stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נתיב סחר
היסטוריה > נתיבי סחר היסטוריים > דרך המשי

דרך המשי הייתה אחת מדרכי המסחר הראשונות שחיברו את המזרח הרחוק למערב. הדרך שימשה להעברת טכנולוגיה, רעיונות ותרמה לקשרי ידידות ותרבויות בין המזרח למערב בקנה מידה גדול. הבודהיזם, כדת מזרחית, זכתה לתשומת לב בינלאומית ולתפוצה רחבה באמצעות דרך המשי.
בין המסלולים הפופולריים של דרך המשי היה הנתיב הבורמזי המשתרע מבהאמו, וידוע בין היתר בכך ששימש כשביל לביקורו של מרקו פולו ביונאן, וכשביל למשלחות בודהיסטיות הודיות בקנטון שביקשו להקים מנזרים בודהיסטים. נתיב זה אוזכר רבות גם בעבודותיו של רשיד א-דין המדאני (היסטוריון פרסי).
היסטוריה > נתיבי סחר היסטוריים > דרך הענבר

דרך הענבר הייתה נתיב סחר אירופאי ששימש למסחר והובלה של ענבר. הענבר היווה סחורה נוחה להעברה בנתיבי מסחר ארוכי-מרחק בשל היותו קל משקל, ומבוקש למטרות נוי, בעיקר בקרב אזורים מסביב לים התיכון. לפני הקמת רשתות מסחר על ידי הרומאים, דרך הענבר הייתה למעשה הנתיב היחיד הזמין למסחר למרחקים ארוכים באירופה, כאשר במשך השנים הדרך תוחזקה, בין היתר על ידי הרומאים, וערים החלו להיבנות לאורכה. במאה השלישית, נהר הדנובה החל לשמש כעורק המסחר העיקרי באירופה, ודחק הצידה את השימוש בדרך הענבר ובנתיבי מסחר יבשתיים אחרים.
היסטוריה > נתיבי סחר היסטוריים > ויה מאריס (דרך הים)

ויה מריס, "דרך הים" בלטינית, הייתה כביש מהיר עתיק ששימש את הרומאים והצלבנים. המדינות ששלטו בויה מאריס נקטו בגישה המאפשרת לאזרחיהן לסחור בדרך באופן חופשי, ובו בזמן גבו אגרות מזרים על מנת לאפשר את תחזוקת הנתיב. בשל משמעות מקראית של נתיב עתיק זה, נעשו ניסיונות רבים למצוא את מיקומו כיום על ידי עולי רגל נוצרים. עולה רגל ידוע מהמאה ה-13, בורכרד מהר ציון, התייחס לויה מאריס כדרך המובילה לאורך חופי הכנרת.
היסטוריה > נתיבים מודרניים

בתקופה המודרנית, עם התפתחות אמצעי תחבורה חדישים והסכמי סחר חופשי, השתנתה הגישה הפוליטית והלוגיסטית שהייתה נהוגה בימי הביניים, ומדינות פעלו בגישה המבקשת לפתוח גבולות ולאפשר סחר חופשי כדי להבטיח שגשוג. עם זאת, דאגה מרכזית שהתפתחה עם הנתיבים המודרניים היא תפוצתם הרחבה של מזהמים זרים ומזיקים דרך הנתיבים. לפי הערכה שמרנית, בהיעדר אמצעים יעילים למניעת חדירת מזיקים דרך נתיבי הסחר השונים, נזקים עתידיים ממחלות של בעלי חיים וצמחים עשויים להגיע ל-134 מיליארד דולר.
היסטוריה > נתיבים מודרניים > נתיבי אוויר

אורך המסלול הממוצע של טיסות למרחקים ארוכים הוא 720 קילומטרים באירופה ו-1,220 קילומטרים בארצות הברית. ענף זה נושא מדי שנה 1.6 מיליארד נוסעים ברחבי העולם, מכסה רשת של 15 מיליון קילומטרים ומחזור שנתי של 260 מיליארד דולר. התחבורה האווירית משמשת בעיקר להובלה של מוצרים קלים, יקרים וקטנים, למשל מדיה אלקטרונית ותרופות.
היסטוריה > נתיבים מודרניים > רשתות צינורות

החשיבות הכלכלית של הובלת צינורות – האחראית לאחוז גבוה מהובלת נפט וגז טבעי – לרוב אינה מוכרת על ידי הציבור הרחב בשל חוסר הנראות שלה על פני האדמה. עם זאת, להובלה זו יתרונות רבים על פני הובלות אחרות, שכן היא נחשבת לבטוחה, חסכונית ואמינה יותר משאר אמצעי התחבורה. דוגמאות להובלת צינורות מודרנית הן צינור הנפט הגולמי אלאשנקו-דושאנזי, וצינור הגז הטבעי איראן–ארמניה. פרויקטים בינלאומיים להובלת צינורות, כמו צינור הנפט באקו-טביליסי-ג'ייהאן, מחברים כיום בין מדינות לאום מודרניות – במקרה זה, אזרבייג'ן, גאורגיה וטורקיה – דרך רשתות צינורות.
כיום, ניתן לשנע בצינורות גם מוצקים, כגון פחם ומינרלים אחרים, למרחקים ארוכים; הובלה למרחקים קצרים של סחורות כגון תבואה, מלט, בטון, פסולת מוצקה וכו' אפשריות גם כן בתנאים מסוימים.
הערות שוליים

1 2 3  Burns 2003: 213.
↑  Dollinger 1999: 62.
↑  "free trade; The Columbia Encyclopedia, Sixth Edition. 2001–05". אורכב מ-המקור ב-2007-08-03. נבדק ב-22 באוקטובר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Denemark 2000: 274
↑  Denemark 2000: 207
↑  Stearns 2001: 41.
↑  Denemark1 2000: 39.
↑  Denemark 2000: 208
↑  Rawlinson 2001: 11–12.
↑  Bellina, Bérénice (2014). "Southeast Asia and the Early Maritime Silk Road".  In Guy, John (ed.). Lost Kingdoms of Early Southeast Asia: Hindu-Buddhist Sculpture 5th to 8th century. Yale University Press. pp. 22–25. ISBN 9781588395245.
↑  Doran, Edwin Jr. (1974). "Outrigger Ages". The Journal of the Polynesian Society. 83 (2): 130–140.
↑  Mahdi, Waruno (1999). "The Dispersal of Austronesian boat forms in the Indian Ocean".  In Blench, Roger; Spriggs, Matthew (eds.). Archaeology and Language III: Artefacts languages, and texts. One World Archaeology. Vol. 34. Routledge. pp. 144–179. ISBN 978-0415100540.
1 2  Stearns 2001: 37.
↑  Roman road system (Encyclopædia Britannica 2002).
↑  Denemark 2000: 126
↑  Elisseeff 2000: 326.
1 2  Elisseeff 2000: 14
↑  Burns 2003: 216.
↑  Orlinsky 1981: 1064.
1 2 3  Orlinsky 1981: 1065
↑  Silver 1983: 49.
1 2  Schulze & Ursprung 2003: 104
1 2  Button 2004: 9
1 2 3  pipeline (Encyclopædia Britannica 2002)
↑  BP Caspian: Baku-Tbilisi-Ceyhan Pipeline (Overview).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543816705171  GND: 4023257-8  LCCN: sh85136507  NKC: ph174594 
חלק גדול מהסחר של הרדהנים באוקיינוס ההודי היה תלוי בספינות משא חוף כמו הדאו (בתמונה).
במאה הראשונה לספירה, עיקר המסחר בין המזרח הרחוק לאירופה התרכז בנתיבי המסחר של דרך המשי.
ויה מאריס (סגול), כביש המלך (אדום) ועוד דרכי מסחר לבנטיניות עתיקות, המאה ה-13 לפני הספירה.
מטוס מדגם DC-10 של חברת פדקס.
תוואי צינור באקו-טביליסי-צ'יהאן.
סמל הרפובליקה המרכז-אפריקאית

| --- | --- |

 פרטים
 המחזיק בסמל:  הרפובליקה המרכז-אפריקאית 
 תאריך אימוץ:  1963 
 פרטים נוספים
 גרסאות קודמות:   
 
סמל הרפובליקה המרכז-אפריקאית מורכב ממגן במרכז, עם שני דגלים בקצוותיו, ושמש שזורחת על המגן. מתחת ומעל למגן יש עיטורים, ומתחת למגן ממוקמת גם מדליה.
סימבוליקה

הפיל ועץ הבאובב מסמלים את הטבע ואומץ הלב של המדינה. כוכב הזהב על מפת אפריקה מסמל את המיקום של הרפובליקה המרכז-אפריקאית. היד (בפינה הימנית התחתונה) הייתה הסמל של המפלגה השולטת בשנת 1963 כשהסמל אומץ.
ראו גם

דגל הרפובליקה המרכז-אפריקאית
המנון הרפובליקה המרכז-אפריקאית
| סמלי מדינות אפריקה |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אוגנדה • אלג'יריה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה • בורונדי • בורקינה פאסו • בוטסואנה • בנין • גבון • גאנה • ג'יבוטי • גינאה • גינאה ביסאו • גינאה המשוונית • גמביה • דרום אפריקה • דרום סודאן • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • טוגו • טנזניה • כף ורדה • לוב • ליבריה • לסוטו • מאוריטניה • מאוריציוס • מאלי • מדגסקר • מוזמביק • מלאווי • מצרים • מרוקו • הרפובליקה המרכז אפריקאית • ניז'ר • ניגריה • נמיביה • סאו טומה ופרינסיפה • סודאן • סומליה • סיישל • סיירה לאון • סנגל • צ'אד • קומורו • קונגו • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו • קמרון • קניה • רואנדה • תוניסיה |  |
| שטחים תלויים | אזוואד • איי מדירה • אסנשן • האיים הקנריים • זנזיבר • טריסטן דה קונה • מיוט • מלייה • סאוטה • סהרה המערבית • סומלילנד • סנט הלנה • ראוניון |  |
אירופה • אפריקה • אסיה • אוקיאניה • אמריקה הצפונית • אמריקה הדרומית
סטרטוספירה

עננות סטרטוספרית באנטארקטיקה. זהו אינו ענן מים אלא ענן המורכב בעיקר מחומצה חנקתית. תופעה ייחודית המתרחשת בסטרטוספירה בטמפ׳ נמוכות במיוחד.
הסטרטוספירה (Stratosphere) היא השכבה האמצעית באטמוספירת כדור הארץ, והיא ממוקמת בין הטרופוספירה שמתחתיה למזוספירה שמעליה. גובה הסטרטוספירה משתנה בהתאם למיקום קווי הרוחב - מעל קו המשווה טווח גובה הסטרטוספירה נע מ-17 ק"מ מעל שטח כדור הארץ עד 50 ק"מ ואילו בקטבים היא מתחילה כבר בגובה 8 קילומטר.
בסטרטוספירה נמצא גם גבול ארמסטרונג (אנ') בגובה של 19,200 מטר. גובה שבו לחץ האוויר נמוך במידה כזו שהמים רותחים כבר בטמפרטורה של גוף האדם.
ב-14 באוקטובר 2012, ביצע פליקס באומגרטנר צניחה חופשית במסגרת מיזם רד בול סטראטוס, כאשר קפץ לכדור הארץ מקפסולה שעלתה בעזרת כדור פורח ממולא הליום שריחף בסטרטוספירה עד לגובה של כ-40 ק"מ.
אינוורסיה

ככל שמגביהים לעלות בסטרטוספירה הולכת ועולה הטמפרטורה, תופעה הידועה בשם אינוורסיה. תופעה זו מתקיימת הודות לשכבת האוזון הממוקמת בה. האוזון בולע את הקרינה העל סגולה מהשמש ובכך מחמם את סביבתו. בשל כך פרופיל הטמפרטורה בסטרטוספירה הוא בדיוק הפוך לפרופיל הטמפרטורה בטרופוספירה, בה ככל שמגביהים הטמפרטורה יורדת. לתופעת האינוורסיה משמעות רבה לתהליכים פיזיקליים וכימיים המתרחשים בסטרטוספירה.
דינמיקה

בשל תופעת האינוורסיה הסטרטוספירה מאופיינת ביציבות אטמוספירית. כלומר, תופעות מזג האוויר המתרחשות בטרופוספירה כדוגמה עננות או מערכות לחץ משמעותיות כמעט ואינן קיימות בסטרטוספירה. בשל כך, מטוסי הסילון משייטים ברמות הנמוכות של הסטרטוספירה כדי להימנע ממערבולות אוויר המצויות בשכבת הטרופוספירה.
כמו כן, בשכבה זו נעים בלוני פרויקט לון. הרוחות היציבות והקבועות בשכבה זו, עוזרות לשמור על מיקום הבלונים בצורה יעילה וחסכונית.
שכבת האוזון > מנגנון היווצרות

הסטרטוספירה מכילה בין היתר את שכבת האוזון, בגובה של 10 עד 50 ק"מ. נוכחות אוזון בסטרטוספירה נצפה כבר בשנות ה-20 של המאה ה-20. התאוריה המסבירה את המנגנון המתאר את היווצרות שכבת האוזון, הידועה כמנגנון צ׳אפמן, תוארה על ידי המתמטיקאי הבריטי סידני צ׳אפמן בשנת 1930. המנגנון בין ארבעת השלבים מתחיל מפירוק של מולקולת חמצן ליצירת אטום חמצן בודד. מולקולת החמצן בולעת קרינה קצרת גל שמקורה מהשמש ומגיעה בעוצמה גבוהה יחסית לסטרטוספירה. קרינה זו היא שגורמת לפירוק החמצן בתהליך הנקרא פוטוליזה:
{\ce {O_2 + hv -> O + O}}
אטומי החמצן ריאקטיבים מאוד מטבעם, ועל כן מגיבים במהירות עם אטום חמצן נוסף ליצירת מולקולת אוזון, בנוכחות של גוף שלישי  {\ce {M}}, המשמש כמייצב בתגובה:
{\ce {O + O_2 + M -> O_3 + M}}
מולקולת האוזון, בדומה לחמצן בשלב הראשון, עוברת פוטוליזה ומתפרקת למולקולת חמצן ואטום חמצן מעורר:
{\ce {O_3 + hv -> O_2 + O}}
בשלב הרביעי והאחרון אטום החמצן המעורר עובר ייצוב מאוד מהיר לקבלת שתי מולקולות חמצן:
{\ce {O_3 + O -> 2O_2}}
בשל כך ששלבים 2 ו-3 מהירים מאוד ביחס לשלבים 1 ו-4, ריכוז האוזון נשאר יציב ומווסת על ידי היווצרות מצד אחד ובו זמנית פירוק מן הצד השני.
שכבת האוזון > השלכות

האוזון הסטרטוספרי מתפקד כגז חממה. הוא בולע קרינה קצרת גל ופולט אנרגיה בצורה של חום לסביבתו. תופעה זו היא שמקיימת את תופעת האינוורסיה בסטרטוספירה.
בנוסף, לקיום שכבת האוזון בסטרטופירה השלכות בריאותיות רבות. בשכבה זו מתרחשת רוב הבליעה של הקרינה העל-סגולה, שהיא בעלת פוטנצאיל לנזקים בריאותיים חמורים על מגוון החיים בכדור הארץ. כך שלמעשה נוכחות האוזון הסטרטוספרי מהווה מסנן קרינה המאפשר את קיום החיים.
שכבת האוזון > הידלדלות שכבת האוזון

במחצית השנייה של המאה ה-20 שכבת האוזון הסטרטוספירת התחילה להתפרק במהירות רבה באזורי הקטבים. הדלדלות זו נבעה בשל פליטות של קבוצת מזהמים מלאכותיים מקבוצת CFC (אנ'). מאז יישומו של פרוטוקול מונטריאול ב-1989, ריכוזו של האוזון הסטרטוספרי חוזר להתייצב לרמתו המקורית טרם פליטות המזהמים. עם זאת, בשנים האחרונות עולות חשדות כי פליטות חדשות ולא חוקיות של CFC-11 שמקורם במפעלים בדרום-מזרח אסיה חוזרות להוסיף מזהמים לסטרטוספירה המפרקים את האוזון הסטרטוספרי.
הערות שוליים

↑  באומגרטנר קפץ מ"קצה החלל" ונחת בבטחה, באתר ynet, 14 באוקטובר 2012
↑  CHAPTER 10. STRATOSPHERIC OZONE, web.archive.org, ‏2019-09-30
↑  Stephen A. Montzka, Geoff S. Dutton, Pengfei Yu, Eric Ray, An unexpected and persistent increase in global emissions of ozone-depleting CFC-11, Nature 557, 2018-05, עמ' 413–417 doi: 10.1038/s41586-018-0106-2
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
אטמוספירת כדור הארץ ושכבות נוספות (לא בקנה מידה)

|   ח                                      ל                                      ל  |   ח                                      ל                                      ל  |   |   |
|   ח                                      ל                                      ל  |   ח                                      ל                                      ל  | מגנטוספירה | מגנטופאוזה |
|   ח                                      ל                                      ל  |   ח                                      ל                                      ל  | מגנטוספירה |   |
| גאוקורונה | גאוקורונה | מגנטוספירה | פלזמספירה |
|  א                  ט                   מ                   ו                   ס                   פ                   י                   ר                   ה  | אקסוספירה  | מגנטוספירה | פלזמספירה |
|  א                  ט                   מ                   ו                   ס                   פ                   י                   ר                   ה  | תרמוספירה | יונוספירה | יונוספירה |
|  א                  ט                   מ                   ו                   ס                   פ                   י                   ר                   ה  | מזופאוזה |  |  |
|  א                  ט                   מ                   ו                   ס                   פ                   י                   ר                   ה  | מזוספירה |  |  |
|  א                  ט                   מ                   ו                   ס                   פ                   י                   ר                   ה  | סטרטופאוזה |  |  |
|  א                  ט                   מ                   ו                   ס                   פ                   י                   ר                   ה  | סטרטוספירה |  |  |
|  א                  ט                   מ                   ו                   ס                   פ                   י                   ר                   ה  | טרופופאוזה |  |  |
|  א                  ט                   מ                   ו                   ס                   פ                   י                   ר                   ה  | טרופוספירה |  |  |
כדור הארץ 
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538842305171  BnF: cb119594663 (data)  GND: 4132622-2  LCCN: sh85128527  NDL: 00570424  NKC: ph330249
סטנלי מוט

| --- | --- |

מייג'ור גנרל סטנלי מוט (בחזית) יחד עם מטה הדיוויזיה ה-53 (בתחתית הצילום רשום שצולם ב"מפקדה גרמנית")
 לידה:  12 בינואר 1873 הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 פטירה:  4 בפברואר 1959 (בגיל 86) הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 כינוי:  תום (Tom)
 השכלה:  איטון קולג' 
 השתייכות:  הצבא הבריטי צבא בריטניה
 תקופת הפעילות:  1893 – יולי 1919 (כ־26 שנים)
 דרגה:  מייג'ור גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד בריגדת הרגלים ה-158 (אנ') (1915–1917) מפקד הדיוויזיה ה-53 (1917–1919)
 פעולות ומבצעים
 מלחמת הבורים מלחמת העולם הראשונה • מערכת גליפולי • המערכה על סיני וארץ ישראל
 עיטורים
  עמית במסדר האמבט  עיטור מסדר הנילוס (דרגה 2)
 
מייג'ור גנרל סטנלי מוט (באנגלית: Stanley Fielder Mott;‏ 12 בינואר 1873 – 4 בפברואר 1959) היה קצין בכיר בצבא בריטניה. השתתף במלחמת הבורים ובמלחמת העולם הראשונה במהלכה לחם, כמפקד בריגדה ובהמשך כמפקד דיוויזיה, במערכת גליפולי ובמערכה על סיני וארץ ישראל.
ביוגרפיה

מוט נולד באנגליה ב-1873 לאלברט מוט (1822–1909) ואמה לבית פילדר (1839–1901). לזוג נולדו 5 ילדים וסטנלי היה הרביעי.
בנעוריו למד בבית הספר התיכון איטון קולג' ובהמשך למד באקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט.
קריירה צבאית > השנים המוקדמות

ב-1893, לאחר סיום לימודיו, התגייס וצורף לרגימנט הרובאים המלכותי (אנ') של צבא בריטניה שם הוצב בבטליון ה-60. בתקופה זו שירת כלכותה שבהודו, במלטה ובגיברלטר וב-1896 הועלה לדרגת לוטננט.
קריירה צבאית > דרום אפריקה

ב-1897 עבר מוט לשרת בבטליון השני של הבריגדה ה-60 בדרום אפריקה ובהמשך חזר עם יחידתו להודו. עם פרוץ מלחמת הבורים ב-1899 חזר עם יחידתו לדרום אפריקה השתתף במערכה לשחרור העיר ליידיסמית (אנ') וכן בקרבות בנאטאל, טרנסוואל ומדינת אורנג' החופשית. במהלך מערכה זו הצטיין, קודם לדרגת קפטן ואף הומלץ לקידום לדרגת מייג'ור.
ב-1902, לאחר סיום המלחמה, נשאר בדרום אפריקה והצטרף למשטרה הבריטית של המדינה בה שירת עד חזרתו לאנגליה שם הוצב בבטליון הרובאים הרביעי.
קריירה צבאית > טרום מלחמה

ב-1907 מונה מוט למדריך במכללה צבאית לסגל קצונה שם שהה שנתיים ובסיום התקופה הועלה לדרגת מייג'ור. עקב רוחות השלום עזב ב-1909 את הצבא לטובת עיסוק בחקלאות אולם במסגרת ההכנות למלחמה הקרבה חזר לצבא.
קריירה צבאית > מלחמת העולם הראשונה

בתחילת 1915, במהלך מלחמת העולם הראשונה, הוצב כקצין מטה בדיוויזיית הרגלים הרכובה הראשונה (אנ') באנגליה. באוגוסט אותה שנה הועלה לדרגת לוטננט קולונל ומונה למפקד בריגדת הרגלים ה-158 (אנ') ונלחם איתה במערכת גליפולי. בדצמבר אותה שנה התפנה עם הבריגדה למצרים לאחר שהבריגדה (והדיוויזיה אליה השתייכה) סבלה מנפגעים רבים במערכה בגליפולי.
תקופת השהות במצרים נוצלה לתיגבור ההבריגדה ובאוגוסט 1916 השתתף איתה בקרב רומני ובהמשך, במרץ 1917, השתתף בקרב עזה הראשון.
באפריל 1917 הועלה לדרגת מייג'ור גנרל ומונה למפקד הדיוויזיה ה-53. לאחר המינוי היה שותף בהתארגנות הצבא הבריטי לאחר המפלה בקרב עזה השני. באוקטובר 1917 לחם עם הדיוויזיה בקרב באר שבע ובקרב עזה השלישי. בהמשך אותה שנה הוביל את הדיוויזיה בקרב תל חווילפה וקרב תל א-שריעה ותל הוריירה.
בדצמבר 1917 השתתף מוט עם הדיוויזיה בכיבוש ירושלים ובתחילת 1918 השתתף בקרבות להרחבת אחיזת הצבא הבריטי ברכס ההר מצפון לירושלים (קרב בעל חצור).
במהלך קרב מגידו פעלה הדיוויזיה בגזרה המזרחית של הקורפוס ה-20.
ביולי 1919, לאחר סיום המלחמה, פרש מהצבא.
אותות

בעקבות הצטיינותו בקרב תל חווילפה (3–6 בנובמבר 1917) הוענק לו אות עמית במסדר האמבט.
ב-1920 הוענק לו אות מסדר הנילוס (דרגה 2)
אוזכר בשדרים 6 פעמים
משפחתו

ב-1905 נישא מוט לאתל רובינסון (Ethel H Robinson) והתגרש ממנה ב-1906. ב-1909 נישא בשנית לסופי תרזה גיינור מבית שטרן (Sophie T Gaynor). לזוג נולד בן (תום). לאחר פרישתו גר מוט עם משפחתו בעיר לימינגטון (אנ') שבמחוז ווריקשייר שם המשיך לעסוק בחקלאות. בשנות ה-50 התמנה לנשיא איגוד הקצינים של הדיוויזיה הוולשית ה-53. נפטר ה-1959.
סופרקאפן

| --- | --- |
 שם מלא:  הסופר קאפ השוודי
 תחום:  כדורגל, כדורגל נשים
 ארגון:  התאחדות הכדורגל השוודית
 מדינות:  שוודיה שוודיה
 קבוצות:  2
 תקופת הפעילות:  2007–2016 (כ־9 שנים)
 אלופה נוכחית:  גברים: נורשפין נשים: רוזנגארד
 מירב הזכיות:  גברים: מאלמה (2) הלסינבורג (2) נשים: רוזנגארד (4)
 
הסְוֶונְסְקָה סוּפֵּרֵקָאפֵּן (בשוודית: Svenska Supercupen, מילולית: "הסופר קאפ השוודי") הייתה תחרות-גביע כדורגל בשוודיה שהתקיימה בין השנים 2007–2016. בדומה לשאר גביעי "סופר קאפ", התחרות התקיימה בין המנצחת בליגת העל השוודית לגברים ולנשים לבין המנצחת בגביע השוודי לגברים ולנשים באותה השנה.
תוצאות > גברים

| תאריך | קבוצת הבית (האלופה) | תוצאה  (במחצית) | קבוצת החוץ (מחזיקת הגביע) | אצטדיון |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 31 במרץ 2007 | אלפסבורג | 0-1 (0-0) | הלסינגבורג | בורוס ארנה |
| 22 במרץ 2008 | גטבורג | 1-3 (0-1) | קאלמאר | אולבי |
| 21 במרץ 2009 | קאלמאר | 0-1 (0-0) | גטבורג | פרדריקסקאנס איי.פי |
| 6 במרץ 2010 | א.י.ק סולנה ("דאבליסט") | 0-1 (0-0) | גטבורג | רוסונדה |
| 19 במרץ 2011 | מאלמה | 2-1 (1-1) | הלסינגבורג | סוודבנק |
| 24 במרץ 2012 | הלסינגבורג ("דאבליסט") | 0-2 (0-0) | א.י.ק סולנה | אולימפיה |
| 10 בנובמבר 2013 | מאלמה | 2-3 (1-2) | גטבורג | סוודבנק |
| 9 בנובמבר 2014 | מאלמה | 2-2 (0-1) (4-5 בפנדלים) | אלפסבורג | אצטדיון מאלמה |
| 8 בנובמבר 2015 | נורשפין | 0-3 | גטבורג | ניה פארק |
תוצאות > נשים

| תאריך | קבוצת הבית (האלופה) | תוצאה  (במחצית) | קבוצת החוץ (מחזיקת הגביע) | אצטדיון |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 באפריל 2007 | אומאו | 1-3 (1-0) | לינשפין | ניה פארק |
| 24 במרץ 2008 | אומאו ("דאבליסט") | 0-3 (0-2) | יורגורדן | אצטדיון T3 |
| 22 במרץ 2009 | אומאו | 1-0 (1-0) | לינשפין | אצטדיון T3 |
| 21 במרץ 2010 | לינשפין | 0-2 (0-0) | אומאו | ניה פארק |
| 27 במרץ 2011 | מאלמה | 1-2 (0-0) | ארברו | אצטדיון מאלמה IP |
| 25 במרץ 2012 | מאלמה | 1-2 (0-0) | קוטרברג/גטבורג | אצטדיון מאלמה IP |
| 1 באפריל 2013 | טירסה | 2-2 (0-0) (6-4 בפנדלים) | קוטרברג/גטבורג | אצטדיון טירסאוולן |
2014: לא התקיים
| 15 במרץ 2015 | רוזנגארד | 0-1 | לינשפין | אצטדיון מאלמה IP |
| 16 במרץ 2016 | רוזנגארד | 1-2 | לינשפין | אצטדיון מאלמה IP |
סטטיסטיקה > גברים > גביעים לפי קבוצה

| דירוג | קבוצה | מספר תארים | שנה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | מאלמה | 2 | 2013, 2014 |
| 1 | הלסינגבורג | 2 | 2011, 2012 |
| 2 | אלפסבורג | 1 | 2007 |
| 2 | גטבורג | 1 | 2008 |
| 2 | קאלמאר | 1 | 2009 |
| 2 | א.י.ק סולנה | 1 | 2010 |
| 2 | נורשפין | 1 | 2015 |
סטטיסטיקה > גברים > גביעים לפי מחוז

| דירוג | מחוז | קבוצה | כמות הגביעים לקבוצה | כמות הגביעים הכוללת למחוז |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | סקונה | מאלמה | 2 | 4 |
| 1 | סקונה | הלסינגבורג | 2 | 4 |
| 2 | וסטרה ייטלנד | אלפסבורג | 1 | 2 |
| 2 | וסטרה ייטלנד | גטבורג | 1 | 2 |
| 3 | קאלמאר | קאלמאר | 1 | 1 |
| 3 | סטוקהולם | א.י.ק סולנה | 1 | 1 |
| 3 | אסטרייטלנד | נורשפין | 1 | 1 |
סטטיסטיקה > נשים > גביעים לפי קבוצה

| דירוג | קבוצה | מספר תארים | שנה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | רוזנגארד | 4 | 2011, 2012, 2015, 2016 |
| 2 | לינשפין | 2 | 2009, 2010 |
| 2 | אומאו | 2 | 2007, 2008 |
| 3 | קוטרברג/גטבורג | 1 | 2013 |
ראו גם

ליגת העל השוודית
ליגת העל השוודית (כדורגל נשים)
הגביע השוודי
הגביע השוודי בכדורגל נשים
התאחדות הכדורגל השוודית
הערות שוליים

↑  כתבה המודיעה על סיום המשחקים. (בשוודית)
| כדורגל בשוודיה שוודיה |
| --- | --- | --- |
| ניהול | התאחדות הכדורגל השוודית • קבוצות • אצטדיונים • תחרויות |  |
| תחרויות ליגה | אלסוונסקאן • סוּפֵּרֵטָאן • דומאלסוונסקאן |  |
| תחרויות גביע | הגביע השוודי • הגביע השוודי לנשים • רויאל ליג • סופרקאפן |  |
| נבחרות | נבחרת הגברים • נבחרת הנשים • הנבחרת הצעירה |  |
נתן גולדבלום

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 באפריל 1920
 פטירה:  29 ביוני 2001 (בגיל 81)
 ענף מדעי:  בקטריולוגיה
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל למדעי החיים לשנת תשמ"ח (1988)
 תרומות עיקריות
 יוצר החיסון נגד שיתוק ילדים בישראל
 
נתן גולדבלום (4 באפריל 1920 – 29 ביוני 2001) היה בקטריולוג ישראלי, יוצר החיסון נגד שיתוק ילדים בישראל, חתן פרס ישראל למדעי החיים לשנת תשמ"ח (1988).
הדברת שיתוק הילדים באמצעות התרכיבים נגד שלושת זני נגיף הפוליו הייתה נקודת מפנה בהתפתחות הרפואה. מדינת ישראל הייתה למדינה השלישית בעולם כולו, לאחר ארצות הברית ודנמרק, אשר ייצרה בעצמה את התרכיב וסיפקה את כל צורכי אוכלוסייתה בתחום זה, בניצוחו של פרופ' נתן גולדבלום.
ראשית חייו

גולדבלום נולד בסוסנוביץ שבפולין ב-1920, ובשנת 1938 עלה לישראל כסטודנט לבקטריולוגיה באוניברסיטה העברית על הר הצופים. עם סיום לימודיו והסמכתו כמוסמך האוניברסיטה ב-1943, הצטרף לתחנה לחקר המלריה בראש פינה בניהולו של פרופ' גדעון מר. תקופה מסוימת מילא גולדבלום את מקומו של מר בניהול המעבדה משום שהלה גויס לצבא הבריטי ושהה בבורמה ובמזרח הרחוק. בתקופה זו הקדיש נתן גולדבלום את זמנו לשני נושאים: הדברת המלריה ביישובים העבריים שבעמק החולה ובכפרים הערביים בקרבת ביצת אגם החולה, ולעבודת הדוקטור שלו בהדרכתו של פרופ' שאול אדלר. עם פרוץ פעולות האיבה בשלהי 1947, הצטרף גולדבלום לכוחות "ההגנה" בגליל ובהמשך לצה"ל בו שירת בחיל הרפואה והיה ממארגני הרפואה המונעת בחיל ואחראי לתחום המלריה. במהלך מלחמת העצמאות עבר עם משפחתו לחיפה.
המאבק בשיתוק ילדים

בין 1949–1951 פרצה בישראל מגפה של שיתוק ילדים שתבעה קורבנות רבים, בעיקר בקרב הילדים, אך גם בין המבוגרים. בחיל הרפואה נפלה החלטה לשלוח את גולדבלום לאוניברסיטת ייל בארצות הברית, בה התנהל מחקר אינטנסיבי בפוליו. שם נחשף לראשונה גולדבלום לחקר עולם הנגיפים. הוא התמחה בחקר המחלות הנגיפיות (וירולוגיה) ובעיקר בחקר הפוליו, ועם שובו לישראל התמנה לראש המחלקה לאפידמיולוגיה במכון לחקר רפואה צבאית, עד העברתו למשרד הבריאות ב-1955.
בארצות הברית פגעה מחלת שיתוק הילדים בעשרות אלפי ילדים ומבוגרים מדי שנה, לכן הושקעו משאבים רבים בהכנת תרכיב נגד נגיף הפוליו. כבר ב-1954 הוחל בייצור תרכיב סאלק, תרכיב שהכיל נגיף פוליו מומת. ישראל נתקלה בקשיים רבים ברכישתו של התרכיב האמריקאי, לכן החליט משרד הבריאות לשלוח את ד"ר גולדבלום למעבדתו של ד"ר יונה סאלק באוניברסיטת פיטסבורג כדי ללמוד את מלאכת הכנת התרכיב.
מגפת שיתוק הילדים בישראל הייתה קשה. ב-1950 חלו כ-1,600 איש במחלה זו, ושיעור ההיארעות היה 12.8 חולים ל-10,000 תושבים. מאז ועד 1956 נשאר שיעור התחלואה זהה ובכל התקופה 85%-90% מהחולים היו ילדים מתחת לגיל 5 שנים. כבר ב-1955 הופיעו דיווחים על הצלחת תרכיב סאלק בהורדת התחלואה בארצות הברית. פרט לארצות הברית נודע על ייצור דומה רק בדנמרק. נוכח שיעור התחלואה הגבוה בישראל השתוקקו ממשלת ישראל ומשרד הבריאות להשיג תרכיב שישמש לחיסון ילדי ישראל, אך תרכיב כזה לא היה זמין וישראל לא יכלה להשיגו; אז הוחלט במשרד הבריאות להטיל על פרופ' גולדבלום ומעבדתו להתחיל בייצור התרכיב.
המעבדה הוקמה במתחם בית החולים 'צהלון' (דג'אני) ביפו, והעבודה החלה בחורף 1955-6. היעד היה הכנת תרכיב לחיסונם של כל הילדים מגיל 6 חודשים ועד 3 שנים כבר באביב 1957. שיטות הייצור היו מבוססות על ניסיונו של יונה סאלק, ובמהותן כללו גידול הנגיף בתרביות תאים שמקורם בכליות קופים, ואז המתת הנגיפים על ידי טיפול בפורמלין. ב-1956 הגיע הייצור ל-100 ליטר וב-1959 כבר עלה ל-400 ליטר. התרכיב עמד בכל מבחני הבטיחות הנדרשים על-פי הסטנדרטים שהיו נקוטים באותה עת בארצות הברית. חברי הצוות הבכירים שעסקו בהכנת התרכיב היו גולדבלום, המהנדס ג'ורג' מילר וד"ר תמר גוטליב-סטימצקי, שלמדה על ייצור החיסון במעבדתו של ג'ון פרנקלין אנדרס בבית החולים לילדים של בוסטון. למרות כל הצעדים לאבטחת איכות התרכיב, שננקטו על ידי המדענים ועובדי המעבדה האחרים, נדרש מפרופ' גולדבלום אומץ לב נדיר כשלקח על עצמו החלטה להתחיל בחיסון ילדי ישראל: באביב 1955 אירעה בארצות הברית טרגדיה אגב חיסון ילדים בתרכיב סאלק שיוצר בבית החרושת הפרמצבטי Cutter. לאחר הזרקת תרכיב זה נפטרו כ-100 ילדים מאלה שקיבלו את החיסון. קל להבין על כן את המתח והחרדה ששררו באותה עת במעבדה ביפו.
גולדבלום ועמיתיו המשיכו במלאכת הייצור, קיבלו את גיבויו של מנכ"ל משרד הבריאות פרופ' שמעון בטיש, וכבר בראשית 1957 הוזרק התרכיב לראשונה לכ-60,000 תינוקות וילדים. לימים הוכיח התרכיב את עצמו. היה זה הישג עצום לפרופ' גולדבלום, לחבריו ולמדינת ישראל הצעירה. ישראל שזה עתה נולדה הפכה למדינה השלישית בעולם שניצחה בתחומה את מגפת שיתוק הילדים. תוך מספר שנים הפכה המעבדה הקטנה ביפו למעבדה המרכזית לנגיפים של משרד הבריאות, אשר ממוקמת כיום במרכז הרפואי "שיבא" בתל-השומר.