stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרימה פראטיקה
הערות שוליים

1 2 3  Palisca
פרס אנריקה קבלין למפעל חיים בתחום הצילום

| --- | --- |
 תיאור:  לפעילות אמנותית וחינוכית בתחום הצילום
 מדינה:  ישראל 
 הגוף המעניק:  מוזיאון ישראל 
 תקופת הפרס:  1976–הווה (כ־48 שנים) 
 
פרס אנריקה קבלין למפעל חיים בתחום הצילום הוא פרס המוענק על ידי מוזיאון ישראל אחת לשנתיים לאמן/אמנית שהקדישו ממיטב שנותיהם לפעילות אמנותית וחינוכית בתחום הצילום, שלה נודעה השפעה בזירת התרבות המקומית. בשנת 1974, לפני שנוסד הפרס, ניתן "מענק לצלם צעיר ע"ש קבלין" מטעם המוזיאון לצלם יעקב רוזנבלט.
רשימת הזוכים

1976 דליה אמוץ
1977 יוסף כהן
1978 שמואל יוסף שוויג
1980 טים נחום גידל
1981 יגאל שם טוב
1982 דוד רובינגר
1983 ראובן מרטון
1984 מיכה קירשנר
1985 אבי גנור
1986 שמחה שירמן
1987 בן לם
1988 ג'ודי אורגל לסטר
1989 ורנר בראון
1990 עודד ידעיה
1991 חנן לסקין
1992 בועז טל
1993 מיכה בר-עם
1994 יהושע (שוקה) גלוטמן
1995 חיים דעואל לוסקי
1997 מיקי קרצמן
1999 פטר מירום
2000 בוריס כרמי
2002 מיכל היימן
2006 רועי קופר
2008 ראובן מילון ודוד חריס
2010 אבי סבג
2012 אלכס ליבק
2014 רונית שני
2014 רלי אברהמי
2016 פסי גירש
2018-2018 ורדי כהנא
2020-2019 נועה בן-נון מלמד
2021-2022 חנה סהר
| פרסי מוזיאון ישראל |
| --- | --- | --- |
| אגף אדמונד ולילי ספרא לאמנויות | פרס סנדברג • פרס בנק דיסקונט • פרס אנריקה קבלין למפעל חיים בתחום הצילום • פרס ז'ראר לוי • פרס פינס לגרפיקה ישראלית |  |
| אגף הנוער והחינוך לאמנות על-שם רות | פרס מוזיאון ישראל לאיור ספר ילדים על שם בן-יצחק |  |
| האגף לארכאולוגיה על-שם שמואל וסיידי ברונפמן | פרס פרשיה שימל |  |
פרייהר

כתר הרלדי של פרייהר כחלק משלט האצולה
פֿרַייהֵר (בגרמנית: Freiherr; מילולית: "אדון חופשי") הוא תואר אצולה במרחב הגרמני, האימפריה הרומית הקדושה ויורשותיה, פרוסיה, סכסוניה, בוואריה, לוקסמבורג, גרמניה, אוסטריה וכו'. דרגת הפריהר היא השנייה במדרג האצולה, בין "אצולת השירות", מעל לתארים ריטר ואדלר ומתחת לתואר גראף. הפריהר היא הדרגה הבסיסית שבה מותר לשאת את הכינוי "פון" לפני שם המשפחה. הדרגה מקבילה בערך לתואר "ברון". תואר אשתו של הפריהר הוא "פרייפראוּ" (Freifrau) ובנותיו הבלתי-נשואות נקראות "פריין" (Freiin). הפניה הרשמית לבעל תואר זה היא Herr Baron.
שימוש בתואר

עד מלחמת העולם הראשונה, התואר פֿרַייהֵר היווה חלק משם המשפחה ובא לפני שם המשפחה לאחר השמות הפרטיים, יחד עם התחילית "פון" (von, מילולית: מ-) (ולפעמים "אונד צו", und zu), למשל קרל לודוויג פרייהר פון אונד צו גוטנברג. עם זאת, בפרוסיה היה נהוג להקדים את התואר לשם הפרטי (למשל: פרייהר הנס פון שוורץ).
לאחר מלחמת העולם הראשונה נאסר השימוש בתואר כתואר אצולה הן בגרמניה והן באוסטריה. בגרמניה הפך התואר, בהתאם לחוקת רפובליקת ויימאר, לחלק אינטגרלי משם המשפחה, אך ללא משמעות מעבר לכך. באוסטריה נאסר (עד היום) כל שימוש בתואר והוא הושמט משמות המשפחה שכללו אותו לפני כן (כך למשל פרידריך פרייהר פון שוורץ הפך לפרידריך שוורץ).
שורשי התואר בפיאודליזם וההבדל בינה לבין ברון

במערכת הפיאודלית ניתן התואר ישירות על ידי הריבון למנהל חלקה "חופשית", כלומר בעל זכות אחזקה והנאה מנדל"ן, ללא חובה פיאודלית, תוך אוטונומיה שיפוטית כלפי תושבי החלקה. חלקתו של הפריהר יכלה להיות כלולה בנחלה גדולה יותר של גראף או הרצוג, אך הפריהר לא חב להם חובה פיאודלית. חלקת הפריהר הייתה חלק מ"נחלת הכתר".
תואר הברון, שקיים בשפה הגרמנית, יכול להתייחס הן לפרייהר (כך לרוב) או לבעל תואר-ביניים במסגרת המדרג הפיאודלי, שנמוך מגראף (וכפוף לו) כתואר אליו יכלו להתקדם אבירים או בני אצולת השירות, הכפופים לגראף.
כאשר תואר פרייהר ניתן מקיסר האימפריה הרומית הקדושה, נקרא התואר Reichsfreiherr (פרייהר של הרייך).
פרייהרים מפורסמים

הברון מינכהאוזן - Hieronymus Carl Friedrich Freiherr von Münchhausen
"הברון האדום" מנפרד פון ריכטהופן - Manfred Albrecht Freiherr von Richthofen
הברון מוריס דה הירש - Moritz, Freiherr Von Hirsch Auf Gereuth
הברון מוריץ פון קניגסוורטר - Moritz Freiherr von Königswarter
הברון פרדיננד פון רוטשילד - Ferdinand James Anselm, Freiherr von Rothschild
הערות שוליים

↑  דרגה זו מסמלת העלאה למעמד אצולה של מצטיינים שאינם בני אצולה עקב השירות הצבאי הנושאים בתואר Ritter ("אביר") או השירות האזרחי, הנושאים בתואר Edler הניתן לבעלי משרות ציבוריות ולבורגנים בעלי ממון אותם מעוניין הכתר להוקיר.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4018333-6
פרימה בלרינה אסולוטה

פיירינה לניאני, הבלרינה הראשונה שהוכתרה בתואר "פרימה בלרינה אסולוטה", צולמה בעת מסע הופעות בלונדון, 1891. כתובית התמונה היא "סיניורינה פיירינה לניאני, Première danseuse assoluta. 15-9-91, לונדון"
פרימה בלרינה אסולוטה הוא תואר המוקנה לנודעות והמצליחות ביותר מבין רקדניות הבלט. הכרה כ"פרימה בלרינה אסולוטה" היא מחוות הוקרה נדירה, השמורה על פי המסורת לרקדניות המצטיינות ביותר בדורן. התואר, שקיבל את השראתו במקור מגדולי הבלט האיטלקי בראשית הבלט הרומנטי, ומשמעותו המילולית היא "בלרינה ראשונה בהחלט", הוענק לפרימה בלרינה שנחשבה לבעלת כישרון יוצא דופן, מעל למקובל לבלרינות מובילות אחרות. התואר נדיר מאוד בשימוש כיום, וכאשר נעשה בו שימוש, הוא סמלי מעיקרו, אם כהכרה בקריירה בינלאומית יוקרתית ואם על שירות יוצא דופן ללהקת בלט מסוימת. אין נוהל אוניברסלי לקביעה מי ראויה לתואר, וחוסר זה הביא למחלוקת בקהילת הבלט בשאלה מי זכאית לו על פי דין. בדרך כלל להקת בלט מעניקה את התואר, אולם כמה רקדניות זכו בתואר מטעם ממשלה או ראש מדינה, לעיתים מסיבות פוליטיות ולאו דווקא אמנותיות. פחות מקובל לרקדנית להיות מזוהה כ"פרימה בלרינה אסולוטה" כתוצאה מדעת הקהל והביקורת.
היסטוריה

השימוש המתועד הראשון בתואר כדרגה בלהקה היה בשנת 1894, כמנהל הבלט הצרפתי מריוס פטיפה העניק אותו לבלרינה האיטלקית פיירינה לניאני. הוא ראה בה את הבלרינה הראשונה במעלה בכל אירופה.
הבלרינה השנייה שקיבלה את התואר הייתה בת זמנה של לניאני, מתילדה קאשסינסקה. ואולם, פטיפה לא הסכים לכך שהיא תחזיק בתואר כזה; על אף היותה בלרינה יוצאת מן הכלל, הוא סבר שהיא זכתה בתואר בראש ובראשונה באמצעות קשריה עם אנשי החצר ברוסיה הצארית.
הבלרינות ההסובייטיות היחידות שהחזיקו בתואר היו גלינה אולנובה ומאיה פליסצקאיה, וכן נטליה מאקארובה, שערקה למערב בשנת 1970. האמריקאית ילידת שווייץ אוה אבדוקימובה הוכרה כ"פרימה בלרינה אסולוטה" בעקבות הופעת אורח עם בלט קירוב בשנות ה-70', ביוזמת מנהלת להקת הבלט, נטליה דודינסקאיה. בהמשך זכה התואר להכרת הסנאט של ברלין.
עוד רקדניות שקיבלו את התואר הן אנלי אלהאנקו משוודיה, אלישה אלונזו, אלסנדרה פרי מאיטליה, ואליסיה מרקובה ומרגוט פונטיין מאנגליה.
הרקדנית הצרפתייה היחידה שהחזיקה בתואר זה הייתה איבט שובירה,
אף כי בארצות הברית לא נקבע שום הליך להענקת התואר, נורייב התייחס לבלרינה האמריקאית סינתיה גרגורי מתיאטרון הבלט האמריקאי כ"פרימה בלרינה אסולוטה" של אמריקה; עם זאת, הצהרתו מעולם לא הוכרה רשמית. עוד אחת שלא החזיקה בתואר היא אנה פבלובה הגדולה, אחת הבלרינות הנודעות ביותר בהיסטוריה.
בדרום אפריקה, הבלרינה היחידה שעוטרה, ב-1984, בתואר "פרימה בלרינה אסולוטה" הייתה פיליס ספירה (2008-1943).
הערות שוליים

1 2  Academy Method: Introduction to Teacher Training/Ken Ludden, עמ' 85-84
↑  "Eva, Pina, Merce, and Michael" כתב העת של ג'וליארד,2010-2009/0909 "אווה, פינה, מרס ומייקל", פורום הפקולטה של ג'וליארד, כרך XXV מס' 1 ספטמבר 2009.
↑  "Ballet Company".  Teatro alla Scala. Ballet Company, citing appointment as prima ballerina assoluta of La Scala in 1992. (archived link, 10 July 2010) להקת בלט מודיעה על הזמנת "פרימה בלרינה אסולוטה" מתאטרו אלה סקאלה בשנת 1992]
↑  Yvette Chauviré, France's Prima Ballerina Assoluta.Amazon.com איבט שובירה, הפרימה בלרינה אסולוטה של צרפת, חברת אמזון]
↑  "Yvette Chauviré" (in  (הקישור אינו פעיל) אטואל אופרה "נשים בין 1930 ל-1959/איבט שובירה (בצרפתית)
↑  "Nevada Ballet Theatre Names Cynthia Gregory Artistic Advisor, Establishes the Cynthia Gregory Center for Coaching" תיאטרון הבלט של נבאדה ממנה את סינתיה גרגורי ליועצת אמנותית ומייסד את מרכז סינתיה גרגורי להכשרה"
פער הידע

תאוריית פער הידע היא תיאוריה במדעי התקשורת. התקשורת, וגם לתאוריות טכנולוגיות, בשל הדגש שהיא נותנת לפער הדיגיטלי. בבסיסה עומדת ההנחה ש"ידע הוא כוח". מי שיודע יותר יש לו יתרון על פני מי שיודע פחות, שכן ידע מעניק עוצמה, שליטה, מעמד, יוקרה חברתית, סטטוס וכו'. האסכולה נוסחה על רקע עידן המידע הגואה שבו מתרחשת מעין "התפוצצות מידע". אמצעי תקשורת ההמונים מזרימים כמויות עצומות של מידע, הרבה מעבר למה שאפשר לקלוט ולעכל. מצב זה יצר תחושה של זרימה חופשית ושוויונית של מידע, מצב האמור להטיב במיוחד עם מגזרים חברתיים נחותים, שסבלו עד אז מקושי להשיג מידע, ונוצרה ציפייה שתקשורת ההמונים תביא לצמצום פערי הידע בין השכבות השונות בחברה.
האסכולה בדקה על ידי מחקרים אמפיריים שונים האם ציפייה זו התממשה, והמסקנה הייתה שתקשורת ההמונים לא רק שלא הביאה לצמצום פער הידע, אלא גרמה במקרים רבים להרחבתו.
רקע היסטורי

תאוריית פער הידע נוסחה באופן רשמי בשנות השבעים על ידי פיליפ ג. טיכנור, ג'ורג' א. דונואה וקלאריס נ. אוליאן, שלושה חוקרים מאוניברסיטת מינסוטה, אך רעיונותיה הופיעו בכתבי עת העוסקים במדיה עוד לפני כן. למשל, מחקר שנערך בשנות ה-20 על ידי גריי ומונרו, ומצא קשר בין רמת החינוך של האדם להעדפותיו תכנים "רציניים" על פני תכנים "לא רציניים" בעיתון. לאחר מכן, הייתה סברה שהמצאת הרדיו, שהאזנה לו לא דורשת כישורים מיוחדים או מאמץ קריאה, תסייע בהעלאת החשיפה לתכנים הרציניים בקרב האוכלוסייה הפחות משכילה.
פול לזרספלד, ראש המשרד למחקרי רדיו באוניברסיטת קולומביה ערך מחקר שמטרתו לבדוק את הזמן הכולל שאנשים מקדישים להאזנה לרדיו, ואת סוג התוכן שהם צורכים בהתאמה למעמדם החברתי. המחקר מצא שאנשים ממעמד חברתי נמוך נוטים להאזין לתוכניות הרדיו יותר, ובנוסף נוטים להאזין פחות לתוכן "רציני". כך הפריך המחקר את האמונה שרווחה באותו זמן שאימוץ הרדיו יסייע בנכונות האנשים מהמעמדות הנמוכים לאמץ תכנים ספציפיים ו"רציניים".
מחקר נוסף, שערכו סטאר והוגס (1950), ובדק את יעילות מסע ההסברה שניהל האו"ם במטרה לשפר את הידע של הציבור על הארגון ופעולותיו, מצא שהחשיפה למידע אכן קשורה לנתוני הרקע של הנמענים. נמצא שבעלי השכלה גבוהה, צעירים וגברים נחשפו למידע יותר ממבוגרים ובעלי השכלה נמוכה, שהתעלמו במופגן ממסע ההסברה.
עיקרי האסכולה

על פי תצפיות ומחקרים שערכו, מנסחי האסכולה טיכנור, דונואה ואוליאן הגדירו את פער הידע כך: "ככל שזרימת המידע מתקשורת ההמונים לתוך מבנה חברתי נתון מתעצמת, אותם חלקים באוכלוסייה המשתייכים למעמד החברתי-כלכלי הגבוה יותר ירכשו מידע זה בקצב מהיר יותר מבני המעמד הנמוך יותר. מכאן, שפערי הידע בין פלחי אוכלוסייה אלה נוטים לגדול ולא להצטמצם".
בנוסף, טיכנור, דונואה ואוליאן מציעים מספר סיבות מדוע פער הידע מתקיים:
מיומנויות תקשורת – ככל שהמעמד גבוה יותר כך בדרך כלל ההשכלה גבוהה יותר, דבר אשר משפר את הקריאה הבנת הנקרא ומיומנויות הזיכרון.
אחסון מידע - לאנשים ממעמד גבוה יותר יש סיכוי גבוה להכיר נושאים הנמצאים בחדשות באמצעות חשיפה תקשורתית שהתבצעה בעבר או באמצעות חינוך פורמלי שקיבלו.
מגע חברתי רלוונטי – בני המעמד החברתי הגבוה נהנים מקשרים חברתיים משמעותיים יותר, משוחחים עם עמיתיהם ומחליפים ביניהם מידע נוסף, גם כזה שאינו מתפרסם בתקשורת ההמונים. המגעים הבין אישיים מתגלים לעיתים כיעילים יותר מתקשורת ההמונים בחשיפת הפרט לנושאים ולתחומים חדשים.
חשיפה סלקטיבית – בני המעמדות הנמוכים יותר בוחרים להחשף פחות לנושאים פוליטיים או לחדשות מדע.
אמצעי התקשורת – אמצעי התקשורת, הנמצאים ברובם בבעלות המעמד העליון, מטפלים ועוסקים יותר בתחומים הקשורים למעמדות העליונים, ועושים זאת בלשון רשמית וגבוהה שאינה מובנת לכולם, ובכך מונעים מהמעמדות הנמוכים יותר להבין את אשר נאמר בתקשורת.
תנאים לצמצום פער הידע

ישנן מספר אופציות שהוצעו לצמצום פער הידע, היוצאות מתפיסות שונות של הגורם לפער.
תנאים לצמצום פער הידע > אופציות התופסות את הפער כקשור לנמענים

אלו הגורסים כי פער הידע מקורו בנמענים, כלומר באנשים עצמם וברקעם, מציעים לפעול להעלאת רמת ההשכלה בקרב כלל האוכלוסייה על מנת לצמצם את הפער. ככל שרבים יותר רוכשים השכלה גבוהה ורמת ההשכלה עולה, כך עתיד הפער להצטמצם. לעיתים, גורם ההנעה (המוטיבציה) האישית לחיפוש מידע עשוי לטשטש את ההבדלים בין המעמדות. בני המעמד הנמוך בעלי ההנעה יכולים לצמצם את הפער ביניהם לבין המעמד הגבוה. למשל, במחקר שנערך בשנת 83 ובחן את השפעותיו של מסע הסברה על מחלות לב נמצא שלפני תחילת מסע ההסברה היה פער ידע בין בעלי השכלה גבוהה לבין חסרי השכלה גבוהה. בדיקה שנייה, שנערכה בסיום המסע, מצאה שבקרב אלו שסווגו כבעלי הנעה לחיפוש מידע על מחלות לב (למשל מבוגרים) צומצם הפער אל מול המעמד הגבוה.
תנאים לצמצום פער הידע > אופציות התופסות את הפער כקשור למוענים

הגורסים כי פער הידע קשור למוענים ולמכלול החברתי סוברים שאפשר לצמצם את פער הידע במקרים ספציפיים. למשל, נושאים שכמות המידע עליהם היא מוגבלת מאפשרים לשכבות החלשות לצבור את המידע הרלוונטי ולמצותו עד תום, אמנם באיטיות יחסית למעמדות הגבוהים, וכך להגיע לרמת שוויוניות בידע עם השכבות החזקות. בנוסף, נושאים שנתפסים כבעלי חשיבות גבוהה באקלים החברתי, כגון משבר פוליטי חריף או קונפליקט מדיני עשויים להעלות את רמת ההתעניינות הכללית ולהביא לצמצום פער הידע. ערוצי התקשורת הבין אישיים - שיחות ודיונים, מתרבים במקרים כאלו, חוצים מחיצות מעמדיות, מפילים חומות של אדישות מסורתית ומקלים על השכבות הנחותות לקלוט מידע.
תנאים לצמצום פער הידע > יוזמות

אפשר להקטין את פערי הידע באמצעות יוזמות שונות, הן של המוענים והן של הנמענים. בין היוזמות שננקטו והייתה להן הצלחה ניתן למנות מועדוני צפייה, שבמסגרתם מלבנים נושאים ושאלות שהתעוררו במהלך הצפייה, ומנחילים כישורים בסיסיים להבנת הנצפה. מועדוני צפייה נוסו בישראל והתגלו כאמצעי העשרה יעיל בקרב עולים חדשים וקשישים. יוזמות נוספות שזכו להצלחה הן תוכניות באמצעי התקשורת שנועדו להעשרה, כמו תוכנית ששודרה בטלוויזיה החינוכית על מושגי יסוד בכלכלה, או תוכנית הילדים רחוב סומסום.
ביקורת ודרכים למחקר עתידי

על אף העובדה שרוב המחקרים תומכים בסברה שככל שעולה רמת ההשכלה, כך גדל הידע בנושאים שונים, אסכולת פער הידע טוענת שיש למדוד את רמת הפרסום שהנושא מקבל במדיה. עם זאת, כמה מחקרים שנערכו בהשפעת האסכולה מתייחסים לרמת הפרסום כדבר משתנה. ניתוח מגמות על פי זמן מצביע על הבדלי ידע שיכולים להשתנות במשך הזמן, ולכן מחקרים קצרי טווח עלולים לייצר תמונת מצב לא נכונה של פער הידע. 
מחקרים חדשים באסכולת פער הידע מנסים להבין את תפקיד במשפחה בדפוסי החיברות הקשורים ללמידה. בנוסף, מכיוון שהחלטות של מדיניות היו בעלות תפקיד מרכזי בהגדלת אי השוויון, על חוקרים בנושא אסכולת פער הידע להגדיל את השיח עם קובעי המדיניות.
ראו גם

הפער הדיגיטלי
ויקיפדיה אפס (אנ')
לקריאה נוספת

כספי, ד. (1995). תקשורת המונים, כרך ב'. עמ' 82–93. תל אביב: בית ההוצאה לאור של האוניברסיטה הפתוחה
Tichenor, P.A.; Donohue, G.A. & Olien, C.N.. "Mass media flow and differential growth in knowledge". Public Opinion Quarterly 34 (2): 159–170.
Lazarsfeld, P.F. (1940). Radio and the Printed Page. New York: Duell, Sloan, and Pearce.
Star, S.; Hughes, H.M (1950). "Report of an education campaign: The Cincinnati plan for the United Nations". American Journal of Sociology 55: 389–397.
Donohue, G.A.; Tichenor, P.J., & Olien, C.N. (1975). "Mass media and the knowledge gap: A hypothesis revisited". Communication Research 2 (1): 3–23
לשכת פנחס המלביש

לשכת פנחס המלביש הייתה אחת משתי הלשכות שהיו משני צדי שער ניקנור. היא נקראה כך על שמו של פנחס שהיה הממונה הראשון על לשכה זו.
השימוש בלשכה

בלשכה זו אחסנו את בגדי הכהונה של הכהנים, ברשות הממונה - פנחס. לדברי הרמב"ם הוא היה גם אחראי על הכנת הבגדים ואריגתם.
יש אומרים שלשכת פנחס הייתה מעין חדר הלבשה בו הלבישו את הכהנים בבגדיהם לפי מידתם לפני תחילת העבודה במקדש, ובעת יציאת אדם מבית המקדש והר הבית, ואילו המחסן בו אוחסנו בגדי הכהונה  בפועל, היה לשכת הגזית.
מבנה הלשכה ומיקומה

הלשכה הייתה בנויה מצפון לשער ניקנור.
קדושת הלשכה הייתה כקדושת העזרה, אף שהיא עצמה שכנה מתחתיה, וזאת מפני שהיא הייתה פתוחה לעזרה.
לשכה זו הייתה בנויה מ-24 חלונות כנגד כ"ד משמרות כהונה, ובכל חלון אוחסנו בגדי הכהונה של אותו משמר, כאשר כל חלון מחולק לארבע מדפים:
מדף לכתונות
מדף לאבנטים
מדף למכנסיים
מדף למגבעות או מצנפות
בכל שבוע נפתח החלון של המשמר שעבד באותו השבוע, מלבד החלון של משמרת בילגה שנשאר סגור.
הערות שוליים

↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר עבודה, הלכות כלי המקדש והעובדין בו, פרק ז', הלכה כ'.
↑  משנה, מסכת מדות, פרק א', משנה ד'
↑  פירוש המשנה לרמב"ם, מסכת סוכה, פרק ה', משנה ח'.
| חלקי בית המקדש השני |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
     : 
|     צפון החיל הסורג עזרת נשים לשכת העצים לשכת הנזירים לשכת השמנים לשכת המצורעים שער ניקנור העזרה המזבח כבש הכיור בית המטבחיים הדביר האולם ההיכל 1 2 2 3 לשכת הגזית בית המוקד 4 4 5 6 7 א ב ג ד ה ו ז ח ט י י  |     צפון החיל הסורג עזרת נשים לשכת העצים לשכת הנזירים לשכת השמנים לשכת המצורעים שער ניקנור העזרה המזבח כבש הכיור בית המטבחיים הדביר האולם ההיכל 1 2 2 3 לשכת הגזית בית המוקד 4 4 5 6 7 א ב ג ד ה ו ז ח ט י י  |     צפון החיל הסורג עזרת נשים לשכת העצים לשכת הנזירים לשכת השמנים לשכת המצורעים שער ניקנור העזרה המזבח כבש הכיור בית המטבחיים הדביר האולם ההיכל 1 2 2 3 לשכת הגזית בית המוקד 4 4 5 6 7 א ב ג ד ה ו ז ח ט י י  |  |  |
     : 
מקרא
|  1. לשכת הפרווה   2. בית החליפות   3. לשכת פרהדרין   4. בין האולם ולמזבח   5. תאים   6. מסיבה   7. אחורי בית הכפורת |  1. לשכת הפרווה   2. בית החליפות   3. לשכת פרהדרין   4. בין האולם ולמזבח   5. תאים   6. מסיבה   7. אחורי בית הכפורת |  |  |  |
| שערי המקדש | שערי המקדש |  |  |  |
|  א. שער עזרת נשים   ב. שער העליון   ג. שער הדלק   ד. שער הבכורות   ה. שער המים  ו. שער יכניה / הניצוץ   ז. שער הקרבן   ח. שער הנשים   ט. שער השיר / המוקד   י. שער בלי שם |  א. שער עזרת נשים   ב. שער העליון   ג. שער הדלק   ד. שער הבכורות   ה. שער המים  ו. שער יכניה / הניצוץ   ז. שער הקרבן   ח. שער הנשים   ט. שער השיר / המוקד   י. שער בלי שם |  |  |  |
צ'ארלס טיגארט

| --- | --- |

סר צ'ארלס טיגארט
 לידה:  1881 דרי, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  6 באפריל 1946 (בגיל 65 בערך) 
 מדינה:  הראג' הבריטי 
 השכלה:  Portora Royal School 
 עיטורים
 אביר מפקד במסדר האימפריה ההודית 
 
סר צ'ארלס אוגוסטוס טיגארט (באנגלית: Charles Augustus Tegart‏; 5 באוקטובר 1881 – 9 באפריל 1946) היה קצין משטרה בריטי, מומחה לדיכוי מרידות ולמלחמה בטרור, שעל פי תכנונו ובפיקוחו הוקמה גדר הצפון ותחנות המשטרה הידועות כמצודות טיגארט, בימי המרד הערבי הגדול.
קורות חיים

צ'ארלס טיגארט, אירי במוצאו, נולד בלונדונדרי שבאירלנד בשנת 1881 כבנו השני של הכומר ג'וזף פולטר טיגארט. בגיל 12 התייתם מהוריו. למד מתמטיקה ופיזיקה בטריניטי קולג' שבדבלין, אך הפסיק את לימודיו עקב חסרון כיס. בשנת 1901 החל לשרת במשטרת כלכותה שבחבל בנגל בהודו ושירת בה ברציפות במשך כ-30 שנה (למעט בימי מלחמת העולם הראשונה בשנים 1918–1919 בהן שירת במסגרת "יחידות התעופה המלכותיות" (Royal Flying Corps) בצרפת). טיגארט קיבל עיטורים רבים בחייו. ב-1908 קיבל דרגת מפקח, דרגת תת-ניצב ב-1913, ומונה לתפקיד משנה למפקח הכללי של המשטרה בהודו האחראי על המודיעין ב-1918. בין השנים 1923–1931 היה טיגארט מפקד משטרת כלכותה. טיגארט נערץ משום שבתקופתו הייתה רמת הפשיעה בעיר נמוכה. על הישגיו הוענק לו בשנת 1926 התואר סר. עם זאת, הלוחמים לחירות בנגל שנאו אותו בהיותו יריב מר ללאומנות ההודית שלא בחל בשימוש באמצעים פסולים ובלתי חוקיים כדוגמת עינוי אסירים.
ב-12 בינואר 1924 נעשה ניסיון להתנקש בחייו של טיגארט. מהפכן הודי בשם גופינאת סאהא ירה למוות באנגלי בשם ארנסט די אותו חשב בטעות לטיגארט ברחוב צ'אוריגי בכלכותה. ניסיון נוסף לרצוח את טיגארט נעשה ב-25 באוגוסט 1930 בכיכר דאלהאוסי בכלכותה על ידי השלכת פצצה לתוך מכוניתו, אבל טיגארט ירה במתנקש בטרם הספיק לבצע את תוכניתו ויצא בלא פגע מתקרית זו.
בשנת 1931 פרש טיגארט מן המשטרה ונתמנה לחבר במועצת המדינה ההודית, תפקיד אותו מילא בין השנים 1932–1936.
הערות שוליים

↑  סיר צ'רלס טגארט הגיע לארץ, הארץ, 9 בדצמבר 1937
↑  ואלה קורות היישוב בתרצ"ח ־ בדמיו בונה ארצו, הַבֹּקֶר, 25 בספטמבר 1938
↑  David Anderson,David KillingrayPolicing and decolonisation, Manchester University Press ND, 1992, pages 68-69
↑  "חומת טגארט" בגבול הצפון, דבר, 1 ביוני 1938
↑  אלי אשכנזי, גדר ההפרדה הראשונה נבנתה בכלל בצפון, באתר הארץ, 21 בספטמבר 2007
↑  סר צ'ארלז טגארט יוצא את הארץ, דבר, 12 ביוני 1938
↑  סיר צ'ארלס טגארט חוזר, הארץ, 14 בספטמבר 1938
↑  סיר צ'. טגארט חזר, הארץ, 16 בספטמבר 1938
↑  מפקח המשטרה סנדרסון, הארץ, 1 בינואר 1939
↑  הותקפה המכונית של סיר צ'ארלס טיגארט, דבר, 1 בינואר 1939
גד קרויזר, הטיגארטים - הקמת מצודות המשטרה הבריטית בארץ ישראל 1938 -1943, הוצאת ספריית יהודה דקל, המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, 2011, עמ' 82: ניסיון ההתנקשות בחייו של טגארט
↑  יוזם גדר התיל הצפוני יצא את הארץ, דבר, 4 במאי 1939
↑  מת סיר צ'ארלס טגארט, הארץ, 9 באפריל 1946
| המנדט הבריטי משטרת המנדט |
| --- | --- | --- |
| מפקדי המשטרה | פרסי בראמלי • הנרי טיודור • ארתור סטיבן מאברוגורדאטו • רוי ספייסר • אלן סונדרס • ג'ון מורי ריימר-ג'ונס • ויליאם ניקול גריי |  |
| יחידות צבא ומשטרה קשורות | המשטרה המעולה • הז'נדרמריה הבריטית • חיל הספר העבר-ירדני • משטרת היישובים העבריים • כלניות • מחלקת החקירות הפליליות של משטרת המנדט • משטרת תל אביב • המשטרה הניידת • הנוטרים • המשמר הנע • משמר הרכבת |  |
| אישים | אברהם זלינגר • תומאס ג'יימס וילקין • ריימונד אוסוואלד קפראטה • הרברט דאוביגין • רוי פאראן • ג'פרי מורטון • דאגלס דאף • צ'ארלס טיגארט • פאיז ביי אל-אידריסי‎ • הנרי טיודור • ויליאם דובי • ברנרד פרגוסון • שלמה שיף • דוד תדהר • חביב כנען • גרו גרא • ירחמיאל ירון |  |
| אירועים בולטים | מאורעות תר"פ • מאורעות תרפ"א • מאורעות תרפ"ט • מאורעות אוקטובר 1933 • המרד הערבי הגדול • מבצע עוגן • סטרומה • השבת השחורה • אקסודוס (אוניית מעפילים) • המצור על גבעת חיים • פרשת הרצח בחולות תל נוף • רצח ארלוזורוב |  |
| מבנים ואתרים | מגרש הרוסים • בווינגרד • מצודות טיגארט • גדר הצפון |  |
המנדט הבריטי • משטרת ישראל • פורטל היישוב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007422989905171  BnF: cb165830456 (data)  ISNI: 0000 0000 8530 533X  LCCN: n87113212  VIAF: 98255150   WorldCat (עם VIAF): 98255150 
מצודת טיגארט בלטרון
פרימה לינק

| --- | --- |

אין תמונה חופשית
 מיקום:  פתח תקווה, ישראל
 סוג המלון:  מלון עסקי
 חדרים:  119
 קומות:  6
 שטח:  4,000 מ"ר 
 בעלות:  מלונות פרימה
 ניהול:  מלונות פרימה
 בניית המלון
 תאריך פתיחה:  2016
 עלות:  45 מיליון שקלים
 קואורדינטות:  32°05′36″N 34°51′56″E﻿ / ﻿32.093232222222°N 34.865492777778°E﻿ / 32.093232222222; 34.865492777778
 מלון פרימה לינק, באתר מלונות פרימה
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) פרימה לינק(למפת גוש דן רגילה) פרימה לינק(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום פרימה לינק(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום פרימה לינק  he פרימה לינקhe פרימה לינקמפת  __ פתח תקווה (in English: Petah Tikva)  __ גבעת שמואל (in English: Giv'at Shmuel) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון: __ רמת השרון (in English: Ramat HaSharon), __ הוד השרון (in English: Hod HaSharon) מצפון, ממזרח ומדרום: __ מועצה אזורית דרום השרון (in English: Drom HaSharon Regional Council) מדרום: __ מועצה אזורית חבל מודיעין (in English: Hevel Modi'in Regional Council), __ גני תקווה (in English: Ganei Tikva), __ קריית אונו (in English: Kiryat Ono) מדרום-מערב: __ רמת גן (in English: Ramat Gan) ממערב: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ תל אביב (in English: Tel Aviv) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פרימה לינק הוא מלון מרשת מלונות פרימה השוכן בפתח תקווה, בצמוד לקניון אבנת. המלון נפתח בשנת 2016 והוא המלון היחיד בפתח תקווה. המלון מיועד בעיקר לשוהים למטרות עסקים ורפואה, אך מכיל גם חדרים המיועדים לצרכים אישיים.
המלון משתרע על שטח של כ-4,000 מ"ר, ותוכנן על ידי האדריכל ארי שאלתיאל.
היסטוריה

המלון נפתח בשנת 2016, והוא המלון הראשון שנבנה אי פעם בפתח תקווה. אזור התעשייה בפתח תקווה הוא השני בגדלו בישראל, והמלון הוקם כדי להציע פתרון לקהל העסקי באזור. בתוך המלון נבנו חדרים מעוצבים וסוויטות, בנוסף לאולמות וחדרי ישיבות. המלון פונה גם לקהל היעד של משפחות חולים מבית החולים בילינסון הסמוך אליו.
בהקמת המלון הושקעו 45 מיליון ש"ח, והוא נבנה במשך כ-3 שנים.
הערות שוליים

↑   גילי מלניצקי, כמה יעלה לכם לילה במלון הראשון בפתח תקווה?, באתר TheMarker‏, 7 בספטמבר 2016
↑  אתר המלון
פרס לואיג'י נפוליטנו

| --- | --- |
 תיאור:  פרס לחוקר אווירונאוטיקה צעיר
 הגוף המעניק:  הפדרציה הבין-לאומית לאסטרונאוטיקה 
 תקופת הפרס:  1993–הווה (כ־31 שנים) 
 נקרא על שם:  לואיג'י ג'ראלדו נפוליטנו 
 אתר רשמי
 
פרס לואיג'י נפוליטנו (אנגלית: The Luigi G. Napolitano Award) הוא פרס שנתי המוענק על ידי הפדרציה הבינלאומית לאסטרונאוטיקה, לחוקר צעיר מתחת לגיל 30, עבור מאמר בולט שהוצג בכנס השנתי לאסטרונאוטיקה המאורגן על ידי הפדרציה הבינלאומית לאסטרונאוטיקה. הפרס כולל תעודה, מדליה ומענק כספי.
הפרס קרוי על שם חלוץ תחום החלל באיטליה, לואיג'י נפוליטנו.
פרייזר (מכונית)

| --- | --- |

Frazer, שנת 1949
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Frazer Standard
 יצרן:  קייזר-פרייזר
 שנות ייצור:  1946–1951
 יחידות שיוצרו:  14,700
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 סיווג:  מכונית סלון
 אורך:  5,156 מ"מ
 משקל:  1,514.9 ק"ג (ריק)
 בסיס גלגלים:  3,136 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  סדרה ראשונה 6 צילינדרים המפיק 100 כ"ס  6 צילינדרים המפיק 102 כ"ס  6 צילינדרים המפיק 114 כ"ס סדרה שנייה 6 צילינדרים המפיק 117 כ"ס
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות (סדרה ראשונה)  תמסורת ידנית (סדרה שנייה)  תמסורת אוטומטית (סדרה שנייה)
 מהירות מרבית:  136 קמ"ש
פרייזר (באנגלית: Frazer, קרוי גם: Frazer Standard) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית קייזר-פרייזר (באנגלית: Kaiser-Frazer) אשר יוצרה בין השנים 1946–1951 בארצות הברית.
"פרייזר"

הדגם קרוי על שם ג'וזף וו. פרייזר ממייסדי קייזר-פרייזר
יוצרו 14,700 יחידות.
"פרייזר" שהוגדרה כמכונית הדגל של "קייזר-פרייזר" הוצגה לראשונה ב-29 ביוני 1946.
"פרייזר" נבנתה בסגנון חדש, והייתה מהמכוניות הראשונות שנבנו בסגנון החדשני לאחר מלחמת העולם השנייה.
4 דלתות.
6 נוסעים.
מנוע קדמי.
מנוע בנזין.
תאוצה בין 0–97 קמ"ש היא 19.0 שניות.
מחיר היחידה בשנת 1947 עמד על 2,295 דולר (בארצות הברית).