stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אטום (מחזה)
הפולמוס סביב המחזה

המחזה עורר פולמוס ציבורי רחב, וגרר ביקורת חריפה בקרב המגזר החרדי והדתי., העיתונאי דוד מרחב קשר בין המחזה לבין רעיונות אנטישמיים: "הטקסט של המחזה היה יכול להופיע בקלות על דפי 'דר שטירמר' ונראה כאילו הוא מתבסס על הקריקטורות המזוויעות משנות השלושים, של היהודי הנצלן, עם האף הארוך, כשמגן דוד ענוד על חולצתו".
הסערה הובילה לדיון שנערך במליאת הכנסת, בעקבות הצעות לסדר היום של חברי הכנסת יגאל ביבי ומשה גפני. במהלך הדיון גפני טען שעלילת המחזה מנוגדת להלכה ולדברי חז"ל על ביאת המשיח, ושהמחזה מזכיר לו את הרעלת הבארות: "אמרו על היהודים: הם מרעילים בארות, הם לוקחים דם של ילד נוצרי כדי לאפות מצות בפסח". בדיון הוקראה תגובתו של שר המדע, התרבות והספורט, מתן וילנאי:
יצירת אמנות משקפת עמדה או תחושה של יוצר, שמרגיש בצורך להביעה כלפי חוץ. ניתן להסכים עם עמדה זו, וניתן גם לחלוק עליה. השר ביקש לומר כי לא ראה את ההצגה בעצמו, וייתכן מאוד כי באופן אישי גם הוא לא היה אוהב אותה, מכל מיני סיבות. 
מצד שני, השר אינו מתערב בקביעת תכנים של יצירה, תהא אשר תהא. חופש הביטוי והיצירה הוא עקרון יסוד בדמוקרטיה הישראלית, ויש לשמור על עיקרון זה גם כאשר העמדה המושמעת אינה מוצאת חן...”
גולן הגן על הרעיון שביסוד המחזה ואמר כי "אם לא יעצרו את החרדים כעת, עלולה לקום קבוצה חרדית קיצונית שתשתלט על כלי הנשק של המדינה ותביא לשואה גרעינית". השחקן הראשי בהצגה הזדהה עם תפקידו באומרו: "במהלך ההצגה הדמות שלי אומרת שהגיע הזמן שאנחנו, החילונים, נתחיל להתנהג כמו רוב. ואני באמת חושב שאנחנו, חברי המחנה החילוני, אילמים. אנחנו מקבלים כמובן מאליו שהדתיים מקבלים כאן את כל ההחלטות, והגיע הזמן שנתעורר ונשמיע את קולנו."
ההצגה ספגה ביקורת אמנותית, כאשר מבקר התיאטרון מיכאל הנדלזלץ כתב במוסף התרבות של עיתון הארץ טור על ההצגה ובו כינה אותה "אופרת סבון פוליטית":
אחרי שלושים וחמש הצגות בלבד, החליט התיאטרון הקאמרי להוריד את ההצגה, לאחר שספגה ביקורות שליליות גם מצד המבקרים על רמתה האמנותית. נעם סמל, מנכ"ל התיאטרון הקאמרי, הכחיש שהלחץ של גורמים דתיים וחרדים השפיע על ההחלטה, והאשים את המצב הביטחוני בזמן האינתיפאדה השנייה. בנוסף, אחת הטענות הייתה שלאחר שראו את ההצגה כ-20 אלף צופים, רובם הגדול מנויי התיאטרון, לא היה להצגה ביקוש מסחרי.
הערות שוליים

1 2  ציפי שוחט, בקאמרי החלו חזרות על מחזה עתידני שעוסק במלחמה עולמית, באתר הארץ, 12 בספטמבר 2001
↑  מרב יודילוביץ', כבוד הרב ראש הממשלה, באתר ynet, 2 בדצמבר 2001
1 2  צופה בתיאטרון הקאמרי: ההצגה מסיתה לרצח דתיים, באתר ערוץ 7, 25 בנובמבר 2001
1 2  לירון מרוז‏, החרדים נגד מתי גולן, באתר וואלה, 28 בנובמבר 2001
↑  דוד מרחב, שנאה על הבמה, באתר "GoGay",‏ 12 בדצמבר 2001
↑  אביבה לורי, פשלה אטומית, באתר הארץ, 26 בפברואר 2002
אליוראמוס

| אליוראמוס |
| --- | --- |
  למעלה, איור של אליוראמוס למטה, השוואה לאדם של אליוראמוס
תקופה
קרטיקון עליון 70 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: טירנוזאוריים
סוג:: אליוראמוס
מינים
 Alioramus remotus  Alioramus altai
שם מדעי
 Alioramus

אליוראמוס (שם מדעי: Alioramus; מילולית: "ענף אחר") הוא סוג דינוזאור ממשפחת הטירנוזאוריים. הוא חי במונגוליה בקרטיקון העליון לפני 70 מיליון שנה. בסוג זה נמצאו שני מינים. המין הראשון התגלה ב-1976 ונמצאו ממנו בעיקר גולגולת שבורה ועוד כמה עצמות והוא נקרא Alioramus remotus. המין Alioramus altai התגלה ב-2009 עם שלד במצב שלם יותר. שני המינים התגלו במדבר גובי שבמונגוליה ומשניהם נמצאו מאובנים בודדים.
מאפיינים

דינוזאור זה היה קרוב לטרבוזאורוס שחי באותו אזור ולטירנוזאורוס. עם זאת הגולגולת שלו נמוכה יותר והוא היה בעל שיניים רבות יותר, כך שהיה קדום מהם ודומה לטירנוזאורים כמו הדריפטוזאורוס. לכן הוא שויך לשבט משלו במשפחה - Alioramini, לצד הצ'יאנשוזאורוס.
הדגמים שנאספו היו ככל הנראה של צעירים והם הגיעו לאורך 5–6 מטר. אורך הגולגולת שלו הגיע ל-45 סנטימטר.
כשהאליוראמוס חי האקלים במדבר גובי היה גשום בהרבה והיבשות היו קטנות יותר. אזורי הקרקע בתצורות ברון גויוט (Barun Goyot Formation) ותצורות דג'אדוצ'טה (Djadochta Formation), בו התגלה, מראים על פלאוסול של נהרות ומישורי הצפה קדומים בהם חי. לצידו חיו מיני אורניתומימיים, תריזינוזאוריים, טרודוניים, דרומאוזאוריים, מיני פכיצפלוזאורים, אנקילוזאורים, הדרוזאוריים ובעיקר זאורופודים גדולים שככל הנראה שימשו לו לטרף.
בתרבות

דינוזאור זה הופיע בסדרה הדינוזאורים! ובמשחק Jurassic Park: Operation Genesis.
שלדו של האליוראמוס בטקסס
איתמר הכהן

חסידים ב"קבר איתמר"
אִיתָמָר היה בנו הרביעי והאחרון של אהרן הכהן. לאחר מותם של אחיו נדב ואביהוא, שירת ככהן יחד עם אחיו אלעזר, והיה האחראי על עבודתם של הלוויים.
במהלך מסעם של בני ישראל במדבר, הוא עמד בראש בני גרשון ומררי, נושאי אוהל המועד.
משפחת עלי הכהן היא מצאצאיו.
קבר איתמר הכהן

על פי מסורת יהודית, נקבר איתמר ליד גבעת פינחס, דרומית לשכם. סמוך לגבעה נוסד היישוב איתמר המנציח את שמו.
בשנים האחרונות נבנה על-גבי ציון הקבר מסגד המשמש את תושבי עוורתא. רבים פוקדים את הקבר ביום ההילולה של אביו אהרן שחל בא' באב, תחת אבטחת כוחות צבא.
העדות הראשונה על מיקום הקבר נמסרה על ידי רבי יעקב השליח שביקר בארץ בסביבות שנת 1235 לספירת הנוצרים (למעלה מ-2,500 שנה אחרי זמן מותו המשוער של איתמר):
וכפר עוורתא לשמאל העולה לירושלים, ושם קברו של איתמר הכהן והוא מקום נאה מאוד
אשתורי הפרחי כתב בספרו כפתור ופרח  בראשית המאה ה-14 כי הגיע לעוורתא, אשר שם קבורים אלעזר ואיתמר ופינחס ושבעים הזקנים.
משרתו

בתחילת פרשת פקודי מציינת התורה שאיתמר היה אחראי על חלק מעבודת הלוים במשכן, ולאחר מכן בבית המקדש”אֵלֶּה פְקוּדֵי הַמִּשְׁכָּן מִשְׁכַּן הָעֵדֻת אֲשֶׁר פֻּקַּד עַל פִּי מֹשֶׁה עֲבֹדַת הַלְוִיִּם בְּיַד אִיתָמָר בֶּן אַהֲרֹן הַכֹּהֵן” (ספר שמות, פרק ל"ח, פסוק כ"א).
באחריותו הייתה משפחת גרשון מבני לוי, שתפקידה היה לשאת חלק מכלי המשכן במסעות בני ישראל במדבר:”זֹאת עֲבֹדַת מִשְׁפְּחֹת בְּנֵי הַגֵּרְשֻׁנִּי בְּאֹהֶל מוֹעֵד; וּמִשְׁמַרְתָּם בְּיַד אִיתָמָר בֶּן-אַהֲרֹן הַכֹּהֵן” (ספר במדבר, פרק ד', פסוק כ"ח).
ראו גם

עץ משפחה של דמויות מקראיות - מתרח ועד שלמה
לקריאה נוספת

הרב ישראל דנדרוביץ, בני אהרן הנותרים, בתוך: קובץ פעמי יעקב, גיליון סה-סו, כסלו תשס"ח, עמודים: קה - קי.
הערות שוליים

↑  http://www.myesha.org.il/?CategoryID=162&ArticleID=2028
↑  המקור: ספר כפתור ופרח, פרק י"א: גבולות הארץ, בהוצאת המכון ללימודי מצוות הארץ ע"ש הב"ר חיים קהן ז"ל, שעל ידי בית המדרש להלכה בהתיישבות, ירושלים, תשנ"ז, עמוד קי"ד.
| ספר במדבר |
| --- | --- | --- |
| פרשת במדבר | נשיאי השבטים • מפקד בני ישראל במדבר סיני • מחנה ישראל • פדיון בכורות • משא המשכן |  |
| פרשת נשא | שילוח טמאים • אשם גזלות וגזל הגר • פרשת סוטה • פרשת הנזיר • ברכת כהנים • נשיאת ארון הברית בכתף • קורבנות הנשיאים |  |
| פרשת בהעלותך | הדלקת הנרות במקדש • טהרת הלויים • פסח שני • חצוצרות הכסף ותקיעת הכהנים בחצוצרות • עמוד הענן • מסע המחנות • חובב בן רעואל • פרשת ויהי בנסוע • חטא המתאוננים • קברות התאווה • שבעים הזקנים ואלדד ומידד • צרעת מרים |  |
| פרשת שלח לך | חטא המרגלים • חטא המעפילים • נסכים • הפרשת חלה • חטאת עבודה זרה • המקושש • פרשת ציצית • ציצית • לא תתורו |  |
| פרשת קרח | מחלוקת קורח ועדתו • פריחת מטה אהרן • שמירת המקדש • מתנות כהונה |  |
| פרשת חקת | פרה אדומה • מי מריבה • מות אהרון הכהן • מלחמת מלך ערד • נחש הנחושת • שירת הבאר • מלחמת סיחון • מלחמת עוג |  |
| פרשת בלק | משלחת בלק אל בלעם • אתונו של בלעם • משלי בלעם • חטא בעל פעור |  |
| פרשת פינחס | מפקד בני ישראל בערבות מואב • בנות צלפחד • מינוי יהושע • קורבן התמיד • קורבן מוסף • מוסף ראש חודש |  |
| פרשת מטות | פרשת נדרים • הפרת נדרים • מלחמת מדין • הכשרת כלים • טבילת כלים • פרשת בני גד ובני ראובן |  |
| פרשת מסעי | נדודי בני ישראל במדבר • גבולות הארץ • נשיאי השבטים • ערי הלויים • ערי מקלט • רוצח בשגגה |  |
| דמויות מרכזיות | משה • אהרן • גרשון • קהת ומררי • אליצפן בן עוזיאל • אלעזר ואיתמר • האישה הכושית • מרים הנביאה • קרח בן יצהר • דתן ואבירם • און בן פלת • סיחון מלך האמורי • עוג מלך הבשן • בלק • בלעם בן בעור • כזבי בת צור • זמרי בן סלוא • פינחס • חמשת מלכי מדין • יהושע בן נון • כלב בן יפונה |  |
ספר בראשית • ספר שמות • ספר ויקרא • ספר במדבר • ספר דברים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1222626055  VIAF: 5378160728531410380002   WorldCat (עם VIAF): 5378160728531410380002
אליות

| --- | --- |
   
 מיקומו של אליות בדובה הגדולה
 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  הדובה הגדולה
 שמות נוספים:  ε בדובה הגדולה
 סוג:  תת-ענק לבן
 בהירות נראית:  1.76
 סיווג ספקטרלי:  A0p IV
 עלייה ישרה:  12ʰ 54ᵐ 01.6ˢ מילי-שניות קשת בשנה
 נטייה:  ‏35.4″ ‏57′ ‏55°‏+ מילי-שניות קשת בשנה
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  0.22-
 מרחק:  82.6 ± 0.4  שנות אור 25.32±0.12  פארסק
 רדיוס:  4 רדיוסי שמש
 מסה:  3 מסות שמש
 עוצמת הארה:  פי 108 מהשמש
 טמפרטורה:  9,400 K
 מהירות סיבוב:  38 ק"מ/שנייה
 מהירות רדיאלית:  −12.7±0.2 קילומטר לשנייה
 היסט:  41.2155±1.839 אלפיות של שניות קשת
 מתכתיות:  0 
 
אליות (בכתיב לועזי: Alioth מערבית אליאט - אליה של כבשה) או ε בדובה הגדולה הוא הכוכב הבהיר ביותר בקבוצת הכוכבים הדובה הגדולה והוא אחד הכוכבים הבהירים בשמים. למרות בהירותו קיבל הכוכב את ציון באייר ε (אפסילון), שכן יוהאן באייר ציין את שבעת כוכבי הקבוצה הבהירים על פי מיקומם ממערב למזרח ולא על פי בהירותם. הכוכב נמצא בחיבור הזנב של הדובה אל גבה או אם מתייחסים לקבוצה כאל העגלה הגדולה, בחיבור היצול לעגלה.
תכונות

אליות הוא תת-ענק לבן, מטיפוס ספקטרלי A0 עם ספקטרום לא שגרתי שמשתנה באופן מחזורי, בעוד הבהירות נשארת כמעט קבועה. הכוכב נמצא במרחק של 81 שנות אור והוא בעל מסה של כ-3 מסות שמש ורדיוס פי 4 מרדיוס השמש. בהירות נראיתו היא מדרגה 1.76 כך שהוא מאיר בעוצמה של פי 108 מעוצמת ההארה של השמש. טמפרטורת פני השטח של הכוכב היא 9,400 קלווין.
הספקטרום של אליות מכיל קווי בליעה שמראים על נוכחות של יסודות שונים (בעיקר חמצן וכרום, אך הרכבם משתנה בצורה משמעותית במחזוריות של 5.1 ימים. הסיבה לכך היא שדה מגנטי חזק פי 100 משל כדור הארץ, שמוטה ב-90 מעלות ביחס לציר הסיבוב של הכוכב. ריכוזי היסודות בשכבות החיצוניות של אליות משתנים בהתאם לשדה המגנטי (למשל ריכוז החמצן לאורך קו המשווה המגנטי גדול פי 100,000 מאשר בקטבים המגנטים), ובשל הזווית הגדולה בין הציר המגנטי וציר הסיבוב, מציג הכוכב ריכוז שונה של חמצן לאורך מחזור הסיבוב העצמי שלו, שנמשך כאמור 5.1 ימים. השינוי בספקטרום גורם לשינוי של מספר מאיות של דרגת בהירות ובשל מנגנון ההשתנות, מסווג הכוכב כמשתנה α2 בכלבי ציד. מכדור הארץ אליות הוא הכוכב הבהיר ביותר מסוג זה, אך קיימים כוכבים בעלי שדה מגנטי חזק בהרבה משלו.
אליות נמצא בשלבי סיום התכת המימן שבליבתו להליום והוא יוצא מהסדרה הראשית בתהליך של התקררות והתנפחות בדרכו ליהפוך לענק אדום.
הערות שוליים

↑  General Catalogue of Variable Stars: ε Ursae Majoris
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1203167539  VIAF: 1688164539808832240005   WorldCat (עם VIAF): 1688164539808832240005
אומורטאג (עיר)

אומורטאג (בבולגרית: Омуртаг) היא עיר במחוז טרגובישטה שבבולגריה. העיר נמצאת כ-24 קילומטרים מבירת המחוז טרגובישטה וכ-77 קילומטרים מהעיר וליקו טרנובו.
העיר קרויה על שמו של אומורטאג ששלט באימפריה הבולגרית הראשונה מ-814 עד 831.
גאוגרפיה

העיר שוכנת בחלקו המזרחי של רכס הבלקן הבולגרי. גובה העיר הוא 525 מטרים מעל פני הים. בסמוך לעיר עובר נהר ילדרה, שמתנקז לאגם מדרום-מזרח לעיר. העיר שוכנת כ-144 קילומטרים מהעיר רוסה וכ-300 קילומטרים מהבירה סופיה.
תחבורה

מחלף בין הכבישים הראשיים מס' 48 ו-4 (שהוא גם כביש E772 (אנ') - חלק ממערכת הכבישים האירופית (אנ')) והכביש המקומי מס' 409 נמצא מצפון לעיר, ומהווה גישה נוחה ליישובי הסביבה ולשאר בולגריה. שכן כביש מס' 4 מגיע בסמוך לערים שומן וסופיה.
אוכלוסייה

להלן גרף התפתחות האוכלוסייה ביישוב:
הערות שוליים

↑  הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה בבולגריה (באנגלית ובולגרית) (ארכיון)
↑  רשימת אוכלוסיית ערי בולגריה (בבולגרית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא בולגריה ובנושא יישובים באירופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אומיגאד

"אומיגאד" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית נונו. הוא יצא לאור ב-25 ביוני 2023, על ידי חברת התקליטים די-מיוזיק, כסינגל מתוך אלבום האולפן השני שלה.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי נונו והופק על ידי עיליי אשדות. בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-200 אלף השמעות.
לאחר שסקרה באלבומה הקודם, סטטוס, את חיי האהבה שלה, בחרה נונו לשנות את הנושאים הליריים של יצירותיה לאישיים יותר, דוגמת נבכי נפשה ופגישותיה עם הפסיכולוג שלה. "אומיגאד" חג סביב נושא הבדידות, על-אף קצבו החיובי והאופטימי. ”אני מרגישה שכל אחד יכול לקחת אותו לכל מיני כיוונים, בשבילי הוא מורכב מכל מיני דברים, לא רק מרגש אחד. בסוף אני לבד. אני חושבת שאם לא נצחק נבכה, אז עדיף לצחוק” – אמרה על "אומיגאד".
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הרשמי פורסם ביום צאת השיר. הוא בוים על ידי אדם גבאי, ונכון לאפריל עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-685 אלף צפיות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 18 |  |
|  ישראל | מדיה פורסט TV | 6 |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ | 7 |  |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| עולם | 25 ביוני 2023 | הזרמת מוזיקה | D-music |  |
הערות שוליים

↑  העולם הבוקר, או מיי גאד: נונו חשפה בשידור את השם של השיר החדש שלה, באתר חדשות 13, 27 באפריל 2023
↑  מאיה כהן, נונו משתפת בשיחות מחדר הפסיכולוג, באתר ישראל היום
↑  אומיגאד - Single, אפל מיוזיק
| נונו |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | סטטוס |  |
| סינגלים | "בנים" ‏•‏‏ "אוהב לא אוהב" ‏•‏‏ "ליבינג דה דרים" ‏•‏‏ "גוליית 2" ‏•‏‏ "שוז" ‏•‏‏ "Cute Boy" ‏•‏‏ "סיוופלה" ‏•‏‏ "ראשון בבוקר" |  |
| שירים אחרים | "סוד" |  |
איזובל לילאן גלואג

| --- | --- |

 לידה:  1 באוגוסט 1865 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  5 בינואר 1917 (בגיל 51) לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנות עץ בסנט ג'ון  בית הספר סלייד לאמנות יפה 
 
איזובל לילאן גלואג (באנגלית: Isobel Lilian Gloag ‏ 1865 – 1917) הייתה ציירת ויקטוריאנית אנגלית, הידועה בזכות דיוקנאות השמן והאקוורל שלה, כמו גם פוסטרים ועיצובי ויטראז'.
ביוגרפיה

איזובל גלואג נולדה בלונדון, בת להורים סקוטים מפרתשייר.  לימודיה המוקדמים בוצעו בבית הספר לאמנות סנט ג'ון, ולאחר מכן למדה בבית הספר סלייד לאמנות.
בריאות לקויה אילצה אותה לשים בצד תוכניות ללימודים קבועים, והיא נכנסה לסטודיו של צייר להדרכה פרטית, בעקבות עבודה במוזיאון סאות' קנזינגטון. לאחר לימודים נוספים אצל רפאל קולין בפריז, היא שבה ללונדון ועד מהרה התקבלה עבודתה באקדמיה המלכותית לאמנויות, שם הציגה בסך הכל 19 יצירות.
היא הייתה חברה נבחרת במכון המלכותי לציירי שמן (ROI) ובמכון המלכותי לציירים בצבעי מים (RI). יצירותיה המוקדמות היו בהשראת האחווה הפרה-רפאליטית, בעוד שיצירות מאוחרות היו מודרניות יותר,
עבודותיה הובאו כדוגמאות לאסתטיקה פוסט-ויקטוריאנית.  היא הכינה כמה עיצובים עבור אמנית הוויטראז' מרי לוונדס.
לאחר שסבלה מבעיות בריאות לאורך חייה, היא מתה בלונדון ב-5 בינואר 1917, בגיל 51.
עבודתה הוצגה לאחר מותה בתערוכה בגלריות גרפטון, לונדון.
הערות שוליים

↑  "Benezit Dictionary of Artists". Benezit Dictionary of Artists. 2011.
↑  Clement, Clara Erskine (1904). Women in the Fine Arts: From the Seventh Century B.C. to the Twentieth Century A.D. Houghton, Mifflin. p. 145.
↑  Gray, Sara (2009). "Gloag, Isabel Lilian". The Dictionary of British Women Artists. Casemate Publishers. pp. 118–119
↑  Greig, James (May 1902). "Isobel Lilian Gloag and her work". The Magazine of Art. Vol. 26. pp. 289–293.
↑  Wootton, Sarah (2008). ""Into her Dream he Melted": Women Artists Remodelling Keats". Romanticism and Victorianism on the Net (51)
↑  Nunn, Pamela Gerrish (2011). "Alienation, Adoption or Adaptation? Aestheticist Paintings by Women". Cahiers victoriens et édouardiens (74): 141–154.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 115482702X  RKD: 32143  TePapa: 882  ULAN: 500013313  VIAF: 95762295   WorldCat (עם VIAF): 95762295 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "איזובל לילאן גלואג".
אטלס חיפה והכרמל

| --- | --- |

כריכת אטלס חיפה והכרמל, 1980
 מידע כללי
 שפת המקור:  עברית 
 סוגה:  אטלס 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1980 
 
אטלס חיפה והכרמל, הוא אטלס שיצא לאור בשנת 1980, על ידי החברה למחקר מדעי שימושי של אוניברסיטת חיפה ואגף המדידות של מדינת ישראל. העורכים הראשיים הם הפרופסורים ארנון סופר וברוך קיפניס.
מטרת האטלס

בניגוד לאטלסים לאומיים כמו אטלס ישראל, ישנם מקומות שבהם מוציאים גם אטלסים עירוניים ואטלסים אזוריים, כמו אטלס ירושלים. נוהג הוצאת אטלסים כאלה היה שכיח בעידן הפרה דיגיטלי, והאטלס היווה מאגר חשוב לנתונים על העיר והאזור למשך שנים רבות.
אטלס חיפה והכרמל, הופיע בשלהי העידן הפרה דיגיטלי. עורכיו ארנון סופר וברוך קיפניס כותבים על מטרתו: להציג את אזור חיפה והכרמל לאוכלוסיות רבות ולשימושים מגוונים - אנשי מנהל ועסקים, חוקרים, מתכננים ומקבלי החלטות, תלמידים וסטודנטים וקהל משכיל שוחר דעת. המטרה היא להנגיש תהליכי הווה לצד תהליכי העבר, להציג בעיות חברתיות כלכליות וסביבתיות, למען העתיד.
האטלס, בדומה לאטלסים עירוניים - אזוריים אחרים בעולם, מציג במפות, בטקסט ובתמונות את המרכיבים השונים של הנוף הטבעי והנוף התרבותי של אזור חיפה והכרמל. מבחינה גאוגרפית זהו אזור מגוון הכולל - הר, מישור וחוף ים. ליבתו של האזור היא העיר חיפה ופרבריה, המשולבים בתוך פארק הכרמל מחד, ואזורי תעשייה, מסחר ותחבורה - בעיקר הנמל, מהצד השני. באזור זה התקיימה התיישבות רציפה של האדם משחר הפרהיסטוריה, ועד ההווה.
כדי להגדיל את קהל היעד, האטלס הוא דו לשוני - בעברית ואנגלית.
פרקי האטלס

האטלס חולק לשישה פרקים:
הפרק הראשון הפותח את האטלס, כמיטב המסורת של הגאוגרפיה, מתאר את הנוף של הסובב הטבעי. תשומת לב מיוחדת ניתנו לנושאים של איכות אוויר ואיכות המים שהם נושאים בעלי חשיבות באזור חיפה וסביבתה.
מפות הסובב הטבעי מתחילות עם המסד הגאולוגי והגאומורפולוגי, אחריו לפי הסדר מוצגים הנושאים: קרקעות, צומח, אקלים ומשאבי האוויר והמים.
הפרק השני הוא הפרק ההיסטורי. הפרק בנוי בצורה כרונולוגית, החל מהתקופות הפרהיסטוריות ועד הקמת מדינת ישראל. רוב המפות עוסקות באזור כולו ובעיקר בהר הכרמל, ששימש מקום לפעילות אנושית לאורך כל ההיסטוריה. מפה אחת מציגה את כל האתרים הארכאולוגיים בעיר חיפה, והיא מלמדת עד כמה חיפה עשירה באתרים כאלה - למרות הדימוי המקובל. המפה השנייה מתרכזת בחוף הים, ובממצאים הארכאולוגיים התת-ימיים בעיקר בחוף הכרמל. אלה נשמרים עקב מבנה המיוחד של אדן היבשת מבחינת הטופוגרפיה והגאולוגיה שלו.
שלושת הפרקים הבאים עוסקים בנושאים עכשוויים מתחום הגאוגרפיה האנושית: מבנה העיר, האוכלוסייה והתחבורה. בתוכם מוצג מבחר גדול של מפות - החל בשחזור התפתחות השטח הבנוי העירוני בתקופות השונות, מערך שימושי הקרקע דרך מאפייני האוכלוסייה והכלכלה העירונית. סוגרת את קבוצת המפות האלה מערך התחבורה - בעיקר התפתחות מערכת הכבישים ונמל חיפה. בכל המפות בשלושת הפרקים האלה, הושם דגש על המצב בהווה - למעשה שנות השבעים של המאה העשרים, שבהם נאספו הנתונים עבור מפות האטלס.
בפרקים אלה מושם הדגש על המשמעות של המבנה הטופוגרפי והפיזי של העיר והשפעתו על המשתנים האנושיים. כך לדוגמה מרכזי העסקים בעיר, מחולקים לשניים - המרכז של העיר התחתית ליד הנמל, המרכז בהדר הכרמל - מדרגה טופוגרפית אחת מעל העיר התחתית.
בתוך הפרקים האנושיים מוקדשות מפות לנושא המיעוטים בעיר ותפוצתם, הן באזורים ההיסטוריים שלפני מלחמת העצמאות, וכלה בהגירה הפנימית של אוכלוסיית המיעוטים במהלך השנים.
הפרק השישי - תכנון, מרכז את מירב התוכניות שהוכנו לעיר חיפה ולשכנותיה השונות מחד, ולמחוז כולו מאידך. לתכנון היה תפקיד חשוב מאוד בעיצוב הנוף העירוני של העיר. ראשיתו של התכנון בתקופת המנדט מאחר שהם ייחסו חשיבות מיוחדת לעיר כעיר תעשייתית ועיר נמל שאמורה לשרת את הצרכים האימפריאליים של הבריטים במזרח התיכון. מאז קום המדינה, נמשך מעשה התכנון אשר בעיקרו ניסה לשלב את מגמות ההווה והעתיד, עם העובדות והרעיונות של תכנון הבריטי.
כאמור, כל מפה מלווה בטקסט דו לשוני מקיף מאוד, המתאר, מסביר ומנתח את המוצג במפה. מבחינה זאת האטלס מהווה מקור חשוב ביותר שסיכם מאות מאמרים, דוחות ופרסומים בכל התחומים - אלה מובאים בסוף האטלס ברשימת מקורות מרשימה המחולקת בהתאם לפרקי האטלס.
המערכת והכותבים

שני העורכים הראשיים של האטלס - ארנון סופר וברוך קיפניס, גייסו צוות חוקרים מאוניברסיטת חיפה וממוסדות אקדמיים נוספים בארץ - הטכניון, אוניברסיטת תל אביב, האוניברסיטה העברית ואוניברסיטת בר-אילן. כמו כן מהמכון הגאולוגי, ממחלקת העתיקות הממשלתית, רשות הגנים הלאומיים ועוד. סה״כ כ-30 חוקרים.
את הצד הציבורי של הוצאת האטלס, השגת משאבים ופיקוח ניהלה מועצה ציבורית בראשות השופט אמנון כרמי, גרשון אבנר - נשיא אוניברסיטת חיפה, יצחק הופמן מנכ״ל החברה לפיתוח חיפה ונפתלי וידרא מנכ״ל המכון לחקר הספנות, ויו״ר מועצת המנהלים של רשות הנמלים.
הערות שוליים

↑  סופר, א., קיפניס ב.,(עורכים), 1980, אטלס חיפה והכרמל, הוצאת החברה ליישום אוניברסיטת חיפה ואגף המדידות ממשלת ישראל.
נוף חיפאי קלסי: הר-מישור-ים - נמל וכיפת הזהב בגנים הבהאיים.
ממפות ההיסטוריות של חיפה והכרמל - מפת ז'קוטן 1799
מפת שכונות העיר חיפה, מפה מקבילה קיימת באטלס חיפה תוך תיאור התפתחות השכונות השונות
אומיה ג'וחא

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  02 בפברואר 1972 (בת 52) עזה, רצועת עזה
 מדינה:  הרשות הפלסטינית
 השכלה:  אוניברסיטת אל-אזהר בעזה
 מעסיק:  aljazeera.com, אל-קודס (עיתון) 
 השקפה דתית:  אסלאם 
 
אומיה ג'וחא (בערבית: أمية جحا, תעתיק: אֻמַיַה גֻ'חָא; נולדה ב-2 בפברואר 1972) הוא שם העט של אומיה אבו חאמדה, הנחשבת לאחת הקריקטוריסטיות הבולטות בעולם הערבי והקריקטוריסטית הראשונה בעולם הערבי שעבדה בעיתונים הפוליטיים היומיים ובאתרי החדשות. אומיה אימצה כשם משפחתה את שמה של הדמות ההומוריסטית הערבית ג'וחא.
ביוגרפיה

ג'וחא נולדה בשכונת שג'אעייה בעיר עזה, בת לשני הורים פליטים מהכפר אל-מוחרקה בנגב (במקום שבו הוקם לימים מושב תקומה). את לימודי התיכון שלה סיימה באיחוד האמירויות הערביות, לשם עברה בשל עבודו של אביה כמורה שם. לאחר מלחמת המפרץ של 1991 חזרה עם משפחתה לעזה. היא בוגרת המחלקה למתמטיקה באוניברסיטת אוניברסיטת אל-אזהר בעזה בשנת 1995 בהצטיינות. היא עבדה כמורה למתמטיקה במשך שלוש שנים, אך התפטרה בשנת 1999. שני בעליה הראשונים היו חברים פעילים בגדודי עז א-דין אל-קסאם, הזרוע הצבאית של ארגון הטרור חמאס.
בעלה הראשון היה ראמי סעד, מהנדס חשמל וראש יחידה 101 בגדודי עז א-דין אל-קסאם, הזרוע הצבאית של ארגון הטרור חמאס, העוסקת בפיתוח אמצעי לחימה. סעד פיתח את מטעני הגחון, והוא שהפעיל אותם. במהלך מסיבת האירוסין שלו עם אומיה הוא שלח חמור ממולכד עם מטען חבלה אל עמדה צה"לית. הוא חמק מהמסיבה כדי לבצע את הפיגוע כדי להסוות את מעורבותו בפיגוע. היא התאלמנה מסעד לאחר שהוא נהרג במאי 2003 בפעולה נגד כוח צה"ל. בתם המשותפת, נור, הייתה בת 9 חודשים עם מות האב. עם חזרתה לעבודה, בתום ימי האבל, ציירה ג'וחא עין גדולה דומעת דם כשבתוך אישון העין תמונת בעלה.
שלוש שנים לאחר מות בעלה הראשון, היא התחתנה עם ואאל עקילאן, מפקד ביחידה 103 בחמאס שפיתחה את הירי תלול המסלול דוגמת הקסאם. אף הוא היה על הכוונת של צה"ל מאז פרוץ אינתיפאדת אל-אקצא, אך הוא מת בסופו של דבר במאי 2009 מסיבוכים רפואיים. עם מותו של בעלה השני זכתה לכינוי 'אשת שני השהידים'. היא נישאה בשלישית לסאבר אבו כרש, אסיר לשעבר, פעיל בתחום האסירים.
עבודתה

מאפיין בולט בחתימתה של ג'וחא על-גבי הקריקטורות פרי-עטה הוא סמל מפתח השיבה (בערבית: مفتاح العودة), הרומז לדרישתם של מיליוני פליטים פלסטינים במדינות ערב ובפזורה ברחבי העולם לשוב לבתיהם אשר בהם גרו עד 1948, עת פרצה מלחמת העצמאות בין מדינת ישראל מחד גיסא לבין הפלסטינים ומדינות ערב מאידך גיסא, המכנים אירוע זה במילה הנכבה, שפירושה בערבית "אסון, שואה".
בעבודותיה היא מוחה בין היתר נגד הציונות ומה שהיא רואה ככיבוש של מדינת ישראל ודורשת את זכות השיבה לפליטים. כמו כן היא מתייחסת לאסירים הפלסטינים הכלואים בישראל, וכן למדיניות האמריקנית במזרח התיכון בכלל ובסכסוך בפרט. נושא קרוב לליבה הוא ביקורת כלפי העולם הערבי, שבעיניה מתעלם מ"הסוגיה הפלסטינית". עם מות בעלה השני היא הצהירה כי הגנת האסלאם היא אחד היעדים הקדושים ביותר שכל אומני קריקטורה ערבים צריכים לאמץ ללא קשר לקשיים העומדים בפניהם.
ג'וחא השתתפה לאורך השנים במספר תערוכות מקומיות, אך גם במדינות ערב ובעולם. בנוסף להקמת החברה שלה "ג'וחא-טון", (Juhatoon) ג'וחא יצרה סרט אנימציה שעסק במה שהיא מגדירה כ"נכבה" בשם 'סיפור המפתח'. כמו כן היא פרסמה שני ספרים שבכל אחד מהם כמאה מהקריקטורות שלה.
בשלב מסוים היא אף הקימה אתר שמאפשר לה לקיים אינטראקציה עם פלסטינים ברחבי העולם ומארגני פסטיבלים ותערוכות בהן השתתפה במיוחד באירופה. עם זאת, היא סירבה להיות חלק מכל תחרויות בינלאומיות מכיוון שחששה ממעורבות המתחרים הישראלים.
ג'וחא מרבה לאייר קריקטורות בנושא הסכסוך הישראלי-פלסטיני ותמיכה בחמאס. קריקטורות רבות שלה מתייחסות למאבק על ירושלים ומסגד אל-אקצא, שבעיניה כולל את כל מתחם הר הבית ולא רק את המתחם הדרומי שלו.
“תעשיית השנאה”: תוכנית הילדים בערוץ “אלאקצא” של חמאס שידרה פינה ובה קריקטורות של הקריקטוריסטית הפופולרית אמיה ג’חא; הן כוללות מסרי הסתה ושנאה נגד ישראל ומטיפות שלא לקיים מו”מ עמה.
פרסום ופרסים

הקריקטוריסטית העזתית זכתה במספר פרסים דוגמת פרס העיתונות הערבית כקריקטוריסטית הטובה ביותר בשנת 2000, וכן בשנת 1999 אז זכתה בתחרות היצירה השנתית שערך משרד התרבות הפלסטיני. וכן ב-2010 אז זכתה בפרס גדול בתחרות הקריקטורות הבינלאומית של נאג'י אל-עלי, המאורגנת על ידי האגודה לסולידריות עם העם הפלסטיני. יש הרואים אותה כיורשת של הקריקטוריסט נאג'י אל-עלי, עליו הצהירה כאחד המשפיעים על החלטתה לעסוק בתחום הקריקטורות.
במרץ 2016, כחלק מציון יום האישה הבינלאומי, היומון 'אל-קודס' הפלסטיני פרסם את המאמר 'חלוצות בלחימה, מאבק ואקטיביזם חברתי: נשים פלסטיניות לקחו חלק בעשיית היסטוריה'. במאמר זה מוצגות ביוגרפיות קצרות של 16 נשים פלסטיניות, בתוכן גם ג'וחא. המאמר מציג פיגועי טרור כמעשים ראויים לשבח של גבורה והקרבה עצמית.
פייסבוק

בינואר 2016 קיבלה ג'וחא פנייה מהנהלת פייסבוק על כך שפייסבוק קיבלו תלונות כי הקריקטורות שהיא פרסמה בעמודה האישי אנטישמיות ומסיתות לאלימות. הקריקטוריסטית פרסמה כי פייסבוק דרשה ממנה להפסיק להעלות את הקריקטורות שלה לעמוד.