמו שונה לאנאפוגלית ("האבק הפעור").
קרב נירנית ארנוידיאד נלחם במישור, ומתיו נערמו בגבעה באמצע המישור, ושמה האוד-אן-נדנגין, גבעת ההרוגים, על ידי העלפים, והוד-אן-נירנית," גבעת הדמעות", והדשא צמח שוב על הגבעה ולא בשום מקום אחר באנאפוגלית.
כמו שאר הארצות סביבו, גם אנפאוגלית שקע מתחת לגלים אחרי מלחמת החרון בסוף העידן הראשון.
ראו גם

הימרינג
| הלגנדריום של טולקין: עולם הפנטזיה של ג'>  ר. ר. טולקין |
| --- | --- | --- |
| ספרים | ראשית הימים והעידן הראשון: הסילמריליון (שלושת הסיפורים הגדולים: ילדי הורין • מפלת גונדולין • סיפורם של ברן ולות'יין)  העידן השני: סיפורים שלא נשלמו  העידן השלישי: ההוביט • שר הטבעות  כרכים נוספים: הרפתקאות תום בומבדיל • עץ ועלה • תולדות הארץ התיכונה |  |
| עיבודים קולנועיים וטלוויזיוניים | ההוביט (1977) • שר הטבעות (1978) • שיבת המלך (1980) • המצוד אחר גולום • ניצוץ של תקווה • טרילוגיית שר הטבעות (אחוות הטבעת • שני הצריחים • שיבת המלך) • טרילוגיית ההוביט (מסע בלתי צפוי • מפלתו של סמאוג • קרב חמשת הצבאות) • שר הטבעות: טבעות הכוח • סדרת הטלוויזיה "ההוביטים" • שר הטבעות: מלחמת הרוהירים |  |
| דמויות | אאומר • אאורל • אארנדיל • אורוון • אזוג • אילובטר • איסילדור • אלרונד (משפחת אלרונד) • אראגורן • ארוון • בולג • בורומיר • בילבו בגינס • בלג קותליון • ברד הקשת • ברן • גולום • גיל גלד • גילדור • גימלי • גלדור הגבוה • גלדריאל • גנדלף • הואור • הורין תליון • טואור • טורין טורמבר • לגולאס • מורגות' • מורוון אלדוון • מיגלין • מים הגמד • מריאדוק ברנדיבאק • נאזגול • ניינור ניניאל • סאורון (העין) • סארומן • סמאוג • סמוויז גמג'י • פינגולפין • פינווה • פינרוד • פרגרין טוק • פרודו בגינס • פרמיר • קירדן • רדגסט • תאודן • תום בומבדיל • תורין צינת-אלון • תינגול סיעות העלפים: האברי • האלדר • הנולדור • הטלרי • הסינדר |  |
| מקומות | מקומות כלליים: אאה • אמן • ארדה • הארץ התיכונה • הארצות הדרומיות • בלריאנד • ולינור • ים בלגירארץ ר'ון • ימת ר'ון •   מהעידן הראשון: ממלכות הארץ התיכונה • ההרים הכחולים • הימרינג • אנפאוגלית • היתלום • אנגבנד • הלקרקסה (שלוש ממלכות העלפים: גונדולין • דוריאת • נרגותרונד) מהעידן השני והשלישי: נומנור • גונדור • ארנור • מינס טירית • מורדור • ים נורנן • רוהן (רשימת מלכים) • מוריה (קהזד דום) • לות'לוריין • ריוונדל • הפלך • ארבור • יער-אופל • קירית אונגול • מיתלונד • אוסגיליאת • ברד דור |  |
| יצורים אגדיים וגזעים | אורק • אדם (אדין • דונאדין) • עלפים • גמד • דרקון • הוביט • וארג • ולאר • מיאר (איסטרי) • בלרוג |  |
| קרבות | מהעידן הראשון: מלחמות בלריאנד (דגור-נואין-גיליאת • דגור אגלרב • דגור ברגולך • נירנית ארנוידיאד • מלחמת החרון) מהעידן השני: מלחמת הברית האחרונה מהעידן השלישי: האסון בשדות הסיפנים • קרב חמשת הצבאות • מלחמת הטבעת (קרב שדות הפלנור) |  |
| שפות | קווניה • סינדרין • הלשון השחורה |  |
| שונות | מושגים • מושגים בארץ התיכונה • המועצה הלבנה • הברית האחרונה • טבעות הכוח • מיתריל • פלנטיר • תורין ושותפיו • Into the West  • כריסטופר טולקין • טולקין (סרט) • השיר האחרון של בילבו |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ארקולה פראטה

| --- | --- |

 לידה:  1610 Pellio Intelvi, איטליה 
 פטירה:  10 ביולי 1686 (בגיל 76 בערך) רומא, מדינת האפיפיור 
 תחום יצירה:  פיסול 
 
ארקולה פראטה (באיטלקית: Ercole Ferrata;‏ 1610, מחוז קומו – 1686, רומא) היה פסל בארוק איטלקי.
ביוגרפיה

פראטה התמחה אצל אלסנדרו אלגארדי, היה עוזר ראשי שלו והשלים עבודה שלו בוונציה לאחר מותו. בתחילת הקריירה הוא עבד בנאפולי עם קוסימו פנצאגו. בשנת 1647 הוא עבר לרומא.
תחת הנהגתו של ג'ובאני לורנצו ברניני פיסל את מלאך נושא צלב בגשר סנטאנג'לו.
בשנת 1673 הקים קוזימו השלישי דה מדיצ'י אקדמיה לא רשמית בוילה מדאמה ברומא שתחליטה היה לתת לתלמידים מבטיחים הזדמנות ללמוד מעתיקות והעמיד בראשה את פראטה ואת הצייר צ'ירו פרי.
פראטה עזר לברניני, לאחר מותו של ברניני אנטוניו ראגי, דומניקו גווידי, ופראטה נחשבו לממשיכיו.
פראטה לימד תלמידים פיסול בסטודיו שלו ביניהם: ג'ובאני בטיסטה פוג'יני, ג'וזפה מצואולי ומלכיור גאפה.
גלריה

מלאך נושא צלב בגשר סנטאנג'לו
קתרינה מסיינה בקתדרלת סיינה
סנטה מריה דלה פאצ'ה מאת פראטה וקוזימו פנצ'לי בכנסיית סנטה מריה דלה פאצ'ה ברומא
אנקילוזאוריה

| אנקילוזאוריה |
| --- | --- |

תקופה
דוגר—קרטיקון עליון, 167–66 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
קבוצה:: דינוזאוריה
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי עוף
תת־סדרה:: תיראופורה
אינפרא־סדרה:: אנקילוזאוריה
שם מדעי
 Ankylosauria ‏אוסבורן, 1923

אנקילוזאוריה (שם מדעי: Ankylosauria; ידועים גם בכינוי "הדינוזאורים המשוריינים") היא אינפרא-סדרה של דינוזאורים בעלי אגן דמוי עוף הידועים במבנה גופם המשוריין בכבדות.
מאפיינים

אנקילוזאורים היו עטויים בלוחות שריון גרמיים עבים (אוסטאודרמים), לעיתים גם בקוצים ודוקרנים שבלטו מהם, שהגנו עליהם מפני התרופודים הגדולים. לחלקם היה זנב כבד המצויד בקצהו בעצם עבה דמוית אלה או דוקרנים, ששימש ככלי נשק כנגד הטורפים. הם הופיעו כבר בראשית היורה אבל לשיא תפוצתם הגיעו רק בקרטיקון עליון באסיה ובאמריקה הצפונית.
הסקדילוזאוריים היו מראשוני הדינוזאורים המשוריינים, וחלקם יכלו ללכת גם על שתי רגליים. אחריהם הגיעו הנודוזאוריים שהתאפיינו בשריון מורכב יותר, כולל דוקרני עצם מכוסי קרטין, והיו כבדים יותר ולכן הלכו על כל 4 גפיהם. לנודוזאוריים לא הייתה אלת עצם בזנבם. אחרונים באו האנקילוזאוריים שבנוסף לשריון הגרמי היו חמושים גם בבליטת עצם כבדה, דמוית פטיש או אלה, בקצה זנבם. אלה זו שימשה כנשק הגנתי ויכלה לשבור את רגליהם של הטורפים הגדולים שאיימו על האנקילוזאוריים.
מיון

משפחת סקדילוזאוריים (Scelidosauridae)
משפחת נודוזאוריים (Nodosauridae)
משפחת אנקילוזאוריים (Ankylosauridae)
סוגים ללא מקור:
קנברזאורוס (Kunbarrasaurus)
מינמי (Minmi)
Sarcolestes
טיאנצ'יזאורוס (Tianchisaurus)
סטגואורוס (Stegouros)
גלריה

איור של גרגוילאוזאורוס
אאופלוצפלוס
זיאפלטה
פינקוזאורוס
קרייטונזאורוס
אשמון (עיר)

| --- | --- |
 מדינה:  מצרים מצרים
 מחוז:  אל-מנופיה
 תאריך ייסוד:  1228 (הוזכרה לראשונה על ידי היסטוריונים זרים)
 שטח:  23.4 קמ"ר
 גובה:  17 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  129,144 (1 ביולי 2023)
  ‑ צפיפות:  5,531 נפש לקמ"ר (1 ביולי 2023)
 קואורדינטות:  30°18′00″N 30°59′00″E﻿ / ﻿30.3°N 30.983333333333°E﻿ / 30.3; 30.983333333333 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מצרים מוגדלת) קהיר אלכסנדריה אל-עריש אסואן אסמאעיליה לוקסור שארם א-שייח'  סואץ סיווה ישראל ירדן סודאן ערב הסעודית  ל ו ב  הים התיכון הים האדוםאשמון(למפת מצרים רגילה) קהיר אלכסנדריה אל-עריש אסואן אסמאעיליה לוקסור שארם א-שייח'  סואץ סיווה ישראל ירדן סודאן ערב הסעודית  ל ו ב  הים התיכון הים האדוםאשמון  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אשמון (בערבית: أشمون; בערבית מצרית: اشمون) היא עיר עתיקה במחוז אל-מנופיה שבצפון מצרים. העיר מרוחקת כ-40 ק"מ צפון-מערבית לבירה קהיר. על פי אומדן רשמי מתאריך 1 ביולי 2023, התגוררו באשמון 129,144 בני אדם.
ההיסטוריונים חלוקים ביניהם לגבי משמעות המילה אשמון, יש אומרים שאשמון פירושו ארץ הירח, ויש אומרים שפירושו ארץ האל הנסתר הגדול ביותר (ארץ אלוהים).
הערות שוליים

1 2  الصفحة الرئيسية - أشمون, monofeya.gov.eg
↑  Egypt: Governorates, Major Cities & Towns - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information, citypopulation.de
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים במצרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.