stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כוס יין
כוסות ליין מחוזק > כוס יין לקידוש

כוס המשמשת להחזקת יין (אדום לרוב, אך גם לבן לעיתים) עליו נאמרת ברכת הקידוש על מנת לקדש את השבת והחגים במסורת היהודית.
הכוס לרוב[דרוש מקור] עשויה מכסף טהור מתוך הידור המצוה (אך כל כוס מספקת) ומוכרחת להכיל לכל הפחות רביעית נוזלים. בכוס זו נוהגים שלא תהיה לה רגל[דרוש מקור].
גביע קידוש עשוי ממתכת
גביע קידוש עשוי כסף סטרלינג עם תחריט ירושלים
יצרנים ידועים של כוסות יין

רידל (אנ') - Riedel
שפיגלאו - Spiegelau (חברת בת של רידל)
שוט-צוויזל - Schott zwiesel
שטולצה - Stolze
אייש - Eisch
הערות שוליים

↑  Questions and Answers About Lead in Tableware, מחלקת הבריאות של מדינת קליפורניה, ‏2017-09-06
↑  בין 161.5 לדעת החזון אי"ש ל-90.7 מיליליטר לדעת הגר"ח נאה
| כלי שתייה |
| --- | --- | --- |
| כוסות בסיס |  כוס אולד פאשנד  כוס הייבול  כוס ויסקי גלנקיירן  כוס קולינס  כוס שוט |  |
| כוסות בירה |   כוס פילזנר  כוס פוני  כוס פיינט |  |
| כוסות רגל |   כוס מרטיני  כוס ברנדי סניפטר  כוס יין  כוס מרגריטה  כוס שמפניה  כוס פוקו גראנדה  כוס גביע |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007544541005171  LCCN: sh97006997 
ערך זה הוא קצרמרבנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לילי קרונברגר

לילי קרונברגר (בהונגרית: Kronberger Lily;‏ 12 בנובמבר 1890 – 21 במאי 1974) הייתה מחליקה אמנותית על קרח הונגרייה-יהודייה, 4 פעמים ברציפות אלופת עולם (1908–1911) בהחלקה אמנותית על קרח ליחידות.
קרונברגר הייתה לאלופת העולם הראשונה של הונגריה.
ביוגרפיה

קרונברגר נולדה בבודפשט.
באליפות העולם בהחלקה על הקרח שנערכה בדאבוס שווייץ בשנת 1906, שבה נערכו לראשונה תחרויות בנפרד לנשים זכתה קרונברגר במדליית ארד בתחרות לנשים, אחרי מאדג' סיירס מבריטניה וג'ני הרץ מאוסטריה. שנה לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בווינה אוסטריה היא זכתה שוב במדליית ארד אחרי סיירס והרץ.
ביוגרפיה > אלופת עולם

באליפות העולם בהחלקה על הקרח שנערכה בטרופאו צ'כיה בשנת 1908 זכתה קרונברגר במדליית זהב לפני אלזה רנדשמידט מגרמניה, המתחרה היחידה שלה. שנה לאחר מכן, היא התחרתה לבדה והוכתרה לאלופת העולם. בשנת 1910 היא זכתה שוב במדליית זהב לאחר שניצחה שוב את רנדשמידט. באליפות העולם שנערכה בווינה בשנת 1911 היא זכתה במדליית זהב, לפני אופיקה וון מרי הורבט מהונגריה ולודוביקה ג'קובסון מגרמניה. בהצעתו של זולטאן קודאי, היא הייתה המחליקה הראשונה בהיסטוריה שהופיעה בתחרות החופשית עם מוזיקה. באותן השנים (1908 - 1910) זכתה קרונברגר 3 פעמים ברציפות באליפות הונגריה בהחלקה אמנותית על הקרח.
בשנת 1997 זכתה קרונברגר להיכלל בהיכל התהילה העולמי בהחלקה אמנותית על הקרח.
הערות שוליים

↑  בין השנים 1900 - 1922, גברים ונשים התחרו ביחד, באליפות הונגריה בהחלקה אמנותית על הקרח.
כפר דיכרין

כפר דִּיכְרִין (גם כפר דיכריא וכפר דכריא) הייתה עיירה יהודית גדולה בשפלת יהודה, אשר נזכרת מספר פעמים בספרות חז"ל.
העיירה נזכרת בתלמוד הבבלי, בתלמוד הירושלמי ובמדרש איכה רבה כעיירה יהודית גדולה מאוד ביהודה שחרבה במהלך מרד בר כוכבא, לצד כפר שחליים וכפר ביש:
”שְׁלשָׁה עֲיָרוֹת הָיוּ בַּדָּרוֹם וְהָיוּ מוֹצִיאוֹת כִּפְלַיִם כְּיוֹצְאֵי מִצְרַיִם, וְאֵלּוּ הֵן: כְּפַר בִּישׁ, כְּפַר שַׁחֲלַיִם, כְּפַר דִּיכְרִין ... כְּפַר דִּיכְרִין לָמָּה נִקְרָא שְׁמָהּ כְּפַר דִּיכְרִין, דְּכָל אִתְּתָא דַּהֲוַת תַּמָּן הֲוַת יָלְדָה בְּנִין דִּיכְרִין”.
מקור שמו של היישוב לפי חז"ל הוא אפוא סברה לפיה נשות היישוב הולידו בעיקר בנים זכרים.
היישוב הקדום מזוהה כיום עם האתר הארכאולוגי הגדול ח'רבת ד'כרין שבשפלת יהודה, בסמוך מצפון מערב לקיבוץ בית ניר, בו ממצאים מן התקופה הרומית.
על שמה של העיירה הקדומה קרוי נחל דיכרין, שראשיתו בח'רבת ד'כרין, והוא עובר תחת כביש 6.
הערות שוליים

↑  איכה רבה, פרשה ב, ד, וכן בשינויי נוסח: תלמוד בבלי, מסכת גיטין, דף נ"ז, עמוד א', תלמוד ירושלמי, מסכת תענית,  פרק ד', הלכה ה'.
↑  ב' זיסו, היישוב הכפרי בהרי ושפלת יהודה משלהי תקופת הבית השני עד לדיכוי מרד בר-כוכבא, עבודת דוקטורט, האוניברסיטה העברית ירושלים.
ערך זה הוא קצרמרבנושא ארכאולוגיה ובנושא תולדות עם ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כלכלת מתנה

כלכלת מתנה (כלכלת נתינה או תרבות מתנות) היא מערכת חליפין בה סחורות ושירותים אינם נמכרים אלא ניתנים ללא הסכם מפורש או ברור בנוגע לתמורה מיידית או עתידית. במקרים רבים ערך המתנה אינו מחושב על בסיס מערכת מחירים, אלא על סמך מוסכמות חברתיות או נהגים חברתיים; אם כי קיימת מידה מסוימת של ציפייה להדדיות.
ישנן מספר תאוריות הנוגעות לכלכלת מתנות. אחת מהן תופסת את הכלכלה הזו כאלטרואיזם הדדי, לפי אחרת - באמצעות הנתינה, זוכה הפרט במעמד חברתי בתמורה. כלכלת המתנה התקיימה ככלכלה השלטת לפני התפתחות המדיניות מוניטרית, הכסף או סחר חליפין. היא התבססה בעיקרה על החלפת מתנות ועל חובות, אך הלכה ונעלמה עם הפיכת החברות ליותר מורכבות, אף על פי שחלקן התקיימו אף עד המהפכה התעשייתית. בסופו של דבר השתלטה השיטה הכלכלית שהתבססה על כלכלת שוק וסחורה ועם צמיחתה של עיר-מדינה. לא קיימות כיום חברות אשר מושתתות על כלכלת מתנה. דוגמאות מודרניות לכלכלת מתנה ניתן לזהות בבנק הדם; בטכנולוגיית המידע; בוויקיפדיה; בארגונים הומניטריים; בצדקה (בדומה לזכאה באסלאם) ובשיתוף קבצים.
כלכלת מתנה, כפי שבאה לידי ביטוי מבחינות רבות בתקופתנו, מתבססת על מסירת וקבלת מידע באופן חופשי. בשל העובדה שהמידע אינו "חפץ", אשר מרגע מסירתו הפרט מאבד חזקה עליו, אין סיבה שלא להמשיך להפיצו הלאה. הלימוד של פרט אחר, לדוגמה, את המידע אשר ברשותנו "מקדם את הטוב", וזאת מבלי לפגוע בנו. דוגמה לכך ניתן למצוא באופן ההתנהלות באקדמיה כיום, כאשר כל פרט יכול להשתמש במידע שפורסם לפניו (תוך ניתנת אזכור הוגן וראוי ליוצר המקורי) ולפתח אותו הלאה. ככל שהפרסומים של עבודתו של אותו הפרט מתרבים, כך עולה גם קרנו בעיני הקהילה.
הרעיון שבבסיסה של ויקיפדיה בפרט ושיטת ויקימדיה בכלל, סותר את כל ההנחות המוקדמות בנוגע לאגואיזם של הפרט. בני האדם לא היו אמורים להשקיע מזמנם, מרצם והידע שלהם על מנת לתרום לאחר, אך כפי שאמר המומחה לחברה בעידן הדיגיטלי, פרופסור יוחאי בנקלר, ההנחות הראשונות מוטעות היו. מסתבר, כפי שההיסטוריה מוכיחה, שוויקיפדיה אכן עובדת. כמובן שיש במקרים הללו גם התבססות על חוכמת ההמונים, אשר יוצרת מערכת תמידית של עריכה הדדית, כך שגם אם עריכות מסוימות בתהליך אינן מדויקות או מפורטות מספיק, או במקרים אחרים - זדוניות, ניתן תמיד לחזור אחורה.
למרות האמור, טענה חוזרת על ידי מדענים מסוימים היא שגם בתחום כלכלת המתנה, מעשי הפרט הם אגואיסטיים. כל פרסום אקדמי, תרומת מידע, תרומת מזון או עזרה לאחר - חוזרים כולם בסופו של דבר אל הצורך האגואיסטי של הפרט להעלות את קרנו בעיני האחרים. דוגמה לכך ניתנת מהאירוח רחב הלב של הבדואים, שכתוצאה ממנו זוכים הם לעליית קרנם ומעמדם, כביכול מבלי לפעול במובן אגואיסטי, אלא דווקא אלטרואיסטי.
כלכלת מתנה בחברות פשוטות ומסורתיות

בחברות ציידים-לקטים מסוימות ישנה נתינה ללא כל ציפייה לתמורה. בחברות אלו החברים בקבוצה החברתית חשים קרבה גדולה אחד לשני, ויחסם הסמלי לסביבה שונה מחברות ציידים-לקטים בהן ישנה ציפייה לתמורה. מרסל מוס מציין שלוש חובות בחברת הציידים-לקטים - החובה לתת, החובה לקבל והחובה להחזיר.
אחת הדוגמאות המרכזיות של מרסל מוס לכלכלת נתינה היא טקס הפוטלאצ' בתרבויות אינדיאניות מסוימות בצפון-מערב אמריקה. במסגרת הטקס, המנהיגים מחלקים כמויות גדולות של מזון לשבט. החלוקה מחזקת את הסולדיריות החברתית ומבססת את מעמד המנהיג. בדומה לטקס הפוטלאצ', נערכות בדרום-מזרח אסיה, בקהילות בודהיסטיות מזרם טהרוואדה, סעודות המשלבות נתינה מסוגים שונים, בדרך כלל לפני העונה הגשומה או אחריה.
מרשל סאלינס כתב על החברה האנושית בתקופת האבן כי הייתה מבוססת על כלכלת מתנות. למרות המצב הדל, יחסית, של כל אחד מהפרטים, לחברה ככלל היה שפע כלכלי וחומרי.
לואיס הייד טוען כי המקור לרעיון כלכלת המתנה הוא בשיתוף מזון. הוא מביא ראייה לטענתו ממערכת קשרי המסחר של תושבי איי הטרובריאנדים הנקראת טבעת הקולה. המקומיים נוהגים לקרוא לכל מתנה שהיא בשם שפירושו "מזון שלא יכולתי לאכול", למרות שלא מדובר בהכרח על אוכל. גם טקס הפוטלאצ' האינדיאני התחיל במקורו כסעודת שיתוף מזון גדולה. לטענתו זהו גם המקור לכך כי בתרבויות שונות מייחסים למתנה תכונה של התכלות.
אצל חברות רבות קיים איסור על הפיכת מתנה לקניין או הון עצמי. האנתרופולוג ונדי ג'יימס כתב כי על אנשי האודוק בצפון-מזרח אפריקה קיים נוהג המורה לכלות כל מתנה היוצאת מגבולות השבט. לדוגמה, אסור להפרות בהמה הניתנת כמתנה אלא רק לאוכלה.
אמנם, כפי שנראה בדוגמת טבעת הקולה, לא תמיד מדובר בכילוי פיזי של המתנה אלא גם על העברתה הלאה. בתרבויות אחרות ישנה ציפייה להעברת מתנה אחרת לנותן המקורי או לצד שלישי. ישנם אגדות עם וסיפורים על אדם שלא עמד בכללי הנוהג ושמר אצלו מתנה ללא ההעברה הנדרשת. מדובר באיסור בל-יעבור וברוב הסיפורים האדם מוצא את מותו עקב עבריינותו.
כלכלת מתנה היא לרוב יותר מאשר החלפת מתנות הדדית בין שני פרטים. אגדה קשמירית מספרת על שתי נשים ברהמניות שניסו להתחכם ורק להחליף מתנות זו עם זו. לאחר מותן הן הפכו לשתי בארות מורעלות שאף אחד לא יכול לשתות מהן, סמל לעקרות החברתית המזוהה עם התחכמות שכזו. רעיון הרחבת מעגל הנתינה עד כמה שניתן בא לידי ביטוי גם בנוהג הציידים לתת בהמה לכוהני הדת כקורבן לאלים. במקום להקריב לאל באופן ישיר, נתינת הביניים לכהן אפשרה גם לו ליהנות ממעגל הנתינה. הכהן, בתמורה, מקריב את הבהמה לאל, שאף הוא בתמורה אמור לתת הצלחה לציידים בעבודתם.
עד המאה ה-19, החברות באיי האוקיינוס השקט התבססו על כלכלת מתנה. ישנם שרידים שהמשיכו עד ימינו, לדוגמה, בחלק מאיי קוק. למרות התרחבות השפעת כלכלת המערב, בטוקלאו השתמר הנוהג, הנקרא 'אינטי', לשתף את כל המזון והמשאבים באופן שוויוני בכל אטול. קהילות של יוצאי האיים הללו בניו זילנד, אוסטרליה וארצות הברית מנסות גם הן לשמר חלק מתפיסה זו בצורת שיתוף משאבים מסוימים, צדקה קהילתית ושליחת כסף חזרה לארץ מוצאם. בדרך החיים הסמואית וכן בזו הטונגית, נתינה הדדית מהווה מרכיב חשוב.
כלכלת מתנה בחברה המודרנית

למרות הדומיננטיות של כלכלת השוק בחברה המערבית, ניתן למצוא בה אלמנטים או מיקרו-מערכות המתנהלות באופן של כלכלת מתנה.
במדינות רבות (בהן ארצות הברית, בריטניה וישראל), מבוסס בנק הדם על תרומות של מתנדבים. בבריטניה, למשל, קיימים מאגרי דם גדולים יותר משמעותית מאלו שקיימים במדינות אשר מתגמלות את תורמי הדם בכסף. בישראל התמורה לתרומה היא ביטוח דם למשך שנה. באופן דומה, ברוב המדינות בעולם, תרומת איברים מתקבלת ללא תמורה ובמקרים מסוימים תשלום עבורה יכול אף להוות עבירה פלילית. בישראל מתגבשת הצעת חוק, שתסדיר תשלום סמלי לתורם, לכיסוי הוצאות רפואיות וסבל שנגרם לו.
יתרונותיה של כלכלת המתנות (אותם היא חולקת עם משטרים כלכליים נוספים) הם שגם חבריה החלשים והמוחלשים של החברה, המתקשים לדאוג לעצמם, יכולים לקבל משאבים מספיקים כדי להתקיים בצורת מתנות, בתנאי שיש מספיק משאבים במאגר הכללי. תופעה מעין זו מתרחשת בזעיר אנפין גם בתוך הכלכלה המערבית במסגרת התא המשפחתי, שבו דואגים ההורים לרווחת ילדיהם עד הגיעם לבגרות ולעיתים אף מעבר לכך.
בזכות יתרונותיה, כלכלת המתנות מוצעת לעיתים כמודל כלכלה אלטרנטיבי שיוכל לשבור את מעגל העוני. הרעיון מזוהה בדרך כלל עם חוגים אנרכו-קומיניסטים. הרעיון מיוחס להוגה הדעות פיוטר קרופוטקין, שראה בחברת הציידים-לקטים את התגלמות אידיאל העזרה ההדדית. המצדדים בכך קוראים להחלפת השיטה הכלכלית למשטר על בסיס נתינה ללא ציפייה לתמורה, בו יבוטלו כל מסגרות ואמצעי הקנייה, ביניהם גם כסף ומסחר, ובאופן כללי כל תכנון כלכלי מרכזי. עם זאת, חשוב להדגיש כי אידיאל זה בא לידי ביטוי גם באינטרנט:
פורומים רבים באינטרנט מאפשרים לאנשים לפרסם מוצרים שהם לא מעוניינים בהם, במטרה לתתם לאחרים ללא תמורה. בישראל, דוגמה לאתר כזה הוא אגורה, המגדיר את עצמו כ"מערכת שיתוף חפצים" (על משקל המערכות לשיתוף קבצים באינטרנט). יתרה מזאת, בפורומים נחלק מידע רב בין הפרטים אשר גולשים בו, מבלי ציפייה לקבלת תמורה מיידית, אלא מתוך הבנה שבבוא הרגע - יזכו גם הם לעזרה הדרושה. זה הוא ביטוי נוסף של כלכלת מתנה.
קהילת הקוד הפתוח והתוכנה החופשית היא כלכלת מתנה של מידע. מתכנתים נותנים גישה חופשית לקוד המקור של התוכנות שאותן פיתחו, ובכך מאפשרים למי שרוצה להעתיק, לשנות או לשפר אותו לעשות זאת. המתכנתים זוכים ליוקרה ולהערכה על פועלם, והקהילה כולה זוכה בתוכנות חופשיות המשתפרות תדיר. הקוד הפתוח מוכר מאוד ממערכת ההפעלה לינוקס, והיום ניתן לזהות אלמנטים של קוד פתוח גם בתכנות מערכת ההפעלה של האנדרואיד מבית גוגל.
מושג המתנה בקרב חוגים אידיאליסטים (כפי שבאים לידי ביטוי באינטרנט) אינו מייצג את המגוון הרחב של הקשרי הנתינה שהתקיימו בחברות הציידים-לקטים. המושג "מתנה" הופשט מהפרשנות הרחבה שזכה לה בעבר, והפך מידיהם של מיסיונרים ואנתרופולוגים קולוניאלסטים למושג המעורר קונוטציה ילדותית למתנות של חג המולד או יום הולדת. מאוחר יותר המושג עבר עידון ועבר מהנרטיב הפטרנליסטי-קולוניאליסטי לחלק משאיפה רומנטית לחזרה לימי הילדות והתום, וכך נשאר גם בשיח האנתרופולוגי הבין-קולוניאלי.
פסטיבל ברנינג מן הנערך מדי שנה בנבדה, ארצות הברית, מתבסס על כלכלת נתינה. בשטח הפסטיבל לא ניתן כמעט לרכוש דבר באמצעות תשלום סטנדרטי, והמשתתפים חולקים מתנות זה עם זה על מנת לסייע זה לקיומו של האחר.
כלכלת מתנה בניתוח כלכלי עדכני

במסחר, היצרן מוכר לסוחר במחיר נמוך ממחיר השוק, מתוך הנחה שבהמשך הסוחר ירכוש ממנו כמות גדולה מספיק - ובסופו של דבר ישלים את פער העלות באמצעות הרכישה המרובה. בשלב הראשון, מערכת היחסים בין היצרן לבין הסוחר היא של כלכלת מתנה - היצרן מפסיד כספים בעבודתו מול הסוחר, אך בהמשך הקשר העסקי ביניהם, היחס מתאזן.
ביקורת על כלכלת מתנה

נטען כי בכלכלת המתנה נוצר מצב בו רק צד אחד (החזק) מעניק לצד השני (החלש), ובכך בעצם מחזק את הבדלי המעמדות ביניהם. למרות שאידיאלית החברה אמורה להיות שוויונית ולהעניק באופן הדדי, מעשית נאמר כי הבדלי המעמדות הראשונים רק משתמרים, והחזקים בחברה משמרים את מעמדם באמצעות הענקת המתנות לחלשים.
הרחבת הטענה היא, בעצם, כי כלכלת המתנה היא כלכלה לכל דבר ועניין, כשמערכת היחסים של המדכא-והמדוכא נשמרת גם במקרה זה. בעצם, כאמור, המתנות אינן ניתנות מתוך מניע טהור, אלא, כצפוי לפי הגישה האנתרופולוגית הבסיסית[דרוש מקור], מתוך מניע אגואיסטי. (סותר את טענתו של יוחאי בנקלר).
ראו גם

יוחאי בנקלר – משפטן שהתפרסם בזכות יצירת מסגרת משפטית עבור זכויות יוצרים, על בסיס כלכלת מתנות (מרואיין בסרט Steal this film)
Creative Commons
קסניה
מוסד ללא כוונת רווח
"תעביר את זה הלאה"
Freemium
קפה סוספזו
לקריאה נוספת

M. Mauss, "The gift: the form and reason for exchange in archaic societies", trans. W. D. Halls (1990, first pub. 1925).p. 37
הערות שוליים

↑  David J. Cheal, The Gift Economy, Routledge, 1988-01-01, ISBN 978-0-415-00641-5. (באנגלית)
↑  R. Kranton, Reciprocal exchange: a self-sustaining system, American Economic Review V. 86, Issue 4, 1996, עמ' 830–851
ניידות התרמת דם של מגן דוד אדום. בנק דם הוא דוגמה מודרנית לכלכלת מתנה.
כף התקווה הטובה (פרובינציה)

פרובינציית כף התקווה הטובה (באנגלית: Province of the Cape of Good Hope ובהולנדית: Provinsie van die Kaap die Goeie Hoop) הייתה אחת מארבע פרובינציות דרום אפריקה בין השנים 1910 ו-1994, תחת איחוד דרום אפריקה ורפובליקת דרום אפריקה. לקראת שלהי שנות קיומה של הפרובינציה, הוקמו בתחומה שלושה בנטוסטנים: טרנסקאי, בופוטאצוואנה וסיסקאי.
כיום בשטחה של פרובינציית כף התקווה הטובה מתקיימות הפרובינציות המודרניות הכף המזרחי, הכף המערבי, הכף הצפוני והצפון-מערבית.
אוכלוסייה

| קבוצות גזעיות באוכלוסיית כף התקווה הטובה> 1904 |
| --- | --- | --- | --- |
| לבנים | 579,741 | 24.0% |   |
| שחורים | 1,424,787 | 59.1% |   |
| צבעוניים | 395,034 | 16.3% |   |
| אסייתים | 10,242 | 0.4% |   |
| סה"כ | 2,409,804 | 100% |  |
1960
| לבנים | 1,003,207 | 18.7% |   |
| שחורים | 3,011,080 | 56.1% |   |
| צבעוניים | 1,330,089 | 24.8% |   |
| אסייתים | 18,477 | 0.3% |   |
| סה"כ | 5,362,853 | 100% |  |
ארצות המולדת

| דגל> ארצות עצמאיות | שם> ארצות עצמאיות | בשפת המקור> ארצות עצמאיות | שנת ייסוד> ארצות עצמאיות | שטח (בקמ"ר)> ארצות עצמאיות | אוכלוסייה (1980)> ארצות עצמאיות | עם עיקרי> ארצות עצמאיות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | טרנסקאי | Transkei | 1963 | 43,798 | 2,323,650 | קוסה |
|  | בופוטאצוואנה | Bophuthatswana | 1972 | 44,109 | 1,323,315 | צוואנה |
|  | סיסקאי | Ciskei | 1972 | 9,000 | 677,920 | קוסה |
מושלים

|  | שם | כהונה |
| --- | --- | --- |
| 1 | ניקולאס פרדריק דה וואל Nicolaas Frederik de Waal | 1910–1925 |
| 2 | אדריאן פאולוס יוהנס פורי Adriaan Paulus Johannes Fourie | 1926–1929 |
| 3 | יוהאנס הנדריק קונרדי Johannes Hendrik Conradie | 1929–1939 |
| 4 | פרנסואה אלן ג'וברט François Allen Joubert | 1939–1942 |
| 5 | גדעון ברנד ואן זיל Gideon Brand van Zyl | 1942–1945 |
| 6 | פיליפוס ארנולדוס מייבורג Philippus Arnoldus Myburgh | 1946 |
| 7 | יוהאן קארינוס Johan Carinus | 1946–1951 |
| 8 | פיליפוס יאקובוס אוליבייה Philippus Jacobus Olivier | 1951–1958 |
| 9 | יוזיאס הנדריק אוטו דו פלסי Josias Hendrik Otto du Plessis | 1958–1960 |
| 10 | יוהאנס ניקולאס מאלאן Johannes Nicholas Malan | 1960–1970 |
| 11 | אנדריאס היידנריך ווסלו Andries Heydenrich Vosloo | 1970–1975 |
| 12 | לורנס אלברטוס פטרוס אנדרסון מוניק Lourens Albertus Petrus Anderson Munnik | 1975–1979 |
| 13 | יוג'ין גנה ואן דר מרווה לוו Eugene Gene van der Merwe Louw | 1979–1989 |
| 14 | יאקובוס מיירינג Jacobus Meiring | 1979–1994 |
ראו גם

דרום אפריקה בתקופת האפרטהייד
איחוד דרום אפריקה
מושבת הכף
הערות שוליים

↑  Smuts I: The Sanguine Years 1870–1919, W.K. Hancock, Cambridge University Press, 1962, pg 219
1 2  Sally Frankental; Owen Sichone (2005-01-01). South Africa's Diverse Peoples: A Reference Sourcebook. ABC-CLIO. p. 187. ISBN 978-1-57607-674-3. Retrieved 2013-09-18.
‏
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 63167-X  SUDOC: 027377857  VIAF: 158868223   WorldCat (עם VIAF): 158868223
לבניתאים

| לבניתאים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: לבניתאים
משפחה:: לִבְנִיתִיִּים
סוגים
 Albula  Nemoossis  Pterothrissus
שם מדעי
 Albuliformes ‏בליקר, 1859

לבניתאים (מכונים גם דגי העצם; שם מדעי: Albuliformes) היא סדרת דגים החיים בשפכי נהרות וחופים, בתוכה משפחה יחידה לִבְנִיתִיִּים (Albulidae) הכוללת 3 סוגים ו-11 מינים.
מאפיינים

מינים אלה חיים בימים שונים כמו במים של איי בהאמה ושל חופי פלורידה, שם הם נידוגים למאכל ולספורט. הם קרוביהם הרחוקים של הטרפוניים ויכולים להגיע במקומות בהם יש מספיק מזון למשקל של 16 ק"ג. פיהם של דגי העצם קצר ופונה מעלה והם בעלי צבעים כסופים עם חלק עליון בצבע ירוק או כחול ושוליים עם פסים כהים. כמותם הם יכולים לנשום חמצן מהאוויר דרך שלפוחית מיוחדת. הם גם מסוגלים לחיות במים מליחים. יש להם סנפיר גב בולט שלעיתים יוצר "רעמה" לאורך הגוף.
דגים אלה מחפשים מזון קטן על קרקעית הנהרות, כמו תולעים, רכיכות וסרטנים ומרסקים אותו בעזרת שיניהם החזקות.
מיון הסדרה

סדרה לבניתאים (Albuliformes)
משפחה לִבְנִיתִיִּים (Albulidae)
סוג Albula - בו 9 מינים
סוג ומין יחיד Nemoossis belloci
סוג ומין יחיד Pterothrissus gissu
הערות שוליים

↑  לִבְנִיתִיִּים במילון בעלי חיים: דגי הגרם (תשע"ב), 2012, באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007292897905171  GND: 7596352-8
לוח חואן דה פוקה

בכחול בהיר, ממערב לחוף המערבי של ארצות הברית, לוח חואן דה פוקה
מפה של לוח חואן דה פוקה
לוח חואן דה פוקה הוא לוח טקטוני הקרוי על שם חואן דה פוקה, תעתיק מקובל לספרדית של שמו של הנתב ומגלה הארצות היווני יואניס פוקס (Ιωάννης Φωκάς), שביקר במקום ב-1592. לוח זה נמצא ממזרח לחוף המערבי של ארצות הברית והוא נסגר כלפי הלוח הצפון-אמריקאי ונוחת תחתיו באזור הפחתה הנקרא "קסקדיה" על שם הרי רכס קסקייד שנוצרו מהפחתה זו. רכס הרי החוף שבין קולומביה הבריטית לצפון קליפורניה נוצרו כתוצאה מאזור הפחתה זה. מצפון ומדרום לו מתחכך לוח דה פוקה בלוח הפסיפי, יוצר איתו גבול פתיחה וגורם לפעילות געשית עזה, החיכוך הדרומי הוא העתק סן אנדראס. מכל צדדיו מהווה הלוח חלק מחגורת האש של האוקיינוס השקט.
במהלך הזמן נפרדו מהלוח שני חלקים - הלוח הצפוני, לוח אקספלורר, שנפרד לפני כ-5 עד 18 מיליון שנה, והדרומי, לוח גורדה שהתנתק מאוחר יותר לפני כ-4 מיליון שנה. לוח דה פוקה גם הוא השתייך בעבר ללוח גדול יותר שנקרא לוח פרלון (farallon) שכלל אז גם את לוח נסקה ולוח קוקוס.
| טקטוניקת הלוחות |
| --- | --- | --- |
| לוחות | הלוח הערבי • הלוח האפריקאי • הלוח האירואסייתי • הלוח הלבנטיני • הלוח האנטולי • הלוח ההודי • הלוח האוסטרלי • הלוח האנטארקטי • הלוח הצפון-אמריקאי • הלוח הדרום-אמריקאי • הלוח הפסיפי • הלוח הקריבי • לוח סקוטיה • לוח נסקה • לוח קוקוס  • לוח גורדה • לוח חואן דה פוקה • הלוח הפיליפיני • הלוח האדריאטי • לוח אוחוצק • לוח אוקינאווה • הלוח האמורי • לוח יאנגצה |  |
| העתקים ובקעים | הבקע הסורי-אפריקני • העתק סן אנדראס • העתק המלכה שארלוט • ההעתק הצפון אנטולי • ההעתק המזרח אנטולי  • משולש עפר • הרכס המרכז-אטלנטי |  |
| שקעים אוקייניים | שקע טונגה • שקע מריאנה • שקע קוריל-קמצ'טקה • שקע יפן • שקע ננקאי • שקע אוקינאווה • שקע ריוקיו |  |
לואיס ריבס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 במרץ 1988 (בן 36) דונקסטר, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Lewis Reeves 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2012 
 פרופיל ב-IMDb
 
לואיס ריבס (באנגלית: Lewis Reeves, נולד: 29 במרץ 1988) הוא שחקן אנגלי.
ביוגרפיה

ריבס נולד בדונקסטר, יורקשייר, שם גדל עם אמו ושני אחיו.
קריירה

בשנת 2012 הופיע לראשונה על מרקע הטלוויזיה בכמה סדרות טלוויזיה בהן הולבי סיטי ורופאים באותה שנה הופיע על בימת התיאטרון במחזה "Our Boys". שנה לאחר מכן התארח סדרת הטלוויזיה עברייני על וסדרת הטלוויזיה "חוק וסדר בריטניה".
בשנים 2014–2015 הופיע במחזה הלילה שלי עם רג מאת המחזאי קווין אליוט.
בשנת 2015 החל להופיע בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה בלתי נשכח. שנה לאחר מכן הופיע בסדרת האימה הטלוויזיונית "Crazyhead".
בשנת 2019 שיחק בסרט הקולנוע נולד מלך.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | כותרת | תפקיד |
| --- | --- | --- |
| 2019 | נולד מלך | אדוארד הנסיך מוויילס |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012 | הולבי סיטי | מארק נורת' | פרק: "ענק" |
| 2012 | White Van Man | דני | פרק אחד |
| 2012 | רופאים | סטיבי ויקרס | פרק אחד |
| 2012 | Coming Up | בן | פרק אחד |
| 2013 | Lee Nelson's Well Funny People | דאמו | 3 פרקים |
| 2013 | חוק וסדר: בריטניה | דארן פורטר | 2 פרקים |
| 2013 | עברייני על | בן | פרק אחד |
| 2014 | Inspector George Gently | סם הוקס | פרק: "Gently Going Under" |
| 2014 | Our World War | הנרי דילייני | מיני סדרה; פרק אחד |
| 2015 | Uncle | ראיין | 3 פרקים |
| 2015-הווה | בלתי נשכח | הבלש ג'ייק קולייר | תפקיד ראשי |
| 2015 | Harry Price: Ghost Hunter | ורנון וול | סרט טלוויזיה |
| 2016 | Crazyhead | ג'ייק | תפקיד ראשי |
| 2020 | I May Destroy You | דייוויד | 3 פרקים |
| 2022 | סנדמן | פיליפ סיץ/הבוגימן | פרק אחד |
פילמוגרפיה > תיאטרון

| שנה | כותרת | תפקיד | מיקום | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012 | Our Boys | איאן | תיאטרון הדוכסית, לונדון |  |
| 2014–2015 | הלילה שלי עם רג | אריק | תיאטרון אפולו, מחסני דנמאר |  |
| 2019 | וניה, סוניה, מאשה ושפיץ | ספייק | אולפני יוסטינוב, באת' |  |
פילמוגרפיה > משחקי וידאו

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | FIFA 17 | גארת' ווקר | תפקיד קולי |
| 2017 | FIFA 18 | גארת' ווקר | תפקיד קולי |
קישורים חיתוניים

לואיס ריבס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
לואיס ריבס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
הערות שוליים

↑  Matt Wolf, London's My Night with Reg Star Lewis Reeves on Tweets About His ‘Bits & Bobs’, Broadway.com, ‏3 בינואר 2015
↑  Manori Ravindran, Variety, Variety, ‏1 באוקטובר 2022
↑  Greg Laing, Watch a sneak peek of E4's new comedy-horror Crazyhead, from the creator of Misfits, Digital Spy, ‏2 בספטמבר 2016
↑
↑    Jane Shilling, ‏Our Boys, Duchess Theatre, review, The Telegraph, 4 October 2012
↑  Dowd, Vincent (6 באוגוסט 2014). "My Night With Reg returns 20 years on". BBC News. נבדק ב-15 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Wolf, Matt (11 בפברואר 2015). "My Night with Reg Star Lewis Reeves on Tweets About His 'Bits and Bobs' & Being the Worst Singer in London". Broadway.com. נבדק ב-15 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Brien, Jeremy (13 ביוני 2019). "Reviews – Vanya and Sonia and Masha and Spike review, Ustinov Studio, Bath, 2019". The Stage. נבדק ב-15 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
לביב חבשי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 באפריל 1906 אל-מנצורה, מצרים 
 פטירה:  18 בפברואר 1984 (בגיל 77) קהיר, מצרים 
 מדינה:  מצרים 
 מקום קבורה:  מלקטה 
 פרסים והוקרה:  לגיון הכבוד 
 
קברו של לביב חבשי
לביב חבשי (בערבית: لبيب حبشي; 18 באפריל 1906 – 18 בפברואר 1984) היה אגיפטולוג מצרי רב השפעה.
ביוגרפיה

חבשי נולד באל-מנצורה בדלתת הנילוס למשפחה נוצרית-קופטית. הוא החל את לימודיו באגיפטולוגיה באוניברסיטת קהיר (שנקראה אז אוניברסיטת פואד הראשון), כאשר מחלקת האגיפטולוגיה אך נוסדה וסיים תואר ראשון בשנת 1928. שנתיים לאחר מכן, בגיל 24, הוא הצטרף למחלקת העתיקות של ממשלת מצרים, ועבד שם כ־30 שנה עד שהגיע לדרגת מפקח ראשי. במהלך תקופה זו הוא בילה זמן רב בחפירות ארכאולוגיות במצרים ובסודאן. הוא עזב את המשרה הממשלתית עבור משרה במכון האוריינטלי של אוניברסיטת שיקגו, כיועץ ארכאולוגי למשלחת החפירות הנובית.
הכבוד הרב לו זכה זיכה אותו בחברויות כבוד במכוני ארכאולוגיה רבים בעולם, ובהם: המכון הגרמני לארכאולוגיה בברלין ב־1953, המכון הצרפתי למצרים בקהיר ב־1964, המכון לאגיפטולוגיה באוניברסיטת קארל בפראג ב־1965. הוא זכה בתואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ניו יורק ב־1966 ולחברות כבוד במרכז האמריקני לחקר מצרים ב־1970. גם מדינות אירופאיות רבות העניקו לו אותות הערכה: איטליה ב־1973, צרפת ב־1979, אוסטריה ב־1980 וגרמניה ב־1981.
לאחר מותו השאיר ספרייה עשירה הכוללת כ־5000 ספרים, כתבי עת, התחלות מאמרים, וחומרי מחקר רבים על אגיפטולוגיה ועל קופטים.
בין האתרים בהם חפר

תל בסטה בשנים 1939, 1943 ו־1944. יש המזהים עיר זו עם פי-בסת המוזכרת ביחזקאל, ל', י"ז.
יב (אלפנטין) ואזור אסוואן בשלהי שנות הארבעים, שם גילה את מקדש חקאיב.
תל א-דבע (שאותה זיהה עם אווריס) בין 1941 ל־1942.
לוקסור, בין 1943 ל־1956.
ממפיס, ב־1950, שם גילה מקדש לסתי הראשון.
זווית אום אל רח'ם, ב־1948; מבצר הממוקם כ־300 קילומטר מערבית לאלכסנדריה וסימן את גבולה המערבי של מצרים העתיקה בימי רעמסס השני.