stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דמי ניהול
דמי ניהול בחיסכון הפנסיוני > כיצד נגבים דמי הניהול

החל משנת 2005 הקופות הפנסיוניות רשאיות לגבות שני סוגים של דמי ניהול:
דמי ניהול מהפקדות - נגבים באחוזים מסכום כל הפקדה לחיסכון
דמי ניהול מצבירה - נגבים אחת לחודש באחוזים מכל החיסכון שנצבר בקופה
גובה דמי הניהול שגובים הגופים הפנסיוניים משתנה לפי סוג הגוף הפנסיוני. המדינה קבעה בחקיקה ובתקנות את הסכומים המרביים המותרים. גובה דמי הניהול המרביים בקרנות פנסיה, ביטוחי המנהלים  וקופות גמל קבוע בתקנות מס הכנסה (כללים לאישור ולניהול קופות גמל), תשכ"ד-1964
דמי הניהול המרביים המותרים (נכון לשנת 2014):
| אפיק החיסכון | דמי ניהול מרביים מההפקדות החודשיות | דמי ניהול מרביים מהסכום הצבור |
| --- | --- | --- |
| קרנות פנסיה חדשות מקיפות | 6% | 0.5% |
| קרנות פנסיה חדשות כלליות | 4% | 1.05% |
| קופת גמל | 4% | 1.05% |
| ביטוח מנהלים | 4% | 1.05% |
דמי הניהול משפיעים על החיסכון הצבור לפי הנוסחה של ריבית דריבית, ולכן יש להם השפעה גדולה על החיסכון הפנסיוני. רבע עד שליש מהתשואה הולך לדמי ניהול ולמעשה כל שקל שיוצא מהחיסכון הפנסיוני כדמי ניהול הוא שקל שיחסר בחיסכון בריבית דריבית ביציאה לפנסיה. בהתאם לכך, גובה דמי הניהול הוא אחד הפרמטרים בהחלטה על בחירת קופת גמל.
דמי הניהול המרביים בכל קופה מוצגים באתר של רשות שוק ההון ביטוח וחיסכון.
דמי ניהול בחיסכון הפנסיוני > שינויים שחלו בדמי הניהול של קופות הגמל משנת 2005

בשנת 2005 הופעלה רפורמת בכר שעיקרה הפחתת ריכוזיות ענף הבנקאות וצמצום ניגודי העניינים המובנים בו. במסגרת הרפורמה החל תהליך מכירתן של קופות הגמל שהיו בשליטת הבנקים לגופים פרטיים: בתי השקעות וחברות ביטוח. מהלך זה הביא לעלייה משמעותית בדמי הניהול בקופות הגמל כפי שעולה ממחקר שערך הכלכלן אליעזר שוורץ עבור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת בפברואר 2010. במחקר עלו הממצאים הבאים:
שיעור דמי הניהול ברוב קופות הגמל שנמכרו בידי הבנקים עלו באופן משמעותי בשיעור מצטבר של 58% בין השנים 2009-2005 (בממוצע משוקלל לפי היקף נכסי הקופות בסוף שנת 2009), לעומת עלייה בשיעור של כ-50% בכלל קופות הגמל בתקופה זו, ולעומת עליות מתונות יותר (ואף ירידות) בחלק מקופות הגמל העצמאיות שנבדקו;
למרות העלייה בדמי הניהול, דמי הניהול הממוצעים בקופות הגמל נמוכים באופן משמעותי מהשיעור המרבי המותר, ודמי הניהול הממוצעים בענף הם בשיעור של 45% מהשיעור המרבי המותר (בשנת 2009, 0.9% לעומת דמי ניהול מרביים בשיעור של 2%). דמי הניהול הממוצעים בענף מוטים כלפי מטה בגלל קופות הגמל המפעליות בהן לא נגבים לרוב דמי ניהול.
דמי ניהול בחיסכון הפנסיוני > שינויים בדמי הניהול של ביטוח המנהלים משנת 2004

החל משנת 2004 הופסק שיווק מוצרי פוליסות מסוג משתתף ברווחים. בפוליסות אלו היה נהוג לגבות דמי ניהול מהחיסכון הצבור ובנוסף העמיתים השתתפו ברווחים יחד עם חברת הביטוח אשר גבתה 15% מהרווחים הריאליים של התיק. בנוסף לדמי ניהול אלו היה מרכיב נוסף בדמי הניהול שכונה פוליסה. הוחל בשיווק פוליסות חדשות, בהן קיימת הפרדה ברורה בין חיסכון, כיסויים ביטוחיים ודמי ניהול. כל הפקדה חודשית לפוליסות אלה מחולקת באופן ברור בין החלק המיועד לחיסכון, החלק המיועד לרכישת כיסויים ביטוחיים ודמי הניהול הנגבים מתוך ההפקדה ומועברים לחברת הביטוח. מבנה דמי הניהול שונה בהתאם לטבלת דמי הניהול המקסימליים (ראו טבלה לעיל),וגורם הפוליסה בפוליסות מנהלים ועצמאים בוטל.
דמי ניהול בחיסכון הפנסיוני > שינויים בדמי הניהול בביטוחי המנהלים ובקופות הגמל משנת 2013

בעקבות מאבק ציבורי שהובילו חברי הכנסת חיים כץ, שלי יחימוביץ', אילן גילאון ואמנון כהן, עמותת פורום החוסכים לפנסיה בישראל וכלי תקשורת כלכלית, אישרה ועדת הכספים של הכנסת ב-27 בפברואר 2012 תקנות המורות על הפחתת תקרת דמי הניהול בקופות הגמל ובביטוחי המנהלים החל מינואר 2013: 4% מההפקדות ו-1.1% מהצבירה בשנת 2013, ו-1.05% מהצבירה לשנה החל משנת 2014. כמו כן, חשבונות רדומים ישלמו 0.3% לשנה, וגמלאים עד 0.6% לשנה. התקנות לא חלות על קרנות ההשתלמות.
דמי ניהול בניהול השקעות

גופים העוסקים בניהול השקעות גובים דמי ניהול תמורת השירות שהם נותנים למשקיעים. דוגמאות לכך:
חברה מנהלת של קרנות נאמנות גובה דמי ניהול מהסכומים המושקעים בקרנות הנאמנות שהיא מנהלת.
חברה מנהלת של תעודות סל גובה דמי ניהול מהסכומים המושקעים בתעודות הסל שהיא מנהלת.
המנהלים (השותפים הכלליים - GP) של קרן הון סיכון הם לרוב בעלי ניסיון טכנולוגי ועסקי ותומכים בחברה, לא רק מבחינה כספית אלא גם מבחינה ניהולית, אסטרטגית ושיווקית. עבור עבודתם הם מקבלים דמי ניהול שנתיים, ובנוסף אחוז מהרווחים נטו של הקרן (Carried Interest).
חברת החזקות גובה דמי ניהול מהחברות שבשליטתה.
הערות שוליים

↑
אתר גמל נט - רשות שוק ההון ביטוח וחיסכון
אתר פנסיה נט - רשות שוק ההון ביטוח וחיסכון
אתר ביטוח נט - רשות שוק ההון ביטוח וחיסכון
דרגה של אלגברה

ערך זה עוסק בדרגה של אלגברה. אם התכוונתם לדרגה של מטריצה, ראו .
באלגברה מופשטת, הדרגה של אלגברה מממד סופי היא המעלה של פולינום מינימלי גנרי של לאלגברה. הדרגה חסומה על ידי מימד האלגברה, ושווה לה במקרים מסוימים; למשל, הדרגה של הרחבת שדות ספרבילית שווה לממד. עם זאת, הדרגה יכולה להיות קטנה מהממד: הדרגה של אלגברת המטריצות  \ \operatorname {M} _{n}(F) היא  \ n. לכן הדרגה חסומה על ידי מימד ההצגה הליניארית הקטנה ביותר של האלגברה. הדרגה אינה משתנה תחת הרחבת סקלרים.
הפולינום הגנרי

תהי A אלגברה (אסוציאטיבית, או לכל הפחות אלגברה לא אסוציאטיבית שהיא בעלת חזקה אסוציאטיבית בהחלט), מממד סופי מעל שדה F. נבחר בסיס  \ b_{1},\dots ,b_{n}, ונתבונן באיבר  \ X=x_{1}b_{1}+\cdots +x_{n}b_{n} של האלגברה  \ A\otimes _{F}F(x_{1},\dots ,x_{n}) המתקבלת מהרחבת סקלרים מ-F לשדה הפונקציות  \ F(x_{1},\dots ,x_{n}). במקרה כזה, קיים פולינום מינימלי מתוקן P המאפס את X, והוא נקרא הפולינום המינימלי הגנרי של A. הדרגה שווה למעלה של P.
לדוגמה, הדרגה של אלגברת המטריצות  \ M_{m}(F) היא m; וזו גם הדרגה של כל אלגברה פשוטה מממד  \ m^{2} מעל למרכז שלה. אם  \ A_{1},A_{2} הן אלגברות מעל אותו שדה, אז דרגת הסכום הישר שלהן היא הדרגה הגדולה מבין השתיים.
אלגברות (אפילו שאינן אסוציאטיביות) מדרגה 2 נקראות אלגברות ריבועיות.
דראגן מאנצה

דראגן מאנצה (בסרבית: Драган Манце;‏ 26 בספטמבר 1962 – 2 בספטמבר 1985) היה כדורגלן יוגוסלבי ממוצא סרבי ששיחק בעמדת החלוץ בנבחרת יוגוסלביה ובפרטיזן בלגרד.
קריירת מועדונים

מאנצה נולד בזמון והחל את הקריירה שלו בקבוצה המקומית גלניקה זמון. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון בליגת המשנה היוגוסלבית בגיל 17.
בחודש ספטמבר 1980 עבר מאנצה לפרטיזן בלגרד מליגת העל היוגוסלבית. ב-22 בנובמבר 1980 ערך מאנצה את הופעת הבכורה שלו בליגה במדי המועדון, כשעלה כמחליף במחצית השנייה בתיקו 1-1 נגד סרייבו. עד לסוף עונת 1980/1981 ערך חמש הופעות ליגה נוספות. ב-12 באוגוסט 1981 הבקיע מאנצה את שער הבכורה שלו בליגה במדי המועדון, בניצחון 1-0 על רדניצ'קי ניש. בעונת 1981/1982 הוא ערך 21 הופעות ליגה, בהן הבקיע חמישה שערים. מאנצה היה מלך השערים של הקבוצה בעונת 1982/1983, בה זכתה הקבוצה באליפות יוגוסלביה בפעם הראשונה מזה חמש שנים. בעונת 1983/1984 ערך מאנצה 28 הופעות ליגה והבקיע שמונה שערים. את עונת 1984/1985 סיים מאנצה פעם נוספת כמלך השערים של המועדון.
בקיץ 1985, לאחר שמועות רבות על מעבר אפשרי לקבוצה אחרת, חתם מאנצה על חוזה חדש לארבע עונות במועדון, עד לשנת 1989. ב-1 בספטמבר 1985 הוא שיחק את משחקו האחרון במועדון, בניצחון 2-1 על בודוצ'נוסט טיטוגרד במסגרת הליגה, בו גם הבקיע שער בפנדל.
קריירה בינלאומית

ב-23 באפריל 1983 ערך מאנצה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת יוגוסלביה, בהפסד 4-0 לנבחרת צרפת במשחק ידידות. בחודש נובמבר באותה שנה ערך את הופעתו האחרונה בנבחרת, בתיקו 0-0 נגד נבחרת צרפת במשחק ידידות. בסך הכל ערך ארבע הופעות במדי הנבחרת.
מותו

ב-3 בספטמבר 1985 מת מאנצה בתאונת דרכים כאשר נהג ברכב הפיג'ו 205 בדרכו לאימון קבוצתו. הוא נקבר בבית הקברות החדש בבלגרד, ובהלוויתו נכחו כ-30 אלף אנשים.
תארים

אליפות יוגוסלביה (1): 1982/1983
הערות שוליים

↑  Došao je tiho i otišao u legendu - Dragan Mance (VIDEO) באתר Mozzart Sport, ‏ 3 בספטמבר 2014 (בסרבית)
↑  Božo Koprivica piše za „Blic”: Manceov volej za večnost באתר Blic, ‏ 3 בספטמבר 2015 (בסרבית)
↑  Otiš'o si Dragane, ostala je tuga... באתר Press Online, ‏ 3 בספטמבר 2010 (בסרבית)
↑  Pre 34 godine poginuo je Dragan Mance! Žurio je na stadion i tragično nastradao, cela SFRJ je plakala za njim! באתר Alo, ‏ 3 בספטמבר 2019 (בסרבית)
דאו (מושג בפילוסופיה סינית)
פרשנויות דתיות, פילוסופיות ותרבותיות > פרשנויות קונפוציאנית

דאו, או הדרך, של קונפוציוס ניתנים לפרוש כ'אמת'. קונפוציאניזם רואה את הדרך (האמת), כתואמת גישה מסוימת לחיים, פוליטיקה ומסורת. עבור הפילוסוף קונפוציאני או ניו-קונפוציאני, דאו הוא מושג הומניסטי המייצג את גישת האדם למציאות כפי שהיא, כמו כן אידיאל ההומניסטי של שלמות, מעלה, ורווחת החברה והמדינה. רק לעיתים רחוקות הוא מדבר על טיאן דאו (דרך השמיים). קונפוציאניים מדגישים במפורש את הניגוד הזה. אמנם הוא הכיר בקיומה וחשיבותה השמימי של 'דאו של השמים', הוא עמד על כך שדאו בעיקר עוסק בענייני אנוש.
בקונפוציאניזם דאו כמושג דתי פורמלי, הוא המוחלט לעברו אמור לנוע המאמין האמן. בתורת האמצע (中庸, Zhōng Yōng), הרמוניה עם המוחלט שקולה ליושר וכנות. הספר הלימוד הגדול (大學; Dà Xué) מרחיב את המושג באמצעות הסבר כי הדאו מאיר את המעלה, מטיב את האנשים, ושוכן בתוך המוסר הטהור.
פרשנויות דתיות, פילוסופיות ותרבותיות > פרשנויות בודהיסטיות

ראו גם: בודהיזם סיני וזן בודהיזם
בודהיזם התחיל להתפשט לראשונה בסין במהלך המאה הראשונה לספירה וחווה דור הזהב של צמיחה והתבגרות במאה הרביעית לספירה. השימוש במושגים סיניים, כגון דאו, שהיו קרובים לרעיונות ומונחים בודהיסטים, עזרו להפיץ את הדת ולהפוך אותה להיות נוחה יותר עבור העם הסיני. עם זאת, ההבדלים בין סנסקריט למינוח סיני גרמו לאי הבנות בראשית הדרך והובילו בסופו של דבר להתפתחות של בודהיזם מזרח אסייתי כישות נבדלת. כחלק מתהליך זה, מילים סיניות רבות בעלות עושר של אסוציאציות משלהם מבחינה סמנטית ופילוסופית אומצו על ידי הבודהיזם, ובפרט השימוש במונח 'דאו' עבור מושגים ועקרונות מרכזיים של הבודהיזם.
בבודהיזם, דאו הוא שם נרדף ל'ריקות' (להבדיל מ'ריקנות') אלוהית (שונייטא). חלק מהותי מדאו הוא חיסכון במילים ודיבור יתר. חיסכון במילים משמעו ריקות. הריק הוא דאו. הצ'אן בודהיסטים רואים את הדאו כמילה נרדפת הן לנתיב בודהיסטי (מרגה) והן לתוצאות של נתיב זה: הנתיב בעל שמונה השלבים אל ההארה הבודהיסטית (סאטורי). מציאת דאו וטבע הבודהא אינה סתם עניין של ניסוחים נהירים, אלא תגובה פעילה לארבע האמיתות האצילות, אשר לא ניתנת לביטוי באופן מלא או הבעה במילים ואסוציאציות קונקרטיות. השימוש במילה 'דאו' בהקשר זה, מתייחס ל'דרך' במובן המילולי בבודהיזם, חזרה למקור אוניברסלי, דהרמה, מדיטציה ראויה ונירוואנה.
פרשנויות דתיות, פילוסופיות ותרבותיות > דאו בנצרות בשפה הסינית

למובן הפילוסופי הסיני של דאו כ'דרך', 'כוח' ו'מילה' יש הקבלה בפילוסופיה היוונית – (לוגוס). מושג זה שימש בסיס לפילוסופיה הנוצרית. לאדם מאמין בנתיב (דאו) פירושו 'המשיח' (ישו), עלייה לרגל (עקיבה לאחר דאו) - היא דרך אל המשיח.
בימינו, עקב התפשטות הנצרות בסין, לרעיון הדאו חשיבות עליונה, והוא משמש באופן קבוע לתרגום טקסטים דתיים לסינית והתאמה של מושגים מן התאולוגיה הנוצרית לתוך תפיסת העולם המזרחית של הקורא.
באמצע המאה ה-XII. בתקופת שושלת סונג הגיעו לסין מהגרים יהודים. הם נתנו לקיסר את התנ"ך, אשר קיבל את השם הסיני דאו-דזין (daotszin) (ספר הדרך) וצ'ז'ן-דזין (chzhentszin) (ספר האמת). מתרגמים סיניים, בידיעה כי דאו עבור העם הסיני מסמל את אותו הדבר כמו לוגוס עבור היווניים, תרגמו את השורה הראשונה של הבשורה על פי יוחנן כך: "בתחילה הייתה הדרך (דאו)" (太初有道, 道与神同在, 道就是神。).
ייצוג גרפי ופירוש לשוני

הסימן 'דאו' בכתב ברונזה
הסימן 'דאו' בכתב חותם גדול
סימן 'דאו' בכתב חותם
דאו נכתב עם הסימניה הסינית 道 הן בכתב סיני מסורתי והן בכתב סיני מופשט. דאו מבחינה גרפית משלב את Chuo 辶 (או 辵) בבסיס שמשמעו 'ללכת', ו- Shou首 פונטי שמשמעו 'ראש'. יתר על כן, דאו 道 הוא האלמנט הפונטי של דאו 导 'להדריך, להוביל' (עם 寸 cun 'האגודל, היד' בבסיס) וגם דאו 檤 'שם של עץ' (עם mu 木 'עץ' בבסיס).
הפרשנות המסורתית של סמן ה-道, שראשיתה (121 לספירה) מילון של שואו-וון ג'יהזה (Shuowen Jiezi), הייתה האידאוגרמה הנדירה והמורכבת – Huiyi 会意. השילוב של Chuo 辶 'ללכת' ו首 Shou 'ראש סימל את ה'ראש הולך' או 'להוביל את הדרך'.
הצורה הכתובה המוקדמת ביותר של דאו הם כתב כלי ברונזה וכתב חותם מבימי שושלת ג'ואו (1045-256 לפנה"ס) כלי ארד וכתבים. סימנים עתיקים אלה של דאו מתארים בצורה ברורה יותר את 首 Shou אלמנט 'הראש' כמו שיער מעל פני אדם. בגרסאות מסוימות מוחלף הסמן Chuo 辵 'ללכת, להתקדם' בבסיס הסימן עם xing 行 'ללכת, נתיב' בסיסית, עם התיאור ברונזה המקורי 'צומת דרכים', בכתב חותם עם שנים 彳 ו- 亍 'עקבות'.
ראו גם

לאו דזה
דאו דה ג'ינג
מידות טובות
לוגוס
סטואיות
ברהמן
שונייטא
לקריאה נוספת

"ספר הדאו", תרגום מסינית דן דאור ויואב אריאל, חרגול/עם עובד 2007
"ספר הדאו", תרגום והערות ניסים אמון, אבן חושן רעננה/חדקל ת”א, 2004 (2001, 2002, 2003)
"אנאפורות או קטאפורות?”, יואב אריאל, גיל רז, A Discussion of the Two qi 其 Graphs in the First Chapter of the Daodejing.” PEW 60.3 (2010): 391–421.
Encyclopedia of Chinese philosophy / Antonio S. Cua, New York : Routledge, c2003 pp202-206: DAO (TAO) THE WAY
Donald M. B. 2006 Encyclopedia of Philosophy, Second Edition, Thomson Gale
Kirkland R. 2006, The Encyclopedia of Taoism, London: Routledge
Xinzhong Yao, 2003, The Encyclopedia of Confucianism, RoutledgeCurzon
Livia Kohn, 2009, Introducing Daoism, Routledge
Benjamin Penny, 2006, Daoism in History, Routlege
Bo Mou, 2009, Chinese Philosophy, dao, Edinburgh University Press
LaFargue, Michael. Tao and Method: A Reasoned Approach to the Dao De Jing (SUNY Press, 1994) ISBN 0-7914-1601-1.
LaFargue, Michael. The tao of the Dao De Jing: a translation and commentary (SUNY Press, 1992). ISBN 0-7914-0986-4.
Liu, Da. The Tao and Chinese culture (Taylor & Francis, 1981). ISBN 0-7100-0841-4.
Thesing, Josef and Thomas Awe. Dao in China und im Westen. Impulse für die Moderne Gesellschaft aus der Chinesischen Philosophie. Bonn: Bouvier, 1999.
Xie Wenyu. “Approaching the Dao: From Lao Zi to Zhuang Zi.” Journal of Chinese Philosophy 27.4 (2000), 469–88.
Raz, G. 2014. The Emergence of Daoism - Creation of Tradition. Routledge. ISBN 9781138843813
הערות שוליים

↑  The Dao of Islam: A History of Chinese Muslims
מטיילים בין הרים ופלגים (谿山行旅). ציור של פאן קואן (Fan Kuan, 范寬) המייצג את עיקרון של דאו
הסימן הסיני למילה 'דאו'
הולמרק

| --- | --- |

 פרטי הערוץ
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 סוג:  רשת טלוויזיה אמריקאית
 תאריך השקה:  12 בספטמבר 1995 
 בעלות:  NBC יוניברסל 
 שפה:  אנגלית
 משרד ראשי:  מיאמי 
 www.hallmarkchannel.com
 
הולמרק (באנגלית: Hallmark) הוא ערוץ סדרות דרמה אמריקאי לכל המשפחה ממשפחת ערוצי NBC. הערוץ משדר במתכונת סינדיקציה חלקית ושאר התכנים הם הפקות מקור של הערוץ.
בישראל הערוץ בעבר הגיע כחלק מחבילת הערוצים הבסיסית שהציעה חברת הטלוויזיה בכבלים HOT, והוא שודר גם בטלוויזיה בלוויין yes. אולם ב-28 בדצמבר 2009 הפסיק ערוץ "הולמרק" את שידוריו בישראל.
הסדרות הבולטות בערוץ: ER, חוק וסדר ובנות גילמור. רוב התכנים המשודרים בערוץ הם מיני-סדרות, וסרטי טלוויזיה- כשהולמרק נודע בעיקר בסרטי המקור שלו לחג המולד.
דרום סודאן במשחקים האולימפיים לנוער

| --- | --- |
דרום סודאן
 
 הוועד האולימפי הלאומי
 קוד ייצוג:  SSD
 השתתפות במשחקי הקיץ (באפור: לא השתתפה)
 2010 • 2014 • 2018
 השתתפות במשחקי החורף (באפור: לא השתתפה)
 לא השתתפה
דרום סודאן לא השתתפה עד כה המשחקים האולימפיים לנוער. באולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014) השתתפה אתלטית יחידה מדרום סודאן בענף האתלטיקה בריצת 400 מטר. אולם מאחר שהוועד האולימפי הבינלאומי הכיר בוועד האולימפי הלאומי של דרום סודאן רק בשנת 2015 היא השתתפה כמשתתפת עצמאית תחת הדגל האולימפי.
ראו גם

דרום סודאן במשחקים האולימפיים
| מדינות העולם במשחקים האולימפיים לנוער |
| --- | --- | --- |
| המזרח התיכון | איחוד האמירויות הערביות • איראן • אלג'יריה • בחריין   • הרשות הפלסטינית • טורקיה • ירדן • ישראל • כווית • לבנון • לוב • מצרים • מרוקו • סוריה • עומאן • ערב הסעודית • עיראק  • קטר  • תוניסיה • תימן |  |
| אסיה | אוזבקיסטן • אינדונזיה • אפגניסטן • בהוטן • בנגלדש • ברוניי • הודו • הונג קונג • המלדיביים • הפיליפינים • טאיוואן • הרפובליקה העממית של סין • וייטנאם • טג'יקיסטן • טורקמניסטן • יפן • לאוס • מונגוליה • מזרח טימור • מיאנמר • מלזיה  • נפאל • סינגפור • סרי לנקה • פקיסטן • קוריאה הדרומית • קוריאה הצפונית • קזחסטן • קירגיזסטן • קמבודיה • תאילנד |  |
| אירופה | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בוסניה והרצגובינה • בלארוס • בלגיה • גאורגיה • גרמניה • דנמרק  • הולנד • הונגריה • הממלכה המאוחדת • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • ליכטנשטיין • מולדובה • מונטנגרו • מונקו • מלטה • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סן מרינו • סלובניה • סלובקיה • ספרד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קוסובו • קפריסין • קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| אפריקה | אוגנדה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה • בוטסואנה • בורונדי • בורקינה פאסו • בנין • גאנה • גבון • ג'יבוטי • גינאה • גינאה ביסאו • גינאה המשוונית • גמביה • דרום אפריקה • דרום סודאן • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • טוגו • טנזניה • כף ורדה • ליבריה • לסוטו • מאוריטניה • מאוריציוס • מאלי • מדגסקר • מוזמביק • מלאווי • הרפובליקה המרכז-אפריקאית • ניגריה • ניז'ר • נמיביה • סאו טומה ופרינסיפה • סודאן • סומליה  • סיירה לאון • סיישל • סנגל • צ'אד • קומורו • הרפובליקה של קונגו • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו • קמרון • קניה • רואנדה |  |
| אמריקה | אורוגוואי • איי בהאמה • איי הבתולה של ארצות הברית • איי הבתולה הבריטיים • איי קיימן • אל סלוודור • אנטיגואה וברבודה • אקוודור • ארגנטינה • ארובה • ארצות הברית • בוליביה • בליז • ברבדוס • ברזיל  • ברמודה • ג'מייקה • גואטמלה • גיאנה • גרנדה  • דומיניקה • האיטי • האנטילים ההולנדיים • הונדורס • הרפובליקה הדומיניקנית • ונצואלה • טרינידד וטובגו • מקסיקו • ניקרגואה • סורינאם • סנט וינסנט והגרנדינים • סנט לוסיה • סנט קיטס ונוויס • פוארטו ריקו • פנמה • פרגוואי • פרו • צ'ילה • קובה • קולומביה • קוסטה ריקה • קנדה |  |
| אוקיאניה | אוסטרליה • איי מרשל • איי קוק  • איי שלמה • גואם • ונואטו • טובאלו • טונגה • מיקרונזיה • נאורו • ניו זילנד • סמואה • סמואה האמריקנית • פיג'י • פלאו • פפואה גינאה החדשה • קיריבטי |  |
דרום מדבדקובו

נפת דרום מדבדקובו (ברוסית: район Южное Медведково) היא נפה במחוז הצפון-מזרחי של העיר הפדרלית מוסקבה שברוסיה. שטחה 3.87 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 85,867 תושבים (2020).
הנפה קיבלה את שמה מכפר עתיק ליד מוסקבה, שבשנת 1960 הפך לחלק מהעיר.
אתרים ראויים לציון

כנסיית השתדלות הבתולה הקדושה
פארק בעמק יאוזה
הבחירות לרשויות המקומיות בישראל (1955)

הבחירות לרשויות המקומיות בישראל התקיימו בפעם השנייה במדינת ישראל ב-26 ביולי 1955 במקביל לבחירות לכנסת השלישית. בבחירות אלו שיטת הבחירות הייתה דומה לשיטת הבחירות לכנסת.
לקראת בחירות אלו החליטה מפלגת מפא"י להפסיק ולהשתמש בשם "רשימת ההסתדרות" שעורר מחלוקת בבחירות הקודמות ולהתמודד תחת שמה המקורי.
הבחירות ברשויות השונות > עיריות

בירושלים אחוז ההצבעה עמד על 73.4% והבחירות התקיימו על כ-21 מושבי מועצת העיר. בבחירות אלו נבחר מועמדה של מפא"י גרשון אגרון, שרשימתו קיבלה כ-6 מושבים. המפלגות הדתיות קיבלו אף הן כשישה מושבים בסך הכל. תנועת החירות קיבלה כארבעה מושבים. ויצו, אחדות העבודה והציונים הכלליים קיבלו כמושב לכל רשימה. המפלגה הפרוגרסיבית קיבלה כשני מושבים. מפ"ם ומק"י לא צברו די קולות על מנת להיבחר למועצה.
בתל אביב-יפו אחוז ההצבעה עמד על כ-78%, פחות מהבחירות הקודמות. את רשימת מפא"י הובילה שרת העבודה גולדה מאיר שהתמודדה מול מועמד הציונים הכלליים וראש העיר המכהן חיים לבנון. אמנם מפא"י קיבלה יותר מ-30% מקולות התושבים וכעשרה מושבים (מתוך 31), אך חיים לבנון נבחר בסופו של דבר לראש העיר בעקבות תמיכה של הדתיים ומפלגת חירות.
בחיפה ניצח ראש העיר המכהן אבא חושי, לאחר שמפא"י קיבלה כ-8 מתוך 21 המושבים. שאר הסיעות קיבלו כמושב אחד או שניים, מלבד הציונים הכללים שקיבלו כשלושה מושבים.
בבאר שבע ניצח ראש העיר המכהן דוד טוביהו, כשסיעת מפא"י קיבלה 4 מושבים תוך 13 מושבי המועצה. מפ"ם קיבלו כשלושה מושבים והסיעות הדתיות קיבלו כ-4 מושבים. אחדות העבודה ותנועת החירות קיבלו כמושב אחד לכל רשימה. מק"י והציונים הכלליים לא נכנסו למועצה.
גם בלוד נבחר ראש עיר המכהן מטעם מפא"י פסח לב לאחר שגם רשימתו קיבלה 4 מושבים תוך 13 מושבי המועצה.
גם בעכו נבחר ראש העיר המכהן מטעם מפא"י יוסף גדיש, שמפלגתו קיבלה כשלושה מושבים מתוך 13 מושבי המועצה.
בנתניה נבחר אף הוא ראש העיר המכהן עובד בן עמי מהציונים הכלליים. רשימתו קיבלה כשלושה מושבים מתוך 15. מפא"י קיבלה מספר זהה של מושבים, ושאר הסיעות קיבלו מושב אחד או שניים. זאת מלבד אגודת ישראל ומק"י שלא נבחרו כלל למועצה.
גם בראשון לציון נבחר ראש העיר המכהן מטעם הציונים הכלליים אליקום אוסטשינסקי לאחר שרשימתו קיבלה 4 מושבים תוך 15 מושבי המועצה.
הבחירות ברשויות השונות > המועצות המקומיות

באבן יהודה נבחר מועמד המפלגה הפרוגרסיבית יהודה בכר, אף על פי שהיה נציג יחידי ממפלגתו במועצה בת תשעה חברים. גם בבית יצחק (שהייתה מועצה מקומית עצמאית עד 1963) המפלגה הפרוגרסיבית ניצחה, והפעם ברוב משמעותי של כשחמישה מושבים מתוך תשעה.
באזור ניצח אבנר גרעין ממפא"י לאחר שמפלגתו קיבלה כשלושה מושבים מתוך 9 מושבי המועצה.
גם בבאר יעקב ניצחה מפא"י (בהובלת שלום ריחנית) שקיבלה כשלושה מושבים מתוך 7 מושבי המועצה.
מפא"י ניצחה במועצות רבות נוספות ובהן בית דגן, בית שאן, בת ים, גבעתיים, גבעת עדה, גבעת שמואל, גן יבנה וקריית טבעון.
באופן חריג לתקופה זו, בגדרה ניצח אליהו פרנקל, שהוביל רשימה מקומית שלא שויכה למפלגה ארצית.
הדור (עיתון)

| --- | --- |

 תאריכי הופעה:  1948–1955 (כ־7 שנים) 
 שפה:  עברית 
 מדינה:  ישראל 
 
"הַדּוֹר" היה עיתון יומי ישראלי שהופיע בין השנים 1948–1955 וייצג את השקפת עולמה של מפלגת השלטון מפא"י.
העיתון החל לצאת לאור בעברית כעיתון צהריים יומי ב-10 בנובמבר 1948, והחל מאוגוסט 1952 עד לסגירתו יצא כעיתון ערב. מערכת העיתון שכנה ברחוב טיומקין בתל אביב והיו לה סניפים בירושלים ובחיפה.
עורכו הראשון היה אליעזר ליבנה, שפרש לאחר כשנה. עורכיו במשך השנים היו שלמה גרודזנסקי, משה כצנלסון, חיים שורר ויונה יגול.
במשך כל שנות יציאתו סבל העיתון מקשיים כלכליים ולא הצליח לבסס קהל קוראים רחב ונזקק בכל עת לתמיכתה הכספית של מפא"י, עד שבסופו של דבר נסגר ב-30 בנובמבר 1955.
לקריאה נוספת

'"הדור" – לבטיו של עיתון מפלגתי: שבע השנים הקשות', בתוך: מרדכי נאור, רבותי, העיתונות: פרקים בקורות התקשורת הכתובה בארץ, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשס"ה.
האיחוד הפולני-ליטאי

האיחוד הפולני-ליטאי, הידוע גם כרפובליקת שני העמים, היה מדינה במזרח אירופה שהתקיימה רשמית בין השנים 1569–1795, ובגרסה מוקדמת יותר כבר מן המאה ה־14. בימי תפארתהּ השתרעה על פני השטחים השייכים בימינו למדינות פולין, ליטא, לטביה, בלארוס, וכן חלקים נרחבים של אוקראינה ואסטוניה.
תחילת האיחוד

האיחוד נפתח בנישואים בין שליטיהן של שתי הממלכות. ההסכם על האיחוד נחתם בעיירה קטנה בשם קרבו, בשטח בלארוס של ימינו, ב-14 באוגוסט 1385. האיחוד התבטא באירוסין בין יוגאילה דוכס ליטא, וידוויגה, מלכת פולין, בתו של מלך הונגריה ופולין. איחוד זה נקרא "איחוד קרבו" והיה בעל השפעות מרחיקות לכת על הפוליטיקה הבינלאומית של אירופה. צו קרבו דרש מחותמיו לבצע מספר פעולות לפני שהשליטה תעבור לידיהם. ראשית, הפולנים נדרשו לבחור ביוגאילה כמלך פולין. שנית, היה על יוגאילה לקבל על עצמו את הדת הקתולית, והוא הוטבל יחד עם אחיו וקיבל את השם ולדיסלב, על שם סבו. הכתרה זו סימנה את תחילתו של איחוד אשר שרד 409 שנה.
לפני האיחוד עם ליטא נשלטה פולין על ידי לאיוש הראשון, אשר שלט בו זמנית גם על הונגריה, החל מ-1370. לאיוש לא הצליח להעמיד צאצא זכר כיורש, מה שהותיר את הממלכה בוואקום שהיה צורך למלא. פולין לא נשענה באותה תקופה על מלוכה מרכזית מבוססת. למעשה היא אוחדה מחדש רק ב-1320, כ-50 שנה לפני צו קרבו. לפני כן, הייתה קיבוץ של עשרות דוכסויות המתחככות אחת עם השנייה לעיתים קרובות. פולין אוחדה מחדש לממלכה אחת על ידי אחד מאבותיו של יוגאילה, וכאשר נדרש יוגאילה לשנות את שמו בחר בשמו של מאחד פולין. לעומת פולין, שהייתה בעיצומו של תהליך של התבססות מחדש כממלכה מרכזית, הייתה הונגריה ממלכה מבוססת יותר, מה שהטה את הכף לטובת הונגריה במוסדות השלטון המאוחד.
בנוסף לסיבות אלה, נראה שלאיוש סלד מממלכת פולין מסיבות פרטיות. הוא ביקר לעיתים רחוקות בפולין, ומינה למושלת את אמו הלא אהודה. רגשות אלה היו הדדיים, וגם העם הפולני לא האדירו, ואף נרשמו ניסיונות להפיל את השלטון במהפכות אלימות. לא רק הסלידה הטבעית משלטונו של המלך לאיוש ומאמו הניעו את ניסיונות המהפכה. לאיוש בחר לעביר את הירושה דרך בנותיו, מה שנגד את החוק הפולני המסורתי.
האצילים הפולנים התנגדו להעברת הירושה לבנותיו של לאיוש, אשר נאלץ לזמן אותם להישבע אמונים לבתו ולנעול את שערי העיר עד שיסכימו להישבע. הוא תכנן להעביר את השליטה בפולין לבתו מריה, ואת השליטה בהונגריה לבתו ידוויגה. למרות כוונותיו, המרתה האצולה ההונגרית את פיו והמליכה את מריה כמלכתם עם מותו. על בסיס מערכת הסכמים ישנים בין לאיוש והפולנים, השתלם לאצולה הפולנית להתעקש בכל זאת להמליך צאצא של לאיוש. הוא התחייב להחזיר כוח רב לידיהם של האצילים בתנאי שיסכימו להמליך את בתו. כך הפולנים עשו, זאת למרות שאף אחת מהבנות לא הייתה בגיל מתאים למלוכה.
כאמור, אצילי פולין נקלעו למצב בעייתי, מריה, המלכה המיועדת, הושבעה כמלכת הונגריה בניגוד להבטחות שנעשו על ידי אביה בעת שהפולנים נשבעו אמונים למריה. מצב זה עודד את אצילי פולין לבנות ועדות שלטוניות, במטרה להחליט מי לדעתם צריך להיות השליט הבא של ממלכת פולין. הוועדות שבהן הוחלט להמליך את ידוויגה תרמו רבות להגדרה המדינית של פולין כולה, ואפשרו לבנות מערכת שלטון לא מונרכית, שתאפשר לנהל את הממלכה עד שהמלכה הנבחרת תגיע לבגרות. עדות לכוח העצום שהיה בידי ועדות שלטוניות אלה, היא העובדה שהוועדה שלטונית שברה את הסכם הנישואים הקיים של ידוויגה על מנת לבנות את האיחוד עם ליטא.
האיחוד עם ליטא השתלם לפולין בכך שהוסיף לה כוח צבאי, לו הייתה זקוקה נואשות לאחר הניתוק מהונגריה. כוח צבאי זה אפשר לפולין להתמודד עם הונגריה והקיסרות הרומאית הקדושה שלטשו עיניים לעבר שטחיה. משמעות נוספת של האיחוד הייתה הפסקת הפשיטות של כוחות ליטאיים, אשר גבו מפולין מחיר כבד לאורך השנים. יתר על כך, התנצרותו של דוכס פגאני בעקבות האיחוד עם פולין הוסיף לתהילת פולין בקרב המדינות הנוצריות.
בהמשך, נחתם בשנת 1569 הסכם איחוד לובלין.