stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האישה הכושית
זהותה של האישה הכושית

לפי התלמוד הבבלי, האישה הכושית היא צפורה: ”על אודות האשה הכושית אשר לקח וכי כושית שמה והלא ציפורה שמה אלא מה כושית משונה בעורה אף ציפורה משונה במעשיה” (תלמוד בבלי, מסכת מועד קטן, דף ט"ז, עמוד ב')
רש"י מבאר שהייתה אישה יפה, ולכן נקראת כושית, כי:
"הכל מודים ביופייה כשם שהכל מודים בשחרותו של כושי"
כושית בגימטריה יפת מראה
"על שם נויה נקראת כושית, כאדם הקורא את בנו נאה כושי כדי שלא תשלוט בו עין רעה"
ר' אברהם אבן עזרא מפרש את הדברים כפשוטם ואומר כך: ”זו הכושית היא צפורה כי היא מדינית ומדינים הם ישמעאלים והם דרים באהלים וכן כתוב ירגזון יריעות ארץ מדין ובעבור חום השמש אין להם לבן כלל וצפורה היתה שחורה ודומה לכושית”
לפי הרשב"ם, האישה הכושית אינה ציפורה, אלא מלכה מארץ כוש: ”כי אשה כושית לקח - כדכת' בדברי הימים דמשה רבנו שמלך בארץ כוש ארבעים שנה ולקח מלכה אחת ולא שכב עמה כמו שכתוב שם, והם לא ידעו כשדיברו בו שלא נזקק לה. זהו עיקר פשוטו. שאם בשביל צפורה דיברו, מה צורך לפרש כי אשה כושית לקח? וכי [עד] עתה לא ידענו כי ציפורה מדיינית היא? ועוד תשובה כי לא הייתה כושית כי כוש מבני חם הוא, ומדיין מבני קטורה אשר ילדה לאברהם”.
זיהוי האשה הכושית עם צפורה מקובל גם על מספר חוקרים בני זמננו, אולם לא ניתן הסבר על מה ראתה מרים לדבר סרה במשה, שהרי הוא נשא את צפורה שנים רבות קודם לכן, בהיותו צעיר. חוקרים אחרים סבורים כי מדובר באשה לא מוכרת שנישאה למשה בזמן הנדודים של בני ישראל במדבר או באשה שהייתה בין הערב-רב שיצאו עם ישראל ממצרים.
בפרשנות הביקורתית הוצעו פתרונות שונים לזהותה של האישה הכושית. בעוד שהדעה הקלאסית הייתה שחלקו השני של פסוק א' מהווה תוספת מאוחרת, יש המפרשים שהאישה הכושית היא אישה נוספת שנשא משה בעת שציפורה שהתה עם אביה יתרו וקודם לחזרתה למשה המתוארת בשמות פרק י"ח.
בהמשך לפירוש זה, הועלתה הצעה נוספת. התלונות של מרים ואהרון על האישה הכשית שנשא משה נזכרות רק בתקופת הנדודים במדבר, כשהעם כבר ישב בחצרות, רגע לפני ההגעה למדבר פארן ולסיפור שנים עשר המרגלים, וזאת למרות שמשה נישא לציפורה המדיינית עוד לפני יציאת מצרים. מכאן ייתכן שמדובר באישה אחרת, שהייתה כשית. העם הכשי שלט באימפריה הבבלית במשך כארבע מאות שנה, בשנים 1200-1600 לפנה"ס בקירוב (כולל בזמן יציאת מצרים). שליחים וסוחרים כשים הגיעו למצרים באופן תדיר וגם נישואין במסגרת שיתוף פעולה בין מלכי מצרים לבין המלכים הכשים היו תופעה ידועה. ייתכן שגם משה נישא לאישה כשית (לא כושית) במסגרת שיתוף פעולה כזה.
זהותה של האישה הכושית > מסורות חוץ-מקראיות

במסורות יהודיות חוץ מקראיות מופיע סיפור מפורט יותר. ארתפנוס, היסטוריון יהודי מהמאה ה-3 לפנה"ס, מספר שחנפרע קינא במשה על הצלחותיו ואהבת העם המצרי אליו, לכן שלח אותו כנגד צבא ממלכת כוש עם צבא לא מיומן של איכרים במטרה שיהרג. משה בניגוד לצפיות ניצח את הכושים, זכה באהדתם, בנה להם עיר ולימד אותם את מנהג ברית המילה. זוהי העדות הבתר-מקראית הקדומה ביותר הקושרת בין משה ובין כוש. בספר קדמוניות היהודים מוסיף יוסף בן מתתיהו ומספר שבזמן מצור משה על שבא, עיר המלוכה של כוש, ראתה אותו בת המלך הכושי תרביס והתאהבה בו בשל גבורתו וחוכמת תכסיסיו. היא כרתה איתו ברית נישואין כתנאי להסגרת העיר בידיו. משה עמד בחוזה ולקח אותה איתו חזרה למצרים. אזכור לסיפור זה ניתן גם בתרגום המיוחס ליונתן. לדעת יאיר זקוביץ ואביגדור שנאן, דבריהם של ארתפנוס ויוספוס משקפים מסורת עתיקה שהייתה קיימת בקרב עם ישראל הקדום. מסורת זו לא נכנסה לסיפור חייו של משה הצעיר, אולם היא נרמזת בסיפור צרעת מרים. לדעתם, התורה דחתה את המסורת הזו, משום "שהיא מציגה את משה הצעיר כמשתף פעולה עם המצרים" וכנושא אשה מצאצאי חם בן נח המקולל, אלא שהמסורת המשיכה את חייה בעל-פה וחזרה בספרות הבתר-מקראית.
הערות שוליים

↑  ראו פרשנות רש"י בויקיטקסט על הפסוק הנ"ל
↑  ראו למשל כאן
↑  יאיר זקוביץ, אביגדור שנאן, לא כך כתוב בתנ"ך, פרק יט: מה אירע למשה בין בריחתו ממצרים לישיבתו במדין?, עמ' 162.
↑  ראו ולהאוזן, חיבור, עמ' 99 הע' 1. המקור בקישור זה
↑  ספר שמות, פרק י"ח, פסוקים א'–ה'.
↑  ראו לוין, במדבר עמ' 328.
 Levine, Baruch A. Numbers 1–20: A New Translation with Introduction and Commentary. Vol. 4. Anchor Yale Bible. New Haven; London: Yale University Press, 2008.
↑  Eusebius, Præparatio Evangelica, Book IX, Chapters XVIII, XXIII, XXVII (וגם Clement of Alexandria, Stromata, Book I, Chapter XXIII, 154)
1 2  יאיר זקוביץ, אביגדור שנאן, לא כך כתוב בתנ"ך, פרק יט: מה אירע למשה בין בריחתו ממצרים לישיבתו במדין?, עמ' 160.
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר שני, פרק י, פסקה ב, סעיפים 248–253.
↑  יאיר זקוביץ, אביגדור שנאן, לא כך כתוב בתנ"ך, פרק יט: מה אירע למשה בין בריחתו ממצרים לישיבתו במדין?, עמ' 163.
| ספר במדבר |
| --- | --- | --- |
| פרשת במדבר | נשיאי השבטים • מפקד בני ישראל במדבר סיני • מחנה ישראל • פדיון בכורות • משא המשכן |  |
| פרשת נשא | שילוח טמאים • אשם גזלות וגזל הגר • פרשת סוטה • פרשת הנזיר • ברכת כהנים • נשיאת ארון הברית בכתף • קורבנות הנשיאים |  |
| פרשת בהעלותך | הדלקת הנרות במקדש • טהרת הלויים • פסח שני • חצוצרות הכסף ותקיעת הכהנים בחצוצרות • עמוד הענן • מסע המחנות • חובב בן רעואל • פרשת ויהי בנסוע • חטא המתאוננים • קברות התאווה • שבעים הזקנים ואלדד ומידד • צרעת מרים |  |
| פרשת שלח לך | חטא המרגלים • חטא המעפילים • נסכים • הפרשת חלה • חטאת עבודה זרה • המקושש • פרשת ציצית • ציצית • לא תתורו |  |
| פרשת קרח | מחלוקת קורח ועדתו • פריחת מטה אהרן • שמירת המקדש • מתנות כהונה |  |
| פרשת חקת | פרה אדומה • מי מריבה • מות אהרון הכהן • מלחמת מלך ערד • נחש הנחושת • שירת הבאר • מלחמת סיחון • מלחמת עוג |  |
| פרשת בלק | משלחת בלק אל בלעם • אתונו של בלעם • משלי בלעם • חטא בעל פעור |  |
| פרשת פינחס | מפקד בני ישראל בערבות מואב • בנות צלפחד • מינוי יהושע • קורבן התמיד • קורבן מוסף • מוסף ראש חודש |  |
| פרשת מטות | פרשת נדרים • הפרת נדרים • מלחמת מדין • הכשרת כלים • טבילת כלים • פרשת בני גד ובני ראובן |  |
| פרשת מסעי | נדודי בני ישראל במדבר • גבולות הארץ • נשיאי השבטים • ערי הלויים • ערי מקלט • רוצח בשגגה |  |
| דמויות מרכזיות | משה • אהרן • גרשון • קהת ומררי • אליצפן בן עוזיאל • אלעזר ואיתמר • האישה הכושית • מרים הנביאה • קרח בן יצהר • דתן ואבירם • און בן פלת • סיחון מלך האמורי • עוג מלך הבשן • בלק • בלעם בן בעור • כזבי בת צור • זמרי בן סלוא • פינחס • חמשת מלכי מדין • יהושע בן נון • כלב בן יפונה |  |
ספר בראשית • ספר שמות • ספר ויקרא • ספר במדבר • ספר דברים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007439823805171
רציף קלישי, מזג אוויר אפרורי

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  פול סיניאק 
 תאריך יצירה:  1887 
 טכניקה וחומרים:  קנבס, צבע שמן 
 ממדים בס"מ
 רוחב:  65.5 ס״מ 
 גובה:  46 ס״מ 
 
רציף קלישי, מזג אוויר אפרורי (בצרפתית: Quai de Clichy. Temps gris) הוא ציור שמן על בד מאת האמן הצרפתי פול סיניאק, שנוצר בשנת 1887. היצירה מציגה נוף תעשייתי למחצה לאורך נהר הסן בפרוורי פריז, תוך שימוש בטכניקת הפואנטיליזם, שהייתה בשיאה באותה תקופה.
רקע

הציור נוצר בתקופה שבה סיניאק אימץ את עקרונות הנאו-אימפרסיוניזם בעקבות השפעתו של ג'ורג' סרה. בשנת 1886 הציג סרה את יצירתו "Un Dimanche après-midi à l’Île de la Grande Jatte", שעוררה עניין רב בטכניקת הפואנטיליזם. בעקבות זאת, סיניאק וקמיל פיסארו החלו ליישם את השיטה החדשה, שהתבססה על הנחת נקודות צבע טהורות זו לצד זו, ללא ערבוב ישיר, כדי ליצור אפקטים של אור וצבע.
סיניאק הרבה לצייר את אזור אסנייה וקלישי, שם נהג להפליג ולתעד את המפגש בין הנוף העירוני לתעשייה הצומחת לאורך נהר הסיין.
תיאור היצירה

הציור מתאר את רציף קלישי לאורך נהר הסן, אזור שבו נפגשו נופים טבעיים עם אלמנטים תעשייתיים. ניתן להבחין בסירות, מנופים, ארובות מפעלים ועצים דלילים, הממחישים את אופיו המעורב של המקום. סיניאק השתמש בגוונים רכים של אפור, כחול וירוק, היוצרים אווירה מעוננת ואפרורית. ציור זה קשור ליצירה נוספת של סיניאק מאותה שנה, "Quai de Clichy. Soleil", הנמצאת כיום באוסף המוזיאון לאמנות בבולטימור.
היסטוריית בעלות (פרובננס)

מאז יצירתו, הציור עבר בין מספר אספנים בולטים:
הוחלף על ידי סיניאק באופניים עם האספן מריה (Marié). לאחר מכן נרכש על ידי פליקס פנהון והיה ברשותו עד שנת 1925.
אחרי זה עבר לידיהם של ז'ורז' ברנהיים בשנת 1927. הציור הוחרם במהלך מלחמת העולם השנייה והועבר לידי הילדברנד גורליט (אוסף גורליט) והוחזק על ידי בנו, קורנליוס גורליט, עד שנמצא באוסף האמנות השנוי במחלוקת, שעלה לכותרות לאחר שהתגלה בשנת 2012. בשנת 2019 הושב ליורשיו של גסטון לוי במסגרת מאמצי השבת יצירות אמנות שנבזזו בתקופת השלטון הנאצי.
תערוכות מרכזיות

רציף קלישי, מזג אוויר אפרורי הוצג במספר תערוכות חשובות, בהן:
1888 – התערוכה החמישית של קבוצת Les XX בבריסל
1888 – התערוכה הרביעית של Société des Artistes Indépendants בפריז
1930 – תערוכה רטרוספקטיבית בגלריה ברנהיים-ז'ון (Bernheim-Jeune) בפריז
1934 – תערוכה בפטי פאלה (Petit Palais) בפריז
1954 – מוזיאון פולקוואנג (Museum Folkwang) בגרמניה
2017–2018 – מוזיאון האמנות בברן ותערוכה על "אמנות מנוונת" (Entartete Kunst)
2023 – מוזיאון ואן גוך באמסטרדם, בתערוכה Along the Seine: Post-Impressionism at Asnières
פרשנות וביקורת

היצירה נחשבת לאחת הדוגמאות החשובות להתפתחות טכניקת הפואנטיליזם אצל סיניאק. בביקורות שנכתבו במהלך השנים, צוין כי הציור משלב בצורה הרמונית בין נוף אורבני-תעשייתי לבין עקרונות מדעיים של צבע ואור, כפי שהוגדרו על ידי תאורטיקנים כמו שרל אנרי (Charles Henry).
מרינה פרטי-בוקיון (Marina Ferretti-Bocquillon) ציינה בקטלוג תערוכה משנת 2001 כי הציור מתעד במדויק את הנוף של רציף קלישי, כולל מבני התעשייה והצמחייה הצעירה שלאורך הנהר, בהתאם לצילומי אוויר מאותה תקופה.
ג'סטין לונג

| --- | --- |

לונג, 2011
 לידה:  2 ביוני 1978 (בן 46) פירפילד, קונטיקט, ארצות הברית
 שם לידה:  Justin Jacob Long 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1999 
 מקום לימודים:  מכללת ואסר  Fairfield College Preparatory School 
 בת זוג:  דרו ברימור (2007–2008)  אמנדה סייפריד (2013–2015)  לורן מייברי (2016–2018)
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'סטין ג'ייקוב לונג (באנגלית: Justin Jacob Long; נולד ב-2 ביוני 1978) הוא שחקן, קומיקאי, מדבב, תסריטאי, במאי ומפיק קולנוע אמריקאי, אשר ידוע בעיקר בשל משחקו בסרטים: "ג'יפרס קריפרס", "שיגעון של קולג'", "מת לחיות 4.0", "קחי אותי לגיהינום" ובסדרת הטלוויזיה "אד".
ביוגרפיה

לונג נולד בפירפילד, קונטיקט שבארצות הברית, למשפחה קתולית. אמו, ונדי לסניאק היא שחקנית לשעבר שהופיעה בעיקר בתיאטרון. אביו, ריימונד ג'יימס לונג, הוא פרופסור לפילוסופיה ולטינית באוניברסיטת פירפילד. ללונג שני אחים: דמיאן, הגדול ממנו, שחקן תיאטרון וכן במאי תיאטרון ומורה בתיכון וסטון שבקונטיקט, וכריסטיאן, הצעיר ממנו, שהופיע בתפקיד קצר לצדו של לונג, בסרט "שיגעון של קולג'". לונג למד במכינה בבית ספר פירפילד, בבית ספר ישועי, והמשיך ללימודים גבוהים במכללת ואסר, שם היה חבר בקבוצת מערכונים, לאפינגסטוק, וכן כיכב בכמה הפקות של האוניברסיטה למחזות קיימים, כגון "פרפרים הם חופשיים". בנוסף, שימש כמנחה חוג תיאטרון לילדים, באוניברסיטת סקראד הארט שבפירפילד. לונג הפסיק את לימודיו מוקדם, כדי להתרכז בקריירת המשחק שלו.
קריירה

בשנת 1999, שיחק לראשונה בקולנוע בסרט "כיבוש הגלקסיה". בשנת 2000, החל לשחק באופן סדיר בסדרת הטלוויזיה של NBC "אד", בתפקיד וורן צ'זוויק עד שנת 2004. ב-2001, שיחק בסרט "ג'יפרס קריפרס", ב-2002, שיחק ב"קרוסרודס".
בשנת 2006 שיחק בתפקיד ראשי בקומדיה "שיגעון של קולג'", ובאותה שנה שיחק בקומדיה של פייטון ריד, "הצד שלו הצד שלה", בכיכובם של ג'ניפר אניסטון ווינס ווהן. בנוסף באותה שנה התארח בפרק בסדרה "מופע שנות ה-70" וביצע מספר דיבובים בסדרה "המלך היל".
הוא גם החל להופיע במסע הפרסום של אפל "Get a Mac". בקמפיין מוצג סרטון פרסומת בו לונג שמגלם את מק (מחשב המקינטוש) וג'ון הודגמן שמגלם את PC, המתלוצצים בנושא "חוזקה של מקינטוש וחולשתה של PC."
ב-2007, הוא שיחק "מת לחיות 4.0", בכיכובו של ברוס ויליס. ב-2008 שיחק לונג תפקיד קטן בקומדיה "זאק ומירי עושים פורנו".
ב-2009 שיחק בסרטים "קחי אותי לגיהנום" ו"הוא פשוט לא בקטע שלך".
בשנת 2010 שיחק לונג לצד דרו ברימור, בסרט "הולכים רחוק". ב-2011, דיבב את דמותו של אלווין בסרט "אלווין והצ'יפמאנקס 3".
ב-2013 כיכב בסרט הקומדיה הרומנטית "איך למצוא אהבה" לצד אוון רייצ'ל ווד. ב-2014, שיחק בתפקיד קטן בסרט "ורוניקה מארס". ב-2015, שב לדבב את דמותו של אלווין בסרט "אלווין והצ'יפמאנקס 4" והחל לדבב את דמותו של קווין בסדרה "משפחת מרפי". בין השנים 2016–2018, דיבב את דמותו של ספיירו בסדרת האנימציה "האקדמיה של סקיילנדרס".
בשנת 2018, התארח בשני פרקים בסדרה "הקונרים".
ב-2021, כתב, הפיק, ביים ושיחק בסרט "Lady of the Manor" ודיבב את דמותו של רובוטו בסדרה "שליטי היקום: הגילוי".
חיים אישיים

לונג ניהל מערכת יחסים עם השחקנית דרו ברימור, אך הם נפרדו ביולי 2008. בין השנים 2013–2015, יצא עם השחקנית אמנדה סייפריד.
בין השנים 2016–2018, יצא לונג עם הזמרת לורן מייברי. הם עסקו יחדיו במספר פעילויות נדבנות, כולל נסיעה יחד לניקרגואה לביקור במעון לנשים מוכות.
בינואר 2022 דווח כי לונג נמצא במערכת יחסים עם השחקנית קייט בוסוורת' במרץ 2023, דווח כי בוסוורת' ולונג מאורסים. במאי 2023, פורסם כי הזוג התחתן.
במהלך פרק של הפודקאסט "Armchair Expert" עם דקס שפרד, לונג חשף שהוא היה קורבן לסימום וחטיפה במהלך צילומי הסרט "צעיר חסר מנוח" בזמן ששהה במישיגן. לדברי לונג, לאחר ערב של שתיית אלכוהול הוא עזב עם כמה בחורים מקומיים שהציעו לו מריחואנה, אך הוא מאמין כי למעשה נתנו לו במקום את הסם פנציקלידין, הידוע יותר בשם PCP. לאחר שסיממו אותו באופן חמור, אנשים אלה לקחו אותו למקומות בניגוד לרצונו ונמנעו מלהחזיר אותו למלונו כפי שביקש שוב ושוב. לדברי לונג, האנשים הללו התכוונו לצלם אותו עושה סמים קשים ולמכור את הצילומים לאתרי רכילויות. לונג היה כל כך מודאג עד שבסופו של דבר זינק מהרכב הנוסע כדי להימלט מהם. לונג הוסיף כי הוא התמודד עם נזקי עצבים מתמשכים ברגלו עקב הפציעות שספג בבריחה ממכוניתם.
לונג הביע את תמיכתו בסנטור ברני סנדרס בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016. הוא הביע את תמיכתו בסנדרס שוב בפריימריז לבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999 | כיבוש הגלקסיה | ברנדון |  |
| 2001 | Happy Campers | דונלד |  |
| 2001 | ג'יפרס קריפרס | דארי ג'אנר |  |
| 2002 | קרוסרודס | הנרי |  |
| 2003 | ג'יפרס קריפרס 2 | דארי ג'אנר |  |
| 2004 | גאון עולה | האל נסטור |  |
| 2004 | נשף סיוט | דווין | דיבוב |
| 2004 | דודג'בול | ג'סטין רידמן |  |
| 2004 | התעורר, רון בורגונדי – הסרט האבוד | כריס הארקן |  |
| 2005 | החיפושית בהילוך גבוה | קווין |  |
| 2005 | סקס והמסעדה הגדולה | דין סנדרס |  |
| 2006 | המצוד אחר יצור הפרא | זרק וילדר |  |
| 2006 | Dreamland | מוקי |  |
| 2006 | הצד שלו הצד שלה | כריסטופר היירונס |  |
| 2006 | שיגעון של קולג' | בארטלבי "בי" גיינס |  |
| 2006 | אידיוקרטיה: הטמטום שולט | ד"ר לקסוס |  |
| 2007 | מת לחיות 4.0 | מת'יו "מאט" פארל |  |
| 2007 | הקרב על הכוכב | שון | דיבוב |
| 2007 | אלווין והצ'יפמאנקס | אלווין סאביל | דיבוב |
| 2007 | הולך חזק: סיפורו של דיואי קוקס | ג'ורג' האריסון | ללא קרדיט |
| 2008 | טבע מוזר | ג'וניור |  |
| 2008 | רק תוסיף מים | ספוני |  |
| 2008 | זאק ומירי עושים פורנו | ברנדון סנט רנדי |  |
| 2008 | פיינאפל אקספרס | ג'סטין |  |
| 2009 | הוא פשוט לא בקטע שלך | אלכס |  |
| 2009 | סקס והמסעדה הגדולה 2 | דין סנדרס | ללא קרדיט |
| 2009 | Taking Chances | צ'ייס ריברה |  |
| 2009 | עד שתאהב אותי | טוד |  |
| 2009 | קחי אותי לגיהנום | קלייטון דלטון |  |
| 2009 | אנשים מצחיקים | בחור רי-דו |  |
| 2009 | פלאנט 51 | לם קרפלוג | דיבוב |
| 2009 | מזל תאומים | אדם דוולין |  |
| 2009 | החיים שאחרי | פול קולמן |  |
| 2009 | אלווין והצ'יפמאנקס 2 | אלווין סאביל | דיבוב |
| 2009 | צעיר חסר מנוח | פול סאנדרס |  |
| 2010 | הולכים רחוק | גארט סולי |  |
| 2010 | אלפא ואומגה | האמפרי | דיבוב |
| 2010 | הקנוניה | ניקולס בייקר |  |
| 2011 | 10 שנים | מרטי בורן |  |
| 2011 | אלווין והצ'יפמאנקס 3 | אלווין סאביל | דיבוב |
| 2012 | סטודנטיות לוהטות | ג'סי |  |
| 2012 | Best Man Down | סקוט |  |
| 2013 | סרט 43 | רובין |  |
| 2013 | iSteve | סטיב ג'ובס |  |
| 2013 | איך למצוא אהבה | סם | גם מפיק ותסריטאי |
| 2013 | ללכת בין דינוזאורים | פאטצ'י | דיבוב |
| 2014 | תשאלו כל דבר | דן גאלו |  |
| 2014 | ורוניקה מארס | דראנקן ווינגמן | ללא קרדיט |
| 2014 | Comet | דל | גם מפיק ותסריטאי |
| 2014 | ניבים | וואלאס ברייטון |  |
| 2014 | The Lookalike | הולט מאליגן | גם מפיק |
| 2015 | אלווין והצ'יפמאנקס 4 | אלווין סאביל | דיבוב |
| 2016 | יוגה הוזרז | יוגי באייר |  |
| 2016 | פרנק ולולה | קית' ווינקלמן |  |
| 2016 | לבנדר | ליאם |  |
| 2016 | Ghost Team | רוס |  |
| 2017 | And Then I Go | טים הנארטי |  |
| 2017 | Literally, Right Before Aaron | אדם שולץ |  |
| 2017 | בלאגן בכוורת | אפולו | דיבוב |
| 2019 | ג'יי ובוב השקט מההתחלה | ברנדון סנט רנדי |  |
| 2019 | After Class | ג'וש כהן |  |
| 2019 | The Wave | פרנק |  |
| 2021 | Lady of the Manor | מקס | גם במאי, מפיק ותסריטאי |
| 2022 | ברברי | אי.ג'יי גילברייד |  |
| 2022 | House of Darkness | האפ ג'קסון |  |
| 2023 | דויד יקר (אנ') | ברייס |  |
| 2024 | Spin the Bottle | שריף סטנטון |  |
| TBA | Christmas with the Campbells |  |  |
| TBA | In Memoriam |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2000–2004 | אד | וורן פ. צ'זוויק | תפקיד ראשי; (4 עונות); 83 פרקים |
| 2006 | נשות הקמפוס | קונור | פרק: "Fraternity Row" |
| 2006 | מופע שנות ה-70 | אנדרו דייוויס | פרק: "Love of My Life" |
| 2006–2007 | המלך היל | דמויות שונות | דיבוב; 3 פרקים |
| 2009 | סאטרדיי נייט לייב | מתיו מקונוהיי | פרק: "Drew Barrymore/Regina Spektor" |
| 2011–2012, 2015 | הבחורה החדשה | פול גנזלינגר | 5 פרקים |
| 2012 | ללא השגחת מבוגר | גארי | דיבוב; 13 פרקים |
| 2013 | ממי | אדם | 3 פרקים |
| 2014 | מייקל | זאק | פרק: "Changes" |
| 2014 | טריפטנק | אנדרו | דיבוב; 2 פרקים |
| 2015–הווה | משפחת מרפי | קווין מרפי / פיניאס / דמויות שונות | דיבוב; 44 פרקים |
| 2015 | פורטלנדיה | ג'סטין | פרק: "The Fiancée" |
| 2015 | איימי שומר | בריאן | פרק: "Fight Like a Girl" |
| 2015, 2018, 2019 | היסטוריה שתויה | ארנו פנזיאס / אלמר מקארדי / רנדי | 3 פרקים |
| 2016–2018 | האקדמיה של סקיילנדרס | ספיירו | דיבוב; 38 פרקים |
| 2018 | הקונרים | ניל | 2 פרקים |
| 2019 | המאבק של קנזו | אליס וויקרס | תפקיד ראשי; 8 פרקים |
| 2021 | שליטי היקום: הגילוי | רובוטו | דיבוב; 3 פרקים |
| 2021 | ארצ'יבלד והדבר הגדול הבא | מיסטר שונקמאייר | דיבוב; פרק: "Skunked!/Neighborhood Bird Watch" |
| 2021 | Creepshow | סימון שרמן | פרק: "Night of the Living Late Show" |
| 2023 | צמרמורת | ניית'ן בראט | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | פרויקט | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000 | פרס סאטורן | השחקן/שחקנית הצעיר/ה הטוב/ה ביותר | כיבוש הגלקסיה | מועמדות |  |
| 2002 | פרס סאטורן | ההופעה הטובה ביותר של שחקן צעיר | ג'יפרס קריפרס | מועמדות |  |
| 2005 | פרס הסרטים של MTV | הצוות הטוב ביותר על המסך (עם וינס ווהן, כריסטין טיילור, ריפ טורן, אלן טודיק, ג'ואל מור, כריס וויליאמס וסטיבן רוט) | דודג'בול | מועמדות |  |
| 2007 | פרס בחירת הנוער | שחקן קולנוע פורץ נבחר | שיגעון של קולג' / אידיוקרטיה: הטמטום שולט / מת לחיות 4.0 | מועמדות |  |
| 2008 | פרס סאטורן | שחקן המשנה הטוב ביותר | מת לחיות 4.0 | מועמדות |  |
| 2012 | פרס בחירת מבקרי הטלוויזיה | השחקן האורח הטוב ביותר - קומדיה | הבחורה החדשה | מועמדות |  |
| 2016 | פרס בחירת הילדים של ניקלודיאון | מדבב אהוב מסרט אנימציה | אלווין והצ'יפמאנקס 4 | מועמדות |  |
| 2023 | פרס הסרטים והטלוויזיה של MTV | ההופעה הכי מפוחדת | ברברי | מועמדות |  |
| 2024 | פרס בחירת הילדים של ניקלודיאון | כוכב טלוויזיה אהוב (משפחה) | צמרמורת | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  ריאיון עם ג'סטין לונג
↑  ריאיון עם ג'סטין לונג, מת לחיות 4.0 – MoviesOnline
↑  מקנאמרה, מרי "Not Strictly Commercial" לוס אנג'לס טיימס 23 ביולי 2006.
↑  Every Kids’ Choice 2024 Winner!, Nick (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007371310005171  PLWABN: 9810614593305606  BnF: cb145173260 (data)  GND: 139911502  ISNI: 0000 0000 7691 1039  LCCN: no2002040090  LNB: 000351320  NKC: xx0249767  NTA: 333491750  SUDOC: 079205968  VIAF: 22375765   WorldCat (עם VIAF): 22375765
כנסיית פטרוס הקדוש (יפו)

#invoke:תבנית מידע
חזית כנסיית פטרוס הקדוש במבט מגן הפסגה
חזית הכנסייה
מבט מכיוון תל אביב: יפו העתיקה וכנסיית פטרוס הקדוש החולשת עליה
החזית הצפונית של המנזר והמגדל העגול, שריד מ"המצודה" ההיסטורית אשר שולב במבנה הנוכחי
חזית הכנסייה (משמאל) והמנזר
חלל הכנסייה
דוכן הדרשה
פסל לואי התשיעי בחצר הפנימית של המנזר
כנסיית פטרוס הקדוש היא כנסייה קתולית פרנציסקנית השוכנת בכיכר קדומים בפינה הצפון-מערבית של יפו העתיקה. כנסיית פטרוס הקדוש נקראת על שמו של פטרוס הקדוש, אחד משנים עשר השליחים של ישו והאפיפיור הראשון. מנזר קטן צמוד לכנסייה מצפון. המבנה ומגדל הפעמונים שלו נראים היטב מכל קו החוף של תל אביב ויפו, כמו גם מכיוון הים, ולכן הם שולבו בקצה הימני של סמל העיר תל אביב-יפו הקודם.
נס החלום

לפי המסורת הקתולית ניצבת הכנסייה במקום בו שכן בית שמעון הבורסקאי, אצלו התארח פטרוס עת שהה ביפו, ובו נגלה לו נס החלום:
"ויהי ממחרת והמה הלכים בדרך וקרבים לעיר ויעל פטרוס על הגג להתפלל  כשעה הששית׃ והוא רעב ויתאו לטעם לחם ובהכינם לו נפלה תרדמה עליו׃ וירא את השמים נפתחים והנה כלי ירד אליו כדמות מטפחת בד גדולה ויורד בארבע כנפותיו על הארץ׃ ובתוכו מכל בהמת הארץ וחיה ורמש ועוף השמים׃ ויהי קול אליו לאמר קום פטרוס זבח ואכל׃ ויאמר פטרוס חלילה לי אדני כי מעולם לא אכלתי כל פגול וטמא׃ ויהי עוד קול אליו פעם שנית לאמר את אשר טהר האלהים אתה אל תטמאנו׃ וכן היה שלש פעמים והכלי שב והעלה השמימה"
חזונו של פטרוס הקדוש בבית שמעון הבורסקאי הכשיר את הקרקע לפעילות המסיונרית של הנוצרים בקרב לא-יהודים באותה עת. לפי המסורת הארמנית, שוכן ביתו של שמעון הבורסקאי בבית משפחת זקריאן שמדרום לכנסייה, ליד המגדלור הישן של העיר, ומיקום זה הוא המקובל ביותר. הכנסייה הרוסית מחזיקה בגרסה שלישית למיקומו של הבית, והיא ממקמת אותו בכנסיית פטרוס הקדוש הרוסית באבו כביר.
היסטוריה

יפו הייתה חשובה לעולם הנוצרי משום שהנמל שלה היה השער הראשי לעולי הרגל בדרכם לירושלים. במקום בו ניצבת הכנסייה, שכנה כנסייה ביזנטית שנהרסה במאה ה-7 על ידי הערבים. על חורבותיה הקים פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, מבנה מבוצר צלבני אשר כונה "המצודה". המבנה שוחזר בידי מלך צרפת לואי התשיעי בעת מסע הצלב השביעי, במחצית השנייה של המאה ה-13. המצודה נהרסה על ידי הממלוכים בשנת 1264, אך אחד ממגדליה העגולים שרד והוא שולב בפינתו הצפון-מערבית של מבנה הנוכחי. ב-1654 בנו נזירים פרנציסקנים כנסייה חדשה ואכסניה לצליינים (Casa Nova) אשר שימשה כמלון דרכים בדרך לירושלים. נפוליאון בונפרטה שהה בכנסייה זו בעת מסע כיבושו במזרח התיכון בשנת 1799. כנסייה זו נהרסה, נבנתה ושוב נהרסה. בין השנים 1888–1894 הוקם המבנה הנוכחי בסגנון הבארוק בחסות בית המלוכה הספרדי. הכנסייה הורחבה בשנת 1903 ושימשה ככנסייה הקתולית הראשית של העיר, עד שנבנתה כנסיית אנטוניוס הקדוש ברחוב יפת בשנת 1932.
המבנה

החזית המזרחית של המבנה מחולקת באופן מובחן לכנסייה (משמאל ומדרום) ולמנזר (מימין ומצפון), וקבועים בה שעריהם של שני האגפים הנפרדים, זה לצד זה.
המבנה > הכנסייה

אפסיס הכנסייה פונה באופן ייחודי לכיוון מערב ולא מזרח, סמל לחזונו של פטרוס, או לכיוון ממנו הגיע המלאך, ואשר סללו את הדלת לפנייה אל הגויים, בין היתר מעבר לים. האפסיס הפונה מערבה מקבל גם את פניהם של עולי הרגל הנוצרים, אשר הגיעו לארץ הקודש משך מאות שנים דרך נמל יפו.
החזית עשויה לבנים בגוון חום בהיר, ומשולבים בה שני קרניזים בהירים העוברים לרוחבה. בין הקרניזים אפריז שבו מטופות הנושאות את סמל הוותיקן. החזית מעוטרת גם בתבליטים אנכיים דמויי עמודים בעלי כותרות דוריות ויוניות, גם הם בגוון בהיר. מעל דלת הכניסה לוח הנושא את סמל משמורת ארץ הקודש, סמל המסדר הפרנציסקני (זרועו העירומה של ישו וזרועו המלובשת של פרנציסקוס מאסיזי), יונה המסמלת את רוח הקודש וכתר מלכות המסמל את האל האב. בקומה השנייה חלון מלבני גדול ומעליו גמלון. בראש הגמלון הונח סלע טרוורטין שהובא מבניאס בה העניק ישו את הבכורה לפטרוס. מגדל הפעמונים שוכן בכיכר קדומים, בפינתו הדרום-מערבית של המבנה, והוא נושא בראשו כיפה. נוסף לפעמון, קבועים במגדל גם ארבעה שעונים, אחד בכל צד.
במבנה ספינה בודדת שבכל אחד מצדדיה חמש קפלות. קירותיה מצופים בשיש וקבועים בהם חלונות עשויים זכוכית צבעונית שיוצרה במינכן בה מופיעים קדושים ספרדים. התקרה גבוהה ועשויה בצורת קמרון חבית. דוכן הדרשה עשוי עץ חום מעוטר, והוא צמוד לקיר הצפוני בין שתיים מהקפלות. הדוכן מאמץ מוטיבים מעולם הצומח - הוא נסמך על עמוד דמוי גזע מתחתיו, ומעליו ענפים הנראים כאמיר העץ. יצירת האמנות המרכזית בכנסייה שוכנת מעל למזבח ומתארת את חלומו של פטרוס בעת ששהה ביפו. בכנסייה מספר יצירות אמנות נוספות המתארות אפיזודות בחייו של פטרוס - מעמד ההשתנות בו נכח, הענקת מפתחות הרקיע, נס הדגים, וכן את רחיצת הרגליים לפני הסעודה האחרונה. עוד נראים בכנסייה תיאורים של הנחת הטוהר, המשפחה הקדושה, פרנציסקוס מאסיזי מייסד המסדר, ובקפלה הראשונה משמאל לכניסה, מוצג עותק של איקונין המדונה השחורה מצ'נסטוחובה.
בכנסייה מתקיימות מיסות באנגלית, פולנית, ספרדית, ערבית ועברית, בהם משתתפים בעיקר מהגרי עבודה ואנשי סגל דיפלומטי השוהים בישראל כמו גם נוצרים מהאוכלוסייה הערבית ביפו. עוד פוקדים אותה תיירים רבים המקיימים בה תפילות משלהם.
המבנה > המנזר

קירותיו החיצוניים של המנזר בהירים וחסרי עיטורים, והוא נחלק לשני חלקים. החלק המזרחי בנוי סביב חצר מרכזית קטנה הגובלת בצידה הדרומי בכנסייה ובצידה המערבי בחדר המלבושים. לאורך שני הצדדים האחרים ארקדה המובילה אל חדרי מפגשים וחדרי שירות, ובמרכז החצר ניצב פסלו של לואי התשיעי. המגדל העגול, שריד מהמצודה ההיסטורית, נמצא בפינה הצפון-מערבית של החצר ובקומת המרתף שלו קפלת אבן עגולה. מדרגות צרות מוליכות אל קומתו העליונה שבה שוכנת ספריית המנזר ובה בעיקר ספרים וכתבי עת בפולנית. חלקו המערבי של המנזר גבוה יותר ובו שוכנים מגורי הנזירים, המטבח, הרפקטוריום ששוב אינו בשימוש, אולם תפילה גדול וחדרים נוספים. מהקומה העליונה של חלק זה של המבנה נשקף נוף מרשים של הים התיכון ושל סלע אנדרומדה. המבנה כולו שופץ בעשור הראשון של המאה ה-21 והותקנה בו מעלית. במנזר מתגוררים מזה שנים רבות ארבעה נזירים בלבד - שני פולנים, אנגלי וצ'יליאני.
ראו גם

כנסיית פטרוס הקדוש (אבו כביר)
בית שמעון הבורסקאי