stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קתדרלת ההשכלה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גורד שחקים 
 כתובת:  North Oakland 
 מיקום:  פיטסבורג 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מפעיל:  אוניברסיטת פיטסבורג 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1926
 תאריך פתיחה רשמי:  1926 
 אדריכל:  צ'ארלס קלאודר 
 סגנון אדריכלי:  התחייה הגותית, אר דקו 
 מידות
 גובה:  163 מ' 
 קומות:  42 
 
 קואורדינטות:  40°26′39″N 79°57′11″W﻿ / ﻿40.444167°N 79.953056°W﻿ / 40.444167; -79.953056
 אתר רשמי
  (למפת פנסילבניה מוגדלת) האריסברג פילדלפיה פיטסבורג אלנטאון אירי סקרנטון וילאמספורט ניו יורק ניו ג'רזי  מרילנד דל. ויר. מע. א ו ה י ו  ימת איריקתדרלת ההשכלה(למפת פנסילבניה רגילה) האריסברג פילדלפיה פיטסבורג אלנטאון אירי סקרנטון וילאמספורט ניו יורק ניו ג'רזי  מרילנד דל. ויר. מע. א ו ה י ו  ימת איריקתדרלת ההשכלה
 
קתדרלת הלמידה
קתדרלת ההשכלה (או קתדרלת הלמידה; Cathedral of Learning) היא מגדל נאו-גותי באוניברסיטת פיטסבורג, פנסילבניה, ארצות הברית. המגדל הוא נקודת ציון (Landmark) מקומית ולאומית ומהווה את מרכז הקמפוס של אוניברסיטת פיטסבורג באוקלנד שבפיטסבורג, פנסילבניה. במגדל 42 קומות ו 2529 חלונות. המגדל מתנשא לגובה 163 מטר (כ-535 רגל) והוא המבנה החינוכי הגבוה ביותר בחצי הכדור המערבי והשני בגובהו בעולם, אחרי המגדל באוניברסיטת מוסקבה, המתנשא לגובה 240 מטר על 36 קומותיו. בניית המגדל, שתוכנן על ידי צ'ארלס קלאודר, החלה ב-1921 והסתיימה ב-1937. המגדל בנוי בסגנון נאו-גותי מרשים ומופיע לעיתים קרובות בתמונות, גלויות ופרסומים נוספים של קתדרלת ההשכלה.
ייעוד ושימושים

המרתף והקומות 1–36 משמשים למטרות לימודיות וחינוכיות. בקומות נמצאים אולמות הרצאה, מעבדות מחשבים, כיתות ומשרדי המחלקות. הקומה הראשונה והשלישית מאכלסות 26 "חדרי לאומיות", כיתות שתוכננו בידי חברי קהילת פיטסבורג בסגנונות המדינות השונות (בהן ישראל). המגדל מכיל את מחלקת הפילוסופיה הנחשבת לאחת מחמש הטובות בארצות הברית, ואת המחלקה להיסטוריה ופילוסופיה של המדע הנחשבת לטובה בתחומה. מחלקות נוספות שנמצאות במגדל הן ספרות אנגלית ולימודי דת. בנוסף, תוכנית University Honors College (אנ') נמצאת בקומות ה-35 וה-36 של המגדל. קומות 38–42 סגורות לציבור הרחב ובהן נמצא החיווט החשמלי של המגדל ואף מקנן בהם זוג של בזים נודדים. ניתן לראות באינטרנט תמונות מראש המגדל באמצעות מצלמת רשת המותקנת שם. בקומה ה-40 נמצא חדר בבקוק (Babcock Room), חדר כנסים גדול עם תצפית פנורמית על פיטסבורג  ועל הקמפוס, וכן תצפית על אוניברסיטת קרנגי מלון.
היסטוריה

ב-1921 נסע ג'ון גאברט בואומן (John Gabbert Bowman) לעיר פיטסבורג, פנסילבניה כדי לכהן כנגיד העשירי של האוניברסיטה. באותה תקופה, האוניברסיטה ישבה בסדרה של מבנים קצרים וקטנים, וחלק מהשיעורים נערכו בבניינים זמניים ממלחמת העולם הראשונה. מסופר כי הוא ביקש מנהג חשמלית לקחת אותו לאוניברסיטה, אך לנהג לא היה כל מושג למה הוא מתכוון. כאשר בואומן ראה זאת, הוא החליט לעשות מעשה כדי להבטיח שהאוניברסיטה תשאיר רושם על העיר. הוא שקע בחזון של מגדל שיקרא קתדרלת הלמידה. הנימוקים לכך מסוכמים בציטוט הבא מדבריו:
הבנייה נועד להיות יותר מבית ספר; הוא נועד להיות סמל של החיים שפיטסבורג רצתה לחיות במהלך השנים. הוא נועד להפוך לנראית משהו מהרוח שפעמה בלבבות החלוצים, לפני זמן רב, כאשר הם ישבו בבקתות העץ וחשבו לאור נרות על העיר הגדולה שעם הזמן תתפשט מעבר לשלושת הנהרות ושאפילו הם התחילו לבנות.
בואומן מצא שטח בן 14 אקר (57,000 מטר מרובע) שנקרא Frick Acres וסבר ששטח זה יתאים לבנין. בנובמבר 1921, עם עזרה ממשפחת מלון (Mellon), האוניברסיטה קנתה את השטח והחלה בתכנון מבנה אוניברסיטאי הולם שיבנה שם.
אחד מאדריכלי התחייה הגותית הנודעים בזמנו, צ'ארלס קלאודר מפילדלפיה, נשכר כדי לתכנן את המגדל. מלאכת התכנון של המגדל ארכה שנתיים. התוכנית הסופית שילבה בין תכנון גורד שחקים מודרני לבין אדריכלות גותית. התוכנית זכתה להתנגדות רבה מהקהילה וממספר בכירים באוניברסיטה, שחשבו שהמגדל גבוה מדי עבור העיר. אגדה מקומית טוענת שכדי לגבור על ההתנגדות בואומן הורה לבנות את הקירות מהקומה העליונה למטה, כך שאי אפשר יהיה לבטל את הפרויקט. אגדה זו מוזכרת במהדורת ה-21 בנובמבר 1943 של הטבלואיד At Ease (הקשור לאנשי צבא בקמפוס) שכותב "the masonry was started from the top downward" ("הבנייה החלה מלמעלה למטה"). אולם תצלומים של מהלך הבנייה מראים שעבודות הבנייה החלו בקומה הראשונה. אחד המהנדסים שעבד עבור החברה שבנתה את המגדל הסביר שהקירות החיצוניים לא נועדו לשאת את הבניין. לכן בניינים דומים אחרים היו מתחילים בבניית הקומה השלישית או הרביעית. מבחינה מעשית, זה הגיוני, שכן כך מתאפשר העברה קלה של חומרי בניין וציוד אל ומהבניין. אולם למעשה המחצבה שממנה נלקחו האבנים לבניין לא עמדה בלוח הזמנים והבנייה התעכבה ועבודה החלה על הקומות הגבוהות יותר.
היסטוריה > מימון

הפרויקט השאפתני דרש מימון רב שהגיע בדרכים שונות ומגוונות, בהן: כספים מהתעשייה, חברות מסחריות, יחידים וממשלות שונות, בכדי לגרום לדעת הקהל לתמוך בהקמת קתדרלת הלמידה, ובו-זמנית לממן את הבנייה. הקמפיין הושק ב-1925
חלק חשוב מהקמפיין היה להגיע לילדי העיר ונקרא "Buy a brick for Pitt" ("קנה לבנה עבור פיט (סבורג)"). כל ילד שלח מטבע dime (10 סנט) ומכתב לאוניברסיטה המסביר כיצד הם הרוויחו את התרומה לבנייה. בתמורה, הילד קיבל תעודה עבור לבנה אחת הנמצאת במגדל. כ-97,000 תעודות הונפקו עבור ילדים.
חדרי הלאומים > חדרי תצוגה

חדר אמריקני מוקדם (קומה שלישית): בדרך כלל הוא נעול, אם כי הוא נפתח לעיתים עבור סיורים. החדר מכיל קומה עליונה נסתרת, אליה ניתן להעלות באמצעות גרם מדרגות מאחורי האח. יש האומרים על החדר שהוא רדוף.
חדר סורי-לבנוני.
חדרי הלאומים > כיתות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  מורשת אפריקה (קומה שלישית)  ארמני (קומה שלישית)  אוסטרי (קומה שלישית)  סיני  צ'כוסלובקי  אנגלי |  |  צרפתי  גרמני  יווני  הונגרי  הודי (קומה שלישית)  אירי |  |  מורשת ישראל (קומה שלישית)  איטלקי  יפני (קומה שלישית)  ליטאי  נורווגי  פולני |  |  רומני  רוסי  סקוטי  שוודי  אוקראיני (קומה שלישית)  יוגוסלבי |
חדרי הלאומים > חדרים מוצעים

האוניברסיטה מתכננת 8 חדרי לאומיות חדשים, בנוסף ל-26 הקיימים. הראשון שבהם יהיה החדר הטורקי, שיושלם ב-2008. עומר אקין, פרופסור באוניברסיטת קרנגי מלון, ישגיח על תכנון החדר והאדריכלות. אחריו יבנה החדר הוולשי. עלותם של 2 החדרים היא 300,000 דולר.
החדרים המוצעים:
דני
פיני
קוריאני
אמריקה הלטינית והקריבים
Filipino
שווייצרי
תאילנדי
טורקי
וולשי
האולם

החלק העיקרי של המגדל הוא האולם (Commons room), אולם בסגנון גותי המשתרע כל שטח של 2,000 מטר רבוע ומתנשא לגובה 16 מטר (כ-4 קומות). האולם בנוי בסגנון גותי אמיתי, ללא תמיכות מפלדה ובעל קמרונות צלעות מאבן. הקשתות הן קשתות אמיתיות והן נושאות את משקלן, בסיסיהן שוקלים כ-5 טונות כל אחד.
על מבנה זה התעקש הנגיד בואומן. האדריכל, קלאודר, התנגד בגלל עלויות שיטת הבנייה המסורתית. בואומן הגיב בהערה ש"אי אפשר לבנות אוניברסיטה גדולה עם זיוף בתוכה".
ג'וזפה גאטוני (Joseph Gattoni) תכנן את עבודת האבן, רובה מתארת את הצמחייה של אזור פנסילבניה. הקירות עשויות מאבן גיר מאינדיאנה והרצפה מרוצפת בצפחות מורמונט.
האולם היה מתנתו של אנדרו מלון. הברזל המחושל בחדר, כולל שערים גדולים המובילים למעליות, היה מתנה מג'ורג' האברד קלאפ, ותוכננו בידי סמואל ילין. מעל השירים חקוקות שתי שורות משיר חסר כותרת של רוברט ברידג'ס:
בזמן הבחינות בחורף מדליקים אש באח כדי לספק אווירה חמימה ונעימה לסטודנטים היושבים באולם ולומדים אל תוך הלילה.
יוניברסיטי הונורס קולג'

יוניברסיטי הונורס קולג' (באנגלית: University Honors College, בעברית: מכללת הכבוד של אוניברסיטת פיטסבורג) שנחנך ב-1986, נמצא בקומות ה-35 וה-36 אחרי שנערכו במקום שיפוצים
בשיפוצים מ-2002 ו-2003, שנעשו על ידי Rothschild Doyno Architects in Regent Square יצרו חלון מקושת בגובה שתי קומות שבולט למרחוק בלילה. הקוורטרפויל (חלון עגול ובו מסגרות בצורת 4 עלים) שבקצה העליון של הקתדרלה הוא מוטיב בתכנונו הקולג'. חלונות ויטראז' מאחורי דלפק הקבלה במרכז החלל תוכנן בידי Glenn Greene Glass of Regent Square ומציג את ארבע העונות, ונעשה מברקת ממורקת. עבודות בברזל מחושל מאת Vic Reynaud of Technique Manufacturing נעשו בסגנונו של סמואל ילין, שעיצב את עבודות הברזל באולם.
אולם הנשפים ע"ש קרוגהאן-שנלי

אולם הנשפים ע"ש קרוגהאן-שנלי (באנגלית: The Croghan-Schenley Ballroom) הוא אולם הנמצא בקומה הראשונה של חדר 156 ולמעשה מדובר בשני חדרים סמוכים, אולם הנשפים והחדר הסגלגל, המקושרים באמצעות מעבר סתרים באח של חדר הנשפים. החדרים היו במקור חלק מאחוזתו של ויליאם קרוגהאן הבן שנבנתה במקור ב-1830 באזור Stanton Heights בפיטסבורג.
בתו של קרוגהאן, מרי אליזבת שנלי, נסעה לפנימייה בניו יורק, אך ב-1842, בהיותה בת 15, ברחה כדי להינשא בסתר לאדוארד ויינדהאם הארינגטון שנלי, סרן בצבא בריטניה. הנישואים בסתר גרמו לקרע במשפחה, ובמאמץ לשכנעה לחזור לפיטסבורג, הוזמנו שני החדרים הללו. בעקבות מותו ש ויליאם קרוגהאן ב-1850, האחוזה נוהלה בידי אפוטרופוסים ונשארה רקע במשך כ-60 שנה. ויליאם ס. מילר, אז נשיא חברת Steelwood Corp רכש את האחוזה אחרי מלחמת העולם השנייה והרס אותה על מנת לבנות בתי מגורים, אך שני חדרים אלה ניצלו מההרס.
ב-1955, החדרים, שנתרמו על ידי מילר, פורקו ונבנו מחדש בתוך הקתדרלה, למעט העובדה שהתקרה הונמכה בכ-20 סנטימטר (8 אינץ') כדי להתאים לחלל הזמין במבנה.
ב-1982 שופצו ולוטשו החדרים, כדי להחזיר אותם לתהילתם מהמאה ה-19. ראויים לציון בחדר הנשפים הם נברשת הזכוכית שנחתכה ביד, ו-4 עמודים יוונים שגולפו מעץ, דוגמה ששרדה לתחייה היוונית הקלאסית שהייתה פופולרית באזור מערב פנסילבניה בשנות ה-1830.
חדרים אלה הם השריד האחרון לנכסים של מרי שנלי, אשר לפני מותה, תרמה את רוב רכושה והחזקותיה לעיר פיטסבורג, כולל את חוות שנלי, בה נמצאת הקתדרלה, ואת פארק שנלי.
הספרייה לזכר דרלינגטון

הספרייה לזכר דרלינגטון (Darlington Memorial Library) נמצאת בקומה השישית של קתדרלת הלמידה. היא נתרמה לאוניברסיטה בידי בנותיו של ויליאם מק'קולו דרלינגטון ומארי קרסון דרלינגטון. התרומה הראשונה כללה 11,000 ספרים וניתנה ב-1918 על ידי מארי אוהרה דרלינגטון ואדית' דרלינגטון אמון. בצוואה משנת 1925 הורישה מארי אוהרה את שאר הספרייה המשפחתית וחלק מהנדל"ן של המשפחה. העניין הגדול של משפחת דרלינגטון בחקר ההיסטוריה היה הכוח המניע מאחורי יצירת אחת הספריות הפרטיות הגדולות ביותר ממזרח ל-Alleghenies. אוסף הספרים עשיר במיוחד בקשר למלחמת הצרפתים והאינדיאנים וההיסטוריה של מערב פנסילבניה ועמק אוהיו. גם ויליאם וגם מארי חקרו ופרסמו מאמרים בתחום זה.
בעוד שהמוקד העיקרי של האוסף הוא היסטוריה של אמריקה וספרות, נושאים אחרים הזוכים לתשומת לב באוסף הם אטלסים ומפות נדירים, עבודות על אורניתולוגיה והיסטוריה של הטבע, וכן ספרי מסעות. בנם של הדרלינגטונים, אוהרה דרלינגטון, הרכיב אוסף מרשים של ספרות ויקטוריאנית, ספרי ספורט ועבודות מאיירים וקריקטורות. במהלך השנים האוסף התעשר אודות לנדבנותם של אנשים פרטיים וארגונים, שאפשרו לספרייה למלא חללים בנוגע להיסטוריה של האזור.
חדר בראון

בעקבות פתיחת קתדרלת הלמידה, משרדיו של הדיקן לענייני נשים הועברו ב-1938 לקומה ה-12 של הקתדרלה. הפנים לא הושלם עד אז אך הדיקן ראה בחזונות חלל מכובד ויפה בו נשים יכולות להיפגש.
כאשר הדיקן עמוס מת ב-1941, משרדיו עדיין לא היו גמורים. אגודת הבוגרים החליטה להקים קרן על שם תרצה ו. עמוס (Thyrsa W. Amos) כדי לסיים את החדר 1217 ולרהטו. חדר 1217 מעולם לא הושלם, אך אחרי מלחמת העולם השנייה כל שאר החדרים בקומה ה-12 הושלמו. גברת בראון, ביחד עם ביתה וחתנה תרמו את הריהוט ואת הפאנלים מעץ ב-1946.
הדיקן הלן פול ראש והבאה אחריה, סבינה סקואיס, המשיכו את המסורת של הדיקן עמוס עד שתפקיד הדיקן לענייני נשים בוטל ב-1969 ותפקידיו ומשרדיו הועברו למחלקות אחרות.
תיאטרון הסטודיו

תיאטרון הסטודיו (The Studio Theater), אולם תיאטרון שנמצא בשימוש המחלקה לאמנות התיאטרון, ממוקם במרתף קתדרלת הלמידה. זהו תיאטרון קופסה שחורה שאפשר להתקין בו כמעט כל סוג תפאורה הדרוש. התיאטרון משמש להצגות והפקות של הסטודנטים, לקריאת מחזות, לקברט וכן מציג את ההצגה שרצה הכי הרבה זמן בפיטסבורג Friday Nite Improvs, שהחל לרוץ מ-1989 בידי סטודנטים לתארים מתקדמים.
שינויים מוצעים לקתדרלת הלמידה

בתחילת שנות ה-2000 התעוררה מחלוקת האם יש להשתמש בתקציב האוניברסיטה להאיר את קתדרלת הלמידה בלילה, או לנקות את החזית החיצונית של המגדל. הניקוי הופסק באמצע ובוטל כיוון שהיה יקר מדי אך המגדל עדיין מואר בלילה. רבים מדיירי אוקלנד התבטאו כנגד הניקוי בטענה ששנים של פיח צריכים להישאר כמחווה לעבר התעשייתי של פיטסבורג. למרות זאת, האוניברסיטה הקציבה כ-5 מיליון דולר לניקוי ושחזור עבודות האבן. העבודות הושלמו בסוף 2007 והחזירו את החוץ של המגדל למצבו המקורי.
בעקבות פיגועי 11 בספטמבר הקתדרלה סומנה כמבנה בסכנה, שיכול לשמש כמטרה להתקפות טרור שכן מחבלים יכלו בקלות לנהוג רכב כבד אל תוך קומת הקרקע של המגדל. כדי לענות על חשש זה הציבה האוניברסיטה עמודי בולארד (אנ') כדי מנוע מכלי רכב לנסוע אל תוך המבנה. האוניברסיטה מתכננת להמשיך במאמצים להתקנת מערכת מיזוג אוויר מרכזית בסוף העשור. כרגע פועלים בקתדרלה 200 מזגני חלונות.
גלריה

מבט מזרחה מעל האדריכלות המונומנטלית של אוקלנד
הקתדרלה מבניין פריק לאמנויות
מדשאת הקתדרלה
הקתדרלה מהקמפוס העליון
הקתדרלה (לפני ניקוייה ב-2007) וקפלת הזיכרון של היינץ
הקתדרלה
ראו גם

קפלת הזיכרון של היינץ
בניין פריק לאמנויות (אנ')
לקריאה נוספת

Alberts, Robert C., Pitt: The Story of the University of Pittsburgh 1787-1987, Pittsburgh: University of Pittsburgh Press, 1987, ISBN 0-8229-1150-7.
Brown, Mark, The Cathedral of Learning: Concept, Design, Construction, Pittsburgh: University Art Gallery, Henry Clay Frick Fine Arts Building, University of Pittsburgh, 1987.
Starrett, Agnes Lynch, The Darlington Memorial Library, Pittsburgh: University of Pittsburgh Press, 1938.
הערות שוליים

↑  PENNSYLVANIA - Allegheny County, באתר National Register of Historic Places
↑  Pittsburgh History & Landmarks Foundation Plaque List
↑  Cathedral of Learning, באתר EMPORIS
↑  Moscow State University, באתר EMPORIS
↑  מחלקת הפילוסופיה, באתר אוניברסיטת פיטסבורג
↑  The Philosophical Gourmet Report - Overall Rankings, 2009
↑  המחלקה להיסטוריה ופילוסופיה של המדע, באתר אוניברסיטת פיטסבורג
↑  Breakdown of Programs by Specialties
↑   Breakdown of Programs by Specialities
↑  Babcock Room | Campus Tour, www.tour.pitt.edu
1 2  about nationality rooms, באתר אוניברסיטת פיטסבורג
↑  Alberts, Robert C. (1986). Pitt: the Story of the University of Pittsburgh, 1787-1987. Pittsburgh, PA: University of Pittsburgh Press. p. 135. ISBN 0822911507.
↑  "Indian Nationality Room". University of Pittsburgh Website. נבדק ב-2007-07-09.
↑  University of Pittsburgh Website (2006-05-22). "South Asia Studies". אורכב מ-המקור ב-2007-06-07. נבדק ב-2007-07-10.
↑  "English Nationality Room". University of Pittsburgh Website. נבדק ב-2007-07-09.
1 2  Mike Wereschagin (2006-06-10). "Celebration of Nations". Pittsburgh Tribune-Review. נבדק ב-2007-07-09.(הקישור אינו פעיל)
↑  "Irish Nationality Room". University of Pittsburgh Website. נבדק ב-2007-07-10.
↑  "Armenian Nationality Room". University of Pittsburgh Website. 1998-04-01. נבדק ב-2007-07-10.
↑  "Greek Nationality Room". University of Pittsburgh Website. נבדק ב-2007-07-10.
↑  Pitt Chronicle (2005-10-31). "The Haunted Heritage of Pitt's Eerie…er, Early American Nationality Room". נבדק ב-2007-07-12.
↑  Bridges, Robert. Poetical Works of Robert Bridges Excluding the Eight Dramas. Whitefish, MT: Kessinger. p. 314. ISBN 1417998008.
↑  ב-2002 ו-2003. הקולג' מספק תמיכה, העשרה ומלגות לסטודנטים לתואר ראשון ומציע תואר ראשון בפילוסופיה. University Honors College
↑  אדריכלות University Honors College, באתר הקולג'.
↑  A New Center for Women's Activities
↑  Theatre Arts Performances Spaces
↑  Plans call for a cooler and less congested Cathedral of Learning
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007290549805171  LCCN: sh94006510  VIAF: 316746718   WorldCat (עם VIAF): 316746718 
Commons Room of the Cathedral of Learning
חלונות מקושטים בכיתה ההונגרית
חדר מורשת ישראל
Commons Room
הקולג' בקתדרלת הלמידה
אולם הנשפים בקתדרלת הלמידה
חדר בראון בקתדרלת הלמידה.
צנירה

צַנָּר (שנורקלר) העוסק בדיג חנית במפרץ אילת, 1955
צְנִירָה או שְׁנוֹרקלינג (באנגלית: snorkelling מהמקור הגרמני: Schnorchel) היא פעילות בשעות הפנאי הנעשית בשחייה על פני גוף מים, או מתחת לפני המים, כאשר השוחה מצויד במסכת צלילה, צינור נשימה, המכונה "שנורקל" ובעברית צַנְרָן, ובדרך כלל גם סנפירי שחייה. במים קרירים יותר, יש גם המצטיידים בחליפת צלילה. השימוש בציוד זה מאפשר לצַנָּר (שנורקלר) לצפות בנעשה מתחת למים לפרקי זמן ממושכים, במאמץ מועט יחסית ולהמשיך לנשום בשעה שהפנים מביטות כלפי מטה.
שנורקלינג היא פעילות פנאי פופולרית, במיוחד באתרי נופש טרופיים. שנורקלינג מאפשר לצפות בנוף התת-מימי ובחיים מתחת למים בסביבתם הטבעית ללא הציוד, ההכשרה והרישוי הנדרשים לצלילה ספורטיבית. העיסוק בשנורקלינג דורש ידיעת שחייה בלבד ומתאים לכל הגילאים בגלל המאמץ המועט הכרוך בו. בשנורקלינג ניתן למצוא חלק מן היתרונות שמפיקים מצלילה ומשחייה בעזרת סנפירים.
יש אף צוללנים שעושים שימוש בשנורקלינג לפני ואחרי צלילה ספורטיבית. כמו כן נעשה שימוש בשנורקלינג בענפי ספורט תת-מימיים כמו הוקי מים ורוגבי מים, שחיית סנפירים ספורטיבית וכן כחלק מחיפושים הנעשים בגופי מים של צוותי חיפוש והצלה.
ציוד

ציוד חיוני לפעילות שנורקלינג כולל את הצנרן (השנורקל) לנשימה, ומסיכת צלילה או משקפי שחייה. רבים עושים שימוש בסנפירי שחייה לתנועה יעילה יותר במים. שנורקלרים רבים אף משתמשים באמצעים להגנת הגוף מפני קור, כוויות שמש ועקיצות ושריטות בהתאם לתנאים בסביבת השחייה. כמה מאמצעים אלה עשויים להיות חליפת צלילה וקרם הגנה עמיד. במידת הצורך, שנורקלרים לובשים חגורת משקולות כדי להקל על צלילה חופשית, או אפוד שנורקלינג מתנפח, שהוא אמצעי בטיחותי לצורך ציפה ממצב צלילה.
ציוד > שְׁנוֹרקֶל

הצנרן (שנורקל) הוא מכשיר המשמש לנשימה של אוויר מעל פני השטח כאשר ראשו של השוחה מופנה כלפי מטה במים בשעה שפיו ואפו שקועים במים. השנורקל עשוי להיות נפרד או משולב במסכת שחייה או צלילה. הגרסה המשולבת, מסכה וצנרן, מתאימה רק לשנורקלינג על פני שטח המים, בעוד שצנרן נפרד ניתן לשימוש גם לפעילויות תת-מימיות כגון דיג חנית, צלילה חופשית, צלילת סנפירים, הוקי תת-מימי, רוגבי תת-מימי ולשחייה על פני המים של צוללנים הלבושים בציוד צלילה. השנורקל הוא צינור כפוף לצורה הדומה לרוב לאות "ר" או "J", מצויד בפייה בקצה התחתון ובנוי ממתכת קלה, גומי או פלסטיק. השנורקל עשוי להגיע עם לולאת גומי או תפס פלסטיק המאפשר לחבר את השנורקל לחלק החיצוני של רצועת הראש של מסכת הצלילה. אף על פי שהשנורקל עשוי להיות מאובטח גם על ידי הכנסת הצינור בין רצועת המסכה לראש, אולם הדבר עלול לגרום אי נוחות פיזית, דליפת מסכה או אפילו אובדן שנורקל.
נפח השנורקל מהווה נפח מת נשימתי. כאשר המשתמש נושם נשימה רעננה, חלק מהאוויר שנשף עד אותה עת נשאר בשנורקל ונשאף שוב, דבר המפחית את כמות האוויר הצח בנפח הנשאף ומגביר את הסיכון להצטברות של פחמן דו-חמצני בדם, דבר היכול לגרום להיפרקפניה. ככל שנפח הצינור גדול יותר וככל שנפח הנשימה והנשיפה קטן יותר, כך בעיה זו מחמירה יותר. צינור בקוטר קטן יותר מפחית את הנפח המת, אך גם מגביר את ההתנגדות לזרימת אוויר וכך מגביר את מאמץ הנשימה. הכללת הנפח הפנימי של המסכה במעגל הנשימה מרחיבה מאוד את השטח המת. נשיפה מדי פעם דרך האף בעת שימוש בשנורקל נפרד (שאינו משולב במסכה) תפחית מעט את הצטברות הפחמן הדו-חמצני, ועשויה לסייע בשמירה על המסכה נקייה ממים, אך במים קרים היא תגביר את הערפול. במידה מסוימת ניתן לנטרל את ההשפעה של שטח מת על ידי נשימה עמוקה ואיטית יותר, מכיוון שהדבר מפחית את יחס השטח המת ואת עבודת הנשימה.
לשנורקלים שני כיוונים עיקריים: מותקן קדמי וצידי. השנורקל הראשון שנרשם כפטנט בשנת 1938 היה שנורקל כהתקן קדמי, שבו הצינור עובר על קדמת הפנים, ומוצמד עם תושבת למסכת הצלילה. שנורקלים קדמיים הוכיחו את עצמם כפופולריים בשנורקלינג באירופה עד סוף שנות ה-50, עד אשר שנורקלים צידיים נעשו נפוצים יותר. שנורקלים קדמיים זכו לתפוצה מחודשת עשור אחר כך, כציוד שחייה תחרותי לצורך אימוני בריכה ובתחרויות שחיית סנפירים, בזכות היותם יעילים יותר בהפחתת התנגדות המים לתנועה.
בעוד פיית השנורקל גמישה, הקנה, שקצהו נמצא באוויר, עשוי מחומר קשיח יחסית כמו פלסטיק, מתכת קלה או גומי קשיח. קוטר הקדח בצנרן, אורכו, קוטרו ופיתוליו משפיעים על ההתנגדות לנשימה.
קצהו העליון של השנורקל עשוי להיות פתוח לסביבה, או מצויד בשסתום שנועד לסגור את אספקת האוויר מהאטמוספירה כאשר החלק העליון שקוע מתחת לפני המים. לעיתים קצהו העליון של השנורקל מסומן בפס זהה כדי להבטיח נראות טובה יותר ולהתריע למשתמשים אחרי במים אחרים על נוכחותו של השנורקלר.
הפייה מסייעת לשמירת השנורקל בפה. היא עשויה מחומר רך וגמיש. בשנורקלים הראשונים היא הייתה עשוי מגומי טבעי, ובהתקנים מודרניים היא עשויה ממסיליקון או פוליוויניל כלוריד (PVC). ניתן למצוא פיות בשלל עיצובים, כולל פיות המצוידות בזיזים שבהם ניתן לאחוז בין השיניים: ככל שהשיניים אוחזות חזק יותר את זיזי הפייה, כך מרווח האוויר בין השיניים קטן יותר, דבר המקשה על הנשימה ועלול גם לגרום לעייפות ולכאבים בלסת.
ציוד > שְׁנוֹרקֶל > מסכת שנורקל מלאה

מסכת שנורקל משולבת מורכבת מצינור מעליו שסתום סגירה ונפתח ובקצהו התחתון מתחבר לחלק הפנימי של מסכת צלילה. שנורקלים משולבים חייבים להיות מצוידים עם שסתומים כדי לסגור את כניסת האוויר של השנורקל כאשר הם שקועים, אחרת יחדרו מים לתוך קצהו העליון של השנורקל ויציפו את פנים המסכה.
מסכות שנורקל מודרניות הן מסכות פנים מלאות המכסות את העיניים, האף והפה ומאפשרות לשנורקלר לנשום דרך האף או הפה. התקן זה עשוי לספק פתרון לאלה החשים רפלקס הקאה בתגובה להחדרת פיית שנורקל מקובלת לפה. הגרסאות הראשונות של מסכות שנורקל כיסו את העיניים והאף בלבד. ציוד שנורקל משולב משנות ה-50 כלל מסכת שנורקל יחידה עם כיסוי עיניים ואף ושנורקל נפרד לפה.
לאחר תקופה קצרה שבה אירעו מספר גבוה באופן יוצא דופן של מקרי מוות בעת שנורקלינג בהוואי, עלה חשד שעיצוב המסכות עלול לגרום להצטברות עודפת של פחמן דו-חמצני. אף שחשדות אלה לא הוכחו מדעית, מדינת הוואי החלה לקיים מעקב אחר איכות הציוד המשמש במקרי מוות בעת שנורקלינג. מלבד האפשרות שהמסכות, או לפחות חלק מהמותגים של המסכה, הם סיבה למקרי המוות, ייתכן שהמסכות המודרניות מנגישות את השנורקלינג לאנשים שמתקשים בציוד שנורקלינג מסורתי. קלות הגישה הזו עלולה לגרום ליותר שנורקלרים חסרי ניסיון או בעלי בעיות רפואיות לעסוק בשנורקלינג, ולהחמיר סיכונים שאינם קשורים לסוג הציוד שבשימוש.
בעת מגפת הקורונה בשנים 2019–2020, על רקע המחסור בציוד מגן, הותאמו מסכות שנורקל משולבות, המכסות את הפנים, לשמש כמסכות חירום נשימתיות. חלק ממסיכות אלה יוצרו בהדפסת תלת מימד עם שינויים מינימליים לעיצוב המסכה המקורית. בצרפת, היצרנית המובילה של בגדי הספורט ומסכות השנורקל, דקטלון, הפסיקה בעת המגפה את מכירת מסכות שנורקל בסניפיה, והפנתה את הציוד לצוותים רפואיים, ולמטופלים. המכירות הקמעונאיות של מסיכות שנורקלינג בצרפת התחדשו רק עם שוך המגפה.
הערות שוליים

↑  האקדמיה ללשון העברית, שנורקל - צנרן, באתר Facebook, ‏26 בנובמבר 2023
↑  Finswimming CMAS Rules. Confédération Mondiale des Activités Subaquatiques
↑  Steve Blount, Herb Taylor, The Joy of Snorkeling: An Illustrated Guide. Pisces, 1984. ISBN 9780866360203
↑  "Full Face Snorkel Mask Dangers [UPDATED 2019]: What's all the Hub Bub, Bub? - Let's Go To Maui". 2020-09-28. אורכב מ-המקור ב-2020-09-28. נבדק ב-2021-03-15.
↑  "Increasingly popular full-face snorkel masks raise safety concerns". www.cbsnews.com (באנגלית). 14 במרץ 2018. נבדק ב-2021-03-15. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Opoczynski, David (2020-03-23). "Coronavirus : quand les inventeurs viennent à la rescousse des hôpitaux". Le Parisien (בצרפתית). נבדק ב-2022-07-18.
↑   צנירה, בביצוע Charlotte valve, סרטון  באתר יוטיוב
↑  "Easy COVID". Isinnova (באיטלקית). 29 בינואר 2021. נבדק ב-2022-07-18. {{cite web}}:  (עזרה)
↑   צנירה, בביצוע Pourquoi ne pas distribuer des masques de plongée Décathlon? BFMTV répond à vos questions, סרטון  באתר יוטיוב
מבוגר עוסק בצנירה
ציוד צנירה לילד
צורות בסיסיות של שנורקלים
פיות שנורקל
דגם של מסכת שנורקל מלאה
יוסף יהודה מרטון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 ביוני 1933 סיגישוארה, רומניה 
 פטירה:  2 בדצמבר 2013 (בגיל 80) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 השכלה:  ישיבת בני עקיבא כפר הרא"ה  ישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש המרכזית בישראל  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 
יוסף יהודה מרטון (כ' בסיוון ה'תרצ"ג, 14 ביוני 1933 – כ"ט בכסלו ה'תשע"ד, 2 בדצמבר 2013) היה מוזיקאי, מנצח, מתזמר, מעבד ומנהל מוזיקלי, מלחין, חזן, כותב תווים, עורך, היסטוריון, מאייר, מעצב גרפי, מחנך ומנהל ישראלי. עסק במחקר, בהוראת, בהנחלת ובביצוע טעמי המקרא, נוסחאות התפילה, מוזיקה יהודית וניגוני חב"ד. מייסד, מנצח, מעבד, מפיקה ומנהלה המוזיקלי של מקהלת ניח"ח של חסידות חב"ד ומחלוצי הזמר החב"די בישראל. נודע כמחבר הניגון ופרצת.
קורות חיים

נולד בסיגישוארה שברומניה ליעקב וביילא מלכה, משפחה דתית ואמידה שניהלה עסקי משק שונים. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה והצטרפותה של ממלכת רומניה למדינות הציר, נושלה המשפחה מכל רכושה, בדומה לשאר יהודי האזור. לאחר כניסת הצבא הרוסי לעיר בראשית 1945, החלו לפעול ברחבי טרנסילבניה תנועת נוער ציוניות, ויוסף הצטרף לתנועת בני עקיבא.
בשנת 1947, העפיל עם 7,600 מעפילים באניית המעפילים פאן יורק. חיל הים הבריטי כלא את יושבי האנייה בקפריסין ולאחר 3 חודשים נכנסו לישראל.
בשנת 1948 החל ללמוד בישיבת בני עקיבא כפר הרא"ה אצל הרב משה צבי נריה והרב אברהם צוקרמן, ולאחר מכן סיים לימודיו בבית הספר התיכוני "מעלה" לצורך קבלת תעודה. ביולי 1952 התגייס לצה"ל ושירת בחיל ההנדסה. לאחר שחרורו מצה"ל למד בפקולטה לארכיטקטורה בטכניון חיפה ולאחר מכן בקונסרבטוריון בחיפה.
בשנת 1957 התקרב לחסידות חב"ד, ביקר בישיבת תומכי תמימים ויצר קשר עם הרבי מלובביץ'. היה מורה בתיכון בית חנה בירושלים משנת הקמתו. בה'תשי"ט התמנה למנהל בית הספר רשת אהלי יוסף יצחק הראשון בלוד. בהמשך ניהל את בית הספר בעיר גנים בירושלים.
נשא את חנה גולדברג, והיה ממייסדי קהילת חב"ד בשיכון פאג"י בירושלים. לאחר פטירת אשתו נשא את שיינדל והתגורר בשכונת בית וגן שם היה ממייסדי קהילת חב"ד. בבתי כנסת אלו ובבית הכנסת "חסידים" בבית וגן היה בעל-הקורא ובעל-התפילה.