stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
התמרון הקרקעי בלבנון במלחמת חרבות ברזל
השלב הראשון של התמרון הקרקעי > שבוע שישי לתמרון (6 בנובמבר – 12 בנובמבר)

ב-6 בנובמבר צה"ל התחיל פלישה אל חַי אל-מַ֫סְלַח'. בתוך מספר שעות כבש את האזור והתחיל בטיהורו. ליד בינת ג'בייל כוחות התחילו להתכונן לפלוש לעיר. זאת הפעם הראשונה שצה"ל נכנס לכפר שנמצא בשורה השלישית של הכפרים.
ב-8 בנובמבר בכפר כילא צה"ל הפציץ כבישים בתוך הכפר וסיים פשיטה על מתחם אימונים של כוח רדואן.
ב-9 באוקטובר חטיבת ההרים הודיעה שבמהלך השבוע פשטה על מטרות בפאתי הכפר שבעא והתחילה פלישה לכפר.
בנוסף חטיבת ההרים פשטה על תשתיות מסביב לכפר.
ב-10 בנובמבר כוחות בכפר התחילו להתקדם קרוב יותר לכיוון בינת ג'בייל, מחבלי חזבאללה ארבו לכוחות אך הם הבחינו במחבלים והרגו אותם.
יחידת מודיעין מטרות זיהתה מפקד ארטילריה לאחר שירה רקטת נ"ט נגד כוחות צה"ל והכוחות הרגו את המפקד.
במרכבא חזבאללה תקף כוחות צה"ל בעשרות רקטות. לא נפצעו חיילי צה"ל, והמחבלים שירו את הרקטות נהרגו מהירי של כוחות צה"ל. במארון א-ראס צה"ל השמיד מתחם באורך קילומטר וחצי.
ב-11 בנובמבר הרמטכ"ל רשמית אישר תוכניות להעמקת התמרון.
לאחר מכן צה"ל קרא להתפנות לתושבים מהכפרים עיינאתא, בינת ג'בייל, כונין, בני חיאן, א-טייבה, אל-ג'יביין, שיחין, א-נאקורה, אבו שאש, שַמַע, מג'דל זון, אל-ביאדה ומנסורי.
בכפר מארון א-ראס לאחר סיום מבצע במשך 7 ימים צה"ל אטם מנהרה שנמצאה מתחת לבית קברות.
השלב השני של התמרון הקרקעי

השלב השני בתמרון הקרקעי שהתחיל ב-12 בנובמבר בבוקר, התאפיין במספר גדול של קרבות פנים אל פנים מול מחבלי חזבאללה לעומת השלב הראשון של התמרון. קרבות משמעותיים בשלב הזה בתמרון היו קרב אל-ח'יאם, קרב אזור א-נאקורה וקרב פאתי בינת ג'בייל.
12 בנובמבר
בשעה 5 בבוקר צה"ל הכריז שאוגדה 36 הנמצאת בנפת מרג' עיון התחילה את השלב השני בתמרון שלפי צה"ל בהתחלה יכלול את כיבוש שורת הכפרים השנייה. המטרה של השלב הייתה השמדת מערכות חזבאללה בדרום לבנון שהיו משרתות את חזבאללה בפלישה לגולן.
השלב השני של התמרון הקרקעי > שבוע שביעי לתמרון (13 בנובמבר – 19 בנובמבר) > 13 בנובמבר

בצהריים צה"ל אישר כי אוגדה 91 גם התחילה את השלב השני בהשתתפות כוחות חטיבות 769 ו-228.
בנפת בינת ג'בייל התחיל קרב פאתי בינת ג'בייל עם התמקדות של חטיבת גולני על עיינאתא, כאשר חיילי גדוד 51 של חטיבת גולני התקדמו לעיירה, מחבלי חזבאללה עשו להם מארב, הלוחמים ברחו לתוך מבנה ומחבלים מכיוונים אחרים ירו עליהם רקטות. הבניין נשרף ו-6 חיילים נהרגו.
השלב השני של התמרון הקרקעי > שבוע שביעי לתמרון (13 בנובמבר – 19 בנובמבר) > 14 בנובמבר

בלילה בין 13 ל-14 בנובמבר קרב פאתי בינת ג'בייל התרחב אל אזור היי אל-מסלך שנמצא בדרום בינת ג'בייל, באזור כוחות צה"ל וכוח רדואן נלחמו. במהלך היתקלות עם מחבלי חזבאללה חייל מחטיבת גולני נהרג.
כוחות צה"ל התחילו את קרב אזור א-נאקורה על ידי התקדמות אל תוך הכפרים אל-ג'יביין, טיר חרפא ושַמַע עם המטרה של התחלת מצור על א-נאקורה.בכפר שמע, הכוחות נכנסו למבצר הכפר ושם הם וטיהרו מבנה המוקדש לשמעון הנביא.
השלב השני של התמרון הקרקעי > שבוע שביעי לתמרון (13 בנובמבר – 19 בנובמבר) > 15 בנובמבר

כחלק מקרב פאתי בינת ג'בייל צה"ל התקדם אל כפר חאנין על מנת להקיף את בינת ג'בייל.
בנפת צור כחלק מקרב אזור א-נאקורה כוחות צה"ל התחילו להתקדם מכפר שמע אל ביאדה, הצופה על חופי העיר צור, מטרת ההתקדמות הייתה לחסום את כביש החוף בין א-נאקורה לצור. בכפרים טיר חרפא ואל-ג'יביין דווח על קרבות קשים בין כוחות צה"ל למחבלי חזבאללה. בנוסף כוחות התחילו להתקדם לג'ג'ים וחאמול ומשם לאגף אל-נקורה.
בנפת מרג' עיון מקורות לבנונים דיווחו כוחות צה"ל ששהו בכפר כילא ומרכבא נכנסו לעיירה טלוסה. לקראת הערב הכפר נפל.
צה"ל התחיל להתקדם לעיירות מדרום לאל-ח'יאם לקראת קרב אל-ח'יאם.
במהלך הלילה יוניפי"ל הודיע כי פגז פגע בעמדת יוניפי"ל של כוח איטלקי.
השלב השני של התמרון הקרקעי > שבוע שביעי לתמרון (13 בנובמבר – 19 בנובמבר) > 16 בנובמבר

בנפת בינת ג'בייל כחלק מקרב פאתי בינת ג'בייל הכפר חאנין נכבש ודווח כי כוחות מהכפרים מארון א-ראס וחאנין התקדמו לבינת ג'בייל.
בנפת צור מקרב אזור א-נאקורה צה"ל כבש את טיר חרפא, אל-ג'יביין, עלמא ש-שעב ושַמַע, צה"ל פתח בהפצצות על שורת הכפרים השלישית על מנת למנוע תגבורת.
בערב אלוף פיקוד הצפון הוציא צו המכריז על מטולה כאזור צבאי סגור עקב התמרון בדרום לבנון.
בנפת מרג' עיון כחלק מקרב אל-ח'יאם  צה"ל כבש את האזור מדרום לאל-ח'יאם והתחיל בפלישה לדרום העיירה ומזרח העיירה דרך 3 צירי לחימה, הציר הראשון דרך מזרעת סרדה לכיוון המשחטה בעיירה והשכונה הדרומית, הציר השני מהכפר וזאני לכפר עין ערב לכיוון וַ֫טַא אל-ח'יאם, המישור שממזרח לעיירה, והציר השלישי מגיע מאזור כפר אל-מארי אל תוך השכונה המערבית באל-ח'יאם. לאחר כ-40 דקות השכונה הדרומית באל-ח'יאם נפלה.
לאחר מכן צה"ל פרסם הודעת פינוי לכפרים בשורה השנייה וחלק מהשלישית בנפת חאצביא, ולכפרים טייבה ודיר סיריאן בנפת מרג' עיון. הכפר דיר סיריאן צמוד לנהר הליטני.
השלב השני של התמרון הקרקעי > שבוע שביעי לתמרון (13 בנובמבר – 19 בנובמבר) > 17 בנובמבר

בנפת בינת ג'בייל כוחות צה"ל התחילו להתקדם לבינת ג'בייל, ממספר כיוונים: ציר עיינאתא – עייתרון – בינת ג'בייל, ציר מארון א-ראס – בינת ג'בייל, וציר עין אבל – בינת ג'בייל.
בנפת צור צבא לבנון פינה את כל העמדות באל-ביאדה, צה"ל המשיך להתקדם במשך היום לעבר מוצב רותם, הכוחות ירו ארטילריה על כל הכפרים והעיירות באזור למנוע תגבורת.
צה"ל התחיל בירי ארטילרי מכיוון כפר שמע אל עבר כפר רמדייה על מנת למנוע תגבורת ולהתכונן להרחבת התמרון.
באל-ח'יאם לאחר סיום תהליך הכיבוש של דרום העיירה טנקים נצפו במישור אל-ח'יאם מערבית לצפון העיירה, הכוחות ממזרח תפסו שטח והתחילו לתפוס עוד שטח בצפון העיירה ובאותו זמן הכוחות בדרום העיירה התחילו להתקדם צפונה יותר לכיוון מרכז העיירה. באזור וַטַא אל-ח'יאם, המישור שממזרח לעיירה, צה"ל הפציץ מבנים וכוחות ירו ארטילריה על הכפרים שמצפון לעיירה כדי למנוע הגעת תגבורת.
בבוקר פורסם כי לראשונה מאז הקמתה הצטרפה סיירת חרוב של חטיבת כפיר לתמרון הקרקעי בדרום לבנון תחת חטיבת הנח"ל הצפונית.
בצהריים צה"ל הוציא הודעת פינוי ליישובים כפר חמאם (ער'), כפר שובא, בורג' אל-מולוכ, אל-ח'יאם, בלאט, דיבין, ארנון, יוחמור, דיר סיריאן, טייבה, קסביה, חוות כוות'ריית א-רז, אל-חמיירי, מַטַריית א-שוּמר וכפר תיבנית.
בערב צה"ל חשף כי לראשונה מאז המערכה ברצועת הביטחון סוללות תותחנים של חטיבה 282 נכנסו ללחימה בשטח לבנון.
השלב השני של התמרון הקרקעי > שבוע שביעי לתמרון (13 בנובמבר – 19 בנובמבר) > 17 בנובמבר > תקיפת כוחות יוניפי"ל

דווח כי כוחות "לא מדינתיים" שככל הנראה משויכים לחזבאללה תקפו כוחות סיור של יוניפי"ל באזור הכפר בדיאס.
השלב השני של התמרון הקרקעי > שבוע שביעי לתמרון (13 בנובמבר – 19 בנובמבר) > 18 בנובמבר

בגזרה המערבית צה"ל הגיע למרחק של קילומטר מכביש החוף, הכוחות התקדמו לנקודות שיאפשרו לנתק את א-נקורה ולהטיל על העיירה מצור. לקראת הערב צה"ל תפס מקומות והתחיל להקיף את מוצב רותם, הכוחות כבר התחילו לראות את צור.
השלב השני של התמרון הקרקעי > שבוע שביעי לתמרון (13 בנובמבר – 19 בנובמבר) > 19 בנובמבר

בגזרה המערבית צה"ל כבש את מוצב רותם ורוב העיירה אל-ביאדה ומנסורי והתחיל במצור על א-נאקורה.
לקראת הצהריים אוגדה 98 חזרה ללבנון לאחר שרוב האוגדה הייתה ברענון של חודש. האוגדה התחילה להתקדם למרחבים חדשים בנפת חאצביא במטרה לכבוש את השורה הראשונה והשנייה של הכפרים בנפה. לקראת הערב אוגדה 98 התקדמה לתוך כפר שובא תחת חיפוי ארטילרי.
לפי דיווחים בלבנון אוגדת הבשן חזרה לתמרן בלבנון ביחד עם אוגדה 98 והתחילה להתקדם לצפון אל-ח'יאם. צה"ל התחיל להפציץ מבנים בעיירה ולקראת הערב כיתר אותה ונכנס לחלקה הצפוני.
בערב צה"ל הודיע שלוחם מילואים נהרג לאחר שנפגע בפיצוץ כטב"מ בדרום לבנון באזור הגבול.
השלב השני של התמרון הקרקעי > שבוע שביעי לתמרון (13 בנובמבר – 19 בנובמבר) > 19 בנובמבר > תקיפת כוחות יוניפי"ל

במהלך היום יוניפי"ל הותקפו פעמיים באזורים בהם צה"ל לא תמרן, ישראל האשימה את חזבאללה.
השלב השני של התמרון הקרקעי > שבוע שביעי לתמרון (13 בנובמבר – 19 בנובמבר) > סיכום שבוע

במהלך השבוע נכבשו הכפרים מנסורי, ראס אל-ביאדה, מג'דל זון, דרום אל-ח'יאם, דרום ומערב עין אבל, עלמא א-שעב, אל-ג'יביין, דרום חאנין, טיר חרפא, טלוסה ושמע.
לצה"ל נהרגו 8 חיילים ולחזבאללה לפי הערכות נהרגו בין עשרות למאות מחבלים.
השלב השני של התמרון הקרקעי > שבוע שמיני לתמרון (20 בנובמבר – 26 בנובמבר) > 20 בנובמבר

בבוקר צה"ל התחיל בירי ארטילרי לכיוון כפר שובא בהר החרמון הלבנוני. בנוסף כוחות התחילו להתקדם לכיוון העיירה שבעא.
באל-ח'יאם צה"ל התחיל להתקדם למרכז העיירה. בשאר נפת מרג' עיון אוגדה 91 התחילה להרחיב את התמרון בעזרת חיילים מיחידות נוספות שהצטרפו, העיירה בני חיאן נכבשה על ידי צה"ל, והכוחות התחילו להתקדם למג'דל סלם ולשַׁ֫קְרַא.
אחר הצהריים צה"ל כבש את מרכז העיירה, בנוסף צה"ל התחיל להפגיז ולהתקדם לכיוון אִבּל א-סַקי וראשיא אל-פוח'אר.
בגזרה המערבית צה"ל התחיל להפציץ את אזור ואדי חאמול במטרה להדק את המצור על א-נאקורה. בכפר שמע נהרג החוקר זאב חנוך ארליך, שנכנס עם הכוחות למחקר ארכאולוגי, ונפל לוחם גולני גור קהתי.
השלב השני של התמרון הקרקעי > שבוע שמיני לתמרון (20 בנובמבר – 26 בנובמבר) > 22 בנובמבר

באזור הצפוני של נפת מרג' עיון, צה"ל כבש את הכפר תל א-נחאס בין אל-ח'יאם לדיר מימאס. בכניסה לדיר מימאס צה"ל יצר בסיס עם טנקים ודחפורים. לאחר מכן כוחות צה"ל התחילו בפלישה לפאתי הכפר. לפי הערכות לבנוניות, עקב קושי בכיבוש העיירה אל-ח'יאם, צה"ל פעל כדי לנתק את העיירה מהכפרים ומהעיירות שסביבה.
צה"ל השמיד בתקיפה אווירית תגבורת שנסעה בין נבטיה לאל-ח'יאם. לבנונים דיווחו כי צה"ל נכנס לכל האזורים באל-ח'יאם וכי חזבאללה הובס בעיירה.
דובר צה"ל הוציא הודעות פינוי לכפרים טייבה, עדשית אל-קוסייר ודיר סיריאן. לפי דיווחים לבנוניים, שלושת הכפרים האלו יהיו המטרות הבאות של צה"ל, לאחר כיבוש אל-ח'יאם והבסת כוחות חזבאללה בדיר מימאס.
אחר הצהריים צה"ל פרסם תמונות של התמרון במרכז אל-ח'יאם ופורסם שלפי הערכות צה"ל כבש את רוב העיירה, ורוב הכפרים מצפון לאל-ח'יאם ייכנעו לאחר נפילת העיירה.
בגזרה המערבית צה"ל קרא לאלכסנדרטה ולחוות בְּיוּת א-סיאד להתפנות. צה"ל התחיל בפלישה לעיירה א-נאקורה, וכוחות כיתרו את העיירה.
בערב גדוד הנדסה 605 של צה"ל שיטח את הכפר טיר חרפא. כפר שובא ואל-ח'יאם נכבשו במלואם וצה"ל התחיל להתקדם לכיוון נהר הליטני ממספר כפרים שונים. כוחות משלושה צירים שונים התקדמו למרחבים הצמודים לבינת ג'בייל. הכפר עין אבל נכבש על ידי צה"ל.
השלב השני של התמרון הקרקעי > שבוע שמיני לתמרון (20 בנובמבר – 26 בנובמבר) > 23 בנובמבר

בלילה שבין 22 ל-23 בנובמבר, צה"ל כבש את העיירה מרג' עיון.
בערב צה"ל הגיע לנהר הליטני בדיר מימאס.
השלב השני של התמרון הקרקעי > שבוע שמיני לתמרון (20 בנובמבר – 26 בנובמבר) > 24 בנובמבר

לקראת הערב כל מה שנשאר מהעיירה אל-ח'יאם נכבש על ידי צה"ל. קרבות בין צה"ל לחזבאללה התחילו באזורים מצפון לעיירה וכוחות צה"ל התחילו להתקדם לטייבה ולכפרים ליד הליטני. מחבלי חזבאללה לפי דיווחים ברחו אל מרחב נבטיה[דרוש מקור: מי דיווח?].
השלב השני של התמרון הקרקעי > שבוע שמיני לתמרון (20 בנובמבר – 26 בנובמבר) > 25 בנובמבר

בעיירה בינת ג'בייל צה"ל התקדם לעבר השכונה המזרחית, וחלקים מהעיירה נכבשו.
בנפת מרג' עיון צה"ל כיתר את דיר מימאס אך לא כבש את הכפר מכיוון שלא היו בכפר תשתיות של חזבאללה.[דרוש מקור] צה"ל התחיל להתקדם לקליעה ובורג' אל-מולוכ.
באל-ח'יאם צה"ל התחיל בסריקות אחרי מחבלים שנשארו ומסתתרים במבנים, ולקח מחבלים בשבי.
השלב השני של התמרון הקרקעי > שבוע שמיני לתמרון (20 בנובמבר – 26 בנובמבר) > 26 בנובמבר

ב-26 בנובמבר פרסם דובר צה"ל כי כוחות צה"ל מאוגדה 91 הגיעו עד חלקו המזרחי של נהר הליטאני. כוחות קומנדו פשטו לראשונה גם באזור נחל סלוקי, שם הם החרימו מאות אמצעי לחימה.
לאחר הפסקת האש

ב-26 בנובמבר אישר הקבינט המדיני-ביטחוני את הסכם ישראל–לבנון 2024 שכלל הפסקת אש בין ישראל ללבנון. לבנון התחייבה להכניס את צבא לבנון לדרום לבנון ולגרש את חזבאללה מצפון לליטני. על פי ההסכם, כוחות צה"ל יישארו 60 יום נוספים בדרום לבנון.
לאחר הפסקת האש צה"ל התפנה מחלק מהאזורים אותם כבש לפני, ב-11 בדצמבר 2024 צה"ל פינה את כוחותיו מאל-ח'יאם. עם זאת צה"ל נשאר באזורים רבים, ואף המשיך לפעול בהם. כך למשל בנחל סלוקי, בא-נאקורה, בנהר הליטני ובמקומות נוספים.
עקב כך שצבא לבנון וחזבאללה לא צייתו לחלק מההסכם וצבא לבנון לא נכנס וטיהר חלקים מדרום לבנון שאליהם היה אמור להיכנס ולטהר אותם, צה"ל נכנס לאזורים חדשים. ב-30 בדצמבר 2024 צה"ל נכנס וכבש את טייבה ואת פאתי דיר סיריאן. ב-6 בינואר 2025 צה"ל התפנה מא-נאקורה ופינה חלק קטן מכוחותיו במוצב רותם.
ב-26 בינואר 2025, במלאת 60 יום להסכם, צה"ל הודיע כי לא יסוג מלבנון מכיוון שצבא לבנון טרם ביסס את נוכחותו במרחב.
במהלך היום ניסו מאות לבנונים לחזור לכיוון הדרום, וצה"ל ירה לעברם. לדברי צה"ל מדובר בפרובוקציה של חזבאללה, והשבים אינם תושבי המקום אלא פעילי חזבאללה, וכי כוחות צה"ל ירו רק לעבר מי מהם שהיווה איום על כוחות צהל באזור. לעומת זאת לדברי ממשלת לבנון מדובר בתושבי כפרים בדרום לבנון שניסו לחזור לבתיהם, וצה"ל לא אפשר זאת. לפי משרד הבריאות הלבנוני, מהירי נהרגו 21 תושבים, וכ־124 נפצעו.
ניתוח

ב-28 באוקטובר 2024 פרסם המכון לחקר המלחמה הערכה שלפיה חזבאללה נכשל צבאית בדרום לבנון. לפי הערכת מכון המחקר, חזבאללה לא מצליח לממש אסטרטגיית לחימה קוהרנטית כדוגמת נסיגה מבוקרת, השהייה או ריכוז כוחות והגנה על מעוזים שיעיים מרכזיים.
כך למשל, ב-9 בנובמבר 2024 דווח כי צה״ל תפס עשרות אלפי אמצעי לחימה של חזבאללה. ביניהם למעלה מ-3,000 טילים נגד טנקים. אובדן ציוד שכזה עשוי להעיד על נסיגה מהירה ולא מאורגנת של כוחות חזבאללה.
בנוסף פורסם ב-12 בנובמבר שמחבלי חזבאללה נכשלים בניסיונם להרוג את חיילי צה"ל ובממוצע בין 60 ל-70 מחבלים נהרגים כל יום.
מנגד, צוין בפרסומים אחרים (כולל של המכון לחקר המלחמה, לעיל) כי חזבאללה נותר כוח לחימה משמעותי שביכולתו להמשיך לפגוע בעורף הישראלי. כמו כן צוין שביכולתו להשתקם במהירות.
אמצעי לחימה של חזבאללה שהוחרמו במהלך הלחימה

לפי דובר צה"ל הוחרמו בלבנון יותר מ-85,000 פריטי אמל"ח. האמל"ח שהוחרם נועד לשמש את חזבאללה נגד ישראל, במלחמה בשטח לבנון או במסגרת תוכנית כיבוש הגליל.
בין היתר כללו אמצעי הלחימה, סדר גודל של:
כ-6,840 טילי נ"ט ומשגרים שלהם, מסוגים שונים.
כ-9,000 מטענים ואמצעי לחימה נפיצים.
כ-60,800 אמצעי תקשורת, ציוד אלקטרוני, מחשבים ומסמכים.
כ-2,250 אמצעי ירי תלול מסלול, רקטות ופצצות.
כ-2,700 נשקים קלים.
כ-300 אמצעי תצפית ומשקפות.
כ-60 טילים נגד מטוסים.
כ-20 רכבים צבאיים, חלקם משמשים כמשגרים ניידים.
בפיקוד צפון הוצגה תערוכה של חלק מהנשקים שהוחרמו:
ראו גם

הלחימה ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל
מבצע חיצי הצפון
החזית הצפונית במלחמת חרבות ברזל
טבעת האש האיראנית
הסכם ישראל–לבנון 2024
ביאורים

↑  מספר זה אינו כולל את 4 הלוחמים שנהרגו בפגיעת הכטב"ם בבא"ח גולני ועוד 6 לוחמים שנהרגו בשטח ישראל בזמן התמרון:
יואב זיתון, ליאור בן ארי, סמל דניאל אביב חיים סופר ורב"ט טל דרור נהרגו מפגיעת כטב"ם מעיראק בצפון הגולן, באתר ynet, 4 באוקטובר 2024
יואב זיתון, איתן גליקמן, אביב ואיתי, לוחמים ביחידת "נהגי הקומנדו", נפלו בגבול לבנון, באתר ynet, 8 באוקטובר 2024
יואב זיתון, יאיר קראוס, נינה פוקס, הותר לפרסום: לוחם המילואים סער נורסקי נהרג במטח לגליל העליון, באתר ynet, 22 באוקטובר 2024
עוזי ברוך, ילד מחונן ומלא נתינה: סמל אריאל סוסנוב הובא למנוחות בהר הרצל, באתר ערוץ 7, 7 בנובמבר 2024
השמדת לא-יהודים במלחמת העולם השנייה

גרמניה הנאצית השמידה בני עמים וקבוצות רבות במהלך מלחמת העולם השנייה, ובכלל זה כשישה מיליון יהודים (בסיוע רוצחים בני עמים אחרים). לא יהודים בני אומות וקבוצות נרצחו במבצעי הירי של חיילי האיינזצגרופן ובמחנות ההשמדה. כמו כן ביצעו חיילי הוורמאכט וכוחות גרמניים אחרים פשעי מלחמה בהיקף גדול שהביאו למותם של מיליוני בני אדם.
ראו גם

מרחב מחיה
רדיפות הכנסייה הקתולית בגרמניה הנאצית
רדיפת הסינים בגרמניה הנאצית
הערות שוליים

↑  להוציא יהודים ולמעט אזרחים וחיילים פולניים שנהרגו כתוצאה מפעולות צבאיות (למשל הרוגי המערכה בפולין או חללי דיכוי מרד ורשה), תחת הכיבוש הנאצי 606,000 פולנים נהרגו כתוצאה מפעולות רצח ישירות, כאשר חלקם מקפחים את חייהם באירועי טבח שערכו גרמנים ואוקראינים. בנוסף לכך, 1,146,000 פולנים נהרגו בעת שהייתם במתקני מעצר גרמניים לרבות מחנות עבודה, מחנות ריכוז ובתי סוהר.
↑  "NAZI PERSECUTION OF SOVIET PRISONERS OF WAR", Holocaust Encyclopedia
1 2  POLSKA 1939-1945: STRATY OSOBOWE I OFIARY REPRESJI POD DWIEMA OKUPACJAMI. Tabela 10. Straty ludności polskiej (Polaków) (w tys.)
↑  "קרואטיה העצמאית", אודות השואה - מרכז המידע, יד ושם
1 2  "נרדפים לא-יהודים על ידי המשטר הנאצי", גרמניה הנאצית והיהודים 1933–1939, יד ושם
↑  Christopher Hodapp, Freemasons for Dummies, Wiley Publishing Inc., עמ' 85
↑  "PERSECUTION OF HOMOSEXUALS IN THE THIRD REICH", Holocaust Encyclopedia
↑  NAZI PERSECUTION OF JEHOVAH'S WITNESSES
↑  אביבה אבירם, "במקום שירה צלולה יישמעו על גדות הריין צווחות בני כלאים אנושיים למחצה", באתר הארץ, 9 באוקטובר 2005
↑  אביבה אבירם, קופים למחצה, קומוניסטים, ניצבים  אקזוטיים ו"הכושי הזקן שלנו מהקולוניות", באתר הארץ, 15 באוקטובר 2005
↑  Laurence M. Vance, Bombings Worse than Nagasaki and Hiroshima, The future of freedom foundation, ‏2009
↑  ניצן ליבוביץ', מתי זיכרון לגיטימי נהפך להכחשת העבר?, באתר הארץ, 31 ביולי 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007532640205171  LCCN: sh99003379  NARA: 10639487
לין קפלן

לין קפלן (נולדה ב-8 באוקטובר 1964) היא ראש המועצה המקומית תל מונד.
ביוגרפיה

קפלן נולדה בברית המועצות ועלתה לישראל בשנת 1971. אביה אנטולי גרנרוט היה נציג קייב בתנועה הציונית והוריה היו ממקימי המושב אניעם שברמת הגולן, שנקרא תחילה עלייה 70 על שם גרעין עולים מברית המועצות שהקים את המושב.
בעלת תואר B.Sc בהנדסת תעשייה וניהול מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב, תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני נוסף במדיניות החינוך עם התמחות במערכות שלטון מקומיות וארציות, מאוניברסיטת תל אביב. עבודת התזה שלה עסקה במנהיגותם הפדגוגית של מנהלי מחלקות חינוך ברשויות מקומיות. בוגרת קורס דירקטורים של אוניברסיטת בר-אילן.
שימשה בתפקידי ניהול בכירים במגזר העסקי ולאחר מכן עסקה בליווי מנהלי בתי ספר במסגרת הרפורמה של משרד החינוך של מעבר בתי ספר לניהול עצמי, שימשה כחברת ועד מנהל בעמותת כ"ן וסמנכ"לית בעמותה לקידום נגישות.
נבחרה לראשות המועצה בתל מונד בבחירות מיוחדות שהתקיימו בדצמבר 2020, לאחר בג"ץ תושבים שהובילה בהצלחה להפסקת כהונת הוועדה הקרואה בתל מונד. קפלן גברה על שלושה מועמדים נוספים לראשות המועצה ונבחרה ברוב של 51.1% מהקולות.
פרסמה כתבות רבות ב-ynet ובידיעות אחרונות בנושאי חינוך. בשנת 2001 הוציאה את ספר הילדים "גם אמא וגם אבא הולכים לעבודה". הספר זכה לציון לשבח מטעם פרס זאב לספרות ילדים ונוער.
חיים אישיים

נשואה לבועז ואם לשלושה בנים. מתגוררת בתל מונד.
הערות שוליים

↑  מוערך לפי ריאיון עם לין קפלן, באתר סיטי פורטל תל מונד, 20 בנובמבר 2020
↑  מירית גולן ודניאל סלגניק, הנשים שעומדות בראש מציגות: 5 דברים שלא ידעתם עלינו, באתר mynet‏ נתניה, 7 במרץ 2021
↑  גם אמא ואבא הולכים לעבודה, באתר הסימניה, ‏2001
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007506156805171  VIAF: 310738221   WorldCat (עם VIAF): 310738221
המשחקים הפאן-אמריקאיים

המשחקים הפאן-אמריקאיים (באנגלית: Pan American Games) הם אירועי ספורט רב-ענפי הנערך אחת לארבע שנים בהשתתפות ספורטאים מכל רחבי יבשת אמריקה. הם החלו בשנת 1951 בבואנוס איירס שבארגנטינה ונערכו עד כה 19 אירועים. המשחקים האחרונים נערכו בשנת 2023 בסנטיאגו שבצ'ילה, ואילו המשחקים הבאים עתידים להתקיים בשנת 2027.
ארצות הברית (ארצות הברית) זכתה במירב המדליות במשחקים הפאן אמריקאיים ב-17 אירועים מתוך 19 שהתקיימו. באירוע הראשון זכתה ארגנטינה (ארגנטינה) במירב המדליות ובאירוע ה-11 זכתה קובה (קובה) במירב המדליות.
היסטוריה

הרעיון להקמת המשחקים הפאן-אמריקאיים מקורו ב"משחקים המרכז-אמריקאיים" שנערכו לראשונה בשנות ה-20 של המאה ה-20. ב-1932 הועלתה הצעה ראשונה לייסוד המשחקים הפאן-אמריקאיים, ובעקבותיה נוסד ארגון הספורט הפאן-אמריקאי. המשחקים הראשונים נקבעו להיערך בבואנוס איירס ב-1943, אך בשל מלחמת העולם השנייה הם נדחו עד ל-1951. מאז, האירוע נערך כל ארבע שנים בהשתתפות ספורטאים רבים, כשבאירוע האחרון השתתפו כ-6,909 ספורטאים מ-41 מדינות.
עם זאת, למשחקים הפאן-אמריקאיים ישנה חשיבות פחותה ביחס לאירועים אחרים, בייחוד בארצות הברית, והם לא זוכים לתשומת לב רבה בעיתונות הספורט בארצות הברית ובקנדה. האמריקאים שלחו את נבחרות המשנה שלהם למשחקים בוויניפג ב-1999, בניגוד למשחקים של 1967 שם שלחו כוכבים עולים רבים, דוגמת מארק ספיץ. הרשתות אמריקאיות המובילות אינן מסקרות את המשחקים, וגם בעיתונים הסיקורים שלהם לא מופיעים בקדמת החדשות. ספורטאים רבים בעלי שם, דוגמת אצנים אמריקאים וכדורגלנים ברזילאים, היו באירופה בזמן המשחקים הפאן-אמריקאיים, והשתתפו באירועים מקצועיים.
האומות הדרום-אמריקאיות (מלבד אורוגוואי) מסרבות לשלוח את נבחרות הגברים עד גיל 23, לאחר שהוועד המארגן סירב לשלם כסף ל-CONMEBOL עבור ההשתתפות. בקנדה המשחקים קיבלו בעבר סיקור תקשורתי רב, כולל תוכנית לילית של שעתיים ב-CBC, תוכנית של שעה בחברה המקומית CBWT, סיקור בצרפתית ברדיו קנדה וסיקור במהלך היום ב-TSN, אך מאז 2003 המשחקים הוזנחו יחסית על ידי התקשורת. בדרך כלל, המשחקים הפאן-אמריקאיים מקבלים תשומת לב רבה ברוב מדינות אמריקה הלטינית. במשחקי 2007, שנערכו בריו דה ז'ניירו שבברזיל, חידש הוועד המארגן מקומות חשובים רבים דוגמת אצטדיון המרקנה והקים את הכפר האולימפי החדש.
היסטוריה > משחקי החורף

ישנם ניסיונות לערוך את משחקי החורף הפאן-אמריקאיים בנוסף למשחקים הרגילים, אך ללא הצלחה רבה. הניסיון הראשוני לקיים משחקי חורף נעשה על ידי המארגנים של המשחקים הפאן-אמריקאיים 1951, שתכננו לקיים את אירוע החורף מאוחר יותר באותה שנה, אך הרעיון לא יצא אל הפועל בשל חוסר עניין ציבורי. בנוסף, ניסו לקיים משחקי חורף בלייק פלאסיד שבניו יורק ב-1959, אך שוב לא היו מספיק מדינות שנרשמו והתוכנית בוטלה.
ב-1988 הצביעו חברי ארגון הספורט הפאן-אמריקאי על קיום משחקי החורף הפאן-אמריקאיים בלאס לנייאס שבארגנטינה בספטמבר 1989. מאוחר יותר הוסכם כי משחקי החורף ייערכו אחת לארבע שנים. מחסור בשלג אילץ דחייה של משחקים אלו עד לספטמבר 1990, אז שמונה מדינות שלחו 97 ספורטאים ללאס לנייאס. מקרב כל הספורטאים הגיעו 76 משלוש מדינות בלבד: ארגנטינה, קנדה וארצות הברית. מזג האוויר היה חם ולא מתאים לעונה, שוב היה מעט מדי שלג, ונערכו שלושה אירועים בלבד של סקי אלפיני. ארצות הברית וקנדה השיגו את כל 18 מדליות הזהב.
ארגון הספורט הפאן-אמריקאי קבע את משחקי החורף הפאן-אמריקאיים השניים לסנטיאגו שבצ'ילה ב-1993. ארצות הברית הזהירה שהיא לא תיטול חלק באירוע בשל לוח זמנים צפוף. הוועד המארגן מסנטיאגו נכנע לבסוף, ומשחקי החורף לא נערכו יותר מאז.
היסטוריה > המשחקים הפאן אמריקאיים לצעירים

החל משנת 2021 מתקיימים מדי 4 שנים משחקים לצעירים (גילאי 17–22) בפורמט המשחקים הפאן אמריקאיים. העיר קאלי בקולומביה נבחרה לארח את האירוע הראשון שלהם והעיר אסונסיון בירות פרגוואי את המהדורה השנייה ב-2025.
כל המשחקים הפאן-אמריקאיים

| שנה | משחקים | עיר מארחת | מדינה | תאריך | ספורטאים | מדינות | ענפי ספורט | מירב מדליות הזהב |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1951 | I | בואנוס איירס | ארגנטינה ארגנטינה | 25 בפברואר – 9 במרץ 1951 | 2,513 | 21 | 18 | ארגנטינה ארגנטינה |
| 1955 | II | מקסיקו סיטי | מקסיקו מקסיקו | 12 במרץ – 26 במרץ 1955 | 2,583 | 22 | 17 | ארצות הברית ארצות הברית |
| 1959 | III | שיקגו | ארצות הברית ארצות הברית | 27 באוגוסט – 7 בספטמבר 1959 | 2,263 | 25 | 18 | ארצות הברית ארצות הברית |
| 1963 | IV | סאו פאולו | ברזיל ברזיל | 20 באפריל – 5 במאי 1963 | 1,665 | 22 | 19 | ארצות הברית ארצות הברית |
| 1967 | V | ויניפג | קנדה קנדה | 23 ביולי – 6 באוגוסט 1967 | 2,361 | 29 | 18 | ארצות הברית ארצות הברית |
| 1971 | VI | קאלי | קולומביה קולומביה | 30 ביולי – 13 באוגוסט 1971 | 2,935 | 32 | 18 | ארצות הברית ארצות הברית |
| 1975 | VII | מקסיקו סיטי | מקסיקו מקסיקו | 12 באוקטובר – 26 באוקטובר 1975 | 3,146 | 33 | 18 | ארצות הברית ארצות הברית |
| 1979 | VIII | סן חואן | פוארטו ריקו פוארטו ריקו | 1 ביולי – 15 ביולי 1979 | 3,700 | 34 | 22 | ארצות הברית ארצות הברית |
| 1983 | IX | קרקאס | ונצואלה ונצואלה | 14 באוגוסט – 29 באוגוסט 1983 | 3,426 | 36 | 23 | ארצות הברית ארצות הברית |
| 1987 | X | אינדיאנפוליס | ארצות הברית ארצות הברית | 8 באוגוסט – 23 באוגוסט 1987 | 4,453 | 38 | 30 | ארצות הברית ארצות הברית |
| 1991 | XI | הוואנה | קובה קובה | 2 באוגוסט – 18 באוגוסט 1991 | 4,519 | 39 | 26 | קובה קובה |
| 1995 | XII | מאר דל פלאטה | ארגנטינה ארגנטינה | 12 במרץ – 26 במרץ 1995 | 5,144 | 42 | 34 | ארצות הברית ארצות הברית |
| 1999 | XIII | ויניפג | קנדה קנדה | 23 ביולי – 8 באוגוסט 1999 | 5,275 | 42 | 34 | ארצות הברית ארצות הברית |
| 2003 | XIV | סנטו דומינגו | הרפובליקה הדומיניקנית הרפובליקה הדומיניקנית | 1 באוגוסט – 17 באוגוסט 2003 | 5,196 | 42 | 35 | ארצות הברית ארצות הברית |
| 2007 | XV | ריו דה ז'ניירו | ברזיל ברזיל | 13 ביולי – 29 ביולי 2007 | 5,634 | 42 | 41 | ארצות הברית ארצות הברית |
| 2011 | XVI | גוודלחרה | מקסיקו מקסיקו | 14 באוקטובר – 30 באוקטובר 2011 | 6,003 | 42 | 36 | ארצות הברית ארצות הברית |
| 2015 | XVII | טורונטו | קנדה קנדה | 10 ביולי – 26 ביולי 2015 | 6,132 | 41 | 36 | ארצות הברית ארצות הברית |
| 2019 | XVIII | לימה | פרו פרו  | 26 ביולי – 11 באוגוסט 2019 | 6,680 | 41 | 39 | ארצות הברית ארצות הברית |
| 2023 | XIX | סנטיאגו | צ'ילה צ'ילה  | 20 באוקטובר – 5 בנובמבר 2023 | 6,909 | 41 | 39 | ארצות הברית ארצות הברית |
| 2027 | XX | לימה | פרו פרו  | 16 ביולי – 1 באוגוסט 2027 | - | - | - | - |