stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רני ששון
גלריה

Back, 2009. Plastic, Leather and Wood
Angelico, 2012. Aluminium, Stainless Steel and String Steel. The GERNOT-HUBER-foundation Tenerife, Spain.
Birds, 2010, Metal, Plastic, Leather, Wood and Cardboard, Varied Dimensions
Wings Machine, 2011 Kinetic Sculpture, Clore ‘Garden Museum of Science’
Fluidic Wing, 2013, Metal, Plastic and Acrilyc Paint
הנריק פונטופידן

| --- | --- |

 לידה:  24 ביולי 1857 פרדריסיה, דנמרק 
 פטירה:  21 באוגוסט 1943 (בגיל 86) Ordrup, דנמרק 
 מדינה:  ממלכת דנמרק 
 מקום מגורים:  פרדריסיה, רנדרס 
 שפות היצירה:  דנית 
 סוגה:  פרוזה 
 תקופת הפעילות:  1881–1943 (כ־62 שנים) 
 בן או בת זוג:  Mette Marie Hansen (2 בדצמבר 1881–1892)  Antoinette Kofoed (9 באפריל 1892–?) 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לספרות (1917) 
 חתימה:   
 
הנריק פונטופידן
הנריק פונטופידן (בדנית: Henrik Pontoppidan‏; 24 ביולי 1857, פרדריסיה, יוטלנד – 21 באוגוסט 1943, שארלוטנלונד, דנמרק) היה סופר דני, מחבר רומנים בעל השקפת עולם סוציאליסטית, זוכה פרס נובל לספרות.
ביוגרפיה

הנריק פונטופידן נולד במשפחת כמרים מזה דורות. הוא השתוקק להיות מהנדס ולהשתתף במשלחת מדעית לגרינלנד, אך לא הצליח בכך. הוא קטע את לימודיו בטכניון של קופנהגן והתחיל לעבוד בהוראה בבית ספר כפרי. התחתן עם בת כפר והתיישב באחוזה כפרית.
יצירתו הראשונה, הרומן "כנפיים סמוכות", עוררה את תשומת לבם של גדולי הספרות בסקנדינביה באותה תקופה, גיאורג בראנדס והנריק איבסן ושניהם שיבחו את הרומן. ביצירותיו יש הבנה עמוקה לחיי האיכרים הדנים. הוא מעביר ביקורת מרירה על הניוון התרבותי והמוסרי של ארצו.
בשנת 1917 הוענק לו, יחד עם קרל גילרופ, פרס נובל לספרות על "תיאורו הנפלא לדניה של המאה העשרים".
מיצירותיו

כנפיים סמוכות
קרקע (1891)
הארץ היעודה (1892)
אדם הישיש (1894)
יום הדין (1895)
שיר השירים (1896)
פר (Per) בר המזל
ממלכת המתים (1916)
אודות

‏
Paul Pinchas Maurer, Jüdische Gestalten im Werk von Henrik Pontoppidan, Jerusalem 2020
פרשת לך לך

.
המצרים מעריצים את יופייה של שרי. ג'יימס טיסו, סוף המאה ה-19.
פרשת לֶךְ-לְךָ היא פרשת השבוע השלישית בספר בראשית. לפי החלוקה לפרקים, היא מתחילה בספר בראשית, פרק י"ב, פסוק א' ומסתיימת בפרק י"ז, פסוק כ"ז. הפרשה עוסקת בתיאור קורות חייו של אברהם אבינו בחלק הראשון של חייו.
הפרשה מספרת על קריאת אלוהים לאברם (שמאוחר יותר שמו משונה לאברהם) לצאת ממולדתו וללכת לארץ כנען, הארץ המובטחת, ירידת אברם למצרים והתחזותו לאחיה של שרי, מריבת רועי אברהם ורועי לוט, מלחמת ארבעת המלכים את החמישה, מלכי צדק, גירוש הגר ולידת ישמעאל, ברית בין הבתרים, וברית המילה.
את פרשת לך לך קוראים בין התאריכים ח' בחשוון-י"ג בחשוון.
תוכן הפרשה > לך לך מארצך וממולדתך ומבית אביך

אברם מקבל ציווי אלוהי ללכת לארץ כנען. הוא בא עם שרי אשתו ולוט בן אחיו והנפש אשר עשו בחרן לארץ, ואף בונה מזבח וקורא בשם ה' באלון מורה - שכם. אולם הרעב מאלץ אותו לרדת למצרים. עבדי פרעה לוקחים את שרי לבית פרעה ואברם ממבקש ממנה שתאמר שהיא אחותו מחשש לחייו (שרי היא באמת בת אחיו). ה' מנגע את פרעה בנגעים קשים, ובעקבות כך הוא משחרר את שרי ושולח את אברם ממצרים ברכוש גדול.
תוכן הפרשה > מלחמת שליטי בבל בערי כנען

כשאברם חוזר לארץ כנען מתפתח סכסוך בין רועיו ובין הרועים של לוט. פתרון הסכסוך בהיפרדות לוט מאברם וירידתו אל סדום. אברם עצמו מקבל הבטחה אלוהית כי ארץ כנען תהיה ירושה לזרע שיוולד לו.
אחר כך מתרחשת מלחמת ארבעת המלכים את החמישה: ארבעה משליטי ארץ בבל באים לדכא חמישה מלכים מקומיים, שליטי סדום והערים שסביבותיה, שמרדו בהם. אברם שומע שלוט נשבה במלחמה, יוצא בראש אנשיו להילחם בארבעת המלכים, מנצח אותם ופודה את לוט. הוא מסרב לקחת לעצמו מן השלל ורק מברך את ה' בסיוע מלכיצדק, "כהן לאל עליון".
תוכן הפרשה > ברית בין הבתרים

כעת כורת ה' עם אברם את ברית בין הבתרים: ההבטחה על הארץ ועל הזרע מקבלת גושפנקה רשמית על ידי מעשה טקסי של ביתור בעלי חיים. אברם גם מקבל נבואה על העתיד לקרות לזרעו: ”יָדֹעַ תֵּדַע כִּי גֵר יִהְיֶה זַרְעֲךָ בְּאֶרֶץ לֹא לָהֶם, וַעֲבָדוּם וְעִנּוּ אֹתָם אַרְבַּע מֵאוֹת שָׁנָה” (ספר בראשית, פרק ט"ו, פסוק י"ג).
תוכן הפרשה > שרי והגר

שרי אשת אברם רואה כי איננה מצליחה ללדת בן ומציעה לאברם לקחת את הגר שפחתה לאישה. הגר אכן מתעברת, וכתוצאה מכך היא מזלזלת בשרי. שרי מתלוננת על כך בפני אברם, והוא נותן לה אפשרות לעשות כטוב בעיניה עם הגר. שרי מקשה מאוד את החיים של הגר, וכתוצאה מכך הגר בורחת. מלאך ה' מתגלה להגר בבאר לחי ראי, אומר לה לשוב חזרה לבית אברם ושרי, ומברך אותה ואת בנה ישמעאל שנולד לאחר שובה.
תוכן הפרשה > ברית מילה

אברם כורת ברית נוספת עם ה', היא ברית המילה. הוא מצווה למול את עצמו ואת כל בני ביתו, וכן לשנות את שמו לאברהם ואת שם אשתו שרי לשרה. ה' מבטיח פעם נוספת ששרה תלד בן, שייקרא יצחק, ובו תתקיים ברית הזרע והארץ.
מצוות בפרשה

בפרשה ישנה מצווה אחת:
| המצוות | מקור | המצווה נוהגת בזמן הזה | המחויבים |
| --- | --- | --- | --- |
| מצוות מילה | הִמּוֹל לָכֶם כָּל זָכָר | כן | האב/בית דין |
תאריכי הקריאה

השבת בה קוראים את פרשת לך לך יכולה לחול בארבעה תאריכים שונים:
שנת השא ושנת הכז, שנת השג ושנת החא - ח' בחשוון
שנת גכה ושנת גכז - י' בחשוון
שנת בשה ושנת בחג, שנת בשז ושנת בחה - י"א בחשוון
שנת זשג ושנת זחא, שנת זשה ושנת זחג - י"ג בחשוון
הפטרה

מפטירים בספר ישעיהו, מפרק מ', פסוק כ"ז (לחלק מהמנהגים: פסוק כ"ה) עד פרק מ"א, פסוק ט"ז (או פסוק י"ז). הנביא פונה לעם ישראל, ”וְאַתָּה יִשְׂרָאֵל עַבְדִּי יַעֲקֹב אֲשֶׁר בְּחַרְתִּיךָ זֶרַע אַבְרָהָם אֹהֲבִי. אֲשֶׁר הֶחֱזַקְתִּיךָ מִקְצוֹת הָאָרֶץ וּמֵאֲצִילֶיהָ קְרָאתִיךָ וָאֹמַר לְךָ עַבְדִּי אַתָּה בְּחַרְתִּיךָ וְלֹא מְאַסְתִּיךָ” (ספר ישעיהו, פרק מ"א, פסוקים ח'–ט').
בנוסח רומניא הפטירו בספר יהושע מפרק כ"ד, פסוק ג' עד פרק כ"ד, פסוק כ"ג, המתחיל "ואקח את אביכם את אברהם מעבר הנהר ואולך אותו בכל ארץ כנען".
אירועים

היישוב אלון מורה, ששמו נזכר לראשונה בפרשת זו, והוא המקום הראשון בארץ ישראל המוזכר בפרשה זו ובתורה כולה, מציין שבת זאת כשבת חגיגית להתחזקות היישוב.
קביעת יום העלייה הייתה ביום ז' בחשוון בגלל סמיכותה לפרשת לך לך, שמתארת עליית אברהם לארץ.
הערות שוליים

↑  על פי ספר החינוך.
↑  ספר בראשית, פרק י"ז, פסוק י'
| פרשות השבוע |
| --- | --- | --- |
| ספר בראשית | בראשית • נח • לך לך • וירא • חיי שרה • תולדות • ויצא • וישלח • וישב • מקץ • ויגש • ויחי |  |
| ספר שמות | שמות • וארא • בא • בשלח • יתרו • משפטים • תרומה • תצוה • כי תשא • ויקהל • פקודי |  |
| ספר ויקרא | ויקרא • צו • שמיני • תזריע • מצורע • אחרי מות • קדושים • אמור • בהר • בחוקותי |  |
| ספר במדבר | במדבר • נשא • בהעלותך • שלח לך • קרח • חקת • בלק • פינחס • מטות • מסעי |  |
| ספר דברים | דברים • ואתחנן • עקב • ראה • שופטים • כי תצא • כי תבוא • נצבים • וילך • האזינו • וזאת הברכה |  |
| ספר בראשית |
| --- | --- | --- |
| פרשת בראשית | בריאת העולם • תוהו ובוהו • רקיע • המים העליונים • בריאת אדם וחוה • אדם וחוה • פרייה ורבייה • גן עדן • נחש הקדמוני • חטא עץ הדעת • קללת האדם והאשה • עץ החיים • קין והבל • שירת למך • מעשה בני האלוהים |  |
| פרשת נח | תיבת נח • המבול • ברית הקשת • שבע מצוות בני נח • שכרות נח • תולדות בני נח • מגדל בבל |  |
| פרשת לך לך | מסע אברהם לארץ כנען • ירידת אברהם למצרים • פרידת אברהם ולוט • מלחמת ארבעת המלכים את החמישה • מלכי-צדק • ברית בין הבתרים • בריחת הגר ולידת ישמעאל • ברית המילה |  |
| פרשת וירא | ביקור המלאכים באוהל אברהם • מהפכת סדום ועמורה • לוט ובנותיו • ירידת אברהם לגרר • גירוש הגר וישמעאל • ברית אברהם ואבימלך • עקדת יצחק |  |
| פרשת חיי שרה | רכישת מערת המכפלה • מציאת אישה ליצחק • נישואי אברהם וקטורה • תולדות ישמעאל |  |
| פרשת תולדות | לידת יעקב ועשו • מכירת הבכורה • ירידת יצחק לגרר • הריב על הבארות • ברית יצחק ואבימלך • גנבת הברכות • בריחת יעקב מעשו |  |
| פרשת ויצא | חלום יעקב • נישואי יעקב עם רחל ולאה • לידת בני יעקב • מעשה הדודאים • בריחת יעקב מלבן • ברית יעקב ולבן |  |
| פרשת וישלח | מפגש יעקב ועשו • מאבק יעקב והמלאך • מעשה שכם ודינה • מעשה שמעון ולוי • קיום הנדר בבית אל • מות רחל וקבורתה • מעשה ראובן ובלהה • פרשת שמונת מלכי אדום |  |
| פרשת וישב | מכירת יוסף • מעשה יהודה ותמר • לידת פרץ וזרח • יוסף ואשת פוטיפר • חלומות שר המשקים ושר האופים |  |
| פרשת מקץ | חלומות פרעה • ירידת אחי יוסף למצרים |  |
| פרשת ויגש | התוודעות יוסף לאחיו • ירידת יעקב למצרים • מכירת ארץ מצרים לפרעה |  |
| פרשת ויחי | שבועת יוסף ליעקב • ברכת אפרים ומנשה • ברכת יעקב לבניו • מות יעקב וקבורתו |  |
| דמויות מרכזיות | אדם וחוה • קין והבל • נח • אברהם ושרה • לוט • הגר וישמעאל • יצחק ורבקה • עשו • יעקב רחל ולאה • בלהה וזלפה • ראובן • שמעון • לוי • יהודה • תמר • יששכר • זבולון • דן • נפתלי • גד • אשר • יוסף • בנימין |  |
ספר בראשית • ספר שמות • ספר ויקרא • ספר במדבר • ספר דברים
פגישתם של אברהם ומלכיצדק.
הגר ההרה עם ישמעאל, בנו של אברהם, ושרי.
יוסי בן-ארצי

| --- | --- |

 לידה:  4 ביולי 1949 (בן 75)
 ענף מדעי:  גאוגרפיה, היסטוריה
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום לימודים:  בית הספר הריאלי העברי בחיפה 
 מנחה לדוקטורט:  יהושע בן-אריה 
 הערות:  רקטור אוניברסיטת חיפה לשעבר
 תרומות עיקריות
 מחקרים על היסטוריה וגאוגרפיה של ארץ ישראל
 
יוסי בן-ארצי (נולד ב-4 ביולי 1949) הוא היסטוריון וגאוגרף ישראלי, פרופסור מן המניין בחוג ללימודי ארץ ישראל באוניברסיטת חיפה. כיהן כרקטור האוניברסיטה.
ביוגרפיה

יוסי בן-ארצי נולד וגדל בחיפה. משפחתו מצד אביו הייתה ממייסדות המושבה הר-טוב בהרי יהודה (על יד בית שמש של ימינו) בשנת 1895. המשפחה עזבה את הר-טוב בעקבות מאורעות תרפ"ט, בהם הותקפה ונחרבה המושבה בידי ערביי דיר-אבאן. המשפחה נמנתה עם מייסדי אבן יהודה שבשרון ומשם עברה לחיפה. בן-ארצי סיים את לימודיו בבית הספר הריאלי העברי בחיפה בשנת 1967, עשה את שירותו הצבאי בנח"ל, והשתחרר כסגן, לאחר שירות של שנה בצבא הקבע כמ"פ בגדוד 906. במילואים הצטרף לחטיבת כרמלי, בה שרת כמ"פ, סמג"ד (במלחמת לבנון הראשונה) ומג"ד, ועבר קורס מח"טים. משנת 1992 שימש כסגן מפקד המרכז לאיתור נעדרים (אית"ן) בצה"ל.
בן-ארצי עשה תואר ראשון בחוגים לגאוגרפיה ולהיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטת חיפה, ותארים שני ושלישי בגאוגרפיה באוניברסיטה העברית בירושלים. נושא עבודת הגמר לתואר השני היה "תפרוסת המגורים וההגירה הפנימית של ערביי חיפה", והוא קיבל את התואר ב-1979. נושא עבודת הדוקטור היה "תכנון והתפתחות המערך הפיזי של המושבות העבריות בארץ-ישראל, 1914-1882", והוא אושר ב-1984. העבודה נערכה בהדרכתם של הפרופסורים יהושע בן-אריה ועמירם גונן. שהה בבתר דוקטורט באוניברסיטת טיבינגן בגרמניה שם חקר את הנוף התרבותי של כפרי המוצא של הטמפלרים הגרמנים אשר היגרו לארץ-ישראל והתיישבו בה במאה ה-19.
בן-ארצי מונה למרצה באוניברסיטת חיפה ב-1984, ב-1989 למרצה בכיר, ב-1995 לפרופסור חבר וב-2004 לפרופסור מן המניין. היה ראש החוג ללימודי ארץ ישראל במשך 5 שנים, דיקן הפקולטה למדעי הרוח במשך 4 שנים, ומשנת תשס"ה עד תש"ע כיהן כרקטור אוניברסיטת חיפה. כרקטור האוניברסיטה, היה בן-ארצי אחד ממקימי "תוכנית חבצלות", תוכנית הדגל של חיל המודיעין, בשנת 2004. בשנת 2010–2011 היה בשבתון בעמנואל קולג' בקיימברידג' בריטניה, ובמרכז טאוב לחקר ישראל באוניברסיטת ניו יורק. ממאי 2018 עומד בראש המנהלת למכללות הצבאיות (ממ"צ) באוניברסיטת חיפה, במסגרתה לומדים תלמידי המכללות בגלילות לתארים אקדמיים באוניברסיטה.
בן-ארצי מילא שורת תפקידים ציבוריים התנדבותיים והיה חבר בגופי ציבור רבים. בין השאר, במועצה לארץ ישראל יפה בסניף חיפה והצפון, במסגרתה ערך את הרשימה הראשונה של אתרים היסטוריים הראויים לשימור בחיפה. הרשימה אומצה על ידי העירייה ומשמשת בסיס לרשימת אתרי השימור בעיר. משנת תשל"ט (1979) הוא חבר ועדת השמות לרחובות בעיריית חיפה, ומתשס"ד עד תשע"ט כיהן כיושב ראש שלה. היה יושב ראש מועצת נחל הקישון ויושב ראש של כמה ועדות חלוקת גבולות בין רשויות מקומיות מטעם משרד הפנים, בהן יו"ר ועדת חקירה לגבולות קריית שמונה בשנים תשנ"ז-תשנ"ח. שימש במשך שנים רבות כנציג הציבור בוועדה לשימור אתרים של עיריית חיפה מ-1993 ועד 2018 (עם הפסקה קצרה באמצע). כיהן כחבר בוועדת המורשת שליד מליאת רשות שמורות הטבע והגנים הלאומיים, ב'קרן הדוכיפת', בעמותת 'המזגגה' בנחשולים ובוועדת שימור המורשת שליד רשות מקרקעי ישראל. מינואר 2018 מכהן כיו"ר הוועד המנהל של החברה להגנת הטבע.
בן-ארצי היה חבר מועצת ד"ש במשך תקופה קצרה, עם הקמתה ב-1977. הוא היה ממקימי תנועת "שלום עכשיו" ופעיל מרכזי בה בשנים 1978–1989.
מחקריו > היווצרות דגם המגורים ומאפייני המגורים של ערביי חיפה

מונוגרפיה זו מבוססת על עבודת הגמר לתואר השני, ראתה אור בהוצאת אוניברסיטת חיפה בשנת 1980. לראשונה נחקר אז האופן בו נוצרה מפת התפרוסת של ערביי חיפה לאחר הקמת המדינה, תוך זיקה לאירועי 1948 ולדגם התפרוסת המרחבי של ערביי חיפה קודם לכן. המחקר בחן את דפוסי מעבר המגורים משכונה לשכונה, את שיקולי בחירת אזור המגורים ואת מערכת הגורמים הרצוניים והחיצוניים המשפיעה על המרחב הערבי בעיר. בניגוד לממצאים ממחקרים קודמים שניסו למצוא מתאמים בהתאם למודלים עירוניים אמריקאיים. התברר כי לסמליות, להזדהות המרחבית ובעיקר לזיקה למשפחה ולמוסדות החינוך העדתיים יש השפעה מרכזית על שיקולי העדפת אזור המגורים; ולא בהכרח ללחצי הרוב או להסברים כלכליים גרידא. המלצות המחקר היו לפתח תשתית מגורים ייחודית לערביי חיפה, זאת מתוך הנחה שהעיר תמשוך מהגרים, וכי יימשך בה הגידול הטבעי, ומכיוון שהשטח המזוהה כערבי צר וקטן מהכיל גידולים אלה. נושא זה שב ונבדק גם לאור תוצאות מפקדי אוכלוסין מאוחרים יותר, והתברר אמנם כי חל שינוי כפול - לחיפה זרמו מהגרים מן הגליל שהיו חסרי זיקה לשכונות ערביות לפני 1948, וכן, לחצי המגורים יצרו 'זחילה' החוצה מן המרחב הערבי המסורתי לשכונות סמוכות.
מחקריו > המושבה העברית בנוף ארץ-ישראל 1914-1882

מחקר זה מתבסס על עיבוד עבודת הדוקטורט של בן-ארצי, ויצא לאור בהוצאת יד יצחק בן-צבי בשנת 1988. הספר עוסק בתכנון הפיזי ובהקמת ארבעים המושבות הראשונות בשנים 1914-1881. הוא מלבן סוגיות כמו היכן הוקמו, ואיזה דגם תפרוסת ארצי יצרו המושבות. עד למחקרו של בן-ארצי הסברה הרווחת במחקר הייתה שבניית המושבות נעשתה באופן מקרי ללא שיקולי תכנון ומקצועיות תכנוניות, והייתה לכל היותר פרי חיקוי אלמנטים אדריכליים ותכנוניים של ערבי הארץ ותושביה הזרים כגון הטמפלרים. גאוגרפים כמו יהודה קרמון, או אדריכלים כמו ריכרד קאופמן, התעלמו לחלוטין מקיומם של קודמיהם, וראו במושבות מעין 'כפר אירופי או ערבי או גרמני'. בן-ארצי ניסה להראות שכבר מתחילתן נבנו המושבות מתוך זיקה לאידאולוגיה הציונית של מייסדיהן. הם נבנו על סמך תכנון מתקדם מאוד של מודדים ואדריכלים, נבנו על ידי אנשי מקצוע, ושימשו מופת לערביי הסביבה בה שכנו. המושבה העברית בנוף ארץ-ישראל הייתה על כן ביטוי פיזי של אידאולוגיה לאומית פשוטה ומעשית, והנוף התרבותי של המושבות נוסך עד ימינו נופך מיוחד, כגון מרכזיהן של זכרון יעקב, מטולה, כנרת ועוד.
מחקריו > מגרמניה לארץ הקודש – התיישבות הטמפלרים בארץ-ישראל

ספרו זה של בן-ארצי התפרסם בהוצאת יד יצחק בן-צבי בשנת 1996. בן-ארצי משווה את המושבות שהקימו הטמפלרים בארץ ישראל לכפרי מוצאם בממלכת וירטמברג. הספר בוחן את השאלה באיזו מידה מושבות הטמפלרים שהקימו בשרונה, חיפה, יפו, וילהלמה (בני עטרות) ובית לחם הגלילית הן יבוא של טכנולוגיה ומושגים מגרמניה, כפי שגלי מהגרים לפעמים לוקחים לארץ חדשה מארץ האם.
בן-ארצי מנסה להראות שלא היה כאן חיקוי מכני של כפרי האם, כי אם מעשה של תכנון מראש, דבר ששינה מהדעה שהייתה מקובלת עד אז במחקר. הדעה הרווחת אצל גאוגרפים ומתכננים הייתה, שהגרמנים ייבאו לארץ יסודות נוף 'וירטמברגיים' והעתיקו דגמי כפרים מארץ מכורתם. בן-ארצי טוען שצורת גג הרעפים וכפר הרחוב (Strassendorf), שדומים לאלה שבכפרי האם, הטעתה את מי שכתב עליהם. לדעתו מדובר בתכנון שתאם את האידאולוגיה הדתית של הטמפלרים, משום שהטמפלרים הם עדה דתית שהאמינה בפישוט הנצרות, האמינו בבואו מחדש של המשיח וראו את שליחותם לארץ כבאה להכשיר את הקרקע לבואו המחודש. בן-ארצי סובר שבניגוד לכפרים שמהם הגיעו הטמפלרים בגרמניה, שבהם בעלי חיים גרו לפעמים עם האנשים בבתים, הרי שבמושבות שהקימו בארץ ישראל הם יצרו מיסיון של דוגמה אישית, והקימו מושבה מודרנית דתית ומרווחת, כל ההתיישבות הייתה מתוכננת, הרחובות והבתים היו מתוכננים ובעלי החיים דרו מחוץ לבתים.
מחקריו > 'להפוך מדבר לכרמל': התהוותו של הכרמל כמרחב נבדל בעיר מעורבת 1948-1918

ספרו זה של בן-ארצי ראה אור בהוצאת מאגנס בשנת 2004. הוא משתייך לסוגה של 'היסטוריה מקומית' (Local History). הספר מתאר את תהליך רכישת הקרקעות ואת בנייתן של השכונות ברכסי הכרמל ובשלוחותיו. המחקר מצביע על היווצרותו של הכרמל כמרחב יהודי נבדל מהעיר המעורבת, ואפילו משכונת הדר הכרמל שנחשבה לליבתה של חיפה העברית. קרקעות הכרמל המרכזי נרכשו בדמדומי מלחמת העולם הראשונה מידי גרמנים, ואליהן נוספו בהדרגה גושי קרקע ענקיים שלימים הוקמו עליהם נוה שאנן, רמת הדר, כרמל מרכזי, כרמל מערבי ועוד. אזורים אלה נוהלו על ידי ועדים מקומיים ורק בהדרגה סופחו לתחום השיפוט ולמינהל עיריית חיפה. וכן ניסיונות ההתיישבות ביערות הכרמל ופסגת הכרמל שלא צלחו בעקבות ההכרזה על אזורים אלה כחלק מפארק הכרמל.
מחקריו > הכרמל של פון מולינן

במשותף עם פרופ' אהרון גבע קלינברגר, תרגום, עריכה וההדרה של ספרו המונומנטלי של הדיפלומט השווייצרי אברהרד פון מילינן Beiträge zur Kenntnis des Karmels (" תרומות להכרת הכרמל"), שראה אור בלייפציג ב-1908. בדרכו לדמשק חלה מולינן, אושפז בחיפה והחלים בבית הבראה גרמני על הכרמל. משם יצא למסעות רגלי ופרדות עם מדריכים מטירה, עֻספיה ואיגזים (כיום כרם מהר"ל). הוא כתב ספר על אזור הכרמל, תושביו, שפות ולהגים, חי וצומח וארכאולוגיה. לספר צורפו שתי מפות - של הכרמל ושל חיפה, ויש בהן מאות שמות שנעלמו ממפות ימינו. הספר פורסם בהוצאת מאגנס בדצמבר 2013.
מחקריו > אי קרוב-רחוק - התיישבות יהודית חקלאית בקפריסין 1939-1883

הספר חושף את פרשת הניסיונות להתיישב בקפריסין בעת החדשה, שנעשו במקביל לראשית ההתיישבות היהודית בארץ ישראל ולא בלי קשר אליה. בתודעה הציבורית קפריסין קשורה בעיקר להיותה יעד תיירותי, וזכורים מחנות המעצר ההיסטוריים למגורשי ההעפלה טרם הקמת המדינה. ברם, מעטים מודעים למעשה ההתיישבותי שעשו יהודים בשנים 1883–1939 להיאחז באדמת קפריסין ולקיים בה מושבות כפריות ומטעי הדרים של חקלאים עברים. המעשה ההתיישבותי נעוץ ביוזמות מגוונות, והוא נעשה על ידי יהודים מארצות מוצא שונות, בהקשר הזיקה לארץ ישראל והמתרחש בה. כאשר קשתה העלייה ארצה בימי הטורקים, היו שראו בקפריסין תחליף סביר וסמוך לארץ ישראל, רכשו בה קרקעות וקיימו בה יישובים. לאחר כישלונות ראשונים, הצליחה חברת יק"א לבסס בקפריסין מושבה גדולה יחסית, מרגו שמה, וסמוך לה גרעינים למושבות-בת. בשנות השלושים של המאה העשרים עיבדו פרדסנים ארץ-ישראליים אלפי דונם של מטעי הדר באי. בראשית המאה העשרים בחן גם הרצל את האפשרות ליצור ״מקלט זמני״ ליהודים בקפריסין כחלופה ל"תוכנית אוגנדה", והציוני דוד טריטש הטיף לראות באי זה השוכן לא הרחק מן הארץ היעודה מקום מושב ראוי למאות אלפי יהודים. הספר פורסם בהוצאת הספרים של אוניברסיטת בר-אילן בדצמבר 2015.
מחקריו > פרסומים נוספים

בכתב העת Israel Studies, 16(2)2011 פרסם ביקורת נוקבת על ספרו של אילן פפה אודות החופש האקדמי בישראל, על רקע פרשת טנטורה: Out of (Academic) Focus.
ספרים שכתב

היווצרות דגם המגורים ומאפייני המגורים של ערביי חיפה, עיונים בחקר המזרח-התיכון, חיפה, הוצאת אוניברסיטת חיפה, 1980.
המושבה העברית בנוף ארץ-ישראל 1914-1882, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, 1988.
(עם יעקב גולדשטיין), עין-זיתים – מושבה לא נושבה, חיפה, אוניברסיטת חיפה, 1991.
מגרמניה לארץ הקודש - התיישבות הטמפלרים בארץ-ישראל, ירושלים, יד יצחק בן-צבי, 1996.
Early Jewish Settlement Patterns in Palestine, 1882-1914, Jerusalem, The Magnes Press, 1997. (תרגום, הרחבה ושינוי של הספר המושבה העברית).
להפוך מדבר לכרמל - התהוות הכרמל כמרחב נבדל בעיר מעורבת, 1948-1918, ירושלים: הוצאת מאגנס, תשס"ד, 2004.
(עם אהרון גבע קלינברגר) הכרמל של פון-מולינן, ירושלים, הוצאת מאגנס, תשע"ד,2013.
אי קרוב-רחוק - התיישבות יהודית חקלאית בקפריסין, 1939-1883, רמת-גן,הוצאת הספרים של אוניברסיטת בר-אילן, תשע"ו,2015.
(עם יגאל שפי), לכבוש את חיפה-המודיעין הבריטי והתוכנית לכיבוש צפון ארץ-ישראל, 1907, ירושלים, הוצאת יד יצחק בן-צבי, תשע"ט, 2018.
(עם אסתי ינקלביץ), חותם הברון - סקר אתרי מורשת במושבות הברון רוטשילד ויק"א, מקוה ישראל, הוצאת המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, תשע"ט, 2018.
ספרים שערך

עורך משנה (מדעי), (עורכים ראשיים: ארנון סופר וב' קיפניס), אטלס חיפה והכרמל, חיפה: הוצאת אוניברסיטת חיפה, 1980
(עם אלי שילר), חיפה ואתריה, אריאל, 39-37, ירושלים: אריאל, 1985.
(עם יהושע בן-אריה וחיים גורן), מחקרים בגאוגרפיה היסטורית יישובית של ארץ-ישראל, ירושלים, הוצאת יד יצחק בן-צבי, 1988.
(עם מרדכי נאור), חיפה בהתפתחותה 1918-1948, סדרת עידן, 12, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, 1989.
חיפה, היסטוריה מקומית, חיפה, אוניברסיטת חיפה, 1998.
(עם ישראל ברטל ואלחנן ריינר), נוף מולדתו, מחקרים בגאוגרפיה של ארץ-ישראל ובתולדותיה – מוגשים ליהושע בן-אריה, ירושלים: הוצאת מאגנס והחברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, 1999.
(With Alex Carmel, Peter Schäfer), The Jewish Settlement in Palestine, 634-1881, Wiesbaden, Dr. Ludwig Reichert Verlag, 1990.
ראו גם

חיפה בתקופה העות'מאנית
יוסי בן-ארצי מימין ושמעון דר, בטקס השקת הספר "כרמל בים יבוא", ב-5 באפריל 2021
פרופסור יוסי בן ארצי בביקור בתערוכה 100 שנים לנשר בהיכל התרבות של נשר, יוני 2023
דרבישייר

דרבישייר (באנגלית: Derbyshire) הוא מחוז אנגלי השוכן במזרח המידלנדס. המחוז גובל במנצ'סטר רבתי בכיוון צפון-מערב, מערב יורקשייר בצפון, דרום יורקשייר בצפון-מזרח, נוטינגהאמשייר במזרח, לסטרשייר בדרום-מזרח, סטפורדשייר במערב ובדרום-מערב וצ'שייר במערב. רוב שטח הפארק הלאומי 'אזור הפסגות' נמצא בדרבישייר, כמו גם היער הלאומי וחלקם הדרומי של הרי הפניין.
היסטוריה

כבר לפני כ-200,000 שנים עברו באזור שבו שוכן כיום המחוז בני אדם, וככל הנראה הם הותירו אחריהם גרזן שנמצא ליד הופטון ותוארך לתקופת האקואלן. התיישבויות נוספות הוקמו בתקופת האבן הקדומה המאוחרת ותקופת האבן החדשה, לאחר שחבורות ציידים התאספו וחצו את הטונדרה הגבעתית. העדויות לשבטי הנוודים הללו מרוכזות במערות אבן גיר השוכנות בגבול עם נוטינגהאמשייר. שאריות שנמצאו במערות סייעו בתיארוך ההתיישבות לתקופה שבין 12,000 ל-7,000 שנים לפני הספירה. תילי קבורה של מתיישבים נאוליתיים פזורים ברחבי המחוז (לדוגמה במאם טור). קברים אלו נבנו כחדר המיועד לקבורה של מספר אנשים, והם נמצאים בעיקר במרכז דרבישייר. חלק מהתילים מתוארכים לתקופה שבין 2500 ל-2000 לפני הספירה.
רק בתקופת הברונזה החלו להופיע סימנים ממשיים לחקלאות והתיישבות של קבע. לאחר חפירות ארכאולוגיות נמצאו באדמות המור של המחוז עדויות לקרקעות שעובדו על ידי חקלאים, סיקול אדמות ומעגלים שבהם נבנו בקתות. אולם, אזור זה ושרידי יישוב ליד סוורקסטון הם כל העדויות שנמצאו.
בתקופת הפלישה הרומית לבריטניה נמשכו הרומאים לדרבישייר בגלל מרבצי העופרת שבגבעות אבן הגיר. הם התיישבו ברחבי המחוז, ובנו מבצרים בהופ ואלי וליד גלוסופ. בתקופה מאוחרת יותר הם התיישבו מסביב לבקסטון, שנודעה בזכות המעיינות החמים, והקימו מבצר ליד המקום שבו נמצאת כיום העיר דרבי, וידוע בכינוי ליטל צ'סטר.
בתקופת ההפטרכיה האנגלו-סקסית נקברו במקום חלק ממלכי מרסיה. לאחר פלישת ויליאם הכובש האזור היה נתון לשלטון חוקי היער. בצפון מערב דרבישייר היה יער היי פיק תחת משמורתם של ויליאם פוורל וצאצאיו. שאר המחוז ניתן להנרי דה פררס, וחלקו הפך לדאפילד פרית'. בתקופה מאוחרת יותר הוענק האזור כולו לדוכסות לנקסטר. בין תקופת שלטונו של הנרי השני לתקופת שלטונו של אדוארד הראשון כוסה החלק של המחוז ממזרח לנהר דרוונט ביער מזרח דרבישייר.
בספטמבר 2006 נבחר דגל מחוז לא רשמי, לאחר תחרות של סניף ה-BBC המקומי. הדגל מורכב מצלב סנט ג'ורג' המכיל את שושנת טיודור, שהיא סמל היסטורי של המחוז. השדה הכחול מייצג את המים הרבים של המחוז, נהרותיו ומאגרי המים, ואילו הצלב מצויר בצבע ירוק על מנת לייצג את השטחים הירוקים הרבים של המחוז.
פוליטיקה

בדרבישייר יש מערכת שלטון מקומי המורכבת משלושה חלקים, שהוקמה ב-1974 לפי חוק הממשל המקומי 1972. מועצת המחוז שוכנת במטלוק, והיא ממונה על שמונה מועצות מקומיות, למעט הרשות היוניטרית דרבי שהוקמה ב-1998. העיר נותרה חלק מהמחוז מטעמים טקסיים בלבד. החלק השלישי של השלטון המקומי בדרבישייר הוא המועצות הקהילתיות, שאינן מכסות את כל שטח המחוז. במפה שמצד שמאל ניתן לראות את מיקום שמונה המועצות המקומיות ואת הרשות היוניטרית של דרבי.
שטח המחוז הוקטן מספר פעמים במשך השנים בעקבות רפורמות של ממשלת בריטניה. לדוגמה, רוב פרברי שפילד שהיו חלק מהמחוז הועברו לשטח השיפוט של דרום יורקשייר בשלהי שנות ה-60, ומארפל ברידג' הועבר לסטוקפורט שבמנצ'סטר רבתי. אולם, ב-1974 סופחו למחוז עמק לונגדנדייל והכפר טינטוויסל, שהיו שייכים לצ'שייר.
המועצות המקומיות אחראיות לבקרת הבנייה בשטח השיפוט שלהן, דרכים מקומיות, מבני ציבור, נושאים בתחום הסביבה הטבעית והבריאות, כלכלה, איסוף אשפה ומיחזור, בתי קברות ושריפת גופות, שירותי פנאי, פארקים ותיירות. מועצת המחוז אחראית על נושאי החינוך, שירותי עבודה סוציאלית, ספריות, כבישים ראשיים, תחבורה ציבורית, משטרה ושירותי מכבי אש, תקני מסחר, הטמנת פסולת ותכנון אסטרטגי מחוזי.
המחוז מחולק לעשרה מחוזות בחירה עבור הבחירות לבית הנבחרים הבריטי. בנובמבר 2007 בחרו בנציג מפלגת הלייבור מחוזות הבחירה אמבר ואלי, בולסובר, דרבי צפון, דרבי דרום, ארווש, היי פיק, צפון מזרח דרבישייר ודרום דרבישייר. במחוז הבחירה צ'סטרפילד נבחר נציג המפלגה הליברלית-דמוקרטית, ובמערב דרבישייר נבחר נציג המפלגה השמרנית.
דמוגרפיה

בשנת 1801 מנתה אוכלוסיית המחוז 147,481 תושבים. לפי מפקד האוכלוסין של הממלכה המאוחדת משנת 2001 היו במחוז 956,301 תושבים, שהתגוררו על פני שטח בגודל 254,615 הקטאר. ההערכה היא כי בשנת 2006 התגוררו במחוז 990,400 תושבים.
בעשור שבין 1991 ל-2001 גדלה אוכלוסיית המחוז בשיעור של 3%, שהם 21,100 תושבים. מספר זה גבוה מהממוצע הלאומי העומד על 2.65%, אך נמוך מהממוצע של מזרח המידלנדס העומד על 4%. צפיפות האוכלוסין של המחוז היא 2.9 תושבים להקטאר. הצפיפות משתנה במידה רבה ברחבי המחוז, כשהרמה הנמוכה ביותר היא 0.88 בדרבישייר דאלס והגבוהה ביותר מלבד הערים הראשיות היא 10.04 בארווש.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
אוכלוסייה מאז 1801
| שנה | 1801 | 1851 | 1901 | 1911 | 1921 | 1931 | 1939 | 1951 | 1961 | 1971 | 1981 | 1991 | 2001 |
| דרבישייר | 132,786 | 223,414 | 465,896 | 542,697 | 565,826 | 590,470 | 613,301 | 637,645 | 651,284 | 666,013 | 687,404 | 717,935 | 734,585 |
| דרבי | 14,695 | 48,506 | 118,469 | 132,188 | 142,824 | 154,316 | 167,321 | 181,423 | 199,578 | 219,558 | 214,424 | 225,296 | 221,716 |
| סך הכל כמחוז טקסי | 147,481 | 271,920 | 584,365 | 674,885 | 708,650 | 744,786 | 780,622 | 819,068 | 850,862 | 885,571 | 901,828 | 943,231 | 956,301 |