stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Plectrumelectrum
רקע

שם האלבום מתייחס לכך שהמוזיקה שבו מבוססת על גיטרות חשמליות: "Plectrum" בתרגום לעברית הוא מפרט (במקרה זה: של גיטרה). "Electrum", בהקשר זה, מתבסס על המילה האנגלית "Electricity" (בעברית: חשמל. שוּנה לצורך חריזה), ומתייחס לגיטרה החשמלית.
‏"3rdeyegirl", להקת הליווי של פרינס, ליוותה אותו מאז שהקים אותה בסוף 2012, עד מותו ב־2016. היא הורכבה מהמתופפת האמריקאית חנה וולטון־פורד (אנ'), הגיטריסטית הקנדית דונה גרנטיס (אנ') והבסיסטית הדנית אידה קריסטן נילסן (אנ'). לפחות שתיים מבין חברות הלהקה הוזמנו לאודישנים לאחר שפרינס צפה בסרטוני יוטיוב שלהן.
הגיטריסטית דונה גרנטיס סיפרה שהן גילו לראשונה על השם של הלהקה בהופעה בתוכניתו של ג'ימי פאלון:
היה הרבה מסתורין סביב השם. הבנות ואני לא היינו בטוחות אם אנחנו ‏"3rdEyeGirl", או פרינס הוא ‏"3rdEyeGirl", או שזו יצירת אמנות או מה קורה. זה לא היה עד התוכנית של ג'ימי פאלון, שהוא אמר "גבירותי ורבותי, ‏'3rdEyeGirl'", שידענו. כשירדנו מהבמה, כולנו הסתכלנו אחת על השנייה והתחבקנו והיינו כאילו, אנחנו ‏"3rdEyeGirl"!
חברות הלהקה השתתפו בכמה מהופעות סיבוב ההופעות ‏"Hit and Run" (בעברית: "פגע וברח"), שנקרא כך משום ההתרעות הקצרות ביותר – לעיתים של יום אחד – להופעות. ההתרעות הועברו בין המעריצים בטוויטר. לעיתים גם חברות הלהקה למדו באותו אמצעי על הופעות שבהן היו צריכות להשתתף:
ניגנו בכמה הופעות של "Hit and Run" באירופה שהיו בהתרעה סופר קצרה. למעשה גילינו על כמה מהן בטוויטר מהמעריצים ואמרנו בסדר, יש לנו הופעה מחר
פרינס כתב את השירים, אך נתן לחברות הלהקה חופש יחסי בנגינה. עד שהגיעו לשלב השירה הן לא ידעו שאלבום מתוכנן לצאת. בהופעות פרינס שינה את רשימת השירים בהתרעות קצרות וברמזים, וחברות הלהקה היו צריכות להיות דרוכות לשינויים המהירים.
האלבום (יחד עם Art Official Age) ציין את חזרתו של פרינס לעבודה עם "Warner Records" לאחר הסכסוך ביניהם בשנות ה־90. הצדדים הגיעו להסכם שפרינס יקבל את הזכויות על המאסטרים של להיטיו הגדולים שיצאו דרך החברה, תמורת הסכמתו להוציא לאור מהדורת דלוקס של "Purple Rain". ההסכם אמנם כלל את קבלת הזכויות של פרינס על המאסטרים שלו, אך המשיך להבטיח ל"וורנר רקורדס" הפצה בלעדית בכל הנפקה עתידית של האלבומים.
למרות התקפתו על האינטרנט בעת הקידום של אלבומו הקודם 20Ten (אז אמר ש"האינטרנט גמור" ושלא יעבוד עם "אייטונס") שינה פרינס את דעתו והתיר הורדה של האלבום (גם דרך "אייטונס").
אופי המוזיקה והמילים

האלבום תואר על ידי פרינס כ"אלבום להקה קלאסי".
רנדל רוברטס מ"לוס אנג'לס טיימס" תיאר את האלבום כאלבום רוק, הכולל מילים ואפקטים של סאונד עם "מוזרות אצילית" ו"חוש הומור" אופייניים לפרינס. אביגיל קובינגטון מ־‏"The A.V. Club" ‏(אנ') כתבה שהוא "נוקט בגישה בלתי־שטותית לפאנק", וש"במרביתו הוא מנגן ליד החופים הרדודים של המים העצומים של הרוק". ג'ון דולן מ"רולינג סטון" תיאר את האלבום כסדרה של "קטעי רוק פאנק (אנ') ניסיוניים מחקריים‏".
יחס הביקורת והקהל

| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
AllMusic: 
The A.V. Club (אנ'): ‏-A
שיקגו טריביון: 
הדיילי טלגרף: 
הגרדיאן: 
לוס אנג'לס טיימס: 
קיו(אנ'): 
פיצ'פורק: 3.8/10‏
רולינג סטון: 
אנטרטיינמנט ויקלי: ‏+B
האלבום נכנס בהשקתו למקום השמיני במצעד בילבורד 200, תוך שהוא מוכר 26,000 עותקים במשך השבוע הראשון. בשבוע השני צנח האלבום למקום ה־47 במצעד, תוך שהוא מוכר 7000 עותקים – סך הכל כ־33,000 עותקים בשבועיים הראשונים להשקתו.
עם יציאתו לאור, קיבל ‏"Plectrumelectrum" ביקורות חיוביות באופן כללי ממבקרי המוזיקה. במדד מטקריטיק, קיבל האלבום ציון ממוצע משוקלל של 61, בהתבסס על 20 ביקורות.
מבקר "AllMusic", סטיבן תומאס ארלוויין, מציין את העובדה שבאלבום לא רק פרינס שר כמוביל בשירים, אלא גם בנות ההרכב, וטוען שהדבר "הולם את סגנון הקרנבל של האלבום הווירטואוזי מפעם לפעם, כשהוא גולש משירי רוק סמיכים לשירים איטיים – לפני שהוא מחזיר את עצמו לחיים בסדרה של דיסטורשנים". ארלוויין מתייחס גם לאלבום שיצא במקביל, ‏ "Art Official Age" וכותב שיש "הבחנה ברורה" ביניהם בכך שב־‏"Plectrumelectrum" יש "אלסטיות למקצבים שמנוגדת לדיוק של הביטים (של ‏ "Art Official Age")". הוא טוען ש"אם תיקחו מהאלבום את ההסתמכות על הגיטרות הרוקיסטיות שלו, הוא יונק מאותם מקורות של מוזיקת נשמה איטית חלקה, פופ וראפ מוגזם שמרגיש שהוא במתכוון מנתק את עצמו מההיפ הופ". ארלוויין מסכם בכך ש"יותר מכל, האלבום מרגיש כאילו הוא שייך ליקום פרטי קטן משלו, שחוגג לא רק את הצלילים האהובים על פרינס, אלא גם את הסטיות והשיגעונות שלו", וש"גם אם אותם שיגעונות לא מרגישים מוזרים או מקפיצים כבעבר... זה עדיין די מלהיב לשמוע את פרינס מתנצח עם שותפים ראויים, כפי שהוא עושה לאורך כל האלבום".
מבקרת ‏"The A.V. Club", אביגיל קובינגטון, מתארת את האלבום כ"חכם אבל לא מבריק, שניתן להקשיב לו, אבל בסופו של דבר ניתן לשכוח אותו" – אם כי ישנם גם "רגעים מבריקים" באלבום, כדוגמת התיפוף "המהפנט" של האנה ולטון־פורד ב־‏"whitecaps", כמו גם זִמרתה ב־‏"Stopthistrain".
רשימת השירים

כל השירים נכתבו על ידי פרינס למעט "Plectrumelectrum", שנכתב על ידי הגיטריסטית דונה גרנטיס (אנ') ועובד על ידי פרינס.
| Plectrumelectrum> מס' | Plectrumelectrum> שם | Plectrumelectrum> משך | Plectrumelectrum>  | Plectrumelectrum>  | Plectrumelectrum>  | Plectrumelectrum>  | Plectrumelectrum>  | Plectrumelectrum>  | Plectrumelectrum>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Wow  | 4:28 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Pretzelbodylogic  | 3:26 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Aintturninround  | 3:02 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Plectrumelectrum (קטע כלי)   | 4:51 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Whitecaps  | 3:43 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Fixurlifeup  | 3:12 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Boytrouble (בהשתתפות ליזו וסופיה ארטיס)   | 3:53 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Stopthistrain  | 3:41 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Anotherlove (הותאם מהשיר המקורי על ידי אליס סמית (אנ'), רבקה ג'ורדן ורג'ינלד פרי)   | 4:16 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Tictactoe  | 3:38 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Marz  | 1:48 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Funknroll  | 4:12 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 44:00 |  |  |  |  |  |  |  |
הערה
כל שמות השירים מסוגננים באותיות רישיות בלבד.
משתתפים > מוזיקאים

פרינס – כל הביצועים הקוליים והכליים, למעט היכן שצוין
חנה וולטון־פורד (אנ') – תופים, זִמרה מובילה ב־‏"Aintturninround", ‏"Whitecaps" ו־‏"Stopthistrain", זמרה ב־‏"Pretzelbodylogic", זִמרת רקע ב־‏"Fixurlifeup", ‏"Boytrouble", ‏"Wow", ‏"Tictactoe", ‏"Funknroll" ו־‏"Anotherlove"
אידה נילסן (אנ') – בס, זמרה ב־‏"Pretzelbodylogic", זמרת רקע ב־‏"Whitecaps", ‏"Wow", ‏"Funknroll" ו־‏"Anotherlove"
דונה גרנטיס (אנ') – גיטרה, זמרה ב־‏"Pretzelbodylogic", זמרת רקע ב־‏"Whitecaps", ‏"Wow", ‏"Funknroll" ו־‏"Anotherlove"
ליזו – ראפ ב־‏"Boytrouble"
סופיה ארטיס – ראפ ב־‏"Boytrouble"
ג'ושוע וולטון – זִמרת רקע ב־‏"Stopthistrain"
משתתפים > הפקה

פרינס – מפיק ומעבד (קרדיטים לפרינס ול־3rdeyegirl)
‏Ben Mühlethaler – טכנאי קול, מיקס
‏ג'יימי לואיס – טכנאי קול, מיקס
‏כריס ג'יימס – טכנאי קול, מיקס
‏ג'ושוע וולטון – טכנאי קול, מיקס
NPG (אנ') – מאסטרינג
מדיסון דאב – צלם, ארט דיירקטור
ג'ס דרקסלר – צלם, ארט דיירקטור
מצעדים

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2014)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2014)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2014)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 33 |
|  איטליה | מצעד האלבומים האיטלקי | 21 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 8 |
|  ארצות הברית | אלבומי הרוק הנמכרים ביותר (בילבורד) | 1 |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 31 |
|  דנמרק | היטליסטן | 8 |
|  הולנד | מצעד 100 האלבומים ההולנדיים | 9 |
|  הונגריה | Mahasz | 6 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 11 |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 29 |
|  נורווגיה | VG-lista | 8 |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 31 |
|  סקוטלנד | מצעד האלבומים הסקוטי | 15 |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 11 |
|  צרפת | SNEP | 13 |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 8 |
ראו גם

Art Official Age
ביאורים

↑  סוגת פיוז'ן המשלבת אלמנטים של פאנק ורוק.
↑  חברת בת של וורנר מיוזיק גרופ (אין לבלבל עם האחים וורנר).
↑  עם חפיפה עם להקת הליווי הקודמת שלו, ‏"New Power Generation" (אנ'), שחברות "3rdeyegirl" שולבו בתוכה כנגניות, והחלו להופיע עם פרינס כהרכב החל מ־2013.
אומאיטה (ריו דה ז'ניירו)

| --- | --- |
בניינים במחוז אומאיטה ומעליהם הר קורקובדו
בניינים במחוז אומאיטה ומעליהם הר קורקובדו
 מידע
 עיר:   ריו דה ז'ניירו
 שטח:  1.05 קמ"ר
 אוכלוסייה:  13,285 (2010)
 קואורדינטות:  22°57′22″S 43°12′10″W﻿ / ﻿22.95611°S 43.20278°W﻿ / -22.95611; -43.20278
  מיקום השכונה בריו דה ז'ניירו
 
אומאיטה (בפורטוגזית: Humaitá) היא שכונת מגורים בחלק הדרומי של ריו דה ז'ניירו. השכונה ממוקמת בין מרגלות הר קורקובדו לבין לאגונת דה פריטש.
שמה של השכונה מנציח את הקרב על אומאיטה שבדרום פרגוואי במלחמת הברית המשולשת.
בשנת 1657 האב ג'וסה מרטינס דה מטוס, הכומר של הקפלה המקודשת (זה היה לאחר שהקפלה נבנתה, כיום הקפלה ממוקמת בסוף רחוב Rua Viuva Lacerda) פתח את "Caminho Novo" - הדרך החדשה לסאו קלמנס, כיום הדרך החדשה הפכה לרחוב מרכזי שעובר דרך בוטפוגו ואומאיטה.
בחודש ספטמבר הקים ראש העיר של ריו דה ז'ניירו קריית גסטרונומיה גדולה באומאיטה ובבוטפוגו.
כיום

השכונה מאוד קשורה לשכונה בוטפוגו. בשכונה ישנם בתים מסורתיים רבים.
כיום > תחבורה

ישנם קווי אוטובוסים רבים שמחברים בין אומאיטה לצפון העיר, אומנם בשכונה אין תחנת רכבת תחתית אבל אפשר לקחת קו אוטובוס לתחנת הרכבת התחתית הקרובה ביותר שנמצאת בשכונה השכנה בוטפוגו.
תרבות ופנאי

חיי הלילה במחוז התפתחו מאוד בשנים האחרונות, בשכונה הוקמו ברים וחנויות רבות. יש בשכונה ברים בסגנון ישן וברים בסגנון מקורי.
אומברטו ג'ורדאנו

| --- | --- |

 לידה:  28 באוגוסט 1867 פוג'יה, איטליה 
 פטירה:  12 בנובמבר 1948 (בגיל 81) מילאנו, איטליה 
 שם לידה:  Umberto Menotti Maria Giordano 
 מקום קבורה:  בית הקברות הגדול במילאנו 
 מוקד פעילות:  איטליה, ממלכת איטליה 
 סוגה:  אופרה 
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 פרופיל ב-IMDb
 
אומברטו ג'ורדאנו (באיטלקית: Umberto Giordano;‏ 28 באוגוסט 1867 - 12 בנובמבר 1948) היה מלחין איטלקי.
חייו

ג'ורדאנו נולד בעיר פוג'ה באיטליה. הוא למד בקונסרבטוריון של נאפולי. את האופרה הראשונה שלו כתב במסגרת תחרות בסיום לימודיו. זו הייתה אופרה בת מערכה אחת בשם "מרינה".
הצלחת אופרה זו דרבנה אותו לכתוב בשנת 1892 אופרה נוספת בשם "Mala Vita" בסגנון הוריזמו. האופרה זכתה להצלחה מועטה. ב-1894 חיבר אופרה נוספת בשם "Regina Diaz", שירדה מהבמה לאחר שתי הצגות.
ג'ורדאנו עבר למילאנו, וכאן החל מזלו להאיר לו פנים. הוא כתב את האופרה המפורסמת ביותר שלו, "אנדראה שנייה", שהועלתה לראשונה בתיאטרון לה סקאלה במילאנו ב-28 במרץ 1896. האופרה מבוססת על חייו של המשורר ולוחם החופש אנדרה שנייה (30 באוקטובר 1762–25 ביולי 1794), שהוצא להורג בגיליוטינה בהוראת רובספייר. הוא היה מאחרוני המוצאים להורג במהפכה הצרפתית. שלושה ימים לאחר מותו, נאסר רובספייר, ראשו נערף, ובכך בא הקץ לטרור המהפכני.
בעקבות הצלחת אופרה זו הלחין את האופרה "פדורה" ב-1896, בהשתתפות טנור צעיר ולא ידוע בשם אנריקו קארוזו.
"אנדראה שנייה" ו"פדורה" הן האופרות המפורסמות ביותר של ג'ורדאנו ומועלות עד ימינו. שאר יצירותיו לא זכו להצלחה.
בעיר הולדתו פוג'ה נקראים התיאטרון ואחת הכיכרות על שמו של ג'ורדאנו.
לקריאה נוספת

שלמה הד:אופרה-סיפורן של 120 האופרות הגדולות,1991.
When Can I See You Again?

| --- | --- |
 סינגל שיווקי בביצוע Owl City
 מתוך האלבום Wreck-It Ralph
 יצא לאור:  26 בספטמבר 2012
 תאריך הקלטה:  2012
 סוגה:  דאנס-פופ • סינת'פופ
 שפה:  אנגלית
 אורך:  3:40
 חברת תקליטים:  וולט דיסני
 כתיבה:  אדם יאנג, מאט תיסן, בריאן לי
 הפקה:  אדם יאנג
 
When Can I See You Again? (בעברית: מתי אוכל לראות אותך שוב?) הוא שיר שהוקלט על ידי פרויקט האלקטרוניקה האמריקאי Owl City עבור הסרט "ראלף ההורס" משנת 2012. השיר נכתב והפיק על ידי אדם יאנג, עם כתיבה נוספת של מאט תיסן ובריאן לי.
מוזיקה ומילים

"When Can I See You Again?" הוא סינגל אופטימפו דאנס-פופ וסינת-פופ. הוא כולל את "השירה הקלה של יאנג מעל מצע של תופים דופקים וסינתזים נוצצים". יאנג אמר ל-AOL Music, "כמעריץ ענק של סרטי אנימציה של דיסני שגדל, זה היה כבוד אמיתי לכתוב את 'מתי אוכל לראות אותך שוב' עבור ראלף ההורס. הרגשתי שזה באמת מאתגר לנסות לעמוד במורשת דיסני. היה לי פיצוץ". מאז 1 באוקטובר 2014, עיבוד בשפה הקנטונזית שימש כאחד משני שירי הנושא למצעד Paint the Night של הונג קונג דיסנילנד, לצד "Baroque Hoedown".[דרוש מקור] גרסה מורחבת של המצעד הוצגה בבכורה בדיסנילנד באנהיים, קליפורניה, ב-22 במאי 2015, וכוללת מילים ושירה חדשים שהוקלטו על ידי יאנג.
קליפ וידאו

הקליפ של "?When Can I See You Again" שוחרר ב-26 באוקטובר 2012, ובוים על ידי מאט סטבסקי. הוא כולל "נושאים מהנים של משחקי וידאו" וקליפים מתוך "ראלף ההורס". יאנג אמר ל-AOL Music, "הדבר המצחיק ביותר היה בעצם לעמוד מול משחק הארקייד עם פקדים, להכניס את המטבע. זה נהדר לחזור ולהרגיש כאילו אני שוב בן 12 בארקייד".
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 11 |  |
|  יפן | יפן הוט 100 | 100 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 78 |  |
נתוני מכירות

| אזור | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| ארצות הברית (RIAA) | פלטינה | 1,000,000 |
הערות שוליים

1 2  Sam Lansky (12 באוקטובר 2012). "Owl City's "When Can I See You Again": Hear The Dance-Pop Track | Music News, Reviews, and Gossip on". Idolator.com. נבדק ב-2 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Playlist: Big Boi, Kelly Clarkson and more". Usatoday.com. 14 בנובמבר 2012. נבדק ב-2 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Maggie Malach (5 באוקטובר 2012). "Owl City, 'When Can I See You Again' Audio Premiere: Adam Young Pens Song for Disney Soundtrack - AOL Music Blog". Blog.music.aol.ca. נבדק ב-2 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Slater, Shawn (13 באפריל 2015). "Behind the Scenes of 'Paint the Night' Parade, Coming for the Disneyland Resort Diamond Celebration". Disney Parks Blog. Disney.com. נבדק ב-26 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Young, Adam (25 במרץ 2015). "Disney hired me to work on their new Electrical Parade. Stoked". Instagram. @owlcityofficial. אורכב מ-המקור (Video) ב-25 בדצמבר 2021. נבדק ב-26 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Music Video News: Director Matt Stawski on Owl City "When Can I See You Again"". Video Static. 2 בנובמבר 2012. נבדק ב-2 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Watch It Now: Owl City – 'When Can I See You Again?' from 'Wreck-It Ralph' - Disney Music Blog". Blogs.disney.com. 26 באוקטובר 2012. נבדק ב-2 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Maggie Malach (25 באוקטובר 2012). "Owl City: 'When Can I See You Again' Singer Gives Sneak Peek at 'Wreck-It Ralph'-Inspired Video - AOL Music Blog". Blog.music.aol.ca. נבדק ב-2 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
אגוסטין אלברס (חלוץ)

אגוסטין אלברס מרטינז (בספרדית: Agustín Álvarez Martínez; נולד ב-19 במאי 2001) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת החלוץ באלצ'ה בהשאלה מססואולו ובנבחרת אורוגוואי.
קריירה

אלברס גדל באקדמיית הנוער של פניארול, ובמדי קבוצת הנוער כבש 113 שערים ב-170 משחקים. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת ב-13 בספטמבר 2020, וב-19 בספטמבר כבש את שער הבכורה שלו. בעונת 2021 בגביע סודאמריקנה קבוצתו הגיעה לחצי הגמר והוא סיים כמלך השערים של הטורניר, עם 10 שערים ב-14 משחקים. הוא סיים גם כמלך השערים של הקבוצה בליגה, והקבוצה זכתה באליפות.
ב-17 ביוני 2022 חתם בססואולו על חוזה לחמש עונות.
ב-18 בינואר 2024 הושאל לסמפדוריה מהסרייה ב' על לסיום העונה. ב-18 באוגוסט הושאל אל אלצ'ה.
קריירה > קריירת נבחרות

אלברס שיחק בנבחרות הצעירות של אורוגוואי, וב-29 באוגוסט 2021 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת לקראת משחקי מוקדמות מונדיאל 2022. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הלאומית ב-5 בספטמבר 2021, בניצחון 4–2 על בוליביה, במשחק שבו כבש את אחד משערי נבחרתו.
תארים

אליפות אורוגוואי: 2021
הסופר קאפ האורוגוואי: 2021
הערות שוליים

↑  "Peñarol vs. Torque - 13 September 2020". נבדק ב-16 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Debutantes de la 12a fecha del Torneo Apertura 2020". 17 בספטמבר 2020. נבדק ב-23 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Plaza Colonia vs. Peñarol - 19 September 2020". נבדק ב-23 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Italia: Agustín Álvarez Martínez fue presentado en Sassuolo y firmó contrato hasta 2027, futbol.com.uy - Montevideo Portal (בספרדית)
↑  "Uruguay retomará las prácticas en el complejo Celeste con 32 jugadores". 3 ביולי 2021. נבדק ב-30 באוגוסט 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Agustín Álvarez Martínez convocado a la selección uruguaya". 29 באוגוסט 2021. נבדק ב-30 באוגוסט 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "El debut del Canario Agustín Álvarez Martínez". 5 בספטמבר 2021. נבדק ב-6 בספטמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
אהובה ינאי

| --- | --- |

אהובה ינאי במשכן הנשיא בהשקת שיתוף הפעולה בין בית הנשיא ל"קרן לערבות הדדית", נובמבר 2020
 לידה:  1952 (בת 72 בערך) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת חיפה  צייטלין 
 בן או בת זוג:  שלמה ינאי 
 השתייכות:   צה"ל
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 קצינת פניות הציבור
 תפקידים אזרחיים
 מנכ"ל עמותת מתן - משקיעים בקהילה
 
אהובה ינאי (נולדה בשנת 1952) היא אלוף-משנה במילואים, לשעבר קצינת פניות הציבור של צה"ל. בעשור השני של המאה ה-21 היא מנכ"ל ארגון "מתן - משקיעים בקהילה".
ביוגרפיה

ינאי נולדה בתל אביב לאריה וצלה עמידרור, אנשי אצ"ל. בוגרת בית הספר צייטלין. בעלת תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה. שירתה בצה"ל בשורה של תפקידים בתחומי כוח אדם והדרכה. בשנות ה-90 מונתה לקצינת פניות הציבור של צה"ל. לאחר שחרורה כיהנה כמנכ"ל הקרן העולמית הצעירה.
כיום היא מנכ"ל "מתן – משקיעים בקהילה", ארגון המסייע לחברות לנהל בצורה מקצועית את פעילותן החברתית ותרומתן לקהילה.
בעלה הוא האלוף (מיל.) שלמה ינאי, לשעבר מנכ"ל חברת טבע. אחיה הם האלוף (מיל.) יעקב עמידרור ואיש תורת הלחימה בנימין עמידרור.
ינאי מתגוררת ברמת רזיאל, ואם לשלושה.
אומברטו הראשון, מלך איטליה

אומברטו הראשון, מלך איטליה (באיטלקית: Umberto I;‏ 14 במרץ 1844 – 29 ביולי 1900), כונה "הטוב" (איטלקית: il Buono), היה מלך איטליה החל מה-9 בינואר 1878 עד שנרצח בידי אנרכיסט.
בתקופת מלוכתו של אומברטו החלה איטליה בהתפשטות קולוניאליסטית בקרן אפריקה, והשתלטה על סומליה ואריתריאה, אם כי ניסיונה להשתלט גם על אביסיניה נבלם בקרב עדווה ב-1896. ב-1882 אישר אומברטו את הברית המשולשת, בין האימפריה הגרמנית, האימפריה האוסטרו-הונגרית וממלכת איטליה.
חוגי השמאל באיטליה תיעבו את אומברטו בשל שמרנותו ותמיכתו בגנרל פיורנצו באבא בקאריס לאחר מהומות מילאנו. אנרכיסטים ניסו להתנקש בו כבר בשנה הראשונה למלכותו. שנתיים לאחר מהומות מילנו נרצח המלך על ידי אנרכיסט אחר, גאטנו ברשי.
ביוגרפיה

אומברטו הראשון נולד בשנת 1844, והיה בנם הבכור וילדם השני של ויטוריו אמנואלה השני, מלך איטליה, ורעייתו הראשונה, אדלייד מאוסטריה, בתו של ריינר יוזף, ארכידוכס אוסטריה ואליזבת, נסיכת סקסוניה. הוכתר למלך איטליה בשנת 1878. בשנות מלכותו פעל לחיזוק כוחה הצבאי והימי של איטליה, ולהתרחבותה הקולוניאלית בצפון-מזרח אפריקה. יזם כינון ברית בין איטליה, גרמניה ואוסטריה. שלטונו היה סמכותי והוא יזם חוקים לדיכוי תנועות אנרכיסטיות וראדיקליות.
אומברטו נישא ב-21 באפריל 1868 לבת דודתו, מרגריטה מסבויה, ומנישואים אלה נולד בנם היחיד, ויטוריו אמנואלה השלישי. בעת ביקור בעיר מונזה,  נורה המלך למוות בידי מתנקש בשם גאֶטנו בְּרֶשִׁי.
בשנת 1896, שהייתה שנה מועטת יבולים באיטליה, איכרים ערכו צעדה למילאנו להביע את מצוקתם בפני המלך. אומברטו ציווה להורות למפגינים להתפזר, וכאשר לא עשו כן הורה לצבא להרחיקם בכוח ממילאנו. הצבא הפגיז את ההמון באש תותחים ומאות מפגינים נהרגו. כעבור זמן, הורה המלך להעניק עיטור לגנרל פיורנצו באבא בקאריס שעמד בראש כוחות הצבא שהפגיזו את המפגינים. בעקבות כך, החליט ברשי לרצוח את אומברטו וב-29 ביולי 1900 התנקש במלך והרגו. לאחר ההתנקשות הוא נעצר ונידון למאסר עולם עם עבודת פרך. כשנה לאחר הרצח נמצא ברשי מת בתאו, ונטען כי התאבד או נרצח.
הערות שוליים

↑  Vecoli, Rudolph J. (1999). "Bresci, Gaetano (1869–1901), silk weaver and regicide". In Garraty, John A.; Carnes, Mark C. (eds.). American National Biography. New York: Oxford University Press. doi:10.1093/anb/9780198606697.article.1501197. ISBN 0-19-520635-5.
| בית סבויה |
| --- | --- | --- |
| כללי | בית סבויה • המעונות המלכותיים של בית סבויה • האדריכל פיליפו יוברה |  |
| טורינו | הארמון המלכותי של טורינו • ארמון מדאמה |  |
| פיימונטה | מעון הציד של סטופיניג'י • קסטלו די ריבולי • רג'ה די ונריה ריאלה |  |
| מלכי איטליה מבית סבויה | ויטוריו אמנואלה השני • אומברטו הראשון • ויטוריו אמנואלה השלישי • אומברטו השני |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269273905171  PLWABN: 9810612008105606  BnF: cb120698153 (data)  GND: 118803131  ICCU: RAVV059714  ISNI: 0000 0003 8174 189X  LCCN: n80125834  NARA: 10568371  NTA: 152759123  SUDOC: 028973763  TePapa: 67544  ULAN: 500353739  VcBA: 495/70551  VIAF: 262250334   WorldCat (עם VIAF): 262250334
אהקטל

אהקטל מתוך קודקס בורג'ה
מזבח המוקדש לאהקטל. המזבח התגלה בעת בניית תחנת הרכבת התחתית מטרו פינו סוארז במקסיקו סיטי בשנת 1967. המזבח ממוקם בסמוך למעבר המוביל בין קו 1 לקו 2.
אהקטל או אהקאטל (eʔˈeːkatɬ) הוא אל הרוח במיתולוגיה האצטקית.
אהקטל מתואר כנחש בעל נוצות ולעיתים מכונה אהקאטל קצלקואטל. בשל אופיו - כאל הרוח, הוא יוצג לרוב כפסל בעל שני ראשים שפיהם מקושרים ודרכם יכלה רוח לנשוב.
סיפור הבריאה האצטקי מספר כי כאשר השמש הרביעית הושמדה (על מנת להשמיד את בני האדם), התאספו האלים בטאוטיווקאן, שם קפצו נאנאהואצין וטקיזטקאטל לתוך מדורה, והפכו להיות השמש והירח. הם נותרו נייחים במקומם עד שאהקטל נשף עליהם והתחיל את תנועתם בשמיים.
לקריאה נוספת

ilbrath, Susan (1999). Star Gods of the Maya: Astronomy in Art, Folklore, and Calendars. The Linda Schele series in Maya and pre-Columbian studies. Austin: University of Texas Press. ISBN 0-292-75225-3. OCLC 40848420.
אהובה יובל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  המאה ה־20 
 מדינה:  ישראל 
 פרופיל ב-IMDb
 
אהובה יובל היא שחקנית ישראלית.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.  חסרים פרטים על חיים מוקדמים כמקום ושנת לידה.
יובל הופיעה בתיאטרון הבימה משנות השבעים ועד שנות השמונים, ב-1971 הופיעה בתיאטרון המרתף במחזות הרופא וגרושתו (בתפקיד דינה) ופרנהיים.
ב-1976 גילמה את אביגיל בסרט הטלוויזיה האמריקאי "The Story of David" העוסק בסיפורו המקראי של דוד המלך, ב-1977 שיחקה בסרט הגן שהוקרן בפסטיבל קאן, ב-1978 שיחקה בסרט הטלוויזיה "חפיף" ששודר בערוץ הראשון, ב-1983 גילמה את אמא של רוני בסרט בחינת בגרות.
בטלוויזיה גילמה את אמא של נוגה (איילת זורר) בסדרה עניין של זמן, גילמה שופטת בסיטון, שיחקה בסדרת הדרמה "קו 300" בבימויו של אורי ברבש המבוססת על פרשת קו 300, היא גם הופיעה בסדרה טירונות.
היא עבדה כמורה למשחק.
היא נישאה לגד קינר.
הערות שוליים

↑  אהובה קינר, "הרופא וגרושתו" - מהבמה לסיפור אהבה של אהובה וגד קינר, באתר הקשר הרב דורי
↑  יפות יפות, מעריב, 17 בספטמבר 1971
אומברטו בוצ'וני

| --- | --- |

 לידה:  19 באוקטובר 1882 רג'ו די קלבריה, איטליה 
 פטירה:  17 באוגוסט 1916 (בגיל 33) ורונה, איטליה 
 מקום קבורה:  בית הקברות המרכזי בוורונה 
 לאום:  איטלקים 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנויות יפות ברומא  האקדמיה לאמנויות יפות בוונציה 
 תקופת הפעילות:  1907–1916 (כ־9 שנים) 
 זרם באמנות:  פוטוריזם 
 יצירות ידועות:  העיר מתעוררת, צורות מיוחדות של התמשכות בחלל, רעשי הרחוב חודרים אל הבית 
 
אומברטו בוצ'וני - דיוקן עצמי
אומברטו בוצ'וני (באיטלקית: Umberto Boccioni;‏ 19 באוקטובר 1882 – 16 באוגוסט 1916), צייר ופסל איטלקי.
אומברטו בוצ'וני הוא האמן החשוב ביותר של התנועה הפוטוריסטית. בעבודותיו ניתן לזהות בבירור את קווי החשיבה ואת העקרונות המנחים של הזרם הפוטוריסטי.
ביוגרפיה

נולד ברג'ו די קלבריה שבדרום איטליה. בשנת 1910 פרסם בוצ'וני יחד עם אמנים נוספים את ה"המניפסט הטכני של הציור הפוטוריסטי". מטרת המניפסט הייתה לעודד את הכוחות המניעים את סמלי הטכנולוגיה המודרנית: כוח, אלימות, תנועה ומהירות.
בשנת 1912 התוודע בוצ'וני לראשונה אל הקוביזם, שרווח בפריז. סגנון זה העשיר את אוצר הדימויים הצורניים שלו, ובעקבות כך נוצר סגנונו האופייני, המתאר צורות מופשטות למחצה באמצעות קווים ומשטחים המגדירים בעת ובעונה אחת את הנושא ואת התנועה שלו בחלל. גם בתחום הפיסול היו לבוצ'וני חידושים רבים: החל בשילוב בין חומרים שונים ועד להצעות ליצירת פסלים ממונעים.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה גויס בוצ'וני לצבא והוצב ביחידה סמוך לוורונה; הוא נהרג כאשר נפל מסוסו בעת אימון ונקבר בבית הקברות המרכזי בוורונה (Cimitero Monumentale di Verona).
עבודות מפורסמות

"מהומות בגלריה" - 1909 (ציור)
"העיר מתעוררת" - 1910 (ציור)
"רעשי הרחוב חודרים אל הבית" - 1911 (ציור)
"מאטריה" - 1912 (ציור)
"התפתחות של בקבוק בחלל" 1912 (פסל)
"אטיגרציוזו" (1913), פסל
"צורות מיוחדות של התמשכות בחלל" 1913 (פסל)
"הדינמיקה של סוס המירוץ" 1914–1915 (פסל)
לקריאה נוספת

דייוויד פייפר (עורך), אנציקלופדיה לאמנות הציור והפיסול, ירושלים: כתר, (1984)