stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהונתן מרדכי
ביוגרפיה

יהונתן מרדכי, בעל תואר ראשון בסוציולוגיה ומדע המדינה, למד ללימודי תואר שני בפילוסופיה, היסטוריה ואמנות במכון כהן, אוניברסיטת תל אביב, משמש מאז שנת 2005 כבמאי ומפיק תוכן וידאו.
ביים מאות פרסומות לטלוויזיה וקמפייני דיגיטל רבים, ביניהם לאסם, הונדה, דומינו'ס פיצה, AIG ישראל, דורקס, משרד הבריאות, קק"ל.
כתב, ביים והפיק תוכן וידאו לחברות מסחריות רבות ביניהן ארומה אספרסו בר, הקריה האקדמית אונו, בנק יהב, טיב טירת צבי, טיטולים, אופל.
מחלוצי במאי הקליפים בדור החדש של ערוץ המוסיקה 24 בישראל. ביים קליפים מוזיקליים ללהקות, זמרות ולזמרים רבים ביניהם שלומי שבת, רן דנקר, מאיה בוסקילה, שרית חדד, יהודית רביץ, אוהד חיטמן, מירי מסיקה, נתן גושן, עדן בן זקן, סינרגיה ועוד.
סרטו הקצר "שששש" (2019) בכיכובם של נועה קולר וארז דריגס השתתף במעל 70 פסטיבלים יוקרתיים בעולם וזכה בפרסים רבים על הסרט הקצר הטוב ביותר, השחקנית הטובה ביותר ועוד.
חבר הנהלת איגוד הבמאיות והבמאים מאז שנת 2010.
נשוי ואב לשתיים, מתגורר בתל אביב.
ביוגרפיה > פרסים והישגים מקצועיים

הקמפיין שביים לחברת דורקס, זכה בפרס קקטוס הזהב, בשנת 2012.
הקמפיין: "שרה ויינשטוק" שביים לכללית, זכה בפרס קקטוס הזהב, בשנת 2009.
ביוגרפיה > פילמוגרפיה

ב-2019 ביים והפיק את הסרט הקצר "שששש", בכיכובם של נועה קולר וארז דריגס.
ב-2021 ביים והפיק את הסרט הקצר "מאיה איילון", בכיכובה של קרן מור.
ב-2021 ביים והפיק את הסרט הקצר "אימוג'י לב כחול", בכיכובה של נעמי לבוב.
ביוגרפיה > יצירות נבחרות נבחרות לפי שנים

עדן בן זקן, "מנגינה"
לי בירן, "כיסים", "תני לי אוויר"
אריק סיני "נובלס"
סגיב כהן "בדרך אליך"
אופיר כהן "מה נהיה"
קובי פרץ "אולי"
שרית חדד, "זה ששומר עלי", "חופשייה"
אביהו שבת "עדיין שלך", "קחי את ליבי"
קובי פרץ, "כמה אהבה"
אופיר כהן, "כשאת נוגעת"
סינרגיה, "מתי את חוזרת"
קובי פרץ, "אני לא בן של מלך"
יהודית רביץ, "כשתבוא אהבה"
עילי בוטנר ורן דנקר, "שווים"
סינרגיה, "עד אליך", "מרגיש אחר", "אשם", "תראי זה אני", "בדד".
הערות שוליים

↑  פרס קקטוס הזהב 2012 דורי בן ישראל, קקטוס הזהב 2012: גראנד בולבול הזהב, באתר מזבלה, ‏2012-05-29, באתר מזבלה
↑  פרס קקטוס הזהב 2009 דורי בן ישראל, שילוח, קשישה בת 80 מאחוריך, באתר מזבלה, ‏2009-06-01, באתר מזבלה
↑  כתבה על הסרט מאיה איילון,  נירית אנדרמן, "אני לא מבין איך לא היה תפקיד כזה עד היום על סט הצילומים", באתר הארץ, 15 בפברואר 2021, באתר הארץ
יוסי מור (מנהל)

יוסי מור (נולד ב-1952) הוא מנהל ישראלי שכיהן כמנכ"ל רכבת ישראל בין השנים 2004–2005.
ביוגרפיה

לאחר שירותו הצבאי החל מור את עבודתו ברכבת ישראל בשנות ה-70 כעובד מסילה ובהמשך בתפקידים מגוונים, הבכירים שבהם היו מנהל מרחב דרום משנת 1991, מנהל מרחב צפון משנת 1995, משנת 1998 סמנכ"ל תשתיות ומשנת 2003 משנה למנכ"ל. טרם מינויו למנכ"ל ביוני 2004 שימש שמנכ"ל בפועל במשך מספר חודשים. בתקופת כהונתו כמנכ"ל בפועל חל שיפור בזמני דיוק הרכבות והוא החל בגיבוש תוכנית לשיפור השירות. ביולי 2005 הודיע מור על פרשתו מסיבות אישיות, כאשר ברקע גל תאונות ובהן אסון רבדים שהתרחש פחות מחודש טרם הודעתו. מספר ימים לאחר הודעתו על פרישה חזר בו מור והודיעו לשר התחבורה מאיר שטרית כי אין בכוונתו לפרוש. מספר ימים לאחר מכן עזב סופית.
מור מתגורר בנהריה, נשוי ואב ל-3.
הערות שוליים

↑  עידו אפרתי, יוסי מור מונה למנכ"ל רכבת ישראל, באתר ynet, 24 במאי 2004
↑  גל ניסים, ‏מנכ"ל הרכבת, יוסי מור, התפטר בעקבות גל התאונות, באתר גלובס, 19 ביולי 2005
↑  שרון קדמי‏, מנכ"ל הרכבת הפורש, יוסי מור: אני חוזר בי מהתפטרותי, באתר וואלה, 31 ביולי 2005
↑  שרון קדמי, הנהלת רכבת ישראל אסרה על המנכ"ל המתפטר, יוסי מור, להיכנס לתחומה; טוענת כי התפטרותו לא ניתנת לביטול, באתר הארץ, 1 באוגוסט 2005
1 2  שרי מקובר-בליקוב, ראיון עם יוסי מור, באתר nrg‏, 6 באוגוסט 2005
| יושבי הראש ומנכ"לי רכבת ישראל  |
| --- | --- | --- |
| יושבי הראש | משה ליאון • יעקב אפרתי • דורון וייס • חוסאם בשארה • דן הראל • משה שמעוני |  |
| מנהלים כלליים | משה פייקוביץ' • אריה אפרתי •  בנימין גלבוע • מנחם סבידור • אברהם צוויק • יהודה רשף • צבי צפרירי • אליהו ברק • משה בר כוכבא (בריל) • יעקב שן צור • אהוד הדר • עמוס עוזני • יוסי שניר • יוסי מור • עופר לינצ'בסקי • יצחק (חקי) הראל • בעז צפריר • שחר איילון • מיכה מייקסנר • משה (שיקו) זנה |  |
יוסי אבו

| --- | --- |

יוסי אבו, 2020
 לידה:  7 בדצמבר 1977 (בן 46)
 מדינה:  ישראל
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 תפקיד:  מנכ"ל ניו-מד אנרג'י  
 תואר:  משפטים, האוניברסיטה העברית בירושלים
 
יוסי אבו (נולד ב-7 בדצמבר 1977) הוא מנהל ישראלי המכהן כמנכ"ל חברת ניו מד אנרג'י (לשעבר דלק קידוחים) מקבוצת דלק. בעבר כיהן כיועץ לשר האוצר רוני בר-און.
ביוגרפיה

אבו הוא בעל תואר ראשון במשפטים מהאוניברסיטה העברית בירושלים אותו סיים בהצטיינות, והוא עבר התמחות בעריכת דין במשרד עורכי-הדין יגאל ארנון בתל אביב.
בשנים 2007–2009 שימש כיועץ לשר האוצר רוני בר-און, עד שבמרץ 2009 מונה למנהל סחר ורגולציה בחברת דלק אנרגיה. בשנת 2011 קודם לתפקיד מנכ"ל ניו מד אנרג'י בו הוא מכהן עד היום. בנוסף שימש כמנכ"ל אבנר חיפושי נפט בשנים 2016–2017 עד לביצוע הליכי מיזוג עם חברת ניו מד אנרג׳י (דלק קידוחים דאז).
במהלך תפקידו כמנכ"ל ניו מד אנרג׳י הוביל את המשא ומתן לחתימת הסכמי ייצוא אזוריים לירדן ומצרים, במסגרתם יסופק להן גז טבעי ממאגרי לוויתן ותמר. אבו כיהן כיושב ראש דירקטוריון חברת תמר פטרוליום משנת 2017 (התפטר במהלך שנת 2019). ביוני 2018 מונה למנכ"ל דלק אנרגיה.
בספטמבר 2021 חתם על מכירת אחזקותיה של ניומד אנרג׳י (22%) במאגר תמר למובדאלה פטרוליום האמירתית. שווי העסקה הכולל נאמד בכ- 1.1 מיליארד דולר, והוא נחשב להסכם המסחרי הגדול ביותר שנחתם בין איחוד האמירויות לישראל מאז חתימת "הסכמי אברהם" בספטמבר 2020. עם מכירת האחזקות השלימה ניו מד אנרג׳י באופן מלא את התחייבותה במתווה הגז, שאושר ע״י הממשלה.
באוגוסט 2022, חתם על מזכר הבנות עם חברת אנלייט על מיזם משותף להקמת פרויקטי אנרגיה ירוקה במצרים, באיחוד האמירויות, במרוקו ועוד. כמו כן, אבו מוביל את השותפות למסחר בבורסת לונדון.
הערות שוליים

↑  אדריאן פילוט, ‏יוסי אבו | מנהל סחר ורגולציה בדלק אנרגיה, באתר גלובס, 25 בנובמבר 2010
↑  אדריאן פילוט, ‏קיבל קידום: יוסי אבו מונה למנכ"ל דלק קידוחים, באתר גלובס, 27 במרץ 2011
↑  גדעון תדמור עוזב את דלק קידוחים, יוסי אבו משתדרג, באתר ynet, 7 בינואר 2016
↑  גיא בן סימון, יום היסטורי למשק הגז הישראלי: נחתם הסכם יצוא גז למצרים בהיקף של 15 מיליארד דולר, באתר ביזפורטל, 19 בפברואר 2018
↑  ליאור גוטמן, שותפות לווייתן חתמו על חוזה עם ירדן בשווי של כ-10 מיליארד דולר, באתר ynet, 26 בספטמבר 2016
↑  TASE, מאיה –הנהלת דלק אנרגיה| הבורסה לניירות ערך, באתר מאיה
↑  עסקת השנה: דלק קידוחים מכרה את חלקה ב"תמר" לחברה מאבו דאבי, באתר וואלה, 30 בדצמבר 2021
↑  וואלה! כסף‏, עסקת השנה: דלק קידוחים מכרה את חלקה ב"תמר" לחברה מאבו דאבי, באתר וואלה, 30 בדצמבר 2021
↑  אנרגיה מתחדשת: המהפכה של אנלייט ו-NewMed Energy, באתר וואלה, 15 באוגוסט 2022
↑   מיכאל רוכוורגר, ניו-מד אנרג'י מתמזגת עם קפריקורן הבריטית - ותתחיל להיסחר בלונדון, באתר TheMarker‏, 29 בספטמבר 2022
מוזיקת שלאגר

| --- | --- |

 מקורות סגנוניים:  מוזיקת פופ, רוק אנד רול, סווינג, קאנטרי, פולק, יורופופ
 מקורות תרבותיים:  שנות ה-50 של המאה ה-20, גרמניה המערבית, גרמניה המזרחית ואוסטריה
 מוצא:  גרמניה, סקנדינביה, אירופה 
 תת-סוגות
 דאנסבאנד
 סצינות אזוריות
 מרכז אירופה, צפון אירופה, דרום-מזרח אירופה
 נושאים קרובים
 מוזיקה גרמנית
 
מוזיקת שלאגר (באופן מילולי: "מוזיקת להיטים") הוא תת-ז'אנר של מוזיקה פופולרית אירופאית, המהווה בדרך כלל ליווי אינסטרומנטלי קליט לקטעים ווקאליים של מוזיקת פופ עם מילים פשוטות, בעלי משמעות של אושר ורגש.
שירים מהתת-ז'אנר הן בדרך כלל בלדות סנטימנטליות עם מנגינה פשוטה וקליטה, לפעמים אפילו עם אלמנטים של מוזיקת פופ קלילה. מילות השיר מתמקדים מבדרך כלל באהבה, מערכות יחסים ורגשות. גרסה נוספת של מוזיקת שלאגר, שבה מילות השיר מתמקדות בנושאים מלנכוליים ואלגיות, נפוצה בעיקר בפינלנד, אם כי נפוצה גם במדינות הנורדיות ובמדינות הסלאביות, וכן בשירי עם מזרח אירופאיים. מבחינה מוזיקלית, ישנם קווי דמיון בין מוזיקת שלאגר למוזיקה קלה.
קיים ייצוג תדיר של תת-ז'אנר זה בתחרות הזמר של האירוויזיון.
ראו גם

מוזיקה גרמנית
אסטרדה
מוזיקה עכשווית למבוגרים
דאנס-פופ
הערות שוליים

1 2  Raykoff, Ivan; Deam Tobin, Robert (2007). A Song for Europe: Popular Music and Politics in the Eurovision Song Contest. London England and Burlington, Vt. USA: Ashgate Publishing, Ltd. pp. 37–58. ISBN 9780754658795.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4179673-1
טל זגרבה

| --- | --- |

 לידה:  8 במרץ 1989 (בן 35) גבעתיים, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 פעילות בולטת:  במאי ותסריטאי
 תקופת הפעילות:  מ-2014
 פרסים והוקרה:  "פרס הבמאי הצעיר" בפסטיבל הפרסום בקאן
 https://www.TalZagreba.com
 
טל זגרבה (נולד ב-8 במרץ 1989) הוא במאי, תסריטאי, מחזאי, פרסומאי, עיתונאי, משורר, אמן ספוקן וורד ויוצר ישראלי. זוכה "פרס הבמאי הצעיר" בפסטיבל הפרסום בקאן.
עיתונות

זגרבה נולד וגדל בגבעתיים. בשנת 2007 התגייס לצה"ל ושירת ככתב מגזין ותרבות בעיתון "במחנה". במסגרת שירותו כתב את מדור "צומת גיבור", המוקדש לסיפורי קרבות של בעלי צל"שים ועיטורי צה"ל. לאורך השירות תיעד וכתב למעלה מ-120 מדורים.
בשנים 2010–2011 כתב ל"אפעס", המדור הסאטירי של ידיעות אחרונות, ובשנים 2013–2014 הצטרף ככתב מגזין למערכת אתר "Xnet".
מחזאות, שירה וספוקן וורד

בשנת 2008, בזמן שירותו הצבאי, כתב זגרבה את המחזה הראשון שלו, "פרידה", שעלה בתיאטרון "תמונע" בבימויה של דינה בליך.
בשנת 2011 עלה המחזה השני של זגרבה, "קלבסה", במסגרת פסטיבל "צו קריאה 6" בתיאטרון "צוותא" בבימויה של יעל גולדברג.
באותה שנה מחזהו הקצר "הג'יני של הקולה" השתתף בפסטיבל "תיאטרון קצר 14" בתיאטרון "צוותא" בבימויו של אורן דולפין.
בשנת 2012 מחזה קצר נוסף של זגרבה, "היצירה התיאטרלית הגדולה ביותר במאה ה-21", השתתף בפסטיבל "תיאטרון קצר 15" בתיאטרון "צוותא" בבימויה של יעל טילמן.
בשנים 2012–2013 המחזה "המפטי דמפטי" שכתב זגרבה הוצג בתיאטרון "תמונע" בבימויה של דינה בליך.
בשנת 2013 כתב מחזה-מחול בשם "הוא והיא" שעלה בתיאטרון "תמונע", גם הוא בבימויה של דינה בליך.
באותה שנה השתתף זגרבה בפסטיבל התיאטרון "14/48" בתיאטרון "צוותא". במסגרת הפסטיבל כתב זגרבה שני מחזות מקוריים: "טיפול בחיוך" בבימוי יאיר שרמן ו"שכר אמנים" בבימוי דפנה זילברג.
בשנים 2013–2015 הצטרף זגרבה לחבורת ה"פואטרי סלאם", שערכה מופעי ספוקן וורד במועדונים ברחבי הארץ.
בשנת 2015 כתב ויצר עם אלדד פריבס את "הוצאתו להורג של הליצן איקס" – מופע קרקס רחוב שנבחר להיות האירוע הפותח של חגיגות "לילה לבן 2015" ונערך בכיכר ביאליק בתל אביב. המופע זכה לתמיכת האיחוד האירופי ועיריית תל אביב.
בדצמבר 2015 שירו "פאב" התפרסם בכתב העת לשירה "הו!".
בינואר 2019 התפרסם הספר "בקול רם!", אנתולוגיה של מיטב קטעי ה"פואטרי סלאם" לדורותיו, ובו שני שירים של זגרבה: "מיכאל" ו"מינוס בבנק".
בימוי

בשנת 2014 יצא סרטו הקצר הראשון של זגרבה, "הומור", שהופק על ידי עטרה פריש ומומן בתמיכת הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה. הסרט נבחר רשמית להשתתף בפסטיבל הקולנוע של ניו יורק, הוקרן בלינקולן סנטר, השתתף בפינת הסרט הקצר בפסטיבל קאן וזכה בפרס "הסרט הקצר הטוב ביותר" בפסטיבל האירופאי לקולנוע עצמאי בפריז.
בסוף אותה שנה ביים וכתב עם נועם שרון את הקליפ לשיר "Breakapart" של להקת הקולקטיב. המגזין הבריטי DIY הכתיר אותו כיצירה מבריקה. הקליפ נבחר לרשימות "הקליפים הטובים ביותר של 2014" של האתרים וואלה! ומאקו, והיה מועמד לפרס "קליפ השנה" בטקס פרסי הקליפים של ברלין.
בשנת 2015 שפט בפסטיבל הקולנוע "פרויקט 48 שעות".[דרוש מקור]
בשנת 2016 ביים וכתב את הקליפ לשיר "רעדה האדמה" של להקת הדג נחש עם אהוד בנאי. הקליפ נבחר לרשימת "10 הקליפים הטובים ביותר של 2016" במצעד השנתי של אתר מאקו וקיבל שבחים מאתר וואלה!.
באותה שנה כתב וביים עם Bonamaze את הקליפ לשיר "Chin Chin" של להקת בלקן ביט בוקס, שערך את הפרמיירה שלו במגזין המוזיקה Earmilk (אנ').
בינואר 2017 זגרבה כתב וביים עם רוברט מורנו ודניאל ששון את הקליפ לשיר "ליגל אייז" של הדג נחש עם אינפקטד מאשרום. הקליפ היה “Vimeo Staff Pick”, התקבל לתחרות הרשמית של פסטיבל אנסי (אנ'), וזיכה את זגרבה במועמדות ל"פרס הבמאי הצעיר" בפסטיבל הפרסום בקאן.
בהמשך אותה שנה שיתף פעולה עם יוניברסל מיוזיק גרופ צרפת ויצר קליפ לשיר "Call My Name" של הזמרת Freia. בנוסף, כתב וביים עם ניב שפיגל את הקליפ לשיר "We Moved" של האמן J.Viewz, שזכה לשבחים ממגזין Billboard. הקליפ זכה למועמדות לפרס "קליפ האנימציה של השנה" בפסטיבל Ciclope בברלין.
בפברואר 2017 התפרסם סרטו הקצר השני, "נדרים", שביים לפי תסריטו של טל מילר ובהפקתו. הסרט זכה לתמיכה ממפעל הפיס ומקרן תרבות חיפה. הסרט נבחר להקרנה על ידי המגזין NOWNESS (אנ'), היה “Vimeo Staff Pick”, נבחר לסרט השבוע באתר Short of the Week, וזיכה את זגרבה ב"פרס הבמאי הצעיר" בפסטיבל הפרסום בקאן.
מאז שנת 2017 זגרבה מיוצג בסוכנות הבמאים Great Guns.
באוגוסט 2018 יצא לאור הקליפ שזגרבה יצר לשיר "Gravity" של הדיג'יי הצרפתי ריצ'רד אורלינסקי (אנ'), בהשתתפותם של הראפר האמריקאי פאט ג'ו והזמרת הישראלית אנה זק.
בפברואר 2019 התפרסם סרטו הקצר השלישי, "יין", שזגרבה כתב וביים, והופק על ידי חברת גרין הפקות. הסרט נתמך על ידי יקב טפרברג ומקאן תל אביב, והוא זכה במדליית ארד בקטגוריית "הסרט הטוב של השנה" בטקס הפרסים של מגזין Shots ובפרס "הסרט הקצר הטוב ביותר" בפסטיבל One Point Four Awards. על הבימוי בסרט זכה זגרבה במועמדות לפרס "הבמאי החדש הטוב ביותר" בתחרות הקריאייטיב Kinsale Shark Awards.
בדצמבר 2019 נבחר זגרבה לרשימת "40 הצעירים המבטיחים מתחת לגיל 40" של אתר אייס.
בינואר 2020 נבחר לרשימת "30Under30" של מגזין פורבס.
ביוני 2023 יצר באמצעות בינה מלאכותית את העטיפה לסינגל הבינלאומי "Everything" של נטע ברזילי.
באוגוסט אותה שנה נבחר לשפוט בתחרות הבינה המלאכותית הבינלאומית של חברת fiverr.
בספטמבר 2023 חתם בארצות הברית בסוכנות UNIT9 (אנ').
במאי 2024 הופיע בכתבת השער של מגזין Shots.
בימוי > בימוי פרסומות

בשנת 2017 ביים זגרבה את הפרסומת הראשונה שלו, "Champion’s Lick", עבור המותג אוראו, בכיכובו של אדי קבטנר.
כמה חודשים לאחר מכן ביים וכתב את הפרסומת "German Strong" למותג הקונדומים R3, בכיכובן של האחיות מלול. הפרסומת זכתה בשתי מדליות ארד ובמועמדות למדליית זהב בתחרות London International Awards (אנ').
זמן קצר לאחר מכן זגרבה זכה למועמדות לפרס "הבמאי הצעיר הטוב ביותר" בתחרות הקריאייטיב One Point Four Awards.
באותה שנה ביים את קמפיין החורף של חברת רנואר, בכיכובם של יהודה לוי, ניבר מדר וגפן ברקאי.
בתחילת שנת 2018 יצאה לאור הפרסומת "Call My Name" שזגרבה כתב וביים לחברת וולוו, בכיכובה של השחקנית יובל שרף. הפרסומת, שהיא גם קליפ של להקת The Goldman Brothers, הופקה על ידי ליאור מילר והאנימציה בה בוימה על ידי רוברט מורנו. הפרמיירה של הפרסומת נערכה במגזין Adweek, והיא נבחרה לרשימת "חמשת פרסומות השבוע בעולם" של אתר Fast Company‏. הקליפ זכה במדליית הארד על "הבימוי הטוב ביותר" בפסטיבל Cresta International Advertising Awards, והיה מועמד לפרס "קליפ השנה" בטקס פרסי הקליפים של ברלין.
בהמשך אותה שנה יצר זגרבה את הקמפיין "סאני" עבור משרד התיירות, בכיכובה של שיר אלמליח לצד ארבעה חזאים מגרמניה, איטליה, רוסיה ואנגליה. הקמפיין שודר ב-22 מדינות ברחבי העולם, ונחשפו אליו למעלה מ-200 מיליון איש.
בספטמבר 2018 ביים את הפרסומת "No Crisis" לחברת סמסונג, בכיכובם של שלומי שבן וגל פרידמן. הפרסומת קיבלה שבחים ממגזין הפרסום Ad Age, זכתה במדליית כסף ובמועמדות למדליית זהב בפסטיבל ניו יורק לפרסום, במדליית ארד ל"סרט הטוב ביותר" ובשתי מועמדויות נוספות לזהב בפסטיבל הקרייאטיב The Loeris Awards‏ (אנ'), ובמועמדות למדליית זהב ל"פרסומת השנה" בטקס פרסי הפרסום The One Show Awards.
בנובמבר 2018 ביים זגרבה את קלואי גרייס מורץ לפרסומת "Pitera Wonderland" של מותג הקוסמטיקה SK-II.
בסוף דצמבר 2018 נבחרו שתי הפרסומות שזגרבה יצר באותה שנה לחברות וולוו וסמסונג לרשימת "100 הפרסומות הטובות בעולם לשנת 2018" של מגזין Source Creative.
באפריל 2019 ביים זגרבה את הפרסומת "שתי טיפות אירופה" עבור חברת מקדונלד'ס, בכיכובם של מיכאל סוויסה ואחשתיים. בהמשך אותה שנה יצא הקמפיין "טסט טיקי טק" שזגרבה ביים עבור משרד התחבורה, בכיכובה של נועה קירל.
בקיץ 2019 עלתה לרשת הפרסומת "Do What You Can’t" שיצר זגרבה עבור חברת סמסונג. הפרסומת קיבלה מועמדות למדליית זהב בקטגוריית "פרסומת האונליין של השנה באירופה" בטקס הפרסים של מגזין Shots.
בספטמבר 2019 מגזין הפרסום Ad Age בחר את הקמפיין "The Man Who Got to the Bottom of the Laundry Basket", שזגרבה יצר עבור מכונות הכביסה של סמסונג, לפרסומת השבוע בעולם.
לאורך שנת 2019 ביים סדרת פרסומות בכיכובו של איל קיציס עבור חברת פרטנר תקשורת.
בסוף אותה שנה ביים ויצר את השפה הוויזואלית לסדרת הפרסומות של חברת הביטוח ליברה, בכיכובו של תומר קאפון.
בסוף 2021 ביים זגרבה את הקמפיין “Way Out” לחברת סמסונג המיועד עבור דור ה-Z. הקמפיין יצר תהודה בעולם, נכנס למגזין הפרסום Shots, והביא לזגרבה מועמדות נוספת לפרס "הבמאי הטוב ביותר" בתחרות One Point Four Awards.
בקיץ 2022 ביים עבור חברת Fiverr את הפרסומת "Team Up" ששודרה בטלוויזיה האמריקאית בכל רחבי ארצות הברית. הפרסומת זכתה לשבחים מאתרי פרסום חשובים בעולם, וערכה את הפרמיירה העולמית במגזין Adweek.
בנובמבר 2022, בזמן המונדיאל שנערך בקטר, עלתה לאוויר הפרסומת שזגרבה ביים עבור חברת פרינגלס העולמית, ושודרה בגמר מונדיאל 2022.
יהויכין פרידלנדר

| --- | --- |
יהויכין פרידלנדר
 לידה:  18 ביוני 1956 (בן 68)
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1986
 עיסוק:  דיבוב
 מקום לימודים:  סטודיו למשחק ניסן נתיב
 פרופיל ב-IMDb
 
יהויכין (כיני) פרידלנדר (נולד ב-18 ביוני 1956) הוא שחקן תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע ומדבב ישראלי.
ביוגרפיה

פרידלנדר נולד בחיפה וגדל בקריית מוצקין. עבד כקצין בצי הסוחר הישראלי. בוגר הסטודיו למשחק ניסן נתיב.
ביוגרפיה > קריירה בטלוויזיה ובקולנוע

ב-1986 גילם דקורטור בסרטו של אבי כהן "הקרב על הוועד" בכיכובם של שלישיית הגשש החיוור. ב-1988 גילם את אריק בסרטו של ריינהרד שוובניצקי "אסקימו לימון 8: בלוז לקיץ". בין השנים 1991–1993 גילם את ג'וזפה בסדרת הטלוויזיה לילדים "יום יומן". ב-1999 גילם ליצן ואת מקסים לב טוב בסיטקום "שמש". "בעקבות הסיפורים הקסומים" של איתי שגב ו"כל שבת שנייה". בקולנוע השתתף בסרטים: "ארץ חדשה" ו"החתול במגפיים". ב-2022 השתתף בסדרה "ירושלים" של HOT.
ביוגרפיה > קריירה בתיאטרון

שיחק בהצגות תיאטרון רבות כגון "הנסיכה איבון", "שיחות אחרי לוויה", "אנה גלקתיה", "מידה כנגד מידה", "הבתולה מלודמיר", "האישה מן הים", "קולות אחרים", "שימון", "השחף", "נדל"ן", "מילה של אהבה", "מלחמה על הבית". בתיאטרון הקאמרי שיחק בהצגות: "עלובי החיים", "עוץ לי גוץ לי", "המלך ואני", "החלילן מהמלין", "שלוש אחיות", "החולה המדומה" (יחד עם אבי פניני), "נכנע ומנוצח", "שירה", "אבודים ביונקרס" ועוד; בתיאטרון בית ליסין בהצגה "כולם היו בני חוץ מנעמי"; בתיאטרון העממי שיחק במחזמר "יוסף וכתונת הפסים המשגעת"; בתיאטרון חיפה ב"הכפיל", "בית הקפה של ירח אוגוסט", "המיליונרית מנאפולי" ועוד; בתיאטרון החאן השתתף בהצגות "אותלו", "אסתרליין יקירתי", "האשליה", "בידרמן והמציתים", "החיים הם חלום", "המצליחים", "הקיץ", "הקסם הגדול", "משחיז הסכינים הסיני", "סוף משחק", "עירם של האנשים הקטנים", "אושר", "הקמצן", "נישואים", "תעלולי סקפן", "אוכלים", "חוקר פרטי", "תהלה", "הצוענים של יפו", "הדוד וניה" ו"נשות וינדזור העליזות".
במרץ 2016 החל לשחק במחזה "עורבים" של המחזאי אנרי בק, אותו תרגם דורון תבורי וביים עודד קוטלר. המחזה עלה בתיאטרון החאן. כמו כן, ב-2019 שיחק במחזה אנטיגונה בחאן.
ביוגרפיה > קריירת דיבוב

בשנת 1989 דיבב את הנסיך אריק בסרט "בת הים הקטנה" של דיסני. ב-1997 דיבב לצד אבי טרמין את ברני בתוכנית הילדים "החברים של ברני" בערוץ 2. בנוסף דיבב בסדרות אנימציה רבות את דמויותיהם של מאסטר ספלינטר וקראנג בסדרה "צבי הנינג'ה" (ואת שרדר בסדרת "הדור הבא"), את רב מגף בסדרה "נעלולים", את מלך הננסים בסדרת האנימציה "הקוסם מארץ עוץ", את גורדון בסדרה "כנפי הרעם", את מתיו קטברט (אביה המאמץ של אן שרלי) בסדרה "האסופית", את ארגוס פילץ' בסדרת הסרטים "הארי פוטר" ודיבב גם ב"אלאדין", "לוני טונס", "עומר", "אקס-מן", "ספיידרוומן", "אצבעונית", "ספיידרמן וחבריו המדהימים", "ספיידרמן ללא גבולות", "גיבורי התנ"ך הגדולים", "מולאן", "סופרמן", "קראטה יאו", "ליגת הצדק", "רובינזון קרוזו", "ארגאי", "שוטרים וגנבים", "דרגון בול", "רובוטריקים", "מוש השור", "החתולים הסמוראים", "מסיפורי המלך בבר", "פלורי והדרקונים", "קסאי לוק ומרנה", "הדרדסים", "קמי", "שרק", "ארתור", "פיף ותלתול", "פוקימון", "אי המטמון", "מדגסקר", "מדגסקר 2", "מדגסקר 3: מקרקסים את אירופה", "הפינגווינים ממדגסקר", "סמי הכבאי", "ממלכת אוקיאנה", "פרופסור קשת", "ממלכת עכברי השן", "עכבר העיר ועכבר הכפר", "נסיך מצרים", "בובספוג מכנסמרובע", "הכוכב של אנדרה וטאטי", "לשיר", "לשיר 2","חתולי החלל" ועוד.
חייו האישיים

פרידלנדר נשוי ואב לשניים. הוא מתגורר בגני תקווה.
פרידלנדר ואריה צ'רנר בהצגה "תעלולי סקפן", החאן, 2009
פרידלנדר וכרמית מסילתי-קפלן בהצגה "חוקר פרטי", החאן, 2011
פרידלנדר ושמרית לוסטיג בהצגה "אהובת הדרקון", החאן, 2007
יצחק יהלום שעוני

יצחק שעוני - 1925
יצחק יהלום שעוני (1 באוקטובר 1887 – 25 במאי 1974) היה מאנשי העלייה השנייה. עבד במושבות יהודה ובגליל עד שהתיישב במטולה שם עסק בחקלאות ובפעילות ציבורית וכיהן כראש המועצה.
ביוגרפיה > ילדותו

יצחק נולד ב-1887 כיצחק דיאמנט, בעיירה סוקולוב פודלסקי שבפולין לאברהם דיאמנט וינטה לבית שוסטר. אביו עבד כצבעי וכפועל בניין. ב-1891 עברה המשפחה לעיירה שדליץ בתקווה למצוא תעסוקה לאבי המשפחה. ב-1897, לאור גידול המשפחה, החליטו ההורים לעבור לוורשה. בכל התקופה למד יצחק בחדר ובתלמוד תורה. ב-1898 מאס יצחק בלימודים והוריו שלחוהו ללמוד שענות. לאחר שנה וחצי של הכשרה החל יצחק לעבוד בבית חרושת לשעונים אולם בעקבות שביתה שערכו הפועלים במפעל כדי לשפר את תנאי העסקתם נסגר המפעל.
בתקופת עבודתו במפעל נחשף יצחק לרעיון הציוני ואף הצטרף, כחבר, לתנועת התחיה (תנועה ציונית) שכללה חברים מהתנועות פועלי ציון והפועל הצעיר. התנועה ניסתה לשלב פעילות ציונית ופעילות סוציאליסטית לטובת מעמד הפועלים. כדי לא לפגוע בבני משפחתו עזב יצחק את בית הוריו ושכר דירה בורשה.
ביוגרפיה > המאסר

במסגרת פעילותו של יצחק לטובת פועלי מפעלים הוא נתפס ברחובות ורשה, על ידי המשטרה, כשהוא נושא מסמך של דרישות לשיפור תנאי העבודה של פועלי מפעלים. הוא הוכה והושם בבית הסוהר המרכזי של העיר. בחיפוש של המשטרה בכליו נמצאו מכתבים מרשיעים שכתב למשפחתו ולחבריו. מכיוון שסירב להסגיר את שותפיו לתנועה נשלח לגלות על גבול פינלנד. בדרכו שהה בבתי כלא בפטרבורג, שליסלבורג והולונייץ. מייד עם הגיעם לכפר היעד החלו הגולים לתכנן את בריחתם. יצחק, שהיה מראשוני הבורחים, עבר את הגבול לפינלנד, הגיע לתחנת רכבת ועלה על רכבת לורשה.
ביוגרפיה > העלייה ארצה

מאחר שיצחק היה עדיין בגדר "מבוקש" הוא החליט ב-1907 לעלות ארצה. את דרכו עשה דרך גרמניה, וינה, טריאסטה ויפו. לאחר שהות קצרה ביפו עבר לרחובות שם עבד ביקב. בהמשך עבר לפתח תקווה שם עבד בייצור סיד עד שנפגע מכוויות בעיניו ונאלץ להפסיק.
ביוגרפיה > תקופת חדרה

לאחר שעיניו החלימו פגש את שמואל הפטר וזה הציע לו לעבור לחדרה שם החל לעבוד בייבוש ביצות ונטיעת פרדסים בשטחים שרכש יהושע חנקין. לאחר זמן מה חלה בקדחת אך המשיך לעבוד עד שמצבו החמיר והרופא ציווה עליו לחזור לפתח תקווה.
ביוגרפיה > תקופת רחובות/גדרה

לאחר שהבריא מהקדחת החליט יצחק לעבור לגדרה שם החל לעבוד בחקלאות אצל האיכר לייבוביץ. אחרי 8 חודשים נאלץ יצחק לעזוב את גדרה בעקבות סכסוך עם פועלים ערבים במהלכו נדקר אחד הפועלים הערבים.
ביוגרפיה > תקופת העבודה בגליל

לאחר עזיבת גדרה הוצע ליצחק לעבור לחוות כנרת שם עבד בחקלאות תמורת שכר חודשי. עקב תנאי העבודה שבתו יצחק וחבריו והנהלת החווה החליטה לסגור את החווה. יצחק וחבריו המפוטרים הקימו חברה לעבודת קבלניות עד שקיבלו הצעה מפרנץ אופנהיימר להתיישב בקואופרציה במרחביה. לאחר תקופת עבודה במרחביה קיבל יצחק הצעה מחיים מרגליות קלווריסקי לעבור למטולה וב-1912 עבר, עם גיסו ברוך צ'יזיק, למושבה שם טיפח משק חקלאי. לאחר מלחמת העולם הראשונה היו אדמותיו מחולקות בין הממשל הצרפתי למנדט הבריטי (בעקבות הסכם סייקס–פיקו) ורק במלחמת העצמאות הועברו כל אדמותיו לשטח ישראל.
ביוגרפיה > פעילותו הציבורית

עם סיום מלחמת העצמאות נערכו במטולה הבחירות הראשונות למועצת המושבה בהן נבחר למועצה מטעם מפא"י. בהמשך הזמן נבחר לראשות המועצה המקומית של מטולה.
ביוגרפיה > משפחתו

בתקופה בה עבד יצחק בחוות כנרת פגש את מניה (מרים) צ'יזיק וב-1909 נשא אותה לאישה. לזוג נולדו 7 ילדים כש-6 מהם הגיעו לבגרות. אשתו מניה נפטרה ב-1948 והובאה למנוחות בבית העלמין של מטולה. יצחק נפטר ב-1974 והובא אף הוא למנוחות במטולה.
בתו, בת עמי יהלומי, נולדה ב-1922 במטולה. ב-1943 התנדבה לשירות בצבא בריטניה כנהגת בחיל העזר לנשים. במסגרת השירות נשלחה למצרים ולאחר תקופה קצרה נהרגה בתאונת דרכים. נקברה בבית קברות במצרים.
בתו חרמונה נישאה לדניאל סמבורסקי.
נכדיו הם אהוד יערי (בנה של בתו שולמית) ואיתמר צ'יז'יק (בנו של בנו אריה)
לקריאה נוספת

נחמן תמיר, אנשי העלייה השנייה - פרקי זכרונות - כרך ב', הוצאת המרכז לתרבות וחינוך תל אביב, 1974, עמודים 302–312
הערות שוליים

↑  התנועה כללה חברים ידועים כמו יוסף טבנקין, נחום ניר-רפאלקס, יצחק בן-צבי, רחל ינאית בן-צבי, דוד בן-גוריון, יוסף שפרינצק ועוד.
↑  שילוב זה נעשה כדי לקרב את תנועת הבונד לציונות
↑  נצחון לציונים הכלליים במטולה, הַבֹּקֶר, 15 בנובמבר 1949
↑  מרים היא אחותם של אפרים צ'יזיק ושרה צ'יזיק
↑  מניה צ'יזיק - שעוני, דבר, 4 בינואר 1948
↑  בת-עמי יהלומי צ'יז'יק באתר "יזכור"
יובל הולנדר

יובל הולנדר (נולד בשנת 1972) הוא פרסומאי, במאי דוקומנטרי, סופר וחוקר תקשורת ישראלי.