stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כתיבה (תהליך קוגניטיבי)
מסלולי הכתיבה > כתיבה דרך המסלול הסב-לקסיקלי

הכתיבה דרך המסלול הסב-לקסיקלי מתאפיינת בכתיבה דרך המרה מצליל לאות, כלומר דרך המרה פונמית-גרפמית, בניגוד לכתיבה הנעזרת בידע לקסיקלי. מסלול זה משמש לכתיבת מילים מוכרות אשר אופן כתיבתן מציית לחוקי המרה פונמיים-גרפמיים ולמילים חדשות (ומילות תפל). תהליך ההמרה הפונמית-גרפמית כולל מספר שלבים: פירוק המילה ליחידות הפונולוגיות המרכיבות אותה, המרה מיחידות פונולוגיות ליחידות אורתוגרפיות, ואיסוף האותיות לקראת כתיבת הרצף. כתיבה דרך מסלול זה יכולה להיות כתיבה להכתבה, או כתיבה חופשית. כתיבה סב-לקסיקאלית להכתבה מתחילה בניתוח אודיטורי של הקלט השמיעתי, שלאחריו מתבצעת ההמרה מפונמות לגרפמות, ולבסוף בחירה של גרפמה מתאימה.
מסלולי הכתיבה > כתיבה דרך המסלול הלקסיקלי

מילים אי רגולריות (כמו "צאן" או "גיא") הן מילים אשר כתיבתן אינה מצייתת לחוקי המרה פונמיים-גרפמיים, ולכן כתיבתן באמצעות המרה פונמית גרפמית תוביל לכתיבה שגויה מבחינה אורתוגרפית (למשל כתיבת "צון" במקום "צאן") אך נכונה מבחינה פונולוגית. כתיבה נכונה של מילים אלו מבוססת אם כן, על לקסיקון הפלט האורתוגרפי.
היות שבעברית יש אותיות הומופוניות רבות (ט/ת, ק/כ וכדומה), מסלול זה רלוונטי גם לכתיבת מילים רגולריות רבות המכילות אותיות הומופוניות, שכן גם במילים כאלה הסתמכות בלעדית על הממיר עלולה להוביל לשגיאות כתיב. 
מסלול הכתיבה הנשען על הלקסיקון מתחיל במערכת הסמנטית שעושה אקטיבציה לערך המתאים בלקסיקון הפלט האורתוגרפי, ובכך הייצוג האורתוגרפי של המילה הופך זמין עבור תהליך הכתיבה. אם הכתיבה היא כתיבה להכתבה, קודמים לגישה למערכת הסמנטית זיהוי המילה הנשמעת, וגישה לערך שלה בלקסיקון הקלט הפונולוגי. מסלול לקסיקלי נוסף- חלק מהחוקרים מציעים מסלול לקסיקלי נוסף שאינו מתווך משמעות, שבו בכתיבה להכתבה לקסיקון הפלט הפונולוגי עושה אקטיבציה ישירה ללקסיקון הפלט האורתוגרפי.
ביבליוגרפיה

Ellis, A. W. (1993). Reading, writing and dyslexia: A cognitive analysis (2nd ed.). Hove: Psychology Press.
Tainturier, M. J., & Rapp, B. C. (2001). The spelling process. In B. C Rapp (Ed.), The handbook of cognitive neuropsychology- what deficits reveal about the human mind. Philadelphia: Psychology Press.
הכתיבה כתהליך קוגניטיבי
ליילה: חקירה על אודות המידות

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  רוברט מ. פירסיג
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  רומן
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 הוצאה
 הוצאה:  ספרי בנטם 
 תאריך הוצאה:  1991
 מספר עמודים:  430
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת מעריב
 תאריך:  1993
 תרגום:  יותם ראובני
 סדרה
 ספר קודם:  זן ואמנות אחזקת האופנוע 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001301640
 
ליילה: חקירה על אודות המידות (אנגלית: Lila: An Inquiry into Morals;‏ 1991) הוא הרומן הפילוסופי השני של רוברט מ. פירסיג, שידוע בעיקר בזכות ספרו זן ואמנות אחזקת האופנוע.
עלילה

סיפור אוטוביוגרפי בחלקו זה מתרחש בסתיו, כשהסופר משיט את ספינתו במורד נהר ההאדסון. פיידרוס, האלטר אגו של המחבר, מנוער משגרתו המתבודדת באמצעות מפגש עם ליילה, אישה ישירה אבל מעורערת, אשר קרובה להתמוטטות נפשית.
כמו בספרו הקודם, העלילה משובצת ברגעים של מחשבות פילוסופיות עמוקות. מטרתו העיקרית של הספר היא לפתח מערכת מטאפיזית שלמה, שמבוססת על הרעיון של איכות; רעיון שהוצג בספרו הראשון של הסופר. שלא כמו בספרו הראשון, שבו הוא יוצר דיכוטומיה בין איכות קלאסית ורומאנטית, הספר הזה מתמקד בחלוקה בין איכות סטאטית ודינמית.
מטרה נוספת של הספר הוא לבקר את תחום האנתרופולוגיה. פירסיג טוען שהאובייקטיביות המסורתית בתחום עיון זה, הופכת אותו ללא יעיל. הסופר משתמש  במושג האיכות כדי להסביר את הקשיים של החברה המערבית להבין את הערכים ואת דרך ההתבוננות של האינדיאנים. מסקנה מעניינת של הספר היא שהתרבות האמריקאית המודרנית היא תוצאה של מפגש של ערכים אינדיאנים וערכים אירופאים.
נושא נוסף שמנותח באמצעות שימוש במטאפיזיקה של איכות, הוא קשר הגומלין בין תבניות אינטלקטואליות לתבניות חברתיות. פירסיג טוען שעד לסוף התקופה הוויקטוריאנית, תבניות חברתיות שלטו בהתנהגות של חברי התרבות האמריקאית. כתוצאה ממלחמת העולם הראשונה, תבניות אינטלקטואליות והשיטה המדעית תפסו את השליטה הזאת, כשהן לוקחות את האחריות על מטרות האומה ועל פעולותיה. ההופעה המאוחרת יותר של הפשיזם, לפי גישת הספר, היא מאבק אנטי-אינטלקטואלי להחזרת תבניות חברתיות לשליטה. התנועה ההיפית שהבינה את הפגמים שקיימים גם בתבניות החברתיות וגם בתבניות האינטלקטואליות, דחתה את שני סוגי התבניות הללו. ההיפים שאפו לאיכות ביולוגית, שאותה זיהו בטעות עם האיכות הדינאמית. התוצאה הייתה ניוון חברתי, שהתבטא בפשע ובסמים.
כיום החברה האמריקאית אינה מחפשת עוד איכות דינמית, אלא מנסה לחזור אל הוויקטוריאניות - התבניות הסטטיות החברתיות הנוקשות, כדי להתמודד עם התבניות הביולוגיות הדומיננטיות באזורים מסוימים, כגון שכונות העוני של הערים הגדולות.
ליגת העל של מאלי

| --- | --- |

 שם מלא:  ליגת העל של מאלי
 תחום:  כדורגל
 ארגון:  התאחדות הכדורגל של מאלי 
 מדינות:  מאלי מאלי
 קונפדרציה:  CAF
 קבוצות:  14
 תקופת הפעילות:  1966–הווה (כ־58 שנים)
 אלופה נוכחית:  ריאל במקו (2022/2023)
 מירב הזכיות:  דג'וליבה וסטאד מליאן (23 זכיות כ"א)
 מפעל מקביל:  גביע מאלי   הסופר קאפ הלאומי של מאלי
 
הפרמייר-דיוויזיון של מאלי (נקראת גם "ליג 1 אורנג' מאלי" מסיבות מסחריות) היא ליגת הכדורגל הבכירה במאלי. היא הוקמה בשנת 1966 מאיחוד מועדוני כדורגל מכל רחבי מאלי אך נחשבה לליגה מקצוענית רק החל משנת 2004. הליגה מנוהלת על ידי פדרציית הכדורגל של מאלי. משחקי הליגה מתקיימים בין דצמבר-ינואר לסוף אוגוסט כאשר 14 הקבוצות בה משחקות 26 משחקים, בעיקר בשל מזג האוויר הקשה במדינה, כאשר אלופת הליגה משתתפת בעונה שלאחר מכן בליגת האלופות האפריקאית.
אלופות הליגה לפי עונות

קבוצה המסומנת בכתב מודגש זכתה בגביע מאלי באותה העונה והשלימה דאבל מקומי.
טבלת אליפויות

| # | קבוצה | אליפויות | עונות זכייה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | דג'וליבה | 23 | 1966, 1967, 1968, 1971, 1973, 1974, 1975, 1976, 1979, 1982, 1985, 1988, 1990, 1992, 1996, 1997, 1998, 1999, 2004, 2008, 2009, 2012, 2022 |
| 2 | סטאד מליאן | 23 | 1970, 1972, 1984, 1987, 1989, 1993, 1994, 1995, 2000, 2001, 2002, 2003, 2005, 2006, 2007, 2010, 2011, 2013, 2014, 2015, 2016, 2020, 2021 |
| 3 | ריאל במקו | 7 | 1969, 1980, 1981, 1983, 1986, 1991, 2023 |
הערות שוליים

↑  עונה ננטשה
ליגת העל של קוסטה ריקה

| --- | --- |

 שם מלא:  פרימרה דיוויסיון דה קוסטה ריקה
 תחום:  כדורגל
 ארגון:  פדרציית הכדורגל של קוסטה ריקה
 מדינות:  קוסטה ריקהקוסטה ריקה
 קונפדרציה:  CONCACAF
 קבוצות:  12
 תקופת הפעילות:  1921–הווה (כ־103 שנים)
 אלופה נוכחית:  ארדיאנו (אפרטורה 2021)
 מירב הזכיות:  סאפריסה (36 זכיות)
 מפעל נמוך:  סגונדה דיוויסיון
 
ליגת העל בכדורגל בקוסטה ריקה או פרימרה דיוויסיון דה קוסטה ריקה (בספרדית: Primera División de Costa Rica;ידועה בשם Fútbol de Primera División או בקיצור FPD, וגם בשם Liga Promerica מטעמים מסחריים) היא ליגת הכדורגל הבכירה בקוסטה ריקה.
הליגה, שנוסדה ב-1921, מנוהלת על ידי "איגוד מועדוני הכדורגל של הליגה הבכירה" (UNAFUT), ומשחקים בה כיום 12 מועדוני כדורגל.
הליגה מחולקת לאפרטורה וקלאוסורה: האפרטורה שנקראה בעבר "אינביירנו" (חורף) משוחקת בין חודש יולי לדצמבר, והקלאוסורה שנקראה בעבר "וראנו" (קיץ) משוחקת בין ינואר למאי.
קבוצת סאפריסה (שמקורה בעיר סן חוסה, עיר הבירה) היא הקבוצה המצליחה ביותר בקוסטה ריקה, עם מספר שיא של 36 זכיות באליפות הליגה (מאז 1952). שנייה בדירוג היא אלחואלנסה (שמקורה במחוז אלחואלה) עם 30 אליפויות, ושלישית היא ארדיאנו (שמקורה במחוז ארדיה) עם 29 אליפויות, ובצוותא הם הקבוצות המובילות והשולטות בליגה הקוסטה ריקנית.
היסטוריה

ב-13 ביוני 1921 הוקמה התאחדות הכדורגל של קוסטה ריקה. עם הקמתה, התעורר גם הצורך בטורניר, לצד הקמת נבחרת לאומית, כתוצאה מהוזמנת קוסטה ריקה ל"משחקי המאה של גואטמלה" ב-1921 בגואטמלה.
העונה הראשונה של הליגה הבכירה של קוסטה ריקה נערכה ב-1921 עם שבע קבוצות מייסדות: אלחואלנסה, קרטחינס, ארדיאנו, לה ליברטד, חימנסטיקה אספניולה, לימוננסה ולה יוניון.
לה ליברטד וגימנאסטיקה לימוננסה שיחקו את המשחק הראשון אי פעם של הליגה, כאשר לה ליברטד יצאה מנצחת עם שער יחיד שהבקיע רפאל מדריגל. ארדיאנו הוכתרו כאלופי העונה הראשונה.
בשנת 1999, התאחדות הכדורגל של קוסטה ריקה הקימה את ה-UNAFUT (ראשי תיבות של Unión de Clubes de Fútbol de la Primera División, בתרגום מספרדית: "איגוד מועדוני הכדורגל של הליגה הבכירה"), ישות המיועדת לארגון וניהול של טורניר הליגה הבכירה וליגות הנוער שלו (הידוע בשם Alto Rendimiento "יכולת גבוהה").
ב-9 בינואר 2014, UNAFUT החליטה לשנות את שם הטורניר ל"ליגה FPD", על מנת לתת יותר זהות לליגה.
היריבות העיקרית בליגה היא משחק ה"אל-קלאסיקו" של "ליגה FPD", אותה משחקות הקבוצות הגדולות בקוסטה ריקה, אלאחואלנסה וסאפריסה, שכן הן שתי הקבוצות המצליחות ביותר בליגה ושתיהן חולקות את הרוב המכריע של האוהדים ברחבי המדינה. מאז המפגש הראשון שלהם באצטדיון הלאומי הישן ב-12 באוקטובר 1949, שתי הקבוצות התמודדו זו מול זו ביותר מ-300 משחקים, כאשר מאזן הניצחון לטובת סאפריסה, שנחשבת לקבוצה הבכירה ביותר במדינה ואחת הבולטות ביבשת אמריקה, ומשתתפת בטורנירים בינלאומיים של CONCACAF.
אלופות הליגה לפי עונות > תארים לפי קבוצה

| קבוצה | מספר זכיות | מספר סגנויות | עונות זכייה |
| --- | --- | --- | --- |
| סאפריסה | 36 | 18 | 1952, 1953, 1957, 1962, 1964, 1965, 1967, 1968, 1969, 1972, 1973, 1974, 1975, 1976, 1977, 1982, 1988, 1989, 1993/1994, 1994/1995, 1997/1998, 1998/1999, 2003/1904, 2005/1906, 2006/2007, אינביירנו 2007, וראנו 2008, אינביירנו 2008, 2010 וראנו, 2014 וראנו, 2014 אינביירנו, 2015 אינביירנו, 2016 אינביירנו, 2018 קלאוסורה, 2020 קלאוסורה, 2021 קלאוסורה |
| אלחואלנסה | 30 | 24 | 1928, 1939, 1941, 1945, 1949, 1950, 1958, 1959, 1960, 1966, 1970, 1971, 1980, 1983, 1984, 1990/1991, 1991/1992, 1995/1996, 1996/1997, 1999/2000, 2000/2001, 2001/2002, 2002/2003, 2004/2005, 2010 אינביירנו, 2011 וראנו, 2011 אינביירנו, 2012 אינביירנו, 2013 אינביירנו, 2020 אפרטורה |
| ארדיאנו | 29 | 22 | 1921, 1922, 1924, 1927, 1930, 1931, 1932, 1933, 1935, 1937, 1947, 1948, 1951, 1955, 1961 (אסופוטבול), 1978, 1979, 1981, 1985, 1987, 1992/1993, 2012 וראנו, 2013 וראנו, 2015 וראנו, 2016 וראנו, 2017 וראנו, 2018 אפרטורה, 2019 אפרטורה. 2021 אפרטורה |
| לה ליברטד | 6 | 7 | 1925, 1926, 1929, 1934, 1942, 1946 |
| קרטחינס | 3 | 10 | 1923, 1936, 1940 |
| אוריון | 2 | 6 | 1938, 1944 |
| פונטרנס | 1 | 3 | 1986 |
| פרס זלדון | 1 | 1 | 2017 אפרטורה |
| קלוב ספורט אורוגוואי | 1 | 1 | 1963 |
| ברוחאס | 1 | — | 2009 אינביירנו |
| קרמליטה | 1 | — | 1961 (פדפוטבול) |
| ליבריה מיה | 1 | — | 2009 קלאוסורה |
| יוניברסידד דה קוסטה ריקה | 1 | — | 1943 |
| סן קרלוס | 1 | — | 2019 קלאוסורה |
לוקה מארנציו

| --- | --- |

 לידה:  18 באוקטובר 1553 Coccaglio, איטליה 
 פטירה:  22 באוגוסט 1599 (בגיל 45) רומא, מדינת האפיפיור 
 מקום קבורה:  San Lorenzo in Lucina 
 מוקד פעילות:  הרפובליקה של ונציה, מדינת האפיפיור 
 תקופת הפעילות:  מ-1577 
 סוגה:  מדריגל 
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 פרופיל ב-IMDb
 
לוקה מארנציו (באיטלקית: Luca Marenzio;‏ 18 באוקטובר 1553? - 22 באוגוסט 1599), מלחין איטלקי מתקופת הרנסאנס המאוחר. הוא היה אחד ממלחיני המדריגלים הנודעים ביותר ואלה שכתב הם אולי הדוגמאות המעולות ביותר לצורה זו בשלב התפתחותה האחרון, לפני התמורה שחולל בה קלאודיו מונטוורדי בראשית תקופת הבארוק.
חייו

מארנציו נולד בקוקאליו, סמוך לברשה, ומת ברומא. התאריך שהוצע להולדתו מסתמך על הצהרה שמסר אביו על גילו בשנים, והאפשרות, שנקרא על שם הקדוש, שיום חגו חל ב-18 באוקטובר.
אחרי הכשרה מוקדמת בברשה ואולי כמה שנים במנטואה, עבר לרומא, שם העסיק אותו קרדינל כריסטופורו מאדרוצו עד שנת 1578, כנראה כזמר; אחרי מות הקרדינל שירת בחצר הקרדינל לואיג'י ד'אסטה, ובשנים אלה החל לבסס לו שם כמלחין. עד שנת 1581 כבר הייתה המוזיקה שלו נודעת ברבים ופופולרית מאוד, כפי שאפשר ללמוד מן התדירות הגבוהה שבה הודפסו מחדש ספרי המדריגלים שלו ומהופעתם, שנעשתה שכיחה יותר ויותר, של המדריגלים שחיבר באנתולוגיות. בשנת 1587 עבר לפירנצה, שם התקבל לעבוד בשירות פרדיננדו הראשון דה מדיצ'י למשך שנתיים. בשינת 1589 חזר לרומא, שם עשה את רוב שנותיו האחרונות, פרט לנסיעה לפולין בין 1596 ל-1597, תקופה שבה עבד בחצר זיגיסמונד השלישי בוורשה. לפי כמה מקורות, הביקור בפולין עשה שמות בבריאותו, והוא מת בשנת 1599, זמן קצר אחרי שובו מפולין.
מוזיקה

אף כי מארנציו כתב כמות מסוימת של מוזיקת קודש שצורת מוטטים ומדריגלי ספיריטואלי (מדריגלים המבוססים על טקסטים דתיים), רוב יצירתו, ואותו חלק ממנה ששרד כל השנים, הוא מכלול המדריגלים העצום שלו. במהלך שני העשורים של קריירת ההלחנה שלו חלו בהם שינויים בסגנון, טכניקה וצליל.
מארנציו חיבר לפחות חמישה-עשר קבצים של מוזיקה, בעיקר מדריגלים אבל גם קנצונטות ווילאנלות (צורות א-קאפלה חילוניות, הנושאות דמיון רב למדריגלים, אבל בדרך כלל קלות מהם באופיין, במידת מה). קרוב ל-500 חיבורים מוזיקליים שרדו מיצירתו. מבחינה סגנונית, ניכרת במהלך חייו נטייה ברורה להתגברות הכובד והחומרה בצלילו,
אבל בכל התקופות היה מוכשר לעבור מהלך נפש אחד לאחר במסגרת יצירה יחידה, לעיתים תוך פסקה יחידה; נדיר למצוא חוסר אחדות במוזיקה, משום שהוא עוקב בנאמנות אחר הטקסטים של השירים המבוצעים. במהלך העשור האחרון לחייו, לא רק כתב מוזיקה רצינית יותר, אפילו קודרת באופיה, אלא גם ערך ניסויים בכרומטיות נועזת, שרק קרלו ג'זואלדו התנסה בשכמותה ואף מעבר לכך. במדריגל אחד (O voi che sospirate a miglior note) הוא מתקדם במודולציות במעגל שלם של קווינטות במסגרת פסוק יחיד, תוך שימוש באנהרמוניה בתוך אקורדים יחידים (לדוגמה, דו דיאז ורה במול בו זמנית), בלתי ניתן לשירה אם אין משתמשים בכוונון מושווה במידה זו או אחרת של קירוב.
אופייני עוד יותר לסגנונו, ומאפיין מגדיר של המדריגל כסוגה, הוא השימוש שלו בציורי-מילים: הטכניקה של שיקוף מילה מסוימת, פסוק, רמז או מהתלה בחומר המושר. דוגמה מתבקשת לכך תהיה מוזיקה לפסוק "שוקעים בים", שתורכב מסדרת צלילים יורדים, או ליווי המילה "ייסורים" באקורד דיסוננטי, מלווה בפתרון בלתי מספק.
השפעה

למארנציו הייתה השפעה כבירה על מלחינים באיטליה ובשאר אירופה. כדוגמה לכך, כאשר ניקולאס יונג פרסם את "מוזיקה טראנסאלפינה" שלו באנגליה בשנת 1588, הקובץ הראשון של מדריגלים איטלקיים שיצא לאור בארץ זו, היה המספר השני בגודלו של מדריגלים בקובץ מפרי עטו של מארנציו (אחרי אלפונסו פראבוסקו האב); בקובץ השני של מדריגלים איטלקיים שיצא באנגליה, היו למארנציו יותר מדריגלים מלכל אחד אחר.
לוקהיד L-1011

המטוס בשירות חברת דלתא בשנת 1994
לוקהיד L-1011 טריסטאר (באנגלית: Lockheed L-1011 TriStar) הוא מטוס נוסעים לטווח ארוך ובינוני מתוצרת תאגיד לוקהיד. המטוס היה "מטוס רחב הגוף" השלישי שנכנס לפעילות מסחרית, אחרי בואינג 747, ומקדונל דאגלס DC-10.
פיתוח

בשנת 1960 הזמינה אמריקן איירליינס מהחברות לוקהיד ודאגלס, מטוס קטן יותר מבואינג 747 אך שעדיין מסוגל לשאת מספר רב של נוסעים למרחקים גדולים. חברת לוקהיד שהייתה מעוניינת להיכנס מחדש לשוק האזרחי, הציעה את ה-"L-1011 TriStar" וחברת דאגלס הציעה את ה- "DC-10".
המטוס שהציעה לוקהיד, דומה בצורתו לבואינג 727, וצויד בשלושה מנועי RB211 תוצרת רולס-רויס.
באמריקן איירליינס בחרו בסופו של דבר ב-DC-10. המשך פיתוח המטוס נעשה בהתאם לדרישות של חברות התעופה TWA ו-Eastern Air Lines.
בפברואר 1971 נכנסה חברת רולס-רויס לכינוס נכסים, דבר שעיכב את אספקת המנועים למטוס.
אב הטיפוס של המטוס טס בנובמבר 1970, ובאפריל 1972 נמסר המטוס הראשון לחברת Eastern Air Lines.
גרסאות

למטוס ארבע גרסאות עיקריות:
L-1011-1: גרסתו הראשונה של המטוס, טסה לראשונה בשנת 1972. גרסה זאת נרכשה על ידי חברות התעופה אייר קנדה, קת'אי פסיפיק, אול ניפון איירווייז, Eastern Air Lines, דלתא איירליינס, ו-TWA.
L-1011-100: דגם הייצור השני של L-1011, טס לראשונה בשנת 1975. בדגם זה שופרה קיבולת הדלק, והוגדל טווח הטיסה. גרסה זאת נרכשה על ידי החברות סעודי ערביין איירליינס, קת'אי פסיפיק, אייר קנדה, TWA ובריטיש אירופן איירוויז.
L-1011-200: טס לראשונה בשנת 1976 ותוכנן לביצועים טובים בתנאי חום. המטוס הראשון נמסר לחברת התעופה סעודי ערביין איירליינס. דגם זה נרכש גם על ידי חברת התעופה גאלף אייר.
L-1011-500: גרסתו האחרונה של המטוס, הותאמה לטיסות ארוכות טווח. המטוס הראשון מדגם זה טס לראשונה באוקטובר 1978, ונמסר לחברת בריטיש איירוויז באפריל 1979.
חיל האוויר המלכותי משתמש במספר מטוסי L-1011 כמטוסי תדלוק ומטען, על המטוס ניתן להתקין גם משגר לוויינים פגאסוס, משגר הלוויינים האווירי היחיד.
בסך הכול יוצרו כ-250 מטוסים.
תאונות ואירועים

ב-29 בדצמבר 1972 התרסקה טיסה 401 של Eastern Air Lines לתוך ביצות האוורגליידס בפלורידה, 101 נהרגו.
ב-19 באוגוסט 1980 התרסקה בריאד טיסה 163 של סעודי ערביאן איירליינס, 287 הנוסעים ו-14 אנשי הצוות נהרגו.
ב-2 באוגוסט 1985 התרסקה טיסה 191 של דלתא, סמוך לדאלאס (טקסס), 135 נהרגו.
ב-3 במאי 1986 התפוצץ מטען חבלה בטיסה 512 של סרילנקן איירליינס, 21 נהרגו ו-41 נפצעו.
ראו גם > מטוסי "שילוב זנב-מנוע" מתחרים של המטוס בתקופתו

DC-10
Hawker Siddeley Trident (אנ')
לפנסקי ויר

אתר מועתק מתחת לגג זכוכית
לֶפֶּנְסְקי וִיר (בסרבית קירילית: Лепенски Вир), הממוקם בסרביה, הוא אתר ארכאולוגי חשוב של תרבות שערי הברזל (אנ') המזוליתית של חבל הבלקן. הנתונים העדכניים ביותר של רדיו-פחמן ו-AMS מצביעים על כך שהכרונולוגיה של לפנסקי ויר משתרעת על פני 9500/7200-6000 לפני הספירה. ישנה מחלוקת לגבי מתי החלה ההתיישבות והתרבות של לפנסקי ויר, אך הנתונים העדכניים ביותר מצביעים על כך שזה היה בין 7200–9500 לפני הספירה. האדריכלות בשלב המאוחר של לפנסקי ויר (6300–6000 לפני הספירה) החלה לפתח מבנים טרפזים ייחודיים ופיסול מונומנטלי. אתר לפנסקי ויר מורכב מיישוב אחד גדול עם כעשרה כפרי לווין. במקום נמצאו פסלי דגים רבים ושרידים אדריכליים ייחודיים.
הארכאולוג דרגוסלאב סרייוביץ' (אנ'), אשר חקר לראשונה את האתר, אמר כי פסלים כה גדולים כל כך מוקדם בהיסטוריה האנושית, והפתרונות הארכיטקטוניים המקוריים, מגדירים את לפנסקי ויר כשלב ספציפי ומוקדם מאוד בהתפתחות התרבות הפרהיסטורית האירופית. האתר בלט ברמת השימור יוצאת הדופן שלו ובאיכות יוצאת הדופן של חפציו. מכיוון שהיישוב היה קבוע ומתוכנן, עם חיי חברה מאורגנים, האדריכל Hristivoje Pavlović תייג את לפנסקי ויר כ"העיר הראשונה באירופה".
הפארק הלאומי Đerdap (אנ'), הכולל את לפנסקי ויר, הוקם ב-1974. ב-10 ביולי 2020, האזור הרחב יותר של הפארק הוגדר כגיאופארק עולמי של אונסק"ו (אנ'). מלבד ערוץ שערי הברזל, פארק הגאוגרפי העולמי של אונסק"ו Đerdap כולל חלקים ממסיבי ההרים מרוץ' (Miroč) וקוצ'אז' (Kučaj), עם שטח כולל של 1,330 קילומטרים רבועיים, והיה הייעוד הראשון כזה בסרביה.
הערות שוליים

↑  "LEPENSKI VIR – SCHELA CLADOVEI CULTURE'SCHRONOLOGY AND ITS INTERPRETATION". Rusu Aurelian, Brukenthal. Acta Musei, VI. 1, 2011. 2011.
↑  Hristivoje Pavlović (23 August 2017), "Tajne Lepenskog Vira IV - Zapanjujuća veština obrade kamena", Politika (in Serbian)
↑  Hristivoje Pavlović (20 August 2017), "Tajne Lepenskog Vira I - Prvi grad u Evropi", Politika (in Serbian), p. 20
↑  Aleksandra Mijalković (18 June 2017), "O očuvanju naše prirodne baštine: najbolja zaštita u naconalnim parkovima" [On conservation of our natural heritage - national parks provide the best protection], Politika-Magazin (in Serbian), pp. 3–6
↑  "UNESCO designates 15 new Geoparks in Asia, Europe, and Latin America". UNESCO. 10 July 2020. Retrieved 2020-07-13.
↑  Dimitrije Bukvić (19 July 2020). "Đerdap – prvi srpski geopark" [Đerdap – first Serbian geopark]. Politika (in Serbian). p. 9.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb11947668n (data)  NKC: ge310972  SUDOC: 02743446X  VIAF: 11144647636141365573   WorldCat (עם VIAF): 11144647636141365573
ליאור קודנר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 במרץ 1979 (בן 45) 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מעסיק:  גלי צה"ל, קבוצת הארץ 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  liorkodner
 טוויטר:  liorkodner
 
ליאור קודנר (נולד ב-16 במרץ 1979) הוא עיתונאי ישראלי ומרצה לתקשורת. משמש כמנכ"ל הדיגיטל של העיתון "הארץ" ואחראי על ניהול אתרי "הארץ" בעברית ובאנגלית ואתר "The Marker".
ביוגרפיה

ליאור נולד בריגה שבלטביה ועלה לישראל כשהיה בן 11. סיים את לימודיו התיכוניים במרכז חינוך ליאו באק בחיפה. הוא החל את דרכו העיתונאית בגלי צה"ל ככתב תחבורה, תעופה ותיירות ואחר כך מונה לכתב לענייני משפט.
ככתב, פרסם ראשון את עסקת הטיעון עם האנס בני סלע, ועל צנזורה שמפעילה חברת אגד על פרסום על גבי אוטובוסים, שמנעה בין היתר קידום אוכל לא-כשר. הוביל שורה של שידורים חיים, בין היתר סביב נחיתת האפיפיור בישראל ומשפטי אריה דרעי ועופר נמרודי.
בתום שירותו המשיך לעבוד בגלי צה"ל, ובין היתר הגיש וערך את "24 היום שהיה", מבזקים, "שישיבת" ויומן הערב. במקביל להמשך עבודתו האזרחית בגלי צה"ל החל לעבוד גם בקבוצת הארץ, שבה מילא תפקידים מגוונים. בין השאר עבד כראש דסק החדשות, עורך מוספים וחלק ב', עורך חדשות החוץ ועורך הרשתות החברתיות של כל הקבוצה.
בשנת 2013 קודם קודנר ונוצר למענו תפקיד חדש בקבוצה, סמנכ"ל הדיגיטל. באותה שנה היה אחראי למעבר האתר בעברית לאתר בתשלום למנויים. במרץ 2016 דיווח מו"ל העיתון כי "הארץ" גייס 25,000 מנויים דיגיטליים. שנתיים אחר כך דיווח הארץ על 45,000 מנויים דיגיטליים. בסוף 2019 דיווח קודנר כי קבוצת הארץ הגיעה ל-72,000 מנויים דיגיטליים. באוגוסט 2021 הגיעה הקבוצה ל-100,000 מנויים דיגיטליים.
מאז 2017 מגיש את ההסכת "השבוע" של "הארץ" בימי שלישי וחמישי.
בפברואר 2018 מונה גם לסגן עורך "הארץ". ב-2022 מונה למנכ"ל הדיגיטל של "הארץ".
חיים אישיים

נשוי לעורכת הדין שיר קודנר, לשעבר היועצת המשפטית של קבוצת NSO והם הורים לשלושה ילדים.[דרוש מקור]
הערות שוליים

↑  דוד אברהם‏, דיגיטל פירסט, באתר וואלה, 1 באוקטובר 2013
↑  יובל דרור, "'הארץ' לא ימשיך להתקיים ללא תשלום מהגולשים", באתר העין השביעית, 26 בפברואר 2013
↑  עמוס שוקן, מכתב ממו"ל הארץ, עמוס שוקן, באתר הארץ, 1 במרץ 2016
↑  יונתן כיתאין, ‏הבטחתם חומה, באתר גלובס, 10 ביולי 2018
↑  איתמר ב"ז, "הגענו ל-72 אלף מנויים דיגיטליים משלמים", באתר העין השביעית, 12 בדצמבר 2019
↑  יובל דרור, כופרים ומומרים, באתר העין השביעית, 9 באוגוסט 2021
↑  השינויים ב"הארץ" נמשכים: ליאור קודנר ימונה לסגן העורך, באתר וואלה, 27 בפברואר 2018
↑   ליאור קודנר, ואז פייסבוק מחקה את הבת שלי, באתר הארץ, 21 בפברואר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312112205171  VIAF: 297165433   WorldCat (עם VIAF): 297165433
לואי שארל דה לה בורדונה

| --- | --- |

 לידה:  1795 ראוניון, צרפת 
 פטירה:  13 בדצמבר 1840  (בגיל 45 בערך) לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 הישג בולט:  היה מס' 1 בעולם בתקופות בשנים 1821‏-1840
 מד כושר מרבי:  2582 בשנת 1836
 מדינה:  צרפת
 
לואי שארל דה לה בורדונה (בצרפתית: Louis Charles de la Bourdonnais;‏ 1795 – 13 בדצמבר 1840) היה שחמטאי אמן צרפתי, בן המאה ה-19, שנחשב לשחקן השחמט החזק ביותר בעולם בתקופתו, ובדיעבד לאלוף עולם בלתי רשמי בין השנים 1821 ל-1840. עד היום הוא נחשב לגדול שחקני צרפת, מלבד פילידור.
ביוגרפיה

לה בורדונה נולד באי ראוניון שבאוקיינוס ההודי למשפחה עשירה ומיוחסת. סבו, ברטרנד פרנסואה דה לה בורדונה היה אדמירל מפורסם ומושל בראוניון (שנקרא בורבון עד 1793) ובמאוריציוס.
ב-1814 נשלח ללמוד בפריז, שם למד לשחק שחמט. לה בורדונה נדבק בתאווה ל"משחק המלכים" והיה משחק בכל יום, ולעיתים אף על סכומי כסף פעוטים.
ב-1821 היה לשחקן השחמט החזק בעולם, לאחר שהביס את מורו אלכסנדר דשאפל.
ב-1824 ביקר באנגליה כדי להתמודד מול מיטב אמני השחמט האנגליים, אותם הביס. אז הוכרז כגדול שחקני השחמט של אירופה. במשך 10 שנים האנגלים הכירו בנכונות תיאור זה, עד שבאה ההזדמנות להעמידה למבחן בשנת 1834.
ב-1827 פרסם את זכרונותיו של סבו הידוע וב-1833 את Nouveau Traité du jeu des échecs, ספר על יסודות משחק השחמט (ספר זה תורגם אחר כך לרוסית). בספר זה לראשונה נכתבו עצות כיצד לעבוד במקביל עם ספר שחמט וללמוד כיצד לחשב וריאנטים בראש.
רקע שחמטאי

לה בורדונה למד את ספרו של פילידור "ניתוח משחק השח" Analyse du jeu des Échecs. למרות זאת שיחק בסגנון שונה, סגנון התקפי אינטואיטיבי, בהתאם למזגו. במילים של אלוף העולם עמנואל לסקר "ללא קשר לדרך שבה היריב בחר להזיז את כוחותיו, לה בורדונה לחם על מרכז הלוח באומץ ובדמיון".
יעקב ניישטאט כותב בספרו האלופים הבלתי מוכתרים כי "המשחק הטקטי של לה בורדונה, תוך הבטחה של קידום החיילים החופשיים שלו יוצר רושם עז". "משחק זה חושף בעוצמה רבה עוד יותר את היתרון האסטרטגי על פני יריבו. התחבולות של לה בורדונה מבוססות על יסודות עמדתיים מבוססים"
אלו היו הצעדים הראשונים של האסטרטגיה שהודגמה בצורה מבריקה בסוף שנות ה-50 של המאה ה-19 על ידי פול מורפי.
עמדת הסיום של המשחק מקדונל - לה בורדונה לאחר מסע השחור 37... ה2 נחשבת לאחת מעמדות הסיום המרשימות ביותר של המאה ה-19. פילידור בוודאי היה נהנה לראות הסתערות מרהיבה כל כך של החיילים השחורים.
דו-קרב מקדונל - לה בורדונה

לה בורדונה ידוע יותר מכל כמי ששיחק, (נגד האירי אלכסנדר מקדונל) את דו-קרב השחמט החשוב הראשון בהיסטוריה של המשחק - התמודדות שכללה למעשה שמונים וחמישה (לפי מקורות אחרים שמונים ושמונה) משחקים שהתחלקו על פני שש תת-התמודדויות שנערכו בלונדון בין יוני לאוקטובר 1834. מארגן ההתמודדויות היה ג'ורג' ווקר, תאורטיקאי, היסטוריון, סופר, ומייסד מועדון השחמט של וסטמינסטר. "מרתון וסטמינסטר" היה הקרב הראשון על כתר השחמט, קודם לדו קרבות הרשמיים על אליפות העולם.
משחקיהם של מקדונל ולה בורדונה פורסמו בהרחבה ונותחו על ידי פרשנים ברחבי אירופה. הם גם כללו חידושים רבים, אשר חלקם עדיין משוחקים היום. ניתן לראות בהתמודדות את ראשיתו של העידן המודרני בשחמט.
לה בורדונה ניצח בדו-קרב הכולל בהפרש ניכר, עם 45 ניצחונות, 13 תוצאות תיקו ו-27 הפסדים, לפי גרסה אחת, 44 ניצחונות, 14 תוצאות תיקו ו-30 הפסדים לפי האחרת. שעון השחמט טרם הומצא, ורבים מהמשחקים התארכו עד למעלה משבע שעות. כל יום פרט ליום ראשון, בשעת צהריים, החלו לשחק. במהלך המשחקים עצמם לא החליפו השניים מילים פרט להתראות שח, שכן מקדונל לא ידע צרפתית ולה בורדונה מצידו לא ידע אנגלית. קשיי התקשורת לא מנעו מלה בורדונה מללעוג ליריבו בקול כאשר נטה המשחק לטובת הצרפתי.
לבסוף הופסק הדו-קרב המרתוני משום שלה בורדונה נאלץ לחזור לצרפת כדי לטפל בענייניו הפיננסיים, תחום בו ידע כישלונות חוזרים ונשנים (הוא אף איבד מספר שנים קודם לכן את ירושתו בעסקת נדל"ן מפוקפקת). ההכנות לחידושו נקטעו ב-1835 עם מותו של מקדונל כתוצאה מזיהום בכליות. גם כך, אם כוללים את כל שש ההתמודדויות השונות, זהו הדו-קרב הארוך ביותר בהיסטוריה של המשחק.
חידוש הדו-קרבות בין צרפת ואנגליה המתין עד למשחקים בין אוורד סטאונטון ל-פייר סט. אמאנד.