stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנרגיה ירוקה
הערות שוליים

↑  TransACT
↑  The Energy Institute
↑  "Buzz terms in the eco sphere" (The Hindu Business Line)
↑  שמש שימושית
| קיימות |
| --- | --- | --- |
| מושגי מפתח | איכות הסביבה • אקולוגיה • סביבתנות • טביעת רגל אקולוגית • מאזן אקולוגי • צדק בין-דורי |  |
| איומים | משבר האקלים • התחממות עולמית • הידלדלות שכבת האוזון • הכחדה המונית |  |
| אסטרטגיות סביבתיות | חשיבה סביבתית • קיימות מקומית • חינוך סביבתי • אקו-אנרכיזם • אקולוגיה עמוקה • עירוניות חדשה |  |
| פסולת | הפחתה במקור • קומפוסט (התכלות) • שימוש חוזר • מיחזור (מיחזור בישראל) • מדרג הפסולת • שטח הפסולת של האוקיינוס השקט  • שטח הפסולת של האוקיינוס ההודי  • שטח הפסולת הצפון אטלנטי |  |
| תשתיות ובנייה | תחבורה בת קיימא • בנייה ירוקה • תכנון רגיש למים • בנייה באדמה • בנייה תואמת אקלים |  |
| גינון וחקלאות | גינה קהילתית • גינון יובשני • חקלאות אורגנית • גידול ביו-אינטנסיבי • מזון מקומי • גינון גרילה • פרמקלצ'ר • יער מאכל • חקלאות עירונית • חקלאות בת קיימא • חומרים מזינים |  |
| אנרגיה | אנרגיה חלופית • אנרגיה ירוקה • אנרגיה מתחדשת • אנרגיה סולארית • אנרגיית רוח • אנרגיה הידרואלקטרית • RDF |  |
| כלכלה | תרבות הצריכה • מזון מהיר • שיווק ערכי • שיווק ירוק • גרינווש • פיתוח בר-קיימא • תיירות בת קיימא • השקעה אחראית • כלכלה אקולוגית • התיישנות מתוכננת |  |
| ארגונים בישראל | החברה להגנת הטבע • המשרד להגנת הסביבה • אדם טבע ודין • אקו-ויקי • חיים וסביבה • מגמה ירוקה • המרד בהכחדה • צלול |  |
| מיזמים נבחרים | אג'נדה 21 • יום ללא קניות • תערוכת קלינטק • תחבורה היום ומחר • פרויקט עדן • ביוספירה 2 • BedZED • יום איכות הסביבה העולמי • שמיטה ישראלית |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LNB: 000325514 
טורבינת רוח
פאנלים סולריים על גג בית כנסת ביישוב יקיר
היסטוריה של אוזבקיסטן

אוזבקיסטן היא מדינה הממוקמת במרכז אסיה, בין נהר האמו דריה לבין נהר סיר דריה. לאוזבקיסטן היסטוריה עשירה ומגוונת.
הערים הגדולות של אוזבקיסטן היושבות על דרך המשי הן סמרקנד, בוכרה וחיווה, וכובשים רבים עברו דרך אדמות אלה.
מתקופת אלכסנדר הגדול עד האסלאם

אלכסנדר הגדול לא הסתפק בשטחים שכבש ביוון ובמזרח התיכון, והמשיך במסעו לאסיה (כולל אוזבקיסטן). הבעיה באזורים האלו הייתה היעדר שלטון מרכזי שניתן להביסו בקרב בודד, ולכן הכיבוש ארך זמן רב יותר. במהלך הלחימה בשטח זה הוא עצר ליד סמרקנד בדרכו להודו בשנת 327 לפנה"ס והתחתן עם רוקסנה, בתו של מנהיג מקומי. הדבר סייע לו בהכנעת ההתנגדות המקומית.
בין המאה ה-1 למאה ה-3 שלטו הקושאנים על חלקים מאובקיסטן.
הטריטוריה של אוזבקיסטן נקראה טרנסאוקסאניה (או "סוגדיאנה" בפרסית) עד המאה ה-8.
המאה ה-8 עד המאה ה-12 (שלטון ערבי ומונגולי)

אוזבקיסטן נכבשה על ידי הערבים במאה ה-8. הכובשים, ילידי השושלת הפרסית במרכז אסיה, יצרו אימפריה ששרדה עד המאה ה-9. טריטוריה זו נכבשה שוב על ידי ג'ינג'יס חאן ושבטיו המונגוליים בסביבות 1220.
המאה ה-13 (שלטונו של טימור לנג)

במאה ה-14, הכובש טימור לנג (1336–1405) יליד שאחריסאבז, הידוע במערב בכינוי "טמרליין", האפיל על המונגולים והקים אימפריה חדשה. במסעותיו הצבאיים הגיע טימור לנג עד המזרח התיכון. הוא הביס את הקיסר באיזיט הראשון והציל את אירופה מכיבוש טורקי. כאות הוקרה, הוקמה בפריז מצבת זיכרון לכבודו.
טימור לנג ביקש לבנות את בירת האימפריה שלו בסמרקנד. בכל מסע הוא שלח אמנים לעיר, וחס על חייהם. סמרקנד נהפכה לביתם של אנשים רבים; בהם יוונים, סינים, מצרים, פרסים, סורים וארמנים. האורח המפורסם ביותר באוזבקיסטן בא משושלת טימור.
שלטון מוסלמי

מאוחר יותר, צצו ערי מדינה מוסלמיות נפרדות, עקב קשרי נישואים חזקים עם ממלכת פרס.
המאה ה-19 והמאה ה-20 (שלטון רוסיה וברית המועצות)

בשנת 1865 כבשה האימפריה הרוסית את טשקנט, ועד סוף המאה ה-19 כבשה את כל מרכז אסיה. בשנת 1876 היא פיזרה את שלטון קוקנד, אך איפשרה לשלטון ח'יווה ולשלטון בוכרה להתקיים כמדינות חסות. רוסיה קיבצה את שאר עמי מרכז אסיה תחת ניהול קולוניאלי והקימה חבל חדש – טורקסטן. היא השקיעה בפיתוח תשתיות ובגידול כותנה, ועודדה התיישבות רוסית בחבל החדש.
גל ההתנגדות לצבא האדום פרץ לאחר מלחמת העולם הראשונה, אך דוכא על ידו. קבוצות התנגדות שנקראו בסמצ'י פעלו באזור והגיעו עד הרי פמיר. ב-1924, אחרי הקמת ברית המועצות, הוקמה הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוזבקית, שהורכבה מחבל טורקסטן וכללה גם את אמירות בוכרה ומלכות חיווה.
במשך העידן הסובייטי השתמשה מוסקבה באוזבקיסטן כמוקד לגידול כותנה ("זהב לבן") ותבואה בכמויות עצומות, תוך שהיא מנצלת באופן מוגזם את פוטנציאל מקורות המים הטבעי שלה. השימוש הנרחב והלא יעיל במקורות השקיה היה הגורם העיקרי להתכווצותה של ימת אראל לכדי פחות משליש מגודלה המקורי ולהתרחשותו של אסון טבע חמור: שימוש יתר בכימיקלים והידלדלות מקורות המים הותירו שטחי אדמה רבים מורעלים.
הערות שוליים

↑  זאב לוין, האם נשות אוזבקיסטאן מנפצות עוד תקרת זכוכית?, באתר הארץ, 10 באוגוסט 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531709205171  LCCN: sh85141670 
סוחר בדים אוזבקי, ראשית המאה העשרים
חומת אש (בניין)

חומת האש היא הקיר היחיד שנותר עומד במבנה זה, שהוצת כחלק מתרגיל של מכבי האש בכפר בווירג'יניה, ארצות הברית.
חומת אש (מסומנת בחץ אדום) שהותקנה במבנה בקנדה
חומת אש  היא מושג מתחום הבנייה, שמשמעותו קיר או חומה העשויים מחומר עמיד בפני בעירה, ומטרתם לספק הגנה מאש ומדליקות.
בתקופות עתיקות, שבהן עדיין לא נעשה שימוש בחומר נפץ, הייתה הבערת אש אחת הדרכים לגרום לנזק מיידי, רב ומשמעותי לאויב. תפקיד חומת האש היה למנוע לחלוטין מהאש להתפשט, ובכך למנוע את שריפת המתחם שעליו הגנה.
חומות האש באו בדרך כלל כחלק ממערכת ביצורים כוללות ולא עמדו לבדן. לעיתים קרובות הייתה החומה עצמה, המקיפה את המתחם המוגן, חומת אש. חומות האש היו בנויות בדרך כלל מאבן, שהיא חומר עמיד בפני חום, והיו עבות במיוחד.
גם בבנייה המודרנית קיים שימוש בחומרי בידוד עמידים בפני אש, המהווים למעשה חומת אש.
חומת האש היא המקור למושג חומת האש במחשבים.
ראו גם

דלת אש
מערכת גילוי וכיבוי אש
היסטוריה של בנגלדש

בנגלדש המודרנית התפתחה כאומה עצמאית בשנת 1971, לאחר שהתנתקה והשיגה עצמאות מפקיסטן במלחמת העצמאות של בנגלדש. גבולות המדינה תואמים את החלק העיקרי של האזור העתיק וההיסטורי של בנגל בחלק המזרחי של תת-היבשת ההודית, שם מתוארכת הציוויליזציה לכדי למעלה מארבעת אלפים שנה, לתקופה הכלקוליתית. ההיסטוריה של האזור שזורה קשר הדוק בהיסטוריה של בנגל וההיסטוריה הרחבה יותר של תת-היבשת ההודית.
ההיסטוריה המתועדת המוקדמת של בנגלדש מציגה רצף של ממלכות ואימפריות הינדיות ובודהיסטיות, שנאבקו על דומיננטיות אזורית.
האסלאם הפך לדומיננטי בהדרגה מאז תחילת המאה ה-13 עם כניסתם של חוקים מוסלמים כמו גם מיסיונרים סונים כמו שאה ג'לאל באזור. בהמשך, יזמו שליטים מוסלמים את הטפות האסלאם על ידי בניית מסגדים. החל מהמאה ה-14 ואילך נשלטה על ידי סולטנות בנגל, שנוסדה על ידי המלך שמסודין איליאש שאה, שהחלה תקופה של שגשוג כלכלי ושלטון צבאי במדינה על האימפריות האזוריות, שהופנו על ידי האירופאים למדינה העשירה ביותר לסחר בה. לאחר מכן, היה האזור בשליטת האימפריה המוגולית, כמחוזה העשיר ביותר. בנגל ייצרה כמעט מחצית מהתמ"ג של האימפריה וכ-12% מהתמ"ג בעולם, יותר מכלל מערב אירופה, ופתחה צוהר לתקופה הפרוטו-תעשייתית. אוכלוסיית עיר הבירה, דאקה, חצתה את מיליון נפש.
לאחר שקיעתה של האימפריה המוגולית בראשית המאה ה-18, הפכה בנגל למדינה עצמאית למחצה תחת הנוואבים של בנגל, שבסופו של דבר הובלה על ידי סיראג אוד-דולה. לאחר מכן נכבשה על ידי חברת הודו המזרחית הבריטית בקרב על פלאסי בשנת 1757. בנגל תרמה ישירות למהפכה התעשייתית בבריטניה, אך הובילה להתייבשותה מחדש[דרושה הבהרה].
גבולות בנגלדש המודרנית נקבעו עם הפרדת בנגל והודו באוגוסט 1947 במסגרת חלוקת הודו, אז הפך האזור למזרח פקיסטן כחלק ממדינת פקיסטן שזה עתה הוקמה בעקבות החלוקה. עם זאת, היא הופרדה ממערב פקיסטן על ידי 1,600 ק"מ של שטח הודי. שנות ה-50 וה-60 היו עמוסות במשברים ומתחים גוברים בין מזרח פקיסטן (שטח בנגל) ומערב פקיסטן, אזור בעל אוכלוסיית אורדו ופונג'אבים, מתחים שהגיעו לשיאם ב-1971 עם פריצתה של מלחמת השחרור של בנגלדש (בנגלית: মুক্তিযুদ্ধ Muktijuddho), שהייתה מהפכה וסכסוך מזוין שעוררה עליית התנועה הלאומית וההגדרה העצמית הבנגלית במה שהיה אז מזרח פקיסטן, במהלך רצח העם בנגלדש ב-1971. זה הביא להכרזתה על עצמאותה של הרפובליקה העממית של בנגלדש. לאחר העצמאות, המדינה החדשה סבלה רעב, אסונות טבע ועוני נרחב, כמו גם אי יציבות פוליטית והפיכות צבאיות. לאחר כינון הדמוקרטיה מחדש בשנת 1991, הגיעה תקופה של שקט יחסי וצמיחה כלכלית מהירה. עם ראשית המאה ה-21 בנגלדש היא יצרנית גדולה בתעשיית הטקסטיל העולמית.
אטימולוגיה

המקור המדויק של המילה בנגלה או בנגל אינו ידוע. על פי מהאבהארטה, פוראנה, הריבמשא ונגה היה אחד מבניו המאומצים של המלך וואלי שהקים את ממלכת הוונגה. ההתייחסות המוקדמת ביותר ל"וונגאלה "(בונגל) אותרה בצלחות נסרי (805 לספירה) של שליט דרום הודו רששטראקוטה גובינדה השלישית, שפלש לצפון הודו במאה ה-9, המדברים על דארמפלה כמלך ממלכת ואנגלה. הרישומים של רג'נדרה חולה הראשון משושלת צ'ולה, שפלשו לבנגל במאה ה-11, מאשרים את גובינדה צ'נדרה (1020–1045) כשליט בנגל. שמס אוד-דין איליאס שאה לקח את התואר "שאה-אי-בנגאלה" ואיחד את האזור כולו תחת ממשלה אחת לראשונה.
ממלכת הוונגה (Vanga Kingdom) (הידועה גם בשם בנגה) הייתה בחלקה המזרחי של תת-היבשת ההודית, וכללה חלק ממערב בנגל, הודו ובנגלדש המודרנית של ימינו. וונגה ופונדרה היו שני שבטים דומיננטיים בבנגלדש בתקופה הקדומה.
התקופה העתיקה > האימפריה הגנגרידאית

בשנת 326 לפני הספירה, עם פלישתו של אלכסנדר מוקדון, עלה האזור שוב לגדולה. ההיסטוריונים היוונים והלטיניים הציעו כי אלכסנדר מוקדון נסוג מהודו בציפייה למתקפת הנגד האמיצה של האימפריית הגנגרידאית (יוונית: Γανγαρίδαι) האדירה שנמצאה על פי חלק מהסברות באזור בנגלדש של היום. אלכסנדר, לאחר הפגישה עם הקצין שלו, קנוס, היה משוכנע שעדיף לחזור. דיודורוס סיקולוס מזכיר את גנגרידאי להיות האימפריה החזקה ביותר בהודו שמלכה היה בעל צבא של 20,000 סוסים, 200,000 חי"ר, 2,000 מרכבות ו-4,000 פילים שהוכשרו ומצוידים למלחמה. כוחות בעלות הברית של אימפריה גנגרידאי ואימפריה ננדה (פראסי) הכינו מתקפת נגד מסיבית נגד כוחותיו של אלכסנדר על גדות גנגס. האימפריה הגנגרידאית, על פי הדיווחים היוונים, המשיכה לפרוח לפחות עד המאה הראשונה לספירה.
ימי הביניים המוקדמים

בנגל נותרה מעצמה לאחר שהשלטון המוריאני דעך. מעט ידוע מהתקופה שלאחריה, אף כי חלקים מבנגל היו ככל הנראה תחת שושלת סונגה. במהלך תקופה זו פונדרה הייתה עדיין מיקום בודהיסטי משמעותי. שליטים מקומיים שמרו על השלטון תוך כדי העלאת מיסים לאימפריה של גופטה בשנות ה-300 וה - 400. הדלתא של בנגל הפכה לממלכת סמטטה. המרכז שלה בסמוך לצ'אנדפור (Chandpur) של היום. בנגל נותרה בספר של הישות ההודית. מספר שושלות השתנו במהלך המאות הבאות. אמנם אין מידע רב אודותיהם, אך צלחות וצורות ראיות אחרות שהושגו ממחוז קומילה מצביעים על כך שגופצ'נדרה שלט באזור בראשית שנות ה-500. חרגאים הפכו לשליטים במאה הבאה. אחריהם הגיעו שושלת דבה, ממלכת חריקלה, צ'נדרס והארמאנים. הם התבססו באתרים שונים של אזור קומילה ואזור ויקרמפור של מחוז דקה. בערך באותה תקופה שלטו בנגלים לראשונה בוארנדרה. גאור נשלט על ידי סאסנקה בראשית שנות ה-60. הוא התגורר בקרנסווארנה במחוז מורשידאבאד (Murshidabad district), כיום בשטח הודו. ההתנגדות לבודהיזם ומחויבות לברהמיניזם (גרסה עתיקה של הינדואיזם נמשכה ככל הנראה תחת שושלת סורה, שהוקמה על ידי אדיסורה בסביבות 700 לספירה. בערך באמצע המאה השמינית, בודהיסט תקיף, גופלה, קיבל את השלטון בבנגל, אולי נתמך על ידי ראשי בודהיסטים שהתנגדו להשפעות הסוראיות והברהמניזם של סאסנקה.
ימי הביניים המאוחרים - התפשטות האסלאם

השלטון המוסלמי באזור נחנך עם כניסתו של נדיה בשנת 1202. בתחילה, אזור בנגל נוהל על ידי מושלי הסולטנות של דלהי, לאחר מכן על ידי סולטנות עצמאיות ואז תחת שלטון האימפריה המוגולית. בעוד המוסלמים התקדמו לסינדה בשנות ה-700, באפגניסטן הגיעה הכיבוש המוסלמי האולטימטיבי של דרום אסיה, החל מהפשיטות של מחמוד מגזני בראשית המאה ה-11. גורדידים שבסיסה באפגניסטן החליפו את הגזנאווידים והם החלו להתרחב לאזור גנגס. כחלק מההתרחבות הזו מזרחה, ניצח איקטיאראדין מוחמד בקת'אר חאן את הפאלאס בביהאר ובשנת 1202 ניצח את הסנאס בנאדיה. בשנת 1206 נוצר סולטנות דלהי כשהממלוכים בראשה. הסולטנות המשיך עד 1290. כיבוש נדיה לא היה כרוך בתהליך איסלאמיזציה מהיר.
ארבע שושלות שבסיסן בדלהי הצליחו את שושלת העבדים. החאלג'ים שלטו משנת 1290 עד 1320. שלטון שושלת טוגלוק נמשך עד שנת 1413. שלטון סייד נמשך בין 1414 ל-1451. שושלת לודהי שלטה בתקופה 1451–1526. אולם כתבי סולטנטת דלהי היו חלשים באזורים החיצוניים שלה ובנגל כמו אזורים דומים אחרים הפכו לאזור עצמאי. שמסודין איליאס שאה הפך לשליט בנגל העצמאית בשנת 1342 ושושלתו שלטה עד שנת 1486, תוך חסימת הפוגה קצרה. הוא עלה לשלטון לאחר מרד בנגאלי נגד מושל שושלת תולוק. מדינת שמסודין התבססה בפנדואה, מחוז מלדה המודרנית. שמסאדין הסיע את הגנגס כדי להתמודד עם שלטון ת'ולוק. הטוגלוקס, בתמורה, הוציאו את איליאס שאה מפנדואה למזרח בנגל. שמסאדין השיב את פנדואה והמשיך לשלוט בבנגל. היורש של שמסודין הדף את פלישותיו של ת'ולוק וכמו קודמו הרחיב את סמכות השושלת לביאהאר.
השושלת הקימה מבנים מפוארים בפנדואה. הם בנו את המסגד הגדול בהודו, מסגד עדינה. ריצ'רד איטון מצטט דיווחים דיפלומטיים אודות פאר הבניינים של פנדואה. בעלי אדמות הינדים החזיקו בכמות אדמה גדולה אפילו תחת השליטים המוסלמים. ההנהגה המוסלמית התנגדה לשלטון ההינדי, שהופגנה על ידי המערכה הפרעזית ומנהיגים כמו טיטו מיר בשנות ה-1800.
כאשר נפטר השליט השלישי של השושלת בשנת 1410 פרץ סכסוך על כס המלוכה. רג'א גנאש, שהיה פיאודל הינדי, הפכה לאישיות החזקה ביותר בחצר שושלט איליאש שאהי. בשנת 1414 הוא השתמש בסכסוך היורשים כדי לבצע השתלטות על בנגל. הוא דחה את הפלישה לבנגל על ידי סולטן ג'ונפור בצפון הודו. בנו, שחיבק את האסלאם, ואז נכדו הלכו בעקבותיו. בשנת 1433 האחרון נרצח ושושלת איליאס שאהי חזרה לשלטון.
הערות שוליים

↑   Keay, John (2000). India: A History., ע' 220
↑  Baxter, Craig (1997). Bangladesh: From A Nation To A State. Westview Press, ע' 12
↑  Baxter, Craig (1997). Bangladesh: From A Nation To A State. Westview Press, ע' 13
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007282294805171  LCCN: sh85011521
אמנות במשחקים האולימפיים

תחרויות אמנות היוו חלק אינטגרלי ממשחקי הקיץ האולימפיים המודרניים בשנותיהם הראשונות, בין השנים 1912 עד 1948, כחלק מתוכניתו של מייסד המשחקים המודרניים, פייר דה קוברטן. בענפים אלו חולקו מדליות בדומה לענפי הספורט. בסך הכול היו חמש תחרויות אמנות במשחקים האולימפיים: ארכיטקטורה, מוזיקה, ספרות, פיסול וציור.
תחרויות האמנות, שבהן שפטו פאנלים של שופטים הופסקו בשנת 1954, משום שבעוד האמנים נדרשו להיות מקצוענים, הספורטאים ביתר התחרויות היו חובבנים. במקום זאת, משנת 1956 מתקיימת תוכנית האמנות האולימפית, שמחליפה את התחרויות הקודמות.
ענפים

בין השנים 1912 עד 1948 כללי תחרויות האמנות השתנו, אך הליבה שלהם נותרה זהה. כל היצירות נדרשו לשאוב השראה מהספורט, והן היו צריכות להיות מקוריות (כלומר לא פורסמו לפני האולימפיאדה). בדומה לאירועי האתלטיקה באולימפיאדה, מדליות הזהב, הכסף והארד הוענקו לאמנים על פי הדירוג, אם כי לא כולן הוענקו בכל תחרות. מספר פעמים אף לא הוצגו מדליות כלל.
באופן כללי מותר היה לאומנים להגיש מספר עבודות במקביל, תוך הגבלה על מספר העבודות שניתן היה להגיש שהשתנתה מפעם לפעם. הדבר איפשר לאומן יחיד לזכות במספר פרסים במקצה יחיד.
לאורך השנים עלו הצעות לכלול גם ריקודים, סרטים, צילום ותיאטרון במשחקים, אולם אף אחת מצורות האמנות הללו לא נכללה מעולם באולימפיאדה כאירוע שכולל חלוקת מדליות.
ענפים > ארכיטקטורה

עד המשחקים האולימפיים באמסטרדם שנערכו בשנת 1928, ענף הארכיטקטורה לא חולק לקטגוריות משנה. משחקי 1928 הביאו עמם שינוי, והוסיפו תחרות תכנון ערים. עם זאת, הקטגוריה לא הייתה ברורה ומובנת בחלק מהזמן, והיו עיצובים שזכו בשתי הקטגוריות במקביל.
המתחרים בקטגוריה זו הורשו להשתמש ביצירותיהם לפני האולימפיאדה. דוגמה מעניינת היא עבודתו של ג'ן וילס, שזכה במדליית זהב על תכנון אצטדיון האולימפיאדה שהיה בשימוש באותה שנה.
ענפים > מוזיקה

עד שנת 1936 נערך אירוע מוזיקה יחיד, אך באותה שנה הוא חולק לשלוש קטגוריות משנה: אחת לתזמורות, השנייה לקטע כלי, והשלישית לסולו ומקהלות. בשנת 1948 שונתה החלוקה שוב, ונוצרו שתי קטגוריות שהחליפו את השלוש: האחת עסקה במקהלות, תזמורות, קטע כלי ומוזיקה קאמרית, והשנייה שיועדה למוזיקה ווקאלית.
לשופטים היו לעיתים בעיות מסוימות עם היצירות, שהוצגו על דף נייר. השופטים, שייתכן והיו קשורים לשיפוט לא תקין, החליטו לעיתים קרובות להעניק רק פרסים בודדים. בשתי הזדמנויות לא הוענקו פרסים כלל (בשנת 1924 ובקטגוריית קטעי כלים בשנת 1936).
אולימפיאדת 1936 הייתה היחידה אי פעם בה הקהל זכה לשמוע את יצירות הזוכות.
ענפים > ספרות

עד שנת 1924 ושוב בשנת 1932 הייתה רק קטגוריית ספרות אחת. מעבר לכך, בכל יתר האולימפיאדות, חולקה הקטגוריה למגוון קטגוריות משנה. באולימפיאדת 1928 הוצגו קטגוריות משנה לספרות דרמטית, אפית ולירית. בשנת 1936 הושמטה קטגוריית הספרות הדרמטית. שתי הקטגוריות האחרות המשיכו להתקיים עד 1948.
היצירות שהוגשו היו מוגבלות באורך (עד 20 אלף מילה), ויכולות היו להיות מוגשות בכל שפה, ולו רק שיוגש תרגום או סיכום באנגלית או בצרפתית (הכללים השתנו לאורך השנים).
ענפים > פיסול

עד שנת 1928 נערכה קטגוריית פיסול אחת. באותה שנה הוחלט לחלק אותה לשניים: אחת לפסלים והשנייה לתבליטים ולמדליות. בשנת 1936 היא חולקה שוב: קטגוריית התבליטים והמדליות חולקה לשתי קטגוריות נפרדות.
ענפים > ציור

בדומה ליתר קטגוריות האמנות, גם בציור הייתה קטגוריה אחת עד שנת 1928, כשהיא פוצלה לשלוש תת-קטגוריות: רישומים, אמנות גרפית וציורים. לאחר מכן הקטגוריות התחלפו מדי אולימפיאדה. בשנת 1932 היו שלוש: ציורים, הדפסים וכן צבעי מים/רישומים. ב-1936 נערך שינוי נוסף ונעלמה קטגוריית ההדפסים שהוחלפה באמנות גרפית ואמנות גרפית מסחרית. בפעם האחרונה בה נערכה תחרות אמנות ב-1948, שלוש הקטגוריות היו אמנות ומלאכה יישומית, תחריטים וצבעי מים/שמנים.
טבלת הזכיות לפי מדינה

| דירוג | מדינה | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | גרמניה גרמניה | 7 | 7 | 9 | 23 |
| 2 | איטליה איטליה | 5 | 7 | 2 | 14 |
| 3 | צרפת צרפת | 5 | 4 | 5 | 14 |
| 4 | ארצות הברית ארצות הברית | 4 | 5 | 0 | 9 |
| 5 | הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | 3 | 5 | 1 | 9 |
| 6 | אוסטריה אוסטריה | 3 | 3 | 3 | 9 |
| 7 | פולין פולין | 3 | 2 | 3 | 8 |
| 8 | פינלנד פינלנד | 3 | 1 | 1 | 5 |
| 9 | שווייץ שווייץ | 2 | 4 | 1 | 7 |
| 10 | בלגיה בלגיה | 2 | 1 | 5 | 8 |
| 11 | הולנד הולנד | 2 | 1 | 3 | 6 |
| 12 | לוקסמבורג לוקסמבורג | 2 | 1 | 0 | 3 |
| 13 | שוודיה שוודיה | 2 | 0 | 2 | 4 |
| 14 | הונגריה הונגריה | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 15 | יוון יוון | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 16 | דנמרק דנמרק | 0 | 5 | 4 | 9 |
| 17 | אירלנד אירלנד | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 17 | צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 18 | דרום אפריקה דרום אפריקה | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 18 | קנדה קנדה | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 19 | נורווגיה נורווגיה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 20 | יפן יפן | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 21 | מונקו מונקו | 0 | 0 | 1 | 1 |
| סה"כ (23 מדינות) | סה"כ (23 מדינות) | 45 | 53 | 49 | 147 |
ראו גם

אמנות
הוועד האולימפי הבינלאומי
הערות שוליים

↑  Wayback Machine, web.archive.org, ‏2008-04-11
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 7c01de0a-4bfa-4b6b-8bfd-61585a95cdc9
איל ארליך

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 בינואר 1977 (בן 48) 
 מדינה:  ישראל 
 גובה:  1.83 מטרים
 פעילות כמקצוען:  1995–2002 (כ־7 שנים) 
 
איל ארליך (נולד ב-1 בינואר 1977), הוא טניסאי עבר ישראלי, היה אלוף ישראל בשנת 1996 ובשיאו דורג במקום ה-144 בעולם. שחקן נבחרת גביע דייוויס של ישראל במשך שש שנים ברציפות (2000–1994).
ראשית חייו

ארליך נולד בבת ים.
קריירה כטניסאי

כשחקן נוער הגיע למקום השישי באליפות העולם לנבחרות עד גיל 16, שהתקיימה בשנת 1993 בספרד.
בשנת 1994 ייצג את ישראל באליפות אירופה עד גיל 16 והגיע למשחק הגמר.
לראשונה השתתף בטורניר ריקליס ויצא מאלמוניות אחרי שניצח בסיבוב הראשון את אלברטו בראסטאגי מספרד, שדורג במקום ה-48 בעולם.
בסבב קלאב הוטל אילת, בתחילת 1994, זכה ארליך בתחרות ביפו זומן לנבחרת הדייוויס ואף זכה לשתף פעולה עם עמוס מנסדורף במשחק זוגות. לקראת סוף השנה נטל חלק בסבב פרידמן וזכה בתחרות המאסטרס, שנערכה בבאר שבע.
בשנת 1995, בסבב קלאב הוטל אילת, זכה בשתי תחרויות הראשונות והגיע לגמר התחרות השלישית כמו כן נכנס לטורניר וימבלדון כ'לאקי לוזר' והפסיד בסיבוב הראשון לארנה תומאס מגרמניה.
בספטמבר היה שותף בכיר לניצחונה של ישראל על סלובניה, בגביע דייוויס.
בפברואר 1996, באותה מסגרת, העניק לנבחרתו את הנקודה השלישית בהתמודדות הביתית נגד נורווגיה.
באותה שנה זכה באליפות ישראל בטניס.
קריירה כטניסאי > מבחר תחרויות בהן השתתף

גביע דייוויס: 1994, 1995, 1996, 1997, 1998, 1999
אליפות ארצות הברית הפתוחה 1998
לאחר הפרישה

ארליך הוא בוגר אוניברסיטת חיפה בפיזיותרפיה (סיים ב-2008). כיום עובד כפיזיותרפיסט ספורט בקליניקה פרטית בצפון תל אביב.
בנוסף איל עובד כמאמן טניס תחרותי ומטפח את הדור הצעיר בטניס הישראלי.
היסטוריה של ויילס

טירת קרפילי בדרום ויילס
ההיסטוריה של ויילס מתחילה עם בוא האדם לאזור לפני אלפי שנים. האדם הניאנדרטלי חי באזור שכיום הוא ויילס, לפחות לפני 250,000 שנים, בעוד שהומו סאפינס הגיע לאזור לפני כ-33,000 שנה. עם זאת, התיישבות רציפה של בני אדם מודרניים מתוארכת מהתקופה לאחר תום עידן הקרח האחרון סביב 11,000 לפני זמננו, ובוויילס יש שרידים רבים מהתקופה המזוליתית, מהתקופה הנאוליתית ומתקופת הארד. במהלך תקופת הברזל בבריטניה נשלט האזור, כמו כל האזור דרומית ללשון הים של פורת' על ידי קלטים בריטונים שדיברו בבריטונית נפוצה (Common Britonic).
הרומאים, שהחלו בכיבוש הרומאי של בריטניה בשנת 43, פתחו במערכה צבאית במה שהוא כיום צפון-מזרח ויילס בשנת 48 כנגד שבט הדקנגלי (Deceangli), והשיגו שליטה מלאה על האזור כשהביסו את האורדוביקים בשנת 79. במאה החמישית עזבו הרומאים את בריטניה, ופתחו את הדלת לפלישה האנגלו-סקסונית. מכאן ואילך החלו השפה והתרבות הבריטונית להתפצל, ונוצרו כמה קבוצות מובחנות. הוולשים היו הקבוצה הגדולה ביותר, ומתייחסים אליהם בנפרד מקבוצות אחרות דוברות בריטונית ששרדו לאחר המאה ה-11.
ויילס הפרהיסטורית

השריד האנושי העתיק ביותר הידוע שנתגלה בוויילס הוא לסת של אדם ניאנדרטלי, שנתגלתה באתר הפלאוליתי בונטנוויד' ( Bontnewydd Palaeolithic site) בעמק הנהר אלוויי (River Elwy), שבעליה חי לפני כ-230,000 שנים בתקופה הפלאוליתית התחתונה.
הגבירה האדומה מפווילנד (Red Lady of Paviland), שלד אדם צבוע באוכרה, נתגלה ב-1823 במערות אבן הגיר של חצי האי גאוור בסוונסי בדרום ויילס. למרות השם השלד הוא של גבר צעיר שחי לפני 33,000 שנים בתקופה הפלאוליתית העליונה. השלד נחשב כקבורה הטקסית העתיקה ביותר הידועה במערב אירופה. ליד השלד נתגלו תכשיטים משנהב, קונכיות של צדפות וגולגולת של ממותה.
לאחר עידן הקרח האחרון, סביב 10,000 לפני זמננו, הייתה הטופוגרפיה של אזור ויילס זהה לצורתה הנוכחית, והאזור היה מיושב על ידי ציידים-לקטים מזוליתיים. קהילות החקלאים הראשונים המתוארכות סביב 6,000 לפני זמננו, מסמנות את תחילת התקופה הנאוליתית. בתקופה זו נבנו תאי קבורה בייחוד דולמנים. הדוגמאות הבולטות ביותר של קברים מגליתיים כוללים את ברין קל'י ד'י (Bryn Celli Ddu) וברקלודיאד אי גאוור (Barclodiad y Gawres) על אנגלסי פנטרה איפן (Pentre Ifan) בפמברוקשייר ותאי הקבורה של טינקינסווד (Tinkinswood) וסנט לייתנס (St Lythans) בעמק גלמורגן.
כלי מתכת הופיעו לראשונה בוויילס סביב 4,500 לפני זמננו, תחילה מנחושת ואחר-כך ארד. משערים שהאקלים בתקופת הברונזה (4,500 -3,400 לפני זמננו) היה חמים יותר מאשר בימינו, שכן יש שרידים רבים מתקופה זו באזורים שהם כיום רמות שוממות. משלהי תקופת הברונזה (מ-1400 עד 750 לפנה"ס) נתגלו כלי ארד מתקדמים יותר. מרבית הנחושת לייצור הארד הגיעה כנראה ממכרה הנחושת בכף גריט אורם (Great Orme), שבו כריה פרהיסטורית בקנה מידה גדול מתוארכת בעיקר לאמצע תקופת הברונזה. תיארוך פחמן 14 הראה שמצודות הגבעות (hillforts) המוקדמות ביותר באזור שיהפוך לוויילס, נבנו בתקופה זו. ההיסטוריון ג'ון דייוויס (John Davies) משער שההרעה באקלים לאחר 1,250 לפנה"ס (טמפרטורות נמוכות יותר וגשמים עזים) חייבה הגנה על הקרקע הפורייה.
כלי הברזל המוקדם ביותר שהתגלה בוויילס הוא חרב מל'ין וואור (Llyn Fawr) במקורותיו של הנהר רונדה (River Rhondda), שמתארכים אותה ל-600 לפנה"ס. בוויילס ישנם קרוב ל-600 מבצרי גבעה שנבנו ברובם בתקופת הברזל, מעל ל-20% מהמבצרים בבריטניה, דוגמאות כוללות את פן דינס (Pen Dinas) בסמוך לאבריסטווית' (Aberystwyth) וטרר קיירי (Tre'r Ceiri) בצפון חצי האי ל'ין. ממצא חשוב מתקופה זו נתגלה ב-1943 באנגלסי, כאשר יושרה הקרקע להקמת בסיס לחיל האוויר המלכותי ונמצא מטמון שכלל כלי נשק, מגינים, מרכבות יחד עם הרתמה ושרשרות לעבדים וכלים. רבים מהם נשברו בכוונה ונראה כי היו מנחות.
ההיסטוריוגרפיה של הפרהיסטוריה של ויילס עברה שינויים. פעם שיערו שהייתה בנויה מגלים של הגירות ברצף, אך כיום הנטייה היא להדגיש המשכיות של האוכלוסייה. האנציקלופדיה של ויילס משערת שמרבית האוכלוסייה הנוכחית הם צאצאים של האוכלוסייה שחייתה באזור לפני כ-4,000 שנה. מחקרים אחרונים בהיסטוריה הגנטית של תושבי האיים הבריטים טוענים להמשכיות גנטית מהתקופות הפלאוליתית העליונה, המזוליתית או הנאוליתית. לדברי ההיסטוריון ג'ון דייוויס, השפות הבריתוניות המדוברות ברחבי בריטניה הם תוצאה של "קלטיות מצטברת" מקומית ולא מהגירה.
ויילס בתקופה הרומית (48–410 לספירה)

תיעוד ההיסטוריה בוויילס התחיל בתקופת האימפריה הרומית. בשנת 43 כבשה האימפריה הרומית את בריטניה וביחד איתה את ויילס. בוויילס של הרומאים נמצאו שבטים קלטים רבים כגון: שבט הסילורים, שבט האורדוביקים, ושבט הדמטאים.
חשיבותה של ויילס לרומאים נבעה מכמות רבה של מינרלים שנמצאו שם ומתכות כגון זהב, נחושת, עופרת, כמו גם כמויות צנועות של כמה מתכות אחרות כגון אבץ וכסף. הרומאים גם הקימו שורת מבצרים לאורך ויילס (כגון סגונטיום בצפון) ובנו מבצר לגיונרי גדול בעיר קרליאון שכלל גם אמפיתיאטרון מרהיב, הנחשב כיום לשמור ביותר בכל בריטניה. השלטון הרומי בצפון ויילס התאפיין בעיקר בנוכחות צבאית במספר מיקומים אסטרטגיים, עם זאת בדרום הייתה נוכחות אזרחית ותרבותית נרחבת הרבה יותר עם פיתוח של יישובים חשובים, מסחר פורה וסממני תרבות רומאיים.
אף על פי שהמרקם החברתי-תרבותי של הוולשים הושפע מהרומאים הרבה פחות מזה של שכניהם האנגלים, אחת המורשות שנזקפות לזכות הכיבוש הרומאי היא הבאת הנצרות לוויילס.