stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יפו
היסטוריה > יפו במאה ה-21

נכון ל-2022, מנתה האוכלוסייה הערבית בכלל תל אביב-יפו כ-22,200 תושבים, המרוכזים ברובם ביפו. בתוך כך, אחוזם באוכלוסיית תל אביב-יפו עלה מ-1% ל-5% מתחילת שנות ה-60 ועד 2021. הנתון הזה גם מהווה עלייה מ-2008, אז מספר הערבים בתל אביב-יפו עמד על 16,800 והם היוו 4% מאוכלוסיית העיר.
בדומה לאזורים נוספים בדרום תל אביב-יפו, החלה גם יפו לעבור תהליכי ג'נטריפיקציה - מעבר של אוכלוסיות חדשות, צעירות או מבוססות יותר, לאזור, ועליית מחירי הנדל"ן. בקרב הקהילה הערבית ביפו קיימות טענות כי מנסים לדחוק את רגליהם מהמקום באמצעות הקמת פרויקטים יוקרתיים (כגון גבעת אנדרומדה) אשר מאוכלסים בעיקרם על ידי יהודים. במרץ 2008, במסגרת אירועי יום האדמה, התקיימו עצרות והפגנות של ערביי יפו נגד מגמות אלו.
על פי הערכות במחקר מ-2009 רק כ-30% מהתושבים הערבים גרים בדירה בבעלותם. כמעט 40% גרים בבתים שהם רכוש נפקדים שנמצא בבעלות רשות הפיתוח, וכנגד כשליש מהם יש צווי פינוי. כ-20% גרים בשכירות פרטית, וכ-10% בדיור ציבורי. המגורים בנכסי רשות הפיתוח הן במעמד דייר מוגן שניתן במקרים מסוימים להעברה לדור השני, אך לא לדור השלישי. ב-1996 הוחלט על מכירת בתים אלה לדיירים עליהם בהנחות של עשרות אחוזים. אולם במקרים רבים הדיירים לא יכולים לעמוד גם במחירים אלה, ובמקרים כאלה הבתים יכולים לעמוד למכירה במכרז פומבי, והדיירים עלולים לעמוד בפני פינוי.
מאמצע שנות התשעים חלה עלייה ברמת המתיחות בין היהודים והערבים במקום. ב-1994, לאחר טבח מערת המכפלה, החלו מהומות של ערבים כנגד יהודים בעיר שכללו זריקות אבנים על מכוניות ואוטובוסים ברחוב יפת. באירועי אוקטובר 2000, התרחשו אירועי אלימות דומים נגד יהודים. מנגד, התרחשו מקרים של התפרעויות וזריקת אבנים של יהודים על מסגד חסן בק. הפגנות נערכו גם בתקופת מבצע עופרת יצוקה בסוף 2008. בשנת 2007 הוקם בעיר גרעין חברתי תורני על ידי הרב יובל אלפרט ושנה לאחר מכן את ישיבת שירת משה שנועדו על פי מארגניהם לחזק את הקהילתיות והזהות היהודית ציונית ביפו, ולמנוע התבוללות ולימודים משותפים של ילדים יהודים וערבים. גורמים פוליטיים באוכלוסייה הערבית טוענים לעומת זאת כי מדובר בהתנחלויות קיצוניות שגורמת לערעור הסטטוס קוו.
בספטמבר 2018 פרסם מגזין התיירות Time Out רשימה של 50 השכונות "המגניבות ביותר בעולם". המגזין דירג את שוק הפשפשים במקום ה-16 בנימוק: "יפו מתפוצצת משילוב מרהיב בין ישן לחדש".
תוכניות המתאר של יפו

במהלך שנות ה-30 הוכנה תוכנית מתאר ראשונה לעיר יפו על ידי השלטון הבריטי. מתכנן התוכנית היה אדריכל בריטי בשם הנרי קנדל. תוכניתו של קנדל נפסלה לאחר זמן קצר, ולאחר מכן בשנת 1946 הוכנה תוכנית מתאר שנייה בקהיר על ידי השלטון הבריטי בארץ בחסות עיריית יפו הערבית. מתכננה של תוכנית מתאר החדשה היה אדריכל מצרי בשם עלי אלמאליגי מסעוד. לפי תוכניתו של אלמאליגי הייתה אמורה העיר להתרחב מזרחה ודרומה על שטח הפרדסים הקיימים, ולהתחבר אל השכונות הערביות שהיו בתוך הפרדסים. לפי תוכניתו של אלמאליגי "העיר העתיקה" הייתה מתוכננת לשכון במרכזה של העיר החדשה ביחד עם שכונת נווה צדק (שהייתה בשטח השיפוט של תל אביב החל ב-1923) ועם תכנון מחודש של שכונת "מנשייה" ששכנה על חוף הים שהן שכנו מצפון אל העיר העתיקה.
הבריטים בקשו להקים עיר גנים אירופית עם שדרות רחבות וכיכרות מרובעות או עגולות. בסופו של דבר, הרעיון מומש רק בשדרות ירושלים ששכנה על גבול הפרדסים. לאחר קום המדינה נהרסו הכיכרות לאורך שדרות ירושלים, וכיכר עיריית יפו ובה מזרקה, הועברה לצידה המזרחי של השדרה. בשנת 1954 נגנזו התוכניות הבריטיות לתכנון יפו על ידי עיריית תל אביב, והעיר תוכננה מחדש לצורך הקמתם של שיכוני עולים, בעיקר מבולגריה.
אתרים > אתרי יפו העתיקה

מתחם יפו העתיקה הוא האזור שבו העיר יפו הייתה ממוקמת לאורך ההיסטוריה. כיום מתייחסים ליפו העתיקה כאל השטח שהיה מוקף בחומות במהלך המאה ה-19. המתחם ממוקם בראש גבעת הכורכר של יפו ובמדרונותיה, והוא נתחם במזרח ברחוב יפת ובדרום ברחוב לואי פסטר, הממוקמים בתוואי החפיר של חומות העיר.
המתחם כולל את בתי המגורים וסמטאות יפו העתיקה במדרונות המערבי והדרומי, את גן המדרון במדרון הצפוני, ואת גן הפסגה ("גן אברשה") וכיכר קדומים בראשו. יש הכוללים גם את נמל יפו ואת טיילת יפו במתחם, אולם מכיוון שמתחם יפו העתיקה מנוהל על ידי החברה לפיתוח יפו העתיקה, בעוד שנמל יפו מנוהל על ידי מינהל מקרקעי ישראל ואילו הטיילת מנוהלת על ידי "חברת אתרים", אין הם נחשבים פורמלית לחלק מהמתחם.
אתרים > מצפון וממזרח לעיר העתיקה

כיכר השעון - סימן ההיכר הכי מפורסם של יפו המסמל את היציאה מן החומות והקמתה של העיר החדשה.
רחוב רזיאל - היה הרחוב הראשי והחשוב של יפו עד לפתיחת שדרות ירושלים. חלקו המזרחי נקרא רחוב בוסטרוס, על שם נג'יבּ בוסטרוס, ערבי נוצרי, שבנה פה שורת חנויות, וחלקו המערבי נשא את שמו של ערבי מרוני אמיד בשם אלכסנדר הווארד (בערבית איסכנדר עוואד).
רחוב יפת - הרחוב הראשי שהוקם על תוואי החומות בחלקו הצפוני והרחבתה של העיר מזרחה ודרומה.
שדרות ירושלים - אחד הרחובות הראשיים של העיר שהוקם לאחר הקמתו של רחוב יפת המקביל אליו. את השדרות בנה מושל יפו, חסן בק. הוא קרא אותן על שם אחמד ג'מאל פאשה, מפקד הצבא הטורקי בארץ. תלמידי מקוה ישראל נטעו את הדקלים שהיוו את השדרה בראשיתה. כשכבשו הבריטים את הארץ, שינו את שם השדרות ל"שדרות המלך ג'ורג'". הרחוב הוא עורק מסחרי וגם היסטורי בחלקו הצפוני.
אלהמברה היה אולם קולנוע והופעות שנבנה בשנות השלושים של המאה העשרים, בסגנון אר דקו מפואר. עם כיבוש יפו הפך אלהמברה להיות קולנוע יפאור שהוצגו בו מיטב סרטי הוליווד של שנות החמישים והשישים. באמצע שנות השישים שכר המפיק גיורא גודיק את האולם והפך אותו לתיאטרון והחזיר לו את שמו המקורי אלהמברה. המקום פעל כתיאטרון כמה שנים עד שגודיק פשט רגל והמקום נסגר, ננטש והיה עזוב. המכון לסיינטולוגיה חידש את המקום והפך אותו למשכנו.
בית הקברות הפרוטסטנטי ביפו - בית קברות קטן ובלתי פעיל ששימש את הקהילה הפרוטסטנטית הקטנה ביפו במאה ה-19.
שוק הפשפשים - שוק עתיקות וחפצים משומשים.
סוק א-דיר (שוק המנזר) - שוק חנויות ברחוב בית אשל, סמוך לכיכר השעון. השטח שייך לכנסייה היוונית-אורתודוקסית ובכניסות אליו חקוק סמל כנסייה זו המורכב מתשלובת של האותיות היווניות Τ ו-Φ שהן האותיות הראשונות במילה "טאפוס" שפירושה קבר, לציין את העובדה שהם אמונים על שמירת הקבר הקדוש בירושלים. במקום ניצב גם חאן מנולי ששכן בלב האזור המסחרי בכניסה לעיר, ושימש כחאן חשוב לסוחרים שהגיעו לסחור בעיר וכתחנת מעבר לרבים מראשוני העולים לארץ ישראל.
טיילת יפו - טיילת המוליכה מנמל יפו אל פארק צ'ארלס קלור בתל אביב.
מוזיאון האצ"ל בתש"ח ("בית גידי") מנציח את קורות האצ"ל החל בהחלטת עצרת האומות המאוחדות על חלוקת ארץ ישראל ב-29 בנובמבר 1947 ועד השתלבות הארגון בצה"ל לאחר קום המדינה. דגש מיוחד מושם על כיבוש יפו.
תחנת הרכבת יפו - הייתה תחנת הרכבת הראשונה במזרח התיכון ושימשה כתחנת הקצה המערבית של מסילת הרכבת יפו–ירושלים מאז נחנכה המסילה ב-26 בספטמבר 1892 עד ערב מלחמת העצמאות. התחנה פעלה עד 1948 ואחרי עשרות שנים שופצה ושוקמה, ובשנת 2010 נפתח בה מתחם התחנה, אתר של בילוי, מסחר ומסעדות. ליד התחנה שוכן מוזיאון בתי האוסף לתולדות צה"ל העוסק בהיסטוריה הצבאית של מדינת ישראל.
מסגד חסן בק מסגד עות'מאני שנבנה בשכונת מנשייה (יפו) בשנת 1916 ונקרא על שם מושלה הצבאי של יפו, חסן בק. הוא הוקם במטרה לבלום את התפשטותה של תל אביב, והפך ברבות השנים למוקד חיכוך בין האוכלוסייה היהודית למוסלמית באזור.
המושבה האמריקאית-גרמנית ביפו, שוכנת בין שכונת פלורנטין לבין יפו, וכוללת שני רחובות בלבד. היא הוקמה באמצע המאה ה-19 על נוצרים פרוטסטנטים מארצות הברית, ולאחר כמה שנים עברה לידי הגרמנים הטמפלרים. אלה שיפצו את רוב הבתים והפכו את המקום למושבה גרמנית. בנוסף הם הקימו במקום את כנסיית עמנואל.
אתרים > מדרום לעיר העתיקה

שכונת עג'מי מדרום לעיר העתיקה קמה במחצית השנייה של המאה ה-19 על ידי ערבים מרונים אמידים, שהקימו את רחובותיה במקביל לחוף הים, ובנו בה כנסייה ואת מנזר אנטוניוס הקדוש.
מדרון יפו הוא פארק חופי לאורך חופי הים של שכונת עג'מי, שטחו 200 דונם, אורכו מצפון לדרום הוא כקילומטר, ורוחבו ממזרח למערב מגיע ל-300 מטרים לכל היותר. ביצוע המיזם החל בחודש דצמבר 2005 והוא נחנך רשמית באפריל 2010.
גבעת עלייה.
בית קברות טאסו - אתר בית הקברות הממוקם ברחוב תל גיבורים בצמוד לנתיבי איילון, הוא בית הקברות המוסלמי הפעיל היחיד בעיר והנתון כיום בסכנת הריסה, כולל גם מערכת מים קדומה אשר שרדה כמעט בשלמותה בלב האתר. במקום ניתן להתרשם וללמוד כיצד פעלו מערכות המים שנועדו להשקות את פרדסי הסביבה, שהודות להם זכו העיר ותפוזיה לפרסום בינלאומי במאה ה-19.
גבעת אנדרומדה - גבעת אנדרומדה היא שכונת מגורים סגורה ויוקרתית השוכנת בין כנסיית גאורגיוס הקדוש ויפו העתיקה מצפון ובין שכונת עג'מי ובית העלמין היהודי ביפו מדרום. השם ניתן לפרויקט על שם סלע אנדרומדה ואנדרומדה המיתולוגית.
בית העלמין היהודי ביפו היה בית העלמין הראשון של יהודי יפו, ותחילתו ב-1840. הוא נסגר בשנות ה-20, ורבה של יפו, יהודה מרגוזה, אשר יזם את הקמתו, נקבר גם הוא במקום.
אתרים > מזרח יפו

באזור שנודע באופן היסטורי כאבו כביר וכיום הוא תל כביר וגבעת הרצל מספר מוקדי עניין:
סביל אבו נבוט הוא סביל עות'מאני הניצב על הדרך לירושלים. הסביל הוקם ב-1815 על ידי מושל יפו מחמוד אגא א-שאמי. הסביל ניצב במרכזו של גן אבו נבוט בו מספר פסלים מעשה ידיו של הפסל יגאל תומרקין.
גני הטבע הם גן בוטני וגן זואולוגי, המתמקדים בחי ובצומח בארץ ישראל. אף ששני הגנים נחשבו בעבר מוסדות אוניברסיטאיים, ומהם התפתחו החוגים לזואולוגיה ולבוטניקה של אוניברסיטת תל אביב, כשהוקם קמפוס האוניברסיטה ברמת אביב, הוקמו לידו גנים חדשים, ומהגנים באבו כביר הוסרה החסות האוניברסיטאית.
אתרים > מסגדים

מסגד מחמודיה – אל ג'אמע יאפא אל-כביר – נבנה על ידי אבו נבוט, כיום המסגד המרכזי לתושבי יפו. במסגד אולם מרכזי ומסגדים קטנים נוספים בחצרות המבנה. שלושה מקירותיו החיצוניים היו חלק מחומת העיר. בחזית הדרומית של המסגד נבנה סביל סולימאן, גם הוא בידי אבו נבוט.
מסגד עג'מי - הוקם במאה ה-19, נקרא על שם הקבר הסמוך אליו, המיוחס לאיברהים אל עג'מי. במהלך השנים הוזנח המסגד, ובשנות השבעים שוקם.
מסגד חסן בק - בשכונת מנשייה, בקצהו הדרומי של רחוב הירקון, ליד כרם התימנים בתל אביב, על קו החזית שבין יפו לתל אביב. את המסגד בנה מושל יפו, חסן בק בצרי אלע'אבי, בשנת 1916. בשנת 1983 קרס הצריח, ובשנת 2000 החל שיקום המסגד, שבסופו חזר לפעילות מלאה.
מסגד הים - סמוך לים בצמוד לנמל. שוקם ב-1997 וחזר לפעילות מלאה.
מסגד סיקסיק - ברחוב בית אשל שנקרא קודם רחוב סיקסיק. מהמסגד נותר הצריח (המינרט) והסביל הצמוד אליו.
מסגד ג'באליה - שוכן בגן קידרון בשכונת גבעת עלייה.
מסגד אל-נוזהא - שוכן ברחוב שדרות ירושלים 82 במרכז שכונת נוזהה (אל נוזהא). נבנה ב-1933 הודות לתרומתו של חאג' עלי חמיס. המבנה שימש גם את הספרייה המוסלמית הגדולה בארץ ואת בית הדין השרעי של יפו. המסגד פעיל גם כיום.
מסגד הגבול (מסג'יד אל אביאד) - על גבול יפו-בת-ים, לא הושלם מעולם. על שלד הבניין הוקם בית הכנסת "זיכרון קדושים" בשנת 1948.
אתרים > כנסיות ומנזרים

כנסיית פטרוס הקדוש - קתולית-פרנציסקנית.
כנסיית אנטוניוס הקדוש - קתולית-פרנציסקנית.
כנסיית גאורגיוס הקדוש - יוונית-אורתודוקסית.
כנסיית מאר מיכאל - יוונית-אורתודוקסית.
מנזר אנטוניוס הקדוש - מרוני.
כנסיית עמנואל - לותרנית.
הכנסייה האנגליקנית - אנגליקנית (סגורה).
מנזר אנטוניוס הקדוש - קופטי (סגור).
מנזר ניקולאס הקדוש - ארמני (סגור).
אתרים > תיאטרון

תיאטרון גשר באולם נגה
תיאטרון הסימטה
מיומנה
התיאטרון הערבי-עברי ביפו
תיאטרון "נא לגעת" - במה לחירשים-עיוורים
אתרים > אתרים ומוסדות ציבור בעבר

קולנוע אלהמברה בשדרות ירושלים - כיום מרכז סיינטולוגיה.
קולנוע נגה - (לשעבר "קולנוע נביל") - פעל בשדרות ירושלים במקום שבו נמצא כיום "אולם נגה", אולם הבית של תיאטרון גשר.
קולנוע צליל (לשעבר "קולנוע ראשיד") - פעל בשדרות ירושלים, מול קולנוע נגה, כיום זהו "מועדון התיאטרון".
קולנוע פארוק (נהרס בחלקו) בשדרות ירושלים בצמוד אל קולנוע אלהמברה - כיום על חצי מן השטח עומד בניין מגורים
מועדון אריאנה - מועדון לילה שהיה אבן דרך במוזיקה המזרחית בארץ, בו הופיע לראשונה הזמר היווני אריס סאן.
אתרים > ספורט

אצטדיון בלומפילד - אצטדיון הכדורגל המרכזי והגדול של תל אביב.
אצטדיון באסה - שהיה מגרשה הביתי של הפועל תל אביב מאז שנת 1950, בשטחו נחנך ב-1962 אצטדיון בלומפילד.
אצטדיון גאון - שהיה מגרשה הביתי של מכבי יפו מאז שנת 1977, נהרס בשנת 2009.
המרכז לטניס בישראל - יפו.
ראשי העיר

ראש עיריית יפו מונה לראשונה לאחר הקמת העירייה בסוף 1871. לאחר כיבוש ארץ ישראל בידי הבריטים ב-1918 ועד סוף שנת 1926 מונה ראש העיר בידי רשויות המנדט.
והבה אל-דבאג
חוסני בק אל-ארנאוט
שייח' סאווי אבו ג'בן
שייח' סלים עלי ביבי
מוחמד עלי אל-דג'אני
1908–1915: עומר אל-ביטאר
1915–1917: חסן בק (מושל צבאי) ובהאא אל-דין (קאימקאם)
1918–1938: עאסם בק אל-סעיד. נבחר בשנת 1927 בבחירות הראשונות לראשות העיר
1939–1941: עבד אל ראוף אל-ביטאר
1941–1945: עומר אל-ביטאר
1945-1948: יוסוף הייכל. נבחר בשנת 1947 בבחירות חופשיות ברוב גדול.
גלריית תמונות

סמטה משוחזרת ביפו העתיקה
הטיילת מקבילה לקו החומה שהגנה על יפו מהים - ברקע "ג'מע אלבחר" - מסגד הים
רחוב יפת, במהלך שיפוץ
מזרקה בצורת לווייתן, יצירת הפסלת אילנה גור. ניצבת בסמוך לנמל יפו
פסל של לואי התשיעי "הקדוש" בכנסיית פטרוס הקדוש
בית קברות טאסו, 5/08
תחנת יפו והפסוק: "כי תלך במו אש לא תכוה, ולהבה לא תבער בך" (ישעיהו מ"ג)
מראה במכללה האקדמית תל אביב-יפו
בית עלי ביבי ברחוב עזה
מרכז המוזיקה ע"ש גניס ופיליפ לווין בגן כרונינגן ליד אצטדיון בלומפילד
השער העתיק של יפו העתיקה בתחילת רחוב יפת - כיום רחוב אבולעפיה
מנזר יוסף הקדוש ליד יפו העתיקה
הבית הירוק - כיום בית הדין הצבאי
מבנה השנאה (תחנת טרנספורמציה) בתחילת שדרות ירושלים שהוקמה בשנת 1924 בתכנונו של האדריכל ריכארד קאופמן ונהרסה בשנת 2010
יפו בציור מתוך ספרו של הגאוגרף ההולנדי אולפרט דאפר על סוריה וארץ ישראל (1677)
רחוב החלפנים
רחוב על שם יועזר איש הבירה
רחוב אפ"ק - ראשי התיבות לשם לשעבר של בנק Anglo Palestine Co
בית עמנואל, מבנה היסטורי במושבה האמריקאית-גרמנית
ראו גם

חומות יפו
יפו העתיקה
בניין עיריית יפו
היסטוריה של תל אביב
היישוב היהודי ביפו בעת החדשה
לקריאה נוספת > הדרכה

זאב וילנאי, מדריך ארץ ישראל - תל אביב, השרון, השפלה והנגב, הוצאת "תור" ירושלים, 1941, מהדורה שלישית - 1950
יעקב ינון: סביב כיכר השעון - לסייר ביפו עם יד בן צבי, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, 2001.
לקריאה נוספת > מחקרים

יעקב קפלן, "יפו - עונת החפירות החמישית", חדשות ארכאולוגיות, ב', 1962, עמ' 8–10.
שמואל אביצור, נמל יפו בגאותו ובשקיעתו 1865 - 1965, הוצאת מלוא, 1972
ישראל ברטל, לראשית הקהילה האשכנזית ביפו במאה התשע-עשרה, שלם, ג', 1981, עמ' 351–361
אלי שילר, יפו ואתריה, קרדום, מרץ - אפריל 1981
מירון בנבנשתי, ערי ארץ ישראל ואתריה בתקופה הצלבנית, ירושלים, הוצאת אריאל, 1984 - יפו, עמ' 63 - 66
מרדכי אלקיים, יפו-נוה צדק, ראשיתה של תל אביב. הוצאת משרד הביטחון, 1990.
מנחם בגין, "כיבוש יפו", בתוך: המרד, תל אביב: הוצאת אחיאסף, 1992.
רות קרק, יפו, צמיחתה של עיר 1799 - 1917, הוצאת יד יצחק בן-צבי, ירושלים, תשמ"ה - 1995
שרון רוטברד, עיר לבנה, עיר שחורה, תל אביב: הוצאת בבל, 2005
שמואל יבין, באוהאוס ביפו: אדריכלות מודרנית בעיר יפת ימים, תל אביב: הוצאת מרכז באוהאוס, 2006
איתמר רדאי, בין שתי ערים: הערבים הפלסטינים בירושלים וביפו 1947–1948, הוצאת אוניברסיטת תל אביב, 2015
דניאל מונטרסקו, עיר שסועה לה יחדיו: דו-לאומיות בחיי היומיום ביפו, הוצאת בבל ומשכל - הוצאה לאור, 2020
רחל הרט, קרובים - רחוקים, יחסי יהודים וערבים ביפו ובתל אביב, 1930-1881, הוצאת רסלינג, 2014.
איתמר רדאי, "בין הפטיש לסדן: קריסתה של החברה הערבית־פלסטינית ביפו ונפילתה של העיר", בתוך: מרדכי בר-און ומאיר חזן (עורכים), אזרחים במלחמה: קובץ מחקרים על החברה האזרחית במלחמת העצמאות, יד בן צבי, המכון לחקר הציונות באוניברסיטת תל אביב, העמותה לחקר כוח המגן על שם ישראל גלילי, ירושלים תש"ע (2010)
רחל
Kaplan, J.', The Fifth Season of Excavation at Jaffa, JQR 54, 1963-4, pp. 113-114
פלסטרים (שיר)

"פלסטרים" הוא שיר של הזמר הישראלי אושר כהן, השיר יצא לאור ב-21 באפריל 2024.
רקע

אושר כהן שחרר את השיר, "פלסטרים", ביום הראשון האחרון אך למאקו, נודע כי השיר שכהן כתב והלחין היה מיועד במקור לזמר אחר, שהחליט לוותר עליו. לפי גורמים בתעשיית המוזיקה, מי שהיה אמור להוציא את השיר במקור היה חברו הטוב של כהן, רועי סנדלר. לפני למעלה משנתיים סנדלר הקליט את השיר, ובסוף נאלץ לוותר עליו עקב נסיבות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | היטליסט | 2  |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ | 1 |  |
|  ישראל | העשירייה | 2 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (התשפ"ד)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (התשפ"ד)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (התשפ"ד)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (התשפ"ד)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | היטליסט | 19 |  |
|  ישראל | גלגלצ | 11 |  |
|  ישראל | כאן גימל | 18 |  |
|  ישראל | רדיו דרום | 12 |  |
הערות שוליים

↑  גיל משעלי, ‏"פלסטרים", השיר החדש של אושר כהן, היה אמור לצאת בביצוע של רועי סנדלר, באתר ‏מאקו‏, 24 באפריל 2024
↑  המצעד השבועי: מצעד השירים השבועי, להיטים ישראלים ולועזיים, באתר היטליסט, ‏11 בפברואר 2025
↑  המצעד השבועי 20.06.2024, באתר גלגלצ, ‏20 ביוני 2024
↑  כאן גימל, בפעם המאה! הנה העשירייה שלכם השבוע![...], באתר אינסטגרם, ‏30 במאי 2024
| אושר כהן |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה ‏•‏‏ שירים | דיסקוגרפיה ‏•‏‏ שירים |  |
| אלבומי אולפן | נזכר בעיניה ‏•‏‏ חיכיתי לך |  |
| מיני-אלבומים | אושר ‏•‏‏ Part II ‏•‏‏ The Last Episode ‏•‏‏ Next Episode ‏•‏‏ גיטרה ולנשום |  |
| סינגלים | "כתבתי לך" ‏•‏‏ "עוד רגע" ‏•‏‏ "לחיות בנפרד" ‏•‏‏ "נזכר בעיניה" ‏•‏‏ "רק איתך ודי" ‏•‏‏ "חולם אותך" ‏•‏‏ "עזבי את חיי" ‏•‏‏ "בואי נברח" ‏•‏‏ "המרחק ממך" ‏•‏‏ "ברגעים שאת הולכת" ‏•‏‏ "מאמי מאמי" ‏•‏‏ "מי אמור" ‏•‏‏ "עיר תחתית" ‏•‏‏ "בא לי בא לי" ‏•‏‏ "ידיים אוהבות" ‏•‏‏ "לב שבור" ‏•‏‏ "טרי בריו - גרסה מזרחית" ‏•‏‏ "אני שונא אותך" ‏•‏‏ "בואי נדבר" ‏•‏‏ "מה את עושה לי" ‏•‏‏ "מרגיש שלך" ‏•‏‏ "עצבים בגוף" ‏•‏‏ "ציפרלקס" ‏•‏‏ "מה הוא יודע" ‏•‏‏ "ביי" ‏•‏‏ "הריני מקשר" ‏•‏‏ "כל הזמן אומרת" ‏•‏‏ "מי עוד יחבק" ‏•‏‏ "תחזרי מהר" ‏•‏‏ "אני אוהב אותך" ‏•‏‏ "ככה בלי שלום" ‏•‏‏ "זוגות כאלה" ‏•‏‏ "שירים של עומר" ‏•‏‏ "הנה את בוכה" ‏•‏‏ "עושה לי בלאגן" ‏•‏‏ "קפה אצל ברטה" ‏•‏‏ "רעשים" ‏•‏‏ "מקבל על עצמי" ‏•‏‏  "תמונות שלך" ‏•‏‏ "שומר עליך" ‏•‏‏ "אהובי לב אדום" ‏•‏‏ "חמישי שישי" ‏•‏‏ "בסוף נרקוד" ‏•‏‏ "בשבילך" ‏•‏‏ "תרקדי (7.10.23)" ‏•‏‏ "קווים לדמותו" ‏•‏‏ "פלסטרים" ‏•‏‏ "אין כמו בבית" ‏•‏‏ "לופ" |  |
| סינגלים שיווקיים | "לתת ולקחת" |  |
| שירים אחרים | "אהבה" ‏•‏‏ "אין אותי" ‏•‏‏ "איפה אתה" ‏•‏‏ "אני פה" ‏•‏‏ "גיטרה ולנשום" ‏•‏‏ "ה' יברך אותך" ‏•‏‏ "לופ" ‏•‏‏ "מאחל לך טוב" ‏•‏‏ "מנגן ושר" ‏•‏‏ "עד שיירד הסהר" |  |
אין אותי

| --- | --- |

 שיר בביצוע אושר כהן ונועה קירל
 מתוך האלבום Next Episode
 יצא לאור:  21 ביולי 2024
 שפה:  עברית
 אורך:  3:28
 כתיבה:  אושר כהן, נועה קירל
 הפקה:  אושר כהן, לידור עייש
"אין אותי" הוא שיר של הזמרים הישראלים אושר כהן ונועה קירל, מתוך המיני-אלבום של כהן, Next Episode, אשר יצא לאור ב-21 ביולי 2024, באמצעות חברות התקליטים הליקון ארומה מיוזיק ו-P.A.I. זו הרצועה השנייה במיני-אלבום מתוך שלושה. את השיר כתבו והלחינו הזמרים והפיק כהן לצד לידור עייש.
במקור, השיר הודלף ברשתות החברתיות, כאשר במקור קירל לא הייתה חלק מהשיר, וחלק מתוך השיר נגנז לטובת הופעתה של קירל בשיר, דבר אשר עורר ביקורת מצד המעריצים. זה שיתוף הפעולה השני של שני הזמרים, לאחר "רעשים", אשר יצא בדצמבר 2021 וזכה להצלחה.
השיר נכנס למצעד היטליסט במקום הרביעי, והיה לשיר הגבוה ביותר במצעד מתוך המיני-אלבום, כאשר "עוד לא נגמר" ו"בחורה" עם ליאור נרקיס במקומות ה-23 וה-90 בהתאמה. שבוע לאחר מכן, הגיע השיר למקום הראשון, והפך לשירו השלישי של כהן, לאחר "אהבה" ו"מנגן ושר", והשני של קירל, לאחר "Unicorn", שהגיע להישג זה. גם בתחנות הרדיו זכה השיר להצלחה רבה, והגיע למקום הראשון במדיה פורסט, עם 135 השמעות בתחנות הרדיו. במצעד הרשמי של גלגלצ ובעשירייה של כאן גימל הגיע השיר למקום הראשון גם כן.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 1 |  |
|  ישראל | היטליסט | 1  |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ | 1 |  |
|  ישראל | העשירייה | 1 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (התשפ"ד)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (התשפ"ד)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (התשפ"ד)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (התשפ"ד)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | היטליסט | 28 |  |
|  ישראל | גלגלצ | 12 |  |
|  ישראל | כאן גימל | 23 |  |
|  ישראל | רדיו דרום | 11 |  |
הערות שוליים

↑  רינת קרמר יבלינוביץ, ‏"אין אותי": הדואט המפתיע של אושר כהן, באתר "סרוגים", 21 ביולי 2024
↑  מאיה כהן, "תמיד אתה מחפש רק לתקן אותי": למה נועה קירל כועסת על אושר כהן?, באתר ישראל היום, 21 ביולי 2024
↑  דור מאיר מועלם, ‏אושר כהן למד על בשרו את המחיר של הדלפות, באתר ‏מאקו‏, 1 באוגוסט 2024
1 2  דור מאיר מועלם, ‏נועה קירל ואושר כהן חוגגים מקום ראשון בהיטליסט ופותחים מול המצלמה, באתר ‏מאקו‏, 22 באוגוסט 2024
↑  המצעד השבועי: מצעד השירים השבועי, להיטים ישראלים ולועזיים, באתר היטליסט, ‏11 בפברואר 2025
| אושר כהן |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה ‏•‏‏ שירים | דיסקוגרפיה ‏•‏‏ שירים |  |
| אלבומי אולפן | נזכר בעיניה ‏•‏‏ חיכיתי לך |  |
| מיני-אלבומים | אושר ‏•‏‏ Part II ‏•‏‏ The Last Episode ‏•‏‏ Next Episode ‏•‏‏ גיטרה ולנשום |  |
| סינגלים | "כתבתי לך" ‏•‏‏ "עוד רגע" ‏•‏‏ "לחיות בנפרד" ‏•‏‏ "נזכר בעיניה" ‏•‏‏ "רק איתך ודי" ‏•‏‏ "חולם אותך" ‏•‏‏ "עזבי את חיי" ‏•‏‏ "בואי נברח" ‏•‏‏ "המרחק ממך" ‏•‏‏ "ברגעים שאת הולכת" ‏•‏‏ "מאמי מאמי" ‏•‏‏ "מי אמור" ‏•‏‏ "עיר תחתית" ‏•‏‏ "בא לי בא לי" ‏•‏‏ "ידיים אוהבות" ‏•‏‏ "לב שבור" ‏•‏‏ "טרי בריו - גרסה מזרחית" ‏•‏‏ "אני שונא אותך" ‏•‏‏ "בואי נדבר" ‏•‏‏ "מה את עושה לי" ‏•‏‏ "מרגיש שלך" ‏•‏‏ "עצבים בגוף" ‏•‏‏ "ציפרלקס" ‏•‏‏ "מה הוא יודע" ‏•‏‏ "ביי" ‏•‏‏ "הריני מקשר" ‏•‏‏ "כל הזמן אומרת" ‏•‏‏ "מי עוד יחבק" ‏•‏‏ "תחזרי מהר" ‏•‏‏ "אני אוהב אותך" ‏•‏‏ "ככה בלי שלום" ‏•‏‏ "זוגות כאלה" ‏•‏‏ "שירים של עומר" ‏•‏‏ "הנה את בוכה" ‏•‏‏ "עושה לי בלאגן" ‏•‏‏ "קפה אצל ברטה" ‏•‏‏ "רעשים" ‏•‏‏ "מקבל על עצמי" ‏•‏‏  "תמונות שלך" ‏•‏‏ "שומר עליך" ‏•‏‏ "אהובי לב אדום" ‏•‏‏ "חמישי שישי" ‏•‏‏ "בסוף נרקוד" ‏•‏‏ "בשבילך" ‏•‏‏ "תרקדי (7.10.23)" ‏•‏‏ "קווים לדמותו" ‏•‏‏ "פלסטרים" ‏•‏‏ "אין כמו בבית" ‏•‏‏ "לופ" |  |
| סינגלים שיווקיים | "לתת ולקחת" |  |
| שירים אחרים | "אהבה" ‏•‏‏ "אין אותי" ‏•‏‏ "איפה אתה" ‏•‏‏ "אני פה" ‏•‏‏ "גיטרה ולנשום" ‏•‏‏ "ה' יברך אותך" ‏•‏‏ "לופ" ‏•‏‏ "מאחל לך טוב" ‏•‏‏ "מנגן ושר" ‏•‏‏ "עד שיירד הסהר" |  |
| נועה קירל |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות • שירים | דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות • שירים |  |
| פסקולים | כפולה |  |
| סינגלים | "מדברים" • "קילר" • "יש בי אהבה" • "רק אתה" • "חצי משוגע" • "תן לי סימן" • "מקום לשינוי" • "אצל הדודה והדוד" • "טיקיטאס" • "מגיבור לאויב" • "בא לי אותך" • "Drum" • "חצוף" • "פאוץ'" • "SLT" • "אם אתה גבר" • "מיליון דולר" • "אמבולנס" • "יהלומים – Bling Bling" • "טרילילי טרללה" • "Please Don't Suck" • ‏"Bad Little Thing" • "רעשים" • "Thought About That" • "פעמון" • "Dale Promo" • "שלושה בנות" • "שחרר אותי" • "פנתרה" • "מאמי" • "Gone" • ‏"Unicorn" • "פרובוקטיבית" • "Deja Vu" • "בנות כמוני לא בוכות" • "משקפיים" • "Doctor" • "אני" • "שיהיה לך טוב" • "Ba Da Bing" • "אתה אני אולי" ‏•‏‏ "Like What U See" |  |
| השתתפות בסינגלים | "סינדרלה" • "לרקוד עם דמעות בעיניים" • "מאושרים" • "Lucky" • "גושפנקא" |  |
| שירים נוספים | "מחול מטורף" |  |
| פילמוגרפיה | "כמעט מפורסמת" • "ליפסטאר" • "כפולה" • "גוט טאלנט ישראל" • "שלטון הצללים" • "בית ספר למוסיקה" • "פלמ"ח" • "אוהב אותך צ'ארלי" |  |
| חברות תקליטים | NMC • אטלנטיק |  |
| ערכים קשורים | ישראל באירוויזיון 2023 • אירוויזיון 2023 |  |
אווטאר: כשף האוויר האחרון – ההבטחה

| --- | --- |

עטיפת הכרך הראשון בעברית. על גבי העטיפה נראים דמויותיהם של אנג, צוקו, קטרה, סוקה וטוף
 מידע כללי
 מאת:  ג'ין לואן יאנג
 איורים:  סטודיו גוריהירו (אנ')
 שפת המקור:  אנגלית
 תורגם לשפות:  עברית, ספרדית, פורטוגזית
 סוגה:  רומן גרפי, פנטזיה
 נושא:  עלילת המשך לסדרת הטלוויזיה אווטאר: כשף האוויר האחרון
 מקום התרחשות:  עולם האווטאר: ממלכת האדמה, אומת האש, מושבות אומת האש (הרפובליקה המאוחדת לעתיד)
 תקופת התרחשות:  לאחר סיום מלחמת מאה השנים
 הוצאה
 הוצאה:  דארק הורס קומיקס
 תאריך הוצאה:  25 בינואר 2012 (חלק ראשון) 3 במאי 2012 (חלק שני) 9 באוקטובר 2012 (חלק שלישי)
 עורך:  דייב מרשל
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  כנרת זמורה-ביתן דביר
 תאריך:  4 בדצמבר 2016 (חלק ראשון) 11 במאי 2017 (חלק שני) 16 בנובמבר 2017 (חלק שלישי)
 תרגום:  אורנה כץ
 מספר עמודים:  240 (80 בכל חלק)
 מהדורות נוספות
 מספר כרכים:  3
 תאריך מהדורה מוערת:  20 בפברואר 2013 (כריכה קשה)  30 ביולי 2020 (כריכה רכה)
 סדרה
 סדרת ספרים:  אווטאר: כשף האוויר האחרון (קומיקס)
 ספר קודם:  אווטאר (סדרת טלוויזיה)
 הספר הבא:  אווטאר: כשף האוויר האחרון – החיפוש
 מספר ספרים:  11
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 1-61655-074-0
 הספרייה הלאומית:  990039436710205171
אווטאר: כַּשָּף האוויר האחרון – ההבטחה (באנגלית: Avatar: The Last Airbender – The Promise) הוא רומן גרפי בעל שלושה חלקים מאת ג'ין לואן יאנג. הוא חלק מהזיכיון האמריקאי "אווטאר: כשף האוויר האחרון" ומהווה המשך ישיר לעלילת סדרת הטלוויזיה "אווטאר" של ניקלודיאון וכפריקוול לסדרה "האגדה של קורה". עלילת הקומיקס מתעסקת במושבות אומת האש שנבנו בשטחים הכבושים של ממלכת האדמה, אשר מאוחר יותר הפכו לרפובליקה המאוחדת באגדה של קורה.
החלק הראשון יצא לאור על ידי חברת ההוצאה דארק הורס קומיקס ב-25 בינואר 2012, החלק השני יצא ב-30 במאי ונכלל ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס וב-26 בספטמבר יצא לאור החלק השלישי והאחרון של הספר.
עלילה

| --- | --- |
 :  ראו גם – עולם האווטאר, אווטאר - דמויות