stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אורי הוכמן
קריירה > בתיאטרון > בתיאטרון הקאמרי

ב-1993 גילם את יוסל בהצגה "שיינדלה" מאת רמי דנון ואמנון לוי שביים רמי דנון בתיאטרון הקאמרי. ב-1994 גילם את לורנצו בהצגה "הסוחר מוונציה" מאת שייקספיר שביים עמרי ניצן. באותה שנה גילם את הרו בהצגה "דבר מצחיק קרה" מאת סטיבן זונדהיים, ברט שבלוב ולארי גלברט שביים מיכאל גורביץ'. ב-1995 גילם את הסריס בהצגה "פעורי פה" מאת חנוך לוין שביים רוברט סטורואה. ב-1997 גילם את זאבי בהצגה "אדון וולף" שכתב הלל מיטלפונקט (על פי וולפונה מאת בן ג'ונסון) וביים אילן רונן. ב-2000 גילם את ברטולדו בהצגה "קרום" מאת חנוך לוין שביים מיכאל גורביץ'.
קריירה > בתיאטרון > בתיאטרון החאן

ב-1996 גילם אסיר בהצגה "אנה גלקתיה" מאת הווארד בארקר שביימה אופירה הניג בתיאטרון החאן. ב-1997 גילם את הנסיך פיליפ בהצגה "הנסיכה איבון" מאת ויטולד גומברוביץ' שביימה אופירה הניג. ב-2002 גילם את אחמד בהצגה "מילה של אהבה" שכתב וביים מיכאל גורביץ'. באותה שנה שיחק בהצגה "מלחמה על הבית" מאת אילן חצור שביים מיכאל גורביץ'. ב-2003 שיחק בהצגה "בגידה" מאת הרולד פינטר שביים ארתור קוגן.
קריירה > בתיאטרון > בתיאטרון הבימה

ב-2004 גילם את תפקיד המספר בהצגה "המוות יושב לידי" מאת נסים אלוני שעיבדה וביימה מור פרנק; גילם את אדוניה בהצגה "כתר בראש" מאת יעקב שבתאי שביים אילן רונן וגילם את בן קלארק (לצד אושרי סהר) בהצגה "הקומיקאים" מאת ניל סיימון שעיבד וביים אילן רונן בשיתוף עם תיאטרון יידישפיל. ב-2007 גילם את סטיבה ואת פטריצקי בהצגה "אנה קארנינה" שעיבד הלן אדמונסון על פי טולסטוי וביים אילן רונן וגילם סנגור בהצגה "רומנטיקה" מאת דייוויד מאמט שביים מוני מושונוב. ב-2008 גילם את של בריאן בהצגה "אלינג" מאת אקסל הלסטניוס ופטר נאס (על פי ספרו של אינגבר אמביורנסן) שביים רמי הויברגר, וגילם את ביל בהצגה "אוגוסט: מחוז אוסייג'" מאת טרייסי לטס שביים אילן רונן. ב-2010 גילם רופא בהצגה "ארוחה עם אדיוט" מאת פרנסיס וובר שביים משה קפטן, וגילם את עמוס פופ בהצגה "מוריס שימל" מאת חנוך לוין שביימה יעל רונן. ב-2011 השתתף בהצגה "פוסט טראומה" שביימה דדי ברון. ב-2013 שיחק בהצגה "החייל האמיץ שוויק" מאת ירוסלב האשק שביים משה נאור. באותה שנה שיחק בהצגה "ליזיסטרטה" שכתב וביים אודי בן-משה (על פי אריסטופאנס). ב-2014 גילם את ג'ימי בהצגה "חיזור גורלי" מאת ג'יימס דירדן שביים משה קפטן. ב-2015 גילם מספר תפקידים בהצגה "ז'קו" מאת אילן חצור ובבימויו של איציק ויינגרטן. ב-2016 החל להשתתף ב"קוריולנוס" מאת ויליאם שייקספיר ובבימוי עירד רובינשטיין, ומספטמבר 2016 גלם את מר ת'נרדייה הפונדקאי (לסירוגין עם אבי קושניר) במחזמר "עלובי החיים". ב-2016 החל גם לגלם את תפקיד אס.אס. אוברגרופנפיהרר פראל (מפקדו של אשריך) בהצגה "לבד בברלין" על פי הנס פאלאדה בבימויו של אילן רונן. ב-2019 החל לגלם את שמגר במחזמר "גבעת חלפון אינה עונה" המבוסס על הסרט של הגשש החיוור, בבימויו של משה קפטן. ב-2021 גילם את הרב אלישע במחזה "את שאהבה נפשי". החל משנת 2024 משחק בהצגת "מרציפנים" בתפקיד מני, ובתפקיד שמעי בהצגה "אוכלים".
קריירה > בטלוויזיה ובקולנוע

ב-1995 שיחק בסדרת הטלוויזיה ״הלו פנינה״ בתפקיד יוסי.
ב-1996 התארח בסדרת הטלוויזיה ״עניין של זמן״ ששודרה בטלוויזיה החינוכית גילם  עובד בחוות שיקום. באותה השנה גם הופיע בסדרת הטלוויזיה ״אלנבי 46״.
ב-1998 גילם את יעקובי סגן המנהל בשתי קלטות הילדים "טמבולינה והפיסטוקים" שכתבו עמרי יבין, ורחל שיין ארגמן, וביים עדי בנימינוב.
ב-2001 גילם את רונן בסדרה "טייק-אווי" שיצרו יוסי מדמוני, דוד אופק ומיכה שגריר, וגילם חוקר בסרט הטלוויזיה "אמא ו'" שכתבו אבידע לבני ושחר רוזן שגם ביים.
ב-2002 גילם את שאול בסרט "פיתוי" שכתבה עלמה גניהר (על פי ספר בעל אותו שם מאת רם אורן) וביים ערן ריקליס, וגילם את צ'יקו בסדרה "תיק סגור" שכתב רשף לוי וביים שי כנות.
ב-2003 גילם את אשר בסדרת הטלוויזיה "באמצע הסרט" שכתבה נוגה גולדמן וביים אבי כהן; גילם את אשר בסדרה "צימרים" שביים חיים רינסקי ושיחק בסדרה "החצר" שביים אבי כהן בערוץ התכלת.
ב-2004 גילם את דניאל בסדרה "מיכאלה" שביים יצחק שאולי.
ב-2005 שיחק בסרט "דמיונות" שכתבו וביימו נמרוד עציון-קורן וסער לחמי; גילם את חיים לב טוב בסדרת הטלוויזיה "בצפר" שביים ארז בן הרוש וגילם את חיים לב טוב, אב הבית של בית הספר המתקשר עם בת חן מיוחס (ענת מגן-שבו),בסרט "מה אתה סח" שכתב אבנר ברנהיימר וביים איתן צור.
ב-2008 גילם את מיכה בסדרה "על קצות האצבעות" שביים גל זייד.
ב-2011 גילם סוכן ביטוח בסדרת הטלוויזיה "החיים זה לא הכל" שביים עדי בנימינוב. באותה השנה גילם את אשד מוקד בסדרה "תמרות עשן" שכתב נח סטולמן וביים עודד דוידוף וגילם את עקיבא בסדרה "סימני שאלה" שכתבו עידו דרור ואופיר בביוף וביים אופיר בביוף.
ב-2012 החל לגלם את דיוויד גושן בסדרה "נויורק".
ב-2013 גילם את מנדי בסדרה "הבורר" שכתב רשף לוי וביים שי כנות; גילם את הצייר לייב פוקס בסדרה "שטיסל" שכתבו אורי אלון ויונתן אינדורסקי וביים אלון זינגמן; גילם את ד"ר הוכשטטר בסדרה "בית המשאלות" שכתב וביים חיים בוזגלו; גילם את סורקין בסרט "מחכים לסורקין" שביים יונתן פז; שיחק בסרט "בננות" שביים איתן פוקס; גילם את איציק בסרט "הנוער" שכתב וביים תום שובל, שיחק בסרט "ההיא שחוזרת הביתה" שכתבה וביימה מיה דרייפוס וגילם את סרן עוזי בסרט "רוק בקסבה" שביים יריב הורוביץ.
ב-2014 גילם את דני כצמן בסדרה "עממיות" שכתב וביים נאור ציון ואת טיראן דרור בסדרה "גאליס"
ב-2015 הצטלם לעונה השנייה של הסדרה בלתי הפיך שעלתה במהלך 2016, והשתתף בסדרה מריו בתפקיד גדי (בעלה של נילי). בנוסף לכך הצטלם לסדרה "ג'ינג'י 2015", ששיחק את שבתאי. בדצמבר 2015 הוכמן השתתף בתור הרע בסדרה ג'ינג'י.
ב-2016 כיכב בסדרת המתח של עודד דוידוף המשודרת ב-HOT3, "עקרון ההחלפה" לצידם של ליאור אשכנזי ומוני מושונוב.
כמו כן שיחק ב-2017 בסדרה שמחות את ג'קי ברדוגו ובסרט "הבן-דוד.
בשנת 2018 שיחק בסדרה "מלכות" ששודרה בהוט. ב-2019 שיחק בתפקיד ראשי בסרט הקומי "המחשמלים".
בשנת 2020 שיחק בסדרה הקומית "שנות ה-80" בתפקיד אדמונד אחראי המשמרת בסופר "היפר שוק".
בשנת 2024 שיחק בסרט הנכס.
קריירה > בימוי

ב-1998 ביים את מופע היחיד "סמולרצ'יק" שהעלה עמי סמולרצ'יק. ב-2000 ביים את ההצגה "קרפדים" - מחזמר קומי שכתבו ערן שדר ואילן גנני והועלתה בתיאטרון צוותא. ב-2003 ביים את ההצגה "פקידים" מאת ניב כהן במסגרת פסטיבל תיאטרון קצר שנערך בצוותא. ב-2005 ביים את ההצגה "ראיון עבודה" מאת תמר אוהב ציון, הצגה שזכתה בפרס ראשון בפסטיבל תיאטרון קצר. באותה שנה שימש כיועץ אמנותי להצגה "הזירה" שכתב וביים דני ווסרמן בפסטיבל עכו. ב-2006 ביים את הצגת היחיד "עד אפס מקום" בכיכובו של אוהד שחר בפסטיבל תיאטרונטו, הצגה שקיבלה ציון לשבח. באותה שנה ביים גם את ההצגה "סברס" (בהשתתפות שירי גדני ותומר שרון) שזכתה במקום הראשון בפסטיבל חיפה להצגות ילדים. ב-2007 ביים את ההצגה "ויקי וריי" מאת פיליפ דין בתיאטרון צוותא.
ב-2002 השתתף לצד תומר שרון ועמי סמולרצ'יק במופע הבידור "פלפל אל- חאפלה" שעלה בתיאטרון תמונע ומבוסס על שירי פלפל אל מצרי.
קריירה > דיבוב

ב-1990 דיבב את און דביבון ואת חזירון בסדרה "דביבוני היער הירוק". ב-1991 דיבב את אנדי ואת קרלוס בסדרה "חבורת הצב המעופף". ב-1992 דיבב את טאבאקי ב"מסיפורי ספר הג'ונגל", ואת בוץ החזיר בסדרה "אגדות יער". ב-1993 דיבב את מיכלאנג'לו בעונה ה-6 של "צבי הנינג'ה". ב-1994 דיבב את קופר הכלב בסרט "השועל והכלבלב". באותה שנה החל לדבב את בילי קרנסטון ב"מייטי מורפין פאוור ריינג'רס" וב"פאוור ריינג'רס זיאו". ב-1995 דיבב את ברוקלין בסדרה "הגרגולים", ודיבב את בובת החייל הסמל בסרט "צעצוע של סיפור". ב-1997 דיבב את הרקולס בסרט "הרקולס" של דיסני. ב-1998 דיבב את נוקה בסרט "מלך האריות 2".
הערות שוליים

↑  ערן בר-און, ההצגה הטובה בעיר: אורי הוכמן התחתן, באתר ynet, 4 באוגוסט 2010
↑  ליאת רון, ‏"גדלתי. אני בת 50. יש בי את החלקים המחוספסים יותר, העמוקים והנמוכים", באתר גלובס, 2 במרץ 2019
↑   נירית אנדרמן, מרינה שויף לא מתחרטת על הימים הפרועים, באתר הארץ, 23 באפריל 2013
↑  אורלי פרום, עכבר העיר, עומד באתגר, באתר הארץ, 24 בדצמבר 2006
↑  חגית פלג-רותם, ‏הזדמנות אחרונה לקיסינג'ר: ההצגה "געגועי לקיסינג'ר" יורדת מהבמה, באתר גלובס, 11 בפברואר 2013
↑  נילי ברקן, ‏הכל על הכתפיים של רמה, באתר גלובס, 20 באוגוסט 2001
עכבר העיר, אירמה לה דוס, באתר הארץ, 31 ביולי 2001
↑  ציפי שוחט, לבד בעכו, באתר הארץ, 13 בינואר 2007
↑  נילי ברקן, ‏געגוע עמוק לנורמליות, באתר גלובס, 17 בנובמבר 2002
↑  בתיה גור, רוברט, ג'רי ומי שביניהם, באתר הארץ, 31 ביולי 2003
↑  קובי ניב, ‏גדר ההפרדה, באתר גלובס, 8 בספטמבר 2008
↑  מיכאל הנדלזלץ, גילה אלמגור מולכת, באתר הארץ, 9 בפברואר 2009
↑  רון שוורץ, ‏הצגה פומפה, באתר גלובס, 5 בדצמבר 2010
מיכאל הנדלזלץ, "מוריס שימל", של חנוך לוין, מציג את תמצית הסיטואציה של כותבו, באתר הארץ, 7 בדצמבר 2010
↑  רון שוורץ, ‏ככה לא עושים שלום, באתר גלובס, 25 באפריל 2013
מיכאל הנדלזלץ, "ליזיסטרטה": בסוף השלום נדפק, כרגיל, באתר הארץ, 23 באפריל 2013
↑  מרט פרחומובסקי, עכבר העיר, "ז'קו": לאן נעלמה ההשראה?, באתר הארץ, 17 בדצמבר 2015
↑   מיכאל הנדלזלץ, ״קוריולנוס״: הצגה שכולם צריכים לראות, באתר הארץ, 13 באפריל 2016
↑   מיכאל הנדלזלץ, "לבד בברלין": גלויות מימים חסרי אונים, באתר הארץ, 12 בספטמבר 2016
↑  מיכאל הנדלזלץ, פצע מקומי, באתר הארץ, 3 במרץ 2003
↑  עידוא דגן, ‏יהודים בוכים וערבים רוקדים, באתר גלובס, 5 באפריל 2005
↑  פלפל אל חאפלה  - דינה, באתר וואלה, 6 בפברואר 2003
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007385834805171  VIAF: 4622152200788814400001   WorldCat (עם VIAF): 4622152200788814400001
אולפני מארוול: מתאחדים

| --- | --- |

 סוגה:  טלוויזיה תיעודית 
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  9
 הפקה
 חברת הפקה:  אולפני מארוול
 הפצה:  Disney Platform Distribution
 שידור
 רשת שידור:  דיסני+
 תקופת שידור מקורית:  12 במרץ 2021 – הווה
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
אולפני מארוול: מתאחדים (באנגלית: Marvel Studios: Assembled) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית שנוצרה עבור שירות הסטרימינג דיסני+. כל פרק בסדרה מתמקד בהפקה של סדרת טלוויזיה או סרט מהיקום הקולנועי של מארוול בשלב הרביעי עם היוצרים, השחקנים, הבמאים, התסריטאים ואנשי ההפקה. הסדרה בוחנת את תהליך היצירה של כל סדרה או סרט.
הסדרה הוכרזה בפברואר 2021, ובכורתה הייתה ב-12 במרץ באותה שנה, עם פרקים שלאחר מכן יצאו זמן קצר לאחר סיום סדרת דיסני+ או יציאת סרט. הסדרה קיבלה שבחים על כך שהציגה כיצד כל פרויקט נעשה, במיוחד עם ההיבטים הטכניים של הזיכיון.[דרוש מקור]
פרקים > שלב ארבע (2021-23)

| פרק | כותרת | קשור ל> .. | תאריך יציאה מקורי |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | "מאחורי היצירות של וונדה-ויז'ן" | וונדה-ויז'ן | 12 במרץ 2021 |
| 2 | "מאחורי היצירות של הפלקון וחייל החורף" | הפלקון וחייל החורף | 30 באפריל 2021 |
| 3 | "מאחורי היצירות של לוקי" | לוקי | 21 ביולי 2021 |
| 4 | "מאחורי היצירות של האלמנה השחורה" | האלמנה השחורה | 20 באוקטובר 2021 |
| 5 | "מאחורי היצירות של מה אם...?" | מה אם...? | 27 באוקטובר 2021 |
| 6 | "מאחורי היצירות של שאנג צ'י ואגדת עשר הטבעות" | שאנג צ'י ואגדת עשר הטבעות | 12 בנובמבר 2021 |
| 7 | "מאחורי היצירות של הוקאיי" | הוקאיי | 9 בפברואר 2022 |
| 8 | "מאחורי היצירות של נצחיים" | נצחיים | 16 בפברואר 2022 |
| 9 | "מאחורי היצירות של מון נייט" | מון נייט | 25 במאי 2022 |
| 10 | "מאחורי היצירות של דוקטור סטריינג׳ בממדי הטירוף" | דוקטור סטריינג׳ בממדי הטירוף | 8 ביולי 2022 |
| 11 | "מאחורי היצירות של מיס מארוול" | מיס מארוול | 3 באוגוסט 2022 |
| 12 | "מאחורי היצירות של תור: אהבה ורעם" | תור: אהבה ורעם | 8 בספטמבר 2022 |
| 13 | "מאחורי היצירות של שי-האלק: עורכת דין בשירות החוק" | שי-האלק: עורכת דין בשירות החוק | 3 בנובמבר 2022 |
| 14 | "מאחורי היצירות של הפנתר השחור: וואקאנדה לנצח" | הפנתר השחור: וואקאנדה לנצח | 8 בפברואר 2023 |
פרקים > שלב חמישי (2023-)

| פרק | כותרת | קשור ל> .. | תאריך יציאה מקורי |
| --- | --- | --- | --- |
| 15 | "מאחורי היצירות של אנטמן והצרעה: קוואנטומניה" | אנטמן והצרעה: קוואנטומאניה | 19 ביולי 2023 |
| 16 | "מאחורי היצירות של שומרי הגלקסיה: חלק 3" | שומרי הגלקסיה: חלק 3 | 13 בספטמבר 2023 |
| 17 | "מאחורי היצירות של פלישה סודית" | פלישה סודית | 20 בספטמבר 2023 |
| 18 | "מאחורי היצירות של לוקי עונה 2" | לוקי עונה 2 | 29 בנובמבר 2023 |
| 19 | "מאחורי היצירות של אקו" | אקו | 31 בינואר 2024 |
| 20 | "מאחורי היצירות של המארוולס" | המארוולס | 7 בפברואר 2024 |
| 21 | "מאחורי היצירות של אקס-מן 97" | אקס-מן 97 | 22 במאי 2024 |
| 22 | "מאחורי היצירות של דדפול & וולברין" | דדפול & וולברין | 12 בנובמבר 2024 |
| 23 | "מאחורי היצירות של אגתה לאורך כל הדרך" | אגתה לאורך כל הדרך | 13 בנובמבר 2024 |
מזרח טימור

הרפובליקה הדמוקרטית של מזרח טימור (בטטום: Repúblika Demokrátika Timór-Leste) המוכרת בפשטות כמזרח טימור היא מדינה בדרום-מזרח אסיה הנמצאת במחצית המזרחית של האי טימור, באיים הסמוכים אטאורו וג'קו, ובמובלעת אוקוסי-אומנו בצד המערבי של האי טימור, שיתרתו נכלל במערב טימור האינדונזית. שטח המדינה 15,409 קמ"ר, והיא ממוקמת כ-657 ק"מ צפונית-מזרחית לדרווין שבאוסטרליה.
היסטוריה

באי טימור נמצאו אומנם שרידים המעידים על התיישבות עוד בתקופת האבן, אך ההיסטוריה המתועדת קיימת רק מהמאה ה-15, מדיווחים סיניים אודות סחר עם האי. בין המאה ה-16 למאה ה-19 ניהלו פורטוגל והולנד מאבק על השליטה באי שהגיע לסיומו ב-1859 בהסכם ליסבון בו סוכם על חלוקת האי, כאשר החלק המזרחי, מזרח טימור, נשאר בידי פורטוגל כמושבה לכל דבר. הגבול סומן סופית רק בשנת 1915.
מלבד תקופה קצרה של כיבוש יפני במהלך מלחמת העולם השנייה, מזרח טימור המשיכה להיות מושבה פורטוגזית עד אמצע שנות ה-70 של המאה ה-20. ב-1974 התחיל בפורטוגל מהפך שנמשך כשנתיים, עד התייצבות השלטון עם בחירתו של מריו סוארש מהמפלגה הסוציאליסטית לנשיאות המדינה ב-1976. כבר בשנת 1974 כשהחלה אינדונזיה לדרוש את השליטה בטימור הפורטוגלית נותקו הקשרים הדיפלומטיים בין פורטוגל ואינדונזיה מחוסר הסכמה לגבי עתידה של מזרח טימור.
בו זמנית התארגנו במזרח טימור תנועות פוליטיות. התנועה הפופולרית ביותר, "התנועה המהפכנית למען עצמאות מזרח טימור" (פרטילין), תנועת שמאל בהשראה קומוניסטית, פעלה לעצמאות המושבה. אינדונזיה ניצלה את חולשתה של פורטוגל, ותוך הצגת טענות שווא של איום קומוניסטי כביכול ממזרח טימור, ובעזרתן של ממשלות אוסטרליה וארצות הברית, שסיפקו לה נשק ותמיכה כלכלית בלתי מוגבלים, פלשה לתוך הטריטוריה ב-7 בדצמבר 1975. הכיבוש האינדונזי של מזרח טימור נמשך עד 1999 ובמהלכו נהרגו בין רבע לשליש מהאוכלוסייה שמנתה כ-700,000 תושבים טרם פרוץ הקרבות. הכיבוש הגיע לסיומו רק אחרי שאינדונזיה נאלצה לוותר על הטריטוריה על רקע מהפך שלטוני בג'קרטה הבירה ובעקבות משבר כלכלי קשה שפקד את אינדונזיה ואת האזור כולו. באוגוסט 1999 נערך משאל עם במזרח טימור שבו 78.5% מהאוכלוסייה הצביעו לטובת עצמאות. כעבור שנתיים של שלטון זמני של האו"ם הכריזה המדינה הקטנה על עצמאותה ב-20 במאי 2002.
פוליטיקה

בראש המדינה עומד נשיא שנבחר לכהונה של חמש שנים בבחירות ציבוריות. תפקידו בעיקרו טקסי אך יש בידיו זכות וטו חלקיות על חקיקת הפרלמנט. עם פרסום תוצאות הבחירות ממנה הנשיא את ראש המפלגה שזכתה ברוב הקולות (או מי שיכול לכונן קואליציה שתהווה רוב בפרלמנט) לתפקיד ראש הממשלה. ראש הממשלה עומד בראש מועצת המדינה (הקבינט). הפרלמנט הוא הפרלמנט הלאומי ויש לו בית אחד שחבריו נבחרים בבחירות ציבוריות לכהונה של חמש שנים. מספר חברי הפרלמנט יכול להשתנות מ-52 ועד 65. כיום, כתוצאה מכך שזאת הכהונה הראשונה של הפרלמנט מאז הקמתו, יש בו 86 חברים.
חוקת מזרח טימור מתבססת על החוקה של פורטוגל. המדינה עדיין נמצאת בשלבי גיבוש והקמת מוסדותיה, וסובלת מחוסר יציבות.
ב-11 בפברואר 2008 התרחש במדינה ניסיון הפיכה כושל ובמהלכו נורה ונפצע הנשיא, ז'וזה רמוס הורטה, חתן פרס נובל לשלום לשנת 1996. באותה עת אף נפתחה אש על שיירת ראש הממשלה, שנאנה גושמאו אולם הוא לא נפגע. הפרלמנט במזרח טימור הכריז על מצב חירום במדינה למשך עשרה ימים, בעקבות ניסיון ההפיכה הודיעה אוסטרליה כי תשלח חיילים נוספים לחיזוק כוח השלום הנמצא במדינה. ב-31 בדצמבר 2012 יצאה המשלחת המדינית של האו"ם יחד עם כוח השמירה על השלום מהמדינה.
כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
לפי נתוני 2006, הכלכלה של מזרח-טימור היא הכלכלה החלשה והנחשלת ביותר באסיה ובאוקיאניה. (אף כי אין נתונים על כלכלות עיראק וקוריאה הצפונית).
גאוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מזרח טימור שוכנת בחציו המזרחי של האי טימור, שבקצה המזרחי של איי סונדה הקטנים שבאינדונזיה. במדינה נכללת גם מובלעת קטנה (אוקוסי-אומנו) בחלקו המערבי של האי, וכן שני איים קטנים: אטאורו מצפון לדילי וג'אקו סמוך מעבר לקצה המזרחי של טימור. שטח המדינה 14950 קמ"ר, מן הקטנות ביותר באסיה.
חלק מפני השטח, בפנים האי, הרריים מאוד. הנקודה הגבוהה ביותר, הר רמלאו, היא בגובה 2,963 מטרים מעל פני הים.
מזג האוויר טרופי: חם ולח, כאשר כמעט כל המשקעים יורדים בעונה הגשומה.
דמוגרפיה

אוכלוסיית מזרח טימור מונה כמיליון נפש. הערכות על גודל האוכלוסייה שונות מאוד זו מזו, בטווח שבין 800,000 ל-1.1 מיליון, נכון ל-2008. התושבים מתחלקים לכמה קבוצות אתניות, רובן אוסטרונזיות ומיעוטן פפואניות. כן קיימים צאצאים לנישואים בין הפורטוגלים לילידי המקום, ומיעוט קטן ממוצא סיני.
השפה העיקרית היא טֶטוּם, שפה אוסטרונזית. הניב של דילי, שיש בו השפעות ניכרות של פורטוגזית, הוא הניב הרשמי. לצידה של הטטום משמשת כשפה רשמית גם הפורטוגזית, שהייתה אסורה בתקופת השלטון האינדונזי. עוד 15 שפות ילידיות מדוברות במדינה, וגם האינדונזית עדיין מצויה בשימוש, וכן האנגלית.
מזרח טימור היא המדינה היחידה באסיה, מלבד הפיליפינים, שבה רוב נוצרי קתולי. כ-97 אחוזים מן התושבים מזהים עצמם כקתולים. קיימים מיעוטים קטנים של מוסלמים (כ-1%), פרוטסטנטים (כ-1%), אנימיסטים, הינדואיסטים ובודהיסטים.
ביטחון > צבא

צבא מזרח טימור הוקם בשנת 2001 מתוך ארגון הפניטיל ומאז הוא מגן על המדינה מאיומים חיצוניים. בשנת 2006 צומצם כוחו של הצבא בחצי בגלל מחאות ציבוריות על תנאי מחיה לא הולמים.
650 חיילי הצבא הראשונים נבחרו מתוך 1,700 מועמדים. החיילים החלו באימוניהם ב-29 במרץ של אותה השנה, וב-29 ביוני הוקם הגדוד הראשון של הצבא.
הצבא מורכב משני חילות:
חיל הרגלים – הכוח העיקרי של הצבא.
הצי – מפעיל מספר סירות סיור בשטח הטריטוריאלי הימי של המדינה.
חיל הרגלים מורכב משני גדודים וכוח ימי קטן מהווה את הצי. בצבא משרתים כיום כ-7,000 חיילים.
ביטחון > משטרה

המשטרה הלאומית של מזרח טימור הוקמה במאי 2002 על ידי האו"ם, לפני שמזרח טימור קיבלה ריבונות, עם הכוח לספק ביטחון ומשפט, לשמור על החוק והסדר ברחבי הארץ וגם כדי לאפשר פיתוח מהיר של שיטור אמין, מקצועי וללא משוא פנים.

כונני הגיוס נערכו בתחילת שנת 2000, והטירונות הראשונה החלה ב-27 במרץ 2000, בחסות מינהל האו"ם במזרח טימור (UNTAET). ב-10 באוגוסט 2001, המשטרה הלאומית של מזרח טימור הוקמה באופן רשמי, שהייתה אמורה לעבוד לצד ה-UNTAET, שהוא כוח האו"ם.

בתחילה שם הארגון היה (East Timor Police Service (ETPS, מאוחר יותר שונה השם של המשטרה ל-Timor-Leste Police Service (TLPS), ולבסוף נקבע השם Policia Nacional de Timor-Leste (בתרגום חופשי: המשטרה הלאומית של מזרח טימור) שנשאר עד היום.

המשטרה קיבלה את האחריות הבלעדית לכל נושאי השיטור במזרח טימור ב-10 בדצמבר 2003. המשטרה מונה לפחות שלוש יחידות מיוחדות ב-PNTL: יחידת המילואים של המשטרה (לשעבר יחידת שירות לפריסה מהירה), יחידת משמר הגבול ויחידת ההתערבות המהירה (UIR).
דת

עם קבלת עצמאותה, מזרח טימור הצטרפה אל הפיליפינים כמדינה השנייה בלבד באסיה בעלת רוב נוצרי קתולי. על פי מפקד האוכלוסין שנערך במדינה בשנת 2010, 96.9% מהאוכלוסייה מגדירים את עצמם כקתוליים, בעוד 2.2% מגדירים עצמם אוונגליסטים/פרוטסטנטים ו-0.3% כמוסלמים. בעוד חוקת המדינה תומכת בחופש מדת ובהפרדת דת ומדינה, היא גם מכירה ב"השתתפותה של הכנסייה הקתולית בתהליך השחרור הלאומי".
חגים לאומיים

1 בינואר – יום השנה החדשה (ראש השנה)
תאריך משתנה – חג הקורבן
מרץ–אפריל – יום שישי הטוב
1 במאי – חג העבודה
20 במאי – יום חידוש העצמאות (יום השנה להעברת הריבונות לממשלת מזרח טימור, נחגג מאז 2002)
מאי–יוני – חג הלחם והיין הקדושים
1 בנובמבר – יום כל הקדושים
2 בנובמבר – יום כל הנשמות
12 בנובמבר – יום הנוער הלאומי (יום השנה לטבח סנטה קרוז, 1991)
28 בנובמבר – יום הכרזת העצמאות (נחגג מאז 1975)
תאריך משתנה – עיד אל-פיטר (יום המציין את סיום חודש הרמדאן)
7 בדצמבר – יום גיבורי האומה (יום השנה לפלישה האינדונזית למזרח טימור, 1975)
8 בדצמבר – חג העיבור ללא חטא
25 בדצמבר – חג המולד
The Beatles: Get Back

| --- | --- |

 סוגה:  טלוויזיה תיעודית, רוקומנטרי 
 בימוי:  פיטר ג'קסון 
 שחקנים:  בילי פרסטון  רינגו סטאר  ג'ורג' האריסון  פול מקרטני  ג'ון לנון 
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת, ניו זילנד, ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית 
 מספר פרקים:  3 
 הפקה
 מפיק:  פיטר ג'קסון 
 הפצה:  דיסני+ 
 עורכים:  ג'בז אולסן 
 אתר צילומים:  אולפני טוויקנהאם, 3, Savile Row W1 
 צלמים:  בן דייוויס 
 אורך פרק:  468 דק' 
 שידור
 תקופת שידור מקורית:  25 בנובמבר 2021 – 27 בנובמבר 2021 
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
The Beatles: Get Back הוא סרט תיעודי משנת 2021 שביים, הפיק וערך פיטר ג'קסון מתוך חומרי הגלם שצילם מייקל לינדזי-הוג עבור הסרט "Let It Be" משנת 1970. מפאת ארכו, חולק הסרט לשלושה חלקים (חלק ראשון 157 דקות; חלק שני 173 וחלק שלישי 138 דקות) אשר הופצו בשירות הסטרימינג דיסני+ בימים 25, 26 ו-27 בנובמבר 2021.
בדומה לסרט "Let It Be", מציג סרט זה את חברי להקת הביטלס במהלך העבודה על האלבום "Let It Be" וההופעה על גג האולפן. אך בניגוד לסרט מ-1970 שהציג תמונה של התפוררות ומריבות, מציג הסרט של ג'קסון תמונה הרמונית יותר של ימיה היצירתיים האחרונים של הלהקה, מקוטבת פחות ויצירתית ביותר. "Get Back" היה השם הזמני של הפרויקט שלבסוף התגלם באלבום ובסרט Let It Be.
הפקה

פיטר ג'קסון עבר לעבוד על הפרויקט לאחר שהשלים את הסרט התיעודי "They Shall Not Grow Old", בו השיב לחיים סרטים שצולמו על ידי חיילים בחזיתות מלחמת העולם הראשונה. טכניקות שימור החומר המצולם ושיפורו כך שיתאים לאמצעי ההקרנה של המאה ה-21, שימשו אותו גם בפרויקט על סרט זה. בשיתוף פעולה עם פול מקרטני, רינגו סטאר, יוקו אונו ואוליביה האריסון (אלמנתו של ג'ורג' האריסון) וגם ג'יילס מרטין (בנו של ג'ורג' מרטין והמפיק של הוצאות מחדש של חומרי הביטלס מאז 2006), קיבל ג'קסון לידיו למעלה משישים שעות צילום ו-150 שעות הקלטת-קול של הפרויקט המקורי. הזנקת הפרויקט הוכרזה ב-30 בינואר 2019, חמישים שנה לאחר הופעת הביטלס על הגג שסיימה את הפרויקט המקורי.
תוכן

החומר המצולם והמוקלט כלל 21 יום של חזרות לקראת הפקת האלבום Let It Be וההופעה על הגג בהם העמיד לינדזי-הוג, במאי הסרט Let It Be, את מצלמתו כ"זבוב על הקיר". למעט מקרים יוצאי דופן, לא עשה ג'קסון שימוש בחומרים שכבר שובצו ב-Let It Be, ובמידת הצורך עשה שימוש בחומר ממצלמה אחרת. הסרט מלווה את הלהקה באולפני טוויקנהאם, שם נעשה ניסיון לצלם את הסרט בחלל שאינו אולפן החזרות הרגיל של הלהקה. שם מלווה הסרט בעיקר את כתיבת השירים, בהם Get Back על ידי מקרטני. לאחר מכן הוא עובר לאולפני אפל רקורדס. שם מתלווה לצילומים אשתו של לנון, יוקו אונו, ג'ורג' האריסון מחבר את השיר I Me Mine ונוטש לזמן קצר את הלהקה. לאחר מכן מתועד החיבור בין הלהקה לבין בילי פרסטון וההכנות לקראת הופעה מיוחדת יחידה שהייתה אמורה ללוות את צאתו לאר של התקליט. החלק השלישי עוסק בימי ההקלטות האחרונים ובהופעה על הגג. בין גרסאות שונות של השירים בתהליך יצירתם, כולל הסרט גם גרסאות כיסוי מבודחות של הביטלס לשירים של אחרים ובדיחות פנימיות רבות, המדגישות את ההיכרות האינטימית והשפה הייחודית של החברים. ככלל, נתן ג'קסון משקל רב יותר להצגת האווירה הטובה על פני הדגשת חילוקי הדעות והכעס שהתבטאו בסרט Let It Be.
הפצה

ב-11 במרץ 2020, ימים ספורים לפני שהוחלט במרבית ארצות העולם על סגרים עקב מגפת הקורונה, חתמה חברת אולפני דיסני על הסכם הפצה של הסרט בבתי קולנוע. הפצת הסרט עוכבה ל-4 בספטמבר 2020 ונדחתה שוב ל-27 באוגוסט 2021. ב-17 ביוני 2021 הכריזה דיסני שהסרט יופץ כסדרה בת שלושה חלקים בשירות הסטרימינג דיסני+ בסוף השבוע של חג ההודיה (25-27 בנובמבר 2021).
ב-16 בנובמבר התקיימה הקרנת בכורה חגיגית של הסרט בלונדון, בנוכחות פול מקרטני.
התקבלות

מבקרים הצביעו על כך שעל אף אורכו, הסרט מספק חוויית צפייה רעננה ומרתקת עבור חובבי הלהקה. אווירתו שונה מאוד מזו של הסרט Let It Be, שנתפס כרקוויאם ללהקה מתפוררת ומתה. Get Back מציג להקה פורייה, עם קשר טוב בין חבריה והומור פנימי, לצד ויכוחים וחילוקי דעות עמוקים. עם זאת מודגשת האהבה הוותיקה בין חברי ההרכב.
הסרט זכה בפרס אמי לסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר לשנת 2022 ובנוסף בקטגוריות האלה: בימוי, עריכה, סאונד: עריכה ומיקס.
הערות שוליים

↑  מידע על השידורים
↑  Peter Jackson Follows Up on 'They Shall Not Grow Old' with 'The Beatles' Documentary, 30 בינואר 2019
↑  Peter Jackson To Direct Documentary On The Beatles Recording 'Let It Be'
↑  Peter Jackson to Direct Beatles Film, ניו יורק טיימס, 30 בינואר 2019
↑  Peter Jackson's 'Beatles: Get Back' Set for Theatrical Release", UltimateClassicRock, 11 במרץ 2020
↑  ‘The One And Only Ivan’ Heads To Disney+; ‘Beatles: Get Back’ Moves To 2021 & More: Disney Release Date Changes
↑  Paul McCartney, 79, & Daughter Mary, 52,Pose For Rare Photos At ‘Beatles: Get Back’Premiere, hollywoodlife
↑  סיכום ביקורות באתר Rotten Tomatoes
↑  The Beatles: Get Back, Television Academy (באנגלית)
| הביטלס |
| --- | --- | --- |
ג'ון לנון • פול מקרטני • ג'ורג' האריסון • רינגו סטאר
פיט בסט • סטיוארט סאטקליף • לנון-מקרטני
| אלבומי אולפן | Please Please Me‏ (1963) • With the beatles‏ (1963) • A Hard Day's Night‏ (1964) • Beatles for Sale‏ (1964) • !Help‏ (1965) • Rubber Soul‏ (1965) • Revolver‏ (1966) • Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band‏ (1967) • Magical Mystery Tour‏ (1967) • The Beatles‏ (1968) • Yellow Submarine‏ (1969) • Abbey Road‏ (1969) • Let It Be‏ (1970) |  |
| סרטים | ‏A Hard Day's Night‏ (1964) • !Help‏ (1965) • Magical Mystery Tour ‏(1967) • Yellow Submarine ‏ (1968) • Let It Be ‏(1970) • The Beatles: Get Back ‏(2021) |  |
| הנהלה | אלן ויליאמס • בריאן אפשטיין • אלן קליין • אפל רקורדס |  |
| הפקה | ג'ורג' מרטין • ג'ף אמריק • פיל ספקטור • נורמן סמית' • אלן פרסונס • אולפני אבי רוד |  |
| ערכים נוספים | ערכים נוספים |  |
|  | The Quarrymen • ביטלמניה • ריצ'רד לסטר • תאוריית הקשר על מותו של פול מקרטני • מסע הקסם המסתורי • קלאוס פורמן • יוקו אונו • אנתולוגיה • רצח ג'ון לנון • LOVE • פיליפ נורמן • סיד ברנשטיין • החיפושית החמישית • הופעת הביטלס על הגג • פירוק הביטלס |  |
דיסקוגרפיה של הביטלס • שירי הביטלס
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2021: לשחרר את בריטני | פרס TCA להישג יוצא דופן בחדשות ובמידע   2022: The Beatles: Get Back  | הבא: 2023: The U.S. and the Holocaust |