stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רצח על חילול כבוד המשפחה
היקף התופעה

על פי הערכות הקרן לאוכלוסייה של האומות המאוחדות, עד כ-5,000 נשים נרצחות מדי שנה ברחבי העולם על רקע חילול כבוד המשפחה. אומדנים אחרים מדברים על מספרים גדולים בהרבה – למעלה מ-20,000 בשנה. התופעה מתרחשת בעיקר במדינות מוסלמיות במערב אסיה, בצפון אפריקה וגם בחלקים מדרום אסיה, כאשר בפקיסטן מוערך מספר הרציחות ביותר מ-1,000 בכל שנה. מדינות שדיווחו לאומות המאוחדות על רצח על רקע כבוד המשפחה כוללות את בנגלדש, ברזיל, אקוודור, מצרים, הודו, ישראל, איטליה, ירדן, מרוקו, פקיסטן, שוודיה, טורקיה, אוגנדה והממלכה המאוחדת. בירדן מדובר על 25–50 רציחות מדי שנה. על פי דיווחים, ישנה בירדן עלייה במספר מקרי הרצח על חילול כבוד המשפחה. הטענה היא שמתוך כמאה מקרי רצח בירדן, שליש מהם הם מקרי רצח על חילול כבוד המשפחה, וכעשרים עד ארבעים נשים נרצחות בשנה על רקע זה. בלבנון חוקרים מעריכים כי אישה אחת בחודש נרצחת על רקע חילול כבוד המשפחה. שיעור רציחות דומה נרשם ברשות הפלסטינית.
כמו כן, על אף שמעשים מסוג זה נפוצים במיוחד בחברות מוסלמיות, ישנם מקרים גם בחברות שאינן מוסלמיות. כך למשל, אוני וויקאן טוענת כי מקרים של רצח על רקע חילול כבוד המשפחה דווחו גם בקהילה היהודית בתימן.
היקף התופעה > בישראל

בתחילת ימי המנדט הבריטי היו רציחות על רקע חילול כבוד המשפחה עניין רווח. אב בית דין במשפט של רוצח על רקע כבוד המשפחה אמר ש-"כשבא לארץ היו משפטים כאלה מרובים ביותר: כמעט שניים בכל שבוע". בשנת 1959 הרוב הגדול של מקרי הרצח בישראל היו בגין אלימות מגדרית או בשל חילול כבוד המשפחה.
על פי נתונים שהוצגו בפני הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי לקראת היום הבין-לאומי למאבק באלימות כלפי נשים, בשנים 2016–2020 נרצחו בישראל 122 נשים. כ-40% מהן (48 נשים) נרצחו על ידי בני זוגן או בידי בני זוג לשעבר. בשנת 2020 נרצחו 26 נשים: 15 נשים ערביות ו-11 נשים יהודיות. הדו"ח גילה גם שבמקרה של נרצחות ערביות, כמחצית (7 מ-15 נרצחות) נרצחו בידי חשוד שזהותו אינה ידועה למשטרה. כמו כן, בשליש מאירועי הרצח של נשים ערביות (5 אירועי רצח) החשוד ברצח היה בן זוג של הנרצחת.
הנתונים משנים מוקדמות יותר שנויים במחלוקת. גדעון קרסל דיווח כי בין השנים 1973–1977 התרחשו 63 מקרי רצח על רקע "חילול כבוד" במשפחה. בעוד שמונה דהש, דוברת ארגון אל-פנאר, העריכה כי כ-40 נשים נרצחות על רקע של חילול כבוד המשפחה בכל שנה. עמותת "נשים נגד אלימות" בנצרת טוענת כי בשנת 2001 בלבד התרחשו 54 מקרים בישראל.
המספרים הנמסרים על ידי המשטרה נוטים להיות נמוכים בהרבה מהנתונים שנמסרו בעבר על ידי גורמים אזרחיים, אך נתוני המשטרה ומשרד הרווחה מלמדים כי בשנת 2020 חלה עלייה במספר מקרי האלימות כלפי נשים מצד בני זוגן. מחברי הדו"ח המצוטט לעיל טוענים כי כבר בתחילת התפרצות מגפת הקורונה בישראל ובעולם הופיעו דיווחים על עלייה משמעותית במספר אירועי האלימות במשפחה.
בחברה הערבית

בערבית: جرائم الشرف – פשעי כבוד, או القتل بدعوى الشرف – הריגה על כבוד.
בחברה הערבית > כבוד המשפחה

ישנם שני סוגי כבוד בחברה הערבית:
שרף – כבודו האישי של האדם, העולה ויורד בהתאם להתנהגותו.
ערץ' – כבוד התלוי בהתנהגותן המינית של בנות המשפחה. סטייה, או חשד לסטייה, מקוד-ההתנהגות המינית המקובל, גורר פגיעה בכבוד קרוביה מצד האב, שהרי זו משפחת המוצא של האישה ובה למדה את נורמות הצניעות.
כדי לשקם את 'כבוד המשפחה' האישה צריכה "לתקן" את התנהגותה המינית על ידי נישואין, ובמקרה שזה בלתי אפשרי, על האישה להיענש. עונשה של האישה תלוי בשאלה עד כמה נפגע כבוד המשפחה. רק כאשר יש אישום פומבי מצד מי שכבודו נפגע, יגיעו לרצח. לא מדובר רק בהתנהגות נורמטיבית. לאישום ולרצח יש בדרך כלל מניע אישי ואף פוליטי.[דרוש מקור]
בחברה הערבית > הרוצח

אם מחלקים את הרוצחים על פי קרבת משפחה, הקבוצה הגדולה ביותר היא אחֵי האישה והקבוצה השנייה בגודלה היא האבות. לאחר מכן מגיעים אחי האב ובניהם. הבעלים המתקיפים את נשותיהם הם בדרך כלל קרובי משפחה.[דרושה הבהרה]
באמצעות הרצח מראה משפחת האב (משפחת המוצא) את שליטתה בבת ומשיבה את כבודה האבוד. גם במקרה של ניאוף, תהיה זו משפחת המוצא שכבודה ייפגע, והיא זו שתהיה חייבת להעניש את האישה על מנת להשיבו.[דרוש מקור: לא ברור מאיפו נלקחו הקביעות וההסברים. אם מדובר בציטוט, מה המקור?]
התייחסות השלטונות > במדינות ערביות

במדינות מוסלמיות רבות קיימים סעיפים בחוק העונשין שמקילים או פוטרים מעונש רוצחים על רקע חילול כבוד המשפחה.
סעיף 340 לחוק העונשין הירדני קובע כי "אדם שגילה את אשתו או אחת מקרובות משפחתו 'נואפות' והורג, פוצע או פוגע בהן, פטור מעונש". בנוסף ממשיך החוק, "אדם שגילה את אשתו או אחת מקרובות משפחתו עם אחר במצב של 'ניאוף' והורג, פוצע או פוגע בהן זכאי להפחתת עונשו". חוקים דומים קיימים בבחריין, מצרים, כווית, לבנון, מרוקו, עומאן, סוריה, איחוד האמירויות הערביות ותימן. בפועל, במקרים רבים בירדן העונש אינו עולה על שלושה חודשי מאסר.[דרוש מקור]
על פי דיווחים, ישנה עלייה במספר מקרי הרצח על חילול כבוד המשפחה בירדן. הטענה היא שמתוך כמאה מקרי רצח בירדן, שליש מהם הם מקרי רצח על חילול כבוד המשפחה, וכעשרים עד ארבעים נשים נרצחות בשנה על רקע זה. בשנים האחרונות נעשה ניסיון לשנות את סעיפי החוק, אולם ניסיון זה נכשל בשנת 2000 עקב התנגדות ציבורית עזה.[דרוש מקור]
בלבנון חוקרים מעריכים כי אישה אחת בחודש נרצחת על רקע חילול כבוד המשפחה. החוק במדינה שונה וכיום רוצח על רקע חילול כבוד המשפחה אינו זכאי לחנינה מיידית. אולם החוק עדיין מאפשר הקלה בעונש על רצח מסוג זה.[דרוש מקור]
בשנים האחרונות קמו מספר תנועות בעולם הערבי שיצאו נגד מוסד זה. במצרים נושאת הדגל של המאבק היא הפמיניסטית נוואל א-סעדאווי, ובישראל הקימה מנאר חסן את ארגון 'אל-פנאר' הנלחם בתופעה. ב-2011 חתם מחמוד עבאס, יושב ראש הרשות הפלסטינית על צו המורה כי רצח על רקע חילול כבוד המשפחה ייחשב כפשע לכל דבר ומבצעיו לא יזכו להקלה.
התייחסות השלטונות > בישראל

החוק בישראל אינו מכיר ב'הגנה על כבוד המשפחה' כצידוק ראוי לרצח. אולם, ישנן טענות באקדמיה ומחוצה לה כי בפועל רשויות אכיפת החוק מגלות הבנה כלפי התופעה[דרוש מקור].
על פי מנאר חסן, במקום להבטיח את ביטחונן של נשים ולאכוף את החוק, המשטרה נהגה במקרים רבים להפעיל 'נכבדים' כדי לפשר בין האישה ומשפחתה. במקרים מסוימים המשטרה שלחה נערות לחסותם של שייח'ים, או החזירה אותן לבתיהן. במקרים מסוימים נערות נרצחו אחרי שפנו למשטרה והתלוננו שהן בסכנת חיים, לעיתים אחרי שהמשטרה קיבלה התחייבות מצד המשפחה והחזירה את הנערה לביתה. חסן מבקרת את הגישה המהותנית במחקר בנוגע לתופעה ומה שהיא מתארת כ"התעלמות כמעט מוחלטת מהגורמים הפוליטיים המשפיעים הן על ייצוב תופעות אלו ואף על עיצובן", שגורמת לכך שאחריותה של המדינה לבעיה כמעט אינה עולה לדיון. היא מדגישה את "כפל הפנים" בעובדה שחוקרים כמו קרסל ויוסף גינת (ששימש בתפקיד "יועץ לענייני ערבים") אחראים לעיצוב מדיניות שהשפיעה על האוכלוסייה שלאחר מכן הם ניגשו לחקור. חסן סבורה שחשוב לזהות את ה"מכניזמים הפועלים לשימורה של התופעה של רצח נשים, במיוחד 'הפוליטיקה של הכבוד', אותה מטפחת המדינה", וכן "יחסן הסלחני של שאר הרשויות לאכיפת החוק, יחד עם המדיניות המטפחת את החמולה וערכיה, מהווים חממה שבה משגשגים צמחי הרעל של המסורת הפטריארכלית הדכאנית." טענות דומות הושמעו גם על ידי חוקרים ואישים אחרים.
השופט מיכה לינדנשטראוס קבע בפסק-דין כי:
שופט בית המשפט העליון סלים ג'ובראן כתב כי:
שופטת בית המשפט העליון עדנה ארבל כתבה (והשופטים מרים נאור וניל הנדל הסכימו) כי:
בשנת 2010 יזם ח"כ אחמד טיבי הצעת חוק נגד כינוי מעשי רצח כאלו 'רצח לשם כבוד המשפחה' והסביר כי מעשי רצח אינם מביאים, ואינם צריכים להביא, כבוד. משרד המשפטים לא תמך בהצעת החוק.
ראו גם

נקמת דם
לקריאה נוספת

יוסף גינת, נקמת דם, נידוי, תיווך וכבוד המשפחה, אוניברסיטת חיפה - זמורה ביתן, 2000
מנאר חסן, הפוליטיקה של הכבוד: הפטריארכיה, המדינה ורצח נשים בשם כבוד המשפחה, בתוך: מין מגדר פוליטיקה. סדרת קו אדום, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1999
1910 בקולנוע

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1910  בקולנוע |  |
< · 1908 · 1909 — 1910 — 1911 · 1912 · >
כל ערכי השנים בקולנוע במאה ה-20 · כל ערכי השנים בקולנוע במאה ה-21 · פורטל הקולנוע
בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1910 ונוגעים לעולם הקולנוע.
אירועים

18 במרץ – יוצא לאקרנים בארצות הברית העיבוד הקולנועי הראשון של הרומן "פרנקנשטיין" מאת מרי שלי בהפקת אולפני אדיסון. אחד מסרטי האימה הראשונים, ומשתתף בו השחקן צ'ארלס אוגל בתפקיד המפלצת.
6 במאי – יומן קולנוע על הלוויה של אדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת צולם בצבע (Kinemacolor). זה היומן הראשון שצולם בצבע.
יולי – צילום של קרב האיגרוף בין ג'ק ג'ונסון לג'יימס ג'פריס גורם למהומות גזע, ומוחרם בדרום ארצות הברית.
הבמאי סידני אולקוט מאולפני קאלם הוא האמריקאי הראשון שיוצר סרט מחוץ לארצות הברית.
פלורנס לורנס היא שחקנית הקולנוע הראשונה ששמה צוין בפומבי. היא מכונה לעיתים קרובות "כוכבת הקולנוע הראשונה".
נוסדה חברת British Pathé שהפיקה יומני חדשות לקולנוע וסרטי תעודה בממלכה המאוחדת עד לשנת 1970.
סרטים שיצאו לאקרנים ב-1910

"1812"
"Abraham Lincoln's Clemency"
"Afgrunden", סרט דני בכיכובה של אסטה נילסן.
"הרפתקאות אליס בארץ הפלאות"
"Der Alpenjager"
"As It Is In Life", בבימויו של ד. וו. גריפית', בכיכובה של מרי פיקפורד
"Bebe" (סדרת סרטים)
"מזמור חג המולד"
"A Day in the Life of a Coal Miner", בהפקתו של צ'ארלס אורבן
"The Family Doctor"
"פרנקנשטיין"
"The Fugitive", בבימויו של ד. וו. גריפית'
"Funeral Of Edward VII"
"The House with Closed Shutters", בבימויו של ד. וו. גריפית'
"Den Hvide Slavehandel", בבימויו של אוגוסט בלום
"In Old California", בבימויו של ד. וו. גריפית', הסרט ההוליוודי הראשון
"In the Border States", בבימויו של ד. וו. גריפית'
"The Johnson–Jeffries Fight"
"The Lad from Old Ireland", בבימויו של סידני אולקוט
"Making Christmas Crackers"
"New York of Today", בהפקת אולפני אדיסון
"רמונה", בבימויו של ד. וו. גריפית', בכיכובה של מרי פיקפורד
"Teddy Roosevelt Returns From Africa"
"Slippery Jim", בבימויו של פרדיננד זקה
"Thunderbolt"
"הלילה השנים עשר"
"The Unchanging Sea", בבימויו של ד. וו. גריפית'
"Le Vitrail Diabolique", בבימויו של ז'ורז' מלייס
"What the Daisy Said", בכיכובה של מרי פיקפורד
"White Fawn's Devotion", בבימויו של ג'יימס יאנג דיר
"Wilful Peggy", בבימויו של ד. וו. גריפית', בכיכובה של מרי פיקפורד
"הקוסם מארץ עוץ"
סרטי בכורה

לאה ביירד – "Jean and the Waif"
קרלייל בלקוול – "אוהל הדוד תום" (סרט קצר)
אלינור קיינס – "The New Boss of Bar X Ranch" (סרט קצר)
מרגריטה פישר – "There, Little Girl, Don't Cry" (סרט קצר)
הלן גרדנר – "How She Won Him" (סרט קצר)
הוט גיבסון – "Pride of the Range"
אליס ג'ויס – "The Deacon's Daughter"
ג'. וורן קריגן – "A Voice from the Fireplace" (סרט קצר)
מיי מארש – "רמונה" (סרט קצר)
אסטה נילסן – "The Woman Always Pays" (סרט קצר)
מייבל נורמנד – "Indiscretions of Betty"
וולאס ריד – "The Phoenix" (סרט קצר)
מרין סאיס – "הלילה השנים עשר" (סרט קצר)
נורמה טלמאדג' – "The Household Pest"
פרל וייט – "The Missing Bridegroom" (סרט קצר)
הערות שוליים

↑   1910 בקולנוע, בביצוע Scott Lord :The Abyss (Urban Gad,Afgrunden, Denmark 1910), סרטון  באתר יוטיוב
| שנים בקולנוע |
| --- | --- | --- |
| המאה ה-19 | 1888 • 1889 • 1890 • 1891 • 1892 • 1893 • 1894 • 1895 • 1896 • 1897 • 1898 • 1899 • 1900 |  |
| המאה ה-20 | 1901 • 1902 • 1903 • 1904 • 1905 • 1906 • 1907 • 1908 • 1909 • 1910 • 1911 • 1912 • 1913 • 1914 • 1915 • 1916 • 1917 • 1918 • 1919 • 1920 • 1921 • 1922 • 1923 • 1924 • 1925 • 1926 • 1927 • 1928 • 1929 • 1930 • 1931 • 1932 • 1933 • 1934 • 1935 • 1936 • 1937 • 1938 • 1939 • 1940 • 1941 • 1942 • 1943 • 1944 • 1945 • 1946 • 1947 • 1948 • 1949 • 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 |  |
| המאה ה-21 | 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 • 2025 |  |
ריצ'רד קאראפאס

| --- | --- |

 לידה:  29 במאי 1993 (בן 31) אל קארמלו אקוודור אקוודור
 גובה:  170 ס״מ 
 משקל:  62 ק"ג 
 התמחות:  טיפוס
 קבוצה נוכחית:  EF Education–EasyPost
 הישגי שיא:   ג'ירו ד'איטליה 2019   3 קטעים בג'ירו ד'איטליה (2018, 2019)  מדליית זהב באולימפיאדת טוקיו (2020) (מרוץ אופני כביש)  
 richiecarapaz.com
 
ריצ'רד אנטוניו קאראפאס מונטנגרו (בספרדית: Richard Antonio Carapaz Montenegro; נולד ב-29 במאי 1993) הוא רוכב אופני כביש אקוודורי הרוכב נכון ל-2025 בקבוצת EF Education–EasyPost. מנצח הג'ירו ד'איטליה 2019 והאקוודורי הראשון לנצח גרנד טור. סיים שני בוואלטה אספניה 2020 ושלישי בטור דה פראנס 2021. קאראפאס הוא האלוף האולימפי מאולימפיאדת טוקיו (2020) במרוץ הכביש.
קריירה

את תחילת 2016 פתח קאראפאס עם קבוצת הפיתוח הקולומביאנית סטרונגמן קאמפניולו וויליר, הוא לא רשם הישגים בולטים שם ונרשם כסטאז'ר בקבוצת מוביסטאר הספרדית.
קאראפאס הרשים וקיבל חוזה קבוע בקבוצה, הוא סיים במקום ה2 במירוץ הג'י.פי אינדוסטריה-ארטיאנאטו וב-טור דה רומאנדי סיים במקום ה-4 בדירוג הצעירים ובמקום ה-38 הכללי, בוואלטה מדריד סיים במקום ה-6 הכללי, ובוואלטה קאסטיליה לאון סיים במקום ה-3 הכללי.
קאראפאס זכה להשתתפות במירוץ וורלד טור ה(דופינה ליברה), אך לא בלט. ברוט דו סוד סיים 2 כללי וראשון בדירוג הצעירים. באוגוסט הוא השתתף לראשונה במירוץ גראנד טור, כשנבחר לסגל של הוואלטה אספנייה, אך לא רשם הישגים בולטים.
ב-2018, זכה במירוץ הוואלטה אסטוריאס. ובמירוץ ה-פריז - ניס הגיע במקום ה-11. הוא נבחר שנית לגראנד טור, הפעם לג'ירו ד'איטליה, ואף ניצח את השלב ה-7 וזכה ללבוש את החולצה הלבנה של הרוכב הצעיר המצטיין, אבל בסופו של דבר איבד אותה למיגל אנחל לופס. קאראפאס סיים 4 כללי ו2 בדירוג הצעירים. הוא השתתף שנית בוואלטה אספנייה, אך שימש כפועל של נאירו קינטנה ואלחנדרו ולוורדה, ולא בלט במיוחד.
ב-2019 הוא סיים 6 בוואלטה סאן חואן בארגנטינה, וניצח שוב את הוואלטה אסטוריאס, אבל הישג שיאו בקריירה עד כה הגיע בחודש מאי, כאשר ניצח 2 קטעים בג'ירו ד'איטליה ואת המירוץ כולו. הוא נפצע רגע לפני תחילת הוואלטה אספנייה, ובעקבות כך החמיץ את המרוץ.
בסוף עונת 2020, הוא חתם ב-קבוצת אינאוס הבריטית ורכב בשורותיה מעונת 2020 ועד עונת 2022. הישגיו הבולטים בתקופה זו היו ניצחון בדרוג הכללי בטור דה סוויס (2021), מקום שלישי בדרוג הכללי בטור דה פראנס (2021) וניצחונות בשלושה קטעים בוואלטה אספניה. בשנת 2022 הוא סיים במקום השני בדרוג הכללי בג'ירו ד'איטליה וניצח בדרוג ההרים בטור דה פראנס.
ב-2023 עבר לרכוב בקבוצת EF Education–Nippo. הישגו הבולט בשנה זו היה ניצחון במרוץ החד-יומי ההררי בצרפת, Mercan'Tour Classic Alpes-Maritimes.
הערות שוליים

↑  Tour de Romandie 2017 | Results, www.procyclingstats.com
↑  Vuelta Ciclista Comunidad de Madrid 2017 | Results, www.procyclingstats.com
↑  Vuelta a Castilla y Leon 2017 | Results, www.procyclingstats.com
↑  Route du Sud - la Depeche du Midi 2017 | Results, www.procyclingstats.com
↑  Paris - Nice 2018 | Results, www.procyclingstats.com
↑  Giro d'Italia 2018 | Results, www.procyclingstats.com
↑  Giro d'Italia 2019 | Results, www.procyclingstats.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 20164187218518201053   WorldCat (עם VIAF): 20164187218518201053
1909 בקולנוע

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1909  בקולנוע |  |
< · 1907 · 1908 — 1909 — 1910 · 1911 · >
כל ערכי השנים בקולנוע במאה ה-20 · כל ערכי השנים בקולנוע במאה ה-21 · פורטל הקולנוע
בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1909 ונוגעים לעולם הקולנוע.
אירועים

קארל למל מקים את חברת ההפקה Independent Moving Pictures ‏(IMP)
Selig Polyscope Company מקימה את אולפן הסרטים הראשון באדנדייל שבלוס אנג'לס
חברת ההפקה New York Motion Picture Company נוסדה והקימה אולפן באדנדייל. באולפן השתמשו אולפני קיסטון של מאק סנט, Mascot Pictures, ו-Republic Pictures
12 במאי – יצא לאקרנים הסרט "מיסטר פליפ", והוא הראשון שכולל הטחת עוגה בפנים של מישהו.
17 ביוני – הסרט "In the Sultan's Power" הוא הראשון שנוצר כולו בעיר לוס אנג'לס. הבמאי היה פרנסיס בוגס
25 באוקטובר – יצא לאקרנים הסרט הראשון בהפקת IMP, "היאותה" המבוסס על "שירת היואתה" מאת הנרי וודסוורת' לונגפלו.
20 בדצמבר – ג'יימס ג'ויס פתח את אולם הקולנוע הראשון בדבלין "Volta Cinematograph".
סרטים שיצאו לאקרנים ב-1909 > ג'יי סטיוארט בלקטון

"אוליבר טוויסט"
"The Judgment of Solomon"
"The Life of Moses"
"The Life of Napoleon"
"חלום ליל קיץ", בבימויו של צ'ארלס קנט וג' סטיוארט בלקטון
"עלובי החיים", בבימויו של ג' סטיוארט בלקטון (4 סרטים קצרים שביחד נצפים כסרט באורך מלא)
"Princess Nicotine; or, The Smoke Fairy"
סרטים שיצאו לאקרנים ב-1909 > ד. וו. גריפית'

"At the Altar"
"A Corner in Wheat"
"The Country Doctor", בכיכובה של מרי פיקפורד
"The Curtain Pole", בבימויו של ד. וו. גריפית' (ומאק סנט)
"The Death Disc: A Story of the Cromwellian Period"
"A Drunkard's Reformation"
"Fools of Fate"
"The Golden Louis"
"The Hessian Renegades"
"Lady Helen's Escapade"
"The Lonely Villa"
"The Red Man's View"
"Resurrection"
"The Sealed Room"
"Those Awful Hats"
"A Trap for Santa Claus"
סרטים שיצאו לאקרנים ב-1909 > ז'ורז' מלייס

"The Count's Wooing"
"Le Locataire diabolique"
"The Doctor's Secret"
"Le papillon fantastique"
סרטים שיצאו לאקרנים ב-1909 > אחרים

"The Adventures of Lieutenant Rose"
"Der Luftkrieg Der Zukunft", בבימויו של וולטר ר. בות'
"The Ancient Roman", (נוצר באיטליה)
"Ballad of a Witch", בבימויו של לואיג'י מאגי (נוצר באיטליה)
"The Bewitched Manor" (סרט צרפתי)
"Bluebeard", בבימויו של ג' סירל דאולי עבור תומאס אדיסון, בכיכובו של צ'ארלס אוגל
"The Bogey Woman" (צרפת / Pathe)
"The Cowboy Millionaire", בבימויו של פרנסיס בוגס ואוטיס טרנר
"Don Juan Tenorio", בבימויו של אנריקה רוסאס (מקסיקו)
"Doomed" (צרפת / Pathe)
"אדגר אלן פו: העורב", בבימויו של ד. וו. גריפית'
"The Egyptian Mystery" (אדיסון
"פאוסט" בבימויו של ג'. סירל דאולי ואדווין ס. פורטר עבור תומאס אדיסון
"The Fitzsimmons-Bill Lang Fight"
"The Gray Lady", בבימויו של ויגו לארסן (דנמרק)
"The Haunted Hotel" (צרפת / Pathe)
"The Haunted Man" (גרמניה)
"Her Dolly's Revenge" (צרפת)
"היאותה", בבימויו של ויליאם ו. ראנוס, מבוסס על "שירת היאותה" מאת הנרי וודסוורת' לונגפלו, הסרט הראשון בהפקת Independent Moving Pictures של קארל למל
"The Hunchback", בבימויו של ואן דייק ברוק עבור ויטאגרף
"The Imp of the Bottle" (תומאס אדיסון)
"Les Joyeux microbes", בבימויו של אמיל קוהל
"לוקרציה בורג'ה" (צרפת)
"Lunatics in Power" (תומאס אדיסון), מבוסס על סיפור מאת אדגר אלן פו
"מקבת'", בבימויו של אנדרה קאלמט
"The Man Who Laughs" (צרפת), מבוסס על רומן מאת ויקטור הוגו
"Mephisto and the Maiden", בבימויו של פרנק בוגס
"Mr. Flip", בבימויו של גילברט מ. "ברונקו בילי" אנדרסון
"A Modern Dr. Jekyll", בהפקת ויליאם סליג
"The Moonstone", בהפקת ויליאם סליג
"The Mummy of the King Ramsees", בבימויו של ז'ראר בורז'ואה (צרפת)
"תעלומת אדווין דרוד", בבימויו של ארתור גילברט (בריטניה), מבוסס על הרומן מאת צ'ארלס דיקנס
"Mystery of the Lama Convent", בבימויו של ויגו לארסן (דנמרק)
"נרון", בבימויו של לואיג'י מאגי
"The Old Shoemaker" (צרפת / Gaumont), מבוסס על "הלב המסגיר" מאת אדגר אלן פו
"The Pit and the Pendulum", בבימויו של אנרי דפונטן (צרפת)
"The Princess and the Fisherman", בבימויו של לואי פוייד
"Satan's Smithy", בבימויו של סגונדו דה שומון (צרפת)
"The Sealed Room", בבימויו של ד. וו. גריפית', בכיכובה של מרי פיקפורד
"Shooting in the Haunted Woodfs", בבימויו של לואי פוייד (צרפת)
"The Suicide Club", בבימויו של ד. וו. גריפית' (ארצות הברית)
"The Sword and the King" (ארצות הברית / ויטאגרף)
"Teddy Roosevelt in Africa", בבימויו של צ'רי קירטון
"Tis Now the Very Witching Time of Nght", בהפקת תומאס אדיסון
נולדו

1 בינואר – דיינה אנדרוז, שחקנית (נפטרה ב-1992)
3 בינואר – ויקטור בורגה, מוזיקאי ושחקן (נפטר ב-2000)
8 בינואר – חוזה פרר, שחקן (נפטר ב-1992)
15 בינואר – ג'ין קרופה, מוזיקאי ושחקן (נפטר ב-1973)
22 בינואר – אן סות'רן, שחקנית (נפטרה ב-2001)
24 בינואר – אן טוד, שחקנית (נפטרה ב-1993)
2 בפברואר – פרנק אלברטסון, שחקן (נפטר ב-1964)
9 בפברואר – כרמן מירנדה, זמרת ושחקנית (נפטרה ב-1955)
11 בפברואר
מקס בר, מתאגרף ושחקן (נפטר ב-1959)
ג'וזף ל. מנקייביץ', במאי, תסריטאי ומפיק (נפטר ב-1993)
16 בפברואר – ג'פרי לין, שחקן (נפטר ב-1995)
19 במאי – לואיס הייוורד, שחקן (נפטר ב-1995)
29 באפריל – טום יוול, שחקן (נפטר ב-1994)
15 במאי – ג'יימס מייסון, שחקן (נפטר ב-1984)
30 במאי – בני גודמן, מוזיקאי ושחקן (נפטר ב-1986)
7 ביוני – ג'סיקה טנדי, שחקנית (נפטרה ב-1994)
8 ביוני – רוברט קרסון, שחקן (נפטר ב-1979)
14 ביוני – ברל אייבס, שחקן (נפטר ב-1995)
20 ביוני – ארול פלין, שחקן (נפטר ב-1959)
1 ביולי – מאדג' אוואנס, שחקנית (נפטרה ב-1981)
18 באוגוסט – מרסל קרנה, במאי (נפטר ב-1996)
22 באוגוסט – לוסיל ריקסן, שחקנית (נפטרה ב-1925)
7 בספטמבר – איליה קאזאן, במאי (נפטר ב-2003)
20 באוקטובר – קרלה למל, שחקנית (נפטרה ב-2014)
11 בנובמבר – רוברט ראיין, שחקן (נפטר ב-1973)
26 בנובמבר – פרנסס די, שחקנית (נפטרה ב-2004)
9 בדצמבר – דאגלס פיירבנקס הבן, שחקן (נפטר ב-2000)
12 בדצמבר – קארן מורלי, שחקנית (נפטרה ב-2003)
20 בדצמבר – דיאן אליס, שחקנית (נפטרה ב-1930)
נפטרו

27 בינואר – בנואה קונסטן-קוקלן, שחקן צרפתי (נולד ב-1841)
4 בספטמבר – קלייד פיץ', סופר ומחזאי, יצירותיו עובדו לסרטים (נולד ב-1865)
סרטי בכורה

רוסקו ארבוקל – "Ben's Kid"
אתל קלייטון – "Justified" (סרט קצר)
דולורס קוסטלו (כילדה) – "חלום ליל קיץ"
הלן קוסטלו (כילדה) – "עלובי החיים" (סרט קצר)
מארי דרסלר – "מארי דרסלר"
פרנסיס פורד – " The Stolen Wireless"
אנט קלרמן – "The Bride of Lammermoor: A Tragedy of Bonnie Scotland"
ג'יימס קירקווד – " The Heart of an Outlaw" (סרט קצר)
פלורנס לה באדי – "The Politician's Love Story"
טום מיקס – "The Cowboy Millionaire"
מרי פיקפורד – "Mrs. Jones Entertains"
בילי קווירק – "The Heart of an Outlaw"
ויליאם א. ראסל – "Tag Day" (סרט קצר)
ויליאם סטוול – "The Cowboy Millionaire"
בלאנש סוויט – "A Man with Three Wives"
רוז טאפלי – "The Way of the Cross" (סרט קצר)
קלרה קימבול יאנג – "Washington Under the American Flag" (סרט קצר)
הערות שוליים

↑  "Carl Laemmle | American film producer". Encyclopedia Britannica (באנגלית). נבדק ב-25 בספטמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Hiawatha (1909)". AFI Catalog. נבדק ב-13 במאי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Joyce's picture-house flop – Independent.ie". Independent.ie (באנגלית). נבדק ב-25 בספטמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Oliver Twist (1909)". BFI (באנגלית). נבדק ב-25 בספטמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Hiawatha (1909)". AFI Catalog. נבדק ב-13 במאי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
| שנים בקולנוע |
| --- | --- | --- |
| המאה ה-19 | 1888 • 1889 • 1890 • 1891 • 1892 • 1893 • 1894 • 1895 • 1896 • 1897 • 1898 • 1899 • 1900 |  |
| המאה ה-20 | 1901 • 1902 • 1903 • 1904 • 1905 • 1906 • 1907 • 1908 • 1909 • 1910 • 1911 • 1912 • 1913 • 1914 • 1915 • 1916 • 1917 • 1918 • 1919 • 1920 • 1921 • 1922 • 1923 • 1924 • 1925 • 1926 • 1927 • 1928 • 1929 • 1930 • 1931 • 1932 • 1933 • 1934 • 1935 • 1936 • 1937 • 1938 • 1939 • 1940 • 1941 • 1942 • 1943 • 1944 • 1945 • 1946 • 1947 • 1948 • 1949 • 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 |  |
| המאה ה-21 | 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 • 2025 |  |
חלום ליל קיץ
The Curtain Pole
Resurrection
The Airship Destroyer
היזק על ידי כלב

היזק על ידי כלב בדיני נזיקין בישראל הוא עוולה נזיקית המתארת נזק גופני הנגרם מתקיפה של כלב. הסעיף על פי פקודת הנזיקין מטיל באופן אוטומטי על בעלי הכלב לפצות את הניזוק, מלבד מצבים מסוימים.
שלט בגינה ציבורית המודיע על הקצאת זמן מוגדר בה לשהיית כלבים ומפרט מניעת היזקי הכלבים
עוולת היזק על ידי כלב הוכנסה כתיקון, בשנת 1992, ביוזמתו של ח"כ אברהם בורג, בעקבות שורה של תקיפות של כלבים כנגד ילדים קטנים, שהובילו לפציעות קשות. הדבר הוביל לחקיקת סעיפים 41א-41ג בפקודת הנזיקין שעוסקים בהיזק על ידי כלב, כדי לתת מענה לתופעה. בהליך החקיקה, הייתה התלבטות אם להטיל אחריות רק על בעלי כלבים מועדים או על כל בעלי הכלבים, אך נוכח חומרת התופעה הוכרע כי יש להטיל אחריות על כלל בעלי הכלבים. המחוקק ביקש בכך להיטיב עם הניזוק שנפגע בנזק גוף שנגרם על ידי כלב, ולהפוך את תביעתו לקלה יותר מבלי שיצטרך להוכיח רשלנות של בעל הכלב, הפרת חובה חקוקה וכדומה.
תנאים וסייגים

היזק על ידי כלב מוגדר בסימן ד'1 לפקודת הנזיקין וקובע כך:
41א. נזקים שנגרמו על ידי כלב

בתובענה בשל נזק לגוף שנגרם על ידי כלב, חייב בעליו של הכלב או מי שמחזיק בכלב דרך קבע (להלן – הבעלים) לפצות את הניזוק, ואין נפקא מינה אם הייתה או לא הייתה התרשלות מצדו של הבעלים.
41ב. הגנות

בתובענה לפי סימן זה לא תהא הגנה לבעלים, אלא אם כן הנזק נגרם עקב אחד מאלה –
41ג. שמירת דינים

אין סימן זה גורע מזכויות אחרות לפי פקודה זו או לפי כל דין אחר.
סעיף 41א קובע מספר תנאים לעוולה: מדובר בנזק גוף, הנזק נגרם על ידי כלב (לא חייבת להיות נשיכה ואף לא מגע), המפצה הוא הבעלים או המחזיק בכלב בדרך קבע, אין חשיבות לעובדה אם הייתה רשלנות.
סעיף 41ב מגדיר הגנות שכאשר מתקיימת אחת מהן, אין עילה לתביעה דרך "היזק על ידי כלב", אך ניתן לתבוע דרך עוולות אחרות בפקודת הנזיקין או מחוצה לה.
הערות שוליים

↑   חוק לתיקון פקודת הנזיקין (מס' 7), התשנ"ב-1992, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת
↑  הצעת חוק לתיקון פקודת הנזיקין (מס׳ 7), התשנ"ב-1992, ה"ח 2104 מ-27 בינואר 1992
↑   יסמין גואטה, הותקפתם על ידי כלב? כך תתבעו את בעליו, באתר TheMarker‏, 14 באוגוסט 2013
↑  פיצויים על תקיפת כלבים: מהו הסכום שתקבל אישה שהותקפה יחד עם כלבתה?, באתר דין - עורכי דין ומידע משפטי בישראל, ‏30 בספטמבר 2024
↑  מה עושים במקרה של נשיכת כלב ואיך מקבלים פיצוי? מדריך, באתר ynet, 27 ביוני 2023