פביאן קנצ'לארה
2011 עד הפרישה ב-2016

ב-2011 עבר קנצ'לארה לרכוב בקבוצה החדשה לאופרד-טרק. הוא סיים שני במרוץ מילאנו - סן רמו ובמרוץ E3 Prijs Vlaanderen, שנערך מספר ימים לאחר מכן, ניצח שנה שנייה ברציפות תוך שהוא מגלה עליונות מוחלטת על כל שאר הרוכבים, במידה כזו שכשרוכב העבר, יוהאן מוזיאו, התבטא בריאיון לקראת הרונדה ון פלאנדרן, הוא תיאר את רמת הרוכבים: "קנצ'לארה - 3 כוכבים, בונן, הוסהובד ועוד כמה רוכבים - כוכב אחד".. אולם, במרוץ עצמו, למרות שהפגין יכולת גבוהה מאוד, נכנע קנצ'לארה בסיום והגיע למקום השלישי, המאכזב מבחינתו. גם במרוץ פריז-רובא, בו היה המועמד המוביל לניצחון, סיים רק במקום השני. במהלך המרוץ הוא החל בפרק זמן מסוים לרכוב בכוונה בצורה איטית כמחאה על צורת הרכיבה השלילית, לדעתו, של מתחריו. בהמשך השנה, התקשה להגיע להישגים שאפיינו אותו בעבר. בטור דה פראנס הוא סייע רבות לרוכבי קבוצתו, אנדי ופרנק שלק, אך הפסיד בקטע היחיד נגד השעון לטוני מרטין וגם באליפות העולם שנערכה בקופנהגן, הפסיד במרוץ נגד השעון למרטין וסיים שלישי (שני סיים ברדלי ויגינס). בסיום 2011 התפרקה קבוצת לאופרד-טרק וקנצ'לארה עבר, יחד עם מספר רוכבים בולטים מקבוצתו, לקבוצתו של יוהאן ברוינל, "רדיושק-ניסאן-טרק".
בתחילת עונת 2012 הראה קנצ'לארה כושר טוב. הוא ניצח (בפעם השנייה) במרוץ "סטראדה ביאנקה" (לשעבר, "מונטה פאשי ארויקה"), ובקטע האישי נגד השעון במרוץ טירנו -אדריאטיקו. במרוץ מילאנו-סן רמו הוא היה הרוכב החזק ביותר והצליח לברוח משאר הרוכבים בירידה מהפוג'ו. אולם, האוסטרלי סיימון גראנס הצליח להצמד אליו וניצח אותו במאוץ אל קו הסיום. במרוצי האביב היה קנצ'לארה אחד המועמדים הבולטים, אולם, נפילה שלו באזור ההאכלה ברונדה ון פלאנדרן גרמה לארבעה שברים בעצם הבריח שלו ובכך הסתיימו עבורו מרוצי האביב. בטור דה פראנס ניצח קנצ'לארה בפרולוג והחזיק בחולצה הצהובה עד הקטע השביעי בו איבד אותה לבראדלי ויגינס שהחזיק בה עד סיום המרוץ בפריז. במהלך ימי המרוץ בהם החזיק בחולצה הצהובה הוא שבר את שיאו רב השנים של רנה וייטו (René Vietto) כרוכב שלא ניצח בטור דה פראנס אך החזיק בחולצה הצהובה במשך המספר הרב ביותר של ימים. קנצ'לארה פרש לאחר הקטע ה-11 כדי להיות יחד עם אשתו בלידת ילדם השני. הוא שב למרוצים באולימפיאדת לונדון (2012) ונחשב כבעל סיכוי טוב למדליה, בייחוד במרוץ האישי נגד השעון. במרוץ הכביש האולימפי היה קנצ'לארה חלק מקבוצה של רוכבים שיצאה לבריחה מהירה, ומתוכה יצאו המנצחים. כ-15 קילומטר מקו הסיום הוביל קנצ'לארה את קבוצת הבריחה אל תוך פנייה בכביש, אך טעה בבחירת הנתיב והמהירות, נפל בכבדות על הגדר התוחמת ונפגע בכתפו. הוא השלים את המרוץ הרחק אחרי המנצח, אלכסנדר וינוקורוב ובמרוץ האישי נגד השעון, שנערך מספר ימים לאחר מכן, עדיין סבל מהפגיעה וסיים במקום השביעי בלבד.
במרוצים הקלאסיים של תחילת 2013 עמדה במוקד יריבותם הספורטיבית של שני הרוכבים הבולטים בדיסציפלינה זו באותה עת: קנצ'לארה הוותיק ופטר סאגאן הצעיר. במרוץ מילאנו-סן רמו, שנערך בתנאי קור קשים והסתיים במאוץ של קבוצת רוכבים מצומצמת, סיים קנצ'לארה שלישי לאחר המנצח צ'יולק וסאגאן. במרוץ E3-הרלבקה תקף קנצ'לארה במעלה האוד קווארמונט (35 ק"מ לסיום) והצליח לברוח לשני שותפיו לבריחה (סאגאן ואוס) וניצח בפער של יותר מדקה. גם ברונדה ון פלאנדרן תקף קנצ'לארה באוד קווארמונט ורק סאגאן הצליח להיצמד אליו. קנצ'לארה המשיך ותקף גם במעלה הפטרברג והצליח לברוח לסאגאן וניצח בפער של 1:27 דקות. במרוץ פריז-רובא נותרו לקראת הסיום שלושה רוכבים בראש: קנצ'לארה, ספ ונמרקה וזדנק שטיבר. שטיבר יצא מתמונת המרוץ לאחר שנתקל בצופה ובמאוץ הצמוד אל קו הסיום בוולודרום ברובא ניצח קנצ'לארה. לאחר המרוץ הצהיר כי לא ישתתף בטור דה פראנס וירכוב בוואלטה אספניה במטרה להתכונן למרוץ הכביש באליפות העולם.
בוואלטה אספניה ניצח קנצ'לארה בקטע אישי נגד השעון כשהקדים את אלוף העולם בדיסציפלינה זו, טוני מרטין, ב-37 שניות. בקטע ה-17 פרש קנצ'לארה מהמרוץ כדי להתכונן לאליפות העולם וזאת, לאחר שסייע רבות לחברו לקבוצה, כריס הורנר שהמשיך עד לסיום במדריד וניצח בדרוג הכללי במרוץ. לקראת אליפות העולם בפירנצה (איטליה) נחשב קנצ'לארה כמועמד בעל סיכויים גם במרוץ נגד השעון וגם במרוץ הכביש. אולם, במרוץ נגד השעון סיים שלישי בלבד, אחרי טוני מרטין וברדלי ויגינס ובמרוץ הכביש סיים עשירי.
ב-2014 הצליח קנצ'לארה לסיים שני במרוץ מילאנו - סן רמו, אחרי אלכסנדר קריסטוף שניצח במאוץ רב משתתפים. במרוצים הבאים: E3 הארלבקה וגנט - וולגם, הוא סבל מחוסר מזל; בראשון התעכב לאחר נפילה המונית וסבל מנקר ובשני היה מעורב בנפילה. שבוע לאחר גנט - וולגם הוא ניצח בפעם השלישית ברונדה ון פלאנדרן, לאחר שתקף במעלה האחרון, אוד קווארמונט, ורק הבלגי, ספ ונמרקה הצליח להיצמד אליו. במאוץ אל קו הסיום (יחד עם שני הרוכבים שהובילו את המרוץ לפני כן) הצליח קנצ'לארה להקדים את שלושת מתחריו. בפריז - רובא תקף קנצ'לארה במקטע של "Carrefour de l'Arbre" ויצר את קבוצת המובילים. הוא סיים במקום השלישי אחרי ניקי טרפסטרה וג'ון דגנקולב. בהמשך אותה שנה הצהיר קנצ'לארה על כך שיתרכז בהכנות למרוץ הכביש באליפות העולם שנערכה בפונפרדה בספרד, מאחר שהעריך כי המסלול הולם את כישוריו. הוא אף ויתר על השתתפותו במרוץ נגד השעון באליפות זו כדי להגביר את סיכוייו. אולם, הוא נחל אכזבה כשסיים במקום ה-11 בלבד.
ב-2015 סבל קנצ'לארה משתי פציעות משמעותיות שהשביתו אותו במשך רוב עונת המרוצים. הראשונה ב-E3 הארלבקה שהשביתה אותו לכל עונת מרוצי האביב. השנייה ארעה בקטע השלישי בטור דה פראנס, בעת שלבש את החולצה הצהובה. פציעה זו ומחלה ממנה סבל לפני אליפות העולם, השביתו אותו עד סוף העונה. בנובמבר 2015 הודיע קנצ'לארה כי עונת 2016 תהייה עונתו האחרונה כרוכב מקצועני.
עונתו האחרונה, 2016, החלה בצורה טובה, כשניצח במרוץ חד-יומי כחלק מטרופאו מיורקה ושבועיים לאחר מכן ניצח בקטע אישי נגד השעון במסגרת טור אלגאראבה והקדים את יריבו בתחום הרכיבה נגד השעון, טוני מרטין. הישגו הבולט בתחילת העונה היה ניצחונו השלישי במרוץ החד-יומי, סטראדה ביאנקה. היה זה ניצחונו השלישי במרוץ וכאות הוקרה זכה שהמארגנים קראו על שמו את אחד מקטעי דרכי החצץ הנכללות במרוץ. הוא המשיך וניצח בקטע נגד השעון בטירנו - אדריאטיקו. במרוצי האביב השיג קנצ'לארה מספר תוצאות יפות: הוא סיים רביעי במרוץ E3-הרלבקה ובמרוץ גנט-וולגם וסיים שני (אחרי פטר סאגאן) ברונדה ון פלאנדרן. במרוץ פריז - רובא, בו נחשב לאחד המועמדים המובילים, היה מעורב בנפילה בקטע המרוחק 47 ק"מ מהסיום ולא הצליח לחזור לחבורת המובילים. ביוני 2016 הוא ניצח בקטע בטור של שווייץ ובאליפות הלאומית של שווייץ במרוץ האישי נגד השעון. הוא רכב בטור דה פראנס אך לא זכה להישגים ופרש אחרי הקטע ה-17.
למרות הצהרתו מסוף 2015, כי לא ייקח חלק באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016), השתתף קנצ'לארה במשחקים וניצח במרוץ האולימפי האישי נגד השעון, כשהקדים את טום דימולן (מדליית כסף) ואת כריסטופר פרום (מדליית ארד). הייתה זו המדליה האולימפית השלישית עבורו והשנייה מזהב. המרוץ האחרון שלו כרוכב מקצועי התקיים ב-22 באוקטובר 2016 בקריטריום של גביע יפן.