stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סיב (צמד)
קריירה > 2015 – הווה: פריצת הדרך, Intro to Seeb ו-Nice to Meet You

ההצלחה הבינלאומית הגדולה של הצמד הייתה הרמיקס שיצרו לשיר "I Took a Pill in Ibiza" של הזמר האמריקאי מייק פוזנר. הרמיקס, שיצא ב-24 ביולי 2015, הגיע למקום הראשון ב-18 מצעדים שונים.
ב-11 במרץ 2016, הצמד הוציא בשיתוף פעולה עם הזמרת ניב את הסינגל "Breathe". ב-14 באוקטובר 2016, הצמד הוציא בשיתוף פעולה עם הזמר ג'ייקוב בנקס (אנ') את הסינגל "What Do You Love". ב-11 בנובמבר 2016, הצמד הוציא את המיני-אלבום הראשון שלהם, Intro to Seeb.
ב-3 במרץ 2017, הצמד הוציא בשיתוף פעולה עם הצמד אר. סיטי את הסינגל "Under Your Skin". ב-2 ביוני 2017, הצמד הוציא בשיתוף פעולה עם הזמר ג'רג הולדן (אנ') את הסינגל "Boys in the Street". ב-14 ביולי 2017, הצמד הוציא בשיתוף פעולה עם הלהקה ואן ריפאבליק את הסינגל "Rich Love". ב-10 בנובמבר 2017, הצמד הוציא בשיתוף פעולה עם סקיפ מארלי (אנ') את הסינגל "Cruel World".
ב-2 בפברואר 2018, הצמד הוציא בשיתוף פעולה עם הלהקה Ocean Park Standoff (אנ') את הסינגל "Lost Boys".‏ ב-6 באפריל 2018, הצמד הוציא בשיתוף פעולה עם הזמרת דאגני את הסינגל "Drink About". ב-20 באפריל 2018, הצמד הוציא את המיני-אלבום השני שלהם, Nice to Meet You.‏ ב-6 בדצמבר 2018, הצמד הוציא, בשיתוף פעולה עם הלהקה באסטיל, את הסינגל "Grip".‏
ב-4 באפריל 2019, הצמד הוציא בשיתוף פעולה עם אינגריד הלן האוויק (אנ') את הסינגל "Free to Go".‏ ב-15 במאי 2019, הצמד הוציא בשיתוף פעולה עם אוליביה אובריאן ו-Space Primates את הסינגל "Fade Out".‏ מאז, הצמד הוציא מספר סינגלים עם ג'סטין ג'סו (אנ'), יולי ברגן, American Authors (אנ'), גודבויז (אנ')‏, HRVY, זאק אייבל, אנדראס מו (אנ'), דן קפלן (אנ'), סווידן (אנ'), קיי קאמפ (אנ') ומרטי ג'יימס (אנ'). הם גם הוציאו מספר רמיקסים לשירים, בין היתר ל-"Easier" של 5 Seconds of Summer, "Solo" של קלין בנדיט בהשתתפות דמי לובאטו ו-"Delicate" של טיילור סוויפט.
ב-24 ביולי 2020, הצמד הוציא את המיני-אלבום השלישי שלהם, Sad in Scandinavia (Part 1).‏
ב-29 בינואר 2021, הצמד הוציא את האלבום הראשון שלהם, Sad in Scandinavia.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2021: Sad in Scandinavia
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2016: Intro to Seeb
2018: Nice to Meet You
2020: Sad in Scandinavia (Part 1)
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | עבודה מועמדת | תוצאה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017 | פרסי הרדיו של ה-WDM | הרמיקס הטוב ביותר | "I Took a Pill in Ibiza" של מייק פוזנר (רמיקס של סיב) | זכייה |  |
| 2017 | פרסי NRJ נורווגיה | האמן/הרכב הנורווגי הטוב ביותר בחו"ל | עצמם | זכייה |  |
| 2017 | פרסי NRJ נורווגיה | האמן/הרכב הנורווגי הטוב ביותר | עצמם | מועמדות |  |
| 2017 | פרס שפלמן | Popgruppe (הרכב הפופ של השנה) | עצמם | זכייה |  |
| 2017 | פרסי המוזיקה של MTV אירופה | האמן הנורווגי הטוב ביותר | עצמם | מועמדות |  |
| 2017 | פרסי רמיקס 2017 | רמיקס השנה - רדיו איירפליי | "I Took a Pill in Ibiza" של מייק פוזנר (רמיקס של סיב) | זכייה |  |
| 2017 | פרסי רמיקס 2017 | מפיק הרמיקסים של השנה | עצמם | מועמדות |  |
| 2018 | פרס שפלמן | Popgruppe (הרכב הפופ של השנה) | עצמם | זכייה |  |
| 2019 | פרס שפלמן | Årets Låt (שיר השנה) | "Drink About" של סיב ודאגני | מועמדות |  |
| 2020 | פרס שפלמן | Popgruppe (הרכב הפופ של השנה) | עצמם | מועמדות |  |
| 2020 | פרס שפלמן | Årets Låt (שיר השנה) | "Kiss Somebody" של יולי ברגן וסיב | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  About the Author / Jake Gable, Ocean Park Standoff Vs Seeb – Lost Boys, We Rave You, ‏2018-02-02 (באנגלית אמריקאית) (ארכיון)
↑  "Debut EP release announcement". ארכיון מ-2021-06-26. נבדק ב-2018-03-28.
↑  "Grip by Seeb & Bastille". ארכיון מ-2018-12-06. נבדק ב-2018-12-06.
↑  "Free To Go by Seeb & Highasakite". ארכיון מ-2021-06-26. נבדק ב-2020-03-17.
↑  "Fade Out by Seeb & Olivia O'Brien". ארכיון מ-2021-06-26. נבדק ב-2020-03-17.
↑  "Seeb Spotify". ארכיון מ-2020-03-23. נבדק ב-2020-03-17.
↑  "Norwegian Duo Seeb reveals New Euphoric Single 'Sad In Scandinavia' with Zak Abel", Out Now, ארכיון מ-2021-01-18, נבדק ב-15 ביוני 2020 {{citation}}:  (עזרה)
↑  "Nominados a los WDM Radio Awards". LOS40. אורכב מ-המקור ב-7 במרץ 2017. נבדק ב-21 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Her er vinnerne av NRJ Music Awards Norge". NRJ.no. ארכיון מ-2019-02-12. נבדק ב-22 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Disse er nominert til Eksportprisen". ארכיון מ-2020-01-18. נבדק ב-2021-06-26.
↑  "Breaking: The 2017 MTV EMA Nominations Are Here!". MTV. 4 בספטמבר 2017. אורכב מ-המקור ב-2017-10-05. נבדק ב-2021-06-26. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Remix Awards: Top Music Makers Honored in Miami". DJtimes. ארכיון מ-2019-04-18. נבדק ב-29 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Disse har vunnet Spellemann-priser". Dagbladet. ארכיון מ-2018-02-26. נבדק ב-2021-06-26.
↑  "Music Norway Spellemann Nominees 2018". Music Norway. ארכיון מ-2020-11-28. נבדק ב-2021-06-26.
↑  "Spellemann Priser". Spellemann. ארכיון מ-2021-06-26. נבדק ב-2021-06-26.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1112627200  MusicBrainz: 8d38a7cf-9423-4602-a0de-f157234a751f  VIAF: 4842147312829037970003   WorldCat (עם VIAF): 4842147312829037970003
מפעל נשר רמלה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית חרושת 
 מיקום:  רמלה 
 מדינה:  ישראל 
 בעלים:  נשר מפעלי מלט ישראליים 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1953
 תאריך פתיחה רשמי:  1953 
 מידות
 שטח:  550 דונם 
 
 קואורדינטות:  31°54′58″N 34°53′40″E﻿ / ﻿31.9161368°N 34.8944431°E﻿ / 31.9161368; 34.8944431
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) מפעל נשר רמלה(למפת גוש דן רגילה) מפעל נשר רמלה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מפעל נשר רמלה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מפעל נשר רמלה  he מפעל נשר רמלהhe מפעל נשר רמלהמפת  __ רמלה [‌למפה דינמית של השפלה וסביבותיה‌]מצפון: __ לוד, __ מועצה אזורית שדות דן ממזרח: __ מועצה אזורית חבל מודיעין ממזרח, מדרום וממערב: __ מועצה אזורית גזר ממערב: __ באר יעקב tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מפעל נשר רמלה הוא מפעל לייצור צמנט. המפעל השוכן בין העיר רמלה לשטחי מועצה אזורית גזר והוא המפעל היחידי לייצור מלט בישראל. בבעלות נשר מפעלי מלט ישראלים בע"מ אשר בבעלות איש העסקים לאונרד בלווטניק, באמצעות אחזקה של 75%, דרך כלל תעשיות. ב-25% הנוספים מחזיק התאגיד האירי CRH (אנ'). מנהל המפעל הנוכחי הוא עמי סבח, שהתחיל את תפקידו באוקטובר 2023.
למפעל כושר ייצור של כ-4.5 מיליון טון קלינקר וכ-5 מיליון טון צמנט בשנה. במפעל מועסקים כ-400 עובדים ועוד כ-200 עובדי קבלן כוח אדם קבועים. המפעל הורחב ועתה[דרושה הבהרה] חולש על שטח של כ-550 דונם. הצמנט העיקרי שמיוצר במפעל הוא מסוג צמנט פורטלנד.
חדר בקרה ראשי – מפעל נשר רמלה
היסטוריה

מיד לאחר הקמת מדינת ישראל, נוצר ביקוש רב לצמנט כדי לתת מענה לתנופת הבנייה שהתרחשה בעקבות גלי העלייה הגדולים של שנות ה-50. מפעל "נשר חיפה", השוכן בעיר נשר, הוקם בין השנים 1923–1925 והיה המפעל היחיד בארץ למלט באותה עת. המפעל לא הצליח לספק את צורכי השוק, כך שלמרות המחסור החמור במטבע זר, נאלצה ישראל לייבא מאות אלפי טונות של צמנט בשנה. בעקבות זאת, התגבשה ההכרה בצמרת 'נשר' שיש להקים ללא דיחוי מפעל צמנט נוסף בארץ.
היסטוריה > תהליך בחירת האתר סמוך לעיר רמלה

בעצתו וחסותו של שלום פריבס, אחד משני המנהלים של מפעל 'נשר' חיפה באותה תקופה, יצאה משלחת בליווי מספר מהנדסים, גאולוגים ואנשי ניהול ממפעל 'נשר' חיפה לאתר המיועד בקרבת העיר רמלה. פריבס בחר לבחון את האתר מכיוון שהכיר את העיר רמלה בתקופת מלחמת העולם השנייה. במהלך שנים אלו נזקקו בעלות הברית שחנו בארץ לכמויות גדולות של סיד, ועל פריבס הוטל לבצע סקר על תעשיות הסיד. כך היה ברשותו של פירבס מידע מוקדם על האתר.
לאחר בדיקות המהנדסים והגאולוגים בשטח, בדיווח שהעביר להנהלת נשר, הדגיש פריבס את קרבתו של האתר לחומרי הגלם ואת מיקומו במרכז הארץ, על צומת הדרכים בין ירושלים, תל אביב ויישובי הדרום. כמו כן את היותו מקושר בכבישים ובפסי רכבת אל מרכזי הצריכה של הצמנט. הבדיקות הגאולוגיות אישרו כי האזור משופע באבן גיר ובשטחי חרסית. מכיוון שאבן גיר וחרסית מהווים את חומרי הגלם העיקריים בתהליך ייצור הצמנט - הממצאים שכנעו את הנהלת 'נשר' להקים את המפעל החדש ברמלה.
היסטוריה > הקמת המפעל

לאחר אישור התוכניות, באוגוסט 1950, טסו מנהלי 'נשר', משה עפר ומריאן בלך ללונדון והזמינו כבשן סובב בעל כושר ייצור של 160,000 טון קלינקר (המרכיב העיקרי בצמנט) מהחברה הדנית 'פ.ל. סמידט' עבור המפעל החדש.
הכבשן היה דומה לכבשן שהיה באותה העת בחיפה – "כבשן רטוב". סך כל ההשקעות במפעל ברמלה הסתכמו ב־6.6 מיליון ל"י.
באותה תקופה הייתה העיר רמלה שרויה באבטלה גבוהה. לשכת העבודה ברמלה הפנתה כ־300 עובדים לצורך ההקמה. בהמשך הועסקו כ־180 לטובת תפעול, אחזקה ומנהלה. בנוסף לעובדי המפעל, מפעל 'נשר' רמלה סיפק תעסוקה גם לספקי שירות אחרים שלא הועסקו ישירות על ידי המפעל. כך שהתפתחותו של מפעל 'נשר' רמלה הייתה שזורה בהתפתחותה וקידומה של העיר רמלה. רוב הפועלים והפקידים בתחילת דרכו של המפעל היו עולים חדשים.
למנהל הייצור הראשון מונה דוד שטרנברג, מוותיקי 'נשר' חיפה.
הקמת מפעל 'נשר' ברמלה הסתיימה ביולי 1953 והחלה גריסת האבן. באוגוסט 1953 הופעל הכבשן הראשון וב־14 בספטמבר 1953 כבר סופקו שקי המלט הראשונים.
היסטוריה > הקמת המפעל > לקראת שנת 2000 - הקמת הכבשנים היבשים

כבר ב-1985, הנהלת החברה תכננה להקים כבשן חדש על מנת לשפר את היעילות. ב"שיטה היבשה" טוחנים ומייבשים את חומרי הגלם, ואחר כך מעבירים אותם לשריפה בכבשן, ללא שימוש במים. יתרונה הגדול של השיטה הוא חיסכון רב באנרגיה, כמחצית בלבד מה"שיטה הרטובה".
המיתון שפקד את המשק הישראלי באמצע שנות ה-80 הקפיא את תוכניות ההקמה של הקו היבש (כבשן יבש + תוספותיו). אבן הפינה להקמת הקו היבש הראשון ב'נשר' רמלה הונחה, ב-22 באוקטובר 1992. ב-20 בספטמבר 1995 נחנך הכבשן הראשון. במעמד ראש הממשלה ושר הביטחון - יצחק רבין. רבין נכח גם בטקס הנחת אבן הפינה שלוש שנים קודם לכן.
בעקבות ההצלחה של הכבשן הראשון ולמרות ההאטה במשק באמצע שנות ה-90, הנהלת 'נשר' החליטה על מעבר לייצור בכבשנים יבשים בלבד. מסיבות עיקריות של התייעלות אנרגטית והמענה לפוטנציאל גדילה של המשק. הוחלט על הקמת קו יבש שני. ב-10 באוגוסט 1997 הונחה אבן הפינה, במעמד ראש הממשלה בנימין נתניהו, וב-19 באוגוסט 1999 התחילה הרצת הקו היבש ה-2.
תהליך הייצור

תהליך ייצור הצמנט במפעל רמלה כולל מספר שלבים: מחצבה ומגרסות אבן, 3 טחנות גלם, 2 מחממים מוקדמים, 2 כבשנים סובבים ו-7 טחנות צמנט.
בנוסף לתהליך הייצור, פועל במקום מערך לטיפול בדלקים, הכולל שתי טחנות פטקוק (סוג של דלק מוצק על בסיס נפט), מערכות לסולר ומזוט, מערכת ממיסים אורגניים עבור דלק חלופי וחומ"ס.
תהליך הייצור > תהליך הייצור > תערובת גלם ראשונית - טחינת האבן

אבן הגיר הניכרית במחצבה, מועברת למתקן גריסה ראשוני הנמצא בתחתית המחצבה, כ-100 מטר מתחת למשטח החציבה העליון. בור קליטת החומר מקורה ושאוב למניעת פיזור חלקיקים בשעת שפיכת החומר מהמשאיות לבור הקליטה. האבן הגרוסה מועברת על ידי מסוע כ-3.5 ק"מ אורכו לעבר המפעל, המסוע סגור מכל עבריו למניעת פליטת חלקיקים לאוויר.
אבני הגיר שנכרו במחצבה והועברו למפעל לאחר גריסה ראשונית מעורבבים עם חרסית (בערך ביחס של 80% אבן גיר 20% חרסית), התערובת שהתקבלה עוברת גריסה נוספת ב'מגרסה משנית' ומשם החומר מועבר ל-2 מתקני אחסון בנפח 50,000 טון כל אחד, המכונים 'מערומי מגרוף'. 'במערום מגרוף' החומר הגרוס מתערבב לקבלת תערובת אחידה שתכונה מעתה 'מיקס' (תערובת).
תהליך הייצור > תהליך הייצור > תערובת גלם משנית - טחינת הגלם

ה'מיקס' (77% אבן גיר ו-14% חרסית), אפר-פחם (7%), מיל סקייל (1.5%) וחול (0.5%) - הם 4 החומרים העיקריים מהם מרכיבים את התערובת שנכנסת לכבשן על מנת לייצר את החומר הבא בתהליך - קלינקר.
אפר-פחם, מיל סקייל וחול מ'מגדלי הַזָנוֹת' וביחד עם ה'מיקס' מ'מערום המגרוף' מועברים לאחר שקילה ומיון בצורה מדויקת לעבר 3 'טחנות הגלם'. טחנות הגלם, טוחנות את החומרים ויוצרות תערובת אחידה בעלת מרכיבים מתאימים לייצור קלינקר בכבשן. התערובת יוצאת מטחנות הגלם בתור אבקה דקה בגודל גרגר אופייני שבין 10–15 מיקרון, מנקודה זו ועד ליציאה מהכבשן, משונע החומר במתקנים סגורים ושאובים בתת-לחץ.
לאחר שהחומר נטחן בטחנות הגלם הוא מועבר לסילוסי הגלם, או ישירות ל"מחמם המוקדם" בדרך לכבשן.
תהליך הייצור > תהליך הייצור > מתקנים ותהליכים מוקדמים לייצור הקלינקר

מ'טחנות הגלם' או מ'סילוסי הגלם' החומר עובר בדרכו לכבשן דרך ה'מחמם מוקדם' אשר נקרא גם 'מגדל ציקלונים'. גובהם של 2 מגדלי הציקלונים (אחד עבור כל כבשן) כ-130 מטר. מגדלי הציקלונים הם למעשה המתקנים הגבוהים ביותר במפעל.
התערובת לכבשן עולה לרום מגדל הציקלונים, בירידת התערובת במורד בציקלונים ועד לכניסה לכבשן, החומר נפגש עם גזים חמים שמקורם בקרור הקלינקר אשר במוצא מהכבשן.
תפקיד הציקלונים - ניצול החום השיוורי של הגזים, הפרדת גז-מוצק וחימום מוקדם של חומר הגלם הטחון.
לאחר חימום התערובת לקלינקר בציקלונים, נכנס החומר לנקודת חימום האחרונה לפני הכניסה לכבשן - הקלציינר.
ב'קלציינר' נשרפים דלקים שונים שמעלים את טמפ' החומר, כך מתרחשת תגובת פירוק האבן לסיד ופחמן דו-חמצני. משם החומר נכנס לכבשן הסובב להשלמת התהליך יצירת הקלינקר, המערכת כולה שאובה על ידי מניפות רבות עוצמה, בפרופיל לחצים נשלט ומבוקר.
קצב הזנת החומר למחמם המוקדם מוערך ב-400–500 טון לשעה וספיקת הגזים מוערכת ב-500,000 מ"ק לשעה.
תהליך הייצור > תהליך הייצור > תהליך ייצור הקלינקר

החומר החם שמתקבל מוזן מתחתית ה'מחמם המוקדם' אל הכבשן הסובב לצורך השלמת התגובה הכימית-מינרלוגית. תהליך ההמרה מתערובת חומרי גלם לקלינקר מתבצע בתוך הכבשן אשר מחמם את החומר לטמפ' של C° 1400. בחום גבוה זה, תערובת חומרי הגלם מתפרקת ומורכבת מחדש במבנים כימיים חדשים - לתערובת שמתקבלת קוראים קלינקר.
הכבשן הסובב נוטה בזווית של כ-3 מעלות ליחס לאופק וסובב בקצב אופייני של 3 סל"ד. אורכו כ-70 מטר וקוטרו הפנימי כ-5 מטר. מעטפת הכבשן עשויה פלדה ופנים הכבשן מצופה לבנים חסיני אש. בתנאים אלו, שוהה חומר הגלם בכבשן כ-25 דקות ומשלים את תגובות הסינתור ליצירת הקלינקר.
תהליך הייצור > תהליך הייצור > תהליך ייצור הצמנט

צמנט היא תערובת חומרים טחונה שחומר המרכזי בה הוא קלינקר, כ-78%-92% מסך החומר בצמנט, כתלות בסוג הצמנט ובאיכות חומרי הגלם.
בנוסף לקלינקר, מוסף גם גבס, אבן גיר, אפר פחם וסיגים ביחסים שונים וכתלות בסוג הצמנט.
במפעל 'נשר' ברמלה נכון למאי 2014 מיוצרים 3 סוגי צמנט:
צמנט תפזורת CEMII 42.5N AM-SLV: צמנט המכיל קלינקר, גבס, אבן-גיר, אפר-פחם וסיגים
צמנט תפזורת CEMI 52.5N OPC: צמנט המכיל קלינקר, גבס ואבן-גיר.
צמנט שקים CEMII 42.5N BLL: צמנט המכיל קלינקר, גבס, אבן-גיר.
תהליך הייצור > סוגי טחנות הצמנט הקיימים במפעל

מפעל נשר רמלה מפעיל ּשש טחנות כדוריות וטחנה ורטיקאלית אחת.
תהליך הייצור > סוגי טחנות הצמנט הקיימים במפעל > טחנה כדורית

טחנה כדורית היא גוף גלילי גדול הנע סביב צירו האורכי, ממולא כשליש מנפחו בכדורי ברזל הנעים ומתנגשים זה כנגד זה וטוחנים את תערובת הצמנט. פתח יציאת הטחנה שאוב למניעת בריחת אבק ולצורך שינוע החומר הנטחן בכיוון הרצוי. במפעל נשר רמלה, כאמור, ישנם 6 טחנות כדוריות:
2 טחנות קטנות יחסית (ט"צ 2 וט"צ 3) בתפוקה אופיינית של כ-50 טון לשעה
4 טחנות גדולות יותר (ט"צ 1, ט"צ 4, ט"צ 10, ט"צ 11) בתפוקות אופייניות של כ-100 טון לשעה.
תהליך הייצור > סוגי טחנות הצמנט הקיימים במפעל > טחנה ורטיקאלית

בשנת 2006 רכש המפעל את טחנת הצמנט מס' 12, הפועלת בטכנולוגיה שונה מהטחנות הכדוריות ומכונה 'טחנה ורטיקאלית'.
גוף הטחנה סגור ובמרכזו שולחן עגול בקוטר של כ-5 מטר הנע סביב מרכזו. מסביב לשולחן ממוקמים שלושה גופי טחינה גליליים הנדחפים כנגד השולחן באמצעות בוכנות הידראוליות. חומר הגלם מוזן במרכזו של השולחן ונסחף החוצה מתחת לגלגלי הטחינה כתוצאה מתנועת השולחן סביב צירו.
הטחנה הורטיקאלית פועלת בתפוקה אופיינית של כ-210 טון לשעה ובתצרוכת חשמל הנמוכה בכ-25% מהטחנות הכדוריות.
איכות וזיהום הסביבה

המפעל פולט חומרים מזהמים בתהליך הייצור, בהם PM10, PAH, תחמוצות חנקן, תחמוצות גופרית וכספית. עם זאת, בדיקות שביצע המשרד להגנת הסביבה בשנת 2012 הצביעו על כך שהיקף הפליטות ביחס לתפוקות הייצור עומד בקנה מידה זהה לתקנים האירופיים עבור חלק מהחומרים, ואף נמוך יותר עבור כספית ותחמוצות גופרית. המפעל משתף פעולה עם חברת ורידיס וחירייה - איגוד ערים דן לתברואה במתקן ה-RDF שבאתר חירייה, שבו מופק 'דלק תולד פסולת'.
המפעל מתמודד לאורך השנים עם ביקורת מתמשכת על פגיעתו הסביבתית, תקלות תפעוליות חוזרות ונשנות, ותביעות רגולטוריות ומשפטיות מצד הרשויות והתושבים. כך למשל, תושבי גוש דן התלוננו על מפגעי ריח הנובעים מטיפול לקוי בפסולת רטובה, ובאוגוסט 2022 קנס המשרד להגנת הסביבה את נשר מפעלי מלט ישראליים ב-6 מיליון ש"ח בשל זיהום אוויר שפגע ביישובים הסמוכים למפעל. הקנס נבע מחריגות בפליטת מזהמים ואי-עמידה בתקנות איכות הסביבה.
במאי 2023 דיווח אתר שקוף - גוף התקשורת של הציבור על חשד למחיקת נתוני פליטת כספית ממערכת המידע של המפעל. המשרד להגנת הסביבה דיווח על פליטת כספית בכמות גבוהה מהתקן, אך כשהנתונים התבקשו, התברר שלא נשמרו. המפעל טען כי מדובר ב"האשמות חסרות בסיס". המפעל טען בתגובה כי "חלק גדול מהסעיפים בהתראה חסרי כל בסיס".
באוגוסט 2023 נקט המשרד בצעד נוסף, כאשר הוציא צו מנהלי למניעת זיהום אוויר כנגד חברת נשר, בבעלות איש העסקים לן בלווטניק. הצו כלל אפשרות להשבתת מתקני המפעל במקרה של אי-עמידה בדרישות לתיקון הליקויים. חודש לאחר מכן, בספטמבר 2023, הוגשה תובענה ייצוגית לבית המשפט נגד המפעל והמנכ"ל היוצא, אלדד בן משה. בתביעה נטען כי המפעל גורם לזיהום אוויר בלתי סביר, מטרדי ריח ואבק, וכן לנזקים סביבתיים ובריאותיים. התובעים הדגישו גם את הנזקים הכלכליים שנגרמו לתושבים כתוצאה מהפעילות.
בנובמבר 2024 דווח כי המפעל אינו מדווח על כל התקלות כנדרש, וכי המשרד להגנת הסביבה אינו מנטר את פעילותו באופן סדיר.
ביקורת

ביקורות רבות, בעיקר מחוגים דתיים, מושמעות כנגד הפעלת המפעל בשבתות וביום הכיפורים. בד"ץ העדה החרדית מתריע על כך בפני המבקשים להשקיע במניות שבשליטת החברה שהמפעל בבעלותה.
גילויים גאולוגיים וארכאולוגיים

במאי 2006 התגלתה במחצבת המפעל מערת איילון בעת שדחפור חשף פתח אליה.
בשטח מחצבת המפעל אתרים ארכאולוגיים רבים, ביניהם אתר חשוב מהתקופה הפלאוליתית התיכונה, שהתגלה ב-2009 ונקרא "נשר רמלה" על שם המפעל. ביוני 2021 פורסמו עצמות אדם שהתגלו שם שגילן כ-140,000 - 120,000 שנים לפני זמננו. השרידים הוגדרו כשריד לאוכלוסייה קדומה שישבה בארץ ישראל, "הומו נשר רמלה".
גלריית תמונות

בניין מערום-מגרוף הבנוי בטון
בניין מערום-מגרוף הבנוי לוחות פח
חלק מהמחצבה בשטח המפעל
מסוע להעברת חומר גלם מהמחצבה אל המפעל
מעבדה העוקבת אחר איכות המוצר במפעל
טחנת פחם ופטקוק
פריקת פטקוק
מעקף גזים - נשר רמלה
גריסה ראשונית
'מערום מגרוף' תמונה מבחוץ
שרטוט של כבשן סובב
המפעל בלילה
לקריאה נוספת

צ. אשל, המלט ויוצריו: נשר ביובלו, מפעלי מלט פורטלנד ישראליים נשר, 1976
המלט ויוצריו - הרעיון ומימושו, נשר מפעלי מלט ישראליים והוצאת יבנה, 2002
ביאורים

↑  לאחר שהמפעל למלט בעיר נשר נסגר סופית בשנת 2020
הערות שוליים

↑  Nesher
↑  נשר רמלה - תיאור תהליך כללי - מרץ 2011 - דן שביט - טכנולוג ראשי נשר
↑  מרשם פליטות לסביבה, עמודים 19–21 ו-26–27, באתר המשרד להגנת הסביבה
↑  האזרח גואטה | למה אתר חירייה חזר להסריח ומי מרוויח מזה? - פרק 9 - מתחת לאף, 2019, נבדק ב-2019-10-23
↑  נעמי נידם, יעל געתון, המשרד להגנת הסביבה קנס את מפעל נשר ב-6 מיליון שקל – ולא שולל תביעה פלילית, באתר "שקוף", 22 באוגוסט 2022
↑  יובל אזולאי, קנס בסך כ-6 מיליון שקל נגד מפעל המלט נשר על פליטת מזהמים, באתר כלכליסט, 21 באוגוסט 2022
↑  חשד: "נשר" מחקה ממערכת הניטור מידע על זיהום כספית מסוכן, יעל געתון, שקוף - גוף התקשורת של הציבור, 23 במאי 2023
↑  שני אשכנזי, בעקבות זיהום אוויר: התראה לפני השבתת פעילות למפעל המלט נשר, באתר כלכליסט, 2 באוגוסט 2023
↑  יעל געתון, המאבק נגד מפעל "נשר": תושבים הגישו בקשה לתביעה ייצוגית, באתר "שקוף", 7 בספטמבר 2023
↑  סילמן מפקחת והמפעל מזהם: התקלה של נשר שנעלמה מעין המשרד, יעל געתון, שקוף - גוף התקשורת של הציבור, 14 בנובמבר 2024
↑  ירון דרוקמן, סוג חדש של אדם קדמון, שלא היה מוכר למדע, התגלה ליד רמלה, באתר ynet, 24 ביוני 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007407788605171 
ראש הממשלה הבורמזי נה וין מסייר במפעל, יוני 1959
מסוע אבן ממחצבה
"מערום מגרוף" תמונה מבפנים
"מגדל הזנות" - מזין חומרי גלם לטחנות הגלם
טחנת הגלם
'מגדל ציקלונים' - חלק ממחמם מוקדם
'כבשן סובב' - מבט מלמעלה
'מבער כבשן ראשי' - לא פעיל, בזמן שיפוץ כבשן
טחנת צמנט כדורית
טחנת צמנט ורטיקאלית
המפעל
אמנות אקלקטית

בית השגרירות הרוסית, דוגמה לסגנון האקלקטי בארץ ישראל.
אָמָּנוּת אֶקְלֶקְטִית (נקרא גם: לַקְטָנוּת, פירוש בעברית: "לקטני/ליקוטי", כלומר: "אספני" - אוסף של סגנונות יחדיו) היא סוגה של אמנות מתוך הזרם הקרוי: אקלקטליזם השואלת מתרבויות שונות ומסגנונות שונים, ומשלבת אותם יחדיו. מקור המילה "אקלקטיות" מהשפה היוונית (eklektos) ומשמעותה "לבחור".
אמנות זו אינה משלבת סוגות מסוימות של אמנות, והמונח מתאר למעשה כל שילוב בין סגנונות שונים, הן בתחום האמנות החזותית, הן בתחום האדריכלות, והן בתחום המוזיקה. המונח בעיקר משמש לתאר שילוב בין סגנונות אמנות, אדריכלות או מוזיקה קלאסיים, לבין סגנונות מודרניים, או לשאילה או ציטוט אלמנטים קלאסיים בסוגות אמנות מודרניים.
ציור אקלקטי

השימוש במונח אמנות אקלקטית מיוחס ליוהאן יואכים וינקלמן; הוא תיאר בו את אמנותם של בני משפחת קרצ'י, אשר שילבו ביצירותיהם סגנונות קלאסיים (ובייחוד סגנון יווני קלאסי) עם עקרונות הרנסאנס.
אחד האמנים הידועים שעודדו התפתחות סגנון זה במאה ה-18 היה סר ג'שואה ריינולדס, ראש האקדמיה המלכותית לאמנויות בלונדון.
היצירות המוקדמות של פבלו פיקאסו, אשר שילבו בין אלמנטים מסורתיים מהאמנות האפריקאית לבין הסגנון המסורתי האירופי, הן דוגמה לציור אקלקטי.
אדריכלות אקלקטית

באדריכלות, הסגנון האקלקטי מתאר את סגנונות הבנייה של שלהי המאה ה-19 וראשית המאה ה-20, במסגרתם ניסו לשלב סגנונות בנייה שונים. דוגמה לסגנון אדריכלי זה הוא הסגנון האקלקטי בארץ ישראל, אשר שילב אדריכלות מערבית עם סגנונות קישוטיים ממספר רב של מקורות השראה - האדריכלות הקלאסית (יוון-רומא-רנסאנס-בארוק), אדריכלות של המזרח הרחוק, אר דקו, המזרח הקרוב, הסגנון הספרדי-מורי (אלהמברה), אר-נובו ואדריכלות מזרח-תיכונית עתיקה.
אדריכלות אקלקטית > אדריכלות אקלקטית בארץ ישראל

הסגנון האקלקטי ('לקטני' בעברית) בישראל הוא סגנון אדריכלי שהיה נפוץ בשנות ה-20, ועיקרו שילוב של אדריכלות מערבית עם סגנונות קישוטיים ממספר רב של מקורות השראה.
מוזיקה אקלקטית

סגנון אקלקטי במוזיקה מתאר שימוש בסגנונות מוזיקליים שונים מסגנונו העיקרי של היוצר, או שילוב מספר סגנונות היסטוריים. בתרבות העכשווית סגנון תקלוט אקלקטי הוא סגנון בו התקליטן משלב יצירות ממגוון סוגות מוזיקליות לכדי יצירה אחת. לעיתים משתמשים במונח זה על מנת לתאר (בזלזול) יוצר לא מקורי המשתמש בסגנונות של יוצרים אחרים.
בית הפגודה בתל אביב, דוגמה לאדריכלות אקלקטית
דוד ריאזנוב

| --- | --- |

 לידה:  10 במרץ 1870 אודסה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  21 בינואר 1938 (בגיל 67) סראטוב, ברה"מ 
 שם לידה:  דוד-שמחה גולדנדך
 ענף מדעי:  היסטוריה, מרקסיזם, פעילות פוליטית 
 מוסדות:  האוניברסיטה ממלכתית של אורל 
 פרסים והוקרה:  עיטור הדגל האדום של העמל  פרס לנין (1927) 
 
דוד ריאזנוב (ברוסית: Давид Борисович Рязанов;‏ 10 במרץ 1870, אודסה – 21 בינואר 1938, סרטוב) היה מהפכן והיסטוריון סובייטי ממוצא יהודי. הוא שינה שם משפחתו בעקבות פעילות פוליטית.
דוד שמחה גולדנדך נולד בשנת 1870 באודסה (אז בתחומי האימפריה הרוסית, כיום באוקראינה) למשפחה יהודית בת 13 ילדים. הוא למד בגימנזיה אך בשנת הלימודים החמישית סולק עקב ציונים נמוכים ביוונית.
בגיל 17 ריאזנוב התקרב לפעילות של נרודניה ווליה. בשנת 1899 בנסיעה לפריז הכיר את גאורגי פלחנוב. בחזרה לתחומי האימפריה הרוסית נעצר ונשלח ל-4 שנות מעצר.
בינואר 1900 הוא עזב את המדינה עם אשתו. הוא השתתף בוועידות המפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית בהם התנגד לדעות של ולדימיר לנין. בשנת 1905, בעקבות אירועי מהפכת 1905 חזר לאודסה והיה פעיל במערכת איגודים מקצועיים.
בשנת 1907 ריאזנוב גורש מרוסיה. הוא החל לחקור היסטוריה של מרקסיזם. תקופה מסוימת ריאזנוב היה מזכיר של קרל קאוטסקי. בהיותו בווינה הוא כתב מאמרים עבור עיתון "פרבדה" של לב טרוצקי והם הפכו לחברים קרובים.
לאחר מהפכת פברואר בשנת 1917 ריאזנוב חזר לרוסיה. הוא היה בין המהפכנים שהצטרפו לבולשביקים. הוא התנגד לתוכנית של לנין למאבק מזוין ופיזור האספה המכוננת הרוסית. בשנת 1918 הוא עזב שורות המפלגה בעקבות חתימה על הסכם ברסט ליטובסק.
בשנת 1921 ריאזנוב הקים מכון לחקר המרקסיזם והיה מנהלו עד לשנת 1931. בין הפעולות הראשונות שלו בתפקיד החדש הייתה רכישת סיפריות שכללו עשרות אלפי ספרים ומסמכים הקשורים להיסטוריה של מרקסיזם.
ריאזנוב היה יוזם הקמת פלנטריום במוסקבה שנפתח בשנת 1929.
החל משנת 1920 ריאזנוב תמך באנשים שנעצרו מסיבות פוליטיות לרבות חברו טרוצקי. הוא לא הסתיר את עמדתו לגבי פעילות של יוסיף סטלין שהיה בהנהגת המפלגה והמדינה.
ריאזנוב התקבל לסגל אוניברסיטת מוסקבה ומונה לפרופסור.
בשנת 1928 הוא התקבל שורות אקדמיה למדעים של ברית המועצות (שאז פעלה בהרכבה הישן).
בשנת 1930 נערכו חגיגות לציון יובל 60 של ריאזנוב. הודפס אוסף מאמרים שלו והוענק לו עיטור הדגל האדום של העמל.
בשנת 1931 ריאזנוב הואשם בקרבה למנשביקים. בפברואר הוא נעצר, סולק משורות המפלגה ומכל תפקידיו. ב-16 באפריל 1931 הוחלט לגרש אותו לסרטוב. זה היה בין המקרים הראשונים שאישיות שרק לפני זמן קצר פעילותה זכתה לשבחים הואשמה בפעילות נגד בשלטון.
בשנת 1934 בעזרת סרגיי קירוב ריאזנוב חזר ללנינגרד והחל בפעילות בתחום היסטוריה. לאחר רצח קירוב הוא הוחזר לסרטוב אך קיבל אישור לעבוד בפקולטה להיסטוריה באוניברסיטה מקומית.
ב-23 ביולי 1937 ריאזנוב נעצר וב-21 בינואר 1938 נשפט להוצאה להורג. בהתאם לעדויות הוא לא הודע באשמה. בשנת 1958 שמו טוהר מכל אשמה.
בתקופת ברית המועצות פיעלותו הייתה נחשבת לשלילית בעיקר עקב ויכוחים עם לנין. אמנם בהמשך הוא קיבל גם ציונים חיוביים ובשנת 1989 קיבל חנינה מהמפלגה.
אשתו של ריאזנוב נעצרה שנת 1938 והייתה במעצר עד לשנת 1943. היא טוהרה מכל אשמה בשנת 1958. בשנת 1961 היא סירבה להשתתף בוועידת המפלגה הקומוניסטית כי בין חברי הוועידה היו אשמים בטרור פוליטי בתקופת שלטונו של יוסיף סטלין.