פול הוריוצ'י
ביוגרפיה > שנים מוקדמות בארצות הברית

כאשר צ'יקאמאסה היה בן ארבע עשרה, אחיו הגדול עזב להצטרף להוריהם באמריקה, וצ'יקמאסה הלך בעקבותיו שנתיים לאחר מכן, עלה על הספינה לארצות הברית ב-21 בדצמבר 1920. כמה ימים לאחר מכן הגיע לסיאטל, שם קיבל את פניו בן דודו המבוגר סוחר ואספן של אמנות אסייתית, שהקשרים שלו בחוגי האמנות של אזור הפסיפיק נורת' וסט יתגלו מאוחר יותר. לאחר מכן הוא נסע לפגוש את משפחתו בעיירת הרכבת רוק ספרינגס, ויומינג.  אף שמעולם לא ראה את אביו לפני כן, הוא זיהה אותו מיד על ידי הדמיון שלו לאחיו. הוא עבד עבור הרכבת של יוניון פסיפיק כמנהל עבודה בקנדה, וויומינג, ושם פגש לראשונה את אחיותיו ילידות אמריקה בנות השבע והשמונה ואת אחיו בן השלוש.
צ'יקאמאסה החל לעבוד עבור יוניון פסיפיק עם אביו. כדי לעקוף את חוקי החברה האוסרים על בני משפחה לעבוד באותן קבוצות, הוא אימץ את שם הנעורים של אמו, קמאקורה, וכך נודע כצ'יקאמאסה קמאקורה במשך שנים רבות. הוא גם שינה את גילו, מ-15 ל־16, ולמד ספרדית נטולת מבטא מעמיתים לעבודה מקסיקניים. בגיל 17, הוא היה מנהל עבודה.
כשהוריוצ'י שהה בארצות הברית כשנה, אביו בן ה-45 מת מסרטן הקיבה ואמו חזרה ליפן עם שלושת הילדים הקטנים זמן קצר לאחר מכן. צ'יקמאסה וטושימאסה נותרו עם מעט מאוד כסף לחיות ממנו, כאשר הם ניסו לפרנס את אמם ולשלם חובות שאביהם השאיר. בשנת 1929 פתחו האחים חנות מכירות ותיקון רדיו, אך עד מהרה היא נסגרה עקב השפל הגדול, והם חזרו לעבוד במסילת הברזל.
הוריוצ'י צייר בזמנו הפנוי, בעיקר נופים בסגנון Sumi-e, אבל התנסה גם בגישות אמריקאיות ואירופיות מודרניות יותר. הוא קיבל ביטוי מסוים בעיתונים בוויומינג וביוטה.  במהלך טיולים לסיאטל כדי לבקר את בן דודו שיגטושי, הוא פגש והתיידד עם הציירים קנג'ירו נומורה וקמקיצ'י טוקיטה, שהיו להם השפעות חשובות עליו. הוא גם התיידד עם Tamotsu Takizaki, מאסטר זן ומדריך קנדו שימלא תפקיד חשוב בעיצוב הקריירה שלו.
ב-1934, במהלך ביקור בסיאטל, הוא הכיר והתאהב בברנדט סודה, שהייתה צעירה ממנו בשבע שנים. לאחר שהוריוצ'י המיר את דתו לקתוליות ושינה את שמו הפרטי ל"פול" כמחווה לפול סזאן, [3] הם נישאו בסיאטל ב-1935. כשחזרה לרוק ספרינגס עם בעלה החדש, ברנדט, הייתה המומה מהחיים בדיור של חברת יוניון פסיפיק, שלא היה בהם חשמל או מים, אך עד מהרה הסתגלה לתנאים. נולדו להם שני בנים, פול, ג'וניור וג'ון (השלישי, וינסנט, נולד מאוחר יותר, בסיאטל). בשנת 1937, הוריוצ'י, חזר רשמית לשם משפחתו האמיתי.
התנאים היו קשים בוויומינג, אך הוריוצ'י הרוויח כסף טוב, הצליח לרכוש מכונית חדשה, עשה נסיעות קבועות לבקר חברים ובני משפחה בסיאטל, והמשיך לפתח את כישורי הציור שלו, ולעיתים קרובות השתמש באשתו ובילדיו כנושא. בשנת 1938, ציורים שלו נכללו בתערוכות שנתיות במוזיאון לאמנות באוקלנד, במוזיאון לאמנות בסן פרנסיסקו ובמוזיאון לאמנות של סיאטל.
מלחמת העולם השנייה הביאה קשיים קיצוניים עבורם. הם גרו מספיק בתוך הארץ ולא היו נתונים להעברה כפויה למחנות הסגר, אבל כל היפנים פוטרו מיד על ידי יוניון פסיפיק וגורשו מדיור החברה. אנשים ממוצא יפני היו לעיתים קרובות מאוימים פיזית, ונמנעו מהם עבודה ודיור ראויים. הוא ומשפחתו נאלצו לגור בקרוואן תוצרת בית רוב הזמן, בעוד שפול עבד בעבודות זמניות. כשהוא לא יכול לשאת אותן, ומחשש שזה יכניס את משפחתו לצרות עם השלטונות, שרף הוריוצ'י את אוסף הספרים וההדפסים היפנים הישנים שלו;  אוסף של עשרים וחמישה מציוריו הטובים ביותר, שנותר אצל חבר, נהרס בשיטפון. בשלב מסוים, המשפחה הגישה בקשה להצבה במחנה הסגר (אירוע לא נדיר עבור יפנים-אמריקאים נואשים שחיפשו מחסה ומזון), אך נדחו.
ב-1944 הוצע להוריוצ'י בן הכמעט 40 לעבוד כשוליית שיפוצניק רכב בספוקיין, וושינגטון, ומשם החל מזלו להשתנות.