stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איי דייגו ראמירס
אקלים

| אקלים באיי דייגו ראמירס> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים באיי דייגו ראמירס> ינואר.14.7.6.5.126.0 | אקלים באיי דייגו ראמירס> פברואר.14.4.6.2.135.3 | אקלים באיי דייגו ראמירס> מרץ.12.8.5.0.137.4 | אקלים באיי דייגו ראמירס> אפריל.9.8.3.2.134.4 | אקלים באיי דייגו ראמירס> מאי.6.4.1.0.107.4 | אקלים באיי דייגו ראמירס> יוני.4.2.−0.7.109.4 | אקלים באיי דייגו ראמירס> יולי.3.7.−1.1.107.6 | אקלים באיי דייגו ראמירס> אוגוסט.5.3.−1.0.97.7 | אקלים באיי דייגו ראמירס> ספטמבר.7.9.1.0.100.0 | אקלים באיי דייגו ראמירס> אוקטובר.10.6.2.6.93.7 | אקלים באיי דייגו ראמירס> נובמבר.12.5.4.4.99.3 | אקלים באיי דייגו ראמירס> דצמבר.14.1.5.7.119.3 | אקלים באיי דייגו ראמירס> שנה.9.7.2.7.1,367.5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור: מטאורולוחיה אינטראקטיבה
הערות שוליים

↑  Progress in Conservation of the Subantarctic Islands, p. 107. The World Conservation Union. ISBN 2-8317-0257-7
↑  גיליסאסטי ודומינגס,Historia de las Relaciones Exteriores de Chile, Arbritaje británico de 1899-1903 עורך אנדרס בלו, 1968, סנטיאגו דה צ'ילה, עמ' 93
↑  מידע קלימטולוגי של תחנות צ'יליאניות - דרום צ'ילה (בספרדית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 315529495   WorldCat (עם VIAF): 315529495
אילנה קלוס

אילנה שריל קלוס (באנגלית: Ilana Sheryl Kloss; נולדה ב-12 במרץ 1956) היא טניסאית עבר דרום אפריקאית-יהודיה, מאמנת טניס, ונציבת ליגת הטניס המקצועית World TeamTennis (אנ') מאז שנת 2001. היא זכתה בשתי אליפויות גראנד סלאם בזוגות נשים ובזוגות מעורבים, והייתה מדורגת במקום הראשון בעולם בטניס זוגות בשנת 1976, ובמקום 19 בעולם בטניס נשים בשנת 1979.
קלוס היא בת הזוג של שחקנית הטניס האמריקאית בילי ג'ין קינג מאז שנות ה-80. השתיים שיחקו יחד טניס זוגות.
ביוגרפיה

קלוס נולדה ביוהנסבורג שבדרום אפריקה למשפחה יהודית.
ביוגרפיה > קריירת טניס

לפני שהפכה לשחקנית מקצועית, קלוס זכתה בשנת 1972 באליפות הנוער בוימבלדון.
זכתה באליפות דרום אפריקה בטניס זוגות ב-1973, 1975, ו-1977, יחד עם לינקי בושוף, ששיחקה כשותפתה ברוב הפעמים בטניס זוגות.
במכביה התשיעית שנערכה בשנת 1973, היא זכתה ב-3 מדליות זהב, ביחידות, זוגות נשים וזוגות מעורבים, ובמכביה העשירית שנערכה בשנת 1977 היא זכתה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב בזוגות נשים, מדליית כסף בזוגות מעורבים ומדליית ארד ביחידות.
ב-1974 זכתה בתואר האליפות לנוער באליפות ארצות הברית הפתוחה. הייתה השחקנית מספר 1 הצעירה ביותר בהיסטוריה של דרום אפריקה. ב-1973 זכתה גם בתואר בסינסינטי מאסטרס, יחד עם פאט ווקדן (אנ').
דורגה במקום הראשון בעולם במשחק זוגות ב-1976. בשנה זו, זכתה באליפות זוגות באליפות ארצות הברית הפתוחה, בפתוחה האיטלקית, בטורניר ארצות הברית על משטח חימר, בפתוחה הגרמנית ובטורניר הילטון הד; וכן בתואר זוגות מעורבים בפתוחה הצרפתית.
ב-1977 זכתה באליפות קנדה, אליפות גרמניה ואליפות בריטניה על מגרש חימר.
ב-1979 דורגה במקום ה-19 בעולם בטניס נשים.
ב-1999 זכתה באליפות ארצות הברית הפתוחה לזוגות ובאליפות זוגות מעורבים, בסיבוב גילאי 35 ומעלה.
ביוגרפיה > קריירת טניס > גביע הפדרציה

בשנות ה-70 היא הייתה 12-5 במשחקי גביע הפדרציה.
ביוגרפיה > World Team Tennis

קלוס הצטרפה לקבוצת הטניס "San Francisco Golden Gaters" בליגת "טניס קבוצות העולמי", World Team Tennis ‏(WTT) בשנת 1974, והגיע לגמר ה-WTT עם הקבוצה ב-1975. היא עזבה את הקבוצה לפני עונת 1976 כדי להתמקד בטורניר אירופה על משטחי חימר. היא חזרה לקבוצה בעונת 1978. ב-1983 היא החלה לאמן את קבוצת "שיקגו פייר" והביאה אותה לניצחון באליפות WTT, וזכתה בתואר מאמנת השנה. ב-1985, קלוס שיחקה בקבוצת "מיאמי ביץ' ברייקרס" ואף אימנה את הקבוצה. היא הפכה לסמנכ"לית WTT ב-1987, ולמנכ"לית הארגון ב-1991. מאז 2001, היא CEO ונציבת הליגה.
חיים אישיים

ב-18 באוקטובר 2018 נישאה לבת הזוג שלה מזה כ-40 שנה, הטניסאית בילי ג'ין קינג. את הטקס ערך ראש עיריית ניו יורק בעבר דייוויד דינקינס.
הנצחה

קלוס הוכנסה ליד לאיש הספורט היהודי שבמכון וינגייט ב-2006, המכיר בהישגים יוצאי דופן של ספורטאים יהודים. היא הוכנסה להיכל התהילה היהודי בשנת 2010.
אליפויות גראנד סלאם > טניס נשים: זוגות

| תוצאה | שנה | אליפות | משטח | בת זוג | נגד | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| זכייה | 1976 | אליפות ארצות הברית הפתוחה | חימר | דרום אפריקה לינקי בושוף | ברית המועצות אולגה מורוזובה   בריטניה וירג'יניה וייד | 6–1, 6–4 |
אליפויות גראנד סלאם > זוגות מעורבים

| תוצאה | שנה | אליפות | משטח | בת זוג | נגד | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| זכייה | 1976 | אליפות צרפת הפתוחה | חימר | אוסטרליה קים ווריק |  לינקי בושוף    קולין דאודסוול | 5–7, 7–6, 6–2 |
הערות שוליים

1 2  "Ilana Kloss". WTT.
1 2 3  "Ilana Kloss"
↑  "Portrait of a Pioneer: a Billie Jean King Documentary | TV Show Recaps, Celebrity Interviews & News About & For Gay, Lesbian & Bisexual Women". AfterEllen.com. 26 באפריל 2006. אורכב מ-המקור ב-2011-05-18. נבדק ב-2018-10-12. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Day by Day in Jewish Sports History - Bob Wechsler
↑  “The Greatest Jewish Tennis Players of All Time” Book Released | World Tennis Magazine
↑  The Jewish lists: physicists and generals, actors and writers, and hundreds ... - Martin Harry Greenberg
↑  Jewish Affairs
↑  At the Maccabiah Games: U.S. Wins the Most Medals with 246; Israel Comes in Second with 217 | Jewish Telegraphic Agency
↑  Israel Basketball Team Loses out to Underdog U.S. Squad at 10th Maccabiah | Jewish Telegraphic Agency
↑  US Open junior champions
1 2 3 4  "Kloss, Ilana". Jews in Sports.
↑  Chatoian, Ralph (23 באפריל 1974). "An Analysis of the Pro Tennis League". Daily Independent Journal. San Rafael, California. p. 28. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Mulligan, Stephen (2011). "3. 1971–1975". Were You There?: Over 300 Wonderful, Weird, an Wacky Moments from the Pittsburgh Civic/Mellon Arena. RoseDog Books. pp. 62–64. ISBN 978-1-4349-8552-1. LCCN 2011278129 – via Google Books.
↑  Chatoian, Ralph (9 במרץ 1976). "Golden Gaters Add Some French to Arsenal". Daily Independent Journal. San Rafael, California. p. 24. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  אילנה קלוס, באתר International Jewish Sports Hall of Fame (באנגלית)
איוואן אודואר

| --- | --- |

 לידה:  27 בפברואר 1914 Saigon, קוצ׳ינצינה, הודו-סין הצרפתית 
 פטירה:  21 במרץ 2004 (בגיל 90) הרובע החמישה-עשר של פריז, צרפת 
 שם לידה:  Yvan Odilon Augustin Louis Audouard 
 מדינה:  צרפת 
 שפות היצירה:  צרפתית 
 צאצאים:  Antoine Audouard 
 
איוואן אודואר (בצרפתית: Yvan Audouard;‏ 27 בפברואר 1914 - 21 במרץ 2004) היה סופר ועיתונאי צרפתי.
חייו

איוואן אודואר נולד בסייגון (כיום הו צ'י מין סיטי בווייטנאם) לאב יליד אביניון שבפרובאנס שהיה איש צבא, ולאם ילידת מרסיי שהייתה בעלת חנות ספרים בסייגון. הוא בילה את מרבית ימי ילדותו בדרום צרפת בערים ארל ונים ושמר מקום בלבו לחיי הכפר של פרובאנס - מה שמאוחר יותר בא לידי ביטוי בכתביו.
כבחור עליז יצר בדמיונו העשיר את "המפלגה החוקית של המרובינגים" ואת "הוועדה לזכר חציית האלפים על ידי חניבעל". אחרי שקיבל תואר ראשון במדעי הרוח שימש מורה לאנגלית בבורדו (1938–1939) ובארל (1940–1942).
ב-1944 שימש עיתונאי של עיתון המחתרת הצרפתית בעיר ליון וחתם לעיתים קרובות בשם העט פרנסואה פונטווי.
החל ב-1945 שימש עיתונאי בפריז ופרסם סיפורים ודברי הומור בעיתונים "פארי-פרס", "פארי-ז'ור", ו "פראנס דימאנש" ובשבועון הסאטירי "לה קנאר אנשנה" שבו עבד במשך שלושים שנה. הוא שידר דברי הומור ברדיו פריז, הופיע בטלוויזיה הצרפתית בתוכניות בידור ובהן "משחקי מילים", ופרסם מספר רב של ספרי הומור ודברי ביקורת שנכתבו בסגנון היתולי.
בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20 הוא התגורר בקומונה של אמנים צרפתים שכללה בין היתר ארמן גטי, ג'ורג' ארנו ומישל טורניה.
היה חתן פרס רבלה ב-1956. בשנות השישים של המאה העשרים חיבר דיאלוגים של כעשרים סרטי קולנוע שבהם עשו שימוש בין היתר השחקן פרננדל והזמרים לינו ונטורה ואדי קונסטנטין, וביים את סרטו הראשון של זמר הרוק אנד רול ג'וני הולידיי.
ב-1987 פרסם את ספרו "סיפורים חדשים מפרובאנס שלי". ב-1994 קיבל את פרס פול לאוטו בעבור ספרו "אדון הימים שעברו" וב-1999 פרסם את ספרו "חרבו של אבי" שבו הוא מתאר את ימי ילדותו בערים ארל ונים שבפרובאנס, את מלחמות השוורים ואת האווירה הכפרית של הקאמארג (הדלתה של הנהר רון). בספרו זה עשה שימוש במילים מן השפה האוקסיטנית המדוברת בפרובאנס.
איוואן אודואר מת בביתו בפריז ב-2004.
מיצירותיו

קאמארג (1965)
אנטואן הישר (1967)
מכתב גלוי לנוכלים (1974)
סיפורים חדשים מפרובאנס שלי (1987)
ההונאה כבר לא מה שהייתה (1993)
חרבו של אבי (1999)
אופטימיזציה הרמונית

אופטימיזציה הרמונית (מִטּוּב תֹּאַם) - היא תת-תחום של אופטימיזציה מתמטית המנצלת את המחזוריות החבויה במבני נתונים ובגרפים תחת אילוצים נתונים. מטרתה לפרק כל תמורה יחידה למחזורים זרים על מנת לתאר את מרחב הפתרונות. מטבע הדברים, אופטימזציה הרמונית נוחה לשימוש בבעיות בהן יש למזער פונקציות מטרה מרוכבת, שכן בבעיות מחזוריות ישנה חשיבות רבה לפאזה.
אם  T היא העתקה ליניארית שמיוצגת על ידי מטריצה  A לפי בסיס סדור  B של התחום של  T, אז  {\mbox{Null}}(A) הוא מרחב וקטורי הקואורדינטות של הגרעין  {\mbox{Ker}}(T) לפי  B, ושני המרחבים איזומרפיים.
אופטימיזציה הרמונית מנצלת את מרחב  {\mbox{Null}}(A) למזעור פונקציית המטרה.
אלגוריתמי האופטימיזציה ההרמונית נפוצים בשלב העיבוד המקדים של הנתונים בתחומי הלמידה החישובית והבינה המלאכותית, תחומים שהפכו לפופולריים בשנים האחרונות.
שימוש באלגוריתמים מסוג זה נמצא יעיל כאשר קיימת התאמה לאופי הקלט הגולמי ואלגוריתם הלמידה.
אחד השימושים הנפוצים של אלגוריתמי האופטימיזציה ההרמונית הוא פירוק מסד הנתונים לאופנים עצמיים ראשונים (המכילים את המידע הגלום במסד הנתונים) ואופנים עצמיים משניים (רעש), באמצעות אלגוריתמים המשמשים לחיפוש בגרף - כגון DFS. את הרעש ניתן לסנן באמצעות טכניקות פשוטות לסינון רעשים. מלבד הכנת מסד הנתונים לפני תהליך הלמידה, אלגוריתמי אופטימיזציה הרמונית משמשים אף כטכניקה להורדת מימד, בשל יכולתם להטיל את מסד הנתונים על גבי מספר קטן של רכיבים.
הערות שוליים

↑  Bojović, Biljana, et al., Machine learning-based dynamic frequency and bandwidth allocation in self-organized LTE dense small cell deployments., EURASIP Journal on Wireless Communications and Networking 2016 183 (1)
אליעזר מבלגנצי

רבי אליעזר מבלגנצי (Beaugency, צפון צרפת; נקרא גם אליעזר באנגוסי או אליעזר מבוז'נסי) היה פרשן מקרא צרפתי בן המאה ה-12, בן דורו של הרשב"ם (יש סבורים שהיה גם תלמידו).
כיום ידוע על פירושיו לספר ישעיהו, לתרי עשר, וליחזקאל (כולל פרק מ'-מ"ג על צורת בית המקדש השלישי).
ספריו

פירוש לספר יחזקאל ותרי עשר, לספר ישעיהו, באתר hebrewbooks
הערות שוליים

↑  שמואל אברהם פוזננסקי (עורך), פירוש על יחזקאל ותרי עשר לרבי אליעזר מבלגנצי וספח לו מבוא על חכמי צרפת מפרשי המקרא, ווראשא: חברת מקיצי נרדמים, תרע"ג, עמ' CXXIX, CXXXV-CXXXVI.
↑  כמה מפירושיו לספר איוב שצוטטו על ידי פרשנים אחרים, נאספו על ידי פוזננסקי, עמ' 219-225.
| פרשני המקרא בימי הביניים |
| --- | --- | --- |
| פרשני המזרח | רס"ג • שמואל בן חפני הכהן גאון • אברהם בן הרמב"ם • תנחום הירושלמי |  |
| פרשנים פילולוגיים מספרד והמגרב | יהודה אבן קריש • מנחם • דונש • דוד בן אברהם אלפאסי • חיוג' • שלמה פרחון • אבן ג'נאח • משה הכהן אבן ג'יקטילה • יהודה אבן בלעם |  |
| פרשני ספרד | יצחק אבן גיאת • ראב"ע •  רמב"ן • רבנו בחיי • בעל הטורים • בעל העקידה • אברבנאל |  |
| פרשני צרפת | מנחם בן חלבו • רש"י • יוסף קרא • רשב"ם • אהרן בן יוסי הכהן • בכור שור • אליעזר מבלגנצי • חזקוני |  |
| פרשני פרובאנס | יוסף קמחי • משה קמחי • רד"ק • מנחם בן שמעון • יוסף אבן כספי • רלב"ג |  |
| פרשני אשכנז | יהודה החסיד • מנחת יהודה • אביגדור כ"ץ • רא"ש |  |
| פרשני איטליה | הרי"ד • עובדיה המון • רקנאטי • ספורנו |  |
| פרשני תימן | נתנאל בן ישעיה • אברהם בן שלמה • זכריה הרופא • סעדיה עדני • דוד הלוי חמדי |  |
| פרשני המגרב | רבנו חננאל • יהודה אבן קריש • יוסף בן יהודה אבן עקנין |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260708405171  PLWABN: 9810580039905606  GND: 143669036  LCCN: no92030585  NTA: 271539569  VIAF: 97175168   WorldCat (עם VIAF): 97175168 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
איוואן (כפר)

איוואן (בהונגרית: Iván) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה.
יהודי איוואן

באיוואן חיו מעט יהודים בתקופות זמן שונות:
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 14 |  |
| 1880 | 41 | 1,545 |
| 1910 | 37 |  |
| 1920 | 24 |  |
| 1930 | 24 |  |
| 1941 | 20 | 1,852 |
הערות שוליים

↑  נתוני העיירה באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז גיור-מושון-שופרון |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | שופרון  • גיור  |  |
| ערים |  בלד •  צ'ורנה •  פרטד •  פרטוסנטמיקלוש •  יאנושומוריה •  קאפובאר •  לבן •  מושונמגיארובאר •  פנונהלמה •  טט |  |
| כפרים | סאן • פאראד • אויקר • אשבאנירארו • בבוט • ציראק • דנשפה • אדווה • גיורו • הימוד • הוויי • קישפלוד • מיהאיי • אושלי • ראבקצל • רפצסמרה • סארפלד • ואדושפה • ואשארושפלו • וסקן • ויטנייד • אבדה • בזי • בן • רטלפ • ברץ' • דונסג • דונסנטפאל • אנשה • פהרטו • גניי • גיורלדמר • גיורשאג • גיורשבנהאז • פר • גיוראויפלו • גיוראויבראט • גיורזאמוי • איקרן • קאיארפץ • קישבאיץ' • קורונצו • קונסיגט • מושונסנטמיקלוש • מזארש • נג'בייץ' • ראבפטונה • שוקורופאטקה • טלטשטווה • טניה • ונק • ואמושסבדי • ניול • אטוונן • נאג'סנטיאנוש • אגפלווה • צ'אפורדיאנושפה • צ'פוד • אגיאגושסרגן • צ'ר • אברגץ • אג'האזשפלו • פרטבוז • פרטאנדרד • פרטהומוק • פרטראקוש • פרטספלק • גיאלוקה • הרקה • הג'קה • הידגשג • איוואן • קופהאזה • לווה • נג'צנק • נג'לוז' • נמשקר • פרסטג • פטהאזה • פיניה • פוסטצ'לאד • רפצוויש • רייטקמוז'אי • שרוד • שופרונהורפאץ' • שופרונקבשד • סקון • אונד • ולצ'יי • ז'ירה • אצ'לג • באגיוגסובאט • ברבץ' • בודונהיי • בוגיוסלו • בשארקאן • דר • צקוהאזה • אגייד • יובהאזה • קון • מגלוצה • מגיארקרסטור • מרקוטבדגה • פאלי • פאסטורי • פוטיונד • ראבצ'נק • ראבפורדאן • ראבשבש • ראבסנטאנדראש • ראבטמאשי • ראבצקפי • שובור • שופרונמטי • סיל • סילשארקאן • טארנוקרטי • ז'בהאזה • בזניה • דרנוז'לי  • דונקיליטי • דונרמטה • דונסיגט • פקטארדה • הלאסי • הדרוואר • הגיישהלום • קארויהאזה • קימלה • לבל • קישבודק • מאריאקאלנוק • מושונסולנוק • מושונאודוואר • אוירונפה • וארבלוג • ראיקה • ליפוט • פישקי • מצ'ר • בקונגיירוט • בקונפטרד • בקונסנטלאסלו • אץ' • פנייפה • גייראסונפה • לאזי • ניאלקה • פאזמאנדפאלו • רבזד • טריאנפוסטה • רומאנד • טאפסנטמיקלוש • וספרמוורשאן • שיקאטור • טאפ • ארפאש • צ'יקוואנד • פלפץ • גיארמט • גיימרה • גיירסמרה • קישבבוט • מרגש • ואג • מוריצהידה • ראבצ'צ'ן • ראבסנטמיהאי • סרצ'ן • ראבסנטמיקלוש |  |
| יישובים בנפת שופרון |
| --- | --- | --- |
| יישובים | שופרון • אגיאגושסרגן • אגפלווה • צ'אפורדיאנושפה • צ'פוד • צ'ר • אברגץ • אג'האזשפלו • פרטבוז • פרטד • פרטאנדרד • פרטהומוק • פרטראקוש • פרטוסנטמיקלוש • פרטספלק • גיאלוקה • הרקה • הג'קה • הידגשג • איוואן • קופהאזה • לווה • נג'צנק • נג'לוז' • נמשקר • פרסטג • פטהאזה • פיניה • פוסטצ'לאד • רפצוויש • רייטקמוז'אי • שרוד • שופרונהורפאץ' • שופרונקבשד • סקון • אויקר • אונד • ולצ'יי • ז'ירה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 249410900   WorldCat (עם VIAF): 249410900
אינואיטים גרינלנדים

| --- | --- |

 אוכלוסייה
 75,000 איש
 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
 גרינלנד גרינלנד 50,000 לערך דנמרק דנמרק 20,000 לערך ארצות הברית ארצות הברית 352 נורווגיה נורווגיה 293 איי פארו איי פארו 163 איסלנד איסלנד 65 קנדה קנדה 55 הולנד הולנד 14 
 שפות
 גרינלנדית (כלשיסוט, טונומיסוט) דנית אינוכטון
 דת
 שמאניזם נצרות
 קבוצות אתניות קשורות
 אינואיטים
 
אינואיטים גרינלנדים (בגרינלנדית: kalaallit) הם העם הילידי של גרינלנד. נכון לשנת 2012, כ-89% מאוכלוסיית גרינלנד (51,349 איש) הם אינואיטים גרינלנדים. מבחינה אתנוגרפית, הם מורכבים משלוש קבוצות עיקריות:
הכלשיט של מערב גרינלנד, אשר דוברים כלשיסוט – 44,000–50,000 איש;
הטונומיט של טונו (מזרח גרינלנד), אשר דוברים טונומיט אוראסיאט (ידועה גם כטונומיסוט) – 3,000 איש;
האינוגואיט של צפון גרינלנד, המדברים אינוכטון – 800 איש.
מטבח האינואיטים מבוסס בעיקר על יונקים ימיים, התבשיל המסורתי הוא סואסאט.
אלבניה העצמאית

אלבניה העצמאית (באלבנית: Principata e Shqipërisë) הייתה מדינה שהוכרזה במהלך מלחמת הבלקן הראשונה, ואשר התקיימה בין השנים 1912–1914.
היסטוריה > וילאייט אלבניה

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה .  הסיבה היא: תעתיק של חלק מהשמות אינו מדויק או אינו קיים.
עד ספטמבר 1912 שמרה הממשלה העות'מאנית את האלבנים מחולקים בין ארבעה וילאייטים הטרוגנים מבחינה אתנית, וזאת במתכוון, כדי למנוע איחוד לאומי של אלבניה. הרפורמות שהכניסו הטורקים הצעירים עוררו את המרד האלבני שהחל בינואר שנת 1912 ונמשך עד אוגוסט 1912. בינואר 1912, חסן פרישטינה, סגן אלבני בפרלמנט העות'מאני, הזהיר בפומבי את חברי הפרלמנט כי המדיניות של ממשלת הטורקים הצעירים תוביל למהפכה באלבניה. המרד האלבני הצליח ועד אוגוסט 1912 הצליחו המורדים להשיג שליטה על כל וילאייט קוסובו (כולל נובי פאזאר, סייניצה, פרישטינה ואפילו סקופיה), חלק מווילאייט שקודרה (כולל אלבסן, פרמט ו-Leskovik), קוניצה בווילאייט יואנינה ודבאר בווילאייט מנאסטיר. המרד האלבני הסתיים ב-4 בספטמבר 1912, כאשר הממשלה העות'מאנית קיבלה את כל הדרישות הקשורות להקמת מערכת אוטונומית מאוחדת של ממשל וצדק עבור האלבנים בווילאייט אחד, הווילאייט האלבני.
היסטוריה > מלחמת הבלקן הראשונה

הצלחת המרד האלבני שיגרה אות חזק למדינות השכנות כי האימפריה העות'מאנית חלשה. מלבד זאת, ממלכת סרביה התנגדה לתוכנית של וילאייט אלבניה, והעדיפה חלוקה של השטח האירופי של האימפריה העות'מאנית בין ארבעת בעלות הברית הבלקניות. בינתיים הוסכם כי השטח שנכבש יהיה בעל מעמד של חזקה משותפת.
מנהיגים אלבניים, כוללים פאיק קוניצה ופאן נולי, ארגנו מפגש גדול ב-7 באוקטובר 1912 בבוסטון. הם החליטו שהאלבנים צריכים "להתאחד באופן מלא עם השלטון העות'מאני נגד אויבי האימפריה" מכיוון ש"אם טורקיה תובס, מדינות הבלקן יגרסו את אלבניה". החלטה זו הייתה מסוכנת, מכיוון שאם יובסו העות'מאנים, השתתפות אלבנית במלחמה הבלקנית בצד העות'מאני תשמש הצדקה לבעלות הברית הבלקניות לחלק את אלבניה כמחוז עות'מאני. אלבנים שגויסו בצבא העות'מאני נלחמו למען ארצם ולא למען האימפריה העות'מאנית.
במהלך מלחמת הבלקן הראשונה הצבאות המשולבים של בעלות הברית הבלקניות התגברו על הצבאות העות'מאניים הנחותים מבחינה מספרית וחלשים אסטרטגית והשיגו הצלחה מהירה. הם כבשו כמעט את כל השטחים האירופיים שנותרו של האימפריה העות'מאנית, כולל שטחו של וילאייט אלבניה.
בתחילת נובמבר 1912 פנו מנהיגי אלבניה אל פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה, והסבירו לו את המצב הקשה בארצם מכיוון שחלקים מארבעת הווילאייטים נתבעו גם על ידי הליגה הבלקנית שנכחה בשטחים השנויים במחלוקת. האימפריה האוסטרו-הונגרית וממלכת איטליה יצאו נחרצות נגד הגעתו של הצבא הסרבי עד הים האדריאטי, כי הם ראו בו איום על שליטתם של הים האדריאטי. איסמעיל קמאלי, שהיה סגן אלבני בפרלמנט העות'מאני, הבטיח את תמיכת אוסטריה-הונגריה לאוטונומיה של אלבניה בתוך האימפריה העות'מאנית, אך לא לעצמאותה.
היסטוריה > הקונגרס הכל-אלבני

איסמעיל קמאלי הזמין את נציגי כל חלקי וילאייט אלבניה להשתתף בקונגרס הכל-אלבני שהתקיים בוולורה ב-28 בנובמבר 1912. בתחילת המושב התייחס איסמעיל קמאלי לאלבניה, הנתונה לאיום בפני הפסד של כל הזכויות שהושגו במהלך המרי האלבני בארבע השנים הקודמות, והסביר למשתתפי הקונגרס שעליהם לעשות כל מה שצריך כדי להציל את אלבניה. לאחר נאומו הם החלו בבדיקת המסמכים, מכיוון שהוחלט כי כל קאזה של וילאייט אלבניה תיחשב כקול אחד, ללא קשר למספר נציגיה. משתתפי הקונגרס הזה נחשבים לאבות המייסדים של אלבניה.
היסטוריה > לאחר הכרזת העצמאות

ההודעה הראשונה על העצמאות המוצהרת נשלחה לפיקוד הצבא הסרבי באוחריד. ב-29 בנובמבר 1912, הצבא של ממלכת סרביה תפס את דורס ללא כל התנגדות והקים את מחוז דורס עם ארבעה מחוזות: דורס, Lezha, אלבסן וטירנה. הרשויות הסרביות החדשות התמודדו עם קשיים גדולים בניהול מחוז חדש מכיוון שכל חיל המצב הצבאי המבודד עם מספר חיילים קטן הושמד תוך מספר ימים. אף על פי שכמה מראשי השבטים הציעו לארגן התנגדות מזוינת נגד כוחות סרביה בחלקים הכבושים של אלבניה, הממשלה הזמנית של אלבניה העצמאית החליטה להימנע מנפגעים מיותרים וסיכמה הסכמה לשמירה על הרמוניה בשטח הכבוש.
המאמצים הדיפלומטיים הראשונים של הממשלה האלבנית היו בקשות להכרה הבינלאומית של המדינה האלבנית. בדצמבר 1912, משלחת של אלבניה הגישה תזכיר בפני ועידת לונדון של 1913 להתעקש על הזכויות האתניות של האלבנים וביקשה הכרה בינלאומית של אלבניה העצמאית המורכבת מקוסובו, מקדוניה המערבית כולל סקופיה וביטולה ואת השטח כול של אפירוס עד ארטה.
כ-120 פוליטיקאים ואנשי רוח בולטים מאלבניה השתתפו בקונגרס האלבני של טריאסטה מה-27 בפברואר עד ה-6 במרץ 1913 וביקשו מהמעצמות הגדולות להכיר בעצמאותה הפוליטית והכלכלית של אלבניה. איסה בולטיני ואיסמעיל קמאלי נסעו ללונדון במרץ 1913 כדי להשיג את תמיכת בריטניה במדינתם החדשה. ב-6 במרץ נכבשה יואנינה בידי כוחות ממלכת יוון. במרץ 1913 קבוצה של 130 (או 200) חיילי ממלכת סרביה נהרגו ליד פריזן על ידי לוחמים לא סדירים אלבנים בפעולה של נקמה על דיכוי הצבא הסרבי.
באפריל 1913 נסוג צבא ממלכת סרביה מדורס אך נשאר בחלקים אחרים של אלבניה. מצד שני, ממלכת מונטנגרו הצליחה לכבוש את שקודרה ב-23 באפריל 1913 לאחר שישה חודשי מצור. אולם, כאשר המלחמה הסתיימה, המעצמות הגדולות לא העניקו את העיר לממלכת מונטנגרו, והיא נאלצה לפנותה במאי 1913.
במאי 1913 ביקשו נציגי אלבניה בלונדון ריבון בריטי ושקלו להציע את כס המלוכה האלבני לאוברי הרברט.
היסטוריה > הסכם לונדון

המעצמות הגדולות לא מילאו את הבקשות להכרה באלבניה. בתחילת הוועידה בלונדון בדצמבר 1912 שגרירי כל שש המעצמות הגדולות דחו את התוכנית להקמת אלבניה עצמאית. במקום זאת, הם החליטו כי אלבניה תהיה תחת שליטה עות'מאנית אך עם ממשלה אוטונומית. לאחר שהתברר כי האימפריה העות'מאנית תאבד את כל מקדוניה ואת הקשר הטריטוריאלי שלה עם אלבניה, המעצמות הגדולות הבינו שעליהן לשנות את החלטתן.
הסכם לונדון, שנחתם ב-30 במאי 1913, מסר חלק ניכר אשר נתבע על ידי אלבניה, ללא קשר להרכב האתני שלה, למדינות ברית הבלקן וצמצם את שטחה של אלבניה לאזורים המרכזיים שלה.
היסטוריה > אחרי הוועידה

בספטמבר 1913 אלבניה העצמאית תמכה ועזרה בחשאי למרד אוחריד-דבאר כי איסמעיל קמאלי חשב שאלבניה העצמאית חלשה מכדי להתעמת בגלוי עם ממלכת סרביה. קמאלי הורה לתקוף בו זמנית עם הכוחות האלבנים בראשות איסה בולטיני ובאג'ראם קורי לאזור פריזן. Peshkopi כבר נלכדה ב-20 בספטמבר 1913. האלבנים והבולגרים המקומיים גירשו את הצבא הסרבי והפקידים, ומנהלה מקומית הוקמה באוחריד. הצבא הסרבי דיכא את ההתקוממות תוך מספר ימים. אלפים נהרגו, ועשרות אלפי תושבים מקומיים ברחו לעבר בולגריה ואלבניה להציל את חייהם. על פי דו"ח של הוועדה הבינלאומית לקרן קרנגי לשלום בינלאומי מספר האלבנים שחיפשו מקלט היה 25,000.
ב-16 באוקטובר 1913 הקים אסד פאשה טופטני - שהיה גם ציר אלבני בפרלמנט העות'מאני - את הרפובליקה של מרכז אלבניה עם המרכז הניהולי שלה בדורס. מדינתו של טופטני הייתה גם היא קצרת ימים ולא מוכרת, כששטחה תחום בנהרות מאט בצפון ושקומבין בדרום. היא חילקה עוד את שטחה של אלבניה שכבר קוצצה. טופטני התנגד למעמדה של הממשלה הזמנית והכחיש כי ממשלתו של קמאלי לגיטימית, והדגישה כי מדובר ב"יצירה אישית של מספר גברים". ביולי 1913 ניסה איסמעיל קמאלי להרגיע את טופטני על ידי מינויו לשר הפנים, אך ללא הועיל. גם טופטני, כמו קמאלי מעט קודם לכן, נאלץ על ידי המעצמות הגדולות להתרחק ב-1 בפברואר 1914, וב-21 בפברואר 1914 הוקמה נסיכות אלבניה בראשות וילהלם, נסיך ויד.
מייד לאחר הגעתו פרצו באלבניה מרידות של מוסלמים נגד שר ההגנה שלו, אסאד פאשה, ונגד שליטה זרה שאיננה טורקית. יוון עודדה את הקמתה של ממשלה זמנית, נפרדת, בצפון אפירוס, למרות שהוסכם על הענקת זכויות יתר למיעוט היווני שם, הצבא ההלני כבש את דרום אלבניה למעט בראט וקורצ'ה. גם מעמדו של וילהלם התערער על ידי תומכיו, ובמיוחד אסאד פאשה עצמו, שקיבל כסף מאיטליה על מנת לממן מרד ולבצע הפיכה נגד וילהלם. העלילה נחשפה, פאשה נעצר ב-19 במאי 1914, הועמד לדין על בגידה ונידון למוות. רק התערבות של ממשלת איטליה הצילה את חייו והוא נמלט לגלות באיטליה.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה דרשה ממנו האימפריה האוסטרו-הונגרית לשלוח חיילים אלבנים שיילחמו לצדם. כאשר סירב, בשל הנייטרליות של אלבניה כפי שסוכם באמנת לונדון, הופסקה התמיכה שקיבל מהם. ביולי 1914 פרצה מלחמת אזרחים בנסיכות, ובעקבות כך ברח וילהלם ב-3 בספטמבר לוונציה, ומשם חזר לגרמניה. וילהלם התגייס לצבא הגרמני תחת השם הרוזן פון קרויה, ולחם בקרבות השונים במלחמה. בשנת 1916 כבשו מעצמות המרכז את סרביה ומונטנגרו ווילהלם קיווה שיחזירוהו לשלטונו, אולם הגרמנים והאוסטרים סירבו לכך. לאחר המלחמה הציג וילהלם את תביעותיו בועידת השלום בפריז (1919), אולם בשל העובדה שלחם לצד מעצמות המרכז לא זכו תביעותיו להכרה. במשך כמה שנים לחמו פלגים שונים על השלטון באלבניה כעוצרי המדינה בשם וילהלם, אולם בשנת 1925 הוקמה הרפובליקה האלבנית ובוטל שלטונו.
המצב בבלקן במהלך מלחמת הבלקן הראשונה, בשנת 1914
קריקטורה שפורסמה בפברואר 1913 מראה את אלבניה מתגוננת מפני מדינות שכנות. מונטנגרו מיוצגת כקוף, יוון כנמר שתוקף את יואנינה וסרביה כנחש. טקסט באלבנית: "ברחי ממני! חיות מדממות!"
נציגי הקונגרס האלבני של טריאסטה עם דגלם הלאומי, 1913
אוולין יו בארקר

| --- | --- |
אוולין בארקר (במרכז)
אוולין בארקר (במרכז)
 לידה:  22 במאי 1894 בריטניה בריטניה הגדולה 
 פטירה:  23 בנובמבר 1983 (בגיל 89) בריטניה סאמרסט, אנגליה 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 כינוי:  "באבלס" (Bubbles)
 השכלה:  קולג' ולינגטון  סאמר פילדס סקול 
 השתייכות:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 תקופת הפעילות:  1913–1950 (כ־37 שנים)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד הבטליון השני, הקורפוס המלכותי של רובאי המלך מפקד חטיבת החי"ר ה-10 מפקד הדיוויזיה ה-54 מפקד הדיוויזיה ה-49 מפקד הקורפוס ה-8 הכוחות הבריטיים בפלשתינה ובעבר הירדן הפיקוד המזרחי
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  מלחמת העולם השנייה  המנדט הבריטי
 עיטורים
 אביר מפקד של מסדר האמבט אביר מפקד של מסדר האימפריה הבריטית  אות השירות המצוין  הצלב הצבאי מפקד, לגיון הכבוד (צרפת)
 
אוולין יו בארקר (באנגלית: Evelyn Hugh Barker;‏ 22 במאי 1894 - 23 בנובמבר 1983) היה גנרל בריטי, מפקד הכוחות הבריטיים בארץ ישראל בתקופת המאבק של היישוב בבריטים. בקרב היישוב היהודי נודע כאנטישמי בוטה ושונא היישוב.