stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
על אמת ושקר במובן החוץ מוסרי
סקירה כללית > חלק ראשון

המאמר מחולק לשני חלקים. בחלקו הראשון, ניטשה מבקר את השיקולים שהביאו ליצרת מושג ה"אמת" ומושגים בכלל. שיקולים אלה, טוען ניטשה, נבעו מעצם היווצרות השפה:
הבה נתייחס במיוחד ליצרת המושגים. כל מלה נעשית לאלתר מושג על ידי שאין היא משמשת כלל כתזכורת להתנסות הראשיתית והחד-פעמית, הפרטית מכל וכל, שיצרה אותה, אלא שהיא אמורה להתאים בעת-ובעונה אחת לאינספור מקרים דומים פחות או יותר - דהיינו, אם נאמר זאת בדיוק - מקרים שלעולם אינם זהים, כלומר דברים שכולם שונים זה מזה. כל מושג נוצר מתוך זיהויו של מה שאינו זהה.
לפי פול פ. גלן (Paul F. Glenn), ניטשה טוען כי "מושגים הם מטפורות שאינן תואמות את המציאות". למרות שכל המושגים הם מטאפורות שהומצאו על ידי בני אדם (מתוך הסכמה משותפת שנועדה להקל על התקשורת) בני האדם שוכחים את העובדה הזאת לאחר המצאתם, ומאמינים שהם "אמיתיים" ומתאימים למציאות.
מהי אם-כן, אמת? צבא נייד של מטפורות, מטונימיות, האנשות - בקצרה, סך כל יחסי-אנוש שהוגברו, הומרו וקושטו פואטית ורטורית ושאחרי שימוש ממושך בידי העם נדמו כיציבות, מיוסדות-בחוק ומחייבות. אמיתות הן אשליות שבני-אדם שכחו כי כאלה הן, מטפורות שחוקות שאיבדו את כוחן לעורר את החושים, מטבעות מחוקים הבאים עתה בחשבון רק כמתכת ולא עוד כאמצעי תשלום.
סקירה כללית > חלק שני

בחלקו השני של המאמר, ניטשה מבחין בין שני אופני קיום, דרך הנגדה בין הדגם של "איש התבונה" לבין "איש האינטואיציה" (בדומה להבחנתו בהולדת הטרגדיה בין "אפולו" לבין "דיוניסוס" בהתאמה). "איש התבונה", רוצה לשלוט בחיים בפיקחות ובסדר לוגי. לעומתו, "איש האינטואיציה", הופך את החיים לאמנות, בז להפשטה ולסדר. אומנם איש האינטואציה משיג בדרך זו אושר נעלה, אך סבלו גדול יותר, כי הוא לא לומד מן הניסיון. איש התבונה, בדומה לאנשי האסכולה הסטואית, משיג אושר דרך עולם המושגים הבדוי שלו, באופן מתון ומדוד, ללא מעורבות רגשית. ניטשה מסיים את המאמר מבלי להכריע בין שתי האופציות.
השפעה

הסופר ומבקר הספרות היהודי-גרמני פריץ מאוטנר היה הראשון שהכיר בחשיבות ביקורת השפה של ניטשה העולה בחיבור זה.
ביקורת השפה של ניטשה בטקסט הטרימה את "המפנה הלשוני" במאה ה-20, והשפיעה במיוחד על תאורטיקנים פוסט-סטרוקטרליסטים, והטרימה לדוגמה את תפיסת ה"שיח" של מישל פוקו. כמו כן, חיבור זה הוא מן העבודות האחראיות למוניטין של ניטשה כסנדק הפוסטמודרנית.
ריימונד גויס מצא דמיון בין השקפתו של ניטשה על השפה, כפי שבאה לידי ביטוי במאמר זה, לבין הגותו המאוחרת של לודוויג ויטגנשטיין, בשל שלילתם את ההבחנה ההיררכית שבין שימוש "ליטרלי" לבין שימוש "מטאפורי".
כמה סוציולוגים מצאו את החיבור שימושי לחשיבה על אופן השימוש החברתי במטפורות. סוציולוגים של דת מציינים את חשיבות המטאפורה בתפיסות עולם דתיות, ושאי אפשר לחשוב סוציולוגית על דת ללא מטפורה.
ראו גם

אמת (פילוסופיה)
לקריאה נוספת > תרגום לעברית

פרידריך ניטשה, "על אמת ושקר במובן החוץ מוסרי", דיוניסוס ואפולו, תרגום: יעקב גולומב, 1990, עמ' 53–68.
לקריאה נוספת > ספרות משנית

Clark, Maudemarie (1990). Nietzsche on Truth and Philosophy. Cambridge: Cambridge University Press. ISBN 9780521348508. נבדק ב-19 באפריל 2016. {{cite book}}:  (עזרה)
McKinnon, AM (במאי 2012). "Metaphors in and for the Sociology of Religion: Towards a Theory after Nietzsche" (PDF). Journal of Contemporary Religion. 27 (2): 203–216. נבדק ב-2014-11-01. {{cite journal}}:  (עזרה)
Podgorski, Daniel (בינואר 2016). "Truth and Lies in a Genealogical Sense: Tracing Friedrich Nietzsche's Discussion of Truth through his Life (by Considering Two of his Texts)". The Gemsbok. נבדק ב-2016-04-01. {{cite web}}:  (עזרה)
הערות שוליים

↑  ניטשה, "על אמת ושקר במובן החוץ מוסרי", דיוניסוס ואפולו, תרגום: יעקב גולומב, 1990, עמ' 57-58
↑  ניטשה, "על אמת ושקר במובן החוץ מוסרי", דיוניסוס ואפולו, תרגום: יעקב גולומב, 1990, עמ' 57
↑  Glenn, Paul F. (בדצמבר 2004). "The Politics of Truth: Power in Nietzsche's Epistemology". Political Research Quarterly. 57 (4): 576. doi:10.2307/3219819. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  ניטשה, "על אמת ושקר במובן החוץ מוסרי", דיוניסוס ואפולו, תרגום: יעקב גולומב, 1990, עמ' 58-59
↑  Lars Gustafsson: Sprache und Lüge. Drei sprachphilosophische Extremisten: Friedrich Nietzsche, Alexander Bryan Johnson, Fritz Mauthner. Hanser, München u. a. 1980, ISBN 3-446-12951-0.
↑  Michael Pfister über Friedrich Nietzsche: Über Wahrheit und Lüge im aussermoralischen Sinne; Die fröhliche Wissenschaft; Zur Genealogie der Moral
↑  Cahoone, Lawrence E. (2003). From modernism to postmodernism: an anthology. Wiley-Blackwell. p. 109.
↑  Geuss, Raymond (2005). Outside Ethics. Princeton. p. 103. ISBN 9780691123424.
↑  McKinnon, A. M. (2012). "Metaphors in and for the Sociology of Religion: Towards a Theory after Nietzsche" (PDF). Journal of Contemporary Religion. pp. 203–216
| פרידריך ניטשה |
| --- | --- | --- |
| כתביו | חמש הקדמות לחמישה ספרים שלא נכתבו (על הפאתוס של האמת; על עתיד מוסדות החינוך שלנו; המדינה היוונית; היחס בין הפילוסופיה השופנהארית לתרבות הגרמנית; התחרות ההומרית) • הולדת הטרגדיה • על אמת ושקר במובן החוץ מוסרי • פילוסופיה בעידן הטראגי של היוונים • ראיית העולם הדיוניסית • עיונים שלא בעיתם (דוד שטראוס: המתוודה והסופר; כיצד מועילה ומזיקה ההיסטוריה לחיים; שופנהאור כמחנך; ריכרד וגנר בביירוית) • אנושי, אנושי מדי • דמדומי שחר • המדע העליז • כה אמר זרתוסטרא • מעבר לטוב ולרוע • לגנאלוגיה של המוסר  • פרשת וגנר • אנטיכריסט • שקיעת האלילים • ניטשה נגד וגנר • הנה האיש • הרצון לעוצמה |  |
| מושגים בהגותו | אלוהים מת • החזרה המתמדת • על-אדם • האדם האחרון • מוסר אדונים ומוסר עבדים • פרספקטיביזם • אהבת הגורל • החיוב הניטשיאני  • הטשאנדלה • רסנטימנט • הרצון לעוצמה • מה שלא הורג אותי מחשל אותי |  |
| יצירות אחרות | רשימת יצירות מוזיקליות מאת פרידריך ניטשה • דיתירמבים דיוניסיים • אידיליות ממסינה |  |
| אישים קשורים | אליזבת פרסטר-ניטשה • לו אנדריאס-סלומה • פאול ריי • גאורג ברנדס • יעקב בורקהרדט |  |
| נושאים קשורים | ארכיון ניטשה • כשניטשה בכה • אחותי ואני • הפרס הבין-לאומי על שם פרידריך ניטשה • ניטשה והציונות |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007351717205171  GND: 4469917-7  VIAF: 180854245   WorldCat (עם VIAF): 180854245 
"כשם שאין עלה אחד תואם לזולתו, כך המושג "עלה" נוצר מתוך הפשטה שרירותית של ההבדלים הפרטיים הללו, מתוך שכחת ההבחנות. וכך נוצר הדימוי כאילו בטבע מצוי משהו מחוץ לעלים אלה, שהוא "העלה": איזו דמות ראשיתית שלפיה נארגו, צוינו, הותוו, נצבעו, סולסלו וצוירו כל העלים, וגם זאת ביד גולמנית, כך ששום העתק לא עלה נכון, מהימן ונאמן לדמות הראשיתית."
עמנואל אהרוני

עמנואל אהרוני (לשעבר אהרונוף, 15 בינואר 1926, כ"ט טבת, התרפ"ו - 23 בפברואר 2017, כ"ז שבט, התשע"ז) היה איש ידיעת-הארץ, מורה דרך, מרצה וכותב. ממקימי החברה להגנת הטבע ומייסד סניפיה בחולון ובבת ים, מראשוני החברה לחקר המקרא בישראל ומייסד מפעל המכללות לגמלאים מיסודה של ההסתדרות הכללית.
ביוגרפיה > ראשית חייו

סבו של אהרוני, עמנואל אהרונוף, היה יליד בוכרה והשתקע בירושלים בשנת 1874. אביו, הרב אברהם אהרונוף נולד בירושלים. אהרוני נולד במרסין, טורקיה שם שימש אביו כרב הקהילה היהודית. בשנת 1929 התייתם מאביו ולאחר מכן עלה ארצה עם אמו חנה אהרונוף (לבית יוחננוף) וחמשת אחיו ואחיותיו. המשפחה השתקעה בשכונת הבוכרים בירושלים שם למד בבית היתומים הספרדי ברחוב אגריפס ובבית הספר לבנים.
בנעוריו היה חבר בתנועת הנוער העובד, שמטעמה יצא ב־1940 לחברת הנוער בקבוצת רמת-יוחנן, שם התחנך אצל המלחין מתתיהו שלם. בשנת 1944 עם השלמת לימודיו התיכוניים-החקלאיים, הצטרף לארגון "ההגנה״ שם שירת כאיש חיל השדה (החי"ש 1939-1948). באותה שנה יצא עם חבריו להשלים את קבוצת אלומות-פוריה.
ביוגרפיה > שירות צבאי

אהרוני שירת בצה"ל מיום הקמתו ביחידת החבלה. במלחמת העצמאות השתתף בפעילות צבאית בחזית 5 (חולון) וכן במבצע "דני" לשחרור רמלה ולוד. הוא נפצע פעמיים במהלך המלחמה: בקרב בעמק איילון ובאימון ליד היישוב שעלבים דהיום.
ביוגרפיה > קריירה

ב־1946 נשלח להדריך בסניף הנוער העובד בתל אביב ומיקד את פעילותו בשכונות ובפרברים, בעיקר בשכונת התקווה, שם גם הכיר את רעייתו אהובה לבית מדר. ב־1954 הקים את משפחתו בחולון והיה מהמשתכנים הראשונים של השיכון העממי. בחולון נבחר לרכז את פעילות התרבות של מועצת הפועלים. בתפקידו זה הקים את החברה לחקר המקרא בחולון, מייסודם של דוד בן-גוריון ופרופ׳ חיים גבריהו, יזם תערוכות וקונצרטים בעיר, יסד מקהלה, חוג דרמה ותזמורת כלי נשיפה, ופרש רשת חוגי השכלה במרכז חולון ובשכונותיה.
אהרוני ייסד בחולון ובת ים את סניף החברה להגנת הטבע, מיסודו של עזריה אלון, ועשרים שנה עמד בראשו. ב־1980 הקים את המכללה לגמלאים וניהל אותה במשך עשר שנים. ב־1985 נמנה עם מקימי המוזיאון ההיסטורי של חולון בבית הרצפלד והיה מיוזמי "יד להגנה" באתר חוסמסה. אהרוני ייסד את מפעל ידיעת-הארץ, סיורים ללא תשלום (סל״ת), שמשך לאורך השנים רבבות מטיילים. מ־1998 ועד מותו ב־2017 עמד בראש ארגון חברי ההגנה בחולון ושימש כחבר בוועד המרכזי של הארגון בתל אביב.
ביוגרפיה > פרסומים

אהרוני פרסם במשך שנים רבות טורים בנושא ידיעת הארץ בעיתונות היומית והמקומית. היה ממחברי החוברת "י"ב אתרי ההגנה בחולון". כן היה ממחברי הספר "חולות ותל – סיפורה של ה'הגנה' בחולון ובמקווה ישראל". בשנת 2015 פרסם אוטוביוגרפיה: ״הדרך בה הלכתי – פרקי חיים״. כמו כן פרסם את הספר "להפוך חול לזהב: סיפורה של חולון".
ביוגרפיה > פרסים והוקרה

ב־1999 הוענק לו מגן ראש העיר חולון כ"יקיר המתנדבים". ב־2001 הוענק לו עיטור ״יקיר העיר חולון״ מידי ראש העיר מוטי ששון. ב־1993 עוטר כיקיר ההסתדרות בחולון ונבחר כ"מתנדב השנה" של ארגון הליונס בישראל. ב־1997 יסד את חוג "מעגל" למרותקים לכיסאות גלגלים והיה להם אב ודואג, מדריך ומנחה.
ביוגרפיה > משפחה

אהרוני היה נשוי לאהובה לבית מדר. לשניים בת ושני בנים, האמנית אורית קורן (ילידת 1955), אברהם (רמי) אהרוני (יליד 1955) הוא חוקר ידיעת הארץ ומרצה במכללה למורי דרך ועידו אהרוני אהרונוף (יליד 1962) ששימש כקונסול הכללי של ישראל בניו יורק (2010-2016).
דודו של אהרוני, שמואל כהן יוחננוף (1867-1952), היה ממקימי העיר תל אביב. אחיו הבכור, דוד אורן (אהרונוף), (1916-2008), היה מראשוני שירות הידיעות של ההגנה וממייסדי קהיליית המודיעין. אחיינתו הפרופ' רות כץ (ילידת 1942) היא חוקרת החברה הישראלית, ששימשה כראש החוג לשירותי אנוש באוניברסיטת חיפה ובמכללה האקדמית עמק יזרעאל.
הערות שוליים

↑  החברה לחקר המקרא, תעודה
↑   עופר אדרת, הלוחם שקיווה כי מלחמת העצמאות היא האחרונה, באתר הארץ, 16 ביוני 2017
↑  עמנואל אהרוני, זכרונות מתש"ח, ידיעון ה"הגנה", הארגון הארצי של חברי ההגנה מיסודו של סניף תל אביב וגוש דן, נובמבר 2016, עמ' 26
↑  אהרוני עמנואל, הקרב על התל, ארכיון ומוזיאון לתולדות חולון, עיריית חולון
↑  טל כהן, אהובתי מאז ולתמיד: סודות מזוגיות בת 50 שנה, באתר nrg‏, 24 ביולי 2010
↑  על המשמר, , על המשמר, 6 באפריל 1987, עמ' 10
↑  עורך "חולון", , "חולון" גליון מס' 263, ינואר 1992, חולון, 1992
↑  עמנואל אהרוני, להפוך חול לזהב: סיפורה של חולון, הוצאת עיריית חולון, 2007
↑  דוד תדהר (עורך), "עמנואל אהרוני", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ו (1955), עמ' 2636
↑  עופר אדרת, יצחק נבון, נשיא המדינה לשעבר, מת בגיל 94, באתר הארץ, 7 בנובמבר 2015
דוד בן-גוריון, ראש הממשלה הראשון ומקים החברה לחקר המקרא, ועמנואל אהרוני, ממקימי סניף החברה לחקר המקרא בחולון, במפגש תקופתי, שדה בוקר, נובמבר 1963
קוסוהירקה

.
קוסוהירקה (באוקראינית: Косогірка; בפולנית: Franpol, פרנפול; ברוסית: Косогорка, קוסוגורקה; ביידיש: פראנפול או פראמפול) הוא כפר במחוז חמלניצקי שבמערב אוקראינה, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
בתחילת המאה ה-20 נמנו בכפר 1,216 יהודים. בין מלחמות העולם נמנו ביישוב כ-1,100 יהודים. בתקופה הסובייטית פעל בכפר בית ספר יידי.
ב-8 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבש היישוב בידי הגרמנים, ואלו רצחו כעבור מספר ימים את רב הקהילה, נחום כהנא, לאחר שסירב למסור לידיהם בני ערובה. בד בבד רוכזו יהודי הכפר בגטו שהוקם בו, בו הועסקו בעבודות כפייה.
בסוף קיץ 1941 גורשו יושבי הגטו שבכפר לגטו שרובקה, ובסתיו 1942 נרצחו שם עם יתר יהודי המקום.
סמל קליפורניה

| --- | --- |

 פרטים
 המחזיק בסמל:  קליפורניה 
 תאריך אימוץ:  1849 
 
סמל מדינת קליפורניה (באנגלית: Seal of California) או החותם הגדול של מדינת קליפורניה (The Great Seal of the U.S. state of California) אומץ על ידי האספה החוקתית של המדינה בשנת 1849. הסמל עוצב מחדש בשנת 1937.
תיאור הסמל

בסמל מופיעה אלת החכמה מינרווה, דב גריזלי - שהוא החיה המסמלת את המדינה באופן רשמי, האוכל מאשכול ענבים המסמלים את תעשיית ייצור היין של המדינה, אלומת חיטה - המסמלת את ענף החקלאות המהווה מרכיב חשוב בכלכלת המדינה, וכן כורה המסמל את הבהלה לזהב ואת ענף המכרות, וספינה מייצגת את המסחר ואת הכלכלה של המדינה. בסמל מופיע מפרץ סן פרנסיסקו ונהר סקרמנטו, וכן מוטו המדינה: "יוריקה" - "מצאתי" (Eureka) - המתאר את גילוי הזהב במדינה.
סביב הסמל מצויים 31 כוכבים המסמלים את היותה של קליפורניה המדינה ה-31 המצטרפת לארצות הברית.
האלה מנרווה "נולדה" כאדם בוגר לאחר שקפצה מראשו של האל יופיטר ועל כן היא מסמלת את מדינת קליפורניה שהפכה למדינה מבלי להיות קודם טריטוריה.
אקסמו (הוצאת ספרים)

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  Oleg Novikov 
 תקופת הפעילות:  1991–הווה (כ־34 שנים)
 חברות בנות:  Corpus  Mann, Ivanov and Ferber  Elena Shubina  AST  Alpina Publisher  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מיקום המטה:  מוסקבה 
 משרד ראשי:  מוסקבה
 ענפי תעשייה:  הוצאה לאור
 מוצרים עיקריים:  סיפורת, ספרי עיון, שירה, ספרות ילדים
  
 www.eksmo.ru
 
בית ההוצאה לאור "אקסמו" (ברוסית: Издательство «Эксмо́») הוא חברת הוצאת ספרים רוסית שנוסדה על ידי אולג נוביקוב ואנדריי גרדאסוב בשנת 1991. מנכ"ל ההוצאה: יבגני קאפייב.
ההוצאה הפכה במהרה למובילה בשוק הספרים הרוסי בזכות שיתוף פעולה עם סופרים פופולריים כמו אלכסנדרה מרינינה, איליה דרוויאנקו, טטיאנה גרמש-רופה, דריה דונצובה ואחרים.
בשנת 2012 הפכה להוצאת הספרים הגדולה ביותר בפדרציה הרוסית לאחר שהשתלטה על מתחרתה העיקרית: AST.
היסטוריה

בשנת 1991 פתחו אולג נוביקוב ואנדריי גרדאסוב חברה שהפיצה ספרים במוסקבה באזורים שונים. לאחר שלמדו את גודל הביקוש, הם פתחו בשנת 1993 הוצאה לאור משלהם. ספריה הראשונים של אקסמו היו רומנים מאת הסופרים ולנטין פיקול, ולדימיר פיודורוב ודמיטרי צ'רקסוב.
כאשר החל תפוצה של ספרים שהודפסו מחדש, אקסמו החלה לחפש סופרים רוסים חדשים, "בעיקר מחברי ספרות עמוסת פעולה". רב המכר הראשון היה הרומן Antikiller מאת דניל קורצקי שעובד בהמשך לקולנוע לזיכיון בכיכובו של גושה קוצנקו. לאחר מכן החברה הוציאה לאור את ספריהם של סופרים רבים ובאמצע שנות התשעים הפכה ההוצאה לאחת המובילות בשוק הספרים.
עד שנת 1998 הרחיבה אקסמו באופן משמעותי את מגוון הספרות שפרסמה, וכבשה כמעט את כל הנישות בשוק הספרים, למעט ספרי לימוד בבתי ספר. בנוסף לסיפורי בלשים, החלה ההוצאה להפיק ספרי פנטזיה, ספרות ילדים ופרוזה מודרנית. בשנת 2005 הוענק לאקסמו תואר הכבוד של "מנהיג הכלכלה הרוסית". מכירותיה של "אקסמו" הסתכמו ב-150 מיליון דולר בשנת 2006 (כאשר בשנה שקדמה לה - 120 מיליון דולר).
בשנת 2007 הוציאה ההוצאה 11,683 כותרי ספרים עם תפוצה כוללת של 93.4 מיליון עותקים. באותה השנה הוצאת הספרים קבלה את הפרס Eurocon (פרסי ESFS) עבור "המדפיס הטוב ביותר". בשנת 2008 הוציא המו"ל את הספר הראשון עם הערות שוליים בתשלום. כדי לברר את המשמעות של מילה זו או אחרת בספרו של וסילי גולובאצ'יוב "דילוג לעתיד", התבקש הקורא לשלוח SMS בתשלום.
על פי לשכת הספרים הרוסיים, בשנת 2008 בית ההוצאה היה המוביל בתעשייה מבחינת כותרים ומחזורי מכירות. על פי הערכתה, בשנת 2008 אקסמו חלשה על 15% משוק הספרים הרוסי. בספטמבר 2008, אקסמו ביצעה מיתוג מחודש כדי לעזור לחברה להתבסס בשוק. חברת ההוצאה הקימה את חברת "אקסמו מדיה" ותכננה להשקיע 30 מיליון דולר בהשקת מגזינים מיוחדים.
בתחילת אוקטובר 2008, השלימה את הרכישה של 25% מהוצאת "מאן, איבנוב ופרבר", המתמחה בספרות עסקית (שווי הערכה של העסקה היה מיליון דולר). החברה מהווה רשת קמעונאית מאוחדת לבעלי מניות של החברה "ספר חדש". בשנת 2009 נרכשה החנות המקוונת של ספרים אלקטרוניים Litres.ru.
ב-9 בנובמבר 2015, בהתבסס על תלונה של הוצאת אקסו, בית המשפט העירוני של מוסקבה החליט לחסום את אתר Rutracker זאת בעקבות דרישת ההוצאה לאסור הדלפה לאינטרנט של ספריהם של יוליה אורלובסקאיה, וסילי גולובצ'יוב, אלכסיי אורלוב ואלכסיי קלוגין מההפצה למרות העובדה שהאתר משתף פעולה עם בעלי זכויות היוצרים, תוך הסרת הפצות לא חוקיות לבקשת בעל זכויות היוצרים למשך 5 ימים.
היסטוריה > מיזוג עם AST

בשנת 2010 מצב בשוק הספרים ברוסיה היה כאשר שתי חברות גדולות, אקסמו ו-AST, היו המובילות בשוק ההוצאה לאור, שרכשו את הזכויות לפרסם ספרים של סופרים פופולריים רבים. בשנת 2012, על פי תוצאות ביקורת המס של רשויות המס הפדרליות, ספגה קבוצת הוצאת AST תביעות בסך כולל של 6.7 מיליארד רובל. כמה חטיבות של החברה הגישו בקשה לפשיטת רגל.
מנהל אקסמו אולג נוביקוב הודיע על רכישה אפשרית של AST. ביוני 2012 הוא הודיע על קבלת אופציה לשליטה ב-AST. מנהלי אקסמו מונו לתפקידי מפתח ב-AST, ומתחילת יוני החלה אקסמו לנהל את עסק ההוצאה לאור של AST. למעשה, בוצע מיזוג של שתי חברות ההוצאה לאור הגדולות במדינה.
ביקורת > הפרת זכויות יוצרים

ויקטוריה סולומאטינה, סופרת שכותבת תחת שם הבדוי ויקטוריה פלטובה, הצליחה להשיג פיצויים כספיים מאקסמו בסכום של חמש מאות אלף רובל בגין העובדה שאחרי שהסופרת סיימה את החוזה עם אקסמו, "הוצאה לאור זו המשיכה לשחרר תחת שמה יצירות של אנשים אחרים".
העיתונאים איליה ברבאנוב ונדז'דה פרוסנקובה האשימו את ולדימיר מרקין, דובר ועדת החקירות הפדרלית, בגנבה ספרותית על כך שטען שכתב את הספר "פשעי הפרופיל של המאה ה-21 ברוסיה". מרקין הודה שהוא עצמו לא כתב את הספר "פשעי הפרופיל של המאה ה-21 ברוסיה"; לדבריו, כל עבודת ההדפסה הופקדה על "אקסמו".
ביקורת > העלמת מס

בשנת 2003 ננקטו הליכים פליליים נגד הנהלת ההוצאה. עוד בשנת 2002, באזור רוסטוב, הוחרמה הוצאת ספר מוברח שהגיע לדרום רוסיה מטעם חברות מזויפות, בעוד אקסמו עסקה למעשה במכירת מוצרי הספרים. תוכנית כזו אפשרה להתחמק מתשלום מיסים. החקירה נמשכה כשלושה חודשים. לטענת הרשויות, "נמצא ראש הקבוצה הפלילית - עובד לשעבר של "אקסמו".
ביקורת > "סטיליניסט" ו"הרנסאנס של סטלין"

בשנת 2011 ההוצאה ספגה ביקורת על פרסום ספרות שהאדירה את סטלין ומקורביו. בסדרות "סטליניסט" ו"הרנסאנס של סטלין" הואדרו תפקידם של סטלין וחברי שלטונו. כמה מאנשי תרבות במדינה חתמו על מכתב פתוח במחאה על עמדה זו של המו"ל.
בהתייחס למצב אמר מנהל ההוצאה לאור אולג נוביקוב כי "הוא רואה את עצמו מחויב לעמוד בטעמם של קוראיו, ולא לצנזר אותם." בתשובה לשאלת העיתונאית אם יפרסם את מיין קאמפף במקרה כזה, השיב נוביקוב כי לא ראה "פוטנציאל מסחרי בספר זה". אך הוא לא הביע רתיעה תרבותית מעצם הרעיון, תוך התעלמות מכך שיצירה זו של אדולף היטלר אסורה על פי חוק להדפסה ברוסיה.
עמית נגלר

עמית נגלר (נולד ב-25 ביוני 1975) הוא סופר ישראלי, תסריטאי וסופר צללים.
זוכה פרס עידוד היצירה בתחום הספרות לשנת 2022 מטעם עיריית פ"ת.
עמית נגלר 2024
ביוגרפיה

עמית נגלר נולד בחיפה וגדל בקריית אתא.
בוגר תואר ראשון באוניברסיטה הפתוחה
ותואר שני בהצלחה בחינוך ולימודי משפחה במכון לנדר בירושלים.
סיים בהצלחה לימודי תסריטאות בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, ירושלים. סיים בהצלחה את בית הספר לקופירייטינג ACC אצל תרצה גרנות.
בוגר המחזור השני של "המגירה" - בית הספר לכתיבה של הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר.
יצירתו

בשנת 2006 התפרסם ספרו הראשון לילדים "לאן נעלמו החלומות של החיות?". הספר מספר על לוקה, כלבת ים שמנסה להשתלב ללא הצלחה בארץ החיות.
בשנת 2012 פורסם ספרו השני לילדים "פעם אבא פעמיים ילד". הספר מביא את חוויותיו של לביא עם אביו, שמרגיש שוב פעם ילד. באותה שנה פרסם את "זה הסוף", המשך לסיפור קצר של אתגר קרת.
בשנת 2013 פורסם ספרו הראשון למבוגרים "אל תשאיר בלגן". 52 סיפורים קצרים על מצבים מהחיים.
בשנת 2014 פורסם ספרו השלישי לילדים, "סבא אושר". איור מתוך הספר נבחר לפרסום פעילות חודש הקריאה בעיר רחובות.
בשנת 2016 פורסם ספרו "שנית אלייך נאסף", רומן מתח, שזכה לשבחים רבים ושהה מספר שבועות ברשימת הספרים הקוליים המושמעים ביותר של iCast[דרוש מקור]. כן הגיע לרשימת רבי המכר הדיגיטליים של אינדיבוק[דרוש מקור].
בשנת 2019 פורסם ספרו "ביום טוב שומעים את השמש", רומן מקורי שבו לראשונה בספרות העברית מסופר על גיבור (גבר) הסובל ממחלת טרשת נפוצה.
בשנת 2020 יצא הרומן "רגשות נעולים". הספר זכה לשבחי המבקרים, כבש את פסגת רבי המכר המושמעים של iCast ונבחר לרשימת ספרי ההאזנות המנצחים לשנת 2020[דרוש מקור].
בשנת 2022 פורסם ספרו "מאחורי סודות שקופים". גם רומן זה זכה לשבחי המבקרים וכבש את פסגת רבי המכר המושמעים של סטוריטל.
בשנת 2023 פורסם ספרו "עלילות בארי - למה דווקא לי?" ספר ראשון מסדרת ספרים לנוער צעיר ובו לראשונה בישראל הספר אויר גם באמצעות בינה מלאכותית. הספר מספר על בְּאֵרִי, תלמיד בכתה ד', ילד רגיל לכל הדעות. יום אחד הוא מגלה שמשהו בו השתנה. משהו איום ונורא בשׁבילו. או שׁלא?
בהמשך השנה פורסם ספרו "עלילות בארי 2 - מותר להתגעגע", הספר השני מסדרת ספרים לנוער צעיר. בארי רוצה לאמץ כלב אך הוריו לא מתלהבים. לבסוף כשהם מסכימים, הוא נאלץ להיפרד מכלבו מבלי שיהיה מוכן לכך.
בשנת 2024 פורסם ספרו "עלילות בארי 3 - סוד האותיות של שחר" הספר השלישי מסדרת ספרים לנוער צעיר. בארי מתחבר לשחר, ילד חדש שהגיע לכיתה. יום אחד שחר מגלה לבארי בסוד שהוא אינו מצליח לקרוא כמו שצריך - הוא קורא לזה דיסלקסיה.
בשנת 2025 פורסם ספרו "עלילות בארי 4 - זה הכסף שלי!" הספר הרביעי מסדרת ספרים לנוער צעיר. בארי לוקח בלי רשות שטר של כסף שראה בביתו וקונה גלידה לחבריו. כשהוא מבקש להחזיר את הכסף שלקח, הוא מגלה את הערך של האמת ושל הכסף.
תסריטאות

נגלר בוגר מחזור י"ז בתסריטאות בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה. הוא זוכה קרן גשר לקולנוע רב תרבותי לפיתוח תסריט לסרט קצר "מי בא לאבא?" במסגרת מיזם "זרעים של שינוי" בפסטיבל סרטים יוצרים מציאות בירושלים.
בשנת 2021 זכה מקרן גשר לקולנוע רב תרבותי במענק פיתוח תסריט לסרט קצר "כלבי רחוב".
ספריו > ספרים למבוגרים ופרוזה

שנית אלייך נאסף (הוצאת מוסקט, 2016) רומן מתח.
ביום טוב שומעים את השמש (הוצאת מוסקט, 2019) רומן.
רגשות נעולים (הוצאת מוסקט, 2020) רומן.
מאחורי סודות שקופים (הוצאת מוסקט, 2022) רומן.
ספריו > ספרי ילדים ונוער צעיר

לאן נעלמו החלומות של החיות? (2006), ספר ילדים על קבלת השני והשונה, איורים: מרינה גלדקי.
פעם אבא פעמיים ילד (2012), ספר ילדים, איורים: מרינה זלוצ'ין.
סבא אושר (הוצאת מוסקט, 2014) ספר ילדים. איורים: יעל פושקין. הספר נבחר להציג את שבוע הספר בעיר רחובות.
?Where Did the Animals' Dreams Go (הוצאת מוסקט, 2019) Children's Books.
Once a Dad Twice a Child (הוצאת מוסקט, 2019) Children's Books.
Grandpa Joy (הוצאת מוסקט, 2019) Children's Books.
עלילות בארי - למה דווקא לי? (הוצאת מוסקט, 2023) סדרת ספרים לנוער צעיר.
Benji Tales (הוצאת מוסקט, 2023) For young youth.
עלילות בארי 2 - מותר להתגעגע (הוצאת מוסקט, 2023) סדרת ספרים לנוער צעיר.
עלילות בארי 3 - סוד האותיות של שחר (הוצאת מוסקט, 2024) סדרת ספרים לנוער צעיר.
ספריו > פרוזה

אל תשאיר בלגן (הוצאת מוסקט, 2013) סיפורים קצרים בתפר הדק שבין מציאות לחלום ובין אמת לדמיון.
מופעים ועריכה ספרותית

מעט לעת מופע לקהל הרחב בו עמית מספר על כתיבת ספריו ועל יצירתו. עם הרבה הומור עצמי הוא מביא זווית ייחודית ומקורית על חייו ועל האנשים והרעיונות מאחורי המילים. עמית מספר על הפיכת רגעי משבר בזוגיות, בהורות ובעבודה, להתמודדות ולהגשמת חלומות.
עריכה ספרותית: גואנשי - חיים, תרבות ועסקים בסין (2016), הוצאת צמרת, מאת אבי הוברמן.
מגירות שקופות אסופת יצירות השנה הראשונה של כתב העת מוטיב (2017) פרסום הסיפור "גולדה".
עריכה: פסיעה בחול (2019), הוצאת מוסקט, מאת אריאן נוי גדות.
חייו האישיים

נשוי לאורית ואב לארבעה. מתגורר בפתח תקווה. בשנת 2017 חשף בפוסט אישי בפייסבוק, את התמודדותו עם מחלת טרשת נפוצה בה חלה ביום הולדתו ה-24 והסתיר 18 שנים. בשנת 2020 הופיע בסרטון פרסומת לחברת התרופות נוברטיס שכתב לו את התסריט, להעלאת המודעות למחלת טרשת נפוצה. הסרטון גרף 100,000 צפיות בשלושה ימים והיה הפופולרי ביותר בדף הפייסבוק של מאקו.
ב-2024 החל לשדר פודקאסט מבית All•in בשם "מחשבות עמיתיות", ובו הוא מארח אנשים מסקרנים שמשתפים בסיפור חייהם את דרכם האישית בדרך להצלחה.