ONE
היסטוריה

אתר ONE הוקם על ידי אודי מילנר וגיל מנקין, בשיאה של בועת הדוט-קום בשנת 1998, האתר הוקם במטרה לגבות ולסקר את התוכנית של יורם ארבל, "הדקה ה-91", ששודרה אז בערוץ 2, ועסקה בסיכום מחזור ליגת העל. השניים פנו לארבל וביקשו להקים עבורו (בחינם) את אתר האינטרנט לתוכנית, על ידי חברת האינטרנט שלהם "סיטינט". מילנר היה אז בן 25, ומנקין היה בן 22. שם האתר היה תחילה "הדקה ה-91". לאחר ירידת התוכנית מהמרקע, ארבל עצמו נכנס לשותפות עימם והשקיע כמה עשרות אלפי דולרים בתמורה למניות באתר, שהושק תחת השם החדש "ONE". השם נבחר משם שהוא היה קליט ופשוט והיה פנוי ברישום שמות האתרים עם סיומת ישראלית.
במאי 2000, רכשה חברת ההפקות וזכיינית ערוץ 2 "טלעד" כ-40% ממניות חברת האינטרנט "סיטינט" בעלת האתר, תמורת מיליון דולר, על פי שווי חברה של כ-3 מיליון דולר. לאחר רכישה מילנר ומנקין החזיקו כל אחד כ-25% מהמניות ויורם ארבל כ-9%. חברת טלעד הודיעה כי "עסקת רכישת חברת סיטינט תהווה פלטפורמה התחלתית לפעילות בתחום האינטרנט והמסחר האלקטרוני, המשלימה את פעילותה כחברה בתחום התוכן". חברת "סיטינט" הייתה אמורה גם להקים עבור טלעד אתרים נוספים שאינם קשורים לספורט.
לאחר התפוצצת בועת הדוט-קום, במהלך שנת 2001, אתרי אינטרנט רבים בתחום הספורט בישראל נסגרו והאתר הפך למוביל בישראל. באותה שנה הצטרפה אופירה אסייג לאתר ככתבת מבזקים, ועד מהרה הפכה לרכזת הכתבים ומנהלת התוכן של האתר.
באפריל 2002, היה "ONE" אחד אתרי התוכן הראשונים בישראל שהפעיל חומת תשלום. האתר השיק מגזין מקוון בשם BIG ONE, בשיתוף עם חברת "נטוויז'ן", באתר חדש, אליו ניתן היה להגיע בקישור מהאתר הראשי, דרך הכתובת big.one.co.il, והיה מיועד למנויים משלמים בלבד. האתר כלל תחקירים, פרשנויות, טורים אישיים ורכילות מקהילת הספורט, והגישה אליו הייתה תמורת 2.99 דולר לחודש או מנוי שנתי תמורת 29.99 דולר. האתר בתשלום לא הצליח לגייס כמות משמעותית של מנויים, ונסגר לאחר מספר שנים. עיקר ההכנסות האתר בתקופה זו היו מפרסום, שהיווה כ-50% מסך ההכנסות, מקור הכנסה נוסף היה מכירת תכנים לאתרים אחרים ולחברות הסלולר. לחברות הסלולר נמכר בעיקר שירות של עדכונים שוטפים בזמן אמת וכותרות המתעדכנות כל דקה, בשירות סלולרי קולי ובהודעות כתובות באמצעות SMS.
עבור מונדיאל 2002 הקימה ONE בהצלחה רבה אתר שעסק במונדיאל בלבד, בחסות חברת בזק בינלאומי, בשיתוף פעולה עם סוכנות הידיעות רויטרס, שסיפקה את התכנים מ-150 הכתבים והצלמים שלה שסקרו את המונדיאל.
בתחילת 2004 נכנס האתר לראשונה להפקות טלוויזיה. שהפיק את סרטה של אופירה אסייג, "ההחמצה הגדולה", על שחקן הכדורגל שהורשע בפלילים פליקס חלפון.
באוגוסט 2005, לאחר ההפסד של חברת "טלעד" במכרז החדש של ערוץ 2, היא מימשה את אחזקותיה בחברת "סיטינט", שמכרה את המניות שלה לחברת ההשקעות קיידן-מדיה-גרופ.
באפריל 2006 חנך האתר, במגדלי בסר ליד קניון איילון, אולפנים להפקת תוכניות טלוויזיה ותכני וידאו לסלולר ולאינטרנט. האולפן פעל לראשונה במהלך תחרות הפיינל-פור של היורוליג בכדורסל.
לקראת מונדיאל 2006, פתח האתר במאבק נגד חברת צ'רלטון, שרכשה את זכויות השידור שלו בישראל, וביקשה למכור חבילות צפייה ללקוחות הכבלים והלוויין במחיר של 492 שקל. באתר יזמו קמפיין מחאה ועצומה הפונה אל ראש הממשלה בבקשה שיטיל וטו, באמצעות חקיקה או כל דרך אחרת, על שידורי המונדיאל בתשלום. לטענת מנהלי האתר הדבר נעשה לאחר פניות רבות של גולשים ולא משיקולים מסחריים. לאחר מכן הודיעה צ'רלטון שהיא מורידה את מחיר החבילה ל-309 שקל, ובעזרת סבסוד של מספר חברות מסחריות ניתן היה לרכוש את החבילה לבסוף ב-189 שקל בלבד.
ביולי 2007, רכשה קבוצת ידיעות אחרונות כחצי מהבעלות על האתר, והפכה לבעלת השליטה בו. באותה תקופה גם החל האתר לסבול מתחרות צמודה יותר של אתר ערוץ הספורט, לאחר שעבר שדרוג ומשך מספר דומה של גולשים.