stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ליגת האלופות
סטטיסטיקות והישגים > אישיים > שיאני השערים

להלן שיאני השערים במפעל החל מעונת 1955/56. שחקנים פעילים באירופה מופיעים בכתב מודגש.
מעודכן ל-12 במרץ 2025.
הטבלה שלהלן אינה כוללת שערים בשלבי המוקדמות.
| דירוג | לאום | שחקן | שערים | הופעות | ממוצע למשחק | שנות פעילות | מועדונים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | פורטוגל | כריסטיאנו רונאלדו | 140 | 183 | 0.765 | 2003–2022 | מנצ'סטר יונייטד (21), ריאל מדריד (105), יובנטוס (14) |
| 2 | ארגנטינה | ליונל מסי | 129 | 163 | 0.791 | 2005–2023 | ברצלונה (120), פריז סן-ז'רמן (9) |
| 3 | פולין | רוברט לבנדובסקי | 103 | 130 | 0.792 | 2011– | בורוסיה דורטמונד (17), באיירן מינכן (69), ברצלונה (17) |
| 4 | צרפת | כרים בנזמה | 90 | 152 | 0.592 | 2005–2023 | ליון (12), ריאל מדריד (78) |
| 5 | ספרד | ראול גונזלס | 71 | 142 | 0.500 | 1995–2011 | ריאל מדריד (66), שאלקה 04 (5) |
| 6 | הולנד | רוד ואן ניסטלרוי | 56 | 73 | 0.767 | 1998–2009 | פ.ס.וו. איינדהובן (8), מנצ'סטר יונייטד (35), ריאל מדריד (13) |
| 6 | גרמניה | תומאס מילר | 56 | 161 | 0.347 | 2009– | באיירן מינכן |
| 8 | צרפת | קיליאן אמבפה | 55 | 76 | 0.723 | 2015– | מונקו (6), פריז סן-ז'רמן (42), ריאל מדריד (7) |
| 9 | צרפת | תיירי הנרי | 50 | 112 | 0.446 | 1995–2011 | מונקו (7), ארסנל (35), ברצלונה (8) |
| 10 | נורווגיה | ארלינג האלנד | 49 | 48 | 1.020 | 2019– | רד בול זלצבורג (8), בורוסיה דורטמונד (15), מנצ'סטר סיטי (26) |
| 11 | אוקראינה | אנדריי שבצ'נקו | 48 | 100 | 0.480 | 1994–2012 | דינמו קייב (29), מילאן (15), צ'לסי (4) |
| 11 | שוודיה | זלאטן איברהימוביץ' | 48 | 124 | 0.387 | 2001–2021 | אייאקס (6), יובנטוס (3), אינטר מילאנו (6), ברצלונה (4), מילאן (9), פריז סן-ז'רמן (20) |
| 13 | מצרים | מוחמד סלאח | 47 | 90 | 0.522 | 2013– | פ.צ. בזל (2), רומא (1), ליברפול (44) |
| 14 | איטליה | פיליפו אינזאגי | 46 | 81 | 0.567 | 1997–2010 | יובנטוס (17), מילאן (29) |
סטטיסטיקות והישגים > אישיים > שיאני הבישולים

| דירוג | לאום | שחקן | בישולים | מועדונים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | פורטוגל | כריסטיאנו רונאלדו | 42 | מנצ'סטר יונייטד, ריאל מדריד, יובנטוס |
| 2 | ארגנטינה | אנחל די מריה | 41 | בנפיקה ליסבון, ריאל מדריד, מנצ'סטר יונייטד, פריז סן-ז'רמן, יובנטוס |
| 3 | ארגנטינה | ליונל מסי | 40 | ברצלונה, פריז סן-ז'רמן |
| 4 | ברזיל | ניימאר | 33 | ברצלונה, פריז סן-ז'רמן |
| 5 | ויילס | ראיין גיגס | 31 | מנצ'סטר יונייטד |
| 6 | ספרד | צ'אבי | 30 | ברצלונה |
| 7 | צרפת | כרים בנזמה | 29 | אולימפיק ליון, ריאל מדריד |
| 7 | ספרד | אנדרס אינייסטה | 29 | ברצלונה |
| 9 | גרמניה | תומאס מילר | 28 | באיירן מינכן |
| 10 | ספרד | ססק פברגאס | 26 | ארסנל, ברצלונה, צ'לסי |
| 10 | שוודיה | זלאטן איברהימוביץ' | 26 | אייאקס, יובנטוס, אינטר מילאנו, ברצלונה, מילאן, פריז סן-ז'רמן |
| 10 | אורוגוואי | לואיס סוארס | 26 | אייאקס, ברצלונה, אתלטיקו מדריד |
ליגת האלופות וישראל > קבוצות ישראליות בליגת האלופות

הקבוצה הישראלית הראשונה שהשתתפה במוקדמות המפעל הייתה מכבי תל אביב בעונת 1992/1993, כשהדיחה את הקבוצה המלטזית ואלטה. בסיבוב הבא, הראשון, הפסידה קבוצת מכבי תל אביב לקבוצה הבלגית קלאב ברוז' בתוצאות 0–1 בבית ו-0–3 בחוץ, ולא הצליחה להעפיל לשלב הבתים של ליגת האלופות. בעשור שלאחר מכן לא הצליחה אף קבוצה ישראלית להעפיל לשלב הבתים של ליגת האלופות.
מכבי חיפה הייתה הקבוצה הישראלית הראשונה שהעפילה לשלב הבתים, לאחר שהדיחה במוקדמות של עונת 2002/2003 את שטורם גראץ מאוסטריה. היא הוגרלה לבית עם מנצ'סטר יונייטד, באייר לברקוזן ואולימפיאקוס. משחקי הבית שלה נערכו בקפריסין בגלל המצב הביטחוני הלא יציב בישראל, לטענת אופ"א, באותה תקופה. את המשחקים מול מנצ'סטר יונייטד ואולימפיאקוס היא ניצחה בתוצאה 3 - 0, אך לבסוף סיימה במקום השלישי, הגבוה ביותר לקבוצה ישראלית ועברה לגביע אופ"א שבו הודחה על ידי א.א.ק. אתונה.
הקבוצה הישראלית השנייה שהצליחה להעפיל לשלב הבתים הייתה מכבי תל אביב, לאחר שהדיחה במוקדמות עונת 2004/2005 בליגת האלופות את HJK הלסינקי בסיבוב השני ואת פאוק סלוניקי בסיבוב השלישי. היא הוגרלה ביחד עם יובנטוס, אייאקס אמסטרדם ובאיירן מינכן. היא סיימה את הבית במקום הרביעי לאחר ניצחון בבית 1–2 על אייאקס ותיקו 1-1 עם יובנטוס.
בעונת 2009/2010 העפילה מכבי חיפה בפעם השנייה בתולדותיה לשלב הבתים, לאחר שהדיחה את גלנטורן מצפון אירלנד, אקטובה מקזחסטן ורד בול זלצבורג מאוסטריה. היא הוגרלה לבית אחד עם באיירן מינכן, יובנטוס ובורדו. מכבי חיפה הפסידה במשחק הראשון לבאיירן 3 - 0, ואת חמשת משחקיה הנותרים הפסידה בתוצאה 1 - 0 ובכך הייתה לקבוצה הראשונה בתולדות המפעל שמסיימת את שלב הבתים ללא נקודות וללא שערי זכות.
הקבוצה הישראלית השלישית שהעפילה לשלב הבתים היא הפועל תל אביב שבעונת 2010/2011 העפילה לשלב הבתים בפעם הראשונה בתולדותיה, לאחר שהדיחה את רד בול זלצבורג האוסטרית בתוצאה מצטברת של 3–4 (3-2 בזלצבורג ו-1-1 בבלומפילד). בשלב הבתים היא הוגרלה בבית אחד עם ליון, בנפיקה ליסבון ושאלקה 04. היא סיימה את הבית במקום הרביעי לאחר ניצחון 0–3 על בנפיקה, תיקו 0-0 עם שאלקה 04 (בבית) ותיקו 2-2 נגד ליון.
בעונת 2015/2016 העפילה מכבי תל אביב לשלב הבתים של ליגת האלופות בפעם השנייה בתולדותיה, לאחר שהדיחה בשלב הפלייאוף את פ.צ. בזל. מכבי תל אביב הוגרלה עם צ'לסי, פורטו ודינמו קייב. היא כבשה שער זכות אחד וסיימה את הקמפיין ללא נקודות. מכבי תל אביב בחרה לערוך את משחקיה באצטדיון סמי עופר.
בעונת 2022/2023 העפילה מכבי חיפה לשלב הבתים של ליגת האלופות בפעם השלישית בתולדותיה. בסיבוב המוקדמות השני ניצחה את אולימפיאקוס 5–1 בתום שני המשחקים. בשלב המוקדמות השלישי עברה את אפולון לימסול 4–2, ובשלב הפלייאוף גברה על הכוכב האדום בלגרד 5–4. בשלב הבתים הוגרלה עם פריז סן-ז'רמן, יובנטוס ובנפיקה ליסבון וסיימה במקום הרביעי בבית עם 7 שערי זכות ו-3 נקודות מניצחון 2–0 מול יובנטוס באצטדיון סמי עופר שבחיפה.
ליגת האלופות וישראל > שחקנים ישראלים בליגת האלופות

אבי כהן שיחק בגביע אירופה לאלופות במדי ליברפול, הזוכה בגביע, בעונת 1981/1980, אם כי לא היה בהרכב בחצי הגמר ובגמר.
באשר לגרסה המחודשת של המפעל, הרי לבד מהקבוצות הישראליות שהוזכרו, שיחקו עוד מספר ישראלים בשלב הבתים של ליגת האלופות במדי קבוצות אירופאיות. הראשון שביניהם היה חיים רביבו במדי פנרבחצ'ה בעונת 2001/2002. אחריו היו אחרים כמו קלמי סבן במדי סטיאווה בוקרשט בעונת 2006/2007, יוסי בניון במדי ליברפול, מספר עונות החל מעונת 2007/2008, בניון הוא השחקן הישראלי שהגיע להישגים הגבוהים ביותר במפעל. הכולל השתתפות בחצי גמר ליגת האלופות בעונת 2007/08, והבקעת שער ניצחון נגד ריאל מדריד בחוץ בשמינית גמר ליגת האלופות ב-2009.
ביברס נאתכו במדי רובין קאזאן בעונת 2010/2011 ובמדי צסק"א מוסקבה מספר עונות החל מעונת 2014/2015, אליניב ברדה במדי ראסינג גנק בעונת 2011/2012, בירם כיאל בסלטיק בשתי העונות שלאחר מכן, וניר ביטון במדי אותה קבוצה, החל מעונת 2014/2013. בעונת 2014/2015 שיחקו דודו ביטון וסינטיאהו סלליך בליגת האלופות בשורות מריבור וכמוהם מרואן קבהא שלוש שנים לאחר מכן. כן שיחקו רמי גרשון וקני סייף במדי גנט בעונת 2016/2015. מנור סלומון במדי שחטאר דונייצק בעונת 2020/2021.
בעונת 2023/24 נשבר שיא של ישראלים אשר נמצאים בסגלים לליגת האלופות שלא כחלק מקבוצות ישראליות עם שישה שחקנים שונים: עומרי גלזר (הכוכב האדום בלגרד) ששבר את שיא ההצלות למשחק אחד עם 13 הצלות במשחק במהלך ההפסד 1–3 מול מנצ'סטר סיטי בשלב הבתים, אוסקר גלוך (רד בול זלצבורג) 2 שערים ובישול אחד ב-481 דקות והפך לישראלי הצעיר בהיסטוריה שמבקיע בליגת האלופות בגיל 19 ו-172 ימים, סתיו למקין (שחטאר דונייצק) שיחק 65 דקות במשחק אחד טרם נפצע, בנוסף לדניאל פרץ (באיירן מינכן), ליאל עבדה (סלטיק), ותאי עבד (פ.ס.וו. איינדהובן) שהיו בסגלי הקבוצות שלהם לשלב הבתים, אך לא שותפו. כל זאת בנוסף למאמן ברק בכר אשר אימן בליגת האלופות את הכוכב האדום בלגרד.
ליגת האלופות וישראל > שידורי ליגת האלופות בישראל

ליגת האלופות משודרת כיום בישראל בכל ערוצי הספורט של ערוץ הספורט, חלק מהמשחקי שלב הבתים של ליגת האלופות משודרים גם בערוצי הספורט של צ'רלטון. בעבר משחקי גמר ליגת האלופות ומספר משחקים מצומצם בשלבי הנוקאאוט היו משודרים ברשת ובערוץ עשר.
נכון לעונת 2023/24 המשדר מתחיל בשעה 19:25 עם "אולפן ליגת האלופות", לאחר מכן משודרים שני המשחקים המוקדמים של 19:45. לאחר מכן כאשר קיימים שישה משחקים במקביל בשעה 22:00, שלושה משחקים משודרים בשידור ישיר בשלושה ערוצים שונים. שדרי המשחקים נכון לשנת 2023 הם נדב יעקבי, עמיחי שפיגלר ורן מלובני. ופרשני המשחקים הם שגיא כהן, עמרי אפק וגיא לוי. במהלך שלב הבתים בערוץ "5LIVE" לא משודר משחק אלא "ערוץ הקיבוץ" שמראה את כל השערים. צוות השדרים יושב באולפן ובכל פעם שמתרחש אירוע באחד המגרשים, הוא עובר לשם. בזמן שלא מתרחש דבר במגרשים, הפאנל משוחח. תוך כדי שתוצאות המשחקים מוצגות בצד המסך. לאחר שידור המשחקים, חברי פאנל אולפן ליגת האלופות (נכון לשנת 2023 – אלי גוטמן, דודו אוואט, טל בן חיים ואורי קופר) יושבים ומנתחים את המשחקים. כשנגמרים כל המשחקים, מתאחדים שוב הערוצים לסיכום והצגת תקצירי המשחקים. בעבר היו מתארחים בסוף התוכנית מוזיקאים שהיו מופיעים בסוף הערב. מודי בר-און הגיש את אולפן ליגת האלופות בין השנים 1997–2021. עד שנאלץ לפרוש בעקבות מחלת הסרטן ממנה סבל. מאז מירי נבו מגישה את אולפן ליגת האלופות. למעט בעונת 2022/23 בה הגיש טל פרידמן.
ההמנון הרשמי

| --- | --- |

 מדינה:  אופ"א
 שפה:  אנגלית, צרפתית, גרמנית
 מילים:  טוני בריטן
 לחן:  טוני בריטן, עיבוד ללחן של גאורג פרידריך הנדל
 תאריך מעמד רשמי:  1992
 ‏האזנהקובץ:Champions League anthem.ogg‏Ⓘ‏
 
המנון ליגת האלופות הוא עיבוד מוזיקלי של טוני בריטן להמנון צדוק הכהן של גאורג פרידריך הנדל – המנון ההכתרה של מלכי בריטניה. בריטן נשכר על ידי אופ"א בשנת 1992 כדי שיכתוב להם עיבוד להמנון. היצירה נוגנה על ידי התזמורת הפילהרמונית המלכותית והיא מושרת על ידי מקהלת האקדמיה של סנט מרטין בשלוש השפות הרשמיות של אופ"א: אנגלית, צרפתית וגרמנית. ההמנון מנוגן לפני תחילת כל משחק בליגת האלופות וגם בתשדירים שלפני המשחק. ההמנון עצמו אורך כ-3 דקות, אך מעולם לא הופץ באופן רשמי לצורכי מסחר בגרסתו המקורית. בגמר ליגת האלופות 2009 בסטדיו אולימפיקו שברומא שר את ההמנון זמר הטנור אנדראה בוצ'לי.
מילות השיר הן:
| תרגום לעברית | מקור |
| --- | --- |
אלה הן הקבוצות הטובות ביותר  אלו הן באמת הקבוצות הטובות ביותר  האירוע המרכזי!    פזמון:  האלופים  הטובים ביותר  הקבוצות הגדולות  האלופים!    מפגש גדול  אירוע ספורטיבי גדול  האירוע המרכזי!  הם הטובים ביותר  הם הטובים ביותר  אלו הם האלופים!    (פזמון): Ce sont les meilleures équipes  Sie sind die allerbesten Mannschaften  The main event!    Chorus:  Die Meister  Die Besten  Les grandes Équipes  The Champions!    Une grande réunion  Eine große sportliche Veranstaltung  The main event!  Ils sont les meilleurs  Sie sind die Besten  These are the champions!    (Chorus)
ראו גם

ליגת האלופות לנוער
‏
תחריר

| --- | --- |

 יוצרים:  שלמה משיח   אריאל בנבג'י   אסתר נמדר תמאם
 בימוי:  אריאל בנבג'י
 שחקנים:  שון סופטי   מאור שוויצר   יעל אלקנה   אסי ישראלוף   יואל רוזנקיאר   רן קפלן   הישאם סלימאן   וואל חמדון   דינה סנדרסון   יגאל נאור   עלי עלי   ואלרי חמאתי   מוריס כהן   תמרה קליינגון
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית   ערבית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  6
 הפקה
 מוזיקה:  אסא רביב   תום מאירה ארמוני
 שידור
 רשת שידור:  yes
תחריר (בערבית: "שחרור", על שם כיכר תחריר) היא סדרת טלוויזיה ישראלית שיצרו שלמה משיח, אריאל בנבג'י ואסתר נמדר תמאם, היא מבוימת על ידי אריאל בנבג'י ומככבים בה שון סופטי, יעל אלקנה, מאור שוויצר ואסי ישראלוף. הפרק הראשון של הסדרה עלה ב-Yes ב-4 בפברואר 2025, הסדרה בת שישה פרקים.
סקירת הסדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (ישראל ישראל)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (ישראל ישראל)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 6 | 6 | 4 בפברואר 2025 | 11 במרץ 2025 |
עלילה

הסדרה מבוססת על אירוע אמיתי – תקיפת שגרירות ישראל במצרים בשנת 2011. היא מספרת על אנשי השגרירות הישראלית בקהיר כשהמקומיים מחליטים לתקוף את השגרירות, כאשר מתקבלת החלטה לפנות את השגרירות, חוץ ממספר מאבטחים שיאלצו להישאר מאחור.
צוות השחקנים והדמויות

הגר שחם-שמטוב (יעל אלקנה) – רל"שית השגריר, בת זוגו של רועי. בעלילה של שנת 2013 היא אשתו של טל.
רועי ברזאני (שון סופטי) – קב"ט השגרירות, בן זוגה של הגר.
טל שמטוב (מאור שוויצר) – הסגן של רועי. בעלילה של שנת 2013 הוא בעלה של הגר.
דובצ'ק (יואל רוזנקיאר) – אחראי האבטחה בשגרירות.
גדעון (אסי ישראלוף) – שגריר ישראל במצרים.
אריאל שבתאי (רן קפלן) – מאבטח חדש בשגרירות.
אורי טולדנו – מאבטח חדש בשגרירות.
נורה (ואלרי חמאתי) – סטודנטית מצרייה לאומנות. בת זוגו של מוניר, בהריון.
צנע (יגאל נאור) – איש המוסד והבוס של דפנה.
דפנה ירושלמי (דינה סנדרסון) – אשת המוסד, כפופה לצנע.
ערן (מוריס כהן) – ראש השב"כ.
ראשיד מחפוז (הישאם סלימאן) – ראש המודיעין המצרי.
מוניר מחפוז (וואל חמדון) – סטודנט מצרי. בן הזוג של נורה. בנו של ראשיד מחפוז.
דכרורי (עלי עלי) – ראש ארגון "האחים המוסלמים" במצרים.
אסלן (דניאל אסייג) - עורך הדין של שמטוב.
מיכל (תמרה קלינגון) – עובדת בשגרירות.
ליילה (לנא מונא סברא) – סטודנטית מצרייה.
זכי (מחמוד עמאש) – סטודנט מצרי.
ג'ומעה (מיסם מסרי) – סטודנט מצרי.
כמאל (מחמוד אבו גאזי) – גנרל בצבא המצרי, מכהן כממלא מקום נשיא מצרים אחרי ההפיכה.
אמסלם (טל דנינו) –
מילאד מטר – הרמטכ"ל של הצבא המצרי.
הפקה > ליהוק

ב-6 בדצמבר 2023 פורסם שיעל אלקנה תשחק בתפקיד ראשי בסדרה. ב-1 בינואר 2024 פורסם שמאור שוויצר ושון סופטי יככבו בסדרה, כאשר הם ישחקו את טל שמטוב, סגן הקב"ט ואת רועי בראזני, הקב"ט בשגרירות ישראל במצרים ובן זוגה של דמותה של יעל אלקנה, בהתאמה. ב-15 בינואר 2024 פורסם שואלרי חמאתי תצטרף לסדרה ושהיא תגלם את נורה, סטודנטית מצרייה. שלושה ימים לאחר מכן, ב-18 בינואר 2024 פורסם שאסי ישראלוף יצטרף לסדרה, שבה הוא ישחק את שגריר ישראל במצרים.
הערות שוליים

1 2  אילן קפרוב‏, הסדרה הזו היא "פאודה" החדשה? לא בטוח שזו עדיין מחמאה, באתר וואלה, 5 בינואר 2025
1 2 3  מערכת טיים אאוט, מה רואים הלילה: ב-yes בונים על כך שזו תהיה פאודה הבאה, באתר TimeOut, ‏4 בפברואר 2025
↑  אייל לוי, הקב"טים ששרדו הסתערות אלימה של עשרות אלפי מצרים על השגרירות בקהיר, באתר ישראל היום, ‏30 בינואר 2025
1 2 3 4  רועי אבן, ‏פרט קריטי אחד יכול להפוך את "תחריר" להצלחה, באתר ‏מאקו‏, 4 בפברואר 2025
1 2 3  גיל משעלי, ‏ניב כבר יודעת? התפקיד החדש של מאור שוויצר, באתר ‏מאקו‏, 1 בינואר 2024
1 2  גיל משעלי, ‏פרסום ראשון: יעל אלקנה לוהקה לסדרה "תחריר", באתר ‏מאקו‏, 6 בדצמבר 2023
1 2  אסי ישראלוף קוטף ג'וב חדש: זו הסדרה בה יככב בקרוב, באתר אייס, 19 בינואר 2024
↑  סמדר שילוני, גם אם היא לא "פאודה" הבאה, "תחריר" יכולה להיות האירוע הבא בטלוויזיה שלכם, באתר ynet, 5 בפברואר 2025
↑  גיל משעלי, ‏מישראל למצרים: הגיוס המבטיח של ואלרי חמאתי, באתר ‏מאקו‏, 15 בינואר 2024
טום ברנג'ר

| --- | --- |

טום ברנג'ר, (2013)
 לידה:  31 במאי 1949 (בן 75) שיקגו, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1968 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מיזורי  Rich East High School 
 פרסים והוקרה:  פרס אמי לשחקן המשנה הטוב ביותר במיני סדרה או סרט טלוויזיה (2012) 
 http://tomberengeronline.com
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
טום ברנג'ר (באנגלית: Tom Berenger; נולד ב-31 במאי 1949) הוא שחקן קולנוע אמריקאי, מועמד פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר וזוכה פרס גלובוס הזהב עבור תפקידו כסמל בארנס בסרט המלחמה "פלאטון" וזוכה פרס אמי לשנת 2012 על תפקידו במיני סדרה "האטפילדס ומק'קויס".
ביוגרפיה

ברנג'ר נולד בשם תומאס מייקל מור (Thomas Michael Moore) בשיקגו.
לברנג'ר אחות אחת בשם סוזן.
את השם "ברנג'ר" בו התפרסם, בחר על שם חברו לספסל הלימודים, זאת משום שהיה כבר טומס מור אחד בכיתה בה למד.
ברנג'ר סיים את לימודיו ב"תיכון מזרח ריץ'" שבמערב שיקגו ב-1967, משם המשיך ללמוד עיתונות ב"אוניברסיטת מיזורי". ברנג'ר נטש את תחום העיתונות והחל ללמוד משחק, לשם כך נסע ללמוד במוסדות תיאטרון וקולנוע בניו יורק בתחילת שנות ה-70.
ברנג'ר החל את דרכו כשחקן במספר אופרות סבון, הופעתו הקולנועית הבולטת הראשונה הייתה בסרט "מחפשת את מר גודבר". לאחר מכן קיבל תפקיד ראשי בדרמה הקומית המצליחה "החברים של אלכס", ב-1982 זכה ברנג'ר למועמדות לפרס אמי עבור הופעת אורח שערך בסדרה הקומית "חופשי על הבר".
בשנת 1986 הגיע ברנג'ר כבר למעמד של כוכב הוליוודי בזכות הופעה בסרט המלחמה של אוליבר סטון "פלאטון". בסרט גילם את דמותו של סמל קשוח בשם בארנס אשר חולק בשאט נפש את הפיקוד עם יריבו המושבע בסרט סמל אליאס (וילם דפו), במהלך הקרבות בג'ונגלים של וייטנאם יורה בארנס באליאס למוות ומנסה להסתיר זאת, בהצלחה יתרה.
תפקיד זה זיכה את ברנג'ר בפרס גלובוס הזהב ובמועמדות לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר.
ברנג'ר הופיע שלוש שנים מאוחר יותר בחלק השני בטרילוגיית סרטי וייטנאם של אוליבר סטון "נולד בארבעה ביולי", בנוסף הופיע בתפקיד ראשי בקומדיית הבייסבול "ליגה לאומית".
לאחר מספר הופעות בסרטים דלי תקציב הופיע ב-1993 ברנג'ר במותחן האירוטי שובר הקופות "סליבר" המבוסס על רומן מאת איירה לוין, ברנג'ר שיחק באותה שנה גם בסרט הפעולה "הצלף" לצד צ'אד מייקל קולינס. לאחר תקופה בה לא עבד חזר ברנג'ר ב-2001 למסך הגדול ושיחק בתפקיד משני בדרמת הפשע המרתקת "יום אימונים מסוכן".
ב-2010 השתתף ברנג'ר בשובר הקופות המצליח של כריסטופר נולאן "ההתחלה" בתפקיד פיטר בראונינג דודו של רוברט פישר (קיליאן מרפי).
ב-2012 זכה ברנג'ר בפרס אמי לשחקן המשנה הטוב ביותר במיני סדרה על הופעתו במיני סדרה ההיסטורית "האטפילדס ומק'קויס".
לברנג'ר שישה ילדים משלוש מערכות נישואים נפרדות. בן ובת עם אשתו הראשונה ברברה וילסון, שלוש בנות עם אשתו השנייה ליסה ויליאמס ובת אחת מנישואיו הנוכחיים עם פטרישיה אלברה.
פילמוגרפיה

מחפשת את מר גודבר (1977) -בתפקיד: גארי
קיד וקסידי - הימים הראשונים (1979) - בתפקיד: בוטש קסידי
כלבי המלחמה (1981) - בתפקיד: דרו
החברים של אלכס (1983) - בתפקיד: סאם
אדי והמשוטטים (1983) - בתפקיד : פרנק ריג'ואי
עיר הפחד (1984) - בתפקיד: מאט רוסי
פלאטון (1986) - בתפקיד: סרג'נט בארנס
זר שומר עליי (1987) - בתפקיד: הבלש מייק קיגן
ללא מעצורים (1988) - בתפקיד: ג'ונתן נוקס
נבגד (1988) - בתפקיד: גארי סימונס
רומן עם המאפיה (1988) - בתפקיד: האב מייקל פייס
ליגה לאומית (1989) - בתפקיד: ג'אק טיילור
נולד בארבעה ביולי (1989) - בתפקיד: סמל גיוס
אהבה במעקב (1990) - בתפקיד: הארי דובס
השדה (1990) - בתפקיד: פטר האמריקאי
התנפצות (1991) - בתפקיד: דאג מאריק
הצלף (1993) -בתפקיד: סרג'נט תוצאס בקט
סליבר (1993) - בתפקיד: ג'יימס לאנדספורד
גטיסברג (1993) - בתפקיד: לוטננט ג'נרל ג'יימס לונגסטריט
חתיכה על תנאי (1994) - בתפקיד: ג'ייק טיילור
עקבות המסתורין (1995) - בתפקיד: לואיס גייטס
מורה מחליף (1996) - בתפקיד: שייל
ג'ינג'רברד (1998) - בתפקיד: ביל ראנדל
צדק מושחת (1998) - בתפקיד: ג'אק קאמפיוני
רב מכר לרצח (1999) - בתפקיד: גנרל באק סויין
גיבור של איש אחד (1999) - בתפקיד: ג'והן ריילי
פשע ממוחשב (2000) - בתפקיד: מק'קוי רולינס
יום אימונים מסוכן (2001) - בתפקיד: סטן גורסקי
מסתורי הוליווד (2001) - בתפקיד: טום גרינר
טיהור מוחלט (2002) - בתפקיד: רמברנדט מייסי
התנתקות (2002) - בתפקיד: האנק
הצלף 2 (2002) - בתפקיד: תומאס בקט
הצלף 3 (2004) - בתפקיד: תומאס בקט
איימי קווין (2006) - בתפקיד: מאק
פגיון (2008) - בתפקיד: וירג'יל ואלאדוס
נקודת שבירה (2009) - בתפקיד: סטיבן לואיסי
לחסל את האס 2 (2010) - בתפקיד: וולטר וויד
חוטאים וקדושים (2010) - בתפקיד: קפטן טראהאן
התחלה (2010) - בתפקיד: בראונינג
פרחי מלחמה (2012) - בתפקיד: גנרל ג'ושיה מקינטייר
נקודת שבירה (2012) - בתפקידף בן ריינולדס
צלף: מורשת (2014) - בתפקיד: מיג'ור סרג'נט תומאס בקט
ארץ רעה (2014) - בתפקיד: הרברט סלואן
השפעה (2014) - בתפקיד: טדי
צלף: חיסול סופי (2017) - בתפקיד: תומאס בקט
1st Born‏ (2019) - בתפקיד: טאקר ג'פרסון
Supervized‏ (2019) - בתפקיד: ריימונד ווינדסקי.
הדרך לחיים (2020) - בתפקיד: ג'רי ניסקאר
Blood and Money‏ (2020) - בתפקיד: ג'ים ריד
Black Warrant‏ (2022) - בתפקיד: ניק פאלקוני
Desperate Riders‏ (2022) - בתפקיד: דוקטור טילמן
טווח אפס 2 (2024) - בתפקיד: מייק מרשל
The Most Dangerous Game‏ (TBA) - בתפקיד: בנג'מין קולט
The Sheriff‏ (TBA) - בתפקיד: ג'ו קאסידי
פילמוגרפיה > טלוויזיה

הימור כפול (1986)
שוחרי שלום (2003)
אל המערב (2005)
Detective ‏(2005) - סרט טלוויזיה של הולמרק
חזרה לשורשים (2008-2007)
Desperate Hours: An Amber Alert‏ (2008) - סרט טלוויזיה
הטפילד ומק'קוי (2012)
מרואן פלאיני

מרואן עבד א-לטיף פלאיני (בצרפתית: Marouane Fellaini; בערבית: مروان عبد اللطيف فيلايني; נולד ב-22 בנובמבר 1987 באטרביק, בריסל) הוא כדורגלן עבר בלגי ממוצא מרוקאי ששיחק בעמדת הקשר.
קריירת מועדונים

פלאיני החל לשחק כדורגל בגיל 7 בקבוצת אנדרלכט. בעונתו הראשונה באקדמיית הנוער של אנדרלכט כבש 26 שערים, ובעונתו השנייה כבש 37 שערים. הוא נשאר באנדרלכט עד גיל 10, ועבר לאקדמיית הנוער של מונס. שלוש שנים לאחר מכן עבר למחלקת הנוער של מועדון פראנס בוראן. גם משם המשיך לעבור קבוצות נוער, לאחר שחתם בקבוצת הנוער של שרלרואה. בגיל 17 חתם על חוזה מקצועני רשמי ראשון בקריירה שלו, בקבוצת סטנדרד ליאז'. בין השנים 2006 ל-2008, שיחק עבור ליאז' ב-84 משחקים, בהם כבש 11 שערים. הוא התפרסם במשחק הראש המשובח שלו ובכושרו הטוב. בסוף עונת 2008, נחשב פלאיני לאחד משחקני מרכז השדה הטובים ביותר בליגת העל הבלגית, דבר שעזר לו לזכות בתואר נעל האבוני הבלגית, פרס שניתן לשחקן ממוצא אפריקאי הטוב ביותר של השנה.
לאחר דיווחים על התעניינותם של המועדונים אסטון וילה, ריאל מדריד, טוטנהאם הוטספר ובאיירן מינכן בשחקן, חתם פלאיני לבסוף באברטון האנגלית בספטמבר 2008 על חוזה ל-5 שנים. אברטון שילמה לסטנדרד ליאז' 15 מיליון פאונד תמורתו (סכום שיא עבור כדורגלן בלגי, וגם שיא מועדון באברטון). הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון חוץ 2–3 עד סטוק סיטי, ב-14 בספטמבר 2008, וכבש את שערו הראשון במהלך התיקו הביתי 2-2 מול ניוקאסל יונייטד ב-5 באוקטובר 2008.
פלאיני נודע בקרב אוהדי הקבוצה בזכות תספורתו יוצאת הדופן. אוהדים רבים של קבוצתו ושל נבחרת בלגיה נוהגים לבוא למשחקים שעל ראשם פאות "אפרו" המסמלות את שיערו של פלאיני.
ב-3 בספטמבר 2013 חתם פלאיני במנצ'סטר יונייטד ונקנה תמורת 27.5 מיליון אירו מאברטון.
בעונת 2016/2017 בליגה האירופית היה שותף פלאיני לזכייתה של קבוצתו בתואר. הוא כבש שער אחד במהלך הטורניר, ופתח בהרכב במשחק הגמר בו גברה קבוצתו 0–2 על אייאקס.
נבחרת בלגיה

לפלאיני ניתנה הבחירה לשחק בנבחרת בלגיה או בנבחרת מרוקו, ולבסוף בחר לשחק עבור בלגיה שבה נולד. הוא כבש את שערו הראשון עבור נבחרת בלגיה במשחק מוקדמות יורו 2008 נגד פורטוגל, ב-24 במרץ 2007.
ב-2 ביולי 2018 כבש לבלגיה בנגיחה את שער השוויון (2–2) מול נבחרת יפן במשחק שמינית הגמר במונדיאל 2018, שבו ניצחה בלגיה את יפן 3–2 ועלתה לרבע גמר האליפות.
ב־7 במרץ 2019 הודיע על פרישה מהנבחרת.
חייו האישיים

פלאיני נולד בבריסל להורים מרוקאים מטנג'יר. אביו, עבד א-לטיף, היה שוער בליגה המרוקאית. למרואן אח תאום זהה, בשם מנסור.
הערות שוליים

↑  Squads for 2016/17 Premier League confirmed
| נבחרת בלגיה – אולימפיאדת בייג'ינג 2008 |
| --- | --- | --- |
|  1 ביילי •  2 דה רובר •  3 קומפני •  4 ורמאלן •  5 פוקוניולי •  6 פלאיני •  7 דה מול •  8 הארון •  9 מיראלס •  10 ורטונגן •   11 מרטנס •  12 מה-קלמבאי • 13 סימאן •  14 מולמו • 15 סימאייס • 16 ואנדן בורה • 17 דה סמט • 18 דמבלה • 19 אודג'ידג'ה-אופואה • 22 דה וינטר • מאמן: דה סארט |  1 ביילי •  2 דה רובר •  3 קומפני •  4 ורמאלן •  5 פוקוניולי •  6 פלאיני •  7 דה מול •  8 הארון •  9 מיראלס •  10 ורטונגן •   11 מרטנס •  12 מה-קלמבאי • 13 סימאן •  14 מולמו • 15 סימאייס • 16 ואנדן בורה • 17 דה סמט • 18 דמבלה • 19 אודג'ידג'ה-אופואה • 22 דה וינטר • מאמן: דה סארט | בלגיה |
| נבחרת בלגיה – מונדיאל 2014 |
| --- | --- | --- |
|  1 קורטואה •  2 אלדרווירלד •  3 ורמאלן •  4 קומפני •  5 ורטונגן •  6 ויטסל •  7 דה בראונה •  8 פלאיני •  9 לוקאקו •  10 אזאר •   11 מיראלס •  12 מיניולה • 13 בוסו •  14 מרטנס • 15 ואן בויטן • 16 דפור • 17 אוריגי • 18 לומבארטס • 19 דמבלה • 20 יאנוזאי • 21 ואנדן בורה • 22 שאד'לי • 23 סימאן • מאמן: וילמוטס |  1 קורטואה •  2 אלדרווירלד •  3 ורמאלן •  4 קומפני •  5 ורטונגן •  6 ויטסל •  7 דה בראונה •  8 פלאיני •  9 לוקאקו •  10 אזאר •   11 מיראלס •  12 מיניולה • 13 בוסו •  14 מרטנס • 15 ואן בויטן • 16 דפור • 17 אוריגי • 18 לומבארטס • 19 דמבלה • 20 יאנוזאי • 21 ואנדן בורה • 22 שאד'לי • 23 סימאן • מאמן: וילמוטס | בלגיה |
| נבחרת בלגיה – יורו 2016 |
| --- | --- | --- |
|  1 קורטואה •  2 אלדרווירלד •  3 ורמאלן •  4 ניינגולן •  5 ורטונגן •  6 ויטסל •  7 דה בראונה •  8 פלאיני •  9 ר. לוקאקו •  10 אזאר •   11 קרסקו •  12 מיניולה • 13 ז'ילה •  14 מרטנס • 15 דנאייר • 16 מנייה • 17 אוריגי • 18 קבאסלה • 19 דמבלה • 20 בנטקה • 21 ג'. לוקאקו • 22 בטשואיי • 23 סימאן • מאמן: וילמוטס |  1 קורטואה •  2 אלדרווירלד •  3 ורמאלן •  4 ניינגולן •  5 ורטונגן •  6 ויטסל •  7 דה בראונה •  8 פלאיני •  9 ר. לוקאקו •  10 אזאר •   11 קרסקו •  12 מיניולה • 13 ז'ילה •  14 מרטנס • 15 דנאייר • 16 מנייה • 17 אוריגי • 18 קבאסלה • 19 דמבלה • 20 בנטקה • 21 ג'. לוקאקו • 22 בטשואיי • 23 סימאן • מאמן: וילמוטס | בלגיה |
| נבחרת בלגיה – מונדיאל 2018 (מקום שלישי) |
| --- | --- | --- |
|  1 קורטואה •  2 אלדרווירלד •  3 ורמאלן •  4 קומפני •  5 ורטונגן •  6 ויטסל •  7 דה בראונה •  8 פלאיני •  9 לוקאקו •  10 א. אזאר •   11 קרסקו •  12 מיניולה • 13 קסטילס •  14 מרטנס • 15 מנייה • 16 ת. אזאר • 17 טיילמאנס • 18 יאנוזאי • 19 דמבלה • 20 בויאטה • 21 בטשואיי • 22 שאד'לי • 23 דנדונקר • מאמן: מרטינס |  1 קורטואה •  2 אלדרווירלד •  3 ורמאלן •  4 קומפני •  5 ורטונגן •  6 ויטסל •  7 דה בראונה •  8 פלאיני •  9 לוקאקו •  10 א. אזאר •   11 קרסקו •  12 מיניולה • 13 קסטילס •  14 מרטנס • 15 מנייה • 16 ת. אזאר • 17 טיילמאנס • 18 יאנוזאי • 19 דמבלה • 20 בויאטה • 21 בטשואיי • 22 שאד'לי • 23 דנדונקר • מאמן: מרטינס | בלגיה |