stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מל מרטינז
בחירות 2004 לסנאט > עבירת דיווח שקרי לגבי קמפיין הבחירות

באוגוסט 2006 הודה הקמפיין של מרטינז שהקמפיין של 2004 היה בבדיקה של ועדת הבחירות הפדרלית (FEC) במשך יותר משנה. לפי מסמכי FEC, לאחר בחירות 2004 מרטינז דיווח שלקמפיין שלו (תקציב של 12 מיליון דולר) יש חובות של כ-115,000 דולר. אבל בדיקה מחודשת הראתה שהקמפיין שלו חייב 685,000 דולר בהוצאות בחירות. הקמפיין הוציא כ-300,000 דולר בשכר טרחה לרואי חשבון ועורכי דין הקשורים לקמפיין של 2004. ב-28 באוקטובר 2008 הסכים הסנאטור הרפובליקני מל מרטינז לשלם קנסות בסך 99,000 דולר על אי ציות של הקמפיין שלו לחוקי הבחירות הפדרליים, כולל קבלת תרומות עודפות, כפי שעלה מהרישומים. ביקורת של ה-FEC גילתה שהקמפיין של מרטינז קיבל סך של 313,235 דולר בתרומות שחרגו מהמגבלות מ-186 תורמים שונים. הקנס התקבל על ידי ה-FEC ב-10 בספטמבר ופורסם חודש לאחר מכן במאגר המידע שלו.
הארגון Citizens for Responsibility and Ethics in Washington‏ (CREW) (אנ') הגיש באוגוסט 2006 תלונה ל-FEC שלפיה מרטינז קיבל באופן לא חוקי יותר מ-60,000 דולר מחברת המשקאות בקרדי בקמפיין. CREW טען כי חברת בקרדי הפרה את חוק מסע הבחירות הפדרלי (FECA) (אנ') ואת תקנות ה-FEC על ידי שידול תרומות מרשימה של ספקי התאגיד עבור קמפיינים אלה, ועל ידי שימוש בכספי תאגיד כדי לשלם עבור מזון ומשקאות באירועי קמפיין שהתקיימו במטה החברה ב-11 במאי 2004. תלונה מתוקנת של CREW באוקטובר 2006 טענה על התנהגות דומה של בקרדי עבור מסע הבחירות החוזר של הסנאטור הדמוקרטי ביל נלסון ב-2006. באפריל 2007 ה-FEC הודיע ל-CREW שהוא בחן את ההאשמות נגד בקרדי, במסע הפרסום של מרטינז ובמסע הפרסום של נלסון, לא מצא סיבה להאמין שההפרות לכאורה התרחשו, וסגר את העניין.
מחלוקות בקרב אנשי הצוות

ב-6 באפריל 2005 מרטינז קיבל את התפטרותו של היועץ המשפטי שלו, בריאן דרלינג (אנ'), שהיה אחראי על כתיבת והפצת התזכיר של Schiavo הקשור למשפט של Terry Schiavo (אנ').
מרטינז הכחיש מייד כל ידיעה על מעורבותו של דרלינג בסיטואציה, וציין שהוא עצמו העביר בשוגג עותק של התזכיר לסנאטור הדמוקרטי טום הרקין מאיווה, בחשיבה שזה לא יותר מאשר מתווה של ההצעה הרפובליקנית. מרטינז טען כי התזכיר "נועד להיות טיוטה עובדת", והצהיר שדרלינג "לא ממש יודע איך השגתי אותו".
תזכיר Schiavo הוא התקרית השלישית שבה מרטינז קיבל אחריות רחבה תוך הטלת האשמה על איש צוות. במהלך הפריימריז של המפלגה הרפובליקנית, איש צוות הואשם ביצירת עלון מסע בחירות שצייר את יריבו ביל מקולום כמשרת של "הלובי ההומוסקסואל הרדיקלי". זמן קצר לאחר מכן הואשם איש צוות אחר שקרא לסוכנים פדרליים המעורבים בפרשת אליאן גונזלס "בריונים חמושים".
למרות ההתנגדויות הקולניות של מרטינז בנושאים הומוסקסואלים כמו נישואי הומוסקסואלים, הוא העסיק שני גברים הומוסקסואלים בקמפיין שלו בסנאט ב-2004.
הוועדה הלאומית הרפובליקנית

בנובמבר 2006 מונה מרטינז ליושב ראש המפלגה הרפובליקנית עבור מחזור הבחירות 2007–2008 (מייק דאנקן (אנ') היה אחראי לתפעול השוטף). חלק חשבו שהבחירה נעשתה עקב הירידה בתמיכה ברפובליקנים בקרב המצביעים הלטינים בבחירות אמצע הכהונה ב-2006. כמה שמרנים התנגדו לבחירתו של מרטינז, תוך שהם ציטטו את עמדותיו בנושא הגירה וחוסר ההתלהבות הכללית שלהם מתפקודו כסנאטור. מרטינז פרש מתפקיד זה ב-19 באוקטובר 2007.
ספרים

באוגוסט 2008 הוציא מרטינז אוטוביוגרפיה בשם "A Sense of Belonging; From Castro's Cuba to the U.S. Senate, One Man's Pursuit of the American Dream".
באפריל 2011 יצא הספר "Immigrant Prince", ביוגרפיה על מרטינז שנכתבה על ידי ריצ'רד פוגלסונג (אנ').
שדלנות של פקידי ממשל ספרדיים מטעם ארצות הברית

שלושה חודשים לתוך כהונתו הנשיאותית של ברק אובמה, הממשל פנה לסנאטור מל מרטינז כדי שיעביר הודעה פרטית לפקידי ממשל בספרד כדי לסכל חקירה של פקידי ממשל לשעבר בממשל בוש בגין הסגרה ועינויים של עצורי גואנטנמו שארצות הברית לא הצליחה לחקור. לדברי קרול רוזנברג (אנ'), "הסיבה לדאגה בשגרירות ארצות הברית הייתה מה שדיפלומט אמריקאי כינה תיק 'מתועד היטב' בעובי 12 אינץ' שנערך על ידי ארגון זכויות אדם ספרדי. בשם חמישה שבויים בגואנטנמו הקשורים לספרד, הארגון האשים את המקורבים המשפטיים של בוש בהנחת היסוד להתעללות בעצורים בחודשים שלאחר הפיגועים ב-11 בספטמבר 2001".
ששת הנאשמים הם: התובע הכללי לשעבר אלברטו גונזאלס; דייוויד אדינגטון (אנ'), ראש הסגל והיועץ המשפטי לשעבר של סגן הנשיא; ויליאם היינס (אנ'), היועץ המשפטי לשעבר של מחלקת ההגנה; דאגלס פיית', תת-מזכיר ההגנה למדיניות לשעבר; ג'יי בייבי (אנ'), ראש משרד היועצים המשפטיים לשעבר של מחלקת המשפטים; וג'ון יו (אנ'), חבר לשעבר בצוות של בייבי.
ב-15 באפריל 2009 נפגש מרטינז עם שר החוץ הספרדי בפועל, אנחל לוסדה, בביקור במשרד החוץ הספרדי, שם הזהיר כי לחקירה יהיו השלכות, וכי "התביעה לא תובן או תתקבל בארצות הברית, ותהיה לכך השפעה עצומה על היחסים ההדדיים". לוסדה אמר למרטינז כי הוא מבין את הסיבוכים, אך "יש לכבד את עצמאותה של מערכת המשפט ואת התהליך", וכי "הרשות המבצעת של הממשלה לא יכולה לסגור שום חקירה משפטית, והפציר שהתיק הזה לא ישפיע על מערכת היחסים הכוללת, נוסף לכך שהאינטרסים שלנו הרבה יותר רחבים, ושאין לראות בתיק השיפוט האוניברסלי שיקוף של עמדת ממשלת ספרד".
בעקבות ההסבר, ראש העיתונות של התובע הכללי הספרדי, Cándido Conde-Pumpido (אנ'), אמר לתקשורת כי משרד התובע יעביר את המלצת התובע לבית המשפט הלאומי, שם יהיה על השופט החוקר בלטסר גארסון להחליט אם להמשיך בתיק או לא. בלטסר גארסון היה מבקר גלוי של מתקן המעצר בגואנטנמו והצהיר בפומבי כי הנשיא לשעבר ג'ורג' ווקר בוש צריך להישפט על פשעי מלחמה.
באפריל 2010, בעצת התובע הכללי הספרדי קנדידו קונדה-פומפידו (Cándido Conde-Pumpido), שהיה סבור כי בית משפט אמריקאי צריך לשפוט את התיק (או לדחות אותו) לפני שבית משפט ספרדי יחשוב אי פעם על מעורבות, המליצו התובעים לשופט גארסון לבטל את חקירתו. כפי שדווח ב-CNN, קונדה-פומפידו אמר לכתבים כי תוכניתו של השופט גארסון מאיימת להפוך את בית המשפט "לצעצוע בידי אנשים שמנסים לבצע פעולה פוליטית".
משפחת למל

משפחת למל (בגרמנית: Lämel) הייתה משפחה יהודית וינאית שהעמידה רבנים ואנשים ידועי שם. אחד מצאצאיה שמעון אדלר למל, קיבל את תואר האצולה הנמוך אֶדלר, שהקנה לו את הכינוי "אֶדלר פון למל" (Edler von Lämel, האציל לבית למל).
דורות ראשונים

אבי המשפחה היה משה אהרן למל, בעל מעמד גבוה בקהילה היהודית בווינה. אשתו הייתה בת למשפחת רבנים, ולהם כמה ילדים.
בנו, שמואל פייבש (או: פאבי) למל (ה'ש"י, 1550 - ה' באייר ה'שע"ו, 22 באפריל 1616) חי ופעל אף הוא בווינה. הוא התעשר עושר רב, והיה מנדבניה הגדולים של הקהילה. על מצבתו נחרת: ”ממשפחת למל - בתורה ומצות עמל - מיום הגמל / גומל חסדים - ומכניס אורחים - ומילא צרכם”.
בנו, נתן פייטל למל (ה'ש"כ, 1560 - ה'ש"ץ, 1630) למד בקרקוב ונסמך לרבנות. שימש ברבנות אוסובלהה (אנ') שנקראה בפי יהודיה הוצנפלוץ (האטצענפלאטץ) כשמה הגרמני (Hotzenplotz), לאחר מכן ברבנות סלאוקוב (בשמה הגרמני: אוסטרליץ), ומשנת ה'שע"ד, 1614, ועד מותו, ראש הקהילה היהודית בווינה.
בנו, שמואל פייבש למל, השני, היה רב בפולין. הוא תיאר את זכרונותיו מימי פרעות ת"ח ות"ט בספרו "טיט היון" (ונציה ת"י).
מצואו באשו

| --- | --- |

 לידה:  1644 בית לידתו של באשו, מחוז איגה, שוגונות טוקוגאווה 
 פטירה:  28 בנובמבר 1694 (בגיל 50 בערך) Midōsuji, Settsu Province, שוגונות טוקוגאווה 
 שם לידה:  金作 
 מדינה:  יפן 
 מקום קבורה:  Gichū-ji 
 שם עט:  甚七郎, 甚四郎, 俳聖 
 שפות היצירה:  יפנית 
 סוגה:  haikai 
 זרם ספרותי:  Shōfū haikai 
 יצירות בולטות:  Oku no Hosomichi, Nozarashi Kikō, The Seashell Game, Frog Poem 
 
מצוּאוֹ באשו (ביפנית: 松尾芭蕉‏; 1644 – 28 בנובמבר 1694) הוא שם עט (האיגו ביפנית) של משורר יפני מתקופת אדו. נחשב כמי שרומם את צורת השירה היפנית המכונה הייקו לדרגות העליונות ביותר, אף על פי שבזמנו היה באשו ידוע כמשורר בסגנון הקרוי "האיקי נוֹ רנְגָה" (חרוזים מקושרים, קומיים למחצה, שנוצרו על ידי קבוצה של משוררים). במאה ה-19 התפתח מהבית הראשון של הרנגה (הקרוי הוֹקוּ) סוג חדש של שירה הידוע כ"האיקי". היה זה המשורר שיקי מתקופת מייג'י שכינה לראשונה סוג שירה זו "הייקו".
שמות

"מצואו" היה שם משפחתו של המשורר, אך לרוב מתייחסים אליו כאל "באשו" ומשמיטים את שם המשפחה. הוא היה ידוע כקינסאקוּ כילד, ומוּנפוּסה כשבגר. הוא השתמש בכמה שמות ספרותיים. השם הראשון שנטל לעצמו היה טוֹסֶיי שמשמעו אפרסק בוסר (או "אפרסק בכחול") מחווה למשורר הסיני לי פו שמשמעות שמו "שזיף בלבן". את שמו באשו שפירושו "עץ בננה", נטל לאחר שקיבל מתלמידו עץ בננה ושתל אותו בסמוך לבקתתו. נאמר שהאקלים היה קר מידי מכדי שהעץ יישא פירות, וכי הוא התכוון ששם העט יכוון לרעיון של משורר חסר־תועלת, או לפחות את החיבה למה שהוא חסר־תועלת.
עבודות

באשו היה זה שרומם את ההייקו מחרוזים קומיים, שנכתבו לרוב למטרות שעשוע, לצורה רצינית, חדורה ברוח הזן בודהיזם. רבים משירי ההייקו שלו היו למעשה שלוש השורות הראשונות של רנגה ארוכה יותר (שמבקרים מסוימים מחשיבים כעבודתו הטובה ביותר) ולא יצירה בפני עצמה, אך הם נאספו והודפסו בנפרד פעמים כה רבות ועבודתו הייתה השראה כבירה ליוצרים מאוחרים יותר כדוגמת קובאיאשי איסה ומאסאוקה שיקי. אחד מההייקו המפורסמים המיוחסים לו, "במצושימה \ אהה במצושימה \ במצושימה (松島や　ああ松島や　松島や, matsushima-ya / aa matsushima-ya / matsushima-ya)", המהלל את היופי שלא ניתן לתאר במילים של מפרץ מצושימה, נכתב למעשה בידי טאוואראבו, משורר מתקופת אדו.
באשו העדיף כתיבה ביום השנים־עשר של החודש העשירי על פי לוח השנה המבוסס על מחזור הירח ולהשתמש ב"שיגורה" (時雨), גשם סתווי קר כ"קיגוֹ" (מונח בהייקו, מילה שיש לה קונוטציה לעונה בשנה).
באשו הרבה לטייל במהלך חייו ורבים מכתביו משקפים את חוויותיו ממסעותיו. ספרו "אוֹקוּ נוֹ הוֹסוֹמיצ'י" (奥の細道, הדרך הצרה למעמקים) שנכתב ב-1694 ונחשב כספרו הטוב ביותר הוא דוגמה נאה לכך. בספר זה, התיאורים הספרותיים של הנוף בו סייר משובצים בשירי הייקו בהם הוא כיום מפורסם.
ציטטות

見るところ花にあらずと云ふことなし、
 思ふところ月にあらずと云ふことなし。
"אין דבר שאתה יכול לראות שאיננו פרח, 
 אין דבר שאתה לא יכול לחשוב שאיננו ירח."
לקריאה נוספת

הדרך הצרה לאוקו (אוקו נו הוסימיצ'י), מאת מצואו באשו. תרגם מיפנית והוסיף אחרית דבר יעקב רז. תל אביב: חרגול, עם עובד, תשס"ו 2006.
הערות שוליים

↑  אומרי שיר על סף המוות, מבחר שירים יפניים. תרגום: יואל הופמן. הוצאת מודן: 2001. עמ' 120.
↑  מתוך: Text #171 by Matsuo Bashô., www.carlsensei.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265003605171  PLWABN: 9810620875705606  BIBSYS: 90247412  BNC: 000356674  BNE: XX1143814  BnF: cb11890470t (data)  CANTIC: a11160962  CiNii: DA00312171  GND: 118653369  ICCU: LO1V045312  ISNI: 0000 0001 0870 0296  LCCN: n81014364  LNB: 000133124  MusicBrainz: 97894d11-10c1-41b4-9026-1b49f5dc17c5  NCL: 000805590  NDL: 00270778  NKC: jn19992000695  NLA: 35334903  NLG: 179822  NLK: KAC199640458  NSK: 000003442  NTA: 068234686  RERO: 02-A000016776  SELIBR: 243708  SNAC: w66w9w0t  SUDOC: 026708337  Trove: 915804  VIAF: 12304628   WorldCat (עם VIAF): 12304628
מפלגת האינואיט

| --- | --- |
 מדינה:  גרינלנד
 מנהיגים:  פר רוסינג-פטרסן
 תקופת הפעילות:  24 בינואר 2013 – 16 במרץ 2018 (5 שנים)
 אידאולוגיות:  לאומיות גרינלנדית אקו-סוציאליזם בדלנות לינגוויזם
 נוצרה מתוך:  אינואיט אטקטיגיט
 התמזגה לתוך:  מפלגת נאלראק
 צבעים רשמיים:  אדום וורוד
 partiiinuit.gl
 
מפלגת האינואיט (גרינלנדית: Partii Inuit, "מפלגת העם") הייתה מפלגה בדלנית גרינלנדית, שהוקמה על ידי פורשי אינואיט אטקטיגיט. המפלגה התנגדה לחוק המכונה "חוק בקנה מידה גדול". מטה לינגה היה נציג המפלגה בממשלה וכיהן כשר הדיור, הטבע והסביבה. בבחירות הכלליות של גרינלנד ב-2014 המפלגה לא זכתה באף מנדט בפרלמנט.
היסטוריה > "חוק בקנה מידה גדול"

במהלך כהונת ממשלת האינואיט אטקטיגיט בשנים 2009–2013, המפלגה (אינואיט אטקטיגיט) העבירה את מה שמכונה "חוק בקנה מידה גדול", שמקל על חברות זרות להשיג רישיונות כרייה וחוזים לעובדים זרים. החוק מבטיח את זכותם של העובדים הזרים לשביתה ואת שכר המינימום המקומי, אך מאפשר לחברות לקזז את עלויות הביטוח והמזון משכרם, מה שמעניק להם שכר נמוך בהרבה. מפלגת האינואיט הוקמה על ידי מתנגדי אינואיט אטקטיגיט שהיו מודאגים מניצול של עובדים זרים, כמו גם מההשפעות החברתיות והסביבתיות של פעולות כרייה חדשות
היסטוריה > השיבה לפרלמנט

ב-17 בדצמבר 2016 פר רוסינג-פטרסן נבחר ליו"ר המפלגה, לאחר שעזב את מפלגת נאלראק,
מה שהעניק למפלגה ייצוג של מושב אחד בפרלמנט.
עם זאת, הוא עזב את המפלגה חודשיים מאוחר יותר וחזר למפלגת נאלראק.
היסטוריה > פירוק המפלגה

ב-16 במרץ 2018 המפלגה התפרקה וחבריה הצטרפו למפלגת נאלראק
היסטוריה > תוצאות הבחירות

| שנת בחירות | # מספר בוחרים כולל |  % מסך הבוחרים | # מושבים | +/– |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013 | 1,930 | 6.4 (#4) | 2 / 31 |  |
| 2014 | 477 | 1.6 (#6) | 0 / 31 | 2 |
נבחרת איי הבתולה של ארצות הברית בכדורסל

| --- | --- |
איי הבתולה של ארצות הברית
 מידע כללי
 הצטרפות:  1964
 השתייכות:  פיב"א אמריקה
 דירוג פיב"א (10 באוגוסט 2024):  68       ‎-2‏
  - ניקוד פיב"א:  156.1
 
 אליפות אמריקה בכדורסל
 הופעות:  6 (הראשונה ב-2001)
 ההישג הטוב:  מקום רביעי (2017)
 
נבחרת איי הבתולה של ארצות הברית לגברים בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של איי הבתולה של ארצות הברית. הדירוג הנוכחי של נבחרת איי הבתולה של ארצות הברית ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות גברים, הוא המקום ה-68 בעולם, נכון ל-10 באוגוסט 2024, ירידה של 2 מקומות לעומת דירוג קודם.
הנבחרת השתתפה חמש פעמים באליפות אמריקה בכדורסל והישג השיא שלה הוא המקום הרביעי בשנת 2017.
הנבחרת מעולם לא העפילה למשחקים האולימפיים או לאליפות העולם בכדורסל.
כל אליפויות אמריקה

| אליפות האמריקות בכדורסל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | מיקום | משחקים | ניצחונות | הפסדים |
פוארטו ריקו 1980: לא נרשמה
ברזיל 1984: לא נרשמה
אורוגוואי 1988: לא נרשמה
מקסיקו 1989: לא נרשמה
ארצות הברית 1992: לא נרשמה
פוארטו ריקו 1993: לא נרשמה
ארגנטינה 1995: לא נרשמה
אורוגוואי 1997: לא נרשמה
פוארטו ריקו 1999: לא נרשמה
| ארגנטינה 2001 | מקום שביעי | 8 | 2 | 6 |
| פוארטו ריקו 2003 | מקום עשירי | 4 | 0 | 4 |
הרפובליקה הדומיניקנית 2005: לא נרשמה
| ארצות הברית 2007 | מקום עשירי | 4 | 0 | 4 |
| פוארטו ריקו 2009 | מקום עשירי | 4 | 0 | 4 |
ארגנטינה 2011: לא העפילה
ונצואלה 2013: לא העפילה
מקסיקו 2015: לא העפילה
| ארגנטינהקולומביהאורוגוואי 2017 | מקום רביעי | 5 | 1 | 4 |
| ברזיל 2022 | מקום 12 | 3 | 0 | 3 |
ניקרגואה 2025: לא העפילה
| סך הכל | 6 הופעות | 28 | 3 | 25 |
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות גברים באתר פיב"א
מתאם השתלות

מתאם השתלות הוא אח מוסמך המרכז את כל נושא תרומת האיברים בבתי החולים.
המתאם אחראי לניהול תהליכי תרומה במקביל להגברת המודעות לנושא בקרב הצוותים המטפלים בבית החולים. הוא מלווה את החולה מרגע קבלת ההודעה שנמצאה לו תורם מתאים, ומלווה אותו לאורך כל תהליך הבירור, הבדיקות, ניתוח ההשתלה והמעבר לשיקום. כמו כן הוא מטפל במשפחות של נפטר השרוי במוות מוחי, כדי לשכנען לתרום את איבריו.
כמו כן, הוא פועל בקהילה באמצעות פעולות הסברה בבתי ספר ובקרב הציבור הרחב וכן באמצעות החתמה על כרטיס אדי.
מתאם השתלות הוא לרוב אח ותיק עם ניסיון בתחום הרפואה הפנימית, רפואה דחופה וטיפול נמרץ, אשר עבר הכשרה מקצועית מיוחדת נוספת לשם התאמה לתפקיד.
תפקידו של מתאם השתלות

מתאם השתלות פועל במרבית בתי החולים הכללים. הוא נציג של המרכז הלאומי להשתלות איברים. תפקידו לאתר את המטופלים לאחר שמועלה חשד כי הם נמצאים במוות מוחי, וכן לרכז את פעילות הוועדה לקביעת מוות מוחי נשימתי. במצב כזה הוא מספק מידע ותמיכה רגשית למשפחה, ולאחר קביעת המוות המוחי פונה למשפחה לתרום איברים, לרוב ביחד עם רופא נאמן השתלות. לאחר קבלת הסכמה, הוא מארגן את הנדרש ונערך לניתוח הנצלת האיברים ביחד עם צוות המרכז להשתלות שמבצע את הקצאת האיברים לחולים.
תרומת האיברים מנפטר נעשית אך ורק לאחר שוועדת מומחים קבעה כי הוא מת מוות מוחי נשימתי. מערכות גופו מופעלות באופן מלאכותי, מאחר שהמוח מת; הנפטר מחובר למכונת הנשמה ומקבל תרופות לשמר את לחץ הדם והדופק.
שימור זה של הנפטר וזרימת הדם והחמצן לאיבריו יכול להמשך עם טיפול תומך שעות ספורות (לעיתים עד 48 שעות או מעט יותר). רק לאחר שנקבע המוות, ניתן לבדוק את תקינות האיברים. בחלון ההזדמנויות הקצר יחסית נדרשים ממתאם ההשתלה סבלנות ואיפוק על מנת לגשת למשפחה שזה עתה שכלה את יקירה ולהסביר את חשיבות תרומת האיברים.
תפקיד מתאם השתלות דורש כישורים בין-אישיים גבוהים מאוד, שימת לב לפרטים הקטנים ורגישות רבה. מתאמי השתלות נתקלים לא מעט בתשובות שליליות לתרומת איברים מצד המשפחות, אך כאשר הם נתקלים בתשובה חיובית הם לוקחים חלק בהפיכת טרגדיה משפחתית אחת להצלת חיים של משפחה אחרת. פעמים רבות משפחה השוכלת את יקירהּ רואה את תרומת איבריו כאור בתוך הטרגדיה הנוראה. בעזרת המרכז הלאומי להשתלות ומתאם ההשתלה, ואם המשפחות רוצות בכך, מתקיים מפגש בין משפחת התורם לבין הנתרם ומשפחתו.
מתאמי השתלות מבצעים בנוסף הדרכות עבור צוותים רפואיים בנושא איתור וטיפול בתורמי איברים וקיום של הפרוטוקולים הרפואיים הנדרשים לתהליך התרומה והנצלת האיברים.
המתאם כפוף למרכז הלאומי להשתלות מבחינה מקצועית ומקבל ממנו את מלוא ההכשרה והתמיכה הנדרשים לתפקידו. לצד מתאם ההשתלות פועל גם רופא נאמן השתלות בכל בית חולים, ותפקידו לרכז את הטיפול בשימור איברים ולעזור בקידום נושא תרומת האיברים בבית החולים. קיימת הפרדה מוחלטת בין תהליך התרומה לקבלת החלטות על ההשתלה ולכן אין קשר בין מתאמי ההשתלות ונאמני ההשתלות לבין הממתינים להשתלה.
בקולנוע ובטלוויזיה > "הכל אודות אמא"

סצנת הפתיחה של סרטו של פדרו אלמודובר "הכל אודות אמא" מציגה את מנואלה, אם חד-הורית המתגוררת במדריד עם בנה האהוב אסטבן, החולם להיות סופר. ביום הולדתו ה-17 נדרס אסטבן למוות. מנואלה, העובדת כמתאמת השתלות, מוצאת עצמה בצד השני של המתרס, ומסכימה לתרום את לבו של אסטבן. לפי הרשומות הרפואיות היא נוסעת ללה קורוניה שבקצה הצפון-מערבי של ספרד, לשם נלקח הלב, ורואה מרחוק את מקבל הלב יוצא מבית החולים.
בקולנוע ובטלוויזיה > ER

אחת הדמויות בסדרת הטלוויזיה ER היא זו של האחות קרול האת'וויי. בעונה ה-15 של הסדרה קרול היא מתאמת השתלות במרכז הרפואי של אוניברסיטת וושינגטון. היא משכנעת סבתא אבלה לתרום את איבריו של נכדהּ.
מריון קאונטי רקורד

| --- | --- |

 תדירות:  עיתון שבועי
 סוגה:  חדשות
 פורמט:  עיתון מתעד
 בעלים:  משפחת מאייר
 תאריכי הופעה:  1869–הווה (כ־155 שנים)
 שפה:  אנגלית
 מערכת:  מחוז מריון, קנזס, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 marionrecord.com/
 
"מַריוֹן קָאוּנְטִי רֶקוֹרְד" (באנגלית: Marion County Record, "רישום מחוז מריון") הוא עיתון מתעד שבועי, המופץ ברחבי מחוז מריון, במרכז מדינת קנזס שבארצות הברית.
העיתון נוסד בשנת 1869 סמוך לדטרויט, קנזס תחת השם ״ידיעות המערב״ (The Western News). לאחר מכן עבר למריון והחליף ידיים ושמות מספר פעמים עד 1874, כאשר נרכש על ידי משפחת הוך שהחזיקה בו עד 1998, עת נמכר למשפחת מאייר שהייתה מעורבת בניהולו עוד משנת 1948.
באוגוסט 2023 התקבלה במשטרה המקומית תלונה, ולפיה כתבת של העיתון שלפה פרטים אישיים ממאגר מידע רשמי באופן לא חוקי. שוטרי משטרת מחוז מריון פשטו על משרדי העיתון ועל ביתם של הבעלים, והחרימו מחשבים ומסמכי עבודה של העיתון. אחת מבעלי העיתון, ג'ואן מאייר, בת 98, מתה למחרת הפשיטה. הפרשה עלתה לתודעה הציבורית ועוררה ביקורת על התנהלות הרשויות כלפי העיתונות המקומית בארצות הברית.
ייסוד העיתון

א.ו. רובינסון ייסד את העיתון תחת השם ״ידיעות המערב״ (The Western News) ב-24 בספטמבר 1869, בדטרויט, קנזס. ב־1870 עבר למריון.
ג'ון א. מרפי רכש את העיתון, שינה את שמו ל- The Western Giant ומכר אותו 5 חודשים לאחר מכן לק.ס. טריפלט, ששינה את שמו ל - Marion County Record. ב־1874 העיתון נמכר לאדוארד ו. הוך. (אנ')
אחזקה על ידי משפחות

מאז 1874, שתי משפחות החזיקו בעיתון. משפחת הוך החזיקה בעיתון במשך 124 שנים. משפחת מאייר, שהייתה מעורבת בניהול העיתון מאז 1948, רכשה אותו בשנת 1998, על מנת להמשיך את פעילותו המקומית ולהימנע מרכישתו על ידי רשת עיתונות גדולה.
אדוארד הוך ניהל את העיתון עד שנת 1925. בנו ונכדו שימשו כעורכים. להוך ובן אחר שלו ניהלו גם קריירות פוליטיות.
משפחת הוך רכשה מספר עיתונים נוספים, שמוזגו לעיתון שברשותם. 18 עיתונים פורסמו במריון, למשך פחות משנתיים כל אחד, בין 1880 ל־1895. סדרה של רכישות ומעברים הביאה בסופן של דבר לייסוד העיתון Marion Record-Review, ששינה את שמו ל- Marion County Record בשנת 1957.
ביל מאייר הפך לעורך העיתון אחרי מותו של הוך בשנת 1967. משפחתו רכשה את העיתון ב־1998, ומשפחת הוך נשארה פעילה בתחום העיתונות עד 2006. דונה ברנהארדט מונתה לעורכת לאחר פרישתן של מאייר בשנת 2003, ולאחריה סוזן ברג ב־2008. לאחר החלפה של מספר עורכים, ערך את העיתון מאז 2021 אריק מאייר.
בשנת 2023 כלל מטה העיתון 7 עובדים במשרה מלאה ו-5 במשרה חלקית, מעט גדול יותר מעיתונים דומים.
פשיטת המשטרה

בשנת 2023 פשטה המשטרה על מערכת העיתון בעקבות מה שהחל כסכסוך בין בעלת מסעדה מקומית ובעלה, שהיו בהליכי גירושין. הבעל מסר לעיתון "וושינגטון פוסט" שהוא מוטרד מכך שאשתו נוהגת וקיבלה רישיון למכירת אלכוהול למרות שרישיון הנהיגה שלה נשלל ממנה עקב נהיגה בגילופין. לדבריו נמסרו לו תצלומים של רישומי העבירות על ידי גורם אנונימי אותם העביר בעזרת חבר לכתב של מריון קאונטי רקורד ולסגנית ראש העיר. האישה טענה שהתצלומים הושגו על יי שימוש בדואר שנשלח אליה ומשום כך אינה יכולה לשמש כראייה.
בישיבת מועצת העיר האשימה האישה את העיתון באחזקת פרטים אישיים אודותיה.היא אישרה שהמשיכה לנהוג לאחר שלילת רישיונה, אך טענה שהמידע שבידי העיתון הושג שלא כחוק.
לאחר ההאשמות במועצת העיר פרסם העיתון כתבה עליהן, ובהן פרסם גם האשמות שגורמי חוק מקומיים ידעו על הפרות החוק של האישה והתעלמו מהן.
בעקבות האשמות האישה אושרה פשיטת משטרה על מערכת העיתון. אחד הטיעונים היה שפרסום החומר היה עלול למנוע מהאישה קבלת רישיון למכירת אלכוהול.
בפשיטה הוחרמו מחשבים, טלפונים ניידים, וחומר כתוב.
יום אחד לאחר הפשיטה בביתה, מתה אחת מבעלי העיתון, ג'ואן מאייר, בת ה-98. העיתון טען שהיא מתה לאחר שלא הצליחה לאכול או לישון עקב לחץ בעקבות הפשיטה.
חיפוש נערך גם בביתה של סגנית ראש העיר.
פשיטת המשטרה > תגובות

האירוע עורר תגובות בינלאומיות. נציגי 34 ארגונים חתמו על מסמך בן 4 עמודים המגנה את משטרת מריון. מועצת המנהלים של אגודת העיתונאים המקצועיים (אנ') הציעה 20,000 דולר מקרן ההגנה המשפטית שלה כדי לסייע בהוצאותיו המשפטיות של העיתון. ארגוני עיתונאים גדולים אחרים קראו למצות את הדין עם השוטרים שביצעו את הפשיטה.
ב- 16 באוגוסט הודיעה לשכת החקירות של קנזס כי החפצים שנתפסו יוחזרו, וכי היא תמשיך בחקירת הפשיטה מבלי לעיין באף אחת מהראיות שנתפסו. עד סוף אותו היום, משך עורך הדין של מחוז מריון, ג'ואל אנסי, את הצו, ועורך דין המייצג את העיתון אישר שכל הפריטים הוחזרו.
פשיטת המשטרה > חקירת מפקד משטרת מריון

בראיונות שלאחר הפשיטה, אמר העורך והבעלים אריק מאייר כי העיתון עסק בתחקיר אודות מפקד משטרת מריון, גדעון קודי. העיתון קיבל מספר ידיעות כי קודי עזב את עבודתו בקנזס סיטי על רקע התנהגות בלתי הולמת, אך הכתבה טרם פורסמה בשל סירובם של המקורות לציטוטם וייחוס היידיעות אליהם. המחשבים שהוחרמו הכילו את פרטיהם של מקורות אלו ואת טענותיהם. לטענת מאייר, העיתון אף ביקש את תגובתו של קודי לטענות וזכה לאיומים בתביעת העיתון מקודי.
ב-28 בספטמבר 2023 הושעה קודי בידי ראש העיר ללא הסבר פומבי, החלטה שהפכה החלטה קודמת על פיה יישאר בתפקידו בעת בדיקת אירוע הפשיטה. ב-2 באוקטובר 2023 התפטר קודי מתפקידו.
פשיטת המשטרה > הליכים משפטיים

ב-30 באוגוסט תבעה כתבת העיתון את קודי על סכום של למעלה מ-150,000$ בעוון "מצוקה רגשית, עוגמת נפש ופציעה פיזית" ובהפרתהתיקון הראשון והרביעי. בתביעה נכתב כי קודי תפס את הטלפון הנייד האישי שלה בעוד שהבקשה לצו החיפוש לא כללה אותה או את הטלפון שלה כראיה לפשע. הכתבת אמרה שאצבעה נפגעה כשהמשטרה חטפה את הטלפון הנייד שלה מידה.
הערות שוליים

↑  מריון קאונטי רקורד, באתר העין השביעית
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מריון קאונטי רקורד".
משתית

| --- | --- |

בלוטת הערמונית תחת מיקרוסקופ; המשתית היא התווך הורוד
 שיוך:  רקמת חיבור 
 תיאור ב:  Belarusian encyclopedia (vol. 15) (205) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  Stroma 
 טרמינולוגיה היסטולוגיקה:  H2.00.00.0.00003 
 FMA:  81494 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0927195 
 
ברקמות או איברים, משתית (בלועזית: סטְרוֹמַה) היא התווך התומך, בניגוד לפרנכימה שהיא החלק התפקודי. לכל איבר ורקמה משתית משלהם, אך בדרך כלל המשתית בנויה מרקמת חיבור כלשהי. סטרומה היא שלד פנימי של איבר פארנכימטי.
בגידולים סרטניים המשתית היא החלק הלא סרטני של הגידול. אצל צמחים המשתית היא אזור הכלורופלסט מסביב לתילקואיד.
מתאוסיניו

מתאוס לאונרדו סאלס קרדוסו (בפורטוגזית: Matheus Leonardo Sales Cardoso) או בקיצור, מתאוסיניו (Matheusinho) (נולד ב-11 בפברואר 1998 בבלו הוריזונטה) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי באמריקה מיניירו.
קריירה

מתאוסיניו נולד בבלו הוריזונטה שבמינאס ז'ראיס והצטרף למחלקת הנוער של אמריקה מיניירו ב-2011, בגיל 13. הוא ערך את הופעת הבכורה בבוגרים של הקבוצה ב-19 במרץ 2016, ונכנס כמחליף במחצית השנייה תחת המאמן טיאגו לואיס בהפסד חוץ 0–2 מול טומבנס. באותה העונה, קבוצתו אמריקה מיניירו זכתה באליפות ליגת המשנה הברזילאית ועלתה לליגת העל הברזילאית. מתאוסיניו ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הראשונה ב-2 ביוני 2016 בעודו בן 18. עם השנים, קבוצתו עלתה וירדה בליגות הברזילאיות והקשר זכה ברוב המשחקים בחולצת ההרכב והפך לבורג משמעותי במועדון.
בקיץ 2020 מאחר שנותרה לו עוד עונה אחת בחוזה בקבוצתו, אמריקה מיניירו איפשרה למתאוסיניו לחפש לו קבוצה חדשה וכך גם תוכל להרוויח עליו כסף, לפני שחוזהו נגמר. לאחר חיזורים מכמה קבוצות והצעות כספיות שונות, השחקן הגיע להבנות עם המועדון הישראלי בית"ר ירושלים ובערב ראש השנה ה-18 בספטמבר הגיעו לסיכום רשמי וחתם במועדון ל-5 עונות, תמורת סכום שמוערך ב-750 אלף דולר. מתאוסיניו קיבל בבית"ר את הספרה 10.
ב-21 בפברואר 2021 ערך השחקן את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשעלה מהספסל בניצחון 0–2 על הפועל עכו במסגרת השלב הראשון בגביע המדינה. ב-4 במרץ 2021 הבקיע מתאוסיניו את שער הבכורה בבית"ר ירושלים בהפסד 2–3 לבני סכנין.
ב-12 בספטמבר 2021 הושאל למ.ס. אשדוד
ב-24 בינואר חזר לאמריקה מיניירו.
תארים

אמריקה מיניירו
אליפות מיניירו: 2016
אליפות הליגה השנייה בברזיל: 2017
הערות שוליים

↑  תומר לוי, ‏פינתה מקום לזר: מתאוסיניו הושאל לאשדוד, באתר ערוץ הספורט, 12 בספטמבר 2021
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מתאוסיניו".