stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנדרטת מיאזיה 27
הקמה

האנדרטה ניצבת בכיכר הנושאת את אותו שם (ሚያዝያ ፳፯ አደባባይ - "מיאזיה 27 אדבבאי"); אולם, באופן לא רשמי היא מכונה "אראת קילו", כלומר "ארבעה קילומטרים", המציינים את המרחק, לכאורה, ממרכז העיר. האזור סביב הכיכר מכונה גם הוא בשם "אראת קילו" והוא משמש כרובע השלטוני של המדינה. בכיכר נפגשים, בין היתר, רחוב המלך ג'ורג' השישי, המוביל צפונה לעבר הרי אנטוטו שבגבולה הצפון-מזרחי של אדיס אבבה, ורחוב ניז'ר, המוביל בשמות שונים דרומה אל כיכר מסקל, והלאה עד לנמל התעופה הבינלאומי אדיס אבבה בולה. ממזרח לכיכר שוכן אחד הקמפוסים של אוניברסיטת אדיס אבבה והמוזיאון להיסטוריה של הטבע. עוד שוכן בכיכר בניין משרד החינוך של אתיופיה.
האנדרטה בצורת עמוד מתומן, ניצבת על בסיס עגול, הנח בתורו על ארבעה עמודים. בראש האנדרטה שעון, ובקצה העמוד נראה סמלם של אתיופיה עד 1991 ושל הקיסר, אריה  "פוסע" (Passant) הפונה שמאלה. לראשו כתר וברגלו הקדמית הימנית הוא אוחז במוט המסתיים בצלב. על האנדרטה הותקן תבליט של הקיסר אוחז בדגל אתיופיה. בתקופת החונטה הצבאית האתיופית הוחלפה דמות הקיסר בדמות לוחם, אך לאחר מלחמת האזרחים האתיופית הושב המצב לקדמותו. על ארבעת העמודים נראים תבליטי דמויות, ולוחות הנצחה נקבעו על הבסיס העגול.
החונטה הצבאית שינתה את מועד חגיגות הניצחון ליום בו נכנסו כוחות הצבא הבריטי אל העיר, אך לאחר הדחתה מהשלטון, הושב ציון האירוע למועד המקורי. בעת ביקורים ממלכתיים של ראשי מדינות זרות באתיופיה, הם מניחים זר למרגלות האנדרטה.
הערות שוליים

↑  6 במאי בשנה מעוברת.
בולו דה מל

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  עוגה
 מטבח:  פורטוגזי
 אזור מוצא:  מדיירה מדיירה
 מוצא:  פורטוגל פורטוגל
 אופן הגשה:  קר
 מרכיבים עיקריים:  דבשה ושקדים
 
בולו דה מל (בפורטוגזית: ˈbolu ðɨ ˈmɛɫ מילולית: עוגת דבש) היא עוגה מסורתית מאיי מדיירה.
היסטוריה

עוגה זו נחשבת לקינוח העתיק ביותר של איי מדיירה. העוגה נוצרה לראשונה במאה ה-15 תוך שימוש בתבלינים מאירופה והודו, היא נוצרה לראשונה על ידי נזירות במנזר סנטה קלרה בפונשל. העוגה פופולרית גם באיים האזוריים של פורטוגל.
מרכיבים

העוגה מיוצרת באופן מסורתי עם דבשה, אולם בימינו רבים מכינים אותה עם דבש. לעיתים קרובות העוגה מכילה אגוזי מלך ושקדים. נהוג לא לחתוך את העוגה, אלא לקרוע חתיכות בידיים.
הבולו דה מל מיוצרת באופן מסורתי בסביבות 8 בדצמבר כך שתהיה זמינה לקנייה במהלך חג המולד. לעיתים קרובות העוגה מיוצרת במנות גדולות מספיק כך שניתן יהיה לצרוך אותה במהלך כל השנה.
הערות שוליים

↑  
"Bolo de Mel-da-Madeira". נבדק ב-21 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Rafael Tonon, The 12 Must-Eat Portuguese Sweets, Eater, ‏2017-06-28 (באנגלית)
בונה-ורקה

מפעל בונה-ורקה שהיה מרוחק כ-10 קילומטרים מאושוויץ
מפת אזור אושוויץ: תשלובת בונה שוכנת ממזרח לעיר
מפת התשלובת התעשייתית
בונה-ורקה (גרמנית Buna Werke) או מפעל בונה לעבודה היה מחנה עבודה נאצי ליד העיירה אושוויינצ'ים בפולין. המפעל ייצר גומי סינתטי וגומי הקרוי "בונה-אן" תוך כדי ניצול עובדי כפייה שהובאו ממחנה אושוויץ הסמוך. עד לשנת 1944 היה למפעל כוח אדם שמנה כ-80,000 עובדי כפייה.
היסטוריה

לפי ספרו של יוסף בורקין "הפשעים והעונש של אי גה פארבן" ("The Crimes and Punishment of IG Farben"), תאגיד אי גה פארבן היה המממן הראשי של מחנה אושוויץ III, אושוויץ מונוביץ, מחנה העבודה של אושוויץ בו וממנו נשלחו אסירים לעבוד עבור בונה ורקה. בורקין כתב בספרו שפרימו לוי היה אחד מהכימאים הראשיים במפעל, ושבעזרת עמיתיו עזר לחלק מהאסירים במפעל לשרוד, אך לא לייצר כמות מספקת של גומי שתסייע למאמץ המלחמתי של הנאצים. לתוצר העיקרי של המפעל קראו BASF AG, ועד לשנת 1988 "בונה" היה שמו המסחרי.
ראו גם

משפט אי גה פארבן
באצ'קי פטרובאץ

| --- | --- |
סמל באצ'קי פטרובאץסמל באצ'קי פטרובאץ
רחוב בעיירה
רחוב בעיירה
 מדינה:  סרביה סרביה
 פרובינציה:   וויבודינה
 מחוז:  באצ'קה הדרומי
 ראש העיר:  פאבל מארצ'וק (Pavel Marčok, 2015)
 שטח:  65.1 קמ"ר
 גובה:  86 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  6,063 (2011)
  ‑ במטרופולין:  13,302 (2011)
  ‑ צפיפות:  103 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  45°21′38″N 19°35′30″E﻿ / ﻿45.36056°N 19.59167°E﻿ / 45.36056; 19.59167
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.backipetrovac.rs
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סרביה מוגדלת) בלגרד נובי סאד  ניש קראגויבאץ סובוטיצה פנצ'בו צ'אצ'אק נובי פאזאר  קראלייבו קוסובו רומניה בולגריה מקדוניה הצפונית  אלבניה מונטנגרו בוסניה והרצג.  קרואט. הונגריה הים האדריאטי בָּאצְ'קִי פֶּטְרוֹבָאץ(למפת סרביה רגילה) בלגרד נובי סאד  ניש קראגויבאץ סובוטיצה פנצ'בו צ'אצ'אק נובי פאזאר  קראלייבו קוסובו רומניה בולגריה מקדוניה הצפונית  אלבניה מונטנגרו בוסניה והרצג.  קרואט. הונגריה הים האדריאטי בָּאצְ'קִי פֶּטְרוֹבָאץ  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
בָּאצְ'קִי פֶּטְרוֹבָאץ (בסרבית קירילית:  Бачки Петровац, בסרבית בכתב לטיני: Bački Petrovac, בהונגרית: Petrőc) היא עיירה ורשות מקומית בסרביה השוכנת במחוז באצ'קה הדרומי אשר בפרובינציית וויבודינה.
היסטוריה

התיעוד הראשון בכתובים לשם פטרובאץ הוא מהמאה ה-13 והתייחס לכנסייה ששכנה במקום עת נשלט האזור על ידי ממלכת הונגריה. ב-1541 נכבשה באצ'קה על ידי צבאו של סולימאן הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית. לאחר מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) עבר היישוב לחזקת ממלכת הבסבורג שתחת האימפריה הרומית הקדושה.
במהלך המאה ה-18 התיישבו במקום תושבים ממוצא סלובקי ומאז מהווים רוב באוכלוסיית היישוב. במהלך המאה ה-19 נשלט האזור על ידי האימפריה האוסטרית ובהמשך האימפריה האוסטרו-הונגרית. לאחר מלחמת העולם הראשונה הועבר האזור לחזקת ממלכת יוגוסלביה.
באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה אותה תוך ימים אחדים. יוגוסלביה חולקה למספר אזורי כיבוש ואזור באצ'קה נמסר לחזקת הונגריה. באוקטובר 1944 שוחררה העיירה על ידי צבא השחרור העממי של יוגוסלביה ולאחר המלחמה נכללה בשטחי הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה. בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20, לאחר התפרקות יוגוסלביה נכללה באצ'קי פטרובאץ בשטחי סרביה.
הקהילה היהודית

בעיירה התקיימה קהילה יהודית אורתודוקסית החל מסוף המאה ה-18. ב-1880 מנתה הקהילה 159 נפשות ונכללו בה גם מספר מועט של משפחות יהודיות שהתגוררו בכפר קוּלְפִּין (אנ'). ב-1876 הוקם בית עלמין לקהילה וב-1905 בית הכנסת.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה מנתה הקהילה 100 נפשות. באפריל 1941 פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה אותה תוך ימים אחדים. אזור באצ'קה הועבר לחזקת הונגריה. במרץ 1944, לאחר פלישת הגרמנים להונגריה הוחל בהשמדה שיטתית של יהדות הונגריה. במאי הובלו מרבית בני הקהילה למחנה ההשמדה אושוויץ ושם נרצחו.
ב-1962 נהרס מבנה בית הכנסת בעיירה.
ילידי המקום

שמואל ראדו, (במקור שלמה רוטפלד בהונגרית: Radó Sámuel; באצ'קי פטרובאץ, 7 בפברואר 1857 – בודפשט, 18 ביולי 1919) היה סופר, עיתונאי יהודי-הונגרי. אשתו הייתה קורנליה הירש, בתו של ליפוט הירש, מנכ"ל חברת דפוס ומו"ל.
לקריאה נוספת

פטרוץ, בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 318. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944)
הערות שוליים

↑  , מפקד האוכלוסין בסרביה (2011), באתר הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה בסרביה, אוחזר ב-6 בפברואר 2015 (בסרבית).
↑  קהילת באצ'קי פטרובאץ, באתר jewishgen.org, אוחזר ב-6 בפברואר 2015.
↑  הקהילה היהודית בבאצ'קי פטרובאץ, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמוד 38.
↑  אתרי מורשת בוויבודינה, באתר jewish-heritage-europe.eu, אוחזר ב-3 בפברואר 2015 (באנגלית).
↑  "Radó Sámuel". Magyar Életrajzi Index.
↑  Halálesete bejegyezve a Bp. IV. ker. (belváros) állami halotti akv. 67/1919. folyószáma alatt.
↑  "Névpont.hu". נבדק ב-2022-10-21.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567147805171
בהאר סומך

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 במרץ 1975 (בת 49) טהראן, איראן
 שם לידה:  בהאר סומך
 מדינה:  ארצות הברית   איראן
 תקופת הפעילות:  2002–2014 (כ־12 שנים)
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה  תיכון בוורלי הילס 
 מספר צאצאים:  3
 http://www.labahar.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
בהאר סומך (באנגלית: Bahar Soomekh; בפרסית: بهار سومخ; נולדה ב-30 במרץ 1975) היא סוכנת נדל"ן ובעברה שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית-יהודייה ילידת-איראן. נודעת בזכות תפקידיה בסרטים "התרסקות", "משימה בלתי אפשרית 3" ו"המסור 3".
ביוגרפיה

בהאר סומך נולדה בטהראן שבאיראן, למשפחה יהודית-פרסית דתית. "סומך" הוא שם נפוץ בקהילה היהודית באיראן, "בהאר" משמעו "אביב" בפרסית. מוצאה של אמה של סומך מטהראן, ואביה מהמדאן. היא היגרה עם הוריה ואחותה הצעירה ממנה, הפרופסורית סאבה סומך, ללוס אנג'לס ב־1978, שנה לפני תחילתה של המהפכה האיראנית.
היא למדה באקדמיית סיני עקיבא, ובתיכון בוורלי הילס, שם ניגנה בכינור בתזמורת הבית ספרית. היא ניגנה בכינור במשך 13 שנים. לסומך יש תואר ראשון בלימודי סביבה באוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה. אחרי הלימודים, היא טיילה לכל אורך אירופה. לאחר חזרתה, סומך החלה לעבוד כמנהלת מכירות בשואוטיים נטוורקס, ובמקביל לקחה שיעורי משחק כדי להגשים את חלומה להיות שחקנית.
קריירה

בתחילת קריירת המשחק שלה, סומך התארחה במספר סדרות טלוויזיה, בין היתר ב-"ג'אג ו-"24". בסופו של דבר היא עזבה את העבודה היומיומית שלה כדי להמשיך לשחק במשרה מלאה וקיבלה את תפקידה בסרט "התרסקות" פחות משלושה חודשים לאחר מכן. תפקיד הפריצה של סומק הגיע בתור דורי בסרט זוכה פרס האוסקר לסרט הטוב ביותר, "התרסקות" בבימויו של פול האגיס. היא המשיכה עם תפקידים בסרטים "סוריאנה" וב"משימה בלתי אפשרית 3".
בשנת 2005 היא נבחרה לאחת ממאה האנשים היפים ביותר של מגזין פיפל.
בשנת 2006, היה לה תפקיד ראשי בתור ד"ר לין דנלון בסרט האימה "המסור 3". לסומק היה תפקיד חוזר כמרגו בסדרת הטלוויזיה "שחר האתמול" ברשת ABC. לאחר מכן, ביצעה הופעות אורח בסדרות כמו "הלוחשת לרוחות", "קאסל", "הורים במשרה מלאה" ו-"CSI". תפקידה הקולנועי האחרון היה בסרט "Just like a Woman".
בשנת 2014 בהאר החליטה לפרוש מקריירת משחק, לאחר שאזור דרום קליפורניה חווה אובדן משרות בתעשיית הקולנוע למיקומים אחרים, ובשל כך פתחה בקריירת נדל"ן באזור מחוז לוס אנג'לס כדי להישאר קרובה למשפחתה.
חיים אישיים

בשנת 2001, לאחר זוגיות של שנתיים, בהאר התחתנה עם קלייטון פרך, סמנכ"ל תפעול בחברת השכרת ציוד למסיבות, שהתגייר לפני נישואיהם. לבני הזוג שלושה ילדים והם מתגוררים בלוס אנג'לס. אחד מילדיהם, עזרא פרך (יליד 2005), נולד עם מוגבלות. הוא זכה במדליית כסף כפולה בתחרות האמריקאית של המשחקים הפאראלימפיים בשנת 2019, ונבחר כפיינליסט בתחרות SportsKid של מגזין ספורטס אילוסטרייטד לשנת 2014.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004 | התרסקות | דורי |  |
| 2004 | A Lousy Ten Grand | נאג'ה |  |
| 2005 | סוריאנה | יאסי |  |
| 2006 | משימה בלתי אפשרית 3 | מתרגמת |  |
| 2006 | המסור 3 | ד"ר לין דנלון |  |
| 2007 | המסור 4 | ד"ר לין דנלון |  |
| 2012 | Just Like a Woman | סוהא |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2002 | ללא עקבות | למיס סלמאן | פרק: "In Extremis" |
| 2002, 2004 | ג'אג | אמירה / יסמיו | 2 פרקים |
| 2005 | 24 | אסה מרוואן | פרק: "Day 4: 6:00 p.m.-7:00 p.m." |
| 2005 | בונז | סהר מסרוק | פרק: "The Man in the SUV" |
| 2006 | היחידה | פיירפליי | פרק: "Change of Station" |
| 2006 | In Justice | נינה אופוני | פרק: "Lovers" |
| 2007-2006 | שחר האתמול | מרגו | 5 פרקים |
| 2008 | הלוחשת לרוחות | טרישיה | פרק: "Imaginary Friends and Enemies" |
| 2010 | Miami Medical | ונסה | פרק: "An Arm and a Leg" |
| 2011 | קאסל | נזיאה | 2 פרקים |
| 2011 | CSI | ד"ר סילביה סלואן | פרק: "Genetic Dsorder" |
| 2012 | הורים במשרה מלאה | ד"ר הריאנה | פרק: "Everything Is Not Okay" |
| 2014 | תפיסה | יעל | פרק: "Eternity" |
בלתזר לינסינגר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 ביולי 1902 סנקט וייט אים פונגאו, אוסטריה 
 פטירה:  20 באוקטובר 1986 (בגיל 84) טאמסווג, אוסטריה 
 מדינה:  אוסטריה 
 מקצוע:  כומר קתולי 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (14 בספטמבר 2010) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  בלתזר לינסינגר
 
בלתזר לינסינגר (בגרמנית: Balthasar Linsinger;‏ 1902 – ‏ 19 באוקטובר 1986, טאמסווג (אנ')) היה כומר וצייר אוסטרי, חסיד אומות העולם.
לינסינגר נולד בסנקט וייט אים פונגאו (אנ'). הוא הוסמך לכמורה בשנת 1925. בשנת 1943 היה כומר בגרוסארל (אנ') והציע למשפחה יהודית מזלצבורג לבוא אליו לגרוסארל בעת סכנה. בשנת 1944 כאשר הגירוש היה צפוי, הגיעה משפחת באומר היהודית לביתו - בני זוג ושלושה ילדים בגילים שלוש, תשע ו-12. לינסינגר הציג את המשפחה כמשפחה שאיבדה את ביתה בווינה בגלל הפצצה. המשפחה ולינסינגר לא הוסגרו, ושרדו את תקופת הנאציזם.
בשנת 1954 החל לינסינגר לכהן בתור כומר בסנקט מיכאל אים לונגאו (אנ').
ב-13 באפריל 2011 הוכר לינסינגר כחסיד אומות העולם. זאת ביוזמת העיתונאית הווינאית אנג'ליקה באומר, אחת מבין שלושה הילדים של האמן היהודי אדוארד באומר, אותו ואת משפחתו הציל לינסינגר.
הערות שוליים

↑  http://derstandard.at/1302516018221/Salzburg-Ein-Retter-vor-Teufeln-und-Daemonen
↑  http://salzburg.orf.at/stories/510080/
ערך זה הוא קצרמרבנושא אוסטריה ובנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בית הכנסת הישן במיינדזיז'ץ פודלסקי

בית הכנסת הישן במיינדזיז'ץ פודלסקי (בפולנית: Old synagogue in Międzyrzec Podlaski) היה בית כנסת יהודי העשוי עץ שהיה למעשה בית הכנסת הראשון של יהודי העיירה מיינדזיז'ץ פודלסקי בפרובינציית לובלין שבפולין. הקמתו הייתה ככל הנראה לפני אמצע המאה ה-16. האזכור העתיק ביותר לקיומו של בית הכנסת הוא משנת 1569. לאחר מכן מוזכר אף בשנת 1644. בית הכנסת נשרף בשריפה של שנת 1718 (לפי מאיר אדלבוים, השריפה הייתה בראשית שנות ה-60, וככל הנראה מדובר בשריפה שאינה קשורה לבית הכנסת הראשון מהמאה ה-16, שכן כיוון שהבתים במקום היו עשויים עץ השריפות היו תכופות).
שנים מספר לאחר השריפה ניתן אישור ליהודים מהבישוף של וולוצ'ין לבניית בית כנסת חדש, ובעקבות כך נבנה בית כנסת מלבנים במקום בית הכנסת הקודם שהיה מעץ והוא נקרא בית הכנסת החדש במיינדזיז'ץ פודלסקי. הוא שירת את יהודי מיינדזיז'ץ פודלסקי עד מלחמת העולם השנייה.
ראו גם

בית הכנסת החדש במיינדזיז'ץ פודלסקי
מיינדזיז'ץ פודלסקי
בית הקברות היהודי במיינדזיז'ץ פודלסקי
הערות שוליים

↑  אדלבוים מ.  Fun ir brejszis biz erew der welt-milchome, די ג'ידן - שטות מזריץ', בואנוס איירס, 1957
↑  בית הכנסת הישן במיינדזיז'ץ פודלסקי, באתר השטעטל הוירטואלי (בפולנית)
ארטיום סיומקה

ארטיום אולגוביץ' סיומקה (ברוסית: Артём Олегович Сёмка; נולד ב-17 ביולי 1990 בסנקט פטרבורג) הוא כדורגלן רוסי המשחק בעמדת הקשר בדינמו סנקט פטרבורג מליגת הכדורגל החובבנית של רוסיה.
קריירה

ארטיום נולד ביולי 1990 והחל את הקריירה המקצוענית בזניט-2 סנקט פטרבורג, שהתמודדה בליגת הכדורגל המקצוענית של רוסיה ב-2008. באפריל 2009 הוא עבר לקבוצת המילואים של רוסטוב והיה ברשימת ההרכב של רוסטוב בליגת העל הרוסית בכדורגל, אך מעולם לא שיחק עבורה.
בעונת 2010/2011 עבר לקבוצת המילואים של ז'מצ'וז'ינה סוצ'י ושיחק בהרכב הקבוצה באליפות מחוז קרסנודאר. בעונת 2012/2013 עבר לקבוצת טאגאנרוג ושימש כקפטן הקבוצה. ב-2015 עבר לקבוצת דינמו סטברופול מליגת הכדורגל המקצוענית ושיחק בה במשך 3 שנים עד שהוזמן לשחק בקבוצת לנינגראדץ ממחוז לנינגרד.
ביוני 2019 עבר לדינמו סנקט פטרבורג.
הערות שוליים

↑  Career stats at Footballfacts
בולט (סרט, 2008)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  קריס ויליאמס, ביירון הווארד 
 הופק בידי:  קלארק ספנסר, ג'ון לאסיטר 
 תסריט:  כריס סנדרס
 עריכה:  טים מרטנס 
 מדבבים:  ג'ון טרבולטה מיילי סיירוס סוזי אסמן מארק ולטון מלקולם מקדואל רון מוס
 מוזיקה:  ג'ון פאוול 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  אולפני ההנפשה של וולט דיסני, סרטי וולט דיסני 
 חברה מפיצה:  סרטי אולפני וולט דיסני
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 26 בנובמבר 2008 ישראל 4 בדצמבר 2008
 משך הקרנה:  96 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט ילדים, סרט קומדיה, סרט הרפתקאות 
 תקציב:  $150,000,000
 הכנסות:  $309,979,994
 הכנסות באתר מוג'ו:   bolt
 פרסים:  פרס ג'נסיס 
 סרט קודם:  לפגוש את הרובינסונים 
 תרגום לעברית:  אולפני אלרום - ישראל אובל
 movies.disney.com/bolt
 דף הסרט ב־IMDb
 
בולט (באנגלית: Bolt) הוא סרט אנימציה ממוחשבת-3D מבית היוצר של אולפני וולט דיסני, שיצא לאקרנים ב-26 בנובמבר 2008. גיבור הסרט הוא כלב בשם בולט.
עלילה

את בולט הגור מאמצת מהמכלאה ילדה בשם פני. שנים לאחר מכן פני ובולט מככבים בסדרת פעולה המופקת ללא ידיעתו של בולט. מפיקי הסדרה מסתירים מהכלב את המצלמות ואת האולפן ויוצרים בו את האשליה שבכוחו לבצע פעולות של גיבור על ושבעזרתן הוא מציל את פני מאויביה.
בולט נקלע בטעות למשאית שיוצאת מאולפן הצילום ופוגש לבדו את העולם האמיתי. בדרכו חזרה לפני, נעזר בולט בחתולה בעלת חוכמת רחוב בשם מיטנס, המתגלה כנושאת את זיכרון בעליה האנושיים שנטשו אותה בעת שעברו דירה, ובאוגר בשם קנגו המעריץ את דמותו הטלוויזיונית של בולט.
העלילה סובבת את מפגשו של בולט עם המציאות, על הסכנות האמיתיות שבה ועל הטוב שהיא מציעה, ועם ההכרה באי קיומם של כוחותיו המיוחדים. במקביל עוסקת העלילה באובדן שחשה פני על כלבה שנעלם ובדרישות של תעשיית הבידור (מפיקי הסדרה וסוכנהּ) להמשיך ולשחק בסדרה עם כלב אחר כאילו לא קרה דבר.
בסוף מסעו של בולט, הוא מוצא את פני ומכיר באהבתה כאמיתית בזכות התערבותה של מיטנס.
דמויות

בולט: כלב רועה גרמני לבן, בולט הוא שחקן בסדרת טלוויזיה ששמה "בולט הגיבור". בכל פרק, הוא מציל את בעליו, פני, מהנבל ד"ר קליקו. בולט לא מכיר את העולם החיצוני מחוץ לסט הטלוויזיה בו הוא חי. הוא חושב שיש לו כוחות על ושפני נמצאת בסכנה ממשית. בסרט, הוא בטעות מגיע לניו יורק ומגלה את העולם החיצוני. הוא מתיידד שם עם אוגר ששמו קנגו, וחתולה ששמה מיטנס.
פני: ילדה. פני היא בעליו האמיתיים של בולט ושחקנית בתוכנית הטלוויזיה "בולט הגיבור". היא אוהבת את בולט, והוא מציל אותה כאשר האולם נשרף.
מיטנס: חתולת רחוב. בולט הכריח את מיטנס בכוח לעזור לו במסע לשוב לביתו ולפני. במסע בולט קשר את עצמו למיטנס.
קנגו: אוגר ומעריץ מושבע של בולט. קנגו צופה בתוכנית של בולט, וכאשר פוגש אותו, מצטרף לעזור לו להגיע לביתו. קנגו נמצא בתוך כדור שקוף במהלך כל הסרט מלבד הפעם שבה הוא פותח את הכלוב של בולט במשאית פיקוח בעלי חיים. במקור נקרא ריינו.
ד"ר קליקו: בעל עין ירוקה. הנבל בתוכנית "בולט הגיבור". בכל פרק הוא חוטף את פני, ובולט מציל אותה.
דיבוב

| מדבב/ת באנגלית | מדבב/ת בעברית | דמות |
| --- | --- | --- |
| ג'ון טרבולטה | ליאור אשכנזי | בולט (כלב רועים גרמני לבן) |
| מיילי סיירוס | לני כהן | פני |
| סוזי אסמן | אורנה בנאי | מיטנס (חתולה) |
| מארק ולטון | שמחה ברבירו | קנגו (אוגר) |
| מלקולם מקדואל | יגאל שדה | דוקטור קאליקו |
| רנדי סאוואג' |  | הבריון |
| דידריץ' באדר | אוהד שחר | החתול המנוסה |
| ניק סוורדסון | אורי אומנותי | בלייק |
| גרג גרמן | גלעד קלטר | הסוכן |
| ג'יימס ליפטון | יחזקאל לזרוב | הבמאי |
| קארי ואלגרן | שירי גדני | מינדי |
| גריי דליסל | חגית דסברג | אמא של פני |
| קלואי גרייס מורץ | ג'וי וינו אלעד | פני הצעירה |
| רון מוס | אוהד שחר | ד"ר פורסטר |
מוזיקה

את הפסקול ל"בולט" הלחין ג'ון פאוול. בפסקול נכללו נעימות הסרט ושני שירים מקוריים - "I Thought I Lost You" מאת כוכבי הסרט מיילי סיירוס וג'ון טרבולטה (השיר גם היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לשיר המקורי הטוב ביותר בשנת 2009) וכן "Barking at the Moon" מאת ג'ני לואיס. הפסקול יצא לאור ב-18 בנובמבר 2008.
בית חולים הידידות החמרית-הסובייטית

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מאפייני הארגון
 סוג:  בית חולים כללי
 בעלים:  משרד הבריאות הקמבודי
 היסטוריה
 תאריך ייסוד:  1960
 שירותים
 מיטות:  500
 khmersoviethospital.org.kh
 גאוגרפיה
 מיקום:  פנום פן
 קואורדינטות:  11°32′41″N 104°54′14″E﻿ / ﻿11.544837°N 104.904022°E﻿ / 11.544837; 104.904022
  (למפת קמבודיה מוגדלת) פנום פן סריי סיסופון באטאמבאנג סיאם ריפ קמפונג צ'אם סיהאנוקוויל קמפוט קמפונג צ'נאנג וייטנאם לאוס תאילנד מפרץ תאילנד  מפרץ טונקין בית חולים הידידות החמרית-הסובייטית(למפת קמבודיה רגילה) פנום פן סריי סיסופון באטאמבאנג סיאם ריפ קמפונג צ'אם סיהאנוקוויל קמפוט קמפונג צ'נאנג וייטנאם לאוס תאילנד מפרץ תאילנד  מפרץ טונקין בית חולים הידידות החמרית-הסובייטית
 
בית חולים הידידות החמרית-הסובייטית הוא בית חולים בפנום פן, בירת קמבודיה. בית החולים נבנה במתנה על ידי ברית המועצות לממלכת קמבודיה. הוא החל לפעול במאי 1960. בית החולים נמצא תחת ניהולו של משרד הבריאות הקמבודי. כיום בית החולים הוא המרכז הרפואי הגדול במדינה אשר עוסק בין היתר בהכשרת צוות רפואי.
היסטוריה

בקיץ 1956 שליטה של קמבודיה, נורודום סיהאנוק, מלך קמבודיה היה בביקור רשמי בברית המועצות. במפגש בין שליט קמבודיה לבין ממשלת ברית המועצות הוצע כי ברית המועצות תבנה ותצייד את בית החולים. בבנייה הועסקו מומחים מברית המועצות וקמבודיה. ייצור והרכבת המכשור הרפואי של בית החולים נעשתה במפעלים במוסקבה.
טקס פתיחת בית החולים התקיים ב-29 באוגוסט 1960, בטקס זה העניק שליט קמבודיה אותות הוקרה לבוני בית החולים. לאחר עלייתם לשלטון של החמרים האדומים ב-1975 שמו של בית החולים שונה ל"בית חולים 17 באפריל", תאריך המהפכה בקמבודיה. לאחר 1979 לבית החולים הוחזר שמו הקודם. ב-1993 שמו של בית החולים שונה שוב, הפעם הוא נקרא על שמו של נורדום סינאהוק. ב-2005 לבית החולים הוחזר, שוב פעם, שמו המקורי.
בית מחסה לחיות בית

חתול בבית מחסה לחיות בית
כלב בבית מחסה בחיפה
בית מחסה לחיות בית הוא מתקן שנועד להחזקת חיות בית משוטטות, אבודות או נטושות, בעיקר כלבים וחתולים. מטרת בית מחסה לחיות בית מודרני הוא לספק סביבה בטוחה ומטפלת שבה ניתן להחזיק בחיה עד השבתה לבעליה, אימוצה בבית חדש, או העברתה לטיפול אחד מארגוני בעלי החיים. בבתי מחסה מתקדמים נערכות בדיקות אופי לבעלי החיים הנמצאים בו, כדי להגדיר את הסביבה המתאימה לחיה בטרם תימסר לאימוץ.
בחלק מבתי מחסה נערכות המתות חסד לחיות אשר לא נמצא להן סידור אחר בתוך פרק זמן קבוע, בבתי מחסה אחרים מתבצעות המתות חסד אך ורק במקרים שבהם החיה נמצאת במצוקה עקב גיל או מחלה.
במדינת ישראל, רוב המחלקות לשירותים וטרינריים ברשויות המקומיות מפעילות בתי מחסה לחיות בית בהם מוחזקות חיות בית שנמצאו משוטטות ללא השגחה בשטח המוניציפלי.
ראו גם

עמותות צער בעלי חיים
תנו לחיות לחיות
אנדרה וסי

| --- | --- |

 לידה:  19 באוקטובר 1916 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  9 ביולי 1987 (בגיל 70) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 שפות היצירה:  הונגרית 
 פרסים והוקרה:  פרס קושוט (1978)  פרס אטילה יוז'ף (1955)  פרס SZOT (1970)  פרס אטילה יוז'ף (1950)  פרס אטילה יוז'ף (1965) 
 
אנדרה וסי לוח זיכרון על ביתו
אנדרה וסי (בהונגרית: Vészi Endre;19 באוקטובר 1916 –  9 ביולי 1987) היה משורר, וסופר ומחזאי יהודי-הונגרי, ניצול שואה, זוכה בפרס קושוט ופרס אטילה יוז'ף.
ביוגרפיה

וסי נולד בבודפשט למשפחה יהודית, אביו היה יצרן סבון. לאחר שסיים את לימודיו בבית ספר היסודי (חטיבת ביניים), למד את אומנות החריטה. הוא עבד בפירמת גדולדיגר (Geduldiger) בשנים 1932–1938. משנת 1934 הופיעו שיריו בעיתונים ובכתבי עת שונים: נפסבה, ניוגט, ספ סו (Szép Szó) שפירושו "מילה יפה", פשטי נפלו, ועוד. כרך השירה הראשון שלו ראה אור בשנת 1935. ומשנת 1937 גם מאמריו הציבוריים ודיווחיו הסוציוגרפיים הופיעו בעיתונים. הרומן הראשון שלו, "שוחררת", זכה בפרס קלמן מיקסאט של הוצאת הספרים פנתיאון (Pantheon) בשנת 1937. בשנת 1942 כיהודי נשלח לשרות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) ולאחר מכן כאסיר במחנות ריכוז. הוא שרד את מלחמת העולם השנייה ואת השואה ושב לביתו בשנת 1945. באותה השנה הפך לכתב של העיתון נפסבה עד שנת 1951. משנת 1948 הופיעו ברציפות יצירותיו השונות: כרכי שירה ופרוזה תסכיתי רדיו, מחזות, סרטים, משחקי טלוויזיה.
בשנת 1950 נשא לאישה את מרגיט דלבולה. הוא היה מזכיר התאחדות הסופרים ההונגרית משנת 1955 עד 1956. הוא התפטר בשנת 1956.
וסי נפטר ב-1987 בבודפשט.
עבודותיו > שירים

Végy Oltalmadba (1935)
Ünneprontó (1936)
A fekete rév (1944)
Boldog grafikon (1949)
Csillagtérkép (1956)
Fohász szigorúságért (1961)
Arckép ezer tükörben (1964)
A varázsló kalapjában (1967)
Visszapillantás a jelenbe (1969)
Jövő teleim emléke (1972)
A teljesség igézetében (1974)
Titokzatos párhuzamok (1977)
Farsangi király (1979)
Értünk is fussatok paripák (1981)
Folytatólagos vallomás (1981)
Hattyú az udvar fölött (1983)
Hány perc a nyár? (1986)
Az ittmaradó város (1989)
A magyar költészet kincsestára válogatott versei (1998)
קח תחת חסותך (1935)
משחית חג (1936)
הנמל השחור (1944)
גרף שמח (1949)
מפת הכוכבים (1956)
תפילה לקפדנות מחמירה (1961)
דיוקן באלף מראות (1964)
במגבעת הקוסם (1967)
במבט לאחור על ההווה (1969)
זיכרון העתיד של החורפים שלי (1972)
בקסם השלמות (1974)
מקבילים מסתורים (1977)
מלך הקרנבל (1979)
רוצו סוסים גם עבורנו (1981)
הודאה מתמשכת (1981)
ברבור מעל החצר (1983)
כמה דקות הוא הקיץ? (1986)
העיר שנותרה (1989)
אוצר השירה ההונגרית, שירים נבחרים מאת (1998)
עבודותיו > פּרוזה

Felszabadultál (1937)
Gyerekkel a karján (1938)
Elsüllyedt Budapest (1946)
Muszka Pista (1946)
Egy lopott ló története (1946)
Mire tavasz lesz (1947)
A két vöröshajú (1948)
Lakoma hajnalban (1960)
Darazsak támadása (1964)
Aranyszoba (1966)
Vendég az esküvőn (1968)
Kőzene (1969)
A hosszú előszoba (1970)
A túsz zavarbaejtő halála (1972)
Tériszony (1973)
Ember és árnyék (1975)
Bukósisak (1973)
Inkognitóban Budapesten (1976)
Nyitott ház (1977)
Angi Vera (1977)
Angi Vera és a többiek (1979)
A tranzitutas (1979)
Estély az Izabellán (1980)
A messziről jött ember (1982)
Tűréshatár (1982)
Ember a retikülben (1984)
A gyökérember és a sziréntulajdonos (1984)
Kéz a levegőben (1985)
Le az öregekkel (1985)
Árvai bolyongásai (1987)
Forró drót (1989)
Az ezüst kehely (1995)
שוחררת (1937)
עם ילד בזרועותיו (1938)
בודפשט שקעה (1946)
מוסקה פישטה (1946)
סיפורו של סוס גנוב (1946)
עד האביב (1947)
שני הג'ינג'ים (1948)
משתה עם שחר (1960)
התקפת הצרעות (1964)
חדר הזהב (1966)
אורח בחתונה (1968)
מוזיקת אבן (1969)
ההול הארוך (1970)
מותו המביך של בן ערובה (1972)
פחד מרחב (1973)
אדם וצל (1975)
קסדה (1973)
בסתר בבודפשט (1976)
בית פתוח (1977)
אנגי ורה (1977)
אנגי ורה ואחרים (1979)
הנוסע במעבר (1979)
נשף על האיזבלה (1980)
האדם שבא מרחוק (1982)
גבול הסובלנות (1982)
אדם בארנק (1984)
איש השורש ובעלי הסירנה (1984)
יד באוויר (1985)
הלאה עם הקשישים (1985)
נדודים יתומים (1987)
חוט חם (1989)
גביע הכסף (1995)