stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אזור חופשי
הערות שוליים

↑  אברהם כרמלי, איריס רביד–ימין, קולנוע בישראל, סיכום פעילות שנתית 2004–2005, המרכז למידע ולמחקרי תרבות, פברואר 2008, אדר א' תשס"ח, עמ' 13
↑  אברהם כרמלי, איריס רביד–ימין, קולנוע בישראל, סיכום פעילות שנתית 2004–2005, המרכז למידע ולמחקרי תרבות, פברואר 2008, אדר א' תשס"ח, עמ' 20
↑  פבלו אוטין, ‏אמנות, כיבוש וחנה לסלאו, באתר גלובס, 16 ביוני 2005
↑  ענת באלינט, "ניצחתי את שרון סטון, ג'סיקה לאנג וז'ולייט בינוש - כולן פצצות", באתר הארץ, 23 במאי 2005
↑  ‏"Festival de Cannes: Free Zone". festival-cannes.com. נבדק ב-2009-12-05.‏
↑  ‏"israelnationalnews.com". Actors In Kissing Scene Chased From Western Wall. נבדק ב-2006-12-10.‏
חנה לסלאו, נטלי פורטמן ועמוס גיתאי במהלך צילומי הסרט.
פומרניאן

| --- | --- |

 ארץ מוצא:  פומרניה, גרמניה ופולין
 קבוצה:  כלבי שפיץ
 תכונות
 משקל:  1.9–3.5 קילוגרם
 גובה כתפיים:  13-28 ס"מ
 תוחלת חיים:  12-16 שנים
 
פומרניאן הוא גזע כלבים שנקרא על שם האזור פומרניה במרכז אירופה (חלק ממזרח גרמניה וצפון פולין). הפומרניאן הוא צאצא של כלבי שפיץ גדולים יותר, כנראה סמויד או שפיץ גרמני.
היסטוריה

על אף שהם גדולים בהרבה מהפומרניאן המיניאטורי, הדמיון הרב בין כלבי השפיץ בצפון הרחוק וכלבי הפומרניאן מצביע על מוצאם המשותף. בשלב כלשהו התפצלו כלבי השפיץ לגזעים נפרדים. לצד כלבי שפיץ גדולים, ששמשו לציד וגרירת מזחלות, כמו ההאסקי, המלמוט והסמוייד, חיו גם כלבים קטנים יותר, ששמשו לשמירה על בתים. מאותם כלבי שפיץ קטנים התפתח, כנראה, הפומרניאן המיניאטורי העדין.
על שורשיו הקדומים מעידים גם פסלי אבן וברונזה ושלדי כלבים קטנים בעלי מבנה דומה לזה של הפומרניאן, שנתגלו בקברים במצרים העתיקה.
כלבי שפיץ היו פופולריים מאוד בגרמניה כבר בשנת 1500 לספירה. אחד מהם היה ה"צוורגשפיץ" או השפיץ הגמדי, ששימש ככלב רועים מצטיין, ובמספר מקומות אף סחב עגלות וסירות קטנות לאורך תעלות צרות.
כמאתיים שנה מאוחר יותר הפכה המלכה שרלוט, אשתו של ג'ורג' השלישי, מלך בריטניה, למגדלת השפיץ הננסי הידועה ביותר בעולם. שני הכלבים, שייבאה המלכה מאזור פומרניה שעל חוף הים הבלטי בגרמניה, עוררו עניין רב בבריטניה. שלא כמו כלבי השפיץ הננסי הגרמנים, שהופיעו בצבעים רבים, הפומרניאן הבריטים היו לבנים. אותם כלבים ראשונים של בית המלוכה היו גדולים בהרבה מאלו של היום.
בראשית דרכם היה משקלם של הכלבים בסביבות 12 ק"ג, בהשוואה ל-2.5 ק"ג - משקלם הממוצע כיום. לנכדתה של שרלוט, המלכה ויקטוריה, הייתה השפעה לא פחותה מזו של סבתה על המראה והפופולריות של הגזע. במהלך ביקור באיטליה, התאהבה ויקטוריה בפומרניאן אדמוני, שחזר איתה לבריטניה. בהשפעתה, הפך לקראת סוף המאה ה-19 הפומרניאן האדמוני הקטן לפופולרי יותר בבריטניה מהטיפוס הלבן והגדול יותר של סבתה.
בשנות השלושים של המאה ה-19 נקבעה דמותו המודרנית של הפומרניאן בתקן הגזע. משקלם ירד ל-4 ק"ג בלבד, ונוספו לו גוני פרווה חדשים.
במאה ה-19 היגר הגזע לאמריקה, והתקבל שם בזרועות פתוחות. כיום נמצא הפומרניאן בין עשרת הכלבים הפופולריים ביותר בארצות הברית. עד לאחרונה הגזע לא הוגדר ככלב עממי בארץ, ואף בחוג הישראלי לכלבים זעירים היו רשומים לא יותר מ-50 כלבי פומרניאן. כיום, המצב השתנה והגזע הולך ומתבסס כסמל סטטוס.
מבנה גוף כללי

רוב המאפיינים החיצוניים של הפומרניאן דומים לכלבי הסמוייד, עם כמה הבדלים (בעיקר בממדים). כמו לסמוייד, לפומרניאן יש פרווה כפולה: תחתית רכה ושופעת וחיצונית ארוכה, גסה יותר וישרה. הזנב השעיר והמפואר שלו ממוקם גבוה, ושוכב על הגב. האוזניים ממוקמות גבוה על הראש. התנועה שלו קלילה, חלקה ונמרצת. בניגוד לסמוייד, רוב חלקי גופו קצרים: הלסת, הצוואר, הגב, הרגליים והאוזניים. גובהו לא יותר מ-28 ס"מ. (תקן הגזע הוא בין 19–28 ס״מ, 5-11 אינץ') משקלו נע בין 1.5 ל-3.5 ק"ג.
הפרווה מופיעה בגוונים שונים: חום, דבש, אדמוני, שחור, לבן-בז' ושילובים בין הצבעים (בניגוד לסמוייד, שלפי התקן אמור להיות רק בעל פרווה לבנה). בלו מרל אסור על פי תקן הגזע.
אין סוגים של פומרניאן, וקיים רק גזע אחד שקוראים לו פומרניאן. כלב גזעי הוא אך ורק כלב בעל תעודת יוחסין.
תקופת הלידה של הפומראניין נמשכת בערך 9 שבועות או 63 ימים. תלוי בגזע וגודל הפומראניין.
אופי הגזע

למרות גודלו הזעיר, הפומרניאן הוא אמיץ לא פחות מאבותיו, כלבי המזחלות. הוא מסוגל להתקיף כלבים גדולים ממנו בהרבה, כדי להגן על היקר לו. את האופי הטיפוסי של כלבי השפיץ, אשר נדרכים כמו קפיץ למשמע כל רחש, אפשר לראות גם היום אצל הפומרניאן הערני. לכן הפומרניאן מתפקד כשומר מצטיין. בדרך כלל הזכרים נובחים יותר מנקבות.
אחד ממאפייני הגזע הבולטים ביותר הוא חביבותו ועליזותו הרבה.
מקובל לומר על כלבי פומרניאן שאין להם משמעת גבוהה במיוחד. הם עקשנים ובעלי אישיות אינדיבידואלית. לכן אילופם דורש סבלנות. עם זאת, בהשוואה לשאר הגזעים הזעירים, פומרניאן לומד מהר יחסית, ויכולת פתירת הבעיות שלו גבוהה. לפי טבלת דירוג האינטליגנציה של כלבים שפרסם סטנלי קורן, מדורג הפומרניאן במקום ה-23, כשהוא מקדים 56 גזעי כלבים אחרים.
הגזע הובא לישראל בשלהי שנות ה-70 והפך לפופולרי.
הערות שוליים

↑  טל גלעדי, ‏חיי כלב, באתר ‏מאקו‏, 9 באוגוסט 2018
↑  Cunliffe, Juliette (1999). The Encyclopedia of Dog Breeds. Parragon. p. 262. ISBN 978-0-7525-8018-0.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563252905171 
פומרניאן שחור
כלבי פומרניאן שונים
פומרניאן לבן
גורי פומרניאן
פומרניאן כתום-צהוב
מזה (מאכל)

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מנה, מתאבן, פינגר פוד 
 על שם:  טעם 
 מוצא:  טורקיה 
 
מזה (באנגלית: Meze מאוית בשפות שונות גם mezze או mezé) הוא מבחר של מנות קטנות המוגשות כמתאבנים בעיקר במטבחים בלבנט, בטורקיה וביוון, אך גם במטבח האלבני, הבוסני, ארמני, כורדי, עיראקי, המצרי, הבלקני, הקווקזי והפרסי ועוד כמה.
מאפיינים

המזה דומה, אך לא זהה לטאפאס הספרדי והאנטיפסטי האיטלקי. מזה יכול להיות מוגש כחלק מארוחה מרובת מנות או להוות ארוחה בפני עצמה. במדינות שאינן אסלאמיות, או באזורים ללא הגבלות על אלכוהול, מגישים את המזה לעיתים קרובות עם משקאות חריפים כמו ערק, ראקי או גראפה. המזה יכול להיכלל על כן בקבוצת המתאבנים, אך הוא בקבוצה נפרדת, כי כאמור, הוא משמש לעיתים קרובות גם ארוחה שלמה כמו ארוחת הטאפס.
אטימולוגיה

המילה מזה נמצאת בכל המטבחים של האימפריה העות'מאנית לשעבר, שאולה מטורקית, שבתורה שאלה את המילה מהמילה הפרסית mazzeh or mazzah (مَزّه) שפירושה 'טעם' או 'להתענג'.
מנות נפוצות > טורקיה

בטורקיה, מזה מורכב לעיתים קרובות מ:
ביאז פייניר (Beyaz peynir – מילולית "גבינה לבנה")
קבון (Kavun – מלון בשל פרוס)
acılı ezme (משחת פלפל חריף לעיתים קרובות עם אגוזי מלך)
היידרי (Haydari – יוגורט מסונן עבה עם עשבי תיבול)
Patlıcan salatası (סלט חצילים קר)
Beyin salatası (סלט מוח)
קלמאר טאווה (Kalamar tava – קלמארי או דיונוני רחף מטוגן)
מדיי דולמה ומדייה טאבה (Midye dolma – מולים ממולאים או מטוגנים)
אנגינר (ארטישוק)
קקאק (יוגורט עם מלפפון ושום)
פילאקי (סוגי מזונות)
דולמה או סרמאלה (עלי גפן ממולאים באורז או ירקות ממולאים אחרים, כגון פלפלים)
Arnavut ciğeri (מנת כבד, מוגשת קר)
סלט תמנון
çiğ köfte (קציצות מבשר נא עם בורגול)
ניתן להגיש מבחר של מזה כמתאבנים בארוחת ערב מרובת מנות, או כחטיפים הנלווים למשקאות כגון ראקי.
מנות נפוצות > יוון

ביוון, קפריסין, בולגריה ושאר הבלקן mezé, mezés או mezédhes (ברבים) הם מנות קטנות, חמות או קרות, חריפות או מלוחות. ניתן לכלול מנות מאכלי ים כגון תמנון בגריל, יחד עם סלטים, ביצים קשות פרוסות, לחם שום, זיתי קלמטה, ממרח פאווה, ירקות מטוגנים, Melitzanosalata ביוונית (בשם אחר באבא גנוש – סלט חצילים), Taramasalata (איקרה), גבינות מטוגנות או צלויות הנקראות סגנאקי וגבינות כבשים, גבינות עיזים או פרות. ביוון, המזה נהוג להגיש כצלחת חטיפים לליווי משקאות כמו אוזו וציפורו.
מנות נפוצות > לבנט

בישראל, ירדן, סוריה, לבנון, וקפריסין המזה הוא לעיתים קרובות מהווה ארוחה של מזונות צמחוניים, בשריים או דגים. קבוצות של מנות מגיעות לשולחן כארבע-חמש בכל פעם (בדרך כלל בין חמש לעשר קבוצות). יש תבנית קבועה למנות: על פי רוב זיתים, טחינה, סלט ויוגורט וכן יבואו מנות עם ירקות וביצים, אחר כך מנות בשר או דגים קטנות לצד תוספות מיוחדות, ולבסוף מנות מהותיות יותר כמו דגים שלמים או תבשילי בשר. מסעדות יציעו התמחויות משלהם, אבל הדפוס נשאר זהה. המנות שיוגשו ישקפו את עונות השנה. מכיוון שמוצע כל כך הרבה אוכל, לא צפוי שכל מנה תיגמר,
מנות נפוצות > בלקן

בבלקן, המזה דומה מאוד לאנטי-פסטו איטלקי בכך שנקניקים, גבינות וסלטים הם הדומיננטיים ומאכלים מבושלים אינם כלולים. בסרביה, קרואטיה, בוסניה ומונטנגרו המזה כולל גבינות קשות או שמנת, קאימק (קרם שמנת קרוש) או קרם שמנת חמוצה, סלמי, בשר חזיר, נקניקיות מבושלות.
ראו גם

אנטיפסטי
דים סאם
סמרגוסבורד
טאפס
הערות שוליים

↑  Davidson, Alan (21 באוגוסט 2014). The Oxford Companion to Food. Oxford University Press. pp. 517–518. ISBN 9780191040726 – via Google Books. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2  Arditi, Talya (29 בדצמבר 2015). "How to drink raki: A crash course in Turkey's signature drink". CNN Travel (באנגלית). CNN. נבדק ב-18 ביוני 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Weir, Joanne. From Tapas to Meze: Small Plates from the Mediterranean. United States, Ten Speed Press, 2004.
↑  Speake, Jennifer; LaFlaur, Mark, eds. (1999). "Meze". The Oxford Essential Dictionary of Foreign Terms in English. Oxford Reference. Oxford University Press. נבדק ב-13 בדצמבר 2020. {{cite book}}:  (עזרה)
צלחות מזה שונות מטורקיה
מנת מזה יוונית פשוטה: גבינה וזיתים (גבינת פטה מוזלפת בשמן זית ומפוזר עליה אורגנו, מוגשת עם זיתי קלמטה ולחם)
צלחת מזה באלבניה
צזיקי, מזה פופולרי ביוון
פור סאלו (גבינה)

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  גבינה מחלב פרה, גבינה דחוסה לא מבושלת, גבינה צרפתייה, גבינה תעשייתית 
 מוצא:  צרפת 
 מרכיבים עיקריים:  חלב פרה 
 
גבינת פּור סאלוּ (בצרפתית: Port Salut) היא גבינת חלב פרה מפוסטרת, רכה למחצה מפיי דה לה לואר, צרפת, עם קליפה בצבע תפוז ייחודית ועם טעם עדין. הגבינה מיוצרת בגלגלים (כיכרות) של כ-23 ס"מ בקוטר, במשקל של כ-2 ק"ג כל גלגל גבינה.
מאפיינים

על אף שלפור סאלו יש טעם עדין, לפעמים יש לו ריח חזק מכיוון שזו גבינה בוגרת. הריח מתגבר ככל שהגבינה מתיישנת זמן רב יותר, אך זה לא משפיע על הטעם שלה. ניתן לשמור אותה בקירור ועדיף לאכול אותה תוך שבועיים מהפתיחה.
הגבינה פותחה על ידי נזירים טראפיסטים במהלך המאה ה-19 ב"מנזר פור-דו-סאלו" באַנטרַאם (אנ'). הנזירים, שרבים מהם עזבו את צרפת במהלך המהפכה הצרפתית של 1789, למדו כישורי ייצור גבינה כדי לפרנס את עצמם בחו"ל, והחזירו את המיומנויות הללו עם שובם לאחר הרסטורציה הצרפתית. שמה של החברה שלהם הייתה, "Société Anonyme des Fermiers Réunis (S.A.F.R.)", הפך מאוחר יותר לסימן המסחרי הרשום שלהם, ועדיין מודפס על גלגלי גבינת פור סאלו.
הפצה

בשנת 1873 הגיע ראש המנזר להסכם עם מוכר גבינה פריזאי שהעניק זכויות הפצה בלעדיות ועד מהרה החלו רכישות הגבינה לגדול. המנזר ביקש הגנה מסחרית, ובסופו של דבר מכר את הזכויות לקבוצת בל ב-1950. הגבינה מיוצרת כעת במפעל, כאשר הקליפה החלקה האופיינית כעת היא תוצאה של עטיפה מצופה פלסטיק. כאשר עשויה משעווה, הקליפה עשויה להיות אכילה, אך עלולה לגרוע מטעם הגבינה.
גבינת פור סאלו בעבודת יד או גבינת "אנטראם" עדיין מיוצרת על ידי מנזרים שונים ברחבי האזור הכפרי הצרפתי.
לקריאה נוספת

גבינת יין פורט
רשימת גבינות
רשימת גבינות צרפתיות
גבינת טראפיסטה
הערות שוליים

↑  "Port Du Salut – Definition of Port du Salut by Merriam-Webster". merriam-webster.com.
↑  "Company History – Bel Foodservice".
↑  "Foodista – Recipes, Cooking Tips, and Food News – Port Salut Cheese". foodista.com. אורכב מ-המקור ב-20 באוגוסט 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
פסקל גרוס

פָּסְקַל גְרוֹס (בגרמנית: Pascal Groß; נולד ב-15 ביוני 1991) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת הקשר בבורוסיה דורטמונד ובנבחרת גרמניה.
קריירת מועדונים

גרוס התחיל את הקריירה שלו במחלקות הנוער של וי.אף.אל נקראו והופנהיים. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה במדי הופנהיים במאי 2009. בהמשך שיחק גם בקרלסרוהר ואינגולשטאט. ביולי 2017 עבר מאינגולשטאט 04 לברייטון אנד הוב אלביון האנגלית. גרוס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גרמניה ב-2023.
עם ברייטון העפיל גרוס לראשונה בתולדות המועדון לליגה האירופית, לאחר שסיימו במקום השישי בעונת 2022/23.
באוגוסט 2024 חזר גרוס לגרמניה וחתם בבורוסיה דורטמונד.
קריירה בינלאומית

גרוס שיחק בנבחרות הצעירות של גרמניה. בספטמבר 2023 זומן לראשונה לסגל נבחרת גרמניה הבוגרת על ידי המאמן הנסי פליק. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ידידות נגד יפן.
גרוס נכלל בסגל נבחרת גרמניה לקראת טורניר יורו 2024, ובמשחק ידידות לקראת הטורניר מול נבחרת יוון כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת במשחק שהסתיים בניצחון 2-1 גרמני.
תארים

הבונדסליגה השנייה: 2014/15
כדורגלן העונה בברייטון אנד הוב אלביון: 2017/18, 2023/24
הערות שוליים

↑  Europe here we come!, brightonandhovealbion
↑  Pascal Gross gets first Germany call-up, brightonandhovealbion
| נבחרת גרמניה – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 נוייר •  2 רודיגר •  3 ראום •  4 טאה •  5 גרוס •  6 קימיך •  7 האברץ •  8 קרוס •  9 פילקרוג •  10 מוסיאלה •   11 פיריך •  12 באומן • 13 מילר •  14 באייר • 15 שלוטרבק • 16 אנטון • 17 וירץ • 18 מיטלשטאדט • 19 זאנה • 20 הנריכס • 21 גונדואן • 22 טר שטגן • 23 אנדריך • 24 קוך • 25 ג'אן • 26 אונדף • מאמן: נגלסמן |  1 נוייר •  2 רודיגר •  3 ראום •  4 טאה •  5 גרוס •  6 קימיך •  7 האברץ •  8 קרוס •  9 פילקרוג •  10 מוסיאלה •   11 פיריך •  12 באומן • 13 מילר •  14 באייר • 15 שלוטרבק • 16 אנטון • 17 וירץ • 18 מיטלשטאדט • 19 זאנה • 20 הנריכס • 21 גונדואן • 22 טר שטגן • 23 אנדריך • 24 קוך • 25 ג'אן • 26 אונדף • מאמן: נגלסמן | גרמניה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 133023152X  VIAF: 5031171732604609080007   WorldCat (עם VIAF): 5031171732604609080007
הגנה הודית של המלכה

הגנה הודית של המלכה (אנגלית: Queen's Indian Defence או בקיצור: QID) היא פתיחת שחמט היפרמודרנית המהווה את אחת הווראיציות של ההגנה ההודית ומוגדרת על ידי המהלכים הבאים:
ד4 פ-ו6 (מהלכי הפתיחה של ההגנה ההודית)
ג4 ה-6 (עמדת הבסיס להגנה הודית של המלכה)
פ-ו3 ב-6
3... ב-6 מגדיל את שליטת השחור על 2 המשבצות הבהירות שבמרכז (ד5 וה4) על ידי הכנה לפיאנקטו של רץ המלכה (ומכאן שמה של הפתיחה). כמו בהגנות הודיות אחרות, השחור מנסה לשלוט במרכז עם כלים מרחוק (סגנון היפרמודרני), במקום לאכלסו ישירות עם רגלים (סגנון קלאסי).
על ידי המהלך 3.פ-ו3, מסיט הלבן את השחור משימוש בהגנה נימצו-הודית עם 3.פ-ג3 ר-ב4. הגנה הודית של המלכה נחשבת ל"אחותה" של פתיחת השחמט, הגנה נימצו-הודית, שכן מטרת שתיהן היא לסכל את מאמצי הלבן להשגת שליטה במרכז עם הזזת רגלי המלכה מ-ה2 ל-ה4. שתיהן נחשבות לתגובות אופטימאליות של השחור ל-1.ד4.
באנציקלופדיית פתיחות שחמט (ECO), הגנה הודית של המלכה מסווגת בקודים E12-E19.
הקו המרכזי: 4. ז3

4. ז3 (קודים E15-E19 ב-ECO) נחשב במשך זמן רב למהלך הפופולרי ביותר של הלבן כנגד הגנה הודית של המלכה. מהלך זה מהווה הכנה לפיאנקטו של רץ המלך הלבן ומתחרה עם השחור על השליטה בערוגות האלכסון הארוך הבהיר. התגובה הסטנדרטית שחור עד סוף שנות ה-70 הייתה 4... ר-ב7, אך מאז הקו המקובל הפך ל-4... ר-א6. אפשרות שלישית נדירה היא 4... ר-ב4+, שמטרתה היא להחליף את רץ המלך השחור עם רץ המלכה הלבן אך מהלך זה אינו פופולרי שכן הוא מותיר את השחור בעמדה פאסיבית.
הקו המרכזי: 4. ז3 > הקו הישן: 4... ר-ב7

הקו הקלאסי של הגנה הודית של המלכה שוחק החל משנות ה-50 ועד תחילת שנות ה-80 וכלל לרוב את רצף המהלכים הבא:
ללבן יש יתרון מרחבי אך לשחור יש מגוון תגובות אפשריות כגון:
9... ג5
9... ו-5
9... ר-ה4
מהלכים אלו נוטים לאזן את המשחק ועל כן החל משנות ה-80 השחור משתמש לעיתים בקו הקלאסי (4... ר-ב7) כאסטרטגיית תיקו. על מנת לערער איזון זה, הלבן סוטה לעיתים מהרצף המקובל באחת מהדרכים הבאות:
8. ר-ד2 - הגנה על הפרש בערוגה ג3 ואיום בקידום הרגלי מהערוגה ד4 ל-ד5.
7. ד5!? ה:ד5 8.פ-ח4 - מאיים על הרגלי בערוגה ד5.
6.פ-ג3 - דחיית ההצרחה לטובת שליטה ואיום על 4 משבצות המרכז: ד4, ה4, ד5 וה5.
הקו המרכזי: 4. ז3 > הקו המודרני: 4... ר-א6

בקו המודרני של הגנה הודית של המלכה (4... ר-א6) השחור מאיים על הרגלי הלבן בערוגה ג4. הלבן יכול להגן על החייל על ידי אחד מהמהלכים הבאים:
5. פ-ד2 (קידומו של הפרש מערוגה ב)
5. מה-א4
5.מה- ג2
5.מה- ב-3
אך כל אחד מהצעדים הללו מצמצם את שליטת הלבן על הערוגה ד4 ונענה על ידי השחור עם קידום רגלי מג7 לג5 ולכן, 5. ב-3 הוא התגובה הנפוצה ביותר של הלבן. [3] עם זאת, מהלך זה (5. ב-3) מחליש את אחיזת הלבן במשבצות הכהות והשחור יכול לנצל זאת בשחקו 5... ר-ב4+.
אם הלבן ממשיך עם 6.פ-ד2? (קידומו של הפרש מערוגה ב) הוא מפסיד כלים לאחר 6... ר-ג3 7. צ-ב1 ר-ב7 ונפילה במלכודת 8... ר-ה4.
ההמשך הטוב ביותר עבור הלבן הוא 6. ר-ד2. עם זאת, לאחר 6... ר-ה7 7. ר-ז2 ג6 השחור יכול לקדם את הרגלי מ-ד7 לד5 ולתקוף את הרגלי הלבן בערוגה ג. אם הלבן ישחק ג:ד5 אז השחור יוכל לאזן עם ... ה:ד5 . לכן, הלבן בדרך כלל משחק 8. ר-ג3 כדי להגן על ערוגה זו והקו המודרני הראשי ממשיך באופן הבא:
השח שמבצע השחור משפיע עד כדי פיתוי רץ הלבן ל-ג3 ובכך מושגת חסימה של ערוגה ג. זהו הרעיון המרכזי של הקו המודרני של הגנה הודית של המלכה, אשר הפך לקו חשוב ופופולרי אצל רבי אמן החל משנות ה-80.
לאחר 5. ב-3, גם לשחור יש כמה חלופות אשר הנפוצה שבהן היא:
אם הלבן ממשיך עם 8. פ-ג3, השחור יחליף את רץ המלכה בפרש הלבן כדי להגביר את שליטתו על המשבצות הבהירות המרכזיות וימשיך לשחק בצד המלכה עם מהלכים כגון: ...א4 ו-...ב5.
לאחרונה, כמה רבי אמנים, ביניהם: וסלין טופאלוב ומגנוס קרלסן, פתחו עם הגנה הודית של המלכה ושיחקו כלבן את המהלך 5. מה-ג2. הרעיון הוא להביא את השחור לשחק ...ג5, כאשר הרצף האופייני הוא:
הלבן מקריב את הרגלי עם 7. ד5! אך לאחרונה מקבל ניקוד גבוה עבור מהלך זה בניגוד למקובל בעבר.
קווים אחרים

ללבן יש מספר אפשרויות אחרות:
קווים אחרים > 4. א3

וריאציית פטרוסיאן, מהווה הכנה של הלבן ל-5. פ-ג3 ללא אפשרות לשחור לאיים בריתוק של הפרש על ידי ...ר-ב4. שוחקה פעמים רבות על ידי גארי קספרוב בתחילת הקריירה שלו.
קווים אחרים > 4. פ-ג3

השחור יכול לבחור בין ...ר-ב7 לבין ...ר-ב4.
ראו גם

היפרמודרניזם (שחמט)
תורת הפתיחות בשחמט
פיאנקטו
משחק חצי סגור
הגנה הודית
הגנה הודית של המלך
הגנה נימצו-הודית
לקריאה נוספת

אנדרו סוליטס (אנ'), הבנת ההגנה ההודית של המלכה, 1981.
גאבור קאלאי (אנ') וזולטאן ריבלי, לנצח עם ההודית של המלכה, הוצאת ספרים קולייר, 1987.
בוגדן לליץ' (אנ'), ההגנה ההודית של המלכה, הוצאת שחמט לכל אדם (אנ'), 1997.
ג'ייקוב אגארד (אנ'), הגנה הודית של המלכה, הוצאת שחמט לכל אדם (אנ'), 2002.
הערות שוליים

↑  מיכאיל גורביץ' (אנ'), הגנה הודית של המלכה: מערכת קספרוב, הוצאת הנרי הולט, 1992, מסת"ב 0-8050-2315-1
↑  ג'ון אמס (אנ'), להתחיל: הגנה הודית של המלכה, הוצאת שחמט לכל אדם (אנ'), 2004, מסת"ב 1-85744-363-2
↑  הודית של המלכה 4.ז3 ר-א6, באתר Chesspublishing.com, ‏2007
| פתיחות שחמט |
| --- | --- | --- |
| פתיחות אב | משחק פתוח • משחק חצי פתוח • משחק סגור • משחק חצי סגור • פתיחת איגוף • פתיחה נדירה |  |
| פתיחות גמביט | גמביט אבנס • גמביט בודפשט • גמביט המלך • גמביט המלכה • גמביט המלכה הנדחה • גמביט המלכה הנרצה • פתיחה סקוטית • גמביט לטבי • הגנה אוסטרית • הגנת צ'יגורין • הגנה בלטית • הגנת מרשל |  |
| הגנה הודית | הגנת בנוני • גמביט בודפשט • פתיחה קטלאנית • הגנה נימצו-הודית • הגנת בנוני מודרנית • הגנה הודית של המלכה • הגנת גרינפלד • הגנה הודית של המלך • התקפת טורה • הגנה הודית מזרחית • התקפת טרומפווסקי • הגנה מקסיקנית |  |
| פתיחות הגנה | הגנה הודית של המלך • הגנה הודית של המלכה • הגנה הודית מזרחית • הגנה נימצו-הודית • הגנת נימצוביץ' • הגנה הולנדית • הגנה מודרנית • הגנת בנוני • הגנת פילידור • הגנת גרינפלד • הגנת אלכין • הגנת קארו-קאן • הגנת שני הפרשים • הגנה ברלינאית • הגנה צרפתית • הגנה סיציליאנית • פתיחת פירץ  • טנגו הפרשים השחורים • פתיחה רוסית |  |
| פתיחות התקפה | התקפת ריכטר-ורסוב • התקפת טרומפווסקי • התקפת טורה • התקפת הודג'סון • פתיחת לארסן |  |
| פתיחות שיטתיות | שיטת לונדון • שיטת קול |  |
| פתיחות ללא סיווג | פתיחה איטלקית • פתיחה אנגלית • פתיחת בירד • פתיחה ספרדית • פתיחה ספרדית, וריאצית ההחלפה • פתיחה וינאית (משחק וינה) •  פתיחת ארבעת הפרשים • פתיחת רץ המלך • פתיחה קטלאנית • פתיחת רטי  • פתיחת בארנס • פתיחת סארגוסה • פתיחה פולנית • פתיחת גרוב • פתיחת אנדרסן • פתיחת קלמנץ • פתיחת דורקין • פתיחת אמאר • פתיחת דאנסט • פתיחת וור • פתיחת דספרז • פתיחת מיזס • פתיחת ואנ'ט קרויג'ס |  |
| אחר | אנציקלופדיית פתיחות שחמט • מלכודות בפתיחה בשחמט |  |
ראו גם פורטל השחמט • קטגוריה:פתיחות שחמט • קטגוריה:שחמט
פסטילה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מזון 
 מוצא:  נסיכות מוסקבה 
 
הפסטילה של קולומנה
הפסטילה של ביילוב
פסטילה (ברוסית: Пастила) הוא מוצר קונדיטוריה פירות מסורתי של המטבח הרוסי (קריש פירות (צר')).
מאפיינים

המוצר מתואר כ"ריבועים קטנים של משחת פירות דחוסים" ו"פחזניות קלות ואווריריות עם טעם תפוח עדין". באימפריה הרוסית, הוגשו "הממתקים הקטנים עם הג'לי" לתה "עם חלק עליון לבן מוקצף, קצת כמו מרשמלו, אבל בטעם של פירות טהורים".
היסטוריה

האזכורים הראשונים של פסטילה במקורות הכתובים הרוסיים מתוארכים למאה ה-16. השם הוא כנראה מילת השאלה מ-pastello או pastiglia האיטלקית או מ-pastille הצרפתית שבאים שניהם מהלטינית pastillus (שפירושה כיכר, או פשטידה).
במאה ה-19, הפסטילה הוכן מתפוחים רוסיים חמצמצים כמו אנטונובקה או פירות יער צפוניים מעוכים (לינגונברי, רוואן, דומדמניות) שהומתקו בדבש או בסוכר והולבנו או הובהרו בחלבוני ביצה. העיסה נאפתה בתנור הרוסי (אנ') במשך שעות רבות, לאחר מכן סודרה בכמה שכבות בתוך קופסת אלנוס ולאחר מכן הושארה לייבוש באותו תנור.
ברוסיה הצארית, פסטילה נחשב לפינוק יקר. הוא נמכר במחיר של רובל וחצי ויוצר באחוזות אצילים על ידי עבודת צמיתים. הפסטילה הזול ביותר נעשה עם דבש במקום סוכר. התנור הרוסי העניק יומיים של חום שהלך ופחת לאפיית משחת הפירות. סוג טטארי סונן דרך מסננת דקה, שעזרה לשמור על זרעי תפוח שלמים.
בתקופה הסובייטית, פסטילה הופק באמצעות טכנולוגיה שעברה אופטימיזציה תעשייתית. לפי ויליאם פוקליובקין, הפסטילה הזה בסגנון סובייטי אינו דומה בתכונות הייחודיות למוצר של תנור האיכרים והמוצר הסובייטי היה נחות במידה ניכרת מקודמותיו תוצרת הבית. בסופו של דבר הפופולריות שלו עומעמה על ידי המאכל זפיר, שעשוי ממרכיבים דומים אך עם חלבונים מוקצפים וחומרים מסמיכים.
בשנות ה-2010, הפסטילה המסורתי חזר לפופולריות שלו, כאשר גרסאות העיר קולומנה ובמיוחד של העיר בלייוב (Белёв) זמינות באופן נרחב באופן מסחרי.
הייצור בקולומנה

העיר קולומנה מתיימרת להיות מקום הולדתו של הפסטילה "קצף לבן" המקורי ומחזיקה מוזיאון ומפעל מוזיאוני המוקדש להיסטוריה ולמסורות של ייצור הפסטילה. המוזיאון שוכן בבית סוחר שמתוארך בערך לשנת 1800, בעוד מפעל המוזיאון ממוקם בבניין המפעל ההיסטורי.
הערות שוליים

↑  Vera Broido. Daughter of Revolution: A Russian Girlhood Remembered. Constable, 1998. Page 122.
↑  Darra Goldstein. A Taste of Russia: A Cookbook of Russian Hospitality. Russian Information Services, 1999. מסת"ב 1880100428. Page 209.
↑  Christmas Around the World. Sutton Publishing, 1998. מסת"ב 9780750917247. Page 31.
1 2  М. Р. Фасмер. Этимологический словарь русского языка. Прогресс, 1964—1973. Пастила (Max Vasmer, Etymological dictionary of the Russian language).
↑  Послание Ивана Грозного в Кириллов монастырь (אורכב 19.08.2007 בארכיון Wayback Machine), 1573 (The epistle of Ivan the Terrible to the abbot of the Kirillo-Belozersky Monastery, 1573).
↑  Домострой. глава 66 (אורכב 12.04.2019 בארכיון Wayback Machine) (Domostroy, a 16th-century Russian set of household rules. Section 66).
↑  А. Н. Чудинов. Словарь иностранных слов, вошедших в состав русского языка. 1910. Пастила (A. N. Tchudinov. Dictionary of foreign words adopted to the Russian language. 1910).
↑  Леонид Васильевич Беловинский.
Энциклопедический словарь российской жизни и истории: XVIII-начало XX в. ОЛМА-ПРЕСС, 2003. מסת"ב 5-224-04008-6.
Сласти (Leonid Belovinsky, Encyclopaedic dictionary of Russian life and history: From the 18th to the beginning of the 20th century. OLMA-PRESS, 2003).
↑  ГОСТ-6441-96, Изделия кондитерские пастильные, общие технические условия (Interstate Standard 6441-96, former Soviet state technical standard, Pastila type confectionery. General specifications).
↑  "Сладкое место: как производство пастилы из промысла превратилось в бизнес". 25 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Paul Duvernet. Pastila: The delicacy of yesteryear, Russia Beyond the Headlines, Rossiyskaya Gazeta, 2011.
↑  Website of the Pastila Museum
↑  Website of the Pastila Museum Factory
קאנה קורסו

| --- | --- |

 ארץ מוצא:  איטליה
 שימושים:  שמירה ותקיפה
 קבוצה:  מסטיף
 תכונות
 משקל:  45 ק"ג 
 גובה:  64 ס״מ 
 
גור קאנה קורסו בן 11 חודשים
קאנה קורסו (באיטלקית: Cane Corso) הוא גזע של כלב בית בעל לסתות גדולות.
אטימולוגיה

"קאנה" (Cane) היא מילה איטלקית שפירושה "כלב". מקורה של המילה "קורסו" (Corso) שנוי במחלוקת: גרסה אחת אומרת שמקור המילה הוא יווני (Kortos), ומשמעותה "הכלב השומר על הרכוש"; אפשרות אחרת היא שמקור השם לקוח מהמילה הלטינית "Cohors", שמשמעותה "המגן" או "שומר הראש". במרוצת השנים נדבקו לקורסו עוד שמות נוספים, שתאמו את התפקידים המגוונים שהוא נדרש להם.