דו-פרק חופי
מורפולוגיה

דו-פרק חופי הוא צמח עשבוני רב-שנתי או בן שיח קירח, בשרני, שרוע שגובהו 20 עד 60 ס"מ.
מערכת השורשים של הצמח כוללת שורש שיפודי מרכזי המגיע לאורך של כ-40 ס"מ, וממנה מסתעפים שורשים אופקיים.
העלים מסורגים, בעלי פטוטרת וחסרי לוואים, קרחים, בשרניים מאוד, ואורכם 5 עד 10 ס"מ. צורתם מנוצה-מפורצת או שסועה-מנוצה פעם אחת, עם אונות מוארכות וקהות. לעיתים נדירות, העלים עשויים להיות פשוטים ותמימים, או פשוטים משוננים-גליים. באיטליה, למשל ישנם שני טיפוסים מורפולוגיים הנבדלים באופן ברור בצורת העלה.
התפרחת היא מסוג אשכול ואינה מלווה בחפים.
הפרחים סימטריים ודו-מיניים, אורכם 7 עד 12 מ"מ וצבעיהם לבן, ורוד או לילך. הם נישאים על עוקצים ואינם מלווים בחפים. הכותרת ארוכה פי שניים מהגביע. הפרחים מפיצים ניחוח חזק האבקה היא האבקה זרה על ידי חרקים שונים, ואילו האבקה עצמית היא נדירה.
הגביע בעל 4 עלי גביע זקופים, לסירוגין עם עלי הכותרת והוא מעט נפוח (gibbous) בבסיסו. ארבעת עלי הגביע ערוכים בשני דורים. הדור החיצוני כולל את העלה הקדמי והעלה האחורי, ואילו הדור הפנימי כולל את שני העלים הצדדיים, וכל זאת כאשר חוצים את הפרח לשני חצאים שווים.
הכותרת בעלת 4 עלי כותרת מפורדים בעלי טרף וציפורן קצרה. הטרף מורחב, דמוי ביצה הפוכה, ונעשה צר לציפורן באופן פתאומי. הפרחים פרושים ופתוחים.
האבקנים מפורדים וחסרי תוספות, ומספרם שישה: ארבעה מהם ארוכים מהווים את הדור הפנימי ושניים קצרים יותר מהווים את הדור החיצוני.
הצופנים (בלוטות קטנות המפרישות צוף) הם צופני מצעית טבעתיים. הם מצויים על פני המצעית בין בסיסי זירי האבקנים, סמוך לבסיסם של הזירים, בייחוד של זירי האבקנים הקצרים. הצופנים ניכרים בצבעם הכהה. הצוף נאגר לעיתים קרובות בתוך החלק הקעור והנפוח שבסיס עלי הגביע הצדדיים, הפנימיים.
השחלה עילית, מורכבת משני עלי שחלה מאוחים, חסרת עמוד השחלה חסר וצלקתה כדורית. עלי הגביע, עלי הכותרת והאבקנים מאוחים מתחת לשחלה כל אחד לחוד. השליות דופניות. המחיצה העוברת משליה אחת לשליה השנייה אינה אלא מחיצה מדומה, מכוון שאין עלי השחלה משתתפים ביצירתה, ואין כאן אלא צמיחה מופרזת של השליות הדופניות כלפי פנים זו מול זו והתאחותם.
הפירות הם תרמילים בשרניים ועבים מאוד, באורך 1.4 עד 2.5 ס"מ וברוחב 0.4 עד 0.6 ס"מ. הפירות ירוקים ורכים כשהם בלתי בשלים, אך בבגרותם הם מתכהים לשחור ומתקשים. הפירות מכילים כמויות גבוהות של ליפידים. הם נישאים על עוקץ קצר, עבה ומוצק. צורתם טטרגונית (בעל ארבע זוויות) ומורכבים משני פרקי אורך בלתי שווים הנבדלים זה מזה על ידי מפרק העובר לרוחבם, תכונה שממנה נגזר שם הסוג. הפרק העליון ארוך מהפרק התחתון באופן ניכר וכל אחד מכיל זרע יחיד. הפרק התחתון לרוב בצורת חבית הפוכה, עם שלוחות צדדיות בולטות בחלקו העליון, בעוד הפרק העליון דמוי רומח ומתנתק בעת הבשלתו מהמפרק התחתון. בשלב זה, הרקמה הבשרנית הופכת לספוגית קלה, המאפשר לפרק לצוף על פני מי הים ולהתפזר הרחק מצמח האם. שני הפרקים אינם נפתחים או רק התחתון נפתח. הפרק התחתון משתייר על צמח וזרעיו נושרים בקרבת צמח האם.
הזרע שבכל מפרק גדול יחסית, בעל צבע חום-צהבהב ומרקם חלק. הוא חסר אנדוספרם, ועוברו כפוף לרוב. השורשון ממוקם בחלקו האחד של הזרע, ואילו הפסיגים בחלקו האחר. קליפת הזרע מכילה סוכרים בסוג מוּצִילַגִים, שתופחים עם הרטבת הזרע ויוצרים שכבת ריר צמיגית סביבו. שכבת ריר זו שומרת על לחות הזרע, מסייעת לו להיצמד לקרקע, מפחית את סכנת היסחפותו במים וברוח, ובכך מגדילה את סיכוייו לנבוט בתנאים מתאימים.
הנביטה של זרעי דו-פרק חופי נפגעת בריכוזי מלח גבוהים (מעל 200 מילימור NaCl), אך השפעה זו הפיכה, כך שהמלח אינו פוגע ביכולת ההנבטה אלא מעכב את התהליך. מליחות מתונה מעכבת את הנביטה אך אינה מונעת אותה לחלוטין.