Surface Pressure
כתיבה ולחן

"Surface Pressure" הוא שיר רגאטון עם אלמנטים של הסגנון המוזיקלי הלטיני קוּמְבְּיָה. לואיסה, הדמות שבה עוסק השיר, המוצגת בסרט בתור ה"חזקה", היא האחות השנייה והצייתנית במשפחה של מיראבל מדריגל, הדמות הראשית בסרט. במשפחת מדריגל הקסומה, מיראבל היא האחות הרגילה, נטולת כוחות העל. בעוד שהדור השלישי למשפחה מגיע לבגרות, סדקים מתחילים להופיע בקירות הקאסיטה ה"מכושפת", בית המשפחה. בעקבות זאת מיראבל יוצאת למשימה כדי לגלות מה גורם לכוחות הקסם שלהם להיחלש. היא מבקשת עזרה מלואיסה, אחותה השרירית והקשוחה בעלת הכוח העל-אנושי. עם זאת, שאלתה של מיראבל ללואיסה, "מה לא בסדר?", נענית מצד לואיסה בהתפרצות רגשית המתבטאת בשיר, שבמהלכו היא מורידה את המגננות ומודה בפחדיה ובחולשותיה. לאחר שאיבדה מכוחה עד שכבר לא היה בולט אצלה, הסדקים בדינמיקה המשפחתית החלו להתגבר. לבסוף לואיסה הייתה לראשונה שאיבדה את הכוח שלה, לאחר שהיא עצמה, משפחתה ותושבי אנקאנטו הפעילו עליה יותר מדי לחץ. סבסטיאן סטודארד מ-Collider כתב כי לואיסה "היא הסיבה שהמסע של הסרט קיים בכלל; אלמלא הייתה בתפקיד שלה ואיבדה את כוחה, ייתכן שהיה לוקח למשפחה זמן רב הרבה יותר להבחין שמשהו לא בסדר עם הנס שלה".
דארו שרה את "Surface Pressure" בקול קונטרלטו "שרירי". מילות השיר שכתב מירנדה הן "זריזות באופן טיפוסי [לו]", ומושרות על רקע קצב "פועם" קבוע. בחלק הגשר, לואיסה מרחפת על פני ים דמיוני של עננים ורודים, ותוהה מה יקרה אם היא "תרעיד את משקל הציפיות העצום" ותיקח הפסקה; הקצב חוזר מייד והיא נמשכת מטה שוב אל אותו "טפטוף, טפטוף, טפטוף שלעולם לא ייפסק".
השיר נפתח בשורה של הצהרות: "אני החזקה / אני לא לחוצה / אני קשוחה כמו קרום כדור הארץ / אני מזיזה הרים / אני מזיזה כנסיות / ואני זוהרת כי אני יודעת מה אני שווה". לאחר מכן לואיסה מתחילה לחשוף את פגיעותה: "מתחת לפני השטח אני מרגישה שאני יוצאת מדעתי כמו לוליין על חבל דק בקרקס בן שלוש זירות / מתחת לפני השטח / האם הרקולס אמר אי פעם 'היי, אני לא רוצה להילחם בקרברוס'? / מתחת לפני השטח אני די בטוחה שאני חסרת ערך אם איני יכולה לעמוד לעזרה". וידוי זה ממחיש כיצד מתחת לחזותה החסונה, לואיסה מרגישה שמשקלו של העולם מונח על כתפיה בשל העול והאחריות שהיא נושאת כאחות גדולה. בטון "נינוח באופן מטעה" היא שרה "טפטוף, טפטוף, טפטוף שלעולם לא ייפסק", מטפורה על הדרך שבה סדק אחד סופי ישבור את הבית כולו (ואותה) לחתיכות. אולם, לואיסה גם אומרת שעל אף שהיא יוצאת מגדרה כדי לעזור לכולם, היא לא נכשלת: "ראו כיצד היא מתגמשת ומתכופפת, אך לא נשברת".
מירנדה סיפר כי השיר הוא מחווה לאחותו, לוז מירנדה-קרספו: "השיר הזה הוא מכתב האהבה שלי לאחותי ובקשת הסליחה שלי ממנה. אני ראיתי את אחותי מתמודדת עם הלחץ של היותה הבכורה ונושאת בעול שמעולם לא נאלצתי לשאת בו [...] את כל הפחד הזה ואת כל הרגעים האלה הכנסתי בלואיסה. ביירון הווארד (אנ'), אחד מבמאי הסרט "אנקאנטו", אמר כי מילות השיר שכתב מירנדה הוסיפו עומק לדמותה של לואיסה: "היא דמות כיפית, קומית ורחבה, אך קיומה של הנפש המעוגנת הזאת שינה משמעותית את הדרך שבה ראינו אותה מתקדמת לאורך התסריט". ג'ארד בוש, הבמאי הנוסף של הסרט, הסביר מדוע היה חשוב ליוצרי הסרט לחקור את ההבדלים בין קהילות מודרניות, בפרט עם דמות ייחודית כמו לואיסה: "אחד היתרונות בהצגה של משפחה מורחבת גדולה על המסך היה שיש סוגים שונים רבים של אנשים, ודאי במשפחה הגדולה הזו מקולומביה, שם מתקיים באופן טבעי הערבוב המדהים הזה בין [קהילות] אירופיות וילידיות ואפריקניות אשר מתחברות יחד כמשפחה אחת. דארו עצמה ראתה בשיר דוגמה לאופן שבו מוזיקה היא בריחה רגשית: "כאשר ההתמודדות נהיית אמיתית, אנו מגבירים את המוזיקה. על אף שיש משהו שמתרחש בפנים, כלפי חוץ הכול נראה טוב ואתה עושה חיים [...] זה מסע שאני חושבת שהמוזיקה של דיסני עושה [בצורה טובה]".