stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרן אור (השקעות)
הערות שוליים

↑  רשות ניירות ערך: קרן אור של חיליק טפירו הייתה תרגיל פירמידה, באתר כלכליסט, 23 ביוני 2015
↑  שירן גולדשטיין, עוד ווינר מבית טפירו: האימפריה הפיננסית של חיליק, באתר nrg‏, 23 בנובמבר 2010
↑  אלה לוי-וינריב, ‏מפרקי קרן אור: שלמה מעוז לא היה מעורב מהותית בהתנהלות, באתר גלובס, 20 במאי 2014
↑   אסא ששון, תשואה מובטחת של 23% בשנתיים? לשלמה מעוז וחיליק טפירו הפתרונים, באתר TheMarker‏, 12 בפברואר 2014
↑  הדס מגן, ‏500 חלומות נקטלו: המשקיעים שנעקצו ב"קרן אור" מדברים, באתר גלובס, 5 ביוני 2014
↑   אסא ששון, רשות ני"ע עצרה את פעילות קרן אור של שלמה מעוז וחיליק טפירו, באתר TheMarker‏, 29 באפריל 2014
↑  תומר גנון, 29 עובדי קרן אור הגישו בקשה לפירוק החברה: "נקלענו להונאה", באתר כלכליסט, 30 באפריל 2014
↑  אלה לוי-וינריב וליטל איסטמטי, ‏ביהמ"ש מינה מפרקים זמניים לקרן אור של חיליק טפירו, באתר גלובס, 1 במאי 2014
↑  הדס מגן, ‏שנה לקריסת קרן אור - והמשקיעים לא רואים את הסוף, באתר גלובס, 1 במאי 2015
↑   אסא ששון, פרשת קרן אור: הפרקליטות עשויה להגיש כתב אישום כנגד חיליק טפירו, באתר TheMarker‏, 1 בפברואר 2017
↑  תומר גנון, "כלכליסט", שיפוץ דירות ופירעון חובות: האישום בפרשת קרן אור חושף לאן נעלם הכסף, באתר ynet, 14 בנובמבר 2017
↑  ליטל איסטמטי, ‏פרשת קרן אור מעלה שאלות קשות על התנהלות רשות ניירות ערך, באתר גלובס, 30 באפריל 2014
↑  רשות ני"ע אוסרת פרסום פרטים על מיזמי השקעה לא מפוקחים, באתר כלכליסט, 7 ביולי 2016
↑  עמדת סגל משפטית 39–103 :שאלות ותשובות בנוגע להצעה ומכירה של ניירות ערך לציבור, רשות ניירות ערך
↑  אמיר ברמלי למשקיעי קרן קלע: "הופתעתי מעוצמת המהלך שהובילה רשות ני"ע", באתר כלכליסט, 25 במרץ 2015
↑  כץ יוכל לגייס 70 משקיעים לפרויקט אחד, ללא תשקיף: אבי כץ רוצה לגייס 50 מיליון דולר לקרנות השקעה בנדל"ן, באתר כלכליסט, 27 ביולי 2015
↑   גיא ארז, קרן הגשמה גייסה 32 מיליון שקל מהציבור לצורך השקעה בנדל"ן בלונדון, באתר TheMarker‏, 24 בינואר 2017
רדיו כל הודו

| --- | --- |

 פרטי הערוץ
 מדינה:  הודו 
 תאריך השקה:  8 ביוני 1936 
 בעלות:  Prasar Bharati 
 משרד ראשי:  ניו דלהי 
 allindiaradio.gov.in
 
רדיו כל הודו (באנגלית: All India Radio, AIR) הידועה גם כאקשווני (בהינדי आकाशवाणी; מילולית "קול מהשמיים"), היא תחנת רדיו ציבורית השייכת לממשלת הודו. רדיו כל הודו הוקם בשנת 1936.
מבחינת מספר השפות המועברות, טווח המגוון החברתי-כלכלי שהיא משרתת וגודל ארגון השידור שלה, אקשווני היא רשת הרדיו הגדולה בעולם. שירות הבית של AIR כולל 262 תחנות הפרוסות ברחבי הודו, המגיעות לכמעט 92% משטחה. רדיו כל הודו משדר ב-23 שפות ו-146 ניבים.
שם התחנה

השם ההינדי של התחנה, אקשווני, היא מילה בסנסקריט שמשמעותה 'הכרזה שמימית' או 'קול מהשמיים או גן העדן'. בהינדואיזם, ג'יניזם ובודהיזם, אקשוונים מופיעים לעיתים קרובות בסיפורים כאמצעי תקשורת מגן עדן לאנושות. כאשר שמה של שירות השידור הממלכתי ההודי (ISBS) שונה לרדיו כל הודו, רבינדרנת טאגור הכריז עליו בתור אקשווני בשיר שנכתב לקראת חנוכת שירות הגלים הקצרים של כלכותה. ב־1956 הוענק השם אקשווני לשידורי רדיו כל הודו.
היסטוריה

שידור הרדיו הראשון בהודו הבריטית החל ביוני 1923. על פי הסכם ב-23 ביולי 1927, הוסמכה חברת השידור ההודית הפרטית בע"מ (IBC) להפעיל שתי תחנות רדיו: תחנת מומבאי שהחלה ב-23 ביולי 1927 ותחנת קולקטה שבאה לאחר מכן ב-26 באוגוסט 1927. החברה נכנסה לפירוק ב-1 במרץ 1930. הממשלה השתלטה על מתקני השידור והחלה את שירות השידור הממלכתי ההודי (ISBS) ב-1 באפריל 1930 על בסיס ניסיוני במשך שנתיים. ב-8 ביוני 1936 הפכה שירות השידור לרדיו כל הודו.
ב-1 באוקטובר 1939 החל שירות החוץ בשידור בפשטו, שנועד להתמודד עם תעמולת רדיו מגרמניה הנאצית המופנית לאפגניסטן, איראן ומדינות ערב. בשנת 1939 גם נפתחה תחנת דאקה במזרח הודו, במה שהוא כיום בנגלדש.
כאשר הודו הפכה לעצמאית ב-1947, לרדיו כל הודו היו שש תחנות (דלהי, בומביי, כלכותה, מדראס, לאקנאו, וטירוק'ירפאלי). שלוש תחנות הרדיו בלאהור, פשוואר ודאקה נמצאו במה שהפך לפקיסטן לאחר החלוקה.
ב־1956 מוזגה עם התחנה רדיו דקאן (אנ'), תחנת רדיו שהוקמה על ידי מיר עוסמאן עלי חאן, הניזאם השביעי של היידראבאד, ב-3 בפברואר 1935, וב-1 באפריל 1950 עבר לידי ממשלת הודו.
הערות שוליים

1 2  History of All India Radio
↑  Chandrika Kaul (2014). 'Invisible Empire Tie': Broadcasting and the British Raj in the Interwar Years. pp. 123–171. doi:10.1057/9781137445964_4. ISBN 978-1-137-44596-4.
↑  All India Radio to only be referred to as Akashvani: A brief history of the Indian public broadcaster, The Indian Express, ‏5 במאי 2023
↑  "The Long and Interesting Story of All India Radio, Hyderabad–Part 2". Wavescan-NWS78. 15 באוגוסט 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007589937205171  CiNii: DA12052828  GND: 1091411-0  ISNI: 0000 0001 2286 0229  LCCN: n50046744  SUDOC: 084253347  VIAF: 131263156   WorldCat (עם VIAF): 131263156
ראש ממשלת תוניסיה

| --- | --- |

 איוש נוכחי:  אחמד אל-חשאני
 תחום שיפוט:  תוניסיה 
 מעון:  Dar El Bey 
 ייסוד המשרה:  מאי 1922 
 אתר רשמי
 
ראש ממשלת תוניסיה הוא יושב הראש של ממשלת תוניסיה, השני בחשיבותו במדינה, אחרי הנשיא. ראש הממשלה ממונה על הרשות המבצעת יחד עם הנשיא, וכמו כן מכהן כראש מפלגתו ובאופן טבעי משמש גם כיושב הראש של קבינט הממשלה. כיום מכהן בתפקיד אחמד אל-חשאני.
משרד ראש הממשלה התוניסאי יוסד על ידי הנשיא הראשון של תוניסיה, חביב בורגיבה, עם מינויו של בהי לדגם לתפקיד ראש הממשלה ב-7 בנובמבר 1969. אף שהתפקיד היה קיים עוד קודם בתקופה הקצרה שבה התקיימה ממלכת תוניסיה, הוא בוטל כאשר בורגיבה הכריז על הקמת הרפובליקה ב-25 ביולי 1957. החוקה של 1959 קבעה כי השלטון בתוניסיה יפעל בצורת מערכת נשיאותית בה הנשיא יהיה גם ראש המדינה וגם ראש הממשלה. עם זאת, בורגיבה העביר כמה מסמכויותיו לראש הממשלה ובכך הפך אותו למעין משנה לנשיא. לאחר המהפכה בתוניסיה בשנת 2011 וניסוח חוקה חדשה, הוענקו לראש הממשלה סמכויות נוספות. על כן כיום ראש הממשלה אמון בעיקר על ענייני הפנים, במידה שווה לזאת של הנשיא, בעוד שזה אחראי בעיקר ליחסי חוץ וביטחון.
במערכת הבחירות התוניסאית הנשיא הנבחר ממנה לראשות הממשלה את יושב הראש של המפלגה הזוכה בבחירות לאספה המחוקקת, אזי המפלגה המחזיקה במספר המנדטים הגדול ביותר באספה. לראש הממשלה המיועד קיים חודש להקים קבינט ולהגיש לפרלמנט הצעת אמון. אם תתקבל הצעתו, הממשלה תושבע על ידי הנשיא. מנגנון זה למעשה מפריד בין הבחירות לנשיאות לבחירות לראשות הממשלה, וכך יכולות להיות בחירות מקבילות או בזמנים שונים. ראש הממשלה אינו נבחר אם עוברת הצבעת אי האמון באספת נציגי העם כנגדו.
נכון לשנת 2021, במהלך ההיסטוריה של תוניסיה כ-15 אנשים שונים החזיקו בתפקיד ראש הממשלה. ראש הממשלה האחרון, הישאם משישי, מונה על ידי הנשיא קייס סעיד. הוא נכנס לתפקידו ב-2 בספטמבר 2020 בעקבות התפטרותו של אליאס אל-פח'פאח', ופוטר מתפקידו ב-25 ביולי 2021.
סמכויות חוקתיות

סמכויותיו של ראש הממשלה נקבעו על ידי החוקה הנוכחית של תוניסיה משנת 2014. ראש הממשלה אחראי בעיקר על מדיניות הפנים, ואילו מדיניות החוץ, ביטחון וביטחון הפנים מרוכזים בידיי הנשיא.
ראש הממשלה אחראי על:
יצירה, תיקון ופירוק של משרדים (למעט משרדי ביטחון וחוץ הדורשים את אישור הנשיא).
יצירה, תיקון ופירוק של מוסדות ציבור, גופים ציבוריים ומחלקות מינהליות.
מתן גזירות ממשלתיות לאחר התייעצות עם מועצת השרים.
אישור וחתימה, במידת הצורך, על צווי רגולציה שהונפקו בידי השרים.
בקשה מהפרלמנט להעניק הצבעת אמון לממשלתו.
ראש הממשלה, יחד עם הנשיא, הוא בעל תפקיד ייצוגי בנוסף לתפקידו המעשי; השניים מהווים ייצוג של תוניסיה ומדיניותה, הן בעולם והן בתוניסיה.
על פי החוקה העדכנית, במקרה והנשיא לא מסוגל לבצע את תפקידו באופן זמני, על ראש הממשלה לשמש כממלא מקום הנשיא למשך 60 יום לכל היותר. בעבר חוק זה לא הגביל את כהונת מילוי המקום, מה שאיפשר את המהפכה בתוניסיה משנת 1987.
רשימת ראשי ממשלת תוניסיה

נכון ליוני 2021, היו בתוניסיה כ-15 ראשי ממשלה, מתוכם כשבעה ראשי ממשלה שעודם בחיים. האחרון שנפטר היה חאמד קארוי (1989–99), ב-27 במרץ 2020.
הערות שוליים

↑  Anthony Dworkin (12 בספטמבר 2019). "Tunisia's unpredictable elections". European Council on Foreign Relations. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 2110 2127
רדיו לבנון

| --- | --- |

 פרטי התחנה
 סוג:  רדיו ממשלתי
 שפה:  ערבית
 מדינה:  לבנון לבנון
 בעלות:  ממשלת לבנון
 תקופת הפעילות:  מ-1934
 אזורי קליטה ותדרים
 אזור קליטה:  לבנון והסביבה
 נקלט בתדר:  98.1FM ו-98.5FM
 אתר התחנה
רדיו לבנון (מוכרת יותר בשמו הצרפתי הרשמי: Radio Liban; בערבית: إذاعة لبنان; תעתיק מדויק: אד'אעת לבנן) היא תחנת רדיו לבנונית בבעלות ממשלת לבנון. התחנה היא אחת מתחנות הרדיו הוותיקות ביותר בערבית.
היסטוריה

שורשי התחנה מגיעים לשנת 1933 בתקופת המנדט הצרפתי בלבנון. התחנה החלה לשדר בשנת 1934, ונקראה רדיו המזרח. היא נוהלה על ידי תאגיד Société Radio-Orient הפרטי, והייתה תחנת הרדיו השנייה שהוקמה בעולם הערבי אחרי תחנת הרדיו המצרית שבסיסה בקהיר. בתחילת שנות ה-40, שלטונות המנדט הצרפתי השיקו אותה מחדש כרדיו-לבנט. בשנת 1946, עם עצמאות לבנון, שונה שמו של רדיו אוריינט לרדיו הלבנוני (בערבית: الإذاعة اللبنانية) תחת חסותו של תאגיד Service de Radiodiffusion de la République Libanaise. השם היה בשימוש עד שנות ה-70 כאשר אז הוא שונה לשמו הנוכחי, רדיו לבנון. תחנת הרדיו עברה למחוז סנאיה בביירות בסוף שנות ה-50. רדיו לבנון חבר באיגוד השידור של אסיה-פסיפיק.
רדיו לבנון נותרה תחנה לא מסחרית שמסרבת לשדר פרסומות כלשהן, למעט הודעות מודעות לציבור. היא פעלה כשדרן החוקי היחיד בלבנון עד 1975 כאשר עם תחילת מלחמת האזרחים בלבנון שידורים בלתי חוקיים התחרו על לב המאזינים, בעיקר עם הקמת קול לבנון וקול לבנון הערבית ובהמשך, יותר מ-150 תחנות רדיו שונות שצמצמו משמעותית את מספר המאזינים של רדיו לבנון.
עם הלגליזציה של מספר נבחר של תחנות רדיו פרטיות, רדיו לבנון נותרה התחנה הרשמית היחידה מטעם ממשלת לבנון. הארכיון היקר של הקלטות ישנות יותר שמור גם הוא באמצעות מענקים.
שידור

ערוץ השידור המרכזי הוא בערבית עם ערוץ שני המשדר בשפות אחרות, בעיקר בצרפתית, אך עם תוכניות נוספות באנגלית ובארמנית. הערוץ השני גם משדר כמה תוכניות שידורי החדשות בצרפתית של רדיו צרפת הבינלאומי. רדיו לבנון משדר גם במשך 12 שעות תוכניות בינלאומיות המיועדות לפזורה הלבנונית ולמאזינים בינלאומיים. התוכניות הבינלאומיות הן בערבית, צרפתית, אנגלית, ספרדית ופורטוגזית. התחנה משקפת בעיקר את הקו הרשמי של ממשלת לבנון ובהיותה ערוץ נייטרלי לא מפלגתי גם את דעותיהם של כל הכוחות הפוליטיים המרכזיים בלבנון. היא גם מיישמת עמדה נייטרלית ביחס לעניינים פאן-ערביים ובינלאומיים.
השידור מתבצע על הגל הבינוני שמכסה את רוב שטח לבנון וכמה מדינות שכנות בתדרים של 836kHz (עבור ערוץ השידור המרכזי בערבית) ו-989kHz (עבור הערוץ שפות זרות בערוץ השני). עם הארגון מחדש של אורכי הגל בלבנון כדי למנוע שיבוש והפרעות, הוקצו לתוכניות השפה הערבית של רדיו לבנון התדרים 98.1 ו-98.5 FM ולערוץ השני לשפות זרות הוקצה שידור ב-96.2 FM. המשדרים ממוקמים בהרי הבארוק, בהר איטו ובנאס, ליד ביקפאיה. ישנן אנטנות ממסר גם בבית מרי בהר הלבנון, בבעלבכ בעמק הבקעה ובג'בל סאפי בדרום לבנון. גם בישראל ניתן לקלוט את שידורי רדיו לבנון בתדרים 98.1 ו-98.5 FM, אך בצפון ישראל בלבד.
הערות שוליים

1 2 3  "L'Orient-LeJour: Les 80 ans de Radio-Liban : que reste-t-il de la période dorée?" (בצרפתית).
↑  "LibanVision: Radio-Liban 96.2 FM" (בצרפתית).
↑  "Eurovoix: Radio Liban Joins The Asia-Pacific Broadcasting Union".
↑  "Liban: Equipements et maintenance des studios et émetteurs de Radio Liban" (בצרפתית). InstitutFrancais.
ראש ממשלת רודזיה

| --- | --- |

 תחום שיפוט:  רודזיה רודזיה
 כפוף:  מושל רודזיה הדרומית (1923–1965) קצין המנהלה לממשלה (1970–1965) נשיא רודזיה (1970–1979)
 מעון:  סולסברי, רודזיה רודזיה
 ייסוד המשרה:  1 באוקטובר 1923
 איוש אחרון:  איאן סמית'
 תאריך ביטול המשרה:  1 ביוני 1979
 משרה יורשת:  ראש ממשלת זימבבואה
 
ראש ממשלת רודזיה (באנגלית: Prime Minister of Rhodesia) (רודזיה הדרומית לפני 1964) היה התפקיד של ראש ממשלת רודזיה שהפכה לקולוניה אוטונומית של בריטניה בשנת 1923, והכריזה על עצמאות ב-11 בנובמבר 1965. כתוצאה מכך הייתה למדינה בלתי מוכרת עד ל-1979. בדצמבר 1979, המדינה נכנסה לשלטון בריטי זמני, ובאפריל 1980 קיבלה עצמאות מוכרת בתור זימבבואה.
המערכת הפוליטית של רודזיה הייתה מבוססת על שיטת ווסטמינסטר, ותפקיד ראש הממשלה היה דומה לזה של מדינות עם היסטוריה חוקתית דומה - למשל, אוסטרליה וקנדה.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הקולוניה האוטונומית הבריטית של רודזיה הדרומית - או רודזיה מאז אוקטובר 1964 - נוצרה ב-1 באוקטובר 1923 על אדמה שנשלטה לפני כן על ידי חברת דרום אפריקה הבריטית. הממשלה הבריטית סיפחה את השטח, ומיד אחר כך מכרה אותו אל הממשלה האחראית החדשה של רודזיה הדרומית בעבור 2₤ מיליון.
מאז 1953 ועד ל-1963, רודזיה הצפונית, רודזיה הדרומית וניאסלנד - זמביה, זימבבואה ומלאווי של היום, בהתאמה - היו מאוחדות בפדרציה של רודזיה וניאסלנד, הידועה גם בשם הפדרציה המרכז אפריקאית.
ראשי הממשלה

|  | תמונה | שם | כהונה | שנות חיים | מקום לידה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | צ'ארלס קוגהאלאן Charles Coghlan | 1923–1927 (4 שנים) | 1863–1927 (מת בגיל 64) | קינג ויליאמז טאון, מושבת הכף מושבת הכף |
| 2 |  | הווארד מופאט Howard Moffat | 1927–1933 (6 שנים) | 1869–1951 (מת בגיל 82) | קורומאן, בריטניה בצ'ואנאלנד |
| 3 |  | ג'ורג' מיטשל George Mitchell | 1933 (מספר חודשים) | 1867–1937 (מת בגיל 70) | איירשייר, הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת |
| 4 |  | גודפרי הגינס Godfrey Huggins | 1933–1953 (20 שנים) | 1883–1971 (מת בגיל 87) | לונדון, הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת |
| 5 |  | גרפילד טוד Garfield Todd | 1953–1958 (5 שנים) | 1908–2002 (מת בגיל 94) | אינברקרגיל, ניו זילנד ניו זילנד |
| 6 |  | אדגר וויטהד Edgar Whitehead | 1958–1962 (4 שנים) | 1905–1971 (מת בגיל 66) | ברלין, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית |
| # |  | וינסטון פילד Winston Field | 1962–1964 (שנתיים) | 1904–1969 (מת בגיל 64) | ווסטרשייר, הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת |
| 1 |  | איאן סמית' Ian Smith | 1964–1979 (15 שנים) | 1919–2007 (מת בגיל 88) | סולסברי, רודזיה הדרומית רודזיה הדרומית |
| 2 |  | אבל מוזורווה Abel Muzorewa | 1979 (מספר חודשים) | 1925–2010 (מת בגיל 84) | אומטאלי, רודזיה הדרומית רודזיה הדרומית |
השתייכות מפלגתית:      מפלגת רודזיה;      המפלגה המאוחדת הפדרלית;      החזית הרודזית;      המועצה המאוחדת האפריקנית הלאומית
ראו גם

מושל רודזיה הדרומית
נשיא רודזיה
ראסל בנקס

| --- | --- |

ראסל בנקס, 2011
 לידה:  28 במרץ 1940 ניוטון, מסצ'וסטס, ארצות הברית 
 פטירה:  7 בינואר 2023 (בגיל 82) סרטוגה ספרינגס, ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 בן או בת זוג:  Chase Twichell 
 מספר צאצאים:  4 
 פרסים והוקרה:  פרס הספר האמריקאי (1982)  פרס אניספילד-וולף (1999)  מלגת גוגנהיים  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים 
 
ראסל בנקס (באנגלית: Russell Earl Banks;‏ 28 במרץ 1940 – 7 בינואר 2023) היה סופר ומשורר אמריקאי אשר כתב רומנים, סיפורים קצרים וספרי שירה. ספריו תורגמו לעשרות שפות, וספרו המתיקות שאחרי אף עובד לסרט קולנוע מצליח.
ביוגרפיה

בנקס נולד בעיר ניוטון (מסצ'וסטס) (אנ') אשר במדינת מסצ'וסטס, ארצות הברית ב-1940. הוא למד באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל. ובהמשך התגורר בניו יורק. היה נשוי למשוררת האמריקאית צ'ייס טווויצ'ייל. הנושאים בהם עוסקים ספריו נעים בין התמכרות לסמים, חוויות התבגרות, ניצול מיני של ילדים ואלימות. רוב גיבורי ספריו הם בני מעמד הפועלים. בנקס הרבה לתאר את חייהם של קבוצות שוליים בחברה האמריקאית. סגנון כתיבתו ריאליסטי. בנקס היה חבר האקדמיה האמריקנית לאמנויות ולספרות. הוא זכה בפרסים ספרותיים, בהם פרס אניספילד-וולף (בשנת 1999, עבור ספרו Cloudsplitter), פרס ג'ון דוס פסוס ופרס או הנרי (פרס לסיפורים קצרים אמריקאים).
במאי 2024 הוקרן לראשונה בפסטיבל הקולנוע בקאן הסרט "Oh, Canada" שביים וכתב פול שריידר המבוסס על ספרו של בנקס "Foregone" משנת 2021.
ביוגרפיה > מותו

נפטר לאחר מאבק במחלת הסרטן ב-7 בינואר 2023.
ספריו שתורגמו לעברית

המתיקות שאחרי, ידיעות ספרים, תרגום מאנגלית: מולי מלצר. 2010
חוק העצם, הוצאת כתר, תרגום מאנגלית: שרון פרמינגר, 1997
הערות שוליים

↑  הסופר האמריקני ראסל בנקס הלך לעולמו בגיל 82, באתר ynet, 8 בינואר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258111405171  PLWABN: 9810586274705606  BIBSYS: 90157360  BNE: XX968867  BnF: cb120567794 (data)  CiNii: DA05547117  GND: 119537931  ICCU: MILV113369  ISNI: 0000 0001 2137 2311  LCCN: n79131992  LNB: 000038093  MusicBrainz: 3f77017e-009e-4308-bc7c-31d25d505f30  NDL: 00462754  NKC: xx0048797  NLA: 35700923  NLK: KAC199601538  NSK: 000200586  NTA: 071754326  RERO: 02-A002966250  SNAC: w6jm2wb0  SUDOC: 033257388  Trove: 1048671  VIAF: 66487364   WorldCat (עם VIAF): 66487364
קפטן ביפהארט

| --- | --- |

 לידה:  15 בינואר 1941 גלנדייל, ארצות הברית 
 פטירה:  17 בדצמבר 2010 (בגיל 69) ארקטה, ארצות הברית 
 שם לידה:  Don Glen Vliet 
 שם במה:  Captain Beefheart 
 מוקד פעילות:  קליפורניה 
 תקופת הפעילות:  1964–2010 (כ־46 שנים) 
 מקום לימודים:  תיכון לוס אנג'לס/עמק אנטילופ 
 זרם:  אקספרסיוניזם מופשט 
 סוגה:  ארט רוק, ג'אז חופשי, פרוטו-פאנק, מוזיקה גולמית, ספוקן וורד, בלוז רוק, רוק מתקדם, רוק פסיכדלי, רוק ניסיוני, רוק אלטרנטיבי 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  קלרינט בס, shehnai, קרן יער, חלילית, חליל צד, פיקולו, אבוב, קלרינט, סקסופון, מפוחית פה, פסנתר 
 חברת תקליטים:  A&M רקורדס 
 בן או בת זוג:  Jan Jenkins 
 www.beefheart.com
 פרופיל ב-IMDb
 
דון ואן וליט (באנגלית: Don Van Vliet;‏ 15 בינואר 1941 -17 בדצמבר 2010) היה מוזיקאי ואמן אמריקאי. את עיקר פרסומו הוא רכש תחת שם הבמה "קפטן ביפהארט".
המוזיקה של ואן וליט מוגדרת לרוב כרוק אמנותי ואוונגרד, ועל אף שהוא מעולם לא זכה להצלחה מסחרית בתחום זה, אמנים רבים ציינו את המוזיקה שלו כהשפעה.
שנותיו הראשונות

נולד בשם דון גלן וליט (Don Glen Vliet) להורים בני מעמד הפועלים, וכבר מגיל צעיר התעניין באמנות, בעיקר בפיסול. על אף שהוריו לא הביעו עניין מיוחד באמנות שלו, הוא זכה לפרסום מסוים בזכות כישרונו, ובגיל צעיר זומן על ידי מנחה טלוויזיה מקומי לעבוד ולפסל יחד איתו בתוכנית. בנוסף, במספר ראיונות ואן וליט טען כי הוא קיבל הצעות למלגת לימודים בפיסול, אך הוריו סירבו. בסופו של דבר, הוריו החליטו לעבור לגור במדבר מוהאבי בקליפורניה, שם הוא עתיד לבלות את רוב חייו.
במהלך לימודיו בית ספר תיכון בלוס אנג'לס, הוא פגש את פרנק זאפה, שלמד איתו באותה השכבה. זאפה סיפר שבאותה התקופה, ואן וליט נהג "להתבודד בחדרו, לשמוע מוזיקה בקולי קולות ולצעוק לאמא שלו להביא לו עוד פחית של פפסי". השניים כתבו באותה התקופה תסריט שנקרא "קפטן ביפהארט נגד אנשי הנהמה" (Captain Beefheart vs. The Grunt People), אותו תכננו לעבד לסרט, אך הדבר מעולם לא יצא לפועל.
אחרי שנה בתיכון, החליט ואן וליט לפרוש ממנו, ועבר לנהל חנות נעליים. אחרי שנה, הוא עבר יחד עם זאפה לסן ברנרדינו. זאפה שכנע אותו לפצוח בקריירה כמוזיקאי, כיוון שזיהה את הפוטנציאל הטמון בו, במיוחד בשל מנעד קולו המרשים, שהתפרס על חמש אוקטבות.
קריירה מוזיקלית

בתחילת דרכו כמוזיקאי, ניגן ואן וליט עם להקות מקומיות שונות, ובסופו של דבר הוא הקים את "להקת הקסם" (The Magic Band) הראשונה, בעזרתו של הגיטריסט אלכס סנאופר (Alex Snouffer). כל הלהקות איתן ינגן ואן וליט בעתיד יזכו לשם זה, וכמעט כל אחד מהמוזיקאים יזכה לכינוי משלו. הכינויים שבחר ואן וליט היו מורכבים בדרך כלל משילובי מילים שהצחיקו אותו, ולא היו הגיוניים כמעט באף אחד מן המקרים. הכינויים האלו גם הופיעו כקרדיטים על עטיפות האלבומים. חברי "להקת הקסם" הראשונה היו דון ואן וליט ("קפטן ביפהארט", שם הבמה בו ישתמש בכל עבודותיו בתחום המוזיקה) כסולן, אלכס סנאופר ("אלכס סנט קלייר") כגיטריסט, דאג מון (Doug Moon) כגיטריסט, ג'רי הנדלי (Jerry Handley) כבאסיסט וויק מורטנסון (Vic Mortenson) כמתופף. מורטנסון הוחלף זמן קצר לאחר מכן על ידי פול בלייקלי.
ההרכב ניגן במועדונים קטנים באזור לוס אנג'לס וזכה להצלחה כהרכב "מחתרתי", ובשנת 1966 הם חתמו על חוזה הקלטות עם חברת התקליטים A&M. עוד באותה שנה, הוציאה הלהקה שני סינגלים שזכו להצלחה בלוס אנג'לס.
קריירה מוזיקלית > Safe as Milk

מאוחר יותר בשנת 1966, ואן וליט ולהקת הקסם הקליטו כמה שירים, שעתידים להפוך לאלבומם הראשון. השירים עצמם היו בעלי אופי נסיוני יחסית לאותה התקופה, והושפעו מאוד ממוזיקת הבלוז. A&M דחו את ההקלטות בטענה שהמוזיקה יותר מדי נסיונית, והחליטו לסיים את שיתוף הפעולה ביניהם לבין הלהקה.
בוב קראסנוו (Bob Krasnow) שעבד עם אמנים מובילים דוגמת ג'יימס בראון, הסכים להחתים את הלהקה תחת הלייבל "בודהה".
עוד באותו הזמן, החליט ואן וליט לשנות את ההרכב של "להקת הקסם". הוא צירף ללהקה את הגיטריסט ריי קודר (Ry Cooder) שיזכה בעתיד להצלחה רבה, ואת המתופף ג'ון פרנץ' (John French), אשר זכה לכינוי "דראמבו" (Drumbo).
ההקלטות תחת חברת "בודהה" נעשו באביב 1967, והתקליט יצא ב-29 ביוני תחת השם "מוגן כחלב" (Safe as Milk), אך לא זכה להצלחה מסחרית. למרות זאת, האלבום קיבל ביקורות טובות מאוד ונחשב היום כאחת מהעבודות המוערכות ביותר של קפטן ביפהארט. כמו כן, מספר מוזיקאים ציינו כי האלבום הזה חביב עליהם במיוחד. כראיה, ג'ון לנון מלהקת החיפושיות רכש את התקליט פעמיים בשביל לקבל את המדבקה שצורפה אליו.
בשנת 1999 יצא האלבום על גבי דיסק (במהדורת מונו).
קריירה מוזיקלית > Strictly Personal

קודר עזב את הלהקה אחרי ההקלטות של "מוגן כחלב", ובמקומו צורף ללהקה הגיטריסט ג'ף קוטון (Jeff Cotton). הרכב הלהקה באותה התקופה הייתה סנאופר, קוטון, האנדלי, פרנץ' וואן וליט, והם התחילו לעבוד באפריל 1968 על אלבומם השני. במקור, שמו של האלבום אמור היה להיות "זה מגיע אליך בעטיפה חומה" (It Comes to You in a Plain Brown Wrapper), כאשר חלקו הראשון הוא הקלטות מהופעה חיה. בסופו של דבר, הוחלט לוותר על הרעיון הזה, והאלבום יצא תחת השם "אישי בהחלט" (Strictly Personal). המפיק של האלבום היה קראסנו, והוא יצא תחת הלייבל שלו שנקרא "בוהן כחולה" (Blue Thumb).
לפי ואן וליט, קראסנו "הרס" את האלבום על ידי הוספת אפקטים מיוחדים, ללא הסכמתו וידיעתו.
התקליט המקורי לא זכה להצלחה, ומעט מאוד עותקים שלו הודפסו מתלכתחילה, ולכן הוא זכה למעמד של "תקליט נדיר" בקרב המעריצים. כיום זמינה גרסת הקומפקט-דיסק.
קריירה מוזיקלית > Trout Mask Replica

סנאופר עזב את הלהקה, והרכב הלהקה לקראת הקלטת האלבום השלישי, שנחשב ליצירת המופת של הלהקה היה: ביל הארקרלרוד (Bill Harkleroad), שזכה לכינוי "זוט הורן רולו" (Zoot Horn Rollo) כגיטריסט, מארק בוסטון (Mark Boston), שזכה לכינוי "רוקט מורטון" (Rockette Morton) כבאסיסט, ג'ון פרנץ' ("דראמבו") נשאר המתופף. ג'ף קוטון זכה לכינוי "אנטנאי ג'ימי סמנס" (Antennae Jimmy Semens).
הלהקה התחילה לעבוד על האלבום השלישי, אלבום כפול, שנקרא בשם "העתק מסכת שמך" (Trout Mask Replica). כל השירים באלבום נכתבו במהרה, בתקופה של כשלושה שבועות על ידי ואן וליט. כדי ללמד את הנגנים את השירים, שרק ואן וליט את המנגינה כמו שהוא רצה שהיא תשמע לפרנץ', ואילו זה היה צריך לכתוב את התווים למנגינה עצמה. הלהקה התאמנה במשך שמונה חודשים על מנת לנגן את השירים באלבום, שהיו קשים מאוד לביצוע. הם התגוררו באותו בית קטן והתאמנו יומם ולילה, כאשר פרנק זאפה, שגם הפיק את האלבום, הוא זה שמימן אותם. ואן וליט בעצמו לא תמיד היה נוכח בחזרות הלהקה, ואם כן היה נוכח, הוא היה ישן.
כל השירים באלבום נחשבים למאוד קשים להאזנה, ודורשים התרגלות לסגנון המיוחד. ברבים מן המקרים, ינגן מוזיקאי אחד דבר אחד, בעוד השני ינגן במקצב אחר לגמרי באותו הזמן. להקלטות הצטרף גם בן דודו של ואן וליט, ויקטור היידן, שזכה לכינוי "נחש המסקרה" (The Mascara Snake), שהשם שלו מופיע גם בדיאלוגים שנמצאים בין שירי האלבום.
האלבום יצא ב-16 ביוני 1969, תחת הלייבל "סטרייט" של פרנק זאפה. האלבום לא זכה להצלחה מסחרית, אך למרות זאת הוא נחשב לאחת מיצירות המופת של ז'אנר הרוק. האלבום זכה במקום ה-58 ברשימת 500 האלבומים הטובים ביותר אי פעם של מגזין הרולינג סטון.
במהלך ההקלטות של האלבום, התפנה ואן וליט לתרום לאלבומו של פרנק זאפה Hot Rats שיצא גם הוא בשנת 1969.
קריירה מוזיקלית > Lick My Decals Off, Baby

אחרי ההוצאה של "Trout Mask", הצטרף אל הלהקה המתופף ארט טריפ III (Art Tripp III), כנגן מרימבה.
הלהקה הקליטה את אלבומה הרביעי במאי 1970, והאלבום יצא בדצמבר אותה שנה, תחת השם "Lick My Decals Off, Baby".
המוזיקה באלבום ממשיכה את הקו שהתחיל ב-"Trout Mask", וגם בו המוזיקה נחשבת למאוד נסיונית ומאתגרת לאוזן. חלק מהמעריצים של ביפהארט אפילו טוענים כי האלבום הזה טוב יותר מקודמו, בעיקר בשל אורכו הקצר יותר. בנוסף, צולמו לאלבום שני וידאו קליפים כפרסומות לטלוויזיה, שנועדו לקדם את מכירות האלבום.
האלבום יצא גם הוא תחת הלייבל "סטרייט" של פרנק זאפה, אולם הוא הופק על ידי ואן וליט בעצמו. הוא לא זכה להצלחה, והוא יצא בהוצאה מחודשת על דיסק בשנת 1991.
קריירה מוזיקלית > Mirror Man

בשנת 1971 יצא האלבום "Mirror Man". האלבום הכיל חומרים שהוקלטו בשנת 1967. שלוש מבין רצועות האלבום: "Mirror Man", "Tarotplane" ו-"25th Century Quaker" הן רצועות בלוז ארוכות שהוקלטו "חי באולפן" - בהקלטה אחת וללא אובר-דאבינג. האלבום זכה לביקורות חיוביות. בשנת 1999 יצאה גרסה מורחבת של האלבום שנקראה "The Mirror Man Sessions" והכילה חמש רצועות נוספות.
קריירה מוזיקלית > בין השנים 1972 ל-1977

לאחר מכן יצאו שני האלבומים הבאים של הלהקה: "ילד אור הזרקורים" (The Spotlight Kid) שלא הצליח מסחרית אך זכה לביקורות טובות ו"אזור ריק" (Clear Spot), שכקודמו גם הוא לא הצליח מסחרית אך זכה לביקורות טובות.
האלבום שיצא אחריהם, "Unconditionally Guaranteed", נחשב על ידי המעריצים לגרוע ביותר של ואן וליט וגם הוא לא זכה להצלחה.
האלבומים האחרונים היו פחות מוזרים וקשים להאזנה, דבר שאכזב חלק מהמעריצים שהאשימו אותו ב"התמסחרות" ובדיעבד גרם לכך שלא ימכרו כלל. החיים של להקת הקסם היו קשים מאוד, ואחרי שהסתיימו ההקלטות של Unconditionally Guaranteed, החליטו פרנץ', טריפ, בוסטון והאקרלורד לעזוב את הלהקה, והקימו להקה אחרת בשם מלארד (Mallard).
ואן וליט הקים להקת קסם חדשה בעקבות העזיבה, וגם האלבום הבא, Bluejeans & Moonbeams לא זכה להצלחה. הלהקה נקראה על ידי המעריצים "להקת הטרגדיה" (The Tragic Band), בגלל הסאונד המאוד קליל של האלבומים, שעומדים בניגוד מוחלט לסגנון הנסיוני והנועז של האלבומים הראשונים.
בשלוש השנים שלאחר מכן, 1975 עד 1977, ואן וליט לא הקליט אף אלבום, אך עבד על הקמת "להקת קסם" חדשה. הלהקה החדשה הורכבה מריצ'רד רדוס (Richard Redus), ג'ף מוריס טפר (Jeff Moris Tepper), ברוס פאולר Bruce Fowler, אריק דרו פלדמן (Eric Drew Feldman) ורוברט ויליאמס (Robert Williams). רוב חברי הלהקה הזו היו צעירים, שהעריצו את ואן וליט בשל עבודתו באלבומים קודמים.