stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוניברסיטת רוסטוק
הערות שוליים

↑  "Prof. Wolfgang Schareck ist der neue Rektor der Universität Rostock" (בגרמנית)
↑  University of Rostock, באתר einstein-website
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009277376905171  BIBSYS: 90122418  BnF: cb127476642 (data)  CiNii: DA13700934  GND: 38329-6  ISNI: 0000 0001 2185 8338  LCCN: n79066033  NKC: kn20020322309  NLA: 35727291  SUDOC: 027412881  ULAN: 500311309  VcBA: 494/10259  VIAF: 151746678   WorldCat (עם VIAF): 151746678 
יואכים גאוק, הנשיא ה-11 של גרמניה.
המכון הזואולוגי של האוניברסיטה.
המכון האנטומי של האוניברסיטה.
המכון למחקר דמוגרפי על שם מקס פלאנק באוניברסיטת רוסטוק.
הקפיטריה של האוניברסיטה.
ספריית האוניברסיטה.
אלכסנדר פובולוצקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  האקדמיה הלאומית למוזיקה של אודסה 
 כלי נגינה:  כינור 
 אתר רשמי
 
אלכסנדר פובולוצקי הוא כנר ומלחין ישראלי יליד אוקראינה.
קורות חיים

פובולוצקי היה בן למשפחה מוזיקלית והחל לנגן בכינור בגיל חמש. הוא למד באקדמיה למוזיקה של אודסה, מוסד שהוציא תלמידים נודעים כמו סביאטוסלב ריכטר, אמיל גיללס ודוד אויסטרך.
לאחר סיום לימודיו בשנת 1970 הצטרף פובולוצקי לחמישייה קאמרית ובהמשך ניגן בתזמורת הקאמרית של מוסקבה. בשנים הבאות ניגן בתזמורת של תיאטרון בולשוי במוסקבה ובתזמורת הסימפונית הממלכתית של ברית המועצות בניצוח יבגני סבטלנוב, עד עלייתו לישראל בשנת 1990. במקביל לנגינה עסק גם בהוראה ובהלחנה, הן לתיאטרון והן לרדיו ולטלוויזיה של מוסקבה.
אלכסנדר פובולוצקי חבר בקבוצת הכינור השני בתזמורת הפילהרמונית הישראלית. הוא הקים את שלישיית פובולוצקי ואת אנסמבל וירטואוזים של תל אביב, שנגניו חברים בפילהרמונית, ועם הרכבים אלה הוא יוצא לסיורי קונצרטים בישראל ומחוצה לה.
פובולוצקי הלחין יצירות רבות, בהן יצירה המבוססת על נושאים של הנריק וייניאבסקי לתחרות הכינור על שם וייניאבסקי בפולין, שבה ישב בחבר השופטים. כן חיבר יצירה לשני קלרינטים סולו ותזמורת על נושא רפסודיה בכחול של גרשווין ועיבודים רבים לאנסמבל הכנרים של קשת אילון.
בנו ובתו של אלכסנדר פובולוצקי, יוג'ין ומריאנה, חברים בשלישיית פובולוצקי ובאנסמבל וירטואוזים של תל אביב.
אלכסנדר גלפונד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 באוקטובר 1906 סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  7 בנובמבר 1968 (בגיל 62) מוסקבה, ברה"מ 
 ענף מדעי:  מתמטיקה
 מקום מגורים:  ברית המועצות
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מוסקבה (1930) 
 מנחה לדוקטורט:  אלכסנדר חינצ'ין, ויאצ'סלב סטפנוב 
 מוסדות:  אוניברסיטת מוסקבה (1931–1968)  מכון סטקלוב למתמטיקה (1933–1968)  האוניברסיטה הטכנית ע"ש באומן במוסקבה (1929–1930) 
 תלמידי דוקטורט:  Gregory Freiman, Aleksei Georgievich Postnikov, Ibragim Ibragimov, Mikhail Hatskelevich Zakhar-Itkin, Victor Solomonovich Videnskii, Emiliano Aparicio Bernardo, Aleksey Leontyev, Aleksandr Solovyov, Nikolay Korobov, Leonid Vulakh, Naum Il'ich Fel'dman, Marat Yevgrafov, Andrey Shidlovsky 
 פרסים והוקרה:  עיטור לנין (1953)  עיטור הדגל האדום של העמל (1945, 1966)  מדליה לגבורת העמל במלחמת המולדת הגדולה 1941–1945  מדליית ההגנה על מוסקבה  מדליה להנצחת 20 שנים לניצחון במלחמת המולדתה הגדולה 1941–1945 
 הערות:  קבוע גלפונד-שניידר, קבוע גלפונד
 תרומות עיקריות
 משפט גלפונד-שניידר
 
אלכסנדר אוסיפוביץ' גלפונד (ברוסית: Алекса́ндр О́сипович Ге́льфонд;‏ 24 באוקטובר 1906 - 7 בנובמבר 1968) היה מתמטיקאי סובייטי-יהודי. גלפונד ידוע בעיקר בשל משפט גלפונד-שניידר שפותר את הבעיה השביעית של הילברט.
קורות חייו

גלפונד נולד בעיר סנקט פטרבורג באימפריה הרוסית (כיום ברוסיה) לאוסיפ איזקוביץ' גלפונד שהיה רופא במקצועו ופילוסוף חובב. הוא נרשם ללימודים באוניברסיטת מוסקבה בשנת 1924, ב-1927 נרשם שם ללימודי תואר שני וקיבל תואר דוקטור בשנת 1930. המנחים שלו היו: אלכסנדר חינצ'ין וויאצ'סלב סטפנוב.
ב-1930 שהה גלפונד חמישה חודשים בגרמניה (בברלין ובגטינגן) שם עבד בשיתוף פעולה עם אדמונד לנדאו, קארל לודוויג זיגל ודויד הילברט. בשנת 1931 היה לפרופסור באוניברסיטת מוסקבה שם עבד עד אחרית ימיו. משנת 1933 עבד גם במכון סטקלוב למתמטיקה. ב-1939 נבחר גלפונד לחבר מתכתב (Corresponding member) באקדמיה הסובייטית למדעים בשל עבודתו בקריפטוגרפיה. לפי ולדימיר ארנולד, במהלך מלחמת העולם השנייה, גלפונד היה הקריפטוגרף הראשי של הצי הסובייטי.
על פעילותו המדעית הוענקו לו עיטור לנין ועיטור הדגל האדום של העמל.
עבודתו

גלפונד הגיע לתוצאות חשובות בתחומים רבים במתמטיקה כגון: תורת המספרים, אנליזה מרוכבת ומשוואות אינטגרליות, ועסק גם בהיסטוריה של המתמטיקה. תרומתו החשובה ביותר היא משפט גלפונד-שניידר משנת 1934:
אם  \ a,b הם מספרים אלגבריים כך ש- \ a\neq 0,1, ו- \ b הוא מספר אי-רציונלי, אזי  \ a^{b} הוא מספר טרנסצנדנטי. המשפט עונה בחיוב על הבעיה השביעית של הילברט. המשפט הוכח גם על ידי תאודור שניידר באופן עצמאי כשנה מאוחר יותר. בשנת 1929 הציע גלפונד הרחבה למשפט, שנודעה כהשערת גלפונד, שהוכחה בשנת 1966 על ידי אלן בייקר.
המספר  e^{\pi }\, (או  (-1)^{i} לפי זהות אוילר) ידוע כקבוע גלפונד והמספר  2^{\sqrt {2}} ידוע כקבוע גלפונד-שניידר. הטרנסצנדנטיות של המספרים הללו נובעת ממשפט גלפונד-שניידר (אם כי הטרנסצנדנטיות של קבוע גלפונד-שניידר הוכחה עוד לפני כן).
הערות שוליים

↑  Arnold, Vladimir (3 ביוני 2006). "Владимир Арнольд: "Опасаться компетентных соперников очень естественно для начальников"". Gazeta.ru (ברוסית). אורכב מ-המקור ב-2010-11-15. נבדק ב-2012-12-09. {{cite news}}:  (עזרה)
| 23 הבעיות של הילברט |
| --- | --- | --- |
דויד הילברט
| בעיות פתורות (פותרים) | השערת הרצף (גדל, כהן) • הבעיה השנייה של הילברט (גדל, גנצן) • השלישית (דן) • השביעית (גלפונד, שניידר) • העשירית • השלוש-עשרה (ארנולד) • הארבע-עשרה (נגטה) • השבע-עשרה (ארטין) • התשע-עשרה (דה ג'יורג'י, נאש) • העשרים • העשרים ואחת • העשרים ושתיים |  |
| בעיות פתורות חלקית (פותרים) | הבעיה הרביעית של הילברט • החמישית (גליסון) • התשיעית (ארטין) • האחת-עשרה (הסה) • החמש-עשרה • השמונה-עשרה |  |
| בעיות פתוחות | הבעיה השישית של הילברט • השמינית • השתים עשרה • השש-עשרה • העשרים ושלוש |  |
בעיות המילניום של מכון קליי • בעיות לנדאו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007576093505171  PLWABN: 9810600470805606  BnF: cb12431013b (data)  GND: 122908597  ISNI: 0000 0001 0861 3934  LCCN: n83827422  MGP: 56858  NKC: jn20000601739  NTA: 119809664  SUDOC: 033445583  VIAF: 101651   WorldCat (עם VIAF): 101651
איליה שרייבמן

איליה שרייבמן (משמאל) ורומן בוכנסקי (1910 - 1940) חברו לנבחרת השליחים באולימפיאדת ברלין
לייזר איליה לאון שרייבמן (בפולנית: Lejzor Ilja Szrajbman;‏ 25 באפריל 1907–1943) היה שחיין ושחקן כדורמים פולני-יהודי, אלוף פולין שייצג את ארצו באליפות אירופה (מגדבורג 1934) ובאולימפיאדה (ברלין 1936). בעל 5 מדליות מהמכביה. נספה בשואה.
קורות חיים

שרייבמן נולד בוורשה. אחיו הצעיר ג. שרייבמן אף הוא היה שחיין מצטיין, אלוף ושיאן פולין ואלוף המכביה השנייה. הוא שירת בצבא פולין בחיל תותחנים בלודמיר שבווהלין במסגרת גדוד 9. הוא ייצג בשחייה את האקדמיה היהודית לספורט עד שנת 1933, ואחר כך את קבוצת לגיה ורשה.
באליפויות פולין בשחייה שנערכו בשנים 1930, 1931 ו-1932 זכה שרייבמן במדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי.
בשנת 1932 השתתף במכביה הראשונה שנערכה בישראל וזכה ב-3 מדליות, 1 כסף ו-2 ארד. מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:04.6 דקות, אחרי פבל שטיינר מצ'כוסלובקיה (1:00.8 דקות). מדליות ארד, במשחה שליחים 3x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:11.7 דקות, אחרי צ'כוסלובקיה (3:47.6 דקות) וארצות הברית (3:52.6 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר מעורב בתוצאה של 12:23.0 דקות, אחרי צ'כוסלובקיה (11:22.0 דקות) ואוסטריה (11:50.0 דקות).
באליפות פולין שנערכה בשנת 1934 זכה שרייבמן ב-5 מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי, במשחה ל-200 מטר חופשי, במשחה ל-400 מטר חופשי, במשחה ל-1500 מטר חופשי ובמשחה שליחים 3x100 מטר מעורב.
הוא השתתף באליפות אירופה שנערכה במגדבורג, גרמניה בשנת 1934 אך ללא הצלחה.
במכביה השנייה שנערכה בשנת 1935 זכה שרייבמן ב-2 מדליות ארד, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:04.2 דקות, אחרי ד"ר פבל שטיינר (1:02.6 דקות) ואלפרד נקש מצרפת (1:03.2 דקות) ובמשחה ל-400 מטר חופשי, אחרי פרנטישק גטרויר מצ'כוסלובקיה שקבע שיא מכביה חדש של 5:18.0 דקות וג'ורג' שיינברג מארצות הברית.
קורות חיים > אלוף פולין

באליפות פולין שנערכה בשנת 1935 זכה במדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5.29 דקות.
באולימפיאדת ברלין (1936) השתתף שרייבמן במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי, אך הרביעייה הפולנית פסלה.
באליפות פולין שנערכה בשנת 1938 זכה שרייבמן במדליית זהב במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ובמדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי.
לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה הוצע לשרייבמן לצלם את הגרסה הפולנית של טרזן בהפקת התסריטאי והבמאי הפולני יוליוש גרדן (1901–1944) (אנ').
קורות חיים > מותו

נסיבות מותו של שרייבמן בשנת 1943 אינן ברורות. ישנם מקורות הטוענים שהוא מת בגטו ורשה. לפי מקורות אחרים, הוא נרצח במחנה הריכוז מיידנק וזו הטענה המקובלת בנוגע למותו.
הערות שוליים

↑  המנצחים במכביה הראשונה והישגיהם, דואר היום, 2 באפריל 1935
↑  טבלאות ושיאים של השגי 6 המכביות ושל ישראל, מעריב, 22 באוגוסט 1965
↑  הישגי המכביה השנייה (סכום שלישי), דואר היום, 17 במאי 1935
↑  התחרויות הימיות במכביה השניה בחיפה, דואר היום, 11 באפריל 1935
↑  סיום המכביה בחיפה, דואר היום, 12 באפריל 1935
↑  בגולה, דואר היום, 18 באוגוסט 1935
אינסולינומה (מחלת בעלי חיים)

ערך זה עוסק במחלה של בעלי חיים. אם התכוונתם למחלה של בני אדם, ראו .
אִינְסוּלִינוֹמָה (Insulinoma) היא מחלה הנגרמת מגידול מתפקד של אוכלוסיית תאי בטא בלבלב. המחלה נפוצה בכלבים מבוגרים ובחמוסים ומפיעה בשני המינים בשכיחות דומה. המחלה נדירה מאוד בחתולים וקשה לאבחון בהם. עקרונות הטיפול זהים בכל בעלי החיים.
תאי הגידול במחלה זו מפרישים אינסולין ומביאים לעליית רמתו בדם. פעילות התאים היא אוטונומית, כלומר הם מפרישים אינסולין בתגובה לעליית גלוקוז בדם, אך גם כשרמת האינסולין בדם גבוהה הם אינם מגיבים להיזון החוזר השלילי ואינם חדלים להפרישו. בכלבים, גידול זה הוא כמעט תמיד ממאיר ועל פי רוב ימצאו גרורות בעת האבחון, בשל כך הפרוגנוזה היא גרועה. במידה שהטיפול מצליח ניתן להגיע לשרידות של חצי שנה עד שנתיים.
פתופיזיולוגיה ומופע קליני

בשל רמת האינסולין הגבוהה מופחתת רמת הגלוקוז בדם. גלוקוז חשוב מאוד לתפקוד המוח וזהו האיבר הראשון אשר מראה סימני נזק אשר מתבטאים בעייפות, בחולשה, בשגשון (אטקסיה), בשינויים התנהגותיים ולבסוף בעוויתות, חולשה קשה  ובתרדמת. הגוף מנסה לפצות על ירידת הגלוקוז בדם על ידי הפרשת קטכולאמינים כגון אדרנלין. הפרשת האדרנלין אחראית לסימנים הקליניים הסימפטטיים הנצפים במחלה, כגון רעד, אי שקט ועצבנות, רעב מוגבר ובחמוסים נפוץ מאוד לראות ריור יתר.
בשל מנגנוני הפיצוי בגוף ישנה הופעה לסירוגין של הסימנים הקליניים. על פי רוב מופיעים הסימנים לאחר ירידה של רמת הגלוקוז בדם, זו יכולה לקרות מעלייה בצריכת הגלוקוז (מאמץ, התרגשות) או מירידה בספיגתו (צום). מאחר שהפרשת האינסולין מתאי הגידול איננה מבוקרת כהלכה היא נמשכת וגורמת לירידה נוספת ואף לצניחה ברמת הגלוקוז בדם. סימנים קליניים מופיעים כמה שעות לאחר אכילה, שכן בעת אכילה עולה רמת הקלוגוז בדם ואז יש הפרשה אדירה של אינסולין מהגידול המביא לסימנים של מיעוט הסוכר בדם (היפוגליקמיה).
אבחון

בדיקות דם: בבדיקות של ספירת דם וביוכימיה הממצא הבולט העיקרי הוא מיעוט הסוכר בדם. רמה נורמלית היא כ-90 מ"ג לד"ל ובמקרים של אינסולינומה תימצא רמה הנמוכה מ-60 מ"ג לד"ל. לרוב עורכים את המדידה לאחר צום של כמה שעות העוזר בהדגמת מיעוט הסוכר בדם בחולים.
הדמיה: צילום רנטגן ובדיקת אולטרה סאונד לא יעילים על פי רוב באבחון הגידול, שכן מדובר לרוב בגידול או בכמה גידולים קטנים שלא מזוהים בקלות באמצעי ההדמיה הנ"ל. עם זאת, במידה שיש גרורות מפושטות ניתן לעיתים להבחין בהן ויש לכך חשיבות להמשך הטיפול. כיום ישנו שימוש גם בסינטיגרפיה שהוא כלי אבחוני טוב יותר, אך הוא אינו זמין ברוב המקומות.
מדידת אינסולין: מאחר שהממצא המשמעותי העיקרי באבחון הוא כאמור, מיעוט סוכר בדם, יש לשלול מחלות אחרות אשר יכולות להביא לממצא זה. במחלות אחרות תהא רמת האינסולין בדם נמוכה במקביל למיעוט הסוכר בדם. לפיכך, מציאה של רמת אינסולין גבוהה היא אבחנה ודאית של הגידול, רמת נורמלית מחשידה לגידול ורמה נמוכה שוללת את קיומו.
הסתכלות ומישוש הלבלב במהלך ניתוח בטן חוקר היא הדרך היעילה ביותר לאבחון מסות בלבלב כדוגמת אינסולינומה. ניתן להשתמש גם בהזרקה תוך ורידית איטית של מתילן כחול אשר נספג באופן מועדף על ידי תאי הגידול ומאפשר ויזואליזציה קלה יותר שלו.
טיפול

הטיפול במחלה מתקיים בכמה מישורים בהתאם לחומרת המחלה, גיל בעל החיים, מצבו הכללי וגם רצון הבעלים.
טיפול רפואי: הטיפול הרפואי מבוסס בעיקרו על האכלה תכופה במנות קטנות של מזון עשיר בסיבים המכיל סוכרים בלתי פריקים כדי לשמור על רמת סוכר מאוזנת בדם. מטרת הטיפול התרופתי היא הפחתת הפרשת האינסולין ו\או אנטגוניזם של ההיפוגליצמיה וזאת באמצעות מספר תרופות מקובלות (סטרואידים, דיאזוקסיד, סטרפטוזוצין וסנדוסטטין). במהלך אשפוז בבית חולים וטרינרי ניתן להשתמש בגלוקגון תוך ורידי לשמירה על רמות גלוקוז תקינות (גלוקגון מעורר את הכבד להפרשת גלוקוז וכן מעורר סינתזה של גלוקוז מגליקוגן). במקרה של משבר מומלץ למרוח סוכר ענבים על החניכיים של החיה.
ניתוח: לפיום בטן חוקר יש במקרה זה חשיבות טיפולית ופרוגנוסטית. הטיפול מבוסס על הסרת כמה שיותר מהרקמה הסרטנית בלבלב וכן הסרת גרורות נראות לעין אם ישנן. במקרים שלא רואים את הגידול ניתן להסיר חצי מהלבלב. הסרת הלבלב כולו בגידול מפושט פוגעת מאוד בסיכויי החיה לשרוד. אחת הבעיות העיקריות עם הניתוח היא החזרתיות הרבה של המחלה בשל הישארות תאי גידול בלבלב, שכן את הלבלב קשה מאוד לנתח. מיעוט הסוכר בדם לאחר הניתוח הוא סימן להישארות תאי גידול ויש לו משמעות שלילית לגבי סיכויי השרידות של החיה.
כימותרפיה: הטיפול הכימותרפי שנוי במחלוקת שכן הוא מלווה בתופעות לוואי קשות ואינו יעיל בחלק ניכר מהמקרים.
המתת חסד: במידה שאין אפשרות לטפל בחיה החולה והיא סובלת מאוד מהסימנים הקליניים מומלץ לשקול המתת חסד.
פרוגנוזה

הפרוגנוזה של כלבים הלוקים באינסולינומה נחשבת שמורה והיא תלויה במשתנים רבים (ובעיקר בהימצאות גרורות בעת האבחון). כפי שהוזכר, מרבית הגידולים יהיה ממאירים ומסיבה זו הפרוגנוזה לטווח הארוך אינה טובה. עם זאת, ניתוח והסרת המסה העיקרית, בשילוב עם טיפול רפואי עשויים להאריך את זמן החיים של חיית המחמד באופן ניכר.
ראו גם

לבלב
סוכרת
היפוגליקמיה
לקריאה נוספת

Feldman EC, Nelson RW: Canine and Feline Endocrinology and Reproduction, 3rd ed. Philadelphia, WB Saunders, 1999.
Ettinger SJ, Feldman EC: Textbook of Veterinary Internal Medicine, 6th ed. Philadelphia, WB Saunders, 2005, p. 1560-1563.
Bonaqura JD : Kirk's Current Veterinary Therapy, 4th ed. Elsevier, 2004.
Charles AW, et al: Insulinoma in the Ferret: Clinical Findings and Treatment Comparison of 66 Cases. J Am Anim Hosp Assoc 34:471, 1998.
אינסולה (מוח)

| --- | --- |

 שיוך:  המיספרה במוח, קליפת המוח 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (825) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  lobus insularis 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A14.1.09.149 
 TA2 (2019):  5502 
 מזהה נרולוקס:  birnlex_1117 
 מזהה נרוניימס:  111 
 FMA:  67329 
 קוד MeSH:  A08.186.211.200.885.287.500.364 
 מזהה MeSH:  D000087623 
 
מיקום האינסולה במוח האנושי
האינסולה (Insula, מלטינית: אִי), המכונה גם קורטקס אינסולרי או אונה אינסולרית, (או במונח העברי שאינו בשימוש נפוץ, אונת האי), היא אזור בקליפת המוח. האינסולה מעורבת במספר תהליכים ותפקודים מוחיים מורכבים, ביניהם: יצירת חוויות רגשיות, מודעות לסביבה ולתהליכים המתרחשים בגופנו, ויסות הומאוסטטי של הגוף, תהליכי תפיסה, שליטה מוטורית, תפקוד קוגניטיבי וחוויה בין-אישית. בהקשר לתפקודים אלו, האינסולה מעורבת גם במגוון של פסיכופתולוגיות.
האינסולה שוכנת במוחות יונקים בשני פלגי המוח (ההמיספרות), וממוקמת עמוק בתוך החתך הצידי (המענית), מתחת לאזור הקרוי אופרקולום, אזור מפגש משולש, בין חלקה האחורי של האונה המצחית לבין חלקה הקדמי של האונה הרקתית, ולפיתול על שם השל.
האינסולה מחולקת לשני חלקים: האינסולה הקדמית, שהיא גדולה יותר והאינסולה האחורית הקטנה יותר. חלקה הקדמי של האינסולה מחובר לקליפת המוח הארובתית-מצחית הצדית, וחלקה האחורי מחובר לחלקו העליון של הקורטקס הרקתי.
קישוריות ותפקוד

האינסולה מקושרת לאזורים קורטיקליים ותת-קורטיקליים רבים. בתוך כך, האינסולה הקדמית מחוברת לאזורים תת-קורטיקליים כגון גרעיני גזע המוח, לחלקים במערכת הלימבית, וכן לגרעינים הבזאליים. קישורים אלו תומכים במעורבותה בייצוג ואינטגרציה של אותות המתקבלים מהאיברים הפנימיים ומהמערכת האוטונומית. האינסולה הקדמית מקושרת גם לגרעיני האמיגדלה, אשר מעורבים בזיהוי רגשות ושינויים בסביבה. כמו כן, היא מקושרת באופן דו-כיווני לאזורים מוחיים שאחראיים על קבלת החלטות, ובתוך כך אזורים שמעורבים בהערכה ובחירת תגובה כגון הקורטקס האורביטופרונטלי, גרעין האקומבנס, ואזורים במוח הקדמי. האינסולה האחורית מקושרת לתלמוס ולגרעינים הבזאליים, קישורים אלה מאפשרים אינטגרציה של מידע גופני עם תהליכים קוגניטיביים גבוהים יותר.
קישוריות ותפקוד > אפיון פונקציונלי > אינטרוספציה

האינסולה הקדמית משתתפת במיפוי וייצוג המצבים הפנימיים של הגוף. היא מופעלת במהלך שורה ארוכה של מצבים גופניים בולטים, כדוגמת צמא, קוצר נשימה, מגע חושי, גירוד, עוררות מינית, תחושת קרירות וחמימות וכדומה. בהתאם לכך, בעת עוררות פיזיולוגית גבוהה וכן בעת דיווח על שינויים במצבים גופניים, האינסולה הקדמית פועלת באופן מוגבר. בנוסף, במחקרי הדמיה מוחית נמצא כי האינסולה הקדמית הימנית מעורבת במודעות לתהליכים גופניים בכלל ולחישת קצב פעימות הלב בפרט. ככל שהאינסולה הימנית גדולה ותגובתית יותר, הרגישות לקצב פעימות הלב גבוהה יותר. בהתאם למודל מוחי של האינסולה, המידע החושי אודות מצב הגוף ממופה באינסולה ולאחר מכן הופך לנגיש למודעות, בעיקר הודות לייצוגו מחדש באינסולה הקדמית הימנית.
אחת הדוגמאות הבולטות לכך היא מקומה המרכזי של אינסולה בהערכת עוצמת הכאב הסובייקטיבית. קיימים ממצאים לפיהם מידת הכאב האובייקטיבית קשורה למידת ההפעלה באינסולה האחורית ואילו הערכת הכאב הסובייקטיבית קשורה למידת ההפעלה העצבית באינסולה הקדמית. הקלט הגופני הנקלט באינסולה האחורית מתורגם לכדי ייצוג סובייקטיבי של החוויה החושית באינסולה הקדמית. תחושות גופניות נוספות השואבות את מקורן באינסולה הקדמית הן קור וחום.
נמצא גם כי האינסולה פעילה בעת האזנה למוזיקה, וכי דפוס הפעילות שלה משתנה בין מצבים בהם המוזיקה נתפסת כנעימה למאזין, לבין מצבים בהם היא לא נעימה. כמו כן, דפוס הפעילות משתנה כתוצאה מהפרעות במקצב המוזיקלי.
קישוריות ותפקוד > אפיון פונקציונלי > מעורבות בחוויות רגשיות

האינסולה הקדמית מעורבת גם בהיווצרותן של חוויות רגשיות, כגון: אהבה אימהית או רומנטית, כעס, פחד, עצב, שמחה, גועל, תחושת חוסר צדק, מרמור, אי-ודאות, אי-אמונה, דחייה חברתית, אמון, אמפתיה, תחושת חיבור עם אלוהים ומצבים הזייתיים.
חוויית הרגש תלויה במידה רבה בתחושות הגופניות המתוארות לעיל. ממצאים שונים מעידים על-כך שחוויית רגשות מושפעת מרמת העוררות הפיזיולוגית של האדם. יתר על כן, אנשים המודעים יותר לתחושותיהם הגופניות מדווחים על חוויות רגשיות אינטנסיביות יותר בהשוואה לאנשים המודעים פחות לתחושותיהם הגופניות. הקשר בין החוויה הגופנית והחוויה הרגשית הוביל חוקרים לשער כי ישנה חפיפה בין מנגנוני העיבוד הנדרשים להפקתן. מחקרים מראים כי אותו אזור מוחי הממופה על האינסולה הקדמית מעורב הן בחוויה של הרגש והן באינטרוספציה (חישת הגוף). תפיסה זו שונה מתפיסות קודמות על-פיהן תחושות גופניות הן איטיות מידי או עמומות מידי כדי להוות בסיס למצבים רגשיים, שכן היא שמה דגש על ייצוגים גופניים כמרכיב מרכזי של מודעות רגשית וחוויית רגשות.
רשת הבולטות

רשת הבולטות (Salience network) היא רשת של אזורים מוחיים אשר מגיבים לאירועים בולטים בעלי משמעות עבור האורגניזם. כדי לאפשר זיהוי ותגובה יעילה לגירויים השונים דרוש שילוב של מערכות רבות ברחבי המוח - חישה, מערכת אוטונומית, קשב ועוד. ככל הנראה, רשת הבולטות ממלאת תפקיד מפתח בזיהוי מאורעות חדשים ותחושות סובייקטיביות שאנו חשים, ותפקידה הוא לגרום לנו להפנות קשב לגירויים משמעותיים אלה. אחד מתפקידיה של האינסולה הוא לרכז את המידע מהמערכות השונות בעיקר מתגובות גופניות לזיהוי הבולטות של גירוי.
רשת הבולטות מנטרת ללא הפסקה אירועים חיצוניים וכן את זרם המודעות, ובאופן גמיש מעבירה את המידע הבולט ביותר והחשוב ביותר לתגובה אדפטיבית. הרשת מורכבת ממספר אזורים, ביניהם פיתול החגורה הקדמי והאינסולה הקדמית.
מחקרי דימות מוחי מצביעים על כך שהאינסולה לוקחת חלק בתהליכים הקשורים לרשת הבולטות, כאשר יש לה שני תפקידים שונים בהקשר זה. כאמור, לאינסולה תפקיד משמעותי בעיבוד המידע האינטרוספטיבי ביחס לתהליכים פנימיים המתרחשים בגוף, ובתוך כך היא מזהה תהליכים גופניים בעלי חשיבות סובייקטיבית לפרט (למשל האצת דפיקות לב לנוכח רחוב חשוך). הבאת מידע זה למודעות מושכת את תשומת לבו של האדם, מגבירה את הערנות וכן את הסיכוי לתגובה הולמת. בנוסף, רשת הבולטות עוסקת גם בניטור סביבתי, בחירת תגובה מתאימה ומנח הגוף המתאים.
אינסולה וחרדה

לאינסולה תפקיד חשוב במודעות האנושית ובחוויה הרגשית. הפעילות של האינסולה, יחד עם פעילות האמיגדלה, מייצגת מצב רגשי סובייקטיבי מודע של הפרט, כמו גם את הערך הרגשי של הגירויים חיצוניים. היא מתווכת הן את העוררות והן את הרגולציה ההומאוסתטית של הגוף. תפקידה הנוסף הוא לייצר ניבויים ולחזות מה הן השלכותיו הגופניות של המצב הנוכחי. תפקיד זה הוא חשוב במיוחד במצבי חוסר ודאות והערכת סיכונים. מחקרי דימות תהודה מגנטית תפקודי (fMRI) מראים כי ישנה פעילות מוחית מוגברת באינסולה הקדמית כאשר הפרט עוסק בפעילות הכוללת לקיחת סיכונים (לדוגמה הימורים), זאת ביחס למצבים שבהם נלקחות החלטות בטוחות. כמו כן, נראה גם פעילות מוגברת במצבים הכוללים פעילות במשימות לא יציבות, מורכבות ומעורפלות הגורמות לחוסר וודאות. תפקודים אלו של האינסולה מרכזיים בהבנת המודל המוחי לחרדה.
"רגישות לחרדה" הוא מושג שמשתמשים בו בספרות הקוגניטיבית-התנהגותית, לתאר את הנטייה של אנשים מסוימים לראות בתחושות אינטרוספטיביות (גופניות) כמסוכנות או מאיימות (למשל תחושה של קצב לב מוגבר אשר מביאה לפרשנות של סכנה). אנשים עם רגישות גבוהה לחרדה מייחסים ערך ניבוי גבוה מהרגיל לאותות אינטרוספטיביים המגיעים מהגוף. נטייה זו מתווכת על ידי מסלול עצבי הכולל את האינסולה הקדמית.
האות האינטרוספטי שמתקבל הוא זה שיכריע את טיב החוויה הסובייקטיבית, כלומר מקנה את הפרשנות של אותה חוויה. באופן זה, פירוש האות כשלילי מקושר לניבוי של מצב גופני המעורר סלידה. האינסולה מחשבת את הפער בין החוויה הנוכחית לציפייה העתידית, מה שמהווה את טעות הניבוי האינטרוספטיבית (Interoceptive prediction error). טעות זו מאותתת באופן לא מותאם בין עוררות גופנית בפועל לבין עוררות גופנית צפויה וגורמת בתורה לחרדה סובייקטיבית והתנהגות נמנעת. הפער נוצר מהפעלה מוגברת של האינסולה הקדמית ומתן פרשנות בעלת בולטות רגשית שלילית לגירויים שהיו בעבר נייטרליים ולא מאיימים. לדוגמה, גירוי (בית) מנבא תוצאות מעוררות סלידה (פגיעה על ידי גבר כועס) גורם לניבוי של מצב גופני מעורר סלידה (הבזקים של איברי גוף חבולים). זהו אות הניבוי האינטרוספטי אשר מיוצג באינסולה הקדמית. בקרב אנשים הנוטים לחרדה, טעות הניבוי יכולה לנבוע ממצב התחלתי אינטרוספטי מוחלש אך ציפייה נורמלית, או לחלופין ממצב התחלתי נורמלי אך ציפייה מוגברת למצבים גופניים. בשני מקרים התוצאה היא טעות ניבוי גדולה.
טעות הניבוי האינטרוספטית מייצגת תהליך מרכזי העומד בבסיס המצב החרדתי, והמרכיבים הרגשיים, הקוגניטיביים והתנהגותיים הם התוצאה של הטעות. באופן ספציפי, המרכיבים הקוגניטיביים (לדוגמה דאגה) וההתנהגותיים (לדוגמה הימנעות) הקשורים לטעות הניבוי האינטרוספטית, הם ניסיונות של המוח לגייס משאבים חלופיים על מנת להקטין את הפער בין המצבים הגופניים הנצפים לאלו הצפויים. הפער האינטרוספטי מוגבר על ידי שימוש במשוב פסיכולוגי שגוי אשר על פי תאוריות הלמידה, מחזק את החרדה.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Singer, T., Critchley, H. D., & Preuschoff, K. (2009)., A common role of insula in feelings, empathy and uncertainty., Trends in cognitive sciences, 13(8), 334-340.
1 2 3 4 5  2. Craig, A. D. (2009)., How do you feel—now? the anterior insula and human awareness., Nature reviews neuroscience, 10(1), 59-70.
↑  Craig, A. D., Chen, K., Bandy, D., & Reiman, E. M. (2000), Thermosensory activation of insular cortex., Nature neuroscience, 3(2)
↑  Olausson, H., Charron, J., Marchand, S., Villemure, C., Strigo, I. A., & Bushnell, M. C. (2005)., Feelings of warmth correlate with neural activity in right anterior insular cortex., Neuroscience letters, 389(1), 1-5.
↑  Uddin, L. Q. (2015)., Salience processing and insular cortical function and dysfunction., Nature Reviews Neuroscience, 16(1), 55-61.
↑  Barrett, L.F., Quigley, K.S., Bliss-Moreau, E., Aronson, K.R., 2004., Interoceptive sensitivity and self-reports of emotional experience., Soci. Psychology, 87 (5), 684–697.
1 2  Zaki, J., Davis, J. L., Ochsner, K. N. (2012)., Overlapping activity in anterior insula during interoception and emotional experience., NeuroImage, 62, 493–499.
↑  8. Taylor, K. S., Seminowicz, D. A., & Davis, K. D. (2009)., Two systems of resting state connectivity between the insula and cingulate cortex., Human brain mapping, 30(9), 2731-2745.
1 2 3  9. Paulus, M. P., & Stein, M. B. (2006)., An Insular View of Anxiety., Biological Psychiatry, 60(4), 383-387.
↑  Paulus, M. P., & Stein, M. B. (2010), Interoception in anxiety and depression., Brain Structure and Function, 214(5-6), 451-463.
↑  Rescorla, R. A., & Solomon, R. L. (1967)., Two-process learning theory: Relationships between Pavlovian conditioning and instrumental learning., Psychological review, 74(3), 151).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TA98: A14.1.09.149 
חתך קורנלי של המוח, בו ניתן לראות בירוק את מיקום האינסולה ביחס לפיתולי האונה המצחית
אלכסנדר פוטייב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 במרץ 1952 (בן 72) לוניניץ, בלארוס 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה, ארצות הברית 
 דרגה:  קולונל 
 עיטורים:  עיטור הכוכב האדום 
 
הקולונל אלכסנדר ניקולאייביץ' פוטייב (ברוסית: Александр Николаевич Потеев; ‏3 במרץ 1952, מינסק, בלארוס - 7 ביולי 2016) היה קצין שירות הביון הרוסי לשעבר שנמלט לארצות הברית בעקבות פרשת ריגול.