stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סמי דייוויס ג'וניור
ביוגרפיה > תאונת הדרכים והגיור

ב-1954 נפגע בתאונת דרכים ואיבד אחת מעיניו. בעת שהיה מאושפז בבית החולים סיפר לו ידידו היהודי, אדי קנטור, על הדמיון שהוא מוצא בין השחורים לבין היהודים. דייוויס מצא עניין מיוחד בספרו של פול ג'ונסון, "ההיסטוריה של היהודים". ב-1960 דייוויס החליט להתגייר, ומחויבותו ליהדות באה לידי ביטוי בכך שהוא סירב להופיע ביום כיפור. עם זאת, כשהופיע פעם בחברת פרנק סינטרה על במה בלאס וגאס כשאריה לצידם, ונראה היה שהאריה עומד לזנק על דייוויס, הוא הצטלב. משנשאל על ידי סינטרה מדוע הצטלב והרי הוא גר יהודי, השיב לו דייוויס כי לא היה סיפק בידו לחוות מגן דוד. על פי הלצה רווחת באותה תקופה, סמי דייוויס נשאל מדוע לו להיות יהודי, שכן הוא כבר סובל מספיק: גם כשחור וגם כעיוור-למחצה.
ביוגרפיה > קריירה מאוחרת

השלב הבא בקריירה שלו היה תפקיד ב-"Mr. Wonderful" בברודוויי.
בשנת 1959 הפך דייוויס לחבר בחבורת "ראט פאק", אשר הונהגה על ידי פרנק סינטרה, ידידו משכבר. הוא הופיע איתם בסרט "האחד עשר של דני אושן" ו"שלושה סרג'נטים". ב-1964 שיחק עם דין מרטין ופרנק סינטרה בסרט "ימי שיקגו העליזים".
משקנה את פרסומו סירב להופיע במקומות רבים בארצות הברית שהנהיגו הפרדה גזעית. דרישתו הובילה לביטול ההפרדה הגזעית במועדוני הלילה במיאמי ובבתי הקזינו בלאס וגאס.
בשנת 1960 חולל דייוויס סערה בנשאו לאישה את מיי בריט, שחקנית לבנה ממוצא שוודי שהתגיירה למענו. לשניים נולד ילד משותף והם אימצו עוד שני ילדים. הם נפרדו בשנת 1968.
באוטוביוגרפיה שלו תיאר דייוויס את אורח חייו המתהולל, שכלל בילוי עם נשים רבות וצריכת אלכוהול וקוקאין, ואף תיעד את קשייו הכספיים.
דייוויס נפטר ב-16 במאי 1990 בבוורלי הילס כתוצאה מסיבוכים של מחלת סרטן הגרון והוא טמון בבית הקברות Forest Lawn Memorial Park (אנ') שבגלנדייל (קליפורניה), לצד העילית של תעשיית הבידור האמריקאית.
מארק סטרנד

| --- | --- |

 לידה:  11 באפריל 1934 סאמרסייד, אי הנסיך אדוארד, קנדה 
 פטירה:  29 בנובמבר 2014 (בגיל 80) ברוקלין, ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ייל, מכללת אנטיוק, אוניברסיטת אנטיוק, אוניברסיטת איווה, בית הספר אוקווד פרינדס 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 תקופת הפעילות:  מ-1964 
 הושפע מ:  צ'סלב מילוש, ג'ורג'ו דה קיריקו, מקס ארנסט, רנה מגריט 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1974)  Bobbitt National Prize for Poetry (1992)  משורר הקונגרס (1991)  תוכנית פולברייט (1960)  תוכנית פולברייט (1961)  פרס וולאס סטיבנס (2004)  משורר הקונגרס (1990)  פרס בולינגן (1993)  פרס פוליצר לשירה (1999)  עמיתי מקארתור (1987)  פרס רומא (1983)  עמית האקדמיה האמריקאית לשירה (1979) 
 
מארק סטרנד (באנגלית: Mark Strand‏; 11 באפריל 1934 – 29 בנובמבר 2014) היה משורר יהודי-אמריקאי, מסאי ומתרגם, חתן פרס פוליצר.
קורות חיים

סטרנד נולד ב-1934 בסאמרסייד שבאי הנסיך אדוארד, קנדה, לאם ציירת ולאב סוכן מכירות.
בשנותיו הראשונות חי בצפון אמריקה, כשאת רוב שנות התבגרותו עבר בדרום ומרכז אמריקה. ב-1957 קיבל תואר ראשון. סטרנד למד ציור אצל ג'וזף אלברס באוניברסיטת ייל, שם קיבל תואר בשנת 1959. תחת מלגה מלאה, סטרנד למד שירה איטלקית של המאה ה-19 באיטליה במהלך 1960–1961. הוא השתתף בסדנת הכתיבה של אוניברסיטת איווה בשנה שלאחר מכן. ב-1965 שהה במשך שנה בברזיל כמרצה. מאז, סטרנד לימד באוניברסיטאות רבות ופרסם אחד עשר ספרי שירה, מלבד תרגומים של רפאל אלברטי, קרלוס דרומונד דה אנדרדה, ואחרים. מ-2005 ועד מותו לימד באוניברסיטת קולומביה בניו יורק.
ב-1981 סטרנד נבחר כחבר האקדמיה האמריקנית לאמנויות וכתיבה. הוא שירת בתפקיד בספריית הקונגרס ב-1990–1991. סטרנד זכה בפרסים רבים, בהם פרס הפוליצר ב-1999 עבור "A Blizzard of One". מלבד השירה פרסם סטרנד גם ספרי ילדים, סיפורים קצרים, מאמרים ותרגומים. שיריו של סטרנד תורגמו ליותר מ–30 שפות.
נפטר ב-29 בנובמבר 2014, בגיל 80, לאחר מאבק במחלת הסרטן.
ספרו בעברית

מארק סטרנד: שירים, מבחר משיריו, תרגם מאנגלית עוזי וייל, ידיעות ספרים, 2007.
כמעט בלתי נראה, תרגום שלם לספרו השמונה עשר של מארק סטרנד: Almost Invisible. מאנגלית: עוזי וייל. ידיעות ספרים, 2014. עורכת: נוית בראל.
לקריאה נוספת

נוית בראל, "כולם רוצים שירים פשוטים, אז קחו" - ביקורת על ספר השירים המתורגמים לעברית של מארק סטרנד, מאזנים, כרך פב גיליון 5–6, שבט-אדר תשס"ט, פברואר 2009, עמ' 75. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
עולם נפרד

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  כריס מנגס
 הופק בידי:  שרה רקדליף
 תסריט:  שאון סלובו
 עריכה:  ניקולס גסטר
 שחקנים ראשיים:  ברברה הרשי ג'ודי מיי
 מוזיקה:  הנס צימר
 צילום:  פיטר ביזיו
 מדינה:  בריטניה בריטניה
 חברה מפיצה:  Atlantic Releasing Corporation
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  17 ביוני 1988
 משך הקרנה:  113 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט דרמה 
 תקציב:  2,680,000 לירה שטרלינג
 הכנסות:  2,326,860 דולר אמריקאי
 הכנסות באתר מוג'ו:   worldapart
 פרסים:  גרנד פרי של פסטיבל קאן 
 דף הסרט ב־IMDb
 
עולם נפרד (באנגלית: A World Apart) הוא סרט דרמה ביוגרפית בריטי משנת 1988 בבימויו של כריס מנגס, עם ברברה הרשי וג'ודי מיי בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי שאון סלובו והוא מבוסס על חייה וחיי משפחתה בתקופת שלטון האפרטהייד בדרום אפריקה.
שאון סלובו היא בתם הבכורה של רות פירסט וג'ו סלובו שנלחמו נגד שלטון האפרטהייד ונאלצו לעזוב את דרום אפריקה. רות פירסט נהרגה ב-17 באוגוסט 1982 במוזמביק בעת פתיחת מעטפת נפץ שנשלחה אליה על ידי משטרת דרום אפריקה. בסוף הסרט מופיעה כתובית הקדשה לזכרה ולזכר אלפי ההרוגים במאבק על החופש בדרום אפריקה.
בסרט שונו שמותיהם של רות, ג'ו ושאון ל-דיאנה, גוס ומולי רות'. הסרט צולם בזימבבואה. ג'ודי מיי היא השחקנית הצעירה ביותר שזכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הקולנוע בקאן. לינדה מבוסי המשחקת בתפקיד משרתת שחורה היא היחידה שאינה שחקנית מקצועית שזכתה אף היא בפרס זה וזה סרטה היחידי.
תקציר העלילה

יוהנסבורג 1963, בדרום אפריקה שולטים חוקי האפרטהייד. משפחת רות' גרה בשכונה של לבנים. ההורים דיאנה (ברברה הרשי) וגוס (ירון קרבה) הם מתנגדים חריפים לחוקי הגזע האלה. יש להם שלוש בנות - מולי (ג'ודי מיי), ג'וד (מרב גרואר) ומרים (קרולין קלייטון קראג).
גוס רות' היה פעיל במפלגה הקומוניסטית ובקונגרס הלאומי האפריקאי ונאלץ לברוח מדרום אפריקה בטרם ייעצר. בתחילת הסרט הוא נפרד בחשאי ממולי ומבטיח כי ישוב.
האם דיאנה היא עיתונאית ופעילה נגד המשטר. היא מפרסמת מאמרים נגד חוקי הגזע ביחד עם העיתונאי הרולד (טים רות') ונמצאת במעקב מתמיד של משטרת דרום אפריקה. חברותיה שלי מולי בבית הספר, מקניטות אותה ומכנות את אביה "בוגד" ב ורק חברתה איבון (נדין צ'רמרס) נשארת אתה לזמן מה. מנהלת בית הספר גב' הריס (רוזלי קרצ'לי) היא היחידה שמתייחסת אליה באמפתיה.
המצב משתנה כשנכנס לתוקף "חוק 90 הימים" המאפשר לעצור כל אזרח ללא צו וללא סיבה מיוחדת במשך עד ל-90 יום.
ביום אחד פושטים על הבית שוטרים ובלשים של משטרת דרום אפריקה, עורכים חיפוש בכל הבית ומחרימים את כל הספרים והמסמכים. דיאנה מורשית לקחת רק ספר תנ"ך והיא מצליחה לקחת בהיחבא מספר תרופות.
הסבתא ברטה (איבון בריסלנד) מגיעה לשמור על הילדות ולנהל את משק הבית ביחד עם העוזרת השחורה אלסי (לינדה מבוסי). כעת גם איבון מנתקת קשר עם מולי בלחץ משפחתה.
החוקר מולר (דייוויד סושה) מנסה לשבור את דיאנה שתסגיר את חבריה במחתרת אבל היא לא נשברת. בתום 90 הימים היא משוחררת אך נעצרת מיד ל-90 יום נוספים במסגרת אותו חוק.
היא נשברת, כותבת פרידה בתוך ספר התנ"ך ומנסה להתאבד בבליעת כדורים אך ניצלת ברגע האחרון. מחליטים לשחרר אותה למעצר בית תוך פיקוח 24/7.
בינתיים נמשכות מהומות השחורים והמשטרה עוצרת את מנהיגי ההפגנות ובהם את סלומון מבוסה (אלבי לסוטו) אחיה של אלסי, שמת לאחר עינויים בתא החקירות.
ג'ודי מוצאת בספר התנ"ך את כתב הפרידה של אמה ומטיחה בה כי העניין הפוליטי היה חשוב לה יותר ממשפחתה. הן רבות אבל אחר כך משלימות והולכות ללוויה הענקית של סולומון שבסופה מתפרצים שוטרים לתוך קהל האבלים.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ברברה הרשי | דיאנה רות' | עיתונאית |
| ג'ודי מיי | מולי רות' |  |
| ירון קרבה | גוס רות' |  |
| לינדה מבוסי | אלסי | משרתת |
| מרב גרואר | ג'וד רות' |  |
| קרולין קלייטון קראג | מרים רות' |  |
| טים רות' | הרולד | עיתונאי |
| איבון בריסלנד | ברטה | אמא של דיאנה |
| אלבי לסוטו | סולומון מבוסה | לוחם חופש שחור |
| פול פרימן | קרוגר | קצין משטרה |
| דייוויד סושה | מולר | חוקר משטרה |
| אדריאן דאנבר | לה רוקס | חוקר משטרתי |
| נדין צ'למרס | איבון אבלסון | חברה של מולי |
| רוזלי קרצ'לי | גברת הריס | מנהלת בית ספר |
פרסים

שאון סלובו זכתה בפרס באפט"א לתסריט המקורי הטוב ביותר.
דייוויד סושה היה מועמד לפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה.
ברברה הרשי, ג'ודי מיי ולינדה מבוסי זכו בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע בקאן.
כריס מנגס זכה בפרס גרנד פרי בפסטיבל הקולנוע בקאן.
הסרט היה מועמד לפרס דקל הזהב.
הערות שוליים

1 2 3  יפתח אילן, קולנוע - אמא לא בבית 'עולם נפרד', במאי: כריס מנגס, תסריט: שון פירסט, שחקנים: ג'ודי מיי, בארבארה הרשי, כל העיר, 5 באוגוסט 1988
ג'יימס בריאנט קונאנט

| --- | --- |

 לידה:  26 במרץ 1893 דורצ'סטר, ארצות הברית 
 פטירה:  11 בפברואר 1978 (בגיל 84) הנובר, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  כימיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות מאונט אובורן 
 מקום לימודים:  הרווארד קולג' (1916) 
 מנחה לדוקטורט:  תיאודור ויליאם ריצ'רדס 
 מוסדות:  אוניברסיטת הרווארד 
 תלמידי דוקטורט:  לואיס פיזר, פול דוטי ברטלט 
 פרסים והוקרה:  פרס צ'ארלס לתרופ פרסונס (1955)  חבר זר של החברה המלכותית (29 במרץ 1941)  Honorary Fellow of the Royal Society Te Apārangi  מדליית הזהב של המכון האמריקאי לכימאים (1934)  פרס ויליאם ה. ניקולס (1932)  מדלית פריסטלי (1944)  מדליית ארנסט רויטר (1954)  עמית באגודה האמריקאית לקידום המדע  מפקד בלגיון הכבוד  מדליית החירות הנשיאותית  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  הצלב הגדול דרגה ראשונה של מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה  חבר המכון המלכותי לכימיה  מפקד במסדר האימפריה הבריטית 
 צאצאים:  תאודור ריצ'ארד קונאנט 
 תרומות עיקריות
 חתימה:   
 
ג'יימס בריאנט קונאנט (באנגלית: James Bryant Conant;‏ 26 במרץ 1893 – 11 בפברואר 1978) היה כימאי, איש מנהלת חינוך, ואיש ציבור וממשל אמריקני. כנשיא אוניברסיטת הרווארד, ביסס אותה כמוסד מחקרי.
נושאים לביקורת בקריירה שלו

כנשיא אוניברסיטת הרווארד, קונאנט הוביל קו של קבלה בברכה את משטרו של היטלר. קצינים נאצים בכירים נשאו נאומים בקמפוס האוניברסיטה, וב-1934 אף נאם ארנסט האנפשטנגל בטקס קבלת התארים. כמו כן, הוא הנהיג מדיניות של הגבלת הקבלה של סטודנטים יהודים לאוניברסיטה ושל העסקת חברי סגל יהודים. ההיסטוריונים מורון ופיליס קלר, טענו כי הוא "חלק את האנטישמיות הקלה שהייתה נפוצה בקרב החוג החברתי שלו באותה תקופה".
בנוסף, בשנת 1940 הוא התנצל בפני האדמירל המפקד של אנאפוליס, לאחר שקבוצת הלקרוס של הרווארד ניסתה לעלות למגרש עם שחקן אפרו-אמריקאי בסגל. מאמן הקבוצה היריבה, קבוצת הצי האמריקאי, סירב שקבוצתו תעלה למגרש. לאחר מכן החליט מנהל האתלטיקה של הרווארד, ויליאם ג'יי. בינגהאם, להדיח את שחקן הלקרוס, לוסיאן ויקטור אלקסיס הבן, מהאוניברסיטה, ולשלוח אותו חזרה לביתו בקיימברידג' ברכבת. לאחר ששירת בצבא במלחמת העולם השנייה, ניסה אלקסיס לשוב להתקבל לבית הספר לרפואה של הרווארד, אך נדחה, בטענה כי מכיוון שיהיה הסטודנט השחור היחיד, לא יוכל למצוא שותף לחדר במעונות.
הערות שוליים

↑  John T. Bethell, Harvard observed: an illustrated history of the university in the twentieth, Harvard University Press, 1998
↑  Gar Alperovitz, The Decision to Use the Atomic Bomb and the Architecture of an American Myth (New York: Alfred A. Knopf, 1995), pp. 449-71.
↑  Stephen H. Norwood, Legitimating Nazism: Harvard University and the Hitler regime, 1933-1937, American Jewish History, June 2004.
↑  Morton and Phyllis Keller, Harvard’s Jews, women, and blacks. Making Harvard modern, New York: Oxford University Press, 2001, 578 pp.
1 2  Bittersweet Victory, Harvard Magazine
↑  On race, Harvard still must learn, Los Angeles Times, August 2, 2009.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007279612805171  PLWABN: 9810609916305606  BIBSYS: 90329416  BNC: 000204751  BnF: cb12489634x (data)  CANTIC: a1120381x  CiNii: DA00955014  GND: 118669850  ISNI: 0000 0001 0901 5282  LCCN: n50030042  LNB: 000272571  NARA: 10583131  NDL: 00520818  NKC: skuk0002080  NLA: 35959544  NLG: 118309  NLK: KAC2018M1503  NSK: 000099229  NTA: 068963033  RERO: 02-A003123874  SELIBR: 182112  SNAC: w6ww7jnn  SUDOC: 03410545X  Trove: 1163551  VIAF: 52483290   WorldCat (עם VIAF): 52483290 
ג'יימס בריאנט קונאנט כנציב האמריקאי העליון של גרמניה המערבית, 1953
פריץ לייבר

| --- | --- |

פריץ לייבר, 1978
 לידה:  24 בדצמבר 1910 שיקגו, אילינוי
 פטירה:  5 בספטמבר 1992 (בגיל 81) סן פרנסיסקו, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 לאום:  אמריקאי
 עיסוק:  סופר
 מקום לימודים:  אוניברסיטת שיקגו 
 שפות היצירה:  אנגלית
 סוגה:  פנטזיה, אימה, מדע בדיוני
 יצירות בולטות:  Fafhrd and the Gray Mouser 
 תקופת הפעילות:  1934–1992 (כ־58 שנים)
 הושפע מ:  רוברט אי. הווארד, לאבקרפט, שייקספיר
 השפיע על:  גארי גייגקס, סטיבן קינג, אמיל פטג'ה, מת'יו סטובר, מייקל מורקוק
 צאצאים:  Justin Leiber 
 פרסים והוקרה:  פרס הוגו לרומן הטוב ביותר (1965)  פרס גרנד מאסטר של דיימון נייט (1981)  פרס עולם הפנטזיה לרומן הטוב ביותר (1978)  פרס עולם הפנטזיה למפעל חיים (1976)  פרס ברם סטוקר למפעל חיים (1987)  היכל התהילה של המדע הבדיוני והפנטזיה (2001)  פרס הוגו לרומן הטוב ביותר (1958)  פרס גפן (1999)  פרס עולם הפנטזיה לסיפור הקצר (1976)  פרס נבולה לסיפור קצר (1975)  פרס הוגו לנובלה הטובה ביותר (1968, 1958)  פרס נבולה לנובלה הטובה ביותר (1967)  פרס הוגו לסיפור הקצר (1976, 1976)  פרס נבולה לנובלה הטובה ביותר (1970)  פרס הוגו לרומן הטוב ביותר (1971)  פרס הוגו לרומן הטוב ביותר (1970)  פרס רטרו-הוגו לרומן הטוב ביותר (2019) 
 
פריץ רויטר לייבר, ג'וניור (באנגלית: .Fritz Reuter Leiber, Jr;‏ 24 בדצמבר 1910 – 5 בספטמבר 1992) היה סופר פנטזיה, אימה ומדע בדיוני אמריקאי. הוא היה גם משורר, שחקן בתיאטרון ובקולנוע, מחזאי, מומחה שחמט, ואלוף סיף.
יחד עם הסופרים רוברט אי. הווארד ומייקל מורקוק ואחרים, נחשב לייבר כאחד מאבות ספרות הפנטזיה בסוגת חרבות וכשפים. אבל הצטיינותו הייתה בכל תחומי הספרות הספקולטיבית, והוא זכה לפרסים רבים על עבודותיו בפנטזיה, אימה ומדע בדיוני. בין הפרסים, זכייה בפרס הוגו ובפרס נבולה, שלוש פעמים כל פרס. ב-1981 היה הסופר החמישי שזכה בפרס ה"גרנד מאסטר" (הקרוי החל מ-2002 פרס דיימון נייט), פרס מפעל חיים המחולק לסופר מדע בדיוני אחד, פעם בשנה, לצדו של טקס חלוקת פרס נבולה.
קורות חייו

לייבר נולד ב-24 בדצמבר 1910, בשיקגו, אילינוי, לזוג שחקנים פריץ לייבר האב (1882–1949), ווירג'יניה (לבית ברונסון) לייבר (1885–1970). במשך זמן מה, נראה היה שהוא נוטה להמשיך בדרכי הוריו, ואכן תיאטרון ומשחק הוצגו בהבלטה בסיפורת שלו. ב-1928 הצטרף לסיבוב הופעות של הוריו לפני שפנה ללימודי פילוסופיה באוניברסיטת שיקגו, שם סיים את לימודיו בהצטיינות. בשנת 1932, למד בסמינר תאולוגי בניו יורק ועבד במשך זמן כמטיף ללא הסמכה. בשנת 1934, הצטרף לסיבוב הופעות אחר עם חברת התיאטרון של הוריו.
הוא התחתן עם ג'ונקיל סטיבנס ב-16 בינואר 1936, ובנם, ג'סטין לייבר (שהיה לסופר מדע בדיוני ופילוסוף בעצמו), נולד בשנת 1938. במהלך מלחמת העולם השנייה, הוא החליט שהמאבק נגד הפשיזם חשוב יותר מהשקפותיו הפציפיסטיות, והוא קיבל עבודה בייצור מטוסים. לאחר שעבד כחבר מערכת ב-"Science Digest" במשך תריסר שנים, הוא כתב מספר סיפורים שפול אנדרסון שיבח בתור "מבחר של סיפורי מדע בדיוני ופנטזיה הטובים ביותר בעסק". בסופו של דבר, הוא עבר משיקגו לדרום קליפורניה והחל לכתוב במשרה מלאה.
מותה של אשתו ג'ונקיל בשנת 1969 דחק בו לעבור לסן פרנסיסקו, קליפורניה, ולהתאבל במשך שלוש שנים כשיכור, עד שחזר לעשתונותיו עם סיפור פנטזיה המתרחש בסן פרנסיסקו המודרנית - "Our Lady of Darkness".
בשנה האחרונה לחייו, לייבר התחתן בשנית עם מרגו סקינר, עיתונאית ומשוררת, שהייתה ידידה קרובה במשך שנים רבות. אנשים רבים האמינו שלייבר חי בעוני והרלן אליסון כתב על כעסו כשמצא כי לייבר, המעוטר בפרסים, נאלץ לכתוב את הרומנים שלו במכונת כתיבה ידנית שעונה מעל לכיור בדירתו. אבל דיווחים אחרים מצביעים על כך שלייבר העדיף לחיות בפשטות בעיר, והוציא את כספו על אוכל, סרטים וטיולים. בשנותיו האחרונות, תשלומי התמלוגים מ-TSR, יוצרי מבוכים ודרקונים, עבור שימוש במיתוסים מסדרת Fafhrd and Gray Mouser, היו מספיקים כדי להבטיח לו חיי נוחות.
מותו של לייבר התרחש מספר שבועות לאחר התמוטטות פיזית בעת שחזר מכנס מדע בדיוני בלונדון, אונטריו, עם סקינר. סיבת מותו תוארה כ-"תסמונת מוח אורגנית."
סרטים

לייבר הופיע מספר פעמים בסרטים.
יש לו תפקיד קטן לצד אביו, השחקן פריץ לייבר האב בשני סרטים: בסצנת חגיגת החתונה בסרט "קמיל" (1936) בכיכובה של גרטה גרבו וסרט של האחים וורנר "גאריק הגדול" (1937). כן היה האינקוויזיטור הרשע בסרט ההרפתקאות של ארול פלין Sea Hawks‏ (1940).
הוא חתום גם על מספר גיחות קצרות בסרט האימה "אקווינוקס" (1970), ובסרט התיעודי על משולש ברמודה המבוסס על ספרו של צ'ארלס ברליץ.
באופן מפתיע, כישרון המשחק של לייבר לא נוצל לעיבודים הקולנועיים של עבודתו.
קריירת הכתיבה

כבנם של שני שחקנים שייקספיריים, הוא הוקסם מעולם הבמה והכניס מוטיבים של יחסים בין שחקנים לאחדים מספריו.
בשני העשורים הראשונים לכתיבתו, הושפע לייבר רבות מלאבקרפט ורוברט גרייבס. סיפוריו הראשונים היו בהשראת Cthulhu Mythos של לאבקראפט ובמהלך 1936 מכתב עידוד מלאבקראפט כנראה דרבן את החלטתו להמשיך בקריירה ספרותית. לייבר אף כתב כמה מאמרים על לאבקראפט כגון "קופרניקוס ספרותי", שקידמו את ההערכה הביקורתית רצינית של חייו ויצירתו של לאבקראפט.
החל מסוף שנות ה-1950, הושפע מעבודותיו של קרל גוסטב יונגֻקרל יונג, ובעיקר מהמושגים אנימה והצל. מאמצע שנות ה-1960 ואילך, הוא החל לשלב אלמנטים מיצירתו ג'וזף קמפבל "הגיבור בעל אלף הפרצופים". מושגים אלו מוזכרים לעיתים קרובות בגלוי בסיפוריו.
לייבר אהב חתולים, המשתתפים ברבים מסיפוריו. Tigerishka, למשל, הוא חייזר דמוי חתול המושך מבחינה מינית את הגיבור האנושי אך נהדף על ידי מנהגי האדם ברומן נווד (The Wanderer). בסיפורו של לייבר "Gummitch" מוצג חתלתול עם IQ של 160, שרק מחכה לריטואל שתיית כוס קפה, כדי שיוכל אף הוא להפוך לאדם.
הסיפור הראשון של לייבר שנמכר היה "חרבות ומעשי שטן" (Two Sought Adventure, מגזין Unknown, אוגוסט 1939), בו הוצגו הדמויות המפורסמות ביותר שלו, פאהפרד והעכברן האפור (Fafhrd and the Gray Mouser). עבודתו כסופר זכתה לשבחים רבים, אך הרוויחה מעט כסף, בעיה שהוחמרה על ידי התקפי אלכוהוליזם והתמכרות לכדורי הרגעה. בשנת 1943, הוא מכר את הרומנים הראשונים שלו, Conjure Wife למגזין Unknown ו- Gather, Darkness למגזין Astounding. מהשנים 1945–1956 לייבר היה עורך שותף של המגזין Science Digest.
1947 סימנה את פרסומו של ספרו הראשון, "הסוכנים השחורים של הלילה" (Night's Black Agents), שהיה אוסף סיפורים קצרים.
הרומן Gather, Darkness פורסם כספר מדע בדיוני בשנת 1950. הוא עוסק בעולם עתידני, לאחר עידן האטום השני, הנשלט על ידי מדענים, עד לפתחו של עידן אפל חדש, בו מורדות המכשפות.
בשנת 1951 היה לייבר אורח כבוד בוועידת המדע הבדיוני העולמית בניו אורלינס. רומנים נוספים פורסמו במהלך שנות ה-1950, ובשנת 1958 זכה סיפורו The Big Time בפרס הוגו לרומן הטוב ביותר.
לייבר פרסם ספרים רבים נוספים ב -1960. הרומן שלו "הנודד" (1964) זכה בפרס הוגו לרומן הטוב ביותר. ברומן, כוכב מלאכותי, שזכה לכינוי "הנודד", מתממש מההיפר-חלל בתוך מסלולו של כדור הארץ. שדה הכבידה של הנודד לוכד את הירח ומרסק אותו למשהו כמו אחת מטבעות שבתאי. על פני כדור הארץ, כוח המשיכה של הנודד מעורר רעידות אדמה מסיביות, צונאמי, ותופעות של גאות ושפל. עלילת הספר עוקבת במקביל אחר מקבץ גדול של אנשים הנאבקים לשרוד את האסון העולמי.
לייבר זכה לשלושה פרסי הוגו נוספים בקטגוריית הנובלות הטובות ביותר: עבור "Gonna Roll the Bones" (ב-1967), (שגם זכה בפרס הנבולה באותה הקטגוריה), "Ship of Shadows" (ב-1969) ו "Ill Met in Lankhmar" (ב-1970).
לייבר גם עיבד לספר ב-1966 את התסריט של Clair Huffaker לסרט "טרזן ועמק הזהב".
צ'נגר

צ'נגר (בהונגרית: Csenger; ביידיש: טשענגער) היא עיר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית צ'נגר קטנה עם השנים. כך, בשנת 1990 היו בעיר 5,231 תושבים ובשנת 2024 רק 4,394 תושבים.
הכפר ואזורו מיושבים לסירוגין מאז המאה ה-13 והוא הפך לעיר בצורה רשמית בשנת 1989.
יהודי צ'נגר

יהודים התיישבו בצ'נגר לראשונה במחצית השנייה של המאה ה-18. רובם עסקו במסחר ובמחצית השנייה של המאה ה-19 נפתחו גם בתי מלאכה של יהודים, והותר להם לחכור אחוזות ולעסוק במקצועות חופשיים.
בית הכנסת נחנך בשנת 1820. והקהילה התארגנה רשמית בשנת 1840. בקהילה היו בית ספר, חברה קדישא ומוסדות לעזרה הדדית. בזמן הקרע ביהדות הונגריה בעקבות חילוקי דעות בין חרדים למשכילים בקונגרס יהודי הונגריה בשנת 1869 ו-1868, הצטרפה הקהילה לזרם האורתודוקסי שסירב לקבל את תקנות הקונגרס. ומשנת 1885 שימשה קהילת צ'נגר כקהילת אם ליהודי 27 יישובים קטנים שבסביבתה.
בין רבני הקהילה היה הרב אשר אנשיל הלוי יונגרייס (1874-1834), בעל "מנוחת אשר" ומתלמידיו של ה"חת"ם סופר". בנו, הרב אברהם יונגרייס הקים ישיבה במקום ובה למדו תלמידים מכל חלקי הונגריה.
בצ'נגר היה סניף של "המזרחי" שרבים מחבריו קיבלו הכשרה במקום ועלו לארץ ישראל.
במרץ 1944, עם כניסת הצבא הגרמני להונגריה, נצטווה ראש הקהילה להגיש רשימה של כל יהודי צ'נגר. משהוגשה הרשימה, כונסו היהודים בבית הכנסת, משם הועברו לגטו מאטסלקה.
לאחר הגעתם לגטו, הופרדו הגברים בני 48 ומטה ממשפחותיהם ונשלחו לעבודות כפייה. ביוני 1944 הובלו יהודי צ'נגר למחנה ההשמדה אושוויץ.
היהודים ששרדו חזרו לצ'נגר אחרי המלחמה וניסו לשקם את חיי הקהילה, אך בגלל גלויי שנאה של שכניהם עזבו את העיירה. בניין בית הכנסת נהרס.
בדף הקהילה ממפקד קהילות הונגריה כתבו התושבים שבקהילה חיים 599 חברים, מנהיג הקהילה הוא הרמן פרקש, ורב הקהילה הוא ליפוט יונגרייס.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 440 |  |
| 1880 | 582 | 2,866 |
| 1910 | 605 |  |
| 1920 | 566 |  |
| 1930 | 611 |  |
| 1941 | 537 | 4,349 |
ילידי המקום

לאיוש סמושי (בהונגרית: Szamosi Lajos; צ'נגר, 1894 – וינה, 1977) היה זמר אופרה יהודי-הונגרי, מורה לאמנים, "אבי פיתוח הקול".
מקס פלייסיג (1845 – אחרי 1913) היה שחמטאי יהודי-הונגרי-אוסטרי
לקריאה נוספת

צ'נגר בפנקס הקהילות הונגריה, עמוד 456–458
צ'אנגאר (טשענגער), בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 345–346. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944)
ספר יזכור לקדושי טשענגער פורצ'למה וסביבתה / כתב וערך: שלמה פרידמן, תל אביב: (דפוס ניאוגרפיקה), תשכ"ז-1966.
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  תיעוד יהודי צ'נגר שנרצחו בשואה
↑  דף קהילת צ'נגר מתוך מפקד קהילות הונגריה
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | נירג'האזה  |  |
| ערים |  איאק •  בקטלוראנטהאזה •  בלקאן •  צ'נגר •  דמצ'ר •  דומבראד •  פהרגיארמט •  איבראן •  קמצ'ה •  קישווארדה •  מאנדוק •  מאריאפוץ' •  מאטסלקה •  נאג'אצ'ד •  נג'הלאס •  נאג'קאלו •  נירבאטור •  נירלוגוש •  נירמדה •  נירטלק •  רקמז •  טיסלק •  טיסוושווארי •  אויפהרטו •  ואיה •  ואשארושנמן •  זאהון |  |
| כפרים | קנטוריאנושי • נירקאראס • אופאי • אפג' • הודאס • נירטורה • יאנד • נירבוגדאני • פאביאנהאזה • פילפשדרוץ • גבריין • גיורטלק • יארמי • קוצ'ורד • מרק • נאג'דובוש • נירצ'הוי • נירקאטה • נירמגייש • נירפרסניה • אקריטופילפש • פפוש • ראפולט • סמושסג • טיבורסאלאש • ואלאי • אנרץ' • דגה • פניישליטקה • גיולהאזה • יקה • קקצ'ה • לוופטרי • מזלדאן • נירלווה • נירטש • פפ • פאטרוהה • רטקזברנץ' • סבולצ'באקה • סבולצ'וורשמרט • טיסקניאר • אוידומבראד • אויקנז • נג'צ'רקס • נפקור • נירפזון • שנייה • סבולץ' • טימאר • טיסנג'פלו • בשנייד • לשקוד • לוולק • מג' • ניריברון • ניריאקו • נירקרץ' • פטנהאזה • רמוצ'האזה • רוהוד • ברבאש • ברגדרוץ • ברגשוראן • צ'רודה • גלנש • גמז'ה • גולאץ' • גיירה • הטפיירצ'ה • אילק • קישוורשאן • לוניה • מארוקפפי • מאטיוש • נג'וורשאן • אולצ'ווה • פוסטדובוש • טאקוש • טרפה • טיסאדון • טיסקרצ'ן • טיססלקה • טיסוויד • ואמושאטיה • ברקס • בסטרץ • גגן • קק • נירטט • סקיי • טיסראד • ושמגייר • בוטפלאד • צגנדאניאד • צ'הולץ • צ'אסלו • צ'גלד • דרנו • פילשד • גצ'אי • גרבולץ • גיגייה • יאנקמאיטיש • קרשמיין • קישר • קישהודוש • קישנמן • קישפלאד • קישסקרש • קלצ'ה • קמרה • מגושליגט • מאנד • מהטלק • מילוטה • נאבראד • נגיאר • נג'הודוש • נג'סקרש • נמשבורזובה • אולצ'וואפאטי • פניולה • פניגה • רוז'אי • שונקאד • סמושאיי • סמושאוילק • סטמארצ'קה • טיסבץ' • טיסצ'צ'ה • טיסקורוד • טיסטברק • טוניוגמטולץ' • טיוודר • טורישטוואנדי • טוריצ'ה • ואמושורוסי • זייטה • ז'רויאן • באטורליגט • אנצ'נץ' • קישלטה • נירבלטק • נירבוגאט • נירצ'אסארי • נירדרז' • נירגלשה • נירגיולאי • נירפיליש • נירוושווארי • אמביי • פנסלק • פיריצ'ה • פוצ'פטרי • טרם • בלשה • בוי • גאוואוונצ'לה • פסב • פורצ'למה • טיסברצל • טיסטלק • צ'נגרשימה • צ'נגראויפלו • קומלודטוטפלו • פאטיוד • סמושאנגיאלוש • סמושבץ' • סמושטטארפלווה • טיוקוד • אורה • בלקאן • בירי • בקן • ארפטק • גסטרד • קאלושמיין • סקוי • בנק • אפריישקה • גיירצ'קה • קומורו • טיסבזדד • טיסמוגיורוש • טיססנטמארטון • טוז'ר • ז'ורק • סורגלמטוש • טיסדדה • טיסדוב • טיסאסלאר |  |
| יישובים בנפת צ'נגר |
| --- | --- | --- |
| יישובים | צ'נגר • צ'נגרשימה • צ'נגראויפלו • קומלודטוטפלו • פאטיוד • פורצ'למה • סמושאנגיאלוש • סמושבץ' • סמושטטארפלווה • טיוקוד • אורה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007518792005171  NKC: ge1101054  VIAF: 146945341   WorldCat (עם VIAF): 146945341