stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שמאי קנצפולסקי
סיפור חיים > משפחה

מנישואיו הראשונים לאיטה קנצפולסקי, נולדו לטופסי שני ילדים, זעירא קנצפולסקי וניר אלמוג, "שייפר" (Surfboard shaper, יצרן גלשנים) ידוע ומקים חברת אינטרסרף לגלשני גלים.
נישואיו השניים היו לנעמי קנצפולסקי, עורכת דין, מצילת ים והגולשת הישראלית הראשונה. להם נולדו ארבעה ילדים: הבנה אביטל, מאמנת שחייה, אמור קנצפולסקי, לשעבר אלוף הארץ בגלישת גלים (בשנות ה-80), ד"ר אושרה קנצפולסקי, ממקימי הסנגוריה הציבורית בישראל, והבן הצעיר, אוריאן קנצפולסקי, שהקים את מרכז "טופסי" לגלישת גלים, מועדון הגלישה הראשון בישראל, בהשראת הדרך בה אביו לימד גלישה וקידם ספורט זה בארץ. נכדו הוא הכדורגלן אל ים קנצפולסקי.
טופסי נפטר בגיל 77.
פיתוח הספורט הימי בתל אביב > ספורט החסקה

תחילה, בנו טופסי ומצילים תל אביביים ותיקים אחרים את החסקות לצורכי הצלה בלבד. בהמשך, הוא וכמה מצילים אחרים החלו גם להשכיר חסקות לרוחצים. כך הפך החסקה לספורט ימי מקובל בישראל. בשנת 1950 קיים טופסי, יחד עם שמואל צייטלין, מסע ימי מפורסם מתל אביב עד חיפה על גבי חסקה.
טופסי המשיך לטפח את ספורט החתירה על חסקה בכל החופים בהם עבד כמציל ומנהל חוף (בחוף בית וגן, בחוף פרישמן ולאחר מכן בחוף הילטון), ולאחר מכן במסגרת עבודתו כבעל עסק עצמאי של השכרת סירות, חסקות וגלשנים (בחוף הילטון). בשנת 1977, הפך תחום העיסוק של השכרת חסקות וסירות לכזה שצריך לקבל אישור מהמדינה במסגרת חוק רישוי עסקים (1968) וטופסי נאלץ להפסיק את פעילות השכרת החסקות. זאת לאחר שבקשתו לקבלת רישיון עסק בחוף הילטון נדחתה ועיריית תל אביב דרשה ממנו לפנות את עסקו מהחוף. העירייה הציעה לטופסי כחלופה להעתיק את עסקו לחוף גאולה בדרום תל אביב, אך באותה עת חוף גאולה היה מופקר ולא מוסדר ונחשב לשטח שאין אפשרות לנהל בו עסק.
לכן, בשנת 1982, הגיש טופסי יחד עם אשתו נעמי קנצפולסקי עתירה לבג"ץ כנגד החלטת עיריית תל אביב לפנותו מחוף הילטון (בג"ץ 46/82 – שמאי קנצפולסקי ואח' נ' עיריית תל אביב-יפו). העתירה נדחתה, אך בשולי ההחלטה הביע בית המשפט את התקווה "שלאור כל הנסיבות ובמיוחד בהתחשב עם שרותם המסור של העותרים למען הספורט הימי בתל אביב, תעמוד גם בעתיד בעינה הצעת המשיבים, כי יינתן לעותרים היתר לנהל את עסקם במקום אחר בחוף ימה של תל אביב, יהא זה בחוף גאולה או במקום מתאים אחר". כתוצאה מעניין זה, נאלץ טופסי להפסיק להשכיר חסקות ועבר להתמקד באופן מלא בהשכרת גלשנים והדרכה של גלישת גלים.
פיתוח הספורט הימי בתל אביב > גלישת גלים בישראל

טופסי טיפח את ספורט הגלישה והיה שותף להעלאת הפופולריות שלו בתל אביב ובישראל בכלל. הוא נודע כמייסד ספורט גלישת הגלים בישראל.
סיפור גלישת הגלים בישראל החל בשנת 1956, כאשר הגיע לישראל ד"ר דוריאן פסקוביץ', גולש מהוואי, והביא איתו גלשן אחד מעץ בלזה, שאיתו יוכל לגלוש בישראל. ד"ר פסקוביץ' הגיע לתל אביב והתחיל לגלוש בחוף פרישמן, בו עבד אז טופסי כמנהל תחנת ההצלה. טופסי התרשם ממה שראה, נוצר בינו לבין ד"ר פסקוביץ' קשר אישי ופסקוביץ' החליט להשאיר את הגלשן שלו לטופסי ולשלוח גלשנים מהוואי לישראל כשהוא יחזור לארצות הברית. זאת על מנת לאפשר לטופסי להתחיל לפתח את ספורט הגלישה בישראל.
אחרי זמן מה, ד"ר פסקוביץ' שלח לישראל חמישה גלשנים שנתקעו במכס בנמל חיפה, מפני שלא הייתה להם כתובת יעד מדויקת. אנשי המכס לקחו לעצמם את הגלשנים והשתמשו בהם כרהיטים וכמדפים לביתם. טופסי, נעמי אשתו ושאול זינר איתרו את חמשת הגלשנים ולקחו אותם בחזרה. כך הגיעו הגלשנים הראשונים לתל אביב.
באמצעות הגלשנים החדשים מהוואי, החל טופסי ללמד גלישה. כך צבר ספורט הגלישה פופולריות גוברת והולכת בחופי תל אביב והגולשים של אותם ימים זכו ליחס מיוחד והערצה בתל אביב. כדי לפתח את ספורט הגלישה, טופסי ייצר גלשנים והיה משכיר אותם בחוף פרישמן.
הערות שוליים

↑  ארכיון המדינה, עמ' 542, תיעוד של חברי חברת "המעביר", באתר www.archives.gov.il
↑  רנה לוינסון, מים עד צוואר, דבר, 22 במאי 1964
↑  הצוות - אינטרסרף Intersurf surf shop, ‏2022-06-01
↑  כתבה בעיתון על נעמי וטופסי,  קובץ סרוק של עיתון העולם הזה, עמ' 13, 11.11.1959
↑  ביה"ס לשחייה TOP SWIM | הסיפור שלי, באתר www.topswim.co.il (באנגלית)
↑  ישראלה שקד, ואלה שמות, מעריב, 17 בדצמבר 1990
↑  פרסום של משרד המשפטים על הקמת הסנגוריה הציבורית, משרד המשפטים
↑  About, טופסי - Topsea (באנגלית בריטית)
↑  תמר אבידר, "טופסי" למען כולם - הכל למען "טופסי", מעריב, 24 בינואר 1965
↑  ג. ישראל, עשרים שעות בלב-ים על סירה קטנטונת, על המשמר, 9 במאי 1950
↑  תיאור פסק הדין של העתירה של טופסי נגד עיריית תל אביב, תקדין לייט
1 2 3  Films, Kainer (2016-09-26), 'South Wind on Hilton Beach' 2006 - רוח דרומית בחוף הילטון, נבדק ב-2023-08-06
↑  נווית זומר, רק אני והגלשן שלי? לא רק, חדשות, 7 במאי 1987
שנאת סיכון

שנאת סיכון היא מושג בפסיכולוגיה, בכלכלה ובתורת המשחקים, הקשור להתנהגות של פרטים בתנאי אי-ודאות.
כל אדם מתייחס באופן מסוים לסיכונים: חלק מהאנשים הם שונאי סיכון, חלקם אוהבי סיכון, בעוד האחרים אדישים ביחס ללקיחת סיכון.
שנאת סיכון היא ההסתייגות של אדם לקבל עסקה שתוצאתה אינה ודאית, על פני עסקה שתוצאתה ודאית יותר, גם אם הרווח הצפוי בעסקה הוודאית נמוך יותר.
מניחים שלכל אדם יש פער מסוים ברווחים שעבורו הוא אדיש בין שתי העסקאות. פער זה תלוי ברמת שנאת הסיכון שלו, כלומר עד כמה אותו אדם שונא סיכונים.
הגדרה פורמלית

תהי u פונקציית התועלת של מקבל החלטות מסוים. נניח כי יחס ההעדפות של מקבל החלטות זה מקיים את אקסיומות פון נוימן-מורגנשטרן ולכן פונקציית התועלת שלו, המכונה תועלת פון נוימן-מורגנשטרן, היא  ליניארית.
נגדיר את קבוצת התוצאות ככל המספרים הממשיים - R. לכל  x\in \mathbb {R}  התועלת מהפרס x מוגדרת על ידי:  U(x)=u\left[1(x)\right].
כלומר: התועלת מההגרלה לקבל את x בהסתברות 1.
לכל הגרלה פשוטה  L=\left[p_{1}(x_{1}),p_{2}(x_{2}),...,p_{K}(x_{k})\right] מתקיים:
 u(L)=\sum _{k=1}^{K}p_{k}U(x_{k}). 
כלומר: התועלת מההגרלה L היא תוחלת התועלת מהפרס המתקבל.
נסמן ב- \mu _{L} את התוחלת של הפרס הכספי לפי L - 
 \mu _{L}=\sum _{i=1}^{K}p_{k}x_{k} אזי:
מקבל ההחלטות נקרא שונא סיכון אם לכל הגרלה L על מספר סופי של תוצאות מתקיים:  u(L)\leq U\left(\mu _{L}\right).
מקבל ההחלטות נקרא אדיש לסיכון אם לכל הגרלה L על מספר סופי של תוצאות מתקיים:  u(L)=U\left(\mu _{L}\right).
מקבל ההחלטות נקרא אוהב סיכון אם לכל הגרלה L על מספר סופי של תוצאות מתקיים:  u(L)\geq U(\mu _{L}).
משפט

מקבל החלטות שיחס ההעדפות שלו מקיים את אקסיומות פון נוימן-מורגנשטרן הוא:
אדיש לסיכון אם ורק אם  U  ליניארית,
שונא סיכון אם ורק אם  U  קעורה,
ואוהב סיכון אם ורק אם  U  קמורה.
דוגמה

מקבל החלטות יכול לבחור בין שתי אפשרויות: לקבל 50 ש"ח בוודאות או להטיל מטבע ולקבל 100 ש"ח אם יצא 'עץ' או כלום אם יצא 'פלי'. בשני המקרים  התוחלת שווה.
מקבל החלטות אדיש לסיכון יהיה אדיש בין שני המצבים.
מקבל החלטות אוהב סיכון, יעדיף את ההגרלה מאשר לקבל 50 ש"ח בוודאות, ימשיך להעדיף אותה כל עוד הסכום הוודאי לא מאזן את רמת אהבת הסיכון שלו, ויהיה אדיש ביניהם רק כאשר יהיה איזון ביניהם (למשל, כשהסכום הוודאי הוא 60 ש"ח).
מקבל החלטות שונא סיכון יעדיף את הסכום הוודאי, ימשיך להעדיפו כל עוד סכום זה מאזן את רמת שנאת הסיכון שלו, ויהיה אדיש רק כאשר יהיה איזון ביניהם (למשל, כשהסכום הוודאי הוא 45 ש"ח).
ראו גם

שנאת הפסד
מדד שנאת הסיכון של ארו-פראט
לקריאה נוספת

שמואל זמיר, מיכאל משלר, אילון סולן, תורת המשחקים, ירושלים: מאגנס, 2008, מסת"ב 9654932946
| פסיכולוגיה חברתית |
| --- | --- | --- |
| ענפי מחקר | שכנוע • קונפורמיות • תוקפנות • משיכה בין אישית (אנ') • דעות קדומות • אלטרואיזם • השפעות הקבוצה • העדפות חברתיות • סכסוך • רגש • אמפתיה • עמדות • ייחוסים חברתיים • קוגניציה חברתית • מוטיבציה • פוביה ממגע |  |
| מושגי יסוד | סכמה • היוריסטיקה • הערכה עצמית • שנאת אי-שוויון • תורת הערך • שנאת סיכון • תאוריה של תודעה • אפקט ההילה • רושם ראשוני • השערת העולם הצודק • תאוריית הצדקת המערכת • תאוריית החליפין החברתי • תאוריית השליטה החברתית • הטיה לטובת העצמי • הטיית האישוש • הטיית הצופה המשתתף • זוהר חמים (אנ') • טעות הייחוס הבסיסית • דיסוננס קוגניטיבי • נבואה המגשימה את עצמה • הערכה עצמית • אפקט הזרקור • אפקט הקונצנזוס השגוי • אפקט מעל הממוצע • צידוק יתר • התאוריה הדו גורמית של הרגש (אנ') • פיזור אחריות • בורות פלורליסטית • תאוריית התסכול-תוקפנות • חבלה עצמית • תאוריית שיפור העצמי  • תאוריית ההשוואה החברתית • סמכותנות • זרימה • קיטוב קבוצתי (אנ') • קבוצת פנים וקבוצת חוץ • תאוריית התפיסה העצמית • מודל המעגל המורכב של הרגשות • חוכמת ההמונים • פסיכולוגיה של השקר • תחושת סוכנות • סטריאוטיפ • דה-אינדיבידואציה • ניהול הרושם • ניטור עצמי • משא ומתן • תאוריית הלמידה החברתית • תאוריית רמת ההבנייה (אנ') |  |
| אישים בולטים | ליאון פסטינגר • דריל בם • סטנלי שכטר • ג'רום זינגר (אנ') • ליסה פלדמן בארט • פול אקמן • סולומון אש • פיליפ זימברדו • ג'יימס ראסל • שלום שוורץ • אלברט בנדורה • נירה ליברמן |  |
| תחומי מחקר קרובים | פסיכולוגיה ארגונית • כלכלה התנהגותית • נוירופסיוכלוגיה חברתית • נוירוכלכלה • פסיכולוגיה פוליטית • ניהול • פסיכולוגיה צבאית |  |
שערוריית בופורס

תותח הוביצר FH77 מהסוג שעמד במרכז השערורייה
שערוריית בופורס (בשוודית: Boforsaffären; בהינדית: बोफोर्स घोटाला) הייתה שערורייה פוליטית שהתרחשה בשוודיה ובהודו בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20. במרכז השערורייה עמד חוזה נשק שנחתם בין צבא הודו לחברת הנשק השוודית בופורס, וטענות לשוחד שנתנו אנשי החברה לפקידים ופוליטיקאים בהודו ובשוודיה.
מהלך האירועים

ב-24 במרץ 1986, נחתם חוזה אספקת נשק בין ממשלת הודו לחברת הנשק השוודית בופורס לאספקת 410 תותחי הוביצר FH77 לצבא הודו. שווי העסקה היה 285 מיליון דולר. ב-16 באפריל 1987, חשף רדיו שוודיה כי אנשי בופורס שילמו שוחד לפוליטיקאים ופקידים בשוודיה ובהודו כדי לקדם את העסקה. את השוחד, כך נטען, העביר המתווך האיטלקי אוטביו קוואטרוצ'י אשר היה מקורב לראש ממשלת הודו רג'יב גנדי. החשיפה לא התפרסמה בהודו, אולם ממשלת הודו הכניסה את בופורס לרשימה השחורה שלה, ואסרה עליה לערוך עסקאות בהודו.
ב-20 באפריל 1987 הכחיש ראש ממשלת הודו רג'יב גנדי את הטענות בלוק סבהה, ואמר כי אם יוצגו ראיות לשיחוד, יפעלו נגד כולם, ללא משוא פנים לבכירותם. בעקבות הלחץ הציבורי הוקמה באוגוסט 1987 ועדה בת 30 חברים משני בתי הפרלמנט ההודי לחקור את הפרשה. הוועדה הגישה דו"ח ב-1988 שדחה את הטענות כשגויות.
העיתונאית ההודית צ'יטרה סוברמאניאם ששהתה בשוודיה באותה תקופה לצורך סיקור של סיפור אחר, השיגה מעל 350 מסמכים המתעדים את הפרשה, אותם פרשמה בעיתון "ההינדו". הקונגרס הלאומי ההודי הפעיל לחץ עצום על ההינדו להפסיק לפרסם דיווחים על התקדמות הפרשה. בעקבות כך, סוברמאניאם עברה לפרסם בשני עיתונים אחרים: The Indian Express, ו-The Statesman. השערורייה הסעירה את הודו, ותרמה בצורה משמעותית לתבוסת הקונגרס הלאומי ההודי בבחירות ללוק סבהה ב-1989. הממשלה החדשה החלה לחקור את המקרה, אולם עברו עשר שנים נוספות עד שהוגשו כתבי אישום נגד הפקידים והפוליטיקאים המעורבים בפרשה. באותו זמן רבים מהם כבר לא היו בין החיים. באוקטובר 1999 הגישה לשכת הביון של הודו כתבי אישום בפרשה. ב-2002 ביטל בית המשפט הגבוה של להי את האישומים בפרשה, אך בית המשפט העליון של הודו ביטל את הפסיקה והחזיר את המקרה לדיונים. המשפט התעכב במשך מספר שנים, וב-5 בפברואר 2004 ביטל בית המשפט של דלהי את האישומים.
למרות השערורייה, תותחי ההוביצר של בופורס התגלו כיעילים מאוד במהלך מלחמת קרגיל ב-1999, והעניקו להודים יתרון משמעותי מול פקיסטן. בעקבות כך, חזרה ממשלת הודו לעשות עסקים עם בופורס.
הערות שוליים

↑  "25 years of India's 'Watergate': The Bofors scandal".
↑  "Interview with Chitra Subramaniam and Madhu Trehan"
↑  "What the Bofors scandal is all about"
↑  Past still haunts defence ministry
↑  Farzana Shakoor, “Indian Elections 1989: An Analysis”, Pakistan Horizon vol. 43, no. 1, 1990, עמ' 25–43‏, JSTOR 41394505
↑  "Arms and the middleman"
↑  "Bofors gun helped India win against Pak
שם עולם

ערך זה עוסק במרכז הבינלאומי. אם התכוונתם לספרו של רבי ישראל מאיר הכהן, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מרכז חינוך ותיעוד בנושא השואה
 כתובת:  כפר הרא"ה
 מדינה:  ישראל 
 מייסדים:  הרב אברהם קריגר
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1998
 קואורדינטות:  32°23′18″N 34°54′44″E﻿ / ﻿32.388261°N 34.912298°E﻿ / 32.388261; 34.912298
 www.shemolam.org.il
 he
 
המרכז הבינלאומי שם עולם הוא מרכז מחקר תיעוד וחינוך בנושא השואה.
מרכז שם עולם שנמנה עם קהילת מוסדות החינוך וההנצחה העוסקים בתיעוד ובחקר תקופת השואה, הוקם בשנת 1998 בכפר הרא"ה על ידי הרב אברהם קריגר, בראש העמותה עמד הרב אברהם צוקרמן, ראש ישיבות בני עקיבא. לאחר פטירתו החליפו פרופסור סטיב ברנר.[דרוש מקור]
עיקר עיסוקו של המרכז עוסק בחשיפת עוצמות הרוח של העם היהודי בתקופת השואה, מתוך מטרה לראות ולהבין את השואה מנקודת מבט יהודית והצלת זיכרון השואה. המרכז מתמקד בהנחלת השואה לדור העתיד, תוך שימוש בכלים חדשניים ובדגש על סוגיות זהות והתמודדות שעולות מתקופת השואה.
המרכז מקיים מדי שנה כנסים בינלאומיים בישראל ומחוצה לה וכן שותף בכנסים העוסקים בתחום חקר השואה ברחבי העולם.
פעילות המרכז ומחלקותיו > מחלקת התיעוד

מחלקת התיעוד פועלת לאיסוף חומרים ומסמכים היכולים להצביע על עוצמות הרוח שגילה העם היהודי בתקופת השואה. למחלקה זו עובדים בחו"ל העוסקים באיסוף תמידי של חומרים ועובדי ארכיון בארץ, הבונים תשתית מחקרית לתחום מיקודו דרך איסוף ארכיוני. ממצאים אלו עומדים לרשות חוקרי "המרכז" ולרשות הציבור .
בין הממצאים: סידור ועליו כתובה בדם צוואתו של יהודי שאשתו ובתו נרצחו וכל שהוא מבקש הוא נקמה. וכן סכין לחיתוך חלה שהשתמשו בה למול תינוק שנולד מספר ימים קודם לכן, ככל הנראה בין יום לארבעה ימים, לפני שנשלח עם הוריו להשמדה (ההערכה היא כי התינוק כבר היה מת בשעה שנימול). שלדו של התינוק נמצא מתחת לגרם המדרגות בדרך למסדרון שהוביל למשאיות המוות.
בשנת 2019–2020, במהלך ביצוע עבודות הריסה בגטו ורשה, התגלו עשרה זוגות תפילין מוחבאים. שליחי "שם עולם" העבירו אותם בחשאי לישראל לחיטוי ושימור במכון
באוגוסט 2021, נחשף כי, נמצא קבר אחים וקברים נוספים במחוז חלם, בעיירה היהודית ויסלוביץ, הידועה כעיירה שנכחדה בתקופת השואה, ורק בית הכנסת נשמר בה, ומשמש כמעין מוזיאון. כוונת המרכז להקים במקום מצבה לזכר הנספים..
פעילות המרכז ומחלקותיו > מחלקת החינוך

מטרת המחלקה לשנות את זווית הראייה על השואה לתלמידים, סטודנטים, צעירים ומבוגרים מבוגרים בישראל ומחוצה לה.
במסגרת פעילות מחלקה זו המרכז משתתף בהכנות שונות לקראת יציאתן של משלחות רבות למסע לפולין, כגון ימי עיון וסמינרים לתלמידי כיתות י"א-י"ב, פעילות לתלמידי חטיבות הביניים, מסע מעגלים, פרויקט בר מצווה, פרויקט "מעגלים, זמן ומקום" למשלחות נוער מחו"ל. בנוסף עורך המרכז השתלמויות מורים שנתית בכפר הרא"ה, בעפולה ובמקומות נוספים, השתלמויות למורים מלווים למסעות פולין, קורס למדריכי משלחות נוער חו"ל ל"מסע פולין", השתלמויות לקבוצות מבוגרים וכן קהילות לומדות ועוד.
פעילות המרכז ומחלקותיו > מחלקת המחקר

במחלקה זו מעבדים את החומרים השונים המשמשים למחקרי המרכז. במחלקה עובדים מתחומים שונים, תחום הכתיבה והעיבוד, וכן מרצים מהשורה הראשונה המגיעים מתחומי ההיסטוריה והחינוך. בנוסף עוסקת המחלקה בכתיבה לגיל הרך.
מפרסומי המרכז

במסגרת מרכז שם עולם פועל אגף ההוצאה לאור שבאמצעותו רואים אור ספרי עדות וערכות חינוכיות העוסקות במגוון נושאים של עולם הרוח והאמונה בשואה.
בנוסף, "המרכז" מוציא לאור חוברות - ערכות חינוכיות בנושא "הנהגה רבנית בשואה". ערכות אלו מתמקדות במנהגים רוחניים שפעלו במהלך השואה, ביניהם: הרב יוסף צבי קרליבך מהמבורג-גרמניה, הרב יצחק ניסנבוים מורשא-פולין, חסידות גור ומנהיגה בשואה ורב ד"ר ליאו בק מגרמניה.
הפרויקט המוזיקלי "שם עולם 2019"

שם עולם 2019 הוא פרויקט מוזיקלי שהופץ ביום השואה תשע"ט לציבור הרחב כאלבום דיגיטלי הכולל 10 שירים.
מחלקת המחקר של המרכז הבינלאומי "שם עולם", איתרה עשרות שירים וסיפורים שנכתבו בגטאות ובמקומות מסתור במהלך השואה. הטקסטים משקפים איך חיו בזמן השואה (בניגוד לשיח המסורתי המתייחס למוות), מספרים על מערכות היחסים שהתעוותו בשואה, ומראים איך היצירה נטעה אמונה ותקווה לחיות.
בפרויקט השתתפו: גיא ויהל, נינט טייב, נועה קירל, דיקלה, מוש בן-ארי, ישי לוי, לי בירן, נסרין קדרי, יונתן רזאל, אפי נצר, בן שופן, דורון פלסקוב, יוסי מזרחי. אביב גפן הוא המנהל האמנותי. משה קלוגהפט שכתב ויזם את הפרויקט ועומרי אגמון שהלחין והפיק מוזיקלית.
דירקטוריון המרכז וחוג הידידים

חברי הדירקטוריון בעמותת שם עולם:
יו"ר: פרופ' סטיב ברנר
הרב אברהם קריגר
הרב משה חבה
הרב דוד הורביץ
צבי צביבל
צבי אייגנר
יצחק פישר
עזרא הרטמן
למכון חוג ידידים בארץ ובראשו יהורם גאון ובנוסף חוג ידידים בניו יורק ובלוס אנג'לס.
הערות שוליים

↑  הרב אברהם קריגר הוא בן לניצולי שואה, בוגר ישיבת כרם ביבנה ובעל הסמכה לרבנות אשר שימש כר"מ בישיבת בני עקיבא כפר הרואה במשך למעלה מ-15 שנה, דוקטורנט ובעל M.A. מאוניברסיטת חיפה בתחום תולדות עם ישראל בעת החדשה. מאמריו ומחקריו פורסמו בבמות חשובות בישראל ומחוצה לה.
↑  76 שנים אחרי: בונקר סודי נחשף בגטו ורשה, באתר ערוץ 7
↑  בעקבות חשיפת קבר האחים: "גילינו בחצר הזאת קברים נוספים", באתר ynet, 19 באוגוסט 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306251505171  VIAF: 141263074   WorldCat (עם VIAF): 141263074
תנועת קירוב

קירוב היא פעילות בקרב היהדות האורתודוקסית שמטרתה לקרב יהודים חילונים לחיים לפי התורה והמצוות. התהליך שבו יהודי הופך לשומר מצוות מכונה תשובה, והאדם שחזר בתשובה נקרא בעל תשובה.
חסידי

הקירוב החסידי מתמקד בעיקר בקבוצות חב"ד וברסלב, אך גם קבוצות אחרות משתתפות במאמצים אלו.
הרב מנחם מנדל שניאורסון, מנהיג חסידות חב"ד-ליובאוויטש, עודד את חסידיו לקרב יהודים אחרים. הוא שלח שליחים, המכונים "שלוחים", ובנות זוגם להתיישב במקומות שונים בעולם כדי ללמד יהדות ולהשפיע על אלו שלא קיבלו חינוך יהודי. כלי העבודה המרכזי לכך היה בתי חב"ד. מאז שנות ה-40 של המאה ה-20, חב"ד פעילה בקרב יהודים באמצעות בתי כנסת ומוסדות קהילה, וגם באמצעות פעילויות ישירות כמו טנק המבצעים של חב"ד.
ישיבת בעלי תשובה הראשונה לגברים בעולם הייתה ישיבת הדר התורה של חב"ד שנפתחה בניו יורק בשנת 1962 על ידי הרב ישראל יעקבסון, והיא פועלת עד היום. במהלך העשור הבא,ב-1972 חב"ד הקימה ישיבת קירוב לנשים בשם מכון חנה (אנ') בקראון הייטס.
חסידות ברסלב מקושרת גם היא לקירוב יהודי, ויש לה נוכחות חזקה באינטרנט. קבוצות חסידיות אחרות שהשתתפו בקירוב כוללות את חסידות בוסטון.
ראו גם

בעל תשובה
גיור
תשובה (יהדות)
הערות שוליים

↑  Ben Harris (27 בנובמבר 2007). "Focusing on Orthodox outreach". JTA.org. draw nonobservant Jews closer to their heritage {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hayom Yom, p. A38
↑  Baumel-Schwartz, J. T. (2014). 10 Orthodox Jewish Women as a Bridge Between Israel and the Diaspora. In Reconsidering Israel-Diaspora Relations (pp. 201-222). Brill.
↑  Abramac, G. (2015). What’s Up with Whatsapp in the Haredi World?. Conflict and Transformation, 153.
תנועת של"מ

תנועת של"מ (כיום: באים לטוב) הייתה תנועה עממית להתנדבות, הפונה לכל האוכלוסייה הבוגרת ו/או לכל מי שפרש ממעגל העבודה ומציעה לו להשתלב במגוון תחומי עשייה התנדבותיים בקהילה. התנועה הוקמה בתחילת שנת 2000 על ידי ד"ר שלום קליין ז"ל. פעלה במסגרת החברה למתנ"סים.  פעילויותיה השונות של התנועה נוהלו על ידי גרעין הנהלה מתנדב, הכולל מנהלי תחום ורכזי מחוזות. סניפי תנועת של"מ בכ–100 יישובים ברחבי הארץ הופעלו בידי כ-12,000 הכוללים: רכזי מחוזות, רכזיי יישובים ומתנדבים במגוון תחומי עשייה בקהילה בה מתגוררים.
חזון התנועה

של"מ רואה בשרות לאומי למבוגר הזדמנות למימוש עצמי, מיצוי יכולות ודרך להבטיח "נחיתה רכה" ממעגל העבודה למעגל הפרישה. הגמלאי המתנדב מהווה משאב לאומי כלכלי מהמדרגה הראשונה אשר מציע הון אנושי מקצועי, וידע וניסיון מצטברים משולבים במוטיבציה גבוהה, המהווים תרומה משמעותית לצרכים ההולכים וגדלים של החברה בה אנו חיים.
של"מ כתנועה חברתית, שמה דגש רב גם על "הדבק החברתי" לגיבוש המתנדבים, העשרתם וחיזוק גאוות היחידה במסגרת מועדונים חברתיים במתנ"סים.
פעילויות התנדבות עיקריות

תנועת של"מ הציעה מניפה רחבה של משימות התנדבות כמענה לצרכים ובעיות בחברה. כל אחד יכול לבחור תחום עניין הקרוב ללבו ומתאים לכישוריו וניסיונו האישי, בפרויקטים כלל ארציים וכן במשימות התנדבות נקודתיות בהתאם לצורכי היישוב. תנועת של"מ מעודדת יוזמות ורעיונות חדשים להתנדבות בקרב הקהילה.
תוכניות הליבה של תנועת של"מ

זה"ב בגן - תוכנית זהב בגן היא תוכנית ארצית להתנדבות גמלאים בגני הילדים, המופעלת על ידי תנועת של"מ - החברה למתנ"סים ועמותת אור ירוק בשיתוף משרד החינוך. המתנדבים מגיעים לגן אחת לשבוע לפחות, ומפעילים בגן תכנים ופעילויות בנושא בטיחות בדרכים לצד יוזמות אישיות המושתתות על ניסיון חייהם. התוכנית מהווה מפגש משמעותי בין מתנדבים בקהילה, ילדי הגן, צוות הגן, הורים וקהילה, כאשר כל הצדדים המעורבים יוצאים נשכרים.
של"מ בחינוך - תנועת של"מ שמה על סדר יומה את הסיוע לגישור על פערים לימודיים ולצמצום תופעת האלימות במערכת החינוך הפורמלי והבלתי פורמלי מתוך אפשרות  להיעזר במתנדבי של"מ – גמלאים בעלי ידע ניסיון ורצון לתרום מזמנם וממרצם לשיפור האקלים הבית ספרי, להעלאת הישגי התלמידים במקצועות היסוד ולהעשרה בתחומים שונים.
קהילה מטיילת - מטרת תוכנית "קהילה מטיילת" היא להקים מועדוני מטיילים במסגרת המתנ"סים ברחבי הארץ. להפעלת התוכנית שותפים המחלקה לארץ סביבה ומורשת בחברה למתנ"סים, תנועת של"מ (שירות לאומי למבוגר) והנהלות המתנ"סים. מטרת הפרויקט הא דרג את מועדוני המטיילים הקיימים ולהקים מועדונים חדשים, וזאת באמצעות ובסיוע מתנדבים מתנועת של"מ בסניפים השונים.
אור ירוק - הפעילות של תנועת של"מ בנושא זהירות בדרכים בשיתוף עם עמותת "אור ירוק" מתנהלת בשני מישורים – שילוב נושאי אור ירוק בפעילות מתנדבי זהב בגן, והפעלת מועדוני אור ירוק ביישובים השונים. מועדון אור ירוק לקהילה הוא ארגון התנדבותי (לא פוליטי) של תושבים מהקהילה המקומית אשר שמו להם למטרה לפעול לקידום הבטיחות בדרכים ולמניעת  נפגעים בתאונות דרכים בתחום היישוב ובקרב התושבים.
בנק הזמן - בנק הזמן הוא רשת אנושית-קהילתית שבה כל חבר קהילה יכול לתרום מזמנו ומכישוריו ויכול לקבל בתמורה שירות הדרוש לו מחבר אחר בקהילה. זוהי תוכנית קהילתית המאפשרת תרומת זמן של חברים למען הקהילה בה הם חיים על פי עקרון השוויוניות: כל אחד יכול לתת. כל אחד יכול לקבל. הזמן של כל תורם שווה.
מומחים למען הקהילה- פרויקט חברתי המתבצע במסגרת תנועת של"מ באמצעות המתנ"סים, ובשיתוף המוסד לביטוח לאומי. פועלים בו  מתנדבים - רואי חשבון, בנקאים, יועצי מס וביטוח לאומי, עורכי דין ואנשי מקצוע מהשורה הראשונה - שברצונם וביכולתם לייעץ ולסייע לקהל הרחב הנתקל בבעיות בתחום הכלכלי.
קשר לתוכנית תעסוחיל העוזרת לחיילים במצוקה למצוא עבודה במהלך שירותם הצבאי.
שרה שפירא

אין תמונה חופשית
שרה שפירא (1866–1932?) הייתה משוררת עברייה שחייתה באימפריה הרוסית וברוסיה. ידועה בזכות שירה "ציון", שנודע לפי מילות הפתיחה שלו, "אל טל ואל מטר".
ביוגרפיה

שפירא נולדה בשנת 1866. סבה, ישעיה מאיר שפירא, היה רב ואב בית דין בקהילת יהודי צ'ורטקוב שבגליציה. אביה, ד"ר דוד בנימין שפירא, היה רופא בעיר דינבורג שברוסיה (היום דאוגבפילס בלטביה), ופרסם מאמרים בעיתונות העברית. היא גדלה בדינבורג וכן אצל סבה בצ'ורטקוב.
פרסמה מאמרים ושירים בכתבי עת עבריים.
שירה "ציון", שנודע לפי מילות הפתיחה שלו, "אל טל ואל מטר" (שמקורן בקינת דוד), פורסם בשנת 1887, בכרך השני של השנתון "כנסת ישראל" שבעריכת שאול פנחס רבינוביץ (שפ"ר). ארבע שנים לאחר פרסום השיר הלחין אותו דוד קבונובסקי, מלחין יהודי-רוסי שפעל באודסה בסוף המאה ה-19. השיר התקבל בהתלהבות ביישוב, ונדפס בשירונים ציוניים רבים.
בשנת 1901 עבדה כמורה באודסה, והשתתפה בוועידת "חובבי ציון" שהתכנסה בעיר. קיימה קשר מכתבים עם המשורר יהודה לייב גורדון (יל"ג), שאף הקדיש לה ארבעה משיריו. גם המשוררים יצחק רבינוביץ ויהודה ליב גמזו כתבו לה שירי תהילה.
אחרי המהפכה הרוסית עברה להתגורר במוסקבה עם אביה. עבדה בקיטלוג ספרים עבריים במחלקה העברית-היהודית של ספריית לנין, והייתה עוזרתו של מנהל המחלקה, שמואל אייזנשטדט.
הערות שוליים

↑  מילות השיר "אל טל ואל מטר" והאזנה לו, באתר זמרשת
↑  ר' ישעיה מאיר שפירא רבה של צ'ורטקוב, באתר לזכר יהודי צ'ורטקוב שנספו בשואה
↑  שרה שפירא, למען ציון לא אחשה, המליץ, 15 במרץ 1895
שרה שפירא, עזרת סופרים: חן שפתים, המליץ, 5 בדצמבר 1897
שרה שפירא, לא המדרש עיקר אלא המעשה, המליץ, 13 ביולי 1900
↑  נחום סלושץ, מכתבים מרוסיה, חבצלת, 22 באפריל 1892
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 281369  NLI: 987007291113205171  ISNI: 0000 0004 0275 5204  VIAF: 298309273   WorldCat (עם VIAF): 298309273
תא וידוי

תא וידוי בבזיליקת פטרוס הקדוש, כאשר שפת הווידוי (איטלקית) רשומה על דופן התא
תא וידוי הוא מתקן, לרוב עשוי עץ, המוצב בכנסייה קתולית או אנגליקנית ומשמש לביצוע סקרמנט הווידוי, בו מונה חבר קהילה את חטאיו באוזניו של כומר, באופן אנונימי. השימוש בתא ייעודי לשם ביצוע הסקרמנט נקבע בהחלטות ועידת טרנטו (1545)‏.
מבנה התא המסורתי

התא מורכב באופן עקרוני משני חלקים. הכומר יושב בתא המרכזי, הסגור מבפנים באמצעות דלת. על דופן התא המרכזי בנוי תא פתוח הכולל דרגש לכריעה, עליו כורע המתוודה ברך, דופן מסתירה את המתוודה הכורע משאר הקהל בכנסייה. לעיתים יכול המתוודה לסגור את התא שלו באמצעות וילון. פעמים רבות, לשם הסימטריה, קיימים שני תאים פתוחים למתוודים משני צדדיו של התא המרכזי, אולם הכומר מאזין רק למתוודה יחיד.
בדופן תא הכומר המרכזי הפונה אל המתוודה קבוע חלון המכוסה בשבכה צפופה, המאפשרת שמיעה אך מקשה מאוד על ראיית האדם מצידה השני, כך שהאנונימיות של המתוודה נשמרת.
תאי וידוי מודרניים כוללים תאורה כעין רמזור מעליהם, באמצעותם מסמן הכומר היושב בפנים אם הוא פנוי לשמיעת וידוי.
בכנסיות גדולות כגון בזיליקת פטרוס הקדוש בוותיקן, מצוי מספר רב של תאי וידוי ובהם כמרים המאזינים לווידויים בשפות שונות, כאשר שפת הווידוי רשומה על דופן תא הווידוי.
המנהג דורש מאדם העובר ליד תא וידוי בכנסייה (אף אם הוא סבור שהתא ריק) להניח יד על האוזן הפונה אל התא.
תא וידוי מודרני

בעקבות ועידת ותיקן השנייה, שניסתה להפוך את הווידוי לאירוע אנושי פתוח וטבעי יותר, הותרו תאי וידוי אליהם נכנסים הכומר והמתוודה יחדיו, עם או ללא חציצה ביניהם. בתא כזה קיימים ספסל ישיבה לכומר ודרגש-כריעה למתוודה. פעמים רבות מסופק גם כיסא למתוודים המעוניינים בכך. באופן זה הופך הווידוי לשיחה שוויונית יותר.
בכנסיות אחרות

בכנסיות אחרות, דוגמת הכנסייה האורתודוקסית, הווידוי נערך ללא שימוש בתא וידוי, וכוהן הדת והמאמין מנהלים אותו כשיחה פנים אל פנים.
תא וידוי מסורתי
אותו תא וידוי, כאשר דלת תא הכומר פתוחה
תא וידוי מודרני
לקריאה נוספת

Hopkins, John Henry, The history of the confessional (1850)
הערות שוליים

↑  The Perennial Value of the Traditional Confessional
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555327905171  GND: 4144359-7  LCCN: sh85030922  NKC: ph164922
תנועת ציונות דתית ריאלית

ציונות דתית ריאלית (צד"ר) היא תנועה דתית ופוליטית המורכבת מציונים דתיים צעירים מהשמאל הציוני בישראל, אשר הוקמה במאי 2003. כיום התנועה אינה פעילה. בשנים האחרונות היא לא הגישה דו"חות לרשם העמותות.