stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מאורת הזאב
פרטי המתחם

המתחם ממוקם בפולין, ליד העיירה קנטז'ין (בשמה הגרמני: רסטנבורג, Rastenburg), בדרום פרוסיה המזרחית, שהייתה חלק מגרמניה עד שנת 1945. מערכת הבונקרים החלה להיבנות על ידי ארגון טוט בשנת 1940. עד שנת 1944 הוקמו במתחם כ-100 מתקנים ומבנים שונים. המתחם הוקם ביער צפוף וכלל כ-40 מבני בונקרים קלים, כ-40 מבני מנהלה וכלכלה ו-7 בונקרים מבוצרים. תקרות הבונקרים היו בעובי של 6 עד 8 מטרים. המבנים העל-קרקעיים כוסו בטיח הסוואה מיוחד, ברשתות הסוואה חסינות-אש, ובשטח המתחם הוקמו עמדות פלאק אנטי-אוויריות. סביב המתחם פוזרו מוקשים ברצועה ברוחב של בין 50 ל-150 מטרים. סביב רצועת המיקוש נמתחה גדר תיל באורך של 10 קילומטרים. בתחום המתחם הוקמו שני מנחתים למטוסים ותחנת רכבת. המתחם נמצא בקשר אלחוטי וטלפוני תמידי עם ברלין ועם כל החזיתות במרחב.
המתחם כולו נבנה לצורך הפלישה הגרמנית לברית המועצות ב-1941 (שם קוד: מבצע ברברוסה). עם תחילת מבצע ברברוסה שהה היטלר רוב הזמן במתחם זה.
קשר העשרים ביולי ולאחריו

ב-20 יולי 1944, בוצע ב"מאורת הזאב" ניסיון ההתנקשות של קלאוס שנק פון שטאופנברג באדולף היטלר.
אחרי הפלישה לפולין ב-1939, החליט שטאופנברג להתנקש בהיטלר. לאחר שהחלים מפצעיו, הוא הוצב כקצין המטה של ארמיית העתודה בבנדלר-שטראסה בברלין. אחד ממפקדיו שם, גנרל פרידריך אולבריכט, היה אחד מחברי המחתרת הפעילים. בארמיית העתודה הייתה להם הזדמנות חד-פעמית להפיכה צבאית, תוך הריגתו של היטלר ונטילת השלטון. הקושרים ביססו את תוכניתם על תוכנית סודית בשם "תוכנית ואלקירי" שאושרה על ידי היטלר עצמו, בה על ארמיית העתודה לתפוס את השלטון בברלין, במקרה של הפיכה. תוכנית הכיסוי הייתה אמצעי מנע נגד השתלטות עובדי הכפייה על ברלין.
חלקו המקורי של שטאופנברג בקשר, היה להורות מן המפקדה על מעצר קצינים בכירים ביחידות הוורמאכט ובארגונים הפוליטיים של הרייך, אך מאחר שהיה היחיד מבין הקושרים שהיה בעל גישה להיטלר בתדרוכיו היומיים, הסכים שטאופנברג (בעל שלוש האצבעות בלבד) לבצע את ההתנקשות בעצמו.
ההתנקשות התרחשה ב-20 ביולי 1944 ב"מאורת הזאב". שטאופנברג הניח מתחת לשולחן התדרוכים תיק ממולכד בעל מנגנון השהיה פשוט, שנתן לו בין 10 ל-15 דקות להסתלק מהמבנה. לאחר שראה את הפיצוץ ממרחק, השתכנע שטאופנברג שהיטלר נהרג, ויצא מהמחנה במהירות עם עוזרו, סגן ורנר פון האפטן. הם טסו בחזרה לברלין, אך במהלך הטיסה יצאה הוראה ממפקדתו של היטלר, ששרד בהתנקשות, ליירטם. ההוראה נחתה על שולחנו של קושר אחר, פרידריך גאורגי, וכך הגיע המטוס בבטחה לברלין.
לאחר שכבר הפעילו את 'תוכנית ואלקירי', עלה לפתע היטלר לשידור רדיו, והכריז שניסיון ההפיכה נכשל. זמן קצר לאחר מכן נעצרו הקושרים.
ב-20 בנובמבר 1944 שהה היטלר בפעם האחרונה במקום. המתחם הועבר לאחר מכן לידי מטה הארמייה הגרמנית הרביעית.
עקב התקרבות הצבא האדום למתחם הוא פוצץ על ידי יחידות הצבא הנסוגות (על פי הרישומים נדרשו לשם כך 12 טונות של חומר נפץ) וננטש ב-25 בינואר 1945. בעשר השנים שלאחר מכן נוטרלו באזור כ-54,000 מוקשים. חלק מן המבנים שופצו והאתר נפתח למבקרים בשנת 1959.
אתר הנצחה ומוזיאון

ב-20 ביוני 1992 הוצבה באתר אנדרטה לזכרו של שטאופנברג במקום בו עמד הצריף בו בוצעה ההתנקשות. הצריף נפגע קשה ונהרס ומה שנותר ממנו היא הרצפה. פעם בשנה, ב-20 ביולי, נערך שם טקס אזכרה לשטאופנברג ושאר משתתפי קשר העשרים ביולי.
האתר היה מוזנח במשך שנים רבות. ב-2019 החל שיפוץ של האתר, הכולל שילוט, תאורה, מיצגים, ואמצעי הדרכה. מאות אלפי מבקרים מגיעים לאתר מדי שנה. התוכנית לשפץ את האתר עוררה דאגה וביקורת שהאתר עשוי להפוך למוקד עלייה לרגל לנאו-נאצים.
גלריה

אנדרטה לפועלים הפולנים שנהרגו במבצע פינוי המוקשים והפצצות, 1945–1955
רכב של שומרי האס. אס בכניסה למאורת הזאב
קיר בטון עבה קורס במאורת הזאב
בונקר המזכירות במאורת הזאב
אורחים בולטים

ממלכת רומניה קונדוקטור וראש ממשלת רומניה, יון אנטונסקו
ממלכת בולגריה מלך בולגריה, בוריס השלישי
ממלכת בולגריה ראש ממשלת בולגריה, דוברי בוז'ילוב
מנהיג הודו החופשית, סובהאז צ'נדרה בוסה
נשיא סלובקיה, יוזף טיסו
ראש ממשלת עיראק לשעבר, רשיד עאלי אל-כילאני
פוגלבניק המדינה העצמאית של קרואטיה, אנטה פאבליץ'
שר המלחמה של המדינה העצמאית של קרואטיה, סלאבקו קווטרניק
ראש ממשלת סרביה, מילאן נדיץ'
ממלכת איטליה הגנרל האיטלקי איטלו גריבולדי
ממלכת איטליה דוצ'ה וראש ממשלת איטליה, בניטו מוסוליני
ממלכת איטליה שר החוץ של איטליה, גליאצו צ'אנו
הונגריה (1920–1945) עוצר ממלכת הונגריה מיקלוש הורטי
הונגריה (1920–1945) ראש ממשלת הונגריה, מיקלוש קאלאי
הונגריה (1920–1945) מפקד הארמייה השנייה, גוסטב יאני
האימפריה היפנית שגריר האימפריה היפנית בגרמניה הנאצית, הירושי אושימה
פינלנד ראש המטה הכללי של צבא פינלנד קארל גוסטף אמיל מנרהיים
פינלנד הלוטננט הגנרל פיני האראלד אקוויסט
ספרד (1945-1977)  שגריר ספרד בגרמניה הנאצית, חוזה מריה פינאט אי אסקריבה דה רומני
ראש ממשלת צרפת של וישי, פייר לאוואל
נורווגיה ראש ממשלת נורווגיה, וידקון קוויזלינג
ראו גם

אתרי המפקדה של אדולף היטלר
קן הנשרים
ורוולף
קשר העשרים ביולי
מבצע ואלקירי (סרט)
התנגדות גרמנית לנאציזם
הערות שוליים

↑  Laurence Peter, "Wolf's Lair: Will Hitler HQ makeover create a Nazi theme park?", BBC News, 31 July 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007478085705171  GND: 4242295-4  LCCN: n00042533  SUDOC: 070460655  VIAF: 140683933   WorldCat (עם VIAF): 140683933 
מפת "מאורת הזאב" בכניסה לאתר: 3-מקום ניסיון ההתנקשות בהיטלר, 13-הבונקר של היטלר
האנדרטה לזכר קלאוס פון שטאופנברג ב"מאורת הזאב". הפרחים הם מטקס האזכרה שנערך במקום ב-20 ביולי 2013
מורדוביה ארנה

| --- | --- |

 מיקום:  רוסיה סרנסק, מורדוביה, רוסיה
 קואורדינטות:  54°10′58″N 45°12′05″E﻿ / ﻿54.18278°N 45.20139°E﻿ / 54.18278; 45.20139
 אבן יסוד:  2010
 תקופת הפעילות:  21 באפריל 2018 – הווה (6 שנים)
 עלות הבנייה:  300 מיליון דולר
 בעלים:  ממשלת מורדוביה
 מפעיל:  ממשלת מורדוביה (משנת 2020) Sport Engineering (עד 2020)
 משטח:  דשא
 אדריכל:  SaranskGrazhdanProyekt
 קבוצות:  מורדוביה סרנסק (2018–2019) טמבוב (2019–2021) סרנסק (2021–)
 מושבים:  44,442
 he
 
מורדוביה ארנה (ברוסית: Мордовия Арена) הוא אצטדיון כדורגל בעיר סרנסק, בירת מורדוביה, רפובליקה בפדרציה הרוסית.
בעקבות החלטת FIFA, האצטדיון אירח מספר משחקים במונדיאל 2018 ושימש זמנית גם כאצטדיונו הבייתי של מועדון הכדורגל מורדוביה סרנסק. לאצטדיון קיבולת של 43,958 צופים ומשמש לאירוח משחקי נבחרת רוסיה בכדורגל. בעונת 2019 שימש לאירוח משחקי קבוצת מורדוביה סרנסק במסגרת ליגת הכדורגל הלאומית ואירח את משחקיה של טמבוב בליגת העל הרוסית בכדורגל משנת 2019 עד 2021.
בניית האצטדיון

בשנת 2010 נערך טקס הנחת אבן הפינה ברחוב וולגוגרד, על גדות נהר אינסאר בעיר מורדוביה, בשטח שישמש את האצטדיון. תחילה תוכנן להשלים את הבנייה עד שנת 2012 אולם עיכובים שונים דחו את פתיחת האצטדיון לשנת 2018.
תקציב האצטדיון הגיע לכדי 16,5 מיליארד רובלים והגיע מהתקציב הפדרלי ותקציב העיר מורדוביה. על עבודת הבנייה עמלה חברת "הנדסת ספורט" (Спорт-Инжиниринг) שמחזיקה בבעלות על כמה מהאצטדיונים שנבנו עבור המונדיאל.
על פי דיווחי התקשורת הרוסית, דווח שהושלמה העבודה הכללית לקראת הכנת הקרקע לבנייה. על פי החלטת הממשלה נבחרה חברת "PSO קאזאן" לבנות את האצטדיון. אותה חברה גם בנתה את המתקנים עבור אוניברסיאדת קאזאן (2013) ובנתה את אצטדיון אק בארס ארנה.
לאחר המונדיאל

ב-21 באפריל 2018 נערך באצטדיון משחק הבכורה בין מורדוביה סרנסק לזניט איז'בסק, במסגרת ליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה. האצטדיון שימש כמגרש הבית בעונה 2018/2019. במאי 2019 נבחר לשמש כאצטדיונה הביתי של טמבוב בליגת העל הרוסית בכדורגל בשנים 2019–2021, בעקבות שיפוצים באצטדיון ספרטק בטמבוב.
ביוני 2021, הפך באצטדיון למגרשה של קבוצת הכדורגל סרנסק.
הערות שוליים

↑  На стадионах ЧМ-2018 играют даже в ПФЛ. Какая судьба ждет 12 новых арен?
↑  Новости — Министерство спорта Российской Федерации
↑  Стоимость строительства стадиона в Саранске составит 16,5 млрд рублей, Sports.ru
↑  Завершен нулевой цикл стадиона в Саранске
מראה מורדוביה ארנה
מורגנוקודון

| מורגנוקודון |
| --- | --- |

תקופה
טריאס עליון-יורה תחתון 205–190 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
סדרה:: Morganucodonta
סוג:: מורגנוקודון
מינים
 M. watsoni  M. oehleri  M. heikuopengensis  M. peyeri  M. tardus
שם מדעי
 Morganucodon

מורגנוקודון (שם מדעי: Morganucodon; מילולית: "שיני גלמורגן (אנ')") הוא סוג של קיינודונט קטן דמוי-יונק אשר חי בסוף תור הטריאס עד לתחילת היורה לפני 190–205 מיליון שנה. הוא קרוי בשמו עקב הימצאו באזור של ויילס.
מאפיינים

המורגנוקודון נמצא ברחבי ויילס, אמריקה הצפונית, דרום אפריקה, סין וחלק מאירופה, והוא היה קרובו של המגזוסטרודון הדומה ליונק קטן. הוא הגיע לאורך 10 ס"מ והיה בעל גולגולת באורך 2–3 ס"מ והיה בעל שורות שיניים טוחנות מגודלות בעלות כתרים ששימשו למחיצת טרף רך כמו חרקים. ישנם עדויות שהוא היה בעל פרווה כך שהוא היה מאוד קרוב ליונקים האמיתיים והצעירים היו בעלי שיני חלב. עם זאת הוא הטיל ביצים.
בעולם בו שלטו הדינוזאורים, יצור קטן זה נשמר במחילות ויצא רק בלילות לחפש מזון. ככל הנראה הוא היה צייד חרקים רעבתן אשר ניזון ממגוון יצורים קטנים יותר, בעיקר חרקים גדולים כמו חיפושיות ואולי גם זוחלים וביצי דינוזאורים.
בתרבות

יצור זה הופיע בסדרה פלאווורלד.
ראו גם

הדרוקודיום
מורדה ביטס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 בפברואר 1994 (בן 30) מפלי הניאגרה, קנדה 
 שם לידה:  שיין לי לינדסטרום
 מוקד פעילות:  קנדה 
 תקופת הפעילות:  מ-2011
 סוגה:  מוזיקת היפ הופ 
 חברת תקליטים:  אינטרסקופ רקורדס 
 בן או בת זוג:  אניטה (2022–2022) 
 murdabeatz.com
 
שיין לי לינדסטרום (באנגלית: Shane Lee Lindstrom; נולד ב-11 בנובמבר 1994), הידוע בשם הבמה מורדה ביטס (Murda Beatz), הוא מפיק מוזיקלי, די ג'יי ופזמונאי קנדי.
ביוגרפיה

לינדסטרום גדל בפורט אירי שבאונטריו בבית מוזיקלי וניגן בתופים בילדותו. הוא החל לייצר ביטים בגיל 17, כשהיה בתיכון, באמצעות FL Studio. הוא בחר בשם הבמה שלו "Murda Beatz" כדי לקדם את המוזיקה שלו ביוטיוב. כשהגיע לגיל 18, עבר לשיקגו, ובהמשך עבד עם הראפרים צ'יף קיף וליל דורק. לינדרסטרום הצהיר כי פגש את רוב האמנים שעבד עימם בתחילת בדרך דרך הרשתות החברתיות וחברים משותפים. בסופו של דבר, הוא התחבר להרכב ההיפ הופ מיגוס ועבר לגור איתם כדי להתחיל לעבוד איתם על המוזיקה שלהם.
מורדה ביטס ידוע בהיותו אמן מוביל או משתתף במספר רצועות שהפיק. הוא קיבל את ההחלטה להיות "מפיק-אמן", כפי שתיאר זאת מגזין בילבורד, כדי לקבל יותר שליטה ולהוציא מוזיקה על ציר הזמן שלו, במקום להיות תלוי באמנים בשיר, ובדצמבר 2016, הוציא את המיקסטייפ הראשון שלו, Keep Good First. שנה לאחר מכן, יצא הסינגל "MotorSport" של מיגוס, ניקי מינאז' וקארדי בי
באפריל 2018, יצא הסינגל "Nice for What" של הראפר דרייק אותו הפיק, שהגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100. באותו החודש, הוציא יחד עם הראפר סמוקפורפ (אנ') את המיקסטייפ Bless Yo Trap. עוד באותה השנה, יצא השיר "Fefe" של הראפרים 6ix9ine וניקי מינאז' בהשתתפותו, שהגיע למקום השלישי במצעד.
בשנת 2019, הוציא את הסינגל הראשון שלו כאמן ראשי, "Shopping Spree", בשיתוף עם ליל פאמפ ושק וס. במרץ 2020, הוציא את הסינגל השני שלו, "Banana Split", בו משתתפים YNW מלי (אנ') וליל דורק. עוד באותה השנה, הקים לינדסטרום את הלייבל העצמאי "מורדה ביטס רקורדינגס".
דיסקוגרפיה > מיקסטייפים

2016: Keep God First
2018: Bless Yo Trap (עם סמוקפורפ)
הערות שוליים

1 2 3 4  Diep, Eric (16 באוגוסט 2016). "Meet Murda Beatz, The Producer Who Made Friends With Everybody". Fader. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gore, Sydney (14 בדצמבר 2018). "How Murda Beatz Became The Most Essential Producer Of 2018". High Snob Society. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Elibert, Mike (27 במרץ 2020). "Murda Beatz Is on a Mission to Become the Biggest Producer-Artist in Hip-Hop". Billboard. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Richardson, Nikita (10 בדצמבר 2016). "Murda Beatz' Shares New Mixtape, Keep God First". Fader. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Coleman II, C. Vernon (13 באפריל 2018). "Stream Smokepurpp and Murda Beatz's "Bless Yo Trap" Project". XXL. נבדק ב-15 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Murda Beatz releases fresh animated video for his "Banana Split" hit with YNW Melly and Lil Durk". Hip Hop Canada. 13 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Bjella, Braden (29 במרץ 2020). "Interview Murda Beatz". Schön! Magazine. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2018146543  MusicBrainz: 91376b53-c37d-4eed-ac24-63d167af6885  VIAF: 1706154137633115370003   WorldCat (עם VIAF): 1706154137633115370003
מוחמד אל-מנפי

מוחמד יונוס אל־מנפי (בערבית: محمد يونس المنفي; נולד ב-3 במרץ 1976) הוא דיפלומט ופוליטיקאי לובי מטוברוק. ב-5 בפברואר 2021 נבחר לנשיא מועצת הנשיאות במסגרת ממשלת אחדות. בעבר שימש כשגריר לוב ביוון.
שגריר

תקופתו של אל-מנפי כשגריר באתונה התאפיינה ביחסים מתוחים בין ממשלת המעבר הלאומית של לוב לבין ממשלת יוון בגלל ההסכמה הלובית-טורקית על גבולות ימיים. בסופו של דבר הוא גורש מאתונה בדצמבר 2019.
נשיאות מועצת הנשיאות

בפורום הלובי לדיאלוג פוליטי לבחירת רשות מבצעת מאוחדת שתוביל לבחירות הכלליות בלוב ב-24 בדצמבר 2021, התמודד אל-מנפי עם עבד אל-חמיד דבייבה כראש ממשלה ומוסא אל-קוני ועבדאללה א-לאפי כחברי מועצת הנשיאות. רשימתם השיגה 39 קולות, חמישה יותר מזו של אגילה סאלח עיסא ופתחי בשאגה. רשימתם של אגילה סאלח-בשאגה נתפסה כמועדפת על ארצות הברית. שגריר ארצות הברית בלוב הכחיש כל ניסיון להשפיע על תהליך הבחירות.
הערות שוליים

↑  "Libye: début d'une nouvelle phase de transition". Le360 Afrique (בצרפתית). 6 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Greece Expels the GNA-Affiliated Libyan Ambassador Over Illegal Deal with Turkey". Al-Marsad. 6 בדצמבר 2019. נבדק ב-5 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Greece Expels the GNA-Affiliated Libyan Ambassador Over Illegal Deal with Turkey". Al-Marsad. 6 בדצמבר 2019. נבדק ב-5 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
מוצ'ה (אי)

| --- | --- |

מבט מהאוויר על האי ועל רכס ההרים במרכזו
 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס השקט
 קואורדינטות:  38°21′54″S 73°54′54″W﻿ / ﻿38.365°S 73.915°W﻿ / -38.365; -73.915
 שטח:  48 קמ"ר
 אורך:  14 קילומטר
 רוחב:  6 קילומטר
 גובה מרבי:  390 מטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  צ'ילה צ'ילה
 אוכלוסייה:  800
 על שם:  Nicholas of Tolentino 
 תאריך גילוי:  1544
  (למפת צ'ילה מוגדלת) סנטיאגו איקיקה טמוקו אנטופגסטה לה סרנה ולפראיסו קונספסיון פוארטו מונט פונטה ארנסארגנטינה בוליביה פרו האוקיינוס האטלנטי  האוקיינוס השקט מוצ'ה(למפת צ'ילה רגילה) סנטיאגו איקיקה טמוקו אנטופגסטה לה סרנה ולפראיסו קונספסיון פוארטו מונט פונטה ארנסארגנטינה בוליביה פרו האוקיינוס האטלנטי  האוקיינוס השקט מוצ'ה 
 
האי מוצ'ה (בספרדית: Isla Mocha) הוא אי קטן באוקיינוס השקט השייך לצ'ילה וממוקם מערבית לחופי פרובינציית אראוקו במחוז ביוביו הצ'יליאני. גודלו של האי הוא 48 קמ"ר, ויש בו שרשרת הרים קטנה החוצה את האי מצפון לדרום שניתן להבחין בה מחופה של צ'ילה; ברכס מספר נקודות גבוהות שהגדולה שבהם בגובה 390 מטרים. הרכס מכוסה ביערות גשם ממוזגים ולאורכו מספר שקעים שבהם אגמים קטנים של מים מתוקים. את האי מוצ'ה מקיפים כ-20 איים קטנטנים.
על פי המיתולוגיה של המפוצ'ה - ילידים אינדיאנים דרום-אמריקנים החיים בצ'ילה היבשתית, נשמות המתים נוסעות מערבה לבקר באי הזה. כיום, האי ברובו הגדול הוא חלק מהפארק הלאומי האי מוצ'ה - שמורת טבע שמכסה כ-45% מפני השטח של האי. האי מוצ'ה ידוע כמקום משכנן של ספינות טרופות רבות, והחופים שלו מהווים מקום פופולרי לדיג פנאי. חופי האי מוצ'ה צוינו כמקום משכנו של ראשתן גדול-ראש מפורסם מהמאה ה-19 - "מוצ'ה דיק" אשר אודותיו נכתב ספר הרפתקאות אמריקני והוא קיבל את שמו מהאי, ועליו גם התבסס הרמן מלוויל בכתיבת ספרו מובי דיק.
נקודת היישוב הקרובה ביותר לאי היא העיר טירואה בפרובינציית אראוקו המרוחקת מן האי כ-34 ק"מ. האי שייך מבחינה מנהלית לקומונה של לבו, ודרים בו כ-800 תושבים חלקם מתיישבים צ'יליאנים וחלקם צאצאי הילידים המקוריים. האי מהווה אתר תיירות פופולרי, וידוע באיכות הדגים ופירות הים שלו.
היסטוריה

האי המוצ'ה היה מיושב במשך אלפי שנים על ידי ילידי המפוצ'ה מקבוצת "לאפקנצ'ס" ("אנשי ים") המאכלסים את חופי צ'ילה. האי התגלה על ידי חואן באוטיסטה בספטמבר 1544 אשר כינה אותו "סאן ניקולס דה טולנטינו". תיאור ראשון של האי מוצ'ה מגיע במהלך פלישה של צי שודדי ים הולנדים בשנת 1616 על ידי הקפטן ההולנדי יוריס ואן פירט ספילברגן. לדברי החוקר הצ'יליאני חואן איגנסיו מולינה, הקפטן ההולנדי ציין את השימוש של ילידי המפוצ'ה בגמלים דרום-אמריקנים (למה מצויה ואלפקה) בתור חיות מחרשה.
באי מוצ'ה ביקרו באופן קבוע ספינות שודדי ים מהולנד ואנגליה, וזוהי אחת הסיבות לנוכחות ספינות טרופות רבות בחופיו. מגלה הארצות האנגלי פרנסיס דרייק וקפטן צי הסוחר ההולנדי אוליבר יאן נורט השתמשו באי כבסיס אספקה במהלך ההתקפות שלהם על הצי הספרדי. כאשר דרייק ביקר באי במהלך ההקפה שלו סביב העולם, הוא נפצע קשה בפניו על ידי ילידי המפוצ'ה העוינים באי.
ב-31 במרץ של 1608, פליפה השלישי, מלך ספרד הכריז על צמצום האוכלוסייה באי מוצ'ה, כדי למנוע מאויבי ספרד כמו הולנד ואנגליה ליצור קשר עם הילידים המקומיים ולהשתלט בעזרתם על חופי צ'ילה שהיו נתונים באותה תחת האימפריה הספרדית. עם זאת, במשך כ-80 שנה התוכנית לא יצאה לפועל, עד שלבסוף מושל הקפיטניה חנרל של צ'ילה - חוסה דה גארו הורה ב-1685 לגרש אותם מהאי לצ'ילה היבשתית באשמת סיוע לשודדי הים האנגלים וההולנדים ששוטטו באזור בשנים קודמות והתקיפו את הצי הספרדי בשיטתיות. על ביצוע התוכנית הופקד דון ג'רונימו דה קירוגה, אשר במרץ 1685 הגיע לאי עם גדוד חיילים, תפס את רוב תושבי האי והוביל אותם ליבשת; אוכלוסיית הילידים הועברה לאחר התייעצות עם הכנסייה ומסדרים דתיים אחרים לעמק אחד בגדה הימנית של נהר ביוביו שקיבל עקב כך את הכינוי "עמק לה מוצ'ה", מקום שבו תוקם לימים העיר קונספסיון המודרנית לאחר שנחרבה ברעידת אדמה קודם לכן.
אוכלוסייה ותיירות

האי מוצ'ה מיושב בדלילות על ידי כ-800 תושבים והוא אינו מפותח כל כך מבחינה טכנולוגית. אדמת האי מנוקדת במשקים חקלאיים קטנים עם עדרי בקר וסוסים הממוקמים לרוב בשטח המישורי, ויש בו מספר מועט של מבני ציבור כמו בית ספר, כנסייה ותחנת משטרה. אין מסעדות על האי, ויש בו כ-3 חנויות קטנות בלבד שמוכרות מוצרי מזון בסיסיים. הדרך המהירה ביותר על האי מלבד ההליכה היא נסיעה על מרכבות סוסים של המקומיים, בעוד שכלי הרכב נדירים למדי. החופים מתאפיינים בדיונות קטנות לצד מספר מפרצים, מזחים וחצאי אי. ניתן להקים אוהל ללינה בכל מקום באי (מלבד שטחים פרטיים), אך בדרך כלל לא בחוף עצמו עקב סכנת צונאמי. הריסות של נזקי הצונאמי נראות בעיקר בחלק הצפון מזרחי של האי.
התיירות, היא גורם הכלכלה העיקרי באי. האי מפורסם ביופי של חופיו ובמימיו הקרים המתאימים לפעילויות של ספורט הדיג. יערות הגשם הממוזגים באי מורכבים מסוגים מגוונים של צומח, חלק גדול מהם של קאנלו (Drimys winteri) והדס צ'יליאני, ומרבית העצים ביערות מכוסים בטחב וחזזיות. באי ישנו בית מלון יחיד, אך ניתן למצוא דיור חלופי באי אצל משפחות רבות אשר מחזיקות חדרים עבור תיירים. דרך הגישה המהירה ביותר לאי היא דרך האוויר (20 דקות), באמצעות טיסות משדה התעופה קאריל סור בעיר קונספסיון, או באמצעות אווירונים מהעיר טירואה הסמוכה יחסית לאי. עלות הטיסה לאי היא 20,000 פסו צ'יליאני עבור תיירים וצ'יליאנים לא מקומיים, ו-4,000 פסו עבור תושבי האי. ניתן להגיע לאי גם באמצעות סירות פרטיות. באי נמצא המגדלור השני העתיק ביותר בצ'ילה.
החי

באי יש מספר בעלי חיים, בעיקר מיני עופות ימיים כמו מגלן שחור-פנים, חופית לבנת-עכוז (מהחרטומניים), אלבטרוס סאלווין, שחף חום-ברדס, שחף הקלפ, שחף דולפיני, חופמי דו-רצועה, קורמורן אדום-רגל, קורמורן גיאנה, ברווז צ'ילואה, חד-זנב צהוב-מקור ופינגווין הומבולדט, אך יש בו גם מספר ציפורים אחרות כדוגמת כורה מצוי - ציפור קרקעית קטנה הנוהגת לכרות מנהרות לקינון בדיונות החוליות בחוף, פרוש זהוב, דיוקון עיני-אש, תת-מין אנדמי של ציפור השיר טופקולו צ'וקאנו (ממשפחת הטופקוליים), ותת-מינים אנדמיים של קיכלי אאוסטרל וראיאדיטו זנב-קוץ; מבין אוכלי הבשר באי ניתן למנות באי את הקתרטס התרנגולי, זרון סינראוס והקרקרה מהמין הדרומי. בינות לעצים ברכס שבאי, יש מחילות וקינים של יסעור ורוד-רגל (Ardenna creatopus) אשר האי מהווה את אחד מתוך שלושת אתרי הקינון היחידים שלו והגדול שבהם. סך הכול נצפו באי למעלה מ-100 מיני עופות, חלקם דרים בו באופן קבוע וחלקם מבקרים בו וממשיכים הלאה.
על מורדות ההרים המיוערים באי קיימת ככל הנראה אוכלוסייה של איילים ננסיים מהמין פודו דרומי. דגו פסיפי (Octodon pacificus; ידוע גם כדגו האי מוצ'ה), הוא מכרסם נדיר ממשפחת האוקטודוניים שאנדמי לאי ונמצא בסכנת הכחדה חמורה עקב אובדן בית גידול; מכרסמים קטנים אחרים המצויים באי הם קולילארגו ארוך-זנב (Oligoryzomys longicaudatus), אקודונט ארוך-שיער (Abrothrix longipilis), אקודונט זיתני ואקודונט ארך-טופר - כולם בני משפחת האוגריים. במימי האי מצויים או מזדמנים דולפין צ'יליאני, דולפין לווייתני דרומי, סטנלה פאנטרופית, גרמפוס אפור, נתב גדול-סנפיר, ומיני דגים רבים. באי מספר זוחלים, ביניהם מין הצפרדע Eupsophus insularis ממשפחת האלסודיים האנדמית לאי ומצויה בסכנת הכחדה חמורה. באי ישנו סוג של חיפושית ממשפחת הקנתריתיים המכונה Islamocantharis, אשר כפי שמרמז שמה המדעי כל המינים שבה אנדמיים לאי.
מוצ'ה דיק, היה לווייתן זכר מפורסם מסוג ראשתן גדול ראש שחי באוקיינוס השקט בתחילת המאה ה-19, והוא נראה בדרך כלל בסמוך לחופי האי מוצ'ה. בניגוד לרוב הראשתנים, מוצ'ה דיק היה לבקן והוא התפרסם עקב כך לראשונה בשנת 1839 במאמר שנכתב על ידי נוסע אמריקני שצפה בו במגזין "ניקרבוקר" בניו יורק. הראשתן הלבקן היה כנראה ההשראה לכתיבת הרומן מובי דיק של הרמן מלוויל שפורסם ב-1851; מלוויל שינה את השם של הלוויתן כדי להתאים את השם לקוראים האנגלים.
במיתולוגיה של המפוצ'ה

הטרמפולצ'הו, הם יצורים על טבעיים במיתולוגיה של המפוצ'ה. היצורים הללו הם ארבעה לווייתנים שמעבירים את הנשמות המתות על מקום בשם "נגיל צ'נמאיווי" הנמצא על פי המיתולוגיה על האי מוצ'ה. באי, הנשמות הופכות לרוח והם מתפזרות משם מערבה. על מנת להגיע לאי הזה, הנשמות צריכות לשלם בחלוקי נחל קטנים עבור ההובלה. מסיבה זו, לאחר הפטירה קרובי הנפטר מניחים אבנים כאלו סביבו כדי לשלם ל"טרמפולצ'הו".
הקשר לפולינזיה

בשנים האחרונות ישנן ראיות רבות המצביעות על קשר מהתקופה הפרה-קולומביאנית בין ילידי המפוצ'ה לבין ילידי פולינזיה. בשנת 2007 התגלו ממצאים פולינזיים במפרץ אראוקו הסמוך לאי בדמות שרידי תרנגולת, שניתוח ה-DNA של עצמותיה תוארך ל-1304 עד 1424 לספירה, והוכח שמקורה ביבשת אוקיאניה, מה שהוכיח קשר בין יבשת זו ליבשת אמריקה ואפשרות שהפולינזים חיו לצד המפוצ'ה באי. הניתוח הגנטי הראה שמקור השרידים הוא באי טונגה המרוחק ולא באי הפסחא הקרוב יותר. סימנים אחרים להתיישבות פולינזית באי הם מספר גולגולות אדם עם תכונות פולינזיות, שנמצאו במוזיאון בקונספסיון, אשר מקורן היה באי מוצ'ה.
הגישה של הפולינזים לאי התרחשה כנראה באמצעות זרמים ימיים ורוחות מערביות חזקות באוקיינוס השקט במהלך תופעת אל ניניו. אצל הפולינזים עצמם, קיומם של מסעות ימיים כאלו למקומות רחוקים מוכרת היטב במסורת שבעל פה.
מספר פרופסורים צ'יליאנים מאוניברסיטת אוטגו נמצאים במגע עם התושבים המקומיים באי על מנת לבצע חפירות באי בשביל לאתר עדויות פולינזיות נוספות.
המגדלור העתיק באי.
פרות רועות למרגלות רכס ההרים החוצה את האי.
האי מוצ'ה מהווה את אחד משלושת אתרי הקינון היחידים של יסעור ורוד-רגל והגדול שבהם.
פסגותיו של האי כפי שהן נשקפות מחוף צ'ילה.
מולדת – רוסיה כולה

| --- | --- |
 מדינה:  רוסיה 
 מייסד:  יורי לוז'קוב יבגני פרימקוב
 מנהיגים:  יורי לוז'קוב 
 תקופת הפעילות:  19 בנובמבר 1998 – 9 באפריל 2002 (3 שנים) 
 אידאולוגיות:  צנטריזם
 מטה:  מוסקבה, Kadashevskaya Embankment 
 מיקום במפה הפוליטית:  שמאל-מרכז, מרכז (פוליטיקה) 
 www.otech.ru/news.phtml
 
מולדת – רוסיה כולה (ברוסית: Отечество – Вся Россия) הוא גוש בחירות פוליטי, שפעל ברוסיה בשנים 1998–2002. התנועה התגבשה מתנועת "מולדת" בראשות ראש עיריית מוסקבה יורי לוז'קוב ותנועת רוסיה כולה בראשות ראשי מחוזות כמו נשיאי הרפובליקה של טטרסטן, מינטיימר שיימייב, הרפובליקה של בשקורטוסטאן מורטזה ראחימוב, רפובליקת אינגושטיה רוסלן אושב ומושל סנקט פטרבורג ולדימיר יאקובלב.
ב-1 בדצמבר 2001 נערך קונגרס של איחוד האיגודים הציבוריים – אחדות – רוסיה כולה", בו הוסב האיחוד למפלגה הפוליטית רוסיה המאוחדת. ב-9 באפריל 2002 התקיים קונגרס רביעי של תנועת "מולדת" (Отечество) בו התקבלה החלטה לפיזור הארגון.
היסטוריה

ב-19 בנובמבר 1998, ביוזמת ראש עיריית מוסקבה, יורי לוז'קוב, הוקמה ועדה מארגנת לארגון הציבורי הפוליטי הכל-רוסי "מולדת", שכללה את אלכסנדר ולדיסלבלב, בוריס גרומוב, טטיאנה דמיטרייבה, אלכסנדר יסאייב, מיכאיל קלשניקוב, אלכסנדר קליאגין, יוסיף קובזון, אנדריי קוקושין, יקטרינה לאחובה, ויקטור מישין, ויקטור סאדוביצ'ני, יורי סנקביץ', ארתור צ'ילינגארוב, קארן שחנזארוב ואחרים.
ב-19 בדצמבר 1998, קונגרס התנועה בהשתתפות 1,125 נציגים מ-88 מחוזות רוסיה בחר פה אחד את יורי לוז'קוב למנהיג התנועה. ב-24 באפריל 1999 בירוסלבל, התקיים הקונגרס השני של הארגון הציבורי הפוליטי הכל-רוסי "מולדת".
היסטוריה > רוסיה כולה

ב-22 במאי 1999, בסנקט פטרבורג, נערך הקונגרס המכונן של גוש "רוסיה כולה". מייסדי הגוש היו ראשי מחוזות. מתוך כארבעים מחבריה, לפחות חמישה (חברי מועצת הפדרציה בוחרב, גוז'ווין, איגומנוב, סומין, סוביאנין) השתתפו במקביל בקבוצת היוזמה של קונסטנטין טיטוב, גוש "קול רוסיה".
ב-20 באוגוסט 1999 התקיים הקונגרס השני באופה, בו הפך הגוש לתנועה סוציו-פוליטית בין-אזורית.
בחירות

הגוש נחשב למועדף בבחירות. עם זאת, במהלך מערכת הבחירות הוא איבד מספר לא מבוטל של תומכים, בשל ארגון מחדש של התנועה הבין-אזורית "אחדות" ("דוב"), שקיבלה את תמיכתו של ראש הממשלה ולדימיר פוטין והפכה בהמשך למפלגת השלטון רוסיה המאוחדת. מערכת הבחירות מומנה על ידי קונצרן הנפט לוקויל וסיסטמה.
יותר מחודש לפני הבחירות, בתחילת נובמבר 1999, אמר יבגני פרימקוב שהתנועה מצפה לכבוש לפחות 25% מהמושבים בפרלמנט הרוסי. (שנתיים לאחר מכן הוא ציין כי "קיבלנו רק 13.5 אחוזים בבחירות, תוך הסתמכות על אחוז גדול יותר").
בבחירות לדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית, הגוש זכה ל-13.3% מהקולות וזכה ב-37 מושבים בדומה השלישית. בעקבות תוצאות הבחירות, התנועה קיבלה את הזכות להקים סיעה בדומה השלישית.
ראו גם

רוסיה ביתנו
רוסיה המאוחדת
הערות שוליים

↑  История Общероссийской политической общественной организации ОПОО «Отечество»// Государство и власть
↑  Первый этап открытия II съезда ОПОО Отечество// Архив официального сайта ОПОО Отечество
1 2  "История Блока Отечество-Вся Россия". אורכב מ-המקור ב-2013-01-27. נבדק ב-2013-05-11.
↑  Примаков не стал осуждать войну в Чечне
↑  "Евгений Примаков: «Я не уйду из большой политики»". Независимая газета. 2001-09-06.