stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מירנדה קוסגרוב
דיסקוגרפיה > סינגלים

| שם | שנה | אלבום |
| --- | --- | --- |
| "Leave It All to Me" (בשיתוף עם דרייק בל) | 2007 | iCarly |
| "Christmas Wrapping" | 2008 | דרייק וג'וש נוסעים להוליווד |
| "Raining Sunshine" | 2009 | גשם של פלאפל |
| "About You Now" | 2009 | iCarly |
| "Kissin U" | 2010 | Sparks Fly |
| "Dancing Crazy" | 2010 | High Maintenance |
| "Daydream" | 2011 | Sparks Fly |
| "Leave It All to Shine" (בשיתוף עם ויקטוריה ג'סטיס) | 2011 | מסיבה של מנצחים |
| "All Kinds Of Wrong" | 2012 | iCarly Soundtrack II |
| "Million Dollars" | 2012 | iCarly Soundtrack II |
דיסקוגרפיה > סיבובי הופעות

(Dancing Crazy Tour (2011
(Summer Tour (2012
הערות שוליים

↑  הסרטון, באתר יוטיוב
↑  Forbes 30 Under 30 2022: Hollywood & Entertainment, Forbes (באנגלית)
↑  Every Kids’ Choice 2024 Winner!, Nick (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007331922105171  BNE: XX4934687  GND: 141565217  ISNI: 0000 0001 1446 0970  LCCN: n2007089652  MusicBrainz: 75285014-bdd1-4ca2-81c9-c6c642bfdec7  NLK: KAC2020N6232  NTA: 327273933  VIAF: 63467640   WorldCat (עם VIAF): 63467640 
קוסגרוב בטקס ה־MMVAs שהתקיים ביוני 2010
קוסגרוב בהשקת גנוב על המיניונים, יוני 2013
קוסגרוב בפרסי ה־VMA ב-2009.
החץ הירוק: שנה ראשונה

| --- | --- |

עטיפת החוברת Green Arrow: Year One #1 מספטמבר 2007, אמנות מאת מארק סימפסון.
 מידע קומיקס
 יוצר:  אנדי דיגל, מארק סימפסון
 תקופת פרסום מקורית:  ספטמבר 2007 – נובמבר 2007 (כ־62 ימים)
 סינדיקציה:  DC קומיקס
 מסת"ב:  מסת"ב 1-4012-1687-0
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפת המקור:  אנגלית אמריקאית 
 מוציא לאור:  DC קומיקס 
 מספר החוברות:  6
 
החץ הירוק: שנה ראשונה (באנגלית: Green Arrow: Year One) היא מיני-סדרת קומיקס בת שש חוברות שפורסמה בחוברות הקומיקס החץ הירוק בין ספטמבר לנובמבר 2007 על ידי חברת DC קומיקס. את הסדרה כתב אנדי דיגל ואייר מארק סימפסון.
סיפור המקור של החץ הירוק - כפי שהוא מתואר בסדרת הטלוויזיה "חץ" - לוקח השראה בחלקו מהמיני סדרה.
תקציר עלילה

אוליבר קווין הוא פלייבוי נהנתן שמחפש אחר ריגושים. אחרי מסיבה נוספת בה שתה לשוכרה, הוא מחליט לצאת למסע ימי, אך נבגד בידי חברו היחיד ושומר ראשו, אדם העונה לשם האקט. עד מהרה הוא מוצא את עצמו נטוש על אי בודד ומיוער בג'ונגל סבוך.
אוליבר שורד את הסביבה החדשה והאכזרית אליה נקלע בעזרת חץ וקשת בלבד, אותם אילתר. אט אט הוא הופך לרב-אמן בצליפה, והחודשים הרבים בהם הוא מעביר את שהותו הכפויה על האי מלמדים אותו להוקיר את הדברים הקטנים והפשוטים, ולראשונה בחייו הוא מאושר. אולם, הוא מגלה שהאי אינו כה בודד כשחשב, והעניינים מסתבכים עבורו. ברונית סמים בשם צ'יינה וייט משעבדת את תושבי האי ומאלצת אותם לגדל אופיום ולהפיק הרואין. לאחר עימות עם האקט, שהתברר כעמיתהּ לעסקים, אוליבר נפצע קשות. הוא ניצל ממוות בטוח בידי טאיאנה, ילידת המקום.
המעשה חסר האנוכיות שעשתה פקח את עיניו הסומאות של אוליבר לאשמה שרבצה עליו למשך כל חייו: רמיסתם של אלה אשר מזלם לא שפר עליהם, תוך שהוא עושה את דרכו לצמרת. כדי לשלם את חובו לטאיאנה, אוליבר מקדיש את חייו ללחום למען הנזקקים. הוא משחרר את העבדים הנתונים לשליטת ארגונה של צ'יינה וייט, כשהוא חמוש רק בקשת ארוכה ובתריסר חצים.
כשרשויות החוק מגיעים למקום, אוליבר מוריד במכוון מערכו של הנעשה, ומקריב את מתן הקרדיט שבמעצר ארגון הסמים לטובת שמירת שלום אנשיה של טאיאנה. הוא בוחר להחליף את סגנונו הראוותני להיחשף לאור הזרקורים בסגנון חיים כפול - איש חברה מכובד במהלך היום וגיבור הנלחם למען חלשים בלילה. עם שובו לסטאר סיטי, אוליבר יוצר לעצמו תחפושת ונוטל את הזהות בה טאיאנה קראה לו: החץ הירוק.
שקית אשפה

שקית אשפה בפריז
שקית אשפה או שקית זבל זהו כינוי כולל למגוון שקיות פלסטיק וחומרים דומים שנועדו להכיל אשפה, בדרך כלל ביתית. השקית בדרך כלל מוכנסת לתוך מכלי אשפה למיניהם, כדי למנוע מהחלק הפנימי שלהם מלהתלכלך. השקית עצמה היא חד פעמית ומושלכת יחד עם האשפה אל מקום איסוף הפסולת. שקיות האשפה נפוצות מאוד בקרב הציבור בגלל עלותן הנמוכה ותכונות נוספות כגון: התאמת הנפח והחוזק לשימוש המתאים, אטימות לנוזלים ועוד.
שקיות הזבל נמכרות במגוון גדלים ובאריזות שונות: קופסאות, גלילים ושקיות. שקיות אשפה שבראשן חוט להידוק פתח השקית לאחר מילואה - נפוצות מאוד אף הן.
רעיון השימוש בשקית פלסטיק כמכל לאיסוף אשפה שייך לשלשה קנדיים: הארי ואסיליק, לארי הנסן ופרנק פלומפ. רשת הטלוויזיה CBC הקנדית הכתירה את ההמצאה כבין "חמישים ההמצאות הקנדיות הגדולות".
החסרונות בשימוש בשקית, כגון זיהום הסביבה בחומרים בלתי-מתכלים ומניעת פירוק החומרים האורגניים שבתוך השקית והפיכתם לזבל, מעלות התנגדות בשימוש בשקית הסטנדרטית בקרב התנועות לשימור הסביבה. כחלופה, הם מציעים, שקית העשויה מחומרים מתכלים, כגון נייר.
על סף הנצח (ציור)

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  וינסנט ואן גוך
 תאריך יצירה:  1890
 טכניקה וחומרים:  שמן על בד
 ממדים בס"מ
 רוחב:  65 ס״מ 
 גובה:  81 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 מספר יצירה:  KM 111.041 (מוזיאון קרולר-מילר) 
 מיקום:  מוזיאון קרולר מולר, אוטרלו, הולנד
 
על סף הנצח או איש מתאבל הוא ציור שמן משנת 1890 שיצר הצייר ההולנדי וינסנט ואן גוך. היצירה נוצרה בסן רמי דה פרובאנס בהתבסס על ליתוגרפיה מוקדמת. ואן גוך השלים את היצירה במאי באותה שנה, כחודשיים לפני מותו.
בשנת 1970, המגזין "raisonné" נתן לו שם חדש - "Worn Out: At Eternity's Gate".‏
אודות היצירה

הליתוגרפיה התבססה על סקיצה בעיפרון בשם "Worn Out" (מאנגלית: מותש) שנוצרה ב-1882 על סמך דיוקן של וטרן ופנסיונר בשם אדריאנוס ג'ייקובאס זיידרלנד בהאג. ואן גוך הושפע מיצירתו של הברט פון הרקומר שהוצגה באקדמיה המלכותית לאמנויות.
במכתביו של ואן גוך, הוא ציין כי ברצונו לעשות מספר סקיצות כדי שהיצירה תצא מוצלחת. ואן גוך ראה ברגעים כאלו, כאשר אדם מביע צער וייאוש, כהוכחה לקיומו של אלוהים ולקיומה של הנצחיות. ב-1998, התאולוגית קט'לין פאוורס אריקסון אמרה כי ואן גוך האמין באלוהים גם ברגעים קשים של צער, והוא ביטא זאת ביצירה זו.
ואן גוך יצר שבע ליתוגרפיות שלאחת מהן ניתן השם על סף הנצח. עותק נוסף זוהה בשנת 2021. ואן גוך יצר עוד שתי סקיצות מאוחרות יותר בדמותה של אישה מתאבלת.
ואן גוך סבל מבעיות נפשיות, במיוחד בשנתיים האחרונות לחייו. ב-1888, הוא אושפז בבית חולים מפני שהוא חתך לעצמו את האוזן, והדיאגנוזה הרשמית של בית החולים בארל שהצייר סבל שיגעון חמור והזיות כלליות. ד"ר פלקיס ריי שטיפל בואן גוך טען שהוא סובל מאפילפסיה נפשית. כיום, אין תמימות דעים מה הייתה מחלתו של ואן גוך. התקף זה גרם לואן גוך לאשפז את עצמו במוסד בסן רמי ממאי 1889 עד מאי 1890. באפריל 1890, הוא כתב לאחיו, תיאו, על מצבו הנפשי הרעוע, אך הוא סיפר כי הוא המשיך לצייר על קנבסים בהסתמך על זיכרונו. ייתכן שעל סף הנצח היא אחת מאותן יצירות שנוצרו על סמך זיכרונו.
בשנת 2018, יצא לאקרנים סרט ביוגרפי על ואן גוך בכיכובו של וילם דפו הנושא שם זהה ליצירה. דפו היה מועמד לפרס האוסקר על תפקידו בסרט זה.
הערות שוליים

↑  de la Faille, Jacob Baart (1970). The Works of Vincent van Gogh. Amsterdam: Meulenhoff. p. 274.
↑  http://vangoghletters.org/vg/letters/let172/letter.html
↑  http://www.vangoghbiography.com/notes.php?valuesearch=313
↑  http://vangoghletters.org/vg/letters/let288/letter.html
↑  http://vangoghletters.org/vg/letters/let294/letter.html
↑  Pencil drawing of old man identified as Van Gogh work, the Guardian, ‏2021-09-16 (באנגלית)
↑  http://vangoghletters.org/vg/documentation.html#id8May1889
↑  http://vangoghletters.org/vg/letters/let863/letter.html
| וינסנט ואן גוך |
| --- | --- | --- |
| יצירותיו | אגוסטינה סגטורי יושבת בקפה דו טמבורין • אוכלי תפוחי האדמה • אירוסים • בית החולים בארל • בית העירייה באובר • ברושים • גולגולת עם סיגריה בוערת • גן בית הכומר בנונן • גשר לנגלואה בארל • דיוקנו של ד"ר גאשה • דיוקנו של פר טנגי • דיוקן אמו של האמן • דיוקן עצמי ללא זקן • דיוקן עצמי עם אוזן חבושה • דיוקן עצמי של ואן גוך • דיוקנאות של וינסנט ואן גוך • דיוקנה של מאדאם ז'ינו • דרך ברושים וכוכב • דרך ליד ארל • הבית הלבן לעת לילה • הבית הצהוב • הזואווי • החופרים • הרועה (על פי מילה) • זיכרון הגן באטן • חדר שינה בארל • החמניות • הכיסא של ואן גוך • הכנסייה באובר • הכרם האדום • לה מוסמה • ליל כוכבים • ליל כוכבים מעל הרון • מרפסת בית הקפה בלילה • משפחת רולין • נוף מושלג • נוף עם כרכרה ורכבת • נופי פריז מחדרו של וינסנט ברו לפיק • נעליים • סמטת אליסקאמפס • סרטן על גבו • עגלה ופר שחור • על סף הנצח • עץ התות • עצי זית •  פרחי פרג • פריחות שקד • קפה הלילה • שדה חיטה עם ברושים • שדה חיטה עם עורבים • שדה חיטה עם עפרוני • שדה פרגים • שורשי עץ • שני סרטנים |  |
| סרטים | תאווה לחיים (1956) • חלומות (1990) • וינסנט ותיאו (1990) • לאהוב את וינסנט  (2017) • ואן גוך: בשערי הנצח (2018) |  |
| ראו גם | תאו ואן גוך • מוזיאון ואן גוך • מוזיאון ד'אורסה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  Bildindex: 00074679
תסמונת מעבר דם בין עוברים

| --- | --- |

תאומים שסבלו מתסמונת מעבר דם בין עוברים. התורם (מימין) והמקבל (משמאל) שרדו.
 תחום:  רפואת ילדים 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  article/271752 
 DiseasesDB:  32064
 MeSH:  D005330
 סיווגים
 ICD-10:  O43.0, P02.3, P50.3
 
תסמונת מעבר דם בין עוברים (Twin-to-twin transfusion syndrome, בר"ת: TTTS) היא תסמונת היריונית בה מתקיימת העברת דם בין תאומים זהים בהיותם ברחם.
כתוצאה מהעברת דם זו בין העוברים, עלול עובר אחד לסבול מאנמיה והשני מבצקת. TTTS מוגדרת בארבע רמות חומרה; TTTS ברמה 4, אשר מאובחן לפני השבוע ה-26 של ההיריון, מסתיים בדרך כלל במות העוברים (בסבירות של 60-100 אחוזים).
שכיחות

אין מחקרים מדויקים על התסמונת, אך מאמינים כי שכיחותה היא כ-20 אחוזים מכלל הריונות התאומים הזהים. מכיוון ששכיחות היריון של תאומים זהים היא 3:1,000, הרי ששכיחות ה-TTTS היא כ-3:5,000.
גורמים

לא ידועים הגורמים ל-TTTS. עם זאת, על מנת שהתסמונת תתרחש, חייבים להיות לפחות זוג תאומים, אשר חולקים את אותה שליה. בדרך כלל כל תאום נמצא בשק היריון נפרד (מצב שמוגדר מונוכוריאלים, ביאמניוטים). בהיריון תקין, העובר מחובר עם כלי דם, העוברים בחבל הטבור, לשליה של האם. במקרה של TTTS, מכיוון שכלי הדם של שני העוברים חולקים את אותה שליה, נוצר מעבר של דם מעובר אחד, המכונה "תורם", לעובר השני, המכונה "מקבל". חומרת התסמונת היא נגזרת של מהות וצורת החיבור.
תסמונות

בהתאם לרמת החומרה וסוג החיבור של כלי הדם, עלולות להיווצר תסמונות שונות, המאפיינות TTTS.
ריבוי מי שפיר. בדרך כלל נוצרים מי שפיר רבים מאוד, כאשר העובר ה"מקבל" מוקף בעודף מי שפיר, בעוד ה"תורם" סובל ממיעוט מי שפיר.
אנמיה ובצקת. העובר ה"תורם" יסבול בדרך כלל מאנמיה, עקב איבוד הדם לטובת ה"מקבל". העובר ה"מקבל" יסבול מבצקת עקב עודף דם.
חוסר בתנועות עוברים. שני העוברים יסבלו, כל אחד מכיוון אחר, אך שניהם יגיבו במיעוט תנועות עובר.
קריסת הלב אצל ה"מקבל". עקב עודף הדם ייווצר עומס על הלב של ה"מקבל", והלב עלול לקרוס ולהפסיק לתפקד.
טיפול

כאשר התסמונת מאובחנת בשלב מתקדם יחסית של ההיריון (לאחר שבוע 29), והיא איננה ברמה גבוהה (כלומר, עד רמה 3), הטיפול המקובל הוא מנוחה מוחלטת של האם (שמירת היריון) ודיאטה עשירה בחלבונים. במקרה של רמה גבוהה יותר, או בשלבים מתקדמים עוד יותר של ההיריון, תבוצע בדרך כלל לידה בניתוח קיסרי. במקרים כאלה סיכויי השרידה של העוברים טובים.
במקרה של TTTS חמור או בגיל היריון צעיר, יש שני טיפולים עיקריים:
הטיפול המסורתי והשכיח ביותר הוא דיקור מי שפיר. אחת התוצאות של TTTS היא ריבוי מי שפיר אצל ה"מקבל". מאמינים כי דיקור והוצאת מי שפיר מהחלק של העובר הזה, מפחיתה את הלחץ על העובר, ומאפשרת את המשך ההיריון. בדרך כלל יש לחזור על הדיקור פעם בשבוע. מכיוון שבדיקור עצמו יש סיכון להיריון, מקובל לבצע יילוד בניתוח קיסרי מוקדם ככל האפשר, במקרה של טיפול באמצעות דיקור מי שפיר.
טיפול חדשני יותר הוא ניתוח לייזר פטוסקופי. במקומות מעטים בעולם מבוצע ניתוח לייזר בצורה פטוסקופית, כאשר באמצעות חיתוך קטן מוחדרים מכשיר לייזר ומצלמה לרחם, ומבוצעת צריבה של כלי הדם המשותפים לשני העוברים. מקובל להעריך את סיכויי החיות של עובר אחד לפחות לאחר טיפול לייזר בכ-75 אחוזים. סיכויי החיות של שני העוברים מוערכים בכ-50-60 אחוזים.
טיפול הלייזר מבוצע כיום רק במספר מרכזים רפואיים ברחבי העולם. אחד הידועים שבהם הוא בבית החולים לובן שבבלגיה, על ידי פרופ' דה-פרסט. בארץ מבוצע טיפול במקרים מסוימים על ידי פרופ' ליפיץ מבית החולים שיבא בתל השומר. וכן על ידי דר' יובל גיאלצ'ינסקי, מנהל המרכז לרפואת העובר במרכז הרפואי רבין.
מכיוון שטיפול הלייזר מבוסס על צריבת כלי הדם המשותפים, קיימים בו שני סיכונים: ייתכן שלא כל כלי הדם ייצרבו בהצלחה. במקרה זה, תהיה בדרך כלל הפחתה ברמת החומרה של התסמונת, ויהיה ניתן להמשיך את ההריון עד לסופו, תוך סבירות גבוהה להצלת חייו של לפחות עובר אחד. עם זאת, מכיוון שעדיין ייתכנו חיבורים בין העוברים, מוות של אחד מהם עלול לגרור מוות גם של השני בתוך דקות ספורות. סכנה נוספת היא צריבה "עודפת", והשארת אחד העוברים עם פחות מדי כלי דם המחוברים לשליה. במצב זה הוא עלול למות או לסבול מפגיעות חמורות שונות. מכיוון שכך, לאחר טיפול לייזר מקובל להשאיר את האשה בהשגחה צמודה, עד כדי אשפוז ומעקבמוניטור או אולטראסאונד מספר פעמים ביום.
הערות שוליים

↑  UZ Leuven - Universitair ziekenhuis
↑  https://www.sheba.co.il/%D7%A4%D7%A8%D7%95%D7%A4_%D7%A9%D7%9C%D7%9E%D7%94_%D7%9C%D7%99%D7%A4%D7%99%D7%A5
↑  מרכז רפואי רבין - רפואת העובר - חידושים בטיפול בעובר במהלך ההריון
↑  עורכת דין שלומית ברק, היריון תאומים עם שלייה אחת – רשלנות רפואית, באתר http://law-medical.co.il/
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
הדרבי של טורינו

דרבי משנת 66–1965
הדרבי של טורינו (באיטלקית: Derby di Torino; נקרא גם דרבי דלה מולֶה, באיטלקית: Derby della Mole) הוא משחק הדרבי בין שתי קבוצות הכדורגל של העיר טורינו, יובנטוס וטורינו. שמו ניתן לו על שם אחד המבנים הבולטים בטורינו, המולה אנטונליאנה.
משחקי הדרבי החלו ב-1906 עם היפרדותה של קבוצת טורינו מקבוצת יובנטוס. משחקי הדרבי נערכו בעיקר בסטאדיו אולימפיקו (טורינו), האצטדיון ששימש את שתי הקבוצות. כיום יובנטוס מארחת באצטדיון משלה. למרות היותה של יובנטוס קבוצה בעלת אוהדים רבים יותר באיטליה כולה (הקבוצה האהודה ביותר באיטליה), בעיר טורינו עצמה טורינו היא השלטת מבחינת כמות האוהדים.
ההבדלים בין אוהדי שתי הקבוצות היו גם פוליטיים וכלכליים - בעוד יובנטוס נוסדה על ידי נערים בוגרי בתי ספר יוקרתיים מהמעמד הבורגני, טורינו ייצגה את פשוטי העם. היריבות התעצמה בשנת 1927, בעת שיובנטוס ניצחה את טורינו ומנעה ממנה זכייה באליפות הסרייה א'. במשחקי הדרבי אוהדי יובנטוס נוהגים לתלות שלט הלועג לאסון סופרגה. מנגד אוהדי טורינו מקניטים אותם אודות אסון הייזל.
ראו גם

דרבי ד'איטליה
הדרבי של מילאנו
הערות שוליים

↑  גיא נובוטני, ‏הגברת האהודה: ליובה הכי הרבה אוהדים באיטליה, באתר ONE‏, 17 בדצמבר 2008
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגל איטלקי. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גרין לנטרן: לידה מחדש

| --- | --- |

עטיפת החוברת Green Lantern: Rebirth #1, אמנות מאת אית'ן ואן סקייבר
 מידע קומיקס
 יוצר:  ג'ף ג'ונס
 תקופת פרסום מקורית:  דצמבר 2004 – מאי 2005 (כ־152 ימים)
 סינדיקציה:  DC קומיקס
 מוציא לאור:  DC קומיקס 
 מספר החוברות:  6
 
גרין לנטרן: לידה מחדש (באנגלית: Green Lantern: Rebirth) היא מיני-סדרת קומיקס שהחלה את סאגת מלחמת האור של כותרי גרין לנטרן, ואשר פורסמה בדצמבר 2004 על ידי חברת DC קומיקס למשך שש חוברות. הסדרה, שנכתבה על ידי ג'ף ג'ונס ואוירה על ידי אית'ן ואן סקייבר, הציגה דמויות רבות משישים שנות קיומם של כותרי גרין לנטרן. הצוות הקריאייטיבי ג'ונס-ואן סקייבר אחראי מאוחר יותר גם להחזרתו לחיים של הפלאש מתור הכסף בארי אלן, במיני סדרה משנת 2009 "פלאש: לידה מחדש".
הסיפור עוקב אחרי תחייתו המחודשת של הגרין לנטרן מתור הכסף האל ג'ורדן בשעה שהוא מתגבר על הפחד עצמו ואשר גרם לו להפוך לנבל פאראלקס במיני סדרה גרין לנטרן: דמדומי הברקת. במיני סדרה מככבים גם חברי חיל הפקחים הירוקים קייל ריינר, ג'ון סטיוארט וגאי גרדנר, והיא מחזירה לחיים אלמנטים שונים ממיתוס הגרין לנטרן כשומרי היקום, קילווג והנבל סינסטרו, בו בעת שמציגה קונספט חדש הידוע בשם "הספקטרום הרגשי".
המיני-סדרה היא הראשונה בטרילוגיה, והיא ממשיכה במיני-סדרה גרין לנטרן: מלחמת חיל סינסטרו ומסתיימת בהלילה האפל ביותר. היא זכתה להצלחה פרסומית רחבה, כאשר הגיליון הראשון מכר קרוב ל-157 אלף עותקים.
רקע

בשנת 1994, חברת DC קומיקס החליטה להפרד מדמותו של האל ג'ורדן, הגרין לנטרן הפופולרי ביותר של כדור הארץ מאז הפצעתו לראשונה מעל דפי הקומיקס בשנת 1959, ולהחליפו בדמות חדשה אשר תישא בנטל הגרין לנטרן - קייל ריינר - מתוך תקווה שדמותו הצעירה תמשוך קהל חדש של קוראים. הסיפור שהחל בחוברת Green Lantern vol. 3 #48, דמדומי הברקת, תיאר את התדרדרותו של האל ג'ורדן לכדי שגעון לאחר שהושמדה עירו, קוסט סיטי, והפיכתו לנבל פאראלקס. ג'ורדן החל במסע הרס בכוכב הלכת אואה, מקום מושבם של שומרי היקום המפקחים על חיל הפקחים הירוקים. הוא הרג את כל חברי החיל המתנגדים אליו וכן את שומרי היקום פרט לאחד, גאנטת. כמו כן, הוא השמיד את סוללת הכוח הראשית, ממנה טוענים חברי החיל את טבעות הכוח שלהם. הוא אף הורג את סינסטרו, חבר גרין לנטרן לשעבר שנחשף כפושע - בידי ג'ורדן עצמו - ואשר מחפש לשעבד את כוכבו בעזרת טבעת הכוח שלו. בהמשך, ג'ורדן מבקש לשנות מחדש את כל הקיום לפי רצונו באירוע הקרוס-אובר שעת אפס: משבר בזמן.
הדיון הסוער שנערך בין מעריצי הקומיקס לכותבים בעקבות ההחלטה להפוך את אחד מחברי הגרין לנטרן המזוהים ביותר עם הכותר לפושע הוביל בד בבד עם ביסוסו של ריינר כחבר הגרין לנטרן האחרון גם למספר ניסיונות להביא לכפרתו של ג'ורדן, תחילה במיני סדרה "הלילה האחרון" משנת 1996 - שבה ג'ורדן מקריב את חייו כדי להצית מחדש את אור השמש - וכן ב"יום הדין" משנת 1999, שבה נשמתו של ג'ורדן שוכנת בכור המצרף והופכת למארח רוח הנקמה של אלוהים, הידועה בשם הספקטר.
לאחר שניסיונות כושלים אלה הובילו לירידה במכירות החוברות, חברת DC החליטה בצעד חסר תקדים להחזיר לתחיה את האל ג'ורדן בשנת 2004, לאחר כעשור של פניות ובקשות מצד הקוראים. ראשית כל, הסדרה החודשית בוטלה בחוברת מספר 181, והכותב ג'ף ג'ונס נשכר כדי להשיב את דמותו של ג'ורדן לחיים במיני סדרה Green Lantern: Rebirth. המיני סדרה ענתה על מספר שאלות בוערות, בין היתר על דמותו של ג'ורדן ועל המסתורין אודות חולשתן של טבעות הכוח הירוקות לצבע הצהוב.
השלכות

המיני סדרה מחזירה לחיים את האל ג'ורדן בכך שמפרידה בינו לבין הפאראלקס והספקטר גם יחד, עימם התאחד בדמדומי הברקת. הספקטר, כעת ללא מארח, נראה זורע הרס בעולם קסם במיני סדרה "יום הדין" המובילה לאירוע המשבר האינסופי. חיל הפקחים הירוקים ושומרי היקום מוצגים מחדש, לאחר שנעדרו מעל דפי הקומיקס מאז דמדומי הברקת. הסיפור המלא על הקמתו מחדש של חיל הפקחים הירוקים סופר ב"חיל הפקחים הירוקים: היטענות מחדש" (Green Lantern Corps: Recharge) בכתיבתם של ג'ף ג'ונס ודייב גיבונס. בנוסף, מקור הטומאה הצהובה נבע מחיבורו של פאראלקס לסוללת הכוח הראשית. החיל, בפעם הראשונה בהיסטוריה, יכול היה להתגבר על החולשה לצבע הצהוב בכך שהתגבר על רגש הפחד. חברת DC קומיקס החלה בהשקה חודשית של כרך רביעי החל מיולי 2005, כשהאל ג'ורדן תופס את מקומו המרכזי כגרין לנטרן. ג'ורדן משיב לעצמו את חייו ועובר להתגורר בקוסט סיטי, שנבנית ומתיישבת מחדש.
עטיפת החוברת Green Lantern: Rebirth #6 ממאי 2005, אמנות מאת אית'ן ואן סקייבר.
מסיבת גילוי המגדר של העובר

עוגה לא חשופת מגדר מעוטרת בוורוד וכחול על בסיס לבן.
מסיבת גילוי המגדר של העובר (באנגלית: Gender reveal party) היא מסיבה שמתקיימת במהלך ההיריון. המטרה העיקרית של אירוע זה היא "לחשוף" את מגדרו של התינוק להורים, לקרובי המשפחה ולחבריהם. ההתקדמות הרפואית של המאה ה-20 בהבחנה מגדרית טרום לידתית (אנ'), למהימנה ואמינה, איפשרה למידע הנדרש העומד בבסיס האירועים הללו להתפתח. מסיבות אלו התחילו בסוף העשור הראשון של המאה ה-21 בארצות הברית, והן נפוצות בעיקר במדינות דוברות אנגלית.
המסיבה נבדלת ממסיבת טרום לידה, אך לפעמים גם משולבת בה.כדי לחשוף את מגדר העובר, נעשה שימוש במגוון גדול של שיטות, הכוללות, לעיתים קרובות, שימוש בסטריאוטיפים מגדריים, כגון ורוד וכחול.
נוהג זה שנוי מעט במחלוקת, בטענה כי הוא מחזק סטריאוטיפים מגדריים. גורמים בקהילה הגאה, במיוחד טרנסג'נדרים ואינטרסקסים, סבורים כי אין צורך בבינאריה מגדרית.
היסטוריה ופיתוח

מסיבה זו התחילה להופיעה בסוף העשור הראשון של המאה ה-21. אחת הדוגמאות הבולטות ביותר נמצאה בפוסטים של ג'נה קרווונידיס בהריון בבלוג שלה, שפרסמה ב-ChicagoNow (אנ'), בשם High Gloss and Sauce, שהודיעה על מגדרו של העובר שלה באמצעות עוגה. ניתן למצוא סרטוני יוטיוב של מסיבה זו כבר ב-2008 ו-2009, ונהיו משמעותיים יותר מבחינה חברתית בערך ב-2011, ולאחר מכן הייתה מגמה חיובית במספר מסיבות מסוג זה במהלך העשור השני של המאה ה-21.
מאוחר יותר, ב-2019, הביעה קרווונידיס צער על כך שהבלוג שלה עזר לעליית בכמות המסיבות, כשראתה עד כמה לקחו את המגמה למידה, כיצד הקהילה הגאה, ובפרט הטרנסים והאינטרסקסים, הרגישו, ולבסוף חשפה כי לביתה, שעליה חשפה את מגדרה ב-2008, יש אי-התאמה מגדרית (אנ'), בשל העובדה שהיא לובשת חליפות, אם כי עדיין מגדירה את עצמה כנקבה.
היסטוריה ופיתוח > השוואה למסיבת טרום לידה

ישנם מספר הבדלים בין מסיבת גילוי המגדר של העובר לבין מסיבת טרום לידה:
מסיבות גילוי המגדר של העובר מתמקדות דווקא בגילוי המגדר של העובר, ואילו מסיבות טרום לידה מתמקדות במתן מתנות וציוד לילד העתידי לעתיד, ללא כל קשר למגדרו.
באופן מסורתי, מסיבות טרום לידה מיועדות לנשים בלבד, ואילו למסיבות גילוי המגדר של העובר, אין מגבלה מגדרית.
מגבלת המשתתפים למסיבות גילוי המגדר של העובר (אם בכלל), נקבע על ידי הזוג, ואילו מגבלת המשתתפים למסיבות טרום לידה (אם בכלל), נקבע על ידי האישה ההריונית.
יש זוגות שבוחרים לשלב את שני האירועים במסיבה אחת מסיבות של פשטות, יעילות או כלכלית.
היסטוריה ופיתוח > המגמה

ניתן לייחס את המגמה החיובית במספר המסיבות מסוג זה, לפלטפורמות מדיה חברתית כמו יוטיוב, אינסטגרם ופינטרסט. מגמה זו העלתה, באופן משמעותי, את הסבירות שהורים לעתיד יקיימו חלק במסיבות מסוג זה. תרבות הרמיקסים (אנ') באינטרנט גרמה למגמה חיובית ביצירתיות רבה יותר של הזוגות, ולכן עלו מספר המסיבות מסוג זה. מחקרים דמוגרפיים מראים שמסיבות אלו נעשות, בדרך כלל, על ידי הורים לעתיד, שהם אמריקאים לבנים ממעמד הביניים, הטרוסקסואלים, נשואים או שותפים.
תכנון האירוע

ההתמקדות למסיבות מסוג זה הוא חשיפת מגדרו של העובר. השיטה הנפוצה ביותר היא דרך אולטרה סאונד, שבו הזמן המוקדם ביותר שניתן לעשות זאת בצורה אמינה הוא כ-65 יום, אם כי, בדרך כלל, הבדיקה נעשית בסביבות 20 שבועות. המסיבה נערכת, בדרך כלל, בשליש השני של ההיריון.
הידיעה על מגדרו של העובר, לרוב, ידוע על ידי צד שלישי (המכונה לעיתים "אפוטרופוס מגדרי"). מגדרו של העובר נותר סוד מההורים עד לחשיפה במסיבה. אדם זה אחראי גם על סידורי המסיבה, כדי להבטיח שהחשיפה מתרחשת ללא ידיעתם המוקדמת של ההורים. עם זאת, מגדרו של העובר, לעיתים, ידועה על ידי ההורים לפני המסיבה, אך לא בפני משתתפי המסיבה.
בשביל לסייע בשמירה על התעלומה, קישוטי המסיבות הם, בדרך כלל, מגדריים מאוד, אך מעורפלים ואנדרוגיניים.
במהלך האירוע

בעוד שהפוקוס של המסיבה נותר במגדרו של העובר, החשיפה היא, בדרך כלל, בשיאה של המסיבה. לפני החשיפה, בדרך כלל, משתתפים משחקים במשחקי חברה, בהם הזוג או המשתתפים מנחשים או טוענים את מגדרו של העובר. המשחקים יכולים להפך לסוג של תחרות, בין "צוות ורוד" ("Team Pink") לבין "צוות כחול" ("Team Blue"), שההורים או המשתתפים רשאים ליצור.
לפעמים, האירוע כולל תכונות של מסיבת טרום לידה. באם זה המקרה, ניתן לתת או לפתוח מתנות במועד מסוים שנקבע, לפני החשיפה או אחריה.
במהלך האירוע > החשיפה

רוב השיטות שחושפות את מגדר העובר, משתמשים בצבעים הקשורים למגדר, לרוב כחול וורוד, המייצגים זכר ונקבה בהתאמה, מעוטרים בפריטים אחרים הקשורים למגדר. שיטת החשיפה משתנה; השיטות הנפוצות כוללות חיתוך עוגות מיוחדות, שיגור בלונים, קונפטי/פיניאטות, עשן צבעוני (אנ') וספריי חוטים. פריטים נוספים, הקשור לחג או לעונה שבו נחגג, עשויים גם להופיע במסיבה זו, למשל ביצי פסחא, ג'ק-או-לנטרן, מתנות חג המולד או זיקוקי די-נור.
ברגע שמתגלים צבעים אלו, גם ההורים המצפים וגם משתתפי המסיבה מודעים למגדרו של העובר, בדרך כלל לחגיגה גדולה ולהערה מצד המשתתפים. ההכרזה על שם התינוק (אנ') יכול להתקיים גם כן.
ביקורת

ההבחנה בין המין למגדר (אנ') עומדת בבסיס ביקורות רבות על מסיבות מסוג זה. המונח "חשיפת מגדר" נחשב כהטיה על ידי מי שמכיר את ההבחנה. מגדר הוא הבניה חברתי בהשקפה זו, שאינו קשור למאפיינים ביולוגיים כלשהם, שאי אפשר לקבוע מבחינה רפואית, ולכל אחד יש זהות מגדרית אינדיבידואלית. לפיכך, כאשר מתגלים איברי המין של העובר, על פי תפיסה זו, המין, ולא המגדר, הוא המתגלה.
יתר על כן, מסיבות אלו מסתמכים במידה רבה על הבינאריה המגדרית, המניח שהילד לא יהיה אינטרסקס ביולוגי, המתרחש בכ 1 מתוך 4500–5500 לידות. מסיבות אלו מחזקים את הקצאת הייעוד המגדרי ואת החיוניות המגדרית (אנ'), ומונעים ומזערים את ההזדהות הטרנסית, ולפיכך עלולות לגרום לבעיות נפשיות ורגשיות. יש הורים שדחו מסיבות מסוג זה, בשל מודעותם הגדולה יותר לזהות מגדרית.
באופן כללי, מסיבות מסוג זה מחזקות מאוד את תפקידי המגדר הסטריאוטיפיים, ולעיתים קרובות גם משתמשות בדיכוטומיות מגדריות מקוטבות בחומרי המסיבות, כגון "רובים או נצנצים", "אקדחים או פנינים", או "גלגלים או עקבים". המבקרים טוענים כי אין שום סיבה להניח שילד ישתלב בצורה מסודרת בדיכוטומיה מהותית, גם במקום בו המגדר שנקבע במסיבה, יישאר במדויק, וההקצאה תישאר זהה.
ב-2019, ג'נה קרווונידיס, שנחשבה לאחת מחלוצות המסיבה, קראה להערכה מחודשת של הנוהג בשל האופן שבו הדבר עשוי להשפיע על אנשים טרנסים וג'נדרקווירים, וחשפה כי לביתה, שעליה חשפה את מגדרה ב-2008, הייתה אי-התאמה מגדרית (אנ'). לאחר השרפה באל דוראדו (אנ'), קרווונידיס לא הכירה יותר במסיבות אלו, והתחננה שאנשים יפסיקו להכיר בהם.
מסיבות לאנשים טרנסים

ישנן משפחות של אנשים טרנסים, שמארחות מסיבות מסוג זה, עבור בני משפחה טרנסים שיוצאים מהארון במהלך מסיבות אלו.
ראו גם

מסיבת טרום לידה
לקריאה נוספת

Gieseler, Carly (2018). "Gender-reveal parties: performing community identity in pink and blue". Journal of Gender Studies. 27 (6): 661–671. doi:10.1080/09589236.2017.1287066.
Nahata, Leena (2017). "The Gender Reveal: Implications of a Cultural Tradition for Pediatric Health". Pediatrics. 140 (6): e20171834. doi:10.1542/peds.2017-1834. PMID 29175971free{{cite journal}}:  תחזוקה - ציטוט: postscript (link)
Kotila, Letitia E.; Schoppe-Sullivan, Sarah J.; Kamp Dush, Claire M. (באוקטובר 2014). "Boy or girl? Maternal psychological correlates of knowing fetal sex". Personality and Individual Differences. 68: 195–198. doi:10.1016/j.paid.2014.04.009. ISSN 0191-8869. PMC 4535729. PMID 26279598. {{cite journal}}:  (עזרה)