stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ורג' פהליבניאן

| --- | --- |

 לידה:  20 באפריל 1964 (בן 60) ביירות, לבנון 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אקדמיה מוזיקלה קיג'אנה 
 עיסוק:  מנצח
 סוגה:  מוזיקה קלאסית, אופרה
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר, כינור
 פרסים והוקרה:  מדליית זהב ממשרד התרבות של ארמניה 
 https://georgepehlivanian.com/
 
ג'ורג' פהליבניאן (באנגלית: George Pehlivanian; נולד ב-20 באפריל 1964) הוא מנצח אמריקאי ממוצא ארמני.
קריירה

ג'ורג' פהליבניאן נולד בביירות, שם החלה דרכו המוזיקלית. בגיל שלוש התחיל ללמוד נגינה בפסנתר ובגיל שש נגינה בכינור.
בשנת 1975 בהיותו בן אחת עשרה, עברה המשפחה ללוס אנג'לס, שם למד ניצוח אצל פייר בולז, לורין מאזל ופרדיננד לייטנר. לאחר שזכה בדיפלומת הצטיינות מאקדמיה מוזיקלה קיג'אנה הוותיקה ורבת המוניטין בסיינה שבאיטליה, הכתירו בשנת 1991 - חבר שופטים בינלאומי פה אחד בפרס הגדול של תחרות הניצוח של בזאנסון שבצרפת, אחת התחרויות המכובדות ביותר בעולם הניצוח. בזכייתו היה האמריקאי הראשון והיחידי שהוענק לו כבוד זה בשישים השנים האחרונות. מאז התבסס היטב המוניטין של פהליבניאן כאחד המובילים בדורו.
ג'ורג' פהליבניאן היה המנהל האמנותי והמנצח הראשי של התזמורת הפילהרמונית של סלובניה, מנצח אורח ראשי של התזמורת הממלכתית הגרמנית של חבל הריין ומנצח אורח ראשי של בית האופרה קליארי בסרדיניה. הוא מנצח בקביעות על תזמורות מובילות בישראל ומחוצה לה, ובהן התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הפילהרמונית של לונדון, תזמורת פילהרמוניה, תזמורת רשות השידור הבריטית, תזמורת הגוונדהאוס, התזמורת הפילהרמונית הצ'כית, התזמורת הפילהרמונית של לה סקאלה במילאנו התזמורת הסימפונית של האקדמיה הלאומית למוזיקה סנטה צ'צ'יליה, התזמורת הפילהרמונית של רוטרדם, הפילהרמוניות של רדיו צרפת ומונטה קרלו, תזמורת מאג'ו מוזיקלה בפירנצה, הסימפוניות של במברג, רשויות השידור בגרמניה והתזמורות הלאומיות של ספרד, סקוטלנד ובלגיה.
בצפון אמריקה ניצח על הסימפוניות של יוסטון, בולטימור, סינסינטי, אינדיאנפוליס, סיינט פול, באפלו, רוצ'סטר, הונולולו, פוארטו ריקו, טורונטו, מונטריאול, אוטווה, קוויבק, ונקובר ועוד. הוא עבד גם עם התזמורת הלאומית הרוסית, התזמורת הפילהרמונית של מוסקבה, תזמורת תיאטרון מריאינסקי, תזמורת פוסדיב, התזמורת הסימפונית של סידני, התזמורת הסימפונית הווירטואוזית של יפן, התזמורת הפילהרמונית של מלזיה, התזמורת הפילהרמונית של הונג קונג, התזמורת הפילהרמונית של קטר והתזמורות הפילהרמוניות של צ'ינגדאו ושאנגחאי שבסין.
כבעולם הסימפוני פעיל ג'ורג' פהליבניאן גם על בימת האופרה. האופרות שניצח עליהן היו: לה טרוויאטה של ורדי בתיאטרון מריאינסקי בסנקט פטרסבורג, טוסקה של פוצ'יני בתיאטרון הגדול בבורדו, בוריס גודונוב של מוסורגסקי בתיאטרו מאסימו בפלרמו, אותלו של ורדי, אבירות כפרית של מסקאני וג'אני סקיקי של פוצ'יני בתיאטרון סן קרלו בנאפולי, פיק דאם של צ'ייקובסקי באופרה של קליארי שבסרדיניה וכרמן של ביזה באופרה של לונג ביץ' בקליפורניה. באופרה הישראלית ניצח פהליבניאן על התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון בהפקות של ינופה מאת יאנאצ'ק (2012), ארנאני של ורדי (2010) והספר מסביליה של רוסיני (2010). כמו כן ניצח על פסטיבל מוזיקה קאמרית שנערך בשנת 2010 באילת.
בדיסקוגרפיה של ג'ורג' פהליבניאן תקליטור כפול של EMI עם התזמורת הפילהרמונית של מונטה קרלו, הקלטות ב-BMG עם התזמורת הפילהרמונית של לונדון, יצירות של רודריגו עם התזמורת הלאומית של ספרד בחברת Studio SM, הקלטת בכורה עולמית של מוזיקה מאת ז'וקוב בצ'נדוס עם התזמורת הפילהרמונית של האג ועם החברה הזאת והתזמורת הזאת ועם הפסנתרן הקנדי לואי לורטי - מכלול יצירותיו של ליסט לפסנתר ולתזמורת.
הערות שוליים

↑  תיאטרון - המנצח ג'ורג' פהלביניאן יתרום את שכרו לנפגעי הצונמי, באתר הבמה, ‏10 בינואר 2005
1 2 3  ביוגרפיה של ג'ורג' פהליבניאן, באתר המרכז למוזיקה ירושלים
↑  ביקורת אופרה: ינופה, באופרה הישראלית, באתר פרשן, ‏14 בפברואר 2012
↑  צבי גורן, הספר מסוויליה – לא פּוֹ ולא שם, באתר הבמה, ‏15 במרץ 2010
↑  מרב יודילוביץ', המנצח הלבנוני ג'ורג' פהליבניאן לישראל, באתר ynet, 11 בינואר 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007288415405171  BNE: XX5392387  BnF: cb139996940 (data)  ISNI: 0000 0000 5516 1259  LCCN: n98094519  MusicBrainz: b1770a26-c658-41ea-8b1e-e2007cb931cb  RERO: 02-A018797367  VIAF: 14968620   WorldCat (עם VIAF): 14968620
לואי אנטואן דה בוגנוויל

| --- | --- |

 לידה:  12 בנובמבר 1729 פריז, ממלכת צרפת 
 פטירה:  31 באוגוסט 1811 (בגיל 81) פריז, הקיסרות הראשונה 
 מדינה:  ממלכת צרפת 
 מקום קבורה:  הפנתאון של פריז 
 מעסיק:  Régiment de Picardie, לואי ז'וזף דה מונקאלם, Louis Marie de Lévis Mirepoix, marquis de Mirepoix, הצי הצרפתי 
 תפקיד:  חבר הסנאט הקונסרבטיבי (1799–1811)  נשיא האקדמיה הצרפתית למדעים (1 בינואר 1808–31 בדצמבר 1808) 
 פרסים והוקרה:  קצין בכיר בלגיון הכבוד (1804)  עמית החברה המלכותית (1756)  Count of the Empire (1808)  אביר מסדר לואי הקדוש 
 חתימה:   
 
לואי אנטואן, הרוזן דה בוגנוויל (בצרפתית: Louis-Antoine, Comte de Bougainville; ‏12 בנובמבר 1729 – 31 באוגוסט 1811) היה אדמירל ומגלה ארצות צרפתי, בן זמנו של מגלה הארצות הבריטי קפטן ג'יימס קוק.
השתתף במלחמת שבע השנים בצפון אמריקה ולחם נגד בריטניה במלחמת העצמאות של ארצות הברית. הוא חקר אזורים בדרום האוקיינוס השקט כמנהיג הכוח הימי הצרפתי שהפליג לראשונה ברחבי העולם (1766–1769). המשלחות בפיקודו לאוקיינוס השקט הביאו לתגליות רבות, על חלקן: האי בוגנוויל בפפואה גינאה החדשה, ופרח הבוגנוויליה, הונצח שמו. הוא זכה לתהילה גם בשל מספר הקורבנות הנמוך מאוד במהלך מסעותיו. לספרו "מסע מסביב לעולם" (Voyage autour du monde) נודעה השפעה רבה.
בוגנוויל הפך למזכירו של לואי ה-16 (1772) ושימש כקומודור במבצעי הצי הצרפתי בצפון אמריקה בתמיכה במהפכה האמריקאית. לאחר התבוסה הצרפתית מול מרטיניק (12 באפריל 1782), הוא הועמד לדין בבית משפט. במהלך המהפכה הצרפתית הוא נמלט מהטבח בפריז בשנת 1792. הוא שרד את שלטון הטרור בתקופת המהפכה הצרפתית כשפרש לאחוזתו הפרטית בנורמנדי. רק בשנותיו האחרונות שב לפריז, בה ישב עד מותו בגיל 81.
לקריאה נוספת

פיטר אוטון, מסעות ששינו את העולם: המסעות וההפלגות של מגלי עולם, חוקרי תרבויות וכובשים. לעברית: ענבל שגיב-נקדימון, עורך: אורן נהרי, מטר: תל אביב, 2010. עמ' 149–157.
הערות שוליים

↑  Editors of Encyclopaedia Britannica, ENCYCLOPAEDIA BRITANNICA, Louis-Antoine de Bougainville French navigator
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007275799405171  PLWABN: 9810677364105606  BIBSYS: 90141252  BNE: XX1210964  BnF: cb11893227v (data)  CANTIC: a10881773  CiNii: DA04159688  GND: 118662309  ISNI: 0000 0001 0908 4720  LCCN: n50046356  NDL: 00463575  NKC: ola2002153888  NLA: 35020644  NLG: 75270  NSK: 000498926  NTA: 069113068  RERO: 02-A003030604  SELIBR: 178822  SNAC: w6wd48bb  SUDOC: 02674290X  TePapa: 39580  Trove: 794876  VcBA: 495/137166  VIAF: 64002363   WorldCat (עם VIAF): 64002363
היפוליטוס מרומא

| --- | --- |

דיוקנו של היפוליטוס הקדוש בוויטראז' בכנסיית ז'אן-בטיסט ביישוב סן ז'אן - סור-וילן בצרפת
 לידה:  170? אסיה הקטנה, האימפריה הרומית 
 פטירה:  235 (בגיל 65 בערך) סרדיניה, איטליה 
 חג:  13 באוגוסט 
 
היפוליטוס מרומא או "היפוליטוס הקלאסי" (ביוונית: Ἱππόλυτος, ברומית: Hippolytus; סביבות 170 – סביבות 235) היה בישוף רומא ואחד מחשובי התאולוגים הנוצרים במאות השנייה והשלישית לספירה. יש מעט נתונים ודאיים על מוצאו, זהותו והיקף יצירתו. בין היתר יוחס לו מוצא יווני מאלכסנדריה.
אולם היו שסברו שמוצאו היה בארץ ישראל, אנטוליה או באזורים אחרים במזרח התיכון. אוסביוס מקיסריה והירונימוס הודו שאינם יודעים לשייכו לקהילה מסוימת.
פוטיוס הראשון תיאר ב"ביבליותקה" שלו את היפוליטוס כתלמיד של אירנאיוס מליון, שהצהיר על עצמו שהיה חסיד של פוליקרפוס. ניתן להבין מדבריו שכך היפוליטוס הציג את עצמו.
לפי סברה ישנה, התעמת היפוליטוס עם האפיפיורים בני תקופתו ונראה כי עמד בראש קבוצה סכיזמטית וכיריב של הבישוף של רומא, ומינה את עצמו אנטי-אפיפיור. הוא התנגד לאפיפיורים שנטו לרכך את מערכת העונשים על מנת לקלוט מספר גדול יותר של מתנצרים חדשים מקרב הפגנים. עם זאת, התפייס עם הכנסייה לפני שמת כקדוש מעונה בסרדיניה. הוא האנטי-אפיפיור היחיד שהוכרז כקדוש של הכנסייה.
החל מהמאה הרביעית, נפוצו עליו אגדות רבות שזיהו אותו עם דמויות אחרות - עם כומר שדגל בסכיזמה הנובטיאנית (אנ') או עם חייל וסוהר שהועבר לדת הנוצרית על ידי האסיר שלו, לורנטיוס הקדוש. ערבבו את דמותו גם עם מרטיר אחר בעל אותו השם – "היפוליטוס המרטיר". האפיפיור פיוס הרביעי זיהה אותו עם "היפוליטוס הקדוש, בישוף פונטוס", שהוצא להורג בימי הקיסר אלכסנדר סוורוס ושפסלו, המלווה בכתובת, נתגלה בכנסיית סן לורנצו ברומא.
חייו

לפי השערה אחת היה היפוליטוס פרסביטר (אנ') של כנסייה ברומא בימי האפיפיור זפירינוס (217-199). היפוליטוס הצטיין כושר דיבורו ובלמדנותו. אוריגנס בצעירותו נמנה עם הקהל ששמע את דרישות היפוליטוס.
נאמר על היפוליטוס שהאשים את האפיפיור זפירינוס במודליזם (אנ'), כפירה שטענה שאליהים האב והבן הם שמות שונים לאותו גורם.
היפוליטוס הגן על דוקטרינת הלוגוס של האפולוגיסטים היוונים, במיוחד יוסטינוס מרטיר שהבחינה בין אלהים האב ללוגוס ("מילה").
בתחום המוסר היפוליטוס היה שמרן והתקומם נגד החלטתו של האפיפיור קליקסטוס הראשון (222-217) למחול לאותם הנוצרים שחטאו בחטאים קשים כמו גילוי עריות.
נטען לגביו שאימץ גישה ריגוריסטית
באותה תקופה נבחר כבישוף רומא לעומתי ביחס לאפיפיורים אורבנוס הראשון (230-222) ופונטיאנוס (235-230).
ג. סלמון טוען שהיפוליטוס היה מנהיגם של הנוצרים הדוברים יוונית ברומא.
אלן ברנט סבר שברומא התפתחו הכנסיות למשהו שדמה לאסכולות הפילוסופיות היווניות מסביב למורה כריזמטי.
אותו מקור סיפר שבימי הרדיפות נגד הנוצרים בימי הקיסר מקסימינוס תראקס היפוליטוס ופונטיאנוס הוגלו ביחד ב-235 לסרדיניה, ונשלח לעבודות פרך במכרות שם מצא את מותו. סביר מאוד שלפני מותו שם, התפייס עם המחנה היריב ברומא, מכיוון שבזמן האפיפיור פביאנוס (250-236) הגופות שלו ושל פונטיאנוס הובאו שתיהן לרומא.
הנכרונוגרפיה 354 (או הקטלוג הליבריאני) מדווח שב-13 באוגוסט, אולי ב-236 שתי הגופות נקברו ברומא. היפוליטוס נקבר בבית הקברות בוויה טיבורטינה כשאת טקס הלווייה ניהל יוסטינוס המאימין.
בתיעוד תויין שבסביבות 255 היפוליטוס הוכר ככומר מרטיר.
חייו > אגדות

השם היפוליטוס מופיע במקורות הגיוגרפיים ומרטירולוגיים רבים של הכנסייה הנוצרית המוקדמת.
האפיפיור דמסוס הראשון הקדיש לאיש בשם היפוליטוס את האפיגרמות הידועות שלו, המתייחס לכומר חסיד של הסכיסמה הנובטיאנית, ושהועבר מאוחר יותר במאה ה-5 לספר "יסורי היפוליטוס הקדוש" מאת פרודנטיוס (אנ'). ב"פסיונלים" מן המאה ה-7 וה-8 היפוליטוס זה הוצג כחייל וסוהר שהועבר לנצרות על ידי האסיר שלו, לורנטיוס הקדוש. אגדה זו שרדה זמן ארוך בברוויאריום הרומאי (אנ').
התעורר עירוב בינו לדמות מרטיר אחר בשם היפוליטוס שנקבר בפורטוס (אנ') על יד רומא ושכנראה היה בישוף של רומא. הוא הוצא להורג על ידי הטבעה בבאר עמוק.
לפי פרודנטיוס המרטיר היפוליטוס נהרג על ידי גרירה ובעיטות עד מותו על ידי סוסי בר.
הסיפור מזכיר את סיפורו של היפוליטוס מהמיתוס היווני שמת גם הוא בגרירה ובעיטות על ידי סוסי בר באתונה. פרודנטיוס תיאר את הקבר התת-קרקעי של הקדוש וטען שראה בו תמונה המתארת את הוצאתו להורג.
פרודנטיוס אישר את התאריך 13 באוגוסט כחג של הקדוש היפוליטוס.
היפוליטוס נחשב לפטרון קדוש של הסוסים. באנגליה של ימי הביניים היו מביאים סוסים חולים ליישוב סנט איפוליטס, הרטפורדשייר, שבה הייתה כנסייה המוקדשת להיפוליטוס קדוש.
הערות שוליים

↑  "Saint Hippolytus of Rome." Encyclopædia Britannica. 2010. Encyclopædia Britannica Online
↑  Brent, Allen. Hippolytus and the Roman church in the third century : communities in tension before the emergence of a monarch-bishop, 1995, Brill, ISBN 9004102450
↑  John Foxe Book of Martyrs E. Hall, 1833
↑  Ippollitts (A Guide to Old Hertfordshire)
↑  McNally, Terrence, What Every Catholic Should Know about Mary 2009 ISBN 1-4415-1051-6 pp. 68–69
↑  The Editors of Encyclopaedia Britannica, Saint Hippolytus of Rome | Early Christian Leader, Antipope, Encyclopedia Britannica, ‏20 ביולי 1998
↑  Britannica 1911
↑   C. Schmidt and Nick Nicholas, The Chronicon of Hippolytus 2010, 2nd ed
↑  https://www.stjohnsarlingtonva.org/Customer-Content/saintjohnsarlington/CMS/files/EFM/Apostolic_Tradition_by_Hippolytus.pd The Apostolic Tradition of Hippolytus of Rome
↑  Gustav Krüger, בריטניקה, הםך[דרושה הבהרה] 13, 1911, עמ' 5.
↑  Alexander Roberts, Ja,es Donaldson, A Cleaveland, Ante-Nicean Fathers, vol. 5, Peabody MA:Hendrickson Publishers, 1999
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007597025005171  PLWABN: 9810696142205606  BIBSYS: 90637371  BnF: cb12015254b (data)  CANTIC: a10483822  CiNii: DA02055998  GND: 118551418  ICCU: CFIV069055  ISNI: 0000 0004 5591 9778  LCCN: n50066851  NDL: 00468388  NKC: jn20001005633  NLA: 35850618  NLG: 19257  NSK: 000579660  NTA: 069955050  SELIBR: 190791  SNAC: w6j119jd  SUDOC: 028285492  Trove: 1115420  VcBA: 495/14753  VIAF: 88873163   WorldCat (עם VIAF): 88873163 
פסל שיוחס להיפוליטוס הקדוש ושנתגלה ברומא ב-1551
קארבאמזפין

| --- | --- |

מבנה קארבאמאזפין
 
 שם IUPAC
 ‎5H-dibenzo[b,f]azepine-5-carboxamide
 שמות מסחריים בישראל
 טגרטול, טריל, טימוניל
 נתונים כימיים
 כתיב כימי:  C15H12N2O 
 מסה מולרית:  236.269 גרם למול
 נתונים פרמוקוקינטיים
 זמינות ביולוגית:  80%
 זמן מחצית חיים:  25–65 שעות
 הפרשה:  2–3% מופרש ללא שינוי בשתן
 בטיחות
 מעמד חוקי:  תרופת מרשם, בישראל נכללת בסל הבריאות
 קטגוריית סיכון בהריון:  קטגוריית סיכון D (אוסטרליה), קטגוריית סיכון D 
 דרכי מתן:  דרך הפה
 מזהים
 קוד ATC:  N03AF01 
 מספר CAS:  298-46-4
 PubChem:  2554
 ChemSpider:  2457
 
קארבאמאזפין (בלועזית: carbamazepine) היא תרופה אנטי-אפילפטית ומייצבת מצב רוח שמשתמשים בה בעיקר בטיפול באפילפסיה ובהפרעה דו-קוטבית וכן בטיפול בתסמונת העצב המשולש. משתמשים בה גם כתרופת off label (תרופה שאינה רשומה להתוויה המקורית) במגוון של התוויות כולל ADHD, סכיזופרניה, כאבי פנטום, תסמונת כאב אזורי מורכב, נוירומיוטוניה והפרעת דחק פוסט-טראומטית.
סברו שקארבאמאזפין בטוחה לשימוש בזמן היריון לצורך ייצוב מצבי רוח, אבל כמו בתרופות אנטי-אפילפטיות אחרות קשורה חשיפה תוך רחמית עם שדרה שסועה ובעיות התפתחותיות נוירולוגיות אחרות.
שימושים רפואיים

בדרך כלל משתמשים בקארבאמאזפין לטיפול בהתקפים אפילפטיים לרבות התקף גלאסטי ובכאב נוירופתי. ניתן, גם, להשתמש בה כתרופת קו שני בהפרעה דו-קוטבית ויחד עם תרופות אנטי-פסיכוטיות בסכיזופרניה.
בארצות הברית אישר ה-FDA התוויות באפילפסיה כולל התקפים מוקדיים והתקפי טוני-קלוני, בנירלגיה של העצב המשולש. וכן בהתקפי מאניה ואפיזודות של הפרעה דו-קוטבית I. אף על פי שחסרים נתונים נראה שלקארבאמאזפין יש יעילות דומה לזו של ליתיום בטיפול בהפרעה דו-קוטבית.
תופעות לוואי

תופעות לוואי שכיחות כוללות: נמנום, כאבי ראש ומיגרנות, קואורדינציה מוטורית ובעיות במערכת העיכול. קארבאמאזפין מפחית, בדרך כלל, מאוד את הסבילות לאלכוהול.
תופעות לוואי נפוצות פחות כוללות הפרעה בקצב הלב, ראייה מטושטשת או כפולה ו/או איבוד זמני של תאי דם או טסיות דם ובמקרים נדירים עלולה להיווצר אנמיה אפלסטית. בשימוש רגיל יש הפחתה קטנה בספירת התאים הלבנים. עם זאת במקרים נדירים איבוד טסיות הדם עלול לגרום לסכנת חיים. לעיתים קרובות ממליץ רופא לבצע בדיקות דם תכופות בחודשי השימוש הראשונים בתרופה ואחרי כן שלוש או ארבע בדיקות בשנה. בנוסף לכך עלול קארבאמאזפין להרע מקרים קיימים של תת-פעילות בלוטת התריס ולכן מומלצת בדיקה שנתית של תפקודי בלוטת התריס לאנשים הנוטלים את התרופה.
יש גם דיווחים על תופעות לוואי הקשורות בשמיעה. יש חולים ששומעים צלילים, אחרי שנטלו את התרופה, נמוכים בחצי טון ממה שהם באמת. כך דו אמצעי יישמע כמו התו סי וכך הלאה. נרשמה גם תופעה הפוכה של תווים הנשמעים גבוה יותר ממה שהם באמת. רוב האנשים לא שמים לב לתופעת לוואי לא שגרתית זאת והיא חולפת אחרי שמפסיקים לקחת את התרופה.
קארבאמאזפין מגדיל את יחס הסיכון לחלות בלופוס ב-1.88.
לאוקסקארבאזפין, נגזרת של קארבאמאזפין, יש, על פי הדיווחים, פחות תופעות לוואי והן פחות חמורות.
קארבאמאזפין עלול להחמיר אפילפסיה מיוקלונית של גיל הנעורים ולכן חשוב לחשוף היסטוריה של קפיצות, במיוחד כאלה המתרחשות בבוקר, לפני שמתחילים בנטילת התרופה. היא עלולה להחמיר גם סוגים אחרים של התקפים כלליים במיוחד התקפי ניתוק.
בנוסף לכך קשרו את קארבאמאזפין לאנומליות קוגניטיביות חמורות כולל האטת EEG ‏ ואפופטוזה של התא.
שימוש במהלך ההיריון

יש סיכון בנטילת קארבאמזפין בזמן ההיריון, במיוחד בשלושת החודשים הראשונים. הסיכון גדל כאשר אישה לוקחת יותר מתרופה אנטי-אפילפטית אחת. עם זאת הסיכון אינו גבוה מאוד - עד 4% לעומת 2% אצל נשים בריאות. בערך ל-35-20% מן הנשים יש יותר התקפים בהיריון. זאת בשל השינוי ההורמונלי.
נשים המתכננות להיכנס להיריון צריכות לתכנן זאת עם הרופא, במיוחד אם הן לוקחות יותר מתרופה אנטי-אפילפטית אחת
תגובות בין תרופתיות

לקארבאמאזפין יש פוטנציאל גבוה לתגובות בין תרופתיות. יש לנהוג בזהירות בשילובה עם תרופות אחרות, כולל תרופות אנטי-אפילפטיות אחרות ומייצבי מצב רוח. רואים רמות נמוכות יותר של קארבאמאזפין כאשר נוטלים אותה עם פנוברביטל, פניטואין (דילנטין, אפנוטין) או פרימידון (פריזולין). בשל היות קארבאמאזפין ממריץ ציטוכרומי הרי הוא גורם לפינוי מהיר יותר של תרופות רבות ובכך מקטין את הרמה שלהן בדם. תרופות שעוברות שינוי מהיר בגלל קארבאמאזפין כוללות וארפרין, פניטואין, תאופילין וחומצה ולפרואית (דפלפט). תרופות שמפחיתות את רמת קארבאמאזפין או, לחלופין, מגדילות אותה כוללות אריתרומיצין, סימטידין, פרופוקסיפן וחוסמי תעלות סידן. קארבאמאזפין גם מגדיל את חילוף החומרים של ההורמונים בגלולות למניעת היריון ולכן מפחית את יעילותן.
פרמקוקינטיקה

קארבאמאזפין ממריץ את מערכת באנזים המיקרוזומלי CYP3A4 בכבד שגורם לחילוף החומרים של קארבאמאזפין עצמו. עם התחלת הטיפול בקארבאמאזפין ניתן לחזות את הרמות בדם והן ממשיכות על פי קו ההתחלה של ערכי פינוי/מחצית החיים של התרופה אצל החולה הספציפי. עם זאת, אחרי שניתן מספיק קארבאמאזפין לרקמת הכבד הפעילות של CYP3A4 גדלה והיא מאיצה את פינוי התרופה ומקטינה את מחצית החיים. תהליך יימשך עם הגדלה במינון אבל יגיע לשיא במשך 5 עד 7 ימים. ייתכן ויהיה צורך בהגדלות במינון בקצב של 200 מ"ג כל שבוע שבועיים כדי להגיע לסף בו יש שליטה בהתקפים. ריכוז קארבאמאזפין יציב מתרחש בדרך כלל בתוך שבועיים שלושה אחרי תחילת נטילת התרופה.
מכניזם של הפעולה

המכניזם של פעולת קארבאמאזפין ונגזרותיו מובן באופן יחסי. תעלות נתרן הן הנקבוביות המולקולריות המאפשרות לתאי המוח (נוירונים) לייצר פוטנציאלי פעולה – האירועים החשמליים המאפשרים לנוירונים לתקשר על פני מרחקים גדולים. אחרי שתעלות הנתרן נפתחות כדי להתחיל את פוטנציאלי הפעולה הן מושבתות, ולמעשה התעלות נסגרות. קארבאמאזפין מייצב את מצב ההשבתה של תעלות הנתרן, כלומר, פחות תעלות כאלה עתידות להיפתח, דבר הגורם למוח להיות פחות מרוגש (וסיכוי פחות ליריות - דחפים עצביים). הוכיחו שקארבאמאזפין מגביר את פעולת קולטני GABA העשויים מתת יחידות אלפא1, בטא2, גאמא2.
היסטוריה

קארבאמאזפין התגלה על ידי הכימאי ולטר שינדלר (Walter Schindler) בבזל, שווייץ ב־1953. שינדלר סינתז את התרופה ב־1960 לפני שהתגלו התכונות האנטי-אפילפטיות שבה.
קארבאמאזפין שווקה בתחילה כתרופה נגד נירלגיה של העצב המשולש ב־1962. השתמשו בה כתרופה אנטי-אפילפטית באנגליה מ־1965 והיא אושרה לשימוש בארצות הברית מ־1974.
ב־1971 השתמשו הרופאים טקזאקי והנאוקה (Takezaki and Hanaoka) בקארבאמאזפין על מנת לשלוט במאניה בחולים עמידים לתרופות אנטי-פסיכוטיות (ליתיום עוד לא היה זמין ביפן באותה תקופה). ד"ר אוקומה שעבד באופן עצמאי עשה אותו דבר בהצלחה. היות שהם היו גם אפילפטולוגים הם הכירו את ההשפעות האנטי-אגרסיביים של תרופה זו. חקרו את קארבאמאזפין לשימוש בהפרעה דו-קוטבית במשך 1970.
שמות מסחריים

מוכרים קארבאמאזפין בארץ בשמות טגרטול, טריל, קארבי, טגרטול CR, טריל CR וטימוניל רטרד.
פרנץ מוריץ פון לאסי

| --- | --- |

 לידה:  21 באוקטובר 1725 סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  24 בנובמבר 1801 (בגיל 76) וינה, ממלכת הבסבורג 
 מקום קבורה:  Lacy Mausoleum 
 מדינה:  אוסטריה 
 השתייכות:  צבא האימפריה הרומית הקדושה 
 דרגה:  גנרל, פילדמרשל 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת הירושה האוסטרית 
 עיטורים
 אביר הצלב הגדול במסדר מריה תרזיה  מסדר גאורגיוס הקדוש, דרגה שלישית  אביר במסדר גיזת הזהב 
 
פרנץ מוריץ, גראף פון לאסי (בגרמנית: Franz Moritz Graf von Lacy; ‏21 באוקטובר 1725, סנקט פטרבורג – 24 בנובמבר 1801, וינה) היה מרשל מהאימפריה הרומית הקדושה (הידועה יותר בשם האימפריה האוסטרית) שנודע במיוחד בשל שירותו בזמן מלחמת הירושה האוסטרית ומלחמת שבע השנים.
ביוגרפיה

משפחת לאסי הייתה משפחת אצולה ממוצא נורמני, שהתיישבה באירלנד. לאחר הדחתו של המלך הקתולי ג׳יימס השני גלתה המשפחה יחד עם היעקוביטים לצרפת.[דרושה הבהרה]
פרנץ מוריץ נולד ב־21 באוקטובר 1725 בסנקט פטרבורג בירת האימפריה הרוסית, בנם של הרוזן פטר פון לאסי ואשתו מרתה. לזמן קצר שירת בצבא האימפריה הרוסית אולם לאחר מכן עקר לווינה בירת אוסטריה (אז האימפריה הרומית הקדושה), התגייס לצבא האוסטרי וקודם לדרגת קולונל. במהלך מלחמת הירושה האוסטרית שירת בלגניצה ובפיאצ׳נצה ולחם בכמה קרבות.
במהלך מלחמת שבע השנים פיקד על הכוחות האוסטרים בקרב ברסלאו, ויחד עם ליאופולד יוזף פון דאון הביסו את הפרוסים בקרב מאקסן. היה מפקד הצבא הכוחות האוסטריים שנשלחו לסייע לרוסים במהלך הקרב על ברלין, בסופו של דבר הביס הגנרל הפרוסי פרידריך וילהלם פון זיידליץ את הכוחות האוסטריים והרוסיים ואילץ אתם לסגת מהעיר.
ב־24 בנובמבר 1801 מת לאסי בווינה. יום קודם לכן כתב לו הקיסר יוזף השני מכתב שבו הודה לו על שירותיו.
לגו אדריכלות

לגו אדריכלות (באנגלית: Lego Architecture) היא סדרת מוצרים של החברה לגו שמטרתה "לכבד את העבר, ההווה והעתיד של האדריכלות באמצעות לבנת הלגו". הסדרה כוללת ערכות לגו שעוצבו על ידי האמן האדריכלי אדם ריד טאקר. בכל ערכה יש חלקים והוראות איך לבנות דגם של בניין אדריכלי מפורסם בזעיר אנפין.
היא נחשבת כסדרת לגו המיועדת בעיקר למבוגרים וכאחת מסדרות הדגל של החברה. היא יצאה לאור לראשונה בשנות השישים, ומאוחר יותר שוב בשנות האלפיים. הסדרה עצמה כוללת בתוכה שתי מחלקות- Landmarks ו-Architeture: כשהראשונה מכילה אייקונים עירוניים ברחבי העולם והסדרה השנייה מכילה אייקונים בעלי חשיבות אדריכלית שעולה על פרסומם ברחבי העולם. כל מוצרי הסדרה באים עם חוברת ייעודית המכילה מידע נוסף להוראות הבנייה, וביניהם היסטוריה וחשיבות אדריכלית של האתר. מוצר הדגל של הסדרה הוא Lego Architecture Studio, (ערכה 21050) שהוא ערכה המיועדת במיוחד לעידוד האדריכלות בקרב צעירים ומבוגרים כאחד. הערכה ירדה מהמדפים.
בשנות השישים, סדרת ה scale model יצאה, כדי לעזור למספר גדל והולך של אנשים שרצו לתכנן את ביתם בעצמם.
פיתוח הסדרה בשנות ה-2000

אדם ריד טאקר סיים תואר באדריכלות באוניברסיטת קנזס בשנת 1996. 
 
בעת לימודיו, הוא חיפש דרך לשלב את שתי אהבותיו, אמנות ואדריכלות, והגיע לרעיון של שימוש בלבני לגו. בעקבות זאת יסד את חברת Brickstructures, והחל לתכנן ולבנות דגמים של סימני נוף ידועים. קבוצת לגו שמה לב לעבודתו, והם יצרו שותפות כדי להפיץ חלק מדגמיו כערכות לגו מסחריות, תחת המותג לגו אדריכלות.
ערכות מיוחדות

| ערכה | שם | מיקום | יצא | מס' חלקים | זמינות | הערות | תמונות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 4000002 | LOM Moulding | מונטריי | 2011 | 174 | הוענק לעובדים |  |  |
| 4000005 | KOM Moulding | בילונד | 2012 | 315 | הוענק לעובדים | Kornmarken  הוא מפעל הייצור והיציקה הראשון והגדול ביותר של לגו |  |
| 4000006 | Kladno Campus | קלדנו | 2012 | 250 | הוענק לעובדים |  |  |
| 4000009 | HMV Production | בילונד | 2013 | 285 | הוענק לעובדים | HMV הוא שמו של מפעל האריזה בלגו בילונד, עליו מבוססת הערכה. |  |
| 4000010 | LEGO House | בילונד | 2014 | 250 | נמכר רק בבילונד | בית לגו,  לכבוד פתיחת בית לגו בשנת  2017 |  |
| 4000011 | Nyíregyháza מפעל | Nyíregyháza | 2014 | 327 | הוענק לעובדים |  |  |
| 4000015 | LOM Moulding B | מונטריי | 2014 | 215 |  | בניין אריזה נוסף, אשר מרחיב את המפעל הקודם |  |
| 4000016 | נמל התעופה בילונד | בילונד | 2014 | 281 | נמכר רק בנמל התעופה בילונד | דגם שדה התעופה בילונד יוצר לכבוד יום השנה ה-50 לשדה התעופה |  |
| 4000018 | קמפוס קלדנו | קלדנו | 2015 | 412 | הוענק לעובדים | קמפוס קלדנו הוא שמו של בניין C במפעל הלגו בצ'כי, עליו מבוססת הערכה |  |
| 4000023 | Jiaxing מפעל | סין | 2016 | 407 | הוענק לעובדים | מה שהיה בשעתו מפעל הלגו החדש ב  Jiaxing, סין. |  |
| 40199 | נמל התעופה בילונד | בילונד | 2018 | 286 | מהדורה חדשה 4000016 | זמין רק בשדה התעופה בילונד בדנמרק |  |