stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זאב ז'בוטינסקי
לקריאה נוספת

יוסף שכטמן, זאב ז'בוטינסקי: פרשת חייו, כרך א: 1880–1923, כרך ב: 1923–1935, כרך ג: 1935–1940; הוצאת קרני, 1959. (הספר בקטלוג ULI)
משה בלע, עולמו של ז'בוטינסקי: מבחר דבריו ועיקרי תורתו, סטימצקי, 2002. (הספר בקטלוג ULI)
שלמה אבינרי, הרעיון הציוני לגווניו: פרקים בתולדות המחשבה הלאומית היהודית, עמ' 182–215, הוצאת עם עובד, 1980. (הספר בקטלוג ULI)
זאב ז'בוטינסקי, יוסף נדבה (עורך), הרוויזיוניזם הציוני לקראת מיפנה: קובץ מאמרים ב"ראזסוויט" לשנים 1932-1934, הוצאת מכון ז'בוטינסקי בישראל, 1986. (הספר בקטלוג ULI)
רפאלה בילסקי בן חור, כל יחיד הוא מלך: המחשבה החברתית והמדינית של זאב זבוטינסקי, הוצאת דביר, 1988. (הספר בקטלוג ULI)
שמואל כץ, ז'בו: ביוגרפיה של זאב ז'בוטינסקי, הוצאת דביר, 1993. (הספר בקטלוג ULI)
זאב ז'בוטינסקי, תגר ומגן: זאב ז'בוטינסקי והאצ"ל, המסדר על-שם זאב ז'בוטינסקי, 2004. (הספר בקטלוג ULI)
דן מירון, הגביש הממקד: פרקים על זאב ז'בוטינסקי המספר והמשורר, מוסד ביאליק, 2011. (הספר בקטלוג ULI)
זאב סולטנוביץ', בסוד חזון הגיון ומעש, פרקי חייו של זאב ז'בוטינסקי, בית אצ"ג, 2011. (הספר בקטלוג ULI)
יוסף נדבה (עורך), דמות האשה בעיני ז'בוטינסקי, מכון ז'בוטינסקי, 2012. (הספר בקטלוג ULI)
זאב צחור, כשז'בוטינסקי וטרוצקי נפגשו, ידיעות ספרים, 2012. (הספר בקטלוג ULI)
סבטלנה נטקוביץ', בין ענני זוהר - יצירתו של ולדימיר (זאב) ז'בוטינסקי בהקשר החברתי, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2015. (הספר בקטלוג ULI)בול לזכרואמיר גולדשטיין, דרך רבת-פנים: ציונותו של זאב ז'בוטינסקי לנוכח האנטישמיות, הוצאת מכון ז'בוטינסקי ומכון בן-גוריון, 2015. (הספר בקטלוג ULI)
אורי מילשטיין, גלגל המנוף של ההיסטוריה - התגבשות הציונות האסטרטגית של ז'בוטינסקי, מכון ז'בוטינסקי והמדרשה הלאומית, 2016.
דן קורן, יחיאל (חיליק) גוטמן, ממשלות ישראל לדורותיהן: החלטות חכמות והחלטות מטופשות, עמ' 97–103, ידיעות ספרים, 2017. (הספר בקטלוג ULI)
Joseph Nedava, Vladimir Jabotinsky: the Man and his Struggles, Jabotinsky Institute, 1986 (הספר בקטלוג ULI)
Shmuel Katz, Lone Wolf: a Biography of Vladimir (Zeev) Jabotinsky, Barricade Books, 1996 (הספר בקטלוג ULI)
Hillel Halkin, Jabotinsky: a Life, Yale University Press, 2014 (הספר בקטלוג ULI)
Michael Stanislawski, Zionism and the Fin de Siècle: Cosmopolitanism and Nationalism from Nordau to Jabotinsky, University of California Press, 2001 (הספר בקטלוג ULI)
Brian Horowitz, Vladimir Jabotinsky's Russian Years, 1900-1925, Indiana University Press, 2020 (הספר בקטלוג ULI)
מרוה בלוקה (עורכת), זאב ז'בוטינסקי 1880–1940, עת-מול 270 (ינואר 2021)
מרדכי נאור, ראש בראש - שמונה עימותים ופולמוסים בתולדות היישוב ומדינת ישראל, יד יצחק בן-צבי, 2019, הפרק "על סף מלחמת אחים: בן-גוריון וז'בוטינסקי - הילכו שניים יחדיו?"", עמ' 37–62.
לקריאה נוספת > ספרי ילדים ונוער

גלילה רון־פדר-עמית, באור ובסתר - סיפורו של זאב ז'בוטינסקי, אדם, 1997. (הספר בקטלוג ULI)
גלילה רון־פדר-עמית, גם עני הוא בן מלך: סיפור חייו של זאב ז'בוטינסקי, מודן, 2020. (הספר בקטלוג ULI)
לקריאה נוספת > ספריו

תרגומים, הוצאת הספר, 1924. (סריקה באתר הספרייה הלאומית)
אטלס (בעריכת ז. ז'בוטינסקי וש. פרלמן), הוצאת הספר, לונדון, 1925.(הספר בקטלוג ULI)
שאלות ההגנה בארץ ישראל, יחזקאל סטימצקי, תרפ"ט (סריקה באתר הספרייה הלאומית)
מגילת הגדוד, תרגום: אב"א אחימאיר, הסולל, ירושלים, תרפ"ט.
המבטא העברי, הוצאת הספר, תר"ץ (סריקה באתר הספרייה הלאומית)
שמשון, הוצאת שטיבל, תר"ץ
עניין סטבסקי, צ. פיינברג, תרצ"ב (סריקה באתר הספרייה הלאומית)
מדינה עברית - פתרון שאלת היהודים, ת. קופ, תרצ"ז (סריקה באתר הספרייה הלאומית)
זכרונות בן דורי (אוטוביוגרפיה), עמיחי, 1959.
סיפורים, הוצאת משרד הביטחון, 1980. (סריקה באתר הספרייה הלאומית)
עקרונות מנחים לבעיות השעה, מכון ז'בוטינסקי בישראל, ה'תשמ"ב, באתר "כותר"
הדרך אל הרויזיוניזם הציוני: קובץ מאמרים ב"ראזסוויט" לשנים 1923–1924, עריכה והקדמה: יוסף נדבה, מכון ז'בוטינסקי בישראל, ה'תשמ"ד, באתר "כותר"
הרוויזיוניזם הציוני בהתגבשותו: קובץ מאמרים ב"ראזסוויט" לשנים 1925–1929, עריכה והקדמה: יוסף נדבה, מכון ז'בוטינסקי בישראל, ה'תשמ"ה, באתר "כותר"
העברית: שפה, תרבות, חינוך - כתבים אידאולוגיים, עריכה: אריה נאור, הוצאת מכון ז'בוטינסקי, 2017
ארז תדמור (איש תקשורת)

ערך זה עוסק באחד משני מייסדי תנועת אם תרצו. אם התכוונתם לארז תדמור, במאי ישראלי, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 באוגוסט 1980 (בן 44) קריית ארבע
 מדינה:  ישראל ישראל
 קישורים חיצוניים
 טוויטר (X):  tadmorerez48
 
ארז תדמור (נולד ב-14 באוגוסט 1980) הוא בעל טור, פובליציסט ושדרן רדיו בעל רצועת שידור יומית ברדיו גלי ישראל; אחד משני המייסדים של תנועת "אם תרצו". שימש כותב הנאומים של בנימין נתניהו בבחירות 2015. מחבר הספר "מדוע אתה מצביע ימין ומקבל שמאל?", שיצא לאור בהוצאת סלע מאיר ב-2017. ב-2011 היה מחבר שותף של הספרון "נכבה חרטא".
ביוגרפיה

תדמור גדל בקריית ארבע במשפחה חילונית. הוא למד בתיכון עירוני ג' בירושלים. שירת בצה"ל בחיל ההנדסה.
במהלך שירותו הצבאי בחיל ההנדסה, כאשר היה סמל מחלקת טירונים, הורשע בגנבת פריטי אמל"ח ורכוש צבאי. תדמור נידון ל-45 ימי מאסר בפועל לריצוי בעבודות צבאיות, 4 חודשי מאסר על-תנאי והורדה לדרגת רב-טוראי. ב-2002 היה בין מייסדי המאחז שדה בועז.
תדמור עבד ככתב ב"ידיעות ירושלים" (2003–2004), במקור ראשון (2004–2006) ובהמשך גם באתר nrg. למד החל מ-2006 לתואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים, סיים כבוגר במדע המדינה ובתוכנית הלימודים הרב תחומית במדעי הרוח (BA כללי). המשיך אחר כך לתואר שני במדע המדינה באוניברסיטת בר-אילן.
ב-2006 שימש בתפקיד בכיר במטה הבחירות של הליכוד בירושלים. בינואר 2007 הקים עם רונן שובל את תנועת "אם תרצו". ביוני 2012 פרש מהתנועה. זמן קצר לאחר מכן הצטרף לאתר מידה, ובסוף 2012 כיהן במשך תקופה קצרה כעורך באתר nrg מעריב.
במאי 2011 הוציאה "אם תרצו" ספרון בן 73 עמודים בשם "נכבה חרטא", שכתבו במשותף תדמור ואראל סג"ל. על פי הפרסום, הנכבה היא מיתוס פלסטיני שהומצא כדי להפוך את התוקפן לקורבן.
את הספר "מדוע אתה מצביע ימין ומקבל שמאל?" החל תדמור לכתוב ב-2014, כפרויקט סיום בסמינר "קרן תקווה" שהשתתף בו בניו יורק. ב-2017 ראה הספר אור. על פי מאמר ביקורת שכתב על הספר יריב אופנהיימר, "מרביתו ככולו של הספר מוקדש לניתוח מעמיק וקולח של "האליטות השמאלניות" ויכולתן לכפות כביכול על הרוב את עמדותיהן". לפי הספר, מנחם בגין לא חולל מהפך אלא הנציח את שליטת האליטות בדרגי המקצוע והייעוץ.
באפריל 2016 החליף את אראל סג"ל כמגיש רצועה יומית ברדיו גלי ישראל. הוא בעל טור באתר nrg, ובאתר "מידה".
בינואר 2019 מונה ליועץ ודובר מטה ההסברה של הליכוד, לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת. ראש הממשלה בנימין נתניהו הציבו במקום ה-41 ברשימה לכנסת. לאחר התפטרותו של פנחס עידן מהרשימה, תדמור קודם למקום ה-40, אך לא נבחר לכנסת. הוא לא התמודד לכנסת במערכות הבחירות הסמוכות למערכת בחירות זו. במהלך 2019, עוד בהיותו דובר הליכוד, צורף תדמור כפרשן קבוע בפאנל החדשות של רשת 13 בהובלת אילה חסון. ב-2021 החל להגיש את תוכנית החדשות ״האולפן הפתוח״ בערוץ 20 (ערוץ המורשת) אשר מוכר כיום כ״עכשיו 14״.
ב-12 ביולי 2022 הודיע על התמודדות בפריימריז במפלגת הליכוד. תדמור הגיע בבחירות אלו למקום ה-47, שנחשב ללא ריאלי.
עמדותיו

תדמור סבור ששופטים בבית המשפט העליון פוסקים לפי עמדותיהם הפוליטיות בניגוד לרצון הבוחר, וכך יוצרים דיקטטורה שיפוטית. לדבריו, "רוח המפקד" של השופטים בבית המשפט העליון פוגעת בביטחון אזרחי המדינה, בפרט בנושא הריסת בתי מחבלים. על פסיקתם בפרשת לארה אל-קאסם כתב שמדובר בטעות אסטרטגית של בג"ץ, שתאפשר לשכנע את הציבור שבג"ץ הוא גוף בעל אג'נדה אנטי-דמוקרטית ואנטי-ציונית.
מבחינה כלכלית דעותיו של תדמור הן ליברליות והוא מתנגד לכלכלה מתוכננת.
חיים אישיים

תדמור נשוי ואב לשלושה. מאז 2007 מתגורר באפרת.
לקריאה נוספת

ארז תדמור, מדוע אתה מצביע ימין ומקבל שמאל?, הוצאת סלע מאיר, 2017
הערות שוליים

↑  עמרי מניב, מי אתה ארז תדמור?, באתר nrg
↑  אורן פרסיקו, אין זו אגדה, באתר העין השביעית, 27 בדצמבר 2012
↑  ארז תדמור ואראל סג"ל, נכבה? חרטא, הוצאת אם תרצו, 2011
↑  אורי פולק, ‏נכבה? חרטא,  באתר כיפה, 31 במאי 2018
↑  אמנון לורד, השמאל ממשיך לשלוט, וזו אשמת הימין, באתר מידה, 18 במרץ 2017
↑  יריב אופנהיימר, שמאלנים מיואשים? הספר של ארז תדמור נכתב עבורכם, באתר nrg‏, 8 במאי 2017
↑  עמית סגל, והרשות נתונה: מיליארד שקל על דרמה מיותרת, באתר nrg‏, 12 במאי 2017
↑  ציוץ של ארז תדמור בטוויטר, 22 בינואר 2019
↑  גיא עזרא, ‏איש התקשורת הודיע: אתמודד בפריימריז בליכוד, באתר "סרוגים", 12 ביולי 2022
↑  ארז תדמור, מערכת המשפט מקילה עם מחבלים, באתר ישראל היום, 4 בנובמבר 2018
↑   ציוץ של ארז תדמור ברשת החברתית אקס (טוויטר), 18 באוקטובר 2018
↑  ליאת נטוביץ' קושיצקי, האם מסתמנת הסכמה בוועדת הכלכלה על מתווה הגז?, באתר nrg‏, 29 בנובמבר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007467485605171  ISNI: 0000 0000 7038 0193  LCCN: no2009134779  VIAF: 97484995   WorldCat (עם VIAF): 97484995
קאראווג'ו

| --- | --- |

דיוקן של קאראווג'יו מעשה ידי אוטביו לאוני משנת 1621
 לידה:  29 בספטמבר 1571 מילאנו, דוכסות מילאנו, האימפריה הספרדית 
 פטירה:  18 ביולי 1610 (בגיל 38) פורטו ארקול, מדינת הפרסידים, ממלכת נאפולי 
 שם לידה:  Michelangelo Merisi 
 מקום קבורה:  פורטו ארקול 
 לאום:  איטלקים 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  בארוק, קונטרה-רפורמציה 
 הושפע על ידי:  Simone Peterzano 
 השפיע על:  פטר פאול רובנס רמברנדט חוסה דה ריברה  ג'ובאני לורנצו ברניני
 יצירות ידועות:  ארוחת ערב באמאוס, הכרזה, בכחוס, יהודית והולופרנס, Boy Bitten by a Lizard, Boy Peeling Fruit, Saint John the Baptist (Youth with a Ram), בכחוס החולה, מגדת העתידות, אמור מנצח את אומניה, שבעת מעשי החסד, מדוזה, סלסלת פירות, The Lute Player 
 פרסים והוקרה:  המסדר הריבוני הצבאי של מלטה 
 חתימה:   
 
מיכלאנג'לו מריזי דה קאראווג'ו (באיטלקית: Michelangelo Merisi da Caravaggio;‏ 29 בספטמבר 1571 – 18 ביולי 1610), הקרוי לרוב בקיצור קאראווג'ו על שם עיירה במחוז ברגמו שבאיטליה, היה צייר איטלקי בתקופת הרנסאנס שהרבה לצייר ציורים ריאליסטיים של סצנות תנ"כיות וסיפורי קדושים נוצרים שצוירו בדמות אנשים יומיומיים (למורת רוחה של הכנסייה). ציוריו נודעו בשל המבט המפוכח והאפל שלהם על טבע האדם, תוך שימוש דרמטי בהצללה. הוא נחשב לחלוץ סגנון הבארוק, שהתפתח באירופה בתקופה שלאחר מותו, בעיקר בזכות השימוש שעשה במשחקי אור וצל (קיארוסקורו), וזכה עוד במהלך חייו להכרה כאחד מגדולי הציירים האיטלקים.
קורות חייו

קאראווג'ו נולד במילאנו בשנת 1571. הוא עזב עם משפחתו את העיר בעקבות השתוללות מגפת הדבר, והם עברו לעיירה קאראווג'ו, שהצייר אימץ את שמה. למשפחה היו קשרים עם מספר משפחות אצולה באזור, בהן בית ספורצה ומשפחת קולונה. הקשרים הללו השפיעו באופן משמעותי על נסיבות חייו.
קאראווג'ו החל לשמש כשוליה לצייר המילנזי סימון פצראנו, שהצהיר כי היה תלמיד של הצייר טיציאן, בשנת 1584. באותה השנה נפטרה אמו. באותן השנים נחשף קארוואג'ו ליצירות של אמנים כגון ג'ורג'ונה וטיציאן, ואף ליצירתו הנודעת של לאונרדו דה וינצ'י, "הסעודה האחרונה".
בשנת 1592 עבר לרומא לאחר הסתבכות עם החוק, שם החל לעבוד בבית המלאכה של הצייר ג'וזפה סזרי. באותה העת גבר הביקוש לציורים שיעטרו כנסיות וארמונות, ויצירותיו של קאראווג'ו הציעו מבע חדש של נטורליזם, ששילב התבוננות מקרוב והתחקות מדויקת אחר הפרטים הקטנים ביותר, יחד עם שימוש דרמטי באור והצללה (שימוש ניכר במיוחד בקיארוסקורו, שנודע לימים בשם טנבריזם). בין יצירותיו המפורסמות מאותה העת ניתן למנות את נער עם סל פירות ואת בכחוס החולה.
קאראווג'ו עזב את סזרי לאחר שככל הנראה התגלעו בין השניים חילוקי דעות ויצא לדרך עצמאית. בתקופה הזו קשר קשרים חשובים עם אמנים שונים, בהם מריו מיניטי הסיציליאני, ששימש מודל לציורים של קאראווג'ו ואף סייע לו בהמשך להשיג עבודה. בתקופה הזאת קארוואג'ו, שנודע בשל מזגו החם ונטייתו להשתתף בקטטות, החל להיות מעורב בקטטות רחוב ברומא.
בשנת 1594 צייר את הציור מגדת העתידות שקנה לו פרסום רב, ובו נערה צוענייה הקוראת בכף ידו של בחור צעיר, ושנתיים לאחר מכן צייר עבור פטרונו, הקרדינל דל מונטה, את הציור בכחוס, המוצג בגלריית אופיצי בפירנצה. כמו כן צייר באותה התקופה יצירות בעלות גוון דתי, עם תיאור דרמטי של סצנות הלקוחות מחיי היומיום.
בשנת 1599 קאראווג'ו נשכר לצייר שני ציורים שיעטרו את קפלת קונטרלי בכנסיית סן לואיג'י דיי פראנצ'זי. הציורים "המרטיריות של מתי הקדוש" ו"הייעוד של מתי הקדוש" הוצגו לקהל הרחב ב-1600 והפכו לסנסציה במהרה, ומכאן ואילך לא היה צריך לדאוג ולהתאמץ להשיג עבודות ופטרונים. ציור מפורסם נוסף מאותה התקופה הוא מאסרו של ישו. הדעות בקרב האמנים בני תקופתו והקהל הרחב לגבי הצייר המפורסם היו חלוקות, ויש שטענו כי הריאליזם שלו גולש עד לכדי וולגריות, וכי יצירתו גובלת בחילול קודש.
בשנת 1606, בשיא הקריירה שלו ברומא, היה מעורב בקטטה שגרמה למותו של צעיר ממחוז אומבריה בשם רנוציו טומאסוני, כשנסיבות האירוע המדויקות אינן ברורות. כתוצאה מהקטטה הקטלנית נאלץ קאראווג'ו לעזוב את העיר וברח לעיר נאפולי, כשהוא נעזר בקשרי משפחתו עם משפחות האצולה כדי למצוא מחסה ולהשיג עבודות נוספות. לאחר מספר חודשים, על אף הצלחתו, עבר למלטה. הוא המשיך לצייר אך הסתבך שוב בקטטה אלימה בשנת 1608. הוא נאסר, אך הצליח לברוח.
משם המשיך קאראווג'ו לסיציליה, שם התאחד עם חברו הוותיק מאריו מיניטי והמשיך לקבל עבודות, כאשר סגנונו נעשה אפל יותר וציוריו כללו דמויות מעוררות רחמים בתוך שטחים גדולים של אפלה. כמו כן, לפי דיווחים מאותה תקופה, התנהגותו של הצייר נעשתה יותר ויותר מוזרה וקיצונית. בין היתר נטען כי נהג לישון חמוש בנשק, ושקרע את אחד מציוריו בחרב לאחר שקיבל עליו ביקורת.
בקיץ 1609 חזר קאראווג'ו לנאפולי לאחר שהסתבך עם מספר אנשים, ושב לחסותה של משפחת קולונה, בתקווה להשיג בשלב מאוחר יותר חנינה מהאפיפיור ולחזור לרומא, שם צייר מספר יצירות והסתבך במספר קטטות.
סיבת מותו של קאראוואג'ו ב-1610 היא נושא לוויכוח, כשיש הטוענים שמת ממחלה ואחרים הטוענים כי נרצח בידי יריבים.
יצירתו

יצירתו של קאראווג'ו, חלוץ הבארוק, מאופיינת בריאליזם מפורט וחריף, בבחירת מודלים לא-שגרתיים, במשחקי אור וצל (קיארוסקורו) ובחוש מדויק לצבע והעמדה. קאראווג'ו בחר בקפידה אילו פרטים להדגיש באור, על מנת ליצור דרמטיות רבה בסצנה המצוירת. דוגמאות בולטות לכך ניתן לראות בציוריו "הקריאה למתי" ו"צליבת פטרוס הקדוש".
יצירתו > השפעה

אמנים רבים הושפעו ממנו, ובהם קבוצת ציירים קתולים מאוטרכט שבהולנד, שנסעה ללמוד ברומא בראשית המאה ה-17 והושפעה ממנו עד כדי כך שחבריה כונו "הקרוואג'יסטים של אוטרכט". בשנות העשרים של המאה ה-17 ציירים כהנדריק טר בריכן, חריט ואן הונתורסט ואנדריאס בות ציירו רבות בסגנונו של קאראווג'ו. השפעתו ניכרת גם בעבודותיהם של רובנס, ורמיר, רמברנדט, חוסה דה ריברה, ג'ובאני לורנצו ברניני, אנדריאה ואקארו וולסקס.
אף בזמנים המודרניים, ציירים כאוד נרדרום הנורווגי וטיבור סרנוס הרומני הודו כי הם מנסים לחקות את קאראווג'ו בלבוש עדכני. מעטים הם הציירים שהשפיעו על פני תקופה ארוכה כל כך של אמנות הציור כמו קאראווג'ו, הצייר האיטלקי רוברטו פיירי (יליד 1978), יוצר ושואב המון מסגנונו של קאראווג'ו אך עוסק יותר בעירום מלא בשוויון מגדרי של גברים ונשים כאחד.
בשנים האחרונות חקרו מבקרי אמנות ואנשי אקדמיה את מוטיב ההומוארוטיקה ביצירותיו של קאראווג'יו, ויש המשערים שקיים אורח חיים הומוסקסואלי.
מציוריו

בכחוס
בכחוס החולה
הירונימוס הקדוש כותב (בורגזה)
מגדת העתידות
נער עם סל פירות
מאסרו של ישו
המדונה של עולי הרגל
מדוזה
המרמים במשחק הקלפים
דוד עם ראשו של גוליית
דוד וגוליית
עקדת יצחק
יהודית והולופרנס
סלסלת פירות
ארוחת ערב באמאוס
עריפת ראשו של יוחנן המטביל
שלומית עם ראש יוחנן המטביל (לונדון)
שבעת מעשי החסד
צליבתו של פטרוס הקדוש 1601
הקריאה למתי 1599
"מאסרו של ישו", קאראווג'ו, 1602. דמות החייל הרומי המשופם בקצה הימני היא דיוקן עצמי של קאראווג'ו.
עקדת יצחק בגלריית אופיצי.
עריפת ראשו של יוחנן המטביל
לקריאה נוספת

יוסי מרק, "על רלוונטיות יצירתו של קרוואג'יו", בתוך מאזנים כרך ע"ו (3), יוני 2002, עמ' 53-55.
ד"ר דורית קדר, קרוואג'יו כמודרניסט: מודרניזם מהו?, הוצאת הקיבוץ המאוחד
פיטר רוב, M: The Man Who Became Caravaggio, Henry Holt & Company,‏ 2000
הווארד היברד, 1983, Caravaggio, Westview Press
הערות שוליים

↑  Paris Art Studies, Caravaggio 1571 - 1610, parisartstudies.com, ‏2009
↑  Hibbard, Howard (1983). Caravaggio. London: Thames and Hudson. pp. 85–86. ISBN 0500274916.
↑  .Sammut,E, "Caravaggio in Malta", ‏1949
↑  Laura Geggel, Renaissance Master Caravaggio Didn't Die of Syphillis, but of Sepsis, Live Science, ‏September 28, 2018
↑   יונתן הירשפלד, "עריפת ראשו של יוחנן המטביל" של קרוואג'ו, באתר הארץ, 11 באפריל 2020
| קאראווג'ו |
| --- | --- | --- |
| יצירותיו | ארוחת ערב באמאוס • בכחוס • בכחוס החולה • דוד וגוליית • דוד עם ראשו של גוליית • הירונימוס הקדוש כותב • יהודית והולופרנס • מאסרו של ישו • מגדת העתידות • מדוזה • המדונה של עולי הרגל • המוזיקאים • המרמים במשחק הקלפים • נער עם סל פירות • נער הננשך על ידי לטאה • סלסלת פירות • עקדת יצחק • עריפת ראשו של יוחנן המטביל • שבעת מעשי החסד • שלומית עם ראש יוחנן המטביל (לונדון) |  |
| ראו גם | בארוק • גלריה בורגזה • גלריית אופיצי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259588105171  PLWABN: 9810569004205606  BIBSYS: 90207401  BNE: XX848953  BnF: cb119585157 (data)  CANTIC: a10058618  CiNii: DA01615543  GND: 118519034  ICCU: RAVV009485  ISNI: 0000 0001 2102 8836  KulturNav: 8557a6dc-b59f-4cb2-b378-3defd369bcfd  LCCN: n50000558  LNB: 000167638  MusicBrainz: 3ce7224d-b51b-4eee-b76a-f9ed6cf5bc4e  NDL: 00435254  NKC: jn20000700277  NLA: 35025773  NLG: 179131  NLK: KAC199604389  NSK: 000109191  NTA: 069701954  RERO: 02-A000028760  RKD: 15262  SELIBR: 182738  SNAC: w6pv6m1t  SUDOC: 027574105  TePapa: 32119  Trove: 799437  ULAN: 500115312  VcBA: 495/3821  VIAF: 87679282   WorldCat (עם VIAF): 87679282
אפקט עין העש

ראש של עש מהחזית
אפקט עין העש הוא תופעה אופטית שהתגלתה לראשונה מתצפיות על עיני עשים. עיניהם של מיני עשים ליליים הן כהות ואטומות, וכמעט ואינן מחזירות את האור הפוגע בהן. תופעה זו נובעת מקיומו של מבנה בליטות זעיר, בגודל ננומטרי, על השכבה החיצונית של עין העש, היוצר התנהגות הזהה לזו של ציפוי אנטי-מחזיר.
לשכבה זו על עיני עשים ליליים יתרון הישרדותי ברור, בכך שהיא מקשה על טורפים המסתמכים על ראיה לאתר עשים על ידי זיהוי נצנוץ אור הכוכבים והירח מעיניהם. עיקרון הפעולה של שכבה זו הוא דוגמה לביומימטיקה, שכן הוא אומץ בתעשיית האופטיקה, שם הוא משמש לייצור ציפויים אנטי-מחזירים לעדשות ואלמנטים אחרים, בלי צורך בתוספת של שכבת חומר בעל מקדם שבירה שונה.
המנגנון הפיזיקלי

הגורם להחזרות בעת מעבר אור בין שני תווכים בעלי מקדם שבירה שונה הוא השינוי החד במקדם השבירה. ככל שהשינוי במקדם השבירה בין האוויר וחומר אחר (למשל חומר עין העש) גדול יותר, כך גדל החלק של האור המוחזר ביחס לאור המועבר, בהתאם למשוואות פרנל. לעומת זאת אם מקדם השבירה משתנה באופן הדרגתי בין האוויר לחומר, על פני שכבה דקה, ניתן לצמצם את ההחזרה כמעט לאפס, שוב ממשוואות פרנל.
המבנה של הבליטות בעין העש הוא כזה שהן רחבות בבסיסן והולכות ומוצרות ככל שמתרחקים מהבסיס, והן מסודרות בסריג סדור (משושה לרוב). מכאן, אם נתבונן על שכבות שהן חתך רוחבי של סריג הבליטות, בגובה שונה ישנו יחס נפחי שונה של אוויר וחומר העין (בשכבה שבתחתית הבליטות אין כלל אוויר, ובשכבה שבראשן רוב החומר הוא אוויר). אם המרווח בין הבליטות הוא קטן מגבול ההתאבכות, ניתן להתייחס לחומר בתוך כל שכבת גובה כזו כאילו היה בעל מקדם שבירה אפקטיבי שערכו נע בין זה של אוויר לזה של חומר העין, ותלוי ביחס הנפחי ביניהם בשכבה.
מכאן, מתקבל שמקדם השבירה משתנה בהדרגה מזה של אוויר לזה של חומר העין כאשר נעים בציר גובה הבליטות. אפקט זה יוצר הקטנה משמעותית של ההחזרה, התלויה בצורת הבליטות, המרווח ביניהן ואורך הגל.
פיגמנט מלאכותי שיוצר בצורה המזכירה עיקרון זה של בליעת ההחזר הוא ה-Vantablack (אנ').
האפקט כאישוש לתורת האבולוציה

אפקט עין העש התגלה לראשונה בעשים הפעילים בלילה, אך קיים גם בפרפראים אחרים, בהם פעילי יום. במדידות שנעשו בעזרת מיקרוסקופ אלקטרוני וגלאים רגישים לאור התגלה כי מיני פרפראים פעילי יום מסוימים, ששוּער שהתפתחו מעשים, הם בעלי מבנה של בליטות על עיניהם, בדומה לעשים. אולם, הבליטות של הפרפראים פעילי היום היו קטנות והמרווחים ביניהם גדולים, באופן שלא יצר אפקט אנטי מחזיר, ומאפיינים אלו הוקצנו במינים מפותחים יותר שהסתגלו זמן רב יותר לקיום יום.
מאחר שביום אין יתרון אבולוציוני לציפוי אנטי מחזיר, שכן הטורפים רואים בנקל את הפרפראי כולו, ההתנוונות של מבנה הבליטות בפרפראי יום שמוצאם מעשים מהווה אישוש נוסף לתורת האבולוציה.
דרך הפעולה של אבולוציה ביולוגית משלבת שינוים מקריים במטען הגנטי של יצורים חיים,  עם ברירה טבעית לא מקרית. השינוי המקרי בקרב עשים הוא התפתחות של בליטות על העין באופן שקיים בקרב כלל מיני העשים. בקרב הנישה האקולוגית של עשי לילה, לבליטות אלה הייתה תרומה מספיק מהותית להישרדות, כך שנוצר לחץ אבולוציוני חזק מספיק, שגרם לכך שפרטים של עשים ליליים בלי גנים המתאימים לאפקט, הפכו נדירים יותר ואילו בעלי גנים עם האפקט הפכו לרוב. תהליך זה נמשך עד למצב שבו במין מסוים של עש לילי לא נותרו עשים ליליים ללא אפקט עין העש. סוג כזה של ברירה טבעית לא התרחש בקרב מין שאינו לילי, שכן בקרבם אין יתרון אבולוציוני למבנה כזה או אחר של הבליטות.
ראו גם

התאבכות
מקדם שבירה
ביומימטיקה
אבולוציה של העין
ציפוי נגד החזרה
הערות שוליים

↑  https://www.mdpi.com/2079-4991/11/9/2298/htm Bioinspired Microstructured Polymer Surfaces with Antireflective Properties
↑  ראו לדוגמה "השען העיוור" מאת ריצ'רד דוקינס.
שיטת העברת מטריצות

שיטת העברת מטריצות (Transfer Matrix Method) - היא שיטה חישובית מתחום האופטיקה שמאפשרת באופן אנליטי לחשב גדלים אופטיים חשובים במערכת של שכבות רבות באופן פשוט יחסית על ידי כפל מטריצות, ומכאן היא שיטה יעילה ונפוצה לעיצוב ותכנון של ציפויים אנטי רפלקטיביים ומראות דיאלקטריות.
מעבר של קרן אור דרך שכבה (כולל החזרות ושבירות מסדרים גבוהים)
חוקי פרנל מתארים את ההחזרה והשבירה של אור מממשק שבין שני תווכים שונים. עם זאת, במערכת מרובות ממשקים (כמו בתמונה) מתרחשות החזרות ושבירות משנה מסדרים גבוהים יותר באופן שמקשה לבצע חישוב מדויק. על ידי הגדרה של כמה מטריצות שונות אשר מקיימות את משוואת הגלים האלקטרומגנטית ומקיימות את תנאי הרציפות של הגל האלקטרומגנטי בממשק (תלוי קיטוב) וקומבינציה של אותן המטריצות אפשר לתאר כל מערכת מרובת שכבות. בשיטה זו אפשר לחשב את מקדם ההחזרה, מקדם ההעברה, ואת גודלו של השדה החשמלי או המגנטי במרחב של המערכת.
בערך זה נתאר את המקרה הפשוט של מערכת חד-ממדית. מקרה זה לרוב מספיק כדי לתאר התקדמות של גלים במערכת של שכבות שטוחות עם מגעים אופטיים אידיאליים.
פורמליזם של תיאור הגלים

האור נע לאורך ציר ה- z ופוגע במערכת השכבות באופן שניצב לפני השטח.
הגלים האלקטרומגנטיים פוגעים באופן ניצב הם מהצורה:
הגודל  \omega =2\pi f הוא התדירות הזוויתית של הגל.
הגודל  k הוא מספר הגל אשר מוגדר לפי הקשר הנ"ל לאורך הגל בתווך  k={\frac {2\pi }{\lambda }}
באופן חלופי, אפשר לכתוב את מספר הגל במושגים של מקדם השבירה של התווך הרלוונטי יחד עם מספר הגל של הוואקום  k_{0}={\frac {2\pi }{\lambda _{0}}} כלומר -  k=k_{0}n.
מטריצות

מטריצת התקדמות Propagation Matrix היא מטריצה שמתארת את התקדמות הגלים הנוסעים, לימין ולשמאל, בתוך מדיום מסוים לאורך מרחק
 l\,. כאשר מקדם השבירה ( n\,) של המדיום הוא גודל ממשי האמפליטודות ישתנו באופן מחזורי, עם זאת, כאשר מקדם השבירה של המדיום הוא גודל מרוכב אז תתרחש דעיכה של אחד הגלים והגברה של השני (מעשית היא דעיכה בכיוון התקדמות הפוך). העיקרון הפיזיקלי בבסיס המטריצה הוא קיום החלק המרחבי של משוואת הגל (אקספוננט של מספר הגל).
מטריצה דינאמית Dynamical Matrix היא מטריצה שמעבירה את כתיב אמפליטודות הגלים הנוסעים לתיאור של עוצמת השדה החשמלי והמגנטי בנקודה מסוימת כתלות בפולריזציה ובעכבה החשמלית. העיקרון הפיזיקלי בבסיס המטריצה הוא קיום תנאי הרציפות של השדות שמקבילים לממשק. בשל רציפות השדה החשמלי משני צידי הממשק היא הסיבה שיש להעביר את כתיב האמפליטודות לזה של עוצמת השדה.
במקרה של פולריזציה TE (קיטוב s):
כאשר  \eta _{0} היא העכבה האופיינית האינטרינזית של הריק:
 \eta _{0}={\sqrt {\frac {\mu _{0}}{\varepsilon _{0}}}}\approx 377\Omega
מטריצה הופכית למטריצה הדינאמית תבצע את הפעולה ההפוכה, כלומר תעביר את כתיב עוצמת השדות לכתיב של אמפליטודות הגלים הנוסעים:
אופן השימוש במטריצות

ניתן לפתור ולתאר כל מערכת בשכבתית במושגים של שתי משוואות עם שני נעלמים. כלומר בהינתן האנרגיה שנכנסת מכל כיוון ניתן לדעת את האנרגיה שתצא מכל כיוון.
כאשר:
המטריצה  M היא מטריצת המעבר המלאה של השכבות אשר מורכבת מקומבינציה מתאימה של מטריצות המעבר.
הגודל  E_{1+} מתאר את אמפליטודה הגל שנכנס למערכת השכבות משמאל (אנרגיה נכנסת משמאל).
הגודל  E_{1-} מתאר את אמפליטודה הגל שנפלט ממערכת השכבות לכיוון שמאל (אנרגיה נפלטת משמאל).
הגודל  E_{2+} מתאר את אמפליטודה הגל שנפלט ממערכת השכבות לכיוון ימין (אנרגיה נפלטת מימין).
הגודל  E_{2-} מתאר את אמפליטודה הגל שנכנס למערכת השכבות מימין (אנרגיה נכנסת מימין).
ניתן לתאר מקרה פשוט של הקרנה מצד שמאל באופן מנורמל כך:
תיאור של משרעת הגלים, השדה החשמלי והמגנטי לאורך של תווך עם עכבה  \eta \,.
דויטשה טלקום

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברת טלקומוניקציה
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בפרנקפורט (18 בנובמבר 1996–DTE) 
 תקופת הפעילות:  1995–הווה (כ־30 שנה)
 חברות בנות:  טי-מובייל  Telekom Deutschland  Magyar Telekom  T-Mobile UK  OTE  Hrvatski Telekom  T-Mobile Czech Republic  T-Systems International GmbH  T-Mobile Polska  בריטיש טלקום  T-Mobile Polska  T-Mobile Austria  Slovak Telekom  טי-מובייל  Deutsche Telekom IT Solutions Slovakia  Deutsche Telekom Europe  T-Online  T-Mobile Macedonia  Telekom Romania Mobile  דויטשה טלקום (הממלכה המאוחדת)  T-Mobile Austria  One Albania  Detecon  T Wholesale 
 מיקום המטה:  בון, גרמניה
 בעלות:  ממשלת גרמניה (31.7%) אחרים (68.3%)
 ענפי תעשייה:  תעשיית הטלקומוניקציה, תעשיית הטלפונים הניידים 
 מוצרים עיקריים:  טלפון קווי 
 הכנסות:  60.132 מיליארד אירו (2013)
 רווח תפעולי:  5.712 מיליארד אירו (2013)
 רווח:  930 מיליון אירו (2013)
 הון עצמי:  32.063 מיליארד אירו (2013)
 מנכ"ל:  Timotheus Höttges 
 עובדים:  228,588 (2014)
  
 telekom.com
 
דויטשה טלקום (דוֹיטְשֶׁה טֶלֶקוֹם) (בגרמנית: Deutsche Telekom) היא חברת טלקומוניקציה גרמנית. מטה החברה בעיר בון. החברה הוקמה ב-1996 כאשר דויטשה בונדספוסט, שהייתה מונופול בבעלות המדינה, הופרטה. נכון ליוני 2008, ממשלת גרמניה עדיין מחזיקה ב-15% ממניות החברה באופן ישיר, ועוד 17% באמצעות בנק KfW, הנמצא בבעלות המדינה.