stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מוסקבה פטושקי
הערות שוליים

↑  נילי מירסקי, מוסקבה פטושקי - אחרית דבר לספר, תל אביב: עם עובד, 1994
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007587898905171  GND: 4219525-1  LCCN: n2015037867  VIAF: 191797235   WorldCat (עם VIAF): 191797235 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מוסקבה פינת הוליווד

| --- | --- |

 בימוי:  אלכסנדר מולוצ'ניקוב 
 הופק בידי:  איליה סטיוארט פיודור בונדרצ'וק דמיטרי רודובסקי מוראד אוסמן
 תסריט:  אלכסנדר מולוצ'ניקוב אולגה חנקינה ילנה ואנינה
 שחקנים ראשיים:  פיודור בונדרצ'וק קסניה רפופורט ויקטוריה איסאקובה אירינה רוזאנובה פאולינה אנדרייבה איוואן אורגנט מילוש ביקוביץ' סרגיי בזרוקוב איגור ורניק 
 מוזיקה:  איגור ודובין 
 צילום:  לבאן קפאנאדזה
 מדינה:  רוסיה 
 חברת הפקה:  Art Pictures Studio Hype Film
 הקרנת בכורה:  רוסיה 16 בנובמבר 2017 ישראל 23 בנובמבר 2017
 משך הקרנה:  89 דקות
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  סרט קומדיה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
מוסקבה פינת הוליווד (ברוסית: Ми́фы; מילולית: "מיתוסים") הוא סרט קומדיה רוסי, שהשתתף בתחרות הראשית של פסטיבל קינוטאבר בשנת 2017. הסרט בוים על ידי אלכסנדר מולוצ'ניקוב בכיכובם של יאניס פאפאדופולוס, פיודור בונדרצ'וק, סרגיי בזרוקוב, איוואן אורגאנט ואחרים. הסרט הופץ באופן נרחב ברוסיה ב-16 בנובמבר 2017.
תקציר עלילת הסרט

הסרט מספר על פיודור, מפיק ובמאי נודע, על השחקן סרגיי ומגיש הטלוויזיה איוואן, שההצלחה שלו, כפי שמתברר, היא אינה אלא מיתוס. זר מסכן שהוא עוזר לו מתאהב באשתו של ראש העיר ומחליט לעשות כל דבר אפשרי כדי לקחת אותה איתו.
צוות שחקנים

סרגיי בזרוקוב - השחקן סרגיי דניסביץ'
פאולינה אנדרייבה - מריה / מיה, בתו של מישקין
איוואן אורגנט - איוואן הבדחן
פיודור בונדרצ'וק - פדיה המפיק
מילוש ביקוביץ' - איליה קורקוב
ויקטוריה איסאקובה - רעייתו של דניסביץ'
אירינה רוזאנובה - חברת הפרלמנט ליודמילה מישקינה
יאניס פאפאדופולוס - היווני
איגור ורניק - איגור
ואדים ורניק - ואדים
אנדריי סמוליאקוב - ולדימיר
קסניה סובצ'ק - הופעת קמע
קסניה רפופורט
הערות שוליים

↑  Паулина Андреева рассказала о своей роли в фильме «Мифы», который спродюсировал Федор Бондарчук
↑  Мифы, 2017
מוסקבה זורחת

| --- | --- |

כרזת הסדרה
 סוגה:  קומדיית מצבים
 יוצרים:  רוב מקאלהניי
 בימוי:  אלכסנדר נאומוב סרגיי סנצוב
 שחקנים:  קונסטנטין קריוקוב אלכסנדרה רבנוק פאבל אברמנקוב דמיטרי אסטרחן אירינה אפקסימובה אלכסנדר גולובקו אינגריד אולרינסקאיה יבגני גונצ'רוב אליונה וודונאייבה דמיטרי רומנוב
 ארץ מקור:  רוסיה
 שפות:  רוסית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  16
 הפקה
 מפיק:  אלכסנדר דולריין יבגני ניקישוב ואלרי פיודורוביץ'
 חברת הפקה:  20th Century Fox Television Distribution THT
 עורכים:  סטפן גורדייב
 אתר צילומים:  מוסקבה
 צלמים:  גריגורי וולודין אלכסיי סטרלוב
 מוזיקה:  אלכסנדר סוקולוב
 אורך פרק:  23 דקות
 שידור
 רשת שידור:  THT
 תקופת שידור מקורית:  12 במאי 2014 – 5 ביוני 2014
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
מוסקבה זורחת (В Москве всегда солнечно) היא קומדיית מצבים שחורה רוסית. הסדרה נוצרה ופותחה על ידי רוב מקאלהניי, דמיטרי סביאננקו ויבגני ניקישוב. מהווה עיבוד רוסי לסדרה "פילדלפיה זורחת".
הסדרה שודרה לראשונה בערוץ THT ב-12 במאי 2014. ב-1 ביולי 2019 שודרה מחדש בערוץ THT4.
הפרויקט הוא עיבוד לסדרה האמריקאית "פילדלפיה זורחת". הגרסה הרוסית נושאת הומור לא סטנדרטי כבר בשם הסדרה, אם בפילדלפיה, בה מתרחשת הסדרה המקורית אכן השמש באמת זורחת כמעט כל השנה, הרי שעל פי הסטטיסטיקה במוסקבה, השמש זורחת בממוצע רק 80 יום בשנה ובדומה לכך הסדרה כולה בנויה על סתירות פרדוקסליות כאלה.
עלילת הסדרה

ידידות איתנה, אהבה אמיתית, דבקות באידיאלים, אצילות וכבוד, צניעות וחסד - כל זה לא קשור לגיבורי הסדרה. ארבעה גיבורים צעירים: הם למדו יחד בבית הספר ויש להם עסק משלהם - בר הבירה "פילדלפיה", אבל הוא כמעט לא מביא הכנסות. כל התוכניות והתקוות שלהם - אהבה וכסף - קורסות, מתמודדות עם המציאות. הסיבה לכך היא אנוכיותם, עצלנותם וטיפשותם.ורק עליזות טבעית יחד עם טמטום שכבר ציינו עוזרים להם להישאר אופטימיים ולא להתמכר לתדהמה.
הסדרה מתמקדת בעלילותיהם של ארבעה חברים, צעירים, אנוכיים ובלתי מוסריים אשר מנהלים פאב כושל בדרום מוסקבה בשם "פילדלפיה" -  סרגיי וילנה קובאלב, מקסים בוריסנקו ורומן מקארוב. הם למדו יחד בבית הספר וכל תוכניותיהם ותקוותיהם מתרסקים על קרקע המציאות. הם נוהגים לרקום מזימות מפורטות על-מנת להשיג יתרון על שאר חברי הקבוצה או על אנשים אחרים לצורך רווח אישי או רק לשם ההנאה אותה הם מפיקים מפגיעה בזולת, הם משתמשים באופן קבוע במין כאמצעי לסחיטה או כאמצעי להפעלת מניפולציות על אנשים ואף אחד מהם איננו נאמן לשאר החברים - כל אחד יבגוד בחבריו מבלי להסס אם יוכל להפיק מכך רווח או תועלת כלשהי.
לאורך הסדרה מתמודדת הדמויות עם סוגיות שנויות במחלוקת כמו הפלות, גזענות, שנאת זרים, המתת חסד, סקסיזם, דת, זכויות הומוסקסואלים והטרדה מינית.
שחקנים ודמויות

קונסטנטין קריוקוב
אלכסנדרה רבנוק
פאבל אברמנקוב
דמיטרי אסטרחן
אירינה אפקסימובה
אלכסנדר גולובקו
אינגריד אולרינסקאיה
יבגני גונצ'רוב
אליונה וודונאייבה
דמיטרי רומנוב
סרגיי סיבוחו
מיכאיל קרילוב
נטליה קוסטניובה
הערות שוליים

↑  Сериал В Москве всегда солнечно, Vokrug.tv
1 2  В Москве всегда солнечно на ТНТ4
↑  В Москве всегда солнечно (2014), kino-teatr.ru
ערך זה הוא קצרמרבנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מוסקבה מדיה

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  VGTRK
 תקופת הפעילות:  אוגוסט 2011 – הווה (כ־13 שנים) 
 מיקום המטה:  רוסיה 
 בעלות:  עיריית מוסקבה
 מנכ"ל:  איגור שסטאקוב
  
 moscowmedia.net
 
מוסקבה מדיה (ברוסית: Москва Медиа) הוא ארגון של עיריית מוסקבה, המאחד את כלל נכסי התקשורת של עיריית מוסקבה. נוצר בשנת 2011 ומאגד תחנות רדיו, עיתון, סוכנות ידיעות, ערוצי טלוויזיה ואתר אינטרנט.
היסטוריה

הקמת החברה החלה באוגוסט 2011 ביוזמת ראש עיריית מוסקבה סרגיי סוביאנין בעקבות רפורמות רחבות היקף שהנהיג. במסגרת הרפורמות הללו, אולפני הטלוויזיה המחוזית נסגרו. ב-5 בספטמבר 2011 הפך ערוץ הטלוויזיה "סטוליצה", שהיה לאמצעי התקשורת הראשון בעיר באחזקתו של איגור שסטאקוב באותה תקופה, לערוץ המידע הפועל 24 שעות ביממה בשם "מוסקבה 24". ערוץ הטלוויזיה "אמון", שהצטרף לחברת ההחזקות החדשה, עבר גם מיתוג מחדש ונודע בכינוי "מוסקבה. אמון". כחלק מההחזקות הושקה תחנת הרדיו בשפה האנגלית בשם "מוסקבה FM" (בתדר 105.2 FM).
כדי לבצע את השינויים הללו, עיריית מוסקבה רכשה בחזרה 35% ממניות חברת הטלוויזיה העירונית TV Stolitsa וכ-65% ממניות Radio Center Concern מחברת Bonaventure ובכך איחדה 100% ממניות החברה. תחנת הרדיו הציבורית, אשר בנוסף לתחנת "מדברת מוסקבה" היה חלק מקונצרן מרכז הרדיו, פורקה.
נכסי מדיה מרכזיים

ערוץ הטלוויזיה "מוסקבה 24" (Москва 24). ערוץ טלוויזיה פדרלי אינפורמטיבי הפועל מסביב לשעון. נוצר על ידי עיריית מוסקבה ביוזמת ראש עיריית מוסקבה סרגיי סוביאנין ונשיא רוסיה ולדימיר פוטין. המטרה העיקרית של הערוץ היא ליידע את הצופים על המצב במוסקבה - מאירועי עיר ועד מידע על תנועה ותחזיות מזג אוויר באזורים שונים במוסקבה ודיווחים חדשותיים. אתר האינטרנט של הערוץ, M24.RU, כולל מידע על חיי המטרופולין לרבות חדשות, סרטונים וגלריית תמונות.
ערוץ "מוסקבה. אמון" (Москва. Доверие). ערוץ טלוויזיה בידורי במוסקבה. המטרה העיקרית של הערוץ היא הרצון לעזור לצופה להסתגל למציאויות חדשות ומתמרק בתוכניות שנועדו לשפר את איכות החיים.
תחנת הרדיו "מוסקבה FM". תחנת רדיו למידע ובידור. משדרת בדרך כלל עלוני חדשות קצרים (כל 30 דקות) וכן שידורים חיים אינטראקטיביים. המוזיקה המשודרת של תחנת הרדיו מלאה ביצירות של מוזיקה אמריקאית ובריטית, שיצאה לא לפני 2007. בימי חול השידור המוזיקלי נעדר ומושמע לרוב בסופי שבוע.
תחנת הרדיו "רדיו מוסקבה" (Радио Москвы). תחנת מידע ומוזיקה לדור המבוגר. מתמקד בשידור קלאסיקה סובייטית ועולמית, בעיקר מוזיקה.
תחנת הרדיו קפיטל FM. תחנת רדיו ממוסקבה המשדרת מידע ומוזיקה בשפה האנגלית. הוא משדר ב-105.3 FM החל מ-1 בדצמבר 2015 ומחליף את רדיו מוסקבה FM בתדר זה.
סוכנות הידיעות העירונית "מוסקבה". פרויקט חדשות המהווה דיווח ידיעות וחדשות ומתפקדת כסוכנות ידיעות עירונית. מגוון האירועים שמכסה הסוכנות כולל אירועים וחדשות בקנה מידה עירוני, כמו גם סיפורים מקומיים שמעניינים את תושבי האזורים הספציפיים. המוצרים העיקריים הם עדכוני חדשות, תצלומים וסרטונים. בנוסף, לסוכנות ארכיון משלה. ביצירת תוכן הסוכנות עושה שימוש בטכנולוגיות וציוד מודרניים, המאפשרים למסור מידע לצרכן במהירות וביעילות.
סטודיו "קול". מעבדת תדמית ומרכז הכשרה.
מוסקבה בערב. עיתון ומגזין חדשות שנוסד בשנת 1923 ומאז 2011 פועל בחסות "מוסקבה מדיה".
הערות שוליים

↑  Англоязычная радиостанция Moscow FM начала вещание на частоте 105.2
↑  Говорит "Москва 24". Руководитель Объединенной редакции московских СМИ "Москва Медиа" Игорь Шестаков - о новой структуре, דיווח (ברוסית) ברוסיסקאיה גאזטה
↑  Moscow FM: радио большого города на английском | Радиопортал - Радио, Новые медиа, Новости, Тренды, Работа, Сообщество
מיראז' (משפחת מטוסים)

מיראז' 3 של חיל האוויר המלכותי האוסטרלי, מציג את צורת הגחון והכנפיים
מיראז' (מצרפתית: Mirage – חזיון תעתועים) היא משפחת מטוסים צבאיים על־קוליים מתוצרת חברת דאסו תעופה הצרפתית. במשפחה פותחו מטוסי קרב, מטוסי תקיפה ומפציצים.
תכנון מטוסי המשפחה החל בשנות ה־50 של המאה ה־20 והם יוצרו בצרפת ובמדינות נוספות במגוון דגמים ופיתוחים. ייצור מטוסים במשפחה נמשך עד שנת 2007.
המטוס הסדרתי הראשון במשפחה זאת, המיראז' 3, היה בין מטוסי הקרב של הדור השני המוצלחים והנפוצים. המטוס נמכר לחילות אוויר רבים ברחבי העולם תוך שהוא מיוצר במשך למעלה מעשור. ישנם חילות אוויר המשתמשים בדגם זה כמטוס קו ראשון גם כיום, ובהם חילות האוויר של ארגנטינה, צ'ילה, קונגו, מצרים, גבון, לוב, פקיסטן ופרו. בישראל היה מטוס זה בשנות ה-60 של המאה ה-20 מטוס הקרב העיקרי של חיל האוויר הישראלי.
דגמים עיקריים

במשפחה זו יוצרו הרבה דגמים, בהם נסיוניים כגון מטוס הקרב ממריא אנכית מיראז' 3V, שנבנו מהם רק אבות טיפוס ולא נכנסו לקו ייצור. הדגמים העיקריים שיוצרו בייצור המוני הם:
מיראז' 3 – מטוס קרב. הוצג ב־1961 ויוצרו 1,422 מטוסים.
מיראז' 4 – מפציץ אסטרטגי. הוצג באוקטובר 1964 ויוצרו 62 מטוסים.
מיראז' 5 – מטוס תקיפה שפותח על בסיס מיראז' 3 לבקשת חיל האוויר הישראלי. הוצג ב־1967.
מיראז' G (אנ') – סדרת מטוסי קרב ניסיוניים בעלי כנף משיכה משתנה. טסו לראשונה בשנת 1967.
מיראז' F1 – מטוס קרב לעליונות אווירית. הוצג ב־1973 ויוצרו כ־700 מטוסים.
מיראז' 2000 – מטוס קרב רב-משימתי. הוצג ביוני 1984 ויוצרו 611 מטוסים.
מיראז' 4000 – מטוס קרב. הוצג בסלון האווירי בפארנבורו בשנת 1980.
הערות שוליים

↑  Mirage 2000, דאסו תעופה (בצרפתית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538775105171  GND: 4450002-6  LCCN: sh85085943
מחלת הריריות בבקר

| --- | --- |

 גורם:  Bovine viral diarrhea virus 1, Bovine viral diarrhea virus 2 
 קישורים ומאגרי מידע
 MeSH:  D001912
 
כיב על לשון עגל
מחלת הריריות בבקר (הידועה גם בשם BVD) היא מחלת בקר נגיפית בקרום הרירי הפוגעת בתפוקת הבקר ומגדילה את הסיכוי למוות בקרב הבקר. המחלה אינה פוגעת בבני אדם ואינה עוברת לחלב אך גורמת לנזקים כלכליים כבדים לרפתנים. בישראל המחלה מהווה גורם מספר אחד להפלות בבני בקר. המחלה עוברת בעיקר אנכית מהאם לעובר, אך תיתכן הדבקה אופקית דרך נוזלי גוף.
המחלה נגרמת מנגיף RNA מסוג פסטיווירוס (Pestivirus) מסוג 1 או 2, ממשפחת הפלאוויווירידה. גורם גם למחלת בורדר בצאן ולמחלת כולרה בחזירים. ישנם זנים ציטופתיים ולא ציטופתיים (אלו שגורמים או לא גורמים לנזק תאי תוך כדי יציאה מהתא).
למחלה שני מופעים קליניים:
BVD ‏(Bovine viral Diarrhea), מחלת שלשולים, בעגלים צעירים מאוד (עגלים מגיל 3 שבועות עד 3 חודשים שנדבקו ברחם אימם) ובפרות בוגרות (שלשול דמי, סינדרום טרומבוציטופניה המורגי).
MD ‏(Mucosal Disease), מחלת ריריות, ביונקים צעירים (מגיל חצי שנה עד שנתיים).
למעשה, למחלה השפעה מועטה על בקר שנדבק בהיותו בוגר, אלא אם מדובר על פרה בהריון. פרה בהריון עשויה להפיל או להדביק את העובר והוא ייוולד חולה.
הערות שוליים

↑  thrombocytopenia hemorrhagic syndrome
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph863673
מדצ'סטר

מדצ'סטר הוא שמה של סצנה מוזיקלית שהתפתחה במנצ'סטר, אנגליה, בשנות ה-80 המאוחרות ושנות ה-90 המוקדמות. המוזיקה שזוהתה עם הסצנה ערבבה בין רוק אלטרנטיבי, רוק פסיכדלי ומוזיקת דאנס.
בין הלהקות המזוהות עם הסצנה ניתן למנות את ניו אורדר, הסטון רוזס, הפי מאנדייז, אינספיירל קארפטס, ג'יימס, השרלטנס, The Fall ואחרים. באותה תקופה, מועדון ההסיינדה היה המקור המרכזי לאתוס המוזיקלי שבקע מהעיר.
התקופה שלפני מדצ'סטר

הסצנה המוזיקלית במנצ'סטר בתקופה שלפני מדצ'סטר נשלטה בידי להקות כמו הסמית'ס, ניו אורדר, The Fall וג'יימס. הלהקות הללו היו לימים להשפעה משמעותית על הסצנה של מדצ'סטר.
פתיחת מועדון ההסיינדה, יוזמה של פקטורי רקורדס, במאי 1982 השפיעה גם היא על התפתחות התרבות הפופולרית במנצ'סטר. בשנים הראשונות לקיומו, המועדון השמיע בעיקר מוזיקת פופ ואירח הופעות מלהקות כמו ניו אורדר, קאלצ'ר קלאב, תאומי תומפסון והסמית'ס. ב-1986 שינה המועדון את אופיו והפך ממועדון הופעות למועדון ריקודים. ב-1987 ההסיינדה החל להשמיע מוזיקת האוס ולארח תקליטנים כמו מארק פיקרינג וגראם פארק.
ביולי 1986 ארגנו פקטורי רקורדס את "פסטיבל הקיץ העשירי", אשר סייע במיצוב מעמדה של מנצ'סטר כמרכז לתרבות פופולרית אלטרנטיבית. הפסטיבל כלל הקרנות של סרטים, סמינר בנושא מוזיקה, מיצגי אמנות והופעות של כמה מהלהקות הידועות בעיר, ביניהן A Certain Ratio, הסמית'ס, ניו אורדר ו־The Fall. דייב האסלם, שעבד כתקליטן בהסיינדה באותה תקופה, סיפר שהפסטיבל הדגיש את העובדה ש"העיר הפכה למילה נרדפת לטיפוסים גדולים מהחיים שמנגנים מוזיקה חדשנית... המבקרים התמלאו השראה והעיר התמלאה אנרגיה".
ההסיינדה, שעד אז סבל באופן קבוע מהפסדים, החל ליהנות מערבים שוברי קופות בתחילת 1987. באותה שנה אירח המועדון הופעות של אמני האוס אמריקאים כמו פרנקי נאקלס ואדוניס. מועדונים רבים אחרים באזור מנצ'סטר החלו לאמץ גם הם את מוזיקת ההאוס.
גורם משמעותי נוסף בבנייתה של מדצ'סטר היה הנגישות הפתאומית של סם האקסטזי בעיר באותה שנה. לפי דייב האסלם, "השימוש באקסטזי שינה את המועדונים לנצח. לילה בהסיינדה הפך מבילוי מהנה לחוויה אינטנסיבית משנה חיים".
לקראת סוף שנות ה-80, תעשיית המוזיקה הבריטית התאפיינה בצליליהם של להקות כמו דוראן דוראן, שפנדאו בלט והרכבי פופ מבית היוצר של סטוק אייטקן ווטרמן. הגרדיאן ציין כי "נראה היה ששנות ה-80 נועדו להסתיים כביזיון מוזיקלי". הסצנה של מדצ'סטר החלה ללבלב והצליל החדש והמרענן שהיא הציעה החל לצמוח. שירים של להקות כמו הסטון רוזס והפי מאנדייז החלו לנחות במקומות גבוהים במצעדים ב-1989, בזמן שאלבומם של ניו אורדר Technique שהושפע מסצנת ההאוס הגיע לראש המצעדים בבריטניה.
הקריירות המוקדמות

למרות שאי אפשר להגיד שסצנת מדצ'סטר החלה לפני 1988 (השם עצמו הומצא רק כשנה לאחר מכן על ידי במאי הקליפים פיליפ שוטון מפקטורי רקורדס), הרבה מהלהקות המזוהות איתה פעלו בסצנה המקומית הרבה לפני כן.
הסטון רוזס הוקמו ב-1984 על ידי הסולן איאן בראון והגיטריסט ג'ון סקווייר, שגדלו באותה רחוב בפרבר דרומי של מנצ'סטר. הם ניגנו ביחד בלהקות עוד מ-1980, אך הסטון רוזס הייתה הלהקה הראשונה שלהם שהוציאה שיר – So Young ב-1985. את הלהקה השלימו אלן "רני" רן על התופים וגארי "מאני" מאונפילד על הבס.
הפי מאנדייז הוקמו בסלפורד ב-1985. חברי הלהקה מאז ועד הפירוק ב-1992 היו שון ריידר, אחיו פול, מארק "בז" ברי, פול דייוויד, מארק דיי וגארי וולן. הם הוחתמו בפקטורי רקורדס אחרי שתקליטן ההסיינדה מייק פיקרינג ראה אותם בתחרות להקות בה הם הגיעו למקום האחרון. הם הוציאו שני סינגלים, אחד בהפקתו של פיקרינג ב-1985 והשני בהפקתו של ברנרד סאמנר מניו אורדר ב-1986, לפני שהוציאה את אלבומם הראשון בהפקת ג'ון קייל ב-1987.
אינספיירל קארפטס הוקמה ב-1986 על ידי קלינט בון (קלידים), סטיבן הולט (שירה), גראהם למברט (גיטרה), מרטין וולש (בס) וקרייג גיל (תופים).
ג'יימס הוקמה ב-1981 והוציאה EP ראשון ב-1983 דרך פקטורי רקורדס שזכה לביקורות משבחות. מכירות שני האלבומים הראשונים של הלהקה, Stutter ב-1986 ו-Strip-mine ב-1988, היו מאכזבות. בשלב בו מדצ'סטר החלה להתפתח, הלהקה מימנה ההקלטות שלה דרך ראף טרייד בעזרת מכירת טי-שירטים. מדצ'סטר סייעה ללהקה לצבור הצלחה מסחרית והסינגל Sit Down שיצא דרך ראף טרייד הפך לאחד ההמנונים הפופולריים של אותו תקופה.
808 סטייט הוקמה ב-1988 על ידי מרטין פרייס, בעליה של חנות התקליטים איסטרן בלוק רקורדס, ביחד עם גראהם מאסי וג'רלד סימפסון. השלושה יצרו הרכב אסיד האוס חדשני, הופיעו במספר מועדונים ברחבי העיר והוציאו אלבום משפיע שזכה לשבחי המבקרים בלייבל הפרטי של פרייס. סימפסון עזב את הלהקה זמן קצר לאחר הוצאת האלבום, והחל להקליט לבדו תחת השם A Guy Called Gerald.
התחלה

באוקטובר 1988 הוציאו הסטון רוזס את הסינגל Elephant Stone. בערך באותו הזמן יצא גם הסינגל Wrote for Luck של הפי מאנדייז, וכחודש לאחר מכן הוציאה הלהקה גם את הסינגל Bummed בעוד A Guy Called Gerald הוציא סינגל סולו ראשון בשם Voodoo Ray.
הסינגל של ג'רלד היה היחיד מבין הארבעה שזכה להצלחה מסחרית, אך עד דצמבר החלה עיתונות המוזיקה הבריטית להתייחס לכך שמשהו מתפתח במנצ'סטר. כתב ה-NME שון או'הגן כתב אז: "ישנה ספק שמועה ספק תאוריה אמינה למדי בתעשיית המוזיקה לאחרונה לפיה במקורות המים בערים צפוניות מסוימות – ובמיוחד מנצ'סטר – עורבבו כמויות קטנות של כימיקלים מרחיבי תודעה... כולם מהפי מאנדייז ועד למוריסי המבולבל מתאימים לתאוריה בדרך זו או אחרת".
הסטון רוזס צברו פופולריות בעקבות סיבוב הופעות ברחבי בריטניה והוצאת הסינגל Made of Stone בפברואר 1989. השיר לא נכנס למצעדים, אבל ההתלהבות מהלהקה בעיתונות המוזיקה גברה עם יציאת אלבום הבכורה שלה באותה שנה.
בוב סטנלי (לימים חבר בלהקה סיינט אטיין), כתב בביקורת על האלבום שפרסם במלודי מייקר: "זה פשוט אלבום הבכורה הטוב ביותר ששמעתי בכל ימי כצרכן תקליטים. תשכחו מכולם. תשכחו מללכת לעבודה מחר". ב-NME הביעו קצת פחות התלהבות, אבל בכל זאת ציינו שהשמועה היא כי "מדובר באלבום הטוב ביותר שאי פעם הוקלט".
סצנת המועדונים במנצ'סטר המשיכה לגדול במהלך 1988 ו-1989, ההסיינדה השיק ליין מסיבות איביזה בקיץ 1988 וליין מסיבות אסיד האוס בנובמבר אותה שנה.
"באגי"

במאי 1989 הוציאו הפי מאנדייז את הסינגל Lazyitis ואינספיירל קארפטס הוציאו את הסינגל הראשון שלהם עם הסולן החדש טום הינגלי, Joe. בדומה לסטון רוזס, אינספיירל קארפטס הפיקו מוזיקת אינדי עם השפעות של שנות ה-60. הלהקות שילבו מנגינות בס מעולם הדיסקו וגיטרות ווה-ווה במוזיקת האינדי הקופצנית שלהן, והאינספיירל קארפטס הוסיפו לכך גם נגינה באורגן.
הצליל שנוצר, שקיבל את הכינוי "באגי", הוא לרוב שילוב של Fאנק, פסיכדליה, רוק גיטרות ומוזיקת האוס. בהקשר של מנצ'סטר, הסגנון הושפע ממוזיקת האינדי ששלטה בעיר במהלך שנות ה-80 עם השפעות כבדות של הסגנונות השונים שיצאו מההסיינדה.
מעבר למוזיקה, סגנון הלבוש שאפיין את חובבי הסצנה הוא שנתן ל"באגי" את שמו. מכנסי באגי מתרחבים לצד חולצות טי-שירט צבעוניות וסגנון כללי המושפע משנות ה-60 הפכו לאופנה במנצ'סטר ולאחר מכן בבריטניה כולה – לעיתים קרובות בליווי כובע טמבל בדומה למתופף הסטון רוזס רני. המראה הכולל היה שילוב של רייב, רטרו, היפי ואופנת כדורגל. הרבה מלהקות מדצ'סטר הורכבו מאוהדי כדורגל וחלקן אף הופיעו בחולצות כדורגל.
הבאגי השפיע על מספר להקות מסביב למנצ'סטר, כולל ג'יימס, השרלטנס (הוקמה בברמינגהאם) וה-Mock Turtles. בתחילת שנות ה-90 הצליל התפשט לכל רחבי המדינה, והשפיע על להקות כמו הפארם, Flowered Up, קנדי פליפ ובלר.
ההצלחה גוברת

במהלך 1989 גברה התעניינות התקשורת במדצ'סטר. בנובמבר יצאו ארבעה סינגלים חשובים בסצנה: Move של האינספיירל קארפטס, Pacific State של 808 סטייט, The Madchester Rave On EP של הפי מאנדייז, ו-Fools Gold של הסטון רוזס.
ה-EP של הפי מאנדייז הוא זה שטבע את המושג "מדצ'סטר", שהוצע במקור כסלוגן אפשרי לטי-שירט על ידי במאי הקליפים של הלהקה, האחים ביילי.
באותו חודש התקיימה הופעה ידועה לשמצה של הסטון רוזס באלכסנדרה פאלאס בלונדון, עם 8,000 מעריצים ורק שני ברמנים. הלהקה הוזמנה להופיע בתוכנית האירוח Late Show של ה-BBC – אירוע שזכור בעיקר בזכות כך שהחשמל נפל בדיוק כשהלהקה התחילה לשיר את הפזמון לשיר Made of Stone וצעקותיו של הסולן איאן בראון, "חובבנים, חובבנים", בזמן שהמנחה ניסה לעבור לאייטם הבא. בסוף נובמבר הסטון רוזס והפי מאנדייז הופיעו באותה מהדורה של טופ אוף דה פופס. הסינגל Fools Gold הגיע למקום ה-8 במצעד הבריטי והיה לסינגל האינדי הנמכר ביותר של אותה שנה.
סצנת מדצ'סטר סחפה את התעשייה. לפי כתב ה-NME סטוארט מקוני, העיתונות הבריטית "השתגעה לגמרי מהלהקות ממנצ'סטר". ג'יימס הייתה אחת המרוויחות הגדולות מכך. ההצלחה המקומית של הסינגלים שהם מימנו בעצמם, Come Home ו-Sit Down, הובילה להחתמתם בלייבל פונטנה וכניסת שיריהם למצעדים.
השרלטנס זכו להכרה דרך סדרת הופעות במנצ'סטר, חלקן כלהקת חימום לסטון רוזס, והפכו למזוהים עם הסצנה. הם הוציאו את סינגל הבכורה Indian Rope באוקטובר 1989. הסינגל השני שלהם, The Only One I Know, נכנס לעשירייה הראשונה במצעד הבריטי.
מספר להקות אחרות ממנצ'סטר משכו את תשומת לבה של עיתונות המוזיקה במהלך 1990, ביניהן World of Twist, New Fast Automatic Daffodils, The High, Northside, Paris Angels ו-Intastella. להקות "הגל השני" האלה, לפי ג'ון רוב, "יצרו רתיעה בקרב המבקרים, אבל עשו מוזיקה מצוינת", וזכו לתמיכה מקומית רחבה עם הופעות רבות בערוץ הטלוויזיה המקומי גרנדה ותחנות רדיו אזוריות.
הצלחה מסחרית

הלהקות שלקחו חלק בסצנת מדצ'סטר הוציאו מוזיקה כמעט ורק בחברות תקליטים עצמאיות, למעט ג'יימס שחתמו בלייבל פונטנה ב-1989. הפופולריות של מדצ'סטר גדלה מעבר לגבולות מנצ'סטר הרבה בזכות מאמר עם הכותרת Stark Raving Madchester שהתפרסם במגזין ניוזוויק ב-1990 ותיאר את הסצנה. הלהקות המרכזיות של מדצ'סטר שלטו במצעדי האינדי בבריטניה במהלך סוף 1989 ורוב 1990.
הצלחתן של כמה מהלהקות שהיו קשורות בסצנה במצעדי הסינגלים והאלבומים בבריטניה הייתה חסרת תקדים באותה תקופה. Step On ו-Kinky Afro של הפי מאנדייז הגיעו שניהם למקום החמישי במצעד הסינגלים, בעוד ג'יימס ניפקו את הלהיט הגדול ביותר של מדצ'סטר – Sit Down שהגיע למקום השני במצעד ב-1991. במצעד האלבומים, הפי מאנדייז הגיעו למקום הרביעי עם Pills 'n' Thrill and Bellyaches, והאינספיירל קרפטס הגיעו למקום השני עם Life. השרלטנס הייתה להקת המדצ'סטר היחידה שזכתה במקום הראשון במצעד, עם האלבום Some Friendly בסתיו 1990.
מחוץ לבריטניה, ההצלחה של מדצ'סטר הייתה מוגבלת למרות שחלק מההוצאות זכו להכרה במצעדי נישה ברחבי העולם. בארצות הברית, האלבומים The Stone Roses, Pills 'n' Thrill and Bellyaches ו-Some Friendly הגיעו למקומות נמוכים במצעד האלבומים האמריקאי. מספר סינגלים של הסטון רוזס, האינספיירל קרפטס, הפי מאנדייז והשרלטנס זכו להצלחה במצעד שירי הרוק המודרני של בילבורד.
הפי מאנדייז יצאו לסיבוב הופעות בארצות הברית ב-1990 והיו הלהקה היחידה ממדצ'סטר שהצליחה להשחיל סינגל למצעד 100 הלוהטים של בילבורד, עם השיר Step On שהגיע למקום ה-57 ב-1990. הם הגיעו גם למקום הראשון במצעד שירי הרוק המודרני עם Kinky Afro באותה שנה. הלהקה היחידה ממדצ'סטר שהגיעה למקום הראשון במצעד שירי הרוק המודרני מלבד הפי מאנדייז הייתה השרלטנס, עם הסינגל Weirdo ב-1992.
דעיכה

ב-27 במאי 1990 הופיעו הסטון רוזס בספייק איילנד בצ'שייר, בליווי התקליטנים פרנקי נאקלס, פונסו בולר, דייב האסלהם ודייוויד בות'. ההופעה הזו תוארה כ"וודסטוק של דור האקסטזי".
אותו קיץ המשיך עם זרם של להיטי מצעדים מהסצנה, כולל One Love של הסטון רוזס, This Is How It Feels של האינספיירל קרפטס, The Only One I Know של השרלטנס ו-Kinky Afro של הפי מאנדייז.
השנה נסגרה בהופעת ענק של ג'יימס ובהופעה כפולה של הפי מאנדייז ו-808 סטייט באולם ה-G-Mex במנצ'סטר.
הסטון רוזס, שהיו אמורים לצאת לסיבוב הופעות בארצות הברית ביוני 1990, ביטלו את ההופעות והעבירו הודעה לעיתונות: "אמריקה עדיין אינה ראויה לנו". עם זאת, אלבום הבכורה שלהם נמכר ביותר מ-350 אלף עותקים בארצות הברית באותה שנה. הלהקה ביטלה הופעה גם בספרד ובתוכנית אירוח בבריטניה. הסטון רוזס לא נראו שוב בציבור עד סוף 1994. במהלך אותה תקופה הם נכנסו ויצאו שוב ושוב מאולפן הקלטון בוויילס, בו עבדו על אלבומם השני Second Coming והיו עסוקים במאבק משפטי לשחרור מהחוזה שלהם עם חברת התקליטים סילברטון.
תהליך היצירה של האלבום הבאה של הפי מאנדייז, Yes Please!, היה גם הוא בעייתי והוא לא ראה אור עד אוקטובר 1992. הלהקה טסה לברבדוס כדי להקליט את האלבום, שם התמכרו חבריה לקראק וחזרו וביקשו מפקטורי רקורדס יותר זמן ויותר כסף. הסיפור הזה ידוע כאחד הגורמים המרכזיים לפשיטת הרגל של הלייבל בנובמבר 1992.
עם שתי הלהקות המזוהות ביותר עם הסצנה מחוץ לתמונה, התעניינות התקשורת במדצ'סטר דעכה. ג'יימס, אינספיירל קרפטס, השרלטנס ו-808 סטייט המשיכו להקליט במידות שונות של הצלחה במהלך שנות ה-90, אבל לא נחשבו עוד לחלק מסצנה מקומית.
להקות ממנצ'סטר שהצטרפו למדצ'סטר בשלב מאוחר יחסית, כמו The Mock Turtles, הפכו לחלק מסצנת הבאגי הרחבה יותר. עיתוני המוזיקה בבריטניה העבירו את תשומת הלב שלהם ללהקות שוגייז מדרום אנגליה והגראנג' שהחל ללבלב בארצות הברית.
מורשת > מורשת מוזיקלית

ההשפעה המובהקת ביותר של סצנת מדצ'סטר הייתה על התפתחות תנועת הבאגי בבריטניה, עם להקות מכל רחבי המדינה בתחילת שנות ה-90 שהפיקו מוזיקה עם השפעות כבדות של הלהקות ממדצ'סטר. בין הלהקות הללו ניתן למנות את Flowered Up מלונדון, הפארם והריל פיפל מליברפול, הבריידוול טקסיס מלידס, הסופ דרגונס מגלאזגו ואושן קולור סין מברמינגהאם. בלר, מקולצ'סטר, אימצו את סגנון הבאגי בתחילת הקריירה שלהם, אבל טענו בריאיון עם המגזין סלקט ב-1991 שהם "הרגו" את הז'אנר. בלר ניהלו קרב פופולריות ידוע במהלך שנות ה-90 עם עמיתיהם לזרם הבריטפופ אואזיס, שהגיעו ממנצ'סטר.
בין הלהקות שהוקמו במנצ'סטר בתקופת מדצ'סטר ניתן למנות את הכימיקל בראדרס, הוורב, סאב סאב (שהפכו לאחר מכן לדאבס) ואואזיס (גיטריסט הלהקה נואל גלאגר היה עוזר במה של האינספיירל קרפטס). באופן כללי, סצנת מדצ'סטר איחדה בין מוזיקת דאנס ורוק אלטרנטיבי. בשנות ה-90 הפורמולה הזו הפכה לנפוצה והייתה גם בשימושן של הלהקות המסחריות ביותר במצעדים.
ב-2010 נפתח במנצ'סטר מועדון חדש בניהולו של פיטר הוק מניו אורדר, FAC251, ששם דגש על מוזיקה ממדצ'סטר. למרות שהסצנה נחלשה עד אמצע שנות ה-90, כמה מהלהקות שהיו חברות בה התאחדו במהלך השנים לסיבובי הופעות חד פעמיים. האיחודים הבולטים ב-2012 היו של הסטון רוזס, הפי מאנדייז ואינספיירל קרפטס.