stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חן הרצוג
פעילותו, עמדותיו ומחקריו

הרצוג ייעץ לאל על, אותה ליווה במשבר הקורונה;

ייעץ למשרד התקשורת ביחס למתודולוגיה של קביעת המחירים והרפורמה בשוק הסיטונאי,

ייעץ למיזם הסיבים IBC, עבורו כתב תוכנית כלכלית חדשה.

הוא לקח חלק בדיון הציבורי בדבר המיקום המיטבי של שדה התעופה העתידי, בו ייצג את המועצה האזורית עמק יזרעאל

והגיש בנושא דו"ח למשרד האוצר שבו המליץ על הקמת שדה תעופה נוסף בנגב.

הוא מייעץ לחברות במשק האנרגיה ולפורום יצרני החשמל הפרטיים,

עבורם הכין ב-2016 מחקר בנושא "תחזית הביקוש לחשמל 2030-2017".

הוא הכין עבור עובדי סלקום תוכנית כלכלית להבראת החברה, במסגרת המשא ומתן שלהם מול הנהלת החברה.
הרצוג כותב מאז שנת 2015 את דו"ח אובדן המזון הלאומי השנתי עבור לקט ישראל,

הדו"ח לשנת 2019 הוכן עבור המשרד להגנת הסביבה ולקט ישראל.

הדו"ח אומד את העלות הכלכלית למשק הלאומי של המזון האבוד בישראל, את הגורמים לו, את עלותו הכספית והסביבתית והדרכים להצילו.
הוא הכין מחקר בנושא שמצביע על כך שישראל מפגרת ביחס לאירופה במעבר לרכב החשמלי,

הוא הגיש את ממצאיו למשרדי האוצר והאנרגיה. על פי הערכותיו הרווח למשק ממעבר מואץ לרכב חשמלי עשוי להגיע ל-28 מיליארד שקלים עד שנת 2035 אם המדינה תאמץ מדיניות תומכת.
בינואר 2020 הגיש עבור הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים וTheMarker דו"ח בנושא עלות תאונות הדרכים למשק הלאומי.

הוא הגיע למסקנה כי העלות המשקית של תאונות הדרכים בישראל היא כ-17 מיליארד₪ לשנה ו-19% מתוכן קשורות בשימוש בטלפון חכם.
הוא הכין עבור המשרד להגנת הסביבה מסמך בשם "מדיניות ניהול פסולת מסוכנת בישראל".
הרצוג מרבה לעסוק בתכנון לטווח ארוך של משק האנרגיה, הן מבחינת תשתיות, הן מבחינת הצריכה והן מבחינת השימוש באמצעי היצור: חשמל, פחם, גז ואנרגיות מתחדשות.

ב-2015 הכין דו"ח על מגמות בישראל ובעולם בענף האנרגיה.

ובשנת 2020 פרסם דו"ח בנושא תחזית הביקוש לגז טבעי
	
התבטא בנושא הכישלון הממשלתי בעמידת יעדי אנרגיות מתחדשות והצורך בביטול המונופול של הממשלה על אנרגיית השמש.
הרצוג הכין דו"ח בשם "מגמות בכלכלת סביבה 2030".

הוא התבטא בנושא אחריות תאגידית.

הוא הכין דו"ח על ההשפעה כלכלית וחברתית של בנק הפועלים על המשק הישראלי

ודו"ח על תרומתה של חברת כימיקלים לישראל לכלכלה הלאומית.

הוא בדק את הנזק הכלכלי שסופג עולם התרבות בגין הקורונה.
התבטא בנושא התמיכה הממשלתית בחקלאות,

חשיבותה של התעשייה המסורתית,

מדיניות הריבית של בנק ישראל,

עסק בעתיד שוק התקשורת

והכין מחקר בנושא "התחרות בשוק הסלולרי".

פרסם דו"ח על מגמות בענף המזון.
Sunshine

"Sunshine" הוא סינגל של הזמר הבריטי, ליאם פיין, כשיר הנושא של הסרט הבאג של רון. השיר יצא, על ידי 20th Century Studios, קפיטול רקורדס והמפסטון רקורדס, ב-27 באוגוסט 2021.
נכון לדצמבר 2021, הסינגל הושמע למעלה מ-8 מיליון פעמים בספוטיפיי.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ יצא לראשונה בערוץ היוטיוב של ליאם פיין ב-27 באוגוסט 2021. נכון לדצמבר 2021, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-2.9 מיליון פעמים פעמים.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021–2022)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021–2022)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021–2022)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021–2022)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 23 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הדיגיטליים | 80 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד 100 הסינגלים הפיזיים | 6 |  |
|  ונצואלה | רקורד ריפורט | 30 |  |
|  פורטוגל | מצעד הסינגלים הפורטוגזי | 76 |  |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך | פורמט | חברת תקליטים |
| --- | --- | --- | --- |
| עולמי | 27 באוגוסט 2021 | הורדה דיגיטלית, הזרמת מוזיקה | 20th Century Studios, קפיטול רקורדס, המפסטון רקורדס |
הערות שוליים

↑  Sunshine (From the Motion Picture “Ron’s Gone Wrong”), 2021-08-27, ארכיון מ-2021-11-19, נבדק ב-2021-12-02
↑  Liam Payne - Sunshine (From the Motion Picture “Ron’s Gone Wrong”), ארכיון מ-2021-11-23, נבדק ב-2021-12-02
↑  "Official Physical Singles Chart Top 100 - 22 October 2021 - 28 October 2021". Official Charts Company. ארכיון מ-2021-11-23. נבדק ב-23 בנובמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: b696e081-458d-40e7-be25-dd9bf1a29628
בייסליין (סוגה מוזיקלית)

| --- | --- |
 מקורות סגנוניים:  ספיד גראז', גראז' בריטי, איטלו האוס, דיווה האוס, R&B עכשווי
 מקורות תרבותיים:  תחילת העשור הראשון של המאה ה-21, שפילד, יורקשייר ומערב המידלנדס, הממלכה המאוחדת
 כלים:  טרנטייבל, מכונת תופים, סקוונסר, סינתיסייזר, דוגם צלילים, מחשב אישי
 נושאים קרובים
 באונסי טכנו, מוזיקת בס
 
בייסליין (המכונה לפעמים בייסליין האוס, אורגן האוס, נישה, בי-ליין או 4x4) הוא תת-ז'אנר מוזיקלי של גראז' בריטי, שהופיע בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21. מבחינה סגנונית, תת-ז'אנר מוזיקלי זה מורכב ממקצב של ארבע על הרצפה (אנ'), בדרך כלל בסביבות 135–142 פעימות לדקה, עם דגש חזק על צליל בס, באופן דומה לספיד גראז', עם דגימות ווקאליות קצוצות ואסתטיקה של מוזיקת פופ.
הז'אנר בלט במיוחד במועדון הלילה Niche Nightclub בשפילד, שנסגר לאחר פשיטה משטרתית ב-2005.
הערות שוליים

↑  Collins, Hattie (29 בנובמבר 2007). "Deep down and dirty". The Guardian. ארכיון מ-27 באפריל 2014. נבדק ב-16 בדצמבר 2007. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  McDonnell, John (17 באוקטובר 2007). "Bassline house looks to find a niche where grime failed". The Guardian. ארכיון מ-26 בספטמבר 2013. נבדק ב-17 באוקטובר 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
השערות והפרכות

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  קרל פופר
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  פילוסופיה
 נושא:  פילוסופיה של המדע, Popperism 
 הוצאה
 הוצאה בשפת המקור:  הוצאת ראוטלדג'
 תאריך הוצאה:  1963
 
השערות והפרכות הוא ספר שנכתב על ידי הפילוסוף קרל פופר ופורסם לראשונה בשנת 1963 בהוצאת ראוטלדג'. הספר הוא אסופה של הרצאותיו ומאמריו של פופר המסכמים את רעיונותיו על הפילוסופיה של המדע. פופר טוען כי כל התאוריות המדעיות הן על פי טבען השערות ומיסודן עלולות להיות שגויות, ושהפרכתה של תאוריה ישנה הוא ערך עליון בתהליך התגליות המדעיות. ככל שתאוריה חדשה "תשרוד" יותר ניסיונות הפרכה (באמצעות ניסוי, תגלית או תצפית) כך היא תראה כנכונה יותר ולכן, הסיק פופר, קרובה יותר לאמת.
"השערות והפרכות" הוא אחד מהספרים היותר פופולריים של פופר, הידוע לא רק בתאוריות גדילת הידע, אלא גם ביישום אותן התאוריה על פוליטיקה והיסטוריה. ספר זה מראה את הרעיון המרכזי שמנחה את עבודתו של פופר בצורה צלולה ונגישה: לא רק הידע שלנו, אלא גם המטרות והסטנדרטים שלנו, גדלים באמצעות תהליך בלתי נגמר של ניסוי וטעייה. פופר מדגים איך ידע גדל על ידי ניחוש או השערה ופתרון זמני, שחייב להבדק במבחנים קריטיים. למרות שהם יוכלו לשרוד כל מספר של מבחנים אלו, ההשערות שלנו נשארות השערות, הן לעולם לא יוכלו להתבסס כאמת, אם כי הן מתקרבות לאמת.
פופר בספרו מיישם את התאוריה שלו על גדילת הידע על טווח מרתק של בעיות חשובות, כגון תפקידה של מסורת, המקור של השיטה המדעית, קריטריון התיחום בין מדע למטפיזיקה, בעיית גוף-נפש, הדרך בה אנו משתמשים בשפה, איך אנחנו מבינים היסטוריה והסכנות של דעת הקהל. בספרו מדגיש פופר את החשיבות של היכולת שלנו ללמוד מהטעיות שלנו.
יובל ירח

יובל ירח (נולד ב-6 במרץ 1971) הוא סופר ישראלי.
ביוגרפיה ויצירה

יובל ירח נולד בהוד השרון ולמד בתיכון מוסינזון בעירו, במגמת סוציולוגיה.
ירח הוא בוגר אוניברסיטת חיפה במדעי החברה. בשנות התשעים השתתף בקורסים לכתיבה יוצרת בהדרכות א.ב. יהושע ואורציון ברתנא ועבד כטכנאי ומנהל רשתות מחשב בארץ ובאוסטרליה. בשנת 2013, ביצע יובל הסבה להוראה והוא משמש כמורה לאנגלית ותקשוב בבית ספר תיכון בארץ. בשנת 2000 יצא לאור קובץ סיפוריו בשם "החושק", ואליו הצטרפו במהלך השנים ארבעה ספרים נוספים.
תשומת לבם של הקוראים והביקורת הופנתה ליובל ירח לאחר פרסום ספרו "השתיקות": ספר שעוסק בשואה, המסופר על ידי סופר צעיר שלא היה נוכח באירועים, אך למד עליהם מנוכחותן וסיפוריהן של סבתו ואמו. עם כל זאת מתרשמת העורכת והמבקרת מהספר, עלית קארפ, שהוא אבן דרך בכתיבה על השואה, ומעידה על עצמה שמעולם לא קראה תיאורים משכנעים כל כך, חיוניים כל כך של רעב כמו בספרו של יובל ירח על סבתו מניה, ששרדה את מחנה פלאשוב ואת אושוויץ".
חיים באר כותב על יצירתו של ירח: "יובל ירח מצטרף למסורת של סופרים גדולים כמו ברנר, ברדיצ'בסקי וגנסין – סופרים שלוקחים אחריות. הרצון לגעת בכיבשונה של הוויה אנושית ולאומית הוביל אותו למהלך ספרותי נועז, ובעשותו כן הוא מזכיר לנו שספרות היא לא רק בידור ושעשוע של מעבד תמלילים ושהיא יכולה לעלות שוב על דרך שממנה ירדה. בתקופות של דכדוך, הידיעה שבמקום מן המקומות יושב אדם מישראל שכותב כך – זהו דבר המעניק תקווה."
ספריו

החושק, הסיפורים, גוונים, 2000
המילון הערום, אסטרולוג, 2003
השתיקות, זמורה ביתן, 2016
זרעי מלח, זמורה ביתן, 2020
נקודת עיוורון, זמורה ביתן, 2024
הערות שוליים

1 2  יובל ירח, לקסיקון הספרות העברית החדשה
↑   עלית קרפ, "השתיקות": אבן דרך בכתיבה על השואה, באתר הארץ, 13 במרץ 2017
↑  השתיקות, אתר כנרת, זמורה, דביר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007438475005171  BnF: cb170960384 (data)  GND: 1132160073  ISNI: 0000 0000 4946 7956  LCCN: nr2001008884  VIAF: 54074614   WorldCat (עם VIAF): 54074614
ורד כהן ברזילי

| --- | --- |

 לידה:  12 ביולי 1974 (בת 50)
 מדינה:  ישראל ישראל
ורד סוזאן כהן ברזילי (נולדה ב-12 ביולי 1974) היא יזמת חברתית, סופרת, משוררת,עיתונאית, פובליציסטית, ופעילת זכויות האדם. מייסדת ומו"לית של Novel Rights, הוצאה לאור המבוססת על ז'אנר ספרות זכויות האדם. מייסדת מרכז מדיה נשים וממייסדות תא העיתונאיות. כתביה פורסמו במדינות רבות כולל מדינות במזרח התיכון כעיראק, מרוקו ואחרות. היא מרצה בישראל ובעולם בנושאי ספרות זכויות האדם, יזמות, חלל וקידום נשים. נבחרה לאחת מ-80 הפנים של תוכנית המנהיגות (IVLP) של מחלקת המדינה האמריקאית לצד אנואר סאדאת, טוני בלייר, ג'סינדר ארדרן ומרגרט תאצ'ר. הייתה  כתבת הבריאות עם הקמת חדשות 10.
ביוגרפיה

ורד כהן ברזילי נולדה בתל אביב, להורים יוצאי טורקיה ועיראק. אביה, אדוארד, עלה לישראל בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20 יחד עם העלייה הגדולה מעיראק ושימש כחשב ומנהל חשבונות ראשי בין היתר בקונצרן כור. בצה"ל שירתה כרכזת ביטחון שדה-מודיעין ביחידת המחשבים ממר"ם.
פעילות עיתונאית

את הקריירה התקשורתית התחילה כהן ברזילי בשנת 1995 כתחקירנית וצלמת סטיל'ס במערכת "זאפ לראשון" . היא למדה תקשורת בבית הספר "כותרת" לעיתונאות ותקשורת.
בשנים 1995–1997 עבדה ככתבת תרבות ברשת ב' של קול ישראל. היא הפיקה פרויקטים מיוחדים בתחנת 88FM וייסדה פינת ספרות ששודרה בתוכנית "מה יהיה" עם יואב גינאי. לאחר מכן, כהן ברזילי עבדה כרכזת מערכת בתוכנית "ערב חדש" וכמפיקה ראשית בתוכנית "מה בוער" עם רזי ברקאי בגלי צה"ל.
בשנת 2001 מונתה לכתבת משפט ופלילים באתר "וואלה" והייתה מכתבי האינטרנט הראשונים בארץ.
בתחילת 2003 עם הקמת חדשות 10 החלה לעבוד שם ככתבת בריאות. בביקורת טלוויזיה שפורסמה ב-21.3.2003 במדור ערוצים בידיעות אחרונות כתב עליה שי גולדן "שתי תגליות מסתמנות בסגל המוכשר...; ורד כהן, כתבת הבריאות, שכל אייטם קטן שלה הוא בונבון". אירועים מרכזיים שסיקרה ככתבת: משפט מרואן ברגותי, משפט הרצח של אסף שטיירמן, פרשת המעילה של אתי אלון והבנק למסחר, התפרצות נגיף הסארס בעולם. כהן ברזילי מפרסמת טורי דעה בנושאים מגוונים בתקשורת המסורתית והדיגיטלית.
פעילות בנושא זכויות האדם

כתוצאה מדיווח מזירות פיגועים רבות במסגרת עבודתה כעיתונאית, הופיעו אצל ורד תסמיני פוסט טראומה. לאור זאת, היא החליטה לזנוח את עבודתה העיתונאית ובשנת 2009 עברה לעבוד בארגון זכויות האדם הבינלאומי אמנסטי אינטרנשיונל. שם שימשה בין היתר כחברת ועד ב"אמנים למען אמנסטי" הבינלאומי. היא קידמה ספרים העוסקים בזכויות האדם (לפני הפרידה מאת גבריאלה אמברוסיו, כולנו נולדים חופשיים, Freedom, Free ועוד), ועבדה על קמפיינים תרבותיים התומכים בעבודת הארגון לצד U2, יוקו אונו ועוד. היא הפיקה תערוכת איורים מקוריים מבריטניה אשר פורסמו בספר "כולנו נולדים חופשיים". התערוכה הוצגה במשך מספר חודשים במוזיאון גוטמן בתל אביב. יזמה הענקת פרס מיוחד על פעילות למען נשים לזמרת הארגנטינאית מרסדס סוסה בעת הופעתה בישראל.
פעילות בנושא זכויות האדם > ספרות זכויות האדם

במסגרת עבודתה באמנסטי אינטרנשיונל פיתחה את ז'אנר ספרות זכויות האדם, אותו הציגה לראשונה בהקדמה לספר Freedom, אנתולוגיית סיפורים קצרים אשר פורסמו על ידי סופרים ידועי שם מכל העולם ברוח ההכרזה האוניברסלית לכל באי העולם. הספר יצא לאור לראשונה בבריטניה בהוצאת Mainstream בשיתוף עם ארגון זכויות האדם "אמנסטי אינטרנשיונל". ההקדמה:"כוחה העצום של הספרות", עסקה בקשר שבין נובלה איטלקית בשם: Prima di Lasciarsi "לפני הפרידה" מאת גבריאלה אמברוסיו לבין שינוי חברתי וזכויות האדם. הספר תורגם לשפות שונות ופורסם במדינות: בריטניה, ארצות הברית, קנדה, פולין, ספרד, אמריקה הלטינית, איטליה ועוד.
באוגוסט 2010 התקיים דיון ראשון בנושא בפסטיבל הספרים באדינבורו ובמרץ 2012 הוא הוצג לראשונה באופן רשמי באוניברסיטת אוקספורד, במסגרת דיון בנושא כוחה של הספרות וזכויות האדם. הוצאת Novel Rights שכהן ברזילי הקימה בשנת 2011, מוציאה לאור סיפורים קצרים בפלטפורמה דיגיטלית, מדרבנת את הקוראים להפוך במהלך הקריאה מקוראים פאסיביים לאקטיביסטים באמצעות מידע רלוונטי על זכויות האדם ולינקים לפעולת הצלה ממוקדת. בין הכותבות אשר סיפוריהן יצאו לאור באנגלית בהוצאה Novel Rights, הסופרת האיראנית-קנדית, מרינה נעמת (הסיפור "ליילה") והסופרת הסרי לנקית-בריטית רומה טורנה ("לא ליד הילדים"). בנוסף לסיפורים, ההוצאה מקדמת את ז'אנר ספרות זכויות אדם בסדרת אירועים והרצאות בינלאומיים בשם: "כוחה של הספרות וזכויות אדם". כהן ברזילי הופיעה באוניברסיטאות וירידי ספרים בעולם, ביניהם באדינבורו, טורינו, מילאנו, וגלוויי, שם גם העבירה לראשונה קורס קיץ בנושא ספרות זכויות אדם. כתוצאה מפעילותה בתחום, אוניברסיטאות שונות אימצו יצרו קורסים אקדמיים בנושא ספרות זכויות אדם, והתפרסמו מחקרים בנושא באירופה ובמזרח התיכון.
בשנת 2019 הוציאה כהן ברזילי לאור את ספר השירה "העוני עומד בגבו למצלמה"אסופת שירים חברתיים בנושא עוני אשר לקחו בה חלק משוררים ידועים כרוני סומק, שלומית כהן אסף, איריס אליה כהן, עידית ברק ועוד' היא יצאה גם בגרסה מקוונת באתר "המקום הכי חם בגיהנום".האסופה הציפה לראשונה את נושא הבושה הנלווית לעוני הגורמת לעניים להתבייש במצבם הכלכלי. בשנת 2023 הקריאה חברת הכנסת נעמה לזימי (עבודה) שירמתוך האסופה במליאת הכנסת בדיון שעסק בנושא הקמה של רשות למניעה של העוני.
בשנת 2022 הוציאה כהן ברזילי רומן ראשון בשם"חשופיות" אשר עסק בנושא פוסט טראומה, ברומן חושפת כהן ברזילי את הפצעים האישים שלה מתקופת העסקתה ככתבת פלילים. הרומן יצא גם בגרסה מודפסת ובגרסה דיגיטלית.
פעילות בנושא זכויות האדם > קידום נשים בתקשורת

בשנת 2012 כהן ברזילי ייסדה את מרכז מדיה נשים בארגון "אנו" והייתה ממייסדות תא העיתונאיות במטרה לקדם נשים בתקשורת ונשים עיתונאיות. יחד עם חברותיה לתא העיתונאיות היא הקימה את מאגר הנשים המומחיות המקוון הראשון והגדול בארץ (מועצת החכמות), פעלה לשילוב נשים בכנסים יחד עם שיר נוסצקי ואלבום הפאנלים הגדולים. כהן ברזילי היא מוזמנת לעיתים לוועדת הכנסת לקידום מעמד האישה ושוויון בין המינים. תא העיתונאיות נבחר בינואר 2014 למקום 5 מתוך 100 המשפיעים ביותר בתקשורת בשנת 2015 על ידי מגזין פירמה של גלובס.
פעילות בנושא זכויות האדם > תוכנית הפעולה להחלטת האו"ם 1325

בין השנים 2012–2016 כהן ברזילי הייתה מהפעילות למען הטמעת החלטת האו"ם 1325 בישראל.בעקבות הפעילות, מדינת ישראל אימצה תוכנית פעולה כוללת פעולה להחלטה 1325 ההחלטה התקבלה באופן רשמי גם בעיריית תל אביב
יזמות חינוכית חברתית

בשנת 2016 ייסדה כהן ברזילי את Out of the Box, עסק חברתי בינלאומי לקידום יזמות וחדשנות בחינוך לחלל ולתעופה. היא פועלת בשיתוף פעולה עם סוכנויות חלל ביניהןסוכנות החלל האמריקאית נאס"א וסוכנות החלל הישראלית,ארגוני תעופה בינלאומיים ומשרד החינוך אשר אף אישר את התוכניות הדגל של החברה כהערכה חלופית לבגרות. כהן ברזילי זכתה בהוקרה מיוחדת מטעם העיר גבעתיים ומחוז תל אביב במשרד החינוך והסנטור של קליפורניה על פעילותה לקידום תחום היזמות והחינוך לחלל. היא משמשת משנת 2020 כמנטורית בסוכנות האו"ם לענייני החלל החיצון UNOOSAופועלת לקידום נערות ונשים בתחום החלל והתעופה.
חיים אישיים

נשואה לשמואל ברזילי, ואם לשתי בנות. מתגוררת בגבעתיים.
לוטוס Mk1

| --- | --- |

Lotus Mark I
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Colin Chapman (אנ')
 שנות ייצור:  1948
 יחידות שיוצרו:  1
 הרכבה:  אנגליה אנגליה
 מודל קודם:  אין
 מודל אחריו:  לוטוס סימן 2
 אורך:  2,850 מ"מ
 רוחב:  1,270 מ"מ
 גובה:  1,320 מ"מ
 משקל:  495 ק"ג
 בסיס גלגלים:  1,900 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, המפיק 15 כ"ס
 מעצב:  Colin Chapman (אנ')
לוטוס Mk1 (באנגלית: Lotus Mk1, קרויה גם: Lotus Mark I) היא מכונית הספורט הראשונה שנבנתה על ידי Colin Chapman (אנ') בשנת 1948, אשר ייסד את יצרנית מכוניות הספורט לוטוס בשנת 1952.
המייסד "קולין צ'מפן"

צ'מפן (1928–1982) היה מהנדס עיצוב אנגלי, ממציא ובונה בתעשיית הרכב, ומייסד יצרנית מכוניות הספורט "לוטוס".
בשנת 1952 הקים את חברת מכוניות הספורט לוטוס. צ'פמן ניהל בתחילה את לוטוס בזמנו הפנוי, בסיוע קבוצת חובבים. הידע שלו בטכניקות הנדסת אווירונאוטיקה עדכניות יתברר כחיוני להשגת ההתקדמות הטכנית העיקרית של הרכב. הפילוסופיה העיצובית שלו התמקדה במכוניות בעלות משקל קל.
"לוטוס Mk1"

"לוטוס Mk1" הייתה המכונית הראשונה שתוכננה ונבנתה על ידי קולין צ'פמן בשנת 1948, בעוד צ'פמן היה עדיין סטודנט באוניברסיטת לונדון. המכונית תוכננה להתחרות כמכונית ניסויים, והיא נבנתה על שלדת "אוסטין 7" (אנ') וקיבלה מספר רישוי: "OX 9292".
בדגם ה-"לוטוס Mk1" השתתף צ'מפן באירועי מרוץ מכוניות מקומיים באופן פרטי.
צ'פמן בנה את גוף הדגם תוך שימוש במרכיב עשוי אלומיניום דק מלוכד לבוד. צ'מפן שינה את המתלה האחורי כדי לתת טיפול טוב יותר והמנוע כדי לתת יותר כוח. גישתו לבניית רכב תוך שימוש בעקרונות הנדסיים מודרניים היוותה את הדרך לעיצובים מהפכניים רבים נוספים שיבואו בעקבותיהם.
גלגלים וצמיגים גדולים יותר הותקנו וציר הקורה הקדמי פוצל כדי לספק מתלה קדמי עצמאי.
צ'מפן קרא למכונית "לוטוס", הוא מעולם לא אישר את הסיבה, אך אחת מכמה תאוריות סברה שהסיבה הייתה שחברתו דאז (אשתו לימים) הייזל, אותה כינה "פרח הלוטוס".
ראו גם

לוטוס סימן 2
הערות שוליים

↑  "לוטוס Mk1" web.archive.org/web/20120620164234
↑  Mike Lawrence, Colin Chapman Wayward Genius (Breedon Books Publishing, 2003) ISBN 1-85983-278-4
↑  William Taylor, The Lotus Book Series Three, Luton, Coterie Press, 2004, pp. 12-13
↑  Wliiam Taylor, The Lotus Book: The Complete History of Lotus Cars  Coterie Press, Limited, 1998, pp. 12–13.
↑  "לוטוס Mk1" - תמונה motorbase.com/vehicle/profile/lotus-mk-i
גון בן ארי

| --- | --- |
גון בן ארי, 2016
גון בן ארי, 2016
 לידה:  28 ביולי 1985 (בן 39) נהלל, ישראל ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  סופר, תסריטאי
 שפות היצירה:  עברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2006
 
גון בן ארי (נולד ב-28 ביולי 1985) הוא סופר, תסריטאי, עיתונאי, מוזיקאי ובמאי ישראלי. עבודותיו עם הקומיקאי, השחקן והבמאי רועי כפרי והבמאי וניה הימן זכו להצלחה בטלוויזיה וברשת האינטרנט.
ביוגרפיה

בן ארי נולד בנהלל לצפריר בן ארי ולענת (גפן) בן ארי, אחותו של המשורר יהונתן גפן.
קריירה

בשנת 2006, כשהיה בן 21, פרסם את ספרו הראשון, הרומן "תושבי חדר הילדים" בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר. הרומן זכה לביקורות טובות.
באותה תקופה התחיל בן ארי לכתוב במוסף התרבות של "ידיעות אחרונות", "7 לילות", שם תפקד כחבר מערכת וכתב במדורי הדעות, ספרות והקולנוע, בעודו כותב ועורך את מדור המוזיקה של העיתון עד שנת 2013.
בשנת 2010 פרסם את הרומן השני שלו, "ילדי הסקויה", גם הוא בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר.
במקביל התחיל בן ארי לשתף פעולה עם חבר ילדות, רועי כפרי, בכתיבת קטעי קומדיה לאינטרנט בסדרות הרשת של כפרי, "ניצה ולחם" ו"חתולונובלה". ההצלחה הוויראלית של הקטעים ושיתוף הפעולה של כפרי עם הבמאי וניה הימן הובילה את בן ארי לכתוב עם השניים את הסדרה "בקיצור", ששודרה כחלק מהתוכנית "ארץ נהדרת" ב-2012, ומאוחר יותר לעבוד ככותב שותף ויועץ תסריט בכמה מפרקי הסדרה הבאה של כפרי ל"ארץ נהדרת", "קלטת הילדים של רועי ונח".
בין השנים 2013–2016 גר בן ארי בברוקלין, ניו יורק, שם עבד כתחקירן בפרויקט היסטוריה שבעל-פה של אוניברסיטת קורנל ויצר את פרויקט ההיסטוריה שבעל פה "מה קרה פה", ביחד עם הפרופסור סמואל בכרך, שאוגד לספר בעברית בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
בברוקלין, עבד בן ארי כאיש קריאטיב במשרד המדיה Vice (אנ'), כתב סרטים ויראליים לחברות כמו גוגל, טויוטה וסמסונג, והשתתף בכתיבת הקליפ לשיר "A Rolling Stone" של בוב דילן, בבימויו של וניה הימן, שזכה בפרס הקליפ הטוב ביותר של 2013 ב-טיים מגזין וזיכה את הימן בארבעה פרסי אריה הזהב בפסטיבל ונציה. בן ארי היה שותף גם לכתיבת הקליפ לשיר "Wishing Girl" של להקת האינדי לולה מארש, ביחד עם הבמאי גל מוג׳ה, ויצר, ביחד עם רועי כפרי, את סדרת הפרסומות הוויראלית של מילקי.
בן ארי עוסק בתחומים מגוונים: הוא חוקר באופן פרטי זרמים של קבלה יהודית, היה אחד מהיוצרים של ׳טנטלוס׳, תוכנית רדיו ששודרה (החל מ-2005) ברדיו קול הקמפוס וברדיו התדר, ביחד עם צח בר, יצר סרטוני האנימציה והקומיקס ׳קרפדיטו׳, ו׳יאמפא: ראש עיר אפליקציה׳.
בשנת 2019 הקים גון בן ארי את ההרכב "גון בן ארי ומקהלת זולת", שכולל מקהלה של 40 איש ומשלב אלמנטים של שאמאניזם פרואני, קבלה מעשית, היפ הופ וטרופיקליה.
ב-3 באוגוסט 2023 הוציא את הסינגל "מעכשיו" עם מקהלת זולת.
ב-19 באפריל 2024 הוציא את הסינגל "ויהי אור" עם מקהלת זולת.
פרסים והוקרה

בשנת 2013 גון בן ארי נכלל ברשימת "30 מתחת 30" של 30 הישראלים המצליחים ביותר מתחת לגיל 30 במגזין מאקו.
בן ארי זכה בקרן ירושלים לפיתוח תסריט על התסריט ל׳דער מענטש - מערבון חרדי ביידיש׳ עבור הבמאי וניה הימן.
בארצות הברית הוא זכה בפלואושיפ מק׳דואל ובפרס שיימוס לסיפור הבלשי הטוב ביותר בארצות הברית של 2015.
מספר פרסומות וקליפים שכתב זכו בתואר Staff Pick של אתר הסרטונים Vimeo.
משפחה

בן ארי גדל בנהלל והוא חלק ממשפחת דיין. אמו, ענת, הייתה אחותו של יהונתן גפן. היה נשוי לשפית דניאל קיציס. הם התגוררו עם בנם אריה במושב דור עד שנפרדו.
בעבר היה בזוגיות בת מספר שנים עם הסופרת ניקול קראוס.
יצירותיו > ספרות

2006 תושבי חדר הילדים
2010 ילדי הסקויה
2017 מה קרה פה
2015 Clear Recent History, סיפור קצר מתוך ׳תל אביב נואר׳, בעריכת אתגר קרת ואסף גברון
2015 Don’t Blink, סיפור קצר מתוך ׳Jews and Aliens׳
SWIM 2020
יצירותיו > אינטרנט

2007 - ניצה ולחם (סדרת רשת - ככותב ויועץ תסריט בחלק מהפרקים)
2011 - חתולונובלה (סדרת רשת - ככותב ויועץ תסריט בחלק מהפרקים)
2013 - האמת שנפגעתי (ניצה ולחם מארחים את אסי כהן - ככותב שותף)
2011-2017 - קרפדיטו
2016-2018 - סדרת מילקי
2018 - סדרת הרשת ׳יאמפא׳
2019 - סרטון פתיחה לגמר אירוויזיון 2019
יצירותיו > טלוויזיה וקולנוע

2013 - בקיצור - פינה בארץ נהדרת
2016 - קלטת הילדים של רועי ונח - פינה בארץ נהדרת (ככותב שותף ויועץ תסריט)
2010 - ׳גם להם מגיע׳ ערוץ 10 — ביחד עם עוזי וייל
2017 - דער מענטש — בבימוי וניה הימן
2017 - לפני שהרגליים נוגעות בקרקע — ייעוץ טקסט, עם דפני ליף
יצירותיו > כתיבה עיתונאית

2006-2013 — ידיעות אחרונות
2013 — הארץ
2013-2015 — The Forward
2011-2015 - קרפדיטו — מדור קומיקס און ליין, שהופיע בקול הקמפוס ובהארץ
2015 — טיים אאוט תל אביב
2017 — ליברל
מוזיקה
2021 - טקס | OCD
2021 - אינטגרציה
2022 - יש
הערות שוליים

↑   מורן שריר, פתאום קם אדם ומחליט שהוא גורו: הסופר גון בן ארי מסביר את המטמורפוזה שעבר, באתר הארץ, 1 באפריל 2021
↑  גון בן ארי, אייוואסקה ומוזיקה, באתר טיים אאוט
↑  תומר גילת, מפגש עם גון בן ארי ומקהלת זולת, בבלוג של יובל אראל, מגזין מוזיקה ותרבות, 22 בנובמבר 2019
↑  אריה ברמן, שובר שורות: הטקסט ממשיך לשמש כקטר אצל גון בן ארי, באתר מקור ראשון, ‏1 באוגוסט 2022
↑  איתמר רונאל, ‏"אם אני פתחתי כת אז כל אמן פתח כת", באתר ‏מאקו‏, 2 באפריל 2020
↑    יהודה נוריאל, מציאות נפרדת, באתר "ידיעות אחרונות", 6 ביוני 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297452905171  BnF: cb15526334q (data)  GND: 132187027  ISNI: 0000 0000 7848 2354  LCCN: nr2006030885  VIAF: 70083679   WorldCat (עם VIAF): 70083679
דיוויזיית הארטילריה ה-18 (ורמאכט)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:  ורמאכט ורמאכט
 סוג:  ארטילריה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  20 באוקטובר 1943 – 27 ביולי 1944 (282 ימים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים:  ראו בהמשך
 
סוללת הומל 15 ס"מ הוביצרים מתנייעים של רגימנט הארטילריה הממונע ה-88 מוכנים לירי ב-1943
דיוויזיית הארטילריה ה-18 (בגרמנית: 18. Artillerie-Division) הייתה דיוויזיית ארטילריה גרמנית שהוקמה במהלך מלחמת העולם השנייה ב-1943. בהיותו כוח הארטילריה הנייד העצמאי הראשון, הדיוויזיה מעולם לא הצליחה להגיע לתקן שתוכנן עבורה. הדיוויזיה לחמה בחזית המזרחית, ספגה אבדות כבדות ופורקה ב-1944.
היסטוריה

דיוויזיית הארטילריה ה-18 הוקמה על ידי שילוב המטה וחלק מהכוחות הנותרים של דיוויזיית הפאנצר ה-18, שפורקה ב-1 באוקטובר, עם יחידות אחרות. דיוויזיה זו הייתה היחידה שתוכננה ככוח ארטילרי עצמאי ונייד; והכוח המתוכנן לדיוויזיה מעולם לא הושג. מרכיב מיוחד של דיוויזיה זו היה שהיה לה אלמנט חי"ר (כבד) משלה, "Schützen-Abteilung 88 (tmot)" (הידוע גם בשם "Art.-Kampf-Btln. 88" ו-"Art.-Alarm-Abteilung 18"). בשל המשימה להגן על הארטילריה בכל המצבים המסוכנים, גדוד זה, אומן ביסודיות בפעולות משמר עורף, הציל את הדיוויזיה מהרס מוחלט לא פחות משלוש פעמים.
הדיוויזיה הייתה חלק מהקורפוס ה-38 בארמיית הפאנצר הראשונה. הדיוויזיה לחמה עד סוף מרץ 1944, אז כותרה בכיס קמינץ-פודולסקי. עם תבוסת קבוצת ארמיות צפון אוקראינה באפריל 1944, הוחלט על פירוק הדיוויזיה. למרות שהיא הצליחה לפרוץ, היא ספגה אבדות כבדות ואיבדה את כל הציוד הכבד שלה. עד ה-4 בנובמבר 1944 היא הייתה מעורבת בעיקר בקרבות חי"ר; ובשל אבדות כבדות הדיוויזיה כמעט חדלה להתקיים. היא פורקה רשמית ב-27 ביולי 1944. הקצינים הנותרים ואנשי המטה שימשו להקמת קורפוס הפאנצר גרוסדויטשלנד וגדודי הארטילריה עברו רפורמה למספר חטיבות ארטילריה עצמאיות.
מפקדים

קרל טהוולטה (20 באוקטובר 1943 – 28 בפברואר 1944)
גרהרד מילר (28 בפברואר 1944 – אפריל 1944)
קרל טהוולטה (אפריל 1944 – יולי 1944)
יהונתן מרדכי

| --- | --- |

 לידה:  1967 (בן 57 בערך) יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל
 מקום מגורים:  תל אביב, ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב
 תקופת הפעילות:  מ-2005
 
יהונתן (יוני) מרדכי (נולד ב-1967) הוא במאי ומפיק סרטים, וידאו קליפים ופרסומות ישראלי.