stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סגן מושל הוואי

| --- | --- |

סילביה לוק
 איוש נוכחי:  סילביה לוק
 תאריך כניסה לתפקיד:  5 בדצמבר 2023
 דרכי מינוי:  בחירות ישירות
 תחום שיפוט:  הוואי הוואי
 כפוף:  מושל הוואי
 משך כהונה קצוב:  4 שנים
 ייסוד המשרה:  21 באוגוסט 1959
 איוש ראשון:  ג'יימס קילוהא
 ltgov.hawaii.gov
 
סגן מושל הוואי (באנגלית: Lieutenant Governor of Hawaii) הוא סגנו של מושל הוואי ומשרה חוקתית במדינת הוואי. כמפורט בפרק חמש, סעיפים 2 עד 6, בחוקת הוואי – סגן המושל הוא יד ימינו של המושל ואחראי על סוכנויות ממשלתיות אחדות. נושא המשרה נבחר בבחירות ישירות בידי תושבי הוואי באותו פתק הצבעה לצד המושל, ומשמש דה יורה כמזכיר המדינה בהוואי.
נושא המשרה הופך למושל דה פקטו של הוואי במקרה שהמושל נבצר מלמלא את תפקידיו. מבחינה היסטורית, מבין 14 סגני מושלי הוואי, רק שניים היו חברי המפלגה הרפובליקנית, בעוד השאר היו חברי המפלגה הדמוקרטית. שלושה מהם המשיכו לתפקיד המושל: ג'ורג' אריושי, בן קאייטנו וג'ון ואיהי השלישי.
סגן המושל של הוואי מוגבל לשתי קדנציות בנות ארבע שנים כל אחת. ההשבעה לתפקיד מתקיימת ביום שני הראשון של דצמבר ביחד עם זו של המושל לאחר בחירתם למשרותיהם. כהונה בודדת מסתיימת בצהריים ארבע שנים לאחר מכן. על סגן המושל להיות בן שלושים לפחות ולהיות תושב הוואי חמש שנים רצופות טרם יום הבחירות. בניגוד למדינות אחרות בארצות הברית, תפקידו של סגן המושל הוא במשרה מלאה ויש איסור על המשך עבודה במקצועות אחרים או בתפקידים בשכר במהלך הכהונה.
הערות שוליים

↑  "Hawaii Revised Statutes §26-1(a) (2019)". Hawaiʻi State Legislature. Retrieved 12 February 2019.]
דיולה קניג

| --- | --- |

 לידה:  16 בדצמבר 1849 גיור, הונגריה 
 פטירה:  8 באפריל 1913 (בגיל 63) בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 ענף מדעי:  מתמטיקה 
 מקום קבורה:  בית הקברות קרפשי 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת היידלברג (1870) 
 מנחה לדוקטורט:  לאו קניגסברגר 
 מוסדות:  האוניברסיטה לטכנולוגיה ולכלכלה של בודפשט (1873–1905) 
 צאצאים:  דנש קניג, ג'רג' קניג 
 
דיולה קניג (בהונגרית: Kőnig Gyula; גיור, 16 בדצמבר 1849 – בודפשט, 8 באפריל 1913) היה מתמטיקאי הונגרי-יהודי מומר, שהתנצר בגיל 40, פרופסור באוניברסיטה, שעסק באנליזה מתמטית, באלגברה, בתורת הקבוצות ובלוגיקה מתמטית. קניג היה חבר האקדמיה ההונגרית למדעים. גם בנו דנש קניג היה מתמטיקאי.
ביוגרפיה

בין 1859 לבין 1867, דיולה קניג היה תלמיד של בית הספר התיכון בגיור בגימנסיה של מסדר בנדיקטוס הקדוש. הוא סיים את בחינות הבגרות ב "Eximio modo maturis" בשנת 1867, כלומר בהצטיינות יתרה, שכן הוא קיבל את הציון הטוב מכולם, ואפילו צוין לשבח בבחינותיו בשפה הלטינית. בצעירותו כתב גם שירים שיצאו לאור.
בתחילה החליט ללמוד רפואה. הוא נרשם לפקולטה לרפואה של אוניברסיטת וינה. לאחר השנה הראשונה המשיך בלימודיו בברלין. שם היו מוריו שנים ממיטב המתמטיקאים בתקופתו, ליאופולד קרונקר וקארל וויירשטראס. הוא המשיך את המחצית השנייה של שנת הלימודים בהיידלברג. כאן היה בין היתר תלמידו של הרמן לודוויג פון הלמהולץ. בעידודו של הלמהולץ, הוא כתב את עבודתו המדעית הראשונה (הרפואית) המודדת את קצב תפקוד העצבים בעת השפעות חיצוניות (למשל צריכת אלכוהול). פרסום זה הופיע בשנת 1870. באותה שנה קיבל את הדוקטורט שלו באוניברסיטת היידלברג. לצד המתמטיקה, ולבקשת פרופסור ליאו קניגסברגר התחייב להישאר בהיידלברג. קניגסברגר הפך לפרופסור באוניברסיטת היידלברג בשנת 1869, והרצאותיו במכון למתמטיקה השפיעו רבות על קניג. תחת פיקוחו של קוניגסברגר הוא כתב את המאמר הראשון שלו במתמטיקה בשנת 1871. לאחר מכן בילה חצי שנה נוספת בברלין, שם האזין שוב לוויירשטראס ולקרונקר. לא רק שהוא זכה למוניטין בחו"ל, אלא שהבחינו בו גם בהונגריה. בגיל עשרים ושלוש, בשנת 1872, מונה למרצה ללא שכר באוניברסיטה הטכנולוגית ההונגרית של בודפשט. בשנה שלאחר מכן מונה למכון להכשרת מורים. בשנת 1874 (בגיל 24!) הפך לפרופסור מן המניין במחלקה למתמטיקה באוניברסיטה הטכנולוגית ההונגרית המלכותית, שנוסדה שלוש שנים קודם לכן. הוא הקים את סדנת המתמטיקה שלו עם ינה הונאדי ויוז'ף קירשאק, שזכתה גם להכרה בינלאומית. הוא היה גם רקטור האוניברסיטה בין 1891 ל-1894, ודקאן הפקולטה להנדסה שלוש פעמים.
בשנת 1880 הפך לחבר נספח של האקדמיה ההונגרית למדעים, בשנת 1889 הוא הפך לחבר מן המניין. הוא פרש מתפקידו באוניברסיטה בשנת 1905 כשמערכת כלי הדם שלו הידרדרה ופעילותו הרב-גונית מנעה ממנו לשקוע במחקר המקורי שלו. הוא נפטר ב-8 באפריל 1913 בבודפשט.
הישגיו במתמטיקה

הוא סיפק הוכחה חדשה למשפט ההדדיות הריבועית.
הוא הוכיח שאם  p הוא מספר ראשוני אי-זוגי,  f(x)=a_{0}+a_{1}x+\cdots +a_{p-2}x^{p-2} פולינום מעל  \mathbb {Z} _{p}, כאשר  a_{0}\not \equiv 0{\pmod {p}}, אז השוויון  f(x)\equiv 0{\pmod {p}} שקול לקיום פתרון :
הרחבה של המשפט ניתנה על ידי המתמטיקאי גוסטב ראדוש: מספר הפתרונות של  f(x)\equiv 0{\pmod {p}} הוא  p-1-r, כאשר  r שווה לדרגת המטריצה לעיל. (משפט קניג - ראדוש).
הוא הוכיח את אי שוויון קניג: לכל קבוצה  I, אם לכל  i\in I נתונות זוג עוצמות  \kappa _{i} ו- \mu _{i}, כך שמתקיים  \kappa _{i}<\mu _{i}, אז:  \sum _{i\in I}\kappa _{i}<\prod _{i\in I}\mu _{i}.
פרס דיולה קניג

הפרס נוסד על ידי שני בניו, דיינש ו-ג'רג', לזכר אביהם, והיה הפרס המתמטי היוקרתי ביותר בהונגריה בין שתי מלחמות העולם. הראשון שקיבל את הפרס בשנת 1922 היה תלמידו המתמטיקאי ההונגרי-יהודי מיהאי באואר.
עבודותיו (מבחר)

העיקריות:
מבוא לאלגברה גבוהה יותר, בודפשט, 1876
תאוריה של משוואות דיפרנציאליות חלקיות המכילות סדר שני ושני משתנים עצמאיים, בודפשט, 1885.
אנליזה. מבוא למערכת המתמטיקה בודפשט, 1887.
היסודות של התאוריה הכללית של הכמויות האלגבריות, בודפשט, 1903, בגרמנית: Einleitung in die allgemeine Theorie der algebraischen Grössen, לייפציג, 1903
Neue Grundlagen der Logik, Arithmetik und Mengenlehre, Leipzig, 1914.
נוספות:
Zur Theorie der Modulargleichungen der elliptischen Functionen, Thesis, Heidelberg 1870.
Ueber eine reale Abbildung der s.g. Nicht-Euclidischen Geometrie, Nachrichten von der Königl. Gesellschaft der Wissenschaften und der Georg-August-Universität zu Göttingen, No. 9 (1872) 157-164.
Zum Kontinuum-Problem, Mathematische Annalen 60 (1905) 177-180.
Über die Grundlagen der Mengenlehre und das Kontinuumproblem, Mathematische Annalen 61 (1905) 156-160.
Über die Grundlagen der Mengenlehre und das Kontinuumproblem (Zweite Mitteilung), Mathematische Annalen 63 (1907) 217-221.
ראו גם

משפט קניג (תורת הקבוצות)
לקריאה נוספת

לקסיקון יהודי הונגרי. דיולה קניג
מתמטיקאים, גנים ותעלומות.Dr. Czeizel Endre: Matematikusok, gének, rejtélyek, Budapest, Galenus Kiadó, 2011 ISBN 978 963 715 725 7
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007276378805171  PLWABN: 9810665376405606  BnF: cb12004795v (data)  CiNii: DA14263482  GND: 118994069  ISNI: 0000 0001 0814 1252  LCCN: n83232217  MGP: 76335  NTA: 156937328  SUDOC: 028156919  VIAF: 32006674   WorldCat (עם VIAF): 32006674
רצח סלינה

| --- | --- |

גרפיטי שהשאירו מעריצי סלינה ליד הדלת ביום בו נורתה.
 תאריך:  11:48 (זמן משוער); 31 במרץ 1995
 מקום:  מוטל דייס אין, קורפוס כריסטי, טקסס
 מטרה:  סלינה
 קואורדינטות:  27°48′06″N 97°27′15″W﻿ / ﻿27.801555555556°N 97.454222222222°W﻿ / 27.801555555556; -97.454222222222
 סוג:  רצח על רקע הפרעה נפשית
 נשק:  אקדח תופי 0.38 קליבר דגם 85
 הרוגים:  1
 מבצע:  יולנדה סלדיבר
 מספר מפגעים:  1 
 he
 
סלינה קינטנייה-פרס הייתה זמרת-יוצרת לטינית מהמובילות בעולם, שזכתה בתהילה בין-לאומית הן בזכות חברותה בלהקת סלינה ולוס דינוס והן בזכות קריירת הסולו שלה, במסגרתה שחררה שירים בספרדית ובאנגלית. אביה, אברהם קינטנייה ג'וניור, ששימש כמנהלה, מינה את יולנדה סלדיבר (שלימים תתנקש בחייה) לנשיאת מועדון המעריצים שלה בשנת 1991, לאחר שהפצירה שוב ושוב שיאשרו לה להקים מועדון כזה. בינואר 1994 הפכה סלדיבר למנהלת הבוטיקים של הזמרת. העובדים, מעצבת האופנה ובת דודתה של סלינה, החלו להתלונן על סגנון הניהול הבעייתי של סלדיבר. בינואר 1995 החל קינטנייה ג'וניור לקבל שיחות טלפון ומכתבים ממעריצים זועמים, שטענו כי אף על פי ששילמו דמי חברות במועדון המעריצים, לא קיבלו דבר בתמורה. הוא חקר את תלונותיהם, ומצא ראיות לכך שסלדיבר מעלה בכספי מועדון המעריצים והבוטיקים של סלינה באמצעות שיקים מזויפים, בסך כולל של כ-60,000 דולרים. לאחר שמשפחת קינטנייה התעמתה איתה, קנתה סלדיבר אקדח, פיתתה את סלינה להגיע למוטל שבו שהתה וירתה בגבה. חרף מאמצי הרופאים להצילה, נקבע מותה של סלינה כתוצאה מאובדן דם.
זהו אחד ממקרי הרצח המוכרים ביותר בכל הזמנים. הקהילה הלטינית הושפעה עמוקות ממקרה הרצח ורבים נסעו אלפי קילומטרים כדי לבקר בביתה, בבוטיקים ובזירת הפשע, והתפללו לעילוי נשמתה בכנסיות. רשתות הטלוויזיה הגדולות בארצות הברית קטעו את התוכניות הקבועות שלהן על מנת לדווח על הרצח בזמן אמת. תגובות הציבור למותה של סלינה הושוו לאלה שבאו בעקבות מותם של ג'ון לנון, קורט קוביין וג'ון פ. קנדי. ב-12 באפריל 1995 (כשבועיים לאחר מותה) הכריז מושל טקסס באותה עת, ג'ורג' ווקר בוש, על "יום סלינה": אירוע רשמי של המדינה, שחל בסמוך ליום הולדתה. על החלטה זו נשמעה ביקורת ציבורית, מכיוון ש"יום סלינה" חפף באותה שנה את חג הפסחא.
בעת מותה של סלינה, מוזיקת הטחאנו הייתה אחת מתת-הסוגות הפופולריות ביותר בעולם המוזיקה הלטינית בארצות הברית. היא כונתה "מלכת מוזיקת הטחאנו" והפכה לאמן הלטיני הראשון והיחיד בהיסטוריה, שהצליח לכבוש עם אלבום (Dreaming of You משנת 1995) את פסגת מצעד הבילבורד 200. מספר שנים לאחר הירצחה, דעכה הפופולריות של מוזיקת הטאחנו. במהלך משפטה של סלדיבר (שכונה "משפט המאה" ו"המשפט החשוב ביותר עבור הקהילה הלטינית"), אמרה כי ירתה בטעות בסלינה בעת שניסתה להתאבד. סלדיבר נמצאה אשמה ברצח ונגזר עליה מאסר עולם. בשנת 1997 יצא לאקרנים הסרט "סלינה", המתאר את סיפור חייה, בכיכובה של ג'ניפר לופז.
רקע > מועדון המעריצים של סלינה

סלינה נולדה ב-16 באפריל 1971 בלייק ג'קסון, טקסס, לאברהם קינטנייה ג'וניור, מוזיקאי לשעבר ולמרצ'לה אופליה קינטנייה. סלינה הוכנסה לתעשיית המוזיקה באמצעות אביה, שראה אותה כמתאימה לתעשייה וטען כי "היה לה תזמון ויכולות מושלמות להצליח בכך". הוא צירף את ילדיו ללהקת סלינה ולוס דינוס, שכללה את A.B. קינטנייה השלישי על הבס, סוזט קינטנייה על התופים, וסלינה כסולנית. הלהקה הפכה למקור ההכנסה העיקרי של המשפחה לאחר שזו גורשה מביתה בעקבות משבר הנפט של שנות השמונים. המשפחה הגישה בקשה לפשיטת רגל לאחר שהמסעדה המקסיקנית של קינטנייה ג'וניור חדלה להניב רווחים עקב המשבר. בהמשך עברה המשפחה לקורפוס כריסטי שבטקסס, וסלינה ולוס דינוס החלה להקליט מוזיקה באופן מקצועי. בשנת 1984 הוציאה הלהקה את התקליט הראשון שלה, Selena y Los Dinos, על ידי חברת תקליטים קטנה ועצמאית.
קינטנייה ג'וניור רצה שילדיו יקליטו מוזיקת טחאנו (סוגה מוזיקלית הנשלטת בעיקר על ידי גברים) וכיוון את הלהקה להצליח בתחום. הפופולריות של סלינה כזמרת גברה לאחר שזכתה בפרס מוזיקת הטחאנו בקטגוריית "סולנית השנה" בשנת 1987. בעקבות כך, הוצע לה חוזה הקלטות גדול עם חברת התקליטים קפיטול EMI לטין בשנת 1989.
יולנדה סלדיבר הפכה לחובבת מוזיקת טחאנו באמצע שנות השמונים. במקור, היא לא אהבה את סלינה מכיוון שהיא זכתה בכל פרסי הטחאנו בזמן שהאמנים שהיא העריצה הפסידו לה. באמצע 1991 נכחה סלדיבר עם אחייניתה באחת מהופעותיה של סלינה בסן אנטוניו, טקסס. היא הפכה לחובבת נלהבת של סלינה והעריצה את הנוכחות הבימתית שלה. היא חיבבה במיוחד את השיר "Baila Esta Cumbia". יממה לאחר מכן, חיפשה סלדיבר ללא הצלחה דוכנים שמכרו מזכרות מאותה ההופעה. בהמשך, חשבה על רעיון: להקים מועדון מעריצים של סלינה באזור סן אנטוניו כדי לקדם אותה. לדברי קינטנייה ג'וניור, סלדיבר ניסתה ליצור איתו קשר והשאירה לו חמש עשרה הודעות (לטענתה, השאירה רק שלוש). לבסוף, הוא יצר איתה קשר כדי לדון ברעיון שלה להקים מועדון מעריצים. לאחר שנפגש עמה, הוא אישר את הרעיון ונתן לה אישור להמשיך.
סלדיבר הפכה למייסדת ולנשיאה בפועל של מועדון המעריצים סלינה בסן אנטוניו ביוני 1991. כנשיאה, היא הייתה אחראית על מוצריה של סלינה ואספה 22 דולרים מחברי המועדון כדי לקדם אותה ואת המוצרים כאחד. בין היתר, היא הייתה אחראית על תאריכי הופעות וראיונות, פגישות עם מעריצים וכולי. ההכנסות ממועדון המעריצים נתרמו לעמותות. סוזט הייתה איש הקשר בין סלדיבר למשפחת קינטנייה; סלדיבר לא פגשה את סלינה עד דצמבר 1991. השתיים הפכו לחברות קרובות ומשפחת קינטנייה סמכה עליה. בשנת 1994, סלדיבר צירפה למעלה מ-8,000 מעריצים חדשים למועדון. על פי כתבת החדשות מריה סלסטה ארראס, סלדיבר הפכה ל"עוזרת היעילה ביותר שהייתה לזמרת". ארראס כתבה שאנשים שמו לב כמה סלדיבר הייתה להוטה להרשים את סלינה ועשתה כל מה שהיא אמרה לה לעשות. אדם אחד אמר לארראס, "אם סלינה הייתה אומרת 'לקפוץ!', [סלדיבר] הייתה קופצת שלוש פעמים". סלדיבר ויתרה על הקריירה שלה כאחות מוסמכת בבית חולים עם חולי סרטן סופני ומחלות הקשורות למערכת הנשימה. היא החליטה להשקיע את כל זמנה בניהול מועדון המעריצים של סלינה, אף על פי ששכרה היה נמוך בהרבה מזה שהיה בעת שעבדה כאחות.
רקע > הבוטיקים של סלינה

בשנת 1994 פתחה סלינה שני בוטיקים בשם Selena Etc. בקורפוס כריסטי ובסן אנטוניו; היו בהם מכוני יופי פנימיים. קינטנייה ג'וניור חשב שסלדיבר היא מועמדת פוטנציאלית לניהול הבוטיקים. הוא האמין שהיא הבחירה הטובה ביותר בגלל ההצלחה שלה בניהול מועדון המעריצים של סלינה. לבסוף, המשפחה הסכימה; בינואר 1994 הפכה סלדיבר למנהלת הבוטיקים. בספטמבר 1994 החתימה סלינה את סלדיבר כסוכנת הרשמית שלה בסן אנטוניו. לאחר שהפכה למנהלת הבוטיקים, עברה סלדיבר מדרום סן אנטוניו לקורפוס כריסטי, כדי להיות קרובה יותר לסלינה. בריאיון ל-Primer Impacto בשנת 1995 אמר קינטנייה ג'וניור כי הוא "לא תמיד נתן אמון בסלדיבר", אם כי המשפחה עצמה מעולם לא מצאה דבר מוזר בהתנהגותה. סלדיבר הייתה מורשית לחתום על המחאות והייתה לה גישה לחשבונות הבנק הקשורים למועדון המעריצים ולבוטיקים של סלינה.
סלינה נתנה לסלדיבר את כרטיס האמריקן אקספרס שלה לצורך ניהול החברה. עם זאת, סלדיבר השתמשה בו כדי לשכור מכוניות לינקולן טאון-קאר, לשהות במסעדות יוקרתיות ולקנות שני טלפונים סלולריים. צוות הבוטיקים התלונן על כך שסלדיבר הייתה "נחמדה" כשסלינה הייתה בסביבה, אך כשלא הייתה בסביבה, התייחסה אליהם בצורה מזלזלת ולא ראויה. בהמשך, התגלה כי בחשבונות הבנק של החברה לא היה מספיק כסף כדי לשלם חשבונות. הצוותים בשני הבוטיקים צומצמו משלושים ושמונה עובדים לארבעה עשר עובדים, היות שסלדיבר פיטרה את אלה שלא חיבבה. העובדים שנותרו החלו להתלונן בפני סלינה על סלדיבר, אך זו לא האמינה שחברתה תפגע בה או בעסקיה. על פי הדיווחים העובדים אמרו לסלינה כי סלדיבר היא "דו פרצופית ולא יציבה". לאחר מכן, יצרו העובדים קשר עם קינטנייה ג'וניור, שהזהיר את סלינה כי סלדיבר עשויה להיות אדם מסוכן, אך זו לא האמינה שסלדיבר תפגע בה.
בינואר 1995, דברה רמירז, בת דודה של סלינה, נשכרה לעבוד בבוטיקים ולעזור לה להרחיב את העסקים למקסיקו. רמירז עזבה תוך שבוע ואמרה לסלדיבר שהיא לא מרוצה מהצוות. רמירז מצאה כי חסרות קבלות של חפצים ופריטים שנמכרו. סלדיבר אמרה לה "לדאוג לעניינים שלה" וכי זה לא מתפקידה להתערב בנושא. סלדיבר התעמתה לעיתים קרובות עם מרטין גומז, מעצב האופנה של סלינה, שהתלונן כי סלדיבר מנהלת את ענייניה של סלינה בצורה לא נכונה. האיבה ביניהם הגיעה לשיאה במהלך תצוגות האופנה של סלינה; גומז האשים את סלדיבר בפגיעה ובהשמדת כמה מעיצוביו וטען שהיא לא שילמה חשבונות. בין סוף 1994 לתחילת 1995 נסעה סלדיבר לעיתים קרובות למונטריי שבמקסיקו כדי לזרז את תהליך פתיחת הבוטיק החדש של סלינה. כאשר ביקרה סלדיבר במפעל במקסיקו, היא איימה על התופרות והציבה בפניהן אולטימטום; או שהן יעמדו לצידה או שהן יפוטרו.
רקע > מערכת היחסים של סלינה וסלדיבר

סלדיבר קיבלה חיבה רבה מסלינה, שהתייחסה אליה כאל חברתה. חדרה היה מכוסה בכרזות ותמונות של סלינה, תוך שבחדר האורחים שלה הוצגו סרטונים שלה. במהלך ריאיון עם סלדיבר בשנת 1995, כתבים מ-The Dallas Morning News אמרו כי מסירותה לסלינה גבלה באובססיה. סלדיבר אמרה לעובדי הבוטיקים שהיא רוצה להיות "כמו סלינה". לדברי עובדת לשעבר באחד הבוטיקים שנשארה בעילום שם, סלדיבר הייתה "רכושנית" ביחסיה עם סלינה וניסתה להרחיק אותה מהעובדים האחרים. העובדת האמינה שמטרתה של סלדיבר הייתה "לקבל יותר שליטה על העובדים ועל סלינה". סלדיבר אמרה כי הסיבה שהרחיקה את העובדים מסלינה הייתה "להגן" עליה מפני הבעיות של הבוטיקים. לצד האחריות על ניהול הבוטיקים, סלדיבר ליוותה את סלינה בהופעות וטיולים והיו לה את המפתחות לביתה של הזמרת.
כאשר סלדיבר הפכה למקורבת עסקית, היחסים ביניהן החלו להידרדר. בספטמבר 1994 פגשה סלינה את ריקרדו מרטינז, רופא שהתגורר במונטריי שבמקסיקו. סלינה רצתה להרחיב את מספר הבוטיקים על ידי פתיחת סניף נוסף במונטריי. מרטינז אמר כי יש לו קשרים במקסיקו שיכולים לעזור לה להרחיב את עסקיה. לבסוף, הפך ליועץ העסקי שלה, אם כי משפחתה אמרה שהוא היה "רק מעריץ שלה שהצטלם איתה בכמה תמונות". סלדיבר קנאה בתלותה של סלינה במרטינז. סלינה החלה לבקר במונטריי בתדירות גבוהה יותר, לעיתים קרובות בתחפושת, על מנת שלא יזהו אותה. סבסטיאן ד'סילבה, עוזרו של מרטינז, היה אוסף את סלינה בשדה התעופה; לדבריו, הוא אסף אותה כשהיא חבשה פאות והשתמשה בשמו של בעלה (כריס פרס), כדי שאחרים לא יוכלו לזהות אותה. לדברי מרטינז, הוא הלווה לה כמה אלפי דולרים מכיוון שהיה חסר לה מזומן.
רקע > סיום עבודתה של סלדיבר

החל מינואר 1995, קינטנייה ג'וניור החל לקבל שיחות טלפון ומכתבים ממעריצים זועמים שטענו כי שילמו את דמי ההרשמה שלהם למועדון המעריצים, אך לא קיבלו את המזכרות והמתנות שהובטחו בתמורה. בינתיים, בשני הבוטיקים של סלינה בסן אנטוניו ובקורפוס כריסטי, העובדים שמו לב לשטף של חשבונות שלא שולמו או שהמועד לפרעונם כבר עבר, ללא הסבר מצידה של סלדיבר. לאחר חקירתו, קינטנייה ג'וניור גילה כי סלדיבר מעלה ביותר מ-60,000 דולרים באמצעות המחאות מזויפות. אחיה של סלדיבר, ארמנדו סלדיבר, יצר לכאורה קשר עם גומז ו"המציא סיפור" לפיו סלדיבר גנבה כספים ממועדון המעריצים. גומז יצר קשר עם אחד הדודים של סלינה בטלפון ולבסוף השמועה הגיעה לאוזניו של אביה, קינטנייה ג'וניור. ארמנדו אמר שהוא כעס על סלדיבר אך לא רצה שהסיבה תפורסם ברבים; מאוחר יותר הוא אמר שהוא מרגיש אשם על שהתחיל את השמועה. הוא התראיין ב-Primer Impacto, אך העיתונאים טענו כי דבריו אינם הגיוניים.
קינטנייה ג'וניור ערך פגישה ב-9 במרץ 1995, עם סלינה וסוזט קינטנייה בקיו-פרודקשנס כדי להתעמת עם סלדיבר. קינטנייה ג'וניור הציג לסלדיבר עדויות הנוגעות למעילה שלה בכספים. לדבריו, סלדיבר בהתה בו מבלי לענות על אף אחת משאלותיו. הוא ציין כי היא לא הכחישה את ההאשמות או דיברה במהלך הפגישה, אלא הייתה "פשוט קרירה כמו קרח". כמו כן, הוא אמר לה שהוא יערב שוטרים אם היא לא תביא ראיות שמפריכות את האשמותיו. כשקינטנייה ג'וניור שאל אותה מדוע המעריצים לא מקבלים את המזכרות והמתנות שהובטחו להם, אמרה כי אותם המעריצים ניסו להשיג את הפריטים בחינם. קינטנייה ג'וניור גילה כי סלדיבר פתחה את חשבון הבנק של מועדון המעריצים בשם אחותה, מריה אלידה. כשנשאלה מדוע עשתה זאת, ענתה כי הבנק לא אישר לה לפתוח חשבון על שמה וציינה כי היא לא ידעה את הסיבה לכך. סלדיבר עזבה את הפגישה בפתאומיות. בתגובה, קינטנייה ג'וניור אסר עליה ליצור קשר עם סלינה. עם זאת, סלינה לא רצתה לסיים את החברות ביניהן; היא הרגישה שסלדיבר חיונית להצלחת הבוטיקים שלה במקסיקו. בנוסף, היא רצתה לשמור עמה על קשר היות שהיו לה רישומי בנק, דוחות ורישומים פיננסיים הדרושים לצורכי מס. לאחר הפגישה, המשיכה סלדיבר לקבל משכורת מהחברה, אך פיטוריה הושהו רק עד שיושבו המסמכים הפיננסים שבידיה. ב-25 במרץ סיפרה סלינה לסוזט כי היא מתכננת לפטר את סלדיבר "בקרוב".
לאחר הפגישה, גילה קינטנייה ג'וניור כי השקים שנחתמו במסגרת מועדון המעריצים של סלינה, היו חתומים בשמה של מריה אלידה, בכתב יד זהה לזה של סלדיבר. הוא הגיע למסקנה כי סלדיבר כתבה המחאות מזויפות תוך שימוש בשמה של אחותה ואז פדתה אותם ושמרה על הכספים. כשקינטנייה ג'וניור ניסה לאחזר את דוחות הבנק של מועדון המעריצים, הוא גילה שהם "נעלמו". הוא מצא מכתב בכתב ידה של סלדיבר לפיו מריה אלידה נאלצה לסגור את חשבון הבנק בגלל בעיה גדולה. על פי המכתב, חברה במועדון המעריצים בשם איבון פראלס, נשלחה לבנק להפקיד 3,000 דולרים אך פראלס לא הפקידה את הכסף ולא נמצאה. במכתב נאמר כי מריה אלידה גילתה את הדברים "מאוחר מדי" וכי פראלס והכסף נעלמו. קינטנייה ג'וניור, תהה איך ייתכן שסלדיבר לא נתנה אמון בגזבר מועדון המעריצים, אך סמכה על זרה מוחלטת שתפקיד 3,000 דולרים. הוא אמר לסלדיבר "לספר את השקר הזה למישהו אחר". הוא הגיע למסקנה שפראלס לא קיימת באמת, מכיוון שאף אחד מעובדי מועדון המעריצים לא פגש אותה מעולם.
הרצח > עימות

לאחר הירי נכנסה סלדיבר לטנדר ה-GMC האדום שלה וניסתה לעזוב את חניון המוטל. עובדת המוטל רוסריו גרזה ראתה את סלדיבר יוצאת מחדרה כשהיא עטופה במגבת. מאוחר יותר, חשבו עובדי המוטל והשוטרים שהיא הולכת לקיו-פרודקשנס כדי לירות בקינטנייה ג'וניור ואנשים נוספים שחיכו שם לסלינה. עם זאת, שוטר הבחין בה ועצר את רכבה. הוא יצא מרכבו, שלף את אקדחו והורה לה לצאת מהטנדר. היא לא צייתה להוראה והמשיכה לנסוע עד שהטנדר שלה נחסם על ידי ניידת המשטרה. היא אחזה באקדחה, כיוונה אותו אל הרקה הימנית שלה ואיימה להתאבד. בסמוך לכך, עורבו ה-SWAT וה-FBI. המוזיקולוג הימילצ'ה נובאס טען שהאירוע הזכיר את האירוע של או. ג'יי. סימפסון.
לארי יאנג ואייזק ולנסיה החלו לנהל משא ומתן עמה, במהלכו ניסו לשכנע אותה לא להתאבד ולהסגיר את עצמה. בניסיון לשכנעה העלה ולנסיה את האפשרות כי הירי קרה בטעות. במהלך המשא ומתן שינתה סלדיבר את גרסתה וטענה כי "האקדח ירה מעצמו". היא דיברה עם קרובי משפחה, בנוסף לכך שדיברה עם המשטרה. אורחי המוטל נצטוו להישאר בחדריהם עד שהמשטרה תלווה אותם החוצה. פרק זמן לאחר מכן, שוטרים ניקזו את הדלק ממכל הדלק של מכוניתה של סלדיבר והדליקו זרקורים. לאחר יותר משלוש שעות, ולנסיה הצליח לגרום לסלדיבר להתוודות שהיא ניסתה להתאבד.
לבסוף, סלדיבר סיפרה שכשהניחה את האקדח צמוד לראשה, סלינה ניסתה לומר לה לא להרוג את עצמה. כשסלינה פתחה את הדלת על מנת לעזוב, סלדיבר אמרה שהיא הורתה לה לסגור אותה. במהלך השעה השישית למשא ומתן עם המשטרה, הסכימה סלדיבר לוותר, אך כשראתה שוטר מכוון לעברה רובה, היא נבהלה, רצה חזרה לטנדר שלה, הרימה את האקדח והפנתה אותו שוב לראשה. סלדיבר נכנעה לאחר יותר מתשע שעות. עד אז, התאספו מאות מעריציה של סלינה במקום; רבים בכו בעת שהמשטרה לקחה את סלדיבר. מסיבת עיתונאים נערכה שעות ספורות לאחר הרצח; סלדיבר טרם הוזכרה כרוצחת בדיווחים בתקשורת. קן בונג, סגן ראש משטרת קורפוס קריסטי, וקינטנייה ג'וניור אמרו לעיתונאים כי המניע האפשרי לרצח הוא כוונתה של סלינה לפטר את סלדיבר.
השפעה > קהילת הלטינים

הידיעה על מותה של סלינה השפיעה מאוד על הקהילה הלטינית; אנשים רבים נסעו אלפי קילומטרים כדי לבקר בביתה, בבוטיקים ובזירת הפשע. היספנים ברחבי ארצות הברית דיווחו על הרצח, עד ניו יורק ולוס אנג'לס. בצהרי יום הרצח, החלו עומסי תנועה לכיוון ביתה של סלינה, דבר שגרם לעירוב המשטרה. אנשים ממעמד הצווארון הכחול מילאו את הרחוב בו התגוררה בכתבי גרפיטי ובקקטוסים ואזורים נוספים בארצות הברית. בסמוך לביתה, הקימו מעין מקדש אותו מילאו בדברים הקשורים אליה, תוך שעשרות אלפי מעריצים ניסו לתקשר עם משפחתה. רוב הנהגים בקורפוס כריסטי ואלה שנהגו בכביש המהיר 37 ממקסיקו, הדליקו את הפנסים כאות זיכרון. מעריצים הניחו פתקים, מכתבים ומזכרות שונות בפתח הדלת לידה נורתה.
זמן קצר לאחר שהרצח של סלינה התפרסם, אנשים התחילו לתור אחר זהות הרוצח שלה. חלק ממעריציה חשבו שאשתו של אמיליו נבירה ירתה בה; הם האמינו שהיא קנאה במערכת היחסים של סלינה ונבירה. ג'וני פסילאס, גיסו ומנהלו של אמיליו, התקשר בטירוף לתחנות הרדיו בניסיון להפריך את השמועה. בין הידוענים שהאמינו לשמועה היו המפיק המוזיקלי מני גררה, פיט רודריגס והזמר האמריקאי רמון הרננדס. לדברי ארראס, מותה של סלינה הפך ל"סיפור החדשות החשוב ביותר של השנה עבור הלטינים". פמלה קולוף, עורכת מטעם Texas Monthly, כתבה כי התגובות לרצח שלה שוות ערך לאלה שמופנות כלפי רצח פוליטי. כמו כן, התגובות הושוו לאלה שהופנו כלפי ג'ון לנון, אלביס פרסלי וג'ון פ. קנדי.
מעריציה הלטינים של סלינה היו כה אדוקים, עד שכונו כ"חברי כת"; לאחר מותה, היא הפכה לשם דבר בארצות הברית ולחלק מתרבות הפופ האמריקאית. היא הייתה פופולרית יותר לאחר מותה, מאשר כשהייתה בחיים. סלינה הפכה לאייקון תרבותי עבור הלטינים ותוארה כ"אישה שגאה בשורשיה והגשימה את חלומותיה". לדברי אנטוניו לופז מ-The Santa Fe New Mexican, היום בו נרצחה "הוא כמו סימניה בספר הזיכרונות של לטינים רבים". לדברי ארראס, "נשים חיקו אותה וגברים סגדו לה". בעקבות הרצח שלה, דווח על שני מקרי מוות מקושרים בקליפורניה. מלכת דראג תכננה להתחפש לסלינה במהלך הופעה, אך נפגעה ממכונית ומתה כתוצאה מתאונת פגע וברח. השחקנית, גלוריה דה לה קרוז, נבחנה לשחק את סלינה באחד מהסרטים התיעודיים שעשו עליה; מאוחר יותר נמצאה גופתה במזבלה בלוס אנג'לס. הרוצח שלה חנק אותה והצית את גופתה.