stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ון קרטרייט
המיליציה והרפורמה

בשנת 1765, כשנוצרה המיליציה של נוטינגהאמשייר, קרטרייט מונה למפקד משנה, ובתפקיד זה כיהן במשך שבע עשרה שנה.
בשנת 1779 הופיע פרסומו הראשון בנושא הרפורמה בפרלמנט, אשר למעט העלונים של ארל סטנהופ (1774) נראה שזה היה הפרסום הבולט המוקדם ביותר בנושא. הפרסום קיבל את הכינוי "עשה את בחירתך".
מהדורה שנייה הופיעה בכינוי  "זכויות חקיקה" ותמכה בפרלמנטים שנתיים, בהצבעה חשאית.
מרגע זה משימת חייו של קרטרייט הייתה להשיג  זכות הבחירה האוניברסלית ו יצוג הולם בבחירות לפרלמנט. בשנת 1798 קרטרייט הגה את הקמת ה"אגודה פוליטית למען הרפורמה", אשר נוסדה בשנת 1780 וכללה בין חבריה כמה מהנכבדים ביותר באותם ימים. קרטרייט פעל ללא הפסק למען קידום הרפורמה.
בשנת 1812 הוא יזם את מועדוני המפדן, על שמו של ג'ון המפדן, מנהיג פרלמנטרי במלחמת האזרחים האנגלית. מטרת המועדונים הייתה להפגיש בין המתונים ממעמד הביניים לבין רדיקלים מהמעמד הנמוך לקידום סוגיית הרפורמה. כדי לקדם את הרעיון, הוא סייר בצפון מערב אנגליה מאוחר יותר בשנת 1812.
הוא גייס את ג'ון נייט שהקים את מועדון המפדן הראשון בלנקשייר. בשנת 1818 הקימו נייט, ג'ון סקסון וג'יימס וורו את העיתון הרפורמיסטי והפופולרי "מנצ'סטר אובזרבר". בשנת 1819 הקים אותו צוות את אגודת האיחוד הפטריוטי, שהזמין את קרטרייט לשאת דברים בעצרת ציבורית רפורמיסטית במנצ'סטר, אך קרטרייט הקשיש לא הצליח להשתתף במה שהפך לטבח פיטרלו. מאוחר יותר בשנת 1819, קרטרייט נעצר מפני שדיבר בישיבת הרפורמה בפרלמנט בבירמינגהאם, הוגש נגדו כתב אישום בגין קונספירציה ונידון לשלם קנס בסך 100 ליש"ט.
קרטרייט כתב אז את "החוקה האנגלית", אשר תיארה את רעיונותיו כולל שלטון על ידי העם ושוויון משפטי שלדעתו ניתן היה להשיג באמצעות זכות הבחירה האוניברסלית, הצבעה חשאית, ומחוזות בחירה שווים. הוא הפך לפטרון הראשי של המו"ל הרדיקלי תומאס ג'ונתן וולר, הידוע בעיקר בזכות כתב העת הסאטירי שלו "הגמד השחור", שתמך באופן פעיל בקמפיין של קרטרייט.
קרטרייט שלח עותק של החוקה האנגלית לנשיא ארצות הברית לשעבר, תומאס ג'פרסון. ג'פרסון כתב לקרטרייט ביולי:
"גילך שמונים וארבע ושלי שמונים ואחת שנים, מבטיחים פגישה מהירה. אנו עשויים לאחר מכן להתייחד בשעות הפנאי, באופן מלא יותר, ולדבר על הטוב והרע שחווינו במהלך חיינו הארוכים. בינתיים, אני מתפלל שתשיגו מטרותיכם מתוך הערכתי הגבוהה אליך כאדם ולאופיך".
תעשייה

בשנת 1788 מכר מייג'ור קרטוויט את אחוזותיו המשועבדות במארנהם וקנה אחוזה אחרת בברוטרטופט, לינקולנשייר. באותה שנה הקים עם 18 יזמים אחרים טחנה גדולה בתחתית שפיטל היל ברטפורד. הוא קיווה לארוג בטחנה בדים בעזרת הפטנטים של נול האריגה של אחיו אדמונד קרטרייט. הוא גם ניסה שזירה מכנית של צמר. עסקים אלה לא הצליחו. הטחנה עמדה משותקת ותוך מספר שנים נמכרה בשנת 1798 ו-1805, ומאוחר יותר נהרסה.
מורשת

ג'ון קרטרייט נפטר בלונדון ב־23 בספטמבר 1824, ונקבר בכנסיית סנט מרי, פינצ'לי, צפון לונדון. בשנת 1835 הוקמה אנדרטה לזכרו בחצר הכנסייה.
בשנת 1831 הוקמה לו אנדרטה בעיצובו של מקדואל בבלומסברי, לונדון, שם התגורר. הרחוב זכה לשם גני קרטרייט. פסלו פונה אל אולם מגורים של סטודנטים וגבו אל מגרשי טניס ומרפסות הבתים, שרובם משמשים בתי מלון קטנים.
על שמו נקרא אזור בחוף המערבי של האי גרהם באיי המלכה שארלוט שבקולומביה הבריטית, קנדה.
"חייו והתכתבות של מייג'ור קרטרייט" בעריכת אחייניתו פרנסס דורותי קרטרייט, פורסמה בשנת 1826.
בית ג'ון קרטרייט, שנבנה בשנת 1976 באחוזת מנספורד בבתנאל גרין, נקרא לכבודו. המקום הוקם על ידי מועצת טאוור האמלטס, ומספר מבננים שם נקראו על שם רפורמטורים חברתיים ופוליטיים. בשנת 2006 הועבר המבנה לדיור קהילתי טאוור המלטס, עמותת דיור מקומית.
הערות שוליים

1 2 3 4  Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Cartwright, John". Encyclopædia Britannica. 5 (11th ed.). Cambridge University Press.
↑  John W. Osborne, John Cartwright (Cambridge University Press, 1972), p. 152.
↑  BC Geographical Names, apps.gov.bc.ca
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007425323805171  GND: 117674672  ICCU: BA1V003398  ISNI: 0000 0000 8200 4769  LCCN: n50034766  NTA: 295846860  SNAC: w6ff4bx3  SUDOC: 151494924  Trove: 799968  VIAF: 15552299   WorldCat (עם VIAF): 15552299 
האנדרטה לזכר ג'ון קרטרייט, אזור יוסטון, לונדון
שטייר HS .50

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  רובה צלפים כבד
 נגזרות:  רובה ע'ול
 תכנון:  שטייר, 2004
 מדינה מייצרת:  אוסטריה אוסטריה
 יצרן:  שטייר 
 תקופת השימוש:  2004–הווה (כ־20 שנה)
 מחיר ליחידה:  $5,299
 מידע טכני
 קליבר:  12.7x99 מ"מ (0.5 אינץ') או 0.460 שטייר
 פעולה:  בריחי
 הזנה:  ירייה בודדת
 כוונות:  משתנה
 אורך כולל:  1,370 מ"מ
 אורך קנה:  833 מילימטרים (32.8 אינץ')
 משקל ריק:  12.4 קילוגרם (27 ליברות)
 קצב אש:  בודדות
 טווח אפקטיבי:  1,500 מטרים (1,600 יארד)
 
שטייר HS .50 הוא רובה צלפים כבד ומודרני בקליבר 0.5 אינץ' (12.7x99 מ"מ נאט"ו) שיוצר על ידי חברת שטייר. הוצג לראשונה בשנת 2004 בתערוכה ShotShow 2004 בלאס וגאס, ארצות הברית. הנשק אופיין ומשווק ככלי לחיסול צלפי האויב וחדירה דרך חומרים קשים. חוץ מתחמושת הנפוצה 12.7x99 מ"מ. הרובה יכול לירות תחמושת ייחודית של שטייר, השטייר 0.406, בטווח אפקטיבי של 1,500 מטר.
מאפיינים

רובה שטייר HS .50 הוא רובה בריחי, בעל הזנה ידנית של כל כדור. חלקו הקדמי של הקנה עבה ומחורץ, לצורך קירור טוב יותר, על קצה של הקנה מורכב סתרשף מסיבי ויעיל מאוד, אשר מפחית באופן משמעותי את הרתע כדי להגביר את נוחות ירי. הרובה מיוצר בלי כוונות פתוחות. הקת ניתנת להתאמה ליורה, לאורך ולגובה. מסילת פיקטיני מאפשרת הרכבה מהירה של כוונות טלסקופ שונות.
מחלוקת

הרובה עלה לכותרות כאשר 800 יחידות ממנו נמכרו לאיראן ב-2005. המכירה עוררה דאגה גדולה בארצות הברית, בריטניה, ובמידה פחותה גם במדינות אחרות באירופה, שהרובים ימצאו דרכם לעיראק לשמש נגד הצבא העיראקי או כוחות הקואליציה. עם זאת, המכירה אושרה על ידי ממשלת אוסטריה בנובמבר 2004, כאשר הם ציטטו שהכוונה המוצהרת של איראן לשימוש בנשק, היא לפרישת הנשק ביחידות נגד טרור ויחידות לוחמה בסמים.
מאז העברתו לאיראן הנשק מיוצר שם, ללא רישיון, תחת השם AM-50 Sayyad ("סייד"), ומשם הרובים מועברים למיליציות כגון חזבאללה ומיליציות שיעיות שלוחמות בעיראק. בין היתר הועברו רובים לארגון החמאס, ושימשו לפגיעה בחיילי צה"ל במבצע צוק איתן. החמאס טוען שהצליח לייצר את הרובה בעצמו, בגרסה שמשתמשת בקליבר 14.5 מ"מ (מזרחי), תחת השם "ע'ול", על שמו של הטרוריסט עדנאן אל-ע'ול. ב-20 ביולי 2018 שימש רובה זה לביצוע פיגוע צליפה בו נהרג חייל צה"ל על גבול רצועת עזה. וריאציות אחרות של הנשק האיראני, חלקן בקליבר 14.5 מ"מ, נמצאות אצל לוחמי דאעש בסוריה, בחצי האי סיני, אצל המחתרת הכורדית, ואצל מיליציות סוניות וכורדיות רבות באזור סוריה.
בשנת 2024, במהלך מלחמת חרבות ברזל, יחידות שונות של חמאס עשו שימוש ברובה זה כנגד חיילי צהל.
משתמשים

ארגנטינה ארגנטינה
אוקראינה אוקראינה - בשימוש מינהל המודיעין הכללי של משרד ההגנה האוקראיני
קמרון קמרון
איראן איראן - 800 רובים נרכשו ב-2006 ואחרי הנדסה לאחור הוא מיוצר שם ללא רישיון.
מקסיקו מקסיקו - בשימוש הכוחות המיוחדים של צבא מקסיקו
רומניה רומניה - בשימוש בריגדת המבצעים המיוחדים של הז'נדרמריה.
רוסיה רוסיה - בשימוש על ידי כוחות המשטרה וכוחות מיוחדים
משתמשים > משתמשים בווריאציה האיראנית "AM-50 סייד"

איראן איראן
סוריה סוריה
חזבאללה חזבאללה
חות'ים חות'ים
הצבא הסורי החופשי הצבא הסורי החופשי
המדינה האסלאמית המדינה האסלאמית
מחוז סיני של המדינה האסלאמית ("אנצאר בית אל-מקדס")
היאת תחריר א-שאם
תנועת א-נוג'בא
עסאיב אהל אל-חק
משתמשים > משתמשים בווריאציה החמאסית "ע'ול"

חמאס חמאס
הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני - בשימוש פלוגות אל-קודס.
גדודי חללי אל-אקצא - בשימוש שלוחת הארגון בעזה.
גלריה > מבט מזוויות שונות

מלפנים
צד שמאל
צד ימין
גלריה > בשימוש מבצעי

צלף אוקראיני חמוש ברובה שטייר HS .50
רובה "סייד" איראני בשימוש יחידת תכוואר של חיל הים האיראני
רובה "ע'ול" שנתפס על ידי כוחות צה"ל במסגרת מבצע צוק איתן אצל החמאס בח'אן יונס
רובה "ע'ול" של חמאס שהוסתר בבית החולים שיפא ונתפס במבצע ניתוח מקומי, מרץ 2024.
רובה ע'ול שהוחבא בבית החולים שיפא לצד אמצעי לחימה אחרים: רובי קלאצ'ניקוב, אקדחים ומחסניות
הערות שוליים

↑  https://www.calibreobscura.com/the-iranian-50-cal-am-50-sayyad/
↑  גלעד גמליאלי, ‏חמאס מציג: רובה צלפים תוצרת עזה, באתר ‏מאקו‏, 3 באוגוסט 2014
↑  ניר דבורי, ‏תחקיר מות החייל: הנשק תוצרת אירן, באתר ‏מאקו‏, 22 ביולי 2018.
↑  שי לוי, ‏"חיסלנו רבים מהם, אך תמיד יהיה מי שיצליח לפגוע", באתר ‏מאקו‏, 5 באפריל 2024
ערך זה הוא קצרמרבנושא אמצעי לחימה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יעקב משה מסלונים

| --- | --- |
 לידה:  1779 וילנה, האיחוד הפולני-ליטאי 
 פטירה:  1849 (בגיל 70 בערך) סלונים, בלארוס 
 תקופת הפעילות:  ?–1849 
 אב:  אברהם בן הגר"א 
 
רבי יעקב משה מסלונים (1779 - 1849) היה בנו של מייסד חקר האגדה והמדרשים רבי אברהם וילנר ושרה בת נח מינדס, ונכדו של הגאון מווילנה. נולד ב-1779 בווילנה ונפטר ב-1849 בעיר סלונים בביילורוסיה.
ביוגרפיה

בצעירותו היה הנכד החביב על הגר"א וקיבל תורה והדרכה מפי הגאון. נשא לאישה את הינדה, בת הרב הגביר רבי חיים יהושעס מסלונים ושם קבע את ביתו כרב העיר.
בגיל 18 חיבר ספר על מסכת שמחות ובכך המשיך מסורת משפחתית, שכן גם אביו אברהם חיבר את ספרו "רב פעלים" על המדרשים בהיותו רק בן 18.
לאחר פטירת אביו, אברהם, הוטלה עליו המשימה המשפחתית של המשך עריכת והוצאה לאור של כתבי היד של הגר"א בדפוס, משימה שבה החל עוד בימי חיי אביו. לכתבי הגאון הוסיף הקדמות והערות כפי שעשה אביו אברהם.
בין השאר, הכין רשימה מפורטת של כל כתבי הגר"א שזכתה לכינוי "רשימת סלאנים". והיא אבן הפינה במחקר הביבליוגרפי של כתבי הגר"א.
נפטר בעיר סלונים בכ"ג בטבת תר"ט. וזה מה שכתוב על מצבתו:
יפה נוף כלילת תפארת 

עין העדה גאון אדרת

קיים התורה במקהלות

בית ה' כימים ובלילות
משאו ומתנו באמונה

שלשלת יחוסו כשושנה

הרב ר' יעקב משה אב הרועים

בן מורנו ורבנו הגאון ר' אברהם
נטע שעשועים

נכד הגאון חסיד במפעליו

אליהו זכור לטוב מעלליו

בכ"ג טבט שנת תר"ט לפ"ק
רבים ושלמים לבשו שק

החסד העירו עבור נשמתו

מצותיו תעמדנה לנו וצדקתו

תנצב"ה
משפחתו

בנו, אלעזר לנדא, המשיך במפעלו של אביו, ועלה לארץ ישראל ב-1867.
צאצאיו כוללים את המו"ל אליהו לנדא ואת העיתונאי וחוקר התרבות אלי אשד.
יחסי ארצות הברית – גואטמלה

| יחסי ארצות הברית – גואטמלה |
| --- | --- |
ארצות הברית: גואטמלה


ארצות הברית: גואטמלה
שטח (בקילומטר רבוע)
9,833,517: 108,889
אוכלוסייה
346,200,529: 18,523,847
תמ"ג (במיליוני דולרים)
27,360,935: 102,050
תמ"ג לנפש (בדולרים)
79,032: 5,509
משטר
רפובליקה נשיאותית פדרלית: דמוקרטיה נשיאותית

יחסי ארצות הברית–גואטמלה הם יחסים הדדיים בין גואטמלה לבין ארצות הברית. על פי מחלקת המדינה של ארצות הברית, היחסים בין ארצות הברית וגואטמלה באופן מסורתי היו קרובים, אם הם היו מתוחים בשל התערבות אמריקאית בממשל שם, זכויות האדם ובעיות צבאיות ואזרחיות.
היסטוריה

ל-CIA - סוכנות הביון המרכזית של ארצות הברית - יש היסטוריה ארוכה של התערבות בממשל בגואטמלה. גואטמלה גובלת בצפון האוקיינוס השקט ובים הקריבי, ובארבע מדינות - מקסיקו, אל סלוודור, הונדורס ובליז. בשל קרבתה של גואטמלה לארצות הברית, במהלך המלחמה הקרה חשש הממשל האמריקני משלוחה של המשטר הסובייטי במדינה. הווארד האנט שהיה ראש שלוחת ה-CIA במקסיקו אמר בראיון:"עמדנו כאן בפני התערבות ברורה של מעצמה זרה, מכיוון שהמפלגות המקומיות אלה, אינן באמת מקומיות, הן ממומנות... או מקבלות ייעוץ ממעצמה זרה, כלומר ברית המועצות".
בשנת 1954 ה-CIA יזם הפיכה על מנת להפיל את חקובו ארבנס גוסמן - מנהיג שנבחר באופן דמוקרטי, במה שנודע כמבצע PBFortune (אנ'). קרלוס קסטילו ארמס (אנ') החליף אותו כדיקטטור צבאי. גואטמלה נשלטה לאחר מכן על ידי שורה של דיקטטורות צבאיות במשך עשרות שנים. בין השנים 1962 ו-1996, לוחמי גרילה שמאלנים נלחמו בממשלות הצבא הנתמכות על ידי ארצות הברית במהלך מלחמת האזרחים בגואטמלה.
לפי מחלקת המדינה האמריקנית יעדי המדיניות בגואטמלה כוללים:
ב-15 ביולי 2019, נשיא גואטמלה ג'ימי מוראלס ביטל פגישה עם נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ לאחר שבית המשפט העליון של גואטמלה הוציא צו מניעה נגד הצעת עסקה של טראמפ לגבי ניהול מדיניות המטרה של הגבלת מספר המהגרים מגואטמלה הנכנסים לארצות הברית. מוראלס היה צפוי לחתום על העסקה, אשר גם ביקשה להשתמש בגואטמלה כמקום שבו המהגרים היו צריכים להגיש בקשה למקלט לפני הכניסה לארצות הברית, תחת לחץ של ממשלת ארצות הברית.
תמיכת ארצות הברית בגואטמלה בהסכמי השלום

מחלקת המדינה האמריקאית דיווחה, כי ארצות הברית, בחברה בארגון של "חברים של גואטמלה" יחד עם קולומביה, מקסיקו, ספרד, נורווגיה וונצואלה, מילאה תפקיד חשוב של הנחיית הסכמי השלום של האו"ם שסיימו את מלחמת האזרחים, ומתן תמיכה ציבורית מאחורי הקלעים. ארצות הברית תמכה בהסכם השלום, המהווה תוכנית פוליטית עמוקה, כלכלית, וחברתית. לשם כך, ממשלת ארצות הברית העניקה מעל 500 מיליון דולר לתמוך ביישום הסכמי השלום מאז 1997.
החשש של ארצות הברית

מחלקת המדינה של ארצות הברית מציינת כי פעילות אלימה פלילית ממשיכה להוות בעיה בגואטמלה, כולל רצח, אונס, היעלמויות, ושימוש בנשק נגד אנשים מכל הלאומים. בשנים האחרונות מספר עבירות אלימות שדווחו על ידי אזרחי ארצות הברית גדל בהתמדה, אם כי מספר האמריקנים שנסעו לגואטמלה גם הוא גדל. תחת הממשל של הנשיא האמריקאי דונלד טראמפ, הממשלה גם הביעה את ציפיותיה ואת המאמצים להשתמש בגואטמלה לרסן את מספר המהגרים ממרכז אמריקה.
סיוע לגואטמלה

מחלקת המדינה של ארצות הברית מספקת סיוע לגואטמלה באמצעות הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי (USAID). התוכנית הנוכחית לגואטמלה בונה על רווחים של תהליך השלום בעקבות חתימת הסכמי השלום בדצמבר 1996, כמו גם את ההישגים שלה בשנים 1997–2004 בעקבות תוכנית השלום. התוכנית הנוכחית פועלת כדי לקדם את מטרות מדיניות החוץ של ארצות הברית על ידי התמקדות בפוטנציאל של גואטמלה ככלכלה הגדולה ביותר במרכז אמריקה, אשר היא שותפת סחר של ארצות הברית, אך היא גם מזהה את המדינה כמפגרת באינדיקטורים חברתיים, שיעור גבוה של עוני. שלושת תחומי המוקד לתוכנית USAID / גואטמלה מעוצבים על פי תחומי חשבון המילניום (Challenge Challenge Account) - שליטה בצדק, חופש כלכלי והשקעה באנשים.
נציגויות דיפלומטיות

ארצות הברית מחזיקה בגואטמלה שגרירות בגואטמלה סיטי בלבד.
גואטמלה מחזיקה בארצות הברית שגרירות בוושינגטון די.סי ו-25 קונסוליות באטלנטה, שיקגו, דל ריו, דנוור, פורט לודרדייל, יוסטון, לייק וורת', לוס אנג'לס, מדיסון, מקאלן, ממפיס, מיאמי, ניו יורק, אוקלהומה סיטי, פילדלפיה, פיניקס, פורטלנד, פרובידנס, ראלי, רוק היל, סן ברנרדינו, סן פרנסיסקו, סיאטל, סילבר ספרינג וטוסון.
אבי אדרי (פעיל בהסתדרות)

| --- | --- |

 לידה:  13 באוקטובר 1968 (בן 56) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  הקריה האקדמית אונו 
 
אבי אדרי (נולד ב-13 באוקטובר 1968) משמש מאז 2007 כיושב ראש איגוד עובדי התחבורה בהסתדרות, ומשנת 2019 הוא גם יו"ר האגף להתאגדות עובדים.
פעילות ציבורית (2000–2007)

יו"ר ועד עובדים ארצי - אגף המכס ומע"מ (2000–2007)
יו"ר ועד עובדי המכס באולם הנוסעים בנתב"ג (2000–2007)
יו"ר מועצת ייצור ארצי - אגף המכס ומע"מ (2000–2007)
חבר הנהלת העמותה לקידום מקצועי חברתי של עובדי המדינה (2000–2007)
חבר הנהלת ביטוח הדדי של עובדי המדינה (2000–2007)
חבר הנהלה ומייסד קרן סיוע רפואית לעובדי אגף המכס ומע"מ (ק.ס.מ) (2000–2007)
חבר מזכירות מועצת פועלים במרחב שפלה (2000–2007)
דירקטור בארגון הצרכנות של עובדי המדינה "נכון" (2000–2007)
חבר בוועדה לתיאום וביצוע של האגף לאיגוד מקצועי (2007)
חבר ועדה הפיננסית של קרן השביתה של ההסתדרות (2008)
חבר הקואופרציה ליצרנות, תחבורה ושירותים בישראל (2008)
חבר בוועדת משמעת של ההסתדרות (החל מ־2007)
חבר בוועדת תקנונים של ההסתדרות (החל מ־2007)
חייו האישיים

אדרי מתגורר בשוהם, נשוי לדגנית, אדריכלית ומעצבת פנים ולהם 3 ילדים.
הערות שוליים

↑  יו"ר איגוד עובדי התחבורה, אבי אדרי, באתר ההסתדרות
↑  עידו סולומון, עופר עיני מצרף עוד מקורב לההסתדרות: אבי אדרי יעזוב את המכס ויתברג בצמרת האגף לאיגוד מקצועי, באתר TheMarker‏, 24 ביוני 2007
↑  עובדי המכס לא מצטרפים לשביתה, באתר ynet, 2 בנובמבר 2003
↑  הודעה על הוועידה בדף הפייסבוק של האיגוד
↑  "מתחשבים בציבור הנוסעים": ועד עובדי הרכבת הודיע על סיום השביתה, באתר מעריב אונליין, 12 במרץ 2019
↑  ההסתדרות: אין מנוס מפיטורי לפחות מאה עובדים בארקיע, באתר כאן
↑  מיכל רז-חיימוביץ', ‏אבי אדרי: "אל על תהיה חייבת לצאת למהלך של התייעלות", באתר גלובס, 23 במאי 2019
↑  ארקיע חוזרת בה: הודיעה על פיטורים של כ-15 עובדים והקמת מחלקה חדשה, באתר ynet, 6 באוגוסט 2019
↑  בשל אלימות הנוסעים: נהגים בחברות תחבורה ציבורית יצוידו בגז מדמיע, באתר ברנזה
↑  ניצן צבי כהן, ‏הייתה פה דרמה אמיתית, לא מבויימת, שלא כולם הבינו אותה", באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 6 באוגוסט 2020
↑  ניצן צבי כהן, ‏הסכמים חדשים ברכבת: ייבלם מיקור חוץ בעבודות תשתית, תוקם קרן לימי מחלה, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 26 ביולי 2017
↑  ניצן צבי כהן, ‏הסכם ענפי ראשון בענף ההסעות הפרטיות, שיפור דרמטי בתנאי העבודה, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 18 ביוני 2017
↑  ניצן צבי כהן, ‏"הייתה פה דרמה אמיתית, לא מבויימת, שלא כולם הבינו אותה", באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 6 באוגוסט 2020
↑  משא ומתן היסטורי בבית חולים אלישע, באתר ההסתדרות
↑  יעל אלנתן, ‏מנהיגת פועלים מלוב לנציג הישראלי: הסר פוסט שמשבח אותי, אני בסכנה, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 23 באוקטובר 2018
אברהם עבאס

אברהם עבאס (1912 - 17 בספטמבר 1958) היה חבר הכנסת בכנסת השלישית מטעם אחדות העבודה - פועלי ציון.
ביוגרפיה

עבאס נולד בדמשק שבסוריה ולמד ב"בבית הספר העברי" שהוקם על ידי גולים מארץ ישראל כמו יהודה בורלא ואברהם אלמליח בעת מלחמת העולם הראשונה. בצעירותו היה מייסדי תנועת "החלוץ" בסוריה. בשנת 1929 עלה לארץ ישראל והצטרף לקיבוץ כפר גלעדי. בשנים 1931–1934 הוא פעל כשליח מטעם התנועה הציונית בסוריה ובלבנון והיה פעיל בארגון העלייה מארצות אלו.
בשובו לארץ ישראל היה עבאס פועל בניין, עד לשליחתו מחדש אל סוריה ולבנון בשנת 1941 לארגון ההעפלה. בשנת 1944 הוא נבחר מטעם התנועה לאחדות העבודה לאספת הנבחרים הרביעית וכיהן בה כחבר בוועד הלאומי. בשנת 1949 הוא נבחר לוועד הפועל של הסתדרות העובדים הכללית והיה פעיל מטעמה בקרב עדות המזרח ובמעברות. בשנת 1951 נבחר עבאס להנהלת ברית הקהילות הספרדיות. היה ממייסדי כתב העת הספרדי שבט ועם.
בשנת 1955 נבחר עבאס לכנסת השלישית וכיהן בה עד לפטירתו במפתיע בשנת 1958, בגיל 46 בלבד. הוא היה חבר ועדת הפנים וועדת הכנסת. אברהם עבאס הראשון להאשים את הממשלה הישראלית באפליה כנגד עולי עדות המזרח. ב-1958, כשנה לפני אירועי ואדי סאליב, פרסם עבאס מסמך מפורט ורחב יריעה אשר עסק באי השוויון בין המזרחים לאשכנזים במדינה הצעירה. במסמך זה התייחס עבאס בין השאר למחנות העולים, החינוך ואף אי השוויון בשירות הצבאי. הוא נפטר לפני שהספיק להציג את דבריו בכנסת. המסמך תורגם לאנגלית על ידי המועצה הספרדית בירושלים, אשר קיוותה להפיץ את משנתו בקרב יהודי התפוצות.
עבאס נפטר ב-1958 ונטמן בבית הקברות נחלת יצחק.
רחוב בתל אביב קרוי על שמו, אחת מנכדותיו היא הסופרת הילה עמית.
לקריאה נוספת

אברהם עבאס (ספר לזכרו), בהוצאת מפלגת אחדות העבודה פועלי ציון המרכז, 1958.
הערות שוליים

↑  אברהם עבאס באתר GRAVEZ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007525270305171  VIAF: 308275015   WorldCat (עם VIAF): 308275015 
ערך זה הוא קצרמרבנושא חברי הכנסת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רג'יב גנדי

רג'יב גנדי (בהינדי: राजीव गांधी‏; 20 באוגוסט 1944 – 21 במאי 1991) היה מדינאי הודי וראש ממשלת הודו בשנים 1984–1989. כבנה ומחליפה של אינדירה גנדי היה לראש ממשלת הודו הצעיר ביותר.
ביוגרפיה

רג'יב גנדי נולד בבומביי, נשיאות בומביי (היום מומבאי במהאראשטרה) ב-20 באוגוסט 1944. אימו, אינדירה גנדי, הייתה ביתו של ראש ממשלת הודו הראשון ג'ווהרלל נהרו. אביו, פראוז גנדי (אנ'), היה חבר בפרלמנט ההודי מ-1952 עד מותו ב-1960, כשרג'יב היה בן 16.
רג'יב גנדי למד באימפריאל קולג' והשלים קורס בהנדסה באוניברסיטת קיימברידג' ב-1965. במהלך שהותו באנגליה פגש את אשתו, סוניה גנדי.
לאחר שובו להודו קיבל גנדי רישיון טייס, ושימש כטייס בחברת אינדיאן איירליינס בשנים 1972–1981.
קריירה פוליטית

לאחר מות אחיו סאנג'י בתאונת מטוס ביולי 1980, נכנס רג'יב לפוליטיקה ונבחר ללוק סבהה ב-1981. בשנת 1983 נתמנה למזכיר הכללי של מפלגת הקונגרס הלאומי ההודי.
לאחר רצח אימו, ראש ממשלת הודו, אינדירה גנדי ב-31 באוקטובר 1984 הושבע עוד באותו יום לראש ממשלת הודו, ולאחר מספר ימים נבחר גם למנהיג הקונגרס הלאומי ההודי. בנוסף ירש את תפקיד שר החוץ של הודו שבו החזיקה אימו ערב הירצחה. בבחירות שנערכו מייד לאחר הרצח זכתה הקונגרס הלאומי ההודי ברוב הגדול בתולדותיה, 415 מתוך 533 מושבים בלוק סבהה אוישו על ידי המפלגה.
כראש ממשלה, שלח גנדי כוח של צבא הודו לסרי לנקה, על מנת להביס את הנמרים הטאמילים, והתמודד עם המרד הסיקי בצפון פנג'אב, שעימו התמודדה גם אימו.
באוקטובר 1989 גנדי הקדים את הבחירות בעקבות פרשת שוחד במפלגתו. בבחירות, שנערכו ב-22 בנובמבר 1989, הובסה מפלגת הקונגרס בידי החזית הלאומית, קואליציה של מתנגדי גנדי, וגנדי התפטר מראשות הממשלה ב-2 בדצמבר 1989.
לאחר תבוסתו, עמד גנדי בראש האופזיציה בלוק סבהה.
גנדי נרצח בפיגוע התאבדות שבוצע במהלך עצרת בחירות במהלך הבחירות ללוק סבהה ב-1991. ההתנקשות בוצעה על ידי מחבלת מתאבדת טמילית בשם תֶנְמוּלי רַגַ'רַטְנאם (נקראה גם ד'נו Dhanu) ב-21 במאי 1991 ליד העיר צ'נאי (בעבר מדראס) שבדרום הודו, בעת מסע בחירות במדינת טאמיל נאדו. ארגון "הנמרים הטמילים" בסרי לנקה ביצע את הרצח כדי לנקום בגנדי על כך שבהיותו ראש ממשלה שלח כוח צבאי הודי לשמירת השלום בסרי לנקה, ומחשש שאם הוא ייבחר שנית לראשות הממשלה הוא ישלח שוב כוח דומה. רג'רטנאם טענה שהיא נאנסה על ידי חיילים הודיים מכוח זה. בפיגוע נהרגו 16 אנשים נוספים.
גופתו של רג'יב גנדי נשרפה בטקס הינדואי סמוך לנהר ג'מואה, יובל של הגנגס.
חיים אישיים

רג'יב נישא ב-1968 לסוניה גנדי, שנכנסה גם היא לפוליטיקה לאחר הירצחו, והיא עומדת בראש מפלגת הקונגרס מאז 1998, אולם סירבה להתמנות כראש ממשלה כשהמפלגה ניצחה בבחירות. בנם רהול גנדי, ובמידה מסוימת בתם פריאנקה, נכנסו גם הם לפוליטיקה.
הערות שוליים

1 2 3 4  פרופיל: נבחר בגלל אמו ויושרו, נפל בגלל חשדות לשחיתות, חדשות, 22 במאי 1991
1 2  Shri Rajiv Gandhi, משרד ראש ממשלת הודו (באנגלית)
↑  טוני אלן-מילס, גנדי החושש מפרשת שוחד הקדים את הבחירות לפרלמנט ההודי, מעריב, 18 באוקטובר 1989
↑  רג'יב גנדי נרצח במהלך מסע הבחירות שלו בדרום המדינה, חדשות, 22 במאי 1991
1 2  "נגבי את הדמעות סוניה, הודו קוראת לך", חדשות, 26 במאי 1991
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261688805171  PLWABN: 9810634654805606  BIBSYS: 90566313  BNE: XX4950335  BnF: cb12046294f (data)  CiNii: DA0097585X  GND: 119180405  ISNI: 0000 0001 1762 9604  LCCN: n83127935  NDL: 00466925  NKC: jn20000700598  NLA: 35623098  NLG: 90827  NTA: 073019690  SNAC: w6fb6tqx  SUDOC: 028676696  Trove: 1018562  VIAF: 51708376   WorldCat (עם VIAF): 51708376
אסאן ודראוגו

פורזאן אסאן ודראוגו (בגרמנית: Forzan Assan Ouédraogo; נולד ב-9 במאי 2006 במילהיים על הרוהר שבגרמניה) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת הקשר בקבוצת ר.ב. לייפציג מהבונדסליגה.
קריירת מועדונים

ודראוגו נולד במילהיים על הרוהר שבגרמניה, וגדל במחלקות הנוער של אוניון מילהיים ושאלקה 04. בחודש נובמבר 2022 האריך את חוזהו בשאלקה 04, ולקראת עונת 2023/2024 קודם לקבוצה הבוגרת של המועדון. ב-28 ביולי 2023 ערך ודראוגו את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 5-3 להמבורג במסגרת המחזור הראשון בבונדסליגה השנייה לעונת 2023/2024, בו גם הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון. בסך הכל ערך 17 הופעות ליגה במדי שאלקה 04, בהן הבקיע שלושה שערים.
ב-13 ביוני 2024 חתם ודראוגו על חוזה לחמש שנים בר.ב. לייפציג מהבונדסליגה. ב-2 בנובמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-1 לבורוסיה דורטמונד במסגרת המחזור התשיעי בליגה לעונת 2024/2025. ב-5 בנובמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בהפסד 3-1 לסלטיק במסגרת שלב הבתים לעונת 2024/2025.
קריירה בינלאומית

ודראוגו זכה עם נבחרת גרמניה עד גיל 17 באליפות אירופה עד גיל 17 ובגביע העולם עד גיל 17 בשנת 2023.
תארים

אליפות אירופה עד גיל 17 (1): 2023
גביע העולם עד גיל 17 (1): 2023
חיים אישיים

ודראוגו הוא בנו של כדורגלן נבחרת בורקינה פאסו בעבר אלסאנה ודראוגו (אנ').
הערות שוליים

↑  Andreas Ernst, Schalke: Top-Talent Ouedraogo - gut genug für die Profis?, www.waz.de, ‏2023-06-02 (בגרמנית)
↑  FUNKE Mediengruppe, Tor gegen den HSV: Assan Ouedraogo knackt Schalke-Rekord, www.waz.de, ‏2023-07-28 (בגרמנית)
↑  Assan Ouédraogo moves to RB Leipzig, Fußball, ‏2024-06-13 (באנגלית אמריקאית)
↑  Special talent Assan Ouedraogo joins RB Leipzig! באתר הרשמי של ר.ב. לייפציג, 13 ביוני 2024 (באנגלית)
↑  Germany take title with shoot-out win over France באתר הרשמי של אופ"א, 2 ביוני 2023 (באנגלית)
↑  Germany win FIFA U-17 World Cup after shootout drama באתר הרשמי של פיפ"א, 2 בדצמבר 2023 (באנגלית)
↑  OUEDRAOGO, Forzan Ouédraogo, la pépite de Schalke 04, Burkina24.com - Actualité du Burkina Faso 24h/24, ‏2022-07-16 (ב־)
ריינה טלגמאייר

| --- | --- |

 לידה:  26 במאי 1977 (בת 47) סן פרנסיסקו, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 עיסוק:  סופרת ומאיירת
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנויות חזותיות, תיכון לוואל 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 פרסים והוקרה:  פרס אייזנר, פרס איגנץ
 https://goraina.com/
 
ריינה טלגמאייר (באנגלית: Raina Telgemeier; נולדה ב-26 במאי 1977) היא קומיקסאית אמריקאית שעבודותיה כוללות את הרומן הגרפי "חיוך", שפורסם בהוצאת הגרפיקס של "Scholastic Press" (אנ') שיצא לאור בצבע מלא בפברואר 2010 ואת ספר ההמשך שלו "אחיות". היא ידועה גם בעקבות יצירותיה "רוחות", "דרמה", "וכאב בטן", שכיכבו (בנוסף ל"חיוך" ו"אחיות") ברשימות רבי המכר של "הניו יורק טיימס". בנוסף היא גם עיבדה ארבעה ספרים מסדרת הספרים האמריקאית "מועדון הבייביסיטריות" (אנ') לרומנים גרפיים.
ביוגרפיה

טלגמאייר נולדה בסן פרנסיסקו לדניס וסו טלגמאייר. יש לה שני אחים קטנים, אמארה וויליאם (המוזכרים בספריה "חיוך" ו"אחיות").
בסביבות גיל עשר ריינה סבלה מפציעת פה חמורה שדרשה כמה שנים של טיפול שיניים ומספר טיפולים אורתודונטים (סיפור הפציעה מתואר בספר "חיוך"). היא סיימה את לימודיה בשנת 2002.
טלגמאייר הייתה נשואה לקריקטוריסט דייב רומן, (אנ') משנת 2006 (הם נולדו באותו היום, 26 במאי 1977). הם התגרשו בשנת 2015.
ביוגרפיה > קריירה

לאחר שסיימה את לימודיה ב־SVA, טלגמאייר החלה להשתתף בפסטיבלים כמו פסטיבל MoCCA(אנ'), ויצרה סיפורים אוטוביוגרפיים, שזכו להצלחה רבה. היא הפיקה שבעה גליונות מיני קומיקס בסדרת "Take-Out" בשנים 2002–2005. כל אחד מהם היה קומיקס בן שנים-עשר עמודים בשחור-לבן. יצירות מוקדמות אחרות כוללות סיפור קצר ב-DC Comics, וסיפור קצר בכרך 4 של אנתולוגיית "הטיסה".