stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חצב מצוי
טקסונומיה ושמות

השם המדעי הקודם של חצב מצוי בספרות העברית היה Urginea maritima והוא שויך למשפחת השושניים (Lilaceae). כיום הוא וכל בני סוגו הועברו למשפחת האספרגיים ושמו שונה ל-Drimia maritima וזהו השם הנפוץ במחקרים. משנת 2004 נקבע שהחצב המצוי בישראל הוא Drimia aphylla ולא Urginea maritima שגדל בר רק באיים באיים הבאלריים, פורטוגל, ספרד ואלג'יריה.
ישנם חוקרים (2022) אשר מעבירים את חצב מצוי לסוג אחר והוא מכונה בשם Squilla Steinh, לפי גישה זו הסוג Squilla מונה 13 מינים, כולם ים-תיכוניים, ותפוצת החצב המצוי משתרעת מסוריה עד מצרים. גישה זו עדיין לא התקבלה.
השם העברי השם חָצָב, חֲצוּבָה" ניתן למין Urginea maritima במילון "ילקוט הצמחים" (הערה 222) משנת 1930 על סמך הכתוב במשנה, מסכת כלאים, פרק א', משנה ח', ובתלמוד ירושלמי, מסכת פאה,  פרק ב'. השם אושרר במילון "צמחי ארץ ישראל – שמות המשפחות והסוגים" משנת 1946 בסעיף 938.
החצב ידוע כאחד מ"מבשרי הסתיו", שכן בארץ ישראל, הוא מתחיל להציץ מתוך הבצל שלו סביב ט"ו באב, ויש הדורשים את שמו מהצירוף "חצי-אב", שכן מדובר באמצעו של החודש. עם זאת, הסיבה המוכרת יותר לשמו של החצב, היא יכולתו "לחצוב" בסלע ולהקשות על אלו שמנסים לעקור אותו. התלמוד מספר כי יהושע בן נון השתמש בחצב כדי לסמן באופן ברור את הגבול בין נחלות השבטים. כך שלא יוכלו לעקור את הצמח בקלות ולנסות לגנוב שטח אלה מאלה[דרוש מקור].
בוטניקה

החצב הוא גאופיט (בעל בצל), צמח שבחלק מהשנה מתים בו כל החלקים שמעל פני הקרקע ונשאר רק איבר אגירה תת-קרקעי - בצל רב-שנתי. הבצל הוא נצר תת-קרקעי, הבנוי מגבעול קצר-פרקים (עוגת הבצל) ומגלדים בשרניים, היוצאים ממפרקיו. הגלדים הם בסיסי עלים שלמים בעלי צורת קשקש אשר אינם מקיפים את הבצל כולו, אלא חופים זה על זה. בצל זה חסר גלדים קרומיים, ועל כן הוא רגיש יותר לתנאי הסביבה. בצל החצב הוא בצל דו-בדי (סימפודיאלי) אשר בו ניצן הפרחים נישא בראש הגבעול המעובה וקצר-הפרקים של הנצר התת-קרקעי, ואילו הניצנים הווגטטיביים, שמצמיחים עלים הם חיקיים וצדדיים. דבר זה גורם לנצר להתפתח בצורת זיגזג. בעוד שורשי בצלים של גאופיטים אחרים הם חד-שנתיים, שורשיו החצב הם רב-שנתיים והם עצמם משמשים גם איברי אגירה.
לעיתים גדולים הבצלים ומופעים קרוב לפני האדמה, ולעיתים קרובות חלקם העליון חשוף.
חצב מצוי הוא גם בעל יחידות רבייה וגטטיבית בצורת בצלצלים, שתחילת התפתחותם בניצן צדדי שעד מהרה מתמלא בחומרי תשמורת. הבצלצלים נשארים ליד צמח האם והפצתן מותנה בגורם חיצוני מכני.
החצב המצוי בעל הבצל הגדול בבצלי צמחי הארץ, שקוטרו יכול להגיע עד ל-20 ס"מ. בחודשי החורף מצמיח החצב עלים ירוקים גדולים ורחבים, שאורכם כ-30 ס"מ ורוחבם 7 עד 10 ס"מ. גלדי הבצל נוצרים מבסיסיהם של העלים שצמחו בחורף האחרון, וגלדים אלו הם אשר מספקים את המזון הדרוש להתפתחות המהירה של עמוד הפריחה, כך שהתוצאה היא שהפריחה של החצב אינה מסמלת את תחילת הצימוח של העונה החדשה - קרי הסתיו, אלא היא פריחה מאוחרת מאוד של הצימוח החורפי מהחורף הקודם. הבצל הגדול אוגר מים וחומרי מזון הנוצרים בפוטוסינתזה, כדי לספק את האנרגיה הדרושה לפריחה בסוף הקיץ. באביב קמלים העלים ואז גם יורדת רעילותם. כאשר הם מתייבשים כליל לא נותר לחצב כל זכר מעל פני הקרקע. שורשי החצב רב-שנתיים, ארוכים וחזקים ומגיעים לעומק של 3–4 מטרים. השורשים מסוגלים לחדור דרך סדקים צרים בסלע ולהרחיבם כדי להגיע אל קרקע לחה. שמו של החצב ניתן לו כנראה על שום תכונה זו, הדומה לחציבה בסלע.
החצב פורח בין אמצע הקיץ לתחילת הסתיו (בעיקר בחודשים יולי עד אוקטובר, ולעיתים לקראת סוף חודש יוני) . הוא בין הצמחים הבודדים שפורחים בתקופה זו, בשל החום והמחסור במים, ובזכות כך, בשילוב עם מראהו המרשים, זוכה לביקורים תכופים של חרקים ומאביקים. הפריחה היא בצורת עמוד תפרחת המגיע לגובה של מטר אחד ואף יותר. לאורך עמוד התפרחת מתפתחים פרחים רבים, לעיתים עד 250 פרחים לעמוד. משך חייו של כל פרח הוא 24 שעות בלבד. הפרח נפתח בחצות הלילה ומושך בצבעו הלבן את חרקי הלילה. ביום המחרת צפויים לבוא אליו גם דבורים וזבובים הנמשכים לצוף ולאבקה הנדירים בעונה זו. הפרחים השזורים לאורך עמוד התפרחת נפתחים בהדרגה מלמטה למעלה, בכל יום נפתחת קבוצת פרחים חדשה, וקודמתה נובלת. מחקר של אמוץ דפני הראה שהחצב המצוי מואבק גם על ידי חרקים וגם על ידי הרוח - דבר המפצה על נדירות המאביקים בעונת הפריחה שלו.
פנולוגיה של הצמח ושל עמוד הפריחה

הפריחה וחניטת הזרעים של חצב מצוי בעמודי תפרחת גבוהים ולבנים, בסוף הקיץ, באוגוסט, ספטמבר ואוקטובר, לפני עונת הגשמים, מהווה סיום מחזור החיים השנתי שלו, שהחל עם הופעת העלים בשנה הקודמת לאחר הגשמים. במקרה של החצב מועד הפריחה נפרד מהופעת העלים ושלב הפריחה מאחר לעומת שלב הלבלוב והצמיחה ולא מקדים אותו. הפירות מתפתחים תוך כדי הפריחה מסוף יולי עד תחילת אוקטובר. ומדי שנה מתרוקנים הגלדים החיצוניים והופכים לקליפות. חצב מצוי המנותק ממקור מים ומונח במקום יבש אך הנתון לחילופי טמפרטורה, ממשיך לפרוח מדי שנה, משך ארבע עד חמש שנים לפחות וללא עלים.
בסתיו, בחודשים נובמבר דצמבר של אותה עונת גידול מתרחשים שני אירועים: הבשלת הזרעים ופיזורם לפני בוא הגשם ואחר כך נביטתם עם הגשמים הראשונים. בהבשיל הפירות הם מתפשקים בשלושה סדקים והזרעים השחורים נחשפים ומוכנים להפצה ברוח. בעת הרטב הפרי קשוותיו נסגרות ובכך הוא “שומרים עליהם” מרטיבות.
בחורף נמשכת התבססות הנבטים, כשהעלווה מתפתחת מתחילת נובמבר עד תחילת מאי. במקרה של פרט עם בצל משנה שעברה בראשית החורף, לפעמים גם לפני היורה, בוקעים עלי החצב את הקרקע מן הבצל, כשהם חופים זה על זה. בשלב זה צבאים אוכלים מן העלים מפני שאינם רעילים כל כך ובשל מחסור במזון אחר. גם שפני סלע מסוגלים לאכול את העלים חרף רעילותם. בסיסי העלים היוצאים ממרכז הבצל מתמלאים והופכים לגלדים חדשים.
באביב, בחודש אפריל, חלה קמילה והתייבשות של הנוף הירוק, ואז העלים המצהיבים והקמלים יכולים לשמש מאכל לצאן.
בקיץ, בסוף אפריל תחילת מאי לאחר הסרת הנוף מסתיים מחזור החיים וחוזר חלילה. אך לא לפני שקודקוד הצמיחה מייצר עמוד פריחה עוברי על ניצניה בתוך הבצל, שהוא עתיד להתנשא בקיץ מעל פני האדמה. עמוד פריחה עוברי זה נותר בתוך הבצל כשהוא נתון בתרדמה עד חודש סוף הקיץ עם התקצרות הימים וירידה בטמפרטורה.
מועדי הפריחה של החצב קבוע, אבל הוא קשור בגובה הטופוגרפי של מקום גידולו של הפרט. צמחי החצב מקדימים לפרוח במקומות הגבוהים, למשל בהר רמים לעומת המקומות הנמוכים בבקעת החולה. נראה כי גורם הלחות קובע בהופעת העלים, אך לא בהופעת הפריחה.
בסוף הקיץ עם תחילת הפריחה פורץ עמוד התפרחת מהבצל כאשר כל ניצני הפרחים מוכנים לאורכו. עמוד התפרחת הולך ומתארך מלמטה כלפי מעלה, בקצב צמיחה של עד כ-3 מ"מ בשעה. בתחילה מתארך חלקו התחתון חסר הפרחים ואחר כך מתפתחת התפרחת בהדרגה מלמטה כלפי מעלה. בכל יום נפתחים מספר דורים של פרחים. לרוב מופיעים בו-זמנית על אותו עמוד תפרחת כ-14 עד 30 פרחים. משך הפריחה של פרט בודד הוא כשלושה שבועות. משך חייו של פרח רק 24 שעות. הוא נפתח בחצות הלילה, ומושך תחילה בצבעו הלבן את חרקי הלילה, ולמחרת גם דבורים וזבובים. אלה נמשכים לצוף ולאבקה, הנדירים בעונה זאת. פיזור האבקה נעשה מיד עם פתיחת הפרחים בשעה אחת אחר חצות. הצוף מופרש בשפע משלושה צופנים המצויים בגובה שני שלישים מבסיס השחלה בדפנות שבין שלושת עלי השחלה המאוחים. הצוף מופרש עם פתיחת הפרחים ונמשכת עד כחמש בבוקר והוא נאגר בבסיס של כל עלה שחלה.
האבקה בחצב היא בתקופה של מחסור במאביקים ומאידך הוא מואבק על ידי חרקים מקבוצות שונות ומואבק על ידי רוח ובעל אי-תאימות חלקית, כלומר מאופיין בייצור זרעים כתוצאה מהאבקה עצמית בשיעור גבוה. כל ההתאמות הללו מגבירת את שיעור חניטת הפירות.
מורפולוגיה

חצב מצוי הוא גאופיט, בעל בצל גדול בעל שורשים רב-שנתיים, המופיע קרוב לפני האדמה; כל העלים מרוכזים בבסיס הצמח ומופיעים זמן רב לאחר הפריחה; הפרחים מרובים וערוכים באשכול על עמוד גבוה והם בעלי 6 עלי עטיף לבנים עם עורק אמצעי ירוק או ארגמני. הפרי הלקט.
הבצל גדול וקוטרו 5 עד 15 ס"מ ואף 20 ס"מ. הוא מורכב גלדים בשרניים, רבים וצורבים. הגלדים החיצוניים קשקשנים-רעופים, מפורדים, ואינם מקיפים את הבצל. הרבייה הווגטטיבית נמרצת מאוד, גם בצורה ספונטנית, אך במיוחד משנפגע הבצל על ידי חריש או כיוצא בזה. בתאים של קשקשי הבצל של החצב מצויים עודפים של חומרים אנאורגניים המכונים ראפידים. ראפידים (מחטים) הם גבישים דקים ומאורכים בשני קצותיהם. בדרך כלל הם רבים ומצטרפים לצרורות.
העלים, פשוטים, תמימים, ללא לוואים ומרוכזים בבסיס הצמח, בשושנת. העלים רחבים מאוד דמויי אזמל צר אורכם 30 עד 100 ס"מ ורוחבם בין 3 עד 10 ס"מ. שפת העלה תמימה וישרה (שטוחה) והיא אינה גלונית מאוד (בשונה מחצב גלונית). העלים גלדניים-בשרניים מכוסים שעווה. זו מקנה להם, במיוחד לצד העליון, גוון ירוק-כהה עד מאפיר מעט (כחלחל) ומסייעת לאטום את העלה, לדחות קרינה ואולי גם ללכוד טיפות טל וגשם, הגולשים לעיתים במורד העלה לעבר הבצל ושורשיו.
עמוד התפרחת חסר עלים, זקוף, גבוה, אורכו 50 עד 200 ס"מ ונושא פרחים רבים (50 עד 250). הפרחים ערוכים באשכול צפוף בעל פרחים רבים, שאורכו עד 40 ס"מ. הפרחים פורחים מלמטה כלפי מעלה (20 עד 30 פרחים ליום).
הפרחים נכונים, גלגליים, דו-מיניים, בעלי שחלה עילית ועטיף פשוט-כותרתי. צבע הפרחים לבנים (צבע האונות של בן-חצב כחול-סגול אחיד) וקוטרם 10 עד 12 מ"מ.
עוקץ הפרח ארוך עד 3 ס"מ. עוקצי הפרחים מתפשטים וארוכים יותר מהחפים. לאחר ההפריה עוקץ הפרח פונה כלפי מעלה ונצמד לגבעול. בבסיס כל פרח חפה ולפעמים חפיות, דמויי המרצע הממהרים לנשור לעיתים החפים משתיירים.
העטיף פשוט כותרתי, ניכר היטב ובולט, מפורד לעלים עד לבסיסו או כמעט כך. 6 עלי העטיף מפושקים, מוארכים ואורכם 6 עד 8 ס"מ, אונות העטיף לבנות בעלות עורק ראשי כהה יותר, שצבעו ירוק או ארגמני. העטיף נושר אחרי הפריחה.
האבקנים 6, זירי האבקנים נימיים (אינם שטוחים) קבועים בבסיס עלי העטיף. המאבקים ירקרקים מרובי אבקה ומחוברים אל הזיר בגבם.
השחלה עילית, בת 3 מגורות, השליות זויותיות, עמוד שחלה אחד, נימי בעל צלקת אחת דמוית גולה והוא שווה באורכו לאבקנים או ארוך מהם במעט.
הפרי הלקט קלפי בעל 3 מקצועות (עשוי שלושה חריצים) ומשולשים בחתך רוחב.
הזרעים מרובים שחורים, רקועים (שטוחים) ומכונפים (בעלי כנף קרומית), קלי משקל בזכות קליפתם הספוגית. הפצת הזרעים באמצעות רוח וזרמי גשם. הזזת עמוד התפרחת גורמת לנשירת הזרעים מן הפרי. הפרי עצמו נפתח רק בהתייבשות, ואילו בהירטבו הוא נסגר ואינו משחרר את הזרעים.
תמונות

פרי יבש וזרעיו של חצב מצוי
פרי ירוק של חצב מצוי
חצבים מצויים ועליהם לאחר הפריחה
פרי בהפצה של חצב מצוי
פרי פתוח של חצב מצוי
בית גידול ותפוצה

תחום התפוצה הטבעית העולמית של חצב מצוי היא במזרח התיכון עד איראן. הוא גדל בקפריסין, באיי מזרח הים האגאי, טורקיה, עיראק, אראן, סוריה, לבנון ירדן, ישראל, מצרים, ערב הסעודית, סיני.
חצב מצוי נפוץ לאורכה של הארץ מהחרמון ועד להר הנגב ולאורך כל ים המלח. בנגב הדרומי המזרחי זהו צמח נדיר של משטחי סלע.
חצב מצוי גדל באזור ים המלח במשטחי סלע, מדרונות, מצוקים, וודיות. בשאר ישראל גדל בבתי גידול מגוונים על קרקעות שונות - גירניות חוליות ובזלתיות, קרקעות מנוקזות היטב. בחבל הים תיכוני גדל בבתות, שיחיות, שטחים עשבוניים ובמיוחד במקומות החשופים לרעייה. בספר יהודה ושומרון הוא מגיע לידי שליטה באזורים שבהם קיימת רעיית יתר (עין גדי).
חצב מצוי גדל באוכלוסיות גדולות הפזורות באקראי, בבתי גדול פתוחים, מוארים, פיזורן מלמד על כך, כי קשה לאוכלוסייה חדשה להתבסס בשטח שכבר תפוס על ידי חד-שנתיים, אך במקומות שהתבססה בהם אוכלוסייה – בשל הפרעה שחלה שם בעבר או בדרך מקרה – היא מתמידה ומשגשגת ואף מצטופפת, אולי בעיקר באמצעות רבייה וגטטיבית.
כצמח נוי החצב המצוי הוא צמח אור מלא, עמיד בקרה, ביובש ובמליחות. גדל בכל אזורי ישראל ובקרקעות מנוקזות. הריבוי באמצעות זרעים ובאמצעות חלוקה בסתיו.
שימושי החצב

אליעזר בן-יהודה כותב במילונו על השימושים השונים בצמח:
כבר הוכיח עמנואל לֶו כי זהו ירק ממין הבצל... על פי עדותו של חכם הצמחים אשרסון, כי עוד היום נוהגים הפלחים בטרבלוס וגם באל עריש לתחם את שדותיהם בצמחי הבצלי הזה, וכן העידו סופרי הרומאים שהיה נהוג בזמן ההוא לתחוב יחור של תאנה בירק הבצלי הזה לשמר על התאנה מפני התולעים, וגם בדבר אכילת הצבאים העיד החכם שוינפורט כי מינים דומים לזה בארץ ישראל הם באמת מאכל צבאים.
שימושי החצב > סגולות רפואיות

על אף רעילותם של חלקי הפרח השונים, החצב ידוע כבעל סגולות רפואיות עוד מימי קדם, עדויות לכך נמצאו בפפירוס אברס, מהמאה ה-15 לפנה"ס (מסמך עתיק המכיל רשימה של 867 מיני צמחים, בעיקר צמחים אשר מיוחסות להם סגולות רפואיות).
סגולותיו הרפואיות של החצב מתבטאות בעיקר בנוכחות החומר הכימי סְצִילַרֵן המצוי בעיקר בבצל הצמח. סצילרן, בדומה לדיגוקסין ודִיגִיטוֹקְסִין המצויים בצמח אצבעונית ארגמנית, משפיע ישירות על שריר הלב וגורם לכיווצו. במינונים קטנים ומדודים מסוגל לשמש תרופה לסובלי אי ספיקת לב.
שימושי החצב > תיחום גבול חלקות

קיימות עדויות לכך שהחצב שימש בארץ-ישראל לסימון גבולות שטחים חקלאיים. קשה מאוד לעקור את החצב בשל שורשיו העמוקים והחזקים ורעילותו הרבה מחסנת אותו מפני בעלי חיים. כך יכולה שתילת שורת חצבים לשמש קו גבול בן-קיימא.
שימוש זה מוזכר בתלמוד הירושלמי בדיון לגבי הלכת פאה בשאלה היכן נגמרת חלקת השדה.
רבי יוסי בן חנינא אמר: חצובות (כלומר חצבים) מפסיקין לפיאה (כלומר מהווים קו תיחום מובהק בין שתי חלקות נפרדות). רב חסדא בעי: בהן חלק יהושע את הארץ (כלומר גם יהושע בן נון תיחם את חלקות השבטים בחצבים).
. במסכת בבא בתרא מסופר כי יהושע בן נון תחם את גבולות השבטים לפי החצב כיוון ששורשיו יורדים מטה ואינו יונק לא מכאן ולא מכאן (מסכת בבא בתרא דף נו' עמוד א', פרושי רש"י ורשב"ם).
גם החקלאים הבדואים בתקופת המנדט הבריטי מכירים שיטה זו, כפי שהעיד עארף אל-עארף,על סמך ניסיונו כמושל מחוז באר שבע.
כדי לתחום תחומי אדמתו מאדמת חברו זורע הבדואי "בצולה" (=חצב)... בדואי המסיג את גבול שכנו, בעקירת הבצולות המציינות את הגבולים... הריהו נקנס קנס גדול.
עוד נאמרה בתלמוד בהקשר זה האימרה "חצובא מקטע רגליהון דרשיעיא" (החצב מקטע רגלי רשעים). כלומר, אם יש שכן רשע הפולש לחלקת שכנו וגוזל קרקע מחברו, יבוא החצב בעת פריחתו בסוף הקיץ ויעיד על קו התחום שבין השכנים.
שימושי החצב > מאכל לצבאים

למרות רעילותם הרבה של כל חלקי הצמח, בסוף החורף, כאשר עלי החצב קמלים הם הופכים לפחות רעילים והצבי הארצישראלי נוהג לאכול אותם, בניגוד לשאר בעלי החיים הנמנעים מהם .
הדבר מוזכר גם הוא במקורות. האגדה בבראשית רבה מספרת שנח הכניס לתיבה חצבים עבור הצבאים:
רבי אבא בר כהנא אמר: הכניס עמו זמורות לפילים, חצובות (=חצבים) לצבאים, זכוכית לנעמיות (=יענים)
.
ובהלכות שבת (תלמוד בבלי, מסכת שבת קכ"ח, ע"א) נאמר שמותר לטלטל בשבת חצבים כי הם מזון לצבאים.
קיימות עדויות על מאכל חלקי הצמח גם על ידי דורבנים.
שימושי החצב > הרכבת תאנים

במקורות (משנה מסכת כלאיים) יש דיון לגבי המנהג לתקוע ייחורים (ענפים צעירים מהם מסוגל לצמוח עץ) של תאנים אל תוך חריצים בבצל החצב. ככל הנראה עשו זאת החקלאים הקדומים כדי לחסן את הצמח הצעיר מפני מזיקים. ההלכה היא "אין נוטעין יחור של תאנה לתוך החצוב שיהא מקירו" (משנה, כלאיים א, ח).
החצב בתרבות העברית

החצב הוא הסמל המובהק של הסתיו בתרבות העברית והאזכורים לכך הם רבים ביותר. החצב פורח בתקופת ראש השנה ותחילת שנת הלימודים ומסמל לפיכך פריחה והתחדשות, גם כאשר הנוף בארץ ישראל יבש וצחיח בעונה זו. את הקשר בין החצב והסתיו ניתן למצוא בחומרי הקריאה לפעוטות בגן הילדים ובשירים רבים למשל:
רוח קלה, רוח קרירה

מנשבת בגינה,

כשיפרח בה החצב

אדע תמיד כי בא הסתיו.
החצב נמשל לעוף החול של הצמחים, אשר כמו עוף החול הקם מחדש לתחייה מן האפר, פורח מחדש מתוך עליו המתים. עמוד התפרחת העדין והשברירי עושה את הבלתי אפשרי ופורח בתנאים קשים, וזאת בזכות שורשיו העמוקים, הסמויים מהעין. מאיר שלו סיכם את החיבה הישראלית לחצב:
[החצב] אולי אינו ההדור בפרחים אבל יש בו פער יפה בין עדינות ובין חוסן והיום שבו מתנשאת תפרחתו מבין העלים המתים - הוא יום שממלא את הלב בהתרגשות.
החצב מככב במספר שירים עבריים כמו למשל:
"חצבים פורחים" של להקת תיסלם
"כמו חצב" מאת נעמי שמר ובביצוע יהורם גאון
שיר תשרי של חוה אלברשטיין
"שיר סתו" מאת נעמי שמר ("זקוף ולבן פרח החצב")
"בראש השנה" מאת נעמי שמר ("בראש השנה כנר נשמה עלה בשדה חצב")
בבית השני של השיר "שיעור מולדת" מאת עלי מוהר מתואר שיעור מולדת בו מראה המורה לתלמידים חצב כמבשר את בוא הסתיו והיורה
אמנון אברמוביץ'

| --- | --- |

אברמוביץ' ביוני 2008
 לידה:  15 בספטמבר 1951 (בן 73) ניר עם, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1977
 מעסיק:  חברת החדשות בעבר: מעריב הערוץ הראשון
 סוג כתב:  פרשן מדיני
 תחום סיקור:  אקטואליה, פוליטיקה ומדיניות
 בן או בת זוג:  רחל צלניק-אברמוביץ 
 
אמנון אַבְּרָמוֹבִיץ' (נולד ב-15 בספטמבר 1951) הוא פובליציסט, עיתונאי ופרשן פוליטי ישראלי. משמש כפרשן הפוליטי של חברת החדשות המשדרת בערוץ 12.
ביוגרפיה

אברמוביץ' נולד בקיבוץ ניר עם להורים ממייסדי הקיבוץ. בגיל צעיר עבר עם משפחתו לקריית אתא. ב-1969 התגייס לצה"ל ושירת בחיל השריון. ב-1972 החל בלימודי משפטים באוניברסיטת תל אביב. במלחמת יום הכיפורים גויס למילואים ולחם כנהג טנק של מפקד גדוד 409 תחת פיקודו של סא"ל עוזי בן יצחק, בחטיבה 600. ב-9 באוקטובר 1973, יומה הרביעי של המלחמה, נפצע בקרבות באזור תעלת סואץ. הוא נכווה באורח קשה בפניו ובגופו, אך המשיך לנהוג בטנק משום שסבר שנותרו בו חיילים. על אומץ לבו ודבקותו במשימה קיבל את צל"ש הרמטכ"ל. לאחר שיקום שכלל כ-60 ניתוחים חזר ללימודי המשפטים ובסיומם התמחה בפרקליטות מחוז תל אביב (פלילי) ואצל עורך דין פרטי בתחום המשפט האזרחי. ב-1978 קיבל רישיון עורך דין.
את דרכו העיתונאית החל בתקופת הלימודים כחבר מערכת עיתון הסטודנטים של האוניברסיטה "יתוש" וכתב במוסף השבועי "דרבן" של "ידיעות אחרונות". ב-1977 החל לעבוד בעיתון "על המשמר" וב-1978 מונה לסגן עורך המוסף "חותם" של העיתון. החל מ-1979 כתב גם בירחון מוניטין. ב-1981 עבר לעיתון "מעריב" ושימש כתב מדיני, שליח העיתון בלונדון ופרשן בכיר. הוא עזב את "מעריב" ב-1994 במחאה על פרשת האזנות הסתר בעיתון (במסגרתה הוקלט גם הוא ללא ידיעתו), ועבר לשמש כפרשן בערוץ הראשון. מאז 2003 משמש פרשן בחברת החדשות של ערוץ 2 ומופיע בפאנל הקבוע בתוכנית "אולפן שישי".
דעותיו הפוליטיות של אברמוביץ' מזוהות עם השמאל הישראלי. ב-1995, בעת ששימש פרשן בערוץ הראשון, עתרה האגודה לזכות הציבור לדעת לבג"ץ בטענה שדעותיו באות לביטוי בפרשנויות שהוא משדר ובדרישה למתן ייצוג גם לעמדות אחרות. בעקבות העתירה התחייב הערוץ הראשון לתת במה גם לעמדות אחרות. עתירה נוספת של האגודה ב-1996 נדחתה.
ביוגרפיה > חשיפות ואזכורים בולטים

שבועיים לאחר רצח יצחק רבין חשף אברמוביץ' את העדויות של יגאל עמיר, אחיו חגי עמיר ומרגלית הר שפי. כן חזר על חשיפתו של בני אלון שאבישי רביב הוא סוכן השב"כ וכן ששם הקוד שלו "שמפניה". אברמוביץ' פרסם את הידיעה ללא שהועברה לצנזורה הצבאית לבדיקה מוקדמת. בעקבות הפרסום נחקר במשטרה, אך הוחלט שלא להעמידו לדין לאחר שהביע חרטה והתחייב להעביר לצנזורה כל מקרה של ספק לגבי ידיעות ביטחוניות. בריאיון באותה שנה אמר: "במחשבה שנייה לא הייתי מפרסם את זה. לא חזיתי מה יתפתח מזה. לא רציתי להיות זה שיעניק לימין מתנות חינם".
כחצי שנה לפני יישום תוכנית ההתנתקות, אמר אברמוביץ' בדיון בנושא במכון ון ליר בפברואר 2005: "צריך לשמור על שרון כמו על אתרוג, לשומרו בקופסה אטומה, מרופד בספוגית, צמר גפן ונייר צלופן, לפחות עד תום ההתנתקות". שרון, שהיה באותה העת ראש ממשלת ישראל ונחקר בחשד למעשי שחיתות, היה מובילה העיקרי של התוכנית, ולהערכת אברמוביץ' היחיד שיכול להוציאה אל הפועל. האמירה של אברמוביץ' עוררה ביקורת רבה - בין השאר מצד עמיתיו של אברמוביץ', ביניהם נחום ברנע. אברמוביץ' התייחס מספר פעמים לאותה אמירה: במאי 2005 כתב "הטענה המתריסה, החצופה, הדמגוגית מכולן היא הטענה שאנחנו, העיתונאים, מחפים על מעשים עברייניים של שרון, פליליים ממש, והכל למען ההתנתקות". ביולי 2005 כתב כי באמירתו התכוון שהפרשנים לא יציגו את שרון באור שלילי, אולם בטורי הידיעות "יש להתייחס אליו כמו אל חושחש". בשל השימוש שעשה בה אברמוביץ' הפכה המילה "אִתרוּג" לסמל להעלמת עין ממעשי שחיתות כשהם מבוצעים על ידי מי שאמצעי תקשורת חפץ ביקרו ולהטיות פוליטיות בתקשורת בכלל.
ב-8 ביולי 2006 חשף אברמוביץ' כי נשיא המדינה, משה קצב, נפגש עם היועץ המשפטי לממשלה, מני מזוז והתלונן על שראש לשכתו לשעבר, א', מנסה לסחוט אותו בטענה שביצע בה מעשים מגונים. פרשה זו התפתחה לכתב אישום שהסתיים בהרשעתו של קצב וריצוי עונש מאסר.
באוגוסט 2010 חשף אברמוביץ' יחד עם רוני דניאל, את "מסמך גלנט" שניסה להטיל דופי ברמטכ"ל המכהן, רב-אלוף גבי אשכנזי, לכאורה במסגרת אסטרטגיית ההתמודדות של האלוף יואב גלנט לתפקיד. החשיפה עוררה סערה במערכת הפוליטית והצבאית, ואברמוביץ' זומן להעיד במשטרה במסגרת חקירת הפרשה. בתום חקירת משטרה התברר המסמך כזיוף, וכי הוא הודלף לאברמוביץ' על ידי אל"ם (מיל') גבי סיבוני, חברו של אשכנזי, שאותו הגדיר אברמוביץ' כ"מקור סולידי, אמין ומחוץ לסצנה. ונטול אינטרס בעניין הזה".
בדצמבר 2012, מיד לאחר מסיבת העיתונאים שבה הודיעו ראש הממשלה בנימין נתניהו ושר החוץ אביגדור ליברמן על איחוד רשימות הליכוד וישראל ביתנו לקראת הבחירות לכנסת ה-19, פרסם אברמוביץ' את קיומו כביכול של מסמך סודי שבו נתניהו וליברמן סיכמו על רוטציה ביניהם בתפקיד ראש הממשלה. החשיפה התבררה ככוזבת.
בפברואר 2013 התראיין לעיתון "הארץ", ואמר כי הדברים החשובים ביותר לדעתו במסגרת עבודתו העיתונאית הם "לדבר על הכיבוש ועל מחיר הכיבוש", ו"לשכנע את הציבור במה שחשוב".
במהלך 2017 היו לאברמוביץ' מספר חשיפות בנוגע לחקירות נגד ראש הממשלה בנימין נתניהו, כגון זימונו לעדות של המיליארדר רון לאודר בעת שהגיע להלוויית שמעון פרס ונסיגתו של ארנון מילצ'ן מעדותו הראשונית.
באוגוסט 2017 פרסם החקיין יוסי וידר הקלטה של שיחת טלפון שלו עם אברמוביץ' שבה הוא מתחזה לאהוד ברק ואומר לאברמוביץ' שהוא עומד להתמודד על ראשות מפלגת העבודה. אברמוביץ' הסכים בשיחה ביחס לצורך לסיים את שלטונו של בנימין נתניהו ואמר "על זה אין ויכוח". אברמוביץ' הגיב שהוא הבין מיד שמדובר במתיחה ושמדובר בקטע ערוך. וידר הכחיש ופרסם את ההקלטה המלאה.
ביקורת על דבריו

בעת מבצע צוק איתן, ביולי 2014, הפגינו כ-150–200 אנשים מול אולפן "חדשות 2" ובפרט נגד אברמוביץ'. בספטמבר 2016, בעת שהגיע לבית הדין הצבאי ביפו כדי לסקר את משפטו של אלאור אזריה, התגודדו סביבו עשרות מפגינים שקראו קריאות גנאי. בשני המקרים הוא נזקק לעזרת המשטרה.
ביקורת על דבריו > הליכים משפטיים

בשנת 1996 האשים את פנחס פישלר ברישומים פליליים בתפקידו כמנהל לשכת ראש הממשלה בנימין נתניהו. פישלר הגיש תביעה אזרחית וקובלנה פלילית נגד אברמוביץ'. כעבור ארבע שנים, בשנת 2000, התנצל אברמוביץ' על דבריו בשידור, ובעקבות זאת ביטל היועץ המשפטי לממשלה אליקים רובינשטיין את ההליכים הפליליים נגד אברמוביץ'.
ב-2010 הגיש מרכז שלם תביעת דיבה בסך 4 מיליון ש"ח נגד אברמוביץ' וחדשות 2, על שייחס למרכז תפקיד ביחסי הון-שלטון במהלך פינתו במהדורת שישי. בפשרה בין הצדדים, חזר בו אברמוביץ מדבריו במהדורה.
בני קצובר הגיש תביעת לשון הרע נגד אברמוביץ', על שבמאמר שפרסם ייחס לקצובר את המשפט "יש להעמיד את רבין ופרס בפני כיתת יורים". בינואר 2023 חייב בית המשפט המחוזי מרכז את אברמוביץ' לפצות את קצובר ב-15,000 ש"ח והוצאות משפט בסך 5,000 ש"ח.
חיים אישיים

אברמוביץ' מתגורר ברמת השרון. הוא נשוי לפרופ' רחל צלניק-אברמוביץ, פרופ' בדימוס ללימודים קלאסיים באוניברסיטת תל אביב, ואב לשניים.
אברמוביץ' ידוע כחובב כדורגל ואוהד קבוצת מכבי חיפה, ואף השתתף כפרשן בתוכנית יציע העיתונות בעונותיה הראשונות.
הערות שוליים

1 2  אסף זגריזק, חבריו לנשק של אמנון אברמוביץ' הזדעזעו מהמתקפות: "הוא דוגמה ללוחם בצה"ל", באתר ynet, 31 באוקטובר 2016
↑  גולן יוכפז וענת דוידוב, "אמנון היה גיבור וחזר מהמוות לחיים", באתר 103fm,‏ 12 ביולי 2021
↑  צל"ש הרמטכ"ל שהוענק לאמנון אברמוביץ', באתר "בעוז רוחם" של אגף כוח האדם בצה"ל
↑  דוגמה למאמר פרשנות: אמנון אברמוביץ', מלחמת אלף הימים, מעריב, 7 ביוני 1985
1 2 3  אמנון אברמוביץ', בלקסיקון "העין השביעית" לתקשורת ועיתונות
↑  בג"ץ 6926/97 איתן פלג נ' היועץ המשפטי לממשלה ואחרים, ניתן ב־10 בספטמבר 1998
↑  יניב זך, השומר של אריק, באתר nrg‏, 26 באפריל 2005;
הקלטת הדיון(הקישור אינו פעיל, 5 בפברואר 2017)
↑  מרדכי קרמניצר, מסקנתו של אמנון אברמוביץ' בדבר היחס המגונן כלפי שרון מסוכנת והרסנית מאין כמותה, באתר העין השביעית, 1 ביולי 2005
↑  אמנון אברמוביץ', סיקור תיק התנתקות - בזכות הגיוס, בגנות ההשתמטות, באתר העין השביעית, 1 במאי 2005
↑  אמנון אברמוביץ', סיקור ההתנתקות - אתרוג, לימון ופועל מהשטחים, באתר העין השביעית, 1 ביולי 2005
↑  אתרוגנות, בלקסיקון "העין השביעית" לתקשורת ועיתונות
↑   כך התפוצצה פרשת קצב, באתר ‏מאקו‏, 10 בנובמבר 2011;
אמנון אברמוביץ'‏, בשעה 19.58 קיטל על הקו: אולי תוציא את המשפט "ואף ביצע בה מעשים מגונים בכוח", מדובר בנשיא, זה משפט נוראי, באתר וואלה, 18 באפריל 2018
↑  אמיר בוחבוט ואבי אשכנזי, אל"מ במיל' גבי סיבוני: אני הדלפתי את מסמך גלנט, באתר nrg‏, 20 באוגוסט 2010
↑  רוני דניאל ואמנון אברמוביץ', ‏מקור המסמך - "אמין, מוכח ופורה", באתר ‏מאקו‏, 7 באוגוסט 2010
↑   איילת שני, אמנון אברמוביץ' מסביר למה ישראל תקרוס, באתר הארץ, 9 בפברואר 2013
↑  אמנון אברמוביץ', ‏פרסום ראשון: התפתחות בחקירת רה"מ, באתר ‏מאקו‏, 4 באוקטובר 2016
↑  אמנון אברמוביץ', ‏פרסום ראשון: השינוי בעדות מילצ'ן, באתר ‏מאקו‏, 8 במרץ 2017
↑  "הפרצוף האמיתי של אברמוביץ" נחשף": המתיחה שמסעירה את הרשת, באתר מעריב אונליין, 10 באוגוסט 2017
↑  וידר חושף את הקלטת אברמוביץ' המלאה: "לא הופתעתי ששיקר", 11 באוגוסט 2017, באתר מעריב אונליין;
שוקי טאוסיג, מלחמת ההצהרות, 11 באוגוסט 2017, באתר העין השביעית
↑  דוד ורטהיים‏, המפגינים לאמנון אברמוביץ', נכה ומחזיק בצל"ש הרמטכ"ל: "בוגד, מחבל", באתר וואלה, 30 ביולי 2014
↑  רן בוקר, קריאות "בוגד" לאמנון אברמוביץ' מחוץ למשפט אלאור אזריה, באתר ynet, 19 בספטמבר 2016
↑  שוקי טאוסיג, לא כולם היו בניו, באתר העין השביעית, 17 בדצמבר 2011
↑    שלמה פיוטרקובסקי, ‏הערעור התקבל: אמנון אברמוביץ' יפצה את בני קצובר על הוצאת דיבה, בעיתון מקור ראשון, 31 בינואר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012278076605171  VIAF: 6091167807367318130000   WorldCat (עם VIAF): 6091167807367318130000
ריצ'רד הנרי לי

ריצ'רד הנרי לי (באנגלית: Richard Henry Lee;‏ 20 בינואר 1732 – 19 ביוני 1794) היה מדינאי ואב מייסד אמריקאי מווירג'יניה, הידוע בעיקר בזכות החלטת לי מיוני 1776, ההצעה בקונגרס הקונטיננטלי השני הקוראת לעצמאות המושבות מבריטניה הגדולה שהובילה להכרזת ארצות הברית על עצמאות, עליה חתם. לי כיהן גם לתקופת כהונה של שנה כנשיא הקונגרס הקונטיננטלי, הציע והיה חתום על האגודה הקונטיננטלית, חתם על תקנון הקונפדרציה, והיה סנאטור של ארצות הברית מווירג'יניה מ-1789 עד 1792, ואף כיהן בחלק מהזמן הזה. כנשיא הזמני של הסנאט.
הוא היה בן למשפחת לי, משפחה בעלת השפעה היסטורית בפוליטיקה של וירג'יניה.