stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זאב צוק
ביוגרפיה

זאב צוק עסק באמנות משחר ילדותו, היה תלמידם של הציירים אבשלום עוקשי ועמנואל סלע. התמחותו העיקרית הייתה בעבודות שמן על קנבס ואקוורל.
צוק הציג בתערוכות יחיד וקבוצתיות, ציוריו זכו להכרה וכמה מהם הוענקו על ידי גורמים ציבוריים כמחוות אמנותיות לדיפלומטים ומדינאים:
ציורו חאן אל-עומדאן (אקוורל) הוענק על ידי עיריית עכו לשר התרבות והתיירות הצרפתי, מישל קריפו.
יצירתו חומות עכו (שמן על קנבס), הוענקה ב-1984 לראש הממשלה שמעון פרס. היצירה התנוססה בטרקלין בית ראש הממשלה שנים רבות.
בשנת 1992 סיים את כתיבת רומן ביכוריו מכת מבכירות, רומן אוטוביוגרפי, העוסק בנישואיו לעלמה צרפתייה, צעירה ממנו בשנים, נדודיהם על-פני שלוש יבשות, התלאות והאסונות הפוקדים אותם עד לשובו לישראל. הספר יצא לאור בהוצאות ירון גולן ועלים, על כריכת הספר הודפסה יצירתו של צוק "אפוקליפסה".
בשנת 2020 יצא לאור ספרו השני עץ הערמונים המשלב בין סיפור חיים אמיתי של אביו יצחק קונציצקי בשואה לבין רומן היסטורי המבוסס על תחקיר היסטורי אודות הפרטיזנים בבלארוס וספינות המעפילים של ניצולי השואה בדרכם לארץ-ישראל.
החל משנות ה-80,  עסק בהתנדבות בהדרכת ילדים ובני נוער בתחום התמחותו, הציור.
הערות שוליים

↑  זאב צוק באתר GRAVEZ
↑  יצירה זו אף נחשפה בצילום שער המוסף לסופ"ש של "מעריב" באוגוסט 1984.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007521184705171  ISNI: 0000 0000 5237 1146  LCCN: nr93029786  VIAF: 14644489   WorldCat (עם VIAF): 14644489
זהרה עבדוללה

| --- | --- |

 לידה:  1966  (בת 58 בערך) סומליה
 מדינה:  סומליה סומליה
 השכלה:  Tajik State Medical University 
 מפלגה:  המפלגה הירוקה של פינלנד
 דת:  אסלם
 חברת מועצת העיר הלסינקי
 פוליטיקאית בפרלמנט הפיני
 
זהרה עבדוללה (סומלית: Sahra Cabdulla, ערבית: زهراء عبد الله) היא פוליטיקאית פינית ילידת סומליה. הייתה חברה במועצת העיר הלסינקי משנת 1997 עד 2017, כשהיא מייצגת את המפלגה הירוקה.
קורות חיים

עבדוללה נולדה בסומליה להורים מוסלמיים. את רוב שנותיה המוקדמות בילתה רחוק ממקום הוולדה, כאשר הוריה הירבו להגר למדינות השכנות מחשש לקריסה כלכלית. משפחתה עברו לגור בדרום מצרים באחת מערי המדבר הקרובות לנילוס, ולאחר מכן היגרו לקניה.
בשנות העשרים לחייה למדה רפואה במוסקבה, שהייתה אז בירת ברית המועצות. שם היא הסתדרה טוב, וקיבלה תואר ברפואה, אך אז ברית המועצות התפרקה ועבודללה הבינה כי מוטב לה לחזור לארץ הולדתה. מזלה הטוב הציל אותה, שכן היא כבר כמעט חזרה לסומליה כאשר פרצה שם מלחמת האזרחים בעקבות נפילת משטרו של זיאד בארה, נשיא סומליה מ-1969 ועד נפילתו ב-1992. עבדוללה ידעה כי כמעט מובטח לה מוות בטוח אם תחזור לסומליה, והגישה בקשה למקלט אצל ממשלת פינלנד.
היא הגיעה למחנה פליטים בפינלנד, בו נשארה כשש שנים עד שממשלת פינלנד נתנה לה אזרחות פינית. היא התיישבה בעיר הלסינקי, בירת פינלנד, בה היא מתגוררת עד היום.
בהמשך היא עבדה זמן מה כמיילדת בבית חולים מקומי, ולאחר כמה שנים החליטה לעבור לעסוק בפוליטיקה. בבחירות לפרלמנט הפיני בשנת 2007 היא התקרבה להיות המהגרת הסומלית הראשונה שנבחרה לפרלמנט של פינלנד. עם זאת, בסיום ספירת ההצבעה, היא נעקפה על ידי חבר מפלגת הירוקים אחר, אוטי אלנקו-קהילוטו, במאות קולות בלבד (4586 לעומת 4174).
באוקטובר של השנה שלאחר מכן נבחר עבדוללה למועצת העיר הלסינקי עם כמעט 2,500 קולות, "חלק ניכר מהם ניתן באזורים שבהם המהגרים כמעט ולא מופיעים כגוש במרשם האוכלוסין המקומי." הסיבות להצלחתה של עבדוללה בבחירות הייתה רמת ההשכלה הגבוהה שלה ותמיכה רבה מהמפלגה הירוקה.
בשנת 2017 פרשה עבדוללה ממועצת העיר, וכעת היא חברה ופעילה של מפלגת הירוקים.
הערות שוליים

1 2  Zahra Abdulla, archive (בפינית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "זהרה עבדוללה".
וילם יקוב לויטן

| --- | --- |

 לידה:  7 במרץ 1899 סמראנג, איי הודו המזרחיים ההולנדים 
 פטירה:  21 בנובמבר 1994 (בגיל 95) מיניאפוליס, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  אסטרונומיה
 מקום מגורים:  הולנד, ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ליידן  אוניברסיטת אמסטרדם 
 מנחה לדוקטורט:  איינר הרצשפרונג 
 מוסדות:  אוניברסיטת הרווארד  מצפה מכללת הרווארד  מצפה הכוכבים ליק  אוניברסיטת מינסוטה  Boyden Observatory 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1928)  מדליית ברוס (1968)  מדליית ג'יימס קרייג ווטסון (1964) 
 הערות:  כוכב לויטן, אסטרואיד לויטן 1964
 תרומות עיקריות
 מדידת התנועה העצמית של כוכבים ויצירת קטלוגים שלהם, גילוי כוכבים קרובים, גילוי ננסים לבנים
 
וִילֶם יָקוֹבּ לוּיְטֶן (בהולנדית: Willem Jacob Luyten‏, 7 במרץ 1899 – 21 בנובמבר 1994) היה אסטרונום הולנדי-אמריקאי שהתפרסם בעיקר במדידת התנועה העצמית של כוכבים, בגילוי כוכבים שכנים של מערכת השמש ובחקר של ננסים לבנים.
קורות חייו

וילם יקוב לויטן נולד למשפחה מצפון הולנד בסמראנג שבצידו הצפוני של האי יאווה שבאינדונזיה, שהייתה אז תחת שלטון הולנדי. בשנת 1910 הוא צפה בשביט האלי ומאז החל להתענין באסטרונומיה. בשנת 1912 חזרה המשפחה להולנד ועד לסיום לימודיו בבית הספר שלט בשפות הולנדית, צרפתית, גרמנית ואנגלית. הוא למד באוניברסיטת אמסטרדם וסיים שם את התואר הראשון בשנת 1918. שלוש שנים מאוחר יותר סיים את לימודיו לתואר דוקטור באוניברסיטת ליידן בהנחייתו של איינר הרצשפרונג. מחקרו עסק בכוכבים משתנים והתבסס על למעלה מ-13,000 תצפיות שערך לאורך שנות לימודיו. בשנים אלה למד גם את השפות לטינית ויוונית. עם תום לימודיו בשנת 1921 עבר לארצות הברית שם החל לעבוד במצפה הכוכבים ליק, אחרי שנתיים עבר למצפה הכוכבים של אוניברסיטת הרווארד. בשנים האלה המשיך גם בלימודי שפות ולמד ספרדית, איטלקית ורוסית. בין השנים 1928 ו-1930 ערך תצפיות בבלומפונטיין שבדרום אפריקה, שם גם הכיר את אשתו ווילמינה מידמה אותה נשא לאישה בסוף 1930. לויטן שב לארצות הברית בשנת 1931 ועבד באוניברסיטת מינסוטה, שם לימד עד פרישתו בשנת 1967, לאחר מכן המשיך שם את עבודתו כאסטרונום אמריטוס עד למותו בגיל 95. בשנת 1970 התקבל לויטן כחבר האקדמיה הלאומית למדעים.
עבודתו המדעית

לויטן התעניין במיוחד במדידת התנועה העצמית (ניצבת לקו הראייה) של כוכבים קרובים. הוא מדד את התנועה העצמית של כ-200,000 כוכבים וערך מספר קטלוגים של כוכבים בעלי תנועה עצמית מהירה במיוחד, שכללו עשרות אלפי כוכבים. עיקר העבודה נעשתה באמצעות השוואת צילומים של השמים מתקופות שונות, בתחילת הדרך מומנה עבודה זו באמצעות מלגת גוגנהיים. באופן זה ניתן היה לזהות כוכבים קרובים יחסית ולמפות את הסביבה של מערכת השמש. בין הכוכבים הקרובים יחסית שגילה נמצא גם הכוכב הכפול לויטן 726-8, שאחד ממרכיביו הוא כוכב ההבזק UV בלווייתן. על עבודה זו הוא זכה בשנת 1964 במדליית ג'יימס ווטסון ובשנת 1968 במדליית ברוס. תוצאה נוספת של עבודתו על צילומי השמים הייתה גילויים של מאות ננסים לבנים. לויטן ניסה למצוא קשר בין המרחק של כוכבים ממערכת השמש ובין מהירות התנועה העצמית שלהם. באופן זה הוא קיווה למצוא דרך להערכת המרחק של כוכבים רחוקים מכדי לחשב את מרחקם באמצעות היסט וכך לחשב את בהירותם המוחלטת ואת תכונותיהם. במשך שנות עבודתו הוא פרסם למעלה מ-500 מאמרים בנושאים אלה וכתב מאמרים בעיתונות לקהל הרחב.
בשנת 1941 הוא פרסם את הקטלוג הראשון. בשנת 1955 הוא פרסם קטלוג מורחב שכלל 1849 כוכבים (כל כוכב קיבל סימון LFT ומספר). קטלוג נוסף (עם סימון LFT) פורסם בשנת 1979). קטלוג LFT כלל 9867 כוכבים ופורסם במספר כרכים. קטלוג נוסף פורסם תוך שיתוף פעולה עם מצפה הכוכבים פאלומר, כוכבים בקטלוג זה קיבלו סימון LP וסודרו באזורים כך שכל כוכב קיבל מספור כפול (דוגמת LP 71-82).
הנצחה

על שמו של לויטן נקראים האסטרואיד לויטן 1964 והננס האדום כוכב לויטן שהוא אחד הכוכבים הקרובים ביותר למערכת השמש.
הערות שוליים

1 2  Arthur Upgren: Willem Jacob Luyten - A Biographical Memoir, National Academy of Sciences (1999)
↑  Willem J. Luyten, National Academy of Sciences, Members directory
↑  Willem Jacob Luyten, John Simon Guggenheim Memorial Foundation
↑  The James Craig Watson Medal, National Academy of Sciences
↑  The Bruce Medalists - Willem Jacob Luyten, Sonoma State University - Department of Physics and Astronomy
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010981944905171  BIBSYS: 3038012  BnF: cb127477619 (data)  CiNii: DA03857361  GND: 117332305  ISNI: 0000 0001 1082 8918  LCCN: n50043023  LNB: 000183619  MGP: 112228  NKC: mub2015858573  NLA: 35316585  NLG: 249160  NTA: 143803832  RERO: 02-A003538083  SNAC: w6p270xg  SUDOC: 077879201  Trove: 909157  VIAF: 110672250   WorldCat (עם VIAF): 110672250
זאב פרידמן

זאב פרידמן (10 ביוני 1944 – כ"ז באלול תשל"ב, 6 בספטמבר 1972) היה מרים משקולות ישראלי שנרצח בטבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן.
ביוגרפיה

פרידמן נולד בעיר פרוקופייבסק שבמחוז קמרובו בברית המועצות (בסיביר), ועלה לישראל עם הוריו ב-1960. מגיל צעיר עסק בספורט, בתחילה בהתעמלות מכשירים, ואחר כך בהרמת משקולות. במקביל, למד חינוך גופני במכון וינגייט ושימש כמורה לחינוך גופני בבתי ספר בקריית ביאליק ובכרמיאל, ובבית הספר "ביאליק" בעכו.
פרידמן התאמן בקבוצת הפועל קריית חיים בהדרכתו של טוביה סוקולסקי והיה אלוף ישראל במשך שבע שנים ברציפות במשקל תרנגול (עד 56 ק"ג). ב-1969, סיים במקום השביעי באליפות העולם שנערכה בוורשה, וב-1971 זכה במדליית ארד באליפות אסיה שנערכה בפיליפינים.
באולימפיאדת מינכן (1972) דורג פרידמן במקום ה-12. ב-5 בספטמבר 1972 פרצו מחבלים פלסטינים מארגון ספטמבר השחור לבניין המשלחת הישראלית בכפר האולימפי, רצחו את מאמן ההיאבקות משה ויינברג, ולקחו עשרה מחברי המשלחת, בהם פרידמן, כבני ערובה. פרידמן נרצח, עם יתר בני הערובה, במהלך ניסיון חילוץ כושל של המשטרה הגרמנית. הובא לקבורה בבית הקברות חוף הכרמל בחיפה.
תארים והישגים

בשנת 1967 זכה פרידמן בתואר ספורטאי השנה בהרמת משקולות.
הערות שוליים

↑  זאב פרידמן באתר GRAVEZ
↑  ספורטאי השנה, מעריב, 3 באוקטובר 1967
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת מינכן (1972)  |
| --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | אסתר רוט-שחמורוב • שאול לדני |  |
|  היאבקות | אליעזר חלפין • מרק סלבין • גד צברי |  |
|  הרמת משקולות | דוד ברגר • זאב פרידמן • יוסף רומנו |  |
|  סיף | דן אלון • יהודה וינשטיין |  |
|  קליעה | הנרי הרשקוביץ • זליג שטרוך |  |
|  שחייה | שלומית ניר |  |
|  שיט | יאיר מיכאלי • יצחק ניר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1266435093  VIAF: 6406166172284890800004   WorldCat (עם VIAF): 6406166172284890800004 
אנדרטה לזכר זאב פרידמן בקריית חיים
ויז'ה אנחלה

| --- | --- |
 מדינה:  ארגנטינה ארגנטינה
 פרובינציה:  צ'אקו (פרובינציה) צ'אקו
 תאריך ייסוד:  24 במאי 1910
 גובה:  70 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  43,511 (2001)
 קואורדינטות:  27°35′00″S 60°43′00″W﻿ / ﻿27.583333333333°S 60.716666666667°W﻿ / -27.583333333333; -60.716666666667 
 http://www.villaangela.gov.ar:80/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארגנטינה מוגדלת) בואנוס איירס קורדובה בארילוצ'ה רוסאריו טוקומאן מאר דל פלאטה סלטה סנטה פה סן חואן אושואיה איגואסו אקונקגווה ברזיל פרגוואי בוליביה צ'ילה איי פוקלנד אורוגוואי האוקיינוס האטלנטי האוקיינוס השקט ויז'ה אנחלה(למפת ארגנטינה רגילה) בואנוס איירס קורדובה בארילוצ'ה רוסאריו טוקומאן מאר דל פלאטה סלטה סנטה פה סן חואן אושואיה איגואסו אקונקגווה ברזיל פרגוואי בוליביה צ'ילה איי פוקלנד אורוגוואי האוקיינוס האטלנטי האוקיינוס השקט ויז'ה אנחלה(למפת צ'אקו רגילה) רסיסטנסיה פרסידנסיה רוקה סאנס פניה  חואן חוסה קסטלי  פורמוסה פרגוואי קור. סנטה פה סנטיאגו דל אסטרו  סלטהויז'ה אנחלה(למפת צ'אקו מוגדלת) רסיסטנסיה פרסידנסיה רוקה סאנס פניה  חואן חוסה קסטלי  פורמוסה פרגוואי קור. סנטה פה סנטיאגו דל אסטרו  סלטהויז'ה אנחלה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ויז'ה אנחלה (בספרדית: Villa Ángela) היא עיר בפרובינציית צ'אקו שבצפון ארגנטינה. העיר ממוקמת כ-194 קילומטרים מערבית לרסיסטנסיה, עיר הבירה של הפרובינציה, והיא בעצמה עיר בירה של המחוז מאיור לואיס חורחה פונטנה בו היא שוכנת. בוויז'ה אנחלה עוברים הכבישים הלאומיים 16 ו-95.
רקע

ויז'ה אנחלה נוסדה ב-24 במאי 1910 על ידי חוליו אוליסס מרטן וקרלוס גרונייסן. היא בעבר כונתה בשמות כמו El pueblito, Punta de rieles ו-km 95 כשהייתה בגדר כפר, ושמה כיום הוענק לה כמחווה לאשתו של מרטן, אנחלה חוסטנס.
בשנת 1908 התיישב הגרעין הראשון בוויז'ה אנחלה, שהיה פזור בקבוצות קטנות באזור שבו חיו שבט המוקובי. כשנתיים לאחר מכן מרטן וגרונייסן רכשו חלקת אדמה, ומאז אותה הרכישה הם חילקו ומכרו מגרשים לצורכי דיור בקרבה למקום שבו מאוחר יותר הוקמה תחנת רכבת. בהמשך, בין השנים 1910-1917 התאכלס הגרעין השני. בשנת 1924 התארגנה הוועדה העירונית הראשונה, וכשנה לאחר מכן התיישבה באזור שמקיף את הכפר והחלה לגדל תירס, חמניות וכותנה על מנת לעודד הגעה של חלפני צמיגים ולהרחיב את ענף מסילות הברזל. לאחר מכן החקלאות החלה להיות מתורגלת על ידי מהגרים, שהפכו לעמוד התווך של הכלכלה באותו האזור.
בוויז'ה אנחלה מתקיים מדי שנה קרנבל הנחשב לאחד מהקרנבלים הטובים במדינה, שמתחיל מאמצע ינואר ונמשך עד תחילת מרץ. לעיר ניסיון רב בחגיגות מן הסוג הזה, שכן הן החלו להתקיים מ-1950.
אקלים

האקלים בוויז'ה אנחלה הוא אקלים סאבטרופי, עם יובש בעונת החורף וטרופי גשום בעונת הקיץ.
מעלות מקסימליות: 46° מעלות
מעלות מינימליות: 6°- מעלות
ממוצע גשמים שנתי: 1,100 מילימטרים
הערות שוליים

↑  אוכלוסיית ויז'ה אנחלה, 2001
וילם סנדברג

| --- | --- |

וילם סנדברג (משמאל) עם אוסיפ זאדקין (מימין) - 1965
 לידה:  24 באוקטובר 1897 אמרספורט, הולנד 
 פטירה:  9 באפריל 1984 (בגיל 86) אמסטרדם, הולנד 
 מדינה:  ממלכת ארצות השפלה 
 מקצוע:  מעצב גרפי, היסטוריון אמנות, אוצר תערוכה, גרפיקאי, שרטט, טיפוגרף, לוחם מחתרת, מעצב, מעצב גופנים, אוצר, מעצב בולים 
 מידע חסיד אומות העולם
 שנות הפעילות:  1919–1984 (כ־65 שנים) 
 פרסים והוקרה:  פרס ארסמוס (1975)  קצין במסדר אורנז'-נסאו (22 באפריל 1960)  קצין במסדר הדקל האקדמי (18 באפריל 1939)  אביר בלגיון הכבוד (15 בנובמבר 1947)  מסדר כוכב הקוטב - אביר מדרגה שנייה (7 בנובמבר 1961)  Museummedal of the City of Amsterdam (1962)  חסיד אומות העולם (26 בנובמבר 1968)  honorary Royal Designer for Industry (1971)  Prijs van de Stichting Kunstenaarsverzet (1951)  H.N. Werkman Award (1957) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  וילם סנדברג
 
יונקר וילם יאקוב הנרי ברנד סנדברג (בהולנדית: Jonkheer Willem Jacob Henri Berend Sandberg, בהגייה הולנדית: סנדברך;‏ 24 באוקטובר 1897 – 9 באפריל 1984) היה טיפוגרף ואוצֵר הולנדי. מנהלו של מוזיאון סטדלייק באמסטרדם בין השנים 1945–1963.
ביוגרפיה

סנדברג נולד באמרספורט שבהולנד בשנת 1897.
בצעירותו הושפע מן הספיריטואליות של תנועת ה"מזדזנן" (Mazdaznan). לאחר לימודי האמנות שימש כשוליה של צייר בהרילברג (Herrliberg) שבשווייץ.
בשנת 1927 ביקר בווינה, שם הושפע מרעיונותיו הפילוסופיים של אוטו נוירת. לאחר מכן ביקר בבית הספר של תנועת הבאוהאוס בדרזדן ופגש את הפסל היהודי-רוסי נחום גאבו.
לאחר שובו לאמסטרדם התמחה כמעצב טיפוגרפי ויישם את שיטת "כתב התמונות" (Isotype) של נוירת. בשנת 1932 הצטרף לאגודה ההולנדית לאמנות ואומנות (VANK), והיה שותף לוועדת התערוכות של מוזיאון סטדלייק.
בין השנים 1937–1941 שימש סנדברג כאוצר המוזיאון לאמנות מודרנית.
ביוגרפיה > פעילותו בתקופת השואה

בשנות מלחמת העולם השנייה היה ממארגני תנועת ההתנגדות לנאצים של אמנים הולנדיים. כאמן עיצב תעודות זהות מזויפות עבור הולנדים שיועדו להישלח למחנות עבודה.
בעת שילוח יהודי הולנד להשמדה, החל מתחילת 1942, היה סנדברג פעיל במבצע לפיצוץ ולשרפת מטה השלטון הגרמני בו אוחסנו רישומי ארכיון בהם אוזכרו פרטי יהודים שהגסטפו השתמשו בהם כדי לחשוף יהודים שהשתמשו בתעודות מזויפות.
חומרי הנפץ לשם הפעולה אוחסנו זמן מה בביתו. בגלל מעורבותו בפעולת החבלה הנ"ל הגסטפו הוציא ב-1943 פרס כספי על ראשו והוא ירד למסתור תוך שימוש בזהות סבו שלו. אשתו ובנו, לעומת זאת, נתפסו ונאסרו למספר חודשים.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

לאחר מלחמת העולם השנייה התמנה סנדברג כמנהל המוזיאון, תפקיד אותו מילא עד שנת 1963.
במסגרת תפקידו ביקר סנדברג בשנת 1954 בישראל, שם נחשף לאמנות הישראלית.
במסגרת הביקור רכש עבור אוסף המוזיאון שמונה עבודות של הצייר יוסף זריצקי.
בנוסף, הביקור הוביל להצגת תערוכות יחיד של זריצקי ושל מרדכי ארדון וכן לתערוכה קבוצתית של אמנות ישראלית.
לאחר פרישתו מן המוזיאון שימש כיועץ של מרכז ז'ורז' פומפידו בפריז ושל מוזיאון ישראל בירושלים.
מוזיאון ישראל כיבד אותו בחלוקת פרס על שמו, שהוענק לראשונה בשנת 1968 לזריצקי.
על פועלו למען הצלת יהודי הולנד תוך סיכון חייו זכה סנדברג בתואר חסיד אומות העולם ב-26 בנובמבר 1968.
הערות שוליים

↑  דף על סנדברג, באתר יד ושם (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007277869205171  BnF: cb13170416p (data)  BPN: 01569556  CANTIC: a10459388  GND: 118751158  ISNI: 0000 0003 6856 2168  LCCN: n82063030  LNB: 000019069  NKC: xx0177854  NTA: 068814593  RKD: 69550  SNAC: w6tb19xx  SUDOC: 03515005X  ULAN: 500045670  VIAF: 118514246   WorldCat (עם VIAF): 118514246 
ערך זה הוא קצרמרבנושא הולנדים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
זהרון הדור

| זהרון הדור |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: עקרבנונאים
משפחה:: עקרבנוניים
סוג:: זהרון
מין:: זהרון הדור
שם מדעי
 Pterois miles ‏בנט, 1828

זהרון הדור (שם מדעי: Pterois miles) הידוע גם כזהרון מצוי, הוא מין של זהרון ממשפחת העקרבנוניים.
אורך גופו עד 50 ס"מ, ראשו גדול ומגושם ופיו רחב. מעל לכל עין מזדקר זיז קרומי, שאורכו הולך וקטן עם הגיל. הקוצים בקדמת סנפיר הגב ארוכים מאוד ואינם מחוברים בקרום אחד, כבמינים אחרים, אלא כל קוץ עטוף באונה קרומית צרה משלו. גם הזיזים שבסנפירי החזה ארוכים מאוד, נפרדים זה מזה, כל אחד עטוף באונה קרומית משלו. על הגוף והראש פסים אדומים-חומים ולבנים, שמשמשים כצבעי אזהרה לבעלי חיים אחרים בשונית, ולמעט הסוואה על רקע השונית הססגונית.
הזהרון ההדור מצוי באוקיינוס ההודי ובמפרץ אילת. בשנים באחרונות יש הגירה לים התיכון דרך תעלת סואץ.
הזהרון ניזון מדגים קטנים, אליהם הוא מתקרב בשחייה איטית, ובולע אותם תוך הסתערות ופתיחת פיו. פעיל בשעות אחר-הצהריים המאוחרות ובלילה, ובשעות היום מסתתר בשקעים מוצלים. פרטים בודדים או קבוצות קטנות שכיחים במים רדודים, אך נמצאים גם במים עד עומק של 100 מטרים. דקירה מזיזי הזהרון גורמת לצריבה הנמשכת יותר מיממה, מלווה בקשיי נשימה וחום גבוה, ועשויה לגרום גם לבצקת מקומית.
טורפים של הזהרון הם דגים מתת-משפחת הדקרים, חלילון חלק וכן קיים במין קניבליזם כאשר פרטים גדולים טורפים פרטים קטנים מהם.
המין זהרון אדום שחי גם בים סוף והופץ כמין פולש באמריקה הוגדר בעבר כתת-מין של זהרון הדור.
גלריה

זהרון הדור בים סוף
זהרון הדור בים סוף
זהרון הדור באקווריום בירושלים
הערות שוליים

↑  זהרון הדור באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  זַהֲרוֹן הָדוּר במילון בעלי חיים: דגי הגרם (תשע"ב), 2012, באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007537554205171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא דגים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
זאב צור

זאב צור (שטיין) (11 בספטמבר 1911 – 28 בספטמבר 1994) היה פעיל הקיבוץ המאוחד, חבר הכנסת וסגן שר החקלאות וחוקר התנועה הקיבוצית.
ביוגרפיה

צור נולד ב-11 בספטמבר 1911 בקרינקי שבפולין בשם זאב שטיין. בוגר הגימנסיה העברית בגרודנה והטכניקום בווילנה.
בפולין היה חבר בתנועת הנוער הציונית-סוציאליסטית "דרור", מטעמה היה חבר במועצת "החלוץ הצעיר" ונמנה עם מייסדי קיבוץ ההכשרה על שמו של דב בר בורוכוב בקיילצה. בשנת 1931 עלה לארץ ישראל והתיישב בקבוצת "השדה" במושבה ראשון לציון. בשנת 1937 היה ממייסדי שדה נחום שם קבע את ביתו ושם גם נקבר יחד עם אשתו.
פעילותו הציבורית החלה כחבר מועצת הפועלים בראשון לציון, בשנים 1933–1934. משנת 1944 היה חבר המרכז החקלאי, ובאותה שנה נמנה בין חברי סיעה ב' במפא"י והיה ממייסדיה של אחדות העבודה - פועלי ציון. בתקופת מלחמת העצמאות שימש חבר בוועדת הנגב.
צור כיהן כחבר הכנסת מטעם אחדות העבודה בכנסת השלישית ומטעם המערך בכנסת השישית. בכהונתו הראשונה מונה לסגן שר החקלאות קדיש לוז והיה חבר ועדת הכספים. בכנסת השישית היה חבר ועדת הכספים וועדת החוץ והביטחון.
בפעילותו המפלגתית היה בשנים 1961–1969 מזכירה המדיני של אחדות העבודה. כמו כן היה חבר מערכת העיתון "למרחב" (1962–1966) ומשנת 1974 חבר הנהלת יד טבנקין. כמו כן ניהל את ארכיון יד טבנקין ואת המרכז לחקר כוח המגן (מייסודו של ישראל גלילי).
זאב צור נפטר ב-28 בספטמבר 1994, בגיל 83. היה נשוי ללאה ואב לשתיים. נקבר בקיבוץ שדה נחום.
פרסומיו

מהשדה בראשון לציון לשדה נחום בעמק בית שאן: לתולדות התיישבות השדה, שדה נחום: [חמו"ל], תשל"ז. (עם שנת הארבעים לעלייה על הקרקע)
הקיבוץ המאוחד ביישובה של הארץ, 4 כרכים, אפעל; תל אביב: מכון טבנקין לחקר ולימוד הקיבוץ: הקיבוץ המאוחד, תשל"ט–תשמ"ז. (כרך א: 1927–1939, תשל"ט; כרך ב: 1939–1949, תשמ"ב; כרך ג: 1949–1960, תשמ"ד; כרך ד: 1960–1980, תשמ"ז)
לתולדות התישבות שדה נחום: שנים ראשונות פרשת הקרקע והמים, שדה נחום: הקיבוץ המאוחד, תשל"ט 1979.
ההתישבות וגבולות המדינה; הביא לבית-הדפוס: עמנואל ביחובסקי, מרחביה: מכון טבנקין לחקר ולימוד הקיבוץ, תש"ם 1980.
מפולמוס החלוקה עד תכנית אלון: הקיבוץ המאוחד בשאלת שלמות הארץ, אפעל: יד טבנקין ('מחברות מחקר', ז), 1982.
בין שֻתפות לאופוזיציה: שאלת שיתופה של מפ"ם בממשלה 1949–1954, אפעל: יד טבנקין ('מחברות מחקר', ח), 1983.
לקריאה נוספת

"זאב צור: תרע"א–תשנ"ה – 1911–1994: עלים לזכרו בשלושים למותו, שדה נחום תשנ"ה 1994. (חוברת)
וילם לודייזן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 בספטמבר 1909 
 פטירה:  19 בדצמבר 1977 (בגיל 68) 
 מדינה:  ממלכת ארצות השפלה 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (18 בפברואר 1982) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  וילם לודייזן
 
וילם לודייזן (בהולנדית: Willem Johannes Lodeizen;‏ 1909 – 1977) היה פעיל המחתרת ההולנדית בתקופת מלחמת העולם השנייה וחסיד אומות העולם.
פועלו בשנות השלושים

דרך פעילותו במפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההולנדית (אנ') באמסטרדם הכיר לודייזן יהודים רבים שפעלו במסגרות סוציאליסטיות כמותו או אהדו את הרעיון הסוציאליסטי. בשנות השלושים היה לודייזן אנטי פשיסט נלהב.
פעילותו בתקופת השואה להצלת יהודים

לאחר כיבוש הולנד בידי הגרמנים במאי 1940 הצטרף לודייזן למספר תנועות מקומיות במסגרת המחתרת האנטי נאצית בהולנד. הוא ארגן קרן לתמיכה ביהודים שאיבדו את מקומות עבודתם וכן לתמיכה בקרבנות שנפגעו על ידי הנאצים לאחר השביתה של פברואר 1941 (אנ'). לודייזן ארגן מקום מסתור למספר יהודים וליווה אותם באופן אישי למקומות מסתור, תוך סיכון עצמי. רק חלק מהיהודים שהסתיר וילם שרדו בשואה.
בנובמבר 1943 נעצר לודייזן בעקבות הלשנה. הוא נשלח למחנה הריכוז פיכט ובמאי 1944 גורש לדכאו. באפריל 1945 שוחרר על ידי בעלות הברית.
לאחר המלחמה

לאחר המלחמה התגורר לודייזן בפוטן (אנ') היה פעיל בעמותה בשם : "1940-1945" (stichting 1940-45) אשר מטרותיה היו לספק צרכים בסיסיים וכספיים למשפחות, לקבוצות וליחידים שתרמו לשחרור ולהתנגדות לכיבוש. באותה תקופה לודייזן עבד למען קרבנות מלחמה ואוכלוסיות במצוקה.
הנצחה

יוליאנה, מלכת הולנד, העניקה לווילם לודייזן את עיטור צלב ההתנגדות ההולנדי (אנ') על פועלו בתקופת מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1982 העניק לו יד ושם את אות חסיד אומות העולם.
ראו גם

יאן ואלטייה דה-רו
זקירה בסרביץ'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1921  (בת 103 בערך) 
 מדינה:  בוסניה והרצגובינה, יוגוסלביה 
 מידע חסידת אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסידת אומות העולם (1 בינואר 2000) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  זקירה בסרביץ'
 
זקירה בסרביץ' (בבוסנית: Zekira Besrević) (נולדה ב-1921) היא חסידת אומות העולם, מוסלמית בוסנית. את התואר קיבלה בסרביץ' יחד עם רוזה סובר-דרגויה (Roza Sober-Dragoje), ידידתה הנוצרייה, על הצלתם של שני יהודים בעיר סרייבו בזמן השואה.
ערב פלישת הגרמנים ליוגוסלביה באפריל 1941 עבדו בסרביץ' בת ה-20 וסובר בת ה-19 במכון היופי של היהודי מורדו אלבחרי בסרייבו. תחת משטר האוסטשה הקרואטי נרדפו יהודים, סרבים וצוענים. כשנעצרה משפחתו של אלבחרי הצליח רק אלבחרי להסתתר, עם אחייניתו גרציה. בסרביץ' וסובר הגיעו לביתו של אלבחרי בעת האקציה, מצאו את אלבחרי וגרציה במחבוא ולקחו אותם לביתן.
המשטר קרא לתושבים מקומיים להשתלט על רכושם של יהודים, ובסרביץ' פנתה לשלטונות וביקשה את מכון היופי של אלבחרי. היא נענתה בחיוב, והיא וסובר הפכו למנהלות המכון. עם אישור פנייתן הביאו השתיים את אלבחרי וגרציה באופן מיידי למכון ושם הסתירו אותם במהלך היום. בלילות הסתובבו השניים במכון באופן חופשי ובסרביץ' וסובר נתנו להם מזון שהשיגו עבורם. סידור זה נמשך מספר חודשים, עד שהצליח מורדו אלבחרי להשיג מסמכים מזויפים לפיהם היה בעל זהות נוצרית, וכך התאפשר לו ולגרציה לעבור למוסטר שהייתה תחת שלטון איטליה. הם השיגו מסמכים מזויפים לאמה של גרציה ולאחיה בן העשר, וכך יכלו השניים לעבור לאי ראב, שהיה תחת שליטה איטלקית. בספטמבר 1943 חתמה איטליה על הסכם שביתת נשק עם בעלות הברית וגרמניה פלשה לאיטליה. אז הצטרפו בני המשפחה לפרטיזנים של טיטו, במחיצתם שרדו את השואה.
בשנת 2000 הכיר יד ושם בזקירה בסרביץ' וברוזה סובר-דרגויה כחסידות אומות העולם.
ונישיאן (מקאו)

| --- | --- |

 סוג המלון:  יבשתי
 גובה:  151 מ' 
 חדרים:  3,000 סוויטות 4,059 חדרים
 קומות:  39
 אטרקציות:  עיצוב המדמה את ונציה
 שטח הימורים:  51,000 מ"ר
 בעלות:  לאס וגאס סאנדס
 בניית המלון
 תאריך פתיחה:  28 באוגוסט 2007
 אדריכל:  אידאס 
 קואורדינטות:  22°08′55″N 113°33′38″E﻿ / ﻿22.148611°N 113.560556°E﻿ / 22.148611; 113.560556
 Venetian Macao
  (למפת מקאו מוגדלת) ונישיאן(למפת מקאו רגילה) ונישיאן
 
ונישיאן, מקאו (בסינית מסורתית: 澳門威尼斯人; באנגלית: The Venetian Macao) הוא מלון וקזינו במקאו, סין, בבעלות תאגיד לאס וגאס סאנדס של שלדון אדלסון.  זהו מבנה בן 40 קומות בשטח כולל של 980,000 מטר רבוע, שהוקם בעלות של $2.4 מיליארד דולר בקוטאי שבמקאו, והיה הראשון באזור המלונות הקרוי כיום Cotai Strip (בעקבות הסטריפ שבלאס וגאס). ונישיאן נבנה לפי הדגם של המלון-קזינו דה ונישיאן בלאס וגאס והוא הקזינו הגדול ביותר בעולם, והמבנה הגדול ביותר באסיה המשמש כבית מלון, נכון ל-2019.
שמו של המלון מרמז על העיצוב האדריכלי המיוחד שלו - אזורי המסחר במלון מעוצבים כחיקוי של ונציה, כולל תעלות מים מלאכותיות בהן שטות גונדולות, עיצוב חזיתות מבנים, העתקים של אתרים ידועים, ותקרה מוארת הנראית כשמיים בהירים במשך כל שעות היממה - וכל זאת בשטח פנימי וסגור.
בנייתו של מגדל המלון העיקרי הסתיימה ב- 2007 והמלון נפתח רשמית ב-28 באוגוסט 2007.
המלון מכיל כ-3,000 סוויטות, מרכז ועידות בשטח של כ-111,000 מטר רבוע, 149,000 מטר רבוע של חנויות קמעונאיות, קזינו עם 3,400 מכונות מזל ו-800 שולחנות הימורים וזירה בת 15,000 מקומות ישיבה לאירועי בידור וספורט.
המלון מפעיל את Cotai Water Jet - שירות מעבורת מהיר המקשר אותו עם ארבעה יעדים אחרים במקאו ובהונג קונג הסמוכה.