stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חיים נוי (חוקר תקשורת)
ביוגרפיה

חיים נוי נולד בירושלים לפרופ' דב נוי, חתן פרס ישראל לחקר הספרות והארכאולוגית ד"ר תמר נוי. הוא גדל בעיר וחי בה כיום.
נוי למד בגימנסיה רחביה, התגייס בשנת 1986 ושירת בחיל המודיעין.
את התואר הראשון בפסיכולוגיה ותנ"ך סיים בשנת 1994 בהצטיינות יתרה מאוניברסיטת בר-אילן. את התואר השני, בפסיכולוגיה קלינית, קיבל בהצטיינות בשנת 1996 מהאוניברסיטה העברית. בשנת 2002 קיבל את הדוקטורט מהמחלקה לפסיכולוגיה של האוניברסיטה העברית. נושא הדוקטורט: המסע הגדול: ניתוח נרטיבי של סיפורי מסע של תרמילאים ישראלים, בהנחיית יורם בילו ועמיה ליבליך. את הפוסט דוקטורט עשה נוי בארצות הברית במימון מלגת רוטשילד (יד הנדיב). נוי שימש כמרצה אורח במחלקה לעיתונאות ותקשורת ובמחלקה לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטה העברית בשנים 2003–2008, וכמרצה בכיר בבית הספר לתקשורת במכללה האקדמית ספיר בשנים 2009–2012. נוי התמנה לפרופסור חבר בשנת 2012 במחלקה לתקשורת של אוניברסיטת דרום פלורידה. בשנת 2015 שב ארצה ושימש פרופסור חבר ללימודי תיירות במכללה האקדמית אשקלון.
ב-2018 הצטרף לבית הספר לתקשורת של אוניברסיטת בר-אילן כפרופסור חבר, וקיבל תואר פרופסור מן המנין בשנת 2023.
נשוי לאורלי נוי, אב לשתיים ומתגורר בירושלים. נוי הוא גם מדריך אייקידו בדרגת דאן 6 בחוג אייקידו אותו הוא מנהל בהר הצופים בירושלים. אחד מאחיו הוא ד"ר עמוס נוי, משורר וחוקר תרבות ופולקלור.
מחקריו

מחקריו של נוי עוסקים בשפה, שיח ואינטראקציה חברתית מקוונת ולא-מקוונת בהקשרים יומיומיים, מנקודת מבט של חקר התקשורת ותפקידם של אמצעי תקשורת ישנים וחדשים. נוי חוקר באמצעות שיטות מחקר איכותניות, בדגש על גישות אתנוגרפיות, אנתרופולוגיה לשונית וגישות מופעיות. עבודותיו בוחנות היבטים חומריים וטכנולוגיים בתקשורת ויחסי כוח. אתרי המחקר של נוי מצויים בישראל ובארצות הברית, והם כוללים תיירות גלובלית ומקומית, מוזיאונים של מורשת, הנצחה וג'נוסייד, וזירות פוליטיות. בנוסף, נוי חוקר ומלמד בתחומי התקשורת הלא מילולית (אימוג'י), גוף ותקשורת, וקשר אדם-חיה (תקשורת בין-מינית).
פעילות מקצועית מחוץ לאקדמיה

2007 – עורך משנה בכתב העת (Annals of Tourism Research (Elsevier.
2015 – חבר במערכת כתב העת (International Journal of Social Research Methodology: Theory and Practice (Routledge/Taylor Francis.
2016 – חבר בוועד האגודה האנתרופולוגית הישראלית.
2016 – חבר ועד במרכז הישראלי למחקר איכותני של האדם והחברה באוניברסיטת בן-גוריון.
2018-2021 – יו"ר האגודה הישראלית לתקשורת.
2019 – סגן נשיא ארגון International Association for Dialogue Analysis
2019 – מייסד-שותף ויו"ר (במשותף עם פרופ' מרים אליאב-פלדון) פורום ראשי האגודות האקדמיות בתחומי מדעי הרוח, החברה והאומנויות
פרסומים

לפרופ' נוי למעלה מ-80 פרסומים אקדמיים, והוא כתב וערך שלושה ספרים. ספרו "תודה שמתתם עבור המדינה שלנו" (ראה אור באנגלית בהוצאת אוניברסיטת אוקספורד) זכה בפרס הגבוה ביותר של האגודה הישראלית לתקשורת לשנת 2016. מאמרו "Mediation materialized. The semiotics of a book visitor at an Israeli commemoration site", "סמיוטיקה של ספר מבקרים באתר הנצחה ישראלי", זכה בשנת 2010 בפרס ג'ין וידמר השווייצרי, מטעם אוניברסיטת פרייבורג, שווייץ.
פרסומים > ספריו

Noy, C. (2015). “Thank You for Dying for Our Country: Commemorative Texts and Performances in Jerusalem.” New York: Oxford University Press.
Noy, C. (2007). “Narrative Community: Voices of Israeli Backpackers.” Detroit: Wayne State University Press.
Noy, C. and Cohen, E. (Eds.), (2005). “Israeli Backpackers: From Tourism to a Rite of Passage.” A co-edited volume. Albany, N.Y.: State University of New York Press.
פרסומים > מאמרים נבחרים

Noy, C. (2019). Voices on display: Handwriting, paper, and authenticity, from museums to social network sites. Convergence.
Noy, C. (2017). “Participatory Media and Discourse in Heritage Museums: Co-constructing the Public Sphere?” Communication, Culture & Critique, 10(2): 280-301
Noy, C. (2016). “Participatory Media New and Old: Semiotics and Affordances of Museum Media.” Critical Studies in Media Communication, 33(4): 308-323.
Noy, C. (2016). “’My Holocaust Experience was Great!’”: Entitlements for Participation in Museum Media.” Discourse & Communication, 10(3): 274-290.
Noy, C. (2015). “Writing in Museums: Towards a Rhetoric of Participation.” Written Communication, 32(2): 195-219.
Hercbergs, D., and Noy, C. (2015). “Mobile Cartographies and Mobilized Ideologies: The Visual Management of Jerusalem.” Antipode, 47(4): 942–962.
McIlvenny, P. and Noy, C. (2011). Co-edited Special Issue of Social Semiotics, 21(2), titled “Interdisciplinary Approaches to Spaces of Multimodal Discourse.”
Noy, C. (2011). “’I Worship You - Israeli Soldiers’: Gender-cum-national Performances at an Israeli Commemoration Site.” Israel: Studies in Zionism and the State of Israel, 18-19: 211-236. [in Hebrew].
Noy, C. (2009). “’I WAS HERE!’: Addressivity Structures and Inscribing Practices as Indexical Resources.” Discourse Studies, 11(4): 421-440.
Noy, C. (2008). Mediation Materialized: The Semiotics of a Visitor Book at an Israel Commemoration Site. Critical Studies in Media Communication, 25(2): 175-195.
Noy, C. (2007). “Sampling Knowledge: The Hermeneutics of Snowball Sampling in Qualitative Research.” International Journal of Social Research Methodology, 11(4), 327-344.
Noy, C. (2004). “’The Trip Really Changed Me’”: Backpackers’ Narratives of Self-Change.” Annals of Tourism Research, 31(1): 78-102.
Noy, C. (2003) “Narratives of Hegemonic Masculinity: Presentations of Body and Space in Israeli Backpackers’ Narratives.” Israeli Sociology, 5(1): 75-120. Special Issue on Masculinity. [in Hebrew]
Noy, C. (2002). “‘You MUST go Trek There’: The Persuasive Genre of Narration among Israeli Backpackers.” Narrative Inquiry, 12(2): 261-290.
הערות שוליים

↑  פרופ' חיים נוי בית הספר לתקשורת - אוניברסיטת בר-אילן (באנגלית)
↑  מורי הדוג'ו, אתר אייקידו ירושלים בהר הצופים
↑  חיים נוי, אתר האגודה האנתרופולוגית הישראלית
↑  מי אנחנו, אתר האגודה ישראלית לתקשורת
↑  חברי מועצת המנהלים (באנגלית), IADA
↑  נימוקי ועדת הפרס האגודה ישראלית לתקשורת
↑  השנה האקדמית 2010, אוניברסיטת פרייבורג (בצרפתית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266187005171  BIBSYS: 14009288  BnF: cb16754462v (data)  ISNI: 0000 0001 1488 903X  LCCN: n2004055984  NKC: jo2017958625  ORCID: 0000-0002-2801-9120  VIAF: 23991000   WorldCat (עם VIAF): 23991000
תיאודור ליכטנהיין

| --- | --- |

 לידה:  ינואר 1829 קניגסברג, פרוסיה 
 פטירה:  19 במאי 1874 (בגיל 45) שיקגו, ארצות הברית 
 מקצוע נוסף:  סוחר
 מדינה:  גרמניה, ארצות הברית
 
תיאודור ליכטנהיין (באנגלית: Theodor (Theodore) Lichtenhein;‏ ינואר 1829, קניגסברג – 19 במאי 1874, שיקגו) היה שחמטאי אמריקאי.
ביוגרפיה

ליכטנהיין נולד במזרח פרוסיה, ולמד שחמט בגיל 12. שש שנים יותר מאוחר היה נשיא מועדון השחמט של קניגסברג. הוא למד רפואה, ולאחר מכן התגייס לשירות בצבא הפרוסי.
ליכטנהיין היגר לארצות הברית בשנת 1851, והשקיע את כל זמנו לפרנסתו. בשנת 1856 הצטרף למועדון השחמט של ניו יורק והפך לחבר המועדון החזק ביותר. בקונגרס האמריקאי הראשון לשחמט, שהתקיים בשנת 1857 הגיע למקום השלישי. בסיבוב הראשון ניצח את צ'ארלס סטנלי 3-2, בסיבוב השני ניצח את פרדריק פרין 0–3, בחצי הגמר הפסיד לפול מורפי 3.5-0.5 ובהתמודדות על המקום השלישי ניצח את בנימין רפאל 0–3 .
ליכטנהיין נבחר לנשיא מועדון השחמט של ניו יורק בשנת 1858. הוא סיים בתיקו עם פרדריק פרין 1-1 בדו-קרב בין ניו יורק לבין ברוקלין בשנת 1860, וניצח בדו-קרב נגד הרדמן פיליפס מונטגומרי 7.5-2.5 בפילדלפיה בשנת 1861 .
ליכטנהיין שרת בדרגת רב-סרן בגדוד ה-58 של מתנדבי ניו יורק במלחמת האזרחים, ושימש גם ככתב לעיתון Frank Leslie's Weekly.
דן כספי

ערך זה עוסק בפרופסור לתקשורת. אם התכוונתם לפרופסור לרפואה, סופר ומשורר, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  1 בינואר 1945 סווני, רומניה 
 פטירה:  22 בינואר 2017 (בגיל 72) ישראל 
 מוסדות:  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב 
 www.dancaspi.co.il
 
דן כספי (1 בדצמבר 1945 – 22 בינואר 2017) היה פרופסור במחלקה לתקשורת באוניברסיטת בן-גוריון בנגב ויושב-ראש האגודה הישראלית לתקשורת בין השנים 1995–1999.
לאורך כל דרכו המקצועית, שילב כספי פעילות מחקרית עם פעילות ציבורית ופעילות פובליציסטית תוססת וענפה, אשר במהלכה פרסם מאות מאמרים בעיתונות היומית והמקוונת, לרבות שני טורים קבועים במקומון ירושלמי ובירחון איגוד המפרסמים בישראל "אותות". כספי פרסם טור באתר "העין השביעית", וטור במדור הדעות של ynet וניהל את בלוג דן בתקשורת ב"הארץ" עד ליום מותו.
חייו ופועלו

דן כספי (לשעבר קספו Casapu) נולד בסווני (Saveni) שבצפון מולדובה, רומניה. עלה לארץ עם הוריו בשנת 1960, בגיל 14. על אף המוגבלות הפיזית, שיתוק מוחין, השתלב כספי במערכת החינוך הרגילה הן בעיר מולדתו והן במערכת החינוך הישראלית. המשפחה התיישבה בבאר שבע. כספי סיים את לימודי התיכון בבית הספר מקיף א' באר שבע, בהנהלתה של ד"ר פועה מנצ'ל.
במחצית שנות השישים, החל כספי את לימודיו לתואר ראשון באוניברסיטה העברית בירושלים, בחוגים למדע המדינה ולסוציולוגיה, והמשיך לתואר שני בחוגים למדע המדינה ולתקשורת.
עבודת המחקר שלו לקבלת תואר דוקטור נעשתה בהנחייתם של אליהוא כ"ץ, חתן פרס ישראל, ועמנואל גוטמן. המחקר עסק בתפיסתם של חברי הכנסת את דעות הציבור לעומת הדעות הריאליות הרווחות באוכלוסייה תוך השוואה ביניהן לבין דעות חברי הכנסת.
אחר קבלת הדוקטורט בשנת 1976, יצא כספי לשנת השתלמות בתר-דוקטורט במכון הטכנולוגי במסצ'וסטס, MIT, שבבוסטון, שם עשה במחיצתו של פרופסור איתיאל דה-סולה פול.
במחצית שנות השמונים, עבר כספי לאוניברסיטה הפתוחה, בה פיתח את תחום לימודי התקשורת. כספי כתב וערך, בהיותו באוניברסיטה הפתוחה, סדרת ספרי לימוד, ששימשה שנים רבות בסיס בתוכנית הלימודים בתקשורת במוסדות להשכלה גבוהה, במכללות ובבתי ספר שונים.
בשנת 2000 שב כספי לבאר שבע, כדי לתת כתף בהקמת המחלקה לתקשורת באוניברסיטת בן-גוריון. הוא כיהן כראש המחלקה לתקשורת וראש מרכז בורדה לתקשורת חדשנית בין השנים 2004–2009. באפריל 2013 נערך באוניברסיטת בן-גוריון יום עיון על "מעברים בתקשורת" לכבודו של כספי לרגל יציאתו לשבתון בטרם פרישתו לגמלאות.
כספי היה נשוי לדליה ולהם בת וארבעה נכדים. התגורר באבן יהודה.
נפטר ב-22 בינואר 2017. נטמן למחרת בבית העלמין באבן יהודה.
תפקידים אקדמיים וציבוריים

כספי מילא מספר תפקידים אקדמיים וציבוריים:
יועץ, Freedom House, New York
חבר במועצה האקדמית של מכללת הדסה בירושלים.
ראש המחלקה לתקשורת וראש מרכז בורדה לתקשורת חדשנית, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב (2004–2009)
חבר בוועדת השופטים בפרס ע"ש נחום סוקולוב (2005, 2007, 2009)
חבר בוועד המנהל של רשות השידור (2000 - 2003)
חבר במועצה המדעית של דו-שנתון "קשר", אוניברסיטת תל אביב (2005)
נשיאה המייסד של האגודה הישראלית לתקשורת (1996-1999)
יועץ אקדמי, תיק תקשורת – שבועון הטלוויזיה הלימודית לענייני תקשורת אלקטרונית (1991 - 1993)
יועץ אקדמי בכותרת – בית-ספר לעיתונאות ולתקשורת (1992 - 1993)
יועץ למשרד החינוך, התרבות והספורט בהכנת תוכניות לימודים ייחודיות על תקשורת המונים (1986 - 1992)
מייסד ועורך מדינה, ממשל ויחסים בינלאומיים – כתב העת הישראלי במדע המדינה (1971 - 1986)
מחקרים ופרסומים

תחומי התמחותו של כספי היו תקשורת המונים, תקשורת ופוליטיקה, דעת קהל ותעמולה, מוסדות תקשורת, תקשורת מקומית, תקשורת מיעוטים, רגולציה בתקשורת, מערכות בחירות.
כספי כתב למעלה מ-20 ספרים בתקשורת ועשרות מאמרים מדעיים בעברית, באנגלית וברוסית. ביניהם ספר ילדים בשם אבא של ענבל. בתחילת שנות התשעים התפרסם ספרם המשותף של כספי ושל יחיאל לימור "המתווכים", ספר ששימש כאחת מאבני היסוד בהוראה ובהבנת מקומם ועוצמתם של אמצעי התקשורת בישראל.
מחקרים ופרסומים > ספריו באנגלית

Ethnic Minorities and Media in the Holly Land. London. Vallentine Mitchell. 2014. edited with Nelly Elias.
The Palestinian Arab In/Outsiders: Media and Conflict in Israel(הקישור אינו פעיל). London. Vallentine Mitchell. (2011), with Mustafa Kabha
New Media and Innovative Technologies ,BGU Press & Tzivonim(2008); edited with Tal Samuel-Azran
Media, Minorities and Hybrid Identities ,Hampton Press: Cresskill, N. J., (2006); with Hanna Adoni and Akiba A. Cohen
The In/Outsiders: The Mass Media in Israel,Hampton Press: Cresskill, N. J., (1999); with Yehiel Limor
Media+Decentralization:+The+Case+of+Israel’s+Local+Newspapers&ots=RSseix_ZTp&sig=3QhffE7AfGvsudUVymZjFtopPxc#v=onepage&q&f=false Media Decentralization: The Case of Israel’s Local Newspapers ,Transaction. New Brunswick, N.J. (1986).
The Roots of Begin’s Success: The 1981 Elections.Croom Helm: London. (1984), co-edited with Avraham Diskin and Emanuel Gutmann
מחקרים ופרסומים > ספריו בעברית

דן כספי, מעבר למראה: מפת התקשורת בישראל, באר שבע, הוצאת הספרים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 2012.
דן כספי, סדר יום: תקשורת, חברה ופוליטיקה, תל אביב, רסלינג, 2011
דן כספי, תקשורת ופוליטיקה בישראל, תל אביב, מכון ון-ליר והקיבוץ המאוחד, 2007
דן כספי, סליחה, תקלה, דעיכתה של רשות השידור, מבשרת ציון, הוצאת צבעונים, 2005
דן כספי, תמונות בראש: דעת קהל ודמוקרטיה, תל אביב, האוניברסיטה הפתוחה, 2001
דן כספי ויחיאל לימור, אמצעי תקשורת המונים בישראל(הקישור אינו פעיל), תל אביב, האוניברסיטה הפתוחהיחיאל לימור, 1998דן כספי, ממשל ופוליטיקה בישראל / תקשורת ופוליטיקה, יחידה 10, תל אביב, האוניברסיטה הפתוחה 1997
דן כספי, תקשורת ודמוקרטיה בישראל, תל אביב, מכון ון-ליר והקיבוץ המאוחד, 1997
דן כספי ויחיאל לימור, תקשורת המונים: מוסד התקשורת - היבטים תאורטיים, ארגוניים ותפקודיים; כרך ג'/יחידות 8–10, תל אביב, האוניברסיטה הפתוחה, 1996
דן כספי, תקשורת המונים: זרמים ואסכולות מחקר(הקישור אינו פעיל), תל אביב, האוניברסיטה הפתוחה, 1995
דן כספי, תקשורת המונים: השפעות של תקשורת המונים, הקהל של תקשורת המונים, כרך ב'/יחידות 5–7, תל אביב, האוניברסיטה הפתוחה, 1995
דן כספי, תקשורת המונים. אמצעי התקשורת המודפסים, קולנוע רדיו וטלוויזיה, כרך א'/יחידות 1–4, תל אביב, האוניברסיטה הפתוחה, 1993
דן כספי ויחיאל לימור, המתווכים: אמצעי התקשורת בישראל 1948-1990, תל אביב, עם עובד/סדרת אשכולות, 1992
נושאים בולטים שבהם עסק במאמריו העיתונאיים

כספי היה מתנגד חריף וותיק לתאגידי התקשורת המשפחתיים בישראל, והזהיר נחרצות מפני הקשר בין הון, לעיתון ולשלטון. במיוחד התריע מפני עליית כוחם של "ברוני תקשורת" הניצבים בראש תאגידי התקשורת האלה. בתחילת שנות התשעים נרתם כספי למאבק הציבורי נגד הבעלות הצולבת של "ברוני התקשורת" והשתלטותם על ערוצי השידור בטלוויזיה. בהקשר זה, טבע כספי מושג באחד ממאמריו, "האזרח נ.מ.",(חדשות, 8 באוקטובר 1992), על משקל "האזרח קיין", והמושג הפך, בעקבות פרסום המאמר, לכינויו של מו"ל ידיעות אחרונות, נוני מוזס. 
במחצית שנות התשעים, חשף כספי את תופעת האלימות כלפי נשים גם בחוגי האקדמיה, כאשר הפר שתיקה מתמשכת של עמיתיו ופרסם במוסף "הארץ" רשימה בשם "אל תפנו אליו"("אנשים בחזית", 27 בינואר 1995). שני המאמרים פותחים וחותמים את ספר המאמרים שלו סדר יום.
הערות שוליים

↑  חוקר התקשורת פרופ' דן כספי הלך לעולמו בגיל 72, באתר גלובס, 22 בינואר 2017
↑  כספי באתר העין השביעית
↑  באתר ynet
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259557605171  BnF: cb14514593z (data)  GND: 17015145X  ISNI: 0000 0001 1575 9640  LCCN: n83073422  NTA: 129117846  SUDOC: 077141776  VIAF: 78782447   WorldCat (עם VIAF): 78782447 
ספרים של דן כספי
ספרים של דן כספי
הבחירות לפרלמנט טרינידד וטובגו 2020

הבחירות הכלליות לפרלמנט של טרינידד וטובגו נערכו בטרינידד וטובגו ביום שני, 10 באוגוסט 2020. לבחירת 41 חברים לפרלמנט הרפובליקני ה-12 של טרינידד וטובגו. היו אלה הבחירות ה-14 מאז קבלת עצמאותה מבריטניה בשנת 1962 והבחירות הלאומיות ה-22 בטרינידד וטובגו אי פעם. טרייסי דוידסון-סלסטין, מנהיגה פוליטית של מועצת טובגו של התנועה הלאומית העממית (PNM) הפכה לאישה הראשונה שהובילה מפלגה פוליטית טובובונית עם ייצוג בבית הנבחרים. בנוסף, שתיים משלוש המפלגות הגדולות שנבחרו בשנת 2015, הקונגרס הלאומי המאוחד (UNC) וקונגרס העם (COP), הונהגו על ידי נשים.
הנשיאה פאולה-מיי ווייס, בעצת ראש הממשלה קית' רולי, פיזרה את הפרלמנט והוציאה כתב עת לבחירות ב-3 ביולי 2020.
מערכת בחירות

41 חברים מבית הנבחרים, נבחרים על ידי בשיטה רובנית במחוזות חד-נציגיים. המצביעים הרשומים חייבים להיות בני 18 ומעלה, חייבים להתגורר במחוז בחירות / מחוז בחירות לפחות חודשיים לפני תאריך הכשירות, להיות אזרח טרינידד וטובגו או אזרח חבר העמים המתגורר באופן חוקי בטרינידד וטובגו לתקופה של לפחות שנה אחת.
אם מפלגה אחת משיגה רוב במושבים, אותה מפלגה זכאית להקים את הממשלה, עם מנהיגה כראש ממשלה. אם הבחירות מביאות לכך שלאף מפלגה אחת תהיה רוב, אז יש פרלמנט תלוי. במקרה זה, אפשרויות הקמת הממשלה הן ממשלת מיעוט או ממשלה קואליציונית.
מפלגות ומועמדים

מפלגות פוליטיות הרשומות בוועדת הבחירות והגבולות (EBC) יכולות להתמודד בבחירות בתור מפלגה.
מנהיג המפלגה שמצווה על רוב בתמיכה בית הנבחרים, הוא האדם שנקרא על ידי הנשיא להקים ממשלה כראש ממשלה, ואילו מנהיג המפלגה הגדולה ביותר או הקואליציה הגדולה שלא בממשלה הופכת למנהיגת התנגדות.
לפני הבחירות הקימה התנועה הלאומית העממית בראשות ראש הממשלה קית' רוולי ממשלת רוב. מפלגת האופוזיציה הגדולה ביותר הייתה הקונגרס הלאומי המאוחד, בראשות קמלה פרסד ביססר. קונגרס העם היית המפלגה האחרת היחידה בפרלמנט, המיוצגת על ידי חבר פרלמנט יחיד.
התנועה הלאומית העממית והקונגרס הלאומי המאוחד היו שתי המפלגות הגדולות ביותר, בנוסף לכך שהיה להם רוב לכל ראש ממשלה מאז 1991.
ב-14 ביולי 2020, מנהיגת החזית הפטריוטית, מיקלה פנדיי, הודיעה כי מפלגתה לא תתמודד שוב בבחירות 2020 בגלל חוסר בזמן להתכונן לקלפי באוגוסט 2020.
המפלגות הרשומות הבאות מתמודדות בבחירות הכלליות, התנועה הלאומית העממית היא המפלגה היחידה שמציבה את כל 41 מושביה (39 בטרינידד ושניים בטובגו), 14 מפלגות מתמודדות על מושבים בטרינידד בלבד וארבע מפלגות מתמודדות על מושבים בטובגו בלבד.
מפלגות ומועמדים > טרינידד וטובגו

| מפלגה> מפלגה.מפלגת רוב, לא נמצאת באף קואליציה | מפלגה> מפלגה.מפלגת רוב, לא נמצאת באף קואליציה | תאריך הקמה> תאריך הקמה.מפלגת רוב, לא נמצאת באף קואליציה | אידאולוגיה ומיקום במפה הפוליטית> אידאולוגיה ומיקום במפה הפוליטית.מפלגת רוב, לא נמצאת באף קואליציה | מנהיג/ים> מנהיג/ים.מפלגת רוב, לא נמצאת באף קואליציה | מנהיג מאז> מנהיג מאז.מפלגת רוב, לא נמצאת באף קואליציה | מושב המנהיג> מושב המנהיג.מפלגת רוב, לא נמצאת באף קואליציה | בבחירות האחרונות> הצבעות ב-%.מפלגת רוב, לא נמצאת באף קואליציה | בבחירות האחרונות> מושבים.מפלגת רוב, לא נמצאת באף קואליציה | בפירוק> בפירוק.מפלגת רוב, לא נמצאת באף קואליציה | מושבים במחלוקת> מושבים במחלוקת.מפלגת רוב, לא נמצאת באף קואליציה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| PNM | 1955 | מרכז למרכז-שמאל ליברליזם, סוציאל-ליברליזם ולאומיות |  | קית' רולי | מאי 2010 | דייגו מרטין ווסט | 51.69% | 23 / 41 | 23 / 41 | 41 מושבים ברטנידד וטובגו |
מפלגות ומועמדים > טרינידד בלבד

39 מושבים בטרינדד
| מפלגה> מפלגה.מפלגת רוב, לא נמצאת באף קואליציה | תאריך הקמה> תאריך הקמה.מפלגת רוב, לא נמצאת באף קואליציה | אידאולוגיה ומיקום במפה הפוליטית> אידאולוגיה ומיקום במפה הפוליטית.מפלגת רוב, לא נמצאת באף קואליציה | מנהיג/ים> מנהיג/ים.מפלגת רוב, לא נמצאת באף קואליציה | מנהיג מאז> מנהיג מאז.מפלגת רוב, לא נמצאת באף קואליציה | מושב המנהיג> מושב המנהיג.מפלגת רוב, לא נמצאת באף קואליציה | בבחירות האחרונות> הצבעות ב-%.מפלגת רוב, לא נמצאת באף קואליציה | בבחירות האחרונות> מושבים.מפלגת רוב, לא נמצאת באף קואליציה | בפירוק> בפירוק.מפלגת רוב, לא נמצאת באף קואליציה | מושבים במחלוקת> מושבים במחלוקת.מפלגת רוב, לא נמצאת באף קואליציה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| UNC (אנ') | 1989 | מרכז-שמאל סוציאל-דמוקרטיה מדינת לאום מדינתית | קמלה-פרסד ביזזר | ינואר 2010 | סיפריה | 39.60% | 17 / 41 | 17 / 41 | 39 מושבים בטרינידד |
Better United Coalition
| COP | 2006 | מרכז-שמאל רפורמציה | קרולין סיפדרס-בכאן | נובמבר 2017 | אף אחד | 6.02% | 1 / 41 | 1 / 41 | 4 מושבים בטרינידד |
| DPTT | 2002 |  | סטיב אלווארז | אפריל 2002 | אף אחד | – | – | 0 / 41 | מושב 1 בטרינידד |
| TTDF | 2019 |  | ניקולס אנתוני ויליאמס | אוגוסט 2019 | אף אחד | מפלגה חדשה | מפלגה חדשה | 0 / 41 | מושב 1 בטרינידד |
מפלגה שלא נמצאת באף קואליציה
| PEP | 2017 | מרכז למרכז-שמאל פרוגרסיביזם, סביבתנות (אנ'), ביזור (אנ') | פיליפ אלכסנדר | ינואר 2017 | אף אחד | מפלגה חדשה | מפלגה חדשה | 0 / 41 | 28 מושבים בטרינידד |
| THC | 2015 |  | מרקוס רמקיסון | יולי 2015 | אף אחד | 0.02% | 0 / 41 | 0 / 41 | 7 מושבים בטרינידד |
| NNV | 1994 | מוסלמים, שמרנות חברתית | פואד אבו בכר | אפריל 2010 | אף אחד | 0.12% | 0 / 41 | 0 / 41 | 6 מושבים בטרינידד |
| MSJ | 2009 | שמאל סוציאליזם (אנ'), לייבוריזם (אנ'), דמוקרטיה ישירה | דוד עבדולה | ינואר 2012 | אף אחד | – | – | 0 / 41 | 5 מושבים בטרינידד |
| MND | 2019 | פוליטיקה אזורית של מחוז דייגו מרטין | גרווין ניקולס | ספטמבר 2019 | אף אחד | מפלגה חדשה | מפלגה חדשה | 0 / 41 | 3 מושבים בטרינידד |
| NCT | 2013 |  | נאליני חיוג | יולי 2013 | אף אחד | 0.05% | 0 / 41 | 0 / 41 | 2 מושבים בטרינידד |
| ILP | 2013 |  | רקחה רמג'יט | אוקטובר 2015 | אף אחד | 70% | 0 / 41 | 0 / 41 | מושב 1 בטרינידד |
| TNP | 2017 |  | ולמיקי ראמסינג | יולי 2017 | אף אחד | מפלגה חדשה | מפלגה חדשה | 0 / 41 | מושב 1 בטרינידד |
| UPP | 2018 | ימין נוצרות ימנית שמרנות | קנת מונרו-בראון | דצמבר 2018 | אף אחד | מפלגה חדשה | מפלגה חדשה | 0 / 41 | מושב 1 בטרינידד |
| Progressive | 2019 | מרכז למרכז ימין פרוגרסיביזם (אנ'), ביזור, לוקליזם | ניקולי אדוארדס | יוני 2019 | אף אחד | מפלגה חדשה | מפלגה חדשה | 0 / 41 | מושב 1 בטרינידד |
| NOW | 2020 |  | קירק ווייתי | ינואר 2020 | אף אחד | מפלגה חדשה | מפלגה חדשה | 0 / 41 | מושב 1 בטרינידד |
מפלגות ומועמדים > טובגו בלבד

| מפלגה> מפלגה.מפלגת רוב, לא נמצאת באף קואליציה | מפלגה> מפלגה.מפלגת רוב, לא נמצאת באף קואליציה | תאריך הקמה> תאריך הקמה.מפלגת רוב, לא נמצאת באף קואליציה | אידאולוגיה ומיקום במפה הפוליטית> אידאולוגיה ומיקום במפה הפוליטית.מפלגת רוב, לא נמצאת באף קואליציה | מנהיג/ים> מנהיג/ים.מפלגת רוב, לא נמצאת באף קואליציה | מנהיג מאז> מנהיג מאז.מפלגת רוב, לא נמצאת באף קואליציה | מושב המנהיג> מושב המנהיג.מפלגת רוב, לא נמצאת באף קואליציה | בבחירות האחרונות> הצבעות ב-%.מפלגת רוב, לא נמצאת באף קואליציה | בבחירות האחרונות> מושבים.מפלגת רוב, לא נמצאת באף קואליציה | בפירוק> בפירוק.מפלגת רוב, לא נמצאת באף קואליציה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| PDP | 2016 | פוליטיקה אזורית של מוז טובגו | ווטסון דוק | יולי 2016 | אף אחד | מפלגה חדשה | מפלגה חדשה | 0 / 41 | 2 מושבים בטובגו |
| OTV | 2019 | פוליטיקה אזורית של מוז טובגו | הוכוי צ'ארלס | אוקטובר 2019 | אף אחד | מפלגה חדשה | מפלגה חדשה | 0 / 41 | מושב 1 בטובגו |
| UTP | 2020 | פוליטיקה אזורית של מוז טובגו | ניקוי פיליפס | יולי 2020 | אף אחד | מפלגה חדשה | מפלגה חדשה | 0 / 41 | מושב 1 בטובגו |
תוצאות

בשעה 22:30 ביום הבחירות הכריז ראש הממשלה קית' רוולי על מפלגתו כמנצחת הבחירות עם 22 מושבים. מנהיג ה-UNC פרסד-ביססאר הכריז על זכייה ב-19 מושבים, כשהוא לוקח את מושב מורוגה / טבלנד מה-PNM ואת מושב סנט אוגוסטין מה-COP. היא לא הסכימה עם הצהרת הניצחון של רולי והתנגדה לעיכובים הארוכים בקלפיות.
בסך הכל היו שישה מושבים שזכו ב-PNM שהיו שנויים במחלוקת: ה-UNC ביקש לספור מחדש חמישה מחוזות בחירות בטרינידד (סן פרננדו ווסט, סנט ג'וזף, טונאפונה, טוקו-סאנגרה גרנדה ולה הורקטה / טאלפרו), ואילו הפטריוטים הדמוקרטים הפרוגרסיביים (PDP) ביקש לספור מחדש במזרח טובגו. ל-EBC לקח שבוע לערוך את הספירות, תוך התבוננות בשינויים קלים בלבד מספירת ההצבעות המקדימות: השינוי הגדול ביותר היה גידול של 103 קולות לאו"ם בסן פרננדו ווסט. ספירות המחוזות האחרים נבדלו בעשרה קולות או פחות. רולי וארון מה-PNM החדש הושבעו אז על ידי הנשיאה פולה-מיי ויקס למחרת, וב-19 באוגוסט. הטקס נערך בבית הנשיא.
| Party | Party | Votes | % | +/– | Seats | +/– |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | התנועה הלאומית העממית | 322,250 | 49.08 | –2.60 | 22 | –1 |
|  | הקונגרס הלאומי המאוחד | 309,188 | 47.09 | +7.48 | 19 | +2 |
|  | הפרוגרסיבים הדמוקרטים הפטריוטים | 10,367 | 1.58 | חדש | 0 | חדש |
|  | מפלגת העצמה מתקדמת | 5,933 | 0.90 | חדש | 0 | חדש |
|  | מפלגה ליברלית עצמאית | 3,817 | 0.58 | –0.12 | 0 | 0 |
|  | תנועה לצדק חברתי | 1,223 | 0.19 | חדש | 0 | חדש |
|  | תנועה לפיתוח לאומי | 1,039 | 0.16 | חדש | 0 | חדש |
|  | COP–DPTT–TTDF | 524 | 0.08 | –5.93 | 0 | –1 |
|  | חזון לאומי חדש | 493 | 0.08 | –0.04 | 0 | 0 |
|  | קמפיין האנושות בטרינידד | 366 | 0.06 | +0.04 | 0 | 0 |
|  | הארגון הלאומי של אנו העם | 310 | 0.05 | חדש | 0 | חדש |
|  | הקואליציה הלאומית לשינוי | 234 | 0.04 | –0.01 | 0 | 0 |
|  | מפלגה מתקדמת | 211 | 0.03 | חדש | 0 | חדש |
|  | קול טובגו אחד | 80 | 0.01 | חדש | 0 | חדש |
|  | מפלגת עמים לא מיוצגת | 73 | 0.01 | חדש | 0 | חדש |
|  | אחדות העם | 40 | 0.01 | חדש | 0 | חדש |
|  | המפלגה הלאומית | 23 | 0.00 | חדש | 0 | חדש |
|  | עצמאים | 351 | 0.05 | –0.27 | 0 | 0 |
| סה"כ | סה"כ | 656,522 | 100.00 | – | 41 | 0 |
וסילי דוסקין

| --- | --- |

 לידה:  1829 
 פטירה:  1900 (בגיל 71 בערך) חרקוב, האימפריה הרוסית 
 מקום קבורה:  St. John Useknovensky cemetery 
 
וסילי דוסקין (ברוסית: Василий Досекин; ‏1829–1900) היה צלם רוסי. מ-1860 ל-1890 בערך, הוא צילם דיוקנאות של אנשים מפורסמים, כולל המשפחה הקיסרית.