stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גוליית 1100
תצורות

2 דלתות - סלון
2 דלתות - קופה
3 דלתות - סטיישן
תצורות > רמות גימור

גוליית 1100 (בסיסי)
גוליית 1100 דה-לוקס
תמונות

גוליית 1100
גוליית 1100
גוליית 1100 סטיישן, 2 דלתות, שנת 1959
גוליית 1100 סטיישן
גוליית 1100
גוליית 1100
גוליית 1100  קופה
ראו גם

גוליית GP700
גוליית גולי
גוליית פיוניר
גוליית אקספרס
גוליית אטלס
גוליית Jagdwagen סוג 34
הערות שוליים

↑  דגמי חברת Goliath-Werke Borgward & Co Preston Tucker & Others: Tales of Brilliant Automotive
↑  גוליית - הנסה 1100 http://www.autohistoria.com.ar/Historias/Goliath_Hansa.htm
↑  גוליית 1100 שנת 1957 catalog automobile
↑  גוליית 1100 קופה
ג'יבוטי במשחקים האולימפיים

ג'יבוטי השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984). היא מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף.
המשלחות ששלחה ג'יבוטי כללה ספורטאים בודדים, שבדרך כלל הגיעו להישגים נמוכים. יוצא דופן היה רץ המרתון חוסיין אחמד סלאח, שזכה במדליית ארד באולימפיאדת סיאול (1988). במשחקים הבאים לא הצליח לשחזר סלאח את הישגו. הוא סיים במקום ה-30 באולימפיאדת ברצלונה (1992) ובמקום ה-42 באולימפיאדת אטלנטה (1996). ספורטאי בולט נוסף מג'יבוטי היה מומין גאלה, שהעפיל לגמר ריצת 5000 מטר באולימפיאדת לונדון (2012), וסיים במקום ה-13. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) היה איינאלה סוליימאן קרוב לזכות במדליה אולימפית, כשסיים במקום הרביעי בריצת 1500 מטר, 5 מאיות השנייה לאט מניק ויליס הניו זילנדי שזכה במדליית הארד.
מדליות

| --- | --- |
 :  ראו גם – מדליות במשחקים האולימפיים
מדליות > לפי אולימפיאדה

באולימפיאדות הקיץ:
| אולימפיאדה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984): 0
| אולימפיאדת סיאול (1988) | 0 | 0 | 1 | 1 |
אולימפיאדת ברצלונה (1992): 0
אולימפיאדת אטלנטה (1996): 0
אולימפיאדת סידני (2000): 0
אולימפיאדת אתונה (2004): לא השתתפה
אולימפיאדת בייג'ינג (2008): 0
אולימפיאדת לונדון (2012): 0
אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016): 0
אולימפיאדת טוקיו (2020): 0
| סך הכל | 0 | 0 | 1 | 1 |
מדליות > לפי ענף

בענפי הקיץ:
| ענף | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| סך הכל | 0 | 0 | 1 | 1 |
ראו גם

ג'יבוטי במשחקים הפאראלימפיים
ג'יבוטי במשחקים האולימפיים לנוער
הערות שוליים

↑  "Medals by Games" [מדליות לפי משחקים]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-16 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  "Medals by Sports" [מדליות לפי ענפי ספורט]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-16 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
גוליית GD 750

| --- | --- |

גוליית GD 750
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Goliath Dreirad
 יצרן:  Goliath-Werk G.m.b.H.
 שנות ייצור:  1949–1955
 יחידות שיוצרו:  30,093 piece 
 הרכבה:  גרמניה גרמניה
 מודל קודם:  Goliath FW400 
 מודל אחריו:  גוליית גולי
 חברת אם:  Goliath-Werke Borgward & Co
 מרכב:  טנדר, תלת אופן
 משקל:  700 ק"ג
 מפרט טכני
 מנוע:  2 צילינדר 396 סמ"ק המפיק 14 כ"ס  2 צילינדר 465 סמ"ק המפיק 15 כ"ס (מנוע מסוג GM500)
 מהירות מרבית:  50 קמ"ש (לדגם 396 סמ"ק)  55 קמ"ש (לדגם 495 סמ"ק)
 
גוליית GD 750 (בגרמנית: Goliath GD 750) הוא דגם של תלת אופן, בתצורת טנדר.
הדגם יוצר על ידי יצרנית המכוניות "Goliath-Werk G.m.b.H" הגרמנית בין השנים 1949–1955.
יוצרו 30,093 יחידות. דגם ה-"גוליית GD 750" יוצר ב-30 תצורות שונות.
דגם ה"גוליית GD 750" בעל שני מקומות בלבד (נהג ונוסע).
תצורות

ארגז מטען פתוח
ארגז מטען סגור
תמונות

גוליית GD 750
גוליית GD 750
גוליית GD 750, שנת 1952
גוליית GD 750
גוליית GD 750, שנת 1952
גוליית GD 750
גוליית GD 750, שנת 1950
גוליית GD 750
גוליית GD 750 - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
ראו גם

תלת אופן
גוליית גולי
גוליית פיוניר
גוליית אקספרס
גוליית אטלס
גוליית 1100
גוליית Jagdwagen סוג 34
לקריאה נוספת

גוליית GD 750 (אורכב 27.09.2017 בארכיון Wayback Machine) (Goliath GD 750 - Bosch Classic)
הערות שוליים

↑  דגמי חברת Goliath-Werke Borgward & Co Preston Tucker & Others: Tales of Brilliant Automotive
↑  גוליית GD 750 frankfurt-motor-show-goliath-gd-750
↑  גוליית GD 750http://www.goliath-veteranen-club.de
↑  גוליית פיוניר Goliath - 3-Wheelers.com
↑  גוליית GD 750 Nutzfahrzeuge/Goliath/GD750
גבינת בקסטון

| --- | --- |
 
 מאכלים
 סוג:  גבינה בריטית, גבינה כחולה, גבינה מחלב פרה 
 על שם:  באקסטון 
 אזור מוצא:  באקסטון 
 מוצא:  הממלכה המאוחדת 
 מרכיבים עיקריים:  חלב פרה 
 גבינות
 צורה:  גליל 
 תו תקן:  כינוי מקור מוגן 
 
גבינת בקסטון או בקסטון כחולה (באנגלית: Buxton Blue) היא גבינה אנגלית כחולה, הדומה בטעמה לגבינת סטילטון כחולה. גבינה זו עשויה מחלב בקר ויש בה נימי עובש כחול. נהוג לאכול גבינה זו לצד יין קינוח או יין פורט.
הגבינה הוכרה כ"סימן מקור מוגן" בהתאם לכללי האיחוד האירופי, כלומר אך ורק גבינה המיוצרת לפי כללים קבועים באזור בקסטון, מחלב שמקורו בדרבישייר, נוטינגהאמשייר או סטאפורדשייר יכולה להיקרא בשם זה.
בית החולים מודסלי

| --- | --- |

בית החולים מודסלי, הבניין הראשי, בצילום משנת 2011
 היסטוריה
 תאריך ייסוד:  1923 
 שירותים
 מיטות:  250 
 אתר רשמי
 גאוגרפיה
 מיקום:  דנמרק היל, קמברוול, סאת'ק, דרום לונדון, אנגליה, הממלכה המאוחדת
 קואורדינטות:  51°28′08″N 0°05′28″W﻿ / ﻿51.468888888889°N 0.091111111111111°W﻿ / 51.468888888889; -0.091111111111111
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסבית החולים מודסלי(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסבית החולים מודסלי(למפת למבת' רגילה) בית החולים מודסלי(למפת למבת' מוגדלת) בית החולים מודסלי
 
בית החולים מודסלי (באנגלית: The Maudsley Hospital) הוא בית חולים פסיכיאטרי באזור דנמרק היל, בשכונת קמברוול שברובע סאת'ק בדרום לונדון. מודסלי הוא המוסד הגדול בבריטניה להשתלמות בבריאות הנפש. מודסלי שייך לתאגיד הבריאות tNHS & Maudsley של דרום לונדון והוא מסונף למכון לפסיכיאטריה, לפסיכולוגיה ולמדעי המוח של קינגס קולג' לונדון. הוא משמש כחלק מהמרכז האקדמי למדעי הבריאות King's Health Partners, של המכון הלאומי לחקר הבריאות, והמרכז הביו-רפואי למחקר בבריאות הנפש.
בית החולים מודסלי מספק שירותים פסיכיאטריים בעיקר לתושבי הרבעים סאת'ק ולמבת' בלונדון אך גם לשאר תושבי הממלכה המאוחדת.
היסטוריה > הבנייה

בשנת 1907 העניק הפסיכיאטר הנרי מודסלי (1918-1835) דמות מובילה בתחומו באנגליה הוויקטוריאנית מענק בשווי 30,000 לירות שטרלינג למועצת העיר לונדון לשם הקמת בית חולים פסיכיאטרי שנועד אך ורק למקרים חדשים ו"חריפים" (acute) של הפרעות נפשיות, וכן לטיפולים מרפאתיים ולהתמחות ומחקר. בשם מודסלי, אשר נשאר אנונימי בשלב הראשון, ניהל את המשא ומתן עם העירייה שותפו הנוירולוג פרדריק ווקר מוט. הרעיון נולד אחרי ביקור של מוט בקליניקה הפסיכיאטרית של אמיל קרפלין במינכן, שהצטיינה באותה תקופה בתנאים מתאימים להתמחות. צפי ההוצאות עלה ל-70,000 לירות שטרלינג, והעירייה הסכימה לתרום מחצית מסכום זה וכמו כן לכסות את עלויות האשפוז (עבור כל מיטה) שעמדו להיות כפולות מאלו שבבתי המחסה הגדולים. בית החולים זכה גם לשרותי מעבדה פתולוגית שהועברה לשם מבית החולים קלייברי שנוהל על ידי מוט. המיקום - ממול לבית החולים קינגס קולג' בדנמרק היל בקמברוול- נבחר באפריל 1911 ובניית בית החולים הסתיימה בשנת 1915. הפרלמנט הבריטי הוציא היתר, למוסד החדש לקבל מטופלים בהסכמה בלי לתייג אותם כ"בלתי שפויים", כמו כן הורשה בית החולים לגבות תשלומים מחולים אמידים כדי לממן את הטיפול בחולים הנזקקים.
היסטוריה > בית חולים נוירולוגי צבאי 1919-1915

עם זאת, בגלל המלחמה בניין בית החולים הופקע החל משנת 1916 על ידי משרד המלחמה הבריטי ושימש כבית חולים נוירולוגי צבאי Neurological Clearing Hospital, חלק מבית החולים הכללי 4 של לונדון. בימי המלחמה במעבדת בית החולים עבד הנוירולוג הרומני גאורגה מרינסקו. באותה תקופה אושפזו בבית החולים חיילים נפגעי הלם קרב ("הלם פגז" כפי שכונה אז) ו"נאורוזות מלחמה" כמו שיתוקים פונקציונליים, נויראסתניה, היסטריה, וכן פסיכוזות קצרות. מקרים חמורים פוסט טראומתיים היו מועברים לבית החולים הצבאי ספריגפילד בוואנדסוורת', בעוד שמקרי אי שפיות היו מועברים לבית החולים נטלי או לבית החולים הצבאי נפסברי. ב-1916 המלך ג'ורג' החמישי והמלכה ביקרו אצל החיילים המאושפזים. בסך הכל עד 1917 התקבלו לאשפוז 185 חיילים ו-18 קצינים נפגעי הלם קרב, "נויראסתניה" והפרעות פסיכיאטריות חריפות.
אחרי המלחמה בשנים 1919–1920 למשך 18 חדשים שימש הבניין את משרד הרווחה הבריטי ("משרד הגמלאות"). הוא סיפק אז עדיין טיפולים לווטרנים של הצבא שסבלו מ"נויראסתניה". אחר כך חזר בית החולים לרשות עיריית לונדון ונפתח חגיגית בינואר 1923 תחת השם "בית החולים מודסלי". ב-1915 המחיר למיטה היה 485 לירות, עלות הטיפולים כוסתה ברובה על ידי מועצת העיר לונדון. תושבים מחוץ ללונדון היו חייבים לשלם 5 לירות שטרלינג לשבוע. בית החולים נפתח בעיקר למקרים של נוירוזות, פסיכוזות קלות והתמכרויות.
היסטוריה > בית החולים מודסלי- החל מ-1923

בבניין בן 3 קומות שוכנו המנהלה, בית מרקחת, ספרייה, חדרי אנשי הצוות והמעבדה המרכזית, בהמשך גם המרפאה עם כניסה נפרדת. בשני בניינים אחרים בני 3 קומות המחוברים זה לזה בגשרים, נמצאו שש מחלקות האשפוז : שתיים לאבחון והשגחה בקומת קרקע ובקומות, ארבע מחלקות פתוחות ובהן 144 מיטות - 72 לנשים ו-72 לגברים. בכל מחלקה היו 24 מיטות, סלון וחדר אוכל. בסלון הושבו שולחנות וכיסאות ופסנתר כנף. לכל סלון היה גם בלקון משלו. מאוחר יותר, חדרי הצוות הוסבו לחדרים עבור 13 מטופלים פרטיים. חלק מהאחיות ועובדי המשק הורשו לגור מחוץ לבית החולים, דבר כזה שהיווה תקדים.
מנהלו הראשון היה הפסיכיאטר אדוארד מפוד'ר, בעוד שפרדריק גולה ירש ממוט את ניהול המעבדה הפתולוגית.
שניהם הסתייגו מסיווג המחלות של קרפלין ואימצו גישה יותר פרגמטית ואקלקטית לגבי האטיולוגיה והטיפול .
במחלקת הילדים מיסודו של ויליאם דוסון עבדה בשנים 1923–1927 הפסיכיאטרית מרי ברקאס
בשנים שבין מלחמות העולם נערכו בבית החולים מודסלי מחקרים רחבים שבו נוסו הורמונים שהופקו מרקמות של בעלי חיים, גם במנות קטנות לצורך מילוי מחסורים משוערים וגם במנות ענק כ"טיפולי הלם" - כמו "הטיפול בהלם אינסולין" . כמו כן נוסו חומרים פסיכואקטיביים ושיטות טיפול רבות במסגרת מה שכונה "ניסויים שלא בכפייה". באחד מהם היה מעורב כמתמחה ואחר כך כרופא זוטר ויליאם סארגאנט השנוי במחלוקת בדבקותו בטיפולים בהלם אינסולין ובטיפולים פיזיולוגיים אחרים.
בתקופת הקמת בית החולים, כלל הצוות הרפואי ,פרט למנהל, עוד 4 רופאים בכירים, ו-6 עוזרים קליניים ללא שכר.
הצוות הסיעודי של בית החולים כלל אחות ראשית, סגנית האחות הראשית, שש אחיות מוסמכות ו-19 אחיות מעשיות בעלות לפחות שלוש שנות השתלמות בבית חולים כללי. בעבודתם נעזרו האחיות ב-23 מתלמדות וב-12 אחים גברים. בית החולים זכה לפרסום כמקום טוב להתמחות לאחיות והגיעו אליו גם מתמחות מאמריקה. האחיות נדרשו לא רק לערוך תצפיות על החולים ולטפל בהם, אלא גם לבצע בדיקות וטיפולים מיוחדים. למשל, הן ערכו את מרבית המבחנים פסיכומטריים השגרתיים, עבדו גם כסייעות במעבדות וכמדריכות בריפוי בעיסוק.
בשנת 1931 נבנה ביתן נוסף עם 18 מיטות לחולים רועשים ויותר עמידים לטיפול. היו בו מיטול מרושתתות מגבילות, קירות שם היו מזכוכית משוריינת והרצפה מגומי. הפורום הממשלתי המפקח Board of Control העיר שתנאים אלה אינם מתאימים לאשפוז מרצון. בית החולים השיב שזה חלק מחבילת טיפול אליה הסכימו המאושפזים. לבסוף ניתנה הסכמה לכך אולם עד אפריל 1939 המיטות המגבילות הוסרו.
בשנת 1924 הוקם בית הספר לרפואה של בית החולים מודסלי שהפך למוסד אקדמי בעל שם.
ב-1932 נשכרה זמנית בבית החולים הסמוך קינגס קולג' מחלקה פסיכיאטרית פתוחה שסייע בסטאז' הפסיכיאטרי של הסטודנטים לרפואה.
ב-1932 תיאר אותו מפות'ר כ"בית הספר העיקרי להתמחות ברפואת הנפש באנגליה". בית החולים נאבק על קבלת סבסוד מהמועצה למחקר רפואי לצורך עריכת מחקרים ופיתוח בית הספר, ובשנת 1938 זכה למענק משמעותי מהקרן רוקפלר האמריקאי.
מרפאה לפסיכיאטריית ילדים הוקמה בשנת 1928 בניהולו של סגן המנהל ויליאם מודי. בשנים 1920–1930 מספר הפציינטים גדל במהירות והצריך בניית אגפים חדשים - יחידה מוגנת (שהושלמה ב-1931) ושל המרפאה (הושלמה ב-1933). האחרונה הייתה למרפאה הפסיכיאטרית הגדולה בכל הממלכה. באולם שלה התקיימו הרצאות, קונצרטים, ריקודים ומופעי קולנוע,
ב-1937 כלל בית החולים 235 מיטות, כולל במחלקה הנוספת מבית החולים קינגס קולג'. הצלב האדום הבריטי ניהל בבית החולים ספרייה מיועדת לחולים, כמו כן פעלה בו מחלקה לריפוי בעיסוק .ב-1938 הוקם ביתן לילדים עם מרפאת ילדים צמודה. מספר החולים המאושפזים הגיע אז ל-260
היסטוריה > אופנת המחקרים האאוגנטיים

מפוד'ר וסגנו אוברי לואיס תמכו בזמנם ברוח התקופה "עקירות אאוגניות" של חולי נפש או בעלי פיגור שכלי ובשנת 1932 המליצו עליהן בפני ועדת ברוק. לואיס היה חבר בחברה האאוגנית ובשנת 1934 טען בפרק ספר שכתב, שהיה "מלא הערצה לעבודה הנעשית בגרמניה" בתחום. אמנם אחרי ריבוי החוקים הנאציים בגרמניה הסתייגו האאוגניסטים הבריטים מהשילוב של טיפול וענישה. בית החולים מודסלי שמר על קשריו עם גרמניה הנאצית וקיבל בהשתלמות בו זמנית מומחים פרו-נאצים ומהגרים יהודים, זאת בעזרת קרן הקהילייה הבריטית ואחרי שנת 1935 בעזרת קרן רוקפלר. בשנות ה-1930 ביקר אליוט סלייטר במינגן לעיתים חוזרות ותרם תרומות לחגיגות לכבודג האאוגניסט הנאצי ארנסט רודין. בשנת 1936 התמנה אוברי לואיס כמנהל בית החולים.
באותה תקופה פיתח המוסד גישה ששילבה ניסויים מעשיים עם ספקנות אינטלקטואלית.
אחרי פריצת מלחמת העולם השנייה תחת איום ההפגזות האוויריות הגרמניות, נסגר בית החולים וצוותו התחלק בין שני מקומות:בית החולים חירום שנפתח זמנית בבית הספר מיל היל בצפון לונדון ובית החולים לחירום בלמונט בסוטון, מחוז סארי.
היסטוריה > אחרי מלחמת העולם השנייה

הצוות חזר למודסלי בשנת 1945 וב-1946 בית החולים נפתח מחדש. בינואר 1947 נפתחה גם המחלקה לאשפוז ילדים. ב-1948התחבר בית החולים מודסלי עם בית החולים המלכותי בד'לם כשותפים בשרות הלאומי לבריאות NHS.
בספטמבר 1977 נפתח בדנמרק היל 111 ההוסטל הבריטי הראשון לחולי נפש בעלי מהלך חלה כרוני והנזקקים למידה של תמיכה מתמדת.

ב-1982 עם הארגון מחדש של שרותי בריאות הנפש, בית החולים המלכותי בת'לם ובית החולים מודסלי הפכו ל"רשות המיוחדת לבריאות : הרשות לבריאות של בתי החולים בת'לם ומודסלי" - the Bethlem Royal Hospital and Maudsley Hospital Health Authority
בשנת 1994 יחד עם בית החולים המלכותי בת'לם הפך בית החולים מודסלי לחלק מהתאגיד Bethlehem and Maudsley NHS Trust. תקציב התאגיד היה 80 מיליון לירות שטרלינג.
ב-1998 מנה בית החולים מודסלי 198 מיטות, מתוך 497 של התאגיד. בשנת 2008 ירד מספר המיטול ל-165.
ב-שנת 2000 שני הבתי החולים התארגנו מחדש בתאגיד שנקרא SLaM - South London and Maudsley NHS ושקיבל מעמד של NHS Foundation Trust
היסטוריה > אחרי מלחמת העולם השנייה > פולמוס הליתיום

בשנות ה-1960 תקפה קבוצה מבית החולים מודסלי את השימוש בליתיום בהפרעות אפקטיביות.
בראשה עמד אוברי לואיס עצמו, שקרא לטיפול בליתיום "נונסנס מסוכן" ועמיתיו טענו שהטיפול אינו יעיל. מאוחר יותר תוארו טענותיהם כ"חסרות יסוד מוצק" וכמדירות תכשיר טיפולי מועיל.
שירותים

התאגיד מנהל אחד המרכזים הבודדים בבריטניה העוסקים במחקר ביו-רפואי בתחום בריאות הנפשץ
המרכז שקם ביוני 2009 מנוהל בשותפות עם המכון לפסיכיאטריה של קינגס קולג' לונדון, והוא ממוקם בעיקר בקמפוס של בית החולים מודסלי מימונו בא מהמכון הלאומי למחקרי בריאות NIHR
בית החולים והתאגיד שהוא חלק ממנו מספק שרות פסיכיאטרי גם באבו דאבי.
בית החולים במדיה התקשורתית והאמנותית

2013 - עם הסדרה התיעודית "בדלם" בערוץ 4 הבריטי שיתף פעולה גם התאגיד South London and Maudsley NHS Foundation Trust. הפרק הסופי "התמוטטות" (Breakdown) התמקד במטופלים המבוגרים יותר, לרבות אלו שהתאשפזו במחלקה הפסיכוגריאטרית של בית החולים מודסלי.
פרסומים

בית החולים מפורסם גם הודות ליוזמה לפרסם לספר הדרכה לטיפולים בפסיכיאטריה Maudsley Prescribing Guidelines
המופיע כל כמה זמן בהוצאת Wiley Blackwell
יחד עם בית החולים בת'לם מודסלי מוציא גם ספר לימוד לעקרונות ולשיטות של הסיעוד הקליני הפסיכיאטרי.
Bethlem Royal and Maudsley Hospital Manual of Clinical Psychiatric Nursing Principles and Procedures
אישים

אוברי לואיס
הנרי מודסלי - פסיכיאטר, המייסד, נפטר לפני פתיחת בית החולים לציבור
מייקל ראת'ר (Rutter)- פסיכולוג
גאורגה מרינסקו
האנס אייזנק
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Lost Hospitals of London
1 2 3  BMJ 1923
↑  באתר maudsleyhealth
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007270843705171  ISNI: 0000 0001 2112 9549  LCCN: n78076640  VIAF: 157820886   WorldCat (עם VIAF): 157820886 
הנרי מודסלי, מייסד בית החולים
פרדריק ווקר מוט
ג'ון קראייר

| --- | --- |

ג'ון קראייר (2011)
 לידה:  16 באפריל 1965 (בן 59) ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  Jonathan Niven Cryer 
 סוגה מועדפת:  קומדיה
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1986
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה  תיכון ברונקס למדעים 
 בת זוג:  ליסה ג'וינר
 מספר צאצאים:  2
 פרסים והוקרה:  2 פרסי אמי
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ונתן ניבן "ג'ון" קראייר (באנגלית: Jonathan Niven "Jon" Cryer; נולד ב-16 באפריל 1965) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. ידוע בעיקר בתור הדמות אלן הרפר בסדרת הטלוויזיה שני גברים וחצי.
ביוגרפיה

נולד למשפחה נוצרית-מתודיסטית. הוריו דייוויד וגרטצ'ן (לבית קיגר) היו גם הם שחקנים וזמרים.
בעבר (1999–2004) היה נשוי לשחקנית הבריטית שרה טריגר, לשניים יש בן משותף.
מאז 2007 נשוי לכתבת הבידור האמריקאית ליסה ג'וינר, ב-2009 אימצו תינוקת.
קריירת משחק

בזכות תפקידו בקומדיית המצבים "שני גברים וחצי" זכה בפרס אמי 2009 לשחקן המשני ובפרס אמי לשנת 2012 לשחקן הראשי (עבר לשחק בתפקיד הראשי לאחר פיטוריו של השחקן הראשי צ'ארלי שין).
בסדרה "סופרגירל" מגלם את הדמות לקס לותור.
ב-2014 כיכב בסרט הקומדיה הרומנטית "Hit by Lightning", לצד סטפני שוסטאק.
פילמוגרפיה נבחרת > קולנוע

1984 -  הנערה שבתמונה (אנ')
1986 - יפה בוורוד
1991 - לרקוד עם טייסים
1998 - הקדוש מכולם
2008 - Tortured
2009 - נערת מזג האוויר
2009 - תישאר קול
2009 - קצרים
2013 - ישבן לאחור
2019 - מבוגר אחראי (אנ')
פילמוגרפיה נבחרת > טלוויזיה

שותפים (1996-1995) - ביל
שני בחורים, ובחורה (1998) - ג'סטין
שני גברים וחצי 2003–2015
החווה (2017-2016) - בוב
ליגת הצדק בפעולה (2017-2018) - פיליקס פוסט
רובוט צ'יקן (2018) - דיבוב
ויל וגרייס (2018) - עצמו
סופרגירל (2019-הווה) - לקס לות'ר
משבר בעולמות האינסוף - לקס לות'ר
Extended Family‏ (2022-הווה) - ג'ים קירני
גוצ'י מיין

| --- | --- |

 לידה:  12 בפברואר 1980 (בן 44) בסמר, ארצות הברית 
 שם לידה:  Radric Delantic Davis 
 שם במה:  Gucci Mane 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2001
 מקום לימודים:  אוניברסיטת המדינה של ג'ורג'יה 
 עיסוק:  ראפר, פזמונאי
 סוגה:  היפ הופ • טראפ
 חברת תקליטים:  אטלנטיק רקורדס • האחים וורנר
 שיתופי פעולה בולטים:  2 צ'יינז, פיוצ'ר, מיגוס, ריק רוס, יאנג ת'אג, ליל עוזי ורט
 www.guccimaneonline.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ראדריק דלנטיק דייוויס (באנגלית: Radric Delantic Davis; נולד ב-12 בפברואר 1980) הוא ראפר ופזמונאי אמריקאי.
ביוגרפיה

ב-2005 הוציא דייוויס את אלבום הבכורה שלו, Trap House, בו הוצג הסינגל "Icy", בהשתתפות יאנג ג'יזי. המחלוקות על הזכויות לסינגל זה גרמו לקרע בין שני האמנים. האלבום נחשב להצלחה רבה עבור אמן עצמאי, האלבום הגיע ל-20 המובילים במצעד אלבומי ה-R&B/Hip-Hop של בילבורד. ב-2006 הוציא את אלבומו השני, Hard to Kill. האלבום כלל את הסינגל "Freaky Girl" שהגיע למקומות ה-12 וה-19 במצעדי Hot Rap Tracks ו-Hot R&B/Hip-Hop Songs בהתאמה.
בעקבות הצלחת המיקסטייפים של גוצ'י מיין בביקורתיות ומסחרית, ב-2009 הוציא את אלבום האולפן השישי שלו, The State vs. Radric Davis, אלבומו הראשון שזכה במעמד אלבום זהב.
גוצ'י מיין הוציא 13 אלבומי אולפן ומעל ל-70 מיקסטייפים לאורך הקריירה. כמו כן, שיתף פעולה עם אמנים כמו דרייק, ליל ויין, כריס בראון, סלינה גומז, מריה קארי ומרילין מנסון. נוכחותו רבת השנים כמוזיקאי טראפ ביססה אותו כהשפעה מרכזית על ראפרים צעירים כמו יאנג ת'אג, מיגוס ו-21 סבאג'.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2005: Trap House
2006: Hard to Kill
2007: Trap-A-Thon
2007: Back to the Trap House
2009: Murder Was the Case
2009: The State vs. Radric Davis
2010: The Appeal: Georgia's Most Wanted
2011: The Return of Mr. Zone 6
2016: Everybody Looking
2016: The Return of East Atlanta Santa
2017: Mr. Davis
2017: El Gato: The Human Glacier
2018: Evil Genius
2019: Delusions of Grandeur
2019: Woptober II
2019: East Atlanta Santa 3
2020: So Icy Summer
2021: Ice Daddy
הערות שוליים

↑  Gucci Mane, Billboard
↑  Gucci Mane, Billboard
↑  Gold & Platinum, RIAA (באנגלית)
↑  David Drake, History vs. Radric Davis: Why Gucci Mane Is the Most Influential Rapper of the Last Decade, Vice, ‏2015-03-19 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb161687306 (data)  GND: 14123363X  ICCU: DDSV200729  ISNI: 0000 0000 7851 2111  LCCN: no2007029593  MusicBrainz: 36494952-f434-45d8-a958-8b4acdbcf8a8  NTA: 416153895  SUDOC: 160746744  VIAF: 56385062   WorldCat (עם VIAF): 56385062 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גאורגיוס ציטאס

| --- | --- |

 לידה:  1872 איזמיר, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  שנות ה־40 של המאה ה־20 
 מידע כללי
 מדינה:  יוון 
 ספורט
 ענף ספורט:  היאבקות בסגנון יווני-רומי 
 
גאורגיוס ציטאס (יוונית: Γεώργιος Τσίτας; ‏1872 – ?) היה מתאבק יווני שהתחרה באולימפיאדת אתונה (1896).
בסיבוב הראשון של תחרות ההיאבקות האולימפית, שנערכה בסגנון יווני-רומי, עבר ציטאס מעבר אוטומטי לסיבוב הבא. בחצי הגמר, ניצח ציטאס את היווני סטפנוס כריסטופולוס. בגמר, נאבק ציטאס נגד הגרמני, קארל שומאן. הקרב הופסק לאחר 40 דקות, מכיוון שירדה חשיכה על האצטדיון. הקרב הומשך ביום המחרת ולאחר כרבע שעה, ניצח שומאן את המאבק, וציטאס הסתפק במדליית כסף.
ג'יימי וינסנט

ג'יימי רוי וינסנט (באנגלית: Jamie Roy Vincent; ‏ 18 ביוני 1975 – 16 בינואר 2022) היה כדורגלן אנגלי ששיחק בעמדת המגן השמאלי.
קריירת מועדונים

וינסנט שיחק בקבוצות קריסטל פאלאס, בורנמות', האדרספילד טאון, פורטסמות', וולסול, דרבי קאונטי, מילוול, יאוביל טאון, סווינדון טאון, וולסול, אלדרשוט טאון ודידקוט טאון.
מותו

ב-16 בינואר 2022 מת וינסנט, בגיל 46.
הערות שוליים

↑  Former Swindon Town defender Jamie Vincent dies aged 46 באתר This Is Wiltshire, ‏ 18 בינואר 2022 (באנגלית)
ג'יימי דרייבן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 במאי 1979 (בן 45) וית'נשו, אנגליה, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Jamie Donnelly 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1998 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'יימי דראבן (באנגלית: Jamie Draven נולד; ג'יימי דונלי ב-14 במאי 1978) הוא שחקן אנגלי.
ביוגרפיה

יליד מחוז מנצ'סטר הדרומי של ווית'נשאו, דרייבן הוא הצעיר מבין שלושה בנים. בשלב מוקדם בחייו הוא חשב להיות כדורגלן אבל פנה למשחק בגיל 16. מאוחר יותר הוא עבר ללונדון כדי להגשים את שאיפותיו להתמקד במשחק, אף על פי שלא הייתה לו הכשרה תיאטרלית וללא קורות חיים ניסיון. הוא שינה את שמו לג'יימי דרייבן, והוא היה בן 19 עם רק כמה תפקידים קטנים לזכותו כשזכה בתפקיד מרכזי בדרמת הטלוויזיה Butterfly Collors בשנת 1999.
בשנת 2000 שיחק בסרט המצליח, בילי אליוט. בסרט מגלם דרייבן את אחיו של בילי אליוט (ג'יימי בל).
הוא עבד עם השחקנית אלכס ריד במספר הזדמנויות, כולל עונות הראשונה והשנייה של סדרת הטלוויזיה Ultimate Force.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999 | Everybody Loves Sunshine | גיג | בתור ג'ים דרייבן |
| 2000 | בילי אליוט | טוני אליוט |  |
| 2005 | A Case of You | ג'ון | סרט קצר |
| 2007 | The Tailor | החייט | סרט קצר |
| 2007 | Jetsam | קמפ |  |
| 2007 | Badland | ג'רי רייס |  |
| 2010 | Survival | איש זר | סרט קצר |
| 2017 | חטיבה 19 | הרדין ג'ונס |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1998 | The Bill | חבר בכנופיה | פרק: "The Stork" |
| 1999 | Butterfly Collectors | דקס | סרט טלוויזיה |
| 2000 | Always and Everyone | ראיין | פרק אחד |
| 2001 | Messiah | קליפטון | פרקים: "The First Killings" & "The Reckoning" |
| 2002–2003 | Ultimate Force | ג'יימי דו | עונות 1–2 |
| 2003 | Watermelon | ג'יימס | סרט טלוויזיה |
| 2005 | Faith | גארי מארק אנדרוז | סרט טלוויזיה |
| 2005 | Beneath the Skin | PC Andrew Stadden | סרט טלוויזיה |
| 2007 | Mobile | מוריס סטואן | סדרה בת שלושה חלקים |
| 2011 | The Body Farm | מיק פלאנרי | פרק: Scientific Justice |
| 2013 | The Mill | רוברט גרג | עונה ראשונה |
| 2015 | Residue | לוי | מיני סדרה |
| 2019 | Giri/Haji | איאן | מיני סדרה |
ג'יימי הופקאט

ג'יימי הופקאט (באנגלית: Jamie Hopcutt; נולד ב-23 ביוני 1992) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת הקשר.
קריירה

הופקאט נולד ביורק שבאנגליה, הממלכה המאוחדת. הופקאט התחיל את בקבוצת הנוער של יורק סיטי והתקדם עד שהצטרף לקבוצה הבוגרת של המועדון. אחרי יורק סיטי, הופקאט שיחק עבור ויטבי טאון, סטוקסליי, אוסט טאון וטדקסטר אלביון.
בדצמבר 2011, הופקאט חתם באסטרסונד מהליגה השוודית השלישית. ב-26 במאי 2012, הופקאט הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-4 נגד סריאנסקה. בסיום העונה, נבחר לשחקן העונה של הקבוצה, היה שותף לעליה של הקבוצה לליגה השנייה והאריך חוזה בשנתיים נוספות. בעונת 2015, אסטרסונד עלתה לליגת העל השוודית והופקאט נבחר לכדורגלן העונה בליגה. ב-13 ביולי 2017, הופקאט ערך את הופעת הבכורה שלו בזירה האירופית בניצחון 0-2 נגד גלאטסראיי במסגרת מוקדמות הליגה האירופית, בו גם הבקיע את השער השני.
ב-19 באוגוסט 2019, הופקאט חתם בסונדסוואל, בה שיחק שנה וחצי.
ב-10 בפברואר 2021, הופקאט חתם לשנה וחצי בהפועל כפר סבא מליגת העל.
בקיץ 2021, הופקאט חתם באולדהאם אתלטיק.
ב-20 בפברואר 2024 חזר לקדנציה שנייה באסטרסונד.
תארים

הליגה השוודית השלישית: 2012
הגביע השוודי: 2016/2017
הערות שוליים

↑  דורון בן דור, ‏רשמי: ג'יימי הופקאט ופלורנט חסאני חתמו בכפ"ס, באתר ONE‏, 10 בפברואר 2021
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ג'יימי הופקאט".
ג'ורת אל-ענב

בתי השכונה בתוך הגיא, צילום משלהי המאה ה-19
גָ'וּרַת אלעִנָּאבּ (בעברית: "גוב השיזף") הייתה שכונה שנוסדה בידי כמה עשרות משפחות יהודיות דלות אמצעים ככל הנראה בשנת 1892, בגיא בן הנום, בין בריכת הסולטאן לממילא, והתקיימה במקום זה עד 1948. על חלק מן השטח שבו הייתה השכונה נמצאים כיום מתחם חוצות היוצר ופארק טדי.