stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי החוץ של נורווגיה
היסטוריה

משרד החוץ של נורווגיה הוקם ביום שבו הכריזה נורווגיה על פירוק האיחוד עם שוודיה, ב-7 ביוני 1905. למרות שדיפלומטים לא יכלו להציג אישורים לממשלות זרות עד שהמלך השוודי ויתר רשמית על זכותו על כס המלכות הנורווגי, מספר נציגים לא רשמיים עבדו מטעם הממשלה הזמנית עד שהשגריר הנורווגי הראשון ביקש הסמכה על ידי שר החוץ של ארצות הברית אליהוא רוט ב-6 בנובמבר 1905.
המטרות הראשוניות של משרד החוץ החדש שהוקם היו לייצג את האינטרסים של נורווגיה בערוצים דיפלומטיים, ולספק שירותים קונסולריים עבור ספנות ומסחר נורווגיים מעבר לים. בשנת 1906 החליט הסטורטינג להקים שש שגרירויות באירופה, עם שתיים נוספות ביבשת אמריקה: אחת בארצות הברית ואחת בארגנטינה. כמו כן, נפתחו 20 משרדים קונסולריים.
במהלך מלחמת העולם הראשונה עמד משרד החוץ בפני אתגרים רבים בשמירה על נייטרליות עבור נורווגיה, במיוחד כדי להגן על צי הסוחרים שלה.
בשנת 1922, המשרד אוחד ואורגן מחדש כדי להבטיח שיתוף פעולה מלא יותר בין הענפים הדיפלומטיים והקונסולריים. הארגון מחדש כלל גיבוש מסלול קריירה ייעודי לדיפלומטים שכלל השלמת בחינת כניסה לאוניברסיטאות וניסיון מקצועי במסחר בינלאומי. המצוקה הכלכלית אילצה צעדי צנע במשרד לשנים הבאות.
במלחמת העולם השנייה, כאשר נורווגיה נכבשה על ידי גרמניה הנאצית ב-1940, הממשלה נמלטה לבריטניה והתגבשה מחדש בגלות בברקנל. הממשלה חזרה לנורווגיה בעקבות סיום המלחמה ב-1945.
לאחר תום מלחמת העולם השנייה, נורווגיה הייתה חברה מייסדת של ארגון האמנה הצפון-אטלנטית והאו"ם, ואף המזכ"ל הנבחר הראשון של האו"ם היה טריגווה לי הנורווגי. נורווגיה הייתה גם חלק מהרשימה הראשונה של חברות לא קבועות במועצת הביטחון של האו"ם.
מדיניות החוץ של נורווגיה

מאז תום המלחמה הקרה פיתחה נורווגיה מודל למדיניות חוץ המכונה "המודל הנורווגי", שמטרתו לתרום לשלום ויציבות באמצעות תגובה מתואמת בין ארגונים נורווגים ממשלתיים ולא ממשלתיים; הפועל כמתווך בסכסוכים בינלאומיים.
ניתן לתאר את מדיניות החוץ של נורווגיה לאחר המלחמה לאורך ארבעה ממדים:
מדיניות החוץ של נורווגיה > בריתות אסטרטגיות

החשיבות האסטרטגית של נורווגיה לניהול מלחמה בצפון האוקיינוס האטלנטי הפכה חשובה במדיניות הנייטרליות הכושלת של מלחמת העולם השנייה. נורווגיה הפכה לחברה מייסדת של נאט"ו על מנת ליצור ברית עם מדינות שחלקו את ערכיה הדמוקרטיים. הן באמצעות שיתוף פעולה דיפלומטי והן באמצעות שיתוף פעולה צבאי, נורווגיה מילאה תפקיד גלוי בהקמה ובפעולות של נאט"ו. היא אפשרה למספר מצומצם של בסיסים ותרגילים צבאיים להתבסס בשטחיה, מה שגרם למחלוקת מסוימת כאשר נאט"ו החליטה להציב בסיסים בצפון נורווגיה כהכנה למאבק עם ברית המועצות.
מדיניות החוץ של נורווגיה > שיתוף פעולה בין-לאומי

נורווגיה תומכת בשיתוף פעולה בין-לאומי וביישוב בדרכי שלום של מחלוקות, מתוך הכרה בצורך בשמירה על הגנה לאומית חזקה באמצעות ביטחון קולקטיבי. בהתאם לכך, אבני היסוד של מדיניות נורווגיה הן חברות פעילה בנאט"ו ותמיכה באו"ם ובסוכנויות המיוחדות שלה. נורווגיה גם נוקטת מדיניות של שיתוף פעולה כלכלי, חברתי ותרבותי עם מדינות נורדיות אחרות - דנמרק, שוודיה, פינלנד ואיסלנד - באמצעות המועצה הנורדית. יחסיה עם איסלנד קרובים מאוד בשל הקשר התרבותי שחולקות שתי האומות. נורווגיה סיימה כהונה של שנתיים במועצת הביטחון של האו"ם בינואר 2003, ועמדה בראש ועדת הסנקציות על עיראק.
נורווגיה, יחד עם איסלנד ואיי פארו, אינה חברה באיחוד האירופי, אולם לצד זאת שלושתן חברות באזור הכלכלי האירופי. בקרב תושבי המדינה הוצעה חברות באיחוד האירופי, ומשאלי עם אודות העניין נערכו בשנים 1972 ו-1994. הדעות הפופולריות התפצלו בין אזורים כפריים ועירוניים.
לנורווגיה יש גם היסטוריה של שיתוף פעולה וידידות עם בריטניה וסקוטלנד, בשל המורשת התרבותית המשותפת שלהם מאז ימי הוויקינגים. הוויקינגים כבשו אזורים כולל ההברידים, אורקני ושטלנד במשך כמה מאות שנים. נורווגיה נמצאת רק 300 ק"מ מזרחית לאונסט, האי הצפוני ביותר של שטלנד. שגרירות נורווגיה בבריטניה ממוקמת בלונדון, ונורווגיה מקיימת גם קונסוליה כללית באדינבורו. אשוח נורווגי ניתן על ידי העיר אוסלו ומוצג בלונדון כעץ חג המולד לתצוגה בכיכר טרפלגר כאות תודה על תמיכתה של בריטניה בנורווגיה במהלך מלחמת העולם השנייה. המלך הוקון, בנו יורש העצר אולב וממשלת המדינה חיו בגלות בלונדון לאורך כל המלחמה. כחלק מהמסורת, ראש עיריית וסטמינסטר מבקר באוסלו בסוף הסתיו כדי לקחת חלק בכריתת העץ, ולאחר מכן ראש עיריית אוסלו יוצא ללונדון להדליק את העץ בטקס חג המולד.
ב-25 באפריל 2022 ביקרה שרת החוץ הנורווגית בבנגלדש כחלק ממסעה בן היומיים במטרה להרחיב את השותפות הכלכלית באמצעות סחר, השקעות ושיתוף פעולה במגזר הימי.
מדיניות החוץ של נורווגיה > גישור בין-לאומי ושיקום

נורווגיה מילאה תפקיד פעיל כמתווך צד שלישי במספר סכסוכים בינלאומיים. שר החוץ יוהאן יורגן הולסט היה גורם מרכזי בגיבוש הסכמי אוסלו בין ישראל לאש"ף. תורוואלד סטולטנברג היה חלק מצוות הגישור הלא-מוצלח בחיפוש אחר סיום המלחמה בבוסניה. נורווגיה תרמה הן שירותי גישור והן סיוע פיננסי בגואטמלה.
החל משנת 2005 פועלים דיפלומטים נורווגים כמתווכים בסודאן, בוסניה, סרי לנקה וקולומביה. חלק מאותן מדינות מאשימות את נורווגיה בתמיכה בקבוצות בדלניות. ישראל קובלת לעיתים קרובות בביקורות חריפות על פוליטיקאים נורווגים. שיא הביקורת הגיע כאשר שרת האוצר קריסטין הלבורסן תמכה בחרם על סחורות ישראליות. בתחילת 2006. דובר משרד האוצר, רונאר מלקנס, טען בראיון לחדשות ה-BBC כי "אין מהלכים לדחוף לחרם על סחורות ישראליות" ברמת הממשלה.
אריתריאה נתמכה באופן פעיל על ידי נורווגיה במהלך שחרורה מאתיופיה. אתיופיה גירשה שישה דיפלומטים נורווגים בטענה שנורווגיה תומכת ב"קבוצת טרור". נורווגיה נקמה על ידי קיצוץ הסיוע לאתיופיה.
לאחר פיגועי 11 בספטמבר 2001, פתחה נאט"ו בפלישה צבאית לאפגניסטן כדי להפיל את אל-קאעידה ואת נותני החסות שלו - הטליבאן. נורווגיה הייתה אחת מ-51 התורמות שהעניקו סיוע לשיקום המדינה שסועת המלחמה. נורווגיה הייתה אחראית על מחוז פאריאב. לצוות השחזור הפרובינציאלי בראשות נורווגיה הייתה המשימה להפעיל ביטחון, ממשל תקין ופיתוח כלכלי, בין השנים 2005–2012. אבל התוצאות לא היו מספקות והתסכול נמשך עד שארצות הברית וכל המדינות האחרות החליטו לבסוף לסגת עד שנת 2021.
מדיניות החוץ של נורווגיה > מחלוקות בינלאומיות

תביעותיה טריטוריאליות ש נורווגיה באנטארקטיקה מוכרות רק על ידי אוסטרליה, צרפת, ניו זילנד ובריטניה.
מדיניות החוץ של נורווגיה > טענות לחיפוש מעמד

מספר חוקרים טענו כי נורווגיה עוסקת באמצעות מדיניות החוץ שלה בחיפוש מעמד. באמצעות מדיניות חוץ אקטיביסטית, נורווגיה ביקשה להעלות את מעמדה בין המעצמות הקטנות והמעצמות הבינוניות של המערכת הבינלאומית, ולזכות בהכרה מהמעצמות הגדולות.
יצחק אליה נבון

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  17 במאי 1859 אדירנה, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  19 בספטמבר 1952 (בגיל 93) 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 
יצחק אליה נבון (י"ג באייר תרי"ט, 17 במאי 1859 – כ"ט באלול תשי"ב, ספטמבר 1952) היה איש ציבור, עיתונאי, סופר, משורר ומלחין יהודי-טורקי-ישראלי.
קורות חיים

נולד בי"ג באייר ה'תרי"ט באדריאנופול שבטורקיה לרב אליהו נבון. בילדותו התחנך אצל אביו ושאר רבני העיר, ובהמשך היה בוגר בית המדרש לחזנים בעירו. בגיל 18 עבר עם הוריו להתגורר בקושטא, ולאחר תקופה החל לשמש כמזכירו של הגביר משה בר נתן.
תנועת חובבי ציון משכה את תשומת לבו, וכדי להתעדכן בפעילותה חתם על מנוי להצפירה. בתקופה זו התכתב עם סופרים כדוגמת הרב קלמן שולמן, הרב חיים זליג סלונימסקי, דוד גורדון ואחרים. כשנחום סוקולוב ביקש ממנו להיות סוכן וכתב הצפירה בטורקיה, ובהמשך של האסיף, נענה לבקשתו ושימש במקצוע זה ללא תמורה במשך כ-30 שנה. בכתבותיו ב"הצפירה" שנקראו "קושטא מקושטא" הרבה לכתוב אודות המתרחש בטורקיה.
בשל עיסוקו בספרות, ראה בהרחבת חוג דוברי העברית חשיבות עליונה. בקושטא פעל עם ידידיו לייסד בתי ספר עבריים, והשפיע על מנהלי בתי ספר קיימים להנהיג את הוראת השפה העברית במוסדותיהם. בתקופה זו כתב בכל עיתוני קושטא, לרוב תחת שמות העט "ינון" ו"בן אמיתי" בשל הביקורת מטעם הממשל. כן כתב שורת מאמרים בעיתון "לה ב'ארה" שיצא בקהיר, ובהמגיד.
מתוקף היותו נמנה עם מנהיגי וחברי מקהלת המפטירים של ערי טורקיה, קיבץ את כל הפיוטים והשירים שהיו מושרים על ידיה, וערך והגיה את כתבי היד בנושא שאסף הרב בנימין בכר יוסף, ובהמשך הוציאם בספר "שירי ישראל בארץ הקדם".
בשנת 1898 (ה'תרנ"ח) ביקר לראשונה בארץ ישראל למשך כחודש. גם לאחר שחזר לקושטא, העיתונות הישראלית והשד"רים שהיו מגיעים לביתו של הגביר משה בר נתן, השאירו אותו מעודכן בקורות היישוב היהודי בישראל.
כשישראל דוב פרומקין ביקש ממנו לשמש כנציג חברת "עזרת נדחים" בקושטא, נענה בחיוב, וסכומי הכסף שגייס שימשו במידת מה להקמת בתי התימנים בכפר התימנים בשילוח.
באביב של שנת 1929 (ה'תרפ"ט) עלה לישראל והשתקע בשכונת אהל משה בירושלים. בירושלים פעל לאיסוף לחנים מזרחים עממיים ורומנסות עתיקות. לאחר תקופה בירושלים עבר לתל אביב. היה חבר באגודת הפייטנים שירי ציון שפעלה בבתי הכנסת הספרדיים בשכונת פלורנטין.
הלך לעולמו בכ"ט באלול ה'תשי"ב. הוא קבור בבית הקברות נחלת יצחק.
שיריו ולחניו

בשנת 1916 כתב והלחין בהשפעת מלחמת העולם הראשונה את השיר "ברכת שלום". בשנת 1918, בתקופה מלאת התקווה שלאחר פרסום הצהרת בלפור וסיום מאות שנות השלטון העות'מאני בארץ ישראל, כתב את השיר "ניצני שלום", שהוקלט בין היתר בביצועם של הלנה הנדל ומקהלת רינת. השיר נלקח ממנגינה ספרדית יהודית שאותה שרים בעת אמירת הקדיש או בתפילת ראש חודש. נבון שהיה בוגר בית המדרש לחזנים באדריאנופול השכיל לשלב זאת. כמו כן, שילב בשיר זה את שמו בצורה נסתרת בשתי האותיות הראשונות בכל שורה שנייה:
שירו הידוע ביותר הוא "טעם המן"; מקורו הוא בקופלאס (שיר מועד) הספרדי-יהודי "פורים לנו, פסח אן לה מאנו". שיר זה הוקלט על ידי זמרים ישראלים רבים, בהם שושנה דמארי באלבומה "מכלניות עד אור", נחמה הנדל, רן אלירן וגאולה גיל, וגם לא-ישראלים – אלי סטון (Elly Stone), מרתה שלאם (Martha Schlamme) ואחרים. בנוסף, כתב המלחין מרק לברי וריאציות על שיר זה לפרק השלישי של הקונצ'רטו לפסנתר מס' 1 שלו. במרץ 2006 התארח נגן הקלרינט הכליזמר גיורא פיידמן לרגל יום הולדתו ה-70 בתוכניתו של אריה ורדי "אינטרמצו עם אריק", ובחר לסיים את התוכנית בשיר זה.
ארכיונו של י"א נבון שמור במרכז למוזיקה של הספרייה הלאומית.
ספריו

ינון: (שירים), ירושלים: דפוס ארץ ישראל, תרצ"ב. (בסוף הספר מאמר: "חלק היהודים במוזיקה המזרחית")
יונה הומיה: משירי יצחק אליהו נבון; רשומים וערוכים על ידי יצחק לוי, תל אביב: המרכז לתרבות ('ספריה מוזיקלית'), תשי"א 1950.
לקריאה נוספת

אדוין סרוסי, "מתוגרמה לירושלים: יצחק אליהו נבון ותרומתו לזמר העברי", דוכן יג (תשנ"א), עמ' 125–126.
הערות שוליים

↑  לעיתים "אליהו"
↑  מ. ד. גאון, ר' יצחק א. נבון בן פ"ה שנים, הד-המזרח, 3 בנובמבר 1944.
↑  יצחק אליה נבון באתר GRAVEZ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265816605171  BnF: cb165480567 (data)  GND: 1014069238  ISNI: 0000 0000 6699 909X  LCCN: n2004049858  MusicBrainz: 7cf9e1aa-3a84-4a7d-aaa1-9b016c62dcc3  VIAF: 36307404   WorldCat (עם VIAF): 36307404
ילנה דמנטייבה

ילנה ויאצ'סלוונה דמנטייבה, (ברוסית: Елена Вячеславовна Дементьева; ‏האזנהקובץ:Elena dementieva.ogg‏Ⓘ‏; ידועה בעברית גם בשם אלנה דמנטייבה; נולדה ב-15 באוקטובר 1981 במוסקבה) היא טניסאית עבר מקצוענית בסבב ה-WTA, דורגה בשיאה במקום השלישי בעולם. היא אלופה אולימפית של טורניר הנשים ליחידות (בייג'ינג 2008) ובעלת מדליית כסף (סידני 2000). כמו כן, הגיעה פעמיים למשחק הגמר בטורנירי גראנד סלאם. דורגה עם פרישתה מטניס (אוקטובר 2010) במקום ה-9 בדירוג ה-WTA.
קריירה מקצועית > תחילת הקריירה

בשנת 1995 שיחקה דמנטייבה לראשונה בטורניר בסבב ה-ITF במוסקבה. בשנת 1996 היא המשיכה לשחק בסבב ה-ITF ואף זכתה בתואר יחידות ראשון בטורניר שנערך בעיר יורמלה שבלטביה. ב-1997 דמנטייבה שיחקה לראשונה בסבב ה-WTA בטורניר מוסקבה (דרג 1). היא הפסידה בסיבוב ה-1 לפטי שנידר לאחר שעברה את סיבובי המוקדמות. בנוסף זכתה דמנטייבה בשנה זו בתואר יחידות נוסף באיסטנבול ובשלושה תוארי זוגות ראשונים באיסטנבול, טביליסי ובתומי, כולם בצוותא עם אנסטסיה מיסקינה. כל התארים היו בסבב ה-ITF. ב-1998 שיחקה דמנטייבה בעוד שני טורנירים מסבב ה-WTA והפסידה בהם בסיבוב הראשון. בטורניר פראג (דרג 4) הפסידה דמנטייבה לאמלי מורסמו ובטורניר מוסקבה היא הפסידה לסאבינה אפלמנס.
קריירה מקצועית > 1999

שנת 1999 הייתה השנה המלאה הראשונה של דמנטייבה בסבב הנשים הבכיר, ה-WTA. את השנה סיימה דמנטייבה כאחת ממאה השחקניות הטובות בעולם. הישגי השיא שלה בשנה זו היו הגעה לשלב חצי הגמר בטורניר פלרמו (דרג 4; הפסידה לאנסטסיה מיסקינה) ולרבע גמר בטורניר טשקנט (דרג 4). כמו כן ערכה דמנטייבה בשנה זו הופעות בכורה בכל ארבעת טורנירי הגראנד סלאם, ואף הגיעה לסיבוב השלישי באליפות ארצות הברית הפתוחה. בשנה זו שיחקה דמנטייבה לראשונה גם בגביע הפדרציה, שם ניצחה את ונוס ויליאמס במה שהיה הניצחון היחיד של נבחרת רוסיה בגמר הגביע מול נבחרת ארצות הברית.
קריירה מקצועית > 2000

גולת הכותרת של שנת 2000 עבור דמנטייבה הייתה הזכייה במדליית הכסף בטורניר הטניס של אולימפיאדת סידני. דמנטייבה הפסידה במשחק הגמר לוונוס ויליאמס. בשנת 2000 הגיעה דמנטייבה ארבע פעמים לשלב חצי הגמר בטורנירים מסבב ה-WTA : באינדיאן וולס מאסטרס (דרג 1; הפסידה ללינדזי דבנפורט), לוס אנג'לס (דרג 2; הפסידה ללינדזי דבנפורט), אליפות ארצות הברית הפתוחה (הפסידה ללינדזי דבנפורט) ואליפות סבב ה-WTA (הפסידה למוניקה סלש). את השנה סיימה דמנטייבה כאחת מבין 20 הטניסאיות הטובות בעולם.
קריירה מקצועית > 2001

בשנת 2001 הגיעה דמנטייבה פעמיים לשלב הגמר בטורנירים מסבב ה-WTA. הטורניר הראשון היה באקפולקו שבמקסיקו (דרג 3; הפסידה לאמנדה קוצר) והשני היה במוסקבה, שם ניצחה דמנטייבה את מרטינה הינגיס (שדורגה אז במקום הראשון בעולם) לפני שהפסידה לילנה דוקיץ' בגמר. כמו כן הגיעה דמנטייבה פעמיים לשלב חצי הגמר, במיאמי (דרג 1; הפסידה לג'ניפר קפריאטי) ובלייפציג (דרג 2; הפסידה לקים קלייסטרס). ב-2001 דמנטייבה שיחקה שנה שנייה ברציפות באליפות סבב ה-WTA, אך הפסידה בסיבוב הראשון לקים קלייסטרס. בשנה זו דמנטייבה דורגה לראשונה כאחת מעשר הטניסאיות הטובות בעולם כאשר עלתה בחודש פברואר של אותה השנה מהמקום ה-11 למקום ה-10.
קריירה מקצועית > 2002

בשנת 2002 הגיעה דמנטייבה פעם נוספת לשלב הגמר, הפעם בטורניר ס'הרטוחנבוס שבהולנד (דרג 3; הפסידה לאלני דנילידו). פעמיים נוספות בשנה זו הגיעה דמנטייבה לשלב חצי הגמר. הפעם הראשונה הייתה בטורניר באקפולקו (הפסידה לפאולה סוארס) והשנייה הייתה בפילדרשטאט (דרג 2; הפסידה לדניאלה האנטוחובה). באליפות סבב ה-WTA שנערכה בסוף שנת 2002 הפסידה דמנטייבה בסיבוב הראשון לז'וסטין הנין. כמו כן זכתה דמטייבה בשנה זו בארבעה תוארי זוגות ראשונים בסבב ה-WTA - בברלין (דרג 1), סן דייגו (דרג 2), מוסקבה ובאליפות סבב ה-WTA. כל הזכיות היו עם יאנטה הוסארובה הסלובקית.
קריירה מקצועית > 2003

2003 הייתה השנה בה זכתה דמנטייבה בשלושה תוארי יחידות ראשונים בסבב ה-WTA. הזכיות היו באיי אמלייה (דרג 2; ניצחה את לינדזי דבנפורט בגמר), באלי (דרג 3; ניצחה את צ'אנדה רובין בגמר) ושאנגחאי (דרג 2; ניצחה את צ'אנדה רובין בגמר). דמנטייבה הגיעה בארבע פעמים נוספות לשלב חצי הגמר: בפריז (דרג 2; הפסידה לאמלי מאורסמו), טורונטו (דרג 1; הפסידה לז'וסטין הנין), ניו הייבן (דרג 2; הפסידה ללינדזי דבנפורט) ומוסקבה (הפסידה לאמלי מורסמו). מאליפות סבב ה-WTA נשרה דמנטייבה בשלב הבתים, לאחר שניצחה משחק אחד והפסידה בשניים. בשנה זו הוסיפה לעצמה דמנטייבה תואר זוגות נוסף, בס'הרטוחנבוס ביחד עם לינה קראסנורוצקאיה.
קריירה מקצועית > 2004

ב-2004 המשיכה דמנטייבה להיות מדורגת בין עשר הראשונות, כאשר היא מגדילה לעשות ומגיעה פעמיים לשלב הגמר בטורנירי גראנד סלאם, באליפות צרפת הפתוחה (הפסידה לאנסטסיה מיסקינה) ובאליפות ארצות הברית הפתוחה (הפסידה לסבטלנה קוזנצובה). בנוסף זכתה דמנטייבה בשנת 2004 בתואר WTA נוסף, בהאסלט שבבלגיה (דרג 4; ניצחה את ילנה בובינה בגמר) והגיעה עוד פעמיים לשלב הגמר. הפעם הראשונה הייתה בטורניר מיאמי (הפסידה לסרינה ויליאמס) והשנייה הייתה במוסקבה (הפסידה לאנסטסיה מיסקינה). לשלב חצי הגמר הגיעה דמנטייבה ארבע פעמים, בלוס אנג'לס (הפסידה לסרינה ויליאמס), סן דייגו (הפסידה ללינדזי דבנפורט), ניו הייבן (הפסידה לילנה בובינה) וציריך (דרג 2; הפסידה למריה שראפובה). באליפות סבב ה-WTA נשרה דמנטייבה לאחר שלב הבתים, בו הפסידה בכל שלושת משחקיה. בשנה זו הגיעה דמנטייבה למיקום שיא בקריירה עד לאותה התקופה - מקום 4 בעולם.
קריירה מקצועית > 2005

ב-2005 המשיכה דמנטייבה במשחקה היציב וסיימה עונה שלישית ברציפות בה דורגה בין 10 הראשונות בעולם.
היא הגיעה בשנה זו פעמיים לשלב הגמר, בטורניר צ'ארלסטון (דרג 1; הפסידה לז'וסטין הנין) ובפילדלפיה (דרג 2; הפסידה לאמלי מורסמו). שש פעמים הגיעה דמנטייבה בשנה זו לשלב חצי הגמר, כאשר הפעם המשמעותית ביותר הייתה באליפות ארצות הברית הפתוחה, בה ניצחה את לינדזי דבנפורט שהייתה אז במקום הראשון בעולם. בחצי הגמר הפסידה דמנטייבה למארי פירס. חמש הפעמים הנוספות היו בסידני (דרג 2; פרשה במהלך המשחק מול סמנתה סטוסור עקב מכת חום), אינדיאן וולס (הפסידה לקים קלייסטרס), לוס אנג'לס (הפסידה לדניאלה האנטוחובה), שם היא זכתה בתחרות הזוגות בצוותא עם פלאביה פנטה ופילדרשטאט (הפסידה לקים קלייסטרס). מאליפות סבב ה-WTA נשרה דמנטייבה בשלב הבתים לאחר שהפסידה בשלושת משחקיה.
קריירה מקצועית > 2006

בשנת 2006 זכתה דמנטייבה בתארים מספר 5 ו-6 בקריירה. התואר החמישי היה בטוקיו (ניצחה את מרטינה הינגיס בגמר) והשישי היה בלוס אנג'לס (ניצחה את ילנה יאנקוביץ' בגמר). בטורניר אינדיאן וולס הגיעה דמנטייבה לשלב הגמר (הפסידה למריה שראפובה). לשלב חצי הגמר הגיעה דמנטייבה במהלך 2006 ארבע פעמים: באנטוורפן ובוורשה (שניהם מדרג 2) היא הפסידה לקים קלייסטרס, בס'הרטוחנבוס היא הפסידה למיכאלה קרייצ'ק ובמוסקבה לאנה צ'קבטדזה. מאליפות סבב ה-WTA נשרה דמנטייבה לאחר שלב הבתים, בו הפסידה בכל שלושת משחקיה.
קריירה מקצועית > 2007

גם בשנת 2007 דמנטייבה זכתה בשני תארים בסבב ה-WTA, באיסטנבול (ניצחה את ארוואן רזאי בגמר) ובמוסקבה (ניצחה את סרינה ויליאמס בגמר). בשלוש פעמים דמנטייבה הגיעה לשלב חצי הגמר: בטוקיו (הפסידה למרטינה הינגיס), סן דייגו (הפסידה לפטי שנידר) ובניו הייבן (פרשה במהלך המשחק מול סבטלנה קוזנצובה). את השנה סיימה דמנטייבה במקום ה-11, ולראשונה לאחר ארבע שנים רצופות לא סיימה את שנת המשחקים כחלק מן העשירייה המובילה. כמו כן בפעם הראשונה מאז 1999 לא העפילה דמנטייבה ב-2007 לאליפות סבב ה-WTA.
קריירה מקצועית > 2008 > אלופה אולימפית

ב-2008 הגשימה דמנטייבה חלום כאשר זכתה במדליית זהב אולימפית בטורניר הטניס של אולימפיאדת בייג'ינג לאחר ניצחון על בת ארצה דינארה סאפינה. בשנה זו היא זכתה בשני תארים נוספים בסבב ה-WTA, בדובאי לאחר ניצחון על סבטלנה קוזנצובה ובלוקסמבורג לאחר ניצחון על קרוליין ווזניאקי. היא הגיעה לשלב הגמר בשני טורנירים נוספים: בברלין (הפסידה לדינארה סאפינה) ובאיסטנבול (הפסידה לאגניישקה רדוונסקה). כמו כן, הגיעה דמנטייבה בשנה זו שבע פעמים לשלב חצי הגמר: בפריז (הפסידה לאגנש סאבאי), צ'ארלסטון (הפסידה לורה זבונרבה), ס'הרטוחנבוס (הפסידה לדינארה סאפינה), אליפות וימבלדון (הפסידה לאלופה בדיעבד ונוס ויליאמס), אליפות ארצות הברית הפתוחה (הפסידה לילנה יאנקוביץ'), מוסקבה (הפסידה לילנה יאנקוביץ') ובאליפות סבב ה-WTA (הפסידה לורה זבונרבה). את השנה סיימה דמנטייבה במקום ה-4 והשוותה את דירוג השיא שלה עד לאותו הרגע.
קריירה מקצועית > 2009

בשנת 2009 זכתה דמנטייבה בשלושה תארים, שניים מהם בזה אחר זה. הראשון היה באוקלנד (הקטגוריה הבינלאומית; ניצחה את ילנה וסנינה בגמר) והשני בסידני (הקטגוריה העליונה; ניצחה את דינארה סאפינה בגמר). התואר השלישי היה בטורונטו (הקטגוריה העליונה; ניצחה את מריה שראפובה בגמר). דמנטייבה הגיעה פעם אחת לשלב הגמר, בטורניר פריז (הקטגוריה העליונה; הפסידה לאמלי מורסמו) ושש פעמים לשלב חצי הגמר: באליפות אוסטרליה הפתוחה (הפסידה לאלופה בדיעבד סרינה ויליאמס), בצ'ארלסטון (הקטגוריה העליונה; הפסידה לקרוליין ווזניאקי), בשטוטגרט (הקטגוריה העליונה; הפסידה לאלופה בדיעבד סבטלנה קוזנצובה), באליפות וימבלדון (הפסידה לאלופה בדיעבד סרינה ויליאמס), בסטנפורד (הקטגוריה העליונה; הפסידה לוונוס ויליאמס) ובסינסינטי (הקטגוריה העליונה; הפסידה לאלופה בדיעבד ילנה יאנקוביץ'). בסוף שנת 2009 העפילה דמנטייבה לאליפות סבב ה-WTA, ממנה נשרה לאחר שלב הבתים. בחודש אפריל העפילה דמנטייבה למקום ה-3 בעולם, שהיווה מיקום שיא עבורה.
קריירה מקצועית > 2010

בשנת 2010 זכתה דמנטייבה בשני בטורנירים מסבב ה-WTA. הזכיות היו בטורנירים שנערכו בסידני (ניצחה את סרינה ויליאמס בגמר) ובפריז (ניצחה את לוציה שפרובה בגמר). בשני טורנירים נוספים בסבב ה-WTA הגיעה דמנטייבה עד לשלב הגמר. הטורניר הראשון השתייך לקטגוריה הבינלאומית ונערך בקואלה לומפור, ודמנטייבה הפסידה בו לאליסה קלייבאנובה. הטורניר השני נערך בטוקיו, ודמנטייבה הפסידה בו לקרוליין ווזניאקי. בטורניר ניו הייבן (הקטגוריה העליונה) הגיעה דמנטייבה לשלב חצי הגמר, והפסידה בו לקרוליין ווזניאקי. בשל פציעה פרשה דמנטייבה במהלך משחק חצי גמר רולאן גארוס, ופרשה מטורניר וימבלדון, ובכך נקטע רצף של 46 טורנירי גראנד סלאם בהם השתתפה. בסוף שנת 2010 העפילה דמנטייבה לאליפות סבב ה-WTA, ממנה נשרה לאחר שלב הבתים, והודיעה לאחר משחקה האחרון באליפות על פרישתה מטניס.
קריירה מקצועית > גביע הפדרציה

הופעת הבכורה של דמנטייבה בגביע הפדרציה הייתה ביולי 1999, אז היא הפסידה בצוותא עם ילנה מאקרובה לדניאלה האנטוחובה ולודמילה צרבנובה במשחק הזוגות במסגרת התמודדות בין הנבחרת הרוסית לזו של סלובקיה. דמנטייבה זכתה כחלק מנבחרת רוסיה בגביע הפדרציה פעם אחת (ב-2005; רוסיה ניצחה את צרפת 3-2) והגיעה פעמיים נוספות לשלב הגמר (ב-1999 מול ארצות הברית וב-2001 מול בלגיה).
המאזן של דמנטייבה בגביע הפדרציה עומד על 26 ניצחונות (22 ביחידות ו-4 בזוגות) מול 9 הפסדים (5 ביחידות ו-4 בזוגות).
פרישתה מטניס

לאחר משחקה האחרון בשלב הבתים של אליפות סבב ה-WTA לשנת 2010, בו הפסידה לפרנצ'סקה סקיאבונה, הודיעה דמנטייבה על פרישתה מטניס. דמנטייבה זכתה בקריירה שלה ב-16 תוארי WTA ליחידות וב-6 תוארי WTA לזוגות. דירוג השיא שלה בסבב היחידות היה המקום ה-3 בעולם, אליו הגיעה בשנת 2009. בסבב הזוגות דורגה בשיאה במקום ה-5, בשנת 2003. זכתה גם במדליית זהב באולימפיאדת בייג'ינג .
פרישתה מטניס > פרסים

זכתה בתואר "השחקנית המשתפרת של השנה" בשנת 2000 מטעם ארגון ה-WTA.
זכתה בתואר "אשת השנה ברוסיה" בשנת 2001.
זכתה בפרס "Karen Krantzcke Sportsmanship Award" בשנת 2008.
ילנה דמנטייבה באליפות אוסטרליה הפתוחה, 2009
ילנה דמנטייבה חוגגת את הזכייה בטורניר לוס אנג'לס, 2006
ילנה דמנטייבה עם ולדימיר פוטין, 2008
כיכר המייסדים (פתח תקווה)

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  מייסדי העיר
 מיקום
 עיר:  פתח תקווה
 קואורדינטות:  32°05′23″N 34°53′08″E﻿ / ﻿32.089666666667°N 34.885583333333°E﻿ / 32.089666666667; 34.885583333333
 he
 
הביתן בכיכר המייסדים. תצלום משנות ה-20
כיכר המייסדים
המזרקה בכיכר המייסדים (במקום בו הייתה הבאר הראשונה)
פסל לזכר החריש הראשון
כיכר המייסדים היא כיכר במרכז פתח תקווה שנקראה על שם מייסדי העיר ונבנתה במקום בו נחפרה הבאר הראשונה של המושבה ובו נחרש התלם הראשון.
ההיסטוריה של המקום

כיכר המייסדים נמצאת על גבעה ומציינת את מקום תחילת ההתיישבות של מייסדי פתח תקווה בקיץ 1878 (תרל"ח). בין המתיישבים במקום היו זרח ברנט, יהושע שטמפפר, יהודה ראב, אליעזר ראב (אביו של יהודה), יואל משה סלומון, דוד גוטמן, מיכאל שפירא (אחיו הבכור של אברהם שפירא), מיכל לייב כץ, נתן גרינגרט, דוד רגנר ועוד.
המתיישבים הקימו גורן במרכז הגבעה, בנו את בתיהם מסביב לגורן ובשולי הגבעה חפרו באר ולידה הקימו בית משאבות ושוקת להשקיית חיות בית. בהמשך הקימו המתיישבים ליד הגבעה מבני ציבור שכללו בית ספר, בית כנסת, דואר, תחנת הסעה של דיליז'נסים, בית מרקחת, בית כלבו ועוד. בשנת 1884 נבנה בצידה הצפוני של הגבעה יקב פרידמן (בתחומי אחוזת לחמן).
עד שנת 1884 נעצרה התפתחות העיר בגלל קשיים כלכליים אולם בשנה זו חלה התעוררות בהתפתחות העיר עם הקמת אחוזת לחמן (ב-1912 נרכשה על ידי יקב פרידמן שעבר לתחומה מחיפה). עם התרחבות העיר הפכה הכיכר, בשעות הבוקר, למקום בו נאספו פועלי חקלאות מחפשי עבודה ובשעות הערב ובימי שבת וחג למקום התכנסות חברתית של בני העיר. בהתכנסויות אלו הנעימה תזמורת בשם "כינור ציון" את שהותם של התושבים בכיכר.
בשנת 1938, לכבוד חגיגות שישים שנה לפתח תקווה, נחנך במקום גן המייסדים שהיה הגן הציבורי הראשון.
מאז הקמתה שופצה הכיכר מספר פעמים עד לעיצוב צורתה הנוכחית (בשנות ה-60, ב-1991 וב-2007).
תיאור הכיכר

הכיכר תחומה בין הרחובות חיים עוזר, יהושע שטמפפר, הברון הירש, פינסקר, אוסישקין וחובבי ציון. הכיכר בנויה משני מפלסים:  החלק המוגבה (בו נשתל דשא) והחלק במפלס הרחוב (מרוצף). שטח הכיכר 6 דונם. הכיכר כוללת מספר אלמנטים הבאים להזכיר את ההיסטוריה שלה:
מזרקה (במקום שהייתה הבאר).
5 לוחות שיש לזיכרון מייסדיה של המושבה. בקדמת הלוחות תמונותיהם וסיפורם של המייסדים ובצידן האחורי תבליט של הדמות רכובה על סוס (כמתואר בבלדה על יואל משה סלומון).
ביתן מקורה על עמודים, שחזור ביתן התזמורת.
פסל מתכת לציון החריש הראשון שביצעו המתיישבים בדצמבר 1878.
פסל לציון התזמורת שפעלה בכיכר.
פסל "הרחם" של הדר הרצל.
גלריה

כיכר המייסדים עם ביתן התזמורת ולידו מבנה יקב פרידמן, שנות ה-30 או ה-40
יונים בכיכר המייסדים
פסל לציון התזמורת שפעלה בכיכר
הערות שוליים

↑  תהליך החפירה ארך כחודשיים ובעומק 21 מטר נמצאו מים
↑  ערביי הסביבה קראו לבאר ביר-שוע על שם יהושע שטמפפר
↑  טכס פתיחת גן המייסדים בפ"ת, הַבֹּקֶר, 7 באוקטובר 1938
↑  5 הלוחות מזכירים את סלומון, שטמפפר, גוטמן, ראב וברנט
↑  בני העיר נוהגים להגיע למבנה זה ולפזר שם אוכל ליונים
כרמל הוק

פרסומת משנת 1963
כרמל הוק הוא יין לבן חצי יבש בעל טעם חמצמץ שהיה פופולרי בישראל מתחילת שנות ה-30 עד שנות ה-80 ונמכר גם כיום. היין יוצר על ידי יקבי כרמל מזרחי ושווק כיין זול, עוד בטרם התפתחה המודעות בישראל ליין זני. בקרב יוצאי מזרח אירופה ובמיוחד בקרב יוצאי רומניה מקובל היה לשתות את היין כאשר הוא מהול עם מי סודה, הקוקטייל הזה נקרא שפריץ.
היין שווק בשתי רמות איכות, איכות "אקספורט" הייתה האיכות הטובה יותר, והזכירה בטעמה יין "ריזלינג".
בתרבות הפופולרית

המשקה כרמל הוק, מוזכר בשירו של יורם טהרלב "משה משה".
ערך זה הוא קצרמרבנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יחסי וייטנאם–קטר

| יחסי וייטנאם–קטר |
| --- | --- |
וייטנאם: קטר (מדינה)


וייטנאם: קטר
שטח (בקילומטר רבוע)
331,210: 11,586
אוכלוסייה
101,141,305: 3,065,289
תמ"ג (במיליוני דולרים)
429,717: 235,770
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,249: 76,916
משטר
רפובליקה סוציאליסטית: מונרכיה אבסולוטית

יחסי וייטנאם–קטר הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה הסוציאליסטית של וייטנאם לבין מדינת קטר.