stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עלומים (קיבוץ)

| --- | --- |
חדר האוכל בעלומיםחדר האוכל של הקיבוץ, הממוקם בכניסה לקיבוץ
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הדרום
מועצה אזורית: שדות נגב
גובה ממוצע: ‎98 מטר
תאריך ייסוד: 1966
תנועה מיישבת: הקיבוץ הדתי
סוג יישוב: קיבוץ
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 548 תושבים
    - מתוכם, תושבי ישראל: 528 תושבי ישראל
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת מערב הנגב מוגדלת) עלומים(למפת מערב הנגב רגילה) עלומים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עלומים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עלומים31°27′08″N 34°30′48″E﻿ / ﻿31.4523225533553°N 34.5133518018665°E﻿ / 31.4523225533553; 34.5133518018665  heמפת היישובים של מועצה אזורית שדות נגב באדום - עלומים בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 3 מתוך 10
http://www.alumim.co.il
עֲלוּמִים הוא קיבוץ דתי במועצה אזורית שדות נגב, מדרום-מערב לצומת סעד, המשתייך לתנועת הקיבוץ הדתי. ב2024 החל בתהליכים הפרטה לקיבוץ מתחדש.
היסטוריה

קיבוץ עלומים עלה לקרקע באלול תשכ"ו, ספטמבר 1966, בשיתוף פעולה של "בני עקיבא" ושל "הקיבוץ הדתי".
המטרה הייתה לחדש את גוש ההתיישבות של הקיבוץ הדתי בנגב שנפגע במלחמת השחרור עם כיבוש כפר דרום והרס בארות יצחק.
שני גרעיני בני עקיבא המייסדים הוכשרו בקיבוץ סעד: גרעין "עלומים", (שנקרא על שם קבוצת עלומים שהקימה את קיבוץ סעד) וגרעין "אורים".
אבן הפינה הונחה בכ"ט כסלו תשכ"ה, יום ציון זכרם של חברי "שיירת העשרה", שהותקפה במארב בדרכה לגוש עציון בתש"ח.
קיבוץ עלומים הוא חלק מתנועת הקיבוץ הדתי, תנועה המונה 23 קיבוצים ומושבים שיתופיים, כולם דתיים, ביניהם קיבוץ סעד השוכן בסמיכות לעלומים. הקיבוץ מנהל אורח חיים דתי ציוני ושיתופי.
הקיבוץ מונה כיום כ-130 בתי אב, רובם בוגרי גרעיני נח"ל, אשר במשך השנים הצטרפו לקבוצה. כרבע מהאוכלוסייה עלתה לארץ במסגרת גרעיני בני עקיבא מאנגליה ונתח גדול שייך גם לבנים חוזרים שקבעו את ביתם במקום.
שטחו של הקיבוץ והשטחים החקלאיים סביבו הוא כ־7,000 דונם, ועוד כ־4,000 דונם הם שטחי גידולי שדה באזור הקיבוצים אורים - צאלים.
בקיבוץ קיים בית כנסת ובסמיכות לו בית מדרש עם ספרייה. בנוסף קיימים בקיבוץ מכינה קדם צבאית לבנים ובנות "מכינת יונתן", וכן אירוח כפרי למשפחות ולזוגות.
בחדר האוכל בקיבוץ יש ארבעה תבליטי קרמיקה גדולים של האמן משה סעידי מקיבוץ כפר מנחם.
רב הקיבוץ הוא הרב עמית קולא.
חצר ראשונים

בשנת 2019, שופצו מבני המגורים הראשונים של הקיבוץ במסגרת הקמת אתר "חצר ראשונים" בעלומים.
השיפוץ נעשה בעזרת משרד התיירות והמועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.
בשלב ראשון שופצו שלשה מבנים טרומיים ששימשו את הגרעינים המייסדים וממשיכים גם כיום לשמש כמבני ציבור. 
על חזית כל מבנה מוצג פסוק מהמקורות המתייחס לשימושו העכשווי:
הבניין – משרדי ענף הבניין של עלומים, במסגרת פרויקט "חצר ראשונים" מוקדש המבנה לתיעוד הבינוי, הנוי, ופיתוח הקיבוץ מאז ועד היום.
הפסוק: בְּחָכְמָה יִבָּנֶה בָּיִת וּבִתְבוּנָה יִתְכּוֹנָן. (משלי כ"ד, ג')
המלאכה - במסגרת פרויקט "חצר ראשונים" מוקדש המבנה לתיעוד ענפי החקלאות והמלאכה מאז ועד היום.
הפסוק: וָאֲמַלֵּא אֹתוֹ רוּחַ אֱלֹהִים בְּחָכְמָה וּבִתְבוּנָה וּבְדַעַת וּבְכָל מְלָאכָה. (שמות ל"א, ג').
המורשת - במסגרת פרויקט "חצר ראשונים" מוקדש המבנה לתצוגות נוסטלגיה ולארכיון הקיבוץ.
הפסוק: שְׁאַ֤ל אָבִ֙יךָ֙ וְיַגֵּ֔דְךָ זְקֵנֶ֖יךָ וְיֹ֥אמְרוּ לָֽךְ (דברים ל"ב ז').
חצר הראשונים מקיימת הדרכה לקבוצות הכוללת סיור מודרך בחצר ראשונים ו"בשביל הבנים" – גני הילדים הממוגנים.
לאחר השלמת השלב השני של חצר הראשונים, שיכלול, בין היתר, את שיפוץ מבנה המועדון הישן בו יוכלו המבקרים לצפות בסרט עדכני על קיבוץ עלומים.
חצר ראשונים > תכנון והקמה

ניהול פרויקט - המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ומועצה אזורית שדות נגב
ניהול פרויקט מטעם עלומים - צביקי פורת ממייסדי הקיבוץ
כתיבת פרוגרמה תיירותית - אילן בן יוסף
תכנון המסרה, כתיבת תוכן וליווי אוצרותי – רמי פיכמן
מנהל ארכיון עלומים - סיריל יונג
שילוט ועיצוב – סטודיו עלומים, הדס לב ועדי מלר
מתקפת הטרור באוקטובר 2023

במתקפת הפתע על ישראל, ביום שבת 7 באוקטובר 2023, פשטו כ-85 מחבלים על הקיבוץ ונהדפו על ידי כיתת הכוננות בת 15 תושבים שיחד עם כוחות הביטחון חיסלו עשרות מחבלים. הם ניהלו את הקרב מ-6:30 בבוקר ועד לשעה 14 בצהריים. במשך היום הגיעו כוחות לסיוע ולתגבור מיחידת מצדה, יהל"ם, גדוד 890 צנחנים, יחידת שלדג, יס"מ נגב.
לאחר שלא הצליחו לחדור לאזור המגורים, פנו כעשרה מהמחבלים לרפת, שם רצחו 22 עובדי חקלאות מנפאל ומתאילנד וחטפו 2 מהם, שרפו את המתבנים ואת מכון החליבה וחוררו ביריות את מכלי החלב.
ב-12:30 הגיעו עשרות מחבלים לאזור בית האריזה של הקיבוץ, נתקלו בכוח צנחנים, ומסוק קרב חיסל את מרביתם. לאחר מכן חדרו מחבלים נוספים אל הקיבוץ מאזור מטע האבוקדו והצליחו לפצוע אחד מחברי הקיבוץ בטרם חוסלו.
בקרב בעלומים נהרגו האחים סלוטקי – חיילי מילואים מבאר שבע שהגיעו מיוזמתם ונלחמו בעלומים.
בקיבוץ עלומים ובשעריו נהרגו ונרצחו 64 אנשים - מתוכם 22 עובדים בחקלאות מתאילנד ונפאל, 5 אנשי כוחות הביטחון ועוד 37 אנשים ממסיבת הנובה ועוד עוברי אורח שנהרגו ונרצחו. ישנם עוד עשרות פצועים
4 חטופים -ג'ושי ביפין עדיין חטוף בעזה, רומי גונן - נחטפה ושוחררה בעסקה בינואר 2025, אופיר צרפתי - נחטף ונהרג בעזה הובא לקבורה בישראל, פנסאוון פינקלו - נחטף והוחזר בעסקה הראשונה לאחר 55 ימים וחזר לתאילנד.
מסמך שנתפס לאחר המתקפה העיד כי מחלקה של חמאס שנשלחה לכבוש את קיבוץ עלומים קיבלה הוראות ברורות לטבוח באזרחים.
ב-8 באוקטובר פונו חברי הקיבוץ לנתניה.
תעסוקה

פרנסת הקיבוץ מתבססת בעיקר על חקלאות, והמרכיב העיקרי הוא גידולי שדה, בהם: גזר, תפו"א לשוק המקומי וליצוא, ובטטות. כמו כן מטע אבוקדו, פרדסי הדרים גדולים וקטנים, ומטע חוחובה (לתעשיית הקרמים). חלק מהגידולים הם גידולים אורגניים, שהתפתחו בשנים האחרונות.
בעלומים קיימים שלושה מערכי אריזה לתוצרת חקלאית: לגזר, תפוחי אדמה ופלפלים. בנוסף קיימים חדרי קירור לאחסנת תוצרת חקלאית.
בית אריזה אורגני נחנך במרץ 2010. ניתנים בו שרותי מיון אריזה קירור ושילוח לנמלים. השירותים ניתנים למגדלים מצפון הארץ ועד דרומה. בית האריזה אורז כ-10,000 טון גזר בעונה.
הרפת בעלומים היא מן הרפתות המקצועיות בארץ. החלב משווק לתנובה.
בארות בנגב - אתר מורשת

בשנת 2014 נחנך בעלומים, בליווי המועצה לשימור אתרים, אתר המורשת "בארות בנגב". האתר מוקדש למורשת ההתיישבות בנגב, התיישבות הקיבוצים הדתיים, וסיפור הקרב בבארות יצחק שעצר את המצרים אך גרם להרס הקיבוץ ולדילמות בהקשר שיקום הקבוצה.
האתר בנוי משני מוקדים: מבנה לקבלת קהל הנמצא בתוך הקיבוץ בו ניתן לצפות בסרט המיצג ובתצוגה היסטורית ואתר מגדל המים של בארות יצחק הישנה. מגדל המים נמצא בשדות שבסמוך לקיבוץ ומסביבו הוצבו שלטי מידע המספרים על ההתיישבות באזור בתקופת מלחמת העצמאות, על הקרב מול המצרים ב-1948 ועל ההתיישבות במרחב עוטף עזה היום. מאתר מגדל המים ניתן להשקיף על שכונת שג'אעייה שבעיר עזה.
גלריה

המיגונית בחצר ראשונים, צייר אליאסף מיארה
מגדל המים 2014
בארות בנגב - אתר מורשת
שלט בכניסה לעלומים
חדר האוכל בעלומים
התקפת הטרור של חמאס ב 7.10.2023
מבט מהשדה הצפוני אל עלומים
שילוט בחצר הראשונים - הארכיון
הקמת בתי המגורים הראשונים 1965
צעדה מקיבוץ סעד לעלומים ביום העלייה לקרקע 1966
חדר האוכל בקיבוץ עלומים 2014
חליבה אוטומטי ברפת עלומים
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  נחום ברוכי, נקום ובנינו - כך שוקם הקיבוץ הדתי מחורבנו במלחמת העצמאות, ירושליים: יד יצחק בן צבי והקיבוץ הדתי, תשע"א 2011, עמ' 392
↑  "החלטתי שמכאן מתחילים להשתקם": מפעל חייהם של הרפתנים בעוטף עזה חרב, ותהליך השיקום יהיה מורכב וארוך | ישראל היום, באתר www.israelhayom.co.il, ‏2023-10-29
↑  שלומי הלר‏, בחיים ובמותם לא נפרדו: זוגות האחים שנרצחו ביחד על ידי מחבלי החמאס, באתר וואלה, 14 באוקטובר 2023
↑  כאן | חדשות - תאגיד השידור הישראלי (2024-11-23), כשהאחראי על זיהוי חללים נאלץ להתמודד עם היעדרות בניו: הרב סלוטקי והצוואה של נועם וישי, נבדק ב-2024-12-24
↑  אליאור לוי ורועי קייס, מסמך נוהל הקרב של חמאס - קיבלו הוראה לרצוח אזרחים, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 13 באוקטובר 2023
↑    מיכאל טוכפלד, ‏כיתת כוננות מול עשרות מחבלים: הקרב שהציל את קיבוץ עלומים, בעיתון מקור ראשון, 13 באוקטובר 2023;
חדשות הבוקר, ‏"היינו 12 תושבים מול עשרות מחבלים. נלחמנו על הבית", באתר ‏מאקו‏, 11 באוקטובר 2023
| קיבוצי הקיבוץ הדתי |
| --- | --- | --- |
| שדות נגב | סעד • עלומים |  |
| דרום/מרכז | עין צורים • קבוצת יבנה • בארות יצחק |  |
| גוש עציון | כפר עציון • ראש צורים • מגדל עוז |  |
| עמק בית שאן | שלוחות • עין הנצי"ב • שדה אליהו • טירת צבי |  |
| הר הגלבוע | מעלה גלבוע • מירב |  |
| הגליל התחתון | לביא • בית רימון |  |
| מושבים שיתופיים | משואות יצחק • ניר עציון • בני דרום |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007465732205171
אוקלידס (ארכון)

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־5 לפנה״ס 
 פטירה:  המאה ה־4 לפנה״ס 
 מדינה:  אתונה העתיקה 
 תפקיד:  אפונימוס ארכון (403 לפני הספירה–402 לפני הספירה) 
 
אֶוּקְלֵידֶס (ביוונית Εὐκλείδης) היה ארכון אפונימוס של הפוליס אתונה בשנת 403 – 402 לפנה"ס, השנה בה הופל שלטון שלושים הטיראנים ושוקם המשטר הדמוקרטי בעיר. בתקופת כהונתו אימצו האתונאים רשמית את האלפבית האיוני, שהחליף את האלפבית האטי.
הערות שוליים

↑  פלוטרכוס, חיי אישים – אנשי יוון, אריסטידס, א.
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סיאד בארה

ג׳אלה מוחמד סיאד בארה (באנגלית: Jaalle Mohamed Siad Barre; בסומלית: Jaale Maxamed Siyaad Barre; בערבית:  محمد سياد بري; ‏ 6 באוקטובר 1919 –2 בינואר 1995) היה נשיא סומליה מאוקטובר 1969, כאשר עלה לשלטון בהפיכה ללא דם עד ינואר 1991, השנה בה הודח.
בארה הפך לנשיא לאחר רצח הנשיא עבד אל-ראשיד עלי שירמרקי (Abdirashid Ali Sharmarke) ב-15 באוקטובר 1969, וסומליה התכוננה לבחירות. כשישה ימים לאחר מכן הוא השתלט על נשיאות המדינה בהפיכה ללא דם. המועצה המהפכנית העליונה (ה-SRC) אשר בארה כיהן בה כיושב ראש תפסו את ראשות המדינה, וכך נכנס לתפקיד נשיא המדינה.
בעקבות ההפסד של סומליה במלחמת אוגדן אשר גרמה לבסוף לניתוק הקשר עם ברית המועצות, אהדתו של בארה על ידי אזרחי סומליה הלכה ופחתה. לאורך השנים, ההתנגדות לשלטון בארה גדלה, עם חוסר רצון משלטונו הדיקטטורי, ועלייתה של קואליציה של ראשי שבטים בסומליה.
ב-1991 התחולל המרד הסומלי אשר גרם להדחתו של בארה מהשלטון והובילה למלחמת אזרחים. בארה לבסוף הוגלה לניגריה, שם הוא מת ב-1995.
שנים מוקדמות

בארה נולד ב-6 באוקטובר 1919 ליד שילבו (עיר באזור אוגדן המאוכלסת בעיקר בסומלים של האימפריה האתיופית) לתוך שבט סומלי הנקרא "מאר האן דאחד" ולקלאן של רר דיני (Rer Dini). ההורים של בארה מתו כאשר הוא היה בן 10. הוא קיבל את החינוך העיקרי שלו בעיר לובק (luvq) בדרום סומליה האיטלקית ולאחר מכן עבר לבירה מוגדישו להמשך תואר שני.
בשנת 1935 בארה נרשם למשטרה הקולוניאלית האיטלקית, אף על פי שהוא נולד באתיופיה הוא השתתף בתיאטרון של אתיופיה האיטלקית בזאפטייה (Zaptié). ב-1936 הוא החליט להצטרף למשטרה הקולוניאלית בסומלילנד ועלה לדרגה של גנרל (הדרגה הגבוהה ביותר). ב-1946 תמך בארה בוועידה הסומלית (קבוצה פוליטית של מפלגות ואגודות שבטים שהיו עוינות לליגת הנוער הסומלית ונתמכו על ידי איכרים איטלקיים מקומיים), הקבוצה הציגה עתירה בפני ועדת חקירה של "ארבע המעצמות " על מנת לאפשר את ניהולו של שטח האומות המאוחדות למשך 30 שנים לאיטליה. עם שובו לסומליה, נשאר בארה (שהיה שוטר איטלקי) ללמוד בבית ספר למשטרה בפירנצה במשך שנתיים. כאשר שב שוב לסומליה נשאר בצבא והפך לסגן מפקד הצבא הסומלי כשהמדינה יצאה לעצמאות בשנת 1960. בתחילת שנות השישים לאחר ששהה עם קצינים סובייטים בתרגילי אימונים משותפים, הפך לתומך של הממשלה המרקסיסטית-לנינסטית בסגנון סובייטי שהאמין בממשלה סוציאליסטית ותחושה חזקה יותר של הלאומיות הסומלית.
השתלטות

ב-15 באוקטובר 1969 לאור יום, נרצח הנשיא השני של סומליה עבד אל-ראשיד עלי שירמרקי (Abdirashid Ali Shermarke).
ההתנקשות בחיי שירמרקי, הובילה את הצבא, שנמנע בעבר מהתערבות פוליטית, לבצע הפיכה בהנהגת האלוף סיאד בארה, והפילו את ממשלת הרפובליקה הסומלית. בפחות משבוע לאחר ההתנקשות, הגוף המנהלי החדש; המועצה המהפכנית העצומה (SRC) מינתה את בארה לנשיא. תחת שלטונו, הייתה פגיעה בדמוקרטיה והמשטר הפך לטוטליטרי, הוא עצר את חברי הממשלה לשעבר, אסר על קיום מפלגות פוליטיות, פיזר את הפרלמנט ואת בית המשפט העליון והשעה את החוקה.
נשיאות

בארה עלה לשלטון מתוקף היותו ראש המועצה המהפכנית העליונה אשר תפסה את השלטון לאחר ההתנקשות בנשיא שירמרקי בשנת 1969.
נשיאות > המועצה המהפכנית העליונה (SRC)

לאחר תפיסת השלטון, המפלגה החליטה לפזר את הפרלמנט ואת בית המשפט העליון, כמו כן הוחלט על ביטול החוקה. הוחלט לשנות את שם המדינה לרפובליקה הדמוקרטית הסומלית.
ה-SRC הקימה תוכניות רבות עבור הציבור הסומלי וקמפיין אוריינות לאומי במיוחד לאזור הכפרים אשר הגביר את שיעור האוריינות באופן מוחלט במדינה.
בארה, כראש המפלגה, האמין בשמירת קשרים טובים עם העולם הערבי, ולכן הצטרפה המדינה לליגה הערבית ב-1974. כמו כן, באותה תקופה, בארה הפך ליושב ראש ארגון אחדות אפריקה.
בנוסף לעיל, המפלגה החליטה להלאים את התעשייה, ואת כל הקרקעות במדינה.
ב-1976, התפרקה המפלגה ובמקומה הוקם ה-SRSP (המפלגה הסוציאלית המהפכנית הסומלית). המפלגה היוותה משטר טוטליטרי חד-מפלגתי. המפלגה הייתה מבוססת מצד אחד על סוציאליזם ומצד שני על עקרונות אסלאמיים.
ב-1980 פורקה המפלגה הסוציאלית המהפכנית הסומלית והמועצה המהפכנית העליונה נבנתה מחדש במקומה.
נשיאות > שפה ככלי למאבק בקולוניאליזם הסומלי

אחת המטרות הראשונות והמשמעותיות של המשטר המהפכני הייתה אימוץ שיטת כתיבה לאומית סטנדרטית. בארה תמך בשימוש הרשמי בלטינית כשפה הסומלית. הוא החליף את התסריט הערבי ואת כתיבת הוואדאד ששימשה את התושבים במשך מאות שנים. זמן קצר לאחר עלייתו לשלטון הציג בארה את השפה הסומלית כשפה הרשמית, ובחר את האלפבית הלטיני של סומליה, שפותחה על ידי הבלש הסומלי שייר ג'מה אחמד (Shire Jama Ahmed) כאורתוגרפיה הסטנדרטית של האומה. מכאן ואילך כל החינוך בבתי הספר הממשלתיים היה צריך להתנהל בסומלית. בשנת 1972 הוטל על עובדי הממשלה ללמוד, לקרוא ולכתוב בסומלית תוך שישה חודשים. הסיבה לכך הייתה כדי להקטין את השסע ההולך וגדל בין אלו שדיברו בשפות הקולוניאלית האיטלקית או האנגלית לבין אלו שלא עשו זאת, כיוון שהרבה מן המעמדות הבכירים בממשלה הקודמת ניתנו לאנשים דוברי איטלקית או אנגלית. בנוסף, ביקש בארה גם לחסל את חשיבותה של מערכת הקלאנים הסומלית (קבוצה של אנשים שקשורים בקשר משפחתי לאותו אב או מורכב מכמה משפחות בעלות אותו ראש שבט) בתוך ממשלת סומליה והחברה האזרחית.
השאלה הראשונה הבלתי נמנעת שסומלים שאלו זה את זה כשנפגשו הייתה: "מה השבט שלך?" אבל כאשר שאלה זו החלה להיתפס כמהלך נגד התהוות המדינה המודרנית הסומלית, התושבים החלו לשאול: " מה השבט שלך לשעבר?", בארה אסר על שאלה זו ועל מגוון רחב של פעילויות אחרות המסווגת כ-"שיטות". כאשר משתפי פעולה דיווחו על קבלנים (אלה שנחשבו כמפיצי שיטת הקלאן) לממשלה הם בעצם הובילו למעצרים רבים ומאסרים של אנשי הקלאן. ברמה הסימבולית יותר, חזר בארה מספר פעמים על המשפט: "מי אתה יודע הפך למה אתה יודע" ואמרה זו הפכה לחלק משיח רחוב פופולרי בסומליה.
נשיאות > לאומיות

בארה דגל בתפיסה של סומליה הגדולה (Soomaaliweyn) המתייחסת למרחבים ומחוזות בקרן אפריקה, בה מתגוררים הסומלים האתניים אשר מייצגים את ההיסטוריה של סומליה. ב-1976, בארה פיזר את מפלגת ה-SRC והקים מפלגה לאומית אחת, המפלגה הסוציאליסטית המהפכנית הסומלית (SRSP).
סומליה הגדולה הקיפה הרבה אזורים גדולים בסומליה וגם את אוגדן באתיופיה, והמחוז הצפון מזרחי של קניה ואזורי קרן אפריקה, שם הסומלים מהווים חלק גדול מהאוכלוסייה.
על מנת לבסס את שלטונו האישי ולנסות להשיב לעצמו את אוגדן, הוא פלש לאתיופיה ביולי 1977, ופרצה [[[מלחמת אוגדן]] מול אתיופיה, שהייתה תחת שלטון קומוניסטי וסוציאל-מרקסיסטי, כהשפעה מנוכחות ברית המועצות ששלטה שם. המלחמה באה לסיומה ב-1978.
נשיאות > קשרים זרים

בשל מיקום סומליה, השלטון בה היה חשוב מאוד לברית המועצות ולארצות הברית. בארה החליט לנתק את היחסים עם ברית המועצות בעקבות פריצת הסובייטים לסומליה בסוף שנות ה-70. בעקבות כך, החליט לבצע ברית עם ארצות הברית. עד 1989 ארצות הברית תמכה רבות בשלטון בארה והזרימה כספים רבים לסיוע כלכלי וצבאי.
בליל 18 באוקטובר השלטון הסומלי וגרמניה המערבית נאלצו לשתף פעולה עקב חטיפת טיסה 181 של לופטהנזה יום לפני כן ב-17 באוקטובר. המטוס אשר המריא מפלמה דה מיורקה והיה צפוי לנחות בפרנקפורט נחטף על ידי חברי החזית העממית לשחרור פלסטין אשר הנחיתו אותו במוגדישו שבסומליה. הטרוריסטים דרשו מהממשלה הגרמנית שחרור של חברים בסיעת הצבא האדום. בפעולה משותפת של GSG-9 ושל חיילים סומליים התבצעה השתלטות על המטוס ושחרור מוצלח של כל בני הערובה למעט קברניט המטוס שנרצח על ידי הטרוריסטים עוד לפני ההשתלטות.
נשיאות > תוכניות מקומיות

במהלך חמש השנים הראשונות הקימה ממשלת בארה מספר חוות קואופרטיביות ומפעלים לייצור המוני כגון טחנות, מתקני עיבוד קני סוכר בג'אוור (Jowhar) ואפגואי (Afgooye), ובית עיבוד בשר בקיסמאוי (Kismayo). פרויקט ציבורי נוסף שיזמה הממשלה היה הפסקת חול; החל משנת 1971 ואילך הובילה הממשלה של בארה ארגון נטיעת עצי ענק בקנה מידה ארצי כדי לעצור את התקדמותם של אלפי דונמים של דיונות חול מונחות רוח שאיימו לבלוע עיירות, כבישים ואדמות חקלאיות.
בין 1974 ל-1975 התרחשה באזורים הצפוניים של סומליה בצורת גדולה המכונה 'דאבבר אבארטה' (בתרגום –הבצורת המתמשכת) ברית המועצות ששמרה אז על יחסים אסטרטגיים עם ממשלתו של בארה העבירה כ-90,000 אנשים מהאזורים ההרוסים של הוביו (Hobyo) וקיינבה (Caynaba). התנחלויות חדשות של כפרים קטנים נוצרו באזורי ג'ובדה הוסה (אנגלית: Jubbada Hoose תרגום – ג'ובה התחתון) וג'ובדה דצ'ה (אנגלית: Jubbada Dhexe תרגום – ג'ובה אמצעית). עם יישובים חדשים אלה הידועים בשם 'דנווארדה אגהה' (Danwadaagaha בתרגום – התנחלויות קולקטיביות) המשפחות המושתלות הוכנסו לחקלאות ולדייג. זה היה שונה מאורח החיים הפסטורלי המסורתי שלהם של רעיית בעלי חיים.
תוכניות אחרות של יישוב מחדש הוכנסו גם כחלק מהמאמץ של בארה להקטין את הסולידריות של אנשים לשבטים שלהם על ידי פיזור הנוודים והרחקתם מאדמות שבשליטת הקלאנים.
נשיאות > כלכלה

כדי לקדם ולפתח את הכלכלה, בארה השיק מספר תוכניות פיתוח. הוא יצר משקים חקלאיים ושיתופים בדיג והקים מפעלי עיבוד מזון. עם זאת, החוב החיצוני של סומליה גדל יותר מאשר רווחי הייצוא, וזאת בעקבות מלחמת אוגדן של שנות 1978–1979, שבה היו הוצאות רבות לצבא.
בארה לא היה יכול לפנות לברית המועצות כדי לקבל סיוע כלכלי, אז הוא פנה למערב; למדינות הערביות מפיקות הנפט- כווית (Kuwait), ערב הסעודית (Saudi Arabia), איחוד האמירויות הערביות (The United Arab Emirates) וקטר (Qatar)- הוא גם פנה לבנק העולמי (World Bank). המשבר הכלכלי אילץ את סומליה לפיחות המטבע המקומי ולעודד הפרטה.
יתר על כן, רשתות התחבורה והתקשורת שלה היו מינימליות. עם זאת, בנוסף לבעלי חיים ותוצרת חקלאית, אשר היוו את עיקר הייצוא של סומליה, במדינה היו מספר סקטורים לא מפותחים. בסופו של דבר הוא לא הצליח לשפר את הכלכלה של סומליה אשר התדרדרה במהרה בשנים 1989–1990, וכתוצאה מכך ירד מצרך הסחורות ברחבי המדינה.
נשיאות > התנגשות הרכב

בחודש מאי 1986, בעקבות מזג אוויר סוער, המכונית בה נמצא בארה התנגשה בגבו של אוטובוס. בארה נפצע קשה בעקבות פציעות ראש ושברים מרובים ואושפז בבית החולים לתקופה של חודש. סגן הנשיא של סומליה, מוחמד עלי סמטאר (Mohamed Ali Samatar), שימש כראש ממשלה במשך מספר חודשים כדי לפצות על היעדרותו של בארה.
ב-1986, בעקבות התאונה, וגילו המופלג, עלו השערות לגבי אפשרויות אחרות לשלטון מבארה – חתנו, אחמד סולימאן עבדייל (Ahmed Suleiman Abdille) אשר שימש בזמנו כשר הפנים וסגן הנשיא סמאטר.
נשיאות > התעללות ופגיעה בזכויות אדם

חלק מזמנו של בארה בשלטון התאפיין בשלטון דיקטטורי מדכא כולל רדיפות, כליאה ועינויים של מתנגדים פוליטיים ומתנגדי המשטר אשר באו לידי ביטוי ביתר שאת במהלך רצח העם של בני האיסק בצפון סומליה. תוכנית הפיתוח של האו"ם קבעה כי "למשטר של 21 שנים בראשות סיאד בארה היה אחד הרשומות הגרועות ביותר של זכויות אדם באפריקה. בינואר 1990 פרסמה ועדת המעקב של אפריקה (סניף של ארגון: Human Rights Watch) דו"ח שכותרתו: "סומליה- ממשלה במלחמה עם אנשים משלה" המורכב מ-268 עמודים. הדו"ח מדגיש את ההפרות הנרחבות של זכויות אדם בסיסיות באזורים הצפוניים של סומליה, הוא כולל עדויות על ההרג והסכסוך בצפון סומליה על ידי פליטים חדשים ממדינות שונות ברחבי העולם. התעללות שיטתית בזכויות אדם נגד שבט איסק (Isaaq) השולט בצפון תוארה. בדו"ח נוסף הנקרא "טרור בחסות המדינה", מתואר כי הן האוכלוסייה העירונית והן הנוודים החיים באזורים כפריים היו נתונים לרציחות, מעצרים שרירותיים, מעצרים בתנאים קשים, עינויים, אונס, ואילוצים משברים על חופש התנועה וביטוי בדפוס של הפחדה פסיכולוגית. הדו"ח מעריך כי בשנים 1988–1989 בין 50,000-60,000 בני אדם הוצאו להורג והוכו בעודם קשורים בתנוחה מעוותת, עברו זעזועים חשמליים, אונס של אסירות ועוד.
בספטמבר 1970 הציגה הממשלה את חוק השירות הלאומי, מה שנתן ל-NSS (שירות הביטחון הלאומי של סומליה) את הכוח לעצור ולהחזיק ללא הגבלת זמן את מי שמביע התנגדות לממשלה מבלי לעמוד לדין. בנוסף לזה, החוק נותן ל-NSS את הכוח לעצור אנשים ללא צו חשוד של השירות הלאומי. בנוסף לזה ניתן לראות בסעיף הראשון בחוק האומר: "פעולות נגד עצמאותה, אחדותה או ביטחונה של המדינה" ויכולת לתת עונש מוות לכל מי שהורשה בסעיפים אלה.
משנת 1970 ואילך בארה התמודד עם פופולריות הולכת ומתמעטת והתנגדות מקומית מוגברת. בתגובה, יחידת הכומתות האדומות (Duub Cas) והיחידה הצבאית הקרואה "חלוצי הניצחון" (Victory Pioneers), ביצעו טרור שיטתי נגד מג'רטין (Majerteen), חוייה (Hawiye) ונגד הקלאנים של איסק. הכומתות האדומות באופן שיטתי ריסקו מאגרי מים כדי לשלול מים מהקלאנים ומעדריהם. יותר מ-2000 אנשים מהקלאנים של בני מג'רטין מתו כתוצאה מצמא וכ-5000 אנשים מאיסק נהרגו על ידי הממשלה. חברי חלוצי הניצחון אנסו נשים רבות מהקלאנים ויותר מ-300,000 חברי איסק נמלטו לאתיופיה.
בערך באמצע העשור של 1980 תנועות התנגדות נוספות שנתמכו על ידי הממשל הדתי של הקומוניסטים באתיופיה צצו ברחבי המדינה. בארה הגיב בענישה כלפי מי שנתפסו כגורמים מקומיים שתומכים בגרילה, במיוחד באזורים הצפוניים של המדינה. ב-1988, בראשות הגנרל מחמד סעיד הרסי מורגן (בסומלית Maxamed Siciid Xirsi Moorgan) חתנו של בארה, הופצצו ערים והביאו למותם של 50,000 אנשים בצפון.
נשיאות > המרד

במישור הממשלתי המקומי, סיאד בארה פיזר את כל הגופים שנבחרו בעקבות ההפיכה הצבאית ודרש שכל המועמדים לבחירה יאושרו על ידי הממשלה המרכזית.
בשנת 1979 פורסמה חוקה אשר אישרה את בתי המשפט לביטחון לאומי שהוצגו על ידי בארה. הוא מינה רק קציני צבא לבית המשפט העליון, ובכך הביא את הרשות השופטת להיות תחת הרשות המבצעת.
בעקבות זאת ובעקבות המלחמה באוגדן, הייתה עלייה של כמה תנועות אופוזיציה פנימיות מאורגנות של מתנגדים שפעלו להפיל את משטרו של בארה ולהדיח אותו מתפקידו. על מנת להתמודד אתם, בארה נקט בצעדים מדכאים, צעדים שהיו כרוכים בהפרת זכויות אדם רבות; הממשל שלו החל לעצור פקידים ממשלתיים וצבאיים בחשד להשתתפותם עם התנועות המתנגדות, הוציא אנשים להורג והשתמש באלימות כלפי העם.
הממשלה הפכה לטוטליטרית יותר, וחשיבותה האסטרטגית של סומליה; הממוקמת בין מפרץ עדן ובסמוך למזרח התיכון שנחשבו ליעדים אסטרטגיים חשובים מאוד מבחינת מעצמות רבות במהלך המלחמה הקרה במיוחד ברית המועצות וארצות הברית וזאת בגלל מיצרי המים ונתיבי הסחר והנפט שנמצאים באזור, פחתה בעיני חלק מהמעצמות בגלל אי היציבות הפנימית ששררה באותה תקופה. הדברים האלה הובילו בסופו של דבר לפרוץ מלחמת אזרחים בשנת 1991, דבר שהוביל להפלת משטרו של בארה והתפוררות הצבא הסומלי הלאומי.
גלות ומוות

לאחר בריחתו בינואר 1991, בארה ניסה פעמיים לכבוש מחדש את מוגדישו, אך נכשל לנוכח כוחו הצבאי של הגנרל מוחמד פארה איידיד (Mohamed Farrah Aidid). במאי 1991 בארה יצא לגלות.
בהתחלה הוא החליט לעבור לקניה, אך היו לכך מתנגדים רבים מצד האופוזיציה בשל תמיכתו בממשלה הקנייתית. בעקבות כך, החליט להגלות לניגריה.
בארה נפטר ב-2 בינואר 1995 מהתקף לב. הוא נקבר בסומליה.
בית ספאסו

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אחוזה, סימן נוף 
 על שם:  סמטת ספאסופסובסקי 
 מיקום:  ארבאט (ראיון) 
 מדינה:  רוסיה 
 מייסדים:  ניקולאי וטורוב 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1913
 תאריך פתיחה רשמי:  1913 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות נאו-קלאסית, נאו-קלאסיציזם 
 
 קואורדינטות:  55°45′02″N 37°35′17″E﻿ / ﻿55.750555555556°N 37.588055555556°E﻿ / 55.750555555556; 37.588055555556
 אתר רשמי
  (למפת מוסקבה מוגדלת) בית ספאסו(למפת מוסקבה רגילה) בית ספאסו
 
בית ספאסו או בית וטורוב (באנגלית: Spaso House) היא אחוזה היסטורית במרכז מוסקבה, מאז סוף 1933 הושכרה על ידי ממשלת ארצות הברית כמעונו של שגריר ארצות הברית בברית המועצות / רוסיה, האחוזה מוכרת בשמה הלא-רשמי בשפה האנגלית- בית ספאסו. שמה הרשמי הוא בית וטורוב ע"ש תעשיין רוסי ניקולאי וטורוב שהקים את האחוזה. בית ספאסו היא אנדרטה לאדריכלות נאו-קלאסית של התקופה הטרום-מהפכנית.
בית ספאסו ממוקם בסמטת ספאסופסובסקי 10 (רו'), ברובע ארבאט, במרכז מוסקבה.
הערות שוליים

↑  https://ru.usembassy.gov/embassy-consulates/moscow/spaso-house/