stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ראובן סדנאי
המשך בצי הסוחר

סדנאי הוצב כחובל שני לאונייה משולבת נוסעים ומשא, "ישראל". אונייה נוחה ויעילה שנבנתה במסגרת הסכם השילומים מגרמניה. ההפלגות היו לנמלי הים התיכון וחציית האוקיינוס האטלנטי עד לניו יורק וחזרה.

אונייה שנייה שעליה הפליג סדנאי כקצין שני הייתה "נגבה". הוא הצטרף לאונייה בגרמניה בגמר בנייתה.

חלק ממשימות הקצין השני הוא הגשת עזרה ראשונה וטיפול בנוהל "מדיקו". בהיות "נגבה" כמאתיים מיל ימי מחיפה. נדרש סדנאי לבצע טיפולי החייאה במכונאי שהתחשמל. הטיפולים צלחו והגיע מסוק של חיל האוויר ופינה את הנפגע לחוף.
סדנאי למד ולאחר הסמכתו כקצין ראשון הוצב לאונייה "גפן" רוב עיסוקו היה סידורי המטען באונייה.

האונייה הבאה עליה הפליג כקצין ראשון הייתה אונייה חדשה "נתניה" שהייתה בשלבי סיום בנייתה בליבק גרמניה. ביציאה לים היה רב החובל בנבצרות וסדנאי הוציא את האונייה לים. 

כאשר הגיעה לחיפה ביקש סדנאי העברה והוצב לאונייה "נחשון" האונייה ביקרה בנמלי הים האדריאטי נעשה קשר טוב עם המפליגים בה.
כתפקיד האחרון בדרגת קצין ראשון עשה תשעה חודשים בשנת 1961 בפיקוח על גמר בניית אוניית הנוסעים "מולדת" 

אחרי גמר הבנייה הפלג סדנאי ארבעה חודשים כקצין ראשון ב"מולדת" היה זה תפקידו האחרון לפני קבלת הפיקוד.
פיקוד בים

את תעודת רב החובל קיבל סדנאי בסוף שנת 1960. אך פיקוד ממש נמסר לו לראשונה על האונייה "צפת". אוניית קירור ששייטה בים האדום והובילה בשר של חברת אינקודה ודגים של חברת יונה, ממאסאווה לאילת. סבב הפלגה של 10 ימים. מעבר במצרי טירן באיום התותחים המצרים. 

בים האדום שייטו אז ספינות דיג ישראליות של חברת יונה. פרט אליהם היה מעט מאוד שייט. סדנאי היה מעורב בקשר למקרים של צורך בהפעלת ספינות הדיג לגרירת כלי שיט אחרים שסבלו מתקלות.
סדנאי נהנה מאוד מהפיקוד הראשון והמשיך ב"צפת" עד סוף מאי 1961. זכה למכתב שבח מאגף הדיג במשרד החקלאות. ”בתקופת שהותו של ר/ח סדנאי תרם רבות להצלחת עבודת הספינות בים סוף ועזר בעצה ובמעש לביצוע יעיל של קיום הקשר בין שני הנמלים.”
סדנאי הוצב כקברניט לאונייה "אשל". היה לחץ זמן ולא קיבל חופשה בין ההפלגות ב"צפת" ל"אשל".

ההצלחה בהפעלת ה"אשל" גרמה לצים להפקיד בידיו של סדנאי את "עמפעל". סדנאי קיבל את האונייה בניו יורק והפליג איתה בשנים 1963–1964 גם לאוקיינוס הפסיפי. עבר עם האונייה בקריבי תוך כדי משבר הטילים בקובה ונאלץ לחצות את קווי האבטחה של צי ארצות הברית.

סדנאי הדגיש ש"עמפעל" הייתה האונייה החשובה ביותר שהפקדה בידיו. פיקד עליה כשנה זכה להערכה עצמית טובה.
דגם האונייה "עמפעל" במוזיאון סדנאי במשרדי חברת קוראל.
האונייה "שלום"

בשנת 1963 נשלח סדנאי לסנט נזר בצרפת כמפקח ימי על בניית האונייה "שלום". עם סיום הבנייה בתפקיד משנה לרב החובל שהיה אבנר גילאי (פרוידנברג). סדנאי מעריך שהמוניטין שיצאו לו כמי שיודע להשליט משמעת הם שגרמו להצבתו לתפקיד.

קו השייט בין ישראל לארצות הברית הוכח כבלתי רווחי ו"שלום" הופנתה לקרוז תיירות לים הקריבי. ב-26 בנובמבר 1964 בהפלגת הבכורה לכיוון החדש, התנגשה בשעת לילה בערפל במכלית שמחציתה טבעה. סדנאי נמצא בתאו והתעורר עם החבטה.

הנזק היה גדול סדנאי קיבל את התאונה מאוד קשה. ”רגע התנגשותה של "שלום" היה הרגע הנורא ביותר שלי כימאי....גרמנו למותם של תשעה עשר איש.” סדנאי טרח להגיע לאזכרה השנתית שנערכה בנורווגיה. היה היחיד מצוות ה"שלום" בכך.
קברניט אבנר גילאי ור/ח ראובן סדנאי באוניית הנוסעים שלום בנמל ניו יורק.
רב חובל ראובן סדנאי עם הכנר עברי גיטליס מנוסעי האונייה שלום בהפלגה מלה-הבר לניו יורק.
הכנר עברי גיטליס עם רב חובל רמי סדנאי באונייה שלום, 1963.
סגן קברניט באוניית הנוסעים "שלום" 1964.
בשירות צים בניו יורק

ה"שלום" נמצאה בתיקונים בנמל ניו יורק. ב-29 בינואר 1965 סיים סדנאי את שירותו ב"שלום". ועבר לשמש כמפקח רציף 32, שנחכר מרשויות נמל ניו יורק לשימושה של צים. ורציף קטן נוסף בנמל ניוארק. 

תפקידו היה לתאם בין אוניות מטענים וצוותים כולל תיקוני אוניות צים שבוצעו בניו יורק. קיום קשרים שוטפים עם ארגוני העובדים שנשלטו אז בידי המאפיה. 

באותה תקופה נכנסה צים לעסקי ההובלה במכולות. סדנאי נעשה סמנכ"ל תפעול ומבצעים של צים בניו יורק. תקופת השירות שתוכננה להיות שלש שנים התארכה. בשנת 1972 כבר היה מוכן לחזור לישראל אך נדרש על ידי מנהל החברה משה קשתי להישאר שנתיים נוספות. 

סדנאי ביקש וקיבל לימודים בתוכנית למנהלים באוניברסיטת קולומביה על חשבון חברת צים. הלימודים נעשו בתשע שעות במרוכז כל יום ששי בשבוע ונמשכו שנתיים.
כתת הלימוד בקורס לניהול עסקים באוניברסיטת קולומביה 1974.
עסקי ספנות

בשלהי שנת 1974 חזרה משפחת סדנאי לישראל. לסדנאי לא נמצא מקום בהנהלת צים ויצא לשנת חופשה. במהלכה סיים את תפקידיו בצים.

אחד מידידיו אותו הכיר בניו יורק היה מנהל נייר חדרה שהיה מוכן לקלוט את סדנאי כסמנכ"ל לעניינים מסחריים. אך סדנאי ביקש להיות יועץ חיצוני. האתגר היה להכין מסמך על השנויים הנחוצים בעבודת נייר חדרה. סדנאי קיבל נגישות לכל פעולות החברה והכין דו"ח מפורט שקיבל תגובה חיובית ונתקבל כיועץ. 

חברת הפוספטים בנגב בניהול מרדכי מקלף הייתה במהלך של התרחבות ושכרה גם היא את שירותיו של סדנאי. מנהל התפעול אלי סיוון שכר את שירותיו של סדנאי למצוא מוביל זול ונוח לפוספטים מגורענים לאירופה. 

סדנאי מצא פתרון הובלה באונייה ללא סיפון ביניים שתביא כ-1,300 טון חרסית מבריטניה ועליהם כמות דומה של תאית מפורטוגל. ותייצא כ-2.500 טון פוספטים. נמצאה בנמל חיפה אונייה מתאימה "סיג" בדגל נורווגי. ובעליה הסכים לחכירה נסיונית. סדנאי הצטרף לאונייה בהפלגתה הראשונה ובדק את הפריקה וההטענה בכל הנמלים. הבדיקה הייתה מוצלחת ונחתם חוזה למספר הובלות.

כבר בתחילת הפעילות נרשם סדנאי כחברה "קוראל שירותי ים". הצלחתו של סדנאי בספנות נבעה מאופיו. אלי סיון סמנכ"ל התפעול בחברת הפוספטים בנגב אמר עליו ” תמיד התעורר בי רספקט כלפי דברים שקפטן סדנאי אמר....ראיתי שכשהוא נוטל על עצמו משימה היא תבוצע בצורה מושלמת...מאוד חשוב לו היושר האישי...עוד תכונה שמאפיינת אותו היא גילוי לב...הוא מבטא בגלוי את עמדותיו ודורש ממי שעומד מולו אותה מידה של שקיפות.” 

החברה הנורווגית הציעה אונייה אחרת בבעלותם, "סוקנטון" בעלת מאפיינים דומים ל"סיג" נחתם הסכם לשנה והוארך לפעילות משותפת 12 שנה. שבע שנים בייצוא פוספטים ואחר כך ביצוא כימיקלים.

נראה שנקודת החוזק העיקרית של סדנאי הייתה יכולתו ליצור שיתופי פעולה. בנוסף לשותפות עם החברה הנורווגית עשה הסכם עם חברת עמילי מכס שעבדו במשותף עם "קוראל שירותי ים".
רוב התאית מקורה בעיר "פיגואירה דה פוז" בפורטוגל. במאמצי שכנוע רבים של סדנאי הוגדל המעגן של העיר לקלוט את אוניות החברה.
ארגון יבוא הגרעינים - המדינה מייבאת גרעינים מהחוף המערבי של ארצות הברית. בכיר במשרד המסחר והתעשייה פנה לסדנאי לנהל את כל הפעילות הזאת שנעשתה לפי דרישת ממשלת ארצות הברית באוניות אמריקאיות.
עסקי ספנות > שירותי ים

חברת קוראל שירותי ים הייתה הסוכנת בישראל של החברה האיטלקית TRINACRIA שבנתה את נמל חדרה. 

הפעילה שירותים לחברת ישראמקו בקידוחי נפט. ולחברות אחרות הפועלות במים הכלכליים של ישראל.
עסקי ספנות > קונסול כבוד של פורטוגל

כפועל יוצא מקשרי המסחר קיבל סדנאי תואר של קונסול כבוד של פורטוגל בחיפה.

ב-16 באוגוסט 1997 זכה בתואר אבירות "דון מריטו" כמצטיין -תאר מכובד בפורטוגל. 

בנובמבר 2006 זכה סדנאי בתאר כבוד "גרנד מאסטר במסדר הכבוד של הפורטוגלים"
עסקי ספנות > העברת הניהול

בשנת 1987 הכניס את יונתן איזקוב לעסקי החברה. איזקוב עבר מסלול הכשרה בתפקידים שונים ובשנת 2004 מונה כמנהל הכללי של החברה.
לוגו חברת קוראל שירותי ים.
האונייה הנורווגית "סוקאנטון" איתה החלה חברת קוראל בשירות בקו מפורטוגל לישראל 1977.
עיסוקים ציבוריים

לשכת הספנות - סדנאי נעשה חבר בוועד לשכת הספנות. עיקר הכעסוק היה השתדלות לצמצם נזקים מול רשות הנמלים. בתפקידו בוועד ייצג את האוניות שהובילו מטען כללי. אוניות המכולה נחשבו לעילית בצי הסוחר וקיבלו עדיפות מעבר למגיע להן על חשבון אוניות המטען הכללי..

החברה הכלכלית חיפה - סדנאי פעל במסגרת החברה הכלכלית בחיפה. היו"ר היה אז יונה יהב וסדנאי ביקש להקים ועדת שייט ולעמוד בראשה. יהב הסכים וסדנאי תפקד כך במשך חמש שנים. בתקופה שלאחר מכן נעשה דמ"צ. בשנים אלה ניסה לקדם את בניית המרינה בראש הכרמל. למרינה היו מתנגדים רבים והנושא לא יצא אל הפועל. סדנאי אחוז תסקול פרש סדנאי מהחברה הכלכלית.
עיסוקים ציבוריים > מרכז השייט חיפה

סדנאי היה מודע לאופן שבו איפשר הים לתכונותיו הטובות לעלות. לכן שאף שילדים ימצאו דרך סלולה ובטוחה לשם. ראה את עצמו כמי ששפר עליו גורלו והצליח על כן עליו לפתוח נתיבים שיאפשר הצלחה לאחרים. בשנת 2004 הצליח לגרום להקמת מועדון שייט בנמל הקישון. 

עם חשיפת פרשת הקישון עמל להעביר את המועדון לחזית הים של בית חולים רמב"ם. בעצה אחת עם יונה יהב ועם אנשי ציבור אחרים. פעל ברקאי להתאת החוף השקט למרכז שייט. היה עליו להפעיל את מלוא כובד השפעתו ולהשקיע אישית סכומים נכבדים כתרומה. לאחר שבע שנות עבודה נפתח המרכז ב-2 ביולי 2010 וסדנאי זכה לכך שהמרכז נקרא "מרכז השייט על שם ראובן סדנאי". סדנאי המשיך לעודד מצוינות בין השייטים.
השכלה

סדנאי בעל תואר MSc בעסקים מאוניברסיטת קולומביה שם למד בנוסף לתפקידו כמנהל סניף צים בניו יורק.
תחביב עיקרי - שייט

יאכטות הי תמיד משאת נפש אצל סדנאי בין השנים 1980–1990 הפליג מדי שנה עם קבוצת חברים ”אוהבי ים אמתיים” ביאכטות שכורות בדרם טורקיה. בסיום הפלגה אחת כבר החלו לתכנן את השנייה וסדנאי תמיד היה הסקיפר בהפלגות אלה. לכל מסע היה מתכונן מראש עם ספרי הניווט והמפות. החברים סמכו על הידע וההכנות של סדנאי. מדי שנה שכרו ספינה גדולה יותר.
סדנאי רכש סירת קטמרן והחזיק במרינה נהריה. הפלגות בקטמרן מסוכנות הגלים עלולים לשבור אותו. לימים מסר את הקטמרן למועדון שייט חיפה. ורכש ספינת מפרש שקרא לה "NOA'S ARK" על שם נועה נכדתו הראשונה.

בשנת 1997 רכש בשוודיה ספינה באורך 12 מטר וקרא לה NOA TOO בסוף חודש מאי יצאה 1998 בשיט לישראל על ידי סדנאי וחבריו יעקב כהנוב אברמסקי וניניו. ההפלגה כללה חניות רבות באיים ומעגנים. בהיותו בסיציליה החל לסבול מכאבים ברגליים והתפתחה דלקת בערמונית. 

הספינה הועגנה למשך שלוש שנים במרינת ניקולסון בטורקיה ואחר כך נמסרה לפירוק. הספינה הבאה NOA III נרכשה בסלובניה במאי 2004. אף כי סדנאי כבר היה חולה המשיך בהפלגות עם חבריו. הפליג למערב הים התיכון והחזיר אותה לישראל.

OA III מוחזקת דרך קבע במעגנת הקישון. השתתף בשיוטים וערך עמה הפלגות מחוץ לישראל. באוקטובר 2002 זכה במקום שני ב"שיוט פלצור" שנערך במפרץ חיפה.
ספינת המפרש "נועה" איתה הפליג ראובן סדנאי בים התיכון.
תחביב עיקרי - שייט > תחביבים נוספים

מוזיאון מורשת ימית - סדנאי בהיותו נער עסק בבניית דגמי אוניות. במהלך חייו אסף פרטי ימאות. הקים מוזיאון פרטי בחברת קוראל שירותי ים והיה גאה להציג אותו למבקרים.

קריאת ספרים - סדנאי על אף כל עיסוקיו מצא זמן וקרא ספרים רבים. הפנים מהם מסר אישי והתייחס אליהם. גם ערך יומן מה קרא ומה עוד יקרא.

מטוסים קלים - בשנת 1964 כאשר שהה בארצות הברית בתיקוני אוניית נוסעים "שלום" הוציא לאחר קורס קצר רישיון טיסה למטוסים קלים.

ציור בסוף שנות התשעים החל לצייר. למד ציור עם מורה פרטי האמן אנטוניו מונטרוזו. צייר בעיקר ספינות ונופים מחופי הים.
הנצחה

מרכז השיט בחיפה הנמצא מערבית לנמל חיפה בחזית הים של מרכז רפואי רמב"ם - נקרא על שמו של ראובן סדנאי.
מועדון השייט חיפה מקיים בחג החנוכה מדי שנה שיוט בינלאומי על שמו של סדנאי.
שלט בכניסה למרכז שייט חיפה שנקרא על שמו של ראובן סדנאי.
משפחה

בשנת 1949 התחבר עם אסתר פרידמן אותה הכיר בפעילות משותפת ב"צופים". ב-9 בינואר 1955 במהלך חופשה משירותו ב"תמר" הפכה החברות הפכה לנישואים. לאחר הנישואים עברו לגור ברח' איילות שעל הכרמל. לזוג נולדה בת טלי.
אם המשפחה שושנה סדנאי הלכה לעולמה בשנת 1976 והאב נח סדנאי נעשה מטופל סיעודי עד פטירתו בשנת 1980.
אח בוגר - סדנאי היווה מודל לאחיו הצעיר ממנו ב-13 שנה רמי סדנאי. ששירת כלוחם בשייטת 13, עבד כצולל מקצועי בדוברות קידוחי נפט בים הצפוני. פתח בית ספר לצלילה בחאן אל-עומדאן בעכו. בכל עניין חשוב היה רמי סדנאי מעריך מאוד את עצותיו של אחיו הבוגר.
הסדנאים: רמי, ראובן ודניאל (בנו של רמי) קצין מצטיין בחיל הים, יום העצמאות 2003.
פטירה ושאירים

בשנת 1996 התגלתה בסדנאי מחלה ממארת והוא המשיך במעשיו שנים רבות. נקבר בחלקת הימאים בבית העלמין "גן עדן" בקיבוץ עין כרמל.

כאשר נפטר השאיר אחריו סדנאי את אלמנתו אסתר סדנאי, בתו טלי ושלושת נכדיו נועה, גיא ואריאל איזקוב.

אחיו רמי סדנאי מפקח צלילה ברשות הספורט - חיפה.

חברת הספנות המשפחתית "קוראל שירותי ים" ממשיכה לפעול בניהולו של יוני איזקוב.
קברו של ראובן סדנאי בחלקת הימאים בית העלמין "גן עדן" בקיבוץ עין כרמל.
מקורות וקריאה נוספת

עמוס אטינגר, שלום, שלום – ואין "שלום", ידיעות אחרונות, 2 בנובמבר 1967.
חנוך ויניקמן, מרכז השייט בחיפה יקרא ע"ש סדנאי, 'המטען' עיתון יומי בניני הובלה, 10 במאי 2010.
אברהם אריאל, דברים לזכרו של רב חובל ראובן סדנאי בטקס גילוי המצבה. 'מגזין צים' 85, אפריל 2012, עמ' 61.
ראובן סדנאי, האודיסאה שלי, סיגל זיו, "פסיפס", צפריר הוצאה לאור, פברואר 2016.
ביאורים

↑  כיום "חוף דדו" – חוף הכרמל.
↑  למעלה מימין עקיבא פאגי משמאל דני שבת. למטה מימין רב"ט פול דה-יונג משמאל סמל ראובן סדנאי.
↑  האגדה מספרת שלמסוק נגמר הדלק ונחת על נושאית מטוסים אמריקאית. הטייס הסביר שחשב שזו אונייה של חיל הים הישראלי.
↑  השיוט מאורגן כל שנה על ידי מועדון השייט חיפה, לזכר משפחת פלצור שנרצחה על ידי מחבלים פלסטינים בקפריסין.
הערות שוליים

↑  ראובן סדנאי, האודיסאה שלי, עמ' 23.
↑  ראובן סדנאי, עמ'67.
↑  רב חובל הלל ירקוני, 75 שנות ספנות עברית בארץ ישראל, 'מאיר דיזגוף א/ק 42'עמ' 99.
↑  רב חובל הלל ירקוני, 75 שנות ספנות עברית בארץ ישראל, 'חיפה א/ק 34' עמ' 83.
↑  רב חובל הלל ירקוני, 75 שנות ספנות עברית בארץ ישראל, 'תמר א/מ 57' עמ' 116.
↑  רב חובל הלל ירקוני, 75 שנות ספנות עברית בארץ ישראל, 'ישראל א/ק 73' עמ' 135.
↑  רב חובל הלל ירקוני, 75 שנות ספנות עברית בארץ ישראל, 'נגבה א/מ 94' עמ' 163.
↑  ראובן סדנאי עמ' 102.
↑  רב חובל הלל ירקוני, 75 שנות ספנות עברית בארץ ישראל, 'גפן א/מ 62' עמ' 122.
↑  רב חובל הלל ירקוני, 75 שנות ספנות עברית בארץ ישראל, 'נתניה א/מ 97' עמ' 166.
↑  רב חובל הלל ירקוני, 75 שנות ספנות עברית בארץ ישראל, 'נחשון א/מ 46' עמ' 104.
↑  רב חובל הלל ירקוני, 75 שנות ספנות עברית בארץ ישראל, 'מולדת א/מ 123' עמ' 194.
↑  רב חובל הלל ירקוני, 75 שנות ספנות עברית בארץ ישראל, 'צפת א/מ 96' עמ' 165.
↑  ראובן בן צבי, ספינת הדייג 'למרחב' הצילה מטביעה אונייה סעודית שנקלעה לסערה בים סוף, מעריב 28 בפברואר 1962.
↑  יעקב העליון, "גל-עוז" גררה ספינה סעודית מעריב 9 במרץ 1962.
↑  מכתב צבי פורת מהאגף לדיג לד"ר נפתלי וידרא מנהל צים, מקור: ראובן סדנאי עמ' 116.
↑  רב חובל הלל ירקוני, 75 שנות ספנות עברית בארץ ישראל, 'אשל' א/מ 107עמ' 178.
↑  רב חובל הלל ירקוני, 75 שנות ספנות עברית בארץ ישראל, 'עמפעל א/מ 88' עמ' 156.
↑  ראבן סדנאי עמ' 144.
↑  ראובן סדנאי, עמ' 186.
↑  פורטוגל קונסול כבוד – מר ראובן סדנאי באתר בזק.
↑  ראובן סדנאי עמ' 194.
↑  לדבריו של סדנאי בעמ' 216.
↑  ראובן סדנאי עמ' 214.
↑  שיוט פלצור באתר חדשות השייט, 29 באוקטובר 2002.
↑  סיור במוזיאון סדנאי באתר נועה
↑  שיוט החורף הבינלאומי חיפה באתר מועדון השייט.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007402996105171  VIAF: 31152501079810680477   WorldCat (עם VIAF): 31152501079810680477
אופוריה (סדרת טלוויזיה ישראלית)

| --- | --- |

 סוגה:  דרמה
 יוצרים:  רון לשם  דפנה לוין  טמירה ירדני
 כותבים:  רון לשם  דניאל אמסל
 בימוי:  דפנה לוין
 שחקנים:  קוסטה קפלן דקל עדין מאור שוויצר דולב מסיקה רועי ניק רוני דלומי עמית ארז אבי מצליח אוריאל גטה תאופיק ברהום עופר חיון
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  10
 הפקה
 מפיק:  לימור אבקסיס
 מפיקים בפועל:  אסף גורדון סער דטנר
 חברת הפקה:  טדי הפקות
 עורכים:  עדי שריג מוריס בן מאיור
 צלמים:  שי גולדמן
 בעלי תפקידים נוספים:  אורית דבוש (עורכת תסריט)
 אורך פרק:  52 דקות
 שידור
 רשת שידור:  HOT
 תקופת שידור מקורית:  30 בנובמבר 2012 – 1 בפברואר 2013
 קישורים חיצוניים
 http://hot.ynet.co.il/home/0,7340,L-10521-70978,00.html
 דף התוכנית ב-IMDb
אופוריה היא סדרה ישראלית ששודרה ב-HOT בין 2012 ל-2013. רשת HBO רכשה את הזכויות מ-HOT והפיקה עיבוד אמריקאי לסדרה אשר עלתה לשידור בארצות הברית ביוני 2019 בכיכובן של זנדאיה, האנטר שפר וסידני סוויני.
עלילה

הסדרה, אותה כתב רון לשם וביימה דפנה לוין, עוסקת בעולמם של נערים בני 17, בני דור ה-Y, המעבירים את זמנם בקיום יחסי מין, בשימוש בסמים ובחיפוש אחר ריגושים. עולמם של הנערים בסדרה הוא עולם של בדידות וריקנות, והעדר סמכות הורית. המבוגרים בסדרה נראים לעיתים רחוקות ובאופן מרומז בלבד, בזווית צילום שאינה מראה את פניהם. לנוכח תכניה הוחלט לחסום את אפשרות הצפייה בסדרה לפני השעה 22:00.
לדברי לשם, "הם לא מחפשים באמת כלום, כי הכל בהישג ידם בחיפוש בגוגל בטלפון הנייד... הפרק הראשון מתחיל בזה שבגיל 8 ראית אנשים קופצים ממגדלי התאומים. ראית כבר כל כך הרבה דברים בגיל 8, שמה יעניין אותך כבר בגיל 17? התרגלת לקצב דפיקות לב, לזרימת דם, לקצב אדרנלין כזה, שאתה מחפש את הדבר הבא".
ביקורות

בדצמבר 2012, דרשה חברת מועצת הכבלים והלוויין, אורלי יחזקאל, דיון דחוף על הסדרה וקראה להוריד את הסדרה לאלתר מהמסך, לאור העובדה שהיא פוגעת, לדבריה, בנוער.
שחקנים ודמויות

רענן (קוסטה קפלן) – רענן נרצח כשהיה בן 16, כשנה לפני ההתרחשויות המתוארות בסדרה, בידי יזהר שחשד בו כי הוא מתחיל עם בת זוגו במסיבה. לשם קרא לדמות רענן על שמו של רענן לוי, שנרצח בידי עבריינים בנסיבות דומות, בשנת 2004. מותו של רענן היא נקודת מפתח באחת מעלילות המשנה של הסדרה
קינו (דקל עדין) – היה חברו של רענן. הוריו של קינו בשליחות בשאנגחאי והוא מתגורר לבדו בבית הוריו. מאז הרצח של רענן, הוא שקע בדיכאון והוא מעביר את רוב זמנו בשינה, ובחלום על מסע משותף עמו בדרום אמריקה, למקום דמיוני בשם "מירנדו אל סיילו".
אושר גימפל (מאור שוויצר) – מכונה "שמן" מכיוון שהיה ילד שמן (ואף שאינו שמן כבר). בעקבות כך הוא אינו מרגיש שלם עם גופו. אושר מכור לסרטים פורנוגרפיים, וחווה עקב כך קשיים בתפקוד המיני באופן יום-יומי. הוא מנסה לפתור אותם באמצעות קיום יחסי מין עם המשרתת של משפחתו, מונה ליזה, ולאחר מכן באמצעות שימוש קבוע בבובת מין. אושר מדמיין שהוא משחק בטלנובלה לילדים, ורואה את עצמו כסלבריטי על.
דקר אלדר (דולב מסיקה) – מכונה "צהוב"/"צהובון". חברו הטוב של אושר. נער ביישן וצנוע, שחולם להתקבל לקורס טיס. בעזרת ידיעותיו בכימיה וסרטוני הדרכה באינטרנט, הוא מפיק סמי הזיה ומספק אותם לחבריו (אך אף פעם אינו משתמש בהם בעצמו). בעזרתו של דודו הוא מבצע בעצמו ניתוח שנועד להסיר ממוחו את האזור האחראי על הפחד. מאוהב בחופית, ומשאינה נענית לחיזוריו, הוא מחליט לאנוס אותה.
אלקנה אלדר (רועי ניק) – אחיו הגדול של דקר. אלקנה הוא עריק מצה"ל שמבלה את מרבית זמנו בקיום סטוצים. אושר ונוי נוהגים לפנות אליו לקבל עצות לחיים, שהן לא תמיד עצות טובות. לבסוף נתפס על ידי משטרה צבאית ונכנס לכלא צבאי.
חופית (רוני דלומי) – נערה המתוארת כ"שרוטה", ובעלת סודות רבים. רענן נרצח לאחר שבן-זוגה (יזהר) במסיבה חשד בו כי התחיל איתה. מאז היא מתגוררת עם קינו בדירה של הוריו. היא מאשימה את עצמה במותו של רענן, ונוהגת לחתוך את עצמה לעיתים קרובות.
נוי כהן (עמית ארז) – נערה שמנה, שסובלת מדחיות רבות בשל המראה החיצוני שלה ומשתוקקת לאהבה. לאחר שהיא מקבלת עצות מאלקנה, היא מתחילה לקיים יחסי מין מזדמנים עם גברים, ובעקבות זאת מאובחנת כנשאית HIV.
אוריאל (אבי מצליח) – מכונה "מסטולי". נער הומו שעזב את ביתו וחי במקומות מזדמנים. בין היתר, חי עם זוג הומואים בשנות ה-30 לחייהם, במקלט בו מתגורר דודו, ובפנימייה צבאית, בה הוא משמש כעוזרו של שוקי.
תומר סמיגורה (אוריאל גטה) – מכונה "תומריקו". נער דתי המשמש כסוחר סמים, אחיו הקטן של שוקי. בילדותו הושפל בידי יזהר, רוצחו של רענן. הוא נוטר לו טינה על כך, ובסופו של דבר רוצח אותו. את הרצח הוא מצלם ומעביר אותו בשידור חי ברשת האינטרנט.
דודו (תאופיק ברהום) – נער ערבי בן 17 שעובד בבית חולים וחולם להיות וטרינר. מתגורר במקלט בבניין בו גר קינו.
שוקי סמיגורה (עופר חיון) – אחיו הגדול של תומריקו, משמש כמשגיח כשרות בפנימייה צבאית ומנסה לבצע במסטולי טיפול המרה.
הערות שוליים

↑  אחת הכוכבות הלוהטות בארצות הברית תככב בעיבוד האמריקאי ל"אופוריה", באתר וואלה, 6 ביוני 2018
↑  גילי איזיקוביץ, "אופוריה": התבגרות עם סמים ובלי הורים, באתר הארץ, 29 בנובמבר 2012
↑  לי-אור אברבך, ‏חברת מועצת הכבלים: להוריד את הסדרה "אופוריה", באתר גלובס, 9 בדצמבר 2012
↑  אושר השמן - מאור שוויצר, באתר ynet, ‏11 בנובמבר 2012
איתן ששינסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 ביוני 1937 (בן 87) עין חרוד, פלשתינה (א"י) 
 ענף מדעי:  כלכלה 
 מקום לימודים:  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מנחה לדוקטורט:  רוברט סולו 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 תלמידי דוקטורט:  חנה מוריאל סטבון 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה האקונומטרית (1971) 
 
איתן שֵׁשִׁינסקי (נולד ב-29 ביוני 1937) הוא פרופסור אמריטוס לכלכלה באוניברסיטה העברית. עמד בראש ועדות ציבוריות אחדות הקרויות על שמו.
ביוגרפיה

איתן ששינסקי נולד בקיבוץ עין חרוד להורים יוצאי גרמניה וגדל יחד עם אחותו בחיפה. הוא סיים את לימודיו בבית הספר הריאלי, במחזור ל"ו (1955) ואת שרותו הצבאי עשה במסגרת גרעין נח"ל של מחנות העולים. לאחר מכן למד כלכלה באוניברסיטה העברית וקיבל תואר ראשון ושני ב-1961 ו-1963, שניהם בהצטיינות יתרה. הוא המשיך את לימודיו ב-MIT וב-1966 קיבל תואר דוקטור בכלכלה בנושא: "תאוריה של ייצור ושנויים טכנולוגיים".
ב-1967 הצטרף לסגל האוניברסיטה העברית, במחלקה לכלכלה, בשנת 1971 הועלה לדרגת פרופסור חבר וב-1974 מונה לפרופסור מן המניין. הוא כיהן כפרופסור אורח באוניברסיטאות רבות ומ-1997 הוא מבקר קבוע באוניברסיטת פרינסטון. מופקד הקתדרה ע"ש סר אייזיק וולפסון באוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 2007 יצא לאור ספרו The Economic Theory of Annuities בהוצאת Princeton University Press.
הוא נשוי לד"ר רות ששינסקי, חברת סגל החוג לסטטיסטיקה באוניברסיטה העברית.
פרסים ותוארי כבוד

נבחר כעמית בחברה האקונומטרית, חבר זר של האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים ב-1984. חבר האקדמיה המלכותית השוודית למדעים. בעל תואר דוקטור כבוד מבית הספר לכלכלה בסטוקהולם.

ב-2011 הוענק לו תואר כבוד לכלכלן זר על ידי האגודה האמריקאית לכלכלה (AEA) (אנ').

בדצמבר 2011 קיבל את אות אביר איכות השלטון.
פעילות ציבורית

היה יועץ כלכלי לכנסת, בשנים 1972–1974 ויועץ לענייני רווחה, במשרד ראש הממשלה, ב-1985. הוא ייעץ לממשלת מקסיקו לרפורמה במסוי, ב-1986. כיהן כנשיא האגודה הישראלית לכלכלה בשנים 2004–2006.
ששינסקי עמד בראשן של מספר ועדות ציבוריות שנקראו על שמו:
ב-1987 עמד בראש ועדת ששינסקי, שפעלה לגיבוש רפורמה במס הכנסה ליחידים. ב-1995 היה חבר בוועדה להפרטת החברות הממשלתיות בעזרת הענקת אופציות לאזרחי המדינה.
עמד בראש ועדת ששינסקי (חוק הנפט) שהוקמה בשנת 2010 על ידי שר האוצר יובל שטייניץ לבחינת מדיניות המיסוי של תגליות גז טבעי ונפט בישראל, שמונתה בעקבות הכרזות על תגליות גז משמעותיות. הוועדה המליצה בטיוטת המסקנות שלה להגדיל את חלקה של המדינה בהכנסות מתגליות גז ונפט. המלצות הוועדה הסופיות ניתנו בינואר 2011, ומומשו בחוק מיסוי רווחי נפט, התשע"א-2011. עמד בראש ועדת ששינסקי שמינה שר האוצר יאיר לפיד לבחינת נטל המס הראוי על הפקת משאבי טבע בישראל.
עמד בראש ועדת ששינסקי 2 שהוקמה בשנת 2013 על ידי שר האוצר יאיר לפיד לבחינת מדיניות התמלוגים המתקבלים תמורת השימוש של גורמים פרטיים במשאבי טבע לאומיים.
בשנת 2021 אמר ששינסקי שמסקנות הוועדה משנת 2013 שגויות, והודה כי טעה. הוא אמר שהתחזיות על הכנסות של מאות מיליארדים מהגז הן מופרכות, ולהערכתו חלקם של האזרחים בתגליות הגז יהיה נמוך משמעותית מה-60% שהובטחו לציבור בזמן דיוני הוועדה.
פעילות עסקית

בשנים 1989–1992 כיהן בתפקיד יו"ר חברת העובדים. בשנים 1990–1995 כיהן בתפקיד יו"ר דירקטוריון כור תעשיות בע"מ. כיהן כדירקטור בתדיראן, מכתשים, בנק דיסקונט, כיו"ר דירקטוריון כור שוקי הון ויו"ר דירקטוריון קרן הפנסיה "נתיב" וכחבר בוועדת ההשקעות של בית ההשקעות "פסגות".
הערות שוליים

↑  מינויים חדשים באוניברסיטה העברית, על המשמר, 3 באוגוסט 1967
↑  מינויים חדשים באוניברסיטה העברית, דבר, 29 באוגוסט 1971
↑  איתן ששינסקי יקבל תואר כבוד לכלכלן זר על ידי האגודה האמריקאית לכלכלה, באתר TheMarker‏, 2 במאי 2011
↑  Foreign Honorary Members, באתר האגודה האמריקאית לכלכלה
↑  צבי זרחיה, משה כחלון, איתן ששינסקי ומירב ארלוזורוב נבחרו לאבירי איכות השלטון, באתר TheMarker‏, 26 באוגוסט 2011
↑  הצעת חוק מיסוי רווחי נפט, התשע"א-2011, באתר הכנסת, ‏2011.
↑   הציבור לא יראה את רוב הכסף: איתן ששינסקי מודה לראשונה שטעה, באתר TheMarker‏, 22 ביולי 2021.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308131005171  BnF: cb123404168 (data)  GND: 170000850  ISNI: 0000 0001 1639 636X  LCCN: n92099890  MGP: 199934  NKC: jo2014817674  NTA: 074550330  SUDOC: 032359489  VIAF: 50163551   WorldCat (עם VIAF): 50163551
הארגון לשחרור פלסטין

| --- | --- |

 מדינה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 מייסד:  אחמד שוקיירי 
 מנהיגים:  מחמוד עבאס 
 תקופת הפעילות:  28 במאי 1964 – הווה (60 שנה) 
 אידאולוגיות:  לאומיות פלסטינית סוציאליזם ערבי הפרדת הדת מהמדינה פתרון שתי המדינות פלגים מסוימים: פתרון המדינה האחת
 מטה:  רמאללה ואל-בירה (נפה), הגדה המערבית
 מיקום במפה הפוליטית:  שמאל
 נציגויות בפרלמנטים
 המועצה המחוקקת הפלסטינית:  50 / 132
 
 www.plo.ps
 
הארגון לשחרור פלסטין (בערבית: منظمة التحرير الفلسطينية, תעתיק מדויק: מֻנַטַ'מַת אלתַחְריר אלפלסטיניה, תרגום מילולי: ארגון השחרור הפלסטיני), הנודע בעיקר בראשי התיבות של שמו אש"ף (م.ت.ف, באנגלית: PLO), הוא ארגון המאגד כמה תנועות לאומיות פלסטיניות. התנועה הגדולה ביותר והמרכזית בארגון היא פת"ח. מאז הקמתו ב־1964 ועד סוף שנות ה-80 היו מטרות הארגון המרכזיות ייצוג פוליטי של העם הפלסטיני, ומאבק במדינת ישראל עד כדי חיסולה. ב-1993 הכיר יו"ר אש"ף יאסר ערפאת במדינת ישראל במכתב רשמי לראש ממשלת ישראל, יצחק רבין. בתגובה הכירה ישראל באש"ף כנציג לגיטימי של העם הפלסטיני.