stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היסטוריה של קרואטיה

ההיסטוריה של קרואטיה כמדינה החלה במאה השביעית לספירה, אם כי התיישבות אנושית שם החלה עוד בתקופת האבן. תחילה היו בקרואטיה שתי דוכסויות, אשר התאחדו לאחת בשנת 925; בשנת 1102, אוחדה קרואטיה עם הונגריה ולא הצליחה להתנתק ממנה עד מלחמת העולם הראשונה. היא הייתה למדינה עצמאית בזמן קצר עד אשר אוחדה עם ממלכת יוגוסלביה ב-1918. בזמן מלחמת העולם השנייה הייתה קרואטיה פעם נוספת מדינה עצמאית, אך הפעם עם שלטון פשיסטי גזעני שנשלט בידי גרמניה הנאצית. ב-1945 אוחדה קרואטיה פעם נוספת עם יוגוסלביה, ולאחר מלחמת עצמאות בין 1991 ל-1995, קיבלה קרואטיה עצמאות והיא הפכה למדינה עצמאית דמוקרטית.
קרואטיה לפני בוא הקרואטים (300,000 לפנה"ס – 620 לספירה) > פרהיסטוריה (300,000–500 לפנה"ס)

השרידים הקדומים ביותר להתיישבות אנושית מתוארכים לתקופה הפלאוליתית התיכונה (תקופת האבן הקדומה), וניאנדרתלים כנראה חיו באזור זגוריה שבצפון קרואטיה. עצמות קבורות נמצאו בגבעה ליד העיר הקרואטית קראפינה, ועל כן נקראו האנשים שחיו שם "האדם הקראפיני" (Homo krapiniensis).
בתקופה הנאוליתית הקדומה (תקופת האבן החדשה), תרבויות ראשוניות הופיעו והתיישבו לאורך הנהרות הגדולים של קרואטיה, בעיקר הדנובה. התגלו שרידים של תרבות באי האדריאטי הנידח חבאר (Hvar), שהפתיעו את החוקרים בשל התפתחותה של תרבות במקום זנוח וקשה למחיה שכזה.
בתקופת הברזל הופיעו בקרואטיה שתי תרבויות חדשות שהחליפו את אלה שקדמו להם. אלה היו בעצם מעין קדם-תרבויות לאלו שהיו מאוחר יותר, האילירית והקלטית.
קרואטיה לפני בוא הקרואטים (300,000 לפנה"ס – 620 לספירה) > תחילת ההיסטוריה הכתובה (500–168 לפנה"ס)

בסוף המאה ה-6 לפנה"ס, ישבו שבטים אילירים בכל תחומי קרואטיה ומחוצה לה, והארץ נקראה על שמם, איליריה. רובם היו משבט הדלמטים (Dalmatae), שמאוחר יותר אכלסו את כל מערב הבלקן. הם דברו אילירית, ענף קדום מהממשפחת השפות ההודו-אירופיות. כמו כן ישבו באיליריה שבטים נוספים שמוצאם איננו ידוע.
במאה ה-4 לפנה"ס יושבו החלקים הצפונים של קרואטיה של ימינו בידי שבט הסקורדיסקים (Scordisci) הקלטי. סביר להניח ששבטים קלטים נוספים ישבו באזור, אך אלו התבוללו עם האילירים. האיים האדריאטים הפכו למושבות יווניות, החל מבערך אותה תקופה.
העמים הללו התלכדו למדינה ריבונית עד הכיבוש הרומי ב-168 לפנה"ס.
קרואטיה לפני בוא הקרואטים (300,000 לפנה"ס – 620 לספירה) > התקופה הרומית (168 לפנה"ס – 476 לספירה)

בשנת 168 לפנה"ס ניצח הצבא הרומי את גנטיוס, המלך האילירי האחרון, ובשנת 129 לפנה"ס ייסדה בדרום איליריה פרובינקיה רומית כשהצפון נותר "פראי" ואוכלס בשבטים אילירים.
בשנת 35 לפנה"ס החל אוקטביאנוס להילחם בשבטים האילירים של האזור, בין השאר נגד הפאנונים (Pannonii), שבטים אילירים שישבו באזור שיקרא מאוחר יותר פאנוניה, במה שנקרא המלחמות הפאנוניות (Bellum Pannonicum). ככה התפשט השלטון והתרבות הרומית לאזור וצפון איליריה הפך גם הוא לרומי. בין שנת 32 לפנה"ס ל-27 לפנה"ס (מסמך שנכתב בשנה זו בנושא היווסדותו של ישוב חדש ב"מחוז איליריקום") אוחד הפרובינקיה הישנה עם צפון איליריה.
בשנת 6 השבטים הפאנונים והדלמטים מרדו באימפריה הרומית במה שנקרא "מרד באטו" (Bellum Batoniancum) שנמשך שלוש שנים, עד שנת 9 (מלומדים רבים טוענים כי מרד זה התרחש דווקא בתקופה של טיבריוס, עשר עד עשרים שנה מאוחר יותר). המרד דוכא בידי הרומאים, שהחליטו לאור המרד לפצל את איליריקום לשתי פרובינקיות: דלמטיה בדרום, ופאנוניה בצפון.
השם המשיך להיות שמו של האזור כולו, וכך קרא דיוקלטיאנוס לאחת מארבע הפרפקטורות (Præfectura). פרפקטורת איליריקום כללה את כל הבלקן חוץ מתרקיה ואת פאנוניה. דיוקלטיאנוס בעצמו נולד שם.
לאזור איליריה הייתה חשיבות גדולה לרומאים: היו בו מספר נמלים גדולים, מכרות זהב, ושם מתחילה אחת מדרכים הגדולות של רומא, המסתיימת בקונסטנטינופול.
ב-4 בספטמבר 476, רומולוס אוגוסטולוס, הקיסר האחרון של האימפריה הרומית המערבית, הוגלה בידי המלך הגרמאני אודואקר, וזהו התאריך המקובל לסופה של האימפריה הרומית. איליריקום המשיכה להתקיים זמן קצר כמחוז רומי מעורער.
קרואטיה לפני בוא הקרואטים (300,000 לפנה"ס – 620 לספירה) > סוף העת העתיקה (476–620)

בשנת 480 אודואקר כבש את דלמטיה, וזו נשארה תחת שליטה גותית (ההונים שלטו בה זמן קצר) עד שהמצביא הביזנטי מונדוס (Mundus) כבש אותה מידי יורשיו של תאודריק הגדול (באופן מקביל יוסטיניאנוס הראשון הורה לבליסאריוס לפלוש לאיטליה), בשנת 535.
האוכלוסייה הרומאית נשארה עוד מנפילת האימפריה הרומית, אך בגלל נדידת העמים, הם נדחקו אל עבר ערי החוף. במאה ה-7 שבטים סלאבים הופיעו לראשונה בדלמטיה, לאחר שקיבלו אישור להתיישב שם בידי הקיסר הביזנטי הרקליוס כדי שיעמדו מול האיום הברברי מצפון. אלו חיו בצפון דלמטיה, בעוד שבדרום חיו אילירים רומאנים. בסוף אותה מאה, הופיעו הקרואטים בדלמטיה.
קרואטיה בימי-הביניים (620–1102) > הגירת הקרואטים (600–620)

בדיקות DNA מראות כי מקורם של הקרואטים במרכז אסיה לפני 10,000 שנה בערך. הפעם הראשונה ששמם הועלה על הכתב, היה בממצא ארכאולוגי בחצי האי קרים. באבן, שנקראה "אבן טנאיס" על שם האתר שבו היא נמצאה, כתובה המילה כורואתוס. האבן תוארכה לשנת 200 לפנה"ס בערך. האבן שמורה במוזאון הארכאולוגי, בסנקט פטרבורג, רוסיה.
אין שום ממצאים ארכאולוגיים מהתקופה על הנושא. במקום זאת, ההיסטוריונים סומכים על ממצאים כתובים כמה מאות לאחר מכן, אף על פי שסביר להניח שהם מבוססים על סיפורי עם. נראה שמקורם של הקרואטים המודרניים בפולין של היום או מערב אוקראינה. על פי מקורות כתובים מעטים מהמאה ה-10, ישבו הקרואטים בגליציה ובמישור הפאנוני (אזור הונגריה של ימינו). כאמור, הם הוזמנו במאה השביעית לשבת בדלמטיה על ידי הקיסר הביזנטי הרקליוס כדי שילחמו בברברים שאיימו לפלוש לאימפריה.
באחד המקורות הללו נאמרים דברים שונים: כי הקרואטים לא הוזמנו בידי הרקליוס, אלא הובסו בידי הברברים ויישבו מרצונם החופשי במזרח קרואטיה. מקור זה נכתב במאה ה-13, 600 שנה לאחר הגירת הקרואטים.
קרואטיה בימי-הביניים (620–1102) > ממלכת קרואטיה (925–1102)

טומיסלאב הוכתר בשנת 925 בשדה דובנו (Duvno) (המקורות השונים נעים בין 923 ל-928, זה הממוצע), כמלכה הראשון של קרואטיה. העיר דובנו נקראת היום טומיסלאבגראד (Tomislavgrad, "עיר טומיסלאב") לכבודו. הוא הוכר כמלך בידי האפיפיור יוחנן העשירי, כ"מלך הקרואטים" (Rex Chroatorum), ושלט בממלכה הכוללת את קרואטיה ואת בוסניה של היום. המדינה חולקה לאחד-עשר מחוזות (Županija). לכל אחד מהם הייתה טירה מלכותית מבוצרת.
קרואטיה באיחוד עם הונגריה (1102–1917) > קרואטיה לאחר האיחוד (1102–1409)

כשקרואטיה הייתה באיחוד "ארצות כתר סטפן הקדוש" (Szent István Koronájának Országai) יחד עם נסיכות טרנסילבניה וממלכת הונגריה היא עברה שינוי משמעותי בצורת השלטון. מי שעתה שלט בקרואטיה לא היה מלך, אלא מושל, "באן" (Ban). עד אז הבאן היה מי ששלט במחוזות ולא בכל המדינה, ובאיחוד עם הונגריה הפך התפקיד לבכיר ולחשוב ביותר בקרואטיה. באן יחיד שלט בכל המחוזות הקרואטים עד 1225, כשהאחריות התפצלה לבאן של סלבוניה ובאן של קרואטיה. אחרי 1345 אדם אחד החזיק בשני התפקידים, והם אוחדו לאחד ב-1476.
צורת השלטון באיחוד הייתה פיאודלית. תשלום רחב ניתן לאנשים אשר ייגנו על אדוניהם מפני אויביהם, כמו פלישת מדינה עוינת אך גם מאבקים פנימיים, וכך נוצרה מערכת הגנה למדינה כולה. למרות זאת, במתן יותר ויותר כוח צבאי וכלכלי לאצילים השלטון המרכזי איבד את כוחו למשפחות האצולה המקומיות. בתקופה הזו, מסדר אבירי היכל שלמה וההוספיטלרים רכשו אדמות ונכסים רבים בקרואטיה.
בתקופה מאוחרת יותר, המלכים חיפשו דרך להשיב את השפעתם, ועשו זאת במתן הטבות מיוחדות לערים מסוימות, והפיכתן ל"ערים מלכותיות חופשיות", שעליהן המלכים הגנו מהאדונים הפאודלים תמורת תמיכת תושבי העיר.
במאה ה-12 הייתה משפחת האצולה שוביץ' (Šubić) מדלמטיה בעיקר בשלטון, והבאנים של קרואטיה היו בעיקר מבניה. בן שוביץ' אחד מפורסם, היה פבאו שוביץ' בריבירסקי (1272–1312) (Pavao Šubić Bribirski) שהשתלט על חלקים גדולים מדלמטיה, סלבוניה ובוסניה בעקבות מאבק פנימי נגד משפחות אצולה קרואטיות אחרות. מאוחר יותר, משפחות האצולה האלה אגרו כוח ופיזרו את משפחת שוביץ' בכל רחבי קרואטיה, ומכרו את כל דלמטיה לרפובליקה של ונציה ב-1409.
קרואטיה באיחוד עם הונגריה (1102–1917) > המלחמות העות'מאניות (1409–1527)

כשהאימפריה העות'מאנית פלשה לאירופה, קרואטיה הייתה שוב בחזית בין מעצמות גדולות בחלק זה של העולם. בעוד שהקרואטים הועילו מאוד לניצחון הנוצרי במצור על בלגראד ב-1456, הם נחלו תבוסה בארצם שלהם ובהדרגתיות איבדו את אדמותיהם לאימפריה העות'מאנית.
האפיפיור ליאו העשירי קרא לקרואטיה "חזית הנצרות" (Antemurale Christianitatis) ב-1519, מאחר שחיילים קרואטים הועילו מאוד במלחמה נגד הטורקים. ביניהם: הבאן פטאר בריסלאביץ' (Petar Berislavić) שניצח את הטורקים בבוסניה ב-1513, קפיטאנו של סניה פטאר קרוז'יק (Senj Petar Kružić) שהגן על מבצר קליס (Klis) בהצלחה במשך 15 שנה, ניקולה יורישיץ' (Nikola Jurišić) שניצח צבא טורקי גדול שהיה בדרכו לווינה הגדול בכמה מונים מצבאו שלו ב-1532, והרוזן ניקולה שוביץ' זרינסקי (Nikola Šubić Zrinski), שעזר להגן על בודפשט מכיבוש טורקי ב-1542 ונלחם בצבא טורקי שכלל "90,000 חיילים ו-300 תותחים" עם צבא של "אלפיים ושלוש-מאות מהם (הכוחות הקרואטים)" ב-1566.
בשנת 1526 נהרג לאיוש השני, מלך בוהמיה והונגריה בקרב מוהאץ', ועם מותו נכחד בית יגלו (המשפחה ממנה באו מלכי פולין, ליטא, צ'כיה והונגריה).
קרואטיה באיחוד עם הונגריה (1102–1917) > קרואטיה באימפריה האוסטרית, האוסטרו-הונגרית, ומלחמת העולם הראשונה (1806–1917)

בקונגרס וינה בשנת 1815 קיבלה אוסטריה בחזרה את ונציה, דלמטיה ואיסטריה, אך בעוד שדלמטיה ואיסטריה היו חלק מהנחלות האוסטריות, קרואטיה הייתה חלק מממלכת הונגריה.
ממשלות אוסטריה והונגריה ניסו במשך השנים לאכלס את קרואטיה: הם כפו את שפותיהם על הקרואטים ויישבו מתיישבים אוסטרים והונגרים בערים הקרואטיות. בתחילת המאה ה-19, הופיעה לראשונה הלאומיות הקרואטית כדי לעמוד מול הגרמאניזציה והמגיאריזציה.
התחייה הלאומית הקרואטית החלה בשנות ה-30 של המאה ה-19, עם "התנועה האילירית" (Ilirski Pokret), שכנראה נקראה אחרי ילידי אזור קרואטיה בעבר, האילירים. היא משכה עליה מספר דמויות בעלות השפעה והפיקה התקדמויות חשובות בתרבות ובשפה הקרואטית. מוביל התנועה היה ליודביט גאי (Ljudevit Gaj), שהפך את השפה הקרואטית לשפה המרכזית באזור.
בשנת 1840, נערך מפקד אוכלוסין אוסטרי בקרואטיה וסלבוניה, ועל פי המפקד חיו 526,550 תושבים בממלכת קרואטיה, מתוכם 519,426 (98,64%) קרואטים, 3,000 (0,56%) גרמנים, 2,900 (0,55%) סרבים ו-1,373 (0.19%) יהודים.
בשנות ה-40 של המאה ה-19, התנועה עברה ממטרות תרבותיות להתנגדות לדרישות הפוליטיות ההונגריות. לפי הפקודה המלכותית ב-11 בינואר 1843, שמקורה במטרניך, נאסר השימוש בסמל התנועה בציבור. הדבר האט את התקדמות התנועה, אך היה כבר מאוחר מדי להפסיק את השינויים החברתיים שהתנועה החלה.
במהלך מהפכות 1848 באימפריה האוסטרית, הבאן הקרואטי יוסיף ילצ'יץ' (Josip Jelačić) שיתף פעולה עם האוסטרים בדיכוי המרד בהונגריה על ידי כך שפלש לתוך הונגריה. בנוסף הצליח הבאן ילצ'יץ' לסלק את הצמיתות מקרואטיה, מה שגרם להקטנת כוחם של בעלי האדמות, לחלוקת האדמות החקלאיות ולצמצום הסיכון לרעב. קרואטים רבים החלו להגר לארצות אמריקה, מגמה שנמשכה במאה השנים הבאות וגרמה ליצירת פזורה קרואטית גדולה.
בשנת 1867 הושגה הפשרה האוסטרו-הונגרית של 1867, ולפיה הפכה קרואטיה לנחלת כתר הונגרית. בשנת 1868 הושגה פשרה בין קרואטיה להונגריה ונחתמה הפשרה ההונגרית-קרואטית, ולפיה אוחדו ממלכות קרואטיה וסלאבוניה לממלכת קרואטיה-סלאבוניה. קרואטיה קיבלה אוטונומיה מסוימת בעניינים מנהליים, חינוכיים, דתיים ומשפטיים, בעוד שהונגריה נשארה אחראית על תחומי החוץ והביטחון.
ב-1881, החזית הצבאית פורקה למספר מחוזות אזרחיים. בסוף המאה ה-19 הקרואטים והסרבים הביעו יותר ויותר רצון לעצמאות, ולייסודה של מדינה סלאבית מאוחדת בבלקן המערבי. אמנם דלמטיה וקרואטיה וסלבוניה השתייכו לחלקים שונים של האימפריה, אך הם עמדו, בין השאר, תחת אותו דגל.
המאבק לעצמאות מהמונרכיה האוסטרו-הונגרית הופסק בפתאומיות במלחמת העולם הראשונה, שהחלה ב-1914. במלחמה הגדולה, בקרואטיה אמנם לא התרחשו קרבות גדולים, אך חייליה השתתפו בקרבות עקובים מדם בחורפים בחזית המזרחית, כשהאבדות מנו אלפים.
קרואטיה היוגוסלבית (1918–1991)

לאחר מלחמת העולם הראשונה, התפרקה האימפריה האוסטרו-הונגרית, וקרואטיה התאחדה יחד עם בוסניה וסלובניה למדינת הסלובנים, הקרואטים והסרבים קצרת-הימים. כתר הבסבורג הוריש את הצי האוסטרו-הונגרי לממשלה הקרואטית ב-31 באוקטובר 1918. ב-1 בדצמבר 1918, התאחדה המדינה עם ממלכת סרביה ויצרה את ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים. אף על פי שהיה זה שם שנשמע נייטרלי, המדינה נקראה "ממלכת יוגוסלביה" בידי הקהילה הדיפלומטית עוד מההתחלה.
בין 1941 ל-1945 התקיימה "מדינת קרואטיה העצמאית", מדינת חסות של גרמניה הנאצית בראשות תנועת האוסטאשה.
קרואטיה המודרנית (1991 – היום) > מלחמת העצמאות הקרואטית (1991–1995)

ב-1990 נערכו הבחירות החופשיות הראשונות. מפלגת "האיחוד הדמוקרטי הקרואטי" (Hrvatska Demokratska Zajednica, בקיצור: HDZ) בראשות פרניו טוג'מן ניצחה. מטרתה של הד"ז הייתה להבטיח את עצמאותה של קרואטיה, למרות רצונם של הסרבים. העמדות הקוטביות האלה גרמו למאבק חמוש.
בקיץ 1990, סרבים מהאזור ההררי של קרואטיה, שם הם מהווים רוב, מרדו ויצרו את "האזור האוטונומי של קריינה הסרבית" (האוטונומיה הזו לא הוכרה בידי אף מדינה). כל הניסיונות של המשטרה הקרואטית לדכא את המרד עלו בתוהו, שכן הצבא היוגוסלבי העממי, אשר כלל ברובו סרבים, לא הרשה להם לעשות זאת. הסרבים בקריינה חסמו את הכבישים המובילים ליעדים התיירותים בדלמטיה.
אחרי שהממשלה הקרואטית הכריזה על עצמאות מיוגוסלביה ב-25 ביוני 1991, הצבא היוגוסלבי הלאומי החל במבצעים צבאיים. ערים קרואטיות רבות הותקפו בידי חיילים סרביים. הפרלמנט הקרואטי ניתק את כל הקשרים שלו עם יוגוסלביה ב-8 באוקטובר 1991.
האוכלוסייה האזרחית ברחה מהחזית הצבאית בכמויות גדולות; אלפי קרואטים ברחו מהגבול הבוסני והסרבי ואילו אלפי סרבים עשו להפך. הקרואטים אשר גרו בסרביה ובמונטנגרו ברחו מפני הצבא היוגוסלבי לארצם, והצבא הקרואטי הניס את הסרבים חזרה למולדתם, במה שנקרא טיהור אתני.
בעזרת האו"ם החלה הפסקת אש, והצבא העממי היוגוסלבי נסוג לבוסניה הרצגובינה, שם התחילה מלחמת בוסניה. ב-1992 וב-1993, שהו בקרואטיה יותר מ-700,000 פליטים בוסנים, בעיקר מוסלמים.
מאבק חמוש בקרואטיה המשיך בקנה-מידה קטן יותר עד 1995. בתחילת אוגוסט של אותה שנה, קרואטיה החלה ב"מבצע סופה" וכבשה מחדש מהר מאוד את כל קריינה הסרבית, מה שגרם ל-200,000 עד 400,000 סרבים לברוח לסרביה. כמה חודשים לאחר מכן, המלחמה הסתיימה במשא ומתן בהסכם דייטון. רוב הסרבים שהוברחו מקרואטיה מעולם לא חזרו.
קרואטיה המודרנית (1991 – היום) > קרואטיה המודרנית (1995 – הווה)

הנשיא טוג'מן נפטר ב-1 בדצמבר 1999. בפברואר 2000, סטפן מסיץ נבחר להיות הנשיא. ההתאוששות הכלכלית וההחלמה מפצעי המלחמה הביאו את קרואטיה להיות חברה במספר ארגונים אזוריים ובינלאומיים. החל תהליך של הצטרפות לאיחוד האירופי, אך בעקבות חוסר שיתוף פעולה עם יוגוסלביה באשר למציאתם של גנרלים ומפקדים יוגוסלבים, ההצטרפות נדחתה. ב-8 בדצמבר 2005 החלו התהליכים מחדש והושלמו ב-30 ביוני 2011. ב-9 בדצמבר 2011 חתמה קרואטיה על ההסכם להיהפך לחברה ה-28 באיחוד. במשאל עם שהתקיים ב-22 בינואר 2012 על השאלה: "האם אתה תומך בחברות של הרפובליקה של קרואטיה באיחוד האירופי?", כ-66% אחוז מהמצביעים ענו "כן" וכ-33% מהמצביעים התנגדו. אחוז ההצבעה עמד על כ-47%. לאחר אישורו של הפרלמנט הקרואטי את אמנת ההצטרפות ואשרורם של הפרלמנטים של 27 המדינות החברות באיחוד, צורפה קרואטיה לאיחוד האירופי ב-1 ביולי 2013.
ב-1 בדצמבר 2023 הצטרפה קרואטיה לגוש האירו והחליפה את מטבעה הרשמי קונה באירו. באותו היום, הצטרפה לאמנת שנגן.
הערות שוליים

↑  Dusan Stojanovic,‏ Croatia Votes 'Yes' to E.U. Membership, באתר טיים מגזין, 23 בינואר 2012
↑  החל מהיום: קרואטיה הצטרפה לגוש האירו ולאמנת שנגן, באתר ynet, 1 בינואר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533517505171  BNE: XX471815  LCCN: sh85034163 
פסלון מחימר של דמות יושבת, שנמצאה במזרח קרואטיה, כנראה משתייך לתרבות הוינצ'ה (אחת התרבויות הפלאוליתיות שישבו בקרואטיה), במוזאון הבריטי בלונדון
האימפריה הרומית בשנת 120 לספירה, דלמטיה צבועה באדום
פרפקטורת איליריקום, 318–379
אבן טנאיס, המילה כורואתוס (XOΡOAΘOΣ) מודגשת
"ניקולה שוביץ' זרינסקי", נלחם בטורקים בקרב סיגטבאר, אוטון איבקוביץ (Oton Ivekovic)
אספת הפרלמנט הקרואטי ב-1848
דגל ממלכת קרואטיה-סלאבוניה, שהתקיימה כממלכה אוטונומית בחסות ממלכת הונגריה ההבסבורגית בשנים 1868–1918
הממלכה המשולשת של קרואטיה וסלאבוניה (ורוד) ודלמטיה (אדום)
בניין בעיירה אוטוצ'אץ (ב"קריינה הסרבית") שנפגע במלחמה.
הסכם סחר

הסכם סחר (או אמנת סחר; באנגלית: Trade Agreement) הוא הסכם (אמנה), שנחתם בין שתי מדינות או יותר שעוסק בסחר, מיסוי, מכסים והשקעות המתנהלים דרך קבע כחלק ממסחר בין צדדים. לרוב מקובל לחתום על הסכמים שמתמקדים בענפים מסוימים או הסכמים לכינון אזור סחר חופשי. מטרת הסכמים אלו היא להסדיר ולהוריד מכסים, מכסות וחסמים אחרים שפוגעים בסוגי המסחר שנדונו בהסכם.
הסכמי סחר מנסחים את מה שהוסכם בין הצדדים, וקובעים הסדרים לאכיפתם. הסכמים אלו עשויים לצמצם מקרים של אי־הבנה, לבנות אמון הדדי, ולהעלות את הסבירות לשיתוף פעולה ארוך טווח. ארגונים בינלאומיים שונים כמו קרן המטבע הבינלאומית יכולים לעודד חתימה על הסכמי סחר על ידי פיקוח במקרים של הפרת ההסכם. לעיתים אף מתעורר צורך במעקב מצד סוכנויות בינלאומיות נוספות, שיאתרו חסמים נוספים שעלולים לפגוע בקידום המסחר בין המדינות. הסכמי סחר הם לרוב נושא למחלוקות פוליטיות, מאחר שמטרתם לשנות את מבנה הכלכלה הקיימת, ולהגדיל את התלות ההדדית בין שותפי הסחר.
ישנם גורמים בארגונים שונים כמו פסקל לאמי, יושב ראש לשעבר של ארגון הסחר העולמי, שהביע חשש מכך שהסכמי סחר גורמים ל"אי קוהרנטיות, בלבול, עלייה מעריכית בהוצאות לעסקים, חוסר יכולת חיזוי ואפילו חוסר הוגנות ביחסי סחר. עמדתו של ארגון הסחר העולמי בכללותו היא שהסכמי סחר מקומיים ואזוריים תורמים במידת מה לכלכלה, אך עדיף להתמקד בהסכמים גלובליים כמו ב"סיבוב דוחא."
התנגדות נוספת להסכמי סחר נשמעת מצד תנועות התומכות באנטי-גלובליזציה, אם כי ישנן קבוצות בתוך תנועות אלו שסבורות שהסכמים כאלו יכולים למתן את הנזק הגדול יותר שנגרם מהגלובליזציה בכללותה.
סוגי הסכמי סחר > לפי מספר וסוג החותמים

ישנם שלושה סוגים של הסכמי סחר.
הוא הסכם חד צדדי, מצב בו מדינה מעוניינת באכיפת מגבלות מסוימות אך מדינות אחרות מסרבות להטילן, לדוגמה במקרה בו מדינה מעלה את המכסים על הייבוא. מצב זה לא מתרחש לעיתים קרובות, מאחר שהוא עלול לפגוע במדינה שמקיימת אותו.
סוג אחר של הסכמי סחר הוא הסכמים בילטרליים (דו צדדי), שמוסכמים על שני צדדים שיכולים להיות מדינות, איחודים כלכליים או כל דבר אחר. שתי המדינות מורידות את החסמים במטרה לסייע לעסקים שיוכלו לסחור בקלות רבה יותר בין שני הצדדים. הסכמים אלו לרוב סובבים סביב תעשיות מקומיות; בדרך כלל מדובר בתעשיות המזון, רכב והדלק.
הסכם סחר שנחתם בין יותר משני צדדים מוגדר כרב צדדי. הסכמים אלו הם בדרך כלל גם המסובכים ביותר, וככל שעולה מספר המדינות כך הוא מסתבך. עם זאת, לאחר שנחתם הסכם מסוג זה, הוא חזק מאוד, וככל שהתוצר המקומי הגולמי של החתומים עולה, כך גם גדלה ההשפעה על יחסי מסחר אחרים ברחבי העולם. הסכם הסחר הרב צדדי הגדול ביותר הסכם ארצות הברית–מקסיקו–קנדה שהביא לכינון אזור סחר חופשי בצפון אמריקה.
סוגי הסכמי סחר > לפי אזור גאוגרפי

חלק מההסכמים הם של מדינות שכנות, ואילו האחרים אינם בהכרח של מדינות שכנות.
סוגי הסכמי סחר > לפי ארגון הסחר העולמי

ברוב המקרים היתרונות וההתחייבויות של הסכמי סחר חלים רק על החתומים עליהם.
במסגרת ארגון הסחר העולמי, הטבות סחר שמעניקות מדינות חברות חלות גם על כל יתר המדינות החברות לפי עקרון המדינה המועדפת. עם זאת, הסכמים שנחתמו מחוץ לארגון הסחר העולמי חלים רק על החתומים עליהם. לפי הארגון חלה חובה להודיע גם על הסכמים שנחתמו בלעדיו, וכן חלה חובה שבהסכם תתקיים הדדיות כוללת (כלומר ההטבות צריכות לחול באופן דומה על שני הצדדים). הטבות שמוענקות רק לצד אחד מורשות רק במקרים חריגים וזמניים.
ראו גם

ארגון הסחר העולמי
גלובליזציה
הערות שוליים

1 2 3  ז'אן מ. גרוסמן, The Purpose of Trade Agreements, NBER Working Paper 22070, 2016 doi: 10.3386/w22070
↑  פסקל לאמי, Proliferation of regional trade agreements “breeding concern” — Lamy, ארגון הסחר העולמי, ‏10 בספטמבר 2007
↑  Kimberly Amadeo, See Why Afghan Rugs Cost You More Today Than a Year Ago, the balance, ‏19 בפברואר 2020
↑  Kimberly Amadeo, Top 12 U.S. Bilateral Trade Agreements, the balance, ‏31 בינואר 2020
↑  Kimberly Amadeo, 5 Pros and 4 Cons to the World's Largest Trade Agreements, the balance, ‏31 בינואר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX528986  BnF: cb119677659 (data)  GND: 4158980-4  NARA: 10641039  NKC: ph441075
הספירה לאחור (סרט, 2022)

| --- | --- |

כרזת הסרט בישראל
 בימוי:  רולנד אמריך 
 הופק בידי:  הארלד קלוסר, רולנד אמריך 
 תסריט:  רולנד אמריך, הארלד קלוסר, ספנסר כהן 
 עריכה:  Adam Wolfe, Ryan Stevens Harris 
 שחקנים ראשיים:  האלי ברי Kelly Yu דונלד סאת'רלנד Eme Ikwuakor Carolina Bartczak צ'ארלי פלאמר ג'ון בראדלי מייקל פניה פטריק וילסון מקסים רוי 
 מוזיקה:  תומאס וואנדר, הארלד קלוסר 
 צילום:  רובי באומגרטנר 
 מדינה:  ארצות הברית, הממלכה המאוחדת, הרפובליקה העממית של סין, קנדה 
 חברת הפקה:  Huayi Brothers, AGC Studios, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 חברה מפיצה:  ליונס גייט אנטרטיינמנט 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2 באפריל 2022 
 משך הקרנה:  130 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מדע בדיוני, סרט אסונות, סרט אפוקליפטי 
 moonfall.movie
 דף הסרט ב־IMDb
 
הספירה לאחור (באנגלית: Moonfall) הוא סרט מותחן אסונות פעולה מדע בדיוני שנכתב ובוים על ידי רולנד אמריך. מככבים בו האלי ברי, פטריק וילסון, ג'ון בראדלי, צ'רלי פלאמר, מייקל פניה ודונלד סאת'רלנד.
הוא יצא לאקרנים ב־4 בפברואר 2022 על ידי Lionsgate.
תקציר העלילה

כוח מסתורי מפיל את הירח ממסלולו סביב כדור הארץ ושולח אותו למסלול התנגשות עם החיים כפי שאנו מכירים אותם. שבועות ספורים לפני כן והעולם על סף השמדה, מנהלת נאס"א והאסטרונאוטית לשעבר ג'ו פאולר (האלי ברי) משוכנעת שיש לה את המפתח להצלה, אבל רק אסטרונאוט אחד מעברה, בריאן הארפר (פטריק וילסון) ותאורטיקן הקונספירציה קיי.סי. האוזמן (ג'ון בראדלי) מאמינים לה. הגיבורים הבלתי סבירים האלה יעלו למשימה אחרונה בלתי אפשרית לחלל, וישאירו מאחוריהם את כל מי שהם אוהבים, רק כדי לגלות שהירח שלנו הוא לא מה שאנחנו חושבים שהוא.
שחקנים ודמויות

האלי ברי – ג'ו פאולר
פטריק וילסון – בריאן הארפר
ג'ון בראדלי – קיי.סי. האוזמן
מייקל פניה – טום לופז
צ'ארלי פלאמר – סוני הארפר
קלי יו – מישל
דונלד סאת'רלנד – הולדנפילד
אים איקוואקור – דאג דייווידסון
קרולינה ברצ'ק – ברנדה לופז
מקסים רוי – קפטן גבריאלה אוקלייר
סטיבן בוגארט – אלברט האצ'ינגס
עזריאל דלמן – סוני צ'יילד
הפקה

במאי 2019 הוכרז כי רולנד אמריך כותב ומביים את הסרט, עם תקציב שנקבע על 140 מיליון דולר, מה שהופך אותו לאחד הסרטים העצמאיים היקרים ביותר אי פעם.‏Lionsgate רכשה את זכויות ההפצה האמריקאיות של הסרט, ו-AGC International רכשה את זכויות ההפצה הבינלאומיות.
במאי 2020, ג'וש גד והאלי ברי לוהקו, עם פטריק וילסון וצ'ארלי פלאמר שהצטרפו ביוני. באוקטובר לוהקו סטנלי טוצ'י, ג'ון בראדלי, דונלד סאתרלנד ואימה איקוואקור, כאשר בראדלי החליף את גאד עקב התנגשות עם לוח הזמנים שלו. הצילומים החלו במונטריאול באוקטובר 2020,  לאחר שתוכננו בעבר לתחילת האביב.   מייקל פניה, קרולינה בארטצ'ק, מקסים רוי וסטיבן בוגארט נוספו בינואר 2021, כאשר פניה החליף את טוצ'י בתפקידו עקב מגבלות הקורונה שמנעו מטוצ'י להצטרף להפקה.
הערות שוליים

↑  Wiseman, Andreas (7 במאי 2019). "Cannes Biggie: Roland Emmerich, AGC Studios & CAA Media Finance Launch $150M Sci-Fi 'Moonfall'". Deadline Hollywood. נבדק ב-11 בדצמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Wiseman, Andreas (7 במאי 2019). "Cannes Biggie: Roland Emmerich, AGC Studios & CAA Media Finance Launch $150M Sci-Fi 'Moonfall'". Deadline Hollywood. נבדק ב-11 בדצמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  N'Duka, Amanda (26 בנובמבר 2019). "Lionsgate Picks Up 'Moonfall' Sci-Fi From 'Midway' Helmer Roland Emmerich". Deadline Hollywood. נבדק ב-11 בדצמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Josh Gad to Star in Roland Emmerich's Disaster Thriller 'Moonfall'". The Hollywood Reporter. נבדק ב-13 במאי 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Kit, Borys (19 במאי 2020). "Halle Berry to Star in Roland Emmerich's Sci-Fi Movie 'Moonfall' (Exclusive)". The Hollywood Reporter. נבדק ב-19 במאי 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Patrick Wilson to Star in Roland Emmerich's Sci-Fi Thriller 'Moonfall' (Exclusive)". The Hollywood Reporter. 12 ביוני 2020. נבדק ב-11 בדצמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  N'Duka, Amanda (13 באוקטובר 2020). "Stanley Tucci & 'Game of Thrones' Alum John Bradley Join Roland Emmerich's 'Moonfall' Space Epic For Lionsgate". Deadline Hollywood. נבדק ב-11 בדצמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  N'Duka, Amanda (19 במאי 2020). "Halle Berry Joins Roland Emmerich's 'Moonfall' Sci-Fi At Lionsgate". Deadline Hollywood. נבדק ב-20 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Wiseman, Andreas (16 בינואר 2020). "Roland Emmerich's 'Moonfall' Gets China Distribution, Spring Start". Deadline Hollywood. נבדק ב-13 במאי 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Wiseman, Andreas (26 באוקטובר 2020). "'Moonfall': Donald Sutherland, Eme Ikwuakor & Financier SPG3 Join $100M+ Roland Emmerich Sci-Fi Movie, Shoot Underway In Montreal". Deadline Hollywood. נבדק ב-11 בדצמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Michael Peña Replaces Stanley Tucci In Roland Emmerich’s ‘Moonfall’, Carolina Bartczak, Maxim Roy & Stephen Bogaert Also Join Lionsgate Sci-Fi Epic