stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ואלבייק (כדורגל)
היסטוריה

המועדון הוקם ב-26 באוגוסט 1940 ושיחק את משחקי הבית שלו בספורט פארק אולימפיה. האצטדיון החדש שלו, אצטדיון מנדמייקרס בן 7,500 מושבים, נפתח בשנת 1996 ונחנך במשחק מול רודה. אף שהוא נחשב לאחד המועדונים הקטנים בליגה הבכירה בהולנד, המועדון שמר על יציבות בליגה הבכירה במשך שנים רבות. בשנים 2000-2003 מאמן הקבוצה היה פטר ואן דן ברך.[דרושה הבהרה]
בסוף עונת 2006/2007, RKC ואלבייק ירדה מהליגה הבכירה לליגת המשנה לאחר הפסד בפלייאוף ההישארות לונלו. ב-3 ביוני 2009 שבה הקבוצה לליגה הבכירה לאחר ניצחון בפלייאוף מול דה חראפסחאפ. עם זאת, בעונה שלאחר מכן ירדו שוב לאחר שסיימו במקום האחרון עם 15 נקודות בלבד. בעונה שלאחר מכן, סיימה הקבוצה במקום הראשון בליגת המשנה ושבה לליגה הבכירה. לאחר ירידה נוספת בסיום עונת 2013/14, RKC ואלבייק סיימה במקום ה-20 והאחרון בעונת 2014/15. בשנת 2019 עלתה ואלבייק בחזרה לליגה הבכירה לאחר היעדרות של חמש שנים, לאחר שגברה על גו אהד איגלס בגמר הפלייאוף.
בעונת 2019/20, RKC סיימה במקום האחרון, אך לא ירדו ליגה בגלל העונה שבוטלה עקב התפרצות נגיף הקורונה. ובעונת 2020/2021 סיימה הקבוצה במקום ה-15 ונשארה בליגה.
סגל הקבוצה

נכון ל-15 בספטמבר 2024
הערות שוליים

↑  RKC keert na knotsgekke wedstrijd in Deventer terug in eredivisie, nos.nl (בהולנדית)
↑  Afwikkeling voetbalseizoen 2019/’20 een feit | Eredivisie, eredivisie.nl, ‏24 באפריל 2020 (ב־)
↑  RKC Waalwijk - Selectie 2023/2024, voetbal.com, ‏2020-03-09 (בהולנדית)
שמואל אלעלוף

| --- | --- |

 לידה:  1868 ה'תרכ"ח פאס, מרוקו
 פטירה:  8 בספטמבר 1933 (בגיל 65 בערך) י"ז באלול ה'תרצ"ג ירושלים, ארץ ישראל (פלשתינה)
 מקום קבורה:  הר הזיתים
 תאריך עלייה:  1883
 מדינה:  ישראל
 מקום מגורים:  הרובע היהודי, ירושלים, ישראל
 תקופת הפעילות:  ? – 8 בספטמבר 1933 
 השתייכות:  ועד העדה המערבית ירושלים
 בת זוג:  דבורה בוליסה
 אב:  הרב שלמה
 אם:  שמחה
הרב שמואל אלעלוף (ה'תרכ"ח, 1868 - י"ז באלול ה'תרצ"ג, 8 בספטמבר 1933) היה מראשי ועד העדה המערבית בירושלים ועסקן ופעיל ציבורי למען הקהילה היהודית בארץ ישראל ובמדינות נוספות.
ביוגרפיה

נולד בפאס שבמרוקו בשנת 1868 לרב שלמה ב"ר שמואל, ושמחה, בשנת 1883, כשמלאו לו 15 שנים, הוא עלה עם הוריו ומשפחתו לירושלים, שם השתקעו ורכשו שם מספר בתים. כן רכשו בתים בחיפה, והיו מראשי הבונים היהודים בשתי הערים הללו.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית

עוד בצעירותו עסק הרב אלעלוף בענייני הציבור, אך את רוב זמנו הקדיש ללימוד תורה ולמעשי חסד וצדקה רבים בירושלים. למרות היותו צעיר, השתלב מהרה בין אנשי ועד העדה המערבית בירושלים ועסק שנים רבות בוועד העדה. הוא נמנה בין המייסדים של תלמוד התורה וחברת ″חסד ואמת″ יחד עם הרב מסעוד חי בן שמעון והרב יעקב בן עטר.
עוד היה הרב אלעלוף חבר בוועד המאוחד לתמיכה האמריקנית תחת ראשות הקונסול האמריקני ד"ר אוטיס אלן גלייזברוק אשר נוסד על ידי עסקני הציבור היהודי ושלח כספים ליהודי ארץ ישראל.
מלבד עבודתו בוועד העדה, הוא סייע רבות בהקמתם של מוסדות רבים, ושנים רבות היה נציגם של עדות הספרדים בטבריה ובצפת.
עוד היה שותף בהדפסת חיבורים רבים בירושלים, ובעיקר של רבני מרוקו, ביניהם הספרים "קרני ראם" ו"פעמוני זהב", של הרב רפאל אנקווה, וכן את הספר "אשר לשלמה" של הרב שלמה אבן דנאן. עוד הדפיס גם את הספר "מנחת כהן", של הרב יוסף חיים הכהן. בנוסף, עסק בהגהת הספרים.
באפריל 1920, במסגרת פעילותו בקהילה הספרדית, התמודד אלעלוף ברשימת העדה הספרדית לאספת הנבחרים הראשונה ונבחר לאחד מחבריה.
נפטר ב-8 בספטמבר 1933 בירושלים, ונקבר בבית הקברות היהודי בהר הזיתים. מצבתו ומצבת משפחתו הושחתו בידי הצבא הירדני, אך נוסח מצבתו תועד בספרים.
חיים אישיים

הרב אלעלוף נישא לדבורה בוליסה ולהם נולדו שישה שני בנים וארבע בנות.
לקריאה נוספת

חכמי המערב בירושלים, שלמה דיין, ירושלים תשנ"ב עמוד 401
חצרות בעיר העתיקה, יעקב אלעזר, עמוד 146
הערות שוליים

↑  יוסף בן נאים, מלכי רבנן, ירושלים, ה'תרצ'א (1931), עמ' קיח/2, ערך, שלמה אלעלוף בר שמואל
↑  אברהם אלמאליח, ר' שמואל אלעלוף ז'ל, דאר היום, 18 ספטמבר 1933⁩, עמ' 3
↑  שבתי זכריה, יד, מרכז ההשכלה הירושלמי, ירושלים: ששר, 1996, עמ' 107
↑  גאון, משה דוד, יהודי המזרח בארץ ישראל, כרך ב', ירושלים, עמ' 82
↑  רפאל אנקאווא, קרני ראם, ירושלים, תר'עׁׁ (1910), עמ' 1
↑  רפאל אנקאווא, פעמוני זהב, ירושלים, תרע'ב (1912), עמ' 1
↑  אבן דנאן, שלמה בן משה,, אשר לשלמה, ירושלים, תרס'ו, עמ' 1
↑  יוסף חיים הכהן, מנחת כהן, ירושלים, תרס'ב (1902), עמ' 1
↑  שלמה דיין, חכמי המערב בירושלים, ירושלים, ה'תשנ'ב, עמ' 403
↑  אלעלוף בוליסה דבורה, באתר חברה קדישא לעדות הספרדים, גוש: מעורבת 8 שורה: 52 מקום: 82, הר המנוחות ירושלים
אח"י אילת (סער 2)

| --- | --- |


הספינה, כשהיא נושאת מטע"ד של 8 טילי "גבריאל"
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  ספינת טילים
 צי:  חיל הים הישראלי חיל הים הישראלי
 סדרה:  סער 2
 אוניות בסדרה:  אח"י אילת (ס-321) אח"י חיפה (ס-322) אח"י עכו (ס-323)
 ציוני דרך עיקריים
 הושקה:  29 בפברואר 1968
 תקופת הפעילות:  אוגוסט 1968 – 1991 (כ־22 שנים)
 מלחמות וקרבות:    מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים   מלחמת לבנון הראשונה
 מידות
 הֶדְחֶק:  220 טון, מרבי 250 טון
 אורך:  45 מטר
 רוחב:  7 מטר
 שוקע:  2מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  40 קשר (מרבי), מהירות מבצעית 30 קשר
 גודל הצוות:  40 איש
 אמצעי לחימה
 חימוש:  בשנות השבעים 5 טילי גבריאל, 2 תותחי 40 מ"מ ו-2 מקלעי 0.5, פצצות עומק.   בשנות השמונים 4 טילי הרפון, 1 תותח 40 מ"מ, 4 טורפדו דגם 44 ופצצות עומק נגד צוללות
 אמצעי גילוי ול"א:  בשנות השמונים נוסף סונאר עומק משתנה
אח"י אילת הייתה ספינת טילים מדגם סער 2, סימנה הצבאי היה 321 והיא פעלה בשירות חיל הים משנת 1968 עד שנת 1991.
הספינה הייתה השנייה, אחרי אח"י חיפה, שחומשה במערכת הנשק שכללה את טילי גבריאל.
השתתפה בקרבות הטילים בזירה הימית במלחמת יום הכיפורים.
בשירות חיל הים

הספינה נבנתה במספנות קונסטרוקסיון מקאניק דה נורמאנדי בשרבורג שבצרפת. ב-5 באוגוסט 1968 יצאה משרבורג בפיקוד רס"ן אלי לוי הגיעה לנמל חיפה ב-11 באוגוסט 1968 ונקלטה בשייטת ספינות הטילים.

במלחמת יום הכיפורים השתתפה בקרבות נגד המצרים באזור פורט סעיד ודמיאט. בקרב דמיאט ירתה 5 טילי גבריאל (טיל) ופגעה בספינות טילים מצריות. בקרבות אחרים התחמקה מטילים שנורו עליה וירתה 152 פגזים מתותחי 40 מ"מ.
חימוש עיקרי

שנות ה-70: מערכת בקרת אש גבריאל, 5 טילי גבריאל. 2 תותחי 40 מ"מ L70 תוצרת ברדה, שני מקלעי 0.5, רקטות מוץ. סונאר בקוער הספינה ופצצות עומק נגד צוללות.
שנות השמונים: מערכת טילי הרפון 4 טילי הרפון, תותח 40 מ"מ ברדה, נוסף סונאר עומק משתנה וטורפדו נגד צוללות דגם 44 תוצרת ארצות הברית.
אירועים בחיי הספינה

| אירועים חשובים |
| --- | --- | --- | --- |
| תאריך  | סוג אירוע | פרטים  | תוצאות |
| ב-10-9באפריל 1973 | במבצע אביב נעורים | השיטה והחזירה את כוח סיירת מטכ"ל שפשט על בתי המחבלים בביירות. | הצלחה מלאה |
| 6 באוקטובר 1973 | בקרבות יום הכיפורים | בקרב פורט סעיד |  |
| 7 באוקטובר | בקרבות יום הכיפורים יום הכיפורים | התכתשות בקרבת פורט סעיד |  |
| ב-8 באוקטובר 1973 | בקרבות יום הכיפורים | קרב דמיאט | טובעו כלי שיט מצריים. |
| ב-13 באוקטובר 1973 | בקרבות יום הכיפורים | תקיפת דמיאט. |  |
| 1-14 במרץ 1978 | מבצע ליטני | הפגזות בחופי לבנון |  |
| ב-28 במרץ 1979 | תפיסת מחבלים | במרחק 50 מיל ימי מראש הנקרה תפסה את האונייה "סטפני" עם חוליית מחבלים בדרכם לפיגוע. |  |
| ביולי 1979 | תחזוקה | עברה שיפוץ חמש שנתי במספנת חיל הים. |  |
| בשנת 1982 | הזירה הימית במלחמת שלום הגליל | עסקה באבטחה נגד צוללות. |  |
| ב-12 ביולי 1984 | תפיסת מחבלים | יחד עם אח"י ניצחון תפסו את האנייה 'אולה' שהובילה מחבלים לפיגוע |  |
| 1986 | מעבר בסואץ | הפלגה לבסיס אילת במעבר בתעלה |  |
| ב-30 באוגוסט 1986 | תפיסת מחבלים | יחד עם ספינות אחרות תפסה את האניה 'אמל' בדרכה מקפריסין לבירות | ועליה 3 מכולות אמל"ח |
| בשנת 1991 | סיום | הספינה הוצאה משירות |  |
מפקדי הספינה

| מפקדי אח"י אילת (סער 2) |
| --- | --- | --- | --- |
| דרגה ושם | תקופת כהונה | תרומה כמפקד הספינה | תמונה |
| רס"ן אלי לוי | 1968 -אוקטובר 1969 | קליטה בשרבורג והשטת הספינה לארץ, קליטת מערכת הנשק טילי גבריאל |  |
| רס"ן מיכה רם | אוקטובר 1969 - אוגוסט 1970 |  |  |
| רס"ן יצחק דוידי | אוגוסט 1970 - יוני 1971 |  |  |
| רס"ן אבנר קורא | יוני 1971 - פברואר 72 |  | סרן אבנר קורא מפקד יחידה 838 |
| רס"ן גדי שפי | פברואר 1972 -1973 |  |  |
| רס"ן אילן שדה | 1973 | מבצע אביב נעורים ופעילות בזירה הימית במלחמת יום הכיפורים |  |
| רס"ן יוסף ישראלי | 1974 - ינואר 1976 |  |  |
| רס"ן אלי רגב | פברואר 1976 – יולי 1977 |  |  |
| רס"ן דוד הלפר | יולי 1977 - 1978 | תשאול אוניות סוחר נושאות ציוד למחבלים |  |
| רס"ן עמי אילון | 1978- דצמבר 1978 | סיום מוקדם עקב קבלת הפיקוד על שייטת 13. |  |
| רס"ן אודי דביר | מרץ 1979 – יולי 1979 | לכידת אניית מחבלים 'סטפני' סיום מוקדם עקב עלית הספינה לשיפוץ חמש שנתי. |  |
| רס"ן אברהם ישראל (כושי) | 1981 |  |  |
| רס"ן שי שלם | 1981 -1982 | פעילות בזירה הימית במלחמת לבנון הראשונה |  |
| רס"ן הראל גוב | 1985-1983 | תפיסת אונית המחבלים 'אולה', תרגיל משותף ראשון עם צי ארצות הברית, קליטה מבצעית מערכת סונר נגרר |  |
| רס"ן אסף בר | מפברואר 1986 - אוגוסט 1987 |  |  |
| רס"ן דני מעוז | 1987 |  |  |
| רס"ן יהודה סיסו | 1987 - 1989 |  |  |
| מנחם לוי | 1989 |  |  |
עזרא מנע: 
|  | 1991 | העמדת הספינה |  |
גלריה

משה טבק, צבי גבעתי וסגל הקצינים של אח"י מזנק בהשקת אח"י אילת (סער 2) בשרבורג, 29 בפברואר 1968.
נגדים על סיפון אח"י אילת (סער 2) בשרבורג בהפלגת הבכורה ביום השקתה 29 בפברואר 1968.
אח"י אילת (סער 2) ליד הרציף בשרבורג, יולי 1968.
אח"י אילת (סער 2) ברציף המספנה בשרבורג.
מסדר בוקר סמל חיים רשף מניף דגל ישראל במוט החרטום של אח"י אילת במעגן הצבאי בשרבורג.
בעת הפלגת ניסיון, נגד המכונה של אח"י אילת יוצא לסיפון להתרענן עם מגיני אזנים וחגורת הצלה.
צוות אח"י אילת ביום חיל הים יולי 1969.
אח"י אילת בנמל חיפה מקושטת בדגלי קוד ליום חיל היום יולי 1969.
מסירת האחריות ביצוע סיורי ביטחון שוטף. אח"י אילת (סער 2) והטרפדת ט-206 לקראת הוצאתה משירות ליד רציף אחד בבסיס חיפה.
משט ספינות השייטת בעת החלפת הפיקוד מהדר קמחי לשבתאי לוי 1971. אח"י אילת שנייה בטור.
ביקור היסטורי בנמל חיפה. אוסה מצרית מאבטחת את ביקור נשיא מצרים אנואר סאדאת בנמל חיפה לצד ספינה ישראלית מדגם סער 2 נגד צוללות, (כנראה אח"י אילת ) ספטמבר 1979.
רס"ן אלי לוי מפקדה הראשון של אח"י אילת (סער 2) נפרד מהצוות, בטקס מסירת הפיקוד לרס"ן מיכה רם 13 באוקטובר 1969.
צוות אח"י אילת בטקס העברת הפיקוד מאלי לוי למיכה רם, 13 באוקטובר 1969.
אח"י אילת (סער 2) בתצורת חימוש נגד צוללות, 1989.
מקורות וקישורים

צפי מרלי, אח"י אילת – שם אחד ארבעה כלי שיט, "בין גלים", אוקטובר 2002, ע' 50
משה אימבר וגד אריאל, שייטת 3 ספינות הטילים בחיל הים, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2005
ביאורים

↑  תמונה מתקופה מאוחרת יותר.
↑  מאחוריו מימין לשמאל: אלי רהב, הדר קמחי ושבתאי לוי (קצין) מוסתר.
הערות שוליים

↑  משה אורן, לקחי מלחמת יום הכיפורים, מרכז צוות הפקת לקחי מלחמה, אפריל 1974, עמ' 152–153
↑  משה אימבר, שייטת 3: ספינות הטילים בחיל הים, עמ' 71
↑  התמונה מתקופה מאוחרת יותר.
| ספינות טילים של חיל הים הישראלי |
| --- | --- | --- |
שייטת ספינות הטילים • כלי שיט של חיל הים
| סער 1 שלכת | אח"י מבטח • אח"י משגב • אח"י מזנק | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 2 שלכת | אח"י חיפה • אח"י אילת • אח"י עכו | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 3 שלכת | אח"י סער • אח"י סופה • אח"י געש • אח"י חרב • אח"י חנית • אח"י חץ | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4 תכלית | אח"י רשף • אח"י קשת • אח"י רומח • אח"י כידון • אח"י תרשיש • אח"י יפו | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4 נדרן | אח"י ניצחון • אח"י עצמאות • אח"י מולדת • אח"י קוממיות | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4.5 חוחית | אח"י עליה • אח"י גאולה | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4.5 נושב | אח"י רומח • אח"י קשת | סמל חיל הים הישראלי  |
| זיוונית | אח"י שמרית • אח"י שלומית | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4.5 נירית | אח"י חץ • אח"י תרשיש • אח"י כידון • אח"י יפו • אח"י חרב • אח"י סופה | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 5 להב | אח"י אילת • אח"י להב • אח"י חנית | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 6 | אח"י מגן • אח"י עוז • אח"י עצמאות • אח"י ניצחון |  |
This Love (שיר של פנטרה)

"This Love" הוא שיר של להקת ההבי מטאל האמריקאית פנטרה. הוא פורסם לראשונה באלבום הנמכר ביותר של הלהקה, Vulgar Display of Power משנת 1992, ומאוחר יותר באלבום האוסף של הלהקה, The Best of Pantera: Far Beyond the Great Southern Cowboys' Vulgar Hits! גרסה חיה נכללה גם באלבום Official Live: 101 Proof.
הלחנה ומילים

השיר מתחיל בריף גיטרה עם אפקט, והשיר הופך במהרה לכבד יותר מדי פעם. המתופף ויני פול אמר שהשיר עוסק במערכת יחסים שהסולן פיל אנסלמו היה בה בעבר. "האהבה הזאת הייתה פחות או יותר הסיפור של מערכת יחסים שהוא היה בה, והוא ממש כעס על זה!".
ביקורות

"This Love" הוא אחד השירים המוכרים ביותר של הלהקה. מגזין מטאל האמר דירג את השיר במקום ה-10 ברשימת 50 שירי פנטרה הטובים ביותר, וכתב כי הוא "מתחיל במצב יפה ואלגנטי לפני שהוא מתפרץ לקטטת ברים מטורפת של פזמון".
Loudwire דירגו את "This Love" במקום השביעי ברשימת 10 שירי פנטרה הטובים ביותר.
Guitar World דירגו את השיר במקום החמישי ברשימת 25 שירי פנטרה הטובים ביותר.
וידאו קליפ

הקליפ לשיר "This Love" בוים על ידי קווין קרסלייק ומראה את הלהקה מנגנת על גג בלוס אנג'לס בזמן שעשן נע מעליהם. בזמן הפזמון נראית הלהקה לסירוגין מנגנת על במה ועל גג הבניין. בעלילת משנה, זנות מוצגת כאשר מספר זונות עושות פעילויות אקראיות (כגון פיתוי של גבר ועוד אחת מורידה פאה). זה מגיע לשיאו כאשר זונה מסוימת נכנסת למונית אשר תפוסה על ידי גבר אחר, שמנסה לאנוס אותה. מהרגעים האחרונים של הקליפ נראה שהיא הורגת אותו, כי היא נראית גוררת אותו מהמונית ומשאירה אותו בצד הדרך.
רשימת רצועות

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | This Love (עריכת AOR)  | 4:44 |
| 2. | This Love (עריכת וידאו)  | 4:54 |
| 3. | This Love (גרסת אלבום)  | 6:36 |
משתתפים

פיל אנסלמו - שירה
דיימבאג דארל - גיטרות
רקס בראון - גיטרה בס
ויני פול - תופים
הערות שוליים

↑  Dom Lawsonpublished, The 50 best Pantera songs ever, louder, ‏2019-02-04 (באנגלית)
↑  Amy SciarrettoAmy Sciarretto, 10 Best Pantera Songs, Loudwire, ‏2014-12-08 (באנגלית)
↑  Richard BienstockContributions from Chris Gill published, The 25 greatest Pantera songs of all time, guitarworld, ‏2023-01-05 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: d6cf6c90-6458-4679-b200-19ea00ed973e  MusicBrainz work: 4fc80302-32e7-4673-adc4-3d2d5f3c0efb
אונג סן סו צ'י

אָאוּנְג סַאן סוּ צִ'י (בבורמזית: အောင်ဆန်းစုကြည်; נולדה ב-19 ביוני 1945 בראנגון, מיאנמר) היא פוליטיקאית בורמזית שכיהנה כראש הליגה הלאומית לדמוקרטיה ו"יועצת מדינה" של מיאנמר מ-2016 עד 2021. תפקיד זה נוצר עבורה, ומקביל לראש ממשלה. היא כיהנה גם בתפקידים של שרת החוץ של מיאנמר ושרה לענייני משרד הנשיא החל ממרץ 2016.
במשך שנים רבות נחשבה לאחת הלוחמות המובילות למען דמוקרטיה וזכויות אדם. בשנת 1990 זכתה מפלגתה בבחירות, אך המשטר הצבאי סירב להעביר את השלטון. בשנת 1991 הוענק לה פרס נובל לשלום על מאבקה הלא-אלים לקידום הדמוקרטיה, לפי עקרונות הבודהיזם. אולם, ב־2018 קבע צוות בדיקה מטעם מועצת האומות המאוחדות לזכויות אדם כי ממשלתה תרמה לביצוע מעשי הזוועות והטבח בבני הרוהינגיה. כתוצאה, נשללו ממנה פרסים שהוענקו לה במהלך שנות מאבקה, ביניהם פרס זכויות האדם של הארגון אמנסטי אינטרנשיונל, שהאשים אותה ב"בגידה מבישה", וכן הפרס על שם אלי ויזל מטעם מוזיאון השואה האמריקאי. במהלך ההפיכה הצבאית במיאנמר 2021 היא נעצרה והודחה מתפקידיה.
שם

במיאנמר אין שימוש בשמות משפחה, ושמה הפרטי כולל את שם אביה אונג-סן, של סבתה מצד אביה, סו, ושמה של אימה צ'י. כתואר כבוד קוראים בתרבות הבורמזית לצעיר/צעירה "אח/ות" ולמבוגר "דוד" (או) או "דודה" (דאו) ולכן היא מכונה "דאו סו צ'י".
קורות חייה > בחירות הביניים (2012)

באפריל 2012 מפלגת הליגה הלאומית למען דמוקרטיה בראשות סו צ'י השתתפה בבחירות הביניים. המפלגה זכתה ב-43 מתוך 44 המושבים במחוזות בהם התמודדה, וסו צ'י נבחרה כחברת פרלמנט. בפרלמנט כולו יש 664 מושבים, אך למרות היותה בראש מפלגת אופוזיציה קטנה, היא מונתה לעמוד בראש ועדה פרלמנטרית לפיקוח על שלטון החוק.
בסוף מאי 2012 יצאה אונג סן סו צ'י לראשונה אל מחוץ לבורמה מאז 1988, והשתתפה בפורום הכלכלי העולמי בבנגקוק, שם הזהירה מפני שבריריות תהליכי הדמוקרטיזציה בארצה וקראה למשקיעים זרים לוודא שכספיהם לא יזרמו לאנשי עסקים המקורבים לשלטון הצבאי הקודם. חודש לאחר מכן יצאה סו צ'י למסע באירופה, שבו נאמה בטקס קבלת פרס נובל לשלום באוסלו – 21 שנים לאחר שהוענק לה הפרס. בדבלין קיבלה את עיטור החופש של העיר יחד עם תומכה הוותיק, סולן להקת U2 בונו. ב-21 ביוני נפגשה עם ראש ממשלת בריטניה, דייוויד קמרון, בדאונינג 10 בלונדון. הפגישה הזכירה את פגישתו המפורסמת של אביה בשנת 1947, עם ראש ממשלת בריטניה, קלמנט אטלי, כדי לגבש את החוקה של בורמה העצמאית. במהלך ביקורה נשאה נאום באולם וסטמינסטר בפני שני בתי הפרלמנט, מה שהפך אותה לאישה השנייה בהיסטוריה שזכתה לכבוד זה, לאחר המלכה אליזבת השנייה. בספטמבר 2012 יצאה לביקור בארצות הברית, בו נפגשה עם נשיא ארצות הברית ברק אובמה, מזכירת המדינה הילרי קלינטון וראשי הקונגרס. במסגרת הביקור הכריזה ארצות הברית על הסרה של חלק מהסנקציות שהטילה על מיאנמר, וסו צ'י הביעה את תמיכתה במהלך. בנובמבר 2012 ביקרה בהודו, שם ציינה שלמרות הקרבה ההיסטורית של ההנהגה ההודית לשלטון הצבאי, היא מעריכה את היחסים החמים בין שני העמים.
קורות חייה > הבחירות הכלליות (2015)

ב-30 במרץ 2016 התמנתה לשר לענייני משרד הנשיא, שרת החוץ, שרת החינוך ושרת האנרגיה בממשלה שקמה בראשות הנשיא החדש טין צ'ו. כעבור זמן קצר נשארה רק בתפקידי שרה למשרד הנשיא ושרת החוץ. הנשיא טין צ'ו מינה אותה ליועצת המדינה, תפקיד השקול לראש הממשלה. בית הלאומים אישר את יצירת התפקיד ב-1 באפריל 2016, ובית הנבחרים אישר אותו ב-5 באפריל 2016. למחרת היא נכנסה לתפקיד. בבחירות הכלליות בנובמבר 2015 זכתה מפלגתה של אונג סן סו צ'י ב-80% מקולות הבוחרים, עם 255 מושבים בבית הנבחרים ו-135 מושבים בבית הלאומים. אף שהנשיא תיין סיין לא התנגד למינויה לנשיאה, סעיף בחוקה מונע ממי שבני משפחתו הם נתינים זרים לכהן כנשיא, ושינוי חוקתי של סעיף זה, דורש את הסכמת הצבא. סו צ'י, שהייתה בטוחה ביכולתה לנהל דיאלוג עם הצבא לשם קידום תיקונים דמוקרטיים, הבהירה כי תנהל את הממשלה אם מפלגתה תזכה.ב-30 במרץ 2016 התמנתה לשר לענייני משרד הנשיא, שרת החוץ, שרת החינוך ושרת האנרגיה בממשלה שקמה בראשות הנשיא החדש טין צ'ו. כעבור זמן קצר נשארה רק בתפקידי שרה למשרד הנשיא ושרת החוץ. הנשיא טין צ'ו מינה אותה ליועצת המדינה, תפקיד השקול לראש הממשלה. בית הלאומים אישר את יצירת התפקיד ב-1 באפריל 2016, ובית הנבחרים אישר אותו ב-5 באפריל 2016. למחרת היא נכנסה לתפקיד. במהלך כהונתה פעלה להכרזת האו"ם על יום המודעות לאזור הטרופי.
קורות חייה > סוגיית בני רוהינגיה ושינויים בשלטון

אחרי פעולות אלימות של ארגון גרילה של בני רוהינגיה נגד אנשי ביטחון ומתקניהם בשנת 2016 עבר הצבא הבורמזי לפעולות תגמול שהתלוו במדיניות יד קשה נגד אוכלוסייה זו. בשנת 2017 600,000 בני רוהיניגיה נאלצו להימלט לבנגלדש השכנה. אונג סן סו קיו הואשמה כי לא הרימה קול נגד מעשי הצבא וברחבי העולם הועלו נגד הנהגת מיאנמר האשמות כבדות בטיהור אתני ו"רצח עם". בנסיבות אלה כמה מפרסיה ואותות ההוקרה שאונג סן סו קיו זכתה בהם בעבר - כמו פרס אלי ויזל, המדליה מטעם אוניברסיטת אוקספורד ואזרחות הכבוד של קנדה נלקחו ממנה בחזרה.
במרץ 2018 עקב תנועת מחאה עממית, התפטר הנשיא טין קיו במפתיע, מסיבות בריאות. יורשו בתפקיד, וין מינט, הוא פעיל ותיק של הליגה הלאומית למען הדמוקרטיה, אולם המדיניות של הממשל הבורמזי בסוגיית בני רוהיניגה לא השתנתה.
ב-31 בינואר 2021 נעצרה אונג סן סו צ'י בידי צבא מיאנמר, שהכריז על תוצאות הבחירות הכלליות בנובמבר 2020 כמזויפות. היא הועמדה לדין ונדונה לארבע שנות מאסר. בינואר 2022 נדונה לארבע שנות מאסר נוספות.
דמותה במדיה האמנותית > קולנוע

2011 - הופק סרט על חייה "The Lady" בבימויו של לוק בסון
פרסים ואותות הוקרה

1990 - פרס סחרוב לחופש המחשבה
1990 - פרס תורולף-ראפטו (נורווגיה) - מטעם קרן ראפטו לזכויות האדם
1991 - הפרס נובל לשלום - "על מאבקה הלא אלים למען דמוקרטיה וזכויות האדם"
1992 - הפרס הבינלאומי סימון בוליבר - מטעם אונסק"ו
1995 - הפרס ג'ווהרלאל נהרו
1997 - הפרס אוקספורד לחירות - הושהה בשנת 2017
2000 - מדליית החירות הנשיאותית של ארצות הברית
2005 - פרס אולוף פלמה
2007 - חברה בקבוצת "Global Elders" לקידום השלום וזכויות האדם בעולם
2008 - הפרס הבינלאומי של קטלוניה
2009 - פרס שגרירת המצפון מטעם הארגון "אמנסטי אינטרנשנל" (בוטל בשנת 2018)
2012 - לגיון הכבוד של צרפת בדרגת מפקד
2012 - פרס אלי ויזל מטעם מוזיאון השואה בוושינגטון (בוטל ב-2018)
מדליית החופש של העיר אדינבורו (בוטלה ב-2018)
תוארי אזרחות כבוד של העיר פריז (2004) (בוטלה בשנת 2018) ושל קנדה (2007) (בוטלה ב-2018)
תוארי דוקטור לשם כבוד של האוניברסיטה החופשית של בריסל (1994) ושל האוניברסיטה הקתולית של לוון (1998)
ספרים

Freedom from Fear (1991)
Letters from Burma (1991)
ג'ואן קורי

| --- | --- |

 לידה:  19 במרץ 1955 בוסטון, מסצ'וסטס, ארצות הברית
 פטירה:  12 בנובמבר 2024 (בגיל 69) לה חויה, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  ביולוגיה, מיקרוביולוגיה
 מקום מגורים:  ארצות הברית ארצות הברית
 מקום לימודים:  מכללת אוברלין  אוניברסיטת אילינוי  בית הספר לרפואה של הרווארד
 מנחה לדוקטורט:  Samuel Kaplan 
 מוסדות:  salk institute for biological science
 פרסים והוקרה:  פרס פריצת דרך במדעי החיים  חבר ארגון הביולוגיה המולקולרית האירופאי  פרס וולף לחקלאות (2024)  פרס פרל מייסטר גרינגרד (2020)  פרס נסיכת אסטוריאס למחקר טכני ומדעי (2019)  פרס גרובר בגנטיקה (2018)  מדליית איגוד התורשה של אמריקה (2012)  עמיתה באגודה האמריקאית לקידום המדע  חבר זר של החברה המלכותית (2011)  פרס לוריאל-אונסק״ו לנשים במדע (2000)  פרס צ'ארלס אלברט שול (1995)  William O. Baker Award for Initiatives in Research (1994) 
 בן זוג:  סטיבן וורלנד
 אתר רשמי
 
ג'ואן קורי (באנגלית: Joanne Chory; ‏19 במרץ 1955 - 12 בנובמבר 2024) הייתה פרופסורית אמריקאית לביולוגיה המתמחה בביולוגיה ובמיקרוביולוגיה של צמחים. היא גילתה שמוטציה בגן DET 1 גורמת לצמחים לגדול בחושך כאילו נחשפו לאור, וגילתה גם ש-Brassinosteroids הם סוג ייחודי של הורמונים המסייעים לשלוט בהתפתחות הצמחים ומווסתים את האור. במהלך 15 שנים ד"ר קורי חשפה את הדרך שבה צמחים גדלים, החל מהפעלה של קולטנים בקרום התא הצמחי ועד להשפעות ההורמונים על גורמי שעתוק בגרעין התא. גילויים אלו זיכו את קורי בפרס פריצת דרך במדעי החיים בשנת 2018 ובפרס פרל מייסטר גרינגרד בשנת 2020.
קורי זכתה בפרס וולף לשנת 2024.
קורות חיים

קורי נולדה בבוסטון, מסצ'וסטס להורים ממוצא לבנוני, אחת מבין שישה אחים ואחיות. בילדותה אהבה מאוד לרקוד ולקרוא.
את התואר הראשון שלה בביולוגיה סיימה ב-1977 בהצטיינות במכללת אוברלין שבאוהיו, את התואר השני שלה ערכה קורי באוניברסיטת אילינוי, שם גם סיימה בשנת 1984 את הדוקטורט במיקרוביולוגיה. את פוסט הדוקטורט שלה ערכה בבית הספר לרפואה של הרווארד עם חוקר הצמחים פרד אוסבול. בשנת 1988 הצטרפה קורי למכון Salk לחקר הביולוגיה וכיום היא ראש מעבדה משלה.
בשנת 2003 קורי נבחרה למנהיגת המחקר בחקלאות של סיינטיפיק אמריקן. היא חברה באקדמיה הלאומית למדעים בארצות הברית, באקדמיה הלאומית למדעים בגרמניה, באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים, ובאגודה האמריקאית לקידום המדע. בנוסף, קורי היא שותפה זרה של האקדמיה הצרפתית למדע, חברה זרה בחברה המלכותית בלונדון, וחברה שותפה בארגון האירופי לביולוגיה מולקולרית (EMBO).
בשנת 2004 אובחנה אצל קורי מחלת פרקינסון. במהלך העשור שלאחר מכן, היא סיפרה שבקושי היו לה תסמינים, אך בשנים האחרונות המחלה הלכה והחמירה. היא נטלה תרופות ולאחר כמה שנים טופלה בגירוי מוחי עמוק, המקל על תסמינים כגון רעידות שרירים.
פעילות מחקרית

במהלך המחקר של דוקטור קורי שנערך בבית החולים של מסצ'וסטס נלקחו 100,000 זרעי תודרנית לבנה (Arabidopsis thaliana) שנבחרה להיות צמח מודל. 50,000 זרעים הוטבלו בחומר בשם אתיל מתאן-סולפונט (אנ') (EMS) ו-50,000 לא הוטבלו. כל הזרעים נשתלו בחדר מואר למשך יומיים ולאחר מכן הועברו לחדר חשוך למשך שבוע ואז הוצאו. הצמחים שלא הוטבלו ב-EMS גדלו לגובה וללא עלים כמצופה, אך חלק מהצמחים שכן הוטבלו ב-EMS גדלו בצורה נורמלית כמעט לגמרי כאילו נחשפו לאור.
קורי ועמיתיה ראו במחקר שלהם כי התפתחות הצמחים שהוטבלו ב-EMS וצמחו בתנאים חסרי אור נגרמת על ידי מוטציה בגן שנחקר מעט מאוד שהצוות קרא לו de-etiolated 1, או DET1. בסופו של דבר, היא ועמיתיה מצאו כי DET1 מקודד לקולטן שטרם היה ידוע במסלול האיתות הקובע כיצד הצמחים מגיבים לאור.
ב-Salk המשיכה קורי לעבוד על DET1 אבל גם על מוטציה בגן DET2 הקשור. הניסויים שלה עם מוטציה זו הובילו אותה לגילוי כי ההורמונים הצמחיים ברסינוסטרואידים (Brassinosteroids) קשורים לאיתות אור. על אף שהורמונים אלו התגלו בשנות השבעים, תפקידם בצמיחה והתפתחות של צמחים היה לא ברור. עבודתם של קורי והשותפים שלה אישרה כי Brassinosteroids הם סוג ייחודי של הורמונים המסייעים לשלוט בהתפתחות הצמחים המווסתים את האור.
לפני התגלית רוב הקהילה המדעית חשבה שהקולטנים היחידים הקשורים באור שקיימים בצמחים היו פיטוכרומים, סוג של חומר אורגני. ביולוגים רבים העוסקים בצמחים פקפקו בגילויים של קורי והיו ספקנים לגבי קיומו של קולטן אור חדש.
השראה

לדבריה, ההשראה הכי גדולה שלה היא פרנסיס קריק, ביולוג מולקולרי אנגלי שגילה את מבנה ה-DNA. קורי מספרת שהיא אהבה במיוחד את העובדה שהוא כתב לבנו בן ה-10 בפנימייה וסיפר לו שהוא גילה תגלית חשובה מאוד, ואז המשיך לצייר ביד את הסליל של ה-DNA, והסביר לבנו, במילים הפשוטות ביותר, מדוע הגילוי שלו היה כה חשוב.
משפחתה

במהלך הפוסט דוקטורט שלה בהרווארד היא פגשה את סטיבן וורלנד, בעלה לעתיד. הוא סיים את הדוקטורט שלו באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, וזמן קצר לאחר מכן עבר לבוסטון על מנת לעשות פוסט דוקטורט בבית הספר לרפואה של הרווארד. השניים התחתנו ב-1987 ועברו לקליפורניה. הזוג אימץ בת ובן.
פרסים

2024 - פרס וולף לחקלאות
2020 - פרס פרל מייסטר גרינגרד
2019 - פרס נסיכת אסטוריאס למחקר טכני ומדעי
2018 - פרס גרובר בגנטיקה
2018 - פרס פריצת דרך במדעי החיים
2012 - מדליית האגודה האמריקאית לגנטיקה
2004 - פרס קומהו בביולוגיה מולקולרית צמחית
2000 - פרס לוריאל-אונסק"ו לנשים במדע
1995 - פרס צ'ארלס אלברט שול
1994 - פרס NAS ליזמות במחקר