stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לימונה סול גארדה
הערות שוליים

↑  Limone sul Garda (Brescia, Lombardy, Italy) - Population Statistics, Charts, Map, Location, Weather and Web Information, www.citypopulation.de (באנגלית)
↑  The history and culture of Limone sul Garda, www.visitlimonesulgarda.com
↑  Silvia Marchetti, The Italian village with the ‘elixir’ of healthy life, CNN, ‏2022-10-20 (באנגלית)
↑  Garda Climate, Weather By Month, Average Temperature (Italy) - Weather Spark, weatherspark.com (באנגלית)
↑  Stephan Quinkertz, Limone: History, www.lakegarda-hotels.com (באנגלית בריטית)
↑  PBS - Napoleon: Napoleon at War (באנגלית), באתר www.pbs.org
↑  Legend – Limone : Hotel Campagnola, www.hcampagnola.com
↑  Limone sul Garda, Italy | The best things to do in Limone, Lake Garda, Lake Garda Travel, ‏2019-12-22 (באנגלית אמריקאית)
↑  Filming Locations for James Bond film Quantum of Solace (2008), in Italy, Austria, Chile and Panama., The Worldwide Guide to Movie Locations
↑  The Gardesana West Road â€“ 'Il Meandro, www.thisisgargnano.it (באנגלית)
↑  Rome2Rio Pty Ltd, Rome2Rio, Rome2Rio (באנגלית)
↑  Lake Garda bus service and public transportation, Lake Garda Travel, ‏2019-12-22 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567136505171  GND: 4288337-4  LCCN: n85279325  VIAF: 127915716   WorldCat (עם VIAF): 127915716 
מיקומה של לימונה בנפת ברשה.
מאלווה

| --- | --- |

מאלווה מודגשת במפת הודו ממפה שנוצרה ב-1905
 מדינה:  הודו הודו
 בירת האזור היסטורי:  אינדור
 שפה רשמית:  הינדי מאלווית (אנ')
 שטח:  83,535 קמ"ר
 גובה:  500 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ באזור היסטורי:  22,773,993 (2011)
  ‑ צפיפות:  270 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  22°43′31″N 75°51′56″E﻿ / ﻿22.7252°N 75.8655°E﻿ / 22.7252; 75.8655
 אזור זמן:  UTC +5:30
 he
מאלווה (במאלווית (אנ'): माळवा) הוא אזור היסטורי במערב-מרכז הודו השוכן על רמה ממוצא געשי. מבחינה גאולוגית, רמת מאלווה מתייחסת בדרך כלל לרמה געשית מצפון לרכס וינדהיה (אנ'). מבחינה פוליטית ומנהלית, זהו גם שם נרדף למדינה לשעבר של מאדהיה בהרט שמוזגה ב-1956 עם מאדהיה פרדש. כיום אזור מאלווה ההיסטורי כולל מחוזות של מערב מאדהיה פרדש וחלקים מדרום-מזרח ראג'סטאן. לפעמים ההגדרה של מאלווה מורחבת כך שתכלול את אזור נימאר (אנ') מדרום לרכס וינדהיה.
אזור מאלווה היה יחידה פוליטית נפרדת מתקופת ממלכת מאלאווה (אנ') העתיקה. היא נשלטה על ידי מספר ממלכות ושושלות, כולל ממלכת אוונטי (אנ'), האימפריה המאורית, ממלכת גופטה, שושלת פראמארה (אנ'), סולטנות דלהי, סולטנות מאלווה (אנ'), האימפריה המוגולית והאימפריה המראטהית. מאלווה המשיכה להיות חטיבה אדמיניסטרטיבית עד 1947, כאשר סוכנות מאלווה (אנ') של הודו הבריטית מוזגה למדינת הודו העצמאית מאדהיה בהרט (הידועה גם בשם איחוד מאלווה). מדי פעם נשמעות תביעות להעניק למאלווה מחדש מעמד של מדינה.
אף על פי שגבולותיו הפוליטיים השתנו לאורך ההיסטוריה, האזור פיתח תרבות ייחודית משלו, בהשפעת התרבויות הראג'סטאניות, המראטהיות והגוג'ראטיות. כמה אישים בולטים בהיסטוריה של הודו חיו במאלווה, כולל המשורר והמחזאי קאלידאסה, הסופר בהארטרהארי (אנ'), המתמטיקאים והאסטרונומים וראהמיהירה (אנ') ובראהמגופטה, והמלך ואיש האשכולות בהוג'ה (אנ'). אוג'יין הייתה הבירה הפוליטית, הכלכלית והתרבותית של האזור בימי קדם, ואינדור היא כיום העיר והמרכז המסחרי הגדולים ביותר.
בסך הכל, חקלאות היא העיסוק העיקרי של תושבי מאלווה. האזור היה אחד מהיצרנים החשובים של אופיום בעולם. חיטה ופולי סויה הם גידולים מכניסים חשובים אחרים, וטקסטיל הוא תעשייה מרכזית.
מאלווי הוא שם ייחוס שניתן לאנשים מאזור מאלווה.
דמוגרפיה

אוכלוסיית אזור מאלווה הייתה 22,773,993 תושבים בשנת 2011, עם צפיפות אוכלוסין בינונית של 270/קמ"ר. שיעור הילודה השנתי באזור היה 31.6 לכל 1,000, ושיעור התמותה 10.3. שיעור תמותת התינוקות היה 93.8, מעט גבוה מהשיעור הכולל במדינת מאדיהה פרדש.
ישנם שבטים רבים באזור, כמו הבהילים (אנ') - וקבוצות בעלות הברית שלהם, המאו (אנ'), הבהילאלה (אנ'), הבראלה, הפטליאה, והמינה (אנ'), אשר כולם שונים במידה יוצאת דופן מהאוכלוסייה האזורית בניבים ובחיי החברה שלהם. הם מקיפים מגוון של שפות ותרבויות. כמה משבטי האזור, בעיקר הקנג'ארים (אנ'), הוכרזו במאה ה-19 כשבטים העוסקים בפעילות פלילית, אך מאז בוטל ההכרזה. שבט נוודים מאזור מרוואר (אנ') של ראג'סטאן, בני גאדיה לוהר (אנ') - שעובדים כ"לוהארים"" (נפחים) - מבקרים באזור בתחילת העונה החקלאית כדי לתקן ולמכור מכשירים וכלים חקלאיים, ועוצרים זמנית בפאתי כפרים ועיירות ומתגוררים בעגלות המתכת המעוטרות שלהם. הקלבליה (אנ') הוא שבט נוודים נוסף מראג'סטאן המבקר בקביעות באזור.
הפטידארים (אנ'), שהיגרו מגוג'ראט, התיישבו במאלווה-נימאר. כל חגורת מאלווה-נימאר נשלטת על ידי פטידארים, שהם בעלי קרקעות גדולים.
מספר לא מבוטל של מראטהים (אנ'), בני ג'אט, ראג'פוטים ובני באניה (אנ') מתגורר גם הוא באזור. סינדים (אנ'), שהתיישבו באזור לאחר חלוקת הודו, הם חלק חשוב מהקהילה העסקית.
דמוגרפיה > דת

דת במאלווה (2011)
הינדואיזם (89.03%)
אסלאם (9.17%)
אחרים (1.80%)
בראש הקהילה המוסלמית של מאלווה עומד המופתי אה עזאם מאלווה או המופתי הגדול של מאלווה, חסיד של האימאם עאל הזראט אחמד רזא חאן (מנהיג חשוב של אהלה סונת וול ג'מעת). הוא נחשב לרשות העליונה להנפקת פתווה של האזור. את המופתי ריזוואנור-רחמן פארוצ'י ירש חתנו המופתי חביב יאר חאן. המכהן הנוכחי הוא המופתי נורול חאק.
במאלווה יש מספר לא מבוטל של דאבוודי בוהרה (אנ'), זרם של מוסלמים שיעים מגוג'ראט, שהם בעיקר אנשי עסקים במקצועם. מלבד דיבור השפות המקומיות, לבני הבוהרה יש שפה משלהם, "ליסאן אל-דוואט".
כמו בדרום ראג'סטאן, באזור יש מספר לא מבוטל של ג'יינים, שהם בעיקר סוחרים ואנשי עסקים. האזור הוא ביתם של מספר קטן יותר של קתולים מגואה (אנ'), אנגלו-הודים (אנ'), פנג'אבים (אנ') (מוסלמים) וזורואסטרים או פארסים. הפארסים קשורים קשר הדוק לצמיחה ולהתפתחות של העיירה מהאו (אנ'), שיש בה מקדש אש פארסי ומגדל שתיקה.
דמוגרפיה > שפות

השפה המדוברת ביותר באזור מאלווה היא מאלווית (אנ') שהיא השפה של האזור, אף על פי שהינדי מדוברת בערים. שפה הודו-אירופית זו מסווגת כהודו-ארית. השפה מכונה לפעמים מלאווי או אוג'ייני. מלאווית היא חלק ממשפחת השפות הראג'סטניות (אנ'); סקר מ-2001 מצא שלשפה זו קיים חמישה ניבים.
כ-55% מאוכלוסיית מאלווה יכולה לשוחח בהינדי, וכ-40% מהאוכלוסייה יודעת קרוא וכתוב בהינדי, השפה הרשמית של מדינת מאדהיה פרדש. כמו כן, מראטהית מדוברת במידה ניכרת באזור אינדור, דהאר, דוואס ואוג'יין, ונימאדי מדוברת באזור נימאר של מאדהיה פרדש ובראג'סטאן.
כלכלה

אינדור היא הבירה המסחרית של אזור מאלווה ומאדהיה פרדש כמדינה. אזור מאלווה הוא אחד מיצרני האופיום הגדולים בעולם. יבול זה הביא לפיתוח קשרים הדוקים בין הכלכלות של מאלווה, הנמלים המערביים של הודו וסין, והביאו הון בין-לאומי לאזור במאות ה-18 וה-19. האופיום ממאלווה היווה אתגר למונופול של חברת חברת הודו המזרחית הבריטית, שסיפקה אופיום מבנגל לסין. הדבר הוביל את החברה הבריטית להטיל הגבלות רבות על הייצור והמסחר בסם; בסופו של דבר, המסחר באופיום הפך מחתרתי. כשההברחות הפכו לרווחות, הבריטים צמצמו את ההגבלות. כיום, האזור הוא אחד מהיצרנים הגדולים של אופיום חוקי בעולם. יש מפעל מרכזי לאופיום ואלקלואידים בבעלות ממשלתית בעיר ניימאץ'. עם זאת, עדיין ישנה כמות משמעותית של ייצור אופיום בלתי חוקי, שמועבר לשוק השחור. המטה של הלשכה המרכזית של הודו לסמים נמצא בגוואליור.
האזור הוא בעיקר חקלאי. האדמה החומה בחלקים מהאזור מתאימה במיוחד לגידול גידולי "אונאלו" (תחילת הקיץ) כמו חיטה, חמצה ושומשום. אדמה דלה יחסית משמשת לגידול של גידולי "סיאלו" (תחילת החורף) כמו סתוויון (סוג של דורה), תירס, מש, אפונה ובוטנים. בסך הכל, הגידולים העיקריים הם סתוויון, אורז, חיטה, דוחן גס, בוטנים וקטניות, פולי סויה, כותנה, זרעי פשתן, שומשום וקנה סוכר. מפעלים לזיקוק סוכר ממוקמים בעיירות קטנות רבות.
האדמה השחורה והגעשית אידיאלית לגידול כותנה, וייצור טקסטיל הוא ענף חשוב. מרכזי ייצור טקסטיל גדולים כוללים את אינדור, אוג'יין ונאגדה. מאהשוואר ידועה בסארי המהשווארי המשובחים שלה, ומנדסאור בזכות שמיכות הצמר הגסות שלה. מלאכת יד היא מקור הכנסה חשוב לאוכלוסיות השבטים. ידועים היטב כלי לכה צבעוניים של רטלאם, בובות סמרטוטים של אינדור ומוצרים מעיסת נייר מאינדור, אוג'יין ומספר מרכזים נוספים.
מחוז מנדסאור הוא היצרן הבלעדי בהודו של לווחה בצבע לבן ואדום, המשמש ב-110 מפעלי העפרונות של המחוז. בניימאץ' יש מפעל למלט. מלבד זאת, אין באזור משאבי מינרלים. תעשיות האזור מייצרות בעיקר מוצרי צריכה — אבל יש כיום מרכזים רבים של תעשיות בקנה מידה גדול ובינוני, כולל אינדור, נאגדה ואוג'יין. באינדור יש מפעל גדול המייצר מנועי דיזל. פיתאמפור (אנ'), עיירה תעשייתית במרחק של 25 ק"מ מאינדור, ידועה כדטרויט של הודו בשל הריכוז הגדול שבה של תעשיית הרכב. אינדור מוכרת כבירת המסחר של מאדהיה פרדש, והיא המרכז העיקרי לסחר בטקסטיל ומוצרים מבוססי חקלאות. יש בה אחד מששת המכונים ההודיים לניהול ואחד מתוך שישה עשר המכונים הטכנולוגיים של הודו.
תיירות

יעדי התיירות העיקריים במאלווה הם מקומות בעלי משמעות היסטורית או דתית. הנהר שיפרה והעיר אוג'יין נחשבו כקדושים במשך אלפי שנים. מקדש מהאקל (אנ') של אוג'יין הוא אחד מ-12 הג'יוטירלינגות (אנ'), שפירושו המילולי "עמודי אור". לאוג'יין יש למעלה מ-100 מקדשים עתיקים נוספים. ארמון קאלידה, בפאתי העיר, היא דוגמה מצוינת לארכיטקטורה הודית עתיקה. מערות בהארטרהארי (אנ') קשורות לאגדות מעניינות מאז המאה הרביעית לפני הספירה, אוג'יין נהנית מהמוניטין של גריניץ' של הודו, בתור המרידיאן הראשי של הגאוגרפים ההודים. מצפה הכוכבים שנבנה על ידי ג'אי סינג השני הוא אחד מארבעת מצפי הכוכבים מסוג זה בהודו וכולל מכשירים אסטרונומיים עתיקים. ה"סימהאסתה מלה", הנחגג כל 12 שנים, מתחיל ביום הירח המלא בצ'איטרה (אפריל) וממשיך לתוך ויישקה (מאי) עד יום הירח המלא הבא.
מאנדו הייתה במקור בירת המבצר של שליטי שושלת פראמארה. לקראת סוף המאה ה-13, היא נשלטה על ידי הסולטאנים של מאלווה, שהראשונים שבהם קראו לה "שדיאבאד" (עיר השמחה). היא נשארה כבירה, ובה בנו הסולטאנים ארמונות מעודנים כמו ה"ג'האז מאהל" ו"הינדולה מאהל", תעלות נוי, מרחצאות וביתנים. הקבר האדיר של ג'אמי מסג'יד וקברו של הושאנג שאה סיפק השראה למעצבי הטאג' מאהל מאות שנים מאוחר יותר. מיאן בייזיד באז בהאדור (אנ') בנה ארמון ענק במאנדו במאה ה-16. מונומנטים היסטוריים בולטים נוספים הם "רווה קונד", ביתן רופמטי, "נילקאנת מאהל", "האטי מאהל", קבר דריה חאן, "דאי קה מאהל", "מאליק מוגיט" הוא מסגד ו"גא'לי מאהל".
קרוב למאנדו נמצאת מהשוואר (אנ'), עיירה על הגדה הצפונית של הנהר נרמאדה (אנ'), ששימשה כבירת מדינת אינדור תחת השליטה אהיליבאי הולקר (אנ'). האטרקציה העיקרית היא ראג'וואדה (אנ') מבצר מראטהי. פסל בגודל טבעי של רני אהיליה יושבת על כס המלכות בתוך מתחם המצודה. דהאר הייתה בירת מאלווה לפני שמאנדו הפכה לבירה בשנת 1405. שם, המבצר חרב אך הוא מציע נוף פנורמי. מקדש בהוג'אשלה (נבנה בשנת 1400) עדיין משמש כמקום פולחן ביום שלישי. דהאר היא גם מקום הולדתו של ראג'ה בהוג'.
אינדור המודרנית תוכננה ונבנתה על ידי אהיליבאי הולקר. ארמון "לאל באג" המפואר הוא אחד המונומנטים הגדולים ביותר בה. במקדש "באדה גנפאטי" נמצא מה שהוא אולי פסל הגנש הגדול ביותר בעולם, גובהו 7.6 מטרים מהכתר ועד בהונות רגליו. ה"קאנצ' מנדיר" הוא מקדש ג'ייני המשובץ כולו בזכוכית. בית העירייה נבנה בשנת 1904 בסגנון הודו-גותי; שמו במקור אולם המלך אדוארד, ושונה לאולם מהאטמה גנדי בשנת 1948. ה"צ'אטרים" הם הקברים או האנדרטות שהוקמו לזכרם של השליטים המתים משושלת הולקר ובני משפחתם.
המקדש של "חוסיין טקרי", שנבנה על ידי הנוואב מג'אורה (אנ'), "מוחמד איפטיכר עלי חאן בהדור", במאה ה-19, נמצא בפאתי ג'אורה במחוז רטלאם. מוחמד איפטיכר עלי חאן בהדור נקבר באותו בית קברות שבו נקבר חוסיין טקרי. במהלך חודש מוחרם, מבקרים אלפי אנשים מכל רחבי העולם שם במקדש חוסיין (בן עלי), שהוא העתק של המקור העיראקי. המקום מפורסם בטקסים הנקראים "האג'רי" לריפוי מחלות נפש.
עמק מאנדו
הכניסה לראג'וואדה
מבצר מהשוואר מבחוץ
מבצר מהשוואר מבפנים
ספורט

קריקט הוא אחד מענפי הספורט הפופולריים ביותר באזור. אינדור הוא גם ביתה של אגודת הקריקט מאדהיה פראדש. לעיר יש שני מגרשי קריקט בינלאומיים, בהם אצטדיון הולקר (אנ'). משחק ה-ODI (אנ') הראשון של קריקט במדינה נערך באינדור באצטדיון נהרו.
לקריאה נוספת

Malcolm, Sir John, A Memoir of Central India including Malwa and Adjoining Provinces. Calcutta, Spink, 1880, 2 Volumes, 1129 p., ISBN 81-7305-199-2.
Chakrabarti, Manika, Malwa in Post-Maurya period: a critical study with special emphasis on numismatic evidences. Calcutta. Punthi Pustak, 1981.
Day, Upendra Nath, Medieval Malwa: a political and cultural history 1401–1562., New Delhi, Munshiram Manoharlal, 1965.
Jain, Kailash Chand, Malwa through the ages from the earliest times to 1305 A.D., Delhi, Motilal Banarsidass, 1972.
Khare, M.D. Splendour of Malwa paintings., New Delhi, Cosmo Publications, 1983., ASIN B0006EHSUU
Joshi, Ramchandra Vinayak, Stone age cultures of Central India., Poona, Deccan College, 1978.
Seth, K.N., The growth of the Paramara power in Malwa., Bhopal, Progress Publishers, 1978.
Sharma, R.K., ed., Art of the Paramaras of Malwa., Delhi, Agam Kala Prakashan, 1979.
Sircar, D.C. Ancient Malwa and the Vikramaditya tradition., New Delhi, Munshiram Manoharlal, 1969., ISBN 81-215-0348-5
Singh, Raghubir, Malwa in transition, Laurier Books, 1993, ISBN 81-206-0750-3
Srivastava, K, The revolt of 1857 in Central India-Malwa, Allied Publishers, ASIN B0007IURKI
Ahmad, S. H., Anthropometric measurements and ethnic affinities of the Bhil and their allied groups of Malwa area., Anthropological Survey of India,1991, ISBN 81-85579-07-5
Farooqui, Amar, Smuggling as subversion: colonialism, Indian merchants, and the politics of opium, 1790–1843, Lexington Books, 2005, ISBN 0-7391-0886-7
Mathur, Kripa Shanker, Caste and ritual in a Malwa village, Asia Pub. House, 1964.
Gopinath Sharma (1954). Mewar & the Mughal Emperors (1526–1707 A.D.) (באנגלית). S.L. Agarwala.
Chaurasia, Radhey Shyam (2002). History of Medieval India: From 1000 A.D. to 1707 A.D. (באנגלית). Atlantic Publishers & Dist. ISBN 978-81-269-0123-4.
ביאורים

↑  כינוי לשש עשרה ממלכות ורפובליקות אריסטוקרטיות שהתקיימו בהודו העתיקה מהמאות השישית עד הרביעית לפני הספירה, בתקופת העיור השנייה.
↑  כינוי בהינדואיזם ל"אל"
↑  התפקיד השני בחשיבותו באימפריה המראטהית. בתחילה כיהן כראש הממשלה הממונה באימפריה המראטהית, התפקיד הפך לתורשתי לאחר מותו של הקיסר שאהו ב-1749.
↑  ישות ריבונית סמלית של האימפריה הבריטית בהודו שלא נשלטה ישירות על ידי הבריטים, אלא על ידי שליט הודי בצורה של שלטון עקיף, בכפוף לברית וכפיפות או עליונות של הכתר בריטי.
↑  היה לוחם גדול, רפורמטור חברתי ואל עממי של ראג'סטאן. באזורים כפריים של צפון ראג'סטאן, הוא נערץ כאל ונחשב לאחד מאחד עשר הגלגולים העיקריים של לורד שיווה.
↑  ייצוג מסורתי של האל ההינדי שיווה
הערות שוליים

↑  Jacobson, Jerome (1975). "Early Stone Age Habitation Sites in Eastern Malwa". Proceedings of the American Philosophical Society. American Philosophical Society. 119 (4): 280–97. ISSN 0003-049X. JSTOR 986290.
↑  "Malwa Plateau | plateau, India | Britannica". www.britannica.com. ארכיון מ-1 בפברואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  Malwa, 1911 Encyclopædia Britannica
↑  P. K. Basant (2012), City and the Country in Early India: A Study of Malwa, p.85
↑  Upinder Singh (2008), A History of Ancient and Early Medieval India: From the Stone Age to the 12th Century, p.227
↑  "Country of Mo-la-p'o (Malava) [Chapter 5]". 28 ביוני 2018. ארכיון מ-4 באפריל 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Asiatic Society of Bombay, Journal of the Asiatic Society of Bombay, The Society, 1951, p. 56
↑  The Cambridge Shorter History of India p.159-160
↑  Chaurasia, Radhey Shyam (2002). History of Medieval India: From 1000 A.D. to 1707 A.D. Atlantic Publishers & Dist. ISBN 978-81-269-0123-4.
↑  Rathores of Marwar
↑  "Geochronological Study of the Deccan Volcanism by the 40Ar-39Ar Method". אורכב מ-המקור ב-2006-02-25.
↑  "Deccan Traps". www.mantleplumes.org. ארכיון מ-26 בפברואר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Omkareshwar and Maheshwar: Travel Guide (באנגלית). Goodearth Publications. 2011. p. 79. ISBN 9789380262246. ארכיון מ-30 בדצמבר 2023. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Rajasthan Desert's Gypsy Women: The Kalbeliya and Bopa Women visit Pushkar Fair". www.nativeplanet.org. ארכיון מ-24 בינואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Mufti e Malwa Indore".
↑  "Malvi". Ethnologue. ארכיון מ-30 במרץ 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "'Swang' – The Folk Dance of Malwa". אורכב מ-המקור ב-6 בינואר 2006. נבדק ב-17 בדצמבר 2005. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Paintings of Mewar and Malwa". אורכב מ-המקור ב-30 באוגוסט 2005. נבדק ב-15 בנובמבר 2005. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ujjain district official portal (אורכב 17.12.2005 בארכיון Wayback Machine)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541394405171  LCCN: sh87001659  VIAF: 315149343   WorldCat (עם VIAF): 315149343 
גביע קרמיקה של תרבות מאלווה מנבדטולי, מאלווה, 1300 לפנה"ס.
מטבע המציג את קריטקיה ולקשמי (אוג'יין, בערך 150–75 לפני הספירה)
ביתן רני רופמטי (אנ') במאנדו (אנ'), שנבנה על ידי מיאן בייזיד באז בהאדור (אנ') (1555–62)
מפה של החאלג'ים של סולטנות מאלווה (אנ') בשיא כוחם
פסל של הולקר ממבצר אהילייה.
מאלווה (מרכז הודו, בצהוב), כפי שמתואר ב"אטלס הכללי החדש של אוסטל", 1814
רכס וינדהיה מסמן את הגבול הדרומי של הרמה, והוא מקורם של נהרות רבים באזור.
אייל סמבר הוא אחד מחיות הבר הנפוצות ביותר שנמצאות באזור.
ילדה משבט הנוודים של גאדיה לוהר (אנ') במרוואר, מבשלת בפאתי כפר במחוז רטלאם
ילדים בשדה אופיום במאלווה
פסל בסגנון מראטהי ממאהשוואר
אזור כפרי טיפוסי ליד מהאו בעונת המונסון
ה"ויג'אי באלה" ("מחבט הניצחון") עשוי מבטון עם שמות שחקני נבחרת הודו שניצחו בסדרת המשחקים נגד אנגליה (1971) ואיי הודו המערבית (1972)
מוזיקה לבנונית

למוזיקה של לבנון יש היסטוריה ארוכה. ביירות, עיר הבירה של לבנון, הייתה מפורסמת בזכות האמנות והאינטלקטואליזם שבה, במיוחד בתקופה מיד לאחר מלחמת העולם השנייה. אמנים רבים הגיעו בתקופה זו, ובין המפורסמים שבהם: פיירוז, סבאח, ודיע א-סאפי, נסרי שמס א-דין, מלחם ברכאת, מאג'דה א-רומי, אחמד כבור, מרסל ח'ליפה (זמר פולק ונגן עוד), זיאד רחבאני, אשר בנוסף להיותו זמר-יוצר ומלחין - היה גם מחזאי פופולרי, ולידיה כנען, שהוכתרה על ידי התקשורת ככוכבת הרוק הראשונה של המזרח התיכון.
במהלך מלחמת האזרחים בלבנון, שנמשכה חמש עשרה שנים, רוב כוכבי המוזיקה הלבנוניים עברו לקהיר או לפריז, כאשר סצנת מוזיקה משמעותית חזרה לביירות רק לאחר 1992. כוכבות הפופ המודרניות כוללות את נג'ווא כרם, דיאנה חדד, נוואל אל זוגבי, אליסה, רג'ב עלמה, וואליד טופיק, ואל כפורי, פארס קאראם, אמל חיג'אזי, נאנסי עג'רם, מלחם זיין, פאדל שאקר, אסי אל הלני, מרים פארסויארה.
חג המוזיקה (Fête de la Musique) השנתי, שנערך בסוף יוני, מכנס את כל המדינה להופעות מאורגנות וספונטניות.
השפעת המוזיקה הפופולרית הבינלאומית בלבנון

רוק פופולרי מאוד בלבנון. במהלך מלחמת האזרחים בלבנון, רוק, הארד רוק והבי מטאל היו פופולריים מאוד. להקות כמו דיפ פרפל, בלאק סבאת', לד זפלין, רולינג סטונס, איירון מיידן וסקורפיונס היו פופולריות ביותר. בשנת 1978, רולינג סטונס קבעה הופעה בלבנון שנמכרה תוך חמש שעות.
במהלך מלחמת האזרחים בלבנון, ההופעות הראשוניות של לידיה כנען תחת שם הבמה אנג'ל היו חסרות תקדים היסטורי מכמה מובנים. הקריירה שלה התחילה בכך שהיא סיכנה את חייה כדי להופיע בתוך התקפות צבאיות של האויב. הופעותיה נערכו באזורים שהופצצו באותו זמן. לפי המגזין Arabian Woman: "כמו... ילדה שגדלה בעיצומה של מלחמת אזרחים עקובה מדם... כנען שברה מחסומים בלתי עבירים לכאורה... היא זעזעה את הממסד". כפי שצוין ב-The Gulf Today: "זה לא ייאמן שבמהלך מלחמת האזרחים שהתקיימה בלבנון באותה תקופה, כאשר לרוב האנשים לא היה מושג אם הם יראו עוד יום, היא הצליחה לשמור על שאיפותיה בחיים". מגזין החברה מעיד: "במדינה קטנה שנקרעה במלחמה, הייתה הבחורה הצעירה הזו שעשתה את ההבדל". בנוגע לקונצרט הראשון של כנען בתור אנג'ל, The Gulf Today כותב: "המופע הראשון הניב תגובה פנומנלית". מגזין החברה קובע: "הכרטיסים אזלו, אבל עוד בני נוער נכנסו בסערה לראות את אנג'ל הצעירה בהופעה... כדי להכיל את הקהל, מארגני ההופעה נאלצו להחתים את ידו של כל מעריץ כשנגמרו להם הכרטיסים. זו הייתה... הצלחתה הראשונה".
סצנת המוזיקה המחתרתית הפכה לתוססת בלבנון לאחר תום מלחמת האזרחים ב-1990, בראשות צמד הרוק-פופ Soap Kills. גם להקות רוק ורוק אלטרנטיבי שונות כמו Adonis, Meen ו-Mashrou' Leila צברו פופולריות. אמני אינדי חדשים כמו IJK (אנ') הקליטו יותר ויותר במערב, ופרסמו חומרים באנגלית.
בשנת 2011, להקת הרוק הלבנונית The Kordz הוציאה את אלבום הבכורה שלה Beauty and the East, וזכתה לשבחים נרחבים. הלהקה אף הופיעה במופע הפתיחה לאמנים מפורסמים, ובהם פלסבו, רוברט פלאנט ודיפ פרפל. בנוסף, יצאה לסיבוב הופעות בינלאומי, במסגרתו הופיעה באנגליה (ב - Musexpo Europe 2009), דובאי, קנדה, צ'כיה וגרמניה.
חברות תקליטים לבנוניות

ביידפון (Baidaphon) היא חברת תקליטים לבנונית שהוקמה על ידי משפחת Baida במאה ה-20. היא נוסדה בברלין, שם מישל ביידה יחד עם שני בני דודיו, בוטרוס וג'יבראן, ופראג'ללה, אמן הקלטות לבנוני, חתמו על עסקה עם חברה גרמנית. הקלטות ביידפון הוקמו בברלין ולאחר מכן שווקו ונמכרו בביירות. בעזרת מהנדסים אירופאים החל הלייבל להקליט בלבנון ב-1907. באמצע שנות ה-20 היו לביידפון משרדים ברחבי העולם הערבי, והיא הפכה לחברת תקליטים מזרח תיכונית. בתי עסק להזמנות דואר בברלין מכרו פריטים לשווקים באירופה והגיעו גם לשווקים של צפון ודרום אמריקה. בתחילת שנות ה-30, השותפים נפרדו לאחר מותו של בוטרוס ביידה. הזמר והמלחין המצרי מוחמד עבד אל והאב הפך לשותף החדש ועזר להקים את הסניף המצרי של החברה, "תקליטים Cairophone", בשנות ה-40. בינתיים, ביידפון הרחיבה את השפעתה באזורי הלבנט וצפון אפריקה.
Forward Music היא חברת תקליטים עצמאית שהוקמה בשנת 2001, על ידי קרול מנצור ועזי עבד אל-באקי. היא התבססה בלבנון, והתמחתה במוזיקת עולם. המטרה שלהם הייתה לאסוף אמנים צעירים מהמזרח התיכון בתקווה למצוא דיאלקטים מוזיקליים חדשים ויצירתיים על ידי שילוב העבר המוזיקלי העשיר של העולם הערבי עם השפעות עכשוויות. "Al Muwashahat", אחד מהפרויקטים של Forward Music, קיבל את פרסי ה-BBC למוזיקת עולם עוד בשנת 2007.
כלי נגינה בלבנון > לאוטה (עוד)

לאוטה היא מילה שמקורה בלאוד הספרדי, שהגיעה מהמילה הערבית לכלי, אל-עוד (שפירושו ענף של עץ). הלאוטה מעוצבת כמו חצי אגס עם צוואר קצר.
כלי נגינה בלבנון > מזווג'

חליל כפול: מְגָ'וָוז, שפירושו המילולי בערבית "כפול", משום שהוא כולל שני חלילי במבוק צמודים, הוא כלי פופולרי מאוד בשימוש במוזיקה הלבנונית. זהו סוג של קלרינט קנה. הוא מנוגן על ידי נשימה חלקה דרך חור עגול בקצה, ועל ידי הזזת האצבעות על החורים במורד החלק הקדמי של הצינור על מנת ליצור את התווים השונים. ה-minjjayrah דומה ל-mijwiz, שניהם חלילי קנים פתוחים, ומנגנים בהם בסגנון דומה. נגינה זו פופולרית מאוד בפריים ההרריים של לבנון.[דרוש מקור][מפני ש...]
כלי נגינה בלבנון > טבלה (דרבוקה)

הטבלה היא תוף יד קטן, הידוע גם בשם דרבוקה, והוא מכלי ההקשה הנפוצים ביותר. רוב הטבלאות מעוטרות להפליא על ידי שיבוץ עץ, אריחים או עצם, מתכת חרוטה, או ציורים בעיצובים אופייניים למזרח הקרוב. הטבלה מיוצר ממברנופון של עור עיזים או דג המתוח על תוף בצורת אגרטל עם צוואר רחב. בדרך כלל התוף עשוי מחרס או מתכת. כדי לנגן בו, מניחים אותו מתחת לזרוע השמאלית או בין הרגליים, ומקישים בו במכות חזקות באמצע, או במכות בקצה, עבור הפעימות החדות שבין הביטים.[[[ויקיפדיה:ביבליוגרפיה|דרוש מקור: ראה ערך טאבלה שם כתוב: "במצרים הדרבוקה נקראת "טַ֫בְּלַה", בסוריה נקראת "דִרְבַּ֫כֶּّה" ובעיראק נקראת "דנבּכּ"." מה הסימוכין לכך שבלבנון הדרבוקה ידועה כ"טבלה"?]]]
כלי נגינה בלבנון > דף

הדף, הידוע גם בשם ריק, הוא כלי פופולרי המקביל לטמבורין. הוא מורכב ממסגרת עגולה שמכוסה בצד אחד בעור עיזים או דג. במסגרת, ישנם זוגות של דיסקים מתכתיים שאחראים להפיק את הצליל כאשר מכים בהם. הצלילים שמייצר הדף מכתיבים את הקצב של הרבה מהמוזיקה הערבית, במיוחד בביצועים קלאסיים.[דרושה הבהרה]
כלי נגינה בלבנון > בוזוק

מקור המילה buzuq שנוי במחלוקת אך מסתכם בטורקית ופרסית. הבוזוק הוא כלי חיוני ברפרטואר של האחים רחבאני. הוא כלי היברידי שאינו מסווג בין הכלים הקלאסיים של המוזיקה הערבית או בין אלה של המוזיקה הטורקית. עם זאת, ניתן לראות בו כקרוב משפחה גדול ועמוק יותר של הסאז הטורקי, שאליו ניתן להשוות אותו באותו אופן שבו משווים את הוויולה לכינור במוזיקה המערבית. לפני שהרחבנים החלו להשתמש בכלי זה, הבוזאק נקשר למוזיקה הצוענית של לבנון. הבזוק הוא כלי מיתר עם צוואר ארוך מרוהט, המרוהט בשני מיתרי מתכת המנוגנים עם פלקטרום. הנגנים הלבנונים המפורסמים של כלי זה הם זקי נאסיף, פילמון והבה, האחים רחבאני, רומיאו לחוד, וואליד גולמיה ובוגוס ג'ליאן.[דרוש מקור][מפני ש...]
כלי נגינה בלבנון > קאנון

הקאנון הוא כלי מיתר המנגן בסולו או כחלק מהרכב. קאנון מנוגן על הברכיים בישיבה או בכריעה, או לפעמים על מונח על משטח תומך. מנגנים בו על ידי מריטת המיתרים עם שני מיתרי-צב (אחד לכל יד) או עם ציפורניים, ויש לו טווח סטנדרטי של שלוש וחצי אוקטבות מ-A2 ל-E6 שניתן להרחיב עד F2 ועד ל-G6 במקרה של עיצובים ערביים של הכלי.