stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שאול ברונפלד
מפרסומיו

סירבו לרדת מן הסוס, הארץ ספרים, 17 במאי 1995 (ביקורת על ספרו של דוד איילון, אבק שרפה ונשק חם בסולטנות הממלוכית)
הם לא היו מרובעים, מערכות 356–357, מרץ 1998 (ביקורת על ספרו של Michael D. Daubler,‏ Closing with the Enemy - How GIs Fought the War in Europe 1944-1945)
מסקנה טריוויאלית או אג'נדה סמויה?, מערכות 366–367, אוקטובר 1999 (תגובה למאמרו של ד"ר צבי לניר, "הכשל החשיבתי של הצבאות בעימותים נמוכי עצימות")
עקרונות המלחמה בעידן המידע, מערכות 377, יוני 2001 (ביקורת על ספרו של Robert R. Leonhard,‏ The Principles of War for the Information Age)
שקי חול – מיגון לשנות ה-2000?, מערכות 385, ספטמבר 2002
מילואים: בעיית שיח של כלכלנים ושל אנשי צבא, מערכות 390, יולי 2003
מעטים מול רבים – השפעות מלחמת יום הכיפורים על צבא ארצות הברית, מערכות 403–404, דצמבר 2005
מה למחדל יום כיפור ולתקציב הביטחון?, הארץ, 12 ביוני 2006
רפורמה בעקבות כישלונות צבאיים, מערכות 412, מאי 2007
בגדי המלך החדשים הגרסה האמריקנית, מערכות 418, אפריל 2008
Saul Bronfeld (באפריל 2007). "Fighting Outnumbered: The Impact of the Yom Kippur War on the U.S. Army". The Journal of Military History (באנגלית). 71 (2): 465–498. doi:10.1353/jmh.2007.0096. {{cite journal}}:  (עזרה)
Saul Bronfeld (באוקטובר 2008). "Did TRADOC Outmanoeuvre the Manoeuvrists? A Comment". War & Society (באנגלית). 27 (2): 111–125. doi:10.1179/war.2008.27.2.111. {{cite journal}}:  (עזרה)
מדינאות חכמה: לוי אשכול והרכש הביטחוני בשנות ה-60, מערכות 437, יוני 2011
מצב גבולי, מערכות 456, אוגוסט 2014 (ביקורת על כתב העת "בין הקטבים", גיליון 1 בנושא "סְפַר")
מגננה – הפן השני של מארס, בין הקטבים ‏4, יולי 2015, עמ' 9–39
מ"הקיץ האלקטרוני" של 1970 לחורף 1973 – סיפור אובדן העליונות האווירית, בין הקטבים ‏12, יוני 2017, עמ' 143–173
"הסדיר יבלום"? הארה מחמישה משחקי מלחמה, בין הקטבים ‏13, אוקטובר 2017, עמ' 117–143
המהפכה בעניינים ימיים – שייטת הסטי"לים, בין הקטבים ‏14, דצמבר 2017, עמ' 33–57
לא בדיונים ולא בשיח – מהפכה נקנית בוויכוחים נוקבים, בין הקטבים 17, יולי 2018, עמ' 193–209
על ההתשה ועל המלחמה להפסקתה – ביקורת ספרות, בין הקטבים ‏19, פברואר 2019, עמ' 133–137
איך "נתקענו" עד הלום ומה עושים עכשיו? "בין הקטבים", 2014–2019, בין הקטבים ‏21, יולי 2019, עמ' 287–311
הערות שוליים

↑  שאול ברונפלד - מנהל מחלקת מילוות המדינה, מעריב, 17 ביוני 1980
↑  שאול ברונפלד, באתר הבורסה לניירות ערך.
↑  ניר גולדברג, ‏מנכ"ל הבורסה, בתגובה על האירועים במניית פרטנר"הדבר לא מוסיף מוניטין ואמינות לשוק ההון הישראלי", באתר גלובס, 1 באוגוסט 2001
↑   יורם גביזון, חברת ההשמה עמדה תאתר מנכ"ל לבורסה, באתר TheMarker‏, 24 בספטמבר 2013
↑  מנכ"ל הבורסה, סם ברונפלד: "בשנה הבאה יהיה בבורסה קיץ אלקטרוני", באתר גלובס, 13 בנובמבר 1996
↑   שלי אפלברג, יו"ר דירקטוריון הבורסה התפטר: "בגלל 'השתלטות עוינת' על הבורסה", באתר TheMarker‏, 25 ביולי 2013
↑  ליטל איסטמטי, ‏גם סם ברונפלד נמחק מהמסחר, באתר גלובס, 25 ביולי 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007463672305171  LCCN: no2017014037  VIAF: 241275413   WorldCat (עם VIAF): 241275413
שביל הדסה

| --- | --- |

מראה השביל בסמוך לעין שריג
 מידע כללי
 על שם:  בית החולים הדסה עין כרם 
 אורך:  6 ק"מ 
 מיקום
 ערים ראשיות:  ירושלים 
 קואורדינטות:  31°45′43″N 35°08′19″E﻿ / ﻿31.761869789779°N 35.138728707171°E﻿ / 31.761869789779; 35.138728707171
 אתר רשמי
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ירושלים מוגדלת) שביל הדסה(למפת ירושלים רגילה) שביל הדסה(למפת הרי ירושלים רגילה) שביל הדסה(למפת הרי ירושלים מוגדלת) שביל הדסה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
שביל הדסה הוא נתיב הליכה מעגלי סביב בית החולים הדסה עין כרם. הוא מחבר בין שבילים קיימים (ובתוכם גם חלק משביל ירושלים ושביל ישראל), דרכים עתיקות (רומיות וביזנטיות), ושבילים שנפרצו במיוחד. אורך המסלול הוא כ-6 קילומטרים ומשך ההליכה בו כ-4 שעות.
מהלך השביל

השביל מתחיל בסמוך לכניסה הראשית למתחם בית החולים, בכיכר שושנה בירן, עולה לנקודתו הגבוהה ביותר (בגובה 720 מטרים מעל פני הים), וממנה פונה דרומה לעבר שרידי הכפר הערבי אל-ג'ורה ומעיין הכפר עין שריג (עין אל-ג'ורה). מעין שריג השביל יורד במורד לעין חנדק, נקודתו המערבית ביותר והנמוכה ביותר (580 מטרים מעל פני הים), ובדרך חולף ליד מתקני חקלאות עתיקה ושומרות שנחשפו במקום, כולל מתחם "הכותל הקטן".
מעין חנדק פונה השביל צפונה לאורך דרך רומית-ביזנטית עד לגובה של 640 מטרים, וממשיך מזרחה לכיוון עין כרם עד גבולו המערבי של מנזר גורני (ה"מוסקוביה", המנזר הרוסי) בעין כרם. השביל שב ומתחבר לכיכר שושנה בירן כשהוא חולף בתוך קמפוס קריית הדסה.
בשביל נקודות תצפית רבות לכיוון קריית הדסה, אזור מבשרת ציון, ועין כרם.
השביל מוחזק ומנוקה על ידי מתנדבי "הדסה הירוקה" אשר פרצו חלקים מהשביל. בשביל מותקנים עמודי הדרכה, המפנים את הצועדים  למערכת מידע טלפונית. בכניסות לשביל מתקנים ובהם מפות מפורטות המחולקות ללא תשלום.
אחת לחודש מקיימים מתנדבי הדסה סיור מודרך ללא תשלום בשביל.
גלריית תמונות

בית החולים הדסה עין כרם וסביבתו שבה עובר שביל הדסה
ערוץ הואדי שבו עין שריג. על השלוחה מימין לואדי היה הכפר אל-ג'ורה
שלט סימון לאורך השביל, המפנה לקו המידע לאתרי השביל. ברקע מושב אבן ספיר.
שבת בשבתו (ספר)

| --- | --- |

עטיפת חלק א' של הספר
 מידע כללי
 מאת:  אברהם שטאל
שבת בשבתו הוא ספר פופולרי בן שני כרכים על סדר פרשיות השבוע, שליקט וערך אברהם שטאל.
הספר הוא ריכוז של חוברות על פרשת השבוע שיצאו מדי שבוע, בין השנים ה'תשי"ט – ה'תשכ"ב, על ידי אברהם שטאל, שעבד באותה תקופה במחלקה לתרבות תורנית של משרד החינוך. החוברות יצאו על ידי המחלקה לתרבות תורנית ונועדו לשמש את מדריכי הנוער שפעלו ביישובי עולים ובעיירות פיתוח. חלק מן השיחות נכתב בידי כותבים נוספים, ובראשם בן ציון גרשוני.
בין השנים ה'תשכ"ג - ה'תשכ"ד רוכז החומר בסדרה בת עשרים ושתיים חוברות שיצאה בשם "לשבתות ולחודשים". בשנת ה'תשכ"ו יצא לראשונה כל החומר במתכונת של ספר, אולם לא בדפוס רגיל אלא במהדורה משוכפלת. הספר הכיל שני כרכים והוא יצא בשם המקורי – "שבת בשבתו".
הספר זכה לאהדה רבה בחוגים רחבים בציבור הדתי והכללי. בעקבות זאת עלתה היוזמה להוציאו מחדש במהדורת דפוס רגילה. הוא נערך מחדש ונוסף לו מפתח עניינים, ובשנת ה'תש"ל - ה'תשל"א יצא לאור בשני כרכים בהוצאת "תרבות וחינוך".
בשנת ה'תשל"ט יצא הספר במהדורה חדשה על ידי הוצאת "מורשת".
רנה-רובר קוואלייה, אדון לה-סאל

| --- | --- |
רובר דה-לה-סאל
רובר דה-לה-סאל
 לידה:  22 בנובמבר 1643 רואן, צרפת
 פטירה:  19 במרץ 1687  (בגיל 43) אזור טקסס, ארצות הברית
 לאום:  צרפתי
 תקופת הפעילות:  1669–1687 (כ־18 שנים)
 מספר מסעות:  3
 גילויים בולטים:  חקר אזור הימות הגדולות, אזור מיסיסיפי, לואיזיאנה
 אזורים שחקר:  אזור הימות הגדולות, אזור מיסיסיפי, לואיזיאנה
 חתימה:   
 דף המוקדש לחייו
 
רֶנֵה-רוֹבֵּר קָוַואלְייֶה, אדון לה-סאל (בצרפתית: René Robert Cavelier, Sieur de La Salle), או רובר דה-לה-סאל (22 בנובמבר 1643 - 19 במרץ 1687), היה מגלה ארצות צרפתי. הוא חקר אזורים רבים באמריקה הצפונית, ביניהם את אזור הימות הגדולות, את נהר המיסיסיפי ואת מפרץ מקסיקו. לה סאל היה זה שתבע בשם צרפת את כל אזור עמק המיסיסיפי וקרא לו לואיזיאנה.
תחילת חייו

לה-סאל נולד ב-24 בנובמבר 1643 בעיר רואן שבחבל נורמנדי, בן לסוחר אמיד. בשנת 1660 הוא הצטרף למסדר הישועים אך לאחר שבע שנים שוחרר ממנו לבקשתו לאחר שהעיד על "חולשה מוסרית". קוואליה נשאר כמעט בחוסר כול משום שהיה צריך לוותר על כל רכושו לפני הכניסה למסדר, ובשנת 1666 נסע לצרפת החדשה, שם שירת אחיו ז'אן ככומר קהילתי. בני מסדרו של אחיו העניקו לו אדמה ליד מונטריאול, שם הוא החל בבניית כפר מבוצר, התעניין בסחר פרוות ולמד שפות אינדיאניות, בעיקר את אלו של שבט האירוקוי.
מסעו הראשון

דרך הילידים למד קוואלייה על קיומו של נהר גדול, והוא הניח שנהר זה נשפך אל מפרץ קליפורניה ואפשר להגיע דרכו לסין. בשנת 1669 מכר את כל רכושו ויצא למסעו הראשון. הוא גילה את הנהר הגדול שנקרא אוהיו ועקב אחריו עד לאזור העיר לואיוויל של היום. נטישתם של חברי משלחתו הכריחה אותו לשוב על עקבותיו לפני שגילה את המיסיסיפי. לה-סאל החל בבניית מבצר פרונטנאק (כיום העיר קינגסטון שבמדינת אונטריו), כהתחלה של רשת תחנות סחר בכל מחוז אילינוי (לואיזיאנה עילית) ובמורד המיסיסיפי. הבנייה הושלמה ב-1673 והמבצר נקרא על שמו של פטרונו של לה-סאל, מושל צרפת החדשה לואי דה בוד פרונטנאק. עם תמיכתו של פרונטנאק, לה-סאל קיבל לא רק זיכיון לסחר בפרוות ולבניית מבצרים באזורי הספר, אלא גם תואר אצולה.
מסעו השני

לה-סאל בנה והשיק ליד מפלי ניאגרה את הספינה האירופאית הראשונה ששטה על הימות הגדולות, וב-7 באוגוסט 1679, יחד עם שותפו החדש, האיטלקי אנרי דה טונטי, שט לימת אירי, ימת יורון, ולימת מישיגן, וחזר למבצר פרונטנאק דרך נהר אילינוי.
המסע ללואיזיאנה

בשנת 1682 לה-סאל אסף את רוב משלחתו הקודמת, יחד עם 18 ילידים, והחל להחליק במזחלות במורד נהר האילינוי הקפוא עד למפגשו עם המיסיסיפי. כשהנהרות הפשירו, המשלחת החלה לשוט במורד המיסיסיפי בסירות קנו והגיעה עד לשפכו במפרץ מקסיקו. לה-סאל תבע את כל אגן המיסיסיפי בשם צרפת והחליט לקרוא לאזור כולו לואיזיאנה, על שם מלך צרפת לואי הארבעה עשר. הוא בנה מבצר קטן בשם "מבצר פרודום", שהפך מאוחר יותר לעיר ממפיס.
מסעו האחרון

בסוף שנת 1683 לה-סאל הפליג לצרפת כדי להביא מצרכים, וביולי 1684 הפליג בחזרה בראש משלחת גדולה, שכללה 300 מתיישבים, שמטרתה הייתה להקים מושבה צרפתית על שפך המיסיסיפי למפרץ מקסיקו. המשלחת נתקלה בקשיים מרובים שכללו פיראטים, אינדיאנים עוינים וניווט שגוי. מתוך ארבע ספינות שיצאו מצרפת, אחת נפלה בידי פיראטים, השנייה טבעה והשלישית עלתה על שרטון על חוף טקסס של היום, אותו חשב לה-סאל לאזור המיסיסיפי. הוא הקים בטקסס מבצר קטן ממנו ניסה שלוש פעמים להגיע ברגל למיסיסיפי, ללא הצלחה. במהלך הניסיון הרביעי 36 חברי משלחתו ששרדו את הקשיים פתחו במרד, וב-19 במרץ 1687, תקפו את לה-סאל ארבעה חברי משלחת ואחד מהם, פייר דואו, הרג אותו.
המושבה הקטנה בטקסס החזיקה מעמד עד 1688, אז שבט מקומי טבח ב-20 המתיישבים המבוגרים שנותרו ושבה את חמשת הילדים שהיו במקום. ב-1689 טונטי ניסה למצוא את המושבה האבודה, אך ללא הצלחה.
בשנת 1995 נמצאה הספינה La Belle ("היפה"), הספינה הגדולה ביותר של המשלחת, שקועה בבוץ ליד חופה של טקסס.
רוסאן

אשכול רוסאן בשל
רוסאן בצרפתית: Roussanne, מוכר גם כרוסאן בלאן וכברז'רון) הוא זן גפן יין לבן, שמקורו בעמק הרון שבדרום צרפת, שם הוא מעורבב על פי רוב עם זן הענבים מרסאן (Marsanne).
האפלסיונים המפורסמים של הרוסאן הם הרמיטאז' (Hermitage), קרוז-הרמיטאז' (Crozes-Hermitage) וסנט-ג'וזף (Saint-Joseph) בצפון עמק הרון. באזור שאטונף-די-פאפ שבדרום עמק הרון, הרוסאן הוא אחד משישה זני ענבים לבנים המותרים לגידול, יחד עם גרנאש בלאן, פיקפול, קליירט בלאן, בורבולאן ופיקרדן. בשאטונף-די-פאפ ניתן לערבב את הרוסאן יחד עם זנים אדומים.
הרוסאן נטוע גם באזורי גידול יין של העולם החדש כקליפורניה, וושינגטון, טקסס ואוסטרליה, כמו גם אזורי גידול באירופה ככרתים, טוסקנה וספרד.
כאשר הענבים בשלים, קליפתם נוטה לגוון אדמדם-חום ומעריכים שמכאן שורש שמו (בצרפתית: roux פירושו אדום)
היין המופק מענבי הרוסאן מאופיין לעיתים קרובות בארומות של תה צמחים. באקלים חם, מאופיין היין בטעמים של אגס דבש וגוף מלא, באקלים קריר, היין יהיה פרחוני ועדין יותר ובעל חומציות גבוהה יותר. זן זה קשה לגידול באזורים רבים וסובל מרגישות לקימחון ולריקבונות, כמו גם הבשלה מאוחרת יחסית או לא אחידה, ורמת יבול לא סדירה.
בישראל

בישראל ניטע הרוסאן לראשונה בכמויות קטנות בשנת 2009. בין החלוצים בנטיעת הזן ובהפקת יין רוסאן זַנִּי היו יקב תבור ויקב פלדשטיין. ממסך של רוסאן יחד עם זנים נוספים, הפיקו ביקב בנימינה, לוריא, יקב כרם אביתר, נטופה, ביקב ויתקין ויקב בזק (כרמי יוסף).
קלוצדרוס מפושק

| קלוצדרוס מפושק |
| --- | --- |
 קלוצדרוס מפושק בפארק הלאומי יוסמיטי
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: מחטנאים
מחלקה:: מחטניים
סדרה:: מחטיים
משפחה:: ברושיים
סוג:: קלוצדרוס
מין:: קלוצדרוס מפושק
שם מדעי
 Calocedrus decurrens ‏טורי 1853, פלורין 1956
תחום תפוצה

גזע
עלווה
אצטרובל נקבי
קבוצה של עצי קלוצדרוס מפושק
Calocedrus decurrens
קלוצדרוס מפושק (שם מדעי: Calocedrus decurrens) הוא מין עץ מחטני ירוק-עד שתחום תפוצתו הטבעי הוא במערב אמריקה הצפונית, בעיקר בארצות הברית, ממערב אורגון דרך מרבית קליפורניה ובקצה המערבי של נבדה, וכן בקטע קטן בצפון מערב מקסיקו במדינת באחה קליפורניה. העץ גדל בגבהים שבין 50 ל-2,900 מטרים (הגבולות משתנים בהתאם לקו הרוחב). זהו המין הנפוץ ביותר בסוגו, והוא מכונה בארצות הברית "incense cedar", מילולית "ארז הקטורת".
תיאור

קלוצדרוס מפושק הוא עץ גדול המגיע בדרך כלל לגבהים שבין 40 ל-60 מטרים ולקוטר גזע עד 3 מטרים, אם כי בתחום העליון של הגבהים בהם הוא צומח הוא עץ קטן או שיח. העץ הגדול ביותר הידוע שוכן ביער הלאומי אומפקווה וגובהו 69.8 מטרים הגזע הרחב ביותר משתייך לעץ הגדל ביער הלאומי רוג וקוטר גזעו 4.6 מטרים. נוף העצים חרוטי שבו הענפים התחתונים הם הארוכים ביותר. בעצים צעירים קליפת הגזע חלקה בגוון חום-כתום, וכשהעץ מזקין היא נסדקת, מקבלת גוון אפור, ומתקלפת ברצועות ארוכות בחלק התחתון של הגזע. עובייה בין סנטימטר ל-15 סנטימטרים.
העלווה מתפתחת כמניפה שטוחה ובעלת עלים סורחים (עלים הנצמדים לאורך הגבעול בחלקו התחתון) דמויי קשקשים באורך שבין 2 ל-15 מילימטרים, הם מסודרים בזוגות נגדיים, כאשר זוגות רציפים גדלים בסמוך ואז במרווח, וכך יוצרים דור של ארבעה. הזוגות הפנימיים שטוחים בעוד שהזוגות החיצוניים מקופלים מעל בסיסם. צבע העלים ירוק בהיר משני צדדיהם כשהפיוניות כמעט שאין נראות. כאשר מועכים את העלים הם משחררים ריח הדומה במידת מה למשחת נעליים.
העץ מגיע לבגרות מינית בגיל 25 שנים. אורך האצטרובלים הזכריים המכילים את האבקה הוא בין 6 ל-8 מילימטרים. אורך האצטרובלים הנקביים בין 20 ל-35 מילימטרים, גונם ירוק חיוור והופך לצהוב, כשמונה חודשים אחרי ההאבקה. בכל אצטרובל נקבי יש ארבעה (לעיתים נדירות שישה) קשקשים ערוכים בזוגות נגדיים. כל אחד מהקשקשים בזוג החיצוני של מכיל שני זרעים מכונפים. הזוג הפנימי בדרך כלל עקר והקשקשים מחוברים ללוח שטוח.
הזרעים מוארכים, שטוחים במקצת ומחודדים בקצה. אורכם בין 8 ל-12 מילימטרים, רוחבם בין 3 ל-4 מילימטרים, וצבעם חום-לבנבן. לזרע צמודים שתי כנפים בלתי שוות, כשאורך הארוכה בהן בין 18 ל-23 מילימטרים. הזרעים מופצים ברוח. אלף זרעים שוקלים בממוצע כ-30 גרם. הפריחה היא בינואר, והזרעים מופצים החל מאוגוסט בגבהים הנמוכים ומאוקטובר בגבהים העליונים וההפצה נמשכת עד החורף.
תפוצה ובית גידול

אזור התפוצה הטבעי הוא בעיקר במערב ארצות הברית ובאזורים מבודדים קטנים בצפון מערב מקסיקו. אזור התפוצה מתחיל בצפון בהר הוד באורגון נמשך לאורך רכס קסקייד, דרך הרי סיסקיו, רכס סיירה נבדה ועד סיירה סן פדרו מרטיר במדינת באחה קליפורניה של מקסיקו. אזור התפוצה העיקרי הוא החלק המרכזי של סיירה נבדה בגובה בין 1,000 ל-2,000 מטרים. בחלק הצפוני של אזור התפוצה תחום התפוצה מתחיל מגובה של 300 מטרים עד 2,000 מטרים בעוד שבחלק הדרומי תחום התפוצה מתחיל מגובה של 900 מטרים עד 3,000 מטרים.
אזור התפוצה מתחיל בחגורת הערפל של אזור החוף הפסיפי במערב ועד האזור הצחיח למחצה של מזרח אורגון. כמות המשקעים השנתית הממוצעת נעה בין 500 ל-2,000 מילימטרים, היורדים בחלקם כשלג. בשנים שחונות במיוחד יורדים פחות מ-400 מילימטרים ופחות מ-25 מילימטרים בחודש. קיצים שחונים של פחות מ-25 מילימטרים בחודש נפוצים למדי. הטמפרטורות הקיצוניות נעות בין 34- ועד 48+. האזורים האופטימליים מבחינת העץ בסיירה נבדה הם אלו שבהם טמפרטורה של 21 מעלות באוגוסט, ובממוצע 158 ימים שבהם אין כפור. הקרקע המתאימה ביותר היא קרקע נייטרלית עד חומצית, על חול גס גרגיר וחרסית. סלעי המקור לקרקע הם דיוריט, פרידוטיט, אבן חול, סרפנטין וגרניט. הוא נדיר על קרקע שמקורה באבן גיר.
ברשימה האדומה של ארגון ה-IUCN מוגדר העץ כסיכון נמוך/ללא חשש (Lower Risk / Least Concern).
סיווג ואטימולוגיה

הקלוצדרוס המפושק (Calocedrus decurrens) הוא אחד מארבעה מינים של הסוג קלוצדרוס (Calocedrus) השייך לתת המשפחה Cupressoideae שבמשפחת הברושיים (Cupressaceae). השם המדעי שהמין קיבל לראשונה בפרסום רשמי היה Libocedrus decurrens. השם הוענק על יד הבוטנאי האמריקני ג'ון טורי (John Torrey‏; 1873-1796) ב-1853 במסגרת הפרסום "תרומות הסמיתסוניאן לידע" (Smithsonian Contributions to Knowledge). טורי תיאר את העץ ושייך אותו ל-Libocedrus, סוג עצים ממשפחת הברושיים הגדל בניו זילנד ובקלדוניה החדשה. ב-1956 שינה הבוטנאי השוודי קרל רודולף פלורין (Carl Rudolf Florin‏; 1965-1894) את הסוג אליו שייך העץ ל-Calocedrus. השם Calocedrus נגזר מיוונית "קאלוס" – פירושו :יפה ו"סדרוס" היא מילה מלטינית ככל הנראה מתייחס לערער ארזי (Juniperus oxycedrus) או עץ ריחני אחר. סדרוס היא גם שם הסוג אליו שייכים מיני הארז. מקור השם המשני של המין decurrens מלטינית ופירושו "עלה סרוח" והוא מתאר את צורת העלים הדומים לקשקשים של המין.
אין למין תת-מינים או זנים טבעיים נבדלים. המגוון הגנטי בין אזורים שונים ואוכלוסיות שונות דומה, למרות קיומן של אוכלוסיות מבודדות בחלק הדרומי של אזור התפוצה. זנים שונים טופחו על ידי גננים. לא ידוע גם על רביית כלאים עם מינים אחרים מאותו סוג.
אקולוגיה > חברות צמח

קלוצדרוס מפושק צומח כעץ בודד או בקבוצות קטנות ביערות שבהם כמה מיני עצים הנשלטים על יד מחטניים. לא קיימות בטבע חורשות של מין זה בלבד. בדרך כלל מהווה העץ פחות מ-10% מנפח העצים ביערות טיפוסיים.
בתחום התפוצה הצפוני העץ גדל בשכנות לאורן ג'פרי (Pinus jeffreyi), אורן הזפת (Pinus ponderosa), אורן הסוכר (Pinus lambertiana), אורן לבן מערבי (Pinus monticola), אשוח ענק (Abies grandis), אשוח לבן (Abies concolor Iowiana ), צוגה מערבית (Tsuga heterophylla), ארז אדום מערבי (Thuja plicata), אשוח דאגלס (Pseudotsuga menziesii) ואלון אורגון לבן (Quercus garryana). במרכז תחום התפוצה ובדרומו יוצר העץ חברות עם אשוח אדום (Abies magnifica), אורן מפותל (Pinus contorta), אורן קולטר (Pinus coulteri), יחד עם צוגנית גדולת אצטרובל (Pseudotsuga macrocarpa), ואלון שחור קליפורני (Quercus kelloggii). כמו כן הם גדלים לצד סקוויה ענקית (Sequoiadendron giganteum) וברושית לאוסון (Chamaecyparis lawsoniana). לצידו משגשגים ממשפחת האברשיים דוגמת Arctostaphylos patula ו-Chrysolepis sempervirens ומינים שונים מהסוג קיאנטוס ממשפחת האשחריים.
קלוצדרוס מפושק הוא פונדקאי מועדף על Syntexis libocedrii, מין של צרעת עץ שהוא מאובן חי הנוהגת להטיל את ביציה על העץ המעשן מיד לאחר שרפת יער. העץ הוא גם פונדקאי ל-Phoradendron libocedri, צמח טפיל שניתן לראותו משתלשל מענפי העץ לעיתים קרובות.
קלוצדרוס מפושק הוא אחד העצים העמידים ביותר לאש ולבצורת בקליפורניה. אף על פי שהעץ ימות בשריפה שתכלה את נוף העץ, הוא מתפשט במהירות לאחר שריפות קלות יותר. תכונה זו נתנה לעץ יתרון תחרותי על מינים אחרים.
אקולוגיה > גדילה

קלוצדרוס מפושק יכול לחיות בין 300 ל-500 שנים, ונמצאו גם עצים עתיקים יותר בני קרוב ל-1,000 שנים. עם זאת, הוא משתייך למיני העצים הגדלים לאט. ביער מעורב צעיר בסיירה נבדה נמדד קצב גידול שנתי של 81 מילימטרים בקוטר הגזע ו-30 סנטימטרים בגובה. בגיל 90 קצב הגידול הוא 36 מילימטרים בקוטר הגזע ו-20 סנטימטרים בגובה. הקלוצדרוס המפושק גדל ביערות בגובה בינוני עד גבוה, הגובה תלוי באזור התפוצה. בתנאים גרועים גדל העץ לגובה רב יותר מכל המינים האחרים למעט אורן לבן (Abies concolor), אבל בתנאים נוחים העצים האחרים גדלים מהר יותר ממנו והוא נפגע מהצללה בנוסף לקצב הגדילה האיטי יותר. בהרי החוף של קליפורניה הגובה הממוצע של העץ נע בין 18 ל-24 מטרים, בעוד שבסיירה נבדה צומחים חלק מהעצים לגבהים שמעל ל-40 מטרים.
בתנאים טבעיים העץ אינו מתרבה ברבייה וגטטיבית. הזרעים נובטים ובשנה הראשונה צומחים לגובה שבין 5 ל-10 סנטימטרים. בדרך כלל יש שניים, לעיתים נדירות שלושה, פסיגים דמויי מחט באורך 2.5 סנטימטרים. מהם מתפתחים המחטים הראשוניים. העלים האופייניים מופיעים רק לאחר השנה הראשונה. העצים הצעירים מתפתחים לאט מאוד, ולעיתים קרובות מגיעים העצים לגובה שבין 8 ל-15 סנטימטרים בתוך שלוש עד חמש שנים. הגורמים לכך הם חוסר אור שמש, ואוכלי צמחים.
אקולוגיה > מזיקים, טפילים והשפעות סביבתיות

המזיק החשוב ביותר, הפוגע בקלוצדרוס מפושק בלבד הוא הפטרייה Tyromyces amarus (באנגלית incense cedar polypore) התוקפת רק את הקלוצדרוס המפושק. הפטרייה יוצרת בגזע כיסי רקב המחלישים את העץ. בסיירה נבדה נגועים בטפיל זה שלושה רבעים מהעצים. מכיוון שהנזק הגדול ביותר מתרחש בעצים שגילם מעל ל-200 שנים, ההשפעה על ההתחדשות של העצים מועטה. מזיקים נוספים הם הפטריות Phaeolus schweinitzii‏ (velvet-top fungus)‏, Phellinus pini‏, Heterobasidion annosum‏, ו-Armillaria mellea.
מזיקים נוספים הם חיפושיות מתת-משפחת Scolytinae המכונות באנגלית "bark beetle", בייחוד מהסוג Phloeosinus, וזחלים של פרפרים ממשפחת התנשמיתיים הניזונים מעצים צעירים.
צמח טפיל למחצה נפוץ הוא Phoradendron libocedri (באנגלית incense-cedar mistletoe). הוא גורם לנפיחות ונשירת עלווה, אם כי הנזק שהם גורמים הוא מזערי.
שרפות יער מכלות עצים צעירים ופוצעות עצים עתיקים ויוצרות נקודות חדירה לפטרייה Tyromyces amarus. קלוצדרוס מפושק אינו רגיש לברד או לפגיעה באוזון, אבל הם ניזוקים קשה משימוש במלח המשמש להפשרת קרח בכבישים.
שימושים

העץ קל, עמיד מאוד, בעל מרקם אחיד וקל לפיצול, ולנעוץ בו מסמרים או ברגים. לעץ יש ריח עז של קטורת (ומכאן שמו הנפוץ האנגלית). עם זאת החשיבות הכלכלית שלו, בהשוואה למיני עצים אחרים נמוכה, כיוון שהעץ גדל בדרך כלל כעץ בודד בין עצים אחרים ולא יוצר חורשות. בנוסף, לעיתים קרובות העץ פגום בגלל פתוגנים הגורמים לרקב של הגזע. החשיבות הכלכלית הגדולה ביותר שלו היא בייצור עפרונות, מכיוון שהעץ רך, וקל לחדד אותו מבלי שייווצרו פצלים. עבור עפרונות נדרש מספר קטן של עצים ובארצות הברית עץ זה הוא המקור העיקרי לעץ לעפרונות. העץ עמיד לרטיבות אפילו במגע עם קרקע לחה ולכן שימושים נוספים שלו כוללים מסגרות לחלונות, גדרות, עמודים, רעפים, אדנים למסילות ברזל, ושולחנות לחממות. בשל ריחו הנעים משתמשים בו לעיצוב פנים ולהכנת שידות.
שימוש נוסף הוא כעץ נוי מקובל עבור גנים ופארקים במערב ובמרכז אירופה, ובמיזם של עיצוב הנוף בקליפורניה.
שימושים > השימוש בעץ בקרב האינדיאנים

ידוע כי כמה שבטים של אינדיאנים נהגו להשתמש בעץ. בני הקאווייה השתמשו בקליפת העץ כחומר לבנות את מגוריהם. גם המתיישבים הלבנים הראשונים השתמשו בקליפת העץ כדי לכסות את בקתותיהם. הקלאמת באורגון של ימינו השתמשו בענפים לבקתות הזעה ולהכנת סלים. בקליפורניה השתמשו אינדיאנים במרקחת מהעלים כתרופה לטיפול בכאבי בטן. הפאיוט השתמשו בעלים באינהלציה במקרים של הצטננות ובקליפה להכנת סלים, שבהם השתמשו לאסוף פירות יער. בני הוואשו בנו קשתות מהעץ.
הערות שוליים

↑  קלוצדרוס מפושק באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  Libocedrus decurrens
↑  Calocedrus decurrens
↑  Calocedrus decurrens
↑  Calocedrus decurrens
↑  University of Michigan—Dearborn: Native American Ethnobotany of Calocedrus decurrens
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541077105171  GND: 7608479-6  LCCN: sh85064735
רבקה (סרט, 2020)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  "רבקה" מאת דפנה דה מוריאה
 בימוי:  בן וויטלי 
 הופק בידי:  טים בוואן אריק פלנר פארק נירה
 תסריט:  ג'יין גולדמן, ג'ו שראפנל 
 עריכה:  ג'ונתן איימוס
 שחקנים ראשיים:  לילי ג'יימס ארמי האמר קריסטין סקוט-תומאס טום גודמן-היל קילי הוז סם ריילי אן דאוד
 מוזיקה:  קלינט מנסל
 צילום:  לורי רוז
 מדינה:  בריטניה בריטניה
 חברת הפקה:  Working Title Films Big Talk Pictures
 חברה מפיצה:  נטפליקס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  21 באוקטובר 2020
 משך הקרנה:  121 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  דרמה מותחן גותי
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
רבקה (באנגלית: Rebecca) הוא סרט מותחן גותי-רומנטי בריטי שבוים על ידי הבמאי בן ויטלי עם תסריט מאת ג'יין גולדמן, ג'ו שברנל ואנה ווטרהאוס. הסרט מבוסס על הרומן הגותי משנת 1938 באותו השם שנכתב על ידי הסופרת דפנה דה מוריאה, וכמו כן מהווה עיבוד מחודש לסרטו של אלפרד היצ'קוק, משנת 1940, "רבקה". בסרט מככבים לילי ג'יימס, ארמי האמר, קריסטין סקוט-תומאס, טום גודמן-היל, קילי הוז, סם ריילי ואן דאוד
הסרט עלה לשידור ב-21 באוקטובר 2020 בשירות הזרמת המדיה של נטפליקס.
תקציר העלילה

אחרי רומן סוער במונטה קרלו עם האלמן האריסטוקרטי והנאה, מקסים דה וינטר, כלה צעירה וטרייה מגיעה למנדרלי, האחוזה המשפחתית של בעלה הטרי הנמצאת באזור חוף אנגלי נטוש ומלא סחפים. נאיבית וחסרת ניסיון, הכלה הטרייה מתחילה להתרגל לשגרת חייה החדשים, אך מוצאת את עצמה נאבקת בצל אשתו הראשונה והמתה של בעלה, רבקה האלגנטית והמסתורית, שמורשתה הרדופה נשמרת בחיים על ידי מנהלת משק הבית המרושעת של אחוזת מנדרלי, גברת דנברס.
צוות השחקנים

לילי ג'יימס - גברת דה וינטר
ארמי האמר - מקסים דה וינטר
קריסטין סקוט-תומאס - גברת דנברס
טום גודמן-היל - פרנק קראולי
קילי הוז - ביאטריס לייסי
סם ריילי - ג'ק פאבל
אן דאוד - גברת ואן הופר
בן קרומפטון
מארק לואיס ג'ונס - המפקח וולש
ג'יין לפוטייר - הסבתא
אשלי ריינולדס - רוברט
הפקה

הפקת הסרט הוכרזה לראשונה בנובמבר 2018, תחת ההכרזה כי השחקנים לילי ג'יימס וארמי האמר לוהקו לתפקידים הראשיים של הסרט, שיבוים על ידי הבמאי בן ויטלי ויופץ על ידי נטפליקס. במאי 2019, קריסטין סקוט-תומאס, קילי הוז, אן דאוד, סם ריילי ובן קרומפטון לוהקו לצוות השחקנים של הסרט.
הפקה > צילומים

צילומי הסרט החלו ב-3 ביוני 2019. אחוזת קרנבורן בדורסט שימשה כסט לצילומים שנערכו ביולי 2019. בסוף יולי 2019, הצילומים התרחשו באזור הארטלנד קוואי שבדבון בסוף יולי 2019.
הפצה

הסרט עלה לשידור תחת הפצתה של שירות הזרמת המדיה נטפליקס ב-21 באוקטובר 2020.
הערות שוליים

↑  Lily James, Armie Hammer To Star In ‘Rebecca’ From Director Ben Wheatley
↑  N’Duka, Amanda (May 9, 2019). "Kristin Scott Thomas Joins Lily James, Armie Hammer In 'Rebecca'". Deadline Hollywood. Retrieved May 9, 2019.
↑  Keeley Hawes, Ann Dowd, Sam Riley & Ben Crompton Join Ben Wheatley’s Netflix Feature ‘Rebecca’
↑  ‘Overlord’ and ‘Free Fire’ Cinematographer Laurie Rose Expected To Reunite With Director Ben Wheatley For ‘Rebecca’
↑  Cooper, Joel (2019-06-26). "Filming of Netflix blockbuster Rebecca will close beauty spot". devonlive. Retrieved 2019-10-22.
↑  Sneider, Jeff (31 July 2020). "Armie Hammer and Lily James Get Gothic in First Images from Ben Wheatley's 'Rebecca'". Collider. Retrieved 31 July 2020.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009287090005171