stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חברת הרכבות הממלכתית של סין
הערות שוליים

↑  "国家铁路局". www.nra.gov.cn. נבדק ב-2017-03-09.
↑  מהפכת הרכבות של סין
↑  "China renames, restructures railway corporation in reform push". Reuters (באנגלית). 2019-06-18. נבדק ב-2019-06-18.
↑  樊, 曦 (2019-06-18). "中国国家铁路集团有限公司在京挂牌成立". Xinhuanet (בסינית). Xinhua News Agency.
↑  "中国铁路标志的设计者——陈玉昶 60年前的标志还是这么简洁、漂亮！_刘逸设计_新浪博客". Blog.sina.com.cn. 2013-03-13. נבדק ב-2015-07-31.
↑  "Rologo 标志共和国 | 专注于Logo的网站_Logo设计_Logo欣赏 » 中国铁路标志的设计者——陈玉昶". Rologo.com. נבדק ב-2015-07-31.
↑  路徽的来历.
↑  天津站的复兴号CR400AF标准动车组.
↑  Tracy McVeigh (14 בינואר 2017). "Silk Road route back in business as China train rolls into London". נבדק ב-15 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Travelling from China to London - BBC News". 18 בינואר 2017. נבדק ב-18 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  O'Dowd, Emily. "Special report: How five major African rail projects are supported by China" (באנגלית בריטית). נבדק ב-2018-09-18.
↑  Kacungira, Nancy (2017-06-08). "Is Kenya's new railway good value for money?". BBC News (באנגלית בריטית). נבדק ב-2018-09-18.
↑  "The Report: Algeria 2010 page 165". Oxford Publishing Group. נבדק ב-2017-01-18.
↑  "Chinese Funded Railways". CNN. נבדק ב-2017-01-18.
↑  "Government Signs Commercial Contract for the Nairobi to Malaba SGR Section with CCCC". Kenya Railways. נבדק ב-2017-01-18.(הקישור אינו פעיל, June 2019)
↑  "Mali signs $11bn agreements with China for new rail projects". Railway Technology. נבדק ב-2017-01-18.
↑  "China to build major new African railway from Mali to the coast". Global Construction Review. נבדק ב-2017-01-18.
↑  "CCECC sign $11.117 billion Lagos-Calabar Rail Contract line". The Guardian. נבדק ב-2017-01-18.
↑  "Abuja-Kaduna Rail line". Railway Technology. נבדק ב-2017-01-18.
↑  "Construction of railway from Khartoum to Port Sudan". Aiddata. אורכב מ-המקור ב-9 בינואר 2017. נבדק ב-2017-01-18. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Chinese Funded Railways". CNN. נבדק ב-2017-01-18.
↑  David Lumu, and Samuel Balagadde (30 באוגוסט 2014). "Chinese Firm CHEC Given US$8 Billion Railway Deal". נבדק ב-30 באוגוסט 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jin, Haixing (31 במרץ 2015). "China's Xi Finds Eight Good Reasons to Host Uganda's President". Bloomberg News. נבדק ב-1 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Monitor Reporter, . (30 במרץ 2015). "Museveni Signs Deal With Chinese Company To Construct Kasese Railway Line". נבדק ב-1 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: numeric names: authors list (link)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 4910 7861 
מפת אזורי השירות של רכבות סין.
רכבת הנוסעים בייג'ינג-פיונגיאנג עם סמל סין
רכבת הנוסעים בייג'ינג-אולן בטור-מוסקבה
חיילה

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  2,403 מ' 
 מדינה:  מונטנגרו, קוסובו 
 מיקום:  מונטנגרומונטנגרו
 רכס הרים:  האלפים הדינריים 
 קואורדינטות:  42°47′05″N 20°08′18″E﻿ / ﻿42.784722222222°N 20.138472222222°E﻿ / 42.784722222222; 20.138472222222
  (למפת מונטנגרו מוגדלת) פודגוריצה ניקשיץ' ביילו פולה  פלייבליה הרצג נובי  בר צטיניה בראן אולצין קר. בוסניה והרצגובינה  סרביה קוסובו אלבניה הים האדריאטי חיילה(למפת מונטנגרו רגילה) פודגוריצה ניקשיץ' ביילו פולה  פלייבליה הרצג נובי  בר צטיניה בראן אולצין קר. בוסניה והרצגובינה  סרביה קוסובו אלבניה הים האדריאטי חיילה(למפת קוסובו רגילה) פרישטינה פריזרן מיטרוביצה פץ' סרביה מקדוניה הצפונית  אלבניה מונטנגרוחיילה(למפת קוסובו מוגדלת) פרישטינה פריזרן מיטרוביצה פץ' סרביה מקדוניה הצפונית  אלבניה מונטנגרוחיילה
 
חַיְילָה (בסרבית קירילית ובמונטנגרית: Хајла; באלבנית: Hajlë) הוא הר שנמצא בגבול מונטנגרו–קוסובו. להר יש מספר פסגות שמגיעות ליותר מ-2,000 מטרים, והגבוהה שבהן מתנשאת לגובה 2,403 מטרים. פסגה זו מכונה "חיילה".
במדרונות הצפוניים בהר יש את נהר איבר (אנ'), ומורדותיו הדרומיים הם תחילתו של נהר הקרוי באלבנית "ביסטריצה א פייס" ובסרבית – "פצ'קה ביסטריצה" (אנ').
חיילה הוא גם ההר הגבוה ביותר בחלק הצפוני של הרי פרוקלטיה  ("ההרים המקוללים") (אנ').
בקוסובו, חיילה מהווה חלק מ-25 ק"מ מאורכו של קניון רוגובה (אנ'). העיר הקרובה ביותר לחיילה היא רוז'איה (אנ') שבמונטנגרו.
הפסגות הגבוהות ביותר

חיילה (2,403 מטרים)
חיילה אה ורנוציט (2,281 מטרים)
מאיה דרמדול (2,120 מטרים)
חיילה אה שקרליט (2,011 מטרים)
ראו גם

וורלו איברה
חורף 1946–1947 בממלכה המאוחדת

בולדוזר גורר מזחלת מזון אל כפר בוויילס, מרץ 1947
חורף 1946–‏1947 בממלכה המאוחדת היה חורף קשה במיוחד, אשר נודעה לו השפעה מרחיקת לכת על המדינה. כלכלתה ורמת החיים בה, שהיו ירודים ממילא בעקבות תלאות מלחמת העולם השנייה, נפגעו קשות עקב אירועי החורף, ולכך הייתה השפעה של ממש על החיים הציבוריים בה.
החורף

מזג אוויר קר פקד את בריטניה כבר בדצמבר 1946, אך החל ב-21 בינואר התחוללו בה פרקי מזג אוויר קר במיוחד. הטמפרטורות ירדו בינואר מתחת לאפס ועד 21 מעלות מתחת לאפס במחוז בדפורדשייר. הקור הביא עמו סופות שלגים שכיסו את הארץ. חודש פברואר היה קר במיוחד. באנגליה ובויילס היו בפברואר כולו רק 31 שעות אור שמש. בחלק מהמקומות ירד שלג ב-26 מתוך 28 ימים בחודש זה. במהלך פברואר הופרע שירות המעבורות לבלגיה בשל הופעת קרח צף בתעלת למאנש. נהר התמזה בלונדון קפא. שלג כבד המשיך לרדת בראשית חודש מרץ ובמקומות מסוימים הוא נערם לעומק של שני מטר ויותר.
סופות השלגים הכבדות הביאו לחסימת כ-300 כבישים וכן מסילות ברזל. הדרכים אל מאות כפרים נותקו. בעלי חיים רבים במשקי החי, כולל כבשים ועופות, קפאו למוות או גוועו עקב מחסור במזון. לקראת סוף פברואר נוצר חשש למחסור במזון שכן הובלתו הייתה קשה ויבול הירקות נפגע עקב הקור.
חסימת דרכי התחבורה עקב השלג הכבידה מאוד על הובלת פחם אל תחנות הכוח במדינה. כ-750 אלף קרונות פחם נתקעו בדרכים עקב ירידת השלג. כמו כן מצבורי פחם גדולים קפאו בקור עד שלא ניתן היה לשנע אותם. נעשו מאמצים רבים לספק פחם לתחנות הכוח על ידי אוניות, אך תנאי הים הסוערים היקשו על כך עד סוף פברואר. תחנות כוח רבות נאלצו להפסיק לפעול ועקב כך נגרמו הפרעות חמורות לאספקת החשמל במדינה. עקב המצב הוצבו 100 אלף חיילים בריטים ופולנים ושבויים גרמנים לעבודה ידנית בפינוי השלג ממסילות הברזל. בנוסף ערך הצי המלכותי את מבצע ענבי שועל, שבמסגרתו עגנו צוללות של הצי בבסיסים ויישובים לאורך חופי בריטניה וסיפקו להם חשמל שיוצר בגנרטורים שלהן.
הממשלה נקטה צעדים לצמצום צריכת החשמל והפחיתה את אספקתו למגזר הביתי עד לכ-19 שעות ביממה. המחסור בחשמל פגע קשות בתפוקת המגזר התעשייתי. עסקים פרטיים רבים קרסו וכארבעה מיליון עובדים איבדו את משרותיהם. התחבורה הציבורית צומצמה. מצוקת החשמל הביאה גם לצמצום שידורי הרדיו ולהשעיית שידורי הטלוויזיה. עיתונים שונים נדרשו להימנע מלהופיע או לצמצם את גיליונותיהם. הממשלה גם החמירה את קיצוב המזון שהיה עדיין בתוקפו עד לרמות נמוכות יותר מאשר בימי המלחמה. מצב זה בצירוף הקור הרב פגעו במוראל הציבור.
במחצית מרץ ירדו גשמים כבדים אך גם חלה התחממות אשר הביאה להפשרת השלג הרב שכיסה את האדמה. עקב כך התרחשו הצפות של שטחים נרחבים באזורים הנמוכים של המדינה. מספר נהרות כולל התמזה עלו על גדותיהם. ההצפות פגעו בכ-100 אלף נכסים.
החורף > החורף במדינות אירופה אחרות

מדינות נוספות באירופה סבלו מהחורף הקר והמושלג, במיוחד במרכז היבשת, באזור הבלטי הדרומי ובצפון צרפת. בדרום צרפת, ספרד ופורטוגל ירדו גשמים רבים מהרגיל אך הטמפרטורות היו גבוהות יותר. בגיברלטר למשל ירדו בפברואר 240 מילימטר גשם, פי שלושה מהממוצע. בברלין החרבה והכבושה אירעו כ-150 מקרי מוות עקב מזג האוויר ומחסור במזון. בתי ספר בהולנד נסגרו ובאירלנד נסגרו עסקים וצומצמה אספקת הגז למגזר הביתי.
השלכות

עקב תלאות החורף היה ברור כבר בפברואר כי התפוקה התעשייתית השנתית בבריטניה תפחת בכ-10%. יבול הדגנים ותפוחי האדמה ירד ב-10 עד 20 אחוז. כרבע מראשי הצאן במדינה מתו ושש שנים חלפו בטרם שבו העדרים לגודלם לפני האסון. ההצפות שהתרחשו עם הפשרת השלגים במרץ הוסיפו נזקים בסכום של 250 עד 375 מיליון לירות (במחירי אותו זמן).
משבר החורף התרחש בעת שהממשלה הגדילה מאוד את ההוצאה הציבורית, בין השאר לצורך השיקום לאחר המלחמה והקמת שירות הבריאות הלאומי החדש. על רקע זה והתחזקות הדולר האמריקאי בעולם נאלצה הממשלה לאפשר פיחות חד בשער החליפין של הלירה - מ-4.03 דולר ל-2.80 דולר. זה היה מאורע משמעותי בתהליך של אבדן מעמד המעצמה של בריטניה לאחר המלחמה. אלפי בריטים היגרו מן המדינה בעקבות חורף 1946-‏1947, בעיקר אל אוסטרליה.
תלאות החורף כרסמו מאוד באמונו של הציבור הבריטי בממשלת הלייבור בראשותו של קלמנט אטלי, הממשלה שהלאימה זמן לא רב לפני כן את תעשיות הפחם והחשמל. במיוחד יצא הקצף על שר הדלק והאנרגיה עמנואל שינוול, שבחודשי החורף הוצמדה לו שמירה משטרתית מחשש לשלומו. יוחסה לו האחריות לכך שבראשית החורף הוחזק במדינה מלאי פחם לארבעה שבועות של צריכה לעומת עשרה עד 12 שבועות כפי שהיה נהוג לפני המלחמה. שינוול הוזהר בחודש אוקטובר כי המלאי אינו מספיק, אך העדיף לקוות כי החורף יהיה קל, באופן שמלאי הפחם יספיק והוא לא יצטרך להתעמת בנוגע לרמת הצבירה שלו עם האיגוד הלאומי החזק של עובדי המכרות. שינוול לא הודה מעולם בטעותו, אך באוקטובר 1947 נאלץ לעבור לתפקיד אחר בממשלה. מפלגת הלייבור הפסידה בבחירות של 1950 ‏78 מושבים - כחמישית ממושביה בפרלמנט - אך לא איבדה את אחיזתה בשלטון.
מאורעות חורף 1947 בבריטניה ובארצות אירופה האחרות היו בין הגורמים שהביאו את ארצות הברית ליזום את תוכנית מרשל לשיקום כלכלותיהן של ארצות אירופה.
הצפה ליד נוטינגהאם לאחר שהנהר טרנט עלה על גדותיו, מרץ 1947
חוף פארדייס

| --- | --- |

פתיח העונה הראשונה
 סוגה:  אופרת סבון
 יוצרים:  וויין דויל
 ארץ מקור:  אוסטרליה אוסטרליה
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  260
 הפקה
 אורך פרק:  25 דקות
 שידור
 רשת שידור:  Nine Network
 רשת שידור בישראל:  ערוץ 2
 פורמט (תמונה):  4:3
 תקופת שידור מקורית:  31 במאי 1993 – 8 במאי 1994
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
חוף פארדייס (באנגלית: Paradise Beach) הייתה אופרת סבון אוסטרלית, שהופקה לשידור במקור בין 1993 ל-1994. עלילת הסדרה עסקה בקבוצת צעירים המתגוררים ועובדים בעיר גולד קוסט בקווינסלנד, אוסטרליה ובסוגיות המעסיקות בני נוער.
הסדרה שודרה במקור בערוץ 9 האוסטרלי. בנוסף, שודרה הסדרה גם במדינות רבות ברחבי העולם בהן בריטניה, ארצות הברית, ונצואלה, איטליה, שווייץ, צרפת, פולין והולנד. בישראל שודרה הסדרה במהלך 1995 בערוץ 2.
הסדרה היוותה קרש קפיצה לכמה מהשחקנים שגילמו בה את בני הנוער, ובהם איילה פישר, מנו בנט, ריילי היל, קימברלי ג'וזף, וג'ייסון סימונס.
זבד מלאי

| זבד מלאי |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי חתול
משפחה:: גחניים
סוג:: זבד הודי
מין:: זבד מלאי
שם מדעי
 Viverra tangalunga ‏גריי, 1832
תחום תפוצה


זבד מלאי או זבד אוריינטלי (שם מדעי: Viverra tangalunga) הוא מין של זבד מהסוג זבד הודי ששייך למשפחת הגחניים והוא חי בטבע בדרום-מזרח אסיה במדינות המזרחיות: מלזיה ואינדונזיה ובעיקר באיים סומטרה, בורנאו, באנקה ובארכיפלג ריאה וכן מצוי גם בפיליפינים. הוא בין המינים יחידים בסוגו שאינם נמצאים בסכנה.
הוא יכול לחיות ביערות גשם, יערות נשירים ואזורי הרים עד גובה 900 מ', באזורים אלה הוא נפוץ בעיקר באינדונזיה.
הוא מזכיר במראו את הזבד ההודי הענק וכמוהו בעל פרווה צהובה מנומרת. הוא מגיע לאורך 38–42 ס"מ ובעל זנב ארוך מפוספס בשחור-לבן.
כמו רוב בני המשפחה הוא יוצא בלילות ואוכל בעיקר יונקים קטנים, עופות, זוחלים ומספר מיני צמחים. הוא יודע לטפס אך מעדיף לשוטט על הקרקע. יש לו מעט מאוד טורפים בטבע והוא יכול להתגונן מהם בנשיכה ובתוקפנות ואף לפלוט ריח מסריח שמרחיק את הטורף.
לעיתים הוא ניצוד גם על ידי אנשים אך מצב השימור שלו הוא "ללא חשש".
הערות שוליים

↑  זבד מלאי באתר הרשימה האדומה של IUCN
| גחניים |
| --- | --- | --- |
| זבד דקל אוסטוני (סוג ומין יחיד) | זבד דקל אוסטוני |   |
| זבד לוטראי (סוג ומין יחיד) | זבד לוטראי |   |
| זבד דקל הוסי (סוג ומין יחיד) | זבד דקל הוסי |   |
| זבד דקל מפוספס (סוג ומין יחיד) | זבד דקל מפוספס |   |
| בינטורונג (סוג ומין יחיד) | בינטורונג |   |
| זבד דקל קטן-שיניים (סוג ומין יחיד) | זבד דקל קטן-שיניים |   |
| זבד דקל סולאווסי (סוג ומין יחיד) | זבד דקל סולאווסי |   |
| זבד דקל מסיכתי (סוג ומין יחיד) | זבד דקל מסיכתי |   |
| גחן דקלים | גחן דקלים אסייתי  • גחן דקלים חום  • גחן דקלים זהוב |   |
| זבד אפריקאי (סוג ומין יחיד) | זבד אפריקאי |   |
| גחן | גחן אבסיניקה • גחן אנגולי • גחן בורלון • גחן מצוייץ • גחן מצוי • גחן ג'ונסטון  • גחן פנתרי • גחן פארדין  • גחן מיימי • גחן מלכותי  • גחן סרוולניה • גחן האוסה  • גחן הכף • גחן ענק |  |
| לינסנג | לינסנג אפריקני • לינסנג לייטוני |  |
| זבד הודי | זבד הודי ענק • זבד הודי מלברי  • זבד מנומר ענק • זבד מלאי |  |
| זבד הודי קטן (סוג ומין יחיד) | זבד הודי קטן |  |
חיילי באפלו

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  21 בספטמבר 1866 – הווה (158 שנים) 
 מלחמות:  מלחמות האינדיאנים 
 
חייל באפלו בגדוד הפרשים ה-9, 1890
ביזון אמריקאי
חיילי באפלו שהשתתפו במלחמת ארצות הברית–ספרד
המוזיאון הלאומי של חיילי באפלו ביוסטון
חיילי באפלו מגדוד הפרשים העשירי בארצות הברית שנפלו בשבי בקרב קרייזל, צ'יוואווה, מקסיקו בשנת 1916
חיילי באפלו (באנגלית: Buffalo Soldiers) במקור חברים בגדוד הפרשים העשירי של צבא ארצות הברית, שהוקם ב־21 בספטמבר 1866 בפורט לוונוורת', קנזס. כינוי זה הוענק לפרשים האפרו-אמריקאים על ידי שבטים אינדיאנים שלחמו במלחמות האינדיאנים. המונח הפך בסופו של דבר למילה נרדפת לכל הגדודים האפרו-אמריקאים שנוצרו בשנת 1866: גדודי פרשים התשיעי והעשירי גדוד חי"ר ה-24, ה-25 וה-38.
אף על פי שכמה גדודים אפרו-אמריקאים הוקמו במהלך מלחמת האזרחים במסגרת צבא האיחוד (כולל חיל הרגלים המתנדב ה-54 ומספר גדודי הכוחות הצבעוניים של ארצות הברית), "חיילי באפלו" הוקמו על ידי הקונגרס כגדודים השחורים הראשונים שהוקמו בימי השלום בצבא ארצות הברית הסדיר. ב־6 בספטמבר 2005 נפטר מארק מתיוס, חייל באפלו הוותיק ביותר ששרד, בגיל 111. הוא נקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.
המחקר חלוק בשאלת המקור של הכינוי "חיילי באפלו". על פי המוזיאון הלאומי של חיילי באפלו השם מקורו בלוחמי שבט השאיין בחורף 1877, כאשר התרגום המדויק של השאיין היה "באפלו פראי". עם זאת, הסופר וולטר היל תיעד את חייו של קולונל בנג'מין גריסון (מקים גדוד הפרשים העשירי) ואת הקרב נגד שבט הקומאנצ'י בשנת 1871, ייחס את מקור השם לשבט הקומאנצ'י, לטענת גריסון. שבטי האפאצ'י השתמשו באותו מונח ("כינינו אותם 'חיילי באפלו', כי היה להם שיער מתולתל, מקורזל... כמו ביזונים") טענה הנתמכת על ידי מקורות אחרים. מקור אפשרי נוסף מגיע מהאינדיאנים המישוריים שהעניקו להם את השם הזה בגלל מעילי הביזונים שלבשו בחורף. המונח חיילי באפלו הפך לכינוי כללי לכל החיילים השחורים. הוא משמש כיום ליחידות צבא ארצות הברית המתחקות אחר השושלת הישירה שלהם לכל אחד מהגדודים האפרו-אמריקניים שנוצרו בשנת 1866.
בתרבות הפופולרית

השיר "Buffalo Soldier", שנכתב על ידי בוב מארלי וקינג ספורטי, הופיע לראשונה באלבום האולפן האחרון שלו "Confrontation" משנת 1983. ג'מייקנים רבים, ובמיוחד ראסטפארים כמו מארלי, הזדהו עם "חיילי באפלו" כגברים שחורים בעלי אומץ, כבוד, מודעות לפריווילגיה וביקורת כלפי גזענות ואפליה.
הסדרה חסרי אלהים של נטפליקס משנת 2017, מתארת קבוצה של חיילי באפלו לשעבר שפנו לעבודה בחקלאות על ידי הקמת משק עצמאי כאשר ימי הלחימה שלהם מאחוריהם. בפרק הרביעי של העונה הראשונה, מובא ההסבר למקור הביטוי "חייל באפלו" כמיוחס לסיפור מיתי על ג'ון רנדל שהצליח לתפוס 70 אינדיאנים עם אקדח בלבד, לאחר שהרג 13 מהם בזמן שהוא ספג פצעים מרובים. הסבר זה הוא פיקטיבי ברובו.
לקריאה נוספת

Billington, Monroe Lee. New Mexico's Buffalo Soldiers, 1866–1900 (University Press of Colorado, 1991)
Downey, Fairfax. The Buffalo Soldiers in the Indian Wars (McGraw-Hill, 1969)
Field, Ron, and Alexander M. Bielakowski. Buffalo Soldiers: African American Troops in the US Forces, 1866–1945 (Osprey Pub., 2008)
Glasrud, Bruce A, and Michael N. Searles, eds. Buffalo Soldiers in the West: A Black Soldiers Anthology (Texas A&M University Press, 2007) ISBN 978-1585446209
Horne, Gerald. Black and Brown: African Americans and the Mexican Revolution, 1910–1920 (New York University Press, 2005) ISBN 978-0814736739
Kenner, Charles L. Buffalo Soldiers and Officers of the Ninth Cavalry, 1867–1898: Black and White Together (University of Oklahoma Press, 1990) ISBN 978-0806131580
Leckie, William H., and Shirley A. Leckie. The Buffalo Soldiers: A Narrative of the Black Cavalry in the West (University of Oklahoma Press, 2012)
Schubert, Frank N. (1997). Black Valor: Buffalo Soldiers and the Medal of Honor, 1870-1898. Scholarly Resources Inc. ISBN 9780842025867.
Schubert, Frank N. Buffalo Soldiers, Braves, and the Brass: The Story of Fort Robinson, Nebraska (White Mane Publishing Company, 1993)
Smith, Sherry L. "Lost Soldiers: Re-searching the Army in the American West." Western Historical Quarterly (1998): 149–163. in JSTOR
הערות שוליים

↑  Chap. CCXCIX. 14 Stat. 332 from "A Century of Lawmaking for a New Nation: U. S. Congressional Documents and Debates, 1774–1875". Library of Congress, Law Library of Congress. Retrieved March 26, 2012.
↑  Shaughnessy, Larry (19 בספטמבר 2005), Oldest Buffalo Soldier to be Buried at Arlington, CNN, נבדק ב-2007-04-24 {{citation}}:  (עזרה)
↑  Lehmann, H., 1927, 9 Years Among the Indians, 1870-1879, Von Boeckmann-Jones Company, p. 121
↑  National Park Service, Buffalo Soldiers (PDF), אורכב מ-המקור (PDF) ב-4 בינואר 2007, נבדק ב-2007-05-01 {{citation}}:  (עזרה)
↑  Brief History (Buffalo Soldiers National Museum) (pdf), 2008, נבדק ב-2009-11-30
↑  The Smithsonian Institution, The Price of Freedom: Printable Exhibition, נבדק ב-2007-05-01
↑  DVD cover of the 1960 Western film Sergeant Rutledge (Issued in 2016 by the Warner Brothers Archive Collection.
חברת הפירות קויאמל

| --- | --- |

ספינות החברה בנמל הבית ניו אורלינס, לואיזיאנה
 נתונים כלליים
 סוג:  תאגיד חקלאי אמריקאי
 מייסדים:  סמואל זמוריי
 תקופת הפעילות:  1910–1929 (כ־19 שנים)
 תאריך מיזוג:  1909
 חברת אם:  Hubbard-Zemurray Steam Ship Company
 חברות בנות:  Bluefields, SOLA
 מיקום המטה:  פוארטו קורטס, הונדורס
 משרד ראשי:  ניו אורלינס, לואיזיאנה
 בעלות:  סמואל זמוריי
 ענפי תעשייה:  חקלאות 
 מוצרים עיקריים:  בננות וקני סוכר
 
חברת הפירות קויאמל (באנגלית: Cuyamel Fruit Company) וחברת ספינות הקיטור האברד-זמוריי, היו ביחד תאגיד חקלאי אמריקאי שפעל בהונדורס משנת 1911 עד 1929, לפני שנרכש על ידי חברת הפירות המאוחדת. סמואל זמוריי (1877–1961) שכינוייו "סם איש הבננות" או "מלך הבננות" (בפי הנשיא חיים וויצמן) או "אל אמיגו" או "Z" ו"גרינגו", בגיל 14 היגר לארצות הברית בשנת 1891, עם משפחתו הענייה ויתום מאב, הקים את חברת הפירות קויאמל לייצוא בננות וסוכר באזור צפון קורטס (אנ') שבהונדורס, למדינות ארצות הברית ולשווקים בינלאומיים. זמוריי הפך עם הזמן לנשיא חברת הפירות המאוחדת. חברת הפירות קויאמל וחברת הפירות המאוחדת הן תאגידי היסוד של החברה המודרנית שיקיטה (אנ').
השנים הראשונות

זמוריי החל למכור בננות בשנת 1893 במובייל, אלבמה כנער שדחף עגלת ממכר בננות, לפני שעבר לניו אורלינס, לואיזיאנה. בנמלים במובייל וניו אורלינס הוא גילה שחברת הפירות המאוחדת שהייתה היבואנית העיקרית של הבננות באותם ימים, פוסלת וזורקת לאשפה, ברציפי נמל מובייל וגם בנמל ניו אורלינס, את הבננות שהבשילו על סיפוני האניות, בדרכן ממדינות מרכז אמריקה. הוא מצא שאפשר למכור מהר את הבננות שנפסלו, לציבור בהנחה. על כן, הוא דאג לקבל רישיונות לפעול כמתווך וסוחר פירות. הוא הקים רשת סוכנים באזור דרום ארצות הברית למכירת בננות, בתחנות הרכבת הגדולות ולאורך הכבישים. עם צמיחת הרשת הוא עבר ממובייל לניו אורלינס כדי להיות קרוב יותר לרציפי הנמל. לאחר כ-3 שנים כמשווק בננות ש"הבשילו" וכשרווחיו הגיעו ל-100,000 דולרים ממכירת בננות. בשנת 1905 זמוריי וחברו הטוב אשבל האברד (Ashbel Hubbard) רכשו את חברת ספינות הקיטור של האחים טאצ'ר והקימו קו ספינות קיטור לייבוא בננות, ממגדלים עצמאיים באזורים הטרופיים שבמדינות מרכז אמריקה, למכירה בערי ארצות הברית. חברה זו נודעה בשם חברת ספינות הקיטור Hubbard-Zemurray. באותה שנה, זמוריי הפליג להונדורס כדי לבדוק אפשרות לגדל בננות בעצמו. בשנת 1910 הוא קנה 5,000 אקרים (20 קילומטרים רבועים) לאורך נהר קויאמל (אנ') ובהמשך רכש עוד אדמות במחירים נמוכים ביותר אבל מהר מאוד מצא את עצמו בחובות כבדים כתוצאה מרכישות אלה. זמוריי הצליח להרחיב את הכנסות החברה שלו על ידי הגברת מהירות השיוט של אניות החברה וצמצום פגמים וריקבונות של הבננות בשלב השינוע הימי.
אף על פי שמידע משפטי על החברות היה נדיר, רישומים מבתי המשפט מראים שקבוצת האברד-זמוריי הייתה מעורבת לפחות בתיק אחד בפני בית המשפט העליון של ארצות הברית.
הצמיחה בהונדורס

לאחר הישגיו הכלכליים ממכירת בננות בניו אורלינס ורכישת חברת אניות הקיטור, זמוריי יצא להונדורס כדי לבדוק אפשרות לגדל בננות בעצמו, במטרה להרחיב את פעילות החברה ולסחור בבננות ירוקה. הונדורס, היא מדינה במרכז אמריקה הקרובה לקו המשווה, מתאימה מאוד לגידול בננות. זמוריי רכש כ-5000 דונמים של אדמה לאורך נהר הקויאמל שבקצה הצפון-מערבי של הונדורס, בסמוך לגבול גואטמלה, והחל בגידול בננות. השם החדש של החברה לקוח משמו של הנהר קויאמל או משם העיירה קויאמל הסמוכה. לאור השינויים בפעילויות החברה מחברה ספנות ושינוע בננות לחברה שגם מגדלת בננות, זמוריי שינה את שם חברתו מחברת ספנות הקיטור האברד-זמוריי לחברת הפירות קויאמל. בהמשך הוא רכש עוד אדמות במחירים נמוכים ביותר אבל מהר מאוד מצא את עצמו בחובות כבדים כתוצאה מרכישות אלה.
תחרות

זמוריי וחברתו קויאמל, היו בתחרות לא קלה עם חברות אחרות בהונדורס. השחקן הראשי במאבק השליטה בשוק הבננות בהונדורס מלבד פירות קויאמל הייתה חברה של 3 האחים בשם חברת האחים וואקארו. שהוקמה על ידי שלושה אחים אמריקאים ממוצא סיציליאני – ג'וזף, פליקס ולוקה וואקארו – וגיסם סלבדור ד'אנטוני. וואקארו שנתה את שמה עם השנים לחברת הפירות הסטנדרטית (אנ'), אשר נרכשה מאוחר יותר על ידי החברה המכונה כיום דול פודס (אנ').
החברות הוואקארו וגם קויאמל היו שחקניות מינוריות יחסית בשוק יצוא הבננות, שתיהן התגמדו מול חברת הפירות המאוחדת מבוסטון. לפני שחברת הפירות המאוחדת נכנסה להונדורס כיצרנית פירות ישירה בשנת 1910, החברה פעלה בהונדורס באמצעות פרוקסי, "חברות מטעם" באמצעות ותוך כדי השקעות בחברות האלה. כגון בקויאמל של זמוריי וגם בחברות האחים וואקארו. עוד לפני שחברת הפירות המאוחדת פיתחה מטעים משל עצמה בערים טרוחיו וטלה, היו בבעלותה 60% מקויאמל ו-50% מוואקארו. אף על פי ששלוש החברות התחרו ביניהן, הן שמרו על שיתוף פעולה דמוי קרטל, תוך מאמצים משותפים בפרסום והגדלת התפוקות החקלאות של הבננות בהונדורס.
הונדורס – "רפובליקת הבננות"

בלי קשר לשיתוף הפעולה בין שלוש החברות, אופי התחרות ביניהן הוביל לאי-הסכמה פוליטית במדינות מרכז אמריקה, בראשית המאה העשרים. זמוריי מילא תפקיד פעיל בפוליטיקה של הונדורס מאז הגיע לארץ לראשונה. בשנת 1910 העניק הממשל של הנשיא מיגואל רפאל דווילה (ספ') לחברת האחים וואקארו קרקעות לסלילת מסילות ברזל ואיסור על מתחרים לסלול מסילת רכבת מתחרה בטווח של 20 קילומטרים מהקו של וואקארו. זמוריי לא העריץ את ממשל דווילה. בשנת 1908 הוא העניק עידוד וסיוע כלכלי לניסיון הפיכה כושל נגד דווילה.
זמוריי מצא הזדמנות נוספת לעורר הפיכה נגד דווילה בפנייה לנשיא לשעבר מנואל בונילה (ספ'). זמוריי סיפק נשק ותחבורה לבונילה כדי לפתוח בהפיכה נגד דווילה. הנשיא דווילה נמלט, ובונילה שוב קיבל את הנשיאות בארצו. ההפיכה הפעם הצליחה במידה רבה מהתערבות ישירה של זמוריי.
עם עלייתו של בונילה לנשיאות, הוא העניק לזמוריי בתמורה לתמיכתו זיכיון להקמת מסילה בין העיירה קויאמל, שעל שפת הים, לבין וראקרוס (Veracruz) שבפנים היבשת. המשרד הראשי של החברה בהונדורס היה בעיר החוף פוארטו קורטס (אנ').
ההפיכה הכושלת ב-1908 והפיכה החוזרת של בונילה סימנה מסורת בהונדורס ובמדינות מרכז אמריקה האחרות, בה חברות בננות מתערבות בענייני הממשלות. נוהג זה נמשך עד שנות השבעים של המאה העשרים. ההתערבות המפורסמת ביותר בהתערבויות הייתה ההפיכה בגואטמלה המגובה על ידי ה-CIA בשנת 1954.
בשונה ממדינות אחרות הסובבות אותה, הונדורס לא הצליחה לגוון את כלכלתה מעבר לתעשיית הבננות. המדינה הפכה ללעג וקבלה את השם "רפובליקת בננות" עם כלכלה שנשלטת על ידי אוליגרכיים בעלי מטעי בננות המשתמשים בשטחי המדינה כמגרש משחקים שלהם.
שנות העשרים

היסטוריונים מסווגים את התקופה שבין 1911 ל-1920 כתקופה של "יציבות יחסית" עבור חברת קויאמל והונדורס. לא היו עוד הפיכות במדינה בסוף העשור, אך חברת קויאמל פירות של זמוריי הייתה בתחרות קשה עם ואקארו וחברת הפירות המאוחדת. יתרה מזאת, פיתוח השטחים של קויאמל ברצועת האדמה הריקה לאורך גבול גואטמלה–הונדורס כמעט והביא לפרוץ מלחמה בין שתי המדינות. המתח בין החברות הופסק בתיווך של ממשלת ארצות הברית. המתח ותקרית זו של יחסים קרובים למלחמה כמעט, בין אזרחים שהיו בעד הונדורס וקויאמל לבין אזרחים שהיו בעד גואטמלה וחברת הפירות המאוחדת, לא פג עד שממשלת ארצות הברית חייבה את שתי החברות להתאחד לחברה אחת בשנת 1929. למרות האתגרים של חברת קויאמל היא הצליחה להתרחב לישות כמעט ריבונית. שגרירות אמריקה בהונדורס הרחיקה לכת ואמרה בשנת 1916 כי "השטח שנשלט על ידי חברת פירות קויאמל הוא המדינה עצמה, במדינה שלה [...] היא מאכלסת את עובדיה, מטפחת מטעים, מפעילה מסילות ברזל, תחנות רכבת, נמל וקווי ספינות קיטור, מערכות מי שתייה, תחנות כוח". בשנות העשרים של המאה העשרים, הקרקעות שרכשה החברה והזיכיון לסלילת מסילות הרכבת שאתם התחיל זמוריי בהונדורס עזרו לו להגיע ולהיות לענק תעשייתי. בזכות מערכת היחסים הידידותית שלו עם ממשלת הונדורס ומכירת בננות בכמויות גדולות, החברה הצליחה להרחיב את אחזקותיה בהונדורס.
הרשומות מצביעות על כך שהחברה נוסדה ונרשמה בדלאוור, מאידך דירקטוריון החברה נפגש בניו אורלינס, העיר המאומצת של זמוריי. לחברה היו מספר חברות בנות. חברת הבת של קויאמל המכונה "חברת קורטס" ניהלה את סניף החברה בהונדורס. חברות בנות מרכז אמריקאיות אחרות בשליטת קויאמל כללו את "חברת Bluefields" בניקרגואה, "חברת התובלה" לניהול קווי הרכבת והקיטור התאגידי, ו"חברת הסוכר סולה" ניהלה את האינטרסים של קני הסוכר של החברה.
נתונים כלכליים משנת 1924 מראים שאם מחברים את הנכסים המשולבים של החברות הבנות יחד, מגיעים לשווי שוק של 3.97 מיליארד דולר במתואם לאינפלציה. המניה של קויאמל נפלה באותה שנה ב-20 נקודות. בשנת 1925 הנפיקה החברה אג"ח בשווי 5 מיליון דולר בגיבוי החברות היוקרתיות כמו ליהמן ברדרס וגולדמן זקס, למימון רכישת האדמות של החברה לאורך נהר אולואה במערב הונדורס. מנתוני המכירות משנת 1927 עולה כי קויאמל פירות שיווקה כ-14% מהבננות שיובאו ונמכרו בארצות הברית באותה שנה.