stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זיגמונד ראשר
מעצר והוצאה להורג

קרולינה "ניני" דיהל, אשתו של ראשר, נעצרה במרץ 1944 בגין פרשיית הונאות רחבה, לאחר שמשטרת מינכן תפסה אותה בשעת מעשה כאשר ניסתה לחטוף תינוק. במהלך חקירתה גילו החוקרים שחטפה שלושה תינוקות אחרים ורק העמידה פנים כי הייתה בהיריון, זאת בכדי לטעון מאוחר יותר כי הרתה אותם. כמו כן ניסתה לזייף את הריונה הרביעי ולחטוף תינוק נוסף בניסיון להוכיח להימלר שיכלה להרות על אף גילה המבוגר, ולקדם את רעיונו של בעלה, אשר ביקש להגביר את קצב צמיחת האוכלוסייה באמצעות "הרחקת" גיל המעבר. חקירה נוספת חשפה שכל ילדיה נגנבו או נרכשו. הימלר חש נבגד והורה על מעצרו של ראשר באפריל אותה שנה.
בנוסף להאשמות החטיפה שהועלו נגדו בגין שותפות לדבר העבירה, נאשם ראשר גם בניהול ספרים כוזב, הונאה מדעית, וכן ברצח של עוזרת המעבדה שלו, ג'ולי מושלר, אשר נראתה בחיים לאחרונה בטיול הרים משותף עם בני הזוג כשנה קודם לכן.
ראשר ואשתו הורשעו באישומים ללא משפט ונשלחו במהרה למחנות ריכוז, זיגמונד לבוכנוולד וקרולינה לראוונסבריק. שניהם הוחזקו בתאים תת-קרקעיים דמויי בונקרים אשר יועדו לאסירים מיוחדים.
ראשר נותר במחנה הריכוז בוכנוולד עד לפינויו הסופי באפריל 1945. הוא נלקח יחד עם אסירים נוספים לדכאו, שם הוצא להורג באמצעות ירייה בראשו ב-26 באפריל 1945, שלושה ימים בלבד לפני ששוחרר המחנה בידי הכוחות האמריקאים. עדות נוספת מפי קצין שוצשטאפל שנכח במקום גרסה כי הוצאתו להורג בוצעה בידי האופטשארפיהרר תיאודור בונגרץ, בפקודתו הישירה של הימלר. לדבריו, ראשר נורה דרך תא הצפייה ומסירת האוכל של דלת תאו, ולאחר מכן בעט בונגרץ בגופתו בעודו אומר, ”חתיכת חזיר, עכשיו קיבלת את העונש שמגיע לך”. קרולינה הוצאה להורג בערך באותה העת.
התייחסות לתוצאות הניסויים

ישנן שתי אסכולות עיקריות המתייחסות לשאלה האם יש בסיס אתי לשימוש בממצאים של אותם ניסויים שבוצעו על האסירים של מחנות הריכוז העבודה והשמדה במהלך השואה:
האסכולה הראשונה, התומכת בשימוש בממצאים, נשענת על שתי טענות:
לפי דבריו של ד"ר הנרי קי. בייצ'ר מבית הספר לרפואה הרווארד, בכנס לרופאים מרדימים.
טענה ראשונה, הטענה המדעית-רפואית הגורסת שאם ניתן להפיק מאותם ניסויים מידע אשר יכול לסייע להצלת חיי אדם, אריכות ימים ואף אפילו באיכות חיים, בין אם של האוכלוסייה הכללית ובין אם של מטופלים או חולים, הדבר נכון ואף מוסרי להמשיך לחקור (בתנאי ניסויים עכשוויים).
הטענה השנייה, הטענה האתית, מתייחסת לאותם נסיינים אשר עונו ואיבדו את חייהם במהלך אותם ניסויים, וגורסת ששימוש בממצאים משמעותו שמותם וסיבלם לא יהיה לשווא. ממצאים חדשים על בסיס הניסויים שהשתתפו בהם יוקדשו לזכרם ולזכותם ולעולם יהיו מוקרים על ההקרבה שלהם. מעין ניסיון לתת למוות שלהם משמעות למען טובת האנושות – משמעות אשר בצורה מסוימת היית נתעבת על ידי הנאצים.
האסכולה השנייה, המתנגדת לשימוש בממצאים.
על בסיס דבריה של ד"ר מריסה אנג'ל בכתב העת New England Journal of Medicine, אשר גורסת שכל שימוש בממצאים אלו נותן לגיטימציה לאותם ניסויים, לשיטות המחקר, ולעקרונות האכזריים הצרופים לאורך כל הניסויים על חשבון בני אדם שנלקחו מהם זכויות אדם בסיסית. היא מנמקת זאת כך:
טענה ראשונה - כאשר מנתחים את הניסויים אי-אפשר שלא להתייחס לאותם נסיינים כפי שהרופאים הנאצים הסתכלו עליהם - לא כבני אדם אלא כמעין חיות מעבדה. בכך שנותנים אפילו במעט מן הלגיטימציה הופכים אנו להיות רטרואקטיבית למענים שלהם.
הטענה השנייה מתייחסת לסקרנות המדעית - למרות שהשאלות שנחקרו לגיטימיות, קיימים כיום אמצעים אתיים ומקצועיים לא פחות להשגת ממצאים.
אומנם, אותן אסכולות מציגות גישות חד משמעיות, אך בהינתן הצגת סיטואציות קיצוניות רוב אלו שיחזיקו באחת הדעות ישקול לשנות את דעתם או לפחות להסכים לסייגים.
ניתנת הדוגמה: "אם הממצאים מהניסויים היו מצילים את כל דיירי הרחוב ממוות מהיפותרמיה בחורף הקרוב", האסכולה השנייה הייתה יכולה להסכים שזהו מעשה נכון.
מצד שני, אם לאחר שימוש באותם ממצאים יוצע לשנות את העקרונות שהם משתמשים בניסויים בבני אדם לפחות מוקפדים ופחות מיושרים עם זכויות אדם, האסכולה הראשונה הייתה ככל הנראה מתנגדת.
אף-על-פי-כן, כאשר לא מתייחסים לאותם מקרים קיצוניים רוב מחזיקי הדעה יצודדו גישה אחת. באשר לפרסום ממצאים מניסויים מסוג זה, כתבי-העת ועורכיהם נמנעים מלפרסם אותם ממצאים, דבר אשר מעיד על הגישה הרווחת.
לקריאה נוספת

| עברית | English |
| --- | --- |
ליפטון, רוברט ג'יי; הרופאים הנאצים: הריגה רפואית והפסיכולוגיה של רצח עם; ספרי בייסיק, ניו יורק, 1986 (מסת"ב: 978-0465049059): Lifton, Robert Jay; The Nazi Doctors: Medical Killing And The Psychology Of Genocide; Basic Books, New York, 1986 (ISBN 978-0465049059)
ה. קייטר, מייקל; רופאים תחת היטלר; הוצאת אוניברסיטת קרוליינה הצפונית, צ'אפל היל, 1989 (מסת"ב: 978-0807848586): H. Kater, Michael; Doctors Under Hitler; The University of North Carolina Press, Chapel Hill, 1989 (ISBN 978-0807848586)
ספיץ, ויויאן; רופאים מהגיהנום: התיעוד המחריד של ניסויי הנאצים בבני אדם; הוצאת סנטיאנט, בולדר, קולורדו, 2005 (מסת"ב 979–8200172191): Spit, Vivien; Doctors From Hell: The Horrific Account Of Nazi Experiments On Humans; Sentient Publications, Boulder, Colorado, 2005 (ISBN 979-8200172191)
: Jacobi, Hannah MP. "Rationalising Evil? The ethical considerations of using Nazi data in medical publications after World War Two." (2017). Radboud University
: Quinn, Carol Viola Anne. Reconsidering the Nazi data debate: The moral aspects of deciding whether the data should be used. (Syracuse University (2002
|  | Deutsch |
| --- | --- |
בנץ, וולפגנג; ספרי דכאו; רפואה בגרמניה הנאצית, מפגע, קורבן, ומוציא להורג; דוקטור זיגמונד ראשר - קריירה; מינכן, 1988; עמודים 190–214 (מסת"ב: 3-423-04609-0): Benz, Wolfgang; Dachauer Hefte; Medizin Im NS-Staat, Täter, Opfer, Handlanger; Dr. Med Sigmund Rascher - Eine Karriere; Münchenm 1988; Seiten 190–214 (ISBN 3-423-04609-0)
זמצ'ניק, סטניסלב; זה היה דכאו; הוועדה הבינלאומית של דכאו, לוקסמבורג, 2002 (מסת"ב 2-87996-948-4): Zámečník, Stanislav; Das War Dacahu; Comité International De Dachau, Luxemburg, 2002 (ISBN 2-87996-948-4)
ה. קייטר, מייקל; מחלקת אננארבה של האס. אס. בשנים 1935–1945: תרומה למדיניות התרבותית של הרייך השלישי; הוצאת המדע של אולדנבורג, 2006 (מסת"ב: 978-3-486-57950-5): H. Kater, Michael; Das Ahnenerbe Der SS 1935–1945: Ein Beitrag Zur Kulturpolitik Des Dritten Reiches; Oldenbourg Wissenschaftsverlag, 2006 (ISBN 978-3-486-57950-5)
שולר, וולפגנג; רוצחים סדרתיים בגרמניה; הוצאה מיליצקה, ליפזיג, 2006 (מסת"ב 3-86189-629-X): Schüler, Wolfgang; Serienmörder In Deutschland; Militzke Verlag Gmbh, Leipzig, 2006 (ISBN 3-86189-629-X)
רהם, הוברט; נפילתו של בית ראשר; הוצאת איגן, 2011 (מסת"ב 978–3752974966): Rehm, Hubert; Der Untergang Des Hauses Rascher; Eigen Verlag, 2011 (ISBN 978-3752974966)
קנול, אלברט; הוורמאכט ומחנות הריכוז; ניסויים בבני אדם במחנה הריכוז דכאו: ניסוייו הרפואיים של דוקטור זיגמונד ראשר; הוצאת טמן, 2012 (מסת"ב: 978-3-8378-4033-9): Knoll, Albert; Wehrmacht Und Konzentrationslager; Humanexperimente Im KZ Dachau: Die Medizinischen Versuche Dr. Sigmund Raschers; Temmen, 2012 (ISBN 978-3-8378-4033-9)
מייקל ינצה, מתיאס; המפגעים, המתווכים והחוקרים: פשעיו הרפואיים של דוקטור ראשר וסביבתו האישית; הוצאת אוניברסיטת טובינגן, 2018 (מע"ד: 10.15496/publication-51052): Michael Jantze, Matthias; Täter, Netzwerker, Forscher: Die Medizinverbrechen Von Dr. Med. Sigmund Rascher Und Sein Personelles Umfeld; Universität Tübingen, 2018 (doi:10.15496/publikation-51052)
ז'וזף קאיו

ז'וֹזֶף קַאיוֹ (בצרפתית: Joseph-Marie–Auguste Caillaux;‏ 30 במרץ 1863 לה מאן - 22 בנובמבר 1944 מאמר (אנ')) היה מדינאי צרפתי של הרפובליקה הצרפתית השלישית. הוא היה מנהיג המפלגה הרדיקלית הצרפתית, שר האוצר, ולתקופה קצרה ראש ממשלת צרפת. אך דעותיו המתקדמות בהתנגדות לצבא הרחיקו אותו מגורמים שמרניים. הוא הואשם בשחיתות, אך זוכה על ידי ועדה פרלמנטרית. ניסיונותיו להגיע לפשרה עם גרמניה במהלך מלחמת העולם הראשונה הובילו למאסרו בטענת בגידה במדינה ולשהות בת 3 שנים בכלא. שמו טוהר לאחר סיום המלחמה.
ממשלת קאיו – 27 ביוני 1911 – 11 בינואר 1912

ז'וזף קאיו - נשיא המועצה ושר הפנים והפולחן
ז'וסטן דה סלב (אנ') - שר החוץ
אדולף מסימי - שר המלחמה
לואי-לוסיאן קלוץ – שר האוצר
רנה רנו (אנ') – שר העבודה והביטוח הלאומי
ז'אן קרופי (אנ') - שר המשפטים
תאופיל דלקאסה - שר הימייה
תאודור סטג (אנ') - שר ההוראה הציבורית והאומנויות היפות
ז'יל פאם (אנ') - שר החקלאות
אלבר לברן - שר המושבות
ויקטור אוגנייר (אנ') - שר לעבודות ציבוריות, דואר וטלגרפים
מוריס קוויבה (אנ') - שר המסחר והתעשייה
לקריאה נוספת

Binion, Rudolph. Defeated leaders; the Political Fate of Caillaux, Jouvenel, and Tardieu, Columbia University Press, 1960. pp 15–118
Cooke, W. Henry. "Joseph Caillaux, Statesman of the Third Republic," Pacific Historical Review, Vol. 13, No. 3, September, 1944.
Gibbons, Herbert Adams. "The Case Against Caillaux." In France and Ourselves: Interpretative Studies, Chap. VIII, The Century Co., 1920.
Hamilton, Keith A. "The 'Wild Talk' of Joseph Caillaux: A Sequel to the Agadir Crisis," The International History Review, Vol. 9, No. 2, May, 1987.
Johnston, Charles. "Caillaux's Secret Power Through French Masonry," The New York Times, 24 February 1918.
Latzarus, Louis. "Joseph Caillaux: A Character Sketch," The Living Age, 6 December 1919.
Lauzanne, Stephane. "A Lost Force: M. Joseph Caillaux," The Forum, January 1923.
Raphael, John. The Caillaux Drama, Max Goschen Ltd., 1914.
Seager, Frederic. "Joseph Caillaux as Premier, 1911-1912: The Dilemma of a Liberal Reformer," French Historical Studies, Vol. 11, No. 2, Autumn, 1979. online
"The Road to Peace: An Interview," The Living Age, 8 March 1924.
הערות שוליים

1 2  הערך "קַיוֹ, ז'וֹזֶף" באנציקלופדיה העברית, כרך כ"ט, עמוד 612
1 2 3 4 5  1922 Encyclopædia Britannica/Caillaux, Joseph-Marie-Auguste
↑  J. F. V. Keiger ,Raymond Poincaré
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007277878305171  PLWABN: 9810689592605606  BIBSYS: 90711332  BNE: XX1221680  BnF: cb12334274n (data)  CiNii: DA09444692  GND: 118675273  ICCU: RAVV058019  ISNI: 0000 0001 1033 1397  LCCN: n81087043  NDL: 00652399  NKC: jo2002113343  NLG: 167999  NTA: 070366241  SELIBR: 182702  SNAC: w67d6jfv  SUDOC: 032282907  VcBA: 495/315889  VIAF: 114621953   WorldCat (עם VIAF): 114621953 
השער של "Le Petit Journal" הממחיש את ההתנקשות בגסטון קלמט, עורך "לה פיגארו"
פרייזר (נהר)

| --- | --- |
הנהר פרייזר, מהשטח של מנזר וסטמינסטר, מעל האציץ' בקולומביה הבריטית, במבט במעלה הזרם.
הנהר פרייזר, מהשטח של מנזר וסטמינסטר, מעל האציץ' בקולומביה הבריטית, במבט במעלה הזרם.
 מידע כללי
 אורך:  1,375 ק"מ
 ספיקה ממוצעת:  3,475 מ"ק לשנייה
 אגן ניקוז:  220,000 קמ"ר
 מוצא:  מעבר פרייזר
 גובה מוצא הנהר:  2,145 מטרים
 קואורדינטות מוצא:  52°37′41″N 118°25′50″W﻿ / ﻿52.628056°N 118.430556°W﻿ / 52.628056; -118.430556
 יובלים:  Bowron River, Cottonwood River, Goat River, Cale Creek, Texas Creek, Raush River, Doré River, Castle Creek, Morkill River, McLennan River, McKale River, Seton River, Nechako River, Thompson River, Coquihalla River, Quesnel River, Harrison River, Nahatlatch River, Robson River, McGregor River, West Road River, Coquitlam River, Salmon River, Moose River, Pitt River, Bridge River, Chilcotin River 
 שפך:  האוקיינוס השקט בקולומביה הבריטית
 קואורדינטות שפך:  49°10′40″N 123°12′45″W﻿ / ﻿49.177778°N 123.2125°W﻿ / 49.177778; -123.2125
 מדינות באגן הניקוז:  קולומביה הבריטית בקנדה
 
 מפה המציגה את אגן הניקוז של הפרייזר
 
הנהר פרייזר (באנגלית: Fraser River) הוא הנהר הארוך ביותר בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה. מוצא הנהר במעבר פרייזר ליד הר בלקרוק (אנ') בהרי הרוקי, והוא זורם לאורך 1,375 קילומטרים, לתוך מצר ג'ורג'יה, ממש דרומית לעיר ונקובר. זהו הנהר ה-11 באורכו בקנדה. הספיקה השנתית של הנהר בשפך היא 112 קילומטרים מעוקבים או בממוצע 3,550 מטרים מעוקבים בשנייה, והוא סוחף 20 מיליון טון של משקעים לתוך האוקיינוס השקט.
הנהר נקרא על שמו של חוקר הארצות סיימון פרייזר (אנ'), שהוביל משלחת ב-1808 מטעם חברת נורת ווסט (אנ') מאתר פרינס ג'ורג' של ימינו כמעט עד לשפך הנהר.
מסלול > ספיקה

סקר המים של קנדה (אנ') מפעיל כיום 17 תחנות מדידה, שבהן נמדדים הספיקה וגובה מפלס המים לאורך רוב הערוץ הראשי מרד פאס (Red Pass) ממש במורד הזרם של אגם מוס (אנ') בפארק הפרובינציאלי הר רובסון, ועד סטיבסטון (אנ') בוונקובר בשפך הנהר. עם ספיקה ממוצעת בשפך של כ-3,475 מטר מעוקב לשנייה הפרייזר הוא הנהר עם הספיקה הגדולה ביותר מבין הנהרות הנשפכים לחוף האוקיינוס השקט של קנדה והחמישי בגודלו במדינה. הספיקה הממוצעת היא מאוד עונתית; קצבי הספיקה בקיץ יכולים להיות גדולים פי עשרה מהספיקה במהלך החורף.
הספיקה הגבוהה ביותר שנרשמה בפרייזר הייתה ביוני 1894, מוערכת ב-17,000 מטר מעוקב לשנייה בהופ (אנ'). היא חושבה באמצעות הסימון של גובה המים בשיא ליד התחנה ההידרומטרית בהופ ושיטות סטטיסטיות שונות. בשנת 1948 אימצה מועצת נהר פרייזר (Fraser River Board) את האומדן לשיטפון של 1894. זה נשאר הערך שצוין על ידי סוכנויות רגולטוריות עבור כל עבודות בקרת השיטפונות על הנהר. מחקרים נוספים ומודלים הידראוליים העריכו את הספיקה המקסימלית של נהר פרייזר, בהופ במהלך השיטפון של 1894, בטווח של כ-16,000 עד 18,000 מטר מעוקב לשנייה.
היסטוריה

ב-14 ביוני 1792 נכנסו ועגנו בזרוע הצפונית של הנהר פרייזר מגלי הארצות הספרדים דיוניסיו אלקלה גליאנו (אנ') וקאייטנו ואלדס (אנ'), והפכו לאירופים הראשונים שמצאו ונכנסו אליו. קיומו של הנהר, אך לא מיקומו, נגזר במהלך מסעו ב-1791 של חוסה מריה נרוואס (אנ'), תחת פרנסיסקו דה אליסה (אנ').
החלקים העליונים של הנהר פרייזר נחקרו לראשונה על ידי סר אלכסנדר מקנזי בשנת 1793, ונסקרו במלואם על ידי סיימון פרייזר בשנת 1808, שהוכיח שהנהר אותו חקר מקנזי אינו תחילתו של הנהר קולומביה, כפי שהייתה אז ההשערה המקובלת.
בשנת 1828 סייר ג'ורג' סימפסון (אנ'), המנהל של חברת מפרץ הדסון בנהר, בעיקר כדי לבחון את פורט לנגלי (אנ') ולקבוע אם הוא יתאים כאתר המחסנים הראשי של חברת מפרץ ההדסון בחוף האוקיינוס השקט. סימפסון האמין שניתן לשוט בנהר פרייזר לכל אורכו, אף על פי שסיימון פרייזר תיאר אותו כבלתי ניתן לשיט. סימפסון שט במורד הנהר ודרך קניון פרייזר (אנ'), ולאחר מכן כתב "אני צריך להעריך שהמעבר למטה הוא מוות בטוח, בתשעה ניסיונות מתוך עשרה. לכן לא אדבר יותר על זה כנחל שניתן לשוט בו". הסיור שלו במורד הנהר שכנע אותו שפורט לנגלי לא יכול להחליף את פורט ונקובר כאתר המחסנים הראשי של החברה בחוף האוקיינוס השקט.
חלק גדול מההיסטוריה של קולומביה הבריטית נקשר לנהר פרייזר, בין השאר משום שזה היה הנתיב החיוני בין פנים המדינה לחוף הדרומי לאחר אובדן האדמות מדרום לקו הרוחב 49 עם חתימת אמנת אורגון משנת 1846. זה היה המקום שבו תועדו לראשונה היישובים של הילידים, המסלול של המוני מחפשי הזהב בזמן הבהלה לזהב של קניון פרייזר (אנ') ואמצעי התעבורה הראשי של המסחר והתעשייה המוקדמים של המחוז.
בשנת 1998 הוגדר הנהר כנהר מורשת קנדי (אנ') בשל מורשתו הטבעית והאנושית. הוא עדיין הנהר הארוך ביותר עם תואר זה.
שימושים

הפרייזר מנוצל מאוד על ידי פעילויות אנושיות, במיוחד בחלקים התחתונים שלו. גדותיו הן אדמות חקלאיות עשירות, המים שלו משמשים את מפעלי עיסת עץ, וכמה סכרים בחלק מהפלגים מספקים אנרגיה הידרואלקטרית. הזרימה העיקרית של הפרייזר מעולם לא נסכרה, בין השאר, משום שרמת כמות המשקעים הגבוהה שלו תגרום לסכר תוחלת חיים קצרה, אך בעיקר בגלל התנגדות עזה של דיג ודאגות סביבתיות אחרות. ההתיישבות סביב הנהר פרייזר החלה בשנת 1858 כאשר הבהלה לזהב הגיעה לקניון פרייזר ולנהר פרייזר. זהו גם מקום דיג פופולרי עבור תושבי האזור הקרוב לחוף.
הדלתה של הנהר, במיוחד באזור מפרץ באונדרי (אנ'), היא נקודת עצירה חשובה עבור עופות חוף (אנ') נודדים.
שימושים > דיג

נהר פרייזר ידוע כאתר דיג של חדקן לבן, כל חמשת המינים של אלתית פסיפית (גמלונית, כסופה, צ'אם, דבשתית ואדומה), כמו גם סטילהד. חדקן לבן ממוצע יכול להגיע למשקל של 230 קילוגרם. חדקן לבן במשקל מוערך של 500 קילוגרם ואורך של 3.76 מטר נלכד ושוחרר על נהר פרייזר ביולי 2012. בשנת 2021, נתפס חדקן לבן על הנהר במשקל 400 קילוגרם, באורך של 352 סנטימטרים. על פי הערכות, גילו למעלה מ-100 שנה. הדג תויג ושוחרר.
שיטפונות

השיטפונות המשמעותיים ביותר בהיסטוריה המתועדת של הנהר פרייזר התרחשו בשנים 1894 ו-1948.
שיטפונות > השיטפון של 1894

לאחר ההתיישבות של האירופאים, השיטפון ההרסני הראשון בלואר מיינלנד (עמק פרייזר (אנ') ומטרו ונקובר (אנ')) התרחש ב-1894. ללא הגנה מפני המים העולים של הנהר פרייזר, הוצפו במים הקהילות של עמק פרייזר ומטרו ונקובר החל מצ'יליוואק ובמורד הזרם. בשיטפונות של 1894, הגיע סימן גובה המים במישן ל-7.85 מטרים.
לאחר השיטפון של 1894, נבנתה מערכת סוללות ברחבי עמק פרייזר. מיזמי סכרים וניקוז צמצמו מאוד את סכנת השיטפונות, אך עם הזמן הסוללות לא תוחזקו וצמחה עליהם צמחיית פרא של שיחים ועצים. חלק מהסוללות שנבנו משלד עץ, התמוטטו בשנת 1948 במספר מקומות, מה שאפשר את השיטפון ההרסני השני. השיטפונות מאז 1948 היו קלים בהשוואה.
שיטפונות > השיטפון של 1948

ב-1948 תועדו הצפות עצומות בצ'יליוואק ובאזורים אחרים לאורך הנהר פרייזר. סימן גובה המים במישן הגיע ל-7.5 מטרים. שיא הספיקה היה כ-15,600 מטרים מעוקבים לשנייה.
שיטפונות > השיטפון של 1948 > ציר הזמן

ב-28 במאי 1948 נפרצה הסוללה של סמיאולט קריק (Semiault Creek).
ב-29 במאי 1948 נפרצו הסוללות ליד גלנדייל (כיום קוטונווד קורנר), ובתוך ארבעה ימים, 49 קמ"ר של אדמה פורייה היו מתחת למים.
ב-1 ביוני 1948 נפרצה סוללת קנור (Cannor Dyke מזרחית לתעלת ודר ליד הכביש המהיר חוצה קנדה) ושחררה טונות של מי הנהר פרייזר לאזור גרינדייל, שהרסו בתים ושדות.
ב-3 ביוני 1948 סיפקה ספינת הקיטור גלדיס לצ'יליוואק מוכת השיטפונות אוהלים ומצרכים, כמו גם העבירה אנשים ובעלי חיים למקומות גבוהים.
שיטפונות > השיטפון של 1948 > סיבות

טמפרטורות קרירות במרץ, באפריל ובתחילת מאי עיכבו את הפשרת שכבת השלג העבה שהצטברה במהלך עונת החורף. כמה ימים של מזג אוויר חם וגשמים חמים במהלך סוף השבוע של החגים בסוף מאי האיצו את הפשרת השלג. נהרות ונחלים התמלאו במהירות עם נגר מעיינות, והגיעו לגבהים שבעבר נמדדו רק בשנת 1894. לבסוף, מערכות הסוללות המתוחזקות בצורה גרועה לא הצליחו להכיל את המים.
בשיאו של השיטפון של 1948 שכנו 200 קמ"ר מתחת למים. סוללות נפרצו באגסיז, צ'יליוואק, האי ניקומן, עמק גלן ומאצקוי. עד שמי השיטפון נסוגו חודש לאחר מכן, פונו 16,000 בני אדם, ונגרמו נזקים בסך 20 מיליון דולר, כ-225 מיליון דולר ב-2020.
שיטפונות > השיטפון של 1972

שיטפונות גדולים התרחשו שוב בשנת 1972 עקב הפשרת שלגים משמעותית באביב, שהשפיעה בעיקר על אזורים סביב פרינס ג'ורג', קאמלופס, הופ (אנ') וסארי.
שיטפונות > השיטפון של 2007

עקב שיא שלג על ההרים באגן הניקוז של נהר פרייזר שהחלו להפשיר, בשילוב עם גשם כבד, עלה מפלס המים בנהר פרייזר ב-2007 לרמה שלא נמדדה מאז 1972. שטחים נמוכים באזורים במעלה הנהר כמו פרינס ג'ורג' סבלו מהצפות קלות. ניתנו התראות פינוי עבור השטחים הנמוכים שאינם מוגנים על ידי סוללות בלואר מיינלנד. עם זאת, עליית מפלס המים לא גרמה לפריצת הסוללות, ושיטפונות גדולים נמנעו.
שיטפונות > השיטפון של 2021

שיטפונות גדולים התרחשו בנובמבר 2021 כחלק מהשיטפונות של אזור הפסיפיק נורת' וסט בנובמבר 2021 (אנ').
הערות שוליים

↑  "BC Geographical Names".
↑  North Arm Fraser River
↑  "Description". Western Hemisphere Shorebird Reserve Network.
1 2  Ferguson, John W.; Michael Healey (במאי 2009). "Hydropower in the Fraser and Columbia Rivers". Catch and Culture (newsletter). Mekong River Commission. אורכב מ-המקור ב-15 בפברואר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Comprehensive Review of Fraser River at Hope: Flood Hydrology and Flows, Scoping Study Final Report" (PDF). BC Ministry of Environment. באוקטובר 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  15 Fraser River Facts: Find Out About This Mighty Canadian River!
↑  "Welcome". www.reifelbirdsanctuary.com.
↑  "Sturgeon Weight/Age Chart". Rivermen Rod and Gun Club.
↑  "Giant 12 foot Sturgeon caught on Fraser River « Great River Fishing Adventures". greatriverfishing.com.
↑  "Record sturgeon catch on Fraser River 'a lifetime moment' for ex-NHL goalie and friends". vancouversun.
↑  "PHOTOS: Looking back at the floods of 1894 and 1948 in Chilliwack". The Chilliwack Progress. 14 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "River flooding part of Hope history". Hope Standard. 27 ביוני 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Flooding events in Canada: British Columbia". Government of Canada. 2 בדצמבר 2010. The greatest Fraser River flood in the past century occurred in 1894, when the floodplain areas were in the very early stages of settlement and development. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "North Delta history: The historic floods of May". Surrey Now Leader. 12 במאי 2019. In May of 1894, the Fraser River had its largest recorded flood; Abbotsford and Chilliwack were particularly hard hit. North Delta lay above the flood waters, but farmers in South Westminster to the north and Ladner to the south faced weeks of their land and homes inundated with murky silt-laden water. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4093210-2  VIAF: 248099607   WorldCat (עם VIAF): 248099607 
המוצא של הנהר פרייזר במעבר פרייזר
הירידה בנהר פרייזר, 1808, ציור של צ'ארלס ויליאם ג'פריס
נהר פרייזר בלילואט
השיטפון של 1894 בצ'יליוואק
הנהר פרייזר ליד לילואט
העיר הקיסרית החופשית נירנברג

העיר הקיסרית נירנברג (בגרמנית: Reichsstadt Nürnberg) הייתה עיר קיסרית חופשית - עיר-מדינה עצמאית - בתוך האימפריה הרומית הקדושה. לאחר שנירנברג זכתה בעצמאות חלקית מרוזנות העיר נירנברג בשיא ימי הביניים והתווסף לה שטח ניכר מדוכסות בוואריה במלחמת לנדסהוט, היא הפכה לאחת הערים האימפריאליות הגדולות והחשובות, 'בירתה הבלתי רשמית' של האימפריה, במיוחד בגלל דיאטות קיסריות רבות (דיאט קיסרי (גר')) ובתי האצולה נפגשו בטירת נירנברג בין 1211 ל-1543. בשל הדיאטות הרבות של נירנברג, נירנברג הפכה למקום חשוב של ניהול האימפריה השגרתי בתקופה זו. בולת הזהב של 1356, שנקבעה על ידי הקיסר קרל הרביעי (שלט בשנים 1346–1378), קבעה את נירנברג כעיר שבה מלכי גרמניה החדשים שנבחרו חייבים לקיים את הדיאט האימפריאלי הראשון שלהם, מה שהפך את נירנברג לאחת משלוש הערים החשובות ביותר של האימפריה.
הפריחה התרבותית של נירנברג, במאות ה-15 וה-16, הפכה אותה למרכז הרנסאנס הגרמני. דרכי מסחר שהתפתחו במקומות אחרים וההרס של מלחמות אירופה הגדולות במאות ה-17 וה-18 גרמו לעיר להידרדר ולהיקלע לחובות גדולים, וכתוצאה מכך נקלטה העיר בממלכת בוואריה החדשה עם הקמת קונפדרציה הריין ב-1806, ולאחד משינויים הטריטוריאליים הרבים של המלחמות הנפוליאוניות בתקופה המכונה החילון הגרמני.
טריטוריות העיר

העיר הקיסרית כללה כ-1200 קמ"ר, מה שהפך אותה לאחת מטריטוריות הערים הקיסריות הגדולות ביותר; לאחר שהעיר הקיסרית ברן עזבה כדי להצטרף לקונפדרציה השווייצרית הישנה ב-1353, רק לערים הקיסריות של אולם ושטרסבורג היה שטח בגודל דומה. האזור חולק למחוזות הישן והחדש. המחוז הישן, שכלל גם יערות קיסריים היה קונצרן של לורדות ונחלות של רוזני העיר נירנברג, מנזרים ומתקנים חברתיים. אותו צדק גבוה (Zentgericht ו-Freigericht) אשר נוהל על ידי רוזנות העיר נירנברג - ולאחר מכן המרקיזים של ברנדנבורג-אנסבך וברנדנבורג-ביירוית - היה מקור לסכסוך מתמיד. המחוז החדש היה מורכב מהשטח שנרכש על ידי נירנברג במלחמת לנדסהוט; בשטח זה הייתה לעיר ריבונות מלאה. בשנת 1790, כ-25,000 חיו בין חומות העיר ועוד 35,000 בשטחים מחוץ לחומות העיר.
להתרחבות הטריטוריאלית של ערים קיסריות מאז אמצע המאה ה-14 היו כמה סיבות כלליות, שכולן נמצאו במקרה של נירנברג - חולשת הכוח הקיסרי וחוסר היכולת לשמור על חוק וסדר; משבר החובות של אצילים בעלי קרקעות ואבירים שכנים בהשוואה להכנסה ההונית של מעמד הביניים העירוני המתפתח; והצורך הגובר בערים להבטיח אספקה נאותה של מזון לתושביה, חומרי גלם לבעלי המלאכה שלה והגנה עצמית צבאית.
פירוק הנסיכות

הן במלחמות המרקיזים (1449/50 ו-1552–1554) והן במלחמת שלושים השנים, שטחה של העיר ואוכלוסייתה הושפעו באלימות משיבוץ חיילים, ביזה, תנועות חיילים ומחלות.
לאחר שהקו הדוכסי של בוואריה נכחד ונסיכות הבוחר מבוואריה עברה לידי קרל תאודור, רוזן פפאלץ-זולצבאך ב-1777, החלה נסיכות הבוחר לתבוע את המובלעות של נירנברג בפפאלץ העליון וכן להחשיב את המחוזות של פפאלץ-נויבורג לצורכי משפט ומס.ב-1790/1791 השתמש הנסיך הבוחר בתביעתו ההיסטורית מלפני מלחמת לנדסהוט כדי לכבוש את שטחי נירנברג במה שנודע כ הפקעת בוואריה (גר').
חלקים נרחבים משטחי העיר כעת נכבשו, מה שהוביל להפסדי מס מקבילים לנירנברג; מחאות לקיסר ולאימפריה היו לשווא, בשל המצב הצבאי-מדיני באותה תקופה. משחק הכוח על מורשת נירנברג ראה את ציבור הבוחרים סיפק רצון טוב ותמיכה לצרפת המהפכנית בתחרות עם פרוסיה, אליה סופחו שתי המרקיזויות הפרנקוניות ב-1791. מאז, קנצלר פרוסיה, קרל אוגוסט פון הרדנברג (אנ') (1750–1822), ניסה להקים מחוז פרוסי אינטגרלי של פרנקוניה. כאשר פרוסיה, במהלך מדיניות ההתחדשות (גר') שלה, כבר תבעה את זכויות המרקיזות של צדק גבוה בשטח המחוז הישן בשנת 1796, נירנברג הייתה מוגבלת כמעט רק לשטח המוקף בחומות העיר; נירנברג שמרה על זכות הצדק הגבוה רק באזור ליכטנאו והמובלעות בתוך בישופות במברג, גם הם פחתו על ידי סיפוח על ידי נסיכות הבוחר.
ב-1972, רוב השטחים לשעבר של נירנברג - במיוחד אלה במחוז החדש - אוחדו מחדש במחוז הבווארי של חבל נירנברג.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  "Nürnberg, Reichsstadt: Politische und soziale Entwicklung". Historisches Lexikon Bayerns. (בגרמנית)
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21  Herbermann, Charles, ed. (1913). "Nuremberg". Catholic Encyclopedia. New York: Robert Appleton Company.
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  "Nürnberg, Reichsstadt: Territorium". Historisches Lexikon Bayerns. (בגרמנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1086408004 
נירנברג בשנת 1493 (מתוך הכרוניקה של נירנברג).
ביצורים ישנים של נירנברג
הטירה הקיסרית בנירנברג
כנסיית סנט לורנץ
ביתו של אלברכט דירר
הדפס של המלאך עם מפתח הבור ללא תחתית. נעשה על ידי אלברכט דירר בנירנברג, 1498.
מפת נירנברג, 1648
העיר הקיסרית נירנברג ב-1789

  טריטוריות של נירנברג
  שלטון משותף של נירנברג ומדינות אחרות
החצר הפנימית של הטירה בליכטנאו
סמל נירנברג בכניסה לטירת ליכטנאו.
המחוזות הפרוסיים של ברנדנבורג-אנסבך וברנדנבורג-ביירוית בשנת 1805, עם נירנברג ממש דרומית למרכז, מראה את רוב רכושה של העיר בעבר בידי בית הוהנצולרן.

  פרובינציית אנסבך
  פרובינציית ביירוית