stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ויטולד לוטוסלבסקי
שנותיו האחרונות

מאמצע שנות ה-80 מצא לוטוסלבסקי דרכים לפשט את סגנונו בלי לוותר על החירויות, שהשיג בטכניקות ששימשו אותו עד אז. הוא חיבר שלוש יצירות בשם "שרשרת" (Łańcuch), שם המתייחס לאופן הרכבתה של המוזיקה מגדילים נוגדים, הנקלעים זה בזה כמו חוליות שרשרת. "שרשרת 2" נכתבה בשביל אן-סופי מוטר (לפי הזמנת פאול זאכר), ובשבילה גם תזמר את ה"פרטיטה" לכינור ופסנתר שכתב זמן מה לפני כן להוספת אינטרלוד מקשר, כך שכאשר הם מנוגנים יחדיו, הפרטיטה, האינטרלוד ו"שרשרת 2" מהווים את יצירתו הארוכה ביותר.
בשנת 1987 קיבל לוטוסלבסקי את מדליית הזהב של "אגודת הפילהרמונית המלכותית" מידי מייקל טיפט, בשעת קונצרט, שבו ניצח לוטוסלבסקי על הסימפוניה השלישית שלו; באותה שנה גם חגגו את יצירתו בפסטיבל האדרספילד למוזיקה בת ימינו. כמו כן הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מכמה אוניברסיטאות ברחבי העולם, ביניהן אוניברסיטת קיימברידג'.
בתקופה זו עמד לוטוסלבסקי בכתיבת הקונצ'רטו שחלו לפסנתר בשביל כריסטיאן צימרמן, בהזמנת פסטיבל זלצבורג. הוא תכנן לכתוב קונצ'רטו לפסנתר מאז 1938, כמי שהיה בצעירותו פסנתרן וירטואוז. יצירה זו היא שציינה את שובו אל דוכן המנצחים בפולין בשנת 1988, לאחר שיחות מהותיות, שהוסדרו בין הממשלה לאופוזיציה.
בסביבות 1990 עבד לוטוסלבסקי גם על סימפוניה רביעית ועל מחזור השירים התזמורתי Chantefleurs et chantefables לסופרן. מחזור השירים בוצע לראשונה בקונצרט בסדרת הפרומס בלונדון ב-1991. הסימפוניה הרביעית בוצעה לראשונה ב-1993 בלוס אנג'לס. בין לבין, ולאחר שהביע תחילה אי-רצון, קיבל עליו לוטוסלבסקי את כס הנשיאות ב"מועצת התרבות הפולנית", שהוקמה מחדש לאחר הרפורמות של 1989, שהיו תוצאה של התמיכה המוחלטת כמעט בתנועת סולידריות בבחירות של אותה שנה וסיומו של השלטון הקומוניסטי בפולין.
בשנת 1993 המשיך לוטוסלבסקי בסדר הזמנים העמוס שלו, נסע לאנגליה, גרמניה ויפן והעלה על הכתב סקיצות לקונצ'רטו לכינור, אבל בדצמבר היה ברור שמחלת הסרטן פגעה בו ולאחר ניתוח, נחלש המלחין במהירות ומת ב-7 בפברואר 1994. שבועות ספורים קודם לכן ניתן לו אות הכבוד הגבוה ביותר של פולין, "מסדר הנשר הלבן". הוא היה השני שקיבל אות זה מאז נפילת המשטר הקומוניסטי בפולין. קדם לו האפיפיור יוחנן פאולוס השני.
ורבניה

| --- | --- |
סמל ורבניהסמל ורבניה

 מדינה:  איטליה איטליה
 מחוז:  פיימונטה פיימונטה
 נפה:  ורבנו-קוזיו-אוסולה
 שפה רשמית:  איטלקית 
 שטח:  37.49 קמ"ר
 גובה:  197 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בקומונה:  29,945 (1 בינואר 2023)
 קואורדינטות:  45°55′22″N 8°33′07″E﻿ / ﻿45.922777777778°N 8.5519444444444°E﻿ / 45.922777777778; 8.5519444444444 
 אזור זמן:  UTC+1
 https://www.comune.verbania.it/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת איטליה מוגדלת) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןורבניה(למפת איטליה רגילה) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןורבניה(למפת פיימונטה רגילה) טורינו נוברה אלסנדריה אסטי מונקאליירי קונאו שווייץ לומברדיה ליגוריה צרפת ואל ד'אוסטה הים הליגוריורבניה(למפת פיימונטה מוגדלת) טורינו נוברה אלסנדריה אסטי מונקאליירי קונאו שווייץ לומברדיה ליגוריה צרפת ואל ד'אוסטה הים הליגוריורבניה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ורבניה (באיטלקית: Verbania) היא קומונה והיא העיירה המאוכלסת ביותר בנפת ורבנו-קוזיו-אוסולה (אנ') במחוז פיימונטה שבצפון איטליה. הקומונה קרובה לחוף שלרגלי אגם מאג'ורה וצפונית אליה מתנשא החלק הדרומי של רכס האלפים הלפונטיניים (אנ'). העיירה נמצאת כ-91 קילומטרים צפון מערבית למילאנו וכ-40 קילומטרים דרומית ללוקרנו שווייץ. נכון ל-1 בינואר 2017 מנתה אוכלוסיית היישוב 30,827 איש.
המנצח ארטורו טוסקניני חיי בוורבניה בשנים 1927 עד 1952.
גאוגרפיה

ורבניה מרוחקת 3.7 קילומטרים בקו אווירי וכ-16 קילומטרים במרחק נסיעה מסטרזה, היישוב הקרוב ביותר האליה הנמצא מעברו השני של המפרץ המערבי באגם מאג'ורה. ורבניה נוסדה בשנת 1939 ממיזוג של יישובים קטנים יותר: אינטרה, פלנצה, סונה ויישובים קטנים נוספים.
מזג האוויר בוורבניה חמים ולח. הקיצים מאופיינים בחום עז ומנגד חורפים קרים.
ערים תאומות

אוסטריה שוואץ, אוסטריה
רומניה פיאטרה ניאמץ, רומניה
הערות שוליים

↑  Verbania : the city and its charming facets, en.lagomaggiore.net
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552493205171  BNE: XX6156618  BnF: cb12254814p (data)  GND: 4356850-6  LCCN: n80089398  MusicBrainz: dd7e08f3-6e8e-4ca0-9bc3-d51cf5666e2f  RERO: 02-A005477628  SUDOC: 086202669  VIAF: 132522548   WorldCat (עם VIAF): 132522548
וו עצירה

וו עצירה של מטוס E-1 טרייסר
וו עצירה של מטוס F/A-18 הורנט
וו עצירה הוא מתקן הממוקם בחלקו האחורי של מטוס, המיועד לבלום את המטוס בעת נחיתה, נמצא בשימוש במטוסי קרב, כאשר בנחיתות על מסלולי טיסה קרקעיים השימוש מיועד לתקלות ומצבי חירום ואילו בנושאות מטוסים השימוש הוא לנחיתות בשגרה.
וו העצירה הוא מוט מתכת חזקה (במטוסים מסוימים, ה-F-16 לדוגמה, המוט עשוי מתכת גמישה למדי) שבקצהו וו מעוקל המיועד להיתפס בכבל המתוח לרוחב מסלול הנחיתה, הקרוי כבל עצירה. את השימוש בוו משלימה לעיתים רשת עצירה מיוחדת שתופסת את המטוס בזמני חירום.
הוו מותקן בחלק האחורי של המטוס, והוא מחובר למנוע המאפשר לטייס להרימו ולהנמיכו על פי הצורך, בשעת תקלה, ובנושאות מטוסים לקראת כל נחיתה.
בנושאות מטוסים אמריקאיות ישנם ארבעה כבלי עצירה המתוחים לרוחב סיפון הנחיתה. אם הטייס מפספס את ארבעתם הוא ממשיך את הטיסה, הולך סביב לנושאת וחוזר לנחיתה חוזרת. אם אחד מהכבלים נתפס בוו, הוא נמתח וחוזר אחורה באטיות, תוך כדי העברת כוח הדחף של המטוס לבסיס הכבל עד לעצירה מוחלטת.
במסלולי נחיתה קרקעיים הכבלים משמשים רק כגיבוי למקרי חירום.
מסוקים וכלי טיס אחרים המסוגלים לבצע נחיתה אנכית לא יכולים להשתמש בוו עצירה, והוא מוגבל למטוסים רגילים בלבד.
מטוס התובלה הזעיר זיפליין נוחת חזרה במרכז ההפצה בעזרת בקרס בקצהו האחורי, שנתפס על כבל בין שתי זרועות שמתרוממות בדיוק ברגע הנכון כדי ללכוד אותו. לאחר מכן המטוס מתונדד על הכבל עד לעצירה, ואז הוא מוסר ועובר לפירוק לקראת הטיסה הבאה.
הערות שוליים

↑   מתקן התפיסה של מטוס התובלה הזעיר זיפליין
ראו גם

רשת עצירה
כבל עצירה
וו וו

| --- | --- |

 נתונים
 מרכיבים:  פלח ליים, כוס הייבול, מיץ חמוציות, שנאפס אפרסקים, וודקה 
 אופן ההכנה:  בשייקר
 כוס:  כוס הייבול או כוס אולד פשנד
 קישוט:  פלח ליים
 
וו וו (באנגלית: Woo Woo) הוא קוקטייל המורכב מוודקה, שנאפס אפרסקים ומיץ חמוציות. היחסים של הרכיבים אינם קבועים. את המרכיבים יש למזוג לשייקר מלא בקרח. קיימת צורת הגשה בה הלקוחות מקבלים שייקר לצד כוסות שוט ריקות כדי שהמזמינים ימזגו לעצמם. צורת הגשה אחת היא כוס הייבול או כוס אולד פשנד עם קרח וליים לקישוט.
הקוקטייל הופיע לראשונה בשנות ה-80 של המאה ה-20. הוא מהווה מין גרסה פשוטה יותר של סקס על החוף, ללא מיץ תפוזים.
ראו גם

סקס על החוף
הערות שוליים

↑  woo-woo, אתר thespruceeats
↑  woo-woo, אתר diffordsguide
↑  woo-woo, אתר bbcgoodfood
| קוקטיילים |
| --- | --- | --- |
| סוגי קוקטיילים | קוקטייל יין • קוקטיילי שלהבת • קוקטיילי חנקן נוזלי • סאוור • פונץ' |  |
| ציוד וכלים לקוקטיילים | שייקר •  כפית בר • מבחש • מסננת קוקטיילים • מגרסת קרח • ג'יגר |  |
| עיטורי קוקטייל | דובדבן מסוכר • מטריית קוקטייל • קשית שתייה |  |
| סירופים וציוד נוסף | מי סוכר • גרנדין • מכונת קפה • מסחטה • בלנדר |  |
| כוסות לקוקטיילים |  כוס מרטיני •  כוס אולד פאשנד •  כוס ברנדי סניפטר •  כוס הייבול •    כוס יין •  כוס מרגריטה •  כוס קולינס •  כוס שמפניה |  |
| אחר | בר • מסיבת קוקטייל • פליירינג • מוזג • איגוד הברמנים הבינלאומי • אנגוסטורה ביטרס • שמלת קוקטייל |  |
וילפריד דאלמה

וילפריד דאלמה (בצרפתית: Wilfried Dalmat; נולד ב-17 ביולי 1982) הוא כדורגלן מסן מרטן המשחק בעמדת הקשר.
קריירה

דאלמה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנערים של ז'ואה-לה-טור ובגיל 14 הצטרף לאקדמיה של נאנט. בעונתו הראשונה זכה עם המועדון באליפות צרפת ואף בסופר קאפ הצרפתי. ב-11 בספטמבר 2001 ערך את הופעת הבכורה שלו בשלב הבתים של ליגת האלופות במשחק הליגה נגד פ.ס.וו. איינדהובן.
בינואר 2002 חתם באולימפיק מרסיי. בקיץ חזר לנאנט ובינואר 2003 חתם בשאטורו ממנה עבר לגרנובל.
בקיץ 2004 חתם בלצ'ה מהסרייה א', לאחר מכן חזר לגרנובל. בקיץ 2005 הצטרף לראסינג סנטנדר מהלה ליגה. כעבור שנה חתם במונס ממנה עבר לסטנדרד לייז' עמה זכה באליפות.
בהמשך הקריירה שיחק בקלאב ברוז', אורדוספור, קארשיאקה, בולוספור, פאנטוליקוס, בריסל, בורז' 18, ויירזון, מונטולאה וסולייר ספורט. בקיץ 2021 חזר לז'ואה-לה-טור במדיה שיחק בנעוריו.
ב-5 בספטמבר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סן מרטן בהפסד 4-0 לברבדוס. 3 ימים לאחר מכן הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 2-1 לאיי הבתולה של ארצות הברית.
וילברורד סנל

| --- | --- |

 לידה:  13 ביוני 1580 ליידן, שבעה-עשר המחוזות 
 פטירה:  30 באוקטובר 1626 (בגיל 46) ליידן, שבעה-עשר המחוזות 
 שם לידה:  Willebrord Snel van Rayen 
 ענף מדעי:  אסטרונומיה, מתמטיקה
 מקום מגורים:  הולנד
 מקום קבורה:  כנסיית פיטר 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ליידן (1608) 
 מנחה לדוקטורט:  לודולף ואן צאולן, רודולף סנליוס 
 מוסדות:  אוניברסיטת ליידן (1609–1626) 
 תלמידי דוקטורט:  יעקובוס גוליוס 
 תרומות עיקריות
 גילוי חוק סנל
 
וילברורד סנל ואן רוין (הולנדית: Willebrord Snel van Royen; ‏ 13 ביוני 1580 – 30 באוקטובר 1626), המוכר גם בשמות סנל ון רוין וסנליוס, היה אסטרונום ומתמטיקאי הולנדי, שמוכר בעיקר בזכות חוק השבירה האופטית שגילה, הקרוי על שמו - חוק סנל.
חייו

סנל נולד בליידן. בשנת 1613 ירש את אביו רודולף סנל (1546-1613) כפרופסור למתמטיקה באוניברסיטה של ליידן. בשנת 1615 הוא תכנן וביצע שיטה חדשה למדידת רדיוס כדור הארץ בעזרת קביעת המרחק בין נקודה אחת על האדמה לבין המקבילה לה בקו רוחב אחר, על ידי טריאנגולציה. מאמרו Eratosthenes Batavus ("ארטוסתנס ההולנדי"), שפורסם בשנת 1617, מתאר את השיטה ומציג את התוצאות של יישום השיטה בין אלקמאר וברגן אופ זום—שתי ערים המופרדות על ידי מעלה אחת ברוחב, שהמרחק ביניהן נמדד על ידו להיות 117,449 יארד (107.395 ק"מ). המרחק בפועל הוא בערך 111 ק"מ. סנל היה גם מתמטיקאי בולט, והמציא שיטה חדשה לחישוב π—השיפור המשמעותי הראשון מאז ימי קדם. הוא גם גילה את חוק השבירה האופטית הקרוי על שמו בשנת 1626. הוא נפטר בליידן ב-30 באוקטובר 1626.
נוסף על Eratosthenes Batavus הוא פרסם גם את Cyclometria sive de circuli dimensione‏ (1621), ו-Tiphys Batavus‏ (1624). הוא גם ערך את Coeli et siderum in eo errantium observationes Hassiacae‏ (1618), שבו פורסמו התצפיות האסטרונומיות של לנדגרייב ויליאם הרביעי מהסה. חיבור שלו על טריגונומטריה (Doctrina triangulorum) פורסם שנה לאחר מותו.
Cyclometricus, 1621
וו נגויין גיאפ

זהו שם וייטנאמי; שם המשפחה הוא . על פי הנוהג המקומי, יש להתייחס לאדם זה בשמו הפרטי, גיאפ.
| --- | --- |

גנרל גיאפ ב-2008
 לידה:  25 באוגוסט 1911 לוק טואי, וייטנאם
 פטירה:  4 באוקטובר 2013  (בגיל 102) האנוי, וייטנאם
 מדינה:  וייטנאם 
 כינוי:  "נפוליאון האדום"
 השכלה:  האוניברסיטה הלאומית של וייטנאם  Lycée Albert Sarraut 
 בן או בת זוג:  Nguyễn Thị Quang Thái (1939–1944) Đặng Bích Hà (1946–?) 
 השתייכות:  צפון וייטנאם צפון וייטנאם צבא צפון וייטנאם
 תקופת הפעילות:  1944–1991 (כ־47 שנים)
 דרגה:  גנרל
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה  מלחמת הודו סין  קרב דיין ביין פו  מלחמת וייטנאם
 עיטורים
 Hero of the People's Armed Forces  Feat Order  Fatherland Defense Order  Military Exploit Order  מסדר הו צ'י מין  מסדר כוכב הזהב  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת כלכותה  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 
ווֹ נְגוּייֶן גִיאַפּ (בווייטנאמית: Võ Nguyên Giáp;‏ 25 באוגוסט 1911 – 4 באוקטובר 2013) היה מהפכן, גנרל ופוליטיקאי וייטנאמי, שפיקד על צבא צפון וייטנאם במלחמת הודו-סין הראשונה ובמלחמת וייטנאם. בעקבות הניצחון במלחמות אלו הפך גיאפ לגיבור לאומי.
חיים מוקדמים ולימודים

גיאפ נולד וגדל בכפר לוק טואי. הוא למד באוניברסיטת האנוי ובשנת 1938 הוסמך כעורך דין וכבעל תואר ראשון בכלכלה פוליטית. לאחר מכן עבד כעורך דין וכמורה להיסטוריה. בשנת 1940 התגייס לוייט מין, ארגון שחרור מהפכני שהקים הו צ'י מין בשנת 1941 כדי ללחום להשגת עצמאות וייטנאם מן השלטון הצרפתי ולהתנגד לכיבוש היפני של וייטנאם. גיאפ שימש בארגון במספר תפקידי מטה ופיקוד ולחם במלחמת העולם השנייה כנגד הצבא היפני בווייטנאם. בשנת 1946 מונה למפקד הוייט מין ולקח חלק בלחימה כנגד השלטון הצרפתי ששב לשלוט בווייטנאם לאחר המלחמה.
בשנת 1951 מונה למפקד הכוחות הווייטנאמים שלחמו כנגד הצבא הצרפתי במלחמת הודו סין ובכלל זה בקרב דיין ביין פו. לאחר מכן פיקד גיאפ על כוחות צבא צפון וייטנאם במלחמת וייטנאם והוביל אותם בין היתר במתקפת הטט ובמצור על קה סאן.
בראיון שהעניק למגזין "ג'ורג'" בשנת 1998, הביע הגנרל ויליאם וסטמורלנד, מפקד כוחות הצבא האמריקני שלחמו בווייטנאם, זלזול מוחלט בכישוריו הפיקודיים של גיאפ: "למרות שגיאפ קיבל אימון מקצועי בלוחמה זעירה, הוא התעקש לנהל מתקפות גדולות שבהן איבד לוחמים רבים. הוא בעצמו הודה בתחילת 1969 שאיבד כחצי מיליון חיילים. עם זלזול כזה בחיי אדם אפשר, אמנם, להפוך ליריב קשה, אבל לא לגאון צבאי. מפקד אמריקני שהיה מאבד לוחמים בצורה כזאת, לא היה נשאר בתפקיד יותר מכמה שבועות."
הערות שוליים

↑  האנוי מתגרה בסין, אבל בלי להגזים, באתר גלובס, 8 במרץ 2010.
↑  כלכליסט, הקליעה המדויקת של וִיוֵק ראנאדיבֶה, באתר כלכליסט, 13 בפברואר 2014.
↑  אורי דרומי, בוקר טוב, וייטנאם, באתר הארץ, 5 במאי 2004.
↑  טל טובי, ניצחו בקרב - הפסידו במלחמה, מערכות 431, יוני 2010, עמודים 40-47.
↑   ג’וזף גרגורי, ניו יורק טיימס, הלך לעולמו הגנרל הוייטנאמי שהביס שתי אימפריות, באתר הארץ, 6 באוקטובר 2013.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269647105171  PLWABN: 9810644410705606  BIBSYS: 90883596  BNE: XX1484833  BnF: cb120196412 (data)  CANTIC: a11223261  CiNii: DA04447423  GND: 118694634  ISNI: 0000 0001 2018 8758  LCCN: n80036581  MusicBrainz: 0fb0bd98-e926-4516-909c-4d29960f2c5c  NDL: 00459829  NKC: jn20040202027  NLA: 35583540  NLG: 102314  NLK: KAC201763741  NSK: 000254002  NTA: 075164469  SELIBR: 100091  SNAC: w6sx96f0  SUDOC: 028341112  VIAF: 111084565   WorldCat (עם VIAF): 111084565
וילפריד בזה

| --- | --- |

וילפריד בזה
 לידה:  7 בפברואר 1949 שטוטגרט, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 נהרג:  4 ביולי 1976  (בגיל 27) אנטבה, אוגנדה 
 מדינה:  גרמניה 
 מפלגה:  תאי המהפכה 
 
וילפריד בזה (בגרמנית: Wilfried Böse; בעברית נקרא גם וילפריד ביזה; 7 בפברואר 1949 – 4 ביולי 1976) היה טרוריסט גרמני, ממייסדיו של ארגון הטרור הגרמני "תאי המהפכה".
נולד בשטוטגרט וגדל בבמברג. שם סיים את לימודיו התיכוניים בגימנסיה. החל בלימודי סוציולוגיה באוניברסיטה, אולם עזב והחל לעבוד בבית הוצאה לאור בתחום ההפצה. בסביבות שנת 1970 שימש כגזבר בתנועת השמאל "פדרציית השמאל החדש" Föderation Neue Linke. לטענת החוקר וולפגג קראוסהר (Wolfgang Kraushaar), היה בזה עוד לפני שנת 1972 מעורב בפעילות טרוריסטית וקרוב לוודאי סייע גם לארגון ספטמבר השחור בארגון טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן.
בקיץ 1972 גייס בפרנקפורט חברים מקרב השמאל הרדיקלי ונמנה עם מייסדי "תאי המהפכה". בזה סבר שעל הארגון לפעול במסגרת תאים קטנים וממודרים, כי להקשות על רשויות החוק על תפיסתם, זאת בניגוד לארגונים "סיעת הצבא האדום" ו"תנועת ה-2 ביוני" (Bewegung 2. Juni). לאחר הקמתו הפך הארגון לסוציאל-מהפכני ודגל בפעילות טרור בקנה מידה בינלאומי.
בזה עבר אימונים בלוחמת טרור עם חבריו לארגון במחנה בדרום תימן. בספטמבר 1975 ירד יחד עם הטרוריסטית בריגיטה קוהלמן למחתרת.
ביולי 1976 הוביל את חטיפת טיסה 139 של מטוס אייר פראנס, שהיה בדרכו מישראל - לפריז בצרפת, עם נחיתת ביניים באתונה, ביחד עם הגרמנייה בריגיטה קוהלמן ושני פלסטינים. המטוס החטוף נחת בתחילה בבנגאזי שבלוב ולאחר מכן באנטבה שבאוגנדה. בזה הפריד בין נוסעי המטוס הישראלים לבין שאר הנוסעים, ושאר הנוסעים הורשו לרדת מן המטוס. במהלך החטיפה אמר בזה לאחד מנוסעי המטוס היהודים, ניצול אושוויץ עם מספר מקועקע על ידו: "אני לא נאצי, אני אידיאליסט".
בזה נהרג במהלך מבצע יונתן, כאשר כוחות קומנדו של צה"ל פשטו על הטרמינל שבו הוחזקו בני הערובה.
הערות שוליים

↑  David Tinnin, Like Father A review of Hitler's children by Julian Becker, TIME, 8 August 1977.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1051949351  VIAF: 309561616   WorldCat (עם VIAF): 309561616 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גרמנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
וילפריד זייפרט

| --- | --- |

 לידה:  21 באפריל 1908 דרמשטאדט, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  9 באוקטובר 1954 (בגיל 46) ציילסהיים, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מקום קבורה:  Alter Friedhof Darmstadt 
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 בן או בת זוג:  אווה אינגבורג שולץ (1953–9 באוקטובר 1954)  Lu Säuberlich  Irene Naef  Tatjana Iwanow 
 צאצאים:  אנדארס זייפרט 
 פרופיל ב-IMDb
 
וילפריד זייפרט (בגרמנית: Wilfried Seyferth;‏ 21 באפריל 1908 – 9 באוקטובר 1954) היה שחקן גרמני.
ביוגרפיה

וילפריד זייפרט נולד בדרמשטט למשפחת רופא. הוא למד בגימנסיה בעיר הולדתו. לאחר סיום בית הספר הוא למד רפואה במשך שלושה סמסטרים אך עזב את הלימודים. וילפריד זייפרט קיבל הכשרה אמנותית בבית הספר לדרמה של התיאטרון הגרמני בברלין. שם ערך את הופעת הבכורה שלו בשנת 1929 ואז נסע לפרנקפורט.
בשנת 1936 שב לברלין ושיחק שוב בתיאטרון.
במקביל לעבודתו בתיאטרון וילפרס זייפרט השתתף בסרטים רבים. חלקם נאסרו להקרנה לאחר סיום מלחמת העולם השנייה בגלל שהיו חלק של תעמולת הנאציזם וגרמניה הנאצית.
בשנת 1946 נסע לשלוש שנים לציריך. הוא ביצע הופעות אורח בפסטיבל זלצבורג, פסטיבל טירת היידלברג ופסטיבל רוהר. זייפרת שיחק בעיקר בקלאסיקות מאת שייקספיר, לסינג, צקכוב, גוגול וכו'.
בשנות ה-50 הוא שיחק נאצים בשתי ההפקות בארצות הברית.
זייפת נפטר כתוצאה מתאונת דרכים. הוא היה נשוי מספר פעמים, אשתו אחרונה הייתה אווה אינגבורג שולץ. בנו מנישואיו לטטג'אנה איוואנוב, אנדראס זייפרת שחקן תיאטרון גרמני.
וילפריד זייפרת נקבר בבית העלמין הישן בדרמשטט.
וילפריד וויניץ'

| --- | --- |

וילפריד וויניץ', 1885 בקירוב
 לידה:  31 באוקטובר 1865 טלז, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  19 במרץ 1930 (בגיל 64) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, פולין, ארצות הברית 
 השכלה:  Vilna Realschule  בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 בן או בת זוג:  אתל ליליאן וויניץ' (1902–?) 
 
וילפריד (מיכל) וויניץ' (באנגלית: Wilfrid Voynich; שם לידתו הפולני: Michał Wojnicz‏; 12 בנובמבר 1865, טלז - 19 במרץ 1930) היה מהפכן פולני ממוצא ליטאי, סוחר עתיקות וספרים. זכה לפרסום רב בשל כתב יד וויניץ' שאותו מצא לדבריו בשנת 1912 בווילה מונדרגונה באזור פרסקטי בקרבת רומא שבאיטליה, ושנקרא מאז על שמו.
ביוגרפיה

וילפריד וויניץ' נולד בטלז למשפחה ליטאית-פולנית. הוא למד בגימנסיה בסובאלק, ובהמשך באוניברסיטאות בוורשה, סנקט פטרבורג ומוסקבה. וויניץ' קיבל תואר בכימיה מאוניברסיטת מוסקבה והיה לרוקח מוסמך.
ב-1885 הצטרף וויניץ' בוורשה לארגון הפרולטריאט המהפכני של לודביק ורינסקי. המשטרה הצארית פעלה נגד פעילי הארגון, וב-1886 לאחר ניסיון כושל לשחרור שניים מחבריו לארגון שנידונו למוות, פיוטר ברדובסקי (1846-1886)  וסטניסלב קונציקי (1861-1886), ממבצר ורשה, נעצר וויניץ' על ידי המשטרה הרוסית. וויניץ' נשלח לעבודות פרך בטונקה (Тунка) שבדרום מזרח רוסיה. ב-1890 הצליח וויניץ' להימלט והגיע לבייג'ינג, ומשם חזרה לאירופה להמבורג ומשם ללונדון.
וויניץ' אימץ שם בדוי כאיוון קלצ'בסקי וסייע לסרגיי סטפנייק להקים אגודת חברים למען רוסיה החופשית בלונדון. לאחר מותו של סטפנייק ב-1895 הפסיק וויניץ' לעסוק בפעילות מהפכנית. ב-1898 פתח חנות ספרים בלונדון, וב-1902 נישא אתל ליליאן בול, בתו של המתמטיקאי ג'ורג' בול.
ב-1914 פתח וויניץ' חנות ספרים נוספת בניו יורק, וסחר בספרים ישנים.
ב-1930 נפטר וויניץ'.
השערת דה ברויי

בפיזיקה, השערת דה ברויי קובעת שלחלקיקי החומר אופי גלי (עקרון דואליות גל-חלקיק) ומובילה להגדרת אורך גל של חלקיק, הנקרא אורך גל דה ברויי. את הקביעות האלו ניסח לואי דה ברויי בשנת 1923 ועליהן קיבל פרס נובל לפיזיקה בשנת 1929, ובכך היה לאדם הראשון שזכה בפרס נובל עבור עבודת דוקטורט שכתב. קשרי דה ברויי מראים כי אורך הגל עומד ביחס הפוך לתנע החלקיק ותדירות הגל פרופרציונית לאנרגיה הקינטית שלו.
כיום קביעות אלו הן כבר לא בגדר השערות בפיזיקה אלא תאוריות מוכחות, אך דה ברויי גילה תעוזה בכך שחשב על דואליות זו. הוא שיער, מתוך נימוק של סימטריה, שאם לגלים יש תכונות חלקיקיות, הרי הגיוני שלחלקיקים תהיינה תכונות גליות. לכן הכינוי "השערה" נשמר.
ניסוח מתמטי

\lambda ={\frac {h}{p}}={\frac {h}{\gamma mv}}={\frac {h}{mv}}{\sqrt {1-{\frac {v^{2}}{c^{2}}}}}
כאשר:
\ \lambda  – אורך הגל
\ h – קבוע פלאנק
\ p – התנע של החלקיק
\ m – מסת המנוחה של החלקיק
\ v – מהירות החלקיק
\ \gamma  – מקדם לורנץ
\ c – מהירות האור בריק
ככל שהאנרגיה גדולה יותר, כך גדלה התדירות, ואורך הגל מתקצר. בהתחשב בקשר בין תדירות לאורך גל, ניתן להסיק כי אורכי גל קצרים אנרגטיים יותר מאורכי גל ארוכים. משוואת דה ברויי השנייה מקשרת בין תדירות החלקיק לאנרגיה:
f={\frac {E}{h}}={\frac {\gamma \,mc^{2}}{h}}={\frac {mc^{2}}{h}}\left({\frac {1}{\sqrt {1-{\frac {v^{2}}{c^{2}}}}}}\right)
כאשר  \ f היא התדירות, ו- \ E היא אנרגיית החלקיק.
לעיתים כותבים את שתי המשוואת כך:
p=\hbar k
E=\hbar \omega
כאשר  \hbar  הוא קבוע פלאנק המצומצם,  \ k מספר הגל, ו- \ \omega  התדירות הזוויתית.
אישוש השערת דה ברויי

אחד האישושים הבולטים ביותר להשערה זו היא העובדה כי אורכי הרדיוסים המותרים לאלקטרון בתנועתו סביב גרעין האטום, הם רק הרדיוסים שבהם היקף המעגל שווה לכפולה שלמה של אורך גל האלקטרון. באופן הזה גל האלקטרון לא מתאבך עם עצמו בהתאבכות הורסת, אלא נשאר במצב קבוע.
בשנת 1927 במעבדות בל, קלינטון דייוויסון ולסטר גרמר כיוונו אלקטרונים איטיים לעבר מטרת ניקל גבישי. התלות הזוויתית של עוצמת האלקטרונים המוחזרים נמדדה, ונמצא כי היא מצייתת לאותה תבנית התאבכות שויליאם לורנס בראג ואביו, ויליאם הנרי בראג חזו עבור קרני רנטגן. לפני קבלת השערת דה ברויי, הניחו כי התאבכות היא תכונה של גלים בלבד. על כן, המצאות תופעות התאבכות בחומר (אלקטרונים) מדגימה את האופי הגלי של החומר. כאשר אורך גל דה ברויי הוכנס לתנאים של בראג, התאימה התאוריה לתבנית ההתאבכות שהתקבלה, ובכך קיבלה השערת דה ברויי אישוש ניסיוני עבור אלקטרונים.
הייתה זו תוצאה מרכזית בהתפתחות מכניקת הקוונטים. בדיוק באותו זמן שארתור קומפטון הדגים את האופי החלקיקי של האור, ניסוי דייויסון-גרמר הראה את האופי הגלי של החומר, והשלים את התאוריה של דואליות גל-חלקיק. עבור פיזיקאים התוצאה הייתה חשובה במיוחד, עקב היכולת ליישם משוואות גלים לתיאור תופעות בחומר, תוך שימוש באורך גל דה ברויי.
מאז ניסוי דיידויסון-גרמר עבור אלקטרונים, השערת דה ברויי אושרה עבור חלקיקים אלמנטריים נוספים. ניסויים מהעת האחרונה הדגימו את נכונות ההשערה אפילו בעבור מולקולות-ענק. ב-1999 קבוצת מחקר אוסטרית הדגימה תופעות התאבכות עבור מולקולות גדולות כפולרנים.
אורך הגל של עצמים גדולים

באופן תאורטי, לכל העצמים יש אופי גלי, בהתאם להשערת דה ברויי. למרות זאת, במקרה של עצמים מאקרוסקופיים (שניתנים לראייה בעין בלתי מזוינת) לא ניתן, כיום, לצפות בתופעות גליות. נבחן את הדוגמה הבאה:
כדור בייסבול במסה 0.15 ק"ג נזרק על ידי שחקן במהירות 40 מטר לשנייה. אורך גל דה ברויי של הכדור ניתן על ידי:
\lambda ={\frac {6.626\times 10^{-34}{\mbox{ kg}}\cdot \mathrm {m} ^{2}/\mathrm {s} }{0.15\ \mathrm {kg} \times 40\ \mathrm {m/s} }}=1.10\times 10^{-34}m
אורך הגל שהתקבל קטן בהרבה מקוטר פרוטון, והוא קרוב יותר לאורך פלאנק. על כן, שום מכשיר מדידה אינו יכול לצפות בתופעה גלית באורך גל כזה.
ראו גם

מודל האטום של בוהר
הערות שוליים

↑  Arndt, M.; O. Nairz, J. Voss-Andreae, C. Keller, G. van der Zouw, A. Zeilinger (14 October 1999). "Wave-particle duality of C60". Nature 401: 680-682.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4169089-8
זירה (כדורגל)

מועדון הכדורגל זירה (באזרית: Zirə Futbol Klubu), הידוע בקיצור כזירה, הוא מועדון כדורגל אזרי מהעיר באקו, המשתתף בליגת העל האזרית. המועדון נוסד ב-28 ביולי 2014.
היסטוריה

המועדון הוקם בשנת 2014, והצטרף ישירות לליגה האזרית השנייה. בתום עונתה הראשונה בליגה העפילה הקבוצה לליגת העל האזרית. בעונתה הראשונה בליגת העל האזרית סיימה הקבוצה במקום השני, אך לא הורשתה להשתתף בליגה האירופית בעונת 2016/2017.
הערות שוליים

↑  Bəhram Şahquliyev indi də "Zirə"nin baş məşqçisi oldu באתר rekord, ‏ 27 בדצמבר 2014 (באזרית)
↑  "Qartallar" gümüş medalı təmin etdi באתר הרשמי של זירה, 16 במאי 2016 (באזרית)
↑  AFFA-nın Lisenziya Komissiyasının qərarları באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל האזרית, 16 במאי 2016 (באזרית)
זלמן יהודה יפה

אין תמונה חופשית
זלמן יהודה יפה (~1877, שקלוב, פלך מוהילב, רוסיה – 8 בספטמבר 1943, תל אביב) היה מחנך, סופר ועסקן עברי ציוני בוורשה ובתל אביב, מחלוצי החינוך העברי המודרני.