stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ישיבת כרם ביבנה
בוגרים ידועים

הרב צפניה דרורי
הרב יעקב פילבר
השופט דוד פרנקל
חבר הכנסת זבולון אורלב
הרב יצחק לוי
חבר הכנסת ניסן סלומינסקי
הרב חנן פורת
הרב שג"ר
הרב יצחק שילת
הרב זלמן ברוך מלמד
הרב יהושע ויצמן
הרב אליעזר ולדמן
הרב דוד חי הכהן
הרב אביהוא שוורץ
הרב יוסף אפרתי
הרב יונה מצגר, הרב הראשי לישראל לשעבר
פרופ' ידידיה צ' שטרן
הרב יהודה הרצל הנקין
הרב מרדכי נגארי, רבה הספרדי של העיר מעלה אדומים
אורי צבי בן נון, לשעבר מנכ"ל חברת החשמל
הרב אפרים מירוויס, רבה הראשי של הממלכה המאוחדת
הרב קלמן בר, הרב הראשי לישראל, רבה של נתניה לשעבר.
הרב ישראל אריאל, ראש מכון המקדש וראש ישיבת המקדש
הרב ציון לוז - חבר בית הדין הרבני הגדול
הרב בן-ציון אלגאזי- ראש מכון צורבא מרבנן וראש ישיבת ההסדר ברמת גן.
הרב אברהם ואזאנא ראש ישיבת א"ש קודש ורב קהילת נווה יוסף חיים בבאר שבע.
הרב נחשון רבינשטיין, ר"מ בכיר בישיבת בית אל.
הרב משה כהן, ר"מ בכיר בישיבת בית אל.
יגאל עמיר
הערות שוליים

↑  בהתיישבות הדרום, דבר, 8 במרץ 1942
↑  תיכונן ישיבת כרם ביבנה, הצופה, 19 ביוני 1940
ישיבת הוועד הראשי של המזרחי, הצופה, 19 ביוני 1940
סיון, הצופה, 2 באוקטובר 1940
↑  סיור ביבנה, הצופה, 12 במרץ 1941
↑  תיבנה הישיבה "כרם ביבנה", הצופה, 25 באוגוסט 1941; לתכנית כרם ביבנה, הצופה, 28 באוגוסט 1941
↑  זאב אריה ראבינר,'"`UNIQ--nowiki-00000006-QINU`"'רפאל שלמה גוץ ז"ל, הצופה, 13 ביוני 1941
↑  הנגבה, הצופה, 22 בפברואר 1942
↑  כרם ביבנה, הצופה, 12 בנובמבר 1946
↑  הבונה בונה ומגדיל את הונו, הצופה, 13 באוגוסט 1947
↑  נוער דתי ייקלט בבנייני כרם ביבנה, הצופה, 10 ביוני 1949; הרב משה דוד גרוס,'"`UNIQ--nowiki-0000000B-QINU`"'חינוך תורני גבוה, הצופה, 9 במאי 1952
↑  הרב א.י. ברומברג,'"`UNIQ--nowiki-0000000D-QINU`"'ישיבת כרם ביבנה, הצופה, 23 בינואר 1953; זרח ורהפטיג,'"`UNIQ--nowiki-0000000E-QINU`"'הישיבות החדשות, הצופה, 15 במאי 1953
↑  שמואל אבידור,'"`UNIQ--nowiki-00000010-QINU`"'בת קול נשמעת ביבנה, הצופה, 24 באוגוסט 1956
↑  מפעל החינוך של המזרחי, הצופה, 22 באוגוסט 1955
↑  מחזור ראשון למתיבתא של בני עקיבא, הצופה, 1 באפריל 1956
↑  ק. שבתאי,'"`UNIQ--nowiki-00000014-QINU`"'כרם ביבנה - היתר הוראה וצנחנות, דבר, 31 במאי 1963
↑  הודעה לכל בוגרי, תלמידי וידידי הישיבה, כ"ז ניסן תשע"ג
↑  גיא עזרא,'"`UNIQ--nowiki-00000017-QINU`"'‏ראש ישיבת 'כרם ביבנה' הודיע על פרישה מתפקידו, באתר "סרוגים", 18 בספטמבר 2016
↑  ר'אלי קליין, באתר ישיבת כרם ביבנה
1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  יואל יעקובי, הצד היהודי של הירח, באתר ערוץ 7
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311520105171  ISNI: 0000 0001 1354 593X  LCCN: n91002755   WorldCat (עם LCCN): n91-002755 
חזיתו הצפונית של מבנה חדרי הכיתות והספרייה בישיבה
הישיבה בשנותיה הראשונות
בית המדרש של הישיבה
אל-בירוני

| --- | --- |

הפסל של אל-בירוני במשרד האו"ם בווינה
 לידה:  973 כאת' שבח'ווארזם, בתקופה המודרנית: אוזבקיסטן
 פטירה:  בערך 1050 ע'זני כיום באפגניסטן
 שם לידה:  محمد بن أحمد البِيرُونيِّ 
 מדינה:  האימריה הסמאנית 
 מקום מגורים:  כאת', גרגאן, ע'זני
 פעילות בולטת:  גאולוגיה, פיזיקה, אנתרופולוגיה, סוציולוגיה השוואתית, אסטרונומיה, כימיה, היסטוריה, גאוגרפיה, מתמטיקה, רפואה, פסיכולוגיה, פילוסופיה אסלאמית, תאולוגיה אסלאמית
 תקופת כהונה:  תור הזהב האיסלאמי, המאה התשיעית
 השקפה דתית:  אסלאם, אסלאם סוני 
 
אבו רַיְחָאן מוחמד אבן אחמד אל-בירוני (בפרסית: ابوریحان بیرونی; בערבית: أبو الريحان البيروني; 973–1050 בערך), הידוע בשם אל-בירוני, היה חוקר ואיש אשכולות ממוצא איראני ח'וואראזמי בתקופת תור הזהב האסלאמי. הוא נודע כמייסד האינדולוגיה, "אבי הדת ההשוואתית", "אבי הגיאודזיה המודרנית", והאנתרופולוג הראשון.
אל-בירוני נחשב לאחד המלומדים המוסלמיים החשובים בתקופת ימי הביניים, תחומי הבקיאות שלו היו פיזיקה, מתמטיקה, אסטרונומיה ומדעי הטבע. בנוסף הוא נודע גם כהיסטוריון, כרונולוג ובלשן. הוא למד כמעט את כל המדעים של ימיו וזכה בכבוד רב על מחקריו הבלתי נלאים בתחומי ידע רבים.
כמשפיע בזכות עצמו, אל-בירוני הושפע מחוקרים של עמים אחרים, כמו היוונים, מהם שאב השראה כשפנה ללימודי הפילוסופיה. היה בלשן מוכשר, היה בקיא בח'ווארזמית, פרסית, ערבית, סנסקריט, וידע גם יוונית, עברית וסורית. הוא בילה את רוב חייו בע'זני, אז בירת האימפריה הע'זנווית, במרכז-מזרח אפגניסטן של ימינו.
בשנת 1017 נסע אל-בירוני לתת-היבשת ההודית (האזור התרבותי הנוגע כיום באזור פקיסטן והודו) ולאחר שחקר את האמונה ההינדית המקומית הוא כתב חיבור על התרבות ההודית בשם "ההיסטוריה של הודו" (תחקיק מא לל-הנד, Taḥqīq mā li-l-hind). יחסית לתקופתו הוא היה סופר חסר פניות לגבי המנהגים והאמונות של עמים שונים. תיאורו המדהים של הודו המוקדמת של המאה ה-11 והאובייקטיביות המדעית שלו זיכו אותו בהוקרה ובתואר "המוסמך" (אל-אסתאד', al-Ustadh).
רקע גאוגרפי והיסטורי > רקע גאוגרפי

ח'ווארזם נמצא במערב מרכז אסיה ומהווה נווה מדבר רחב ממדים באמצע הרמה המדברית של האזור. זהו אזור פורה בזכות הימצאותו בדלתת נהר האמו דריה, במקום בו נשפך בעבר לימת אראל לפני ייבושה. הוא מתוחם בצפון על ידי שרידי ימת ארל, במזרח על ידי מדבר קיזילקום, בדרום על ידי מדבר קאראקום, ובמערב על ידי רמת אוסטיורט. דרום ח'ווארזם שוכן בטורקמניסטן של המאה ה-20 וצפונה שוכן באוזבקיסטן.
שטחה של ח'ווארזם העתיקה מחולק באופן טבעי לשני אזורים. בחלקו הצפוני, הגובל בנהר אמו דריה, קיימים עמקים ביצתיים רבים, מישורים עצומים המורכבים משטחי מרעה רחבים הנוטים לכיוון צפון וצפון-מזרח. בחלקו הדרומי ישנן אדמות פוריות שנוצרו בחלקם של העמקים של נהרות מורגאב וטאג'אן. אופי גאוגרפי זה קבע שני סוגי תרבויות שהתפתחו באזור: של שבטי ערבה שפרנסתם התבססה על גידול בהמות ושל קהילות בעלות תרבות חקלאית מתקדמת ומושרשת מהסוג המזרחי הקדום ביישובי קבע. במהלך התקופה העתיקה התפתחו התרבויות של שני האזורים הללו באופן לא שוויוני, אם כי המסורת התרבותית והכלכלית של יישובי הדרום המתקדמים חלחלה בהדרגה לאוכלוסיית הערבות. שתי התרבויות היו תמיד, כפי שעולה מהעדויות הארכאולוגיות, בקשר הדוק והעבירו זו לזו את הישגיהן התרבותיים והכלכליים.
ח'ווארזם – גבולות גאוגרפיים
אזור ח'ווארזם העתיקה – מפה סביבתית
רקע גאוגרפי והיסטורי > רקע היסטורי

אל-בירוני הנו יליד ח'ווארזם. ההיסטוריה של המקום שהשפיעה על ההתפתחות התרבותית שלה, הייתה ערש יצירתו. מקומה המרכזי של ח'ווארזם על דרכי מסחר עיקריות, בנאת מדבר פורייה ומבודדת, יצר מצב שבו הייתה נתונה להשפעות שלטוניות ותרבותיות מגוונות. היא נכבשה על ידי האימפריות שנאבקו על השלטון בסביבה והייתה תחת שליטים שונים. יחד עם זאת, לרוב היא הייתה בעלת זכות לניהול עצמי והפגינה עוצמה אזורית תחת שלטונות אלו. הבידוד היחסי של האזור, אפשר לה לשמר שפה ותרבות ייחודית גם זמן רב לאחר הכיבוש המוסלמי:
| תקופה | השפעה |
| --- | --- |
המאה ה-5 לפנה"ס הממלכה האחמנית תחת דאריוס הראשון: כיבוש בידי הממלכה האחמנית מוביל נסיגה כלכלית כתוצאה מהכבדת עול מיסים. מתרחשת החדרת השפה הח'ווארזמית העתיקה אשר יובאה לאזור על ידי האימפריה הפרסית האחמנית. חוקרים קובעים כי האש הקדושה של הזורואסטריזם הוצתה בהאזראספ.
522 לפנה"ס נציבות פרתיה באימפריה האחמנית: משמשת תת-נציבות תחת פרתיה
מאות ה-4-3 לפנה"ס דאריוס השלישי: מתפתחת ממלכה עצמאית וששגשוג מבחינה כלכלית ותרבותית
328 לפנה"ס כיבושי אלכסנדר מוקדון כנגד האימפריה הפרסית: ח'ווארזם הממלכה החזקה ביותר צפונית-מערבית לאמו דריה
312 לפנה"ס - 64 לפנה"ס האימפריה הסלאוקית: עצמאית במידה רבה, התפתחות תרבות הלניסטית בעקבות אליטה יוונית עירונית שיצרה את המעמד הפוליטי הדומיננטי והתחזקה על ידי הגירה מתמדת מיוון.
המאה ה-2 לספירה עלייתה של אימפריית קושאן במזרח: מעוזים ויישובים ח'וואראזמים רבים נהרסו כנראה במהלך ההגירה ההמונית של שבטי הערבה שידוע כי גרמה להתמוטטות הממלכה היוונית של באקטריה והביאה את האימפריה הפרתית אל סף חורבן. קיימת נסיגה בתרבות הח'ווארזמית.
האימפריה הסאסאנית (224–651): משמשת בירה אזורית של האימפריה הסאסאנית כתוצאה מהמיקום המרכזי בדרכי המשי ח'ווארזם כחלק מהאימפריה הפרסית, מתקיים שימוש בא"ב הפרסי לצורך אדמיניסטרציה.
השושלת האפריגית (305 ל-995): ממלכה תחת האימפריה הסאסאנית, האימפריה ההפתליטית (Hephthalites), הגקטורקים, הח'ליפות האומיית, הח'ליפות העבאסית והאימפריה הסאמאנית. שפתם של בני השושלת האפריגית הייתה ח'ווארזמית עתיקה אשר יובאה לאזור על ידי האימפריה הפרסית האחמנית. בידודה הגאוגרפי של ח'ווארזם מאזורים אחרים של התרבויות השכנות, אפשר לה לשמר שפה ותרבות איראנית ייחודית נפרדת. מקור הכתב שלה היה ארמית. (שפה זו הייתה בשימוש באזור עד המאה ה-13 שאז הוחלפה על ידי פרסית).
המאה ה-7 עד המאה ה-13 הכיבוש האסלאמי: בשנת 712 נכבשה ח'ווארזם על ידי הח'ליפות הערבית (אומיים ועבאסים), עברה לשליטה מוסלמית תחת קוטאיבה אבן מוסלם. ח'ווארזם נהרסה. השפה הח'ווארזמית האיראנית שהייתה שפת האם של אל-בירוני, וחלק מהתרבות של ח'ווארזם העתיקה, שרדה במשך כמה מאות שנים לאחר האסלאם עד לטורקיפיקציה של האזור. היא שימשה רקע להשתמרות דמותו ומשנתו של אל-בירוני. בסוף המאה ה-8 ותחילת המאה ה-9 המיר לראשונה שאה בן השושלת האפריגית את דתו לאסלאם.
המאה ה-10 - האימפריה הח'ווארזמית: קמה אימפריה מקומית בעלת חוסר יציבות וחילופי שלטון של שושלות שונות: השושלת האפריגית, השושלת המאמונית, השושלת הסאמאנית והשושלת הע'זנווית. הדת הנפוצה הייתה האסלאם.
רקע גאוגרפי והיסטורי > רקע היסטורי > הפריחה הרוחנית באסלאם

במאה השמינית לספירה הייתה האימפריה המוסלמית הגדולה של בית עבאס בשיא פריחתה. אימפריות מוסלמיות שלטו בכל המזרח התיכון, מרכז אסיה, צפון אפריקה וספרד. תחת שליטים מוסלמים נבנו מוסדות לימוד והאוניברסיטאות הראשונות. הח'ליפה אל-מאמון, משושלת בית עבאס, ייסד בבגדד את בית החוכמה, שהיה לאחד מסמלי תור הזהב של האימפריה המוסלמית. הח'ליפים הראשונים שלה טיפחו ופתחו אותו. חוקרים ומדענים רבים שלמדו ועבדו בבית החוכמה היו מרקע פרסי או נוצרי-מזרחי. בספרייה של בית החוכמה תרגמו משכילים ערבים לערבית כתבי יד מדעיים מיוון, הודו, פרס ועוד. זה היה מרכז מחקר תוסס וחדשני, שבו פעלו הוגי דעות חשובים.
תלמידים לומדים בספריה, מתוך כתב יד של מקאמת אל-חרירי (יצירה מהמאה ה-12 הכוללת 50 אגדות ואיורים שונים)
ח'ליפות בית עבאס בשיא כוחה
לקראת סוף המאה העשירית נחלש כוחה של הח'ליפות העבאסית במרכז אסיה. האזור כולו היה נתון לחוסר יציבות פוליטית עקב מאבקי שלטון בין כמה בתי מלכות מקומיים. השליטים מקומיים קבעו במידה רבה את סדר היום. חלקם השכילו ליצור מרכזי השכלה וידע חלופיים לאלה של הח'ליפות וראו בטיפוח קהילת מדענים שתפעל תחת חסותם סמל סטטוס וראייה לעוצמת שושלתם. היו אלה דמדומי תור הזהב של האסלאם. בסביבה הפוליטית הזו פעל אל-בירוני, והיא שתרמה לצורך שלו לנדוד באזורים שונים ולחפש חסויות אצל שליטים מתחלפים.
ביוגרפיה

אל-בירוני נולד סמוך לגבול הצפון מזרחי של האימפריה, בפריפריה של העיר כאת', בירת ממלכת השושלת האפריגית שבח'ווארזם. בהתאם לכך, שמו נגזר מהמילה הפרסית "פרבר" (bērūn או bīrūn). העיר, הנקראת כיום בירוני, היא חלק מהרפובליקה האוטונומית של קאראקלפקסטן בצפון מערב אוזבקיסטן.
את עשרים וחמש השנים הראשונות לחייו בילה אל-בירוני בח'ווארזם, תחת חסותו של הח'ווארזם-שאה, המושל מהשושלת האפריגית, אבו נאסר מנצור (Abu Nasri Mansur ibn Ali ibn Iraq al-Jaʿdī), מתמטיקאי בזכות עצמו. בח'ווארזם למד אל-בירוני תורת משפט אסלאמית, תאולוגיה, דקדוק, מתמטיקה, אסטרונומיה, רפואה, יוונית ופילוסופיה הוא התעסק ברוב תחומי המדעים, כולל פיזיקה. השושלת האפריגית, הופלה על ידי השושלת היריבה המאמונית ב-995.
חוסר יציבות ואולי אהדתו וקשריו עם השושלת האפריגית, אילצו את אל-בירוני לברוח ולבקש חסות תחת השושלת הסאמאנית האימתנית יותר, ששלטה על האדמות המזרחיות העצומות של האסלאם, וכללו את מה שהיום הוא מזרח איראן וחלק גדול מאפגניסטן. הוא נקלט בבירת השושלת הסאמאנית, בוכרה, אז תחת השליט הסאמאני מנצור בן נוח. בבוכרה, הוא התכתב עם אבן-סינא, והתקיימו חילופי דעות בין שני החוקרים הללו.
בשנת 998, הוא הסתפח לחצר של האמיר קאבוס אבן וושמגיר (שלט 977–981 ו-997–1012) מהשושלת הזיארית שליט טברסטן וגרגאן, שלחופי הים הכספי, כיום בבאקו. שם, כנראה בסביבות שנת 1000, הוא כתב בערבית את יצירתו החשובה הראשונה, "העקבות שנותרו ממאות השנים האחרונות", שתורגם גם כ"כרונולוגיה של אומות קדומות", או "מראות העבר" (al-Athar al-Baqqiya 'an al-Qorun al Khaliyyaala). העבודה הכילה היסטוריה וכרונולוגיה מדעית (מאוחר יותר הוא ביצע כמה תיקונים בספר). על פי אל-בירוני, השושלת האפריגית נוסדה על ידי אפריג בשנת 305, שירש את השושלת האגדית למחצה של "הסיאבושידים", שנוסדה על - ידי המלך האיראני האגדתי, כאי ח'וסרו. עם זאת, ממצאים ארכאולוגיים סובייטיים נרחבים, בעיקר מטבעות מראים שלפני הופעת שושלת האפריגית, ח'ווארזם הייתה חלק מהאימפריה הפרתית. בחצר האמיר אל-בירוני פגש באבן סינא. הוא ביקר גם בחצרו של השליט בן  השושלת הבוונדית אל-מרצובן, שהחצר שלהם בגרגאן הפכה למפורסמת בזכות אנשי המדע שנקבצו אליה.
בשנת 1017 מחמוד מע'זני תפס את המלוכה והפך את עז'ני לבירת השושלת. רוב החוקרים, כולל אל-בירוני, נלקחו לע'זני. אל-בירוני התמנה לאסטרולוג החצר. בגיל 44 הוא ליווה את מחמוד בפלישותיו להודו, וחי בה כמה שנים. אל-בירוני התוודע לכל מה שקשור להודו. במהלך תקופה זו כתב את מחקרו על הודו, אותו סיים אותו בסביבות 1030. לצד כתיבתו, תוך כדי חלקו במשלחות, הקפיד אל-בירוני להרחיב את לימודיו לתחום המדע. הוא ביקש למצוא שיטה למדידת גובה השמש, ויצר למטרה זו רביע מאולתר. אל-בירוני הצליח להתקדם רבות במחקריו על רקע המסעות התכופים ברחבי ארצות הודו.
אל-בירוני שייך לזרם הסוני האשערי, אך הוא קשור גם לתאולוגים מאתורידיים. הוא היה ביקורתי מאוד כלפי המועתזילה, ובמיוחד מתח ביקורת על אל-ג'היז ועל זורקאן. הוא התנגד לדעותיו של אבן-סינא ביחס לנצחיות היקום.
עבודתו

במסעותיו הרבים ובתרגומיו תרם אבו אל-ריחאן אל-בירוני תרומה חשובה לידע האנושי לחקר העולם, הגאוגרפיה והתרבויות של זמנו. מתוך 146 הספרים שנכתבו על ידי אל-בירוני, 95 מוקדשים לאסטרונומיה, מתמטיקה ולנושאים קשורים, כגון גאוגרפיה מתמטית. הוא גם כתב עבודות חשובות בתחום ההיסטוריה, האנתרופולוגיה והכרונולוגיה.
עבודתו > אסטרולוגיה

אל-ברוני חי בתקופת תור הזהב האסלאמי, כאשר הח'ליפים העבאסים קידמו מחקר אסטרונומי, משום שלמחקר כזה היה מימד דתי בנוסף למימד המדעי שכן באסלאם פולחן ותפילה דורשים ידע מדויק של הכיוונים של המקומות הקדושים, ואותם ניתן לקבוע רק באמצעות שימוש בנתונים אסטרונומיים.
בביצוע מחקריו, אל-בירוני השתמש במגוון טכניקות שונות התלויות בתחום המחקר המסוים בו עסק. בהתאם לכך עבודתו העיקרית בתחום האסטרולוגיה, היא בעיקר חיבור אסטרונומי ומתמטי. על פי הצהרתו:”התחלתי בגיאומטריה והמשכתי לאריתמטיקה ולמדע המספרים, אחר כך למבנה היקום ולבסוף לאסטרולוגיה שיפוטית, שכן אין אחד הראוי לסגנון ולתואר אסטרולוג שאינו בקיא באלו המדעים.”
ספרו בנושא,"ספר הדרכה ביסודות אמנות האסטרולוגיה" (Kitab al-Tafhim li Awa'il Sina'at al-Tanjim – כיתב-אל-תפהים), נכתב בערבית ובפרסית בע'זני בשנת 1029. בראשית מחקרו הוא הניח את היסודות לפרק האחרון בנושא, על פרוגנוסטיציה אסטרולוגית, שעליה הוא מעביר ביקורת. הוא היה הראשון שעשה את ההבחנה הסמנטית בין אסטרונומיה לאסטרולוגיה, ובעבודה מאוחרת יותר הוא כתב הפרכה של האסטרולוגיה, בניגוד ליחסו למדע הלגיטימי של האסטרונומיה, שבו הוא מביע תמיכה חזקה. יש הטוענים שהסיבות שלו להפרכת האסטרולוגיה מתייחסות לשיטות בהן השתמשו אסטרולוגים אסלאמיים המבוססות על פסאודו-מדע ולא על אמפיריציזם, וכן לקונפליקט בין השקפותיהם של האסטרולוגים לאלו של התאולוגים של האסלאם הסוני.
עבודתו > אסטרונומיה

הוא כתב פרשנות נרחבת על האסטרונומיה ההודית בעבודתו שהיא בעיקר תרגום של עבודתו של אריאבהאטה (טהקיק מא לי-ל-הינד - Taḥqīq mā li-l-Hind, נכתב בערבית), שבו הוא מזכיר כי פתר את עניין סיבוב כדור הארץ ביצירה "מפתח לאסטרונומיה" (Miftah-ilm-alhai'a, נכתב בערבית) על אסטרונומיה. יצירה זו לא שרדה:
סיבוב כדור הארץ אינו פוגע בשום אופן בערכה של האסטרונומיה, שכן ניתן להסביר את כל ההופעות בעלות אופי אסטרונומי על פי תיאוריה זו כמו אחרת. עם זאת, ישנן סיבות אחרות שהופכות את זה לבלתי אפשרי. שאלה זו קשה ביותר לפתרון. הבולטים מבין האסטרונומים המודרניים והעתיקים כאחד חקרו לעומק את שאלת תנועתו של כדור הארץ, וניסו להפריך אותה. גם אנחנו חיברנו ספר בנושא בשם מפתח אסטרונומיה, בו אנו חושבים שהתעלינו על קודמינו, אם לא במילים, בכל האירועים הקשורים לעניין.
תרומתו העיקרית של בירוני לאסטרונומיה היא בעבודתו "הקאנון המסאודי של האסטרונומיה" (al-Qānūn al-masʿūdī fi’l-hayʾa wa’l-nojūm' ,נכתב בערבית), המכסה את אותו תחום כמו האלמגסט של האסטרונום היווני תלמי, אך מציג חומר חדש. רוב המושגים התאורטיים המקוריים של בירוני נמצאים בעבודה זו. בדומה לאלמגסט, גם הקאנון מכיל נגזרות תאורטיות של פרמטרים אסטרונומיים, כמו גם פונקציות טבלאיות כדי להקל על חישוב מיקומם של כוכבי לכת. בכך היא שונה מעבודותיהם של רוב קודמיו ובני דורו של בירוני שעסקו רק בבניית טבלאות אסטרונומיות המתאימות לחישוב מיקומם של כוכבי לכת, בדרך כלל ללא כל דיון בגזירת הפרמטרים שעליהם התבססו הטבלאות. בעבודה זו, אל-בירוני הבחין בניגוד לתלמי, כי האפסיד של השמש (הנקודה הגבוהה ביותר בשמיים) ניידת ואינה קבועה.
אל-בירוני ניהל התכתבות ממושכת ולעיתים ויכוח סוער עם אבן-סינא, לגבי תנועות ספירות שמימיות. אל-בירוני תוקף שוב ושוב את הפיזיקה השמימית של אריסטו: הוא הראה בניסוי פשוט שמצב הריק חייב להתקיים' טענתו של אריסטו נגד מסלולים אליפטיים של ספירות שמימיות, על הבסיס שתנועתם תיצור ואקום מסומנת על ידי אל בירוני כטיעון חלש ביותר. הוא תוקף את הטיעון שהספירות השמימיות הן קבועות. אל-בירוני הבחין גם כי כוכבי הלכת סובבים במסלולים אליפטיים לכאורה, במקום במסלולים המעגליים שתוארו על ידי היוונים, אולם הוא לא הצליח להסביר כיצד הם פועלים.
בכתביו של אל-בירוני קיים תיאור האצטרולב של אל-סיזי (אנ'). (אסטרונום בן המאה ה-10). אל-סיזי, החזיק בדעה בת זמנו שכדור הארץ הוא מרכז היקום, הוא מידל את מערכת השמש על פי הרעיון שכדור הארץ מסתובב על צירו ובכך הסביר את מה שנראה כתנועת הספירות השמימיות. בתיאורו של אל-בירוני, יש ביקורת מרומזת לגבי קביעה זו של תנועה.
אל-בירוני כתב חיבור על האצטרולב ובו ניסה לתעד ולסווג את כל השיטות הידועות בעבר עבור שימושי האצטרולב. הוא הוסיף תיאור משל עצמו, כיצד להשתמש בו כדי לדעת את השעה וכמד גובה בתצפיות. דיאגרמה מסוימת אחת של מכשיר בעל שמונה הילוכים יכולה להיחשב כאב קדמון של אצטרולבים ושעונים מוסלמים מאוחרים יותר. לאחרונה, נתוני ליקוי הירח של אל-בירוני שימשו את האסטרונום הבריטי ריצ'רד דנטורן בשנת 1749 כדי לסייע בקביעת תאוצת הירח, והנתונים שלו לגבי זמני שוויון וליקויי הירח שימשו כחלק ממחקר של סיבוב כדור הארץ בעבר.
עבודתו > מתמטיקה

אף על פי שאל-בירוני לא כתב טקסטים על אלגברה או על גאומטריה ועבודותיו האריתמטיות לא שרדו, הוא הציג מושגים מתמטיים חדשים בעבודות שונות. לדוגמה, בקאנון, במהלך דיון שהוקדש לפונקציות הטריגונומטריות המשמשות באסטרונומיה, הוא הגדיר את המספר האי-רציונלי פאי (π) כתוצאה מחלוקה של שני מספרים אחרים (היקף המעגל והקוטר), בעוד שקודמיו, כולל המחברים היוונים, הגדירו אותו כיחס גאומטרי.
בתחום הטריגונומטריה ניתן למצוא את תרומותיו העיקריות בספר "חיבור על אסטרונומיה" (Ketāb maqālīd ʿelm al-hayʾa, נכתב בפרסית), שבו התרכז בעיקר ביישומים של טריגונומטריה ספרית באסטרונומיה וסיפק סיווג מפורט של משולשים ספריים ופתרונותיהם.
ב"מסה ממצה על צללים" (Ketāb fī efrād al-maqāl fī amr al-ẓelāl, נכתב בערבית), פיתח עוד יותר את ההגדרות הטריגונומטריות המוכרות ויישם אותן על פרקטיקות דתיות כגון קביעת זמני תפילה ומציאת הכיוון של מכה.
בספר השלישי של הקאנון, הוא הציג משפטים טריגונומטריים שווי ערך לאלה הקשורים לסכומים ולהבדלים של זוויות. בהקשר אחרון זה הוא פיתח את הפתרון שלו למשוואה האלגברית של המעלה השלישית כחלק מניסיון לחשב את הסינוס של 1°. שיטת האיטרציה המשמשת בחישוב זה מתוחכמת לא פחות משיטות שפותחו על ידי מתמטיקאים תאורטיים מודרניים. יתר על כן, בעבודות אלה, אל-בירוני לא רק הגדיר את כל הפונקציות הטריגונומטריות המשמשות כיום, אלא גם דן בשיטות חישובן ממעגל עם רדיוס R = 1 (שעדיין משמש למטרה זו). הוא גם יישם שיטות מפותחות לחלוטין של אינטרפולציה מסדר שני לחישוב ערכי הביניים של פונקציות אלה, ובכך הפגין הבנה ברורה של יחסים פונקציונליים.
במקומות אחרים בקאנון, אל-בירוני הפגין תחכום דומה בטיפול ביחסים פונקציונליים על ידי מניפולציה של משוואות השמש והירח כך שהפונקציות יהיו תמיד חיוביות. לעומת זאת, יחסים אלה נעו בין חיובי לשלילי באלמגסט של תלמי. הוא חישב גם את צלעו של מתושע, בעיה שנבעה מניסיונו לחתוך זווית כדי לחשב את ערך הסינוס של 1°. חישוביו הניבו את משוואת המעלה השלישית 1 + 3x = x3. שאותה פתר על ידי בדיקה של הצבת שורש. הוא חיבר ספר על הוצאת שורשים (שלמרבה הצער לא היה קיים). ההיבט החשוב ביותר של עבודה זו היה טמון ביכולתו של בירוני לחרוג מהגישה הגאומטרית הקפדנית של היוונים כדי להתמודד עם הבעיה של חיתוך זווית ובהכרתו בכך שפתרונות אלגבריים בעלי הדיוק הרצוי.
בתחום האנליזה הנומרית וטכניקות הקירוב, בקאנון הוא ערך חישוב של פונקציות הסינוס והטנגנס. הטבלאות שלהן דרשו ממנו לפתח סכמת אינטרפולציה הכוללת הבדלים מסדר שני, שכן הוא היה מודע לכישלון של אינטרפולציה ליניארית פשוטה להסביר הבדלים קיצוניים בערכים פונקציונליים.
עבודתו > הפרכת היקום הנצחי

בדומה לחסידי האסכולה האשערית המאוחרים כגון אל-ע'זאלי, אל-בירוני מפורסם בהגנה נחרצת על עמדת הרוב הסוני כי ליקום יש התחלה, בהיותו תומך נלהב של יצירה יש מאין (אנ') (לטינית - creatio ex nihilo): "החומר אינו נצחי אלא נוצר על ידי אלוהים בנקודה קוסמית ראשונית". הוא סתר בעיקר את הפילוסוף אבן-סינא וניהל אתו התכתבות מסיבית בנושא. מדבריו: ”אנשים אחרים מחזיקים באמונה הטיפשית, שלזמן אין כלל סיום”. בנוסף הוא הצהיר כי אריסטו, שבטיעוניו השתמש אבן-סינא, סתר את עצמו כאשר קבע שליקום ולחומר יש התחלה בעוד הוא נאחז ברעיון שהחומר הוא קדם נצחי. במכתביו לאבן-סינא, בהמשך הוא הציג את הטיעון של אריסטו, שיש שינוי בבורא. בהמשך הוא טען כי קביעה שיש שינוי בבורא פירושה שיש שינוי בתוצאה (כלומר שיש שינוי ביקום) וכי היקום שנוצר לאחר שלא היה, הוא שינוי כזה (ולכן לטעון שאין שינוי, כלומר שאין התחלה – פירושו שאריסטו מכחיש את קיום היוצר). אל-בירוני היה גאה בעובדה שהוא קיבל את אחת העדויות הטקסטואליות של הדת מבלי להיות מושפע מפילוסופים יוונים כמו אריסטו.
עבודתו > פיזיקה

אל-בירוני תרם להחדרת שימוש בשיטות מדעיות לתורת המכניקה של ימי הביניים. הוא פיתח טכניקות ניסוי לקביעת צפיפות חומרים, תוך שימוש בסוג מסוים של שיווי משקל הידרוסטטי. שיטתו של אל-בירוני לשימוש בשיווי המשקל ההידרוסטטי הייתה מדויקת, והוא הצליח למדוד צפיפות של חומרים רבים ושונים, כולל מתכות יקרות, אבני חן ואפילו אוויר. הוא כתב בהרחבה על נושא הצפיפות, כולל סוגי הצפיפות השונים ואופן מדידתן. עבודתו בנושא הייתה בעלת השפעה רבה ומאוחר יותר שימשה מדענים כמו גלילאו וניוטון במחקריהם.
עבודתו > גאוגרפיה וגיאודזיה

תפיסותיו של בירוני לגבי צורתו הכדורית של כדור הארץ ולגבי התפלגות המאפיינים הגאוגרפיים על פניו הן אלה של מדענים יוונים, ובמיוחד של תלמי, כפי ששונו על ידי גאוגרפים מוסלמים מוקדמים יותר. הוא מסביר את התיאוריה של האסטרונומים היוונים לגבי כדור הארץ, אך מוסיף לדיון מידע חדש וכמה טיעונים שהוא מצא על התפלגות היבשה והים על פני שטחו. במהלך הדיונים הללו, הוא מתייחס לשינויים באקלים ובתנאי השטח המבוססות על בחינה מדוקדקת של מאובנים, צדפים וסטרטיגרפיה. בהודו הוא מתאר את התיאוריות של כדור הארץ הן של הפוראנס (אנ') והן של האסטרונומים ההודים.
דאגתו העיקרית של אל-בירוני בתחום הגאוגרפיה הייתה מיקומם של מקומות קרובים זה לזה, קביעת קווי הרוחב והאורך שלהם, וחישוב האזימוט שלהם כדי למקם את הקיבלה (כיוון מכה).
אל-בירוני פיתח טכניקה חדשה למדידת הפרש קווי האורך בין שתי ערים נתונות: הוא התכתב עם אבו אל-וואפה של-בוז'אני, (אסטרונום בן המאה ה-10 שפעל מבגדד) שהיה במרחק 2,000 ק"מ מערבה, בבגדאד, כדי לתאם את תצפית בו זמנית על ליקוי ירח. ב-24 במאי 997, על פי ספרו של אל-בירוני, הכרונולוגיה, הם זיהו ליקוי, מדדו את משכו ואת זווית הירח בשמיים כדי לחשב את קו האורך של כאת' בדיוק חסר תקדים.
בספרו "קודקס מסודיקוס" (הכינוי הלטיני לאל-קאנון אל-מסאודי, שנכתב בערבית ב-1037), הוא הגה והציג שיטה חדשנית לקביעת רדיוס כדור הארץ באמצעות תצפית על גובה הר. דבר שנעשה על ידי מדידת זווית הגובה של האופק מראש הר והשוואתה לזווית הגובה של האופק ממישור סמוך. הוא ביצע את המדידה במבצר ננדנה בפינד דאדן חאן (עיר בחבל פנג'אב שבפקיסטן) תוך שימוש בטריגונומטריה כדי לחשב את רדיוס כדור הארץ באמצעות מדידות של גובה גבעה ומדידה של נסיגת גובה האופק מראש אותה גבעה. הרדיוס המחושב שלו עבור כדור הארץ של 6,322.74 קילומטר היה גבוה ב-2% מהרדיוס הממוצע בפועל של 6,192.43 קילומטר. (ההערכה שלו ניתנה כ-12,803,337 אמות, כך שדיוק האומדן שלו בהשוואה לערך המודרני תלוי באיזו יחידת המרה משתמשים לאמות. אורכה המדויק של אמה אינו ברור. עם 45.72 סנטימטר ההערכה שלו תהיה 5,793.64 קילומטר ואילו עם אמה של 55.88 סנטימטר, האומדן שלו תהיה 6,759.24 קילומטר. ) בעיה משמעותית אחת בגישה זו היא שאל-בירוני לא היה מודע לשבירה אטמוספירית ולא התחשב בכך. הוא השתמש בזווית נסיגה של 34 דקות קשת בחישובים שלו, אבל השבירה יכולה בדרך כלל לשנות את זווית הנסיגה הנמדדת בכ-1/6, מה שהופך את החישוב שלו למדויק רק בטווח של כ-20% מהערך האמיתי.
ב"קודקס מסודיקוס", אל-בירוני שיער את קיומו של גוש יבשתי לאורך האוקיינוס העצום שבין אסיה לאירופה, או מה שמכונה היום האמריקות. הוא טען לקיומו על סמך הערכותיו המדויקות של היקף כדור הארץ וגודלו של הגוש אפרו-אירואסיה, שלדעתו משתרע על פני שתי חמישיות מהיקף כדור הארץ, בנימוק שהתהליכים הגאולוגיים שהולידו את אירואסיה, קרוב לוודאי שהולידו אדמות באוקיינוס העצום שבין אסיה לאירופה. הוא גם העלה תאוריה שלפחות חלק ממסת היבשה הבלתי ידועה תמצא בקווי הרוחב הידועים שבני אדם יכולים להתגורר בהם, ולכן יהיה מיושב.
עבודתו > פרמקולוגיה

אל-בירוני כתב פרמקופיאה – ספר על הפרמקופאה של הרפואה, כיתב אל-סיידנה פי אל-טיב (Kitab-al-Saydanah fi Al-Tibb, נכתב בערבית). הוא מציג מילים נרדפות לשמות תרופות ולרעלים בסורית, פרסית, יוונית, בלוצ'ית (אנ'), אפגנית, כורדית וכמה שפות הודיות. הוא מזכיר בעבודה זו 1197 תרופות. הוא גם הגדיר את הקשר בין רוקחות ורפואה. ב-1045, אל-בירוני הגדיר רוקח כ”איש מקצוע המתמחה באיסוף כל התרופות, בחירת הטוב ביותר מתוכם, פשוט או מורכב, ובהכנת מרפא טוב מהם, תוך שימוש בשיטות ובטכניקות המדויקות ביותר, כפי שמומלץ על ידי מומחים באמנויות הריפוי.”