stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יורמה פאנולה
קורות חיים

פאנולה היה המנהל האמנותי והמנצח הראשי של הפילהרמונית של טורקו משנת 1963 עד 1965, של הפילהרמונית של הלסינקי מ-1965 עד 1972 ושל תזמורת ארתוס מ-1970 עד 1973. הוא מנצח אורח תדיר באופרה הלאומית של פינלנד.
יורמה פאנולה כיהן כפרופסור לניצוח באקדמיה ע"ש יאן סיבליוס בהלסינקי משנת 1973 עד 1994 ובקולג' המלכותי למוזיקה בסטוקהולם ובאקדמיה הדנית למוזיקה בקופנהגן. ב-1997 זכה בפרס רולף שוק לאמנויות המוזיקה.
השפעתו של פאנולה באמצעות ההוראה על עולם הניצוח הייתה עצומה. השראתו הייתה "היד הנעלמה" מאחורי רצף המנצחים המעולים שמוצאם בפינלנד. עם תלמידיו נמנים אסה-פקה סאלונן (כיום בלוס אנג'לס), מיקו פרנק (עכשיו בבלגיה ובאופרה הלאומית של פינלנד), סאקארי אוראמו (שהחליף את סיימון ראטל בברמינגהאם, אנגליה), יוקה-פקה סאראסטה ואוסמו ונסקה (כיום במינסוטה). עם תלמידיו בסטוקהולם נמנה גם המנצח הישראלי אריאל צוקרמן.
פאנולה למד מוזיקה כנסייתית וניצוח באקדמיה ע"ש סיבליוס. מוריו היו לאו פונטק, דן דיקסון, אלברט וולף ופרנקו פרארה. מלבד הניצוח, חיבר מוזיקה שונה ומגוונת. האופרות שלו Jaako Ilkka ואופרת "הנהר" קבעו סוגה, שהוכתרה בשם "אופרת הגשמה" ("performance opera") בשל מיזוג של מוזיקה, אמנות חזותית ואמנות היום-יום. שאר יצירותיו של פאנולה כוללות מחזות מוזיקליים, מוזיקה כנסייתית, קונצ'רטו לכינור, קפריצ'יו ג'אז וקטעים רבים מספור של מוזיקה ווקאלית.
כיום הוא מנצח אורח ופרופסור לקורסי ניצוח בכל רחבי העולם, כולל פריז, לונדון, אמסטרדם, מוסקבה, ניו יורק, טנגלווד, אספן, אוטווה, חיפה וסידני.
| זוכי פרס רולף שוק |
| --- | --- | --- |
| לוגיקה ופילוסופיה | וילארד ואן אורמאן קוויין (1993) • מייקל דאמט (1995) • דנה סקוט (1997) • ג'ון רולס (1999) • סול קריפקי (2001) • סולומון פפרמן (2003) • יאקו הינטיקה (2005) • תומאס נייגל (2008) • הילרי פטנאם (2011) • דרק פרפיט (2014) • רות מיליקן (2017) • שהרן שלח (2018) • דאג פרביץ, פר מרטין-לוף (2020) • דייוויד קפלן (2022) |  |
| מתמטיקה | אליאס מנחם סטיין (1993) • אנדרו ויילס (1995) • מיקיו סאטו (1997) • יורי מאנין (1999) • אליוט לייב (2001) • ריצ'רד סטנלי (2003) • לואיס קפארלי (2005) • אנדרה זמרדי (2008) • מייקל אשבכר (2011) • ייטאנג ז'אנג (2014) • ריצ'רד שואן (2017) • רונלד קויפמן (2018) • ניקולאי ג'ורג'ביץ' מקרוב (2020) • ג'ונתן פילה (2022) |  |
| אמנות חזותית | רפאל מונאו (1993) • קלאס אולדנבורג (1995) • טורסטן אנדרסון (1997) • הרצוג ודה מרון (1999) • ג'וזפה פנונה (2001) • סוזן רותנברג (2003) • סג'ימה ונישיזאווה (2005) • מונה חאטום (2008) • מרלן דומה (2011) • לאקאטון וואסאל (2014) • דוריס סלסדו (2017) • אנדרה ברזאני (2018) • פרנסיס אלס (2020) • רם קולהאס (2022) |  |
| מוזיקה | אינגוואר לינדהולם (1993) • ג'רג' ליגטי (1995) • יורמה פאנולה (1997) • רביעיית קרונוס (1999) • קאיה סאריאהו (2001) • אן סופי פון אוטר (2003) • מאוריציו קאגל (2005) • גדעון קרמר (2008) • אנדרו מנזה (2011) • הרברט בלומסטדט (2014) • ויין שורטר (2017) • ברברה הניגן (2018) • ג'רג' קורטג (2020) • ויקינגור אולפסון (2022) |  |
יודית אגושטון

יודית אגושטון (בהונגרית: Ágoston Judit; מישקולץ, 21 בינואר 1937 – גֶד, 12 במאי 2013) הייתה אלופה אולימפית סייפת הונגרייה ברומח, מאמנת, פיזיותרפיסטית, אשתו של האלוף האולימפי הסייף טמאש מנדלני.
קורות חיים

אגושטון החלה את קריירת הספורט הפעילה שלו ב-1951, כסייפת של לוקומוטיב מישקולץ, ומאוחר יותר באותה שנה היא הפכה לחברה במועדון לקומוטיב בודפשט. משנת 1955, הייתה סייפת עבור TF Haladás, מ-1957 עבור TFSE (המכללה לחינוך גופני), מ-1959 עבור BVSC (מועדון ספורט הרכבות של בודפשט) .
היא הייתה רביעית ב-1955 ושישית ב-1957 באליפות העולם לנוער. ב-1957 הייתה ראשונה בנבחרת האוניברסיאדה ורביעית ב-1959. ב-1961 הייתה בנבחרת שנייה באליפות העולם. באותה שנה הייתה שישית ביחידים, שנתיים לאחר מכן הייתה שנייה בנבחרת, ושלישית בתחרות יחידים באוניברסיאדה. בשנת 1964 זכתה באליפות אולימפית קבוצתית. ב-1969 הוא זכתה במדליית הארד של גביע העולם לנבחרות. ב-1971 הגיעה למקום השני בנבחרת באליפות העולם. היא התחרתה בנבחרת הונגריה מ-1961 עד 1973. אז פרשה.
בשנת 1960 קיבלה תעודת מורה לחינוך גופני ותעודת פיזיותרפיסט במכללה לחינוך גופני, ובשנת 1975 תעודת מאמן סייף באותו מקום. מ-1969 עד 1972, היא הייתה המורה הראשית לחינוך גופני של KSI (בית הספר המרכזי לספורט), ומ-1975 עד 1985, הייתה מאמנת הסיף של BVSC.
תוצאות הספורט שלו

אלופה אולימפית:
1964, טוקיו : קבוצתי (לידיה דמלקי, קטלין יוהאס, פאולה מארושי, אילדיקו רייטה)
מקום שני באליפות העולם:
1961, טורינו : קבוצתי
1971, וינה : קבוצתי
מקום שלישי באליפות העולם
1969, הוואנה : קבוצתי
זוכת האוניברסיאדה:
1957, פריז : קבוצתי
מקום שני באוניברסיאדה:
1963, פורטו אלגרה : קבוצתי
מקום שלישי באוניברסיאדה:
1963, פורטו אלגרה: יחידים
לקריאה נוספת

לאסלו לוקאץ' – ג'רג' ספשי : 112. ההיסטוריה של מדליות זהב אולימפיות בהונגריה – בודפשט, 1980 – מסת"ב 9632535537
לאסלו האווש: ספר הזהב של הספורט ההונגרי - בודפשט, 1982 - מסת"ב 9632535723
Endre Kahlich – László Gy Papp – Zoltán Subert: המשחקים האולימפיים 1896–1976 – בודפשט, 1977 – מסת"ב 963253526x
Révai új lexikona I. (A–Baj). (הלקסיקון החדש של רוואי)
Ki kicsoda a magyar sportéletben? : (מי זה מי בחיי הספורט של הונגריה).
הערות שוליים

↑  "Váratlanul meghalt az olimpiai bajnok vívó". sportgeza.hu. 2013-05-13. נבדק ב-2013-05-13.
יחסי הודו–ונצואלה

| יחסי הודו–ונצואלה |
| --- | --- |
הודו: ונצואלה


הודו: ונצואלה
שטח (בקילומטר רבוע)
3,287,263: 912,050
אוכלוסייה
1,454,183,987: 28,433,569
תמ"ג (במיליוני דולרים)
3,549,919: 482,359
תמ"ג לנפש (בדולרים)
2,441: 16,964
משטר
רפובליקה סוציאליסטית פדרלית: רפובליקה פדרלית

יחסי הודו–ונצואלה הם יחסי החוץ בין הרפובליקה של הודו לרפובליקה הבוליברית של ונצואלה.
היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים בין הודו לוונצואלה כוננו ב-1 באוקטובר 1959.
התקיימו מספר ביקורים של ראשי מדינות וממשל ופקידים אחרים בדרג גבוה בין המדינות. הנשיא הוגו צ'אווס ביקר בניו דלהי בתאריכים 4–7 במרץ 2005. צ'אווס נפגש עם נשיא הודו עבדול קאלאם וראש הממשלה מאנמוהאן סינג. שתי המדינות חתמו על שישה הסכמים ובהם אחד להקמת ועדה משותפת לקידום היחסים הדו צדדיים ואחר בנושא שיתוף פעולה בתחום הפחמימנים. שר החוץ ניקולאס מדורו ביקר בהודו כדי להשתתף בפגישה הראשונה של ישיבת שרי החוץ של הודו–CELAC בניו דלהי ב-7 באוגוסט 2012.
ועדת הבחירות של הודו והמועצה הלאומית לבחירות (CNE) של ונצואלה חתמו על הסכמה במהלך ביקורו של נציב הבחירות ההודי סמפט בקראקס בשנת 2012 שר המדינה לענייני תאגידים ביקר בוונצואלה כדי להשתתף בהלווייתו הממלכתית של הנשיא צ'אווס במרץ 2013. נשיא וראש ממשלת הודו הביע תנחומים על מותו של צ'אווס. רג'יה סבהה, הבית העליון של הפרלמנט, ציין את מותו בדקת דומיה. השגרירה סמיטה פורושוטם ייצגה את הודו בטקס ההשבעה של יורשו של צ'אווס ניקולאס מאדורו ב-19 באפריל 2013.
אזרחי ונצואלה זכאים למלגות במסגרת תוכנית שיתוף הפעולה הטכנית והכלכלית ההודית והמועצה ההודית ליחסי תרבות.
יחסים כלכליים > סחר

הודו עלתה על סין כיבואנית האסייתית הגדולה ביותר של נפט גולמי מוונצואלה בשנת 2012. ונצואלה היא המקור הרביעי בגודלו בהודו לנפט גולמי אחרי עיראק, ערב הסעודית ואיראן המהוות 12% מייבוא הנפט במדינה באפריל – נובמבר 2018. בעשור הקודם הפכה הודו ליבואנית הנפט השלישית בגודלה בעולם, אחרי ארצות הברית וסין. בעקבות התסיסה בדרום-מערב אסיה, מקור הנפט המסורתי שלה, חיפשה הודו לגוון את מקורות יבוא הנפט שלה. העלייה בייצור הנפט המקומי בארצות הברית הביאה לירידה של 49% ביבוא הנפט האמריקני מוונצואלה בשנת 2014, ויצרה הזדמנות להודו להגדיל את יבוא הנפט הגולמי מוונצואלה.
מכיוון שיבוא נפט גולמי מהווה את עיקר המסחר הדו-צדדי, ערך המסחר הכולל תלוי במידה רבה במחירי הנפט הגולמי. הסחר הדו-צדדי בין הודו לוונצואלה הסתכם ב-5.83 מיליארד דולר בשנים 2015–2016. זה היה נמוך בהרבה מ-14.46 מיליארד דולר, 14.22 מיליארד דולר ו-11.99 מיליארד דולר שנרשמו בשנים 2012–2013, 2013–2014 ו-2014–2015 בהתאמה. בשנים 2015–2016 יצוא הנפט הגולמי מוונצואלה להודו עמד על 5.68 מיליארד דולר, ואילו יצוא שאינו נפט מוונצואלה היווה 23.18 מיליון דולר בלבד. מלבד נפט גולמי, הסחורות העיקריות האחרות שייבוא הודו מוונצואלה הן כדורי ברזל וכבלי חשמל.
סך הייצוא של הודו לוונצואלה בשנים 2015–2016 הסתכם ב-130.66 מיליון דולר, וירד מ-258.07 מיליון דולר בשנה שקדמה לה. הסחורות העיקריות שמייצאת הודו לוונצואלה הן תרופות, כימיקלים, טקסטיל, CPC, קלנועיות, ציוד ומכונות.
יחסים כלכליים > פחמימנים

לדברי רג'ול קארים לסקר, חוקר מדיניות חוץ של הודו, ההיבט החשוב ביותר ביחסי הודו–ונצואלה מתייחס לפחמימנים. בוונצואלה קיימת העתודה הגדולה בעולם של נפט גולמי, ואילו הודו היא היבואנית השלישית בגודלה בעולם של נפט גולמי.
במהלך ביקורו של הנשיא צ'אווס בהודו במרץ 2005, שתי המדינות חתמו על הסכם דו-צדדי בנושא שיתוף פעולה בתחום הפחמימנים והסכם זכאות למענק ONGC Videsh Ltd (OVL) לחיפושי נפט וגז בוונצואלה. לאחר מכן פתח OVL משרד בוונצואלה. באפריל 2008 הקימו OVL ו-PDVSA מיזם משותף בשם Petrolera IndoVenezolana SA לחיפוש ולייצור נפט בשדה סן קריסטובל. OVL מחזיקה 40% בחברה ואת 60% הנותרים מחזיקה PDVSA. OVL סייע באישור עתודות נפט כבד בחגורת נהר אורינוקו בשנת 2010.
בפברואר 2010 זכה קונסורציום בינלאומי כולל חברות נפט ממלכתיות הודיות בהצעה עולמית לתבוע 40% ממניות השווי 1.05 מיליארד דולר בשדה הנפט Carabobo-1, מה שהעניק להודו את היכולת לייצר 400,000 חביות נפט גולמי ליום. שלוש חברות הודיות - OVL, Indian Oil Corporation (IOC), Oil India Ltd (OIL) - הן חלק מהקונסורציום, יחד עם רפסול מספרד ופטרונאס ממלזיה. שלוש החברות ההודיות מחזיקות יחד במניות של 18% בשדה הנפט קרינובו.
הודו היא בין המדינות הבודדות עם היכולת לזקק נפט גולמי בוונצואלה. נפט גולמי בוונצואלה דורש עיבוד מיוחד בגלל איכותו הנחותה בהשוואה לנפט גולמי מהמזרח התיכון שכן הוא כבד יותר ומכיל יותר גופרית. Reliance Industries Limited (RIL) השיגה חוזה אספקה גולמי למשך 15 שנים עם PDVSA לייבוא 400,000 חביות נפט ליום, לעיבוד בבתי הזיקוק התאומים שלה בג'מנגאר, גוג'ראט. אסר היא יבואנית גדולה נוספת של נפט מוונצואלה.
הודו וונצואלה חתמו על הסכם להכפלת הייצור בשדה הנפט סן כריסטובל בנובמבר 2016.
יחסים כלכליים > תרופות

כמה חברות תרופות הודיות כגון סאן פארמה, מעבדות ד"ר רדי, Glenmark, קלריס, ו-Cipla פועלות בוונצואלה. ל-Cipla‏ 120 תרופות שאושרו לשיווק בוונצואלה החל משנת 2013, והכניסו כמעט 15 מיליון דולר בשנת 2006. מחצית מכלל חולי ה-HIV בוונצואלה השתמשו לפחות בתרופה אחת של ציפלה בשנת 2006.
חברות התרופות ההודיות הצליחו לנצל את המחסור החמור בתרופות בסיסיות בוונצואלה, שעל פי הערכת התאחדות התרופות בוונצואלה היא כ-70%. חברות הודיות ייצאו תרופות בשווי 140 מיליון דולר לוונצואלה בשנים 2014–2015. השוק בוונצואלה כל כך חשוב לחברות הודיות שהפוליטיקה הפנימית יכולה להשפיע על מחירי המניות שלהן. למשל, מניות גלנמרק וד"ר רדי צנחו ב-5% ו-2% בהתאמה בעקבות הבחירות הכלליות בשנת 2015 והציפייה לפיחות מטבע בוונצואלה. בשל פיקוח על המטבע שהוטלה על המשק על ידי ממשלת ונצואלה, חברות הודיות לא הצליחו להחזיר הכנסות מחברות הבת שלהן בוונצואלה מאז שנת 2013. מעבדותיו של ד"ר רדי נאלצו למחוק 64.7 מיליון דולר ברבעון הרביעי של FY16 עקב מגבלות מטבע שהציבה ממשלת ונצואלה, והחברה הורשתה להחזיר 4 מיליון דולר רק לרבעון זה.
יחסי תרבות

האספה הלאומית של ונצואלה קיבלה החלטה פה אחד לכבוד סתיה סאי באבא בעקבות מותו.
הודים בוונצואלה

נכון ליולי 2016 מתגוררות בוונצואלה כ-50 משפחות הודיות, מתוכן כ-35 מתגוררות בקראקס. האיגוד ההודי של ונצואלה, שהיה רדום מאז 1997, וקם לתחייה בשנת 2003, מארגן חגיגות לפסטיבלים הודים כמו דיפאוואלי והולי לבני הקהילה ההודית וכן לוונצואלים. רוב הקהילה ההודית הם אנשי עסקים, עובדים של חברות נפט ואנשי מקצוע.
נציגויות דיפלומטיות

הודו מחזיקה בוונצואלה שגרירות בקראקס.
ונצואלה מחזיקה בהודו שגרירות בניו דלהי.
יחסי וייטנאם – ערב הסעודית

| יחסי וייטנאם – ערב הסעודית |
| --- | --- |
וייטנאם: ערב הסעודית


וייטנאם: ערב הסעודית
שטח (בקילומטר רבוע)
331,210: 2,149,690
אוכלוסייה
101,141,305: 34,113,889
תמ"ג (במיליוני דולרים)
429,717: 1,067,583
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,249: 31,295
משטר
רפובליקה סוציאליסטית חד מפלגתית: מונרכיה אבסולוטית

יחסי וייטנאם–ערב הסעודית הם היחסים הבילטרליים שבין הרפובליקה הסוציאליסטית של וייטנאם לבין הממלכה הערבית הסעודית. לווייטנאם יש שגרירות בריאד ולערב הסעודית שגרירות בהאנוי.
ימי הביניים

על אף ששתי המדינות אינן קרובות זו לזו מבחינה גאוגרפית, לאורך ההיסטוריה היה ביניהן קשר, כשווייטנאם הייתה תחת שלטון סין. סוחרים מוסלמים עגנו בנמלי צ'אמפה בדרכם לסין, בשלב מוקדם מאוד בהיסטוריה של האסלאם. אחרי נפילת שושלת טאנג, בית עבאס המשיך לסחור עם וייטנאם באנאם, ומאוחר יותר עם ממלכת דאי וייט.
במקביל, הסוחרים הערבים המשיכו לסחור עם הצ'אמים במרכז וייטנאם שנשלטה אז על ידי צ'אמפה, בה התעוררה מוקדם יותר המודעות לאסלאם. הקשר הערבי עם האוכלוסייה המקומית היה הגורם העיקרי שהוביל להתאסלמות האוכלוסייה המקומית במהלך המאה ה-15, אם כי עד אז צ'אמפה הושמדה על ידי הווייטנאמים, שראו באור שלילי את התפשטות האסלאם והגבילו אותה. אחרי שהווייטנאמים כבשו את צ'אמפה, הסוחרים הערבים עברו לעסוק במסחר עם סיאם וסולטנות מלאקה. מאותה עת, היחסים בין וייטנאם והעולם הערבי נכנסו לקיפאון עד הכיבוש הצרפתי במאה ה-19.
העת המודרנית > תחילת המאה ה-20

הקשרים החדשים בין וייטנאם וערב הסעודית החלו בראשית המאה ה-20 לאחר שצרפת הצליחה לכבוש את וייטנאם ולשים קץ באופן זמני לרדיפת המיעוט המוסלמי בצ'אם. תלמיד צ'אמי, מוחמד בדרי, שביקר בערב הסעודית, נחשב לאיש הדת הסלפי הראשון בהיסטוריה של וייטנאם. בסעודיה, בדרי ביקש להרחיב את ידיעתו על התורה האסלאמית הסעודית ולחזקה בקרב המתאסלמים והמיעוט הצ'אמי שבווייטנאם.
דרום וייטנאם וסעודיה כוננו יחסים דיפלומטיים ביניהן ב-1974, אך הדבר לא נמשך זמן רב. בשל מלחמת וייטנאם, ולאחריה עד שנות ה-90, לא התקיימו יחסים דיפלומטיים בין וייטנאם המאוחדת וסעודיה, שכן ערב הסעודית הייתה חלק מהגוש שהזדהה עם ארצות הברית נגד ברית המועצות הקומוניסטית שסייעה לווייטנאם. ערב הסעודית, לצד צפון תימן ומדינות נוספות מהמפרץ הפרסי, אירחה בשנות ה-80 גם מספר קטן של פליטים וייטנאמים ממוצא ערבי וצ'אמי עקב רדיפה על רקע דת מצד המשטר הקומוניסטי בווייטנאם.
העת המודרנית > מאז שנות ה-90

אחרי שווייטנאם החלה בתהליך ה"דוי מוי", שכלל רפורמות כלכליות ליצירת "כלכלת שוק בעלת אוריינטציה סוציאליסטית", היחסים בין המדינות החלו להשתפר. ב-1999 ערב הסעודית הודיעה באופן רשמי על כינון יחסים דיפלומטיים עם וייטנאם. לאחר מכן נפתחה שגרירות וייטנאם בריאד, ושגרירות ערב הסעודית בהאנוי נפתחה שנה מאוחר יותר.
מאז כינון היחסים ביניהן, שתי המדינות חוות צמיחה עקבית במסחר. בשנת 2018 הגיע מחזור הסחר הדו-כיווני בין המדינות ל-1.8 מיליארד דולר.
הקהילה הווייטנאמית בסעודיה

בסעודיה מתגוררים בין 10,000 ל-20,000 עובדים וייטנאמים, והקהילה במדינה נחשבת לקטנה לעומת הקהילות הפיליפיניות והקהילות מדרום–מזרח אסיה. בשנת 2014 חתמו סעודיה ווייטנאם על הסכם עבודה לחמש שנים שיאפשר הכנסת עובדים רבים יותר לסעודיה, אולם תנאי המחיה שלהם ספגו בווייטנאם ביקורת רבה בשל היחס מצד המעסיקים הסעודים לעובדים הווייטנאמים כעבדים. בתגובה, החליטה שגרירות וייטנאם בריאד להחזיר מספר קטן של עובדים לביתם.
יחסי וייטנאם – ניו זילנד

| יחסי וייטנאם – ניו זילנד |
| --- | --- |
וייטנאם: ניו זילנד


וייטנאם: ניו זילנד
שטח (בקילומטר רבוע)
331,210: 268,838
אוכלוסייה
101,141,305: 5,223,485
תמ"ג (במיליוני דולרים)
429,717: 253,466
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,249: 48,524
משטר
רפובליקה סוציאליסטית חד מפלגתית: מונרכיה חוקתית

יחסי וייטנאם–ניו זילנד הם היחסים הדיפלומטיים שבין וייטנאם וניו זילנד. לניו זילנד יש שגרירות בהאנוי וקונסוליה כללית בהו צ'י מין סיטי. לווייטנאם יש שגרירות בולינגטון.
היסטוריה

שתי המדינות כוננו יחסים ב-1975, כאשר ניו זילנד הייתה אחת המדינות הראשונות שייצרו יחסים דיפלומטיים עם וייטנאם שזה עתה אוחדה.
שתי המדינות חגגו 40 שנה ליחסים דיפלומטיים בשנת 2015. טיסות ישירות בין שתי המדינות החלו בשנת 2016.
היסטוריה > מלחמת וייטנאם

ניו זילנד השתתפה במלחמת וייטנאם ושלחה כ-3,000 אנשי צבא ואזרחים בתמיכה בדרום וייטנאם.
ביקורים רשמיים

בשנת 2013, שר ההגנה הווייטנאמי גנרל פונג קוואנג תאן טס לניו זילנד ונפגש עם שר הביטחון ג'ונתן קולמן ושר החוץ מוריי מקולי. בנובמבר 2016 ביקר סגן ראש הממשלה פאם בינה מין בניו זילנד ונפגש עם מאריי מקולי כמו גם עם ראש הממשלה ביל אינגליש. במאי 2017 ביקר שר הסחר הניו זילנדי, טוד מקליי, בווייטנאם ופגש את ראש הממשלה נגווין שואן פוק ושר התעשייה והמסחר טראן טואן אנח.
סחר

נכון לנובמבר 2015, וייטנאם הייתה שוק הייצוא הצומח ביותר בניו זילנד ושוק הייצוא ה-19 בגודלה; זה הוביל להסכמים על תעופה, בריאות וחינוך בין שתי המדינות. מוקדם יותר באותה שנה הוגדר על ידי שתי המדינות יעד להכפיל את הסחר בין שתיהן.
פזורה

בניו זילנד יש קהילה וייטנאמית קטנה יחסית המונה כ-6,000 איש, המורכבת מפליטים ומשפחותיהם, מהגרים כלכליים וסטודנטים.
יורם כהן (היסטוריון)

ערך זה עוסק בהיסטוריון ישראלי. אם התכוונתם לראש השב"כ, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  1968 (בן 56 בערך) 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 מנחה לדוקטורט:  פיוטר שטיינקלר
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב 
 אתר רשמי
 
יורם (יורי) כהן (נולד ב-1968) הוא פרופסור חבר בחוג לארכאולוגיה ותרבויות המזרח הקדום באוניברסיטת תל אביב.
חייו ופועלו

יורם כהן נולד וגדל בתל אביב, למד בבית הספר היסודי א.ד. גורדון ובבית הספר תיכון עירוני ה'. עשה את חוק לימודיו לתואר הראשון בחוג ללימודים קלאסיים והחוג לארכאולוגיה ותרבויות המזרח הקדום ותואר שני בחוג לארכאולוגיה ותרבויות המזרח הקדום, שניהם באוניברסיטת תל אביב, בשנים 1997-1992. עבודת המאסטר נכתבה בהדרכת פרופסור איתמר זינגר ונושאה הוא תועבות ואיסורים אחרים בארץ חתי: ביאור הביטוי החיתי natta ara שיצא אחרי כן בתור ספר. עשה דוקטורט בשנים 1997 עד 2003 באוניברסיטת הרווארד.
נושא עבודת הדוקטורט הוא המסירה והקבלה של טקסטים מסופוטמיים בעיר אמר בסוף תקופת הברונזה (1200-1500 לפנה"ס). כהן מרצה מאז שנת 2003 בחוג לארכאולוגיה שבאוניברסיטת תל אביב. בשנת 2008 מונה למרצה בכיר עם קביעות.
הרצה במוזיאון ארצות המקרא בירושלים, במוזיאון ארץ ישראל בתל אביב וביד יצחק בן-צבי.
מחקריו

תחומי עיסוקו העיקריים של יורם כהן הם אשורולוגיה וההיסטוריה והתרבות של המזרח הקדום בעיקר סביב האלף השני לפני הספירה. תחום מחקרו העיקרי הוא עולמם של הסופרים בעולם הקדום. בשנים האחרונות עוסק כהן בחקר בית הספר לסופרים בעיר אימר, שם הוא שיחזר את חיי הסופרים, המורים והתלמידים אשר למדו בבית הספר לכתב היתדות וחקר את תוכנית הלימודים של הסופרים העתיקים בתקופת הברונזה המאוחרת 1200-1400 לפנה"ס. כמו כן עסק בהתפשטות של תרבות כתב היתדות מארץ מכורתה מסופוטמיה למערב של המזרח הקדום באתרים חתושה (בירת החיתים), העיר אוגרית שבסוריה ואתרי מפתח שבארץ ישראל כגון מגידו וחצור.
בבסיס מחקרו עומדת השאלה איזו השפעה יש לחומר הלימוד על אופיים של אלו העושים בו שימוש. במילים אחרות, הנחת העבודה הייתה ש"הינך מה שאתה קורא". כהן ניסה אם כך לבדוק איזה משמעות יש למדף הספרים העתיק בכינון זהות ועיצוב "העצמי", בין אם של הכלל או הפרט. נושא מחקרו שאב והושפע ממחקרים של חוקרים כגון ג'ק גודי (Jack Goody), ולטר אונג (Walter Ong), ובנדיקט אנדרסון (Benedict Anderson), אשר עוסקים בשאלות של אוריינות (literacy), קריאה, והשפעת המילה הכתובה על עיצוב הזהות.
מאמריו האחרונים של כהן עוסקים בכרונולוגיה של סוף תקופת הברונזה המאוחרת (יחד עם פרופסור איתמר זינגר), בפולחן העממי של העיר אימר. כמו כן הוא תרגם טקסטים היסטוריים עבור ספר מקורות של הוצאת בלאקוול.
ספרו ”סופרים ומלומדים בעיר אימר בתקופת הברונזה המאוחרת", ראה אור בסדרה Harvard Semitic Series בהוצאת אוניברסיטת הרווארד בשנת 2009. כרך בעריכתו ובעריכת לורנצו ד'אלפונסו ודיטריך סורנהאגן מאוניברסיטת קונסטנץ שבגרמניה בשם: "אימר בין המעצמות", שהם דברי הכינוס שנתקיים בקונסטנץ באפריל 2006 יצא לאור ב-2008.
מחקריו > Taboos and Prohibitions in Hittite Society, A Study of the Hittite Expression natta ara

עבודת המאסטר פרי עטו התפרסמה כספר בהוצאת הספרים קרל וינטר של אוניברסיטת היידלברג בשנת 2002. בספר חקר כהן את הביטוי natta ara (נטה ארה) בקרב החיתים אשר ישבו באנטוליה (טורקיה הקדומה) בין 2000 ל-1200 לפני הספירה. הוא הדגים כיצד למעשה הביטוי natta ara משמש לאסור התנהגויות חברתיות שונות כגון: גילוי עריות, רצח, התנהגות פולחנית ודתית ועיוות הדין. כהן הראה כיצד איסורים חברתיים, דתיים, ומיניים מעצבים זהות על ידי יצירת שיח של אחרות (Alterity). להבדיל מן השיח של אחרות הנפוץ בימינו אשר נסמך על הבדלים דתיים, אתנים או לאומיים, הרי שבקרב החיתים התנהגות חברתית פסולה, דהיינו שהיא natta ara, אסורה או דבר תועבה, היא שהכתיבה את מידת השתייכות הפרט לחברה, מבלי קשר למוצאו האתני, שפתו, או דתו.
ביבליוגרפיה > ספרים

2002, Taboos and Prohibitions in Hittite Society, A Study of the Hittite Expression natta ara. (Texte der Hethiter, Heft 24). Heidelberg: Carl Winter – Universitätsverlag..
2008, (co-editors Lorenzo d'Alfonso and Dietrich Surenhagen). Emar among the Late Bronze age Empires: Chronology, Environment, Society: Proceedings of the Konstanz-Emar Conference, 25-6 April 2006, Munster : Ugarit-Verlag.
2009, The Scribes and Scholars of Emar and North Syria during the Late Bronze Age. Harvard Semitic Series, Eisenbrauns, Winona Lake, Indiana.
2010, Y. Cohen, A. Gilan and J. Miller (eds.) Pax Hethitica: Studies on the Hittites and their Neighbours in Honour of Itamar Singer. Studien zu den Bogazkoy-Texten Band 52. Weisbaden: Harrassowitz.
2013, Wisdom from the Late Bronze Age. (Writing from the Ancient World 29). Atlanta: SBL
ביבליוגרפיה > מאמרים

2004, 'Kidin-Gula—The Foreign Teacher at the Emar Scribal School.' Revue d'Assyriologie 97, pp. 81-100.
2006, 'Near Eastern Treaties' and 'Legal Documents from the City of Emar'. In: Textual Sources for the Study of the Ancient Near East, Edited by M. Chavalas. Oxford: Blackwell Publishers, pp. 174-175, 237-239, 242-246.
2006, (co-author, Itamar Singer), 'A Late Synchronism between Ugarit and Emar'. In: Essays on Ancient Israel in its Near Eastern Context: A Tribute of Nadav Na'aman, Edited by Y. Amit, E. Ben Zvi, I. Finkelstein, and O. Lipschits. Winona Lake, Indiana : Eisenbrauns, pp. 123-139.
2007, 'Public Religious Sentiment and Personal Piety in the Ancient Near Eastern City of Emar during the Late Bronze Age', Religion Compass 1 (3), pp. 329–340.
2007, 'Akkadian Omens from Hattua and Emar: The shumma immeru and shumma alu omens. Zeitschrift für Assyriologie 97, pp. 1-19.
2007, Review of Wayne Horowitz and Takayoshi Oshima, 'Cuneiform in Canaan: Cuneiform Sources from the Land of Israel in Ancient Times,' Israel Exploration Society, 2006. Bulletin of the American Schools of Oriental Research.
הערות שוליים

↑  ארה – נגזר מתוך השורש הפרוטו-הודי-אירופאי *אר שמשמעותו תקין, מקובל. מקבילות בשפות הודו-אירופאיות אחרות הן אריה arya "משלנו" (Vedic), ומכאן "ארי" (Aryan) ושמה של אירן (Iran). בקרב החברות הקדומות אין המונח זהה במשמעותו לזה שקיבל בעקבות תורת הגזע של המאות ה-19 וראשית ה-20, ואין בו לרמוז על עליונות גזעית או תרבותית, אלא על השתייכות קבוצתית והתנהגות נאותה בקבוצה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259853905171  BnF: cb16116851x (data)  CiNii: DA16879028  GND: 138333041  ISNI: 0000 0001 1488 0369  LCCN: n2004024211  NTA: 240086651  RERO: 02-A016557624  SUDOC: 068956088  VIAF: 13218305   WorldCat (עם VIAF): 13218305
יחסי סינגפור – ערב הסעודית

| יחסי סינגפור – ערב הסעודית |
| --- | --- |
סינגפור: ערב הסעודית


סינגפור: ערב הסעודית
שטח (בקילומטר רבוע)
719.20: 2,149,690
אוכלוסייה
5,842,033: 34,113,889
תמ"ג (במיליוני דולרים)
501,428: 1,067,583
תמ"ג לנפש (בדולרים)
85,831: 31,295
משטר
רפובליקה: תאוקרטיה אסלאמית

שגרירות ערב הסעודית בסינגפור
יחסי סינגפור–ערב הסעודית הם היחסים הדו-צדדיים בין ממלכת ערב הסעודית לסינגפור, אשר כוננו בנובמבר 1977.
יחסים כלכליים

הסחר הדו-צדדי בין סינגפור וערב הסעודית נקבע לשוויו של 23 מיליארד דולר ב-2013 חלק ניכר מכך נבע מנפט, שהוא היבוא העיקרי לסינגפור. חברות סעודיות שאינן תעשיות נפט מייצאות את מוצריהן הכוללים נפט גולמי, פטרוכימיקלים ופלסטיק, אלומיניום, מינרלים, מכשירי חשמל וחומרי בנייה. כמו כן, חברות סעודיות מסוימות מבססות את פעילותן בסינגפור, ומחפשות בעיקר לנצל את העמדה האסטרטגית של המדינה שהיא לב השוק של אסיה-פסיפיק.
נציגויות דיפלומטיות

סינגפור מחזיקה בערב הסעודית שגרירות בריאד וקונסוליה כללית בג'דה.
ערב הסעודית מחזיקה שגרירות בסינגפור.
יוז'ף קנופ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1825 פשט, ממלכת הונגריה 
 פטירה:  13 ביולי 1899 (בגיל 74 בערך) בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 צאצאים:  אימרה קנופ 
 
יוז'ף קנופ (בהונגרית: Knopp József;‏ פשט, 1825 – בודפשט, טרזווארוש, 12 ביולי 1899) היה צייר יהודי-הונגרי מוכר בהונגריה ומחוצה לה, אביו של הצייר אימרה קנופ. לפחות אחד מציוריו מוצג בגלריה הלאומית של הונגריה.
קורות חייו

יוז'ף קנופ נולד במשפחה יהודית כבנו של אברהם קנופ. הוא נכנס לאקדמיה לאמניות יפות של וינה בגיל צעיר, ומשנת 1847 למד באקדמיה לאמנות יפה במינכן. אירועי 1848 (מהפכת 1848 בהונגריה) הביאו אותו הביתה, שם צייר תמונות על דגלי הצבא. הוא צייר דיוקנאות גם של כמה מחברי המשרד של מנהיג המהפיכה לאיוש קושוט. לאחר הכנעת המהפכה צייר פורטרטים וטבע דומם. ידוע לנו גם על שלושה דיוקנאות עצמיים שלו. הוא הוצג שוב ושוב בתערוכות של המרחצאות דיאנה של האגודה לאמנות של פשט (ראש-Szőlők, Tanulmányfej-ענבים). יצירותיו הוצגו גם בווינה (דיוקן עצמי, נזיר מתפלל). מאוחר יותר עסק בציור עבור חברות. מותו נגרם מהתקף לב. אשתו הייתה דורותיה וייגל.