stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הבחירות לאספה הלאומית של אוגנדה 1980
הערות שוליים

1 2  Elections in Uganda, africanelections.tripod.com
↑  administrator, History of EC, Electoral Commission, ‏2015-12-29
| פוליטיקה של אוגנדה |
| --- | --- | --- |
| ממשל | חוקה • נשיא • ראש הממשלה • הפרלמנט • האספה הלאומית • מפלגות אוגנדה • יחסי החוץ של אוגנדה • מחוזות אוגנדה |  |
| בחירות ומשאלי עם באוגנדה | בחירות ומשאלי עם באוגנדה |  |
| בחירות לנשיאות | 1996 • 2001 • 2006 • 2011 • 2016 • 2021 |  |
| בחירות פרלמנטריות | 1958 • 1961 • 1962 • 1980 • 1989 • 1994 • 1996 • 2001 • 2006 • 2011 • 2016 • 2021 |  |
| בחירות למועצות המקומיות | 1964 • 1989 • 1998 • 1998 • 2002 • 2006 • 2018 |  |
| משאלי עם | 2000 • 2005 |  |
הבחירות לאספה המכוננת של אוגנדה 1994

הבחירות לאספה המכוננת נערכו באוגנדה ב־28 במרץ 1994. 284 נציגים עצמאיים נבחרו לאספה, המשימה שהוטלה על האספה היה לכתוב חוקה חדשה למדינה. לאחר כתיבת החוקה נערכו בחירות לנשיאות ולפרלמנט בשנת 1996.
תוצאות

| מפלגה | הצבעות | סך הכול מקומות ישיבה | % |
| --- | --- | --- | --- |
| עצמאיים |  | 284 | 100 |
| מצביעים/אחוז הצבעה | 6,197,525 | - | 86.3 |
| סך הכול | 7,180,514 | - | 100 |
מקור:
הערות שוליים

↑  Elections in Uganda African Elections Database
↑  Elections in Uganda, africanelections.tripod.com
| פוליטיקה של אוגנדה |
| --- | --- | --- |
| ממשל | חוקה • נשיא • ראש הממשלה • הפרלמנט • האספה הלאומית • מפלגות אוגנדה • יחסי החוץ של אוגנדה • מחוזות אוגנדה |  |
| בחירות ומשאלי עם באוגנדה | בחירות ומשאלי עם באוגנדה |  |
| בחירות לנשיאות | 1996 • 2001 • 2006 • 2011 • 2016 • 2021 |  |
| בחירות פרלמנטריות | 1958 • 1961 • 1962 • 1980 • 1989 • 1994 • 1996 • 2001 • 2006 • 2011 • 2016 • 2021 |  |
| בחירות למועצות המקומיות | 1964 • 1989 • 1998 • 1998 • 2002 • 2006 • 2018 |  |
| משאלי עם | 2000 • 2005 |  |
דרור בתי חינוך

רשת דרור בתי חינוך נוסדה בשנת 1982 במטרה ליצור מסגרות חינוך ולימוד לנערים ולנערות עובדים, ולבני נוער שלא הצליחו במסגרות חינוכיות אחרות. מטרת הרשת ליצור שינויים בשדה החינוך והלמידה בארץ ברוח הפדגוגיה החברתית.
סמליל הרשת
התפיסה החינוכית

הרשת פועלת לפי מה שהיה מכנה "הפדגוגיה החברתית". תפיסה זו מדגישה את הקשר של חינוך לחברה חלק מעקרונותיה הם העמדת בני האדם במרכז; דיאלוג היוצר תחושת ערך, יצירתיות ומנהיגות; ויצירת חוויית שייכות וצמיחה.
שם העמותה המלא הוא "דרור בתי חינוך ע"ש גימנסיה דרור - החלוץ". בשנת 2002 החליטה העמותה לשנות את שמה המקורי (מקצוע ועבודה), על שם הגימנסיה שהופעלה בתקופת מלחמת העולם השנייה על ידי תנועת דרור-פרייהייט.
פעילות מרכזיות > בתי ספר

הרשת מפעילה בתי ספר תיכוניים לבני נוער שמערכת החינוך לא הצליחה לדעת אנשי הרשת ליצור עבורם מענה איכותי.
חוש"ן, ירושלים
דרור רמלה
דב הוז, תל אביב
התיכון החברתי, קריית אתא
התיכון החברתי, חיפה
אדם חברה וטבע, כרמיאל
התיכון החברתי, מצפה רמון
דרור גליל, רביד
פעילות מרכזיות > חברות-נוער (פנימיות)

"חברת הנוער אשבל" -פנימייה דיאלוגית לנוער במצבי קצה. הפנימייה משלבת ניהול עצמי, למידה, חיי חברה פעילים, משימה בקהילה ועבודה.
"חברת הנוער מצפה רמון" - פנימייה למנהיגות ולעשייה חברתית המשלבת אורח חיים דמוקרטי, אחריות חברתית ולימודים. חניכי הפנימייה מתנסים בניהול עצמי אוטונומי-חופשי, יחד עם עשייה קהילתית ומשימה חברתית בקרב קהילות שונות במצפה רמון. חניכי הפנימייה לומדים ב״תיכון החברתי מצפה רמון״ במגמה מקצועית הכוללת את מקצועות הבישול, ההדרכה, הפקת אירועים ותיירות.
פעילות מרכזיות > בתי ילדים ונוער בשכונות

הבתים למדע ועמדה - מרכזים חינוכיים, הפועלים ברוח חברת ילדים ונוער. המרכזים מעניקים מענה כּוּלי לחניכים באמצעות הקפת מעגלי חייהם - בבית הספר, בשכונה ובמשפחה. ה"בית" מציע מגוון אופני פעילות, כגון מרכז למידה, פעילות חברתית-ערכית, קבוצות עניין-חוגים, קבוצות מנהיגות, משימה בקהילה וארוחה חמה. החניכים מאותרים על ידי גורמי חינוך ורווחה, וה"בית" נבנה במשותף עם הרשויות המקומיות.
מרכזי נוער -מרכזי נוער לבני העדה האתיופית, המשמשים מועדון חברתי לשעות אחר הצהריים והערב, ומספקים מגוון פעילויות העשרה ופעילויות חברתיות-חינוכיות. מרכזי הנוער פועלים במסגרת "הפרויקט הלאומי לעולי אתיופיה בישראל".
לילות דרור - תוכנית לנוער בקצה רצף הסיכון, הפועלת בשיתוף משרד הרווחה במטרה להרחיקם מסיכוני הרחוב ולחברם למענים חיוביים שונים. לתוכנית שלושה אופני פעילות מרכזיים – פעילות רחוב, פעילות במועדונים וקבוצות עניין.
בית הדמיון היוצר לגיל הרך - מטרת התוכנית היא יצירת פיילוט לשיפור משמעותי של חינוך גיל רך במסגרת החינוך הממלכתי. על פי רוח התוכנית, בבית הדמיון היוצר יחווה הילד הרך - היחיד - חוויה חינוכית מחבקת, תומכת ומגדלת. לצד זאת, יחוש הילד את עוצמתה של חוויה חברתית משותפת.
פעילות מרכזיות > התנדבות בקהילה

פרויקט גמלא - תוכנית ארצית לחונכות של ילדים ונוער בסיכון, על ידי מתנדבים גמלאים, מבוגרים וצעירים, הבוחרים לתת למען האחר והקהילה. דרך התוכנית ניתנים תמיכה וסיוע לימודי, רגשי וחברתי לילדים במצב סוציו- אקונומי נמוך. תוכנית גמל"א מתבססת על שיתוף פעולה בין אנשי הקהילה המקומית, הרשויות המקומיות, ושותפים נוספים כגון משרד הרווחה, "ג'וינט ישראל" וה"קרן לידידות".
פעילות מרכזיות > פרויקטים לחינוך ומנהיגות בעולם העבודה

מכינה קדם צבאית "יפתח" - המכינה הקדם צבאית "יפתח" בקיבוץ רביד. זוהי מכינה ליזמות, עשייה חברתית ומנהיגות בצה"ל. מיועדת למסיימי י"ב, בוגרי בתי הספר המקצועיים  של משרד הכלכלה. למכינה מספר אופני פעילות: הכנה לצה"ל, הקמת מיזם עסקי קואופרטיבי, קבוצה חברתית אוטונומית ועשייה חינוכית בקהילה. חזון המכינה הוא הצמחתה של קבוצת מנהיגות חברתית מקרב נערים ונערות בוגרי החינוך המקצועי-טכנולוגי בדגש על חינוך לשירות משמעותי בצה"ל ושינוי משק העבודה הישראלי.
בתי חינוך לצעירים- חממה למנהיגות מקצועית במשק הישראלי - בתי החינוך לצעירים הם מסגרת מקצועית-חינוכית שמציעה לצעירים וצעירות לקבל הכשרה מקצועית בתחומים הדרושים להבראתו של המשק בישראל: ענפי הבנייה והמתכת, סיעוד וגיל רך. במקביל עוברים הצעירים תהליך אישי וקבוצתי של הכשרה למנהיגות ולאחריות חברתית. בתי החינוך נותנים מענה למחסור בכוח אדם מיומן במקצועות נדרשים.
ראו גם

בתי חינוך עממיים
אשבל
דרור ישראל
לקריאה נוספת

אודי יעקב, הבית - סיפורים מבית החינוך הדיאלוגי בחיפה של רשת דרור בתי חינוך, פרדס הוצאה לאור, חיפה.
הערות שוליים

↑  חברת הנוער מצפה רמון מתוך התוכנית 23 דקות בערוץ 2
חניכי בית החינוך באשבל בטיול בנגב
גיבושון מכינה קדם צבאית "יפתח"
הבית הלבן של הקונפדרציה

| --- | --- |

הבית הלבן של הקונפדרציה, 2015.
 מידע כללי
 סוג:  תרבותי
 כתובת:  מפגש רחוב קליי ורחוב 12
 מיקום:  ריצ'מונד, וירג'יניה
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 בעלים:  מוזיאון מלחמת האזרחים
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1818
 אדריכל:  רוברט מילס
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות נאו-קלאסית (1818)   התחייה היוונית (1844)   סגנון איטלקי (1857)
 מידות
 קומות:  3
 קואורדינטות:  37°32′27″N 77°25′47″W﻿ / ﻿37.540833°N 77.429722°W﻿ / 37.540833; -77.429722
 he
 
הבית הלבן של הקונפדרציה (באנגלית: White House of the Confederacy) הוא מבנה היסטורי השוכן בשכונת קורט אנד שבריצ'מונד, וירג'יניה. הבית נבנה ב-1818, והוא היה המעון הרשמי הראשי של הנשיא היחידי של קונפדרציית המדינות של אמריקה, ג'פרסון דייוויס, מאוגוסט 1861 ועד אפריל 1865. הבית נחשב כמקבילה של הקונפדרציה לבית הלבן בוושינגטון הבירה.
הבית הלבן של הקונפדרציה היה בבעלות "אגודת הזיכרון הספרותית של הקונפדרציה" בשנים 1894–2014, ולאחר מכן מוזיאון הקונפדרציה התמזג עם מרכז מלחמת האזרחים האמריקנית. הישות המאוחדת היא כיום "מוזיאון מלחמת האזרחים האמריקנית". המוזיאון הפועל במבנה ידוע כבית הלבן של הקונפדרציה. ב-1960 הוא הוכר כאתר היסטורי לאומי.
היסטוריה

הבית הלבן הראשון של הקונפדרציה (אנ') במונטגומרי, אלבמה, היה המעון הרשמי הראשון של נשיא הקונפדרציה ומשפחתו. הבית הלבן השני הוא מבנה מחופה בטיח אפור בסגנון האדריכלות הנאו-קלאסית שנבנה ב-1818 על ידי ג'ון ברוקנברו, שהיה נשיא הבנק של וירג'יניה, ותוכנן על ידי רוברט מילס. בין השכנים שהתגוררו בקרבת הבית היו נשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית ג'ון מרשל, פרקליט ההגנה של ארון בר, עורך הדין ג'ון ויקהאם, והסנאטור בנג'מין ו. לי.
ב-1844 נמכר הבית על ידי משפחת ברוקנברו ועבר בירושה בין משפחות אמידות במהלך התקופה שלפני מלחמת האזרחים, כולל חבר בית הנבחרים של ארצות הברית ולימים מזכיר המלחמה של הקונפדרציה, ג'יימס סדון. ערב המלחמה רכש את הבית לואיס דבני קרנשו והוסיף לו קומה שלישית. הוא מכר אותו לעיריית ריצ'מונד, שהשכירה אותו לממשלת הקונפדרציה כמעון רשמי.
היסטוריה > מגורי משפחת דייוויס

ג'פרסון דייוויס, רעייתו ורינה, וילדיהם עברו להתגורר בבית באוגוסט 1861, והתגוררו בו עד לתום המלחמה. דייוויס סבל מהתקפים חוזרים של מלריה, כאב עצבי מן העצב המשולש (Trigeminal neuralgia), קטרקט בעינו השמאלית, פציעות ממלחמת ארצות הברית-מקסיקו שמהם לא החלים, ומנדודי שינה. בשל כך פעלה בקומה השנייה של הבית לשכתו של דייוויס. היה זה נוהג לא מקובל אז - האגף המערבי של הבית הלבן לא הוסף עד לתקופת נשיאותו של תאודור רוזוולט. מזכירו האישי של דייוויס, קולונל ברטון הריסון, התגורר אף הוא בבית.
משפחת דייוויס הייתה משפחה צעירה יחסית בעת שעברה להתגורר בבית. עם כניסתם לבית, נמנו עליהם דייוויס, רעייתו ורינה, בתם בת השש מרגרט, בנם בן הארבע ג'פרסון הבן, ובנם בן השנתיים ג'וזף. שני ילדי המשפחה הצעירים, ויליאם וורינה אנה ("ויני"), נולדו בבית הלבן ב-1861 וב-1864, בהתאמה. בין חבריהם למשחק של הילדים היו ג'ורג' סמית' פטון, שלימים היה ראש עיריית סן מרינו שבקליפורניה, אביו היה מפקד רגימנט הרגלים ה-22 של וירג'יניה, ובנו, ג'ורג' פטון, פיקד על הארמייה השלישית במלחמת העולם השנייה. ג'וזף דייוויס נפטר באביב 1864, לאחר שנפל מעבר למעקה המרפסת המזרחית של הבית מגובה של 4.5 מטרים. אמו של דייוויס ואחותו היו אורחות קבועות בבית.
הבית ננטש במהלך הפינוי של ריצ'מונד ב-2 באפריל 1865. תוך 12 שעות השתלטו עליו חיילי הגיס ה-18 בפיקודו של מייג'ור גנרל גודפרי וייצל, מבלי שנגרם לו נזק. נשיא ארצות הברית אברהם לינקולן, ששהה בסיטי פוינט (כיום הופוול, וירג'יניה) הסמוכה, הפליג במעלה נהר ג'יימס כדי לסייר בעיר הכבושה, וביקר במעון לשעבר של דייוויס במשך כשלוש שעות, אם כי סיורו התקיים רק בקומה הראשונה, שכן הוא חש שיהיה זה בלתי ראוי להיכנס לקומה השנייה ששימשה למגורי משפחת דייוויס. אדמירל דייוויד דיקסון פורטר התלווה לנשיא לינקולן במהלך הביקור בבית, והם קיימו בבית מספר פגישות עם פקידי ממשל מקומיים, ביניהם בריגדיר גנרל ג'וזף רייד אנדרסון.
היסטוריה > לאחר המלחמה

במהלך תקופת השיקום שימש הבית הלבן של הקונפדרציה כמטה המחוז הצבאי הראשון, שתחת אחריותו הייתה וירג'יניה, ובפרקי זמן מסוימים הוא שימש כמעונו של המפקד של מחלקת וירג'יניה. בין אלו ששירתו שם היו המייג'ור גנרלים אדוארד אורד, אלפרד טרי, הנרי האלק ואדוארד קנבי. באוקטובר 1870, כאשר הסתיימה תקופת השיקום בווירג'יניה, קיבלה עיריית ריצ'מונד בחזרה את הבעלות על הבית, ושיכנה בו את בית הספר המרכזי של העיר, אחד מבתי הספר הציבוריים הראשונים בריצ'מונד שלאחר המלחמה.
ב-1890, כאשר הודיעה העירייה על כוונותיה להרוס את הבית כדי לפנות מקום לבניין מודרני יותר לבית הספר, הוקמה אגודת הזיכרון הספרותית של הקונפדרציה, מתוך כוונה להציל את הבית הלבן מהריסה.
היסטוריה > מוזיאון הקונפדרציה

אגודת הזיכרון הספרותית של הקונפדרציה גייסה כספים כדי לפתוח במקום מוזיאון ורכשה את הנכס מהעירייה. המקום נפתח לציבור ב-1896 והבית היה למשכנו של מוזיאון הקונפדרציה במשך שמונה עשורים. השם "הבית הלבן של הקונפדרציה" החל להיות בשימוש נפוץ. ב-1960 נרשם הבית במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים, וב-1966 הוא הוכר כאתר היסטורי לאומי. ב-1969 הוא הוכנס למרשם המקומות ההיסטוריים של מדינת וירג'יניה. ב-1976, כאשר הושלמה בנייתו של הבניין החדש של מוזיאון הקונפדרציה, האוספים והמוצגים שבבית הלבן הועברו למבנה החדש.
היסטוריה > שימור המבנה ופתיחתו מחדש לציבור

בשנים 1976–1988 הוביל המוזיאון פעולת שימור רחבה של הבית, שבסופו של דבר השיבה לחלקו החיצוני ולשתי הקומות הראשונות שלו את חזותם מתקופת המלחמה. במהלך מלאכת השימור הושם דגש על פרטים ועל השלמת הריהוט מהתקופה במלואו. הבית נפתח לביקורי הציבור ביוני 1988.
הבית הלבן של הקונפדרציה, 1865.
הבחירות לאספה הלאומית של אוגנדה 1962

הבחירות לאספה הלאומית התקיימו באוגנדה ב־25 באפריל 1962. הבחירות התקיימו לקראת העצמאות שקיבלה אוגנדה מהאימפריה הבריטית ב־9 באוקטובר באותה השנה.
הבחירות התקיימו לאחר שהבחירות של 1961 הוחרמו על ידי ממלכת בוגנדה שמנהיגיה דרשו לקבוע בעצמם את נציגי הממלכה, וכך תוצאות הבחירות איבדו את הלגיטימציה שלהן. כתוצאה מכך, נערכו בחירות נוספות בשנת 1962 באופן שפסח על שטחי ממלכת בוגונדה. מכיוון שלא התקיימו הבחירות הלאומיות בבוגנדה, מינה הפרלמנט של בוגנדה בעצמו 21 חברים לאספה הלאומית, כולם חברי מפלגת קבאקה יקה (אנ').
תוצאת הבחירות הייתה ניצחון של מפלגת קונגרס העם של אוגנדה, שזכתה ב-37 מתוך 82 המושבים.
תוצאות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| מפלגה | מפלגה | הצבעות | % | מקומות | +/- |
|  | קונגרס העם של אוגנדה | 545,324 | 51.81% | 37 |  2 |
|  | המפלגה הדמוקרטית | 484,933 | 46.07% | 24 |  19 |
|  | הקונגרס הלאומי של אוגנדה | 2,565 | 0.24% | 0 |  1 |
|  | מפלגת בטאגה של בוסוגה | 2,375 | 0.23% | 0 | חדש |
|  | האיחוד הלאומי של אוגנדה | 39 | 0.00% | 0 | חדש |
|  | מתמודדים עצמאים | 17,308 | 1.64% | 0 |  2 |
|  | קבאקה יקה (אנ') |  |  | 21 | חדש |
| סך הכול | סך הכול | 1,052,544 | 100.00 | 82 | 0 |
| מצבעים רשומים/אחוז ההצבע | מצבעים רשומים/אחוז ההצבע | 1,553,233 | - |  |  |
מקור:
הערות שוליים

↑  administrator, History of EC, Electoral Commission, ‏2015-12-29(הקישור אינו פעיל, 11 באוגוסט 2022)
↑  Elections in Uganda, africanelections.tripod.com
| פוליטיקה של אוגנדה |
| --- | --- | --- |
| ממשל | חוקה • נשיא • ראש הממשלה • הפרלמנט • האספה הלאומית • מפלגות אוגנדה • יחסי החוץ של אוגנדה • מחוזות אוגנדה |  |
| בחירות ומשאלי עם באוגנדה | בחירות ומשאלי עם באוגנדה |  |
| בחירות לנשיאות | 1996 • 2001 • 2006 • 2011 • 2016 • 2021 |  |
| בחירות פרלמנטריות | 1958 • 1961 • 1962 • 1980 • 1989 • 1994 • 1996 • 2001 • 2006 • 2011 • 2016 • 2021 |  |
| בחירות למועצות המקומיות | 1964 • 1989 • 1998 • 1998 • 2002 • 2006 • 2018 |  |
| משאלי עם | 2000 • 2005 |  |
1370-1379 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 1379 - 1370 לפני הספירה
אירועים ומגמות

1379 לפנה"ס – אחנתון הפך לפרעה של מצרים העתיקה.
1375 לפנה"ס – אתר הארמון קנוסוס ננטש.
אנשים משמעותיים

אמנחותפ השלישי, פרעה מצרים ששלט בין השנים 1417 – 1379 לפנה"ס (תאריך משוער).
אמנחותפ הרביעי, בנו של אמנחותפ השלישי ויורשו.
מלך אשור אריבה-אדד הראשון
מלך האימפריה החתית תודחליאש השני
אריקוס, מלך אתונה
| עשורים במאה ה-14 לפנה"ס |
| --- | --- | --- |
|  | << • 1390–1399 לפנה"ס • 1380–1389 לפנה"ס • 1370–1379 לפנה"ס • 1360–1369 לפנה"ס • 1350–1359 לפנה"ס • 1340–1349 לפנה"ס • 1330–1339 לפנה"ס • 1320–1329 לפנה"ס • 1310–1319 לפנה"ס • 1300–1309 לפנה"ס • >> |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא כרונולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הבחירות לאספת הנבחרים השלישית

הבחירות לאספת הנבחרים השלישית התקיימו ב-5 בינואר 1931. תוצאות הבחירות קבעו את הרכב הסיעות באספת הנבחרים השלישית. מפא"י בראשות דוד בן-גוריון התייצבה כמפלגה הגדולה ביותר וזכתה ב-27 מתוך 71 המושבים.
בסביבות 49,475 מתוך 75,046 המצביעים הרשומים השתתפו בבחירות לאספת הנבחרים השלישית.
מערכת הבחירות

גיל ההצבעה הועמד על 20, כאשר גיל הנבחרים הועמד על 25.
מספר המושבים של האספה צומצם מ-221 ל-71 מושבים. מתוך 71 המושבים הוקצו 15 לספרדים ו־3 לתימנים.
בבחירות השתתפו 18 רשימות, הבחירות הוחרמו על ידי מפלגת אגודת ישראל במחאה על מתן רשות נשים להצביע ועל גישתו של היישוב לחינוך דתי ולשחיטה.
תוצאות הבחירות

| תוצאות בחירות |
| --- | --- | --- | --- | --- |

| מפלגה | מפלגה | אות | מושבים | קולות |
|  | מפא"י | א | 28 | 21,497 |
|  | רוויזיוניסטים | ג | 10 | 8,069 |
|  | מזרחי | ד | 5 | 4,107 |
|  | ציונים כלליים | ה | 4 | 2,841 |
|  | התאחדות הספרדים | ב | 6 | 2,301 |
|  | ספרדים תומכי ז'בוטינסקי | יז | 5 | 2121 |
|  | התאחדות נשים | ו | 3 | 1,861 |
|  | ספרדים (מפלגת פועלי א"י) | יא | 4 | 1,653 |
|  | תימנים | ח | 3 | 1,515 |
|  | פועלי ציון שמאל | ט | 1 | 902 |
|  | רשימה ע"ש ב. בורוכוב | יב | 1 | 891 |
|  | השומר הצעיר | יג | 1 | 812 |
|  | רשימה פרולטרית | יט | 0 | 505 |
|  | מרכז בעלי מלאכה | יח | 0 | 352 |
|  | ספרדים פועלי ציון שמאל | יד | 0 | 28 |
|  | עובדי בורוכוב ספרדים |  | 1 |  |
|  | אגודת מעמד הביניים |  | 0 |  |
|  | התאחדות האיכרים |  | 0 |  |
מקור
הערות שוליים

↑  50,436 הצביעו, 49,475 מתוכם היו הצבעות כשרות
↑  Ancient Sanhedrin Paralleled by Palestine Jewish Assembly, Jewish Telegraphic Agency, ‏30 בדצמבר 1930
1 2  דוח של ממשלת הוד מלכותו לפלסטין ועבר הירדן
↑  תוצאות הבחין לאספת הנבחרים: הודעה מאת ועדת הבחירות המרכזית, דבר, 15 בינואר 1931
↑  ברגע האחרון נתקבלו הידיעות הללו על תוצאות הבחירות לאספת הנבחרים:, העתיד (ורשה), 15 בינואר 1931
הבחירות לאספת הנבחרים השנייה

הבחירות לאספת הנבחרים השנייה התקיימו ב-6 בדצמבר 1925. תוצאות הבחירות קבעו את הרכב הסיעות באספת הנבחרים השנייה. אחדות העבודה בראשות דוד בן-גוריון נותרה המפלגה הגדולה ביותר. בנוסף לכך, כמחצית מהקולות בבחירות הלכו לרשימות הקשורות לאיגודים עובדים.
מספר המושבים של האספה צומצם מ-314 מושבים ל-221 מושבים.
מערכת הבחירות

גם לאחר הבחירות הראשונות לאספת הנבחרים נמשך הוויכוח בנושא מתן זכות הבחירה לנשים. ב-1923 קראו אנשי תנועת המזרחי לערוך משאל עם (לגברים בלבד) האם לתת לנשים זכות הצבעה, ואיים לפרוש מהנהגת היישוב אם משאל שכזה לא התקיים. בסופו של דבר החליט הוועד הלאומי בנובמבר 1925 לערוך משאל עם, אך גם נשים היו אמורות לקחת חלק במשאל. בעקבות כך, המפלגה החרדית "אגודת ישראל" קראה להחרים את המשאל, בסופו של דבר תנועת המזרחי והוועד הלאומי הסכימו לבטל את המשאל.
מספר בעלי זכות הבחירה עלה מכ-26,000 לכ-64,764. עם זאת, אחוז ההצבעה עמד על כ-57% בלבד וזאת ככל הנראה בעקבות החרם של אגודת ישראל, עיכובים בהליך הבחירה ואי ההיכרות של חלק מהנשים עם ההצבעה וחוקי הבחירות.
תוצאות הבחירות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| מפלגה | מפלגה | קולות | % | מושבים | ± |
|  | אחדות העבודה | 8,834 |  | 54 | –16 |
|  | הפועל הצעיר | 5,337 |  | 30 | –11 |
|  | ספרדים ועדות המזרח |  |  | 19 | –35 |
|  | ברית הציונים הרוויזיוניסטים |  |  | 15 | New |
|  | איגוד הנשים העבריות |  |  | 13 | New |
|  | הגוש החקלאי |  |  | 9 | New |
|  | התאחדות הדמוקרטים |  |  | 9 | New |
|  | המזרחי |  |  | 7 | –2 |
|  | רשימת המרכז |  |  | 6 | New |
|  | אזרחים לאומיים |  |  | 6 | New |
|  | מעמד הפועלים | 1,028 |  | 6 | New |
|  | הפועל המזרחי |  |  | 6 | New |
|  | הפועל המזרחי המאוחד |  |  | 4 | New |
|  | רשימת העולים הפולנים |  |  | 4 | New |
|  | רשימת קיבוצי העמק |  |  | 2 | New |
|  | רשימת עיריית צפת |  |  | 2 | New |
|  | המרכז החקלאי |  |  | 1 | New |
|  | התאחדות חקלאי הגליל |  |  | 1 | New |
|  | התאחדות האיכרים המזרחיים |  |  | 1 | New |
|  | המפלגה הגאורגית |  |  | 1 | New |
|  | התאחדות נשים עבריות עממיות |  |  | 1 | New |
|  | רשימת גבעת רמב"ם |  |  | 1 | New |
|  | המזרחי הצעיר |  |  | 1 | –1 |
|  | מרכז בעלי המלאכה |  |  | 1 | –5 |
|  | רשימת תושבי בני ברק |  |  | 1 | New |
|  | אחרים |  |  | 20 | – |
| סך הכל | סך הכל |  |  | 221 | –93 |

| סך כל הקולות | סך כל הקולות | 35,987 | – |  |  |
| מצביעים רשומים/שיעור ההצבעה | מצביעים רשומים/שיעור ההצבעה | 64,764 | 55.57 |  |  |
מקור: Mackie & Rose
הערות שוליים

↑  "Palestine Parties" The Times, 18 December 1925, p13, Issue 44148
↑  Zalman Abramov (1976) Perpetual dilemma: Jewish religion in the Jewish State Fairleigh Dickinson Univ Press, p108
↑  Abramov, p90
↑  Abramov, p109
↑  Thomas T Mackie & Richard Rose (1991) The International Almanac of Electoral History, Macmillan, p243 (vote figures)
הבנק הממלכתי של האימפריה הרוסית

| --- | --- |

בניין הבנק מצידה של תעלת יקתרינה (כיום - תעלת גריבויידוב). נבנה על ידי ג'. קאוורנגי בשנים 1783–1790
 מטה מרכזי:  סנקט פטרבורג
 הקמה:  1860
 נגיד:  אלכסנדר שטיגליץ 
 מדינה:  האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית
 מטבע:  רובל רוסי
 קודמו:  בנק המסחר הממלכתי
 מחליפו:  גוסבנק
 
הבנק הממלכתי של האימפריה הרוסית (ברוסית: Государственный банк Российской империи ) הוא בנק מרכזי, שהוקם בשנת 1860 על בסיס ארגון מחדש של בנק המסחר הממלכתי של האימפריה הרוסית. צו הקמת הבנק ואמנתו אושרו בצו של הקיסר אלכסנדר השני מ-31 במאי 1860 ומילא את תפקידיו כבנק מרכזי משנת 1860 ועד 1917, כאשר פורק בעקבות מהפכת פברואר.
מנהלי הבנק הממלכתי

| № | שם | דיוקן | תקופת כהונה> תחילת כהונה | תקופת כהונה> סוף כהונה | מינוי על ידי הקיסר |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | אלכסנדר שטיגליץ |  | 10 ביוני 1860 | 1866 | אלכסנדר השני  |
| 2 | יבגני לאמנסקי |  | 1866 | 1881 | אלכסנדר השני  |
| 3 | אלכסיי ציסמן |  | 1881 | 1889 | אלכסנדר השלישי  |
| 4 | יולי ז'וקובסקי |  | 1889 | 1894 | אלכסנדר השלישי  |
| 5 | אדוארד פלסקה |  | 1894 | 1903 | ניקולאי השני  |
| 6 | סרגיי טימאשב |  | 1903 | 1909 | ניקולאי השני  |
| 7 | אלכסיי קונשין |  | 1909 | 1914 | ניקולאי השני  |
| 8 | איוואן שיפוב |  | 1914 | 1917 | ניקולאי השני  |
לקריאה נוספת

Атлас М. С. Национализация банков в СССР. — М.: Госфиниздат, 1948. — 189 с.
Бугров А. В. Государственный банк: 1860—1917. — ИнтерКрим-пресс, 2012. [[:ru:Special:BookSources/9785928601355|ISBN 978-5-9286-0135-5]]
הערות שוליים

↑  "Государственный банк". Центральный банк Российской Федерации (Банк России). נבדק ב-2016-04-24.
↑  "Об использовании информации сайта Банка России". Центральный банк Российской Федерации (Банк России). נבדק ב-2016-04-24.
↑  Собрание узаконений и распоряжений правительства за 1917—1918 гг. — М.: Управление делами Совнаркома СССР, 1942. — С. 484.
שריפת שטרי אשראי בחצר הבנק הממלכתי, 1870
פרסום שירותי הבנק, 1896.
סניף חרקוב של הבנק. צילום מראשית המאה ה-20.
הבחירות לאספת הנבחרים הרביעית

הבחירות לאספת הנבחרים הרביעית נערכו ב-2 באוגוסט 1944 (י"ג באב ה'תש"ד), והביאו לכינונה של אספת הנבחרים הרביעית.
מערכת הבחירות

בבחירות התאחדו מפלגות השומר הצעיר ופועלי ציון לכדי מפלגה אחת, בשם חזית השמאל.
הבחירות הוחרמו בידי ברית הציונים הרוויזיוניסטים, נציגות העדה הספרדית הארצית, ברית הציונים הכלליים, מרכז התאחדויות בעלי הבתים, התאחדות האיכרים ובני חורין, בדרישה להקמת ועדה לבחינת שיטת הבחירות. מפלגת המדינה העברית הודיעה על השתתפותה בבחירות תחת השם תנועת העם למדינה עברית.
התאחדות הציונים הכלליים וסיעות נוספות התמודדו תחת השם המרכז הדמוקרטי.
במערכת הבחירות היה מקום חשוב לתוכנית בילטמור.
הסכמי עודפים

הסכמי עודפים נחתמו בין הסיעות הבאות:
מפא"י והעובד התימני
המזרחי, נשי מזרחי ונשי הפועל המזרחי
המזרחי, נשי הפועל המזרחי ותימנים עצמאים
המרכז הדמוקרטי והעובד הציוני
הסוחר העברי והאיחוד הדתי הבלתי-מפלגתי
תוצאות הבחירות

תוצאות הבחירות היו כדלקמן:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 
| מפלגה | מפלגה | אות | קולות | קולות באחוזים | מנדטים | אחוזי תמיכה והערות |
|  | מפא"י | א | 73,667 | 36.85 | 63 |  36.85  |
|  | חזית השמאל | מ | 24,773 | 12.39 | 21 |  12.39  |
|  | עלייה חדשה | ע | 21,403 | 10.72 | 18 |  10.72  |
|  | הפועל המזרחי | ו | 18,798 | 9.45 | 17 |  9.45  |
|  | אחדות העבודה | ת | 18,168 | 9.04 | 16 |  9.04  |
|  | המזרחי | ב | 6,519 | 3.28 | 6 |  3.28  |
|  | התאחדות התימנים העצמאים | ל | 5,053 | 2.53 | 4 |  2.53  |
|  | המרכז הדמוקרטי | ה | 4,723 | 2.37 | 4 |  2.37  |
|  | ויצו ונשים לשיווין זכויות | נ | 4,429 | 2.17 | 4 |  2.17  |
|  | רשימה דימוקראטית עממית | כד | 3,848 | 1.90 | 3 |  1.90  |
|  | הסתדרות המכבי | כב | 3,723 | 1.87 | 3 |  1.87  |
|  | העובד הציוני | ח | 3,693 | 1.90 | 3 |  1.90  |
|  | האיחוד הדתי הבלתי-מפלגתי | כז | 3,128 | 1.57 | 3 |  1.57  |
|  | הסוחר העברי | כא | 1,673 | 0.84 | 2 |  0.84  |
|  | תנועת העם למדינה עברית | כה | 1,407 | 0.71 | 1 |  0.71  |
|  | נשי מזרחי | בנ | 1,233 | 0.61 | 1 |  0.61  |

לא עברו את אחוז החסימה
|  | העובד התימני | כ | 959 | 0.48 | 2 |  0.48  |
|  | העובד הדתי | לג | 798 | 0.40 | 0 |  0.40  |
|  | חיילים משוחררים ומשפחות | כח | 673 | 0.34 | 0 |  0.34  |
|  | עדות המזרח – תורה ועבודה | לב | 543 |  | 0 |  |
|  | התאחדות צעירי עדן | לד | 265 |  | 0 |  |
|  | התאחדות בני היישוב | כו | 240 | 0.1 | 0 |  |
|  | חזית פועלים לאומית | לא | 119 | 0.05 | 0 |  |
|  | רשימת נשים תורה ועבודה | לו | 30 |  | 0 |  |
| פסולים ורקים | פסולים ורקים | פסולים ורקים | 2455 |  |  |  |
| סך הכל | סך הכל | סך הכל | 200,881 | 100.00 | 171 |  |
מקורות
↑  המפלגה לא קיבלה די קולות כדי לעבור את אחוז החסימה בכוחות עצמה, אך זכתה לשני מנדטים על סמך הסכמי עודפים
בבחירות השתתפו 200,881 מתוך 300,108 (67.45%). המדד למנדט נקבע על 1,160 קולות.
הערות שוליים

↑  הצה"ח לא תשתתף בבחירות ב־1 לאוגוסט, המשקיף, 18 ביולי 1944
↑  לא להשתתף בבחירות, המשקיף, 1 באוגוסט 1944
1 2  החלטות וועידת הבלתי=מפלגתיים של מפא"י, הצופה, 17 ביולי 1944
↑  אליעזר באואר, "עליה חדשה" ובילטמור, משמר, 1 באוגוסט 1944
↑  נסתיים מנין הקולות בבחירות לאסיפת הנבחרים, משמר, 9 באוגוסט 1944
↑  לרשימה מלאה: רשימת המועמדים לאסיפת-הנבחרים של חזית־שמאל, משמר, 1 באוגוסט 1944
↑  7 מבין 24 הרשימות לאסה"נ לא קיבלו אפילו נציג אחד, המשקיף, 9 באוגוסט 1944
1 2  סיכום סופי של הבחירות לאספת הנבחרים, העולם, 10 באוגוסט 1944
↑  התוצאות הסופיות של הבחירות לאסיפת הנבחרים, הארץ, 15 באוגוסט 1944
↑  מבית לאומי למדינה בדרך, עמ' 245
חמזה יוסף

חַמְזה הארוּן יוּסף (באנגלית בריטית: Humza Haroon Yousaf; נולד ב-7 באפריל 1985) הוא פוליטיקאי סקוטי, שעמד בראש המפלגה הלאומית הסקוטית (SNP) וכיהן בתפקיד הסקוטי הציבורי הבכיר ביותר, כשר הראשון (ראש השרים) של ממשלת סקוטלנד בין מרץ 2023 לאפריל 2024.