ביומה
ביומות יבשתיות

מחלקים את כדור הארץ למספר ביומות לפי האקלים השורר בהן, המשפיע על המינים של בעלי חיים והצמחים שמתקיימים בהן. אחד הגורמים החשובים שמשפיעים על מיני בעלי החיים הוא אספקת האנרגיה מהשמש לאזור. סוגי הביומים העיקריים לפי Allee (1949) הם:
טונדרה
טייגה
יער נשירים
שטחי מרעה
מִדבָּר
רמות גבוהות
יער טרופי
ביומות יבשתיות מינוריות
הביולוג צ'ארלס קנדייג Kendeigh Charles (1961) גרס כי הביומות העיקריות של העולם מתחלקות לשני סוגים עיקריים:
ביומה יבשתית
יער נשירים
יער מחטניים
צ'פארל
טונדרה
שטח דשא
מִדבָּר
סוואנה טרופית
יער טרופי
ביומה ימית
מצטיינת בצמחייה הלופיטית שהיא צמחייה עמידה לריכוזי מלח המצויים באוקיינוסים ובימים (halophytes)
פלנקטון אוקיאני
חלזונות ואצות
צדפות ותולעים עגולות
שונית אלמוגים
סוגי ביומה לפי וויטקר Whittaker (1962, 1970, 1975)
Wittaker(Robert Harding Wittaker) סיווג ביומות באמצעות שני גורמים אביוטיים: משקעים וטמפרטורה. ניתן לראות את התוכנית שלו כפישוט של הולדרידג'; נגיש יותר, אך חסר את הספציפיות הגדולה יותר של Holdridge. הוא ביסס את גישתו על בסיס תאורטיות ודגימה אמפירית. הוא ערך בעבר סקירה של סיווגי ביומה. הגדרות מפתח להבנת התוכנית של וויטאקר: ניתן לפשט את ההבחנה של וויטאקר בין המונח ביומה למונח היווצרות: המונח היווצרות משמש כאשר הוא מיושם על קהילות צמחים בלבד, בעוד שהמונח הביומה משמש כאשר מדובר בצמחים ובעלי חיים כאחד. השימוש המקובל של וויטאקר לסוג הביומה או סוג ההיווצרות היא שיטה רחבה יותר לסווג קהילות דומות.
הפרמטרים של Whittaker לסיווג סוגי ביומה:
רמות בין גאות: שיפוע הרטיבות של אזורים החשופים למים מתחלפים ויובש בעוצמות המשתנות לפי מיקום המעבר מגאות לשפל
שיפוע לחות אקלימי
שיפוע טמפרטורה לפי גובה
שיפוע טמפרטורה לפי קו רוחב
לאורך שיפועים אלה, ציין ויטקר מספר מגמות שאפשרו לו לבסס באופן איכותי טיפוסי ביומה:
פיזיוגנומיה: מתייחס למראה הצמחים, או למאפיינים אחרים הנראים לעין של הביומה. המאפיינים החיצוניים או המראה של קהילות או מינים אקולוגיים צמחיים.
ביומה: קיבוץ של מערכות אקולוגיות יבשתיות ביבשת נתונה הדומה במבנה הצומח, הפיזיונומיה, תכונות הסביבה ומאפייני קהילות החיות שלהן.
היווצרות: סוג מרכזי של קהילת הצמחים ביבשת נתונה.
סוג ביומה: קיבוץ של ביומות מתכנסות או תצורות של יבשות שונות, המוגדרות על ידי פיזיונומיה.
סוג תצורה: קבוצה של תצורות מתכנסות.
סוגי ביומה לפי וולטר Heinrich Walter (1976, 2002) המכונים זונוביומים-(zonobiome)
הסיווג של (Heinrich Walter), בוטנאי גרמני, מתייחס לעונתיות של טמפרטורה ומשקעים בחלוקה לתשעה סוגי ביומה עיקריים, עם תכונות האקלים וסוגי הצמחייה העיקריים. הגבולות של כל ביומה מתואמים לתנאי לחות וקור, שני גורמים עיקריים המשפיעים על צורת הצמחייה הנפוצה באזור. תנאים קיצוניים, כמו הצפת ביצה, יכולים ליצור סוגים שונים של קהילות בתוך אותה ביומה.
סוגי מערכות אקולוגיות לפי גודול Goodall (1974)
הסדרה מרובת המחברים Ecosystems of the World, בעריכת החוקר דויד גודול (David Goodall)מספקת סיקור מקיף של "סוגי המערכת האקולוגית או הביומות" העיקריות על פני כדור הארץ.
אזורים אקולוגיים לפי שולץ Jurgen Shultz - זונוביומים
Jurgen Shultz (1988, 2005) הגדיר תשעה "אזורים אקולוגיים" (המושג שלו של אקו-זון דומה יותר למושג הביומה מאשר למושג ה-Ecozone.
| Zonobiome | Zonal soil type | Zonal vegetation type |
| --- | --- | --- |
| ZB I. Equatorial (אנ'), always moist, little temperature seasonality | Equatorial brown clays | Evergreen tropical rainforest (אנ') |
| ZB II. Tropical (אנ'), summer rainy season and cooler “winter” dry season | Red clays or red earths | Tropical seasonal forest (אנ'), seasonal dry forest (אנ'), scrub, or savanna |
| ZB III. Subtropical (אנ'), highly seasonal, arid (אנ') climate | Serosemes, sierozemes | Desert vegetation with considerable exposed surface |
| ZB IV. Mediterranean (אנ'), winter rainy season and summer drought | Mediterranean brown earths | Sclerophyllous (אנ') (drought-adapted), frost-sensitive shrublands and woodlands |
| ZB V. Warm temperate, occasional frost, often with summer rainfall maximum | Yellow or red forest soils, slightly podsolic soils | Temperate evergreen forest, somewhat frost-sensitive |
| ZB VI. Nemoral (אנ'), moderate climate with winter freezing | Forest brown earths and grey forest soils | Frost-resistant, deciduous (אנ'), temperate forest |
| ZB VII. Continental (אנ'), arid, with warm or hot summers and cold winters | Chernozems to serozems | Grasslands and temperate deserts |
| ZB VIII. Boreal (אנ'), cold temperate with cool summers and long winters | Podsols | Evergreen, frost-hardy, needle-leaved forest (אנ') |
| ZB IX. Polar (אנ'), short, cool summers and long, cold winters | Tundra humus soils with solifluction (אנ') | Low, evergreen vegetation, without trees, growing over permanently frozen soils |

אזורים אקולוגיים לפי ביילי (1989) Robert Bailey
הגאוגרף האמריקאי רוברט ג'י ביילי (Robert Bailey (geographer)) פיתח מערכת סיווג ביוגאוגרפית של אזורים אקולוגיים עבור ארצות הברית במפה שפורסמה ב-1976. לאחר מכן הוא הרחיב את המערכת כך שתכלול את שאר צפון אמריקה ב-1981, ואת העולם ב-1989. מערכת ביילי, המבוססת על אקלים, מחולקת לארבעה תחומים (קוטבי, ממוזג לח, יבש וטרופי לח), כאשר חלוקות נוספות מבוססות על מאפייני אקלים אחרים (סוב-ארקטי, חמים ממוזג, חם ממוזג וסובטרופי; ימיים ויבשתיים, שפלה והר).
ביומות לפי אולסון ודינרשטיין Olson & Dinerstein (1998)
ביומות שנערכו עבור WWF / Global 200 הקרוי World Wildlife Fund (אנ')
צוות של ביולוגים שכונס על ידי קרן חיות הבר העולמית (WWF) פיתח תוכנית שחילקה את שטח היבשה של העולם למחוזות ביוגאוגרפיים (המכונים "אזורים אקולוגיים"), ואלה לאקו-אזורים (Olson & Dinerstein, 1998). כל אזור אקולוגי מאופיין בביום ראשי (נקרא גם בית גידול ראשי). סיווג זה משמש להגדרת רשימת ה-Gl Global 200 של אזורים אקולוגיים שזוהו על ידי ה-WWF כאזור מועדף לשימור. עבור האזורים האקולוגיים היבשתיים, קיים רישום ספציפי, בפורמט של ספרור XXnnNN (XX הוא התחום הביוגאוגרפי, nn הוא מספר הביומה, NN הוא המספר האישי).