stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גרג וייז
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1992 |  | A Masculine Ending | ג'יימי ביירד | סרט טלוויזיה |
| 1992 |  | Covington Cross |  | סדרת טלוויזיה - פרק פיילוט |
| 1993 |  | The Riff Raff Element | אליסטר | סדרת טלוויזיה |
| 1994 | טגארט | Taggart | גרג מרטין | סדרת טלוויזיה (בפרק "Hellfire") |
| 1995 |  | Feast of July | ארץ' וילסון |  |
| 1995 | מעמד וממון | The Buccaneers | גאי ת'ווייט | מיני סדרה |
| 1996 | אגדות מעולם המסתורין | Tales from the Crypt |  | סדרת טלוויזיה (בפרק "Fatal Caper") |
| 1997 |  | The Place of the Dead | רב"ט יו בריטן |  |
| 1997 | בית חולים | Hospital | ד"ר ג'ים נייטינגייל | סרט טלוויזיה |
| 1997 |  | House of Frankenstein | קריספיאן גריימס | מיני-סדרה |
| 1998 | מבעד למראה ומה אליס מצאה שם | Alice Through the Looking Glass | הפרש האדום |  |
| 1999 |  | Wonderful You | מרשל | מיני סדרה |
| 2000 | מאדאם בוברי | Madame Bovary | רודולף |  |
| 2002 | סירנות | Sirens | אוליבר רייס | סרט טלוויזיה |
| 2003 | הורנבלואר - ימאי וג'נטלמן | Hornblower | מייג'ור קוטארד | סדרת טלוויזיה (בפרק "Loyalty") |
| 2005 | העולם על פי בקס | According to Bex | צ'ארלס מאת'רס |  |
| 2006 |  | Number 13 |  | סיפורי רוחות לחג המולד |
| 2006 | משפט ועונש | Trial & Retribution | ג'ון הרוגייט | סדרת טלוויזיה (בפרק "Sins of the Father") |
| 2006 |  | Elizabeth David: A Life in Recipes | פיטר היגינס | סרט טלוויזיה |
| 2007 | מיס מארפל | Agatha Christie's Marple |  | סדרת טלוויזיה (בפרק "Towards Zero") |
| 2008 |  | Place of Execution |  | סרט טלוויזיה |
| 2009 | קרנפורד | Cranford | סר צ'ארלס מאולוור |  |
| 2010 |  | The Song of Lunch |  | סרט טלוויזיה |
| 2011 | חוק וסדר: בריטניה | Law & Order: UK |  | סדרת טלוויזיה (בפרק "Crush") |
| 2011 |  | Honeymoon for One |  | סרט טלוויזיה |
| 2015 | המנודים | The Outcast | גילברט אולדרידג' | מיני סדרה |
| 2016–2017 | הכתר | The Crown | לורד לואי מאונטבאטן | סדרת טלוויזיה; 9 פרקים |
| 2017 | מדוס | Modus | וורן שיפפורד | סדרת טלוויזיה |
| 2018–2019 | מלאך מוזר | Strange Angel | אלפרד מילר | סדרת טלוויזיה; 17 פרקים |
הערות שוליים

↑  "BBC Two - The Song of Lunch". Bbc.co.uk. 2010-10-15. נבדק ב-2012-10-23.
1 2  "BBC One: The Outcast: Episode 1 credits". BBC. נבדק ב-20 ביולי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Alison Boshoff (7 במרץ 2008). "The young refugee who was brought into their family by a famous actress". Daily Mail. London. נבדק ב-11 ביולי 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810638852605606  BNE: XX1606005  BnF: cb16577717n (data)  GND: 129580864  ISNI: 0000 0001 0965 0542  LCCN: no00036703  MusicBrainz: fa09e515-275e-468b-90db-f044d1cd35f7  NKC: pna2009482643  SUDOC: 260281093  VIAF: 38002167   WorldCat (עם VIAF): 38002167
דריק אדקינס

דריק אר. אדקינס (באנגלית: Derrick R. Adkins; נולד ב-2 ביולי 1970) הוא אתלט אמריקאי בעבר, אלוף אולימפי ואלוף עולם בריצת 400 מטר משוכות.
ביוגרפיה

אדקינס נולד בברוקלין, ניו יורק.
באוניברסיאדה שנערכה בשפילד, אנגליה ביולי 1991 זכה אדקינס במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטוקיו, יפן בסוף אוגוסט אותה שנה סיים אדקינס בריצת 400 מטר משוכות במקום שישי בתוצאה של 49.28 שניות, המנצח היה סמואל מטטה מזמביה (47.64 שניות).
באוניברסיאדה שנערכה בבאפלו, ארצות הברית ביולי 1993 זכה אדקינס במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 49.35 שניות.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בשטוטגרט, גרמניה בסוף חודש אוגוסט אותה שנה סיים אדקינס בריצת 400 מטר משוכות במקום שביעי בתוצאה של 49.07 שניות, המנצח היה חברו לנבחרת קווין יאנג (47.18 שניות).
באליפות ארצות הברית באתלטיקה שנערכה בשנת 1994 זכה אדקינס לראשונה במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות.
ביוגרפיה > אלוף עולם

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בגטבורג, שוודיה בשנת 1995, זכה אדקינס במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 47.98 שניות, לפני מטטה (48.03 שניות) וסטפן דיאגנה מצרפת (48.14 שניות).
ביוגרפיה > אלוף אולימפי

לפני אולימפיאדת אטלנטה (1996), הפסיד אדקינס ליריבו הגדול, מטטה, ב-4 מתוך 5 התחרויות שביניהם, אך במשחקים עצמם הוא זכה במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 47.54 שניות, לפני מטטה (47.78 שניות) ולפני חברו לנבחרת קלווין דייוויס (47.96 שניות).
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באתונה, יוון בשנת 1997 סיים אדקינס במקום 14 בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 48.95 שניות, המנצח היה דיאגנה (47.70 שניות).
דניאל טאמט

| --- | --- |

 לידה:  31 בינואר 1979 (בן 45) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Daniel Paul Corney 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הפתוחה במילטון קיינס 
 שפות היצירה:  אספרנטו, ליטאית, ספרדית, רומנית, איסלנדית, גרמנית, פינית, צרפתית, אנגלית, ולשית 
 יצירות בולטות:  Born on a Blue Day, Embracing the Wide Sky, Every Word is a Bird We Teach to Sing 
 danieltammet.net
 
דניאל פול טאמט (באנגלית: Daniel Paul Tammet; נולד ב-31 בינואר 1979 בשם דניאל פול קורניי) הוא בריטי, בעל תסמונת סוואנט ותסמונת אספרגר, המצטיין בחישוב מתמטי, בזיכרון סדרתי ובלמידת שפות.
בניגוד לבעלי תסמונת סוואנט אחרים, נראה כי טאמט התגבר על לקויות רבות בכישוריו החברתיים, אם כי קבוצות אנשים גדולות גורמות לו לעצבנות. הוא מסוגל לתאר את חוויותיו ואת חישוביו המתמטיים באופן צורני, ויזואלי ורגשי, במקום בשיטות מסורתיות. חוויית המספרים כצבעים או כתחושות היא סוג מוכר של סינסתזיה, אבל טאמט טוען שלכל מספר עד 10,000 יש במוחו צבע ותחושה ייחודיים, והוא מסוגל לחוש אם מספר הוא ראשוני או פריק ולראות תוצאות חישובים בתור נופים במוחו. טאמט מחזיק בשיא האירופי של זיכרון ושחזור המספר פאי, שאותו שחזר במשך שעות אחדות עד הספרה ה-22,514 שלו.
"לרוב, גאונים אינם יכולים להגיד לנו איך הם עושים את מה שהם עושים, זה פשוט בא להם. דניאל יכול. הוא מתאר את מה שהוא רואה בראשו. בגלל זה הוא מרתק. הוא כמו אבן רוזטה".
טאמט מסוגל ללמוד שפות חדשות מהר מאוד. בעבור הסרט התיעודי עליו, הוצע לטאמט האתגר ללמוד איסלנדית בתוך שבוע ימים. לאחר שבוע, הוא דיבר איסלנדית מספיק טוב בשביל להתראיין בשידור חי בטלוויזיה, לספר על הכישורים שלו ולפטפט עם המנחים. טאמט הוא פוליגלוט הדובר 10 שפות: אנגלית, צרפתית, גרמנית, ספרדית, ליטאית, איסלנדית, פינית, אסטונית, ולשית ואספרנטו. הוא אוהב במיוחד אסטונית, כי היא מיוחדת ועשירה בתנועות. הוא החליף את שם משפחתו לטאמט, בהתבסס על המלה האסטונית טאם, שפירושה אלון. טאמט דובר שפה חדשה אשר המציא ושנקראת מנטי (Mänti). השפה קרובה ברוחה לשפה הפינית והאסטונית.
ב-2005 הוקרן סרט תיעודי בריטי על חייו, בשם "המוח הגדול". בסרט נראה טאמט משחזר מזכרונו את המספר פאי, ונפגש עם קים פיק, עליו התבסס הסרט "איש הגשם". באחד הקטעים בסרט, פיק מחבק את טאמט ואומר לו: "יום אחד תהיה גדול כמוני".
ספרו האוטוביוגרפי, "נולדתי ביום כחול", יצא לאור בשנת 2006.
בשנת 2000 החל טאמט להתגורר בקנט יחד עם מהנדס התוכנה ניל מיטשל, שעימו הקים את חברת לימודי השפות האינטרנטית Optimnem. כיום הוא מתגורר באביניון שבדרום צרפת עם בן זוגו הצלם הצרפתי ג'רום טאבט.
הערות שוליים

↑  אתר יוטיוב על דניאל טאמט ובו 10 סרטים
↑  איתי להט, ראש אחר, באתר כלכליסט, 28 ביולי 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007451093905171  PLWABN: 9810552008505606  BIBSYS: 8077108  BNE: XX4666729  BnF: cb15561149t (data)  CANTIC: a10481412  CiNii: DA15940586  GND: 133221873  ICCU: UBOV224785  ISNI: 0000 0001 1446 324X  LCCN: n2006054028  NDL: 01093575  NKC: jo2012706650  NLG: 321275  NLK: KAC200710406  NSK: 000509587  NTA: 304552054  RERO: 02-A013459428  SUDOC: 117452165  VIAF: 64321270   WorldCat (עם VIAF): 64321270
ד'תתפ"א

ד'תתפ"א (4881)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-26 באוגוסט 1120 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 14 בספטמבר 1121. שנה מסוג השג, היא מעוברת, ואורכה 385 ימים. זו שנה שנייה לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג השג, ובה 385 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
י"ג באדר ב' חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר ב'.
היסטוריה של עם ישראל
גל הדף

אוויר הנרתע מקנה התותח מתפשט לצדדים תוך איבוד אנרגיה. בתמונה: אוניית המערכה מסדרת איווה יורה מטח מכל התותחים במהלך אימון בשנת 1984. ניתן לראות את הגלים שנוצרים כתוצאה מהירי.
במכניקת הזורמים, גל הדף הוא גל לחץ בזורם (בדרך כלל, נוזל או גז) הנוצר כתוצאה מפליטת אנרגיה רבה מנפח מרוכז וקטן יחסית. הגל מאופיין במידה רבה כרתע, ולכן מחושב בקירוב כמו גל הלם של החומר הנתון.
היסטוריה

במהלך מלחמת העולם השנייה, הגו הפיזיקאים ג'ון פון נוימן וג'פרי אינגראם טיילור פתרון מתמטי להתפשטות הדף פיצוץ, שזכה לשם "פתרון הזהות". לאחר המלחמה, פרסמו שלושה מדענים פתרון דומה, באופן בלתי תלוי: לאוניד י. סדוב (אנ'), ריצ'רד לאטר (אנ') וג'ים לוקווד-טיילור.
יישומים > פצצות

כחלק ממחקר שהתנהל בפרויקט פצצת האטום הבריטי (MAUD Committee), הצליח טיילור להעריך בקירוב טוב את כמות האנרגיה שעשויה להשתחרר לאוויר מפיצוץ אטומי. הוא הניח כי עבור נקודה נתונה של מקור אנרגיה, ההתפלגות המרחבית של משתני הזרימה יהיו זהים זה לזה בכל רגע נתון בכל פרק זמן במהלך הפיצוץ, ונבדלים רק בקנה מידה. ומכאן ניתן השם "פתרון הזהות". השערה זו אפשרה לקשור בין נגזרות לפי הזמן של משתני הזרימה לנגזרות לפי המקום שלהן, ובכך אפשרה מעבר ממשוואה דיפרנציאלית חלקית שהייתה נהוגה עד אז, למשוואה דיפרנציאלית רגילה במשתנה  {\frac {r^{5}\rho _{o}}{t^{2}E}}, כאשר 
 •  r - רדיוס הפיצוץ  •   \rho _{o} - מקדם צפיפות האוויר  •  t - משך הזמן  •   E - סך האנרגיה הנפלטת בפיצוץ. 

הצגה זו איפשרה לטיילור להעריך את סדר גודל ניסוי האטום שנערך בניו מקסיקו ב-1945, תוך הסתמכות על התמונות משערי העיתונים ומגזינים. גודל השדה הוגדר באמצעות המשוואה:  E=\left({\frac {\rho _{o}}{t^{2}}}\right)\left({\frac {r}{C}}\right)^{5},
כאשר  C הוא קבוע חסר ממדים המורכב מהיחס בין טמפ' האוויר בלחץ קבוע לבין טמפ' האוויר בנפח קבוע.
ב-1950, טיילור פרסם שני מאמרים בהם תיאר אומדן לאנרגיה שנפלטה בניסוי האטומי ובכך עורר הדים בקרב הקהילה המדעית.
יישומים > הפתרון בקווים כלליים

בעוד הצורה הכללית של הפתרון נתונה, נותר לחשב את ערך הקבוע חסר הממדים C, וזוהי המשימה הקשה ביותר. מתחילים את החישוב תוך כתיבת משוואות רנקין-הוגוניו על שפת הכדור, מהן ניתן לחלץ תנאי שפה על שפת הכדור. משוואות רנקין הוגוניו מאפשרות להסיק שצפיפות האוויר בחזית גל ההלם היא 6 פעמים צפיפות האוויר באטמוספירה ומהירות התקדמות החזית היא  {\sqrt {\frac {6p_{2}}{5\rho _{1}}}}. הפונקציות הנעלמות כעת הן פרופיל המהירות (מהירות זרימת האוויר) לפי הרדיוס ופרופיל הלחץ לפי הרדיוס. למעשה, פרופיל הצפיפות בתוך הכדור תלוי בפרופיל הלחץ שכן מותר להניח שבתוך מעטפת הפיצוץ, בניגוד לעל שפת הפיצוץ, דחיסת האוויר היא אדיאבטית, וכך ניתן לקשור בין הצפיפות ללחץ האוויר בתוך הכדור. בהינתן שתי הפונקציות שהוזכרו קודם ניתן לקבוע את ערך הקבוע C באמצעות נרמול, שכן האנרגיה הכוללת של האוויר בתוך הכדור (תרמית + קינטית) שווה E, או מתמטית:  \int _{0}^{R}4\pi r^{2}(\epsilon (r)+{\frac {1}{2}}\rho V(r)^{2})dr=E, כאשר  \epsilon (r)={\frac {P(r)}{\gamma -1}}. משוואות אוילר מאפשרות לדמות את ההתפתחות בזמן של שדה הזרימה, ולבצע מעיין סימולציה נומרית של האבולוציה של משתני הזרימה בתוך גל ההדף הכדורי. כיוון שמשוואות אוילר מתארות את ההתפתחות בזמן של הזרימה (כל משוואה מכילה נגזרת זמנית אחת), ואינן מניבות מידע על המצב הזמני של שדה זרימה, נחוצה משוואה נוספת כדי "לסגור מעגל". משוואה זו מסופקת על ידי הנחת הזהות - ההנחה שההתפלגות המרחבית של משתני הזרימה זהה בכל זמן ונבדלת רק בקנה מידה. הנחה זו מאפשרת לגזור זהות הקושרת נגזרות זמניות של משתני הזרימה עם נגזרות מרחביות שלהם, ובכך משלימה את משוואות אוילר. מכלול הקשרים המתמטיים מוביל למערכת של משוואות דיפרנציאליות מצומדות.
לאחר שהשיג תיאור מתמטי מלא של הבעיה, טיילור פתר את המשוואות הדיפרנציאליות באמצעים נומריים. התוצאה לקבוע חסר הממדים C הייתה 1.033.
יישומים > אסטרונומיה

הצעת "סדוב-טיילור" למודלים של פיצוץ אומצה עד מהרה בענף האסטרופיזיקה לשם חישובים כמותיים של תוצרי סופרנובות, שזהים במידה רבה לפיצוצי האטום. הנוסחה, שידועה גם כמופע של גל הדף, היא תיאור של תהליך אדיאבטי במחזורי חייו
של פיצוץ סופרנובה. אמנם טמפרטורת מעטפת הפיצוץ קטנה עם הזמן, אבל האנרגיה הפנימית נשארת תמיד 72% מהאנרגיה הראשונית (E0). אסטרופיזיקאים רבים מצאו נוסחה זו מועילה לחישוב התנהגויות של שיירי סופרנובות.
הרדיוס R של גל ההדף נתון לפי  R=14\left({\frac {E_{0}}{n}}\right)^{1/5}t^{2/5}pc, כאשר:
E0 - האנרגיה ההתחלתית
t - גיל הסופרנובה
n - צפיפות התווך בו הפיצוץ מתרחש
טמפרטורת מעטפת הפיצוץ, נתונה אפוא לפי:
T = 1.0×1010(E0/n) R−3 K
ראו גם

התאוריה הקינטית של הגזים
הערות שוליים

↑  Neumann, John von, "The point source solution," John von Neumann. Collected Works, edited by A. J. Taub, Vol. 6 [Elmsford, N.Y.: Permagon Press, 1963], pages 219 - 237.
↑  Taylor, Sir Geoffrey Ingram, "The formation of a blast wave by a very intense explosion. I. Theoretical discussion," Proceedings of the Royal Society of London.  Series A, Mathematical and Physical Sciences, Vol. 201, No. 1065, pages 159 - 174 (22 March 1950).
↑  Sedov, L. I., "Propagation of strong shock waves,"  Journal of Applied Mathematics and Mechanics, Vol. 10, pages 241 - 250 (1946).
↑  Latter, R., "Similarity solution for a spherical shock wave," Journal of Applied Physics, Vol. 26, pages 954 - 960 (1955).
↑  Batchelor, George, The Life and Legacy of G. I. Taylor, [Cambridge, England:  Cambridge University Press, 1996], pages 202 - 207.
↑  Lockwood-Taylor, J., "An exact solution of the spherical blast wave problem," Philosophical Magazine, Vol. 46, pages 317 - 320 (1955).
↑  Discussion of similarity solutions, including G. I. Taylor's
↑  Derivation of G. I. Taylor's similarity solution:
http://www.atmosp.physics.utoronto.ca/people/codoban/PHY138/Mechanics/dimensional.pdf
↑  Discussion of G. I. Taylor's research, including his similarity solution:
http://www.deas.harvard.edu/brenner/taylor/physic_today/taylor.htm
↑  Taylor, Sir Geoffrey Ingram, "The formation of a blast wave by a very intense explosion. II. The atomic explosion of 1945," Proceedings of the Royal Society of London.  Series A, Mathematical and Physical Sciences, Vol. 201, No. 1065, pages 175 - 186 (22 March 1950).
↑  Exploring the X-ray Universe, Philip A. Charles, Frederick D. Seward
ניסוי של הצבא האמריקני בהוואי בפיצוץ 500 טון TNT. ממוקד הפיצוץ נשלחים גלים על פני הקרקע והמים (גלים סייסמיים), והענן הלבן באוויר הוא גל הדף.
דן זכריה

דן זכריה (קורנליוס נובק)
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
קורנליוס (נלו) נוֹבַק (ברומנית: Cornelius Novak;‏ 24 בפברואר 1928 – 6 בדצמבר 1978), שנודע בשם העט דן זכריה, היה עיתונאי, עורך, סופר, מחזאי ופעיל תרבות רומני-ישראלי.
קורות חיים

קורנליוס (קורנליו, נלו) נובק נולד ב-1928 בבוקרשט בירת רומניה, בנם של יוהאנה לבית גרֶטֶר וד"ר סינַי נובק, רופא ידוע בבוקרשט, מבכירי הבונים החופשיים בעיר.
בשנים 1945–1949 למד כלכלה באקדמיה ללימודים גבוהים במסחר ותעשייה בבוקרשט (אנ') ומשפטים באוניברסיטת בוקרשט. בעת לימודיו כיהן כמזכיר אגודת הסטודנטים היהודים בעיר.
בשנת 1949 התגייס לצבא רומניה ושירת בו כעיתונאי ומתרגם עד 1951. בשנים 1950–1951 למד עיתונאות באקדמיה הצבאית של רומניה (אנ'). בשנות ה-50 לחם למען האידיאליים הסוציאליסטיים עד שהגיע לכדי עימות עם המפלגה הקומוניסטית הרומנית, והוגלה למחנה כפייה למשך שנתיים.
ב-21 במרץ 1953 נישא לאווה רוֹזנֶר (חוה נובק), עיתונאית, סופרת, מחזאית, עורכת ומבקרת תיאטרון.
עסק בכתיבה עיתונאית, התמסר ליצירה ספרותית ומחזאות וזכה לפרסום יצירותיו ולהערכה.
היה חבר אגודת הסופרים של רומניה.
בשנת 1959 עלה לישראל עם אשתו. השניים השתקעו בתל אביב, ברחוב חיים סוטין 10.
בשנים 1963–1964 כיהן כמנהל מרכז הדוקומנטציה בע"מ בתל אביב.
משנת 1970 ועד 1978 עבד במכון הישראלי לנפט ואנרגיה בדוקומנטציה וביבליוגרפיה.
בארץ פרסם סיפורים, מחזות, קטעי רומן ורשימות בעיתונות העברית והלועזית. כתב ביומון הרומני הישראלי "ויאצה נואסטרה" (Viaţa Noastră - חיינו) ובשבועון הרומני הישראלי "אדוורול" (Adeverul - האמת), במוספים הספרותיים בעיתונים ובכתבי העת העבריים "דבר", "דבר הפועלת", "משא", "היום", "מן היסוד", וכן כתב ל-"Burda-Verlag" ול-"Stern". ב"דבר לילדים" פרסם סדרת סיפורים מהמיתולוגיה. תסכיתים מפרי עטו שודרו ב"קול ישראל".
ערך את כתב העת לכלכלת בית "למענך גברתי", שהופיע בשנת תשכ"ח (1967-68).
כאביו, היה פעיל בלשכת הבונים החופשיים בישראל. ב-1969 ייסד וערך את ביטאון המסדר, הירחון "השחר".
לחם לקידומם של הסופרים העולים הכותבים בשפות לועזיות.
כיהן כמזכיר הוועדה לטיפול בסופרים עולים שליד אגודת הסופרים העבריים בישראל, ולקח חלק מרכזי בהוצאת אנתולוגיה מיצירותיהם של 41 סופרים ומשוררים מאלה, שתורגמו לעברית, בשם "בגבולם", שראתה אור בשנת תשל"א-1970 בהוצאת "עקד" בשיתוף עם משרד הקליטה והוועדה שבראשותו.

כן היה מזכיר מועדון התרבות ע"ש אליעזר שטיינברג בתל אביב, וחבר איגוד העיתונאים הבינלאומי (אנ').
ברומניה פרסם (ברומנית) את "האיכרים הטרנסילבניים" (1955), והיה ממחברי קובץ מחזות קצרים (1957).
עם אשתו כתב את המחזמר "חי, חי וקיים, או: סיוט ליל חמסין", שתורגם לעברית על ידי אוריאל אופק (1965).
ב-1967 פרסם בעברית קובץ שערכו אשתו ודקלה גולומב, ובו שני מחזות מיזוגיניים פרי עטו: "מה אתה יודע על ניוחין?" (על בסיס צ'כוב) ו"מוח הזהב" (על בסיס אלפונס דודה), שבשניהם גבר הנתון בין שתי נשים.
מחזהו הקצר "מוח הזהב" הועלה ב-1969–1970 (בהופעת הביכורים של דן זכריה על במה בישראל) בקריאה אמנותית עם רמזי משחק בבימוי משה יסעור ובהשתתפות השחקנים יהודה גבאי, אביבה אורגד ורודיקה קרמניצר, במסגרת ערבים שהוקדשו ליצירות סופרים עולים בבית ציוני אמריקה ובמועדון "מילוא" בתל אביב וכן בכמה מקומות פרטיים.
במוספים הספרותיים פרסם קטעים מהרומן "דמדומים", שעלילתו מתרחשת ברומניה של שנות ה-40 וה-50, על רקע התסיסה החברתית והפוליטית במדינה.
דן זכריה (קורנליוס נובק) נפטר בתל אביב בראשית חודש דצמבר 1978, בגיל 50.
נקבר בבית העלמין הדרום.
הותיר את אשתו, חוה נובק.
פרסומיו

חוה נובק ודן זכריה, חי, חי וקיים, או סיוט ליל חמסין: מחזמר בשלוש מערכות; תרגם לעברית: אוריאל אופק, [ח"מ]: [חמו"ל], 1965.
דן זכריה, שני מחזות מיסוגיניים: מה אתה יודע על ניוחין?; ו... מֹח הזהב; הביאו לדפוס: חוה נובק ודקלה גולומב, תל אביב: ספרית "אדם וחוה" (דפוס דבר), 1967.
לקריאה נוספת

'Novak, Cornelius,' in: Who's Who in World Jewry, 1972, p. 660.
הערות שוליים

↑  בגבולם, דבר, טור 2, 8 בינואר 1971.
1 2  ראו סקירה קצרה: בן-ארי., שני מחזות מיסוגניים, דבר, 2 באוגוסט 1968; וכן: ליליה פתר, סופרים ישראליים הכותבים לועזית, דבר, טור 2, 24 במרץ 1970.
↑  בציבור: תל-אביב, דבר, טור 1, 29 בדצמבר 1969; אנדה עמיר, קליטה תרבותית, דבר, טור 3, 5 בינואר 1970; מבט על העונה השוטפת, דבר, טור 1, 6 בינואר 1970; בציבור: תל-אביב: מועדון "מלוא", דבר, טור 1, 27 בפברואר 1970; ליליה פתר, סופרים ישראליים הכותבים לועזית, דבר, טור 2, 24 במרץ 1970; שרגא הר-גיל, יהודה גבאי: מוזיאון לתיאטרון, מעריב, 29 במרץ 1970.
↑  דן זכריה באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
↑  חוה נובק, בתוך: שמעון לב-ארי, "מדריך 100 שנה לתיאטרון העברי", באתר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008554145105171  LCCN: no2002094091  VIAF: 4376159613656841030009   WorldCat (עם VIAF): 4376159613656841030009
דניאל בן סימון

דניאל בן סימון (נולד ב-29 באפריל 1954) הוא פוליטיקאי, עיתונאי, סופר, פובליציסט, שדרן רדיו וטלוויזיה ישראלי. שימש כחבר הכנסת מטעם מפלגת העבודה בכנסת ה-18.
ביוגרפיה

בן סימון נולד בעיר מקנס שבמרוקו. בשנת 1967 עברה משפחתו לעיר קזבלנקה והוא נשלח ללמוד בפנימייה שהייתה שלוחה של בית הספר הצרפתי "אקול נורמל סופרייר". בקיץ 1969 עלה לבדו לישראל ונקלט בכפר הנוער הדתי. על קשיי הקליטה בהם נתקל הוא מרבה לספר.
את שירותו הצבאי עשה בחטיבת גולני בשנים 1972–1976. עם שחרורו מהצבא, החל ללמוד באוניברסיטת חיפה בחוג למדע המדינה וסוציולוגיה. במהלך לימודיו החל לראשונה לעסוק בפעילות ציבורית כשנבחר לשמש יושב ראש אגודת הסטודנטים. בתקופה זו אף שימש עוזר ההוראה של פרופסור סמי סמוחה.
בראשית שנות השמונים היה חבר בתנועת צל"ש, שבראשה עמדה ויקי שירן.
ב-1981 נישא ומיד לאחר מכן עבר ללמוד לתואר שני בעיתונות באוניברסיטת בוסטון ונולדו לו ילדיו הראשונים. כעבור שלוש שנים חזר לישראל, הצטרף לעיתון "דבר" ועבד בו עד לסגירתו ב-1996. בן סימון שימש ב"דבר" ככתב מדיני ופרלמנטרי, והיה אף בעל טור.
הבחירות לכנסת הארבע עשרה ולראשות הממשלה היו, לדבריו, נקודת ציון עבורו. באותה עת כתב את ספרו הראשון "ארץ אחרת: ניצחון השוליים: איך קרס השמאל ועלה הימין". הספר מגולל סיפור מסע ברחבי ישראל שמנסה להסביר דרך סיפוריהם של אנשים עימם בן סימון נפגש ברחבי ישראל, את הנסיבות שהובילו לנפילתו של שמעון פרס והמערך במערכת הבחירות ולעלייתו של הליכוד בראשות בנימין נתניהו לשלטון. שלמה בן עמי התבטא בספר "מקום לכולם" כי זהו הספר הטוב ביותר שנכתב על הפוליטיקה הישראלית.
אחרי הבחירות וסגירת העיתון "דבר" החל לעבוד בעיתון "הארץ". בשנים אלה כתב שני ספרים נוספים: "קסם על שפתי מלך: ישראל ערב בחירות 99", שיצא לאור ב-1999 ובו נוקט בן סימון בדרך נרטיבית זהה לספרו "ארץ אחרת" בתארו את הגורמים שהביאו לנפילתו של בנימין נתניהו והליכוד מהשלטון ולעלייתו של אהוד ברק וישראל אחת, וכן את הספר "עסקה אפלה בדרום", שיצא לאור ב-2002, ובו מתוארת דרך התנהלות הממשלה הכושלת, לדבריו, שהתבטאה בהזנחת הנגב.
בטלוויזיה היה חבר צוות בתוכנית "הטור השבועי" בערוץ 33 והנחה את תוכניות הראיונות "היו ימים" בערוץ הכנסת. ב-2005, הגיש את סדרה התיעודית "עסקה אפלה בדרום", בערוץ 2 (טלעד). סדרה בת שלושה פרקים על מצוקותיהם של תושבי דרום הארץ.
ב-2007 יצא לאור ספרו "נשיכה צרפתית: סיפורה של חרדה יהודית". ספר זה עוסק בגל האנטישמיות הגואה בצרפת בפתח המאה ה-21 וברגשות החרדה שהדבר מעורר בקרבם של יהודי צרפת שראו עד עתה בארץ זו את מכורתם, ועתה הם חשים כי הקרקע נשמטת מתחת לרגליהם. הספר עובד בידי חגית רכבי ניקוליבסקי למחזה בשם "תאומי ראי" ועלה על במת התיאטרון הקאמרי בשנת 2012, בבימויה של רכבי ניקוליבסקי.
ב-11 ביוני 2008 הצטרף למפלגת העבודה ופרש מעיתון "הארץ". בפריימריז של המפלגה, אשר נערכו בדצמבר 2008, מוקם בן סימון במקום ה-11 ברשימת "העבודה" לכנסת ה-18 והיה למתמודד שאינו חבר-כנסת מכהן, אשר הוצב במקום הגבוה ביותר ברשימה. לאחר הבחירות מונה ליושב ראש סיעת העבודה בכנסת, תפקיד שממנו התפטר באוקטובר 2009 במהלך כהונתו יזם, יחד עם זבולון אורלב וזאב אלקין את חוק מרכז זלמן שזר לחקר תולדות העם היהודי.
ברשימת המפלגה בבחירות לכנסת התשע עשרה הוצב בן סימון במקום ה-21, אולם המפלגה זכתה ב-15 מנדטים.
עוד קודם להיותו חבר הכנסת, עסק בן סימון בקידום נושאים חברתיים-כלליים ובייצוג מיעוטים בתקשורת. בין היתר הוא כיהן כחבר הנהלה בארגון "אג'נדה".
באוקטובר 2014 החל בן סימון להנחות פעמיים בשבוע, יחד עם שרון כידון, תוכנית אירוח פוליטית בשם "כידון ובן סימון" בערוץ 2, במסגרת שידורי "רשת".
פרסים והוקרה

בן סימון הוא חתן הפרס ע"ש בוריס סמולר של ארגון "הג'וינט", חתן "פרס סוקולוב" לתקשורת לשנת 2004 וחתן "הפרס לעיתונות" של ארגון "בני ברית".
חיים אישיים

גר בתל אביב-יפו, גרוש ואב לחמישה. בת זוגו הנוכחית ואם בניהם הצעירים היא אשת הפרסום אוריאלה בן-צבי. אחיו הוא העיתונאי נפתלי בן סימון אשר שימש כתב בערוץ הראשון.
ספריו

(עורך) איסף - הקרן הבינלאומית לחינוך, איסף - הקרן הבינלאומית לחינוך, ירושלים, 1986.
(עורך) מתחים חברתיים בישראל לקראת שנות ה-90, מכון ון ליר, ירושלים, 1988.
ארץ אחרת: ניצחון השוליים: איך קרס השמאל ועלה הימין, א. ניר, תל אביב, 1997
קסם על שפתי מלך: ישראל ערב בחירות 99, הוצאת כרמל, ירושלים, 1999.
עסקה אפלה בדרום, כתר ספרים, ירושלים, 2002.
נשיכה צרפתית: סיפורה של חרדה יהודית, עם עובד, תל אביב, 2007.
המרוקאים, הוצאת כרמל, 2016.
ממאמריו

דניאל בן סימון, הטרגדיה של מירי רגב, באתר הארץ, 18 בפברואר 2016
דניאל בן סימון, חוק הלאום — שנאה עצמית של ליכודניקים מזרחים, באתר הארץ, 26 ביולי 2018
הערות שוליים

↑  דניאל בן-סימון - העבודה, באתר גלובס, 11 בפברואר 2009
↑  מקום לכולם: אלי בר נביא משוחח עם שלמה בן-עמי (תל אביב), הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1998
↑  לא ארץ גזרה, באתר הארץ, 9 באפריל 2002
↑  יוני רז פורטוגלי, ‏בשקט בשקט, באתר גלובס, 13 באוגוסט 2007
↑  בועז גריילסמר, למכרז על ערוץ הכנסת יש רייטינג, באתר הארץ, 24 בנובמבר 2005
↑  רותה קופפר, סדרה של דניאל בן סימון על עיירות הדרום, באתר הארץ, 1 במרץ 2005
↑  יהודה לנקרי, עוצמת המשבר, באתר הארץ, 13 במאי 2007
↑  טל פרי, ‏השחקן עמוס תמם יגלם את התפקיד הראשי במחזמר "קזבלן", באתר גלובס, 22 במאי 2012
↑  דניאל בן סימון, דניאל בן סימון מצטרף למפלגת העבודה, באתר הארץ, 12 ביוני 2008
↑  מזל מועלם, בחירות 2009, פריימריז בעבודה: אהוד ברק: נבחרת מנצחת לעבודה, באתר הארץ, 4 בדצמבר 2008
↑  מזל מועלם, ח"כ דניאל בן סימון: אני פורש מתפקידי כיו"ר סיעת העבודה אך לא מהחיים הפוליטיים, באתר הארץ, 19 באוקטובר 2009
↑  מורן אזולאי ואחיה ראב"ד, המפסידים: בן סימון גבולי, אופנהיימר ושליט בחוץ, באתר ynet, 30 בנובמבר 2012
1 2  עמרי מניב, אני בן סימון, ואהוד הקטן, רשת מקומוני "מעריב", 12 בדצמבר 2008
↑   רוגל אלפר, כידון ובן סימון לא מפריעים לגלנט לשקר, באתר הארץ, 22 בינואר 2015
↑  ענת באלינט, צחר רותם, חנוך מרמרי ודניאל בן סימון זכו בפרס סוקולוב, באתר הארץ, 23 במאי 2004
↑  ביקורת:  יאיר אסולין, מסעו של דניאל בן סימון אל הישראליות מתחיל מפרידה, באתר הארץ, 5 ביוני 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301430605171  GND: 1141305763  ISNI: 0000 0000 6656 3739  LCCN: n97068157  SUDOC: 103310061  VIAF: 7618576   WorldCat (עם VIAF): 7618576 
דניאל בן סימון, 2008
דובק

ערך זה עוסק במפעל ליצור טבק. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |


עובדות ב"דובק" מעשנות בהפסקת הצהרים, 1950
 נתונים כלליים
 מייסדים:  מרתין גהל
 תקופת הפעילות:  1935–הווה (כ־89 שנים) 
 מיקום המטה:  פתח תקווה 
  
 www.dubek.co.il
 
משרדי דובק בקריית אריה בפתח תקווה
דּוּבֶּק בע"מ הוא המפעל היחיד לייצור סיגריות הפועל כיום בישראל, והוא מייצר ומשווק גם טבק למקטרת, סיגרים, מציתים ונייר גלגול.