stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הלמוט הסה
ביוגרפיה

הסה נולד בעיר קאסל, מחוז הסן-נסאו שבגרמניה.  אביו היה השופט פול ריינהרד הסה (12 באפריל 1868 - 1 ביוני 1940  ) ואמו הייתה מרגרתה לואיז אדולפין קוונטין (נולדה ב-5 ביולי 1872 במילווקי ).
במלחמת העולם הראשונה שירת הסה בצי הגרמני הקיסרי, ואחריה למד באוניברסיטת גטינגן. לאחר מכן למד באוניברסיטת מרבורג. בעבודת הדוקטורט שלו מ-1921, בהנחיית קורט הנזל, הוא הוכיח את משפט הסה-מינקובסקי, כפי שהוא נקרא כיום, על תבניות ריבועיות מעל שדות מספרים. לאחר מכן הוא התקבל למשרות באוניברסיטאות קיל, האלה ומרבורג. הוא היה מחליפו של הרמן וייל בגטינגן ב-1934.
הסה הוזמן לשאת דברים בקונגרס הבינלאומי של המתמטיקאים (ICM) בשנת 1932 בציריך ודובר המליאה של הקונגרס שהתקיים בשנת 1936 באוסלו .
בשנת 1933 חתם הסה על "נדר הנאמנות של הפרופסורים של האוניברסיטאות ובתי ספר התיכוניים בגרמניה לאדולף היטלר ולמדינה הנציונל-סוציאליסטית". (בגרמנית: "Bekenntnis der Professoren an den deutschen Universitäten und Hochschulen zu Adolf Hitler und dem nationalsozialistischen Staat").
ב-1937 ביקש הסה חברות במפלגה הנאצית, אך הבקשה נדחתה לכאורה בשל מוצאו היהודי המרוחק.  לאחר המלחמה חזר הסה לזמן קצר לגטינגן ב-1945, אך הודר על ידי השלטונות הבריטיים. לאחר מינויים קצרים בברלין, מ-1948 ואילך הוא הצטרף כפרופסור באוניברסיטת המבורג.
הוא שיתף פעולה עם מתמטיקאים רבים, בפרט עם אמי נתר וריכרד בראואר על אלגברות פשוטות, ועם הרולד דבנפורט על סכומי גאוס ( יחסי הסה-דבנפורט), ועם קאהיט ארף על משפט הסה-ארף.
הערות שוליים

↑  גנאלוגיה מתמטית של הלמוט הסה, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
↑  Hellmuth Haße in the Hesse, Germany, Births, 1851-1901; Hessisches Hauptstaatsarchiv; Wiesbaden, Deutschland; Personenstandsregister Geburtenregister; Bestand: 910; Signatur: 910_5132; accessed 31 March 2018 Ancestry.com. Hesse, Germany, Births, 1851-1901. Lehi, UT, USA: Ancestry.com Operations, Inc., 2016.
↑  Paul Reinhard Hasse in the Hesse, Germany, Deaths, 1851-1958, Personenstandsregister Sterberegister; Bestand: 910; Signatur: 5683; Ancestry.com. Hesse, Germany, Deaths, 1851-1958 paid subscription website. Provo, UT, USA: Ancestry.com Operations, Inc., 2016.
↑  1870 U.S. Federal Census: Adolph Quentin, accessed 31 March 2018, paid subscription ancestry.com website.
↑  Harold Edwards, Artikel Helmut Hasse in Dictionary of Scientific Biography
↑  Hasse, H. (1937). "Über die riemannsche Vermutung in Funktionenkörpern". In: Comptes rendus du Congrès international des mathématiciens: Oslo, 1936. Vol. 1. pp. 189–206.
↑  Helmut Hasse und die Familie Mendelssohn, By Peter Roquette. The Nazi mathematician Prof. תבנית:Interlanguage link multi pointed out that Helmut Hasse had a Jewish great grandmother.
| 23 הבעיות של הילברט |
| --- | --- | --- |
דויד הילברט
| בעיות פתורות (פותרים) | השערת הרצף (גדל, כהן) • הבעיה השנייה של הילברט (גדל, גנצן) • השלישית (דן) • השביעית (גלפונד, שניידר) • העשירית • השלוש-עשרה (ארנולד) • הארבע-עשרה (נגטה) • השבע-עשרה (ארטין) • התשע-עשרה (דה ג'יורג'י, נאש) • העשרים • העשרים ואחת • העשרים ושתיים |  |
| בעיות פתורות חלקית (פותרים) | הבעיה הרביעית של הילברט • החמישית (גליסון) • התשיעית (ארטין) • האחת-עשרה (הסה) • החמש-עשרה • השמונה-עשרה |  |
| בעיות פתוחות | הבעיה השישית של הילברט • השמינית • השתים עשרה • השש-עשרה • העשרים ושלוש |  |
בעיות המילניום של מכון קליי • בעיות לנדאו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007590032405171  PLWABN: 9810620214705606  BIBSYS: 90144140  BNE: XX1287853  BnF: cb12334003k (data)  CiNii: DA01278545  dblp: 97/9091  GND: 118708961  ISNI: 0000 0001 0932 1917  LCCN: n50025813  LNB: 000086372  MGP: 34230  NDL: 00549745  NKC: jx20060831005  NLG: 146291  NSK: 000160466  NTA: 067761607  RERO: 02-A003352143  SELIBR: 268516  SNAC: w67h28bq  SUDOC: 032279949  VcBA: 495/129633  VIAF: 108881930   WorldCat (עם VIAF): 108881930
המועצה האימפריאלית (האימפריה העות'מאנית)

.
המועצה האימפריאלית או הדיואן הקיסרי (בטורקית עות'מאנית Dîvân-ı Hümâyûn; בטורקית Divan-ı Hümayun) הייתה מעין ממשלה באימפריה העות'מאנית.
המועצה הוקמה על ידי הסולטאן אורהן הראשון כגוף מייעץ וכללה נציגות של ארבעה גופים:
הווזיר הגדול - ייצג את הווזירים (שרים) שהיו המוציאים לפועל של מדיניות האימפריה.
הבאש דפתרדאר (ראש האוצר האימפריאלי) ונשאנג'י (נושא החותם המלכותי) - אלה עמדו בראש שני אגפי הבירוקרטיה המרכזיים - האוצר והסופרים.
האג'א (מפקד צבא היבשה) והקפודן פאשה (מפקד הצי)
הקאדיעסכרים של רומליה ואנטוליה - שניהם היו אחראים על מערכת החוק, המשפט והדת באימפריה.
המועצה עברה מספר גלגולים במהלך מאות שנות פעילותה. היא הפכה ממועצה מייעצת לסולטאן למועצה שמקבלת החלטות בעצמה. לאחר ימי סולימאן המפואר הסולטאנים הפסיקו להגיע לישיבות המועצה. הוטל על הוזיר הגדול והנשאנג'י לעדכן את הסולטאן לאחר כל ישיבה בהחלטות המרכזיות והוא אישר אותן או ביטל אותן.
על מנת לשמר את מרותו על המועצה הקים הסולטאן וילון סתרים. היושבים במועצה לא ידעו אם הסולטאן יושב מאחורי הווילון ומאזין ולכן ניהלו את הישיבות בהתאם לרוחו.
ערך זה הוא קצרמרבנושא האימפריה העות'מאנית ובנושא פוליטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
המועצה האקדמית של האוניברסיטה העברית בירושלים

יו"ר המועצה האקדמית הראשון פרופסור אלברט איינשטיין ביחד עם יו"ר חבר הנאמנים פרופסור חיים ויצמן
המועצה האקדמית של האוניברסיטה העברית בירושלים, הייתה גוף אשר שכן מחוץ לישראל, וביחד עם חבר הנאמנים של האוניברסיטה, ניהל את המוסד האקדמי הירושלמי הוותיק שנוסד בשנת 1925. סמכותה של המועצה האקדמית הוקנתה לה מכוח חוקה זמנית, שאושרה על ידי חבר הנאמנים בשנת 1926.
המועצה הייתה מורכבת מפרופסורים של האוניברסיטה, וממלומדים אחרים ידועי שם, מרחבי העולם. יושב ראש המועצה האקדמית הראשון היה פרופסור אלברט איינשטיין.
ה'תרמ"ח

ה'תרמ"ח (5,648) ובקיצור תרמ"ח – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-19 בספטמבר 1887, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 5 בספטמבר 1888.
המולד של תשרי חל ביום ראשון, 0 שעות ו-856 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג בחג. איננה מעוברת, ואורכה 353 ימים.
זו שנה שישית לשמיטה, ושנת 5 במחזור העיבור ה-298. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 20 (סימנה כיוז) במחזור השמש ה-202.
שנה זו היא שנת 1,819 לחורבן הבית, ושנת 2,199 לשטרות.
אירועים

י"ט בטבת - מרווין סטון רושם פטנט על קשית השתיה
נולדו

א' בחשוון - יצחק בראלי (איזיק ברודני) - פעיל ציוני, בנקאי, מנהל בנק הפועלים בתל אביב (1928-1956) (נפטר ב-13 באפריל 1956)
כ"ד בטבת - יצחק טבנקין, מנהיג ציוני וחבר הכנסת מטעם מפ"ם ואחדות העבודה (נפטר ה'תשל"א)
כ"ח בשבט - זליג ברודצקי, מתמטיקאי, פעיל ציוני ונשיא האוניברסיטה העברית (נפטר ה'תשי"ד)
ז' באדר - רחל כהן-כגן, פוליטיקאית ישראלית (נפטרה ה'תשמ"ג)
ב' באייר - עמנואל אולסבנגר, משורר, מתרגם, בלשן ופעיל ציוני, יוזם עלייתם של יהודי קוצ'ין (נפטר ה'תשכ"א)
כ"ז באב - יצחק שמי, סופר עברי (נפטר ה'תש"ט)
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג בחג, ובה 353 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "חסרה": שבה חשוון וכסלו בני 29 יום כל אחד
י"ג באדר חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר.
היסטוריה של עם ישראל
הטכנאי הצעיר

| --- | --- |

עטיפת נייר של כל אחד מכרכי הסדרה
 סוגה:  מדע פופולרי
 מו"ל:  הוצאת יבנה
 עורך ראשי:  חיים רוז
 תאריכי הופעה:  1945–1965 (כ־20 שנה)
 שפה:  עברית
 תפוצה:  10 כרכים
 מדינה:  ישראל
 
הטכנאי הצעיר הוא ירחון למדע פופולרי לנוער ולמבוגרים, שיצא לאור בשנות ה-40 ובשנות ה-50 של המאה העשרים. חוברות כתב העת אוגדו והופיעו כסדרת כרכים, 10 במספר.
בכתב העת הופיעו מאמרים אודות מדע וטכנולוגיה, סיפורים, חידות שעשועונים והוראות בנייה למכשירים שונים. כתב העת התאים גם להדיוטות שאינם בקיאים ברזי המדע ולווה בתמונות ותרשימים ייחודיים.
כתב העת הטביע את חותמו על בני הדור שקדם למדינה וגדל בשנים הראשונות לקיומה. הוא היווה השראה למהנדסים, מדענים ואנשי אקדמיה ישראלים שגדלו בשנות ה-50 וה-60.
כיום, מלבד הערך הנוסטלגי, מלמד כתב עת זה על התפתחותם של המדע והטכנולוגיה, החינוך הטכנולוגי ותחביבי הילדות. מה גם שמרבית הערכים עדיין רלוונטיים לשוחרי מדע ודעת.
היסטוריה

"הטכנאי הצעיר" ("הטכנאי הצעיר: טכניקה ומדע לנוער ולעם") החל להופיע כירחון בשנת 1945, על ידי הוצאת יבנה ועורכו היה חיים רוז.
עורכים נוספים היו אינג'ינר י' פיינסוד (כרכים ב' ו-ד'), א' בוכנר (כרך ד'), י' לוינטון (כרך ד') ושמואל שיחור השותף לעריכה.
בין הכותבים היו יוסף שחורי וזאב גלילי.
הכתבות והמדורים התבססו בעיקר על תרגומים מן העיתונות המדעית הלועזית וחלקם חומר מקורי, המבוסס בין השאר על ראיונות שקוימו עם מדענים ישראליים.
המוציאים לאור של כתב העת תכננו אותו מראש כך שהחוברות ייכרכו לספרים. מספור העמודים לא החל בכל חוברת מחדש אלא היה רציף. כך שכאשר כרכו את החוברות הן נראו כספר לכל דבר.
כתב העת הפסיק להופיע באמצע שנות ה-50, והחל להופיע מחדש לתקופה מסוימת בסוף שנות ה-50.
כתב העת החל להופיע כסדרת ספרים בשנת 1951. הספרים זכו להצלחה עצומה ונמכרו שנים רבות אחרי שכתב העת הפסיק להתקיים.
"הטכנאי הצעיר" היה אחד משורה של כתבי עת בנושאי מדע וטכניקה שהופיעו במהלך השנים: "טכניקה ומדע", "טכניקה ומדע לנוער", "מה טוב לדעת" (בעריכת יצחק אבנון), "אלומות", ועוד.
הוצאת יבנה הוציאה לאור גם את ספר המדע הפופולרי "המדע והעולם". בהמשך, בשנות השבעים, הופיעה סידרה של שלושה כרכים בהוצאת י' מרכוס ושות' של החובב הצעיר הדנה בתחביב חובבי הרדיו.
מדורים קבועים

מאמרים מדעיים
מאמרים להסברתם של תופעות פיזיקליות, ביולוגיות ואנתרופולוגיות. בכרכים הראשונים התמקדו המאמרים בתחומי הטכנולוגיה, פיזיקה קלאסית ופיזיקה מודרנית. עם התפתחות כתב העת הובאו מאמרים מדעיים נרחבים יותר ויותר, במגוון נושאים כמדעי החיים, פסיכולוגיה ותולדות התרבות האנושית ולא רק בנושאי פיזיקה וטכנולוגיה.
בין המאמרים היו סקירות על : "הזוהר הצפוני", "נזילות עילאית", "גרעין האטום", "השכל- באדם ובחיה", שבט הזולו "בעלי חיים שוכני תהום", "שיטות חדשות בשידור גלי רדיו", "מאגר מים של הגמל" ועוד.
סדרות מאמרים
מאמרים המסבירים בהרחבה את עקרונות פעולתם של מכשירים והיסטוריה שלהם. חלקי המאמרים המופעים כפרקים-בהמשכים לאורך כל הכרך.
סדרות לדוגמה היו:
"כנפי הפלא"- תולדות התעופה, "המכונית לשרותינו", "המתכות בשירות האדם", "עקרונות הטיסה", "תולדות השעון", התפתחות הנשק ביד האדם ועוד. סידרה אחת הוקדשה ללימוד עקרונות הרדיו, "כיצד פועל הרדיו?" והוצגה כסדרת שיחות בין נער לדודו האלקטרונאי. בכרך ו' מוקדשים מאמרים רבים ל-"השנה הגיאופיזית הבינלאומית" 1957-1958.
מדענים וממציאים
סיפורם של הממציאים הגדולים: מארכימדס, ופאראצלסוס ("הכימאי הראשון"), דרך סר הומפרי דייוי, תומאס אדיסון ("הקוסם ממאנלו-פארק"), ניקולא טסלה ("הגאון שבזבז את גאונותו") ועד פרנץ אולנדורף, נילס בוהר וחיים ויצמן.
מחידושי המדע והטכניקה
מבזקי חדשות המדע.
מתוך כתבי עת לפני 50 -100 שנה
פינות המביאות אזכורים לחדשות מדעיות מהעבר הרחוק.
לא יאומן כי יסופר
פינות וחידות ("לא תאמן כי תישאל") המביאות עובדות ונתונים פיזיקליים מפתיעים.
סיפורי מדע ומדע בדיוני
סיפורים כגון: "המדע תוקף עם ליל", "נתן בעולם היחסות" (על תורת היחסות של איינשטיין), "הנערה והאטום" פיק פירס, "אגדה מתקופת האלחימאים", "הוא נפל מן הירח", "אגדת המגנט", "אמצאת הסטטוסקופ"" (מסופר על ידי הממציא גופו, הרופא רנה לאינק), ועוד.
מהתעשייה בארצנו
סיפורם של מפעלים ישראלים בתחילת דרכם, כגון: "'אמרון'-ממקלטים מורכבים למכשירים אלקטרוניים מיוצרים בארץ" (כרך ט'),
בולים במדע
פינה להצגת בולים הקשורים למדע וטכנולוגיה המציגה את הבולים והרקע להוצאתם. לדוגמה: "אנשי מדע בשדה האלקטרו-טכניקה", 10 שנים לתעלת מוסקבה- וולגה, הנפט על גבי בולים
שאלות וחידות
חידות במתמטיקה ופיזיקה, חידות גפרורים ומדור בעיות שחמט וחידות שחמט.
איורים וקריקטורות מדעיות
בכתב העת שולבו איורים וקריקטורות מדעיות וביניהם איורים שונים של מכונת רוב גולדברג, המציגים באופן הומוריסטי מכונות מורכבות הפועלות בשלבים רבים שונים ומשונים, על מנת לבצע פעולה פשוטה.
פרופ' בר-מוחאי
פינה מיוחדת הוקדשה לדמות הבדיונית "פרופ' בר-מוחאי" שחד חידות והסביר את פתרונותיהן.
"פרופ' בר-מוחאי" מסביר במאמריו דברים "פשוטים" שאינם פשוטים כלל כשמתעמקים בהם"
בנה במו ידיך

חלק חשוב בטכנאי הצעיר היו תוכניות הבנייה שהופיעו במדור. במדור הוצגו הוראות בנייה של מכשירים במגוון תחומים:
הוצגו תוכניות ותדריכים המיישמים תופעות פיזיקליות שונות מתחומי המכניקה, חשמל, אופטיקה וצילום. בין המכשירים המוצאים לבניה אפשר למצוא:
בתחומי החשמל: פנס קסם, סוללה חשמלית ממטבעות, תא פוטו חשמלי, "מכונת חישמול", מנוע חשמלי, אלקטרומגנט, מיקרופון, משדר מורס של כיס, טלפון שדה.
פיזיקה ואופטיקה: שעוני שמש, מצפן סביבוני, טלסקופ, מיקרוסקופ.
מכניקה: בומרנג, מזרק מים אוטומטי זעיר, "פרפר" - טיסן למתחילים, זיקוקית.
בתחום הצילום: פיתוח והדפסת תמונות, "שכלל את צילומך", מצלמה בלי עדשה, "מעגל חדש לנורת ברק", מגדיל צילומים באור מרוכז.
הוצגו תוכניות לבניית מכשירי אלקטרוניקה שונים. רבים מהערכים נכתבו על ידי יוסף שחורי.
מרבית התוכניות וההדרכות מתייחסות לבניית גרסאות שונות של מקלטי רדיו. פרקי מדור האלקטרוניקה מאפיינים את התפתחות הענף עם השנים והמעבר משימוש בשפופרות רדיו לטרנזיסטורים.
אחת התוכניות הייתה של בניית רדיו גביש (כרך א'). רדיו גביש היה מכשיר פשוט ביותר, שניתן היה להרכיבו באמצעים זולים שידו של כל ילד יכלה להשיג מכסף הכיס שלו. הרדיו הזה פעל ללא מקור כוח חשמלי וללא סוללות יקרות. לילדים בוגרים יותר בעלי אמצעים הציעה החוברת תוכניות מתקדמות יותר כמו בניית מקלט רדיו הפועל על מנורה אחת, שתיים או שלוש.
בין המכשירים היו: מקלטי רדיו שונים עם מנורות וטרנזיסטורים, מקלט רדיו גביש, טלגרף מורס, דטקטור גבישי, זמזם חשמלי, משדרי רדיו לחובבים, מגברי טרנזיסטורים, בודק קבלים, ספק כוח למכשירי טרנזיסטורים, בודק זרם שימושי, מכשיר לגילוי שקרים, מגרש חיות אלקטרוני, מחשב אלקטרוני, ועוד. סידרה בהמשכים הוקדשה למכשירי קשר ובנייתם (סדרה בהמשכים),
הוצגו תוכניות לבניית מוצרי עץ פשוטים. רבים מהערכים אלו נכתבו על ידי שושנה שחורי, לדוגמה: מכונה לחיתוך ספרים, סירת מצילים, חנוכייה, קופסה מתקפלת, מנורת תורן, המשרטט המכני, פרספקטוגרף (מכשיר להעתקת ציורים), תא להגדלת צילומים, מנורה מתקפלת, חידת טבעות סינית, מדפים, רהיטים ועוד.
הצגת תדריכים לניסויי כימיה פשוטים, כגון: ניסיונות בעופרת, ניסויים במלחי עופרת, ערפל מלאכותי, יצירת צבעים, אורות צבעוניים וחומרי נפץ, ניסויים אלקטרוכימיים, ממסים להרחקת כתמים, דיו סתרים ועוד.
תעתועים ותרמיות בשם המדע

סדרת מאמרים "תעתועים ותרמיות בשם המדע" מאת מרטין גרדנר סיפרה את סיפורן של תאוריות והמצאות מדעיות מופרכות. הפרקים עובדו ותורגמו לעברית מספרו Fads and Fallacies in the Name of Science
.
הסדרה:
באה לא רק לשעשע את הקורא בספורים מבדחים, אלא להזהיר מלהילכד בפח שטומנים לו כמה וכמה "בני סמכא"
בין המאמרים היו:
"עולם שטוח וחלול", "מלומד ישראלי מסעיר את עולם המדע", "כוכב שביט של ווילאם ויסטון", "בוז לאיינשטיין", "תורת החורבן" של דונאלי, תורת הירחים של הארביגר ובאלאמי, הפורטאנים, הליסאנקואיזם (תורת האבולוציה בשבי הקומוניזם), "המסך הגראוויטאציוני" של סאר רוג'ר באבסון, וילאם לאוסון - "אבי הלאוסונומיה" (תאוריות השוללות את מושג ה"אנרגיה"), "גלגולה הראשון" של בריידי מארפי (תרמית היפנוט), "אטלנטיס וולמוריה", "דיאנאטיקה" ("מדע" לטיפול במחלות נפש), "רופאי הפלא" (הרבמטיזם של מרת סמית, הומאופתיה, הנטורופאתיה, אירידיאגונוזיס ו"תורת האזורים", החיידקים בנהר גנגס).
טריוויה

בספר הנוסטלגי "איפה היינו ומה עשינו" של אמנון דנקנר ודוד טרטקובר, בערך "הטכנאי הצעיר" נכתב:
"חוברת לילדים ששיחקו במכאנו. מי שקרא אותו ידע בדיוק איך פועל פריג'ידר, איך נוסעת מכונית ואיך מרכיבים רדיו גביש"
הערות שוליים

↑
"ההיגיון בשיגעון"- הטור המקוון של זאב גלילי: "איך בנינו רדיו גביש והרכבנו סוללה חשמלית"
↑  "המדע והעולם: פלאי העולם ומסתריו, לנוער ולעם", בעריכת א. אופז, מהדורה שישית, תשכ"ז, 1964
↑  1957 Fads and Fallacies in the Name of Science Dover; ISBN 0-486-20394-8 (expansion of In the Name of Science)
עטיפת החוברת הראשונה 1945
כריכה קשה
המאגוצ'י אוסאצ'י

זהו שם יפני; שם המשפחה הוא .
המאגוצ'י אוסאצ'י (ביפנית: 濱口 雄幸;‏ 1 באפריל 1870 - 26 באוגוסט 1931) היה פוליטיקאי יפני וראש ממשלת יפן ה-27.
ראשית חייו

אינוקאי נולד בעיר קוצ'י שבמחוז קוצ'י, באי שיקוקו, בנו של פקיד ממשלתי במשרד היערנות. הוא סיים את לימודי המשפטים שלו באוניברסיטת טוקיו, ופתח בקריירה בירוקרטית במשרד האוצר. הוא התמנה למנהל האגף למונופול במשרד ב-1907, לסגן השר לתקשורת ב-1912 ולסגן שר האוצר ב-1914.
קריירה פוליטית

המאגוצ'י נבחר לבית הנבחרים של יפן ב-1915, כחבר מפלגת קנסייקאי. הוא כיהן בתפקיד שר האוצר בכהונותיו הראשונה והשנייה של קאטו טקאקי, ובתפקיד שר הפנים בממשלתו של ואקצוקי רייג'ירו.
המאגוצ'י הפך לנשיא מפלגת ריקן מינסייטו, לאחר שקנסייקאי התאחדה עם מפלגת סייו הונטו ב-1927.
ראש הממשלה

לאחר התמוטטות ממשלתו של טנאקה גיאיצ'י ב-1929, החליפו המאגוצ'י בראשות הממשלה, והרכיב ממשלה שכלל בעיקר חברי מפלגת מינסייטו.
דעת הקהל הייתה בעד המאגוצ'י, ובראשית כהונתו הצליח לעמוד בפני הממסד הצבאי היפני, שבאותן שנים צבר כוח רב. עם זאת, הסכמתו לאמנת לונדון ב-1930, שהגבילה את מרוץ החימוש בין המעצמות, והותירה את יפן בעמדת נחיתות לעומת ארצות הברית ובריטניה, עוררה עליו גל ביקורת מצד חוגים שמרנים וגורמים צבאיים, שטענו שהוא מזלזל בביטחון המדינה. ביקורת זו גררה התעוררות לאומנית בקרב הציבור היפני, שהובילה בסופו של דבר להתפרקות ממשלתו.
במסגרת כהונתו ניסה המאגוצ'י לחזק את כלכלת יפן על ידי קיצוץ ההוצאות הממשלתיות. הוא הצמיד את הין לתקן הזהב ע מנת לעודד יצוא, אך הצעד התברר כטעות שרק החריפה את המצב הכלכלי במדינה, שהיה רעוע כתוצאה מהשפעות השפל הגדול. כישלונו הכלכלי של המאגוצ'י פעל לטובת מתנגדיו מהימין.
המאגוצ'י נפל קורבן להתנקשות בידי פעיל אולטרה-לאומני בתחנת הרכבת התחתית של טוקיו ב-14 בנובמבר 1930 (במקום בו נרצח ראש הממשלה הארה טקאשי תשע שנים לפני כן.) המאגוצ'י שרד את ניסיון ההתנקשות, אך פציעתו הרחיקה אותו מהחיים הפוליטיים למשך מספר חודשים. הוא חזר, ואף ניצח בבחירות הכלליות ב-1931, אך התפטר חודש לאחר כניסתו לתפקיד לטובת ואקצוקי. מספר חודשים לאחר מכן נפטר המאגוצ'י.
לקריאה נוספת

Bix, Herbert P. Hirohito and the Making of Modern Japan, Harper Collins, 2000. ISBN 9780060193140.
ניסיון התנקשות במאגוצ'י אוסאצ'י בתוך תחנת טוקיו, 14 בנובמבר 1930
המוזיאון המצרי

ערך זה עוסק במוזיאון בקהיר. אם התכוונתם למוזיאון אחר לעתיקות מצרים העתיקה, ראו .
| --- | --- |

מבנה המוזיאון, 2008
 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון היסטורי
 כתובת:  כיכר א-תחריר 
 מיקום:  קהיר 
 מדינה:  מצרים 
 בעלים:  ממשלת מצרים
 מייסדים:  אוגוסט מארייט 
 מפעיל:  המועצה העליונה לעתיקות של מצרים 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1835
 תאריך פתיחה רשמי:  1902 
 קואורדינטות:  30°02′52″N 31°14′00″E﻿ / ﻿30.047778°N 31.233333°E﻿ / 30.047778; 31.233333
 אתר רשמי של המוזיאון
  (למפת קהיר מוגדלת) המוזיאון המצרי(למפת קהיר רגילה) המוזיאון המצרי(למפת מצרים רגילה) קהיר אלכסנדריה אל-עריש אסואן אסמאעיליה לוקסור שארם א-שייח'  סואץ סיווה ישראל ירדן סודאן ערב הסעודית  ל ו ב  הים התיכון הים האדוםהמוזיאון המצרי(למפת מצרים מוגדלת) קהיר אלכסנדריה אל-עריש אסואן אסמאעיליה לוקסור שארם א-שייח'  סואץ סיווה ישראל ירדן סודאן ערב הסעודית  ל ו ב  הים התיכון הים האדוםהמוזיאון המצרי
 
האולם הראשי
המוזיאון המצרי (בערבית: المتحف المصري) נמצא בקהיר, בירת מצרים, ובו נמצא אוסף הפריטים הגדול ביותר ממצרים העתיקה (כ-120,000). חלק מן הפריטים מוצגים במוזיאון ושאר הפריטים נמצאים במחסנים.
היסטוריה

ממשלת מצרים הקימה את המוזיאון ב-1835, סמוך לגני אסבקיה. המוזיאון שכן במבנה ישן של מסגד. ביוזמתו של הארכאולוג הצרפתי אוגוסט מארייט נבנה מבנה חדש, והמוזיאון עבר לבולאק ב-1858 מכיוון שהמבנה הראשון היה קטן מדי להכיל את כל הפריטים. לאחר מכן, הדוכס מקסימיליאן מאוסטריה שכר אדריכל צרפתי על-מנת שיתכנן מוזיאון גדול לכל העתיקות. המבנה נבנה על גדות נהר הנילוס. ב-1878, המבנה ספג נזק רב לאחר שהנילוס עלה על גדותיו. לכן הועברו שוב הפריטים ליד גיזה. הפריטים נשארו שם עד 1902, ואז הועברו על ידי מנהל מחלקת העתיקות גסטון מספרו למבנה הנוכחי בכיכר א-תחריר.
עיצובו של המוזיאון מיושן, והפריטים הרבים אינם מוצגים בסדר המתאים למוזיאון בקנה מידה שכזה. כמו כן הוא איננו ממוזג. בשל כך החלה ממשלת מצרים בבניית מוזיאון חלופי בשם "המוזיאון המצרי הגדול" (Grand Egyptian Museum) העתיד להיפתח בשנת 2023 בגיזה, בהשקעה של כ-550 מיליון דולר.
במהלך ההפגנות במצרים עמדו לפני המוזיאון מפגינים בשרשרת אנושית והגנו עליו מביזה, חדרו למוזיאון בוזזים שהחריבו שתי מומיות עתיקות.
עיצוב הפנים

במוזיאון שתי קומות עיקריות: קומת הקרקע והקומה הראשונה.
בקומת הקרקע מוצג אוסף גדול של פפירוסים ומטבעות מהעולם העתיק. רוב הפפירוסים הם קטנים, בגלל בלייתם הטבעית במהלך 2,000 השנים ויותר שחלפו מאז כתיבתם. על הפפירוסים נמצאו כתובות במגוון שפות: יוונית, לטינית, ערבית וכתב חרטומים (הכתב המצרי העתיק). המטבעות עשויים מזהב, כסף וברונזה. המטבעות שנמצאו הם מהתקופות המצריות העתיקות, הרומיות העתיקות, היווניות העתיקות ומהתקופה המוסלמית. המטבעות עזרו לחוקרים לחקור את המסחר במצרים העתיקה. בקומה זו נמצאים מוצגים מתקופת הממלכה החדשה, בין השנים 1550 לפנה"ס ל-1070 לפנה"ס. הממצאים כוללים פסלים, שולחנות וסרקופגים.
בקומה הראשונה מצוי חדר המכיל את האוצרות שנמצאו בקברו של המלך תות אנך אמון, כולל מסכת הזהב המפורסמת שנמצאה מעל גופתו החנוטה. כמו כן בקומה נמצא חדר המומיות המלכותי של המוזיאון, שבשיאו הכיל 27 מומיות מימי הפרעונים. החדר נסגר בהוראת נשיא מצרים אנואר סאדאת ב-1981, ונפתח שוב ב-1985, וכיום הוא מציג 9 מומיות בלבד. הכניסה אליו דורשת תשלום נוסף ומרבית המומיות שהיו בו הועברו למוזיאון הלאומי לתרבות מצרית.
הערות שוליים

↑  סוכנויות הידיעות, קהיר: אזרחים הגנו על המוזיאון הלאומי מבוזזים, באתר ynet, 29 בינואר 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265156405171  PLWABN: 9810647029805606  BIBSYS: 3074114  BNE: XX106555  BnF: cb11877478v (data)  CiNii: DA02196468  GND: 2019134-0  ISNI: 0000 0001 2106 4802  KulturNav: d78210a0-b886-449e-8605-2189c120ac9f  LCCN: n50059667  LNB: 000211581  MusicBrainz: b2de83e2-814d-49c8-8bb3-3949ebfa8a77  NKC: olak2005225640  NLA: 36552706  NLG: 262936  NSK: 000252971  RERO: 02-A000184409  SELIBR: 108260  SUDOC: 026547872  ULAN: 500284802  VcBA: 494/4215  VIAF: 123996097   WorldCat (עם VIAF): 123996097
המכללה החברתית-כלכלית

סמל המכללה החברתית-כלכלית
המכללה החברתית-כלכלית היא ארגון חברתי ללא מטרות רווח, שנוסד בשנת 2004, העוסק בהקניית ידע בנושאי חברה וכלכלה, במטרה להוות מוקד ידע לשינוי חברתי ולקדם שוויון וצדק חברתי בישראל.
יו"ר הוועד המנהל של המכללה הוא גיא פדה ומנכ"ל המכללה היא יפתח דיין.
מטרות המכללה ואופי פעילותה

מטרת פעילות המכללה היא להקנות ידע בנושאי חברה וכלכלה ולהניע לפעולה קבוצות שונות ברחבי הארץ, במסגרת תוכניות לימוד והכשרה בהנחיית אנשי אקדמיה ופעילים חברתיים. פעילות המכללה מבוססת על מודל המשלב בין לימוד, הכשרה ופעולה. המכללה מלמדת באופן נגיש סוגיות חברתיות-כלכליות, ומגבשת, מכשירה ומלווה קבוצות המתארגנות ופועלות למען שינוי חברתי.
המכללה הוקמה בשנת 2004 בעקבות שינויים במדיניות החברתית-כלכלית בישראל, אשר כללו צמצום ההוצאה הממשלתית על חינוך, רווחה ובריאות, עלייה ביוקר המחיה ובשיעורי ההעסקה של עובדי קבלן. מקימי המכללה סברו כי העדר דיון ציבורי בהשלכותיה של מדיניות זו ובחלופות האפשריות לה, מאפשר להציגה לציבור כגזירת גורל ולהמשיך ליישמה ללא מפריע. המכללה הוקמה במטרה לשנות מצב זה באמצעות הפצת ידע לכל קבוצה שמעוניינת ללמוד ולפעול לשינוי.
תוכניות מרכזיות ומרצים

בין המרצים במכללה נמנים אנשי אקדמיה בולטים מתחומי החברה והכלכלה כגון פרופ' יוסי זעירא וד”ר נילי מארק המרצים בה בהתנדבות. זאת, לצד פעילים חברתיים המובילים התארגנויות עובדים, קואופרטיבים והתארגנויות קהילתיות. הקבוצות המרכזיות הלומדות במכללה הם סטודנטים לכלכלה באוניברסיטאות, עובדות סוציאליות במחלקות לשירותים חברתיים ברשויות מקומיות, תלמידי ובוגרי מכינות קדם צבאיות, פעילים מוניציפליים ממגוון יישובים ועוד. במהלך שנות פעילותה למדו במכללה כ-55,000 תלמידים.
בין מקימי המכללה נמנים עו"ד אביב וסרמן, סגן ראש עיריית לוד לשעבר, שי כהן ממייסדי כוח לעובדים ומיכל שוחט, שכיהנה כמנ"כלית הארגון.
המכללה מפעילה מספר תוכניות לימוד והכשרה. אחת הבולטות שבהן היא התוכנית לכלכלנים חברתיים, במסגרתה לומדים סטודנטים לכלכלה נושאים שנעדרים מתוכנית הלימודים. מאז 2008 מלווה המכללה פורומים של סטודנטים לכלכלה באוניברסיטאות. הפורום, הפועל בחיפה ובתל אביב, הצטרף בשנת 2014 ליוזמה בינלאומית של 40 קבוצות סטודנטים ברחבי העולם לשינוי לימודי הכלכלה. תוכנית נוספות הן התוכניות לפעילים מוניציפליים, לזכויות עובדים, להקמת קואופרטיבים, לרווחה ומדיניות חברתית וחברה ותוכנית "כלכלה בגובה העיניים".
פעילות ציבורית

לצד פעילות המתמקדת בקורסים ובהכשרת פעילים לשינוי חברתי, מקיימת המכללה אירועים ציבוריים. ביולי 2010 קיימה המכללה כנס תחת הכותרת "ריכוזיות ההון בישראל והאיום על הדמוקרטיה", אשר עסק בריכוזיות במשק. כמו כן, מאז 2007, מקיימת המכללה פסטיבל לסרטי פועלים בסינמטק חיפה, במסגרתו מוקרנים סרטים העוסקים במציאות החברתית-כלכלית ומתקיימות הרצאות ודיונים. הפסטיבל נערך בכל שנה ב-1 במאי ונמשך כשבוע ימים.
במחאת האוהלים 2011 קיימה המכללה שיעורים וסדנאות. ברחבי המאהלים שהוקמו בארץ. המכללה הייתה שותפה מרכזית בצוות ספיבק-יונה, שייעצה למחאה החברתית. מסקנות הביניים של הוועדה הוצגו לראשונה בכנס שערכה המכללה. בספטמבר 2012 יצא לאור הספר "העסקה פוגענית" בעריכת דניאל מישורי וענת מאור בהוצאת המכללה, המנתח את דפוסי הפגיעה בעובדים בישראל.
אחת מהתוכניות שמפעילה המכללה היא תוכנית הכלכלנים החברתיים, הפועלת באוניברסיטת תל אביב ובמכון ון ליר בירושלים.
פעילות המכללה נתמכת על ידי הקרן החדשה לישראל, קרן רוזה לוקסמבורג, תורמים פרטיים והכנסות עצמיות מתוכניות.
המכללה פרסמה שיעורים בחברה וכלכלה באתר ynet ופינה קבועה ברשת ב' המבארת מושגים כלכליים. מרציה ומומחיה מפרסמים באופן קבוע מאמרי דעה בעיתונות, מתראיינים בתקשורת בסוגיות שעל סדר היום ומשתתפים בפאנלים ובאירועים ציבוריים.
הערות שוליים

↑  יולי חרומצ'נקו, בין התלמידים: פרופסור ממכון ויצמן ועובדת ניקיון, באתר הארץ, 2 במרץ 2005
↑  אתר פורום סטודנטים לכלכלה באוניברסיטת חיפה
↑   חגי עמית, "איך כלכלנים מסיימים תואר בלי שנגעו באף דילמה חברתית?", באתר TheMarker‏, 9 במאי 2014
↑  אמיר בוגן, יאללה הפועל: המשבר הכלכלי בראי הקולנוע, באתר ynet, 26 באפריל 2011
↑  נדיר צור, רווחה לכל או עוד רווחים לבעלי הון, באתר רשת ב', 26 ביולי 2011
↑  תני גולדשטיין, מומחי המחאה ממליצים: עבודה, חינוך ובריאות, באתר ynet, 14 בספטמבר 2011
↑  הספר "העסקה פוגענית" בגרסה אלקטרונית, אתר המכללה החברתית-כלכלית.(הקישור אינו פעיל, 29.04.2018)
פרופ' יוסי יונה מרצה מטעם המכללה בשדרות רוטשילד במהלך המחאה החברתית בישראל 2011
שלי יחימוביץ' וגלעד ארדן באירוע פתיחת סמסטר של המכללה