stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נתן בן ציון חבקין
קורות חייו

חבקין נולד ב-1874 בחוטימסק (Khotimsk) שבפלך מוהילב של רוסיה (רוסיה הלבנה; כיום בלארוס), בנם של ישראל חבקין וזבושה (לבית ליפשיץ). בחוטימסק למד בחדר ובישיבה, וכשהתבגר עבר למוסקבה, שם למד צורפות. ב-1891 החל גירוש יהודים מעיר זו וחבקין עבר לאודסה, שם למד בגימנסיה ובבית ספר לציור.
בתקופת שהותו באודסה התחבר לתנועה הציונית, הצטרף לתנועת חובבי ציון, החל לרקום תוכניות לעלות ארצה (ואף השתתף ב-1898 בקונגרס הציוני השני), אבל לאחר היכרותו עם מנדלי מוכר ספרים פחתה התלהבותו מרעיון ההגשמה הציונית לטובת רעיונות קוסמופוליטיים והוא דחה את עלייתו.
ב-1897 עבר חבקין מאודסה למינכן שבגרמניה והחל ללמוד אמנות גרפית. משסיים את לימודיו ב-1900 השתקע במינכן ופתח שם בית חרושת לצינקוגרפיה, שסיפק גלופות להוצאות לאור כגון ההוצאה העברית הוורשאית "תושיה". בנוסף המציא שיפורים טכניים רבים בתחום הדפוס ורשם עליהם פטנטים בגרמניה. עקב ניסיונו והמצאותיו התמנה לחבר הוועדה הממשלתית לבחינות גמר בצינקוגרפיה.
ב-1921 עלה לארץ ישראל, השתקע בירושלים ועבד בגרפיקה וצינקוגרפיה. במסגרת עבודתו פיתח אורנמנטיקה עברית מקורית המורכבת מיסודות של ציורי מנורות, מגן דוד, שופרות, טעמי המקרא וכו'. במקביל לעבודתו בדפוס המשיך לפעול למען הצמחונות ועבודת השדה, שקד על פרסום מאמרים בנושא והקים גינת ירק בגבעת שאול. במקביל פעל לקידום שפת האספרנטו.
ב-1925, עם פתיחתה של האוניברסיטה העברית בירושלים, הצטרף כתלמיד מן המניין לפקולטה למדעי הרוח למשך שנתיים וכונה "זקן הסטודנטים".
ב-1926 ייסד חבקין את "אגודת הצמחונים העבריים", שבמסגרתה ניסה תקופה ארוכה להקים בירושלים שכונה של צמחונים שתפעל לפי רוחו ואמונתו. מאמציו לא נשאו פרי עד מותו ב-1957, אולם ב-1958 התיישב במושב אמירים גרעין של משפחות צמחוניות-טבעוניות ובהם תלמידו ו"יורשו הרוחני" של חבקין, יחזקאל דורון, ובכך הוגשם חלומו על התיישבות צמחונית.
אידאולוגיה

בתקופת שהותו במינכן הפך חבקין לצמחוני וניסה לקדם את האידאולוגיה שלו לשיפור מידותיו של האדם, היחיד והצבור. אידאולוגיה זו כללה צמחונות, פציפיזם ושפה אחידה לכלל האנושות. יישום האידאולוגיה נעשה על ידי הפצת רעיון הצמחונות בקרב יהודי גרמניה (ומשום כך כונה "חלוץ הצמחונות העברית") ועידוד החזרה לעיבוד האדמה. במקביל פעל להפצת שפת האספרנטו.
משפחתו

חבקין נישא במינכן ב-1902 לרבקה בק, וממנה היה אב לארבעה ילדים. אשתו נפטרה ב-1909, ולאחר מספר שנים נישא לדישה סובוליב, ונולד לו ילד חמישי. ב-1921 עלה עם אשתו וחמשת הילדים לארץ. במהלך שנת 1926 חוותה המשפחה שתי טרגדיות גדולות כששתי בנות המשפחה (הבכורה ברכה והשלישית אסתר) שמו קץ לחייהן. טרגדיה נוספת פקדה את המשפחה כשהבן ידידיה נפל במלחמת העצמאות על הגנת קריית ענבים. חבקין נפטר ב-1957 בירושלים, בגיל 83, ונקבר שם.
נכדתו (בתו של גדליה) היא דרורה חבקין.
פרסומים ותרגומים > ספריו

1918 - Mensch und Tier : der "sogenannte" Tiermord, Schlachthausgedanken, die Ausbreitung des Vegetarismus ; 4 Aufsätze (בהוצאת Selbstverlag Munchen)
1918 - Wie entstehen ca. 1500 verschiedene Farbtöne aus den 4 Farben Gelb, Rot, Blau und Schwarz? (בהוצאת Selbstverlag Munchen)
1926 - אספרנטו - שפה בינלאומית: מהות השפה בצירוף כל הדקדוק (הוצאת "דפוס העברי", ירושלים)
1936 - אורנמוגרפיה: שיטה אורנמנטית ליצירת קישוטים באופן מדעי אמנותי (הוצאת "דפוס ציון", ירושלים)
1940 - התואם (סימטריה): ערכו בהנדסה ובקישוטי הרבוע עם 4 לוחות ו-117 ציורים בטקסט (הוצאת "ראובן מס", ירושלים)
1945 - אורנמוגרפיה: תורת האורנמנט הגאומטרי ושימושו באמנות הקשוט (הוצאת "ראובן מס", ירושלים)
1945 - Ornamography: the principles of geometrical ornament and its use in decorative art.(containing 128 plates in black and white and 64 colored plates)
1946 - תרומה לספר אורנמוגרפיה: "כל אדם - צייר אורנמנטים ..." (הוצאת "ראובן מס", ירושלים)
פרסומים ותרגומים > תרגומיו

1933 - תרגום לעברית של מאמר בשם "השלב הראשון" (The First Step) שכתב לב טולסטוי ועסק בצמחונות (הוצאת "אגודת הצמחונים העברים בא"י", ירושלים).
1942 - יסודות שפת אספרנטו: ספר התרגילים ללימוד השפה מאת אליעזר זמנהוף (הוצאת "הליגה הארץ ישראלית לאספרנטו", ירושלים)
1950 - שפת אספרנטו: ספר למוד ותרגילים בצירוף יסודות הדקדוק מאת אליעזר זמנהוף (הוצאת "ראובן מס", ירושלים)
הערות שוליים

↑  שיטת דפוס בלט שהתבססה על לוחות אבץ מכוסות בחומר עמיד לחומצה אך רגיש לאור, באמצעותה הכינו גלופות ייחודיות לדפוס
↑  ב-1926 הציג חבקין את עבודותיו בתערוכה שהתקיימה בירושלים.
↑  חבקין ארגן ב-1919 קבוצת יהודים לעבודה בגנים שהתקינה עיריית מינכן בשביל חובבי עבודה בחיק הטבע.
↑  טולסטוי חלק את התעניינותו בצמחונות יחד עם מהאטמה גנדי, שאיתו הייתה לטולסטי חליפת מכתבים
↑  מאמרו של טולסטוי נכתב כהקדמה לספר בנושא צמחונות שכתב הווארד ויליאמס (אנ')
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262579205171  ISNI: 0000 0000 7058 8509  VIAF: 97892601   WorldCat (עם VIAF): 97892601
ניקולאי בנואה

| --- | --- |

 לידה:  1 ביולי 1813 (יוליאני) סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  11 בדצמבר 1898 (יוליאני) (בגיל 85) סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 מקום לימודים:  האקדמיה הקיסרית לאמנויות (1836)  Saint Peter's School 
 תחום יצירה:  אדריכלות 
 פרסים והוקרה:  מדליית זהב גדולה של האקדמיה הקיסרית לאמנויות (1836)  עיטור ולדימיר הקדוש, דרגה 4  עיטור  ולדימיר הקדוש, דרגה 3  מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 2  מסדר סנטה אנה, דרגה 2  מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 1  עיטור  אנה הקדושה,  דרגה ראשונה 
 בן או בת זוג:  Camilla Cavos 
 צאצאים:  אלכסנדר בנואה, אלברט בנואה, לאון בנואה, Ekaterina Benois 
 
ניקולאי בנואה (ברוסית: Никола́й Бенуа́;‏ 13 ביולי 1813 – 23 בדצמבר 1898) היה אדריכל רוסי אימפריאלי שעבד בפטרהוף ובפרברים אחרים של סנט פטרסבורג.
ביוגרפיה

בנואה נולד ברוסיה, לאנה קתרינה (גרופה), שהייתה ממוצא גרמני, ואב צרפתי, לואי ז'יל בנואה (מברי, סן-ון-סור-מורן). הוא למד באקדמיה הקיסרית לאמנויות משנת 1827 עד 1836. שמונה שנים מאוחר יותר, הוא מונה לאדריכל החצר של ניקולאי הראשון ופיקח על מספר פרויקטים בעיירה פטרהוף, בעיקר האורוות הקיסריות הראשיות (1847–1852). הוא היה מפורסם ברוסיה של המאה ה-19 על דבקותו בסגנון התחייה הגותית של אדריכלות ודקורציה.
בנואה עיצב כמה מתחנות הרכבת הראשונות ברוסיה, בעיקר בסטרלנה, צרסקו סלו ופטרהוף החדשה, האחרונה נחשבת ליצירת המופת שלו. בהמשך הקריירה שלו עבד גם בקווקז, שם עיצב את ארמון הקיץ של המשנה למלך בליקני, ג'ורג'יה.
בנישואיו לקמילה, בתו של אלברטו קאבוס שעיצב את תיאטרון מריאינסקי, היו לניקולאי ארבעה בנים. מתוכם, אלכסנדר בנואה התמחה בעיצוב במה, אלברט בנואה היה צייר, ולאון בנואה הפך לאדריכל מפורסם. בתו נישאה לפסל יוג'יני אלכסנדרוביץ' לנסריי, ונישואים אלה הולידו את האמנים זינאידה סרבריאקובה ויוג'ין לנסריי. השחקן פיטר יוסטינוב היה נכד רבא.
גלריה

בית הדואר בפטרהוף
תחנת הרכבת בפטרהוף החדשה
הערות שוליים

↑  Edisher Japharidze, Vazha Shubitidze, GEORGIA FROM THE COUNCIL OF EUROPE TO THE EUROPEAN INTEGRATION, European Political and Law Discourse 8, 2021, עמ' 10–14 doi: 10.46340/eppd.2021.8.2.2
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810647927105606  GND: 118889575  ISNI: 0000 0000 6676 8128  LCCN: n85341339  LNB: 000101804  NKC: xx0224342  NTA: 156307413  ULAN: 500120641  VIAF: 40176530   WorldCat (עם VIAF): 40176530
סאל

ערך זה עוסק באי בכף ורדה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס האטלנטי 
 קואורדינטות:  16°44′14″N 22°56′10″W﻿ / ﻿16.737222222222°N 22.936111111111°W﻿ / 16.737222222222; -22.936111111111
 שטח:  216 קילומטר רבוע
 אורך:  30 קילומטר
 רוחב:  12 קילומטר
 גובה מרבי:  Monte Grande (Sal), Cape Verde
 נתונים מדיניים
 מדינה:  כף ורדה 
 אוכלוסייה:  35,267 (2018)
 אזור זמן:  UTC-1
 עיר ראשית:  Espargos 
 תאריך גילוי:  3 בדצמבר 1460 
  (למפת כף ורדה מוגדלת) פראיה מינדלו סנטה מריה אסומאדה האוקיינוס האטלנטיסאל(למפת כף ורדה רגילה) פראיה מינדלו סנטה מריה אסומאדה האוקיינוס האטלנטיסאל
 
סאל (בפורטוגזית: Sal) הוא אי המצוי תחת שלטון כף ורדה.
האי סאל מצוי בקבוצת האיים בארלאוונטו, הצפוניים מבין איי כף ורדה. האי התגלה לראשונה בהיסטוריה המערבית המתועדת ב-3 בדצמבר 1460 ונקרא "לאנה" עד שנמצאו בו מאגרי מלח שהביא לקביעת שמו הנוכחי (Sal הוא מלח בפורטוגזית). על פי בדיקות גאולוגיות, האי הוא הוותיק ביותר מבין איי כף ורדה והוא נוצר כתוצאה מהתפרצות הר געש לפני כ-50 מיליון שנים.
אורכו של האי כ-30 קילומטרים ורוחבו כ-12 קילומטרים ומתקיימת בו רשות מקומית אחת ששמה כשם האי, סאל. האקלים חם לאורך כ-350 ימים בשנה והוא מאופיין בחופיו החוליים. הנקודה הגבוהה באי היא בגובה 406 מטרים, ב-Monte Grande.
נורברט ניגבור

נורברט ניגבור (בגרמנית: Norbert Nigbur, נולד ב-8 במאי 1939 בגלזנקירכן שבגרמניה) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בשאלקה 04 ובהרטה ברלין בעמדת השוער. לניגבור שש הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית, עמה זכה במונדיאל 1974, בו נכלל בסגל ושימש שוער משנה לספ מאייר.
קריירת מועדונים

ניגבור החל את קריירת הבוגרים שלו בשאלקה 04 בעונת 1966/67, והפך מיד לשוער הראשון בקבוצה, שסיימה את העונה בתחתית הטבלה אך נשארה בליגה. בעונת 1967/68 התחרה ניגבור על מקום בהרכב עם השוער יוזף אלטינג, וחזר להיות השוער הראשון בעונת 1968/69, בה שאלקה סיימה במקום השביעי בבונדסליגה, והפסידה בגמר הגביע הגרמני לבאיירן מינכן בתוצאה 2-1. בעונת 1969/70 ניגבור החמיץ שוב מספר משחקים לטובת אלטינג, והקבוצה סיימה תשיעית בבונדסליגה. בגביע אירופה למחזיקות גביע, בו השתתפה שאלקה בזכות הגעתה לגמר הגביע הגרמני, הגיעו שאלקה וניגבור לחצי הגמר, בו הודחו על ידי מנצ'סטר סיטי לאחר ניצחון 1-0 במשחק הראשון ותבוסה 5-1 במשחק הגומלין.
בעונת 1970/71 סיימו שאלקה וניגבור במקום השישי בבונדסליגה, ובעונת 1971/72 סיימו במקום השני, כשהקבוצה סופגת 35 שערים בלבד, ומוכתרת כהגנה הטובה ביותר בבונדסליגה, כשלצידו של ניגבור שיחקו גם קלאוס פיכטל, רולף רוסמן והלמוט קרמרס. באותה עונה זכתה שאלקה בגביע הגרמני, לאחר ניצחון 5-0 בגמר על קייזרסלאוטרן, כשניגבור עמד בשער. בעונת 1972/73 כשלו שאלקה וניגבור בליגה, כשסיימו במקום ה-15, מרחק שלוש נקודות מהקו האדום, וספגו 61 שערים. בגביע אירופה למחזיקות גביע הודחו שאלקה וניגבור ברבע הגמר על ידי ספרטה פראג. את תחילת עונת 1973/74 פספס ניגבור, ועמד במקומו בשער בעשרת המחזורים הראשונים שוער המשנה הלמוט פאבסט. לאחר מכן חזר ניגבור לשער, ושאלקה סיימה שביעית בליגה, כמו גם בעונת 1974/75. בעונת 1975/76 סיים ניגבור עם שאלקה במקום השישי בבונדסליגה, שהקנה לקבוצה כרטיס לגביע אופ"א בעונה העוקבת.
בקיץ 1976 עזב ניגבור את שאלקה 04, וחתם בהרטה ברלין. בעונת 1976/77 סיים ניגבור עם הרטה במרכז הטבלה, ובעונת 1977/78 סיים עם הקבוצה במקום השלישי בבונדסליגה. בעונת 1978/79 רשם ניגבור עונה מאכזבת עם הרטה ברלין בליגה, בה סיימה הקבוצה במקום ה-14, מרחק שלוש נקודות מהקו האדום, אך זכה להצלחה עם הקבוצה בגביע אופ"א, בו הגיעה הרטה לחצי הגמר והודחה על ידי הכוכב האדום בלגרד בגין שער חוץ מאוחר של מילוש שסטיץ' במשחק הגומלין. בתום עונה זו, עזב ניגבור את הרטה ברלין לאחר שלוש עונות, בהן החמיץ משחק ליגה אחד בלבד, וחזר לשאלקה 04.
בעונת 1979/80 סיימו שאלקה וניגבור במקום השמיני בבונדסליגה, כשניגבור היה השוער הראשי, אך ישב במספר משחקים על הספסל כמחליפו של פטר זנדהופה. גם בעונת 1980/81 ניגבור שיחק ברוב המשחקים וזנדהופה ערך שבע הופעות, אך הקבוצה ספגה בעונה זו 88 שערי ליגה, ונשרה לבונדסליגה השנייה. בעונת 1981/82, בבונדסליגה השנייה, ניגבור היה השוער הקבוע ולא החמיץ אף משחק, ושאלקה סיימה את העונה במקום הראשון ושבה לבונדסליגה לאחר עונה אחת. עונת 1982/83 הייתה האחרונה של ניגבור בשאלקה. ניגבור החל את העונה הזו כשוער הראשי, אך לאחר 11 מחזורים הפך לשוער המשני של הקבוצה, כשהשוער הראשי היה ואלטר יונגהאנס. את העונה הזו סיימו שאלקה וניגבור במקום ה-16 המוביל למבחני ההישרדות. שאלקה הפסידה במבחנים אלה לבאייר אורדינגן ונשרה שוב מהבונדסליגה. לאחר ירידת הליגה, עזב ניגבור את שאלקה, וחתם בקבוצת VFB הולס מהליגות הנמוכות, ולאחר מכן שיחק עונה אחת ברוט-וייס אסן. בשנת 1985 פרש ניגבור ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית

ניגבור ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת גרמניה המערבית בפברואר 1974, בניצחון 1-0 על נבחרת ספרד. באותה שנה, זומן ניגבור לסגל גרמניה המערבית שזכה במונדיאל 1974, ושימש שוער משנה לספ מאייר, אך לא שיחק דקה. ניגבור הועדף כשוער המשנה על הספסל בגמר מונדיאל 1974 על פניו של וולפגנג קלף. לאחר שערך שלוש הופעות בינלאומיות בשנת 1974, ניגבור לא שיחק בנבחרת במשך חמש שנים רצופות. בשנת 1979 חזר לשחק בנבחרת, וערך שלוש הופעות נוספות, אך לא זומן ליורו 1980, שכן הועדפו עליו טוני שומאכר, ואלטר יונגהאנס ואייקה אימל. סך הכל ערך ניגבור שש הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית.
תארים

עם שאלקה 04:
הגביע הגרמני: 1971/72
אליפות הבונדסליגה השנייה: 1981/82
עם נבחרת גרמניה המערבית:
מונדיאל 1974
ניקולאי בוגוליובוב

| --- | --- |

 לידה:  8 באוגוסט 1909 (יוליאני) ניז'ני נובגורוד, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  13 בפברואר 1992 (בגיל 82) מוסקבה, רוסיה 
 ענף מדעי:  מתמטיקה, פיזיקה גרעינית, פיזיקה תאורטית 
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קייב 
 מנחה לדוקטורט:  ניקולאי קרילוב 
 מוסדות:  אוניברסיטת קייב (1934–1959)  המכון המאוחד למחקר גרעיני (1956)  אוניברסיטת מוסקבה (1950)  מכון סטקלוב למתמטיקה (1950)  מכון בוגוליובוב לפיזיקה תאורטית (1965–1973) 
 תלמידי דוקטורט:  Vasily Vladimirov, E. R. Velibekov, Galina Iosifovna Biryuk, Yury Klimontovich, Boris Struminsky, Naftul Iosifovich Polsky, Georgiy Isaakovich Kats, Yurii Mitropolskiy, Selim Kreyn, Vitalii Shelest, Dmitry Shirkov, Mikhail Polivanov, Sergei Tyablikov, Ostap Stepanovich Parasyuk, Victor A. Matveev, Svidzinsky Anatoly Vadimovich, Dmitry Zubarev, Anatoly Logunov, Aleksej Norajrovič Sisakjan, Valery Kukin, Vsevolod Anatolievich Moskalenko, Boris Isakovich Khatset, Albert Tavkhelidze, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 פרסים והוקרה:  פרס סטלין (1947, 1953)  פרס ליאפונוב (1989)  פרס לומונוסוב (1957)  מסדר קירילוס ומתודיוס (1969)  מדליית הפטיש והמגל (13 במרץ 1969, 20 באוגוסט 1979)  מדליית פרנקלין (1974)  פרס דני היינמן לפיזיקה מתמטית (1966)  פרס קרפינסיקי (1981)  מסדר ההערכה של הרפובליקה של פולין (1977)  פרס דיראק של המרכז הבינלאומי לפיזיקה תיאורטית (1992)  פרס לנין (1958)  עיטור לנין (20 באוגוסט 1959, 29 באפריל 1967, 13 במרץ 1969, 17 בספטמבר 1975, 20 באוגוסט 1979, 19 בספטמבר 1953)  עיטור אות הכבוד (1 באוקטובר 1944, 4 בנובמבר 1944)  עיטור הדגל האדום של העמל (23 בינואר 1948, 4 בינואר 1954)  פרס ברית המועצות (1984)  עיטור מהפכת אוקטובר (20 באוגוסט 1984)  מדליית הזהב של לומונוסוב (1984)  מדליית מקס פלאנק (1973)  מדליית הלמהולץ (1969)  גיבור העמל הסוציאליסטי (1969, 1979)  מדען כבוד של אוקראינה  מסדר הדגל הלאומי  כוכב ידידות העמים 
 צאצאים:  ניקולאי בוגוליובוב, Pavel Bogolyubov 
 
פרופ' ניקולאי בוגוליובוב
ניקולאי בוגוליובוב (ברוסית: Николай Николаевич Боголюбов ;‏ 21 באוגוסט 1909 – 13 בפברואר 1992) היה פיזיקאי ומתמטיקאי סובייטי. התמחה בתחום פיזיקה גרעינית ובשנים 1965-1988 היה מנהל המכון המאוחד למחקר גרעיני בדובנה ליד מוסקבה.
חייו

ניקולאי בוגוליובוב נולד בניז'ני נובגורוד למשפחת איש דת שהיה מלמד מדעי הנוצרות ופילוסופיה. אימו הייתה מורה למוזיקה. במשפחה היו שלושה בנים כולם גדלו למדענים בתחומים שונים. בשנת 1913 עברה המשפחה לקייב בה בוגוליובוב האב החל ללמד באוניברסיטה. במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה מצב הכלכלי של המשפחה היה קשה מאוד, המשפחה עזבה את קייב וניקולאי בוגוליובוב המשיך את לימודיו במסגרת הביתית. בשנת 1920 המשפחה חזרה לקייב. אביו ראה את הכישרון של בנו בתחום המתמטיקה והיה מביא ספרים מספריית האוניברסיטה. בשנת 1922 ידע של בוגוליובוב בתחום המתמטיקה היה קרוב בהיקפו לקורס לימודים באוניברסיטה. בשנת 1924 הוא פרסם את עבודת המחקר הראשונה שלו. בשנת 1925 כאשר הוא היה בן 16 בלבד התקבלה החלטה להכיר בו כדוקטורנט ובגיל 19 קיבל את התואר דוקטור.
החל משנת 1927 ובמשך כל שנות ה-30 עסק בוגוליובוב במחקרים בתחום מערכת לא ליניארית. בשנת 1934 הוא החל ללמד באוניברסיטת קייב ובשנת 1936 התמנה לפרופסור. במהלך מלחמת העולם השנייה בוגוליובוב היה באופה ועמד בראש הקתדרה למתמטיקה במכון הפדגוגי המקומי.
בשנת 1946 נבחר בוגוליובוב לחבר בהתכתבות באקדמיה למדעים של ברית המועצות ובשנת 1953 נבחר לחבר מלא. בשנת 1959 הוא נבחר לאקדמיה למדעים של ארצות הברית.
בשנת 1950 הוא עבר למוסקבה והחל לעבוד במכון למתמטיקה על שם סטקלוב וללמד באוניברסיטת מוסקבה. בתקופת 1950-1953 בוגוליובוב השתתף בפרויקט הגרעיני הסובייטי ובמיוחד בפיתוח פצצת מימן. בשנת 1956 בוגוליובוב התקבל לעבודה במכון מאוחד למחקר גרעיני בדובנה ובשנת 1965 התמנה למנהלו. הוא עמד בראש המכון עד לשנת 1988. במקביל לניהול המכון בדובנה, בוגוליובוב החל בהקמת מכון לפיזיקה תאורטית בקייב. בשנים 1965-1973 הוא עמד בראש המכון בקייב שהוקם.
למרות שבשנת 1988 הוא יצא לגמלאות, בוגוליובוב המשיך בכתיבת מאמרים והשתתפות בכנסים בינלאומיים בתחומי התמחותו.
בוגוליובוב נפטר ב-13 בפברואר 1992 ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה במוסקבה.
תרומות עיקריות

1932-1945 - מחקרים בתחום מערכות לא ליניאריות
1945 - פרסום עבודה בתחום רלקסציה
1946 - פיתוח שיטת בוגוליובוב-בורן-גרין-קירקווד-יון
1947 - פרסום מאמר בתחום נוזל-על
1947 - 1958 - פיתוחים ומחקרים בתחום מוליכות על
1955-1965 - פרסום תוצאות המחקרים בתחום תורת השדות הקוונטית
1965 - פרסום מאמרים בתחום אלקטרודינמיקה קוונטית
בסך הכל בוגוליובוב פרסם כ-300 מאמרים מדעים. אוסף מלא של מאמריו יצא לאור ב-12 כרכים.
תארים ופרסים

גיבור העמל הסוציאליסטי - (1969, 1979)
עיטור על שם לנין - 6 פעמים
עיטור הדגל האדום של העמל - פעמיים (1948,1954)
עיטור מהפכת אוקטובר (1984)
פרס ברית המועצות - 3 פעמים (1947,1953,1984)
פרס לנין (1958)
מדליית מקס פלאנק (1973)
המדליה הגדולה על שם לומונוסוב (1984)
פרס דיראק (1992)
ניל דאג'ן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 בינואר 1961 (בן 63) דונקסטר, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1987 
 מקום לימודים:  Danum Academy 
 פרופיל ב-IMDb
 
ניל דאג'ן (באנגלית: Neil Dudgeon; נולד ב-2 בינואר 1961) הוא שחקן אנגלי, המגלם משנת 2011 את דמותו של פקד בילוש ג'ון ברנבי בסדרת הדרמה "רציחות במידסומר" של ITV. הוא החליף את ג'ון נטלס בתפקיד הראשי בסדרה.
ביוגרפיה

דאג'ן נולד וגדל בדונקסטר שבווסט ריידינג ביורקשייר. הוא למד בבית הספר "Intake Secondary Modern". הוא שיחק בהצגות בית הספר בהם במחזה "רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים". בשנים 1979 עד 1982 למד דרמה באוניברסיטת בריסטול.
ביוגרפיה > קריירה

הופעת הבכורה של דאג'ן בטלוויזיה הייתה ב-1987. שנה אחר כך הופיע במיני-סדרה "Piece of Cake" על מלחמת העולם השנייה, לצדם של טים וודוורד, ג'רמי נורת'ם ונתניאל פרקר.
דאג'ן הופיע בסדרות כגון "חדר מיון", "London's Burning" ו"לאבג'וי". ב-1994 שיחק בתפקיד הבלש קוסטלו שעבד עם מפקח בילוש ויליאם אדוארד "ג'ק" פרוסט (בגילומו של דייוויד ג'ייסון) בפרק אחד בסדרה "A Touch of Frost". בשנים 1998 ו-1999 גילם את ג'ורג', הנהג של גברת ברדלי, בסדרה "סיפורי המסתורין של גברת ברדלי" בכיכובה של דיים דיאנה ריג. עוד שיחק בפרק "The Way Through The Woods" בסדרה "המפקח מורס", ובפרק בסדרה "בין השורות". ב-1994 ו-1997 הופיע בסדרה "Common As Muck". תפקידים נוספים שלו בטלוויזיה היו ב-"Out of the Blue", "שרלוק הולמס ותעלומת גרבי המשי", "The Street", ובארבע העונות של הסדרה "12 השליחים".
הוא הופיע בקומדיה הרומנטית "ברידג'ט ג'ונס: עובדות החיים" בתפקיד נהג מונית שלקראת סוף הסרט הוא לוקח את ברידג'ט לפגוש את מארק דארסי (בגילומו של קולין פירת').
ב-2007 שיחק בסיטקום "Roman's Empire" בתפקיד רומן פריטי, מיליונר שיצר את הונו במו ידיו. ב-2009 הופיע בתפקיד ראשי בסדרה "Life of Riley" ששודרה ב-BBC באפריל 2011. באותו חודש שיחק דאג'ן בתפקיד אלן הרדאקר בדרמה הטלוויזיונית "יונייטד" על אודות האסון האווירי במינכן שהתרחש ב-1958 שבו הייתה מעורבת קבוצת הכדורגל מנצ'סטר יונייטד.
ב-2010 הופיע דאג'ן בפרק "The Sword of Guillaume" בסדרת הדרמה "רציחות במידסומר". בפרק זה גילם את דמות בן דודו של פקד הבילוש טום ברנבי, שגילם ג'ון נטלס. אחרי פרישתו של נטלס מהסדרה, לוהק דאג'ן לתפקיד הראשי כבלש המשטרה במידסומר. הפרקים האחרונים בכיכובו של נטלס שודרו ב-2011. הדמות שמגלם דאג'ן היא פקד בילוש ג'ון ברנבי, ואיפשרה המשכיות לכינוי הסדרה בשם "המפקח ברנבי". לפני כן הופיע דאג'ן בפרק "Garden of Death" בסדרה "רציחות במידסומר" בתפקיד משנה.
ב-2012 כיכב דאג'ן בתפקיד נורמן בירקט בתוכנית הרדיו "Afternoon Play" של ערוץ 4 של ה-BBC בארבעה מחזות מאת קרוליין ודייוויד סטפורד.
ביוגרפיה > חיים אישיים

דאג'ן נשוי למארי פיט, מפיקה ברדיו BBC. לבני הזוג נולדו שני ילדים.
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1987 | זקוף ת'אוזן | Prick Up Your Ears | שוטר |  |
| 1988 |  | London's Burning | גארי | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 1988 |  | Piece of Cake | "מוגי" קטרמול | מיני-סדרה |
| 1989 |  | Red King, White Knight | ולאסק | סרט טלוויזיה |
| 1991 | לאבג'וי | Lovejoy | סמל בילוש גרהם בנטלי | בפרק "Bin Diving" |
| 1991 | חדר מיון | Casualty | מיק | בפרק "Sins of Omission" |
| 1992 |  | Revolver | אריק וולקנר | סרט טלוויזיה |
| 1992 | בין השורות | Between the Lines | סמל בילוש אלן הנסון | בפרק "Lies and Damned Lies" |
| 1993 |  | Sharpe's Eagle | גיבונס | סרט טלוויזיה |
| 1993 |  | Resnick: Rough Treatment | ויליאם דוריה | סרט טלוויזיה |
| 1994 |  | A Touch of Frost | בלש קוסטלו | בפרק "Nothing to Hide" |
| 1995 | המפקח מורס | Inspector Morse | דייוויד מייקלס | בפרק "The Way Through the Woods" |
| 1996 | נערה שונה | Different for Girls | ניל פיין |  |
| 1995–1996 |  | Out of the Blue | בלש מרטי ברזיל | סדרת טלוויזיה |
| 1994–1997 |  | Common As Muck | קן אנדרוז | סדרת טלוויזיה |
| 1997 | קורות טום ג'ונס | The History of Tom Jones, a Foundling | בובנאי | מיני-סדרה |
| 1998 |  | The Gift | דייוויד | סרט טלוויזיה |
| 1998–2000 |  | The Mrs Bradley Mysteries | ג'ורג' מודי | סדרת טלוויזיה |
| 2000 | משחקים מלוכלכים | Dirty Tricks | דניס | סרט טלוויזיה |
| 1998, 2000 | סיפורי קנטרברי | The Canterbury Tales | הטוחן | בפרק "The Journey Back" ובפרק "Leaving London" |
| 2001 | 12 השליחים | Messiah | דאנקן וורן | מיני-סדרה |
| 2002 |  | Murder in Mind | אדוארד באטימור | בפרק "Rage" |
| 2003 |  | Messiah 2: Vengeance Is Mine | מפקח בילוש דאנקן וורן | מיני-סדרה |
| 2003 |  | The Planman | בריאן ריצ'רדס | סרט טלוויזיה |
| 2003 |  | The Return | מאט דמפסי | סרט טלוויזיה |
| 2004 |  | Messiah: The Promise | מפקח בילוש דאנקן וורן | מיני-סדרה |
| 2004 | ברידג'ט ג'ונס: עובדות החיים | Bridget Jones: The Edge of Reason | נהג מונית |  |
| 2004 | שרלוק הולמס ותעלומת גרבי המשי | Sherlock Holmes and the Case of the Silk Stocking | לסטרייד | סרט טלוויזיה |
| 2005 |  | Messiah: The Harrowing | מפקח בילוש דאנקן וורן | מיני-סדרה |
| 2006 |  | The Lavender List | ג'ו היינס | סרט טלוויזיה |
| 2006 |  | The Street |  |  |
| 2006 | מיונים | Sorted | הארי גודווין | סדרת טלוויזיה |
| 2007 | הבן של רמבו | Son of Rambow | ג'ושואה |  |
| 2007 |  | Roman's Empire | רומן פריטי | מיני-סדרה |
| 2007 |  | Cherries | פיל או'בריאן | סרט קצר |
| 2007 |  | Coming Down the Mountain | ג'ון פיליפס | סרט טלוויזיה |
| 2007 |  | Most Evil | קריינות | סדרה דוקומנטרית |
| 2008 | עדות אילמת | Silent Witness | פול ברקר | בפרק "Death's Door" |
| 2008 | ניצולים | Survivors | שון | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2009 | קינגדום | Kingdom | טרי | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2000, 2010–2018 | רציחות במידסומר | Midsomer Murders | פקד בילוש ג'ון ברנבי | סדרת טלוויזיה |
| 2010 |  | The Nativity | יואכים | מיני-סדרה |
| 2011 |  | United | אלן הרדקר |  |
| 2009–2011 |  | Life of Riley | ג'ים ריילי | סדרת טלוויזיה |
| 2012 |  | The Charles Dickens Show | לורד שאפטסברי | בפרק "Child Labour" |
הערות שוליים

↑  Yorkshire Post: Neil Dudgeon: My Yorkshire.
1 2 3 4 5 6 7 8  Acorn: Spotlight On: Neil Dudgeon. Accessed 5 February 2015.
↑  "United on Internet Movie Database".
↑  Simpson, Oli (9 בפברואר 2010). "Dudgeon confirmed for 'Midsomer Murders'". Digital Spy. נבדק ב-10 בפברואר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16921270x (data)  GND: 1034637770  LCCN: no00041573  MusicBrainz: a3b5ea96-ece7-46b7-a871-f84ddadab044  NTA: 341910627  VIAF: 4428149068451765730002   WorldCat (עם VIAF): 4428149068451765730002
נטורליזם (ספרות)

ניצחון הנטורליזם
נטורליזם הוא זרם ספרותי שהיה נפוץ משנות השמונים של המאה ה-19 ועד לשנות השלושים של המאה ה-20 ועיקרו היה שימוש בריאליזם מפורט כדי לטעון שהתנאים החברתיים, התורשה והסביבה הם בעלי כוח שלא ניתן להימלט ממנו על עיצוב אופי האדם. הנטורליזם היה תנועה ספרותית בלתי מאורגנת ברובה, שביקשה לתאר סצנות אמינות מחיי היומיום, בניגוד לתנועות כמו הרומנטיקה או הסוריאליזם שבהן סובייקטים מקבלים יחס סימבולי, אידיאליסטי, או אפילו על-טבעי.
רקע

הנטורליזם הוא ענף של הריאליזם, שבלט כתנועה ספרותית באמצע המאה ה-19, בצרפת ובמקומות אחרים. ניתן להבין טוב יותר את הנטורליזם אם מכירים קודם את הריאליזם. כותבים נטורליסטים הושפעו מתאוריית האבולוציה של צ'ארלס דרווין והאמינו שלתורשה ולסביבה החברתית יש השפעה מכרעת בקביעת אופי הבריות. בעוד שהריאליזם שאף לתאר סובייקטים כפי שהם, הנטורליזם ניסה גם לקבוע באופן "מדעי" את הכוחות שמשפיעים על פעולת הסובייקטים מתחת לפני השטח. יצירות נטורליסטיות כוללות לעיתים קרובות חומר שנחשב גס או שפל במונחי התקופה, למשל יצירותיו של אמיל זולא שהפגינו יחס עובדתי וכן למין לצד הפסימיזם שבהן. היצירה הנטורליסטית עוסקת בקשיי החיים, בעוני, גזענות, אלימות, דעות קדומות, מחלות, שחיתות, זנות וכו'. כתוצאה מכך, סופרים נטורליסטים ספגו ביקורת על עיסוקם הבלתי פוסק והמוגזם בחטאי האדם ואומללותו.
המונח נטורליזם, במובנו הספרותי, נטבע ככל הנראה על ידי זולא, כנראה תוך ניסיון לשכנע את הקהל ביתרונות הפרוזה שלו ובחידושים ה"מדעיים" שבה.