stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גרגוריוס מנזיאנזוס
תורתו

תרומתו התאולוגית הניכרת ביותר של גרגוריוס הגיעה ממאמציו להטמיע את החלטות ועידת ניקיאה באשר למהותו של השילוש הקדוש. הוא פיתח במיוחד את תפישת טבעה של רוח הקודש והיה הראשון שהשתמש במושג תהלוכה (πομπής)‏ כדי לתאר את היחס בין האלוהות לבין רוח הקודש. הוא טבע מושג זה כדי להסביר את השתלשלות ישויות השילוש הקדוש, בדגש על כך שאין זו השתלשלות של דורות והיווצרות מאוחרת (של הבן), אלא כבתהלוכה בה מופיעים הצועדים בזה אחר זה. על אף שגרגוריוס לא פיתח את המושג לגמרי, הרעיון חזר ועלה על ידי תאולוגים מאוחרים יותר.

הוא הדגיש שישו לא הפסיק להיות אלוהים כשהיה אדם ולא איבד את תכונותיו האלוהיות כשלבש טבע אנושי. עם זאת, ישו היה אנושי לגמרי בגופו וברוחו. גרגוריוס הכריז על נצחיות רוח הקודש שפעולותיה נסתרות בברית הישנה אך התגלו עם עליית ישו השמימה ובשרייתה על השליחים. כל זאת, בניגוד לדעת האריאנים שכפרו באי-נבראותו של ישו וסברו שהוא אמנם דומה לאב במהותו ובטבעו, אך אינו זהה לו. לטענתם, ישו נברא ולא היה קיים לפני כן. האל האב ברא את העולם וגם את הבן.
נזיאנזוס נטל חלק גם במחלוקת נגד האפולינריזם, שמצדדיו טענו כי לישו לא היה אינטלקט אנושי רגיל והלוגוס מילא בו תפקיד זה. הוא תקף אותם בציטוט המפורסם ש"אשר לא עטה אלוהים, לא יוושע": אם לישו לא היה טבע אנושי שלם ומתפקד, הוא לא יכל לגאול את הטבע החוטא של בני האדם.
הערות שוליים

↑  Catholic Encyclopedia: Sasima
↑  Lives of the Saints - Orthodox Church in America
↑  NPNF2-07. Cyril of Jerusalem, Gregory Nazianzen - Christian Classics Ethereal Library
↑  The Filioque: What Is at Stake?
| תאולוגיה נוצרית |
| --- | --- | --- |
| האלוהות | השילוש הקדוש • האל האב • ישו • רוח הקודש • קרדו • ומן הבן • אריאניות • הסבליאניות • המקדוניות | תומאס מאקווינס, מחשובי התאולוגים הנוצריים, ציור של קרלו קריוולי |
| כריסטולוגיה | לוגוס • אינקרנציה • דיופיזיטיות • מונופיזיטיזם/מיאפיזיטיות • דונאטיזם • מונותליטיזם • נסטוריאניזם • לידת הבתולין • עליית ישו • הביאה השנייה | תומאס מאקווינס, מחשובי התאולוגים הנוצריים, ציור של קרלו קריוולי |
| האדם והאל | החטא הקדמון • כפרה • פלגיאניזם • חטא • שבעת החטאים • חסד • גאולה • פרדסטינציה • יוסטיפיקציה • קדוש (קדוש מגן) • הסקרמנטים • טרנסובסטנציאציה | תומאס מאקווינס, מחשובי התאולוגים הנוצריים, ציור של קרלו קריוולי |
| תאולוגים חשובים | טרטוליאנוס • אוריגנס • פוליקרפוס • אתנסיוס • בסיליוס הגדול • גרגוריוס מנזיאנזוס • הירונימוס • אמברוזיוס • אוגוסטינוס • יוחנן כריסוסטומוס • קירילוס האלכסנדרוני • ברנאר מקלרבו • תומאס אקווינס • אנסלם • לותר • צווינגלי • קלווין • וסלי | תומאס מאקווינס, מחשובי התאולוגים הנוצריים, ציור של קרלו קריוולי |
פורטל נצרות • מושגים בנצרות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262057305171  PLWABN: 9810627956605606  BIBSYS: 90618552  BNC: 000052883  BNE: XX840878  BnF: cb130914730 (data)  CANTIC: a10483688  CiNii: DA00986288  GND: 118541900  ICCU: CFIV011383  ISNI: 0000 0004 5004 102X  LCCN: n50082276  LNB: 000047420  NDL: 001091999  NKC: jn19990002876  NLA: 35370572  NLG: 17261  NSK: 000081932  NTA: 068766807  RERO: 02-A000074314  RSL: 000082470  SELIBR: 188657  SUDOC: 026902281  Trove: 928834  VcBA: 495/51355  VIAF: 108675755   WorldCat (עם VIAF): 108675755
מגדלי בגיץ'

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גורד שחקים
 על שם:  ניק בגיץ' 
 כתובת:  Begich Towers, 100 Kenai St, Whittier, AK 99693 
 מיקום:  ויטייר 
 מדינה:  אלסקה אלסקה
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1953–1957 (כ־4 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1957 
 מידות
 קומות:  14
 קואורדינטות:  60°46′20″N 148°41′10″W﻿ / ﻿60.7722°N 148.686°W﻿ / 60.7722; -148.686
 begichtowers.com
 he
 
מגדלי בגיץ' (באנגלית: Begich Towers Condominium) הוא מגדל מגורים אמריקאי בודד בעיר הקטנה וויטייר (Whittier) בדרום אלסקה.
מאפיינים

המבנה ייחודי בשל היותו מגדל המגורים היחיד בעיר וויטייר. במגדלים מתגוררת כמעט כל אוכלוסיית העיר. בנוסף מכיל הבניין מתקנים ציבוריים רבים: חנות מרכול, סניף דואר, מרפאה, תחנת משטרה, חנות צילום, כנסייה ועוד. העיר הקטנה וויטייר זכתה לכינוי "עיירה תחת קורת גג אחת".
היסטוריה

האזור בו ממוקמת כיום העיר וויטייר נבנה במהלך מלחמת העולם השנייה, כאשר המיקום נבחר להקמה של נמל צבאי ובסיס לוגיסטי עבור צבא ארצות הברית. לאחר המלחמה תכנן הצבא לפתח קומפלקס גדול באזור, ומגדלי בגיץ' הנוכחיים היו חלק מהתוכנית של הקומפלקס הייעודי.
הבניין תוכנן על הכביש המהיר באלסקה בשנת 1953 כדי לשמש את המפקדה של חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית. השם הנבחר אז היה "בניין הודג'", לזכר קולונל ויליאם וולטר הודג', שהיה מפקד גדוד המהנדסים ה-93 . במקור היה הבניין חלק מפרויקט גדול יותר שנועד לכלול עשרה מבנים נוספים לשימוש צבאי. הבנייה החלה עם בניין הודג', יחד עם בניין נוסף בשם בניין באקנר שהיה ממוקם בסמוך לו. בנייתם הושלמה בשנת 1957. למרות התוכניות השאפתניות בסופו של דבר שני בניינים אלו היו היחידים שנבנו והם שימשו את צבא ארצות הברית עד תחילת שנות השישים. בניין באקנר נטוש מאז 1966.
בשנת 1964 האזור נפגע מצונאמי שנגרם מרעידת האדמה באלסקה, אך הנזק לא היה נרחב. בניין הודג' הפך לבניין ציבורי עם מספר יחידות, וכלל את משרדי המטה של מוסדות ושירותים מסחריים של העיר וויטייר.
בשנת 1972 שונה שם הבניין למגדלי בגיץ' (Begich Towers Condominium) לזכרו של ניק בגיץ' שהיה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מאלסקה, שנעלם ויש להניח כי מת בהתרסקות מטוס. בשנת 1974 הפך איגוד בעלי הדירות בע"מ למנהל הרשמי של המבנה כולו.
רוב דיירי ותושבי האזור מתגוררים וצורכים בו שירותים קהילתיים הממוקמים בתוך המבנה או מחוברים אליו כך שהתושבים יכולים להישאר בפנים לפרקי זמן ארוכים, דבר שיכול להועיל בתנאי מזג אוויר קשים.
המבנה

הבניין שהושלם בשנת 1957, מאופיין בתבנית מלבנית וגג שטוח. יש בו 14 קומות והוא מורכב משלושה חלקים המחוברים ביניהם. בצד הצפוני ישנן שתי תבניות בולטות היוצרות שני מגדלים מרובעים. בתוך הבניין יש סדרה של מסדרונות מסועפים ומעליות, מה שמאפשר לדיירים גישה לכל שטחי המתחם. בית הספר מחובר למגדלים באמצעות מנהרה.
בנוסף לאזורי המגורים, הבניין מכיל את השירותים הבסיסיים לבעלי הדירות ולתושבים: סניף דואר, חנות כללית ומכבסה. יש גם כנסייה בפטיסטית קטנה, שתי קומות של צימר להשכרה יומית, חדר ישיבות ומגרש משחקים מקורה בבית הספר.
מערכות מכניות

במהלך התקופה בה שהה צבא ארצות הברית במקום, הבניינים בעיר קיבלו את כל צורכי האנרגיה הנדרשים לצורך הפעלת חימום פנימי מתחנה אחת. לאחר שהצבא עזב את האזור, כל בניין היה צריך לקבל מערכת חימום נפרדת וכך גם מגדלי בגיץ', בהם היו זוג דוודי קיטור בבניין צדדי.
משנת 2015 נותר רק דוד פעיל אחד, אך התושבים התמודדו עם תקלות תחזוקה שלו ברמה יומיומית. בשנת 2016 נתקבל מימון עבור תיקונים הקשורים לתחזוקת מערכות מכניות ושיפוץ חזית המבנה. התושבים קיבלו מענק של 3 מיליון דולר ממשרד החקלאות האמריקאי.
ראו גם

ארקולוגיה
הערות שוליים

↑  עיר שלמה במגדל אחד: הכירו את העיירה שמרוכזת בבניין בודד באלסקה
↑  Basu, Moni (ביולי 2015). "Northern Enclosure: Alaska's One-House Town, Home to Hundreds". CNN. ארכיון מ-21 בפברואר 2022. נבדק ב-3 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Army's Seaport On Glacier Rim Is Unique City, Newspapers.com, ‏1957-08-23 (באנגלית אמריקאית)
↑  "Pacific Rim Properties". Manta. נבדק ב-8 בינואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Mike Dunham Updated: August 19, 2016 Published: August 19, 2016, Begich Towers, home to about half the population of Whittier, gets a much-needed overhaul, Anchorage Daily News (באנגלית)
מבט על הבניין בקיץ
תרזה רייט

| --- | --- |

 לידה:  27 באוקטובר 1918 הארלם, ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  6 במרץ 2005 (בגיל 86) ניו הייבן, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Evergreen Cemetery 
 שם לידה:  Theresa Muriel Wright 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1941 
 מקום לימודים:  תיכון קולומביה 
 בן או בת זוג:  רוברט אנדרסון (1959–1978)  ניבן בוש (1942–1952) 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (1943)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 פרופיל ב-IMDb
 
תרזה רייט (באנגלית: Teresa Wright; ‏ 27 באוקטובר 1918 – 6 במרץ 2005) הייתה שחקנית קולנוע אמריקאית שהופיעה ב-28 סרטים  בשנות הארבעים והחמישים של המאה ה-20. בשנת 1942 זכתה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה כקרול בלדון בסרט "גברת מיניבר", באותה שנה הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר לתפקידה בסרט "גאוות היאנקים" בו שיחקה לצד גרי קופר. כמו כן שיחקה בסרטו של אלפרד היצ'קוק "צל של ספק" (1943) ובסרטו של ויליאם ויילר "שנות חיינו היפות ביותר" (1946). מסוף שנות החמישים ואילך הופיעה בסרטי וסדרות טלוויזיה עליהם זכתה בשלוש מועמדויות לפרס אמי. כמו כן הופיעה בתיאטרון על במות ברודוויי.
תולדות חייה

נולדה בהארלם, ניו יורק וגדלה בניו ג'רזי. הוריה נפרדו בילדותה.
סמואל גולדווין גילה אותה בשעה ששיחקה בברודוויי במחזה "Life With Father" ושיבץ אותה בתפקיד אלכסנדרה, בתה של בטי דייוויס בסרט "השועלים הקטנים" ("The Little Foxes", ‏1941) על תפקיד בכורה זה זכתה במועמדות לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר. היא הייתה מועמדת לפרסי אוסקר לתפקידיה בשני סרטיה הבאים, לתפקיד הראשי ב"גאוות היאנקים" ולתפקיד המשנה ב"גברת מיניבר", בו זכתה. היא השחקנית היחידה שזכתה במועמדויות לאוסקר על שלושת הסרטים הראשונים בהם שיחקה.
בשנת 1946 הופיעה בשני תפקידים שזכו להערכה, שרלוט ניוטון ב"צל של ספק" של היצ'קוק ופגי סטיבנסון ב"שנות חיינו היפות ביותר" של ויליאם ויילר. ב-1947 כיכבה במערבון העגמומי "רדוף" עם רוברט מיצ'ם לפי תסריט של בעלה הראשון, ניבן בוש. בשנת 1950 שיחקה בסרטו של פרד זינמן "הגברים", לצד מרלון ברנדו בתפקיד הבכורה שלו. עד סוף שנות החמישים הופיעה בעוד עשרה סרטים, אך בהצלחה פחותה. ב-1957 הופיעה בסרט "הסוף המאושר" בבימויו של ריצ'רד ברוקס וב-1958 בסרט "השנים הסוערות" לצדה של סנדרה די. הופעתה האחרונה בקולנוע הייתה בסרט מוריד הגשם (1997).
ב-1957 הופיעה בסרט הטלוויזיה "The Miracle Worker" ("עושה הנפלאות") במסגרת סדרת "Playhouse 90" של CBS, עליו זכתה במועמדות לפרס אמי. ב-1960 זכתה במועמדות נוספת לפרס על הופעתה בסרט "סיפורה של מרגרט ברק-וייט" ("The Margaret Bourke-White Story", שעסק בחייה של הצלמת מרגרט ברק-וייט). בפברואר 1960 קיבלה שני כוכבים בשדרת הכוכבים של הוליווד, אחד עבור כוכבות בקולנוע והשני עבור כוכבות בטלוויזיה. בין הופעותיה בטלוויזיה הופיעה בפרקים מתוך "אלפרד היצ'קוק מגיש" ו"בוננזה".
בתיאטרון הופיעה בהצגות "מרי מרי" ב-1962, "מעולם לא שרתי לאבי" (1968), "מותו של סוכן" (1975) ו-"Morning's at Seven"‏ (1980). הופעתה האחרונה על במת התיאטרון הייתה בינואר 1992 במחזה "על זמן שאול".
רייט נפטרה מהתקף לב בבית החולים של אוניברסיטת ייל בניו הייבן בגיל 86.
חייה האישיים

רייט הייתה נשואה פעמיים:
1942–1952, לתסריטאי ניבן בוש (Niven Busch;‏ 1903–1991)
1959–1978, למחזאי רוברט וודרוף אנדרסון (Robert Woodruff Anderson;‏ 1917–2009)
הערות שוליים

↑  Teresa Wright, 86; Was Nominated for an Oscar in Each of 1st 3 Films לוס אנג'לס טיימס, 9 במאי 2009
| פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1936–1940 | גייל סונדרגארד (1936) • אליס בריידי (1937) • פיי ביינטר (1938) • האטי מקדניאל (1939) • ג'יין דארוול (1940) |  |
| 1941–1960 | מרי אסטור (1941) • תרזה רייט (1942) • קטינה פקסינו (1943) • אתל ברימור (1944) • אן רביר (1945) • אן בקסטר (1946) • סלסט הולם (1947) • קלייר טרבור (1948) • מרסדס מקיימברידג' (1949) • ג'וזפין האל (1950) • קים האנטר (1951) • גלוריה גראהם (1952) • דונה ריד (1953) • אווה מארי סיינט (1954) • ג'ו ואן פליט (1955) • דורותי מלון (1956) • מיושי אומקי (1957) • ונדי הילר (1958) • שלי וינטרס (1959) • שירלי ג'ונס (1960) |  |
| 1961–1980 | ריטה מורנו (1961) • פטי דיוק (1962) • מרגרט רתרפורד (1963) • לילה קדרובה (1964) • שלי וינטרס (1965) • סנדי דניס (1966) • אסטל פרסונס (1967) • רות גורדון (1968) • גולדי הון (1969) • הלן הייז (1970) • קלוריס ליצ'מן (1971) • איילין הקרט (1972) • טייטום אוניל (1973) • אינגריד ברגמן (1974) • לי גרנט (1975) • ביאטריס סטרייט (1976) • ונסה רדגרייב (1977) • מגי סמית' (1978) • מריל סטריפ (1979) • מרי סטינבורגן (1980) |  |
| 1981–2000 | מורין סטייפלטון (1981) • ג'סיקה לאנג (1982) • לינדה האנט (1983) • פגי אשקרופט (1984) • אנג'ליקה יוסטון (1985) • דיאן ויסט (1986) • אולימפיה דוקאקיס (1987) • ג'ינה דייוויס (1988) • ברנדה פריקר (1989) • וופי גולדברג (1990) • מרסדס רוהל (1991) • מריסה טומיי (1992) • אנה פקווין (1993) • דיאן ויסט (1994) • מירה סורבינו (1995) • ז'ולייט בינוש (1996) • קים בייסינגר (1997) • ג'ודי דנץ' (1998) • אנג'לינה ג'ולי (1999) • מרשה גיי הארדן (2000) |  |
| 2001–2020 | ג'ניפר קונלי (2001) • קתרין זיטה-ג'ונס (2002) • רנה זלווגר (2003) • קייט בלאנשט (2004) • רייצ'ל וייס (2005) • ג'ניפר הדסון (2006) • טילדה סווינטון (2007) • פנלופה קרוז (2008) • מוניק (2009) • מליסה לאו (2010) • אוקטביה ספנסר (2011) • אן האת'וויי (2012) • לופיטה ניונגו (2013) • פטרישה ארקט (2014) • אליסיה ויקנדר (2015) • ויולה דייוויס (2016) • אליסון ג'ני (2017) • רג'ינה קינג (2018) • לורה דרן (2019) • יו יונג-יון (2020) |  |
| 2021–היום | אריאנה דבוז (2021) • ג'יימי לי קרטיס (2022) • דאווין ג'וי רנדולף (2023) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007349768205171  PLWABN: 9810536369005606  BNE: XX1070832  BnF: cb14001754t (data)  GND: 137194293  ISNI: 0000 0000 6301 9172  LCCN: n85151626  NKC: xx0223667  NTA: 101345623  SNAC: w65b397t  SUDOC: 052444635  Trove: 940552  VIAF: 32194496   WorldCat (עם VIAF): 32194496
פיונה סטייל-אנטוני

| --- | --- |

 לידה:  10 בינואר 1989 (בת 35) נידרקורן, לוקסמבורג 
 הדרגה הגבוהה ביותר:  אמנית בינלאומית לנשים 
 מד כושר מרבי:  2205 (יולי 2017)
 מד כושר נוכחי:  2,085 (נכון ל־יוני 2024) 
 מדינה:  לוקסמבורג 
 
פיונה סטייל-אנטוני (בלוקסמבורגית: Fiona Steil-Antoni; נולדה ב-10 בינואר 1989) היא שחמטאית לוקסמבורגית. היא זכתה בתואר אמן בינלאומי לנשים בשנת 2010. סטייל-אנטוני זכתה במדליית זהב אישית בלוח 2 באולימפיאדת השחמט 2006 לנשים.
ביוגרפיה

סטייל-אנטוני, נולדה בנידרקורן (Niederkorn) לוקסמבורג. אביה החל ללמד אותה שחמט בגיל 9. שנה לאחר מכן היא החלה לשחק בנבחרת הלאומית, ומאז אימן אותה מאמן הנבחרת ולסטימיל יאנסה (Vlastimil Jansa).
סטייל-אנטוני שיחקה בנבחרת לוקסמבורג לנשים באולימפיאדות לנשים החל מ־2002 ועד 2014. רק בשנת 2010 היא לא שיחקה באולימפיאדת הנשים בעקבות השתתפותה באולימפיאדת הגברים. באולימפיאדת השחמט 2006 לנשים, היא זכתה במדליית זהב אישית בלוח השני אחרי שקבלה 10/12 נקודות. בעקבות זאת היא קבלה את התואר אמנית פידה לנשים (WFM). היא השתתפה בנבחרת הלאומית שלה גם באילוניות יבשתיות בהייתה שותפה לנבחרת שזכתה במדליית הארד באליפות אירופה לשחמט לקבוצות של מדינות לאומות קטנות (Small Nations Team Chess Championship) שנערכה בשנת 2009 באנדורה לה ולה.
סטייל-אנטוני זכתה בתואר אמן בינלאומי לנשים (WIM) באפריל 2010. את הנורמות לתואר היא השיגה באולימפיאדת השחמט לנשים 2006, באליפות העולם לנערות בשחמט 2007, בתחרות ונדובר-לה-נאנסי הפתוחה 2008 (Vandœuvre-lès-Nancy) ובתחרות לרבי אומן לנשים בקונדום (condom, gers) בשנת 2008. בתחרות בקונדום היא סיימה במקומות 2–3 עם השחמטאית פולין גישאר (Pauline Guichard).
סטייל-אנטוני זכתה מספר פעמים באליפות לוקסמבורג לשחמט לנשים.
סטייל-אנטוני יחד עם כמה חברים הקימה את מועדון השחמט "The Smashing Pawns". סטייל-אנטוני ותום וובר זכו בטורניר הזוגות בבליץ בגיברלטר 2011. זו הייתה הפעם הראשונה בה "The Smashing Pawns" יוצג בטורניר כלשהו. סטייל-אנטוני משחקת כיום במועדונים The Smashing Pawns (לוקסמבורג), ונדובר (Vandœuvre) (צרפת) וצ'דלטון (Cheddleton) (אנגליה).
השתתפות באולימפיאדות

פיונה סטייל-אנטוני שיחקה בנבחרת האולימפיות של לוקסמבורג ב-8 אולימפיאדות
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | לוח | מד כושר | נקודות | תוצאות |  % | מקום |
| 2002 | 2 |  | 4.5 מ-14 | 3+ 3= 8- | 32.1 | 79 קבוצתי, 79 אישי |
| 2004 | 3 |  | 3 מ-12 | 2+ 2= 8- | 25.0 | 74 קבוצתי, 76 אישי |
| 2006 | 2 | 1968 | 10 מ-12 | 9+ 2= 1- | 83.3 | 62 קבוצתי, 1 אישי |
| 2008 | 3 | 2166 | 4 מ-11 | 3+ 2= 6- | 36.4 | 44 קבוצתי, 58 אישי |
| 2010 (בתחרות הפתוחה) |  | 2152 | 5 מ-8 | 3+ 4= 1- | 62.5 | 97 קבוצתי, 41 אישי |
| 2012 | 1 | 2173 | 7.5 מ-11 | 7+ 1= 3- | 68.2 | 68 קבוצתי, 79 אישי |
| 2014 | 1 | 2112 | 4.5 מ-9 | 2+ 5= 2- | 50.0 | 94 קבוצתי, 70 אישי |
| 2016 | 1 | 2159 | 5 מ-10 | 3+ 4= 3- | 50.0 | 57 קבוצתי |
| 2018 | 3 | 2159 | 7 מ-10 | 6+ 2= 2- | 70.0 | 57 קבוצתי |
חיים אישיים

סטייל-אנטוני עובדת בעיתון "Chess Evolution Weekly Newsletter" וב־chess24.com.
הערות שוליים

↑  טבלת זכיות באלימפידאת השחמט 2006, מאתר chess-results.com.
↑  Bartelski, Wojciech. "1st Small Nations Chess Team Tournament: Andorra la Vella 2009". OlimpBase. נבדק ב-2019-06-30.
↑  קבלת תואר אמן בינלאומי לנשים באפריל 2010 מאתר פיד"ה
↑  דוח רשמי של התחרות הבינלאומי הפתוחה השביעית של קונדום מאתר פיד"ה.
↑  Big Database 2013, ChessBase GmbH
↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Fiona Steil-Antoni, www.olimpbase.org
↑  Chess-Results Server Chess-results.com - 42nd Chess Olympiad 2016 Women, archive.chess-results.com
↑  Chess-Results Server Chess-results.com - 43rd Chess Olympiad 2018 Women, archive.chess-results.com
ג'קסון הייז

| --- | --- |

הייז בשנת 2018
 לידה:  23 במאי 2000 (בן 24) נורמן, אוקלהומה, ארצות הברית
 עמדה:  סנטר
 גובה:  2.13 מטרים
 מספר:  11
 מכללה:  אוניברסיטת טקסס
 דראפט:  בחירה שמינית, 2019 אטלנטה הוקס
 קבוצות כשחקן
 2019–2023 2023–:  ניו אורלינס פליקנס לוס אנג'לס לייקרס
ג'קסון ריד הייז (באנגלית: Jaxson Reed Hayes; נולד ב-23 במאי 2000) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת הלוס אנג'לס לייקרס מליגת הNBA, בעמדת הסנטר.
קריירת תיכונים ומכללות

הייז נולד בעיר נורמן שבאוקלהומה, ובגיל 3 עבר עם משפחתו לסינסינטי, אוהיו. אביו, ג'ונתן הייז, שיחק בליגת ה-NFL בין השנים 1985–1996, בעמדת הטייט אנד. בשנת 2018 זכה הייז עם קבוצת הכדורסל של "תיכון מולר" באליפות התיכונים של אוהיו.
בקיץ 2018 החל ללמוד באוניברסיטת טקסס באוסטין, ובעונתו היחידה בקבוצת הכדורסל שלה רשם ממוצעים של 10.0 נקודות (ב-72.8% מהשדה), 5.0 ריבאונדים ו-2.2 חסימות למשחק. בסיום אותה עונה זכה בתואר הרוקי המצטיין של מחוז ה-Big 12, וכן נבחר לחמישייה השנייה של העונה ולחמישיית ההגנה הראשונה של העונה במחוז. באפריל 2019 הודיע על כוונתו לעזוב את האוניברסיטה כבר לאחר עונה אחת, ולהעמיד את עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA.
קריירה ב-NBA

בדראפט ה-NBA‏ 2019 נלקח הייז בבחירה השמינית על ידי אטלנטה הוקס, ומיד הועבר בטרייד לניו אורלינס פליקנס, יחד עם ניקיל אלכסנדר-ווקר (הבחירה ה-17) ומרכוס לוסדה סילבה (הבחירה ה-35), בתמורה לדיאנדרה האנטר (הבחירה הרביעית), ג'ורדן בון (הבחירה ה-57) וסולומון היל. במשחקו הראשון ב-NBA, ב-18 באוקטובר 2019, קלע 19 נקודות (עם 9 מ-11 מהשדה) בהפסד קבוצתו מול גולדן סטייט ווריורס. לאורך אותה עונה שימש כמחליפו מהספסל של הסנטר דריק פייבורס, וקלע 7.4 נקודות בממוצע למשחק ב-67.2% קליעה מהשדה.
ב-6 ביולי 2023 חתם הייז על חוזה מינימום לשנתיים בלוס אנג'לס לייקרס שהשנה השנייה היא אופציית שחקן.
סטטיסטיקות הקריירה > בליגת המכללות

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2018/2019 | אוניברסיטת טקסס | 32 | 21 | 23.3 | 0.728 | 0.000 | 0.740 | 5.0 | 0.3 | 0.6 | 2.2 | 10.0 |
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019/2020 | ניו אורלינס | 64 | 14 | 16.9 | 0.672 | 0.250 | 0.647 | 4.0 | 0.9 | 0.4 | 0.9 | 7.4 |
| 2020/2021 | ניו אורלינס | 60 | 3 | 16.1 | 0.625 | 0.429 | 0.775 | 4.3 | 0.6 | 0.4 | 0.6 | 7.5 |
| 2021/2022 | ניו אורלינס | 70 | 28 | 20.0 | 0.616 | 0.351 | 0.766 | 4.5 | 0.6 | 0.5 | 0.8 | 9.3 |
| 2022/2023 | ניו אורלינס | 47 | 2 | 13.0 | 0.551 | 0.103 | 0.699 | 2.8 | 0.7 | 0.4 | 0.4 | 5.0 |
| קריירה |  | 241 | 47 | 16.8 | 0.622 | 0.288 | 0.719 | 4.0 | 0.7 | 0.4 | 0.7 | 7.5 |
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021/2022 | ניו אורלינס | 6 | 6 | 13.8 | 0.560 | 0.000 | 0.636 | 2.5 | 0.2 | 0.0 | 0.3 | 5.8 |
| קריירה |  | 6 | 6 | 13.8 | 0.560 | 0.000 | 0.636 | 2.5 | 0.2 | 0.0 | 0.3 | 5.8 |
הערות שוליים

↑  ביוגרפיה, באתר קבוצת אוניברסיטת טקסס
↑  סטטיסטיקות המכללות של הייז, באתר sports-reference.com
↑  פרסי עונת 2018/2019 ב-Big 12, באתר big12sports.com,‏ 10 במרץ 2019
↑  הייז מעמיד את עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA, באתר ספורטס אילוסטרייטד, 11 באפריל 2019
↑  ניו אורלינס משלימה טרייד עם אטלנטה, באתר הפליקנס, 7 ביולי 2019
↑  סיכום המשחק בין הפליקנס לווריורס, באתר ESPN,‏ 29 באוקטובר 2019
חוסיין שייח'-אל-אסלאם

| --- | --- |

 לידה:  7 בדצמבר 1952 אספהאן, איראן 
 פטירה:  5 במרץ 2020 (בגיל 67) טהראן, איראן 
 מדינה:  איראן, שושלת פהלווי, איראן 
 השכלה:  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי  אוניברסיטת שהיד בהשתי 
 תפקיד:  חבר במג'לס (6 ביוני 2005–6 ביוני 2009)  ambassador of Iran to Syria (יולי 1999–1 בנובמבר 2003) 
 מפלגה:  Islamic Society of Engineers 
 
חוּסיין שייחֻ'-אל-אסלָאם (בפרסית ובערבית: حسین شیخ‌ الاسلام, תעתיק מדויק: חֻסֵין שיח' אלאסלאם; 29 בנובמבר 1952 – 5 במרץ 2020) היה פוליטיקאי ודיפלומט שמרן איראני שמילא מספר תפקידים בממשל האיראני.
ביוגרפיה

שייח'-אל-אסלאם למד הנדסת מחשבים באוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
ב־1979 היה שייח'-אל-אסלאם אחד הסטודנטים המיליטנטיים שתפסו והחזיקו אמריקאים כבני ערובה במהלך משבר בני הערובה באיראן.
כיהן כמזכיר האגודה האסלאמית לסטודנטים המתגוררים באמריקה ובקנדה בין 1980–1997.
שייח-אל-אסלאם כיהן כעוזר פוליטי של שר החוץ האיראני מ־1981 עד 1997.
שייח'-אל-אסלאם היה מעורב בהקמת חזבאללה בלבנון בשנות ה-80 כחלק מתפקידו בשגרירות איראן בסוריה.
כיהן כשגריר איראן בסוריה 1998-2003.
שייח'-אל-אסלאם נבחר כנציג פרלמנטרי של העיר טהראן במג'לס השישי (2004–2008).
2016-2009: סגן יו"ר המג'לס עלי לאריג'אני לעניינים בינלאומיים.
2010-2016: מזכיר הוועידה הבינלאומית לתמיכה באינתיפאדה הפלסטינית (2010-2016)
ביולי 2016 התמנה ליועצו של שר החוץ מוחמד ג'וואד זריף,
מותו

שייח'-אל-אסלאם מת כתוצאה ממחלת נגיף קורונה 2019 ב-5 במרץ 2020.
הנצחה

בהנחיית שר החוץ זריף, נקרא אחד משני אולמות הישיבות המרכזיים במשרד החוץ של איראן על שמו של חוסיין שייח'-אל-אסלאם.
ראו גם

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
הערות שוליים

1 2 3  One Year of COVID: Infected Officials, The Irian Primer, ‏June 7, 2021
↑  Samii, Bill. "Analysis: Iran Sends Terror-Group Supporters To Arafat's Funeral Procession". RadioFreeEurope/RadioLiberty.
1 2  רונן ברגמן, האיראני שנחשב למעורב בתעלומת רון ארד מת מנגיף הקורונה, באתר ynet, 9 במרץ 2020
1 2  شیخ الاسلام مشاور وزیر خارجه شد | خبرگزاری فارس, web.archive.org, ‏2022-07-13
1 2  "شیخ الاسلام مشاور وزیر خارجه شد". Yjc.ir. נבדק ב-21 ספטמבר 2024.
↑  "دیپلمات سابق ایران بر اثر ابتلا به کرونا درگذشت؛ حال فاطمه رهبر "وخیم" اعلام شد". (Radio Farda) رادیو فردا (בפרסית). נבדק ב-5 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Senior Iranian official and former advisor to Zarif dies of coronavirus". Al Arabiya English. 5 במרץ 2020. נבדק ב-6 במרץ 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "חוסיין שייח'-אל-אסלאם".
ויליאם סטון (מושל איווה)

ויליאם מילו סטון (באנגלית: William Milo Stone;‏ 14 באוקטובר 1827 –  18 ביולי 1893) היה פוליטיקאי אמריקאי מאיווה, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל איווה השישי בשנים 1864–1868.
ראשית חייו

ויליאם סטון נולד במחוז ג'פרסון שבמדינת ניו יורק. ב-1834, כשהיה בן 7, הוא עבר עם משפחתו לעיר קשוקטון שבאוהיו. הוא למד משפטים בקריאה עצמית וב-1851 התקבל ללשכת עורכי הדין.
ב-1854 עבר סטון לעיר נוקסוויל שבאיווה, שם הוא פתח משרד עורכי דין, ורכש עיתון מקומי. ב-1856 הוא היה נציג לוועידה שבה נוסדה המפלגה הרפובליקנית, ובבחירות לנשיאות שהתקיימו באותה שנה הוא היה אלקטור שהצביע למועמד ג'ון פרימונט. בוועידת המפלגה הרפובליקנית של 1860 הוא היה תומך נלהב של אברהם לינקולן, ושוב תמך בו בוועידה של 1864. בשנים 1857–1861 כיהן סטון כשופט בבית משפט מחוזי במדינתו. בשנה בה החל לכהן על כס השיפוט הוא נשא לאישה את קרוליין מתיו, ולשניים נולד בן אחד.
מלחמת האזרחים

לאחר קרב פורט סאמטר ב-1861 התגייס סטון כטוראי לצבא האיחוד. עד מהרה הוא קודם לדרגת קפטן, ובהמשך למייג'ור בפלוגה B של רגימנט הרגלים השלישי של איווה. הוא לחם בקרב ליברטי (אנ') ונפצע בו, אך שב ולחם בקרב שילה, שבו הוא נפל בשבי. הוא קיבל חנינה מנשיא הקונפדרציה ג'פרסון דייוויס ונשלח לוושינגטון הבירה כדי לשאת ולתת על חילופי שבויים. לאחר שבתחילה לא עלה בידו להשיג הסכם, הוא שב לשביו, קיבל חנינה פעם נוספת, ושוחרר לאחר שהסכם חילופי השבויים הושג. ב-1862 קודם סטון לדרגת קולונל ברגימנט הרגלים ה-22 של איווה. הוא פיקד על יחידתו במערכת ויקסבורג, ושוב נפצע ב-22 במאי 1863, במהלך תקיפה שבוצעה על ידי האיחוד כחלק מהמצור על ויקסבורג.
מושל איווה

ביוני 1863 נבחר סטון כמועמד הרפובליקנים למשרת מושל איווה, ובאוגוסט אותה שנה הוא התפטר מהשירות בצבא האיחוד. בבחירות הכלליות שנערכו באותה שנה הוא ניצח בהפרש גדול לאחר שהביס את גנרל האיחוד, ג'יימס טאטל. ב-1865 הוא נבחר לכהונה שנייה. במהלך כהונתו כמושל, הוא עסק בכמה סוגיות מורכבות, כולל לדאוג שאיווה תעמוד במכסות הגיוס שלה של 1864, וקידום זכויות ההצבעה של האזרחים האפרו-אמריקאים של איווה. על פי כמה מקורות נכח סטון באפריל 1865 בתיאטרון פורד כאשר הנשיא לינקולן נרצח, והוא סייע לשאת את הנשיא אל מעבר לרחוב. עם זאת, שום מקור ראשוני או מקור בן התקופה לא מתאר את ההתרחשות הזאת, ולמעשה ידוע שארבעה אנשי רגימנט הארטילריה של פנסילבניה היו אלו שנשאו את הנשיא לאחר הירי בו. ב-22 בפברואר 1866 מינה סטון את אמילי קלקינס סטבינס כנוטריונית ציבורית, ובכך היא הייתה לאישה הראשונה בארצות הברית ששימשה בתפקיד זה.