stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
The Alan Parsons Project
הערות שוליים

↑  ynet, אלן פרסונס בישראל: כך זה נראה על הבמה, באתר ynet, 10 בפברואר 2015
↑  שגיא בן נון‏, בעין הסערה: הופעה מרטיטת לב של אלן פרסונס פרוג'קט, באתר וואלה, 11 בפברואר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007404136705171  BNE: XX83756  BnF: cb139056678 (data)  GND: 5075883-4  ISNI: 0000 0001 0664 8340  LCCN: n88638380  MusicBrainz: f98711e5-06f7-43ed-8239-da0f61a9c460  NKC: xx0039923  NLA: 35597066  NSK: 000679038  RERO: 02-A002914751  SUDOC: 15851582X  Trove: 1009105  VIAF: 137932026   WorldCat (עם VIAF): 137932026
גולדפראפ

| --- | --- |

 מקום הקמה:  לונדון 
 מוקד פעילות:  לונדון, אנגליה
 תקופת הפעילות:  1999–2022 (כ־23 שנים)
 סוגה:  מוזיקה אלקטרונית, סינת'פופ, טריפהופ, אלקטרוקלאש, אלקרטופופ, גלאם רוק, אמביאנט
 חברת תקליטים:  Mute, EMI, Virgin
 www.goldfrapp.com
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 אליסון גולדפראפ ויל גרגורי
 
גוֹלדפראפּ (באנגלית: Goldfrapp) הוא צמד אנגלי, העושה מוזיקה אלקטרונית. ההרכב נוסד בלונדון, וכולל את אליסון גולדפראפ (Alison Goldfrapp), שירה וסינתיסייזר, ואת ויל גרגורי (Will Gregory), סינתיסייזר.
תולדות הלהקה

אליסון גולדפראפ (ילידת 1966) החלה את הקריירה המוזיקלית שלה בתחילת שנות ה-90 כזמרת אורחת עם ההרכב האלקטרוני "אורביטל" ואמן הטריפ-הופ טריקי.
בשנת 1999 היא הכירה את המלחין ויל גרגורי (יליד 1959), שבמהלך שנות ה-80 וה-90, ניגן בין היתר עם "Tears For Fears", פיטר גבריאל, "הקיור", טורי איימוס ו"פורטיסהד". כעבור כמה חודשים הם החליטו להקים הרכב מוזיקלי והחלו להופיע תחת שם משפחתה של אליסון. באוגוסט אותה שנה, חתם הצמד על חוזה הקלטות עם חברת "Mute Records" הלונדונית.
בספטמבר 1999 החלו ההקלטות לאלבום הבכורה "Felt Mountain", שנערכו בבקתה שכורה באזור הכפר של וילטשייר. האלבום יצא בספטמבר 2000 והוא מושפע ממגוון סגנונות מוזיקליים, כגון קברט, פולק ואלקטרוני. בשנת 2001 היה האלבום ברשימת המועמדים ל"פרס מרקיורי", המוענק מדי שנה לאלבום הטוב של השנה שעברה בבריטניה.
לצורך קידום האלבום, יצא ההרכב לסיבוב הופעות בבריטניה, אירופה וצפון אמריקה, כשהוא "מחמם" את הלהקות האלטרנטיביות של ניק קייב ("Nick Cave and the Bad Seeds") ו-"The Doves". למרות מורכבות העיבודים באלבום, ההרכב כלל (בנוסף לצמד גולדפראפ-גרגורי) את הכנר דייוויד רוסי, המתופף רואן אוליבר והקלידן אנדי דייוויס בלבד.
באפריל 2003 יצא האלבום "Black Cherry", שהוקלט בבאת' ומתמקד יותר מקודמו במוזיקת דאנס וסאונד בהשראת הגלאם רוק.
ב-2004 יצאה הלהקה למסע הופעות באוסטרליה, יפן, אירופה וצפון אמריקה, כמופע הפותח של להקת דוראן דוראן.
באוגוסט 2005 יצא האלבום "Supernature". הוא כולל בעיקר מוזיקת פופ ודאנס, אך לראשונה בתולדות הלהקה, נעשה בו שימוש בגיטרה חשמלית, בשיר "Ooh La La" (אנ'). האלבום היה מועמד לפרס הגראמי בקטגוריה "האלבום הדאנס\אלקטרוני הטוב ביותר" לשנת 2007 והשיר "Ooh La La" היה מועמד לפרס "הקלטת הדאנס הטובה ביותר".
בסוף 2006 החלו כתיבתו והקלטתו של האלבום "Seventh Tree" בבאת'. הוא יצא בפברואר 2008 ומציג צליל "חם" ו"עדין" יותר, משולב במוזיקת אווירה (אמביינט).
במרץ 2010 יצא האלבום "Head First", בו ניכרת השפעה של פופ משנות ה-80. האלבום היה מועמד לפרס גראמי בקטגוריה "האלבום הדאנס/אלקטרוני הטוב ביותר" לשנת 2010 והשיר "Rocket" (אנ') היה מועמד לפרס "הקלטת הדאנס הטובה ביותר".
ב-6 בספטמבר 2013 יצא האלבום "Tales of Us". הקלטתו החלה כבר באפריל 2011, באולפן הלהקה באזור כפרי באנגליה והמיקסים נערכו בלונדון.
ב-31 במרץ 2017 יצא האלבום השביעי, "Silver Eye", שהוקלט בין יולי 2015 לדצמבר 2016 בדאלאס ובלונדון ויצא בחברת "מיוט רקורדס" (אנ'). בגרסת הרמיקס של השיר "Ocean"‏ (אנ') מתארח סולן דפש מוד, דייב גהאן. האלבום זכה לביקורות חיוביות מצד המבקרים המוזיקליים.
שירי הלהקה Annabel ו-Human משמשים כנעימת הפתיחה של שתי העונות הראשונות של הסדרה הצרפתית "הסוכנות".
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2000: Felt Mountain (אנ')
2003: Black Cherry (אנ')
2005: Supernature (אנ')
2008: Seventh Tree (אנ')
2010: Head First (אנ')
2013: Tales of Us (אנ')
2017: Silver Eye (אנ')
דיסקוגרפיה > אלבומי הופעה

2005: Live 2005
2008: iTunes Originals
דיסקוגרפיה > אלבומי אוסף

2006: We Are Glitter
2012: The Singles
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2004: Wonderful Electric: Live in London
2006: Ride a White Horse: Live in London E.P.
2006: Live Session EP
2010: iTunes Festival: London 2010
הופעות > סיבובי הופעות

2003–2004: Black Cherry Tour
2005–2006: Supernature World Tour
2008–2009: Seventh Tree Tour
2010: Head First World Tour
2013–2014: Tales of Us Tour
הערות שוליים

↑  Goldfrapp Announces 'Tales of Us' Album, באתר בילבורד, 11.6.2013.
↑  Goldfrapp reveal new album is coming, באתר thelineofbestfit.com‏, 1.2.2013.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007411926605171  BnF: cb140343422 (data)  GND: 5541643-3  ISNI: 0000 0001 1534 2829  LCCN: no2003117510  MusicBrainz: 7b885d42-3c41-4f43-9944-a5855ec5155e  NKC: xx0033572  SUDOC: 125238096  VIAF: 170149294439480522826   WorldCat (עם VIAF): 170149294439480522826 
אליסון גולדפראפ, 2003
גולדפראפ בפסטיבל וויירלס, היידפארק, לונדון 2006
אליסון גולדפראפ בהופעה ברויאל פסטיבל הול, 2008
גולדפראפ בהופעה בצ'ילה 2011
גבע כרמל

| --- | --- |

מדינה: ישראל ישראל
מחוז: חיפה
מועצה אזורית: חוף הכרמל
גובה ממוצע: ‎22 מטר
תאריך ייסוד: 1949
תנועה מיישבת: תנועת המושבים
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 1,126 תושבים
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הכרמל מוגדלת) גבע כרמל(למפת הכרמל רגילה) גבע כרמל(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גבע כרמל(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גבע כרמל32°39′46″N 34°57′17″E﻿ / ﻿32.6627176955579°N 34.954677775509°E﻿ / 32.6627176955579; 34.954677775509  heמפת היישובים של מועצה אזורית חוף הכרמל (in English: Hof HaCarmel Regional Council) באדום - גבע כרמל בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 8 מתוך 10

גֶּבַע כַּרְמֶל הוא מושב באזור הצפון ליד עתלית השייך למועצה אזורית חוף הכרמל.
היישוב הוקם בי"ט באב תש"ט, 17 באוגוסט 1949, על ידי עולים מתוניסיה וטורקיה. תחילה נקרא בשם "גבע הכרמל", בו השתמשו עד שנות ה-70.
שמו של היישוב נובע משמו של היישוב הערבי שהיה ממוקם בסמוך, "ג'בע". מקומה של ג'בע נזכרת בכתבי ההיסטוריון הרומאי פליניוס הזקן במאה הראשונה לסה"נ, ובכתב אוסביוס, שחי במאה הרביעית בקיסריה הסמוכה. בשנת 1953 בסמוך למושב הוקם יער אטאטורק.
נכון ל-2023 מונה אוכלוסיית המושב כ-1,126 תושבים. רבים מהם ממשפחות ותיקי המושב. במושב יש 80 נחלות חקלאיות והרחבה שרובה מאוכלסת. פרנסת התושבים מבוססת על חקלאות (בעיקר גידול בננות וירקות) ועל עבודה מחוץ למושב, כולל במקצועות חופשיים.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוקטובר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
1 2 3  אתר המושב גבע כרמל
↑  זאב וילנאי, "אנציקלופדיה לידיעת הארץ", הוצאת ידיעות אחרונות, תשט"ז, 1956, כרך א', עמודים 180–181
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588161105171 
כביש הכניסה ליישוב
לאון רדושביץ'

| --- | --- |

 לידה:  26 בפברואר 1990 (בן 34) סיסאק, יוגוסלביה
 עמדה:  סנטר
 גובה:  2.08
 קבוצות כשחקן
 2009–2011   2011–2013   2012–2013   2013–2015   2015   2015–2018   2018–:  ציבונה זאגרב   אולימפיה מילאנו   ← ריטאס וילנה   אלבה ברלין   בשיקטש   ברוזה במברג   באיירן מינכן
 
לאון רדושביץ' (באנגלית: Leon Radošević; נולד ב-26 בפברואר 1990) הוא כדורסלן קרואטי-גרמני המשחק בעמדת הסנטר בדובאי.
קריירה

רדושביץ' החל לשחק כדורסל בציבונה זאגרב הקרואטית.
ב-17 ביולי 2011 חתם באולימפיה מילאנו האיטלקית. ב-29 ביוני 2012 הושאל לריטאס וילנה, וב-23 בינואר 2013 שב למילאנו.
ב-30 ביולי 2013 חתם על חוזה לשנתיים באלבה ברלין מהבונדסליגה הגרמנית.
ב-16 בספטמבר 2015 חתם בבשיקטש הטורקית, אך ב-17 בנובמבר 2015 חתם בברוזה במברג הגרמנית עד לתום העונה. ב-10 באפריל 2016 חתם במועדון לשלוש עונות נוספות. בשנת 2017 קיבל אזרחות גרמנית.
לקראת עונת 2018/2019 חתם בבאיירן מינכן.
הערות שוליים

↑  Voigt, Benedikt (2013-07-31). "Beweglich und jung". Der Tagesspiegel Online (בגרמנית). ISSN 1865-2263. נבדק ב-2022-06-28.
↑  Radosevic: "Stoschek war etwas angepisst" | BASKETBALL.DE - BASKETBALL.DE, web.archive.org, ‏2018-07-13
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נדב חג'בי

| --- | --- |
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד 450  מפקד עוצבת הגולן  סגן מפקד אוגדת עזה  מפקד בסיס הקריה
 פעולות ומבצעים
 האינתיפאדה הראשונה    המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה השנייה  מבצע חומת מגן   מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן   מבצע צוק איתן
 
נדב חג'בי הוא קצין בצה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, אשר פיקד על עוצבת הגולן. כיום מתפקד במילואים כסמאו״ג ב׳ של אוגדת עזה ומפקד מרכז העורף האוגדתי.
ביוגרפיה

עם גיוסו לצה"ל התנדב לצנחנים לגדוד 890. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום קורס הקצינים שב לגדוד כמפקד מחלקה. חג'בי שימש כמפקד פלוגה בגדוד, והוביל אותה בלחימה בדרום לבנון. בהמשך שימש כמפקד גדוד 450, סגן מפקד עוצבת חירם וקצין אג"ם בעוצבת הגליל, בין היתר במהלך הנסיגה מלבנון. בהמשך פיקד על עוצבת הגולן. בין היתר, פיקד במרץ 2002 על כוחות מיחידת אגוז שרדפו והרגו מחבלים שחדרו מירדן בסמוך לתל קציר
. לאחר מכן שימש כסגן מפקד אוגדת עזה. בתפקידו האחרון בצה"ל שימש כמפקד מחנה "רבין" ("הקריה").
הערות שוליים

↑  החייל שלא נתן לפציעה לעצור אותו, ושילם בחייו, באתר וואלה, 6 במאי 2014.
↑  אמיר אורן | לא בלי קלון, באתר הארץ, 28 בפברואר 2010.
↑  עמוס הראל, על מה חושבים בדרך לשריפה, הארץ, ‏ 01.06.1999, כפי שהועלה באתר "פרש".
↑  עטר דגן, היציאה מלבנון מזווית אישית, באתר "ספרית בית תותחן", ‏ קיץ 2000.
↑  בבקעת הירדן מקווים כי חדירת המחבלים לא תפגע בתיירות חג הפסח, באתר ערוץ 7, 25 במרץ 2002.
↑  עמוס הראל ואורי אס, אחרי שעות של מרדף זוהו המחבלים בעת מנוחה ליד המעיין - ונורו למוות, באתר הארץ, 24 במרץ 2002.
↑  עפרה אידלמן, מושב נתיב העשרה, כדורגל בצל המלחמה: בית חאנון נגד נתיב העשרה, באתר הארץ, 19 בינואר 2008.
↑  רותם פסו, ‏"טיל שפוגע בקריה - לא מנותק מהמציאות": ראיון מיוחד עם מפקד משמר המטכ"ל, באתר ‏מאקו‏, 8 בדצמבר 2013.
ערך זה הוא קצרמרבנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
Beats International

| --- | --- |

Beats International, 1991. בכיוון השעון (משמאל לימין): לסטר נואל, נורמן קוק, לינדי לייטון, אנדי בושר
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת, בריטניה
 תקופת הפעילות:  1989–1992 (כ־3 שנים)
 סוגה:  מוזיקה אלקטרונית
 חברת תקליטים:  אלקטרה רקורדס טלסטאר רקורדס גו! ביט
 חברים
 נורמן קוק לסטר נואל לינדי לייטון אנדי בושר דייוויד ג'ון-בפטיסט אמ. סי. ווילדסקי
Beats International ("ביטס אינטרנשיונל") היו להקת מוזיקה אלקטרונית בריטית, שנוסדה בשנות ה-80 המאוחרות על ידי נורמן קוק (הידוע גם בשם הבמה Fatboy Slim), לאחר שעזב את ההאוסמרטינס.
היסטוריה

חבורת מוזיקאים בודדים שהפכו ללהקה, כללה בראשה את נורמן קוק, מייסד הלהקה, ובליין-אפ נכללו גם לינדי לייטון, שהייתה הסולנית של להקת נורת' אוף קורנוואליס (North of Cornwallis), לסטר נואל, די-ג'יי בפטיסט, אמ. סי. ווילדסקי והנגן אנדי בושר. בניגוד ללהקות אחרות, בליין-אפ של הלהקה נכלל גם אמן גרפיטי, REQ, שהיה מצייר את הרקע מאחורי הלהקה בזמן שהלהקה מנגנת.
אלבום הבכורה של הלהקה, "Let Them Eat Bingo", אשר יצא לשווקים ב-1990 כלל בתוכו את הלהיט מס' 1 שלהם "Dub Be Good To Me", גרסה מחודשת לשיר של להקת SOS Band שזכה לשהות במקום הראשון של המצעדים בחו"ל, "Just Be Good To Me", והוא מבוסס על חלקים מהשיר של הקלאש, "Guns of Brixton" כשלייטון אחראית על הקולות.
האלבום השני של הלהקה, "Excursion on the Version", אשר יצא לשווקים ב-1991 הושפע מסגנונות הרגאיי והדאב. האלבום לא הצליח לשחזר את ההצלחה שאלבומם הראשון השיגה, והוא היה האלבום האחרון אותו הפיקה הלהקה.
לאחר שהלהקה התפרקה מכן קוק הקים את ההרכב פריק פאוור יחד עם נגן הקרן אשלי סלייטר והזמר ג'סי גרהם.
דיסקוגרפיה > אלבומים

| שנה | אלבום | מקום שיא במצעד האלבומים הבריטי |
| --- | --- | --- |
| 1990 | Let Them Eat Bingo | #17 |
| 1991 | Excursion on the Version | - |
דיסקוגרפיה > סינגלים

| שנה | סינגל | מקום שיא במצעד הסינגלים הבריטי | אלבום |
| --- | --- | --- | --- |
| 1990 | "Dub Be Good To Me" | #1 | Let Them Eat Bingo |
| 1991 | "Echo Chamber" | #60 | Excursion on the Version |
| 1992 | "Change Your Mind" (ארצות הברית בלבד) | - |  |
ראו גם

Fatboy Slim
מצעד הסינגלים הבריטי
משה רון

ערך זה עוסק בפרופסור לספרות, מתרגם ועורך ספרותי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 ביולי 1945 (בן 79) פתח תקווה, פלשתינה (א"י) 
 ענף מדעי:  ספרות השוואתית
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת ייל 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 
משה (מוקי) רון (נולד ב-20 ביולי 1945) הוא פרופסור בדימוס לספרות אנגלית ולספרות השוואתית באוניברסיטה העברית, מתרגם ועורך ספרותי ישראלי.
ביוגרפיה

משה רון נולד בשם משה זינגר בשנת 1945 בפתח תקווה וגדל בתל אביב. בוגר בית הספר התיכון "אליאנס" ברמת אביב. לאחר שרותו בצה"ל למד באוניברסיטה העברית בירושלים בחוגים למדע המדינה, לימודים רומאניים וספרות אנגלית, לאחר מכן למד ספרות אנגלית באוניברסיטת באפלו (שהיא חלק מאוניברסיטת המדינה של ניו יורק). רון השלים דוקטורט באוניברסיטת ייל, ב-1975 וב-1980 מונה למרצה באוניברסיטה העברית. ב-1985 הפך למרצה בכיר, וב-2005 לפרופסור חבר. ב-2007 יצא לגמלאות.
עבודות התרגום הראשונות של רון התפרסמו בכתב העת 'סימן קריאה'. הוא מתרגם מצרפתית, מאנגלית ומספרדית ומרבה לתרגם ספרות אמריקאית עכשווית. ערך עם חנן חבר את סדרת "הכבשה השחורה" של ספרי סימן קריאה, ועבד כמתרגם וכעורך של הספריה החדשה. בשנת 1999 הוצאי ביחד עם חנן חבר אנטולוגיה של סיפורים קצרים מאת סופרים ישראלים שכללה יצירות של סופרים ערבים כמו ריאד ביידס בתרגום לעברית.
החל משנת 2002 נמנה עם עורכי "ספריה לעם" של הוצאת עם עובד ומתרגם לסדרה זו.
משה רון מגיש את תוכנית ג'אז בשם "שחור וכחול, גאז' ועוד" ברדיו הר הצופים, תחנת הרדיו החינוכית של האוניברסיטה העברית.
בשנת 2015 זכה רון בתואר אביר המסדר האקדמאי מטעם ממשלת צרפת.
ספריו

אבדות קלות, הקיבוץ המאוחד: ספרי סימן קריאה, 2003.
כלים שבורים: זיכרון, זהות ובריאה ביצירת דוד שחר, הקיבוץ המאוחד, 2004.
ספריו > מתרגומיו

ספרי פול אוסטר (המצאת הבדידות; בארץ הדברים האחרונים; מוזיקת המקרה; לוויתן; עיר הזכוכית).
ספרי ריימונד קארבר (עוד סיפורים; סיפורים אחרונים; אף אחד לא אמר שום דבר; על מה אנחנו מדברים כשאנחנו מדברים על אהבה; דבר קטן וטוב).
הקובץ שבעה סיפורי דיוקן (2001), שגם ערך אותו והוסיף לו אחרית דבר והערות.
ז'אק דרידה, בית המרקחת של אפלטון (לו הוסיף הקדמה וביאורים), הוצאת הקיבוץ המאוחד 2003.
מתיאס אנאר, האזור (2013).
הארי מאתיוס, סיגריות, תל אביב: הוצאת עם עובד, 2010.
רוברט בולניו, בלשי הפרא (תורגם בשיתוף עם אדם רון בלומנטל), 2011.
ז'אק דרידה, על הגרמטולוגיה (1967), הוצאת רסלינג, 2015
דונלד ברתלמי, מעוף היונים מן ההיכל, הוצאת דחק, 2023
שרה מסה, אהבה אחת, הוצאת לוקוס, 2023
ז'ורז' סימנון, החתול, בבל, 2024
ספריו > בעריכתו

מספריה של אילנה ברנשטיין, (איים של שקט; עם חנן חבר: שארה כסותה עונתה, 1991, דַיָה הֶנִיג (1992)).
האנשים הכחולים: סיפורים צפון-אמריקאיים (1997).
חמישים ישראלים קצרצרים (עם חנן חבר) (1999).
שבעה סיפורי דיוקן,  הספריה החדשה, 2001.
הסיפור האמריקאי הקלאסי (אנתולוגיה), עם עובד והמפעל לתרגום ספרות מופת, 2012.
הערות שוליים

↑  משה רון יערוך את ספריה לעם עם נילי מירסקי, באתר הארץ, 19 בפברואר 2002
↑  טקס הענקת התואר אביר במסדר העיטור האקדמאי, באתר המכון הצרפתי בישראל, ‏4 במאי 2015 (ארכיון)
↑  ספר ראשון לעורך והמתרגם משה רון - "אבידות קלות", באתר הארץ, 10 ביולי 2003
בני בן-דוד, עם הצפת הזיכרון, באתר הארץ, 26 באוגוסט 2003
↑  ירמי פינקוס, הבלש המצויר, באתר הארץ, 21 במאי 2008
↑  מרדכי גלדמן, התשוקה, המוות והאמנות, באתר הארץ, 29 ביוני 2001
↑  ניצן ליבוביץ, אופטימי, אבל עם קצה מלנכולי, באתר הארץ, 23 במרץ 2003
↑   אלי אליהו, מתיאס אנאר עולה על הרכבת לגיהנום, באתר הארץ, 11 בינואר 2014
↑  נעמה צאל, "סיגריות" מאת הרי מתיוס - שמרי נפשך מן המשמר, באתר הארץ, 15 ביוני 2010
↑  מאיה פלדמן, מאיה פלדמן על "בלשי הפרא", באתר הארץ, 5 ביוני 2012
↑   דוד הדר, "על הגרמטולוגיה": החשד על פי ז'אק דרידה, באתר הארץ, 30 באוגוסט 2015
 יואב רינון, ז'אק דרידה ומהותה של הדקונסטרוקציה, באתר הארץ, 16 באוקטובר 2015
↑   יובל פלוטקין, "אהבה אחת": רומן ממגנט ומפתיע, שמסמן את שרה מסה כסופרת שכדאי לזכור, באתר הארץ, 20 בספטמבר 2023
↑  גליה בנזימן, כל דיוקן הוא גם דיוקן עצמי, באתר הארץ, 29 ביוני 2001
↑  נעם גיל, ארצם של האמיצים והאמיצים פחות, באתר הארץ, 24 ביולי 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267122705171  BnF: cb145705759 (data)  CiNii: DA02907635  GND: 1089711867  ISNI: 0000 0001 1495 9448  LCCN: n83303994  RERO: 02-A018108955  SUDOC: 120996707  VcBA: 495/200552  VIAF: 39620653   WorldCat (עם VIAF): 39620653
הקרנבריז

| --- | --- |

הלהקה בהופעה ב-2010
 מקום הקמה:  לימריק
 מוקד פעילות:  לימריק, אירלנד
 תקופת הפעילות:  1989–2019 (כ־30 שנה)
 סוגה:  רוק אלטרנטיבי פופ רוק אינדי רוק
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:   Interscope Records  (לשעבר איילנד רקורדס)
 פרסים והוקרה:  פרס המוזיקה של MTV אירופה לשיר הטוב ביותר (1995)  פרס ג'ונו לאלבום הבינלאומי של השנה (1996) 
 cranberries.com
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 דולורס או'ריורדן Mike Hogan Fergal Patrick Lawler בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 חברים לשעבר
 ניאל קווין  דולורס או'ריורדן נואל הוגאן מייק הוגאן פרגל לולר
 
הקרנבריז (באנגלית: The Cranberries; בתרגום מילולי לעברית: החמוציות) הייתה להקת רוק אירית שנוסדה בשנת 1989 בידי נואל ומייק הוגאן. הלהקה שהורכבה מהגיטריסט נואל הוגאן, הבסיסט מייק הוגאן, המתופף פרגל לולר והסולנית דולורס או'רירדן הפכה לסמל בולט בתחום הרוק האלטרנטיבי, הפופ רוק, הפוסט-פאנק והאינדי רוק.
לאורך פעילותה עד לשנת 2003 מאז הקמתה, הלהקה זכתה להצלחה בינלאומית נרחבת בזכות הלהיט האנטי-מלחמתי שלהם Zombie, ולהיטים נוספים כגון Dreams, Linger ועוד. הלהקה הוציאה כשמונה אלבומי אולפן מצליחים שחמישה מהם הגיעו לטופ 20 של ה-Billboard 200 ושמונה מהסינגלים שלה הגיעו לרף ה-20 במצעדי הרוק המודרני. ב-2009, הלהקה חזרה לפעילות אחרי הפסקה של כ-6 שנים והמשיכה לפעול ולזכות להצלחה נרחבת.
הלהקה הוציאה באפריל 2019, את אלבומה ה-8 והאחרון In The End לאור מותה של דולורס או'רירדן בינואר 2018, אך היא הספיקה להקליט ולסיים את האלבום האחרון. מאוחר יותר אחרי יציאת האלבום, הלהקה הודיעה רשמית על התפרקותה לאחר כ-30 שנות פעילות.
הלהקה נחשבת עד היום לאחת מבין להקות הרוק המשפיעות והגדולות ביותר בתולדות הרוק הפופולרי ברחבי העולם וכן השפיעה על אמנים ולהקות רבות.
ביוגרפיה > תחילת הדרך (1989–1992)

בשנת 1989 הקימו נואל ומייק הוגאן, שני אחים ממחוז לימריק באירלנד, יחד עם פרגל לולר להקה שנקראה "The cranberry saw us" (בעברית: "החמוצית ראתה אותנו", וכן משחק מילים על cranberry sauce - רוטב חמוציות). כאשר עזב את הלהקה נואל קווין, הסולן המקורי, הגיעה למבחן בד דולורס או'ריורדן שהכירה את חברתו של קווין וזכתה בתפקיד הסולנית. היא רכבה באופנייה לאודישן שהתקיים באולפני "Xeric" שבלימריק, אירלנד, עם מערכת קלידים קטנה בידיה. או'ריורדן הפגינה במהרה כישורי שירה. חברי הלהקה הודהמו והציגו בפניה דמו מפושט של מנגינה שהלחינו, לו חיברה מילים באותו יום. השיר שנוצר נקרא לימים Linger והפך ללהיט. הלהקה מכרה באותו זמן קלטת דוגמה ביתית בחנויות תקליטים ברחבי אירלנד וכשכל העותקים אזלו הכינה הלהקה, שבינתיים שינתה את שמה ל-The cranberries, קלטת מקצועית באולפני Xeric, שכללה גרסאות מוקדמות לשירים Linger ו-Dreams, אותה הפיצו ברחבי בריטניה. הקלטת הסבה תשומת לב ללהקה מצד תעשיית המוזיקה והעיתונות והלהקה חתמה על חוזה עם חברת איילנד רקורדס (לימים אינטרסקופ רקורדס) שבה הייתה חתומה גם U2. הקרנבריז הקליטו ב-1991 את סינגל הבכורה שלהם שנקרא Uncertain וזכו לתגובות צוננות. כמו כן מתחים בין חברי הלהקה ובין הלהקה למפיק פירס גילמור כמעט הביאו להתפרקותה אך במקום זאת, הקרנבריז החליטו להיפרד מגילמור ושכרו את שירותיהם של האמרגן ג'ף טרוויס והמפיק סטיבן סטריט. הלהקה הקליטה ב-1992 את אלבום הבכורה שלהם Everybody Else Is Doing It, So Why Can’t We? (בעברית - כולם עושים זאת, אז למה אנחנו לא יכולים?) שיצא באביב 1993 יחד עם הסינגלים לשירים Dreams ו-Linger אך לא זכה להתעניינות רבה.
ביוגרפיה > פריצה לתודעת הציבור (1993–1995)

בקיץ 1993 נסעו הקרנבריז לארצות הברית כלהקת חימום ללהקת סווייד המצליחה בסיבוב הופעותיה שם. הקרנבריז זכו בהופעות אלה לקבלת פנים חמה ו-MTV החל לשדר את הוידאוקליפ של Linger, מה שהפך את האלבום להצלחה מסחררת בארצות הברית ובעקבות כך גם בבריטניה ב-1994. נישואיה של או'ריורדן ביולי 1994 לדון ברטון, מנהל סיבוב ההופעות, ביססו את מעמדה החזק ממילא בלהקה והיא מיקדה אליה את תשומת הלב. אלבומה השני של הלהקה No Need to Argue (בעברית - אין צורך להתווכח), ששוחרר בסוף השנה זכה להצלחה רבה יותר מהקודם וכבש את מצעדי הפזמונים גם בקנדה ואירופה. הלהקה הוציאה לאור ארבעה סינגלים מאלבום זה ובראשם "Zombie", שנחשב ללהיטם המצליח ביותר. ב-1995 המשיכו הקרנבריז את סיבוב ההופעות והקליטו הופעה אקוסטית באולפני MTV.
ביוגרפיה > שלהי הקריירה (1996–)

במהלך סיבוב ההופעות של האלבום השני נאלצה הלהקה לְהָזֵם שמועות לפיהן או'ריורדן עומדת לנטוש את הלהקה לטובת קריירת סולו. השמועות נדמו רק עם צאתו של האלבום השלישי של הלהקה, To the faithful departed, אלבום שכלל בעיקר שירי מחאה בעלי גוון פוליטי שנכתבו בהשראתו של בונו, ידידה הטוב של או'ריורדן. אלבום זה לא זכה להצלחה רבה כקודמיו (ואף נכלל ברשימת "50 האלבומים הגרועים" של מגזין Q ב-2006) ובסתיו 1996 הלהקה ביטלה סיבוב הופעות באוסטרליה ואירופה מה שעורר גל שמועות נוסף לגבי עתיד הלהקה. בשנת 1999 יצא אלבומם הרביעי Bury the hatchet (בעברית - שים קץ לעוינות (ביטוי שמשמעותו לשים את המחלוקות בצד)) שזכה להצלחה חלקית יחסית לקודמיו. הלהקה יצאה לסיבוב הופעות עולמי (בין השאר הופיעה באמפיתיאטרון רעננה במסגרת פסטיבל ישראל) אותו סיימה באירלנד שם הפיצה גרסה נוספת לאלבום שכללה שירים שלא נכללו באלבום המקורי וכן הקלטות מהופעה חיה בפריז (הופעה שזכתה אף ל-DVD משלה).
באוקטובר 2001 יצא אלבומם החמישי והפחות מצליח מכולם Wake up and smell the coffee (בעברית - התעורר והרח את הקפה). למרות אי הצלחתו של האלבום הוא החיה את הקריירה של הלהקה בארצות הברית והיא פצחה בסיבוב הופעות עולמי בשנת 2002 ואף הוציאה אלבום אוסף,
Stars: The Best of 1992-2002, לסיכום עשור של פעילות.
סיור הופעות קצר באירופה ואסיה באותה שנה ומספר הופעות באמצע שנת 2003, חלקן כלהקת חימום לרולינג סטונז בהן הציגו שירים חדשים סיימו למעשה את פעילות הלהקה שחבריה הודיעו בשנת 2004 שהם "לוקחים הפסקה כדי לנסות להצליח כיחידים" ולמעשה התפרקו, אך לא באופן רשמי.
בקיץ 2009 הודיעו חברי הקרנבריז על חזרתה של הלהקה לפעילות, ובשנת 2012 הוציאה הלהקה אלבום בשם Roses (ורדים).
באפריל 2017 הוציאה הלהקה את האלבום השביעי, Something Else, המכיל גרסאות אקוסטיות ללהיטים שלהם. בעקבותיו הלהקה פצחה במסע הופעות שנפסק במפתיע עם הודעה עמומה על כאבי גב של הסולנית, או'ריורדן.
בינואר 2018 מתה או'ריורדן, כתוצאה מטביעה באמבטיה בעת שהייתה שיכורה במלון בלונדון. בספטמבר 2018 הודיעה הלהקה שהיא תוציא במהלך 2019 אלבום חדש בשם In the End, שעבורו הספיקה או'ריורדן לתרום את קולה בטרם מותה, ולאחר מכן תחדול הלהקה מלהתקיים.
חברי הלהקה

דולורס מארי איילין או'ריורדן (6 בספטמבר 1971 – 15 בינואר 2018) – ווקאלים, קלידים, גיטרה חשמלית ואקוסטית.
נואל אנתוני הוגאן (25 בדצמבר 1971) – גיטרה חשמלית ואקוסטית.
מייקל ג'רארד הוגאן (29 באפריל 1973) – גיטרה בס.
פרגל פטריק לולר (4 במרץ 1971) – תיפוף וכלי הקשה שונים.
חברי הלהקה > חברים לשעבר

ניאל קווין – סולן וגיטריסט ליווי. עזב את הלהקה ב-1990, לפני ההצלחה של הקרנבריז.
אלבומי אולפן

Everybody Else Is Doing It, So Why Can't We? ‏ (1993)
No Need to Argue‏ (1994)
To the Faithful Departed‏ (1996)
Bury the Hatchet‏ (1999)
Wake Up and Smell the Coffee‏ (2001)
Roses‏ (2012)
Something Else (The Cranberries album) ‏ (2017)
In the End ‏ (2019)
הערות שוליים

↑  The Cranberries final album ‘In The End’ is a celebration of Dolores O'Riordan's talent, IrishCentral.com, ‏2019-08-27 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007409568505171  BIBSYS: 11050515  BNE: XX116427  BnF: cb139569185 (data)  GND: 10300320-4  ISNI: 0000 0001 2358 8415  LCCN: n94093505  MusicBrainz: c98d40fd-f6cf-4b26-883e-eaa515ee2851  NKC: mzk2003191842  RERO: 02-A003142384  SUDOC: 034952233  VIAF: 770147270494435700000   WorldCat (עם VIAF): 770147270494435700000 
דולורס או'ריורדן בהופעה