stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לילי שטרסמן-לובינסקי
הערות שוליים

↑  שמה מופיע במקורות שונים בצורות שונות, בדרך כלל בתור לילי שטרסמן או לובינסקי, ולעיתים אילה, ליליה או איליציה.
↑  מירי פרייליך, "לילי שטרסמן (1908–1959) – בצל האנטישמיות הפולנית", אסתר הרצוג (עורכת), נשים ומשפחה בשואה, בני ברק: אוצר המשפט, 2006, עמ' 212.
↑  פרייליך, "לילי שטרסמן (1908–1959) – בצל האנטישמיות הפולנית", נשים ומשפחה בשואה, 2006, עמ' 207.
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  דוד תדהר (עורך), "אילה (לילקה) לובינסקי", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך טו (1966), עמ' 4754.
1 2  מירי פרייליך, "לילי שטרסמן (1908–1959) – בצל האנטישמיות הפולנית", אסתר הרצוג (עורכת), נשים ומשפחה בשואה, בני ברק: אוצר המשפט, 2006; עמ' 216
↑  יעקב שביט, המיתולוגיות של הימין, בית ברל ומכון משה שרת, תשמ"ו, עמ' 38.
1 2  יהודה לפידות, פרקים בתולדות האצ"ל, תל אביב: מכון ז'בוטינסקי, תשנ"ט, עמ' 93
↑  יעקב שביט ויהודה ריינהרץ, הדרך לספטמבר 1939: היישוב, יהודי פולין והתנועה הציונית ערב מלחמת העולם השנייה, תל אביב: עם עובד, 2013, עמ' 70.
↑  משה ארנס, דגלים מעל הגטו, ידיעות אחרונות: משכל, 2009, פרק 1.
↑  Jerry Grunor, Let My People Go, iUniverse, 2005, pp. 195-196
↑  יהודה לפידות, האצ"ל בפולין, לידתה של מחתרת, אתר דעת, מכללת הרצוג.
↑  פרייליך, "לילי שטרסמן (1908–1959) – בצל האנטישמיות הפולנית", נשים ומשפחה בשואה, עמ' 222.
↑  לפידות, האצ"ל בפולין, לידתה של מחתרת, אתר דעת.
↑  שביט וריינהרץ, הדרך לספטמבר 1939, עמ' 264.
↑  שביט וריינהרץ, הדרך לספטמבר 1939, עמ' 13.
↑  שביט וריינהרץ, הדרך לספטמבר 1939, עמ' 305.
↑  שביט וריינהרץ, הדרך לספטמבר 1939, עמ' 305–306, לפידות, האצ"ל בפולין, לידתה של מחתרת, אתר דעת.
↑  פרייליך, "לילי שטרסמן (1908–1959) – בצל האנטישמיות הפולנית", נשים ומשפחה בשואה, עמ' 224.
↑  דוד תדהר (עורך), "עו"ד חיים לובינסקי", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יא (1961), עמ' 3796
↑  לילי שטרסמן-לובינסקי באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
↑  פרייליך, "לילי שטרסמן (1908–1959) – בצל האנטישמיות הפולנית", נשים ומשפחה בשואה, עמ' 210, עמ' 215.
↑  פרייליך, "לילי שטרסמן (1908–1959) – בצל האנטישמיות הפולנית", נשים ומשפחה בשואה, עמ' 207, עמ' 211.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011946360705171  VIAF: 20167021615052871526   WorldCat (עם VIAF): 20167021615052871526
קואורדינטות טריליניאריות

בגאומטריה, קואורדינטות טריליניאריות הן קואורדינטות המתארות נקודה במישור לפי מרחקיה משלוש הצלעות של משולש. למרכזי המשולש המוכרים ביותר יש תיאור פשוט בקואורדינטות טריליניאריות. כך למשל, מרכז המעגל החסום נמצא ב-1:1:1, מרכז המעגל החוסם ב- \ \cos(\alpha ):\cos(\beta ):\cos(\gamma ) (כאשר  \ \alpha ,\beta ,\gamma  הן זוויות המשולש), ומפגש התיכונים ב- \ a^{-1}:b^{-1}:c^{-1} (כאשר a,b,c הן הצלעות).
הקואורדינטות הטריליניאריות של נקודה P ביחס למשולש ABC הן שלשת המספרים u:v:w השווים לשלושת מרחקי הנקודה מהצלעות. וקטור הקואורדינטות הוא הומוגני, כלומר אינו משתנה כאשר מכפילים אותו בקבוע.
ראו גם

קואורדינטות בריצנטריות
ג'קרטה

.
ג'קרטה (באינדונזית: ‏Daerah Khusus Ibukota Jakartaקובץ:Id-Jakarta.ogg‏Ⓘ‏) היא הגדולה שבערי אינדונזיה ובירתה. העיר שוכנת בצפון-מערב האי ג'אווה על החוף הדרומי של ים ג'אווה ושטחה 664 קמ"ר. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020 אוכלוסיית העיר מנתה כ-10.562 מיליון תושבים וכ-31.24 מיליון במטרופולין.
היסטוריה

במקום בו ממוקמת העיר הייתה התיישבות כבר במאה החמישית לספירה. ההתיישבות הראשונה באזור זה היה נמל קלאפה שהיה ממוקם במוצא נהר צ'יליוונג אל הים. הנמל שנבנה במקום היה הנמל המרכזי של הממלכה ההינדית סונדה. הפורטוגזים ביקרו בעיר בשנת 1522 המלך ההינדי התיר לפורטוגזים לבנות במקום נמל.
ב-1523 אוסלמה העיר על יד פתחילה (או פלטחאן), בשנת 1527 הדף פתחילה את הפורטוגלים שנסו לכבוש את העיר. ב-22 ביוני 1527 שינה את שם העיר אותה שנה מ"סונדא קלאפה" לג'איא קארתא (שפירושה: מבצר מנצח בהיפוך סדר המילים) במלאית. תאריך זה נחשב "יום הולדתה הרשמי" של העיר. השם היום הוא אחד מ-5 גרסאות לשם הישן ונובע מחיבתם של האינדונזים לקצרנות לשונית ולשימוש בראשי תבות.
ב-21 בנובמבר 1618 כבשו כוחות חברת הודו המזרחית ההולנדית בהנהגת יאן פיטרסון קון את העיר. הסונדאנסים שעודם חיים מסביבה ניסו לשחררה עד 1619 ונכשלו. אז הרסו ההולנדים את העיר ויסדו במקומה בשנת 1619 את בטאוויה - שמה של הולנד בלטינית.
באטוויה הייתה הבירה של המושבה ההולנדית של איי הודו המזרחית. ב-1811 כבשו הבריטים את העיר, ושלטו בה במהלך חמש השנים בהן שלט נפוליאון בהולנד. לאחר תום מלחמות נפוליאון השיבו הבריטים את השליטה בעיר להולנד, בשנת 1816.
ב-1942 במלחמת העולם השנייה כבשה יפן את העיר, וקראה לה בשנית ג'קרטה, על מנת לרכוש את אהדת התושבים המקומיים. לאחר הפסדה של יפן במלחמה, הכריזה אינדונזיה על עצמאותה ב-17 באוגוסט 1945, אולם הולנד כבשה את העיר מחדש בין ה-29 בספטמבר 1945 ל-3 באוקטובר 1945. לבסוף, לאחר תום מלחמת העצמאות של אינדונזיה, ב-27 בדצמבר 1949, הפכה ג'קרטה לבירת המדינה העצמאית. במרכזה הוקמה לימים האנדרטה הלאומית, המסמלת את המאבק לעצמאות.
ברק אובמה, נשיא ארצות הברית לשעבר, הגיע לעיר עם משפחתו בשנת 1967, שם התגורר אובמה עם אימו ואביו החורג.
במהלך שהותו למד אובמה שלוש שנים בבית ספר קתולי פרטי, בו רכש את יסודות השפה האינדונזית, שבה התנהלו הלימודים.
אובמה זכה לחינוך בשפה האנגלית דרך לימוד ביתי מצד אימו. לאחר שלוש שנים עברה המשפחה לשכונה טובה יותר עקב קידום עבודה של האב, ולכן עבר אובמה ללמוד בבית ספר ממשלתי חילוני במשך שנה.
בשנת 1971 עזב אובמה את ג'קרטה ואת אינדונזיה. בסה"כ חי אובמה בג'קרטה 4 שנים.
משנת 2002 ועד לשנת 2017 בעיר התקיים פסטיבל הסרטים !Q.
בשנת 2016 התרחש בעיר פיגוע שאורגן על ידי קיצונים מוסלמים.
שיטפונות בעיר

ג'קרטה, שבנויה סמוך לנהרות, מוצפת באופן תדיר. שיטפונות חריגים נרשמו בג'קרטה פעמים רבות בעבר, בין השאר בשנים 1621, 1654, 1918, 1942, 1960, 1976, 1996, 2002, 2007, 2013 ו-2020. אחד הגורמים לשיטפונות הוא שחלק ניכר מהעיר, כ-240 קמ"ר, נמצא מתחת לפני הים. השיטפונות החמורים ביותר מתרחשים כאשר יורד גשם רב בזמני גאות, אז פני הים עולים וביחד עם מי הגשם הניגרים הם מציפים את האזורים הנמוכים בעיר.
ב-4 בפברואר 2007 הוצפו כשלושת רבעים של הבירה בעקבות הצפת הנהרות ופריצת סכר, ויותר מ-300 אלף תושבים נאלצו לעזוב את בתיהם.
בשנת 2019 הכריז נשיא אינדונזיה על החלפת עיר הבירה ג'קרטה בעיר נוסנטארה הנמצאת באי בורנאו הסמוך.
במהלך שיטפונות של ינואר 2020 נהרגו 66 תושבי העיר.
השפעת השיטפונות קטלנית במיוחד עקב גידול האוכלוסייה בעיר, תכנון בנייה לקוי, וחוסר ידע על דרכי התמודדות עם שיטפונות בקרב תושבי העיר וגורמי הממשל באינדונזיה. שכונות ג'קרטה הממוקמות מתחת לפני הים ממשיכות לשקוע בקצב של 17 ס"מ בשנה, עקב גורמים שונים, כולל שאיבה לא מבוקרת של מי תהום. מבין ההתפתחויות האפשריות, על פי התחזית הקשה יותר, עד שנת 2050 צפויים להיות 95% משטחי צפון ג'קרטה מתחת לפני הים.
ממשל מקומי

ג'קרטה מנוהלת על ידי מושל (ולא על ידי ראש עירייה) משום ששטחה חופף לשטח המחוז המיוחד שלה. העיר מחולקת לחמישה חלקים:
מזרח ג'קרטה - ג'קרטה טימור
מערב ג'קרטה - ג'קרטה באראט
צפון ג'קרטה - ג'קרטה אוטרה
דרום ג'קרטה - ג'קרטה סלאתאן
מרכז ג'קרטה - ג'קרטה פוסאט
אלף האיים - לשעבר מחוז בצפון ג'קרטה. מדובר באוסף של 110 איים קטנים הממוקמים על ים ג'אווה. יש להם ערך שימור גבוה בעקבות המערכות האקולוגיות הייחודיות והמיוחדות שלהן. צורת התחבורה העיקרית בין האיים הן סירות מהירות או מעבורות קטנות.
תחבורה

ישנן מספר רכבות החוצות את העיר, אולם אין בהן די כדי לספק את צורכי האוכלוסייה - דבר המביא לצפיפות יתר ברכבות. גם מערכות האוטובוסים והמוניות אינן עומדות בעומס. כיום נבנות בעיר שתי מערכות מונורייל על מנת להקל את העומס.
בשנת 1985 נפתח בסמוך לעיר נמל התעופה הבינלאומי סוקרנו-האטה, שהחליף את נמל התעופה הישן הלים פרדאנאכוסומא ואת נמל התעופה הישן כמאיוראן מימי שלטון הולנד, שנחרש ונהרס לאחר חנוכת שדה התעופה החדש, לטובת בניית שכונות חדשות, ששמות הרחובות בהן קשורים בתעופה. שדה התעופה הלים פרדאנאכוסומא עודנו משרת את חיל האוויר האינדונזי.
בעיר פועל נמל טנג'ונג פריאוק, הנמל הגדול באינדונזיה.
חינוך

בג'קרטה נמצאות מספר אוניברסיטאות, על פי ה-WORLD OF LEARNING מספרן 11, ו-10 מהן נזכרות כאן:
אוניברסיטת ג'קרטה
אוניברסיטת טריסקטי
אוניברסיטת טרומנגארה
אוניברסיטת בינא נוסאנתארא
אוניברסיטת קריסטן קרידה וקאנה
אוניברסיטת מוחמדיה ג'קרטה
אוניברסיטת אתמא ג'איא הקאתולית של אינדונזיה
אוניברסיטת ג'איאבאיא
אוניברסיטת גונדארמה
אוניברסיטת פמבנגונאן נסיונאל
דת

מסגד איסתיקלאל הוא המסגד המרכזי בג'קרטה והגדול ביותר בדרום-מזרח אסיה. בעיר פועלות גם שתי קתדרלות.
ספורט

קבוצת הכדורגל הפופולרית ביותר בג'קרטה היא פרסיג'א ג'קרטה שמגרשה הביתי הוא אצטדיון לבאק בולוס.
האצטדיון הגדול בג'קרטה הוא אצטדיון גלורא בונג קארנו. באצטדיון 100,000 מקומות ישיבה, והוא אחד האצטדיונים הגדולים בעולם. האצטדיון נבנה בתחלה בשם "סנאיאן" עבור אירוח משחקי אסיה בשנת 1962, ואחרי מות סוקרנו נקרא האצטדיון על שמו.
הערות שוליים

↑  Indonesia: Administrative Division (Provinces, Regencies and Cities) - Population Statistics, Charts and Map, www.citypopulation.de
↑  אינדונזיה: הרוגים בסדרת פיגועים בבירה; דאעש קיבל אחריות, באתר וואלה, 14 בינואר 2016
↑  בירת אינדונזיה הוצפה - 340 אלף איבדו את ביתם, באתר הארץ, 5 בפברואר 2007
1 2   רותם קובנר, אינדונזיה בונה בירה חדשה ב-35 מיליארד דולר. זו רק ההתחלה, באתר הארץ, 4 בספטמבר 2024
↑  אינדונזיה תחליף את עיר הבירה, באתר ynet
↑   מי הים עולים, בירתה שוקעת ועשרות מתים בהצפות, אך אינדונזיה אדישה למשבר האקלים, באתר הארץ, 5 בינואר 2020
↑  https://timur.jakarta.go.id
↑  https://barat.jakarta.go.id
↑  https://utara.jakarta.go.id
↑  https://selatan.jakarta.go.id
↑  https://pusat.jakarta.go.id
↑  https://pulauseribu.jakarta.go.id
↑  http://www.trisakti.ac.id
↑  http://www.tarumanagara.ac.id
↑  http://www.binus.ac.id
↑  במלאית BINA="בניה" ממקור ערבי, NUSANTARA מ-NUSA במלאית ושפת האי ג'אווה ושפת האי באלי = "אי" + ANTARA במאלאית = "בין, בינים" המושג NUSANTARA שמשמעו "בין האיים" הוא שם חבה מקודש הקים באינדונזיה מאז שנת 1269 לספירה הנוצרית ונמצא בכל מפה גאוגרפית באינדונזיה המודרנית.
↑  http://www.ukrida.ac.id
↑  קרי מסורס: "מוהמדיה" כי אין אות ח' במלאית.
↑  http://www.atmajaya.ac.id
↑  על שם ג'איאבאיא (אנ') מלך קדירי בשנים 1135 עד 1179 לספירה הנוצרית. הוא התנבא ש"(ה)ג'אואנים יהיו נשלטים על ידי לבנים במשך 300 שנה ואחריהם יהיו (ה)ג'אואנים נשלטים על ידי גמדים צהובים במשך חיי צמח תירס אחד, לפני שישוב מלך צודק". כאשר השתלטה יפן על אינדונזיה, חגגו שם המקומיים את התגשמות הנבואה. את התואר העתיק RATU ADIL במלאית: "(ה)מלך (ה)צודק" המופיע בנבואה הנזכרת למעלה הם יחסו לסוקרנו. המלה "RATU" במלאית משמעה גם "מלכה" וזה עקר שימושה בימינו. המלה "ADIL" שאולה מערבית: عادل "עאדל" עם "כסרה" המקבילה לחיריק באות "דאל", ד', משמעה "צודק".
↑  במלאית: "(ה)פיתוח (ה)לאומי".
↑  במלאית: "התרגשות האח / החבר קארנו". "בונג קארנו" הוא כנוי חבה לסוקרנו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550198205171  BNE: XX4981041  GND: 4012546-4  LCCN: n80073867  MusicBrainz: c0448520-84ef-441e-9320-cd7fd21004c3  NDL: 00628611  NKC: ge574172  NLA: 35284434  SUDOC: 02737954X  TDVİA: cakarta  VIAF: 267149707   WorldCat (עם VIAF): 267149707
צינור הנפט כירכוכ–חיפה

| --- | --- |

צינור הנפט כירכוכ-חיפה, קצה הקו בחוף חיפה, 1938
 סוג:  צינור נפט
 מדינות:  עיראק, ירדן, ישראל
 מוצא:  כירכוכ, עיראק
 יעד:  חיפה, ישראל
 עובר דרך:  עיראק, ירדן, ארץ ישראל
 אורך:  942 ק"מ
 קוטר:  8-12 אינץ'
 תחנות שאיבה:  8
 תוחלת חיים:  13 שנים
 כיוון זרימה:  ממזרח-למערב
 תאריך הפעלה:  1935
  תחנות השאיבה והעברת הנפט סומנו באות H המסמלת את חיפה ולידן הקימו הבריטים שדות תעופה
הנחת צינור הנפט כרכוכ-חיפה של ה-IPC בעמק יזרעאל, 1935
טקס חניכת צינור הנפט ב-22 בינואר 1935 בקריית חיים, מימין לשמאל: דוד הכהן חבר הנהלת סולל בונה וחבר מועצת עיריית חיפה, ארתור ווקופ הנציב הבריטי העליון, משה שרת
נפט עולה באש, בעקבות הצתת קו הנפט העובר בשדות שריד, על ידי פורעים ערבים בתקופת המרד הערבי הגדול, 1936
צינור הנפט כירכוכ–חיפה (נקרא גם: צינור הנפט מוסול–חיפה; באנגלית: Mosul-Haifa oil pipeline) הוא צינור באורך 942 קילומטר שהוביל נפט גולמי משדות הנפט שבכירכוכ בעיראק דרך ירדן לחיפה. הנפט עבר בצינור במשך 10 ימים מתחילתו ועד סופו, וכשהגיע לחיפה זוקק בבתי הזיקוק בחיפה, נאגר במכלים, ומהם הוזרם למכליות שהובילו אותו לאירופה. הצינור החל לפעול בשנת 1935, בתקופת המנדט הבריטי בארץ ישראל, והפסיק לפעול בשנת 1948, עם הקמת מדינת ישראל.
היסטוריה

הצינור הוקם בשנת 1935 על ידי חברת הנפט העיראקית (IPC), בתקופה שרוב המזרח התיכון ותוואי הצינור היה תחת שליטה או חסות בריטית. הצינור הוקם במקביל להקמתו של צינור נפט מקביל מכירכוכ לטריפולי שבלבנון. הצינור הוטמן באדמה בעומק של 75 ס"מ. הצינור היה עשוי פלדה, ולמניעת קורוזיה נעטף בביטומן ומעליו נייר אזבסט. 85% מהצינור היו בקוטר 12 אינץ' והנפט זרם בו בלחץ של 50 אטמוספירות, ו-15% מהצינור היו בקוטר של 10 אינץ' והנפט זרם בו בלחץ של 62 אטמוספירות. בקטע של 7.5 ק"מ שבו ירד הצינור מרמת הגלעד לעמק הירדן היה קוטרו 8 אינץ' בלבד, כדי להאט את הזרימה בירידה התלולה. לאורך הצינור היו שמונה תחנות שאיבה.
הצינור ובתי הזיקוק בחיפה הוקמו על ידי הבריטים כחלק מההערכות לקראת מלחמה צפויה, ואכן סיפקו את צורכי הדלק של הצבא הבריטי והאמריקאי באגן הים התיכון במלחמת העולם השנייה.
הצינור היה יעד מועדף לפגיעה מצד הכנופיות הערביות בתקופת המרד הערבי הגדול, ואחד מתפקידיהן של פלגות הלילה המיוחדות של אורד וינגייט היה להגן על הצינור מפני פגיעה. בתקופה מאוחרת יותר, היה הצינור יעד לפגיעה של האצ"ל.
בשנת 1948, עם הקמת מדינת ישראל ופרוץ מלחמת העצמאות, הופסקה פעולת הצינור. בימינו משמש קטע הצינור העובר ברמת יששכר להובלת מי השקיה לשדות הקיבוצים שבאזור. הצינור נוקה, שופץ ומופעל על ידי חברת מקורות.
בשנת 2003, לאחר כיבוש עיראק על ידי ארצות הברית, דיבר שר התשתיות, יוסף פריצקי, על אפשרות הפעלתו מחדש של הצינור.
תחנות שאיבה

לאורך הצינור פעלו שמונה תחנות שאיבה שסומנו ממזרח למערב. התחנות מכירכוכ לח'דיתה סומנו באות K (כירכוכ) והתחנות מערבה יותר סומנו באות H (חיפה). התחנות בקטע המסתעף לטריפולי, סומנו באות T. להלן מיקום התחנות:
K1 35°30′55″N 044°18′49″E﻿ / ﻿35.51528°N 44.31361°E﻿ / 35.51528; 44.31361﻿ (K1 Pumping Station)
K2 34°54′47″N 043°24′50″E﻿ / ﻿34.91306°N 43.41389°E﻿ / 34.91306; 43.41389﻿ (K2 Pumping Station)
K3 34°04′31″N 042°21′07″E﻿ / ﻿34.07528°N 42.35194°E﻿ / 34.07528; 42.35194﻿ (K3 Pumping Station)
H1 33°47′23″N 041°27′37″E﻿ / ﻿33.78972°N 41.46028°E﻿ / 33.78972; 41.46028﻿ (H1 Pumping Station)
H2 33°22′38″N 040°37′04″E﻿ / ﻿33.37722°N 40.61778°E﻿ / 33.37722; 40.61778﻿ (H2 Pumping Station)
H3 34°04′30″N 042°21′07″E﻿ / ﻿34.07500°N 42.35194°E﻿ / 34.07500; 42.35194﻿ (H3 Pumping Station)
H4 32°30′09″N 038°11′32″E﻿ / ﻿32.50250°N 38.19222°E﻿ / 32.50250; 38.19222﻿ (H4 Pumping Station)
H5 32°10′32″N 037°07′36″E﻿ / ﻿32.17556°N 37.12667°E﻿ / 32.17556; 37.12667﻿ (H5 Pumping Station)
ראו גם

צינור הנפט כירכוכ-ג'ייהאן
צינור הנפט כירכוכ-בניאס
חברת הנפט העיראקית
הערות שוליים

↑  פעולות האצ"ל בחיפה ובסביבתה, באתר האצ"ל
↑  דוד חיון, האם תחודש פעילות צינור הנפט מוסול-חיפה?, באתר ynet, 8 ביוני 2003
פקו דפצ'ביץ'

| --- | --- |

פקו דפצ'ביץ'
 לידה:  25 ביוני 1913 צטיניה, נסיכות מונטנגרו נסיכות מונטנגרו
 פטירה:  13 בפברואר 1999 (בגיל 85) בלגרד, סרביה ומונטנגרו סרביה ומונטנגרו
 מקום קבורה:  בית הקברות החדש של בלגרד 
 מדינה:  הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה, יוגוסלביה הדמוקרטית-פדרלית, הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה, ממלכת מונטנגרו, ממלכת יוגוסלביה, ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים 
 השכלה:  האקדמיה הצבאית של המטכ"ל של צבא רוסיה 
 בן או בת זוג:  מילנה דפצ'ביץ' 
 מספר צאצאים:  2 
 השתייכות:   הצבא העממי היוגוסלבי
 תקופת הפעילות:  1937–1955 (כ־18 שנים)
 דרגה:   גנרל-פולקובניק
 תפקידים בשירות
 מפקד הקורפוס ה-1 מפקד הארמייה ה-1 מפקד הארמייה ה-4 ראש המטה הכללי היוגוסלבי
 פעולות ומבצעים
 מלחמת האזרחים בספרד מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
 אזרחות כבוד של בלגרד (1945)  גיבור יוגוסלביה (22 באוקטובר 1945)  עיטור שחרור האומה  עיטור קוטוזוב, דרגה 1  גיבור יוגוסלביה  עיטור כוכב הפרטיזנים  עיטור נס המלחמה  עיטור העוז של צבא יוגוסלביה  עיטור סובורוב דרגה 2  מסדר החירות של יוגוסלביה  מדליית הפרטיזנים היוגוסלביים של 1941  מסדר גיבור העמל הסוציאליסטי 
 
פטר "פקו" דפצ'ביץ' (בסרבית: Петар Пеко Дапчевић‏; 25 ביוני 1913 – 13 בפברואר 1999) היה גנרל יוגוסלבי אשר לחם בכוחות הפרטיזנים של טיטו במהלך מלחמת העולם השנייה, ולאחר המלחמה שימש כראש המטה הכללי היוגוסלבי בין השנים 1953–1955.
ביוגרפיה

דפצ'ביץ' נולד ב-25 ביוני 1913, בכפר ליד צטיניה שבמונטנגרו. כבר מגיל צעיר, הוא פיתח אידאולוגיה קומוניסטית נוקשה, והשתתף במחאות ובשביתות. בכיתה ח', הוא נעצר על חברות בארגוני נוער מחתרתיים. לאחר סיום לימודיו התיכוניים החל ללמוד משפטים באוניברסיטת בלגרד. ב-1933 הוא הצטרף למפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה. ב-1937 הוא נסע לספרד והצטרף לבריגדות הבינלאומיות שלחמו לצד הרפובליקנים במלחמת האזרחים. הוא נפצע שלוש פעמים במהלך הקרבות, ומונה למפקד פלוגה.
לאחר שהמלחמה הסתיימה בניצחון הלאומנים, דפצ'ביץ' וחבריו נמלטו מספרד לצרפת. המשטרה הצרפתית כלאה אותם במחנות ריכוז מיוחדים. באוקטובר 1940 הצליח דפצ'ביץ' להימלט מהמחנה, ואף לסייע מבחוץ לחבריו להימלט. עד שהקבוצה הצליחה להגיע ליוגוסלביה, נכבשה הארץ בידי מדינות הציר. הוא נלכד בידי הגרמנים, ונכלא במחנה מעצר בניקשיץ' שבמונטנגרו. הוא הצליח להימלט גם ממחנה זה, והשתתף במרד המונטנגרי כנגד כוחות הכיבוש האיטלקיים. לאחר דיכוי המרד, הוא הצטרף לפרטיזנים של טיטו ומונה למפקד גזרת מונטנגרו במפקדה הפרטיזנית העליונה. הוא הוביל את הקרבות הן כנגד האיטלקים ומשתפי הפעולה שלהם ("הקוויזלינגים"), והן כנגד הצ'טניקים המלוכנים. לקראת סוף המלחמה הוא מונה למפקד הארמייה הפרטיזנית ה-1, ויחד עמה שחרר את קרואטיה וחלקים מסלובניה. לאחר המלחמה מונה למפקד הארמייה ה-4.
ב-1946 הוא נשלח למוסקבה ולמד באקדמיה הצבאית וורשילוב. ב-1948 הוא חזר ממוסקבה ומונה לסגן ראש המטה הכללי היוגוסלבי. ב-27 בינואר 1953 הוא מונה לראש המטה הכללי, וכיהן בתפקיד עד 29 באפריל 1955, אז עזב את הצבא. לאחר פרישתו, הוא מונה לשגריר יוגוסלביה ביוון, וכיהן בתפקיד עד 1961.
התקף חרדה

| --- | --- |
 תחום:  פסיכיאטריה 
 סיווגים
 ICD-10:  F41.0 
 ICD-11:  MB23.H 
 
התקף חרדה או התקף פאניקה הוא התקף קצר של פחד עז ופתאומי המופיע יחד עם מגוון תסמינים פיזיים (דופק מהיר ומורגש, זיעה, נשימות מהירות, תחושת חום וסחרחורות), מבלי סיבה חיצונית סבירה. חלק מהאנשים, לרוב בהתקף או בהתקפים הראשונים, פונים לעזרה רפואית דחופה כיוון שהם סבורים שהם עוברים התקף לב או התמוטטות עצבים. נחוץ בירור רפואי כדי לשלול התקף בריאותי ולהבדיל בין תסמינים של פאניקה לתסמינים של מחלת לב. כשאדם סובל מהתקפי חרדה חוזרים ונשנים או מפחד מטריד מהתקף נוסף, הוא עשוי להיות מאובחן כסובל מהפרעת פאניקה.
ההתקף מגיע לשיאו בתוך כ-10 דקות ונמשך לא יותר מכמה שעות, אך לעיתים נדרש זמן רב יותר להתאוששות מלאה. אנשים שעברו התקף חרדה מתארים אותו כחוויה מאיימת, מאוד לא נעימה. התקף עלול לפרוץ בכל גיל, אולם שכיח יותר בתחילת הבגרות. שכיחות ההתקפים גבוהה יותר בקרב נשים ואצל אנשים עם מנת משכל גבוהה מהממוצע.
מושגים קרובים

קיימים מספר מושגים דומים הקשורים בחוויות טראומטיות ובהשפעתן על הפרט.
טראומה נפשית היא חוויה מטרידה היוצרת רגשות בעוצמה העלולה להשפיע לאורך זמן על עמדות, התנהגות ורגשות.
טראומה משנית היא טראומה הנגרמת למי שמטפלים בשורדי טראומות, כמו עובדים סוציאליים או מגישי עזרה ראשונה.
נפגע חרדה הוא אדם המפגין סימני חרדה חריפים מיד לאחר אירוע טראומטי. זוהי אינה אבחנה רפואית אלא מושג כללי השכיח בישראל.
התקף חרדה הוא תחושת פחד עזה בהיעדר סכנה מציאותית.
הפרעת דחק חריפה היא הפרעה נפשית המתרחשת בעקבות גורם דחק טראומטי, הנמשכת פחות מארבעה שבועות.
הפרעת דחק פוסט-טראומטית היא הפרעה נפשית הנמשכת מעל ארבעה שבועות.
הפרעה פוסט-טראומטית מורכבת היא סוג של הפרעת דחק פוסט-טראומטית, שנגרמת מאירועים קיצוניים יותר, וגורמת להשלכות קיצוניות יותר.
הפרעת הסתגלות היא קבוצה של הפרעות נפשיות המתרחשות בעקבות אירועים מעוררי דחק, אך לא מאיימים.
גורמים להתקפי חרדה

התקפי חרדה נגרמים כתוצאה מהפעלה של מערכת גופנית הנקראת המערכת הסימפתטית. מערכת זו אחראית להכין את הגוף להתמודדות עם התקפה אלימה ומסוכנת על ידי אחת משלוש התגובות האפשריות: לחימה, בריחה או קיפאון. כשאנו מזהים סכנת חיים מערכת זו מפרישה הורמונים שונים, כשהמרכזי בהם הוא אדרנלין, שתפקידם להעביר את הגוף לדריכות מרבית שתאפשר להתמודד מול האיום בצורה הטובה ביותר.
הפעלת המערכת הסימפתטית גורמת למגוון סימפטומים פיזיים, כגון רעידות, דופק מואץ, הזעה, כאבים בחזה, תחושת מחנק, נשימה מואצת, סחרחורת, נימול בגפיים, גלי חום וניתוק מהעצמי או מהמציאות. לסימפטומים אלו יש פונקציה בהכנת הגוף להתמודד עם איום, למשל הזעה נועדה לקרר את הגוף אם יידרש ממנו מאמץ. רעידות בזרועות או ברגליים נוצרות כתוצאה מהזרמת דם רב לשרירים, כך שיהיו דרוכים ויוכלו לפעול ביתר יעילות.
בהתקף חרדה המערכת הסימפתטית מופעלת ללא איום נראה לעין ואין פגיעה גופנית שמסבירה סימפטומים קשים אלו. אנשים החווים התקף חרדה מפרשים את הסימפטומים כסימן שהם נמצאים בסכנת מוות. עומדים להתעלף, עוברים התקף לב, משתגעים וכן הלאה. במרחב ההתנהגותי, אנשים העוברים התקף ינסו לעיתים לברוח מהסביבה בה הם נמצאים, או יפנו לשירותי חירום, למשל יזעיקו אמבולנס או יפנו למיון, אם הם חושבים שהם עוברים התקף לב.
גורמים ביולוגיים. קיים קשר בין מצבים גופניים או הפרעות פסיכיאטריות שונות להתקפי חרדה, למשל הפרעה טורדנית-כפייתית (OCD), תסמונת פוסט טראומטית, הפרעות הספקטרום האוטיסטי, היפוגליקמיה, מחלת וילסון ובעיות בפנים האוזן.
חינוך וגורמים סביבתיים. נמצא כי ילדים של הורים התופסים את העולם כמסוכן או מצריך זהירות רבה נמצאים פגיעים יותר להתקפי חרדה. הדבר נכון במיוחד כשהם נמצאים במצבי מתח מתמשך.
פוביה. אנשים הסובלים מפוביות עוברים לעיתים התקף חרדה במצבים בהם הם נחשפים לגורם הפחד.
גורמי לחץ. אובדן אדם או קשר משמעותי, עומס ניכר או שינויים בחיים עלולים להגביר את הפגיעות להתקף.
חומרים מעוררים או תרופות. צריכת יתר של קפאין, ניקוטין וחומרים מעוררים אחרים או שימוש בתרופות מסוימות כמו ריטלין או אנטיביוטיקה מסוג Fluoroquinolone עלולות להגביר את הפגיעות להתקף חרדה. לעיתים התקפי חרדה הם חלק מהסתגלות הגוף לטיפול התרופתי והם עוברים במהרה, פעמים אחרות ההתקפים נמשכים גם לאחר תקופת ההסתגלות. תרופות מסוג SSRI לטיפול בדיכאון עלולות לגרום אף הן להתקפי חרדה בתחילת השימוש או כשהאדם מפסיק את נטילתן, במיוחד אם הוא היה פגיע מראש לחרדות. חלק מהסובלים מהתקפי חרדה מפתחים פוביה ספציפית מחומר מסוים אחרי שחוו התקף תחת השפעתו.
התקפי חרדה מצביים. כשהאדם עובר התקף חרדה במקום או מצב מסוים, עלול להיווצר אצלו קשר בין ההתקף למצב בתהליך של התניה קלאסית. התניה זו מגבירה את הסיכוי שיחווה התקף כשיהיה שוב באותו מקום או מצב, למשל ברכב, בפעילות גופנית, בעבודה, לימודים וכו'.
מחלות העלולות לגרום למוות פתאומי יכולות לעורר התקפי פאניקה או הפרעת פאניקה, למשל מחלות לב. במקרים אלה קשה יותר לטפל בחולה, כיוון שיש יסוד לחשש מפני אירוע לב או למשל קבלת שוק מכאיב אם הושתל בגופו דפיברילטור.
אבחנה

על פי ה-DSM התקף חרדה הוא התעוררות פתאומית של פחד או חוסר נוחות קיצוניים, המגיעה לשיאה תוך לא יותר מ-10 דקות, כשארבעה או יותר מהסימפטומים הבאים נוכחים:
פעמת
הזעה
רעד
תחושות מחנק או חוסר אוויר
כאבים או חוסר נוחות בחזה
בחילה או אי נוחות בדרכי העיכול
סחרחורת, תחושת חוסר יציבות או ערפול או קלות בראש
דה-ריאליזציה (תחושת ניתוק מהמציאות) או דה-פרסונליזציה (ניתוק של האדם מגופו)
פחד מאיבוד שליטה או שיגעון
תחושה של סכנת מוות
נימול או הירדמות של איברים
צמרמורות או גלי חום
בנוסף לסימפטומים אלו, הוצע להוסיף סימפטומים תלויי תרבות, כגון בכי או צרחות בלתי נשלטות, כאבי ראש או צלצולים באוזניים.
חלק מהסובלים מהתקפי חרדה חווים התקפי חרדה מוגבלים, כלומר, התקפים שאינם כוללים ארבעה סימפטומים או יותר, אלא מוגבלים לסימפטום אחד או שניים בלבד.
טיפול בהתקפי חרדה

טיפול קוגניטיבי התנהגותי הוא הטיפול עם ההשפעה הממושכת ביותר על התקפי חרדה. טיפול זה מומלץ על ידי איגוד הפסיכולוגים האמריקאי כטיפול המועיל ביותר. הטיפול השני ביעילותו מתבסס על תרופות ממשפחת SSRI. יש מחקרים המעידים על כך שגם טיפול דינאמי המזהה סיבות מהעבר הרחוק להתקפי החרדה יכול להביא לשיפור מהיר בסימפטומים[דרוש מקור].
טיפול קוגניטיבי התנהגותי בהתקפי חרדה, מורכב משני שלבים עיקריים:
הטיפול הקוגניטיבי: הקניית מידע לסובל אודות התקפי חרדה. ההסבר לכך הוא, כי הסבל העיקרי של המטופלים הוא הבלבול וחוסר האונים שהם חווים כתוצאה מהתקף הפאניקה. הסימפטומים הגופניים החריפים בהתקף פאניקה המאותתים שיש סכנה קרובה, גורמים לבלבול חריף ומטילים ספק בכשירותו ובשפיותו שלו עצמו. בהמשך, המטופלים חוששים מאוד מהתקף נוסף ומכניסים את כל חייהם למגננה. עצם ההכרה הקוגניטיבית שמדובר בהתקף פיזיולוגי מוכר, ושהוא אינו מוכיח על שיפוטיות לקויה או על סכנה קרבה - מפחיתים את החרדה מהתקף פאניקה נוסף, וגם מורידים את שלל התחושות השליליות של המטופלים. לאחר שלב זה מתבצע מעקב סדיר אחר מחשבותיו, אתגורן ובחינת אמיתות הניבויים שלו.
הטיפול ההתנהגותי: הטיפול ההתנהגותי מורכב מחשיפה לגירויים המאיימים ומניעת תגובה התנהגותית של בהלה. זה כולל בתוכו שני חלקים:
מניעת תגובה - מניעת התנהגויות שהאדם עושה מתוך מחשבה שהן עוזרות לו להתמודד, אולם בפועל מגבירות את עוצמת ההתקף ואת הסיכוי שיעבור התקפים נוספים או יפתח הפרעת פאניקה. התנהגויות אלו מתרחשות גם בזמן ההתקף עצמו וגם באופן קבוע, על מנת למנוע התקף כביכול. למשל שתייה על מנת למנוע מחנק, החזקת כדורי הרגעה בתיק באופן קבוע וישיבה על מנת למנוע נפילה בזמן התקף.
חשיפה - התמודדות עקבית ושיטתית עם תחושות הגוף שהאדם פוחד מהן. האדם לומד להעלות אותן בזמן הטיפול ומתבקש לעשות זאת באופן עקבי בטיפול ובין המפגשים. החשיפה מאפשרות לאדם לראות שהתחושות שהוא חווה לא נעימות אך גם לא מסוכנות וביכולתו להתמודד עמן ואין צורך בהתערבות רפואית. כאשר האדם מסכים להישאר עם תחושות אלו בלי לנסות להבריח אותן הן עוברות מעצמן, מהר יותר מכשהוא נוקט בפעולות שנועדו לסלק אותן.
ראו גם

הפרעת פאניקה
חרדות
טיפול קוגניטיבי התנהגותי
הפרעות חרדה
אגורפוביה
נפגע חרדה
לקריאה נוספת

פרופ' יואל גולדברג. חרדה ופאניקה, דרכי התמודדות. הוצאת ספרים אח, (2005)
ד"ר רונלד דאפי, ד"ר סוואן ספנס, ד"ר ונסה קובהן ואן וינגל. כיצד תעזרו לילד החרד שלכם. הוצאת ספרים אח, (2009).
לורנה ויינסטוק, אלינור גילמן. חרדה - להתגבר על הפרעת אימה. ידיעות אחרונות הוצאה לאור, (2002).