מבשרך לא תתעלם
מקור הציווי ומשמעותו > דעת הסוברים שהציווי נאמר על גרושתו

דעה נוספת מובאת בתלמוד ירושלמי ובמדרש רבה, לפיה הציווי "וּמִבְּשָׂרְךָ לֹא תִתְעַלָּם" נאמר על גרושתו של האדם, וכוונתו היא שאסור לאדם להתעלם ממצוקתה של גרושתו. כך פירש רבי יעקב בר אחא בשם רבי אלעזר - ”מבשרך לא תתעלם - זו גרושתו”, שאפילו אחרי שמתגרש ממנה היא נקראת "בשרו". לפי פירוש זה, גרושתו של האדם נקראת "בשרו", משום שאם יישא את אחותה של גרושתו, נאמר להם על פי ההלכה שהם אסורים זה לזה, כי היא אחות בשרו.
התלמוד מביא סיוע לשיטה זו, ממעשה שאירע עם רבי יוסי הגלילי. אשתו של רבי יוסי הגלילי ציערה אותו רבות והוא סבל בגללה סבל רב. כשהגיע רבי אלעזר בן עזריה לביתו של רבי יוסי הגלילי, אמר לו לגרש את אשתו, כי אין כבודו לדור עם אשה שמתנהגת עמו בצורה לא יפה. רבי יוסי הגלילי השיב לו, שהסכום שהתחייב לאשתו בכתובה הוא סכום גדול ביותר. אין באפשרותו לשלם סכום כזה, ולכן אינו יכול לגרש את אשתו. רבי אלעזר הציע שהוא ישלם את הסכום במקום רבי יוסי, על מנת שיוכל לגרש את האשה, וכך נעשה. לאחר מכן רבי יוסי הגלילי המשיך בחייו והתעשר. גרושתו לעומת זאת, הלכה ונישאה ליהודי אחר שהיה שומר העיר. לאחר זמן, הורע מזלם, בעלה ירד מנכסיו ונעשה עני. הוא אף חלה בשתי עיניו ונעשה עיוור לגמרי. בלית ברירה, האשה הייתה מוליכה את בעלה ברחובות העיר, ומדריכה אותו לדפוק על דלתות הבתים כדי לקבץ צדקה לצורך מחייתם (היא עצמה לא יכלה לעשות זאת מפאת כבודה). פעם אחת, עברו בכל בתי העיר, ואף אחד לא נתן להם כלום. אמר לה בעלה: אין כאן עוד רחוב שנוכל לקבץ שם נדבות? השיבה לו האשה, יש עוד רחוב אחד, אבל בו גר בעלי הראשון רבי יוסי הגלילי, ואיני יכולה להיכנס לשם משום שאני מתביישת שיראו אותי במצב כזה. שמע בעלה את הדברים וכעס (כיוון שהבין שהיא מתביישת בזה שנישאה אליו), ותפס אותה בידו והכה אותה. היא צעקה עליו והשיבה לו מנה אחת אפים, וכך התבזו שניהם ברחובה של עיר במצבם המחפיר. עבר שם רבי יוסי הגלילי, ושמע את קולם שהם מתבזים בשווקים וברחובות. מיד לקח את שניהם, ונתן להם את אחד הבתים שהיו בבעלותו. הוא פרנס אותם והאכילם כל ימי חייהם, משום שנאמר "וּמִבְּשָׂרְךָ לֹא תִתְעַלָּם".
סיוע נוסף כעין זה מובא בויקרא רבה מסיפור שאירע עם רבי תנחומא. בימיו של רבי תנחומא הייתה עצירת גשמים, ובאו אנשי העיר לפני רבי תנחומא ובקשו ממנו שיגזור תענית ציבור, כדי שתפילתם ותעניתם של כל אנשי העיר תגרום לירידת הגשמים. רבי תנחומא גזר שתי תעניות, ולא ירדו גשמים. בפעם השלישית קם ודרש בציבור, שכל אחד ילך ויקיים מצוות צדקה ככל יכולתו, כדי לזכות את ישראל שיהיו ראויים לגשם. קם אחד האנשים משומעי לקחו של רבי תנחומא, לקח מביתו כסף, ויצא לשוק. פגשה אותו גרושתו, נגשה אליו ואמרה לו: תזכה בי היום במצוות צדקה, כיוון שמיום שיצאתי מביתך לא ראיתי טוב. ראה אותו אדם שגרושתו נמצאת במצב קשה מאוד, שלא היו לה בגדים כראוי והייתה שרויה בצרה גדולה, התמלא עליה ברחמים ונתן לה סכום כסף ממה שהיה בידו, והלך לו. באותה שעה שדיבר עם גרושתו בשוק, עמד אדם אחד וצפה בהם. בא לפני רבי תנחומא ואמר לו: כיצד אתה יושב כאן בבית המדרש כאשר נעשית עבירה? רבי תנחומא התעניין במה מדובר, והצופה סיפר לו שראה את אותו אדם מדבר עם גרושתו בשוק ונותן לה מעות. קרא רבי תנחומא לאותו אדם ואמר לו: "אינך יודע שהעולם בצער? בני האדם נמצאים בצער, הבהמות נמצאות בצער... ואתה הולך לגרושתך ונותן לה כסף? אינך יודע שלא נכון להתנהג כך"? בתגובה לדבריו, טען אותו אדם שרבי תנחומא בעצמו דרש את הפסוק "ומבשרך לא תתעלם" על גרושתו, ורבי תנחומא בעצמו אמר שכל אחד ילך ויקיים מצוות צדקה ככל יכולתו. לכן לקח מכספו ויצא לחפש מצווה, וכשפגש את גרושתו ושמע את דבריה וראה את מצבה - ריחם עליה ונתן לה כסף, כמאמר הפסוק.
המדרש מספר, שמעשה זה, של האדם שלא התעלם מגרושתו וחמל עליה, גרם לבסוף לירידת הגשמים, וכך לשונו:
באותה שעה הגביה רבי תנחומא פניו לשמים ואמר לפני הקב"ה:

ריבונו של עולם! מה אם זה (האדם שנתן כסף לגרושתו) שהוא בשר ודם ואכזרי ולא היה עליו מזונותיה (אין עליו חיוב לתת כסף לגרושתו) נתמלא עליה רחמים ונתן לה, אנו שאנו בני בניך, בני אברהם יצחק ויעקב, ומזונותינו עליך, על אחת כמה וכמה שתתמלא עלינו רחמים! באותה שעה ירדו גשמים ונתרווח העולם.