stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קתרין שלזינגר
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1986 | מנזר נורת'אנגר | Northanger Abbey | קתרין מורלנד | סרט טלוויזיה |
| 1987 | יומנה של אנה פרנק | The Diary of Anne Frank | אנה פרנק | מיני-סדרה |
| 1988 | מאדאם סוזאצקה | Madame Sousatzka | תלמידה לפסנתר | בבימויו של ג'ון שלזינגר |
| 1988 |  | No Frills | סוזי | סיטקום |
| 1989 | דוקטור הו | Doctor Who | גוונדלין | בפרק "Ghost Light" |
| 1991 | קתרין הצעירה | Young Catherine | אליזבת וורונטסובה | סרט טלוויזיה |
| 1992–1993 |  | Rides | סו-לין | סדרת טלוויזיה |
| 1998 | עדות אילמת | Silent Witness | ד"ר אנאבל אוונס | בפרק "An Academic Exercise" |
| 1998 |  | The Bill | ניקי | בפרק "Puzzled" |
| 1998 | סוויני טוד | The Tale of Sweeney Todd | לוסי | סרט טלוויזיה |
| 1999 |  | Simon Magus | אשקה |  |
| 2000 | בראשית | In the Beginning | מרים | מיני-סדרה |
הערות שוליים

↑  SCHLESINGER, Katharine, BFI
↑  The Audiobook Experts - Australia and international
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810600692605606  ISNI: 0000 0000 4477 245X  LCCN: no2003094762  NTA: 074101501  VIAF: 71086787   WorldCat (עם VIAF): 71086787
רוסלן ניגמטולין

רוסלן קרימוביץ' ניגמטולין (ברוסית: Русла́н Кари́мович Нигмату́ллин ; נולד ב-7 באוקטובר 1974 בקאזאן, ברית המועצות) הוא כדורגלן עבר רוסי ממוצא טטרי ששיחק בעמדת השוער בקבוצות לוקומוטיב מוסקבה, ספרטק מוסקבה וצסק"א מוסקבה. הוא שיחק שנתיים בנבחרת רוסיה. בסוף הקריירה שלו שיחק בישראל, בקבוצת מכבי אחי נצרת.
תארים

אליפות ליגת העל הרוסית - 1996, 1997, 2004
הגביע הרוסי - 2000, 2001
כדורגלן השנה ברוסיה - 2001
קרוסלה

ערך זה עוסק במתקן שעשועים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
קרוסלה
ילדים משחקים בקרוסלה בגן שעשועים
קרוסלה (Carousel; בעברית סְחַרְחָרָה, סְחַרְחֵרָה וסְחַרְחֶרֶת) היא מתקן שעשועים המבוסס על סיבוב במישור האופקי. התאוצה הצנטריפטלית והצנטרפוגלית המוענקת לנמצאים בתוך הקרוסלה גורמת לתחושת עונג, בייחוד אצל ילדים, שאיבר שיווי המשקל שבאוזנם פועל כשורה. אחרת עלול השימוש בקרוסלה לגרום לבחילה.
קרוסלות קטנות, מאלו הנמצאות בגני שעשועים, מחולקות לשני חלקים - נייד ונייח. החלק הנייח הוא ציר הקרוסלה, המקובע לקרקע. חלק זה לרוב מוכתר בהגה, בגובה נגיש ליושבים בקרוסלה. החלק הנייד הוא גוף הקרוסלה, המחובר לציר ומסוגל להסתובב סביבו. כאשר היושבים בקרוסלה מפעילים כוח כדי לסובב את ההגה, הם בעצם מסובבים את גוף הקרוסלה סביב ההגה המקובע. כמו כן, ישנן קרוסלות שבהם היושבים סביבה מפעילים באמצעות ריצה תוך כדי ישיבה על מנת להאיץ אותן.
קרוסלות גדולות, מאלה הנמצאות בפארקי שעשועים, מונעות בחשמל. הן עשויות לכלול תאוצה בכיוונים נוספים: המושבים עשויים לעלות ולרדת, כמו בקרוסלת הסוסים. הקרוסלה כולה עשויה לשנות את מישור הסיבוב שלה.
ראו גם

כוח קוריוליס
הערות שוליים

1 2 3  סחרחרה או סחרחרת?, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏27 בפברואר 2011
↑  סְחַרְחֵרָה במילון תרבות הגוף [חינוך גופני] (תשי"ח), באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565659205171  GND: 4211353-2  LCCN: sh85083884  NKC: ph800067
רוברט קוך

| --- | --- |
רוברט קוך בסביבות שנת 1900
רוברט קוך בסביבות שנת 1900
 לידה:  11 בדצמבר 1843  קלאוסתאל (גר'), הנובר
 פטירה:  27 במאי 1910 (בגיל 66) הקיסרות הגרמנית באדן-באדן, באדן, גרמניה
 שם לידה:  Robert Heinrich Hermann Koch 
 ענף מדעי:  ביולוגיה, רפואה
 מקום מגורים:  גרמניה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת גטינגן 
 מנחה לדוקטורט:  גאורג מייזנר, רודולף וירכו 
 מוסדות:  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
 תלמידי דוקטורט:  אמיל אדולף פון ברינג, קיטסאטו שיבסבורו, פרידריך לפלר, אוגוסט פון וסרמן 
 פרסים והוקרה:  חבר זר של החברה המלכותית (4 במרץ 1897)  פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (1905)  אות המסדר מקסימיליאן של בוואריה למדעים ואמנויות (1909)  אביר הצלב הגדול של מסדר העיט האדום  אזרח כבוד של ברלין  אזרחות כבוד של קלאוסתאל-צלרפלד  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה 
 בן או בת זוג:  אמי קוך (16 ביולי 1867–1893)  הדוויג קוך (2021–?) 
 צאצאים:  גרטרוד פפוהל 
 תרומות עיקריות
 מהאבות המייסדים של מדע הבקטריולוגיה, מגלה מקור מחלת השחפת
 חתימה:   
 
פסלו של קוך בקדמת בית החולים שאריטה בברלין
הַיְנְרִיךְ הֶרְמָן רוֹבֵּרְט קוֹךְ (בגרמנית: Heinrich Hermann Robert Koch‏; 11 בדצמבר 1843 – 27 במאי 1910) היה רופא ומיקרוביולוג גרמני, מהאבות המייסדים של מדע הבקטריולוגיה והמיקרוביולוגיה. הוא זיהה את הגורמים למחלות שחפת, כולרה וגחלת (אנתראקס) וסיפק בסיס ניסויי לזיהוי מחלות זיהומיות, שכולל ביצוע ניסויים בבעלי חיים ובבני אדם. קוך יצר ושכלל שיטות מחקר בתחום המיקרוביולוגיה וגילה תגליות מפתח בתחום בריאות הציבור. על תרומתו לחקר השחפת, זכה קוך בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1905.
ראו גם

האקסיומות של קוך
מקס פון פטנקופר
תאוריית החיידקים כגורמי מחלות
קרב לימבורג (1792)

קרב לימבורג (נקרא גם קרב פרידברג) היה קרב במלחמת הקואליציה הראשונה, שהתרחש ב-9 בנובמבר 1792 בלימבורג אן דר לאהן בין כוחות המהפכה הצרפתית לכוחות פרוסים, והסתיים בניצחון צרפתי.
הקרב

לאחר הניצחון הצרפתי בקרב ז'מפ, התוכנית האוסטרית-פרוסית לפלוש לצרפת ולהגיע לפריז נגנזה, וכעת האוסטרים איבדו עוד ועוד שטחים בבלגיה. בעוד שהאוסטרים לחמו בבלגיה, הצבא הפרוסי, שרק ברגע האחרון הצליח להימלט מצרפת, שינה כיוונו ומיהר לעזרת הפפאלץ שאליה פלש הגנרל הצרפתי אדם פיליפ, הרוזן דה קוסטין. לאחר השארת דיוויזיה להגן על קובלנץ, יצא פילדמרשל קרל וילהלם פרדיננד, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל, ללימבורג וסביבתה, שם הורה לכוחותיו להישאר, כי הוא ראה את לימבורג במיקום טוב כדי לחסום את ההתקדמות הצרפתית. ב-8 בנובמבר הורה קסטין לקולונל ז'אן ניקולס הושאר לתקוף את הפרוסים בלימבורג. לואי דומיניק מונייה היה אמור לתמוך בהתקפה עם הקורפוס שלו.
הושאר הפתיע את הפרוסים, שהאמינו שהם בטוחים בלימבורג, ולכן הקימו הגנות לא חזקות דיים, כדי לבלום את המתקפה הצרפתית. הצרפתים התקינו בשקט את סוללות הארטילריה שלהם לפני שהאויב בכלל שם לב, וברגע ההתקפה פתחו באש. לאחר היסוס מסוים, יצאו הפרוסים והשליכו את עצמם לקרב, הפגזות אש ארטילרית צרפתית, שאילצה אותם לסגת. הצרפתים גירשו את הפרוסים מהעיר; והם נסוגו למונטבאור, בעוד הצרפתים התבצרו בעיר שזה עתה כבשו. הקרב כולו ארך 90 דקות.
לקריאה נוספת

Dodge, Theodore Ayrault (2011). Warfare in the Age of Napoleon: The Revolutionary Wars Against the First Coalition in Northern Europe and the Italian Campaign, 1789-1797. USA: Leonaur Ltd. ISBN 978-0-85706-598-8.
Phipps, Ramsay Weston (2011). The Armies of the First French Republic: Volume II The Armées du Moselle, du Rhin, de Sambre-et-Meuse, de Rhin-et-Moselle. USA: Pickle Partners Publishing. ISBN 978-1-908692-25-2.
Smith, Digby (1998). The Napoleonic Wars Data Book. London: Greenhill. ISBN 1-85367-276-9.
Victoires, conquêtes, désastres, revers et guerres civiles des Français Tome 7
Mémoires de Custine
הערות שוליים

↑  The French order of battle is incomplete, but it is known that Houchard commanded one battalion of the Volontaires Grenadiers, three squadrons of the 2nd Chasseurs à cheval, and two squadrons of the 2nd Cavalry regiment of Custine's advanced guard. See Smith, p. 28.
1 2  Smith, Digby (1998). The Napoleonic Wars Data Book. London: Greenhill. p. 32. ISBN 1-85367-276-9.
רוברט קולדר

| --- | --- |

 לידה:  13 ביולי 1745 אלגין, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  1 בספטמבר 1818 (בגיל 73) בישופ'ס ולטהאם, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 תקופת הפעילות:  מ-1759 
 בן או בת זוג:  Amelia Michell (מאי 1779–?) 
 פרסים והוקרה:  אביר מפקד במסדר האמבט 
 
אדמירל סר רוברט קוֹלְדֶר, בָּרוֹנֶט ראשון (באנגלית: Robert Calder)‏ (13 ביולי 1745 – 1 בספטמבר 1818) היה קצין הצי המלכותי הבריטי, שהשתתף במלחמת שבע השנים, מלחמת העצמאות של ארצות הברית, מלחמות המהפכה הצרפתית והמלחמות הנפוליאוניות.
משפחתו

קולדר נולד באלגין, סקוטלנד, בנם השלישי של סר ג'יימס קולדר ואליס יוז. אביו היה בָּרוֹנֶט קולדר השלישי ממירטון (Muirton), ומאז 1761 אחד מכרוזי (Gentleman Usher) לשכת המלכה (Privy chamber) שארלוט. אחיו הבכור של רוברט ויורש הברונטיות היה מייג'ור-ג'נרל סר הנרי קולדר. ב-1779 נשא לאישה את אמליה מיצ'ל. לזוג לא נולדו ילדים.
קורות שירותו בצי

קולדר למד בבית הספר העיוני (grammar school) של אלגין, והצטרף לצי המלכותי ב-1759 בהיותו בן ארבע-עשרה. ב-21 במאי 1762 השתתף כפרח חובלים בלכידת האונייה הספרדית "הרמיונה", קיבל 1,800 ליש"ט – חלקו בדמי השלל (prize money), והועלה לדרגת לפטננט. את שירותו כלפטננט החל בים הקריבי באונייה "אסקס" (64 תותחים) תחת פיקודו של קפטן ג'ורג' פולקנר. קידומו היה איטי, ורק ב-1780 הועלה לדרגת פוסט קפטן (post captain). הוא פיקד על הפריגטה "דיאנה" בציו של אדמירל ריצ'רד קמפנפלט, מילא היטב את המשימות השונות שהוטלו עליו, אך לא נקרתה לו הזדמנות להוכיח עצמו תחת אש.
ב-1796 מונה לקפטן של הצי של אדמירל ג'ון ג'רוויס ונטל חלק בקרב כף סנט וינסנט ב-14 בפברואר 1797. לאחר הקרב נבחר לשאת אל לונדון את האשגרים המודיעים על הניצחון, וב-3 במרס 1797 קיבל מידי המלך ג'ורג' השלישי תואר אביר כהוקרה על שירותו הטוב. נוסף על כך זכה להכרת תודה מאת הפרלמנט, וב-22 באוגוסט 1798 הוענק לו תואר האצולה - הברונט הראשון קולדר מסאות'וויק.
ב-1799 הועלה לדרגת סגן אדמירל, וב-1804, כשהוא נושא כבר דרגת תת אדמירל, נשלח בראש שייטת קטנה לרדוף אחר כוח צרפתי בפיקוד תת-אדמירל גַנטוֹם, שהובילה אספקה לצבא הצרפתי במצרים. משימתו לא צלחה, ועם סיום מלחמת הקואליציה השנייה שב לאנגליה.
קורות שירותו בצי > קרב כף פיניסטרה

במלחמת הקואליציה השלישית (1805-1806) פיקד קולדר על השייטת שהטילה הסגר על נמלי רושפור ופרול, בהם נאספו האוניות לליווי הפלישה המתוכננת של נפוליאון לאנגליה. כשנודע באדמירליות כי צי צרפתי-ספרדי (20 אוניות קו) בפיקוד דה וילנב, שנועד לחפות על הפלישה, עושה דרכו אל עבר ברסט, תוגברה השייטת של קולדר (10 אוניות קו) ב-5 אוניות נוספות, והוא נצטווה ליירטו. הקרב ניטש ב-22 ביולי 1805 ליד כף פיניסטרה, בחופה האטלנטי של ספרד. למרות הנחיתות המספרית והערפל הכבד ששרר באזור הצליחו אנשיו של קולדר להסב נזקים לצי המאוחד ולהכניע ולתפוס שלל שתי אוניות ספרדיות. כשירדה החשיכה, לאחר ארבע שעות לחימה, הורה קולדר לנתק מגע. אבדות הצי המאוחד היו 158 הרוגים ו-320 פצועים, ובצי הבריטי – 39 הרוגים ו-159 פצועים. במשך יומיים לאחר הקרב נותרו שני הציים היריבים במרחק ראייה אחד מן השני, אך איש מהאדמירלים לא ניסה לחדש את הלחימה. קולדר החליט להגן על שתי אוניות השלל שתפס ועל אוניית הקו "וינדזור קאסל" שניזוקה קשות ולא יכלה לנוע בכוחות עצמה. גם תת-אדמירל וילנב לא היה מעוניין להיכנס שוב לקרב, וב-24 בחודש עזב את הזירה אל ויגו.
לאחר הקרב חזר קולדר עם אוניותיו להטיל הסגר על פרול. תוך כדי כך הגיעו הידיעות על ההתנגשות אל האדמירליות בלונדון, וב-28 בספטמבר, בעודו עם עיקר הצי בקדיס, נקרא קולדר לשוב ללונדון ולהתייצב בפני בית דין צבאי, כדי להסביר מדוע לא עשה כל שביכולתו כדי להשמיד את הצי המאוחד. אדמירל נלסון, שנטל את הפיקוד על הצי בקדיס ומי שעתיד להשמיד בסופו של דבר את הצי הצרפתי-ספרדי בקרב טרפלגר, איפשר לו לשוב לאנגליה באונייתו שלו, "פרינס אוף ויילס", ולא באחת הפריגטות כפי שהיה מקובל במקרים מעין אלה. בית הדין, שהתכנס על סיפון אונייתו ב-23 בספטמבר 1805, מצא אותו אשם בשיקול דעת מוטעה אך לא במורך לב, והטיל עליו עונש של נזיפה חמורה. המשמעות הייתה, כי לא זכה יותר לקבל פיקוד בים. ברם, חמש שנים אחר כך, ב-31 ביולי 1810, הועלה לדרגת אדמירל ומונה למפקד בסיס הצי המלכותי בפלימות'. ב-2 בינואר 1815 הוענק לו תואר אביר מפקד של מסדר האמבט כהוקרה על שירותו רב השנים. קולדר נפטר ב-1818 בהוֹלְט, ליד בישופ'ס וולת'ם שבהמפשייר.
לקריאה נוספת

James, William. Naval History of Great Britain, 1793-1827. London, Richard Bently, 1837. In six volumes. Digitized copy in pbenion.plus.com
Potter, E.B. (editor). Sea Power – A Naval History. Annapolis, Naval Institute Press, 1981 (2nd edtion).
"Sir Robert Calder" at Oxford Dictionary of National Biography, 1885. Digitized copy in: Internet Archive.
"Trial of Vice-Admiral Robert Calder", The Naval Chronicle, 1806, p. 79.
George Edward Cokayne (editor), The Complete Baronetage. 1900.
קקה רוזברג

קאיו אריק "קקה" רוזברג (בפינית: Keijo Erik "Keke" Rosberg; נולד ב-6 בדצמבר 1948) הוא נהג מרוצים פיני, שזכה בתואר אליפות הפורמולה 1 בשנת 1982. קקה הוא אביו של ניקו רוזברג, אלוף הפורמולה 1 בשנת 2016.
קריירת מרוצים

רוזברג החל להתחרות בפורמולה 1 בגיל 29, גיל מאוחר יחסית למקובל באליפות. לפני כן השתתף במגוון רחב של תחרויות פורמולה שונות, ביניהן פורמולה 2, פורמולה אטלנטיק ופורמולה פסיפיק. את הופעת הבכורה ערך נהג בגרנד פרי דרום אפריקה במהלך עונת 1978 כנהגה של קבוצת תאודור רייסינג (Theodore Racing). הרכבים של קבוצת תאודור לא היו תחרותיים וסבלו מבעיות אמינות קשות. בהמשך העונה חתם בקבוצת ATS והתחרה עבורה בשלושה מרוצים. בהמשך העונה החליפה קבוצת תאודור את רכביה לאחר ששאלה את השלדה מקבוצת וולף. בעקבות החלפת השלדה שב רוזברג להתחרות עבור הקבוצה, אך גם כלי הרכב החדשים לא היו תחרותיים מספיק ורוזברג שב להתחרות עבור ATS בשני המרוצים האחרונים של העונה.
בעונת 1979 עבר להתחרות בקבוצת וולף, אך התקשה לסיים מרוצים וסיים את העונה ללא נקודה. בעונת 1980 עבר להתחרות עבור קבוצת פיטיפלדי (Fittipaldi). במרוץ פתיחת העונה סיים במקום השלישי והשיג פודיום ראשון בקריירה, אך בהמשך העונה התקשה לסיים מרוצים וסיים את העונה עם 6 נקודות בלבד. בעונת 1981, עונתו השנייה בקבוצה, לא הצליח לצבור נקודות כלל.
למרות חוסר ההצלחה בחרה בו קבוצת ויליאמס להחליף את אלן ג'ונס, אלוף הפורמולה לשנת 1980, שפרש בסיום עונת 1981. במהלך עונת 1982 צבר נקודות במרבית המרוצים ובגרנד פרי השווייצרי רשם את ניצחון הבכורה. במהלך העונה אף אחד מהנהגים לא הצליח לנצח יותר משני מרוצים. אף על פי שהמכונית בה נהג הייתה מיושנת, ניצחון אחד וחמישה פודיומים הקנו לרוזברג את תואר האליפות.
בעונה שלאחר הזכייה בתואר הצליחו פרארי, רנו וב.מ.וו לשפר את אמינות מנועי הטורבו שלהם, כך שביצועי הרכבים תאמו את יכולות המנוע. רוזברג שהמשיך בנהיגה ברכבו המיושן התקשה להיאבק בכלי הרכב המהירים, אך למרות זאת רשם ניצחון בגרנד פרי של מונקו. במרוץ סיום העונה צויד הרכב שלו במנוע טורבו מתוצרת הונדה. בעזרת המנוע החדש סיים את המרוץ במקום החמישי, מקום בו סיים את העונה בדירוג הכולל.
מנועי הטורבו פעלו היטב, אך שלדות הרכב מתוצרת פורד התקשו להתמודד עם עוצמתם. רוזברג ניצח את הגרנד פרי האמריקאי שהתקיים בדאלאס, אך הגיע לפודיום רק פעם אחת נוספת במהלך כל העונה. בעשרה מרוצים נאלץ לפרוש וסיים את העונה במקום השמיני.
עונת 1985 הייתה טובה יותר עבור קבוצת ויליאמס ורוזברג. שלדת הרכב החדשה, העשויה מסיבי פחמן, אפשרה העברת כוח טובה יותר, חיסכון בדלק ואמינות. רוזברג ניצח בגרנד פרי בדטרויט וזינק מהפול פוזישן בשני המרוצים הבאים בצרפת ובריטניה. את הניצחון החמישי והאחרון בקריירה שלו השיג בגרנד פרי האוסטרלי, מרוץ סיום העונה.
למרות השיפור בכלי הרכב בחר לעזוב את קבוצת ויליאמס ולעבור לקבוצת מקלארן. בעת המעבר הבחירה נראתה מוצלחת, שכן מקלארן זכתה באליפות היצרנים בשתי העונות הקודמות, אך רכב המקלארן MP4/2C עוצב בהתאמה לאלן פרוסט וניקי לאודה. ג'ון ברנרד, מתכנן הרכב לא הסכים לבצע שינויים ברכב על מנת להתאימו לרוזברג. רק לאחר שברנרד עזב את הקבוצה לטובת פרארי התאפשר לרוזברג לבצע התאמות ברכב. התוצאות המאכזבות שהשיג במהלך העונה, יחד עם מותו של חברו אליו דה אנג'ליס, שנהרג במהלך נסיעת מבחן בצרפת בחודש מאי, הובילו את רוזברג להודיע על פרישה בסיום העונה.
לאחר הפרישה

בשנת 1989 התחרה רוזברג במרוץ 24 השעות של ספא, כשהוא נוהג בפרארי מונדיאל. בשנת 1990 הצטרף לקבוצת פז'ו והתחרה באליפות העולם למכוניות ספורט במשך שנתיים, בהם ניצח פעמיים. לאחר מכן עבר להתחרות באליפות גרמניה למכוניות טורינג (DTM) והתחרה בקבוצות מרצדס-בנץ ואופל. בשנת 1995 הקים קבוצה עצמאית, שנשאה את שמו. בסיום השנה פרש מתחרויות והתמקד בניהול הקבוצה.
הקבוצה התחרתה עונה נוספת ב-DTM, עד לסגירתו של הסבב. לאחר מכן עבר הקבוצה להתחרות בפורמולה ב.מ.וו, פורמולה 3 הגרמנית ואליפות הפורמולה 3 האירופאית. בשנת 2000 עם החזרה של סבב ה-DTM, חזרה הקבוצה להתחרות בו, כשנהגיה נוהגים בדגמי מרצדס. הקושי בהשגת נקודות הוביל את הקבוצה להפסיק את פעילותה בשנת 2004. שנתיים לאחר מכן שבה הקבוצה להתחרות, הפעם נהגיה עשו שימוש בדגמי אאודי.
מרוצים

| שנה | קבוצה | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | מיקום | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1978 | תאודור רייסינג | ארגנטינה | ברזיל | דרום אפריקה פרש | ארצות הברית DNPQ | מונקו DNPQ | בלגיה DNQ | ספרד DNPQ |  |  |  | גרמניה 10 | אוסטריה NC | הולנד פרש | איטליה DNPQ |  |  | - | 0 |
| 1978 | ATS |  |  |  |  |  |  |  | שוודיה 15 | צרפת 16 | בריטניה 17 |  |  |  |  | ארצות הברית פרש | קנדה NC | - | 0 |
| 1979 | וולף רייסינג | ארגנטינה | ברזיל | דרום אפריקה | ארצות הברית | ספרד | בלגיה | מונקו | צרפת 9 | בריטניה פרש | גרמניה פרש | אוסטריה פרש | הולנד פרש | איטליה פרש | קנדה DNQ | ארצות הברית פרש |  | - | 0 |
| 1980 | פיטיפלדי | ארגנטינה 3 | ברזיל 9 | דרום אפריקה פרש | ארצות הברית פרש | בלגיה 7 | מונקו DNQ | צרפת פרש | בריטניה DNQ | גרמניה פרש | אוסטריה 16 | הולנד DNQ | איטליה 5 | קנדה 9 | ארצות הברית 10 |  |  | 10 | 6 |
| 1981 | פיטיפלדי | ארצות הברית פרש | ברזיל 9 | ארגנטינה פרש | סן מרינו פרש | בלגיה פרש | מונקו DNQ | ספרד 12 | צרפת פרש | בריטניה פרש | גרמניה DNQ | אוסטריה | הולנד DNQ | איטליה DNQ | קנדה DNQ | ארצות הברית 10 |  | - | 0 |
| 1982 | ויליאמס | דרום אפריקה 5 | ברזיל נפסל | ארצות הברית 2 | סן מרינו | בלגיה 2 | מונקו פרש | ארצות הברית 4 | קנדה פרש | הולנד 3 | בריטניה פרש | צרפת 5 | גרמניה 3 | אוסטריה 2 | שווייץ 1 | איטליה 8 | ארצות הברית 5 | 1 | 44 |
| 1983 | ויליאמס | ברזיל נפסל | ארצות הברית פרש | צרפת 5 | סן מרינו 4 | מונקו 1 | בלגיה 5 | ארצות הברית 2 | קנדה 4 | בריטניה 11 | גרמניה 10 | אוסטריה 8 | הולנד פרש | איטליה 11 | בריטניה פרש | דרום אפריקה 5 |  | 5 | 27 |
| 1984 | ויליאמס | ברזיל 2 | דרום אפריקה פרש | בלגיה 4 | סן מרינו פרש | צרפת 6 | מונקו 4‡ | קנדה פרש | ארצות הברית פרש | ארצות הברית 1 | בריטניה פרש | גרמניה פרש | אוסטריה פרש | הולנד 8 | איטליה פרש | גרמניה פרש | פורטוגל פרש | 8 | 20.5 |
| 1985 | ויליאמס | ברזיל פרש | פורטוגל פרש | סן מרינו פרש | מונקו 8 | קנדה 4 | ארצות הברית 1 | צרפת 2 | בריטניה פרש | גרמניה 12 | אוסטריה פרש | הולנד פרש | איטליה פרש | בלגיה 4 | בריטניה 3 | דרום אפריקה' 2 | אוסטרליה 1 | 3 | 40 |
| 1986 | מקלארן | ברזיל פרש | ספרד 4 | סן מרינו 5 | מונקו 2 | בלגיה פרש | קנדה 4 | ארצות הברית פרש | צרפת 4 | בריטניה פרש | גרמניה 5 | הונגריה פרש | אוסטריה 9 | איטליה 4 | פורטוגל פרש | מקסיקו פרש | אוסטרליה פרש | 6 | 22 |
‡ המרוץ נפסק לאחר 75% מהדרך. חולקו מחצית הנקודות.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1172905177  ICCU: TO0V643415  ISNI: 0000 0000 6613 052X  LCCN: no2013049860  NLA: 35711162  SUDOC: 050624156  Trove: 1052919  VIAF: 93179174   WorldCat (עם VIAF): 93179174
קלודאווה

| --- | --- |
סמל קלודאווהסמל קלודאווה

 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  פולין גדול פולין גדול
 מחוז:  קולו
 שטח:  4.32 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  6,074 (31 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  52°15′N 18°54′E﻿ / ﻿52.250°N 18.900°E﻿ / 52.250; 18.900
 אזור זמן:  UTC+1
 http://klodawa.wlkp.pl
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיקלודאווה(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיקלודאווה(למפת פרובינציית פולין גדול רגילה) פוזנן קאליש קונין פילה לודז' פומ. פומרניה המערבית  לוב. קויאוויה-פומרניה שלזיה תחתית אופולהקלודאווה(למפת פרובינציית פולין גדול מוגדלת) פוזנן קאליש קונין פילה לודז' פומרניה פומרניה המערבית  לובוש קויאוויה-פומרניה שלזיה תחתית אופולהקלודאווה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
קלודאווה (בפולנית: Kłodawa; בגרמנית: Tonningen; ביידיש: קלאָדעווע) היא עיירה במחוז קולו שבפרובינציית פולין גדול בפולין, על גדות נהר רגיילבקה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

קלודאווה כמקום יישוב של בני אדם מהמאה השישית לפני הספירה. בשנת 1430 הוענקו לקלודאווה זכויות עיר. באמצע המאה ה-17 ניזוקה העיר קשות כתוצאה מפלישת האימפריה השוודית.
בחלוקת פולין השנייה, בשנת 1793, נכללה העיר בתחום פרוסיה, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית. בשנת 1867 ניטל מהיישוב מעמדו העירוני, אך זה הושב לו בשנת 1925.
יהודי קלודאווה

התיעוד הראשון לישיבת יהודים בקלודאווה הוא משנת 1487. בשנת 1647 הוענק לעיר כתב זכויות, שאסר על מגורי יהודים בה. הגבלות אלה בוטלו באופן רשמי רק בסוף המאה ה-18. החל משנות ה-20 של המאה ה-19 התקיימה בעיירה קהילה יהודית עצמאית, ובשנת 1860 נבנה בה בית כנסת מאבן.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 1,350 יהודים, למעלה משליש מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית.
עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים בתחילת ספטמבר 1939, הוטלו על יהודי העיר גזירות שונות, ובהן חובת ביצוע עבודות כפייה, חובת תשלום סכומי כופר, החרמת רכוש, הגבלות תנועה והשפלות פומביות. בתחילת ינואר 1942 נרצחו 46 מיהודי העיירה. בין ה-9 ל-12 בינואר 1942 גורשו למעלה מ-1,000 היהודים שנותרו בעיירה למחנה ההשמדה חלמנו.
קרב לימנובה

קרב לימנובה היה קרב שהתרחש במסגרת החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה בין הצבא האוסטרו-הונגרי לצבא האימפריה הרוסית. הקרב התרחש ב-1 ל-13 בדצמבר 1914, בקרבת העיירה לימנובה, והסתיים בניצחון אוסטרו-הונגרי.
רקע

ב-20 בנובמבר 1914, פתח מפקד החזית הדרום-מערבית ניקולאי איוואנוב בהתקפה לכיוון נובי סונץ' מתוך כוונה לכבוש את קרקוב מידי האימפריה האוסטרו-הונגרית. ההתקפה העיקרית באה מדרום, מידיה של הארמייה השלישית של רדקו דימיטרייב, שנעה בין גריבוב לנובי סונץ'. במקביל, הקורפוסים ה-11 וה-9 תקפו במרכז, בעוד הקורפוס ה-21 שהה על הגדה הצפונית של הוויסלה, ולא פתח בהתקפה כיוון שהמתין לקורפוס ה-10 שהיה אמור לתגבר אותו. הארמייה השמינית של אלכסיי ברוסילוב שהתה בקרפטים והייתה מוכנה גם כן לפתוח במתקפה. הרוסים כבשו את העיירה לימנובה, כ-40 ק"מ מקרקוב, ושם החליטו האוסטרים להנחית את מתקפת הנגד שלהם שהחלה ב-1 בדצמבר.
המתקפה העיקרית שנועדה לכתר את הארמייה השלישית הרוסית נקבעה ל-3 בדצמבר. עיקר המשימה הוטלה על הארמייה הרביעית של יוזף פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה. התוכנית הראשונית הייתה שהקורפוס ה-14 בפיקודו של יוזף רוט יאגף את הארמייה השלישית הרוסית, בעוד הארמייה האוסטרו-הונגרית השלישית תתקוף בקרפטים את הארמייה הרוסית השמינית, ותמנע ממנה לבוא לעזרת הארמייה השלישית הרוסית. הרמטכ"ל האוסטרו-הונגרי קונרד פון הצנדורף, פנה לקיסרות הגרמנית בבקשת תגבורת, ועמיתו הגרמני פאול פון הינדנבורג שלח אליו בסוף נובמבר את דיוויזיית המילואים ה-47, בפיקודו של אלפרד פון בסר.
סדר הכוחות

שתי ארמיות של הצבא האוסטרו-הונגרי לחמו בקרב זה:
הארמייה השלישית בפיקוד סבטוזר בורוייביץ'
| סדר כוחות הארמייה השלישית> קורפוס | סדר כוחות הארמייה השלישית> מפקד | סדר כוחות הארמייה השלישית> דיוויזיות | סדר כוחות הארמייה השלישית>  |
| --- | --- | --- | --- |
| הקורפוס ה-9 | רודולף קרליצ'ק | הדיוויזיה ה-10   הדיוויזיה ה-26 |  |
| הקורפוס ה-3 | אמיל קולרוס פון גילדרן | הדיוויזיה ה-6   הדיוויזיה ה-22   הדיוויזיה ה-28 |  |
| הקורפוס ה-7 | יוזף אוגוסט, ארכידוכס אוסטריה | הדיוויזיה ה-17   הדיוויזיה ה-20 |  |
|  |  | הדיוויזיה ה-38 בפיקוד אלכסנדר סזורמאי |  |

הארמייה הרביעית בפיקוד יוזף פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה
| סדר כוחות הארמייה הרביעית> קורפוס | סדר כוחות הארמייה הרביעית> מפקד | סדר כוחות הארמייה הרביעית> דיוויזיות | סדר כוחות הארמייה הרביעית>  |
| --- | --- | --- | --- |
| הקורפוס ה-17 | קרל קריטק | הדיוויזיה ה-19   הדיוויזיה ה-41 |  |
| הקורפוס ה-11 | סטפן פון ליוביצ'יץ | הדיוויזיה ה-11   הדיוויזיה ה-15   הדיוויזיה ה-30 |  |
| הקורפוס ה-14 | יוזף רוט | הדיוויזיה ה-3   הדיוויזיה ה-8   הדיוויזיה ה-13 |  |
| הקורפוס ה-6 | ארתור ארץ פון שטראוסנבורג | הדיוויזיה ה-39   הדיוויזיה ה-45 |  |
| קורפוס הפרשים | יוהאן הרברט פון הרברשטיין | דיוויזיית הפרשים ה-6   דיוויזיית הפרשים ה-10   דיוויזיית הפרשים ה-11 |  |
|  |  | דיוויזיית המילואים הגרמנית ה-47 בפיקוד אלפרד פון בסר |  |

שתי ארמיות של צבא האימפריה הרוסית לחמו בקרב זה:
הארמייה השלישית בפיקוד רדקו דימיטרייב
| סדר כוחות הארמייה השלישית> קורפוס | סדר כוחות הארמייה השלישית> מפקד | סדר כוחות הארמייה השלישית> דיוויזיות | סדר כוחות הארמייה השלישית>  |
| --- | --- | --- | --- |
| הקורפוס ה-11 | ולדימיר זכארוב | הדיוויזיה ה-11   הדיוויזיה ה-32 |  |
| הקורפוס ה-9 | דמיטרי שצ'רבייב | הדיוויזיה ה-5   הדיוויזיה ה-42 |  |
| הקורפוס ה-10 | ניקולאי פרוטופופוב | הדיוויזיה ה-9   הדיוויזיה ה-31 |  |
| הקורפוס ה-21 | יאקוס שקינסקי | הדיוויזיה ה-33   הדיוויזיה ה-44 |  |

הארמייה השמינית בפיקוד אלכסיי ברוסילוב
| סדר כוחות הארמייה השמינית> קורפוס | סדר כוחות הארמייה השמינית> מפקד | סדר כוחות הארמייה השמינית> דיוויזיות | סדר כוחות הארמייה השמינית>  |
| --- | --- | --- | --- |
| הקורפוס ה-8 | ולדימיר דרגומירוב | הדיוויזיה ה-14   הדיוויזיה ה-15 |  |
| הקורפוס ה-23 | אפנסי זוריקוב | הדיוויזיה ה-48   הדיוויזיה ה-49 |  |
| הקורפוס ה-7 | אדוארד אק | הדיוויזיה ה-13   הדיוויזיה ה-34 |  |
| הקורפוס ה-12 | ליאוניד ליסק | הדיוויזיה ה-12   הדיוויזיה ה-19 |  |