stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חטיפת העיתונאים הרומנים בעיראק
החטיפה

שני עובדי ערוץ הטלוויזיה המסחרי הרומני Prima TV, יחד עם כתב של כתב העת הרומני România liberă (רומניה החופשית) ועם מלווה ומתרגם יליד עיראק בעל אזרחות אמריקאית (משנת 2000) בשם מוחמד מונאף, שהתגורר ברומניה משנת 2001 ועבד שם בשירותו של איש עסקים ממוצא סורי בשם עומר היית'ם, שהו מזה כשבוע בעיראק לצורך העבודה עיתונאית של הרומנים. באותו יום הם נסעו באזור בגדאד ברכב פרטי הנהוג בידי המלווה הערבי. רכב אחד של החוטפים חסם את מעבר כלי הרכב בו נסעו העיתונאים ורכב חוטפים נוסף חסם את אפשרות המילוט ברברס. העיתונאים והמלווה שלהם נלקחו באיומי רובים והוכנסו לתאי המטען של מכוניות החוטפים. החטופים הוסעו לחדר גדול ובו מזרנים מונחים על הרצפה. בערב העבירה מרי-ז'אן יון מסרון לערוץ הטלוויזיה בו עבדה ובו הודיעה על חטיפתם וביקשה שיפנו לשגרירות הרומנית בעיראק. בהמשך הודיע משרד החוץ הרומני על ייתכנות של חטיפת עיתונאים רומנים בעיראק.
ב-30 במרץ מסר עומר היית'ם, מי שמימן את נסיעת העיתונאים לעיראק, שהתקשר אליו אלמוני ותבע ארבעה מיליוני אירו תמורת שחרור העיתונאים. לאחר הפרסום הזה צולמו החטופים על ידי חוטפיהם בעזרת ציוד הצילום שלהם והצילומים נשלחו לגיבוי תביעתם לנסיגת הכוחות הרומנים מעיראק.
ב-22 באפריל הקרין ערוץ הטלוויזיה אלג'זירה סרטון של החטופים הרומנים ובו לראשונה הציגו את עצמם החטופים כארגון הבריגדות מואד אבן ג'אבאל (Muadh Ibn Jabal). החוטפים נתנו לממשלת רומניה אולטימטום ובו תביעה להוצאת הכוחות הרומניים מעיראק תוך ארבעה ימים, אחרת החטופים יוצאו להורג. בסרטון הופיע גם מוחמד מונאף, שבהיותו בעל אזרחות אמריקאית, פנה לנשיא בוש וביקש ממנו לפעול להצלת חייו. בערוץ אלג'זירה הופיעו גם שתי נשים, שהציגו עצמן כאמו ואחותו של מוחמד מונאף וטענו שמונאף חזר לעיראק, לאחר 25 שנות גלות, כדי לבקר את אביו החולה. מומחים לקריאת שפתיים פענחו את דברי מרי-ז'אן יון בסרטון ואלה היו דבריה: "Rog poporul român să găsească soluţia pentru retragerea trupelor din Irak. Sîntem terorizaţi. Vă rugăm să găsiţi soluţii umane. Sîntem intr-o stare fizică şi psihică proastă. Părinţii noştri sînt speriaţi. Găsiţi soluţii umane, dacă nu, vom fi ucişi" (אני מבקשת מהעם הרומני למצוא פתרון לנסיגת הכוחות מעיראק. אנחנו תחת טרור. אנחנו מבקשים שתמצאו פתרונות אנושיים. אנחנו במצב פיזי ונפשי גרוע. הורינו מפוחדים. מצאו פתרונות אנושיים, אחרת יהרגו אותנו).,.
השחרור

ביום 22 במאי 2005 הודיעה המנהלת הנשיאותית של רומניה על כך, שהחל מהשעה 13:44, באותו יום, העיתונאים הרומנים ומורה הדרך שלהם נמצאים בידי השלטונות הרומנים. נשיא רומניה, טראיאן בססקו, הופיע בתקשורת והודה למשפחות החטופים, לשירותים החשאיים של רומניה, לקהילה הערבית ברומניה, לשירותים החשאיים הזרים שעזרו ולשלטונות האמריקאים בעיראק.
באותו ערב שודר באלג'זירה סרטון נוסף ובו ארבעת החטופים ואחד החוטפים ובסרטון הודיע החוטף על שחרור החטופים כהיענות לבקשתו של שייך סעודי ושל הקהילה הערבית-מוסלמית ברומניה.
לאחר שבי, שנמשך 55 ימים, הובאו למחרת, ביום 23 במאי, העיתונאים בחזרה לרומניה. העיתונאים הרומנים המשוחררים מסרו ידיעות על המקומות בהם הוחזקו ועל שבוים נוספים, שהיו איתם וביניהם פלורנס אובנה והמלווה העיראקי שלה, האמריקאי Roy Hallums והפיליפיני Robert Tarangoy.
החקירה והמשפט

באוקטובר 2005 נפתח ברומניה משפטם של עומר היית'ם ומוחמד מונאף החשודים בקשירת קשר לחטיפת העיתונאים הרומנים וחטיפת אנשים פוליטיים רומנים, הכל לשם קבלת כופר נפש של ארבעה מיליוני יורו.
עומר היית'ם נידון לעשרים שנות מאסר ומוחמד מונאף, הכלוא בעיראק, נידון לעשר שנות מאסר. בית המשפט הטיל עליהם גם תשלום פיצויים לחטופים, ארבעה מיליוני יורו לכל אחד מהם. היית'ם שוחרר בערבות, באמתלות רפואיות, לקראת ערעורו והצליח לברוח מרומניה בקיץ 2006 ולהגיע לסוריה.
לעזרתו של עומר היית'ם ובני משפחתו גויס עורך דין ישראלי, מרדכי ציבין.
תאוריות הקונספירציה > התאוריה של אלנה אודראה

אלנה אודראה, שהייתה שרת התיירות של רומניה, התבטאה בנושא באומרה שמרי-ז'אן יון ודאי ידעה מראש על הצפוי לקרות ושהחטיפה הוסיפה לה מוניטין ופרסום. דברי אלנה התבססו על העובדה שעומר היית'ם היה חבר באותה מפלגה עם אביה של מרי-ז'אן ושהשניים הכירו לפני כן. מרי-ז'אן יון הכחישה דברים אלה מכל וכל וטענה שהם נועדו לייצור שערורייה פוליטית.
תאוריות הקונספירציה > התאוריה של אובידיו אוחנסיאן

אוחנסיאן פרסם לאחר שחרורו ספר בן 300 עמודים, בהוצאת מינרבה, בשם Amintiri din portbagaj (זכרונות מתא המטען), על תקופת שביו.
הבאתו של עומר היית'ם לרומניה

ב-19 ביולי 2013 הודיע דובר נשיא רומניה שעומר היית'ם הובא לרומניה, כדי שירצה את מאסרו.
ראו גם

פלורנס אובנה
הערות שוליים

↑  החוטפים תבעו את השגת הכוחות, 22 באפריל 2005, Jurnalul Național (ברומנית)
↑  DOCUMENTAR Omar Hayssam şi dosarul de terorism privind răpirea jurnaliştilor români în Irak תיעודי "עומר היית'אם ותיק הטרור בנוגע לחטיפת העיתונאים הרומנים בעיראק (ברומנית)
↑  מאות רומנים הפגינו סולידריות עם העיתונאים החטופים (ברומנית)
↑  Terrorist Threaten to Murder 3 Romanian and an American Hostage in new Video (באנגלית)
↑  DOCUMENTAR Omar Hayssam şi dosarul de terorism privind răpirea jurnaliştilor români în Irak תיעודי "עומר היית'אם ותיק הטרור בנוגע לחטיפת העיתונאים הרומנים בעיראק (ברומנית)
↑  אורי יבלונקה "ישראלי למען טרוריסט סורי באתר מעריב, 14 במרץ 2007
↑  אובידיו אוחנסיאן על הבאתו לרומניה של עומר היית'ם: זה נראה טוב מדי מכדי שיהיה אמת (ברומנית)
הנסיך ג'ורג' מוויילס

הנסיך ג'ורג' מוויילס (באנגלית: Prince George of Wales; שם מלא: ג'ורג' אלכסנדר לואי; באנגלית: George Alexander Louis; נולד ב-22 ביולי 2013) הוא נסיך הממלכה המאוחדת, בנם הבכור של נסיך ונסיכת ויילס ויליאם וקתרין.
ג'ורג' הוא הנכד הראשון של המלך צ'ארלס השלישי והנין השלישי של אליזבת השנייה, והראשון ממין זכר. הוא השני בסדר הירושה לכתר הבריטי, אחרי אביו ולפני אחותו ואחיו, הנסיכה שארלוט והנסיך לואי.
הנסיך ג'ורג' מוויילס לאחר לידתו, יולי 2013
לידתו

הנסיך ג'ורג' הוא בנם הבכור של נסיך ונסיכת ויילס ויליאם וקתרין. קתרין, הדוכסית מקיימברידג', ילדה את בנה ב-22 ביולי 2013, באגף הפרטי של בית החולים סנט מרי במערב לונדון, בו ילדה הנסיכה דיאנה את בניה ויליאם והארי ב-1982 וב-1984 בהתאמה.
מטח של 21 פגזים נורה בצהרי יום שלישי (למחרת הלידה) בגרין פארק בלונדון לציון לידתו של התינוק, כמקובל בלידת צאצאים למשפחה המלכותית.
הודעה על הלידה פורסמה לראשונה רק בשעות הערב, כארבע שעות לאחר שהתינוק נולד. בהודעה שפורסמה מטעם ארמון בקינגהאם לעיתונות נמסר כי שמו המלא של התינוק יפורסם בהמשך וכן פורסם כי תוארו המלכותי מרגע הולדתו הוא "הוד מעלתו המלכותי, נסיך קיימברידג'".
על אף ההודעה לעיתונות, כמיטב המסורת בלידות מלכותיות, לידתו של הנסיך פורסמה רשמית באיגרת חגיגית שהוצבה על מעמד מיוחד מזהב מחוץ לארמון בקינגהאם. את האיגרת העביר לארמון שליח מיוחד שיצא מבית החולים ברכב שרד היישר אל מעונם של בני משפחת המלוכה. באיגרת נכתב: "הוד מעלתה הדוכסית מקיימברידג' ילדה בשלום בן בשעה 16:24 היום. הוד מעלתה ובנה במצב טוב".
ביוגרפיה

ב-23 באוקטובר 2013 הוטבל לנצרות תוך שימוש במי נהר הירדן מארץ ישראל. הטקס הרשמי והפרטי נערך בלונדון בנוכחות כל בני משפחת המלוכה ושבעת סנדקיו הנבחרים. באפריל 2014, בגיל 9 חודשים, התלווה להוריו בביקור מלכותי רשמי ראשון שלו בניו זילנד ובאוסטרליה.
ב-7 בספטמבר 2018 החל ללמוד בבית ספר יסודי בלונדון.
תאריו

ג'ורג' הוא נסיך הממלכה המאוחדת, תאריו לאורך השנים:
מלידתו: הוד מעלתו, הנסיך ג'ורג' מקיימברידג'.
מ־9 בספטמבר 2022: הוד מעלתו, הנסיך ג'ורג' מוויילס
גלריה

לרגל הולדת הנסיך הוארו המזרקות בכיכר טרפלגר בתאורה חגיגית.
מעמד מחוץ לארמון בקינגהאם הכריז על לידתו של הנסיך ג'ורג'. בהודעה נכתב: "הוד מעלתה הדוכסית המלכותית מקיימברידג' ילדה בשלום בן ב-16:24 היום. הוד רוממותה ובנה במצב טוב".
מטח כבוד בגיברלטר, לכבוד הולדתו של הנסיך ג'ורג' מקיימברידג'
הערות שוליים

↑    Gordon Rayner,Gordonrayner, ‏Royal baby: Duke and Duchess of Cambridge register birth of Prince George, The Telegraph, 2 August 2013
↑  כבן למשפחת המלוכה בעל תואר, אין צורך בשימוש בשם המשפחה. אך כשיש צורך בכך שם משפחתו הוא "וינדזור"
↑  http://www.royal.gov.uk/ThecurrentRoyalFamily/TheRoyalFamilyname/Overview.aspx
↑  יש שם לתינוק המלכותי: ג'ורג' אלכסנדר לואי, באתר ynet, 24 ביולי 2013
↑  https://www.makorrishon.co.il/nrg/online/1/ART2/493/162.html
↑  עם מי הירדן: הנסיך ג'ורג' הוטבל בלונדון, באתר ynet, 23 באוקטובר 2013
↑  הנסיך ג'ורג' בביקור מלכותי ראשון, באתר הארץ, 9 באפריל 2014
↑  הנסיך ג'ורג' הולך לכיתה א', באתר ‏מאקו‏, 6 בספטמבר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 126772417X  ISNI: 0000 0004 4885 4187  LCCN: nb2013017089  NLA: 52673226  VIAF: 305200522   WorldCat (עם VIAF): 305200522
בדלנות כורדית באיראן

בדלנות כורדית באיראן היא סכסוך אתני ופוליטי. הסכסוך הוא בין המיעוט הכורדי במערב איראן (כורדיסטן האיראנית) לבין מדינת איראן; זהו הסכסוך הבדלני הבולט באיראן המודרנית. הסכסוך הכורדי-איראני מתנהל בעיקרו בידי כורדים סונים (רוב הכורדים באיראן) בפריפריה של איראן, ויש מעט זליגה של אידאולוגיה בדלנית לאכלוסיה כורדית שיעית באיראן. בהשוואה לסכסוך הכורדי-עיראקי ולסכסוך הטורקי-כורדי במדינות השכנות, הבדלנות הכורדית באיראן מאופיינת בפחות אלימות, ופחות התארגנות לאומית מסודרת. יש המייחסים זאת לקווי דמיון תרבותיים רבים יותר בין הכורדים לפרסים (וכתוצאה פחות מתחים), מאשר בין הכורדים לטורקים או לערבים; אך יש גם המייחסים הבדלים בין תנועה לאומית כורדית באיראן לבין התנועות הלאומיות הכורדיות בעיראק וטורקיה ביכולת איראנית לחסל ביעילות מנהיגים כורדים ולפרק התארגנויות כורדיות לאומיות בשלבים מוקדמים מאוד.
הבדלנות הכורדית המודרנית, מקורה בסכסוכים השבטיים של תחילת המאה ה-20, שניהלו מספר ראשי שבטים כורדים. לקראת סוף מלחמת העולם השנייה השבטיות הכורדית באיראן עברה תמורה לכדי לידת תנועה לאומית כורדית מודרנית עם הקמת המפלגה הדמוקרטית הכורדית של איראן. מאבק מפלגה זו לעצמאות כורדית הגיעה לשיא עם הקמת רפובליקת מהאבאד ב-1946, אם כי הרפובליקה פורקה בתוך מספר חודשים בלבד. מאבק אלים של המפלגה הדמוקרטית הכורדית של איראן הגיע לסיומו ב-1996, לאחר כ-40 אלף קורבנות, רובם כורדים. למרות הנסיגה של המפלגה הדמוקרטית הכורדית של איראן ממאבק אלים, מאז 2004 מתנהלת באיראן פעילות בדלנית של מפלגה כורדית נוספת - מפלגת החיים החופשיים של כורדיסטן, אשר לה גם ככל הנראה קשרים עם מפלגת הפועלים של כורדיסטן בטורקיה.
היסטוריה > שבטיות כורדית וניצני לאומיות

שורשיה של בדלנות כורדית היא בשבטיות הכורדית עם סממנים לאומיים שהחלה במקביל לעליית שושלת פהלווי לשלטון. מספר מנהיגים כורדיים שבטיים ניהלו אותה תקופה מרידות רחבות היקף כנגד השלטון האיראני המרכזי ודעה רווחת קובעת כי בין מטרותיהם הייתה הקמת מדינה כורדית; המפורסמים מבין אלה הם סימקו איסמעיל שיקאק בשנות ה-20 ומוחמד רשיד בתחילת שנות ה-40.
היסטוריה > תנועה לאומית כורדית במערב איראן > ניסיון להקמת מדינה כורדית

השלב העיקרי במאבק הבדלני הכורדי באיראן החל בשלהי מלחמת העולם השנייה, כאשר הוקמה מפלגת קומאלה הסוציאליסטית, שקראה בפומבי להקמת בית לאומי לכורדים במחוז כורדיסטן של איראן. איראן אותה עת שרעה במשבר עמוק והייתה למדינה נכשלת. מוחמד רזא שאה פהלווי עלה לשלטון בשנת 1944 ואחיזתו בשלטון הייתה רופפת, מה שתרם לביטחון המנהיגות הכורדית בשאיפתם לעצמאות. בשנת 1945 הוקמה "המפלגה הדמוקרטית הכורדית של איראן", שהתפצלה מה"קומאלה". כישלון מרידתו של מוסטפא ברזאני בעיראק, ובריחתו עם אלפי לוחמים כורדים אל מערב איראן, תרמה להיווצרות המסה הקריטית והנעת הקמת ישות עצמאית. תמיכת ברית המועצות הביאה בינואר 1946 להכרזת רפובליקת מהאבאד הכורדית ובמקביל גם הכרזה על רפובליקה אזרית סוציאליסטית בצפון איראן על ידי תנועה לאומית אזרית - רצף אירועים המכונה משבר איראן. עם איום מפורש של בריטניה, ברית המועצות השיגה את תמיכתה במדינות הבדלניות ובמהלך צבאי של מספר חודשים הצליחה איראן בהנהגת מוחמד רזא שאה פהלווי להביס ולפרק את שתי המדינות הבדלניות והוציאה להורג את המנהיגים הכורדים וגם האזרים. מבין המוצאים להורג נכלל קאזי מוחמד - ראש המפלגה הכורדית הדמוקרטית באיראן אשר טרם מונה לנשיא מהאבאד. המפקד הצבאי של מהאבאד - מוסטפא ברזאני הצליח למרות התבוסה לסגת בחיים מאיראן בקרבות נסיגה קשים ומצא מקלט בברית המועצות, שם שהה עד סוף שנות ה-50.
היסטוריה > תנועה לאומית כורדית במערב איראן > שנות ה-60, ה־70 וה-80

| --- | --- |
 :  ראו גם – הכורדים במהפכה האיראנית
התבוסה של רפובליקת מהאבאד הביאה למכה קשה לתנועה הלאומית הכורדית באיראן ולמעשה עד שנות ה-70 הייתה מעט מאוד פעילות. אומנם באמצע שנות ה-60 פרצו מספר מרידות כורדיות שבטיות בתמיכת המפלגה הדמוקרטית הכורדית של איראן שקראו לאוטונומיה כורדית, אך אלה נחלו כישלון ולחץ איראני קשה הופעל כנגד כל פעילות כורדית לאומית. השינוי הגדול בא עם המהפכה האיראנית שפרצה בשנת 1979. עם נפילתו של מוחמד רזא שאה פהלווי, המפלגה הדמוקרטית הכורדית של איראן החלה גישושים עם ההנהגה האיסלאמית החדשה לקיום קונפדרציה באיראן עם הענקת זכויות למיעוטים לרבות אוטונומיה. למרבה האכזבה של המפלגה הכורדית, התגובה הייתה שלילית והחלטית וכל ניסיון כורדי לאוטונומיה בדרכי שלום היה לאכזבה - מה שהביא לפרוץ המאבק האלים.  כבר בחודש מרץ 1979 החלו עימותים באזורים כורדיים המערביים של איראן, אך יש לציין שאותה עת המפלגה הדמוקרטית הכורדית של איראן נשארה כמעט לבד אל מול השלטון המרכזי - הרבה מנהיגים שבטיים ובעיקר כורדים שיעים הביעו נאמנות מוחלטת לשלטון האיראני החדש ועברו לצד המפלגה האיסלאמית. דיכוי המרד הכורדי הייתה המשימה הראשונה של משמרות המהפכה. הקרבות בין הכורדים למשמרות המהפכה התנהלו במהלך כל קיץ 1979 וערים שלמות עברו בין הכוחות הלוך וחזור. עיקר הקרבות התנהלו במחוז כורדיסטן האיראני, כאשר יתר המחוזות עם אוכלוסייה כורדית (כולל מערב אזרביז'אן) נשארו שקטים יחסית. עם פרוץ מלחמת איראן–עיראק, הכוחות האיראניים כבר היו עם ידם על העליונה במאבק נגד לאומנים כורדים, אך הפלישה העיראקית גרמה להפניית כוחות איראניים לחזית העיראקית וכתוצאה לעיכוב רב במיגור ההתנגדות הכורדית. למעשה, התקלויות באזור המחוז כורדיסטן המשיכו עד שנת 1983, אז נסוגו אחרוני נאמני המפלגה הכורדית מהמדינה.
היסטוריה > תנועה לאומית כורדית במערב איראן > מרד המפלגה הדמוקרטית 1989–1996

למרות ניסיון לחזור לפעילות בדלנית לאחר חיסולו של קסימלו - מנהיג המפלגה הדמוקרטית הכורדית של איראן ב-1989, התנועה למעשה נחלה תבוסה מוחצת ורב מנהיגיה חוסלו על ידי סוכנים איראנים אירופה. מאז כינון הרפובליקה האיסלאמית ועד תחילת שנות ה-90 נהרגו יותר מ-40 אלף כורדים ומאות כפרים נהרסו. ב-1996 הכריזה המפלגה הדמוקרטית הכורדית של איראן על הפסקת כל אלימות בניסיון למצוא מקום לשילוב באיראן עם זכויות למיעוט כורדי.
היסטוריה > מרד המפלגה לחיים חופשיים בכורדיסטן 2004–2015

למרות התבוסה של המפלגה הבדלנית העיקרנית בשנות התשעים, מוקדי בדלנות כורדים אחרים המשיכו במאבק ובשנת 2004 מפלגת החיים החופשיים של כורדיסטן (PJAK) החלה במתקפות על הצבא האיראני במערב המדינה. במהלך פעילות מרדנית זו, מאות מורדים כורדים וחיילים איראנים איבדו חייהם, ולמרות הפסקת האש שהוכרזה בספטמבר 2011, המאבק המשך גם לאחר מכן. פעמים רבות האשימה איראן את ארגון PJAK בקבלת תמיכה מארגון ה-PKK ואף מארצות הברית וישראל; הכורדים מעולם לא אישרו אישומים אלה. החל משנת 2013 ועד חודש ספטמבר נהרגו לפחות 12 חיילים איראנים ו-2 מורדים כורדים; מספר כורדים גם עומדים לפני הוצאה להורג על חשד בפעילות חבלנית.
היסטוריה > מרד במערב איראן ב-2016

לאחר אירועי פרעות מהבאד בשנת 2015, והוצאות רבות של פעילים פוליטיים כורדיים, המתח העדתי-פוליטי במערב איראן הגיע לשיא בתחילת 2016, אז איימו מספר ארגונים כורדים בחידוש המאבק האלים. באפריל 2016 החלו תנועות כורדיות חמושות שונות לרכז כוחות בגבול איראן-כורדיסטן העיראקית והתקלות ראשונה אירעה באותו החודש בין מפלגת החופש של כורדיסטן (PAK) לבין הצבא האיראני. במאי ויוני 2016, המפלגה הדמוקרטית הכורדית של איראן לראשונה החלה בפעילות חמושה במערב איראן מאז שנות התשעים, ומספר רב של התקלויות בינם לבין כוחות הביטחון האיראניים הביאו לעשרות הרוגים בשני הצדדים. במקביל, גם התנועה המרקסיסטית מפלגת החיים החופשיים של כורדיסטן המשיכה בפעילות חמושה ושתי היתקלויות אירעו בהשתתפותה.
ראו גם

אנטי-כורדיזם
כורדיסטן האיראנית
המפלגה הדמוקרטית של כורדיסטן האיראנית
הערות שוליים

1 2  איראן 2007, ניתוח גאואסטרטגי. עמ' 59. "בדוח אמנסטי לאו"ם בשנת 1991 נכתב, כי מאז כינון הרפובליקה האיסלאמית קיפחו את חייהם יותר מ-40 אלף כורדים וכי מאות כפרים נהרסו."  (הקישור אינו פעיל, 30 דצמבר 2023)
↑  איראן 2007, ניתוח גאואסטרטגי. עמ' 59. "הכורדים הם המיעוט האתני הפעיל ביותר מבחינת המאבק המזוין למען השגת זכויות אוטונומיות, ויש להם בסיסים מחוץ לאיראן (בעיראק ובטורקיה). המשטר חושש מפני הנטיות הבדלניות שלהם, ולכן מנסה ממשלת איראן להציגם כלפי העולם כמיעוט דתי ולא כמיעוט אתני." (הקישור אינו פעיל, 30 דצמבר 2023)
↑  איראן 2007, ניתוח גאואסטרטגי. עמ' 15. "במהלך חודש ינואר 1946 ניסו הסובייטים לעודד ניסיונות להקמת רפובליקות עצמאיות בצפון פרס (אזרבייג'ן האיראנית והרפובליקה העממית הכורדית) ודרשו מהממשלה המרכזית להכיר בהן, בין השאר משום שמנהיגי ברית המועצות סברו כי מדינות המערב לא ייחלצו לעזרת פרס, משום שלא ראו בה חשיבות אסטרטגית."  (הקישור אינו פעיל, 30 דצמבר 2023)
↑  איראן 2007, ניתוח גאואסטרטגי. עמ' 15.  (הקישור אינו פעיל, 30 דצמבר 2023)
↑  איראן 2007, ניתוח גאואסטרטגי. עמ' 59. "בתקופת השאה תבעו הכורדים אוטונומיה, ומשלא צלח הדבר הם תמכו במהפכה האיסלאמית בראשות חומייני, בתקווה שהוא ייענה לדרישותיהם. משהתאכזבו גם מזה, ניצלו הכורדים את חולשתה של הרפובליקה הצעירה ופתחו במאבק אלים." (הקישור אינו פעיל, 30 דצמבר 2023)
↑   (הקישור אינו פעיל, 30 דצמבר 2023)
↑   צבי בראל, מה רוצים הכורדים האיראנים?, באתר הארץ, 10 ביולי 2016
| היסטוריה מודרנית של איראן |
| --- | --- | --- |
| השושלת הקאג'ארית | מלחמות האימפריה הרוסית–פרס • המלחמה האנגלו-פרסית • מרד הטבק באיראן • מודרניזם אסלאמי • המהפכה החוקתית בפרס • המערכה בפרס במלחמת העולם הראשונה • ההסכם האנגלו-איראני • ההפיכה באיראן (1921) • מרד סימקו שיקאק | איראן |
| שושלת פהלווי | רזא שאה פהלווי • העימות במקדש האימאם א-רידא • הפלישה הבריטית-סובייטית לאיראן • משבר אבאדאן • ההפיכה באיראן (1953) • המהפכה הלבנה • חגיגות 2500 שנים לאימפריה הפרסית • תאוריית הקשר על הדחת השאה מאיראן • המהפכה האסלאמית • הממשלה האיראנית הגולה | איראן |
| הרפובליקה האסלאמית | הפיכת נוז'ה • משבר בני הערובה באיראן • מלחמת איראן–עיראק • הסכסוך האיראני-ישראלי • הסכסוך האיראני–סעודי • תוכנית הגרעין האיראנית • טרור אסלאמי • בדלנות כורדית באיראן • ההפגנות באיראן (2018–2019) • ההפגנות באיראן (2022–2023) | איראן |
פורטל איראן
לוחמי PJAK‏ (2012)
מייק הנרי

| --- | --- |

מייק הנרי בסן דייגו, יולי 2011
 לידה:  7 בנובמבר 1965 (בן 59) פונטיאק, ארצות הברית 
 סוגה מועדפת:  קומדיה 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1989 
 מקום לימודים:  Collegiate School  אוניברסיטת וושינגטון ולי 
 פרסים והוקרה:  פרס אמי לבידור בפריים טיים 
 https://www.mikehenry.co
 פרופיל ב-IMDb
 
מייקל "מייק" הנרי (באנגלית: Michael "Mike" Henry; נולד ב-7 בנובמבר 1965) הוא מדבב, תסריטאי, מפיק וקומיקאי אמריקאי. הוא התפרסם בעיקר בשל תפקידו בתוכניות הטלוויזיה איש משפחה והמופע של קליבלנד בתור המדבב של הדמות קליבלנד בראון.
ביוגרפיה

הנרי נולד בריצ'מונד במדינת וירג'יניה בארצות הברית. לאחר שהוריו האמנים התגרשו כשהיה בן שמונה, הוא התגורר ביחד עם אחיו פטריק אצל אמו. הוא הכיר את סת' מקפרלן דרך אחיו פטריק שלמד איתו בקולג' ברוד איילנד, סיים את אוניברסיטת וושינגטון אנד לי בווירג'יניה.
קריירה

לאחר סיום האוניברסיטה, הנרי נטש קריירת פרסום לטובת ניסיון להצליח כקומיקאי בלוס אנג'לס. בתקופה זו הפך לחבר קרוב של מקפרלן, וזה הציע לו עבודה ככותב בסדרה החדשה איש משפחה.
קריירה > איש משפחה

בארבע העונות הראשונות של הסדרה הנרי צוין כ"כוכב אורח", רק החל מהפרק "Prick Up Your Ears" בעונה החמישית הוא הפך לחבר בצוות השחקנים הראשי של הסדרה.
הנרי מדבב בסדרה את הדמויות: האיש החירש והמשומן, הרברט, קונסואלה וברוס. דיבב בעבר את הדמויות קליבלנד בראון וקליבלנד בראון ג'וניור.
ביוני 2020, עקב מחאות ג'ורג' פלויד, נודע כי מייק הנרי פרש מדיבובו של קליבלנד בראון, וכי עריף זאהיר יחליפו בדיבוב הדמות.
קריירה > המופע של קליבלנד

בשנת 2009, הנרי יצר ספין אוף לאיש משפחה, ביחד עם מקפרלן וריצ'רד אפל, בשם המופע של קליבלנד. בסדרה הוא חזר לדבב את קליבלנד בראון ואת הרברט, ביחד עם דמויות חדשות כמו: ראלו טאבס, ארץ', מר אמסטרונג, פלורנס ועוד. הנרי סיפר אודות מהלך העבודה על "המופע של קליבלנד":
הסדרה היא באחריותי, וסת' ואני מפקחים על כל התסריטים. אני מביים את משחק הקול ויש לי יש אמירה קריאטיבית על כל הפרקים. כמובן שצריך לקחת בחשבון הערות מהרשת, שברוב המקרים הן די סבירות.
פילמוגרפיה > טלוויזיה

1999–2002, 2005–הווה: איש משפחה
2003: בנות גילמור (תפקיד אורח)
2005: רובוט צ'יקן (תפקיד אורח)
2005-הווה: אבא אמריקאי
2007: סקראבס (תפקיד אורח)
2009–2013: המופע של קליבלנד
2010: רובוט צ'יקן: מלחמת הכוכבים – פרק 2 (תפקיד אורח)
2011: ליל ההוריקן (קרוסאובר)
2012: יום השנה ה-25 של FOX
2024: טד
פילמוגרפיה > קולנוע

2005: סטואי גריפין - הסיפור שלא סופר
2012: טד
פילמוגרפיה > אינטרנט

2003: Kicked in the Nuts
2008–2009: Seth MacFarlane's Cavalcade of Cartoon Comedy
הערות שוליים

1 2 3 4  דייב איצקוף, Spinning Off Into Uncharted Cartoon Territory, אתר הניו יורק טיימס, 27 באוגוסט 2009.
1 2  Mike Henry: Biography, באתר TV Guide, ‏3 באוקטובר 2013
1 2  Mike Henry of "Family Guy" talks voices, gags and instinct, באתר Campus Times, ‏11 בספטמבר 2008.
↑  לצד סת' מקפרלן, אלכס בורסטיין, סת' גרין, מילה קוניס ופטריק וורברטון.
1 2  מייק הנרי, באתר Family Guy Wiki.
↑  צביה בלום, חיקה את הדמות מ"איש משפחה" - ונהפך למדבב שלה, באתר ישראל היום, 29 בספטמבר 2020
↑  מייק הנרי, באתר The Cleveland Show Wiki.
↑  נמרוד דביר, ריאיון עם מייק הנרי, באתר ynet, ‏30 במרץ 2011.
↑  Kicked in the Nuts, באתר Family Guy Wiki.
↑  בתרגום חופשי: בעיטה בביצים.
↑  בתרגום חופשי: התהלוכה של סת' מקפרלן של קומדיה מצוירת.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2016012113  VIAF: 91515000   WorldCat (עם VIAF): 91515000
אלן שאטר

אלן שאטר (באנגלית: Alan Joseph Shatter, נולד ב-14 בפברואר 1951) הוא פוליטיקאי וסופר יהודי אירי, שכיהן כשר ההגנה והמשפטים בממשלת אירלנד בשנים 2011-2014. היה חבר הפרלמנט האירי (הדאל אירן) מטעם מפלגת המרכז-ימין פינה גייל בשנים 1981-2002, 2007-2014. בתקופתו היה היהודי היחיד בפרלמנט האירי.
קורות חיים

שאטר נולד ב-1951 בדבלין, בירת אירלנד, לראובן ואיליין שאטר, זוג יהודי שהיגר מאנגליה זמן קצר קודם לכן. הורי אביו היו גם הם מהגרים. הם הגיעו ממזרח אירופה, ככל הנראה מפולין, ללונדון (איסט אנד), בראשית המאה העשרים.
שאטר גדל ברובע אמיד יחסית בדרום דבלין. אביו היה בעל חנות לבגדי ילדים. האנטישמיות באירלנד של אותם ימים הייתה נפוצה, וגם שאטר עצמו נתקל בה, אבל זה אירע לדבריו רק לעיתים נדירות. עם זאת, בהמשך הדרך, ככל שהתקדם בסולם הפוליטי, רבו גילויי האנטישמיות כלפיו.
הוא למד בבית ספר ד'ה הייסקול (אנ'), בית ספר תיכון פרוטסטנטי בדבלין (הקתולית), והיה קפטן נבחרת האתלטיקה הבית ספרית במשך שנתיים. לאחר מכן למד משפטים בטריניטי קולג' המפורסם, וקיבל תואר ראשון. גם כאן היה בנבחרת האתלטיקה של הקולג' (ריצה).
שאטר גילה דעות ליברליות בנושאים חברתיים שונים, כבר בתקופת לימודיו בקולג'. היה חבר במרכז לייעוץ משפטי חינם והפך בהמשך ליושב ראש שלו. השתתף ולאחר מכן אף ניהל גוף סטודנטיאלי שפעל למען ילדים עניים. והחל מתקופה זו ובמשך שנים רבות אחר כך, היה נשיאו של גוף שפעל כנגד סוגי ספורט הכרוכים בשפיכות דמים, כגון ציד וכו' (The Irish Council against Blood Sports). שאטר אף נענש בהזדמנות מסוימת בהיותו כבר חבר הפרלמנט, בשל הצבעתו כנגד דעת הרוב במפלגתו, בעד הצעת חוק לאיסור ציד ארנבות.
המשיך בלימודי משפטים, מדע המדינה וכלכלה באוניברסיטת אמסטרדם וב-1976 קבל רישיון עריכת דין. שנה לאחר מכן הקים עם שותף, משרד עורכי דין, שהפך לידוע מאוד.
שאטר נשוי משנת 1982 לקרול אן לבית דנקר ואב לשני ילדים. גר בדבלין עיר הולדתו.
סופר

ב-1977 יצא לאור ספרו הראשון של שאטר - Family Law in the Republic of Ireland, ספר מקצועי משפטי אשר זכה להצלחה רבה, הופיע עד היום בארבע מהדורות ומצוטט בפסקי דין רבים. במהלך שנותיו בפרלמנט האירי לאחר מכן, יישם שאטר בחקיקה, חלק גדול מהרפורמות המשפטיות שהציע בספרו.
ספרו השני, Family Planning Irish Style יצא לאור ב-1979. גם בספר זה היה אמנם אלמנט משפטי חזק, משום שהספר עוסק ותוקף בצורה סאטירית את חוקי תכנון המשפחה ואיסור ההפלות באירלנד באותה תקופה, אבל הפעם היה זה יותר ספר קריאה, והוא אף הפך באירלנד לרב-מכר.
ספרו השלישי של שאטר יצא לאור ב-1989, כשהוא כבר היה חבר פרלמנט ותיק. הספר, רומן בשם Laura: A Novel You Will Never Forget, הפך גם הוא לרב-מכר באירלנד.
פעילות פוליטית

שאטר הצטרף למפלגת פינה גייל, מפלגת מרכז-ימין, ונבחר מטעמה לראשונה לפרלמנט האירי, ביוני 1981, כנציג מחוז מגוריו בדרום דבלין. הוא שב ונבחר מטעמה שוב ושוב, במשך יותר מעשרים שנה, עד יוני 2002. במהלך תקופה זו גם כיהן במשך כשמונה שנים (1991–1999) כחבר מועצת עיריית דבלין. בבחירות הכלליות שקיימה אירלנד ב-2002 הוא הובס, אך כעבור חמש שנים, במאי 2007 שב לפרלמנט האירי והוא מכהן בו עד היום.
עד מינויו לשר היה שאטר פעיל פרלמנטרי נמרץ והצליח להעביר חקיקה ענפה בתחומים שונים, בעיקר בכל הקשור לדיני משפחה, אך גם בבריאות, ספורט ועוד. הוא יזם בין השאר גם את הקמתה של הוועדה ליחסי חוץ בפרלמנט, היה חבר בה מאז הקמתה ב-1992, כמעט ללא הפסקה, ובמשך כחצי שנה (דצמבר 1996 - יוני 1997) אף כיהן כיו"ר שלה.
בבחירות הכלליות שקיימה אירלנד בפברואר 2011 ניצחה פיין גייל, לראשונה אחרי 14 שנה ומנהיגה אנדה קני הרכיב את ממשלת הקואליציה האירית השלטת גם כיום (2013). הוא מינה את שאטר לתפקיד כפול בממשלתו, כשר ההגנה וכשר המשפטים (השם המדויק של המשרד האחרון הוא - "משרד השוויון והצדק"). שאטר נכנס לתפקידו ב-9 במרץ 2011.
ביולי 2011 התפרסם בדו"ח האירי הרביעי בנוגע למקרי התעללות מינית, אודות מספר כמרים שהתעללו בילדים בקהילותיהם. הדו"ח עסק גם בהתעלמות או הפחתה בערך המעשים הללו מצד ראשי הכנסייה הקתולית באירלנד, אשר לא דיווחו על חלק מהאירועים למשטרה ולא סילקו את הכמרים הסוטים ממשרותיהם. שאטר, גם בתוקף תפקידו, עמד במרכז מאבקה של מפלגתו, כנגד הכנסייה הקתולית, לחקיקת חוק שיחמיר את הענישה על אי דיווח על מקרים מעין אלה.
במאי 2014 התפטר מתפקידו כשר ההגנה והמשפטים. בשנת 2016 נערכו בחירות כלליות באירלנד בהן איבד שאטר את מקומו.