stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוהנס קאיוני
הערות שוליים

1 2 3 4  Kislexikon 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12333349g (data)  GND: 119304333  ISNI: 0000 0001 0830 5835  LCCN: n82044955  MusicBrainz: d367cb6a-db57-4a04-b2d0-1ff818ecaceb  NKC: xx0024241  SUDOC: 249889935  VIAF: 64077403   WorldCat (עם VIAF): 64077403 
המנזר הפרנציסקני בגיירגיו-סארהג' - לזאריה, בטרנסילבניה, שבו פעל ובשנת 1687 נפטר ונקבר יוהנס קאיוני
אנדרטה שהוקמה לזכרו של יוהנס קאיוני בחצר הכנסייה הרומית-קתולית בכפר לגיה, במחוז קלוז', יישוב שבו נטען לפעמים כי הוא נולד בו או אולי הוטבל בדת הקתולית
יחסי אוסטריה – בוסניה והרצגובינה

| יחסי אוסטריה – בוסניה והרצגובינה |
| --- | --- |
אוסטריה: בוסניה והרצגובינה


אוסטריה: בוסניה והרצגובינה
שטח (בקילומטר רבוע)
83,871: 51,197
אוכלוסייה
9,118,988: 3,158,147
תמ"ג (במיליוני דולרים)
516,034: 27,055
תמ"ג לנפש (בדולרים)
56,589: 8,567
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה

יחסי אוסטריה–בוסניה והרצגובינה הם יחסי החוץ המתקיימים בין אוסטריה לבוסניה והרצגובינה.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

באפריל 1941 פלשו כוחות גרמניה הנאצית, אשר אוסטריה הייתה חלק ממנה בעקבות האנשלוס, לממלכת יוגוסלביה וכבשו אותה, ואזור בוסניה צורף לקרואטיה העצמאית, שהייתה למעשה גרורה גרמנית. השלטון הגרמני נמשך בבוסניה כמעט עד סוף מלחמת העולם השנייה, ולאחר המלחמה חזרה בוסניה להיות חלק מיוגוסלביה בראשותו של טיטו.
היסטוריה > בוסניה העצמאית

באוקטובר 1991 הכריזה בוסניה והרצגובינה על ריבונותה, אשר אושרה במשאל עם ב-5 באפריל 1992, וב-8 באפריל 1992 כוננה אוסטריה יחסים דיפלומטיים עם בוסניה והרצגובינה.
יחסים דיפלומטיים

אוסטריה מחזיקה בבוסניה והרצגובינה שגרירות בסרייבו בלבד. מאידך, בוסניה והרצגובינה מחזיקה שגרירות באוסטריה בווינה וקונסוליה כללית בגראץ.
יחסי רוסיה–תאילנד

| יחסי רוסיה–תאילנד |
| --- | --- |
רוסיה: תאילנד


רוסיה: תאילנד
שטח (בקילומטר רבוע)
17,098,242: 513,120
אוכלוסייה
144,612,532: 71,655,872
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,021,421: 514,945
תמ"ג לנפש (בדולרים)
13,978: 7,186
משטר
רפובליקה פדרלית נשיאותית: מונרכיה (עם משטר צבאי)

יחסי רוסיה–תאילנד הם יחסי החוץ בין רוסיה לבין תאילנד.
רקע

היחסים דו-צדדיים בין רוסיה לתאילנד מתוארכים לסוף המאה ה-19, אז יצרו הצאר הרוסי ניקולאי השני והמלך צ'ולונגונגקורן (ראמה החמישי) מסיאם (כפי שכונתה אז תאילנד) קשר אישי ידידותי. שתי המדינות החליפו אמנות בין השנים 1897–1898, וחתמו על חוזה ידידות וחוזה ידידות ימי בשנת 1899. היחסים הדיפלומטיים נותקו לאחר המהפכה הרוסית בשנת 1917, וכוננו מחדש בין ברית המועצות ותאילנד ב־12 במרץ 1941; תאילנד הכירה בפדרציה הרוסית כיורשת של ברית המועצות ב-28 בדצמבר 1991. רוסיה מחזיקה בתאילנד שגרירות cבנגקוק ושתי קונסוליות כבוד בפוקט ובפאטאיה. תאילנד מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה ושתי קונסוליות כבוד (בסנקט פטרבורג ובוולדיווסטוק). שתי המדינות חברות מלאות ב-APEC ובארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה (רוסיה היא מדינה משתתפת ותאילנד היא שותפה).
הקשר המתועד הראשון בין רוסיה לסיאם היה ב-19 בפברואר 1863, אז הגיעו הספינות גאידמק ונוביק לבנגקוק. היחסים ההדוקים בין משפחות האצולה בתאילנד לבין האימפריה הרוסית התפתחו, עם ידידות מתועדת היטב בין צ'ולונגונגקורן לניקולאי השני. צ'אקראבונגסה בוואנאת, ילדו ה-40 של צ'ולונגונגקורן, התחתן מאוחר יותר עם יקטרינה דזניצקאיה, אותה הכיר בזמן שלמד באימפריה הרוסית.
יחסים כלכליים > סחר דו צדדי

נתונים רשמיים של נפח סחר שפרסמו שתי המדינות סותרים זה את זה.
לפי מקורות תאילנדים, הסחר עם רוסיה בשנת 2008 הגיע ל-211 מיליארד דולר; לתאילנד גירעון סחר של 1.76 מיליארד דולר. רוסיה מייצאת משאבים מינרלים ואילו תאילנד מייצאת חלקי רכב, אלקטרוניקה ומוצרי מזון.
על פי שירות המכס הרוסי, היצוא הרוסי לתאילנד בשנת 2008 הסתכם ב-1.23 מיליארד, היבוא ל-1.49 מיליארד, והותיר את רוסיה עם גירעון של 254 מיליון דולר. בסך הכל, הסחר עם תאילנד הוא רק 0.4% מסחר החוץ ברוסיה. על פי שגרירות רוסיה בבנגקוק, תאילנד היא שותפת הסחר הגדולה ביותר של רוסיה בדרום-מזרח אסיה והלקוח השלישי בגודלו של עפרות ברזל רוסיות ברחבי העולם.
עד לא מכבר, בשנת 2002, הייתה רוסיה גירעון מסחרי משמעותי, וייבאה כמויות משמעותיות (עד חצי מיליון טון PA) של אורז תאילנדי. בשנת 2005 רוסיה הטילה תעריפי פרוטקציוניזם אוסרים על אורז, ולאחר מכן הטילה אמברגו על אורז תאילנדי ואיסור מלא על יבוא אורז תאילנדי בשנת 2007.
בשנת 2004 פנתה תאילנד לרשויות רוסיות בנוגע לסיכויים לרכוש 12 מטוסי erc Su-30. ענף העוף התאילנדי, שנחלש ממשבר שפעת העופות, גיבה בהתלהבות את העסקה, ואף הסכים על הקלות הדדיות במשטר יבוא המזון הרוסי, אך העסקה מעולם לא התממשה. באוקטובר 2008 הסכים ראש ממשלת תאילנד סומצ'י וונגסוואט לרכוש מסוקים צבאיים רוסיים מסוג Mi-17, תוך שבירת התלות בנשק אמריקני, אולם ממשלתו הודחה חודשיים לאחר מכן.
יחסים כלכליים > תיירות

תאילנד היא אחד היעדים הטרופיים העיקריים לתיירים מרוסיה. עם זאת, מספרים שמספקים הרשויות בתאילנד מופרכים על ידי הרוסים כמנופחים באופן מלאכותי, ורשויות תאילנד טוענות כי המספרים הרוסים הם קטנים מדי:
שומרי הגבול הרוסים דיווחו על 259,000 יציאות לתאילנד בשנת 2008 (235,000 בשנת 2007). טורקיה, היעד הנפוץ ביותר, מהווה 2.2 מיליון יציאות. גורמים בממשלת תאילנד ציינו כי המספר הרוסי כולל טיסות ישירות בלבד, ומשאיר תיירים שטסים עם עצירת ביניים במקום אחר ודיווחו על 279,000 תיירים רוסים לשנת 2007.
שירות התיירות התאילנדי דיווח על 456,972 "ביקורי תיירים" רוסיים בפאטאיה בלבד בינואר-מרץ 2007 (מתוך סך של 1.57 מיליון דולר). פרשנים רוסים מציינים כי תאילנדים ספרו למעשה לילות מלונאים ויש לחלק את מספרם בגורם של 10 עד 11.
בשנת 2018 מעריכים כי כמיליון וחצי רוסים ביקרו בתאילנד, עלייה של 15% לעומת 2017. בממוצע כ-20,000 תאילנדים מבקרים ברוסיה בשנה.
יחסי רוסיה–שווייץ

| יחסי רוסיה–שווייץ |
| --- | --- |
רוסיה: שווייץ


רוסיה: שווייץ
שטח (בקילומטר רבוע)
17,098,242: 41,277
אוכלוסייה
144,612,532: 8,933,409
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,021,421: 884,940
תמ"ג לנפש (בדולרים)
13,978: 99,060
משטר
רפובליקה פדרלית נשיאותית: רפובליקה קונפדרטיבית

יחסי רוסיה–שווייץ הם יחסי החוץ בין רוסיה לשווייץ. שווייץ פתחה קונסוליה בסנקט פטרבורג בשנת 1816, ושדרגה אותה לשגרירות 90 שנה לאחר מכן. שתי המדינות ניתקו את היחסים הדיפלומטיים בשנת 1923, אז עברה רוסיה תקופה של סערות המהפכה, והם לא חודשו עד לשנת 1946.
היסטוריה > האימפריה הרוסית ושווייץ

קשרים עם תוצאה מסוימת בין השווייצרים לרוסים החלו כבר במאה ה-17, אז הגיע חייל שווייצרי בן עשרים, פרנץ לפורט, למוסקבה בשנת 1675 כדי לשרת את שושלת רומנוב, ועד מהרה קודם בסולם הדרגות. אף על פי שהצאר פיוטר הגדול הוכתר כשעוד היה ילד (1682), הייתה זו אחותו של פיטר סופיה, ומאוחר יותר אמו נטליה נרשקינה, וקרובי משפחתם הבויארים, שניהלו את המדינה במשך למעלה מעשור לאחר מכן - והשאירו את פיוטר הצעיר עם המון זמן לחלום כיצד לשנות את ארצו כשיהיה לו כוח אמיתי. לפורט היה במקרה אחד האנשים שהשפיעו רבות על השקפת עולמו של הצאר הצעיר, וברגע שפיוטר נכנס לתפקיד האחראי על המדינה, החייל השווייצרי הפך לאחד מיועציו הבכירים והפך לבעל השפעה רבה במהלך השנים הראשונות של המודרניזציה של פיוטר.
אף על פי שלפורט נפטר די מוקדם בתקופת פיטר (1699), לא מעט חיילים שווייצרים, הרפתקנים, אנשי חינוך ומלומדים תרמו תרומה בתולדות האימפריה הרוסית. האדריכל השווייצרי-איטלקי דומניקו טרזיני היה המנהל הכללי של בניית סנקט פטרבורג עד 1712, וזוכה בזכות יצירתו של פטרין בארוק, האופייני לאדריכלות הקדומה של העיר. המתמטיקאי לאונרד אוילר וחמישה מבני משפחת ברנולי הפכו לבני האקדמיה למדע בסנט פטרסבורג. מאה שנה אחרי לפורט, פרדריק-סזר דה לה הארפה היה בעל השפעה על חינוך הצאר לעתיד אלכסנדר הראשון.
הופעתם הגדולה בקנה מידה גדול של רוסים בשווייץ מתוארכת לשנים הראשונות של המלחמות הנפוליאוניות, כאשר צבאו של סובורוב נלחם הלוך ושוב ברחבי שווייץ וצפון איטליה בשנים 1799–1800. אף על פי שתוצאות המערכות הללו לא היו חד משמעיות, הם זיכו את סובורוב בדרגת גנרליסימו, והפכו (בפרט, הנסיגה על פני Panix Pass) לנושא המועדף על ציירים רוסים.
בתגובה לפלישה הרוסית הצטרפו כ 8,000 חיילים שווייצרים לצבא נפוליאון שפלש לרוסיה בשנת 1812. רק כמה מאות מהם שרדו את המערכה ההרסנית. הגבורה השווייצרית בברזינה הוא הונצחה בBeresinalied.
במאה ה-19 שווייץ הפכה למפלט פופולרי בקרב הגורמים הרוסיים האנטי-מלוכנים, בגלל תרבות החופש שלה, היעדר מערכת יחסים קרובה במיוחד בין הממשלה הרפובליקנית השווייצרית לזו של רוסיה הקיסרית, ולעיתים גם בשל הנייטרליות שלה מלחמות. רשימת הגולים הרוסים שמצאו מקלט בשווייץ עוברת מאלכסנדר הרצן, שהפך לאזרח שווייצרי בשנת 1851, ועד ולדימיר לנין, שנשאר בשווייץ במלחמת העולם הראשונה, והיה מסוגל לעזוב את המדינה רק בשנת 1917 בזכות "הרכבת האטומה" המפורסמת.
אותן סיבות הפכו את המדינה לאבן שואבת עבור סטודנטים רוסים. מספר הסטודנטים הרוסים בשווייץ הגיע לשיא בשנים 1906–1907, מעט לאחר התבוסה של המהפכה הרוסית בשנת 1905, אז 36% מכלל הסטודנטים באוניברסיטה בשווייץ היו רוסים (2,322 מתוך סך 6,444). לא רק רוב התלמידים הזרים שנרשמו לאוניברסיטאות בשווייץ באותה השנה (היו 3,784 מהם) הגיעו מרוסיה, יותר משני שלישים מהסטודנטים הרוסים הללו (1,507 מתוך 2,322) היו נשים בעיקר בגלל הסמכת החינוך רוסית לאוכלוסייה היהודית.
היסטוריה > רוסיה המודרנית ושווייץ

לאחר התפרקות ברית המועצות, מספר המבקרים והמהגרים הרוסים למערב אירופה עלה משמעותית, בהשוואה לתקופת ברית המועצות. עם זאת, עבור רובם שווייץ נותרה רק מדינת מעבר בדרך ליעדים הים תיכוניים הפופולריים יותר.
השלווה הפכה לטרגדיה ב-1 ביולי 2002, כאשר טיסת שכר של בסקיריאן התנגשה במטוס מטען DHL רגע לפני הכניסה לחלל האווירי של שווייץ מגרמניה. כל 71 האנשים שהיו על סיפון שני המטוסים מתו בהתנגשות. לאחר שאיבד את כל משפחתו, ויטאלי קאלוייב הרג את מבקר התנועה האווירית, פיטר נילסן, אותו ראה כאחראי לתאונה.
יחסים דיפלומטיים

שוודיה מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה, וקונסוליה כללית בסנקט פטרבורג. מאידך, רוסיה מחזיקה בשווייץ שגרירות בברן, ו-3 קונסוליות בז'נבה, בלוזאן ובציריך.
יחסי ניו זילנד – קניה

| יחסי ניו זילנד – קניה |
| --- | --- |
ניו זילנד: קניה


ניו זילנד: קניה
שטח (בקילומטר רבוע)
268,838: 580,367
אוכלוסייה
5,223,485: 56,708,094
תמ"ג (במיליוני דולרים)
253,466: 107,441
תמ"ג לנפש (בדולרים)
48,524: 1,895
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה

יחסי ניו זילנד–קניה הם היחסים הדיפלומטיים בין ניו זילנד לקניה. שתי המדינות הן חברות מלאות בחבר העמים הבריטי.
סקירה כללית

בשנת 2013 ארגון Caritas Aotearoa הניו זילנדי סיפק מזון ומים לאזורים בצפון קניה שנפגעו קשות מבצורת. ביוני 2022 שרי הסחר של האיחוד האירופי, אקוודור, קניה וניו זילנד הסכימו לעבוד במשותף ליצירת קואליציה כוללת של שרי סחר בנושאי אקלים. זה משקף את המחויבות המשותפת שלהם להביא את המאבק בשינויי האקלים לחזית מדיניות הסחר.
נציגויות דיפלומטיות

ניו זילנד מיוצגת בקניה באמצעות שגרירותה באדיס אבבה, אתיופיה, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד בניירובי.
קניה מיוצגת בניו זילנד באמצעות הנציבות העליונה שלה בקנברה, אוסטרליה.
יחסי הממלכה המאוחדת – קניה

| יחסי הממלכה המאוחדת – קניה |
| --- | --- |
הממלכה המאוחדת: קניה


הממלכה המאוחדת: קניה
שטח (בקילומטר רבוע)
243,610: 580,367
אוכלוסייה
69,242,094: 56,708,094
תמ"ג (במיליוני דולרים)
3,340,032: 107,441
תמ"ג לנפש (בדולרים)
48,237: 1,895
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה

יחסי הממלכה המאוחדת–קניה הם היחסים הדו-צדדיים שבין הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה לבין רפובליקת קניה.
היסטוריה > האימפריה הבריטית

לקניה ואנגליה יש היסטוריה עשירה של יחסים מאז המאה ה-19. בין 1824 ל-1826 הייתה עיר הנמל מומבסה תחת כיבוש בריטי. בשנת 1887 הושכרה על ידי הבריטים רצועת חוף בקניה של 16 ק"מ. בשנת 1895 קניה הפכה לחלק ממזרח אפריקה הבריטית. קניה, כחלק מהאימפריה הבריטית, גייסה חיילים לצבא הבריטי במהלך מלחמת העולם הראשונה ובמהלך מלחמת העולם השנייה. בשנת 1920 הפכה קניה לקניה הבריטית. לאחר 43 שנים השיגה המדינה עצמאות מבריטניה ב-1963 לאחר 68 שנים של שלטון בריטי.
בין השנים 1963 ל-1964 הייתה אליזבת השנייה ראש המדינה של קניה. המלכה יוצגה בקניה על ידי מושל כללי, שהיה מלקולם מקדונלד. ראש הממשלה היה ג'ומו קניאטה. בשנת 1964 הפכה קניה לרפובליקה ונשיא המדינה הוא ראש המדינה.
אליזבת השנייה ביקרה בקניה ארבע פעמים - ב-1952, 1972, 1983 ו-1991.
היסטוריה > לאחר העצמאות

לאחר מתן העצמאות שמרו שתי המדינות על יחסים חמים. בשלב מסוים בריטניה אף נחשבה לבעלת הברית המערבית המשמעותית ביותר של קניה. בריטניה סיפקה סיוע כלכלי וצבאי לקניה.
עם בחירתו של אוהורו קניאטה לנשיא קניה בריטניה ביקשה להרחיק עצמה דיפלומטית מקניה, כיוון שנגד קניאטה הוגש כתב אישום בבית הדין הפלילי הבינלאומי בגין פשעים לאחר בחירות 2007. עם בחירתו של קניאטה כנשיא, הנציב העליון של בריטניה, כריסטיאן טרנר, הצהיר כי בריטניה תדון עם קניה רק בנושאים חיוניים.
בשנת 2014 התביעה נגד קניאטה בבית הדין הפלילי הבינלאומי בהאג בוטלה.
יחסים צבאיים

הצבא הבריטי מאמן חיילים בקניה כהכנה לפעולות במדינות דוגמת אפגניסטן. היחידה המאמנת כוחות מקניה נקראת בצבא בריטניה "יחידת אימון קניה" (BATUK). זוהי יחידת אימונים קבועה עם בסיסים בבקאווה, ניירובי ונניוקי. היחידה מספקת תמיכה לוגיסטית ביחידות של הצבא הבריטי בקניה ומורכבת בסה"כ מ-56 אנשי צוות קבועים ו-110 חיילים לסיוע ליחידה.
ההסכם בין שתי הממשלות מאפשר לשישה גדודי חי"ר בריטיים להתאמן בקניה מדי שנה, במשך שישה שבועות. על פי אחד מדוברי משרד החוץ הבריטי לבריטניה יש מערכת יחסים ארוכת טווח ומועילה עם קניה. הכוחות הבריטיים מתאמנים בקניה במסגרת הסכם לשיתוף פעולה צבאי בן 40 שנה.
מדיניות ההתמקדות במזרח

ממשלת קניה אימצה מדיניות של התמקדות במזרח ומאחר שסין היא המפתח במדיניות, ממשלת קניה פנתה לסין לסיוע בתשתיות.
היחסים של קניה ובריטניה נדונו בפרלמנט הבריטי. חברי הפרלמנט היו מודאגים במיוחד מהשפעתה הגוברת של סין בקניה. חברי הפרלמנט ציינו כי מאמציה של סין בקניה לפתח תשתיות היו מוצלחים וכי בריטניה לא תמכה בקניה בדרך זו.
מסחר

הסחר הבילטרלי בין שתי המדינות עולה על שווי של מיליארד שילינג קנייתי.
בריטניה היא אחת מהמשקיעות הגדולות ביותר בקניה. בריטניה היא גם הקונה העיקרית של תוצרת חקלאית מקניה. בריטניה מייבאת 8.5% מהייצוא של קניה, ו-3.4% מהמוצרים הבריטיים מיובאים לקניה.
בריטניה שואפת להכפיל את הסחר בשנים הקרובות.
ראו גם

יחסי ירדן-קניה
יחסי הממלכה המאוחדת–ישראל
יחסי קניה-תאילנד
יחסי אוקראינה–אנדורה

| יחסי אוקראינה–אנדורה |
| --- | --- |
אוקראינה: אנדורה


אוקראינה: אנדורה
שטח (בקילומטר רבוע)
603,550: 468
אוכלוסייה
38,139,491: 82,180
תמ"ג (במיליוני דולרים)
178,757: 3,728
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,687: 45,360
משטר
רפובליקה: נסיכות חוקתית

יחסי אוקראינה–אנדורה הם יחסי החוץ בין אוקראינה ואנדורה.
יחסים פוליטיים

היחסים בין אוקראינה לנסיכות אנדורה מאופיינים בהיעדר נושאים בעייתיים. הצד האנדורי מזהה שיתופי פעולה בתיירות ותרבות כתחומי שיתוף הפעולה העיקריים עם אוקראינה. בצד האוקראיני, הדגש העיקרי הוא על קיום קשרים פוליטיים, קידום נושאים הומניטריים, תמיכה הדדית בארגונים בינלאומיים, הקמת מסגרת משפטית ליחסים דו-צדדיים ותמיכה בעבודת קונסוליית הכבוד של אוקראינה באנדורה. הצד האנדורי ממשיך להתעניין במיוחד בשיתוף פעולה בנושא אימוץ ילדים אוקראינים.
סוגיית מינוי קונסול הכבוד של אוקראינה באנדורה והקמת הקונסוליה עומדת על סדר היום של היחסים הדו-צדדיים מזה זמן רב. בשנת 2008 הושלמו כל הפורמליות הפרוצדורליות הנדרשות, ואזרח אנדורה אנטוניו זורזאנו ריירה מונה לקונסול הכבוד. אוקראינה שייכת לשבע המדינות שיש להן קונסוליות כבוד באנדורה.
בין 31 במרץ ל-2 באפריל 2011 ביקרה באוקראינה משלחת ממשלת נסיכות אנדורה בראשות שר התיירות, המסחר והתעשייה. ביקור זה היה הביקור הראשון של משלחת ממשלתית באנדורה מאז כינון היחסים הדיפלומטיים.
כתוצאה מהביקור נחתם הסכם בין קבינט השרים של אוקראינה לבין ממשלת נסיכות אנדורה על שיתוף פעולה בתחום התיירות. הסכם זה הפך למסמך הבין-ממשלתי הבינלאומי הראשון שנחתם בין הצדדים.
נציגויות דיפלומטיות

אוקראינה מיוצגת באנדורה באמצעות שגרירותה במדריד, ספרד, ובנוסף היא מחזיקה קונסוליית כבוד באנדורה לה ולה.
אנדורה אינה מיוצגת באוקראינה לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה.
ימאמוטו גונבאה

זהו שם יפני; שם המשפחה הוא .
ימאמוטו גונבאה (ביפנית: 山本 權兵衛;‏ 26 בנובמבר 1852 – 8 בדצמבר 1933), הידוע גם בשם גונוהיואה, היה אדמירל בצי הקיסרי היפני וראש הממשלה ה-16 של יפן.
ראשית חייו

ימאמוטו נולד בקגושימה, האן סצומה (כיום מחוז קגושימה), בן למשפחת סמוראים משבט שימאזו. כנער צעיר השתתף ימאמוטו בהפגזת קגושימה ומאוחר יותר הצטרף לכוחות סצומה במלחמת בושין שהסתיימה בהדחת שוגונות טוקוגאווה.
קריירה צבאית

לאחר הצלחת רסטורציית מייג'י, למד ימאמוטו בטוקיו, והצטרף למחזור השני של האקדמיה הימית הקיסרית ב-1870. לאחר שסיים את לימודיו ב-1874, הוא יצא להפלגת חניכים לאירופה ולדרום אמריקה על סיפונה של ספינת הצי הגרמני הקיסרי. הוא כתב ספר הדרכה בנושא תותחנות ימית, שהפך לתקן בצי הקיסרי, וב-1885 התמנה למפקד הסיירת "נאניווה," במסעה ליפן ממספנת אלסוויק שבאנגליה. ב-1887 התמנה לעוזרו של שר הימייה קביאמה סוקנורי, וליווה אותו למסעו בארצות הברית ובאירופה.
כמפקד הסיירת "טקאו," נפגש ימאמוטו בחשאי עם גנרל הצ'ינג יואן שיקאי בסיאול ב-1890. לאחר מכן מונה למפקד הסיירת טקצ'יהו.
ימאמוטו הפך למנהיג הצי החל ב-1893, עת התחיל לעבוד תחת שר הימייה סאיגו צוגומיצ'י. הוא ערך רפורמות, פעל לחיסול היחס המיוחד שקיבלו בני נחלתו סצומה, פעל למניעת ניצול הדרגה למטרות רווחיות בצי, וניסה להשוות את מעמד הצי לזה של הצבא. הוא גם תמך באסטרטגיה ימית אגרסיבית במהלך מלחמת סין–יפן הראשונה.
בזכות פועלו התקדם ימאמוטו בסולם הדרגות במהירות יחסית: הוא התמנה לאדמירל משנה ב-1895 ולתת-אדמירל ושר הימייה ב-1898. ב-1902 הוא אף קיבל את התואר דאנשאקו (ברון), במסגרת מערכת האצולה היפנית. את דרגת האדמירל קיבל ב-1904.
ימאמוטו הוכיח את מנהיגותו במלחמת רוסיה–יפן, כשמינה את היהאצ'ירו טוגו למפקד הצי היפני המשולב, ולאחר מכן הקריא את דיווחיו מהשטח בפני הדיאט של יפן. ב-1907 קיבל ימאמוטו את התואר "האקושאקו" (רוזן).
ראש הממשלה

ימאמוטו התמנה לראש ממשלת יפן ב-1913. במהלך כהונתו הראשונה הוא ביטל את החוק שקבע שחובה על שר הצבא ושר הימייה להיות קצינים פעילים, ובכך המשיך לטפח את הדימוי שלו של ליברל ותומך בדמוקרטיה. עם זאת, ממשלתו הייתה נגועה בשחיתות, והוא נאלץ להתפטר, ביחד עם כל ממשלתו, אף על פי שלא הייתה הוכחה שקשרה אותו לפרשה כלשהי.
ימאמוטו נקרא לשוב להיות ראש הממשלה ב-1923, לאחר משבר רעידת האדמה שנגרם בעקבות רעידת האדמה הגדולה בקאנטו. פעולותיו לשיקום העיר טוקיו, שספגה את מרבית הנזק ברעידת האדמה, זכו לתשבחות. במקביל, הוא אף ניסה להרחיב את זכות הבחירה, אך ממשלתו נאלצה להתפטר בשנית בינואר 1924, לאחר ניסיון ההתנקשות הכושל בחיי יורש העצר הירוהיטו ב-27 בדצמבר 1923.
לאחר מכן פרש ימאמוטו מהחיים הפוליטיים. הוא נפטר ב-1933, ונקבר בטוקיו.
אותות ועיטורים

זמן קצר לאחר מותו ב-1933, העניק לו הקיסר את ענק מסדר החרצית, העיטור הגבוה ביותר במערכת העיטורים היפנית. בנוסף קיבל ימאמוטו את העיטורים הבאים:
מסדר דיית הזהב בדרגה ראשונה, 1906.
מסדר החרצית, סרט גדול, 1928.
אביר מפואר במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש, 1907.
לקריאה נוספת

Sims, Richard L. Japanese Political History Since the Meiji Renovation, 1868-2000. C. Hurst & Co. Publishers, 2001. ISBN 9781850654520.
יחסי פקיסטן–קטר

| יחסי פקיסטן–קטר |
| --- | --- |
פקיסטן: קטר (מדינה)


פקיסטן: קטר
שטח (בקילומטר רבוע)
796,095: 11,586
אוכלוסייה
252,259,078: 3,065,289
תמ"ג (במיליוני דולרים)
338,368: 235,770
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,341: 76,916
משטר
רפובליקה אסלאמית פדרלית ודמוקרטיה פרלמנטרית: מונרכיה אבסולוטית

יחסי פקיסטן–קטר הם היחסים שבין הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן לבין מדינת קטר. לקטר יש שגרירות באיסלאמבאד וקונסוליה בקראצ'י ופקיסטן הסתפקה בשגרירות אשר בדוחה. היחסים בין שתי המדינות מעוצבים על ידי הקשרים ההדוקים באופן כללי של פקיסטן עם מדינות ערב והעולם הערבי והתמיכה של העולם הערבי- מוסלמי כלפי פקיסטן המוסלמית. כמו במדינות מפרץ אחרות, גם בקטר ישנה קהילה גדולה של פקיסטנים, הם עובדים בתחומים מגוונים ועמיתיהם בפקיסטן מרבים לשלוח סחורה לקטר בכל שנה. קטר סיפקה סיועים רבים לפקיסטן בזמן השיטפונות הרבים והנוראיים שאירעו בפקיסטן בשנת 2010.
יחסי הממלכה המאוחדת – תאילנד

| יחסי הממלכה המאוחדת – תאילנד |
| --- | --- |
הממלכה המאוחדת: תאילנד


הממלכה המאוחדת: תאילנד
שטח (בקילומטר רבוע)
243,610: 513,120
אוכלוסייה
69,242,094: 71,655,872
תמ"ג (במיליוני דולרים)
3,340,032: 514,945
תמ"ג לנפש (בדולרים)
48,237: 7,186
משטר
מונרכיה חוקתית: מונרכיה

שגרירות תאילנד בלונדון
היחסים הדו צדדיים בין תאילנד לבריטניה החלו במהלך המאה ה-17. תאילנד מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון, ואילו בריטניה מחזיקה בתאילנד שגרירות בבנגקוק. לבריטניה הייתה השפעה מסיבית באופן ישיר ועקיף על המודרניזציה של סיאם בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20, ושתי המדינות נותרות שותפות סחר חשובות עד ימינו.
היסטוריה > איוטאיה ואנגליה

ממלכת הסיאמים הייתה ידועה במערב מאז שנת 1430; כאשר ניקולו דה קונטי האיטלקי ביקר לראשונה בטנאסרים, אז חלק מממלכת סוקוטאי. הבריטי הידוע הראשון שנרשם כי סייר באזור שנמצא כיום בתאילנד המודרנית היה ראלף פיץ' שהגיע לצ'יאנג מאי בשנת 1586.
בשנת 1608 נפגש קפטן אנגלי ויליאם קילינג עם שגריר המלך יקטותסארוט מסיאם בבנטם (העיר). הקשר הרשמי הראשון בין ממלכת אנגליה לממלכת איואטאיה התרחש בשנת 1612, כאשר ספינת פלוגה מזרח הודית בשם "הגלובוס" הפליגה מפטאני (שם הייתה לחברה תחנת מסחר) לבירת סיאם, איוטהאיה. את המשימה הוביל לוקאס אנתוניס שנשא עימו מכתב מהמלך ג'יימס הראשון, שהופנה למלך סונגהאם. את אנתוניס ליוו תומאס סמואל, תומאס דרייברים, תומאס אסינגטון, אדם דנטון ופיטר פלוריס (שתיעד את הפלגות הגלובוס). הם הגיעו לאיוטהאיה ב-15 באוגוסט, והפכו לאנגלים הראשונים שרגלם דרכה אי פעם בבירה תאילנדית. אנתוניס ועמיתיו קיבלו קהל עם המלך ב-17 בספטמבר. המלך סונגהאם היה מרוצה מאוד, וסיפק להם כמה חפצים יקרים ובית לבנים בן שלוש קומות באיוטהאיה. בשנת 1615 הוחלף אנתוניס בבנג'מין פארי, המלך הפקיד אותו במכתב שכתב למלך ג'יימס הראשון.
בשנת 1617 הוקמה תחנת סחר האנגלית הראשונה, שלישית לאחר הפורטוגזים וההולנדים, למורת רוחם של האחרונים. בשלב זה המלך היה ביחסים ידידותיים עם האנגלים והעניק להם שני בתים נוספים, האנגלים גמלו לו בכך שסייעו לסונגאם להילחם נגד הקמבודים במלחמותיו. האנגלים מצאו עניין בעיקר במסחר וריכזו את מאמציהם סביב נמלי טנאסרים, מרגי ופאטאני. היו יריבויות וסכסוכים גדולים בין האנגלים להולנדים על השליטה באזורים אלה. בגלל העימותים הבלתי פוסקים, הרווחים הנמוכים הניבו וניהול לא נכון, נאלצה תחנת הסחר להיסגר בשנת 1623, למרות תחינותיו של המלך הסיאמי על החברה להמשיך בפעילותה.
היסטוריה > השיבה לאזור

בשנת 1661 נפתחה תחנת הסחר מחדש, אולם בדומה לתקופה הקודמת הסחר של החברה באיוטאיה לא היה משביע רצון. מר פוטס שהיה ממונה על המפעל תואר כ"בן בליעל שיכור ובלתי מכובד השרוי בחובות", בסופו של דבר הצית פוטס את אחד מבתי החברה כדי לכסות את מעילותיו, כאשר אנשים באו לעזור לו כיבה את האש ומיד הרחיק אותם משם. בשנת 1683 שלחה החברה שני אנשים; סטראנג ותומאס ייל כדי לבדוק ולהעריך את תנאי התחנה. הם הגיעו כשהם נושאים מכתב לקיסר יפן מהמלך צ'ארלס השני אך לא נשאו דבר למלך נאראי, וציפו שהסיאמים יעבירו מכתב זה ליפן עבורם. לאחר שהעליב את המארח והמועדף המלכותי; קונסטנטין פאולקון (נער לשעבר בספינת החברה, וכעת השר הראשון של סיאם), הם נדחו על ידי המלך וחצרו. לאחר מכן השניים סגרו את תחנת הסחר וחזרו להודו. לאחר שהבין בטעותם החליט סר ג'ון צ'ילד, נשיא החברה בסוראט, לפתוח מחדש את תחנת הסחר. אנשים חדשים של החברה הגיעו בשנת 1685, באותה תקופה שהגיע השגריר הצרפתי שבלייה דה שומון בשם לואי הארבעה עשר, מלך צרפת, ובכך החלה תקופת ההשפעה הצרפתית באיוטתאיה.
היסטוריה > סכסוכים

בשנת 1677 נכנס אנגלי בשם סמואל וייט לשירותו של המלך נאראי. וייט היה אחיו הצעיר של ג'ורג' וייט, חברו של קונסטנטין פאולקון, כולם עבדו בעבר בחברה האנגלית. עד שנת 1684 מונה וייט על ידי המלך להחליף את בן ארצו ריצ'רד ברנבי כמושל מרגואי (המכונה גם שאהבנדר). בתפקיד זה וייט הפך לאחראי לטיפול בסחר והגנה סיאמית באוקיינוס ההודי, כמו גם לבעל הסמכות על הערים מרגואי וטנאסרים. יותר ויותר החל וייט לנהל סחר בכוחות עצמו, כל הפעולות הללו נעשו תחת חסות דגל סיאם, גם אם ללא ידיעתו המלאה של בית המלוכה הסיאמי. עד מהרה נתקל וייט בסכסוך עם סוחרים מממלכת גולקונדה (באנדרה פרדש של ימינו). בתפקידו כשאהבנדר הכריז וייט מלחמה נגד גולקונדה בשנת 1685 והחל לתפוס ספינות סוחר במפרץ בנגל לרווח פרטי. וייט ופקודיו (שרובם היו אנגלים) החלו לבצע מעשי פירטיות חסרי הבחנה, ותקפו לעיתים ספינות הנמצאות בתחום שיפוטה של החברה. כתוצאה ממעשיו, גולקונדה האשים את החברה האנגלית באשמת הפסדים אלה, בשל העובדה שהאוניות הובלו על ידי האנגלים. כאשר הגיעו תלונות אלה לאיוטאיה, הורה המלך על בדיקה מלאה של פעילותו של וייט, אולם בגלל הקשר שלו לפאולקון כל האישומים נגדו נמחקו במהרה.
בשנת 1686 נתפסה ספינה בשם 'טיגה רג'ה', השייכת למספר סוחרים הודים שהתגוררו במדרס, על ידי וייט והוחזרה למרגואי. וייט כלא את הצוות זמן קצר לפני שלכאורה גנב חפצים בשווי 2,000 ליש"ט מהספינה, ואז שחרר את הספינה. כשחזר הצוות למדרס הם השמיעו תלונות לאליהו ייל, נשיא פורט סנט ג'ורג'. בהמשך, כאשר וייט תפס ספינה אחרת השייכת לסוחר ארמני המתגורר במדרס, הכריז ייל מלחמה על סיאם. החברה בלונדון שכנעה את המלך ג'יימס השני לפרסם הכרזה מלכותית, האוסרת על אנגלים לשרת באוניות זרות. כדי לאכוף תקנה זו, שתי ספינות מלחמה הקורטנה וג'יימס נשלחו לחוף טנאסרים. מטרת החברה הייתה לגבש נקמה ופיצוי על הפסדי החברה. יתר על כן, האנגלים גם רצו לתפוס את מרגואי לעצמו ולהביע את כוחה הצבאי על סיאם לפני בוא הצרפתים.
היסטוריה > המאה ה-19

מאוחר יותר, במאה ה-19, בריטניה הפכה, יחד עם צרפת, לאחת משתי המעצמות הקולוניאליות הגדולות שהפעילו לחץ על סיאם, כשהיא שולטת בבורמה ומלאיה במערב ודרום סיאם. במהלך תקופה זו, בריטניה השיגה ויתורים משמעותיים מסיאם באמצעות אמנות שונות, כולל אמנת בורני בשנת 1826 ואמנת באולינג בשנת 1855, שנשארו בתוקף עד לאחר מלחמת העולם הראשונה. בתקופת המלך מוֹנגקוּט (ראמא הרביעי, 1851–1868) ובנו צ'וּלָאלוֹנגקוֹן (ראמה החמישי, 1868–1910) הצליחה תאילנד להתקרב באופן משמעותי למעצמות המערב. התאים מאמינים כי הכישורים הדיפלומטיים של המלכים האלה, יחד עם רפורמות המודרניזציה של הממשלה התאית, הם שהביאו לכך כי סַיָאם הייתה המדינה היחידה בדרום אסיה ובדרום-מזרח אסיה שהצליחה לחמוק מקולוניאליזציה אירופית.