stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליפות אירופה בכדורגל נשים עד גיל 17
תוצאות הטורנירים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |

| שנה | מארחת | אלופה | תוצאה | סגנית |
| 2008 | שווייץ שווייץ | גרמניה גרמניה | 3 - 0 | צרפת צרפת |
| 2009 | שווייץ שווייץ | גרמניה גרמניה | 7 - 0 | ספרד ספרד |
| 2010 | שווייץ שווייץ | ספרד ספרד | 0 - 0 4 - 1 (פנדלים) | אירלנד אירלנד |
| 2011 | שווייץ שווייץ | ספרד ספרד | 1 - 0 | צרפת צרפת |
| 2012 | שווייץ שווייץ | גרמניה גרמניה | 1 - 1 4 - 3 (פנדלים) | צרפת צרפת |
| 2013 | שווייץ שווייץ | פולין פולין | 1 - 0 (הארכה) | שוודיה שוודיה |
| 2014 | אנגליה אנגליה | גרמניה גרמניה | 1 - 1 3 - 1 (פנדלים) | ספרד ספרד |
| 2015 | איסלנד איסלנד | ספרד ספרד | 5 - 2 | שווייץ שווייץ |
| 2016 | בלארוס בלארוס | גרמניה גרמניה | 0 - 0 3 - 2 (פנדלים) | ספרד ספרד |
| 2017 | צ'כיה צ'כיה | גרמניה גרמניה | 0 - 0 3 - 1 (פנדלים) | ספרד ספרד |
| 2018 | ליטא ליטא | ספרד ספרד | 2 - 0 | גרמניה גרמניה |
| 2019 | בולגריה בולגריה | גרמניה גרמניה | 0 - 0 3 - 2 (פנדלים) | הולנד הולנד |
| 2020 | שוודיה שוודיה | לא התקיימה עקב מגפת הקורונה | לא התקיימה עקב מגפת הקורונה | לא התקיימה עקב מגפת הקורונה |
| 2021 | איי פארו איי פארו | לא התקיימה עקב מגפת הקורונה | לא התקיימה עקב מגפת הקורונה | לא התקיימה עקב מגפת הקורונה |
| 2022 | בוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה | גרמניה גרמניה | 2 - 2 3 - 2 (פנדלים) | ספרד ספרד |
| 2023 | אסטוניה אסטוניה | צרפת צרפת | 3 - 2 | ספרד ספרד |
הערות שוליים

↑  אליפות אירופה לנערות עד גיל 17 2020 בשוודיה בוטלה - באתר אופ"א (באנגלית)
↑  אליפות אירופה לנערות עד גיל 17 2021 באיי פארו בוטלה - באתר אופ"א (באנגלית)
| כדורגל נשים בין-לאומי |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
       פיפ"א | גביע העולם לנשים | אלגארבה | גביע קפריסין | הדירוג העולמי לנשים | כדורגלנית השנה                   (עד גיל 20 • עד גיל 17)        אוקיאניה: OFC – אליפות אוקיאניה      אירופה: UEFA – אליפות אירופה (עד גיל 19 • עד גיל 17)      אסיה: AFC – אליפות אסיה      אפריקה: CAF – אליפות אפריקה      דרום אמריקה: CONMEBOL – קופה אמריקה      צפון ומרכז אמריקה: CONCACAF – גביע הזהב
פסטיבל נביעות 1978

| --- | --- |
 סוג:  פסטיבל פופ ורוק
 מדינה:  ישראל
 מיקום:  נביעות
 מועדים
 תאריכי פעילות:  אוגוסט 1978 
 
פסטיבל נביעות 1978 היה פסטיבל פופ ורוק שהתקיים בנואיבה (נביעות) שבסיני וכונה "וודסטוק הישראלי". יוזמי ומפיקי הפסטיבל היו איתן גפני, צבי שיסל ומושב נביעות. במופע נכחו כ-10,000 איש, כמות קהל גדולה ביותר לאותם ימים.
פסטיבלי 1977

קדם לפסטיבל ב-1978 פסטיבל בן יום אחד שנערך ב-8 באפריל 1977 (בחול המועד פסח), בהפקת אשר ביטנסקי, שהיה פסטיבל הרוק הראשון תחת הכותרת "חגיגה בנואיבה". אירוע צנוע יחסית שתועד על ידי צוות גלי צה"ל. ההופעות התחילו אחרי הצהרים ונמשכו עד הבוקר וכללו את פסנתרן הבלוז ממפיס סלים, את חברי "צוות הווי חיל אוויר" (דייוויד ברוזה, טליה ברוזה ודפנה ארמוני) במחרוזת שירים אמריקניים של פול סיימון, סטיב סטילס וג'ון דנבר, "אנסמבל הרוק החדש" (עם הסולן מוטי דיכנה) בקטעי רוק ובלוז, אריאל זילבר בליווי פסנתר בלבד שר ממיטב להיטיו, קורין אלאל בשירים בעברית ובאנגלית, להקת הרוק המתקדם "אטמוספירה" ועוד.
ב-1 באוקטובר 1977 (בחול המועד סוכות) נערך פסטיבל נוסף, גדול יותר. את הפסטיבל הנחה אורי זהר, (שהחל אז בתהליך של חזרה בתשובה וחבש כיפה וציציות), והשתתפו בו: אריאל זילבר, דורי בן-זאב, יענקל'ה רוטבליט, מתי כספי, אפרים שמיר, שלום חנוך ועוד. הפסטיבל החל בשבע וחצי בערב ונמשך עד אור הבוקר. נכחו בו כ-10,000 איש. טכנאי הקול של המופע היה טומי פרידמן (מנהל אולפני טריטון) ולמקום הובא ציוד הגברה בשתי משאיות. המופע גם הוקלט ושודר אחר כך ברדיו.
פסטיבל 1978

בעקבות הצלחת הפסטיבל הראשון הוחלט לארגן פסטיבל גדול יותר בן שלושה ימים. ב-8 אוגוסט 1978 הודיעו המארגנים כי זמרת הפולק ג'ואן באאז, שהשתתפה בפסטיבל וודסטוק המקורי, גם תופיע והפסטיבל יערך 4 ימים. אולם לאחר מספר ימים ביטלה באאז את השתתפותה, לאחר שנודע לה ש"נביעות היא בשטח כבוש". עקב כך בוטל יום ההופעות הרביעי שתוכנן. אורחים מחוץ לישראל שכן השתתפו היו המוזיקאי האמריקאי ריצ'י הייבנס, ששר בפתיחת פסטיבל וודסטוק המקורי, ולהקת "שמפיין", להקת מחווה של "אבבא" מהולנד.
הפסטיבל התקיים ב-24–26 אוגוסט 1978, בשבוע האחרון של החופש הגדול. קואופרטיב "אגד" ארגן 50 אוטובוסים להסעת הקהל. בפסטיבל הופיעו אומני הרוק הגדולים ביותר בישראל של התקופה, באווירה חופשית ומשוחררת של "סקס, סמים ורוקנרול". בין האומנים הופיעו צביקה פיק, חנן יובל, גרי אקשטיין, שלום חנוך ("סוף עונת התפוזים", "לא יודע איך לומר לך"), דויד ברוזה ("שיר אהבה בדואי", "יהיה טוב"), מתי כספי, קורין אלאל ומיקי גבריאלוב, יהודית רביץ, דני ליטני, יגאל בשן, דפנה ארמוני, אריאל זילבר ("פעם הייתי ילד קטן", "אגדה יפנית"), להקת גן עדן ודורי בן זאב, שגם הנחה.
כרטיסים נמכרו בנפרד לכל ערב, ולערב הראשון נמכרו רק 6,000 כרטיסים, לערב השני רק 2,500 כרטיסים ובערב האחרון היו כעשרת אלפים איש. המפיק איתן גפני, שהשקיע כ-2 מיליון ל"י בפסטיבל, נקלע בעקבותיו לחובות. בנובמבר 1978 שידרה הטלוויזיה הישראלית סרט תיעודי על הפסטיבל, שביים חיים גיל. צוות הטלוויזיה ליווה את הפסטיבל מתחילתו ועד סופו, צילם את האמנים על הבמה ועקב אחר דמויות מהקהל. ושלושת הימים המצולמים נערכו לסרט תעודה באורך 55 דקות.
האלבום "חגיגה בנואיבה"

| --- | --- |
 אלבום אוסף מאת אמנים שונים
 יצא לאור:  1977
 סוגה:  פופ, רוק
 שפה:  עברית
 חברת תקליטים:  סי.בי.אס
 
במסגרת פסטיבל 1977 הופק תקליט אוסף בשם "חגיגה בנואיבה", שכלל הקלטות אולפן של שירים של האמנים שהופיעו בו, ביוזמת המפיק איתן גפני וחברת התקליטים סי.בי.אס. התקליט הודפס ב-1,500 עותקים בלבד ונמכר ביום הפסטיבל כהוצאה חד-פעמית. אולם בעקבות הצלחת המופע והחשיפה שקיבל, התעורר ביקוש גדול לתקליט גם בחנויות התקליטים, ובנובמבר 1977 החליטה חברת סי.בי.אס. להדפיס עוד עותקים ולהוציא אותו לשוק. האלבום גם כלל שיר שהוקלט במיוחד עבורו "חגיגה בנואיבה", שהלחין מתי כספי למילים של דורי בן זאב, אותו שרו יחד מתי כספי, יהודית רביץ, דני ליטני, מאיר ישראל ואריק רודיך.
| שירי האלבום> מס' | שירי האלבום> שם | שירי האלבום> אמן | שירי האלבום> משך | שירי האלבום>  | שירי האלבום>  | שירי האלבום>  | שירי האלבום>  | שירי האלבום>  | שירי האלבום>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | חגיגה בנואיבה  | מתי כספי, יהודית רביץ, דני ליטני, מאיר ישראל, אריק רודיך |   |  |  |  |  |  |  |
| 2. | בואי לרקוד  | שלום חנוך |   |  |  |  |  |  |  |
| 3. | יחס חם  | דני ליטני |   |  |  |  |  |  |  |
| 4. | המלך ערום  | אסתר שמיר |   |  |  |  |  |  |  |
| 5. | הולך בטל  | תמוז |   |  |  |  |  |  |  |
| 6. | לא טוב היות האדם לבדו  | יהודית רביץ, דני ליטני |   |  |  |  |  |  |  |
| 7. | נכון את יפה  | אפרים שמיר |   |  |  |  |  |  |  |
| 8. | קאנטרי רוד  | חנן יובל |   |  |  |  |  |  |  |
| 9. | יום יום אני הולך למעונך  | מתי כספי |   |  |  |  |  |  |  |
| 10. | המתופף  | מאיר ישראל |   |  |  |  |  |  |  |
| 11. | לו באת  | ששת |   |  |  |  |  |  |  |
האלבום "פסטיבל פופ נואיבה 78"

| --- | --- |

 אלבום הופעה מאת אמנים שונים
 יצא לאור:  1978
 מקום הקלטה:  נביעות
 סוגה:  פופ, רוק
 שפה:  עברית
 חברת תקליטים:  אן אם סי
זמן קצר לאחר הפסטיבל יצא בהוצאת CBS אלבום כפול משיריו, שכלל 26 שירים. האלבום יצא מחדש על תקליטור בשנת 1993 עם 20 שירים, יחד עם שיר הנושא "חגיגה בנואיבה" שנכלל במקור באלבום מ-1977 ולא באלבום הכפול מ-1978.
| שירי האלבום> מס' | שירי האלבום> שם | שירי האלבום> אמן | שירי האלבום> משך | שירי האלבום>  | שירי האלבום>  | שירי האלבום>  | שירי האלבום>  | שירי האלבום>  | שירי האלבום>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | חגיגה בנואיבה  | מתי כספי, יהודית רביץ, דני ליטני, מאיר ישראל, אריק רודיך |   |  |  |  |  |  |  |
| 2. | אות נביעות - פתיחה  | אריק רודיך |   |  |  |  |  |  |  |
| 3. | דימדומים  | צביקה פיק |   |  |  |  |  |  |  |
| 4. | הקטר  | צביקה פיק |   |  |  |  |  |  |  |
| 5. | אהבה בסוף הקיץ  | צביקה פיק |   |  |  |  |  |  |  |
| 6. | בנואיבה הדגים כותבים שירים  | יגאל בשן |   |  |  |  |  |  |  |
| 7. | ננסי ננסי  | דורי בן זאב |   |  |  |  |  |  |  |
| 8. | המלך ערום  | אסתר שמיר |   |  |  |  |  |  |  |
| 9. | מעבר  |   |   |  |  |  |  |  |  |
| 10. | אנחנו לא לבד  | מיקי גבריאלוב, קורין אלאל |   |  |  |  |  |  |  |
| 11. | מעבר  |   |   |  |  |  |  |  |  |
| 12. | שיר אהבה בדואי  | דויד ברוזה |   |  |  |  |  |  |  |
| 13. | הילדה הכי יפה בכפר  | דויד ברוזה |   |  |  |  |  |  |  |
| 14. | יה טוב  | דויד ברוזה |   |  |  |  |  |  |  |
| 15. | מידל איסט  | דורי בן זאב |   |  |  |  |  |  |  |
| 16. | שיר חוף  | חנן יובל |   |  |  |  |  |  |  |
| 17. | בלוז בית הקפה  | גרי אקשטיין |   |  |  |  |  |  |  |
| 18. | אל תוותרי עלי  | שלום חנוך |   |  |  |  |  |  |  |
| 19. | לא יודע איך לומר לך  | שלום חנוך |   |  |  |  |  |  |  |
| 20. | סוף עונת התפוזים  | שלום חנוך |   |  |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  היישוב הישראלי שהיה קיים שם באותה עת נקרא נביעות
1 2  שרית ישי, להיזרק על המוסיקה - כולם ביחד בראש אחד, ממש כמו בוודסטוק - אבל וודסטוק היה כלב לעומת הפסטיבל בנואייבה, "העולם הזה", גיליון 2092 מ-6 באוקטובר 1977, עמוד 33
↑  יואב קוטנר, מוודסטוק עד נביעות, מעריב, 17 באוגוסט 1978
↑  חגיגה בנביעות מהדורה נוספת, דבר, 24 ביולי 1978
1 2 3  בנימין הדר, שלושה לילות של פופ, דבר, 1 בספטמבר 1978
↑  כולנו בחגיגה בנואיבה!!! פסטיבל בלוז ורוק בחוף נביעות - פסח, יום ו' 8. 4'. משקיעה עד זריחה, מעריב, 1 באפריל 1977
1 2  יואב קוטנר, ‏געגועי לגעגוע, באתר גלובס, 19 באוגוסט 2004
↑  עליזה ולך, נואייבה סטוק, דבר, 29 בספטמבר 1977
↑  אלי דנון, קהל האלפים "נדלק" עס השיר הראשון בפסטיוואל הפופ "חגיגה בנביעות", מעריב, 2 באוקטובר 1977
↑  יוסף פריאל, 5000 ואט בנביעות, דבר, 6 באוקטובר 1977
↑  פסטיבל הפופ בנביעות יימשך השנה 3 ימים, דבר, 17 במאי 1978
פסטיבל הפופ — "חגיגה בנביעות" יימשך השנה 3 ימים, על המשמר, 17 במאי 1978
↑  א. קווה, ג"ון באייז ־ בפסטיבל נביעות, על המשמר, 8 באוגוסט 1978
ג'ון באאז תבוא לפסטיבל הפופ בנואיבה, מעריב, 8 באוגוסט 1978
↑  זמרת־השלום האמריקאית ג׳ון באאז ביטלה את הסכמתה להשתתף בפסטיבל נואייבה, מכיוון שנודע לה כי הוא מתקיים בשטח כבוש, "העולם הזה", גיליון 2137 מ-16 באוגוסט 1978, עמוד 2
באז לא תבוא לפסטיבל הפופ - "נביעות נמצאת בשטחים המוחזקים", מעריב, 13 באוגוסט 1978
↑  בנימין הדר, שלושה ימים ופופ, דבר, 17 באוגוסט 1978
↑  אלי דנון, "אגד" פינה את המשתתפים חברי נביעות פינו הפסולת, מעריב, 28 באוגוסט 1978
↑  אלי דנון, יש "פופ" בנביעות אבל לא רבבות, מעריב, 25 באוגוסט 1978
1 2  בועז כהן, עשר שנים לפסטיבל נואיבה, כותרת ראשית, 24 באוגוסט 1988
↑  שירים ואנשים בפסטיבל הפופ בנואיבה, על המשמר, 24 בנובמבר 1978
↑  יוסי חרסונסקי, מזפרת מהחגיגה ־ פופ מקומי, מעריב, 18 באוקטובר 1977
↑  יוסף פריאל, בשוק התקליטים - "חגיגה בנואיבה", דבר, 17 בנובמבר 1977
↑  חגיגה בנואיבה (1977), באתר "סטריאו ומונו"
↑  פסטיבל פופ נואיבה 78, באתר "סטריאו ומונו"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302144205171  VIAF: 160521234   WorldCat (עם VIAF): 160521234
היכל המשפט בת ים

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בניין 
 כתובת:  בת ים 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 5 בפברואר 2020
 תאריך פתיחה רשמי:  5 בפברואר 2020 
 
 קואורדינטות:  32°00′24″N 34°44′57″E﻿ / ﻿32.006696223882°N 34.749254194811°E﻿ / 32.006696223882; 34.749254194811
 he
 
היכל המשפט בת ים הוא מקום משכנם של בית הדין האזורי לעבודה תל אביב, בית המשפט לתעבורה (מחוז תל אביב), בית משפט השלום בת ים ובית המשפט לעניינים מקומיים בבת ים. בתי המשפט במתחם מספקים שירותים לכל אזור גוש דן.
המבנה שוכן ברחוב הרב ניסנבאום 7. הוא משתרע על פני 21 אלף מטרים רבועים - שלושה מפלסים תת-קרקעיים (בהם שתי קומות חניון עם כ-380 מקומות חניה) ושבע קומות לגובה. הוא כולל כולל 65 אולמות דיון, 75 לשכות שופטים, חלל מבואה רחב אליו משקיפות כלל הקומות וקפיטריה. תחנת העמל של הקו האדום של דנקל, סמוכה למבנה.
הקמת המבנה הייתה חלק מתוכנית בנייה כוללת של הנהלת בתי המשפט לבנייה ולשיפוץ של מבני משפט ברחבי הארץ, וכחלק משיתוף פעולה של הנהלת בתי המשפט עם עיריית בת ים ומינהל הדיור הממשלתי שהחל להירקם כבר בשנת 2012. הוא הוקם בין היתר לאור התרחבות הפעילות בבתי הדין לעבודה ולתעבורה ששכנו ברחוב שוקן 25 בתל אביב.
המבנה נבנה על ידי חברת אשטרום שזכתה במכרז לבנייתו והפעלתו למשך 25 שנים (במהלכן המדינה צפויה לשלם לה שכר דירה) שבסופן יעבור המבנה לידי המדינה. הוא תוכנן על ידי משרד האדריכלים אמר-קוריאל (בראשות דינה אמר ואברהם קוריאל) המתמחה במבני ציבור. הקמת המבנה עלתה כ-150 מיליון ש"ח. בנייתו החלה בספטמבר 2017.
המתחם פתח את שעריו באופן רשמי ב-5 בפברואר 2020. באותו חודש עבר בית הדין האזורי לעבודה ממקום מושבו הישן ברחוב שוקן בתל אביב להיכל המשפט בבת ים (עם זאת, שמו הרשמי נותר 'בית הדין האזורי לעבודה תל אביב').
מבואת הכניסה
המבנה מכיוון צפון
היכל המשפט ברקע תחנת העמל של הקו האדום של דנקל
מבואת הכניסה מהקומות העליונות
הערות שוליים

1 2  לימור עידן, נחנך החניון של היכל המשפט החדש בבת ים המכיל 300 מקומות חניה בהם יכולים תושבי בת ים להחנות בחינם. באתר be106.net
1 2 3  מיכאל יעקובסון, היכל המשפט של בת ים: שדרוג ברור, בעיקר כשתהיה רכבת קלה ממול, באתר Xnet‏, 19 בפברואר 2020
1 2  איתי בלומנטל, עוזב את ת"א: כך ייראה ביהמ"ש החדש בבת ים, באתר ynet, 24 בספטמבר 2017
↑  נמרוד בוסו, בתי המשפט יעברו מדרום תל אביב לבת ים, באתר TheMarker‏, 4 באפריל 2012
↑  עידו אסייג, הקמת בית משפט חדש בעיר בת ים אליו יעברו בית המשפט לתעבורה ובית הדין האזורי לעבודה של מחוז תל אביב, באתר Funder פאנדר, ‏4 ביולי 2014
↑  הודעה על מעבר בית הדין האזורי למשכנו החדש בבת ים
יצחק וילנצ'וק

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  7 בדצמבר 1894 בריאנסק 
 פטירה:  28 בדצמבר 1974 (בגיל 80) ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין קריית שאול 
 השכלה:  האוניברסיטה הפוליטכנית של סנקט פטרבורג 
 
יצחק וילנצ'וק (7 בדצמבר 1894 – 28 בדצמבר 1974), היה מהנדס, פעיל ציוני ברוסיה, חבר ההגנה, חבר מועצת העיר תל אביב-יפו, איש ציבור ומנהל בכיר בארגונים מרכזיים במשק הישראלי.
ברוסיה

נולד בבריאנסק, דאז באימפריה הרוסית. לאחר תום לימודי התיכון ב-1912, עבר ללמוד הנדסת מכונות בפוליטכניקום בפטרוגרד (שמה דאז של סנקט פטרבורג). בשל תהפוכות תקופת מלחמת העולם הראשונה ומהפכת אוקטובר נמשכו לימודיו עד 1921. במהלך לימודיו עסק בפעילות ציונית, היה חבר הוועד המרכזי של ארגון הסטודנטים היהודיים החבר, והקים את סניפו של הארגון בפטרוגראד. ב-1917 אוחד ארגון "החבר" עם החלוץ, ווילנצ'וק מונה לעוזרו של יוסף טרומפלדור. ביום מהפכת אוקטובר (24 באוקטובר 1917 על פי הלוח היוליאני שהיה בשימוש ברוסיה באותה עת) נשלח עם מספר מחבריו לסקור את המהומות שפרצו בארמון החורף.
בין השנים 1921–1924 עבד כמהנדס במפעל למתקני חימום ואוורור, והמשיך בפעילות ציונית כחבר הוועד המרכזי של מפלגת העבודה הדמוקרטית היהודית חברתית (פועלי ציון). ב-1925 נאסר בשל פעילותו הציונית ונשלח למשפט בירוסלבל (המרוחקת 600 קילומטר מפטרוגראד) שם שהה שלושה חודשים עד משפטו. גזר דינו היה הגלייה לשלוש שנים באוסט-סיסולסק שבסיביר, המרוחקת כ-1,500 קילומטר מפטרוגראד. לאחר מספר חודשים בגלות הצליח להימלט באמצעות מסמכים מזויפים שהבריחה אליו אשתו והגיע למוסקבה.
בישראל

ב-1926 היה נציג תנועת החלוץ בוועידת החלוץ בדנציג, משם החל דרכו לארץ ישראל, במהלכה פגש בלונדון את פנחס רוטנברג ששכר אותו לעבודה בחברת החשמל שהקים בארץ ישראל. באוגוסט 1926 הגיע וילנצ'וק לארץ ישראל. בין השנים 1927–1930 הועסק כמהנדס המכונות הראשי בההקמת תחנת הכוח ההידרואלקטרית בנהריים.
בין השנים 1930–1949 היה המהנדס הראשי ובהמשך המנהל הכללי של חברת המים הארץ-ישראלית (Palestine Water Company), חברה בת של החברה הכלכלית לארץ ישראל. לאחר שנרכשה חברת המים על ידי מקורות בשנת 1949, היה וילנצ'וק מנהל מקורות בין השנים 1949-1955. במקביל היה משנת 1948 יועץ הממשלה לענייני חשמל וראש מינהל החשמל בירושלים.
בין השנים 1955–1963 היה יושב ראש מועצת המנהלים של חברת מחצבי ישראל.
בין השנים 1959–1973 היה משנה ליושב ראש הוועדה הממלכתית להתפלת מי-ים. היה מעורב בדיונים ומחלוקות שהתנהלו סביב השלכות הקמת המוביל הארצי והמוביל המלוח.
בישראל > בתחום הביטחון

בין השנים 1932–1940 היה חבר מפקדת ההגנה בירושלים.
בשנות ה-40 היה חבר מפקדת המשמר האזרחי בתל אביב.
במהלך מלחמת העצמאות, בין השנים 1947–1949, מונה על ידי דוד בן-גוריון לנהל שני תחומים אשר נותקו מפעילות תעש בהנהגת חיים סלבין:
התעשיות הכימיות (שנותקו מתעש עקב היחסים העבורים בין ראשיהן, שלמה בוגרד ואשר שמגר, לבין חיים סלבין)
ארגון הייצור המלחמתי בתעשיות האזרחיות אשר כונה תע"ש חוץ (או "היוצר"). תפקידו של תע"ש חוץ היה לרכז, להנחות ולפקח על הייצור המלחמתי במפעלים האזרחיים על מנת לאפשר הוצאה לפועל של רעיונות שפותחו בחיל המדע אך לא התקבלו על ידי תעש בהנהגת חיים סלבין, עקב חוסר יכולת לעמוד בהיקף הביצוע הנדרש או מנימוקים של חוסר היתכנות למימוש.
בישראל > תפקידים ציבוריים

וילנצ'וק מילא תפקידים ציבוריים שונים במהלך השנים:
1945: עמד בראש "מגבית התגייסות והצלה" לענף הבנייה
1947-1955: נשיא אגודת האינג'ינרים והארכיטקטים בישראל
1948-1974: חבר הוועד המנהל של הטכניון
1951-1955: חבר מועצת עיריית תל אביב-יפו מטעם מפא"י
חיים אישיים

במהלך לימודיו בפטרוגראד הכיר את פנינה שטיינהרט (ילידת 1897), שהצטרפה לפעילות הציונית בהשפעתו. הם נישאו ב-1921. בנם הבכור בר-עתיד (ביל) ארד נולד ב-1925. עלו לארץ ישראל ב-1926. התגוררו תחילה בחיפה, שם נולד ב-1930 בנם השני נתן ארד. בשנה זו עברו לרחביה בירושלים, וב-1942 עברו לתל אביב. פנינה עסקה בפעילות ציבורית בין השאר באגודה למען תוצרת הארץ, ארגון אמהות עובדות, ובוועד למען החייל. בהיותה בת 45 התנדבה לחיל העזר לנשים בצבא הבריטי, מתוך רצון עמוק לתרום באופן משמעותי למאמץ המלחמתי. היא הוצבה בצידון, בלבנון. במהלך שירותה נפגעה פנינה בתאונת דרכים, ונפטרה מפצעיה ב-17 בספטמבר 1943. נקברה בבית הקברות נחלת יצחק.
יצחק וילנצ'וק נפטר ב-1974, נקבר בבית העלמין קריית שאול.
חברת מקורות הנציחה את פועלו בקוראה על שמו את "אגני יצחק" - אגני החילחול של המפעל לתפישת מי שיטפונות של נחלי מנשה.
הערות שוליים

↑  יוצאי החלוץ בבריה"מ מציינים יובל לתנועה, על המשמר, 4 באוקטובר 1968
↑  אלכסנדר מנוסביץ ז"ל, חרות, 13 במרץ 1952
↑  בנימין ווסט, "נפתולי דור – קורות צעירי ציון-התאחדות ברוסיה הסובייטית", תש"ד – 1945
↑  יהושע שוורץ, סקר תוכניות אב למשק המים שנערכו בעבר והפקת לקחים, מרץ 2010, רשות המים
1 2  ארי בראל, המנהיג, המדענים והמלחמה: דוד בן-גוריון והקמת חיל המדע, בתוך ישראל (כתב עת), גיליון 15
1 2  מי הם חברי המועצה החדשים, ידיעות עיריית תל אביב, 14 באוגוסט 1953
↑  ענף החשמל בהתפתחותו, שערים, 3 ביוני 1953
↑  סיכויים להקלת מצב החשמל, שערים, 14 בינואר 1953
↑  המהנדס י.וילנצ'וק יו"ר מועצת המנהלים של מחצבי ישראל, חרות, 18 באוגוסט 1955
↑  יצא לוועידה בינלאומית להתפלת מי־ים, קול העם, 1 בנובמבר 1957
↑  המכנה המשותף: הצמאון למים, מעריב, 10 בפברואר 1964
↑  המוביל למי מלח יקרים, אתגר (כתב עת לשירה), 14 בנובמבר 1963
↑  התנגשות בין וינר וילנצ׳וק בענין ההתפלה, הארץ, 1 בנובמבר 1963
↑  באבלו הכבד, דבר, 20 בספטמבר 1943
↑  ארי בראל, עושה הנפלאות: חיל המדע וראשית המחקר הביטחוני הישראלי, סקירת ספרו של אוריאל בכרך,"בכח הידע - פרקים בתולדות חיל המדע", בתוך קתדרה, גיליון 151
↑  יהודה סלוצקי, ספר תולדות ההגנה, (הוצאת עם-עובד, 1973), כרך ג', חלק שני, עמוד 1521
↑  אורי מילשטיין, תולדות מלחמת העצמאות, כרך שלישי, עמ' 109-115
↑  דוד בן-גוריון, "יומן המלחמה - מלחמת העצמאות תש"ח - תש"ט", הוצאת משרד הביטחון, 1982
↑  אורי מילשטיין, מדוע לא הורגשו מחדלי החימוש בתש"ח , באתר עמותת חיל הטכנולוגיה והאחזקה
↑  פועלימ וקבלנים להתגייסות והצלה, דבר, 25 בדצמבר 1945
↑  נפתחה ועידת האינג'נרים, הארץ, 16 באפריל 1950
↑  סיכויים טובים לטכניון להגביר כוחות מדעיים, חרות, 1 ביולי 1956
↑  קורות החיים של פנינה וילנצ'וק, באתר "יזכור" של משרד הביטחון
מיכאל חי זירקיוף

הרב מיכאל חי זירקיוף (ה'תרס"א, 1901 – כ"ה בחשוון ה'תשל"ה, נובמבר 1974) היה רב הקהילה הבוכרית ורב הקהילה המשהדית בעיר בני ברק.
הרב מיכאל חי זירקיוף
קורות חיים

נולד בחודש אב ה'תרס"א (1901) בעיר בוכרה, לר' ציון הלוי (בן ר' פינחס) ולמרת מזל זירקיוף.
בבוכרה למד הרב זירקיוף בבית מדרשו של רבו, הרב משה יצחקוף הכהן וכן נמנה עם שומעי לקחו של הרב אברהם חיים נאה, הרב פינטו ועוד.
לימים, שינה אביו של הרב זירקיוף, את שם משפחתו לשם 'פנחסי', אך הרב מיכאל חי המשיך להחזיק בשם המשפחה הקודם 'זירקיוף'.
בשנת ה'תרפ"ב (1922) נשא לאשה את מרת חפצי בת ר' מיכאל הלוי וציפורה קלנדרוף.
קורות חיים > הקמת בית המדרש התורני בעיר משהד

בתחילת שנות השלושים של המאה העשרים, הכביד השלטון הבולשביקי את עולו על רבים מהיהודים שהתגוררו בעיר בוכרה ובמחוזות שלטונו. בעקבות כך, ברח הרב זירקיוף לעיר משהד שבפרס, שם הקים בית מדרש תורני לבני הקהילה ועמד בראשו למעלה מעשר שנים, עד לעלייתו לארץ ישראל. 
משפחות רבות וחשובות מבני הקהילה היהודית במשהד שלחו את בניהם
ללמוד במדרשו של הרב מיכאל חי ובהם משפחות: יצחקוף, כהנים, זר, כרמלי, זבולוני, נסימי, בצלאלי, אמינוף, הלוי, נמדר, כוחאי ועוד. תלמידי חכמים חשובים יצאו ממדרשו של הרב, כמו למשל הרב שלמה כהן, לימים ראש ישיבת 'אוהל מועד'.
בנוסף, כיהן הרב זירקיוף כדיין בבית הדין המקומי יחד עם הרב חזקיה הכהן רבין ורבנים נוספים.
קורות חיים > רב העדה הבוכרית והמשהדית בעיר בני ברק

בחודש כסלו בשנת ה'תש"ה (1944) עלה הרב זירקיוף לארץ ישראל וקבע את מקום מושבו בעיר בני ברק.
בסוף המאה התשע עשרה ובתחילת המאה העשרים, החלו להגיע יהודים מהעיר משהד לארץ ישראל כדי להשתקע בה, ורבים מהם התגוררו בשכונת הבוכרים בירושלים. באמצע שנות העשרים של המאה העשרים, נוסדה המושבה בני ברק, וכבר בשנות השלושים התיישבו בה יהודים יוצאי העיר משהד. בשנת תרצ"ג (1933), הקימו יוצאי משהד את בית הכנסת הראשון לעדות המזרח בעיר בני ברק. ברבות הימים, הקצתה עיריית בני ברק למתפללים אתר לבניית בית כנסת, בשטח הסמוך לבית הכנסת הגדול של הקהילה האשכנזית בעיר, ועליו נבנה בית הכנסת, העומד על תלו עד היום. את הקמת בית הכנסת מימנה הקהילה מהתמורה שקיבלה ממכירתם של ארבעה בתי כנסת בעיר משהד.
בהגיע הרב מיכאל חי זירקיוף לארץ ישראל, התבקש מפי ראשי הקהילה המשהדית אשר נמנו עם תלמידיו במשהד לשמש רב ומורה הוראה לעדת המשהדים בעיר בני ברק, ולשמש רב בית הכנסת 'עולי משהד'. הרב זירקיוף נענה בחיוב להצעה וכיהן במשך עשרות שנים כרבה של קהילת משהד וכרב בית הכנסת 'עולי משהד' בעיר בני ברק.
בעקבות התרחבותה של העדה הבוכרית בבני ברק, הנהיגו עוד בשנות החמישים מספר משפחות מהעדה הבוכרית תפילות בנוסח העדה בחגים ובימים הנוראים בבית משפחת מתתוב, שברחוב הרב קוק. בתחילת שנות השישים ייסדו הרב מיכאל חי זירקיוף ובני משפחתו בית כנסת קבוע לעדה הבוכרית בבני ברק אשר נקרא בשם 'שערי רחמים'. הרב זירקיוף כיהן בו כרב בית הכנסת במקביל לכהונתו כרב בית הכנסת 'עולי משהד' וכרב קהילת משהד. כמו כן כיהן הרב זירקיוף כרב העדה הבוכרית בעיר בני ברק.
קורות חיים > "כולל האר"י" על שם הרב מיכאל חי ומרת חפצי זירקיוף

"וכבוד עשו לו במותו – מלמד שהושיבו ישיבה על קברו" (בבא קמא טז, ע"ב). לאחר פטירתו של הרב מיכאל חי זירקיוף, הקימו בני משפחתו כולל אברכים בעיר בני ברק לעילוי נשמתו אשר נקרא בשם "כולל האר"י".
"כולל האר"י" נחשב לאחד הכוללים החשובים ללימוד קבלה ותורת הנסתר בישראל, וספרים רבים העוסקים בתורת הנסתר יצאו ממנו לאור. בראש הכולל עמד מיום היווסדו, ובמשך עשרות בשנים המקובל הרב ישראל פנחסי, אחיינו של הרב מיכאל חי זירקיוף.
קורות חיים > פטירתו

הרב זירקיוף הלך לעולמו בכ"ה בחשוון ה'תשל"ה, ונקבר בהר הזיתים בירושלים בחלקת החסידים של העדה הספרדית.
לקריאה נוספת

ייטב פנחסוב, מבאר לחי רועי: תולדותיו ואורחותיו של מורנו ורבנו הרב מיכאל חי זירקיוף הלוי זצ"ל, בשילוב תולדות משפחות זירקיוף וקלנדרוף, מבשרת ציון, ה'תשע"ז (2017).
עיתון המודיע, ב' בטבת תשל"ה (16.12.1974), עמ' 1–2.
בית יעקב, 180–181 (תשל"ה), עמ' 42.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007346314205171  VIAF: 30149842014902842895   WorldCat (עם VIAF): 30149842014902842895
משרד ההגנה (יפן)

| --- | --- |
סמליל משרד ההגנה

בניין משרד ההגנה של יפן
 מידע כללי
 מדינה:  יפן יפן
 תחום שיפוט:  יפן
 סוכנות אם:  פוליטיקה של יפן 
 סוכנות בת:  National Defense Medical College 
 תאריך הקמה:  2007 
 חוק:  Act for Establishment of the Ministry of Defense 
 ממשלה:  ממשלת יפן
 שר:  ג'ן נקאטאני
 מטה מרכזי:  JMOD Ichigaya Area 
 www.mod.go.jp
 קואורדינטות:  35°41′35″N 139°43′41″E﻿ / ﻿35.693°N 139.728°E﻿ / 35.693; 139.728
 he
 
משרד ההגנה (ביפנית: 防衛省, תעתיק: בּוֹאֶיי-שוֹ) הוא המשרד הגדול ביותר בממשלת יפן, מכיוון שהוא כולל גם את כוחות ההגנה העצמית של יפן. לפי החוקה נתון משרד ההגנה תחת סמכות אזרחית. המשרד נוסד ב-1 ביולי 1954, תחת השם "סוכנות ההגנה של יפן", וקיבל את שמו הנוכחי ב-9 בינואר 2007.
בניין משרד ההגנה שוכן ברובע שינג'וקו שבטוקיו, במקום בו עמדו בעבר האקדמיה הצבאית של איצ'יגאיה, שנבנתה ב-1874, המפקדה הכללי של הצבא הקיסרי היפני במהלך מלחמת העולם השנייה, והמפקדה של כוחות ההגנה היבשתיים לאחריה.
שר ההגנה הוא חבר בדיאט של יפן.
מדיניות ההגנה

משרד ההגנה פועל לקידום המטרות הבאות:
סיוע לפעילות האומות המאוחדות וחתירה להשגת שלום עולמי
שמירה על יציבות חיי אזרחי המדינה, עידוד פטריוטיות, ותוך כך ביסוס הביטחון הלאומי
בניית יכולות הגנתיות, בהתאם לנסיבות הבינלאומיות והפנימיות
טיפול בתוקפנות חיצונית בהתאם להסכמים עם ארצות הברית
יישום מדיניות הגנתית בלבד
הימנעות מהפכה למעצמה צבאית
יישום מדיניות שלושת הלַאווים (יפן לא תחזיק, לא תייצר ולא תרשה הכנסת נשק גרעיני לשטחה)
הגנה על הסמכות האזרחית.