stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ממשלת ישראל העשרים ושבע
סיעות הקואליציה

| סיעה | סיעה | מנדטים | משרדי השרים | משרדי סגני השרים | תחילת חברות בממשלה | סיום חברות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | הליכוד-גשר-צומת | 32 | משרד ראש הממשלה, משרד האוצר, משרד המדע והטכנולוגיה, משרד המשפטים, משרד השיכון, משרד החוץ, משרד החקלאות ופיתוח הכפר, המשרד לאיכות הסביבה, משרד התיירות, משרד הביטחון, משרד הבריאות, משרד התשתיות הלאומיות, משרד התקשורת, שר בלי תיק | משרד הביטחון, משרד החינוך, התרבות והספורט משרד ראש הממשלה | 18 ביוני 1996 | 6 ביולי 1999 | גשר פרשה מהסיעה ומהקואליציה ב-23 בפברואר 1999  |
|  | ש"ס | 10 | משרד העבודה והרווחה, משרד הפנים, המשרד לענייני דתות | משרד הבריאות, המשרד לענייני דתות | 18 ביוני 1996 | 6 ביולי 1999 | — |
|  | המפד"ל | 9 | משרד החינוך, התרבות והספורט, משרד התחבורה | משרד ראש הממשלה, המשרד לענייני דתות | 18 ביוני 1996 | 6 ביולי 1999 | — |
|  | ישראל בעליה | 7 | משרד התעשייה והמסחר, המשרד לקליטת עלייה | — | 18 ביוני 1996 | 6 ביולי 1999 | — |
|  | יהדות התורה | 4 | — | משרד השיכון | 18 ביוני 1996 | 6 ביולי 1999 | — |
|  | הדרך השלישית | 4 | המשרד לביטחון הפנים | — | 18 ביוני 1996 | 6 ביולי 1999 | — |
66 לפני פרישת חברי גשר מהממשלה (18 ביוני 1996 - 23 בפברואר 1999)
הרכב הממשלה > חילופי תפקידים בממשלה

| השר היוצא> חילופי שרים | סיעה> חילופי שרים | סיעה> חילופי שרים | משרד> חילופי שרים | עילת סיום התפקיד> חילופי שרים | תאריך סיום התפקיד> חילופי שרים | השר המחליף> חילופי שרים | סיעה> חילופי שרים | סיעה> חילופי שרים | תאריך כניסה לתפקיד> חילופי שרים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| בנימין נתניהו |  | הליכוד-גשר-צומת | המשרד לענייני דתות | מסירת התיק לשר במשרה מלאה | 7 באוגוסט 1996 | אליהו סויסה |  | ש"ס (לא ח"כ) | 7 באוגוסט 1996 |
| יעקב נאמן | לא ח"כ | לא ח"כ | משרד המשפטים | התפטר | 10 באוגוסט 1996 | צחי הנגבי |  | הליכוד-גשר-צומת | 4 בספטמבר 1996 |
| צחי הנגבי |  | הליכוד-גשר-צומת | משרד הבריאות | מסירת התיק לשר במשרה מלאה | 12 בנובמבר 1996 | יהושע מצא |  | הליכוד-גשר-צומת | 12 בנובמבר 1996 |
| בני בגין |  | הליכוד-גשר-צומת | משרד המדע | התפטר | 16 בינואר 1997 | מיכאל איתן  (כשר המדע והטכנולוגיה) |  | הליכוד-גשר-צומת | 9 ביולי 1997 |
| דן מרידור |  | הליכוד-גשר-צומת | משרד האוצר | התפטר | 20 ביוני 1997 | יעקב נאמן | לא ח"כ | לא ח"כ | 9 ביולי 1997 |
| אליהו סויסה |  | ש"ס (לא ח"כ) | המשרד לענייני דתות | הסכם רוטציה | 12 באוגוסט 1997 | זבולון המר |  | מפד"ל | 22 באוגוסט 1997 |
| דוד לוי |  | הליכוד-גשר-צומת | משרד החוץ | התפטר | 6 בינואר 1998 | אריאל שרון |  | הליכוד-גשר-צומת | 13 באוקטובר 1998 |
| זבולון המר |  | מפד"ל | המשרד לענייני דתות | נפטר | 20 בינואר 1998 | יצחק לוי |  | מפד"ל | 25 בפברואר 1998 |
| זבולון המר |  | מפד"ל | משרד החינוך, התרבות והספורט | נפטר | 20 בינואר 1998 | יצחק לוי |  | מפד"ל | 25 בפברואר 1998 |
| יצחק לוי |  | מפד"ל | משרד התחבורה | מונה לשר החינוך, התרבות והספורט,  ולשר לענייני דתות | 25 בפברואר 1998 | שאול יהלום |  | מפד"ל | 25 בפברואר 1998 |
| מיכאל איתן |  | הליכוד-גשר-צומת | משרד המדע והטכנולוגיה | הסכם רוטציה | 13 ביולי 1998 | סילבן שלום |  | הליכוד-גשר-צומת | 13 ביולי 1998 |
| יצחק לוי |  | מפד"ל | המשרד לענייני דתות | הסכם רוטציה | 13 בספטמבר 1998 | אליהו סויסה |  | ש"ס (לא ח"כ) | 13 בספטמבר 1998 |
| יעקב נאמן | לא היה ח"כ | לא היה ח"כ | משרד האוצר | התפטר | 18 בדצמבר 1998 | מאיר שטרית |  | הליכוד-גשר-צומת | 23 בפברואר 1999 |
| יצחק מרדכי |  | הליכוד-גשר-צומת | משרד הביטחון | פוטר | 25 בינואר 1999 | משה ארנס |  | הליכוד-גשר-צומת (לא ח"כ) | 27 בינואר 1999 |
חילופי סגני שרים
| יגאל ביבי |  | המפד"ל | סגן שר במשרד ראש הממשלה | התפטר | 7 באוגוסט 1996 | מיכאל איתן |  | הליכוד-גשר-צומת | 13 ביולי 1998 |
| דוד מגן |  | הליכוד-גשר-צומת | סגן שר במשרד האוצר | התפטר | 20 במאי 1997 | לא מונה מחליף | לא מונה מחליף | לא מונה מחליף | לא מונה מחליף |
| משה פלד |  | הליכוד-גשר-צומת | סגן שר במשרד החינוך, התרבות והספורט | התפטר | 2 בנובמבר 1998 | אליעזר זנדברג |  | הליכוד-גשר-צומת | 2 בנובמבר 1998 |
ביאורים

↑  הטבלה אינה כוללת פילוגים ומיזוגים שקשורים בסיעות שונות בקואליציה שהתקיימו לאחר התפזרות הכנסת ה-14.
↑  בסוף כהונת הכנסת לאחר פרישת ח"כים רבים מהסיעה ופיצולה למרכיביה, סיעת הליכוד מנתה 19 ח"כים וסיעת צומת 2 ח"כים.
רחל הלר

| --- | --- |

 לידה:  7 בספטמבר 1929 (בת 95) ליבורנו, איטליה 
 שם לידה:  Marcella Ascoli 
 מקום לימודים:  מכון אבני (1959)  אהל שם (בית ספר)  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 תחום יצירה:  ציור 
 פרסים והוקרה:  פרס האמן הצעיר (1955) 
 מספר צאצאים:  2 
 www.rachelheller.net
 
רחל הלר (נולדה ב-7 בספטמבר 1929) היא אמנית ישראלית. בעלת גלריות לאמנות. בעברה פיתחה שיטה להוראת ציור.
ביוגרפיה

רחל הלר נולדה בשם מרצ'לה אסקולי (Marcella Ascoli) בליבורנו, איטליה,

לברונו וארנה אסקולי. משפחת אביה קרויה על שם העיר אסקולי באיטליה (אסקולי פיצ'נו), משפחה עתיקת יומין ונצר למשפחת ר' עובדיה מברטנורא.
הלר עלתה לישראל ב-1938,

גדלה בתל אביב ורמת גן ולמדה בתיכון אוהל שם ברמת גן. במלחמת העצמאות לחמה בחטיבת הנגב של הפלמ"ח כמפקדת פלוגת בנות בגדוד שבע. לאחר המלחמה הייתה ממייסדי קיבוץ תל רֵעִים בנגב (כיום רֵעִים) וחברת הקיבוץ כשנתיים (1950-1949).
לאחר עזיבתה את הקיבוץ למדה תקופה קצרה בבצלאל אצל מרדכי ארדון. בוגרת החוגים להיסטוריה כללית והיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה העברית (1955-1952). בתום לימודיה ניהלה שנה את בית צבי שהיה באותם הימים בית תרבות ע"ש צבי קליר.
בוגרת ציור במכון אבני לאמנות בתל אביב (1959-1956) אצל סטימצקי ושטרייכמן. בשנים 1962–1964 למדה שנתיים במחלקה לאמנות וארכיטקטורה ב-Central School of Art and Design (אנ'), לונדון. בשנים 1970–1972 למדה ב-Pratt Graphic Center ניו יורק.
שבה לירושלים ב-1963, בה בנוסף על הציור יצרה קירות אמנותיים לבתי ספר בכפר סבא, ירושלים, אופקים, בתים פרטיים ומשרדים בתל אביב; ועבודות אמייל וזכוכית מוזמנות. הבולט שבציורי הקיר ניצב עד היום (2024) בבית מאירסדורף, האוניברסיטה העברית בירושלים.
מאז 1961 הציגה הלר למעלה ממאה תערוכות יחיד ומאז 1959 הציגה כמאה תערוכות קבוצתיות, בעיקר בישראל, גרמניה, איטליה וארצות הברית. הציגה בטכניקות אמנות שונות: ציור, רישום, קולאז',

הדפס,


אמייל,


כתב דימוי (image writing),





עצמים (art objects) ופוטושופ. השתתפה מספר פעמים בתערוכות קבוצתיות במסגרת הביאנלה של ונציה.
בשנות השבעים הייתה פעילה בבית האמנים בירושלים בוועדות שונות ובעזרה לאמנים שעלו מרוסיה בהתאקלמות בישראל והציגה במקום. הייתה ממקימי סדנת ההדפס הירושלמית וישבה בחבר הנאמנים שלה.
ב-1998 נבחרה על ידי ד”ר פליסיטס היימן, האוצרת הראשית של המוזיאון היהודי בווינה (אנ'), להציג תערוכת יחיד לרגל חמישים שנה למדינת ישראל.
פעילויות נוספות > פיתוח שיטה להוראת אמנות

בשנות השמונים למדה הלר בניו יורק אצל הפסיכיאטר ד"ר מונטגיו אולמן (אנ') את שיטתו על פסיכולוגיית היצירתיות של החלומות


ולמדה פסיכולוגיה באוניברסיטת ניו יורק. ב-1983 פיתחה שיטה להוראת אמנות דרך היצירתיות של החלומות. ב-1986 יצרה סרט תיעודי בשם "חלומות יצירתיים" על הסדנאות שהעבירה בשיטה זו. הסרט שווק על ידי חברת ההפצה האמריקאית "איקרוס" באוניברסיטאות ובבתי הספר לאמנות בארצות הברית. במשך שנים רבות העבירה סדנאות בשיטה זו, בישראל ומחוצה לה, בעיקר בארצות הברית, על בסיס הסדנאות הוצגו תערוכות של תלמידיה.
פעילויות נוספות > הקמת גלריות לאמנות

בשנים 1980–1983 פתחה בשותפות עם אחותה את גלריית אסקולי בתל אביב. אסקולי שילבה בית קפה, חנות למימכר עתיקות והרבתה להציג צילום.
ב-1993 הקימה את גלריית מני H בנווה צדק, תל אביב

עם בעלה שניהל את הגלריה. בתחילה הגלריה שכנה בבית עגנון ואחר-כך עברה למשכנה החדש

ושם פעלה במשך כחמש עשרה שנה. הוצגו בה תערוכות יחיד ותערוכות נושא קבוצתיות כמו "מציאות ביתית מדומה",

"מחווה לריבוע", ו"עקידת יצחק - תערוכה המוקדשת ליצחק רבין ז"ל".
מ-2006 הקימה וניהלה עם בעלה מרכז לאמנות ישראל במינכן, גרמניה. המרכז הציג רק אמנים ישראלים. ב-2010 המרכז העתיק את פעילותו לישראל וקיים במשך מספר שנים שלושה אירועים גדולים בשנה.
משפחה

הלר הייתה נשואה לעמנואל (מני) הלר מ-1956, פרופסור אמריטוס בבית הספר לרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים, ולהם שני ילדים, נעם דוד ז"ל ונטע.
פרסים ושהויות אמן

1955 - פרס האמן הצעיר.
1973 - מדליית זהב מהעיר מילאנו שבאיטליה, עבור תערוכת יחיד "נופים ישראלים" בגלריה קורטינה. המדליה מוענקת פעם בשנה לאירוע האמנותי החשוב ביותר במילאנו.
1979 - artist in residence מטעם מחלקת האמנות של אוניברסיטת ממפיס, טנסי, ארצות הברית.
1982-1980 - התארחה בקריית האמנים (הסיטה) בפריז – שנה מטעם מדינת ישראל ושנה מטעם ממשלת צרפת.
2004 - מלגת שהות מטעם עיריית זלצבורג, אוסטריה לשהייה בת חודש בסטודיו של בית האמנים של העיר.
2012 – מלגת שהייה בוילה ולדברטה במינכן למשך שלושה חודשים ותערוכה בגלריה העירונית של מינכן בניהול אינגו גלס.
גלריית תמונות

מתוך הסדרה In Transit, אקריליק על בד, 160x200
מתוך הסדרה In Transit, אקריליק על נייר, 76x96
מתוך הסדרה In Transit, אקריליק על בד, 200x160
מתוך הסדרה 'קליגרפיה', חומרים מגוונים על נייר חום, 96x76
מתוך הסדרה 'קליגרפיה', חומרים מגוונים על בד, 120x200
מתוך הסדרה 'קליגרפיה', 96x76
מתוך הסדרה Echoes of War, ‏75x53
אמייל על נחושת, 40x30
אמייל על נחושת, 40x30
מתוך הסדרה Inside Out, אקריליק על נייר, 70x100
מתוך הסדרה Inside Out, ‏140x130
מתוך הסדרה Echoes of War, ‏75x53
מתוך הסדרה 'מותו של הורד', שמן על בד, 132X100
מתוך הסדרה The Fall of the Angels, ‏70x50
מתוך הסדרה Within and Without, שמן על בד, 230x127
מתוך הסדרה Within and Without,‏ 140x130
מתוך הסדרה Within and Without, ‏140x130
מתוך הסדרה 'הים', ציור בחומרים מעורבים על נייר, 140x140
מתוך הסדרה 'הים', עיבוד דיגיטלי על בד, 90x270
מתוך הסדרה 'הים', דמות על רקע חוף ימה של תל אביב
תערוכות יחיד נבחרות

1961 - ציורי שמן ואמייל, טמפל עמנואל, סן פרנסיסקו, קליפורניה, ארצות הברית.
1961 - ציורי שמן, גלריה לדרה, לדרה, קליפורניה, ארצות הברית.
1962 - ציורי שמן, גלריה 32, טיבורן, קליפורניה, ארצות הברית
1966 - ציורי אמייל, גלריה רנה, ירושלים, ישראל
1967 - גלריה אנגל, ירושלים, ישראל
1971 - ציורי שמן, גלריה אנגל, ירושלים, ישראל
1973 - "נופים ישראלים", ציורי שמן, גלריה קורטינה, מילנו, איטליה
1974 - גרפיקה, בית האמנים, ירושלים, ישראל
1974 - בית האמנים, תל אביב, ישראל
1976 - ציורי אמייל, גלריה דלסון ריכטר, תל אביב, ישראל
1979 - "Calligraphy 1", גלריה הוראס ריכטר, תל אביב, ישראל
1979 - ציורי אמייל, גלריה בנצ'מארק, לונדון, בריטניה
1979 - גרפיקה, מרכז האמנות של ממפיס, ממפיס, טנסי, ארצות הברית
1980 - "Calligraphy 2", בית האמנים, ירושלים, ישראל
1981 - "Calligraphy 3", מרכז רומי גולדמונץ, אנטוורפן, בלגיה
1982 - רישומים, גלריה Loeb, ברן, שווייץ
1984 - "10 Year Retrospective", רישום וציור, גלריה הוראס ריכטר, תל אביב, ישראל
1986 - "People in the Park", ציורי שמן, גלריית Tribecca Lawyers Loft, ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית
1987 - "Within and Without", ציורי שמן, גלריה פישר, משכנות שאננים, ירושלים, ישראל
1988 - "פנים ואחור", ציורי שמן, גלריה אפרת, תל אביב, ישראל
1989 - "Within and Without", גלריה Kunstbetrieb, מינכן, גרמניה (קטלוג)
1990 - "The Death of the Rose", מוזיאון הנשים (Frauen Museum), בון, גרמניה
1991 - "The Innocents", Jean-Mark Laik Gallery, קובלנץ, גרמניה
1993 - "Within and Without", ציורים באקריליק ובשמן, Jean-Mark Laik Gallery, קובלנץ, גרמניה
1995 - "Inside Out", Jean-Mark Laik Gallery, קובלנץ, גרמניה (קטלוג)
1996 - "Focus/ Out of Focus", ציורים בשמן תעשייתי על פלדה, גלריה מני H, תל אביב, ישראל (קטלוג)
1997 - "In Transit", ציורי שמן, Jean-Mark Laik Gallery, קובלנץ, גרמניה (קטלוג)
1998 - המוזיאון היהודי, וינה, אוסטריה
1999 - גלריה מני H, תל אביב, ישראל
2000 - Jean-Mark Laik Gallery, קובלנץ, גרמניה
2000 - הגלריה העירונית, ברטינורו, איטליה
2000 - המרכז לאמנות חזותית, גוביו, איטליה
2000 - "In Transit", גלריה אברהם לובלסקי, ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית
2000 - גלריית המשכן לאמנויות הבמה, תל אביב, ישראל
2000 - "In Transit", ציורי שמן, גלריה מני H, תל אביב, ישראל
2001 - "Dark and Light", גלריה M-ארט, וינה, אוסטריה
2002 - "Dark and Light", המוזיאון העירוני, במברג, גרמניה
2004 - "White and Black", הגלריה העירונית, זלצבורג, אוסטריה
2004 - "People in the Park", גלובס, ראשון לציון, ישראל
2005 - "The Wave", Stadt-studio, בית האמנים, זלצבורג, אוסטריה (קטלוג)
2005 - "The Wave", סטודיו ארטורא, תל אביב (קטלוג)
2005 - "Digital Prints", גלריה מני H, יריד ארט אינסברוק, אוסטריה
2006 - Innenlandschaften"", גלריה ZZIK, מינכן, גרמניה
2007 - "The Wave", גלריה Artlife for the World, ונציה, איטליה
2007 - "In Transit", עבודות חדשות, Kulturklub des Europäischen Patentamts, מינכן, גרמניה (קטלוג)
2008 - "The Wave", Kunstapavillion, מינכן, גרמניה
2009 - "Andammo", בית האמנים, תל אביב, ישראל (קטלוג)
2010 - "Immenso Blue", מינכן, גרמניה
2012 - "Fractus", ‏(Ublacker-Hausl), גלריה עירונית, מינכן, גרמניה.
ציורי קיר

1965 - ארבעה לוחות זכוכית (כל אחד מהם בן 2.7*1.4 מטרים) עבור הלובי של קווי מ.ס., נילי וצים.
1967 - חדרי זכוכית ( 2.7*8 מטרים), חברת הביטוח סהר, תל אביב.
1968 - קיר מקרמיקה (20*3 מטרים), בית ספר סולד בירושלים.
1969 - ציור קיר מזכוכית (5*4 מטרים), בית ספר תיכון בכפר סבא.
1970 - ציור קיר מזכוכית (5*3 מטרים), בית ספר יסודי בירושלים.
1980 - ציור קיר אמייל (6.50*3.20 מטר) בית מאירסדורף, מרכז הכנסים ובית ההארחה של האוניברסיטה העברית בירושלים.
אוספים

אוסף יוסף חכמי, הפניקס
אוסף משפחת מאירסדורף מאנטוורפן, בלגיה
אוסף משפחת לב (Loeb), ברן, שווייץ
אוסף דבורה שוקן
אוסף מונה קרדן מניו יורק
אוסף בית הפטנטים במינכן.
Nekopara

| --- | --- |

עטיפת המשחק הראשון בסדרה (Nekopara Vol. 1)
 כללי
 תאריך הוצאה:  Nekopara Vol. 1   WW‏ 30 בדצמבר 2014   Nekopara Vol. 0   WW‏ 17 באוגוסט 2015   Nekopara Vol. 2   WW‏ 20 בפברואר 2016   NekopaLive   WW‏ 31 במאי 2016   Nekopara Vol. 3   WW‏ 25 במאי 2017   Nekopara Extra   WW‏ 27 ביולי 2018   Nekopara Vol. 4   WW‏ 26 בנובמבר 2020
 סוגה:  רומן חזותי אירוטי
 פיתוח:  Neko Works
 הוצאה לאור:  Sekai Project 
 ארץ מקור:  יפן 
 שפות:  יפנית, אנגלית, סינית מסורתית 
 הפצה:  Sekai Project
 דרישות תוכנה
 מנוע משחק:  Kirikiri Engine/E-Mote
 מצבי משחק:  שחקן יחיד
 דירוג:  M ‏(ESRB)
 פלטפורמות:  Microsoft Windows   Nintendo Switch   PlayStation 4
 מדיה:  DVD, הורדה דיגיטלית
 דרישות מערכת
 מעבד:  מינימום: פנטיום 4 1.8GHz או יותר טוב   מומלץ: Intel Core2Duo 2.0GHz או יותר טוב
 זיכרון:  מינימום: 1GB   מומלץ: 2GB
 כרטיס מסך:  תומך ברזולוציה של 1280x720 ובצבע מלא
 מערכת קול:  תומך ב-DirectSound
 בקרים:  מקלדת ועכבר
 
 nekopara.com/main.html
 
| --- | --- |
  עטיפת ה-OVA
נקופרה
 סוגה:  קומדיה, רומנטיקה

 OVA
 במאי:  היאשי הירוקי
 תסריטאי:  יוטה קיקוצ'י
 סטודיו:  ixtl   Felix Film
 אורך פרק:  58 דקות
 מספר הפרקים ששודרו:  1
 תקופת שידור מקורית:  22 בדצמבר 2017

 מאנגה
 מאייר:  Tam-U
 הוצאה:  ASCII Media Works
 התפרסם לראשונה במגזין:  Dengeki G's Comic
 קהל יעד:  סיינן
 תקופת הפרסום המקורית:  30 במאי 2018 – הווה

 OVA: Nekopara Extra
 במאי:  יסוטאקה יאמוטו
 תסריטאי:  גו זפה
 סטודיו:  Felix Film
 אורך פרק:  21 דקות
 מספר הפרקים ששודרו:  1
 תקופת שידור מקורית:  27 ביולי 2018

 אנימה
 אורך פרק:  22 דקות
 במאי:  יסוטאקה יאמוטו
 תסריטאי:  גו זפה
 אולפני אנימציה:  Felix Film
 רשת שידור:  AT-X, Tokyo MX, BS11
 תקופת שידור מקורית:  9 בינואר 2020 – 26 במרץ 2020
 מספר העונות:  1
 מספר הפרקים:  12
Nekopara (ביפנית: ネコぱら; תעתיק: נקופרה; בתרגום חופשי לעברית: גן עדן לחתולים; מסוגנן כ-NEKOPARA) היא סדרת משחקי וידאו מסוגת הויז'ואל נובל בעלת תכנים אירוטיים שמפותחת על ידי Neko Works ומופצת על ידי Sekai Project, וזיכיון מדיה. המשחק הראשון בסדרה, Nekopara Vol. 1, יצא לאור ב-30 בדצמבר 2014.
ב-22 בדצמבר 2017 יצאה OVA לכלל הגילאים בפלטפורמת סטים, אשר הפכה לאחד היישומים הנמכרים ביותר בפלטפורמה בחודש דצמבר 2017.
משחקיות

Nekopara היא סדרת משחקי ויז'ואל נובל, לכן רוב המשחקיות היא קריאת הדיאלוגים והמונולוגים בין הדמויות, ששופכים אור על עלילת המשחק. סדרת המשחקים לא מאפשרת לשחקן לבחור ואין לשחקן השפעה על הסיפור, לכן קו העלילה הוא ליניארי וקבוע. משחקי הסדרה מדובבים באופן מלא ביפנית (פרט לפרוטגוניסט) ומשתמשים במערכת הנקראת E-Mote, המאפשרת הנפשה של הדמויות במשחק, במקום להשתמש בספרייטים סטטיים. Nekopara Vol. 0 הוסיף אופציה חדשה שבה ניתן ללטף את הדמויות השונות המופיעות על המסך והדמויות מגיבות בהתאם לאזור הליטוף.
משחקיות > גרסה לא מצונזרת

בנוסף לגרסאות המצונזרות של המשחקים הקיימים, ישנן גם גרסאות לא-מצונזרות הנמכרות בנפרד, אשר כוללות קטעי יחסי מין מלאים (מה שמגדיר את המשחקים כהנטאי: מוצגים קטעי פורנוגרפיה קשים) של הדמויות והנפשה מלאה של האקטים. איברי המין מצונזרים על מנת להתאים לחוק היפני (אנ').
עלילה

עלילת הסדרה מתרחשת בעולם בו קיים מין בשם "ילדת חתול" (Catgirl, או נקו - Neko), המהווה הכלאה בין אדם ממין נקבה לבין חתול הבית. תחילה נתפס המין כדחוי בחברת בני האדם, אך עם הזמן אנשים רבים החלו לאמץ ילדות חתול ואף חלקם מקיימים יחסי אהבה אחד עם השנייה.
עלילה > Vol. 1

קאשו מינאדוקי הוא שף צעיר, שעוזב את ביתו למען הקמת חנות - מאפייה משלו. בעוד הוא פורק את חפציו במאפייה החדשה, הוא מגלה כי שתיים ממשפחת הנקו שלו - שוקולה וונילה, התחבאו באחת מהקופסאות שארז. לאחר ששתיהן משכנעות את קאשו לתת להן להישאר ולחיות ביחד בביתו החדש, שלושתם מתחילים את העבודה על המאפייה של קאשו, La Soleil (לה סוליי, מצרפתית: השמש). במהלך העלילה, מבקרת את קאשו אחותו הצעירה, שיגורה ומארבע חברות הנקו האחרות שנמצאות בבעלות המשפחה.
עלילה > Vol. 0

מהווה פריקוול ל-Vol. 1 ונותן הצצה ליום בחייהן של שש חברות הנקו ושיגורה. קאשו לא מופיע במשחק זה, אך מוזכר פעמים רבות.
עלילה > Vol. 2

שיגורה וארבע חברות הנקו האחרות - אזוקי, סינמון, מייפל וקוקונאט מתחילות לעבוד בלה סוליי. עלילת המשחק מתרכזת בעיקר באזוקי וקוקונאט, שמתקשות למצוא את מקומן במאפייה.
עלילה > Vol. 3

הסיפור אודות מאפיית לה סוליי ממשיך. עלילת המשחק מתרכזת בעיקר בסינמון ומייפל ובמערכת היחסים החזקה ביניהן, כשמייפל מנסה להגשים חלום ילדות ישן.
עלילה > Extra

עלילת המשחק מתרחשת כחצי שנה לפני אירועי Vol. 1, ומתרכזת בעלילותיה של משפחת מינואדוקי, כששוקולה וונילה היו עוד גורות והתקשו להתאקלם לביתן החדש.
עלילה > Vol. 4

הסיפור מהווה המשך ישיר ל-Vol. 3 ומתרכז במערכת היחסים הסבוכה בין קאשו לבין אביו.
דמויות

קאשו מינאדוקי (水無月 嘉祥) 

מדובב על ידי שינוסוקה טאצ'יבנה (OVA) 

פרוטגוניסט הסדרה. קאשו מגיע ממשפחה בעלת שם בעולם הקולינריה, ומחליט לעזוב את הבית ולפתוח מאפייה משלו.
שיגורה מינאדוקי (水無月 時雨) 

מדובבת על ידי אמי סקמורה (משחקים), מאי נאגי (OVA) 

אחותו הצעירה של קאשו. במהלך הסדרה נרמז כי לשיגורה יש רגשות אהבה כלפי קאשו בצורת גילוי עריות. ביחד עם קאשו, הם הבעלים של הנקו של משפחת מינאדוקי.
שוקולה (ショコラ) 

מדובבת על ידי מאקי טומונגדה (מצוינת בקרדיטים במשחקים בתור הימארי) 

שוקולה היא נקו עליזה ואנרגטית בעלת שיער חום. היא מאוד מחבבת את קאשו ומכנה אותו "מאסטר". היא לא יכולה לסבול מהמחשבה על היפרדותה מהמאסטר שלה, לכן היא באה ביחד עם קאשו כשהוא עובר למאפייה שפתח. היא אחותה התאומה של ונילה.
ונילה (バニラ) 

מדובבת על ידי יוקה ינוקוצ'י (מצוינת בקרדיטים במשחקים בתור אמו נאקמורה) 

ונילה היא נקו שקטה ורגועה בעלת שיער לבן. היא כמעט ולא מבטאת את רגשותיה באופן גלוי, מה שהופך אותה למעין דמות קרה, בוטה וצינית. היא אוהבת את אחותה התאומה שוקולה, ותעקוב אחריה לכל מקום שתלך. שוקולה וונילה הן הנקו הצעירות ביותר במשפחת מינאדוקי.
אזוקי (アズキ) 

מדובבת על ידי מיה נרוס 

אזוקי היא הנקו המבוגרת ביותר והנמוכה ביותר במשפחה. למרות היותה הבוגרת ביותר, יש לה אישיות שובבה, אך היא מסוגלת לנהל ולהוביל את אחיותיה הצעירות ללא כל מאמץ בעבודתן במאפייה של קאשו.
מייפל (メイプル) 

מדובבת על ידי יואי אוגורה 

מייפל היא האחות השנייה המבוגרת ביותר, אחרי אזוקי. יש לה אישיות בוגרת והיא עצמאית לחלוטין, אך למרות זאת נרמז פעמים רבות כי היא לא כנה עם עצמה. היא נהנת לשבת בבתי קפה ולנסות את האוכל והמשקאות המוגשים. חלומה הוא להפוך לזמרת מפורסמת, אך החלום נדחק עקב חוסר ביטחונה העצמי וכן החשש שהסיכוי היחיד שבו היא תצליח בגדול היא רק בגלל עצם היותה ילדת חתול.
סינמון (シナモン) 

מדובבת על ידי אויה אריסקה (משחקים), טאה אקג'ימה (OVA) 

סינמון היא האחות השלישית המבוגרת ביותר, אחרי מייפל. בעלת "ראש כחול" ובעקבות כך לעיתים היא זורקת הערות מיניות ובסופו של דבר חולמת בהקיץ. בעלת השדיים הגדולים ביותר מבין כל שאר הנקו במשפחה. מערכת היחסים בינה לבין מייפל מאוד חזקה והיא נראית מאוד תומכת במייפל בהחלטותיה לגבי חייה.
קוקונאט (ココナツ) 

מדובבת על ידי ריוקו טזוקה (משחקים), מגומי טאטשי (OVA) 

קוקונאט היא האחות השלישית הצעירה ביותר במשפחה, אחרי שוקלה וונילה. דמויות אחרות משבחות את אישיותה ה-"קולית" וה-"גזעית", אך היא מסתייגת מכך ורוצה שתהיה חמודה ולא "קולית". סובלת מהערכה עצמית נמוכה בגלל היותה מגושמת וחסרת כישורים. כמו כן היא מנסה לעשות מעבר ליכולתה, כדי להיראות כמו אחות גדולה וגם על מנת לא להעיק לקאשו ולאחותיה. היא חושפת כי היא מנסה להיות "לא עצמה". מכונה על ידי אזוקי "נאטס" (משוגעת). קוקונאט לוקה בהטרוכרומיה: עינה הימנית בצבע צהוב ועינה השמאלית בצבע כחול.
הוצאה

Nekopara Vol. 1 שוחרר ב-2 מהדורות: אחת בעלת תוכן למבוגרים הכוללת סצנות עירום ויחסי מין, ומהדורה מצונזרת המתאימה לכלל הגילאים ללא עירום. Vol. 1 יצא לאור ב-30 בדצמבר 2014. תוכן נוסף בשם Nekopara Vol. 0 המתאים לכלל הגילאים יצא לאור ב-17 באוגוסט 2015.‏ Nekopara Vol. 2 יצא לאור ב-20 בפברואר 2016.‏ Nekopara Vol. 3 תוכנן לצאת לאור במקור ב-28 באפריל 2017, אך נדחה ל-26 במאי של אותה השנה. זמן קצר לאחר יציאת Vol. 3, חברת Neko Works הכריזה כי Vol. 4 "ישוחרר בקרוב". משחקי הסדרה יצאו לאור לפלטפורמות Nintendo Switch ו-PlayStation 4 במהלך שנת 2018.
משחק ספין אוף בשם NekopaLive יצא לאור בפלטפורמת סטים ב-31 במאי 2016.
מיני ויז'ואל נובל אשר מבוסס על הילדות של שוקולה וונילה הוכרז כי יפותח ברגע שיגיעו למטרת ה-800,000 דולר עבור פרויקט Nekopara OVA, באתר Kickstarter. לאחר מכן הוכרז כי שם הויז'ואל נובל יהיה Nekopara Extra והוא יצא לאור ב-27 ביולי 2018.
הוצאה > מכירות

עד מאי 2016, נמכרו 500,000 עותקים של משחקי הסדרה. באפריל 2017, הוכרז כי מספר המכירות הכפיל את עצמו ועבר את רף המיליון עותקים. שנה לאחר מכן, באפריל 2018 המספר הכפיל עצמו שוב ל-2 מיליון עותקים שנמכרו.
הוצאה > ביקורת

מרקוס אסטרדה ממגזין Hardcore Gamer כתב למשחק Nekopara Vol. 1 ביקורת חיובית וציין כי ”Nekopara הוא ויז'ואל נובל קל ופלאפי שמעריצי ילדות חתולים יהנו ממנו.”, אך ציין כי ”חלק [מהאנשים] ירתעו מהתוכן המיני שהעלילה מקדמת.”
אזכורים במדיות אחרות > אנימה

ביולי 2016 הכריזה חברת Sekai Project כי היא פותחת בקמפיין Kickstarter על מנת לממן את אדפטציה לסדרה בתור אנימת OVA המתאימה לכלל הגילאים. הקמפיין התחיל בדצמבר 2016 והגיע למימון של 100,000 דולר אמריקני, "מספר שעות" לאחר השקתו. הקמפיין נגמר ב-11 בפברואר 2017 וגרף 963,376 דולר מ-9,322 תורמים, אך הוארך על מנת להגיע למטרה הסופית. במרץ 2017 הקמפיין הסתיים רשמית וגרף בסה"כ 1,049,552 דולר. ב-4 בדצמבר 2017,‏ Sekai Project הכריזה כי ה-OVA תצא לאור ב-26 בדצמבר 2017, אך זה שונה ל-22 בדצמבר בעקבות טעות במשלוח על ידי חברת Tokyo Otaku Mode, שהייתה אחראית על הפצת העותקים הפיזיים של ה-OVA.
שיר הפתיחה של ה-OVA הוא "Baby→Lady LOVE" מאת הזמרת ריי והשיר הסיום הוא "▲MEW▲△MEW△CAKE" מאת הזמרת קוטוקו.
OVA נוספת, המבוססת על הויז'ואל נובל Nekopara Extra, יצאה לאור ביחד עם המשחק ב-27 ביולי 2018. שיר הסיום של Nekopara Extra הוא "Symphony" מאת הלהקת הבנות היפנית Luce Twinkle Wink☆.
אזכורים במדיות אחרות > מאנגה

אדפציית מאנגה מאוירת על ידי Tam-U ומפורסמת במגזין Dengeki G's Comic החל ממאי 2018. במהלך כנס Anime Expo‏ 2018, חברת Sekai Project הכריזה כי היא מתכוונת להוציא לאור באופן דיגיטלי את אדפציית המאנגה בתרגום אנגלי, כאשר הפרק הראשון ייצא לאור במהלך חודש אוגוסט של אותה השנה.
משה אגמון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1930 גרמניה רפובליקת ויימאר
 פטירה:  4 במאי 2016 (בגיל 86 בערך) רמת גן, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:  צבא הגנה לישראל
 דרגה:    סגן אלוף
 פעולות ומבצעים
 פעולות התגמול
 עיטורים
   עיטור העוז
 תפקידים אזרחיים
 מנהל מחלקה, בית חולים השרון
 
משה אגמון (מוריס אנקלביץ', 1930, גרמניה – 4 במאי 2016, ישראל) היה רופא ישראלי. הוא התפרסם כמי שהציל את חייו של מאיר הר-ציון בניתוח חירום שביצע במהלך מבצע יהונתן, פעולת תגמול שכוונה נגד משטרת א-רהווה, בירדן, ב-11 בספטמבר 1956. על מעשה זה הוענק לאגמון עיטור העוז.
ילדות ולימודים

משה אגמון נולד בגרמניה בשנת 1930. השם שניתן לו בלידתו היה מוריץ אנקלביץ. המשפחה ברחה מגרמניה לאחר עליית אדולף היטלר לשלטון, לצרפת. כדי להסוות את מוצאו, שונה מעט שמו ל"מוריס". לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה וכיבוש צרפת ב-1940 הסתתרה המשפחה באזור שהיה בשליטת צרפת של וישי, עד שנתפסה ב-1942. למזלם, החוק הצרפתי באותה עת קבע כי לא ניתן לכלוא נשים הרות, ובאותה עת הייתה אמו של מוריס בהריון. המשפחה עברה שוב למחתרת, אך מוריס הצעיר נשלח ללמוד בפנימייה בצרפת תחת שם בדוי. ב-1955 השלים את לימודי הרפואה ועלה לארץ.
שירות צבאי

עם עלייתו לארץ התנדב אנקלביץ' לשירות צבאי, בסיועו של פרופ' חיים שיבא. הוא הופנה לשרת בגדוד 890, אז תחת פיקודו של אריאל שרון, ונקלט כרופא הגדודי. במסגרת תפקידו התלווה ליחידות השונות שהשתתפו אז בפעולות התגמול. הפעולה המשמעותית הראשונה בה השתתף הייתה מבצע יהונתן, פעולת תגמול כנגד משטרת א-רהווה, בדרום הר חברון. הר ציון נפצע קשה מאוד במהלך הפעולה, וד"ר אגמון ביצע בו ניתוח פיום קנה (טרכאוסטומיה) תחת אש, לאורו של פנס כיס. בניגוד למיתוס שנוצר לאחר הקרב, הניתוח לא בוצע באמצעות אולר או באמצעי מאולתר אחר אלא באמצעות ערכת כלי ניתוח שעמדה לרשותו.
על מעשהו זה עוטר אגמון בצל"ש הרמטכ"ל, שהומר ב-1973 לעיטור העוז, בהתאם לחוק העיטורים בצבא הגנה לישראל שהתקבל באותה שנה.
תיאור המעשה: ב-11 בספטמבר 1956, בעת כיבוש יעד אויב, ביצע ניתוח לפצוע אנוש תחת אש אויב, תוך גילוי אומץ לב. על מעשה זה הוענק לו: עיטור העוז ניסן תשל"ג אפריל 1973, דוד אלעזר, רב-אלוף, ראש המטה הכללי.