stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
התעללות
סוגי התעללות

ניתן לחלק את נושא ההתעללות לנושאי משנה לפי שני סוגי מפתחות:
חלוקה לפי אופי הפגיעה הנגרמת לקורבן.
חלוקה לפי מכנה משותף של הקורבנות.
החלוקה לפי "מפתח אופי הפגיעה" מבדילה בין סוגי ההתעללות הבאים:
התעללות גופנית (אנ') – כוללת מעשית אקטיביים או מחדל או התנהגויות שיש בהן הפעלת כוח או אמצעי פיזי אחר לשם גרימת נזק או סבל גופני או נפשי. המחוקק אינו נותן הגדרה כוללת להתעללות גופנית, ומסתפק בהצגת יסודות העבירה והתכונות המאפיינים מקרים של התעללות בכלל והתעללות גופנית בפרט.
התעללות נפשית – התנהגות הרסנית שיטתית וחוזרת של ההורה, אשר מעוותת, חוסמת, או הורסת התפתחות חיובית של תחושת זהות והערכה עצמית, ומחבלת בתפקודים הרגשיים או האינטלקאטואליים של הילד ובסיכוייו ליצור קשרים בין אישיים בהווה ובעתיד.
התעללות מילולית – גרימת חרדה ומתח נפשי תוך שימוש באיומים, קללות עלבונות האשמות צעקות וכדומה
התעללות מינית – כל סוג פעילות מינית שתוצאתה פגיעה או נראה שיש בה כדי לפגוע באדם. על פי רוב, היא כוללת שימוש בכוח גופני, בסמכות, בכפייה או בתיאור מסולף. לעיתים קרובות מתקשרת התעללות מינית לצורות אחרות של התעללות כגון גופנית ורגשית.
התעללות כלכלית
החלוקה לפי מכנה משותף של הקורבנות מבדילה בין סוגי ההתעללות הבאים:
התעללות בקשישים
התעללות בחוסים ובחסרי ישע
התעללות בילדים
התעללות בבעלי חיים – בעיקר התעללות גופנית
התעמרות בעבודה
התעללות דתית
התעללות בחיילים על ידי המפקד שלהם או על ידי חיילים אחרים
התעללות בעצורים או אסירים על ידי כוחות משטרה או צבא.
התעללות של כוחות כיבוש באוכלוסייה הכבושה.
ההגדרה של שלושת הסעיפים האחרונים כ"התעללות" משתנה בהתאם לתפיסתם של גופים שונים את המעשים. ארגוני זכויות אדם יראו גילויי אלימות של כוחות כיבוש באוכלוסייה כבושה, או של שוטרים בעצירים, כהתעללות, ואילו הצד האחר יראה בהפעלת אלימות פעולה לגיטימית שנועדה למנוע התפרעויות או אכיפת חוק.
ראו גם

אלימות
התעללות נרקיסיסטית
הערות שוליים

↑  Evan Stark, Do Violent Acts Equal Abuse? Resolving the Gender Parity/Asymmetry Dilemma, Sex Roles 62, 2010-02, עמ' 201–211 doi: 10.1007/s11199-009-9717-2
↑  James Garbarino, The psychologically battered child, 1st ed, San Francisco: Jossey-Bass, 1986, ISBN 1-55542-002-8
↑  דוגמה: ע"פ 5136/08 מדינת ישראל נ' ינאי לאלזה, ניתן ב־31 במרץ 2009
| טראומה נפשית |
| --- | --- | --- |
| מצבי טראומה | סכנת חיים • אלימות • התעללות • אונס • אלימות מינית • מלחמה • טרור  • קרב • תאונת דרכים • טראומה גופנית • שכול • שוד  • אסון טבע • שרפה • הגירה |  |
| מאפייני טראומה | מצוקה נפשית • חרדה • פחד • דאגה • בכי • חוסר אונים • אימה • תבהלה • עוררות • טריגר •  הימנעות • התמודדות ממוקדת הימנעות • רומינציה • מחשבות פולשניות • מחשבות אילו • אשמת שורדים • האשמה עצמית (אנ') • האשמה (אנ') • אשמה (רגש) |  |
| תגובת דחק | דחק • תגובת הילחם או ברח • מערכת העצבים הסימפתטית • ציר ה-HPA • עומס אלוסטטי |  |
| הפרעות | הפרעות הקשורות לטראומה וגורמי דחק • נפגע חרדה • הפרעת דחק חריפה • הפרעת דחק פוסט-טראומטית • הפרעה פוסט-טראומטית מורכבת • טראומה משנית • הפרעת הסתגלות • הפרעת חרדה • התקף חרדה • ביעותי לילה • נדודי שינה • דיסוציאציה • פלשבק • הפרעת דה-פרסונליזציה • הפרעת דה-ריאליזציה |  |
| גורמי חוסן | חוסן נפשי • רשת חברתית • דתיות • מודל רגישות-דחק • מודלים של תורשה, סביבה והתפתחות • סטטוס חברתי • שונות קצב לב |  |
| התמודדות | התמודדות • צמיחה פוסט-טראומטית • תמיכה חברתית • עזרה עצמית • פעילות גופנית • טכניקות הרפיה • מדיטציה טרנסצנדנטלית • אימוני נשימה • הסחת דעת • אסקפיזם |  |
| תרופות | תרופות נוגדות דיכאון • סרטרלין • פרוקסטין • ונלפקסין • פלואוקסטין • קנאביס |  |
| טיפול נפשי | טיפול בהפרעת דחק פוסט-טראומטית • עזרה ראשונה פסיכולוגית • מודל מעש"ה • קבוצת תמיכה • טיפול קוגניטיבי-התנהגותי • טיפול קוגניטיבי-התנהגותי ממוקד בטראומה (אנ') • טיפול בעיבוד קוגניטיבי • EMDR • תרפיית חשיפה ממושכת |  |
| עמותות | ער"ן • נט"ל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4114607-4 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעי החברה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קונפדרליזם דמוקרטי
היסטוריה > רקע

מפלגת הפועלים של כורדיסטן (PKK) נוצרה בשנות ה-70 בהקשר של דו-קוטביות גאופוליטית במלחמה הקרה. המפלגה נוצרה בתחילה בהשראת תנועות שחרור לאומיות ברחבי העולם, שרבות מהן הושפעו מאידיאלים מרקסיסטיים-לניניסטים ולאומיות שמאלנית.  עם זאת, במהלך השנים, ה-PKK התרחק מהאידאולוגיות הללו, בהתחשב בכך שהבעיה הכורדית לא הייתה רק בעיה אתנית או לאומית ואינה עומדת להיפתר על ידי תפיסה מהפכנית של כוח המדינה או הקמתה של מדינה עצמאית. בהיותו מבקר מרכזי של עצם הרעיון של מדינת לאום ואפילו של שחרור לאומי וחברתי מנקודת מבט מרקסיסטית-לניניסטית,   עבדוללה אג'לאן יזם שינוי מהותי מתנועת השחרור הכורדית בחיפוש אחר צורה של סוציאליזם נבדלת מהמערכת המדינתית והריכוזית הקשורה למעצמת העל הסובייטית לשעבר.
תהליך זה התגבש לאחר לכידתו ומעצרו של אג'לאן על ידי שירותי הביון הטורקים בשנת 1999. למרות שהוא מוחזק בבידוד באי הכלא İmralı, אג'לאן ניצל את זמנו לא רק כדי להכין את אסטרטגיית ההגנה שלו במשפט שאיים לגזור עליו עונש מוות, אלא גם כדי לפרט את הצעותיו בשאלה הכורדית ובפתרון המדיני שלה. בהיותו בעל גישה למאות ספרים, כולל תרגומים לטורקית של טקסטים היסטוריים ופילוסופיים רבים מהמחשבה המערבית, תוכניתו הייתה בתחילה למצוא ביצירות אלו יסודות תאורטיים שיצדיקו את פעולות העבר של ה-PKK, ולדון בסכסוך הכורדי-טורקי. במסגרת ניתוח מקיף של התפתחות מדינת הלאום לאורך ההיסטוריה.  לפיכך, אג'לאן החל את לימודיו מהמיתולוגיה השומרית ומקורות התרבויות הנאוליתיות, כמו גם מההיסטוריה של הערים הראשונות. אבל היו אלו הכתבים של הוגים כמו פרידריך ניטשה (שאג'לאן מכנה "הנביא"), פרננד ברודל, עמנואל ולרשטיין, מריה מיס, מישל פוקו, ובמיוחד מורי בוקצ'ין,, שהובילו אותו לפריצה מוחלטת מהפרספקטיבה הסוציאליסטית המרקסיסטית-לניניסטית ולפיתוח הצעה חדשה לסוציאליזם ליברטריאני המכונה "קונפדרליזם דמוקרטי".
ב-2005, בזמן שבית הדין האירופי לזכויות אדם גינה את טורקיה בגין "יחס בלתי אנושי" ו"העמדה לדין לא הוגנת" במקרה של אג'לאן,  וקרא למשפט חדש עבור המנהיג הכורדי, אג'לאן הוציא "הצהרה על קונפדרליזם דמוקרטי בכורדיסטן", בה הניח את התשתית לקונפדרליזם דמוקרטי. מאוחר יותר, הרעיון פותח עוד יותר והוצג בעבודות כמו Democratic Confederalism ו-Manifesto of Democratic Civilization (האחרון בארבעה כרכים).
הקונפדרליזם הדמוקרטי של כורדיסטן אינו מערכת מדינה, אלא מערכת דמוקרטית של אנשים ללא מדינה. עם הנשים והנוער בחזית, זוהי מערכת שבה כל מגזרי החברה יפתחו ארגונים דמוקרטיים משלהם. זוהי פוליטיקה המופעלת על ידי אזרחים קונפדרליים חופשיים ושווים על ידי בחירת נציגים אזוריים חופשיים משלהם. היא מבוססת על עיקרון החוזק והמומחיות של עצמה. כוחה מהעם ובכל התחומים כולל כלכלתה היא תחפש עצמאות.
היסטוריה > קונספט

כמענה לצורכי התנועה הכורדית ברחבי כורדיסטן, מחקריו של אג'לאן שהביאו אותו לקונפדרליזם דמוקרטי התייחסו להיבטים שונים של החברה הכורדית בתחומי האנתרופולוגיה, הבלשנות והפוליטיקה הבינלאומית, המשפט הבינלאומי, כמו גם הצגת גישה פמיניסטית בשם ג'ינולוגיה, האחרונה קיבלה השראה במיוחד ממאבקן של נשים ב-PKK וסכינה ג'אנסיז. ההשראות התאורטיות הגדולות ביותר שלו הגיעו מתחומי האקולוגיה החברתית וממוניציפליות ליברטריאנית כפי שנוסחה על ידי האנרכיסט האמריקאי מורי בוקצ'ין. בעבודותיו טוען בוקצ'ין כי השליטה וההרס של הטבע הם המשך השליטה של בני האדם זה בזה, לרבות באמצעות צורות הקפיטליזם ומדינת הלאום. לפי יצירת קשר בין המשבר האקולוגי וההיררכיה החברתית, הפילוסוף האמריקאי מבחין כי יש לחשוב מחדש על המבנה החברתי של האנושות ולהפוך אותו מחברה היררכית הרסנית לחברה חברתית אקולוגית השומרת על איזון בין חלקיה ושהקהילות שלה יכולות לארגן את חייהן באופן עצמאי.
מתוך הערצה לרעיונותיו של בוקצ'ין, אג'לאן פיתח השקפה ביקורתית על הלאומיות ועל מדינת הלאום שהובילה אותו לפרש את זכותם של עמים להגדרה עצמית כ"בסיס לכינונה של דמוקרטיה בסיסית, ללא צורך בחיפוש אחר גבולות פוליטיים חדשים". בהתבסס על כך, אג'לאן מציע כי פתרון מדיני עבור העם הכורדי אינו כרוך בביסוסה של מדינה לאומית חדשה, אלא בכינון מערכת ארגון עצמי דמוקרטית, מבוזרת ואוטונומית בצורת קונפדרציה.
אני מציע לחברה הטורקית פתרון פשוט. אנחנו דורשים מדינה דמוקרטית. אנחנו לא מתנגדים למדינה המאוחדת ולרפובליקה. אנו מקבלים את הרפובליקה, המבנה האחדותי והלאיציזם שלה. עם זאת, אנו מאמינים שיש להגדיר אותה מחדש כמדינה דמוקרטית המכבדת עמים, תרבויות וזכויות. על בסיס זה, על הכורדים להיות חופשיים להתארגן באופן שבו יוכלו לחיות את התרבות והשפה שלהם ויוכלו להתפתח כלכלית ואקולוגית. זה יאפשר לכורדים, טורקים ותרבויות אחרות להתכנס תחת קורת הגג של אומה דמוקרטית בטורקיה. אבל זה אפשרי רק עם חוקה דמוקרטית ומסגרת משפטית מתקדמת המצדיקה כבוד לתרבויות שונות. הרעיון שלנו של אומה דמוקרטית אינו מוגדר על ידי דגלים וגבולות. הרעיון שלנו של אומה דמוקרטית חובק מודל המבוסס על דמוקרטיה במקום מודל המבוסס על מבני מדינה ומוצא אתני. טורקיה צריכה להגדיר את עצמה כמדינה הכוללת את כל הקבוצות האתניות. זה יהיה מודל המבוסס על זכויות אדם במקום על דת או גזע. הרעיון שלנו של אומה דמוקרטית חובק את כל הקבוצות האתניות והתרבויות.
היסטוריה > קונספט > נקודות מרכזיות

ניתן לסכם את עקרונות הקונפדרליזם הדמוקרטי כך:
הגישות הפוליטיות, הפילוסופיות והאידאולוגיות החדשות של תנועת השחרור הכורדית מוצאות את הביטוי המתאים ביותר במה שנקרא סוציאליזם דמוקרטי. כורדיסטן חופשית אפשרית רק ככורדיסטן דמוקרטית.
התנועה הכורדית אינה פועלת ליצירת מדינת לאום כורדית המבוססת על זכות ההגדרה העצמית של העמים, אלא רואה בזכות זו "כבסיס להקמת דמוקרטיות עממיות" מבלי לכוון לגבולות מדיניים חדשים ופונה ליצירת מערכת של ארגון עצמי דמוקרטי בכורדיסטן עם מאפיינים של קונפדרציה ש"מספקת מסגרת שבתוכה, בין היתר, מיעוטים, קהילות דתיות, קבוצות תרבותיות, קבוצות מגדר ספציפיות וקבוצות חברתיות אחרות" יכולים להתארגן באופן אוטונומי.
תהליך הדמוקרטיזציה בכורדיסטן כולל " פרויקט חברתי רחב המכוון לריבונות כלכלית, חברתית ופוליטית של כל חלקי החברה", כמו גם יצירת מוסדות הכרחיים ופיתוח מכשירים המבטיחים ומאפשרים שלטון עצמי לחברה. שליטה דמוקרטית, שבה כל תהליך קבלת החלטות (המאורגן במועצות פתוחות, מועצות עירוניות, פרלמנטים מקומיים וכלליים) צריך להיות מעורבות ישירה של קהילות מקומיות. מודל שלטון עצמי מאפשר יישום הולם יותר של ערכים בסיסיים כגון חופש ושוויון.
יש לנסות את פתרון השאלה הכורדית יחד עם תהליך של דמוקרטיזציה לא רק של כל המדינות המפעילות כוח הגמוני על חלקי כורדיסטן השונים, אלא גם על פני כל המזרח התיכון. מדיניות דמוקרטית חדשה, לעומת זאת, יכולה להתקיים רק ממפלגות דמוקרטיות ומוסדות הקשורים אליהן "המחויבים לאינטרסים של החברה במקום למילוי פקודות מדינה".
אמנם רפורמות דמוקרטיות אלו אינן אפשריות עדיין, אך דו-קיום בשלום עם מדינת הלאום מותר כל עוד אין התערבות בנושאים מרכזיים של שלטון עצמי או ניסיונות היטמעות חברתית, כמו גם דו-קיום זה אינו אומר קבלתו של "מבנה מדינה קלאסי עם גישה רודנית של כוח". בסופו של תהליך זה של כפיפות לרפורמות דמוקרטיות, על מדינת הלאום להפוך למוסד פוליטי צנוע יותר, המתפקד כסמכות חברתית המקיימת תפקידים רק בתחומי ביטחון הפנים ובמתן שירותים חברתיים ואילו זכויות מדיניות-ריבוניות מוגבלות בלבד.
מערכת הבריאות והזכות לחינוך לתרבות ושפת אם חייבות להינתן הן על ידי המדינה והן על ידי החברה האזרחית.
החירות והזכויות של נשים חייבות להיות חלק אסטרטגי מהמאבק למען החופש והדמוקרטיה בכורדיסטן, כמו כן יש להתייחס ברצינות להגנה על הסביבה במהלך תהליך השינוי החברתי.
חופש הביטוי והבחירה של הפרט הם בלתי הפיכים. חופש המידע אינו רק זכות פרט, אלא נושא חברתי חשוב התלוי בקיומה של תקשורת עצמאית שהתקשורת שלה עם הציבור מאופיינת באיזון דמוקרטי.
המשאבים הכלכליים אינם רכושה של המדינה אלא של החברה, ו"חלוקה צודקת מחדש" גם היא חיונית ביותר "לתהליך השחרור של החברה". כלכלה מחויבת לציבור צריכה להתבסס גם על יישום מדיניות כלכלית חלופית שאינה מכוונת רק לרווח, אלא ייצור המבוסס על שיתוף ועל סיפוק צרכים טבעיים בסיסיים לכולם.
היסטוריה > יישום

ב-1 ביוני 2005, ה-PKK אימצה רשמית את תוכנית הקונפדרליזם הדמוקרטי בתום האספה הכללית השלישית של הקונגרס העממי של כורדיסטן (Kongra Gelê Kurdistan).
מיד לאחר מכן, תנועת השחרור הכורדית החלה להקים אסיפות חשאיות בטורקיה, סוריה ועיראק, מה שהביא ב-2007 להקמת איחוד קהילות כורדיסטן (Koma Civakên Kurdistan, KCK), הארגון שהוקם כדי ליישם את הרעיון של אג'לאן. ה-KCK מפגיש מפלגות פוליטיות כורדיות כגון מפלגת האיחוד הדמוקרטי (Pariya Yekîtiya Demokrat, PYD), מפלגת החיים החופשיים של כורדיסטן (Pariya Jiyana Azad to Kurdistanê, PJAK), ומפלגת הפתרון הדמוקרטית של כורדיסטן (Partî Çareserî Dîmukratî Kurdistan, PÇDK); ארגוני החברה האזרחית; וקבוצות חמושות בכל מדינות האזור על חלקי כורדיסטן השונים.
בהשראת פרויקט הקונפדרליזם הדמוקרטי, ראשי ערים של מפלגת החברה הדמוקרטית בטורקיה (Demokratik Toplum Partisi, DTP) החלו במאבק למען זכויות קולקטיביות בעלות אופי פוליטי בטורקיה באמצעות קמפיינים של מרי אזרחי.  תוך קריאת תיגר על החוקים האוסרים על שימוש רשמי בשפה הכורדית, פוליטיקאים אלה מתחילים להשתמש בשירותים העירוניים ולשגר תכתובת רשמית בכורדית, להכניס מחדש שמות כורדיים במקומות ציבוריים ולהקצות משאבים לפיתוח והפצת השפה הכורדית. עם זאת, מדיניות זו הפכה את ראשי הערים וסגני DTP למטרות להטרדה שיפוטית, והמפלגה הכורדית נאסרה על ידי בית המשפט לחוקה בשנת 2009.
במהלך מלחמת האזרחים בסוריה נוצרה הזדמנות ליישם את הדוקטרינה המדינית החדשה של אג'לאן בצורה משמעותית, לאחר שה-PYD הכריזה על אוטונומיה של שלושה קנטונים ברוז'אבה, אזור הכולל חלקים מצפון וצפון מזרח השטח הסורי.  ביצירת ישות פוליטית המתנגדת למדינת הלאום הקפיטליסטית, חוותה רוז'אבה חוויה מקורית של חברה דמוקרטית, מבוזרת ולא היררכית,  המבוססת על פמיניזם, אקולוגיה, פלורליזם תרבותי, כלכלת שיתוף אופרטיבית, ופוליטיקה משתפת.
ראו גם

אקולוגיה חברתית
סוציאליזם ליברטריאני
אוטונומיות
הערות שוליים

↑  Followers of Öcalan and members of the PKK are known by his diminutive name as Apocu (Apo-ites), and his movement is known as Apoculuk (Apoism).
↑  In his book "In defense of the people" (published in German in 2010), Öcalan wrote that "The development of authority and hierarchy even before the class society emerged is a significant turning point in history", adding that "no law of nature requires natural societies to develop into hierarchical state-based societies" and judging "the Marxist belief that class society is an inevitability" to be deeply mistaken.
↑  Öcalan had read The Ecology of Freedom, and agreed with Bookchin's analysis. Looking for theoretical guidance, the Kurdish leader asked to Reimar Heider, his German translator, to send an e-mail to Bookchin. Sent in April 2004, the message told him that Öcalan had been reading Turkish translations of Bookchin’s books in prison and considered himself a “good student” of his works. Also, Öcalan "has recommended Bookchin’s books to every mayor in all Kurdish cities and wanted everybody to read them." Bookchin and Öcalan corresponded for a while, but the philosopher died in 2006.
מערכת מיקרו השקיה בת קיימא בסוריה שנוצרה על ידי כורדיסטן הסורית בדרום עפרין.
מחאת תמיכה בקונפדרליזם דמוקרטי ומהפכת רוז'אבה נגד רצח עם בברלין, גרמניה 2018
חברי YPJ בחממה לחקלאות שיתופית אקולוגית
מעיל (בגד כהונה)

| --- | --- |

שחזור המעיל על ידי מכון המקדש (תכלת ארגמון קהה קוצים)
 סוג:  בגדי כהונה
 מיוצר מ:  בד ארוג, תכלת, ארגמן, תולעת שני, זהב
 חלק גוף:  פלג גוף עליון
 ייעוד:  כהן גדול
מעיל הוא אחד משמונת בגדי הכהונה שאותם לבש הכהן הגדול במשכן ובבית המקדש. הציוויים על עשיית המעיל ולבישתו מופיעים בתורה, בפרשת תצווה.
צורת המעיל

תיאורו של המעיל בתורה מופיע בפרשת תצוה שבספר שמות, פרק כ"ח, פסוקים ל"א–ל"ה:
וְעָשִׂיתָ אֶת מְעִיל הָאֵפוֹד כְּלִיל תְּכֵלֶת. וְהָיָה פִי רֹאשׁוֹ בְּתוֹכוֹ, שָׂפָה יִהְיֶה לְפִיו סָבִיב, מַעֲשֵׂה אֹרֵג כְּפִי תַחְרָא יִהְיֶה לּוֹ, לֹא יִקָּרֵעַ.

וְעָשִׂיתָ עַל שׁוּלָיו רִמֹּנֵי תְּכֵלֶת וְאַרְגָּמָן וְתוֹלַעַת שָׁנִי עַל שׁוּלָיו סָבִיב, וּפַעֲמֹנֵי זָהָב בְּתוֹכָם סָבִיב. פַּעֲמֹן זָהָב וְרִמּוֹן, פַּעֲמֹן זָהָב וְרִמּוֹן, עַל שׁוּלֵי הַמְּעִיל סָבִיב. וְהָיָה עַל אַהֲרֹן לְשָׁרֵת, וְנִשְׁמַע קוֹלוֹ בְּבֹאוֹ אֶל הַקֹּדֶשׁ לִפְנֵי ה' וּבְצֵאתוֹ, וְלֹא יָמוּת.
בצורת המעיל נחלקו המפרשים: יש אומרים שהוא הקיף את הגוף מסביב ורק לפניו היה פתוח ולא היו לו שרוולים, ויש אומרים שהיה בגד סגור (כמו הכתונת) עם שרוולים. אחרים סוברים שהיה חתיכת בד מלבנית שבאמצעה חור להכניס את הראש כך שהבד השתלשל מלפנים ומאחור עד לכף הרגל אך לא היה מחובר בצדדים.
המעיל היה עשוי כולו מבד ארוג צבוע בצבע תכלת. למעלה שפתו היה כפולה כדי שלא יקרע תוך כדי הוצאת או הכנסת ראש הכהן הגדול דרך החור.
בשולי המעיל היו פעמונים ורימונים, וכאשר הכהן הגדול היה נכנס למקדש לעבוד, נשמעו הפעמונים. המפרשים נחלקו בכוונת הפסוק: ”וּפַעֲמֹנֵי זָהָב בְּתוֹכָם”. יש מי שאומר שהכוונה שבין כל שני רימונים היה פעמון (רש"י ורמב"ם), ויש מי שאומר שבתוך כל רימון היה פעמון (רמב"ן). על פי הכתוב, מטרת פעמוני המעיל הייתה להודיע על בואו של הכהן הגדול למשכן על ידי צלצול הפעמונים שבתחתית המעיל.
הערות שוליים

↑  רמב"ם הלכות כלי המקדש פרק ט הלכה ג' ורמב"ן שמות כ"ח, ל"א
↑  רש"י שמות פרק כ"ח פסוק ד' והראב"ד הלכות כלי המקדש פרק ט' הלכה ד'
↑  רלב"ג
↑  הלכות כלי המקדש פרק ט הלכה ד'
| בגדי כהונה |
| --- | --- | --- |
| בגדי כהן הדיוט | מכנסיים • כתונת • אבנט • מגבעת |  |
| תוספות לכהן גדול | מעיל • אפוד • חושן / אורים ותומים • ציץ • מצנפת |  |
ז'איר בולסונארו

זָ'אִיר מֶסִיאָס בּוֹלְסוֹנָארוּ (בפורטוגזית: Jair Messias Bolsonaro, הגייה: [ʒaˈiʁ meˈsiɐs bowsoˈnaɾu]; נולד ב-21 במרץ 1955) הוא נשיא ברזיל לשעבר וקצין לשעבר בצבא ברזיל. כיהן כנשיא ברזיל מ-1 בינואר 2019 ועד 1 בינואר 2023.
בולסונארו נבחר לכהן בבית הנבחרים, הבית התחתון של הקונגרס הלאומי של ברזיל מטעם המפלגה המתקדמת (Partido Progressista), מפלגת מרכז-ימין, והיה לחבר הקונגרס שקיבל את המספר הגבוה ביותר של קולות בבחירות הכלליות של מדינת ריו דה ז'ניירו ב-2014. העמדות שמייצג בולסונארו הן של הימין השמרני. סיסמת הבחירות שלו הייתה "ברזיל מעל הכול, אלוהים מעל כולם". בולסונארו נבחר לנשיא ברזיל בבחירות שהתקיימו במדינה באוקטובר 2018 בשני סבבים. ב-7 באוקטובר התקיים הסבב הראשון של הבחירות, וז'איר בולסונארו זכה בכ-46% מהקולות. בסבב השני הוא זכה ל-55% מהקולות.
מוקדם יותר, ב-6 בספטמבר 2018, נעשה ניסיון התנקשות בחייו של בולסונארו, והוא נפצע קשה לאחר שנדקר בבטנו בידי אודליו אוליביירה, חבר במפלגה הסוציאליסטית, בעת אספת בחירות שהתקיימה בעיר ז'ואיז דה פורה שבמדינת מינאס ז'ראיס. למרות הפציעה ושהייתו בבית החולים ובביתו בתקופת ההחלמה הוא ניצח בבחירות.
לבולסונארו מספר רב של עוקבים ברשתות החברתיות. הוא ביצע מספר צעדים לקדם בירוא יערות כדי לתמוך בחקלאים ובחברות כרייה. הדבר הוביל לבירוא שטח נרחב של יער האמזונאס. באוגוסט 2019 הוא טען כי אין לו תקציב להילחם בשריפת ענק שפרצה ביער, שהוצתה על ידי פעילי אקלים המתנגדים לשלטונו, ושלח כוחות לכיבוי האש רק לאחר לחץ מצד מדינות אחרות.
בשנת 2020 הופיע ברשימה השנתית של המגזין "טיים", טיים 100.
ביוגרפיה > ראשית חייו

בולסונארו נולד ב-21 במרץ 1955 בעיר סאו פאולו למשפחה ממוצא איטלקי, הן מצד אביו (סבא רבא שלו ויטוריו בולסונארו היגר לברזיל עם הוריו בילדותו) והן מצד אמו (סבו וסבתו מצד אמו היגרו מטוסקנה). מוצאו הגרמני מקורו מסבה של סבתו מצד אביו, קרל "קרלוס" הינצה, יליד המבורג בסביבות 1876, אשר היגר לברזיל בשנת 1883. אביו, פרסי ז'רלדו בולסונארו ואמו אולינדה בונטורי בולסונארו. הוא בילה את רוב ילדותו במעבר בין דירות במדינת סאו פאולו עם משפחתו ובסופו של דבר התיישבה המשפחה באלדוראדו ב-1966, שם גדל עם חמשת אחיו.
אלדוראדו, עיירה המונה כ-15,000 איש (נכון ל-2020) וביערות הגשם האטלנטיים של ברזיל. בשהותם בעיירה עסק אביו ברפואת שיניים ללא תואר לפרנסת המשפחה עד להגעתם של רופאי שיניים מוסמכים לעיירה אשר גרמו לו לעבור לעבודה על שיניים תותבות. ז'איר, הילד השלישי במשפחה של שלושה בנים ושלוש בנות, למד במכינה הצבאית הברזילאית וסיים את לימודיו באקדמיה הצבאית אגולהס נגראס בשנת 1977.
אביו של בולסונארו, יליד 1927, נפטר ב-1995 בגיל 67. אמו, ילידת 1925. בראיון משנת 2000 לעיתון איסוט-א (IstoÉ) תיאר בולסונארו את יחסיו עם אביו: ”לא דיברתי איתו עד גיל 28. הוא שתה יותר מדי והתחיל בריבים רבים בבית. אבל הוא מעולם לא הכה את ילדיו. יום אחד הבנתי שלא אשנה אותו. קניתי לו משקה, והפכנו לחברים נהדרים.”
ביוגרפיה > קריירה צבאית

בולסונארו סיים בשנת 1977 את לימודיו באקדמיה הצבאית של אגולהס נגראס (AMAN), הממוקמת ברזנדה, מדינת ריו דה ז'ניירו, וסיים את קורס הצניחה הצבאית שלו בבריגדת הצנחנים ריו דה ז'ניירו. בולסונארו החליט ללכת אחר קריירה צבאית כבר בשנת 1970 עת היה בן 15, כשפגש כוחות צבא שנסעו לאלדוראדו במצוד אחר קרלוס למארקה, אשר ערק מהצבא ופיקד על כוחות גרילה בעמק ריביירה נגד משטר הדיקטטורה הצבאית בברזיל. הוא קיבל תואר בחינוך גופני מבית הספר הצבאי לחינוך גופני בשנת 1983, ובהמשך היה אמן לקפיצות מצנח מבריגדת הצנחנים של ריו דה ז'ניירו.
לימודיו היו באקדמיה הצבאית אגולהס נגראס (AMAN), המציעה רקע מוצק במדעים מדויקים, היו שווי ערך לתואר בהנדסה. האקדמיה הצבאית מוכרת כאחד ממוסדות החינוך המבוקשים ביותר בברזיל, הדומה לאקדמיה הצבאית של ארצות הברית (וסט פוינט). הוא זכה במקום הראשון בכיתה בת 45 תלמידים בבית הספר לחינוך גופני הצבאי, כמו גם במקום הראשון בקורס הצוללים האוטונומיים שהתקיים בחסות מערך החיפוש וההצלה של מכבי האש בריו דה ז'ניירו.
ב-1986, מכיוון שכתב מאמר המגן על צעירים שזה עתה נכנסו לשירות הצבא מפני המערכת הבירוקרטית הקיימת ומפני מערכת ההכנסות שהקשתה עליהם, הוא נחשב כמפר את התקנות הצבאיות והיה כפוף למעצר בעוון הפרה משמעתית. העונש שהוטל על בולסונארו עורר את חמתם ותגובתם של קצינים פעילים וקציני מילואים, כולל הגנרל ניוטון קרוז, לשעבר ראש הסוכנות המרכזית של שירות המידע הלאומי (SNI) בממשל ז'ואאו פיגיירדו. בזמנו במעצר בולסונארו קיבל יותר מ-150 מברקי סולידריות מרחבי ברזיל, בנוסף לתמיכתם הרשמית של קציני המכון להנדסה צבאית (IME) וקצינות, שערכו הפגנה מול פראיה ורמלה, מתחם צבאי בריו דה ז'ניירו. רק כעבור שנתיים זוכה על ידי בית המשפט הצבאי העליון (STM).
אווירת חוסר שביעות הרצון בקרב הצבא המשיכה להדהד. באותה הזדמנות דיווח מגזין וז'ה (Veja) על כך שעיתונאים מטעמו גילו תוכנית פלילית כביכול של ארגון פשע לא מוכר אשר נקראה "מבצע ללא מוצא", שמטרתו הייתה "לפוצץ פצצות ביחידות שונות של הצבא המוצבות באזורים הכפריים והמבודדים של ברזיל, באקדמיה הצבאית אגולהס נגראס ובמספר צריפים ששימשו מוצבי צבא". אולם המבצע יבוצע רק אם העלאת הקצבה שניתנה לצבא על ידי הממשלה הפדרלית תישאר מתחת ל-60%, בניסיון לכאורה "להפחיד" את שר הצבא הפדרלי לאונידאס פירס גונזאלבס. הסמכות על פיתוח התוכנית יוחסה לבולסונארו, שלמד באותה עת בבית הספר לקידום קצינים (EsAO) ולקפטן פאביו פאסוס דה סילבה. ביוני 1988, לאחר תהליך ארוך שכלל ניתוחים פליליים בחקירה ממושכת, בולסונארו זוכה מכל האישומים בדבר מעורבותו בתוכנית. עד היום הוא משמש קפטן במילואים של הצבא הברזילאי (הזרועה היבשתית של הכוחות המזוינים של ברזיל).
ביוגרפיה > קריירה פוליטית מוקדמת

בולסונארו שירת בצבא בשנים 1971–1988, והשתחרר בדרגת קפטן (מקביל לסרן בצה"ל). מיד עם שחרורו מהשירות הצבאי החל בקריירה הפוליטית שלו, כאשר נבחר למשרת חבר מועצת העיר ריו דה ז'ניירו, מטעם המפלגה הנוצרית-דמוקרטית. הוא נחנך לתפקיד בינואר שלאחר מכן, וכיהן כהונה קצרה בתפקיד, שכן באוקטובר 1990 נבחר לחבר בית הנבחרים הפדרלי, הבית התחתון של הקונגרס הלאומי של ברזיל.
בשתי מערכות הבחירות, בסיסי התמיכה של בולסונארו נבעו מהקולות בבסיסים צבאיים ובאזורים מסוימים ברזנדה. לאחר מכן הוא התפטר ממועצת העיר של ריו דה ז'ניירו בכדי לקחת את מושבו בבית הנבחרים בפברואר 1991, כאשר הצטרף לוועדת העבודה, המנהל והשירות הציבורי. בעת כהונתו במועצת העיר של ריו, בולסונארו אמר פעם בריאיון: "האנשים העניים אינם יודעים דבר". בלימה של התפוצצות האוכלוסין חייבת להתרחש "בתוך המעמד הנמוך ביותר".
ביוגרפיה > חבר בית הנבחרים הפדרלי > הדחת רוסף ואחריה

בשנה הראשונה לקונגרס החדש בולסונארו תמך בהדחת דילמה רוסף מנשיאות ברזיל. בגין מספר האשמות ותביעות משפטיות, בספטמבר 2015, הגישו המשפטנית הליו ביקודו וחברת מפלגת הפועלים לשעבר ועורכת הדין יאניאנה פשואל, בקשה להדחתה של דילמה רוסף מהנשיאות. במהלך הצבעתו של בולסונארו בעד הדחתה של רוסף, הוא עשה מחווה לקולונל קרלוס אלברטו ברילהאנט אוסטרה, ראש ה-DOI-CODI‏ (The Departamento de Operações de Informações - Centro de Operações de Defesa Interna - מחלקת פעולות מידע - המרכז לפעולות ביטחון הפנים), סוכן של שליטי הדיקטטורה הצבאית, ואיש הצבא הראשון שהוכר על ידי בית משפט אזרחי בסאו פאולו, כמי שהשתמש בעינויים כנגד אזרחי ברזיל. לטענתה של דילמה רוסף היא עצמה עונתה על ידי יחידת העינויים של ה-DOI-CODI.
בשנת 2017, לרגל בחירות חדשות לראשות בית הנבחרים, בולסונארו היה מועמד לתפקיד בפעם השלישית. בניסיון זה, בשל ההדחה שספגה הנשיאה הנבחרת דילמה רוסף והתפנות שהתקבלה בסגנית הנשיאות, התפקיד של יושב ראש בית הנבחרים בקונגרס יתאים גם לשני בתור הירושה הנשיאותית. אולם במחלוקת המדוברת, בולסונארו קיבל הכי פחות הצבעות מבין ששת המועמדים, עם ארבעה קולות בלבד. הנבחר היה רודריגו מאיה, מהמפלגה הדמוקרטית, שזכה לתמיכת מספר רב של מפלגות, כמו גם התמיכה הממשלתית בראשות מישל טמר שהחליף את דילמה רוסף לאחר הדחתה. בהמשך 2017, ללא כל ערבויות על השקת שמו כמועמד לנשיאות הרפובליקה לקראת הבחירות בשנה שלאחר מכן, בולסונארו החל במשא ומתן פוליטי לקראת הקמתה של מפלגה חדשה. לבסוף הצטרף בולסונארו לשורות המפלגה הסוציאל-ליברלית (PSL) במרץ 2018.
ביוגרפיה > נשיא ברזיל (2018–2022)

כנשיא הנבחר, בולסונארו התחיל במשא ומתן להרכב צוות הקבינט שלו, אשר, כפי שהוצע, הצטמצם ל-22 שרים, עקב מיזוג תיקים. הוא הגן, באותה עת, על קריטריונים טכניים של מינוי והחשיב מינויים אלו כלא-אידאולוגיים, אף על פי שבחר למנות שמונה חיילים לתפקידים אלה. הבולטים ביותר, המועמדים בעלי ההשפעה הגדולה ביותר היו שר הכלכלה, פאולו ז'ואדס וסרז'יו מורו, שמונה אז לשר המשפטים והביטחון הציבורי והיה אחראי על משפטו של הנשיא לשעבר לולה בדבר פרשיות שחיתות.
ב-1 בינואר 2019 הושבע בולסונארו לנשיאה ה-36 של הרפובליקה הברזילאית והחליף את מישל טמר בתפקיד. בנאום השבעתו קרא לרפורמות מרחיקות לכת, לקח על עצמו התחייבות למאבק בפשיעה וב"אידאולוגיה מגדרית", לאחר שברך את המשפחה והתייחס למודל שמרני ומסורתי של הממסד המשפחתי. הוא גם לקח על עצמו התחייבות, תחת הסיסמה "יותר ברזיל ופחות ברזיליה", להוריד מסמכות הממשל הפדרלי ולקרב את הפוליטיקה לתחום המקומי. בהדגשת תוכניות שקידם עוד מהיותו חבר בית הנבחרים, בולסונארו קידם הגנה על החזקת נשק פרטית, הבטיח תמיכה ממשלתית במגזר החקלאי והגנה על השוק החופשי כמו גם תשתיות חברתיות וממסדיות, בהן הבטחה להקמת מערכת בריאות לאומית.