stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כדורגלניות שכבשו 300 שערים בקריירה
הערות שוליים

↑  Newsham, Gail J., 1953- (9 בפברואר 2018). In a league of their own! : the Dick, Kerr Ladies, 1917-1965 (Special Centenary ed.). [Great Britain]. p. 207. ISBN 9781782225638. OCLC 1026243497. {{cite book}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  גולדשמיט, זאב (2 במאי 2012). "ז'אן: "חושבת על ילד, וזה לא הולך עם כדורגל"". Ynet. ארכיון מ-12 בפברואר 2024. נבדק ב-11 בפברואר 2024 – via www.ynet.co.il. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Fyra nya invalda i Hall of Fame - Svensk fotboll". www.svenskfotboll.se. 5 בדצמבר 2017. ארכיון מ-30 ביוני 2018. נבדק ב-11 בפברואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Garat". FSHF. ארכיון מ-25 בספטמבר 2023. נבדק ב-15 בפברואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Mängija". jalgpall.ee (באסטונית). נבדק ב-2024-02-14.
↑  "Irma Cuevas, leyenda del fútbol guaraní - Suplementos - ABC Color". www.abc.com.py. ארכיון מ-12 בפברואר 2024. נבדק ב-11 בפברואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Bundesliga-Rekordtorschützin Maria Gstöttner beendete ihre Karriere". SPORTUNION Österreich.
↑  "NZS – Nogometna zveza Slovenije". www.nzs.si. ארכיון מ-16 בפברואר 2024. נבדק ב-16 בפברואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Leikmaður - Mateja Zver". www.ksi.is.
↑  "Mateja Zver". oefb.at. ארכיון מ-16 בפברואר 2024. נבדק ב-16 בפברואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Leikmaður - Margrét Lára Viðarsdóttir". www.ksi.is (באיסלנדית). ארכיון מ-25 בפברואר 2021. נבדק ב-2024-02-14. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Birgit Prinz " Vereinsspiele". weltfussball.de.
↑  "Lorena Balić". semafor.hns.family. ארכיון מ-15 בפברואר 2024. נבדק ב-15 בפברואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Leikmaður - Olga Færseth". www.ksi.is (באיסלנדית). ארכיון מ-14 בפברואר 2024. נבדק ב-2024-02-14. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Nina Burger". oefb.at.
↑  "VÁGÓ FANNY - BODON PÉTER FC "B" - MLSZ adatbank".
↑  "Leikmaður - Fanny Vago". ארכיון מ-16 בפברואר 2024. נבדק ב-16 בפברואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Izabela Lojna". semafor.hns.family. ארכיון מ-15 בפברואר 2024. נבדק ב-15 בפברואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "LENA VIDEKULL: UTVALD TILL SFS "HALL OF FAME"". www.itsawomensworld.se. אורכב מ-המקור ב-3 באוגוסט 2012. נבדק ב-14 בפברואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Pernille Harder soccerway profile". Soccerway. ארכיון מ-31 באוקטובר 2020. נבדק ב-1 בנובמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Pernille Harder - Spielerinnenprofil". DFB Datencenter (בגרמנית). ארכיון מ-23 באפריל 2023. נבדק ב-16 בפברואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NZS – Nogometna zveza Slovenije". www.nzs.si.
↑  "Anja Mittag " Vereinsspiele". weltfussball.de.
↑  "x.com".
↑  "Conny Pohlers " Vereinsspiele". weltfussball.de.
↑  "NZS – Nogometna zveza Slovenije". www.nzs.si.
↑  "NZS – Nogometna zveza Slovenije". www.nzs.si.
↑  "Monika Lovrić". semafor.hns.family. ארכיון מ-15 בפברואר 2024. נבדק ב-15 בפברואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NZS – Nogometna zveza Slovenije". www.nzs.si. ארכיון מ-16 בפברואר 2024. נבדק ב-16 בפברואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
מיכל אנסקי

| --- | --- |

 לידה:  11 באוקטובר 1980 (בת 44) ירושלים, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2005
 עיסוק:  עיתונאית • מסעדנית • מנחת טלוויזיה
 בן זוג:  רועי חמד (2011–2013)   אייל אמיר (2019–הווה)
 מספר צאצאים:  3
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  michalanskylove4food
 טוויטר:  AnskyMichal
 
מיכל אנסקי עם נשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין, נפתלי בנט ועופרה שטראוס בוועידת יסמין לקידום עסקים קטנים
מיכל אנסקי (נולדה ב-11 באוקטובר 1980) היא גסטרונומית, עיתונאית אוכל ומנחת טלוויזיה ישראלית.
ביוגרפיה

אנסקי נולדה בשם גבריאל אנסקי, אך לאחר זמן קצר הוא שונה למיכל. היא גדלה והתחנכה בירושלים. אביה הוא השחקן ושדרן הרדיו אלכס אנסקי, ואמה היא העיתונאית והבשלנית שרי אנסקי, בתו של פרופסור חיים גבריהו.
אנסקי למדה בתיכון הגימנסיה העברית רחביה. ב-1997 בגיל 17 החלה לכתוב מדור על אוכל בעיתון "העיר". את שירותה בצה"ל עשתה ביחידת ההסרטה של חיל האוויר, וסיימה כקצינה בדרגת סרן, אחרי שלוש שנים בקבע. עד גיל 27 המשיכה לשרת במילואים כקצינת ניהול ביחידת ההסברה.
לאחר שירותה הצבאי, כתבה מדור בשם "חתיכה חסרה" במדור התרבות של אתר "וואלה".
בשנת 2005 השתתפה בתוכנית "בנות" בהוט. ב-2007 כתבה והגישה פינת היסטוריה ואוכל בתוכנית התרבות "זמן איכות" בערוץ 1.
באותה שנה הצטלמה לקליפ "עליך ועליי" של הזמרת "שרית חדד".
ב-2007 הקימה ביחד עם שיר הלפרן את שוק האיכרים במתחם נמל תל אביב ואותו היא מנהלת עד היום, ובמקביל פתחה את "שוק הנמל". בשנת 2011 שוק האיכרים היה קיים בשישה מקומות בישראל (בערים תל אביב, באר שבע, רעננה, הרצליה, ראשון לציון ונתניה).
ב-2008 שימשה ככתבת אוכל ותיירות בעיתון "מעריב". בשנת 2009 הייתה כתבת חוץ בתוכנית "מועדון ארוחת הערב", ששודרה בערוץ 2, לצידם של חיים כהן ומארינה מקסימיליאן בלומין.
ב-2010 הנחתה את התוכניות "מבשלים מהספרים" ו"מלכת השוק" בערוץ האוכל.
החל מסוף 2010 היא שימשה כשופטת בתוכנית הטלוויזיה "מאסטר שף", ששודרה בערוץ 2, ומנובמבר 2017 משודרת בקשת 12. עקב הפופולריות של התוכנית, הוזמנה אנסקי בשנת 2011 להשתתף כשופטת-אורחת בתוכנית "מאסטר שף אמריקה" לצד השף גורדון רמזי. במרץ 2023 נודע שאנסקי לא תשוב לשמש כשופטת בתוכנית.
באפריל 2012 החל שידורה של התוכנית "מאסטר שף ילדים" בהנחייתם של אנסקי, כשלצידה שופטים שוב כהן, שני ורושפלד.
ממאי 2012 מגישה עם אפרת אנזל את התוכנית "אנסקי ואנזל" בתחנת הרדיו 103FM.
ב-2013 ראה אור בהוצאת כתר ספרה הראשון "אוכל מהבית".
ביוני 2015 פתחה את מסעדת "אחד העם 1" בנוה צדק. המסעדה ספגה כמה ביקורות קשות ובאוקטובר נסגרה, בעיקר עקב הסתבכות כלכלית של משקיעיה - קבוצת רוביקון של אמיר ברמלי. בנובמבר 2015 סיפרה שהפסידה יותר ממיליון שקלים בהשקעות שביצעה אצל אמיר ברמלי. מספר מיזמים מתוכננים, כגון "שוק אוכל" בניו יורק התבטלו, ולגבי אחרים הגיעה להסדר עם אמיר ברמלי ונושיו באישור בית המשפט. ביוני 2017 נקבע בהסדר פשרה שאנסקי תחזיר 400,000 שקלים, שקיבלה שלא כדין מספר ימים לפני הפירוק, לקופת הפירוק ושדרישת החוב של אנסקי כלפי רוביקון תעמוד על 2.4 מיליון שקלים.
בינואר 2016 פתחה באזור תעשייה עבר הירקון שוק אוכל מקורה בשם "שוק צפון".
במרץ 2017 החלה להגיש את תוכנית הבוקר של "קשת", לצידו של יואב לימור עד פרישתה בחודש ספטמבר אותה שנה.
מיכל היא הפרזנטורית של רשת התכשיטים JB לשנת 2018, ושל מטבחי דא קוצ'ינה.
בדצמבר 2018 מונתה לחברת דירקטוריון בחברת Gpage. במסגרת מינויה אנסקי מחזיקה בתיק הקשרים הבינלאומיים ופועלת לקידום אפליקציית Spetz (ספץ) במדינות נוספות בעולם.
במאי 2021, השתתפה בתוכנית הדוקו-ריאליטי "מחוברים" של HOT.
בשנת 2022, השתתפה בפרסום סמוי שקידם מסרים התומכים בטהרת המשפחה וטבילה במקווה.
חיים אישיים

אנסקי הייתה נשואה לאדריכל רועי חמד ולהם בת אחת.
באוקטובר 2019 נישאה בשנית לאיש העסקים אייל אמיר, ולזוג נולדו שתי בנות.
לאנסקי תואר ראשון בהיסטוריה כללית משולב (ובספרות כללית עם התמחות בשירה עברית ופולקלור) עם התוכנית ללימודים כלליים באוניברסיטת תל אביב ותואר שני במדעי הגסטרונומיה מהאוניברסיטה למדעי הגסטרונומיה בצפון איטליה. מלבד זה, למדה היסטוריה וספרות במשך שנה באוניברסיטה הבין-לאומית בוונציה.
באפריל 2019, במהלך טיסה לישראל, לקתה אנסקי בשיתוק על שם בל, ומחצית פניה היו משותקות. לאחר מכן סבלה אנסקי מאי סימטריות בפניה לאחר השיתוק.
הערות שוליים

↑   בר אלמליח דונצוב, ‏הם אומרים שגבריאל זה שם של בן, באתר ‏מאקו‏, 3 ביולי 2019
1 2   רז שכניק, "זה ללא ספק הדבר הכי גרוע שכתבו עליי, אחרי שאני למעשה הצלתי את החיים שלנו. לא הייתה לי הזדמנות להגיב על זה, עד עכשיו", באתר "ידיעות אחרונות", 23 במאי 2018
↑  אתר שוק הנמל
↑  אנסקי מציגה: שוק הנמל המקורה החדש בתל אביב, באתר nrg‏, 11 בנובמבר 2010
↑  שוק הנמל, באתר נמל תל אביב
↑   צפו: מיכל אנסקי שופטת במאסטר שף האמריקאי, באתר ‏מאקו‏, 16 באוגוסט 2011
↑  מיכל אנסקי: "העברתי לאמיר ברמלי יותר ממיליון שקל", באתר גלובס, 11 בנובמבר 2015
תומר גנון וגלי וולוצקי, מיכל אנסקי השקיעה 1.37 מיליון שקל בקרן קלע של ברמלי, באתר כלכליסט, 11 בנובמבר 2015
 מיכל אנסקי על ההסתבכות עם השותף, באתר ‏מאקו‏, 11 בנובמבר 2015
↑  גור מגידו, ‏"הגט" של אמיר ברמלי ומיכל אנסקי: ביהמ"ש אישר פשרה, באתר גלובס, 3 בנובמבר 2015
↑  דיאנה בחור ניר, "כשנפל לי פסנתר על הראש, התעוררתי", באתר כלכליסט, 10 באפריל 2017
↑   שלי אפלברג, הקשר עם אמיר ברמלי גרם למיכל אנסקי נזק של 2.4 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 28 ביוני 2017
↑  "סופרייז: מיכל אנסקי חושפת על השטיח האדום", באתר וואלה, 21 במאי 2018
↑   רפאלה גויכמן, בלי שקיפות: סלבריטאיות חילוניות מקבלות תשלום על קידום שמירת נידה ברשתות, באתר TheMarker‏, 28 ביוני 2022
↑  סערת הנידה: כמה קיבלו יעל בר זוהר ושי מיקה?, באתר אייס, 29 ביוני 2022
↑  יוני פרוים, הדובדבן שבקצפת: מיכל אנסקי התחתנה, במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 11 באוקטובר 2019
↑  יפעת הללי אברהם, ‏מיכל אנסקי חשפה את פניה לאחר השיתוק, באתר ‏מאקו‏, 12 במאי 2019
↑  לאן נעלמה אנה זק?, באתר mako
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007493916905171  ISNI: 0000 0004 0263 6272  LCCN: n2013062758  VIAF: 298482223   WorldCat (עם VIAF): 298482223 
אנסקי, 2012
ריקרדו וולף

| --- | --- |

ריקרדו וולף (מימין) יחד עם הנשיא יצחק בן-צבי ושרת החוץ גולדה מאיר בירושלים לאחר טקס הגשת כתב האמנתו כציר קובה בישראל, 1 בספטמבר 1960
 לידה:  1887 הנובר, הרייך הגרמני 
 פטירה:  2 בפברואר 1981 (בגיל 94 בערך) הרצליה, ישראל 
 מקום מגורים:  הקיסרות הגרמנית, קובה, ישראל
 עיסוק:  ממציא, דיפלומט ונדבן
 בן או בת זוג:  פרנסיסקה סובירנה 
 תרומות עיקריות
 המצאה בתחום הפקת ברזל מפסולת הברזל של בתי היציקה
 
ריקרדו וולף (Ricardo Wolf; שמו המקורי: ריכרד וולף (Richard Wolf); בשמו הספרדי: ריקרדו סוּבִּירָנָה אי לוֹבּוֹ (Ricardo Subirana y Lobo);‏ 1887, הנובר – 2 בפברואר 1981, הרצליה) היה ממציא, דיפלומט ונדבן יהודי יליד גרמניה, שהיה ציר קובה בישראל.
קורות חיים

וולף נולד בשנת 1887 בעיר הנובר שבגרמניה והיה אחד מ-14 ילדי המשפחה. אביו, מוריץ וולף, היה בעל סדנת מתכת
ומעמודי התווך של הקהילה היהודית.
בשנת 1913 היגר לקובה; את שם משפחתו תרגם לספרדית, "לובו" (זאב). בשנת 1924 נישא לספורטאית הקטלאנית פרנסיסקה סובירנה, אלופת עולם בטניס לשנת 1920, ואימץ את שם משפחתה של רעייתו.
וולף פיתח המצאה בתחום הפקת ברזל מפסולת הברזל של בתי היציקה. ההמצאה שימשה במפעלי פלדה רבים והודות לכך זכה לתגמולים רבים.
לוולף היו השקפות סוציאליסטיות, לכן מימן חלק מפעילותו של פידל קסטרו בתקופת המחתרת, ולאות תודה מונה על ידי קסטרו בשנת 1960 (בשנות ה-70 לחייו) לצירה השני של קובה בישראל (אחרי אלברטו דה לה קַמפָּה אי רוֹף (אנ'); ולפני כן שימש רפאל זילבר כנציגה של קובה בישראל). עוד לפני כן גילה עניין בישראל וביקר בה. וולף החל את כהונתו ב-1 בספטמבר 1960 וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 1973, שבה ניתקה קובה את יחסיה עם ישראל. לאחר מכן המשיך להתגורר בישראל, בביתו שבהרצליה פיתוח.
בתחילת שנות ה-70 טופלה אשתו של וולף במחלקת הריאות של המרכז הרפואי מאיר בכפר סבא. בעקבות זאת התיידד וולף עם פרופ' ישראל ברודרמן, מנהל המחלקה, והעניק תרומה כספית נדיבה לפיתוח המחלקה.
בשנת 1975 ייסד את קרן וולף, המעניקה את פרסי וולף למדענים ולאמנים מרחבי העולם, וכן מלגות לסטודנטים ומענקים לאנשי מדע העוסקים במחקר במוסדות להשכלה גבוהה בישראל.
בשנת 1981 נפטר בביתו בהרצליה. רעייתו נפטרה כעבור חודש, ושניהם קבורים בבית הקברות של קיבוץ געש. לזוג לא היו ילדים.
הערות שוליים

↑  Zvi Asaria, Die Juden in Niedersachsen. Von den ältesten Zeiten bis zur Gegenwart, Leer: G. Rautenberg, 1979, p. 76.
↑  היא מוכרת בעולם הספורט בכינוי Panchita Subirana‏ (Panchita הוא כינוי ספרדי מקובל לנשים ששמן Francisca).
↑  שלמה אייל, למי צלצלו הפעמונים | הציר היהודי של קובה, חרות, 12 בספטמבר 1960.
↑  ציר קובה הגיש כתב-האמנתו לנשיא, חרות, 2 בספטמבר 1960.
↑  ישראל ברודרמן (בעזרת ערן נוביק), נשימה עמוקה: סיפור חייו של פרופ' ישראל ברודרמן, כפר סבא: הוצאה עצמית, 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 123900263  VIAF: 42757228   WorldCat (עם VIAF): 42757228
חנה הירש

| --- | --- |

חנה הירש, מאי 1989
 לידה:  5 באפריל 1933 רחובות, פלשתינה (א"י)
 התאבדה:  28 בפברואר 1994 (בגיל 60)
 מדינה:  ישראל 
 צאצאים:  גדעון הירש 
 השתייכות:   משטרת ישראל
 דרגה:  ניצב
 תפקידים בשירות
 יועצת משפטית למשטרת ישראל ומשרד המשטרה, נשיאת בית הדין המשטרתי לערעורים
 
חנה הירש (5 באפריל 1933 - 28 בפברואר 1994) הייתה היועצת המשפטית של משטרת ישראל (1974–1991) והקצינה הראשונה בדרגת ניצב.
חייה

הירש נולדה ברחובות וגדלה בכפר ביל"ו. אביה, יצחק חסקין, היה גזבר הסתדרות העובדים הכללית. היא למדה ביסודי בבית הספר לילדי עובדים ברחובות. בסיום לימודיה התיכוניים, בתיכון חדש בתל אביב, הייתה הירש פטורה משירות צבאי עקב נכות אך החלה לעבוד בשירות הביטחון הכללי. לאחר מכן החלה בלימודי משפטים בבית הספר הגבוה למשפט וכלכלה בתל אביב והוסמכה לעריכת דין בשנת 1961, לאחר שהתמחתה אצל עורכי הדין ישראל לוין, שופט בדימוס, ויעקב בר-אור, פרקליט מחוז תל אביב.
בשנת 1962 התגייסה הירש למשטרת ישראל והחלה לשרת כעוזרת ליועץ המשפטי. בין השנים 1969–1972 שימשה יועצת לענף החקירות במחוז תל אביב והייתה לאישה הראשונה בעלת דרגת סגן ניצב.
בשנת 1974 מונתה הירש ליועצת המשפטית של משטרת ישראל ומשרד המשטרה ובסוף 1974 הועלתה לדרגת ניצב משנה. כהונתה נמשכה עד לפרישתה, במשך 17 שנים ותחת כהונתם של ארבעה שרי משטרה ושישה מפקחים כלליים. באפריל 1977 היא הייתה לאישה הראשונה לקבל דרגת תת-ניצב ובשנת 1989 מונתה על ידי המפכ"ל דוד קראוס, במקביל לתפקידה, לנשיאת בית הדין המשטרתי לערעורים והייתה לקצינה הראשונה בדרגת ניצב. בתקופתה הגדיל מערך הייעוץ המשפטי של המשטרה את היקף פעילותו ומספר עורכי הדין בו הוכפל. לשכתה התייחדה בהיותה מורכבת לאורך מרבית התקופה מנשים בלבד.
לאחר נישואיה בראשית 1953, עברה עם בעלה, שאול הירש, להתגורר באילת והייתה מתושבי העיר הראשונים (בשנים 1953–1955). אם לשני בנים, ד"ר גדעון הירש, שהיה מנכ"ל הוועד למלחמה באיידס ועו"ד ארנון הירש.
ב-28 בפברואר 1994 שמה הירש קץ לחייה.
הערות שוליים

↑  הוסמכו 72 עורכי דין חדשים, חרות, 6 באוקטובר 1961
↑  ישראל כהן, מושבניקית - יועצת משפטית של המשטרה, דבר, 24 ביוני 1974
↑  7 קציני משטרה בכירים הועלו בדרגה, מעריב, 2 בדצמבר 1974
↑  ניצב משנה חנה הירש (תמונה), דבר, 5 באפריל 1977
↑  יוסי לוי, חנה הירש - הראשונה בדרגת ניצב, מעריב, 7 במאי 1989
↑  נרשמו לנישואין, הצופה, 24 בנובמבר 1952
ג'וליאן בינג

פילדמרשל ג'וליאן הדוורת' ג'ורג' בינג, הוויקונט הראשון של וימי (באנגלית: Hedworth George Byng, 1st Viscount Byng of Vimy, ‏ 11 בספטמבר 1862 - 6 ביוני 1935) היה קצין בכיר בצבא הבריטי, בין 1916 ל-1917 היה מפקד הגיס הקנדי במלחמת העולם הראשונה ובין השנים 1921–1926 היה המושל הכללי של קנדה, ה-12 במניין מאז איחוד קנדה. בתפקידיו הצבאיים השיג הצטיינות שהקנתה לו תואר אבירות ב-1919 כלורד של וימי, לכבוד הניצחון המזהיר של הגיס הקנדי בקרב רכס וימי. בתפקידו כמושל הכללי של קנדה נודע במיוחד בשל פרשת קינג בינג, שגררה שינויים בהגדרת תפקידו של המושל הכללי. לאחר סיום תפקידו בקנדה חזר לבריטניה ומונה למפקד המשטרה המטרופוליטנית של לונדון, תפקיד אותו מילא בין השנים 1928 עד 1931.
שנים ראשונות והקריירה הצבאית עד מלחמת העולם הראשונה

בינג היה הילד ה-13 והבן השביעי למשפחת אצולה. הוא נולד בוורת'הם פארק, בית אחוזה כפרי שהוקם ב-1754 על ידי אחד מאבותיו, האדמירל ג'ון בינג, בפרברי לונדון (27 קילומטרים ממרבל ארץ'). בהיותו בן 12 נשלח ללמוד באיטון קולג'. בגיל 17 החל לשרת בגיס רובאי המלך (King's Royal Rifle Corps) כסגן משנה, כעבור שלוש שנים קודם לדרגת סגן (לוטננט). ב-1883 הוזמן להצטרף לגדוד הפרשים העשירי (10th Royal Hussars) שהיה גדודו הפרטי של נסיך ויילס, לימים אדוארד השביעי, שהיה ידיד אישי של אביו. הגדוד הוצב בלאקנאו שבהודו. כעבור שנה עבר הגדוד לסודאן שבה התחוללו קרבות מול מורדי ה"מהדי". לאחר שחזר הגדוד לאנגליה, בקיץ 1885, התיידד בינג עם הקצין החדש שהצטרף לגדודו, הנסיך אלברט ויקטור, בנו של הנסיך מוויילס ועם אחיו ג'ורג', שהיה מבקר תדיר במחנה (מי שיהיה המלך ג'ורג' החמישי).
ב-1888 הועבר הגדוד ליורק ובינג קיבל דרגת קפטן (מקביל לסרן). שנה מאוחר יותר עבר הגדוד לאירלנד ובינג נכנס ללימודים באקדמיה צבאית לפיקוד (Staff College at Camberley), שם פגש מספר מבני-גילו שיהפכו לחבריו ועמיתיו לאורך שנים רבות. ב-1894 השלים את לימודיו וב-1897 קיבל דרגת מייג'ור (מקביל לרב-סרן)  ואת הפיקוד על פלוגת פרשים. באותה שנה פגש את מרי אוולין מורטון (1870 – 1949), שאותה נשא לאשה ב-1902, אביה של מרי אוולין היה באותה עת בכיר במשרד המושל הכללי של קנדה.
בנובמבר 1899 נשלח לדרום אפריקה, קיבל דרגת  לויטננט קולונל-קרבי (כלומר דרגה זמנית לעת המלחמה בלבד, מקביל לסגן-אלוף-קרבי) ואת הפיקוד על חיל הפרשים של דרום אפריקה, במסגרת מלחמת הבורים השנייה. הוא נלחם במספר קרבות וב-1902 קודם לדרגת  קולונל-קרבי (אלוף-משנה-קרבי). עם חזרתו לאנגליה זכה לאות מסדר ויקטוריה ולאחר חתונתו נשלח להודו לפקד על גדוד הפרשים העשירי, בדרגת לויטננט קולונל, הוא שהה שם עד 1904. ב-1906 קיבל דרגת קולונל, נכלל במסדר האמבט וקיבל פיקוד על בריגדת (חטיבת) הפרשים הראשונה.
ב-1909 קיבל דרגת מייג'ור גנרל (אלוף). באוקטובר 1910 היה למפקד הכוחות הבריטיים במצריים.
למרות מספר ניסיונות, לא הצליחה אשתו מרי להרות ולזוג לא היו ילדים.
מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוזעק חזרה לבריטניה ומונה למפקד דיוויזיית (אוגדת) הפרשים השלישית בחיל המשלוח הבריטי לצרפת. במסגרת זו השתתף בקרב איפר הראשון. על תפקודו בקרב זה זכה במרץ 1915 לדרגת אביר מפקד במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש. במאי 1915 מונה למפקד הקורפוס ה-9 ונשלח לגליפולי בדרגה קרבית של לוטננט גנרל. הוא פיקד על הנסיגה והצליח להציל את הכוח הבריטי הנסוג מהמערכה הכושלת. לאחר מכן נשלח לאבטח את תעלת סואץ וביוני 1915 קיבל לידיו את הפיקוד על הגיס הקנדי בדרגת לוטננט גנרל.
יחד עם סגנו, מפקד הדיוויזיה הקנדית הראשונה, ארתור קורי, בנה בינג לכוח שתחת פיקודו תפיסה מסתערת. הגיס הקנדי הוגדר כחיילי סער וטופחה בחייליו טקטיקת "נשוך והחזק", שהייתה דינמית בניגוד למתווה הסטטי בדרך כלל של מלחמת החפירות. תפיסה זו באה לידי ביטוי מובהק בניצחון בקרב רכס וימי באפריל 1917. לאחר הניצחון ובניית הכוח, העביר בינג את הפיקוד על הגיס לקורי. הוא קודם לדרגת גנרל מלאה בתפקיד קרבי והחליף את אדמונד אלנבי בפיקוד על המסגרת הצבאית הבריטית הגדולה ביותר שפעלה בחזית המערבית, הארמייה השלישית. במסגרת זו פיקד על מתקפת הפתע הראשונה בהשתתפות טנקים, קרב קמברה. קרב זה, שנחשב לנקודת מפתח בשינוי מגמת המלחמה, זיכה את בינג בדרגת גנרל מלא קבועה בנובמבר 1917. כמו כן זכה במקביל למעמד "אביר מפואר" (KGC - Knight Grand Cross) במסדר האמבט. באוקטובר 1919 קיבל את תואר האצולה הברון הראשון של וימי.
כמו כן זכה על שירותו בעיטורי צלב המלחמה, ואות לגיון הכבוד הצרפתיים.
מושל כללי של קנדה

ביולי 1921 הכריז המלך ג'ורג' החמישי שקיבל את המלצת ראש ממשלתו, לויד ג'ורג', למנות את בינג כנציג הכתר בקנדה. הגנרל זכה לפופולריות רבה בקנדה והיה מקובל על ראש הממשלה הקנדי ארתור מיין, למרות שזה העדיף מלכתחילה מועמד בעל רקע אזרחי.
בינג נסע רבות ברחבי קנדה ונפגש עם תושביה, הוא הפך גם לחובב הספורט הלאומי, הוקי קרח. הוא היה המושל הראשון שמינה לו שליש צבאי (בצרפתית: Aide-de-camp, מילולית: עוזר-מחנה) ממוצא קנדי, היה זה ז'ורז' ואניה שיהפוך בעצמו למושל ב-1959.
מושל כללי של קנדה > פרשת בינג קינג

בדרך כלל היו המושלים הכלליים מעל למערכת הפוליטית המקומית ולא נטו להתערב בה. אך עם הפיכתה של המערכת הפוליטית הקנדית לעצמאית יותר לאחר מלחמת העולם הראשונה היה בינג למושל שהתערב לראשונה ישירות במערכת הפוליטית על מנת לכוונה לבשלות.
בבחירות הכלליות של שנת 1925 הצליח ראש הממשלה מקנזי קינג להקים ממשלה קואליציונית של הליברלים והפרוגרסיבים, למרות שהמפלגה השמרנית הייתה המפלגה הגדולה ביותר בפרלמנט הקנדי. סמוך לאחר הבחירות פרצה שערוריית שוחד במחלקת המכס, שערערה את מעמדו של קינג עד כדי איום האופוזיציה בהצעת אי אמון. קינג ביקש מבינג, בהיותו המושל הכללי של קנדה, כי ישתמש בסמכותו, יפזר את הפרלמנט, ויורה על בחירות חדשות, אך בינג סירב. לטענתו, על הנושא להיפתר בתוך המערכת הפוליטית הקנדית בלי שזו תזדקק להתערבות הכתר הבריטי. הייתה זו הפעם היחידה בהיסטוריה של קנדה שהמושל הכללי התבקש להשתמש בסמכותו באופן זה. קינג נאלץ להתפטר, וארתור מיין, השמרני, תפס את מקומו.
לפרשה היו השלכות לא רק על קנדה אלא אף על כל הדומיניונים של האימפריה הבריטית, והיא השפיעה על חוקותיהן של רבות מחברות חבר העמים הבריטי במגמת צמצום סמכויות המושל הכללי בפוליטיקה הפנימית. בינג הביע פליאה על כך שדווקא ראש ממשלה ליברלי ולאומי כקינג מצא לנכון לפנות אל הכתר כדי לפתור בעיה פוליטית.
לאחר תקופתו כמושל הכללי של קנדה

ב-26 בספטמבר 1926 חזר בינג לבריטניה. בינואר 1928 קיבל תואר ויקונט ומונה למפקד המשטרה המטרופוליטנית של לונדון. בתפקיד זה הנהיג מספר חידושים, בהם פיזור תאים ברחובות העיר הדומים לתאי טלפון, מצוידים בקשר טלפוני ישיר לתחנת משטרה, שעמדו לשירותו של שוטר בתפקיד או אזרח המתכוון לדווח למשטרה; שימוש מוגבר בפטרולים בניידות משטרה ברחובות; שימוש בקשר רדיו ועוד. ביולי 1932, עם פרישתו מהתפקיד, זכה לדרגת פילדמרשל, הדרגה הגבוהה ביותר לקצין בצבא הבריטי.
לקריאה נוספת

Williams, Jeffery (1992). Byng of Vimy: General and Governor General. Toronto: University of Toronto Press.
הערות שוליים

↑  Williams, Jeffery (1992). Byng of Vimy: General and Governor General. Toronto: University of Toronto Press. pp. 315-317
↑  Nicolson, Harold (1952). King George the Fifth, His Life and Reign. London: Constable & Co. Ltd.. pp. 475–477. ASIN B001YV21JC.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007438177705171  BnF: cb16275109c (data)  GND: 119113902  ISNI: 0000 0000 7372 6049  LCCN: n88018200  NARA: 10573061  SNAC: w6293tpk  TePapa: 33914  Trove: 1190462  VIAF: 10648530   WorldCat (עם VIAF): 10648530 
רישום שנערך ב-1917
בני הזוג בינג, 1922
תא משטרה (Police box) לונדוני מ-1929, משוחזר
מצודה קונצנטרית

המחשת תוכנית המצודה הכפולה בקראק דה שבלייה
טירת בומריס בוויילס היא דוגמה מצוינת למצודה קונצנטרית
מצודת לונדון (Tower of London) כולל 3 מערכי ביצורים והגנה: המגדל הלבן שמהווה את לב המצודה ומגדל עוז, חומה פנימית וחומת וילון חיצונית המוקפת בחפיר.
מצודה קונצנטרית (באנגלית: Concentric castle) או מצודה כפולה היא מצודה שבה מערכת כפולה של חומות מגדלים ושערים היוצרים טבעת הגנה כפולה, וניתן לתאר אותה כטירה בתוך טירה שכל אחת מהן מהווה מבצר עצמאי.
מקור השם

שני עצמים נקראים קונצנטריים אם הם בעלי מרכז (צנטר) משותף. השם מדמה את המצודה לשני מעגלים בעלי מרכז משותף.
מאפיינים

המצודה הקונצנטרית הקדומה ביותר הידועה היא מצודת כוכב הירדן שנבנתה על ידי אבירי המסדר ההוספיטלרי כחלק ממערכת הביצורים של ממלכת ירושלים. המצודה נבנתה כתשובה לאיומים ההולכים וגוברים מצד הצבאות המוסלמיים, אשר שכללו את לוחמת המצור לדרגה שהפכה את המצודה הפשוטה שנבנתה כשילוב של מגדל עוז מוקף בחומה ומגדלים לחסרת תועלת. במצודת כוכב הירדן, שהיא בין היחידות מסוגה בלבנט, מהווה טבעת הביצורים החיצונית - או המצודה הראשונה - כמגן למצודה הפנימית מפעולת מכונות מצור, והמצודה הפנימית חולשת באש מחומתה וממגדליה על המצודה החיצונית והשטח שמחוץ לחומות. מבצרים שנבנו לאחר מכן נטלו מהרעיונות שיושמו בכוכב הירדן ושיבצו אותם במערכות ביצורים בעלות מאפיינים נוספים. במבצרים מאוחרים יותר השתמשו בסכימה של המצודה הקונצנטרית כבסיס לתכנונן - המגדלים נבנו כבסיס להצבת כלי ארטילריה שהעסיקה את כלי המצור של האויב.
מצודה קונצנטרית כוללת מספר מעגלי הגנה:
מגדל עוז - מצודה גבוהה הבנויה בלב המתחם המבוצר. מעגל ההגנה הפנימי ביותר.
חומה פנימית גבוהה ובה צריחים ומגדלים גבוהים שמטרתם לחלוש על החומה החיצונית. לעיתים קרובות בצידה הפנימי של החומה הפנימית הוקמו מבנים רבים במבצר/טירה, כגון מגורי חיילים, מטבחים, מחסנים וכו', ולעיתים אף בית המגורים של האדון (במקרה שלא נבנה מגדל עוז). זה היה מעגל ההגנה השני, ושימש כאשר המעגל הראשון נפרץ.
חומה חיצונית נמוכה יותר, שגם בה שובצו צריחים. לעיתים נבנתה החומה החיצונית זמן רב אחרי החומה הפנימית, כולל בתקופות שבהן תותחי מצור נכנסו לשימוש. במקרים אלה, החומה החיצונית הייתה נמוכה ועבה יותר, והותאמה לעמוד בפני ארטילריה בכך שכללה סוללות עפר, באסטיונים ועמדות ירי לתותחים ומרגמות. זה היה מעגל ההגנה הראשון והחיצוני ביותר, ולרוב גם הוקף בחפיר.
דוגמאות בולטות

דוגמה טובה למצודה קונצנטרית שהשתמרה בלבנט היא קראק דה שבלייה בסוריה. המבצר הצלבני כוכב הירדן מהווה אף הוא בתוכנית הקרקע שלו דוגמה טובה למצודה קונצנטרית, אך ביצוריו נהרסו עד גובה היסודות, ולכן התכנון הקונצנטרי נראה היטב בעיקר ממבט אווירי. טירות אלו הן יקרות ביותר להקמה וכתוצאה מכך הוקמו טירות מעטות מסוג זה. דוגמה לכך היא טירת בומריס שנבנתה כחלק מהמערכת של המלך אדוארד הראשון לכיבוש צפון ויילס. הטירה הוכרזה על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית בשנת 1986, והיא נחשבת לאחת הטירות היפות ביותר מבחינה אדריכלית בבריטניה ודוגמה מושלמת לטירה קונצנטרית. גם מצודת לונדון (Tower of London) מוקפת בחומה כפולה וחפיר, ומהווה דוגמה למצודה קונצנטרית (אם כי החומה החיצונית נוספה מאוחר יותר ולא נבנתה ביחד עם החומה הפנימית).
גלריה

תוכנית מבצר כוכב הירדן.
כוכב הירדן, מבט ממעוף ציפור.
קראק דה שבלייה: החלל שבין החומה החיצונית והפנימית של המבצר.
קראק דה שבלייה: החלל שבין החומה החיצונית והפנימית של המבצר.
לקריאה נוספת

Hugh Kennedy. Crusader castles.Cambridge University Press, 2001
David Nicolle. Crusader Castles in the Holy Land 1097-1192 (Fortress 21) Osprey Publishing 2004
David Nicolle. Crusader Castles in the Holy Land 1192-1302 (Fortress 32) Osprey Publishing 2005
Kristian Molin. Unknown crusader castles. Continuum International Publishing Group, 2001
Adrian J. Boas Archaeology of the Military Orders. Taylor & Francis, Inc. 2006
קורנליוס ג'ונסון

קורנליוס ג'ונסון קופץ
קורנליוס קופר "קורני" ג'ונסון (באנגלית: Cornelius Cooper "Corny" Johnson;‏ 28 באוגוסט 1913 – 15 בפברואר 1946) היה אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי (ברלין 1936), 5 פעמים ברציפות אלוף ארצות הברית (1932–1936) ושיאן עולם בקפיצה לגובה.
ביוגרפיה

ג'ונסון נולד וגדל בלוס אנג'לס, קליפורניה.
ביוגרפיה > 1932 > אלוף ארצות הברית

באליפות ארצות הברית שנערכה בפאלו אלטו באמצע יולי 1932 ושימשה את המבחנים האמריקאים לאולימפיאדת לוס אנג'לס זכה ג'ונסון במדליית זהב ביחד עם ג'ורג' שפיץ ובוב ואן אסדל בתוצאה של 1.99 מטר. במשחקים עצמם הוא סיים במקום רביעי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.97 מטר. שלושת הזוכים במדליות קבעו אף הם תוצאה של 1.97 מטר.
ביוגרפיה > 1933

באליפות ארצות הברית שנערכה בשיקגו, אילינוי ב-30 ביוני 1933 הוא זכה בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא אליפות חדש של 2.007 מטר. תוצאה זו דירגה אותו בסוף השנה במקום שני בעולם.