תעביר את זה הלאה
היסטוריה

במחזה בשם הנרגן מאת מנאנדרוס משנת 317 לפנה"ס, לוקחת ההעברה הלאה חלק מרכזי בעלילה בשלב ההתרה.
גם בכתבי הברית החדשה מופיע המושג בבשורה על-פי מתי פרק 18, פסוק 21–35, כאשר ישו כי להעביר את זה הלאה זו דרישה מאלה שקיבלו את סליחתו של אלוהים. הוא סיפר משל על חייב שבו המלך מחק לו חוב עצום, כי הוא ביקש רחמים. לאחר שהשתחרר מהחוב, הוא מצא אדם שהיה חייב לו חוב קטן מאוד בהשוואה לחוב המקורי. על אף שגילו לו רחמים רבים, הוא לא העניק את אותה התחשבות לחברו שהתחנן לארכה לתשלום החוב. כשהמלך גילה זאת, הוא כעס, והשליך את החייב המקורי לכלא עד שישלם את כל חובו. ישו סיכם את הסיפור באומרו: "כך גם יעשה לכם אבי שבשמיים, אם לא תסלחו מליבכם איש לאחיו על עבירותיו".
מבחינה כספית, המושג תואר על ידי בנג'מין פרנקלין, במכתב לבנג'מין ווב מיום 25 באפריל 1784 שבו כתב "איני מתיימר לתת כזה דבר. אני רק מלווה לך אותו. כשתפגוש איש ישר אחד במצוקה דומה, תצטרך לשלם לי בכך שתלווה לו סכום זהה, ותעודד אותו לשלם את חובו באמצעות פעולה דומה, כשיוכל, וכאשר יתקל בהזדמנות כזו. אני מקווה שכך זה יעבור דרך ידיים רבות לפני שזה יגיע לנבל שיעצור את התקדמותו. זה טריק שלי בשביל לעשות הרבה טוב עם מעט כסף".
במרץ 1914 פרסם הסופר האמריקאי וכתב המלחמה לשעבר ריצ'רד הארדינג דייוויס סיפור קצר פופולרי במגזין מטרופוליטן בשם "הצופה", שגם הוא עסק ישירות באותו המושג. בסיפור, צופה צעיר עושה "מעשה טוב" שבסופו של דבר מהדהד ברחבי העולם.
הדפוס העתיק ביותר, ואולי הבסיסי ביותר של מושג זה, הוא התמסרות בין-דורית של הורים לילדיהם, תוך שהם משחזרים את התנהגות הוריהם כלפיהם בילדותם. בספרה "בגן העונג" משנת 1916, לילי הרדי האמונד כותבת: "מעולם לא החזרתי את אהבתה של דודה רבא לטישיה, כפי שהיא לא החזירה לאמה. אתה לא נותן אהבה בחזרה; אתה נותן אותה קדימה".
גם הרומן מ-1929, Magnificent Obsession, מאת לויד סי. דאגלס, דגל בפילוסופיה זו, בשילוב עם התפיסה שיש לבצע מעשים טובים בביטחון.
דובר אנונימי של אלכוהוליסטים אנונימיים אמר ב-The Christian Science Monitor ב-1944, "אתה לא יכול להחזיר לאף אחד על מה שקרה לך, אז אתה מנסה למצוא מישהו שאתה יכול להעביר את זה הלאה עבורו".
ב-1944 גם ננקטו צעדים ראשונים בפיתוח של מה שהפך לפרויקט הייפר, שאחת מאסטרטגיות הליבה שלו היא "העברת המתנה הלאה".
ברומן Between Planets של רוברט היינליין משנת 1951, נסיבות המלחמה מציבות את הגיבור במדינה שבה לא חוקי לשלם בכספו הזר. הוא רעב וזר נותן לו מספיק כסף כדי לשלם עבור ארוחת הצהריים: "הבנקאי הושיט ידו אל קפלי גלימתו ושלף שטר אשראיון בודד. 'אבל אכול קודם - בטן מלאה מייצבת את שיקול הדעת. עשה לי את הכבוד בכך שתקבל זאת כברכת ברוך הבא למי שמקרוב הגיע'. גאוותו אמרה לא. בטנו אמרה כן! דון לקח אותו ואמר: אה, תודה! זה נורא נדיב מצדך, אחזיר לך בהזדמנות הראשונה. במקום, העבר את זה הלאה לאח אחר שיצטרך זאת".
המתמטיקאי פאול ארדש שמע על סטודנט מבטיח למתמטיקה שלא יכול היה להירשם לאוניברסיטת הרווארד מסיבות כלכליות. ארדש תרם מספיק כדי לאפשר לצעיר להירשם. שנים לאחר מכן הציע האיש להחזיר את כל הסכום לארדש, אך ארדש התעקש שעדיף שהאיש ימצא תלמיד אחר במצבו, ויתן לו את הכסף.
שרשרות "העבר את זה הלאה" הופיעו בחנויות מזון מהיר, שבהן אנשים משלמים עבור המשקה או מוצרי המזון שלפניהם: הלקוח מקבל מוצר שתמורתו שולמה, ויכול לבחור האם לשלם עבור מוצר של הלקוח שאחריו. לסטארבקס, למשל, יש לעיתים קרובות שרשרות ארוכות, אחת מהן הייתה באורך של 378 לקוחות בסטארבקס בפלורידה. שרשרות אלו מעוררות מחלוקות מסוימות: בריסטות מתלוננים על הזמנות מעורפלות, לקוחות נתקעים עם תשלומים גדולים משמעותית מעלות האוכל שלהם, ולעיתים נוצרים עימותים כתוצאה מכך. הרעיון של הקמת שרשרת "העבר את זה הלאה" על מנת להרוויח מהזמנה מסיבית הוצג בפרק של הסדרה של נטפליקס, I Think You Should Leave with Tim Robinson. הדבר הוביל למם אינטרנטי המבוסס על ההזמנה שהוא ביצע, "55 בורגרים, 55 צ'יפס, 55 טאקו, 55 פשטידות, 55 קולות, 100 טאטרים, 100 פיצות, 100 מנות עוף, 100 קציצות, 100 קפה, 55 כנפיים, 55 שייקים, 55 פנקייקים, 55 פסטות, 55 פפרס, ו-155 טייטרים, בסכום כולל של 680$" שנמכר על חולצת טריקו שלו.