stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חלבון חד-תאי
יתרונות וחסרונות > חסרונות בשימוש ב-SCP > רגישות אלרגית SCP

שימוש בחלבוני SCP עלולה לחשוף אוכלוסיות לחלבונים חדשים שטרם נחשפו אליהם. טיפולים תרמיים שחלבונים אלה עוברים כדגי להופכם לאכילים (כגון, בישול, התשה אנזימטית, אפיה, טיגון וצלייה), עלולים להפוך חלבונים אלה לבעלי תכונות אלרגניות העולות על תכונות החלבונים הבלתי מעובדים. משנת 2021 מתקיים תהליך חקיקה על ידי ה-GFI (The Good Food Institute) והקודקס אלימנטריוס (Codex Alimentarius) בהתייחסם לגורמי סיכון בצריכת תחליפי חלבון.
יתרונות וחסרונות > חסרונות בשימוש ב-SCP > ריכוזים גבוהים של חומרים טוקסיים מהצומח

SCP המופק מעובשים עלול להכיל ריכוזים גבוהים של אפלטוקסינים, אוכרטוקסינים ופיקוטוקסינים. הפקת חלבונים מאצות עדיפה על הפקת חלבונים מעובשים בגלל האפשרות של נוכחות גורמי סיכון אלה. שימוש במיקרואורגניזמים שונים מחייב בקרה קפדנית ומחמירה בתהליך קבלת חומרי הגלם, כדי למנוע ייצור של מוצר סופי שאינו עומד בדרישות התקנים ועלול לסכן את הצרכן.
דוגמאות למוצרים על בסיס SCP

מיקרואורגניזמים שונים משמשים כמקור לחלבון חד-תאי. Quorn (אנ') היא חברה המייצרת מגוון של תחליפי בשר צמחוניים וטבעוניים המיוצרים מחלבון שמקורו מן העובש Fusarium venenatum הנמכרים באירופה ובצפון אמריקה. סוג נוסף לתחליף בשר קרוי Calysta והוא מבוסס על חלבון יחיד המופק מחיידקים. חברות נוספות המפיקות חלבון כזה הן Unibio (דנמרק), Circe Biotechnologie (אוסטריה) ו-String Bio (אנ') (הודו). SCP נחשב למקור למזון חלופי או עמיד.
מיקרואורגניזמים בתעשיית ה־SCP > שמרים

Saccharomyces cerevisiae
Pichia pastoris
Candida utilis
Candida tropicalis
Kluyveromyces marxianus
Torulopsis corallina
Geotrichium
מיקרואורגניזמים בתעשיית ה־SCP > עובשים

Aspergillus fumigatus
Aspergillus oryzae
Aspergillus niger
Fusarium venenatum
Sclerotium rolfsii
Rhizopus
Trichoderma
Scytalidium acidophilum
מיקרואורגניזמים בתעשיית ה־SCP > חיידקים

Bacillus megaterium
Rhodobacter capsulatus
Methylophilus methylotrophus
Metylococcus capsulatus
Pseudomonas fluorescens
מיקרואורגניזמים בתעשיית ה־SCP > אצות

ספירולינה
Chlorella pyrenoidosa
Chondrus crispus
חברות לייצור SCP

סולאר פודס: חלבון יחיד מתוצרת חברת Solar Foods Ltd שבסיסה בפינלנד.
Kiverdi inc וחברת הבת Air Protein מאת Lisa Dyson, קליפורניה.
Avecom - בלגיה
Unibio - דנמרק
Calysta - קליפורניה
Circe Biotechnologie - אוסטריה
Superbrewed Food (לשעבר White Dog Labs). Dellaware
Deep Branch - בריטניה
LanzaTech - סין, מחזור גזים עשירים בפחמן
חיידקים סגולים: סוג של חלבון חד תאי
Cyano
Novonutrients
Deep Branch Biotechnology, Netherlands at the Leiden Bio Science Park
ראו גם

מיקרוביולוגיה
ביוטכנולוגיה
אלן ג'יי

אלן לואיס נוויל ג'יי, חבר (באנגלית: Allan Louis Neville Jay, MBE) (30 ביוני 1931 – 5 במרץ 2023) היה סייף בריטי-יהודי. היה פעמיים סגן אלוף אולימפי (רומא 1960), אלוף עולם (בודפשט 1959) ברומח אישי וסגן אלוף העולם (בודפשט 1959) בדקר אישי ובכך היה לבריטי הראשון שזכה בתואר העולמי ברומח והסייף האחרון שזכה בשתי מדליות אישיות באליפות עולם אחת. הוא ייצג את בריטניה ב-5 אולימפיאדות (הלסינקי 1952 – מקסיקו סיטי 1968), זכה ב-7 תארים במשחקי חבר העמים הבריטי וב-6 מדליות זהב מהמכביות.
ביוגרפיה

ג'יי נולד בלונדון, אבא שלו נהרג בשנת 1943 בקרבות במלחמת העולם השנייה. את מרבית שנות ילדותו עבר באוסטרליה. הוא חזר לאנגליה בשנת 1950 על מנת ללמוד משפטים באוקספורד. בחייו עבד כעורך דין בעת שהשתתף בתחרויות סייף. הוא התחתן ונולדו לו שני ילדים.
ביוגרפיה > אלוף חבר העמים

במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו באוקלנד בפברואר 1950 הוא זכה במדליית זהב בטורניר בדקר קבוצתי כחבר במשלחת האוסטרלית.
ביוגרפיה > אלוף המכביה

בתחרויות הסייף של המכביה השלישית שנערכו בתחילת אוקטובר 1950 זכה ג'יי במדליית זהב בדקר אישי, לפני נורמן משווייץ.
באולימפיאדת הלסינקי (1952) סיים ג'יי במקום שמיני ברומח קבוצתי, במקום תשיעי בדקר קבוצתי ובמקום 12 בדקר אישי.
בתחרויות הסייף של המכביה הרביעית שנערכו בספטמבר 1953 זכה ג'יי במדליית כסף ברומח אישי, אחרי אלן קורטלר (אנ') מארצות הברית ולפני רלף קופרמן (אנ') מבריטניה.
באליפות העולם שנערכה ברומא, איטליה ב-1955 הוא זכה במדליית ארד בטורניר רומח קבוצתי.
באולימפיאדת מלבורן (1956) סיים ג'יי במקום רביעי ברומח אישי, במקום רביעי בדקר קבוצתי, במקום חמישי ברומח קבוצתי, במקום שביעי בחרב קבוצתי ובמקום 23 בדקר אישי.
באליפות העולם שנערכה בפריז, צרפת ב-1957 הוא זכה במדליית ארד בטורניר רומח אישי.
ביוגרפיה > אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ב-1959 הוא זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בטורניר ברומח אישי ומדליית כסף בטורניר בדקר אישי ובכך היה לבריטי הראשון שזכה בתואר העולמי ברומח.
ביוגרפיה > סגן אלוף אולימפי

באולימפיאדת רומא (1960) זכה ג'יי בשתי מדליות כסף, בטורניר בדקר אישי אחרי ג'וזפה דלפינו מאיטליה ולפני ברונו אברובס מברית המועצות ובטורניר בדקר קבוצתי אחרי נבחרת איטליה ולפני נבחרת ברית המועצות. בטורניר דקר אישי, איב דרייפוס וארמנד מויאל, יהודים מצרפת, סיימו במקומות שישי ושביעי בהתאמה. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי ברומח קבוצתי ובמקום 20 ברומח אישי.
באולימפיאדת טוקיו (1964) הוא סיים במקום תשיעי בדקר קבוצתי, במקום עשירי ברומח קבוצתי, במקום 17 ברומח אישי ובמקום 23 בדקר אישי.
באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) הוא סיים במקום תשיעי ברומח קבוצתי.
הנצחה

ב-1985 הונצח ג'יי ביד לאיש הספורט היהודי שבמכון וינגייט, מוזיאון המנציח יהודים שהגיעו להישגים ספורטיביים יוצאי דופן.
שמעון אור

| --- | --- |

הרב שמעון אור בכנס בבית אורות
 לידה:  17 ביוני 1965 (בן 59) י"ז בסיון ה'תשכ"ה בני ברק, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  מדרשיית נעם  ישיבת מרכז הרב  ישיבת עטרת ירושלים 
 מקום פעילות:  ישראל
 השתייכות:  ציונות דתית
 חותנים:  הרב יהושע צוקרמן
 
 תפקידים נוספים:  ראש תנועה לתורה מנהיגה
 
הרב שמעון אור (נולד ב-17 ביוני 1965, י"ז בסיון ה'תשכ"ה) הוא ראש תנועה לתורה מנהיגה וראש גרעין תורני ורב קהילה בשכונת קריית היובל בירושלים.
ביוגרפיה

נולד וגדל בבני ברק. עם סיום לימודיו במדרשית נעם התגייס לחטיבת גולני. לאחר מכן פנה ללימוד תורה בישיבות מרכז הרב ועטרת כהנים. בשנת תש"ן התחתן עם בת-ציון (בצי), בתו של הרב יהושע צוקרמן. לזוג שמונה ילדים. בן אחיו, אבינתן אור, נחטף ממסיבת נובה לרצועת עזה במתקפת הפתע על ישראל ב-2023.
ב-1998 הקים את הישיבה לתורה מנהיגה בקצרין שברמת הגולן[דרוש מקור]. ב-2001 עברה הישיבה לשכונת קריית היובל בירושלים ומאוחר יותר נסגרה. ב-2004 הקים הרב אור גרעין תורני במקום. ב-2000 הקים את עמותת תנועה לתורה מנהיגה.
בעקבות ביצוע תוכנית ההתנתקות דרש הרב אור, יחד עם התנועה שהקים, כי המפלגות הדתיות לאומיות יציבו את עצמן כאלטרנטיבה שלטונית להנהגת המדינה, כתחילה של תהליך, שיביא את התורה להוות גורם תרבותי מנהיג במדינת ישראל. ביולי 2011 יזם התפקדות בשם "ישראל ייעודית", במטרה לפקוד כשלושים אלף איש אשר יתמכו במטרה זו.[דרושה הבהרה] באוגוסט 2013 קיימה התנועה כנס יסוד.
ביוני 2013 השיק את סדנת הלימוד "כנפי האדמה", המתמודדת עם שורשי הקונפליקט שבין יסודות התורה ויסודותיה האזרחיים של מדינת ישראל.[דרוש מקור]
בדצמבר 2014, לקראת הבחירות לכנסת העשרים, התמודד בפריימריז של הבית היהודי לראשות המפלגה תחת הסלוגן "מנהיגות שמובילה תרבות". הוא קיבל 12% מהקולות והפסיד לנפתלי בנט. במקביל הוא התמודד גם בפריימריז לרשימת המפלגה, הגיע למקום נמוך והוצב במקום ה-41 ברשימה לכנסת. בספטמבר 2016, זמן קצר לאחר תחילת המפקד בבית היהודי, הודיע על כוונתו להתמודד בשנית על ראשות המפלגה ועל מקום ברשימתה. סמוך לסגירת רשימת המתמודדים הודיע על פרישה מההתמודדות, והעביר את תמיכתו ליונתן ברנסקי. נכון ל-2022, עובד הרב אור כמאמן אישי במרכז כיוון בירושלים.
הרב אור הוא דודו של החטוף אבינתן אור שנחטף לעזה במסגרת מתקפת הפתע של חמאס ב-7 באוקטובר.
שיטתו התורנית

לדעת הרב אור, עוצמות החיים שמייחסת התורה במאורעותיה, דיוניה והלכותיה, לכל רמות החיים – האדם, האדמה וכל היוצא ממנה – החי הצומח והדומם, וכן רמת הקשרים הנוצרים ביניהם, כדוגמת קשרי האישות והקניין, עולות לאין ערוך מאלו שאנו חווים כיום. הוא סבור כי בכוחה של הבנה זו לפתור סוגיות רבות שלא ניתנות לביאור במסגרת תובנות החיים הידועות, ובהן סוגיות העוסקות בקו התפר שבין תורה ומדינה. על יסוד זה הוא מבסס את קביעתו כי מטרת התורה היא לעורר חיים אלו מחדש במסגרת המדינית.[דרוש מקור]
תובנות אלו עמדו ביסוד המניפסט "מגאולה לגאולה" שכתב בתקופת הסכמי אוסלו, המבוסס על הטענה כי אנחנו נמצאים בתקופת התעוררות של אותם חיים, וכי ההנהגה העתידית של מדינת ישראל תורכב בידי אלו שיהיו מודעים לעוצמת החיים הזו, ישאפו אליה ויהיו בעלי יכולת לממשה.[דרוש מקור]
פרסומיו

"מגאולה לגאולה", תשנ"ח
"חזרה אל ארץ אבודה"
"הגולן – המקור לאקטביזם האלוהי של האדם"
"עצמאות ישראל – מכח זמן אייר"
"נגינת הנצח שבמשה"
"התשוקה לחיים", על כיסוי ראש באישה נשואה ובכלה, ירושלים תשס"ז, 204 עמ'
"אתניות נשית – זהות הפרט והלאום", 2020
הערות שוליים

↑  103FM, ‏דודו של אבינתן החטוף בעזה מצהיר: "אין שום תוחלת למשא ומתן", באתר מעריב אונליין, 10 באפריל 2024
↑  סרטון הכנס בבית אורות
↑  אתר כנפי האדמה
1 2  אריה יואלי, ‏אחד המתמודדים בבית היהודי הודיע על פרישה, באתר "סרוגים", 9 באפריל 2017
↑  חנן גרינווד, ‏הרב שמעון אור הודיע: אתמודד נגד בנט על ראשות הבית היהודי,  באתר כיפה, 2 בדצמבר 2014
↑  רשימות המועמדים לכנסת העשרים לפי חוק הבחירות לכנסת, ילקוט הפרסומים (י"פ) 7000 מ-4 במרץ 2015 (בעקבות התפטרות יאיר אנסבכר ופטירת אורי אורבך לפני הבחירות מיקומו ברשימה השתנה למקום 39)
↑  הרב שמעון אור, התפקדות לבית היהודי, ריצה נוספת לראשות הבית היהודי - יש טעם?, ‏1 בספטמבר 2016 (התאריך לא מצויין בקישור) (ארכיון)
↑  "העסקה הזאת היא מוות לרוב החטופים": שמעון אור, דודו של אבינתן החטוף בעזה, מתריע, באתר www.hidabroot.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007416412105171  VIAF: 100156675138233582283   WorldCat (עם VIAF): 100156675138233582283
ניצוץ החיים (סרט)

| --- | --- |
 מבוסס על:  The Quest for Fire 
 בימוי:  ז'אן-ז'אק אנו 
 הופק בידי:  ג'ון קימיני, דניס הארווקס, בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 תסריט:  ז'ראר בראש 
 עריכה:  איב לנגלואה 
 שחקנים ראשיים:  אוורט מקגיל George Buza ג'וי בושל Great Antonio Gary Schwartz Robert Lavoie Nicholas Kadi Franck-Olivier Bonnet רון פרלמן ראי דאון צ'ונג Kurt Schiegl 
 מוזיקה:  פיליפ סארד 
 צילום:  Claude Agostini 
 מדינה:  קנדה, צרפת 
 חברה מפיצה:  מוקפ, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  12 בפברואר 1982 
 משך הקרנה:  105 דק' 
 שפת הסרט:  artistic language 
 סוגה:  סרט פנטזיה, סרט דרמה, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 מקום התרחשות:  אירופה 
 תקציב:  $12 million
 הכנסות באתר מוג'ו:   laguerredufeu.htm questforfire, laguerredufeu
 פרסים:  פרס סאטורן לסרט בינלאומי  פרס אוסקר לאיפור ולעיצוב השיער הטובים ביותר (Sarah Monzani, Michèle Burke) 
 דף הסרט ב־IMDb
 
ניצוץ החיים (באנגלית נקרא Quest for Fire - חיפוש אחר האש - ובצרפתית La Guerre du feu - מלחמת האש) הוא סרט הרפתקאות ופנטזיה פרהיסטורית משנת 1981, בבימויו של ז'אן-ז'אק אנו, על פי תסריט של ז'ראר בראש ובכיכובם של אוורט מקגיל, רון פרלמן, נאמר אל-קאדי וריי דאון צ'ונג. הסרט הוא קופרודוקציה קנדית-צרפתית שהיא עיבוד קולנועי לרומן הבלגי "החיפוש אחר האש" משנת 1911, מאת האחים רוסני (J.-H. Rosny). הסיפור מתרחש "לפני 80,000 שנה", עם עלילה הנוגעת למאבק על השליטה באש על ידי האדם הקדמון.
הסרט זכה לשבחי המבקרים. ובמספר פרסים כולל: פרס אוסקר לאיפור ולעיצוב השיער הטובים ביותר, פרס באפט"א לאיפור ועיצוב השיער הטוב ביותר, ובפרס סזאר לסרט הטוב ביותר ולבמאי הטוב ביותר. בטקס פרסי הג'יני הרביעי, הסרט היה מועמד בשבע קטגוריות וזכה בחמש (השחקנית הטובה ביותר, עיצוב התלבושות הטוב ביותר, העריכה הטובה ביותר, עריכת הסאונד הטובה ביותר, הסאונד הטוב ביותר).
עלילה

'האולאם' הם שבט של אנשי מערות השומרים בקפידה על להבה קטנה, שבה הם משתמשים כדי להצית שריפות גדולות יותר. לאחר שנאלצו לצאת מביתם עקב קרב אלים עם שבט 'וואגאבו' דמוי הקוף, בני 'האולאם' הופכים מבועתים כאשר האש שלהם נכבית בטעות בזמן שהם מחפשים מקלט בביצה. מכיוון שהשבט אינו יודע ליצור אש בעצמו, זקן השבט מחליט לשלוח שלושה גברים, נאו, אמוקר וגאו, למסע למצוא אש.
במהלך מסעם, השלישייה נתקלת בכמה סכנות, כולל שבט של קניבלים - 'הקזאם' - בעלי מראה פרימיטיבי יותר, שיש להם אש. נאו, אמוקר וגאו מתכננים לגנוב מהם את האש. גאו ואמוקאר מפתים את רובם הרחק מהמאהל שלהם בזמן שנאוה הורג את הלוחמים הנותרים, אם כי לא לפני שננשך באיברי המין, דבר הגורם לו לייסורים. שלושתם גונבים את האש ומתכוננים לחזור הביתה.
אישה צעירה, איקה, הייתה שבויה של 'הקזאם' ומחליטה ללכת בעקבות השלישייה. היא עושה קביים פרימיטיביים כדי לעזור לנאה להתאושש מהפציעה שלו.
איקה מבינה עד מהרה שהיא ליד ביתה ומנסה לשכנע את האולם ללכת איתה. כשהם מסרבים, הם הולכים לדרכם. נאו מסתובב, ואחריו גו ואמוקאר הסרבנים, והקבוצה מתאחדת. לאחר שנאו עוזב את האחרים כדי לסייר בכפר, הוא נלכד בחול טובעני, וכמעט שוקע אל מותו. הוא מתגלה ונלכד על ידי האיווקה, השבט של איקה. בתחילה, נתון נאו לכמה צורות של השפלה על ידי האיווקה, כולל אילוץ להזדווג עם הנשים בעלות המעמד הגבוה של השבט, שמנות וגדולות החזה. איקה הקטנה מודרת על ידי השבט שלה, וכשהיא מנסה לישון לידם מאוחר יותר באותו לילה, היא מגורשת משם. האיווקה מראים לנאוה את הידע המתקדם שלהם בהבערת אש באמצעות מקלות.
גאו ואמוקאר מוצאים בסופו של דבר את נאו בין האיווקה ומנסים לחלץ אותו, אך נראה שנאו לא מוכן לעזוב. בלילה, הם מבריחים אותו מהמחנה. למחרת, נאו שוטף את צבע הגוף של איווקה. הוא מנסה לעלות שוב לאיקה, אבל היא מלמדת אותו את התנוחה המיסיונרית האינטימית יותר. זמן לא רב לפני שהם מגיעים לביצה שבה התחילו את המסע, השלושה נקלעים למארב על ידי יריבים מתוך שבט 'האולם', שרוצים לגנוב את האש ולהחזיר אותה בעצמם. עם זאת, נאו וקבוצתו מביסים אותם.
עם הצטרפותם מחדש לשבט, מציגה הקבוצה את האש לשמחת כולם. אבל במהלך החגיגה שלאחר מכן, האש נכבית שוב בטעות. נאו מנסה ליצור אש חדשה כפי שראה במחנה ה'איווקה', ברגע שהניצוץ נדלק, השבט מתמוגג. חודשים לאחר מכן, נאו ואיקה מתכוננים להביא ילד לעולם.
הפקה

עבור הסרט נוצרו שפות ייחודיות על ידי הסופר אנתוני בורגס, בעוד שדפוסי תנועה ומחוות פותחו על ידי האנתרופולוג דזמונד מוריס. השפה המתקדמת יותר של האיוואקה התבססה במידה רבה על אלה של ילידי קרי ואינואיט בצפון קנדה, מה שגרם לשעשוע מסוים בקרב אלו בקבוצה זו שראו את הסרט, מכיוון שלמילים אין כל קשר לעלילה. בני האולם מוצגים כאנשי מערות סטריאוטיפיים בסגנון ניאנדרתלי, בשלב ביניים של התפתחות בהשוואה ל'וואגאבו' דמוי הקוף, מצד אחד, ולאיווקה' המתקדמים יותר מבחינה תרבותית מצד שני. ה'אולאם' וה'איווקה' מתוארים כבעלי פיגמנט בהיר, ה'קזאם' כאדמוני שיער. שבט ה'איוואקה' משתמש בקישוט גוף ( תכשיטים, צבעי גוף, מסכות, כיסויי ראש), הוא בעל שפה מפותחת וטכנולוגיה פשוטה כמו כלי אוכל וראשי חץ .
הפקה > צילומים

הסרט צולם בהרי ההיילנדס הסקוטיים ובפארק הלאומי צבו ובאגם מגדי בקניה. רצף הפתיחה צולם באי ונקובר, קולומביה הבריטית, קנדה עבור סצנות היער, ואילו בית המערה צולם במערות גריג'ס בחצי האי ברוס לאורך מתלול הניאגרה ליד אונטריו. כמה סצנות הכוללות ממותות צולמו באיסלנד.
הפצה וביקורות

הסרט מכר כמעט חמישה מיליון כרטיסים בצרפת.
רוג'ר איברט העניק לסרט שלושה וחצי כוכבים מתוך ארבעה, וכתב שהוא ראה בו "קומדיה גבולית" בסצנות הפתיחה, אבל "אז הדמויות האלה והמסע שלהן התחילו להתפתח, ועד שהסרט נגמר היה אכפת לי מאוד איך החיים שלהם יתפתחו". ג'ין סיסקל מה"שיקגו טריביון" העניק שלושה כוכבים מתוך ארבעה, ואמר כי הסרט מרתק. ג'נט מסלין מ"הניו יורק טיימס" כתבה שהסרט היה "יותר מסתם שיעור מדעי משעשע ביותר, למרות שהוא בהחלט זה. זו גם דרמה נוגעת ללב, מצחיקה ומותחת על האדם הקדמון".
הפצה וביקורות > תגובה מדעית

הסרט לא נועד להיות סרט תיעודי מדויק מבחינה מדעית של נקודה מסוימת בפרה-היסטוריה. הדבר התברר על ידי תגובת הקהילה המדעית. במאמר עבור כתב העת American Anthropologist, פרופסור לבלשנות באוניברסיטת בראון פיליפ ליברמן תיאר כ"אבסורדי" את התערובת של רמות שונות של קידמה בין שבטים שונים החיים בסמיכות. ליברמן ציין כי "זה יהיה הכי לא סביר לפני 80,000 שנה" שבני אדם עדיין יציגו מאפיינים דמויי קוף; בנוסף הוא ציין ששבט 'איוואקה' תואר כבעל "תרבות כפרית שהייתה צפויה לפני 10,000 שנה". עם זאת, התקדם יותר במשך השנים לעבר הסברה של הסרט שבה היו בעבר מינים שונים של בני אדם שקיימו אינטראקציה והזדווגות.
הערות שוליים

↑  Aubrey Solomon, Twentieth Century Fox: A Corporate and Financial History, Scarecrow Press, 1989 p259
↑  רשמית הזוכים בפרס "אוסקר" 1982, "העולם הזה", גיליון 2381 מ-20 באפריל 1983, עמוד 64
↑  Annaud, Jean-Jacques. DVD Commentary. Quest for Fire. Annaud also comments that his film was popular in Greenland where Inuit is also spoken.
↑  Hays, Matthew (11 במאי 2018). "The wild story behind Quest For Fire — the oddly Canadian film that narrowly avoided disaster". CBC.ca. נבדק ב-11 ביולי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Marshall 2001, p. 88.
↑  Ebert, Roger. "Quest For Fire". RogerEbert.com. נבדק ב-28 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Maslin, Janet (12 בפברואר 1982). "Screen: 'Quest for Fire,' A Prehistoric Odyssey". The New York Times: C4. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Lieberman, Philip (בדצמבר 1982). "Film Reviews: Quest for Fire". American Anthropologist. 84 (4): 991–992. doi:10.1525/aa.1982.84.4.02a00910. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Science paints a new picture of the ancient past, when we mixed and mated with other kinds of humans". Associated Press News. 24 בספטמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  אלי אשד, בחיפוש אחרי האש בימי האדם הקדמון : הספר"המלחמה לאש" והסרט, באתר המולטי יקום של אלי אשד, ‏2024-12-28
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1132207541  LCCN: no95039971  VIAF: 316752179   WorldCat (עם VIAF): 316752179
זולטאן שנקר

זולטאן שנקר אוזוראי (קדומת אצולה) (בהונגרית: Schenker Zoltán;‏ וארסנטמארטון, 13 באוקטובר 1880 – בודפשט, 25 באוגוסט 1966) היה סייף הונגרי-יהודי, אלוף אולימפי (סטוקהולם 1912), קצין צבא, סופר בתחום הספורט.
קריירה ספורטיבית

כקצין של הכוחות המזוינים המלכותיים ההונגריים, הוא היה סייף של ה-Wesselényi VK משנת 1898 ושל Honvéd Tiszti VK משנת 1921. הוא התחרה הן בחרב והן ברומח, היה חלק מנבחרת הונגריה בשני כלי הנשק והשיג תוצאות בינלאומיות. כקצין צבא של המלוכה, הוא לא הורשה להתחרות בצבעי הונגריה באולימפיאדת לונדון 1908, כך הוא השתתף רק בשלוש אולימפיאדות וזכה בסך הכל בשלוש מדליות אולימפיות. באולימפיאדת סטוקהולם (1912), הוא היה חבר בנבחרת החרב ההונגרית שזכתה באליפות, שהייתה מורכבת מ: לאסלו ברטי, דז'ה פלדש, ינה פוקס, אוסקר גרדה ארווין מסארוש, זולטאן שנקר, פטר טוט, טלאיוש ורקנר. באולימפיאדת פריז (1924) הוא זכה במדליית כסף עם נבחרת החרב ההונגרית ובמדליית ארד עם נבחרת הרומח ההונגרית. באולימפיאדת אמסטרדם (1928) התחרה רק ברומח אישי והודח בחצי הגמר.
לאחר מלחמת העולם השנייה התגורר בארד וכתב מספר ספרי מומחים כמו:
סיף ברומח Tőrvívás (1954)
סיף בחרב המודרני ההונגרי A modern Magyar kardvívás (1958)
קריירה ספורטיבית > הישגיו > חרב

אלוף אולימפי (קבוצתי: 1912)
סגן אלוף אולימפי (קבוצתי: 1924)
מקום רביעי במשחקים האולימפיים (אישי: 1912, 1924)
אלוף הונגריה (1923)
קריירה ספורטיבית > הישגיו > רומח

מדליית ארד במשחקים האולימפיים (קבוצתי: 1924)
אלוף הונגריה (1922, 1924)
לקריאה נוספת

Schenker Zoltán profilja a Nemzetközi Olimpiai Bizottság oldalán (באנגלית)
Schenker Zoltán profilja az Olympedia oldalán (באנגלית)
"Schenker Zoltán két fegyvernem klasszisa volt" (בהונגרית). delmagyar.hu. 2012-11-28. אורכב מ-המקור ב-2018-01-11. נבדק ב-2018-01-10.
צבי אופיר

אין תמונה חופשית
צבי אופיר (29 באוקטובר 1926 – 17 בפברואר 2013) היה פרופסור למינהל עסקים, ראש המחלקה למינהל עסקים באוניברסיטה העברית בירושלים וראש החוג לחשבונאות בה. מייסד המחלקה לכלכלה ומינהל עסקים באוניברסיטת אריאל. יו"ר חוג הפרופסורים לחוסן מדיני וכלכלי.
קורות חיים

נולד ב-1926 בעיר קרנוב (יגרנדורף) בצ'כיה, בשם ארנסט גולדברגר. עלה לארץ בשנת 1939, בהיותו בן 13 עם משפחתו.
ב-1951 החל ללמוד לתואר ראשון בכלכלה ומדע המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים. סיים תואר שני בכלכלה וסטטיסטיקה בשנת 1956 ונסע לארצות הברית להמשך לימודי דוקטורט ב-MIT, בוסטון, מסצ'וסטס. התזה שלו בגמר הדוקטורט הייתה בנושא "מחירי העברה בפירמה מבוזרת". בשנת 1960 סיים את הדוקטורט, חזר לארץ והצטרף לסגל המחלקה למינהל עסקים באוניברסיטה העברית. התמנה לתפקיד מרצה בשנת 1961, מרצה בכיר בשנת 1967 ופרופסור חבר במינהל עסקים בשנת 1977.
במהלך הקריירה שלו מילא שורה של תפקידים במינהל אקדמי, ביניהם, ראש המחלקה למינהל עסקים באוניברסיטה העברית בין השנים 1967–1969, ראש החוג לחשבונאות באוניברסיטה העברית ויו"ר ועדת השכר של ועד ראשי האוניברסיטאות (ור"ה) בשנת 1978.
במקביל כיהן במישור הציבורי כחבר המועצה הלאומית לתעופה אזרחית, בראשות אלוף (מיל.) שלמה שמיר, שקדמה לרשות התעופה האזרחית של היום (1962–1966); היה חבר הוועדה המייעצת לענייני בנקאות בבנק ישראל (1969–1972); יו"ר ועדת מיזוגים בנציבות מס הכנסה (1970–1980); חבר בוועדת עוזיאל שטיינברג בנושא מיסוי בתקופת אינפלציה (1984–1985); וחבר ועדת מישאלי לעניין משק המים (1992–1993). סמוך לפני יציאתו לפנסיה, ב-1988 הוא מונה גם לחבר בדירקטוריון של בנק לאומי לישראל וכיהן כתפקיד זה במשך מעל 10 שנים.
סמוך לפרישתו מאוניברסיטת אריאל, ביולי 2003 שר האוצר דאז בנימין נתניהו מינה אותו לאחד משלושת חברי הוועדה הציבורית לבחינת אופן השימוש ב"כרית הביטחון" לקרנות הפנסיה ההסתדרותיות הוותיקות.
אוניברסיטת אריאל

בשנת 1983 התחיל להעביר בהתנדבות קורס בכלכלה במכללת יהודה ושומרון, שהחלה לפעול בקדומים. כך התחיל בעצם בהקמת המחלקה הראשונה במוסד אקדמי חדש בלב השומרון. קרוב ליציאתו לפנסיה בשנת 1989, הוא הרחיב את הלימודים בכלכלה וחשבונאות, לתוכנית אקדמית שלמה, ובשנת 1995 הקים את המחלקה לכלכלה ומינהל עסקים במכללת יהודה ושומרון באריאל. מחלקה זו הייתה הראשונה לקבל היתר לימודים מהמועצה להשכלה גבוהה (יהודה ושומרון) במסגרת המכללה, שהתפתחה לאוניברסיטת אריאל. אופיר כיהן כראש המחלקה לכלכלה ומינהל עסקים באריאל עד שנת 2002.
במקביל לכל אלה היה אופיר גם ממייסדי חוג הפרופסורים לחוסן מדיני וכלכלי ב-1988 ולאחר מכן חבר בחוג וב-1996 היו"ר השישי שלו. בנוסף כיהן שנים רבות כגזבר העמותה והיה גם גזבר שתי עמותות נוספות: "מרכז אריאל למחקרי מדיניות", ו"האגודה לזכות הציבור לדעת".
נפטר בירושלים ב-2013. בשבוע אחרון לפני מותו עוד עבד על שינויים בתקנון הסנט של אוניברסיטת אריאל, להתאים אותו למעמדו האוניברסיטאי החדש של המוסד. נקבר בהר המנוחות בירושלים.
הערות שוליים

↑  זאב קליין, ‏מונו חברי הוועדה לשימוש ב"כרית הביטחון" לקרנות, באתר גלובס, 28 ביולי 2003
↑  "פרופ' צבי אופיר, איש אמת, חלוץ ולוחם", ערוץ 7, 15 במרץ 2013
↑  "פרופ' אופיר, ממייסדי חוג הפרופסורים, למנוחות", ערוץ 7, 18 בפברואר 2013
↑  "פרופ' צבי אופיר ז"ל", "אבלים", 18 בפברואר 2013
תועבה (משפט פלילי)

במשפט הפלילי תועבה כוללת הצגה, בתמונות, בסרטונים או במופע חי, של פעילות מינית שלא ראוי להציגה. בחוק קבועה ענישה על הצגת תועבה, וזו מוחמרת כאשר בתועבה מעורב קטין, עקב הפגיעה העמוקה בקטינים המעורבים בתכנים אלו. הקטינים חווים טראומות נפשיות ופיזיות חמורות, והנזק שנגרם להם ממשיך להשפיע עליהם שנים רבות.
חלק מהחוקים העוסקים בתועבה, כולל חוק העונשין הישראלי, אינם מגדירים מהי תועבה. בפסק הדין שניתן בבית המשפט העליון של ארצות הברית ב-1964 ציין השופט פוטר סטיוארט שקשה להגדיר תועבה, אך "אני מזהה את זה כאשר אני נתקל בזה" (I know it when I see it). בבג"ץ סטיישן פילם נגד המועצה לביקורת סרטים נקבע שכאשר לפרסום יש ערך אמנותי (רציני), הוא אינו נתפס כתועבה, אך "לא די שהיצירה בכללותה היא בעלת ערך אמנותי על־מנת שדין תועבה לא יחול עליה. נדרש גם שהקטעים, אשר נטען לגביהם שהם בעלי אופי פורנוגרפי, יהוו חלק מן ההתפתחות של המעשה ושל המסר. על־כן, כאשר גם על פני הדברים קטע ביצירה הוא קטע זר למכלול היצירה, ניתן לבחון אותו בבדידותו."
מאפייני חומרי תועבה

ניצול מיני: המצולמים עוברים מסכת ארוכה של פגיעות, הן בזמן הצילומים עצמם, הן בהפצת החומרים ברשת והן בעובדה שהחומרים נצפים שוב ושוב
הפצה ברשת: החומרים מופצים באינטרנט, לעיתים קרובות ברשת ומגיעים למספר גדול של אנשים, מה שמקשה על עצירת התפוצה והפגיעה בקטינים.
תעשייה בינלאומית: קיימת תעשייה בינלאומית רחבה של ייצוא חומרי תועבה. הסחר בחומרים אלו נערך בעיקר ברשת, תוך שימוש בטכנולוגיות המאפשרות לעבריינים לחמוק מאחריות פלילית.
שידור חי: נרשם גידול בצריכת חומרי תועבה על גבי פלטפורמות שמאפשרות לייב סטרימינג.
בישראל > ענישה על יצירה, הפצה והחזקה תועבה

סעיף 214 לחוק העונשין קובע עונש מאסר שלוש שנים על יצירת, הפצת והחזקת פרסום תועבה. העונש מוחמר כאשר פרסום התועבה עוסק בקטינים. בפסק דין שעסק בישראלי שנאשם, לאחר שנחשף על ידי ה-FBI, בהחזקת אלפי סרטונים ותמונות שבהם תיאור מעשי תועבה מיניים בקשר עם קטינים, נידון הנאשם ל-5.5 חודשי מאסר בפועל שירוצו בעבודות שירות, 6.5 חודשי מאסר על תנאי ל-3 שנים וקנס של 5,000 ש"ח. בפסק דין אחר הורשע אדם שנאשם בהחזקה במחשבו של 25 סרטים הכוללים תכנים פדופיליים.
סעיף 377א לחוק העונשין קובע עונש מאסר שש עשרה שנים למי שסוחר באדם לשם הבאתו לידי השתתפות בפרסום תועבה או בהצגת תועבה. לאכיפת החוק הרשויות פועלות נגד יצרנים ומפיצים בשיתוף פעולה בינלאומי. מאמצים אלו כוללים חקירות מורכבות ופעולות מבצעיות לאיתור העבריינים והבאתם לדין
עבירות של מכירה והפצה של חומר תועבה, כהגדרתו בסעיף 214 לחוק העונשין נכללות בעבירות שבהן עוסק חוק איסור הלבנת הון.