stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהושע בן-מאיר
ביוגרפיה

נולד בארצות הברית וגדל ברמת גן. אביו היה הרב ישראל שלמה בן-מאיר (רוזנברג), חבר הכנסת מטעם המפד"ל (בכנסות שנייה עד השביעית). אחיו הגדול היה יהודה בן-מאיר, שאף הוא כיהן כחבר הכנסת מטעם המפד"ל (בכנסות השביעית עד העשירית).
למד בישיבת קול תורה בין השנים תשי"ט–תשכ"ה ושמע שיעורים באופן קבוע אצל הרב שלמה זלמן אוירבך אשר בנה אצלו את דרך הגישה היסודית לסוגיה וסברא ישרה. לאחר מכן למד בישיבת פוניבז' בין השנים תשכ"ו–תשכ"ז עד לאחר מלחמת ששת הימים. בשנים אלו למד את דרך הלימוד הישיבתית-בריסקאית מהרב שמואל רוזובסקי וכן למד מהרב אלעזר מנחם שך והרב דוד פוברסקי. בשנת ה'תשכ"ח עבר ללמוד בישיבת מרכז הרב עד שנת תשל"א, במרכז הרב נעשה לתלמידם של רבותיו הרב צבי יהודה הכהן קוק והרב אברהם אלקנה כהנא שפירא אשר ממנו קיבל את עיקר דרכו בהלכה ובו דבק עד פטירתו בשנת ה'תשס"ח, לצד לימוד גם מפיהם של הרב מרדכי פרום, הרב שלום נתן רענן והרב דוד כהן (הנזיר). הוא היה גם תלמידו של הרב ניסן זק"ש, אשר ממנו למד את דרך העיון והדקדוק בדבריהם של הראשונים.
הוסמך לרבנות על ידי הרב איסר יהודה אונטרמן, הרב מנחם יהודה הלוי אושפיזאי, הרב יצחק אריאלי, הרב ניסן זק"ש והרב אברהם שפירא. הוסמך לדיינות על ידי הרבנים אושפיזאי, אברהם שפירא וניסן זק"ש. קיבל כושר לרבנות עיר מהרב שלמה גורן שממנו למד ענייני הלכות צבא וציבור ועוד. כמו כן סיים תואר שני במחשבת ישראל ולימים אף למד משפטים והוסמך כעורך דין.
את שירותו הצבאי החל בחיל התותחנים. בהמשך היה לרב צבאי. שירת כסגן הרב של פיקוד צפון תחת הרב ישראל אריאל, וכן כרב של מפקדת הכוחות המשוריינים בסיני (אוגדה 252). במלחמת יום הכיפורים שירת במילואים כרב של עוצבת המפץ והקים את "ישיבת גושן", יחד עם הרב מרדכי הלפרין. במלחמה עסק רבות בפינוי חללי צה"ל והיה הראשון שהפעיל מחלקת סריקה אוגדתית. לאחר המלחמה שירת במילואים גם כרב גייס דרום. השתחרר בדרגת סגן-אלוף.
בשנים תשל"ג–תשל"ד עבד במכון יד הרב הרצוג. בשנים תשל"ה–תשל"ו שהה בארצות הברית כשליח מחלקת הנוער והחלוץ. במסגרת זו יזם שלוש משלחות של סטודנטים יהודים בעלי דרכון אמריקאי שביקרו באתרי שואה, בקהילות היהודית שמעבר למסך הברזל ולבסוף סיירו שלושה שבועות בישראל.
באב תשל"ח ייסד ועמד בראש ישיבת שבות ישראל, תחילה בתקוע ומתש"מ (1980) על הגבעות שעליהן קמה לימים העיר אפרת. בפסח תשמ"ג הצטרף למשפחות הראשונות שהתיישבו בגבעה הראשונה שאוכלסה, גבעת הרימון. כיום גר בגבעת שאול בירושלים.
הרב בן מאיר ממשיך לשמור על קשר עם ישיבת מרכז הרב ומעביר בה מדי פעם שיחות בסעודה שלישית. הוא מתייחס לרב אברהם אלקנה כהנא שפירא כאל מורו ורבו ומרבה לצטט מדבריו.
מעמדותיו ההלכתיות

בספרו "מה נאכל בשנה השביעית" הוא מונה ליקויים וחסרונות בשיטה הנהוגה בשנת שמיטה של אוצר בית דין, ועל כן סובר שאכילת פירות וירקות מהיתר המכירה עדיפה.
לעניין מצוות ציצית רק צמר של הכבש המקראי בעל אליה גדולה נחשב לצמר, ואילו הצמר המצוי כיום המופק לרוב מכבש מסוג מרינו אינו נחשב לצמר, ואינו מועיל למשל לפטור מציצית בגד כותנה או לפתיל תכלת.
במקום צורך, ובפרט לצורך מצווה (כגון תפילה במניין, לימוד תורה וכדומה), ניתן לטלטל כלי נשק בשבת ככלי שמלאכתו להיתר.
מצדד כשיטה שטבילת כלים חדשים שנקנו ממפעל בבעלות גויים היא מדרבנן גם כאשר מדובר בכלי מתכת.
כתביו

בשנת תשס"ח הוציא לאור ספר בשם 'מה נאכל בשנה השביעית' היתר מכירה או אוצר בית דין, שבו הוא יוצא להגנת היתר המכירה. מהדורה מורחבת יצאה בשנת ה'תשע"ד.
בשנת ה'תשע"ח יצא לאור ספרו מפיקודיך אתבונן הכולל מאמרים שפורסמו בבמות שונות בנושאים: הלכות צבא, משפט עברי, רפואה והלכה ועוד. לספר מצורפת הסכמה שקיבל מרבו הרב אברהם אלקנה שפירא 13 שנה קודם לכן, בשנת ה'תשס"ה.
ערך ספר השלמות והוספות מדברי הראי"ה קוק לערכים באנציקלופדיה התלמודית, כרכים א–נ, בהוצאת המכון להלכה ומחקר שעל יד ישיבת שבות ישראל, תשפ"ג.
הוציא מחדש מספר ספרים של אביו וספרים של אבי-סבו, רבי יהודה יודל רוזנברג.
הערות שוליים

↑  פירוט הרבנים על פי הקדמתו לספרו "מפיקודיך אתבונן"
↑  הרב מרדכי הלפרין, דיונים הלכתיים מתקופת מלחמת יום הכיפורים, המעין 247, מכון שלמה אומן, תשרי תשפ"ד
↑  "מפיקודיך אתבונן" עמוד 246-251, שם השיג על דברי שבט הלוי חלק ח סימן רלו.
↑  "מפקודיך אתבונן", עמוד 20, סעיף 3.
↑  "מפקודיך אתבונן", עמוד 283, סעיף ו; תחומין לז, שימוש בכלי ללא טבילה בשעת הדחק (תשע"ז).
↑  הרב יהושע בן מאיר (עורך), השלמות ותוספות לערכים באנציקלופדיה התלמודית כרכים א-נ מדברי מרן הראי"ה קוק, ירושלים: המכון להלכה ומחקר שעל יד ישיבת שבות ישראל, תשפ"ג, באתר ספריית אסיף
ביקורת של הרב יואל קטן על מהדורת תשע"ז, קריית ספר - המלצותיו של הרב יואל קטן, באתר ערוץ 7, 29 בדצמבר 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305075305171  LCCN: no2008016021  VIAF: 165550915   WorldCat (עם VIAF): 165550915 
הרב בן מאיר (משמאל) עם הרב מרדכי גרינברג והרב מנחם בורשטין, תשע"ה
דיונונאים

| דיונונאים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: רכיכות
מחלקה:: סילוניות
סדרה:: דיונואים
שם מדעי
 Sepiida ‏בתר, 1888

Sepia latimanus
דיונונאים (שם מדעי: Sepiida) היא סדרת בעלי חיים ימיים חסרי חוליות. הדיונונאים שייכים למערכת הרכיכות ולמחלקת סילוניות. רובם חיים באזור הטרופי ולעיתים גם באקלים ממוזג, סמוך לשוניות אלמוגים או בקרקעית הים בימים רדודים אף שלעיתים התגלו בעומק 600 מטרים והם נעדרים מחופי אמריקה. באנגלית הוא מכונה: "cuttlefish", שם שקשור למילה בגרמנית תחתית "Kudel" (שפירושו: כרית) או נורדית עתיקה: "koddi" (שפירושו: סחבה). השם בעברית מגיע מארמית מהלחם של המילים דיו ונון (דג).
מאפיינים

לדיונונאים שמונה משושים או "זרועות" רגילות ושתי זרועות ציד, והוא מפורסם ביכולתו לפלוט דיו כאשר הוא מאוים. הם נעים באמצעות קליטת מים ופליטתם בסילון דחוס. אורכם של רוב מיני הדיונונאים אינו עולה על 25 סנטימטרים בגלימה והם קטנים יחסית לדיונוני רחף. הגדול מביניהם הוא דיונון אוסטרלי שאורך גלימתו עד 50 ס"מ ומשקלו כ-10 ק"ג.
הם בעלי מחזור דם מפותח יחסית בעל שלושה לבבות. מערכת העצבים והעיניים גם מפותחות ועוזרות למינים לראות גם לפני בקיעתם. צורתם דומה לאות "w" ולמרות שהם לא רואים בצבעים הם יכולים לתפוס את קיטוב האור, מה שמשפר את תפיסת הניגודיות שלהם.
הדיונונאים ניזונים ממיני דגים, תולעים, חסילונים וסרטנים, חלזונות ואף מסילוניות אחרות. את טרפם הם תופסים בזרועות הציד שלהם והורגים אותו בנשיכה מ"מקור" המצוי בתחתית גופם מאחורי הגלימה, והוא החלק הקשה היחידי בגופם. חלק מהמינים משתמשים גם בארס אף שהוא חלש יחסית.
הדיונונאים נטרפים בידי מספר רב של דגים, כרישים, עופות ימיים, צבי ים, לווייתנאים וטורפים ימיים. להגנתם הם משתמשים בהסוואה פעילה בה הם מחליפים צבעים במהירות כדי להידמות לרקע ואף את צורתם על ידי הרחבה וכיווץ של תאי פיגמנט המצויים על פני עורם. בנוסף הם יכולים לפלוט נוזל דמוי-דיו המבלבל את הטורף ועוזר לדיונון להימלט, לרוב בין אלמוגים או סלעים תוך הנעה סילונית. מספר מינים ארסיים בעלי צבעי אזהרה המודיעים לטורף שהם ארסיים ויתקפו להגנה. הדיונונאים מחליפים צבעים גם כדי לבלבל את טרפם ולהסוות את נוכחותם ומספר חוקרים סוברים שהם מחליפים צבעים גם למטרות תקשורת בינם לבין עצמם.
המין דיונון הרוקחים, מצוי בחופי ישראל ולדעת האדמו"ר מראדזין, הוא בעל החיים שממנו הפיקו את פתיל התכלת.
מיון

סדרה דיונונאים (Sepiida)
משפחה Belosaepiidae - נכחדה
משפחה Sepiadariidae
סוג Sepiadarium
סוג Sepioloidea
משפחה דיונוניים (Sepiidae)
סוג Metasepia
סוג דיונון Sepia
סוג Sepiella
משפחה Sepiolidae
סוג Amphorateuthis
סוג Heteroteuthis
סוג Iridoteuthis
סוג Nectoteuthis
סוג Sepiolina
סוג Stoloteuthis
סוג Austrorossia
סוג Neorossia
סוג Rossia
סוג Semirossia
סוג Euprymna
סוג Inioteuthis
סוג Rondeletiola
סוג Sepietta
סוג Sepiola
סוג Choneteuthis
ראו גם

סילוניות
דיונוני רחף
ספירולאים
תמנונאים
רדוויו תוכנה

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 מייסדים:  אילן קינרייך
 תקופת הפעילות:  1993–הווה (כ־32 שנים) 
 מיקום המטה:  Bridgewater Township 
 משרד ראשי:  ראש העין
 ענפי תעשייה:  תוכנה
 מוצרים עיקריים:  WebLOAD 
  
 www.radview.com
 
הלוגו הקודם של החברה
רדוויו תוכנה בע"מ היא חברה ישראלית, העוסקת בפיתוח תוכנה לבדיקה וניהול עומסים של אתרי אינטרנט.
היסטוריה

רדוויו נוסדה בשנת 1993 על ידי אילן קינרייך, ששימש קודם כמהנדס פיתוח בחברת "דייזי מערכות" ואחר כך היה שותף ב-1989 לייסוד חברת "חברת מרקורי" יחד עם אריה פיינגולד, על פי רעיון שהגה. קינרייך עזב את "מרקורי"במטרה לשכפל את ההצלחה שלה בפיתוח פתרונות בדיקות תוכנה ממוכנות. בהמשך הדרך הסב את פעילות החברה והיא פיתחה חבילת תוכנה לבדיקת עומסים על אתרי אינטרנט. תחום שצבר תאוצה בעקבות התפתחות התעבורה והמסחר האלקטרוני באינטרנט. בין המשקיעים בחברה היו יהודה וזהר זיסאפל שהחזיקו יחד כ-30% ממניות החברה, כחלק מפעילות קבוצת רד-בינת שבבעלותם, קרן הון הסיכון "שדות מו"פ" שהחזיקה כ-8%, קרן "פורמולה ונצ'רס" של קבוצת פורמולה מערכות שהחזיקה כ-8%, קרן הון הסיכון האמריקאית "ניו ברידג'" שהחזיקה כ-9%, וחברת התוכנה "CA טכנולוגיות". בנובמבר 1999 הודיעה החברה שהיא מתכננת להנפיק את מניותיה בבורסת הנאסד"ק בניו יורק, לפי שווי שוק של כ-300 מיליון דולר, ולגייס סכום של כ-60 מיליון דולר במסגרת ההנפקה. לבסוף, לאחר מספר עיכובים, הנפיקה החברה באוגוסט 2000 את מניותיה לפי שווי של כ-170 מיליון דולר וגייסה רק 40 מיליון דולר. לאחר ההנפקה ירד מחיר מנית החברה 50% מתחת למחיר ההנפקה.
לאחר התפוצצות בועת הדוט-קום נפגעו עסקי החברה והיא צברה הפסדים. בשנת 2004 ביצעה חברת התוכנה האמריקאית וריטאס בדיקת נאותות לרכישת החברה בשווי 15–25 מיליון דולר; בסיומה החליטה כי מוצרי רדוויו אינם מתאימים לה ולא רכשה אותה. בתגובה תבעה את רדוויו את חברת וריטאס בטענה שניצלה משא ומתן עסקי לגזילת סודות מסחריים. באוגוסט 2004 משכה את תביעתה נגד וריטאס לאחר שהושג הסכם הפשרה התקבל. בסוף שנת 2005 כמעט לא נותרו כספים בקופת החברה לאחר שהחזירה חוב לבנק בארצות הברית והחברה החלה לחפש רוכש שיספק מימון להמשך פעילות החברה. בינואר 2006 רכשה קרן פורטיסימו קפיטל את החברה. ביוני 2006 עזב אילן קינרייך תפקידיו כמנכ"ל ונשיא החברה. במרץ 2007, הזרימו משקיעים מוסדיים 2 מיליון דולר לחברה תמורת מניות ואופציות, ובהמשך נמחקו מניות החברה מהמסחר בנאסד"ק.
באפריל 2021 רדוויו רכשה חברת Test Automation מבוססת בינה מלאכותית ובכך הוסיפה Radview TestAutomation לפורטפוליו של מוצריה.
מוצרים

מוצר הדגל שפיתחה רדוויו, Radview WebLOAD, מבצע סימולציה על אתרי אינטרנט עמוסים, בוחן את ביצועיהם ומאתר את צווארי הבקבוק. המוצר מדמה כניסה של משתמשים רבים לאתר האינטרנט ובודק, את התגובה של מערכות האתר מול הגולשים, לדוגמה איך יגיב אתר מסחר אלקטרוני בזמני עומס וביצוע של מספר של עסקאות מקוונות בו זמנית.
באפריל 2007, הכריזה החברה שהמוצר הפך לקוד פתוח והגרסה הבסיסית שלו זמינה להורדה בחינם.
WebLOAD מתחרה בתוכנת LoadRunner שגם פותחה בישראל, במקור על ידי חברת מרקורי.
ב 2021 הוסיפה החברה את Radview TestAutomation לפורטפוליה של המוצרים שלה, דרך הרכישה של Shield34, חברת Test Automation מבוססת בינה מלאכותית.
ראו גם

בדיקות תוכנה
בדיקות לתוכנה בענן
בדיקות תוכנה ממוכנות
בינה מלאכותית
הערות שוליים

↑  טל שחף, פרק ג' - אריה פיינגולד, הישראלי שעשה היסטוריה בעולם המחשבים האמריקני, נמצא כאן ועושה את המחזור השלישי. חברה חדשה, ישראלית, מפתחת רעיון חדש, מעריב, 10 באוקטובר 1989
↑  שדות - השקעה של 1.5 מ' ד' ברדוויו, באתר גלובס, 14 ביולי 1999
↑  פורמולה ונצ'רס מכרה מניות רדוויו ב-470 אלף ד', באתר הארץ, 2 בנובמבר 2003
↑  אליאב אללוף, ‏רדוויו גייסה 6 מיליון דולר על פי שווי של 25 מיליון דולר לפני הכסף, באתר גלובס, 16 בדצמבר 1999
↑  זיסאפל שוב בדרך לבורסה: רדוויו תגייס 60 מיליון דולר, באתר גלובס, 23 בנובמבר 1999
↑  יוסי עלמני, ‏רדוויו – ישראלית נוספת שהונפקה במינימום, באתר גלובס, 9 באוגוסט 2000
↑  הדס גייפמן ואבישי עובדיה, ‏עוד תקלה לזיסאפלים? רדוויו נמצאת 50% מתחת למחיר ההנפקה, באתר גלובס, 4 באוקטובר 2000
↑  אבישי עובדיה, ‏שיא החוצפה של הזיסאפלים והגולדשטיינים ברדוויו: הנפק והזהר תוך חמישה חודשים, באתר גלובס, 28 בדצמבר 2000
↑  יובל מנדלסון, ‏רדוויו לא עומדת בתחזיותיה: רשמה הפסד של 1.5 מיליון דולר, באתר גלובס, 28 באוקטובר 2002
↑  ענת רואה, רדוויו תובעת 2.8 מיליון שקל מחברת וריטאס: ניצלה משא ומתן עסקי לגזילת סודות מסחריים, באתר TheMarker‏, 10 באוגוסט 2004
↑  יצחק דנון, ‏פשרה בין רדוויו תוכנה הישראלית לחברה האמריקנית וריטאס, באתר גלובס, 30 באוגוסט 2004
↑  עומרי כהן, רדוויו החזירה את מרבית החוב ובקופה נותרו 96 אלף דולר בלבד; מקווה להימכר עד סוף השנה, באתר הארץ, 8 בדצמבר 2005
↑  עומרי כהן, שלושה חודשים אחרי נור מקרופרינטרס: קרן פורטיסימו קרובה להשתלט על רדוויו, באתר הארץ, 22 בינואר 2006
↑  גתית פנקס, ‏אילן קינרייך יעזוב תפקידיו כמנכ"ל ונשיא רדוויו; יישאר דירקטור ויעסוק באסטרטגיה, באתר גלובס, 14 ביוני 2006
↑  עומרי כהן, המוסדיים הישראלים מחפשים הזדמנויות: הזרימו 2 מיליון דולר לרדוויו תמורת מניות ואופציות במחיר השוק, באתר הארץ, 29 במרץ 2007
↑  RadView Acquires AI-based Test Automation Startup Shield34, Load Testing Software and Web Load Testing Solutions from Radview (באנגלית אמריקאית)
↑  עומרי כהן, ההתחדשות של רדוויו: הפכה לחברת הקוד הפתוח הראשונה בעולם בתחום בדיקות התוכנה, באתר TheMarker‏, 17 באפריל 2007
↑  RadView Acquires AI-based Test Automation Startup Shield34 - A note from Eyal Shalom, RadView CEO, Load Testing Software and Web Load Testing Solutions from Radview, ‏2021-04-21 (באנגלית אמריקאית)
שדות

ערך זה עוסק במושב עובדים  בחבל ימית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מדינה:  ישראל ישראל
 מחוז:  פתחת רפיח
 נפה:  חבל ימית
 שפה רשמית:  עברית
 תאריך ייסוד:  1971
 סיבת נטישה:  הסכם השלום בין ישראל למצרים
 תאריך נטישה:  22 באפריל 1982
 דת:  יהדות
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ביישוב לשעבר:  260 (1977)
 קואורדינטות:  31°12′56″N 34°12′12″E﻿ / ﻿31.21546°N 34.20336°E﻿ / 31.21546; 34.20336
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סיני מוגדלת) אל-עריש אסמאעיליה שארם א-שייח' סואץ ג'בל קתרינה טאבה נואיבה אבו רודס נח'ל א-טור פורט סעיד ישראל ירדן ערב הסעודית  הים התיכון ים סוףשדות(למפת סיני רגילה) אל-עריש אסמאעיליה שארם א-שייח' סואץ ג'בל קתרינה טאבה נואיבה אבו רודס נח'ל א-טור פורט סעיד ישראל ירדן ערב הסעודית  הים התיכון ים סוףשדות  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
שדות, הייתה התנחלות ומושב עובדים של תנועת המושבים בחבל ימית שבצפון חצי האי סיני, המושב הוקם בשטח חולי סמוך לצומת רפיח, כשישה קילומטרים ממערב לקו הגבול הבינלאומי (הקו הירוק) וכשמונה קילומטרים מדרום לחוף הים, במקום שבו הוקמה בהמשך העיר ימית. המושב פונה ונהרס במסגרת פינוי חצי האי סיני והשבתו לידי המצרים כחלק מהסכם השלום בין ישראל למצרים.
ב-1969 פונה מן המקום שבט בדואי שהתגורר באזור לכיוון צומת רפיח (הטיעון הרשמי לפינוי היה שיקולי ביטחון). בני השבט עבדו מאוחר יותר כפועלים שכירים ביישובים בסביבה. השבט עתר לבג"ץ נגד הפינוי ב-1972, ובג"ץ דחה את העתירה.
שדות היה היישוב האזרחי הראשון שהוקם בחבל ימית, בינואר 1971. שמונה עשרה המשפחות הראשונות שהתיישבו במקום הורכבו בעיקרן מיוצאי קיבוצים ש"גויסו" באמצעות מודעה בעיתון להתיישב במושב. לאחר ביקור במקום ב-1972 כתב חיים גורי בעיתון "דבר" כי מושב שדות הוא פלא, שילוב בין רוח המערב הפרוע לבין פטריוטיזם לוהט. חברי המושב גידלו בין היתר עגבניות לייצוא, וזכו בהצלחה כלכלית, שעודדה את הקמת היישובים האחרים בחבל.
בשיא התפתחותו התגוררו במושב 64 משפחות ושטחו כלל 1500 דונם, בסמוך למושב הוקמו המרכז הקהילתי "אבשלום" ובית ספר יסודי אזורי בשם זה בו למדו ילדי המושבים בחבל ימית.
ליד המושב נמצאו מרבצי גז טבעי אשר הופקו בקידוח "שדות"
במסגרת הסכם השלום בין ישראל למצרים בו הוחלט על החזרת חצי האי סיני לידי מצרים פונה המושב בשנת 1982 ובתיו נהרסו. רבים ממפוניו הקימו את מושב עין הבשור שבחבל אשכול.
הערות שוליים

↑  Gershom Gorenberg, Occupied Territories: The Untold Story of Israel's Settlements, p. 235-236
↑  Gershom Gorenberg, Occupied Territories: The Untold Story of Israel's Settlements, p. 235-236
↑  Elisha Efrat, Geography and politics in Israel since 1967, p. 141
| ישובי סיני שפונו במסגרת הסכם השלום בין ישראל למצרים או הסכמים אחרים |
| --- | --- | --- |
| יישובי חבל ימית | אבשלום • אוגדה • דקלה • חולית • חרובית • חצר אדר • ימית • מחנה נורית • מעוז הים • נאות סיני • ניר אברהם • נתיב העשרה • פריאל • פרי גן • סופה • עצמונה • שדות • תלמי יוסף |  |
| יישובי מרחב שלמה | אופירה • די זהב • נביעות • שלהבת • זהרון |  |
| נוספים | קדש ברנע • נח"ל ים • נח"ל תרשיש |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007568744005171
בייגל בייגל

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  יהושע בייגל, יצחק בייגל
 תקופת הפעילות:  1933–הווה (כ־92 שנים)
 חברת אם:  יוניליוור
 משרד ראשי:  גלבוע 4, קריית שדה התעופה, ישראל (משרדי יוניליוור)
 שליטה בחברה:  יוניליוור ישראל
 בעלות:  יוניליוור ישראל (100%)
 ענפי תעשייה:  מזון
 מוצרים עיקריים:  חטיפים אפויים
  
 http://bagelbagel.co.il
 
בייגל בייגל הוא מפעל ישראלי לייצור חטיפים אפויים, בבעלות של חברת יוניליוור ישראל.
היסטוריה

משפחת בייגל היא משפחת אופים יהודית שהחלה לייצר מוצרי בייגלה ב-1880, בעיירה סמוכה לקרקוב בפולין. שם המשפחה "בייגל" נקבע על פי משלח היד של בני המשפחה, כמקובל באותה תקופה.
בשנת 1933 עלתה משפחת בייגל לארץ ופתחה שתי מאפיות – בתל אביב וברמת גן. המאפיה ייצרה מגוון של מוצרים אפויים.
בשנות החמישים המוקדמות הוקם מפעל גדול של החברה שנועד לספק כמות גבוה יותר של מוצרים. באותו זמן, החברה החלה לספק את החטיף המלוח הישראלי הראשון אשר היה מבוסס על כעכים קטנים ופריכים. כעכים אילו ידועים כיום בשם "בייגלה" על שמו של בייגל.
בשנות ה-60, לאחר שהמפעל רכש מכונות חדישות, נזנח ייצור הבייגלה בשיטה הידנית של "נחשי בצק" והחל הייצור האוטומטי. עם השנים נוספו מוצרים רבים אחרים בצורות שונות למאפייה.
בשנת 2000 רכשה יוניליוור את "תמי בסט פוד" ובכך קבלה לידיה 51% מחברת בייגל בייגל ומשפחת בייגל החזיקה ב-49% הנותרים.
בשנת 2011 השלימה יוניליוור את הרכישה של חברת בייגל בייגל באופן מלא מידי משפחת בייגל (100%).
ב-2012 קיבלה החברה מענק של 10 מיליון שקלים להקמת מפעל בצפת, במקום המפעל באזור התעשייה ברקן שנסגר.
מוצרי בייגל בייגל

כל מוצרי מותג בייגל בייגל הם אפויים. המוצרים:
בייגלה – מיוצר במגוון של צורות: שמיניות מלח, טבעות שומשום, מקלות שומשום, ועוד.
נשנושים – סדרת חטיפים אפויים באריזה אישית ומשפחתית בטעמים כמו שמנת בצל, פלאפל, ברביקיו אמריקאי, בצל, תירס וזעתר.
דקים דקים – בייגלה שטוחים בטעמים שנוצרים משילובים שונים כמו שמנת ובצל, חמוץ מתוק, שומשום, פרג ונגיעות שום וגבינת צ'דר מתובלת, וכן בייגלה דקים העשויים 100% חיטה מלאה.
דגדג – חטיף מלוח בצורת דגים.
קרקרים – קרקרים במגוון טעמים כמו קרקרים מחיטה מלאה ופשתן, קרקר 6 דגנים וקרקר קלאסי.
נשנושי קרקר – מוצר בקטגוריית קרקרים, תחליפי הלחם החטיפיים, המיוצר במספר טעמים וצורות כמו משולשי שומשום, משושה 6 דגנים, קוקטייל מלוח, ועיגולים מלוחים.
בייגלה חיטה מלאה – סדרת מוצרים בטעמי מלח ושומשום העשויים חיטה מלאה.
שבורים- בייגלה
שיווק ופרסום

ב-2006, במטרה להכפיל את נתח השוק שלה עד סוף שנת 2008, יצאה חברת בייגל בייגל עם קמפיין פרסומי בהשקעה של כ-2 מיליון שקלים ועם אריזות חדשות שעוצבו על ידי פיליפ בולקיה בגריד עיצובי קבוע ואחיד לכל המוצרים.
בשנת 2012 ובתחילת שנת 2013, דורגה הפרסומת של בייגל בייגל במקום הראשון. בפרסומת מוצג נער בפולין שחושב על טעמים חדשים לבייגלה דקים דקים (קו פרסומי שהחל ב-2011). הפרסומת נוצרה על ידי משרד הפרסום באומן בר ריבנאי.
פעילות חברתית

בשנת 2011 העמיק המותג את הקשרים שלו עם ארגון וראייטי על ידי מתן חסות ראשית לאירוע התרמה שנערך בערוץ 2. לכבוד האירוע השיקה החברה גם מוצר התרמה: בייגלה לבבות מלוחים שהוא מהדורה מוגבלת של בייגלה בצורת לבבות.
הערות שוליים

↑  יובל אזולאי, ‏מענק של 10 מיליון שקל לבייגל בייגל להקמת מפעל בצפת, באתר גלובס, 27 בפברואר 2012
↑  קובי דוד‏, בגלל החרם? מפעל "בייגל בייגל" עובר לצפת, באתר וואלה, 15 ביולי 2011
↑  ענת ביין-לובוביץ', ‏הפרסומות הזכורות והאהובות: בייגל בייגל ונביעות בפסגה, באתר גלובס, 31 בינואר 2013
| יוניליוור ישראל |
| --- | --- | --- |
| מוצרי מזון | ורד הגליל • תלמה • קנור • בייגל בייגל • קליק • ליפטון • מזולה • בן אנד ג'ריז • מגנום • גלידות שטראוס • Hellmann's • בלו בנד • פתית • כיפלי • מרמייט • אפיכל • 778 |  |
| טיפוח וניקיון | בדין • פינוק • אקס • דאב • Vaseline • Cif |  |
קופסת פח בייגלה מלוחים של חברת ביגל (בין פרטי ישראליאנה אחרים)
פודקאסט רצח

| --- | --- |

 סוגה:  פודקאסט פשע אמיתי 
 יוצרים:  מאיה גזית ושי מגל
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 מספר עונות:  3
 מספר פרקים:  39 (נכון ל־23 בדצמבר 2024) 
 הפקה
 הפצה:  Spotify for Creators 
 אורך פרק:  חצי שעה עד שעה ורבע
 שידור
 תקופת שידור מקורית:  9 במאי 2022 – הווה 
 קישורים חיצוניים
 www.podcastretzach.co.il
 
פודקאסט רצח הוא פודקאסט ישראלי בעברית בתחום הפשע האמיתי, העוסק ברוצחים סדרתיים. יוצרי הפודקאסט הם מאיה גזית ושי מגל, כאשר מאיה היא זו שמספרת את הסיפור בכל פרק, ושי מאזין לסיפור, שואל שאלות ומספק תובנות.
הפודקאסט החל את שידוריו במאי 2022, והוא כולל ארבע עונות - הראשונה בת עשרה פרקים, השנייה בת חמישה עשר פרקים, השלישית בת עשרה פרקים, והרביעית החלה ב-29 בספטמבר 2024 ונמצאת עדיין בשידור. שידוריה של העונה השלישית תוכננו להתחיל כבר באוקטובר 2023, אך עקב מלחמת חרבות ברזל נדחתה הקלטת הפרק, ולבסוף הוחלט שהפרק לא יעסוק ברצח אלא בפשע אמיתי מסוג אחר, וכך היה בשלושת הפרקים הראשונים בעונה. לפודקאסט יש קהילת פייסבוק שמונה מעל 20,000 חברים.
"פודקאסט רצח" הוא אחד מהפודקאסטים המואזנים ביותר בישראל נכון לאוגוסט 2023, עם מעל למיליון וחצי האזנות, ממוצע של כ-45,000 האזנות לפרק, והוא נמצא ברשימת עשרים הפודקאסטים המושמעים ביותר בישראל בספוטיפיי מאז ספטמבר 2022. הפודקאסט הוזכר וניתנה עליו המלצה בריאיון של הילה אלפרט לתוכנית הצהריים של נלי תגר ולירון ויצמן ברדיו תל אביב. באוגוסט 2023 התראיינה מאיה גזית בתוכנית הרדיו של מרסל מוסרי ב-103fm. במרץ 2024 זכה הפודקאסט במקום השני בקטגוריית הפודקאסט העצמאי בתחרות פודקאסט השנה של גיקטיים, ובמקום השלישי בקטגוריית פודקאסט ההעשרה באותה התחרות. במרץ 2025 זכה הפודקאסט במקום השני בקטגוריית ההעשרה בתחרות פודקאסט השנה של גיקטיים.
הפודקאסט נוצר כשיתוף פעולה בין מאיה גזית ושי מגל, שעבדו יחד ב-AllJobs. במהלך הקלטת ההסכת שי עזב את AllJobs ועבר למנכ"ל את Ynet, אך הדבר לא מנע ממנו להמשיך להשתתף בהקלטת הפרקים.
הערות שוליים

↑  Tal, פודקאסט רצח, באתר פודקאסטים, ‏2022-05-09
1 2 3 4 5  אורלי גולדקלנג, "גברים משאירים אחריהם זירה שמעידה על אירוע אלים, נשים דואגות לסביבה סטרילית", באתר www.makorrishon.co.il, ‏1 בינואר 2023
↑  פודקאסט רצח | Facebook, באתר www.facebook.com
1 2 3  103FM - מרסל מוסרי - פודקאסט (מעניין) רצח, באתר 103FM - האזנה לרדיו און ליין
↑  The Joe Rogan Experience, Spotify
↑  הילה אלפרט בראיון לנלי וללירון, יום חמישי, 02 במרץ, 2023 | 102FM, באתר 102fm.co.il
↑  עידן בן טובים, ‏אתם בחרתם: אלו הפודקאסטים הטובים ביותר של השנה, באתר Geektime
↑  מערכת Geektime, אתם בחרתם: הפודקאסטים הטובים ביותר לשנת 2024, באתר גיקטיים, ‏2025-03-06
1 2  תכירו: מאיה גזית ושי מגל עונים על השאלות שלכם (עונה 2, פרק 14), 2023-07-19, נבדק ב-2023-08-13
↑  פודקאסט רצח - פרקים מומלצים, באתר RLive
↑  פודקאסט רצח: תכירו: טניה האד (עונה 3, פרק1) - פודקאסט רצח ללא רצח לימי המלחמה on Apple Podcasts, באתר Apple Podcasts (באנגלית בריטית)
↑  פודקאסט רצח on Apple Podcasts, באתר Apple Podcasts, ‏2023-08-08 (באנגלית בריטית)
ולמה דינקלי

| --- | --- |

 תוכנית טלוויזיה:  "סקובי דו"
 הופעה ראשונה:  הפרק "לילה כביר לאביר" (סקובי-דו, איפה אתה?; 1969)
 יוצרים:  ג'ו רובי קן ספירס
 גילום הדמות:  לינדה קרדליני (2002–2004) לורן קנדי (צעירה; 2004) היילי קיוקו (2009–2010) שרה גילמן (2018)
 דיבוב:  ניקול ג'פה (1969–1973, 2003) פט סטיבנס (1976–1979) מרלה פרומקין (1979–1984) כריסטינה לאנג (צעירה; 1988–1991) בי. ג'יי. וורד (1997–2002) מינדי קון (2002–2015, 2017) סטפני ד'אברוצו (2013) קייט מיקוצ'י (2015-הווה) ג'ינה רודריגז (2020) אריאנה גרינבלט (צעירה; 2020–2022)
 דיבוב בשפה העברית:  יעל קרוון (סקובי-דו) אתי קסטרו (סקובי-דו 2: חופשי חופשי, מה חדש, סקובי-דו?) ספיר דרמון (סקובי-דו! מסתורין בע"מ, סקובי-דו קול, סקובי דו!)
 מידע
 גיל:  15 שנה 
 תאריך לידה:  13 בספטמבר 1969 (יוליאני) 
 מין:  נקבה
 מקצוע:  תלמיד, חוקר פרטי, בלש
 אזרחות:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  לוס אנג'לס 
 דמויות קשורות
 משפחה:  ראו קרובי משפחה
 חברים:  דפני בלייק פרד ג'ונס שאגי רוג'רס סקובי-דו
 אויבים:  דיק דאסטרדלי, מאטלי, Cerberus, Wanda Grubwort, סקראפי-דו, Principal Deedle, Asa Shanks 
 
ולמה דינקלי (באנגלית: Velma Dinkley) היא דמות בדיונית בזיכיון ההנפשה האמריקאי "סקובי-דו", העוסקת בעלילותיהם של רביעיית בני נוער, וכלבם הדני הענק, סקובי-דו, הפותרים תעלומות.
ב-10 בפברואר 2021, נמסר כי דמותה של ולמה תזכה לסדרת הנפשה למבוגרים מבית "HBO Max", תחת השם "ולמה". ב-11 ביולי 2022, הסימן המסחרי של הסדרה נרשם כנטוש, אך באוגוסט 2022, הצהיר מנהל התוכן הראשי של HBO, קייסי בלויס, בתזכיר כי הסדרה עדיין נמצאת בהפקה.
תיאור ואפיון

את דמותה של ולמה דינקלי יצרו ג'ו רובי וקן ספירס, ששאבו השראה מדמותה של זלדה גילרוי (בגילומה של שילה קול) מהסיטקום האמריקאי "אהבותיו הרבות של דובי גיליס", ששודרה מסוף שנות ה-50 עד לתחילת שנות ה-60.
לאורך הופעותיה בזיכיון, דמותה של ולמה מזוהה עם צבעי אדום-כתום; והיא לובשת סוודר צווארון גולף כתום רחב, חצאית קפלים אדומה קצרה, גרבי ברכיים, נעלי מרי ג'יין וזוג משקפיים מרובעים שחורים, אותם היא מאבדת לעיתים קרובות. ולמה נתפסת כ"מוח" של הקבוצה, והיא מתוארת כאינטליגנטית ביותר עם עניין מיוחד במדעים; כמו גם עם תחומי עניין חריגים, כמו פענוח כתיב נורדי. בשל האינטליגנציה ויכולות ההסקה שלה, ולמה היא הראשונה לפתור את התעלומה, וכמו שרלוק הולמס ובלשים בדיוניים רבים אחרים, שומרת את מסקנותיה בסוד עד לסוף הפרק.
לאורך הזיכיון, נעשה שימוש קומי חוזר בהשלכות קוצר ראייתה הקשה של ולמה ואיבוד משקפיה שוב ושוב (לעיתים קרובות כתוצאה מנפילתם מפניה בזמן שהיא נרדפת על ידי הנבל), ובמשפטה הידוע: "המשקפיים שלי! אני לא יכולה לראות בלי המשקפיים שלי!" בכל פעם שהיא מאבדת אותם.
ולמה מאופיינת כסקפטית ביותר מבין החבורה, וכזאת שתבטל כל הסבר פרא-נורמלי לתעלומות בהם החבורה נתקלת. זה בולט במיוחד בסרטים "סקובי-דו וקללת הרוח ה-13" ו"סקובי-דו: בחזרה לאי הזומבים, בהם היא מבטלת את קיומם של רוחות רפאים וזומבים; אף על פי שאלו מתגלים כאמיתיים.