stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ביקור האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר בישראל
המיסה בהר הקפיצה

לאחר שבחודשים שקדמו לביקור היה על הוותיקן להכריע בדבר העיר שתארח את המיסה הקתולית הגדולה בצפון הארץ, כשהמתמודדות על האירוח היו הערים חיפה ונצרת, זכתה בכך, בסופו של דבר, נצרת. לקראת המיסה נבנה בהר הקפיצה אמפיתיאטרון ענק, בתפוסה של 45,000 צופים. במקום הוקמו טריבונות מבטון ל-7,500 איש וממערב להר הוכשר מנחת מסוקים. האמפיתיאטרון הוקם על ידי עיריית נצרת, קק"ל ומשרד ראש הממשלה, ובמיסה נכחו על פי ההערכות כ-40,000 משתתפים. האפיפיור התקבל על ידי אליאס שקור, הארכיבישוף של העדה היוונית-קתולית (מלכיתים) בישראל, שהביע בדברי ברכתו, בין היתר, תקווה לשובם של עקורי איקרית ובירעם לאדמותיהם.
בדבריו התייחס האפיפיור למתיחות שפקדה את נצרת בשנים האחרונות, על רקע המחלוקת בעניין הקמתו של מסגד במקאם שהאב א-דין, סמוך לבזיליקת הבשורה:
למרבה הצער, כפי שיודע העולם, נצרת חוותה מתחים בשנים האחרונות, אשר פגמו ביחסי קהילותיה הנוצרית והמוסלמית. אני מבקש במפגיע מבעלי הרצון הטוב בשתי הקהילות, לתקן את הנזק שנגרם, ובנאמנות לאמונתנו המשותפת באל אחד, אבי משפחת האדם, לעמול על בניית גשרים ולמצוא את הדרך לדו-קיום בשלום."
נאום הפרידה

לעומת הנאום המסויג לכאורה שנשא האפיפיור ביד ושם, בנאום הפרידה שנשא בנמל התעופה בן-גוריון נגע האפיפיור באופן ישיר בנקודות הרגישות הניצבות בלב יחסי הכנסייה הקתולית ומדינת ישראל. עיקרי הנאום היו ידועים עוד בטרם הגיע בנדיקטוס השישה עשר אל הטקס, והוא נוסח, במידה רבה, כמענה לביקורת שנשמעה בארץ במהלך הביקור.
האפיפיור ציין כי שתי הדתות יונקות מאותם שורשים רוחניים, והוסיף:
"אנו (יהודים ונוצרים) נפגשים כאחים, אחים שפעמים לאורך ההיסטוריה חלקו יחסים מתוחים, אך עתה הם מחויבים באופן בלתי מתפשר להקמת גשרי ידידות בני קיימא."
לאחר מכן התייחס האפיפיור לביקורו ביד ושם, תוך שהוא משתמש במילה העברית "שואה". הוא תיאר את פגישתו עם הניצולים ביד ושם, ושרטט קו מחבר בין פגישה זו לבין רשמיו מביקורו באושוויץ שלוש שנים קודם לכן, מקום בו:
"יהודים כה רבים - אימהות, אבות, בעלים, נשים, בנים, בנות, אחים, אחיות חברים - הושמדו באכזריות על ידי משטר חסר-אל, שקידם אידאולוגיה של אנטישמיות ושנאה. אסור שפרק ההיסטוריה המזעזע הזה יישכח או יוכחש..."
הפעם נקט בנדיקטוס השישה עשר באופן מפורש בפועל "הושמדו", הוא התייחס לאכזריותו של המשטר הגרמני-הנאצי ונגע בנקודות הרגישות של זכר השואה ואיסור הכחשתה.
האפיפיור המשיך והתייחס ליחסי ישראל והפלסטינים. הוא הביע את צערו על שפיכות הדמים המתמשכת ואת תקוותו לשלום, וציין את מראה גדר ההפרדה שהסב לו, לדבריו, צער עמוק. גם כאן היו דבריו ישירים, ונשאו מסרים ברורים:
מי ייתן וזכותה של מדינת ישראל לקיום, לשלום ולביטחון בגבולות בינלאומיים מוסכמים, תוכר על ידי העולם כולו. מי ייתן וגם זכותו של העם הפלסטיני למולדת ריבונית ועצמאית, לחיי כבוד ולחופש התנועה, תוכר במידה שווה. יהא פתרון שתי המדינות למציאות; אל-נא יישאר בגדר חלום."
האפיפיור סיים את נאומו במילה "שלום".
הערות שוליים

↑  Visiit to the ancient basilica of the memorial of Moses
↑  רונן מדזיני, הרב יוסף לשרי ש"ס: אל תקבלו את פני האפיפיור, באתר ynet, 11 במאי 2009
↑  טקסט נאומיו
↑  יעל לוי, שגריר הוותיקן: "אני נרגש"; יד ושם: ביקור חשוב, באתר ynet, 11 במאי 2009
↑  ראש הממשלה נפגש עם האפיפיור בנדיקטוס ה–16
↑  ביקור האפיפיור בנדיקטוס ה-16 בישראל, החלטה מספר 4530 של ממשלת ישראל השלושים ואחת, משנת 2009, באתר של משרד ראש הממשלה
↑  ביקור האפיפיור בנצרת
↑  נשלמות הכנות עיריית ירושלים לביקור האפיפיור בבירה
↑  שר התיירות, סטס מיסז'ניקוב, יעמוד בראש הצוות הבינמשרדי להכנת ביקור האפיפיור, בנדיקטוס ה-16
↑  בהמשך לביקור האפיפיור בישראל – משרד התיירות יוצא בפעולות שיווק נרחבות ברחבי העולם לקידום התיירות הנוצרית לישראל
1 2  אביעד גליקמן, יד ושם: אכזבה מהאפיפיור - "איפה הבעת הצער?", באתר ynet, 11 במאי 2009
↑  קובי נחשוני, "הטענות כלפי האפיפיור מצוצות מהאצבע", באתר ynet, 10 במאי 2009
↑  Vatican rejects criticism of pope
↑  יד ושם - הודעה לעיתונות, 13 במאי 2009
↑  יד ושם, הודעה לעיתונות, 15 במאי 2009
↑  אפרת וייס, השייח התפרץ: ישראל הורגת; האפיפיור נטש, באתר ynet, 11 במאי 2009
סיון רהב-מאיר, ‏השייח' הסית, האפיפיור לחץ לו יד - ובישראל זועמים, באתר ‏מאקו‏, 11 במאי 2009
↑  האפיפיור ביקר בכותל והטמין פתק בין האבנים, באתר nrg‏, 12 במאי 2009
↑  אתר הביקור של עיריית נצרת
↑  שרון רופא-אופיר, ההיערכות בנצרת לביקור האפיפיור - "שיא גינס", באתר ynet, 3 במאי 2009
אחיקם משה דוד, נצרת מציגה: האמפי שיארח את האפיפיור, באתר nrg‏, 10 באפריל 2009
אחיקם משה-דוד, הכריתה הקדושה: מאות עצים נכרתו לקראת ביקור האפיפיור, באתר nrg‏, 16 באפריל 2009
↑  שרון רופא-אופיר, ביקור האפיפיור: המיסה המרכזית בנצרת, באתר ynet, 2 במרץ 2009
↑  Homily of His Holiness Benedict XVI
↑  Farewall ceremony
כרזה בירושלים לקראת ביקור האפיפיור
דגלי הוותיקן, ירושלים וישראל על רקע מגדל דוד במהלך הביקור
דגלי הוותיקן ברחובות הרובע הנוצרי
עמק יהושפט בנחל קדרון בירושלים, כשבוע לפני הביקור
הבמה שהוקמה על הר הקפיצה לכבוד ביקורו של האפיפיור בנצרת
כרזה בנצרת לקראת ביקור האפיפיור
מאמינים במיסה המרכזית בהר הקפיצה
המאמינים במיסה המרכזית בנצרת בהר הקפיצה
האפיפיור ונשיא פולין לך קצ'ינסקי באושוויץ בשנת 2006
מסעות האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר בעולם במהלך תקופת כהונתו
בילנט ארסוי

| --- | --- |

 לידה:  9 ביוני 1952 (בת 72) איסטנבול, טורקיה
 שם לידה:  Bülent Erkoç 
 מוקד פעילות:  טורקיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1974
 עיסוק:  זמרת שחקנית קולנוע שופטת תחרויות מוזיקה
 סוגה:  מוזיקה טורקית קלאסית, פופ טורקי
 שפה מועדפת:  טורקית 
 חברת תקליטים:  Raks Müzik 
 divabulentersoy.com
 פרופיל ב-IMDb
 
בילנט ארסוי (בטורקית: Bülent Ersoy; נולדה 9 ביוני 1952) היא שחקנית וזמרת טרנסג'נדרית פופולרית מטורקיה, השרה מוזיקה עות'מאנית קלאסית. ארסוי היא פעילה למען זכויות להט"ב, ובמהלך השנים הפכה לסמל של הקהילה בארצה.
לארסוי, המכונה בפי מעריציה "הדיווה", להיטים רבים כולל "Geceler" (לילות), "Beddua" (קללה), "Maazallah" (חס וחלילה!), "Biz Ayrılamayız" (איננו יכולים להפרד), "Sefam Olsun" (אני נהנית), "Bir Tanrıyı Bir de Beni Sakın Unutma" (אף פעם אל תשכח את אלוהים ואותי).
ביוגרפיה

בילנט ארסוי נולדה באיסטנבול. לפני המעבר המגדרי שלה, שרה ושיחקה בתפקידים גבריים. היא כבר הייתה פופולרית בטורקיה, וכאשר ביצעה ניתוח לשינוי מין ב-1981 הייתה גם לידוענית בינלאומית.
באותה תקופה, הייתה מתנגדת לקנן אוורן שתפס את שלטון טורקיה בהפיכה ב-1980. תחת הנהגתו, הופעות ציבוריות של ארסוי ואמנים טרנסג'נדרים אחרים נאסרו במטרה "למגר סטיות חברתיות". ארסוי עתרה לבית המשפט, אך העתירה נדחתה בינואר 1982. מספר ימים לאחר מכן, היא ניסתה להתאבד. ב-1983, היא עזבה את טורקיה במחאה נגד מדיניות הדיכוי במולדתה, והמשיכה לפתח את הקריירה שלה בגרמניה. עם פרישתו של אוורן ב-1989, רבים מהחוקים הדרקוניים שהחיל בוטלו, וארסוי חזרה להופיע בטורקיה, בנוסף לקריירת המוזיקה המתפתחת שלה בגרמניה. היא גם התחילה להופיע בסרטים טורקיים שצולמו בגרמניה.
על פי החוק האזרחי הטורקי החדש, הותר לטרנסג'נדרים שביצעו ניתוח לשינוי מין לבקש תעודת זהות שמכיר במגדרם, וארסוי הוציאה תעודת זהות מתוקנת. הפופולריות שלה בטורקיה נסקה. מעריציה אפילו החלו לכנות אותה "אבלה", או "אחות גדולה" כינוי חיבה שמעיד על קבלתה כאישה בעיני ציבור.
בקיץ 2007 ארסוי נישאה שנית, למתחרה בתוכנית מוזיקה שהייתה בין שופטיו, אך גם נישואים אלו לא ארכו ימים והיא הגישה תביעת גירושין בינואר 2008.
ארסוי עוררה מחלוקת בפברואר 2008, כאשר הביעה ביקורת פומבית על פלישתה של טורקיה לצפון עיראק, באומרה "לו הייתי אם, לא הייתי שולחת את בניי למלחמה". התובע המחוזי של איסטנבול הגיש נגדה כתב אישום על פגיעה בתמיכה הציבורית בצבא הטורקי. הקרן הטורקית לזכויות אדם (IHD) נרתמה להגנתה. ב-19 בדצמבר 2008, ארסוי זוכתה מכל אשמה על ידי בית המשפט.
בשנות האלפיים, ארסוי הסבה את הסגנון המוזיקלי שלה לשילוב של פופ טורקי ומוזיקה טורקית קלאסית. ב-2013 הצהירה על חזרה לשורשיה הקלאסיים, ומאז בעיקר מופיעה ומקליטה מוזיקה קלאסית שמרנית יותר. בשנת 2019 עשתה קאמבק כשהוציאה את הלהיט "Ümit Hırsızı" אותו כתב טרקאן.
דיסקוגרפיה

Konser 1 (1976)
Konser 2 (1977)
Orkide 1 (1978)
Orkide 2 (1979)
Beddua (1980)
Yüz Karası (1981)
Mahşeri Yaşıyorum (1982)
Ak Güvercin (1983)
Düşkünüm Sana (1984)
Yaşamak İstiyorum (1985)
Suskun Dünyam (1987)
Biz Ayrılamayız (1988)
Anılardan Bir Demet (1988)
İstiyorum (1989)
Öptüm (1990)
Bir Sen, Bir De Ben (1991)
Ablan Kurban Olsun Sana (1992)
Sefam Olsun (1993)
Akıllı Ol (1994)
Benim Dünya Güzellerim (1996)
Alaturka 95 (1995)
Maazallah (1997)
Alaturka 2000 (2000)
Canımsın (2002)
Aşktan Sabıkalı (2011)
פילמוגרפיה

Sıralardaki Heyecan (1976)
Ölmeyen Şarkı (1977)
İşte Bizim Hikayemiz (1978)
Beddua (1980)
Yüz Karası (1980)
Acı Ekmek (1984)
Asrın Kadını (1985)
Tövbekar Kadın (1985)
Benim Gibi Sev (1985)
Efkarlıyım Abiler (1986)
Yaşamak İstiyorum 1 (1986)
Yaşamak İstiyorum 2 (1986)
Kara Günlerim (1987)
Biz Ayrılamayız (1988)
İstiyorum (1989)
הערות שוליים

↑  Trash, Jimmy (19 בדצמבר 2012). "Bülent Ersoy: The Remarkable Untold Story of a Turkish Icon, Transgender Diva and Unintentional Revolutionary". Huffington Post. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  כך עושה טורקיה לתומכים בסרבנות, באתר הארץ, 3 ביוני 2008
↑  Turgut, Pelin (2008-02-28). "Turkey's Anti-War Diva". TIME.
↑  Bülent Ersoy - Ümit Hırsızı, נבדק ב-2023-08-26
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 13476837X  ISNI: 0000 0000 5405 7206  LCCN: no2008159427  MusicBrainz: a3d94be6-6c19-48ff-b772-2cd79bea9656  VIAF: 4758006   WorldCat (עם VIAF): 4758006 
בולנט ארסוי בהופעה
ארמדיל ענק

| ארמדיל ענק |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
על־סדרה:: דלשינאים
סדרה:: ארמדילאים
משפחה:: ארמדיליים
סוג:: ארמדיל ענק
מין:: ארמדיל ענק
שם מדעי
 Priodontes maximus ‏קר, 1792
תחום תפוצה


ארמדיל ענק (שם מדעי: Priodontes maximus; לעיתים משתמשים בשם זה כדי לתאר מינים גדולים יותר שנכחדו) הוא הארמדיל הגדול ביותר שחי כיום (למרות שבעבר התקיימו זנים כגון גליפטודון ודואדיקורוס שהיו גדולים הרבה יותר).
מאפיינים

בעבר הארמדיל הענק היה נפוץ בכל רחבי דרום אמריקה, אך כיום גבול תפוצתו הדרומי ביותר הוא צפון ארגנטינה. הארמדיל הענק ניזון מפרוקי רגליים כמו רוב הארמדילים, ומעדיף טרמיטים ונמלים כמזון. לעיתים קרובות הם אוכלים קיני טרמיטים שלמים (עשרות עד מאות אלפי טרמיטים). הם ניזונים גם מתולעים קטנות, ומיצורים גדולים יותר כמו עכבישים, נחשים ולעיתים צמחים.
הארמדיל הענק מאופיין בגודלו הגדול. אורך גופו מגיע עד למטר וחצי, כולל הזנב. ומגיע למשקלים של עד 32.5 קילוגרם בדרך כלל, למרות שנתפס פרט בטבע במשקל 52 קילוגרם ובגני חיות היו פרטים במשקל של 80 קילוגרם. גוף הארמדיל מגיע לאורך של מטר אחד, והזנב מוסיף בערך חצי מטר. לארמדיל הענק יש 80–100 שיניים, יותר מכל יונק יבשתי אחר, ויש לו טפרים גדולים ארוכים במיוחד, כולל טופר אמצעי בצורת מגל. על גופו יש 11–13 לוחות שריון, ועל הצוואר יש 3–4 לוחות נוספים. השריון הוא בצבע חום בהיר, עם רצועה צהובה בהירה בשולי השריון.
האיום העיקרי עליהם מצד האדם הוא ציד בלתי חוקי. כיום יש תוכניות שימור להצלתם.
הערות שוליים

↑  ארמדיל ענק באתר הרשימה האדומה של IUCN
ארמדיל ענק בשינה
ביל הרפר

ויליאם "ביל" הרפר (באנגלית: William "Bill" Harper;‏ 19 בינואר 1897 - 12 באפריל 1989) היה שוער כדורגל סקוטי ששיחק במספר קבוצות באנגליה ובסקוטלנד, וכן בנבחרת סקוטלנד.
קריירת מועדונים

הרפר היה בנם של נפח בשם ויליאם הרפר האב ושל כריסטינה בראון. מקום הולדתו המדויק שנוי במחלוקת. כשהיה נער צעיר הוא הלך בעקבות אביו במקצוע הנפחות, ובמקביל שיחק כדורגל בקבוצות זוטרות אחדות. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא התגייס לצבא הבריטי, ושירת בבריגדה החמישית של המשמר הסקוטי בחזית המערבית. הוא נודע כבר באותה תקופה כספורטאי מחונן, והיה אלוף הבריגדה באיגרוף במשקל כבד וקפטן קבוצת הרוגבי שזכתה באליפות הבריגדה.
בספטמבר 1921 חתם הרפר בקבוצת היברניאן. הוא שיחק שם במשך ארבע עונות, וצבר לזכותו למעלה מ-100 הופעות בליגת העל הסקוטית. הישגי השיא שלו בהיברניאן היו העפלה ב-1923 וב-1924 למשחק הגמר של הגביע הסקוטי, בהם נחלה קבוצתו הפסדים. בתקופה זו הוא אף ערך 9 מתוך 11 הופעותיו בנבחרת סקוטלנד, ונטל חלק בשני משחקים של נבחרת ליגת העל הסקוטית.
בנובמבר 1925 היה הרפר לאחד מהשחקנים הראשונים שצורפו לארסנל על ידי המאמן החדש הרברט צ'פמן, שהורה לשלם עבור כרטיס השחקן שלו סכום שיא לשוער באותה תקופה, 4,000 לירות שטרלינג. הרפר ערך את הופעת הבכורה בארסנל במשחק נגד ברי ב-14 בנובמבר 1925, שהסתיים בניצחון 6 - 1 לטובת ארסנל. הוא הפך לשוער הבכיר של ארסנל תוך זמן קצר, והדיח מההרכב את ג'וק רובסון ואת הוולשי הצעיר דן לואיס. הוא שיחק לאורך כל עונת 1925/1926 ובתחילת עונת 1926/1927 כשוער הראשון, אך צ'פמן האשים אותו בהפסד 2 - 4 בדרבי של צפון לונדון לטוטנהאם הוטספר ב-18 בדצמבר 1926, והדיח אותו מההרכב.
הרפר עזב את ארסנל בעקבות ההתדרדרות במעמדו, ועבר לשחק בליגת הכדורגל האמריקנית (American Soccer League). בין 1927 ל-1929 הוא שיחק בקבוצת פול ריבר מרקסמן, במדיה זכה באליפות בעונת 1928/1929. בתקופתו במרקסמן אירעו השפל הגדול ושורה של מאבקי כח בין הליגה ובין התאחדות הכדורגל של ארצות הברית. מועדונים רבים בתקופה זו עברו לעיר אחרת, התמזגו או התפרקו. לקראת סוף עונת 1928/1929 רכש סם מארק, הבעלים של מרקסמן, את בוסטון סוקר קלאב, וזמן קצר לאחר מכן עבר הרפר לקבוצה מבוסטון. כאשר נפתרו המחלוקות השונות בכדורגל האמריקני נקבע כלל ולפיו אסור לאדם כלשהו להחזיק בבעלותו שתי קבוצות או יותר, ומארק החליט למכור את קבוצתו הבוסטונית. אולם, באביב 1930 הוא נאלץ לפרק את הקבוצה כיוון שלא מצא מי שיקנה אותה. בקיץ 1930 חזר מרקסמן לפול ריבר מרקסמן, השתתף במשחקי ידידות נגד גלאזגו ריינג'רס וקילמרנוק, ונטל חלק במסע המשחקים של הקבוצה במרכז אירופה.
הרפר עזב את ארסנל ועבר לשחק במספר קבוצות בארצות הברית, אך בסופו של דבר חזר למועדון הלונדוני. חזרתו הייתה לאחר עזיבת דן לואיס, והרפר הפך פעם נוספת לשוער הבכיר במקום צ'ארלי פרידי וג'רארד קייזר. בעונתו הראשונה לאחר החזרה הוא זכה עם המועדון באליפות הראשונה בתולדותיו. עם זאת, בעונה הבאה (1931/1932) הוא איבד את מקומו בהרכב פעם נוספת. הוא ערך את הופעתו האחרונה בארסנל במשחק החוץ מול בלקברן רוברס ב-31 באוגוסט 1931. מלבד הופעותיו בליגה הוא השתתף ב-10 משחקים בגביע ה-FA.
בדצמבר 1931 חתם הרפר בפליימות' ארגייל, ובשמונה השנים הבאות ערך כ-80 הופעות בכל המסגרות. במלחמת העולם השנייה הוא עבד במספנות של העיירה רוזית' שבסקוטלנד. לאחר המלחמה הוא חזר לארגייל, ושימש בה כמאמן כושר, אחראי תחזוקה ואף אחראי כביסה. עבודתו בארגייל, שנמשכה למעלה מ-50 שנים, זכתה להוקרה בדמות משחק ראווה נגד ארסנל באוקטובר 1972, שהסתיים בתיקו 1 - 1. מתחם האימונים של פליימות', הרפר פארק, קרוי על שמו.
נבחרת סקוטלנד

בין 1923 ל-1926 ערך הרפר 11 הופעות במדי סקוטלנד. תשע הופעותיו הראשונות היו כששיחק בהיברניאן, והשתיים האחרונות כאשר שיחק בארסנל. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1 - 0 על אירלנד ב-3 במרץ 1923 בווינדזור פארק. הוא השתתף בכל המשחקים של אליפות הבית הבריטית של 1923, 1924 ו-1925, ובשניים מתוך שלושת המשחקים באליפות של 1926. הוא ערך ארבע הופעות נגד אירלנד, ארבע נגד אנגליה ו-3 נגד ויילס. מאזנה של הנבחרת במשחקים בהם שותף היה שמונה ניצחונות, שתי תוצאות תיקו והפסד אחד. הוא הוביל את נבחרתו לזכייה באליפות ב-1923, 1925 ו-1926, ולזכייה במקום השני ב-1924. הופעתו האחרונה בנבחרת הייתה בניצחון 1 - 0 על אנגליה באולד טראפורד ב-17 באפריל 1926.
לקריאה נוספת

טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמודים 156 - 157), מיינסטרים,‏ 2007 (ISBN 1-84596-232-X)
ברברה בוני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 באפריל 1956 (בת 68) מונטקלייר, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1979 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מוצרטיאום, אוניברסיטת זלצבורג 
 סוגה:  אופרה 
 סוג קול:  סוברט 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  דויטשה גרמופון, פיליפס רקורדס, דקה רקורדס, EMI 
 www.bonneyundkleid.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ברברה בוני (באנגלית: Barbara Bonney; נולדה ב-14 באפריל 1956) היא זמרת סופרן אמריקאית.
ילדות, נעורים ולימודים

בוני נולדה במונטקלייר שבניו ג'רזי. כילדה למדה נגינה בפסנתר ובצ'לו. כשמלאו לה 13, עברה משפחתה למיין, שם התקבלה לתזמורת הנוער של פורטלנד כצ'לנית. במשך שנתיים למדה באוניברסיטה של ניו המפשייר גרמנית ומוזיקה, כולל פיתוח קול אצל פטרישה שטדרי. את שנת לימודיה השלישית עשתה באוניברסיטת זלצבורג, שם שינתה את חוג לימודיה הראשי מצ'לו לשירה. בתקופת שהותה בזלצבורג למדה באוניברסיטת מוצרטיאום. כעבור שנים קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ניו המפשייר.
קריירה

בשנת 1979 הצטרפה לאופרה של דרמשטדט ובהופעתה הראשונה שם שרה בתפקיד אנה ב"נשות וינדזור העליזות". בחמש השנים הבאות הופיעה בגרמניה וברחבי אירופה, ובעיקר ראויה לציון הופעתה בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון ובלה סקאלה במילאנו. הופעתה הראשונה במטרופוליטן אופרה בניו יורק הייתה ב-1987 ב"אדריאנה בנקסוס" של ריכרד שטראוס בתפקיד נייאדה. באותה שנה שרה לראשונה באופרה של וינה בתפקיד סופי ב"אביר הוורד", גם היא של שטראוס. מאז הופיעה בבתי האופרה החשובים בעולם ובפסטיבל זלצבורג, שם הייתה סרוויליה ב"חסדו של טיטוס" של מוצרט. הופעה מחודשת שלה בתפקיד זה, שנועדה ל-2006, התבטלה.
לצד הרפרטואר הרחב שלה באופרה כסופרן לירי, ברברה בוני היא זמרת רסיטלים ידועת-שם, השולטת בשפות רבות. היא מופיעה ביותר מ-90 הקלטות, בהן 15 רסיטלים סולו. במשך שנתיים, מ-1999, נמנעה בוני מהופעה באופרה כדי להתמקד בשירת לידר ברסיטלים. היא ציינה, עם זאת, שברסיטלים חסרה לה השותפות והרעות שבהפקת אופרה עם מספר רב של אנשים. 
בשנת 2002 תרמה את "שיר הערבה" מתוך אותלו של ורדי לאלבום האוסף "כשהאהבה מדברת" (When Love Speaks), שבו מציגים שחקנים ומוזיקאים מפורסמים את פרשנויותיהם לסונטות וקטעים ממחזות של שקספיר.
ב-1 באוגוסט 2006 הודיעה סוכנות IMG Artists שכל הופעותיה הבאות של בוני מבוטלות והם אינם מייצגים אותה עוד. 
הנימוק שניתן בשעתו באתר של הסוכנות ברשת להודעה היה "נסיבות אישיות" ותו לא, אבל ברברה בוני הצהירה, במאמר מיולי 2007, שנסיבות אלה כללו את גירושיה "הקשים" ממוריס וייטאקר. ב-16 במרץ 2007 הודיע פסטיבל המוזיקה של ריינגאו, שבוני תחדש את הקריירה שלה ב-16 באוגוסט 2007 כשתחליף את הבריטון תומאס המפסון, שפרש מן הפסטיבל בגלל בעיות בריאות.לפני מועד הקונצרט המתוכנן הזה, ב-22 ביולי 2007, הצטרפה בוני למספר זמרות סולו, שהחליפו את רנה פלמינג, כשזו ביטלה את הופעתה בקונצרט בפסטיבל
ב-2006 הקליטה בוני את הזינגשפיל-אורטוריה דרמטית "ברוכים הבאים לקול" של סטיב ניב, עם סטינג, אמנדה רוקרופט, רוברט ויאט, נטלי מנפרינו, שרה פולגוני, אלוויס קוסטלו ורביעיית ברודסקי.
קריירת הוראה

בוני היא חברה באקדמיה השוודית המלכותית למוזיקה ופרופסור-אורח באקדמיה המלכותית למוזיקה של לונדון. כמו כן היא מכהנת כפרופסור באוניברסיטת מוצרטיאום בזלצבורג. היא מייסדת "קרן בוני", ששמה לה למטרה "לתת לזמרים צעירים את התמיכה הדרושה להתחלה מוצלחת בקריירה. קרן בוני מעניקה סיוע כספי לזמרים צעירים ומממנת סמינרים וכיתות אמן בניהול מיס בוני ואמני ביצוע בינלאומיים."
הערות שוליים

↑  Susan Shineberg (2004-09-27). "A round with Barbara Bonney". The Age. נבדק ב-2007-08-09.
↑  Jane Harrigan (Fall 2004). "Nobody's Diva". UNH Magazine. נבדק ב-2007-08-10.
↑  Vivien Schweitzer and Matthew Westphal (2006-08-16). "Soprano Barbara Bonney Cancels All Upcoming Concerts". Playbill Arts. נבדק ב-2007-07-25.
↑  Matthew Westphal (2007-07-23). "Barbara Bonney Returns to Concert Stage After Year-Long Hiatus". Playbill Arts. נבדק ב-2007-07-25.
↑  Matthew Westphal (2007-07-22). "Renée Fleming Withdraws from July 22 Verbier Festival Concert". Playbill Arts. נבדק ב-2007-07-25.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007288543905171  PLWABN: 9810569211805606  BIBSYS: 9644  BNE: XX1709678  BnF: cb139258615 (data)  CiNii: DA08466044  GND: 128475684  ISNI: 0000 0001 1450 4697  LCCN: nr88010067  LNB: 000100580  MusicBrainz: c6364110-01b0-44a9-8ea2-4409fadfc66c  NKC: xx0012511  NLA: 35705931  NLK: KAC2018E4901  NSK: 000481312  NTA: 102234965  RERO: 02-A003024120  SELIBR: 307188  SNAC: w6wj51wc  SUDOC: 074291033  TLS: Barbara_Bonney  Trove: 1050934  VIAF: 85380679   WorldCat (עם VIAF): 85380679
ביל וורנר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 במאי 1941 (בן 83) טנסי, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת המדינה של צפון קרוליינה 
 www.politicalislam.com
 
ביל וורנר הוא שם העט של ביל פרנץ' (נולד ב-1941), חוקר וסופר אמריקאי, חוקר ומבקר אסלאם, מייסד המרכז לחקר האסלאם הפוליטי הבינלאומי (CSPI). ופרופסור לפיזיקה. וורנר רואה באסלאם אידאולוגיה פוליטית טוטליטרית הדורשת כניעה מוחלטת. וורנר מגדיר את האסלאם הפוליטי כחלק מהדוקטרינה האסלאמית לגבי העולם הלא-מוסלמי.
ביוגרפיה

ב-1968 וורנר סיים את לימודיו באוניברסיטת צפון קרוליינה, וקיבל דוקטורט בפיזיקה ומתמטיקה. שימש כפרופסור לפיזיקה באוניברסיטת טנסי.
ב-2006 הקים את המרכז לחקר האסלאם הפוליטי הבינלאומי (CSPI), כדי לחקור את הפוליטיקה של האידאולוגיה של האסלאם והשלכותיה על החברה המערבית.
ב-2013, הקים את CSPI International (CSPII), ארגון מתנדבים ללא מטרות רווח, שבסיסו בברנו, צ'כיה, עם שלוחות ברחבי העולם.
וורנר הוא מחברם של 15 ספרים, כולל רב המכר "חוקי השריעה ללא-מוסלמים", שהתפרסם ב-20 שפות.
ביבליוגרפיה

Warner, Bill (2015). Sharia Law for Non-Muslims. Centre for the Study of Political Islam. ISBN 978-0-9795794-8-6.
Warner, Bill (2016). The Hadith. Center for the Study of Political Islam. ISBN 978-1-936659-01-2.
Warner, Bill (2016). A Two-Hour Koran. Center for the Study of Political Islam. ISBN 978-1-936659-02-9.
Warner, Bill (2016). The Life of Mohammed. Center for the Study of Political Islam. ISBN 978-1-936659-06-7.
וורנר, ביל (2019). מודדים את מוחמד. המרכז לחקר האסלאם הפוליטי.ISBN 978-1-936659-38-8ISBN 978-1-936659-38-8.
הערות שוליים

1 2  Steinback, Robert. "THE ANTI-MUSLIM INNER CIRCLE". splc.org. Southern Poverty Law Center. נבדק ב-12 בפברואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Campbell, Kay (2012-08-27). "Anti-Islam writer Bill Warner warns of political Islam". al (באנגלית). נבדק ב-2021-11-18.
↑  Iqbal, Zafar (2019). Islamophobia: History, Context and Deconstruction (באנגלית). SAGE Publishing India. p. 199. ISBN 978-93-5328-697-2. נבדק ב-27 ביוני 2020. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Dr. Bill Warner - Author, Speaker, and Teacher on the History of Political Islam". drbillwarner.com. נבדק ב-27 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Bill Warner – Audio Books, Best Sellers, Author Bio | Audible.com. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810545310205606  GND: 1081640243  ISNI: 0000 0003 8332 3253  LCCN: n2012069107  NKC: pna2014848136  VIAF: 269060403   WorldCat (עם VIAF): 269060403 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ביל וורנר".
באגו

ערך זה עוסק בעיר במיאנמר. אם התכוונתם למחוז, ראו .
| --- | --- |

 מדינה:  מיאנמר מיאנמר
 מחוז:  באגו
 תאריך ייסוד:  1152
 גובה:  4.0 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  254,424 (2014)
 קואורדינטות:  17°20′36″N 96°29′53″E﻿ / ﻿17.343333333333°N 96.498055555556°E﻿ / 17.343333333333; 96.498055555556 
 אזור זמן:  UTC +6:30
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מיאנמר מוגדלת) נייפידאו יאנגון מנדליי מוולמיין פאטיין מוניווה מיקיטלה סיטווה תאילנד לאוס סין הודו בנ. בהוטן ים אנדמן  מפרץ תאילנד  איי אנדמן באגו(למפת מיאנמר רגילה) נייפידאו יאנגון מנדליי מוולמיין פאטיין מוניווה מיקיטלה סיטווה תאילנד לאוס סין הודו בנ. בהוטן ים אנדמן  מפרץ תאילנד  איי אנדמן באגו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
באגו (בבורמזית: ပဲခူးမြို့) היא עיר במיאנמר שנוסדה ב-1152, והיא משמשת כבירת המחוז באגו.
גאוגרפיה

באגו נמצאת כ-265 ק"מ מנייפידאו, בירת מיאנמר.
אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 26 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא אפריל (32 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא יולי (22 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 4,314 מילימטרים בשנה. חודש יולי הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (1,088 מ"מ גשם), וחודש דצמבר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (6 מ"מ גשם).
תנועה ותחבורה

העיר ממוקמת ליד כביש 1.
לקריאה נוספת

Aung-Thwin, Michael A. (2005). The Mists of Rāmañña: The Legend that was Lower Burma (illustrated ed.). Honolulu: University of Hawai'i Press. ISBN 9780824828868.
Aung-Thwin, Michael A. (2017). Myanmar in the Fifteenth Century. Honolulu: University of Hawai'i Press. ISBN 978-0-8248-6783-6.
Nyein Maung, ed. (1972–1998). Shay-haung Myanma Kyauksa-mya [Ancient Burmese Stone Inscriptions] (בבורמזית). Vol. 1–5. Yangon: Archaeological Department.
Pan Hla, Nai (1968). Razadarit Ayedawbon (בבורמזית) (8th printing, 2005 ed.). Yangon: Armanthit Sarpay.
Phayre, Major-General Sir Arthur P. (1873). "The History of Pegu". Journal of the Asiatic Society of Bengal. Calcutta. 42: 23–57, 120–159.
Phayre, Lt. Gen. Sir Arthur P. (1883). History of Burma (1967 ed.). London: Susil Gupta.
Schmidt, P.W. (1906). "Slapat des Ragawan der Königsgeschichte". Die äthiopischen Handschriften der K.K. Hofbibliothek zu Wien (בגרמנית). Vienna: Alfred Hölder. 151.
הערות שוליים

↑  Myanmar: Regions, States, Major Cities & Towns - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information, citypopulation.info
1 2  באגו, באתר באגו (ב־)
↑  "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562463705171  BNE: XX6132663  BnF: cb120498568 (data)  LCCN: n85334907  SUDOC: 232457662  VIAF: 130261285   WorldCat (עם VIAF): 130261285 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אסלאם בממלכה המאוחדת

האסלאם הוא הדת השנייה בגודלה בממלכה המאוחדת. במפקד אוכלוסין שנערך בבריטניה בשנת 2021 התפקדו כ-3.8 מיליון כמוסלמים (כ-6.5% מהאוכלוסייה). הרוב המכריע של המוסלמים חיים באנגליה, ומיעוטם בסקוטלנד, וויילס וצפון אירלנד.