stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לייזר כחול
היסטוריה > לייזר מוליך למחצה במצב מוצק

מצביעי לייזר כחולים, אשר הפכו לזמינים בשנת 2006, בנויים, בדומה ללייזרים ירוקים, בתצורת Diode Pumped Solide State. כלומר: המקור הראשוני הוא לייזר דיודה אינפרא אדום באורך גל של 808 ננומטר, שעובר דרך גבישים שממירים את אורך הגל שלו לכחול. הלייזרים הנפוצים ביותר פולטים אור בתדר של 473 ננומטר, אשר מיוצר על ידי המרת התדר של הלייזר הראשי מ-808 ננומטר ל-946 ננומטר על ידי גביש מסוג Nd:YAG, ואז חלוקת התדר ל-473 ננומטר על ידי גביש בטא בריום בוראט (BBO) או גביש ליתיום תלת-בוראט (LBO). התוצרים יכולים להגיע לעוצמות של עד 5000 mW. לייזרים של 473 ננומטר אינם יעילים, מכיוון שאחרי בדיקות מעבדה הראו שהמרת 946 ננומטר יעילה רק בכ-10 עד 15 אחוזים, ובתוצאות מעשיות, התוצאה הייתה נמוכה יותר. בשל היעילות הנמוכה של המרה זו, השימוש בלייזרים מוליכים למחצה של 1000 mW יכול להפוך לכל היותר ל-150 mW של אור כחול.
לייזרים כחולים יכולים להיווצר ישירות גם על ידי מוליך למחצה InGaN, אשר מייצרים אור כחול ללא הכפלת תדר. לייזרים בתדר של 445 ננומטר עד 456 ננומטר זמינים כרגע בשוק הפתוח. הלייזרים הנ"ל נראים בהירים באופן משמעותי מלייזרים של 405 ננומטר, שכן אורך גל ארוך יותר וקרוב יותר לרגישות השיא של העין האנושית. המחירים של מכשירים מסחריים כמו מקרני לייזר(אנ'), ירדו בזכות לייזרים אלו, שמחירם זול יותר מלייזרים כחולים מסוג DPSS.
מראה

הלייזר הסגול הפולט באורך גל של 405 ננו-מטר (בין אם הוא מורכב מגליום-ניטריד או גאליום-ארסן) אינו כחול, אלא נראה לעין כסגול, צבע שהעין האנושית בעלת רגישות מוגבלת מאוד. כאשר הלייזר מכוון לעבר על חפצים לבנים רבים (כגון נייר לבן או בגדים לבנים אשר כובסו באמצעות אבקות כביסה מסוימות) המראה החזותי של הנקודה של הלייזר משתנה מסגול לכחול, בשל הפלואורסצנציה של החומר שעליו הלייזר מוקרן.
עבור יישומי תצוגה אשר מחייבים "כחול אמיתי", נדרש אורך גל של 445–450 ננומטר. עם ההתקדמות בייצור, וכן הופעתם של מקרנים זולים המשתמשים בלייזרים בשביל להציג תמונה, ירד המחיר של דיודות לייזר מסוג אינדיום גאליום ניטריד באורך גל של 445 ננומטר.
שימושים בלייזר כחול

תקשורת
אחסון נתונים אופטי על תקליטור - טכנולוגיית ה-Blu-ray מבוססת על לייזר כחול, שבאמצעות אורך הגל הקצר שלו, שקצר מזה של הלייזר האדום, מאפשר אחסון מידע בצפיפות גבוהה יותר
ציוד אלקטרוני
אבחון רפואי
אלקטרואופטיקה
הערות שוליים

1 2  Nobel Shocker: RCA Had the First Blue LED in 1972, IEEE Spectrum: Technology, Engineering, and Science News (באנגלית)
1 2  "Oregon tech CEO says Nobel Prize in Physics overlooks the actual inventors". OregonLive.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-01-18.
↑  About Cree LED, Cree LED (באנגלית אמריקאית)
↑  "Nobel Prize: Inventor of red LED criticises committee for overlooking". The Independent (באנגלית בריטית). 2014-10-08. נבדק ב-2018-01-18.
שי רוזנצוויג

שי רוזנצוויג (נולד ב-16 בדצמבר 1975) הוא יזם הייטק ישראלי וראש מועצת אלפי מנשה. רוזנצוויג שירת כמ"פ במילואים בדרגת סרן.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית > ראש מועצת אלפי מנשה

ראש מועצת אלפי מנשה בבחירות 2018 התמודד רוזנצוויג מול שלושה מועמדים נוספים, בהם ראש המועצה המכהן שלמה קטן, וניצח בסיבוב הראשון כאשר זכה בכ-42% מן הקולות.
כראש מועצה רוזנצוויג התמקד בהבראת היישוב מבחינה כלכלית, אשר היה שרוי בחובות של עשרות מיליוני שקלים. כיום, לפי נתוני משרד הפנים, היישוב מאוזן תקציבית וסיים בהצלחה תוכנית הבראה. מבחינה ביטחונית, רוזנצוויג נחשב ממי שהוביל את המאבק לסגירת הפרצות בגדר במהלך 2022 ואף העביר את לשכתו לפרצה בגדר ההפרדה.
במהלך ההתמודדות לתפקיד ראש המועצה, הבטיח רוזנצוויג לקדם שקיפות ציבורית כדי לחזק את הידע, האמון והשתפות הציבור במערכת הפוליטית. בתוך כך החל רוזנצוויג לשדר את הישיבות לראשונה בשידור חי וכן להשקיף את יומנו לציבור.
בבחירות שהתקיימו בפברואר 2024, זכה רוזנצוויג להמשיך לקדנציה שנייה, כאשר זכה בכ-85% מן הקולות, ואף דורג ברשימת 15 ראשי הערים האהודים ביותר. רשימתו למועצה, עשייה, זכתה להישג השיא אי פעם באלפי מנשה, עם 7 מנדטים מתוך 9 בסה"כ.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית > חבר מועצת אלפי מנשה

בשנת 2013 ייסד רוזנצוויג את סיעת ״עשייה״, אשר חרתה על דגלה את קידום הצעירים, חיזוק הקהילה, החדשנות והחינוך. בבחירות שהתקיימו ב-2013, זכתה הסיעה ב-36% מן הקולות. בשנים אלה כיהן רוזנצוויג כחבר מועצת אלפי מנשה, כמ"מ החברה הכלכלית, כיו"ר ועדת החדשנות והשירות לתושב וכן בתפקידים נוספים.
ביוגרפיה > תפקידים ציבוריים נוספים

לצד תפקידו כראש מועצת אלפי מנשה, רוזנצוויג פעיל בשלטון המקומי במועצת יש"ע וממלא מספר תפקידים:
יו"ר ועדת טכנולוגיה בשלטון המקומי
יו"ר דירקטוריון החברה לחדשנות בשלטון המקומי
חבר בוועדת החינוך של השלטון המקומי
ממייסדי אשכול הרשויות יו"ש
יו"ר ועדת החדשנות של יו"ש
חבר דירקטוריון במפעל הפיס
חבר דירקטוריון בשלטון המקומי
חיים אישיים

רוזנצוויג גרוש ואב לשלושה ילדים.
הערות שוליים

↑  שי רוזנצוויג, רשת הלינקדאין
↑  תוצאות הבחירות המקומיות 2018, אתר משרד הפנים
↑  אלישע בן קימון, ראש מועצת אלפי מנשה העביר את לשכתו לפרצה בגדר ההפרדה, באתר ynet, 13 באפריל 2022
↑  יומן ראש המועצה 2019, באתר מועצת אלפי מנשה
ראשי הרשויות שהבטיחו וקיימו, באתר "שקוף", 15 באוקטובר 2019
↑  עופר פטרסבורג‏, הפתיעו בענק: אלו 15 ראשי הערים הכי אהודים בישראל, באתר וואלה, 28 בפברואר 2024
↑  סיעת ״עשייה״, רשת הפייסבוק
↑  תוצאות הבחירות המקומיות 2013, אתר משרד הפנים
מס ורוד

מס ורוד הוא כינוי למחיר גבוה יותר שמשלמות נשים עבור שירותים ומוצרים מסוגים שונים, לעומת המחיר שמשלמים גברים בעבור מוצרים ושירותים דומים. דוגמאות לכך ניתן למצוא בשירותי טיפוח דוגמת עיצוב שיער וכן במוצרים כמו סכיני גילוח, בשמים, דאודורנטים ואפילו תרופות. בכל אחד מהתחומים הללו, מוצרים המיועדים לנשים יקרים יותר מהמוצרים המקבילים, המיועדים לגברים. על אף השימוש במילה "מס", "המס הוורוד" אינו מס שהמדינה גובה, אלא הוא הכינוי שניתן ליוקר המוצרים המיועדים לנשים, כאשר המחיר נקבע על ידי יצרנים ומשווקים. עם זאת, קיימת ביקורת חברתית כלפי מדינות בהן קיים "מס ורוד" שגורסת כי על המדינה להתערב על ידי חקיקת חוקים ואכיפתם, כדי לבטל את "המס הוורוד" ולעצור את האפליה המגדרית.
נוסף לכך, המדינה היא שמחליטה אילו מוצרים יחויבו במס קנייה ואילו ייחשבו למוצרי יסוד שאינם מחויבים במס, כמו תרופות ומזון. בישראל ובארבעים מדינות בארצות הברית, תחבושות היגייניות וטמפונים חייבים במע"מ, אף על פי שמוצרים מסוימים כמו ירקות ופירות פטורים ממנו. התוצאה היא שמוצרים אלה יקרים יותר, ונשים משלמות יותר.
היסטוריה

לאחר המהפכה התעשייתית, הדרישה החברתית לניראות נשית כפי שמקובלת היום קיבלה היבט כלכלי. חברות מסחריות זיהו את כוח הקנייה של נשים והחלו לייצר מוצרים ייעודיים להן. בתחילה, יצרו חברות מסחריות מוצרי היגיינה לנשים עבור הווסת: תחבושות היגייניות וטמפונים. בהמשך, חברות מסחריות החלו לשווק מוצרים ייעודיים לנשים על ידי עריכת שינויים בצבע או בגודל אריזה של מוצרים שכבר היו קיימים בשוק ולא היו ממוגדרים או ששווקו ללקוחות גברים. מוצרים אלה תומחרו במחיר יקר יותר ממחיר המוצר המקורי.
מוצרים עליהם מוטל "מס ורוד"

במחקר שערכה המחלקה לענייני צרכנים של העיר ניו יורק, נטען כי מוצרים לנשים הם בדרך כלל יקרים יותר מאשר מוצרים לגברים. המחקר התבסס על ניתוח כלכלי לצורך חוק שנערך בשנת 1995 בקליפורניה המסתמך על ועדת שימוע להגנה צרכנית, יעילות ממשלתית ופיתוח כלכלי שהתקיימה בשנת 1994. כל המחירים במחקר נלקחו מן האינטרנט ללא התאמת אינפלציה.
מוצרים שמשווקים במיוחד לנשים עלו בממוצע ב-7% יותר מאשר מוצרים המשווקים לגברים, פער זה חל על בין היתר על הלבשה, צעצועים ומוצרי בריאות.
בתחום הצעצועים, צעצועים המשווקים לבנות עלו בממוצע ב-7% יותר מאשר צעצועים המשווקים לבנים. המחקר השווה בין שני קטנועים, זהים בצורתם אך שונים בצבעם: הקטנוע האדום עלה 24.99 דולר ואילו הקטנוע הוורוד עלה 49 דולר.
בגדי ילדות היו יקרים ב-4% יותר מאשר בגדי ילדים.
בגדי נשים היו יקרים ב-8% יותר מבגדי גברים. הפער הגדול ביותר הגיע למוצרי טיפוח / היגיינה אישיים, שם מוצרים המיועדים לנשים עלו 13% יותר ממוצרים המיועדים לגברים. עוד מצא המחקר כי מוצרים המיועדים לנשים לעיתים קרובות קטנים יותר בנפח מהמוצרים המיועדים לגברים.
נשים משלמות 92% יותר מגברים עבור שירות זהה של ניקוי יבש.
נשים משלמות 54% יותר מגברים עבור תספורת זהה.
עבור קרם המעודד צמיחה של שיער, נשים משלמות 40% יותר מאשר גרסת המוצר המיועדת לגברים, על אף שהיא מכילה 3% פחות מכמות החומר הרפואי הפעיל בגרסה הגברית. בצורה כזו, נשים משלמות יותר כסף עבור פחות מוצר.
תחבושות היגייניות וטמפונים אינם מוכרים כתרופות, וחייבים במע"מ.
הסברים אפשריים לקיומו של ה"מס הוורוד"

תעריף – על יבוא בגדי נשים משלמים מס שגבוה ב-3.2% מהמס המשולם עבור יבוא בגדי גברים. המס הגבוה יותר בא לידי ביטוי בתמחור גבוה יותר של בגדי נשים בחנויות וכתוצאה מכך לקוחות נשים משלמות יותר עבור המוצר. אך זהו הסבר מעגלי, משום שיש לבחון מדוע מלכתחילה יש הבדל בתמחור בין ייבוא בגדי נשים וייבוא בגדי גברים.
הבחנה – יש מספר קטן יותר של מוצרים בעלי נראות "נשית", לעומת מוצרים שאין להם נראות כזאת. ייצור מצומצם של מוצרים לנשים, לעומת ייצור המוני, דורש להעלות את מחיר המוצר לנשים, גם בגלל ההתאמות הנדרשות בתהליך הייצור כמו שינוי בגודל המוצר, באריזה, בצבע, וגם מפני שהיקפם נמוך יותר ולכן נשמרת החוקיות שמגנה על מחירים גבוהים, לפיה היצע שקטן יותר מביקוש יצדיק תשלום גבוה עבור המוצר המבוקש.
חברה פטריארכלית - נשים מגיל צעיר מתחנכות לטפח מבע מגדרי נשי, שנשען על השקעה גבוהה בהיבטים מגוונים של ניראות, כדי לזכות במעמד חברתי גבוה. זאת במטרה למשוך בני זוג פוטנציאליים ואף כדי לזכות במקומות עבודה, שברובם המעסיקים הם גברים. נשים מוכנות לשלם מחיר כלכלי כדי להימנע מלשלם מחיר חברתי, ופעמים רבות אף מפנימות את הערכים האסתטיים המקובלים חברתית.
דבקות במוצר - חברות מסחריות סוברות שנשים דבקות בשימוש במוצר שהן רגילות להשתמש בו, ולכן לא חוששות מתחרות מול חברות אחרות ולא פועלות להורדת מחירים. ייתכן שנשים מגלות נאמנות למוצרים שהן רוכשות ולא מחליפות אותן במוצרים זולים יותר, שיכולים להיחשב איכותיים פחות.
אופייה המטושטש של אפליה מגדרית - קשה להשוות בצורה מדויקת בין מוצרים לגברים ומוצרים לנשים, כיוון שאינם זהים לחלוטין. כתוצאה מכך, קשה לטעון כי מדובר ב"מס ורוד", וקשה להפעיל אכיפה על זכות השוויון. בניקוי יבש למשל, בגדי גברים נוטים להיות אחידים יותר, בעוד שבגדי נשים הם מגוונים יותר, מה שיכול להקשות יותר על הניקיון שלהם. בגדי נשים הם לעיתים קרובות קטנים ומחודדים יותר, ולכן לא מתאימים למכונות הלחיצה שמשמשות בניקוי יבש.
ייצוג מועט של נשים בפוליטיקה לא מאפשר קידום של הצעות חוק שדואגות לאינטרסים נשיים.
השפעות כלכליות, חברתיות ואתיות

ההשפעה הכלכלית של "המס הוורוד" היא נדבך נוסף של פערי השכר בין גברים לנשים וגורמת לכך שלנשים יש פחות כוח קנייה. כוח הקנייה מתייחס לכמות הסחורות והשירותים שאדם יכול לקנות, בהתחשב במחיר שלהם ובהכנסה הזמינה שלו. פערי השכר כבר מעמידים נשים בעמדת נחיתות בכל הנוגע לרכישת כוח. בארצות הברית נשים מרוויחות בממוצע 89 סנט עבור כל דולר שגבר מרוויח. כלומר, לנשים יש בממוצע פחות הכנסה מאשר לגברים.
המחקר האקדמי מציע הסבר לפערי השכר בין נשים לגברים בכך שנשים מעדיפות משרות עם שעות עבודה קצרות וגמישות יותר ועם אפשרויות חופשה טובות יותר, גם כשזה בא על חשבון המשכורת.
במחקר שפורסם בשנת 2016 ובחן את העדפותיהם של סטודנטים בנוגע למשרות היפותטיות, התברר שנשים ייחסו הרבה יותר משמעות לתנאי העבודה, ואילו גברים ייחסו חשיבות בעיקר לכסף: נשים היו מוכנות לוותר על 4% מהשכר בתמורה לצמצום הסבירות לפיטורים, ואילו גברים הסכימו לוותר רק על 0.6% מהשכר; נשים היו מוכנות לוותר על 7.3% מהשכר בתמורה לאפשרות לעבוד במשרה חלקית חלק מהזמן, ואילו גברים הסכימו לוותר רק על 1.1% מהשכר; גברים הסכימו לוותר על 3.4% משכרם הנוכחי בתמורה להעלאות שכר שנתיות חדות יותר בעתיד, ואילו נשים הסכימו לוותר רק על 0.6% משכרן הנוכחי בתמורה להעלאות שכר עתידיות חדות יותר. בהמשך, כשנבחנו המשרות בפועל של המשתתפים, נמצא מתאם גבוה ביניהן ובין ההעדפות שהם ביטאו בסקר.
פער נוסף מתבטא בעובדה כי גברים נוטים לעבוד יותר שעות נוספות מאשר נשים, ומשום שהשכר אותו מקבלים על שעות נוספות גבוה משעות עבודה רגילות, הפער הזה מתבטא גם בגובה המשכורת לפי שעה. אם אדם מוכן לשלם יותר (ביותר שעות עבודה), הוא יכול לקבל יותר באופן לא פרופורציונלי. דבר זה נובע משום שלעבודה ארוכה יש ערך מוסף שהמעסיק מוכן לשלם עליו.
"המס הוורוד" תורם עוד יותר לאי-השוויון הכלכלי בין גברים לנשים, משום שלא רק שנשים מרוויחות פחות מגברים, הן גם משלמות יותר מהם עבור מוצרים דומים. נוסף על כך, העובדה שנשים משלמות מיסים על מוצרי היגיינה נשית שגברים אינם צריכים לקנות, תורמת עוד יותר לפערים הכלכליים ביניהם.
אך מלבד חוסר השוויון ביו גברים לנשים, גם נשים בעצמן שונות זו מזו, בין אם במוצאן האתני, באזור המגורים, במספר הנפשות בבית ועוד. נשים אפרו אמריקאיות, למשל, סובלות מאי שוויון כפול, בשל היותן גם נשים וגם אפרו אמריקאיות (ראה ערך הצטלביות). בצורה כזו משפיע "המס הוורוד" בצורה שונה על נשים שונות. נשים ממעמד סוציו אקונומי נמוך נדרשות גם הן בתשלום ה"מס הוורוד" עבור מוצרי היגיינה.
"המס הוורוד" בישראל

בישראל לא קיים חוק האוסר על אפליה במחירים. כאשר מחיר אינו מפוקח, בעל העסק או הספק רשאים לקבוע את מחיר המוצר. בבדיקה שערך עיתון "כלכליסט" ופורסמה ב-2015 נמצא שמוצרים בבעלותה של אותה חברה היו יקרים יותר אם היו אלה מוצרים המיועדים לנשים, מאשר מוצרים שיועדו לגברים. בין המוצרים שנבדקו היו ג'ל גילוח, סכיני גילוח חד פעמיים ורב פעמיים, דאודורנט סטיק וגופייה תרמית. הסבר לפער במחיר סכיני הגילוח ניתן על ידי החברה המייצרת בטענה שמוצרי גילוח נמצאים בשימוש גבוה יותר אצל גברים ולכן מחירם נמוך יותר, ביחס למוצרים המקבילים ומיועדים לנשים. הסברים לפערים במחירים בין מוצרים אחרים לא ניתן.
ביקורת

ביקורת נגד "המס הוורוד" מעלה את הטענה ש"המס הוורוד" מציג נשים כחסרות סוכנות בחירה(אנ'), כך שהן לא מבצעות רכישה עצמאית ומודעת אלא נתונות לשטיפות מוח שיווקיות. התומכים בגישה זו טוענים כי נשים שבוחרות לשלם יותר עבור סכין גילוח ורודה מוצאות בה יתרון אסתטי כלשהו, שהן מוכנות, מתוך בחירה, לשלם עבורו, אף על פי שהוא יקר יותר מסכין גילוח בצבע שונה.
התנגדות לחוק "ביטול המס הוורוד", שהוצע בארצות הברית, הגיעה מקמעונאים ויצרנים של מוצרי נשים ובגדים. הטענה העיקרית שלהם הייתה שהחוק יהיה קשה לאכיפה. לטענתם, לא תמיד קל לראות את ההבדלים בין מוצרי גברים למוצרי נשים ולכן הסרת "המס הוורוד" תהיה סובייקטיבית. הם גם טענו כי הצעת החוק אינה ידידותית למפעלי ייצור מקומיים, וכי הורדת המחירים למוצרי נשים עלולה להוביל לפיטורי עובדים.
האופוזיציה הרפובליקנית טענה שיש להפסיק לגבות מסי קנייה באופן כללי, לא רק עבור מוצרים לנשים. טענה אחרת שנשמעה הייתה, שרק מוצרי היגיינה למניעת מחלות צריכים להיות פטורים ממס הקנייה של וירג'יניה, וכי מוצרי היגיינה נשית אינם מונעים מחלות.
הערות שוליים

1 2  Bill de Blasio, [https://www1.nyc.gov/assets/dca/downloads/pdf/partners/Study-of-Gender-Pricing-in-NYC.pdf From Cradle to Cane:
The Cost of Being a Female Consumer], New York City Department of Consumer Affairs, ‏December 2015
↑  Catey Hill, 6 times it’s more expensive to be a woman, ‏Apr 12, 2016
↑  MICHAEL BARBARO, In Apparel, All Tariffs Aren’t Created Equal, ‏APRIL 28, 2007
↑  Hollie Shaw, ‘Pink tax’ has women paying 43% more for their toiletries than men, ‏April 25, 2016
↑  Erica Nicole Atkin, [https://digitalcommons.brockport.edu/cgi/viewcontent.cgi?article=1221&context=honors Historical Influences on Modern America and the
Pink Tax] (עמ' 30)
1 2  Erica Nicole Atkin, [Historical Influences on Modern America and the Pink Tax https://digitalcommons.brockport.edu/cgi/viewcontent.cgi?article=1221&context=honors] (עמ' 31)
↑  נעמי וולף, מיתוס היופי, הקיבוץ המאוחד, 2004
↑  'Pink Tax' forces women to pay more than men, USA TODAY, ‏2018-05-16
1 2  The Real Cost of Pink Tax, Healthline, ‏2018-08-02 (באנגלית)
↑  White, Jeremy B, Time for tax-free tampons? California lawmaker thinks so, The Sacramento Bee, ‏2016
↑  Louise Yaxley, Senate vote to scrap 'tampon tax' won't stop women paying 10 per cent more for sanitary products, ‏18 Jun 2018
1 2 3  הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – איסור הפליית מחירים בשל מגדר), התשע"ט–2018, באתר www.nevo.co.il
↑  Maloney, Carolyn, [https://www.jec.senate.gov/public/_cache/files/8a42df04-8b6d-4949-b20b-6f40a326db9e/the-pink-tax---how-gender-based-pricing-hurts-women-s-buying-power.pdf The Pink Tax
How Gender-Based Pricing Hurts Women’s Buying Power], ‏December 2016
↑  Gender pay inequality? Men do the risky jobs, die FAR more often at work. (באנגלית)
↑  NIKKI GRAF, ANNA BROWN AND EILEEN PATTEN, The narrowing, but persistent, gender gap in pay
↑  Tianna Mosby, Capital News Service, Bill to remove 'Tampon Tax' in Virginia clears first hurdle
↑  Erica Nicole Atkin, [https://digitalcommons.brockport.edu/cgi/viewcontent.cgi?article=1221&context=honors Historical Influences on Modern America and the
Pink Tax] (עמ' 34)
↑  מעין מנלה, מדוע יקר יותר להיות אישה?, באתר כלכליסט, 16 בינואר 2015
1 2  TERI SFORZA, ‘Pink tax’ bill dies: You’ll still pay more for products marketed to women, ‏une 30, 2016
↑  JAZMINE ULLOA, Bill to end gender disparity in retail pricing is withdrawn after pushback from industry lobbyists, ‏JUN 29, 2016
↑  Tianna Mosby, Bill to remove 'Tampon Tax' in Virginia clears first hurdle, ‏Jan 26, 2018
אמנון שילוח

אמנון שילוח
אמנון שילוח (28 בספטמבר 1928 – 12 ביולי 2014) היה פרופסור למוזיקולוגיה ומופקד הקתדרה על שם מוריס ודנה ווסק במוזיקולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים.
חייו ופועלו

אמנון שילוח נולד בעיר לנוס שבארגנטינה למשפחה שמוצאה בסוריה. בשנת 1931 שב עם משפחתו לסוריה, וב-1942 עלה לארץ ישראל באופן בלתי-לגאלי במסע רגלי דרך רמת הגולן. התגורר בכפר הנוער מאיר שפיה כחניך עליית הנוער עד 1947, אז החל ללמוד ספרות עברית, מקרא וספרות ערבית באוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1947 התגייס לגדוד מוריה שנלחם בירושלים במלחמת העצמאות, הוא פנה למפקדו למצוא לו תפקיד הולם, וזה הציע לו לתעד את דברי ימי הגדוד. רישומיו ראו אור למעלה מארבעים שנים אחרי כן כספר ("אנו לך חומת מגן", מערכות, 1990).
שילוח למד באוניברסיטה העברית שפה וספרות ערבית, ספרות עברית ומקרא (1951-1947, עם הפסקה במלחמת העצמאות; את התואר מוסמך קיבל בשנת 1960 לאחר הפסקה. למד באקדמיה למוסיקה בירושלים, עם התמחות בחליל (1953-1951). בשנים 1953–1955 נגן חליל בתזמורת קול ישראל וערך תוכניות מוזיקה. בשנים 1954–1958 למד בקונסרבטוריון הלאומי בפריז, מקצוע ראשי חליל, ואחרי כן סיים לימודי תעודה במוזיקולוגיה בסורבון. בשנים 1958–1960 נגן חליל בתזמורת קול ישראל וערך תוכניות מוזיקה. בשנת 1960 קיבל מלגת לימודים של ממשלת צרפת ואת לימודי הדוקטורט עשה בשתי מחלקות: מדעי המזרח ומוזיקולוגיה באוניברסיטת הסורבון; הוא כתב את עבודת הדוקטורט שלו על כתב-יד ערבי על מוזיקה, לפי הצעתו של הנרי ג'ורג' פארמר (אנ'), ובשנת 1963 קיבל את התואר דוקטור במוזיקולוגיה ומדעי המזרח בשנת 1963.
בשנת 1953 היה שילוח למבקר המוזיקלי של כתב העת "משא", ופרסם ראיונות עם בכירי המלחינים הישראלים של אותה עת. בשהותו בפריז שימש ככתב לענייני תרבות של העיתון "למרחב". בשנים 1965–1968 היה מנהל מחלקת הפולקלור בקול ישראל.
ב-1965 החל להורות באוניברסיטה העברית, עד לפרישתו ממנה בשנת 1997 בדרגת פרופסור מן המניין. היה מנהל המרכז לחקר המוזיקה היהודית בשנים 1969–1971, ראש החוג למוזיקולוגיה בשנים 1971–1974, יועץ מדעי במכון בן-צבי ב-1973, מנהל משגב ירושלים בשנים 1975–1976, ראש המכון לשפות, ספרויות ואמנויות בשנים 1980–1984, ראש בית הספר לתלמידי חו"ל בין השנים 1985–1989, יו"ר הוועד המנהל של בית הספר לספרנות וארכיונאות, מנהל המרכז ללימודי יהודי ספרד והמזרח.
מחוץ לאוניברסיטה שימש שילוח כחבר מועצת ההנהלה של האיגוד הבינלאומי למוזיקולוגיה בשנים 1977–1982, חבר ועדת התוכניות של כנסי האיגוד בשנים 2002 ו-2004. כיהן כיו"ר הקרן למחקר בסיסי בתחום המוזיקולוגיה ב-1988, והיה יו"ר האיגוד הישראלי למוסיקולוגיה בשנת 2001.
שילוח היה עורך ערכי המוזיקה באנציקלופדיה יודאיקה במהדורתה השנייה שראתה אור בשנת 2006. במסגרת זאת הוא הוסיף שש מאות ערכים חדשים, פרי עטם של מוזיקאים שונים, שמתוכם כששים ותשעה כתב בעצמו, הללו התווספו אל ארבע מאות הערכים הקיימים, בין הערכים שהוסיף היו רבים על מלחינים, מוזיקאים וזמרים מארצות ערב ומתחום המוזיקה הפופולרית. הוא כתב פרק בנושא מסורות מוזיקליות מוסלמיות ויהודיות בימי הביניים. בסדרת הספרים The New Oxford History of Music.
אמנון שילוח נפטר ביולי 2014 בתום מחלה קשה, בגיל 85. נקבר בגבעת שאול בירושלים.
ארכיונו ואוסף ההקלטות שלו מופקדים במחלקת המוזיקה בספרייה הלאומית בירושלים.
פרסים

זכה בפרס ירושלים על תרומתו לחקר המורשת המוזיקלית של עדות ישראל לשנת 1986. נבחר כחבר כבוד לכל החיים על ידי הסמינריון האירופי באתנומוזיקולוגיה בשנת 1995.זכה בצרפת בפרס מוזות, על תרגום צרפתי של ספרו 'מסורות המוזיקה היהודית' בשנת 1996, קיבל את מדליית הכסף של העיר פריס לשנת 1999 וזכה בפרס של האקדמיה שרל קרוס עבור הספר הטוב ביותר של השנה במוזיקה שהתפרסם בצרפת, עבור התרגום הצרפתי של ספרו 'המוזיקה בעולם האסלאם' בשנת 2003.
מחקריו > תיאור מחקריו

שילוח פרסם מחקרים רבים אודות ההיסטוריה והתאוריה של המוזיקה הערבית ושל המוזיקה היהודית בפרספקטיבה סוציו-תרבותית רחבה אשר שמה דגש על חקר המקורות שלהן.
מחקריו > התאוריה של המוזיקה בכתבים הערביים

זהו ((900-1900) The Theory of Music in Arabic Writings) ספרו החשוב ביותר של אמנון שילוח המשקף את אחד מנתיבי המחקר המרכזיים שלו; הכרך ראשון יצא לאור ב-1979 והשני ראה אור ב-2003. החיבור רב-ההיקף ממיין ומתאר באלף עמודיו המודפסים מאות מקורות תאורטיים שנוצרו בתקופה של כאלף שנים, מקורות העומדים כיסוד הגותי למוזיקה הערבית. רוב רובם של הכתבים הם בכתבי-יד המצויים בספריותיהם של מקומות רבים בעולם: באירופה ובארצות הברית (בכרך הראשון) והכרך השני, שנכתב לאחר השלום עם מדינות ערב ונפילת הגוש המזרחי, מתבסס על חומר שנאסף באוזבקיסטן, סנקט פטרבורג, מרוקו, תוניסיה ומצרים וגם בספריות של האוניברסיטה העברית וספריות בעיר העתיקה. כל חיבור ממאות החיבורים המתוארים כולל פרטים על המחבר, אם הוא ידוע, תיאור של החיבור שבו מופיע הדיון על המוזיקה כשהוא איננו מסה המוקדשת כולה למוזיקה, תיאור כללי של הקטע על המוזיקה וציון הנתונים של כתבי-היד וההוצאה לאור אם קיימת. הספר כולל גם אינדקס אנליטי גדול שדרכו ניתן להגיע לכל נושא שמופיע בכתבים השונים. למשל, הקשר בין אסטרולוגיה למוזיקה, או מוזיקה ורפואה וכו.
הספר פורסם בסדרה: "רפרטואר בינלאומי למקורות המוזיקה", שהוא מפעל בחסות האיגוד הבינלאומי למוזיקולוגיה. תיאורי המקורות מגלים את רזי התאוריה הערבית הביניימית על כל קשריה, מצד אחד, עם התאוריה העתיקה היוונית והרומאית, ומצד שני עם הגות המוזיקה האירופית על-פי התפתחותה מן המאה התשיעית ואילך.
בהתבסס על העובדה שהתאוריה המוזיקלית הערבית בימי הביניים נבנתה על תפישה גלובלית ורב-תחומית, שילוח מחלק את הכתבים הערביים על מוזיקה לשלושה סוגים:
הקטגוריה האחת, כתבים ספרותיים אנקדוטיים, הדיון במוזיקה בקטגוריה זו מופיע בספרים על מתמטיקה, אסטרולוגיה, אלכימיה, מאגיה, רפואה, פילוסופיה, היסטוריה, לשון וכו. הקטגוריה הזו נוצרה בעיקרה כיוון שבתקופה הראשונה של האסלאם הייתה הפקידות צריכה להיות בעלת השכלה גבוהה וכללית והשכלה זו הכוללת מוזיקה הייתה חשובה לעיצוב דמותו של המשכיל הערבי.
הקטגוריה השנייה, תחילתה במאה התשיעית אז קם מפעל גדול מאוד של תרגום חיבורים מיוונית לערבית, בכלל זה חיבורים על מוזיקה. מהתקופה הזו והלאה ישנם כתבים העוסקים בשיטתיות בנושאי המוזיקה. בד בבד עם התפתחות זו מופיע בתקופה הזו הקונפליקט בין התפישה התאולוגית לתפישה היותר הומניסטית. קונפליקט זה מוליד חיבורים רבים העוסקים בשאלה אם המוזיקה מותרת או אסורה ומספרם של החיבורים האלה הוא כמספרם של כל החיבורים האחרים.
הקטגוריה השלישית כוללת את המימד הפרקטי של המוזיקה, אם בכתבים הראשונים שכולם מוקדשים למוזיקה יש דיונים פילוסופיים ותאורטיים ספקולטיביים, הרי שבכתבים האלה נכנס המרכיב החשוב של תיאור המוזיקה הפרקטית כלליה ותנאי ביצועה.
הספר זכה לביקורות חיוביות רבות, כך, למשל, כתבה המוזיקולוגית האמריקנית חוקרת המוזיקה הערבית לויס איבסן אל-פרוקי

שזוהי התרומה החשובה של מחקר המוזיקה ערבית במאה העשרים.