stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פופוליזם
השלכות של שלטון פופוליסטי > פופוליזם ודמוקרטיה

מערכת היחסים של פופוליזם עם דמוקרטיה היא מורכבת. הפופוליזם יכול לשגשג ולהיות אפקטיבי גם תחת מערכת משטר דמוקרטית. כאשר תנועה פופוליסטית עולה לשלטון, היא בדרך כלל אינה ממהרת לבטל את המשטר הדמוקרטי, מפני שהרעיון של שלטון העם משתלב טוב עם רטוריקת "העם" של הפופוליזם. עם זאת, המנגנונים הדמוקרטיים נוטים להישחק כאשר גורמים פופוליסטיים עולים לשלטון, וזאת משתי סיבות עיקריות:
סיבה אחת היא שהפופוליזם מעורר חיכוך חברתי בין "העם" לבין המיעוטים שאינם נמנים עם "העם", ובהתאם מפלג את העם בין תמיכה נלהבת במנהיג הפופוליסט לבין התנגדות נחרצת לו. בכך נמנעת אפשרות של קואליציה שהמיעוטים שותפים בה, ונוצרת לגיטימיות ציבורית למשטר שמבוסס על עריצות הרוב. תפקיד עריצות הרוב הוא לאפשר ל"עם" לזכות מחדש בזכויות ובמשאבים שלכאורה נגזלו ממנו שלא כדין.
הסיבה האחרת היא שהפופוליזם נוטה לתקוף את מוסדות השלטון שלכאורה נשלטים על ידי אליטות בעלות אינטרס צר, ויוצר לגיטימציה ציבורית להחלשתם. בכך נוצר לעיתים קרובות כרסום במעמדם ובכוחם של מוסדות שיוצרים ויסותים ובקרות דמוקרטיים, כגון התקשורת החופשית, מוסדות מחקר עצמאיים ומערכת המשפט. תחת רטוריקה פופוליסטית, תקשורת שקוראת תגר על התפיסות הפופוליסטיות היא "אויבת העם", ומערכת משפט שהיא ליברלית מדי היא "לא מוסרית" ופוגעת ב"עם" ובזכויותיו. הפופוליזם מעלה על נס את ההחלשה הזאת, כתהליך של איזון בריא שמחזיר את כוח ההחלטה והשלטון ל"עם", ורואה בבחירות את המנגנון הדמוקרטי הלגיטימי היחיד, ויוצאת נגד המנגנונים הדמוקרטיים האחרים כגון חופש הביטוי, חופש המידע, חופש ההפגנה, ועיגון זכויות המיעוט בחוקה שנדרש רוב מיוחס כדי לשנותה.
במקרה שהתנועה הפופוליסטית מאבדת את תמיכת רוב הציבור או מבקשת לשמר את כוחה ומעמדה, גם הבחירות מתחילות להיתפס כמנגנון שמונע מ"העם" להחזיק בשלטון ש"מגיע לו" ולשמר את זכויותיו "הטבעיות", ולכן במשטרים פופוליסטיים מסוימים ניכרת גם ירידה בחופש ובהוגנות הבחירות, והירידה הזאת מעמיקה ככל שתקופת השלטון הפופוליסטי מתארכת. כתוצאה מכל התופעות המפורטות לעיל, כאשר תנועה פופוליסטית עולה לשלטון וצוברת כוח פוליטי רב יחסית למשך תקופה ארוכה יחסית, היא עלולה בהדרגה להפוך מדינה דמוקרטית לדמוקרטיה חלולה.
השחיקה של מנגנוני הדמוקרטיה מתרחשת במידה דומה גם תחת שלטון פופוליסטי ימני וגם תחת שלטון פופוליסטי שמאלי.
השלכות של שלטון פופוליסטי > השלכות כלכליות של שלטון פופוליסטי

על פי מחקר של מכון קיל למחקר כלכלי בינלאומי שהשווה מדדים כלכליים במדינות שיש ושאין בהן שלטון פופוליסטי, במהלך תקופה של שלטון פופוליסטי ניכרת מגמה של הרעה יחסית במצב הכלכלי, ולמרות שהפופוליזם מצהיר שהוא ייטיב עם "העם", בפועל מצבו הכלכלי של האינדיבידואל מורע. ההשפעה היא מיידית אך הדרגתית, ומחריפה ככל שתקופת השלטון הפופוליסטי מתארכת. בכלל זה, הן במשטרים פופוליסטיים ימניים והן במשטרים פופליסטיים שמאליים ניכרת הרעה במגמת השינוי בתוצר הלאומי הגולמי, ביחס חוב לתוצר ובצריכה הפרטית, ויש עליית מכסים.
במשטרים פופוליסטיים שמאליים ניכר שיפור מסוים בשוויוניות (לפי מדד ג'יני ולפי שיעור ההשתתפות בכוח העבודה) ולעומת זאת עלייה באינפלציה וירידה ברמת האינטגרציה עם המערכת הפיננסית הבינלאומית, השלכות שאינן ניכרות בפופוליזם ימני.
ראו גם

אד פופולום
אוכלוקרטיה
אופורטוניזם
אליטיזם
דמגוגיה
פופוליזם ימני ופופוליזם שמאלי
פוליטיקה של פוסט-אמת
פופולארים
רובנות
ביאורים

↑  מלטינית: populus: 'ציבור' או 'עם'
הערות שוליים

↑  אושרה רשימת מונחים גדולה בחקר החברה (סוציולוגיה) (טבת תשע"ו, דצמבר 2015), באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏31 בדצמבר 2015
1 2  Cristobal Rovira Kaltwasser, Populism a very short introduction, New York: Oxford University Press, 2017
↑  Jordan Kyle & Brett Meyers, High Tide? Populism in Power, 1990-2020, TONY BLAIR INSTITUTE FOR GLOBAL CHANGE, ‏7.2.2020
↑  אדריאן פילוט, "נתניהו הוא מודל לחיקוי עבור ארדואן, טראמפ ואורבן", באתר כלכליסט, 25 ביולי 2019
↑   יונתן לוי, הסכנה האמיתית שטמונה במנהיגים הפופוליסטים, והדרך להביס אותם, באתר הארץ, 16 באוגוסט 2017
↑  Cas Mudde and Cristóbal Rovira Kaltwasser, Exclusionary vs. Inclusionary Populism, Government and Opposition, Cambridge University Press, 17.12.2012, עמ' 147-174
↑  דני פילק, אנחנו העם (אתם לא!) – פופוליזם מכיל ופופוליזם מדיר בישראל (עמ' 29)
↑  דני פילק, אנחנו העם (אתם לא!) - פופוליזם מכיל ופופוליזם מדיר בישראל, עיונים בתקומת ישראל 20, אוניברסיטת בן גוריון, 2010, עמ' 28–48
↑  Belén Fernández-García, The Triumph of (Underlying) Ideology Over Populism in Western Europe, Frontiers in Political Science 3, 2021
1 2  Jordan Kyle & Limor Gulchin, Populists in Power Around the World, TONY BLAIR INSTITUTE FOR GLOBAL CHANGE, ‏7.11.2018
1 2  Brett Meyers, Repel and Rebuild: Expanding the Playbook Against Populism, TONY BLAIR INSTITUTE FOR GLOBAL CHANGE, ‏5.1.2023
↑  Rachel Kleinfeld, How Does Business Fare Under Populism?, Carnegie Endowment for International Peace, ‏13.6.2023
1 2 3 4  Manuel Funke, Moritz Schularick and Christoph Trebesch, Populist Leaders and the Economy, pp16, Kiel Institute for the World Economy, ‏אוקטובר 2020
↑  צאלה קוטלר, ‏מומחה עולמי לחקר הפופוליזם מסביר למה נתניהו שבר ימינה, באתר גלובס, 25 ביולי 2017
↑   ירון כהן צמח, פופוליזם לעם ולכולם, באתר TheMarker‏, 27 באפריל 2018
↑  דר' דנה בלאנדר, שבריריותה של הדמוקרטיה הליברלית, באתר המכון הישראלי לדמוקרטיה, ‏13 בספטמבר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565493005171  BnF: cb12231583j (data)  GND: 4129521-3  LCCN: sh85104931  NDL: 00569129  NKC: ph124350  SUDOC: 031016340 
קריקטורה אנטי-פופוליסטית ממערכת הבחירות לנשיאות של 1896: המפלגה הפופוליסטית בדמות נחש שראשו, המועמד ויליאם ג'נינגס ברייאן, בולע את החמור המסמל את המפלגה הדמוקרטית.
אייל גלובוס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 במאי 1963 (בן 61)
 השכלה:  האוניברסיטה העברית
 תפקידים בולטים:  ראש רשות התאגידים  מנכ"ל עמותת עמך
 
אייל גלובוס (נולד ב-19 במאי 1963) הוא עורך דין ישראלי, מנכ"ל עמותת עמך, ובעברו ראש רשות התאגידים.
ביוגרפיה

גלובוס נולד ב-1963. אימו הייתה שולמית גלובוס לבית ליכטנשטיין (1944–2022) ואביו, ישראל גלובוס (1943–1992), עבד למעלה מ-20 שנה במשרד המשפטים, ובעת פטירתו שימש כרשם החברות. סבו, אלעזר גלובוס, היה היועמ"ש של משרד הבריאות. גלובוס בעל תואר ראשון במשפטים, תואר ראשון בכלכלה ותואר שני במנהל עסקים, כולם מהאוניברסיטה העברית.
קריירה מקצועית

לאחר סיום לימודי המשפטים התמחה גלובוס בבית המשפט העליון ובמשרד פרטי, וב-1996 הצטרף כעורך דין לרשות החברות הממשלתיות. כעבור שנה מונה למנהל מחוזות ירושלים ודרום באגף לסיוע משפטי במשרד המשפטים.
ב-2006 קודם לתפקיד מנהל האגף לסיוע משפטי, והוביל רפורמה באגף שכללה את הרחבת הפעילות והתייעלות והתמקצעות של עורכי הדין הפנימיים והמקצועיים.
ביוני 2014 מינתה אותו שרת המשפטים ציפי לבני לרשם החברות, בהמלצת מנכ"לית המשרד אמי פלמור. במסגרת תפקידו שימש גם כרשם המפלגות, רשם העמותות ורשם ההקדשים, ופעל לחשיפת עמותות הפועלות ללא שקיפות וללא דיווח על פעילותן.
בדצמבר 2019 נדרש גלובוס להכריע אם לאפשר למפלגתה של לריסה טרימבובלר, אשתו של יגאל עמיר, רוצחו של יצחק רבין, להירשם כמפלגה. לדבריו, שיקול הדעת שקבע החוק לרשם המפלגות הוא מצומצם, ולכן איפשר את הרישום בתנאי שטרימבובלר תצהיר כי אינה תומכת ברצח רבין.
בשל מגפת הקורונה התארכה כהונתו של גלובוס והוא נשאר בתפקיד עד לאוקטובר 2020. ביולי 2020, עוד טרם פרישתו, חתם עם משרד עורכי דין פרטי על העסקתו כשותף ומנהל פעילות בתחום העמותות, הקדשות והמגזר השלישי, והגיש בקשה לוועדת ההיתרים לקיצור תקופת הצינון המתחייבת מתפקידו, כדי שיוכל להצטרף למשרד כבר בינואר 2021. בקשתו נדחתה, והוא החל את עבודתו במגזר הפרטי רק בחודש מאי אותה שנה ולאחר סיום תקופת הצינון.
מ-2022 משמש כמנכ"ל עמותת "עמך".
חיים אישיים

גלובוס מתגורר במבשרת ציון. הוא גרוש ואב לשניים. בנו, ערן, גם הוא עורך דין ושימש בעבר כיושב ראש הבית הפתוח בירושלים.
הערות שוליים

1 2  לאחרונה, ראש רשות התאגידים, עו"ד אייל גלובוס, סיים את תפקידו., בעמוד הפייסבוק של רשות התאגידים, 4 בנובמבר 2020
1 2 3  אמיר זוהר, עו"ד אייל גלובוס מונה לראש רשות התאגידים, באתר posta.co.il, ‏29 ביוני 2014
↑  ציפי לבני, מינוי רשם החברות, באתר ילקוט הפרסומים, ‏23 ביוני 2014
1 2 3 4  ניצן שפיר, ‏"יש היום אלפי עמותות המתנהלות מתחת לרדאר של המדינה", באתר גלובס, 7 ביוני 2021
↑   אפרת נוימן, פגיעה באמון הציבור? התפקיד הבא של ראש רשות התאגידים, באתר TheMarker‏, 19 באוקטובר 2020
↑   מנכ"ל עמותת 'עמך' אייל גלובוס בערוץ 14 מספר על הטקס שנערך בעמותה לזכרו של צייד הנאצים שמעון ויזנטל, סרטון בערוץ "אהוד כהן", באתר יוטיוב, 3 בינואר 2023
↑  ערן גלובוס, באתר www.makorrishon.co.il
מסילות לשלום אזורי

מסילות לשלום כלכלי אזורי היא יוזמה לחיבור סעודיה ומדינות המפרץ הפרסי לנמל חיפה במסילות רכבת כתחלופה לנתיב הסחר הימי האירופי-ערבי אשר מקיף את חצי האי ערב. היוזמה נוצרה ביוזמתו של ישראל כ"ץ והוצגה לראשונה באפריל 2017. הנתיב הימי הנוכחי עובר דרך מיצר באב אל-מנדב בעל נוכחות חות'ית לחופי תימן, ומיצר הורמוז בעל נוכחות צבאית איראנית כבדה אשר עוינים את הממשל הסעודי ו"הציר הסוני המתון", והתקיפו / איימו בהתקפה על תעבורה/תובלה ממדינות אלו. באוגוסט 2018 תרגיל צבאי שערכה איראן במיצר הורמוז המחיש את חשיבות התחלופה.
בהקשר הסכסוך הישראלי-ערבי ציין ישראל כץ כי "התוכנית תהווה בסיס לתוכנית מדינית בהמשך". כץ טען שהציג את התוכנית לשליח ארצות הברית למזרח התיכון, ג'ייסון גרינבלט, אשר "התרשם ממנה עמוקות".בהצגת היוזמה טען כץ כי התוכנית "תאפשר גישה יבשתית בטוחה וחסכונית למדינות ערב לים התיכון. לדוגמה, אורך הנתיב הימי מנמל דמאם, הנמל המרכזי של סעודיה, לים התיכון דרך המפרץ הפרסי הים האדום ותעלת סואץ היא 6,000 ק"מ. הדרך היבשתית דרך ישראל לנמל חיפה היא 1,600 ק"מ. מבגדד דרך הים 8,000 ק"מ, דרך ישראל כ-800 ק"מ".
רקע

במחצית הראשונה של המאה ה-20, הוקמה על ידי האימפריה העות'מאנית מסילת הרכבת החיג'אזית שחיברה בין אזורים שלעתיד יהיו ישראל, סוריה, ירדן וערב הסעודית, בין היתר על מנת לחזק את השפעתם הפוליטית והכלכלית באזור. התמוטטות האימפריה במלחמת העולם הראשונה אמנם גרמה לניתוק הקווים בערב הסעודית, אך חיברה את המערכת תחת הרכבת המנדטורית למצרים ולבנון. עם הקמת מדינת ישראל הופסקה כל תנועת הרכבות.
עם התחממות היחסים בין ישראל ומדינות ערב ב-שנות ה-90 הוצעו כמה מיזמים לחיבור יהודה ושומרון למערך הרכבות הישראלי, וחיבור ישראל למערך רכבות תחילה עם מצרים וירדן, ובשלבים מאוחרים יותר סעודיה ולבנון. מטרת התוכנית הייתה שבסופה מסילת רכבת תחבר בין אירופה ואפריקה. התוכניות עלו מחדש ב-2005, אך לא מומשו מעולם.
המונופול שהחזיקה מצרים על הסחר הערבי-אירופי בתעלת סואץ הוביל את ירדן ליצירת נתיב סחר חדש במעבר טורקיה - סוריה - ירדן - מדינות ערב, אך פרוץ מלחמת האזרחים הסורית הובילה לחסימת נתיב זה. כמוצא חלק מהסוחרים עברו לעגינה בנמל חיפה, והעברת הסחורות לגבול ירדן דרך עמק יזרעאל. במסגרת חידוש מסילת העמק, הועברה תנועת המשאיות לירדן ומירדן לרכבת העמק, ותוכנן לחבר את המשך המסילה אל ירדן. נתיב סחר זה מהווה הבסיס לתוכנית.
מקטעים

הרכבת מיועדת בשלב ראשוני לפעול במקטע חיפה-אירביד לצורכי משא, ובשלבים מאוחרים לחבר את המסילות לקווים מאיחוד האמירויות, ישראל, ערב הסעודית, עומאן, סוריה, עיראק וירדן.
מקטעים > המקטע הראשי

מעת הצגת היוזמה הוצגו כמה תצלומים ומפות של המסלולים והמקטעים, הנתיב המרכזי יכלול את המקטעים:
המקטע הישראלי: חיפה - עמק יזרעאל - בית שאן - גשר המלך חוסיין; על בסיס מסילת העמק, דורש הרחבה למסילה לעבר גבול ירדן ובבנית מתקן העמסת סחורות מותאם בנמל חיפה. מיועד להעברת סחורות מן הים התיכון למסילות. ולחצות את ישראל
המקטע הירדני: גשר המלך חוסיין - אירביד - זרקא - גבול ירדן-סעודיה; על בסיס נתיב הרכבת החיג'אזית, במרכזו תחנת משא במשולש זרקא - ג'רש - מפרק, תלוי בבניית הקו ותחנת המשא, מיועד לתעבורה והחלפת סחורות לעיראק ופנים ירדן.
המקטע הסעודי: גבול ירדן-סעודיה - ריאד; על בסיס קווי חברת הרכבות הסעודית (אנ'), מיועד להעברת סחורות לסעודיה ומדינות המפרץ.
מקטעים > הרחבות

לצד הנתיב הראשי, ייתכנו כמה הרחבות למדינות ולאזורים שכנים, בהן:
המקטע הפלסטיני: עמק יזרעאל - מעבר גלבוע - ג'נין; תלוי בבנית הקו ובטיפול בסוגיית בידוק ביטחוני, מיועד לקדם השתלבות פלסטינים בכלכלות ערב. עומד כחלק מהתוכנית המרכזית. מקטע זה הוכרז בספטמבר 2024 כמבוטל על ידי שרת התחבורה מירי רגב.
מקטע הסחר הסעודי: ריאד - דמאם; על בסיס קווי חברת הרכבות הסעודית, חיבור התוכנית למפרץ הפרסי.
מקטעי צפון הלבנט: אירביד- בגדאד ובגדאד-רחבי עיראק ; תלויים בבנייתם וביחסים בין המדינות המעורבות, יתבססו חלקית על נתיבי הרכבות והעיראקיות. יובילו לחיבור עיראק למסילות.
מקטעי חצי האי ערב: דמאם - אבו דאבי - מסקט וריאד - מכה; תלויים בבנייתם, יתבססו חלקית על נתיבי הרכבת הסעודית ורכבת איתיחאד (אנ'). יובילו לחיבור איחוד האמירויות ועומאן למסילות.
תוצרי המיזם > בשלב הראשוני

שיפור הסחר אירופי-ערבי. הצעת אלטרנטיבה מהירה, קצרה, בטוחה וכלכלית לנתיבי הסחר האירופים-ערביים כיום. כדאיות כלכלית לכל המדינות המעורבות בנושא.
חיזוק הכלכלה הפלסטינית. חיבור הגדה המערבית למערך רכבות למדינות ערב יקל על אוכלוסייה פלסטינית להשתלב בשוק העבודה הערבי הרחב.
תמריץ להסדר מדיני. הכדאיות הכלכלית הגדולה לשני הצדדים (ישראל ומדינות ערב) תקדם פתיחות לקראת הסכם מדיני בנוגע לסכסוך הישראלי-ערבי.
חיזוק קשרי ישראל - ערב הסעודית. המיזם יכול להתניע קשרים כלכליים ופוליטיים בין ישראל וערב הסעודית, אשר בעלות "אינטרסים משותפים רבים (מוחמד בן סלמאן, יורש העצר הסעודי)"
הפחתת האיום הקיומי על כלכלות המפרץ מפני ציר ההתנגדות. נתיב הסחר כיום עובר דרך טריטוריות ימיות בעלות רמת סיכון גבוהה לספינות סעודיות. הנתיב החלופי יאפשר את הקטנת הסיכון.
חיזוק הקואליציה האנטי-איראנית. חיזוק הקשרים בין ישראל, מדינות המפרץ וארצות הברית לכדי קואליציה נגד "הפצת המהפכה".
תוצרי המיזם > בשלבים מאוחרים

יצירת רכבת אירואפרסייתית. שתאפשר חיבור ברכבת בין אירופה, אסיה ואפריקה.
יצירת תעבורה מהירה במזרח התיכון. חיבור כלל מדינות ערב למערך רכבות יחיד.
גורמים מעכבים

הסכסוך הישראלי-פלסטיני מהווה גורם חוסם לכל הסכם עתידי עם מדינות ערב, אשר מתנות יחסים דיפלומטיים עם ישראל בהסדר מדיני לסכסוך, עם זאת עם חלוף השנים מספר מדינות ערביות החליטו לכונן עם ישראל יחסים דיפלומטיים על אף אי קיומו של הסכם מדינה מוסכם (בהם איחוד האמירויות הערביות שכוננה עם ישראל יחסים דיפלומטיים עם פרסום הסכם איחוד האמירויות-ישראל וכך גם בחריין שהחליטה לעשות צעד דומה לאחר חתימת הסכם בחריין-ישראל, כחלק מהסכמי אברהם).
התערבות איראנית בעיראק, ביש"ע ובסוריה עלולה למנוע את הרחבת המסילות לאזורים אלו עקב העוינות השוררת בין ישראל וסעודיה למשטר האיראני.
התקדמות

היוזמה הוצגה לראשונה באפריל 2017.
באוגוסט 2017 הציג ישראל כ"ץ את היוזמה לג'ייסון גרינבלט, שליח ארצות הברית למזרח התיכון.
באוקטובר 2018 הציג ישראל כ"ץ את היוזמה לאנגלה מרקל במהלך ישיבת ממשלה משותפת ומאוחר יותר באותו החודש גם לשגריר סין בישראל.
בנובמבר 2018 ג'ייסון גרינבלט הביע בפומבי תמיכה ביוזמה, לקראת ביקורו של כ"ץ בעומאן בו הציג את היוזמה בפני באי הכנס הבינלאומי IRU במסקט.
במרץ 2022 עלה הנושא בביקורה של שרת התחבורה, מרב מיכאלי, באיחוד האמירויות.
ממשלת ישראל בראשות נפתלי בנט ויאיר לפיד הציעה את רעיון המבוסס על היוזמה. הרעיון, שהוצע בקבוצת I2U2, היה פרויקט תשתיות לחיבור הודו, המזרח התיכון והאיחוד האירופי ברשת של מסילות רכבת, קווי ספנות, כבלי תקשורת מהירה וצינורות להעברת אנרגיה. הממשלה בראשות בנימין נתניהו המשיכה לקדם את הרעיון.
התקדמות > תוכנית "מסילת השלום"

בספטמבר 2023 הציג הנשיא ביידן פרויקט רחב לחיבור הודו ומדינות מזרח אסיה עם האיחוד האירופי, שמבוסס בחלקו על תוכנית מסילות לשלום אזורי. הוא הודיע כי ישראל וסעודיה יהיו חלק מהפרויקט.
בספטמבר 2024 תכנון מסילת עפולה ג׳נין הורדה מסדר היום על ידי שרת התחבורה מירי רגב בשל השינויים הגאופוליטיים, לטענתה.
ראו גם

תוכנית הפיתוח של רכבת ישראל
הערות שוליים

1 2  אריק בנדר, ‏המזרח התיכון מחובר ברכבות: תוכנית השלום האזורי של ישראל כץ, באתר מעריב אונליין, 5 באפריל 2017
↑   עמוס הראל, תקרית ירי בים האדום מחממת עוד יותר את החזית בין ארה"ב לאיראן, באתר הארץ, 29 ביולי 2018
↑  "איראן: "ערוכים לפגוע בייצוא הנפט של שכנינו, אם יוטל עלינו חרם אמריקני" | ישראל היום". ישראל היום. נבדק ב-2018-08-04.
↑  "דיווח: איראן פתחה בתרגיל ענק המדמה חסימת מיצרי הורמוז". ישראל היום. נבדק ב-2018-08-15.
1 2 3  איתמר אייכנר, יוזמת השלום של השר כץ: רכבת מישראל לסעודיה דרך ירדן, באתר ynet, 5 באפריל 2017
↑  "ועדה תדון בהקמת מסילות רכבת למדינות ערב". וואלה! חדשות. אורכב מ-המקור ב-2018-09-08. נבדק ב-2018-08-15.
↑  ארי ליבסקר, להציל את ירדן ולהרוויח כסף, באתר כלכליסט, 6 בנובמבר 2015
↑   אורן דורי, הירדנים מחכים לרכבת העמק: תאפשר הובלת מטענים מעמאן לנמל חיפה, באתר TheMarker‏, 9 במרץ 2016
↑  תתל 13 / א
↑  פוסט בדף הפייסבוק של ישראל כץ, 24.6.2018
↑  טל שלו‏, כץ: ממשל טראמפ בוחן הקמת אי מלאכותי מול עזה ותוכנית רכבות אזורית, באתר וואלה, 5 באפריל 2017
1 2  רן דגוני, ‏הנסיך הסעודי עושה היסטוריה: מכיר בזכות הקיום של ישראל, באתר גלובס, 3 באפריל 2018
↑  "ישראל כ"ץ Israel Katz on Twitter". Twitter. נבדק ב-2018-11-09.
↑  "כץ בכנס רספ״ן: מקווה שבכל חברת נמל קיימת ייכנס משקיע אסטרטגי". פורט2פורט. נבדק ב-2018-11-09.
↑  "ישראל כ"ץ Israel Katz on Twitter". Twitter. נבדק ב-2018-11-09.
↑  "Jason D. Greenblatt on Twitter". Twitter. נבדק ב-2018-11-09.
↑  "כץ בביקור בעומאן: "ביטוי לחיזוק מעמדה של ישראל" | ישראל היום". ישראל היום. נבדק ב-2018-11-09.
↑  יובל שדה, הפרויקט השאפתני של משרד התחבורה: החלום על רכבת לאמירויות תקוע בתחנת בית שאן, באתר כלכליסט, 28 במרץ 2022
↑  ברק רביד‏, ביידן הכריז על פרויקט ענק לחיבור המזה"ת במסילות רכבת - בו ייקחו חלק ישראל וסעודיה, באתר וואלה, 9 בספטמבר 2023
↑  איתמר אייכנר, רועי רובינשטיין, צעד גדול לרכבת מסעודיה לישראל: ביידן הכריז על פרויקט עולמי ענק, באתר ynet, 9 בספטמבר 2023
↑  שרון עידן ערן זינגר, השרה רגב הכריזה על ביטול תוכנית לרכבת מעפולה לג'נין, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 3 בספטמבר 2024
ביגוד לרכיבת אופניים

כדי לעסוק ברכיבה על אופניים אין צורך בציוד מיוחד, אך עיסוק מקצועי ברכיבה דורש ציוד לרכיבה, תחזוקת האופניים ועוד.
חולצת רכיבה

בראשית המאה ה-20 היו חולצות הרכיבה סרוגות מצמר, אך כיום הן עשויות מבדים מתקדמים המאפשרים נידוף זיעה, הגנה מפני קור ורוח ויוצרים מעטפת אווירודינמית. בבגדי רכיבה משתמשים כיום בלייקרה, קולמקס ופוליאסטר.
לחולצת הרכיבה כיסים בחלקה האחורי כדי לאפשר נשיאה של חפצים ללא שבירת האווירודינמיות של הרוכב. לחלק מחולצות הרכיבה יש רוכסן לכל אורכן, לחלק רוכסן חלקי ויש חולצות ללא רוכסן כלל. חלקה האחורי של החולצה ארוך יותר כדי לכסות את הגב התחתון של הרוכב בעת שהוא כפוף.
חולצות הרכיבה המודרניות מודפסות בשלל גוונים וצבעים ולכל קבוצת אופניים יש מדים משלה. מדי קבוצות מקצועיות, שעליהן מודפס לוגו הספונסר, נמכרים בחנויות בדומה למדי קבוצות כדורסל או כדורגל.
חולצות רכיבה אף נחשבות פרס במספר מרוצים: למנצח באליפות העולם מוענקת חולצת הקשת בענן כדי להבדילו משאר הרוכבים.
חולצת רכיבה > חולצות מפורסמות

טור דה פראנס: החולצה הצהובה-של המוביל בדירוג הכללי, החולצה הירוקה-של המוביל בדירוג המאוצים, החולצה המנוקדת-של "מלך ההרים" והחולצה הלבנה-של המוביל בדירוג הכללי מבין הצעירים.
ג'ירו ד'איטליה: החולצה הוורודה-של המוביל הדירוג הכללי, החולצה הירוקה של המוביל בדירוג המאוצים, החולצה הסגולה של "מלך ההרים" והחולצה הלבנה של המוביל בדירוג הכללי מבין הצעירים.
וואלטה אספניה: החולצה המוזהבת-של המוביל הדירוג הכללי. שאר החולצות מתחלפות מדי כמה שנים לפי נותן החסות למרוץ. בשנים האחרונות חולצתו של המוביל בדירוג המאיצים הייתה כחולה עם דגים צהובים.
אליפות העולם: חולצת הקשת בענן.
אליפות לאומית: לרוכבים שהם האלופים במדינתם מוענקת חולצה, בדרך כלל בצבעי הדגל, שהם רשאים ללבוש במרוצים.
מכנס רכיבה

מכנס הרכיבה הוא פריט חשוב ביותר כיוון שתפקידו הוא למנוע שפשופים הנוצרים כתוצאה מהחיכוך בין רגלי הרוכב לאוכף. בתחילת המאה ה-20 היו הרוכבים מניחים אומצה נאה על מנת להקטין את החיכוך וליצור שכבת ריפוד בין האוכף לרוכב. את האומצה החליף עור של צבי (שמואה) שנתפר לבטנת המכנס וכיום בכל מכנס רכיבה יש ספוג או ג'ל שמטרתו למנוע כאבים בעכוז ושפשופים.
רוכבים מקצועיים לובשים מכנסיים בעלי כתפיות (בּיבּ) על מנת שלא יהיה לחץ על בטן הרוכב.
קסדה

בעוד בעולם הרכיבה הלא מקצועית ניטש ויכוח לגבי הצורך בקסדה, לרוכבים מקצוענים הקסדה היא פריט חובה על פי חוקי איגוד האופניים הבינלאומי. תפקיד הקסדה הוא להגן על הראש. כיום הקסדות קלות מאוד ובעלות צורה אווירודינמית. רוכבים רבים קושרים בנדנה, שתפקידה לספוג זיעה, מתחת לקסדה.
כפפות

כפפות הן פריט חשוב ברכיבה כיוון שהרוכב נשען על ידיו פרק זמן ארוך, אך עם זאת אסור שתיווצר תחושת נימול והרדמות בידיים כיוון שרגישותן הכרחית לעצירה. רגישות האצבעות היא גם הסיבה שמרבית הכפפות חתוכות ומותירות את קצות האצבעות חשופים. ברכיבה בקבוצה גדולה, כגון במרוץ כביש, לחיצה לא זהירה על הבלמים תוביל לתאונה גדולה, היות שהרוכבים צמודים כדי לחסוך באנרגיה.
נעליים

נעלי רכיבה מעוצבות כך שמקסימום אנרגיה מרגל הרוכב תועבר לדוושה. כאשר רוכבים ללא נעל רכיבה ייעודית, האנרגיה מועברת לדוושה רק בעת הורדת הרגל כלפי מטה (לחץ פטישי). כאשר מחברים נעל רכיבה לדוושה, גם האנרגיה שהרוכב משקיע בהרמת הרגל מועברת לדוושה. בטרם המצאת חיבור הנעל לדוושה ניתן היה להרכיב בתי דוושות, אליהם הייתה מוכנסת נעל רגילה ונקשרת ברצועה. בתי דוושה אלה (בסקט) היו לא בטיחותיים וגרמו לנפילות רבות. כיום נפוצים מנגנונים שמקורם בנעלי סקי, המאפשרים שחרור מהיר של הרגל מהדוושה.
ציוד נוסף

רוכבים רבים נושאים על גופם או על האופניים ציוד נוסף:
משאבה וציוד לטיפול בתקרים.
בקבוקי שתייה.
חטיפי אנרגיה.
משקפי שמש.
מעיל רכיבה.
טלפון סלולרי
מרוצים נגד השעון

במרוצי נגד השעון חשובה האווירודינמיות עד מאוד, היות שהרוכב אינו יכול להשתמש ברוכבים אחרים למחסה מפני הרוח. לפיכך, הציוד למרוצים אלו שם דגש על אווירודינמיות: רוב הרוכבים משתמשים בחולצות מיוחדות, צמודות לגוף ובעלות שרוול ארוך. ישנן קסדות מיוחדות המעוצבות בצורת טיפת מים, כידון מיוחד הנקרא אירובר, המאפשר לרוכב תנוחה אווירודינמית ביותר ומאפשר החלפת הילוכים בתנוחה זו. גלגלים מיוחדים וגם ערדליים המגנים על הנעליים.
חולצת רכיבה, הדומה לזו של המוביל בטור דה פראנס הניתנת לרכישה בחנויות. ניתן להבחין ברוכסן חלקי לאורך החולצה.
קסדת אופניים
דייוויד זבריצקי, באופניים בעלי אירובר, קסדה אירודינמית וביגוד המותאם למרוצי נגד השעון
בנצי ליברמן

בנצי ליברמן (נולד ב-1959) הוא עורך דין ישראלי, כיהן כראש המועצה האזורית שומרון, יושב ראש מועצת יש"ע, ראש מנהלת תנופה, מנהל רשות מקרקעי ישראל, ראש המועצה האזורית שומרון, כיום שותף בכיר במשרד עוה"ד חדד רוט שנהר ושות', ויו"ר פורום שילה.
ביוגרפיה

ברוך-צבי ("בנצי") ליברמן נולד בחדרה בשנת 1959 לצילה, ניצולת השואה שהגיעה ארצה מפולין, ומרדכי שהגיע ארצה מרוסיה בגיל שלוש ושימש במשך שנים כסגן ראש עיריית חדרה.
בילדותו למד ליברמן בבית הספר הממלכתי דתי בחדרה ובבגרותו במדרשיית נועם בפרדס חנה. למד בישיבת ההסדר הר עציון שבאלון שבות ושירת כחייל בחיל השריון. במסגרת שירותו השתתף במלחמת לבנון הראשונה. לאחר שחרורו למד משפטים בפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן והוסמך כעורך דין. הקים עם שלושה שותפים משרד עורכי דין ברמת גן המתמחה בעסקי נדל"ן.
בשנת 1984 היה ממקימי היישוב פדואל השוכן במערב השומרון, ושם שימש יושב ראש המזכירות.
כיהן כראש המועצה האזורית שומרון מ-1997 עד 2007. כמו כן היה חבר במועצת יש"ע וכיהן כיו"ר המועצה מ-2002 עד 2007.
כיו"ר מועצת יש"ע הוביל יחד עם חבריו (זמביש, פנחס וולרשטיין וצביקי בר חי) את ההתנגדות לביצוע תוכנית ההתנקות, באופן נחוש והובלת מאות אלפי אנשים בפעולות מצטברות ורבות, תוך אמירה ברורה שאין להשתמש באלימות ואין לסרב פקודה. ב-13 בנובמבר 2006, שנה ורבע לאחר ביצוע תוכנית ההתנתקות, הודיע כי יפרוש מראשות מועצת יש"ע וקרא לשינוי מבני במועצה, בין היתר על רקע כישלון המועצה למנוע את פינוי היישובים בחבל עזה ובצפון השומרון ומשבר האמון בין ההנהגה לציבור המתנחלים שנוצר כתוצאה מכך. ואכן, במועצה החל תהליך של ארגון מחדש שבמסגרתו הוקמה מועצת 'יש"ע המתחדשת'. ב-13 ביולי 2007 נבחר דני דיין ליו"ר מועצת 'יש"ע המתחדשת' במקום ליברמן.
משנת 2007 עד לשנת 2009 כיהן כחבר בוועד הפועל של המרכז האוניברסיטאי אריאל בשומרון.
ב-2009 מונה על ידי ממשלת ישראל כמנכ"ל מנהלת תנופה, לשעבר מנהלת סל"ע (סיוע למתיישבי עזה וצפון השומרון).
ב-20 בספטמבר 2011 מונה למנהל מינהל מקרקעי ישראל, שהפך ב-1 במרץ 2013 לרשות מקרקעי ישראל.
בינואר 2015 נחקרו הוא וחבר הכנסת לשעבר נחום לנגנטל תחת אזהרה, ונשלחו למעצר בית בחשד לשחיתות ברשות. על פי החשד, ליברמן ניצל את מעמדו לצורך קידום עסקאות הקשורות לחברת הבנייה קרדן נדל"ן, בעוד לנגנטל, שהיה חבר הנהלת החברה, נחשד שניצל את קשריו הפוליטיים כדי לקדם את ענייני החברה וענייניו האישיים. בנוסף נחשד לנגנטל שפעל מול ליברמן להשבחת קרקעות תעשיות מלח לישראל בעתלית ובאילת כך שייועדו למגורים, דבר שהיה מביא לרווח של מאות מיליונים לבעלת החברה שרי אריסון. במרץ 2015 המליצה המשטרה להעמיד את ליברמן לדין באשמה של הפרת אמונים, אך היועץ המשפטי לממשלה יהודה וינשטיין החליט לסגור את התיק נגדו, ולהסתפק בהעמדתו לדין משמעתי, באפריל 2016 התפטר מתפקידו כמנהל רשות מקרקעי ישראל. בנובמבר 2018 הורשע בהליך משמעתי על ידי בית הדין המשמעתי של נציבות שירות המדינה בהתנהגות שאינה הולמת. במרץ 2019 נגזר עליו עונש קל, הוא נפסל מלשמש בתפקיד בכיר בשירות המדינה במהלך 3 שנים. בדצמבר באותה שנה הצטרף כשותף בכיר למשרד חדד, רוט שנהר והוא עוסק בתחום הנדל"ן, אסטרטגיה תכנונית, ייזום נדל"ן, התכנון והבניה וההתחדשות העירונית.
חיים אישיים

ליברמן נשוי ואב לשישה ילדים. ומתגורר ביישוב פדואל שבשומרון. אחיו, הודי (יהודה), עמד בראש המועצה המקומית קרני שומרון וכיום משמש מנכ"ל מכללת שערי משפט בהוד השרון.