stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תמרה מיאלניק
הערות שוליים

↑  פרס שר החינוך ליוצרים בתחומי התרבות היהודית, באתר cms.education.gov.il
↑  מרים לונסקי-כץ אשת חינוך ומייסדת תיאטרון יידיש בבריסל, באתר European Holocaust Research Infrastructure
↑  NATIONAL LIBRARY OF FRANCE, קברט Le Chat écarlate, ‏2013-09-26
↑  חוה נובק, להקת מחול בירושלים, דבר, 19 בינואר 1978
↑  דורה סודין, מעיל בירושלים, מעריב, 2 בינואר 1979
↑  יעל מירו-חרובי; ד"ר נורית רון רונקין, פספורט 2016, עמ' 48
1 2 3  יאיר צולר, האידיש מתעוררת, חדשות, 1 ביולי 1992
↑  רות אשל, %20להקת התמסדות וצנטרליזציה: מחול בישראל 1964–1977, באתר קולות המחול, ‏יוני 25, 2009
1 2  חיים נגיד, בבואות חדשות במראה, מעריב, 28 ביוני 1985
↑  חוה נובק, תמרה מיאלניק במחול, שירה וזמר, דבר, 11 במרץ 1982
↑  דורה סודין, תמרה רוקדת ושרה, מעריב, 25 במאי 1980
1 2 3  רות אשל, חוברת - 'אוגדן המחול בישראל' 2002 | להקות מחול בישראל | להקת תיאטרון מחול ירושלים | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  להקת המחול תמ"י (תיאטרון מחול יהודי) מבית "תיאטרון מחול ירושלים" מצרפת לשורותיה רקדניות חדשות - דתיות וחילוניות, באתר www.scooper.co.il
↑  ששת מדווח מהשטח, פרס ליוצרים בתחום התרבות היהודית לשנת תשע"ו 2016 יוענק לרקדנית והכוריאוגרפית הוותיקה תמרה מיאלניק, ‏2016-09-08
↑  אריה יאס, אמש בבידור, מעריב, 7 בדצמבר 1986
↑  בית אבי חי | מסר חינוכי, באתר www.bac.org.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb180986988 (data)  ISNI: 0000 0005 1261 4429  LCCN: n97848255  VIAF: 18978073   WorldCat (עם VIAF): 18978073 
תמרה מיאלניק רוקדת ביצירתה "בבואות" 1985
שקע תרמי

שקע תרמי הוא שקע ברומטרי הנוצר עקב עליית אוויר חם בסביבה קרה. ברום, בגלל שהלחץ של העמודה החמה גדול יותר, תיווצר רמה, ואוויר יזרום כלפי הסביבה הקרה יותר. בפני השטח, יש גרדיאנט לחץ מהאוויר הקר בסביבה לכיוון עמודת האוויר החם. עקב כוח קוריוליס נוצרת תנועה מעגלית וכך שקע.
דוגמה לשקע תרמי היא תופעת המונסון, בה אוויר שעולה מהיבשה החמה בהודו, מוחלף באוויר קר יותר שהגיע מפני הים הסובב את הודו.
ראו גם

סינופטיקה
מטאורולוגיה - מונחים
שקע ברומטרי
תקוות גדולות (סרט, 1917)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  "תקוות גדולות" מאת צ'ארלס דיקנס
 בימוי:  רוברט ג'. ויגנולה פול וסט
 תסריט:  פול וסט 
 שחקנים ראשיים:  ג'ק פיקפורד
 צילום:  ויליאם מרשל
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Paramount Pictures
 חברה מפיצה:  פרמאונט 
 הקרנת בכורה:  8 בינואר 1917
 משך הקרנה:  50 דקות
 שפת הסרט:  סרט אילם כתוביות באנגלית
 סוגה:  סרט דרמה, סרט אילם, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 דף הסרט ב־IMDb
 
תקוות גדולות (באנגלית: Great Expectations) הוא סרט אילם אבוד משנת 1917 שביים רוברט ג'. ויגנולה ופול וסט על פי הרומן "תקוות גדולות" מאת צ'ארלס דיקנס. ג'ק פיקפורד מככב בתפקיד פיפ ולואיז האף מגלמת את אסטלה.
תקציר עלילה

הילד פיפ נתקל בבית הקברות באסיר נמלט. פיפ עוזר למגוויץ' (האסיר) ומביא לו אוכל, עד שמגוויץ' נתפס ומגורש לאוסטרליה.
צוות השחקנים

ג'ק פיקפורד – פיפ
לואיז האף – אסטלה
פרנק לוסי – אבל מגוויץ', פרוביס
ויליאם בלאק – ג'ו גרג'רי
מרשה האריס – גברת גרג'רי
גרייס ברטון – מיס האווישם
הרברט פריור – מר ג'אגרס
הערות שוליים

↑  The Library of Congress/FIAF American Silent Feature Film Survival Catalog:..Great Expectations Retrieved January 15, 2017
↑  The AFI Catalog of Feature Films:..Great Expectations Retrieved January 15, 2017
פיפ ומגוויץ' בבית הקברות
שקע עזה

דוגמה לשקע עזה שנוצר מתוך אפיק ים סוף (אי"ס) מערבי שהתעמק לים. כמו שניתן לראות אין אפיק רום המלווה אותו, אך הים החם בסתיו מפצה על כך ותורם את חלקו להיווצרות השקע (מפת 500 + קרקע)
שקע עזה הוא מושג במטאורולוגיה ישראלית, המתאר שקע ברומטרי שמרכזו בסמוך לחופים הדרומיים של ישראל, הנוצר בעיקר בתקופת הסתיו. שקע עזה נוצר כאשר אפיק רום מתעמק מעט דרומית מהרגיל. במידה ולשקע מצטרפים תנאים המעודדים התפתחות עננות ממטירה, שקע עזה גורם לכך שעדיפות המשקעים ניתנת למישור החוף הדרומי והמרכזי, המקבלים זרימות ימיות המורידות גשמים, ואילו צפון הארץ זוכה לזרימות דרומיות-דרומיות מזרחיות יבשות ולמיעוט גשמים.
אוויר חם מעודד היווצרות מערכת ציקלונית (שקע/אפיק), מכאן שטמפרטורת מי ים גבוהה, תתרום להיווצרות השקע. במהלך הסתיו, כאשר אפיק ים סוף בעל ציר מערבי מתעמק לים, בעזרתו של אפיק רום, הוא נוטה לסגור (ליצור) בתוכו שקע עזה.
ראו גם

סינופטיקה
מודלים לחיזוי מזג אוויר
שמאלץ

| --- | --- |

שמאלץ אווז
 
 מאכלים
 סוג:  ממרח, מזון, lard 
 מרכיבים עיקריים:  goose fat 
 
שמאלץ הוא שומן בשר עוף או אווז המשמש לטיגון או כממרח על לחם, במטבח האשכנזי והגרמני. במטבח היהודי של יהודי צפון-מערב ומרכז אירופה שימש השמאלץ כתחליף כשר לחמאה במתכוני בשר וכן כתחליף לשומן חזיר, שומני הבישול הנפוצים בחלקים אלו של אירופה. באזורים אלו לא היה מקובל השימוש בשמנים צמחיים כגון שמן זית ושמן שומשום הנפוצים בארצות הים התיכון (כמו איטליה וספרד) ובמזרח התיכון.
הכנת השמאלץ כללה חיתוך שומן העוף לפיסות קטנות, התכת השומן במחבת על אש קטנה-בינונית יחד עם בצל, איסופו וסינונו דרך בד כותנה דק. פיסות העור הצלוי והבצל המקורמל הפריכות והמושחמות הנותרות מתהליך זה נקראות גריבען.
כיוון שתהליך ההכנה מסיר את המים והחלבון מהשומן, המוצר עמיד למדי. ניתן אף לשמר בו בשר מבושל, בדומה לקונפי הצרפתי.
בשל הארומה החזקה שלו שמאלץ משמש פעמים רבות במתכוני נזיד וצלי. בשימוש כממרח על לחם נהוג להמליחו. במקרים מסוימים נהוג לאכול שמאלץ מתובל בחומץ בן יין.
אטימולוגיה ומשמעויות נוספות

"שמאלץ" ביידיש הוא שומן בעלי חיים נוזלי, בפרט שומן עוף. מקור המילה בגרמנית עתיקה. המילה חדרה לאנגלית באמצעות מהגרים יהודים אשכנזים בארצות הברית. בדומה לכך, נקלטה בעברית באמצעות עולים בני תרבות זו.
באנגלית-אמריקאית ובעברית המושג שמאלץ משמש בהשאלה לתיאור קיטש. דהיינו, סנטימנטליות מופרזת, בין השאר באמנות ובמוזיקה. שימוש זה תועד באנגלית לראשונה בסביבות 1950.
בסלנג של יהודי מונטריאול משתמשים במושג במשמעות של כסף.
הערות שוליים

↑  The American Heritage® Dictionary of the English Language: Fourth Edition.  2000
↑  Dictionary of American Slang, H. Wentworth and S.B. Flexner, 2nd suppl. ed., Thomas Y. Crowell Co., N.Y., 1975
שנים עבריות ת"ש - תשצ"ט

שנים עבריות ת"ש (700) - תשצ"ט (799) 
התחילו, על פי המסורת המקובלת של מניין השנים בלוח העברי המבוססת על סדר עולם רבה, בשנת 3062 לפנה"ס והסתיימו בשנת 2962 לפנה"ס לפי הלוח היוליאני.
השנים הללו מהוות את המאה השביעית לבריאת העולם. בשנים אלו חיו: אדם, שת, אנוש, קינן, מהללאל, ירד, חנוך ומתושלח. הדמות המקראית היחידה שנזכר תאריך פטירתה במקרא שכבר מתה הוא הבל.
תל שרע

| --- | --- |

 מידות
 שטח:  20 דונם 
 גובה מעל פני הים:  169 מ' 
 היסטוריה
 תקופות:  התקופה הכלקוליתית, התקופה הרומית בארץ ישראל, התקופה הפרסית בארץ ישראל, התקופה הביזנטית בארץ ישראל 
 מיקום
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  31°23′28″N 34°40′54″E﻿ / ﻿31.3912°N 34.6816°E﻿ / 31.3912; 34.6816
  (למפת מערב הנגב מוגדלת) תל שרע(למפת מערב הנגב רגילה) תל שרע(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תל שרע(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תל שרע
 
החפירות הארכאולוגיות בצידו הצפון מזרחי של התל (חפירות דומות נערכו בצידו הדרום מערבי)
גשר הרכבת מעל נחל גרר בקרבת תל שרע - צילום מ-1917
אחד מבסיסי עמודי הגשר. נמצא על גדתו הדרומית של נחל גרר
תל שֶׁרַע (בערבית: תַל אַ-שַרִיעַה) הוא תל גדול בנגב הצפוני, בגדתו הצפונית של נחל גרר, מדרום-מזרח לנתיבות ליד העיר הבדואית רהט, צפונית לבאר שבע. התל מתנשא על גבעת כורכר לרום של 169 מטרים, וכולל בשטחו כ-20 דונם. תל שרע נחרץ על ידי מדרונות תלולים רבים, ובינו לבין תל הרור נובעים מעיינות רבים.
זיהוי האתר

זיהוי האתר היה נתון לוויכוח ביו הארכאולוגים. אולברייט הציע לזהות את האתר עם חרמה, חוקרים אחרים הציעו את גרר ואת גת-פלשתים. לעומתם בנימין מזר, יוחנן אהרוני וארכאולוגים נוספים העדיפו לזהות את תל שרע עם העיר המקראית צִקְלַג. זיהוי זה שנעשה על בסיס שיקולים היסטוריים וגאוגרפיים, נתמך לאחר מכן בממצא הארכאולוגי שנמצא בחפירות באתר, שכללו קרמיקה פלשתית.
חפירות ארכאולוגיות

באתר נערכו חפירות ארכאולוגיות על ידי החוג לארכאולוגיה של אוניברסיטת בן-גוריון בראשות א' אורן ובסיוע החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה. החפירות נערכו במשך שש עונות חפירה רצופות בין השנים 1979-1972. באתר נחפרו 13 שכבות ארכאולוגיות ונמצא רצף התיישבותי מהתקופה הכלקוליתית ועד התקופה הביזנטית. הממצאים באתר כוללים מבנים רבים, כגון אסמים מהתקופה הפרסית, ארמון (משערים שהארמון הוא מתקופתו של אסא מלך יהודה), ומבנה גדול מהתקופה הרומית. על פסגת התל קיים בית קברות מוסלמי.
התל בתקופת מלחמת העולם הראשונה

בתקופת מלחמת העולם הראשונה נבנו בסביבת התל מחנות של הצבא העות'מאני כחלק מהערכותם לבלימת הכוחות הבריטים. מסילת הרכבת מנחל שורק לקוסיימה עברה למרגלות התל ולשם כך נחפר חפיר ממערב לתל ובהמשכו נבנה גשר בן 7 קשתות מעל נחל גרר. מדרום לגדת הנחל, בנו הטורקים תחנת רכבת ששירתה את הכוחות. במהלך נסיגתם פוצצו הטורקים חלק מהגשר אך הוא שוקם על ידי הבריטים והמשיך לשרת אותם. בהמשך הוסט קו הרכבת לבאר שבע מזרחה והאתר נזנח.
נכון ל-2016 הגישה לערוץ הנחל חסומה על ידי צמחייה עבותה ולא ניתן לחפש את שרידי הגשר. ניתן עדיין לראות את הסוללה משני צידי הנחל וכן את החפיר. על הגדה הדרומית של הנחל ממצאים הקשורים לגשר ולתחנת הרכבת.
לקריאה נוספת

א' אורן, שרע - תל, האנציקלופדיה החדשה לחפירות ארכאולוגיות בארץ ישראל, החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, 1992, עמ' 1563–1570
הערות שוליים

↑  שלמה גבעון, חוקרים עלו על תל א-שריעה, מעריב, 21 ביולי 1974
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007467837605171
תמרה טודבסקה

| --- | --- |

טודבסקה באירוויזיון 2019
 לידה:  1 ביוני 1985 (בת 39) יוגוסלביה סקופיה, יוגוסלביה
 מוקד פעילות:  מקדוניה הצפונית מקדוניה הצפונית
 תקופת הפעילות:  מ-2003
 סוגה:  פופ
 פרופיל ב-IMDb
תמרה טודבסקה (במקדונית: Tamara Todevska; נולדה ב-1 ביוני 1985), ידועה בשמה הפרטי בלבד - תמרה, היא זמרת פופ ממקדוניה הצפונית. לטודבסקה היסטוריה ארוכה בתחרות האירוויזיון, היא ייצגה את מקדוניה באירוויזיון בשנים: 2004 (כזמרת ליווי), 2008 (כזמרת מובילה), 2014 (כזמרת ליווי) וייצגה אותה פעם נוספת באירוויזיון 2019 בתל אביב, ישראל עם השיר "Proud".
חייה האישיים

טודבסקה נולדה בסקופיה, היא גדלה במשפחה מוזיקלית. אביה הוא פרופסור למוזיקה ואמה היא זמרת אופרה סרבית מבוסניה. אחותה הגדולה היא טיאנה דאפצ'ביק שייצגה את מקדוניה באירוויזיון 2014 כזמרת מובילה. ב-27 ביוני 2015 נישאה טודבסקה לכדורסלן העבר אלכסנדר דימיטרובסקי ששיחק בנבחרת מקדוניה הצפונית בכדורסל. יש להם שני ילדים, בן ובת.
דיסקוגרפיה > אלבומים

2005 - Sino
2015 - Eden Den
דיסקוגרפיה > שירים

2019 - "Proud" (השיר שייצג את מקדוניה הצפונית באירוויזיון 2019)
הערות שוליים

↑  Eurovision 2019 North Macedonia: Tamara Todevska, אירוויזיון וורלד
↑  https://plusinfo.mk/vest/31833/galerija-se-omazi-tamara-dodevska, פלאסאינפו.מק, 2015
↑  Тамара Тодевска стана мајка, סקופיה אינפו, 29 באפריל 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 9049711  GND: 1282129880  ISNI: 0000 0000 5605 8579  MusicBrainz: ac4901e3-4a23-4d70-abaf-932875035237  NSK: 000780589  VIAF: 347149106290868492509   WorldCat (עם VIAF): 347149106290868492509
תל שמרון

| --- | --- |

 היסטוריה
 תקופות:  תקופת הברונזה, תקופת בית שני 
 מיקום
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  32°42′14″N 35°12′48″E﻿ / ﻿32.703888888889°N 35.213333333333°E﻿ / 32.703888888889; 35.213333333333
  (למפת הכרמל מוגדלת) תל שמרון(למפת הכרמל רגילה) תל שמרון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תל שמרון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תל שמרון
 
שִׁמְרוֹן הייתה אחת הערים החשובות בצפון ארץ ישראל בעת העתיקה. היא נזכרת בתנ"ך בשם זה בנחלת שבט זבולון, ובתעודות מחוץ למקרא בשם שמע'ון.
בתקופת בית שני, המשנה והתלמוד נקראה בשם סימוניה, ובשל כך, זוהתה בתל הקרוי בערבית "תל סַמוּנִיֶה", המתנשא כ-60 מטרים מעל סביבתו.
צלעו הצפון מזרחית של התל תלולה, והוא משתפל במתינות לכיוון דרום מערב. התל שוכן מצפון-מזרח למושב נהלל, בגבול עמק יזרעאל והגליל התחתון, ליד כביש הכניסה לתמרת.
היסטוריה

העיר שמרון הייתה אחת מכמה ערים כנעניות מבוצרות שחלשו על עמק יזרעאל, ואשר המשותף לכולן היה הימצאותן בשולי העמק בסמוך לדרכים מרכזיות שהובילו אליו. יש המשערים כי בתקופת הברונזה הקדומה הייתה הגדולה בערי עמק יזרעאל.
בכתבי המארות ובמכתבי אל-עמארנה נזכרת העיר בשם שמע'ון או שמעונה (שַמעֻנַ). שם העיר מופיע במכתב א"ע 225, שבו פונה שַמוּהַדוּ מושל שמעונה לפרעה וכותב: ”למלך אדוני אמור. דבר שמוהדו מושל שמעונה. לרגלי המלך שבע פעמים ושבע פעמים נפלתי. לכל פקודות מלכי אני מציית ולכל פקודות הנציב אשר מינה עלי מלכי אני שומע (מציית).”
על פי המכתב בתקופת הברונזה המאוחרת העיר הייתה כמו ערים אחרות בכנען, כפופה לשלטון המצרי. במכתב א"ע 224 פונה שוב שמוהדו למלך מצרים בקשר לדוחן מקולקל, ושואל האם הביאו אבותיו דוחן. במכתב זה מוזכר כּוּסוּנַה (כֻּסֻנַ) מושל נוסף של שמעונה. שמוהדו קורא לו אבינו.
בתנ"ך נזכרת "שמרון" ברשימת הערים הכנעניות שהכה יהושע בן נון: ”מֶלֶךְ שִׁמְרוֹן מְראוֹן אֶחָד מֶלֶךְ אַכְשָׁף אֶחָד”, וכן ברשימת הערים בנחלת שבט זבולון: ”וְקַטָּת וְנַהֲלָל וְשִׁמְרוֹן וְיִדְאֲלָה וּבֵית לָחֶם עָרִים שְׁתֵּים עֶשְׂרֵה וְחַצְרֵיהֶן”.
בתקופה ההלניסטית הוקם יישוב למרגלות התל, ושמו שונה לשמעוניא או סימוניה.
בתקופת המרד הגדול, יוסף בן מתתיהו מזכיר את העיר "סימוניה" כיישוב בגבול הגליל התחתון, אשר בו התבצרו לוחמים יהודים בהיערכותם לקרב בינם לבין הצבא הרומי.
בתלמוד נזכרת העיר, בהקשרים שונים, כעיר יהודית: ”רבי זעירא בעא קומי רבי יסא כי נן אמרין הדא בקעת סימוניא אין זורעין לתוכה אלא מין אחד בלבד”, וכן מובא מעשה על מינויו של לוי בר סיסי לדיין וחזן בעיר: ”בני סימונייא אתון לגבי ר' אמרין ליה בעא תתן לן חד בר נש דריש דיין וחזן ספר מתניין ועבד לן כל צורכינן ויהב לון לוי בר סיסי”.
בתלמוד הירושלמי זיהו חז"ל את העיירה בת תקופתם "סימונייה" עם העיר המקראית "שִׁמְרוֹן": ”וקטת – קטינית, ונהלל – מהלול, ושמרון – סימונייה, ויראלה – חורייה, בית לחם - בית לחם צרייה”.
ב-1867 הגיעה למקום קבוצה של טמפלרים גרמנים, אולם הם נאלצו לעזוב לאחר תקופת זמן קצרה, מחמת המלריה.
האזור ליד התל שימש מקום ההתיישבות הראשון של מתיישבי נהלל. הם גרו במקום בשנה הראשונה (החל מספטמבר 1921), בתקופה בה ייבשו את הביצות במקום התיישבות הקבע של המושב.
החל מ-1936 שימש המקום כתחנת הכשרה של תנועת המושבים.[דרוש מקור] ב-1936 התיישבו במקום בני הדור השני של נהלל וקיימו קומונה, שהתקיימה עד 1939.
בשנת 1948 הוקם על הגבעה הסמוכה לתל, קיבוץ תימורים, שהפך ב-1953 למושב שיתופי, ושנה לאחר מכן עבר דרומה לאזור קסטינה בגלל מחסור בקרקעות.
בשנות ה-50 של המאה ה-20 הוקמה על המדרון של התל (באזור העיר התיכונה) מעברה לקליטת עולים שיועדו להקים את מגדל העמק ורמת ישי.
בקרבת התל נמצאה כתובת "שבת" שלדעת החוקרים ציינה את תחום השבת של היישוב הקדום או של היישוב העתיק מהלול הסמוך.
היסטוריה > אזור תל שמרון בימינו

בסמוך לתל שוכן היישוב הקהילתי תמרת. על התל עצמו הוקם מגדל נקודת תצפית הצופה אל העמק. המגדל פורק ונשאר רק בסיס הבטון שלו, אשר נבנה בתקופת המנדט הבריטי. למרגלות התל נמצא בית הקברות של מושב נהלל, בו קבורים אישים ידועים ובהם משה דיין, אסי דיין, משה פלד, אילן ואסף רמון, מאיר שלו ומייסדי המושב. לרגלי התל נמצאת שמורת טבע תל שמרון שהיא המקום הצפוני ביותר בו גדלים עצי שיטה מלבינה.
חפירות ארכאולוגיות

בחודשים נובמבר-דצמבר 2004 נערכה בשולי התל חפירת הצלה לקראת הנחת עמודי חשמל לאורך הכביש המוביל מצומת נהלל לכיוון בית זרזיר. בחפירה נפתחו ארבעה ריבועים. בחפירות התגלו שרידי מבנים, תעלות וקרמיקה מתקופות שונות, ההלניסטית הרומית והפרסית. חפירת הצלה נוספת התקיימה בינואר 2008. החפירה נעשתה בשוליים הדרומיים-מערביים של התל. בחפירה נחפרו חמש שכבות, ונמצאו שרידי קירות ומפלסי חיים. אחד הממצאים היה מטבע שחוק מאוד שנמצא בשכבה 1. צידו האחד של המטבע כלל ראש ובצד השני נטבע כנראה עיט. השערת החופרים היא שמקורו של המטבע במטבעת אשקלון המתוארכת לימי בית תלמי.
ב-2016 החלה משלחת בראשות צוות אמריקאי ישראלי בראשותם של פרופ' דניאל מאסטר מוויטון קולג' בארצות הברית וד"ר מריו מרטין מאוניברסיטת תל אביב בביצוע סקרים מקדימים לקראת חפירות ארכאולוגיות באתר המתוכננות לטווח של כעשר שנים. החפירות החלו ביוני 2017.
הערות שוליים

↑  את המהדורה עדכן זאב ענר, כל מקום ואתר: מדריך לכל מקום ואתר בארץ ישראל, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2005 ׁ(מהדורה 20 מחודשת)
↑  Aharoni, Yohanan (1979). The land of the Bible: a historical geography. Westminster John Knox Press. pp. 144–147. ISBN 9780664242664. נבדק ב-18 באוקטובר 2010. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  למלך אדוני: מכתבי אל-עמראנה, כמד, תענך, ומכתבים נוספים מהמאה הארבע-עשרה לפסה"נ (ספריית האנציקלופדיה המקראית, כ), תרגמה: ציפורה כוכבי-רייני, מוסד ביאליק, ירושלים; והוצאת הספרים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, תשס"ה, עמ' 281
↑  ספר יהושע, פרק י"ב, פסוק כ'
↑  ספר יהושע, פרק י"ט, פסוק ט"ו
↑  חיי יוסף, כד, 152.
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת כלאים,  פרק ב', הלכה ח'.
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת יבמות,  פרק י"ב, הלכה ו'; בראשית רבה, פא, ב.
↑  תלמוד ירושלמי, מגילה, פ"א ע"א.
1 2  אבנר רבן, תל שמרון, באתר הסקר הארכאולוגי של ישראל
↑  כתובת "שבת" בתמרת, באתר המכון לארכאולוגיה גלילית
↑  נורית פייג, ‏תל שמרון, באתר "חדשות ארכיאולוגיות", גיליון 119, 13 בדצמבר 2007
↑  נורית פייג, ‏תל שמרון, באתר "חדשות ארכיאולוגיות", גיליון 121, 2 ביוני 2009
↑  אחרי 5,000 שנה תל שמרון נחשף ומתעורר לחיים, באתר מועצה אזורית עמק יזרעאל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008371285905171 
התל, צילום לכיוון צפון מכביש 75, בית הקברות של נהלל בחורשה מצד ימין של התל
עין שמרון השוכן למרגלות תל שמרון. המעיין שימש את המתיישבים הטמפלרים שהתיישבו במקום ב-1867 ולאחר מכן ב-1921 את ראשוני מתיישבי נהלל
הנוף הנשקף מתל שמרון
הנוף הנשקף מתל שמרון
מגדל השמירה שהיה בעבר בראש התל
תחום המושב של קאלה

תחום המושב של קאלה היה טריטוריה בצפון צרפת שנשלטה על ידי מלכי אנגליה במשך יותר ממאתיים שנה מ-1347 עד 1558.  האזור, שנכבש בעקבות קרב קרסי ב-1346 והמצור שלאחריו על קאלה, אושר בחוזה ברטיני ב-1360. הוא הפך למרכז כלכלי חשוב עבור אנגליה בסחר הטקסטיל של אירופה שמרכזו בפלנדריה.
תחום המושב, שהיה היסטורית חלק מפלנדריה, סיפק לאנגליה גם מוצב אסטרטגי קבוע, בר הגנה, שממנו היא תוכל לתכנן ולהפעיל פעולה צבאית ביבשת. מיקומו על תעלת למאנש פירושו שניתן היה לתחזק אותו, להציב בו חיל מצב ולספק אותו לאורך המרחק הקצר דרך הים. השטח היה דו-לשוני עם אנגלית ופלמית שדוברו בדרך כלל.   הוא יוצג דמוקרטית בפרלמנט של אנגליה על ידי מחוז הבחירה קאלה.
בתקופת שלטונה של מרי הראשונה, נכבש תחום המושב מחדש במפתיע על ידי הצרפתים בעקבות מצור ב-1558 במהלך המסעות נגד ההולנדים ורוזנות פלנדריה. לאחר מכן, סחר הטקסטיל האנגלי נטש את קאלה ועבר לארצות השפלה ההבסבורגיות.
גאוגרפיה

קשה לתחום את האזור האמיתי של תחום המושב של קאלה מכיוון שהגבולות השתנו כל הזמן ולעיתים כללו ביצות ודרכי מים לא מוגדרים. על פני אותם אדמות ביצות, השטח חולק באופן גס בגבעות נמוכות במערב ובאזורי החוף התחתונים במזרח. תחום המושב הקיף בערך את האדמה שבין Gravelines ו-Wissant, שהייתה כ20 מילים רבועים (52 קילומטרים רבועים). לאורך ההיסטוריה שלה, הצרפתים השתלטו מחדש ללא הרף על חלקים קטנים מהשטח, במיוחד אדמות בדרום מערב.
היסטוריה

קאלה היה שלל מלחמה שנלקח בקרב קרסי של 1346 על ידי אדוארד השלישי, מלך אנגליה לאחר מצור ארוך. לכידתה העניקה לאנגליה לא רק מעוז מפתח בסחר הטקסטיל העולמי שמרכזו בפלנדריה, אלא סיפקה מאחז צבאי אסטרטגי, בר הגנה לאנגליה להתארגן מחדש במלחמות עתידיות ביבשת; ניתן היה לחזק את מעמדה של העיר על תעלת למאנש לאורך המרחק הקצר דרך הים. הריבונות האנגלית אושרה במסגרת הסכם ברטיני, שנחתם ב-8 במאי 1360, כאשר אדוארד ויתר על כס המלכות של צרפת בתמורה לאדמות משמעותיות, כלומר אקוויטניה והשטח סביב קאלה. עד 1453, בתום מלחמת מאה השנים, היה תחום המושב החלק האחרון של צרפת היבשתית בידי אנגליה. הוא שימש בהצלחה כבסיס של משלחות אנגליות; למשל בשנת 1492, ממנו השיק הנרי השביעי את המצור על בולון.
הנסיעה הקצרה על פני מצר דובר העניקה חיל מצב נוח ואספקה דרך הים. עם זאת, היעדר הגנות פנים-יבשתיות טבעיות חייב הקמה ותחזוקה של ביצורים צבאיים, בעלות מסוימת. אף על פי כן, גורם קריטי ביציבות השלטון האנגלי שם לאורך מאות השנים היה היריבות של צרפת ובורגונדי, ששניהם חשקו בעמדה האסטרטגית של העיר; כל אחד השאיר את זה לאנגלים במקום לוותר זה לזה. בסופו של דבר, האסטרטגיות הפוליטיות השתנו עם חלוקת השטח הבורגונדי בארצות השפלה בין צרפת וספרד, וכאשר הנרי השמיני סבל מכשלונות במצור על בולון (1544–1546), נפתחה הגישה לקאלה דרומה. ואז בשנת 1550 הכתר, במשבר של ירושה מלכותית, נסוג מבולון.
תחום המושב של קאלה נשאר חלק מאנגליה עד שאיבדה אותו במפתיע מרי הראשונה לצרפת ב-1558. לאחר הכנות חשאיות, 30,000 חיילים צרפתים, בראשות פרנסואה, דוכס גיז, השתלטו על העיר, שנכנעה במהירות במסגרת הסכם קאטו-קמברזי (1559). באנגליה, הוטלה האשמה על המלכה, מה שבישר נגדה נחישות פרוטסטנטית. אף על פי שהפסד תחום המושב של קאלה היה מכה קלה יותר לכלכלה האנגלית ממה שחששו, נסיגת הכוח האנגלי הייתה כתם קבוע לשלטונה. ואכן, הכרוניקן רפאל הולינסהד מתעד שכמה חודשים לאחר מכן, מרי הנסערת, שוכבת על מיטת דווי, הסבירה באופן גרפי למשפחתה את רגשותיה: "כשאמות ואפתח, תמצאו את 'קאלה' שוכב בליבי".  לאחר מכן, שוק הצמר האנגלי השתנה וסחר הטקסטיל האנגלי עבר לארצות השפלה ההבסבורגיות.
במהלך הממשל האנגלי, שמרו האורגים של תחום המושב על תפוקתם, שהתעשייה הייתה סימן מובהק של התרבות הפלמית. במקביל, תחום המושב הופיע כחלק בלתי נפרד מאנגליה בבחירת חבריה לפרלמנט, וכאזרחים אנגלים החיוור שלח וקיבל אנשים אל ומחלקים שונים של האיים הבריטיים.
פרשנויות אמנותיות

הקשיים שעברו במהלך המצור הממושך של 1346–1347 הם הנושא של הפסל הנוקב של אוגוסט רודן משנת 1889, "שועי העיר קאלה".
הערות שוליים

↑  Rose, Susan (2008). Calais: An English Town in France, 1347–1558. pp. 107, 156.
1 2  Dumitrescu, Theodor (2007). The early Tudor court and international musical relations. England: Ashgate Publishing Limited. p. 53. ISBN 978-0-7546-5542-8.
↑  Rose, Susan (2008). Calais: An English Town in France, 1347–1558. pp. passim.
↑  Sandeman, George Amelius Crawshay (באוקטובר 2009). Calais under English Rule. pp. 48, 61, 81. ISBN 9781115448154. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2 3 4  Sandeman, George Amelius Crawshay (באוקטובר 2009). Calais under English Rule. p. 114. ISBN 9781115448154. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Darian-Smith, Eve (1999). Bridging divides: the Channel Tunnel and English legal identity in the new Europe. University of California Press. p. 77. ISBN 0-520-21610-5.
↑  Fisher, H.A.L. (1936). A History of Europe. Great Britain: Edward Arnold & Co. p. 322.
↑  Bentley, James (1991). The Gateway to France. London: Viking. p. 10. ISBN 0670832065. נבדק ב-26 בספטמבר 2016. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Hunt, Jocelyn (1999). The Renaissance. New York: Routledge. p. 97. ISBN 0-203-98177-4.
↑  Linduff, David G. Wilkins, Bernard Schultz, Katheryn M. (1994). Art past, art present (2nd ed.). Englewood Cliffs, N.J.: Prentice Hall. pp. 454. ISBN 0-13-062084-X.
תחום המושב של קאלה בערך 1360
נובל הזהב של אדוארד השלישי הוטבע בקאלה בין השנים 1361 ו-1369.
שאוגואן

| --- | --- |
מרכז העיר
מרכז העיר
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 מחוז:  גואנגדונג
 נפות בנציבות העירונית:  8
 ערים בנציבות העירונית:  2
 שטח:  18,413 קמ"ר
 גובה:  59 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בנציבות העירונית:  2,855,131 (2020)
  ‑ במטרופולין:  1,028,460 (2020)
  ‑ צפיפות:  155.1 נפש לקמ"ר (2020)
 קואורדינטות:  24°48′N 113°35′E﻿ / ﻿24.800°N 113.583°E﻿ / 24.800; 113.583
 אזור זמן:  UTC +8
 http://www.sg.gov.cn/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הרפובליקה העממית של סין מוגדלת) בייג'ינג שאנגחאי צ'ונגצ'ינג שנג'ן הונג קונג צ'נגדו שניאנג שיאן חרבין אורומצ'י שינינג רוסיה מונגוליה קזחסטן קיר. ט. פק. הודו נפאל ב. בנ. מיאנמר תאי. לא. וי. הפ. ד.ק צ.ק יפןשאוגואן(למפת הרפובליקה העממית של סין רגילה) בייג'ינג שאנגחאי צ'ונגצ'ינג שנג'ן הונג קונג צ'נגדו שניאנג שיאן חרבין אורומצ'י שינינג רוסיה מונגוליה קזחסטן קיר. ט. פק. הודו נפאל ב. בנ. מיאנמר תאי. לא. וי. הפ. ד.ק צ.ק יפןשאוגואן(למפת גואנגדונג רגילה) גואנגג'ואו שנג'ן דונגגוואן ג'אנג'יאנג ג'יאיאנג מאומינג שאנטואו פוג'יין ג'יאנגשי חונאן גואנגשי ים סין הדרומישאוגואן(למפת גואנגדונג מוגדלת) גואנגג'ואו שנג'ן דונגגוואן ג'אנג'יאנג ג'יאיאנג מאומינג שאנטואו פוג'יין ג'יאנגשי חונאן גואנגשי ים סין הדרומישאוגואן    מיקומה של שאוגואן במחוז גואנגדונג tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
שָׁאוֹגְוָאן (בסינית מפושטת: 韶关; בסינית מסורתית: 肇慶; בפין-יין: Sháoguān; מילולית: "מעבר יפה") היא נציבות עירונית במחוז גואנגדונג שבדרום הרפובליקה העממית של סין. ע"פ מפקד האוכלוסין משנת 2020 אוכלוסיית הנציבות העירונית מנתה 2,855,131 תושבים, מתוכם 1,028,460 בשטח האורבני.