stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארתור פולג'ם, רוזן ליברפול השני
קריירה פוליטית

ב-1907 ירש פולג'ם את תוארו של אביו כרוזן ליברפול וקיבל את מושבו בבית הלורדים באגף הליברלי של הבית. ביולי 1909 הוא מונה להיות מבקר משק הבית המלכותי במסגרת ממשלתו הליברלית של הרברט הנרי אסקווית', משרה שבה הוא שימש עד 1912. בשנה שלאחר מכן הוא התמנה להיות מושל ניו זילנד. ב-1917 שונה שם התפקיד מ"מושל ניו זילנד" (Governor of New Zealand) לשם "המושל הכללי של ניו זילנד" (Governor-General of New Zealand). באותה שנה נכנס הלורד ליברפול למועצה המלכותית. תקופת כהונתו הוארכה כדי שהוא יקבל את פני הנסיך מוויילס בביקורו בניו זילנד.
במהלך מלחמת העולם הראשונה העניק הלורד ליברפול את שמו לרגימנט הרגלים של ניו זילנד. ב-1915 הוקמה בריגדת הרובאים של ניו זילנד שנקראה על שמו והיא השתתפה בקרבות במסגרת הדיוויזיה הניו זילנדית ופורקה ב-1919.
משפחתו

ב-1897 נשא הלורד ליברפול לאישה את אנט לואיז מונק, בתו של הנרי מונק, ויקונט מונק החמישי. לזוג לא נולדו ילדים. בהענקת התארים של ערב ראש השנה של 1918 הוענק לאנט התואר דיים הצלב הגדול של מסדר האימפריה הבריטית. הלורד ליברפול מת בביתו שבכפר קנוויק במאי 1941 בגיל 70. את תאריו ירש אחיו-למחצה, ג'רלד פולג'ם. הרוזנת מליברפול מתה במאי 1948 בגיל 73.
אלכסיס קארל

| --- | --- |

 לידה:  28 ביוני 1873 סנט פוי לה ליון, צרפת 
 פטירה:  5 בנובמבר 1944 (בגיל 71) פריז, צרפת 
 שם לידה:  Marie-Joseph-Auguste Carrel-Billard 
 ענף מדעי:  כירורגיה, פיזיולוגיה, פתופיזיולוגיה, ביולוגיה, כירורגיית כלי דם 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ליון (1896-1969) (1893)  Saint-Marc Lycée 
 מוסדות:  אוניברסיטת שיקגו (1904–1906)  אוניברסיטת רוקפלר (1906–1939) 
 תלמידי דוקטורט:  Serge Voronoff 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (1912)  פרס בורדין (1936)  מפקד במסדר לאופולד (1916)  מפקד בלגיון הכבוד (1917) 
 בן או בת זוג:  Anne Gourlez de La Motte 
 תרומות עיקריות
 חתימה:   
 
אלכסיס קארל (בצרפתית: Alexis Carrel; 28 ביוני 1873 - 5 בנובמבר 1944) היה מנתח וביולוג צרפתי. מפורצי הדרך להשתלת איברים ולחקר תאי גזע, זוכה פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1912 על טכניקה שפיתח לתפירת כלי דם והשתלות.
חייו

בשנות ה-30 התחבר קארל לצ'ארלס לינדברג, לאחר שלינדברג פנה אל קארל בבקשה שיסייע בריפוי הלב של גיסתו. השניים המציאו משאבת דם שהיוותה צעד מקדים להשתלת איברים.
כמלומדים אחרים בני התקופה, קידם קארל לפני מלחמת העולם השנייה את השבחת הגזע, ובימי המלחמה היה אחראי בצרפת של וישי על קרן שעסקה במדיניות השבחת הגזע בצרפת. פעילותו זו, כמו גם קשריו עם ז'אק דוריו והמפלגה העממית הצרפתית שבראשותו, הובילו למעצרו באוגוסט 1944 ופתיחת חקירה נגדו באשמת שיתוף פעולה עם הנאצים, אולם הוא שוחרר בגלל מצב בריאותו ומת לפני שנפתח בירור מקיף בעניינו, ולמעשה לא נשפט מעולם בגין חשדות אלו.
קארל נבחר פעמיים, בשנת 1924 ובשנת 1927, כחבר כבוד באקדמיה למדעים של ברית המועצות.
אנדריי ירמולנקו

אנדריי מיקולייביץ' ירמולנקו (באוקראינית: Андрій Миколайович Ярмоленко; נולד ב-23 באוקטובר 1989 בלנינגרד, ברית המועצות) הוא כדורגלן אוקראיני המשחק בעמדות הקיצוני השמאלי והחלוץ בדינמו קייב ובנבחרת אוקראינה.
קריירה

ירמולנקו נולד בלנינגרד שבברית המועצות וגדל בצ'רניהיב, אוקראינה.
הוא החל את קריירת הכדורגל שלו במועדון הכדורגל דסנה צ'רניהיב. הוא גדל במחלקת הנוער של דסנה וב-2006 קוּדם לקבוצה הבוגרת שלה, ששיחקה בליגות נמוכות באוקראינה. לאחר שסקואטים מהמועדון האוקראיני הבכיר דינמו קייב הבחינו בו, עבר ירמולנקו לדינמו בחורף 2007.
עם הצטרפותו לדינמו קייב שיחק ירמולנקו בתחילה במסגרת מועדון המשנה. ירמולנקו הועבר לקבוצה הבוגרת של דינמו קייב בסיום עונת 2007/2008, אז ערך הופעה בודדת בליגת העל האוקראינית בכדורגל במהלכה כבש גם שער בכורה. בעונת 2008/2009 קיבל ירמולנקו הזדמנויות רבות יותר בקבוצה - הוא ערך 10 הופעות במסגרת ליגת העל האוקראינית והיה שותף לזכיית קבוצתו באליפות הליגה וכן היה מלך השערים של טורניר הגביע האוקראיני, עם 5 שערים במסגרתו.
בעונת 2009/2010 הפך ירמולנקו לשחקן קבע בקבוצה הבוגרת של דינמו. הוא זכה עם הקבוצה בסופר קאפ האוקראיני ובהמשך היה לשחקן קבוע בהרכב, הן במסגרת הליגה האוקראינית והן בליגת האלופות. בשנת 2011 שוב זכה עם הקבוצה בסופר קאפ.
ב־28 באוגוסט 2017 חתם ירמולנקו במועדון הגרמני בורוסיה דורטמונד תמורת 25 מיליון אירו.
ב-11 ביולי 2018 חתם ירמולנקו בוסטהאם מהפרמייר ליג.
ב-13 ביולי 2022 חתם באל עין.
בעונת 2023 חזר לדינמו קייב.
קריירה > נבחרת אוקראינה

בנבחרת הלאומית של אוקראינה משחק ירמולנקו מאז ספטמבר 2009, עת כבש שער כבר במשחק הבכורה שלו, מול אנדורה. ירמולנקו הבקיע שני שערים לזכות נבחרתו במוקדמות מונדיאל 2010, ובמהלך משחקי מוקדמות מונדיאל 2014 כבש חמישה שערים.
ירמולנקו נכלל בסגל של נבחרת אוקראינה ליורו 2012, יורו 2016 ויורו 2020. בשלוש אליפויות אלו נטל חלק בכל משחקי הנבחרת. במהלך יורו 2020 הבקיע שני שערים.
במהלך הקריירה שלו בנבחרת ירמולנקו לקח חלק ב-116 משחקים והבקיע 46 שערים (נכון ל-2023), מה שמציב אותו במקום השני הן ברשימת מלכי השערים והן ברשימת שיאני ההופעות של הנבחרת בכל הזמנים.
נכלל בסגל נבחרת אוקראינה לטורניר יורו 2024.
תארים

אליפות אוקראינה: 2008/2009, 2014/2015
סופר קאפ: 2007, 2009, 2011
הגביע האוקראיני: 2013/2014, 2014/2015
כדורגלן השנה באוקראינה - 2011, 2014
מלך השערים של ליגת העל האוקראינית - 2017.
אנסואטגי

אנסואטגי (בספרדית: Anzoátegui) היא אחת מ-23 המדינות המרכיבות את ונצואלה. המדינה, הנמצאת בצפון ונצואלה, גובלת בים הקריבי בצפון, בסוקרה בצפון-מזרח, במונגס במזרח בבוליבר בדרום, בגואריקו במערב ובמירנדה בצפון-מערב.
המדינה משתרעת על שטח של 43,300 קילומטרים רבועים. במדינה מתגוררים 1,469,747 תושבים (נכון ל-2011). בירתה והעיר הגדולה ביותר בה היא ברצלונה.
היסטוריה

הספרדים הגיעו לאזור במאה ה-16, כבשו אותו והוא נותר בשליטתם עד המאה ה-19.
בשנות ה-20 של המאה ה-19 האזור צורף לרפובליקת קולומביה הגדולה ולאחר שזו התפרקה ב-1830 האזור הועבר לוונצואלה. ונצואלה חולקה לפרובינציות והאזור הפך להיות חלק מפרובינציית קומנה.
ב-1864, לאחר המלחמה הפדרלית, ונצואלה הפכה למדינה פדרלית והאזור הפך למדינת ברצלונה. ב-1881 המדינה אוחדה עם מדינות קומנה ומטורין (כיום המדינות סוקרה ומונגס בהתאמה) ליצירת "מדינת המזרח" (Estado de Oriente). ב-1891 שם המדינה שונה לברמודס.
בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 התרחש תהליך שבסופו ברצלונה חזרה להיות מדינה נפרדת. שמה שונה לאנסואטגי, על שמו של חוסה אנטוניו אנסואטגי, ממובילי המאבק לעצמאות ונצואלה.
כלכלה

כלכלת אנסואטגי מתבססת בעיקר על הפקת נפט וגז טבעי. במידה פחותה יותר הכלכלה מסתמכת על דיג, תיירות וחקלאות.
הערות שוליים

1 2  מפקד האוכלוסין והדיור הלאומי ה-14 - תוצאות עבור מדינת אנסואטגי, מכון הסטטיסטיקה הלאומי של ונצואלה (בספרדית).
| מדינות ונצואלה |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אמסונאס • אנסואטגי • אפורה • ארגואה • בוליבר • ברינס • גואריקו • דלטה אמקורו • ורגאס • טאצ'ירה • טרוחיו • יארקוי • לרה • מונגס • מירנדה • מרידה • נואבה אספרטה • סוליה • סוקרה • פורטוגסה • פלקון • קוחדס • קרבובו |  |
| ישויות פדרליות נוספות | הדפנדנסיות הפדרליות • מחוז הבירה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb11956806m (data)  MusicBrainz: d254f72c-69db-4efd-ae8a-f97bfe3f40eb
ארג'ייספור

קייסרי ארג'ייספור (טורקית Kayseri Erciyesspor) היא קבוצת כדורגל טורקית השייכת לעיר קייסרי. הקבוצה משחקת בליגת המשנה הטורקית. הייתה ידועה כקייסריספור משנת היווסדה ועד 2004, ואז החליפה את שמה עם היריבה העירונית, ארג'ייספור. בשנת 2009 הקבוצה עברה לשחק באצטדיון החדש.
בשנת 2005 הקבוצה הגיעה לשלב שמינית גמר הגביע הטורקי ושם הפסידה לדניזליספור 4-1. בשנת 2007 הקבוצה העפילה לגמר הגביע הטורקי ושם הפסידה לבשיקטש 1-0. בארג'ייספור נוצר מצב ייחודי-הקבוצה שיחקה בעונת 2007/2008 בשלב המוקדמות השני של גביע אופ"א למרות שירדה ליגה, משום שהעפילה לגמר הגביע. הקבוצה ניצחה את מכבי תל אביב בסיבוב המוקדמות השני והפסידה בסיבוב הראשון לאתלטיקו מדריד.
האצטדיון הביתי
בב (הונגריה)

בב (בהונגרית: Béb) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
הכפר נהרס וננטש בתקופת הכיבוש הטורקי ויושב מחדש בסוף המאה ה-17 על ידי מתיישבים גרמניים אשר מהווים עד היום חלק גדול מהאוכלוסייה.
יהודי בב

בבב חיו שמונה יהודים בתשנת 1880.
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז וספרם |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | וספרם  |  |
| ערים |  אייקה •  בדצ'ונטומאי •  בלטונאלמאדי •  בלטונפירד •  בלטונפיזפה •  בלטונקנשה •  ברהידה •  דווצ'ר •  הרנד •  פאפא •  שימג •  טפולצה •  וארפלוטה •  זירץ |  |
| כפרים | סנטגאל • נמשסאלוק • יאשד • אשקי • אשי • פטפירדה • טש • וילוניה • צ'הבאניה • פרקשגייפי • הלימבה • קישלד • מגיארפולאן • ניראד • אץ' • סץ • אורקוט • וארושלד • אדוריאנהאזה • אגראליה • אפאצטורנה • בורסרצ'ק • צ'גלה • דברון • דובה • איסקאז • קמונד • קרקוסרצ'ק • קרטה • קישברז'ן • קישצ'ס • קישפיריט • קישסלש • קולונטאר • נגיאלאשון • נג'פיריט • נוסלופ • אורוסי • פוסטמישקה • שומלוינה • שומלוסלש • שומלובאשארהיי • שומלובצ'ה •  ויד • טישקוואר • אברהאמהג' • בדצ'ונטרדמיץ • בלטונאדריץ' • בלטונהניה • בלטונרנדש • גיולקסי • הגיישד • הג'מגש • קפולץ' • קאפטלנטוטי • קקוט • קישפאטי • קוואגוארש • קוושקאל • לשנצפלו • לשנצאישטוואנד • לשנצטומאי • מונושטורפאטי • נמשוויטה • רפושקה • רוופילפ • שלפלד • שאשקה • סנטבקאלה • סיגליגט • טליאנדרגד • אוז'ה • ויגאנטפטנד • זלהלאפ • בלטונאקרטיה • בלטונקנשה • בלטונפיזפה • צא'יאג • פלשארש • קיראיסנטאישטוואן • טיהאן • קינגש • ליטר • פפקסי • אלשוארש • אסופה • בלטונאקלי • בלטונצ'יצ'ו •  בלטונספזד • בלטונסלש • בלטונאודווארי • צ'ופק • לובאש • מונוסלו • אובודוואר • ארוונייש • פלוזנק • פצ'יי • סנטאנטלפה • סנטיאקבפה • טגיון • ואסוי • זאנקה • באנד • אפלן • היימאשקר • הארשקוט • הרנד • הידגקוט • מארקו • מנצ'היי • נג'וואז'ון • נמשוואמוש • פולה • שוי • סנטקיראיסבדיה • טוטוואז'ון • וספרמפאיס • ורשטו • אדאסטוול • בקוניאקו • בקונקופאן • בקונפלשקה • בקונשאג • בקונסנטאיוואן • בקונסיץ' • בקונטמאשי • בב • בקאש • צ'וט • דאקה • דברנטה • אג'האזשקסה • גנה • גצ'ה • גיץ • הומוקבדגה • קמנשהגייס • קמנשסנטפטר • קופ • קילשווט • לובאספטונה • מגיארגנץ' • מלומשוק • מרצלגרגיי • מרצלטה • מזלק • מיהאיהאזה • נג'אצ'אד • נג'דם • נג'גיימוט • נג'טבל • נמשגרז'ן • נמטבאניה • נוראפ • ניאראד • פאפדרשקה • פאפקובאצ'י • פאפשלמון • פאפטסר • טקאצ'י • אוגוד • ואניולה • וארקסה • וסר • וינאר • בז'י • בודורפה • צ'אברנדק • דברונץ • גוגאנפה • גייפיקאיאן • הטייפה • הוסטוט • קאפטלנפה • מגייר • נמשהן • ריגאץ' • שימגפראגה • סנטאימרפלווה • אוק • וספרמגלשה • זלארדד • זלגיימרה • זלמגייש • זלסגוואר • בקונבל • בקונאנה • בקוניאוסלופ • בקונסנטקיראי • בורזוואר • צ'סנק • צ'טן • דודר • לוקוט • נגייסטרגאר • אולספלו • פנזשגיור • פורווה • סאפאר |  |
| יישובים בנפת פאפה |
| --- | --- | --- |
| יישובים | פאפה • אדאסטוול • בקוניאקו • בקונקופאן • בקונפלשקה • בקונשאג • בקונסנטאיוואן • בקונסיץ' • בקונטמאשי • בב • בקאש • צ'וט • דאקה • דברנטה • אג'האזשקסה • פרקשגייפי • גנה • גצ'ה • גיץ • הומוקבדגה • קמנשהגייס • קמנשסנטפטר • קופ • קילשווט • לובאספטונה • מגיארגנץ' • מלומשוק • מרצלגרגיי • מרצלטה • מזלק • מיהאיהאזה • נג'אצ'אד • נג'דם • נג'גיימוט • נג'טבל • נמשגרז'ן • נמשסאלוק • נמטבאניה • נוראפ • ניאראד • פאפדרשקה • פאפקובאצ'י • פאפשלמון • פאפטסר • טקאצ'י • אוגוד • ואניולה • וארקסה • וסר • וינאר |  |
ארג'ש (נהר)

| --- | --- |

נהר ארג'ש
 מידע כללי
 אורך:  350 ק"מ
 ספיקה ממוצעת:  73 מ"ק לשנייה 
 אגן ניקוז:  12,600 קמ"ר
 מוצא:  הרי פגרש
 גובה מוצא הנהר:  2,030 מטרים
 יובלים:  דמבוביצה, Tutana River, Valea Danului River, Valea Iașului River, Schiau River, Râncaciov River, Sabar River, Rasa River, Valea Lupului River, Valea cu Pești River, Mândra River, Valea Satului River, Modrugazu River, Valea lui Stan River, Lespezi River, Limpedea River, Paltinul River, Cumpăna River, Bănești River, Budișteanca River, Cârcinov, Neajlov River, Râul Doamnei, Luica River, Braia River, Buda River, Chiciura River, Vâlsan River, Bascov River, Capra River, Arefu River, Izvorani River 
 שפך:  דנובה, אולטניצה
 מדינות באגן הניקוז:  רומניה
 
 
ארג'ש (ברומנית: ‏Argeşקובץ:Ro-Argeș.ogg‏Ⓘ‏) הוא נהר באורך 350 קילומטרים בדרום דרום מערב רומניה.
הארג'ש נובע מהחלק המרכזי מערבי של "הרי פגרש" (Munţii Făgăraş) בגובה של 2030 מטר מעל פני הים ונשפך לתוך הדנובה ליד אולטניצה. הארג'ש נוצר משני מעיינות עיקריים: "בודה" (Buda) ו"קפרה" (Capra). "בודה" נובע בגובה 2030 מטר מהפסגה "ארפשו מיק" (הארפש הקטן, Arpaşu Mic) מתוך האגם הקרחוני "בודה" (Buda). "קפרה" נובע מתוך האגם הקרחוני "קפרה", הנמצא תחת הפסגה "ונטואראה לואי בוטאנו" (הציד של בוטאנו, Vânătoarea lui Buteanu). במורד הנהר, לאחר האיחוד של "בודה" ושל "קפרה", נבנה אגם הצבירה "וידררו" (Vidraru), שממנו יוצא כיום נהר הארג'ש. בחלק העליון של נהר הארג'ש נבנה מערך הידרואנרגטי הכולל 17 תחנות כוח הידרואלקטריות. העיר העיקרית על גדות הנהר היא פיטשט.
הערוץ העליון של נהר הארג'ש נכלל במסגרת אזור תיירותי דרכו עובר הכביש הלאומי "טרנספגרשן" (Transfăgărăşan).
היובלים העיקרים של הארג'ש הם:
"ולסן" (Vâlsan)
"ראו דואמני" (Râu Doamnei)
"סאבאר" (Sabar)
"דמבוביצה" (Dâmboviţa)
"נאז'לוב" (Neajlov)
גודל אגן ההיקוות של הארג'ש הוא 12,600 קילומטרים רבועים.
אפס אמון

רשת Zero-trust, רשת אפס אֵמוּן או סתם אפס-אמון (וגם ארכיטקטורת אפס אמון, מודל אבטחה אפס אמון, ZTA, ZTNA), הוא מונח בתחום טכנולוגיית המידע (IT) והגנת סייבר, המתאר גישה לעיצוב ויישום של רשתות ה-IT. הרעיון המרכזי העומד מאחורי אפס-אמון הוא כי אין לסמוך כברירת מחדל על מכשירים ברשת, כגון מחשבים ניידים, גם אם הם מחוברים לרשת ארגונית מנוהלת כגון ה-LAN הארגוני וגם אם אומתו בעבר. ברוב סביבות הארגון המודרניות, הרשתות הארגוניות מורכבות ממקטעים רבים המחוברים זה לזה, שירותים ותשתיות מבוססי ענן, חיבורים לסביבות מרוחקות וניידות, ומתחברים יותר ויותר ל-IT לא קונבנציונלי, כמו מכשירי IoT. הגישה הישנה של אמון אוטומטי במכשירים בסביבה הארגונית, או מכשירים המחוברים אליו באמצעות VPN, הפכה הגיונית פחות בסביבות המודרניות שהן מגוונות ומבוזרות. במקום זאת, גישת רשת האפס-אמון דוגלת באימות הדדי, כולל בדיקת זהות ותקינות של מכשירים ללא קשר למיקום, ומתן גישה ליישומים ושירותים על סמך אמון זהות המכשיר ובריאות המכשיר במקביל ובנוסף לאימות משתמשים.
הגדרות ועקרונות

מסוף שנת 2018, עבודות שבוצעו בארצות הברית על ידי חוקרי אבטחת סייבר של המכון הלאומי לתקנים וטכנולוגיה (NIST) והמרכז הלאומי לביטחון סייבר (NCCoE), הובילו לפרסום מיוחד תקני (SP) של הגדרות לארכיטקטורת אפס-אמון שנקרא: "SP-800-207, Zero Trust Architecture". התקן מגדיר אפס אמון (ZT) כאוסף של מושגים ורעיונות שנועדו לצמצם את חוסר הוודאות באכיפת החלטות גישה מדויקות לפי בקשה במערכות מידע ושירותים מול רשת שנחשבת לפגועה. ארכיטקטורת אפס אמון (ZTA) היא תוכנית אבטחת סייבר לארגון המשתמשת במושגי אפס-אמון ומקיפה קשרי רכיבים, תכנון זרימת מידע ופעילויות, ומדיניות גישה. לכן, ארגון אפס אמון הוא תשתית הרשת (פיזית ווירטואלית) והמדיניות התפעולית הקיימת עבור ארגון כתוצר של ZTA.
גישה חלופית אך עקבית ננקטת על ידי NCSC, בזיהוי העקרונות המרכזיים העומדים מאחורי ZTA:
מקור חזק יחיד לזהות משתמש
אימות משתמשים
אימות מכונות
הקשר נוסף, כגון תאימות למדיניות ומדד בריאות המכשירים ברשת
מדיניות הרשאה לגישה ליישומים
מדיניות בקרת גישה ביישום
הערות שוליים

↑  "Mutual TLS: Securing Microservices in Service Mesh". The New Stack (באנגלית אמריקאית). 2021-02-01. נבדק ב-2021-02-20.
↑  "Zero Trust Architecture | NCCoE". www.nccoe.nist.gov. נבדק ב-2020-08-25.
↑  Rose, Scott; Borchert, Oliver; Mitchell, Stu; Connelly, Sean. "Zero Trust Architecture" (PDF). nvlpubs.nist.gov. NIST. נבדק ב-17 באוקטובר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Network architectures". www.ncsc.gov.uk (באנגלית). נבדק ב-2020-08-25.
אנדרסונוויל

| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך הקמה:  16 באוקטובר 1970 
 מבקרים בשנה:  126,700 (נכון ל־1980)
 נתונים ומידות
 שטח:  514 אקר
 מיקום
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מיקום:  Andersonville 
 קואורדינטות:  32°11′41″N 84°07′44″W﻿ / ﻿32.194722222222°N 84.128888888889°W﻿ / 32.194722222222; -84.128888888889
 www.nps.gov/ande
  (למפת ג'ורג'יה מוגדלת) אטלנטה אוגוסטה קולומבוס סוואנה את'נס מייקון אולבני וורנר רובינס ולדוסטה רום דלטון קרוליינה הדרומית  צפ. קר. טנסי אלבמה פלורידה האוק. האטלנ. אנדרסונוויל(למפת ג'ורג'יה רגילה) אטלנטה אוגוסטה קולומבוס סוואנה את'נס מייקון אולבני וורנר רובינס ולדוסטה רום דלטון קרוליינה הדרומית  צפ. קר. טנסי אלבמה פלורידה האוק. האטלנ. אנדרסונוויל
 
כלא אנדרסונוויל
כלא אנדרסונוויל (אנגלית: Andersonville prison) היה בית הסוהר הצבאי ומחנה השבויים הגדול ביותר של קונפדרציית המדינות של אמריקה בתקופת מלחמת האזרחים האמריקנית.
במקום הכלא, ששוכן במחנה סמטר (Camp Sumter), ניצב כעת האתר ההיסטורי הלאומי באנדרסונוויל שבג'ורג'יה. הוא כולל את הכלא עצמו מזמן מלחמת האזרחים, את בית הקברות הלאומי באנדרסונוויל שבו קבורים כ-13,000 מחיילי האיחוד שמתו בזמן שהותם בבית הכלא (בעיקר ממחלות) ואת המוזיאון הלאומי לשבויי מלחמה.
קפטן הנרי וירץ (Henry Wirz), מפקד המחנה, היה אחד משני החיילים היחידים במלחמת האזרחים האמריקנית שהוצאו להורג בעוון פשעי מלחמה.
היסטוריה

עד לתום מלחמת האזרחים היה הכלא שייך לצבא הקונפדרציה. לצורך הקמתו פונתה מעצים רצועת אדמה סמוכה לכפר אנדרסונוויל (על שמו נקרא המחנה) ששטחה כ-67,000 מטרים מרובעים (16.5 אקר) וגודרה כעין מכלאה. אסירים החלו להגיע בפברואר 1864, טרם השלמת הבנייה וקבלת אספקה מספקת. במאי עלה מספרם למעל 10,000. ביוני הוגדל שטחו של הכלא לכדי מעל 107,000 מטרים מרובעים ( 26.5 אקרים), על מנת שיהיה סיפק בידו להכיל את השבויים הרבים שנתווספו, אך הצפיפות הוקלה באופן זמני בלבד ובאוגוסט חצה מספר האסירים את רף ה-33,000. לאסירים לא סופק כל מחסה; הראשונים שהגיעו בנו מחסות משאריות של חומרי בנייה מהמכלאה ואחרים בנו אוהלים משמיכות וחתיכות בד זמינות אחרות, או שחפרו בורות באדמה.
בשל המשאבים הדלים של הקונפדרציה, היה נתון בית הסוהר במחסור תמידי של מזון, שאף אם היה בנמצא, איכותו הייתה נמוכה והוא הוכן בצורה עלובה עקב המחסור בכלי מטבח. המים, שאספקתם הוערכה כשופעת כאשר תוכנן הכלא, הזדהמו בגלל הצפיפות והתנאים. במהלך קיץ 1864 סבלו האסירים רבות מרעב, חשיפה לחום ומחלות ובמשך שבעה חודשים מתו כשליש מהם. בסתיו, לאחר נפילתה של אטלנטה, נשלחו כל האסירים שניתן היה לשלחם למילן (Milln), ג'ורג'יה ולפלורנס, דרום קרוליינה.
במהלך המלחמה התקבלו באנדרסונוויל 49,485 אסירים, מתוכם מתו כ-13,000. מקרי המוות הרבים באו בעיקר כתוצאה מן המחלות (שהתגברו בשל הצפיפות הרבה), המחסור במזון במדינות הקונפדרציה, חוסר היכולת של פקידי הכלא לסייע וסירובן של הרשויות הפדרליות לערוך חילופי שבויים (ההנחה הייתה כי חילופי שבויים ייטיבו יותר עם הדרום, הדל יותר בכוח אדם). התנאים הקשים לא פסחו על הסוהרים; רבים מהם מתו מסיבות זהות לאלו של האסירים. לאחר המלחמה, נערך משפט צבאי למפקח על בית הסוהר, הנרי וירץ, שבסופו הואשם בגרימת פשעי מלחמה ונתלה ב-10 בנובמבר 1865. הגילויים על הסבל של האסירים היו בין הגורמים שעיצבו את דעת הקהל של מדינות הצפון על הדרום. בסיומה של המלחמה נעשה בית הקברות של האסירים לבית קברות לאומי שמכיל 13,714 קברים, מתוכם 921 מסומנים כ"לא ידועים".
אפנצל אוסר-רודן

אפנצל אוסר-רודן (בגרמנית Appenzell Ausserrhoden ‏האזנהקובץ:De-Appenzell-Ausserrhoden.ogg‏Ⓘ‏) הוא אחד מעשרים וששה הקנטונים של שווייץ. בירתו היא הריזאו. גובל בקנטונים אפנצל אינר-רודן וסנט גאלן.
היסטוריה

ההתיישבות במקום החלה עוד במאה ה-7. העיר הריזאו מוזכרת לראשונה בשנת 907.
בשנת 1411 הצטרף הקנטון לקונפדרציה השווייצרית הישנה.
ב-1513 הוקם קנטון אפנצל, אך בשנת 1597 הוא פוצל לשניים מסיבות של מחלוקת דתית, והוקמו אפנצל אינר-רודן ואפנצל אוסר-רודן.
החל מהמאה ה-16 ישנה תעשיית טקסטיל במקום. בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 הוקמו פסי רכבת רבים אשר פיתחו את התעשייה המקומית שהגיעה לשיא באותן השנים.
זכות הצבעה לנשים ניתנה באופן חלקי בשנת 1972 ובאופן מלא בשנת 1989. בשנת 1994 נבחרו נשים לראשונה למועצת הקנטון.
דמוגרפיה

אוכלוסיית הקנטון (נכון לדצמבר 2014) עומדת על 54,064 תושבים. בשנת 2007, כללה האוכלוסייה 6,959 זרים, או כ- 13.22% מכלל האוכלוסייה. רוב האוכלוסייה (החל משנת 2000) היא פרוטסטנטית (51%) עם מיעוט קתולי (31%). ערים ועיירות בולטות במחוז (מלבד הבירה) הן :היידן, טויפן, אורנש.
בבא תמא

חזית בית הכנסת, קיץ 1950
בית הכנסת הגדול לעדת הבוכרים - בבא תמא הוא בית כנסת בנוסח יהדות בוכרה, בעבר היה בית הכנסת המרכזי בשכונת הבוכרים בירושלים.
מבנה בית הכנסת

בית הכנסת נוסד בשנת 1895 (ה'תרנ"ה) מעיזבונו של ר' בבא בן ר' יעקב תמא, יהודי ממוצא בוכרי. מבנה בית הכנסת ממוקם במפגש רחוב הבוכרים ורחוב יחזקאל בשכונת הבוכרים שבמרכז ירושלים.
לפי מדריך ישראל החדש ריהוט הפנים של בית הכנסת אינו שומר על הסגנון הבוכרי, ומלבד הפרוכת העשויה מלאכת רקמה בוכרית, משי רקום בחוטי זהב, יתר הריהוט בסגנונות אחרים: ארון הקודש בסגנון מזרח-אירופי והבימה בסגנון ארצישראלי, השכיח בבתי הכנסת של צפת העתיקה.
על קיר בית הכנסת הצפוני, ציור מעשי ידי ר' בלומברג, האמן בן שכונת מאה שערים שעבודותיו מתנוססות גם בבית הכנסת אהל יצחק של חסידות חב"ד במאה שערים.
מרבני בית הכנסת

כבית הכנסת המרכזי בשכונת הבוכרים, שימשו בתפקיד רב בית הכנסת בבא תמא, נכבדי רבני העדה הבוכרית בישראל, במקביל לכהונתם ברבנות השכונה כולה.
הרב משה יצחקוף הכהן - רב השכונה, שימש רב בית הכנסת במשך עשרים שנה (1922–1943) מאז עלייתו לארץ ישראל ועד פטירתו.
הרב בן ציון הכהן רבין - רבה של העדה הבוכרית בתל אביב, כיהן כרב בית הכנסת מ-1945
לקריאה נוספת

אלונה ורדי (עורכת), מדריך ישראל החדש, כרך 12: ירושלים, עמ' 64–65.
ארתור פיטגר

| --- | --- |

 לידה:  4 באוקטובר 1840 דלמנהורסט, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  28 ביוני 1909 (בגיל 68) ברמן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 תחום יצירה:  ציור 
 
ארתור פיטגר (בגרמנית: Arthur Fitger‏; 4 באוקטובר 1840 – 28 ביוני 1909) היה צייר, מבקר אמנות, מחזאי ומשורר גרמני.
ביוגרפיה

ארתור פיטגר היה אחד מעשרת ילדיו של פטר דידריך פיטגר ( 1804-1865). רשם בדוכסות אולדנבורג וירש תואר אצולה שהוענק לסבו היינריך פיטגר וצאצאיו הגברים בעקבות פעולתו בשדה הקרב במלחמת שבע השנים. אשתו של פטר הייתה קלרה מריה קרוליין פלייט ( 1815-1891), שאמה, קרוליין (סבתו של ארתור), בתו של רוזנת מהולשטיין והתחתנה עם יועץ מלכותי פרנץ פלייט בשנת 1800. בזמן נישואיה לאביו של ארתור, קלרה מריה קרוליין הייתה אלמנה עם שתי בנות.
ארתור פיטגר גדל בדלמנהורסט, בבית שהיה גם פונדק ותפקד כנקודת ביניים להחלפת סוסים וחילופי דואר / מכס בין אולדנבורג לברמן. אחיו הצעיר אמיל פיטגר היה עורך ראשי של ה"ווזר-צייטונג" בברמן במשך שנים רבות. ארתור פיטגר למד בבית הספר היסודי בדלמנהורסט ולאחר מכן בגימנסיה באולדנבורג, שם התגורר בביתו של באוראט אוטו לאסיוס (1797–1888).
ציור

בשנת 1858 נסע פיטגר לאקדמיה של מינכן, שם למד אצל מוריץ פון שווינד (1804–1875), פטר פון קורנליוס (1783–1867) ואחרים. הוא נסע לאנטוורפן בשנת 1861 ואז לפריז. בין השנים 1863 ל־1865 הוא שהה ברומא, בתמיכת מלגה מהדוכס הגדול של אולדנבורג. לאחר מכן בילה את השנים הבאות לסירוגין בווינה ובברלין לפני שעבר לברמן בשנת 1869.
פיטגר נודע בזכות עבודות הדקורציה הגדולות שלו, שבוצעו בעיקר בברמן. הוא קישט את הכנסייה בשתי תמונות: "הבן האבוד" ו"השומרוני הרחום ".
בהשפעת מלחמת צרפת-פרוסיה בשנת 1870, הוא הפיק את יצירות האמנות "התעוררותו של ברברוסה", שנדדה בגרמניה והגדילה את המוניטין שלו עוד יותר.
בין השנים 1883–1884 צייר ציורי קיר גדולים בהמבורג. לאחר מכן שב לברמן שם צייר ציורי קיר של נימפות באולם הקיסרי בבניין הדואר האימפריאלי החדש.
במקור צייר בסגנון קורנליוס, ומאוחר יותר השתמש בצבע באופן מודרני יותר, בדומה להנס מקארט (1840–1884). ארתור פיטגר זכה במדליית זהב על ציורו "איקרוס" כשהוצג בתערוכה העולמית בשיקגו 1892-1893
כתיבה

פיטגר היה ידוע גם בכתיבתו. מחזותיו, אדלברט פון ברמן (אולדנבורג 1873). Die Hexe ("המכשפה", אולדנבורג, 1878), "מחסדי האל", אולדנבורג, 1884. הוצגו לעיתים קרובות. הוא כתב גם על אלברכט דירר, יוהאן קפלר ומיכלאנג'לו. יצירותיו החשובות ביותר של פיטגר הן אוספי השירה "אנשים מטיילים (מהדורה 2, אולדנבורג, 1883) ולילות חורף ( אולדנבורג, 1880). הוא תרגם לגרמנית (1886) יצירות של לורד ביירון, וכתב על ההיסטוריה של האנדרטאות והאמנות של ברמן 1877.
ביקורת אמנות

פיטגר נחשב לאדם חשוב באמנות בברמן בסביבותיה ב־1900. לביקורות האמנותיות שלו, שפורסמו בעיתונות, הייתה השפעה מתמשכת על הטעם האמנותי. הוא היה יו"ר אגודת האמנים ושמר על התפיסה השמרנית באמנות. הוא מתח ביקורת חריפה על אמנים שעקבו אחר אופנות שהיו מודרניות באותה תקופה, כולל הציירים הצרפתים המודרניים.
עם זאת, ביקורתו לא הצליחה למנוע פריצת דרך של האמנות המודרנית בצפון גרמניה.
הערות שוליים

↑  Gilman, D. C.; Peck, H. T.; Colby, F. M., eds., Fitger, Arthur Heinrich Wilhelm, The New International Encyclopædia
↑  Landesamt für Denkmalpflege – Denkmaldatenbank, www.denkmalpflege.bremen.de
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007527014205171  GND: 118691511  ISNI: 0000 0000 6675 0024  LCCN: no93030292  MusicBrainz: cfb6f7e2-070f-44af-8e97-2317f9915cb1  NKC: xx0058760  NTA: 119763958  RKD: 217748  SUDOC: 244430284  ULAN: 500058055  VIAF: 10640265   WorldCat (עם VIAF): 10640265 
Der getreue Ekkehard
אצטדיון גזוביק (אורנבורג)

| --- | --- |

 מיקום:  רוסיה אורנבורג, רוסיה
 קואורדינטות:  51°47′06″N 55°13′16″E﻿ / ﻿51.785063888889°N 55.221080555556°E﻿ / 51.785063888889; 55.221080555556
 אבן יסוד:  2001
 תקופת הפעילות:  25 באוגוסט 2002 – הווה (22 שנים)
 שופץ:  2014—2016, 2021–2022
 בעלים:  עיריית אורנבורג
 משטח:  מלאכותי
 קבוצות:  אורנבורג
 מושבים:  10,046
 ממדי משטח:  105 × 69
 he
 
אצטדיון גזוביק (ברוסית: Газовик) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם ברובע רוסטושי בפאתי העיר אורנבורג שברוסיה. משמש כמגרש הבית של קבוצת באורנבורג.
מיקום

האצטדיון ממוקם במחוז רוסטושי במפגש הרחובות הבולבאר הצבעוני — גן — טבעת ניקולייב — ליבנה רוסטושי. סמוך לאצטדיון ישנם כמה מתקני ספורט — היכל הקרח "על הבולבאר הצבעוני", מתחם הספורט "היובל", 200 מטר מהאצטדיון ממוקם מלון "Rostoshi". במהלך המשחקים באצטדיון המשטרה נוטה לכוון את התנועה אל מחוץ לרחובות הנושקים לאצטדיון על מנת לאפשר הגעת צופים לאצטדיון.