stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קופי (זמרת)
קריירה מוזיקלית

בשנת 2016 היא זכתה במופע כישרונות צעירים בבית הספר התיכון בקינגסטון מבלי שידעה שזה היה אודישן הכניסה ללימודים. היא המשיכה ללמוד תאוריית מוזיקה וטכניקה ווקלית במקהלה התיכונית. רגע מכונן עבור קופי אירע במהלך שנת הלימודים האחרונה שלה בתיכון, כשהופיעה במופע הכישרונות הצעירים של בית הספר עם אמנים מחוננים אחרים מול כאלף איש. היא ציינה שהתוכנית העניקה לה את הביטחון הראשון להופיע מול קהל בלייב.
קופי צברה פופולריות לאחר שהעלתה סרטון שבו היא שרה לאינסטגרם. בשנת 2017 הוציאה את הסינגל הראשון שלה, "אגדה" שכלל אך ורק שירה ונגינה בגיטרה אקוסטית. השיר היה מחווה לאצן הג'מייקני יוסיין בולט, והפך ויראלי ברגע שהאתלט שיתף אותו באינסטגרם שלו. אלימות ובעיות חברתיות שהייתה עדה להן בצעירותה השפיעו על כתיבתה ובנוסף לפרוטוג'יי היא מציינת גם ראפרים וזמרי רגאיי אחרים כמי שהיוו לה השראה, למשל קרוניקס (אנ'), ג'יגס (אנ') וסופר קאט (אנ') כמו גם אמני רגאיי קלאסיים כולל הג'מייקנים הגדולים ברס המונד (אנ'), דניס בראון (אנ'), ובוב מארלי.
בינואר 2018, חודש לפני יום הולדתה ה-18, במהלך פסטיבל הרגאיי השנתי Rebel Salute, הזמר-יוצר הוותיק, קוקו-תי (אנ') הציג את קופי בפני קהל עצום.
סינגל הבכורה שלה "Burning" שיצא ב-2018 היה להיט אזורי בארצות הברית. הוא כיכב שלושה שבועות במקום הראשון במצעד הטופ-30 ברגאיי של רשת רדיו אזורית המכסה את ניו יורק ואת דרום פלורידה.
הסינגל "Raggamuffin" של קופי מדצמבר 2018, יצא נגד אלימות תוך שימוש בנשק חם והזנחה ממשלתית של בני נוער. רדיו BBC 1Xtra כינה את קופי אחת מ"האמנים החמים של שנת 2019". הסינגל הבא שלה נקרא "טוסט" והוא הופק על ידי הדיג'יים של הרכב המוזיקה האלקטרונית האמריקאי מייג'ור לייזר. גם הכרוניקס וגם פרוטוג'יי מופיעים בווידאו קליפ. בשנת 2019, הראפר הקנדי טורי לנז (אנ') עשה רימיקס ל"טוסט" כחלק מפרויקט בינלאומי שלו.
בשנת 2018 היא גם חתמה עם קולומביה רקורדס, ומיני אלבום הבכורה שלה "Rapture" יצא תחת הלייבל ב-14 במרץ 2019. הקליפ של "Throne", שלוקח את הצופים לסיור בעיר הולדתה בספאניש טאון, ג'מייקה, עלה לראשונה במגזין המוזיקלי "The Fader" ב־22 בינואר 2019. במאי 2019, זכתה להשתתף בתוכנית "אפל מיוזיק: הבא".
ב־26 בנובמבר 2019 הוציאה לאור קופי את הסינגל השיתופי הראשון שלה "W", בשיתוף פעולה עם הראפר האמריקאי גאנה.
המיני-אלבום "Rapture" זכה בפרס גראמי בקטגוריית הרגאיי הטוב ביותר בטקס פרסי גראמי השנתי ה-62, מה שהפך את קופי גם לאשה היחידה שזכתה בפרס זה אי פעם וגם לזוכה הצעירה ביותר בקטגוריה הזו.
ב-2020 קופי תופיע כהופעת חימום בכמה הופעות מתוך סיבוב ההופעות של הארי סטיילס בצפון אמריקה ובאמריקה הלטינית.
דיסקוגרפיה > אלבומים

"Rapture"‏ (2019)
דיסקוגרפיה > סינגלים

"Legend"‏ (2017)
"Burning"‏ (2017)
"Raggamuffin"‏ (2018)
"טוסט" (2018) – מספר 70 בממלכה המאוחדת
"Blazin"‏ (2019)
"Throne"‏ (2019)
"Rapture"‏ (2019)
"Rapture (Remix)"‏ (2019)
"W"‏ (2019) – מספר 82 בממלכה המאוחדת
הערות שוליים

1 2  Cooper, Andre (26 בינואר 2020). "Koffee Wins 2020 Grammy For Best Reggae Album". {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3 4  Giorgis, Hannah (2019-04-02). "The Teenage Girl Leading Jamaica's New Reggae Scene". The Atlantic.
1 2 3  Davies, Nicola (14 בדצמבר 2018). "Our Class of 2019: Koffee". TMRW Magazine. נבדק ב-22 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Biography: Koffee". Reggaeville.com. נבדק ב-2019-02-08. But while reggae is on the agenda at the moment, Koffee intends to take in the many artists who have influenced her over the years, from Protoje and Super Cat to St Louis rapper Smino and UK Rap star Giggs.
1 2  Jackson, Kevin (25 באוקטובר 2018). "Koffee signs to Columbia". The Jamaica Observer. נבדק ב-22 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Zaynab (15 בדצמבר 2018). "Koffee Spits Fire On "Raggamuffin"". Hot New Hip Hop. נבדק ב-22 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Faulkner, Dean. "1Xtra Hot For 2019 – Meet the artists ready to take 2019 by storm". BBC. נבדק ב-22 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Horner, Al (10 בינואר 2019). "Koffee". BBC. נבדק ב-22 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  https://www.billboard.com/articles/news/features/8501354/koffee-interview-rapture-ep-reggae
↑  Meikle, David (23 במרץ 2019). "Koffee Releases Debut EP "Rapture"". Hype Life Magazine. אורכב מ-המקור ב-2019-03-24. נבדק ב-24 במרץ 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Renshaw, David (14 בינואר 2019). "Koffee to launch EP on Wednesday". The Jamaica Star. נבדק ב-22 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Renshaw, David (22 בינואר 2019). "Koffee can't be stopped in her "Throne" video". The Fader. נבדק ב-22 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Koffee Teams Up With Gunna For New Single "W"". DancehallMag.
↑  Campbell, Howard (2019) "'In with fighting chance'", Jamaica Observer, 22 November 2019. Retrieved 24 November 2019
↑  https://vanyaland.com/2019/11/13/harry-styles-taps-jenny-lewis-king-princess-koffee-for-2020-world-tour/
↑  "Koffee | full Official Chart history". Official Charts Company.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 7d04679e-a855-4214-9543-febaf02de725
הגביע האוקראיני בכדורסל

| --- | --- |
 ענף:  כדורסל
 תאריך ייסוד:  1992
 ארגון מפעיל:  פדרציית הכדורסל האוקראינית
 מספר מתמודדים:  כל קבוצות הליגה הבכירה והליגה השנייה
 מדינות משתתפות:  אוקראינהאוקראינה
 יבשת:  האיחוד האירופיאירופה
 זוכה:  בי.סי. דניפרו
 מפעל מקביל:  הסופרליגה האוקראינית
 אתר הפדרציה האוקראינית
 
הגביע האוקראני בכדורסל (באוקראינית: Кубок України з баскетболу) הוא מפעל כדורסל אוקראיני בשיטת גביע (המפסיד יוצא, או "נוקאאוט"), שנוסד בשנת 1992 ומנוהל על ידי פדרציית הכדורסל האוקראינית.
בעונת 2008/09, בעקבות סכסוך בהנהלת הפדרציה פוצלה הסופרליגה לשתי ליגות נפרדות. מצב שיצר גם שתי תחרויות גביע נפרדות (גביע הסופרליגה וגביע הליגה), למשך עונה אחת בלבד.
בגביע מתחרות כיום רק קבוצות הכדורסל של שתי הליגות המקצועניות באוקראינה.
מחזיקות הגביע

הטורניר נוסד אומנם בשנת 1992 וקבוצת בי.סי. אודסה זכתה בגביע הראשון אך אין תיעוד לשאר הזוכות לאורך שנות ה-90.
2000-01 בי.סי. אודסה
2001-02 אזובמאש מאריופול
2002-03 אזובמאש מאריופול
2003-04 אין תיעוד
2004-05 אין תיעוד
2005-06 אזובמאש מאריופול
2006-07 בי.סי. קייב
2007-08 אזובמאש מאריופול
2008-09 אזובמאש מאריופול (הסופרליגה)
2008-09 בודיוולניק קייב (הליגה)
2009-10 זפוריז'יה
2010-11 בי.סי. דניפרו
2011-12 בודיוולניק קייב
2012-13 זפוריז'יה
2014-15 בודיוולניק קייב
2015-16 חימיק יוז'ני
2016-17 בי.סי. דניפרו
2017-18 בי.סי. דניפרו
ראו גם

הסופרליגה האוקראינית בכדורסל
ניו יורק הילטון מידטאון

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גורד שחקים 
 מיקום:  מנהטן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 בעלים:  הילטון 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 26 ביוני 1963
 תאריך פתיחה רשמי:  26 ביוני 1963 
 אדריכל:  ויליאם ב. טבלר 
 
 קואורדינטות:  40°45′44″N 73°58′43″W﻿ / ﻿40.76225°N 73.978738888889°W﻿ / 40.76225; -73.978738888889
 www.newyorkhiltonhotel.com
  (למפת ניו יורק מוגדלת) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיניו יורק הילטון מידטאון(למפת ניו יורק רגילה) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיניו יורק הילטון מידטאון(למפת מנהטן רגילה) ניו יורק הילטון מידטאון(למפת מנהטן מוגדלת) ניו יורק הילטון מידטאון he
 
מלון ניו יורק הילטון מידטאון (באנגלית: New York Hilton Midtown) הוא המלון הגדול ביותר בעיר ניו יורק שבארצות הברית. המלון ממוקם מצפון למרכז רוקפלר במפגש הרוחובות השדרה השישית ורחוב 53. המלון נמצא בבעלות חברת Park Hotels &amp; Resorts ומנוהל על ידי רשת הילטון. זהו המלון הגדול ביותר של רשת הילטון בארצות הברית אשר משתרע על פני 47 קומות ומכיל בסך הכל 2,052 חדרים (1,878 חדרי מלון ועוד 174 חדרים השייכים ל-Hilton Grand Vacations) ואזור לקיום כנסים בגודל כולל של 150,000 מ"ר, אשר הופך אותו לאחד מאולמות הכנסים הגדולים ביותר בניו יורק.
מלון ניו יורק הילטון מידטאון נפתח באופן רשמי ב-26 ביוני 1963. בית המלון עוצב על ידי האדריכל ויליאם טאבלר (אנ'). בעת פתיחתו בית המלון, אשר הכיל באותה העת 2,153 חדרים, היה בית המלון הגדול ביותר בעיר.
אולם הנשפים הגדול של המבנה, אשר הוא אחד מאולמות הנשפים הגדולים ביותר בניו יורק, משמש לעיתים רבות לאירועים וכנסים גדולים. לאורך השנים שהו במלון פוליטיקאים, סלבריטאים ומנהיגי עולם רבים. בנוסף, לאורך השנים התארחו במלון כל נשיא ארצות הברית מאז ג'ון פ. קנדי.
החזית של מלון ניו יורק הילטון מידטאון
אירועים בולטים

לטענת Hilton Hotels & Resorts מילות השיר האיקוני "Imagine" משנת 1971 נכתבו על ידי ג'ון לנון בעת שהוא שהה במלון.
הממציא האמריקני מרטין קופר ביצע את שיחת הטלפון הסלולרי הראשונה בעולם בפומבי מהמלון ב-3 באפריל 1973, כאשר התקשר ליריבו במעבדות בל על מנת לבשר לו על ההמצאה.
דונלד טראמפ ערך את מסיבת הניצחון שלו באולם הנשפים של המלון בליל הבחירות של הבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2016.
ב-4 בדצמבר 2024, בוצעה ההתנקשות בחייו של מנכ"ל חברת United Healthcare בריאן תומפסון מחוץ למלון. תומפסון היה אמור לנאום במפגש המשקיעים השנתי של United Healthcare אשר היה אמור להיערך במלון.
הערות שוליים

↑  "Hilton Prepares for Opening Here; Rockefeller Center Hotel Has 2,153 Rooms". The New York Times. 23 ביוני 1963. נבדק ב-6 בדצמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Safer, Morley (May 21, 2010). "The Cell Phone: Marty Cooper's Big Idea". 60 Minutes. CBS. http://www.cbsnews.com/news/the-cell-phone-marty-coopers-big-idea/.
↑  Duray, Dan (9 בנובמבר 2016). "Election 2016: Inside Donald Trump's Unlikely, Stunning Victory Party". W Magazine. נבדק ב-5 בדצמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Marcius, Chelsia Rose;  et al. (4 בדצמבר 2024). "UnitedHealthcare CEO Brian Thompson Is Fatally Shot in New York City: Live Updates". The New York Times. נבדק ב-5 בדצמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Cann, Christopher; Ortiz, Jorge L.; Penzenstadler, Nick (4 בדצמבר 2024). "Search ongoing after UnitedHealthcare CEO Brian Thompson killed in NY". USA TODAY. נבדק ב-5 בדצמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2012059752  MusicBrainz: 64b84321-e96c-4866-8d45-0af13b388285  VIAF: 52145424516986830483   WorldCat (עם VIAF): 52145424516986830483
רות בקי-קולודני

| --- | --- |

 לידה:  27 באוקטובר 1939 (בת 85) חיפה, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל 
 פרסים והוקרה:  פרס היצירה לסופרים עבריים (2006)  פרס זאב לספרות ילדים ונוער (1999) 
 
רות בַּקי-קוֹלוֹדְנִי (נולדה ב-27 באוקטובר 1939) היא סופרת וחוקרת תולדות היישוב. רוב ספריה הם רומנים היסטוריים וביוגרפיות, ובעיקר ביוגרפיות של דמויות בולטות בתולדות היישוב. כמו כן עבדה כעיתונאית ושדרנית ב"קול ישראל". כלת פרס ראש הממשלה ליצירה לשנת תש"ס (1999).
ביוגרפיה

רות בקי נולדה בחיפה למשפחת חלוצים ציונית. בת למלכה לבית פיש ולמשה קולודני. סבה מצד אביה הוגלה לסיביר בימי הצאר האחרון, וסבה מצד אמה היה בעל טחנת קמח בכפר הורודץ (בוויקיפדיה האוקראינית) – הטחנה הראשונה בסביבה שפעלה בקיטור. אחי אביה שמריהו קולודני היה מראשוני חוות ההכשרה בקלוסובה, ואחי אמה, ברל פיש, שימש בקלוסובה ראש צוות עבודת מחצבות ונספה שם. אח אחר של אמה, לייב פיש, היה ממנהיגי הקהילה היהודית בעיר המחוז קובל, ואף נשלח מטעם התנועה הציונית לייצג את פלך ווהלין בטקס הקמת האוניברסיטה העברית בהר הצופים ב-1925.
הוריה עלו ארצה ב-1936 ועבדו תחילה בקטיף הדרים בחוות קלמניה ליד צופית, זאת למרות שאמה קבלה תואר מבית הספר הלאומי הגבוה למהנדסים בקן (ENSICAEN) שבצרפת כמהנדס כימאי (1933). לאחר מות אביה בהיותה בת שנתיים וחצי, שימשה אמה מחנכת ומורה לכימיה וטבע. תחילה לימדה במשק הפועלות בשכונת בורוכוב ולאחר מכן, בימי מלחמת העצמאות ולאחריה - בחולדה. בימי מלחמת העצמאות הקיבוץ שימש בסיס ליציאת שיירות לירושלים והופגז לא מעט, ואז פונו כל הנשים והילדים לתל אביב. במהלך השנים העמידה אמה מלכה קולודני אלפי תלמידים ברחבי הארץ ונחשבת לאחת המורים הראשונים בישראל (רישיון הוראה מטעם משרד החינוך מס' 22).
סיימה בית ספר עממי בנווה שאנן, (1954) ו"תיכון חדש" שברחוב שבתאי לוי בחיפה (1957). בזמן לימודיה בבית הספר היסודי כתבה רשימות קצרות במדור "קוראינו כותבים", ב"דבר לילדים", ואף התכתבה מעל דפי העיתון עם אליעזר שמאלי על אהבת הטבע והארץ.
בשנות נעוריה הייתה פעילה בתנועות נוער, שבאותן שנים הדריכו להגשמה, צניעות ואהבת הארץ בסיסמה "עלה נעלה ויכול נוכל". בכל חופשת לימודים השתתפה במחנות עבודה בקיבוצים שחינכו לחריצות, עבודת שדה ואהבת הארץ. ב-1956, בתקופת קליטת העליות הגדולות והקמת עיירות הפיתוח, זכתה במקום ראשון בתחרות חיבורים ארצית מטעם "רוטרי" בנושא קליטת עלייה, עבור החיבור "גשר" שבו כתבה כי בני הנוער חייבים להוות את הגשר לקליטת העולים.
בצבא שירתה כחיילת בפיקוד צפון (1957–1959). לאחר מכן למדה באוניברסיטה העברית בירושלים ספרות עברית ואנגלית, וסיימה לימודי מוסמך ותעודת הוראה ב-1965. תוך כדי הלימודים עברה קורס "עורכי תוכניות רדיו" והחלה לעבוד ב"קול ישראל".
בשנים 1965–2005 הייתה שדרנית תוכניות תעודה ב"קול ישראל". תוך כדי עבודתה כמנהלת "מרכז ההדרכה" של רשות השידור, ולאחר שנוכחה בחשיבות התיעוד בעל פה כמקור להכרת השינויים הדרמטיים והדינמיים של עם ישראל משואה לתקומה – החלה לכתוב רומנים היסטוריים וביוגרפיות. רוב ספריה עוסקים בביטוי ההגשמה הציונית בצורה חווייתית-סיפורית המיועדת להנחיל את הסיפור הציוני גם לדור הצעיר.
מ-2005 לאחר צאתה לגמלאות מתנדבת בקליטת עולים מאתיופיה במרכז הקליטה "מבשרת ציון", ומקיימת קשר פרטני עם תלמידים המתקשים בלימודים ועם בני משפחותיהם.
בקי- קולודני תרמה את ארכיונה האישי לספרייה הלאומית בשנת 2017.
ספרים

"להתחיל מבראשית" - סיפורי ראשונים בארץ, ביניהן בולט חלקן של הנשים בעליות הראשונות (משרד הביטחון ההוצאה לאור, 1988)
"רולטה רוסית" - רומן דוקומנטרי מחיי מניה שוחט ברוסיה, (כנ"ל, 1992). ספרה זה זיכה אותה בפרס יצחק שדה לספרות צבאית 1993.
"תיק יוזפינה" - רומן מחיי החיילות העבריות בצבא הבריטי. (כנ"ל 1994)
"זהו טדי" - ביוגרפיה של טדי קולק מפי חברים (כנ"ל 1995, הדפסה נוספת 2004) .
"אם תלכי עמי" - קורות חייה של אולגה חנקין. (הוצאת עם עובד ויד בן-צבי, 1998)
"הכניסיני תחת כנפך" – מסע בעקבות אירה יאן" ("הוצאת הקיבוץ המאוחד", 2003), (תרגומי מכתבים מרוסית מאת פטר קריקסונוב, ויקטור רדוצקי, אהרן אורמיאן), דמותה וחייה של הציירת העברייה הראשונה, שהייתה ממקימי "הגימנסיה העברית רחביה" בירושלים.
"אני יוסף אחיכם" - חייו של ד"ר ג'ו שווארץ – מפעל הצלה של איש אחד. ("מודן" 2010)
"שורשים אדומים" - סיפוריהם של פורצי דרך בחברה ובתרבות העברית. ("הוצאת ראובן מס" 2023)
שידורים ב"קול ישראל"

רות בקי הייתה שדרנית משדרי תעודה ב"קול ישראל" במשך כארבעים שנה, בשנים 1965–2005. המשדרים שיקפו את התפתחות המדינה באמצעות הסיפור האישי והחברתי. להלן פירוט:
עם בני ראשונים – ראשוני ההתיישבות העובדת או צאצאיהם: (יצחק חנקין, איש "השומר" ו"ההגנה", רחל סלוצקי מראשוני דגניה ונהלל, אסתר לויט הבת הראשונה במטולה ו"אם החיילים", אנה שוחט בתם של מייסדי "השומר" מניה וישראל שוחט ועוד).
קהילות בישראל- יוצאי ארצות מזרח ומערב על הכמיהה לציון וקשיי התגשמותה – בהם יוצאי עיראק, מרוקו (הרי האטלס) רוסיה (יקטרינוסלב), פולין, (סאנוק), תימן (חבן), ושרידי שואה. סדרה זו שודרה בשנות ה-60 תוך כדי התאקלמות העליות הגדולות בישראל.
ארץ מולדת - סיפורי היאחזות בארץ, בהם מקימי נהלל ועין-חרוד, בני המושבות הראשונות מטולה, ראש פינה, פתח תקווה, רחובות, ותיקי יבנאל, סג'רה כפר תבור ודמויות כמו רבקה גובר "אם הבנים", יעקב מיימון אב המתנדבים, צאצאי משפחת זייד, הלל יפה, עבריה וטוביה לישנסקי ועוד. כמו כן הובאו סיפורי אתרים, מורשת קרב, לוחמים ומפקדים, פעילי מחתרות, רכש נשק בתקופת ה"הגנה", וסקר ספרים בנושאי ארץ-ישראל.
בית הורי – זיכרונות ילדות של ותיקים ועולים, יוצאי מזרח ומערב, על ילדותם, בית הוריהם, וחבלי התאקלמותם כאן. התוכניות שודרו אחת לשבוע בשנים 1995–2005 (ונמשכו ברשת א' גם לאחר פרישתה, בעריכה אחרת). רוב המשדרים עסקו ב"עמך" אך חלקם בדמויות ידועות בתרומתן למפעל הציוני ביניהן חיים גורי, משה שמיר, גאולה כהן, לובה אליאב, רחל רבין-יעקב (לאחר רצח יצחק רבין), בניו של יצחק שדה, משפחת יפה.
פרסים

פרס רשות השידור 1978
פרס גבתון להישג עיתונאי מיוחד 1979
פרס זיו לעיתונאים מטעם צדק-מדות-מוסר 1983
פרס יצחק שדה 1993
פרס זאב לספרות ילדים ונוער 1998
פרס ראש הממשלה, 1999
פרס "עת־מול" להפצה והנחלה של ידיעת הארץ ותולדות העם היהודי בציבור, יד יצחק בן-צבי, 2015
פרס בן-גוריון תשע"ט  (2019)
פרסים > משדרי רדיו

פרס רשות השידור 1980
פרס גיבתון 1981
פרס זיו 1983
לקריאה נוספת

לקסיקון הקשרים לסופרים ישראלים, זיסי סתוי ויגאל שוורץ (עורכים). הוצאת דביר, התשע"ד, יוני 2014
נורית גוברין, "רות בקי קולודני, פתחון פה לשותקים", בתוך: קריאת הדורות: ספרות עברית במעגליה, כרך ו, הוצאת כרמל ואוניברסיטת תל אביב, 2008.
הערות שוליים

↑  ארכיון רות בקי-קולודני, בספרייה הלאומית
↑  פרס "זיו" ל-4 עיתונאים, דבר, 27 באפריל 1983
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296863605171  BnF: cb145877612 (data)  GND: 141796812  ISNI: 0000 0001 1488 6699  LCCN: n88174717  SUDOC: 261529307  VIAF: 22388746   WorldCat (עם VIAF): 22388746
גירעון קלורי
כיצד מחשבים גירעון קלורי

על מנת לגלות מהו הגירעון הקלורי האידיאלי לאדם מסוים צריך קודם לגלות את כמות הקלוריות שהגוף של אותו האדם זקוק לה על מנת שהוא ימשיך להיות במשקל הנוכחי שלו. על מנת לעשות זאת יש לחשב את קצב חילוף החומרים הבסיסי (BMR) של אותו האדם, אשר הינו מספר הקלוריות שהגוף שלו צורך בימים בהם הוא לא פעיל בכלל ואשר בהם רק הפונקציות הבסיסיות ביותר של הגוף אחראיות לצריכת הקלוריות לאורך היום. על מנת לחשב את ה-BMR של אותו האדם יש להשתמש בנוסחה שלוקחת בחשבון את הגיל, המשקל, הגובה והמגדר של אותו האדם.
חישוב ה-BMR לפי משוואת מיפלין-סיינט ג'ור:
ברגע שיודעים את ה-BMR של אותו האדם יש להעריך את סך הקלוריות להן זקוק הגוף של אותו האדם כאשר לוקחים בחשבון את רמת הפעילות הגופנית של אותו האדם. נתון זה, אשר מכונה "סה"כ הוצאות אנרגיה יומיות" (Total Daily Energy Expenditure), או בקיצור TDEE, לוקח בחשבון את כמות הקלוריות ששורפים במסגרת פעילות גופנית, וכמו גם את כמות הקלוריות ששורפים במסגרת הפעילויות היומיומיות.
על מנת לחשב את ה-TDEE יש להכפיל את ה-BMR בנתון המיוחס לרמת הפעילות של אותו האדם:
במקרה בו לאדם יש אורח חיים יושבני - TDEE =‏ BMR × 1.2
במקרה בו האדם מקפיד על פעילות גופנית בתדירות נמוכה (1–3 ימים בשבוע) - TDEE =‏ BMR × 1.375
במקרה בו האדם מקפיד על פעילות גופנית בתדירות בינונית (3–5 ימים בשבוע) - TDEE =‏ BMR × 1.55
במקרה בו האדם מקפיד על פעילות גופנית בתדירות גבוהה (6–7 ימים בשבוע) - TDEE =‏ BMR × 1.725
במקרה בו האדם מקפיד על פעילות גופנית בתדירות גבוהה מאוד (מדי יום) - TDEE =‏ BMR × 1.9
מספר כלים מקוונים, כגון אתרי ה-"BMI Calculator" ו-"TDEE Calculator", קיימים ומאפשרים לפשט את תהליכי החישובים הללו.
על מנת ליצור גירעון קלורי יש לוודא שצורכים פחות קלוריות מה-TDEE. לדוגמה, אם ה-TDEE של אדם מסוים הוא 2,000 קלוריות ביום, צריכת 1,500 קלוריות ביום תגרום לגוף של אותו האדם להיות בגירעון קלורי של 500 קלוריות, ותסייע לו לרדת בסביבות חצי קילו בשבוע.
כאשר יורדים במשקל לאורך תקופה מסוימת חשוב מדי כמה חודשים לחשב מחדש את הגירעון הקלורי הרצוי, אחרת התוכנית תפסיק להיות אפקטיבית ובשלב מסוים הגוף מפסיק לרדת במשקל.
ראו גם

הגבלת קלוריות
ירידה במשקל
דיאטה
תזונה
פעילות גופנית
הערות שוליים

↑  יעל דרור, מורידים את המשקל העודף מימי הקורונה - גם בלי ספורט, באתר ynet, 11 ביוני 2020
↑  Counting calories: Get back to weight-loss basics - Mayo Clinic, archive.ph, ‏2016-04-28
↑  Erin Heger, Sarah C. McEwen, What is basal metabolic rate? How calculating your BMR can help you lose weight, Business Insider (באנגלית אמריקאית)
↑  The WellBeing Team, Weight-loss concepts: What is BMR? What is PAL? What is TDEE?, WellBeing Magazine, ‏2015-11-01 (באנגלית אמריקאית)
| משקל גוף |
| --- | --- | --- |
| תת-משקל | ירידה במשקל · קכקסיה · תת-תזונה · תת-ספיגה · אנורקסיה (סימפטום) · דלדול שרירים · ניוון שרירים · רעב |  |
| עודף משקל | עלייה במשקל · השמנת יתר חולנית · פוליפגיה · השמנה בטנית · השמנת יתר בקרב ילדים |  |
| הפרעות אכילה | אנורקסיה נרבוזה · בולימיה נרבוזה · אורטורקסיה נרבוזה · הפרעת אכילת יתר · EDNOS |  |
| מידות הגוף | מדד מסת גוף (BMI)‏ · מדד נפח גוף (BVI) · יחס מותניים-ירכיים‎ · מידות בגדים |  |
| שמירה על משקל גוף בריא | דיאטת הרזיה · פעילות גופנית · שאיבת שומן · ניתוח מעקף קיבה |  |
| נושאים קשורים | הפרעות מטבוליות · הפרעות תזונתיות · מחלות אנדוקריניות · תנגודת לאינסולין · תסמונת מטבולית · סוכרת מסוג 2‎ · אורח חיים בלתי פעיל · דימוי גוף · גירעון קלורי |  |
אורדור-סור-גלאן

| --- | --- |
סמל אורדור-סור-גלאןסמל אורדור-סור-גלאן

רחובות אורדור-סור-גלאן כיום
 מדינה:  צרפת צרפת
 חבל:  אקיטן החדשה אקיטן החדשה
 מחוז:  ויין עילית
 ראש העיר:  Raymond Frugier
 על שם:  Glane 
 שטח:  38.16 קמ"ר
 גובה:  285 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  2,517 (1 בינואר 2022)
  ‑ צפיפות:  58 נפש לקמ"ר (2007)
 קואורדינטות:  45°55′55″N 1°01′54″E﻿ / ﻿45.931944444444°N 1.0316666666667°E﻿ / 45.931944444444; 1.0316666666667 
 אזור זמן:  UTC +1
 https://oradour-sur-glane.fr
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי אורדור-סור-גלאן(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי אורדור-סור-גלאן(למפת אקיטן החדשה רגילה) בורדו אז'ן באיון פריגו פו לימוז' טיל גרה פואטייה לה רושל אנגולם ניור פיי דה לה לואר סאנטר-עמק הלואר אוברן רון-אלפ  אוקסיטניה ספרד מפרץ ביסקאיה אורדור-סור-גלאן(למפת אקיטן החדשה מוגדלת) בורדו אז'ן באיון פריגו פו לימוז' טיל גרה פואטייה לה רושל אנגולם ניור פיי דה לה לואר סאנטר-עמק הלואר אוברן רון-אלפ  אוקסיטניה ספרד מפרץ ביסקאיה אורדור-סור-גלאן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
שרידים של בניינים ומכונית בכפר
הכנסייה באורדור-סור-גלאן, בה התרחש הטבח בנשים ובילדים
אורדור-סור-גלאן (בצרפתית: Oradour-sur-glane) הוא כפר בצרפת, בקרבת העיר לימוז', אשר תושביו נטבחו על ידי פלוגת ואפן אס אס נאצית במהלך מלחמת העולם השנייה.
בתגובה לפעילות המחתרת הצרפתית באזור נכנסו בליל 10 ביוני 1944 כוחות הרגימנט הרביעי, שכינויו "דר פיהרר" (Der Führer), של דיוויזיית האס אס "דאס רייך" (Das Reich) אל הכפר. אנשי הכפר לא ביצעו כל מעשה התגרות נגד הגרמנים ולא היו מעורבים בפעילות כלשהי נגדם בימים שקדמו לטבח. ייתכן שהסיבה למתקפה הייתה מארב שערכו אנשי הרזיסטאנס לשיירה גרמנית יומיים קודם לכן. בעקבות המארב נהרג חייל גרמני אחד, ונתפסו מספר ארגזים של זהב ודברי ערך אחרים ששדדו קציני הגדוד ובראשם שטורמבאנפיהרר אדולף דיקמן (Diekmann).
חיילי האס אס, בפיקודו של דיקמן, לא פעלו בחמת זעם, אלא באופן קר ומחושב ביותר. הם רצחו 642 גברים, נשים וטף, מהם 205 ילדים, למעשה את כל אנשי הכפר, מלבד בודדים שחמקו. לאחר מכן הרסו באופן מתוכנן ושיטתי 328 בתים.
מהלך הטבח

הגרמנים, בפיקודו של דיקמן, דרשו מכל תושבי הכפר להתאסף בכיכר העיר, כביכול לשם בדיקה שגרתית. בנוסף לתושבי הכפר, אספו הגרמנים גם שישה אנשים אשר לא גרו בכפר אך רכבו על אופניהם באזור באותו היום.
הגרמנים נעלו את הנשים והילדים בכנסייה בזמן שהכפר עצמו נבזז. באותו הזמן, נלקחו הגברים לשישה מחסנים שם הכינו הגרמנים מבעוד מועד מקלעים. על פי תיאורו של אחד הניצולים, ירו החיילים לכיוון רגליהם כדי שימותו לאט יותר. כאשר לא יכלו עוד לזוז, אם מחומרת הפציעה או ממוות, שפכו עליהם דלק והציתו את המחסנים. 190 גברים נהרגו. רק חמישה הצליחו לברוח.
לאחר מכן שרפו החיילים את הכנסייה. הנשים והילדים שניסו לברוח דרך החלונות והדלתות נורו במכונות ירייה. 247 נשים ו-205 ילדים נהרגו, רק אישה אחת ניצלה. עוד כ-20 מתושבי הכפר ברחו כאשר ראו את החיילים הגרמנים מתקרבים. באותו הלילה החריבו הגרמנים את הכפר על 328 הבתים שבו.
רק לאחר ימים אחדים הורשו הניצולים לקבור את המתים.
לאחר הטבח

ב-12 בינואר 1953 הוגשו כתבי אישום נגד 65 מתוך כ-200 מהחיילים שהשתתפו בטבח. רק 21 מתוכם נכחו בפועל במשפט (השאר הוכרזו כנעדרים בשלבי הסיום של המלחמה, או שלא ניתן היה לאתרם). המשפט התקיים בעיר בורדו לפני בית דין צבאי. שבעה מהנאשמים היו גרמנים, ו-14 היו אלזסים (חבל ארץ בצרפת שסופח לגרמניה במהלך המלחמה). כולם טענו שגויסו לוואפן אס אס בניגוד לרצונם. ב-11 בפברואר נמצאו כל החיילים אשמים. בעקבות גלי מחאה באלזס, חוקק הפרלמנט הצרפתי חוק שהעניק חנינה לכל החיילים שגויסו בכוח, ובכך שוחררו כל החיילים האלזסים שהשתתפו בטבח זמן קצר לאחר מכן. עד 1958 שוחררו גם החיילים הגרמנים.
המשפט האחרון התנהל בברלין נגד היינץ בארט (Heinz Barth), שהיה מפקד מחלקה ב"דר פיהרר". בארט נידון למאסר עולם על ידי בית המשפט בברלין ב-1983. הוא שוחרר בשנת 1997 ומת בשנת 2000.
שישה חיילים גרמנים נחקרו בדצמבר 2011 על חלקם בטבח.
כיום

העיירה אורדור-סור-גלאן הוקמה מחדש לאחר מלחמת העולם השנייה, בקרבת הריסות הכפר המקורי, וכיום מתגוררים בה כאלפיים תושבים.
לאחר המלחמה קבע שארל דה גול שהכפר לעולם לא ייבנה מחדש ויהווה עדות לאכזריותם של הנאצים. כיום הוא עומד על תלו כאתר הנצחה לזכר קורבנות הטבח. במקום נמצאים שרידים של המבנים והמכוניות, וכן מספר חפצים אישיים של הקורבנות, כגון שעונים, משקפיים ומטבעות כסף. בכניסה לאורדור-סור-גלאן הוצב שלט בשפה הצרפתית ובאנגלית, ונאמר בו בלשון ציווי "זכור".
בסמוך להריסות הוקם בהמשך גם מרכז הנצחה.
ביום הטבח אירע גם טבח בכפר היווני דיסטומו, ובדיוק שנתיים לפני כן אירע הטבח בכפר הצ'כי לידיצה, כך שב-10 ביוני נערכות אזכרות בשלושת מקומות אלו.
הערות שוליים

↑  Sturmbannführer - דרגה באס אס, מקבילה לרב-סרן
↑  AP, בזכות דמיאניוק: 6 חיילי אס.אס בחקירה על טבח, באתר ynet, 6 בדצמבר 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550446605171  BnF: cb15278833r (data)  GND: 4043693-7  LCCN: n82081205  NKC: ge130319  SUDOC: 050240633  VIAF: 167672060   WorldCat (עם VIAF): 167672060 
הכפר המחודש
שלט המצווה "זכור" בשתי שפות בכניסה לאורדור-סור-גלאן
יצחק ליבנה

| --- | --- |

 לידה:  31 במרץ 1952 (בן 72) אשקלון, ישראל 
 לאום:  ישראלי
 תחום יצירה:  ציור
 פרסים והוקרה:  פרס קרן מנדל ואווה פונדיק לאמנות ישראלית (2003)  פרס הרמן שטרוק (1977) 
 
יצחק ליבנה (נולד ב-31 במרץ 1952) הוא צייר ישראלי, אמן ופרופסור במחלקה לאמנות באקדמיה לאמנות ועיצוב, בצלאל, בירושלים.