stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברזרק
רעיונות מרכזיים > אלוהות וזרם הסיבתיות.

הסיבה לקיומו של האל ב"ברזרק" – כמו גם תפקידו ופעולותיו – שונה לחלוטין מזו שבמציאות. ב"פרק האבוד" מסופר כי למעשה האדם הוא זה שיצר את אלוהים, כאשר החל לשאול שאלות ולחפש סיבות לכול: סיבות לחיים, סיבות למקרי מוות מיותרים, לעצב, לשנאה ועוד. שאלות אלה נבעו מרצונו של האדם לדעת כי קיימת ישות עליונה אשר נותנת סיבה לכול, במיוחד לסבלו. רצון זה השפיע על התת־המודע הקולקטיבי של האדם והשפעתו הייתה חזקה דיה כדי לחדור אל עולם הרעיונות ולהפוך את רעיון האלוהים למציאות. מכיוון שהאלוהים נוצר כדי לתת סיבות לכול, ובמיוחד לסבל האנושי, הוא רקם תוכנית שמתפרשת על פני העבר, ההווה והעתיד: זרם הסיבתיות. בעקבות השפעת הקארמה, במהלך ההיסטוריה נולדות דמויות בעלות תפקידי מפתח שונים בתוכנית ומקדמות את הגשמת המטרה. הרעיון העולה מכך הוא שבמקור הדברים לא הייתה סיבה לקיום העולם, לקיומו של האדם או לסבל האנושי; אולם בשל חיפושו של האדם אחר סיבות, עשוי זרם הסיבתיות להוביל לתוצאות הרות גורל, חלקן הרסניות מעל ומעבר לציפיותיו של האדם. בני יד האלוהים חוזים שהסיבתיות תוביל לעידן של חשכה, רוע וסבל. בנוסף, סלאן ממשילה את הסיבתיות לנהר, ואת גאטס ואביר הגולגולת לדגים שקופצים מתוכו אך לא מסוגלים לשנות את זרימתו. לעומתה, המכשפה פלורה טוענת שהזרם אינו מעגלי אלא נוהג יותר כספירלה, ולכן לא ניתן לחזות את התנהגותו.
רעיונות מרכזיים > דת וקסם

לכאורה, הסדרה נאמנה למציאות בכל הנוגע ליחסים שבין דת וקסם אך למעשה היא גורסת כי הם קרובים זה לזה יותר מכפי שנהוג להאמין. לאורך הסדרה מוצגים אנשי הנצרות הדתיים, בייחוד קנאים כגון הכומר מוזגוס, כאנשים קשיי־עורף אשר רואים בכשפים חילול קודש ונחושים להשמיד את העוסקים בהם. שירקה טוענת כי הכנסייה למעשה שמה לעצמה מטרה להכפיף את העולם תחת שליטתה באמצעות חוקים שמקבעים דרך אחת ויחידה לעסוק בדת. לטענתה, הקסם איננו כפירה באלוהות ובדת אלא רק הבעה שונה שלהם: מטרת הדת היא לקרב את בני האדם לרוחניות ולאלוהים, ומטרתם של העוסקים בקסם זהה בדיוק אך נוקטת באמצעים שונים. כאשר הם משתמשים בקסם מבקשים הקוסמים את עזרתן של רוחות המייצגות יסודות בעולם, יסודות שמופיעים גם בדת אם כי בשמות שונים. באחד הכפרים שאליו מגיעה החבורה מוצג כומר שמתנגד לכל שימוש בקסם ולנוכחותה של שירקה אך לאחר שחזה בנסים שחוללה כדי להציל את הכפר ושמע את הסבריה, הבין הכומר שהקסם הוא אכן מימוש של עקרונות הדת בצורה שונה. הוא אף מרשה להקים מקום שיציין את משכנה של רוח הנהר הקרובה, בטענה כי "גם הסובלנות היא מרצונותיו של אלוהים".
רעיונות מרכזיים > הרוע שבאדם

בתור יצירה מז'אנר הפנטזיה האפלה, "ברזרק" מכילה יסודות רבים כגון שדים, מפלצות, כשפים אפלים והצגת הצד הרע שבאדם. אולם היא הולכת מעבר לכך ופעמים רבות מציגה גם את הסיבה לרוע שבבני האדם. "שליחים" נוצרו על ידי בני יד האלוהים שבחרו ברשע. כשדים הם מתעניינים בעיקר בגרימת סבל ומעשי זוועה לבני אדם אחרים. אך הם לא פונים לרוע סתם כך ופעמים רבות עושים זאת בגלל המציאות שאליה הם נקלעו. במהלך הסדרה מוצגים שוב ושוב מקרים שבהם בני אדם בוחרים לברוח ממצוקתם ולהפוך לשדים תוך גרימת סבל לאחרים: רוזן שהפך למפלצת לאחר שגילה כי אשתו מעורבת בעבודת אלילים; ילדה בשם רוזין שהפכה לשדונת גדולה בעקבות התעללות מצד אביה וחיבתה לסיפורי פיות; בחירתו של גריפית' להפוך לפמטו לאחר שנותר אילם ונכה בכל גופו. לאחר שהפכו לשדים, הרוע שבהם אכן מתעלה על רגשותיהם האחרים אך רבים מהם שומרים על אנושיותם: הרוזן שומר על אהבתו לבתו ומעדיף למות מאשר להעלות אותה כקורבן; זוד בוחר לחוס על גאטס הגוסס כדי "להביע כבוד למזל הגדול שלו"; רוזין זוכרת את רגשות החברות שלה כלפי ידידתה מהעבר; ואפילו פמטו מהסס כשניתנת לו ההזדמנות לחסל את גאטס ומאפשר לו לברוח. למרות שהסדרה מתוארת לרוב מנקודת מבטו של גאטס, דרך החיים שבה בחר – מסע נקמה מתוך כעס ושנאה – לא מוצגת באור חיובי. דמויות רבות (פאק, שירקה, סרפיקו ודמויות משנה נוספות) מתנגדות לאמצעים שבהם הוא נוקט כדי להשיג את מטרותיו או לאופן שבו הוא רואה את בני האדם. ואכן, לאורך הסדרה גם גאטס הופך אט אט לאדם סימפתי יותר. בסופו של דבר הסדרה מציגה את בני האדם כמי שנותרים אנושיים גם אם הושחתו ובחרו ברוע, וכמי שמסוגלים לעיתים להשתנות.
הערות שוליים

↑  Berserk (TV Series 1997–1998) - IMDb, נבדק ב-2024-02-24
העיר העתיקה (באר שבע)

ערך זה עוסק בשכונה הראשונה של באר שבע בת ימינו. אם התכוונתם לעיר המקראית "באר שבע", ראו .
| --- | --- |

אנטיליה המחוברת לאמת מים בכיכר רבין
 מידע
 עיר:  באר שבע 
 תאריך ייסוד:  1900 
 מייסדים:  האימפריה העות'מאנית 
 קואורדינטות:  31°14′27″N 34°47′16″E﻿ / ﻿31.240701°N 34.787843°E﻿ / 31.240701; 34.787843
   לחצו כדי להקטין חזרה   לחצו להגדלה    העיר העתיקה בבאר שבע (ניתן להקיש על אתרים שונים כדי להגיע לערכים מורחבים המפרטים אודותם) 
 
העיר העתיקה של באר שבע היא העיר היחידה אשר נבנתה על ידי השלטון העות'מאני בזמן שלטונו בארץ ישראל, והיוותה מקום מרכזי לשליטה על כוחות הצבא. העיר נכבשה על ידי הבריטים באוקטובר 1917, לאחר מכן על ידי צבא מצרים במאי 1948, ובהמשך על ידי צה"ל. עד שנות ה-80 הייתה העיר העתיקה המרכז המסחרי ומרכז העסקים העיקרי בבאר שבע. לאחר הקמת קניון הנגב ב-1990 ומרכזים מסחריים נוספים בשנים שלאחר מכן, ירדה קרנה של העיר העתיקה במידה מסוימת. בעשור האחרון מנסה עיריית באר שבע להחזיר את העיר העתיקה כאזור מרכזי בעיר, על ידי שיפוץ וחידוש רחובות, בתים, הגנים והמוזיאונים ובאמצעות קיום פסטיבלים ופעילויות לילדים בעיר העתיקה.
היסטוריה

בנייתה של העיר החלה בשנת 1900, תוכננה בדגם רחובות שתי וערב. מיקומה נקבע בקרבתם של שלושת ריכוזי התיישבות הבדואים הגדולים, ועקב העובדה כי במקום זה היו כמויות רבות של מי תהום. הבניין הראשון שהוקם היה תחנת המשטרה בעלת שתי הקומות, שנבנה במטרה להפחית את הסכסוכים בקרב השבטים הבדואים.
תכנון העיר כלל 60 משבצות רבועות של שתי וערב, כל אחת 3.6 דונם (60X60 מטר) וכל ריבוע נחלק ל-4 חלקות שונות. רוחבם של הרחובות היה כ-15 מטר למעט רחוב קרן קיימת (קק"ל) ששימש כציר ראשי בעיר ורוחבו היה כ-20 מטר. כמו כן, התכנון כלל מספר מבני פאר כמו הסראיה, המסגד, בית המושל ועוד. תפקידם של מבנים אלו היה להדגיש את עוצמת השלטון.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, החל משנת 1914, שימשה העיר כמרכז של הצבא הטורקי ובשנת 1915 אף נבנתה בה תחנת רכבת, אשר מסילתה הגיעה מלוד ותוכננה להגיע עד תעלת סואץ, אולם לא נבנתה עד תומה.
ב-31 באוקטובר 1917 נכבשה העיר על ידי כוחות אנז"ק של הצבא הבריטי בפיקודו של הגנרל אלנבי. הבריטים המשיכו לפתח את העיר לפי תוכניות בינוי עיר שתאמו את התוכנית, לפיהן בנו הטורקים את העיר. המפורסמת בתוכניות אלו הייתה של הנרי קנדל, משנת 1937. בתקופת השלטון הבריטי הייתה העיר ערבית, ונקראה ביר א-סבע. במפקד אוכלוסין שנערך בשנת 1922 גרו בבאר שבע 2,356 תושבים, מתוכם 98 יהודים בלבד. עד שנת 1936 גרו בה משפחות יהודיות בודדות.
על פי תוכנית החלוקה, נכללה באר שבע במדינה הערבית שתוקם בארץ ישראל. במלחמת העצמאות, עם עזיבת הבריטים את ארץ ישראל פלש אליה צבא מצרים בשני טורים, כשהטור המזרחי עבר וכבש את באר שבע ומיקם בה את מפקדת האחים המוסלמים. העיר העתיקה נכבשה מידי המצרים על ידי צה"ל ב-22 באוקטובר 1948, במסגרת "מבצע משה" של חטיבת הנגב בפיקודו של נחום שריג. ב-20 בנובמבר הגיעו לעיר העתיקה ליאונרד ברנשטיין והתזמורת הפילהרמונית הישראלית להופיע בפני החיילים
בעיר העתיקה נבנו שבעה פסאז'ים (קומפלקס של בתי מסחר ובתי מגורים מקורה). עד שנות ה-80 שימשה העיר העתיקה כמרכז העסקים והמסחר בבאר שבע, אך בנייתם של הקניונים גרמו למרבית העסקים לעזוב.
אתרים מרכזיים > בניינים שנבנו לאחר 1948

בית יציב - הוקם בשנת 1953 כאכסניית נוער לצד מרכז לימודי. המבנה נמצא בבעלות העירייה וקרן רש"י, והוא כולל בית הארחה, כיתות לימוד וחדרי ישיבות.
פארק קרסו למדע - הוא מוזיאון מדע אינטראקטיבי וגן מדעי בבאר שבע, בעבר שימש חלק ממנו כבית הספר לילדי הבדואים.
מרכז הצעירים - המרכז מספק במה להופעות מוזיקליות עבור ילדים ונוער.
שוק הלמן - השוק העירוני הישן, שהיה ברחוב הפלמ"ח 1 עד 13, בין השנים 1960 ו־1969. כיום רוב המתחם הזה סגור לקהל.
המרכז להנצחת חיילי אנז"ק בבאר שבע - מוזיאון שהוקם בשנת 2017 בסמוך לבית הקברות הצבאי הבריטי בבאר שבע
תיאטרון הפרינג' באר שבע
אתרים מרכזיים > רחובות מרכזיים

מדרחוב קרן קיימת לישראל
רחוב סמילנסקי
אתרים מרכזיים > פסאג'ים

פסאג' אוניקו
פסאג' ציון
פסאג' ז'אק
פסאג' העצמאות
פסאג' הוד
פסאג' הדסה
פסאג' פאר
אתרים מרכזיים > גנים ופארקים

גן רמז
גן אלנבי
גן הנשיא
תוכניות עתידיות

בשנת 2011 נערך במקום סיור של ועדת מנכ"לים של משרדי הממשלה והתקבלה החלטה עקרונית להשקעה של עשרות מיליוני שקלים בפיתוח העיר העתיקה. החל משנת 2009 הושקעו כ־130 מיליון שקלים בשימור ופיתוח אתרים במקום, בנוסף להקמת מוזיאונים שונים.
בשנת 2012 נערך פרויקט במכללת שנקר בו נדרשו הסטודנטים להציע רעיונות חדשים ומקוריים לתכנון רובע העיר העתיקה. בין שאר הרעיונות אשר עשויים להתגשם בקרוב[דרושה הבהרה] ניתן לציין פרויקטים כגון גנים נסתרים בתוך מבנים עתיקים, מתחמי אופניים להפקת אנרגיה, ועוד.
ראו גם

פסטיבל סמילנסקי
בית גאה בבאר שבע
הערות שוליים

↑  התזמורת הפילהרמונית בניצוחו של ליאונרד ברנשטיין בבאר שבע, דבר, 26 בנובמבר 1948
↑  א.ח. אלחנני, חירם דנין על באר שבע ובנותיה, דבר, 8 באוקטובר 1967
↑  האם במקום שוק עירוני, באר שבע תקבל שרונה מרקט?, דני בלר, 12 אפריל 2017, ברנג'ה ניוז, ראו לקראת סוף הכתבה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007457919705171 
כוחות צה"ל נכנסים לבאר שבע, 22 באוקטובר 1948
ליאונרד ברנשטיין מנגן עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית בפני חיילים בקונצרט פתוח בבאר שבע, 1948
המסגד הגדול
מוזיאון הנגב לאומנות, בבית המושל
הקטטה בפיישטיאני

הקטטה בפיישטיאני הייתה קטטה בין קנדה לברית המועצות, במהלך המשחק האחרון באליפות העולם בהוקי קרח לנוער בשנת 1987 בפיישטיאני, צ'כוסלובקיה (כיום סלובקיה), ב-4 בינואר 1987. התקרית גרמה להחרמת שתי הנבחרות, ובעוד שהסובייטים כבר הודחו מחלוקת מדליות לאחר שסיימו במקום הששי, הפסילה עלתה לקנדה במדליית כסף - ואולי בזהב. הקטטה מפורסמת בזכות הפקידים שכיבו את אורות הזירה בניסיון נואש לסיים את התגרה לאחר 20 דקות והעובדה שהיא סימנה שיא ביריבות בין קנדה לברית המועצות בענף ההוקי. הרבה מהאשמה על הקטטה הוטלה על השופט הנורווגי הנס רונינג, שמונה לשפוט במשחק על סמך הנייטרליות וחוסר אהדתו כלפי אף אחד מהצדדים, למרות חוסר ניסיונו במשחקים בינלאומיים.
בעקבות הקטטה, פדרציית ההוקי קרח הבינלאומית (IIHF) השעתה את השחקנים המעורבים למשך 18 חודשים ואת המאמנים לשלוש שנים. ההשעיות של השחקנים הופחתו מאוחר יותר לשישה חודשים בערעור, מה שאיפשר למספר שחקנים משתי הנבחרות לחזור לטורניר 1988 במוסקבה. שתי המדינות זכו במדליות בשנת 1988; קנדה זכתה במדליית הזהב ואילו הסובייטים זכו בכסף.
הקטטה העלתה באופן דרמטי את יוקרתה של אליפות העולם בהוקי לנוער בקנדה, שם צוין בתור אחד האירועים המובילים בלוח השנה הספורטיבי השנתי. הפטריוטיזם הלוהט שהפגין אנליסט תאגיד השידור הקנדי דון שרי לאחר מכן הוביל לעלייה חדה בפופולריות שלו בקרב הקנדים. מספר שחקנים באותו משחק המשיכו לשחק בליגת NHL, ביניהם ברנדן שנאהן, תאורן פלורי, מייק קין, גלן ווסלי, פייר טרג'ון, סרגיי פיודורוב, אלכסנדר מוגילני, ולדימיר קונסטנטינוב, ולדימיר מלאחוב.
"המלחמה הקרה" של ההוקי

| --- | --- |
 :  ראו גם – היריבות בין קנדה ורוסיה בהוקי קרח
קנדה וברית המועצות היו ביריבות הולכת וגוברת מאז שהסובייטים העפילו לראשונה לזירה הבינלאומית בזכייה באליפות העולם בהוקי קרח בשנת 1954. משנת 1963 עד 1983 זכו הסובייטים ב-17 תארים באליפות העולם בתוך האשמות חוזרות ונשנות מקנדה שהנבחרות שלהם מורכבות מאנשי מקצוע שהתחפשו לחובבנים. ההאשמות הובילו בסופו של דבר להחרמת קנדה מכל אליפויות העולם וטורנירי ההוקי האולימפיים בין 1970 ל-1976. לבסוף, אורגנה סדרת הפסגה של 1972, תוך שהיא מציגה את כל הכוכבים הסובייטים כנגד כל הכוכבים של NHL בקנדה. את סדרת שמונה המשחקים ניצחה קנדה 4–3-1 כאשר פול הנדרסון כבש את שער הניצחון באיחור בתחרות ההכרעה. הסובייטים זכו ברצון בסדרת הפסגה השנייה נגד כל הכוכבים של WHA בשנת 1974. הסדרה הובילה ליצירת גביע קנדה, טורניר שנערך חמש פעמים בין 1976 ל-1991. קנדה זכתה בארבעה תארים, והפסידה לברית המועצות בשנת 1981. כמו כן, משנת 1976 ועד 1991, הקבוצות הבכירות בברית המועצות סיירו בארצות הברית במסגרת משחקים נגד קבוצות NHL במה שנודע כ"סדרת העל".
אליפות העולם לנוער נוצרה רשמית בשנת 1977, ועד אז שלטה ברית המועצות עם שבע אליפויות. עד שנת 1982 שלחה קנדה את הרכב הנבחרת שזכתה בגביע ממוריאל או נבחרת אולסטאר. ב-1982 הייתה הפעם הראשונה שקנדה שלחה נבחרת נוער לאומית, בחסות תוכנית הצטיינות. הקנדים זכו בטורניר ההואושוב בשנת 1985.
"המלחמה הקרה" הגיעה לשיאה בשנת 1987 עם טורניר רנד-וו 87, כאשר הנבחרת הסובייטית שיחקה בסדרה דו-משחקית נגד כל הכוכבים של NHL במקום משחק האולסטאר של NHL. הסדרה חולקה, כאשר נבחרת ה-NHL ניצחה את המשחק הראשון 4–3, והסובייטים את השני, 5–3. בגביע קנדה ב-1987 שבא בעקבותיו, ניצחה קנדה בשני משחקים, כאשר המשחק השלישי תואר כגדול ביותר בתולדות ההוקי. את שער הניצחון כבש מריו למיה מבישול של ווין גרצקי .
סיכום המשחק

בשנת 1987, אליפות העולם בהוקי לנוער הייתה טורניר בתים. הנבחרות עם שלושת השיאים הראשונים זכו במדליות הזהב, הכסף והארד. פינלנד סיימה את עם שיא 1–5 כדי להוביל את הטורניר. קנדה נכנסה למשחק עם שיא 4–1-1 וכבר הובטחה לה מדליית הארד. ניצחון נגד הסובייטים היה מבטיח לקנדה את הכסף, וניצחון של 5 שערים ומעלה היה מכה אותה במדליית הזהב. ברית המועצות, שנכנסה למשחק עם מאזן 2–3-1, כבר הודחה מחלוקת המדליות וסיימה ששית. המשחק בין שתי הנבחרות תוכנן במכוון להיות המשחק האחרון בטורניר מכיוון שהמארגנים ציפו שלפחות אחת הקבוצות תזכה במדליית הזהב.
ה-IIHF מינה את הנס רוננינג מנורווגיה כשופט למשחק זה. המינוי נעשה על סמך הנייטרליות שלו למרות חוסר הניסיון שלו ברמה הבינלאומית. לאחר ששמע על מינויו של רוננינג, הנציג הקנדי דניס מקדונלד חיפש את המפקח על פקידים IIHF, רנה פאסל, בתקווה לשכנע אותו לבחור שופט אחר. פרט לשאלת יכולתו לערוך משחק בסדר גודל כזה, הקנדים היו מודאגים מרונינג בעקבות משחק קודם בטורניר בין קנדה לארצות הברית. קטטה פרועה פרצה במהלך ההתחממות לפני המשחק נגד האמריקנים שלושה ימים קודם לכן. הפקידים לא היו על הקרח כאשר התרחשה תגרה; עם זאת, רוננינג הרחיק שחקן אחד מכל קבוצה באקראי בטענה שהם התחילו את הקטטה. הקפטן הקנדי סטיב צ'יאסון נפסל אפוא מהמשחק נגד האמריקנים, כמו גם מהמשחק הבא. מקדונלד לא הצליח לשכנע את גורמי IIHF לשנות את המינוי, אך דאג לאופן בו ייערך המשחק. חוסר הניסיון של רוננינג ברמה זו זוהה מאוחר יותר כגורם משמעותי לקטטה, מכיוון שמספר הפרות על ידי שני הצדדים לא נענו מצדו וגרמו לכעס בין שתי הנבחרות.
מחוץ לחבטת פתיחה, סרגיי שסטריקוב מירפק את דייב מקלוויין הקנדי, שהגיב בהצלבה של השחקן הסובייטי. אף אחד מהשחקנים לא נענש בפנדל. חמש דקות לאחר מכן, תיאורן פלורי כבש שער לקנדה. כשחגג את ההבקעה, פלרי החליק על ברכיו על מרכז השדה כשהוא מציג תנועת ירי מקלע ומעמיד פנים שהוא "פותח באש" על הספסל הסובייטי. נשיא התאחדות ההוקי החובבני הקנדי, מוריי קוסטלו, כינה זאת לימים "מעשה דלקתי, מיותר לחלוטין, חסר כל סוג של כבוד." המחצית הראשונה המשיכה בצורה דומה כששתי הנבחרות חתכו שוב ושוב את יריבותיהן וקנדה עלתה ליתרון 1–3. בריאיון ל-CBC במהלך ההפסקה, תיאר פלורי את האווירה על הקרח: "הבנים עומדים במדליית הזהב. כולם כל כך מתוחים. הרגליים עפים. באמת קשה שם בחוץ... אני לא מאמין. זה כל כך מתוח. זה כל כך מתוח. "
בתחילת המחצית השנייה, המשחק הושהה לרגע של דממה לזכר ארבעה שחקני סוויפט אקטואלי ברונקוס שנהרגו כאשר האוטובוס של הנבחרת שלהם התרסק בססקצ'ואן חמישה ימים קודם לכן. הייתה ירידה בעוצמה בחמש דקות המשחק שלאחר מכן. עם זאת, מעט אחרי תום שש הדקות, בעקבות התערערות קלה ששלחה שני שחקנים מכל קבוצה לתיבת העונשין, הנבחרות חזרו לדחוף ולחתוך זה את זה. כל נבחרת כבשה גם שער, אך קנדה שמרה על יתרון 2–4 באמצע המשחק.
סיכום המשחק > הקטטה

הקטטה החלה לאחר שסטסטריקוב התנגש עם אוורט סניפאס כאשר נותרו 6:07 במחצית השנייה, והתוצאה הייתה קטטה בין השניים. השחקן הסובייטי פאבל קוסטיצ'קין נכנס לעימות עם פלרי במה שהוביל לעימות נוסף. הקרב הסלים במהירות לקטטה שכללה את כל השחקנים על הקרח משתי הנבחרות. כשחזר מהפסקת פרסומות, הפרשן הקנדי דון ויטמן הבין את חומרת העימות באומרו "טוב, הייתה לנו התערבות ממש לפני רגעים ספורים בעקבות התנגשות." יבגני דוידוב היה השחקן הראשון שעזב את הספסל שלו להצטרף לתגרה, מה שהניע את כל השחקנים משתי הנבחרות לעזוב את הספסלים שלהם.
מייק קין התמודד מול ולרי זלפוקין, כשהקנדי "נלחם כמו שהיה על התואר העולמי", לפי פלורי. בקטטה אחרת, ולדימיר קונסטנטינוב שבר את אפו של גרג הווד ; ברנדן שנאהן תיאר אותה אחר כך כ"ישבן הראש הגדול ביותר שראיתי". סטפן רוי נהדף על ידי שני שחקנים סובייטים. שאר השחקנים הצטרפו בעוד בכירי ההתאחדות הבינלאומית ניסו לעצור את הקטטה. היו לפחות תריסר מריבות נפרדות על פני הקרח כולו. רוננינג ואנשיו לא הצליחו לשלוט במצב, בסופו של דבר עזבו את הקרח בהוראת פקידים צ'כוסלובקים. בניסיון נואש לשים קץ לקטטה, גורמים רשמיים בטורניר כיבו את אורות הזירה, והשאירו את השחקנים להילחם בחושך כשהאוהדים שרקו בקול תוך הבעת הסתייגות מכל המצב. האצטדיון כולו צעק "chceme hokej my chceme hokej", שמתורגם ל"אנחנו רוצים הוקי, אנחנו רוצים הוקי". עד שהמאבקים פסקו סופית, ה-IIHF הכריז על המשחק כמבוטל.
לאחר מכן

ארגון ה-IIHF קיים פגישת חירום במשרד של האולם כדי להחליט כיצד לטפל באירוע. כל נבחרת הייתה מיוצגת על ידי נציג, והפגישה נוהלה על ידי נשיא IIHF גינטר סאבצקי. הנציגים הצביעו 7–1 בעד הוצאת שתי הנבחרות מהטורניר, והצבעת הנגד הבודדת היחידה היא זו של דניס מקדונלד הקנדי. מקדונלד נרתע מההצבעה: פינלנד, צ'כוסלובקיה ושוודיה עמדו כולם כדי להשיג מדליה על ידי הצבעה בין שתי הנבחרות, האמריקנים הבטיחו תמיכה אם מדינות אחרות תומכות בקנדה, וסבצקי בקושי יכול היה לשלוט בזלזול שלו בקנדים.
לאחר ההצבעה, אסרו אנשי ה-IIHF את הסובייטים מהשתתפות בטקס חלוקת המדליה בטורניר, אך עדיין הזמינו את קנדה. מקדונלד הצהיר כי הקנדים אינם מעוניינים, וסבצקי ופקידי צ'כוסלובקיה הורו לנבחרת הקנדית לצאת מהזירה תוך חצי שעה. הם פגשו בחיילים חמושים אשר ליוו אותם מעבר לגבול מחוץ לצ'כוסלובקיה. ה-IIHF ביטל את מיקום הנבחרות. במילים של מקדונלד, "זה היה כאילו שמעולם לא היינו כאן." עם זאת, הנבחרות האחרות שמרו על הנקודות שהשיגו במשחקים נגד שתי הנבחרות.
שתי הנבחרות ניסו להאשים את האחר בכך שאיפשרו לאלימות לצאת מכלל שליטה. נציג ברית המועצות, אנטולי קסטריוקוב, האשים מאמן קנדי בהצתת העימות בכך שהכה באגרוף את אחד מעוזרי המאמנים הסובייטים בבטן. הקנדים, בינתיים, הצביעו על כך שדוידוב היה הראשון מהספסל כניצוץ שהוביל לקטטה. פרשן ה-CBC, דון שרי, היה מהראשונים שצפו תאוריית קונספירציה לפיה הסובייטים עשו זאת כניסיון מכוון להדיח את קנדה, ולכן הם איבדו מדליה. אלן איגלסון הציע שהחלטת ה-IIHF הייתה אחרת אילו היו הסובייטים בטקס חלוקת המדליה, ולא הקנדים. המנהל הסובייטי יורי קורוליוב הביע צער כי האירוע התרחש אך לא הודה באשמה. הוא הרגיש שהיה צריך לסיים את המשחק במקום ששתי הנבחרות נפסלות מהטורניר.
ה-IIHF הצביע להשהות את כל השחקנים המעורבים מלהתמודד באירועים בינלאומיים למשך 18 חודשים, ואת כל המאמנים למשך שלוש שנים. השעיית השחקנים קוצצה מאוחר יותר לשישה חודשים, מה שאיפשר לחלק מה שחקנים להשתתף בטורניר 1988, ואלכסנדר מוגילני לשחק באולימפיאדת החורף של 1988. ה-IIHF שקל גם אם להוריד את שתי הנבחרות לבית B או לאסור עליהן את טורניר 1988 כעונש נוסף, אך נסוג כאשר הטורניר של השנה הבאה נקבע להתקיים בברית המועצות.
בקרב הקנדים, רק שני שחקנים לא הושעו: השוער ג'ימי ווייט והחלוץ פייר תורג'ון. סטיב נמת היה על הקרח יחד עם ווייט, אך איש מהם לא התעמת. ווייט הרגיש שהוא לא יכול להסתכן שייפסל בגלל התגרה תחת האמונה שהמשחק יתחדש. בהמשך, נמת יגיש בקשה להחזרה מוקדמת בטענה שהוא לא התעמת, אלא ניסה לעזור לפרק את העימות. תורג'ון היה הקנדי היחיד שלא עזב את הספסל עד שהמאמן הראשי הקנדי ברט טמפלטון שכנע אותו לעלות על הקרח. בהתייחס לכך, תורג'ון הצהיר בשנת 2017: "זה לא היה התפקיד שלי. לא הייתי צריך להילחם. " רבים מחבריהם לנבחרת מעולם לא סלחו לטורג'ון על כך שלא הצליח להגן על חבריו. במילותיו של אוורט סניפס : "אני מחפש מישהו שיעזור ל (סטפן)רוי לצאת ואני מסתכל על הספסל. יש את הכלב הזה תורג'ון, פשוט יושב שם, עם הראש כלפי מטה. הוא לא היה מוריד את התחת שלו מהספסל... פשוט יושב שם כשכולם מהספסל הסובייטי ולפחות אחד החבר'ה שלנו מתקשה באמת. "
מורשת

באליפות העולם בהוקי קרח לנוער ב-1988 במוסקבה, קנדה וברית המועצות זכו במדליות הזהב והכסף, בהתאמה, שכן בסגל של שתי הנבחרות היו כמה שחקנים מטורניר 1987. מאז טורניר 1987, שתי המדינות שמרו על הדומיננטיות שלהן בטורניר. קנדה זכתה ב-15 מדליות זהב בשנים 1988–2020, ואילו ברית המועצות, ויורשתה, רוסיה, זכתה בשש.
התנהלותו של הנס רוננינג במשחק נתפסה על ידי גורמים רשמיים אחרים על הקרח כניד ראש למארגנים מלילהאמר, נורווגיה, שבדיוק זכו בזכות לארח את אולימפיאדת החורף 1994 והקפידו על המשחק. בגיל 38, רוננינג ציפה שטורניר 1987 יהיה בין המשימות הבינלאומיות האחרונות שלו. רוננינג מעולם לא צורף למשחק בינלאומי נוסף, אם כי שפט שתי עונות נוספות בנורווגיה לפני שפרש.
בקנדה, הציבור תמך באופן נרחב בשחקנים. סקרי דעת קהל שנערכו בעקבות הקטטה הראו כי 87-92% מהנשאלים תומכים במעשיהם. ההגנה הנלהבת של דון שרי מהנבחרת הקנדית הביאה לעלייה חדה בפופולריות שלו. הבעלים של הטורונטו מייפל ליפס, הרולד באלארד, הכין מדליית זהב מיוחת עבור הנבחרת הקנדית. בלארד הצהיר כי "אני מאמין שהנערים הקנדיים ראויים למדליית הזהב ואני הולך לדאוג שהם משיגים אותה. תיאר לעצמך איך הרוסים האלה הנדסו את כל העסק הזה רק מפני שיש להם נבחרת גרועה ופחדו לחזור הביתה וסיימו במקום השישי. "
גורמים רשמיים בהוקי קנדה מתחו ביקורת על השחקנים בגלל הקטטה. בשנת 2005, ההצעה למפגש חוזר עם נבחרת 1987 נתקלה בשתיקה לא נוחה ו"אני לא חושב כך" מצד גורמים בהוקי קנדה. מיד לאחר הטורניר, נראו גורמים קנדיים כמי שמנסים להתרחק מהנבחרת: "ה-CAHA (איגוד ההוקי החובבני של קנדה) לא עשה דבר למען הילדים האלה", אמר הכתב ג'ים קרסמן. "הילדים האלה היו מספיק טובים כדי ליצור את הנבחרת הזו. הם ויתרו על חופשות, עשו כמיטב יכולתם, הסתכנו להיפגע ובסופו של דבר לא היו החלטות גרועות - וה-CAHA בעצם מסר להם את הכרטיסים שלהם." עוזר המנכ"ל של קבוצת וויניפג ג'טס, מייק סמית', היה בשדה התעופה של וינה בזמן שנערי הנבחרת המתינו לטיסתם, וניצל את ההזדמנות לבקר אותם על משחקם בטורניר כמו גם על הקטטה. לפני התגרה, טורניר הנוער לא זכה לפופולריות בקנדה. רק כתב קנדי אחד טס מעבר לים כדי לסקר את טורניר 1987. זה השתנה בשנת 1988, מכיוון שכלי התקשורת הגדולים בקנדה שלחו כולם כתבים למוסקבה. יוקרתו של הטורניר בקנדה המשיכה לצמוח. עד לטורניר 2005, למעלה מ-100 כתבים קנדים סיקרו את הטורניר בגרנד פורקס, צפון דקוטה.
הקטטה נתפסה כמבוכה מצד גורמים סובייטים שהתגאו במשמעת של שחקני הנבחרת. גורם בכיר, אנטולי קוסטריוקוב, אמר כי "מחלקת הוקי הקרח והפדרציה להוקי קרח של ברית המועצות ינתחו בקרוב את ביצועי הנבחרת הסובייטית באליפות, והאשמים באירוע ייענשו בקפידה". סוכנות התקשורת הסובייטית, טא"ס, הייתה ביקורתית מאוד כלפי חוסר יכולתם של צוות האימון לשלוט בשחקנים. המאמן הראשי ולדימיר וסילייב פוטר כמאמן נבחרת הנוער הסובייטית כתוצאה מהתגרה.
מבין 20 השחקנים שייצגו את קנדה באותו משחק, 19 המשיכו לשחק ב-NHL. (שון סימפסון גויס על ידי הוושינגטון קפיטלס, וייצג את מדינתו בשני משחקים, אך בסופו של דבר לא שיחק בנבחרת הבוגרת) בשנת 1987, רק סובייטי אחד שיחק ב-NHL, ויקטור נצ'אייב. השחקנים בנבחרת הסובייטית יהיו בין הגל הראשון של שחקני הגוש המזרחי שיגיעו ל-NHL עם נפילת מסך הברזל. חמישה מהם יזכו בסופו של דבר בגביע סטנלי.
הערות שוליים

↑  הקטטה
↑  "IIHF World Championships". International Ice Hockey Federation. נבדק ב-2008-01-08.
↑  Merron, Jeff. "Russians regroup on other side of the red line". ESPN. נבדק ב-2008-07-11.
↑  Burnside, Scott. "Super Series evokes memories of 1972". ESPN. נבדק ב-2008-01-08.
↑  "WHA vs. USSR". Hockey Hall of Fame. אורכב מ-המקור ב-2007-09-30. נבדק ב-2008-01-08.
↑  "Canada Cup 1991". TSN.ca. נבדק ב-2008-01-08.
↑  "USSR vs. NHL". russianhockey.net. נבדק ב-2008-01-08.
↑  "IIHF World U20 Championships". International Ice Hockey Federation. נבדק ב-2008-01-08.
↑  Goldring, Peter. "Canada's world junior hockey success". petergoldring.ca. אורכב מ-המקור ב-2011-06-13. נבדק ב-2008-07-11.
1 2  "IIHF World U20 Champions". International Ice Hockey Federation. נבדק ב-2008-07-11.
↑  Moran, Malcolm (1987-02-14). "Soviet ties series on 2nd-period surge". New York Times. נבדק ב-2008-01-08.
↑  "Canada Cup 1987". TSN.ca. נבדק ב-2008-01-08.
1 2 3  Podnieks 1998
1 2 3 4  "CBC Archives - The 'Punch-up in Piestany'". cbc.ca. נבדק ב-2008-01-06.
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22  Joyce 2006
↑  Burns, John F. (1987-01-12). "Diplomacy takes hard check". New York Times. נבדק ב-2008-01-07.
↑  Joyce 2006, p. 123
↑  Joyce 2006, p. 126
↑  Joyce 2006, p. 130
↑  Hornby, Lance (1987-01-05). "War on ice". Calgary Sun. p. 32.
↑  "Fight kayos Canada, Soviets". Calgary Herald. Canadian Press. 1987-01-05. p. A1–A2.
↑  Burns, John F. (1987-01-12). "Diplomacy takes hard check (page 2)". New York Times. נבדק ב-2008-01-07.
↑  "Fakta z MS". Gól: fotbalový a hokejový týdeník (בצ׳כית). Praha: Fotbalpress. 20: 8. 1987-01-16.
↑  "Soviets put blame on Canada". Calgary Herald. Canadian Press. 1987-01-07.
↑  Fraser, Geoff (1987-01-08). "IIHF aims to punish someone". Calgary Herald. p. C1.
↑  Hornby, Lance (1987-01-05). "Real tragedy for hockey". Calgary Sun. Canadian Press. p. 33.
↑  Maki, Alan (22 בדצמבר 2017). "The brawl that started it all". The Globe and Mail. נבדק ב-4 בינואר 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "World Junior Hockey Championship - 1988". tsn.ca. נבדק ב-2008-01-06.
↑  "It's Ballard to rescue". Calgary Herald. Canadian Press. 1987-01-06. p. C1.
↑  Erik, Floren (1987-01-06). "Brawl won't affect future events". Calgary Sun. p. 32.
מאטוויי מיצ'קוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 בדצמבר 2004 (בן 19) פרם, רוסיה
 מידע כללי
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 משקל:  79 קילו
 גובה:  1.78 מטר
 ספורט
 ענף ספורט:  הוקי קרח
 עמדה:  חלוץ אגף ימני
 תקופת הפעילות:  מ-2019
 מועדון:  סק"א סנקט פטרבורג (2021–2024) פילדלפיה פליירס (2024–ההווה)
 
מאטוויי אנדרייביץ' מיצ'קוב (ברוסית: Матве́й Андре́евич Мичко́в; נולד ב־9 בדצמבר 2004, פרם, רוסיה) הוא שחקן הוקי קרח רוסי, חלוץ אגף ימני של קבוצת ה־NHL, פילדלפיה פליירס.
ב־11 בנובמבר 2021, בגיל 16 שנים 11 חודשים ויומיים, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בהרכב הבוגר של נבחרת רוסיה במשחק מול פינלנד והפך לשחקן הצעיר ביותר בהיסטוריה של הנבחרות הלאומיות של רוסיה וברית המועצות. יומיים לאחר מכן, הוא כבש שער מול נבחרת שוודיה והפך למבקיע הצעיר ביותר בהיסטוריה של רוסיה וברית המועצות.