stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנגלו-קתוליות
היסטוריה

השם "אנגלו-קתולי" נטבע בראשית המאה ה-19, אף על פי שתנועות שהדגישו את האופי הקתולי של הכנסייה האנגליקנית היו כבר קיימות. הזרם האנגלו-קתולי הושפע במיוחד מהתאולוגים במאה ה-17 בתקופתו של המלך צ'ארלס הראשון והשני (התקופה הקרולינגית), ומאוחר יותר על ידי המנהיגים של ״תנועת אוקספורד״ (Oxford Movement) שצמחה באוניברסיטת אוקספורד בשנת 1833 והובילה לתקופת "התחיה הקתולית" בהיסטורית הכנסייה האנגליקנית.
רק מעטים מבין האנגלו-קתולים (המכונים לעיתים "אנגליקנים המאמינים באפיפיור" – Anglican Papalists) רואים עצמם כפופים לאפיפיור, אך בכל זאת יש אנגלו-קתולים, במיוחד באנגליה, המקיימים את הטקס בכנסייה לפי המסורת הקתולית והיו רוצים קשר הדוק יותר עם הכנסייה הרומית קתולית.
בנוסף, האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר הכניס לכנסייה הקתולית סמכות שיפוטית מיוחדת המאפשרת לקתולים אנגליקניים להצטרף כחלק מהכנסייה הקתולית ובו בזמן להישאר גם אנגליקנים.
לאחר העברת חוק העליונות הראשון ועזיבתו של המלך הנרי השמיני את הכנסייה הקתולית, הכנסייה של אנגליה המשיכה לדבוק, לזמן מה, במסורת הקתולית. בשנת 1536 הכנסייה החדשה פרסמה בפעם הראשונה את עקרונות האמונה האנגליקנית במסמך שנקרא עשר התקנות. התקנות ברובן הסכימו עם תורת הכנסייה הקדומה באנגליה, כפי שהייתה לפני הרפורמציה הפרוטסטנטית, והדגישו דוקטרינות כמו נוכחותו של ישו באוכריסט, סקרמנט הווידוי, כיבוד ותפילה לקדושים הנוצרים ותפילה למען המתים. עם זאת, האמונה בכור המצרף (פרגטוריום) לא הייתה חלק מאמונה של הכנסייה החדשה.
בשנת 1537 פורסם מסמך בשם "מוסד האדם הנוצרי" שבו נכתבו כל עקרונות הכנסייה האנגלית החדשה (נקרא גם "ספר הבישופים"). מסמך זה היה תוצאה של מאמץ משולב של אנשי דת ותאולוגים רבים אשר אף על פי שלא היו ממש פרוטסטנטיים, נטו קמעא לעבר העמדות הרפורמיות. "ספר הבישופים" לא זכה להצלחה בקרב חלקים שמרניים בכנסייה, וגם הנרי השמיני סלד ממנו. "ששת העקרונות", שפורסמו שנתיים לאחר מכן, התרחקו מכל הרעיונות הפרוטסטנטיים ואישרו עמדות קתוליות בנושאים כמו טרנסובסטנציאציה ומיסה למתים. "ספר המלך", עקרונות הדת הרשמיים שנכתבו על ידי הנרי בשנת 1543, ביטאו באופן דומה את תאולוגיית הסקרמנט הקתולית ועודד את התפילה עבור המתים.
שינוי משמעותי בדוקטרינה האנגליקנית הגיע בתקופת בנו של הנרי, אדוארד השישי, שביטל את "ששת העקרונות" ותחת שלטונו הכנסייה האנגלית הפכה בעצם לפרוטסטנטית. אף על פי שהמנהגים והגישה של הכנסייה לטקסים הדתיים הושפעו מאוד מאלה של הפרוטסטנטים באירופה  כנסיית אנגליה שמרה בכל זאת על המבנה ההיררכי האפיסקופלי המייחד אותה. לזמן קצר, בתקופתה של מרי הראשונה, הכנסייה אוחדה עם הכנסייה הרומית קתולית. אך בזמן שלטונה של אליזבת הראשונה נפרדה שנית. ההסכם הדתי האליזבטני היה ניסיון לפתור את ההפרדה הדתית בקרב הנוצרים באנגליה, והוא נתפס לעיתים קרובות כאירוע חשוב בהיסטוריה של הכנסייה האנגליקנית, שבסופו הביא ליצירת בסיס לתפיסה "של דרך המלך" (via media) של האנגליקניזם.
האופי של הכנסייה בראשיתה הפך לחשוב ביותר לאנגלו-קתולים במאה ה-19, שטענו כי אמונותיהם ומנהגיהם היו נהוגים בעבר והם תואמים את אלו של החברים בכנסייה האנגלית המוקדמת ביותר.
היסטוריה > התאולוגים והכמרים תחת מלכות צ'ארלס הראשון

תחת צ'ארלס הראשון, מלך אנגליה במאה ה-17 התארגנה קבוצה של תאולוגים וכמרים Caroline Divines שהתנגדו לקלוויניזם ולפוריטניות והדגישו את חשיבותה של ההיררכיה המבנית האפיסקופלית, והקשר הישיר בין הכנסייה לשנים-עשר השליחים של ישו והסקרמנטים. הקבוצה העדיפה ליטורגיה מורחבת מפורטת ואסתטית, (בחלק מהמקרים העדיפה את הליטורגיה של הכנסייה לפני הרפורמציה). בזכות קבוצה זאת החל שימוש מחודש בתמונות ופסלים בכנסיות.
מנהיגי התחייה של האנגלו-קתוליות במאה ה-19 הושפעו רבות מקבוצה זאת.
היסטוריה > תנועת אוקספורד

התנועה האנגלו-קתולית המודרנית החלה בתנועת אוקספורד בעידן הוויקטוריאני, המכונה לעיתים "טרקטריזם" בגלל המסות שכתבו בין 1833 ל-1841 ובהן עקרונות התנועה.
בראשית המאה ה-19 חלו שינויים שגרמו לדאגה בקרב אנשי כנסייה אנגליה. הייתה ירידה במעמד הכנסייה והדת, והתנהלויות לא שגרתיות של גורמים בכנסייה. בשנת 1833 הממשלה הבריטית החלה לצמצם את מספר האזורים הכפופים לבישופים ולארכיבישופים בכנסייה של אירלנד. פעולה זאת היוותה השראה לדרשה של ג'ון קיבל בכנסיית האוניברסיטה באוקספורד. דרשה זאת (National Apostasy) מציינת את היווסדה של "תנועת אוקספורד".
מטרתה העיקרית של תנועת אוקספורד הייתה להגן על כנסיית אנגליה כארגון המבוסס על האלוהות קשור ישירות לשנים-עשר השליחים וספר התפילות האנגלי (Book of Common Prayer). הרעיון המוביל היה כי אנגליקניזם אינו זרם דתי פרוטסטנטי אלא ענף של הכנסייה הקתולית ההיסטורית, שקמה יחד עם הכנסייה הקתולית מרומא והכנסיות האורתודוקסיות המזרחיות. חברי התנועה טענו כי האנגליקניזם קיים את הקשר הישיר לשנים עשר השליחים דרך כמרים ובישופים וגם את הסקרמנטים הקתולים. רעיונות אלה קודמו בסדרה של תשעים מסות.
המנהיגים העיקריים בתנועת אוקספורד היו ג'ון קיבל, ג'ון הנרי ניומן ואדוארד בוברי פוזי. התנועה הפכה למשפיעה, אך גם הותקפה על ידי בישופים אחדים מהכנסייה ועל ידי אינטלקטואלים באוניברסיטת אוקספורד, אשר השתייכו לכנסיית אנגליה אך לא ייחסו חשיבות רבה לנושאים של דוקטרינה, מנהגים ליטורגיים ואחרים. בהדרגה קמה בתוך תנועת אוקספורד קבוצה קטנה, שנטתה לכוון הכנסייה הקתולית ברומא. בשנת 1845 צנזרה האוניברסיטה מסה שכותרתה הייתה "האידיאל של הכנסייה הנוצרית". מחברה היה התאולוג הנוטה לרומן קתוליות וו. ג'י. וורד שלכבודו נקראת המסה "האידיאל של וורד" בשנת 1850 איש הדת האוונגלי ג'ורג קורנליוס גורהאם זכה במשפט נגד רשויות הכנסייה. כתוצאה מכך, כמה אנשי כנסייה אנגלו קתולים עזבו לכנסייה הרומית קתולית, בעוד שאחרים, כמו מרק פטיסון, אימצו את האנגליקניזם החופשי יותר, וגם כמה כמו ג'יימס אנתוני פרוד, הפכו לספקנים דתיים.
למרות זאת רוב תומכי תנועת אוקספורד נותרו בכנסיית אנגליה, ולמרות העוינות בתקשורת ובממשלה הזרם האנגלו קתולי גדל והתפשט. הטקסים שלו הפכו לבעלי השפעה, וגם ההישגים החברתיים (כולל הפעילות הענפה בשכונות העוני) וחידוש הנזירות משני המגדרים בתוך האנגליקניזם.
היסטוריה > התפתחויות אחרונות

משנות השבעים של המאה העשרים, האנגלו-קתוליות מתחלקת לשני מחנות נפרדים, לאורך קו שבר שניתן לייחס אותו למורשתו של בישוף אוקספורד צ'ארלס גור (1853–1932).
תנועת אוקספורד התאפיינה במיוחד בדחיית הליברליזם והסובלנות לטובת אדיקות שמרנית הדוגלת בכנסייה הקתולית, כפי שהוגדרה על פי תורתם של אבות הכנסייה והעקרונות המשותפים של הכנסיות ההיסטוריות המזרחיות והמערביות.
בגלל הגישה המסורתית והשמרנית שלו, הזרם האנגלו-קתולי בכנסית אנגליה התנגד לשינויים ועצר ליברליזציה, כמו הסמכה לכהונה לנשים, עד שנות השבעים של המאה העשרים. האנגלו-קתולים של היום מנסים לשמור על המסורת ולשמר את הדוקטרינה האנגליקנית כך שלא תתנגש עם זו של הכנסייה הרומית קתולית והכנסייה המזרחית האורתודוקסית. לעיתים קרובות האנגלו-קתולים מוצאים את עצמם בברית עם אוונגליסטים שמרניים כדי להגן על תורתם השמרנית בנושא מוסר מיני ותפקידי הנשים בכנסייה. הארגון העיקרי בתוך כנסיית אנגליה המתנגד להסמכת נשים לכמורה (Forward in Faith), מורכב ברובו מאנגלו-קתולים.
כתיבתו התאולוגית של הבישוף גור, שהצליח ליישב מחלוקות בקשר לאופי הזרם האנגלו קתולי, סללה את הדרך לשינוי ולמחנה חדש ליברלי יותר וסובלני בתוך האנגלו-קתוליזם המושפע מהתאולוגיה הליברלית. שינויים אלו בזרם האנגלו-קתולי הביאו לכך שלאחרונה יש הסכמה להסמכת הנשים, לשימוש בשפה מכילה בתרגומי התנ"ך ובליטורגיה, ולגישות יותר מתקדמות כלפי הומוסקסואליות ולנישואים חד-מיניים. רבים מהאנגלו-קתולים מהמחנה היותר סובלני או ליברלי קוראים לעצמם "קתולים ליברלים".
בטוי לעמדות של המחנה של הקתולים הליברלים בתוך כנסית אנגליה אפשר לראות בתנועה שהקימו Affirming Catholicism. בנוסף, א/נשי הכמורה הליברלים חברים באגודת ״הכמרים הקתולים״ (Society of Catholic Priests)
מחנה שלישי של אנגלו-קתולים מעביר ביקורת גם על ליברליזם וגם על שמרנות ומאמץ את העקרונות המודרניים של ה"תאולוגיה החדשה", במיוחד אלו של התאולוג הישועי הצרפתי אנרי דה לובק. מחנה זה דוחה את השליטה של התומיזם בתאולוגיה הקתולית, ודוגל בחזרה למקורות של האמונה הנוצרית (כתבי הקודש וכתבי אבות הכנסייה) תוך שהוא מקיים דיאלוג פתוח עם העולם מבחוץ על סוגיות תאולוגיות. התאולוג ג'ון מילבנק ואחרים במחנה מאוד קידמו את יצירת התנועה העולמית (אם כי היא בעיקר אנגליקנית וקתולית מרומא) המכונה "אורתודוקסיה רדיקלית".
חלק מהאנגלו-קתולים השמרנים עזבו את הכנסייה האנגליקנית הרשמית כדי ליצור "כנסיות אנגליקניות ממשיכות" כמו "הכנסייה הקתולית האנגליקנית" ו"הקהילה האנגליקנית המסורתית". אחרים עזבו את האנגליקניזם לחלוטין והפכו לרומים קתולים או הצטרפו לכנסייה האורתודוקסית כיוון שסברו שהכנסייה האנגליקנית הפכה לליברלית מדי.
היסטוריה > הזמנה להצטרף לכנסייה הקתולית

בסוף שנת 2009, בתגובה לבקשות של קבוצות שונות של אנגליקנים ברחבי העולם, שלא היו מרוצים מתנועות הליברליזציה בכנסייה האנגליקנית, האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר פרסם מסמך (Anglicanorum Coetibus) המזמין קבוצות של אנגליקנים שמרנים להצטרף כקבוצה ייחודית לתוך מבנה כנסית הכס הקדוש של הכנסייה הרומית קתולית, תוך שימור נכסים ליטורגיים, מוזיקליים, תאולוגיים ואחרים של הכנסייה האנגליקנית שלהם. בתנאים אלה, קבוצות אזוריות של אנגלו קתולים יכולות לבקש להתקבל לכנסייה הקתולית תחת סמכותו של "אורדינריוס", כלומר בישוף או כומר שהכנסייה ברומא תמנה כדי שיפקח על הקהילה. אף על פי שהן נמצאות במדינה או באזור המהווה חלק מהכנסייה הקתולית של רומא, מפקחים אלו אמורים לשמר את המנהגים האנגליקנים, כגון אישור לכמרים להינשא, מוזיקה מקהלתית וליטורגיה אנגלית מסורתית. מכיוון שהזמנת האפיפיור להצטרף היא רשמית ואינה מוגבלת בזמן, זאת הזמנה פתוחה שאינה מוגבלת בזמן.
הקהילה הראשונה הצטרפה לכנסייה הקתולית (העדה של "גבירתנו מוולסינגהם") ב-15 בינואר 2011 בבריטניה. הקהילה השנייה ב-1 בינואר 2012 בארצות הברית. לקהילה זאת כמו לאחרות יש סוג של ליטורגיה האנגליקני שכבר קיימת בארצות הברית, מאז שנות ה-80, . קהילות אלה היו כבר בקשר עם רומא והשתמשו בליטורגיות אנגליקניות שהשתנו באישור הכס הקדוש. אליהן הצטרפו קבוצות וקהילות אחרות של אפיסקופלים וכמה אנגליקנים אחרים. קהילה שלישית הצטרפה ב-15 ביוני 2012 באוסטרליה.
מנהגים ואמונות > תאולוגיה

מבחינה היסטורית, האנגלו-קתולים העריכו מאוד את המסורת של הכנסייה הקדומה לפני שהתפצלה, הם הכירו בסמכותה ובכתבי הקודש. הם הדגישו מחדש את ההיסטורית הארגונית של הכנסייה. הפולחן האנגלו-קתולי תמיד היה אינטנסיבי רגשית, עם מכוונות להיבטים של הכנסייה שלפני הרפורמציה, לרבות תחיית המסדרים הדתיים, הכנסת השפה והסמליות של האוכריסט, ושימוש מחדש בווידוי. ברוח אנגלו-קתוליות היא אוונגלית, אך בתוכן ובצורה מסוגננת ופורמלית ודומה ל"כנסייה הגבוהה" (High Church‏).
בו זמנית, הזרם האנגלו-קתולי מאמין כי הכנסייה הרומית קתולית השחיתה את הטקס המקורי העתיק, והטקסיות שלה היא תחיה נאמנה של הטקסיות הראשונית של הכנסייה הקתולית".
בשנת 1572, פרסם הארכיבישוף מקנטרברי מתיו פרקר את De Antiquitate Britannicæ Ecclesiæ, אשר התחקה אחר שורשי הכנסייה האנגליקנית, וטען כי הכנסייה הבריטית המוקדמת הייתה שונה מהכנסייה הרומית קתולית בנקודות משמעותיות וסיפקה מודל חלופי לנצרות של אבות הכנסייה, זאת הייתה ההשקפה של רבים מהמובילים של זרם האנגלו-קתוליות.
כמו הכנסייה האורתודוקסית והאוריינטלית, או הלותרנים גם האנגלו-קתולים מתפללים בהתאם למסורתו של סט. וינסנט מלרין :"מה שבכל מקום, מה שתמיד ומה שהכל האמינו בו, שהוא קתולי אמיתי וראוי."
שלושים ותשעה העקרונות האנגליקניים מבדילים בין הדרך בה האנגליקניות והרומית קתוליות מבינים את הדוקטרינה. האנגלו-קתולים רואים את שלושים ותשעה העקרונות כקתוליים, כי הם מכילים אמירות המביעות את האמונה האוניברסלית של הכנסייה הקדומה. מכיוון שהעקרונות נכתבו בכוונה באופן שיהיו פתוחים למגוון פרשנויות, האנגלו-קתולים הגנו על מנהגיהם ואמונותיהם כמשקפים את שלושים ותשעה העקרונות.
מגמה מאוחרת במחשבה האנגלו-קתולית השייכת לשלושים ותשעה העקרונות כללה את השנוי המחשבתי, שהתרחש בשנות השבעים של המאה העשרים, בהבנה של הכתבים של פול לאור כתביו של חוקר הברית החדשה אי. פי. סנדרס.
הכמרים האנגלו-קתוליים מתייחסים לווידוי ולמשיחת החולים כסקרמנטים. היחס של האנגליקניזם הרשמי לווידוי מתבטא בבטוי: "כולם רשאים, חלקם צריכים, אף אחד לא חייב." האנגלו-קתולים מציעים גם תפילות למתים, ולבקשת עזרה והתערבותם של הקדושים.
האנגלו-קתולים חולקים עם הקתולים הרומניים אמונה באופייה הסקרמנטלי של הכמורה ובאופי הפולחני של המיסה. כיום מיעוט של האנגלו-קתולים מעודדים חיי פרישות לכמרים, אך בעבר זה היה הרבה יותר מקובל.
מנהגים ואמונות > מנהגים ליטורגיים

לעיתים קרובות האנגלו-קתולים מזוהים על ידי מנהגי הליטורגיה שלהם ועל ידי האסתטיקה והקישוטים. באופן מסורתי אלה התאפיינו ב"שש הנקודות" של הפולחן האוכריסטי של תקופת התחייה הקתולית:
תלבושות מיוחדות למיסה
הכומר פונה למזרח במקום לצד הצפוני, כפי שמקובל בזרם האנגליקני המסורתי.
כיום אנגלו-קתולים רבים מעדיפים "לעמוד מול הקהילה".
לחם הקודש לאוכריסט.
ערבוב מים עם יין האוכריסט.
שימוש בקטורת
אור נרות.
אפשר למצוא מנהגים רומים קתוליים מסורתיים רבים בזרם האנגלו-קתולי, מרבית המנהגים האלו התקבלו במשך הזמן גם ברוב הזרמים האנגליקנים האחרים, אך לא באלו הנוטים לכוון היותר פרוטסטנטי ("הכנסייה הנמוכה", Low Church).
בתוך האנגלו-קתוליזם קיימים מנהגים ליטורגיים שונים:
חלקם, כמו בתנועת אוקספורד, משתמשים בטקסטים אנגליים רשמיים כמו ספר התפילה המשותפת.
יש המשתמשים בטקס המיסה הקתולי המודרני.
יש המשתמשים בטקס המיסה הקתולי הישן, באנגלית או בלטינית, או בליטורגיות המבוססות עליו.
חלקם משתמשים מדי פעם בטקס אנגלי מימי הביניים.
ישנן העדפות שונות בתוך הזרם לטקסטים באנגלית אליזבתנית ובאנגלית מודרנית.
בכמה כנסיות אנגלו-קתוליות מכונים אנשי כמורה "אמא" או "אבא" (כמו שמקובל בכנסייה הרומית קתולית) במקום הכומר.
אקו-ויקי

| --- | --- |

 סוג:  אתר אינטרנט מבוסס ויקי
 תקופת הפעילות:  2005–הווה (כ־19 שנים)
 מייסדים:  העמותה לכלכלה בת קיימא
 שירותים עיקריים:  הנגשת מידע ועידוד שיח בנושאים שונים הקשורים לקיימות ולתופעות חברתיות נוספות.
 אתר אקו-ויקי
 
אקו-ויקי הוא אתר אינטרנט מבוסס ויקי, המכיל תוכן אנציקלופדי בנושאי קיימות, סביבה והגנת הסביבה, כלכלה ותופעות חברתיות ותכנים נוספים בנושאים סמוכים, כדי לשמש כלי להרחבת השיח בנושאים אלה; באתר ערכים אנציקלופדיים, אך גם מאמרי דעה, ספרים מתורגמים ואף מדריכים להתנהלות מקיימת. תפעול ופיתוח האתר מבוצעים מאת חברי העמותה לכלכלה בת קיימא ומאת מתנדבים שאינם חברי העמותה, אך פתחו חשבון באתר.
"אקו-ויקי" מכיל אלפי ערכים אנציקלופדיים, מדריכים, ספרים ומאמרים מתורגמים ועוד; בדומה לפלטפורמות ויקי אחרות, המאגר פתוח לכתיבה על ידי הציבור הרחב, שיכול לכתוב בו ערכים חדשים ולתרום לערכים קיימים, לאחר הרשמה לאתר. עד סוף שנת 2014, הגיע מספר הצפיות הכולל של דפים באתר ל־12 מיליון. בנוסף, המאגר הוכר כפרויקט חברתי בעל השפעה רחבה וזכה בציון לשבח ב־"פרס פראט" במסגרת הקטגוריה תקשורת מקומית.
הקמה ופיתוח

האתר קם בשנת 2005 על ידי הפעילים החברתיים נועם סגל, שחר דולב ודרור רשף. הוא נוסד כבסיס תוכן נגיש אינטרנטית לקורס בנושא "ביקורת הכלכלה" (על כלכלה נאו קלאסית) במכללה הכלכלית חברתית אך בהמשך הוחלט להרחיבו לאתר תוכן כללי יותר. העמותה לכלכלה בת קיימא נרתמה לסייע בכך והיא והפכה אחראית על תפעול ופיתוח האתר – היא מנגישה בו את תוכניות העבודה שלה, מסכמת בו את פרוטוקולי ישיבות העמותה ומשתמשת בו ככלי מרכזי להנגשה של הידע המצטבר בפעילותה וחבריה תורמים לתוכנו באופן כללי.
מטרות

מטרות "אקו-ויקי" הן:
להנגיש כלים שונים, תאורטיים ומעשיים, לאורח חיים מקיים ופעילות חברתית בנושא.
להיות מקום מפגש מקוון לאנשים בעלי עניין בקידום סדר יום של קיימות, כמו העיסוק בזיהום אוויר, באלימות, באי שוויון חברתי, בעוני ובנושאים נוספים.
לאפשר במה לדיון כלכלי ביקורתי, במסגרת נרחבת יותר מן התאוריות של הכלכלה הנאו-קלאסית הרווחות כיום בלימודי הכלכלה, ומנוגדות בחלקן לתאוריות של כלכלה אקולוגית.
הערות שוליים

1 2 3 4  הערך "אקו-ויקי", באתר אקו-ויקי.
↑  פרס לכתב ארז ארליכמן מ-ynet על סיקור בע"ח, באתר ynet, 9 במאי 2013.
↑  קטגוריה: קורס ביקורת הכלכלה באתר "אקו-ויקי".
↑  אודות אקו-ויקי, באתר אקו-ויקי.
↑  חגי קוט, כלכלה אקולוגית, באתר העמותה לכלכלה בת קיימא.
| קיימות |
| --- | --- | --- |
| מושגי מפתח | איכות הסביבה • אקולוגיה • סביבתנות • טביעת רגל אקולוגית • מאזן אקולוגי • צדק בין-דורי |  |
| איומים | משבר האקלים • התחממות עולמית • הידלדלות שכבת האוזון • הכחדה המונית |  |
| אסטרטגיות סביבתיות | חשיבה סביבתית • קיימות מקומית • חינוך סביבתי • אקו-אנרכיזם • אקולוגיה עמוקה • עירוניות חדשה |  |
| פסולת | הפחתה במקור • קומפוסט (התכלות) • שימוש חוזר • מיחזור (מיחזור בישראל) • מדרג הפסולת • שטח הפסולת של האוקיינוס השקט  • שטח הפסולת של האוקיינוס ההודי  • שטח הפסולת הצפון אטלנטי |  |
| תשתיות ובנייה | תחבורה בת קיימא • בנייה ירוקה • תכנון רגיש למים • בנייה באדמה • בנייה תואמת אקלים |  |
| גינון וחקלאות | גינה קהילתית • גינון יובשני • חקלאות אורגנית • גידול ביו-אינטנסיבי • מזון מקומי • גינון גרילה • פרמקלצ'ר • יער מאכל • חקלאות עירונית |  |
| אנרגיה | אנרגיה חלופית • אנרגיה ירוקה • אנרגיה מתחדשת • אנרגיה סולארית • אנרגיית רוח • אנרגיה הידרואלקטרית • RDF |  |
| כלכלה | תרבות הצריכה • מזון מהיר • שיווק ערכי • שיווק ירוק • גרינווש • פיתוח בר-קיימא • תיירות בת קיימא • השקעה אחראית • כלכלה אקולוגית • התיישנות מתוכננת |  |
| ארגונים בישראל | החברה להגנת הטבע • המשרד להגנת הסביבה • אדם טבע ודין • אקו-ויקי • חיים וסביבה • מגמה ירוקה • המרד בהכחדה • צלול |  |
| מיזמים נבחרים | אג'נדה 21 • יום ללא קניות • תערוכת קלינטק • תחבורה היום ומחר • פרויקט עדן • ביוספירה 2 • BedZED • יום איכות הסביבה העולמי • שמיטה ישראלית |  |
אנסמבל אלזה

אנסמבל אלזה (בגרמנית: Else Ensemble) הוא הרכב קאמרי ישראלי-גרמני. דמותה של הסופרת, המשוררת והציירת אלזה לסקר-שילר היוותה השראה להקמתו של האנסמבל.
אנסמבל זה מורכב מנגנים גרמנים וישראלים, אשר באהבתם למוזיקה הקאמרית ולאור שנות לימוד ועשייה בגרמניה ובישראל, שואפים לגלות ולאמץ דרכי אינטרפרטציה חדשות, ומקווים, באמצעות עבודה משותפת לתרום לקידום יחסי הידידות והאחווה בין שתי המדינות.
לאורה של מטרה זו מתמקד האנסמבל בביצוע רפרטואר של יצירות מאת גרמנים ויהודים למן המאה ה-19 ועד היום, תוך חיפוש מתמיד אחר יצירות ומלחינים שנשכחו בעקבות אירועי מלחמת העולם השנייה.
הרכב האנסמבל מאפשר שילובי כלים וביצוע יצירות מקוריות, תוך התמקדות במלחינים ומלחינות ישראליים וקידום יצירה נשית. חברי האנסמבל הם מוזיקאים צעירים זוכי פרסים בתחרויות בין-לאומיות ונגנים בתזמורות מן המובילות בעולם.
אנסמבל אלזה הופיע ברחבי גרמניה, בין היתר בסדרת קונצרטי הצהריים באולם הפילהרמונית של ברלין, ברחבי הארץ; במסגרת סיור בכורה בישראל; וכן, באירועים דיפלומטיים בליסבון ובתל אביב.
האנסמבל הצעיר יוזם קונצרטים ומשתף פעולה באופן קבוע עם מוסדות דיפלומטיים ורב-תרבותיים.
חברי האנסמבל

הד ירון מאיירסון, שרה כריסטיאן - כינור
לנה אקלס, מרים מנשרוב - ויולה
דניאלה שמר, ולנטין שרף - צ'לו
פיליפ סטובנראוך - קונטרבס
ויולה וילמסן - אבוב
שלי עזרא, טדי עזרא - קלרינט
מור בירון - בסון
איתמר לשם - קרן יער
נעמן וגנר, קספר פראנץ - פסנתר
אנסמבל היליארד

אנסמבל היליארד (באנגלית: Hilliard Ensemble) הוא הרכב מוזיקלי בריטי המורכב מרביעיית גברים השרים מזמורי מוזיקה עתיקה (מתקופות ימי הביניים וה-רנסאנס) ומוזיקה מודרנית המושפעת ממוזיקה עתיקה. לרוב הם שרים א-קפלה כלומר בשילוב קולות ללא ליווי כלי נגינה. ההרכב קרוי על שם הצייר ניקולס היליארד מהמאה ה-16.
ההרכב הוקם ב-1973 או 1974 על ידי פול היליגר (Paul Hillier, בריטון), פול אליוט (Paul Elliott, טנור) ודייוויד ג'יימס (David James, קונטרה טנור). עד סוף שנות השמונים היה ההרכב הבסיסי גמיש והצטרפו אליו זמרי טנור שונים נוספים ליצירת מבנה הרביעייה. ב-1990 עזבו היליגר ואליוט את ההרכב. היליגר הוחלף על ידי גורדון ג'ונס (Gordon Jones) ואליוט הוחלף על ידי ג'ון פוטר (John Potter) שהוחלף ב-1998 על ידי סטיבן הארולד (Steven Harrold) ואל ההרכב הצטרף באופן קבוע הטנור רוג'ר קווי-קרמפ (Rogers Covey-Crump).
ההרכב מבצע מוזיקה עתיקה, מזמורים גרגוריאנים ללא ליווי כלי ומוזיקה מודרנית של מלחינים כארוו פרט, פטריס ואסקס, ארקי-סוון טיור, וליו טורמיס וג'ון קייג' הכותבים להם במיוחד. ההרכב הוציא את רוב הקלטותיו בהוצאת ECM New Series. בשנת 1994 פנה מפיק ECM, מנפרד אייכר, בהצעה לשתף פעולה עם הסקסופוניסט יאן גרברק, כך נוצר התקליט Officium, שזכה להצלחה אדירה ובעקבותיו הוקלטו שיתופי פעולה נוספים של גרברק ואנסמבל היליארד. האנסמבל משתף פעולה גם עם אמנים אחרים, זמרים, זמרות ותזמורות בהופעות, הקלטות ופרויקטים שונים (אחד מהם הוא הקלטת כל המוטטים של יוהאן סבסטיאן באך במסגרת ECM New Series).
הערות שוליים

↑  לפי [htth://www.grovemusic.com Fabrice Fitch. "Hilliard Ensemble", Grove Music Online]
↑  אקונומיסט, 18/2/1995 - A medieval sax. surprising success of 'Officium', a collaborative album by Norwegian saxophonist Jan Garbarek and the Hilliard Ensemble of Britain
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007587963805171  PLWABN: 9810605362105606  BIBSYS: 40001  BnF: cb13903974w (data)  CiNii: DA07248354  GND: 3004144-2  ISNI: 0000 0001 1014 2676  LCCN: n79027540  LNB: 000100650  MusicBrainz: c8db3d2b-19d8-4dc7-b2cb-deea37aa274a  NKC: kn20030215084  NLA: 35641386  NSK: 000516723  RERO: 02-A003372220  SUDOC: 080809308  Trove: 1024490  VIAF: 143209939   WorldCat (עם VIAF): 143209939
אנטילופת סוס

| אנטילופת סוס |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: פריים
תת־משפחה:: ראמים
סוג:: אנטילופת סוס
מינים
 Hippotragus niger  Hippotragus equinus
שם מדעי
 Hippotragus ‏סונדוואל, 1846

אנטילופת סוס (שם מדעי: Hippotragus) היא סוג של אנטילופה מתת-משפחת הראמים. הסוג מאופיין בקרניים הטבעתיות שלו המעוקמות אחורה בעיקום פשוט. עקב הרעמה המרשימה שלהם וגודלם הם זכו לכינוי "אנטילופות סוס".
מינים

בסוג זה נכללו שלושה מינים, אחד נכחד:
אנטילופת סוס שחורה (Hippotragus niger)
אנטילופה סוסית קצרת קרן (Hippotragus equinus)
אנטילופת סוס כחולה (Hippotragus leucophaeus) - נכחדה בסביבות שנת 1800.
גלריה

אנטילופה סוסית קצרת קרן עם ציפור
אנטילופה סוסית קצרת קרן
אנטילופה סוסית שחורה
אנטילופה סוסית שחורה
אנטילופה סוסית כחולה - נכחדה
הערות שוליים

↑  סטיבן ג'יי גולד, דינוזאור בערמת שחת, כנרת, עמוד 358
| פריים |
| --- | --- | --- |
| ראמים | ראמים |  |
| דישון | דישון מקראי |        |
| ראם | ראם לבן • ראם הצבי • ראם ביסה • ראם סהרה • ראם שולי-אוזניים |        |
| אנטילופת סוס | אנטילופת סוס שחורה • אנטילופה סוסית קצרת-קרן |        |
| בובאלים | בובאלים |        |
| בובאל | בובאל איילי • בובאל הכף • בובאל ליכטנשטיין |        |
| גנו | גנו כחול • גנו שחור |        |
| דאמאליסק | דאמאליסק הסהר • דאמאליסק הצבי |        |
| הירולה | הירולה |        |
| אימפלים | אימפלים |        |
| אימפלה | אימפלה |        |
| צביונים | צביונים |        |
| צביון | צביון חום • צביון צהוב-גב • צביון זברה • צביון אדרס • צביון פיטרס • צביון הארווי • צביון ז'נטינק • צביון לבן-גחון  • צביון נטאל  • צביון שחור  • צביון שחור-חזית  • צביון אוגילבי  • צביון אדום  • צביון אבוט   • צביון וינס •  צביון לבן-רגליים |        |
| צביון גמדי | צביון כחול • צביון מקסוול • צביון וולטר |        |
| צביון סבכים | צביון סבכים |        |
| צבאי סוף | צבאי סוף |  |
| קובוס | קובוס המים • קובוס שחור-רגל • קובוס המשקפיים • קובוס הנילוס • קובוס וארדון |  |
| צבי סוף | צבי סוף מצוי • צבי סוף ההרים • צבי סוף הסוואנה |  |
| פלינים | פלינים |  |
| אנטילופה איילית | אנטילופה איילית |  |
| פאנטולופים | פאנטולופים |  |
| אנטילופה טיבטית | אנטילופה טיבטית |  |
| פרים • יעלים • צבאיים | פרים • יעלים • צבאיים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007561514505171  LCCN: sh2004007085 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אנליזה מתמטית

אָנָלִיזָה מָתֶמָטִית היא ענף מרכזי במתמטיקה החוקר פונקציות מתמטיות ממשיות ומרוכבות. רציפות של פונקציה, גזירותה, אינטגרביליות והתכנסות של טור איברים – כל אלה הם מושגים חשובים שבהם עוסקת האנליזה. כדי להגדיר מושגים אלה במדויק יש צורך להשתמש ברעיון המרכזי של גבול המפריד בין האנליזה לבין יתר חלקי המתמטיקה: באנליזה יש מעברים גבוליים.
האנליזה החלה בחקירת פונקציות ממשיות ובפרט פונקציות ממשיות רציפות. פונקציות רציפות הן פונקציות אותן "ניתן לצייר מבלי להרים את העט מהדף" – פונקציות שאינן נקטעות או קופצות בחדות בין ערכים. הגדרה מדויקת של רציפות מחייבת שימוש במושג הגבול. משפטים מרכזיים בתחום זה הם משפט ערך הביניים, משפטי ויירשטראס ומשפט קנטור לרציפות במידה שווה.
בתוך משפחת הפונקציות הרציפות מתמקדת האנליזה בפונקציות הגזירות – אלו שאין להן "שפיצים" והן חלקות – כלומר, השינויים בהן אינם מיידיים וקיצוניים. לצורך כך מגדירים את הנגזרת.
סכימה של פונקציה בדרך של מעבר גבול היא האינטגרציה. בדרך זו מתקבל סכום מדויק יותר מסכומים שמתבססים על דגימת הפונקציה בנקודות נפרדות, מכיוון שהאינטגרל מביא בחשבון את ערכי הפונקציה בכל אחת מנקודותיה.
האנליזה עוסקת גם בטורים אינסופיים – סכומים אינסופיים שיכולים להיות של מספרים (ואז נשאלת השאלה האם גם סכום הטור הוא מספר) או פונקציות (ואז נשאלת השאלה מהו סוג הפונקציה אליה מתכנס הטור, אם בכלל). בהקשר של טורי פונקציות קיים המושג של התכנסות במידה שווה, שהוא סוג התכנסות של טור פונקציות השומר על התכונות של איבריו (הפונקציות). מקרה פרטי מיוחד בחקר טורי הפונקציות הוא טורי החזקות, שלהתכנסותם יש מספר תכונות מיוחדות; רבות מהפונקציות המוכרות לנו ניתנות להבעה באמצעות טורים אלו, שקל יחסית לחשבם.
רציפות, גזירות, אינטגרציה וסכימת טורים של פונקציות ממשיות – אלה חלקי האנליזה הקלאסיים.