stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מבנה גבישי
מיון של גבישים על-פי סימטריה > מערכת גבישית

המערכת הגבישית מקבצת מבנים גבישיים, על-פי תכונות מערכת הצירים המשמשת לתאר את הסריג שלהם. כל מערכת גבישית כוללת שלושה צירים בסידור גאומטרי אופייני. כאמור לעיל, יש רק שבע מערכות גבישיות. הפשוטה, והסימטרית ביותר, היא המערכת הקובייתית, שהסימטריות שלה הן כשל קובייה (כלומר, 24 סימטריות סיבוביות).
המערכות הנוספות הן המשושה, הטטרגונלית, הרומבוהדרלית, האורתורומבית, המונוקלינית והטריקלינית. כמה קריסטלוגרפים אינם מחשיבים את המבנה המשושה למערכת בזכות עצמה, אלא כחלק מן המערכת הטריגונלית. המערכת הגבישית וסריג בראבה של הגביש מתארים את סימטריות ההזזה (הטהורות) של הגביש.
מיון של גבישים על-פי סימטריה > סריגי בראבה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
מערכות גבישים: סריג:
טריקליני: 
| מונוקליני | פשוט | ממורכז בסיס |  |  |
מונוקליני: 
| אורתורומבי | פשוט | ממורכז בסיס | ממורכז גוף | ממורכז פאה |
אורתורומבי: 
משושה: 
רומבוהדרלי: 
| טטרגונלי | פשוט | ממורכז גוף |  |  |
טטרגונלי: 
| קובייתי | פשוט | ממורכז גוף | ממורכז פאה |  |
קובייתי: 
כאשר המערכת הגבישית משולבת עם אופן המרכוז של הסריג, מתקבל סריג בראבה. אלו מתארים את הסידור הגאומטרי של נקודות הסריג, ולכן גם את כל המידע על סימטריות ההזזה של הגביש. במרחב הדו-ממדי יש 5 סריגי בראבה אפשריים, ובמרחב התלת־ממדי יש 14 סריגי בראבה שונים זה מזה. כל החומרים הגבישיים המוכרים (למעט גבישים למחצה, שאינם מחזוריים), שייכים לאחד הסריגים הללו. הסריגים, ממוינים על-פי המערכת הגבישית שלהם, מופיעים בטבלה משמאל.
המבנה הגבישי מורכב מקבוצה נתונה של אטומים, הקרויה "בסיס", הממוקמת סביב לכל אחת מנקודות הסריג. לפיכך, הקבוצה חוזרת שוב ושוב במרחב התלת-ממדי, כפי שקובע הסריג המתאים, שהוא אחד מ-14 סריגי בארויס. סימטריות הסיבוב והשיקוף של הקבוצה מתוארות על ידי חבורת הסימטריות הנקודתית.
מיון של גבישים על-פי סימטריה > חבורות הסימטריה של גביש

חבורת הסימטריה של הגביש מורכבת מכל ההעתקות של המרחב, המותירות את הגביש באותו מצב. לחבורה זו יש שתי תת-חבורות חשובות: החבורה של כל הפעולות המותירות נקודה קבועה במקומה (דהיינו, סיבובים ושיקופים), והחבורה של ההזזות המעבירות נקודת סריג מסוימת לנקודות סריג אחרות. חבורת הסימטריה הכללית, הקרויה גם "חבורת המרחב" של הגביש, מורכבת מסיבובים, שיקופים והזזות, או הרכבה של פעולות אלה זו אחר זו. במרחב התלת-ממדי יש 230 חבורות מרחב שונות זו מזו.
מיון של גבישים על-פי סימטריה > גביש כמו-מחזורי

בשנת 1984 התחוללה סערה בעולם הקריסטלוגרפיה, בעקבות פרסום מאמרו של פרופסור דן שכטמן מהטכניון על גבישים בעלי "סימטריה אסורה". צורת הגביש שגילה שכטמן מכונה גביש כמו-מחזורי או קוואזי-גביש. גבישים כמו-מחזוריים אינם מקיימים את חוקי "הסימטריה הגבישית הקלאסית", של מבנה גבישי מסודר בעל מחזוריות של אטומים לאורך המרחב, אלא מגלמים סוג חדש של סדר הנעדר מחזוריות בשלושה ממדים. בעקבות תגלית זו נמצאו מאות גבישים חדשים, שנחשבו בעבר כבלתי אפשריים. ב-5 באוקטובר 2011 הכריזה ועדת פרס נובל בסטוקהולם על זכייתו של דן שכטמן בפרס נובל לכימיה לשנת 2011 על גילוים של הגבישים הכמו–מחזוריים.
תכונות פיזיקליות > פגמים בגבישים

בניגוד לגבישים אידיאליים, המתוארים על-פי תאי היחידה שלהם והמבנה הסימטרי, לגבישים טבעיים יש פגמים ואי-סדירויות. את הפגמים בגביש מקובל למיין בהתאם למימד שלהם. לדוגמה, פגם נקודתי הקרוי היעדרות נגרם כתוצאה מאטום חסר בגביש, ואילו פגם נקודתי הקרוי חדירון נגרם שעה שאטום נדחף אל תוך חלל קטן במבנה הגבישי. פגמים אלה קובעים עד כמה יהיו דומות התכונות החשמליות והמכניות של החומר לתכונותיו של הגביש התאורטי. בפרט, הסטה של הסריג הגבישי מביא לכך ששברי הסטה יתרחשו בכח נמוך בהרבה מזה שנובע מן התאוריה.
תכונות פיזיקליות > סימטריה גבישית ותכונות פיזיקליות

עשרים מתוך 32 מחלקות הגבישים הן מחלקות פיאזואלקטריות, וגבישים השייכים למחלקות אלה מפיקים חשמל כאשר הם נלחצים. למחלקות אלה אין מרכז סימטריה. כל חומר מפתח פולריזציה דיאלקטרית כאשר פועל עליו שדה חשמלי, אבל חומר שפיזור המטען הטבעי שלו הוא פולרי אפילו בהיעדר שדה חיצוני, נקרא "חומר פולרי". תכונה זו נקבעת באופן בלעדי על ידי המבנה הגבישי. רק עשר מתוך 32 הקבוצות הן פולריות. הגבישים הפולריים הם פירואלקטריים, ולכן נקראות לפעמים עשר המחלקות הפולריות "מחלקות פירואלקטריות".
יש כמה מבנים גבישיים, במיוחד דמויי הפרווסקיט, שיש להם התנהגות פרואלקטרית. גביש פרואלקטרי דומה לפרומגנט בכך שהוא שומר על פולריות לאורך זמן. כאשר מופעל על הגביש שדה חשמלי בעל עוצמה מספקת הוא מאמץ פולריות קבועה, שאותה אפשר להפוך על ידי שדה חזק מספיק בכיוון ההפוך. אף על פי שחומרים אלה קרויים 'פרואלקטריים', תכונה זו נובעת מן המבנה הגבישי ולא מנוכחותה של מתכת פרואלקטרית.
ראו גם

תחומי מדע העוסקים בגבישים:
הנדסת חומרים
הנדסה קרמית
מטלורגיה
פיזיקה של מצב מוצק
מושגים קשורים:
גביש
קריסטלוגרפיה
אינדקס מילר
משפט וולף וצורת גביש בשיווי משקל
מודל TLK
ליישומים בתעשייה, ראו מדע החומרים, קרמיקה או מטלורגיה.
פסגת ביאטריס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  3,125 מ' 
 מדינה:  קנדה 
 מיקום:  אלברטה, קנדהקנדה
 רכס הרים:  רכס בול 
 קואורדינטות:  51°09′46″N 116°01′35″W﻿ / ﻿51.162777777778°N 116.02638888889°W﻿ / 51.162777777778; -116.02638888889
  (למפת קנדה מוגדלת) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי פסגת ביאטריס(למפת קנדה רגילה) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי פסגת ביאטריס(למפת קולומביה הבריטית רגילה) ויקטוריה ונקובר סארי קלונה קאמלופס פרינס ג'ורג' ארצות הברית אלברטה הטריטוריות הצפ. מע יוקון אלסקה האוקיינוס השקט פסגת ביאטריס(למפת קולומביה הבריטית מוגדלת) ויקטוריה ונקובר סארי קלונה קאמלופס פרינס ג'ורג' ארצות הברית אלברטה הטריטוריות הצפון-מערביות יוקון אלסקה האוקיינוס השקט פסגת ביאטריס
 
פסגת ביאטריס (באנגלית: Beatrice Peak) היא הר ברכס בול, על קו פרשת המים של אמריקה, על הגבול בין הפארק הלאומי באנף בפרובינציית אלברטה והפארק הלאומי קוטניי בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
גאוגרפיה

הפסגה ממוקמת בין פסגת סטנלי והר בול, וגובהה 3,125 מטרים.
היסטוריה > מקור השם

שמה של הפסגה ניתן לה בשנת 1912 על ידי המועדון האלפיני של קנדה, והיא נקראת על שם ביאטריס שולץ (Beatrice Shultz) שטיפסה על הר באותה שנה.
היסטוריה > היסטוריית טיפוס

ביאטריס שולץ וג'י. פי. פורד (J.P. Forde) היו הראשונים שטיפסו על הפסגה, בשנת 1912.
הערות שוליים

1 2 3  מידע גאוגרפי והיסטורי
נשר את נשר

לוגו תיאטרון הצלליות נשר את נשר



"נשר את נשר" הוא תיאטרון צלליות שנוסד והופעל על ידי סילביה ויאיר נשר, זוג יוצרים שעסק בבובנאות במשך כ-40 שנה. ביחד פיתחו שילוב של טכניקות מודרניות עם הפורמט המסורתי בובנאות, כגון צלליות, בובות טלוויזיה ותיאטרון שחור. בנוסף ייסד הזוג את פסטיבל תיאטרון הצלליות הבינלאומי באוסטריה. במסגרת עבודתם הם הופיעו ב-14 ארצות והשתתפו בעשרות פסטיבלים בינלאומיים.
היסטוריה > השנים המוקדמות, ישראל (1977-1967)

תיאטרון "נשר את נשר" נוסד ב-1967 על ידי חברי קיבוץ ניר דוד סילביה ויאיר נשר. עוד לפני הקמת התיאטרון התעניינה סילביה בתיאטרון צלליות והציגה בקיבוץ את "תרנגול הזהב" לפי אלכסנדר פושקין.
במקביל לפעילותה בתיאטרון ניהלה סילביה, ב-1973, סדנת צלליות בחוג לתיאטרון באוניברסיטה העברית בירושלים ועמדה בראש המדור של תיאטרון הבובות בתיאטרון לילדים ולנוער.
ב-1975 קיבלו בני הזוג מלגה ללימודי האופרה הסינית ותיאטרון הבובות הסיני. ב-1976 יצאו לסיבוב הופעות ראשון בארצות הברית וכן ערכו נסיעת לימוד להונג קונג. ב-1977 יצאו לסיבוב הופעות שני בארצות הברית במהלכו הופיעו בפסטיבל הבובות הכל אמריקאי בקליפורניה.
היסטוריה > ראשית הפעילות בחו״ל, אוסטריה (1998-1978)

ב-1978 עבר הזוג להתגורר בווינה והופיעו במספר רב של פסטיבלים לבובנאות ברחבי העולם וביניהם הפסטיבל בעיר שרלוויל-מזיירה (אנ') ופסטיבל האור של אביניון. באותה תקופה הוזמנו להשתתף בתוכניות טלוויזיה בערוצים כמו Channel 4, ZDF, ו-ORF. ב-1980 ערכו סבוב הופעות בהונג קונג, טייוואן ואוסטרליה.
ב-1982 שיתפו פעולה עם תיאטרון וינה (גר') כבובנאים עבור האופרה חליל הקסם בבימויו של אדווין זבונק (אנ'). בין השנים 1982–1985 הפעילו סילביה ויאיר נשר תיאטרון בובות וצלליות עצמאי בלב וינה בשם Domino והשתתפו כבובנאים בהפקת מחול בשם Mignon מבית "תיאטרון פילרמוניקו" בורונה (אנ').
ב-1987 השיקו נשר את נשר הפקה בשם "בל אפוק", של תיאטרון שחור וצלליות בשילוב רקדן לפי מוזיקה של קרל היינץ שרודל (Karl Heinz Schrödel).
ב-1988 הפיקו 5 סרטים קצרים, באורך 15 דקות כל אחד, על סיפורים מתוך דקאמרון, בשיתוף עם ערוץ 4 האנגלי.
בין השנים 1988 ועד 1995 ייצר הזוג בובות וסיפק תכנים נוספים עבור ערוצי טלוויזיה, ביניהם Televischn (תוכנית קברט של סאטירה פוליטית למבוגרים בגרמנית, עם בובות בגודל אדם). באותה עת גם הפיקו סדרת סיפורים בשם Kater Murr בהשראת א.ת.א. הופמן, ו-die bazillen עבור ערוץ ZDF הגרמני.
בין השנים 1991–1997 הקימו והפעילו הצמד נשר את נשר תיאטרון ניסיוני פרטי בעיירת הספא אלטוזי (אנ') שבאוסטריה. ב-1998 הופיע הצמד בשנתו השנייה של הפסטיבל היהודי הבין-לאומי באיטליה ושיתף פעולה בתצוגה בנושא מגזרות נייר וצלליות במסורת היהודית, של המוזיאון היהודי בהוהנמס שבאוסטריה (אנ').
היסטוריה > איטליה (1998–2004)

ב-1998 עזב הזוג נשר את אוסטריה והתיישב בקרבת ונציה שבאיטליה. עד שנת 2004 הם הפעילו בגטו היהודי בוונציה גלריה של צלליות, מגזרות נייר ודברי אומנות.
היסטוריה > החזרה לישראל (2010-2004)

ב-2004 עזבו הזוג נשר את אירופה ושבו לישראל לקיבוץ ניר דוד. עד 2009 המשיכו להפיק אירועים ולהשתתף בהצגות ופסטיבלים באירופה. בין 2006–2007 הפיקו את "מוצרט בשחור", במסגרת חגיגות 250 להולדתו של מוצרט בווינה, בשיתוף עיריית וינה.
ב-2009 הפיקו הופעה בחסות Fondazione musei civici di venezia בשם Lo Speziale. באותה שנה הפיק הזוג גם את הופעת תיאטרון צלליות - "תיבת התבלינים" במסגרת פסטיבל אירועי תרבות ואמנות -"וינה בתל אביב" לרגל חגיגות 100 שנה לתל אביב (תרומת עירית וינה לתל אביב).
ב-20 בדצמבר 2009 נפטרה סילביה ממחלת הסרטן. את החומר הארכיוני, הכתבים, הצלליות ויצירותיה של סילביה שנצברו במשך חיים שלמים של יצירה, החליט יאיר נשר להוריש למרכז תיאטרון בובות חולון. מאז מוצגת תצוגה קבועה במוזיאון לזכרה של סילביה.
על מייסדי התיאטרון > סילביה ארדי

סילביה ארדי נולדה ב-1942 במרסיי שבצרפת. אביה של סילביה, אלכסנדר אלטר- ארדי, היה יהודי חרדי הונגרי שחזר ממלחמת העולם הראשונה כקומוניסט והיגר לצרפת. אימה, ליה ארדי, הייתה יהודייה ממוצא פולני. הוריה הכירו ב-1937, במהלך מלחמת האזרחים בספרד. שניהם התגייסו בנפרד כדי לסייע לכוחות הממשלה הדמוקרטית כמתנדבים בבריגדות הבינלאומיות.
במהלך מלחמת העולם השנייה שהתה סילביה בדרום צרפת יחד עם הוריה. אביה היה פעיל במחתרת הצרפתית. ב-1948 החליט אביה לחזור להונגריה על מנת להצטרף למפלגה הקומוניסטית ההונגרית ולסייע בבניית המדינה מחדש לאחר המלחמה. ב-1956, בעקבות המרד ההונגרי, נמלטה המשפחה מהונגריה לוינה שבאוסטריה.
על מייסדי התיאטרון > יאיר נשר

יאיר נשר נולד ב-1941 בפלסטינה המנדטורית. אביו, אברהם אדלרשטיין (שינה שמו בישראל לנשר) היה יהודי ממוצא פולני ואמו, אסתר פוטשניק הייתה יהודייה אוסטרית מוינה. שני הוריו של יאיר הצליחו לעזוב את אוסטריה טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה. השניים נפגשו שוב בסוף 1938 בקיבוץ ניר דוד שבו היו פעילים כל חייהם.
ב-1965 היגרה סילביה לישראל והצטרפה לקיבוץ ניר דוד, שם הכירה את יאיר. סילביה ויאיר נישאו בקיבוץ ניר דוד ב-1966 שם הקימו יחד את תיאטרון הצלליות הראשון שלהם.
ב-2009 נפטרה סילביה ממחלת הסרטן. יאיר מתגורר בקיבוץ גבע אשר בעמק יזרעאל.
הערות שוליים

↑  מערכת קהילה-נט, באתר nirdavid.org.il
1 2 3  הצלליות של נשר את נשר, מרכז תיאטרון בובות חולון
↑  [https://www.festival-marionnette.com/fr/ פסטיבל הבובות בשרלוויל-מזיירה
↑  https://thegoodlifefrance.com/palais-des-papes-light-show-avignon/ פסטיבל האור של אביניון], באתר thegoodlifefrance.com
1 2  בית שטורמן | מגזרות נייר | יאיר וסילבי נשר (באנגלית)
↑  Telewisch'n (TV Series 1987–1989) - IMDb, נבדק ב-2021-04-16
↑  Schattenspiel und Scherenschnitt | Jüdisches Museum Hohenems, www.jm-hohenems.at
↑  Ippocrene - Arti e Lettere - Lo Speziale, www.ippocrene.com
↑  תיאטרון - וינה בתל-אביב, באתר www.habama.co.il
↑  מרכז תיאטרון בובות חולון
פסגת קינג (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בהר באנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  2,200 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  Thiel Mountains 
 קואורדינטות:  85°21′S 88°12′W﻿ / ﻿85.35°S 88.2°W﻿ / -85.35; -88.2
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיפסגת קינג(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיפסגת קינג
 
פסגת קינג (באנגלית: King Peak) היא הר בקצה המזרחי של רמת ברמל, 3 קילומטרים מערבית להר פאוול, במזרח הרי תייל שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 2,200 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה

שמו של ההר ניתן לו על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית.
השם הוצע על ידי פיטר ברמל (Peter Bermel) וארתור ב. פורד (Arthur B. Ford) אשר עמדו בראש משלחת הסקר, ואשר סקרו את ההרים בין השנים 1960–1961. ההר נקרא על שם קלרנס קינג, המנהל הראשון של הסקר הגאולוגי, בין השנים 1879–1881.
פסגות אחרות סביב פסגת קינג נקראות על שם המנהלים הבאים של הסקר הגאולוגי של ארצות הברית.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  מידע היסטורי וגאוגרפי
הדפסת איברים

מכונת הדפסה תלת־ממדית המיועדת להדפסה של חומרים ביולוגיים. המכונה פותחה על ידי חברה רוסית בשם "3D Bioprinting Solutions".
הדפסת איברים היא שיטה ליצירת איברים מלאכותיים בטכניקות הדפסה בתלת-מימד, זאת על מנת ליצור תחליף לחומרים ביולוגים טבעיים מרמת הרקמה ותתי מבנים, כמו שסתומים ועד רמת איברים שלמים המתפקדים בעצמאות יחסית. השימוש העיקרי כיום הוא לשם השתלות איברים, ולכן המחקר כיום מתמקד בעיקר בהדפסת איברים חיוניים, אך ניתן גם למצוא מחקרים אשר מתמקדים בשיפור היכולות האנושיות של איברים קיימים. כמו כן מתבצעים מחקרים רבים במרכיבי איברים חיוניים כמו שסתומי הלב ועורקים, ומאמצים אלו כבר נושאים פרי.
אופן ההדפסה לרוב יתבצע בשיטה הנפוצה של שורה אחר שורה. בשיטה זו, לאחר מיפוי מרחבי של האיבר הרצוי, והכנת חומרי המוצא לאיבר, מודפסים ביריעות דו־ממדיות דקיקות בזו אחר זו שורות שורות של חומר ביולוגי, היוצרות יחדיו את המבנה המורפולוגי של האיבר. כמו כן מלבד תהליך ההדפסה ישנו צורך במוכנות של הרקמה לתפקוד, הכוללת תקשורת בין תאית הומאוסטאזיס כימי-ביולוגי בין תאי וכדומה. מסיבה זו פותחו אינקובטורים ייעודיים, אשר לאחר ההדפסה קולטים את התוצרים, ומספקים להם סביבה טובה לגידול, כך שמתאפשר איחוי החומר הביולוגי, והפיכתו לאיבר בעל יכולת תפקוד.
היסטוריה

בשנת 1984 הגיש ממציא בשם צ'ארלס הול בקשה להכרה בפטנט של טכנולוגית הדפסה אשר ביכולתה להדפיס מבנים תלת־ממדיים. צ'ארלס קרא לה "טכנולוגיית ליטוגרפיה בסטריאו" (stereo lithography technology). אך עד ראשית המאה ה-21 המצאה זו נותרה ברובה אזוטרית. בד בבד כבר אז התחילו ניסיונות ליצור רקמות תאים בעלות מבנה מרחבי המאפשר תפקוד בגוף חי באמצעות גידול תרביות תאי גזע על תבניות המייצגות את השלד של האיבר. אך שיטה זו הייתה מוגבלת הן מבחינת המבנים שאליהם היה יכול החוקר להכווין את התאים לצמוח, והן מבחינת עושר אפשרויות השילוב של חומרים שונים ברקמה התאית. לכן באזור תחילת העשור השני למאה ה-21 ניתן לראות מחקרים הולכים ורבים המשלבים בין היכולות הדינמיות של ההדפסות התלת־ממדיות לבין גידול תרביות של חומרים ביולוגיים.
בשנת 2019 הדגימו מדענים ישראלים מאוניברסיטת תל אביב פריצת דרך מדעית של הדפסת לב חי מרקמותיו של תורם אנושי, לראשונה אי פעם, בעזרת מדפסת תלת-מימד. זאת לאחר תהליך של הנדסה גנטית שבו הפרידו החוקרים תאי שומן שנהפכו לתאי גזע בעזרת מניפולציות מתחום הנדסת רקמות, אשר שימשו בתוך תערובת ייחודית לייצור תאי שריר לב חי ופועם.
חומרי המוצא

חומרי המוצא המשמשים להדפסות מורכבים לרוב מחלבונים שונים החיוניים לעיצוב וגידול הרקמה כמו קולגן וג'לטין המשמש בחלק מן המקרים כחלק מן השלד המבני המחזיק את התא, מחומרי "דיו ביולוגי" (Bio-ink) המדמים את הסביבה החוץ-תאית בגוף החי כמו אלג'ינט או PEGDMA, וכן מתרביות תאים שונים המכילים בין היתר תאי גזע, תאי שריר ותאי סחוס. לרוב התאים המשמשים להדפסה נלקחים מגופו של יעד השתלת האיבר, כדי למנוע את דחייתם על ידי הגוף הקולט. חומרי המוצא הם אחת הבעיות המורכבות ביותר בעת הדפסה של רקמות או איברים, זאת כיוון שמחד על החומרים להתאים לתכונות הכימיות והמכניות המתאימות להדפסה תלת־ממדית ומאידך על החומרים להיות מסוגלים לתפקד כחלק מרקמה חיה. במחקר ישנה הפרדה בין חומרי מוצא המיועדים לרקמות קשות כמו עצמות, לבין חומרים המועדים לרקמות רכות כמו כלי דם, כאשר במקרים מורכבים נדרשת הדפסה משולבת של שני החומרים בלי לפגום בתפקוד האחד של השני.
תבנית ההדפסה

על מנת להפעיל את המדפסת התלת־ממדית ישנו צורך להכניס תוכנית פעולה למערכת ההדפסה. לרוב התוכנית מיוצרת באמצעות סריקה של איבר חי המשמש כמודל לאיבר המודפס. במקרה זה נעשה שימוש בסורק מסוג MRI או CT על מנת להעריך מבחינה מרחבית את המבנה הייחודי של האיבר המשתנה מפרט לפרט. לאחר הסריקה, אלגוריתם ממוחשב מבצע אנליזה על הקלט, ומפריד את האיבר לפרוסות דקות ה"מתורגמות" לחומרים השונים המרכיבים כל שכבה ושכבה, וניתנות להדפסה בזו אחר זו, ויוצר מהן קובץ המהווה את תבנית ההדפסה.
מכונת ההדפסה

מכונות ההדפסה המיועדות להדפסת רקמות מיוצרות במיוחד לשימוש בחומרים ביולוגיים, זאת בשל המורכבות הן של האלגוריתם והן של החומרים הביולוגיים. מכונת הדפסה בתלת-מימד סטנדרטית עובדת עם חומרים פלסטיים אחדים המודפסים שכבה אחר שכבה כאשר עיקר הפעולה היא בניית המבנה המרחבי. במקרה של הדפסת חומר ביולוגי, החומרים המכילים את השכבה הבודדת צריכים להיות משולבים יחדיו, כמו כן רבים מהחומרים הביולוגיים נמצאים במצב צבירה נוזלי, על כן כאשר מודפסת שכבה מסוימת עלולה להתרחש דיפוזיה וכך המבנה יישבר, או יפעפע לשכבות תחתונות יותר, מה שנמנע בהדפסות סטנדרטיות באמצעות קיבוע של השכבה (לרוב באמצעות חשיפה לאור) שבמקרה זה אינו מתאפשר. במכונת הדפסה ביולוגית לרוב בשל המורכבות, התנועה בציר ה Z תהיה של ראש המזרק ולא של משטח ההזרקה כמו ברוב המכונות הפשוטות. דרגת חופש זו של המזרק מאפשרת יכולות מבניות טובות יותר וגמישות באלגוריתם ההזרקה.
בשנת 2015 יצרה ג'מה רדמונד את המדפסת הביולוגית הראשונה שיכולה להשתמש ב-10 חומרים שונים במקביל. פיתוח זה מאפשר הדפסת רקמות מורכבות, כמו כלי דם בתוך איברים.
מכונת ההדפסה > שיטת ההדפסה

בחזית המחקר כיום קיימות שלוש שיטות מרכזיות להדפסת חומר ביולוגי. הראשונה היא שיטה מבוססת חום, שבה בראש המזרק ישנו גוף חימום, וכאשר ישנו צורך בהזרקה מופעל גוף החימום ויוצר בועה שלוחצת על החומר הביולוגי לצאת מראש המזרק. שיטה זו מאופיינת בעלות נמוכה, ברמת סיכון נמוכה לזיהום ולהידבקות החומר, הודות לחוסר המגע בעת ההזלפה. לעומת זאת השיטה סובלת מחוסר דיוק מרחבי בעקבות רעידות ראש המזרק ולחץ מכני הנוצר מלחץ האוויר. שיטה נוספת היא שימוש בלייזר ושני משטחים, הראשון מכיל את חומר המוצא הגולמי, והשני הוא המשטח הקולט את החומר ועליו נבנה האיבר. הלייזר פוגע במשטח הראשוני של התאים שנועדו להזרקה, התגובה עם הלייזר על גבי המשטח יוצרת בועות המכילות את התאים אשר נופלים למשטח ההדפסה התחתון. לשיטה זו דיוק מרחבי רב אך היא מוגבלת לחומרים בעלי צמיגות גבוהה, לוקחת זמן רב, וכן היא בעלת סיכון לפגיעה בתאים החיים בשל האנרגיה הרבה מעורבת בתהליך. שיטה שלישית היא שימוש בלחץ מכני במנגנון הדומה להפעלת בוכנה. בשיטה זו יצירת לחץ בראש המזרק גורמת לחומר המוצא להידחס ולצאת דרך ראש המזרק, וגם להישאר ביציבות יחסית. שיטה זו מאופיינת באינטגרציה טובה בין התאים המוזרקים, הודות ליכולת הזרקה רציפה, בזמן הדפסה קצר, ויכולת בנייה טובה. מנגד, כתוצאה ממאמצי גזירה גבוהים בעת יציאת התאים מהמזרק ואיטום התאים מהסביבה החיצונית, תאים רבים נפגעים. שיטה זו עדיין זקוקה לשיפורים.
הערות שוליים

↑  Hopkinson, N., & Dickens, P. (2006). Emerging rapid manufacturing processes. Rapid Manufacturing: An Industrial Revolution for the Digital Age, 55-80.
↑  רן טבעוני, להפוך מחשבה למציאות: הדפסה תלת-ממדית, במדור "מאגר המדע" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 10 בפברואר 2015
↑  הקץ לתרומות איברים: מדענים הדפיסו לב חי, באתר הדוקטור, ‏2019-04-17
↑  המאמר המקורי: 3D printing of personalized thick and perfusable cardiac patches and hearts”; (Noor et al) Advanced science.
↑  אלעד בשט, רפואת העתיד: הדפסת איברים להשתלה, במדור "מדע במבט-על" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 1 בפברואר 2018
1 2 3  Munaz, A. et al (2016). Three-dimensional printing of biological matters. Journal of Science: Advanced Materials and Devices, 1(1), 1-17.
↑  Ozbolat, I. T., & Yu, Y. (2013). Bioprinting toward organ fabrication: challenges and future trends. IEEE Transactions on Biomedical Engineering, 60(3), 691-699.
תרבית תאים בצלוחית מעבדה המותאמת במיוחד לגידול רקמות
פאגרדארספיאטל

| --- | --- |

ההתפרצות ב-2021
 מידע כללי
 גובה:  385 מ' 
 מדינה:  איסלנד 
 מיקום:  Grindavíkurbær, איסלנדאיסלנד
 קואורדינטות:  63°54′18″N 22°16′21″W﻿ / ﻿63.905°N 22.2725°W﻿ / 63.905; -22.2725
  (למפת איסלנד מוגדלת) רייקיאוויק אקוריירי קפלאוויק אקרנס איסאפיירד'ור סאוד'אורקרוקור איילססטאד'יר סלפוספאגרדארספיאטל(למפת איסלנד רגילה) רייקיאוויק אקוריירי קפלאוויק אקרנס איסאפיירד'ור סאוד'אורקרוקור איילססטאד'יר סלפוספאגרדארספיאטל
 
פאגְרדאלסְפִיאטְלְ (באיסלנדית: Fagradalsfjall) הוא הר געש באיסלנד הנמצא כ-30 קילומטרים מדרום מערב לבירה רייקיאוויק.
ההר היה רדום במשך כ-6,000 שנים, עד שהתפרץ במרץ 2021. וקילוחי לבה החלו לזרום מסדקים געשיים שנפערו בו סמוך להר וממנו החלה לזרום לבה.
באוגוסט 2022 וביולי 2023 חלו התפרצויות נוספות.
גאולוגיה

הר הגעש פאגרדארספיאטל נמצא בחצי האי סוד'ורנס, בקצה הדרומי-מערבי של איסלנד. בחצי האי ישנה פעילות געשית נרחבת. עד שנת 2021 היה חצי האי שקט מבחינה געשית במשך 800 שנה, כשההתפרצות האחרונה באזור אירעה במאה ה-12.
פאגרדארספיאטל הוא הר געש מסוג 'טויה' (הר געש תלול שפסגתו שטוחה כתוצאה מהתפרצות מתחת לקרחון). פאגרדארספיאטל נוצר בהתפרצויות שאירעו תחת יריעת קרח בתקופת הפליסטוקן, והיה רדום במשך כ-6,000 שנים.
התפרצות 2021

החל מדצמבר 2020 ועד מרץ 2021 החלה פעילות סייסמית יוצאת דופן בחצי האי סוד'ורנס, שהתבטאה בכמות גבוהה של רעידות אדמה, החזקות שבהן בעוצמה של 5.7 לפי סולם מגניטודה לפי מומנט. הפעילות הסיסמית העלתה חששות לגבי התפרצות קרובה באזור. בשלושת השבועות שקדמו להתפרצות אירעו יותר מ-40 אלף רעידות אדמה.
ב-19 במרץ 2021 בשעות הערב החלה לבה לזרום מסדק באורך 600–700 מטרים שנפער באזור גלדינגדליר (Geldingadalir) שמדרום לפאגרדארספיאטל. הלבה כיסתה שטח בגודל של כקילומטר רבוע.
בעקבות ההתפרצות, הושבת לזמן מה נמל התעופה המרכזי במדינה, קפלוויק, אך רשויות החירום במדינה הודיעו שאין חשש לחיי אדם, ושלא נדרש פינוי של יישובים.
ב-5 באפריל נפער סדק בפאגרדארספיאטל, כקילומטר מצפון לסדק הראשון, והחל לפלוט לבה. לאחר זמן מה נפתח סדק נוסף במורדות פאגרדארספיאטל. כמות הלבה שנפלטה מכל הסדקים יחד ב-5 באפריל הוערכה בכ-10 מטר מעוקב לשנייה. בלילה שבין 6–7 באפריל החלה לבה לצאת מסדק חדש, כ-400 מטרים מצפון לסדק הראשון. בלילה שבין 10–11 באפריל נפער סדק נוסף במורדות פאגרדארספיאטל. עד 2 במאי 2021 נותר רק סדק פעיל אחד שהמשיך לפלוט לבה. ההתפרצות כללה מזרקות לבה שהגיעו לגובה של 300 מטרים.
לאחר שלושה חודשים, כיסתה הלבה יותר מ-3 קילומטרים רבועים. זרימת הלבה הייתה קבועה יחסית בקצב של כ-12 מטרים מעוקבים בשנייה. זרם הלבה נותר קבוע עד 23 ביוני, ואחריו חלה ירידה בנפח הפעילות הגעשית. בכמה מקרים נפסקה הפעילות למספר שעות. ב-5 ביולי נפסקה פליטת הלבה למשך ארבעה ימים, והתחדשה לאחר מכן.
ההר פלט לבה בקצב של בין 5 ל-10 מ"ק בשנייה. בקצב כזה הלבה לא מספיקה להתקרר ולהתגבש, והסדק אינו נסתם, מה שעשוי לקרות אם קצב פליטת הלבה נמוך מ-3 מ"ק.
פליטת הלבה הסתיימה בחודשים ספטמבר–אוקטובר 2021.
התפרצות 2022

ב- 3 באוגוסט 2022 התפרץ ההר פעם נוספת לאחר כ-10,000 רעידות אדמה שהתרחשו באזור בימים שלפני ההתפרצות. הלבה נפלטה כקילומטר מהסדק בו נפלטה שנה קודם לכן. רשויות איסלנד קראו לתושבים להתרחק מהמקום בגלל גזים רעילים ופרסמו "קוד אדום" עבור המטוסים באזור.
התפרצויות 2023

ב-10 ביולי 2023 התפרץ ההר באופן חזק יותר מהפעמים הקודמות, לאחר שהורגשו באזור הרבה רעידות אדמה. מוקד ההתפרצות הפעם הוא כ-30 קילומטרים דרומית-מערבית לבירה רייקיאוויק, בעמק בלתי מיושב סמוך להר Litli-Hrútur, והלבה וענני גזים נראו במרחק של מאות מטרים מהמוקד.
תיירות

הקרבה לרייקיאוויק ואופי ההתפרצות הנוח הביאו מבקרים רבים לצפות בהתפרצות הר הגעש. כדי להתמודד עם שטף המבקרים, הסדירו הרשויות שביל הליכה באורך 3.5 ק"מ המוביל לאתר. שוטרים סיירו באזור כדי לשמור על הסדר, ולמנוע מהמטיילים לסכן את עצמם.
לקריאה נוספת

ארז מרום, הצלם חובב הרי הגעש שצילם את ההתפרצות האחרונה באיסלנד, באתר ynet, 22 באפריל 2021
מערכת כאן חדשות, אחרי 800 שנה: הר געש התפרץ בדרום-מערב איסלנד, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 20 במרץ 2021
סוכנויות הידיעות, "ההתפרצות באיסלנד עשויה להימשך שנים", באתר ynet, 25 במרץ 2021
הערות שוליים

1 2  הר געש באיסלנד התפרץ בפעם השנייה ב-900 שנה, באתר ynet, 3 באוגוסט 2022
1 2  ההרפתקנים בדרך: הר הגעש האיסלנדי שוב התפרץ, באתר ynet, 13 ביולי 2023
↑  תיעוד התפרצות הר הגעש באיסלנד, נבדק ב-2021-04-22
↑  אחרי 800 שנה: הר געש התפרץ בדרום-מערב איסלנד, באתר כאן-תאגיד השידור הישראלי
↑  Volcano near Iceland's main airport erupts again after series of earthquakes, www.cbsnews.com (באנגלית אמריקאית)
↑  "ההתפרצות באיסלנד עשויה להימשך שנים", באתר ynet, 25 במרץ 2021
פאגרדארספיאטל ב-2012
פסגת היידוק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  2,920 מ' 
 מדינה:  קנדה 
 מיקום:  אלברטה, קנדהקנדה
 רכס הרים:  רכס בול 
 קואורדינטות:  51°06′12″N 115°57′06″W﻿ / ﻿51.103333333333°N 115.95166666667°W﻿ / 51.103333333333; -115.95166666667
  (למפת קולומביה הבריטית מוגדלת) ויקטוריה ונקובר סארי קלונה קאמלופס פרינס ג'ורג' ארצות הברית אלברטה הטריטוריות הצפון-מערביות יוקון אלסקה האוקיינוס השקט פסגת היידוק(למפת קולומביה הבריטית רגילה) ויקטוריה ונקובר סארי קלונה קאמלופס פרינס ג'ורג' ארצות הברית אלברטה הטריטוריות הצפ. מע יוקון אלסקה האוקיינוס השקט פסגת היידוק
 
פסגת היידוק (באנגלית: Haiduk Peak) היא פסגת הר הממוקמת ברכס בול על קו פרשת המים של אמריקה, בגבול בין הפארק הלאומי באנף שבפרובינציית אלברטה, לבין הפארק הלאומי קוטניי שבפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.