stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כ"ג בתמוז
נולדו

ה'תר"ע – רבי שלמה זלמן אוירבך מחשובי פוסקי ההלכה בישראל (נפטר ב-ה'תשנ"ה)
ה'תשל"ג – מוניקה לווינסקי, מתמחה בבית הלבן
נפטרו

ה'ש"ל – רבי משה קורדובירו, מחשובי מקובלי צפת במאה ה-16, מחבר ספרי קבלה ורבו של האר"י (נולד ב-ה'רפ"ב)
ה'תק"ט – רבי יחזקאל קצינאלפוגין, רב קהילות אה"ו ומחבר ספר התשובות "כנסת יחזקאל" (נולד ב-ה'תכ"ח)
תרצ"ט = הרב שאול משה זילברמן, רב פולני, בסוף ימיו היה רבם של חסידי גור בארץ ישראל, וחבר הרבנות בתל אביב .(נולד ב-תר"י)
ה'תשל"ה – מיכאל חזני, שר וח"כ מראשי המפד"ל (נולד ב-ה'תרע"ג)
ה'תש"ד – אוג'ניו קאלו, פרטיזן יהודי וגיבור איטליה
ה'תש"ם – הרב גדליהו אהרן קניג, מרבני חסידות ברסלב ומייסד קהילת ברסלב צפת (נולד ב-ה'תרפ"א)
ה'תשנ"א – הווארד נמרוב, משורר יהודי-אמריקאי (נולד ב-ה'תר"ף)
כ"ב בתמוז – כ"ד בתמוז
תמוז
כיבוש ירושלים בשנת 1099 במהלך מסע הצלב הראשון
כ"ג בתשרי

כ"ג בתשרי הוא היום העשרים ושלושה בחודש הראשון 
בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום העשרים ושלושה בחודש השביעי 
למניין החודשים מניסן. כ"ג בתשרי לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים שני, חמישי ושבת, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא בהז".
בכ"ג בתשרי מתחילה תקופת "אחרי החגים", הבאה לאחר סדרת החגים הארוכה של חודש תשרי.
פרשת הבר מצווה של ילד שנולד בכ"ג תשרי היא תמיד פרשת בראשית.
חגים ומועדים

שמחת תורה בחו"ל שבה מקיימים יום טוב שני של גלויות
אסרו חג סוכות
שמיני עצרת לפי לוח השנה במגילות קומראן
אירועים היסטוריים

ג'תתכ"ח – גמלא העתיקה נכבשת בידי הרומאים.
ה'תרצ"ט – נוסד בית הספר הימי בחיפה, חלוץ בתי הספר הימיים בארץ ישראל
ה'תש"ו – נחנך תיאטרון הבימה
ה'תשל"ז – מתחילים הלימודים באוניברסיטה הפתוחה בישראל
ה'תש"ן – נחתם הסכם טאיף שסיים את מלחמת האזרחים בלבנון
ה'תשס"ה – פיגוע תופת בסיני: מכונית תופת התפוצצה במלון הילטון טאבה, שקרס חלקית ושתי מכוניות התפוצצו לאחר מכן בראס א-שטן
ה'תשס"ו – חמישה הרוגים בפיגוע התאבדות שבוצע על ידי ארגון הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני בשוק מקומי בחדרה
נולדו

ה'תקי"ז – נולד יצחק אייכל, עיתונאי עברי גרמני, מאבות תנועת ההשכלה היהודית. (נפטר בה'תקס"ד)
ה'תר"ד – יחיאל מיכל פינס, הוגה דעות ציוני, מאבות הציונות הדתית, איש חיבת ציון. (נפטר בו' באדר ב' ה'תרע"ג)
ה'תש"ה – הרב חיים שלום דייטש, משפיע חב"די, ראש כולל אברכים בבית הכנסת צמח צדק ומשפיע של קהילת מעייני ישראל.
ה'תש"ו – אהוד אולמרט, ראש ממשלת ישראל לשעבר.
ה'תש"י – צבי הנדל, חבר כנסת, סגן שר מטעם מפלגת תקומה.
נפטרו

ד'תשע"ה – רבנו חנוך בן רבנו משה מקורדובה (מארבעת השבויים)
ה'תר"ע – נפתלי הרץ אימבר, מחבר "התקווה" ההמנון הלאומי של ישראל
ה'תרע"ח – שרה אהרנסון נפטרה לאחר 3 ימים של ייסורים מניסיון התאבדותה לאחר שהטורקים גילו את מרכז מחתרת ניל"י בזכרון יעקב (נולדה ה'תר"ן)
ה'תשל"ב – הרב דוד יונגרייז, ראב"ד העדה החרדית בירושלים.
ה'תשל"ה – אוסקר שינדלר, תעשיין, חסיד אומות העולם (נולד ה'תרס"ח)
ה'תש"פ – הרב ניסים קרליץ, מגדולי פוסקי היהדות החרדית.
כ"ב בתשרי – כ"ד בתשרי
תשרי
"הבימה" מעלה את "הדיבוק". הצגת הבכורה הייתה בתיאטרון ניזניקיסלובסקה במוסקבה ב-31 בינואר 1923
יחסי אלבניה–קוסובו

| יחסי אלבניה–קוסובו |
| --- | --- |
אלבניה: קוסובו


אלבניה: קוסובו
שטח (בקילומטר רבוע)
28,748: 10,887
אוכלוסייה
2,786,645: 1,682,095
תמ"ג (במיליוני דולרים)
22,978: 10,438
תמ"ג לנפש (בדולרים)
8,246: 6,206
משטר
רפובליקה

יחסי אלבניה–קוסובו הם היחסים הדיפלומטיים הדו-צדדיים בין רפובליקת אלבניה והרפובליקה של קוסובו. אורך הגבול המדיני בין המדינות הוא 112 ק"מ.
בשתי המדינות יש רוב מוחלט של אלבנים.
היסטוריה

ב-1992, אלבניה הפכה למדינה היחידה שהפרלמנט שלה הצביע להכיר בעצמאותה של הרפובליקה של קוסובו, שהוכרזה ב-1991. ב-1994, בהשפעת אירועי המלחמה בבוסניה, משכה אלבניה את ההכרה בעצמאותה של רפובליקת קוסובו והכריזה על תמיכה בשלמות הטריטוריאלית של הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה.
בשנת 1998 פרצה מלחמת קוסובו. ממשלת אלבניה הורתה על פתיחת גבולות ועשרות אלפי אלבנים מקוסובו הגיעו למדינה זו כפליטים. ב-17 בפברואר 2008 התקיימה הכרזה חד-צדדית על עצמאותה של קוסובו. ב-19 בפברואר 2008, אלבניה הכירה בעצמאותה של רפובליקת קוסובו.
באפריל 2015 אמר יו"ר מועצת השרים של אלבניה אדי רמה כי איחוד אלבניה ורפובליקת קוסובו למדינה אחת הוא עניין של זמן. הוא מאמין כי ככל הנראה שתי המדינות הללו יתאחדו לאחר הצטרפותן לאיחוד האירופי.
בשנת 2019 נחתם הסכם על איחוד המשימות הדיפלומטיות.[דרושה הבהרה]
יחסי מסחר

ב-2015 ייצאה הרפובליקה של קוסובו סחורות לאלבניה בסכום של 60 מיליון אירו, ואלבניה העבירה סחורה לרפובליקה של קוסובו בסכום של 200 מיליון יורו. בשנת 2015 הסחר בין שתי המדינות הציג מגמה חיובית והראה צמיחה של 20 מיליון אירו לעומת תקופת הדיווח הקודמת.
יחסי אלבניה–פורטוגל

| יחסי אלבניה–פורטוגל |
| --- | --- |
אלבניה: פורטוגל


אלבניה: פורטוגל
שטח (בקילומטר רבוע)
28,748: 92,090
אוכלוסייה
2,786,645: 10,421,898
תמ"ג (במיליוני דולרים)
22,978: 287,080
תמ"ג לנפש (בדולרים)
8,246: 27,546
משטר
רפובליקה

יחסי אלבניה–פורטוגל הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת אלבניה לבין הרפובליקה הפורטוגלית.
סקירה כללית

המדינות הן חברות בארגון האמנה הצפון אטלנטית (נאט"ו). כחברה באיחוד האירופי, פורטוגל תמכה באלבניה בדרכה לאינטגרציה האירופית. שתי המדינות הכירו אחת בשנייה ב-25 במאי 1922.
בשנת 2010, לשכת המסחר והתעשייה הלוסו-אלבנית-קאמרית נוסדה. בשנת 2016, פורטוגל ייצאה לאלבניה סחורה בשווי של 6.10 מיליון אירו (לעומת נתוני 2012 - 2.16 מיליון יורו בלבד) לאלבניה.
קרן לוסו-אלבניה או בשמה הרשמי מכון לוסו-איליאן לפיתוח אנושי (iLIDH) נוסדה בשנת 2007. הקרן נחשבת למוטיב המשפיע ביותר ביחסי התרבות בין שתי המדינות. הקרן יוזמת ותומכת במגוון פרויקטים בתחומי החינוך, התרבות, המדעים, שיתוף הפעולה במחקר ופיתוח. בשנת 2012 נפתח משרד של הקרן בטירנה. יש גם משרדים בפראג ובבריסל.
נציגויות

אלבניה אינה מיוצגת בפורטוגל בדרג השגרירות. אלבניה מיוצגת בפורטוגל בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בפורטו.
פורטוגל אינה מיוצגת באלבניה בדרג השגרירות. פורטוגל מיוצגת באלבניה בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בטירנה, בירת המדינה.
כך עוברים חיי

כך עוברים חיי הוא אלבומו החמישי של הזמר זוהר ארגוב שיצא לאור באביב 1984. האלבום הוקלט בין פברואר 1983 לאפריל 1984 באולפני "קולינור".
הפקה

לאחר הצלחת האלבום הקודם שלו נכון להיום, התחיל ארגוב בראשית 1983 להקליט את אלבומו הבא "כך עוברים חיי", אך הפקת התקליט הופסקה פעמים רבות מכיוון שארגוב היה שקוע עמוק בסמים הקשים, אותם הכיר כחצי שנה קודם לכן כאשר היה בארצות הברית בהופעות. האחים ראובני היו על סף יאוש, אך בסופו של דבר הצליחו לסיים איתו את הפקת התקליט שיצא ב-1984. זהו התקליט האחרון של ארגוב שיצא תחת הפקת האחים ראובני. לאחר צאת תקליט זה שחררו האחים ראובני את ארגוב מהחוזה שהיה בתוקף לעוד שנתיים לפחות.
השיר "מרלן" לקוח משירו של אנריקו מסיאס "Le violon de mon père" (כינורו של אבי).
שיר הנושא של האלבום שמקורו בשיר היווני "Ax o mpaglamas" שביצע יורגוס דאלארס, הופיע בתרגום שונה בשם "בגלמס", מאת יעקב גלעד באלבום חולם בהקיץ של יהודה פוליקר.
חיטמן כתב את מרבית שירי האלבום בהתאם לשיחה עם ארגוב על חייו כזמר.
רשימת שירי האלבום

| מס' | שם | מילים | לחן | משך |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | מרלן  | עוזי חיטמן | אנריקו מסיאס, Martial Ayela | 3:51 |
| 2. | כך עוברים חיי  | עוזי חיטמן | אפוסטולוס קאלדארס | 3:42 |
| 3. | יסמין  | אילן גולדהירש | איתן מסורי | 4:16 |
| 4. | כל יום שעובר  | משה נגר | משה נגר | 4:32 |
| 5. | אמריקה שלי  | עוזי חיטמן | עוזי חיטמן | 2:58 |
| 6. | כוכבי לילה יזהירו  | שלום נחום | דה לזרו | 3:48 |
| 7. | כמו שיכור  | עוזי חיטמן | אפוסטולוס קאלדארס | 3:06 |
| 8. | עד מתי  | עוזי חיטמן | עממי טורקי | 4:30 |
| 9. | אבא במרומים  | צוריאל לוי | צוריאל לוי | 4:23 |
| 10. | זכרונות  | רמי שפיגל | שמואל חזי | 5:16 |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 35:07 |
משתתפים

ניהול מוזיקלי ועיבודים: ננסי ברנדס
כלי מקלדת: ננסי ברנדס
תופים וכלי הקשה: איקי לוי
גיטרה בס: יוסי מנחם
גיטרות: שמוליק בודגוב
כינור: פליקס מזרחי
הערות שוליים

↑   "בטברנה" - ספיישל עם עוזי חיטמן ואורחיו (מנחה: מיכל זוארץ), סרטון בערוץ "עוזי חיטמן - Uzi Hitman", באתר יוטיוב (אורך: 01:03:28)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 66bd3369-b5ee-4861-b317-df2c56f3475d
כיפת השמיים

איור של כיפת השמים
באסטרונומיה ובניווט, כיפת השמים היא חציו של כדור דמיוני, בעל רדיוס אינסופי, שמרכזו הוא מרכז כדור הארץ. לצרכים מסוימים, נוח לדמות כאילו כל גרמי השמים מונחים על פני הכדור הזה. על פני כיפת השמים ניתן לשרטט גם את קו־המשווה השמימי ואת הקטבים השמימיים, שהם היטל של מקביליהם הארציים על אותו כדור.
כאשר כדור הארץ מסתובב סביב צירו, ייראו העצמים על גבי כיפת השמים כאילו הם סובבים סביב הקוטב השמימי כל 24 שעות. למשל, השמש תיראה כאילו היא זורחת במזרח ושוקעת במערב, וכך גם הכוכבים, כוכבי הלכת והירח.
תרבויות עתיקות רבות האמינו כי הכוכבים נמצאים כולם באותו מרחק מכדור הארץ, וכי כיפת השמים היא ממשית. היא לכאורה מהווה את קצה היקום ומסתובבת בצורה מעגלית, במהירות קבועה סביב כדור הארץ שהוא מרכז היקום. במאה ה-4 לפני הספירה אריסטו תיאר מודל שמימי מושלם לפיו הארץ נמצאת במרכז היקום, ובה הדברים משתנים כל הזמן – אנשים גדלים ומתים, צמחים צומחים וקמלים, וכו' – לעומת זאת מעבר לקו הירח חלים חוקי טבע אחרים, בהם כוכבי הלכת וכיפת השמיים – בה משובצים הכוכבים האחרים – נעים במסילות בעלות תנועה מעגלית מושלמת שמרכזה סביב כדור הארץ. במאה ה-1 לספירה התגלה במודל זה בעיה היות שתצפיות גילו כי כוכבי הלכת מבצעים מדי פעם "נעים לאחור". המודל של תלמי, במאה ה-2 לספירה, שכלל את המודל האריסטותלי, בהציעו אפיציקל – מסלולים עגולים שעליהם נעים הכוכבים, תוך כדי סיבוב במעגלים הגדולים יותר. המודל של תלמי הצליח להסביר בדיוק מרשים את תנועת גרמי השמיים עד שנת 1543 שבה קופרניקוס החל תהליך של ערעור על מודל זה.
בעקבות המהפכה הקופרניקאית ידוע כי כיפת השמיים היא אשליה, וכי סיבובה נובעת בעצם מסיבוב כדור הארץ על צירו. מודל כיפת השמיים העתיק אמנם שימושי לצורכי הפשטה, אך אינו נכון. העצמים שאנו רואים בשמים הם כה רחוקים מאיתנו עד שלא ניתן לאמוד את מרחקם על ידי צפייה בלבד. היות שהמרחקים הם כה גדולים, הם הופכים לבלתי רלוונטיים כאשר מבקשים לאתר גוף שמימי כלשהו: רק הכיוון, כלומר המיקום על פני כיפת השמים, חשוב. מבחינה זו, מודל "כיפת השמים" הוא כלי שימושי מאוד באסטרונומיה כאשר מבקשים לדעת לאן לכוון את מכשירי הצפייה.
ראו גם

מערכת הקואורדינטות המשוונית
מערכת הקואורדינטות האקליפטית
מערכת קואורדינטות שמימית
המיספירה
יחסי הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו – סין

| יחסי הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו – סין |
| --- | --- |
הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: הרפובליקה העממית של סין


הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: סין
שטח (בקילומטר רבוע)
2,344,858: 9,596,967.75
אוכלוסייה
110,161,917: 1,418,507,662
תמ"ג (במיליוני דולרים)
66,383: 17,794,782
תמ"ג לנפש (בדולרים)
603: 12,545
משטר
ממשלת מעבר: רפובליקה עממית

יחסי הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו–סין הם יחסי החוץ בין הרפובליקה העממית של סין (PRC) והרפובליקה הדמוקרטית של קונגו (DRC). בין המדינות קיימים יחסים דיפלומטיים שלווים ויחסים כלכליים הולכים וגדלים מאז 1971. היחסים בין שתי המדינות חוזרים לשנת 1887, כאשר נציגי מדינת קונגו החופשית כוננו מגעים עם בית המלוכה של שושלת צ'ינג ששלטה אז בסין. ההסכם הראשון בין שתי המעצמות נחתם ב-1898.
המדינה החופשית הפכה למושבה בלגית ב-1908, אך כאשר קיבלה את עצמאותה ב-1960 היא כוננה יחסים רשמיים עם הרפובליקה של סין (ROC). במהלך העשור לאחר מכן, ההכרה בקונגו הוחלפה מספר פעמים בין ה-ROC ל-PRC לפני שהתקבעה סופית על האחרונה ב-1971.
באותה תקופה, קונגו הייתה ידועה בשם זאיר. במאה ה-21, ההשקעות הסיניות ב-DRC והיצוא של קונגו לסין גדלו במהירות. DRC הצטרפה ליוזמת החגורה והדרך בשנת 2021.
DRC מקיימת את מדיניות סין האחת, מכיוון שהיא מכירה ב-PRC כממשלה הלגיטימית היחידה של סין ולא ב-ROC, הרואה בטאיוואן חלק מסין.
יחסי שושלת צ'ינג עם מדינת קונגו החופשית

בשנת 1887, לאופולד השני, מלך הבלגים שלח שליחים לשושלת צ'ינג בסין כדי לבקש את הזכות לגייס פועלים למדינת קונגו החופשית. מכיוון ששושלת צ'ינג כבר חתמה על הסכם עם בלגיה, הותר לבלגים לגייס עובדים מטעם המושבות שלהם, אך לא עבור מדינת קונגו החופשית, שלא הייתה מושבה בלגית. בשנת 1892, סוכני מדינת קונגו החופשית התקשרו בחוזה לגיוסם בסין לחברות פורטוגזיות במקאו. בסך הכל גויסו בגואנגג'ואו 536 גברים ושישה נערים במסגרת חוזים לשלוש שנים. האנשים האלה יצאו לקונגו ב-18 בספטמבר 1892 על סיפון ספינת הקיטור הגרמנית וולשטיין ממקאו. גם רשומות המסחר והמסחר השנתי של סין והדוח העסקי של הקונסוליה הבריטית בסין דיווחו על עובדים נוספים שגויסו על ידי סוכני מקאו והונג קונג בצ'יונגג'ואו ובשאנטואו לעבודה בקונגו ב-1892. בקונגו, מגויסים אלה הוכנסו לעבודה על מסילת הרכבת של קונגו, כריתת עצים וסחבת סלעים. רוב המתגייסים הללו מתו בתנאים הקשים של קונגו. עיתונים בהונג קונג פרסמו מידע על התנאים הרעים וההתייחסות ממנה סובלים הסינים בקונגו. במהלך התקופה הראשונה של הגיוס, כ-1,000 סינים נסעו לקונגו.
ב-10 ביולי 1898, סין והמדינה החופשית של קונגו חתמו על "פרק מיוחד" בפקינג שקבע, בין השאר: "הוסכם שאזרחים סינים יכולים כרצונם לעבור למדינה החופשית קונגו ולגור בה. כל הנכסים, מטלטלין או בלתי מטלטלין, ניתנים לרכישה או סחר. בין אם מדובר בספנות, עסקים, אומנות או אומנות, אזרחי סין יקבלו את אותו יחס כמו אזרחי המדינות הטובות ביותר". הסכם זה העניק לסין מעמד של "המדינה המועדפת ביותר" בקונגו. הייתה לכך גם השפעה של לגליזציה של גיוס סינים לעבודה בקונגו. אף על פי שרשויות קונגו מצאו את ביצועי העובדים של 1892 לא מספקים, פעולות גיוס נערכו בסין בשנים 1901, 1902, 1904 ו-1906. במהלך תקופה שנייה זו של גיוס, כ-2,000 סינים נסעו לקונגו. בשנת 1906, הונג קונג לבדה סיפקה 500 מתגייסים.
יצירת קשרים עם ה-ROC וה-PRC

באוקטובר 1960, קונגו-לאופולדוויל, כוננה יחסים דיפלומטיים עם הרפובליקה של סין (ROC). ה-DRC שינתה את ההכרה בפברואר 1961 לרפובליקה העממית של סין (PRC), ושינתה שוב להכרה ב-ROC מאוחר יותר באותה שנה בספטמבר. היחסים כוננו שוב בין ה-DRC, שנודעה אז בשם הרפובליקה של זאיר, לבין הרפובליקה העממית של סין בנובמבר 1972 ונשארו כך מאז.
במהלך התקופה שבה הכירה קונגו/זאיר בטאיוואן, בין 1961 ל-1971, תמכה סין ונתנה תמיכה חומרית למורדים האנטי-זאירים. לאחר שנשיא זאיר, ג'וזף-דזירה מובוטו, החזיר את ההכרה ל-PRC, שמונה מנהיגים סינים ביקרו בזאיר בין 1978 ל-1995. מובוטו עצמו ביקר ב-PRC חמש פעמים, למרות העובדה שהיחסים ביניהם לא היו קרובים במיוחד באותה עת.
יחסים כלכליים

DRC היא יעד מרכזי להשקעות סיניות, במיוחד בכרייה, כאשר ה - South China Morning Post מתאר את המדינה כ"מוקד ההשקעות הסיניות באפריקה". החברות הגדולות המעורבות כוללות את Chengtun Mining, China Molybdenum Company, China Nonferrou Metal Mining Group, ו-Huayou Cobalt.
ביוני 2000 הוקמה חברת טלקומוניקציה סינית-קונגולזית (China-Congo Telecom) בין ZTE לממשלת קונגו בעסקה בשווי 80 מיליון רנמינבי במימון מימון מבנק EXIM בסין. באפריל 2009, קבוצת התקשורת הדרום אפריקאית MTN Group הציעה לרכוש את 51% ממניותיה של ZTE בחברה תמורת 200 מיליון דולר.  נכון לינואר 2010, DRC עדיין לא קיבלה סטטוס יעד מאושר (ADS) על ידי סין עקב סכסוך אזרחי מתמשך במדינה.
הסחר בין סין ל-DRC גדל מאוד בין 2002 ל-2008. זה נובע בעיקר מצמיחה מסיבית בייצוא חומרי הגלם של ה-DRC לסין. בשנת 2007 ייצאה ה-DRC קובלט בשווי 304.8 מיליון דולר. בשנת 2008 ייצאה ה-DRC 1.13 מיליארד דולר של קובלט לסין. גם היצוא של עפרות נחושת ועצים קשים לסין גדל מאוד.
יחסים כלכליים > Sicomines

נחתמה עסקה בין Sicomines, קונסורציום של חברות סיניות (Sinohydro ו-China Railway Engineering Corporation), לבין ממשלת קונגו באפריל 2008 להענקת זיכיונות מינרלים במחוז קטנגה בתמורה להשקעות בתשתית. בעסקה במקור בשווי 9 מיליארד דולר וממומנת על ידי China EXIM Bank, 6 מיליארד דולר יועברו לפיתוח תשתיות ו-3 מיליארד דולר יושקעו בפעולות כרייה בקטנגה. 68% מהפרויקט יהיו בבעלות Sicomines ו-32% הנותרים יהיו בבעלות Gécamines הכרייה הממשלתית של קונגו.
6 מיליארד דולר היו אמורים להיות מושקעים במקור בסך של 6,600 ק"מ של כבישים שייסללו או ישוקמו, שני בתי חולים ושתי אוניברסיטאות ייבנו. זיכיונות הכרייה בדימה (Dikuluwe) ובמערב Mashamba היו מעניקים ל-Sicomines גישה ל-10.6 מיליון טון נחושת ולמעלה מ-600,000 טון קובלט.
מבקרי הפרויקט טענו שהעסקה מעריכה פחות את מרבצי המינרלים בקטנגה. קרן המטבע הבין-לאומית (IMF) העלתה חששות לגבי העסקה הזו שמשפיעה לרעה על יכולתה של קונגו לשאת את חובה. הסיבה לכך היא שהעסקה תפסול את המדינה מתוכנית הפחתת החובות הזרים של קרן המטבע הבינלאומית, המנוהלת בחסות תוכנית המדינה העניה בעלות חובה גבוה (HIPC) של קבוצת הבנק העולמי, מכיוון ש - DRC תמחק את החוב שלה רק כדי לקבל עוד יותר חובות חדשים. קרן המטבע הבינלאומית טענה שכדי ש-DRC תישאר זכאית והעסקה תצא לפועל, יהיה צורך להפחית מאוד את שווי עסקת Sicomines. במאי 2009, ממשלת קונגו הסכימה להשהות 3 מיליארד דולר מהעסקה בזמן שמחקר היתכנות עבור זיכיונות המינרלים יושלם.
נכון לאוקטובר 2017, "Sinohydro Corp. ו-China Railway Construction... מחזיקות ב-68 אחוזים מ-Sicomines", כאשר ממשלת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו הודיעה במקור לחברות הסיניות "להפסיק לייצא נחושת וקובלט לא מעובדים ולצרוף את כל המתכות בתוך המדינה" ובהמשך על ביטול החלטתה.
דו"ח משנת 2017 של מרכז קרטר העריך ש-685 מיליון דולר בהלוואות עבור פרויקטי התשתית של Sicomines נעלמו, ללא הוכחה לכך שהכסף שימש למטרה המיועדת לו, מה שמעלה חששות לגבי שימוש בכסף סיני לשחיתות.
יחסים כלכליים > יתרונות

המושל לשעבר של מחוז קטנגה מואיז קטומבי העריך כי למעלה מ-60 מתוך 75 מפעלי העיבוד של המחוז הם בבעלות אזרחים סינים. הוא אמר ש-90% מהמחצבים באזור הגיעו לסין. ידוע כי יש להם רישומים גרועים סביבתיים ויחסי עבודה והם הואשמו, במישרין או בעקיפין, בשימוש בעבודת ילדים. בשנת 2007, כ-600 אזרחים סינים גורשו מקטנגה בשל הפרת חוקי העבודה והסביבה.
יחסים כלכליים > פרויקטי בנייה ב-DRC

מאז 1972, PRC העניקה מספר תרומות ל-DRC, כולל חווה בפאתי קינשאסה, בית זיקוק לסוכר בקיסנגני ובניין האספה הלאומית (באותה עת עלה 42 מיליון דולר או 186 מיליון דולר בערכים של 2011 ) נבנו כולם וניתנו ל-DRC/זאיר בשנות ה-70. הממשלה הסינית גם בנתה אצטדיון של 80,000 מושבים בשנת 1994.  בשנת 2004, PRC בנתה ותרמה את בית החולים לידידות סין-קונגו נ'דג'ילי, ומסרה אותו לממשלת קונגו בשנת 2006. לפי AidData, משנת 2000 עד 2011, היו כ-21 פרויקטים רשמיים של מימון פיתוח סיניים שזוהו ב-DRC באמצעות דיווחים שונים בתקשורת.
בינואר 2021, ממשלת סין הסכימה לבטל את החוב של קונגו בשווי 28 מיליון דולר והתחייבה לסיוע של 17 מיליון דולר, בעיקר עבור פרויקטי פיתוח. במקביל, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו הצטרפה ליוזמת החגורה והדרך.
שיתוף פעולה צבאי

סין גם התחייבה לספק סיוע לרפורמה בכוחות המזוינים של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו (FARDC). מלבד אספקת ציוד צבאי, חברות סיניות עזרו לבנות את מפקדת FARDC ובסיס ימי בנמל הים של בננה. הסינים גם סיפקו תחזוקה ותיקון לסירות התותחים "שנגחאי" מסוג 062 של הצי הקונגולי, מאז שמונה סירות נרכשו תחת משטר מובוטו, אך רק שתיים פועלות כעת עקב תחזוקה לקויה. משלחת צבאית סינית מבוססת בקמינה מאז 2008, שם באוגוסט 2017 הם השלימו הכשרה של חטיבת התגובה המהירה ה-32 של קונגו על ידי מדריכים סיניים. הנשיא הרביעי ג'וזף קבילה מ-DRC קיבל הכשרה באוניברסיטת PLA National Defense University.
ביקורים רשמיים

במהלך 2015 ו-2016, פקידים בכירים ב-DRC, כולל הנשיא קבילה, ראש הממשלה אוגוסטין מטטה פוניו ושר החוץ ריימונד שיבנדה, נפגשו עם שר החוץ הסיני וואנג יי. הם דנו בהגברת שיתוף הפעולה הכלכלי, כמו גם בתחומים אחרים, בין שתי המדינות.
כך הייתי

| --- | --- |

 מבוסס על:  הספר "חיי הילד הזה" מאת טוביאס וולף
 בימוי:  מייקל קייטון-ג'ונס 
 הופק בידי:  ארט לינסון 
 תסריט:  טוביאס וולף 
 עריכה:  ג'ים קלארק 
 מוזיקה:  קרטר בורוול 
 צילום:  דייוויד ווטקין 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  ארט לינסון 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר 
 הקרנת בכורה:  9 באפריל 1993 
 משך הקרנה:  115 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט ביוגרפי, סרט דרמה, סיפור התבגרות, סרט שמבוסס על ספרים 
 הכנסות באתר מוג'ו:   thisboyslife
 דף הסרט ב־IMDb
 
כך הייתי (באנגלית: This Boy's Life) הוא סרט דרמה ביוגרפי אמריקאי משנת 1993 בבימויו של מייקל קייטון-ג'ונס, ובכיכובם של רוברט דה נירו, אלן בארקין ולאונרדו דיקפריו. הסרט מבוסס על ספר זיכרונות אוטוביוגרפי מאת טוביאס וולף, והוא מתמקד ביחסיו המורכבים של וולף הצעיר עם אביו החורג המתעלל. דרך סיפורו האישי, הסרט מציג את מאבקי ההתבגרות של נער בחברה ובבית לא יציב.
זה היה שיתוף הפעולה הראשון על המסך בין מגווייר לדיקפריו. שניהם עבדו בשלב מאוחר יותר ביחד בסרטים "השזיף של דון" (2001) ו"גטסבי הגדול" (2013)  וגם שיתוף הפעולה הראשון על המסך בין דיקפריו ודה נירו, ששניהם עבדו מאוחר יותר ב"חדרו של מרווין" (1996) ו"רוצחי פרח הירח" (2023).
תקציר העלילה

הסרט עוקב אחר טובי (דיקפריו) ואמו קרוליין (אלן בארקין), שמנסים לפתוח דף חדש כאשר הם עוברים לעיירה קטנה בוושינגטון די. סי.. קרוליין נישאת לדווייט (רוברט דה נירו), אדם קשוח ומניפולטיבי שמתעלל נפשית בטובי. ככל שהמתח בבית גובר, טובי נאבק במגבלות הסביבה והמשפחה, תוך ניסיון למצוא את זהותו העצמית.
צוות השחקנים

לאונרדו דיקפריו בתפקיד טוביאס "טובי" וולף
רוברט דה נירו בתפקיד דווייט הנסן
אלן בארקין בתפקיד קרוליין וולף
ג'ונה בלכמן בתפקיד ארתור גייל
אלייזה דושקו בתפקיד פרל הנסן
כריס קופר בתפקיד רוי
קארלה גוג'ינו בתפקיד נורמה הנסן
זאק אנסלי בתפקיד הסקיפר הנסן
טרייסי אליס בתפקיד קתי
קתי קיני בתפקיד מריאן
טובי מגווייר בתפקיד צ'אק בולגר
מייקל באקול בתפקיד טרי טיילור
חריט גרהם בתפקיד מר הווארד
שון מארי בתפקיד ג'ימי וורהיז
לי וילקוף בתפקיד המנהל סקיפי
ביל דאו בתפקיד סגן המנהל
ג'ן טיילור בתפקיד הסגנית או'ריילי (ללא קרדיט)
דיאנה מיליגן ומורגן בריטון בתפקיד אחיות כסף
ביקורות

כך הייתי זכה לביקורות חיוביות מצד המבקרים, במיוחד בזכות הביצועים החזקים של דיקפריו ודה נירו. הסרט הוערך על יכולתו להציג דרמה אנושית ואותנטית על התבגרות במצבים קשים. ב-Rotten Tomatoes, הסרט קיבל ציון של 75%, וב-Metacritic, הוא קיבל ציון של 60 מתוך 100
הערות שוליים

↑  Conversations with Leonardo DiCaprio.
↑  Vineyard, Jennifer (6 במאי 2013). "A Very Thoughtful Tobey Maguire on The Great Gatsby, Mental Health, and On-Set Injuries". vulture.com. נבדק ב-18 ביוני 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
כיסא (וושינגטון)

| --- | --- |

 מידע כללי
 פַּסל:  ליאו מ. הירמט
 תאריך יצירה:  1959
 טכניקה וחומרים:  אלומיניום 
 ממדים בס"מ
 גובה:  590
 נתונים על היצירה
 מיקום:  מפגש שדרת מרטין לותר קינג ושדרה V בשכונת אנקוסטיה וושינגטון די. סי. שבארצות הברית
 קואורדינטות:  38°51′55″N 76°59′23″W﻿ / ﻿38.8654°N 76.98970556°W﻿ / 38.8654; -76.98970556
 
כיסא (באנגלית: Chair) הוא שמו של פסל רחב ממדים הממוקם במפגש שדרת מרטין לותר קינג ושדרה V בשכונת אנקוסטיה בוושינגטון, בירת ארצות הברית. הכיסא תוכנן על ידי המעצב ליאו מ. הירמט (Hiramett).
הכיסא הוקם כפרסומת על ידי חברת רהיטי באסט (Bassett Furniture) בשנת 1959 עבור אולם תצוגה מקומי, ובעת הקמתו נחשב לכיסא הגדול בעולם, מאז הוקמו הפסלים כיסא שבור בז'נבה שבשווייץ ו"המכתבה" בהמפסטד הית' שבלונדון, הגדולים ממנו.
הכיסא סומן כפסל לשימור בסקר שנערך על ידי מכון הסמית'סוניאן בשנת 1994.
תיאור הפסל

צורתו של הפסל כצורת כיסא שגובהו שישה מטרים. הכיסא צבוע בצבע חום ונראה כעשוי עץ עם כרית בד עליו. בפועל, הפסל כולו עשוי אלומיניום, וניצב על בסיס עשוי בטון. משקלו של הפסל כשתי טונות.
היסטוריה

הכיסא הוקם כפרסומת בשטח שנמצא בבעלות אולם תצוגה של האחים קרטיס, במטרה להביא לקוחות לאולם התצוגה. שלט שניצב מתחת לפסל ציין כי מדובר בכיסא הגדול בעולם. הפסל נחנך ב-11 ביולי 1959.
באוגוסט 2005 הכיסא הוסר ממקומו לצורך שיפוץ. הכיסא המקורי, שהיה עשוי עץ מהגוני לא עמד בפגעי הזמן והחל להירקב. כיסא חדש עשוי אלומיניום הוצב במקום הכיסא הישן ב-25 באפריל 2006. עלות בניית הכיסא החדש עמדה על 40,000 דולר אמריקאי.
בית המראה

ב-13 באוגוסט 1960 הוצב בראש המבנה תא זכוכית שגודלו 3 מטרים על 3 מטרים, ובו מקלחת, מיטה, שירותים ומרפסת. רבקה קירבי התגוררה במבנה במשך 42 ימים, ועיתונות מקומית כינתה את המבנה "בית עליזה בארץ המראה" (Looking Glass House).
ראו גם

כיסא שבור
יוזף פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה

הארכידוכס יוזף פרדיננד מאוסטריה-טוסקנה (בשמו המלא: יוזף פרדיננד סלבטור מריה פרנץ ליאופולד אנטון אלברט יוהאן בפטיסט קרל לודוויג רופרט מריה אאוקסילטריס פון הבסבורג-לותרינגן; בגרמנית: Josef Ferdinand Salvator Maria Franz Leopold Anton Albert Johann Baptist Karl Ludwig Rupert Maria Auxilatrix von Habsburg-Lothringen;‏ 24 במאי 1872 – 28 באוגוסט 1942) היה ארכידוכס אוסטרי, ומפקד בכיר בצבא אוסטרו-הונגריה במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה > שנים ראשונות

יוזף פרדיננד נולד ב-24 במאי 1872 בזלצבורג לפרדיננד הרביעי, הדוכס הגדול של טוסקנה ואליס, נסיכת פארמה. יוזף היה הילד השלישי והבן השני במשפחה, אך ירש את ראשות בית טוסקנה ואת התארים של אביו, לאחר שאחיו הבכור ויתר עליהם בעקבות שערוריות רבות.
ביוגרפיה > קריירה צבאית

| --- | --- |
 מקום קבורה:  הקריפטה הקיסרית 
 מדינה:  אוסטריה 
 השכלה:  האקדמיה הצבאית הטרזיאנית 
 בן או בת זוג:  Rosa Kaltenbrunner (2 במאי 1921–?) Gertrude Tomanek von Beyerfels (27 בינואר 1929–?) 
 צאצאים:  Claudia Maria Theresia Principessa di Firenze, Maximiliam Franz Joseph Karl Otto Heinrich Graf von Habsburg 
 השתייכות:   הצבא האוסטרו-הונגרי.
 תקופת הפעילות:  1892–1918 (כ־26 שנים)
 דרגה:   גנרל-פלדמרשל
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-3   מפקד הקורפוס ה-14   מפקד הארמייה הרביעית   המפקח הכללי של חיל האוויר האוסטרו-הונגרי
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה
 עיטורים
 אביר במסדר גיזת הזהב 
 
ב-1892 התגייס יוזף לצבא האוסטרו-הונגרי ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. יוזף ניסה לקדם את תחום התעופה בצבא האוסטרו-הונגרי, ובשנת 1909 טס בכדור פורח מלינץ לדייפ שבצרפת במשך 16 שעות. ב-1911 מונה למפקד הדיוויזיה ה-3.