stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
השרון
גאוגרפיה > אזורי המשנה של השרון ומאפייניהם הפיזיים > יער השרון והביצות

זאב וילנאי כותב בספרו "אגדות ארץ ישראל" כי ”יש סברה שהשם 'שרון' נגזר מהמילה החורית הקדומה: שרנה, ופירושה יער. השרון נקרא בפי היוונים בשם דרימוס, ופירושו יער אלונים”.
עד ראשית המאה ה-20 היו רוב קרקעותיו של אזור השרון מכוסות ביער של אלון התבור, אך במלחמת העולם הראשונה נכרתו כמעט כל העצים על ידי השלטון העות'מאני כדי לשמש חומר דלק לרכבות. מקבצי אלונים נותרו בשמורת אלוני יצחק בשמורת אלון, בשמורת אלוני קדימה, בחדרה ובמקומות נוספים.
מקורות בכתב ומן הממצא הארכאולוגי מעידים כי בתקופת ממלכת ירושלים היה בשרון יער אלונים רחב ידיים. היער ה 'מקורי' באזור זה היה יער אלון מצוי מעורב באלה ארץ ישראלית, מאוחר יותר בזמן התקופה המוסלמית המוקדמת בארץ ישראל החל תהליך מתמשך שבו הפך אלון התבור למרכיב חשוב ביער השרון.
חלק מהחוקרים משערים כי קרקעות השרון, שהן ברובן חמרה, היו בעבר חול ים, ונוכחותם של עצי אלון התבור במשך אלפי שנים שינתה את סוג הקרקע.
בעבר היה רוב השרון מכוסה ביצות; זאת משום שבאזור זה ישנם מספר נחלים, שנחסמו בעבר על ידי רכסי הכורכר והדיונות של חוף הים, ובקרקע הסחף שמסביב לרכסי הכורכר המים מחלחלים באטיות רבה. הביצות נוקזו בתחילת ההתיישבות הציונית, ורוב מי המעיינות והנחלים מנוצלים לפני שהם מגיעים לאזור.
שיוך מוניציפלי

בשרון ישנן ארבע מועצות אזוריות, שתים עשרה ערים ועשר מועצות מקומיות. דרומו של השרון מהווה חלק מגוש דן.
היסטוריה

בכתובות מצריות על מסעו של אמנחותפ השני לארץ כנען, שעבר גם בשרון, נקרא האזור "פא-עמקו סרן" (עמק שרון), בכתובת אשמונעזר של מלך צידון מהמאה ה-5 לפנה"ס נכתב: ”ועוד נתן לנו אדון המלכים, את דאר ואת יפו, ארצות הדגן האדירות אשר בשדה שרון”. על פי הכתובת הזאת, יפו הייתה חלק מהשרון. והשרון היה אסם התבואה של צידון.
בחלוקת הארץ בין 12 השבטים השרון שייך היה לשבט מנשה.
עד לתחילת המאה ה-20 יחסית לאזורים אחרים של ארץ ישראל, לא היו בו יישובים עירוניים. עד לתקופת הממלוכים, אפולוניה, עיר נמל שמוקמה מצפון להרצליה, הייתה היישוב העירוני המרכזי בחבל הארץ. כאשר לאחריה תפסה העיר טולכרם את תפקידה כעיר המרכזית בשרון. ההתיישבות בשרון הייתה מועטה יחסית בשל כך שרוב אדמותיה היו מכוסים בביצות.
ראשית ההתיישבות היהודית בשרון החלה עם הקמת המושבה כפר סבא ב-1906. שלאחריהן הצרפו כשני עשורים מאוחר יותר רעננה, הרצליה ורמת השרון. אך התנופה של היישוב היהודי החלה בשנות השלושים אז הוקמו רוב היישובים בשרון. וכלכלתו הייתה בעיקר בענף הפרדסנות. כביש החוף הישן שנסלל באותו עשור הביא לפיתוח משמעותי לשרון ותרם להתיישבות היהודית הצפופה בו שהתהוותה בו.
בזמן מלחמת העצמאות, בין דצמבר 1947 למרץ 1948, כפרים ערביים רבים בשרון פונו מיושביהם. לדברי בני מוריס, רובם "פונו מפאת הפחד של יושביהם מפני הישוב, ובגלל תחושת הבידוד שלהם לנוכח ריחוקם ממרכזי האוכלוסייה הערביים". לפי מוריס, באפריל החליט מטה ההגנה כי יש לפנות את כל הערבים מכל האזור שבין תל אביב לזכרון יעקב, בהיותו "גרעינה" של המדינה היהודית, ובתחילת מאי כמעט שלא נותרו עוד תושבים ערבים בשרון ממערב לאזור המרזבה.
לצד נתניה שכבר בשנות הארבעים התפתחה כמרכז עירוני, וקלטה את רוב העולים שהגיעו לשרון בשנות החמישים והשישים, במהלך שנות השבעים המושבות של השרון הדרומי החלו לנטוש את החקלאות והחלו להפוך לערים גדולות, ולהיחשב כפרברים של מטרופולין תל אביב. ההליך החל גם בשנות התשעים והעשור הראשון של המאה ה-21 על כלל השרון. כאשר המושבות של מרכז השרון תל מונד, אבן יהודה, פרדסיה, קדימה וכפר יונה החלו לפתח את עצמן כיישובים של פרברים נרחבים צמודי קרקע.
לקריאה נוספת

אבי דגני, דוד גרוסמן, אבשלום שמואלי (עורכים), השרון: בין ירקון לכרמל, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור; ארץ: מחקרים ופרסומים בגאוגרפיה, תש"ן 1990.
יהודה זיו, השרון: פרקי הלכה ומעשה בידיעת הארץ למורה ולתלמיד, תל אביב: תרבות וחינוך, תש"ך 1960.
רינה (רייניץ) אידן, עירית כהן-עמית (מחברות) וניר מן (עורך), השרון וכל נתיבותיו: לסייר עם יד יצחק בן-צבי, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשע"ד 2013.
הערות שוליים

↑  Kutiel, P.2001. Conservation and management of Mediterranean coastal sand and dunes in Israel. Journal of Coastal Conservation 7, 183-192
↑  ברוך רוזן, ‏עמוד 31-32.pdf גידול חזיר בארץ -ישראל לאחר התקופה הרומית, קתדרה
↑  בני מוריס, לידתה של בעיית הפליטים הפלסטינים 1947–1949, עמ' 81–82.
↑  בני מוריס, לידתה של בעיית הפליטים הפלסטינים 1947–1949, עמ' 165.
↑  בני מוריס, לידתה של בעיית הפליטים הפלסטינים 1947–1949, עמ' 166.
| השרון |
| --- | --- | --- |
| ערים | הוד השרון • הרצליה •  טייבה • טירה • כפר יונה • כפר סבא • כפר קאסם • נתניה •  קלנסווה • ראש העין • רמת השרון • רעננה |  |
| מועצות אזוריות | מועצה אזורית עמק חפר • מועצה אזורית לב השרון • מועצה אזורית חוף השרון • מועצה אזורית דרום השרון |  |
| מועצות מקומיות | זמר • אבן יהודה • אליכין • פרדסיה • קדימה-צורן • תל מונד • כפר שמריהו • ג'לג'וליה • כפר ברא |  |
| מועצות אזוריות לשעבר | מועצה אזורית השרון התיכון • מועצה אזורית הירקון • מועצה אזורית מפעלות אפק • מועצה אזורית השרון הצפוני • מועצה אזורית הדר השרון |  |
| אזורים בארץ ישראל |
| --- | --- | --- |
| רמת הגולן וסביבתה | הר חרמון • טרכון • חורן • הבשן • רמת הגולן |  |
| הגליל והעמקים | הגליל העליון • אצבע הגליל • הגליל המערבי • הגליל התחתון • עמק יזרעאל |  |
| מישור החוף | מישור החוף הצפוני • הכרמל • השרון • מישור חוף יהודה • גוש דן • מישור החוף הדרומי |  |
| הבקע הסורי-אפריקני | בקעת הירדן • עמק החולה • ארץ כינרות • עמק בית שאן • הערבה • בקעת ים המלח |  |
| מרכז שדרת ההר המערבית | השומרון • הרי בנימין • השפלה • יהודה • מדבר יהודה |  |
| שאר עבר הירדן | הגלעד • ארץ המישור • עמון • מואב • הרי אדום |  |
| הנגב | הנגב הצפוני • חבל אשכול (חבל הבשור) • בקעת באר שבע • מכתשים בנגב • הר הנגב • מדבר פארן • הרי אילת |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546527105171  LCCN: sh91000290  VIAF: 309653256   WorldCat (עם VIAF): 309653256
סטפן הולם

סטפן כריסטיאן הולם (בשוודית: Stefan Christian Holm; נולד ב-25 במאי 1976) הוא אתלט עבר שוודי. הוא אלוף אולימפי וסגן אלוף העולם בקפיצה לגובה.
למרות גובהו הנמוך יחסית לקופץ (1.81 מטר), הולם נחשב לאחד מטובי הקופצים בשנות האלפיים המוקדמות.
ביוגרפיה

הולם נולד בפורשגה שבמערב שוודיה. כילד התאמן בכדורגל ושיחק בתפקיד שוער. בגיל 15 החל להתאמן תחת הדרכתו של אביו בקפיצה לגובה.
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בבודפשט, הונגריה 1998 סיים הולם במקום השביעי בקפיצה לגובה (2.27 מטר). 1998 European Athletics Championships – Men's high jump
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בסביליה, ספרד בשנת 1999 סיים הולם במקום עשירי בקפיצה לגובה (2.25 מטר). 1999 World Championships in Athletics - Men's high jump
ביוגרפיה > הפריצה

באולימפיאדת סידני (2000) סיים הולם במקום רביעי בקפיצה לגובה (2.32 מטר), המנצח בתחרות היה סרגיי קליוגין מרוסיה (2.35 מטר). ששת הקופצים מהמקום השני ועד המקום השביעי קפצו אותו הגובה, 2.32 מטר וההכרעה נפלה לפי מספר פסילות.
באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בליסבון, פורטוגל במרץ 2001 זכה הולם במדליית זהב בקפיצה לגובה (2.35 מטר). 2001 IAAF World Indoor Championships
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה במינכן, גרמניה בשנת 2002 זכה הולם במדליית כסף בקפיצה לגובה (2.29 מטר). 2002 European Athletics Championships
באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בברמינגהאם, בריטניה במרץ 2003 זכה הולם בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בקפיצה לגובה (2.35 מטר). 2003 IAAF World Indoor Championships
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בפריז, צרפת באוגוסט אותה שנה זכה הולם במדליית כסף בקפיצה לגובה (2.32 מטר), אחרי ג'ק פרייטג מדרום אפריקה (2.35 מטר) ולפני מארק בוסוול מקנדה (2.32 מטר). 2003 World Championships in Athletics – Men's high jump
באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בבודפשט, במרץ 2004 זכה הולם בפעם השלישית ברציפות במדליית זהב בקפיצה לגובה (2.35 מטר). 2004 IAAF World Indoor Championships
ביוגרפיה > אלוף אולימפי

באולימפיאדת אתונה (2004) זכה הולם במדליית זהב בקפיצה לגובה כשקפץ לגובה של 2.36 מטר, לפני מאט המינגוויי מארצות הברית (2.34 מטר) ויארוסלב בבה מצ'כיה (2.34 מטר).
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 2005 סיים הולם במקום שביעי בקפיצה לגובה (2.29 מטר). 2005 World Championships in Athletics – Men's high jump
באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה במוסקבה, רוסיה במרץ 2006 סיים הולם במקום החמישי בקפיצה לגובה (2.30 מטר). באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בגטבורג, שוודיה באוגוסט אותה שנה זכה הולם במדליית ארד בקפיצה לגובה (2.34 מטר). 2006 European Athletics Championships
באליפות העולם באתלטיקה 2007 שנערכה באוסקה, יפן סיים הולם במקום רביעי בקפיצה לגובה (2.33 מטר). 2007 World Championships in Athletics – Men's high jump באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בוולנסיה, ספרד במרץ 2008 זכה הולם בפעם הרביעית במדליית זהב בקפיצה לגובה (2.36 מטר). 2008 IAAF World Indoor Championships
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיים הולם במקום רביעי בקפיצה לגובה (2.32 מטר) ולא הצליח להגן על תוארו. המנצח בתחרות היה אנדריי סילנוב מרוסיה (2.36 מטר).
הולם חי בקרלסטאד עם אשתו ובנו. הוא פרש מתחרויות בסוף עונת הקיץ ב-2008.
שיאיו האישיים

אצטדיון פתוח
קפיצה לגובה: 2.37 מטר (2008)
קפיצה לרוחק: 7.18 מטר (1999)
אולם סגור
קפיצה לגובה: 2.40 מטר (2005)
אמירם טובים

| --- | --- |

אמירם טובים בהופעה
 לידה:  20 במאי 1974 (בן 50)
 מדינה:  ישראל 
 מספר צאצאים:  3
 
אמירם טובים (נולד ב-20 במאי 1974) הוא סטנדאפיסט, קומיקאי, ושחקן ישראלי, הידוע כמשתתף בתוכנית "מחוברים" בעונתה הרביעית.
ביוגרפיה

טובים נולד וגדל בראשון לציון לנעמי ולשמואל, ולו ארבעה אחים. לאביו מפעל עמודי תאורה מצליח. ב-1992 נהרג אחיו הגדול אליחי (אילי) בפעילות מבצעית כאשר שירת כמסתערב ביחידת שמשון. עבד כרכז בפרויקט אומץ ועם בני נוער בפרדס־כץ. בתחילת דרכו עסק בעיתונאות.
קריירה

אמירם טובים הוא סטנדאפיסט שהחל ככותב לתוכנית של דודו טופז, ולקח חלק בתוכניות "מהדורה מוגבלת" בערוץ ביפ, "צחוק מעבודה" בערוץ 2. הופיע גם בתוכנית "מחוץ לחוק" בעונה השנייה. כמו כן, קיבל תפקיד אורח בסדרה "שנות ה-80". אמירם הנחה את התוכנית "הדיבור" עם אלירז שדה בערוץ 24 ואת "ספיישל הקריוקי" עם שלומי קוריאט. בין היתר השתתף בתוכנית "זוג מנצח VIP" עם אשתו דורין. אמירם הגיש פינה קומית בתוכנית "הטוב מכולם" עם אברי גלעד. אמירם טובים הוא יוצר רשת וכיום מופיע בכל רחבי הארץ עם מופע סטנדאפ. שיחק בתפקיד אורח בסדרה ״למה מי מת״ בתפקיד עצמו. הוא שיחק בתפקיד אורח בסדרה "לבד בבית".
חיים אישיים

טובים נשוי לדורין ואב לשלושה ילדים. מתגורר עם משפחתו בנס ציונה.
בעל תואר ראשון בחינוך ובתקשורת.
רומן שברלה

רומן שברלה (בצ'כית: Roman Šebrle; נולד ב-26 בנובמבר 1974) הוא אתלט צ'כי לשעבר. הוא אלוף אולימפי, אלוף עולם, פעמיים ברציפות אלוף אירופה ושיאן העולם לשעבר בקרב עשר (9026 נקודות) ובכך היה לאתלט הראשון בהיסטוריה שעבר 9000 נקודות.
ביוגרפיה

שברלה נולד בלנסקרואן, צ'כיה.
באולימפיאדת סידני (2000) זכה שברלה במדליית כסף בקרב עשר בתוצאה של 8606 נק', אחרי ארקי נול מאסטוניה (8642 נק') ולפני כריס הפינס מארצות הברית (8595 נק').
ביוגרפיה > שיאן עולם

בתחרות שנערכה בגוטזיס, אוסטריה ב-27 במאי 2001 קבע שברלה בקרב עשר שיא עולם חדש של 9026 נקודות, שיפור לשיא בן השנתיים של בן ארצו תומאס דבוז'אק (8994 נק') ובכך היה לאתלט הראשון בהיסטוריה שעבר את גבול 9000 נק'. הוא סבל מפציעה שגרמה לו לסיים, חודשיים לאחר מכן במקום עשירי בקרב עשר (8174 נק') באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באדמונטון, קנדה.
ביוגרפיה > אלוף אירופה

באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה במינכן, גרמניה בשנת 2002 זכה שברלה במדליית זהב בקרב עשר בתוצאה של 8800 נק', לפני ארקי נול (8438 נק') ולב לובודין מרוסיה (8390 נק').
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בפריז, צרפת בשנת 2003 זכה שברלה במדליית כסף בקרב עשר בתוצאה של 8634 נק', אחרי טום פפס מארצות הברית (8750 נק') ולפני ודמיטרי קרפוב מקזחסטן (8374 נק').
ביוגרפיה > אלוף אולימפי

באולימפיאדת אתונה (2004) זכה שברלה במדליית זהב בקרב עשר בשיא אולימפי חדש של 8893 נק', לפני בריאן קליי מארצות הברית (8820 נק') ודמיטרי קרפוב (8725 נק').
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 2005 זכה שברלה במדליית כסף בקרב עשר בתוצאה של 8521 נק', אחרי בריאן קליי (8732 נק') ולפני אטילה ז'יבוצ'קי מהונגריה (8385 נק').
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בגטבורג, שוודיה בשנת 2002 זכה שברלה במדליית זהב פעם שנייה ברציפות בקרב עשר בתוצאה של 8526 נק' לפני אטילה ז'יווצ'קי (8356 נק') ואלכסיי דרוזדוב מרוסיה (8350 נק').
ביוגרפיה > אלוף עולם

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באוסקה, יפן בשנת 2007 זכה שברלה במדליית זהב בקרב עשר בתוצאה של 8676 נק', לפני מוריס סמית' מג'מייקה (8644 נק') ודמיטרי קרפוב (8586 נק').
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיים שברלה במקום שישי בקרב עשר בתוצאה של 8241 נק' ולא הצליח להגן על תוארו. באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 2009 הוא סיים במקום 11 בקרב עשר בתוצאה של 8266 נק' ולא הצליח להגן על תוארו ובאליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית בשנת 2011 הוא סיים במקום 14 בקרב עשר בתוצאה של 8069 נק'.
לאחר הפרישה

בשנת 2018 לוהק לתפקיד משחק קטן בסרט הקולנוע הצ'כי "Medieval" אודות חיו של המצביא הצ'כי יאן ז'יז'קה. הסרט עתיד לצאת לאקרנים במהלך 2022.
שיאים אישיים

ריצת 100 מטר: 10.64 שניות
ריצת 110 מטר משוכות: 13.68 שניות
ריצת 200 מטר: 21.74 שניות
ריצת 400 מטר: 47.76 שניות
ריצת 1500 מטר: 4:21.98 דקות
קפיצה לגובה: 2.15 מטר
קפיצה במוט: 5.20 מטר
קפיצה לרוחק: 8.11 מטר
הטלת כידון: 71.18 מטר
הדיפת כדור ברזל: 16.47 מטר
זריקת דיסקוס: 49.37 מטר
קרב 7: 6438 נקודות
קרב עשר: 9026 נקודות
ראו גם

התפתחות שיא העולם בקרב עשר (באנגלית)
צ'ארלס אוסטין

צ'ארלס אלן אוסטין (באנגלית: Charles Allen Austin; נולד ב-19 בדצמבר 1967) הוא אתלט עבר אמריקאי. הוא אלוף אולימפי (אטלנטה 1996), אלוף עולם (טוקיו 1991), שיאן אולימפי הנוכחי (2012) ושיאן ארצות הברית הנוכחי בקפיצה לגובה. הוא בעל התוצאה השמינית בטיבה בעולם בקפיצה לגובה בכל הזמנים (2.40 מטר).
ביוגרפיה

אוסטין נולד בביי סיטי, טקסס.
ביוגרפיה > אלוף עולם

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 1991 זכה אוסטין במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא תחרות חדש של 2.38 מטר, לפני חאבייר סוטומאיור מקובה (2.36 מטר) ובן ארצו הוליס קונוויי (2.36 מטר).
באולימפיאדת ברצלונה (1992) סיים אוסטין במקום שמיני בקפיצה לגובה (2.28 מטר).
ביוגרפיה > אלוף אולימפי

באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכה אוסטין במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא אולימפי חדש של 2.39 מטר (השיא הנוכחי), לפני ארטור פרטיקה מפולין (2.37 מטר) וסטיב סמית מבריטניה (2.35 מטר).
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בגטבורג, שוודיה בשנת 1995 סיים אוסטין במקום 12 בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.27 מטר ולא עלה לשלב הגמר.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בפריז, צרפת במרץ 1997 זכה אוסטין במדליית זהב בקפיצה לגובה (2.35 מטר).
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באתונה, יוון באוגוסט אותה שנה סיים אוסטין במקום 14 בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.26 מטר ולא עלה לשלב הגמר.
באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה במבשי, יפן במרץ 1999 זכה אוסטין במדליית ארד בקפיצה לגובה (2.30 מטר).
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בסביליה, ספרד באוגוסט אותה שנה סיים אוסטין במקום 8 בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.29 מטר.
באולימפיאדת סידני (2000) סיים אוסטין במקום 20 בקפיצה לגובה (2.20 מטר) ולא הצליח להגן על תוארו.
שיאיו האישיים > אצטדיון

קפיצה לגובה: 2.40 מטר (1991)
שיאיו האישיים > אולם

קפיצה לגובה: 2.37 מטר (1996)
הנריק הכטקופף

| --- | --- |

 לידה:  4 באפריל 1910 ורשה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  2004 (בגיל 93 בערך) בת ים, ישראל 
 מקום לימודים:  הפקולטה למשפטים ומנהל באוניברסיטת ורשה 
 תחום יצירה:  ציור, איור 
 
הנריק חיים הֶכְטְקוֹפְּף (פולנית: Henryk Hechtkopf;‏ 5 באפריל 1910 – 24 ביולי 2004) היה צייר אמן ומאייר יהודי-פולני-ישראלי.
הכטקופף השאיר אחריו ציורים בטכניקות שונות, איורים לספרי ילדים וספרי צדיקים, ועוד יצירות בנושאים מגוונים החל מסדרות בנושאים תנ"כיים, דרך איורים ופורטרטים שונים ועד לסוריאליזם ואמנות מופשטת.
קורות חיים

הנריק הכטקופף נולד בוורשה שבפולין ב-5 באפריל 1910, בן למשפחה יהודית, השני במשפחה בת שני ילדים. אביו היה סוחר, ואמו מיילדת. הכטקופף למד בגימנסיה עברית "חנוך", ולאחר מכן באוניברסיטת ורשה, שבה קיבל תואר במשפטים. הכטקופף היה המתמחה היהודי הראשון בבית המשפט העליון הפולני.
כבר בילדותו הצטיין בכישרונותיו האמנותיים, שהתחרו במידה רבה בשאיפותיו האקדמיות בתחום המשפט. מגיל 23 הוצגו ציוריו ועבודותיו בכל התערוכות של "החברה היהודית להפצת אמנות". הכטקופף היה גם יוצר בתחום הקולנוע. הוא השתתף ביצירת מספר סרטים בוורשה בטרם פרצה מלחמת העולם השנייה, בהם סרט האנימציה הצבעוני הראשון בפולין. הכטקופף גדל באווירה שבה שימשו בערבוביה אוצרות הרוח היהודיים, התרבות העממית של השטעטל, וחיי האמנות היהודית שלפני המלחמה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה השתנה גורלו בדומה לגורל יתר בני דורו היהודים באירופה והוא החל מסע שישפיע באופן דרמטי על אופי יצירותיו. בתחילת המלחמה נסוג הכטקופף עם הצבא הפולני מזרחה אל ברית המועצות, שם התגלגל ממחנה עבודה אחד למשנהו. עם תום המלחמה גילה כי כל משפחתו נספתה בשואה. לאחר שחרור ורשה חזר הכטקופף אל חורבותיה וחורבות הגטו, שאותם צייר במשך שבועות. מוסד "יד ושם" רכש 24 תמונות מאוסף זה לתצוגת הקבע שלו.
לאחר המלחמה סיפר הכטקופף כי הוצע לו לשמש שופט בבית משפט בפולין, אך הוא סירב והעדיף לעבור ללודז', שנטלה את הבכורה התרבותית בפולין מהערים ורשה וקרקוב. בלודז' הכיר את אשתו אלה. הוא הקים בעיר את אגודת האמנים והציירים היהודיים ובשנים 1946 עד 1950 עמד בראש אגודה זו. במקביל שלח ידו גם בבימוי סרטים בבית ספר לקולנוע של לודז', שם למד אצלו תלמיד צעיר ומבטיח בשם רומן פולנסקי. בשלהי שהותו בפולין אף עלה בידו לביים יחד עם יאן באטורי את אחד הסרטים העלילתיים הראשונים בפולין אחרי המלחמה "לחנים אסורים" (1956) שזכה להצלחה.
בשנת 1949 עיצב את הבול הראשון בעולם בנושא השואה, וזכה במקום ראשון בתחרות בינלאומית לכרזות בנושא השואה והגבורה. בשנת 1957 עזב קריירה אמנותית מבטיחה בפולין ועלה לישראל יחד עם רעייתו. עם עלייתו השתקע בבת ים, בה התגורר עד סוף ימיו. את פרנסתו מצא בציור ובאיור ספרים. הכטקופף צייר בטכניקות מגוונות וכן בשיטות שהוא פיתח, ובכל ציוריו ואיוריו ניכרת מיד זהותו הייחודית הרגישה.
להנריק ורעייתו לא היו ילדים. אלה אשתו נפטרה בשנת 1989. הנריק הכטקופף נפטר בשנת 2004, בגיל 94. בערוב ימיו, כאשר נשאל האם הוא חש כאב על שלא היו לו ילדים, הוא ענה: "הציורים הם הילדים שלי".
תערוכות > תערוכות יחיד

1963 – אגודת הציירים והפסלים, תל אביב – ביתן אלחריזי.
1963 – מוזיאון בת-ים לאמנות עכשווית
1966 – מוזיאון בית יד לבנים – פתח תקווה.
1972 – מוזיאון בת-ים לאמנות עכשווית
1972 – בית העם ירושלים, לרגל יום ירושלים.
1973 – מוזיאון בית ריבק בת ים, לרגל 50 שנה למרד גטו ורשה.
1979 – מוזיאון בית ריבק, לרגל יום ירושלים.
1996 – תערוכת ציורי תנ"ך המשכן אמנות – עין חרוד.
1997 – מוזיאון בית ריבק, תערוכת התנ"ך
1997 – מוזיאון ע"ש דבי ואורי נחושתן, אשדות יעקב.
1997 – מוזיאון ע"ש קורין ממן, אשדוד.
1998 – תערוכת ציורי תנ"ך, מוזיאון בית התנ"ך, תל אביב.
2009 – תערוכת "ציורי תל אביב" בבית דיזנגוף תל אביב לרגל 100 שנות תל אביב.
2013 - תערוכת ציורי תנ"ך בריויגננו, איטליה, לרגל 500 שנה להקמת הגטו היהודי במקום
תערוכות > תערוכות משותפות

הכטקופף הציג בעשרות תערוכות קבוצתיות בישראל ובחו"ל והשתתף בתערוכות כלליות, יצירותיו נמצאות במוזיאון ברקלי שבקליפורניה, במוזיאון היהודי בורשה, ובמוזיאון יד ושם בישראל.
הכטקופף השתתף בתערוכות כלליות בוורשה שבפולין, לפני המלחמה בשנים 1932 ו- 1938. בנוסף הציג בתערוכות בערים; ברלין, לודז', וורוצלב (ברסלאו), קטוביץ, קרקוב, בין השנים 1947 – 1957.
ספרים שאייר

הכטקופף אייר מאות ספרים, רבים מהם מפורסמים וידועים לכל בוגר בישראל. הכטקופף עבד עם מיטב הוצאות הספרים כגון: "מסדה", "יבנה", "עם עובד" – כצייר ראשי, "זמזון", "מחניים", "עופר", ורבים נוספים. כן שיתף פעולה בהוצאה משותפת של ספרים עם מיטב הסופרים והמשוררים כגון: בנימין טנא, לוין קיפניס, רפאל ספורטה ועוד.
סדרת "מקראות ישראל" – הוצאת מסדה, ספרי לימוד חובה מכתה א' עד ו' במשך כשלושים שנה לכל ילד בישראל בזרם הממלכתי.
סדרת "תמונות מספרות" – בהוצאת יבנה. יצאה ב-28 מהדורות (עד מותו). כמעט כל ילד בישראל החזיק ספר זה בידיו.
סדרת "ספריית מחניים" – תורגמה ל-9 שפות יצאה במהדורות רבות בכל העולם.
סדרת "מספורי חז"ל" של הסופרת החרדית ציפורה רוזנברג.
ספרים ידועים שאייר הכטקופף, הם "בית קט ועליה" ו-"היו הייתה לי גפן" של רפאל ספורטה, "היונה" של ימימה אבידר-טשרנוביץ, "מנורת הזהב", "ספר מעשיות של אשר ברש", שיצא לאור בהוצאת מסדה, בשנת 1965.
פרסים

פרס שלום עליכם בפולין, ורשה - 1947.
פרס תחרות כרזה לציון חמש שנות מרד גטו ורשה - 1949
פרס עבור עיצוב הבול הראשון בעולם בנושא השואה - 1949.
פרס משרד המסחר והתעשייה לעיצוב ספרים, תל אביב - 1963.
פרס אגודת הציירים והפסלים, תל אביב - 1974 בשיתוף עם עיריית בת ים.
פרס קרן תרבות ישראל – אמריקה, 1974
פרס כבוד מאת עיריית בת ים עבור פעילות אמנותית רבת שנים - 1985.
הכטקופף היה גם פורטרטיסט, אשר רשם במשך שנים רישומי נערות, ילדים, אנשים עמלים, בעלי מלאכה, וכן נהג לצייר סדרות ציורים בנושאים שונים. ציורי תל אביב, יפו, ירושלים, צפת, סיפורי צדיקים, ציורי תנ"ך וסדרות בנושאים שונים ומגוונים, מהריאליזם והסוריאליזם הפנטסטי ועד סדרות אבסטרקט.
הכטקופף הוא המאייר הישראלי היחיד שמופיע באנציקלופדיה של גדולי המאיירים בעולם, שיצאה לאור בארצות הברית בשנת 1980.
הערות שוליים

↑  המידע באתר אומנות הנריק הכטקופף
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262439305171  PLWABN: 9810637566605606  GND: 1137653205  ISNI: 0000 0000 6855 9151  VIAF: 297248226   WorldCat (עם VIAF): 297248226
לב קראסני

| --- | --- |

 לידה:  22 במרץ 1911 (יוליאני) סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  25 במאי 2008 (בגיל 97) סנקט פטרבורג, רוסיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הכרייה של סנקט פטרבורג 
 פרסים והוקרה:  עיטור הכבוד של הפדרציה הרוסית  עיטור אות הכבוד 
 
לב קראסני  (ברוסית: Лев Исаакович Красный‏; 4 באפריל 1911 - 25 במאי 2008) היה גאולוג יהודי סובייטי - רוסי.
קורות חיים

לב קראסני נולד בשנת 1911 בסנקט פטרבורג) למשפחה יהודית. סבו היה קנטוניסט שאחרי שחרור עסק במסחר. לב קראסני היה קרוב משפחה של גריגורי קראסני-אדמוני וולדימיר אדמוני.
אביו של לב נפטר כאשר הוא היה בן 11 ולב היה צריך לעבוד כדי לעזור לפרנס את המשפחה. בשנת 1930 הוא סיים קורסים בגאולוגיה ובשנת 1936 לימודי גאולוגיה במכון לחקר מכרות בלנינגרד. לאחר סיום הלימודים קראסני השתתף במספר סיורי חקר וחיפוש מחצבות במזרח הרחוק הסובייטי.
בשנת 1941 קראסני גויס לשורות הצבא האדום ועבר קורס קציני תותחנים. הוא סיים את השירות בשנת 1945 בדרגת קפטן. ללב היו אחיות בוגרות. ביחד עם אמם וילדיהם הם פונו לפיאטיגורסק ונרצחו על ידי הנאצים בשנת 1942 כאשר אזור נכבש על ידי הנאצים.
לאחר שחרור מהצבא קראסני המשיך לימודי תואר שלישי וקיבל את התואר בשנת 1947. בשנות ה-50 הוא סיים עבודת פוסט דוקטורט.
משנת 1939 ועד לשנת 1971 קראסני עבד במכון לגאולוגיה בלנינגרד. הוא עסק בחקר גאולוגי והשתתף בסיורי שטח רבים.
בשנת 1971 קראסני עבר לחברובסק והקים סניף מזרח הרחוק של מכון בו עבד. בשנת 1975 הוא חזר ללנינגרד.
בשנים 1975–1990 קראסני היה ראש מועצה לחקר גאולוגי וגאופיזי של מסלול מסילת הרכבת באיקל-אמור.
במהלך עבודתו קראסני פרסם ספרים רבים בנושא התמחותו. הוא יזם והוציא לאור מפה גאולוגית וטקטונית של ברית המועצות. על פעילותו הוא קיבל פרס לנין (1970) ועיטורים נוספים. בשנת 1970 הוא התקבל כחבר התכתבות לאקדמיה למדעים של ברית המועצות.
לב קראסני נפטר בשנת 2008 ונטמן בסנקט פטרבורג.
טורניר

שיחזור טורניר ביריד מודרני. בתמונה עצמה משוחזר קרב רמחים: Jousting.
טורניר הוא שמו של אירוע ספורטיבי בימי הביניים בו התחרו במספר מקצים של ספורטי לחימה שונים, בין שתי קבוצות יריבות או בין יחידים. הקרבות נערכו בדרך כלל עם נשק לא קטלניים ועל חודי החניתות הורכבו מגני עץ. במקורו היה הטורניר תחרות בין אבירים.
כיום, המונח טורניר מתייחס לסדרה מאורגנת מראש של תחרויות, על פי שיטה מסוימת.
מטרות הטורניר

הטורניר עצמו היה אירוע חברתי, שבו נכחו רוב בני האצולה וקהל רב מקרב פשוטי העם. לעיתים גם בני משפחת המלוכה נכחו בטורניר (לרוב כצופים, אך מדי פעם גם כמשתתפים). מסביב לזירת הטורניר התקבצו סוחרים, אמנים, פייטנים ובעלי מלאכה שהציעו שירותים שונים וניצלו את הטורניר להציע את מרכולתם.
לגבי האבירים המשתתפים בו היה הטורניר תחרות על כבוד והזדמנות לזכות בהערכה ותהילה באמצעות הפגנת כישוריהם. בעיני ההמונים הטורניר היה מעין בידור ופסטיבל עממי שסיפק אתנחתא מרעננת בשגרת חיי היום-יום האפורים והקשים.
סוגי תחרויות

התחרויות בטורנירים המוקדמים דמו למעשה למלחמות. הן כללו במקור משתתפים רבים שנלחמו אלו באלו במלחמת-דמה חסרת סדר, עם הזמן הן התפתחו וכללו מספר אירועים, בהם:
דו-קרב חרבות.
"אדון הגשר" אביר חוסם גשר ועל השאר מוטל לעברו.
השחלת רומח לתוך טבעת תוך כדי דהירה.
"משחק הסרצאני" בו על האביר לפגוע במטרה מסתובבת עם הרומח ולדהור מספיק מהר על מנת להימלט מהאלה הכבדה שחוזרת עם סיבוב המטרה.
קליעה למטרה בחץ וקשת.
תחרויות הפלה ברומח (Jousting): אלה התחרויות המוכרות והפופולריות ביותר, בהן שני אבירים רכובים על סוס וחמושים ברומח מסתערים ומנסים להפיל אחד את השני. בגרסאות מסוימות מספיק להפיל את היריב בשביל לנצח, בגרסאות אחרות יש בנוסף להכריעו (ואף להורגו) גם אחרי שנפל על הקרקע.
היסטוריה

מקורו של הטורניר הוא בתחילת ימי הביניים והוא הגיע לפופולריות רבה במאה ה-12. מקור השם הוא בצרפתית עתיקה: torneiement, tornei.
בתחילה התנהלו הטורנירים ללא כללים מסודרים, אך עם הזמן התפתחו כללים ברורים יותר שאסרו על שימוש בנשק קטלני, פגיעה באבירים שנפלו מהסוסים ועוד. אנרי השני, מלך צרפת, הוא אחד הקורבנות המפורסמים של הטורניר. הוא נהרג בשוגג כאשר חנית שבורה חדרה בטעות לפניו והרגה אותו במקום.
הטורנירים נעלמו בהדרגה החל מהמאה ה-16, כאשר בעקבות המצאת אבק השרפה והנשק החם התייתר תפקידם של הפרשים הכבדים עטויי השריון. דו-קרב החרבות נשאר פופולרי בקרב האצולה, אך הפעם לא כבידור להמונים אלא כדרך ליישב סכסוכים אישיים.