stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דייוויד סטראתיירן
פילמוגרפיה

חזרתו של סיקסוס 7 (1980)
חולה אהבה (1983)
סילקווד (1983)
אח מכוכב אחר (1984)
כשהטבע קורא (1985)
שינויים עצומים ברגע האחרון (1985)
בטווח קרוב (1986)
מאטאוון (1987)
תתקשר אליי (1987)
נדרים שבורים (1987) – סרט טלוויזיה
כוכבים ודובים (1988)
שמונה בחוץ (1988)
דומיניק ויוג'ין (1988)
היום הראשון (1989)
ממפיס בל (1990)
דין (1990)
בן של כוכב בוקר (1991)
עיר התקווה (1991)
ליגה משלהן (1992)
בוב רוברטס (1992)
פורץ דרך (1992)
סניקרס (1992)
דג התשוקה (1992)
אבודים ביונקרס (1993)
הפירמה (1993)
נהר הפרא (1994)
לאבד את איזייה (1995)
חשדות מהעבר (1995)
בית לחגים (1995)
אמא לילה (1996)
סודות אל איי (1997)
וידוייה של נערת מסיבות (1998)
סיימון בריץ' (1998)
חלום ליל קיץ (1999)
לימבו (1999)
הנאשמת (1999)
הפרחים של הריסון (2000)
מכונית כחולה (2002)
מחרטה של גן עדן (2002)
מרגל ראשי: הסיפור של רוברט הנסן (2002) – סרט טלוויזיה
רצח אינטימי (2004)
בטי פייג' הידועה לשמצה (2005)
נעדרים באמריקה (2005)
לילה טוב ובהצלחה (2005)
כולנו מארשל (2006)
תחושה של ראייה (2006)
השמיים נופלים (2006)
בהונות ברזל (2007)
עדות שבורה (2007)
זהות אבודה (2007)
לילות בלוברי (2007)
מחכים לאור יום (2007)
עניין של חיים ומוות (2007)
עלילות ספיידרוויק (2008)
הלא קרואים (2009)
נשמות קרות (2009)
מעשיה על שתי אחיות (2009)
חשופות (2010)
אלפאס (2011)
לינקולן (2012)
The Debt‏ (2015)
השקט שבפנים (2015)
פסטורלה אמריקנית (2016)
פושעי נובמבר (2017)
ארוחת ערב עם הרווה (2018) – סרט טלוויזיה
עצם בלתי מזוהה (2018)
An Interview with God‏ (2018)
גודזילה: מלך המפלצות (2019)
לשטן יש שם (2020)
ארץ נוודים (2021)
סמטת הסיוטים (2021)
שירת סרטני הנהר (2022)
A Little Prayer‏ (2023)
O Horizon‏ (2025)
The Luckiest Man in America‏ (2025)
פילמוגרפיה > טלוויזיה

Big Apple‏ (2001)
השמיים נופלים (2006)
אלפאס (2011–2012)
Z: ההתחלה של הכל (2017)
מקמאפיה (2018)
המרחב (2018)
Interrogation ‏(2020)
רוסטוב (כדורגל)

מועדון הכדורגל רוסטוב (ברוסית: Футбольный клуб Ростов) הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר רוסטוב על הדון, המשחק בליגת העל הרוסית.
המועדון נוסד ב-10 במאי 1930. בעונת 1950 המועדון השתתף לראשונה באליפות ברית המועצות והישג השיא היה מקום 4 בעונת 1991 בליגת המשנה הסובייטית. המועדון השתתף בעונת הבכורה של האליפות הרוסית, בה הישג השיא הוא מקום 2 בעונת 2015/2016. בעונת 2008 המועדון זכה באליפות ליגת המשנה הרוסית והוא זכה גם בגביע הרוסי בכדורגל בעונת 2013/2014. בעונת 2016/2017 השתתף בשלב הבתים של ליגת האלופות והישג השיא במפעלים האירופיים הוא ההעפלה לשמינית גמר הליגה האירופית.
יריבתה הגדולה היא סק"א רוסטוב, והמשחקים ביניהם מכונים הדרבי של רוסטוב. המועדון מארח את משחקי הבית ברוסטוב ארנה המכיל 43,472 מושבים.
שמות הקבוצה

סלמאשסטרוי (1936–1930)
סלמאש (1941–1936)
טרקטור (1953–1941)
טורפדו רוסטוב על הדון (1957–1953)
רוסטסלמאש (2003–1957)
מועדון הכדורגל רוסטוב (2003–ואילך)
אצטדיון

אצטדיון אולימפ-2 ברוסטוב על הדון הוא מגרש הבית הוותיק של רוסטוב. האצטדיון נבנה בשנת 1930, ונודע בשם אצטדיון רוסטסלמאש על שם מפעל המכונות רוסטסלמאש שמימן את הקמתו. שיפוצים רבים נערכו באצטדיון כשהאחרון שבהם בוצע בשנת 2002, אז נהרס היציע הדרומי שבנייתו המחודשת הסתיימה בשנת 2008. ב-2008 הקבוצה העפילה לליגה הבכירה וסיימה במקום ה-14 בעונת 2009. את עונת 2010 רוסטוב סיימה במקום התשיעי. ב-16 במאי 2010 האצטדיון זכה לארח לראשונה בתולדותיו את גמר הגביע הרוסי בכדורגל והיה האצטדיון הלא מוסקבאי הראשון שאירח את גמר הגביע. האצטדיון אירח מספר קבוצות בכירות כגרמיו הברזילאית, ראפיד וינה האוסטרית, סטיאווה בוקרשט הרומנית, יובנטוס האיטלקית, גלאטסראיי הטורקית ואוסר הצרפתית.
ב-2010 רוסיה הוסיפה את רוסטוב על הדון כאחת הערים שמועמדת לארח את מונדיאל 2018, משום כך הוחלט לבנות אצטדיון חדש בעל קיבולת של 45,000 איש. בניית האצטדיון הסתיימה בשנת 2017. רוסטוב אירחה בו בעונת 2017/2018 שלושה משחקים והאצטדיון אירח כמה משחקים משלב הבתים של גביע העולם ומשמש מאז כמגרש הבית המרכזי.
תארים והישגים

ליגת העל הרוסית :
סגנות: 2015/16
הליגה הרוסית הראשונה
זכייה: 2008
סגנות: 1994
הגביע הרוסי בכדורגל
זכייה: 2013/14
סגנות: 2002/03
גביע אינטרטוטו :
חצי גמר: 1999
הליגה האירופאית :
שמינית גמר: 2016/17
ליגת האלופות
שלב הבתים: 2016/2017
הישגים לפי עונה

זכייה בתואר      גמר או מקום שני      העפלה לליגה הבכירה      הדחה מהליגה
| עונה | ליגה | מיקום | משחקים | ניצחונות | שוויונות | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | ניקוד | גביע | אירופה | אירופה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1992 | ליגת העל | 8 | 26 | 8 | 7 | 11 | 22 | 28 | 23 | סיבוב ח' |  |  |
| 1993 | ליגת העל | 17 | 34 | 8 | 12 | 14 | 35 | 52 | 28 | סיבוב ח' |  |  |
| 1994 | הליגה הראשונה | 2 | 42 | 27 | 8 | 7 | 92 | 44 | 62 | 16 האחרונות |  |  |
| 1995 | ליגת העל | 14 | 30 | 8 | 4 | 18 | 35 | 56 | 28 | 16 האחרונות |  |  |
| 1996 | ליגת העל | 11 | 34 | 11 | 8 | 15 | 58 | 60 | 41 | סיבוב ח' |  |  |
| 1997 | ליגת העל | 13 | 34 | 9 | 14 | 11 | 34 | 38 | 41 | 16 האחרונות |  |  |
| 1998 | ליגת העל | 6 | 30 | 11 | 11 | 8 | 42 | 38 | 44 | רבע גמר |  |  |
| 1999 | ליגת העל | 7 | 30 | 11 | 8 | 11 | 32 | 37 | 41 | 16 האחרונות | אינטרטוטו | חצי גמר |
| 2000 | ליגת העל | 12 | 30 | 6 | 14 | 10 | 24 | 27 | 32 | 16 האחרונות | אינטרטוטו | סיבוב שלישי |
| 2001 | ליגת העל | 12 | 30 | 8 | 8 | 14 | 29 | 43 | 32 | 16 האחרונות |  |  |
| 2002 | ליגת העל | 11 | 30 | 7 | 10 | 13 | 29 | 49 | 31 | גמר |  |  |
| 2003 | ליגת העל | 11 | 30 | 8 | 10 | 12 | 30 | 42 | 34 | רבע גמר |  |  |
| 2004 | ליגת העל | 12 | 30 | 7 | 8 | 15 | 28 | 42 | 29 | סיבוב ח' |  |  |
| 2005 | ליגת העל | 13 | 30 | 8 | 7 | 15 | 26 | 41 | 31 | 16 האחרונות |  |  |
| 2006 | ליגת העל | 12 | 30 | 10 | 6 | 14 | 42 | 48 | 36 | רבע גמר |  |  |
| 2007 | ליגת העל | 16 | 30 | 2 | 12 | 16 | 18 | 44 | 18 | סיבוב ח' |  |  |
| 2008 | הליגה הראשונה | 1 | 42 | 29 | 9 | 4 | 78 | 29 | 96 | 32 האחרונות |  |  |
| 2009 | ליגת העל | 14 | 30 | 7 | 11 | 12 | 28 | 39 | 32 | 16 האחרונות |  |  |
| 2010 | ליגת העל | 9 | 30 | 10 | 4 | 16 | 27 | 44 | 34 | חצי גמר |  |  |
| 2011/12 | ליגת העל | 13 | 44 | 12 | 12 | 20 | 45 | 61 | 48 | חצי גמר |  |  |
| 2012/13 | ליגת העל | 13 | 30 | 7 | 8 | 15 | 30 | 41 | 29 | חצי גמר |  |  |
| 2013/14 | ליגת העל | 7 | 30 | 10 | 9 | 11 | 40 | 40 | 39 | מחזיקת הגביע |  |  |
| 2014/15 | ליגת העל | 14 | 30 | 7 | 8 | 15 | 27 | 51 | 29 | 16 האחרונות | הליגה האירופית | שלב הפלייאוף |
| 2015/16 | ליגת העל | ‏2 | 30 | 19 | 6 | 5 | 41 | 20 | 63 | 32 האחרונות |  |  |
| 2016/17 | ליגת העל | 6 | 30 | 13 | 9 | 8 | 36 | 18 | 48 | 16 האחרונות | ליגת האלופות והליגה האירופית | שלב הבתים שמינית גמר |
| 2017/18 | ליגת העל | 11 | 30 | 9 | 10 | 11 | 27 | 28 | 37 | שמינית גמר | ליגת האלופות והליגה האירופית | — |
| 2018/19 | ליגת העל | 9 | 30 | 10 | 11 | 9 | 25 | 23 | 41 | חצי גמר |  |  |
| 2019/20 | ליגת העל | 5 | 30 | 12 | 9 | 9 | 50 | 45 | 45 | שמינית גמר |  |  |
| 2020/21 | ליגת העל | 9 | 30 | 13 | 4 | 13 | 37 | 35 | 43 | 16 האחרונות | הליגה האירופית | סיבוב המוקדמות השלישי |
| 2021/22 |  | 9 | 30 | 10 | 8 | 12 | 47 | 51 | 38 | 32 האחרונות |  |  |
סגל הקבוצה > צוות מקצועי

| --- | --- |
מאמן ראשי: ספרד ג'ונתן אלבה
מאמן בכיר: רוסיה ויטלי קפאנוב
מאמן: רוסיה ויקטור אונופקו
מאמן: רוסיה מיכאיל אוסינוב
מאמן שוערים: רוסיה אנדריי קונדרטיוק
מאמן כושר: ספרד אלברו סאייברה
פיזיותרפיסט: ספרד אלחנדרו נונייס
פיזיותרפיסט-משקם: ספרד ראול אלברס
פיזיותרפיסט-משקם: ספרד אנטוניו טאפיה
משקם: ספרד מנואל סאייברה
רופא ראשי: רוסיה מיכאיל וארטאפטוב
רופא: רוסיה דניס וסיאנסקי
מעסה: רוסיה רומן אבאקומץ
מעסה: רוסיה מיכאיל מוראשקינצב
סגל הקבוצה > כדורגלנים בולטים בעבר ובהווה

רוסיה איגור גאמולה
רוסיה אלכסנדר גיצלוב
רוסיה ויקטור פונדלניק
רוסיה סרגיי אנדרייב
רוסיה סרגיי באלחנין
רוסיה יורי קובטון
רוסיה יורי קליוצ'ניקוב
רוסיה גנאדי סטיופושקין
רוסיה איגור חאנקייב
רוסיה רומן אדמוב
רוסיה דמיטרי לוסקוב
רוסיה דמיטרי קיריצ'נקו
רוסיה מיכאיל אוסינוב
רוסיה אלכסנדר מסלוב
רוסיה דניס קולודין
רוסיה ארטיום דזיובה
רוסיה דמיטרי טורבינסקי
רוסיה אלכסנדר בוחארוב
רוסיה דמיטרי פולוז
רוסיה אלכסיי איאונוב
רוסיה פאבל ממאייב
אוקראינה ולדיסלב פרודיוס
אוקראינה אנטולי בסמרטני
אוקראינה איליה בליזניוק
אוקראינה ולדיסלב דויון
אוקראינה אולג מאטבייב
אוקראינה ולדימיר סאבצ'נקו
אוקראינה אולג מאטבייב
ארמניה חורן ביירמיאן
בלארוס טימופיי קלאצ'וב
גאורגיה ג'אנו אנאנידזה
אוזבקיסטן אנדריי אקופיאנץ
אוזבקיסטן אלדור שומורודוב
טורקמניסטן גורבן ברדייב
לטביה יוריס לאיזאנס
לטביה אלכסנדר קולינקו
מולדובה אלכסנדרו גצקאן
ניגריה איסאק אוקורונקבו
רומניה רזבאן קוצ'יש
סרביה מילוש קרושצ'יץ'
קרואטיה סטיפה פלטיקוסה
ארגנטינה הקטור בראקמונטה
דרום אפריקה מתיו בות
קמרון בנואה אנגבווה
אנגליה דייוויד בנטלי
צרפת פלורן סינמה פונגול
חוף השנהב איגור לולו
אנגולה בשטוש
ספרד ססאר נבאס
אקוודור כריסטיאן נובואה
איראן סרדאר אזמון
פינלנד רומן יריומנקו
בולגריה איבלין פופוב
נורווגיה מתיאס נורמן
ברזיל רונאלדו
ספונסרים, בעלות ויצרניות תלבושות

ביוני 2020 פורסם הרכב הבעלים המחזיקים במניות החברה: 51% ממניות החברה נמצאים בידי ממשלת מחוז רוסטוב באמצעות המשרד לענייני אדמות ורכוש. 43.61% בבעלות חברת South Capital בבעלותו של איש העסקים ארטאשס ארוטיוניאנץ.
| שנים | יצרנית תלבושות | שנים | ספונסרים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1982—1994 | אדידס | 1930—1993 | ללא ספונסר |
| 1982—1994 | אדידס | 1994 | Konvekta |
| 1995—1996 | Reusch | 1995—1996 | Doninvest |
| 1997—1998 | Erima | 1997—1998 | ללא ספונסר |
| 1999—2001 | יומברו | 1999—2000 | אלפא בנק |
| 1999—2001 | יומברו | 2000 | קבוצת התעשיות MAIR |
| 1999—2001 | יומברו | 2001 | ללא ספונסר |
| 2002 | Diadora | 2002 | אלפא גרופ |
| 2003 | נייקי | 2003 | ללא ספונסר |
| 2004—2008 | יומברו | 2003 | ללא ספונסר |
| 2004—2008 | יומברו | 2004—2005 | ללא ספונסר |
| 2004—2008 | יומברו | 2006 | הפחם הרוסי |
| 2004—2008 | יומברו | 2007—2008 | Estar Holding |
| 2009 | נייקי | 2009—2010 | ללא ספונסר |
| 2010 | Patrick‏ | 2009—2010 | ללא ספונסר |
| 2011 | Puma | 2011 | ללא ספונסר |
| 2011 | Puma | 2011 | ‏Golden Seed |
| 2012—2016 | Joma | 2012 | ‏Golden Seed |
| 2012—2016 | Joma | 2012—2013 | ללא ספונסר |
| 2012—2016 | Joma | 2014—2015 | ‏TNS Energo |
| 2012—2016 | Joma | 2015—2017 | ‏TNS Energo |
| 2016-2018 | ‏אדידס | 2016—2017 | Highscreen |
| 2016-2018 | ‏אדידס | 2017—2018 | South Capital |
| 2016-2018 | ‏אדידס | 2017—2018 | ‏PariMatch |
| ‏2018—2019 | ‏Joma | 2018—2019 | ‏PariMatch |
| ‏2018—2019 | ‏Joma | 2018—2019 | TNS Energo |
| ‏2018—2019 | ‏Joma | 2019 | אגרוקום |
| ‏2018—2019 | ‏Joma | 2019 | רוסטסלמאש |
| ‏2019—2020 | ‏אדידס | 2019—2020 | רוסטסלמאש |
| ‏2019—2020 | ‏אדידס | 2019—2020 | PariMatch |
| ‏2019—2020 | ‏אדידס | 2019—2020 | TNS Energo |
| ‏2019—2020 | ‏אדידס | 2019—2020 | NZNP |
| ‏2020—ואילך | ‏Puma | 2020—ואילך | NZNP |
| ‏2020—ואילך | ‏Puma | 2020—ואילך | TNS Energo |
| ‏2020—ואילך | ‏Puma | 2020—ואילך | רוסטסלמאש |
| ‏2020—ואילך | ‏Puma | 2020—ואילך | Betcity |
מאמנים

למעלה מ-30 מאמנים הדריכו את שחקני מועדון הכדורגל מהדון החל משנות ה-50 ועד ימינו. רק מעטים מהם עבדו במועדון יותר משנתיים.
מאמנים > בליגה הסובייטית

| שם | לאום | שנים | הישגים |
| --- | --- | --- | --- |
| גריגורי טקאצ'נקו | ברית המועצות ברית המועצות | 1950 |  |
| אלכסנדר שצ'לצ'קוב | ברית המועצות ברית המועצות | 1951–1952 |  |
| פיוטר שצ'רבאטנקו | ברית המועצות ברית המועצות | 1953–1955   1966–1967 |  |
| יורי חודוטוב | ברית המועצות ברית המועצות | 1956 |  |
| גריגורי דוגאנוב | ברית המועצות ברית המועצות | 1956–1958 |  |
| אלכסנדר גריגורייב | ברית המועצות ברית המועצות | 1959 |  |
| גריגורי טרייניס | ברית המועצות ברית המועצות | 1960–1961 |  |
| גאורגי מאזאנוב | ברית המועצות ברית המועצות | 1962–1963 |  |
| ולנטין חאחונוב | ברית המועצות ברית המועצות | 1963–1965   1969–1978 |  |
| ויקטור פונדלניק | ברית המועצות ברית המועצות | 1968–1969 |  |
| ולדימיר נוביק | ברית המועצות ברית המועצות | 1979–1982 |  |
| אנטולי פולוסין | ברית המועצות ברית המועצות | 1983–1984 |  |
| ולרי סינאו | ברית המועצות ברית המועצות | 1985–1990 |  |
| אנבר יולגושוב | ברית המועצות ברית המועצות   רוסיה רוסיה | 1990–1995 | העפלה לליגת העל (1994) |
מאמנים > בליגה הרוסית

| שם | לאום | שנים | הישגים |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אנבר יולגושוב | ברית המועצות ברית המועצות   רוסיה רוסיה | 1990–1995 | העפלה לליגת העל (1994) |  |
| סרגיי אנדרייב | רוסיה רוסיה | 1995–2000 | העפלה לגביע האינטרטוטו (1999, 2000) |  |
| סרגיי באלחנין | רוסיה רוסיה | 2001   2002–2003   2004   2005–2007   2011–2012 | חצי גמר גביע המדינה (2011/12), גמר גביע המדינה (2002/03) |  |
| אנטולי באידאצ'ני | רוסיה רוסיה | 2001–2002   2012 |  |  |
| סרגיי בוטנקו | רוסיה רוסיה | 2003 |  |  |
| ויטלי שבצ'נקו | רוסיה רוסיה | 2004 |  |  |
| גנאדי סטיופושקין | רוסיה רוסיה | 2005 |  |  |
| פול אשואורט (מ. מ.) | אנגליה אנגליה | 2005 |  |  |
| ולרי פטראקוב | רוסיה רוסיה | 2005 |  |  |
| פאבל יקובנקו | אוקראינה אוקראינה | 2007 |  |  |
| אולג דולמטוב | אוקראינה אוקראינה | 2007–2009 | זכייה בליגת המשנה (2008) |  |
| אולג פרוטאסוב | אוקראינה אוקראינה | 2010–2011 | חצי גמר גביע המדינה (2010/11) |  |
| ולדימיר ליוטי (מ. מ.) | אוקראינה אוקראינה | 2011 |  |  |
| אנדריי טללאייב (מ. מ.) | רוסיה רוסיה | 2011 |  |  |
| מיאודראג בוז'וביץ' | מונטנגרו מונטנגרו | 2012–2014 | גביע המדינה (2013/14), חצי גמר גביע המדינה (2012/13) |  |
| איגור גאמולה | אוקראינה אוקראינה | 2014 |  |  |
| גורבן ברדייב | טורקמניסטן טורקמניסטן | 2014–2016 | מקום 2 בליגת העל (2015/16) |  |
| דמיטרי קיריצ'נקו (מ. מ.) | רוסיה רוסיה | 2016 | שלב הבתים בליגת האלופות |  |
| איוואן דניליאנץ | אוסטריה אוסטריה | 2016–2017 |  |  |
| לאוניד קוצ'וק | בלארוס בלארוס | 2017 |  |  |
| דמיטרי קיריצ'נקו (מ. מ.) | רוסיה רוסיה | 2017 |  |  |
| ואלרי קרפין | רוסיה רוסיה | 2017–2021 |  |  |
| יורי סיומין | רוסיה רוסיה | 2021 |  |  |
| זאור טדייב (ממלא מקום) | רוסיה רוסיה | 2021 |  |  |
| ויטאלי קפאנוב | רוסיה רוסיה | 2021–2022 |  |  |
| ואלרי קרפין | רוסיה רוסיה | 2022–2025 |  |  |
| ג'ונתן אלבה | ספרד ספרד | 2025– |  |  |
שיאים קבוצתיים ואישיים > בליגה הסובייטית

ההישג הגבוה ביותר - מקום 4 בליגה הראשונה (1991)
הניצחון בהפרש הגבוה ביותר - 0:9 על ספרטק אורדז'וניקידזה (21 במאי 1961)
ההפסד בהפרש הגבוה ביותר - 1:9 על ספרטקי טביליסי (16 באוגוסט 1953)
שיאן הופעות - סרגיי באלחנין (425 משחקים, 354 בליגה)
שיאן שערי ליגה - אלכסנדר איבנוב (97 שערים)
שיאן שערים לעונה - אנטולי ביקוב, 29 שערים - 1976
שיאים קבוצתיים ואישיים > בליגה הרוסית

ההישג הגבוה ביותר - מקום 2 בליגת העל (2015/16)
הניצחון בהפרש הגבוה ביותר:
 0:6 - על בלטיקה קלינינגרד (23 ביוני 1994)
 2:7 - על קמאז נברז'ניה צ'לני (17 ביולי 1996)
 1:6 - על שיניק ירוסלבל (30 בספטמבר 2006)
 0:6 - על מאשו"ק ק.מ.ב (פיאטיגורסק) (17 באוקטובר 2008)
ההפסד בהפרש הגבוה ביותר:
 6:0 - מול צסק"א מוסקבה (31 באוגוסט 2014)
שיאן הופעות - מיכאיל אוסינוב (222 משחקים)
שיאן שערי ליגה - אלכסנדר מאסלוב (90 שערים)
שיאן שערים לעונה - אלכסנדר מאסלוב, 23 שערים - 1996 (הפך מלך השערים של אותה עונה)
אחת מהסדרות הארוכות ביותר בכדורגל הרוסי היא הסדרה ללא ניצחונות של רוסטסלמאש-רוסטוב במשחקים מול לוקומוטיב מוסקבה. אחרי 19 במאי 1987 (ניצחון של רוסטסלמאש במוסקבה 1:2) הקבוצה מרוסטוב על הדון ניצחה בפעם הראשונה את לוקומוטיב רק ב-1 באוגוסט 2010 (0:1 במוסקבה).
סמלי הקבוצה

סמל הקבוצה בשנים 2003–2014.
סמל הקבוצה בשנים 1958–1989, 1996-2003.
הערות שוליים

↑  Футбольный стадион Ростов Арена в Ростове-на-Дону Президент "Ростова": "Ростов Арена" будет домашним стадионом клуба в РФПЛ
↑  Кто владеет российским футболом: от госкорпораций до миллиардеров
↑  «Ростов» переоделся в Nike
↑  ФК «Ростов» и Patrick стали партнёрами!
↑  «Ростов» оденется в Puma
↑  «Терек» — «Ростов», 21 тур ЧР-2011/12
↑  «Ростов» и Joma начинают сотрудничество
הקבוצה אחרי הניצחון בגמר הגביע הרוסי 2013/14
אצטדיון אולימפ-2
רוסטוב ארנה
שחקני רוסטוב לקראת המשחק מול באיירן מינכן. 23 בנובמבר 2017.
מריה בקלובה

| --- | --- |

 לידה:  4 ביוני 1996 (בת 28) בורגס, בולגריה 
 שם לידה:  Maria Valcheva Bakalova 
 מדינה:  בולגריה 
 תקופת הפעילות:  מ-2015
 מקום לימודים:  Krastyo Sarafov National Academy for Theatre and Film Arts 
 פרופיל ב-IMDb
 
מריה ואלצ'בה בקלובה (בבולגרית: Мария Бакалова. היגוי: mɐˈrijɐ bɐˈkaɫovɐ; נולדה ב-4 ביוני 1996) היא שחקנית קולנוע בולגריה, אשר התפרסמה בזכות תפקידה בתור טוטר סגדייב בסרט "בוראט 2" משנת 2020; על הופעתה בסרט, היא קיבלה מועמדות לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, לפרס גלובוס הזהב ולפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה.
ילדות

בקלובה נולדה בבורגס, בולגריה, בתם היחידה של רומינה בקלובה ושל ואלצ'ו בקלוב. היא החלה בשיעורי שירה ובנגינה על חליל כשהייתה בת שש. היא למדה במגמת תיאטרון דרמטי בבית הספר הלאומי לאמנויות בעיר בורגס. לאחר מכן, היא עברה להתגורר בסופיה שם החלה לימודי קולנוע באקדמיה הלאומית לאמנויות התיאטרון והקולנוע, וסיימה את לימודיה בשנת 2019.
קריירת משחק

בקלובה החלה את הקריירה שלה במשחק בסרטים בולגריים: בשנת 2018 שיחקה בסרט Transgression וב 2020 בסרט Last Call.
התפקיד בזכותו פרצה הוא דמותה של טוטר סגדייב, בסרט ההמשך ל"בוראט: רוצה לומד תרבות אמריקה בשביל נהדרת קזחסטן - בוראט 2 (סרט המשך לבוראט: העברת שוחד עצום לשלטון אמריקני לרווחת קזחסטן בעבר אומה מופלאה). בסרט בקלובה מגלמת את טוטר, שהיא ביתו של הכתב הבדיוני הקזחי בוראט סגדייב. בקלובה נבחרה מבין יותר מ-600 שחקניות בעקבות אודישן שבו הפגינה יכולת אלתור מרשימה. המבקרים שיבחו את הופעתה של בקלובה בסרט, ומאט פאולר מ- IGN טען ש"הממצא הפנטסטי של הסרט, מריה בקלובה, שנותנת פייט לדמות של סשה ברון כהן, הוא הדבר שרוב האנשים ידברו עליו בעקבות הסרט הזה" . מבקר הקולנוע של לוס אנג'לס טיימס, ג'סטין צ'אנג, תיאר את הופעתה של בקלובה כ"מדהימה", והילל את הדרך בה היא מציגה את המסע שעוברת הדמות אותה היא מגלמת: "באנרגיה מטורפת ושכנוע נוגע ללב". החל מאוקטובר 2020, סשה ברון כהן מנסה לגרום לכך שבקלובה תהיה מועמדת לפרס האוסקר במסגרת טקס פרסי האוסקר ה-93 בשנת 2021.
בשנת 2022 ישבה בקלובה בראש ועדה לבחירת הסרט הבולגרי שיועמד לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר, בטקס פרסי אוסקר ה-95.
פילמוגרפיה חלקית > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2017 | XIIa | מילנה |  |
| 2018 | Transgression | יאנה |  |
| 2019 | The Father | ולנטינה הצעירה |  |
| 2020 | Last Call | אלכסנדרה |  |
| 2020 | בוראט 2 | טוטר סגדייב | מועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (2020)  מועמדת פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי (2020)  מועמדת פרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה (2020)  מועמדת פרס גילדת שחקני המסך לשחקנית המשנה הטובה ביותר (אנ') (2020) |
| 2021 | Women Do Cry | סוניה |  |
| 2022 | משחקי רצח (אנ') | בי |  |
| 2022 | הקפסולה | אניקה |  |
| 2022 | The Honeymoon | שרה |  |
| 2023 | שומרי הגלקסיה: חלק 3 | קוסמו כלב החלל (אנ') |  |
| 2023 | Fairyland | פולט |  |
| 2024 | הקרב על הפופ-טארט | ראדה |  |
| 2024 | המתמחה | איוונה טראמפ |  |
| 2024 | לוחמות ללא גבול (אנ') | "הפצצה" |  |
| 2025 | לא רעים בכלל 2 | פיג טייל | דיבוב |
| 2025 | O Horizon | אבי |  |
| TBA | Triumph | סלאבה פלאטניקובה | גם מפיקה |
| TBA | BirdsEye |  |  |
| TBA | Branded | לילי |  |
פילמוגרפיה חלקית > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 | Tipichno | מריה | סדרת רשת; 3 פרקים |
| 2022 | שומרי הגלקסיה בספיישל חג המולד | קוסמו כלב החלל (אנ') | ספיישל של דיסני+ |
| 2024–2025 | Creature Commandos | הנסיכה אילנה רוסטוביץ' | דיבוב; 7 פרקים |
הערות שוליים

↑  Oré, Michella. "Who Plays Borat's Daughter?". Glamour.
↑  Rosen, Christopher. "Who Plays Borat's Daughter in Borat 2? Introducing Maria Bakalova". Vanity Fair.
↑  Chang, Justin (21 אוק' 2020). "Review: Sacha Baron Cohen takes on Trump and coronavirus in clever, scattershot 'Borat' sequel". LA Times. נבדק ב-21 אוק' 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Shoard, Catherine. "Rudy Giuliani faces questions after compromising scene in new Borat film". The Guardian. נבדק ב-22 באוקטובר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  מאת יעל שוב, בוראט נגד טראמפ: 0-1 לקומדיה, אבל מה זה בכלל משנה, באתר טיים אאוט, ‏2020-10-25
↑  Fowler, Matt (22 באוקטובר 2020). "Borat Subsequent Moviefilm Review". IGN. נבדק ב-25 באוקטובר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Saad, Nardine (23 באוקטובר 2020). "Meet Maria Bakalova, the 'Borat' star in that Giuliani scene". Los Angeles Times. נבדק ב-25 באוקטובר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Periwal, Saahil Agnelo (2020-10-24). "'Oscar for Maria Bakalova': Twitter left in awe of Sacha Baron Cohen's Borat 2". www.sportskeeda.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-10-25.
↑  Goodfellow, Melanie (August 8, 2022). Oscars: ‘Borat 2’ Star Maria Bakalova To Chair Bulgaria’s Best International Film Selection Committee. Deadline Hollywood, retrieved August 8, 2022
| פרס סטלייט לשחקנית הטובה ביותר בסרט קולנוע |
| --- | --- | --- |
| דרמה (1996–2010, 2018–הווה) | פרנסס מקדורמנד (1996) ‏•‏‏ ג'ודי דנץ' (1997) ‏•‏‏ קייט בלאנשט (1998) ‏•‏‏ הילרי סוונק (1999) ‏•‏‏ אלן בורסטין (2000) ‏•‏‏ סיסי ספייסק (2001) ‏•‏‏ דיאן ליין (2002) ‏•‏‏ שרליז ת'רון (2003) ‏•‏‏ הילרי סוונק (2004) ‏•‏‏ פליסיטי האפמן (2005) ‏•‏‏ הלן מירן (2006) ‏•‏‏ מריון קוטיאר (2007) ‏•‏‏ אנג'לינה ג'ולי (2008) ‏•‏‏ שוהרה אע'דאשלו (2009) ‏•‏‏ נומי ראפאס (2010) ‏•‏‏ גלן קלוז (2018) ‏•‏‏ סקרלט ג'והנסון (2019) ‏•‏‏ פרנסס מקדורמנד (2020) ‏•‏‏ קריסטן סטיוארט (2021) ‏•‏‏ דניאל דדויילר (2022) ‏•‏‏ לילי גלדסטון (2023) ‏•‏‏ פרננדה טורס (2024) |  |
| מוזיקלי או קומדיה (1996–2010, 2018–הווה) | גווינת' פלטרו (1996) ‏•‏‏ הלן האנט (1997) ‏•‏‏ כריסטינה ריצ'י (1998) ‏•‏‏ ג'נט מק'תיר (1999) ‏•‏‏ רנה זלווגר (2000) ‏•‏‏ ניקול קידמן (2001) ‏•‏‏ ג'ניפר וסטפלדט (2002) ‏•‏‏ דיאן קיטון (2003) ‏•‏‏ אנט בנינג (2004) ‏•‏‏ ריס וית'רספון (2005) ‏•‏‏ מריל סטריפ (2006) ‏•‏‏ אליוט פייג' (2007) ‏•‏‏ סאלי הוקינס (2008) ‏•‏‏ מריל סטריפ (2009) ‏•‏‏ אן האת'וויי (2010) ‏•‏‏ אוליביה קולמן (2018) ‏•‏‏ אקוופינה (2019) ‏•‏‏ מריה בקלובה (2020) ‏•‏‏ אלנה חיים (2021) ‏•‏‏ מישל יאו (2022) ‏•‏‏ אמה סטון (2023) ‏•‏‏ דמי מור (2024) |  |
| סרט (2011–2017) | ויולה דייוויס (2011) ‏•‏‏ ג'ניפר לורנס (2012) ‏•‏‏ קייט בלאנשט (2013) ‏•‏‏ ג'וליאן מור (2014) ‏•‏‏ סרשה רונאן (2015) ‏•‏‏ איזבל הופר / רות נגה (2016) ‏•‏‏ סאלי הוקינס / דיאן קרוגר (2017) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb18072943z (data)  ISNI: 0000 0005 1098 2463  LCCN: no2022124660  VIAF: 3504166656955622710000   WorldCat (עם VIAF): 3504166656955622710000
אילת סווטיצקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 במאי 1977 (בת 47) נירים
 מדינה:  ישראל
 מקום מגורים:  יגור 
 עיסוק:  סופרת
 שפות היצירה:  עברית
 תחום כתיבה:  סיפורת
 סוגה:  רומן אירוטי
 תקופת הפעילות:  מ-2012
 מספר צאצאים:  3
 www.dvashbooks.co.il
 
אילת סווטיצקי (נולדה ב-30 במאי 1977) היא סופרת, עורכת, ומוציאה לאור ישראלית.
ביוגרפיה

סווטיצקי נולדה וגדלה בקיבוץ נירים. החלה לכתוב בנעוריה כשהייתה בת 14, בעיקר שירה וסיפורים קצרים.
באוקטובר 2012, לאחר שנחשפה לספר חמישים גוונים של אפור, החלה לעסוק בכתיבה. בשנת 2013 ראה אור הספר הראשון בסדרת הספרים תחרה וצבע שכתבה: תחרה וצבע ולאחר מכן ראו אור החלקים האחרים בסדרה: זהב ודיו, פנינה ומשי, ומאוחר יותר זכוכית וחול. רומנים מסוגת הרומן האירוטי העוסקים בנושאים שונים, בין היתר נושאים המבוססים על חוויות חיים אישיות של המחברת כמו התמודדות עם הפרעה דו-קוטבית, הפרעת אכילה ועוד.
בשנת 2016 הקימה את "דבש הוצאה לאור". נכון לשנת 2024 כתבה והוציאה לאור 22 ספרים.
ספריה

סדרת תחרה וצבע
תחרה וצבע מהדורה ראשונה: הוצאת אהבות, 2013. מהדורה שנייה: הוצאת דבש, 2017
זהב ודיו מהדורה ראשונה: הוצאת אהבות, 2014. מהדורה שנייה: הוצאת דבש, 2017
פנינה ומשי מהדורה ראשונה: הוצאת אהבות, 2014. מהדורה שנייה: הוצאת דבש, 2017
בעין הסערה מהדורה ראשונה: הוצאת אהבות, 2014. מהדורה שנייה: הוצאת דבש, 2017
זכוכית וחול הוצאת דבש, 2019
סדרת לאסוף את השברים
לאסוף את השברים, 2016
רסיסים של אושר, 2016.
לעיניי בלבד הוצאת דבש, 2016
סדרת חיים שלמים לחיות
חיים שלמים לחיות, הוצאת דבש, 2017
להציל את מרגו, הוצאת דבש, 2019
להמר על הכל, הוצאת דבש, 2019
סדרת לילות לואיזיאנה
ביום שתעז לאהוב, הוצאת דבש, 2021
ביום שתעז לחיות, הוצאת דבש, 2021
ביום שתעז לחלום, הוצאת דבש, 2022
ביום שתעז לראות, הוצאת דבש, 2022
סדרת סיכוי אחרון
כל המילים היפות, הוצאת דבש, 2023
כל המילים הנכונות, הוצאת דבש, 2023
ספרים נוספים
לב בקופסה, הוצאת דבש, 2017
שקרים ותקוות, הוצאת דבש, 2018
אהבה וכאוס: דירה אחת שני שותפים, הוצאת דבש, 2020
הכל ועוד קצת, הוצאת דבש, 2020
גנבת החלומות, הוצאת דבש, 2022
חיים אישיים

נשואה ואמא לשלושה מתגוררת בקיבוץ יגור. ב-7 באוקטובר במהלך טבח שבעה באוקטובר אחיה הבכור רועי פופלוול נרצח, אימה חנה פרי ואחיה נדב פופלוול נחטפו מביתם בקיבוץ נירים. לאחר 49 יום בשבי החמאס, ב-24 בנובמבר 2023, שוחררה חנה פרי, אימה של אילת, והושבה לישראל. אחיה, נדב, נרצח בשבי, וגופתו הוחזרה לישראל כעבור חודשיים.