stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סתירת שבעה נקיים
זבה > קישוי

שאלה אחרת שנשאלה על ידי רבא בנוגע לדין סותרת הוא בסיבת טומאת ה"פולטת". ”בעי רבא: קושי מהו שתסתור בזיבה דבר המטמא סותר והאי נמי מטמא כימי נדה הוא או דילמא דבר הגורם סותר והאי לאו גורם הוא”, כלומר האם התורה שקבעה שאסור שיהא מספיק בין שבעת הנקיים ואם יש טומאה מפסקת ביניהם עליה לספור מחדש שבעה נקיים, האם דווקא דבר שגורם לאותה טומאה עצמה - טומאת זיבה היא סותרת את שבעת הנקיים מכיוון שהטומאה שממנה היא נטהרת - חוזרת וחלה, או שמא כל טומאה שהיא מפסקת בין שבעת הנקיים, ולכן אם נבע מצוואר הרחם דם קושי בימי הנידות, דבר שטימא אותה בטומאת נידה, נסתרת ספירת השבעה נקיים, למרות שעל פי ההלכה דם הקושי אינו גורם טומאת זיבה, אם הוא נבע באחד עשר ימי הזיבה.
לפי מסקנת התלמוד, הדבר שנוי במחלוקת בין רבי אליעזר וחכמים. רבי אליעזר, שסבור שראיית זב שהיא באונס אינה גורמת לו טומאת זיבה, ולמרות זאת מקובל לפי כל הדעות שזב שראה ראיית זיבה באונס במשך שבעת הנקיים שלו, "נסתר" אותו יום ולא ניתן לספור אותו כאחד משבעת הנקיים. לעומת זאת, שאר החכמים סבורים שלא רק שראיית זיבה גורמת סתירה אלא היא גם גורמת טומאת זיבה, שהרי אך הראייה השנייה והשלישית היא באונס, היא גורמת לו טומאה (למרות שהראייה הראשונה אינה מטמאת אם היא באונס), ולכן לא ניתן להביא ראיה מכך לשיטתם, אך קיימת ראיה אחרת לשיטתם מברייתא שנאמרה על ידי אבוה דרבי אבין האומרת: ”מה גרם לו זובו - שבעה לפיכך סותר שבעה. מה גרם לו קריו - יום אחד, לפיכך סותר יום אחד”.
זבה > לידה

לידה אינה סותרת בזיבה, כאמור בברייתא: ”רבי מרינוס אומר אין לידה סותרת בזיבה”. בפרשנות לכך נחלקו אביי ורבא. לפי אביי לידה אינה סותרת את שבעת הנקיים, אך כנראה מלשונו של רבי מרינוס "אין לידה סותרת" נראה שימי ימי הטומאה שאחר הלידה גם אינם עולים למספר שבעת הנקיים, ואילו לפי רבא לא רק שימי הטומאה אינם סותרים את שבעת הנקיים, אלא שאף ניתן למנות אותם במספר שבעת הנקיים. רבא מסביר את שיטתו בכך שהוא מפרש את הפסוק "ואחר תטהר" - שלא תהא טומאה מפסקת ביניהם, כל טומאה שהיא מפסקת בין הטהרה לשבעת הנקיים וסותרת את הספירה, ומכיוון שאנו יודעים מדבריו של רבי מרינוס שלידה אינה סותרת את ספירת שבעה הנקיים, בהכרח שימי טומאת היולדת אינם נחשבים כלל כסתירה לנקיות הנדרשת בשבעת הנקיים.
זבה > יום שלא נספר

קיימת מחלוקת תנאים האם על זבה לבדוק את עצמה בכל יום ויום משבעת הנקיים, והאם דין זה הוא לכתחילה או שמא אפילו בדיעבד, נידה שלא ספרה מדי יום אינה טהורה. לפי שיטה אחת, של רבי עקיבא, גם יום שלא נבדק כנקי, סותר את הימים שלפניו, ולפי רבי יהושע יום שלא נספר, סותר רק את עצמו.
הזב והזבה שבדקו עצמן ביום ראשון ומצאו טהור וביום השביעי ומצאו טהור ושאר ימים שבינתיים לא בדקו רבי אליעזר אומר הרי הן בחזקת טהרה ר' יהושע אומר אין להם אלא יום ראשון ויום שביעי בלבד ר' עקיבא אומר אין להם אלא יום ז' בלבד
.
בתלמוד הוסבר כי רבי עקיבא סובר שיום שבו לא התבצע בדיקה על ידי הזבה, לא די שאינו עולה למניין שבעת הנקיים, אלא שמכיוון שלא ברור שאותו יום היה "נקי" ולא הייתה זו זיבה, הרי אותו יום סותר את כל הימים שלפניו, ולכן אם הזבה בדקה את עצמה ביום הראשון והשביעי בלבד, רק היום השביעי עולה למניין השבעה נקיים. לעומת זאת סבור רבי אליעזר שגם ספירה כזו שהיא כתוצאה מחזקת טהרה, נחשבת לספירה, שהרי אם הזבה בדקה את עצמה ביום הראשון של שבעת הנקיים, נמצא שהיא יצאה מחזקת טומאה וזבה לחזקת טהרה, וממילא גם בימים שלאחריה היא כזו על פי דין החזקה. רבי אליעזר התפלא על רבי יהושע, כיצד הוא קובע שיום שלא נספר אינו סותר את הימים שלפניו אך גם אינו עולה למניין שבעה נקיים, הרי אם הוא משתמש בחזקת טהרה הרי על ידי חזקה זו יש לזבה ספירה של שבעה נקיים, ואם לא, אלא לשיטתו היום מוחזק כטמא, כיצד ניתן לספור את היום שלפניו למניין השבעה נקיים. אך רבי יהושע הגיב על כך שלשיטתו התורה שדרשה דווקא "ספירה" בכל יום, קובעת שיום שלא נספר אינו עולה למניין, אך התורה לא קבעה שהוא סותר את הימים שלפניו, שהרי בכל זאת יש חזקת טהרה, והרי זה כפולטת, שביום שיצא שכבת זרע מגופה אינו נמנה למניין שבעת הנקיים אל אינו סות ראת הימים שלפניו.
הערות שוליים

↑  ויקרא כח יג
↑  ויקרא טו כח
↑  נידה לג א
↑  ויקרא טו יט
↑  בבלי נידה מ"א ע"ב
↑  ויקרא טו יח
↑  תלמוד בבלי, מסכת נידה, דף ל"ז, עמוד א'
| נידה |
| --- | --- | --- |
| סוגי ראיות ודמים | נידה • זבה קטנה-שומרת יום כנגד יום • זבה גדולה - שבעה נקיים • כתם (נידה) • הרגשת נידה • דם בתולים • דם חימוד • דם קישוי • דם טוהר |  |
| דיני הוסתות | פרישה סמוך לווסת • וסת קבוע • וסת שאינו קבוע • עונה בינונית • וסת ההפלגה • וסת החודש • וסת השבוע • וסת השעות • וסת הדילוג • וסת הגוף • וסת הסירוג • וסת האונס • רואה מחמת תשמיש • ימי המבוכה |  |
| דיני הנידה | איסור משכב עם נידה • הרחקות הנידה • בועל נידה |  |
| פרישה סמוך לווסת | עונת אור זרוע • עונת חוות דעת • עונת אבי עזרי |  |
| טהרת הנידה | בדיקת עד • הפסק טהרה • מוך דחוק • שבעה נקיים • ליל טבילה • חפיפה לפני טבילה • טבילה • סתירת שבעה נקיים • פולטת שכבת זרע • חומרא דרבי זירא |  |
| שונות | חופת נידה • מסולקת דמים • עד בדיקה • מסכת נידה • ברייתא דמסכת נדה • בודקת טהרה |  |
פאול פון אלץ-ריבנאך

| --- | --- |

 לידה:  9 בפברואר 1875 Wahn, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  25 באוגוסט 1943 (בגיל 68) לינץ אם ריין, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  הרייך הגרמני 
 השכלה:  האוניברסיטה הטכנית של ריין-וסטפאליה באאכן  האוניברסיטה הטכנית של ברלין 
 מפלגה:  המפלגה הנאצית 
 פרסים והוקרה
 אות הזהב המפלגתי 
 
פטר פאול פרייהר פון אלץ-ריבנאך (בגרמנית: Peter Paul Freiherr von Eltz-Rübenach;‏ 9 בפברואר 1875 - 25 באוגוסט 1943) היה שר הדואר (רייכספוסטמיניסטר) ושר התחבורה של גרמניה בין השנים 1932–1937.
פון אלץ-ריבנאך נולד באזור קלן, חלק מחבל הריין, לבית משפחת האצולה אלץ (Eltz). הוא מונה כשר א-מפלגתי ברייך. הוא קיבל הן את התיק לענייני תחבורה והן את תיק הדואר ב"קבינט הברונים" של הקנצלר פרנץ פון פאפן ב-1 ביוני 1932. הוא המשיך לכהן בתפקידים אלה תחת הקנצלר קורט פון שלייכר, ואחרי עליית הנאצים לשלטון תחת אדולף היטלר.
בגלל זהותו הקתולית, הוא שמר מרחק מהמפלגה הנאצית. עם זאת, הוא השתתף בצעדים אנטישמיים של השלטון. במאי 1933 הוא ניסה להדיח את גאורג זולמסן (בגרמנית: Georg Solmssen) ואת הבנקאי היהודי מקס ורבורג מהוועד המפקח על האגודה הגרמנית-אטלנטית לטלגרף (גר') בשילוב עם המדיניות הנאציונל-סוציאליסטית של הדחת יהודים מעמדות השפעה בעסקים. הוא לא הצליח בגלל התנגדות הרייכסבנק, שדאג למוניטין הבינלאומי של גרמניה.
במהלך הסכסוך הגובר בין הממשלה הנאצית לכנסייה הקתולית, אלץ-ריבנאך, שהיה קתולי אדוק, סירב לקבל בישיבת הממשלה ב־30 בינואר 1937 את אות הזהב המפלגתי שהציע לו היטלר באופן אישי, והתפטר. בעקבות זאת הפך ל"אדם חשוד" שבפיקוח הגסטפו, וזכויות הפנסיה שלו בוטלו באופן זמני. את מקומו תפס וילהלם אונזורגה.
אלץ-ריבנאך נפטר בלינץ ע"נ הריין (בגרמנית: Linz am Rhein), בגיל 68.
יעקב פת

| --- | --- |

יעקב פת
 לידה:  27 בנובמבר 1894 פולין
 פטירה:  26 ביוני 1956 (בגיל 61) הרצליה, ישראל ישראל
 מקום קבורה:  חלקת השומר בבית הקברות של כפר גלעדי
 תאריך עלייה:  1913
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  1921–1950 (כ־29 שנים)
 דרגה:    סגן-אלוף
 תפקידים בשירות
 סמל בגדוד העברי מפקד ההגנה בחיפה מפקד מחוז ירושלים חבר המטה הכללי מנהל המדור לתפקידים מיוחדים במשרד הביטחון
 פעולות ומבצעים
   מלחמת העצמאות
 הנצחה
 הרחוב הראשי של שכונת פת בירושלים רחוב בחליסה שבחיפה
 
יעקב פַּת (27 בנובמבר 1894 – 26 ביוני 1956) היה מבכירי "ההגנה" ומשרד הביטחון בין שנות העשרים לשנות החמישים של המאה העשרים.
ביוגרפיה

נולד בטורק שבפלך לודז' בפולין בשנת 1894, בבית דתי, ויעקב נטה לציונות והצטרף לצעירי ציון. ב-1913, בהיותו כבן 19, עלה לארץ ישראל, יחד עם חברו בנימין מונטר, במסגרת העלייה השנייה. תחילה ניסה לחפש עבודה בפתח תקווה וברחובות. בהמשך התיישב בעטרות כחלק מקבוצת קלנדיה.
ב-1916 הצטרף לארגון "השומר" ונשלח לשמור ב-רוחמה. ב-1918 התנדב לגדוד העברי, ושירת בו בדרגת סמל. עם השחרור מהגדוד הקימו יעקב וחבריו את דגניה ב'. ב-1921 הצטרף לארגון "ההגנה". בין השנים 1922–1931 היה מפקד ההגנה בחיפה, ובשנים 1931–1940 שימש מפקד מחוז ירושלים. היה מיוזמי היציאה מהגדר, נטילת יוזמה התקפית של ההגנה, והקמת "הנודדת". בשנים 1940–1946 היה חבר המטה הכללי של ההגנה ומופקד על הרכש הצבאי בדרום הארץ. במהלך מלחמת העצמאות היה פת אחראי לשיירות הציוד, הנשק והמזון לירושלים וליישובים המנותקים.
עם קום מדינת ישראל שימש מנהל המדור לתפקידים מיוחדים במשרד הביטחון.
יעקב נישא לצפורה בת משה פינקלשטיין (ילידת 1902 באסקס שבאנגליה) אותה הכיר בזמן ששירת בגדוד העברי והיא עבדה כאחות בבית החולים הסקוטי בטבריה. לזוג נולדו 2 בנות. יעקב נפטר מהתקף לב ב-1956 והובא למנוחות בחלקת השומר בבית הקברות של כפר גלעדי. רעייתו צפורה נפטרה ב-1960 ונקברה לידו.
לזכרו יצא הספר "דרכו של אדם: קובץ לזכרו של יעקב פת" בעריכת אליעזר לובראני. על שמו נקרא רחוב ראשי בדרום ירושלים, שכונת פת הירושלמית הגובלת בו, וכן רחוב בחיפה.
לקריאה נוספת

נחמן תמיר, אנשי העלייה השנייה - פרקי זכרונות - כרך ב', הוצאת המרכז לתרבות וחינוך תל אביב, 1974, עמודים 375–378
נחמן תמיר, אנשי העלייה השנייה - פרקי זכרונות - כרך ב', הוצאת המרכז לתרבות וחינוך תל אביב, 1974, עמודים 356–358 (על צפורה פת פינקלשטיין)
הערות שוליים

↑  סגן אלוף יעקב פת איננו, למרחב, 27 ביוני 1956
↑  מת סגן אלוף יעקב פת, הארץ, 27 ביוני 1956
↑  יעקב פת, דבר, 27 ביוני 1956
↑  ס/א יעקב פת למנוחות, דבר, 28 ביוני 1956
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ירגן הינגזן

ירגן הינגזן (בגרמנית: Jürgen Hingsen; נולד ב-25 בינואר 1958) הוא אתלט עבר מגרמניה המערבית. סגן אלוף אולימפי (לוס אנג'לס 1984), סגן אלוף עולם (1983), פעמיים סגן אלוף אירופה (1982, 1986) ושלוש פעמים שיאן עולם (1982, 1983, ו-1984) בקרב 10.
ביוגרפיה

ירגן הינגזן נולד ב-1958 בעיר דואיסבורג שבמערב גרמניה. את הקריירה הספורטיבית החל ב-1978 ועד סיומה ב-1989 הפך לסגן אלוף אולימפי (אולימפיאדת לוס אנג'לס וסגן אלוף עולם (אליפות העולם באתלטיקה 1983). לאחר פרישתו עבד בחברת ביטוח. כבר ב-1984 החל להופיע מספר פעמים בטלוויזיה הן כמנחה ופרשן בתוכניות ספורט והן כשחקן אורח בסדרות. ב-1992 נשלח כפרשן של ערוץ RTL ((אנ') לאולימפיאדת ברצלונה וב-1993 נשלח על ידי תאגיד ARD כפרשן לאליפות העולם באתלטיקה שנערכה בשטוטגרט, גרמניה.
קריירה ספורטיבית > 1978

באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בפראג, צ'כוסלובקיה סיים הינגזן במקום ה-13 בקרב 10 בתוצאה של 7,585 נקודות.
קריירה ספורטיבית > 1979

באוניברסיאדת מקסיקו סיטי זכה הינגזן במדליית כסף בקרב 10 בתוצאה של 8,074 נקודות אחרי ספ זיילבאוור (אנ') מאוסטריה (שיא משחקים 8,198 נקודות) ולפני האנס-דיטר אנטרטר ממערב גרמניה (7,868 נקודות).
קריירה ספורטיבית > 1982

באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה באתונה, יוון זכה הינגזן במדליית כסף בקרב 10 בתוצאה של 8,517 נקודות אחרי דיילי תומפסון מבריטניה (8,743 נקודות) ולפני זיגפריד שטרק (אנ') ממזרח גרמניה (8,422 נקודות).
קריירה ספורטיבית > 1982 > שיאן עולם

בתחרות שנערכה באוגוסט באולם, מערב גרמניה שבר הינגזן את שיא העולם בקרב 10 בתוצאה של 8,723 נקודות תוך שיפור של 19 נקודות של שיאו של דיילי תומפסון מבריטניה שנקבע במאי אותה שנה. שיא זה נשבר בספטמבר אותה שנה על ידי תומפסון שקבע תוצאה של 8,743 נקודות.
קריירה ספורטיבית > 1983

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד זכה הינגזן במדליית כסף בקרב 10 בתוצאה של 8,561 נקודות אחרי דיילי תומפסון מבריטניה (8,666 נקודות) ולפני זיגפריד ונץ ממערב גרמניה (8,478 נקודות).
קריירה ספורטיבית > 1983 > שיאן עולם

הינגזן שבר שוב את שיא העולם בקרב 10 בתחרות שנערכה ביוני בברנהאוזן (אנ'), מערב גרמניה בתוצאה של 8,779 נקודות תוך שיפור של 36 נקודות לשיאו של תומפסון מ-1982. הינגזן שיפר ב-1984 את שיאו העולמי.
קריירה ספורטיבית > 1983 > 1984

באולימפיאדת לוס אנג'לס זכה הינגזן במדליית כסף בקרב 10 בתוצאה של 8,673 נקודות אחרי דיילי תומפסון מבריטניה (שווה שיא עולם 8,798 נקודות) ולפני זיגפריד ונץ ממערב גרמניה (8,412 נקודות).
קריירה ספורטיבית > 1983 > שיאן עולם

במאי שיפר הינגזן את שיאו העולמי בקרב 10 מ-1983 כשבתחרות שנערכה במנהיים, מערב גרמניה קבע תוצאה של 8,798 נקודות. באוגוסט אותה שנה שבר דיילי תומפסון את השיא כשהשווה את התוצאה של הינגזן.
קריירה ספורטיבית > 1986

באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בשטוטגרט, מערב גרמניה זכה הינגזן במדליית כסף בקרב 10 בתוצאה של 8,730 נקודות אחרי דיילי תומפסון מבריטניה (שיא משחקים 8,811 נקודות) ולפני זיגפריד ונץ ממערב גרמניה (8,676 נקודות).
קריירה ספורטיבית > 1987

באליפות העולם באתלטיקה 1987 שנערכה ברומא, איטליה התחרה הינגזן בקרב 10 אך לא סיים.
קריירה ספורטיבית > 1988

באולימפיאדת סיאטל התחרה הינגזן בקרב 10 אולם נפסל 3 פעמים בתחרות הראשונה מתוך עשרת המקצועות (ריצת 100 מטר) ובסופו של דבר נפסל בכלל.
פרסים ואותות

1983: עלה דפנת הכסף (אנ')
1984: תג הספורט של נורדריין-וסטפאליה
תוצאות במקצועות השונים

להלן התוצאות שהשיג הינגזן ב-1984 כשקבע שיא עולמי ואת שיאו האישי הטוב ביותר:
| מקצוע | תוצאה |
| --- | --- |
ריצת 100 מטר: 10.7 שניות
קפיצה לרוחק: 7.76 מטר
הדיפת כדור ברזל: 16.42 מטר
קפיצה לגובה: 2.07 מטר
ריצת 400 מטר: 48.05 שניות
ריצת 110 מטר משוכות: 14.07 שניות
זריקת דיסקוס: 49.36 מטר
קפיצה במוט: 4.90 מטר
הטלת כידון: 59.86 מטר
ריצת 1500 מטר: 4:19.75 דקות
משפחתו

הינגזן נישא ב-1983 לאישה אמריקאית ולזוג נולדו 2 ילדים. ב-2004 בני הזוג התגרשו.
לקריאה נוספת

Zusammen mit Petra Schreiber-Benoit: Voll in Form fürs Management. Econ, Düsseldorf 1996, ISBN 978-3430180672.
Zurgams (Herausgeber): Zeitsprünge. 35 Jahre Mehrkampf-Meeting Götzis. Bucher Verlag, Hohenems 2009, ISBN 978-3-902679-23-9.
Karl-Heinz Keldungs: Jürgen Hingsen. In: ders.: Die deutsche Leichtathletik in 100 Porträts von Hanns Braun bis Malaika Mihambo. Arete Verlag Christian Becker, Hildesheim 2022, ISBN 978-3-96423-081-2, S. 74f.
הערות שוליים

↑  שיא זה עדיין מהווה שיא גרמני לאומי
↑  התוצאה הייתה שווה ב-1984 אולם לפי דירוג חדש של התוצאות של קרב 10 שהוגדר ב-1998 הראתה התוצאה של תומפסון שיפור של 15 נקודות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1192785274  World Athletics: 14355805  VIAF: 1067156619139828780003   WorldCat (עם VIAF): 1067156619139828780003
כברית

שדה התעופה כברית הוא שדה תעופה צבאי של חיל האוויר המצרי, מיקומו כ-30 קילומטרים צפונית לעיר סואץ ו-125 קילומטרים מזרחית לקהיר. השדה משרת בעיקר מסוקי קרב מדגם איירוספסיאל גאזל. שמו של השדה נגזר משם הכפר הקרוב אליו ומשמעותו בערבית הוא גופרית.
היסטוריה

בזמן מלחמת העולם השנייה השדה נקרא תחנת חיל האוויר המלכותי כברית. הבסיס שימש את חיל האוויר הבריטי המלכותי במערכה במדבר המערבי שבה לחמו הבריטים בגרמנים ובאיטלקים בצפון אפריקה. בשנת 1941 הוקמה בבסיס יחידת קומנדו בריטית. בשנת 1943 חילות האוויר של צבא ארצות הברית נחתו בשדה התעופה וסייעו לבריטים במאבק מול הגרמנים. השליטה על שדה התעופה הועברה לידי מצרים לאחר שהבריטים פינו את תעלת סואץ בשנת 1956.
שדה התעופה הועבר לרשות חיל האוויר המצרי והוא הפך אותו לאחד מבסיסיו העיקריים. במהלך מלחמת סיני, טייסת 20 של חיל האוויר המצרי שמנתה 12 מטוסי מיג-15 הוצבה בבסיס. במלחמת ששת הימים, כחלק ממבצע מוקד, בסיס כברית הופצץ על ידי מטוסי חיל האוויר הישראלי מדגם דאסו מיסטר IV. בתקיפה ניזוקו מטוסי מיג-17 רבים שהיו חשופים לצד מסלול ההמראה. בשנת 1973, במלחמת יום הכיפורים, כוחות חיל רגלים של צה"ל השתלטו על הבסיס וכן על הבסיסים כספרית ושלופה, אולם לא נעשה בהם שימוש צבאי.
כיום בסיס כברית נמצא בשליטת חיל האוויר המצרי. שדה התעופה מאוכלס בעיקר על ידי מסוקי SA-342 - איירוספסיאל גאזל ("צבי"). מסלולי ההמראה וההנאגרים שיועדו למטוסים, משמשים את המסוקים.
הערות שוליים

↑  Kibrit Airport (HE34), OurAirports.com – Egypt.
עזרא נחמד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1945 (בן 79 בערך) בירות, לבנון לבנון
 מדינה:  מונקו 
 מקום מגורים:  מונטה קרלו, מונקו מונקו
 פעילות בולטת:  סוחר ואספן אמנות
 בת זוג:  מרי קטרי
 מספר צאצאים:  4
 ezranahmad.com
 
עזרא נחמד (נולד ב-1945) הוא סוחר ואספן אמנות, מיליארדר. הוא גר במונטה קרלו. נכון לאפריל 2023, הונו הנקי מוערך ב-1.8 מיליארד דולר.
רקע

עזרא נולד בביירות שבלבנון למשפחה יהודית ספרדית. שורשיה של משפחת נחמד נמצאים בחלב, סוריה. שם התגורר אביו, הבנקאי הלל נחמד עד לאחר מלחמת העולם השנייה. בעקבות האלימות האנטי-יהודית בסוריה ב-1949, עבר אביו לביירות, שם עזרא ואחיו עסקו במכירת רומנים באנגלית למלחים אמריקאים שהוצבו שם. בתחילת שנות ה-60, כשגברה העוינות בין ישראל לבין לבנון, אביו של עזרא העביר את בני משפחתו כולל את האחים, עזרא, ג'וזף (ג'וזפה) ודוד, למילאנו, איטליה. כבני נוער, השלושה החלו לעסוק באמנות, עזבו את בית הספר התיכון כדי לסחור בבורסה האיטלקית.
קריירה

אבן הדרך הראשונה בקריירה של עזרא הייתה ככל הנראה בתערוכת חואן גריס ברומא, שאורגנה על ידי הסוחר הקוביסטי דניאל-הנרי קאהנוויילר (אנ'). עזרא ואחיו קנו שתי יצירות – היצירות היחידות שנמכרו. קאהנוויילר התיידד איתם, ומכר להם יצירות של פיקאסו, בראק וגריס. עם הופעתה של קבוצת הטרור של הבריגדות האדומות בשנות ה-70, מילאנו נתפסה כמסוכנת מדי, והמשפחה עברה שוב. עזרא ואחיו יוסף פנו למונקו, ודייוויד לניו יורק.
נכון לשנת 2013, עזרא ואחיו דייוויד נחשבו ל"מגה-דילרים" משפיעים על האמנות המודרנית והאימפרסיוניסטית עם השמות הידועים ביותר, ממונה ומאטיס ועד רנואר ורוטקו. בבעלותם מלאי של בין 4,000 ל-4,500 עבודות, המאוחסנות במחסן פריפורט ז'נבה (אנ') ליד שדה התעופה של ז'נבה, שווייץ. האחים קונים ומוכרים את רוב יצירותיהם במכירות פומביות. בשנת 2007, פורבס העריך שעזרא, יחד עם אחיו דייוויד, בנה אוסף אמנות בשווי של 7 עד 8 מיליארד דולר.
חיים אישיים

נחמד נשוי למארי נחמד, מתגורר במונקו, ואב לארבעה ילדים. בנו הלי נחמד (אנ') סוחר אמנות בלונדון. בשנת 2007, בתו מיכאלה נחמד נשואה למשקיע נתנאל מיוחס (אנ'). בן דודו הוא הבנקאי הברזילאי אדמונד ד' ספרא.
ראו גם

ג'וזפה נחמד
הערות שוליים

↑  "Forbes profile: Ezra Nahmad". Forbes. נבדק ב-25 באפריל 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "David Nahmad, about art, Moscow and the Principality of Monaco". HelloMonaco. 11 באוקטובר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  Subscribe to read | Financial Times, www.ft.com
1 2 3  A Jew of Syrian-Lebanese origin, David Nahmad is the greatest collector of Picasso’s work, L'Orient Today, ‏2020-05-11
↑  "Gallerist Helly Nahmad Arrested For Suspected Gambling Related Money Laundering". 17 באפריל 2013. נבדק ב-20 באוגוסט 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  David & Ezra Nahmad, Monaco Tribune (באנגלית אמריקאית)
↑  Sarah Cascone (18 בדצמבר 2012). "Mega-Collector and Dealer Giuseppe Nahmad Died in November". Art in America. נבדק ב-18 באוגוסט 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Denise Amon, September 29, 2013, Beloved wife of Dr. René Amon". Chicago Tribune. 1 באוקטובר 2013. Dear sister of Jacqueline (the late Raymond) Harari, Nadia (Albert) Chowaiki, Evelyn (Enrico) Matalan, Ezra (Marie) Nahmad, David (Colette) Nahmad and the late Albert (Arlette) Nahmad and Joseph Nahmad {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jackie Wullschlager. "Lunch with the FT: Helly Nahmad". Financial Times. נבדק ב-20 באוגוסט 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑    Colin Gleadell, ‏Market news: graffiti art, The Telegraph, 18 December 2007
↑  Espinoza, Javier; Gross, Anna; Pooler, Michael (24 במאי 2019). "How Greybull could yet profit from the British Steel 'tragedy'". Financial Times. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "David Nahmad, crazy collector". L'Observeteur de Monaco. 5 באפריל 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16754218t (data)  ISNI: 0000 0004 1887 2528  VIAF: 305306877   WorldCat (עם VIAF): 305306877
סעידי יאנקו

סעידי יאנקו (באנגלית: Saidy Janko; נולד ב-22 באוקטובר 1995) הוא כדורגלן גמביאני המשחק בעמדת המגן הימני ביאנג בויז ברן.
קריירת מועדונים

יאנקו התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של פ.צ. ציריך ובקיץ 2013 יאנקו הצטרף לאקדמיה של מנצ'סטר יונייטד. ב-26 באוגוסט 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק במסגרת גביע הליגה האנגלי בו הפסידה יונייטד 4-0 למילטון קינס דונס.
ב-2 בפברואר 2015, יאנקו הושאל לבולטון וונדררס מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ עד לסיום העונה. 8 ימים לאחר מכן, ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 1-3 נגד פולהאם, בו גם הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה.
ב-1 ביולי 2015, יאנקו חתם לארבע שנים בסלטיק מליגת העל הסקוטית. חודש לאחר מכן, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 2–0 נגד רוס קאנטרי.
ב-31 באוגוסט 2016, הושאל לשנה לבארנסלי. ב-13 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-4 נגד וולברהמפטון וונדררס.
ב-7 ביולי 2017, חתם לארבע שנים בסנט אטיין מליגת העל הצרפתית. כעבור שנה חתם לחמש שנים בפורטו, אך זמן קצר לאחר מכן הושאל לנוטניגהאם פורסט.
ב-1 ביולי 2019, יאנקו חתם ביאנג בויז ברן מליגת העל השווייצרית, עמה זכה בדאבל בסיום העונה.
ב-1 באוקטובר 2020, הצטרף לארבע שנים לריאל ויאדוליד מליגת העל הספרדית.
בקיץ 2022 יאנקו הושאל לבוכום מהבונדסליגה.
ב-30 ביוני 2023 יאנקו חזר ליאנג בויז ברן.
קריירה בינלאומית

יאנקו היה זכאי לייצג 3 מדינות: שווייץ מולדתו, איטליה מולדת אימו וגמביה מולדת אביו. בין השנים 2012 עד 2015 שיחק בנבחרות הצעירות של שווייץ.
בשנת 2021 החליט לייצג את גמביה. ב-9 באוקטובר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-2 נגד סיירה לאון. השתתף עם הנבחרת בגביע אפריקה לאומות 2021.
נכלל בסגל נבחרת גמביה לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.
תארים

ליגת העל הסקוטית: 2015/2016, 2016/2017
הגביע הסקוטי: 2016/2017
ליגת העל השווייצרית: 2019/2020
הגביע השווייצרי: 2019/2020
כדורגלן השנה באקדמיה של מנצ'סטר יונייטד: 2013/2014
הערות שוליים

↑  CAF announces Final Squad List for TotalEnergies Africa Cup of Nations Cote d'Ivoire 2023  באתר הרשמי של קונפדרציית_הכדורגל_של_אפריקה, 6 בינואר 2024 (באנגלית)
| נבחרת גמביה – גביע אפריקה לאומות 2021 |
| --- | --- | --- |
|  1 מ. ג'ובה •  2 בוב •  3 א. ג'אלו •  4 אנגום •  5 ע. קולי •  6 מריח •  7 ל. ג'אלו •  8 א. דרבו •  9 סיסאי •  10 מוסא בארו •   11 מודו בארו •  12 גומז • 13 ג'אנה •  14 סונקו סונדברג • 15 סונה • 16 אמבייה • 17 ב. ג'ובה • 18 גאייה • 19 א. קולי • 20 טראוולי • 21 יאנקו • 22 סיבי • 23 בדמוסי • 24 ד. דרבו • 25 סאנה • 26 טוראי • 27 אנז'ייה • 28 אדמס • מאמן: סיינטפיט |  1 מ. ג'ובה •  2 בוב •  3 א. ג'אלו •  4 אנגום •  5 ע. קולי •  6 מריח •  7 ל. ג'אלו •  8 א. דרבו •  9 סיסאי •  10 מוסא בארו •   11 מודו בארו •  12 גומז • 13 ג'אנה •  14 סונקו סונדברג • 15 סונה • 16 אמבייה • 17 ב. ג'ובה • 18 גאייה • 19 א. קולי • 20 טראוולי • 21 יאנקו • 22 סיבי • 23 בדמוסי • 24 ד. דרבו • 25 סאנה • 26 טוראי • 27 אנז'ייה • 28 אדמס • מאמן: סיינטפיט | גמביה |
| נבחרת גמביה – גביע אפריקה לאומות 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 מ. ג'ובה •  2 בארי •  3 ג'אלו •  4 אנגום •  5 ע. קולי •  6 מריח •  7 פאדרה •  8 אדמס •  9 סיסאי •  10 בארו •   11 סניאנג •  12 גומז • 13 טוראי •  14 סונקו סונדברג • 15 מנדי • 16 מאנה • 17 יאנקו • 18 גאייה • 19 א. קולי • 20 מינטה • 21 מ. סאנה • 22 סאר • 23 בדמוסי • 24 דרבו • 25 ב. סאנה • 26 סווה • 27 בוב • מאמן: סיינטפיט |  1 מ. ג'ובה •  2 בארי •  3 ג'אלו •  4 אנגום •  5 ע. קולי •  6 מריח •  7 פאדרה •  8 אדמס •  9 סיסאי •  10 בארו •   11 סניאנג •  12 גומז • 13 טוראי •  14 סונקו סונדברג • 15 מנדי • 16 מאנה • 17 יאנקו • 18 גאייה • 19 א. קולי • 20 מינטה • 21 מ. סאנה • 22 סאר • 23 בדמוסי • 24 דרבו • 25 ב. סאנה • 26 סווה • 27 בוב • מאמן: סיינטפיט | גמביה |
ישראל באולימפיאדת הלסינקי (1952)

משלחת ישראל לאולימפיאדת הלסינקי (1952) כללה 25 ספורטאים (22 גברים ושלוש נשים) שהתחרו ב-5 ענפי ספורט. הייתה זו האולימפיאדה הראשונה שבה השתתפה ישראל.
לאחר האולימפיאדה הקימה הממשלה "ועדה לבירור פרשת הופעתה של משלחת ישראל באולימפיאדה". הוועדה בחנה "האם היה כישלון בהופעת ספורטאינו במשחקים" וקבעה כי לא היה כישלון ואף היו הישגים משביעי רצון.
נושא דגל ישראל בטקס הפתיחה היה הכדורסלן אברהם שניאור.
חברי המשלחת > אתלטיקה

אוריון גלין גלר
זריקת דיסקוס – מוקדמות: 40.76 מטר, מקום 32
אריה גליק
ריצת 400 מטר – סיבוב ראשון: 50.2 שניות, מקום 5 - מקום 53 בדירוג הכללי
ריצת 800 מטר – סיבוב ראשון: 2:00.9 דקות, מקום 6 - מקום 47 בדירוג הכללי
לאה זמרי (הורביץ)
ריצת 80 מטר משוכות – סיבוב ראשון: 12.4 שניות, מקום 6 - מקום 31 בדירוג הכללי
אולגה וינטרברג
זריקת דיסקוס – מוקדמות: 35.79 מטר, מקום 19
דוד טבק
ריצת 100 מטר
סיבוב ראשון: 10.9 שניות, מקום 1
סיבוב שני: 10.9 שניות, מקום 6 - מקום 21 בדירוג הכללי
ריצת 200 מטר
סיבוב ראשון: 22.4 שניות, מקום 1
סיבוב שני: 21.8 שניות, מקום 5 - מקום 27 בדירוג הכללי
תמר מיטל-שומכר
קפיצה לגובה – 1.40 מטר, מקום 17
קפיצה לרוחק – מוקדמות: 5.16 מטר, מקום 29
אריה קלינשטוב-נוה
קפיצה לגובה – מוקדמות: 1.70 מטר, מקום 35
חברי המשלחת > כדורסל

נבחרת ישראל בכדורסל לא העפילה לטורניר האולימפי, כיוון שהפסידה פעמיים בטורניר הקדם אולימפי שנערך בתאריכים 14 - 18 ביולי. ישראל שובצה לבית מספר 2 מתוך שלושה בתים, שבו נכללו גם הונגריה, יוון והפיליפינים. שיטת המשחקים הייתה 'נוק אאוט כפול' (לפיו נבחרת המפסידה שני משחקים נדחקת מהתחרות). בסיבוב הראשון ניצחה הונגריה את יוון וישראל הפסידה 57:47 מול הפיליפינים. בסיבוב השני ישראל הפסידה ליוון 54:52 ובכך הודחה מהתחרות. נבחרת הפיליפינים גברה על הונגריה ובכך הבטיחה את עלייתה לטורניר האולימפי. הונגריה הבטיחה עלייתה לטורניר האולימפי גם היא בעקבות ניצחון נוסף על יוון.
מוקדמות:
הפסד לפיליפינים 57:47
הפסד ליוון 54:52
הרכב הנבחרת:
דני ארז
משה דניאל
יהודה וינר
מרסל חפץ
פרדי כהן (לא שותף)
עמוס לין
זכריה עופרי
אליהו עמיאל
ראובן פכר
מנחם קורמן
רלף קליין
שמעון שלח
אברהם שניאור
מאמן: מוריס רסקין - מאמן אמריקאי, לשעבר מאמן קבוצת הכדורסל של ברוקלין קולג'
חברי המשלחת > קליעה

אלכס אלירז
רובה שכיבה 50 מטר – 381 נקודות, מקום 56
רובה 3 מצבים 50 מטר – 1059 נקודות, מקום 44
דב בן-דב
רובה חופשי 3 מצבים 300 מטר – 1,033 נקודות, מקום 21
שמואל לביב-לובין
רובה חופשי 3 מצבים 300 מטר – 973 נקודות, מקום 26
צבי פנקס
רובה שכיבה 50 מטר – 388 נקודות, מקום 41
רובה 3 מצבים 50 מטר – 1,077 נקודות, מקום 41
חברי המשלחת > קפיצה למים

יואב רענן
מקפצה 3 מטר – מוקדמות: 67.70 נקודות, מקום 9
מגדל 10 מטר – מוקדמות: 58.15 נקודות, מקום 30
חברי המשלחת > שחייה

נחום בוך
100 מטר חופשי – מוקדמות: 1:05.6 דקות, מקום - 59
ראו גם

ישראל במשחקים האולימפיים
אולימפיאדת הלסינקי (1952)