החיים יפים
עלילת הסרט

בחלקו הראשון של הסרט מסופר על גווידו אורפיצ'ה (רוברטו בניני), יהודי איטלקי, ועל קורותיו באיטליה הפאשיסטית לפני מלחמת העולם השנייה ובמהלכה. בשנת 1939 עובר גווידו לעיר ארצו, בה הוא מתפרנס כמלצר במלון "גרנד הוטל", שבו דודו אלישע (ג'וסטינו דוראנו) הוא המלצר הראשי. הוא קושר קשרי ידידות עם אחד מאורחי המלון, ד"ר לסינג, רופא גרמני בעל אובססיה לחידות. גווידו מתאהב בדורה – מורה בבית ספר, שאינה יהודייה (ניקולטה בראסקי), ומחזר אחריה במרץ. במאבק על לבהּ עליו להתחרות ברודולפו, ארוסה של דורה שהוא פקיד בכיר. במאבק זה משולבים קטעי סלפסטיק אחדים, שבהם גווידו מפיל בטעות עציץ על ראשו של רודולפו, ולאחר מכן גורם לו לחבוש מגבעת שבה ביצים טריות, המתנפצות על ראשו. לאחר שגווידו כבש את לבהּ של דורה, חרף התנגדות אמהּ (מריסה פארדס), הסרט מדלג שנים אחדות בזמן, לקראת יום הולדתו ה-5 של בנם ג'וזואה (בתרגום העברי לסרט: יהושע; בגילומו של ג'ורג'ו קנטריני). בינתיים גווידו פתח חנות ספרים שעליה חלם.
האווירה הקומית של הסרט אינה מסתירה את האווירה הפשיסטית של אותם ימים. אלמונים צובעים את סוסו של אלישע בירוק, וכותבים עליו: "זהירות – סוס יהודי". מנהלת בית הספר שבו מלמדת דורה מציגה שאלה בחשבון שבה נדרש התלמיד לחשב כמה כסף תחסוך המדינה אם כל הנכים שבה יחוסלו, ומתלוננת רק על הצגתה לילדים ששליטתם בחשבון אינה מספקת. רודולפו, בן שיחהּ, מתייחס אף הוא רק להיבט זה, לחרדתה של דורה. הסרט לועג להצדעה במועל יד ולתורת הגזע. כבר בחלק זה מנסה גווידו להסתיר מיהושע את חומרת המצב. כאשר יהושע שואל מדוע בחנות ישנו שלט "הכניסה אסורה לכלבים וליהודים", מסביר לו גווידו שזה רצון בעלי החנות, ושבחנות אחרת ראה שלט האוסר כניסה לסיני וקנגורו, ומוסיף שבחנות הספרים שלהם יתלו שלט "הכניסה אסורה לעכבישים ולויזיגותים".
בחלקו השני של הסרט, המתחיל ביום הולדתו של יהושע, נלקחים גווידו, יהושע ואלישע לרכבת המסיעה אותם למחנה ריכוז. דורה, שאינה יהודייה, מתעקשת להצטרף לרכבת זו, ולהצטרף אל משפחתה. הקצין הנאצי האחראי על השילוחים ברכבות אומר לה שאין טעות במשלוחים ושמקומה אינה על הרכבת. היא גוערת בו וכדי "להעניש" אותה הוא מעלה אותה על הרכבת. גווידו מנסה להציל את הילד על ידי כך שהוא אומר לו שהכל חלק ממשחק שבו צוברים נקודות, ומי שצובר 1,000 נקודות זוכה במשחק ומקבל טנק אמיתי. כאשר מגיע השומר, הדובר גרמנית, גווידו מתנדב לתרגם את הוראותיו, אף שאינו יודע גרמנית. השומר "נובח" את הוראותיו, וגווידו אומר במקומן הוראות בנוגע למשחק שהציג ליהושע. במחנה מופרדות הנשים מהגברים, וגווידו מנסה בדרכים שונות להעביר אל דורה אותות של חיים ואהבה.
בין האסירים עוברת השמועה שהזקנים והילדים מוצאים להורג בתאי גזים, ובעקבות זאת פוקד גווידו על יהושע להסתתר במשך כל היום, ומציג זאת כחלק מהמשחק. גווידו מזהה שרופא המחנה הוא ד"ר לסינג, והרופא משחרר את גווידו מעבודת הפרך שבה עסק עם יתר האסירים, והופך אותו למלצר לסגל המחנה.
בשתי סצנות מצמררות ניכר הפער בין עולמם של האסירים לעולמם של הסוהרים. כאשר אלישע מתכונן, עם אסירים נוספים, למקלחת שתביא למותו, עוברת לידו סוהרת ומועדת. הוא מושיט לה יד חומלת ואומר "אני מקווה שלא נפצעת, גבירתי", והיא מגיבה במבט זועם ומלא בוז ושנאה. ד"ר לסינג פונה אל גווידו ואומר לו "אני צריך לדבר אתך, חשוב ביותר". גווידו, הנאבק על חייו וחיי בנו, נדהם לשמוע שהנושא ה"חשוב ביותר" הוא חידה שמטרידה את מנוחתו של הרופא ומטריפה את שנתו בלילות. בזמן שגווידו ושאר האסירים נלחמים על חייהם ועובדים בעבודת פרך בסחיבת מתכות והתכתן בכבשנים, הרופא אינו מצליח לזהות את שם העוף ששריקתו תואמת לחידה.
יהושע מספר לגווידו את ששמע: "הם עושים מאתנו כפתורים וסבונים. שורפים אותנו בתנורים". גווידו, בהתאם לשיטתו, מכחיש זאת מכל וכל. יהושע מוסיף: "לא נשארו פה ילדים, אני הילד היחיד פה", וגווידו מנצל הזדמנות שבה באו לביקור במחנה ילדי הסגל, כדי לסתור דברים אלה. האמת המרה טופחת על פניו של גווידו כאשר הוא תועה במחנה ומגיע לאזור שבו גוויות רבות, בזמן שיהושע ישן בחיק ידיו.
ההומור והגישה החיובית של האב מסייעים לילד לשרוד בתנאים האיומים של מחנה הריכוז. יום לפני השחרור המיוחל, במהלך ניסיונו להציל את דורה, גווידו מתחפש לאישה, ונכנס למחנה שם שוכנות הנשים, אך הוא מתגלה. סוהר גרמני מוליך את גווידו עם נשקו לפינה חשוכה, ויורה בו למוות.
בהתאם להנחיות שהשאיר לו גווידו, יוצא יהושע ממחבואו בארון הברזל רק כאשר יש שקט מוחלט, ולא נשמעים קולות המון או ירי. טנק אמריקאי מגיע למחנה לאחר שחררו, וניצחונם על הנאצים, מפקד הטנק מעלה את יהושע על הטנק שרואה אותו לבדו בחצר המחנה. תוך כדי נסיעה רואה יהושע את אימו בקרב שיירת הניצולים היוצאים מהמחנה, יורד אליה ואומר לה: "זכינו ב-1,000 נקודות. איזה צחוק... אנחנו חוזרים הביתה בטנק. ניצחנו!"