רוי אורביסון
תולדות חייו > ההצלחה

ב-1957 פגש אורביסון את הפזמונאי ג'ו מלסון בעיר אודסה שבטקסס. לאחר ששמע שיר של מלסון בשם Raindrops, אשר שבה את ליבו במנגינתו המלודית ובסגנונו הלירי והוא ביקש ממלסון לכתוב שיר עבורו. יחדיו הם יצרו צליל חדש ברוקנרול שיחודו בבלדת רוק דרמטית. שניהם יצרו יחד להיטים רבים לחברת התקליטים מוניומנט. תקליטו הראשון של אורביסון, Uptown, זכה להצלחה מתונה בלבד, אולם שירו Only The Lonely הגיע במהירות למקום השני במצעד הפזמונים האמריקאי ולמקום הראשון בבריטניה. להיטו Running Scared הגיע למקום הראשון בארצות הברית. מאוחר יותר כתב אורביסון שירים רבים עם ביל דיס, כולל הלהיט Oh, Pretty Woman שהפך, לדעת רבים, לשיר הידוע ביותר של אורביסון. במשך כל תקופת עבודתו בחברת התקליטים מוניומנט, זכה אורביסון ללהקת ליווי כשרונית ובראשה בוב מור. קולו של אורביסון בשילוב עם הצליל הנקי של להקתו, יצרו את הצליל הייחודי והמוכר המזוהה עמו.
לרוי אורביסון הייתה השפעה מוזיקלית חזקה על עמיתיו, כך למשל להקת הרולינג סטונז. בשנת 1963 יצא אורביסון למסע הופעות עם להקת הביטלס שאחריה נשאר בקשרי ידידות עם הלהקה ובמיוחד עם ג'ון לנון וג'ורג' האריסון. מאוחר יותר הקליט אורביסון יחד עם האריסון במסגרת להקת טרבלינג וילבוריס. במהלך מסע ההופעות באירופה שכנע אורביסון את הביטלס להגיע לארצות הברית. כאשר החליטו הביטלס לבקר בארצות הברית, הם ביקשו מאורביסון לנהל את מסע הופעותיהם, אולם הוא דחה את ההצעה כיוון שהיה עסוק בהתחייבויות אחרות.
הצלחתו של אורביסון נמשכה גם בשנת 1964, שנת "הפלישה הבריטית" לארצות הברית. להיטו Oh Pretty Woman הצליח להגיע למקום הראשון במצעד האמריקאי, זאת בעת שלהיטי הביטלס שלטו בעשרת המקומות הראשונים. הסינגל, במהירות 45 סל"ד, מכר בעשרת הימים הראשונים לאחר צאתו לחנויות יותר עותקים מכל סינגל עד אותו היום ומאוחר יותר אף שבר את שיא המכירות של שבעה מיליון תקליטים. השיר הפך שנים מאוחר יותר לנעימת הנושא בסרט "אישה יפה", אשר נשא את שם השיר והביא תהילת עולם לשחקנית ג'וליה רוברטס.
בשנת 1964 יצא אורביסון לסיבוב הופעות עם להקת הביץ' בויז ובשנת 1965 - עם להקת הרולינג סטונז באוסטרליה. הצלחתו באנגליה הייתה גדולה, שלושה מלהיטיו כבשו שם את מצעד הפזמונים ומספר פעמים נבחר לזמר השנה.
בשנת 1965 חתם אורביסון על חוזה הקלטות עם חברת התקליטים MGM ושיחק במערבון המוזיקלי The Fastest ,Guitar Alive שם ביצע מספר שירים מתקליט בעל שם זהה. אולם אחרי 1967, עם שינוי טעמו המוזיקלי של הקהל האמריקאי, לא זכה עוד להקליט להיטים אף על פי שהמשיך להיות אהוב ונערץ מחוץ לארצו. הוא זכה להצלחה מחודשת בארצות הברית רק בשנות ה-80.
אורביסון סבל גם מקשיים בחייו האישיים. ב-6 ביוני 1966 נהרגה אשתו הראשונה קלודט בתאונת אופנוע. ב-15 ספטמבר 1968 נשרף ביתו בהנדרסונוויל, טנסי, בעת שהיה בסיבוב הופעות באנגליה, ושניים משלושת בניו, בני שש ועשר, נספו בשריפה. בנו הצעיר, בן שלוש, ניצל בזכות הוריו של אורביסון. בשנת 1969 נישא אורביסון בשנית לברברה, שאותה הכיר בעיר לידס באנגליה.
בשנת 1973 הסתיים חוזה ההקלטות שלו עם חברת MGM והוא חתם על חוזה חדש עם חברת מרקורי. בתקופה זו זכו שיריו רק להצלחה מתונה בארצות הברית. שירים כמו Penny Arcade, Working for the Man הגיעו למקום הראשון במצעד הפזמונים האוסטרלי, Too Soon to Know הגיע למקום השלישי במצעד הבריטי. אף בגרמניה זכה אורביסון להצלחה והקליט בגרמנית את שירו Mama. תקליטיו זכו לביקוש ער בשוק השחור במדינות מזרח אירופה, מעבר למסך הברזל. בצרפת הוצאו גרסאות כיסוי בצרפתית לכמה משיריו על ידי זמרים מקומיים. בהולנד נוסד מועדון המעריצים הגדול בעולם לאורביסון. אורביסון גם הופיע באירלנד וגרסתו לשיר העם האירי Danny Boy, בשנת 1972, נחשבת כאחד הביצועים הטובים ביותר לשיר זה.