stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כריסטיאן מאג'ו
הערות שוליים

↑  פרופיל השחקן באתר פיפ"א
↑  /tablesi/ital01.html טבלת הליגה האיטלקית בעונה זו
↑  רשימות השחקנים שנקנו ב-2004 בליגה האיטלקית (באיטלקית)
↑  דיווח באתר סמפדוריה (באיטלקית)
↑  דיווח באתר סמפדוריה (באיטלקית)
↑  נבחרת השנה של סרייה א' (באנגלית)
↑  הודעה על החתימה (באיטלקית)
↑  הודעה על הניפוי באתר הBBC (באנגלית)
| נבחרת איטליה – מונדיאל 2010 |
| --- | --- | --- |
|  1 בופון •  2 מאג'ו •  3 קרישיטו •  4 קייליני •  5 קנבארו •  6 דה רוסי •  7 פפה •  8 גאטוזו •  9 יאקווינטה •  10 די נטאלה •   11 ג'ילארדינו •  12 מרקטי • 13 בוקטי •  14 דה סאנטיס • 15 מרקיזיו • 16 קאמורנזי • 17 פאלומבו • 18 קוואליארלה • 19 זמברוטה • 20 פאציני • 21 פירלו • 22 מונטוליבו • 23 בונוצ'י • מאמן: ליפי |  1 בופון •  2 מאג'ו •  3 קרישיטו •  4 קייליני •  5 קנבארו •  6 דה רוסי •  7 פפה •  8 גאטוזו •  9 יאקווינטה •  10 די נטאלה •   11 ג'ילארדינו •  12 מרקטי • 13 בוקטי •  14 דה סאנטיס • 15 מרקיזיו • 16 קאמורנזי • 17 פאלומבו • 18 קוואליארלה • 19 זמברוטה • 20 פאציני • 21 פירלו • 22 מונטוליבו • 23 בונוצ'י • מאמן: ליפי | איטליה |
| נבחרת איטליה – יורו 2012 (מקום שני) |
| --- | --- | --- |
|  1 בופון •  2 מאג'ו •  3 קייליני •  4 אוגבונה •  5 מוטה •  6 בלזארטי •  7 אבאטה •  8 מרקיזיו •  9 באלוטלי •  10 קסאנו •   11 די נטאלה •  12 סיריגו • 13 ג'אקריני •  14 דה סאנטיס • 15 ברצאלי • 16 דה רוסי • 17 בוריני • 18 מונטוליבו • 19 בונוצ'י • 20 ג'ובינקו • 21 פירלו • 22 דיאמנטי • 23 נוצ'רינו • מאמן: פראנדלי |  1 בופון •  2 מאג'ו •  3 קייליני •  4 אוגבונה •  5 מוטה •  6 בלזארטי •  7 אבאטה •  8 מרקיזיו •  9 באלוטלי •  10 קסאנו •   11 די נטאלה •  12 סיריגו • 13 ג'אקריני •  14 דה סאנטיס • 15 ברצאלי • 16 דה רוסי • 17 בוריני • 18 מונטוליבו • 19 בונוצ'י • 20 ג'ובינקו • 21 פירלו • 22 דיאמנטי • 23 נוצ'רינו • מאמן: פראנדלי | איטליה |
מאג'ו בתקופתו בסמפדוריה.
כריסטר פוגלסנג

| --- | --- |

כריסטר פוגלסנג, 2003
 לידה:  18 במרץ 1957 (בן 67) סטוקהולם, שוודיה
 מידע כללי
 בשירות:  אסטרונאוט בשירות סוכנות החלל האירופית
 לאום:  שוודיה שוודי
 השכלה:  המכון המלכותי לטכנולוגיה  אוניברסיטת סטוקהולם 
 עיסוק בעבר:  פיזיקאי
 תקופת השירות:  1992–2009 (כ־17 שנים)
 זמן שהייה בחלל:  26 יום, 17 שע' ו־38 דק'
 מספר פעילות חוץ-רכבית:  5
 זמן שהייה בפעילות חוץ-רכבית:  31 שעות ו-54 דקות
 משימות
 STS-116, STS-128
  
 עיטורים
 מדליית המלך (2007)  הפרס הגדול של המכון המלכותי לטכנולוגיה (2007)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת אומאו (1999)  מדליית השירות המצוין של נאס"א (2010)  מדליית נאס"א לטיסה בחלל (2007)  דוקטור לשם כבוד (2007)  מדליית השירות המצויין של נאס"א  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 
כריסטר פוגלסנג (גרמנית: Arne Christer Fuglesang; ‏נולד ב־18 במרץ 1957) הוא אסטרונאוט לשעבר מטעם סוכנות החלל האירופית ופרופסור לפיזיקה במכון המלכותי לטכנולוגיה KTH.
השכלה

פוגלסנג נולד בסטוקהולם לאב ממוצא נורווגי שקיבל אזרחות שוודית זמן קצר לפני שפוגלסנג נולד. בשנת 1981 הוא קיבל תואר שני בפיזיקה ממכון המלכותי לטכנולוגיה KTH.
עוד בזמן הלימודים פוגלסנג החל לעבוד במתקני CERN בז'נבה. בשנת 1988 הוא התקבל כעמית CERN. בשנת 1990 הוא קיבל משרה במכון לפיזיקה בסטוקהולם, אך עוד שנה הוא עבד במאיץ LHC. בשנת 1990 הוא התחיל ללמד מתמטיקה במכון המלכותי לטכנולוגיה.
קריירה כאסטרונאוט

בשנת 1992 פוגלסנג התקבל ליחידת האסטרונאוטים של סוכנות החלל האירופית. בשנת 1992 הוא עבר קורס של מספר חודשים במרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים ברוסיה. בשנת 1993 ביחד עם תומאס רייטר הוא נבחר להמשך הכנות לטיסה משותפת של רוסיה-האיחוד האירופי. הטיסה התקיימה בשנת 1995 ופוגלסנג היה חבר בצוות גיבוי.
בשנת 1996 פוגלסנגר עבר למרכז החלל ג'ונסון ועבר הכנות לטיסה במעבורת חלל.
בשנת 2006 פוגלסנגר טס לחלל בפעם הראשונה על סיפון מעבורת החלל דיסקברי במשימה STS-116 (מארק פולנסקי היה מפקד צוות). מטרת הטיסה בנוסף להבאת מצרכים הייתה להרחיב תחנת החלל ולבצע החלפת צוות. במהלך הרכבת החלקים החדשים של תחנת החלל פוגלסנג ביצע שלוש פעמים פעילות חוץ רכבית באורך כולל של 18 שעות. פוגלסנג היה אלוף שוודיה בפריזבי. הוא לקח איתו לתחנת החלל את הצלחת ועשה איתה ניסויים.
בשנת 2008 פוגלסנג טס לחלל בפעם השנייה. הוא היה מומחה משימה של מעבורת החלל דיסקברי במשימה STS-116 (פרדריק סטרקו היה מפקד צוות). משימה זו נועדה לחדש את האספקה בתחנת החלל הבין-לאומית בעזרת מודול הלוגיסטיקה הרב תכליתי "לאונרדו", להביא מקפיא נוסף לניסויים מדעיים, מסילת כושר חדשה, ומערכת לבקרת בריאות של צוות התחנה. בעקבות פעילויות אלו היה ניתן להרחיב הרכב צוות של תחנת החלל ל-6. במהלך הטיסה פוגלסנג ביצע פעמיים פעילות חוץ רכבית כך שאורך כולל הגיע ל-32 שעות.
בשנת 2012 פוגלסנג חזר לסטוקהולם וחזר ללמד במכון המלכותי לטכנולוגיה KTH. בשנת 2021 הוא נבחר לאקדמיה שוודית למדעי ההנדסה.
כריסטר פטרסון

| --- | --- |

 לידה:  23 באפריל 1947 עיריית סולנה, שוודיה 
 פטירה:  29 בספטמבר 2004 (בגיל 57) בית החולים האוניברסיטאי קרולינסקה, שוודיה 
 מדינה:  שוודיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות סולנה 
 
גרפיטי בסטוקהולם עם דמותו של פטרסון. הגרפיטי נוצר בידי אמן הרחוב הופ לואי, אשר מרבה לשלב את דמותו של פטרסון ביצירותיו
קרל גוסטף כריסטר פטרסון (בשוודית: Carl Gustaf Christer Pettersson‏; 23 באפריל 1947 - 29 בספטמבר 2004) היה פושע שוודי, אשר נחשב במשך שנים לחשוד המרכזי בהתנקשות בראש הממשלה אולוף פלמה. האשמתו התבססה על עדותה של ליסבת פלמה, שזיהתה אותו כרוצח. פטרסון ערער לבית המשפט לערעורים של סוואה וזוכה מאשמה. התובע הכללי השוודי הגיש בקשה למשפט חוזר, אולם בקשתו נדחתה בידי בית המשפט העליון.
ביוגרפיה

פטרסון נולד בסולנה ב-23 באפריל 1947, למשפחה ממעמד הביניים. בצעירותו למד בבית הספר לתיאטרון בסטוקהולם, ונחשב למבטיח. עם זאת, בעקבות פגיעת ראש שממנה לא התאושש עד סוף ימיו, כישורי המשחק שלו נפגעו. בעקבות כך הוא החל להשתמש בסמים, ובשל כך סולק מבית הספר. ב-1970 הוא דקר אדם למוות במהלך קטטה במרכז סטוקהולם, ממש בסמוך למקום שבו יתרחש לימים רצח אולוף פלמה. העיתונות השוודית כינתה את האירוע "רצח הכידון". הוא נשלח למוסד פסיכיאטרי סגור. הוא שוחרר כעבור חודשיים והמשיך לבצע פשעים קטנים כדי לממן את הרגלי השתייה והסמים שלו.
בליל ה-28 בפברואר 1986 נרצח ראש ממשלת שוודיה אולוף פלמה בידי מתנקש שנמלט מהזירה בלי להשאיר עקבות. במהלך חקירת המשטרה נעצר פטרסון באקראי בשל עברו המפוקפק ושמועות על מעורבותו ברצח. הוא הפך לחשוד מרכזי לאחר שבמסדר זיהוי, זיהתה אותו ליסבת פלמה מתוך עשרה אנשים בתור האדם שירה בבעלה. בעקבות כך החלה המשטרה לתחקר את מכריו של פטרסון, שסיפרו שהוא נמצא בסמוך לזירת הרצח באותו לילה. ב-1988 הרשיע בית המשפט את פטרסון ברצח וגזר עליו מאסר עולם.
פטרסון ערער לבית המשפט לערעורים של סוואה וזוכה מאשמה כעבור כמה חודשים. בית המשפט נימק את החלטתו בהיעדר ראיות, ופקפק באמינות עדותה של ליסבת פלמה. הוא שוחרר ממעצר וקיבל פיצוי של 50,000 דולר. במהרה הוא בזבז את כל הכסף על אלכוהול וסמים, אולם הפך לידוען והתפרנס ממכירת ראיונות לתקשורת. לעיתים קרובות ניסו לחלץ ממנו בכוח הודאה ברצח. במקרים כאלו הוא נהג להיגרר לתרחישים של תאורטיים לכאורה שהתקרבו להודאה באשמה.
ב-1998 התובע הכללי של שוודיה הגיש בקשה לשפוט מחדש את פטרסון. בית המשפט העליון השוודי דחה את הבקשה בנימוק שלא התגלו ראיות חדשות נגד פטרסון. ב-15 בספטמבר 2004 הוא נקלע לקטטה עם שוטרים שבעקבותיה אושפז בבית חולים. ביציאה מבית החולים למחרת, על פי הדיווחים, הוא נפל וסבל מדימום מוחי ונכנס לתרדמת. פטרסון מת בבית החולים האוניברסיטאי קרולינסקה ב-29 בספטמבר 2004.
הערות שוליים

↑  "Christer Pettersson var i sin ungdom en lovande skådespelare"
↑  "Vem var egentligen Christer Pettersson?"
↑  "Ny dokumentär visar en annan sida av Christer Pettersson"
↑  "Who killed the prime minister? The unsolved murder that still haunts Sweden"
↑  "May 28, 1998 – No Retrial of Christer Pettersson"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 119103087  ISNI: 0000 0001 0968 4128  LCCN: nb98087362  SELIBR: 247475  VIAF: 45104405   WorldCat (עם VIAF): 45104405
יש לי הכול

"יש לי הכול" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית שירי מימון. השיר יצא לאור ב-6 בספטמבר 2017, כסינגל הרביעי מתוך אלבומה החמישי של מימון, "נשימה", על ידי חברת התקליטים הליקון.
רקע וכתיבה

| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
יוסי חרסונסקי: 
השיר נכתב על ידי המשורר והפזמונאי נעם חורב, והולחן על ידי אלנתן שלום.
הסינגל סוקר על ידי יוסי חרסונסקי, אשר העניק לו ציון של שלושה כוכבי זהב מתוך חמישה.
בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר, בוים על ידי קובי פלשמן והועלה לערוץ היוטיוב של שירי מימון ב-23 באוקטובר 2017. נכון לאוקטובר 2021, צבר הקליפ למעלה מ-1.4 מיליון צפיות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2020)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2020)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2020)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2020)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 4 |  |
הערות שוליים

↑  יש לי הכול, באתר יוסמיוסיק, ‏2017-09-08
↑  יש לי הכול, נבדק ב-2020-10-30
↑   יש לי הכול, בביצוע שירי מימון, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 3:13)
↑  מדיה פורסט - המצעד הישראלי השבועי, באתר מדיה פורסט, ‏17-09-17
יקותיאל אבן חסאן

יקותיאל בן יצחק אבן חסאן (הוצא להורג ניסן ד'תשצ"ט, מרץ / אפריל 1039) היה נדיב יהודי, איש הגות ומדע ובעל משרה בחצר המלוכה בספרד המוסלמית. ידוע כפטרונו של המשורר ר' שלמה אבן גבירול.
"בימי יקותיאל אשר נגמרו" - קינה לר' שלמה אבן גבירול על יקותיאל אבן חסאן, מתוך כתב יד מהמאה ה-19
שמו וזהותו

שמו המלא של יקותיאל ידוע לנו בעיקר מן הכותרות הערביות של שיריו של אבן גבירול המופיעות בכתבי-היד השונים. בכותרות של חלק מן השירים הוא מופיע כ'יקותיאל בן יצחק אבן חסאן' או 'אבו אסחאק אבן אבי חסאן'. לדעת החוקרים חיים שירמן ונחמיה אלוני 'אבן חסאן' היה כינויו הערבי (כֻּנְיַה). בכותרות ערביות אחרות מופיע השם 'אבן קפרון' או 'אלמתואכל אבן קברון'. שירמן ואלוני הראו כי 'יקותיאל אבן חסאן' הוא 'יקותיאל אבן קברון / קפרון'. שירמן סבר כי השם 'אלמתואכל' (או: 'אלמתוכל') הוא תרגום לערבית של שמו העברי 'יקותיאל'. השם 'אלמתואכל' הוא קיצור של הצירוף 'אלמתוכל באללה', שפירושו 'החוסה באל', כשם שהשם יקותיאל הוא למעשה צירוף המילים 'יקוה באל'. אלוני לא הסכים עם סברה זו. לדעתו סביר יותר שזהו כינוי שקיבל בשל תפקידו בחצר המלוכה. בנוגע לכינויים 'אבן חסאן' ו'אבן קברון / קפרון', הרי שאלוני מסביר, כי למשפחות של יהודי ספרד, שגרו בה עוד לפני הכיבוש המוסלמי, היו לעיתים שני כינויים או שמות משפחה: אחד עתיק יותר, שמקורו לטיני, והשני, חדש יותר, שמקורו ערבי. באותו אופן סבור אלוני, כי הכינוי 'אבן קברון / קפרון' הוא כינוי לטיני במקורו, ואילו הכינוי 'אבן חסאן' הוא כינויו הערבי של יקותיאל. היו שחשבו כי מדובר באישיות קראית ממשפחת ענן, אולם סברה זו אינה מקובלת בקרב החוקרים.
קורות חייו ודמותו

מעט מאוד ידוע על יקותיאל אבן חסאן. הוא נזכר בעיקר בדיוואן של אבן גבירול, וכן בספרו של משה אבן עזרא 'ספר העיונים והדיונים'.
המשורר שלמה אבן גבירול, בן חסותו של אבן חסאן, חי במשך תקופה ארוכה בעיר סרגוסה שבספרד, ויש המסיקים מכך שגם יקותיאל חי בעיר זו. שירמן הראה, כי מסקנה זו אינה מתחייבת בהכרח. אין זה מחויב המציאות שהמשורר ופטרונו נפגשו פנים אל פנים או שחיו באותה עיר. בשניים מן השירים שהקדיש לו אבן גבירול ישנם רמזים לכך שאולי נפגשו, אולם אי אפשר להסיק מכך על מקום מגוריו של יקותיאל, שכן ייתכן גם כי הקשר ביניהם היה באמצעות איגרות ששלחו זה לזה. רמז נוסף לכך שאולי מקום מגוריו של אבן חסאן היה בעיר סרגוסה, הוא העובדה שבשנת 1039 התרחשה הפיכה בעיר זו, וגם יקותיאל הוצא להורג באותה שנה. ייתכן שגם הוא היה מקורבנותיה של אותה הפיכה.
יקותיאל היה בעל משרה רמה בחצרו של שליט מוסלמי בספרד. לא ברור באיזה שליט מדובר, אולם יש המשערים שמדובר בשליט סרגוסה מהשושלת התוג'יבית יחיא בן אלמנט'ר (אנ') (ער') (בערבית: يحيى بن المنذر التجيبي المظفر بالله; שלט 1021–1029) או בבנו אלמנד'ר בן יחיא (אנ') (ער') (בערבית: المنذر بن يحيى بن المنذر معز الدولة التجيبي, المنذر الثاني; שלט 1029–1039), שנרצח על ידי אחד ממצביאיו במהלך ההפיכה בשנת 1039.
לא ידוע בדיוק באיזו משרה שלטונית החזיק אבן חסאן, אולם ככל הנראה הייתה זו משרה חשובה, שבזכותה יכול היה לפעול למען בני עמו ולהחלץ לעזרתם בעיתות מצוקה. משיריו של אבן גבירול ניתן ללמוד שיקותיאל היה בעל סמכויות שיפוט על בני עמו. אבן גבירול מכנה אותו בשיריו 'נגיד' ו'נשיא'. יש הגורסים כי הייתה לו משרת וזיר, בדומה לרבי שמואל הנגיד.
בנוסף להיותו איש עשיר ופטרונו של אבן גבירול, הרי שמהשירים שהקדיש לו בן חסותו אנו למדים כי מדובר היה באישיות משכילה, וככל הנראה היה מצוי בתחום הפילוסופיה. בנוסף לתמיכתו במשוררים, נראה שגם חיבר שירה בעצמו. במחזור מן העיר פאס מהמאה ה-15 מופיע פיוט ליום הכיפורים המיוחס למחבר בשם יקותיאל אבן חסאן, וגם האקרוסטריכון שלו (יקות[י]אל) מעיד על שמו של המחבר. סביר להניח כי מדובר באותו יקותיאל, שכן שם זה אינו שכיח, וגם מבחינת סגנון הפיוט אין זה מן הנמנע שנכתב במאה ה-11.
היחסים בין אבן גבירול ליקותיאל כפי שהם משתקפים בשירתו של אבן גבירול, היו יחסי תלות והכנעה של בן חסות ופטרון. אבן גבירול העריץ את יקותיאל והרבה לשבח את נדיבותו ומעלתו, כדוגמת מילות הקלס בשיר 'ואת יונה':
[...] יְקוּתִיאֵל, נְשִׂיא שָׂרִים וְרוֹזְנִים,
מְאוֹר עוֹלָם, יְסוֹד אַדְנֵי מְכוֹנָיו,
וְעַמּוּדֵי מְרוֹמִים בּוֹ נְכוֹנִים,
אֲשֶׁר כָּל רוֹזְנִים אֵלָיו מְיַחְלִים [...]
גְבִיר דּוֹמֶה כְּשַׁחַק עַל אֲדָמָה
וְגַם כַּפָּיו לְהַמְטִיר כַּעֲנָנִים:
בְּהֵעָצְרָם – יְמוֹתוּן הַנְּפָשׁוֹת,
וְיִמָּלְאוּן – בְּהַמְטִירָם – רְנָנִים
וְלִדְבָרוֹ מְקַוִּים כָּל סְגָנִים [...]
אולם לעיתים אבן גבירול מלין בשיריו על יחסו של פטרונו כלפיו ועל כך שהזניח אותו ('אכן מיודעי זנחתני מאוד'). יכול להיות שהתלונות על יחסו של יקותיאל אליו נבעו מכך שלא תמיד קיבל ממנו אבן גבירול את התמיכה הכספית לה ציפה.
הקשר בין המשורר ליקותיאל לא ארך זמן רב. יקותיאל הוצא להורג כאשר אבן גבירול היה בן 17 בלבד. אבן גבירול חיבר עליו שלוש קינות. הקינה 'בימי יקותיאל אשר נגמרו' היא הארוכה שבהן. היא חוברה לקראת יום השנה למותו (בשנת 1040), ונראה שנועדה לקריאה בציבור. בקינה זו מתואר כי רוצחיו של יקותיאל באו על עונשם.
שירי ר' שלמה אבן גבירול ליקותיאל

ר' שלמה אבן גבירול הקדיש ליקותיאל מספר שירים: שירי שבח בחייו, וקינות לאחר מותו.
אכן מיודעי זנחתני מאוד
בחר מהחלי מבחר שביסו
הלא גודל חלי גודל יגוני
הצפור או דרור
ואת יונה
ובת ליל בלי כנף תעופף
כבר נואש
כוכב אשר דרך במשקופנו
עזוב הגיון במהלל כל סגנים
שירי ר' שלמה אבן גבירול ליקותיאל > קינות

בימי יקותיאל אשר נגמרו
לך לך לאומרים כי הזמן
ראה שמש
ראו גם

שלמה אבן גבירול
שירת ימי הביניים של יהדות ספרד
לקריאה נוספת

נחמיה אלוני, "לזהותו של יקותיאל פטרונו של שלמה אבן גבירול", צבי מלאכי (עורך), יד להימן, מכון הברמן למחקרי ספרות, [תשמ"ד], עמ' 13–15
חיים שירמן, תולדות השירה העברית בספרד המוסלמית, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשנ"ו, עמ' 273–278
חיים שירמן, לתולדות השירה והדראמה העברית, ירושלים: מוסד ביאליק, תשל"ט, א, עמ' 216–224
הערות שוליים

↑  חיים שירמן, לתולדות השירה והדראמה העברית, כרך א, ירושלים: מוסד ביאליק, תשל"ט, עמ' 217. על פי קינת בימי יקותיאל אשר נגמרו
↑  כך הוא מכונה אצל שירמן, לתולדות השירה והדראמה העברית, עמ' 218–220, 222-223; חיים שירמן, תולדות השירה העברית בספרד המוסלמית, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשנ"ו, עמ' 273–278. תופעה זו של נדיבים שתמכו במשוררים הייתה רווחת בספרד של ימי הביניים. המשוררים מצידם גמלו לפטרונם בשירי שבח, בהם העלו על נס את תכונותיו הנעלות, מעמדו הרם ונדיבותו.
↑  נחמיה אלוני, לזהותו של יקותיאל פטרונו של שלמה אבן גבירול, יד להימן, מכון הברמן למחקרי ספרות, [תשמ"ד], עמ' 13
↑  חיים שירמן, לתולדות השירה והדראמה העברית, כרך א, ירושלים: מוסד ביאליק, תשל"ט, עמ' 218-219
↑  כתב-יד מספר מערכת 000094232 בקטלוג הספרייה הלאומית
↑  משה בן יעקב אבן עזרא, אברהם שלמה הלקין (ע), ספר העיונים והדיונים, ירושלים: מקיצי נרדמים, תשל"ה, עמ' 268, 280
↑  נחמיה אלוני, "לזהותו של יקותיאל פטרונו של שלמה אבן גבירול", צבי מלאכי (עורך), יד להימן, מכון הברמן למחקרי ספרות, [תשמ"ד], עמ' 14
↑  חיים שירמן, לתולדות השירה והדראמה העברית, כרך א, ירושלים: מוסד ביאליק, תשל"ט, עמ' 220
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007414742805171  VIAF: 7008156223630005400000   WorldCat (עם VIAF): 7008156223630005400000
יש לי גן

חיים נחמן ביאליק
"יֵשׁ לִי גַן" הוא שיר אהבה מאת המשורר חיים נחמן ביאליק, אשר נכתב בשנים תרס"ז-תרס"ח 1907–1908. השיר פורסם לראשונה במרץ 1908 בירחון השילוח, כשני מתוך קבוצה של חמישה שירי עם. ארבעת השירים האחרים בקבוצה הם: בין נהר פרת ונהר חדקל, תרזה יפה, "מנהג חדש" ו"לא ביום ולא בלילה".
מילות השיר

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| יֵשׁ לִי גַן וּבְאֵר יֵשׁ-לִי,  וְעֲלֵי בְאֵרִי תָּלוּי דְּלִי;  מִדֵּי שַׁבָּת בָּא מַחֲמַדִּי,  מַיִם זַכִּים יֵשְׁתְּ מִכַּדִּי.    כָּל-הָעוֹלָם יָשֵׁן – הַס!  נָם תַּפּוּחַ וְאַגָּס;  אִמִּי נָמָה, נִרְדָּם אָבִי,  עֵרִים רַק אֲנִי וּלְבָבִי.    וְהַדְּלִי כִּלְבָבִי עֵר,  נוֹטֵף פָּז אֶל-פִּי הַבְּאֵר,  נוֹטֵף פָּז וְנוֹטֵף בְּדֹלַח:  דּוֹדִי הוֹלֵךְ, דּוֹדִי הוֹלֵךְ.    הַס, בַּגַּן נִזְדַּעְזַע נוֹף –  דּוֹדִי בָא אִם-פִּרְכֵּס עוֹף?  דּוֹדִי, דּוֹדִי! – חוּשׁ מַחֲמַדִּי,  אֵין בֶּחָצֵר אִישׁ מִלְּבַדִּי.      | עַל הַשֹּׁקֶת נֵשֶׁב אַט,  רֹאשׁ אֶל-כָּתֵף, יָד אֶל-יָד;  אָחוּד חִידוֹת לָךְ: מַדּוּעַ  רָץ הַכַּד אֶל-הַמַּבּוּעַ?    וּמַדּוּעַ, הַגֶּד-לִי,  יֵבְךְּ בִּדְמָמָה, יֵבְךְּ הַדְּלִי –  טִיף, טִיף, נִים – וְכֹה בְּלִי הֶרֶף  מִן-הָעֶרֶב עַד הָעֶרֶב.    וּמֵאַיִן בָּא הַכְּאֵב  כְּתוֹלַעַת אֶל הַלֵּב? –  הוֹי, הָאֱמֶת שָׁמְעָה אִמִּי,  כִּי לְבָבְךָ סָר מֵעִמִּי?    עָנָה דוֹדִי וְאָמַר לִי:  שׂוֹנְאַי שֶׁקֶר עָנוּ בִי!  וּבְעוֹד שָׁנָה, כָּעֵת חַיָּה,  אֶל הַחֻפָּה נֵלֵךְ, פְּתַיָּה!      | יוֹם שֶׁל-קַיִץ יַבְהִיק אָז,  עַל רֹאשֵׁנוּ יִיצֶק פָּז,  וִיבָרְכוּנוּ מִן הַגְּדֵרוֹת  כַּפּוֹת עֵצִים טְעוּנֵי פֵרוֹת.    אָח וָרֵעַ, דּוֹד וּשְׁאֵר,  קָהָל גָּדוֹל, אִישׁ וָנֵר,  וּכְלֵי זֶמֶר כָּל-הַמִּינִים  יוֹלִיכוּנוּ עִם שׁוּשְׁבִינִים.    וְהַחֻפָּה תַּעֲמֹד כָּאן:  בֵּין הַבְּאֵר וּבֵין הַגַּן;  אַתְּ תוֹשִׁיטִי לִי שָׁם דֹּרֶן:  אֶצְבַּע קְטַנָּה עִם צִפֹּרֶן.    וַאֲנִי לָךְ: "הֲרֵי אַתְּ  מְקֻדֶּשֶׁת לִי לָעַד" –  שׂוֹנְאַי יִהְיוּ שָׁם וְרָאוּ,  וּמִקִּנְאָה יִתְפַּקָּעוּ.    |
על השיר

כרוב שיריו של המשורר, נכתב השיר בהגייה אשכנזית.
הדוברת מתארת את יחסיה, געגועיה ומאוייה, כמו גם את שיחותיה עם אהובהּ. בלשון מטפורית היא מתארת את חמוקי גופה ואת המגע עם בן הזוג ומייחלת לנישואיה הקרובים עמו, והוא נעתר לבקשתה.
היצירה משלבת בין ההרמזים מ"שיר השירים" לבין מוטיבים משירי חתונה עממיים ביידיש, כמו למשל ההתלבטות של החתן המיועד, או ההתגרות באורחי החתונה. הנופך הארוטי של השיר מתקבל מהשימוש במילים כמו גן, באר ודלי נוטף, שאינם מותירים מקום לספק לגבי התפקיד שלהם בעלילת פיתוי ארוטית.
"השיר נדפס בשינויים ניכרים כשיר ילדים במקראה "שבילים" שבעריכת יעקב פיכמן (אודסה, תרע"ח). השינויים שנועדו להבליע את הטון הארוטי של השיר נעשו כנראה בהיתר המשורר".
עיבודים מוזיקליים

לחנו של השיר עובד על ידי המלחין נחום נרדי בהשפעת נעימה ערבית סורית עממית, וזכה בין השאר, לביצועיהם של הזמרים: ברכה צפירה, נחמה הנדל, עפרה חזה, דקלון ושם טוב לוי. השיר הושר גם בגרסת לאדינו ונקרא "יוצא אני למרסיי".
לחן נוסף, פחות מוכר, חובר על ידי שמואל הארולד, ובוצע על ידי אחותו שולה הארולד
.
הערות שוליים

1 2  חיים נחמן ביאליק, השירים; ערך והוסיף מבואות, ביאורים ונספחים: אבנר הולצמן,  דביר, 2004, עמ' 351
↑  דן מירון, מהדורה מדעית של שירי ביאליק, כרך ב, הוצאת דביר, 1990, עמ' 266, באתר זמרשת.
↑  על הלחן והביצוע של שמואל ושולי הארולד.
| חיים נחמן ביאליק |
| --- | --- | --- |
| שירים | אל הציפור • תחזקנה • אם יש את נפשך לדעת •  הכניסיני תחת כנפך • על השחיטה • בעיר ההרגה • המתמיד • מתי מדבר • הבריכה • מגילת האש • לא זכיתי באור מן ההפקר • שיר העבודה והמלאכה • למתנדבים בעם • אכן חציר העם • ראיתיכם שוב בקוצר ידכם • שירתי • זוהר • ביום קיץ יום חום • בגינה • עציץ פרחים • שיר לחמוטל • שבת המלכה • פרש • קן ציפור • הפרח לפרפר • הפרפר לפרח • בין העצים הירקרקים‎ • היא יושבה לחלון • נדנדה • מעבר לים • מתי מדבר האחרונים • יהי חלקי עמכם • לכבוד החנוכה • בערוגת הגינה • מקהלת נוגנים • קומי צאי • יש לי גן • הקיץ גווע • אחרי מותי • לבדי •  תרזה יפה • לא ביום ולא בלילה • בין נהר פרת ונהר חדקל • בשל תפוח |  |
| סיפורים | ספר האגדה • אלוף בצלות ואלוף שום • גילוי וכיסוי בלשון • החצוצרה נתביישה • אריה "בעל גוף" • התרנגולים והשועל • שירים ופזמונות לילדים • אגדת שלושה וארבעה • ויהי היום • מסע הדג‎ • ספיח • יום השישי הקצר • מאחורי הגדר |  |
| הנצחה | קריית ביאליק • בית ביאליק • גבעת ח"ן • פרס ביאליק • כפר ביאליק • שדרות ח"ן (תל אביב) • כיכר ביאליק • מוסד ביאליק • רחוב ביאליק (תל אביב) • קמפוס ביאליק-רוגוזין • שדרות ח"ן (רחובות) • רחוב ביאליק (רמת גן) |  |
| ערכים קשורים | מאניה ביאליק‎ • אירה יאן • מרדכי עובדיהו • משה אונגרפלד • ראדי • אהל שם • עונג שבת |  |
כירורגיה

צוות רפואי מבצע ניתוח
ניתוח לכריתת התוספתן
כירורגיה היא תחום ברפואה העוסק בריפוי מחלות, פציעות ומצבים רפואיים אחרים באמצעות ניתוח פולשני של גוף החולה.
כיום ניתן לבצע ניתוחים זעירים פולשניים, אשר מבוצעים באמצעות מספר חתכים קטנים בשילוב עם מצלמה.
הכירורגיה מבוצעת לרוב בבתי חולים, אם כי כיום הולך וגדל מספר הניתוחים המבוצעים במרפאות ואשפוזי יום. העוסק בכירורגיה קרוי כירורג או "רוֹפֵא מְנַתֵּחַ". הניתוחים מבוצעים בשיטה סטרילית, שמטרתה למזער את הסיכון לזיהומים.
את תחום הכירורגיה ניתן לחלק על פי החלוקה המקובלת למחלקות המנתחות בבתי החולים:
כירורגיה כללית הכוללת בדרך כלל ניתוחי בטן (ושט, קיבה, תריסריון, מעי דק, מעי גס, כבד, לבלב), שד וטראומה
כירורגיה הפטוביליארית – ניתוחי כבד, לבלב, כיס מרה ודרכי המרה
כירורגיית השתלות (כבד, כליות)
נוירוכירורגיה – ניתוחי מח, עצבים וחוט השדרה
אורתופדיה – ניתוחי הגפיים, שלד, עמוד השדרה, רצועות, גידים, מפרקים,
כירורגיית ילדים
כירורגיית פה ולסת (תת התמחות של רפואת שינים)
כירורגיית לב-חזה
כירורגיה פלסטית
כירורגיית כלי דם
כירורגיה של היד
אורולוגיה – דרכי השתן, איברי המין הזכריים.
אף אוזן גרון וניתוחי צוואר.
עיניים.
כירורגיה גינקולוגית – ניתוחי נשים, כולל ניתוח קיסרי.
כירורגיה בריאטרית – ניתוחי השמנת יתר.
כירורגיה של בקרת נזקים
ניתוחים כירורגיים כללים כוללים גם כריתת איברים.
ישנן עדויות כי ניתוחים בוצעו כבר בימי קדם. לעדות זו משמשות מספר גולגולות אשר בהן חורים סימטריים בגדלים שונים, חלקם לאחר החלמת עצם, המצביעים על חיתוך מעשה ידי אדם.
עד להמצאת ההרדמה בוצעו ניתוחים כאשר החולה ער לחלוטין.
כיום, עם התפתחות הטכנולוגיה, מספר הניתוחים המבוצעים בשיטת הלפרוסקופיה ובשיטת האנדוסקופיה, שבהן הפולשנות מזערית וההחלמה מהירה יחסית, הולך וגדל.
מיקרוכירורגיה הוא ענף בכירורגיה שבו מבוצעים ניתוחים עדינים ביותר בעזרת מיקרוסקופים מדויקים במיוחד. טכניקה זו מאפשרת ניתוח של חלקים שלא ניתן היה להגיע אליהם קודם בעין, באוזן הפנימית, בחוט השדרה ובמוח, וכן חיבור מחדש של אצבעות שנקטעו שמצריך תפירה של עצבים וכלי דם זעירים או של צינור זרע שנכרת.
היסטוריה

במהלך השנים הצטברו עדויות למגוון הליכים רפואיים שהרופאים הקדומים ידעו לבצע כבר לפני אלפי שנים, בחלק מהמקרים אפילו הרחק בתקופת האבן. בין הממצאים נכללים ניתוחי ראש בהם נקדחו גולגולותיהם של המטופלים גם לפני 7,600 שנה, קידוחי שיניים שנערכו בדרום פקיסטן לפני 9,000 שנה, ולאחרונה אף התפרסמו ממצאים המעידים על ניתוח קטיעת יד מוצלח באירופה לפני 7,000 שנה.
אמנות הכירורגיה הייתה מוכרת כבר במצרים העתיקה, ובקברים מצריים קדומים נמצאו גולגולות מנוקבות או גולגולות שמהן הוצא פלח של עצם, כנראה כדי להקל על כאב ראש. גם בהודו היה לרופאים, כבר לפני 3,000 שנה, ידע כירורגי. אך בשל הידיעות המועטות שהיו לאנשים בזמן העתיק, בימי הביניים ואף בעת החדשה, עד למאה ה-19, על גוף האדם ופעילות איבריו, מתו רבים מהמנותחים על שולחן המנותחים, אם מחמת הלם ואיבוד דם, אם מחמת זיהומים, ואם בשל כאבי הניתוח האיומים.
הניתוח היה מבוצע בגוף המנותח ללא כל הרדמה, ולמעשה עד המאה ה-19 הייתה הכירורגיה נתונה בארצות אירופה בידי גלבים ולא בידי רופאים. אך במאות ה-19 וה-20 נתגלו תגליות מדעיות, שהפכו את הכירורגיה לאמצעי ראשון במעלה להצלת חיי אדם. תחילה חלו שיפורים בהרדמת המנותח. בראשית דברי ימי הכירורגיה ניסו המנתחים לטשטש את ערנותו של המנותח ולסמם אותו במשקאות כוהליים או באופיום ודומיו. במאה ה-19 הוכנסו לשימוש האתר, הכלורופורם והחנקן החמצני.
מאוחר יותר הסתייעו גם בחומרי הרדמה המוזרקים לגוף המנותח, כגון פנטוטל.
הבעיה הקשה שעמדה בפני הכירורגיה הייתה בעיית הזיהום של מקום הניתוח. בעיית הזיהום נפתרה עם גילוי החיידקים וגילוי אפשרות החיטוי.
שיפור הטכניקות הכירורגיות התבטא, למשל, בהמצאת חוטי תפירה הנמסים בגוף, שאין צורך להוציאם אחרי הניתוח, וכן בפיתוח מכונת לב-ריאה, שמאפשר ניתוח לב פתוח, כאשר הלב עצמו ריק מדם, והדם זורם דרך המכונה. הטכניקות הכירורגיות שופרו גם עם הכנסת שימוש באיברים תותבים עשויים מחומרים פלסטיים ועוד פיתוחים נוספים שנעשו מפלסטיק.
כיום יש ניתוחים שנעשים לא בסכין המנתחים, אלא בקרני לייזר ובגלים על-קוליים, וכן נעשים בקרינה, כגון קרני גמא.
שיטה נוספת שהוכנסה לשימוש נרחב בשנים האחרונות וחשיבותה רבה בהקטנת התחלואה לאחר הניתוח, היא שיטה הקרויה לפרוסקופיה. בשיטה זו מוחדרים כלי הניתוח מבעד לחתכים זעירים הנעשים בעור. ניתוחים אלה נעשים בעיקר בחלל הבטן ובאגן.
ישנן עדויות על קידוחי שיניים מלפני כ-9,000 שנה. בשנת 2006 דיווח כתב העת Nature על העדויות הקדומות ביותר שהתגלו לקידוח בשן אנושית של אדם חי. בעיר מרגר (Mehrgarh) הקדומה שבמערב פקיסטן של ימינו, התגלו שרידיהם של תשעה בני אדם שחיו לפני כ- 9,000–7,500 שנה ושבשיניהם הטוחנות נמצאו סימני קידוח. סימני שחיקה שהתגלו בשרידי הקידוח מעידים שהטיפול נערך במהלך חייהם של המטופלים, אשר המשיכו בחייהם עוד שנים אחר כך.
כפי שסיפר מוביל המחקר פרופ' דייוויד פרייר (David Frayer) מאוניברסיטת קנזס שבארצות הברית על קידוחי השיניים באזור, "השיטה הזו יושמה במשך כ-1,500 שנה והייתה למסורת באתר הזה (העיר מרגר)". החוקרים מציעים שהקידוחים בוצעו באמצעות סכין צור זעירה שחוברה לקשת שאפשרה את סיבובה המהיר של אבן הצור. כיוון שהחומר ששימש לסתימת החור לא שרד עד ימינו, לחוקרים בינתיים קשה להעריך כיצד סתמו הרופאים את החור. לטענת החוקרים הידע הרפואי שעמד לרשות בני העיר מרגר לא עבר לתרבויות מאוחרות יותר שאכלסו את האזור.