stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כוחות הביטחון של רודזיה
לקריאה נוספת

צה"ל: מחלקת הדרכה. 1988. לחימה במחבלים במלחמת רודזיה בשנים 1976–1977: מבצע "אלנד" ו"מניאטלה". ישראל: אג"מ - מה"ד - היסטוריה.
הנקין, יגיל. 2009. צבא רודזיה ולחימה נגד חתרנות: בחיפוש אחר מצוינות צבאית. רמת גן.
Abbott, Peter; Botham, Philip. 1986. Modern African Wars: Rhodesia, 1965–80. Oxford: Osprey Publishing. ISBN 978-0-85045-728-5.
Cilliers, Jakkie. 1984. Counter-Insurgency in Rhodesia. London: Croom Helm. ISBN 978-0-7099-3412-7.
Gale, William Daniel. 1973. The years between 1923–1973: half a century of responsible government in Rhodesia. Salisbury: H. C. P. Andersen
Locke, Peter G; Cooke, Peter D F. 1995. Fighting Vehicles and Weapons of Rhodesia 1965-80. Wellington: P & P Publishing. ISBN 978-0-47302-413-0. OCLC 40535718.
Rogers, Anthony. 1998. Someone Else's War: Mercenaries from 1960 to the Present. Hammersmith: Harper Collins. ISBN 978-0-00-472077-7.
Shortt, James; McBride, Angus. 1981. The Special Air Service. Oxford: Osprey Publishing. ISBN 0-85045-396-8.
Young, Kenneth. 1969. Rhodesia and Independence: a study in British colonial policy. London: J. M. Dent & Sons.
הערות שוליים

↑  "The World: The Military: A Mission Impossible". Time (New York). 13 June 1977. Retrieved 3 December 2011.
1 2 3  Rhodesian Army Order of Seniority as at 26th February 1979, THE RHODESIAN FORCES WEB SITE
| מלחמת הסבך הרודזי |
| --- | --- | --- |
| אירועים עיקריים | מבצע אלנד (1976) • מתקפת סולסברי (1977) • מבצע דינגו (1977) • הפלת טיסה 825 (1978) • מבצע אוריק (1979) |  |
| הצדדים הלוחמים | רודזיה רודזיה (כוחות הביטחון) • האיחוד האפריקני הלאומי של זימבבואה האיחוד האפריקני הלאומי • האיחוד האפריקני העממי של זימבבואה האיחוד האפריקני העממי |  |
| גורמים משניים | דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה • פורטוגל פורטוגל •  הקונגרס הלאומי האפריקני הקונגרס הלאומי • זמביה זמביה • מוזמביק מוזמביק • טנזניה טנזניה |  |
| אישים בולטים | איאן סמית • רוברט מוגאבה • ג'ושוע נאקומו • אנטוניו סלזר • סמורה מאשל • ג'ון פורסטר • קנת קאונדה |  |
| ראו גם | הסגר ביירה • ברית אלקורה • מלחמות הגבול של דרום אפריקה • המלחמה הפורטוגזית הקולוניאלית |  |
דגל צבא היבשה הרודזי
לוחם גדוד חיל הרגלים הקל
שניים מלוחמי הרובאים האפריקנים בעת סיור בנהר הזמבזי באזור הגבול עם זמביה
רכבי Eland Mk7 של חיל השריון בסביבת סולסברי
רוב הכוחות העורפיים של צבא היבשה כמו גם מפקדות כוחות הביטחון של רודזיה, ישבו בסולסברי הבירה
דגל חיל האוויר הרודזי
סמל משטרת דרום אפריקה הבריטית
דגל כוחות משרד הפנים הרודזי
דגל חילות העזר לביטחון
נשיא רודזיה ג'ון ווראת'ל מעניק ללוטננט נייג'ל ת'רון את צלב הברונזה ב-15 באוקטובר 1976
מבצע משחקים אולימפיים

מבצע משחקים אולימפיים (באנגלית: Operation Olympic Games) היה מבצע חשאי שקיומו לא אושר, במטרה לחבל בתוכנית הגרעין האיראנית באמצעות לוחמת סייבר. לכאורה המבצע התנהל בהובלת ארצות הברית ובמעורבות ישראל בסביבות שנת 2006.
היסטוריה

לכאורה המבצע החל בממשל ג'ורג' ווקר בוש ב-2006 והמשיך תחת ממשל ברק אובמה, אשר הקשיב לעצתו של בוש להמשיך במתקפות סייבר על המתקן הגרעיני בנתנז.
בוש האמין כי זו האסטרטגיה שתמנע מישראל התקפה על מתקני הגרעין של איראן.
במהלך כהונתו השנייה של בוש, גנרל ג'יימס קרטרייט וקציני מודיעין אחרים הציגו בפני בוש קוד מתוחכם אשר יפעל כנשק סייבר. "המטרה הייתה להיכנס למערכות השליטה והבקרה של המתקן בנתנז... הקוד היה חודר למחשבים המיוחדים שאחראיים על הצנטריפוגות". הקוד פותח בזכות שיתוף פעולה עם יחידה 8200 תחת אגף המודיעין של צה"ל. המעורבות הישראלית הייתה חשובה לאמריקאים מכיוון שלישראלים היה "מודיעין מעמיק על פעילות המתקן בנתנז שהוא משמעותי להצלחת מתקפת הסייבר". בנוסף בכירים אמריקאים רצו "להניא את הישראלים מהנחתת מתקפה-מונעת נגד מתקני הגרעין האיראניים". וירוס המחשב שנוצר על ידי שתי המדינות כונה "הבאג" (the bug), וכאשר נתגלה כונה "סטקסנט" על ידי תעשיות ה-IT וחברות האבטחה. ניתוח התוכנה גילה שהפצתה נעשתה בעזרת ארבע פרצות אבטחה לא ידועות (התקפת Zero Day) של מערכת ההפעלה "Microsoft Windows". התוכנה שיבשה כ-1,000 צנטריפוגות מתוך 5,000 במתקן בנתנז.
היות שה"באג" אינו יודע להבחין בסביבת העבודה שלו, הוא התפשט למחשבים מחוץ לנתנז וברחבי האינטרנט וכך נחשף בפני הציבור וחברות אבטחה פרטיות. חברות האבטחה סימנטק ומעבדות קספרסקי בחנו את סטקסנט.
הוושינגטון פוסט דיווח כי גם הנוזקה להבה הייתה חלק ממבצע משחקים אולימפיים.
חקירת ההדלפה

ביוני 2013 דווח כי קרטרייט היה נתון במעקב וחקירה של מחלקת המשפטים של ארצות הברית בחשד להדלפת מידע מסווג על המבצע לכלי תקשורת בארצות הברית.
הסרט "Zero Days"

ב-2016 הוצג סרט תיעודי בשם Zero Days (אנ'), אשר טען כי בידיו עדויות חסויות של אנשי NSA שמעידים כי גילוי המערכת נבע מפזיזות ישראלית, בפרט ביחידה 8200, והאשים אותה בהכנסת שינויים במערכת Stuxnet שגרמו להפצה נרחבת מהרצוי של הווירוס ובשל כך לחשיפת המבצע, ולהפעלת הווירוס בלי אישור אמריקאי ולכן מטילה על ישראל את האחריות על דליפת הטכנולוגיה הרגישה הכרוכה בו לידיים איראניות ורוסיות.
ראו גם

מבצע מרלין
הערות שוליים

↑  Sanger, David (1 ביוני 2012). "Obama Order Sped Up Wave of Cyberattacks Against Iran". The New York Times. נבדק ב-19 באוקטובר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Nakashima, Ellen (19 ביוני 2012). "U.S., Israel developed Flame computer virus to slow Iranian nuclear efforts, officials say". The Washington Post. נבדק ב-20 ביוני 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Pete Yost (28 ביוני 2013). "Reports: Retired general target of leaks probe". Associated Press. נבדק ב-28 ביוני 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  יוסי מלמן, Exclusive: Israel’s rash behavior blew operation to sabotage Iran’s computers, US officials say, Jerusalem Post, 16 בפברואר 2016
מגרסת נייר

מגרסת נייר עם מכל פסולת פנימי
מגרסת נייר היא מכשיר חשמלי המכיל סכיני חיתוך, ולרוב גם מכל קיבול לפסולת, והוא נועד לגרוס דפים לרצועות צרות או לפתיתים, טרם זריקתם לאשפה או מיחזורם. מטרת הגריסה היא למנוע אפשרות שמסמכים המכילים מידע חשוב, ייחשפו לזרים לאחר פינוים, ובכך לשמור על פרטיות וסודיות המידע שבמסמכים. מטרה נוספת בשימוש במגרסה היא צמצום נפח האשפה המשרדית.
פטנט ראשון למגרסת נייר נרשם בשנת 1909 בארצות הברית, על שמו של הממציא אבוט אוגוסטוס לו (אנ'), אך לא יוצרה מגרסה לפי פטנט זה. בשנת 1935 ייצר אדולף אהינגר בגרמניה מגרסת נייר שמבוססת על מכונה לייצור פסטה המופעלת ידנית. תחילה נועדה המגרסה לשימושו האישי, ולאחר מכן החל לייצרה באופן תעשייתי, עם מנוע חשמלי. החברה שהקים לשם כך, EBA Maschinenfabrik, ממשיכה לייצר מגרסות נייר עד היום, בשמה הנוכחי, EBA Krug & Priester GmbH & Co.
קיים בשוק מגוון רב של מגרסות, בגדלים שונים ובמידות קיבולת שונות. המגרסה היא מצרך נפוץ ושימושי במיוחד במשרדים, שמעוניינים למנוע את החשש שמסמכים מסווגים ובלתי מסווגים שנדפסו על ידי צוות המשרד, יתגוללו באשפה לעין כל, ואף יגיעו לידיהם של בעלי עניין שעלולים להשתמש במידע מתוך המשרד, ולחשוף סודות מסחריים ובכך להזיק לחברה.
במגרסות פשוטות ניתן להזין דף אחד בכל פעם, והדף נכנס למכשיר שגורס אותו באמצעות הסכינים, לרצועות או לפתיתים. במגרסות מתקדמות יותר ניתן להזין מספר רב של דפים בבת אחת.
יצרני גאדג'טים משווקים מגרסה הפועלת על ידי חיבור למחשב באמצעות כבל USB.
משאית גריסה היא משאית שבה פועלת מגרסת נייר גדולה, המאפשרת גריסת כמויות גדולות של נייר במקום שבו נאספו (ובכך מאפשרות פיקוח של בעלי הנייר על השמדתו), והובלתו למפעל למיחזור נייר.
תקן DIN 66399 מסווג מגרסות לפי רמת הבטיחות שהן מספקות:
P-1 - רצועות שרוחבן אינו עולה על 12 מילימטר.
P-2 - רצועות שרוחבן אינו עולה על 6 מילימטר.
P-3 - רצועות שרוחבן אינו עולה על 2 מילימטר או ששטחן אינו עולה על 320 מילימטר רבוע.
P-4 - רצועות שרוחבן אינו עולה על 6 מילימטר ושטחן אינו עולה על 160 מילימטר רבוע.
P-5 - רצועות שרוחבן אינו עולה על 2 מילימטר ושטחן אינו עולה על 30 מילימטר רבוע.
P-6 - רצועות שרוחבן אינו עולה על מילימטר אחד ושטחן אינו עולה על 10 מילימטר רבוע.
P-7 - רצועות שרוחבן אינו עולה על מילימטר אחד ושטחן אינו עולה על 5 מילימטר רבוע.
הערות שוליים

↑  John Woestendiek, The Compleat History of SHREDDING, The Baltimore Sun, February 10, 2002
↑  EBA Krug & Priester GmbH & Co
↑  Mobile Shred Trucks, Alpine Shredders Limited
↑  DIN-66399.com - Security levels
מבצע משקל סגולי

"מבצע משקל סגולי", המכונה גם "ליל הפג'רים", היה מבצע צבאי שבוצע על ידי חיל האוויר הישראלי בראשית מלחמת לבנון השנייה. במהלכו הושמד חלק גדול ממערך רקטות הפג'ר במתקפה אווירית שנמשכה 34 דקות. היא התאפשרה הודות למודיעין איכותי ומדויק בדבר פריסת רקטות הפג'ר במבנים (שחלקם מבני מגורים) בדרום לבנון.
רקע למבצע

מלחמת לבנון השנייה נפתחה בחטיפת 2 חיילי צה"ל, אהוד גולדווסר ואלדד רגב על ידי חזבאללה והפגזת יישובי הגליל המערבי על ידיו. בעקבות זאת התכנס בקריה פורום, שכלל את שר הביטחון, עמיר פרץ, הרמטכ"ל, דני חלוץ, ראש אמ"ץ, גדי איזנקוט, ראש אמ"ן, עמוס ידלין, מפקד חיל האוויר, אליעזר שקדי, ובכירים נוספים בצמרת הביטחונית של מדינת ישראל, ודן מהן אפשרויות הפעולה והתגובה הצבאית של מדינת ישראל בכלל וצה"ל בפרט. בין היתר נידונה בפורום זה המלצת הרמטכ"ל לבצע תקיפת תשתיות נרחבת בלבנון, כדי לחייב את ממשלת לבנון לפעול. אחת מתוכניות המגירה שהועלו בדיון הייתה תוכנית המבצע "משקל סגולי", אשר כללה תקיפה אווירית קצרה ומדויקת, שמטרתה השמדת המערך הרקטי ארטילרי לטווח ארוך, שהוחבאו ברובם בתוך בתיהם של פעילי חזבאללה בלבנון. ההכנות המודיעיניות והמבצעיות למבצע נמשכו כשש שנים, מאז נסיגת צה"ל מלבנון. מומחי חקר ביצועים בחיל האוויר העריכו כי המבצע יגבה את חייהם של כמאתיים אזרחים לבנונים ו-700 פצועים. לבסוף לאחר דיון ארוך החליט שר הביטחון, פרץ, כי ימליץ לממשלת ישראל להגיב על החטיפה באמצעות ביצוע "משקל סגולי". בתשובה להזהרת בכירים במטה הכללי כי במבצע עלולים להיפגע אזרחים לבנונים ענה פרץ כי "מי שישן עם רקטה בבית, צריך לדעת שהוא עלול להיפגע". הרמטכ"ל חלוץ הביא את המבצע לאישור הממשלה והיא, בראשות ראש הממשלה, אהוד אולמרט, אישרה אותו.
מהלך המבצע

רמ"ח מבצעים בחיל האוויר, אל"ם עמיקם נורקין, הופקד על הכנות חיל האוויר למבצע, אשר כלל שימוש במספר רב של כלי טיס. בין היתר השתתפו במבצע מספר טייסות של מטוסי F-15 וF-16‏, ובהם טייסת העמק. בליל 13 ביולי החל המבצע. הוא נמשך 34 דקות, במהלכן השמיד חיל האוויר 44 משגרי רקטות מסוג פאג'ר 3 ופאג'ר 5 וכן מספר רקטות זלזאל מתוצרת איראן. במהלך המבצע נהרגו כעשרים בני אדם.
תוצאות המבצע

המבצע נחשב למוצלח, בשל העובדה כי הושגה פגיעה קשה ביכולתו של ארגון חזבאללה לפגוע בעורף הישראלי, זאת באמצעות חימוש מדויק ומודיעין איכותי אשר אפשר גם להקטין משמעותית את מספר הפגיעות בנפש. המבצע הצטייר בתקשורת כפעולה כירורגית מדויקת. חזבאללה הופתע מן המבצע, משום שלא העריך כי לצה"ל תמונת מודיעין כה רחבה ומפורטת על המערך הרקטי לטווח ארוך ובינוני שבנה מאז הנסיגה של צה"ל בשנת 2000. בישראל נתפס המבצע כמוצלח, אולם לימים נמתחה ביקורת כי ההישג שכנע את בכירי צה"ל להמליץ על המשך הלחימה ולא לנצלו כדי לקצר את משך הלחימה ולהביא לסיום המלחמה.
לקריאה נוספת

עמוס הראל ואבי יששכרוף, קורי עכביש, ידיעות אחרונות, 2008, עמ' 179-181, מסת"ב 9654824310
עפר שלח ויואב לימור, שבויים בלבנון, ידיעות אחרונות, 2007, עמ' 77-91, מסת"ב 9654824086
הערות שוליים

↑  קליה בן–עמרם וליאור אסטליין, אתגר הטילים, ביטאון חיל האוויר 189, ‏ 01.10.2009.
↑  עפר שלח ויואב לימור, שבויים בלבנון, הוצאת "ידיעות אחרונות", 2007, עמוד 54.
↑  עמוס הראל ואבי יששכרוף, קורי עכביש, הוצאת "ידיעות אחרונות", 2008, עמוד 280.
↑  עפר שלח ויואב לימור, שבויים בלבנון, הוצאת "ידיעות אחרונות", 2007, עמודים 77-79.
↑  עמוס הראל ואבי יששכרוף, קורי עכביש, הוצאת "ידיעות אחרונות", 2008, עמודים 161-163.
↑  עפר שלח ויואב לימור, שבויים בלבנון, הוצאת "ידיעות אחרונות", 2007, עמוד 50.
↑  עפר שלח ויואב לימור, שבויים בלבנון, הוצאת "ידיעות אחרונות", 2007, עמודים 55-63.
↑  לילך גונן, אתר חיל האוויר, כך השמיד חיל האוויר את רוב מערך הרקטות של חיזבאללה, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 15 ביולי 2012.
↑  אנשיל פפר, מטוס האף-16 סוגר 30 שנות שירות בצה"ל. לא היה משעמם, באתר הארץ, 24 במרץ 2011.
↑  עפר שלח ויואב לימור, שבויים בלבנון, הוצאת "ידיעות אחרונות", 2007, עמוד 79.
↑  יוסי מלמן ודן רביב, "מלחמות הצללים: המוסד וקהילת המודיעין", הוצאת ידיעות ספרים, 2012, עמודים 436-437.
↑  עפר שלח ויואב לימור, שבויים בלבנון, הוצאת "ידיעות אחרונות", 2007, עמוד 83.
מדרגות פוטיומקין

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מדרגות 
 על שם:  גריגורי פוטיומקין 
 מיקום:  אודסה 
 מדינה:  אוקראינה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1825
 תאריך פתיחה רשמי:  1841 
 אדריכל:  פרנצ'סקו בופו, אברם מלניקוב, Charles Michel Potier 
 סגנון אדריכלי:  קלאסיציזם 
 קואורדינטות:  46°29′19″N 30°44′31″E﻿ / ﻿46.488541666667°N 30.741994444444°E﻿ / 46.488541666667; 30.741994444444
  (למפת אוקראינה מוגדלת) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקוב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםמדרגות פוטיומקין(למפת אוקראינה רגילה) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקוב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםמדרגות פוטיומקין
 
מדרגות פוטיומקין (אוקראינית: Потьомкінські східці, רוסית: Потемкинская лестница) הוא גרם מדרגות באורך 142 מטרים באודסה, אוקראינה. המדרגות אשר מהוות למעשה את הכניסה הראשית לעיר מכיוון הנמל, הן הסמל הידוע ביותר של אודסה.
מבנה המדרגות יוצר אשליה אופטית, כך שהעומד למרגלותיהן רואה גרם מדרגות אחיד ללא עשרת הפודסטים אשר ביניהן. העומד במרומי הגרם, רואה לעומת זאת את הפודסטים בלבד, כאשר המדרגות עצמן מחוץ לטווח הראייה. בנוסף, למביט מלמטה נראה כי גרם המדרגות ארוך מאורכו האמיתי ושכל המדרגות בו ברוחב אחיד, אף שבפועל המדרגות התחתונות רחבות יותר מהעליונות.
מדרגות פוטיומקין בגלויה משנת 1905
היסטוריה

עד ראשית המאה ה-19 החיבור היחיד בין העיר אודסה, היושבת על מישור ערבתי מוגבה, לבין המעגן שתחתיה היה באמצעות שביל מתפתל או מדרגות מאולתרות העשויות בולי עץ. גרם המדרגות הראשון, שמנה 200 מדרגות, נבנה בשנת 1825. המדרגות בצורתן הנוכחית נבנו בין השנים 1837 ו-1841 מאבן חול שהועברה דרך הים מנמל טריאסטה באוסטריה (כיום באיטליה).
עם הזמן נשחקו המדרגות עקב תהליך סחיפה וב-1933 שופצו תוך החלפת אבן החול בגרניט בגוון אפור-ורדרד שמקורו באזור נהר הבוג הדרומי, והפודסטים כוסו באספלט. עקב עבודות הרחבת נמל אודסה, כוסו 8 המדרגות התחתונות, וכך מספרן כיום הוא 192.
לצידו של גרם המדרגות הוקם בשנת 1906 מסלול פוניקולר, אשר שינע אנשים בין הנמל לבין העיר, וחסך את העלייה והירידה במדרגות. בשנת 1970 הוחלף הפוניקולר בדרגנוע, אך בשנת 1997 בוטל. בשנת 2005 נחנכה במקום מערכת פוניקולר חדשה.
שמו המקורי של גרם המדרגות היה "פרימורסקי" (ליד הים), עד שבשנת 1955, בתקופת ברית המועצות, הוחלף השם ל"מדרגות פוטיומקין" לציון 50 שנים למרד על אוניית הקרב פוטיומקין.
בתחילת שנות ה-90, לאחר עצמאות אוקראינה, הוחזר למדרגות שמן המקורי, אך השם הסובייטי נותר שגור בפי התושבים עד היום.
במרומי המדרגות ניצב פסל ברונזה בדמותו של ארמן-עמנואל ויניירו דו פלסי, דוכס רישלייה החמישי, פוליטיקאי צרפתי, אשר בשנות גלותו היה ראש העיר הראשון של אודסה, ובהמשך כיהן פעמיים כראש ממשלת צרפת. הפסל הוא המונומנט הראשון שהוקם באודסה אי פעם.
בתרבות

מדרגות פוטיומקין התפרסמו בזכות סרטו האילם של סרגיי אייזנשטיין מ-1925, אוניית הקרב פוטיומקין. באחד מקטעי הסרט נראים חיילי הצאר יורדים במדרגות בשורות מסודרות תוך כדי שהם טובחים באזרחים, ביניהם נשים וילדים, באמצעות ירי רובים.
גלריה

פסל בדמותו של הדוכס רישליו, ראש העיר הראשון של אודסה
המדרגות במבט מלמטה - הפודסטים מחוץ לטווח הראייה.
המדרגות במבט מלמעלה כשברקע נמל אודסה - המדרגות עצמן חבויות ורק הפודסטים בטווח הראייה.
שקופית מהסרט "אוניית הקרב פוטיומקין" עם הסצנה המפורסמת שצולמה על המדרגות
המדרגות עם הפוניקולר החדש לצידם
מוזיאון וולקני אסו

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  volcanological museum 
 כתובת:  〒869-2232　熊本県阿蘇市赤水1930-1 
 מיקום:  אסו 
 מדינה:  יפן 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 17 ביולי 1982
 תאריך פתיחה רשמי:  17 ביולי 1982 
 קואורדינטות:  32°53′07″N 131°03′07″E﻿ / ﻿32.88527778°N 131.05194444°E﻿ / 32.88527778; 131.05194444
 www.asomuse.jp
  (למפת יפן מוגדלת) טוקיו אוסקה סאפורו סנדאי ניאיגטה פוקואוקה נהה ד. קו.  צ. קו.  סין רוסיה ים יפן האוקיינוס השקט מוזיאון וולקני אסו(למפת יפן רגילה) טוקיו אוסקה סאפורו סנדאי ניאיגטה פוקואוקה נהה ד. קו.  צ. קו.  סין רוסיה ים יפן האוקיינוס השקט מוזיאון וולקני אסו(למפת מחוז קוממוטו רגילה) קוממוטו יצושירו טמאנה אוקי אמקוסה היטויושי פוקואוקה אויטה מיאזקי קגושימה נגסאקי סאגה ים אריאקהמוזיאון וולקני אסו(למפת מחוז קוממוטו מוגדלת) קוממוטו יצושירו טמאנה אוקי אמקוסה היטויושי פוקואוקה אויטה מיאזקי קגושימה נגסאקי סאגה ים אריאקהמוזיאון וולקני אסו
 
חזית המוזיאון הוולקני אסו
המזיאון הוולקני אסו הוא מוזיאון שמסביר על הרי געש. הוא נמצא ליד הר אסו, הר הגעש הפעיל הגדול ביותר ביפן.
המוזיאון נמצא בקוסאנסרי, שבעיר אסו, מחוז קוממוטו.
מגילת ספר

| --- | --- |

שער הספר במהדורת ורשה ה'תרנ"ז
 מידע כללי
 מאת:  יעקב עמדין 
 שפת המקור:  עברית 
 סוגה:  אוטוביוגרפיה 
 הוצאה
 הוצאה:  דוד כהנא 
 מקום הוצאה:  ורשה 
 תאריך הוצאה:  ה'תרנ"ו
 קישורים חיצוניים
 היברובוקס:  37017
 הספרייה הלאומית:  990033770900205171
 
מגילת ספר הוא חיבור אוטוביוגרפי של רבי יעקב עמדין ("היעב"ץ") המתאר את הביוגרפיה של המחבר ומשפחתו, וכן היבטים ופרטים רבים מהפולמוס הגדול נגד רבי יהונתן אייבשיץ, שבמרכזו עמד רבי יעקב עמדין. אופיו וניסוחו של החיבור נותן לו ערך בלטריסטי, ומייחד אותו אף בין ספריו של רבי יעקב עמדין. הפרטים הרבים על חייו ופועליו של המחבר ותקופתו, נותנים לו ערך תיעודי רב.
הספר

לספר קיימת חשיבות היסטורית נודעת בשל תיאורו וסקירתו את הפולמוס הגדול נגד רבי יהונתן אייבשיץ, שבמרכזו עמד רבי יעקב עמדין. פולמוס זה הרעיש את עולם היהדות בזמנו, והותיר פילוג בין חכמי ישראל גם לאחר פטירת השניים. בספר מציין המחבר, לצד תולדות חייו, מאבקים שונים נוספים שניהל. לצד תולדות חייו, הוא מציין גם את קורותיו של אביו החכם צבי. מזיכרונותיו משתקפים פרטים רבים ממאורעות התקופה.
חיבור יוצא דופן זה מתאר גם נושאים אינטימיים שבדרך כלל אינם מופיעים בביוגרפיות של חכמי ישראל מתקופות אלו, כגון התגברות על ניסיון "מעין של יוסף הצדיק" עם בת דודתו שהתאכסן בבית הוריה, בעיות בכוח גברא, בעיות בשלום בית עם אשתו השלישית, השוואת אהבתו בין אשתו הראשונה לשנייה, ועוד.
בספר מתוארת גם התעסקותו בלימודי מדעים ותחומי עניין נוספים כמדע המדינה, לימוד שפות והיסטוריה, ויש חוקרים המחשיבים אותו בשל כך כאחד ממבשרי ההשכלה בקרב יהדות גרמניה. יחסו ללימודי החול הללו היה מסויג. הוא התיר לעסוק בהם על מנת להשתוות לרמת ידיעותיהם של המלומדים הלא יהודים, אך עם זאת יצא בחריפות כנגד לימודי הפילוסופיה שהוא ראה ביחסם הביקורתי לעיקרי הדת איום על האמונה המסורתית.
המחבר ציין בספרו את הסיבות לכתיבת החיבור:
לזכור להודות לה' על חסדיו, וכן שבני משפחתו וצאצאיו יודו לה' על כך.
לחזק את אלו הנעלבים והנרדפים, שיבטחו בה' שיציל אותם כפי שניצל הוא.
הגנה מפני שונאיו שהוציאו עליו כתבי פלסתר.
החיבור נכתב במשך תקופה של למעלה מעשור, וסיום כתיבתו היה בשנת ה'תקכ"ו.
מהדורות

אזכור לחיבורו קיים כבר בסוף ספרו "מור וקציעה": ”מלחמות הריב לה' הקשה זכרתי בחיבור מגילת ספר”. אולם היעב"ץ לא הדפיסו בחייו.
הספר הודפס בשלבים במספר מהדורות. לראשונה, בשנת ה'תק"ע (34 שנים לאחר פטירת היעב"ץ), הודפסו ממנו הדפים הראשונים של החיבור בתוך כתב העת המשכילי "המאסף", כשהמדפיסים מתקנים בו מספר תיקונים - חלקם מוטעים, אך הפסקת הוצאת כתב העת הקפיאה את המשך הדפסת החיבור. דפים אלו הודפסו שוב בסוף החלק הראשון של הספר "נחלת יעקב" מרבי יעקב לורברבוים שהודפס על ידי נכדו.
מצב עותק כתב היד של החיבור דרדר, ובשלב מסוים הוא נעלם. מה ששרד הוא עותק בכתב יד, מתוך כתב היד המקורי, שלא ידוע מי העתיקו. כתב יד זה נרכש על ידי האספן חיים מיכל מהמבורג; לאחר מותו, יחד עם כל שאר כתבי היד שבספרייתו שנרכשה על ידי הספרייה של המוזיאון הבריטי, הועבר כתב היד לספרייה הבודליינית של אוניברסיטת אוקספורד. הספר הוהדר בשלמותו לראשונה בוורשה בשנת ה'תרנ"ז, על ידי דוד כהנא, 87 שנה לאחר שפורסם באופן חלקי בכתב העת "המאסף". מהדורה זו לקתה בחסרים ובשיבושים רבים, וכן בהשמטות ובצנזורים. מהדורה נוספת הודפסה בשנת ה'תשט"ו, ועוד מהדורה אחרת בירושלים בשנת ה'תשל"ט, על ידי אברהם ביק, ואף עליה נטען כי לוקה בחסרים ובשיבושים, ואף בזיופים והוספות כוזבות. מהדורה נוספת יצאה בירושלים בשנת ה'תשע"ב על ידי אברהם יעקב בומבך, וגם הוא עצמו השמיט דברי ריב שהיו לרבי יעקב עמדין עם גדולי דורו (כמו עם רבי יהונתן אייבשיץ), כפי שהצהיר בהקדמתו.
זהות מחברו

הרב אברהם גשטטנר ערער בספרו "מגילת פלסתר" על אמינות החיבור, וטען כי חלקים ממנו מזויפים ולא נכתבו על ידי רבי יעקב עמדין בכתב היד המקורי, אלא על ידי המשכילים שהוציאוהו לאור. בייחוד טען זאת על חלקים שכוללים "דעות כוזבות, לשה"ר [לשון הרע], והשמצות נוראים ובזיונות עצומים על גדולי ישראל". אחרים שללו את הערעור וטענו להתאמה מלאה לדבריו וסגנונו של רבי יעקב עמדין בחיבורים אחרים. מלבד זאת, רבי יעקב עמדין עצמו מציין באחד מספריו לחיבור בשם זה, וכן כותב ברמיזה ברורה דברים שבאו בהרחבה בחיבור "מגילת ספר".
ראו גם

ספר החזיונות
הערות שוליים

↑  מרדכי מרגליות (עורך כללי), "מגילת ספר", אנציקלופדיה לתולדות גדולי ישראל, תל אביב: י' צ'צ'יק, תש"ו, עמ' 878-875, באתר היברובוקס.
↑  Chabad.co.il - פורטל חב"ד בישראל | רבי יעקב עמדין, באתר www.chabad.co.il.
↑  רבי יעקב עמדין, מגילת ספר, ורשה תרנ"ז, עמ' 82–83, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום). במהדורת בומבך הסיפור הושמט.
↑  רבי יעקב עמדין, מגילת ספר, ירושלים תשל"ט, עמ' 63 ועמ' 277–278, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
↑  רבי יעקב עמדין, מגילת ספר, ירושלים תשע"ב, פרק כ"ז, עמ' קצ"ז, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
↑  ד"ר אברהם שטיינברג, ספר אסיא, בתוך "ספר אסיא", ירושלם ה'תשמ"ט, עמוד 304, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
↑  רבי יעקב עמדין, מגילת ספר, ירושלים תשע"ב, פרק עשירי, עמ' ע"ב ואילך, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
↑  ראו אצל דוד כהנא, בהערותיו, מגילת ספר (עם הערות), ורשה תרנ"ז, עמ' 212, הע' ד', באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים). וראו בדברי רבי יעקב עמדין במהדורה זו עמ' י"א, קנ"ג, קנ"ז, על התאריכים השונים - החל משנת ה'תקי"ב. וראו בהקדמת המהדיר הנ"ל, עמ' 5, שתחילת החיבור הייתה לאחר התגלעות הריב בינו לבין רבי יהונתן אייבשיץ בשנת ה'תקי"א.
↑  רבי יעקב עמדין, מור וקציעה, אורח חיים, חלק א'.
↑  קניגסברג, ה'תק"ע, עמ' ע"ט-צ"ו.
1 2  ראו אצל אברהם יעקב בומבך, מבוא לספר "מגילת ספר", ירושלים תשע"ב, עמ' ג', באתר אוצר החכמה.
↑  הודפס בברסלאו ה'תר"ט.
↑  אברהם יעקב בומבך, הקדמתו לספר מגילת ספר שבהוצאתו.
↑  אברהם שמואל יהודה געשטעגנער, מגילת פלסתר, מבוא, ענף א'.
↑  על ידי  ישראל געלבמאן, יוסף וואלדמאן ודוד צבי טוב. בתוספת "תולדות וזכרונות".
↑  מנחם מנדל סג"ל-גולדשטיין, בתוך: אור ישראל, כרך מ"ג (שנה י"א, גיליון ג'), ניו יורק תשס"ו, אות ה', עמ' ר"ח, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים); אברהם יעקב בומבך, מבוא לספר "מגילת ספר", ירושלים תשע"ב, עמ' ג'-ד', באתר אוצר החכמה.
↑  אברהם יעקב בומבך (מהדיר), מגילת ספר, ירושלים תשע"ב, באתר אוצר החכמה.
↑  אברהם יעקב בומבך, מבוא לספר "מגילת ספר", ירושלים תשע"ב, עמ' ה', באתר אוצר החכמה.
↑  ראו את החיבור על כך: אברהם שמואל יהודה גשטטנר, מגילת פלסתר, ניו יורק תשע"ד, באתר אוצר החכמה.
↑  ראו אצל מנחם מנדל גולדשטיין, "ספר מגילת ספר", בתוך: עץ חיים, גיליון ח', ניו יורק תשס"ט, עמ' רמ"ו ואילך, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים); אברהם יעקב בומבך, מבוא לספר "מגילת ספר", הע' ט', ירושלים תשע"ב, עמ' ג', באתר אוצר החכמה. וראו עוד אצל עקביא שמש, "על הספר מגילת פלסתר", באתר THE SEFORIM BLOG.
↑  רבי יעקב עמדין, מור וקציעה, חלק א', בהשמטות.
↑  ראו בסוף הקדמתו למור וקציעה, בעניין ראשי התיבות של ראמי"ם, ופירוט שמותיהם בחיבור מגילת ספר, ירושלים תשע"ב, פרק שלשים, עמ' רי"ג, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007394923405171 
שער המאסף, 1789. בגיליון המאסף הודפס לראשונה חלקים מהחיבור "מגילת ספר"
לב המאפליה

| --- | --- |

עטיפת מהדורה עברית של "לב המאפליה" בהוצאת ספרית פועלים
 מידע כללי
 מאת:  ג'וזף קונרד 
 שפת המקור:  אנגלית בריטית 
 סוגה:  נובלה 
 מקום התרחשות:  אפריקה, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1899 
 פרסים
 20th Century's Greatest Hits: 100 English-Language Books of Fiction 
 סדרה
 ספר קודם:  The Nigger of the 'Narcissus' 
 הספר הבא:  לורד ג'ים 
 
לב הַמַּאְפֵּלְיָה (תרגומים נוספים: לב האפלה, לב החשכה; באנגלית: Heart of Darkness) היא נובלה מאת הסופר הפולני-בריטי ג'וזף קונרד. עלילת הספר מתרחשת בסוף המאה ה-19, בתקופת הקולוניאליזם האירופי. היא מתארת את מסעו של מרלו, קברניט של ספינה קטנה,  במעלה נהר קונגו בשליחותה של חברה בלגית העוסקת במסחר בשנהב, בחיפושו אחר הסוכן קורץ. הנובלה פורסמה לראשונה בכתב העת Blackwood Magazine בשנת 1899, והופיעה כספר בשנת 1902. היא נחשבת לאחד מהרומנים הקצרים הגדולים והמשפיעים ביותר שנכתבו בשפה האנגלית, ולחיבורו הידוע ביותר של קונרד.
"לב המאפליה" היא אחת מהיצירות המרכזיות והמדוברות ביותר בשיח הפוסט-קולוניאלי. היא נחשבת לביקורת על השלטון הקולוניאליסטי האירופי באפריקה, תוך כדי שהיא בוחנת גם סוגיות של כוחניות מול מוסר. מסר חשוב שניתן להפיק מהנובלה הוא שלא קיים הבדל של ממש בין אנשים "תרבותיים" לבין "פראים".
הספר הודפס פעמים אין ספור ותורגם לשפות רבות. בשנת 1998 הוא דורג על ידי ה- Modern Library כאחת ממאה הנובלות הטובות ביותר של המאה העשרים.
הרקע לכתיבת "לב המאפליה"

הספר נכתב בתקופת השיא של האימפריאליזם האירופי, והוא אחד מהיצירות המרכזיות מתוך הקנון הספרותי של הסופרים הקולוניאליים. כינוי זה מתייחס לקבוצת סופרים מערביים שחיו בתקופה הקולוניאלית, ואשר חלקם, ובתוכם קונרד, הכירו את הנעשה בקולוניות האירופאיות מכלי ראשון. במקרים רבים, כתיבתם מתארת את המציאות הקולוניאלית מתוך עמדה אמביוולנטית כלפיה.