stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בארבי (מועדון)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מועדון
 מיקום:  תל אביב-יפו 
 מדינה:  ישראל 
 
 קואורדינטות:  32°03′05″N 34°46′11″E﻿ / ﻿32.051305555556°N 34.769694444444°E﻿ / 32.051305555556; 34.769694444444
 www.barby.co.il
  מפת מיקום  מפה דינמית #invoke:תבנית חוזרת tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בארבי הוא מועדון להופעות רוק בתל אביב. נחשב אחד ממועדוני הופעות הרוק הגדולים והידועים בישראל ומהווה מוקד חשוב של תעשיית המוזיקה המקומית.
היסטוריה

המועדון הוקם על ידי שאול ואריאלה מזרחי ב־1994, והוא מנוהל מאז על ידי שאול מזרחי. בשנות קיומו הפך בהדרגה המקום ממועדון שוליים למרכז מוביל של תעשיית המוזיקה.
בשנת 1998 עבר המועדון ממשכנו ברחוב יונה הנביא לדרך שלמה בדרום תל אביב, באזור של מועדוני לילה רבים ובסמוך לקריית האמנים והמלאכה. בשנת 2001 עבר למשכנו ברחוב קיבוץ גלויות (פינת רחוב הרצל). סניף נוסף של הבארבי, באזור התעשייה של כפר סבא, פעל בשנים 2003–2010.
בינואר 2024 עבר המועדון ממשכנו ברחוב קיבוץ גלויות למשכן קבע בנמל יפו, בנכס ששייך לעיריית תל אביב, מכיוון שמתחם המועדון הקיים, שנמצא בדמי מפתח, צפוי להיהרס כולו כחלק מתוכנית בנייה עתידית. המופע האחרון בקיבוץ גלויות, שסגר את התקופה של המועדון במקום, היה של דודו טסה.
עם המעבר של המועדון לנמל יפו נפתחה במקביל תערוכת צילומים של הצלמת אורית פניני ובשיתוף תמונות של קהל הבארבי, הכוללת מלבד צילומים גם הקרנות וידאו וסאונד וכמה אלמנטים בולטים, המזוהים עם המועדון ונלקחו מבארבי הישן והועברו לחלל התערוכה.
במרוצת השנים הופיעו במועדון אמנים ידועים רבים, מישראל וממדינות נוספות.
המועדון נוהג לקיים הופעות חגיגיות לציון יציאתם לאור של אלבומים קלאסיים, ביניהם בין השאר "ירמי קפלן והפרחים" (ירמי קפלן) ו"משוחח עם כיסא" ("ג'ירפות").
בארבי רקורדס

בתחילת המאה ה-21, עם התבססותם של המועדונים, הוקם הלייבל בארבי רקורדס, שבו יצאו לאור אלבומי הופעות מהמועדון ואלבומי אולפן של אומנים שונים. האלבום הראשון שיצא בלייבל היה הופעתו של עמיר לב במועדון שבתל אביב. בין האלבומים שיצאו בלייבל היו אלבומי הבכורה של עופר שריקי, תומר ממיה, בוטן מתוק בקרקס, בית הבובות, יהושע ואבי עברי, וכן "מנסה ספר" של אריאל הורוביץ, "אוטוביוגרפיה" של כנסיית השכל ו"מנועים קדימה" של אלג'יר.
גלריית תמונות

השנדליר המפורסם, מתוך תערוכת הצילומים שנפתחה עם מעבר המועדון למשכנו החדש בנמל יפו, 2024
חדר האמנים, מתוך תערוכת הצילומים שנפתחה עם מעבר המועדון למשכנו החדש בנמל יפו, 2024
כרזת התערוכה, מתוך תערוכת הצילומים שנפתחה עם מעבר המועדון למשכנו החדש בנמל יפו, 2024
קיר צילומים, מתוך תערוכת הצילומים שנפתחה עם מעבר המועדון למשכנו החדש בנמל יפו, 2024
אורית פניני ורונן ללנה בשיחה על צילום ומוזיקה. מפגש בעקבות התערוכה עם מעבר המועדון למשכנו החדש בנמל יפו, 2024
עמיר לב במפגש אמן. מפגש בעקבות התערוכה עם מעבר המועדון למשכנו החדש בנמל יפו, 2024
הערות שוליים

↑  ת"א: דרישה לפינוי מועדון הבארבי, באתר mynet,‏ 26 ביוני 2014
↑  אור ברנע, מועדון הבארבי כפר סבא ייסגר, באתר ynet, 3 בדצמבר 2009
↑  עמית אטיאס, ‏מועדון הבארבי עובר דירה: "אומנים חששו, עכשיו הם רוצים לסגור הופעות", באתר ‏מאקו‏, 7 ביוני 2023
↑  יובל אראל‏, סופית - מועדון בארבי עובר לנמל יפו, בבלוג של יובל אראל, מגזין מוזיקה ותרבות, 14 ביולי 2023
↑  אמיר שוורץ, לילה אחרון בבארבי: דודו טסה סגר בגדול את מקדש הרוק'נרול, באתר ynet, 1 בינואר 2024
↑  נמל יפו ומועדון הבארבי גאים להציג: בארבי / בית - דף המידע על התערוכה, באתר נמל יפו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: c16f6dfa-754e-4253-aad5-b7d4628e1c6d 
חזית המועדון
ביר נבאלא

| --- | --- |

 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  אל-קודס
 גובה:  759 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  3,661 (1996)
 קואורדינטות:  31°50′49″N 35°11′48″E﻿ / ﻿31.8470733°N 35.1965867°E﻿ / 31.8470733; 35.1965867
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ירושלים מוגדלת) ביר נבאלא(למפת ירושלים רגילה) ביר נבאלא(למפת הרי ירושלים רגילה) ביר נבאלא(למפת הרי ירושלים מוגדלת) ביר נבאלא  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ביר נבאלא (בערבית: بير نبالا – באר האצילים) הוא כפר בשטחי הרשות הפלסטינית בנפת אל-קודס, בין רמאללה לירושלים. אוכלוסיית הכפר מוערכת בכ-6,100 נפש (נכון ל-2006).[דרוש מקור]
הכפר נודע כמקום בו הוחזק ב-1994 נחשון וקסמן כבן ערובה בידי החמאס.
היסטוריה

במרכז גרעין הקדום של הכפר ישנו בית בד. במקום התגלו חרסים מתקופת הברונזה התיכונה (בודדים), מהתקופה ההלניסטית (31%), הביזנטית (18% – לא בטוח), ימי הביניים והתקופה העות'מאנית (42%), בנוסף ל-4% לא מזוהים.
החוקר הצרפתי ויקטור גרן ביקר בניר נבאלא בשנת 1863 ודיווח כי במקום חיו 130 תושבים. הוא ראה בכפר "בורג'" הרוס המיוחס לתקופה הצלבנית, בתים בהם משוקעות אבנים עתיקות, באר עתיקה, ומערות קבורה עתיקות כרויות בסלע, ובאחת מהן תושבי הכפר עדיין קוברים את מתיהם.
בשנת 1994 נהרגו בכפר החייל נחשון וקסמן, שנחטף ימים ספורים קודם לכן והוחזק בכפר בידי החמאס כבן ערובה, ולוחם סיירת מטכ"ל, סרן ניר פורז, שפיקד על ניסיון חילוצו.
אמנה מונא, מי שיזמה וגרמה לרצח אופיר רחום בשנת 2001 במהלך האינתיפאדה השנייה הייתה תושבת הכפר.
כיום הכפר מונה מספר מועט של תושבים.
הערות שוליים

↑  על פי רוב נהוג בעברית הכתיב השגוי "ביר נבאללה", בעוד על פי תעתיק האותיות הערביות הכתיב הוא "נבאלא".
↑  יצחק מגן, ישראל פינקלשטיין (ע), סקר ארכאולוגי בארץ בנימין, ירושלים: רשות העתיקות, 1993, עמ' 236, מסת"ב 965-406-007-8
↑  ויקטור גרן, תיאור גיאוגרפי, היסטורי וארכיאולוגי של ארץ-ישראל – כרך ראשון : יהודה (א), ירושלים: יד יצחק בן-צבי, 1977, עמ' 260
| Flag of Palestineיישובי נפת אל-קודס |
| --- | --- | --- |
| ערים | מזרח ירושלים (שנוי במחלוקת) |  |
| מועצות מקומיות | אבו דיס • אלעיזריה • א-ראם |  |
| כפרים | אל-קובייבה • בידו • בית ענאן • ביר נבאלא • ח'אן אל-אחמר • חיזמא • כפר עקב (שנוי במחלוקת) • קטנה • קלנדיה • ענאתא • ערב אל-ג'האלין • בית דוקו • בית חנינא • בית סוריכ • בית איג'זא • בית איכסא • ג'בע • אל-ג'ודיירה • אל-ג'יב • מוח'מאס • ראפאת • א-סוואחרה א-שרקייה • קלנדיה •  א-זעיים • שייח' סעד |  |
| מחנות פליטים | מחנה הפליטים שועפאט (שנוי במחלוקת) |  |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007584329605171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים ברשות הפלסטינית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בית החולים האינדונזי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 על שם:  אינדונזיה 
 מאפייני הארגון
 בעלים:  משרד הבריאות של רצועת עזה
 היסטוריה
 תאריך ייסוד:  2014 
 שירותים
 מיטות:  110 מיטת אשפוז 
 גאוגרפיה
 מיקום:  בית לאהיא, רצועת עזה
 קואורדינטות:  31°32′07″N 34°30′42″E﻿ / ﻿31.5352025°N 34.5115801°E﻿ / 31.5352025; 34.5115801
  (למפת עזה מוגדלת) בית החולים האינדונזי(למפת עזה רגילה) בית החולים האינדונזי
 
בית החולים האינדונזי (בערבית: المستشفى الإندونيسي) הוא בית חולים הממוקם בבית לאהיא שבנפת צפון עזה שברצועת עזה.
היסטוריה

בניית בית החולים החלה בשנת 2011 על שטח של כ-16,000 מ"ר שמומן על-ידי משרד הבריאות של רצועת עזה. עלות בניית בית החולים מוערכת ב-126 מיליארד רופי אינדונזי (כ-32 מיליון שקל), שמומנו על-ידי תרומות של העם האינדונזי וארגונים כגון הצלב האדום האינדונזי (אנ') ומוחמדיה (אנ'), ונאספו על-ידי הארגון ההומניטרי האינדונזי "Medical Emergency Rescue Committee".
בית החולים נחנך ב-9 בינואר 2016 על-ידי סגן נשיא אינדונזיה ג'וסוף קאלה. בבית החולים היו 170 מיטות אשפוז. במבנה מתומן בן ארבע קומות
היסטוריה > במלחמת חרבות ברזל

בנובמבר 2023, במהלך מלחמת חרבות ברזל פרסם צה"ל צילומים של תשתיות טרור של חמאס הממוקמים בבית החולים ובהם פירי מנהרות. בשידורי רשת אל-ג'זירה מתוך בית החולים נראו מחבלי חמאס הנמצאים בתוך בית החולים.
ב-20 בנובמבר 2023 בבוקר הוקף בית החולים בטנקים של צה"ל ובהמשך היום טענו בעזה שבבית החולים נהרגו שנים עשר בני אדם מירי צה"ל. נציג צה"ל טען שהירי נעשה במענה לירי על כוחות צה"ל ובאופן מידתי. בהמשך אותו יום הוחל בפינוי בית החולים. למחרת דווח על סיום פינוי בית החולים. ב-25 בדצמבר פשטו כוחות צה"ל על בית החולים ואיתרו בו אמצעי לחימה ותשתיות טרור של חמאס. בנוסף, אותר במתחם בית החולים רכב השייך למשפחתו של החטוף סאמר טאללקה וכתמי דם השייכים לחטוף נוסף.
בדצמבר 2024 פונו לבית החולים 95 חולים, מלווים ואנשי צוות מבית החולים כמאל עדואן והוכנסו לבית החולים 5,000 ליטרים של דלק, שני גנרטורים וציוד רפואי. בהמשך החודש פשט צה"ל על בית החולים, ופינה ממנו את החולים והצוות. בפשיטה חיסל צה"ל בסביבת בית החולים חמישה מחבלים ועצר עשרות.
הערות שוליים

1 2  Indonesia Hospital saves lives in Gaza - OPEC Fund for International Development, באתר The OPEC Fund for International Development,‏ 1 באפריל 2016 (באנגלית)
↑  Indonesia Hospital Opens in Gaza Strip, באתר Hospimedica,‏ 11 באפריל 2016 (באנגלית)
↑  OPT: RI to build hospital in Gaza - occupied Palestinian territory, באתר ReliefWeb,‏ 4 בפברואר 2009 (באנגלית)
↑  Indonesia Hospital in Gaza denotes Indonesians solidarity with Palestinians: VP - Vice President of The Republic of Indonesia, באתר wapresri,‏ 9 בינואר 2016 (באנגלית)
↑  רויטרס, ‏אחרי יותר מעשור: בית חולים חדש נפתח ברצועת עזה, באתר ‏מאקו‏, 6 בינואר 2016
↑  Seth J. Frantzman, What do we know about hospitals in north Gaza? - explainer, Jerusalem Post, November 12, 2023
↑  דובר צה"ל חשף: כך חמאס מנצל מתחמים רפואיים למטרות צבאיות, באתר ‏מאקו‏, 5 בנובמבר 2023
יואב זיתון, השימוש באזרחים כמגן אנושי בעזה: צה"ל חשף עדות לירי של חמאס מבית חולים, באתר ynet, 5 בנובמבר 2023
↑  עידן יוסף, סליחה תקלה: אלג'זירה שידרה בטעות מחבלים חמושים בבית החולים, באתר News1 מחלקה ראשונה, 10 בנובמבר 2023,
רשת אל-ג'זירה שידרה בטעות מחבלי חמאס בבית החולים האינדונזי בעזה, באתר ערוץ 7, 10 בנובמבר 2023
↑  World Health Organization "appalled" by attack on Indonesia Hospital in Gaza, director-general says, CNN, November 20, 2023
↑  אמיר בוחבוט‏, החל פינוי בית החולים האינדונזי בעזה, באתר וואלה, 20 בנובמבר 2023
↑  דיווח: "ביה"ח האינדונזי בעזה פונה לקראת הסתערות צה"ל", באתר ynet, 22 בנובמבר 2023
↑  רכב ישראלי, כתמי דם של חטוף ותשתיות טרור: הממצאים שצה"ל חשף בבית החולים האינדונזי בעזה, באתר ישראל היום, 25 בדצמבר 2023
↑  עוזי ברוך, בית החולים הפך למעוז טרור של חמאס, באתר ערוץ 7, 28 בדצמבר 2024
↑  יואב זיתון, פשיטה על בית חולים בג'באליה: מחבלים חוסלו ונעצרו, אחד מהם השתתף בטבח, באתר ynet, 24 בדצמבר 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 134994226X
אתהרוה ודה

| --- | --- |

 Atharvaveda Saṃhitā 
 
האַתְהַרְוָה ודה (בסנסקריט: अथर्वणवेद או अथर्वणवेद, בתעתיק לאנגלית: Atharvaveda או Atharva Veda) היא הוודה הרביעית והאחרונה בכתבי הקודש של ההינדואיזם. היא מהווה תוספת מאוחרת לשלוש הוודות האחרות, והיא בעלת חשיבות פחותה מהן, משום שהיא מייצגת דת עממית וטקסי רפואה עממיים ולכן מכונה לפעמים "ודה של לחשים וכשפים", תיאור שלא כל החוקרים מקבלים. בהתאמה לכך, הכוהנים שתרגלו את האתהרוה ודה נחשבו לדרג הנמוך ביותר של הברהמינים, בהשוואה לאלה שעסקו בריג ודה, היָאג'וּר ודה, והסָאמָה ודה.
השפה שבה כתובה האתהרוה ודה שונה מסנסקריט ריג ודית, ומשמרת צורות הודו-אירופיות פרה-ודיות.
תיארוך הטקסט

המסורת ההודית העתיקה הכירה בתחילה רק בשלוש ודות. הריג ודה וטקסטים אחרים מהתקופה הוודית כמו הטקסטים הבודהיסטים המוקדמים של הניקאיה, מתייחסים לשלוש ודות בלבד. הקבלה של מזמורי האתהרוה ושל מנהגים עממיים הייתה איטית, והיא קבלה מעמד של ודה הרבה יותר מאוחר משלוש הודות הראשונות, הן על ידי המסורות האורתודוקסיות והן ההטרודוקסיות של הפילוסופיות ההודיות. פלוד (Flood) מתארך את הטקסט לשנת 900 לפני הספירה, בעוד מייקל ויצל (Michael Witzel) ממקם אותו מעט לאחר מכן, סביב 1000–1200 לפני הספירה. אולסון מתארך את ההתקבלות של האתהרוה ודה בתור הוודה הרביעית למחצית השנייה של האלף הראשון לפני הספירה. עם זאת, מקס מילר מציין כי המזמורים של אתהרוה ודה היו קיימים בזמן שצ'אנדוגיה אופנישאדה הושלמה (~700 לפני הספירה).
שתי גרסאות שונות של הטקסט שרדו בעידן המודרני: ה-Paippalāda וה-Śaunakīya. במשך שנים היה מקובל שכתבי יד אמינים של מהדורת פאיפלדה אבדו, אך גרסה שהשתמרה היטב התגלתה בין אוסף כתבי יד של עלי דקל במדינת אודישה בצפון מזרח הודו בשנת 1957. פריץ שטאל מציע השערה לפיה כל גרסה התפתחה באזור שונה: באזור קורו התפתחה הפאיפלאדה והיצירות של בית הספר הזה היו בסגנון ריג ודי. אזור פאנקאלאס תרם צורות של כישוף רפואי, בסגנון שונה מהקומפוזיציה הריג ודית.
תוכן

האתהרוה ודה היא אוסף של 730 מזמורים המכילים 5987 מנטרות, המחולקות ל-20 ספרים. בניגוד לשלוש הוודות האחרות, רוב הטקסט כתוב בצורה שירית, ומכיל תפילות ולחשים של רפואה, ולכן נקראת לפעמים "ודה של לחשים וכשפים", משום שהיא נבדלת משלוש הודות הראשונות בתוכן ובצורה. אולם שניים מהספרים כתובים בפרוזה, ועוסקים בפילוסופיה ומחשבה מטפיזית מוקדמת המאפשרת הבנה של התפתחות המחשבה הפילוסופית ההינדית. החוקר מקס מילר מצטט את העיקרון הוודי: "כפי שמרכבה לא תנוע עם פחות מארבעה גלגלים, וחיה לא תלך ללא ארבע רגליים, כך הקורבן לא יהיה מושלם ללא ארבעת הוודות", אולם הוא ממשיך וטוען כי למרות העיקרון הזה, תהיה זו טעות לראות בהן יחידה אחת. שכבת הסמהיטה של הטקסט מייצגת ככל הנראה מסורת של האלף השני לפני הספירה של טקסי קסם-דתיים לטיפול בחרדה, לחשים להסרת מחלות שלדעת השבטים ההודים הקדומים נגרמות מפעולתם של שדים, ושיקויים מצמחי מרפא. יש הרואים באתהרוה ודה את הצורה הקדומה ביותר של הרפואה ההודית, האיור ודה.
המזמורים עוסקים במגוון נושאים כמו לחשי חיים ארוכים של אדם אהוב או החלמה ממחלה. במקרים אלה, יינתנו לנפגע רפואות וקמיעות מצמחים. ישנם מזמורים שנועדו לחזק חיילים היוצאים למלחמה ולהבטיח שיצליחו להביס את האויב, אחרים לאוהבים המבקשים למשוך את המאהב שפחות מתעניין, חלקם להצלחה באירוע ספורט, או להגביר את השפע או או להרחיק מזיקים במשק בית. מזמורים רבים של האתהרוה ודה הם תפילות ולחשים לילד או לאדם אהוב להתגבר על מחלה ולהבריא. רוב הטקסים נועדו להתבצע על ידי כוהן ומיעוטם על ידי האדם עצמו.
תוכן > תהיות על טבע האדם, החיים, הטוב והרע

חוקרים רבים חולקים על התפיסה של האתהרוה ודה כ"ודה של לחשים וכשפים" משום שספרים רבים מתוכה לא עוסקים בקסמים וברפואות עממיות כלל, אלא מוקדשים לתפילה, תיאוסופיה, ופילוסופיה. האתהרוה ודה כמו טקסטים ודיים אחרים, קובע ויליאם נורמן בראון, חורגת מהדואליות של שמיים ושאול, "סאט" ו"אסט" (אמת ושקר) ושאר ניגודים. במקום זאת, הטקסט מתעלה מעל תפיסה דואליסטית פשטנית: סדר קם מתוך כאוס, אמת מתבססת מתוך חוסר אמת, על ידי תהליך ועקרונות אוניברסליים שמתעלים מעל הטוב והרע.
הערות שוליים

1 2  Aruna Swamy, The Sacred Books Of The East Vol 42, עמ' xxix
↑  Gavin D. Flood, An Introduction to Hinduism, Cambridge University Press, 1996-07-13, עמ' 39, ISBN 978-0-521-43878-0. (באנגלית)
1 2  Atharvaveda Samhitas | Vedic Heritage Portal, vedicheritage.gov.in
↑  Friedrich Max Müller, A History of Ancient Sanskrit Literature So Far as it Illustrates the Primitive Religion of the Brahmans, Williams and Norgate, 1860, עמ' 122, 446, 449. (באנגלית)
↑  Ralph T. H. Griffith, The Hymns Of The Atharva Veda Vol II, E.J.Lazarus And Company., 1917
↑  Maurice Bloomfield, The Atharvaveda, Strassburg K.J. Trübner, 1899, עמ' 57
↑  Friedrich Max Müller, A History of Ancient Sanskrit Literature So Far as it Illustrates the Primitive Religion of the Brahmans, Williams and Norgate, 1860, עמ' 308. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269411205171  PLWABN: 9810651295605606  BIBSYS: 90882785  BNE: XX3947279  BnF: cb12047597j (data)  GND: 4326756-7  LCCN: n80017844  NSK: 000686300  SUDOC: 028692160  VcBA: 492/4229  VIAF: 180631078   WorldCat (עם VIAF): 180631078
בית ג'יימס ליוויט

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית מגורים, מוזיאון
 מיקום:  ווטרבורו, מיין
 מדינה:  ארצות הברית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1850
 סגנון אדריכלי:  התחייה היוונית
 
 קואורדינטות:  43°35′20″N 70°42′33″W﻿ / ﻿43.589°N 70.709083°W﻿ / 43.589; -70.709083
 he
 
בית ג'יימס ליוויט (באנגלית: James Leavitt House) במרכז ווטרבורו, מיין, הוא בית תחייה יוונית מתקופת אמצע המאה ה-19, הבנוי מעץ, וניצב על בסיס מגרניט. הבית נבנה בשנת 1850 עבור הסוחר העשיר ג'יימס ליוויט, ונמצא במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים, וכיום הוא בבעלות העיר ווטרבורו, המפעילה את המבנה החשוב מבחינה ארכיטקטונית, כמוזיאון בית, המכונה מוזיאון בית טיילור / פריי / ליוויט.
היסטוריה

בונה בית ליוויט, ג'יימס ליוויט, עבר עם משפחתו למרכז ווטרבורו, ליד העיר אלפרד הסמוכה, בין השנים 1830–1840, והחל לעבוד כ"איש עסקים נבון", לפי הגדרתו של היסטוריון מקומי. לליוויט היו מספר תחומי עיסוק, הוא קנה ומכר תוצרת מקומית בפורטלנד ובבוסטון, והחזיק חנות קטנה ליד ביתו.
העסקים השונים של ליוויט אפשרו לו להרוויח הון ולהקים בית משוכלל שיתאים להצלחתו כסוחר. בניית בית ג'יימס ליוויט הושלמה בשנת 1850. הבית נבנה בסגנון התחייה היוונית, ולו שתי הקומות. הבית, בו התגוררו ליוויט, אשתו ו-12 ילדיו, העניק למשפחה גאווה על עיצוב הפנים הייחודי שלו.
בעלות

בית ליוויט, שנבנה במיקום המשגשג ביותר במרכז ווטרבורו, הוא בית גדול עם שבעה חדרי שינה בקומה השנייה. לאחר מותו של הסוחר ג'יימס ליוויט בשנת 1880 בערך, הפך הבית למגורים שניים עבור המשפחה. בנו של ג'יימס ליוויט, בנג'מין, החל קריירה כסוחר בסאקו שבמיין, והשתמש בבית אביו כמעון קיץ. לאחר מותו של בנג'מין לוויט, ירשה בתו לואלה פריי את הבית; לאחר מכן הוא עבר לשתי בנותיה, בהן הסופרת הלן טיילור, שכתבה את ספרה " "A Time to Recall" בבית המשפחה. גברת. שלושת בניה של טיילור מכרו את הבניין לעיירה ווטרבורו בשנת 1989.
"הבית היה במצב יוצא מן הכלל", ציין ההיסטוריון המקומי ג'ים קרלי: "זו באמת בית במצב טוב, בעקבות העובדה שחיו בו דיירים באופן רציף במשך שלושים שנה בלבד". בעקבות אכלוסו החלקי על ידי משפחת ליוויט ויורשיה, הבית נשאר באופן המקורי בו נבנה, עם מעט שינויים.
הסוחר ג'יימס ליוויט, נולד באלפרד, מיין, בשנת 1797, ונישא לאויבי סטיבנס מיורק, מיין. ליוויט נפטר ב-7 בספטמבר 1876 במרכז ווטרבורו. אשתו נפטרה בשנת 1825. השניים קבורים במרכז ווטרבורו, לא רחוק מהבית.
הבית מהווה כיום מוזיאון היסטורי מקומי.
הערות שוליים

↑  "1850 Taylor/Frey/Leavitt House Museum" (PDF). Town of Waterboro. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2017-01-30. נבדק ב-12 באוקטובר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Leavitt was the son of William Leavitt, born in 1752 at Exeter, New Hampshire, and his wife Elizabeth (Hardy) Leavitt. William Leavitt was a descendant of Nehemiah Leavitt, born at Hingham, Massachusetts, and his wife Alice Cartee, widow of Daniel Gilman of Exeter, New Hampshire.
ביום מסה

| --- | --- |
 סינגל בביצוע מתי כספי
 מתוך האלבום מתי כספי
 יצא לאור:  1974 
 סוגה:  זמר עברי 
 שפה:  עברית 
 כתיבה:  משה טבנקין 
 לחן:  מתי כספי 
 
"ביום מסה" הוא שיר שנכתב על ידי המשורר משה טבנקין, הופיע בקובץ  "שירים" שפורסם בשנת 1943.  בשנת תשכ"ח, בערב שמחת תורה, 26.10.1967 התפרסם השיר בגיליון מס' 45 של "משא"  - דו-שבועון ספרותי שיצא עצמאית וגם במסגרת עיתון 'למרחב'. השיר הולחן על ידי מתי כספי ונכלל באלבומו הראשון שיצא בשנת 1974.
הסברה השגויה בפרשנות השיר

משה טבנקין היה בנו של מנהיג הקיבוץ המאוחד יצחק טבנקין, שניהם היו מעורבים מאד בהוויה הפוליטית של התנועה והמדינה. הפרסום החוזר של השיר היה כחמישה חודשים לאחר פרסומה ברבים של תוכנית אלון, של סגן ראש הממשלה, יגאל אלון, שעסקה בחלוקת שטחים שנכבשו במלחמת ששת הימים. לאור הפולמוס הציבורי סביב התוכנית, מעורבותם הפוליטית של האב והבן טבנקין, והעיתוי של הפרסום החוזר של השיר, שררה במשך שנים סברה שגויה כי השיר נכתב כנגד תוכנית אלון ומולידה יגאל אלון.
ביצועים לשיר

לשיר ידוע ביצועו של מתי כספי שאף כתב את הלחן. ביצוע ידוע נוסף של השיר בוצע על ידי כספי ויהודית רביץ. השיר בביצוע השניים הופיע באלבומו של כספי "דואטים". בשנת 2020 חידש את השיר זאב טנא, השיר הופיע באלבומו "זה שר".
בשנת 2022 הוציאה ג'ני פנקין גרסת כיסוי לשיר, במסגרת פרויקט "זיכרון אחר".
הערות שוליים

↑  לקסיקון הקשרים על משה טבנקין
↑  עופרה עופר אורן, השר הציע להחזיר שטחים, והמשורר כתב שיר זועם שהקליט מתי כספי, באתר Xnet‏, 20 ביוני 2020
↑  מערכת mako מוזיקה, ‏1001 השירים הישראלים האהובים בכל הזמנים: בחירות האמנים, באתר ‏מאקו‏, 22 באפריל 2015
↑   ביום מסה - עם יהודית רביץ - משה טבנקין/מתי כספי, סרטון בערוץ "מתי כספי הערוץ הרשמי", באתר יוטיוב (אורך: 05:35)
↑   זאב טנא - ביום מסה 2010, סרטון בערוץ "Zeev Tene", באתר יוטיוב (אורך: 04:06)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: b0902ecd-6fb4-35b3-86f2-bed4f4f168fa
בחפלה משגעת

"בחפלה משגעת" הוא אלבום האולפן החמישי של הזמר הישראלי בני אל. את האלבום הוציאה בשנת 1993 לאור חברת התקליטים האחים ראובני על גבי תקליט ותקליטור. זהו אחד משלושת האלבומים היחידים של אל הזמינים בשירותי הסטרימינג השונים, דוגמת ספוטיפיי, דיזר ואפל מיוזיק. על-אף שיש בו רק שבע רצועות, אורכו עומד על כשעה. זאת בשל הכללתן של חמש מחרוזות שירים באלבום.
רשימת רצועות

| בחפלה משגעת> מס' | בחפלה משגעת> שם | בחפלה משגעת> משך | בחפלה משגעת>  | בחפלה משגעת>  | בחפלה משגעת>  | בחפלה משגעת>  | בחפלה משגעת>  | בחפלה משגעת>  | בחפלה משגעת>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | האחת והיחידה  | 4:22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | מחרוזת: פני מלאך  | 8:40 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | לחזור לחיים  | 6:30 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | מחרוזת: תלתלים  | 8:02 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | מחרוזת מרוקאית  | 8:46 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | מחרוזת: להשתטות  | 7:09 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | מחרוזת: היום אהבנו  | 11:16 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 54:48 |  |  |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  בני אל בקיוב איי.אל
| בני אל |
| --- | --- |
אלבומי אולפן: קיץ מסוכן • משהו מהסרטים • ממא-מיה • קריסטל – באווירה ים תיכונית • בחפלה משגעת • אל תלכי רחוק • שירים לאוהבים • מתי תביני
אלבומי אוסף: בני אל בלהיטי זהב 97
אלבומי גרסאות כיסוי: בני אל בלהיטים הגדולים 95
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: e80520fc-4fb0-49f1-958b-192bb889415e
בית דין שרעי (ישראל)

מבנה בית הדין השרעי בחיפה בשכונת ואדי סאליב
בית הדין השרעי ביפו
בית דין שַׁרְעִי (בערבית:  محكمة شرعية, מהמילה "שריעה" - ההלכה המוסלמית) הוא בית דין דתי מוסלמי. סמכויותיהם של בתי הדין השרעיים אינם מוסדרים במשפט המוסלמי, אלא עוצבו על ידי פסיקות וחקיקות שונות. במדינת ישראל השתמרו החוקים העותמאניים הישנים באמצעות "המג'לה", משום שהמנדט הבריטי הכיר בתוקפם ולא ניסה לשנותם, וכך נהגה אף מדינת ישראל.
היסטוריה > בארץ ישראל

בשנת 1917 פורסם באימפריה העות'מאנית חוק המשפחה המוסלמית הקובע כי שימוש של החוק הממלכתי המוסלמי חל על כלל האזרחים ללא הבדלי דת, אך לאחר כינונו של המנדט הבריטי בארץ החוק שונה. כיום סמכותם של בתי הדין השרעיים מוגבלת לשפיטה של בעלי דין מוסלמיים בלבד.
בשנת 1922 דבר המלך במועצה על ארץ ישראל הגדיר את סמכותם העניינית של בתי הדין השרעיים. הוא העניק להם סמכות לשפוט בענייני נישואין, גירושין, מזונות, אפוטרופסות, ירושה, צוואה, ענייני נעדרים, פסולות והפקעתה, הוכחת בגרות וכדומה. עם כינונה של מדינת ישראל סמכות זו צומצמה לנישואין, גירושין ובמידה ניכרת ירושה.
מאז החוק שונה מספר רב של פעמים. בשינויים שנעשו ניתן לראות את השפעתה של הליברליזציה החלה בעולם המודרני. את אחת הדוגמאות הבולטות להשפעת המודרניזציה ניתן לראות במגמת העלייה של מעמדה של האישה במגזר הערבי.
היסטוריה > במדינת ישראל

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
עם הקמתה של מדינת ישראל הפסיקה המועצה המוסלמית העליונה את פעילותה וכל חבריה עזבו את המדינה. בשל עזיבת הקאדים את המדינה, חדלו לפעול גם בתי הדין השרעיים. שיתוק פעילותיהם הותיר חלל ריק בנושא המשפט הדתי המוסלמי במדינה החדשה. כדי למלא את החלל הריק שנותר, נטל משרד הדתות לעצמו את הסמכות להקים בתי דין שרעיים ולמנות קאדים. הקאדים שמונו על ידי משרד הדתות היו נטולי הכשרה שרעית גבוהה, בשל המחסור החמור באנשי דת ומשפט מוסלמיים בארץ. לכן הוחלט לשלוח את הקאדים להשתלמויות במסגד אל-ג'זאר שבעכו, אך זה לא הספיק. בהמשך, הורחבו לימודי הדת במסגרת הסמינר למורים ערביים.
הציבור המוסלמי ביקורתי מאוד למצב העניינים הקיים.[דרוש מקור] הטענה המרכזית היא, כי רק מוסלמי מוסמך למנות קאדי שרעי ואין לתת סמכות כזו למי שאיננו מוסלמי. בנתינת סמכות כזו לבן דת אחרת הם רואים סתירה לעיקרי ההלכה הדתית. לפי דעתם של מנהיגי הציבור המוסלמי יש לכונן מחדש את המועצה המוסלמית במתכונתה ובסמכויותיה כפי שנקבעו עוד בתקופת המנדט.[דרוש מקור]
סוגי בתי דין שרעיים

בישראל פועלות שתי ערכאות של בתי הדין השרעיים: בתי דין בערכאה ראשונה, הנקראים בית דין שרעי אזורי, ובית דין לערעורים, ערכאה גבוהה חדשה שהוכנסה למערכת המשפט המוסלמי בתקופה האחרונה[דרושה הבהרה].
בבתי הדין בערכאה ראשונה, לפי מנהג מוסלמי עתיק, יושב דיין (קאדי) אחד, והוא היחיד שבפניו מביאים את התביעות.
בית הדין השרעי לערעורים פועל בהרכב של שלושה קאדים והוא מוסמך לדון בכל הערעורים על פסקי הדין של בתי הדין השרעיים האזוריים העולים בפניו. ההחלטה מתקבלת לפי רוב דעות.
בישראל פועלים תשעה בתי דין שרעיים אזוריים. מקום מושבם נקבע בצו על ידי שר הדתות על פי ריכוז האוכלוסייה המוסלמית, כיום הסמכות לכך נמצאת בידי שר המשפטים. ערים שבהן נמצאים בתי דין הם: באקה אל-גרבייה, עכו, נצרת, טייבה, יפו, חיפה ובאר שבע. שני האחרונים הוקמו בשנת 1971 כתוצאה של הגברת לחץ על בתי דין הקיימים באותה התקופה. הנהלתם של בתי הדין השרעיים נמצאת בירושלים. אזור השיפוט של כל אחד כולל את הערים והכפרים הסמוכים לו.  אף על פי כן, למתדיין ישנה אפשרות לפנות לבית הדין לערעורים בבקשה להעביר את תביעתו לקאדי אחר, ואם תמצא בקשתו מבוססת - תועבר התביעה לבית דין באזור אחר.