stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מוקש ימי
הנחת מוקשים

במהלך מלחמות העולם הונחו מוקשים על ידי צוללות ומטוסים; עם התקדמות מלחמת העולם השנייה עברה העדיפות במשימה זו למטוסים. כיום עוסקות במשימה זו בעיקר אוניות ייעודיות הנקראות מקשת. אוניות אלה יכולות לבצע את המשימה במהירות יחסית: הן יכולות לשאת אלפי מוקשים ולתמרן בדייקנות, תוך הנחת המוקשים במרווחים שנקבעו מראש. בדרך זו ניתן לדעת היכן הונחו המוקשים, כדי שניתן יהיה לפנות אותם בעתיד. התיעוד על הנחת המוקשים נשמר על היוקשת, אך העתק נשמר גם בבסיס החוף, למקרה שבו תוטבע היוקשת והרישומים יאבדו.
שיטות נוספות להנחת מוקשים:
על ידי אוניות סוחר שהוסבו למטרה זו; על אוניות אלו מותקנות מסילות מיוחדות שמהן מחליקים המוקשים למים.
על ידי מטוסים: המטוסים מצניחים את המוקשים למים.
צוללות יכולות לזרוע מוקשים. הן משגרות אותם למים דרך צינורות הטורפדו או מטילות אותם ממתלים מיוחדים על דפנותיהן.
אוניות מלחמה יכולות גם הן לזרוע מוקשים ממתלים מיוחדים המותקנים עליהן.
כחלק מפעילות סמויה, ניתן להסב אוניות אזרחיות תמימות לכאורה, כמו ספינות דיג, להנחת מוקשים.
ניתן להטיל מוקשים מן החוף, בעיקר מוקשים קטנים יותר למים רדודים.
על ידי צוללים, בעיקר מוקשי עלוקה.
מנגנון הפעלת המוקשים משתנה על פי דרך הנחתם; לעיתים יהיה במוקש מנגנון השהייה שיעכב את הפעלתו כדי לתת לכלי המניח את המוקש שהות לחמוק מן המקום. לאחר פרק זמן שנקבע מראש יידרך המוקש, ויהיה מוכן לפעולה.
הנחת מוקשים > אופני זריעה והנחה

ניתן להניח מוקשים בדרכים שונות, המשתנות על פי עומק המים, סוג המוקש, ומשתנים אחרים.
הנחת מוקשים > מוקשים בקרקעית הים

מוקשי קרקעית הם המוקשים הפשוטים ביותר. הם למעשה מטענים המונחים על קרקעית הים, ומופעלים על ידי סוג של מרעום. הם מונחים בדרך כלל בעומק של כ-60 מטרים או כ-200 מטרים, כאשר מטרתם לפגוע בצוללות, הנחות לעיתים על קרקעית הים כדי להקטין את חתימת הקול שלהן. שימוש נוסף למוקשים אלו הוא הנחתם בחופים שבהם עלולה להתבצע נחיתה של כוחות אויב, כדי למנוע מנחתות להגיע אל החוף. מוקשים אלו יכולים להיות מוקשי מגע או מוקשים המופעלים בעזרת חיישני לחץ. יתרונם של מוקשים אלו הוא במחירם הנמוך, ובכך שקשה יותר לשלות אותם מאשר מוקשים מעוגנים. יתרון נוסף הוא בגודלם; משקלם של מוקשים אלו הוא בין 150 ל-1,500 ק"ג, ומשקל חומר הנפץ בהם הוא בין 125 ל-1,400 ק"ג.
הנחת מוקשים > מוקשים מעוגנים

מוקשים מעוגנים הם עמוד השדרה של מערכי המיקוש בעולם. במוקשים אלו נעשה שימוש כאשר קרקעית הים עמוקה מכדי שניתן יהיה להניח לעשות שימוש במוקשי קרקעית. מוקשים אלו מעוגנים בכבל לעוגן בקרקעית הים, כדי שלא ייסחפו. המוקשים מעוגנים כך שהמוקש עצמו יימצא בעומק מסוים מתחת לפני הים; קביעת העומק חשובה כדי למנוע את גילוי המוקש, למשל כאשר המוקש מונח סמוך לחוף, ועלול להיחשף בשל משטר הגאות והשפל בעת ירידת גובה המים. מוקשי מגע מונחים כך שיהיו בעומק שיפעיל אותם רק כנגד אוניות שהשוקע שלהן גדול, כמו נושאות מטוסים, אוניות מערכה ואוניות סוחר גדולות, כמו מכליות וכדומה. בדרך זו נמנע "בזבוז" של המוקש על מטרות קטנות יותר. כבר במלחמת העולם השנייה היו מוקשי מגע מעוגנים במים שעומקם 300 מטרים. משקלם של מוקשים כאלו הוא כ-200 ק"ג, מתוכם כ-80 ק"ג של חומר נפץ.
הנחת מוקשים > מוקשי מגע נסחפים

מוקשי מגע נסחפים הם מוקשי מגע שאינם מעוגנים לקרקעית הים; מוקשים אלו נזרעים בים ונסחפים לפי משטר הגלים והרוח. במוקשים אלה נעשה שימוש מדי פעם במלחמות העולם, אך החשש מהם גדול מיעילותם. מוקשים ימיים נאסרו לשימוש לאחר מלחמת העולם הראשונה, אך נעשה בהם שימוש גם במלחמת העולם השנייה. באופן טבעי, קשה בהרבה לאתר אותם.
לעיתים הופכים מוקשים מעוגנים למוקשים נסחפים, כאשר הכבל שלהם מתנתק מעיגונו. מוקשים ימיים מודרניים מתוכננים להשמיד את עצמם במקרה כזה, אך לעיתים יוצא מנגנון ההשמדה העצמית מכלל פעולה לאחר כמה שנים בים.
מוקש עלוקה

מוקש עלוקה הוא מוקש המוצמד לאוניית אויב על ידי מגנטים, ומופעל על ידי מנגנון השהיה. דגמים מוקדמים של מוקש זה היו מצוידים ביתדות או חומרי דבק שונים כדי להצמיד את המטענים. מוקשי עלוקה כוללים בדרך כלל גם מלכוד שנועד להכשיל ניסיון לפרק אותם אם התגלו. סוגים מסוימים של מוקשי עלוקה כוללים מנגנון שנועד להפעיל אותם רק לאחר שהאונייה צברה מהירות מסוימת. בדרך זו סיבת הפיצוץ פחות ברורה, ולעיתים האונייה נמצאת במים עמוקים יותר, וקשה יותר לחלצה.
מוקשי עלוקה הם אמצעי לחימה המופעל בידי צוללים ואנשי קומנדו ימי, המגיעים למטרתם בצלילה. כדי להקל על משימתם, יש במוקשים אלו תאים חלולים שנועדו ליצור ציפה מסוימת, אם כי לא מלאה, כדי להקל על הצוללים.
נזק

עוצמת הנזק שגורם פיצוצו של מוקש ימי היא ערך הנוצר מצירוף העוצמה הראשונית של הפיצוץ והמרחק מן המטרה.
נזק ישיר נגרם בדרך כלל על ידי מוקשי מגע. המוקש יוצר חור בגוף כלי השיט, ומהפיצוץ נוצרים רסיסים הפוגעים באנשי הצוות. הפגיעה בספינה תביא בדרך כלל להצפת מדור אחד או שניים באונייה, הצפה שעלולה להטביע כלי שיט קטן או להוציא אוניות גדולות יותר מכלל פעולה. הנזק יכול להיגרם בכל נקודה בגוף האונייה, לעיתים קרובות באזור החרטום או קו המים.
כאשר מוקש מתפוצץ במרחק מה מגוף האונייה, יוצר הפיצוץ בועה בתוך המים. לאחר זמן קצר קורסת הבועה מחלקה התחתון, ונוצר אזור של תת לחץ בתוך הבועה; הלחץ הנמוך בתוך הבועה יונק לתוכו בכח עצום את המים שסביבו. אם קריסת הבועה מתרחשת כאשר הבועה הגיעה בסמוך לפני המים (הבועה קלה מן המים ולפיכך עולה למעלה), ייווצר אזור של תת-לחץ על פני המים. המים יפרצו לאזור זה בעוצמה רבה, והזרמים החזקים לא רק ימלאו את הבועה אלא אף ייצרו עמוד מים העלול להגיע לגובה עשרות מטרים. אם הבועה קורסת סמוך או צמוד לגוף האונייה תגרום הקריסה לנזק חמור: גוף האונייה "יישאב" אל תוך תת-הלחץ, ויקרע חורים גדולים בדופן האונייה ובתוכה. הנזק יגרום להצפת מדורים ואוניות קטנות עלולות אף להישבר. הפגיעה בצוות עלולה להיות חמורה מאד.
מוקש המתפוצץ במרחק מה מן האונייה יוצר שינויים חריפים בלחץ המים. שינויים הגורמים ליצירת תהודה בכלי השיט. הזעזוע הנגרם לכלי השיט עלול לגרום לנזק חמור, אם התהודה חריפה דיה; כלי השיט מזדעזע כולו, וכל הציוד והמכשור עליו נזרק מצד לצד: מנועים נתלשים מתושבותיהם, כבלים נקרעים, ועשרות ואף מאות חורים נפערים בדופן הספינה, וכל ציוד בקרת הנזקים מושבת. טביעת כלי השיט היא תוצאה שכיחה במקרה של פיצוץ כזה.
נטרול מוקשים ואמצעי הגנה > אמצעים סבילים

ניתן לתכנן כלי שיט כך שהחתימה שלהם תהיה נמוכה, וכך לא יופעלו מוקשים כנגדם. תכנון כזה חשוב במיוחד עבור כלי שיט שנועדו להילחם במוקשים, כמו שולת מוקשים וציידת מוקשים. אוניות אלו נבנות מעץ או מפיברגלס, כדי להקטין את החתימה המגנטית שלהן. אוניות כאלה עושות שימוש במערכות הנעה שקטות במיוחד, כדי להקטין את החתימה האקוסטית שלהן, והגוף שלהן בנוי כך שייצור לחץ מינימלי. למבנה המיוחד של אוניות אלה יש לא מעט חסרונות: כלי השיט שנוצר איטי, יקר לבנייה ולהפעלה, ופגיע לכלי שיט של האויב. כדי לפתור את הקושי האחרון יש צורך לבצע פעילות של שלייה או ציד של מוקשים בחיפוי אוניות מלחמה אחרות.
ניתן להגן באמצעים פסיביים גם על אוניות שאינן ייעודיות למלחמה נגד מוקשים. על אוניות חדישות מורכב סונאר פשוט הסורק את השטח שלפני האונייה ומתריע על הימצאותו של מוקש. סונאר כזה יעיל רק כאשר האונייה נעה במהירות נמוכה.
כנגד מוקשים מגנטיים ניתן לבצע תהליך של נטרול השדה המגנטי של האונייה (באנגלית: degaussing). בתהליך זה מעבירים בגוף האונייה כבלים גדולים היוצרים שדה מגנטי חדש, המנטרל את השדה המגנטי של האונייה. תהליך זה אינו פשוט: הוא פוגע במצפנים ובציוד אחר על האונייה, שיש לכיילו מחדש; מעבר לכך, השפעת התהליך הולכת ופוחתת עם הזמן, וכל חצי שנה יש לחזור שוב על התהליך. נטרול כזה של השדה המגנטי ניתן לבצע בדרך כלל רק באוניות מלחמה, ולא באוניות סוחר. כדי להגן על האחרונות נמצאה שיטה לנטרול השדה המגנטי של האונייה לזמן קצר יותר על ידי העברת כבל חשמלי שבו עובר זרם חשמלי סביב דפנות האונייה. תהליך זה נקרא באנגלית wiping.
אמצעי נוסף נגד מוקשים המגנטיים הוא הפעלת אלקטרומגנטים הנגררים על ידי אוניות או מטוסים. אלה יוצרים שדה מגנטי חזק משלהם, המשבש את פעולת חיישני המוקש. חסרונה של שיטה זו הוא בכך שהיא מטפלת רק ברצועה צרה של מים, ולא נותנת פתרון כולל.
נטרול מוקשים ואמצעי הגנה > אמצעים פעילים

ניתן לפעול נגד מוקשים ימיים בשתי דרכים: שליית מוקשים וציד מוקשים. שליית מוקשים היא סריקה של שטח נרחב, תוך הפעלת אמצעים שנועדו להפעיל את המוקשים בצורה בטוחה (כלומר, לגרום להם להתפוצץ שלא כנגד כלי שיט אלא בצורה שלא תגרום נזק) או אמצעים שינטרלו את המוקש ויאפשרו את ניטרולם או את פיצוצם המבוקר. בדרך זו ניתן לפלס נתיב דרך שדה מוקשים ימיים, ואף לנקות את השדה כולו.
החיסרון בשליית מוקשים הוא בכך שהיא נעשית על שטח רחב יחסית, ולא כנגד מוקשים בודדים. בשל כך, עלולה שליית מוקשים להחטיא מוקשים אחדים, שמאוחר יותר יגרמו לנזק. ציד מוקשים פועל בדרך שונה: אונייה ציידת מוקשים מאתרת באמצעים שונים כל מוקש, ופועלת להשמדתו.
נטרול מוקשים ואמצעי הגנה > שליית מוקשים

שליית מוקשים נעשית בכמה דרכים. כנגד מוקשים מעוגנים פועלות שולות מוקשים על ידי גרירת כבל בין שתי אוניות, או על ידי אונייה אחת עם מצוף המרוחק ממנה. הכבל חותך את כבלי העיגון של המוקשים: לעיתים החיתוך נעשה על ידי עצם החיכוך בין שני הכבלים, ולעיתים מוצמדים לכבל הנגרר מטעני חומר נפץ קטנים, המתפוצצים וקורעים את כבלי המוקשים. אלה צפים אל פני המים ואז מנוטרלים על ידי צוללים, או מושמדים על ידי שולת המוקשים, בדרך כלל בירי. אורכו של הכבל הוא בין מאה למאתים מטרים, וכדי לבצע את הסריקה בצורה טובה על שולות המוקשים להקפיד על הפלגה בקו ישר ובמהירות קבועה. תנאי שיט כאלה הופכים אותן למטרות נוחות לאש האויב, דבר העלול להכביד מאוד על שליית מוקשים במים מוגנים.
כאמור, במקום שתי אוניות ניתן להשתמש במעין מצוף, הנקרא "פאראויין" (Paravane). למצוף זה גוף גלילי ומעין "כנפיים". כאשר הפאראויין מוטל למים, גורמות לו הכנפיים לשוט במסלול המתרחק מעט מהאונייה, וכך נשמר המתח בכבל הנגרר. אם כבל העיגון של המוקש מנתק את הכבל הנגרר, פונה הפאראויין לכיוונו וגורם לפיצוצו. לעיתים משיטים מצופים מעין אלה סביב אוניות מלחמה גדולות, כדי להשמיד מוקשים.
ניתן לגרור ציוד שלייה גם על ידי מסוקים, מערכת מסוג זה היא ה־MK 105 (באנגלית: Magnetic Influence Minesweeping System) לניקוי שדות מוקשים ימיים בעזרת מחולל שטף מגנטי. המערכת צפה על סירת קטמרן מהירה, שלרוב נגררת על ידי מסוק CH-53 סי סטאליון. בלב המערכת נמצא מחולל שדות מגנטיים שהפעלתו על יד מוקשים מגנטיים מפוצצת אותם (מוקשים ימיים רגילים נצמדים לחלקים מתכתיים בספינה ומתפוצצים עקב הצימוד המגנטי).
כדי לשלות מוקשים מגנטיים, ולמען הדיוק להפעיל אותם בצורה בטוחה, נעשה שימוש במטוסים שנשאו עליהם טבעת גדולה שנועדה ליצור שינוי בשדה המגנטי ולגרום לפיצוץ המוקשים. כמו כן קיימות שולות מוקשים הגוררות מתקן המחקה את ההשפעה המגנטית של האונייה. מתקן זה שוקע לעומק ויכול להפעיל מוקשי קרקעית; זו הדרך היחידה להתמודד מול מוקשים אלה.
מוקשים מודרניים מתוכנתים להתמודד עם האמצעים השונים המופעלים לשלייתם. כך למשל, מוקשים מתוכנתים להתפוצץ רק כאשר תיקלט חתימת קול מסוימת ומוגדרת, יחד עם חתימה מגנטית מסוימת ודפוס של לחץ מסוים. רק כאשר יתקבלו כל האותות יחד יופעל המוקש, דבר המקשה מאוד על פעילותה של שולת המוקשים.
אמצעי נוסף המקשה על שליית המוקשים הוא תכנות מרעום המוקש כך שיידרך רק לאחר כמה אותות שיתקבלו מחיישני המוקש. כך ייתכן ששולת המוקשים תשמיע את האות הנכון, אך יהיה צורך בכמה אותות כאלה כדי להפעיל את המוקש. בנוסף, ניתן לתכנת מוקשים כך שיהיו "רדומים" ולא יגיבו כלל לאותות של שולת המוקשים. האונייה תסרוק כמה פעמים את השטח ולא תמצא דבר, ורק בזמן שתוכנת מראש יופעל המוקש. ניתן לתכנת מוקשים באותו שדה להפוך לפעילים בזמנים שונים, וכך גם אם יתגלו חלק מהמוקשים בסריקה אחת, עדיין יהיו מוקשים באותו אזור שיפגעו בתעבורה הימית בזמן מאוחר יותר, ויצריכו סריקות חוזרות ונשנות.
נטרול מוקשים ואמצעי הגנה > ציד מוקשים

ציד מוקשים שונה, כאמור משליית מוקשים. אונייה ציידת מוקשים סורקת את השטח באמצעות סונאר ולאחר גילוי המוקש שולחת צוללים או כלים רובוטיים, לא מאוישים, כדי לנטרל אותו. זהו תהליך איטי, אך זוהי הדרך היעילה ביותר לפרק שדה מוקשים.
צי ארצות הברית הפעיל כמה אמצעים ייחודיים למטרת ציד מוקשים, והמפורסם שבהם היה הפעלת דולפינים כדי למצוא ולנטרל מוקשים. לטענת הצי הצליחו הדולפינים במשימה זו במהלך מלחמת המפרץ.
נטרול מוקשים ואמצעי הגנה > ציד מוקשים > אמצעים אחרים

שיטה שונה לפינוי שדה מוקשים היא על ידי הטענת אונייה במטען שיצוף על פני המים (כמו עץ) ושליחתה דרך שדה המוקשים, כשאחריה נעה האונייה שעליה מנסים להגן. האונייה הראשונה תפעיל את המוקשים ותפנה נתיב בטוח. דרך אחרת היא לשלוח ספינה מהירה בעלת שוקע נמוך דרך שדה המוקשים; הספינה תפעיל את המוקשים אך התקדמותה המהירה תבטיח שלא תיפגע מהתפוצצויות המוקשים. אלו הן הדרכים היחידות שבהן ניתן לשלות מוקשים המופעלים על ידי לחץ. מוקשים המתוכנתים להתפוצץ רק לאחר מעברן של כמה אוניות חסינים מפני שיטות אלה, ולכן ציד מוקשים היא השיטה היעילה בהתמודדות מולם.
ציים מודרניים מפעילים כלים בלתי מאוישים כדי לשלות מוקשים. כלי שיט אלה מדמים את החתימות המגנטיות והאקוסטיות של כלי שיט גדולים יותר, והם בנויים כך שישרדו התפוצצויות של מוקשים. גם כלים אלה ייאלצו לסרוק שטח נתון כמה פעמים, כדי להפעיל מוקשים המתוכנתים להתפוצץ רק לאחר מעבר כמה כלי שיט.
ראו גם

מוקש
לקריאה נוספת

רפיקי, 	המוקש הימי ואמצעי הלחימה נגדו, 'בין גלים' ספטמבר 1974, עמ' 16–18.
Hartmann, Gregory K. with Scott C. Truver (1991). Weapons That Wait: Mine Warfare in the U.S. Navy. Annapolis: Naval Institute Press.
Hewitt, James Terrance (1998). Desert Sailor: A War of Mine. Clementsport: The Canadian Peacekeeping Press.
Peniston, Bradley (2006). No Higher Honor: Saving the USS Samuel B. Roberts in the Persian Gulf. Annapolis: Naval Institute Press.
Wise, Harold Lee (2007). Inside the Danger Zone: The U.S. Military in the Persian Gulf 1987–88. Annapolis: Naval Institute Press.
הערות שוליים

↑  Spencer Tucker, Blue & gray navies: the Civil War afloat, Naval Institute Press, 2006, page 257
↑  Spencer Tucker, Blue & gray navies: the Civil War afloat, Naval Institute Press, 2006, page 258
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536231805171  BnF: cb11951889x (data)  GND: 4124177-0  LCCN: sh85085613  NDL: 00565935 
איור סיני מן המאה ה-14 המתאר מוקש ימי
ציור המתאר מוקשים ימיים שהונחו בנהר הפוטומק במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית
אוניית המערכה אה"מ Audacious טובעת לאחר שנפגעה ממוקש ימי בתחילת מלחמת העולם הראשונה
מוקש ימי מתפוצץ במהלך מלחמת העולם השנייה
צילום מקרוב של נזק שנגרם לאוניית צי ארצות הברית על ידי מוקש איראני ב-1988
מוקש מגע גרמני שהונח במי אוסטרליה במהלך מלחמת העולם השנייה. המוקש התגלה על ידי שולת המוקשים הנראית בימין התמונה
חתך של מוקש ימי
מוקש טורפדו אמריקני מדגם CAPTOR, מוכן להטענה על מפציץ B-52, לקראת זריעתו מן האוויר
משחתת רוסית מניחה מוקש. התמונה צולמה בעשורים הראשונים של המאה העשרים
מקשת של הצי הנורווגי, 1961
אה"מ טורמלין (Tourmaline), שולת מוקשים של הצי המלכותי הבריטי, 1943
אוניית צי ארצות הברית טייד (USS Tide) טובעת לאחר שנפגעה ממוקש ב-7 ביוני 1944 מול חוף "יוטה" במהלך הפלישה לנורמנדי, במלחמת העולם השנייה. ניתן לראות את הנזק החמור שגרם המוקש; האונייה נשברה בכמה מקומות
צולל של צי ארצות הברית מתאמן בפירוק מוקש ימי
מסוק מדגם MH-53E של צי ארצות הברית גורר מתקן לשליית מוקשים, 1989
פאראויין על שולת המוקשים של צי ארצות הברית אנגאייג' (Uss Engage), 
 1983
שלושה כלים בלתי מאוישים מדגם Seehunde, כלבי ים, של הצי הגרמני. ניתן להפעיל אותם על ידי שלושה אנשי צוות, או להפעילם מרחוק.
איגור קרוטוגולוב

| --- | --- |

בפסטיבל עכו, 2021
 לידה:  1976 (בן 49 בערך) טשקנט, אוזבקיסטן 
 מוקד פעילות:  ישראל תל אביב, ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1997
 עיסוק:  מוזיקאי, מלחין, בסיסט, זמר, פזמונאי, מפיק מוזיקלי, צייר
 סוגה:  רוק • אוונגרד • רוק ניסיוני • מוזיקה אלקטרונית • אינדסטריאל מטאל • דום מטאל • נויז • אמביינט • כליזמר • ג'אז חופשי • פולק רוק • רוק אלטרנטיבי • הארדקור פאנק
 שפה מועדפת:  רוסית 
 כלי נגינה:  גיטרה בס, מסור, מכונת תופים, תופים, קלידים, גיטרה, חליל, שירה
 חלק מההרכבים המוזיקליים:  קרוזנשטרן ופארוחוד (KIP) • תזמורת הצעצועים של איגור קרוטוגולוב
 www.igorkrutogolov.com
 פרופיל ב-IMDb
 
איגור קרוטוגולוב (נולד ב-1976) הוא מוזיקאי ישראלי, מלחין, רב-נגן, זמר, פזמונאי, מפיק, מעצב גרפי, צייר, המייסד והמנהיג של הלהקות "קרוזנשטרן ופארוחוד" ("KIP") ו"תזמורת הצעצועים של איגור קרוטוגולוב".
ביוגרפיה

איגור קרוטוגולוב נולד בשנת בטשקנט, אוזבקיסטן. אהבתו למוזיקה החלה בגיל 12, כשהאזין לראשונה לסימפוניה השמינית של שוסטקוביץ'. ב-1989 ניגן בתופים בלהקת פאנק מקומית בטשקנט. לאחר שסיים את לימודיו ב-1992, עלה עם הוריו לישראל.
קריירת מוזיקה > אלבומי סולו

איגור קרוטוגולוב הוציא שלושה אלבומי סולו: האלבום הנויז האקספרימנטלי Muzika Elektronika" (2005/2006) שהוצא ארבע פעמים בלייבלים שונים ((".Esc.rec", הולנד, "!!!T'an!Kaven!!Ash", ישראל, "Operator Produkzion", רוסיה, ".Heart Shaped Box Prod", רוסיה) האלבום האמביינט הנאו-קלאסי White" (2006)" והאלבום האלקטרוני 1970s Uzbek Electronic Music" (2019)", שיצא בקלטות.
קריירת מוזיקה > קרוזנשטרן ופארוחוד

בשנת 2002 ייסד איגור קרוטוגולוב את להקת "קרוזנשטרן ופארוחוד": איגור קרוטוגולוב (גיטרת בס, שירה), רוסלן גרוס (קלרינט) וגיא שכטר (תופים). אלבום הבכורה של הלהקה, "The Craft of Primitive Klezmer", יצא ביולי 2003 על ידי הלייבל הישראלי "Auris Media Records" ואחריו נערכו מספר הופעות חיות עקב הצלחתו הגדולה של האלבום בארץ ובחו"ל. האלבום הושווה למיטב ההקלטות של סדרת "Radical Jewish Culture", שיצאה על ידי חברת התקליטים של ג'ון זורן – "Tzadik (אנ')".
בנובמבר 2004 שחררה "Auris Media" את ההקלטה, "Live In Karaganda", הופעת ג'אז ניסיוני חיה של הלהקה במועדון "בארבי" בתל אביב ב-30 בנובמבר 2004. איגור קרוטוגולוב עיצב עטיפות ייחודיות לכל אחד מ-27 העותקים של האלבום שנמכרו מיד לאחר ההופעה. באותו חודש הוציאה הלהקה את האלבומה השני, "Songs". את כל שירי האלבום הלחין קרוטוגולוב (חוץ מהקטע "מהוללות" של ג'ון זורן). סגנון האלבום תואר כג'אז ופולק ניסיוני. האלבום עבר מיקס ומאסטר של אודי קומרן, הסאונדמן של "אבק".
בשנת 2005 הלהקת "קרוזנשטרן ופארוחוד" הקליטה סשן חי בחדר החזרות "נויז" בתל אביב. התקליט יצא ב-2012 כאלבום "Noize 2005".
באוקטובר 2006 הלהקה הוציאה אלבום ספליט עם הדואט הצרפתי "Vialka".ללהקה הצטרפה חברה רביעית - אוליה ילנסקי באקורדיון. הופעה חיה משותפת והצגת אלבום הספליט התקיימו בנובמבר 2006 במועדון "לבונטין 7" בתל אביב.
בפברואר 2008 הקליטה הלהקה הופעת אלתור חיה עם הלהקה האוקראינית "И Друг Мой Грузовик" והוציא את האלבום Melekh" (2008)" בשם המשותף "Gruzovik i Kruzenshtern".
בשנת 2008 יצר איגור קרוטוגולוב אופרה מטעם המלחין הדמיוני זליג רביצ'ניאק והקליט את האלבום "Love for Three Cockroaches" יחד עם הלהקה הפולנית "Mitch & Mitch". בתקליט הופיעו גם רוסלן גרוס ("קרוזנשטרן ופארוחוד") והאקורדיוניסט בוריס מרצינובסקי ("Charming Hostess (אנ')", "Panic Ensemble"). האלבום הוצג בבכורה בדצמבר 2009 בפסטיבל "OFF Festival (אנ')" בקטוביץ, פולין. האלבום יצא בשנת 2010 וזכה לביקורות נלהבות. חוברת האלבום כללה את התוספת המיוחדת עם תיאור מפורט של חייו וקריירה של זליג רביצ'ניאק שנוצרת על ידי איגור קרוטוגולוב.
בשנת 2008 הצטרף ללהקת "קרוזנשטרן ופארוחוד" האקורדיוניסט בוריס מרצינובסקי. הלהקה משנה את סגנונה ומשאירה מאחור את המניעים היהודיים והכליזמרים. המוזיקה הופכת מורכבת יותר וחושפת את הצדדים הרבים של הכישרון של קרוטוגולוב כמלחין. בדצמבר 2008 הקליטה הלהקה אלבום, שיצא ב-2012 בשם "The Hidden Album". באותה תקופה, הלהקה הקליטה אלבום הארדקור-ג'אז-כליזמר ניסיוני עם המוזיקאי האמריקני יוג'ין רובינסון (אנ'), שיצא ב-2015 בשם "Hidden Album Volume II" ב-LP.
קריירת מוזיקה > KIV Orchestra

בשנת 2012 הלהקת "קרוזנשטרן ופארוחוד" התאחדה עם מאריליז פרשביל ואריק בורוש מהדואט הצרפתי "Vialka" כדי ליצור פרויקט משותף "KIV Orchestra". הלהקה השיקה סיבוב הופעות באירופה (צרפת, בלגיה, גרמניה, פולין, צ'כיה, שווייץ) והקליטה שלושה אלבומים רצופים: La Roue" (2012), "Extension" (2013)" ו־Whole" (2013)". במסגרת סיבוב ההופעות באירופה, השתתפו חברי הלהקה בהקלטת סרט קצר על פסטיבל התרבות היהודית ה-22 בקרקוב (אנ') שנוצר על ידי המוזיקאי הישראלי אופיר קותיאל (קוטימן) עבור הפרויקט שלו "Thru The City".
קריירת מוזיקה > KIP

בנובמבר 2015 "קרוזנשטרן ופארוחוד" הקליטו אלבום חדש "HYMNS" באולפן הקלטות "DTH Studios" במוסקבה, רוסיה. למחרת הציגה הלהקה את האלבום במרכז התרבות "דום" במוסקבה. המוזיקה באלבום שונה מאוד מיצירות הלהקה הקודמות, ולכן שם הלהקה שונה לשם המקוצר "KIP". האלבום עבר מיקס ומאסטר של ג'יימס פלוטקין (אנ'). הלהקה חזרה להרכב הראשון של שלושה חברים: קרוטוגולוב, גרוס ושכטר.
בשנת 2020 הוציאה "KIP" את האלבום "Songs of Love". רצועת האלבום "#2" יצא בבכורה באלבום אוסף המטאל Milim Kashot Vol. 2" (2020)". האלבום זכה לביקורות נלהבות ודורג כאחד מאלבומי המטאל המצליחים ביותר של שנת 2020 על ידי המגזין "Machine Music".
קריירת מוזיקה > תזמורת הצעצועים של איגור קרוטוגולוב > Igor Krutogolov's Karate Band

בשנת 2005 איגור קרוטוגולוב אסף קבוצה של מוזיקאים וחברים כדי להקים תזמורת צעצועים. הרעיון של הפרויקט היה להשתמש רק בכלי נגינה צעצועים להפקת מוזיקה. התזמורת כללה 11 חברים: איגור קרוטוגולוב (מלחין, גיטרת צעצוע, קלרינט צעצוע, קול), רוסלן גרוס (גיטרת צעצוע), גיא שכטר (תופי צעצוע), אוליה ילנסקי (קלידי צעצוע), עידו אזריה (קלרינט צעצוע), ויקטור לוין (קלרינט צעצוע), ליאוניד אוליצקי (סקסופון צעצוע), גרגורי באדו (חצוצרת צעצוע), טניה בוגוסלבסקי (קסילופון צעצוע), עינב כהן (צעצועי גומי), ושלי דובלינסקי (צעצועי גומי). ההופעה הראשונה של תזמורת הצעצועים בשם "Igor Krutogolov's Karate Band" ("להקת הקראטה של איגור קרוטוגולוב") התקיימה ב-7 באפריל 2005 במועדון "גרין ראקון" בתל אביב בעקבות הערב הספרותי של הסופר הפוסט-מודרני הרוסי ולדימיר סורוקין (אנ').
האלבומה הראשון של הלהקה, "Children 4 Muzik", יצא באוקטובר 2005. הלהקה מנגנת תערובת של סגנונות המתוארים כ"קומדיית רעש ניסיוני". האלבום הוצג בנובמבר 2005 בפסטיבל המוזיקה האוונגרדית במועדון "זאפה" בתל אביב.
בשנת 2006 הלהקה הקליטה קאבר באורך 56 דקות של "Consume Red" מאת המוזיקאי היפני אוטומו יושיהידה (אנ') והוציאה אותו כאלבום דיגיטלי "Plays Ground Zero: Consume Red" בשנת 2021 במהלך מגפת COVID-19.
האלבום "How to Be a Crocodile" יצא ב-2014 והוצג במועדון "לבונטין 7" בתל אביב ב-27 בפברואר 2014. הלהקה הקליטה שירים מקוריים למילות הג'יבריש שכתב איגור קרוטוגולוב תחת הכינוי Mursulik. האלבום כולל גם את השיר לשירו של דניאיל חארמס "Журавли и корабли" ("המשאיות והספינות"). באלבום הופיע הרכב חדש: איגור קרוטוגולוב (גיטרת צעצוע, שירה, אקורדיון צעצוע, רעש צעצוע), גיא שכטר (תופי צעצוע), ויקטור לוין (קלרינט צעצוע), מיכאי צ'רנאה (קלרינט צעצוע), נעמי רוזין (קלרינט צעצוע), דרור פיקלני (קלרינט צעצוע), ניל קלמן (קלרינט צעצוע, חצוצרת צעצוע), סלבה פרנקלך (קלידי צעצוע, פסנתר צעצוע), ניב מג'ר (גלוקנספיל צעצוע, קסילופון צעצוע, חזירים צעצוע), וענבר לבנה בר און (שירה). כל המוזיקה באלבום הולחנה על ידי איגור קרוטוגולוב.
קריירת מוזיקה > תזמורת הצעצועים של איגור קרוטוגולוב > Igor Krutogolov's Toy Orchestra

בשנת 2017 הצטרף ללהקת "Igor Krutogolov's Karate Band" זמרת ים אומי, הסולנית של להקת ההארדקור החשמלית "מכונת הרג". הודות לקולה של אומי, הלהקה רכשה סאונד חדש ושמה של הלהקה שונה ל-"Igor Krutogolov's Toy Orchestra" ("תזמורת הצעצועים של איגור קרוטוגולוב"). ב-2017 הוציאה הלהקה אלבום חדש "Roots Over Roots" המורכב משני קאברים:"Roots Over Roots" של "Sepultura" ו-"Over" של "Portishead". ללהקה הצטרפה גם הזמרת הישראלית-בריטית יפעת זיו ("האחיות לוז"). ההרכב החדש נתן קונצרט בדצמבר 2018 במועדון "לבונטין 7" בתל אביב.
בשנת 2019 הצטרף ללהקה המתופף הישראלי רועי חן ("מגאסון", "מאלוקס"). הלהקה הופיעה במסגרת פרויקט התרבות והחינוך "אשכולות", בתמיכת שגרירות ישראל ברוסיה. הלהקה ביצעה קאברים חדשים, "Little God in My Hands" של "Swans" ו-"Guerrilla Radio" של "Rage Against the Machine", וכן שירים נוספים של להקה, כולל "Журавли и корабли" ("המשאיות והספינות") בביצוע של הזמרת הרוסית אנה חבוסטנקו. תוכנית הקונצרט כללה גם כיתת אמן לילדים והשתתפות הילדים בהופעה החיה עם הלהקה.
ב-2022 הוציאה הלהקה את האלבום "Live At Musrara Mix", שהוקלט בפסטיבל "מוסררה מיקס 2020" בירושלים, והוציאה שני סינגלים, Bebe La Sangre" (2022)" ו-Sucky" (2022)".
הלהקה לקחה חלק בהפקות קולנוע ותיאטרון: במופע הרב-ז'אנרי של אור מרין TOYZZZ" (2021)" ובהפקה והצגה של סרטו המוזיקלי של רועי רוזן "קפקא לילדים" (2022). (למידע נוסף, ראה להלן: עבודת קולנוע ותיאטרון)
עבודת קולנוע ותיאטרון > מוזיקה לקולנוע ומופעי תיאטרון

בשנת 2003 איגור קרוטוגולוב הלחין מוזיקה לסרט האנימציה "Wardrobe" מאת הבמאים היפניים ימאמוטו הירומי וטאקאיוקי איוואסווה. קרוטוגולוב גם יצר בובת הסרט. פסקול הסרט שוחרר כאלבום "Wardrobe" בספטמבר 2004. באלבום מופיעים גם ואדים גוסיס, ולרי פרוקוב וקונדו יושיאקי.
איגור קרוטוגולוב כתב מוזיקה למספר מופעי תיאטרון של במאים וכוריאוגרפים ישראלים:
"מגובה דשא" (2006), פרויקט רב תחומי בבימוי וכוריאוגרפיה של עירד מצליח (מלחין שותף: רועי ירקוני);
"מעבר לים" (2008), לשירים מאת חיים ביאליק בבימוי עלינא אשבל;
"מקס ומוריץ" (2009), קריינות פרפורמטיבית לסיפורו של וילהלם בוש "מקס ומוריץ" בוצע על ידי זאב טנא בבימויו של ישי קרני;
"הלוך ושוב" (2013), עיבוד למחזה "איש הסירה" של חנה יבלונסקה (אנ') בבימויו של סשה קרינדלין;
"בורות" (2014), מופע בבימויו של אריאל ברונז ובכוריאוגרפיה של מרינה בלטוב;
"פרויקט דה לה שמעטה: הנצנוץ" (2017), מופע בובות בבימויה של שרון סילבר מרת ובביצועם של אמני הבובות הישראלים אנה גרינבנד ואיגור צינובוי.