stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האטי מקדניאל
הערות שוליים

↑  אתר MTV, הביוגרפיה של האטי מקדניאל
↑  Jackson, Carlton, Hattie: The Life of Hattie McDaniel, Lanham, MD: Madison Books, 1990, ISBN 1-56833-004-9
↑  הגרדיאן בתרגום מערכת הארץ, "חלף עם הרוח" הוחזר ל-HBO עם הבהרה: "מכחיש את זוועות העבדות", באתר הארץ, 25 ביוני 2020
| פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1936‏-1940 | גייל סונדרגארד (1936) • אליס בריידי (1937) • פיי ביינטר (1938) • האטי מקדניאל (1939) • ג'יין דארוול (1940) |  |
| 1941‏-1960 | מרי אסטור (1941) • תרזה רייט (1942) • קטינה פקסינו (1943) • אתל ברימור (1944) • אן רביר (1945) • אן בקסטר (1946) • סלסט הולם (1947) • קלייר טרבור (1948) • מרסדס מקיימברידג' (1949) • ג'וזפין האל (1950) • קים האנטר (1951) • גלוריה גראהם (1952) • דונה ריד (1953) • אווה מארי סיינט (1954) • ג'ו ואן פליט (1955) • דורותי מלון (1956) • מיושי אומקי (1957) • ונדי הילר (1958) • שלי וינטרס (1959) • שירלי ג'ונס (1960) |  |
| 1961‏-1980 | ריטה מורנו (1961) • פטי דיוק (1962) • מרגרט רתרפורד (1963) • לילה קדרובה (1964) • שלי וינטרס (1965) • סנדי דניס (1966) • אסטל פרסונס (1967) • רות גורדון (1968) • גולדי הון (1969) • הלן הייז (1970) • קלוריס ליצ'מן (1971) • איילין הקרט (1972) • טייטום אוניל (1973) • אינגריד ברגמן (1974) • לי גרנט (1975) • ביאטריס סטרייט (1976) • ונסה רדגרייב (1977) • מגי סמית' (1978) • מריל סטריפ (1979) • מרי סטינבורגן (1980) |  |
| 1981‏-2000 | מורין סטייפלטון (1981) • ג'סיקה לאנג (1982) • לינדה האנט (1983) • פגי אשקרופט (1984) • אנג'ליקה יוסטון (1985) • דיאן ויסט (1986) • אולימפיה דוקאקיס (1987) • ג'ינה דייוויס (1988) • ברנדה פריקר (1989) • וופי גולדברג (1990) • מרסדס רוהל (1991) • מריסה טומיי (1992) • אנה פקווין (1993) • דיאן ויסט (1994) • מירה סורבינו (1995) • ז'ולייט בינוש (1996) • קים בייסינגר (1997) • ג'ודי דנץ' (1998) • אנג'לינה ג'ולי (1999) • מרשה גיי הארדן (2000) |  |
| 2001‏-2020 | ג'ניפר קונלי (2001) • קתרין זיטה-ג'ונס (2002) • רנה זלווגר (2003) • קייט בלאנשט (2004) • רייצ'ל וייס (2005) • ג'ניפר הדסון (2006) • טילדה סווינטון (2007) • פנלופה קרוז (2008) • מוניק (2009) • מליסה לאו (2010) • אוקטביה ספנסר (2011) • אן האת'וויי (2012) • לופיטה ניונגו (2013) • פטרישה ארקט (2014) • אליסיה ויקנדר (2015) • ויולה דייוויס (2016) • אליסון ג'ני (2017) • רג'ינה קינג (2018) • לורה דרן (2019) • יו יונג-יון (2020) |  |
| 2021-היום | אריאנה דבוז (2021) • ג'יימי לי קרטיס (2022) • דאווין ג'וי רנדולף (2023) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007434656305171  BNE: XX5316480  BnF: cb17151321c (data)  GND: 118909282  ISNI: 0000 0000 2497 1304  LCCN: n85151822  MusicBrainz: 037b0471-652d-4dc2-a464-a5051d5e1e29  SNAC: w6sn2kh1  SUDOC: 066950988  VIAF: 45100688   WorldCat (עם VIAF): 45100688
הבחירות הכלליות בבריטניה 1931

הבחירות הכלליות בבריטניה 1931 התרחשו ב-27 באוקטובר 1931. בבחירות אלו ניצח ראש הממשלה רמזי מקדונלד שהוביל ממשלה לאומית רחבה בתמיכת השמרנים, את מנהיג מפלגת הלייבור, ארתור הנדרסון. באופן כולל, מפלגות הממשלה של מקדונלד זכו ב-67% מהקולות ובכ-554 מתוך 615 המושבים בפרלמנט. בבחירות אלו מפלגת הלייבור קיבלה כ-52 מושבים בלבד, ואיבדה 80% ממושביה. זו הייתה הפעם האחרונה בה מפלגה אחת (במקרה זה השמרנית) קיבלה רוב מוחלט של קולות המצביעים. בנוסף על כך, אלו היו הבחירות האחרונות בבריטניה שלא התקיימו ביום חמישי, והפעם האחרונה עד בחירות 1997 שבה מפלגה אחת קיבלה למעלה מ-400 מושבים.
ההחלטה של מקדולנד להתמודד במסגרת עממית רחבה התקבלה בעת השפל הגדול ובתמיכתו של ג'ורג' החמישי.
תוצאות

| מפלגה | מנהיג המפלגה | מושבים | קולות | אחוז מן הקולות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
הממשלה הלאומית הרחבה בהובלת מקדונלד
| המפלגה השמרנית | סטנלי בולדווין | 470 | 11,377,022 | 55% |
| המפלגה הליברלית | הרברט סמואל | 32 | 1,346,571 | 6.5% |
| אחרים | אחרים | 52 | 1,178,638 | 6.7 |
| בסך הכל | בסך הכל | 554 | 13,902,232 | 67.2% |
מפלגות האופוזיציה
| מפלגת הלייבור | ארתור הנדרסון | 52 | 6,395,065 | 30.6% |
| אחרים | אחרים | 9 |  |  |
הבחירות הכלליות בבריטניה 1935

הבחירות הכלליות בבריטניה התרחשו ביום חמישי, 14 בנובמבר 1935 והובילו לרוב גדול (אם כי מופחת מהבחירות הקודמות) של המפלגה השמרנית בהנהגת סטנלי בולדווין. מפלגת הלייבור בהנהגת קלמנט אטלי אמנם לא הרכיבה את הממשלה, אך גדלה באופן משמעותי - הן באחוזי התמיכה בציבוריים והן במספר המושבים בפרלמנט. עם זאת, גדילת הלייבור הייתה לא מאוזנת בהשוואה לבחירות הקודמות, מה שגרם לרבים מחברי הפרלמנט מהמפלגה לאבד את מקומם ובהם מנהיג המפלגה וראש הממשלה רמזי מקדונלד. גם המפלגה הליברלית נחלשה, ומנהיג המפלגה הרברט סמואל איבד את מקומו בבית הנבחרים.
למעשה, בחירות אלו היו האחרונות עד סוף מלחמת העולם השנייה שהגיע כעשור מאוחר יותר. זהו פרק הזמן הארוך ביותר בממלכה מאז 1802 ללא בחירות. בפרק זמן זה ראש הממשלה התחלף פעמיים: בפעם הראשונה לטובת נוויל צ'מברלין בשנת 1937 ובפעם השנייה התפקיד הועבר לווינסטון צ'רצ'יל בשנת 1940.
תוצאות מלאות

|  | מפלגה | מספר קולות | מושבים |
| --- | --- | --- | --- |
| ממשלה | המפלגה השמרנית | 10,025,083 | 387 |
| ממשלה | המפלגה הלאומית-ליברלית | 784,608 | 33 |
| ממשלה | מפלגת העבודה הלאומית | 321,028 | 8 |
| ממשלה | אחרים ועצמאיים | 53,189 | 1 |
| אופוזיציה | מפלגת הלייבור | 7,984,988 | 154 |
| אופוזיציה | המפלגה הליברלית | 1,414,010 | 21 |
| אופוזיציה | מפלגת הלייבור העצמאית | 136,208 | 4 |
| אופוזיציה | המפלגה הלאומנית | 50,747 | 2 |
| אופוזיציה | המפלגה הקומוניסטית | 27,177 | 1 |
| אופוזיציה | אחרים ועצמאיים | 46,715 | 4 |
הבחירות הכלליות בבריטניה 1929

חלוקת תוצאות הבחירות בבריטניה 1929
הבחירות הכלליות בבריטניה 1929 התרחשו ב-30 במאי 1929. בבחירות אלו ניצח רמזי מקדונלד מן מפלגת הלייבור את ראש הממשלה המכהן סטנלי בולדווין מן המפלגה השמרנית. לראשונה מפלגת הלייבור הייתה הגדולה בפרלמנט ושבה להרכיב את הממשלה.
בחירות אלו היו הבחירות הרביעיות (מתוך שש בסך הכל) שבהן המועמד שקיבל את מרבית קולות המצביעים הוא זה שקיבל את מיעוט המושבים בפרלמנט. בנוסף על כך, אלו היו הבחירות הראשונות שבהן נשים צעירות בגילאי 21–29 הורשו להצביע. בחירות אלו גם פתחו עידן של כ-50 שנות משטר דו מפלגתי. רק בבחירות 1983 מפלגה שלישית שבה לקבל למעלה מ-20% קולות המצביעים.
תוצאות

| מפלגה | מנהיג | מושבים | קולות | אחוז מן הקולות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| המפלגה השמרנית | סטנלי בולדווין | 260 | 8,252,527 | 38.1% |
| מפלגת הלייבור | רמזי מקדונלד | 287 | 8,048,968 | 37.1% |
| המפלגה הליברלית | דייוויד לויד ג'ורג' | 59 | 5,104,638 | 23.6% |
| אחרים ועצמאיים |  | 9 |  |  |
דניאיל טריפונוב

| --- | --- |
צילום מאת ירוסלב קרוק מ-2012
 לידה:  5 במרץ 1991 (בן 33) ניז'ני נובגורוד, ברה"מ 
 מוקד פעילות:  קליבלנד 
 מקום לימודים:  האקדמיה הרוסית למוזיקה על שם גנסין, המכון למוזיקה של קליבלנד 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  רוסית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 חברת תקליטים:  דויטשה גרמופון 
 www.daniiltrifonov.com
 
דניאיל אולגוביץ' טריפונוב (ברוסית: Дании́л Оле́гович Три́фонов ‏ נולד ב-5 במרץ 1991 בניז'ני נובגורוד, אז גורקי, ברוסיה) הוא פסנתרן ומלחין רוסי של מוזיקה קלאסית.
אחרי קונצרט הבכורה של טריפונוב בגרמניה במאי 2013 עם הפילהרמונית של ברלין, מבקר המוזיקה הלמוט מאורו הכריז כי מדובר ב"אחד הכישרונות המוצלחים והבלתי נתפסים ביותר בתחום הנגינה בפסנתר בעשורים האחרונים", בעל "מודעות עצומה לעבודתו"
. מבקר אחר, נורמן לברכט, הגדיר אותו כ"פסנתרן לכל שאר חיינו". עם מעריציו נמנים הפסנתרנים אלפרד ברנדל ומרתה ארחריץ'. ארחריץ' התרשמה מהברק הטכני של האמן וממגעו את הקלידים המשלב בעת ובעונה אחת "רוך ויסוד דמוני"
ביוגרפיה

דניאיל טריפונוב נולד בניז'ני נובגורוד ברוסיה בשנת 1991. הוריו הם מוזיקאים מקצוענים - אמו היא מוזיקולוגית המלמדת תאוריית המוזיקה, ואביו הוא מלחין. הוא התחיל ללמוד נגינת פסנתר בגיל 5 ועשה את הופעתו הפומבית הראשונה כפסנתרן סולן עם תזמורת בגיל 8. טריפונוב למד בשנים 2009-2000 אצל טטיאנה זליקמן בבית הספר "גנסין" למוזיקה במוסקבה. לטטייאנה זליקמן היו שורה של תלמידים מפורסמים, ביניהם קונסטנטין ליפשיץ, אלכסנדר קוברין ואלקסיי וולדוין.
בגיל 17 זכה טריפונוב בפרס החמישי בתחרות הבינלאומית ע"ש סקריאבין במוסקבה וכן בפרס הראשון בתחרות השלישית לפסנתר בסן מרינו, בה קיבל גם את הפרס המיוחד לביצוע הטוב ביותר של יצירה מאת צ'יק קוריאה.
בשנת 2009, לפי המלצת טטיאנה זליקמן, התקבל טריפונוב ללימודי פסנתר אצל סרגיי בבאיאן במכון קליבלנד למוזיקה בארצות הברית.
ב-2010 הוא ניגן בכיכר העירייה של וינה כאחד משבעת הפיינליסטים של האירוויזיון למוזיקאים צעירים. באותה שנה הוא זכה במדליה בתחרות הבינלאומית ה-16 ע"ש שופן בוורשה יחד עם פרס מיוחד על הביצוע הטוב ביותר של מזורקה מאת שופן.
ב-2011 זכה טריפונוב בפרס הראשון בתחרות הפסנתר ה-13 על שם ארתור רובינשטיין בתל אביב. בהזדמנות זו הוא זכה גם בפרס פנינה זלצמן על הביצוע הטוב ביותר של יצירת שופן, בפרס לביצוע הטוב ביותר של מוזיקה קאמרית עם פסנתר, ובפרס אהוד הקהל.
כמה שבועות אחרי זכייתו בתחרות רובינשטיין, זכה טריפונוב גם בפרס הראשון, במדליית זהב וב"גראן פרי" בתחרות הבינלאומית ע"ש צ'ייקובסקי במוסקבה. בתחרות צ'ייקובסקי ניגן את הוואלס מפיסטו(אנ') מאת ליסט, 12 האטיודים ופוס 25 והברקרולה מאת שופן, הסונאטה השלישית מאת פרוקופייב, הקונצ'רטו הראשון לפסנתר מאת צ'ייקובסקי והקונצ'רטו הראשון מאת שופן. גם בתחרות זו הוא זכה גם בפרס הקהל ובפרס לביצוע הטוב ביותר של קונצ'רטו קאמרי.
בפברואר 2013 הופיע טריפונוב לראשונה בקרנגי הול בניו יורק בקונצרט שהוקלט על ידי חברת דויטשה גרמופון לאלבום שהוצא לאור באותה שנה. הוא הופיע, בין היתר, גם באולם פלייל בפריז, באולם סנטורי בטוקיו ובוויגמור הול בלונדון.
מבקרי המוזיקה החשובים באיטליה העניקו לו את הפרס ע"ש פרנקו אביאטי לסולן הכלי הטוב ביותר. את פרס זה קיבלו לפניו אמנים כמו מאוריציו פוליני, ארטורו בנדטי מיכלאנג'לי, סביאטוסלב ריכטר, ראדו לופו ואנדראש שיף.
ב-23 באפריל 2014 ניגן בבכורה את יצירתו - קונצ'רטו לפסנתר במי במול מינור.
בדצמבר 2015 ניגן טריפונוב בקונצרט של הפילהרמונית המלכותית השוודית בניצוחו של פרנץ ולזר-מסט בטקס חלוקת פרסי נובל בסטוקהולם.
טריפונוב הופיע על במות המוזיקה החשובות בעולם. בין השאר, ניגן עם התזמורת הסימפונית של לונדון, עם תזמורת תיאטרון מריאינסקי בניצוחו של ואלרי גרגייב, עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית בניצוחו של זובין מהטה, עם התזמורת הפילהרמונית של ורשה תחת ניצוחו של אנטוני ויט והתזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון בניצוחו של דן אטינגר. ניגן בשיתוף פעולה עם מנצחים כמו מיכאיל פלטניוב, קשישטוף פנדרצקי, ולדימיר פדוסייב, פייטארי אינקינן, אייווינד גולברג-ינסן.
בנובמבר 2015 התקבל טריפונוב כחבר במועצת המנהלים של הפילהרמונית של ניו יורק.
בשנת 2016 הוא קיבל שני אותות הוקרה בריטיות בתחום המוזיקה הקלאסית - הפרס למוזיקה כלית מטעם החברה הפילהרמונית המלכותית ותואר "אומן השנה" של המגזין "גרמופון".
בדצמבר 2016 ניגן האמן עם הפילהרמונית של ברלין תחת שרביטו של סר סיימון ראטל את הקונצ'רטו השלישי לפסנתר מאת סרגיי רחמנינוב. הקונצרט שודר בשידור טלוויזיוני ישיר ל-200 בתי קולנוע ב-14 ארצות באירופה.
לדברי האמן עם הפסנתרנים מהם שאב השראה בשנות בגרותו נמנים מרתה ארחריץ', גריגורי סוקולוב וראדו לופו.
פרסים ואותות הוקרה

2008 - פרס ראשון בתחרות הרביעית לפסנתר ע"ש אלכסנדר סקריאבין
2008 - פרס ראשון ופרס מיוחד "סן מרינו 2008" בתחרות הבינלאומית השלישית לפסנתר בסן מרינו
2010 - הפרס השלישי ומדליית ארד בתחרות הבינלאומית לפסנתר ע"ש פרדריק שופן בוורשה ופרס מיוחד על הביצוע הטוב ביותר של מזורקה
מאי 2011 - הפרס הראשון (הזוכה ה-13) ומדליית זהב בתחרות הבינלאומית ע"ש ארתור רובינשטיין בתל אביב, פרס אהדת הקהל, הפרס לביצוע הטוב ביותר של יצירה מאת פרדריק שופן ופרס על הביצוע הטוב ביותר של מוזיקה קאמרית
יוני 2011 - גראן פרי - פרס ראשון (הזוכה ה-14) ומדליית זהב בתחרות הבינלאומית ע"ש פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי במוסקבה; פרס אהדת הקהל ופרס לביצוע הטוב ביותר בנגינה יחד עם של מוזיקה קאמרית.
2014 - פרס ECHO Klassik לאמנים צעירים - על הופעתו בקרנגי הול
2014 - היה מועמד לפרס גראמי בקטגוריה הסולן הקלאסי הטוב ביותר בנגינה - עבור הרסיטל באולם קרנגי
2015 - היה מועמד לפרס גראמי בקטגוריה - הסולן הקלאסי הטוב ביותר בנגינה עבור ביצוע וריאציות מאת רחמנינוב
2016 - הפרס למוזיקה של החברה הפילהרמונית המלכותית בלונדון בקטגוריה נגן השנה על סיור הקונצרטים בארצות הברית יחד עם התזמורת הסימפונית של לונדון ועם תזמורת פילהרמוניה
2016 - פרס גרמופון בקטגוריה "אמן השנה"
2018 - פרס גראמי בקטגוריית ביצוע הסולו הקלאסי האינסטרומנטלי הטוב ביותר
יצירות

סויטה "רחמנינאנה" - ב 5 חלקים (הולחנה בימי לימודיו בקליבלנד)
קונצ'רטו לפסנתר
דיסקוגרפיה

2010 - Frédéric Chopin Piano Competition - Double CD album - פרדריק שופן
2010 - DUX - פרדריק שופן
2011 - DECCA - פרדריק שופן
2012 - Mariinsky - Tchaikovsky, Chopin and Liszt צ'איקובסקי, שופן, ליסט, עיבודים לפי שוברט ושומן (SACD)
2013 - Deutsche Grammophon - The Carnegie Recital (ליסט, סקריאבין, שופן, מדטינר ) - ECHO Klassik Award and Grammy nomination
2013 -שוסטקוביץ' ArtHaus Musik - Shostakovich
2015 - Deutsche Grammophon -  (רחמנינוב, טריפונוב) - מועמדות לפרס גרמי
2015 -הבמאי כריסטופר ניופן מ-Allegro Films הוציא לאור DVD עם סרט תיעודי ארוך " קסם המוזיקה" - The Magics of Music עם הקלטת רסיטל של האמן בקסטלפרנקו ונטו. ה-DVD זכה בשנת 2016 בפרס International Classical Music Awards בקטגוריית "סרטי וידאו תיעודיים" ובמדליית כסף בפסטיבל ניו יורק לסרטים וטלוויזיה, וכן ב- Accolade Award.
2016 - Transcendental - Daniil Trifonov Plays Franz Liszt (Etudes S. 139, S. 141, S. 144, S. 145) - Deutsche Grammophon
(דניאיל טריפונוב מנגן פרנץ ליסט)
הערות שוליים

↑  Helmut Mauró: Ein Abend voller Hochspannung. Süddeutsche Zeitung, 7 Dezember 2014
↑  ריאיון עם מרתה ארחריץ' אצל אנדרו קלארק מ"פייננשל טיימס", 8 יולי 2011
↑  הביוגרפיה באתר הרשמי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007583140605171  PLWABN: 9810560366205606  BnF: cb16587684q (data)  GND: 1043461833  ISNI: 0000 0003 6260 4582  LCCN: no2012000594  MusicBrainz: d41468ad-65f9-4b68-9b2b-f5fdcac88c45  NKC: pag2018993068  NLK: KAC201714768  SUDOC: 171010728  VIAF: 224792272   WorldCat (עם VIAF): 224792272
האטה פסיכומוטורית

האטה פסיכומוטורית כרוכה בהאטת המחשבה וצמצום התנועות הגופניות אצל אדם. האטה פסיכומוטורית יכולה לגרום להאטה גלויה של התגובות הגופניות והרגשיות, כולל דיבור ואפקט. האטה פסיכומוטורית היא ההפך מאי שקט או אגיטציה פסיכומוטורית.
האטה פסיכומוטורית נפוצה בעיקר בקרב אנשים עם דיכאון מג'ורי ובשלב הדיכאוני של הפרעה דו־קוטבית. היא קשורה גם להשפעות השליליות של תרופות מסוימות, כמו בנזודיאזפינים. במיוחד במצב של אשפוז, האטה פסיכומוטורית עשויה לדרוש טיפול סיעודי מוגבר על מנת להבטיח צריכת מזון ונוזלים מספקים וטיפול אישי מספיק. הסכמה מדעת לטיפול קשה יותר להשגה בנוכחות מצב זה.
בסכיזופרניה רמת הפעילות עשויה להשתנות מהאטה פסיכומוטורית לאגיטציה. המטופל יחווה תקופות של היעדר תגובה, וברגע הבא יהיה פעיל ואנרגטי. בחולים עם הפרעות דיכאון חוזרות, נצפה שינוי בתפקודים המוטוריים, המתבטא בהאטה מוטורית ושינויים שיווי המשקל ובהליכה, כמו גם שינויים בפעילות הביואלקטרית של המוח.
גורמים

המקור להאטה הפסיכומוטורית בליקויים תפקודיים בקליפת המוח הקדם-פרונטלית וחריגות בהעברה עצבית של דופמין. האטה פסיכומוטורית מופיעה כחלק מההפרעות הבאות:
הפרעות פסיכיאטריות - סכיזופרניה, דיכאון קשה, הפרעה דו־קוטבית ועוד.
הפרעות פסיכולוגיות - הפרעות אכילה, הפרעות במצב הרוח, הפרעות חרדה ועוד.
תרופות פסיכיאטריות הנלקחות בצורה לא נכונה, במנת יתר או מעורבבות באלכוהול.
חוסר איזון הורמונלי, כמו עקב בעיות בתפקודי בלוטת התריס.
מחלות כרוניות וגנטיות מסוימות.
הפרעות נוירולוגיות, כגון מחלת פרקינסון.
דוגמאות

מעבר להאטה בחשיבה, תנועה וצמצום רגשי, האטה פסיכומוטורית יכולה לקבל ביטוי באופנים כמו אלו:
קושי בלתי מוסבר לבצע את מה שנחשבים בדרך כלל למשימות טיפוח עצמי "אוטומטיות" או "שגרתיות" עבור אנשים ללא מחלה דיכאונית, כמו להתקלח, להתלבש, לטיפוח עצמי, לבשל, לצחצח שיניים ולפעילות גופנית.
קושי גופני בביצוע פעילויות שבדרך כלל ידרשו מחשבה או מאמץ מועטים כמו לעלות במדרגות, לקום מהמיטה, להכין ארוחות ולנקות כלים מהשולחן, מטלות משק הבית או החזרת שיחות טלפון.
משימות הדורשות ניידות ובאופן בלתי מוסבר נראות "בלתי אפשריות". פעילויות כמו קניות, קבלת מצרכים, טיפול בצרכים היומיומיים של ילדיכם ועמידה בדרישות התעסוקה או בית הספר נפוצות בדרך כלל.
פעילויות שדורשות מאמץ נפשי מועט עשויות להפוך למאתגרות. לעיתים קרובות קשה לאזן את פנקס הצ'קים, להכין רשימת קניות או לקבל החלטות לגבי משימות ארציות, כמו להחליט אילו סידורים יש לעשות.
הערות שוליים

↑  Tryon, W.W. 1991.Activity Measurement in Psychology and Medicine. Springer Publishing
1 2  Psychomotor Retardation: Agitation, Depression, and Definition, Healthline (באנגלית)
↑  "Psychomotor retardation in depression: biological underpinnings, measurement, and treatment". Prog Neuropsychopharmacol Biol Psychiatry. 35 (2): 395–409. 2011. doi:10.1016/j.pnpbp.2010.10.019. PMC 3646325. PMID 21044654.
↑  Allgulander, C.; Bandelow, B.; Hollander, E.; Montgomery, SA.; Nutt, DJ.; Okasha, A.; Pollack, MH.; Stein, DJ.;  et al. (אוג' 2003). "WCA recommendations for the long-term treatment of generalized anxiety disorder". CNS Spectr. 8 (8 Suppl 1): 53–61. doi:10.1017/S1092852900006945. PMID 14767398. {{cite journal}}:  (עזרה)
1 2  .Frith, Christopher D, The cognitive neuropsychology of schizophrenia, Classic edition, Hove, East Sussex: Hove, 2015, ISBN 978-1-317-60830-1
↑  Christopher D. Frith (1 בינואר 1995). The cognitive neuropsychology of schizophrenia. Lawrence Erlbaum. p. 53. ISBN 978-0-86377-334-1. נבדק ב-13 בדצמבר 2010. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Katarzyna Romanowicz, Klaudia Kozłowska, Adam Wichniak, Psychomotor retardation in recurrent depression and the related factors, Advances in Psychiatry and Neurology/Postępy Psychiatrii i Neurologii 28, 2019, עמ' 208–219 doi: 10.5114/ppn.2019.89129
↑  Djamila Bennabi, Pierre Vandel, Charalambos Papaxanthis, Thierry Pozzo, Psychomotor Retardation in Depression: A Systematic Review of Diagnostic, Pathophysiologic, and Therapeutic Implications, BioMed Research International 2013, 2013 doi: 10.1155/2013/158746
↑  ▷ Psychomotor Retardation - Causes, Symptoms, Treatment - (2020 - Updated)
ההיסטוריה של מלכי הגותים, הוונדלים והסואבים

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  איזידורוס מסביליה 
 שפת המקור:  לטינית 
 סוגה:  כרוניקה 
 
ההיסטוריה של מלכי הגותים, הוונדלים והסואבים (בלטינית: Historia de regibus Gothorum, Vandalorum et Suevorum) היא היסטוריה בשפה הלטינית של הגותים משנת 265 ועד שנת 624, שנכתבה על ידי איזידורוס מסביליה. זהו תיאור מרוכז, ובשל מקורותיו המגוונים, מעט לא עקבי. ההיסטוריה של הוונדלים מצורפת אחרי זו של הגותים, ואחריה היסטוריה נפרדת של הסואבים (אנ').
איזידורוס מתחיל את ההיסטוריה שלו עם פרולוג, Laus Spaniae, המשבח את מעלותיה של היספניה (ספרד). כאן הוא ממציא את הביטוי mater Spania ("אמא ספרד"). שאר החיבור מפרט על הזהות הגותית של ספרד מאוחדת. איזידורוס משתמש ב"עידן הספרדי" (אנ') לתארוך לאורך כל החיבור. המקור העיקרי להיסטוריה המוקדמת שלו היה המשכו של הירונימוס את אוסביוס עד לשנת 378. מנקודה זו הוא השתמש בעיקר באורוסיוס (עד שנת 417), ועבור ספרד בהידטיוס (עד שנת 469). עבור ההיסטוריה המאוחרת יותר שלו הוא מסתמך על המשכו של פרוספר טירו (אנ') את הירונימוס (405–453). ויקטור מטונונה (אנ') הוא העד האפריקאי העיקרי שלו עבור השנים 444 עד 566 ויואנס מביקלארו (אנ') להיסטוריה הספרדית המאוחרת (565–590). איזידורוס עשה שימוש גם בכרוניקה שאבדה חלקית של מקסימוס מסרגוסה (אנ'). לאירועים בספרד בין השנים 590–624 איזידורוס מהווה את המקור העיקרי של ההיסטוריון המודרני.
ההיסטוריה חוברה בשתי גרסאות, ושתיהן שרדו. הראשונה, שהושלמה כנראה בשנת 619, שנת מותו של המלך הוויזיגותי סיסבוט, קצרה יותר. הגרסה הארוכה יותר הושלמה כנראה בשנת 624, בשנה החמישית לשלטון סוינתילה (אנ'). רק הגרסה הארוכה יותר מכילה את Laus Spaniae ואת Laus Gothorum, שבח על הגותים, המפריד את ההיסטוריה של הגותים (עד שלטונו של סוינתילה) מזו של הוונדלים. המהדורה של הגרסה הארוכה יותר מאת תאודור מומזן היא הסטנדרט, והייתה הבסיס לתרגום האנגלי הראשון. ההיסטוריה תורגמה קודם לכן לגרמנית.
האזור המפורז באידליב

הסכם אידליב נחתם ב-17 בספטמבר 2018 בין טורקיה לרוסיה במטרה ליצור אזור מפורז במחוז אידליב, בו שלטו ארגוני האופוזיציה הסורית כחלק ממלחמת האזרחים בסוריה. הוסכם בין הצדדים שבשטח המפורז יסיירו כוחות צבא טורקיים ורוסיים.
ההסכם נכשל. ארגוני האופוזיציה הסורית הכריזו כי הם דוחים את ההסכם, וכוחות הצבא הסורי הפגיזו את מעוזי האופוזיציה במחוז. בינואר 2019 השתלטו כוחות תחריר א-שאם על רוב השטח, ובמשך כשנה נמשכו העימותים בין ממשלת סוריה לאופוזיציה. במרץ ואפריל 2020 כבשו כוחות הצבא הסורי מחדש את רוב השטח שבו שלטו ארגוני האופוזיציה.
במהלך העימותים נהרגו 238 חיילים סוריים, 285 לוחמים מארגוני האופוזיציה הסורית, ומספר חיילים רוסים וטורקים. כמו כן נהרגו 372 אזרחים ו-80,000 נותרו חסרי בית.
השטח המפורז מעולם לא הוקם, וכל צד האשים את משנהו באחריות למחדל.
רקע

בתחילת 2018 הביס הצבא הסורי כוחות של המדינה האסלאמית ששלטו בדרום-מערב המדינה, וכ-2,000 מאנשי המדינה האסלאמית ברחו לאזור אידליב. באותה תקופה הביס הצבא הסורי כוחות של ארגוני האופוזיציה הסורית בריף דמשק, וכ-20,000 מהם נכנעו והועברו למחוז אידליב. ביולי 2018 הביס הצבא הסורי כוחות של ארגוני אופוזיציה בדרום המדינה, ושוב הועברו רבים מהם למחוז אידליב.
באוגוסט 2018 התגוררו כ-3 מיליון איש במחוז אידליב, ובהם כ-70,000 לוחמים מארגוני אופוזיציה ומארגון תחריר א-שאם.
באותה עת החל הצבא הסורי לרכז כוחות מחוץ למחוז ולהפגיז שטחים המוחזקים בידי כוחות האופוזיציה.
ב-4 בספטמבר 2018 כעשרה מטוסי סוחוי רוסיים ביצעו עשרות תקיפות אוויריות בחלק הדרומי והמערבי של מחוז אידליב, בהן נהרגו 11 איש ונפצעו 24. ההפצצות נמשכו גם בימים שלאחר מכן.
טורקיה שלחה כוחות צבא לסייע לארגוני האופוזיציה והתריעה מפני משבר הומניטרי במחוז.
ההסכם

ב-13 בספטמבר 2018 נפגשו באיראן נשיא רוסיה ולדימיר פוטין ונשיא טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן כדי לדון במצב בסוריה. ב-17 בספטמבר הוכרז על הסכם בין הצדדים, שנחתם בסוצ'י.
להלן עיקרי ההסכם:
יוקם אזור מפורז בעומק של 15 עד 25 ק"מ בשטח המוחזק בידי האופוזיציה. השטח המדויק יוגדר עד 15 באוקטובר. ייאסר כל מעשה תוקפנות באזור.
הצבא הסורי יימנע מהתקפות על כוחות אופוזיציה בנפת אידליב.
ארגון תחריר א-שאם וארגונים הנחשבים ל"קיצוניים" יצטרכו לעזוב את האזור המפורז לחלוטין.
ארגוני אופוזיציה הנחשבים ל"מתונים" ונתמכים בידי טורקיה יורשו להישאר באזור המפורז, אך יצטרכו להוציא ממנו את כל הנשק הכבד והבינוני.
"ממשלת הישועה הסורית", ארגון ממשל אזרחי שהוקם בידי תחריר א-שאם, יפורק.
ארגוני האופוזיציה יפתחו את נתיבי התחבורה הראשיים (כבישים M4 ו-M5) ויבטיחו תנועה חופשית לאזרחים.
טורקיה ורוסיה יקימו נקודות תצפית שבאמצעותן יוודאו את קיום תנאי ההסכם בשטח. כמו כן הכוחות יקיימו סיורים משותפים לאורך גבול השטח המפורז.
רוסיה וטורקיה יצהירו על "נחישותם להילחם בטרור בסוריה בכל צורה ואופן."
תגובות להסכם

ממשלת סוריה קיבלה בברכה את ההסכם. ארגוני האופוזיציה דחו אותו מכל וכל, וארגון תחריר א-שאם נמנע מתמיכה או דחייה מפורשת.
ב-19 בספטמבר תקף הצבא הסורי עמדות שהוחזקו על ידי כוחות תחריר א-שאם בציר חמה-לטקיה-אידליב, בטענה שהארגון עדיין לא הסיג את כוחותיו מהאזור. בימים שלאחר מכן תקף הצבא הסורי שוב ושוב כוחות של ארגוני האופוזיציה שנותרו באזור המפורז. בתגובה תקפו כוחות האופוזיציה הסורית את הצבא הסורי במספר אזורים, בפרט במחוז חלב.
ב-2 באוקטובר דיווחו נציגי טורקיה ותחריר א-שאם כי אנשיהם יצאו מהאזור המפורז וכי "ממשלת הישועה הסורית" פורקה. על אף ההכרזה המשיך הצבא הסורי להפציץ את האזור כמעט מדי יום במשך זמן רב לאחר מכן.
כישלון ההסכם

למרות ההכרזה הטורקית, לוחמי תחריר א-שאם רבים נותרו באזור המפורז, וגם "ממשלת הישועה הסורית" המשיכה לפעול בו. ארגוני האופוזיציה האחרים חתמו על הסכם שיתוף פעולה עם תחריר א-שאם.
ארגוני אופוזיציה "מתונים" לא הוציאו מהאזור את הנשק הכבד והבינוני, ונתיבי התחבורה נותרו חסומים.
טורקיה ורוסיה לא קיימו סיורים משותפים באזור המפורז מכיוון שארגוני האופוזיציה סירבו לאפשר כניסת חיילים רוסים לשטחם, ולדבריהם טורקיה טענה שהיא לא תאפשר נוכחות רוסית באזור המפורז. תוקף ההסכם הוארך מספר פעמים כדי לאפשר לטורקיה לשכנע את ארגוני האופוזיציה לדבוק בתנאים, אך כל הניסיונות הללו לא צלחו.
תבוסת ארגוני המורדים

בסוף אפריל 2019 חודשו תקיפות הצבא הסורי על מעוזי האופוזיציה, בניסיון לכבוש את נתיבי התחבורה במחוז. ב-1 באוגוסט 2019, לאחר מספר חודשי לחימה אינטנסיבית בין הצדדים, הודיעה ממשלת סוריה על הפסקת אש חד-צדדית, מותנית בהסכמת ארגוני האופוזיציה לתנאי ההסכם המקורי. הארגונים הסכימו, אך ארגון תחריר א-שאם דחה את ההצעה, ובכך הכשיל את היוזמה.
ב-19 בדצמבר 2019 החלה מתקפה עזה של הצבא הסורי על שטחי מחוז אידליב שבשליטת ארגוני האופוזיציה. המתקפה הסתיימה ב-6 במרץ 2020 עם השתלטות הצבא הסורי על רוב שטחו של האזור המפורז, וממשלת סוריה שבה לשלוט בנתיבי התחבורה הראשיים.
ב-5 במרץ 2020 התקיימה פגישה בין נשיא רוסיה ולדימיר פוטין לנשיא טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן. הם סיכמו על הפסקת אש החל ב-6 במרץ 2020, אזור מפורז ברוחב 6 קילומטרים לאורך כביש M4, וסיורים משותפים של טורקיה ורוסיה לאורך הכביש.