stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מקס שאכמן
ביוגרפיה > פעילותו הרפואית ברומניה

בשובו לרומניה ב-1887 עבר את בחינת ההיתר לעסוק ברפואה בממלכה הרומנית. הוא המשיך לכתוב בכתבי העת הרפואיים הצרפתיים. עבד תחילה כמדריך לאנטומיה פתולוגית בבית החולים האוניברסיטאי ברנקובנסק בבוקרשט. בשנת 1891 התמנה לרופא בכיר בבית החולים קאריטס בבוקרשט שבו עבד עד סוף ימיו. לאחר בקשת המלך קרול משנת 1887 לאזרח אותו, אחרי דיונים, בדצמבר 1887 נמנה שאכמן עם היהודים המעטים שקיבלו באותה תקופה אזרחות רומנית. אחרי שוועדת ההתאזרחות הצביעה פה אחד בעד, הצבעתה בוטלה והסנאט הצביע גם כן בעד התאזרחותו עם 44 קולות בעד ו-22 נגד. כרופא צבאי השתתף בצבא הרומני גם במלחמות הבלקן ובמלחמת העולם הראשונה והגיע לדרגת קולונל.
בשנת 1896 הקים קורס חופשי לקליניקה רפואית בבית החולים קאריטס. ב-1895 לא הצליח להתקבל בתפקיד בבית החולים קולנטינה. הוא ניהל גם יחידה לפיזיותרפיה במרחצאות של ד"ר ארליך ברחוב איטליאנה בבוקרשט.
שמו של ד"ר שאכמן עלה בפניו ונהגו להיוועץ בו גם החצרות המלכותיות בארצות השכנות - בסרביה (המלך אלכסנדר הראשון), בולגריה ואוסטרו-הונגריה. הקיסר פרנץ יוזף העניק לו בסימן הוקרה עיטור המסדר פרנץ יוזף ותואר אצולה.
חייו האישיים

שאכטן התחתן פעמיים.
אשתו הראשונה הייתה רגינה רוזנטל. לשניים נולדו שלושה ילדים: עמנואל שאכמן (1960-1889), מרגריט שהתחתנה עם איש העסקים היהודי הרומני מקס הרדאן, ויון שטפאן (אסטב) שאכמן (1968-1891) שבחר בקריירת משחק והפך בשם "ז'אן יונל" לאחד משחקני התיאטרון הידועים בצרפת.
על אף שבהתחלה הסתייג מהחלטת בנו זה, בהמשך העריך את אומנותו ובביקוריו בצרפת צפה בהצגות שבהן השתתף.
אשתו השנייה הייתה מריה מוורודין. היה מקבל את מטופליו בקליניה בבית החולים קאריטס אז ברחוב שטירביי וודה 32.
שאכמן נפטר בגיל 66 בעת חופשה במרחצאות בווישי. הוא הובא לקבורה בבית קברות בווישי.
במדיה האמנותית

1901 - שמו מוזכר ברשימה ההומוריסטית של הסופר הרומני יון לוקה קאראג'אלה "Luna de miere" (ירח דבש) שבה אחד הגיבורים קיבל מרשמים משלושה רופאים מפורסמים של בוקרשט, כשאחד מהם היה שאכמן. שאכמן, שכנראה היה מעודכן בהמצאות הרפואיות של תקופתו, המליץ באותו מקרה טיפול ב"מכונה חשמלית".
פרסים ואותות הוקרה

צלב רומניה - מטעם מלך קרול הראשון.
עיטור המסדר פרנץ יוזף של אוסטרו-הונגריה.
הנצחה

רחוב בבוקרשט נקרא בעבר על שמו.
ספרים ופרסומים

בצרפתית:
1881 - Épidémie du muguet benin chez le vieillard
1885 - Portes d entrée et voies de propagation des bacilles de la tuberculose (שערי הכניסה ודרכי הפצתם של הבצילים של השחפת).
1885 - Contribution à l'étude d'une cirhhose hypertrophique du foie avec ictère chronique (עבודת הדוקטורט).
1886 - Sur la cirrhose pigmentaire dans le diabéte sucre.
1886 - Intoxications par l'oxyde de carbone.
1886 Contribution au traitement de la pelade.
1887 - Sur un cas de épistaxis incoércible.
לקריאה נוספת

Gheorghe Brătescu - cap.10 - Medicină p.250- în Nicolae Cajal, Hary Kuller - Contribuția evreilor din România la cultură și civilizație, Hasefer, București 2004
(גאורגה ברטסקו - רפואה - פרק 10 ב:ניקולאיה קאז'אל, הרי קולר - תרומת יהודי רומניה לתרבות ולציוויליזציה, הספר, בוקרשט 2004
הערות שוליים

1 2 3  Revista israelită 18.12.1887
↑  A.Ciuciu עמ' 100
מרכז קיפ לחקר הספרות והתרבות העברית

ביאליק וטשרניחובסקי בתל אביב, לפני 1935
מרכז קיפ לחקר הספרות והתרבות העברית מייסודה של אוניברסיטת תל אביב, הפקולטה למדעי הרוח על שם לסטר וסאלי אנטין, עוסק במחקר של הספרות העברית החדשה. שמו הקודם של המרכז היה "מכון כץ", והוא מפרסם מאמרים בתחום הספרות ומוציא לאור כתבי סופרים במהדורות אקדמיות.
תולדות המרכז

המרכז נוסד בשנת 1970 בשם מכון כץ – לחקר הספרות העברית (על שם בנציון כץ, הרקטור השלישי של אוניברסיטת תל אביב וראש החוג לספרות ללימודים קלאסיים).
בשנת 2005 הפך מכון כץ להיות חלק מהמרכז לחקר הספרות והתרבות העברית ע"ש לאורה שוורץ-קיפ (מרכז קיפ). המכון מתמקד בשני תחומים עיקריים: חקר המודרניזם הארצישראלי וחקר סופרי דור תש"ח. הארכיונים של הסופרים הנחקרים שמורים במרכז קיפ. בין היוצרים הנחקרים: חיים נחמן ביאליק, שאול טשרניחובסקי, אברהם שלונסקי, נתן אלתרמן, אלכסנדר פן, צבי פרייגרזון, אמיר גלבע, משה שמיר, חנוך ברטוב, אהרן מגד, יעקב שבתאי.
ראש מרכז קיפ היא פרופ' איריס מילנר.
מנהלת מרכז קיפ היא ד"ר חן אדלסבורג.
ראשי המרכז מיום היווסדו של מכון כץ (ברשימה אלפביתית) הם: פרופ' מיכאל גלוזמן, ד"ר יוסף האפרתי, פרופ' אבנר הולצמן, ד"ר צבי מלאכי, פרופ' ראובן צור, פרופ' עוזי שביט, ד"ר בועז שכביץ, פרופ' זיוה שמיר.
פעולות ומיזמים של המרכז > ארכיונים

המרכז דואג לקלוט ארכיוני סופרים ולשמר את יתר הארכיונים שברשותו. חוקרי המרכז ממיינים ומסדרים את המסמכים מתוך היכרותם המעמיקה את יצירת הסופרים הנדונים.
ארבעים ארכיונים של סופרים ומשוררים עבריים חשובים שמורים במרכז קיפ. ביניהם: אברהם שלונסקי, נתן אלתרמן, אלכסנדר פן, אליעזר שטיינמן, משה ליפשיץ, מנשה לוין, יעקב שבתאי, יצחק אוורבוך-אורפז ותרצה אתר. לתשומת לב מיוחדת זוכים היוצרים ששייכים לקבוצת סופרי דור תש"ח, בהם: משה שמיר, אהרן מגד, חנוך ברטוב, יהודית הנדל, שושנה שרירא, נתן שחם, אמיר גלבע, בנימין גלאי, ע. הלל, עוזר רבין, שלמה טנאי, שלמה ניצן, סנדו דוד וט. כרמי. כמו כן, שומר המרכז גם על הארכיון של כתב העת 'קשת'.
מרכז קיפ משתדל להעמיק את המחקר בארכיוני הסופרים שנמצאים ברשותו ולהביא בפני קהל רחב חומרים שונים מתוך הארכיון. המכון פועל להשגת מטרות אלה באמצעות מגוון פעילויות ומיזמים: פרסום מחקרי ספרות, כתיבת מאמרים בתוך כתבי עת, ארגון כנסים וימי עיון, שיתוף פעולה עם גופים שונים מתחום התקשורת, וכדומה.
פעולות ומיזמים של המרכז > ספרות פלוס

הסדרה, "ספרות פלוס", מתקיימת מדי שנה באוניברסיטת תל אביב כפעילות שבועית. בסדרה זו, המיועדת הן לקהל הרחב והן לסטודנטים, משתתפים אישים, שהם ממיטב החוקרים והסופרים, המרצים לקהל הרחב על סופרים, יצירות ספרותיות ונושאים שונים מעולם הספרות.
הסדרה נוסדה בשנת 2005 על ידי פרופ' זיוה שמיר ופרופ' עוזי שביט בשיתוף פעולה של מרכז קיפ והחוג לספרות.
פעולות ומיזמים של המרכז > אות (כתב עת)

"אוֹת", כתב עת לספרות ולתאוריה - הוא כתב עת העוסק בשאלות פרשניות, היסטוריוגרפיות ותאורטיות. תשומת לב מיוחדת מוקדשת לחקר הספרות העברית והישראלית. בד בבד כולל כתב העת גם מאמרים העוסקים בספרות כללית המעניקים חידוש פרשני או תאורטי. "אות" מפרסם גם תרגומים של מאמרים תאורטיים פורצי דרך.
עורכים: מיכאל גלוזמן, מיכל ארבל ואורי ש. כהן
הערות שוליים

1 2 3 4 5  אתר מרכז קיפ / אודות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302903005171  BnF: cb15051401k (data)  ISNI: 0000 0001 1704 1288  LCCN: no2011048277  VIAF: 157485336   WorldCat (עם VIAF): 157485336 
אלכסנדר פן, 1933
אברהם שלונסקי, 1936
נתן אלתרמן ובתו, תרצה אתר, 1960
מכתש אנדיורנס

| --- | --- |
תמונה של מכתש אנדיורנס מהחלל
תמונה של מכתש אנדיורנס מהחלל
 מידע כללי
 סוג:  מכתש פגיעה
 על שם:  האוניה אנדיורנס
 מגלה:  אופורטיוניטי
 תאריך גילוי:  2004
 נתונים ומידות
 קוטר:  130 מ' 
 מיקום
 מיקום:  מישור מרידיאני, Margaritifer Sinus quadrangle
 גוף שמיימי:  מאדים
 קואורדינטות:  1°54′S 5°30′W﻿ / ﻿1.9°S 5.5°W﻿ / -1.9; -5.5
  (למפת מאדים מוגדלת) מכתש אנדיורנס(למפת מאדים רגילה) מכתש אנדיורנס
 
מכתש אנדורנס הוא מכתש פגיעה השוכן במישור מרידיאני, בחלק ה-Margaritifer Sinus quadrangle של כוכב הלכת מאדים. רכב המחקר אופורטוניטי ביקר במכתש ממאי עד דצמבר 2004.
אופורטוניטי נכנס למכתש בסול 134, ויצא ממנו בסול 315. במהלך שהות אופורטוניטי במכתש הוא חצה מכשולים שונים, שיפועים תלולים, והחליק כאשר נסע על חול רך.
המכתש נקרא על שם האוניה אנדיורנס שהפליגה באנטארקטיקה דרך ים וודל בהנהגתו של ארנסט שקלטון במסגרת המשלחת הטראנס-אנטארקטית האימפריאלית, בין השנים 1914 ל-1917.
הערות שוליים

↑  MC-19
↑  15 ביולי
↑  14 בדצמבר
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מכתש אמה דין

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מכתש פגיעה
 על שם:  אמה דין, אשתו של ג'ון וסלי פאוול
 נתונים ומידות
 קוטר:  100 מטר
 מיקום
 מיקום:  Margaritifer Sinus quadrangle 
 גוף שמיימי:  מאדים
 קואורדינטות:  2°00′S 5°30′W﻿ / ﻿2°S 5.5°W﻿ / -2; -5.5
  (למפת מאדים מוגדלת) מכתש אמה דין(למפת מאדים רגילה) מכתש אמה דין
 
מכתש אמה דין (באנגלית: Emma Dean crater) הוא מכתש פגיעה קטן במישור מרידיאני בחלק ה-Margaritifer Sinus quadrangle שבכוכב הלכת מאדים. המכתש התגלה ובוקר על ידי רכב המחקר אופורטוניטי בסול 929 עד 943. המכתש הגדול ביותר באזור - ויקטוריה שוכן כ-100 מטרים ממזרח לאמה דין. המכתש הוא בחלק העליון של כיסוי אג'קטה של מכתש ויקטוריה, ובשל כך הוא חושף חומרים אשר מקורם בעומק ויקטוריה.
המכתש קרוי על שם אמה דין, אשתו של ג'ון וסלי פאוול, שהצטרפה אליו למשלחות בהרי הרוקי והוא קרא על שמה את אחת הסירות כשיצא למשלחת לחקור את הגראנד קניון. שם זה עוד לא אושר רשמית.
הערות שוליים

↑  MC-19
↑  אודות משלחת פאוול לחקר הגרנד קניון
↑  עדכון מצב ספיריט ואופורטיוני, אתר הplanetary society, 31 באוגוסט 2006
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
משה פרנקנטל

| --- | --- |

 לידה:  1914 פרנקפורט, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  1993 (בגיל 79 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 
משה יהודה (ליאו) פרנקנטל (1914 – 1993) היה תעשיין ישראלי, מחלוצי תעשיית החלב בישראל.
ביוגרפיה

נולד בפרנקפורט שבגרמניה למשפחה דתית. בצעירותו שימש כמשגיח כשרות אצל יצרני החלב עבור הקהילה היהודית בפרנקפורט. כך רכש ידע בהכנת מוצרי חלב וייצר גבינות כשרות לקהילה היהודית המקומית. בשנת 1936 עלה עם רעייתו סופי לבית ברויאר לארץ ישראל, והתיישב בפאתי שכונת זיכרון מאיר בבני ברק, סמוך לישיבת פוניבז'.
בשנת 1939 הקים את מחלבת "נגה" בכפר שמריהו. פרנקנטל היה הראשון שייצר חלב שעבר תהליך עיקור, במכונה שייבא לשם כך. החלב שמכר בבקבוקים היה עמיד יותר מחלב טרי בכדים. מחלקי החלב הטרי ראו בו איום על פרנסתם, והיו אף שהתנכלו למשאיות שהובילו בקבוקי חלב מתוצרתו. בהמשך עסק פרנקנטל בייצור ופיתוח חלב ומוצריו, כמו כן עסק בסחר וייבוא גבינות מאירופה ואוסטרליה וסיפק גבינות כשרות לרחבי העולם היהודי.
בתחילת שנות ה-50, עם גלי העלייה הגדולים ממדינות צפון אפריקה, היה פרנקנטל למתחרה של "תנובה" על אספקת מוצרי חלב למעברות ולמחנות העולים. יתרונה הגדול של "תנובה" היה בכך ששיווקה גם ירקות, והקמעונאים העדיפו את הקשר העסקי עם "תנובה". כדי להתמודד מול "תנובה" נכנס פרנקנטל לשותפות עם חברת "רסקו", שהייתה בעלת  אגודת "טנא" (קבוצת חקלאים מגדלי ירקות) וביחד הקימו ב-1953 את "טנא נגה". מאוחר יותר מכר פרנקנטל  את חלקו בטנא נגה לרסקו.
בשנת 1970 הקים פרנקנטל, יחד עם בנו צבי וחתנו יאיר ווייל, את מפעל הגלידות "סנוקרסט". בתחילה שכן המפעל בבני ברק, וכעבור זמן עבר לפתח תקווה. בהחלטה אסטרטגית החליט פרנקנטל שלא להתמודד מול יצרניות הגלידות הגדולות ובחר בשיטת שיווק חדישה ובלעדית: מכוניות מנגנות ("אוטו גלידה"). מוצרי החברה לא נמכרו בחנויות אלא רק דרך אחת מ-120 המכוניות שהפעילה החברה. כעבור זמן התחילו גם החברות המתחרות להשתמש בשיטת שיווק זו.
בספר "שטראוס – סיפור של משפחה ותעשייה" מספר מיכאל שטראוס על התחרות שהייתה בין פרנקנטל לאביו ריכרד שטראוס. בשנות ה-50 קיבלה ממשלת ישראל משלוח של גבינת צ'דר מארצות הברית, שממנה מייצרים גבינה מותכת. הממשלה פרסמה מכרז על מכירת הגבינה. פרנקנטל ושטראוס נדברו ביניהם להגיש הצעה משותפת למכרז וכך לקבל מחיר מוזל, אך לבסוף הציע פרנקנטל הצעה פרטית גבוהה יותר וזכה במכרז. עקב כך הקים  פרנקנטל בבני ברק את מפעל "כפיר" לייצור גבינה מותכת.
שטראוס נצר את העלבון בלבו. לימים, כש"סנוקרסט" מכרה את מוצריה מתוך מכוניות מנגנות, שטראוס הבן בא לפרנקנטל והודיע לו כי גם "שטראוס" תתחיל לעשות שימוש בשיטה זו לשיווק גלידות מתוצרתה. בתגובה אמר פרנקנטל כי אם "שטראוס" תתחרה בו בתחום זה, הוא יתחרה בה ויקים מפעל מקביל. לרגע הזה ייחל שטראוס. פרנקנטל אכן השקיע סכומים עצומים בהקמת מפעל מתחרה ל"שטראוס", ובסופו של דבר עמד בפני פשיטת רגל.
בשנים 1980–1981 נמכרו בזו אחר זו "סנוקרסט" ו"טנא נגה" ל"תנובה". באותה תקופה הקימה משפחת פרנקנטל את חברת "פדקו", שייצרה מוצר סויה חדשני בשם "טבעול". אבי הרעיון היה טכנולוג המזון ד"ר מיכה שמר. החברה פיתחה אותו לייצור תעשייתי והוא נרשם כפטנט עולמי. בשנת 1985 נמכר "טבעול" לקיבוץ לוחמי הגטאות. המתווך בעסקה היה איש קיבוץ לוחמי הגטאות גזי קפלן, לימים מנכ"ל אסם, שרכשה את "טבעול".
פרנקנטל היה נשוי לצפורה (סופי) לבית ברויאר (נינה של ר' שמשון רפאל הירש) ואב לשלושה בנים: צבי, אלחנן ויצחק ושתי בנות, חנה ווייל ויהודית ונגרובר.
משה פרנקנטל נפטר בשנת 1993.
בנו, צבי פרנקנטל, וחתנו יאיר ווייל המשיכו את העסק המשפחתי והקימו ביבנה את חברת "כפיר", שפיתחה את ה'גבינול', מוצר הבסיס של 'הצהובה הטובה' – תחליף גבינה צהובה ללא כולסטרול.
הערות שוליים

↑  שרית ישי לוי, שטראוס – סיפור של משפחה ותעשייה, עמ' 49-48, הוצאת כתר, 1998.
↑  אריק בשן, גזי האדום, אתר הקיבוצים, 21 בינואר 2005.
משה נטע לוי

| --- | --- |

משה נטע לוי
 לידה:  5 באפריל 1862 בריסק, ליטא
 פטירה:  1935 (בגיל 72 בערך) כפר סבא, ישראל
 מדינה:  ישראל
 מקום קבורה:  בית קברות גאולים, כפר סבא
 מקצוע:  סנדלר
 תפקיד:  מוכתר העיר כפר סבא
 בת זוג:  פרומה רחל לוי
משה נטע לוי (5 באפריל 1862–1935) היה מראשוני כפר סבא וממקימי שכונת נווה שלום בתל אביב, מוכתר המושבה.
ביוגרפיה

משה נטע לוי נולד בשנת 1862 בבריסק שבליטא בפלך גרודנה. משפחתו עלתה לארץ ישראל בהיותו בגיל 8, והשתקעה בירושלים, שם למד ב"חדר" ובישיבה, ובמקביל למד מאביו את מקצוע הסנדלרות. משה נטע לוי עבר ליפו, ושם היה ממקימי שכונת נווה שלום.
בשנת 1911 עבר לכפר סבא, רכש שתי חלקות אדמה וכרם שקדים בגודל 60 דונם. כמה שנים אחרי שהגיע לכפר סבא, גורש יחד עם משפחתו מכפר סבא ליפו בתקופה בה שלטו הטורקים בארץ.
היה נשוי לפרומה, ולשניהם היו חמישה ילדים. בשנת 1917 נפטרה אשתו.
ארבע שנים לאחר מכן חזר לכפר סבא, בתור סנדלר, ובשנת 1923 קנה קיוסק והעמיד אותו ברחוב רוטשילד. במשך שנים היה מוכתר וחבר ועד המושבה, השתתף בהקמת מוסדות ציבוריים רבים בעיר, הגדול שבהם הוא בית הכנסת "אהל משה".
משה נטע לוי נפטר בשנת 1935 ונקבר בבית הקברות גאולים בכפר סבא.
לקריאה נוספת

משה אנגל, ספר כפר סבא, עיריית כפר סבא, 1973[דרושה הבהרה]
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "משה נטע לוי".
מכבי עירוני קריית אתא ביאליק

| --- | --- |

 מידע כללי
 שם מלא:  מכבי קריית אתא ביאליק
 תאריך ייסוד:  2020
 אצטדיון:  מגרש צור שלום   מגרש קריית אתא
 ליגה:  ליגה א'
מכבי אתא ביאליק היא קבוצת כדורגל מאוחדת מהערים קריית ביאליק וקריית אתא, אשר משחקת בליגה א'. הקבוצה הוקמה בשנת 2020 לאחר איחוד בין 2 הקבוצות מכבי עירוני קריית אתא ומכבי צור שלום (ביאליק).
היסטוריה > מכבי צור שלום

הקבוצה הוקמה ב-1972 והייתה במשך שנים ארוכות בליגות הנמוכות, אך בסוף שנות ה-90 החלה לטפס במעלה הליגות והעפילה 3 ליגות ב-6 עונות, כאשר בשנת 2005 הגיעה עד לליגה הארצית, אך ירדה תוך זמן קצר חזרה לליגה א' עקב חוסר במגרש ביתי ראוי לליגות היותר גבוהות. בעונת 2008/2009 ייצגה צור שלום את ישראל בתחרות גביע האזורים של אופ"א, מפעל ספורט שנועד לקבוצות אירופאיות מן הליגות הנמוכות.
היסטוריה > מכבי עירוני קריית אתא

הקבוצה הוקמה בשנת 2000, על חורבותיה של קבוצה אחרת בשם מכבי עכו שהוקמה בשנות ה-70. לאורך שנים ארוכות טענו אנשי מכבי עכו כי העירייה מפלה אותם לרעה מול יריבתם העירונית הפועל עכו שקיבלה יותר תקציבים ומעמד. בשנת 2000 החליט יו"ר מכבי עכו להעביר את הקבוצה מעכו לקריית אתא וכך הפכה הקבוצה למכבי עירוני קריית אתא, וזאת לאחר שהפועל קריית אתא שייצגה את העיר עד אז התפרקה בשנת 1999. הקבוצה תפסה את מקומה של הקבוצה המקורית ושיחק בליגה הלאומית, אך נשרה בסיום העונה לליגה הארצית, ולאחר מכן לליגה א'.
היסטוריה > האיחוד

ב-27 ביולי 2020, הקבוצה התאחדה עם מכבי עירוני קריית אתא. הקבוצה הבוגרת חדלה להתקיים בפני עצמה, בעוד קבוצות הילדים והנוער נשארו כשני מועדונים נפרדים. הקבוצה הבוגרת החדשה מאז נקראת מכבי עירוני קריית אתא ביאליק, ובהמשך נקראה מכבי אתא ביאליק.
הערות שוליים

↑  איחוד היסטורי בין הקבוצות מכבי צור שלום ומכבי קריית אתא הוליד קבוצה משותפת, באתר חיפה קריות, 27 ביולי 2020
מרצאן

| --- | --- |

 מידע
 עיר:  ברלין
 שטח:  19.54 קמ"ר 
 אוכלוסייה:  106,640 (30 ביוני 2015)
 קואורדינטות:  52°32′45″N 13°33′45″E﻿ / ﻿52.5458°N 13.5625°E﻿ / 52.5458; 13.5625
 שכונות נוספות בברלין
    לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה   
 
מרצאן (בגרמנית: Marzahn) הוא רובע בצפון-מזרח ברלין, בירת גרמניה. הרובע גובל בהוהנשנהאוזן (Hohenschönhausen) בצפון, בהלרסדורף (Hellersdorf) במזרח, בקפניק (Köpenick) בדרום, בליכטנברג בדרום ובמדינת ברנדנבורג בצפון-מזרח.
בשנת 2001 אוחד הרובע רשמית עם הלרסדורף במסגרת רפורמת הרבעים של ברלין לכדי יחידה מנהלתית אחת והרובע המאוחד נקרא מרצאן-הלרסדורף. בפי התושבים ההפרדה עדיין נשמרת.
השם מרצאן הוא כנראה ממוצא סלבי, מהמילה more, שפרושה אגם או marcana שפירושה בפולנית ביצה.
היסטוריה

צילום פנורמי של הרובע וסביבתו
היסטוריה > תקופת הנאציזם

ב-1936, זמן קצר לפני המשחקים האולימפיים, הקימו הנאצים באזור מרצאן "מחנה ריכוז ברלין-מרצאן" - מחנה מעצר לצוענים. רובם הוגלו מאוחר יותר לאושוויץ וברגן-בלזן ורק מעטים מהם שרדו.
החברה האסה את ורדה (Hasse & Wrede), המייצרת עד היום כלי עבודה, הקימה באזור מפעל בו הועסקו עובדי כפייה כולל שני מחנות לאכסון העובדים. בחברה קמה תנועת התנגדות קומוניסטית. החוואים באזור העסיקו עובדי כפייה רבים, במקום עובדים גרמנים שנקראו לחזית.
ב-30 במרץ 1943 בעקבות התקפה אווירית על מרצאן נהרגו חמישה בני אדם ונהרסו בתים רבים.
בין 1943 ו-1945 החביאו אריך שפלר (Erich Scheffler) ואשתו שרלוטה בביתם יהודים רבים והצילו בכך את חייהם.
כיבוש ברלין על ידי הצבא האדום החל ב-21 במאי 1945 במרצאן.
היסטוריה > לאחר תום מלחמת העולם השנייה

ב-30 באוקטובר 1945 הוציא המנהל הסובייטי צו סגירה לחברת האסה את וורדה וב-1950 החברה הפכה להיות קואופרטיב קומוניסטי.
ב-1976 נמצאו במסגרת חפירות ארכאולוגיות במקום שרידי יישובים סלאביים וגרמניים עתיקים.
עד 1979 היה האזור חלק משכונת ליכטנברג והיה מאוכלס בדלילות (בשנת 1978 גרו בשכונה 4,089 תושבים בלבד). במחצית השנייה של שנות ה-80 בנתה ממשלת גרמניה המזרחית ברובע וגם בהלרסדורף ובהוהנשנהאוזן עשרות אלפי יחידות דיור בבניינים גבוהים וחסרי ייחוד (הבניינים קרויים Plattenbauten, בנייני פלטות). בבנינים שוכנו מאות אלפי בני אדם. לאחר נפילת המשטר הקומוניסטי התרוקנו בניינים רבים מיושביהם. חלק מהם הפכו להיות בנייני רפאים, חלקם נהרסו, וחלקם שופצו ואוכלסו.
אוכלוסייה

תושבי הרובע שייכים בעיקר למעמד הפועלים הבינוני-נמוך. ברובע גרים תומכים רבים יחסית במפלגות הימין הקיצוני.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007535300505171  GND: 4087331-6  LCCN: n93004404  VIAF: 131994802   WorldCat (עם VIAF): 131994802
מכתש בטאגייקה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  thermokarst 
 נתונים ומידות
 אורך:  1 ק"מ 
 מיקום
 מיקום:  רפובליקת סאחה-יקוטיה 
 קואורדינטות:  67°34′48″N 134°46′17″E﻿ / ﻿67.58°N 134.77138889°E﻿ / 67.58; 134.77138889
  (למפת סאחה-יקוטיה מוגדלת) יקוטסק נריונגרי מירני לנסק אלדן אודצ'ני ויליויסק טיקסי צ'רסקי צ'ו. מגדן חברובסק אמור ע.ב. בורי. אירקוטסק קרסנויארסק ים אוחוצק ים לאפטב ים סיביר המזרחי מכתש בטאגייקה(למפת סאחה-יקוטיה רגילה) יקוטסק נריונגרי מירני לנסק אלדן אודצ'ני ויליויסק טיקסי צ'רסקי צ'ו. מגדן חברובסק אמור ע.ב. בורי. אירקוטסק קרסנויארסק ים אוחוצק ים לאפטב ים סיביר המזרחי מכתש בטאגייקה
 
מכתש בטאגייקה (ברוסית: Кратер Батагайка) הוא שקע תרמוקרסטי השוכן באזור של קפאת-עד בטייגה של מזרח סיביר ברפובליקת סאחה-יקוטיה ברוסיה, כ-10 קילומטרים דרומית-מזרחית לעיירה בטאגי (Батага́й), וכ-5 קילומטרים צפונית-מזרחית ליישוב אסה-חאייה (Эсэ-Хайя), כ-660 קילומטרים צפון צפון-מזרח מיקוטסק, בירת הרפובליקה. למכתש ההולך ומתעמק צורת ראשן, ונכון לתחילת 2016 אורכו כקילומטר ועומקו המקסימלי 86 מטרים. המכתש קרוי על שם הנהר בטאגייקה הסמוך, יובל של הנהר יאנה. השקע מכונה גם מגאסלמפ (megaslump), מאנגלית.
השקע החל להיווצר בשנות ה-60 של המאה ה-20 לאחר שבורא היער שגדל בשטח. עקב כך נחשפו פני הקרקע לשמש בקיץ, ושכבת הקרקע העליונה הלכה והתחממה. בנוסף, מלבד הצללה העצים שמרו על הקרקע מפני התחממות משום שבתהליך הדיות של העצים טפטפו מים קרים על פני הקרקע ושמרו על קור הקרקע בקיץ. החום המיס את הקרח שמתחת לשכבת הקרקע והיא שקעה ונסחפה. שכבת הקרח נחשפה ישירות לאור שמש מה שהגביר את תהליך ההתמוססות. שיטפונות ב-2008 העמיקו עוד יותר את השקע.
הערות שוליים

1 2  In Siberia there is a huge crater and it is getting bigger
↑  "200,000 year old soil found at mysterious crater, a 'gate to the subterranean world'". The Siberian Times.
מכבי עירוני קריית אתא

.
| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך ייסוד:  1969 
 אצטדיון:  אצטדיון עירוני קריית אתא
 יו"ר:  רון פלדהיים
 מנכ"ל:  רון פלדהיים
 
מכבי עירוני קריית אתא היא מועדון כדורגל מהעיר קריית אתא. הקבוצה היא המשכה של קבוצת מכבי עכו שעברה לקריית אתא בשנת 2000. הקבוצה שיחקה במשך שנים בסוף שנות ה-90 בליגת המשנה (אז הליגה הארצית) אך מעולם לא העפילה אל ליגת העל.
בשנת 2020 התאחדה הקבוצה הבוגרת של המועדון עם הקבוצה הבוגרת של מכבי צור שלום למכבי עירוני קריית אתא ביאליק.
היסטוריה > מכבי עכו

הקבוצה החלה את דרכה באמצע שנות ה-70, כאשר איש העסקים העכואי ברוך אופיר, שהיה בזמנו הפנוי שוער כדורגל חובב, הקים את קבוצת הכדורגל "מכבי עכו" על חורבות קבוצת "הנוער העובד והלומד עכו", ששיחקה בליגה ד'. מכבי עכו חסתה במשך שנים בצלה של הפועל עכו, הקבוצה המובילה בעיר שנהנתה מקהל אוהדים רב יותר ומתמיכת מוסדות ההסתדרות. מכבי עכו שיחקה במשך שנים בליגות נמוכות, והתבססה על שחקנים שהגיעו לקבוצה בעיקר מערי הצפון והגליל המערבי. בסוף  שנות ה-80 החלה מכבי עכו להתקדם במעלה הליגות, והעפילה עד לליגה הארצית, וזאת במקביל לירידת קרנה של הפועל עכו. מכבי עכו עקפה את הפועל עכו והפכה לקבוצה הבכירה של העיר. כוכב הקבוצה באותן שנים היה סמי עייש, אשר גם אחיו שיחק בקבוצה. לצדם שיחקו שחקנים נוספים, שהגיעו לקבוצה מיישובים כמו שלומי, מעלות, נהריה, כרמיאל והקריות. עונת 1999/2000 הייתה העונה האחרונה שבה הקבוצה נקראה מכבי עכו.
היסטוריה > מכבי עירוני קריית אתא

למרות היותה הקבוצה המייצגת של העיר - טענו אנשי מכבי, כי העירייה המקומית מפלה אותם לרעה למול הפועל. בשנת 2000 החליט יו"ר מכבי עכו ברוך אופיר להעביר את הקבוצה מעכו לקריית אתא, ושם הקבוצה שונה ממכבי עכו למכבי עירוני קריית אתא. לתושבי קריית אתא זאת הייתה הזדמנות לקבל קבוצת כדורגל חדשה בעירם, לאחר שקבוצת הפועל קריית אתא, ששיחקה בשנות ה-80 בליגה א', התפרקה מספר שנים קודם לכן. בשנה הראשונה לקיומה שיחקה קריית אתא בליגה הלאומית, ואף הובילה את הטבלה למשך מספר מחזורים בתחילת העונה. את הקבוצה אימן שחקן הפועל עכו לשעבר מומי זפרן. הקבוצה לא הצליחה להמשיך את המומנטום החיובי שלה מפתיחת העונה. היא הלכה והתדרדרה ואף הפסידה 6:1 למכבי אחי נצרת. הקבוצה לא הצליחה למשוך קהל אוהדים מקריית אתא, ובסיום העונה נשרה לליגה הארצית.
בשנת 2005 הייתה אמורה הקבוצה לרדת לליגה א', לאחר שסיימה במקום הלפני האחרון. אולם, הקבוצה נשארה בכל זאת בליגה בגלל האיחוד בין הכח מכבי רמת גן למכבי רמת עמידר, דבר אשר יצר מקום ריק בליגה הארצית, אותו מלאה הקבוצה.
הקבוצה נשארה בליגה הארצית עד לעונת 2007/2008, בסיומה חזרה לליגה הלאומית ובנוסף לכך זכתה בגביע הטוטו לארצית. בחלוף עונה סיימה הקבוצה אחרונה בליגה הלאומית, ועקב ביטול הליגה הארצית נשרה הקבוצה היישר לליגה א', שחזרה להיות הליגה השלישית. את עונת 2010/11 סיימה בחלק העליון של הטבלה, אך לא העפילה לליגה הלאומית.
ב-27 ביולי 2020, הקבוצה התאחדה עם מכבי צור שלום. הקבוצה הבוגרת חדלה להתקיים בפני עצמה, בעוד קבוצות הילדים והנוער נשארו כשני מועדונים נפרדים. הקבוצה הבוגרת החדשה מאז נקראת מכבי עירוני קריית אתא ביאליק.
תארים

גביע הטוטו לליגה הארצית (1): 2007/2008
הערות שוליים

↑  איחוד היסטורי בין הקבוצות מכבי צור שלום ומכבי קריית אתא הוליד קבוצה משותפת, באתר חיפה קריות, 27 ביולי 2020
משה נידם

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד דוכיפת  מפקד חטיבת כרמלי  מפקד חטיבת החרמון
 פעולות ומבצעים
     המערכה ברצועת הביטחון   האינתיפאדה הראשונה  האינתיפאדה השנייה
 
משה נידם הוא קצין בצה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, אשר פיקד על גדוד דוכיפת, חטיבת כרמלי וחטיבת החרמון.
שירותו הצבאי

עם גיוסו לצה"ל שובץ בחטיבת גולני. בגולני עבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד מחלקה, כמפקד פלוגה, ולקח חלק בלחימה בדרום לבנון, לאחר מכן שימש כסגן מפקד גדוד 13. בהמשך שימש כמפקד גדוד דוכיפת והוביל אותו בלחימה בעת מהומות מנהרת הכותל. בשנת 2000 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת כרמלי, בתפקידו שימש עד שנת 2002. לאחר מכן שימש כמפקד חטיבת החרמון בין השנים 2002–2006.
הערות שוליים

↑  מפקדי החטיבה לדורותיהם, באתר הרשמי של חטיבת כרמלי.
↑  עמוס הראל, בין הסקי לקטיושות, באתר הארץ, 27 בנובמבר 2002.
ערך זה הוא קצרמרבנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
משה יפה

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  וילנה
 נרצח:  28 ביולי 1942 גטו מינסק
 מדינה:  ברית המועצות
 מקום קבורה:  קבר אחים במינסק
 מקום מגורים:  מינסק
 פעילות בולטת:  ראש היודנראט בגטו מינסק
 תקופת הפעילות:  1941–1942
 תפקיד:  ראש היודנראט במינסק
 תקופת כהונה:  פברואר–יולי 1942
משה (לייב) יפה (נרצח ב-28 ביולי 1942) היה ראש היודנראט בגטו מינסק בין פברואר 1942 ועד למותו. ידוע בכך ששיתף פעולה עם המחתרת המקומית בתקופת השואה בבלארוס.