ח'ווארזם
היסטוריה > התושבים הראשונים

שטחה של מרכז אסיה מורכב משני אזורים רחבים: האחד אוכלס על ידי נוודים שפרנסתם סבבה בעיקר סביב גידול בהמות, והשני היה מיושב על ידי יושבי קבע בעלי תרבות חקלאית מתקדמת ועתירת השקיה. במהלך התקופה העתיקה התרבויות של שני האזורים הללו התפתחו באופן לא שוויוני, אם כי המסורת התרבותית והכלכלית של יישובי הדרום המתקדמים חלחלה בהדרגה לאוכלוסיית הערבות. שתי האוכלוסיות היו תמיד, כפי שעולה מהעדויות הארכאולוגיות, בקשר הדוק, והן העבירו זו לזו את הישגיהם התרבותיים והכלכליים. אזורי המדבר היו בסיס להתפתחות של שבטים נוודים, שלעיתים תקפו ושדדו את יישובי הקבע. אופיים הייחודי של השטחים של אזורי ח'ווארזם העתיקה, קבע את אורח החיים של האוכלוסייה העתיקה וגם השפיע על ההיווצרות וההתפתחות של התרבויות עתיקות.
חלקה הצפוני של ח'ווארזם (דלתת אקצ'ה דריה, הדלתא העתיקה של אמו דריה) היה מיושב על ידי אנשים שהתפרנסו מציד ומדייג (תרבות קלטמינר (אנ') מ־3500-5500 לפנה"ס – תרבות ארכאולוגית נאוליתית של תושבים דייגים שחיו באזורים המדבריים למחצה של מדבריות קאראקום וקיזילקום ובדלתא של נהרות אמו דריה, בשטחי קזחסטן העתיקה, טורקמניסטן ואוזבקיסטן).
באלף השני לפנה"ס התפתחו שבטים שיישמו שיטות פשוטות של גידול בעלי חיים וחקלאות. (תרבות טזבגיאפ (אנ') ותרבות סויארגנובו (אנ')).
מהמאה ה-11 עד המאה ה-8 לפנה"ס השתכללה חקלאות השלחין והתפתחה שיטת גידול בקר למרעה (תרבות אמיראבאד Amirabad - תרבות ארכאולוגית מתקופת הברונזה המאוחרת במאות התשיעית והשמינית לפנה"ס בשטח ח'ווארזם העתיקה. תרבות זו תוארה על ידי הארכאולוג הסובייטי סרגיי טולסטוב (אנ') על בסיס חפירות שנעשו בין השנים 1937–1940 של יישובים באזור תעלת אמיראבאד). על בסיס תערובת של השבטים של התרבויות של טזבגיאפ, סויארגנובו ו-אמיראבאד נוצרו שבטים שהיו אבותיהם הישירים של התושבים הקדומים של ח'ווארזם. להתפתחות גידול בעלי חיים נוודים, במיוחד גידול כבשים, הייתה השפעה חזקה על החיים החברתיים של תושבי ח'ווארזם ויצרה את מעמד הפרשים.
בעמקים ובנאות המדבר הממוקמים בחלק הדרומי של ח'ווארזם (טאג'אן, הרירוד, מורגוב וג'יוקסור), התפתחה תרבות החקלאית מבוססת השקיה כבר באלף השלישי - רביעי עד האלף הראשון לפנה"ס. בתקופות אלו התאחדו תושבי אזור זה לאגודה שבטית והשתמשו בחקלאות במחרשות ובמתקני השקיה שונים. תחילה הם בנו בתים של חדר אחד מגגות סכך, אחר כך בתים של כמה חדרים מגגות ולבנים גולמיות לאורך הרחובות, הם בנו יישובים מוקפים חומה וכפרים מבוצרים (תרבות Namozgohtepa). בסוף האלף ה-2 לפנה"ס - תחילת האלף ה-1 לפנה"ס, שטחי התרבות החקלאות המושקת העתיקה התרחבו מזרחה ודרום-מזרחה והתפשטו לרמות העליונות של עמק הרירוד. מוזכר באווסטה כי ארץ ח'ווארזם נמצאת בעמק הלמנד ממזרח לאריה.
| תרבות | תקופה לפנה"ס | מאפיינים | מיקום |
| --- | --- | --- | --- |
| קלטמינר | 5500-3500 | תרבות ארכאולוגית נאוליתית של דייגים מיושבים | האזורים המדבריים למחצה של מדבריות קאראקום וקיזילקום והדלתא של נהרות אמו דריה וזרבשן בשטחי קזחסטן העתיקה, טורקמניסטן ואוזבקיסטן. |
| סויארגנובו | אלף השני לפנה"ס | תרבות ארכאולוגית מתקופת הברונזה המאוחרת, גידול בע"ח וחקלאות | אזור ימת ארל, ליד נהר אקצ'ה דריה (הדלתא של אמו דריה), אזור ח'ווארזם ההיסטורי. |
| טזבגיאפ | מחצית השנייה של האלף ה-2 לפנה"ס | מתקופת הברונזה המאוחרת, גידול בע"ח וחקלאות | אזור עמק זרבשן התחתון, וכן לאורך אמו דריה התחתון לכיוון החוף הדרומי של ימת ארל |
| אמיראבאד | מאות התשיעית והשמינית לפנה"ס | תרבות תקופת הברזל הקדומה של ח'ווארזם העתיקה. נמצאו יישובים, בתים עם מחסנים ומערכות השקיה | בערוצים התחתיים של אקצ'ה דריה, הדלתא העתיקה של אמו דריה |
| סאקה | מהמאה ה-8 עד המאה ה-1 לפני הספירה | קבוצה של עמים נוודים ממזרח איראן. בני סאקה היו קרובים מאוד לסקיתים ולעיתים הסקיתים מכונים כך. | התגוררו היסטורית בערבות אירואסיה הצפונית והמזרחית ובאגן טארים. השלטון היה בידי השושלת האפריגית המקומית. |
על פי נתונים ארכאולוגיים, נצפה כי במהלך תקופה זו, חלק אחד משבטי הרועים הנוודים שחיו למרגלות האמו-דריה היגרו דרומה והתיישבו באזורי צפון הודו.
באתר חומבוז-טפה (Humbuz-tepa) במחוז האזראספ שבח'ווארזם נמצאו שרידי מקדש של מתפללי האש בעלי הדת הזורואסטרית. המקדש שנמצא באזור זה היה קיים מסוף המאה ה-5 ועד תחילת המאה ה-4 לפני הספירה. מאמינים שהאזראספ היא מולדתו של זרתוסטרה והספר הקדוש לזורואסטריזם "אווסטה". החוקר ס.פ. טולסטוב קובע כי האש הקדושה של הזורואסטריזם הוצתה בהאזראספ.