stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זברה מצויה
הערות שוליים

↑  זברה מצויה באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  מילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  ראו את פסקת הטקסונומיה להסבר
↑  ארגון ה-IUCN אימץ את ההחלטה לכנות את מין הזברה המצויה Equus quagga
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: sh2020012297  NKC: ph820605
בירגיטה, נסיכת שוודיה

| --- | --- |

 לידה:  19 בינואר 1937 סטוקהולם, ממלכת שוודיה שוודיה 
 פטירה:  4 בדצמבר 2024 (בגיל 87) מיורקה, ספרד 
 שם מלא:  בירגיטה אינגבורג אליס, נסיכת שוודיה
 מדינה:  שוודיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות המלכותי, האגה 
 השכלה:  GIH  Franska Skolan 
 בן זוג:  יוהאן גאורג, נסיך הוהנצולרן
 פרסים והוקרה
 הצלב הגדול דרגה ראשונה של מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה  Knight of the Seraphim 
 
בירגיטה, נסיכת שוודיה (בשוודית: Birgitta, Prinsessa av Sverige och Hohenzollern;‏ 19 בינואר 1937 – 4 בדצמבר 2024) הייתה נסיכה שוודית.
ביוגרפיה

בירגיטה נולדה ב-19 בינואר 1937 בארמון האגה בסטוקהולם, כבתם השנייה של הנסיך גוסטב אדולף, דוכס וסטרבוטן, בנו של גוסטב השישי אדולף, מלך שוודיה, וזיבילה, נסיכת סקסוניה-קובורג-גותה, בתם של קרל אדוארד, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה - נכדה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, וויקטוריה אדליידה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין. בירגיטה היא מורה להתעמלות בהכשרתה.
ב-1959 היא נסעה לגרמניה על מנת לבקר חברים ובני משפחה, שם הכירה את בעלה לעתיד במהלך מסיבת קוקטייל, וב-15 בדצמבר 1960 הוכרז על אירוסיה ליוהאן גאורג, נסיך הוהנצולרן.
החתונה נערכה בארמון משפחת המלוכה ב-25 במאי 1961, השושבינות שלה היו אחותה הנסיכה כריסטינה ובת דודתה בנדיקטה, נסיכת דנמרק.
היא היחידה מבין אחיותיה שנישאה לנסיך, בן משפחת מלוכה כמיטב המסורת ולא נישאה לבן מעמד אצולה פחות ממשפחתה. לאחר נישואיה היא המירה את דתה לנצרות קתולית בהתאם לנסיכות הוהנצולרן, נולדו לה שלושה ילדים.
ב-1960 התלוותה לאחותה דזירה ולסבה גוסטב השישי אדולף, מלך שוודיה לביקור בארצות הברית, היא הייתה מעורבת במספר ארגוני גולף וארגוני צדקה מחוץ לשוודיה, היא הייתה חברה במועצת המנהלים של "החברה השוודית-בריטית המלכותית לגולף" (the (British) Royal Swedish Golfing Society), היא ניהלה את תחרות הגולף "גביע הנסיכה בירגיטה" הנערכת במיורקה.
ב-4 בדצמבר 2024 יצאה הודעה רשמית מטעם בית המלוכה השוודי לפיה הנסיכה בירגיטה נפטרה מוקדם יותר באותו היום במיורקה שבספרד, בגיל 87.
משפחתה

ב-25 במאי 1961 התחתנה בירגיטה עם יוהאן גאורג, נסיך הוהנצולרן, ממנו נולדו להם שלושה ילדים:
קרל כריסטיאן, נסיך הוהנצולרן (נולד ב-1962)
דזירה, נסיכת הוהנצולרן (נולדה ב-1963)
הוברטוס, נסיך הוהנצולרן (נולד ב-1966)
הערות שוליים

↑
↑
↑
↑  "Uttalande av H.M. Konungen med anledning av H.K.H. Prinsessan Birgittas bortgång". Royalcourt.se. נבדק ב-4 בדצמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1051929229  ISNI: 0000 0003 7798 6659  KulturNav: db45ef56-dc85-449e-bc4a-e1f64cbee862  LCCN: no2004035441  SELIBR: 355116  VIAF: 255648356   WorldCat (עם VIAF): 255648356
ג'ייקוב יוסט

ג'ייקוב יוסט (באנגלית: Jacob Yost‏; 1 באפריל 1853 – 25 בינואר 1933) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כראש עיריית סטאונטון, וכן ייצג פעמיים את עמק שננדואה, וירג'יניה בבית הנבחרים של ארצות הברית, בשנים 1887–1889 ו-1897–1899.
ביוגרפיה > ראשית חייו ומשפחתו

יוסט נולד בסטאונטון, וירג'יניה ב-1 באפריל 1853 למייג'ור סמואל מקפירסון יוסט ואשתו הנרייטה קושינג יוסט. אביו הפך לסוכן לענייני האינדיאנים עבור ניו מקסיקו ב-1857, ולמייג'ור בצבא הקונפדרציה (CSA) במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית. סניפים של משפחת יוסט היו פעילים במחוזות שננדואה ורוקינגהאם. בן דוד היה גנרל הקונפדרציה ג'ון ר. ג'ונס (בנה של אחותו של סמואל הרייט יוסט).
לאחר שאמו נפטרה בהיותו תינוק, ג'ייקוב יוסט הצעיר גודל על ידי סבתו קייט ד. יוסט, דודתו מרי ובן דודו סמואל ו. פ. יוסט. הוא למד בבתי הספר הציבוריים ובאקדמיית מוסי קריק של ג'דידיה הוצ'קיס במחוז אוגוסטה, שם למד על קרטוגרפיה וכרייה. לאחר מלחמת האזרחים האמריקנית, אביו סמואל מ. יוסט התגורר עם משפחתו (כולל אשתו השנייה, קתרין) בלינוויל, מחוז רוקינגהאם, וירג'יניה.
ג'ייקוב יוסט התחתן עם מרי ס. יאנג יוסט ב-13 בינואר 1881. נולדה להם בת מרי ב-1882 שהפכה למורה בסטאונטון, ובן מריל סי יוסט (נ' 1900) ששרד עד לבגרות.
ביוגרפיה > קריירה

יוסט למד את מקצוע הדפוס מאביו ובשנת 1875 רכש את ה-Valley Virginian. המפעל המשפחתי הוציא גם ספרים שונים. הוא גם עסק בהנדסה אזרחית הכוללת ברזל ופחם (תעשיות מסורתיות במחוז רוקינגהאם).
על אף שאביו סמואל השתתף בוועידה הרפובליקנית הלאומית של 1880 ושימש כמנהל הדואר של סטאונטון תחת הנשיאים גרנט, הייז, ארתור, הריסון ומקינלי, ג'ייקוב יוסט נכשל בניסיונו להיבחר כמועמד רפובליקני ב-1884 לקונגרס ה-49.
הבוחרים בסטאונטון בחרו בו לראש העיר במאי 1886 והוא כיהן בתפקיד עד ינואר 1887, אז התפטר, לאחר שנבחר לקונגרס. הוא נבחר כרפובליקני לקונגרס החמישים, וכיהן מ-4 במרץ 1887 עד 3 במרץ 1889, אך נכשל בניסיונו להיבחר מחדש ב-1888 לקונגרס ה-51. שנים מאוחר יותר, הוא נבחר לקונגרס ה-55, וכיהן מ-4 במרץ 1897 עד 3 במרץ 1899, אך הוא סירב להיות מועמד לבחירה מחדש ב-1898.
ביוגרפיה > אחרית חייו ומותו

לאחר שעזב את הקונגרס, עסק יוסט בניהול ופיתוח של אדמות עפרות ברזל ופחם. הוא עבר לפאלו אלטו, קליפורניה ב-1925 וחי שם בפנסיה עד מותו ב-25 בינואר 1933. גופתו הוחזרה לסטאונטון לקבורה בבית הקברות ההיסטורי ת'ורנרוז.
קרוליינה הצפונית

קרוליינה הצפונית או צפון קרוליינה (באנגלית: North Carolina ‏האזנהקובץ:En-us-North Carolina.ogg‏Ⓘ‏) היא מדינה במזרח ארצות הברית. קרוליינה הצפונית היא אחת משלוש עשרה המושבות המקוריות שמרדו בשלטון הבריטי במהלך המהפכה האמריקנית והקימו את ארצות הברית.
מקור השם "קרוליינה" מהמילה הלטינית "קרולוס", שפירושה "צ'ארלס". הוא נקרא לכבודו של מלך אנגליה צ'ארלס הראשון, שהעניק את האדמה לסר רוברט הית' בשנת 1629. מאוחר יותר השטח חולק לשתי מושבות, צפון קרוליינה ודרום קרוליינה, שהפכו בסופו של דבר למדינות נפרדות בארצות הברית.
קרוליינה הצפונית גובלת בדרומה בקרוליינה הדרומית ובג'ורג'יה, במערבה בטנסי, ובצפונה במדינת וירג'יניה. המדינה שוכנת לחוף האוקיינוס האטלנטי.
היסטוריה

לפני ההתיישבות של אירופאים במדינה התגוררו באזור שבטים אינדיאנים רבים, בהם הצ'רוקי. אזור קרוליינה הצפונית הוא האזור הראשון באמריקה בו ניסו מתיישבים מאנגליה להקים מושבה. סר וולטר ראלי, על שמו קרויה בירת המדינה, קיבל שני זיכיונות להקמת שתי מושבות לחוף המדינה ב-1580. שני ניסיונות אלה כשלו. באחד הניסיונות, על האי רואנוק, כל המתיישבים נעלמו באחד האירועים המסתוריים ביותר בהיסטוריה של ארצות הברית. המושבה באי רואנוק מכונה, על כן, "המושבה האבודה". ב-30 באוקטובר 1629 העניק צ'ארלס הראשון, מלך אנגליה, זיכיון לתובע הכללי, סר רוברט הית' (אנ'), על האדמות שמדרום לקו הרוחב 36° צפון ומצפון לקו הרוחב 31° צפון, אזור שכונה קרוליינה על שמו של צ'ארלס הראשון (בלטינית Carolus). תאריך זה נחשב כיום הקמת פרובינציית קרוליינה.
וירג'יניה דייר הייתה לילדה האנגלית הראשונה בקרוליינה הצפונית, ואף בכל צפון אמריקה. ועל שמה נקרא מחוז דייר.
בסוף המאה ה-17 היו מספר יישובי קבע באזור קרוליינה, שכלל את שתי הקרוליינות ואת טנסי. בשנת 1712 הפכה קרוליינה הצפונית למושבה נפרדת מקרוליינה הדרומית. ב-1776 הייתה הראשונה מבין המושבות שהורתה לנציגה בקונגרס הקונטיננטלי להצביע בעד עצמאות מהכתר הבריטי.
ב-21 בנובמבר 1789 אשררה קרוליינה הצפונית את חוקת ארצות הברית והפכה למדינה ה-12 באיחוד.
ב-1840 נבנה בניין הקפיטול בראלי, המשמש עד היום.
במהלך המאה ה-18 נבנתה דרך מצופה עצים באורך 208 ק"מ הידועה בשם "דרך האיכרים". דרך זו קישרה בין פייטסוויל ל-בת'ניה ואיפשרה את פיתוח המסחר במדינה והקישור בין אזורי החוף המפותחים לאזורי הספר.
אף שהייתה מדינת עבדות, רק 2% מתושבי המדינה החזיקו ב-99% מהעבדים. רוב האיכרים לא החזיקו בעבדים, וכן התגוררו במדינה כ-30,000 שחורים חופשיים. המדינה הייתה מפולגת בדעותיה אם להצטרף לדרום או לצפון במלחמת האזרחים האמריקנית והייתה המדינה האחרונה שפרשה מהאיחוד ב-20 במאי 1861, 13 ימים לאחר פרישת טנסי. עם זאת, קרוליינה הצפונית שלחה 125,000 חיילים להילחם עבור הקונפדרציה - יותר מכל מדינה דרומית אחרת. מתוך כוחות אלו מתו 40,000 חיילים.
רוב הקרבות במלחמת האזרחים נערכו בווירג'יניה, ובקרוליינה הצפונית עצמה נערכו קרבות בודדים. הקרב העיקרי היחיד שנערך במדינה היה בבנטונוויל.
במהלך התקופה שלאחר מלחמת האזרחים ובמהלך המאה ה-20 הפכה קרוליינה הצפונית למדינה מובילה בייצור חקלאי ובתעשייה. קרוליינה הצפונית ממוקמת שמינית בארצות הברית בייצור התעשייתי שלה, ועיקר מוצריה התעשייתיים כוללים טקסטיל, מוצרים כימיים, מוצרי חשמל, ונייר ומוצריו.
תעשיית הטבק, שעליה הושתתה כלכלתה של המדינה עוד בהיותה מושבה, מהווה עד היום מוצר מרכזי בכלכלת המדינה.
לקרוליינה הצפונית היו שלוש חוקות: הראשונה, אושרה ב-1776, השנייה - ב-1868, לאחר חזרתה של המדינה לאיחוד, והשלישית - משנת 1971.
גאוגרפיה

מדינת קרוליינה הצפונית נמצאת בין קווי הרוחב 34° ו-'36°30 צפון, ובין קווי האורך '75°30 ו- '84°30 מערב.
בגבולה המערבי של המדינה מצוי הרכס של הרי גרייט סמוקי, והרי בלו רידג' המהווים חלק מהרי האפלאצ'ים. רוחב רצועת ההרים בין 160 ק"מ ל-303 ק"מ.
רוחב המדינה ממזרח למערב הוא 800 ק"מ ושטחה של המדינה כ-135,000 קמ"ר.
ניתן לחלק את המדינה לשלושה אזורים גאוגרפים - רצועת החוף, אזור פיידמונט המהווה רמה, ורצועת ההרים.
ממשל ופוליטיקה

בירת המדינה היא ראלי ומושל המדינה הוא רוי קופר חבר המפלגה הדמוקרטית. שני הסנטורים מטעם המדינה הם ריצ'רד בר ותום טיליס, שניהם מהמפלגה הרפובליקנית.
ממשל ופוליטיקה > הרשות המבצעת

בראש הרשות המבצעת עומד מושל המדינה, סגנו, ושמונה ראשי מחלקות נבחרים המהווים את מועצת מדינת קרוליינה הצפונית. עשרה ראשי מחלקות נוספים ממונים על ידי המושל ומהווים את ממשלת קרוליינה הצפונית.
ממשל ופוליטיקה > הרשות המחוקקת

בית המחוקקים של קרוליינה הצפונית מורכב משני בתי נבחרים: הסנאט, בו 50 חברים, ובית נציגים ובו 120 חברים.
ממשל ופוליטיקה > הרשות השופטת

הערכאה העליונה במערכת המשפטית של קרוליינה הצפונית היא בית המשפט העליון של קרוליינה הצפונית בו שבעה שופטים. תחת בית המשפט העליון נמצאת ערכאת הערעורים - בית המשפט לערעורים של קרוליינה הצפונית.
הערכאות הנמוכות כוללות מערכת בתי משפט עליונים (המקבילים לבתי המשפט המחוזיים בישראל), מערכת בתי משפט מחוזיים (המקבילים לבתי משפט השלום בישראל) ומערכת בתי משפט שלום (המקבילים לבתי המשפט לתביעות קטנות בישראל). בתי המשפט העליונים דנים בפשעים חמורים, תביעות אזרחיות העולות על $10,000 וכן בערעורים על בתי המשפט המחוזיים.
בתביעות פליליות ההחלטה ניתנת על ידי 12 מושבעים. בתביעות אזרחיות מוותרים לרוב הצדדים על המושבעים.
בתי המשפט המחוזיים דנים בענייני משפחה (גירושין, אחזקת ילדים) ובתביעות אזרחית הפחותות מ-$10,000, וכן עבירות שאינן חמורות (עוונות), ועבירות נוער. בתי המשפט המחוזיים נערכים המשפטים בלא חבר מושבעים.
מערכת בתי משפט שלום (מקבילים לבתי המשפט לתביעות קטנות בישראל) דנים בעבירות החמורות פחות (חטאים), עבירות תנועה, וכן תביעות שאינן עולות $4,000 ותביעות פינוי ממושכר (בדומה לבית הדין לשכירות בישראל).
כלכלה

על פי מחלקת האנליזה הכלכלית של ממשלת ארצות הברית, בשנת 2003 התוצר הגולמי של קרוליינה הצפונית היה 314 מיליארד דולר אמריקאי. ההכנסה הממוצעת לנפש בשנת 2003 הייתה $28,071 (מקום 38 מבין מדינות ארצות הברית).
התוצרים החקלאיים העיקריים של המדינה הם עופות, ביצים, טבק, חזירים, חלב ומוצריו, בקר וסויה.
התוצרים התעשייתיים העיקריים הם מוצרי הטבק, טקסטיל, מוצרים כימיים, מוצרי חשמל.
שארלוט, העיר הגדולה במדינה, היא מרכז פיננסי ובנקאי. כמו כן במדינה תעשיית סרטים ענפה (התעשייה הגדולה ביותר למעט זו שבקליפורניה). מספר אולפנים נמצאים בשלבי, ריילי - דורהם, שארלוט ווילמינגטון. בין היתר צולמה במדינה הסדרה דוסון קריק.
בשנת 1999 המדינה סבלה מהוריקן שעבר במקום וגרם להצפות קשות. בחלק מהעיירות אוכלוסייה המקומית עזבה את מקום ולא חזרה עד היום. כך למשל בעיירת גריפטון התגוררו לפני ההוריקן כ-2500 תושבים וחלק משמעותי מהם לא חזר לעיירה גם לאחר ההצפה.
דמוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מרבית השחורים מתגוררים במזרח המדינה, לאורך מישור החוף, וכן באזור רמת פיידמונט, שם היו מרוכזים, לפני מלחמת האזרחים, מרבית המטעים. עד אמצע שנות ה-60 של המאה ה-19 היו בקרוליינה הצפונית מספר קטן של מטעים, ומרבית המשקים החקלאיים היו משקים קטנים. חקלאים אלה לא החזיקו עבדים, דבר המסביר את ריכוזי האוכלוסין.
תושבי קרוליינה הצפונית ממוצא בריטי מתגוררים בעיקר במערב המדינה ובאזור פיידמונט.
אינדיאנים משבט צ'רוקי מתגוררים במחוז סווין במערב המדינה, ואינדיאנים משבט לומבי (והטוענים להיותם צאצאי המושבה האבודה) מתגוררים במחוז רובסון.
דמוגרפיה > הערים הגדולות

שארלוט
ראלי
גרינסבורו
דרהאם
וינסטון סיילם
ספורט

לקרוליינה הצפונית נציגות בשלוש מתוך ארבע הליגות המקצועניות הבכירות בצפון אמריקה:
קרוליינה פנתרס, קבוצת פוטבול החברה בליגת ה-NFL (מבוססת בשארלוט)
קרוליינה הוריקנס, קבוצת הוקי קרח החברה בליגת ה-NHL (מבוססת בראלי)
שארלוט הורנטס, קבוצת כדורסל החברה בליגת ה-NBA
ענף הספורט הפופולרי ביותר במדינה הוא כדורסל המכללות. במסגרת הליגה הבכירה של ה-NCAA מתחרות 19 קבוצות מאוניברסיטאות ומכללות שונות. הבולטות בהן הן הנבחרות של אוניברסיטת צפון-קרוליינה (ה-Tarheels) ושל אוניברסיטת דיוק (ה-Blue Devils), הנמנות באופן קבוע עם קבוצות הצמרת של כדורסל המכללות בארצות הברית. הן מספקות לליגת ה-NBA ולצמרת הכדורסל באירופה רבים מכוככבי הכדורסל, שלמדו באוניברסיטאות אלה. הבולט בהם הוא מייקל ג'ורדן, בוגר אוניברסיטת צפון-קרוליינה. נבחרת אוניברסיטת צפון-קרוליינה זכתה ב-2009 באליפות המכללות הלאומית (NCAA) בפעם החמישית בתולדותיה.
ענף בולט נוסף הוא ספורט מוטורי ובפרט מרוצי המכוניות במסגרת נאסקאר.
השכלה > מכללות ואוניברסיטאות

| --- | --- |
 מערכת האוניברסיטאות של קרוליינה הצפונית - כוללת 17 קמפוסים ברחבי המדינה אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל  אוניברסיטת אלון  אוניברסיטת ג'ונסון פ. סמית'  אוניברסיטת גרדנר ווב  אוניברסיטת דיוק  מכללת וורן וילסון  אוניברסיטת וינגייט  אוניברסיטת ויק פורסט  אוניברסיטת פייפר  אוניברסיטת שו  בית הספר לאומנות של קרוליינה הצפונית  המכללה הבפטיסטית פיידמונט  המכללה המתודיסטית  המכללה הפרסיטריאנית סנט אנדרו  המכללה הקהילתית מרכז פדיימונט  המכללה הקהילתית סנדהילס  מכללת בארבר סקוטיה  מכללת בארטון  מכללת בלמונט אבי  מכללת בנט  מכללת ברוורד  מכללת גילפורד  מכללת גרינסבורו  מכללת דוידסון  מכללת היי פוינט  מכללת הר הזיתים  מכללת וסליאן של קרוליינה הצפונית  מכללת לואיסבורג  מכללת לווינגסטון  מכללת ליס מקרי:  מכללת לנואר ריין  מכללת מארס היל  מכללת מונטריט  מכללת מרדית'  מכללת סיילם  מכללת סנט אוגוסטין  מכללת פיץ'  מכללת קמפבל  מכללת קטאוובה  מכללת קוואן  מכללת קווינס  מכללת רואנוקה לתנ"ך
סמלי המדינה

| סמלי מדינת קרוליינה הצפונית> דגל.דגל קרוליינה הצפונית Flag of North Carolina | סמלי מדינת קרוליינה הצפונית> סמל.סמל קרוליינה הצפונית Seal of North Carolina | סמלי מדינת קרוליינה הצפונית> מוטו. | סמלי מדינת קרוליינה הצפונית> כינוי. |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | "להיות, מאשר להיראות" "Esse quam videri" | "מדינת הצפון הישן" "Old North State" |
| עץ | פרח | ציפור | חיה |
| אורן Pine | קרנית Flowering dogwood | קרדינל צפוני Northern cardinal | סנאי אפור gray squirrel |
ראו גם

מחוזות קרוליינה הצפונית
הערות שוליים

↑  "North Carolina", Religious Landscape Study, Pew Research Center
↑  "U.S. Census Bureau Data". U.S. Census Bureau. 2010. Retrieved 2011-07-13.
1 2  American FactFinder - Results
↑  "Annual Estimates of the Resident Population for Incorporated Places: April 1, 2010 to July 1, 2013". census.gov. May 2014. Retrieved June 3, 2014.
↑  "Table 1. Annual Estimates of the Population of Metropolitan and Micropolitan Statistical Areas: April 1, 2010 to July 1, 2014" (CSV). 2014 Population Estimates. United States Census Bureau, Population Division. March 2015. Retrieved March 26, 2015.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552531705171  BNE: XX451296  BnF: cb12002278d (data)  GND: 4042551-4  ISNI: 0000 0004 0412 9987  LCCN: n79007042  MusicBrainz: d4ab49e7-1d25-45e2-8659-b147e0ea3684  NARA: 10045327  NKC: ge167778  SELIBR: 155370  SUDOC: 02812619X  VIAF: 127824921   WorldCat (עם VIAF): 127824921 
יום גשום בהרי הסמוקיז
מפת צפיפות האוכלוסין של מדינת קרוליינה הצפונית
אוניברסיטת דיוק
ארנה בורג

קלס ארנה בורג (בשוודית: Claes Arne Borg;‏ 18 באוגוסט 1901 - 7 בנובמבר 1987) היה שחיין שוודי, אלוף אולימפי בעל חמש מדליות, מהן אחת זהב, אלוף אירופה בעל שמונה מדליות, מהן חמש זהב, ושיאן עולם שקבע 32 שיאי עולם בשנות ה-20, במשחי החופשי. הוא זכה גם במדליית כסף באליפות אירופה בכדורמים.
היה לשחיין הראשון בהיסטוריה ששחה 1,500 מטר חופשי מתחת ל-20 דקות.
ביוגרפיה

בורג נולד בסטוקהולם. ביחד עם אחיו התאום אקה בורג הם זכו במדליית ארד במשחה שליחים.
באולימפיאדת אנטוורפן (1920) סיים בורג במקום רביעי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 10:50.2 דקות, במקום שביעי במשחה ל-1500 מטר חופשי, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 23:54.4 דקות ובמקום 15 במשחה ל-400 מטר חופשי.
ביוגרפיה > שיאן עולם

בתחרות שנערכה בסטוקהולם ב-9 באפריל 1922 קבע בורג במשחה ל-400 מטר חופשי שיא עולם חדש של 5:11.8 דקות, שיפור לשיאו בן ה-6 חודשים וחצי של נורמן רוס מארצות הברית (5:14.4 דקות). שיא זה החזיק מעמד חודשיים וחצי ונשבר על ידי ג'וני וייסמילר מארצות הברית (5:06.6 דקות).
בתחרות שנערכה בגטבורג שבשוודיה ב-8 ביולי 1923 קבע בורג במשחה ל-1500 מטר חופשי, שיא עולם חדש של 21:35.3 דקות, שיפור לשיא העולם הוותיק בן ה-11 שנים של ג'ורג' הודג'סון מקנדה (22.00:0 דקות) ובכך היה לשחיין הראשון בהיסטוריה ששחה משחה זה מתחת ל-22 דקות.
באולימפיאדת פריז (1924) זכה בורג ב-3 מדליות, 2 כסף ו-1 ארד. מדליות כסף, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:05.6 דקות, אחרי ג'וני וייסמילר שקבע שיא אולימפי חדש של 5:04.2 דקות ולפני בוי צ'רלטון מאוסטרליה (5:06.6 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 20:41.4 דקות, אחרי בוי צ'רלטון שקבע שיא אולימפי חדש של 20:06.6 דקות ולפני פרנק בוריפר מאוסטרליה (21:48.4 דקות). מדליית ארד במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 10:06.8 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 9:53.4 דקות ואוסטרליה (10:02.2 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:02.0 דקות.
בתחרות שנערכה בסטוקהולם ב-11 בספטמבר 1925 קבע בורג במשחה ל-400 מטר חופשי שיא עולם חדש של 5:06.6 דקות, שיא זה החזיק מעמד 5 שנים וחצי עד שנישבר על ידי ז'אן טרי מצרפת (4:47.0 דקות).
באליפות אירופה הראשונה בשחייה שנערכה בבודפשט שבהונגריה בשנת 1926 זכה בורג ב-4 מדליות, 2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב במשחה ל-400 מטר חופשי (5:14.2 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי (21:29.2 דקות). ביומה הראשון של האליפות, בשלב המוקדמות הוא קבע במשחה ל-1500 מטר חופשי, שיא עולם חדש של 20:04.4 דקות. מדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי (1:01.1 דקות) ובמדליית ארד במשחה לשליחים 4x200 מטר חופשי (10:06.8 דקות). נוסף לכך, הוא זכה במדליית כסף במסגרת טורניר הכדורמים.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בבולוניה שבאיטליה בשנת 1927 זכה בורג ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב במשחה ל-100 מטר חופשי (1:00.0 דקות), במשחה ל-400 מטר חופשי (5:08.6 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 19:07.2 דקות, ובכך היה לשחיין הראשון בהיסטוריה ששחה משחה זה מתחת ל-20 דקות. שיא זה החזיק מעמד 11 שנים ונשבר על ידי טומיקצו אמנו מיפן (18:58.8 דקות) ו-31 שנים החזיק מעמד כשיא שוודיה עד שנשבר בשנת 1958. מדליית כסף במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 9:52.0 דקות, אחרי גרמניה שקבעה שיא עולם חדש של 9:49.6 דקות. שתי הנבחרות שיפרו את שיא העולם של ארצות הברית (9:53.4 דקות).
ביוגרפיה > אלוף אולימפי

באולימפיאדת אמסטרדם (1928) זכה בורג בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה ל-1500 מטר בשיא אולימפי חדש של 19:51.8 דקות, לפני בוי צ'רלטון (20:02.6 דקות) ובאסטר קראב מארצות הברית (20:28.8 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-400 מטר חופשי 5:04.6 דקות, אחרי אלברטו סוריז'ה מארגנטינה שקבע שיא אולימפי חדש של 5:01.6 דקות ובוי צ'רלטון (5:03.6 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה שליחים 4x200 מטר חופש בתוצאה של 10:01.8 דקות.
תארים והישגים

בשנת 1966 זכה בורג להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
ראו גם

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
התפתחות שיא העולם במשחה ל-400 מטר חופשי
התפתחות שיא העולם במשחה ל-800 מטר חופשי
התפתחות שיא העולם במשחה ל-1500 מטר חופשי
הערות שוליים

↑  ארנה בורג באתר International Swimming Hall Of Fame (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16964247z (data)  GND: 126513902  ISNI: 0000 0000 6321 0372  NTA: 07033451X  SELIBR: 201587  VIAF: 10840711   WorldCat (עם VIAF): 10840711
ג'ודי אגניו

אלינור איזבל "ג'ודי" אגניו לבית ג'ודפיינד (באנגלית: Elinor Isabel "Judy" Agnew;‏ 23 באפריל 1921 – 20 ביוני 2012) הייתה הגברת השנייה של ארצות הברית מ-1969 עד 1973. היא הייתה אשתו של סגן הנשיא ה-39 של ארצות הברית, ספירו אגניו, ששימש קודם לכן כמושל מרילנד ומנהל מחוז בולטימור. למרות שג'ודי אגניו ניסתה להימנע מדיון פוליטי במהלך כהונתה כגברת שנייה, והעדיפה לטפח את תדמיתה בעיקר כאישה וכאם, דבריה המזלזלים על תנועת שחרור האישה צוטטו בתקשורת.
ביוגרפיה > ראשית חייה

ג'ודי נולדה כאלינור איזבל ג'ודפיינד ב-23 באפריל 1921 בבולטימור, מרילנד, להורים ממוצא צרפתי-גרמני, והייתה בתם של ויליאם לי ג'ודפיינד, כימאי, ואשתו, רות אלינור שפר. סבה מצד אביה היה שר מתודיסטי.
אגניו התוודתה בראיון למגזין Parade שאביה האמין שהשכלה אקדמית מבוזבזת על נשים, אז במקום ללמוד בקולג', אגניו עבדה כפקידת תיוק. בזמן שעבדה בחברת הנפגעים של מרילנד, היא נתקלה בספירו אגניו. הם למדו בעבר באותו תיכון. לאחר שנפגשו שוב בחברת נפגעי מרילנד, בני הזוג הלכו לסרט בדייט הראשון שלהם יחד, ורכשו מילקשייק שוקולד לאחר מכן. ארבעה חודשים לאחר מכן הם התארסו.
ביוגרפיה > נישואים לספירו אגניו

היא התחתנה עם אגניו ב-27 במאי 1942 בבולטימור; הוא סיים את לימודיו בבית הספר לקצינים בצבא יומיים קודם לכן. נולדו להם ארבעה ילדים: פמלה לי אגניו (גברת רוברט אי. דהאבן), ג'יימס ראנד אגניו, סוזן סקוט אגניו (גב' קולין נילסון מקנדו), ואלינור קימברלי אגניו.
בזמן שהתגוררה באנאפוליס עם בעלה וארבעת ילדיהם, אגניו שימשה כנשיאת ה-PTA המקומי שלה, והתנדבה הן כעוזרת מנהיגת קבוצת בנות הצופים והן כחברת מועצת המנהלים של מועדון העזר לנשים של מועדון Kiwanis. כשדיברה עם העיתונות, אגניו דיברה במה שהיא כינתה במבטא "בולטימורי". היא נודעה על ידי העיתונות המקומית בהגשת קוקטיילים בצנצנות חמאת בוטנים מזכוכית, למרות שפעם ניסתה בפומבי להפריך טענה זו. היא הייתה הגברת הראשונה של מרילנד מינואר 1967 עד ינואר 1969.
ביוגרפיה > הגברת השנייה של ארצות הברית

על פי הדיווחים, תגובתה של אגניו לריצ'רד ניקסון כינה את בעלה כשותפו לרוץ הייתה קורעת דמעות, "אתה יכול לצאת מזה?" כשנשאלה על ידי העיתונות מה דעתה על תפקידו החדש של בעלה, אמרה לכמה פרסומים כי היא "מנסה לשמור על ניקיון המאפרות".
בשנת 1969, אגניו אירחה ארוחת ערב בבית הלבן עבור שבעים וחמש כתבות. בעלה ניגן בפסנתר לאורחים ועזב לפני הגשת הארוחה.
אגניו העדיפה להימנע משיחות פוליטיות בעיתונות בזמן שכיהנה כגברת השנייה. ב-1967, אמרה אגניו ל-The Evening Sun, "אני עדיין אגיד הערות קצרות, בארוחות צהריים ובתה וכן הלאה, אבל אני לא כותבת נאומים. אני לא קמפיינרית אמיתית". בשנת 1970, היא אמרה למגזין Parade, "אני מתרחקת מהסוף הפוליטי של זה. כשאנשים שואלים במה התמחיתי, אני אומרת להם בגאווה 'התמחיתי בנישואים'". עם זאת, אגניו כן הצהירה כמה הצהרות פוליטיות בזמן בעלה בתפקיד. ב-1971 היא צוטטה כמי שכינתה את הפמיניסטיות "טפשיות", בטענה שהיא כבר משוחררת. המגזין של מק'קול פרסם מכתב מקוראת פמיניסטית בתגובה להערותיה של אגניו, ואמר שהיא "החזירה את התנועה לשחרור הנשים מאה שנים לאחור".
אגניו גם אמרה ל"ניו יורק טיימס" כי "אין לה שימוש" בהיפים, למרות שהיא הודתה שהיא לא מכירה כאלה.
בשנת 1973, ספירו אגניו התפטר מתפקידו כסגן נשיא ארצות הברית בשל האשמות של העלמת מס הכנסה. הוא הואשם בכך שדיווח על הכנסה משותפת של 26,099 דולר הן לו והן עבור אשתו בשנת 1967, אם כי הכנסתם הנכונה הייתה 55,599 דולר. ביום התפטרותו של בעלה, ג'ודי אגניו נשברה בארוחת צהריים ובכתה ליד אורחיה.
ביוגרפיה > אחרית חייה

ב-16 בספטמבר 1996, ספירו אגניו התמוטט ומת למחרת מלוקמיה חריפה לא מאובחנת בגיל 77. ג'ודי האריכה ימים אחריו בכמעט 16 שנים ומתה ב-20 ביוני 2012, ברנצ'ו מיראז', קליפורניה, בגיל 91. בתה, סוזן, ציינה שמצבה הבריאותי של אמה הידרדר מאז 2005 והיא מתה מדלקת ריאות. היא נקברה ליד בעלה ספירו בגני הזיכרון של עמק דולייני.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15  Martin, Douglas (27 ביוני 2012). "Judy Agnew, Wife of Vice President, Dies at 91". The New York Times. נבדק ב-27 באוגוסט 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6 7  Ramussen, Frederick N. (28 ביוני 2012). "Judy Agnew, vice president's wife and Md. first lady". The Baltimore Sun. אורכב מ-המקור ב-29 באוקטובר 2015. נבדק ב-27 באוגוסט 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Coffey, Justin P. (2015). Spiro Agnew and the Rise of the Republican Right (באנגלית). ABC-CLIO. p. 9. ISBN 9781440841422.
1 2  Barnes, Bart (28 ביוני 2012). "Judy Agnew, wife of vice president, dies at 91". The Washington Post. נבדק ב-27 באוגוסט 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3  Witcover, Jules (2007). Very Strange Bedfellows: The Short and Unhappy Marriage of Richard Nixon and Spiro Agnew. PublicAffairs Publishing. p. 59. ISBN 9781586486037. נבדק ב-27 באוגוסט 2015. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Martin, Douglas (28 ביוני 2012). "Judy Agnew, wife of Nixon's vice president, dies". The Boston Globe (באנגלית). נבדק ב-2023-07-05. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Judy Agnew dead at 91". Politico (באנגלית). 2012-06-29. נבדק ב-2023-07-05.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2020047368  NARA: 10609855  VIAF: 4426158675963827500005   WorldCat (עם VIAF): 4426158675963827500005 
קברם של ספירו וג'ודי אגניו בגני הזיכרון של עמק דולייני בטימוניום, מרילנד
אליסון סמית'

אליסון דוראנט סמית' (באנגלית: Ellison DuRant Smith‏; 1 באוגוסט 1864 – 17 בנובמבר 1944) היה בעל מטעי כותנה אמריקאי, לוביסט ופוליטיקאי חבר המפלגה הדמוקרטית שייצג את קרוליינה הדרומית בסנאט של ארצות הברית מ-1909 עד 1944.
סמית' נודע ברבים בשל דעותיו הגזעניות וההפרדות האכזריות, התמיכה שלו בעליונות לבנה ותמיכתו בתעשיית הכותנה הדרומית, מה שהקנה לו את הכינוי "כותנה אד".