stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זכויות להט"ב בתאילנד
טבלת סיכום

| --- | --- |
פעילות הומוסקסואלית חוקית:  (מאז 1956)
גיל הסכמה שווה לזוגות הטרוסקסואלים:  (מאז 1997)
חוקים נגד אפליה בתעסוקה:  (מאז 2015)
חוקים נגד אפליה במתן סחורות ושירותים:  (מאז 2015)
חוקים נגד אפליה בכל התחומים האחרים (כולל אפליה עקיפה, דברי שנאה): 
נישואים חד מיניים:  (מוצע)
הכרה בזוגות חד מיניים (איחוד אזרחי, שותפות לחיים):  (מוצע)
אימוץ משותף של זוגות חד מיניים:  (מוצע)
אימוץ ילד חורג על ידי זוגות חד מיניים:  (ממתין לאישור)
אימוץ יחידים ללא קשר לנטייה מינית: 
להט"בים מוצהרים רשאיים לשרת בצבא:  (מאז 2005)
זכות לשינוי מגדר בחוק:  (מוצע)
התרת קיום ניתוח להתאמה מגדרית:  (חוקי מאז ומעולם)
גישה להפריה חוץ-גופית לזוגות לסביות:  (קיימת התרה עבור זוגות נשואים בלבד)
טיפולי המרה אסורים בחוק: 
פונדקאות מסחרית לזוגות גברים הומוסקסואלים:  (קיימת התרה עבור זוגות נשואים בלבד)
גברים המקיימים יחסי מין עם גברים רשאיים לתרום דם:
לואי השני, דוכס בורבון

| --- | --- |

 לידה:  4 באוגוסט 1337 
 פטירה:  19 באוגוסט 1410 (בגיל 73) מונלוסון, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  Souvigny Priory 
 בן או בת זוג:  אן מאוברן (19 באוגוסט 1371–?) 
 
לואי דה בורבון, שנקרא הטוב (בצרפתית: Louis II de Bourbon;‏ 4 בפברואר 1337 – 10 באוגוסט 1410), היה דוכס בורבון השלישי.
ביוגרפיה

לואי נולד ב-4 בפברואר 1337 לפייר הראשון, דוכס בורבון  ולאיזבל מוולואה, דוכסית בורבון, בתם של שארל, רוזן ולואה ומאוט משאטיון (אחותו של פיליפ השישי, מלך צרפת). הוא ירש את הדוכסות לאחר שאביו נהרג בקרב פואטייה ב-1356. לואי סבל, על פי הדיווחים, מהפרעה נפשית, ככל הנראה תכונה תורשתית, שהוכחה גם אצל אחותו ז'אן מבורבון (אשתו של שארל החמישי, מלך צרפת), אחיינו שארל השישי, מלך צרפת (המכונה "המטורף"), אביו הדוכס פייר וסבו לואי הראשון, דוכס בורבון.
לואי השיק בשנת 1390, בשיתוף עם הרפובליקה של ג'נובה, את מסע הצלב הברברי (אנ') נגד החפציים (الحفصيون) (אנ') מאיפריקיה (לימים תוניסיה). מטרתו הייתה לדכא את שודדי הים הבֶּרבֱּרים, אך המצור על בסיסם בעיר הנמל מהדיה לא צלח. לואי מת במונלוסו ב-10 באוגוסט 1410, בגיל 73.
משפחתו

ב-19 באוגוסט 1371 התחתן לואי עם אן מאוברן (1358 – 1417), רוזנת פורז ובתו של ברוד השני, דופין אוברן, ואשתו הרוזנת מפורז. היה להם:
קתרין מבורבון (1378)
ז'אן הראשון, דוכס בורבון (1381–1434), דוכס בורבון
לואי מבורבון (1388–1404), אדון בוז'ו
איזבל מבורבון (1384–אחרי 1451)
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007456587005171  BNE: XX1152034  BnF: cb13755311h (data)  GND: 129787523  ISNI: 0000 0001 0784 2188  LCCN: n90678566  SUDOC: 073996432  VcBA: 495/56771  VIAF: 78824895   WorldCat (עם VIAF): 78824895
ריצ'רד וילסון (שחקן)

| --- | --- |

 לידה:  9 ביולי 1936 (בן 88) גרינוק, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Iain Carmichael Wilson 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1964 
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (1965)  אקדמיית גרינוק 
 פרסים והוקרה:  קצין במסדר האימפריה הבריטית  מסדר האימפריה הבריטית 
 פרופיל ב-IMDb
 
ריצ'רד וילסון OBE (באנגלית: Richard Wilson; נולד ב-9 ביולי 1936 בשם איאן קרמייקל וילסון) הוא שחקן, במאי תיאטרון ומנחה סקוטי. הוא מוכר מהופעתו בתפקיד ויקטור מלדרו בסיטקום של ה-BBC "רגל אחת בקבר", ובתפקיד גאיוס, רופא החצר של קמלוט, בסדרת הדרמה "מרלין".
ביוגרפיה

וילסון נולד בגרינוק בסקוטלנד. הוא למד מדעים בגרינוק ושירת בחיל הרפואה (אנ') בסינגפור. הוא עבד במחקר במעבדה בבית החולים סטובהיל בגלאזגו. כשהיה בן 27 שינה כיוון ופנה לקריירת משחק. הוא למד באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA) והופיע בתיאטרון רפרטוארי באדינבורו (תיאטרון טראוורס), גלאזגו ומנצ'סטר (תיאטרון סטייבלס).
ב-1994 הוענק לווילסון תואר קצין מסדר האימפריה הבריטית (OBE) על תרומתו לתחום הדרמה כשחקן וכבמאי. ב-1996 נבחר לשמש כרקטור של אוניברסיטת גלאזגו למשך שלוש שנים.
וילסון היה פעיל למען זכויות להט"בים בקמפיין של ארגון סטונוול (אנ') והיה פעיל של מפלגת הלייבור. הוא אחד הפטרונים של התיאטרון לנוער הסקוטי (אנ'). הוא תומך זמן רב בארגון הצדקה "Sense", וב-2007 הנחה את טקס הענקת הפרסים שלהם. הוא גם פטרון של כבוד של ארגון הצדקה לילדים "Scene & Heard".
וילסון השתתף בקריינות בשיר "The Man Who Called Himself Jesus" באלבום באותו שם של להקת הרוק האנגלית Strawbs.
ג'יימס רוס-אוונס כתב את הביוגרפיה של וילסון "One Foot on the Stage: The Biography of Richard Wilson" ‏(ISBN 0752811150).
במרץ 2011 הנחה יחד עם העיתונאי כריסטיאן וולמר תוכנית בשם "Train Journeys From Hell" של תוכנית האקטואליה של ערוץ 4 "Dispatches", שעסקה במחדלי רשת הרכבות בבריטניה.
חיים אישיים

וילסון היה אוהד של מועדון הכדורגל גרינוק מורטון, מאוחר יותר היה לאוהד של מועדון מנצ'סטר יונייטד. הוא פטרון של "Manchester United Supporters' Trust". הוא פעיל במשך שנים רבות למען זכויות להט"בים, ויצא מהארון במרץ 2013 בראיון בדיילי מייל.
וילסון הוא חבר טוב של השחקן אנגוס דייטון, ששיחק לצדו בסדרה "רגל אחת בקבר", והוא הסנדק של הבן של דייטון.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1983 |  | Those Glory Glory Days | ארנולד - עיתונאי | סרט טלוויזיה |
| 1984 | המעבר להודו | A Passage to India | טורטון |  |
| 1986 |  | Foreign Body | קולונל פרטרידג' |  |
| 1986 |  | Whoops Apocalypse | נייג'ל ליפמן |  |
| 1987 | זקוף ת'אוזן | Prick Up Your Ears | פסיכיאטר |  |
| 1989 |  | How to Get Ahead in Advertising | ג'ון בריסטול |  |
| 1989 | עונת יובש לבנה | A Dry White Season | קלואיט |  |
| 1992 |  | Carry On Columbus | דון חואן פיליפה |  |
| 1993 |  | Soft Top Hard Shoulder | הדוד סלבטורה |  |
| 1997 | האיש שידע מעט מדי | The Man Who Knew Too Little | סר רוג'ר דגרהרסט |  |
| 1999 |  | Women Talking Dirty | רונלד |  |
| 2011 | נומיאו ויוליה | Gnomeo & Juliet | מר קאפולט | דיבוב |
| 2018 | עולמם הסודי של גמדי הגינה | Sherlock Gnomes | מר קאפולט | דיבוב |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1978 |  | The Sweeney | פקד בילוש אנדרסון | בפרק "The bigger they are" |
| 1978 |  | Some Mothers Do 'Ave 'Em | מר האריס סוכן ביטוח | בפרק "Wendy House" |
| 1979–1982 | רק כשאני צוחק | Only When I Laugh | גורדון ת'רופ |  |
| 1979-1982 |  | In Loving Memory | פרסי אופנשו |  |
| 1985 | הרפתקאותיו של שרלוק הולמס | The Adventures of Sherlock Holmes | דנקן רוס | בפרק "אגודת אדומי השיער" |
| 1982–1983 | אנדי רובסון | Andy Robson | מר רידלי | סדרת טלוויזיה |
| 2004-2005 |  | Born and Bred | ד"ר דונלד ניומן |  |
|  |  | Have I Got News for You |  |  |
| 1992 | פיטר הארנב וחברים | The World of Peter Rabbit and Friends | מר מקגרגור | דיבוב |
| 2005 |  | Doctor Who | ד"ר קונסטנטין | בפרק "הילד הריק" ובפרק "הדוקטור רוקד" |
| 1998 |  | Duck Patrol | רולנד 'פרופ' רוז | סדרת טלוויזיה |
| 1986 | אמרדייל | Emmerdale | מר האל | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 1988 |  | Hot Metal | דיקי ליפטון | סדרת טלוויזיה |
| 1991 |  | Selling Hitler | הנרי נאנן | מיני-סדרה |
| 1994 |  | Under The Hammer | בן גלאזייר | סדרת טלוויזיה |
| 1996 |  | Lord of Misrule | ביל ובסטר | צולם בפואי (אנ') בקורנוול |
| 2004 |  | King of Fridges | פרנק | סרט טלוויזיה |
|  |  | Father Ted | בתפקיד עצמו | בפרק "The Mainland" |
| 1992 | המפקח מורס | Inspector Morse | בריאן תורנטון | בפרק "Absolute Conviction" |
| 1992 | מר בין | Mr. Bean | רופא שיניים | The Trouble With Mr. Bean |
| 1996 | מסעות גוליבר | Gulliver's Travels | מורה לשפות | מיני-סדרה |
| 1972 |  | My Good Woman | הכומר מרטין הופר | סדרת טלוויזיה |
| 2001 |  | Life As We Know It | אלכס קמרון |  |
| 1990–2000 | רגל אחת בקבר | One Foot in the Grave | ויקטור מלדרו | סדרת טלוויזיה |
| 2001 |  | High Stakes | ברוס מורטון | סדרת טלוויזיה |
| 1977-1980 |  | A Sharp Intake of Breath |  | סדרת טלוויזיה |
| 1987 | טוטי פרוטי | Tutti Frutti | אדי קלוקרטי | מיני-סדרה |
| 1991 |  | Cluedo | הכומר גרין | סדרת טלוויזיה |
| 2002 |  | Jeffrey Archer: The Truth | דוכס אדינבורו | סרט טלוויזיה |
| 1973-1978 |  | Crown Court | ג'רמי פרסונס QC | סדרת טלוויזיה |
|  |  | Thank God You're Here |  |  |
| 2008-2012 | מרלין | Merlin | גאיוס | סדרת טלוויזיה (65 פרקים) |
| 2009 | שדים | Demons | האב סימאון | מיני-סדרה |
| 2009 | תחבולות חדשות | New Tricks | האב ברנרד | בפרק "The War Against Drugs" |
| 2006 |  | A Harlot's Progress | סר ג'יימס תורנהיל | סרט טלוויזיה |
| 2012 |  | Confessions from the Underground | המספר |  |
| 2013 |  | All Aboard East Coast Trains -Narrated | המספר |  |
| 2015 |  | Richard Wilson on the Road |  |  |
| 2015 |  | Trollied | פרנק יוטור | בפרק "A Christmas Carol" |
| 2016 | חלום ליל קיץ | A Midsummer Night's Dream | סטרוולינג | סרט טלוויזיה |
תפקידים בתיאטרון

"הלילה השנים עשר" בתפקיד מלווליו – הלהקה השייקספירית המלכותית
"Whipping it Up" מאת סטיב תומפסון – תיאטרון בוש, תיאטרון אמבסדורס
"What the Butler Saw" בתפקיד ד"ר ראנס – התיאטרון המלכותי הלאומי
"פיטר פן" בתפקיד מר דרלינג / קפטן הוק – רויאל פסטיבל הול
מחכים לגודו בתפקיד ולדימיר – תיאטרון טרוורס, אדינבורו ובתיאטרון רויאל אקסצ'נג', מנצ'סטר
"הדוד וניה" בתפקיד וניה – תיאטרון טרוורס
"מלון קטן בצד" מאת ז'ורז' פדו – התיאטרון המלכותי (באת'), אוגוסט 2013
"הטייפ האחרון של קראפ" בתפקיד קראפ, תיאטרון קרוסיבל בשפילד, מ-25 ביוני עד 19 יולי 2014
בימוי בתיאטרון

בשנת 2000 זכה וילסון בפרס TMA (אנ') על הבימוי של המחזה "Mr Kolpert".
"The Woman Before" מאת רונלד שימלפניג (אנ') – תיאטרון רויאל קורט, מאי 2005
"East Coast Chicken Supper" מאת מרטין ג'יי טיילור – תיאטרון טראוורס, 2005
"Rainbow Kiss" מאת סיימון פארקוהר – תיאטרון רויאל קורט, אפריל 2006
"A Wholly Healthy Glasgow" מאת איאן הגי בתיאטרון רויאל אקסצ'נג', הפסטיבל הבינלאומי של אדינבורו, תיאטרון רויאל קורט, 1988/89
"Primo"
"Smack Family Robinson" מאת ריצ'רד בין (אנ') - קינגסטון אפון תיימז, מרץ ואפריל 2013
"ארורים" מאת שרה קיין – שפילד סטודיו 2015
לקריאה נוספת

J. Roose-Evans, One Foot on the Stage: The Biography of Richard Wilson
הערות שוליים

1 2 3  "Richard Wilson – Drama Faces". BBC. אורכב מ-המקור ב-2008-12-16. נבדק ב-28 בדצמבר 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ahad, Nick (3 ביולי 2011). "The big interview: Richard Wilson". Yorkshire Post. נבדק ב-7 באוקטובר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Young, Kevin (20 באפריל 2010). "Election 2010: Political celebrities – then and now". BBC News. נבדק ב-20 באפריל 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Scottish Youth Theatre website". Scottishyouththeatre.org. 26 במרץ 2008. אורכב מ-המקור ב-2011-07-28. נבדק ב-7 באוגוסט 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Celebrity supporters of Sense". Listal.com. 24 ביוני 2009. נבדק ב-7 באוגוסט 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Scene & Heard – Who We Are". sceneandheard.org. 2010. אורכב מ-המקור ב-2009-02-10. נבדק ב-19 ביוני 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Strawbs website". Strawbsweb.co.uk. 22 בנובמבר 1968. נבדק ב-7 באוגוסט 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  One Foot on the Stage: The Biography of Richard Wilson
↑  "Train Journeys From Hell". Dispatches. Channel 4. 21 במרץ 2011. נבדק ב-21 במרץ 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Dugan, Emily (21 בנובמבר 2010). "Richard Wilson: Retire? He doesn't believe in it". The Independent. UK: Independent Print. נבדק ב-11 ביוני 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Richard Wilson". joinmust.org. Manchester United Supporters Trust. נבדק ב-11 ביוני 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Rebecca Hardy (2013-03-01). "Richard Wilson: 'I don't mind people saying I'm gay because I am' | Mail Online". Dailymail.co.uk. נבדק ב-2014-01-11.
↑  "Angus Deayton is back and has he got news..." Daily Express. 22 בפברואר 2012. נבדק ב-11 באפריל 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Richard Wilson On The Road Episode 2 | presscentre
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007436806205171  BIBSYS: 13005928  BNE: XX1798005  GND: 139959637  ISNI: 0000 0001 1476 3541  LCCN: no96009635  MusicBrainz: 8bb5b1da-38cc-4c4a-b5b9-d059e8cf2e58  NDL: 00461142  NKC: pna2005274610  NTA: 314169997  SUDOC: 13704979X  VIAF: 85084229   WorldCat (עם VIAF): 85084229
שארלבי דין

| --- | --- |

 לידה:  5 בפברואר 1990 קייפטאון, דרום אפריקה
 פטירה:  29 באוגוסט 2022 (בגיל 32) מנהטן, ניו יורק, ארצות הברית
 מדינה:  דרום אפריקה 
 תקופת הפעילות:  1996–2022 (כ־26 שנים)
 יצירות בולטות:  משולש העצבות
 פרופיל ב-IMDb
 
שארלבי דין קריק (באנגלית: Charlbi Dean Kriek;‏ 5 בפברואר 1990 – 29 באוגוסט 2022) הייתה שחקנית ודוגמנית דרום אפריקאית. ידועה בשל השתתפותה בסרט "ספּאד", בסדרת הדרמה "ברק שחור" ובסרט זוכה הפרסים "משולש העצבות".
ביוגרפיה

דין-קריק נולדה בשנת 1990 בקייפטאון, דרום אפריקה לג'ואנה מילר ויוהאן קריק.
בשנת 2008 דין ושותפה לדוגמנות אשטון שנהג שרדו תאונת דרכים קשה. פציעותיה כללו צלעות שבורות, מפרק כף יד שבור וריאה שקרסה. היא אושפזה בבית החולים ועברה מספר ניתוחים מצילי חיים.
קריירה > דוגמנות

דין-קריק החלה לדגמן בגיל 6 בפרסומות וקטלוגים. בגיל 12 חתמה בסוכנות אלפא מודלס, היא עזבה את בית הספר והועברה לחינוך ביתי בגיל 14. היא נהגה לנסוע ברחבי העולם בין קייפטאון, שם התגוררה עם משפחתה בטוקיו, ניו יורק ולונדון שם פיתחה את קריירת הדוגמנות שלה. היא הופיעה על שערים של ווג, GQ וקוסמופוליטן, ועבדה עבור ענקיות אופנה כמו גוצ'י, יונייטד קולורס אוף בנטון וראלף לורן.
בעקבות תאונת הדרכים שעברה בשנת 2008 היא לקחה הפסקה מקריירת הדוגמנות.
קריירה > בקולנוע

בשנת 2010 פתחה בקריירה המשחק שלה בקולנוע ובטלוויזיה. היא הופיעה בדמותה של אמנדה בסרט הקומדיה הדרום אפריקאי ספּאד (תפוח אדמה) ובסרט ההמשך, ספּאד 2. בשנת 2017 כיכבה בסרט האימה האמריקאי Don't Sleep. בשנת 2018 כיכבה בסרט האמריקאי "ראיון עם אלוהים". באותה שנה שיחקה בתפקיד סייונייד בשתי עונות של הסדרה "ברק שחור" המבוססת על סרט באותו שם, ששודרה ברשת The CW.
בשנת 2022 יצא בכיכובה הסרט השוודי "משולש העצבות" של הבמאי רובן אוסטלונד. הסרט הוקרן בפסטיבל קאן וזכה בפרס דקל הזהב. בנוסף היה הסרט מועמד לשלושה פרסי אוסקר בטקס פרסי האוסקר ה-95. הופעתה בסרט גררה שבחים, ונאמר כי היה זה אמור להיות התפקיד שהיה מהווה את פריצת הדרך עבורה.
חיים אישיים

דין הייתה מאורסת לדוגמן הדרום אפריקאי לוק וולקר איתו הייתה במערכת יחסים זוגית מאז 2018.
מותה

ב-29 באוגוסט 2022, דין אושפזה בבית חולים בעיר ניו יורק לאחר שחשה ברע. בעוד שהתסמינים הראשוניים שלה היו קלים, מצבה הידרדר במהירות והיא מתה מספר שעות לאחר מכן; היא הייתה בת 32. תוצאות הנתיחה שלאחר המוות שפורסמו ב-21 בדצמבר 2022 אישרו שהשחקנית מתה מאלח דם חיידקי, שנגרם על ידי חיידק טורף בשם קפנוציטופגה. הטחול שלה הוסר לאחר תאונת הדרכים ב-2008, מה שהגדיל את הסיכון שלה ללקות בזיהומים חמורים. מותה של דין התרחש זמן קצר לפני הפרסום הבינלאומי של הסרט משולש העצבות. פיטר בראדשו מהגרדיאן כתב שהיא "הייתה כוכבת אמיתית בהתהוות. האובדן שלה הוא עצום... [היה לה] סגנון מיוחד והיא הייתה הבטחה עצומה."
פילמוגרפיה > בקולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010 | ספאד | אמנדה |  |
| 2012 | שדות אשליה | נדיה | סרט קצר |
| 2013 | מרוץ מוות 3: תופת | קלימיטי ג'יי |  |
| 2013 | ספאד 2: הטירוף ממשיך | אמנדה |  |
| 2016 | דם במים | פיבי |  |
| 2017 | אל תישן | שון אדמון |  |
| 2018 | ריאיון עם אלוהים | גרייס |  |
| 2018 | אשנב | ג'ניפר / קאסידי קובריק |  |
| 2022 | משולש העצבות | יאיא |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2017 | אלמנטרי | אישה יפה | פרק: "High Heat" |
| 2018 | ברק שחור | סייונייד | תפקיד משנה, 9 פרקים |
הערות שוליים

↑  Spud: The Movie - three talented local actors to bring Eve, Amanda and Christine to life on screen, Media Update (באנגלית)
↑  רועי אבן, ‏השחקנית שרלבי דין ("משולש העצבות") מתה בגיל 32, באתר ‏מאקו‏, 30 באוגוסט 2022
↑   הארץ, כוכבת "משולש העצבות" שרלבי דין מתה בגיל 32, באתר הארץ, 30 באוגוסט 2022
↑  ""Triangle of Sadness," Reviewed: We're on a Yacht and We're Puking". The New Yorker (באנגלית אמריקאית). 2022-10-06. נבדק ב-2023-01-02.
↑  "Charlbi Dean was a true star-in-the-making. Her loss is a huge one". the Guardian (באנגלית). 2022-08-30. נבדק ב-2023-01-02.
1 2 3 4  Dillon, Nancy (1 בספטמבר 2022). "Charlbi Dean's Brother Recalls 'Extremely Loving' Actress, Shoots Down 'Ridiculous' Antivax Theory". Rolling Stone (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-1 בספטמבר 2022. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Evans, Greg; Pedersen, Erik (30 באוגוסט 2022). "Charlbi Dean Dies: 'Triangle Of Sadness' Actor Was 32". Deadline. ארכיון מ-30 באוגוסט 2022. נבדק ב-30 באוגוסט 2022. {{cite journal}}:  (עזרה)
1 2  Horton, Adrian (30 באוגוסט 2022). "Charlbi Dean, model and Triangle of Sadness actor, dies aged 32". The Guardian. ארכיון מ-30 באוגוסט 2022. נבדק ב-30 באוגוסט 2022. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Spleen problems and spleen removal". National Health Service. 18 באוקטובר 2017. נבדק ב-1 בספטמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Bradshaw, Peter (30 באוגוסט 2022). "Charlbi Dean was a true star-in-the-making. Her loss is a huge one". The Guardian. ארכיון מ-30 באוגוסט 2022. נבדק ב-30 באוגוסט 2022. {{cite journal}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 1671433162178  BnF: cb18060154q (data)  GND: 1256909246  ISNI: 0000 0005 0979 5484  VIAF: 88156675165633582276   WorldCat (עם VIAF): 88156675165633582276
יער וינגייט

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  אורד צ'ארלס וינגייט 
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°32′46″N 35°21′27″E﻿ / ﻿32.546025265354°N 35.357484427947°E﻿ / 32.546025265354; 35.357484427947
  (למפת עמק בית שאן מוגדלת) יער וינגייט(למפת עמק בית שאן רגילה) יער וינגייט(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום יער וינגייט(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום יער וינגייט
 
יער וינגייט הוא יער אורנים נטוע בגלבוע.
יער וינגייט נמצא מעל ומדרום למערת חנקין בה קבורים יהושע ואולגה חנקין, מול ומדרום לעין חרוד, למעיין חרוד ולישוב גדעונה. היער נקרא על שם אורד וינגייט הבריטי שהקים ופיקד על פלוגות הלילה שבסיס הפעולה שלהם היה במעיין חרוד הסמוך.


ביער חורשה על שם הרמן מאס.
לקריאה נוספת

ספי בן-יוסף, מדריך ישראל החדש, כרך 6 העמקים בעריכת יוסי בוכמן ויצחקי גל, הוצאת ידיעות אחרונות, משרד הביטחון וכתר. עמוד 81.
זאב וילנאי, אריאל אנציקלופדיה לידיעת ארץ ישראל הוצאת עם עובד 1986. עמוד 2008.
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אנדרה מסאז'ה

| --- | --- |

 לידה:  30 בדצמבר 1853 מונלוסון, צרפת 
 פטירה:  24 בפברואר 1929 (בגיל 75) הרובע השבעה-עשר של פריז, צרפת 
 מקום קבורה:  בית הקברות פאסי 
 מוקד פעילות:  צרפת 
 תקופת הפעילות:  מ-1874
 מקום לימודים:  בית הספר נידרמייר בפריז 
 זרם:  מוזיקה קלאסית 
 סוגה:  אופרה 
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 כלי נגינה:  עוגב 
 בת זוג:  אדית קלואט   אליס מוד "הופ טמפל"
 פרסים והוקרה:  מפקד בלגיון הכבוד 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
אנדרה שרל פרוספר מסאז'ה (בשם מלא בצרפתית: André Charles Prosper Messager;‏ 30 בדצמבר 1853 – 24 בפברואר 1929) היה מוזיקאי צרפתי.
קורות חיים וקריירה

מסאז'ה נולד במונלוסו שבחבל אוברן, כבנם של פול-פיליפ-אמיל מסאז'ה, פקיד מס מבוסס, ושל אשתו, סופי-קורנלי, לבית לוט דה סלאנסי. הוא קיבל מילדות שיעורי פסנתר ובגיל 7 נשלח לבית ספר של המסדר המריסטי, שבו המשיך ללמוד נגינה. אחרי שפשיטת רגל של בנק מוטטה כלכלית את המשפחה, לא יכלו הוריו להמשיך לממן את לימודיו בבית הספר המריסטי. אולם הנער זכה במלגה שאיפשרה לו ללמוד בפריז וזמן מה היה תלמידו של סן סאנס ב"אקול נידרמאייר". ב-1874 התמנה לנגן עוגב בכנסיית סן סולפיס. ב-1876 זכה במדליית הזהב של איגוד המלחינים על סימפוניה. ב-1880 התמנה למנהל מוזיקלי של "סנט מארי-דה-באטיניול".
מסאז'ה חיבר 45 יצירות לבימה, בהן שמונה באלטים. כן חיבר סימפוניה בשנת 1875 ומספר רב של שירים ויצירות אינסטרומנטליות. בשנת 1885 השלים את האופרה הקומית של המלחין פִירמן בֶּרְניקָה (Firmin Bernicat) ‏, François les bas-bleus לאחר מותו הפתאומי של המלחין ובשנת 1885 יצר אופרטות משלו, La Fauvette du temple ו- La Béarnaise, שבוצעה בלונדון ב-1886. הבלט שלו "שתי היונים" הופק באופרה של פריז בשנת 1886.
האופרה הקומית של מסאז'ה, La Basoche, הוצגה בשנת 1890 באופרה קומיק בפריז וביססה מעמדו. המוניטין שלו גדלו בהמשך הודות לאופרטות מלודיות ועשויות בטעם כמו "מאדאם כריזנטם" (1893, שעלילתה דומה לזו של "מאדאם בטרפליי" של ג'אקומו פוצ'יני, המאוחרת יותר), "מירט" (1894), Les p'tites Michu המצליחה (1897) ו"ורוניק" (1898). כמה מן האופרטות של מסאז'ה תורגמו לאנגלית והוצגו בהצלחה בלונדון לאחר הופעותיהן בפריז.
להצלחה רבה זכתה גם "מסיה בּוֹקֵר" (1919), האופרטה השנייה של מסאז'ה בשפה האנגלית, שהוצגה 400 פעמים בלונדון ויצאה לסיור הופעות בינלאומי. האופרטה מוצגת עדיין בקביעות בצרפת, בתרגום לצרפתית. עוד אופרות של מסאז'ה היו "פורטוניו" (1907), "מסיכת האהבה" (1923) ו-Passionnément משנת 1928.
מסאז'ה כתב יחד עם פורה, ידידו, פרודיה על המוזיקה של וגנר לפסנתר בארבע ידיים, שאותה כינה "מזכרות מביירוית". הוא חיווה את דעתו, שדביסי היה צריך להרחיק את האופי הטריסטני מן האופרה שלו "פליאס ומליסנדה", שעל הצגת הבכורה שלה ניצח.
בשנים 1898-1908 ניהל מסאז'ה את ה"אופרה קומיק" ובין 1901 ל-1907 את בית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון. משנת 1907 ל-1915 היה מנהל האופרה של פריז ומשנת 1908 היה אחראי גם על הקונצרטים של הקונסרבטואר של פריז, תפקיד שבו התמיד עד מותו.
מסאז'ה מת ב-1929 ונקבר בבית הקברות פאסי בפריז.
מקור

נורמן לברכט, האנציקלופדיה למוזיקה של המאה ה-20, הוצאת לדורי, תרגום שלומית קדם
לקריאה נוספת

Wagstaff, John. "André Messager: A Bio-Biography" (Greenwood Press, 1991).
הערות שוליים

↑  "פירמן ברניקה" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: ז'ורז' מארטי | מנצחים ראשיים, תזמורת הקונסרבטואר של פריז 1908-1919  | הבא: פיליפ גובר |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007280769405171  PLWABN: 9810552029705606  BIBSYS: 2021561  BNE: XX1324432  BnF: cb13897439n (data)  CiNii: DA09724928  GND: 119430002  ICCU: LIAV100884  ISNI: 0000 0001 0871 0259  LCCN: n82101527  LNB: 000108159  Léonore: 260725  MusicBrainz: 7d3968cf-a36a-402f-bcb2-4f967d39d642  NKC: xx0001673  NLA: 35712606  NTA: 09698029X  RERO: 02-A003587018  SELIBR: 280694  SNAC: w641721b  SUDOC: 03376879X  Trove: 1053450  VIAF: 12492176   WorldCat (עם VIAF): 12492176
הוגו גאטי

הוגו אורלנדו גאטי (בספרדית: Hugo Orlando Gatti; נולד ב-19 באוגוסט 1944) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת השוער.
גאטי הוא שיאן ההופעות בכל הזמנים של ליגת העל הארגנטינאית. הוא רשם 765 הופעות ב-26 עונות.
גאטי, המכונה "המשוגע" (בספרדית: El Loco), היה נודע כאחד השוערים הראשונים שהסתמך יותר על מיקום ותנועה מאשר על רפלקסים. הוא היה מהשוערים הראשונים שיוצאים לעיתים תכופות אל מחוץ הרחבה ומצטרפים לעזרת שחקני ההגנה, ולעיתים אף לשחקני ההתקפה, ופיתח באופן חדשני גם את השימוש במשחק רגל, ראש וחזה מעבר למשחק היד, והתאפיין בתנועה גם לכיוון שחקנים המגיעים מולו. בנוסף, גאטי היה ידוע גם ביכולות עצירת הפנדלים שלו, והוא מחזיק במשותף בשיא הצלות הפנדלים בכל הזמנים בליגה הארגנטינאית, עם 26 הצלות.
קריירת משחק

גאטי, הצעיר מבין ארבעה אחים, החל את דרכו בגילאים צעירים כחלוץ. בגיל 16, בעקבות השראה שקיבל מאמדאו קאריסו כשצפה במשחק של קבוצת ריבר פלייט, החליט להמיר את תפקידו לשוער. הוא החל לשחק בקבוצת הנוער אטלנטה מפרובינציית בואנוס איירס בה נולד, ורשם את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הארגנטינאית ב-5 באוגוסט 1962, כשבועיים לפני יום הולדתו ה-18, במשחק חוץ מול חימנסיה לה פלאטה.
בשנת 1964 נמכר גאטי לריבר פלייט, שם שיחק לצד קאריסו, שממנו שאב השראה לתפקיד השוער. השניים חלקו את המקום בהרכב לסירוגין, ובסך הכל בארבע שנים רשם גאטי 77 הופעות במדי הקבוצה. ב-1968 עבר גאטי לחימנסיה לה פלאטה, שם הפך לשוער ראשון. הוא שיחק בחימנסיה חמש שנים בהן רשם 244 הופעות, וממנה עבר לאוניון דה סנטה פה, בה שיחק שנה אחת ורשם 45 הופעות. גאטי התבלט ביכולותו במהלך העונה, ובסך הכל בשלב זה של הקריירה, בגיל 31 ולאחר שצבר מספר הופעות בינלאומיות, השוער כבר התפרסם בליגה הארגנטינאית. אמנם, לאחר עונה זו חתם גאטי בקבוצת בוקה ג'וניורס, ובמדיה קנה לעצמו שם כאחד מגדולי השוערים בארגנטינה בכל הזמנים.
הבכורה של גאטי במדי הקבוצה התקיימה ב-15 בפברואר 1976. בשנה זו זכתה הקבוצה בשני תוארי האליפות בארגנטינה. ב-1977 זכו גאטי וקבוצתו בגביע ליברטדורס, במשחק בו עצר גאטי כדור עונשין מכריע לזכות קבוצתו, מול קרוזיירו. שנה אחר כך שמר על רשת נקייה שלוש פעמים בגמר הליברטדורס מול דפורטיבו קאלי, וסייע לקבוצה לזכות בתואר בפעם השנייה ברציפות, ובנוסף זכתה הקבוצה בגביע הביניבשתי, לאחר שניצחה בסיכום שני המשחקים את בורוסיה מנשנגלדבך. גאטי היה ממצטייני הקבוצה במשחק החוץ בו ניצחה 3-0, ושהבטיח לה את הזכייה בתואר. בשנת 1982 נבחר גאטי לתואר כדורגלן השנה בארגנטינה.
באמצע שנות ה-80 בוקה עברה תקופה קשה וחסרת הישגים, ובמהלך שנים אלו איבד גאטי בהדרגה את מקומו בהרכב. הופעתו האחרונה הייתה ב-24 בינואר 1988, ולאחריה לא נכלל יותר בסגל הקבוצה.
גאטי שיחק 12 שנים בשורות הקבוצה עד לפרישתו בגיל 43, ורשם במדיה 381 הופעות ליגה ו-47 הופעות בליברטדורס. הוא השוער בעל המספר הרב ביותר של הופעות ליגה במדי הקבוצה, ושני בקטגוריה זו רק לרוברטו מוצו, שרשם 396 הופעות.
ב-24 בינואר 1984 נערך עבורו משחק הוקרה, שהפגיש את בוקה ג'וניורס וחימנסיה לה פלאטה.