הכחשת שינוי האקלים
טענות ועמדות על ההתחממות הגלובלית > סוגים שונים של הכחשת שינוי האקלים

ב-2004 תיאר סטפן רמסטורף (אנ'), אוקיינוגרף גרמני, כיצד המדיה יוצרת את הרושם המוטעה ששינוי האקלים נמצא עדיין במחלוקת בקרב מדענים, וייחס את הרושם הזה למאמצי יח"צ של ספקני אקלים. הוא זיהה שספקני האקלים אוחזים בעמדות שונות, וכך סיווג את ספקנות האקלים לכמה סוגים. מאוחר יותר, המודל הזה יושם גם על הכחשת שינוי האקלים.
מכחישי/ספקני מגמה – מכחישים שיש התחממות גלובלית. טוענים שמגמת ההתחממות הנמדדת על ידי תחנות מזג האוויר היא מלאכותית ונגרמת בגלל העיור בסביבת תחנות אלו ("אפקט אי החום העירוני").
מכחישי/ספקני ייחוס – מקבלים שקיימת מגמת ההתחממות אבל רואים סיבות טבעיות לכך, ומטילים ספק בכך שהאדם אחראי למגמות הקיימות. חלק מהם מכחישים אפילו שהעלייה בכמות הפחמן הדו-חמצני באטמוספירה היא אנתרופוגנית. אחרים טוענים שהעלייה בכמות הפחמן הדו-חמצני לא יכולה לגרום להתחממות מורגשת, ושחייבים להיות הסברים אחרים – טבעיים – להתחממות.
מכחישי/ספקני השפעה – חושבים שההתחממות הגלובלית היא בלתי-מזיקה או אפילו מועילה. למשל, שהתחממות אזורי הקוטב תאפשר גישה למאגרי נפט וגז טבעי רבים באזורי קרחונים.
בסיווג זה נעשה שימוש במדעי החברה כדי לנתח פרסומים, ולסווג הכחשת וספקנות אקלים. לפעמים מתווספת קטגוריה רביעית בשם "מכחישי קונצנזוס", שמתארת אנשים שמטילים ספק בקונצנזוס המדעי על התחממות גלובלית שמקורה באדם.
המרכז הלאומי לחינוך מדעי מתאר הכחשת שינוי האקלים כמחלוקת בנקודות שונות על הקונצנזוס המדעי, כרצף של טענות שנע בין הכחשה של ההתרחשות של שינוי האקלים, קבלה של הנ"ל אבל הכחשה שהאדם הוא הגורם לכך, קבלה של הנ"ל אבל הכחשה של הממצאים המדעיים שזה ישפיע על הטבע ועל החברה האנושית, לקבלה של כל הנ"ל אבל הכחשה שבני אדם יכולים להקל או להפחית את הבעיה. ג'יימס ל. פוואל (אנ') סיפק רשימה מורחבת יותר, וכך גם הקלימטולוגיסט מייקל א. מאן, בסולם שנקרא "שישה שלבים של הכחשה" שבו, לאורך הזמן, מכחישים מודים ומקבלים חלק מהטענות, תוך נסיגה לעמדה שעדיין דוחה את הקונצנזוס המרכזי.
ריכוז הפחמן הדו-חמצני לא באמת עולה.
אפילו אם הוא כן עולה, לעלייה אין שום השפעה על האקלים היות שאין שום עדות משכנעת על התחממות.
אפילו אם יש התחממות, זה בגלל סיבות טבעיות.
אפילו אם אי אפשר להסביר את ההתחממות בגלל סיבות טבעיות, ההשפעה האנושית היא עדיין נמוכה, וההשפעה של המשך פליטת גזי החממה תהיה מינורית.
אפילו אם ההשפעות הנוכחיות והעתידיות של האנושות על אקלים כדור הארץ הן לא זניחות, השינויים יהיו טובים עבורנו בסך הכל.
בין אם השינויים יהיו טובים עבורנו ובין אם לא, בני האדם מיומנים בהסתגלות לשינויים; חוץ מזה, זה מאוחר מדי לעשות משהו בקשר לזה, או שפתרון טכנולוגי יימצא כשבאמת נצטרך אותו.
עיתונאים וכותבי טורים בעיתונות שביניהם נמנים גם ג'ורג' מונביוט (אנ'), אלן גודמאן (אנ'), ואחרים, תיארו את הכחשת האקלים כסוג של התכחשות.
התכחשות הוגדרה בהקשר זה על ידי כריס ומרק הופנאגל כשימוש בכלים רטוריים "כדי לתת את הרושם של ויכוח לגיטימי בשעה שאיננו קיים, גישה שמטרתה הסופית היא לדחות טענה שקיים עליה קונצנזוס מדעי". תהליך זה משתמש באחת או יותר מהשיטות הבאות:
טענות האשמה כלפי הקונצנזוס המדעי, כולל טענות קונספירציה על נתונים מזויפים או הסתרת האמת: תאוריית קונספירציה על ההתחממות הגלובלית.
מומחים מזויפים: אנשים שמתיימרים להיות מומחים בנושא אבל השקפותיהם לחלוטין אינן עולות בקנה אחד עם הידע המבוסס בתחום. לעיתים גם נשמעות השמצות או דחיקה לשוליים של מומחים אמיתיים בתחום. אותה דרך יושמה בזריעת הספק בקשר להשפעת העישון על הבריאות, כאשר מספר מדענים לעומתיים התנגדו לקונצנזוס המדעי, חלק מהם הם אותם האנשים שמתנגדים לקונצנזוס סביב ההתחממות הגלובלית.
סלקטיביות, כמו קטיף דובדבנים של מחקרים לא טיפוסיים או אפילו מיושנים בתחום, באותה הדרך שבה הפולמוס סביב חיסון ה־MMR התבסס על מאמר אחד בלבד (אנ'). דוגמאות לכך הן מספר רעיונות מוטלים בספק על תקופת החום של ימי הביניים (אנ').
דרישות לא ישימות מהמחקר, שטוענות שכל חוסר ודאות בנושא מבטלת את התוקף של תחום המחקר, או הפרזה בחוסר הוודאות של הנושא תוך דחייה של מודלים מתמטיים והסתברותיים.
כשלים לוגיים מסוגים שונים.
ב-2015, הסביבתן ביל מקקיבן (אנ') האשים את הנשיא אובמה (שנחשב במידה רבה כתומך בפעולה כתגובה לשינוי האקלים) ב"הכחשת שינוי אקלים קטסטרופלית", על האישור שנתן להיתרי קידוח נפט בחופי אלסקה. לפי מקקיבן, הנשיא גם "פתח שטחים ענקיים באגן נהר פאוודר לכרייה נוספת של פחם". מקקיבן קרא לכך "הכחשת שינוי אקלים מסוג הסטטוס קוו", שבה הנשיא מכחיש "את משמעותו של המדע, והיא שאנחנו חייבים לשמור את הפחמן מתחת לאדמה".