stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ולריה ברל
פועלה

ברל התמקדה בעיקר בחקר תופעות הלוואי של אמצעי מניעה שונים, וחקרה רבות את השפעתם של אמצעים אלו על התפתחות סרטן באופן כללי, וסרטן השד בפרט. היא גילתה שהגלולות למניעת הריון לא השפיעו באופן מדיד על אחוזי סרטן השד בקרב נשים, אבל הן כן יכולות להוריד את הסיכון לחלות בסרטן השחלות וסרטן רירית הרחם. ממצא נוסף של ברל הוא הגילוי שהטיפול- Hormone replacement therapy - HRT גורם לסרטן השד. בכך ברל גרמה להפסקת השימוש בתרופה.
מחקר מיליון הנשים

המחקר המפורסם ביותר שברל הנהיגה הוא מחקר מיליון הנשים. מחקר זה ריכז וערך מידע על מצבן הבריאותי של יותר ממיליון נשים בנות 50 ומעלה. תוצאות המחקר רבות ומגוונות, אבל חלקן מהם הן שעל כל 2,500 נשים הלוקחות הורמונים, אחת תידבק בסרטן השחלות, ועל כל 3,300 מקרים כאלו, אישה אחת תמות, אחרי 5 שנים. ולכן השפעות המחקר כיום היא עצומה, מכיוון שהוא המחקר הגדול והמפורט מסוגו שנערך אי פעם.
הערות שוליים

1 2  Obituary: Valerie Beral, london school of hygiene and tropical medicine, ‏1.5.2023
1 2 3 4  Penny Warren, Penny WarrenDame Valerie Beral obituary, הגרדיאן, ‏18.9.2022
↑  Karen Canfell, Bette Liu and Emily Banks, Reflections on the life and career of Professor Dame Valerie Beral AC DBE FRS FRCOG FMedSci (1943–2022), mja, 2023
1 2  Professor Gill Reeves, Obituary – Professor Dame Valerie Beral, 28 July 1946 – 26 August 2022, oxford population health, ‏14.9.2022
1 2  Geoff Watts, Professor Dame Valerie Beral, THe Lancent, 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007434873205171  BIBSYS: 90671137  BnF: cb122814285 (data)  CiNii: DA06316641  ISNI: 0000 0000 6646 1062  LCCN: nr92007176  NTA: 078211859  ORCID: 0000-0002-3581-9361  SUDOC: 031636918  VIAF: 94088397   WorldCat (עם VIAF): 94088397
ז'ירונד (שפך נהר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 אורך:  75 ק"מ
 ספיקה ממוצעת:  1,000 מ"ק לשנייה 
 מוצא:  התלכדות הנהרות גארון ודורדון
 יובלים:  דורדון, Taillon, Juliat, Riveau de Boube, Jalle de Tiquetorte, Rivau de Chenaumoine, גארון 
 שפך:  האוקיינוס האטלנטי (he) 
 מדינות באגן הניקוז:  צרפת צרפת
  (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי ז'ירונד(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי ז'ירונד(למפת אקיטן החדשה רגילה) בורדו אז'ן באיון פריגו פו לימוז' טיל גרה פואטייה לה רושל אנגולם ניור פיי דה לה לואר סאנטר-עמק הלואר אוברן רון-אלפ  אוקסיטניה ספרד מפרץ ביסקאיה ז'ירונד(למפת אקיטן החדשה מוגדלת) בורדו אז'ן באיון פריגו פו לימוז' טיל גרה פואטייה לה רושל אנגולם ניור פיי דה לה לואר סאנטר-עמק הלואר אוברן רון-אלפ  אוקסיטניה ספרד מפרץ ביסקאיה ז'ירונד
 
שפך נהר הז'ירונד (בצרפתית: Gironde, באוקסיטנית: Gironda) הוא שפך נהר בדרום-מערב צרפת שנמצא בגבול בין פואטו-שראנט מצפון וממזרח ואקיטן מדרום וממערב.
הז'ירונד נוצר מהתלכדות שני נהרות הגארון והדורדון (Dordogne) בבק ד'אמבז (Bec d'Ambès) ונשפך אל מפרץ ביסקאיה. הנהר נתן את שמו למחוז ז'ירונד.
אורכו של השפך 75 ק"מ ובשפך רוחבו מגיע ל-12 ק"מ בכך הוא שפך הנהר הגדול ביותר במערב אירופה ומשתרע על שטח של 635 קמ"ר. רוחבו הרב של שפך הנהר איפשר בהיסטוריה את התפתחות המסחר הימי הנרחב באזור כולו ואת בניית העיר בורדו והתפתחותה על גדות הגארון. כך שכלכלת האזור לא כוללת רק דיג אלא גם איפשר את התפתחות כלכלת הנפט והאלקטרוניקה בזכות נמל הנפט בבק ד'אמבז והקמת תחנת כוח גרעינית בבלאי.
איים בז'ירונד

בכל אורך שפך הנהר יש איים הממוקמים בו. האיים השתנו עם הזמן בעקבות שימושים שונים של בני האדם וכן בגלל החולות ששינו מקומם בהתאם לזרמים השונים. להלן רשימת האיים הגדולים מצפון לדרום:
אי בלי שם – האי נמצא במפגש של הנהר עם האוקיינוס האטלנטי ובו ממוקם מגדלור קורדואן.
אי פאטירה (Île de Patiras) – האי בגודל של 2,000 דונם, נמצאים בו מגדלור וכן גדלים בו תירס וכרמים.
אי נובל (île Nouvelle) – אי זה נוצר מלאכותית מאיחוד של שני איים, אי סן-פן (Île Sans-Pain) ואי בושו (Île Bouchaud). האי כולו הוגדר כשמורת טבע ב-1991.
אי פאטה – על האי ממוקם פור פאטה שנבנה על ידי וובאן ב-1690 על מנת להגן על העיר בורדו שנמצאת במעלה השפך.
אי ירוק – זהו האי הגדול ביותר בשפך הנהר ומורחב משלושה איים, האי הירוק, האי הצפוני ואי קאזו (Île Cazeau). שטח האי הוא 7900 דונם ונמצאו בו הריסות של עיירה קדומה. 400 דונם משטח האי הוכנס כשמורה טבע ב-2001.
אי מארגו (Île Margaux) – אי קטן הממוקם בין הגדה הדרומית לאי הירוק.
היווצרות שפך הנהר

שפך הנהר זורם על משטח גירי מתקופת הקרטיקון. הרי האלפים והרי הפירנאים נוצרו כתוצאה מהקימוט האלפיני לפני 60 מיליון שנה, והקימוט ייצר קמר בז'ונזה (Jonzac) וצוקים בדרום מאדוק. זרמי המים שפגעו בצוקים יצרו את שפך הנהר. באותה תקופה כל האזור היה מוצף ים ורק לקראת סוף תקופת השלישון הייתה ירידה במפלס המים.
תחילת הרביעון אופיין בתקופת קרח וחום מחזוריות, ושינויים אלו הם שעיצבו את שפך הנהר בצורתו הנוכחית. לפני כ-2,000 שנה נוצרו הביצות בגדות השפך, ולפני כ-1,000 שנה נוצרו הדיונות והחופים. כיום הביצות כולן יבשו אך הז'ירונד ממשיך להתחדש כל העת. כך למשל ב-1999 שקע האי קרוט (île de la Croute) מתחת למים, וכך העיירה בורג' מצאה את עצמה מול נהר הדורדון ולא מול הז'ירונד.
ימאות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
וובאן והשפך

סבסטיאן דה וובאן שהיה אחראי הביצורים של לואי הארבעה עשר, בנה מערכת ביצורים לאורכי חופי צרפת על מנת להגן על צרפת ממתקפות של יורדי ים ובפרט ההולנדים והאנגלים. במסגרת הביצורים על וובאן הוטל להגן על הז'ירונד כנתיב שיט חשוב למסחר של צרפת כאשר במעלה השפך ממוקם נמל בורדו שהיה הנמל העיקרי של צרפת. וובאן החל את בניית הביצורים בסוף המאה ה-16 כאשר המיקום שהוא בחר למיקום הביצורים היה העיר בלאי. הוא בנה את מצודת בלאי אולם לאחר בניית הוא גילה כי המצודה עצמה אינה מספקת מענה לשליטה על כל המעבר בז'ירונד משום שהארטילריה שישבה במבצר לא יכלה להגיע עד לצידו השני של הנהר.
בעקבות כך בין 1690 ל-1693 בנה וובאן את פור מדוק מצידו השני של השפך ואת פור פאטה על אי במרכז השפך כך שבסוף המאה ה-17 הז'ירונד נסגר לתנועה של כוחות עוינים. הביצורים האלו הועמדו למבחן רק ב-1814 במהלך המלחמה של הקואליציה האנטי-צרפתית השישית בפירנאים.
ראו גם

מגדלור קורדואן
זאורופלטה

| זאורופלטה |
| --- | --- |
 
תקופה
קרטיקון תחתון 108.5 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי עוף
תת־סדרה:: תיראופורה
משפחה:: נודוזאוריים
סוג:: זאורופלטה
שם מדעי
 Sauropelta ‏אוסטרום, 1970

זאורופלטה (שם מדעי: Sauropelta; מילולית: "לטאת מגן") הוא סוג דינוזאור ממשפחת הנודוזאוריים שחי באמריקה הצפונית במהלך הקרטיקון העליון לפני 108.5 מיליון שנה. בסוג נמצא מין אחד, Sauropelta edwardsorum שהתגלה ב-1970 בידי ג'ון אוסטרום בויומינג, מונטנה ואולי גם ביוטה. הדינוזאור הקרוב אליו ביותר היה הפולקנתוס האירופאי.
מאפיינים

יצור זה היה בינוני בגודלו ביחס למשפחתו והגיע לאורך 5.2 מטר והכיל זנב באורך של חצי מגופו. ממאובן אחד נמצאו לא פחות מ-40 חוליות זנב וייתכן שהמספר הכולל הגיע ל-50 חוליות. אף על פי שהיה קטן מקרנף צר-שפה מודרני עדיין הגיע למשקל מוערך של 1,500 ק"ג, עקב ציפוי השריון הדחוס שלו שכוסה גבשושיות דמויות אצטרובלים והיו דחוסים ביותר בצורה דמוית מגן. היצור היה בעל ראש קטן אך בעל צוואר ארוך עם רכסים משוריינים ודוקרנים ארוכים דמויי רמחים על עורפו וכתפיו ששימשו להגנה. הגוף היה נמוך ובעל רגליים קצרות. הוא היה בעל ראש קטן עם לסתות חלשות מכוסות מקור קרני והוא ניזון מצמחית קרקע.
הזאורופלטה היה מראשוני הנודוזאורים שהתגלו והוא חי בתחילת תור הקרטיקון, האחרון שבעידן המזוזואיקון. הוא חי ליד המישורים שלצד הנהרות הרבים שהתנקזו אל הים הפנימי המערבי. אך הנהרות גרמו להצפות של המישורים שיצרו בורות בוץ טובעניים וחיות שעברו מעליהם נתקעו, מתו והשתמרו בהם היטב. ממאובני עצי מחט שהשתמרו נראה שהיו גם יערות לאורך האזורים והזאורולפטה ניזון גם מעליהם.
הוא חי בקבוצת קטנות לצד דינוזאורים הרביורים נוספים כמו הטנונטוזאורוס ולצד דינוזאורים ציידים כמו הדיינוניכוס, שככל הנראה שמרו מרחק ממנו וניסו לצוד דינוזאורים בעלי עור רך יותר.
בתרבות

דינוזאור זה הופיע בסדרה מפלצות חוזרות לתחייה ובמשחק Jurassic World Evolution.
גלריה

איור משוחזר
מאובן
מאובן של השריון
ז'אן מורו

ערך זה עוסק בשחקנית קולנוע. אם התכוונתם לגנרל צרפתי, ראו .
| --- | --- |

ז'אן מורו, 2006
 לידה:  23 בינואר 1928 הרובע העשירי של פריז, צרפת 
 פטירה:  31 ביולי 2017 (בגיל 89) הרובע השמיני של פריז, פריז, צרפת 
 מקום קבורה:  בית הקברות של מונמארטר 
 מדינה:  צרפת 
 תקופת הפעילות:  1947–2012 (כ־65 שנים) 
 מקום לימודים:  הקונסרבטואר הלאומי הגבוה לאמנות הדרמה 
 בן או בת זוג:  ז'אן-לואי רישאר (1949–1951)  ויליאם פרידקין (8 בפברואר 1977–1979) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ז'אן מורו במהלך צילומי הסרט "מאוחר יותר" של עמוס גיתאי, 2008
ז'אן מוֹרוֹ (בצרפתית: Jeanne Moreau;‏ 23 בינואר 1928 – 31 ביולי 2017) הייתה שחקנית קולנוע, מגדולות שחקני הקולנוע הצרפתי, זמרת, תסריטאית ובמאית.
ביוגרפיה

מורו, בת לאב צרפתי ולאם אנגלייה, נולדה בצרפת. בילדותה עברה עם משפחתה לחבל וישי. בנעוריה למדה מחול, ובשנת 1947, בגיל 19, התפרסמה לראשונה כשחקנית על בימת התיאטרון. מאז תחילת שנות ה-50 הופיעה ביותר מ-130 סרטים. תפקידה הידוע ביותר היה בסרטו של פרנסואה טריפו "ז'יל וג'ים" (1962). הבמאי אורסון ולס הגדירהּ כ"שחקנית הטובה בעולם".
בין סרטיה: "הרולס רויס הצהובה", "המלכה מרגו" בבימוי ז'אן דרוויל, "יחסים מסוכנים" בבימוי רוז'ה ואדים, "הלילה" בבימוי מיכלאנג'לו אנטוניוני, "הכלה לבשה שחורים" בבימוי פרנסואה טריפו, "ויוה מריה!" ו"הזמן שנשאר" בבימוי פרנסואה אוזון, מודרטו קנטבילה (לצד ז'אן-פול בלמונדו) בבימוי פיטר ברוק, "הרכבת" (1964), "על רגל אחת" (1991), "מעבר לעננים" (1995) בבימוים של וים ונדרס ומיכלאנג'לו אנטוניוני, התנתקות בבימויו של עמוס גיתאי ועוד.
נפטרה ב-31 ביולי 2017.
פרסים

מורו זכתה בפרסים רבים, בהם:
1960 - פרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל קאן, על משחקה בסרט "מודרטו קנטבילה" (Moderato cantabile)
1964 - פרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל קרלובי וארי, על משחקה בסרט "יומנה של חדרנית" (Le journal d'une femme de chambre)
1967 - פרס באפט"א לשחקנית הזרה הטובה ביותר, על משחקה בסרט "ויוה מריה!"
1988 - פרס מולייר על משחקה בהצגת התיאטרון Le Récit de la servante Zerline
1992 - פרס סזאר לשחקנית הטובה ביותר, על משחקה בסרט La vieille qui marchait dans la mer
1992 - פרס אריה הזהב של פסטיבל הסרטים של ונציה, למפעל חיים
1995 - פרס סזאר למפעל חיים
1997 - פרס האקדמיה האירופית לקולנוע, למפעל חיים
1998 - הוקרה של האקדמיה האמריקאית לקולנוע, למפעל חיים
2000 - פרס דב הזהב של פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין, למפעל חיים
2003 - פרס דקל הזהב של פסטיבל קאן, למפעל חיים
2005 - פרס סטניסלבסקי של פסטיבל הסרטים הבינלאומי במוסקבה
2008 - פרס סזאר למפעל חיים
הערות שוליים

↑  Jeanne Moreau, Salon
| זוכות פרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1952–1960 | ויוויאן לי (בריטית)/סימון סיניורה (זרה) (1952) • אודרי הפבורן (בריטית)/לסלי קארון (זרה) (1953) • איבון מיטשל (בריטית)/קורנל בורקס (זרה) (1954) • קייטי ג'ונסון (בריטית)/בטסי בלייר (זרה) (1955) • וירג'יניה מק'קנה (בריטית)/אנה מניאני (זרה) (1956) • הת'ר סירס (בריטית)/סימון סיניורה (זרה) (1957) • איירין וורת' (בריטית)/סימון סיניורה (זרה) (1958) • אודרי הפבורן (בריטית)/שירלי מקליין (זרה) (1959) • רייצ'ל רוברטס (בריטית)/שירלי מקליין (זרה) (1960) |  |
| 1961–1980 | דורה בריאן (בריטית)/סופיה לורן (זרה) (1961) • לסלי קארון (בריטית)/אן בנקרופט (זרה) (1962) • רייצ'ל רוברטס (בריטית)/פטרישה ניל (זרה) (1963) • אודרי הפבורן (בריטית)/אן בנקרופט (זרה) (1964) • ג'ולי כריסטי (בריטית)/פטרישה ניל (זרה) (1965) • אליזבת טיילור (בריטית)/ז'אן מורו (זרה) (1966) • אדית אוונס (בריטית)/אנוק איימה (זרה) (1967) • קתרין הפבורן (1968) • מגי סמית' (1969) • קתרין רוס (1970) • גלנדה ג'קסון (1971) • לייזה מינלי (1972) • סטפאן אודראן (1973) • ג'ואן וודוורד (1974) • אלן בורסטין (1975) • לואיז פלטשר (1976) • דיאן קיטון (1977) • ג'יין פונדה (1978) • ג'יין פונדה (1979) • ג'ודי דייוויס (1980) |  |
| 1981–2000 | מריל סטריפ (1981) • קתרין הפבורן (1982) • ג'ולי וולטרס (1983) • מגי סמית' (1984) • פגי אשקרופט (1985) • מגי סמית' (1986) • אן בנקרופט (1987) • מגי סמית' (1988) • פולין קולינס (1989) • ג'סיקה טנדי (1990) • ג'ודי פוסטר (1991) • אמה תומפסון (1992) • הולי האנטר (1993) • סוזן סרנדון (1994) • אמה תומפסון (1995) • ברנדה בלתין (1996) • ג'ודי דנץ' (1997) • קייט בלאנשט (1998) • אנט בנינג (1999) • ג'וליה רוברטס (2000) |  |
| 2001–היום | ג'ודי דנץ' (2001) • ניקול קידמן (2002) • סקרלט ג'והנסון (2003) • אימלדה סטונטון (2004) • ריס וית'רספון (2005) הלן מירן (2006) • מריון קוטיאר (2007) • קייט וינסלט (2008) • קארי מאליגן (2009) • נטלי פורטמן (2010) • מריל סטריפ (2011) • עמנואל ריבה (2012) • קייט בלאנשט (2013) • ג'וליאן מור (2014) • ברי לארסון (2015) • אמה סטון (2016) • פרנסס מקדורמנד (2017) • אוליביה קולמן (2018) • רנה זלווגר (2019)  • פרנסס מקדורמנד (2020) • ג'ואנה סקנלן (2021) • קייט בלאנשט (2022) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007460299805171  PLWABN: 9810703990205606  BIBSYS: 98074515  BNE: XX1166658  BnF: cb13897692n (data)  CANTIC: a19535673  CiNii: DA08219894  GND: 118864688  ICCU: RAVV088699  ISNI: 0000 0001 2118 3641  LCCN: n82137117  LNB: 000251163  MusicBrainz: 26b42bdb-2521-4fe3-bf5f-3a1b5b710837  NDL: 00621159  NKC: ola2002139982  NLA: 35946334  NLK: KAC2020K9284  NSK: 000133501  NTA: 099916258  RERO: 02-A003608400  SELIBR: 300928  SNAC: w65141w9  SUDOC: 029056942  Trove: 1158015  ULAN: 500355455  VIAF: 4543501   WorldCat (עם VIAF): 4543501 
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
זכריה הכהן (רב)

אין תמונה חופשית
הרב זכריה הכהן (ה'תרנ"ח, 1898 – ט' באייר ה'תשכ"ז, 20 במאי 1967) היה רבו של המושב נהלל ורבה של תנועת המושבים.
ביוגרפיה

נולד בשנת 1898 (ה'תרנ"ח) לשלום ושרה באלסדה (אנ') שבתימן. למד תורה מפי רבני עירו ורבני ד'מאר. כן למד כשנתיים בצנעא, ונסמך לרבנות בידי הרב הראשי רבי יחיא יצחק הלוי. בדרכו ארצה התעכב כשנתיים בשיך עותמאן, הסמוכה לעדן, ושימש בה ברבנות. עלה ארצה עם משפחתו בתחילת שנות ה-20, התיישב תחילה בנס ציונה והתפרנס מעבודה בפרדסים. בהמשך נתמנה על השחיטה במקום.
באמצע שנות ה-20 עבר הרב הכהן לכפר נהלל בשל בקשתם של הורי החלוצים, אשר שמרו על כשרות וביקשו שיהיה שוחט בכפר. תחילה התגוררה המשפחה באוהל לצד צריף בית הכנסת במקום. התפרנס משחיטה ומכירת בשר כשר למתיישבי הסביבה. בהמשך היה לרב המושב והיה מקובל על מתיישבי עמק יזרעאל כולו. לאחר הקמת המדינה, עם העלייה ההמונית, שימש כרבה של תנועת המושבים, במרכזה הקים מחלקה לסיפוק צורכי דת.
במסגרת תפקידיו הרבניים דאג לתחום החינוך הדתי, הכשרות, קבע מזוזות, ערך בריתות, הכין לבר מצווה, ערך חופות ורשם נישואין, הלוויות ועוד. בשנת 1932 (ה'תרצ"ב) שלח מכתב אל חיים נחמן ביאליק בעניין חיזוק הדת במושבות. כן היה חבר במועצת ההסתדרות ומזכירות תנועת המושבים. השתתף בוועידות מפא"י. היה ברשימת מפא"י לכנסת, במקום לא ריאלי. במסגרת עבודתו במחלקה הדתית בתנועת המושבים עסק רבות בקליטת עולים ושימש מדריך רוחני לעולי תימן שעלו בעליית על כנפי נשרים.
בחורף 1959 (ה'תשי"ט) השיב לראש הממשלה דוד בן-גוריון, אשר פנה אליו בעניין מיהו יהודי. בתשובתו הדגיש כי יהדותו של אדם נקבעת על פי ההלכה. עוד הוסיף כי יש לגייר בני זוג הנשואים ליהודים העולים ארצה ומעוניינים להצטרף לעם היהודי, גם כאשר מידת שמירת המצוות שלהם צפויה להיות מינימלית. באותה שנה, היה חבר מועצת רבני תימן הארצית עם הקמתה.
ביוגרפיה > פטירתו

ביום 12 במאי 1967 (ב' באייר ה'תשכ"ז) נסע הרב הכהן בטרמפ עם אביבה גפן (אחותו של משה דיין ואימו של יהונתן גפן). במהלך הנסיעה, בעקבות תקר בגלגל, התהפך הרכב. הרב הכהן נפצע אנושות ונפטר בבית החולים שבוע לאחר מכן, בהיותו כבן 69, בליל ה-20 במאי 1967 (ט' באייר ה'תשכ"ז). בהלווייתו שנערכה בנהלל השתתפו כ-1000 בני אדם, ביניהם בכירי ההסתדרות ומפא"י, שר הדואר ישראל ישעיהו ועוד. מצבת קברו מעוצבת בצורת טוטפות התפילין. כחצי שנה לאחר מכן נפטרה אביבה גפן.
חיים אישיים

הרב זכריה הכהן היה נשוי לברכה (נפטרה בשנת 1982) ולהם שבעה ילדים. בנם הבכור משה נהרג בשנת 1941 כחייל אנגלי במלחמת העולם השנייה בטוברוק שבצפון לוב. בנם דוד ונכדם אביתר מתגוררים בנהלל.
לקריאה נוספת

הרב זכריה הכהן, 'כיצד הכו את המן בתימן', בתוך: כיצד הכו את המן בתפוצות ישראל, יום טוב לוינסקי (עורך), תל אביב תש"ז, עמ' 81–82
פנחס קפרא, 'הרב זכריה כהן, ז"ל', מני תימן ובשעריים, רחובות תשל"ח, עמ' 382–283
'כהן, זכריה', בתוך: אנציקלופדיה לחכמי תימן, משה גברא (עורך), כרך א, ירושלים תשס"ג, עמ' 252
הערות שוליים

↑  מזכירות תנועת המושבים ועוד, מודעת אבל עם פטירתה, דבר, 8 באפריל 1960
↑  על עיר זו ראו: סדה, באתר האגודה לטיפוח חברה ותרבות מורשת יהודי תימן
↑  יצחק אבירן, איש ימיני – ספר זיכרון לרבי יחיא יצחק הלוי, כרך ד, בני ברק תשע"ג, עמ' יט
↑  ש. ליש, הרב זכריה כהן – רבה הראשי של מפא"י, חרות, 10 בספטמבר 1957
↑  שלמה קמינקר, האדמו"ר מסטרטין - בצמרת ההסתדרות, חרות, 3 בספטמבר 1957
↑  אחד הרבנים, הרבנים והבחירות, הצופה, 27 באוקטובר 1959
↑  מ. בר מגן, תמורות בנהלל, הצופה, 24 באפריל 1959
↑  "גדלים ללא תורה ודרך ארץ", באתר הארץ, 7 ביולי 2004
↑  הויכוח בועידה בשאלות ארגון, דבר, 30 באוגוסט 1956; נפתחה הועידה ה־9 של מפא"י, דבר, 9 באפריל 1959; הרב זכריה כהן, בדיקת חמץ..., דבר, 28 במרץ 1960
↑  מפא"י בוחרת את נציגיה לכנסת, באתר משה שרת ומורשתו
↑  מי הוא יהודי תשי"ח 1958  -  חלק ב', באתר ארכיון המדינה, עמ' 141–147
↑  משה גברא, הרב משורר חייו ותורתו, בני ברק תשע"ח, עמ' 413
↑  הרב מנהלל נפצע קשה בתאונה, דבר, 16 במאי 1967
↑  הרב זכריה כהן מת מפצעיו, מעריב, 21 במאי 1967
↑  הרב זכריה כהן - למנוחות, דבר, 22 במאי 1967
↑  אלי אלון, סיפורו של בית הקברות ההיסטורי נהלל, באתר News1 מחלקה ראשונה, 2 בינואר 2019
↑  נסיבות מותה לוטות בערפל. לפי גרסה אחת, התאבדה בשל מצוקה נפשית בעקבות האירוע. לפי גרסה אחרת, לקתה בלבה בשל תרופות רבות שנטלה.
↑  הילה שמר, בחזרה לבית סבא: בית הרב הראשון של נהלל הפך לבית נכדו האדריכל, באתר Xnet‏, 20 ביולי 2017
↑  פורסם תחילה בתוך: פנחס קפרא, לזכר נעדרים: הרב זכריה הכהן, דבר, 12 באוגוסט 1968
ז'אן מולן

| --- | --- |

מצבת זיכרון לז'אן מולן, ועליה דיוקנו המפורסם, כשהוא חבוש בכובע ובצעיף
 לידה:  20 ביוני 1899 בזייה, הרפובליקה הצרפתית השלישית 
 פטירה:  8 ביולי 1943 (בגיל 44) מץ, גרמניה הנאצית 
 שם לידה:  Jean Pierre Moulin 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  הפנתאון של פריז 
 תפקיד:  Prefect of Aveyron (1938–1939)  Sub-prefect of Châteaulin (1930–1933)  sub-prefect of Thonon-les-Bains (1933–1934)  sub-prefect of Albertville (1925–1930)  Prefect of Eure-et-Loir (1939–1940)  נשיא (1943–1943)  General secretary of prefecture of Somme (1934–1936) 
 בן או בת זוג:  Marguerite Cerruti (1926–1928) 
 פרסים והוקרה:  קצין בלגיון הכבוד (1 באוקטובר 1945)  אביר במסדר ההצטיינות החקלאית (7 באוגוסט 1929)  אביר במסדר הכתר של איטליה (27 בפברואר 1926)  אביר בלגיון הכבוד (25 בפברואר 1937)  צלב המלחמה 1939-1945 (1 באוקטובר 1945)  חבר מסדר השחרור (17 באוקטובר 1942)  המדליה הצבאית הצרפתית  מוות למען צרפת 
 חתימה:   
 
ז'אן מוּלֶן (בצרפתית: Jean Moulin; ‏20 ביוני 1899 - 8 ביולי 1943) היה לוחם בשורות הרזיסטאנס בתקופת הכיבוש הנאצי בצרפת במלחמת העולם השנייה. כיום הוא אחד מסמלי ההתנגדות הצרפתית לנאציזם, וגבורת הרזיסטאנס, וזאת בשל תפקידו באיחוד ההתנגדות הצרפתית על אדמת צרפת עם אנשיו של שארל דה גול במסגרת צרפת החופשית שמעבר לים, ובזכות גבורתו ומותו בידי הגסטפו.
חייו לפני מלחמת העולם השנייה

מולן נולד בבזייה שבצרפת. הוא התגייס לצבא הצרפתי ב-1918. לאחר מלחמת העולם הראשונה למד משפטים וסיים את לימודיו בשנת 1924. לאחר מכן נשא במשרות שונות בשירות המדינה במישור המוניציפלי. ב-1926 נישא לאישה בשם מרגריט סרוטי, אך הנישואים כשלו, והזוג התגרש בשנת 1928. במקביל לעבודתו בשירות המדינה צייר גם קריקטורות פוליטיות בעיתון בשם "Le Rire" (הצחוק), כשהוא משתמש בשם העט "רומנין".
פעילותו ברזיסטאנס

ב-1939 התמנה מולן למנהל מחוז אר ולואר. לאחר התבוסה הצרפתית במערכה על צרפת במלחמת העולם השנייה נעצר על ידי הגרמנים, מכיוון שסירב לחתום על מסמך מזויף שהאשים חיילים סנגלים בצבא צרפת בטבח אזרחים. בעודו כלוא ניסה להתאבד באמצעות חיתוך צווארו בשבר זכוכית. ניסיון ההתאבדות נכשל, אך הותיר צלקת בולטת בצווארו, אותה נהג להסתיר באמצעות צעיף שהפך לסימן היכר של מולן.
בנובמבר 1940 הורתה ממשלת צרפת של וישי לפטר את כל ראשי הערים הנבחרים בעלי נטייה פוליטית שמאלית. מולן סירב לפטר את ראשי הערים שבמחוזו, ולכן פוטר בעצמו. הוא עבר לעיירה סן אנדיול במחוז בוש דו רון בדרום צרפת, והצטרף לשורות המחתרת הצרפתית, הרזיסטאנס. ב-1941 נסע בחשאי ללונדון כשהוא מסווה עצמו בשם ז'וזף ז'אן מרסייה, ונפגש שם עם הגנרל שארל דה גול, שעמד בראש תנועת צרפת החופשית שביקשה להתנגד לגרמנים ולמשטר צרפת של וישי. דה גול ביקש ממולן לפעול לאיחוד קבוצות הרזיסטאנס השונות. בינואר 1942 הוצנח מולן בחשאי לצרפת. כשהוא נושא את הכינויים המחתרתיים "רקס" או "מקס" נפגש עם מנהיגי קבוצות הרזיסטאנס השונות ופעל לאיחודן למחתרת לוחמת אחת.
בינואר 1943, הכריזו שלושה מפלגי הרזיסטאנס השונים על איחודם לתנועות ההתנגדות המאוחדות (Mouvements Unis de la Résistance, בראשי תיבות: M.U.R) בפברואר 1943 שב ללונדון, ובמרץ 1943 שב לצרפת עם פקודות להקים מועצה לאומית להתנגדות (Conseil national de la Résistance - CNR) שתאחד את כל פלגי הרזיסטאנס השונים, גם אלו שלא הצטרפו אל ה-M.U.R. גוף זה התכנס לראשונה בפריז ב-27 במאי 1943.
ביוני 1943 נעצר מולן כשכינס מפגש של מנהיגי הרזיסטאנס בעיר ליון. מולן ומנהיגים רבים אחרים נעצרו. מולן נחקר על ידי איש הגסטפו קלאוס ברבי שכונה "הקצב מליון", ולאחר מכן הועבר לפריז. הוא לא גילה את סודות המחתרת לחוקריו. הוא הועבר להמשך החקירה על אדמת גרמניה, ובדרכו, ברכבת, ליד העיר מץ, מת. אין לדעת אם סיבת המוות הייתה התאבדות או פגיעות שנגרמו במהלך עינויים.
הנצחתו

עם מותו נטמן מולן בבית הקברות פר לשז בפריז. ב-1964 הועברו שרידיו לפנתיאון בו מנציחה האומה הצרפתית את החשובים שבבניה. כיום נחשב ז'אן מולן לדמות מופת בצרפת, ועל שמו נקראו בתי ספר, אוניברסיטה בליון, ומספר רב של רחובות, כיכרות, ותחנת חשמלית בפריז.
במפקד של העיתון "לה פריזיין" בשנת 2017 נמצאו בצרפת 389 בתי ספר שנקראו על שמו
מוזיאון ז'אן מולן בפריז מנציח את זכרו ואת מאבק הרזיסטנס.
ב-1993 הנפיקה צרפת מטבע בן שני פרנק, הנושא את דמותו.
הערות שוליים

↑  כתבה של אורלי רוסיניול ב"לה פריזיין" 28.8.2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310384405171  BnF: cb122982631 (data)  CANTIC: a11251724  GND: 118960725  ICCU: RMBV278000  ISNI: 0000 0003 6855 7019  LCCN: n50006674  NDL: 00649835  NKC: xx0009321  NTA: 070816719  RERO: 02-A000116384  SUDOC: 031842488  VIAF: 73917996   WorldCat (עם VIAF): 73917996
זאב פלדמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 באפריל 1957 (בן 67) תל אביב-יפו, ישראל 
 תפקידים:  נוירוכירורג 
 
זאב פלדמן (נולד ב-7 באפריל 1957) הוא נוירוכירורג ישראלי. הקים ומנהל את היחידה לנוירוכירורגיה של הילדים במרכז הרפואי תל השומר, יו"ר האיגוד הישראלי לנוירוכירורגיה, יו"ר ארגון הרופאים עובדי המדינה (אר"מ) ומ"מ יו"ר ההסתדרות הרפואית בישראל (הר"י).
ביוגרפיה

פלדמן נולד בתל אביב להורים ניצולי שואה. הוא גדל והתחנך בבית ספר היובל ובתיכון עירוני א' בעיר תל אביב. בשנת 1976 התגייס ושירת בחיל השלישות. בשנת 2014, שוחרר משרות ביטחון בדרגת רב-סרן בחיל רפואה.
את לימודי הרפואה סיים בשנת 1986 בבית הספר לרפואה על שם סאקלר באוניברסיטת ת"א, כשהוא מתמחה בנוירוכירוגיה. את התמחותו ערך בשנים 1987–1993 בבית החולים סורוקה בבאר שבע ובמרכז הרפואי רבין.
בשנים 1990–1991, עבר השתלמות בתחום חבלות הראש ב-Baylor College of Medicine ובין השנים 1995–1997 השתלם בניתוחי אפילפסיה וניתוחי מוח בילדים ב-Baylor College of Medicine בעיר יוסטון, טקסס, ארצות הברית.
עם חזרתו לארץ בשנת 1997, נבחר פלדמן להקים את היחידה לנוירוכירורגיה של הילדים בבית החולים תל השומר.
בספטמבר 2016, נמנה פלדמן עם הצוות הרפואי שטיפל בנשיא המדינה לשעבר שמעון פרס.
פלדמן שימש כיו"ר האיגוד הנוירוכירוגי הישראלי בין השנים 2009–2017. הוא חבר בוועדות הבחינות והאתיקה של האיגוד האירופאי הנוירוכירורגי ובוועדת האתיקה של האיגוד העולמי לנוירוכירוגיה (WFNS).
מאז שנת 2010 משמש ד"ר פלדמן כנציג העמיתים בדירקטוריון ארם גמולים בע"מ ומשנת 2013 הוא ממלא את תפקיד יו"ר הדירקטוריון. בין השנים 2009–2013 שימש כיו"ר ועד רופאי המרכז הרפואי שיבא, ובשנת 2017 נבחר שוב לתפקיד.
החל משנת 2016 משמש פלדמן כיו"ר הדירקטוריון של מכון המחקר הכלכלי "שורש". מאז שנת 2017 משמש כיו"ר משותף של ועדת תחום הנויורוכירוגיה ילדים של האיגוד העולמי לנוירוכירוגיה.
בשנת 2018 נבחר פלדמן לכהן כיו"ר ארגון הרופאים עובדי המדינה (אר"מ).
החל מ-2018 משמש פלדמן כסגן ומ"מ יו"ר ההסתדרות הרפואית בישראל (הר"י).
חיים אישיים

פלדמן מתגורר בהוד השרון. הוא נשוי ולו 4 ילדים.
הערות שוליים

↑  ד"ר זאב פלדמן, באתר המרכז הרפואי תל השומר
↑  מפתח הרופאים הגדול והמקצועי, באתר ההסתדרות הרפואית בישראל
↑  בעלי תפקידים בהר"י, באתר ההסתדרות הרפואית בישראל
↑  קרין לויט פרידריך ורינה זיסמנוביץ, הכירו: נבחרת הרופאים שמטפלת בשמעון פרס, באתר ynet, 14 בספטמבר 2016
זנטפורט

זנדפורט (בהולנדית: Zandvoort) היא עיר במחוז צפון הולנד שבהולנד. העיר מפורסמת בזכות אתרי החוף הגדולים שלה ובזכות מסלול המרוצים זנדפורט שבשטחה, המארח את גרנד פרי הולנד של תחרות הפורמולה 1.