stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סופגנייה

| --- | --- |
סופגניות קלאסיות
סופגניות קלאסיות
 
 מאכלים
 סוג:  לחם מתוק 
 מטבח:  המטבח הישראלי 
 מוצא:  תחום המושב 
 ברכתו:  ראו בהמשך
 
סופגניות "ברלינר" מצפון גרמניה
סֻפְגָּנִיָּה (או בשמה התקין, אם כי נפוץ פחות, "סֻפְגָּנִית") היא מאכל בצק מטוגן בשמן עמוק, המהווה את אחד המאכלים המסורתיים והסמליים של חג החנוכה.
אטימולוגיה

המילה סופגנייה נהגתה, כנראה, על ידי דוד ילין בשנת 1896, על ידי הוספת סיומת ההקטנה "-יה" אל המילה "סוּפְגָּן". סופגן נזכרת במשנה – במסכת כלים: ”משיסיק את [התנור?] כדי לאופות בישן סיפגנים”, ובמסכת חלה: ”והסיפגנין והדיבשנים והאיסקריטים”, שרבי עובדיה מברטנורא מפרש: ”הסופגנים – לחם שבלילתו רכה ועשוי כספוג. פ"א רקיקים דקים, תרגום ורקיקי מצות, ואספוגין”. ביאליק הסתייג מצורת ההקטנה "-יה". במקומה, הציע אספוג (במשקל אתרוג) ובריבוי אספוגים, ואף עשה במילה שימוש בשיריו.
שורש השם, ספ"ג, מותאם למהותה של הסופגנייה, הסופגת לתוכה שמן טיגון. עם זאת כנראה ההקשר המילולי לספוג התייחס לרכות הבצק המזכיר תכונות של ספוג ולאו דווקא לספיגת השמן. כפי שניתן לראות מהציטוטים לעיל, המילה סופגן במשנה התייחסה ללחם אפוי ותפוח. ברשימה של ועד הלשון העברית משנת 1913, משמשת המילה סופגנייה כתרגום העברי ללאטקע, שכיום נקראת לביבה. בתקופה זו, דווקא המילה לביבה תיארה בצק מטוגן ומתוק, בדומה לסופגנייה של ימינו.
מקור המילה ספג/ספוג לא ידוע והוא ונדרוורט קדום, כנראה מילה שאולה משפה שאינה הודו אירופאית והושאלה בצורה עצמאית לשפה היוונית σπόγγος (סְפּוֹנְגוֹס), לטינית וארמנית בצורת "ספונג'" שמשמעותה "ספוג". ביידיש, בהשפעת השפות הסלאביות, נקראות הסופגניות "פּאָנטשקעס" (נהגה: "פּוֹנצ'קֶס"). בערבית נקרא הבצק המטוגן אלספינג' (السفنج).
הסבר לאכילתה בחנוכה

ההסבר המקובל לאכילת מאכלים מטוגנים בשמן, כמו סופגניות ולביבות, בחנוכה, הוא כזכר לנס פך השמן שבו שרתה ברכה במעט השמן שהיה בפך, והוא הספיק להדלקת מנורת המקדש במשך שמונה ימים.
גם בפירוש המיוחס לרבי מיימון הדיין, אביו של הרמב"ם, נכתב ביחס למנהג אכילת "סופגנין" בחנוכה:
"אין להקל בשום מנהג ואפילו מנהג קל. ויתחייב כל נכון לו עשות משתה ושמחה ומאכל, לפרסם הנס שעשה השם יתברך עמנו באותם הימים. ופשט המנהג לעשות סופגנין, בערבי אלספינג, והם הצפחיות בדבש, ובתרגום: האיסקריטין, והוא מנהג הקדמונים משום שהם קלויים בשמן, זכר לברכתו".
עד שנות ה-20 של המאה ה-20, היו הלביבות המאכל העיקרי שנאכל לכבוד חנוכה. החל מתקופה זו קידמה ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל את אכילת הסופגניות על פני לביבות, כיוון שייצור הסופגניות דרש עבודה רבה והיה קשה להכנה בבית, לעומת לביבות. סופגניות יוצרו על ידי אופים מקצועיים, וההעדפה של סופגניות על פני לביבות סיפקה עבודה לחברי ההסתדרות. כיום סופגניות הן מאכל החנוכה הנפוץ ביותר בישראל, אך בקרב יהדות ארצות הברית, למשל, לביבות הן עדיין מאכל החנוכה העיקרי.
מאכלים דומים בעולם

ביהדות צפון אפריקה מוכרים הספינג' וספנז שגם נצרכים במיוחד סביב חג החנוכה. ובלבנון מוכרים סופגניות זעירות הנקראות עוואמה.
בקרב עמי אירופה קיימים מספר מאפים דומים לסופגנייה, בהם ה"בֶּרְלִינֶר" (Berliner) הגרמני (בדרום גרמניה: קראפפן, Krapfen),‏ הנמכר לקראת סוף השנה, בומבולוני באיטליה, ה"פּוֹנְצֶ'ק" (Pączek) הפולני, ה"קרוף" (Krof) הסלובני, ה"קובליהה" (Kobliha) הצ'כית, הפפנש הרומני, הפרטורה בפורטוגל וסמולטרינג בנורווגיה.
בניו אורלינס שבארצות הברית, קיים מאכל דומה בשם בנייה (Beignet), המבוסס על בצק שמרים מטוגן בשמן עמוק.
בפרו קיים מאכל דומה פיקארון.
מרכיבים ואופן הכנה

את הסופגניות יוצרים מכדורי בצק שמרים קטנים המטוגנים בשמן עמוק לאחר תפיחתם. בדרך כלל הסופגנייה ממולאת בריבת תות שדה, אך ניתן למצוא סופגניות במילויים נוספים, כגון שוקולד וריבת חלב. לאחר טיגון ומילוי הסופגנייה, בוזקים מעליה אבקת סוכר. בשנים האחרונות, בהשפעת הדונאטס (סופגניות אמריקאיות), יש המצפים את הסופגניות בציפויים שונים כמו זיגוג לבן או צבעוני.
ישנם מתכונים של סופגניות המכילים מוצרי חלב, כמו לבן, ככל הנראה כתוצאה מזיקת הסופגנייה לחג החנוכה והמנהג לאכול בו מאכלי חלב, זכר למעשה יהודית שהשקתה את הולופרנס בחלב.
הסופגנייה ידועה כמאכל עשיר באנרגיה: סופגנייה בינונית מכילה לפחות כ-350 קלוריות.
ברכתה

ברכתה של סופגנייה אפויה היא המוציא לחם מן הארץ (אם לא עשו את הבצק מתוק מאד). נחלקו הפוסקים האם ברכתה של הסופגנייה המטוגנת בורא מיני מזונות או המוציא לחם מן הארץ, מכיוון שלא נאפתה בתנור אלא נתבשלה בנוזל. להלכה נפסק שברכתה בורא מיני מזונות אולם בשולחן ערוך כתוב שירא שמים יקפיד לאכלה בתוך הסעודה. המנהג הוא לברך בורא מיני מזונות על סופגנייה, גם כשאוכל ממנה כמות רבה.
ראו גם

לביבה
דונאט
ספינג'
פפנש
ספנז
בנייה
הערות שוליים

↑  רוביק רוזנטל, שלא יצ'קלפו עליכם (הזירה הלשונית), באתר nrg‏, 18 בדצמבר 2008
↑  נורית אלרואי, רגע של עברית: על הסופגנייה, באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  משנה, מסכת כלים, פרק ה', משנה א'
↑  שתי המובאות על פי כתב יד קאופמן
↑  משנה, מסכת חלה, פרק א', משנה ד'
↑  שמואל אבנרי, מי פרץ את הלשון לשדים ולמלאכי חבלה? ביאליק נגד אליעזר בן-יהודה, באתר הארץ, 17 בדצמבר 2010.
↑  האקדמיה ללשון עברית, לביבות וסופגניות, באתר האקדמיה ללשון עברית, ‏18/12/2014
↑  sponge, Online Etymology Dictionary (etymonline) (באנגלית)
↑  שמואל פנחס גלברד, אוצר טעמי המנהגים, עמ' שלט; סופגניות ולביבות בחנוכה – מנין?, הערה 1
↑  יעקב משה טולידאנו, קטע מפירוש התפלות לרבינו מיימון אבי הרמב"ם, בתוך: שריד ופליט, עמ' 7–8, באתר היברובוקס
↑  שרגא אברמסון, רב נסים גאון, עמ' 328, באתר היברובוקס
↑  כלומר, זכר לנס שאירע בפך השמן
↑  Gil Marks, Encyclopedia of Jewish Food, Houghton Mifflin Harcourt, 2010
↑  Carol Green Ungar, The “Hole” Truth About Sufganiyot, Jewish Action, ‏2012
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן קס"ח, סעיף י"ג.
↑  שולחן ערוך שם, הלכות ברכות הנהנין על פי פסקי הרב מרדכי אליהו, עמוד 44.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012575367805171  LCCN: sh2020000648 
סופגניות בטעמי ריבה ושוקולד בשוק מחנה יהודה בירושלים
טיגון סופגניות במאפייה בשוק מחנה יהודה בירושלים
סופגניות בעיצובים שונים
טרגופן טמינק

| טרגופן טמינק |
| --- | --- |
 זכר בוגר  נקבה בוגרת
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: תרנגולאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: פסיוניים
סוג:: טרגופן
מין:: טרגופן טמינק
שם מדעי
 Tragopan temminckii ‏גריי, 1831
תחום תפוצה


Tragopan temminckii
טרגופן טמינק (שם מדעי: Tragopan temminckii) הוא מין דמוי תרנגול מהסוג טרגופן שבמשפחת הפסיוניים.
אורכו של הטרגופן עד 64 סנטימטרים ומשקלו 980-1,600 גרם, כשהנקבות שוקלות 970-1,100 גרם. הזכרים בעלי כסות אדומה מנוקדת בלבן עם זנב, קצוות כנף וראשים שחורים ולזכר לחיים כחולות עזות והכיפה, אחורי הראש, העורף והחזה כתומים. הנקבות לעומת הזכר חיוורות ואפורות אך מנומרות בלבן.
הטרגופן מצוי ביערות הרריים ויערות אחרים מהודו ומרכז סין עד לוייאטנאם ולמינמאר. הזכרים מתקבצים יחדיו וקוראים בקול כדי למשוך את הנקבות אך אינם עוזרים כלל בגידול הצאצאים.
הוא אוכל בעיקר גרגרים, זרעים, דשא ועלים. הוא אינו נמצא בסכנת הכחדה.
הערות שוליים

↑  טרגופן טמינק באתר הרשימה האדומה של IUCN
1928 בארץ ישראל

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| «««   1927  1926 1925 | 1928  בארץ ישראל |  »»»  1929   1930   1931 |  |
 כל ערכי השנים בארץ ישראל  כרונולוגיה של אזור ארץ ישראל  אירועים בולטים בעולם ב-1928 פורטל היישוב • לוח שנה של שנת 1928
להלן אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1928 בארץ ישראל תחת שלטון המנדט הבריטי.
הנהגה

שלטון המנדט
הנציב העליון – הרברט פלומר עד 6 בדצמבר, סר ג'ון צ'נסלור
מפקד משטרת המנדט – ארתור סטפן מאברוגורדאטו
המזכיר הראשי של ממשלת המנדט – סטיוארט סיימס עד 19 ביולי, הארי לוק
זקן השופטים – מייקל מקדונל
הנהגת היישוב
יושב ראש ההנהלה הציונית – נחום סוקולוב
הראשון לציון – יעקב מאיר
הרב הראשי האשכנזי – אברהם יצחק הכהן קוק
הנהגת ערביי ארץ ישראל
ראיס אל-עולמא - חאג' אמין אל-חוסייני
אירועים בולטים

27 במרץ – תיאטרון הבימה מגיע לארץ ישראל. התיאטרון הוקם בשנת 1918 במוסקבה. בין 1925 ל-1928 הופיע על גבי בימות רבות באירופה ובארצות הברית וב-1928 קבע סופית את מושבו בארץ ישראל.
אפריל- בחג הפסח מתקיימת "טקס עלייה לרגל"; התחילו בעצרת עם נאומי הרב קוק ומנחם אוסישקין, ומופע תזמורת, והמשיכו בתהלוכה  עד לכותל המערבי.
24 באפריל – ברמת גן נוסד מועדון הכדורגל הפועל רמת גן.
18 במאי – מועלית הצגת הבכורה של תיאטרון המטאטא.
23 בספטמבר – פרשת הכותל: בליל יום כיפור התכנסו מאות יהודים להתפלל ברחבת כותל המערבי וקבעו בערב החג מחיצה בין נשים וגברים (בניגוד לסטטוס-קוו העותמאני). למחרת, הזעיקו מוסלמים את המשטרה הבריטית, השוטרים האנגלים והערבים ביום הכיפורים פינו את המחיצה בכח באמצע התפילה והכו יהודים, בתוכם שתי נשים. בעקבות הסתת המופתי אמין אל-חוסייני גברו חששות בקרב הציבור המוסלמי בארץ ישראל כי כוונות היהודים להשתלט על מסגד אל-אקצא. התקרית הובילה בהמשך להסתה נגד הציבור היהודי בארץ ישראל ולגל מעשי אלימות שבוצע נגד היישוב בכל רחבי המנדט הבריטי.
6 בדצמבר – סר ג'ון צ'נסלור הופך לנציב העליון.
18 בדצמבר – משה שקד ושלושה פועלים כורים את הבאר הראשונה בקרקע שנרכשה על ידי ארגון "בני בנימין", על אדמות אום חאלד, כיום נתניה.
30 בדצמבר – גילוי רצפת הפסיפס בבית הכנסת בבית אלפא.
אירועים בולטים > התיישבות

4 בדצמבר - נוסד קיבוץ בית השיטה.
תחילת הקמת העיר נתניה.
רחל ינאית בן-צבי מקימה את חוות הלימוד באזור שכונת תלפיות בירושלים.
הוקם מושב גני הדר.
קיבוץ גבעת ברנר עלה על הקרקע.
עזיבת היישוב שרונה על ידי גרעין "אחוזת שיקגו" שהתיישב במקום. המושב יוקם שוב ב-1938.
הקמת שכונת בית וגן.
אירועים בולטים > כלכלה

הקמת "בנק הפועל המזרחי" שלימים יחבור ל"בנק המזרחי" להקמת בנק המזרחי המאוחד.
הקמת מרכז הקואופרציה על ידי ההסתדרות.
אירועים בולטים > פוליטיקה

זאכי אלחדיף נבחר להיות ראש העירייה היהודי הראשון של טבריה.
מאיר דיזנגוף שב לכהונת ראש עיריית תל אביב ומחליף את דוד בלוך בלומנפלד.
שלטונות המנדט מכירים בוועד הלאומי ובכנסת ישראל הכרה פורמלית.
אירועים בולטים > תקופה בתולדות הציונות

העלייה הרביעית (1924–1931)
תרבות ואמנות > ספרות

אלוף בצלות ואלוף שום מאת חיים נחמן ביאליק
שמשון מאת זאב ז'בוטינסקי
אוסף שירי עלייה לירושלים. מילים יצחק שנהר לחן מרדכי זעירא
"הארץ – ספר לידיעת הארץ" מאת אברהם יעקב ברור.
תרבות ואמנות > תיאטרון

קבוצת שחקני תיאטרון הבימה עולה לארץ ישראל
רפאל קלצ'קין מצטרף אל תיאטרון הבימה
לוין קיפניס מייסד את תיאטרון הילדים הראשון בארץ ישראל.
סגירת התיאטרון הסאטירי "הקומקום".
נוסד התיאטרון הסאטירי "המטאטא".
תרבות ואמנות > ספורט

נוסדה ההתאחדות לכדורגל בארץ ישראל
גביע המדינה בכדורגל הפועל תל אביב
אלופת ארץ ישראל בכדורגל – מכבי חשמונאי ירושלים
ייסוד קבוצת הפועל כפר סבא בכדורגל
ייסוד קבוצת הכדורגל הפועל רמת גן.
תרבות ואמנות > חינוך, הגות ומחקר

שמואל הוגו ברגמן מקבל מינוי של מרצה לפילוסופיה באוניברסיטה העברית.
תרגום המג'לה מאת גד פרומקין
האוניברסיטה העברית שעד אז עסקה במחקר בלבד, פותחת בתוכנית הוראה פורמלית.
בית הספר הימי הראשון אגודת יורדי ים זבולון נוסד בחוף תל אביב
הקמת בית הספר הטכנולוגי הראשון בארץ ישראל – בסמ"ת.
הקמת הסתדרות המורים.
תרבות ואמנות > אירועי תרבות

ארתור קסטלר מפרסם את התשבץ העברי הראשון בעיתון דואר היום
ייסוד כתב העת מאזנים
אנדה עמיר פינקרפלד מפרסמת את שירה הראשון בשפה העברית.
פסח גינזבורג מקים את ההוצאה לאור "הספרייה הקטנה".
אברהם וינשל מייסד בחיפה את "הצפון" המקומון הראשון בארץ.
תרבות ואמנות > אמנות פלסטית

אברהם מלניקוב מתחיל בעבודות ליצירת פסל האריה השואג בתל חי
תערוכות אמני ארץ ישראל במגדל דוד מוצגות בפעם האחרונה.
הצייר דוד מורז'ינסקי עומד בראש קבוצת ציירים המציירים על קירות בית הכנסת החורבה בעיר העתיקה.
תרבות ואמנות > קולנוע

משה קרסו מקים את קולנוע אופיר בתל אביב.
בירושלים מוקם קולנוע סמדר
תום פעילות חברת הקולנוע אורה חדשה שהקים עקיבא אריה וייס
תרבות ואמנות > דת

הרב אהרן ראטה ראש חסידות שומרי אמונים עולה לארץ ישראל עם חסידיו.
שייח אמין טריף מונה לעמוד בראש העדה הדרוזית
אנשי תנועת האחמדים מעבירים את מרכז תנועתם מדמשק לשכונת כבאביר בחיפה.
תרבות ואמנות > בניין וארכיטקטורה

הקמת המגדלור בסטלה מאריס
תחילת בניית מלון פאלאס בירושלים
תחילת בניית בית המוסדות הלאומיים בירושלים.
הנחת אבן הפינה לבית אהל שם בתל אביב.
חנוכת גשר רושמיה בחיפה.
נולדו

יעקב אגם – אמן שזכה להכרה בינלאומית
שייקה אופיר – שחקן תיאטרון וקולנוע, פנטומימאי
ראומה אלדר – שדרנית רדיו הידועה בהגייתה המוקפדת
גדעון אלטשולר – קצין בצה"ל, מאנשי תנועת "התחייה"
ניסים אלמליח – כדורגלן נבחרת ישראל ששיחק בעיקר בבית"ר תל אביב
שולמית אלוני – פוליטיקאית ישראלית
גיל אלדמע – מלחין ומעבד
שלמה באום – ממעצבי תורת הלחימה הצה"לית
נתיבה בן-יהודה – סופרת ושדרנית רדיו
מרדכי בר-און – היסטוריון וקצין חינוך ראשי
רם גופנא – ארכאולוג ישראלי
דן הורוביץ – סוציולוג ישראלי
אוהלה הלוי – זמרת ושחקנית ישראלית
עמוס הרפז – אסטרופיזיקאי ישראלי
אמוץ זהבי – ביולוג אבולוציוני וזואולוג, ממייסדי החברה להגנת הטבע
אלי זעירא – ראש אמ"ן במלחמת יום הכיפורים.
מאיר חובב – סופר ועורך, יקיר ירושלים
חנא אבו חנא – סופר ומשורר
חמד חלאילה – חבר הכנסת
אבנר טריינין – כימאי ומשורר
חנה יפה – הצנחנית המבצעית היחידה בתולדות צה"ל
יגאל כהן – חבר הכנסת
גבריאל כהן – היסטוריון וחבר הכנסת
משה ליסק – סוציולוג חתן פרס ישראל
יהודה לפידות – פרופסור לביוכימיה, איש האצ"ל וכותב קורותיו
גדעון מחניימי – קצין בצה"ל
אלישבע מיכאלי – שחקנית קולנוע ותיאטרון ישראלית
דידי מנוסי – עיתונאי וסטיריקן
נגה מרון – סופרת
נפתלי נאמן – סופר ומחזאי
אמל נסראלדין – סופר וחבר הכנסת
אורי סלע – סופר וחוקר ספרות
ברכה עדן – פסנתרנית
בני פלד – מפקד חיל האוויר
אהובה צדוק – זמרת ישראלית
בומבה צור – שחקן תיאטרון וקולנוע
חרות צמח – איש הלוחמה האלקטרונית בחיל הים, זוכה פרס ביטחון ישראל
רות צרפתי – ציירת, פסלת ומאיירת
גדעון שמר – שחקן תיאטרון וקולנוע
אריאל שרון – ראש ממשלת ישראל
נפטרו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
(קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1928)
שמואל חיים לנדוי – ממנהיגי הפועל המזרחי
הערות שוליים

↑  ראו:  פסח ול"ג בעומר בירושלים 1928, סרטון בערוץ "יעקב גרוס", באתר יוטיוב (אורך: 02:19)
↑  באי-כחנו המיוחדים, שערורית הכתל המערבי, דואר היום, 25 בספטמבר 1928
↑  Jewish Action, Union of Orthodox Jewish Congregations of America, 2003. (באנגלית)p.35
6 בדצמבר: סר ג'ון צ'נסלור מתמנה כנציב עליון.
גילוי רצפת הפסיפס בבית הכנסת בבית אלפא
אברהם מלניקוב מתחיל בעבודות ליצירת פסל האריה השואג בתל חי
מוזיקת העידן החדש

| --- | --- |
 מקורות סגנוניים:  אלקטרוני • אמביינט • פולק •עולם • קלאסי • קראוטרוק • רוק • האזנה קלה • מינימליסטי • רוק מתקדם
 מקורות תרבותיים:  שנות ה-60 ותחילת שנות ה-70, אירופה וארצות הברית
 תת-סוגות
 חלל • ביומוזיקה • מוזיקה מתקדמת • מוזיקת העידן החדש נאו-קלאסית • מוזיקת העידן החדש (האנדים)
 סוגות היתוך
 פיוז'ן קלטי
 נושאים קרובים
 העידן החדש • מדיטציה • סביבתנות • אמני מוזיקת העידן החדש • וייפורווייב
מוזיקת העידן החדש (באנגלית: New-age music) היא סוגה של מוזיקה שנועדה ליצור השראה אמנותית, הרפיה ואופטימיות. היא משמשת את המאזינים בזמן פעילויות כגון יוגה, עיסוי, מדיטציה, וקריאה, כשיטה לניהול לחצים, כדי להביא למצב של אקסטזה ולא טראנס (אנ'), או כדי ליצור אווירה שלווה בבית או בסביבה אחרת.
לפעמים הדבר מזוהה עם איכות הסביבה ורוחניות של העידן החדש; עם זאת, לרוב יוצריה אין קשר ל"רוחניות העידן החדש", וחלקם אף דוחים את המונח. ההרמוניה עושה שימוש רפטטיבי במודוסים ודיסוננסים ליצירת הרגשה היפנוטית, ולעיתים גם משלבת צלילי טבע.
סוגים מסוימים של מוזיקה אלקטרונית נכללים אף הם במוזיקת העידן החדש, בדרך כלל טונים רפטטיביים של סינתסייזרים או רצועות שמע ארוכות שנוצרו בסיקוונסר. בנוסף, קיים השימוש בכלי נגינה מסורתיים כמו חליל, פסנתר, גיטרה אקוסטית וכיוצא בזה. זמרה אף היא נוכחת במוזיקת העידן החדש, כאשר לרוב נעשה שימוש במזמורי סנסקריט, טיבט, השבטים האינדיאנים, או מילים המבוססות על עולם הפיות ועל מיתולוגיות כדוגמת המיתולוגיה הקלטית.
הגדרה

מוזיקת העידן החדש מוגדרת בזכות האווירה אותה היא משרה מאשר כלי הנגינה המשמשים ליצירתה; החל מכלי נגינה מערביים מסורתיים וכלה בכלי נגינה אלקטרוניים ומזרחיים. קיימים מספר סגנונות בתוך מוזיקת העידן החדש: אמביינט, מוזיקת עולם, צ'יל-אאוט, אלקטרוניקה ומוזיקת חלל בין היתר.
מוזיקאים פופולרים של מוזיקת העידן החדש

ויילס קארל ג'נקינס (Karl Jenkins - יוצר סדרת אלבומי Adiemus)
הממלכה המאוחדת מייק אולדפילד (Mike Oldfield)
רומניה אניגמה (Enigma)
אירלנד אניה (Enya)
ויילס מדווין גודאל (Medwyn Goodall)
אוסטריה גנדלף (Gandalf)
גרמניה גרגוריאן (Gregorian)
יוון ואנגליס (Vangelis)
צרפת ז'אן מישל ז'אר (Jean-Michel André Jarre)
צרפת דיפ פורסט (Deep Forest)
גרמניה כריסטופר פרנק והרכב טנג'רין דרים (Christopher Franke and the Tangerine Dream group)
אירלנד קלאנאד (Clannad)
גרמניה אוליבר שאנטי (Oliver Shanti)
יוון יאני (Yanni)
יפן קיטארו (Kitarō)
איטליה גאודי (Daniele Gaudi - אמן דאב, רגאיי ומוזיקת עולם)
צרפת להקת Era - להקת ניו-אייג' צרפתית, יוצרי השיר Ameno
ראו גם

מוזיקת אווירה
מוזיקת עולם
אמביינט
הערות שוליים

1 2  New Age Music Genre Overview, AllMusic (באנגלית)
↑  Paul M. Lehrer; David H. (FRW) Barlow; Robert L. Woolfolk; Wesley E. Sime (2007). Principles and Practice of Stress Management, Third Edition. New York: Guilford Press. pp. 46–47. ISBN 978-1-59385-000-5.
↑  Marini, Stephen A. (2003), Sacred Song in America: Religion, Music, and Public Culture, Urbana and Chicago: University of Illinois Press, ISBN 9780252028007
↑  Whittall, Arnold (2003), Exploring Twentieth-Century Music: Tradition and Innovation, Cambridge University Press, ISBN 9780521016681
↑  Newport, John P. (1998), The New Age Movement and the Biblical Worldview: Conflict and Dialogue, William B. Eerdmans Publishing, ISBN 9780802844309
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536764605171  GND: 4227443-6  LCCN: sh87003427 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
התעופה הימית הסובייטית

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  ברית המועצות ברית המועצות
 שיוך:  הצי הסובייטי 
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1918–1991 (כ־73 שנים) 
 
התעופה הימית הסובייטית (ברוסית: Авиация военно-морского флота) הייתה יחידה אווירית של הצי הסובייטי, משנת 1918 עד 1991.
הקמה

יחידות התעופה הימית הראשונות ברוסיה הוקמו בשנים 1912–1914 כחלק מהצי הבלטי ומצי הים השחור. במהלך מלחמת העולם הראשונה, מטוס הצי שירתו בים השחור לביצוע מבצעי ביון וסיור ולהפצצת בסיסים צבאיים וספינות אויב, צוללות אויב ומטוסי אויב בשדות התעופה.
מלחמת האזרחים ותקופת מלחמת העולם השנייה

יחידות התעופה הימיות הסובייטיות נוצרו בשנת 1918. הם השתתפו במלחמת האזרחים הרוסית בשיתוף פעולה עם הספינות והצבא במהלך הלחימה בפטרוגרד, בים הבלטי, בים השחור, בוולגה, בנהר קאמה, בדווינה הצפונית ובאגם אונגה. התעופה הימית הסובייטית כללה רק 76 מטוסים מיושנים והיחידות שימשו בעיקר לאספקת ציוד לאוניות ובניית הצבא מחדש.
במחצית השנייה של שנות ה-20 התעופה הימית החלה לגדול. היא קיבלה מטוסי סיור חדשים, מפציצים ומטוסי קרב. באמצע שנות השלושים של המאה העשרים יצרו הסובייטים את חיל האוויר הימי במסגרת הצי הבלטי, צי הים השחור וצי האוקיינוס השקט הסובייטי. חשיבות התעופה הימית גדלה משמעותית עד שנת 1938 – 1940 והפכה לאחד המרכיבים העיקריים של חיל הים הסובייטי. בשלב זה, הסובייטים יצרו יחידות טורפדו ובתחילת המלחמה הפטריוטית הגדולה, בכלל הצי (למעט צי האוקיינוס השקט) שירתו 1,445 מטוסים בסך הכל.
מלחמת העולם השנייה

תעופת הצי פעלה כשירות האוויר של חיל הים הסובייטי במלחמת העולם השנייה. יחידות אוויר אלה סיפקו תמיכה אווירית לצי בעת ביצוע מבצעים בים ברנץ, בים הבלטי ובים השחור וגם סייע ליחידות הצי הסובייטי בים אוחוצק.
היחידות האוויריות של הצי ערכו גם מבצעים יבשתיים בתמיכת הצבא האדום במהלך מבצעים מיוחדים בזמן המלחמה. התעופה הימית סיפקה כיסוי אוויר לשיירות בעלות הברית שהביאו ציוד לכוחות הסובייטים מהים הצפוני לים ברנץ ובאוקיינוס השקט לים אוחוצק.
בפרט הוטסה התעופה הימית להגנת אודסה (יוני-אוקטובר 1941), בפעולות בחצי האי קרים ובים השחור וביצעה תקיפות אוויריות מוצלחות בשלבים האחרונים של המלחמה בחזיתות אירופה והפסיפיק.
במהלך המלחמה 17 יחידות תעופה ימיות זכו בתואר משמרות ברית המועצות, ואילו 241 מלוחמיה זכו בתואר גיבור ברית המועצות (כולל חמישה טייסים פעמיים).
הערות שוליים

↑  "Aviation Elements Northern Fleet". Ww2.dk. נבדק ב-2019-02-05.
↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2010-11-28. נבדק ב-2012-12-21. {{cite web}}:  (עזרה)
סוכודוס

| סוכודוס |
| --- | --- |

תקופה
יורה תיכון-יורה עליון 167–160 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: תנינאים
משפחה:: מטריורינכוסיים
סוג:: סוכודוס
מינים
 Suchodus durobrivensis  Suchodus brachyrhynchus
שם מדעי
 Suchodus ‏ליידקר, 1890

סוכודוס (שם מדעי: Suchodus; משמעות השם: "שן תנין") הוא סוג של זוחל ימי דמוי-תנין נכחד, שחי בסוף תור היורה לפני 167-160 מיליון שנה מזמננו. זוחל זה היה קרובם של הדקוזאורוס והגיאוזאורוס וחי באוקיינוס ובימים שלחופי אירופה. המאובנים נמצאו בצרפת ובריטניה. סווג לראשונה ב-1890 בידי החוקר האנגלי ריצ'רד ליידקר.
הסוכודוס היה בעל מראה תנין עם חרטום חרוטי שבתוכו שיניים מחודדות, סנפירים כתחליף לרגליים, גוף רך ללא קשקשים נוקשים וזנב ארוך בעל אונות כשל לווייתנים. הוא שחה במי האוקיינוס וניזון בעיקר מדגים ורכיכות. אורכו הגיע ל-4.5-4.7 מטר, די קצר יחסית למשפחתו.
מינים

Suchodus brachyrhynchus
Suchodus durobrivensis, מין שסווג לפי כמה חוקרים תחת הסוג מטריורינכוס
בתרבות

זוחל ימי זה הופיע במשחק עולם היורה: המשחק.
בארו (בבלי)

בארו (בתעתיק מאכדית: BĀRÛ), היה סוג של קוסם ומנחש, שמקובל היה בצפון מסופוטמיה להזמינו ללכת לפני הצבא היוצא לקרב. ה'בארו' היו מקריבים קרבנות, הולכים לפני מחנה האויב, ומנסים לזרוע בו הרס ובלבול על ידי כחות מאגיים.
ה'בארו' מוזכר כבר בתעודה מימי חמורבי, והיו שהשוו את תפקידו לתפקיד בלעם בן-בעור המתואר בספר במדבר, פרק כ"ב. אצל הערבים הקדומים הייתה דמות דומה, של ה'שאער' ההולך לפני השבט למלחמה ומקלל את האויב קללות נמרצות ולועג לו.
הערות שוליים

↑  בנימין אופנהיימר,
 הנבואה הקדומה בישראל עמ' 49 והלאה.
↑  אופנהיימר שם.
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
1927 בארץ ישראל

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| «««   1926  1925 1924 | 1927  בארץ ישראל |  »»»  1928   1929   1930 |  |
 כל ערכי השנים בארץ ישראל  כרונולוגיה של אזור ארץ ישראל  אירועים בולטים בעולם ב-1927 פורטל היישוב • לוח שנה של שנת 1927
להלן אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1927 בארץ ישראל תחת שלטון המנדט הבריטי.
הנהגה

שלטון המנדט
הנציב העליון – הרברט פלומר
מפקד משטרת המנדט – ארתור סטפן מאברוגורדאטו
המזכיר הראשי של ממשלת המנדט – סטיוארט סיימס
זקן השופטים – תומאס הייקראפט ולאחריו מייקל מקדונל
הנהגת היישוב
יושב ראש ההנהלה הציונית – נחום סוקולוב
הראשון לציון – יעקב מאיר
הרב הראשי האשכנזי – אברהם יצחק הכהן קוק
הנהגת ערביי ארץ ישראל
ראיס אל-עולמא - חאג' אמין אל-חוסייני
אירועים בולטים

מרץ – מאי: בחירות ל־22 העיריות בארץ, הראשונות מאז הקמת המנדט
1 באפריל – נוסדה תנועת הקיבוץ הארצי
11 ביולי – רעידת האדמה בארץ ישראל (1927): רעידת אדמה בעוצמה של 6.2 בסולם ריכטר שמרכזה באזור יריחו מתרחשת באזור ארץ ישראל ובאזור עבר הירדן. רעידת האדמה פגעה קשות בערים: ירושלים, יריחו, רמלה, טבריה ושכם וגרמה לפחות ל-280 הרוגים ובין 700 ל-1,000 פצועים.
1 בנובמבר – הלירה ארץ ישראלית נכנסת למחזור בארץ ישראל ומחליפה את הלירה המצרית על ידי שלטונות המנדט.
בית חרב ברובע היהודי
בית חרב בהר הזיתים
מלון "ארמון החורף" ביריחו שנהרס כליל
אירועים בולטים > התיישבות

נוסד קיבוץ בית זרע.
נוסד קיבוץ עין שמר.
נוסד קיבוץ שפיים.
נוסדה המושבה כפר הדר, אשר בשנת 1964 אוחדה עם שלושה יישובים חקלאיים נוספים ליצירת היישוב ולימים העיר הוד השרון.
יהושוע חנקין רוכש את אדמות עמק חפר
הקמת שכונת פלורנטין בתל אביב
סיום הקמת שכונת קריית משה בירושלים.
הקמת שכונת מחניים בירושלים.
נוסד הכפר ראס עלי
נוסד מושב שדה יעקב
נוסד מגדל עדר, היישוב הראשון בגוש עציון.
נוסד מושב כפר יהושע
נוסדה קבוצת שילר
מוקם "כפר ברנדייס" שיהפוך לאחר מכן לשכונת ברנדייס בחדרה.
אירועים בולטים > תחבורה

נפסקת תנועת הרכבות בקו באר שבע רפיח, ונסגרת תחנת הרכבת הטורקית בבאר שבע
בנגב המזרחי נסללת הדרך בין שתי תחנות משטרה באזור מעלה עקרבים
מתחילה הקמת גשר רושמיה
אירועים בולטים > כלכלה

הלירה ארץ ישראלית נכנסת למחזור בארץ ישראל ומחליפה את הלירה המצרית על ידי שלטונות המנדט.
ייסוד "המרכז לשכונות עובדים" מיסודה של חברת העובדים
תחילת עבודות הקמת תחנת הכוח בנהריים.
הקמת התאחדות האיכרים בארץ ישראל
נוסדה חברת מאפיות אנג'ל
תחילת הקמת בית חולים העמק.
הקמת המרכז המסחרי הישן בחיפה, בסמוך לככר חמרה
אירועים בולטים > פוליטיקה

נוסדה תנועת הקיבוץ הארצי
בתל אביב כונסה ועידת ההסתדרות השלישית.
בבזל מתכנס הקונגרס הציוני החמישה עשר.
מוסדות המנדט מכירים בכנסת ישראל כמוסד הייצוגי של יהודי ארץ ישראל
חסן שוכרי חוזר לכהן כראש עיריית חיפה
הותקנה תקנה המחייבת ספינות ארץ ישראליות להניף נס אדום בריטי בתוספת הכיתוב "Palestine"
תחילת תהליכי פירוק גדוד העבודה.
פירוק התנועה המחתרתית הקיבוץ
אירועים בולטים > תקופה בתולדות הציונות

העלייה הרביעית
תרבות ואמנות

המליונר ג'ון ד. רוקפלר, הבן מכריז על תרומה בת שני מיליון דולר להקמת מוזיאון רוקפלר.
תרבות ואמנות > ספרות

"ספיח" קובץ ראשון משירי רחל המשוררת.
הפואמה "מסדה" של יצחק למדן.
"הפילוסופיה של עמנואל קאנט" מאת שמואל הוגו ברגמן, הוצאת מאגנס.
"נקמת האבות" מאת יצחק שמי.
"סיפורים", ספרה הראשון של דבורה בארון
"עץ השדה" מאת אביגדור המאירי
"מילון שימושי לתלמוד, למדרש ולתרגום" מאת ברוך קרוא.
תרבות ואמנות > תיאטרון

תיאטרון הקומקום מעלה את הופעת הבכורה שלו.
נסגר התיאטרון הארץ ישראלי
תרבות ואמנות > ספורט

נוסדה קבוצת הפועל רמת-גן גבעתיים, ונבנה אצטדיון המכתש.
בפעם הראשונה מוענק גביע המדינה בכדורגל. הגביע מוענק לקבוצת הפועל תל אביב שגברה 2:0 על מכבי חשמונאי ירושלים.