stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלחנדרו לרו
הערות שוליים

↑  The Crisis of Democracy in Spain: Centrist Politics Under the Second ... By Nigel Townson, עמודים 18-27
↑  טאונסון, עמוד 28
↑  טאונסון, עמוד 20
↑  טאונסון, עמודים 34-35
↑  טאונסון, עמוד 57
↑  The Major Powers and Western Europe, 1900-1971, Robin Leonard Bidwell, עמוד 30
↑  Spain in the Liberal Age: From Constitution to Civil War, 1808-1939, Charles J. Esdaile, עמוד 329
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007273586205171  BNE: XX961558  BnF: cb12073315g (data)  CANTIC: a10112595  GND: 118779648  ISNI: 0000 0000 8379 3181  LCCN: n87908798  NTA: 067499406  SUDOC: 029019419  Trove: 902027  VIAF: 46784145   WorldCat (עם VIAF): 46784145
אלחנדרו סקופלי

אלחנדרו סקופלי (בספרדית: Alejandro Scopelli;‏ 12 במאי 1908 – 23 באוקטובר 1987) היה כדורגלן ומאמן איטלקי-ארגנטינאי, ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה

סקופלי נולד ב-12 במאי 1908 בלה פלאטה שבארגנטינה. קבוצתו הראשונה הייתה אסטודיאנטס דה לה פלאטה שמעיר הולדתו, בה היה חלק מהקבוצה האגדית של לוס פרופסורס. ב-1933 עבר לאיטליה שם שיחק בקבוצות אינטר מילאנו ורומא בשנים שלאחר מכן. סקופלי היה לאחד מהשחקנים הארגנטינאים הראשונים ששיחקו באירופה. בזמן שהייתו באיטליה שיחק את משחקו היחיד עבור הנבחרת האיטלקית.
ב-1936 חזר לארגנטינה לשחק בראסינג קלוב בה לא לקח חלק במשחק ושנה אחר כך שב לאירופה והפעם לכוכב האדום (צרפת) וראסינג פריז בזמן שפרצה מלחמת העולם השנייה. בעקבות כך עבר סקופלי לבלננסש שמפורטוגל שלא הייתה לה מעורבות במלחמה. ב-1941 חזר לדרום אמריקה שם סיים את הקריירה במדי אוניברסידד דה צ'ילה.
במדי נבחרת ארגנטינה השתתף במשחק חצי גמר מונדיאל 1930 נגד ארצות הברית בו גם כבש. במשחק הגמר אורוגוואי ניצחה את ארגנטינה 4–2. בשנתו האחרונה בנבחרת זכה עימה בקופה אמריקה 1937 בו כבש שני שערים במשחק נגד פרגוואי.
אירן ז'קוב

| --- | --- |

 לידה:  15 ביולי 1966 (בת 58) סירן, צרפת 
 שם לידה:  Irène Christine Jacob 
 מדינה:  צרפת, שווייץ 
 תקופת הפעילות:  מ-1987 
 בן או בת זוג:  Jérôme Kircher 
 צאצאים:  Paul Kircher, Samuel Kircher 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  קצינה במסדר ההצטיינות הלאומי (29 במאי 2019)  פרס השחקנית הטובה ביותר (1991)  קצין מסדר האמנויות והספרות (17 באוקטובר 2022) 
 http://www.irenejacob.net/
 פרופיל ב-IMDb
 
אִירֵן מָארִי זַ'קוֹבּ (בצרפתית: Irène Marie Jacob, מוכרת גם כאַיירִין גֵ'ייקוֹבּ; נולדה ב-15 ביולי 1966) היא שחקנית צרפתייה.
ביוגרפיה

ז'קוב נולדה בסירן, פרבר מערבי של פריז, הצעירה מבין ארבעה ילדים במשפחתה. ב-1969 בהיותה בת שלוש עברה משפחתה לז'נבה שבשווייץ, היא החלה להתעניין בתחום של אומנויות הבמה לאחר שצפתה בסרט של צ'ארלי צ'פלין.
ב-1977 הופיעה לראשונה על במה, היא למדה בקונסרבטוריון של ז'נבה וסיימה תואר בשפות, היא גם למדה דרמה בלונדון. ב-1984 עברה לפריז שם למדה בקונסרבטואר ברחוב בלאנש בפריז.
היא ביצעה את הופעתה הראשונה בקולנוע בסרט להתראות ילדים שם היה לה תפקיד קטן של מורה לפסנתר, לאחר המשיכה להופיע בתפקידי משנה במספר סרטים נוספים.
ב-1991 הבמאי הפולני קשישטוף קישלובסקי ליהק אותה לתפקיד הראשי בסרט "חייה הכפולים של ורוניקה", בו שיחקה תפקיד כפול שתי נשים החיות אחת בפולין והשנייה בצרפת, תפקיד זה זיכה אותה בפרס השחקנית הראשית בפסטיבל הקולנוע בקאן.
לאחר הופיע במספר הפקות בצרפת, זאת למרות שקיבלה מספר הצעות עבודה מהוליווד וביניהן תפקיד בסרט הצעה מגונה.
בשנת 1994 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "שלושת הצבעים: אדום" כדוגמנית המפתחת קשר עם שופט בדימוס לאחר שדרסה את כלבו. בשנת 1995 שיחקם בסרטם המשותף של וים ונדרס ומיכלאנג'לו אנטוניוני "מעבר לעננים", לצד אנסמבל שחקנים כמו פאני ארדן, ג'ון מלקוביץ' וסופי מרסו, ז'אן רנו ומרצ'לו מסטרויאני.
ב-1999 גילמה סוכנת ק.ג.ב. בסרט "Spy Games".
ב-2000 הופיעה לצד מקולי קאלקין בהפקה בתיאטראות וסט אנד.
בשנת 2008 גילמה את אלני בסרט הדרמה היווני "אבק זמן" של הבמאי תיאו אנגלופולוס.
ב-2014 שיחקה לצד ניקולס קייג' במותחן "Dying of the Light".
בשנת 2016 שיחקה בסרט "Éternité" של הבמאי הוייטאנמי טראן אן הונג, את אימה של גבריאלה, אותה גילמה ברניס בז'ו.
בשנת 2024 שיחקה בסרט של עמוס גיתאי "עדיין לא מאוחר" בתפקיד ראשי. באותה שנה שיחקה בסרט הקנדי דובר צרפתית "Hôtel Silence" המבוסס על רומן איסלנדי באותו שם משנת 2016.
חיים אישיים

נשואה לשחקן זֵ'רוֹם קִירְשֵר (אנ') משנת 2000 ולהם שני ילדים.
הערות שוליים

↑  במיוחד במדינות דוברות אנגלית. הגיית שמותיה בצרפתית מלרעית ובאנגלית מלעילית.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007273266405171  PLWABN: 9810601434805606  BNE: XX1089057  BnF: cb139644609 (data)  CANTIC: a10279787  GND: 124112625  ISNI: 0000 0001 2281 410X  LCCN: n92088640  MusicBrainz: 24883dd4-9251-448b-ba2b-c4c879ca0394  NKC: xx0152834  NTA: 100809294  SUDOC: 060404779  VIAF: 69122410   WorldCat (עם VIAF): 69122410
אל אטנאו גרנד ספלנדיד

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אולם תיאטרון, בית קולנוע, חנות ספרים 
 כתובת:  Avenida Sante Fe 1860, Recoleta, 1123 Buenos Aires 
 מיקום:  בואנוס איירס
 מדינה:  ארגנטינה ארגנטינה
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2000
 תאריך פתיחה רשמי:  2000 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות אקלקטית 
 קואורדינטות:  34°35′46″S 58°23′39″W﻿ / ﻿34.59611111°S 58.39416667°W﻿ / -34.59611111; -58.39416667
 www.yenny-elateneo.com
  (למפת בואנוס איירס מוגדלת) אל אטנאו גרנד ספלנדיד(למפת בואנוס איירס רגילה) אל אטנאו גרנד ספלנדיד
 
חזית מבנה התיאטרון שבו ממוקמת החנות
אל אטנאו גרנד ספלנדיד (בספרדית: El Ateneo Grand Splendid) היא חנות ספרים מפורסמת בשכונת רקולטה בבואנוס איירס בירת ארגנטינה. החנות הוכתרה בידי הגארדיאן הבריטי ב-2008 כחנות הספרים השנייה ביופייה בעולם.
סקירה כללית

הבניין שבו ממוקמת חנות הספרים נבנה ותוכנן עבור תיאטרון בשם "גרנד ספלנדיד", שנפתח במאי 1919. המבנה מפואר וכיפתו מעוטרת מתוכה בציורי קיר. התיאטרון, שהכיל למעלה מ-1,000 מקומות ישיבה, העלה הופעות ומחזות של אמנים נחשבים. בשנות ה-20 המאוחרות הוא הוסב לשמש אולם קולנוע, וב-1929 הוקרן בו הסרט המדבר הראשון שהוקרן בארגנטינה.
בפברואר 2000 הוחכר הבניין לקבוצת אילסה, המחזיקה בכמה רשתות למכירת ספרים וכן בהוצאת הספרים "אל אטנאו". הבניין שופץ והוסב לחנות ספרים, מושבי הקולנוע הוסרו ובמקומם הותקנו מדפי ספרים. יתר התפאורה המצועצעת, גילופים ועיטורים, פרטים אדריכליים רבים, וילונות הארגמן ותאורת האולם וכן התקרה המעוטרת נשארו כדי לשמר את תחושת התיאטרון הגדול. החנות, על 2000 המטרים הרבועים שלה, הפכה לחנות הדגל של קבוצת אילסה, ולפי פרסומים של הקבוצה, נמכרו בה בשנת 2007 למעלה מ-700,000 ספרים. באותה שנה ביקרו בחנות, שהפכה לאטרקציה תיירותית, למעלה ממיליון בני אדם.
על במת התיאטרון, העטויה וילונות קטיפה כבדים, הוצבו שולחנות בית קפה העומד לשירות הלקוחות.
ה"גארדיאן" הבריטי הכתיר את החנות במקום השני ברשימת חנויות הספרים היפות בעולם לשנת 2008.
הערות שוליים

↑  Dodson, Sean (11 January 2008). "Top shelves". The Guardian. London. Retrieved 10 May 2015. "2) El Ateneo in Buenos Aires"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 102145542382196641127   WorldCat (עם VIAF): 102145542382196641127
אלבארו אודריאוסולה

אלבארו אודריאוסולה ארסאייוס (בספרדית: Álvaro Odriozola Arzallus; נולד ב-14 בדצמבר 1995) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת המגן הימני בריאל סוסיאדד ובנבחרת ספרד.
קריירת מועדונים

אודריאוסולה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ריאל סוסיאדד, אליה הגיע ב-2006. ב-1 בספטמבר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת המילואים של המועדון בהפסד 0–3 ללאס פאלמס אתלטיקו. ב-6 בספטמבר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 0–3 נגד ריאל אוניון. ב-25 בספטמבר 2016 חתם על חוזה בקבוצה עד קיץ 2018.
ב-16 בינואר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה בניצחון 0–2 נגד מאלגה. עד לסיום העונה רשם 16 משחקי ליגה. בעונת 2017/2018, הפך למגן הימני הפותח בהרכב של סוסיאדד.
ב-5 ביולי 2018 ריאל מדריד הודיעה שאודריאוסולה חתם בקבוצה על חוזה לשש שנים. סכום ההעברה הוא 30 מיליון אירו, בתוספת 5 מיליון בבונוסים.
ב־31 באוקטובר 2018 הבקיע אודריאוסולה את שערו הראשון בריאל מדריד נגד מלייה, במסגרת גביע המלך הספרדי.
ב-22 בינואר 2020 הושאל אודריאוסולה לבאיירן מינכן מהבונדסליגה עד לסיום עונת 2019/2020. אודריאוסולה ערך שלוש הופעות ליגה בלבד עד לתום העונה, אך זכה עם הקבוצה בטרבל. בהופעתו היחידה במסגרת ליגת האלופות, ששלבי ההכרעה שלה התקיימו בחודש אוגוסט בעקבות התפרצות מגפת הקורונה, בישל אודריאוסולה את השער הרביעי לרוברט לבנדובסקי בניצחון 1–4 על צ'לסי במסגרת גומלין שמינית הגמר. בסיום ההשאלה, חזר אודריאוסולה לריאל מדריד.
בעונת 2019/20 שיחק אודריאוסולה 613 דקות בלבד בריאל מדריד ובאיירן מינכן וזכה בחמישה תארים (ליגה ספרדית, סופר קופה ספרדי, ליגה גרמנית, גביע גרמני וליגת האלופות) כך שבעונה הזו הוא זוכה בתואר כל 122 דקות משחק.
ב-21 באפריל 2021 כבש שער בכורה בלה ליגה במדי ריאל מדריד בניצחון קבוצתו 0–3 על קדיס.
ב-28 באוגוסט 2021 הושאל לפיורנטינה.
ב-1 בספטמבר 2023 חזר לריאל סוסיאדד וחתם בה לשש שנים.
קריירה בינלאומית

בצעירותו, אודריאוסולה שיחק בנבחרת הצעירה של ספרד, והשתתף עימה באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2017.
ב-6 באוקטובר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון 0–3 נגד אלבניה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. אודריאוסולה זומן לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2018.
תארים > ריאל מדריד

הסופר קאפ הספרדי: 2019/2020
גביע העולם למועדונים: 2018
אליפות ספרד: 2019/2020
הסופר קאפ האירופי: 2022
תארים > באיירן מינכן

בונדסליגה: 2019/2020
גביע גרמני: 2019/2020
ליגת האלופות: 2019/2020
הערות שוליים

↑  אודריוסולה סיכם לשש שנים בריאל מדריד, באתר ערוץ הספורט, 5 ביולי 2018
| נבחרת ספרד – מונדיאל 2018 |
| --- | --- | --- |
|  1 דה חאה •  2 קרבחאל •  3 פיקה •  4 נאצ'ו •  5 בוסקטס •  6 אינייסטה •  7 סאול •  8 קוקה •  9 רודריגו •  10 טיאגו •   11 ואסקס •  12 אודריאוסולה • 13 קפה •  14 אספיליקווטה • 15 ראמוס • 16 מונראל • 17 אספאס • 18 אלבה • 19 קוסטה • 20 אסנסיו • 21 סילבה • 22 איסקו • 23 ריינה • מאמן: היירו |  1 דה חאה •  2 קרבחאל •  3 פיקה •  4 נאצ'ו •  5 בוסקטס •  6 אינייסטה •  7 סאול •  8 קוקה •  9 רודריגו •  10 טיאגו •   11 ואסקס •  12 אודריאוסולה • 13 קפה •  14 אספיליקווטה • 15 ראמוס • 16 מונראל • 17 אספאס • 18 אלבה • 19 קוסטה • 20 אסנסיו • 21 סילבה • 22 איסקו • 23 ריינה • מאמן: היירו | ספרד |
אלחנדרו סאנס

| --- | --- |

 לידה:  18 בדצמבר 1968 (בן 55) מדריד, ספרד 
 שם לידה:  Alejandro Sánchez Pizarro 
 מוקד פעילות:  ספרד 
 תקופת הפעילות:  מ-1989 
 סוגה:  פופ לטיני 
 סוג קול:  טנור 
 שפה מועדפת:  ספרדית, איטלקית, פורטוגזית, קטלאנית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  וורנר מיוזיק גרופ 
 בן או בת זוג:  Raquel Perera (26 במאי 2012–2020) 
 פרסים והוקרה:  איש השנה של האקדמיה הלטינית (2017)  פרס הגרמי הלטיני לזמר פופ (2010)  Latin Grammy Award for Best Contemporary Pop Vocal Album (2013)  פרס הגרמי הלטיני לזמר פופ (2004)  פרס גראמי לאלבום הפופ הלטיני של השנה (2011)  פרס הגרמי הלטיני לזמר פופ (2001)  פרס גראמי לאלבום הפופ הלטיני של השנה (2008)  Latin Grammy Award for Best Contemporary Pop Vocal Album (2015)  פרס הגראמי הלטיני לשיר הפופ הטוב ביותר (2019)  ASCAP Latin Heritage Award (2011)  פרס גראמי הלטיני להקלטת השנה (2019)  פרס גראמי הלטיני להקלטת השנה (2020)  פרס גראמי לאלבום הפופ הלטיני של השנה (2020)  פרס גראמי הלטיני להקלטת השנה (2005)  פרס גראמי לאלבום הפופ הלטיני של השנה (2004)  פרס הגראמי הלטיני לאלבום השנה (2004)  פרס הגראמי הלטיני לאלבום השנה (2002)  פרס גראמי הלטיני לשיר השנה (2005)  פרס הגראמי הלטיני לאלבום השנה (2001)  Lo Nuestro Excellence Award (2013)  פרס גראמי הלטיני להקלטת השנה (2006)  פרס גראמי הלטיני לשיר השנה (2001)  פרס גראמי הלטיני להקלטת השנה (2001)  פרס גראמי הלטיני להקלטת השנה (2004)  פרס גראמי הלטיני להקלטת השנה (2002)  פרס גראמי הלטיני לשיר השנה (2004)  פרס גראמי הלטיני לשיר השנה (2002)  הבן האהוב של קדיס  Premios Odeón  דוקטור לשם כבוד של מכללת ברקלי למוזיקה  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת קדיס  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 www.alejandrosanz.co
 פרופיל ב-IMDb
 
אלחנדרו סאנס פיזאר (בספרדית: Alejandro Sánchez Pizarro; נולד במדריד שבספרד ב-18 בדצמבר 1968) הוא זמר-יוצר, גיטריסט, מלחין ומוזיקאי ספרדי. אלחנדרו מכר מעל 100 מיליון עותקים של אלבומיו ברחבי העולם וזכה ב-20 פרסי גראמי הלטיני ו-3 פרסי גראמי אמריקאי. קיים שיתופי פעולה רבים עם אומנים רבים מהעולם, ואף השתתף בשיר "La Tortura", של הזמרת הקולומביאנית שאקירה, שהפך לשיר הלטיני הנשי הנמכר ביותר בכל הזמנים בארצות הברית, ולאחד מהשירים הדיגיטליים הנמכרים ביותר בכל הזמנים גם כן. בנוסף לכך, ביצע גרסה בשפה הספרדית לשיר "What More Can I Give". פיזאר מושפע מסגנונות מוזיקליים שונים, לרבות פלמנקו, רוק, ג'אז, פאנק, מוזיקה אלקטרונית ומוזיקה לטינית מגוונת. בשנת 2001, השתתף בשיר "El Ultimo Adios (The Last Goodbye)".
הערות שוליים

↑  "Latin Music: Top Latin Songs". Billboard. נבדק ב-2018-02-24.
↑  Movistar Store, entretenimiento.terra.com.co (בספרדית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX878223  BnF: cb13957029k (data)  GND: 134776232  ICCU: CFIV181418  ISNI: 0000 0000 5949 8879  LCCN: no98016985  MusicBrainz: 9bacf78f-9132-43da-8873-8a9eb49da0e9  NTA: 192211625  SUDOC: 087888629  VIAF: 54338838   WorldCat (עם VIAF): 54338838 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אזרחות ארגונית

אזרחות ארגונית (Organizational citizenship behavior או OCB) הוא מונח מתחום הפסיכולוגיה הארגונית אשר נועד לתאר מעורבות של הפרט בסוג של פעילות התנדבותית אשר אינה נכללת בדרישות התפקיד הפורמליות ושיש בה להביא לקידום התפקוד האפקטיבי של הארגון.
מבוא

חשיבותם של עובדים מוכשרים לארגון היא רבה. לארגון יש אינטרס רב לשמור על נאמנותם של עובדיו ועל רמה גבוהה של ביצועים כך שהארגון יוכל להשיג את יעדיו ומטרותיו, ולהתמודד בהצלחה עם אתגרי הסביבה.
התאוריה הארגונית עברה שינויים במרוצה השנים. אם בעבר התמקדו הכלים והשיטות למיון והערכת עובדים במישור הפורמלי של דרישות התפקיד בלבד, כגון ציות לנהלים, עמידה בלוחות זמנים וכדומה. בשנים האחרונות המישור הא-פורמלי מקבל הכרה בחשיבותו הרבה, ויותר ארגונים מייחסים תשומת לב ליחסי האנוש ולנכונות העובד לתרום לארגון מעבר לנדרש.
התנהגויות אנושיות כגון הגשת עזרה או התנדבות למשל, אשר זכו לכינוי "אזרחות ארגונית", תורמות לביסוס והצלחת הארגון, ומבטאות את נאמנות העובד ואת הזדהותו עם מטרות הארגון. עובדים מסורים, אשר עושים מעל ומעבר לתפקידם, מסייעים להגדלת האפקטיביות, היעילות והאווירה החיובית בארגונים, אשר מביאים להצלחה עסקית וכלכלית.
הגדרה

אזרחות ארגונית, מורכבת מחובות וזכויות של העובד בארגון. עובדים הרואים עצמם כאזרחי הארגון תורמים למקום עבודתם זמן, מרץ, מוטיבציה ויוזמה. בתמורה, לפי התאוריה הארגונית, הם זוכים לתחושת שייכות, כבוד, מימוש עצמי והערכה, שהיא מעבר לתגמולים חומריים.
ניתן לטעון בנוסף, כי אזרחות ארגונית מהווה ביטוי של החוזה הפסיכולוגי בין העובדים למקום עבודתם.
אזרחות ארגונית (Organizational Citizenship Behavior או בקיצור OCB) זכתה במשך השנים להגדרות רבות.
אזרחות היא מושג הנחקר רבות במדעי החברה. הפילוסוף היווני אריסטו טען, כי אזרחות (חיובית) היא התנהגות התורמת לביסוס ולביטחון הקהילה, ומבטאת את היות הפרט שותף למסגרת קולקטיבית בעלת ייעוד.
ההיסטוריה של אזרחות ארגונית קצרה מזו של המדינית. בראשית שנות ה-80 זיהו שלושה חוקרים (Smith, Organ & Near) את ההתנהגות האזרחית בארגון כהתנהגות אזרחית טובה המבטאת את תרומתו של העובד לארגון מעבר לרמה אליה הוא מחויב.
המושג זכה להגדרות שונות על ידי חוקרים, ביניהן:
התנהגות על-תפקידית (extra-role) של עובדים אשר אינה מתוארת או נדרשת מראש, אך מסייעת למערכת החברתית של הארגון ומשפרת את ביצועיו.
מקבילה ארגונית של חובות אזרחיות, הכוללות בין השאר אחריות, נאמנות והשתתפות פוליטית.
סוג מסוים של התנהגות ארגונית העוזרת לאחרים (Prosocial behavior) והתנהגות הקשורה לעבודה אך אינה כלולה במסגרת המחייבת של התפקיד.
היבטים של אזרחות ארגונית חיובית

עזרה לעובדים אחרים
הקשבה לבעיותיהם של עמיתים לעבודה
שיתוף עובדים אחרים במידע
הודעה מראש על היעדרות
נכונות להשקיע זמן להשלמת משימות מעבר לשעות העבודה וללא קבלת גמול כספי
העלאת הצעות לשיפור בארגון
אזרחות ארגונית ככלי יישומי בידי מנהלים

עם עליית המודעות לחשיבות האזרחות הארגונית בארגונים, חיפשו מנהלים רבים דרך להעלות את רמת האזרחות הארגונית של עובדיהם.
רמת האזרחות הארגונית והגורמים המשפיעים עליה אלו מדדים קשים לכימות ומדידה, אך מחקרים שונים גילו קשרים בין אזרחות ארגונית לשביעות רצון בעבודה:
עובדים אשר מקבלים אחריות בעבודתם, ושותפים לקבלת ההחלטות בארגון מגלים רמה גבוהה יותר של אזרחות ארגונית
על פי תיאורית החליפין החברתי (Social Exchange Theory) אנשים שואפים להכיר טובה לאנשים או ארגונים אשר סייעו להם, ולכן אזרחות ארגונית היא פעולת גומלין חיובית ליחס חיובי שקיבלו העובדים מהארגון. לחלופין, במצבים בהם העובדים לא מקבלים סיוע מהארגון הם לא יסייעו לארגון או לעובדים אחרים בו להשיג את מטרותיהם.
תפיסת ההוגנות בארגון (Equity Theory) גורסת כי אנשים מתנהגים לארגון באותה רמה של הגינות בה הארגון נוהג בהם, ולכן אזרחות ארגונית היא פעולת גומלין חיובית ליחס הוגן שקיבלו העובדים מהארגון. לחלופין, אם הארגון נתפס כלא הוגן בעיני העובדים, הם ינהגו בהתאם להוראותיהם הפורמליות בלבד, ולא יפעלו מעבר לתפקידם עבור הארגון.
יתרונות וביקורת על אזרחות ארגונית > יתרונות

רמת אזרחות ארגונית מהווה כלי נוסף למדידת ביצועי עובדים, בעיקר בארגונים בהם קשה לאמוד הצלחה במדדים כלכליים. יחס העובד לארגון ומידת הצלחתו במילוי יעדיו מהווים מדד איכותי לרמת העובד.
קיום אזרחות ארגונית יכול להצביע לעיתים קרובות על מנהלים איכותיים אשר מצליחים להניע את עובדיהם. ניכר כי רמת אזרחות ארגונית נובעת מגורמי שביעות רצון בעבודה כגון מעמד, שיתוף בקבלת החלטות וכדומה. מנהלים אשר משכילים לטפח משתנים אלה בקרב עובדים, מעודדים את נכונות עובדים לתרום לארגון מעבר לרמה המחייבת.
הערכת ביצועים של עובדים באמצעות רמת אזרחות ארגונית משפרת את רמת מיוני העובדים, מעקב אחריהם והצבתם מחדש. יש להציב עובדים אשר נוהגים באזרחות ארגונית בנקודות מפתח בארגון, נקודות בהן יוזמה והתנדבות נחוצים במיוחד, על מנת לשפר את נצילות העובדים ולתרום ליעילות הארגון. בנוסף, יש להציב עובדים אלה בתפקידים חסרי הגדרה פורמלית קשיחה, כך שהגדרות תפקידם יותירו לעובדים חופש בחירה, אחריות ועצמאות.
הערכת עובדים על פי אזרחות ארגונית משפרת את הפיקוח והבקרה על עובדים אלה. עובדים הנוהגים באזרחות ארגונית יש לתגמל באופן לא חומרי, אלא על ידי הכרת תודה, יחס נאות, שיתוף בקבלת החלטות והערכה. תגמולים ותמריצים חיוביים כאלה מגבירים את נכונות העובדים לנהוג באזרחות ארגונית, ומחזקים את החוזה הפסיכולוגי בין העובד לארגון.
קיום אזרחות ארגונית מפחית בצורה ניכרת התנהגויות נסיגה בקרב עובדים, כגון תחלופה, היעדרויות, אי עמידה בזמנים, אי עמידה ביעדי איכות ועוד.
יתרונות וביקורת על אזרחות ארגונית > הביקורת על אזרחות ארגונית

התפיסה של אזרחות ארגונית טוענת לכך שתרומת העובדים לארגונם נובעת מרצונם החופשי של העובדים. אך יש החולקים על תפיסה זו, טענת הנגד היא כי התנהגות כזו אינה בהכרח נובעת מרצון חופשי אלא אילוצים. הסברה היא, כי ייתכנו מצבים בהם מקור האזרחות ארגונית אינו התנדבותי, אלא תוצאה של איומים וכפייה מצד המנהלים. בסיטואציות כאלה, האזרחות הארגונית אינה נובעת מרצונם הטוב של העובדים, אלא מחשש שאם לא יתנהגו בהתאם לציפיות, הממונים יתנכלו להם, יפגעו בקידומם או בתנאיהם. תופעה זו של אזרחות ארגונית שלא מרצון מכונה "אזרחות ארגונית כפויה", המאופיינת בכך שהתגלמות רצון טוב של עובד הופכת להיות חלק מהגדרת תפקידו הפורמלי. במצב זה, רף הציפיות מהעובד עולה בהתמדה, ורצונו הטוב של העובד הופך אותו לקורבן לתביעות מופרזות מצד הממונים עליו. התנהגות חיובית החורגת מדרישות התפקיד הופכת לבלתי אפשרית, שכן דרישות התפקיד התרחבו באופן משמעותי.
הערך הארגוני של התנהגות ארגונית כפויה הוא נמוך מאוד, ולסוג ניהול זה קיימות תוצאות שליליות ברמת הפרט, הקבוצה והארגון כולו.
כמו כן, נמצא כי יש חוסר הבנה מתי ומדוע מנהיגות משרתת (Servant leadership) עשויה לעכב את רמת ה- OCB של העובד. חוקרים מצאו כי מנהיגות משרתת ברמת הפרט קשורה באופן שלילי ל-OCB בגלל תחושות העובד של זכאות פסיכולוגית (Psychological entitlement), אך זה נכון רק כאשר רמת המנהיגות המשרתת היא נמוכה.
לקריאה נוספת

Dennis W. Organ,Philip M. Podsakoff,Scott Bradley MacKenzie, Organizational citizenship behavior: its nature, antecedents, and consequences, SAGE Publications, Inc., United Kingdom, 2006.
Philip M. Podsakoff, Scott B. MacKenzie, Julie Beth Paine, Daniel G. Bachrach, Organizational Citizenship Behaviors: A Critical Review of the Theoretical and Empirical Literature and Suggestions for Future Research(הקישור אינו פעיל), Journal of Management, Vol. 26, No. 3, 513-563 (2000).
Organ, Dennis W., Organizational citizenship behavior: The good soldier syndrome. Issues in organization and management series, Lexington, MA, England: Lexington Books/D. C. Heath and Com. (1988). xiii, 132 pp.
הערות שוליים

↑  Robbins, S. P. (2005). Organizational Behavior. New Jersey: Pearson Education, Inc
↑  Elcock, H. (1976). Political Behavior. New-York: Methuen and Co.
↑  Smith C.A., Organ D.W., and Near J.P. (83'). Organizational Citizenship Behavior: Its Nature and Antecedents. Journal of
Applied Psychology, 68. 653-663.
↑  Batman T.S., and Organ D.W. (83'). Job Satisfaction and Good Soldier: The Relationship between Effect and Employee Citizenship. Academy of Management Journal, 26, 587-595
↑  Graham, J.W.. (91') An Essay on Organizational Citizenship Behavior. Employee Responsibilities and Right Journal, 4. 4, 249-270
↑  Becker, T.E. (92'). Foci and Bases of commitment: Are they Distinctions Worth Making? Academy of Management Journal, 35, 232-244
↑  Compulsory Citizenship Behavior:Theorizing Some Dark Sides of the Good Soldier Syndrome in Organizations, Journal for the Theory of Social Behaviour. 36:1
↑  Wei Si, Shuisheng Shi, Mingjian Zhou, Zijun Cai, Taken for granted: When servant leadership may be negatively related to OCB via psychological entitlement, Journal of Business Research 166, 2023-11-01, עמ' 114122 doi: 10.1016/j.jbusres.2023.114122
אינגה טופט

הספינה אינגה טופט לאחר שובה לנמל חיפה ממקום מעצרה בפורט סעיד
אינגה טופט (בדנית: Inge Toft) הייתה אוניית משא דנית שנחכרה על ידי חברת הספנות דיזנגוף, בתקופה שלאחר מלחמת סיני, לשם הובלת סחורות ומטענים לנמל חיפה דרך תעלת סואץ. הספינה נעצרה על ידי שלטונות מצרים ומטענה הוחרם.
הרקע

בשנת 1957, עם השלמת נסיגת צה"ל מסיני ועזה, שנכבשו על ידי ישראל במלחמת סיני, נותר לממשלת ישראל לראות אם יישמר חופש השיט במצרי טיראן. ישראל החליטה להעביר במְצרים מטענים על גבי ספינות זרות שאינן נושאות דגל ישראל. הראשונה הייתה בריגיטה טופט שנחכרה על ידי חברת צים. הספינה השתייכה לחברת הספנות הדנית "יוטלנד" שבבעלותו של הדני יאנס טופט, שהעניק לה את שמה של בת אחותו אינגה טופט. הספינה השנייה ה"אינגה טופט" נשאה את שמה של בת משפחה אחרת.
ה"בריגיטה טופט" נחכרה על ידי חברת צים ועברה לראשונה את מצרי טיראן בדרכה לאילת, בחודש מרץ 1957 וביולי אותה שנה עברה את תעלת סואץ בדרכה לחיפה אך העיתונאי הישראלי רפי נלסון, שהיה על סיפונה, נעצר על ידי המצרים.
פריקת המטען ושחרור הספינה

מצבה הפיזי של הספינה, שבפברואר 1960 הייתה עצורה כבר קרוב לתשעה חודשים בפורט סעיד הלך והורע. לאחר שביקורו של מזכיר האו"ם לא העלה תוצאות, נואשו בעלי הספינה הדניים מכל סיכוי לשחרר את מטענה וב-3 בפברואר 1960 הודיעו לקברניטה כי הם מסכימים לפרוק את מטענה הישראלי. בתנאי שהספינה תורשה להפליג לאחר מכן. ב-4 בפברואר החלה פריקת המטען. שלטונות מצרים מצידם הודיעו כי הספינה תורשה להפליג לדרכה לאחר פריקת המטען. לאחר שפריקת המטען הסתיימה הפליגה הספינה מנמל פורט סעיד צפונה אל הים התיכון בכיוון חיפה, ושלטונות מצרים הודיעו כי המטען הוחרם "לטובת תושבי פלשתינה".
לקראת הגעת הספינה לנמל חיפה שלחה שרת החוץ גולדה מאיר לקברניט שולץ את המברק הבא:
ברצוני להביע לך ולצוות אינגה טופט את הוקרתי לגילוי אומץ הלב והעמידה האיתנה בתנאים הקשים של שהייתכם הממושכת בפורט סעיד. לפי מייטב המסורת של יורדי הים הדניים הגנתם בעמידתכם האמיצה על חופש השיט בימים ותרמתם תרומה חשובה לתמיכת עיקרון חיוני זה. מיטב איחולי לך ולאנשי ספינתך הדגולה.
ב-17 בפברואר הגיעה הספינה לנמל חיפה. בהגיעה לנמל לאחר תשעה חודשי מעצר נתקבלה הספינה בקבלת פנים נרגשת ולסיקור נרחב על ידי נציגי העיתונות ורשתות הטלוויזיה העולמיות.
לאחר מעשה

עם שחרורה של האינגה טופט נשארה עדיין עצורה במצרים הספינה אסטיפליה ואף היא שוחררה, חודשיים לאחר שחרור האינגה טופט, לאחר שמטענה הוחרם. המצרים ריככו עמדתם לגבי חופש השיט של ספינות ומטענים ישראליים בתעלת סואץ רק כעבור חמש עשרה שנים, בשנת 1975 לאחר חתימת הסכם הביניים בין ישראל למצרים ואיפשרו מעבר מטענים לישראל בספינות לא ישראליות. לאחר חתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים ב-1979 ניתן למדינת ישראל חופש מעבר מלא בתעלת סואץ, לא רק לספנות האזרחית, אלא גם לספינות חיל הים הישראלי. בשנת 2009 עברה בתעלה גם צוללת ישראלית.
ראו גם

אמנת קושטא
פרשת הספינה בת גלים
לקריאה נוספת

שמואל שיחור 1958-1961 יומן אירועי שלוש השנים. הוצאת הארץ, 1961. עמ' 77-78.
מרדכי נאור לקסיקון ישראל, 60 שנה למדינה. משרד הביטחון-ההוצאה לאור, 2008. בעמ' 22.
Solomon Yahuda, The Inge Toft Controversy. The American Journal of Internatinal Law 1960;54:398-402
The Inge Toft. United Arab Republic Prize Court. September 10, 1960
הערות שוליים

↑  רויטרס, דיווח: צוללת ישראלית עברה בסואץ בחודש שעבר, באתר ynet, 3 ביולי 2009