stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מצוטינט

דיוקן דורותי ג'ורדן (1791, Dorothy Jordan), מאת ג'ון ג'ונס (John Jones), בעקבות ציורו של ג'ון הופנר (John Hoppner).
מצוטינט (באנגלית: Mezzotint) היא שיטת ליצירת הדפסים המתבססת על הטונאליות של צבעי ההדפסה אשר הייתה פופולרית בין המאה ה-17 לבין ראשית המאה ה-19 כטכניקה ליצירת רפרודוקציות של יצירות אמנות.
מקור השם הוא באיטלקית: mezzo - חצי; tinto - גוון או ציור. בשונה מן התחריט או התצריב, השיטה מבוססת על חריצת כל לוח ההדפסה באלפי שריטות קטנות, בכיוונים רבים, בעזרת מכשיר מתכתי מיוחד בעל שיניים הנקרא 'מטרש' (Rocker). בתהליך העבודה האמן משייף את לוח ההדפסה במקומות בהן הוא מבקש ליצור גוונים בהירים או משטחים חסרי צבע. בשל דרך עבודה זו האמן עובד באופן של החסרת חומר - מן הגוון הכהה אל גוונים בהירים יותר.
בתהליך ההדפסה השריטות הקטנות מכילות את צבע ההדפסה ומעבירות אותו אל הנייר במכבש הדפוס. בשל עומקן הרדוד של הנקודות, פלטת ההדפסה יכולה להפיק רק מספר קטן באופן יחסי של הדפסים איכותיים ועשירי צבע.
לקריאה נוספת

אליק מישורי, תולדות האמנות: מבוא כללי, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, תל אביב, 2000, עמ' 324–325
קריגר, דן, גרפיקה אמנותית: תחריט - תצריב וטכניקות נילוות, ידיעות אחרונות, תל אביב, 2000/1999, עמ' 59–60
נבו רוזי

| --- | --- |

נבו רוזי מציג את ספרו הראשון ב-2017
 לידה:  1993 (בן 31 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 לאום:  ישראלי
 עיסוק:  עורך ספרותי סופר
 שפות היצירה:  עברית
 תחום כתיבה:  פרוזה
 יצירות בולטות:  100 דרכים לאבד את עצמך בהודו, 100 דרכים לחזור.
 עמוד הפייסבוק הרשמי של הספרים
 
נבו רוזי (נולד בשנת 1993) הוא סופר ועורך ספרותי ישראלי.
ביוגרפיה

נבו רוזי נולד בשנת 1993, בתל אביב. הוא סיים את לימודיו בבית הספר עירוני י"ד ושירת בצבא הגנה לישראל ביחידה 8200.
בגיל 24 הוציא לאור את ספר הביכורים שלו - '100 דרכים לאבד את עצמך בהודו' - דרך הוצאת ספרי ניב, אותו הוא כתב במהלך הטיול שלאחר שירותו בצה"ל. הספר הוא מסוגת פרוזה, מקור. והוא עוסק בחוויות שונות של המטייל הטיפוסי במסעו מלא התרחשויות ברחבי נופיה הפלאים ותרבות האקזוטית של הודו. את הספר הוא הוציא בעזרת מימון המונים באתר הדסטארט. במאי 2017, עם צאת הספר הוא הפך כבר בחודש הראשון לצאתו לרב מכר, ממנו נמכרו כ-15,000 עותקים בשנה הראשונה. ספרו השני, '100 דרכים לחזור', יצא לאור בנובמבר 2018 בהוצאת 'ספרי ניב'. כמו קודמו, גם הוא הפך לרב מכר מיד עם צאתו לאור ונכנס לעשרת הספרים הפותחים של צומת ספרים. בשנת 2020 החל לשדר פוטקאסט אינטרנטי בנושא סופרים.
ספריו

נבו רוזי, 100 דרכים לאבד את עצמך בהודו, ספרי ניב, 2017
נבו רוזי, 100 דרכים לחזור, ספרי ניב, 2018
הערות שוליים

↑  גלעד כרמלי, הישראלי ש"איבד את עצמו בהודו" חוזר עם ספר חדש, באתר ynet, 16 בנובמבר 2018
↑  ביקורת על הספרים באתר נוריתה: https://nuritha.co.il/he/node/61756
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007354046405171  LCCN: no2017151977  VIAF: 38149842038502841401   WorldCat (עם VIAF): 38149842038502841401 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים ובנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "נבו רוזי".
מצויאמה

מצויאמה (ביפנית: 松山市) היא בירת מחוז אהימה שבדרום יפן. בעיר מתגוררים נכון לאוקטובר 2015 516,034 תושבים, והיא העיר הגדולה ביותר בחבל שיקוקו.
מצויאמה שוכנת בצפון מחוז אהימה, לגדות נהר שיגנובו ולחוף הים הפנימי סטו. שטח השיפוט שלה, הכולל את הארכיפלג קוצונה, הוא 428.86 קמ"ר.
העיר ידועה במעיינות החמים (אונסן) שבה. בית המרחץ דוגו אונסן, בין העתיקים ביותר ביפן שוכן בעיר. אתר תיירותי מפורסם נוסף הוא טירת מצויאמה שנבנתה בשנת 1603. שמונה מתוך שמונים ושמונה המקדשים הבודהיסטים שבהם מבקרים במסגרת העלייה לרגל בשיקוקו, מצויים במצויאמה.
נמל התעופה של מצויאמה (אנ') שוכן כ-5.6 קילומטרים ממרכז העיר, ממנו יוצאות טיסות סדירות ליעדים פנימיים ובינלאומיים. חברת התחבורה איו, מפעילה את קווי הרכבות החשמליות והאוטובוסים בעיר.
ערים תאומות

למצויאמה שלוש ערים תאומות:
ארצות הברית סקרמנטו, קליפורניה, ארצות הברית
גרמניה פרייבורג, באדן-וירטמברג, גרמניה
קוריאה הדרומית פיונגטק, קוריאה הדרומית
משק צוריאל

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  מחלבה
 מייסדים:  משפחת צוריאל
 תקופת הפעילות:  1951–הווה (כ־73 שנים)
 מיקום המטה:  מתחם "כדורי", הר תבור
 בעלות:  החברה המרכזית לייצור משקאות קלים
  
 http://www.zuriel.co.il
 
משק צוריאל הוא מותג ישראלי בבעלות החברה המרכזית לייצור משקאות קלים. מחלבת משק צוריאל פעלה עד 2019 למרגלות הר תבור שבגליל התחתון. המחלבה ייצרה מוצרי חלב, ובדגש על מוצרים מחלב עיזים.
היסטוריה

משק צוריאל הוקם בשנת 1951 בשדה אילן שבגליל התחתון. המשק החקלאי של משפחת צוריאל התמחה בגידול פרות לחלב. במשך השנים מכרה משפחת צוריאל את תוצרת החלב שלה לתנובה.
בשנת 1987, החלו הבנים של המשק, הדור השני, לחפש דרכים נוספות לנצל את עודפי החלב שהיה להם, ואז החליטו להתחיל לייצר מוצרי חלב בעצמם.
על מנת ללמוד כיצד מכינים גבינות איכותיות, נסע אחד הבנים, אשר צוריאל, לשווייץ. לאחר ששב אל הגליל, חיפש גם השראה מקומית, אותה מצא אצל הבדואים - גבינת הלאבנה. לאחר שצבר ניסיון החל לייצר גבינת לאבנה והתחיל לשווק אותה.
עם השנים החלו במשק צוריאל לייצר מגוון גבינות, כגון גבינות מלוחות (גבינה צפתית, גבינה בולגרית, וגבינת פטה עיזים), יוגורטים, גבינות לאפייה, ועוד. תחילה היו עיקר המוצרים עשויים מחלב בקר, אך בהמשך החלה משק צוריאל לייצר גם מוצרי חלב סויה ומוצרי חלב עיזים. משק צוריאל הייתה החלוצה בתחום מוצרי חלב הסויה, עם מוצרים כמו טופו וטופוטי (ממרח על בסיס סויה בסגנון שמנת).
בשנת 2007 נרכשה המחלבה על ידי "טרה", הנשלטת בידי החברה המרכזית לייצור משקאות קלים.
המחלבה הייתה תחת כשרות בד"ץ אגודת ישראל ובאמצע 2017 עברה להכשר הרב ווסטהיים.
בחודש פברואר 2019 החלה חברת טרה בסגירת המחלבה, אם כי שמרה את השימוש במותג והמשך היצור של מוצרי מותג זה עבר למחלבה הראשית של טרה.
הערות שוליים

↑  משק צוריאל בגליל: גבינות בולגריות וצפתיות, עיתון המודיע, 26 באפריל 2013
↑  "הסיפור של משק צוריאל". אורכב מ-המקור ב-2015-12-09.
↑  אילנית חיות, ‏טרה רוכשת את מחלבת משק האחים צוריאל בכ-4.5 מיליון דולר, באתר גלובס, 28 באוגוסט 2007
1 2  גולן חזני, טרה סגרה את מחלבת משק צוריאל, פיטרה 70 עובדים, באתר כלכליסט, 6 בפברואר 2019
מתנניים

| מתנניים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: חלמיתאים
משפחה:: מתנניים
שם מדעי
 Thymelaeaceae ‏ז'יסייה, 1789
המִתְנָנִיִּים (שם מדעי: Thymelaeaceae) הם משפחת צמחים המונה כ-40 סוגים, בהם כ-500 מינים שונים הנפוצים בעיקר באוסטרליה, באפריקה הדרומית, באזור הים התיכון ובערבות אסיה. רובם עצים ושיחים בעלי עלים מסורגים.
הפרחים הם לרוב דו-זוויגיים ובעלי 5-4 עלי גביע (ולעיתים רחוקות גם 6), ובמינים בהם חסרים עלי כותרת מצויים קשקשים. מספר האבקנים בהם הוא כמספר עלי-הגביע, כפול ממנו או שקיימים רק שניים. לשחלה מגורה אחת.
הפרי הוא אגוזית, ענבה או בית גלעין, אך לעיתים רחוקות הפרי הוא הלקט.
סוגים, מינים ושימושיהם

במשפחת המתנניים נמנים צמחי-רעל וצמחים סיביים שלהם שימושים בתעשיות הרפואה והנייר.
בסוג דפנה (Daphne) קיימים כ-50 מינים המצויים באירופה ובאסיה, שהם צמחי-רעל ששימשו בעבר לרפואה ומשמשים כיום כצמחי-נוי. ממינים מסוימים נהוג להכין נייר.
בארץ ישראל נפוץ המתנן השעיר, והוא מאפיין את נוף הארץ. הגבעול והענפים הם סיביים וניתן להפיק מהם סיבים חזקים המשמשים לייצור חבלים.
נבו הוצאה לאור

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  אלי נבו
 משרד ראשי:  צפרירים
 ענפי תעשייה:  הוצאה לאור 
 מוצרים עיקריים:  ספרות משפטית, מאגר מידע משפטי
  
 אתר נבו
 
נבו הוצאה לאור בע"מ המוכרת בשם המקוצר "נבו" היא חברה ישראלית פרטית העוסקת בהוצאה לאור של ספרות משפטית ובהפעלת אתר אינטרנט בעל אותו שם המכיל מאגר מידע משפטי. החברה היא בבעלות אלי נבו ומרכזה בשריגים.
הוצאה לאור

"נבו" עוסקת בהוצאה לאור של ספרי משפט, ועם הכותבים המפרסמים בה נמנים חוקרים ושופטים בולטים, ביניהם: אהרן ברק, יצחק זמיר, יצחק אנגלרד, אליעזר ריבלין, דניאל פרידמן, נילי כהן, גבריאלה שלו, אורי גורן, מרדכי קרמניצר, יוסף גרוס, רון שפירא, אסף פוזנר, יצחק עמית, דורון מנשה, אלכס שטיין, עופר גרוסקופף, דיויד גילה, דוד האן, אוריאל פרוקצ'יה, ש"ז פלר, מיגל דויטש, יהושע ויסמן, ברוך ברכה, אביגדור קלגסבלד, דוד גליקסברג, אמנון כרמי, בועז סנג'רו, מיכאל קורינאלדי, שמואל שילה, חיים כהן.
אתר אינטרנט

אתר האינטרנט "נבו" הוא מאגר מידע משפטי בישראל שמספק:
מאגר של יותר מחמישה מיליון פסקי דין והחלטות של בתי משפט בישראל, מראשית ימי המדינה ועד ימינו.
מאגר חקיקה, הכולל נוסח עדכני של כל חוקי מדינת ישראל וחקיקת משנה שהותקנה מכוחם, וכן כל פרסומי "רשומות", מראשית ימי המדינה ועד ימינו.
מאגר ספרות משפטית, ובו הטקסט המלא של עשרות ספרי משפט ושל כתבי עת משפטיים, בהם "משפטים", "עיוני משפט", "משפט וממשל" ורבים אחרים.
מאגר כתבי טענות שהוגשו לבתי המשפט בישראל.
מאגר חוזרים של רשויות ממשלתיות, ובו חוזרים של משרדי הממשלה, רשות המיסים בישראל, רשות שוק ההון ביטוח וחיסכון ועוד.
מחשבונים לשימושם של עורכי דין, כגון מחשבון מס שבח מקרקעין ומחשבון ריבית והצמדה לפי חוק.
טפסים ממשלתיים וטפסים משפטיים שונים, לנוחות מי שנדרש למלא טפסים אלה.
ענישה: מידע סטטיסטי על העונשים שנגזרו בגין כל עבירה.
מלוא שירותיו של אתר האינטרנט פתוחים למנויים בלבד, אך חלק משירותיו פתוחים לציבור ללא תשלום.
האתר מפיץ ללא תשלום שני ניוזלטר יומיים, האחד שבו סקירה של חידושי חקיקה (חוקים, תקנות, הצעות חוק ופרוטוקולים של ועדות הכנסת), והאחר שבו תקצירים של פסקי דין נבחרים מכל בתי המשפט בישראל. בנוסף, האתר כולל רשימה של "כללי האזכור האחיד בכתיבה המשפטית".
הערות שוליים

↑  עידו באום, מאגר נתונים חדש ממפה הענישה בישראל: 8 חודשי מאסר על שוחד; 3 שנים ו-3 חודשים על הריגת אדם בכביש, באתר TheMarker‏, 2 באוגוסט 2009
↑  "כללי האזכור האחיד בכתיבה המשפטית" באתר נבו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007448624805171  VIAF: 583149066520465600809   WorldCat (עם VIAF): 583149066520465600809
מפרץ באקו

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מפרץ 
 מידות
 שטח:  50 קילומטר רבוע
 מידע נוסף
 מדינות באגן הניקוז:  אזרבייג'ן 
 קואורדינטות:  40°21′00″N 49°53′36″E﻿ / ﻿40.35°N 49.893333333333°E﻿ / 40.35; 49.893333333333
  (למפת באקו מוגדלת) מפרץ באקו(למפת באקו רגילה) מפרץ באקו
 
מפרץ באקו (באזרית: Bakı buxtası) הוא מפרץ בחוף המערבי של הים הכספי באזרבייג'ן. באזור נמצא נמל באקו (אנ').‏‏
היסטוריה

מהמאה ה-1 ועד המאה ה-7, אזור באקו היה לח וחם. במפה של תלמי, תואר באקו כאזור שנמצא רחוק מהים. לאחר המאה ה-7 עלה מפלס המים של הים הכספי עד למאה ה-9, ומאז החלה היווצרותו של מפרץ באקו. בסוף המאה ה-8, האזור היה מוצף לעיתים תדירות. רעידת אדמה גדולה שהתרחשה ב-1306, טירת סבאיל (אנ'), שנבנתה על אי במפרץ באקו, שקעה, והתגלתה מחדש רק בתחילת המאה ה-18. מריו סנוטו, גאוגרף איטלקי מהמאה ה-14, ציין בצער כי: "מפלס המים של הים הכספי עולה מדי שנה ורוב הערים הוצפו", ולפי דבריו של הגאוגרף עבד א-ראשיד אל-באקובי, הים הכספי הציף חלקים נרחבים מבאקו ב-1403.
מצב אקולוגי

על פי הודעת נציג של משרד האקולוגיה ומשאבי הטבע של אזרבייג'ן, מפרץ באקו נמצא במצב אקולוגי חמור, בעיקר מפסולת תעשייתית וביתית, ומניצול כלי שיט, מרבצי נפט וגז. בסוף המאה ה-20 ובתחילת המאה ה-21, ממשלת אזרבייג'ן תיקצבה עבודות לניקוי המפרץ. בסך הכל, הוצאו מהים כ-4,500 טונות של גרוטאות מתכת וכ-412 טונות של פסולת עץ.
גלריה

מבט אל המפרץ מהעיר העתיקה של באקו (1862)
מבט אל המפרץ מגבעת בייל
מחלק מהמפרץ, מבט מרכבל.
הערות שוליים

↑  "Bay of Baku". britannica.com/. Encyclopædia Britannica. ארכיון מ-2014-12-31. נבדק ב-31 בדצמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Баку - столица Азербайджана". ארכיון מ-2012-05-11. נבדק ב-2021-11-27.
↑  "Изменения уровня Каспийского моря". ארכיון מ-2021-03-06. נבדק ב-2021-11-27.
↑  "Stone-bound tales of a sunken city". אורכב מ-המקור ב-9 בספטמבר 2010. נבדק ב-31 בדצמבר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Бакинская бухта очищается от металлолома". אורכב מ-המקור ב-2013-01-15.
↑  "Затонувшие корабли: когда будет очищена бакинская бухта?". Day.az. ארכיון מ-2021-10-08. נבדק ב-2021-11-27.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7591326-4  VIAF: 236597939   WorldCat (עם VIAF): 236597939
נביו סקלה

נביו סקלה (נולד ב-22 בנובמבר 1947 בעיירה לוזו אטסטינו שבפרובינציית פדובה שבונטו) הוא מאמן כדורגל איטלקי וכדורגלן עבר.
כשחקן, הוא שיחק כקשר בקבוצות האיטלקיות מילאן, רומא, ויצ'נזה, פיורנטינה, אינטר מילאן, פוג'יה ומונצה.
כמאמן, הוא עלה עם קבוצת רג'ינה לסרייה ב' ב-1988, ונקרא מאוחר יותר להחליף את אריגו סאקי כמאמן פארמה. הוא החזיק בתפקיד הזה במשך 6 שנים, והפך את הקבוצה למועדון צמרת בסרייה א'. עם פארמה, סקלה זכה בגביע אירופה למחזיקות גביע ובסופרקאפ האירופי ב-1993, ובנוסף זכה עם הקבוצה בגביע אופ"א בשנת 1995, לאחר ניצחון בגמר על יובנטוס.
סקלה אינו מועסק על ידי אף קבוצה. בעבר הוא אימן את ספרטק מוסקבה הרוסית (2003-2004), בורוסיה דורטמונד הגרמנית (1997-1998, עימה זכה בגביע הביניבשתי), בשיקטש הטורקית ושחטיור דונייצק האוקראינית.
מפרץ בוטאני

| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  ים טסמן 
 סוג:  מפרץ 
 מידות
 שטח:  39.6 קמ"ר קמ"ר
 אורך מרבי:  10 ק"מ ק"מ
 ‏עומק ממוצע:  11.4 מ' מטר
 מידע נוסף
 נהר מזין:  ג'ורג'ס, Cooks River, Veterans' swamp 
 מדינות באגן הניקוז:  אוסטרליה
 קואורדינטות:  33°59′00″S 151°11′00″E﻿ / ﻿33.983333°S 151.183333°E﻿ / -33.983333; 151.183333
  (למפת סידני מוגדלת) מפרץ בוטאני(למפת סידני רגילה) מפרץ בוטאני
 
מפרץ בוטאני (באנגלית: Botany Bay) הוא מפרץ בחוף ים טסמן בסידני, ניו סאות' ויילס, אוסטרליה. הפרוור בוטאני בסידני נקרא על שמו של המפרץ.
אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 17 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא ינואר (24 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא יולי (10 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 1,507 מילימטרים בשנה. חודש יוני הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (232 מ"מ גשם), וחודש יולי הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (39 מ"מ גשם).
גלריה

‏Botany Bay, צ'ארלס גור, 1788
מפרץ בוטאני מהאוויר
מפרץ בוטאני מהאוויר
מבט על מפרץ בוטאני מקורנל (אנ'), סידני
מסלול נמל התעופה של סידני ליד חוף מפרץ בוטאני
לקריאה נוספת

Beaglehole, J.C., ed. (1968). The Journals of Captain James Cook on His Voyages of Discovery, vol. I:The Voyage of the Endeavour 1768–1771. Cambridge University Press. OCLC 223185477.
Britton, Alex R., ed. (1978). Historical records of New South Wales. Vol. 1, part 2. Phillip, 1783–1792. Lansdown Slattery & Co. p. 56. OCLC 219911274.
Forster, George (2008). Allgemeines historisches Taschenbuch, oder, Abriss der merkwuridgsten neuen Welt Begebenheiten enthaltend fur 1787 [Neuholland und die brittische Colonie in Botany-Bay/New Holland and the British colony at Botany Bay] (בגרמנית). Robert J. King, translator. Canberra: National Library of Australia.
Tench, Watkin (2006).  Anacharsis (ed.). Le texte fondateur de l'Australie, récit de voyage d'un capitaine de la First Fleet durant l'Expédition à Botany Bay (בצרפתית). preface by Merle, d'Isabelle. p. 320. ISBN 2-914777-30-2. אורכב מ-המקור ב-25 בנובמבר 2006. נבדק ב-24 במאי 2011. {{cite book}}:  (עזרה)
The History of Botany-Bay . Falkirk: T. Johnston. 1798.
הערות שוליים

↑  "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283693805171  GND: 7548913-2  LCCN: sh85016009  VIAF: 233913736   WorldCat (עם VIAF): 233913736 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של אוסטרליה ובנושא מפרצים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מתנע

מנוע מתנע לרכב. החפץ הקטן יותר מלמעלה הוא סולנואיד המתנע השולט בכוח למנוע המתנע.
מַתנע (סטרטר) הוא מכשיר המשמש לסיבוב מנוע בעירה פנימית כדי להתחיל את פעולת המנוע. מתנעים יכולים להיות חשמליים, פנאומטיים או הידראוליים. המתנע יכול להיות גם מנוע בעירה פנימית נוסף, במקרה של מנועים גדולים מאוד, מנועי דיזל חקלאיים או דחפורים.
מנועי בעירה פנימית הם מערכות משוב, אשר לאחר שהתחילו, מסתמכות על האינרציה מכל מחזור כדי להתחיל את המחזור הבא. במנוע ארבע פעימות, הפעימה השלישית משתמשת באנרגיה מהדלק, ומניעה את הפעימה הרביעית (פליטה) וגם את שתי הפעימות הראשונות (יניקה, דחיסה) של המחזור הבא, כמו כן מפעיל את העומס החיצוני של המנוע. בזמן הנעת הרכב אין כוח אינרציה עליו אפשר להסתמך כדי להתחיל את 2 הפעימות הראשונות במחזור הראשון. המתנע משמש למטרה זו והוא אינו נדרש ברגע שהמנוע מתחיל לפעול ולולאת המשוב שלו מתחילה להזין את עצמה.
מפרץ בואומונט

| --- | --- |

מפת רכס נאש ומדף הקרח רוס   מפרץ בואומונט במרכז המפה
 מידע כללי
 על שם:  לואיס בואומונט 
 סוג:  draw 
 מידע נוסף
 קואורדינטות:  81°31′00″S 161°22′01″E﻿ / ﻿81.5167°S 161.367°E﻿ / -81.5167; 161.367
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרץ בואומונט(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרץ בואומונט
 
מפרץ בואומונט או מפרץ בומונט (באנגלית: Beaumont Bay) הוא מפרצון מכוסה קרח, בצד המערבי של מדף הקרח רוס, בחוף שקלטון, בשטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
המפרץ ממוקם בין ראש יאנג, ונקודת האריס.
קרחון דיקי נשפך אל המפרץ.
היסטוריה > גילוי המפרץ

המפרץ התגלה על ידי המשלחת הבריטית הלאומית אנטארקטית (משלחת דיסקברי), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904.
היסטוריה > מקור השם

המפרץ נקרא על שמו של אדמירל סר לואיס בואומונט (Lewis Beaumont), מהצי המלכותי הבריטי, שהיה חוקר ארקטי שהתעניין במיוחד בפעילות משלחת דיסקברי. בומונט לימים הפך למפקד העליון של הצי המלכותי הבריטי.
לקריאה נוספת

• M. G. Laird (1963), , New Zealand Journal of Geology and Geophysics, 6:3, 465-484, DOI: 10.1080/00288306.1963.10422076
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
מתסמבורו

| --- | --- |

 מדינה:  צרפת צרפת
 מחוז:  מיוט מיוט
 תאריך ייסוד:  31 במרץ 2011 
 שטח:  13.71 קמ"ר
 גובה:  26 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  7,705 (2017)
  ‑ צפיפות:  569 נפש לקמ"ר (2005)
 קואורדינטות:  12°42′00″S 45°04′05″E﻿ / ﻿12.7°S 45.068064°E﻿ / -12.7; 45.068064
 https://www.mairie-mtsamboro.fr/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מיוט מוגדלת) מאמודזו דזאודזי באנדרלה מצר מוזמביקמתסמבורו(למפת מיוט רגילה) מאמודזו דזאודזי באנדרלה מצר מוזמביקמתסמבורו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מתסמבורו (בצרפתית: Mtsamboro) היא קומונה בצפון מיוט שבמצר מוזמביק. הקומונה מאגדת בתוכה שלושה כפרים, מתסמבורו, מתסאארה ואמג'אגו. הקומונה נקראת על שם מייסדה מהמאה ה-15 מוואלימו בורו (Mwalimou Boro) ומשמעותה החוף של בורו.
הממצאים הארכאולוגיים בעיר מראים שהאזור יושב כבר במאה ה-13 ומדינה מהמאה ה-15. לעיר חשיבות בהיסטוריה של מיוט מכיוון שהעיר הייתה עיר הבירה של הסולטאן השיראזי הראשון עת'ומני בן מוחמד בסוף המאה ה-15. במשך כל תקופתו של הסולטאן העיר שימשה כנמל העיקרי של מיוט. כמו מקומות רבים במיוט, העיר ננטשה במאה ה-18.
היום ענפי התעשייה העיקריים של העיר הם הדיג ותעשיית התפוזים.
הערות שוליים

↑  העם השיראזי היא קבוצה אתנית בתוך הלאום הסווהילי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007465629905171  LCCN: no2001100538  VIAF: 152776911   WorldCat (עם VIAF): 152776911 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נביא הכפר

נביא הכפר (צרפתית: Le Devin du Village) היא אופרה קומית מאת ז'אן-ז'אק רוסו, שבוצעה לראשונה לפני חצר המלך לואי ה-15 בפונטנבלו, ב-18 באוקטובר 1752. המלך נהנה כל כך מן היצירה, שהציע לרוסו גמלה לכל ימי חייו, כבוד גדול, אך רוסו סירב. האופרה הייתה פופולרית מאוד בשעתה.
תרגום אנגלי של צ'ארלס ברניי, "האיש הערמומי", בוצע בלונדון ב-1762. יצירתו של רוסו הייתה מושא לפרודיה בזינגשפיל "בסטיין ובסטיינה" של מוצרט בן השתים-עשרה.
תקציר העלילה

קולין (טנור) וקולט (סופרן) אוהבים איש את רעותו, אך חושדים זה בזה בבגידה. הם פונים בנפרד לדרוש בעצתו ובתמיכתו של נביא הכפר (בסו בופו או בריטון) כדי לחזק את אהבתם. אחרי שורה של מעשי רמיה, קולין וקולט מתפייסים ובאים בברית הנישואים.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb44002993t (data)  GND: 4588891-7  LCCN: no92027036  MusicBrainz work: 6a255763-7a11-4c97-ac4f-054e049d60b3  VIAF: 176801284   WorldCat (עם VIAF): 176801284
מפרץ בול

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  Charles Buls 
 סוג:  מפרץ 
 מידע נוסף
 קואורדינטות:  64°23′00″S 62°19′00″W﻿ / ﻿64.3833°S 62.3167°W﻿ / -64.3833; -62.3167
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמפרץ בול(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמפרץ בול(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרץ בול(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרץ בול
 
מפרץ בול (באנגלית: Buls Bay) הוא מפרץ רחב, בצידו המזרחי של האי ברבנט בארכיפלג פאלמר שבאנטארקטיקה.
רוחבו של המפרץ 4 קילומטרים.
המפרץ מצוי צפונית לנקודת ד'אורסל.
היסטוריה > גילוי המפרץ

המפרץ התגלה על ידי המשלחת האנטארקטית הבלגית (אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1897 - 1899) בפיקודו של אדריאן דה ז'רלאש.
המפרץ נסקר ומופה על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד באפריל 1955; משלחת הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד צילמה מהאוויר את האזור בשנים 1956–1957.
היסטוריה > מקור השם

ז'ארלש קרא למפרץ על שמו של שארל בול (Charles Buls), ראש עיריית בריסל, אשר תמך במשלחת האנטארקטית הבלגית.
לקריאה נוספת

•  International Symposium on Antarctic Earth, , Sciences 5th: 1987: Cambridge, England, P 516
הערות שוליים

1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  ההיסטוריה של גילוי ומיפוי המפרץ
| איים בארכיפלג פאלמר |
| --- | --- | --- |
| איים | אבוט • אולין • אומגה • אטא • אלפא • אלקה • אונוור • אפסילון • בראבנט • בוב • גאנד • גלארוס • דייוויס • דינק • דלתא • דרים • הארי • וינצקה • טאוור • למדא • לייז' • לקוואנט • פמפה |  |
| קבוצות איים | איי אומיקרון • איי טטראד • איי כריסטיאניה • איי מלכיור • איי סיגמא • איי פאי • איי פסי |  |
| איונים | סלע גריינדר |  |
מצולות (ספר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  קלייב קאסלר 
 שפת המקור:  אנגלית אמריקאית 
 סוגה:  מתח, רומן
 הוצאה
 הוצאה:  סיימון אנד שוסטר 
 תאריך הוצאה:  1984 
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  מודן
 תאריך:  1986
 תרגום:  שלמה גונן
 מספר עמודים:  415
 סדרה
 ספר קודם:  Pacific Vortex! 
 הספר הבא:  אוצר טמון בסייקלופ 
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  978-0-671-50373-4
 הספרייה הלאומית:  001004527
 
מצולות (באנגלית: Deep Six), הוא הספר השביעי בסדרת ספרים של הסופר האמריקני קלייב קאסלר. הספר יצא לאור ב-1984, ועלילתו מתרחשת בשלהי המלחמה הקרה.
עלילה

בספר זה, השביעי בסדרת הספרים אודות דרק פיט, מהנדס ימי הרפתקן ורב תושייה, להיאבק במשפחת בוגנוויל צרפתית-קוריאנית-אמריקנית של איילי ספנות, ובראשה ראש המשפחה הקשישה, מן קוריו, ונכדה לי טונג, המנסה להשתלט על ארצות הברית כולה, ואף קשרה קשר לחטיפת נשיא ארצות הברית.
הערות שוליים

ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מפרץ בורימה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  Borima 
 סוג:  מפרצון 
 מידות
 אורך:  8 קילומטר
 רוחב ממוצע:  6.5 ק"מ 
 מידע נוסף
 קואורדינטות:  65°12′50″S 62°06′00″W﻿ / ﻿65.2139°S 62.1°W﻿ / -65.2139; -62.1
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמפרץ בורימה(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמפרץ בורימה(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרץ בורימה(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרץ בורימה
 
מפרץ בורימה (באנגלית: Borima Bay; בבולגרית: залив Борима) הוא מפרצון בחוף אוסקר השני בארץ גרהאם, שבאנטארקטיקה.
רוחב פתחו של המפרצון 6.5 קילומטרים; אורכו של המפרצון 8 קילומטרים.
המפרצון מצוי דרומית לנקודת דיראלו וצפונית לנקודת קושן.
המפרצון הוא חלק ממפרצון אקזאספריישן, שהוא חלק מים ודל.
היסטוריה > היווצרות המפרצון והופעתו

המפרצון נוצר כתוצאה מהתפרקות מדף הקרח לארסן בשנת 2002, ובעקבות התפרקות זו, נסיגתם של קרחון ג'ורום וקרחון מינז'וחאר.
היסטוריה > מקור השם

המפרצון נקרא על שם הכפר בורימה שבצפון בולגריה.
לקריאה נוספת

הגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית)
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של בולגריה
1 2 3 4 5 6 7 8 9  מידע גאוגרפי והיסטורי
מצב היפרגליקמי היפראוסמולרי

| --- | --- |
 תחום:  אנדוקרינולוגיה 
 קישורים ומאגרי מידע
 DiseasesDB:  29213
 MeSH:  D006944
 סיווגים
 ICD-10:  E11.00
 ICD-11:  5A20 
 
מצב היפרגליקמי היפראוסמולרי (באנגלית: Hyperosmolar hyperglycemic state, ובראשי תיבות: HHS) הוא סיבוך חריף של מחלת הסוכרת שבו רמות הגלוקוז בדם עולות לרמות חריגות ביותר עד כדי עלייה ניכרת באוסמולריות של הדם. מצב זה, הנגרם לרוב על רקע גורם דחק בנוכחות סוכרת מסוג 2, מתפתח בהדרגה עם סימנים של השתנה מרובה, צמא מוגבר וירידה במשקל, ועלול להגיע לירידה בתפקוד ההכרה שיכולה להתבטא בבלבול, רדמת ואף תרדמת. הטיפול במצב היפרגליקמי היפראוסמולרי כולל עירוי נוזלים ואינסולין.
בשונה מחמצת קטוטית סוכרתית, סיבוך שנפוץ יותר בסוכרת מסוג 1, במצב זה אין גופי קטו בדם.
אפידמיולוגיה

מצב היפרגליקמי היפראוסמולרי שכיח יותר בגילאים מבוגרים מ-65 החולים בסוכרת מסוג 2. שיעור התמותה מסיבוך זה גבוה מאשר סיבוכים חריפים אחרים של סוכרת, והוא עומד על 5%–20%. התמותה מן הסיבוך נקשרת בגורמי הדחק המשרים מצב זה.
אטיולוגיה

מצב היפרגליקמי היפראוסמולרי יכול להיגרם כתוצאה מנטילה בלתי מספקת של אינסולין או להיות מושרה על ידי גורמי דחק, כגון אוטם שריר הלב או שבץ מוחי. גם זיהומים חמורים, כגון אלח דם ודלקת ריאות, יכולים להשרות מצב היפרגליקמי היפראוסמולרי. כמו כן, מצבי נכות שבהם קיים סיכון לצריכת מים מועטה עלולים לתרום להתפתחות סיבוך שכזה.