stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דטרמיניזם לשוני
סקירה > ביקורת

עם זאת, דטרמיניזם לשוני ספג ביקורת נרחבת על האבסולוטיזם שלו והופרך על ידי בלשנים. לדוגמה, מיכאל פרנק ואחרים. המשיכו את המחקר של דניאל אוורט וערכו ניסויים נוספים על פירהה שפורסמו ב"מספרים כטכנולוגיה קוגניטיבית". הם מצאו כי אוורט טעה, לפירהה לא היו מילים עבור "אחד", או "שניים", אבל, במקומן היו להם מילים עבור "קטן","קצת יותר גדול", ו"רבים".

טיעון נוסף נגד עקרון הדטרמיניזם הלשוני הוא שבני אדם מסוגלים לתפוס אובייקטים ואירועים שאין להם מילים מקבילות בלקסיקון המנטלי שלנו, גם אם ייצוגים לשוניים קיימים יעשו את התפיסה קלה יותר. מתנגדי התאוריה טוענים כי המחשבה קיימת לפני כל תפיסה של השפה. התאוריה של סטיבן פינקר מגלמת את הרעיון הזה. הוא הציע שכל אדם מסוגל תחילה ל"מנטליזם אוניברסלי", שממנו כל מחשבה מורכבת לפני צורתה הלשונית. השפה מאפשרת לנו לבטא את המחשבות הקיימות האלה במילים ובמושגים לשוניים.
לדוגמה, ניתן להבחין בצבעים שונים גם כאשר חסרה מילה מסוימת עבור כל גוון, כמו האבוריג'ינים מגינאה החדשה היכולים להבחין בין הצבעים ירוק וכחול אף על פי שיש להם רק ערך לקסיקאלי אחד לתאר את שני הצבעים. בקהילות שבהן שפה לא מתארת צבע אין זה אומר שהרעיון הוא ריק - אלא ייתכן ויש לקהילה תיאור או ביטוי ייחודי כדי לקבוע את המושג. אוורט מתאר את המחקר שלו על שבט פירהה המשתמשים בשפה כדי לתאר מושגי צבע בדרך אחרת מדוברי אנגלית: "[...] כל מילה עבור צבע בפירהה הייתה למעשה ביטוי. לדוגמה, שחור נקרא דם מלוכלך'".
לכן, בגרסתה החזקה ה'היפותזה הוורפיאנית' של קביעה לשונית של ההכרה הופרכה. אך בצורתה החלשה ההצעה ששפה משפיעה על חשיבתנו נדונה ונחקרה לעיתים קרובות. למשל מחקרים הראו כי לאנשים קל יותר לזהות ולזכור גוונים של צבעים שיש להם שם ספציפי. לדוגמה,ברוסית יש מילים שונות לצבעים כחול ותכלת בעוד שבאנגלית אין אבחנה כזו אלא רק כחול-כהה או כחול-בהיר. ניסויים הראו כי דוברי רוסית מהירים יותר להבחין בין גוונים אלה מאשר דוברי אנגלית. דוגמה נוספת הם כינויי גוף תלויי היכרות. בצרפתית, בספרדית או ברוסית קיימות שתי דרכים לפנות לאדם, משום שלשפות אלה יש שני כינויי גוף - יחיד ורבים. הבחירה של כינוי גוף תלוי ביחסים בין שני אנשים (פורמלי או לא פורמלי) ואת מידת ההיכרות ביניהם. מבחינה זו, הדובר של כל אחת מהשפות האלה תמיד חושב על היחסים כאשר הוא פונה אל אדם אחר ולכן אינו מסוגל להפריד בין שני התהליכים הללו.
תפקיד בתאוריה ספרותית

דטרמיניזם לשוני עומד כהשערה חלקית מאחורי מספר התפתחויות בזמן האחרון ברטוריקה ובתאוריה הספרותית. לדוגמה, הפילוסוף הצרפתי ז'אק דרידה פרק את המונחים ההיררכיות ה"פרדיגמטיות" (במבנים לשוניים, כמה מילים קיימות רק כדבר והיפוכו, כגון אור /חושך ואחרות מתקיימות רק ביחס למונחים אחרים, כגון אב/בן ואמא/בת). הוא האמין שאם מפרקים את ההיררכיות הנסתרות במונחים לשוניים, אפשר לפתור "לקונה" בהבנה, "להביע ספק", ולשחרר את מוחו של הקורא/מבקר. באופן דומה, ההיסטוריציזם החדש של מישל פוקו מניח כי קיים מבנה מעין לשוני בכל גיל, מטאפורה שסביבה כל הדברים שניתן להבין מאורגנים. אפיסטמה זאת קובעת את השאלות שאנשים יכולים לשאול ואת התשובות שהם יכולים לקבל. האפיסטמה משתנה מבחינה היסטורית: כאשר התנאים החומריים משתנים, כך שהשינויים הנפשיים משתנים, ולהפך. כאשר התקופות עוברות לאפיסטמות חדשות, המדע, הדת והאמנות של העבר נראים אבסורדיים.
לקריאה נוספת

טריסטן דוונפורט, אז האוטופיה שלך זקוקה לשפה… תרגום: חדוה לוי
Bernard Comrie, Language and Thought
Daniel L. Everett, Pirahã Culture and Grammar: A Response to Some Criticisms. Vol. 85, No. 2 (Jun., 2009), pp. 405-442.
Paul Kay, Color naming and the shape of color space. Language, Volume 85, Number 4, December 2009
Mikhail Masharov and Martin H. Fischer, Linguistic relativity: does language help or hinder perception?
הערות שוליים

↑  Hickmann, Maya, Linguistic relativity and linguistic determinism: some new directions, Linguistics 38 (2), 2000, עמ' 410 doi: 10.1515/ling.38.2.409
↑  Hill, Jane H; Mannheim, Bruce (1992), "Language and World view", Annual Review of Anthropology, 21: 381–406, doi:10.1146/annurev.an.21.100192.002121
↑  Kennison, Shelia (2013). Introduction to language development. Los Angeles: Sage.
↑  Edward Sapir, The Status of Linguistics as a Science, Language 5 (4), 1929, עמ' 207-214
↑  Bower, Bruce, The pirahá challenge: An Amazonian tribe takes grammar to a strange place, Science News 168 (24), עמ' 376–377 doi: 10.2307/4017032
↑  Michael C. Frank et al, Number as a cognitive technology: Evidence from Pirahã languageand cognition, Cognition 108, 2008, עמ' 819–824 doi: 10.1016/j.cognition.2008.04.007
↑  Pinker, Steven, The Language Instinct, Harper Perennial Modern Classics, 2007
1 2  Masharov, Mikhail, Linguistic relativity: does language help or hinder perception?, Current biology 16, 2006
↑  Kay, Paul, Color naming and the shape of color space, Language 85 (4), 2009 doi: 10.1353/lan.0.0177
↑  Jonathan Winawer, Nathan Witthoft, Michael C. Frank, Lisa Wu, Alex R. Wade, and Lera Boroditsky, Russian blues reveal effects of language on color discrimination, PNAS. 104 (19), עמ' 7780-7785 doi: https://doi.org/10.1073
↑  Bernard Comrie, Language and Thought
↑  Kneupper, Charles W, Language and thought: rhetorical implications, ETC: A Review of General Semantics 32, No. 2, 1975, עמ' 305-316
↑  Of grammatology, Johns Hopkins University Press, 1967
לבון ארוניאן

| --- | --- |

 לידה:  6 באוקטובר 1982 (בן 42) ירוואן, ברה"מ 
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב-אמן
 מד כושר מרבי:  2830 (מרץ 2014)
 מד כושר נוכחי:  2738 ‏(אוקטובר 2024)
 השכלה:  Armenian State Institute of Physical Culture and Sport 
 מדינה:  ארמניה, גרמניה, ארצות הברית
 פרסים והוקרה:  מסדר הקדוש מסרוב משדוץ  מדליית חורנאצי  מדליית שירות למולדת  אזרח כבוד של ירבאן  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 
לבון ארוניאן (בארמנית: Լևոն Գրիգորի Արոնյան, נולד ב-6 באוקטובר 1982 בירוואן) הוא שחמטאי ארמני-אמריקאי בדרגת רב-אמן ממוצא יהודי.
קריירת שחמט

לבון ארוניאן נולד בשנת 1982 בירוואן לאם ארמנית ולאב יהודי. הוא למד לשחק שחמט בגיל 9.
בשנת 1996 ניצח באליפות העולם לנוער עד גיל 14 (דמיטרי בונצמן סיים במקום השני).
הוא זכה ב-2005 בגביע העולם בשחמט, והוביל את נבחרת ארמניה בשחמט למדליית זהב באולימפיאדת השחמט בשנים 2006, 2008 ו-2012, וכן לזכייה באליפות העולם לקבוצות בשנת 2011. היה אלוף העולם בשחמט 960 בשנים 2006 ו-2007, אלוף העולם בשחמט מהיר ב-2009 ואלוף העולם בשחמט בזק ב-2010. זכה בסבב הגרנד פרי הראשון (2008–2010).
ב-2006 ניצח בתחרות השחמט לזכר טל (קטגוריה 20) ביחד עם רוסלן פונומריוב ופטר לקו.
באליפות העולם בשחמט 2007 סיים במקום השביעי. באליפות העולם בשחמט 2012 הודח ברבע הגמר. בשנת 2009 ניצח בתחרות העל בבילבאו (קטגוריה 20).
ב-2010 ניצח בתחרות השחמט לזכר טל (קטגוריה 21) ביחד עם סרגיי קריאקין. ב-2011 הוא סיים במקום השני בתחרות השחמט לזכר טל (קטגוריה 22).
בשנת 2013 בתחרות המועמדים סיים במקום הרביעי. בשנת 2013 ניצח בתחרות העל בבילבאו (קטגוריה 21).
בשנת 2014 בתחרות המועמדים סיים במקום השישי. בשנת 2016 בתחרות המועמדים סיים במקום החמישי.
בשנת 2017 ניצח בתחרות העל בנורווגיה.
ב-2017 זכה ארוניאן בפעם השנייה בגביע העולם בשחמט. באותה שנה ניצח גם בתחרות העל גרנקה קלאסיק. דירוג השיא שלו היה שני בעולם, לפי מד כושר.
בשנת 2021 עבר לארצות הברית והחל לייצג אותה בתחרויות בין-לאומיות.
מבחר תחרויות בהן השתתף

תחרות העל בבילבאו בשנים:
תחרות המועמדים לאליפות העולם בשנים:
תחרות העל טאטא סטיל בשנים:
תחרות העל בציריך בשנים:
גביע העל סינקפילד בשנים:
תחרות העל בלונדון 2012
תחרות שחמט לזכר אלכין 2013
תחרות העל בנורווגיה 2015
תחרות השחמט לזכר טל 2016
גביע העולם בשחמט 2017
באולימפיאדת השחמט

בין השנים 1996 ל-2024 השתתף לבון ארוניאן ב-10 אולימפיאדות שחמט:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | לוח | קבוצה | מד כושר | נקודות | תוצאות |  % | מקום |
|  1996 | 2 עת | ארמניה - 2 | 2390 | 3.5 מ-7 | 3+ 1= 3- | 50.0 | 50 קבוצתי, 36 אישי |
|  2004 | 2 | ארמניה | 2675 | 8 מ-12 | 4+ 8= 0- | 66.7 | 3 קבוצתי, 10 אישי |
|  2006 | 1 | ארמניה | 2756 | 7 מ-11 | 4+ 6= 1- | 63.6 | 1 קבוצתי, 20 אישי |
|  2008 | 1 | ארמניה | 2757 | 5.5 מ-10 | 2+ 7= 1- | 55.0 | 1 קבוצתי, 13 אישי |
|  2010 | 1 | ארמניה | 2783 | 7.5 מ-10 | 5+ 5= 0- | 75.0 | 7 קבוצתי, 1 אישי |
|  2012 | 1 | ארמניה | 2816 | 7 מ-10 | 5+ 4= 1- | 70.0 | 1 קבוצתי, 1 אישי |
|  2014 | 1 | ארמניה | 2805 | 6.5 מ-10 | 3+ 7= 0- | 65.0 | 8 קבוצתי, 7 אישי |
|  2018 | 1 | ארמניה | 2780 | 5.5 מ-10 | 2+ 7= 1- | 50.0 | 8 קבוצתי |
| 2022 | 2 | ארצות הברית | 2775 | 3.5 מ-7 | 1+ 5= 1- | 50.0 | 5 קבוצתי |
| 2024 | 4 | ארצות הברית | 2700 | 3 מ-5 | 2+ 2= 1- | 60.0 | 2 קבוצתי |
מד כושר

קטגוריה:דפים עם גרפים מושבתים באופן זמני – 
ההרחבה Graph להצגת תרשימים שיחת תבנית:גרף#שימו לב: הגרפים לא מוצגים בוויקיפדיה!!!.
חיים אישיים

בשנת 2017 התחתן עם השחמטאית הפיליפינית-אוסטרלית אריאן קאוילי. השניים התגוררו בארמניה מ-2013 עד מותה של קאוילי בתאונת דרכים בשנת 2020.
הערות שוליים

↑  http://standpointmag.co.uk/chess-march-14-armenian-exceptionalism-dominic-lawson-levon-aronian
↑  Aronian, Levon - Men's Chess Olympiads, באתר אולימפבייס (באנגלית)
↑  http://chess-results.com/tnr368908.aspx?lan=1&art=20&fed=ARM&flag=30
↑  https://chess-results.com/tnr653631.aspx?lan=1&art=20&fed=USA&flag=30=30
↑  https://chess-results.com/tnr967173.aspx?lan=1&art=20&fed=USA&flag=30
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1207336408  NTA: 39662720X  VIAF: 6599147270385035700001   WorldCat (עם VIAF): 6599147270385035700001
סטיבן מיטשל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 ביולי 1946 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  21 בדצמבר 2000 (בגיל 54) 
 ענף מדעי:  פסיכולוגיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ייל  אוניברסיטת ניו יורק 
 
סטיבן א. מיטשל (באנגלית: Stephen A. Mitchell ‏ 23 ביולי 1946 – 21 בדצמבר 2000) היה פסיכואנליטיקאי ופסיכולוג קליני אמריקאי ממוצא יהודי, ממייסדי הגישה ההתייחסותית. כתביו התייחסו לתאוריות פסיכואנליטיות שונות והבהירו אותן ואת הקשרים ביניהן.
את הספר "יחסי אובייקט בתאוריה פסיכואנליטית" כתב מיטשל יחד עם ג'יי גרינברג בשנת 1983, ובו הם תארו בצורה השוואתית ושיטתית תאוריות פסיכואנליטיות שונות.
מיטשל היה דמות מרכזית גם בעולם הפוליטי של הפסיכואנליזה ומילא תפקיד מרכזי בפיתוח מספר ארגונים כמו האגודה האמריקאית לפסיכולוגיה, וכן בהקמת המסלול ההתייחסותי באוניברסיטת ניו יורק. שניים ממאמריו המוקדמים של מיטשל היו בעלי השפעה מכרעת על הגדרת הומוסקסואליות כפתולוגיה על ידי הממסד המטפל בבריאות הנפש.
ביוגרפיה

מיטשל נולד בניו יורק למשפחת מהגרים יהודים מפינסק.
מיטשל למד לתואר ראשון באוניברסיטת ייל בתוכנית מצוינות רב-תחומית שהקיפה תחומים רבים של מדעי הרוח, האמנות והחברה, וסיים בהצטיינות יתרה בשנת 1968. נקודת המבט הרב-תחומית ניכרת היטב בכתביו, בהם הוא נסמך לא רק על כתבים מתחום הפסיכולוגיה אלא על אמנות, פילוסופיה ועוד.
בשנת 1972 קיבל דוקטורט בפסיכולוגיה קלינית מאוניברסיטת ניו יורק. השלים את תוכנית ההכשרה בפסיכואנליזה במכון ויליאם אלנסון וייט. כחלק מלימודיו עבד במחלקה הפסיכיאטרית של בית החולים היוקרתי "קולומביה פרסביטריאן מדיקל סקול" בניו יורק, שם פגש את מרגרט בלאק, סטודנטית לעבודה סוציאלית, שהפכה לשותפה להגותו ולחייו כאשתו השנייה ואם לשתי בנותיו.
בלאק ומיטשל כתבו יחד את הספר "פרויד ומעבר לו: היסטוריה של המחשבה הפסיכואנליטית". ספר זה סוקר את התפתחות המחשבה הפסיכואנליטית דרך עבודתם של יותר משלושים תאורטיקנים פסיכואנליטיים ואת שורשיה בתרבות המערב, וכן את שיטת הטיפול ותרומתה. סגנון הכתיבה של הספר שונה מספרים מקצועיים בפשטותו ובמשלב שפה הנהיר לכל אדם. הספר מתמקד ביחסי הגומלין בין הגישות השונות.
בשנת 1983 יצא לאור ספרם של מיטשל וגרינברג "יחסי אובייקט בתאוריה פסיכואנליטית", שהיווה תשתית רעיונית לשינוי משמעותי בחשיבה הפסיכואנליטית. הספר עורר סערה בעולם הפסיכואנליטי והפך לספר לימוד קלאסי במוסדות האקדמיים. מיטשל הרצה על הרעיונות שהעלה בספר זה ברחבי אמריקה, אירופה ובישראל.
בשנת 1988 מיטשל היה שותף להקמת מסלול לימוד בגישה ההתייחסותית. באותה שנה פרסם גם את ספרו "מושגים התייחסותיים בפסיכואנליזה".
מיטשל טיפל בקליניקה פרטית בניו יורק, וסיפורי מטופליו הפרטיים מוזכרים ברבים מכתביו, כאמצעי להצגת דרך עבודתו הטיפולית. מיטשל היה בין מקימי כתב העת הרבעוני "דיאלוגים פסיכואנליטיים" והיה עורך כתב העת משנת 1990 עד מותו. השבועון הנפוץ ניוזוויק זקף לזכותו את ההתעוררות בפסיכואנליזה בעשור זה.
מיטשל כיהן כנשיא הראשון של האיגוד הבינלאומי לפסיכואנליזה ופסיכותרפיה ההתייחסותית.
תורתו

מיטשל, יחד עם  ג'יי גרינברג, הם מהתאורטיקנים המוכרים ביותר בגישה ההתייחסותית, וספרם "יחסי אובייקט בתאוריה פסיכואנליטית" נחשב כספר המרכזי הראשון שתיאר גישה זו.
מיטשל וגרינברג ערכו מחקר משווה של תאוריות פסיכואנליטיות שונות והציבו אותן זו מול זו תוך התמקדות במושג יחסי אובייקט, המתאר יחסי אנוש מציאותיים או אשלייתיים. התפישה שעלתה מספר זה שללה את תאוריית הדחף הפרוידיאנית, תפישה לפיה האדם מונע על ידי כוחות ליבידינאליים מתוך האיד. הספר מתייחס לשינוי בתפישה זו לאורך השנים, דרך התאוריות של מלאני קליין, תאוריות יחסי אובייקט, אסכולת פסיכולוגיית האגו, אסכולת פסיכולוגיית העצמי של היינץ קוהוט וממשיכיו.
מתוך תאוריות אלו נולדה התפישה החדשה שמיטשל וגרינברג מציגים. על פי תפישה זו, הנפש איננה שדה קרב של דחפים מודחקים המונעים על ידי עקרון העונג, ושהקשרים החברתיים הם רק אמצעי לסיפוקם - אלא דרמה מורכבת של דימויים פנימיים של העצמי והזולת, כאשר הקשר החברתי הוא המוטיבציה העיקרית של הנפש.
ספר זה היווה את אבן הפינה בגישה ההתייחסותית, שהפכה לאסכולה מרכזית בפסיכואנליזה בת זמננו. גישה זו מדגישה את תפקיד מערכות היחסים בנפש האדם, ומשלבת את הפסיכואנליזה הבינאישית העוסקת בחקירת יחסי גומלין בין-אישיים, עם רעיונות של תאוריית יחסי אובייקט אודות החשיבות הפסיכולוגית של הפנמת מערכות יחסים.
הגישה ההתייחסותית מניחה כי הנפש האנושית היא בבסיסה תופעה חברתית, וכל אדם ממקד ומממש אותה באופן משני. הפרט נולד עם רצון ליצור יחסים עם סובביו, והאישיות מתפתחת מתוך מערכות היחסים הראשוניות של התינוק עם הוריו ודמויות משמעותיות אחרות.
מיטשל הרחיב את עקרונות נגישה ההתייחסותית בספרו "התייחסותיות: מהיקשרות לאינטרסובייקטיביות" שיצא מעט לפני מותו בשנת 2000.
מותו

מיטשל מת מדום לב במהלך פעילות אירובית, בגיל 54. ספרו האחרון "האם אהבה יכולה להתמיד" פורסם לאחר מותו על ידי אלמנתו, מרגרט בלאק, ודן בתאוריות של יחסי אהבה ותשוקה.
ספריו

Object Relations in Psychoanalytic Theory, Jay R. Greenberg and Stephen A. Mitchell, 1983
Relational Concepts in Psychoanalysis: An Integration, 2003
Influences & Autonomy in Psychoanalysis, 2005
ספרים שיצאו בעברית:
תקווה ופחד בפסיכואנליזה, 2003, הוצאת תולעת ספרים
פרויד ומעבר לו, סטיבן מיטשל ומרגרט בלאק, 2006, הוצאת תולעת ספרים
התייחסותיות: מהיקשרות לאינטרסובייקטיביות 2009, הוצאת תולעת ספרים
האם אהבה יכולה להתמיד? 2009, הוצאת תולעת ספרים
פסיכואנליזה התייחסותית: צמיחתה של מסורת, מקבץ מאמרים בעריכת סטיבן מיטשל ולואיס ארון,  2013, הוצאת תולעת ספרים
ראו גם

הגישה ההתייחסותית
פסיכודינמיקה
פרחי מיאמי

| --- | --- |
 מוקד פעילות:  מיאמי, ברוקלין
 תקופת הפעילות:  מ-1977
 סוגה:  מוזיקה חסידית, מוזיקת נשמה, פופ, רוק
 שיתופי פעולה בולטים:  דדי גראוכר, ברוך חייט, יעקב שוואקי, ישראל ויליגר, ארי גולדוואג, שלמה דסקל, ברוך לוין, פרחי טורונטו
 miamiboyschoir.com
 חברים
 ישראל לאם, משה לאופר, מונה רוזנבלום, יואלי דיקמן (ניצוח מוזיקלי)
 
פרחי מיאמי (אנגלית: Miami Boys Choir) היא מקהלת ילדים מסוגת המוזיקה החסידית שהוקמה ב-1977 במיאמי, פלורידה על ידי המוזיקאי, המלחין והמנצח ירחמיאל ביגון. כיום המקהלה פועלת בברוקלין שבניו יורק. נחשבת לאחת ממקהלות הילדים הגדולות והפופולריות בעולם החסידי.
היסטוריה של המקהלה

בשנת 1977 הקים ירחמיאל ביגון מקהלה תחת  השם 'פרחי מיאמי'. באותה שנה הוציא את אלבומה הראשון שנקרא "Victory Entebbe", על רקע מבצע אנטבה שאירע שנה קודם לכן. ירחמיאל הלחין את כל השירים, כשעל העיבודים הופקד ישראל לאם שכבר עיבד לביגון את האלבומים בפרחי טורונטו. בין השירים שהפכו ללהיטים ניתן למצוא את 'משה אמת'.
בשנת 1980 עבר ביגון לניו יורק, ושם הקים מקהלה חדשה עם ילדי ברוקלין והסביבה. כיוון שהמקהלה במיאמי נחלה הצלחה גדולה והפכה למותג, נותר השם "פרחי מיאמי" עד היום, על-אף שהמקהלה מבוססת בניו יורק.
בשנת 1984 יצא האלבום הרביעי "בסיעתא דשמיא". אלבום זה שעובד על ידי משה לאופר נחשב לאחת ההצלחות הגדולות של המקהלה, כשרוב שירי האלבום הפכו ללהיטים: 'קל הכבוד', 'למרנן', 'אחת שאלתי', 'בסיעתא דשמיא', 'מלך הכבוד', 'אנא בכח', 'את צמח', 'כל ישראל' ו'ניגון ירחמיאל'. שיר הנושא מבוצע על ידי הסולן ג'ונתן פאליי, הכוכב הראשון מבין סולני המקהלה. בהופעות בהן נאלץ להיעדר - החליף אותו הילד מנדי וולד ממקהלת צליל וזמר.

החל מאלבום זה, תבנית האלבומים הייתה פחות או יותר קבועה: כעשרה שירים, כאשר שיר הנושא של האלבום, באנגלית, חובר על פי רוב בידי אשתו של ירחמיאל ביגון - שושנה.
האלבום הבא שיצא בשנת 1987, נקרא "כלל ישראל together" ועובד גם הוא על ידי משה לאופר. בין שירי האלבום ניתן למצוא את השיר 'מנוחה ושמחה' בלחן עממי עתיק, שיר שירחמיאל אהב במיוחד והחליט להכניסו לאלבום של המקהלה. זהו השיר היחיד מכל שירי המקהלה שלא הולחן על ידי ירחמיאל ביגון. שיר נוסף באלבום 'די גדולי הדור' נכתב עם מילים ביידיש, ומבוצע על ידי הילד ישראל ויליגר שלא היה חבר רשמי במקהלה.

החידוש הגדול של האלבום היה השיר 'מהרה', שלראשונה קיבל לחן שקט, ופתח ז'אנר חדש ופופולרי במוזיקה היהודית - שירי חופה שקטים.

שירים נוספים שהצליחו מאלבום זה: 'אשירה', 'אתה סתר' ו'כלל ישראל'. באותה תקופה כיכבו הסולנים אלי לוינשטיין, אברהם ויליג ועופר נט.
בשנת 1988 יצא האלבום "שבת ירושלים", על רקע מסע ההופעות של המקהלה ברחבי העולם, שהסתיים בירושלים. שיר הנושא מדבר על האווירה המיוחדת בירושלים ועל הצורך לשמור על קדושתה. הלהיט השני, באנגלית, היה השיר We Need You, שמדבר על תופעת הדיבורים בבית הכנסת בשעת התפילה. להיטים נוספים מתוך האלבום: 'אשר ברא', 'דווי הסר' ו'רפאנו'. את האלבום עיבד ישראל לאם, ומככבים בו הסולנים אברהם ויליג וסטואי ביננשטוק.
בשנת 1990 יצא האלבום "תורה היום", שעובד על ידי משה לאופר ומככבים בו הסולנים נחום סטארק, יונתן מורגנשטרן ואברהם סלומון. אלבום זה הצליח במיוחד, ורוב שיריו הפכו ללהיטים: 'כיצד מרקדין', 'אור חדש', 'בשרו', 'ברוך הבא', 'פתח ליבי', 'תורה תהי', ו'תורה היום'.
בין ילדי המקהלה שהשתתפו באלבום זה (אך לא קיבלו אף סולו) ניתן למצוא את הזמר יעקב שוואקי ואת המפיק דניאל פינקלמן.
היסטוריה של המקהלה > שנות השיא

בראשית שנות ה-90 החלה תקופת 'תור הזהב' של המקהלה, בסדרת הופעות "אקספריאנסים" (Experience - חוויה). זו סדרה של מופעי ענק, שהתקיימו מדי שנה בחול המועד פסח בדרך כלל בברוקלין קולג' בניצוחו של ישראל לאם. כל מופע כלל מחזמר עם שירים חדשים, אמנים אורחים והפקה ברמה החדשנית ביותר באותם ימים. כמו כן, לראשונה, יצאו למקהלה אלבומים לצפייה מתוך הופעות אלו.
המופע הראשון נערך בחול המועד פסח תשנ"א ונקרא 'קרוב השם'. המופע יצא כאלבום בגרסת אודיו ובגרסת וידאו, כשלכל אחת מהגרסאות נכנסו גם קטעים שהושמטו בגרסה השנייה.
המופע השני נערך בפסח תשנ"ב, ונקרא "על הדרך לירושלים" (On The Road To Yerushalaim). לכבוד המופע נכתבו שירים חדשים, ביניהם השיר 'עומדות', 'Be A Mentsh', ו'לחיות חיי תורה'. ללהיט הנוסטלגי 'השיבה' נוסף בית חדש באנגלית. בחלק המרכזי של המופע הוצג מחזמר על ילד אמריקאי (נחום סטארק) שנוסע לארץ הקודש ושם מבין את הערך של לימוד התורה. במחזמר השתתפו הזמרים משה יס ושרוורד גופין.
במופע מככבים הסולנים נחום סטארק, ארי גולדוואג ואליעזר רבינוביץ.
בשנת 1993 יצא האלבום "It's מן השמיים". אלבום זה נחשב לפורץ דרך במוזיקה החסידית מבחינת העיבודים החדשניים של ישראל לאם. כמה מהשירים באלבום נחשבים למזוהים ביותר עם המקהלה: 'לא ישא גוי', 'אני מאמין' ו'קומט שוין', לצד להיטים נוספים. השיר 'ישראל בטח בהשם' נכתב לרגל מלחמת המפרץ. באלבום זה כיכבו נחום סטארק, ארי גולדוואג ונחמן סלצר.
באותה שנה התקיים המופע השלישי בסדרת 'Miami Experience', ונקרא "כשיבוא משיח". המופע מתמקד בקשיי הגלות ובציפייה לביאת המשיח. חלק נוסף במופע הוקדש לשירי פרחי טורונטו ולימיה הראשונים של המקהלה עוד בעת שהותה במיאמי. בנוסף לארי גולדוואג שקולו כבר היה בשלבי התחלפות, כיכבו הסולנים עודד קריטי, איצי ספינר ומרדכי ליבוביץ.
המופע הרביעי התקיים בפסח תשנ"ד, ונקרא "שירו לו". במופע בוצע לראשונה השיר המוכר ביותר של המקהלה: 'נקדש', ויחד איתו בוצע גם שיר הנושא 'שירו לו' ויצירות נוספות מתוך הגדה של פסח. המפע כלל מיצג של מסע ברחבי העולם כשילדי המקהלה מחופשים בתלבושות מסורתיות של שלל מדינות. במופע זה התארח שלמה קרליבך ושר יחד עם המקהלה את שירו 'אדיר הוא'. באותה תקופה מנתה המקהלה את מספר הילדים הגבוה בכל תולדותיה - 48 ילדים, מתוכם בלטו במיוחד הסולנים עודד קריטי ואיצי ספינר.
בשנת 1995 יצא האלבום  "One By One", אלבום זה הצליח במיוחד ורוב שיריו הפכו ללהיטים: 'ביום ההוא', 'ברכת הבית', 'חסדי השם' שנכתב בעקבות מקרה של ילדה חרדית שאבדה ביער, ונמצאה בריאה ושלמה כנגד כל הסיכויים, 'זעקתי', 'Sunshine', 'אלוקה', 'One by one' ו'כל מי'. על העיבודים הופקד שוב ישראל לאם, ועל הסולואים עודד קריטי, איצי ספינר, אריק שטרן ורוברט לוי.
באותה שנה בחול המועד פסח נערכה ההופעה הגדולה ביותר של המקהלה, באצטדיון "נסאו קולוסיאום" בניו יורק, בהשתתפות 15,000 צופים. באותו יום התרחשה בארצות הברית מתקפת טרור, דבר שכמעט הוביל לביטול האירוע. מופע זה "חתם" את סדרת ה"אקספריאנסים".
באותה תקופה המקהלה התארחה באלבום 'הקול של הדור הבא' של ישראל ויליגר, כשהיא מבצעת את השירים 'קל אדון' ו'קל עליון'.
היסטוריה של המקהלה > סוף שנות ה-90

בשנת 1997 יצא האלבום "שיר השמחה". באלבום זה הצליח במיוחד השיר 'אדון עולם', לצד השירים 'כי בשמחה' ו'תהילת השם'. את האלבום עיבד ישראל לאם ומככבים בו הסולנים אריק שטרן, דניאל גובר וזייבל פרלמן.
בסוף אותה שנה יצא אלבום נוסף לכבוד חנוכה שנקרא "האירו את הלילות". באלבום 4 שירים חדשים - ביניהם הלהיט 'יעלה ויבוא', מחרוזת שירי חנוכה וגרסה אינסטרומנטלית של כל השירים. גם אלבום זה עובד על ידי ישראל לאם, ומככבים בו הסולנים דניאל גובר, זייבל פרלמן, אריק שטרן ומענדי לוין.
באותו חנוכה התקיים אירוע גדול כשהמקהלה הופיעה במרכז האולם על במה מסתובבת. מופע זה לא יצא לאור, ורק בשנת 2012 פורסמו ממנו כמה קטעי וידאו.
האלבום הבא יצא בשנת 1999 ונקרא "Stand up". באלבום זה הצליח במיוחד השיר 'הנה מה טוב', לצד השירים 'ויבטחו בך', 'מצווה גדולה' ו'שמע קולנו'. השיר האחרון באלבום 'נרות השבת' מושר כולו על ידי ירחמיאל ביגון, ומדבר על באג 2000. גם אלבום זה עובד על ידי ישראל לאם. מככבים: דוד שפירא וזייבל פרלמן.
היסטוריה של המקהלה > העשור השלישי של המאה ה-21

בפסח 2021, כשנה לאחר פרוץ הקורונה התקיים מופע באצטדיון פתוח ועם שמירה על ריחוק בין המושבים. לאחר שבמשך שנה שלמה לא התקיימו מפגשים, נותרו רק 6 ילדים במקהלה, שהופיעו יחד עם כמה מכוכבי האלבום 'לעולם ועד' שקולם כבר התבגר.
בתחילת 2022 נערך בניו יורק מופע ענק לציון 50 שנות מוזיקה יהודית בהשתתפות גדולי הזמר ובניצוחו של ישראל לאם. גם פרחי מיאמי הופיעו באירוע.
בחנוכה 2022 המקהלה התארחה במופע של ארגון 'עורה', ובהדלקה המרכזית של בית חב"ד בלוס אנג'לס.
בתחילת 2023 המקהלה הופיעה במופע של האסק 2023.
באוקטובר 2023 בעקבות המתקפה על ישראל יצא השיר "We Stand With Israel".
באפריל 2024 אחרי שש שנים בהם לא הוציאה המקהלה אלבומים יצא החלק הראשון של האלבום "One Voice".
פרסום בטיקטוק

בקיץ 2022 חנניה ביגון, בנו של מייסד המקהלה פתח חשבון טיקטוק בו החל להעלות סרטונים מתוך הופעותיה של המקהלה. קטע מתוך השיר 'ירושלים סביב לה' מתוך ה-DVD 'יבוא' תפס תאוצה והפך לתופעת רשת.
בסרטון שעלה ב-22 באוגוסט נראים ארבעה מסולני המקהלה: יושי בנדר, עקיבא אברמוביץ, דוד הרשקוביץ ובנימין אברמוביץ כשהם מבצעים קטעי סולו. אלפי משתמשים מכל רחבי העולם העלו סרטוני תגובה, דירגו את הסולנים האהובים עליהם ושלחו עשרות אלפי תגובות של התפעלות מהכוריאוגרפיה, התלבושות והביטחון העצמי של הילדים.
בעקבות הפרסום קרנה של המקהלה עלה בחזרה ונוספו אוהדים רבים למקהלה - גם כאלה שאינם יהודיים. נפתחו עשרות עמודי מעריצים בטיקטוק וכמות ההשמעות של שירי המקהלה בשירותי הסטרימינג גדלה פי ארבעה.
מנתונים שפורסמו חודשיים לאחר מכן (22 באוקטובר) עולה כי יש בטיקטוק למעלה מ-200 מיליון צפיות בנושא פרחי מיאמי.
לקראת חג החנוכה של אותה שנה, קיימה המקהלה מופע ענק בלוס אנג'לס שבקליפורניה, בהשתתפות אלפי צופים, רבים מהם אינם יהודים.
נכון ל-דצמבר 2023 עמוד הטיקטוק של המקהלה מונה 201 אלף עוקבים ו-6.9 מיליון לייקים.
דיסקוגרפיה

(1977) Victory Entebbe
Miami Meets Toronto (1978)
Miami Live (1979)/ברוך ה'
בסייעתא דשמיא (1984)
כלל ישראל (1986)
שבת ירושלים (1989)
תורה היום (1990)
DVD מיאמי אקספיריאנס 1 + תקליטור שמע (1991)
DVD מיאמי אקספיריאנס 2 + תקליטור שמע (1992)
It's מן השמיים + תקליטור שמע (1993)
DVD מיאמי אקספיריאנס 3 + תקליטור שמע (1993)
מיאמי אקספיריאנס 4 + תקליטור שמע (1994)
(One By One (1995
מיאמי אקספיריאנס 5 + תקליטור שמע (1995)
חנוכה - האירו את הלילות (1996)
שיר השמחה (1997)
התייצב (1999)
מיאמי בירושלים (2001)
DVD מיאמי בירושלים (2001)
We Will Prevail/בדרך התורה (2002)
DVD מיאמי 25 (2003)
DVD מיאמי 26 (2002)
רווח (2005)
DVD רווח (2006)
מיאמי מסביב למדורה (2006)
משיח (2007)
יבא (2009)
DVD יבא (2010)
Light up the nights (2010) DVD
התעוררות The Miami Solo Album (2010
מי לה' אלי (2011)
DVD מיאמי בקונצרט(ים) (2013)
UT UT/אט אט (2015)
DVD מיאמי בשמחה רבה (2016)
לעולם ועד (2018)
יבא א-קפלה (2020)
DVD מיאמי 36 (ובונוס Save The Day משנת 2020) + אלבום שמע (2020)
One Voice (2024)
בוגרי המקהלה

יעקב שוואקי
שלומי דאקס
ארי גולדוואג
מרדכי שפירא
נחמן סלצר - מייסד מקהלת שירה חדשה
ייצי ספינר
יצחק רוזנטל - מייסד מקהלת שלשלת
דוד פרלמן
אברהם וויליג - רב, זמר ומלחין