stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סויוז TMA-16

סויוז TMA-16 (ברוסית: Союз ТМА-16) היא חללית סויוז ששוגרה ב-30 בספטמבר 2009 מנמל החלל קוסמודרום בייקונור ונחתה ב-18 במרץ 2010. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה שלושה אנשי צוות- מפקד המשימה מקסים סוראייב, מהנדס הטיסה ג'פרי ויליאמס ותייר החלל גי לאליברטה (מייסד קרקס השמש).
סויוז TMA-16 הביאה שני אסטרונאוטים נוספים לצוות המשלחת ה-21 של תחנת החלל הבינלאומית - מקסים סוראייב וג'פרי ויליאמס.
זוהי הטיסה ה-103 של חללית הסויוז, ולראשונה מאז 1969 שלוש חלליות סויוז שהו במקביל בחלל (סויוז TMA-14, סויוז TMA-15, וסויוז TMA-16), תקופה מסוימת כולם היו מחוברים לתחנת החלל.
הצוות

צוות המראה:
רוסיה מקסים סוראייב - מפקד
ארצות הברית ג'פרי ויליאמס - מהנדס טיסה
קנדה גי לליברטה - תייר חלל (שוגר בסויוז TMA-16 וחזור בסויוז TMA-14)
צוות נחיתה:
רוסיה מקסים סוראייב - מפקד
ארצות הברית ג'פרי ויליאמס - מהנדס טיסה
צוות גיבוי:
רוסיה אלכסנדר סקבורטסוב - מפקד
הולנד שאנון ווקר - מהנדס טיסה
ארצות הברית ברברה ברט - תיירת חלל
תיאור הטיסה

חללית "סויוז TMA-16" שוגרה ב-30 בספטמבר 2009 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז FG". החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה.
החללית הגיעה אל תחנת החלל הבין-לאומית ב-2 באוקטובר. העגינה בוצעה במודול "זבזדה". באותה עת בתחנת החלל שהה משלחת מס' 20 בפיקוד גנאדי פדאלקה שהייתה אמורה לסיים את פעילותה. בחללית "סויוז TMA-16" הגיע גם לי לליברטה, תייר חלל מקנדה.
צוות החללית ואנשי משלחת מס' 20 החלו בהעברת אחריות למשלחת מס' 21 בפיקוד של פרנק דה ווין (שכבר שהה בתחנת החלל כחלק של משלחת מס' 20). לאחר סיום התהליך, גנאדי פדאלקה, מייקל באראט וגי לליברטה נכנסו לחללית סויוז TMA-14 וחזרו לכדור הארץ.
משלחת מס' 21 החלה בפעילותה.
ב-21 בינואר 2010 חללית "סויוז TMA-16" התנתקה ממודול "זבזדה" וכעבור טיסה של 21 דקות התחברה למודול "פואיסק". בטיסה זו בחללית היו סוראייב וויליאמס.
סויוז TMA-16 נשארה על תחנת החלל עד 18 במרץ 2010 כחללית חירום כאשר היא חזרה לכדור הארץ עם סוראייס וויליאמס.
משימת סויוז TMA-16 הייתה טיסת החלל האחרונה שבה שוגרו לחלל תיירי חלל באמצעות חלליות "סויוז" בגלל הפסקת פעילותן של כל מעבורות החלל של נאס"א והגדלת צוות תחנת החלל הבינלאומית לשישה, התפקיד של העברת הצוותים הוטל במלואו על חלליות הסויוז, כך שלא נישאר בהן מקום לתיירי חלל. הדבר השתנה רק בשנת 2021 כאשר החלו טיסות של חלליות אחרות לתחנת החלל.
סויוז TMA-16M

סויוז TMA-16M (ברוסית:Союз TMA-16M) היא חללית סויוז ששוגרה לחלל ב-27 במרץ 2015 מקוסמודרום בייקונור ונחתה ב-12 בספטמבר 2015. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה 3 אנשי צוות שהתווספו למשלחת מס' 43 לתחנת החלל הבין-לאומית.
הצוות

רוסיה גנאדי פדאלקה - מפקד
איטליה מיכאיל קורניינקו - מהנדס טיסה (בהמראה)
ארצות הברית סקוט קלי - מהנדס טיסה (בהמראה)
דנמרק אנדראס מוגנסן - מהנדס טיסה (בנחיתה)
קזחסטן אידין אאימבטוב - מהנדס טיסה (בנחיתה)
הצוות > צוות גיבוי

רוסיה אלכסיי אובצ'ינין - מפקד
רוסיה סרגיי וולקוב - מהנדס טיסה
ארצות הברית ג'פרי ויליאמס - מהנדס טיסה
תיאור המשימה

חללית "סויוז TMA-16M" שוגרה ב-27 במרץ 2015 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז FG". החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה.
החללית התחברה למודול "פואיסק" של תחנת החלל הבין-לאומית כעבור 6 שעות. באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 43 בפיקוד טרי ורטס. צוות חללית כלל קורניינקו וסקוט שהגיעו לתחנת החלל לשייה במשך של כשנה.
צוות החללית הצטרף למשלחת מס' 43 לתחנת החלל הבין-לאומית שהחלה לפעול ב-11 במרץ. בהמשך הם היו חלק של משלחת מס' 44.
"סויוז TMA-16M" נשארה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום.
ב-27 במרץ חללית נותקה מתחנת החלל וכעבור כ-6 שעות חוברה מחדש הפעם למודל "זבזדה".
ב-12 בספטמבר 2015 החללית התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ. הנחיתה בוצע ללא בעיות מיוחדות וחללית נחתה בשטח קזחסטן. בנוסף לפדאלקה בחללית היו אנדראס מוגנסן מדנמרק ואידין אאימבטוב מקזחסטן שהיגעו בחללית סויוז TMA-18M כ-8 ימים לפני זה. מיכאיל קורניינקו וסקוט קלי נותו בתחנת החלל להמשך פעילות.
סביאטסק

| --- | --- |

כנסייה בסביאטסק בסביבות 1910
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 מחוז:  מחוז בריאנסק מחוז בריאנסק
 נפה:  נובוזיבקוב
 תאריך ייסוד:  1714
 סיבת נטישה:  אסון צ'רנוביל
 תאריך נטישה:  2006
 קואורדינטות:  52°40′10″N 31°33′16″E﻿ / ﻿52.669444444444°N 31.554444444444°E﻿ / 52.669444444444; 31.554444444444 
 אזור זמן:  UTC +3
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת רוסיה מוגדלת) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניסביאטסק(למפת רוסיה רגילה) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניסביאטסק(למפת מחוז בריאנסק רגילה) בריאנסק קלינצי נובוזיבקוב דיאטקובו אונייצ'ה קאראצ'ב סטארודוב ז'וקובקה בלארוס אוקראינה קורסק אוריול קלוגה סמולנסקסביאטסק(למפת מחוז בריאנסק מוגדלת) בריאנסק קלינצי נובוזיבקוב דיאטקובו אונייצ'ה קאראצ'ב סטארודוב ז'וקובקה בלארוס אוקראינה קורסק אוריול קלוגה סמולנסקסביאטסק  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
סביאטסק (ברוסית: Святск, לעיתים מכונה סביאטסקי (Свя́тский), סביאטסקאיה (Свя́тская) או סביאטסקויה (Свя́тское)) הוא כפר נטוש במחוז בריאנסק ברוסיה. הכפר, ששוכן בקרבת הגבול של רוסיה עם בלארוס, ננטש בעקבות אסון צ'רנוביל.
היסטוריה

הכפר נוסד ב-1714, בתקופת האימפריה הרוסית, על ידי אנשים מקבוצת אדוקי האמונה הישנה, ולקראת סוף המאה ה-18 הפך לאחד המרכזים האזוריים שלהם. בסביבות 1900 הוא הגיע לשיא גודלו וישבו בו כ-4,000 תושבים.
משלב זה האוכלוסייה החלה להתמעט בהדרגה. סביאטסק נכבש על ידי גרמניה הנאצית בספטמבר 1941, במלחמת העולם השנייה, ושוחרר על ידי הצבא האדום בספטמבר 1943; הכפר ספג נזקים כבדים בתקופת הכיבוש.
ב-1986 התרחש אסון צ'רנוביל בעקבות תאונה בתחנת הכוח הגרעינית צ'רנוביל, שבעקבותיה נשורת גרעינית התפזרה עם הרוח והגיעה גם לאזור סביאטסק. במדידות נמצאה בכפר כמות גבוהה של צזיום רדיואקטיבי ועל כן נקבע שיש לפנות את הכפר, אך בעקבות חוסר הבנה של חומרת המצב מצד המקומיים וקשיים תקציביים מצד השלטונות הפינוי המאורגן בפועל החל רק בשנות ה-90. מרבית המבנים ננטשו, למעט אנדרטה לכבודו של הגנרל היהודי-סובייטי יליד הכפר דוד דרגונסקי שהועברה לעיר הקרובה נובוזיבקוב. ב-2003 עזב אחרון התושבים וב-2006 הכפר הוכרז רשמית כנטוש.
הקהילה היהודית

ב-1897 נמנו במקום 290 יהודים, וב-1926 המספר צמח ל-588. ערב הכיבוש הגרמני ב-1941 חלק ניכר מהיהודים הצליח להימלט מזרחה או גויס לצבא האדום, כך שנותרו בכפר רק כ-150 מהם.
לאחר הכיבוש נעשה רישום של כל היהודים והם אולצו לבצע עבודות כפייה. באוקטובר 1941 נלקחו 23 יהודים ועוד מספר קטן של קומוניסטים ושבויי מלחמה אל יער מחוץ לכפר והם נורו שם בבור הריגה. היהודים שנותרו נלקחו למעין גטו, שם הם שהו עד ינואר 1942. ב-25 בינואר כ-120 יהודים כונסו בחצר בניין הממשל הצבאי הגרמני ואז נלקחו למפעל לבנים נטוש בקרבת הכפר ונורו שם למוות; 9 יהודים שהצליחו להסתתר בכפר אותרו ונרצחו באותו מקום יום לאחר מכן.
ב-1945, לאחר המלחמה, הגנרל דרגונסקי, שאיבד עשרות רבות מקרוביו במהלך השואה, ביקר בסביאטסק ובנובוזיבקוב ושלח מכתב על רשמיו מהביקור אל הוועד היהודי האנטי-פשיסטי. במכתב הוא תיאר את מצבן הגרוע של גופות היהודים שלא נקברו כראוי וביקש מהוועד שיפעל למען הקמת אנדרטאות לקורבנות, לכלל הקהילות החרבות ברחבי ברית המועצות. בעקבות המכתב, לאחר כשנתיים הועברו גופות קורבנות סביאטסק לבית הקברות היהודי בנובוזיבקוב והוקמה שם אנדרטה המנציחה אותם.
הערות שוליים

↑  סביאטסקאיה במילון האנציקלופדי ברוקהאוס ואפרון (אנ') (ברוסית).
1 2 3 4  סביאטסק במיזם "הסיפורים שלא סופרו - אתרי רצח יהודים בשטחי ברית המועצות הכבושים", באתר "יד ושם" (באנגלית)
1 2  סביאטסק, באתר האנציקלופדיה ליהדות רוסיה (רו') (ברוסית)
1 2 3 4 5  אלכסנדר קרוגלוב (רו'), סביאטסק, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1828), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
↑  סיפור רצח יהודי סביאטסק בבבקוב במיזם "הסיפורים שלא סופרו - אתרי רצח יהודים בשטחי ברית המועצות הכבושים", באתר "יד ושם" (באנגלית)
↑  סיפור רצח יהודי סביאטסק במפעל הלבנים לשעבר ליד סביאטסק במיזם "הסיפורים שלא סופרו - אתרי רצח יהודים בשטחי ברית המועצות הכבושים", באתר "יד ושם" (באנגלית)
סויוז TMA-12M

סויוז TMA-12M (ברוסית:Союз TMA-12M) היא חללית סויוז ששוגרה לחלל ב-26 במרץ 2014 מקוסמודרום בייקונור ונחתה ב-11 בספטמבר 2014. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה 3 אנשי צוות שהתווספו למשלחת מס' 39 לתחנת החלל הבין-לאומית.
הצוות

רוסיה אלכסנדר סקבורצוב - מפקד
ארצות הברית סטיבן סוונסון - מהנדס טיסה
רוסיה אולג ארטמייב - מהנדס טיסה
הצוות > צוות גיבוי

רוסיה אלכסנדר סאמוקוטייב - מפקד
רוסיה ילנה סרובה - מהנדסת טיסה
ארצות הברית בארי וילמור - מהנדס טיסה
תיאור המשימה

חללית "סויוז TMA-12M" שוגרה ב-26 במרץ 2014 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז FG". החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה.
החיבור לתחנת החלל היה מתוכנן להתבצע אחרי 6 שעות טיסה. בגלל בעיות שהתגלו בביצוע תמרון הגעה לתחנת החלל החיבור נדחה. החללית התחברה למודול "פואיסק" של תחנת החלל הבין-לאומית ב-28 במרץ. באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 39 בפיקוד קואיצ'י וקאטה.
צוות החללית הצטרף למשלחת מס' 39 לתחנת החלל הבין-לאומית שהחלה לפעול ב-11 במרץ. בהמשך הם עבור למשלחת מס' 40
"סויוז TMA-12M" נשארה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום.
ב-10 בספטמבר 2014 החללית התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ. הנחיתה בוצע ללא בעיות מיוחדות וחללית נחתה בשטח קזחסטן. ניתוק החללית מתחנת החלל סימן סיום פעילות משלחת מס' 40.
סקין (סרט באורך מלא, 2018)

| --- | --- |

 בימוי:  גיא נתיב 
 הופק בידי:  גיא נתיב 
 תסריט:  גיא נתיב 
 עריכה:  לי פרסי 
 שחקנים ראשיים:  ג'יימי בל דניאל מקדונלד דניאל הנשל ביל קאמפ Louisa Krause Ghazi Albuliwi מרי סטיוארט מסטרסון Jenna Leigh Green מייק קולטר ורה פרמיגה קיילי רוג'רס 
 מוזיקה:  דן רומאר 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי וולטאג', Maven Screen Media 
 חברה מפיצה:  A24, DirecTV Cinema 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  26 ביולי 2019 
 משך הקרנה:  110 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט ביוגרפי 
 a24films.com/films/skin
 דף הסרט ב־IMDb
 
סקין (באנגלית: Skin, בתרגום מילולי: עור) הוא סרט דרמה ביוגרפי אמריקאי שכתב וביים גיא נתיב, יליד ישראל. הסרט עוקב אחר חייו של בריון ווידנר, לשעבר חבר בקבוצת גלוחי ראש נאו-נאצים, ומככבים בו ג'יימי בל, דניאל מקדונלד, דניאל הנשל, ביל קאמפ, לואיזה קראוזה, זואי קולטי, קיילי רוג'רס, קולבי גנט, מייק קולטר וורה פרמיגה.
הקרנת בכורה עולמית של הסרט נערכה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של טורונטו ב-8 בספטמבר 2018. תחילה, הסרט היה זמין לצפייה מה-27 ביוני 2019 באמצעות שירותי וידאו על פי דרישה ושלם וצפה של DirecTV, בטרם עלה לאקרנים בארצות הברית ובמדינות אחרות בעולם ב-26 ביולי 2019, בהפצת A24.
תקציר העלילה

לאחר הצתה של מסגד על ידי חברי תנועת עליונות לבנה בארצות הברית בהנהגתו של ביל קרגר (ביל קאמפ), חבר התנועה ובן טיפוחיו של קרגר בריון ווידנר (ג'יימי בל) מחליט לפרוש ממנה. הוא מתחתן עם ג'ולי (דניאל מקדונלד) ומתחיל לעבוד בעבודות מזדמנות לצד עובדים לא חוקיים, המקבלים אותו. חבריו לתנועה, החשים כי בגד בהם, מחליטים לנקום בו ויורים לעבר ביתו, בו הוא שוהה יחד עם אשתו ההרה, אך השניים לא נפגעים. כאשר בריון יוצא החוצה, הוא מוצא את כלבו מת, תלוי מהעץ.
בראון נפגש עם דריל למונט ג'נקינס (מייק קולטר), אקטיביסט פוליטי, ועם הסוכנת מארקס (מרי סטיוארט מסטרסון) במשרדי ה-FBI. באמצעות מידע שבריון מספק להם, ה-FBI פושט על המתחם בו מתגורר קרגר, אשר נעצר במקום.
לאחר שהיא עוזבת את ה-FBI, ג'נקינס עומדת בראש One People's Project, עמותה ללא מטרות רווח הפועלת למען זכויות אזרח ונגד גזענות, ונשארת מיודדת עם בריון. במשך שנתיים, בריון עובר סדרה של ניתוחים להסרת כל הקעקועים מגופו. הוא לומד לקבלת תואר בפסיכולוגיה פלילית ומרצה בכל רחבי ארצות הברית על סובלנות והכלה מהניסיון האישי שלו.
שחקנים ודמויות

| שם השחקן/ית | שם הדמות | אודות הדמות |
| --- | --- | --- |
| ג'יימי בל | בריון ווידנר |  |
| ורה פרמיגה | שארין קרגר | אשתו של ביל, אמו המאמצת של בריון |
| דניאל מקדונלד | ג'ולי פרייס | בת-זוגו של בריון |
| מייק קולטר | דריל למונט ג'נקינס | אקטיביסט אפרו-אמריקאי |
| ביל קאמפ | ביל קרגר | בעלה של שארין, אביו המאמץ של בריון |
| מרי סטיוארט מסטרסון | ג'קי מארקס | סוכנת FBI |
דניאל הנשל: 
| ארי ברקן | בולדוג |  |
| ג'סטין וילסון | מייק |  |
| סקוט תומאס | שון |  |
| מייקל וילאר | ג'רי |  |
רוב פיגארואה: 
| ראסל פוזנר | גאווין |  |
| לואיזה קראוזה | אפריל |  |
זואי קולטי: 
| קיילי רוג'רס | סיירה |  |
| קולבי גנט | איגי |  |
| ג'יימי ריי ניומן | מליסה פריי |  |
| ג'נה ליי גרין | רבקה ראמוס |  |
הפקה

ב-11 במאי 2017, זכויות ההפצה הבינלאומיות של הסרט נרכשו על ידי Seville International בפסטיבל הקולנוע בקאן ה-70. באוגוסט 2018 פורסם כי המלחין דן רומאר ילחין את המוזיקה עבור הסרט.
במאי 2017 פורסם כי ג'יימי בל ודניאל מקדונלד יככבו בסרט, אותו כותב, מפיק ומביים נתיב. במרץ 2018, לאחר שההפקה על הסרט החלה, פורסם כי גם ורה פרמיגה הצטרפה לצוות השחקנים של הסרט, כאשר אשתו של נתיב, ג'יימה ריי ניומן, תשמש כמפיקה. באותו החודש לוהק מייק קולטר לתפקיד דריל למונט ג'נקינס, מייסד One People's Project.‏ זמן קצר לאחר מכן הצטרפו לצוות השחקנים גם שחקנים ארי ברקן, סקוט תומאס, דניאל הנסול, מייקל וילאר, ג'סטין וילסון וראסל פוזנר.
צילומי הסרט החלו בינואר 2018 בקינגסטון, ניו יורק, והושלמו במרץ 2018.
הפצה

הקרנת הבכורה העולמית של הסרט הייתה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של טורונטו ב-8 בספטמבר 2018. זמן קצר לאחר מכן, A24 ו-DirecTV Cinema רכשו את זכויות ההפצה של הסרט. ב-27 ביוני 2019 הסרט הופץ לצפייה בשירות הוידאו על פי דרישה/שלם וצפה של DirecTV Cinema, וב-26 ביולי 2019 עלה לאקרנים בהפצה מוגבלת.
תגובות וביקורות

לסרט דירוג של 78% באתר האינטרנט Rotten Tomatoes, המבוסס על 72 ביקורות, עם ממוצע משוקלל של 6.72 מתוך 10. על פי דעת הרוב באתר, נכתב כי הסרט "היה יכול להעמיק מעט יותר מתחת לפני השטח, אך סיפור ראוי והופעה מחויבת של ג'יימי בל הופכים את הדרמה הזו לראויה לצפייה". ב-Metacritic, הסרט זכה לציון של 58 מתוך 100, המבוסס על 20 מבקרים, אשר מעיד על "ביקורות מעורבות או ממוצעות".
ראו גם

Skin (סרט קצר, 2018)
הערות שוליים

↑  Tartaglione, Nancy (11 במאי 2017). "IM Global's Anthem Gets 'Real' & More; Geoffrey Rush, Jai Courtney Join 'Storm Boy' – Cannes Briefs". Deadline Hollywood. נבדק ב-30 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Dan Romer Scoring Guy Nattiv's 'Skin'". Film Music Reporter. 24 באוגוסט 2018. נבדק ב-30 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kay, Jeremy (11 במאי 2017). "Jamie Bell, Danielle Macdonald to star in Neo-Nazi drama 'Skin'". Screen International. נבדק ב-9 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Galuppo, Mia (2 במרץ 2018). "Vera Farmiga Joins Jamie Bell in Neo-Nazi Drama 'Skin' (Exclusive)". The Hollywood Reporter. נבדק ב-9 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  N'Duka, Amanda (15 במרץ 2018). "'Luke Cage' Star Mike Colter Joins Chrissy Metz In 'The Impossible'". Deadline Hollywood. נבדק ב-9 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kay, Jeremy (14 באוגוסט 2018). "Toronto unveils Contemporary World Cinema, more Galas and Special Presentations". Screen International. נבדק ב-14 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Seetoodeh, Ramin (11 בספטמבר 2018). "Toronto: A24 and DIRECTV Acquire 'Skin' Starring Jamie Bell (Exclusive)". Variety. נבדק ב-11 בספטמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Grobar, Matt (24 בפברואר 2019). "With First Oscar In Hand, 'Skin' Director Guy Nattiv Plots Feature Version's Summer Release". Deadline Hollywood. נבדק ב-24 בפברואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Pederson, Erik (18 באפריל 2019). "'Skin' Trailer: Jamie Bell Stars As Conflicted White Supremacist Seeking Redemption". Deadline Hollywood. נבדק ב-18 באפריל 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Skin (2019)". Rotten Tomatoes. נבדק ב-26 באוקטובר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Skin". Metacritic. נבדק ב-26 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
עמרי טלמור

| --- | --- |

עמרי טלמור על רקע תצלומיו, 2016
 לידה:  1980 (בן 44 בערך) בת ים
 לאום:  ישראלי
 תחום יצירה:  צילום
 www.omritalmor.com
עמרי טלמור (נולד ב-1 בפברואר 1980) הוא צלם ישראלי המתמחה בצילום אדריכלות ונוף בנוי.
ביוגרפיה

טלמור נולד בבת ים לזוג הורים אנשי צבא וגדל ביישוב רעות. לאחר שירות צבאי כאיש קבע, למד צילום בחוג לתקשורת צילומית במכללת הדסה בירושלים. מאז סיום לימודיו הציג עבודות במגזיני אמנות וצילום בישראל ובחו"ל. הציג תערוכות יחיד וקבוצתיות בגלריות בירושלים, בחיפה, בלוס אנג'לס, בסן דייגו ובפורטלנד.
ב-2015 הוצגה במוזיאון בית אורי ורמי נחושתן תערוכת יחיד שלו, במסגרתה הוצגה סדרה של 78 תצלומים, המתארים מבנים שונים שתכנן האדריכל מנחם באר ברחבי הארץ. סדרת הצילומים הופיעה גם בספר "אבני דרך, אבני בניין - דרכו האדריכלית של מנחם באר" בעריכת מוקי צור ויובל דניאלי ולאחר מכן גם בקטלוג התערוכה "באר בקיבוץ - האדריכלות של מנחם באר" שהוצגה בגלריה בבית האדריכל בתל אביב. טלמור מצלם לאדריכלים שונים וכן לערוץ האדריכלות באתר xnet מבית ידיעות אחרונות.
ספרים וקטלוגים

מוקי צור ויובל דניאלי: אבני דרך - אבני בניין, על דרכו האדריכלית של מנחם באר, הוצאת יד יערי, 2015
מיכאל יעקובסון: באר בקיבוץ - האדריכלות של מנחם באר, עמותת האדריכלים, 2016
סויוז TMA-13M

סויוז TMA-13M (ברוסית:Союз TMA-13M) היא חללית סויוז ששוגרה לחלל ב-28 במאי 2014 מקוסמודרום בייקונור ונחתה ב-10 בנובמבר 2014. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה 3 אנשי צוות שהתווספו למשלחת מס' 40 לתחנת החלל הבין-לאומית.
הצוות

רוסיה מקסים סוראייב - מפקד
ארצות הברית ריד וייזמן - מהנדס טיסה
גרמניה אלכסנדר גרסט - מהנדס טיסה
הצוות > צוות גיבוי

רוסיה אנטון שקאפלרוב - מפקד
איטליה סמנתה כריסטופורטי - מהנדסת טיסה
ארצות הברית טרי ורטס - מהנדס טיסה
תיאור המשימה

חללית "סויוז TMA-13M" שוגרה ב-28 במאי 2014 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז FG". החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה.
החללית התחברה למודול "ראסווט" של תחנת החלל הבין-לאומית כעבור 6 שעות. באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 40 בפיקוד סטיבן סוונסון.
צוות החללית הצטרף למשלחת מס' 40 לתחנת החלל הבין-לאומית שהחלה לפעול ב-13 במאי. במשך הם עברו למשלחת מס' 41
"סויוז TMA-13M" נשארה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום.
ב-10 בנובמבר 2014 התנתקה החללית מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ. הנחיתה בוצע ללא בעיות מיוחדות וחללית נחתה בשטח קזחסטן. ניתוק החללית מתחנת החלל סימן סיום פעילות משלחת מס' 41 לתחנת החלל הבין-לאומית.
סנץ (כדורגל)

סנץ (FC Senec) היה מועדון כדורגל סלובקי מהעיר סנץ שבמערב סלובקיה במחוז ברטיסלבה.  הקבוצה זכתה פעם אחת בגביע הסלובקי בכדורגל בעונת 2001/02.  הבעלים של הקבוצה היה דניאל יאמר שהיה גם הבעלים של קבוצת מכבי נתניה הישראלית אך הוא עזב את סנץ עקב העפלת של מכבי נתניה לגביע אופ"א.  מאמן הקבוצה הוא גוזף ואלוביץ' שהיה מועמד לאמן את מכבי נתניה בעונת 2006/07.
השתתפותה היחידה של הקבוצה במפעיל אירופי היה בגביע אופ"א בעונת 2002/03, אז הקבוצה הוגרלה בסיבוב המוקדם נגד קבוצת שירוקי ברייג מבוסניה והרצגובינה והפסידה לה בשני המשחקים והודחה מהמפעל.
המועדון התקיים בסך הכל 14 שנים ולאחר עונת 2007/08 מוזג עם מועדון דונז'סקה סטרדה.
שחקנים מפורסמים

זולטן הארסניי
לובומיר מיכאליק
עמרי הרצוג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 באוגוסט 1973 (בן 51) חיפה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 פרסים והוקרה:  פרס ברנשטיין (2011) 
 
עמרי הרצוג (נולד ב-1973) הוא מבקר ספרות וחוקר תרבות ישראלי המתמחה בספרות ותרבות פופולרית. זוכה פרס ברנשטיין לביקורת ספרותית בעיתונות יומית. הוא פרופסור חבר המכהן כמנהל האקדמי (רקטור) של המכללה האקדמית ספיר.
ביוגרפיה

הרצוג סיים ב-1999 תואר ראשון בהצטיינות בספרות כללית והשוואתית מהאוניברסיטה העברית בירושלים, ב-2002 סיים תואר שני במחלקה ללימודי תרבות באוניברסיטה העברית ולאחר מכן סיים תואר שלישי במסגרת התוכנית ללימודי תרבות של האוניברסיטה העברית.
הרצוג משמש כמנהל האקדמי (רקטור) של המכללה האקדמית ספיר. הוא שימש עד ספטמבר 2018 כראש המחלקה לתרבות יצירה והפקה במכללת ספיר, שימש מרצה במחלקה לספרות כללית ובמחלקה ללימודי תרבות באוניברסיטה העברית, באוניברסיטת בר-אילן, באוניברסיטה הפתוחה, בבצלאל, בקריה האקדמית אונו במכללת עלמא ובמוסדות נוספים.
הוא משמש מבקר ספרות בעיתון "הארץ" משנת 2002 וערך את כתב העת "הכיוון מזרח". בשנת 2011 זכה בפרס ברנשטיין לביקורת ספרותית בעיתונות יומית.
הערות שוליים

↑  מיה סלע, פרס ברנשטיין לסייד קשוע ולעמרי הרצוג, באתר הארץ, 19 ביולי 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309903905171  BnF: cb16167943v (data)  ISNI: 0000 0000 7327 6551  LCCN: no2007113153  VIAF: 21930578   WorldCat (עם VIAF): 21930578
סקונה

מחוז סקוֹנֶה, לעיתים גם סקניה (בשוודית: Skåne), הוא המחוז הדרומי ביותר של שוודיה.
סקונה הוא חצי אי שבולט בדרומה של שוודיה אל תוך הים הבלטי, כשהוא מהווה את קצהו הדרומי ביותר של חצי האי הסקנדינבי. מצר ארסונד, שהמשכו צפונה בקטגט, מפריד בין חצי-האי לבין דנמרק במערב. בצפון גובל החבל בחבלים הלנד וסמולנד ובצפון-מזרח בבלקיניה. יחד עם איי מזרח דנמרק יוצר סקונה אזור הקרוי "אזור ארסונד" (דנית: Øresundsregionen).
מאז 1997 נכלל חבל סקונה בשלמותו במחוז האדמיניסטרטיבי סקונה, ושתי הישויות חופפות באופן כמעט מוחלט. קודם לכן נחלק החבל בין שני מחוזות, שבוטלו עם איחודם: מחוז מאלמהוס ומחוז קריסטיאנסטד.
חלוקתם הגאוגרפית של תושבי סקונה אינה שווה. לאורך החוף המערבי, מאֵנְייֶלהוֹלם ועד טְרלבורג ועוד כ-10 ק"מ לפנים הארץ, גרים כ-900,000 מתוך 1.2 מיליון תושבי החבל. הסמיכות לקופנהגן ולדנמרק הייתה מאז ומתמיד בעלת חשיבות דמוגרפית מכריעה עבור האזור, אך גם הקרבה לגרמניה ולפולין משמעותית.
היסטוריה

מאז שהאראלד הראשון, מלך דנמרק ("האראלד כחול-השן") איחד את דנמרק בחלקה השני של המאה העשירית, היה סקונה חלק מדנמרק, ויחד עם הלנד, בלקיניה ובורנהולם נקרא "ארץ סקונה" (Skåneland). בשנת 1060 נוצרה הבישופות של לונד, שבין 1164 ל-1531 עלתה בחשיבותה אף על זו של אופסלה. עד לבוא הרפורמציה הפרוטסטנטית הייתה לונד למרכז תרבותי מוביל הן עבור דנמרק והן עבור ממלכת שוודיה שכללה את פינלנד. יחסים הדוקים עם ברית ערי הנזה תרמו לנסיקה כלכלית, שנמשכה עד לסוף המאה ה-16. הרפורמציה הדנית ועמה עלייתה של דנמרק ככוח-על אזורי הביאו לקביעתה של מאלמה כמרכזן. הסכם רוסקילדה, שהיה הסכם שלום שנחתם ב-1658 בין מלך דנמרק-נורווגיה למלך שוודיה ובמסגרתו איבדה הראשונה שטחים גדולים לשוודיה, העביר את סקונה אל האחרונה. ראשית כדומיניון שוודי ובהתמדה, מ-1719, נכלל כל סקונה בממלכת שוודיה.
גאוגרפיה

החבל מציג מגוון של תצורות נוף. תופעה גאולוגית ייחודית היא הורסטים, רכסי-העתק נמוכים ותלמים שנמשכים בכיוון דרום-מזרח – צפון-מערב ומסמנים את הגבול בין הלוח הסקנדינבי לזה הימי. חלק גדול מהחבל מכוסה יער, בעיקר של אשור. מישורים רחבים מאפיינים את דרום ומערב סקונה, כמו את אזור קריסטיאנסטד שבמזרח. האדמה החקלאית נחשבת בין הטובות בעולם כולו, והחקלאות נפוצה מאוד בסקונה, שמכונה "אסם הבר של שוודיה", והוא החבל המעובד ביותר במדינה. כ-70% מאדמת החבל היא שדות או אחו.
סקונה הוא החבל החם ביותר בשוודיה, אולם השינויים הפנימיים בין האזורים השונים גדולים למדי. החודש הקר ביותר הוא פברואר, עם טמפרטורה ממוצעת של 0 מעלות צלזיוס והחודש החם ביותר הוא יולי עם 17.1 מעלות.
הנקודה הגבוהה ביותר בסקונה השטוח מצויה בפארק הלאומי סדרוסן (Söderåsen) בגובה 212.2 מטרים. הנקודה הנמוכה ביותר בחבל היא גם הנמוכה ביותר בשוודיה, ונמצאת ליד כריסטיאנסטד, בגובה 2.4 תחת פני הים. הנקודה הדרומית ביותר בשוודיה כולה היא נמל הדייגים סמיגהוק (Smygehuk), שבקרבת טרלבורג.
הערים העתיקות של סקונה בנויות באבן, לעיתים, כמו באיסטד, עם מסגרות עץ חיצוניות. על לונד חולשת הקתדרלה שלה, הלסינגבורג מצטיינת במצודת ימי הביניים ומאלמה בבתים מהמאה ה-16. בצפון-מערב החבל מצויות עיירות נופש, ובדרום כפרי דייגים.
עשרת היישובים הגדולים מבחינת מספר התושבים הם:
מאלמה, 258,020
הלסינגבורג, 91,457
לונד, 76,188
קריסטיאנסטד, 33,083
לנדסקרונה, 28,670
טרלבורג, 25,643
אניילהולם, 22,532
הסלהולם, 17,730
איסטד, 17,286
אסלב, 16,551
תרבות

תשע מתוך ערי סקונה הן בעלות שורשים מימי הביניים, וחבל הארץ מנוקד ב-500 כנסיות. הערים לונד ואיסטד, בין היתר, מִתנאות ברשת רחובות ימי-ביניימית ששומרה. 240 טירות מצויות בסקונה, יותר מכל חבל אחר בשוודיה. מהבולטות הן גלימינייהוס (Glimmingehus) ומאלמהוס (Malmöhus), כמו כן, גם טירת גילבו, טירת קנוטסתורפ וטירת טוסתרופ.
המבטא הסקוני מפורסם בכך שהוא שונה במיוחד מהמבטא השוודי הסטנדרטי, ולמעשה מהווה דיאלקט מזרח-דני; הביטוי סקונסקה (Skånska) מתייחס לניבים הדרום-שוודיים בכללם, אולם גם לדיאלקט הדרום-סקנדינבי שהיה נהוג בטרם השוודיזציה שארעה בסוף המאה ה-17.
הערות שוליים

↑  הנתונים מתייחסים לשנת 2005.
| מחוזות שוודיה |
| --- | --- | --- |
|  נורלנד | אופסלה, דלרנה, וסטרבוטן, וסטרנורלנד, יבלבורג, ימטלנד, נורבוטן |  |
|  סביאלנד | סטוקהולם, אופסלה, ארברו, דלרנה, וסטמנלנד, וסטרה ייטלנד, ורמלנד, יבלבורג, ימטלנד, סדרמנלנד, אסטרייטלנד |  |
|  יטאלנד | גוטלנד, וסטרַה יֶיטלנד, ינשפין, קאלמאר, קרונוברי, אסטרייטלנד |  |
|  סקונהלנד | בלקיניה, הלנד, סקונה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007547805805171  GND: 4053191-0  LCCN: n79085046  VIAF: 266506419   WorldCat (עם VIAF): 266506419
סויוז TMA-15M

סויוז TMA-15M (ברוסית:Союз TMA-15M) היא חללית סויוז ששוגרה לחלל ב-24 בנובמבר 2014 מקוסמודרום בייקונור ונחתה ב-11 ביוני 2015. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה 3 אנשי צוות שהתווספו למשלחת מס' 42 לתחנת החלל הבין-לאומית.
הצוות

רוסיה אנטון שקאפלרוב - מפקד
איטליה סמנתה כריסטופורטי - מהנדס טיסה
ארצות הברית טרי ורטס - מהנדסת טיסה
הצוות > צוות גיבוי

רוסיה אולג קונוננקו - מפקד
יפן קימיה יואי - מהנדס טיסה
ארצות הברית צ'ל לינדגרן - מהנדס טיסה