stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קלונימוס זאב ויסוצקי
קורות חיים

ויסוצקי נולד בעיירה זאגר בליטא (אז באימפריה הרוסית), בן להורים עניים. הוא קיבל חינוך מסורתי, והתפרנס תחילה ממסחר בתבואה.
למד בישיבת וולוז'ין והתקרב גם לרבי ישראל מסלנט, מחולל תנועת המוסר. בשנת 1849 ייסד במוסקבה את חברת "תה ויסוצקי". עשה הון רב בעסקיו, וכונה "מלך התה של רוסיה". בשנת 1903 הוא שלט ב-35% משוק התה ברוסיה. הוא קיבל תואר "אזרח כבוד של מוסקבה" ו"סַפָּק חצר הצאר".
לצד עסקיו הנרחבים, השקיע הרבה מזמנו וכספו לתמיכה במוסדות יהודיים ובעיקר בסופרים ואנשי רוח יהודיים.
היה קשור ביותר לאחד העם, ולכבודו ייסד ותמך בירחון 'השילוח'. אחד העם, שערך את 'השילוח', גם ניהל את הסניף הלונדוני של חברת תה ויסוצקי בשנים 1907–1921.
בשנת 1884 השתתף בוועידת קטוביץ ונבחר לחבר בהנהלה.
ב-1885 ביקר בארץ ישראל, קרא להתיישבות יהודים בערים הערביות, ובעקבות זאת החלו יהודים להתיישב בלוד, בשכם ובעזה. במסגרת הביקור, מינה ויסוצקי אברהם מויאל לנציג חובבי ציון בארץ. בביקור זה שירתו פנחס מאירי, מראשוני המושבה פתח תקווה. 
בצוואתו הוריש ויסוצקי את חלקו בחברת התה ויסוצקי בסך מיליון רובל למטרות צדקה.
בהשתדלותו של אחד העם שהיה אחד מהאפוטרופסים על העיזבון, הוחלט ב-1908 להקדיש 100,000 רובל ממנו לייסוד הטכניון העברי בחיפה. על שמו נקרא רחוב ויסוצקי בצפון תל אביב.
משפחה

אישה: קיילה צביה ממשפחת אברמזון
ילדים:
חנה ליבה נשואה ליוסף צייטלין
ליבה מריים נשואה לאוסיפ גברונסקי
רחל פריידה נשואה לרפאל גוץ
בנם, מיכאיל גוץ (רוס'), היה ממייסדי המפלגה הסוציאל-רבולוציונית ברוסיה.
דוד נשא לאישה את אנה
ראו גם

תה ויסוצקי
לקריאה נוספת

קלונימוס זאב ויסוצקי, קבוצת מכתבים שנשלחו לאנשי שם בעניין ישוב ארץ ישראל, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשמ"א.
הערות שוליים

↑  יפעת ארליך, יפו השנייה: המזרחים שקלטו את העליות הראשונות | ישראל היום, ‏4.11.2022
↑  Mikhail Gatz, geni_family_tree
↑  גוץ סמיכאיל, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007522797905171  GND: 1074848845  ISNI: 0000 0000 6697 890X  LCCN: n82043221  VIAF: 72733194   WorldCat (עם VIAF): 72733194 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ועידת קטוביץ (1884): קלונימוס זאב ויסוצקי יושב בקצה השמאלי.
אראגצוטן

| --- | --- |
 מדינה:  ארמניה ארמניה
 בירת המחוז:  אשטרק 
 תאריך ייסוד:  7 בנובמבר 1995 
 שטח:  2,756 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  128,941 (2022)
 קואורדינטות:  40°25′00″N 44°10′00″E﻿ / ﻿40.416666666667°N 44.166666666667°E﻿ / 40.416666666667; 44.166666666667 
 אזור זמן:  Armenia Time
 http://aragatsotn.mtad.am/
  מפת מיקום  מפה מפורטת    he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אראגצוטן (בארמנית: Արագածոտն) הוא מחוז של ארמניה. הוא ממוקם במערב המדינה. בירתה והעיר הגדולה שלה היא אשטרק. בשנת 2011 מספר תושביה היה 132,925.
השם

משמעות השם "אראגצוטן" הוא "מרגלות אראגט" (ההר הגבוה של ארמניה).
המחוז של ימינו נקרא כך לפי הקנטון אראגוצטן שבמחוז ההיסטורי איראררט שבארמניה העתיקה, שנשלט בזמנו על ידי משפחת האצילים אמטוני בחסות שושלת הארשקית.
היסטוריה

לפי מובסס חורנאצי, אראמניאק, בנו של חאיק, אביה העתיק של האומה הארמנית, יחד עם משפחתו, התיישבו באזור הנוכחי של אראגצוטן. באתר הארכאולוגי "ורין נאוור"נמצאו בו שירידי בתי קברות מן המאה ה-24 ו-14 לפנה"ס
בזכות עמדתה בלב האזור אייררט במרכז רמת ארמניה, ארגצוטן היא אזור אסטרטגי מדרגה ראשונה מאז הקמת ממלכת ארמניה על ידי השושלת האורונטית ב-331 לפנה"ס.
מאוחר יותר ב-190 לפנה"ס עלתה לשלטון ארמניה השושלת הארשקים.
בבימי הארשקים במאה השנייה אחה"ס הזכיר תלמי את הערים קסלה (במקור - קסאג, כיום אפארן) וטלינה (כיום טאלין)
שטח נפת ניג, כולל האזור אפאראן היה בבעלות משפחת האצילים גנוטניאן, בעוד ש שטח נפת אראגצוטן לרבות האזור אשטאראק, נשלטו על ידי משפחת האצילים אמטוני.
אחרי חלוקת ארמניה ב-386 וב-428 בין האימפריה הביזנטית והאימפריה הססנית מזרח ארמניה כולל אראגצוטן נכנסו תחת שליטה ססנית.
בזיליקת הצלב הקדוש של קאסאג שנבנתה במאה הרביעית בפרברי העיר אפאראן של היום, היא אחת הדוגמאות המוקדמות ביותר של אדריכלות כנסייתית ארמנית ששרדו עד לזממנו.
ב-658 בימי הח'ליפות האומיית נכבשה על ידי הערבים. בסוף המאה התשיעית,
הפכה ארגצוטן לחלק ממלכת ארמניה מיסודם בל בני הבגרטים.
באותה תקופה שלטו בארגצוטן משפחות האצילים קמסרקן ופהלבוני.
בין המאות 15-11 אראגצוטן יחד עם שאר שטחיה ההיסטוריים של ארמניה סבלו מנחת זרועם של שורת פולשים:הסלג'וקים, המונגולים, אק קויונלו וקארא קוינולו. בהתחלת המאה ה-16 הפכה אררגצוטן לחלק מהביילרבגות אריבן במסגרת פרס הספווית. במחצית הראשונה של המאה ה-18 הייתה ארגצוטן לחלק מהח'אנות אריבן תחת שלטון שושלת האפשרים ומאוחר יותר תחת שושלת קג'ארים הפרסית. הוא נשאר תחת שלטון פרסי עד 1827–1828 כשמזרח ארמניה סופחה לאימפריה הרוסית כתוצאת ממלחמת פרס-רוסיה ב-1826–1828 וחתימת הסכם טורקמנצ'אי.
גאוגרפיה

מחוז ארגצוטן משתרע בצפון-מערב ארמניה על שטח של 2756 קמ"ר (9.3% מכלל שטח המדינה)
הוא גובל בצפון עם המחוז שירק, בצפון-מזרח עם המחוז לורי, במזרח עם המחוז קוטאיק, בדרום עם המחוז ארמביר ובדרום מערב עם העיר ירבאן. במערב הנהר רחוריאן מפריד בינו ולנפת קארס שבטורקיה.
מבחינה היסטורית השטח הנוכחי של המחוז תופס בעיקר חלקים מהקנטונים אראגצוטן, ניג ושירק מממלכת ארמניה העתיקה.
גאוגרפיה > תבליטי נוף

החלק הצפון-מרבי של המחוז נשלט על ידי רכס הרי אראגץ. בצפון-מזרח ובמזרח מתרוממים הרי פמבק ובהתאמה, צאגחוניאץ. הרי ארטני שולטים בתפון מזרח ובמרכז מזרח של המחוז. העמק הזעיר אחוריאן נמצא בקצה המזרחי של אראגצוטן. בדרום ובדרום-מזרח המחוז מכיל גם כן את החלקים הצפון-מערביים של מישור אררט.
הגובה של המחוז משתנה מ-950 מ' עד 4090 מ' מעל מפלס הים.
בהרי אראגץ הפסגה הגבוהה ביותר של המחוז ושל ארמניה כולה - 4.090 מ'.
גאוגרפיה > מים

פרט לנהר אחוריאן, הנהרות קאסאג, גגראוט ואמברד הם מקורות המים העיקריים של המחוז. בהרי אראגץ נמצאים אגמים כמו קארי, לסינג, אמברד, טאגאבור וקוראגביור. בשנים 1862–1967 בנהר קאסאג נבנה מצבור המים אפאראן.
חלוקה מנהלית-טריטוריאלית

המחוז מתחלק ל-114 קומונות, 3 מהן ערים. בטבלה הקומונות חולקו לפי "נפות" (או "ראיונים"), יחידה מנהלית שהייתה קיימת עד 1995.
| אשטרק | אפאראן | אראגאץ | טלין |
| --- | --- | --- | --- |
|  אגראק (ארגאצוטן)  אגצק  אנטרוט  אראגאצוטן (קומונה)  ארטשוואן  ארוץ'   אשטרק   אוואן (ארגאצוטן)  בזמגביור  ביוראקן]  דפרוואנק  גזראוואן  קרבי (ארמניה)  קוש (כפר)  לרנרוט  ור אמאנוס  נור ידסיה  אוחאנאוואן  אורגוב  אושאקן  פארפי  סגמוסאוואן  ססוניק  שמירם  טגר  אוג'אן  אושי  ורין ססוניק  ווסקהאט (אראגוצטן)  ווסקוואז |   אפאראן   אפנאגיוג  ארה (ארמניה)  אראגאץ (ארמוויר)  צ'קנאג  דזוראגלוך  הרטאוואן  ג'רמבר  קוצ'ק  לוסאגיוג| (ארמוויר)  קאיק  ניגאוואן  נוראשן (אראגאצוטך)  סרלנג' (אראגצוטן)  שנאוואן (ארמוויר)  צאגקאשן (אראגצוטן)  טוג'ור (אראגצוטן)  ורדניס (אראגאצוטן)  ורדנוט  יגיפטרוש  יירנג'טפ |  אלאגיאז  אוושן  ברא  צ'רצ'קיס  גגאדיר (אראגצוטן)  גגאדזור  גגארוט  הנאברד (אראגצוטן)  ג'משלו  לגנאפאר  מליכגיוג  מיראק (ארמניה)  נוראשן (אראגאצוטן)  אורטאציה  ריה טאזה  סנגיאר  שנקאני  סיפאן (ארמניה)  צאגקאהוביט  צילקאר  ורדבלור (אראגצוטן) |  אגאראק (אראגצוטן)  אקונק (אראגצוטן)  אראגאץ (אראגאצוטן)  תאתול  ארטני  אשנאק  ברוז'  באיסז  דשטדם (אראגאצוטן)  דווטאשן (אראגאצוטן)  דיאן (ארמניה)  גרנהוביט  גטאפ (אראגצוטן)  גבגטאפה  גיאלטו  הקו  הצאשן  אירינד  קקוואדזור  קרמראשן (אראגאצטן)  קטנגביורי (אראגצוטן)  לוסאקן  מאסטרה  נרקין בזמברד  נרקין ססונאשן  הטר ארטיק  פרטיזק  שגארשיק (אראגצוטן)  סוריק  סוסר   טלין  טליק  צגקסר  צמקסר  ורין בזמברד  ורין ססנשן  ווסקטאס  יגניק  זרינג'ה  זובאסאר |
Apple Pencil

| --- | --- |


 מידע כללי
 סוג:  עט מגע (סטיילוס)
 מפתח:  אפל
 יצרן:  פוקסקון
 תאריך הפצה:  11 בנובמבר 2015 דור ראשון 7 בנובמבר 2018 דור שני
 מידע טכני
 מעבד:  STMicroelectronics STM32L151UCY6 Ultra-low-power MCU @ 32 MHz
 זיכרון:  62 קילובייט זיכרון פלאש
 קלט:  מחבר לייטנינג, בלוטות' 4.1
 מידות
 אורך:  175.7 מילימטר, מהקצה לכיסוי העליון
 קוטר:  8.9 מילימטר
 משקל:  20.7 גרם
 https://www.apple.com/apple-pencil
 
Apple Pencil
ה-Apple Pencil (בעברית: עיפרון אפל) הוא עט מגע דיגיטלי (Stylus) המשמש כאביזר קלט עבור מכשירי האייפד פרו וה-iPad 2018. הוא פותח ועוצב על ידי חברת אפל, והוכרז ב-9 בספטמבר 2015 לצד ה-iPad Pro, ושוחרר יחד איתו ב-11 בנובמבר 2015. Apple Pencil מיועד בעיקר לעבודות בתחום היצירה, ויש לו רגישות ללחץ והוא מסוגל לעבוד עם זוויות. סוללתו נטענת באמצעות חיבור לייטנינג.
ב-30 באוקטובר 2018, הכריזה אפל על הדור השני של Apple Pencil. ה-Apple Pencil החדש נצמד באמצעות מגנט לדופנו של ה-iPad Pro. לאחר הצמדתו, הוא נטען אלחוטית ומתחבר למכשיר באופן אוטומטי. בנוסף, ה-Apple Pencil החדש מציע אפשרות להישלט באמצעות מחוות.
תיאור

ל-Apple Pencil יש רגישות ללחץ וזווית. הדור הראשון של העיפרון מכיל התקן בלוטות' המתקשר בו זמנית עם המסך והמערכת שמתחתיו. העיפרון מסוגל לזהות כוח, ומאפשר, לדוגמה, משיכות כהות או בהירות יותר של המכחול בעת ציור, בהתאם לחוזק בו המשתמש לוחץ על המסך עם העיפרון.
Apple Pencil תוכנן כך שזמן ההשהיה שלו יהיה נמוך, כדי לאפשר מגע חלק עם המסך. ב-iPad Pro ניתן להשתמש בו זמנית ב-Apple Pencil ואצבע אחת, תוך דחיית הקלט מכף ידו של המשתמש.
באחד הקצוות של הדור הראשון של Apple Pencil יש מכסה מגנטי נשלף. מתחת למכסה, נמצאת יציאת לייטנינג, אשר מאפשרת לטעון באמצעותה את סוללת העיפרון דרך ה-iPad. הטעינה הראשונית נמשכת כ-12 שעות, אבל 15 שניות של חיבור לאייפד מספיקות לטעינה עבור 30 דקות של שימוש. בנוסף, המשתמש יכול לתאם במתאם "נקבה לנקבה" הכלול באריזה כדי לטעון את העיפרון באמצעות כבל לייטנינג סטנדרטי.
בשנת 2018, נוספה עבור הדור הראשון תמיכה ל-iPad ‏9.7 אינץ' 2018.
בניגוד לקודמו, הדור השני של Apple Pencil נטען אלחוטית באמצעות היצמדות מגנטית לדופן של ה-iPad Pro 2018. הוא שוחרר ב-7 בנובמבר 2018.
פוסטן-ארקאנז' טואדרה

פוסטן-ארקאנז' טואדרה (בצרפתית: Faustin-Archange Touadéra; נולד ב-21 באפריל 1957) הוא פוליטיקאי ומתמטיקאי מרכז אפריקני, נשיא הרפובליקה המרכז-אפריקאית מאז מרץ 2016. בעבר כיהן כראש ממשלה מינואר 2008 ועד ינואר 2013. בבחירות לנשיאות בדצמבר 2015 ובפברואר 2016 הוא נבחר לנשיא בסיבוב שני לאחר שגבר על יריבו, ראש הממשלה לשעבר אניסה ז'ורז' דולוגלה. טואדרה מלמד באוניברסיטת בנגי. הוא נבחר לכהונה שנייה ב-27 בדצמבר 2020.
ביוגרפיה > ילדות והצעירות

טואדרה נולד בשכונה העממית בואה-ראב של בנגי במשפחה בת עשרה ילדים; בנם של נהג ואיכרה, משפחתו במקור מדמארה, צפונית לבנגי. הוא השלים את לימודיו התיכוניים במכללת "ברתלמי בוגנדה" בבנגי וסיים את בחינות הבגרות בשנת 1976, לפני שהמשיך לימודיו באוניברסיטת בנגי ובאוניברסיטת קוקודי  באביג'אן. הוא בעל דוקטורט במתמטיקה משנת 1986 מאוניברסיטת ליל למדע וטכנולוגיה בצרפת, ודוקטורט נוסף, גם במתמטיקה, מאוניברסיטת יאונדה בקמרון בשנת 2004.
ביוגרפיה > פעילותו האקדמית

בשנת 1987 הוא הפך לעוזר מרצה למתמטיקה באוניברסיטת בנגי והיה סגן דיקן הפקולטה למדעים באוניברסיטה בשנים 1989–1992. בשנה האחרונה התמנה למנהל מכללת ההדרכה למורים. הוא הצטרף לוועדה הבינלאומית לתקינה של תוכניות מתמטיקה במדינות דוברות צרפתית ובאוקיינוס ההודי (CIEHPM) בשנת 1999, כיהן כיושב ראש הוועדה משנת 2001 עד 2003. ב-2000 התמנה  למרצה בכיר ובמאי 2004 התמנה לסגן דיקן אוניברסיטת בנגי . לאחר מכן שימש כרקטור האוניברסיטה משנת 2005 עד 2008 ובמהלכן השיק מספר יוזמות מרכזיות, כמו תוכנית הכשרה ליזמות ויצירת הקונסורציום האוקלידי.
בשנת 2008, יזם את הקמת ה"קונסורציום אוקליד" בחסות אוניברסיטת בנגי והקמת אוניברסיטה אוקליד (צרפתית:  Université Euclide). בתפקידו כראש ממשלה חתם טואדרה על מנגנון השתתפות של הרפובליקה המרכז אפריקאית במאי 2010. ראש הממשלה, סמפליס סרנג'י, חתם גם הוא על הסכם זה במרץ 2011.
ביוגרפיה > ראש ממשלה

טואדרה מונה לראש הממשלה על ידי הנשיא פרנסואה בוזיזה ב-22 בינואר 2008, לאחר התפטרותו של אלי דוטה. ממשלתו, שהייתה מורכבת מ-29 חברים – ארבעה שרי מדינה, 17 שרים ושבעה צירים לשר, יחד איתו כראש ממשלה – הושבעה ב-28 בינואר.
דיאלוג לאומי נערך בדצמבר 2008, ובוזיזה אז פיזרה את ממשלת טואדרה ב-18 בינואר 2009 לקראת הקמת ממשלת אחדות לאומית. טואדרה מונה מחדש לראש הממשלה ב-19 בינואר. בהמשך אותו יום מונתה ממשלתו החדשה שכללה 31 שרים, כאשר רק 10 שרים ממשיכים בתפקידיהם; מורדים לשעבר רבים נכללו בהרכב החדש כדי להכין את המדינה לבחירות המקומיות ב-2009 ולבחירות הנשיאותיות והפרלמנטריות ב-2010.
בעקבות הסכם שלום בין ממשלת בוזיזה לקואליציית המורדים סלקה בינואר 2013, פיטר בוזיזה את טואדרה ב-12 בינואר 2013, בהתאם לתנאי ההסכם, שחייב למנות ראש ממשלה חדש מהאופוזיציה הפוליטית. בהמשך הודיע טואדרה על כוונתו להתמודד כמועמד עצמאי בבחירות לנשיאות באוקטובר 2015.
ביוגרפיה > נשיא

טואדרה רץ כמועמד בבחירות לנשיאות בדצמבר 2015 ובפברואר 2016. לאחר שזכה לתמיכה של 62% מהקולות בסיבוב השני, הוא הושבע ב-30 במרץ 2016 לתפקיד הנשיא. בהזדמנות זו נשבע להמשיך להתפרק מנשק ו"להפוך את הרפובליקה המרכז-אפריקאית למדינה מאוחדת, מדינה של שלום, מדינה העומדת בפני פיתוח". הוא מינה את סמפליס סרנג'י לראש הממשלה באפריל 2016. סרנג'י היה מנהל קמפיין הבחירות של טואדרה וכיהן כרמטכ"ל בתקופתו של טואדרה כראש הממשלה.
לאחר שהושבע לתפקידו אישרה צרפת כי תסיים את התערבותה הצבאית ברפובליקה המרכז אפריקאית. לצרפת היו כ-2,500 חיילים שנפרסו במדינה במסגרת מבצע סיוע במהלך מלחמת האזרחים ותמכה בכ-10,000 שומרי שלום של האו"ם. ללא תמיכת צרפת, עמדה בפני טואדרה האתגר המיידי של שמירה על הביטחון בערים הגדולות.
ברפובליקה המרכז אפריקאית נרשמה ירידה של 36 אחוז בתוצר המקומי הגולמי שלה בשנת 2013. מאז המשק זכה לצמיחה איטית, אך המגזר החקלאי – התורם העיקרי לתוצר – עדיין מצוי בקשיים והממשלה נאבקת לגייס הכנסות.
על פי הדיווחים, את שירותי האבטחה האישית של טואדרה מספקים חברי קבוצת וגנר הרוסית, מאז נודע על מעורבות מסיבית יותר של רוסיה בסיוע לממשל המקומי במאבקו במורדים.
בינואר 2021 נבחר טואדרה לכהונה נוספת.
הסתמכות הנשיא על קבוצת שכירי החרב הרוסית וגנר במאמצים להבטיח את הביטחון הפנימי במדינה, עוררה הידרדרות ביחסים עם צרפת. בנסיבות אלה הורה נשיא צרפת עמנואל מקרון על החזרת היועצים הצרפתים ועל השהיית הסיוע הכלכלי לרפובליקה המרכז-אפריקנית. תמורת עזרתה, השיגה קבוצת וגנר מהשלטון המרכז-אפרקיני נכסים במכרות היהלומים, האורניום והזהב במדינה. התקרבות הנשיא טואדרה לרוסיה התבטאה גם במדיניות החוץ, והוא היה אחד מראשי המדינה הבודדים שתמך בהחלטת נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין להכיר בעצמאותן של "הרפובליקות העממיות" של דונצק ולוגנסק במזרח אוקראינה בפברואר 2022. 
ב-2 במרץ 2022 בעת הצבעת העצרת הכללית של האו"ם נגד "תקיפת אוקראינה" על ידי רוסיה, הנציג המרכז-אפריקני נמנע. 
ב-17 במרץ 2023 נבחר טואדרה ליושב ראש "הקהילה הכלכלית והמונטרית של אפריקה המרכזית" CEMAC.
ב-27 באפריל 2022 תחת מנהיגותו אימץ הפרלמנט של הרפובליקה המרכז אפריקאית את הביטקוין כמטבע רשמי, המדינה השנייה שהחליטה כך אחרי אל סלוודור.

ב-3 ביולי 2022 השיק הנשיא את המיזם של המטבע הדיגיטלי "סנגו-קווין" והקמת אתר בשם "סנגו סיטי" על מנת לאשפר עסקי סחר בעיקר עם רוסיה וגורמים אחרים, בנסיבות של הקפאת הסיוע מהבנק העולמי, קרן המטבע הבין-לאומית וממשלת צרפת. עסקאות כאלה  - של רכישת האזרחות  ושל אדמות וחומרי גלם  - באמצעות המטבע הדיגיטלי נחשבו על ידי מומחים כבעלות סיכון להונאות ולהלבנת הון. 
ב-29 באוגוסט 2022 בית המשפט החוקתי של הרפובליקה ביטל סעיפים חשובים ממיזם זה כנוגדים את החוקה.
במרץ 2023 במכרה הזהב שימבולו נטבחו תשעה אזרחים סינים על ידי חמושים רעולי פנים, ייתכן על רקע היריבות על המכרה עם קבוצות אינטרסים זרים, כמו קבוצת וגנר.

באפריל 2024 ביקר טואדרה בשנית  אצל הנשיא מקרון מאז התחלת כהונתו . הוא חתם על מפת דרכים שנועדה לחדש את היחסים הדו-צדדיים בין ארצות לצרפת.
חיים אישיים

טואדרה נשוי הן לבריז'יט טואדרה והן למרגריט "טינה" טואדרה. על פי הדיווחים, שתי הנשים מתחרות על התואר "הגברת הראשונה של הרפובליקה המרכז-אפריקאית" מאחורי הקלעים. לטואדרה שלושה ילדים.
בשנות ה-2020 בלט בטקסים הרשמיים מעמדה הרם של בריז'יט טואדרה.
טואדרה הוא דיאקון בכנסייה בפטיסטית במסגרת איחוד האחים של הכנסיות הבפטיסטיות.
בשנים 2020-2019 נודע על קשר מחוץ לנישואים של הנשיא עם שומרת ראש רואנדית של אשתו בריז'יט ואשר ילדה לו תינוק. המאהבת חזרה בהמשך עם הילד לארצה.
לקריאה  נוספת

Cyril Bensimon - Centrafrique - dans  Le Monde (hors serie) Le Bilan du Monde, 2022 p.155  -
הערות שוליים

1 2  "Profile of new Central African Prime Minister, Faustin Touadera"(הקישור אינו פעיל, September 2017), African Press Agency, January 23, 2008.
↑  באתר בי בי סי
↑  Duhem, Vincent (22 בפברואר 2016). "Centrafrique : cinq choses à savoir sur Faustin-Archange Touadéra" (בצרפתית). Jeune Afrique. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Tshitenge Lubabu M.K., "Faustin-Archange Touadéra", Jeune Afrique, June 15, 2008 (בצרפתית).
↑  "Problème de Cauchy matriciels C8 et dans les espaces de Sobolev à caractéristiques multiples = Matrix Cauchy problems with multiple characteristics in C∞ and Sobolev spaces".
↑  jaming. "IMHOTEP". אורכב מ-המקור ב-2013-09-21. נבדק ב-2019-09-30.
↑  "Nothing found for 2007 09 01 Return To The Central African Republic".(הקישור אינו פעיל, September 2017)
↑  University, Euclid. "EUCLID News and Events".
↑  "Composition du nouveau gouvernement centrafricain", African Press Agency, 29 January 2008 (בצרפתית).
↑  "Central African Republic president dissolves government", AFP, 18 January 2009.
↑  "Touadera names rebels in new Central African Republic govt", AFP, 19 January 2009.
↑  "Central African opposition names Tiangaye as new PM", AFP, 13 January 2013.
↑  "Exiled Central African leader Bozize to stand at election", Reuters, 10 August 2015.
↑  "Central African Republic's president vows peace, reforms at inauguration", Reuters, 30 March 2016.
↑  "Central African president names PM in decree: radio", Reuters, 2 April 2016.
↑  "Centrafrique : Sarandji nommé Premier ministre", BBC News, 2 April 2016.
1 2  "Central African Republic’s New President Touadera In Uphill Battle Against Warring Muslim, Christian Militias", Ibtimes, March 30, 2016.
↑  אסף רוזנצוייג, ‏הרחק מהמלחמה באוקראינה: קבוצת וגנר סופגת אבדות כבדות באפריקה, באתר ‏מאקו‏, 2 בפברואר 2023
↑  Jean Fernand Koena, Court in Central African Republic upholds election results, AP NEWS, ‏18 בינואר 2021
↑  באתר בי בי סי ניוס
↑  C.Bensimon 2022
↑  באתר הסוכנות הטורקית אנדולו בצרפתית
↑  באתר Africa Defense Forum
↑  "Centrafrique: Brigitte et Tina Touadéra, la bataille de l'ombre pour la place de première dame". Koaci.com. 2017-03-20. נבדק ב-2017-10-29.
↑  מסר הגברת הראשונה של הרפובליקה המרכז-אפריקנית בנוגע למאבק בפנדמיית ה covid 19
↑  Faustin-Archange Touadéra: "Réconcilier les Centrafricains"  l'Express" Vincent Hugeux‏ 29 במאי 2016
↑  Centrafrique : S.E TOUADERA, impliqué dans la promotion de la culture religieuse 23‏Ornella K  23 באוגוסט 2022 באתר lavoixdafrique.info
↑  באתר המקוון corbeau news centrafrique 29.9.2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12294559n (data)  GND: 1216941874  ISNI: 0000 0000 0192 6973  MGP: 313206  SUDOC: 031796222  VIAF: 36981962   WorldCat (עם VIAF): 36981962 
טואדרה עם מזכיר המדינה האמריקאי, מייק פומפאו, 11 באפריל 2019
יוסף קאפח

| --- | --- |

 לידה:  27 בנובמבר 1917 י"ב בכסלו ה'תרע"ח האימפריה העות'מאנית צנעא, האימפריה העות'מאנית
 פטירה:  21 ביולי 2000 (בגיל 82) י"ח בתמוז ה'תש"ס ישראל ירושלים, ישראל
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מדינה:  ישראל, תימן 
 מקום פעילות:  יהדות תימן, ישראל
 תקופת הפעילות:  ? – 21 ביולי 2000 
 השתייכות:  תימנים,  ציונות דתית
 תחומי עיסוק:  פירושי כתבי יד בערבית, ביניהם הרמב"ם ורב סעדיה גאון
 רבותיו:  הרב יחיא קאפח, הרב רצ'א צארום
 תלמידיו:  הרב ד"ר רצון ערוסי, הרב שלום נגר, הרב שמואל טל
 חיבוריו:  ראו בהמשך
 בן או בת זוג:  ברכה קאפח 
 אב:  דוד קאפח 
 
 תפקידים נוספים:  דיין בית הדין הרבני הגדול, חבר מועצת הרבנות הראשית לישראל, נשיא הקהילה התימנית בירושלים
 
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל, פרס הרב קוק, פרס הרב מימון פרס ביאליק, פרס כץ, דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן
 
הרב יוסף קאפח (י"ב בכסלו ה'תרע"ח - י"ח בתמוז ה'תש"ס; 27 בנובמבר 1917 – 21 ביולי 2000) היה רב ישראלי, פוסק, כיהן כחבר בית הדין הרבני הגדול וכחבר מועצת הרבנות הראשית לישראל. היה מתרגם, מהדיר ומפרש של כתבי הרמב"ם ועשרות ספרים של ראשוני ספרד ותימן, בעל השפעה רבה על קהילות יהודי תימן בארץ ישראל. זוכה פרס ישראל, פרס הרב קוק, פרס ביאליק, פרס הרב מימון ופרס כץ, ובעל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן.
חייו

נולד בצנעא, לנצ'רה לבית צאלח ולרב דוד קאפח. עוד בטרם היותו בן שנה התייתם מאביו, ובגיל חמש התייתם מאמו. הוא למד תורה אצל סבו, הרב יחיא קאפח. בהיותו כבן 14 נפטר סבו, והוא ירש את מקומו במסירת שיעורים בבית המדרש, בד בבד שקד על תלמודו לפני הרב רצ'א צארום שהיה מתלמידי סבו. בגיל 16 נאסר עקב הלשנת יריבי המשפחה מהעדה. לאחר מכן, עקב הלשנת יריבי המשפחה לשלטונות על יתמותו, השיאו לו לאישה את בת דודו בת האחת-עשרה, ברכה, כדי להצילו מאסלום כפוי של יתומים שהיה נהוג אז בתימן, וכעבור שלוש שנים נולד בנם הבכור, דוד. בצעירותו עסק בצורפות.
בשנת 1943 עלה לארץ ישראל. תחילה התיישב בתל אביב, ומאוחר יותר עבר לירושלים, למד בישיבת מרכז הרב, הוכשר לדיינות במכון הארי פישל, והנהיג את בית הכנסת "אבי-דוד" בנחלת אחים על שם אביו. בשנת 1950 התמנה לדיין בבית הדין האזורי בתל אביב, זמן קצר החליף את הרב שלום יצחק הלוי, ולאחר מכן מונה לדיין בבית הדין בירושלים יחד עם עמיתו הרב יוסף שלום אלישיב. כעבור עשרים שנה, ביוזמת הרב יצחק נסים והרב שלמה יוסף זוין, התמנה לדיין בבית הדין הרבני הגדול. בשנים 1969–1991 היה חבר במועצת הרבנות הראשית לישראל, ושנים רבות היה נשיא הקהילה התימנית בירושלים.
בשנת ה'תשכ"ט (1969) זכה בפרס ישראל במדעי יהדות. כמו כן זכה פעמיים בפרס ביאליק לחכמת ישראל, וכן זכה בפרס הרב קוק ובפרס הרב מימון, וקיבל תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת בר-אילן.
הרב יוסף קאפח נפטר בליל י"ח בתמוז ה'תש"ס (21 ביולי 2000) ונקבר בהר המנוחות בירושלים.
התגורר בשכונת נחלת אחים בירושלים. שמו של הרחוב שבו התגורר שונה לאחר מותו ל"רחוב הרב יוסף קאפח". אשתו, ברכה קאפח, זכתה בפרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה בשנת ה'תשנ"ט (1999), כהוקרה על מפעלי החסד שניהלה. היה אב לשלושה ילדים.
בשנת 2004 (תשס"ד) החל לצאת לאור כתב העת "מסורה ליוסף", העוסק במורשתו והגותו של הרב קאפח, בעריכת יוסף פרחי ובהוצאת מכון מש"ה. עד שנת תשע"ז יצאו לאור תשעה כרכים.
תלמידיו הקימו את מפעל משנה תורה להפצת לימוד הרמב"ם.
הוא ואשתו נבחרו לשמש כדמויות המופת של החינוך הממלכתי דתי בשנת תשע"ו.
על שמו נקרא רחוב בשכונת המדע בעיר רחובות, ביחד עם רחובות על שם זוכי פרס ישראל נוספים בשכונה זו.
חיבוריו

עיקר מפעלו התורני היה תרגום וההדרה מכתבי יד של עשרות ספרים של ראשוני ספרד, ובהם הנבחר באמונות ובדעות לרס"ג, ספר הכוזרי לרבי יהודה הלוי, חובות הלבבות לרבנו בחיי אבן פקודה, פירוש רבי נתן אב הישיבה לשישה סדרי משנה, פירוש על הרי"ף על מסכת חולין, ספרי השו"ת של הריטב"א הראב"י אב"ד והראב"ד, וחיבורים רבים אחרים שנכתבו בערבית יהודית.
מקום מיוחד בפעילותו תפסו כתבי הרמב"ם: הוא תרגם את אגרות הרמב"ם, מורה הנבוכים, פירוש המשניות, ספר המצוות (בשתי מהדורות) ובאור מלאכת ההגיון, וערך מהדורה מבוארת של משנה תורה לרמב"ם בת 24 כרכים. ספריו ותרגומיו היו מקובלים גם על הממסד האקדמי.
כתב ועסק רבות במורשת יהדות תימן. בספרו החשוב "הליכות תימן" (בעריכת ישראל ישעיהו) תיאר את אורח חייהם של יהודי תימן לאורך השנה, באירועים מיוחדים ובכלל. עם צאת הספר לאור נתעוררה מחדש המחלוקת על הקבלה בתימן. לצד ביקורות מהללות רבות היו טענות שהספר מגמתי ואינו משקף נכונה את מנהגיה של יהדות תימן. טענת הביקורת העיקרית על הספר היא שאוזכרו בו אך מעט מסורות הלכתיות ומנהגיות שלא תאמו לתפיסת הדרדעים וכי המשקל שנתן לפסקי סבו היה יתר על המידה. כך, למשל, נטען כי לא אוזכר בו מנהג התרת נדרים בערבי ראש השנה ויום הכיפורים, בניגוד למסורת שנהגה בתימן, וכן לא אוזכר בו המנהג ללמוד את האידרא בליל ל"ג בעומר. בהמשך, כשקיבל הרב קאפח את פרס ביאליק על הספר אוים כי ייערכו הפגנות ומחאות במקום האירוע. למעשה עבר האירוע ללא כל הפגנה. תומכיו של הרב קאפח טענו כי תיאר בעיקר את העולם הדתי אותו הכיר מבית, אולם עם זאת ספרו מכיל שלל מנהגים שאינם מתיישבים עם תפיסתם של הדרדעים. יש הרואים בספרו של יהודה לוי נחום "מצפונות יהודי תימן" תגובה לספר "הליכות תימן".
ערך את תכלאל "שיבת ציון", סידור תפילה תימני בנוסח בלדי המבוסס על שיטת הרמב"ם, במהדורה בת שלושה כרכים (הוצאת אשכול, תשי"ב). בשנת תשנ"ג ערך סידור חדש בשם שיח ירושלים במהדורה בת ארבעה כרכים והמונה כיום שישה כרכים. הרב קאפח זוהה עם פלג הדרדעים. אף שבפומבי לא הצהיר על התנגדות לספר הזוהר, לא עסק בלימוד הקבלה, והתמקד בתורתו של הרמב"ם. הוא פעל לשימור מנהגי העדה ולא היסס להביע ביקורת ציבורית כשאלה לא נשמרו (למשל יצא נגד ההלוויה הממלכתית שנערכה ליו"ר הכנסת ישראל ישעיהו, בן העדה התימנית).
מאמריו הרבים כונסו בשלושה כרכים בשם "כתבים". על גדולתו בתורה ובפרט בכתבי הרמב"ם קרא עליו הרב נחום אליעזר רבינוביץ' את המשפט: ”מיוסף עד יוסף, לא קם כיוסף!”. כוונתו כי מאז חיבור ספר כסף משנה לרבי יוסף קארו, לא קם חכם שביאר והאיר את דברי הרמב"ם כמו רבי יוסף קאפח.