stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ון שילדס
ביוגרפיה

שילדס נולד ב-15 באוגוסט 1858 באחוזת משפחתו "קלינצ'דייל", ליד היישוב החלוצי הוותיק של Bean's Station, טנסי במחוז גריינג'ר. חינוכו כנער היה על ידי מורים פרטיים, סימן לעושר המשפחה. הוא למד משפטים והתקבל ללשכת עורכי הדין בטנסי ב-1879. הוא החל לעסוק בכך במחוזות המקיפים את ביתו עד 1893, אז מונה לקנצלר של מחלקת הצ'נסלור ה-12. בשנה שלאחר מכן, הוא חזר לעסוק בעריכת דין פרטית במוריסטאון הסמוכה, במחוז האמבלן.
בשנת 1902, שילדס היה מועמד בפריימריז הדמוקרטי כדי להחליף את דייוויד ל. סנודגראס הפורש ומונה לשופט בית המשפט העליון של טנסי, תפקיד בו כיהן עד 1910 כאשר מונה לשופט העליון. הוא התפטר מהתפקיד הזה ב-1913, והפך לבן טנסי האחרון שנבחר לסנאט האמריקני על ידי האספה הכללית של טנסי לפני כניסת התיקון ה-17 לתוקף. שילדס נבחר מחדש ב-1918 אך ב-1924 הפסיד את המועמדות הדמוקרטית ללורנס טייסון, וחזר לעיסוק הפרטי במשפטים, הפעם בנוקסוויל.
בזמן כהונתו בסנאט, שימש שילדס כיושב ראש של כמה ועדות. הוא עמד בראש הוועדה ליחסים עם קנדה בקונגרסים ה-63 וה-64, הוועדה לתעלות בין-אוקיאניות בקונגרס ה-65, והוועדה למכירת מוצרי בשר בקונגרס ה-66.
שילדס מת ב-30 בספטמבר 1934 באחוזתו "קלינצ'דייל" ונקבר בבית הקברות של נוקסוויל.
ג'וזף בול

ג'וזף הרסט בול (באנגלית: Joseph Hurst Ball‏; 3 בנובמבר 1905 – 18 בדצמבר 1993) היה עיתונאי, פוליטיקאי ואיש עסקים אמריקאי. בול שימש כסנאטור רפובליקני ממינסוטה בין השנים 1940 ל-1949. הוא היה שמרן במדיניות הפנים ואויב מוביל של איגודי עובדים שעזרו בניסוח חוק טאפט-הארטלי משנת 1947. בול נודע בעיקר בזכות הבינלאומיות שלו ותמיכתו בארגון עולמי שלאחר המלחמה, שהפך לאומות המאוחדות. עם זאת, לאחר 1945, הוא התנגד לתוכנית מרשל.
ביוגרפיה > ראשית חייו

בול נולד בקרוקסטון, מינסוטה, ב-3 בנובמבר 1905, וסיים את בית הספר התיכון ב-1922. הוא מימן את השכלתו במכללת אנטיוכיה על ידי שתילת תירס על קרקע שאולה והחזיק בעבודות במהלך השנתיים שלו שם כקשר טלפון, פועל בניין ועובד במפעל. בשנת 1925, הוא עבר לאו קלייר נורמל, ולאחר מכן לאוניברסיטת מינסוטה, אך מעולם לא קיבל תואר. בשנת 1927, הוא קיבל משרת דיווח ב-Minneapolis Journal . כשמכר סיפור למגזין תמורת 50 דולר, הוא עזב כדי להפוך לסופר עצמאי, ובילה שנה בכתיבת ספרות בכריכה רכה לפני שחזר לעיתונאות, הפעם עבור הוצאת St. Paul Pioneer Press. ב-1934, הוא הפך לכתב הפוליטי של העיתון, והתיידד עם עוזר התובע המחוזי הרולד סטסן, חבר רפובליקני. כבעל טור ב-Pioner Press, בול מתח ביקורת על הנשיא פרנקלין ד. רוזוולט ועל הרוב הדמוקרטי בקונגרס, אך הוא גם התנגד לבדלנות במדיניות החוץ. בינתיים, סטסן נבחר למושל מינסוטה.
בול התחתן עם אליזבת ג'וזפין רובינס ב-28 באפריל 1928. נולדו להם שתי בנות ובן.
ביוגרפיה > סנאטור ארצות הברית

כאשר הסנאטור ארנסט לונדין, בדלן, נהרג בהתרסקות מטוס, מושל מינסוטה הרולד סטסן מינה את בול למלא את השנתיים הנותרות של כהונתו של לונדין. אחד האנשים הצעירים ביותר שהפכו לסנאטור אמריקאי, בול, בגיל שלושים וחמש, היה גם הסנאטור הראשון שנדרש להירשם לגיוס. לאחר ההשבעה ב-14 באוקטובר 1940, בול הדהים את הרפובליקנים הבדלנים בנאומו הראשון במליאת הסנאט, וקרא לארצות הברית לסייע לבריטניה כ"מחסום בינינו לבין כל התכנון של היטלר ובעלי בריתו ביבשת זו". .
הוא התנגד לליברליזם הכלכלי של הניו דיל, אך הוא תמך במדיניות החוץ של פרנקלין רוזוולט ותמך בתוכנית השאל-החכר ב-8 במרץ 1941, למרות מכתבים שליליים באופן גורף מצד בוחריו. השינוי בסנטימנט הומחש בצורה הטובה ביותר על ידי דפי המערכת של ה-Fairmont Daily Sentinel, כפי שצוטט במאמר ב-The New Republic. כאשר מונה לראשונה, ה-Sentinel פרסם מאמר מערכת עם הכותרת, "ג'ו בול לסנאטור אמריקאי! אלוהים אדירים!"; עם בחירתו מחדש של בול, ה-Sentinel פרסם מאמר מערכת נוסף שכותרתו "ג'ו בול לסנאטור אמריקאי! תודה לאל!"
בול נבחר לסנאט בבחירות של 1942, וקיבל 47% מהקולות נגד איש מפלגת החקלאים-העבודה, אופוזיציה עצמאית ודמוקרטית. מכיוון שמינויו של בול ב-1940 היה אמור להסתיים ביום הבחירות הבאות לסנאטור ולא בתום כהונתו של לונדין, בול הפסיק להיות סנאטור ביום שבו זכה בכהונה של שש שנים. לאחר מכן נכנס שוב בול לתפקידו, כסנאטור טרי ב-3 בינואר 1943 וכיהן עד 3 בינואר 1949. ב-1943, הוא היה אחד מארבעת נותני החסות של הסנאט להצעת החוק להקמת מה שיהפוך לאומות המאוחדות.
בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-1944, בול סירב לתמוך במועמד הרפובליקני תומאס אי. דיואי, מושל ניו יורק, ובמקום זאת חצה את קווי המפלגה כדי לתמוך בפרנקלין רוזוולט. בול גינה את דיואי על כך שהפך את עמדתו בעניין מדיניות החוץ לבלתי ברורה עד כדי כך שגם מבודדים וגם אינטרנציונליסטים "יכלו למצוא נחמה ותמיכה במה שהוא אמר". תמיכתו של בול ברוזוולט, שאולי התבררה כקריטית לניצחון במינסוטה, זכתה לשבחים מצד עמיתו לסנאט קרל האץ', דמוקרט מניו מקסיקו, שאמר כי בול "הציב את ארצו מעל מפלגתו".
בשנת 1948, בול הובס באופן גורף בניסיונו להיבחר מחדש בסנאט על ידי ראש עיריית מיניאפוליס, יוברט ה. האמפרי, דמוקרט ליברלי בן 37 ופעיל זכויות אזרח.
ביוגרפיה > קריירה לאחר הסנאט

במהלך שנות ה-50, הגיע בול להגנתם הציבורית של כמה אנשים שהסנאטור ג'וזף ר. מקארתי האשים בנטיות קומוניסטיות.
בול מעולם לא הפסיק לכתוב את הטור שלו לעיתון Pioneer Press, אפילו במהלך שירותו בסנאט של ארצות הברית. לכן הוא חזר לעסקי החדשות והמשיך להגיב על מדיניות החוץ האמריקאית בעיתון. הוא עבד כמנהל בתעשיית הספנות עד שפרש ב-1962. לאחר מכן עבר בול לחווה בפרונט רויאל, וירג'יניה, שם גידל בקר שחור אנגוס. אשתו אליזבת מתה במאי 1990 ובנם פיטר מת באוגוסט 1990. שלוש שנים מאוחר יותר, ב-18 בדצמבר 1993, בול מת במרכז השיקום והסיעוד של בת'סדה בצ'בי צ'ייס, מרילנד, בגיל 88 לאחר שלקה בשבץ מוחי.
הערות שוליים

↑  "Minnesota Official Marriage System". Minnesota Association of County Officers. נבדק ב-28 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Pearson, Richard (20 בדצמבר 1993). "Joseph H. Ball, 89, Dies". The Washington Post. נבדק ב-28 במרץ 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Lyons, Richard D. (22 בדצמבר 1993). "Joseph H. Ball, 88, Republican Senator And U.N. Advocate". The New York Times. נבדק ב-28 במרץ 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 116043989  ISNI: 0000 0000 7858 5185  LCCN: no96015105  NARA: 17366741  NTA: 088081699  SNAC: w67d3mb6  SUDOC: 085527459  US Congress: B000099  VIAF: 79385492   WorldCat (עם VIAF): 79385492 
קברו של בול בבית הקברות פרוספקט היל, פרונט רויאל, וירג'יניה.
ג'ון נוג'נט

ג'ון פרוסט נוג'נט (באנגלית: John Frost Nugent‏; 28 ביוני 1868 – 18 בספטמבר 1931) היה עורך דין אמריקאי ופוליטיקאי דמוקרטי מאיידהו. הוא כיהן שלוש שנים כחבר הסנאט של ארצות הברית, מ-1918 עד 1921.
ביוגרפיה

נוג'נט נולד ב-28 ביוני 1868 בלה גרנדה, אורגון בזמן שהוריו ביקרו בעיר, ולמד בבתי ספר ציבוריים בסילבר סיטי, איידהו, שם אביו, אדוארד, כיהן כשופט.
נוג'נט עבד במכרות באיידהו ובאוסטרליה, ולמד משפטים. הוא התקבל ללשכת עורכי הדין בשנת 1898, החל לעסוק בעריכת דין בסילבר סיטי, וכיהן כתובע של מחוז אויהי מ-1899 עד 1906.
לאחר רצח המושל לשעבר פרנק סטיוננברג בסוף 1905, נוג'נט הצטרף לקלרנס דארו בהגנה על שלושה חברים בפדרציה המערבית של הכורים: צ'ארלס מויר, נשיא האיגוד, ביל הייווד, מזכירו, וג'ורג' פטיבון, חבר לשעבר. שלושתם זוכו, בעוד החשוד הראשי הארי אורצ'רד הורשע ומת בבית הכלא של המדינה ב-1954.
בינואר 1918, המושל מוזס אלכסנדר מינה את נוג'נט לסנאט האמריקני להחליף את הרפובליקני ג'יימס בריידי, שמת במהלך תפקידו. נוג'נט ניצח את המושל לשעבר פרנק גודינג בהפרש של 970 קולות בבחירות מיוחדות באותו נובמבר כדי להשלים את הקדנציה. בסנאט כיהן נוג'נט כיו"ר ועדת הדיג.
נוג'נט התמודד שוב מול גודינג ב-1920 בבחירות לקדנציה שלמה של שש שנים, אך הובס. נוג'נט התפטר בינואר, לפני תום כהונתו במרץ, כדי לקבל מינוי מהנשיא, הברווז הצולע, וודרו וילסון בוועדת הסחר הפדרלית. הוא כיהן בתפקיד עד 1927.
נוג'נט רץ בפעם השלישית לסנאט ב-1926, אך סיים במקום השלישי אחרי גודינג והמועמד הפרוגרסיבי ה. פ. סמואלס. הוא חזר לעסוק בעריכת דין בוושינגטון הבירה, ונשאר באזור עד מותו לאחר מחלה קצרה ב-18 בספטמבר 1931 בגיל 63.
הערות שוליים

1 2 3 4  "John F. Nugent". Our Campaigns. נבדק ב-26 בספטמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Office of the Clerk: Election statistics". U.S. House of Representatives. נבדק ב-26 בספטמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Our Campaigns - Candidate - John F. Nugent". www.ourcampaigns.com. נבדק ב-2021-09-19.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  US Congress: N000169
ג'ון קלייבורן

ג'ון קלייבורן (באנגלית: John Claiborne‏; 26 בינואר 1778 – 9 באוקטובר 1808) היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מווירג'יניה.
ביוגרפיה

קלייבורן נולד במחוז ברונסוויק, וירג'יניה ב-26 בינואר 1778, והיה בנו של תומאס קלייבורן (1749–1812) ואחיו של תומאס קלייבורן (1780–1856) הוא למד לימודים אקדמיים; סיים את המחלקה הרפואית של אוניברסיטת פנסילבניה בפילדלפיה ב-1798 והחל לעבוד כרופא. הוא נבחר כדמוקרטי-רפובליקני לקונגרסים התשיעי והעשירי וכיהן מ-4 במרץ 1805 עד מותו במחוז ברונסוויק, וירג'יניה, ב-9 באוקטובר 1808; הוא נקבר באחוזת הקבורה המשפחתית של פארסון ג'ראט, דינווידי, וירג'יניה.
הערות שוליים

↑  "Claiborne of Virginia: Descendants of Colonel William Claiborne". ארכיון מ-4 במאי 2024. נבדק ב-4 במאי 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 2609 8051  LCCN: n84136033  US Congress: C000403  VIAF: 8790579   WorldCat (עם VIAF): 8790579
ארנסט לאנדין

ארנסט לאנדין (באנגלית: Ernest Lundeen‏; 4 באוגוסט 1878 – 31 באוגוסט 1940) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי שייצג את מינסוטה כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מ-1917 עד 1919 ומ-1933 עד 1937 וכחבר הסנאט של ארצות הברית מ-1937 ועד מותו ב-1940. הוא היה חבר המפלגה הרפובליקנית לפני שהצטרף למפלגת העבודה החקלאית של מינסוטה, והתנגד למעורבות אמריקאית במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה. הוא גם היה מזוהה עם המפלגה הנאצית של גרמניה.
כוותיק מלחמת ארצות הברית–ספרד, הוא החל את דרכו בפוליטיקה כששירת בבית הנבחרים של מינסוטה מטעם המחוז ה-42 בין השנים 1911 ל-1914. במקור נבחר כרפובליקני, וייצג את מחוז הקונגרס ה-5 של מינסוטה לתקופה אחת בין 1917 ל-1919. הוא הפסיד בניסיונו להיבחר מחדש בשנת 1918 בשל התנגדותו לכניסת ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה.
הוא נהרג בהתרסקות מטוס סמוך לעיר לובטסוויל, וירג'יניה, אחר הצהריים של 31 באוגוסט 1940, יחד עם 24 אנשים נוספים. בזמן מותו, הוא היה נתון לחקירה של לשכת החקירות הפדרלית (FBI) בשל קשריו עם גרמניה הנאצית.
ביוגרפיה > ראשית חייו והשכלה

ארנסט לאנדין נולד ב-4 באוגוסט 1878, באחוזת אביו בברוקלין טאונשיפ ליד ברספורד, מחוז לינקולן, טריטוריית דקוטה. אביו, ק. ה. לאנדין, היה חלוץ מוקדם שזוכה לקרדיט על מתן השם ליישוב ברוקלין טאונשיפ ועל הקמת בית הספר ומוסדות מקומיים נוספים.
רוב אחיו של ארנסט לאנדין מתו במהלך מגפת דיפתריה במהלך שנות ה-80 של המאה ה-19. בשנת 1896, לאנדין ומשפחתו עברו מהבית שלהם בברוקלין להארקורט, איווה, ולאחר מכן למינסוטה. לאנדין שירת בצבא ארצות הברית ברגימנט המתנדבים ה-12 של מינסוטה במהלך מלחמת ארצות הברית–ספרד.
בשנת 1901, לאנדין סיים את לימודיו בקולג' קרלטון ולמד משפטים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת מינסוטה. בשנת 1906, הוא התקבל ללשכת עורכי הדין של מינסוטה.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית מוקדמת (1911–1936)

לאנדין כיהן כעצמאי בבית הנבחרים של מינסוטה מ-1911 עד 1914.
ביוגרפיה > בית הנבחרים של ארצות הברית (1917–1919)

לאנדין התמודד לראשונה לקונגרס ב-1914 אך לא הצליח להיבחר.
בשנת 1916, לאנדין נבחר לייצג את מחוז הקונגרס החמישי של מינסוטה, שבסיסו במיניאפוליס, בקונגרס ה-65. הוא היה אחד מ-50 הנציגים שהצביעו נגד הכרזת המלחמה נגד גרמניה ב-6 באפריל 1917. הוא המשיך להתנגד למלחמה גם בזמן שהצבא נלחם באירופה. בגלל התנגדותו, הוא הפסיד את המינוי לפריימריז הרפובליקני ב-1918 לוולטר ניוטון שניצח בבחירות. פעם אחת, בזמן שנשא נאום על מדיניות חוץ, קהל באורטונוויל, מינסוטה, דחף אותו מעל בימת הנאומים והכריח אותו להיכנס לרכבת שעזבה את התחנה.
ביוגרפיה > התמודדויות כושלות על תפקידים פוליטיים

בשנות ה-20, לאנדין לא הצליח שוב ושוב בריצותיו לתפקיד פוליטי:
לאנדין התמודד שוב על אותו מושב ב-1920 אך לא הצליח לזכות במועמדות הרפובליקנית. הוא התמודד בבחירות הכלליות כמועמד עצמאי אך סיים במקום השלישי עם 10.0% מסך הקולות.
ב-1922 קרא לונדין תיגר על חבר הסנאט של ארצות הברית המכהן פרנק ב. קלוג על המועמדות הרפובליקנית לסנאט. הוא קיבל 123,765 קולות בפריימריז הרפובליקני (33.54% מהסך הכל).
ב-1923, לאנדין התמודד בבחירות המיוחדות לסנאט של ארצות הברית, אך סיים במקום השביעי מתוך תשעה מועמדים בפריימריז הרפובליקני, וזכה רק ב-5,851 קולות (3.40% מהסך הכל).
בשנת 1924, לאנדין התמודד ללא הצלחה לתפקיד השופט הראשי של בית המשפט העליון של מינסוטה.
עד 1926, לאנדין החליף את השתייכותו למפלגת העבודה החקלאית של מינסוטה והתמודד באותה שנה בבחירות למחוז הקונגרס העשירי של מינסוטה. כמועמד מטעם מפלגת העבודה החקלאית במחוז שהיה כפרי יותר ואזורי פרברים, סיים במקום השני הרחק מול הרפובליקני המכהן גודפרי ג. גודווין עם 34.5% מסך הקולות.
בשנת 1930, לאנדין היה מועמד מפלגת העבודה החקלאית לסנאט של ארצות הברית, וקרא תיגר על הרפובליקני המכהן תומאס ד. שאל. הוא סיים במקום השלישי אחרי שאל והמועמד הדמוקרטי איינר הויידיל עם 22.89% מהקולות.
ביוגרפיה > בית הנבחרים של ארצות הברית (1933–1937)

לאנדין נבחר שוב לבית הנבחרים של ארצות הברית בשנת 1932 וכיהן בקונגרסים ה-73 וה-74 .
בשנת 1934, במהלך הקונגרס ה-73, לאנדין יזם את חוק ביטוח האבטלה לעובדים. החוק כלל תוכנית ביטוח אבטלה וביטוח חברתי מקיפה שנוסחה על ידי המפלגה הקומוניסטית ב-1930 וקודמה באופן גלוי ונמרץ על ידי המפלגה בשנים שלאחר מכן. למרות מקורותיו הקומוניסטיים של החוק, המפלגה השיגה תמיכה משמעותית עבורו, כולל מתאגידים מקומיים של איגודי עובדים, איגודים בינלאומיים ופדרציות עבודה מדינתיות. החוק משך תמיכה מצד ליברלים שאינם מרוצים מהצעת החוק המתונה והפחות רדיקלית, חוק וגנר-לואיס (שהפך לחוק הביטוח הלאומי).
בעזרת לאנדין, ועדת משנה של ועדת העבודה שמעה עדויות מ-80 עדים על יתרונות החוק ועל הסבל של המובטלים. רבים מהעדים היו קומוניסטים, כולל יושב ראש המפלגה, ארל בראודר. החוק הועבר בקושי מתוך ועדת העבודה, אך הוכשל על ידי הנהגת בית הנבחרים, שלא רצתה תחרות עבור חוק וגנר-לואיס.
ביוגרפיה > הסנאט של ארצות הברית (1937–1940) > בחירות 1936

בשנת 1936, מפלגת העבודה החקלאית של מינסוטה מינתה את פלויד ב. אולסון, מושל מינסוטה הפופולרי שכיהן אז, להתמודד על המושב הפנוי בסנאט של ארצות הברית, שהתפנה בעקבות מותו של תומאס שאל. עם זאת, אולסון נפטר מסרטן הקיבה בגיל 44 ב-22 באוגוסט. ועדת המרכז של מפלגת העבודה החקלאית בחרה בג'ון לאנדין להתמודד במקומו, והוא ניצח בבחירות בניצחון מוחץ על המושל הרפובליקני לשעבר תאודור כריסטיאנסון.
ביוגרפיה > הסנאט של ארצות הברית (1937–1940) > כהונה בתפקיד

הוא כיהן מ-3 בינואר 1937, בקונגרסים ה-75 וה-76 עד מותו. בתחילה, לאנדין שמר על אהדתו לקומוניסטים: בשנת 1936, בהיותו סנאטור נבחר, נאם באירוע של "ידידי ברית המועצות" במדיסון סקוור גארדן וכינה את הנוכחים "טובארישצ'י" ("חברים" ברוסית). עם זאת, הוא נותר בדעותיו הבדלניות (אידאולוגיה המתנגדת להתערבות במלחמות או עניינים בינלאומיים) ולימים הוקע על ידי הקבוצה כ"ריאקציונר" (שמרן המתנגד לשינוי).
דעותיו הבדלניות של לונדין הובילו אותו לגישה סימפתית כלפי גרמניה הנאצית. הוא היה קשור באופן הדוק לג'ורג' סילבסטר וירק, אחד מהסוכנים הנאצים הבולטים בארצות הברית. וירק, לאחר ששילם ללונדין מיליוני דולרים בשוחד, השתמש לעיתים קרובות במשרדו של הסנאטור, ולעיתים אף הכתיב לו נאומים, כשהוא משתמש בגלוי בטלפונים של לאנדין כדי להשיג חומרים מהנס תומסן, דיפלומט בשגרירות הגרמנית. חלק מהנאומים הללו היו פרו-גרמניים ופרו-בדלניים. לאחר מכן, צוות העובדים של לאנדין היה מדפיס אלפי, ולעיתים אף מיליוני עותקים של הנאומים, שהופצו לציבור. במהלך כהונתו הראשונה בבית הנבחרים, תרם לונדין גם לכתב העת של וירק, American Weekly.
הוא שימש כיושב ראש ומייסד ועדת "איים עבור חובות מלחמה" (Islands for War Debts Committee), שקראה לתפיסת שטחים בריטיים באיי הודו המערבית כדי לכסות את חובותיה של בריטניה לארצות הברית ממלחמת העולם הראשונה. יוזמה זו הייתה ככל הנראה טקטיקה פרסומית בדלנית, שנועדה להזכיר לאמריקאים כי אין זה ראוי להעניק סיוע נוסף למדינה שכבר חייבת להם כספים.
ב-14 ביוני 1939, לאנדין הצטרף למשלחת אזרחית ועיתונאית על סיפון האונייה USS Hammann במהלך ניסויי הים שלה ליד אי האש. האונייה הגיעה למהירות מרבית של 40 קשר, עצרה לחלוטין בתוך 58 שניות, ולאחר מכן הפליגה לאחור במהירות של 20 קשר. לאנדין תיאר את החוויה כ"מדהימה" וציין כי המבחן הוכיח שמעצבי האוניות האמריקאים "אינם צריכים להשתחוות בפני אף אחד."
בזמן כהונתו, הוא דרש מעוזריו לשלם לו חלק מתשלומי המשכורת שלהם, ואיים לפטר אותם אם לא יצייתו.
הוא התנגד בתוקף לחוק ההכשרה והשירות הסלקטיבי של 1940.
ביוגרפיה > מותו וחקירת ה-FBI

אחר הצהריים של 31 באוגוסט 1940, לאנדין טס בטיסה 19 של חברת התעופה סנטרל איירליינס של פנסילבניה, שטסה מוושינגטון הבירה לדטרויט. המטוס התרסק ליד לובטסוויל, וירג'יניה, וכל 25 האנשים שהיו על סיפון המטוס נהרגו. על הסיפון היו גם "סוכן מיוחד של ה-FBI, עובד שני של ה-FBI ותובע מהמחלקה הפלילית של משרד המשפטים האמריקאי". מועצת האווירונאוטיקה האזרחית פתחה בחקירה בנוגע לסיבת ההתרסקות. החקירה נמשכה שבוע, ולא סיפקה תשובות חד משמעיות.
בשנת 2022, רייצ'ל מדאו הוציאה סדרת פודקאסט בשם Ultra, שחקרה את שותפותו של לאנדין לפעולות המודיעין והתעמולה של גרמניה הנאצית בארצות הברית במהלך 12 עד 18 החודשים שקדמו לכניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה. בזמן מותו, ה-FBI חקר את קשריו של לאנדין עם ג'ורג' סילבסטר וירק, מרגל נאצי בכיר שפעל בארצות הברית כדי להפיץ תעמולה פרו-היטלר ואנטישמית.
לאחר התרסקות המטוס, אשתו של לאנדין, נורמה לאנדין, ניסתה לטהר את שמו על ידי כיסוי המעורבות שלו עם המשטר הנאצי. בתוך יומיים לאחר ההתרסקות, היא נסעה למשרדו בקפיטול כדי לאחזר את "תיקי וירק". בתוך השנה שלאחר הטרגדיה, הסיפור לפיו נאומיו של לאנדין נכתבו על ידי וירק דווח על ידי מספר עיתונאים. נורמה לאנדין ניסתה למנוע את הנרטיב הזה בטענה ש"אף אחד לא כתב את הנאומים של בעלה" ואיימה לתבוע את אחד העיתונאים שדיווח על כך. ההגנה של וירק קראה לה כעדה במהלך משפטו. לאחר מכן העידה עדות שקר כי היא אכן לקחה את תיקי וירק, אך התיקים נעלמו עקב פריצה שהתרחשה למקום מגוריהם. מאוחר יותר התגלה כי הקבצים היו מאוחסנים בפועל בארכיון משפחת לאנדין.
הערות שוליים

↑  University of Minnesota Libraries, University of Minnesota. "1930 Minnesota U.S. Senate Farmer-Labor Primary". Minnesota Historical Election Archive (באנגלית). ארכיון מ-2021-08-24. נבדק ב-2021-08-24.
↑  "How a U.S. Senator from Minnesota became a key player in a Nazi plot". MinnPost (באנגלית אמריקאית). 2023-01-11. נבדק ב-2023-02-14.
↑  "Latest in Destroyers" (PDF). The Evening Star. 14 ביוני 1939. אורכב מ-המקור (PDF) ב-27 בדצמבר 2022. נבדק ב-27 בדצמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Accident Details". נבדק ב-23 ביוני 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Rachel Maddow Presents: Ultra | an MSNBC original podcast". MSNBC.
↑  "Rachel Maddow Presents: Ultra - Episode 4: A Bad Angle". MSNBC. 24 באוקטובר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Rachel Maddow Presents: Ultra - Episode 5: Shut It Down". MSNBC. 31 באוקטובר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 8226 9169  LCCN: n88115917  NARA: 16621164  SNAC: w6br8tgr  US Congress: L000514  VIAF: 48316763   WorldCat (עם VIAF): 48316763
ג'ולי וולפטורן

| --- | --- |

 לידה:  8 בינואר 1864 טורון, ממלכת פרוסיה 
 פטירה:  29 בדצמבר 1944 (בגיל 80) טרזיינשטט, צ'כיה 
 שם לידה:  Julie Wolf 
 מקום לימודים:  אקדמיה ז'וליאן  אקדמיית קולארוסי 
 הושפעה על ידי:  Gustave-Claude-Étienne Courtois, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 בן או בת זוג:  Rudolf Klein 
 
ג'ולי וולפטורן (בגרמנית: Julie Wolfthorn;‏ 8 בינואר 1864 – 26 בדצמבר 1944) הייתה ציירת יהודייה-גרמנייה. נולדה כג'ולי וולף למשפחה יהודית מהמעמד הבינוני בפרוסיה, ומאוחר יותר היא שינתה את שם משפחתה וולפטורן על שם עיר הולדתה טורון.
קורות חיים

וולפטורן נולדה בטורון. בשנת 1883 היא עברה להתגורר בברלין עם קרוביה לאחר מות הוריה. בשנת 1890 למדה בבית הספר לציור של קורט הרמן לנשים. מכיוון שאקדמיות לאמנות גרמניות לא אישרו לנשים ללמוד ציור, היא נסעה לפאריס ללמוד באקדמיה קולארוסי באקדמיה ז'וליאן, שם צברה מיומנויות הדרושות כדי להצליח בציור. לאחר שסיימה את לימודיה בפריז, חזרה לברלין. בשנת 1898, היא הפכה למייסדת שותפה של "Verein der Künstlerinnen und Kunstfreunde Berlin" (אגודת האמנים וידידי האמנות ברלין). בשנת 1905 חתמו ג'ולי וולפטהורן ומעל 200 אמניות על עצומה להתיר להן הצטרף לאקדמיה הפרוסית לאמנויות. דרישתן נדחתה על ידי מנהל האקדמיה אנטון פון ורנר.
עם קתה קולוויץ שיתפה פעולה בתערוכה "Verbindung Bildender Künstlerinnen". שתי הנשים נבחרות למנהלות בשנת 1912, אך היא ופאני רמאק הודחו ב-1933 לאחר עליית הנאצים לשלטון. ג'ולי וולפטורן נשארה בברלין לעבוד באגודת התרבות של יהודי גרמניה, שהוצא מחוץ לחוק על ידי הנאצים בשנת 1941. חברי האגודה נעצרו ורכוש האגודה הוחרם.
כחברה פעילה באגודת האמניות בברלין החל משנת 1927, שליט הציגה את ציוריה ועבודות אחרות לצד אמניות ידועות כמו קתה קולביץ, לוטה לזרשטיין, רחל שליט-מרכוס, קתה מינצר-נוימן וגרטה צ'אקי-קופוני.
ב-28 באוקטובר 1942 גורשו ג'ולי וולפטהורן בת ה-78 ואחותה לואיז וולף לטרזיינשטט. וולפטורן המשיכה לצייר, ככל האפשר בנסיבות התקופה, עד למותה ב-26 בדצמבר 1944.
יצירותיה

וולפטורן ידועה בזכות דיוקנאותיה. היא יצרה דיוקנאות של מאות אנשים מפורסמים מתקופתה בברלין. כמה מהאישים המפורסמים ביותר של דיוקנאותיה כוללים:
גוסטב לנדאואר
משפחות האדריכלים הרמן מוטוסיוס ופטר ברנס
גבריאל רויטר
גרטה וקונרד אנסורג'
טילה דוריו
מריה אורסקה
קרולה נהר
מרגרט וגרהרט האופטמן
אמילי ורודולף מוסה
לקריאה נוספת

ברויאר, גרדה. מיר, ג'וליה (עורכת): נשים בעיצוב גרפי, ג'וביס. ברלין, 2012.ISBN 978-3-86859-153-8, עמ ' 403 ff, 587-588
הייקה קרסטנסן: Die Malerin und Graphikerin Julie Wolfthorn (1864 - 1944). Rekonstruktion eines Künstlerinnenleben, Marburg 2011.
הדוויג ברנר: Jüdische Frauen in der bildenden Kunst II. קונסטנץ 2004.
הערות שוליים

↑  Szalit-Marcus, Rahel. "Rahel Szalit-Marcus, Verein der Berliner Künstlerinnen 1867".{{cite web}}:  תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
1 2  "Julie Wolfthorn biography". Ro Gallery. Ro Gallery. נבדק ב-7 במרץ 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Julie Wolfthorn biography". JulieWolfthorn.de. אורכב מ-המקור ב-15 בפברואר 2015. נבדק ב-7 במרץ 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009831880405171  GND: 1012920224  ISNI: 0000 0003 6159 2815  LCCN: no2011195738  RKD: 85406  SUDOC: 162005148  ULAN: 500079151  VIAF: 220978720   WorldCat (עם VIAF): 220978720 
דיוקן של הדה אולנברג (1901)
דיוקן של הפסל הגרמני גאורג וולף (1905)
דיוקנה של מרלן דיטריך, ג. 1930
ג'יימס ביילי

ג'יימס אדמונד ביילי (באנגלית: James Edmund Bailey‏; 15 באוגוסט 1822 – 29 בדצמבר 1885) היה חבר הסנאט של ארצות הברית דמוקרטי מטנסי בין השנים 1877 ל-1881.
ביוגרפיה

ביילי נולד ב-15 באוגוסט 1822 במחוז מונטגומרי, טנסי. הוא למד באקדמיית קלארקסוויל ובאוניברסיטת נאשוויל. לאחר מכן למד משפטים והתקבל ללשכת עורכי הדין ב-1843, והחל לעסוק בכך בקלארקסוויל, טנסי. בשנת 1853, הוא נבחר לבית הנבחרים של טנסי כוויגי.
במהלך מלחמת האזרחים, הוא שירת ברגימנט ה-49 של טנסי, צבא הקונפדרציה כקולונל.
הוא מונה על ידי מושל טנסי ג'ון ק. בראון לשופט בבית המשפט לבוררות בשנת 1874.
ביילי נבחר על ידי האספה הכללית של טנסי כדמוקרטי להשלים את כהונתו של אנדרו ג'ונסון המנוח, וכיהן מ-19 בינואר 1877 עד 4 במרץ 1881. בקונגרס ה-46, הוא היה יושב ראש ועדת הסנאט לחינוך ועבודה. מאמציו להביא לבחירתו מחדש לא צלחו, ובתום כהונתו חזר לעסוק בעריכת דין בקלארקסוויל.
בנו של ביילי היה השופט ג'נינגס ביילי.
ביילי מת ב-29 בדצמבר 1885 בקלארקסוויל, טנסי ונקבר בבית הקברות של גרינווד בעיר.
ג'ון ראטלדג' הבן

ג'ון ראטלדג' הבן (באנגלית: John Rutledge Jr.‏; 1766 – 1 בספטמבר 1819) היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מקרוליינה הדרומית.