stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נתי מאיר
חייו

מאיר נולד בעפולה, להורים שעלו מרומניה ב-1951. אימו במקור מן העיר טולצ'ה.
מאיר היה מעורב בפלילים בישראל בשנים 1987-1985 וריצה עונש מאסר על מעשי מרמה.
בשנת 1996 היגר לרומניה וב-1999 קיבל אזרחות רומנית. ברומניה ייסד חברה להשמת עובדים לשוק הישראלי.
בשנת 2002 הפגיש ראש מפלגת רומניה מארה ("רומניה הגדולה") את מאיר עם איש קשר איראני, שהבטיח לספק לו דגימות דם ורוק של רון ארד. המבצע המורכב ארך כחצי שנה, באישור גורמי הביטחון בישראל, אולם התברר שהדגימות שהועברו לא היו מגופו של ארד.
ברומניה הוצב מאיר ב-2004 בראש רשימת מפלגת "רומניה מארה" במחוז טולצ'ה. שבוע לאחר בחירתו ברומניה, בדצמבר 2004, הורשע בבית המשפט בחיפה, במסגרת עסקת טיעון, בעבירות מרמה. נגזרו עליו שלוש שנות מאסר על תנאי וקנס של מיליון שקלים. כמו כן, חויב גם לפצות את קורבנותיו בסך של חצי מיליון שקלים.
בשנת 2005 פרש ממפלגתו וכיהן כציר עצמאי בפרלמנט הרומני. בדצמבר 2006 היה מאיר מעורב ביוזמה להצעת חוק ברומניה לשחרור אסירים שהורשעו בעבירות קלות.
הוא נחשד במעשים פליליים ברומניה, מעשים המקושרים לתשלומי עובדים רומנים שנועדו לצאת לעבודה בישראל. בשנת 2008 מסר את התפטרותו מהפרלמנט ובמרץ 2010 נידון מאיר לארבע שנות מאסר בגין הונאה והעלמת מס. באפריל 2011 שוחרר מהכלא על תנאי. הרשעה זו אושררה ב-28 בפברואר 2014. כמו כן, הורשע גם בנו ונידון לשנתיים מאסר על תנאי.
מאיר נעצר ברומניה והתנהל נגדו משפט על כך שרימה שמונה אנשים במטבע זר מזויף. במהלך המשפט טען מאיר שהכסף המזויף מקורו במוסד הישראלי ושבמהלך חמשת חודשי מעצרו חלה באפילפסיה ובפרקינסון..
בספטמבר נשפט בבית הדין של בוקרשט בעבירות הונאה, הורשע ונידון ל-7 שנות מאסר בפועל.
בית הדין לערעורים אישר פסק דין זה והחליט על ריצוי העונש בחפיפה לעונש מאסר קודם נגד מאיר (גם הוא ל-7 שנים). בסך הכל חויב מאיר בתקופת מאסר של שמונה שנים..
במרץ 2016 השתחרר מבית הכלא הרומני והגיע לישראל כתושב חוזר, לדבריו הוא חסר כל ובישראל יש לו חובות גדולים.
באוקטובר 2024 נעצר ברודוס על פי בקשת רומניה,שביקשה שהוא יוסגר לידיה בטענה שהוא נמלט מרומניה לפני מיצוי כל עונש המאסר שנגזר עליו. מאיר טען שבשהותו ברומניה היה סוכן המוסד,ולכן על מדינת ישראל לסייע לו לא להיות מוסגר לרומניה
ביום שישי, 27 בדצמבר 2012 הוסגר נתי מאיר על ידי יוון לידי רומניה והובא אליה תחת משמר לשם ריצוי עונש המאסר שלו, 11 שנות מאסר, שהוטל עליו ב-2017.
הערות שוליים

↑  ע. פ. (חיפה) 1757/04 מאיר נתן נ' מדינת ישראל, ניתן ביום 14.4.2005. בת. פ. (ת"א-יפו) 177/87 נידון למאסר בפועל של 30 חודש בגין 80 עבירות שונות בתחום המרמה
↑  גיא לשם, רון ארד: שבועיים של תקווה, באתר ynet, 17 ביולי 2002
↑  אחיה ראב"ד, קנס של מיליון שקל לישראלי שנבחר לפרלמנט הרומני, באתר ynet, 5 בדצמבר 2004
↑  ת. פ. (שלום-חיפה) 4437/01 מדינת ישראל נ' מאיר נתן, ניתן ביום 5.12.2004.
↑  מעפולה לנשיאות רומניה?, באתר וואלה, 20 באפריל 2007
↑  אריק בכר, נתי מעפולה רוצה להיות נשיא רומניה, באתר nrg‏, 20 באפריל 2007
↑  אופס, בטעות נדבקו אליי 2 מיליארד דולר מאת עומר כרמון. אתר חדשות msn, פורסם ביום 20.10.2005.
↑  אטילה שומפלבי, רומניה: הישראלי נתי מאיר נידון ל-4 שנות מאסר, באתר ynet, 3 במרץ 2010
↑  http://www.pna.ro/comunicat.xhtml?id=4709&jftfdi=&jffi=comunicat
↑  Nati Meir spune ca avea banii specimen de la Mossad (ברומנית)
↑  Fostul ”prezidențiabil” Nati Meir, condamnat la șapte ani de pușcărie pentru înșelăciune. Promitea locuri de muncă în Israel (ברומנית)
↑  האיש שבחר בפשע כדרך חיים, באתר ‏מאקו‏, 13 במאי 2016
↑  איתמר אייכנר, הישראלי שכיהן כחבר בפרלמנט הרומני ונעצר ביוון נאבק בהסגרתו: "הייתי במוסד", באתר ynet, 1 בנובמבר 2024
↑  Nati Meir, condamnat la 11 ani de închisoare, a fost extrădat (ברומנית)
דוכס גדול

ערך זה עוסק בתואר אצולה שהיה קיים באימפריה הרומית הקדושה ואימפריה הרוסית. אם התכוונתם לתואר של ראש הנסיכות הרוסית, ראו .
שלט אצולה של הדוכס הגדול של לוקסמבורג
דוכס גדול (grand duke) או הרצוג גדול (Groß herzog) הוא תואר אצולה שהתקיים בעיקר באימפריה הרומית הקדושה ובאימפריה הרוסית. הפייף עליו שלט הדוכס הגדול נקרא דוכסות גדולה וניתן לדוכסים חשובים או בעלי נחלה גדולה. מעמדו של דוכס גדול היה נמוך מזה של מלך וגבוה מזה של דוכס עצמאי. כיום משמש התואר "דוכס גדול" רק את המונרך של מדינת לוקסמבורג.
היסטוריה

בספרות הלא רוסית בדרך כלל התואר הרוסי великий князь (ויליקיי קניאז) מתורגם גם כדוכס גדול, במיוחד לגבי האחים והבנים של הצארים החל מן המאה ה-18
(ראה בערך הנסיך הגדול)
באימפריה הרוסית התואר ניתן לשליט של פינלנד כך שבין השנים 1809–1917 הצאר הרוסי החזיק גם בתואר הדוכס הגדול של פינלנד. גם בליטא היה דוכס גדול במאה ה-17.
שליט טוסקנה מבית מדיצ'י החל מהמאה ה-16 נקראו דוכס גדול וזאת עד ל-1860 בה טוסקנה הפכה לחלק מממלכת סרדיניה. בראשית המאה ה-19, נפוליאון העניק את התואר לרבים מבני בריתו, יחד עם שטחים נוספים ובעיקר לשליטים בקונפדרציה של הריין. לאחר תבוסתו של נפוליאון הוחלט בקונגרס וינה כי בעלי הנחלות החדשים ימשיכו לשאת בתואר דוכס גדול גם תחת שלטון הקונפדרציה הגרמנית. דוכסויות אלו נשארו עד שנת 1918 שבעקבות הפסדה של גרמניה במלחמת העולם הראשונה, פורקו הדוכסויות ואוחדו תחת רפובליקת ויימאר.
ראו גם

הנסיך הגדול
חלב (מחוז)

| --- | --- |

 מדינה / טריטוריה:  סוריה סוריה (דה יורה)   ממשלת ההצלה הסורית (אנ') (דה פקטו)
 נפות במחוז:  10
 בירת המחוז:  חלב
 שטח:  18,482 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  4,868,000 (31 בדצמבר 2011)
  ‑ צפיפות:  256.7 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  36°14′N 37°36′E﻿ / ﻿36.24°N 37.6°E﻿ / 36.24; 37.6 
 אזור זמן:  UTC +2
 http://www.aleppo.gov.sy
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה       נפות חלב tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחוז חלב (בערבית: مُحافظة حَلَب, בתעתיק מדויק: מֻחַאפַטַ'ת חַלַבּ) הוא אחד מ-14 מחוזותיה של סוריה והוא משתרע בצפון-מערבה של המדינה. שטחו של המחוז הוא 18,482 קמ"ר (כ-10% משטח סוריה) ואוכלוסייתו הוערכה בשנת 2011 בכ-4,868,000 תושבים, רובם ערבים וכורדים. המחוז מחולק לעשר נפות ובירתו היא העיר חלב.
היסטוריה > היסטוריה עתיקה

האזור היה מיושב במשך אלפי שנים, ובתקופה ההלניסטית היה לאזור הפורה והמאוכלס ביותר בסוריה.
בשנת 193 לספירה, תחת השלטון הרומאי הוגדר האזור כחלק ממחוז קוילה-סוריה שנשלט מהעיר אנטיוכיה. במאה הרביעית לספירה הוקם מחוז אופרטנסיס (אנ') במזרח האזור, שמרכזו היה העיר מנבג'.
בתקופה המוסלמית הקדומה, תחת השושלות ראשידון ואומיה, האזור היה חלק מתת-הפרובינציה ג'ונד קינאסרין. בתקופה העבאסית האזור נשלט עצמאית בידי שושלת אל-חמדאניון (אנ') השיעית. הממלוכים שלטו באזור גם הם.
היסטוריה > היסטוריה מודרנית > התקופה העות'מאנית

העות'מאנים שלטו באזור עד שנת 1918, והאזור היה חלק מהווילאייט של חלב. בתקופת הטנזימאט קבעו השלטונות את חוק הרפורמה בקרקעות משנת 1858, במקביל לתוכניות להבאת מתיישבים בדואים לצפון סוריה. תוכניות אלו הובילו לשילוב חזק יותר של אלו גם בכלכלה העות'מאנית המרכזית באנטוליה. הדבר גם גרם לבעלי הון אירופיים לניצול המשאבים החקלאיים באזור, והביא לכך שחלק גדול מתוצרת האזור הועבר לידי סוחרים אירופיים.
היסטוריה > היסטוריה מודרנית > המנדט הצרפתי

בתקופת המנדט הצרפתי בסוריה ולבנון, בראשית המאה ה-20, האזור נכלל תחילה במדינת חלב, ובהמשך עם שורת הישויות המדיניות הבאות ששלטו בסוריה בתקופת המנדט הצרפתי.
בתקופה זו מחוז חלב כלל גם את מחוז אידליב, עד שפוצלו בסביבות שנת 1960.
היסטוריה > היסטוריה מודרנית > מלחמת האזרחים בסוריה (2011–הווה)

הלחימה במחוז חלב הייתה אחת מזירות הלחימה הקשות ביותר במלחמת האזרחים הסורית. ביוני 2017, כמעט שש שנים מפרוץ המלחמה ולאחר לחימה עזה, חולק המחוז כמעט שווה בשווה בין כוחות ממשלת סוריה, כוחות האופוזיציה הסורית, הצבא הטורקי והכוחות הסוריים הדמוקרטיים / רוג'אבה.
קודם לכן, בדצמבר 2016, הצבא הערבי הסורי בסיוע אווירי רוסי הצליח להשתלט על בירת המחוז חלב.
אותה שנה, באוגוסט 2016, פתח הצבא הטורקי, בגיבוי הצבא הסורי החופשי, את מבצע "מגן פרת" במטרה לגרש את המדינה האסלאמית, בעיקר מעיירות הגבול ג'ראבלוס, אַעְזַ֫אז (אנ') ואל-באב. המבצע הצליח והחל ממאי 2017, האזור נמצא תחת כיבוש טורקי.
המדינה האסלאמית של עיראק והלבנט חוסלה ברובה באזור, לאחר שהצבא הערבי הסורי לחם נגדה במתקפת חאלב המזרחית, במתקפת 'מישורי מסכנה' ובמתקפה הדרומית של א-רקה.
בינואר 2018 פתח צבא טורקיה בגיבויו של הצבא הערבי הסורי את מבצע "ענף זית" נגד יחידות ההגנה העממיות הכורדיות (YPG), שהביא לכיבוש העיר עפרין ונפת עפרין כולה.
גאוגרפיה

מחוז חלב גובל מצפון לאורך כ-221 ק"מ עם המחוזות הטורקיים קיליס, גזיאנטפ ושאנליורפה, ממזרח עם מחוז א-רקה, מדרום במחוז חמה, ובמערב במחוז אידליב ומחוז האטאי הטורקי.
כ-34% משטחי המחוז כוללים אזורים מיושבים, רמות גבוהות, ביצות, יערות ואדמות מרעה, ו-66% הנותרים הם שטחים מעובדים. האגם הגדול ביותר במחוז הוא אגם המלח אל-ג'בול, שמרוחק כארבעים ק"מ דרומית-מזרחית מהעיר חלב. אגם אסד, שהוא הגדול בסוריה, מפריד בין המחוז למחוז א-רקה. במחוז גם קיימים מאגרי מים מלאכותיים שנוצרו מסכרים, כמו אגם ה-17 באפריל על נהר עפרין ואגם שבאה על נהר קוויק.
גאוגרפיה > טופוגרפיה

רוב המחוז שוכן על רמה גדולה שנקראת רמת חלב, כשגבולות המחוז המזרחיים והצפוניים חופפים כמעט לקצוות אלו של הרמה. דרום-מזרח המחוז מתחבר לערבה הצחיחה של צפון המדבר הסורי. מדרום, המחוז גובל במישורים המזרחיים של מחוז חמה, ומדרום-מערב במישורים של צפון אידליב.
גובה השטח הממוצע הוא כ-379 מטרים מעל פני הים. פני השטח משתפלים בהדרגה בכיוונים כלליים של צפון-דרום ומערב-מזרח. השפלה מכוסה במשקעים פליאוזואיקונים ומזוזואיקונים שעוביים הממוצע הוא כארבעה עד חמישה קילומטרים על פני כלל השטח.
מעמק נהר הפרת במזרח מתגבהים פני השטח בהדרגה ויוצרים את מישור מנבג', ויורדים שוב בעמק נהר ד'הב שבמזרח, שמנקז את הרמות שמצפון לעיר אל-באב וזורם לאורך כ-50 ק"מ ממצפון לדרום, עד שנשפך לאגם ג'בול.
ממערב לעמק הדאהב חוזר ומתנשא השטח, ויוצר את הר עקל ממערב לאל-באב, ואת הר תימר ממערב לאגם ג'בול. לאחר מכן השטח יורד בחזרה לעמק נהר קוויק, שביצת מאח' שבקצה הנהר היא הנקודה הנמוכה ביותר במחוז חלב, בגובה כ-249 מטר.
ממערב לעמק קוויק מתנשא הר שמעון, כשלדרומו משתרעים מישורי אידליב וממערבו זורם נהר עפרין. מערבית לנהר עפרין שב ומתרומם השטח  באזור הר הכורדים, שנמצא בחלקו בשטח טורקיה. בצפון אזור זה עומד הר 'בולבול' בגובה של 1,269 מטרים, שהוא הנקודה הגבוהה ביותר במחוז חלב. נהר עפרין זורם מצפון לדרום, בין הר שמעון להר הכורדים, כשאחריהם הוא פונה מערבה לעמק אורונטוס, ובכך מפריד את הר כורדי מהר ההר שבדרום.
גאוגרפיה > חקלאות

כ-66% משטח המחוז הם אדמות שניתנות לעיבוד. הגידולים העיקריים הם זיתים, תאנים, שזיפים, רימונים, ירקות, דגנים, אורז ופיסטוקים.
החקלאות באזור נשענה באופן מסורתי על הנהרות באזור, שהעיקריים שבהם הם הפרת, קוויק, עפרין, סאג'ור, אסוואד וד'הב. עם זאת, מאחר שכל הנהרות האלו יוצאים מטורקיה ובשל פרויקטי השקיה בצד הטורקי, זרימת הנהרות, מלבד הפרת, נחלשה מאד עד שכבר לא יכלה לתמוך בחקלאות. נהר הקוויק באזור, למשל, התייבש לחלוטין בשנות ה-50.
העלמות הנהרות אילצה את החקלאים להיתלות במידה רבה במי גשמים ובמים שהוסטו מהפרת. תחנת השאיבה במסקנה מספקת מי שתייה למחוז מנהר הפרת. לאחרונה אף הופנו מים מהפרת כדי להחיות את נהר הקוויק, ובכך לחדש את החקלאות במישורים שמדרום לחלב.
גאוגרפיה > ארכאולוגיה

במחוז חלב יש שפע של אתרים ארכאולוגיים, בפרט בהר שמעון שבמערב המחוז ובמישורים שממערבו המשתרעים לכיוון אנטיוכיה ואידליב. באזור זה, המכונה "מסיף אבן הגיר", נמצא הריכוז הגדול ביותר בעולם של כנסיות מהעת העתיקה, שבנויות בסגנון אדריכלי סורי ייחודי. באזור זה גם נמצאות "הערים המתות" הידועות של סוריה, שהן מקבץ גדול של כ-700 יישובים עתיקים ונטושים מהאלף הראשון לספירה.
דמוגרפיה

לפי מפקד האוכלוסין הרשמי של 2004 נמנו במחוז 4,045,200 תושבים, אם כי אומדן של UNOCHA בשנת 2011 העריך כי אוכלוסיית המחוז עומדת על 4,867,900 תושבים. ככל הנראה מספר זה השתנה בעקבות מלחמת האזרחים.
חלוקה מנהלית > נפות

המחוז מחולק לעשר נפות:
נפת עין אל-ערב
נפת ג'ראבלס
נפת מנבג'
נפת אל-באב
נפת דיר חאפר
נפת א-ספירה
נפת ג'בל סמעאן
נפת אל-אתארב
נפת אַעְזַ֫אז
נפת עפרין
חלוקה מנהלית > ערים מרכזיות

הרשימה הבאה כוללת ערים המהוות את המרכזים האדמיניסטרטיביים של נפות המחוז:
| עיר | אוכלוסייה | שנה |
| --- | --- | --- |
| חלב | 2,098,210 | 2021 |
| מנבג' | 99,497 | 2004 |
| א-סאפירה | 106,382 | 2007 |
| אל-באב | 63,069 | 2004 |
| עין אל-ערב | 44,821 | 2004 |
| עפרין | 70,000 | 2020 |
| אַעְזַ֫אז | 31,623 | 2004 |
| דיר חפיר | 18,948 | 2004 |
| ג'ראבולוס | 11,570 | 2004 |
| עת'ריב | 10,657 | 2004 |
כלכלה

עיקר התפוקה החקלאית במחוז חלב מגיעה מייצור דגנים וכותנה. עם, זאת, בעקבות מלחמת האזרחים בסוריה, חלק רב מהמסחר עבר אל מעבר לגבול, לטורקיה ובעיקר לאזור גזיאנטפ. התנאים הכלכליים התדרדרו באזור חלב וגרמו לעלייה משמעותית במחירי הסחורות.
המלחמה באוקראינה והירידה העקבית במפלסי המים של נהר הפרת, עלולים לגרום להשפעה גדולה לרעה על הגישה למים ולחשמל ועל ביטחון המזון באזור.
הערות שוליים

↑  Provinces of Syria
↑  JSTOR, The Political Economy of Aleppo in an Age of Ottoman Reform, JSTOR
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560014405171  GND: 4912350-6  LCCN: n86066766  VIAF: 130268283   WorldCat (עם VIAF): 130268283
בנואה מאז'ימל

| --- | --- |

 לידה:  11 במאי 1974 (בן 50) הרובע הארבעה-עשר של פריז, צרפת 
 שם לידה:  Benoist René Christian Magimel 
 מדינה:  צרפת צרפת
 תקופת הפעילות:  מ-1988 
 בן או בת זוג:  ז'ולייט בינוש 
 צאצאים:  Hana Magimel 
 פרסים והוקרה:  פרס פסטיבל קאן לשחקן הטוב ביותר (2001)  פרס סזאר לשחקן הטוב ביותר (2022)  פרס לומייר לשחקן הטוב ביותר (2022)  פרס סזאר לשחקן המשנה הטוב ביותר (2016)  קצין מסדר האמנויות והספרות (9 ביולי 2013)  פרס סזאר לשחקן הטוב ביותר (2023) 
 פרופיל ב-IMDb
 
בנואה מאז'ימל (בצרפתית: Benoît Magimel; נולד ב-11 במאי 1974) הוא שחקן צרפתי.
ביוגרפיה

מאז'ימל נולד בפריז, בגיל שש עשרה עזב את בית ספר על מנת להתמקד בקריירת המשחק שלו.
ב-1988 הופיע לראשונה בקולנוע בקומדיה "La Vie est un long fleuve tranquille" על שני נערים שהוחלפו בלידתם.
ב-1996 הופיע בסרט "Les Voleurs" עם קתרין דנב.
ב-1999 גילם את אלפרד דה מיסה בסרט "Les Enfants du Siècle".
ב-2000 שיחק את התפקיד הראשי של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת בסרט הביוגרפי על חייו "Le Roi danse".
ב-2001 זכה בפסטיבל קאן בפרס השחקן הטוב ביותר על הסרט המורה לפסנתר.
ב-2003 שיחק בסרט "פרח הרוע" לצד נטלי ביי.
ב-2004 שיחק בסרטו של קלוד שברול "השושבינה" המבוסס על רומן מאת רות רנדל.
ב-2005 גילם טייס בסרט "Les Chevaliers du ciel".
ב-2007 שיחק בסרט "La Fille coupée en deux" לצד לודווין סנייה.
ב-2008 שיחק בסרט "La Possibilité d'une île" המתבסס על רומן של מישל וולבק.
ב-2010 דיבב את הבובה קן, בן זוגה של ברבי בדיבוב הצרפתי של "צעצוע של סיפור 3".
בשנת 2011 שיחק בסרט המלחמה "כוחות מיוחדים" בתור טיק-טאק לצדם של דיאן קרוגר ודג'ימון הונסו.
בשנת 2021 שיחק בסרט הדרמה "בשלווה" של הבמאית עמנואל ברקוט הסרט הוקרן בבכורה ב-6 ביולי 2021; מאז'ימל זכה לביקורות חיוביות על הופעתו בסרט ואף זכה בפרס לומייר לשחקן הטוב ביותר.
בשנת 2023 גילם את דודין בופנט בסרט "הקדירה".
בשנת 2024 שיחק בסרט הדרמה ההיסטורי "רוזלי" (אנ') של הבמאית סטפני די גוסטו (אנ') שעלילתה מתרחשת בצרפת של 1870.
חיים אישיים

מ-1998 ועד 2003 היה בן זוגה של השחקנית ז'ולייט בינוש, לזוג נולדה בת.
גדי לסין

| --- | --- |

 לידה:  רמת דוד
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב  המסלול האקדמי המכללה למינהל  אוניברסיטת הרווארד 
 מעסיק:  שטראוס גרופ 
 מספר צאצאים:  3 
 
גדי לסין הוא נשיא ומנכ"ל קבוצת שטראוס לשעבר.
ביוגרפיה

גדי לסין נולד בקיבוץ רמת דוד להורים שעלו מארגנטינה, גדל בדימונה ובנתניה ושימש כקצין ביחידה מובחרת בחיל האוויר. לסין הוא בוגר MBA מאוניברסיטת בן-גוריון, BA במנהל עסקים מהמכללה למינהל ובוגר קורס המנכ"לים בבית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד.
לסין החל לעבוד בקבוצת שטראוס ב-1993 כמקדם מכירות ובתקופה של עשרים שנים שימש במספר תפקידים ובהם מנהל אזורי למכירות והפצה, מנהל הפצה ארצי, מנכ"ל חטיבת המכירות וההפצה של שטראוס ישראל, מנכ"ל מחלבות שטראוס ומנכ"ל שטראוס ישראל. בנוסף, עם כניסתה של קבוצת שטראוס לשוק הסלטים והמטבלים בארצות הברית, לסין שימש כמנכ"ל של חברת הסלטים של שטראוס בארצות הברית – סברה, בתוך שנה הפכה החברה למובילת שוק החומוס בארצות הברית.
לסין כיהן בתפקיד נשיא ומנכ"ל קבוצת שטראוס בין השנים 2009 ו-2018. מונה לתפקיד בגיל 41 ובתפקידו היה אחראי לסין על כלל הפעילות של קבוצת שטראוס, על חברותיה, בישראל ובכעשרים מדינות ברחבי העולם. קבוצת שטראוס צמחה בשנים האלו מהכנסות של 6.3 מיליארד ש"ח בשנת 2009 ורווח נקי של 233 מיליון שקלים ועד להכנסות שיא של 8.5 מיליארד ש"ח ורווח נקי של 489 מיליון שקלים בשנת 2018. רוב ההכנסות מגיעות מפעילות הקבוצה מחוץ לישראל, בעיקר בשל פעילותה בתחום הסלטים והמטבלים ובאמצעות חברת הקפה הבינ"ל של שטראוס. לסין הוביל את קבוצת שטראוס משווי שוק של 3.9 מיליארד ש"ח ביום כניסתו לתפקיד ועד לשווי שוק של 8.65 מיליארד ש"ח ביום פרישתו. מאז שנת 2012 נבחר לאחד מחמישים המנהלים הטובים בישראל בדירוג העיתון כלכליסט כאשר בשנת 2017 דורג במקום ה-7.
בנוסף לתפקידו בשטראוס, שימש כיו"ר איגוד המזון (2008-2013), כיו"ר מועצת התעשיינים בהתאחדות התעשיינים (2014-2015). וכחבר בפורום השולחן העגול הממשקי בראשות ראש הממשלה ובהשתתפות בכירי המגזר העסקי והמגזר השלישי.
כיהן בהתנדבות כיו"ר הקרן למיזמים לאומיים לשינוי חברתי, וייעץ כמנטור לסטודנטים בבי"ס למנהל עסקים MBA של המרכז הבינתחומי הרצליה. בעבר שימש כדירקטור וחבר הנהלה בעמותת שובל המספקת רפואת שיניים לילדים נזקקים.
לסין נשוי לקארן ואב לשלוש בנות, גילי, נועה ודנה.
בתחילת מאי 2018 יצא לחופשת מחלה וכחודשיים לאחר מכן בתחילת יולי 2018 הודיע על פרישה מתפקיד מנכל הקבוצה.
נכון לשנת 2021 מכהן כדירקטור בחברות ICL, אוריין, אלקטרה מוצרי צריכה. במקביל, חזר לספק ייעוץ עסקי לחברות בארץ ובעולם[דרוש מקור][מפני ש...].
לקריאה נוספת

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
גיא קצוביץ', ‏גדי לסין: "אנו חיים במדינה יקרה", באתר גלובס, 19 ביוני 2011
נורית קדוש, לסין: "מכירת חברה ישראלית לבעלות זרה היא איום אסטרטגי על ישראל", באתר כלכליסט, 15 ביוני 2015
הערות שוליים

↑  אביב לוי, ‏זינוק במכירות חומוס שטראוס בארה"ב: כבשה 40% מהשוק, באתר גלובס, 25 בנובמבר 2009
↑  רועי ברגמן, ‏עקף את הוותיקים, רועי ברגמן, באתר גלובס, 2 באפריל 2009
↑  אילנית חיות, ‏שטראוס: מכירות הרבעון הרביעי עלו ב-9.7% ל-1.71 מיליארד שקל, באתר גלובס, 24 במרץ 2010
↑  אביב לוי, ‏שטראוס: רווח נקי של 489 מיליון שקל ב-2018 - עלייה של 17.8%, באתר גלובס, 13 במרץ 2019
↑  אביב לוי, ‏ענקיות המזון שטראוס ואסם מסכמות שנה של שיפור ברווח הנקי, באתר גלובס, 20 במרץ 2013
↑  אתר הבורסה - נתונים היסטורים, באתר info.tase.co.il
↑  נורית קדוש, מנכ"ל קבוצת שטראוס, גדי לסין, פורש מסיבות רפואיות, באתר כלכליסט, 9 ביולי 2018
↑  מוסף מנהלים: מקומות 20-11, באתר כלכליסט, 25 בדצמבר 2012
14 באפריל

14 באפריל הוא היום ה-104 בשנה (105 בשנה מעוברת) בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 261 ימים.
אירועים היסטוריים ביום זה

1118 – בלדווין השני מוכתר כמלך ירושלים
1205 – קרב אדריאנופול בין האימפריה הבולגרית השנייה לבין האימפריה הלטינית.
1471 – קרב בארנט – קרב חשוב במלחמות השושנים. ניצחון גדול של אדוארד הרביעי, מלך אנגליה.
1865 – אברהם לינקולן, נשיא ארצות הברית נורה על ידי שחקן תיאטרון דרומי שרצה לנקום על תבוסת מדינות הדרום במלחמת האזרחים האמריקנית ונפטר למחרת
1900 – נפתחה התערוכה העולמית של פריז (1900)
1912 – הספינה "טיטניק" פוגעת בשעה 23:40 (לפי שעונה) בקרחון בעת הפלגת הבכורה שלה באוקיינוס האטלנטי
1931 – לאחר ניצחון הרפובליקנים בבחירות ספרד מוכרזת כרפובליקה ומלכה, אלפונסו השלושה עשר, מוותר על תוארו ועל כסו
1944 – באסון ההתפוצצות בבומביי נספים לפחות 800 איש ונגרם הרס רב בנמל בומביי וברובעי העיר שסביבו
1974 – מוקמת האוניברסיטה הפתוחה בישראל
2002 – נשיא ונצואלה הוגו צ'אווס חוזר לשלטון אחרי יומיים של ניסיון הפיכה במדינה
2003 – הסתיים פרויקט הגנום האנושי לאחר שפוענחו 99% מהגנים ב-DNA האנושי בדיוק של 99.99%
2010 – התפרצות הר הגעש אייאפיאטלאייקוטל באיסלנד, שגורמת למשבר התעופה הגדול בהיסטוריה
2014 – 276 נערות נחטפות על ידי בוקו חראם בצ'יבוק שבניגריה
2018 – המתקפה המשולבת על דמשק וחומס – ארצות הברית, בריטניה וצרפת תקפו יעדים אחדים בסוריה בתגובה למתקפה הכימית בדומא
2024 – מתקפה איראנית ישירה על ישראל פרצה ובעקבותיה 99% מהטילים וכטב"מים יורטו
נולדו

1480 – לוקרציה בורג'ה, הדוכסית מפררה לבית בורג'ה, בתו של האפיפיור אלכסנדר השישי (נפטרה ב-1519)
1578 – פליפה השלישי, מלך ספרד (נפטר ב-1621)
1629 – כריסטיאן הויגנס, פיזיקאי ומתמטיקאי הולנדי (נפטר ב-1695)
1857 – ביאטריס, נסיכת הממלכה המאוחדת (נפטרה ב-1944)
1862 – שלמה אברהם רוזאניס, היסטוריון, בלשן וחוקר תולדות היהודים באימפריה העות'מאנית (נפטר ב-1938)
1866 – אן סאליבן, מחנכת אמריקאית, ידועה כמורתה ובת לווייתה של הלן קלר (נפטרה ב-1936)
1882 – מוריץ שליק, פילוסוף גרמני, האב המייסד של הפוזיטיביזם הלוגי והחוג הווינאי (נפטר ב-1936)
1886 – רוברט פ. היל, במאי, תסריטאי, ושחקן קנדי מתקופת הסרטים האילמים (נפטר ב-1966)
1892 – ויר גורדון צ'יילד, ארכאולוג ואנתרופולוג אוסטרלי (נפטר ב-1957)
1904 – ג'ון גילגוד, שחקן קולנוע ותיאטרון אנגלי, זוכה פרס האוסקר (נפטר ב-2000)
1912 – רובר דואנו, צלם צרפתי (נפטר ב-1994)
1921 – תומאס שלינג, כלכלן אמריקני, זוכה פרס נובל לכלכלה (נפטר ב-2016)
1923 – ג'ון הולט, סופר ומחנך אמריקני (נפטר ב-1985)
1926 – יוסף גולדשטיין, איש חינוך ישראלי (נפטר ב-2020)
1927 – אברהם יסקי, אדריכל ישראלי, חתן פרס ישראל לאדריכלות לשנת 1982 (נפטר ב-2014)
1928 – סיריל מנגו, היסטוריון וחוקר תולדות האמנות בריטי יליד איסטנבול (נפטר ב-2021)
1928 – ג'וזף גרפטון גול, ביולוג אמריקני (נפטר ב-2024)
1929 – שלמה גיורא שוהם, קרימינולוג ישראלי, הוגה דעות בין-תחומי, חתן פרס ישראל ופרס א.מ.ת
1930 – ברדפורד דילמן, שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אמריקאי (נפטר ב-2018)
1932 – לורטה לין, זמרת, פזמונאית וגיטריסטית אמריקאית, זוכת פרסי גראמי, פרסי מוזיקת הקאנטרי ופרסי המוזיקה האמריקאית (נפטרה ב-2022)
1933 – זאב ענר, שדרן רדיו ומחבר ספרי עיון ישראלי (נפטר ב-2018)
1933 – יורי אוגאנסיאן, פיזיקאי גרעין רוסי בכיר במכון המאוחד למחקר גרעיני שבדובנה
1934 – פרדריק ג'יימסון, מרקסיסט, מבקר ספרות ותאורטיקן של ספרות (נפטר ב-2024)
1935 – אריך פון דניקן, סופר וחוקר שווייצרי (מרכבות האלים)
1937 – אפי ארזי, איש עסקים, פילנתרופ ויזם היי-טק ישראלי (נפטר ב-2013)
1938 – מרדכי רביד, רופא ישראלי ופרופסור לרפואה בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת תל אביב
1938 – רבקה מיכאלי, שחקנית, מנחת טלוויזיה, בדרנית, זמרת וקומיקאית ישראלית
1940 – מריה קינסקי, רוזנת וכיניץ וטטאו (נפטרה ב-2021)
1940 – ג'ולי כריסטי, שחקנית קולנוע בריטית
1942 – ולרי ברומל, אתלט סובייטי (נפטר ב-2003)
1945 – ריצ'י בלקמור, גיטריסט אנגלי (להקת דיפ פרפל)
1950 – פטר אסטרהאזי, סופר ומסאי הונגרי (נפטר ב-2016)
1950 – ירון ניב, פרופסור מן המניין קליני לרפואה פנימית וגסטרואנטרולוגיה בפקולטה לרפואה באוניברסיטת אריאל
1961 – אילנה שושן, מפיקת סרטים, דוגמנית, שחקנית, ופעילה למען העצמת נשים
1961 – רוברט קרלייל, שחקן קולנוע וטלוויזיה סקוטי
1966 – איתי וירוב, אלוף בצה"ל בתפקיד ראש המכללות הצבאיות
1969 – נתי לוי, זמר, יוצר, פזמונאי ומלחין ישראלי
1971 – מיגל קלרו, כדורגלן קולומביאני ששיחק בתפקיד השוער (נפטר ב-2012)
1971 – קרני פוסטל, צ'לנית, זמרת ומעבדת מוזיקלית ישראלית
1973 – אדריאן ברודי, שחקן קולנוע אמריקני יהודי, זוכה פרס האוסקר
1975 – אבנר דורמן, מלחין ומנצח ישראלי
1977 – שרה מישל גלר, שחקנית אמריקאית-יהודייה
1980 – אבי מסיקה, זמר ישראלי
1980 – וין בטלר, זמר אמריקאי
1983 – ניקולוז צכיטישווילי, שחקן כדורסל גאורגי
1992 – פרדריק סורנסן, כדורגלן דני
1993 – גראהם פיליפס, שחקן אמריקאי
1996 – אביגייל ברסלין, שחקנית אמריקאית
2006 – בן שרף, כדורסלן ישראלי
נפטרו

1433 – לידווינה, קדושה נוצרייה הולנדית (נולדה ב-1380)
1759 – גאורג פרידריך הנדל, מלחין גרמני (נולד ב-1685)
1859 – ג'ורג' ביב, מזכיר האוצר של ארצות הברית וסנאטור מטעם קנטקי (נולד ב-1776)
1917 – אליעזר זמנהוף, ממציאה הפולני היהודי של השפה הבינלאומית אספרנטו (נולד ב-1859)
1935 – אמי נתר, פיזיקאית ומתמטיקאית גרמנית (נולדה ב-1882)
1944 – ג'ובאני ג'נטילה, הוגה דעות איטלקי (נולד ב-1875)
1948 – זוהר דיין, לוחם הבריגדה היהודית וההגנה (נולד ב-1926)
1951 – ארנסט בווין, פוליטיקאי בריטי (נולד ב-1881)
1964 – רייצ'ל קרסון, ביולוגית וסביבתנית אמריקאית (נולדה ב-1907)
1980 – שמעון דז'יגאן, שחקן תיאטרון, בדרן וזמר יידישאי (נולד ב-1905)
1986 – סימון דה בובואר, פילוסופית ופמיניסטית צרפתייה (נולדה ב-1908)
1991 – יוסף תקוע, דיפלומט ישראלי ונשיא אוניברסיטת בן-גוריון (נולד ב-1925)
2000 – פיל כץ, מתכנת אמריקאי, מפתח פורמט ZIP (נולד ב-1962)
2008 – אולי ג'ונסטון, אנימטור תמונות אמריקאי שנחשב כאחד מתשעת הזקנים של דיסני (נולד ב-1912)
2013 – קולין דייוויס, מנצח בריטי (נולד ב-1927)
2013 – אפי ארזי, איש עסקים, פילנתרופ ויזם היי-טק ישראלי (נולד ב-1937)
2015 – אדית געתון, רופאת ילדים ופתולוגית ישראלית (נולדה ב-1924)
2015 – סוזי נאדור-האלטר, שחיינית יהודיה-בריטית ילידת הונגריה (נולדה ב-1927)
2015 – פרסי סלדג', זמר נשמה ורית'ם אנד בלוז אמריקאי (נולד ב-1940)
2015 – מאיר רוזן, דיפלומט ישראלי, נשיא ארגון הבונדס הישראלי (נולד ב-1931)
2018 – הדסה בן-עתו, שופטת ישראלית (נולדה ב-1926)
2019 – ג'ין וולף, סופר מדע בדיוני ופנטזיה ומהנדס מכונות אמריקאי (נולד ב-1931)
2019 – ביבי אנדרסון, שחקנית שוודית (נולדה ב-1935)
2020 – מיכאל ברקן, קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה (נולד ב-1946)
2021 – ברנרד מיידוף, איש עסקים וברוקר יהודי-אמריקאי, הורשע בהונאת הפונזי הגדולה ביותר שנחשפה אי פעם (נולד ב-1938)
חגים ואירועים החלים ביום זה

13 באפריל – 15 באפריל
אפריל
לוח אירועים שנתי
נפתח שבוע בטיחות האש בהודו
פוטהנדו, ראש השנה הטאמילי
זנבזיף כספי

| זנבזיף כספי |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: חרקים
סדרה:: זנבזיפאים
משפחה:: זנבזיפים
סוג:: Lepisma
מין:: זנבזיף כספי
שם מדעי
 Lepisma saccharina ‏לינאוס, 1758
זנבזיף כספי (שם מדעי: Lepisma saccharina), הידוע גם בשם העממי "דגיג כסף הסוכר" או "דג הכסף" (מ-Silverfish באנגלית) הוא חרק מחוסר כנפיים זריז. המין קיבל את שמו בשל הגוון האפור-כסוף של גופו. הוא ניזון מחומרים שמוצאם צמחי, במיוחד פחמימות כדוגמת סוכרים ועמילנים, תזונה שהיא המקור לשמו המדעי. זנבזיף כספי הוא המין המוכר ביותר לאדם בסדרת דגיגי כסף (Thysanura).
מראה חיצוני

אורכו של הזנבזיף הכספי הוא בערך סנטימטר אחד, מחושיו ארוכים ודמויי חוט. מקור הברק המתכתי של גופו הוא בקשקשים כסופים המופיעים לאחר הנשל השלישי.