stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טרי בלסאמו
הערות שוליים

↑  D'Angelo, Joe (16 בינואר 2004). "Evanescence Name New Guitarist". VH1.com. MTV News. ארכיון מ-12 ביוני 2008. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Childers, Chad (9 באוגוסט 2015). "Evanescence Guitarist Terry Balsamo Exits, Jen Majura Joins Band". Loudwire. ארכיון מ-10 באוגוסט 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Evanescence Guitarist: Filling Ben Moody's Shoes", מתוך האתר Ultimate Guitar,‏ 3 בנובמבר 2006.
| אוונסנס |
| --- | --- | --- |
| איימי לי • טים מקורד • וויל האנט • טרוי מקלאוורן • ג'ן מג'ורה   בן מודי • דייוויד הודג'ס • וויל בויד • ג'ון לקומפט • רוקי גריי • טרי בלסאמו | איימי לי • טים מקורד • וויל האנט • טרוי מקלאוורן • ג'ן מג'ורה   בן מודי • דייוויד הודג'ס • וויל בויד • ג'ון לקומפט • רוקי גריי • טרי בלסאמו |  |
| אלבומי אולפן | Fallen • The Open Door • Evanescence • Synthesis • The Bitter Truth |  |
| מיני-אלבומים | Evanescence • Sound Asleep |  |
| אלבומי הופעה | Anywhere but Home • Synthesis Live |  |
| אלבומים אחרים | Origin • Lost Whispers |  |
| סינגלים | "Bring Me to Life" • "Going Under" • "My Immortal" • "Everybody's Fool" • "Call Me When You're Sober" • "Lithium" • "Sweet Sacrifice" • "Good Enough" • "What You Want" • "My Heart Is Broken" • "Lost in Paradise" • "Imperfection" • "Hi-Lo" |  |
| סינגלים שיווקיים | "Weight of the World" |  |
| שירים אחרים | "Lacrymosa" |  |
| סיבובי הופעות | Evanescence Tour • Synthesis Tour • Worlds Collid |  |
| ערכים קשורים | חברי הלהקה • דיסקוגרפיה • שירים • פרסים ומועמדויות |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 7c679635-a892-496b-82e7-84abe3eb5739  NKC: kv2008437630  VIAF: 8914154260629324480004   WorldCat (עם VIAF): 8914154260629324480004
טבח פיטרלו

| --- | --- |

 תאריך:  16 באוגוסט 1819 
 מקום:  מנצ'סטר 
 קואורדינטות:  53°28′36″N 2°14′45″W﻿ / ﻿53.476666666667°N 2.2458333333333°W﻿ / 53.476666666667; -2.2458333333333
 סוג:  טבח 
 הרוגים:  15 
  (למפת מנצ'סטר מוגדלת) טבח פיטרלו(למפת מנצ'סטר רגילה) טבח פיטרלו
 
ציור הממחיש את טבח פיטרלו,שפורסמה על ידי ריצ'רד קרליל בעיתונו "הרפובליקן"
טבח פיטרלו (באנגלית: Peterloo Massacre) הוא הכינוי שניתן לאירוע שהתרחש ב-16 באוגוסט 1819 במנצ'סטר שבאנגליה, שבו דוכאה באלימות קשה הפגנה נגד מדיניותה הכלכלית של הממשלה ובעד ייצוג הוגן בבחירות לפרלמנט.
אחת הדרישות העיקריות של המפגינים, ייצוג טוב יותר של הבוחרים בבית הנבחרים הבריטי, מומשה בחלקה כעבור 13 שנה בחוק הרפורמה של 1832.
רקע

זכות ההצבעה בבריטניה באותו זמן ניתנה לידי גברים בעלי רכוש בלבד. לאחר ימי המלחמות הנפוליאוניות ב-1815 גברים בריטיים, חיילים לשעבר חזרו למולדתם וגילו כי אין הם זכאים להשתתף בהליך הדמוקרטי על אף שירותם. ברקע ההפגנות שקדמו לטבח עמדו האבטלה הכרונית והרעב אשר שרר בבריטניה בתום המלחמות הנפוליאוניות  בשנת 1815. הייתה אי יציבות כלכלית רבה בקרב מעמד הפועלים עקב פגיעת שכר המועסקים בתחום הטקסטיל וחוקי הדגן אשר הגדילו את הרווחים של בעלי האחוזות על חשבון הפועלים, התעשיינים והסוחרים שהתנגדו לחוקים. חוסר יציבות כלכלית ופוליטית עוררו רדיקליזם פוליטי באזור מנצ'סטר והחלו לקום קבוצות לקידום רפורמות בבית הנבחרים ברוח המהפכה הצרפתית.
מהלך האירועים

ב-16 באוגוסט 1819 ארגן האיגוד הפטריוטי של מנצ'סטר התכנסות לא אלימה לתמיכה ברפורמות לקידום הדמוקרטיה וייצוג ריאלי יותר של הבוחרים בבית הנבחרים. ההפגנה התרחשה בשדה פתוח במנצ'סטר, שכונה "סנט פיטר'ס פילד". כ-60,000 גברים, נשים וילדים, רובם ממעמד הפועלים התכנסו למחות נגד חוקי הדגן, המיסוי היקר ובחירות שנתיות ולשמוע את הנואם הרדיקלי הנרי האנט. לצידו עמדו מנהיגות הנשים ביניהן מרי פילדס.
השופט ויליאם האלטון הוציא צו מעצר להאנט ודוברים רדיקלים נוספים, והורה על כוחות פרשים לפקח על ביצוע המעצרים, וכמו כן הורה על הסרת השלטים והדגלים שנישאו ובהמשך על פיזור ההמון. הפרשים הסתערו על המפגינים מכמה כיוונים, תוך כדי רמיסת אנשים עם סוסיהם, נוצרה בהלה בהמון ואלו החלו להימלט. בתום האירוע נמנו מספר הרוגים - בין 11 ל-15, לפי מקורות שונים - ומאות פצועים.
השם לטבח הוא שילוב אירוני בין מקום האירוע ולעג לניצחון צבא בריטניה בקרב ווטרלו. ג'ון ליס, חייל לשעבר אשר נלחם בווטרלו, נפצע ומת כתוצאה מפצעיו בטבח פיטרלו, סיכם את ההבדלים בין הקרבות באומרוֹ "בווטרלו הם נלחמו גברים מול גברים, לשני הצדדים היו חרבות. פה זה פשוט היה רצח".
תוצאות

דעת הקהל זועזעה מהטבח, זעזוע שמצא את ביטויו בפרסומים רבים בעיתונות, על אף שהייתה נתונה לצנזורה מחמירה. הממשלה לעומת זאת שיבחה את דיכויהּ האלים של ההפגנה, וחוקקה שורת חוקים ("ששת החוקים" - six acts) במטרה להגביל את חופש הדיבור, ההתארגנות וההתאספות. כן נעצרו מרבית הדוברים הפוליטיים הרדיקלים באספה, וחלקם, ובהם האנט, הורשעו בהסתה ונידונו לעונשי מאסר. הלחץ הציבורי לרפורמה, שטבח פיטרלו היה אחת מביטויו המובהקים, הוביל כעבור כ-13 שנים לחקיקת חוק הרפורמה של 1832, שביטל את מרבית העיוותים בייצוג הבוחרים בבחירות לפרלמנט, ובהמשך לתיקונים נוספים במשטר.
ראו גם

חוקי הדגן
חוק הרפורמה של 1832
הערות שוליים

↑  Belchem, John. "Orator" Hunt: Henry Hunt and English Working-Class Radicalism. Clarendon, 1985. ISBN 0198227590. It will be available from 30 April 2012, republished by Breviary Stuff.
↑  נתן שקרצ'י, לא ווטרלו, פיטרלו, באתר העוקץ, 17 באוקטובר 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007545936105171  GND: 4304211-9  LCCN: sh85080391 
ערך זה הוא קצרמרבנושא הממלכה המאוחדת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לוחית לציון הטבח
טוראי א' וטוראי ב' נגד התובע הצבאי הראשי

| ע 130/56 טוראי א' וטוראי ב' נגד התובע הצבאי הראשי |
| --- | --- |
  בית הדין הצבאי לערעורים
ההחלטה ניתנה ב-27 ביולי 1956
 החלטה::  קבלת הערעור וקיצור עונשם של העותרים
חברי המותב
 אב"ד   סגן אלוף ה. אשכנזי  שופט   סגן אלוף י. הכהן  שופט רב-סמל בכיר א. בן-אל
תקדימים עליהם הסתמכה ההחלטה
 הוראת היועץ המשפטי לממשלה למשטרת ישראל בדבר אכיפת עבירה "משכב שלא כדרך הטבע"
ע 130/56 טוראי א' וטוראי ב' נגד התובע הצבאי הראשי הוא פסק הדין הסופי במקרה משפטי בו הואשמו והורשעו שני חיילי צה"ל בקיום "משכב שלא כדרך הטבע", כלומר, יחסי מין חד מיניים. מקרה זה הוא המקרה היחיד בהיסטוריה המשפטית הישראלית בו אדם הורשע בגין עבירה זו בלבד. פסק הדין ניתן על ידי בית הדין הצבאי לערעורים ב-27 ביולי 1956.
רקע

עם הקמתה ירשה מדינת ישראל, באמצעות פקודת סדרי השלטון והמשפט, את חוקי המנדט הבריטי, שלפיהם נחשב קיום יחסי מין הומוסקסואליים לעבירה שדינה עשר שנות מאסר. צה"ל לא פעל באופן שונה ונמנע במהלך שנות ה-50 מלגייס לשורותיו הומוסקסואלים.
נסיבות המקרה

בין השנים 1955–1956 קיימו שני החיילים, טוראי א' וטוראי ב', יחסי מין בהסכמה ובפרטיות בשני מקרים נפרדים. טוראי ב' יזם את המעשה המיני ו"פיתה" את טוראי א'. המקרה הראשון אירע בתאריך לא ידוע בין אוקטובר לנובמבר 1955 והמקרה השני אירע במהלך חודש ינואר 1956.
במהלך 1956 הואשמו שני החיילים בעבירת "משכב שלא כדרך הטבע" מכוח פקודת החוק הפלילי 1936 שהייתה בתוקף באותן שנים. בהגשת כתב האישום הואשם טוראי א' על כך ששכב עם טוראי ב' "שלא כדרך הטבע" בעוד שטוראי ב' הואשם בכך שנתן לטוראי א' "לשכב עימו שלא כדרך הטבע".
הרשעת החיילים בבית המשפט המחוזי

החיילים נשפטו והורשעו על ידי בית הדין הצבאי במחוז שיפוט פיקוד הדרום, שם הודו באשמה, ונגזרה על כל אחד מהם שנת מאסר בפועל, כאשר העונש המקסימלי לעבירה כזו היה 10 שנות מאסר בפועל. לשני הנאשמים ניתנה הזדמנות להעיד להגנתם; טוראי א' בחר לשתוק, בעוד טוראי ב', שנטען כי יזם את המגע המיני, הביע תחושת חרטה ותקווה שלא יבצע מעשים כאלו בעתיד.
עמדת התביעה הצבאית הייתה כי יש לגזור על שני החיילים את גזר הדין המקסימלי בחוק, 10 שנות מאסר בפועל, וזאת משום ש"יש לראות בשני הנאשמים חיילים המהווים סכנה ביחידתם, יש צורך לעקר אותם מן היחידה". בנוסף קבעה התביעה כי משום שהחיילים לא נתנו הסבר למעשיהם נדרש למצות את הדין בכל חומרתו כדי להעניש את החיילים אך גם כדי להרתיע חיילים אחרים מלבצע מעשים כאלו.
בא כוחם של החיילים טען, בהתאם לדעות הרווחות באותה תקופה, כי הומוסקסואליות היא סטייה מינית, כלומר מחלה, ולא פשע. משמע, לא ניתן להרשיע ולהעניש אדם בכך שסובל ממחלה בעיקר משום שאין בעונש מידה של למנוע מהנאשם לחזור ולבצע אותן עבירות. בנוסף, נטען כי סוג העונש, מאסר בבית סוהר והסביבה השוררת בו, עלול "להעמיק את הסטייה המינית" וחיילים צעירים עוד יכולים "להירפא" מהומוסקסואליות.
הרשעת החיילים בבית המשפט המחוזי > פסיקה

בית המשפט המחוזי קבע כי אין מספיק מידע לגבי הנסיבות בהן התקיימו העבירות בהן הואשמו החיילים, וזאת בין היתר משום שהחיילים בחרו שלא להעיד או להוסיף מידע רלוונטי להגנתם. במהלך הערעור ציין טוראי ב' כי התבייש להעיד עוד בבית הדין המחוזי משום שהקלדנית בבית המשפט הייתה אישה.
בית המשפט הרשיע את שני החיילים וגזר עליהם שנת מאסר בפועל לכל אחד.
ערעור

שני החיילים הגישו ערעור על פסק הדין לבית הדין הצבאי לערעורים בטענה שבית הדין התעלם לחלוטין מההיבט הרפואי של הגנתם. ההגנה טענה שהחיילים אינם עבריינים, אלא "לוקים במחלה". עוד נטען שהעונש לא יסייע ל"שיקום העבריינים" ואף עשוי לגרום ל"העמקת והחמרת מצבם". בנוסף נטען ששני החיילים צעירים ויש ביכולתם "להירפא" מהומוסקסואליות.
המערערים ביקשו להיבדק על ידי רופא מומחה שיביע דעתו בנושא ונבדקו על ידי ד"ר אברהם סקלי, פסיכיאטר מבית החולים תל השומר, ב-29 במאי 1956. עמדתו של הרופא הוצגה בערעור כדו"ח בריאותי של החיילים:
הומוסקסואליות לא נראות לנו בתור פשע ומידת המחלה בקיום הסטיה הזאת צריכה לעמד לדיון מתוך התחשבות בכל הפרטים המיוחדים שמגיעים לאיש אחד או למשנהו. בתור פשע יכולה להיחשב רק פעולה מצד בן אדם אחד בעל סטיה מינית נגד שני, פעולה המבוססת על הפעלת כח או הכרח פיזי או מוסרי ובעיקר כשזה נוגע לבן אדם בלתי מבוגר. בהתחשב עם כל אלה אין אנו מסוגלים להמליץ על שינוי בסוג הבריאות על סמך קיום ההומוסקסואליות כלשעצמה.
בנוסף, זומן ד"ר סקלי לבית הדין לערעורים והעיד בעל פה, שם פירט בפני בית המשפט את הסוגים של הומוסקסואליות כפי שהובנה באותה תקופה. ד"ר סקלי טען כי הומוסקסואליות מחולקת לשלושה סוגים: הומוסקסואליות מוחלטת, כלומר אדם שהיה הומוסקסואל כל חייו; נטייה פסיכו-הרמופרודיטית, כלומר אדם שיכול להגיע לסיפוק מיני גם עם גבר וגם עם אישה; ואנשים שמקיימים יחסי מין הומוסקסואליים תחת לחץ של תנאים מיוחדים, כגון בית סוהר או אונייה בלב ים. שני המערערים, לטענת ד"ר סקלי, היו שייכים לקבוצה השלישית - כלומר, אינם הומוסקסואלים אלא רק קיימו יחסי מין חד מיניים תחת התנאים המיוחדים שהתקיימו במהלך שירותם הצבאי. עוד ציין בעדותו הרופא כי המאסר עשוי "להחמיר את מצב" של החיילים.
טענה נוספת שהועלתה בערעור היא ההנחיה שנתן היועץ המשפטי לממשלה, חיים כהן, למשטרת ישראל בדבר אכיפה של עבירות מסוג "משכב זכר" שקבעה כי אין לבצע מעצרים וענישה במקרה שהמעשים לא נעשו בכפייה או כנגד קטין.
בית הדין הצבאי לערעורים קיבל את טענותיהם של המערערים אך לא ביטל את הרשעת החיילים, אלא הפחית את עונשם. בנוסף גרס בית המשפט כי אין צורך בעונש מרתיע מפני ביצוע מעשים כאלו משום שלא מדובר ב"מכת מדינה" בצבא.
עונשו של טוראי ב', שהואשם כי יזם את המעשה המיני, הופחת משנת מאסר בפועל ל-70 ימי מאסר בפועל, כאשר יתר השנה יהיה בתנאי שלא יעבור על עבירת משכב זכר. עונשו של טוראי א' הופחת משנת מאסר בפועל ליום מאסר בפועל בלבד.
ביאורים

↑  בפסק הדין של הערעור צוין כי טוראי א' היה "הפסיבי במקרה זה" והובהר בכתב הערעור כי היה "הפסיבי מבחינת היוזמה"
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  סרן מתן מחבר, 1956 – ע/130/56 טוראי א' וטוראי ב' נ' התובע הצבאי הראשי, פורסם במקבץ מאמרים מאת הפרקליטות הצבאית, צבא ההגנה לישראל
1 2 3  ע 130/56 טוראי א' וטוראי ב' נ' התובע הצבאי הראשי במאגר הידע של הפקולטה למשפטים, אוניברסיטת תל אביב.
↑  אילת לוין,  1953- העדר אכיפה של המשפט הפלילי – המקרה הלהט"בי, "שורשים במשפט", באתר משרד המשפטים, 10 במרץ 2019
1 2 3 4 5 6  תיק ע 130/56 טוראי א׳ וטוראי ב׳ נגד התובע הצבאי הראשי, מתוך מאגר הידע של הפקולטה למשפטים, אוניברסיטת תל אביב
↑  תיק דר/65/56
טבח פורט ארתור

| --- | --- |

 תאריך:  28 באפריל 1996 
 מקום:  פורט ארתור 
 קואורדינטות:  43°08′12″S 147°51′10″E﻿ / ﻿43.136666666667°S 147.85277777778°E﻿ / -43.136666666667; 147.85277777778
 סוג:  ירי המוני, רצח המוני, הצתה 
 נשק:  AR-15, רובה 
 הרוגים:  35 
 פצועים:  24 
 מבצע:  מרטין בריאנט 
 he
 
מראה מהים של אתר פורט ארתור, שבו נרצחו מרבית קרבנות הטבח
טבח פורט ארתור הוא הכינוי שניתן למסע הרג שהתרחש ב-28 באפריל 1996 באוסטרליה. במהלכו רצח יורה יחיד בתוך כשעה 35 אנשים ופצע עוד 23, מרביתם באתר ההיסטורי פורט ארתור באי טסמניה. זה היה מסע ההרג השלישי בחומרתו בעולם שנעשה על ידי פושע יחיד והחמור בפשעים מסוג זה שהתרחשו באוסטרליה. בעקבותיו הוחמרו מאוד חוקי החזקת הנשק באוסטרליה.
רקע

מבצע הטבח היה מרטין בריאנט, יליד 1967. הוא היה בן 28 בעת הטבח. הוא סבל מראשית חייו מקשיים חברתיים ולימודיים ניכרים ומנטייה לאלימות. נמצא כי מנת המשכל שלו הייתה 66. בבדיקה לאחר הטבח נקבע כי לקה בתסמונת אספרגר. הוא כמעט ולא עבד, והתקיים מקצבת סעד. בבגרותו ניסו הוריו לפקח עליו וקיבלו אפוטרופסות משפטית עליו ועל רכושו.
ב-1992 זכה בריאנט בירושה גדולה שקיבל מאישה שאתה חי, תמהונית שהייתה מבוגרת ממנו בשנים רבות. היא נספתה בתאונת דרכים שבה נפצע בריאנט (שהיה אתה במכונית) באופן קשה. הוא עבר לגור בבית האחוזה של הידידה, ואביו הצטרף אליו שם כדי לפקח עליו. אביו של בריאנט סבל מדיכאון, ובהמשך התאבד בטביעה.
בריאנט סבל תמיד מבדידות ומנידוי חברתי בשל התנהגותו, ואלו החמירו לאחר מות אביו. הוא הרבה לנסוע לחו"ל במאמץ להפיג את בדידותו, ללא הצלחה. ב-1995 הפך לאלכוהוליסט והחל להשמיע כוונות התאבדות. זמן מה לפני הטבח החל לגלות עניין בכלי ירייה ורכש באמצעות הדואר רובה אוטומטי ורובה חצי אוטומטי וכמות גדולה של תחמושת.
לאחר הטבח

הטבח חולל זעזוע עמוק בציבור האוסטרלי. בין השאר הושמעו איומים רבים לפגוע בבריאנט ולנקום בו.
בריאנט אושפז בבית חולים והחלים מפצעיו. בבדיקה פסיכיאטרית שנערכה לו נמצא כי איננו חולה במחלת נפש ונקבע שהוא כשיר לעמוד לדין. תחילה הוא כפר בשלל האישומים נגדו אך בהמשך הודה בהם והורשע על פי הודאתו. בית המשפט הורה לחתום ולאחסן את כל הראיות הנוגעות לטבח. ב-22 בנובמבר 1996 נידון בריאנט לעונש של 35 מאסרי עולם וכן ל-1,035 שנות מאסר בגין ניסיונות לרצח, גרימת חבלת גוף, הצתות ועוד, ללא אפשרות לחנינה. בשל האיומים לנקום בו על פשעיו הוא ריצה את עונשו בבידוד מלא בבית סוהר בטסמניה. עשר שנים לאחר הטבח הועבר למאסר ביחידה פסיכיאטרית מיוחדת בכלא.
גרסת בריאנט למניע שלו לביצוע הטבח לא פורסמה בציבור. אפשר שעשה את הטבח בעקבות הדיווחים בתקשורת על טבח דאנבליין שאירע בסקוטלנד חודש לפני כן. מרגע שנתפס ביקש בריאנט שוב ושוב לדעת כמה אנשים רצח והוא נראה כמתרשם מהמספר. פסיכיאטר שכתב על הפרשה ומקרי רצח דומים טען כי הם נבעו מתופעת ההעתקה של פשעים מסדר גודל זה. לטענתו הסיקור התקשורתי המוגבר של מעשים אלו מביא אצל אנשים מסוימים בעלי ליקויי אישיות לא להרתעה מהם אלא דווקא לרצון לחקות אותם בתוספת הדרכה מפורטת כיצד לעשות זאת.
אתר פורט ארתור שב ונפתח לציבור מספר שבועות לאחר הטבח. מבנה המסעדה שבו החל הטבח משמש כיום כאתר הנצחה וסביבו ניטע גן זיכרון. לוח זיכרון לנרצחים נחנך בו ביום השנה השני לטבח. קרן זיכרון לסיוע לילדים קרבנות אלימות (Alannah and Madeline Foundation) הוקמה לזכר שתי הילדות הצעירות שנרצחו על ידי בריאנט.
לאחר הטבח > החמרת חוקי אחזקת הנשק באוסטרליה

התגובה הציבורית הבולטת ביותר לטבח הייתה שינוי דרסטי בחוקי אחזקת הנשק באוסטרליה, שהיו מקלים למדי עד לאותה עת. הממשלה הפדרלית בהנהגתו של ג'ון הווארד שנתמכה בהסכמה חוצת מפלגות בפרלמנט הובילה את ממשלי כל המדינות והטריטוריות של אוסטרליה לקבל חוקים מחמירים בעניין זה. הדבר נעשה למרות התנגדות ציבורית מסוימת, שאותה הובילו ארגונים ימניים ונוצרים באוסטרליה, אשר התברר שנתמכו על ידי איגוד הרובאים הלאומי האמריקני. מנגד תמכו בפומבי במהלך פוליטיקאים, פעילים חברתיים וכן חלק מבני משפחות קרבנות הטבח.
החוקים החדשים שחוקקו המדינות והטריטוריות קבעו הגבלות נוקשות על החזקת רובים אוטומטיים וחצי אוטומטיים על ידי אזרחים והשימוש בהם וכן הגבילו את השימוש בהם לצורך ירי וציד ספורטיביים.
בנוסף לחקיקה יזמה הממשלה הפדרלית מבצע לרכישת כלי נשק המצויים בידי הציבור על פי טבלת שווי שנקבעה. במסגרת המבצע נאספו מהציבור כ-643 אלף כלי נשק שתמורתם שולם סך של 350 מיליון דולר אוסטרלי. הוצאה זו מומנה באמצעות העלאה זמנית של דמי ביטוח הבריאות באוסטרליה.
הערות שוליים

↑  ההתקפות החמורות ביותר בהיסטוריה מסוג זה היו מתקפת הטרור בנורווגיה ב-2011 וטבח שביצע הקוריאני וו בום-קון (Woo Bum-kon) ב-1982, שבו רצח 56 אנשים.

למעלה: גן זיכרון בפורט ארתור לקרבנות הטבח. למטה: לוח זיכרון באתר לקרבנות
חטאים קטנים

| --- | --- |

עטיפת הספר בהוצאת זמורה-ביתן, 2001.
 מידע כללי
 מאת:  רוברט ב. פארקר 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  מתח, רומן
 מקום התרחשות:  בוסטון 
 הוצאה
 הוצאה:  G. P. Putnam's Sons 
 תאריך הוצאה:  1997 
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  זמורה-ביתן
 תאריך:  2001
 תרגום:  רות אוגדן
 מספר עמודים:  279
 סדרה
 ספר קודם:  Chance 
 הספר הבא:  Sudden Mischief 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002114534
 
חטאים קטנים (באנגלית: Small Vices) הוא רומן מאת רוברט ב. פארקר, שיצא בעברית בשנת 2001 בהוצאת זמורה ביתן. גיבור הספר הוא גיבורו הקבוע של פארקר, הבלש הפרטי ספנסר. זהו הספר ה-24 בסדרת הספרים שכתב פארקר אודותיו.
עלילת הספר

עלילת הספר נפתחת כאשר הבלש הפרטי ספנסר, גיבורו הראשי של פארקר, נשכר על ידי ריטה פיורי, עורכת דין ובעברה תובעת מחוזית, כדי לבדוק מחדש את הרשעתו של אליס אלווז, גבר שחור בעל עבר מפוקפק, ברציחתה של מליסה הנדרסון, סטודנטית מקולג' "פמברטון" היוקרתי. ספנסר הפך כל אבן בדרך לפתרון, וחקירתו הוליכה אותו אל תחומי הקולג' והלאה, אל משפחות עשירות המתכחשות לקשר בינן לבין הנערה המתה. מכשולים מסוגים שונים מושמים על דרכו ומביאים אותו להבנה כי מדובר בפרשה סבוכה מאוד. בשלב מסוים נשלח רוגאר, רוצח מקצועי יוצא המוסד, להורגו. רוגאר כמעט שהצליח במשימתו - ספנסר נורה ונפצע קשה. יחד עם חברתו הפסיכולוגית סוזן סילברמן וידידו השחור הוק, הוא נמלט ומוצא מקלט בסנטה ברברה שבקליפורניה. לאחר שהחזיר לעצמו את השליטה בשריריו ובאקדחיו. הוא שב לבוסטון כדי לפתור את הפרשיה.
הערות שוליים

↑  פרוזה - תרגום, באתר הארץ, 20 במרץ 2001.
↑  רוברט ב. פארקר, "חטאים קטנים", זמורה ביתן, 2001, עמוד 215.
טרי מילס

| --- | --- |

מילס בשנת 2009
 לידה:  21 בדצמבר 1967 (בן 56) רומולוס, מישיגן, ארצות הברית
 עמדה:  פאוור פורוורד
 גובה:  2.08 מטרים
 מספר:  5, 6
 מכללה:  אוניברסיטת מישיגן
 דראפט:  בחירה מספר 16, 1990 מילווקי באקס
 קבוצות כשחקן
 1990–1991 1991–1992 1992–1997 1997–1999 1999–2000 2000–2001:  דנוור נאגטס ניו ג'רזי נטס דטרויט פיסטונס מיאמי היט דטרויט פיסטונס אינדיאנה פייסרס
 הישגים כשחקן
 זכייה בטורניר אליפות המכללות (1989)
טרי ריצ'רד מילס (באנגלית: Terry Richard Mills; נולד ב-21 בדצמבר 1967) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1990–2001. ממוצעיו הכוללים לאורך 11 עונותיו בליגה הם 10.6 נקודות, 5.4 ריבאונדים ו-1.3 אסיסטים למשחק.
אחיינו של כדורסלן העבר ג'ון לונג, ובן דודו של גרנט לונג.
קריירת מכללות

מילס נולד וגדל בעיר רומולוס (אנ') שבמישיגן, ובין השנים 1987–1990 למד באוניברסיטת מישיגן. בעונת 1988/1989 הוביל את קבוצת הכדורסל של מישיגן, לצדם של גלן רייס ולוי ואט, לזכייתה הראשונה אי פעם בטורניר אליפות המכללות, עם ממוצעים של 11.6 נקודות ו-5.9 ריבאונדים למשחק. במשחק הגמר, בו גברה קבוצתו על אוניברסיטת סיטון הול בתוצאה 80–79, קלע מילס 8 נקודות, אסף 6 ריבאונדים וחסם 3 פעמים. בעונה העוקבת, לאחר עזיבתו של רייס ל-NBA, הצטיין מילס עם ממוצעים של 18.1 נקודות ו-8.0 ריבאונדים למשחק, אולם מישיגן הודחה כבר בסיבוב השני של טורניר המכללות.
קריירת משחק מקצועית

בדראפט ה-NBA‏ 1990 נבחר מילס על ידי מילווקי באקס בבחירה ה-16, ומיד הועבר בטרייד לדנוור נאגטס תמורת דני שייס.
במהלך עונת הרוקי שלו הועבר לניו ג'רזי נטס כחלק מטרייד משולש, במסגרתו נשלח לנטס גם דראז'ן פטרוביץ' (מפורטלנד טרייל בלייזרס), בעוד וולטר דייוויס (מדנוור) הועבר לפורטלנד, וגרג אנדרסון (מניו ג'רזי) נשלח לדנוור. עד לסיום עונת 1991/1992 קלע מילס 7.7 נקודות בממוצע למשחק עבור הנטס.
באוקטובר 1992 חתם על חוזה בדטרויט פיסטונס. ב-3 עונותיו הראשונות בדטרויט היה אחד השחקנים המובילים של הקבוצה, לצדם של אייזיאה תומאס, ג'ו דיומרס וגרנט היל, ורשם ממוצעים של 15.9 נקודות ו-7.3 ריבאונדים למשחק. ב-1 במרץ 1993 קלע שיא קריירה של 41 נקודות בניצחון הפיסטונס מול בוסטון סלטיקס. בעונת 1996/1997 שיתף פעולה בפיסטונס עם בן דודו גרנט לונג.
באוגוסט 1997, לאחר 5 עונות בדטרויט, חתם על חוזה במיאמי היט. בעונתו הראשונה בקבוצה קלע 4.2 נקודות למשחק כשחקן ספסל, ובעונה העוקבת שותף במשחק אחד בלבד בשל פציעה בברכו.
לקראת עונת 1999/2000 חזר לשחק בדטרויט פיסטונס. באותה עונה שימש כשחקן חמישייה קבוע, אולם תרם 6.7 נקודות למשחק בלבד.
בקיץ 2000 הועבר עם כריסטיאן לייטנר בטרייד לדאלאס מאבריקס, תמורת סדריק סבאלוס, ג'ון וולאס ואריק מרדוק. בטרם שיחק בדאלאס שוחרר מהקבוצה, וחתם על חוזה באינדיאנה פייסרס. בסיום עונתו היחידה באינדיאנה פרש מילס ממשחק, בגיל 33. ב-7 מתוך 11 עונותיו בליגה השתתף בפלייאוף ה-NBA, אך בכל המקרים הודחה קבוצתו כבר בסיבוב הראשון.
הערות שוליים

↑  הסטטיסטיקות של מילס בליגת ה-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  הסטטיסטיקות של מילס בליגת המכללות, באתר sports-reference.com
↑  סטטיסטיקות משחק הגמר בין מישיגן לסיטון הול, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1990, באתר basketball-reference.com
↑  מילס נשלח בטרייד לדנוור, באתר deseret.com,‏ 1 באוגוסט 1990
↑  מילס ופטרוביץ' נשלחים בטרייד לניו ג'רזי, באתר לוס אנג'לס טיימס, 24 בינואר 1990
↑  מילס סיכם על חוזה בדטרויט, באתר הניו יורק טיימס, 12 בספטמבר 1992
↑  סטטיסטיקות המשחק בין דטרויט לבוסטון, באתר basketball-reference.com
↑  מילס חותם על חוזה במיאמי, באתר הניו יורק טיימס, 21 באוגוסט 1997
↑  מילס חוזר לשחק בפיסטונס, באתר CBS,‏ 20 בספטמבר 1999
טרי לוכלין

| --- | --- |

 לידה:  25 במרץ 1951 
 פטירה:  20 באוקטובר 2017 (בגיל 66) 
 מידע כללי
 השכלה:  אוניברסיטת סנט ג'ונס (ניו יורק) 
 ספורט
 ענף ספורט:  שחייה תחרותית 
 
טרי לוכלין (באנגלית: Terrence James Laughlin; ‏25 במרץ 1951 – 20 באוקטובר 2017) היה מאמן שחייה אמריקאי, שהמציא שיטת אימון טוטאל אימרז'ן.
ביוגרפיה

לוכלין נולד בברוקלין וגדל בלונג איילנד. לאחר סיום בית הספר הוא למד באוניברסית סאנט ג'ון בקווינס וסיים אותה עם תואר במדעי המדינה בשנת 1972.
עוד בגיל צעיר טרי לוכלין התאמן בשחייה. במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 הוא התחיל לאמן באקדמיה לצי השוכר ליד ניו יורק. במהלך אימון באקדמיה הוא תלמידיו זכו 24 פעמים באליפות ארצות הברית. בשנת 1989 הוא פרסם לראשונה שיטת אימון חדשה "טוטאל אימרז'ן" שיטה זו מיועדת בעיקר לשחיינים לא צעירים ושחייני טריאתלון. בשנת 1996 הוא פרסם את ספרו הראשון בנושא שנמכר ב-275 אלף עותקים. סרטון שהוא הכין ליוטיוב נצפה כ-2.8 מיליון פעמים (נכון ל-2022). שיטה שהוא המציא מנוצלת בכ-30 מדינות ברחבי העולם
בשנת 2015 הוא סיים משחה של כ-18 ק"מ קורסיקה - סרדיניה ב-4 שעות ו-31 דקות
טרי לוכלין נפטר מסרטן בשנת 2017.
לקריאה נוספת

Laughlin, Terry; John Delves (2004). Total Immersion: The Revolutionary Way To Swim Better, Faster, and Easier. Fireside. ISBN 0-7432-5343-4.
Laughlin, Terry (2004). Triathlon Swimming Made Easy: The Total Immersion Way for Anyone to Master Open-Water Swimming. Total Immersion Inc. ISBN 1-931009-07-4.
Laughlin, Terry (2001). Swimming Made Easy: The Total Immersion Way for Any Swimmer to Achieve Fluency, Ease, and Speed in Any Stroke. Total Immersion Inc. ISBN 1-931009-01-5.
הערות שוליים

↑  https://www.nytimes.com/2017/10/27/obituaries/terry-laughlin-dead-taught-swimmers-not-to-struggle-with-total-immersion-method.html
↑  Ex-USMMA swimming coach Terry Laughlin dies at 66, Newsday (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007357908005171  PLWABN: 9810548020105606  BIBSYS: 97051586  BnF: cb16739805x (data)  CiNii: DA11139115  GND: 140478221  ISNI: 0000 0001 1664 3930  LCCN: n96030723  NDL: 01134054  NKC: mzk2013797286  NLA: 35543373  NLK: KAC201502402  RERO: 02-A024385149  SUDOC: 081607997  VIAF: 68192315   WorldCat (עם VIAF): 68192315
טלסקופ החלל AGILE

| --- | --- |

תיאור החללית
 מידע כללי
 סוכנות חלל:  סוכנות החלל האיטלקית
 מפעיל:  סוכנות החלל האיטלקית 
 יצרן:  Carlo Gavazzi Space 
 תאריך שיגור:  23 באפריל 2007 
 משגר:  PSLV
 אתר שיגור:  מרכז החלל סאטיש דאוון
 אתר המשימה
 משימה
 סוג משימה:  טלסקופ חלל
 לוויין של:  כדור הארץ
 מסלול:  מסלול גאוצנטרי
 משך המשימה הכולל:  23 באפריל 2007 – הווה (17 שנים) 
 מידע טכני
 משקל:  352 ק"ג
 קישורים חיצוניים
 מספר קטלוג לוויינים:  31135
 מאגר המידע הלאומי:  2007-013A
 
AGILE (ראשי תיבות באיטלקית של Astro‐Rivelatore Gamma a Immagini Leggero - גלאי הדמיה אסטרו-גמא קל משקל) הוא טלסקופ החלל ששוגר לחלל בשנת 2007 ונכון לאוגוסט 2023 נמצא בניצול.
משימה

AGILE היא משימה של סוכנות החלל האיטלקית לחקר מקורות קרני גמא וקרני רנטגן. על הלוויין הותקנו מספר מכשירים:
רגש קרני גמא Gamma Ray Imaging Detector (GRID) שרגיש לאנרגיות MeV ‏ 50- ‏ GeV ‏ 30
רגש קרני רנטגן SuperAGILE (SA) לאנרגיות בתחום 18 – 60 keV
קלורימטר לגילוי התפרצויות אנרגיה Mini-Calorimeter (MCAL) בתחום KeV ‏ 350 - MeV ‏ 100
מערכת סינון Anti-coincidence System (AC) לסינון מידע לא רלוונטי.
השיגור בוצע ב-23 באפריל 2007 ממרכז החלל סאטיש דאוון בעזרת משגר מדגם PSLV. כבר באותו יום נוצר קשר עם הלוויין על ידי מדעני מרכז הבקרה שנמצא בקניה. משם הנתונים מועברים מרכזי עיבוד נתונים באיטליה.
במהלך שנות פעילות מכשירי הלוויין העבירה מידע רב. בין היתר התגלו מקורות קרני גמא חדשים. על גילוי וניתוח קרני גמר מערפילית הסרטן לצוות הפרויקט בראשות מרקו טבאני הוענק פרס ברונו רוסי.
על בסיס הנתונים פורסמו מאמרים מדעיים רבים.
טוד מקארתי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 בפברואר 1950 (בן 74) אוונסטון, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  אוניברסיטת סטנפורד 
 פרסים והוקרה:  פרס אמי לבידור בפריים טיים (1991) 
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  toddmccarthy
 
טוד מקארת'י (באנגלית: Todd McCarthy) (נולד ב-16 בפברואר 1950) הוא מבקר קולנוע אמריקאי שכתב במשך 31 שנה במגזין Variety וכיום כותב עבור המגזין The Hollywood Reporter.