stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כוב

כוב הוא עם עתיק, המוזכר בנבואתו של יחזקאל על נפילת מצרים ועמים מסביבם: ”כּ֣וּשׁ וּפ֤וּט וְלוּד֙ וְכׇל־הָעֶ֣רֶב וְכ֔וּב וּבְנֵ֖י אֶ֣רֶץ הַבְּרִ֑ית אִתָּ֖ם בַּחֶ֥רֶב יִפֹּֽלוּ”. עם זה לא מוזכר במקומות נוספים.
בתרגום השבעים, עם זה נקרא "לובים", ולכן סבורים רוב החוקרים שמדינת לוב מקורה בעם כוב. לעומת זאת, ישנם מספר חוקרים הדוחים טענה זו, משום שבאותו הפסוק מופיע גם העם פוט, וחוקרים רבים מסכימים שעם זה הוא כיום העם בלוב. החוקרים הדוחים את הטענה שכוב היא בעצם לוב, אומרים כי במקום "וכוב ובני ארץ הברית" יש לקרוא "וכל בני ארץ הברית", אך דעה זו אינה מקובלת.
ראו גם

פוט
הערות שוליים

↑  ספר יחזקאל, פרק ל', פסוק ה'
1 2 3  אנציקלופדיה מקראית, כרך ד, עמוד 45
ערך זה הוא קצרמרבנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כובולתי

ערך זה עוסק בעיר בגאורגיה. אם התכוונתם לנפה, ראו .
| --- | --- |

רחוב בכובולתי
 מדינה:  גאורגיה גאורגיה
 מחוז:  אג'ריה אג'ריה
 נפה:  נפת כובולתי
 חבל ארץ:  אג'ריה אג'ריה
 שפה רשמית:  גאורגית 
 תאריך ייסוד:  התקופה המזוליתית
 שטח:  15 קמ"ר
 גובה:  10 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  16,546 (2014)
 קואורדינטות:  41°48′40″N 41°46′31″E﻿ / ﻿41.81111°N 41.77528°E﻿ / 41.81111; 41.77528
 אזור זמן:  UTC +4
 https://kobuleti.gov.ge/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גאורגיה מוגדלת) טביליסי כותאיסי בתומי רוסתווי זוגדידי גורי פותי סוחומי חאשורי רוסיה אזרבייג'ן ארמניה טורקיה הים השחור כובולתי(למפת גאורגיה רגילה) טביליסי כותאיסי בתומי רוסתווי זוגדידי גורי פותי סוחומי חאשורי רוסיה אזרבייג'ן ארמניה טורקיה הים השחור כובולתי(למפת אג'ריה רגילה) בתומי כדה חולו גוריה ס. ג.  טורקיהכובולתי(למפת אג'ריה מוגדלת) בתומי כדה חולו גוריה ס. ג.  טורקיהכובולתי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כּוֹבּוּלֶתִּי (בגאורגית: ქობულეთი) היא עיר בגאורגיה במחוז הדרומי אג'ריה בנפת כובולתי. היא ממוקמת על החוף המזרחי של הים השחור, במרחק של 27 ק"מ מבתומי. העיר מאופיינת באקלים סובטרופי עדין, ואוויר נקי ומיונן. כובולתי היא עיר נופש של תיירים גאורגים ותושבים מהגוש הסובייטי לשעבר.
מקום ביקור בולט הוא יער עצי אורן המשתרע במקביל לחוף הים. העיר משמשת מרכז מנהלתי של נפת כובולתי. אוכלוסיית העיר מונה 16,546 איש.(2014) הוכרזה כעיר בשנת 1944.
היסטוריה

לפי עדויות ארכאולוגיות שנתגלו ליד הכפר פיצ'וונארי (10 ק"מ צפונית לכובולתי), נאמר כי האזור ההררי שליד כובולתי התחיל להיות מיושב מהתקופה המזוליתית, ובתחילת תקופת הברונזה נכבש החלק הדרומי של קולכיס. אף נתגלתה התיישבות של האיספאני (ispani) באזור.
הערות שוליים

↑  כריסטופר טופלין (2004), פונטוס והעולם החיצון: מחקרים על ההיסטוריה של הים השחור, היסטוריוגרפיה וארכאולוגיה, עמ' 85, באנגלית, מסת"ב 9004121544
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564594605171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בגאורגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יחסי קטר–תאילנד

| יחסי קטר–תאילנד |
| --- | --- |
קטר (מדינה): תאילנד


קטר: תאילנד
שטח (בקילומטר רבוע)
11,586: 513,120
אוכלוסייה
3,065,289: 71,655,872
תמ"ג (במיליוני דולרים)
235,770: 514,945
תמ"ג לנפש (בדולרים)
76,916: 7,186
משטר
מונרכיה אבסולוטית: מונרכיה חוקתית

היחסים בין ממלכת תאילנד לבין מדינת קטר הם יחסים חמים המבוססים על יחסים כלכליים ועל המדיניות הקטרית "הסתכלות מזרחה".
היחסים הכלכליים שבין קטר לתאילנד הם יחסים פורים, קטר היא הספקית השנייה בגודלה לתאילנד במזרח התיכון (מיד לאחר ישראל). היקף הסחר בין שתי המדינות בשנת 2014 הגיע ל-4 מיליארד דולר אמריקאי ומספר הלקוחות בשני השווקים הגיע ל-67 מיליון לקוחות. הייצוא הקטרי העיקרי לתאילנד כלל גז טבעי ונפט בעוד הייצוא התאילנדי העיקרי לקטר כלל בו תכשיטים, רהיטים מכוניות ואלקטרוניקה. שתי המדינות מתככנות לחתום על אמנת כפל מס כדי לעודד השקעות וסחר מצד משקיעים וסוחרים בשתי המדינות.
ישנם כ-4,000 תאילנדים בקטר, 2,500 מהם עובדים בענף הבנייה, ורוב רובם של אלו מתרכזים בפיתוח תשתיות לקראת מונדיאל 2022. שאר התאילנדים בקטר בדרך כלל יעבדו כיזמים, עובדי ספא, מטפלים סיעודיים, עקרי בית וסטודנטים.
יקב טורא

| --- | --- |


כרמי טורא בגבעה המערבית בהר ברכה
 נתונים כלליים
 סוג:  יקב
 מייסדים:  משפחת בן סעדון
 תקופת הפעילות:  2003–הווה (כ־21 שנים)
 משרד ראשי:  רחלים
 מוצרים עיקריים:  יין
חביות יין ביקב טורא
מרכז המבקרים של יקב טורא
יקב טורא הוא יקב-אחוזה משפחתי (Estate Winery) במתכונת יקב בוטיק, השוכן ברחלים שבשומרון, ולצידו מרכז מבקרים ומסעדה.
היקח הוקם בשנת ה'תשס"ג, 2003 על ידי משפחת בן סעדון. כרמי היקב נטועים בהר ברכה שברכס הר גריזים.
היסטוריה

הזוג ארז וורד בן סעדון למדו ייננות במכללת תל חי ובאוניברסיטת אריאל.
לאחר רכישת ציוד מקצועי הקימו בשנת 2003 את יקב טורא ביישוב רחלים שבשומרון. בשנה הראשונה יוצרו 1,200 בקבוקים ושנה לאחר מכן יוצרו 2,800 בקבוקים. כיום היקב מייצר כ־180,000 בקבוקים. במקום יש גם מרכז מבקרים.
באפריל 2023 נבחרה ורד בן סעדון, המשמשת גם כסגנית יו"ר מועצה אזורית שומרון, על ידי שרת התחבורה מירי רגב להשיא משואה בטקס הדלקת המשואות ביום העצמאות ה-75 למדינת ישראל. בנימוקי הבחירה נאמר:
הכרמים שנטעו אבותינו באדמת השומרון לפני אלפי שנים שבים היום לפרוח בזכות חלוצים כמו ורד בן סעדון. חלוצה, חקלאית, יזמית ואישה מעוררת השראה
היסטוריה > הישגים ומדליות

היקב זכה במהלך השנים בעשרות מדליות בתחרויות לאומיות ובינלאומיות, בהם:
ב-2007 ניגש היקב לתחרות 'אשכול הזהב' וקיבל מדליית כסף על יין המרלו בציר 2003.
ב-2008 שוב ניגש לתחרות 'אשכול הזהב' וקיבל מדליית כסף על יין הבלנד 2005.
באותה שנה ניגש גם לתחרות היין TERRA VINO, וזכה בשתי מדליות זהב עבור יין הקברנה סוביניון 2005 ובלנד 2005.
בשנת 2009 ניגש ל'אשכול הזהב' וקיבל שלוש מדליות: זהב על מרלו 2005, כסף על הקברנה סובניון 2005, וארד על הבלנד 2006.
ב-2014 היין Mountain Peak של יקב טורא זכה בציון 90 במגזין "Wine Spectator" (כתב העת לתרבות היין הנחשב ביותר בארצות הברית).
ב-2018 זכה היין מאונטיין פיק 2014, במדליית כסף (90 נקודות) בתחרות היין Decanter.
ב-2023 זכה יקב טורא במדליות זהב (יין טורא מאונטיין פיק 2018) וכסף (יין טורא קברנה סוביניון 2018) בתחרות Decanter הבינלאומי.
גאוגרפיה של הכרמים

כרמי יקב טורא נהנים מטרואר המתאים לגידול ענבי יין, בשל היותם נטועים על הר בגובה 850 מטר החשוף לרוח המערבית ומאפשר אקלים מועדף לגידול ענבי יין. הערפל השורה על הכרם עד שעות הבוקר המאוחרות ומזג האוויר במקום (16 מעלות בלילות הקיץ עם לחות של 98%, ומינוס 4 מעלות בחורף ולפעמים גם שלגים) בשילוב אדמת הטרה-רוסה הסלעית, מיטיבים עם איכות הענבים.
הכרמים הראשונים ניטעו ביישוב ברכה בשנת 1997, כאשר בשלב הראשון נטעו 20 דונם, ובמשך השנים ניטעו כרמים רבים נוספים. כיום יש ליקב טורא 560 דונם כרם יין מהזנים: קברנה סובניון, קברנה פרנק, מרלו, שירז, פטיט ורדו, פינו נואר ושרדונה, סובניון בלאן, גוורצטרמינר וויוניה.
שמן זית

בנוסף ליינות, משפחת בן סעדון מייצרת שמן זית בבית הבד. כרמי הזיתים גדלים על גדות נחל שילה באדמת טרה-רוסה סלעית, באקלים קריר. רמת החומציות של השמן היא בדרך כלל עד 0.3%.
שמן הזית הוא בלנד של שלושה זנים: פיקואל, ברנע וארבקינה.
הערות שוליים

↑  חזקי ברוך, כבוד לשומרון: ורד בן סעדון מיקב טורא ברחלים נבחרה להשיא משואה בטקס יום העצמאות בהר הרצל, באתר ערוץ 7, 16 באפריל 2023
↑  יקב טורא - התמדה והשראה - WinesIsrael - יין, אלכוהול, קולינריה, שמן זית וטיולים, באתר WinesIsrael - יין-קולינריה-שמן זית-טיולים-אירועים, ‏2 במאי 2009
↑  באתר על היין.
↑  באתר חדשות היין והאלכוהול בישראל.
↑  יקב טורא זכה במדליות זהב וכסף בתחרות Decanter הבינלאומי, באתר ערוץ 7, 7 ביוני 2023
↑  מנהל האתר, יקב טורא, באתר תיירות שומרון, ‏7 ביוני 2018
| אתרים בשומרון |
| --- | --- | --- |
| צפון השומרון | תל דותן • עמק דותן • קסטלום בליסימום • יער ריחן • מצפה שלפים - עמק דותן • שומרון • יער שקד |  |
| מרכז השומרון | בריכת ישמעאל • עין מח'נה (מעיין עמשא) • האלות האטלנטיות • מצפה יוסף • מצפה הדר • מצפור רבבה • שכם הקדומה • קבר יוסף • הר גריזים • מוזיאון השומרונים • מקדש השומרונים בהר גריזים • יקב הר ברכה • הר עיבל • מזבח הר עיבל • באר יעקב (שכם) • עין כפיר • עיינות בידאן • הר כביר •  בור הציפורים • סבסטיה • גבעת פינחס • קברי אלעזר ואיתמר • אלוני יצהר • קבר השייח' סלמאן אל-פארסי |  |
| מערב השומרון | המרפסת של המדינה • נחל קנה • גתות ברקן • דיר קלעה • פארק הצנירים • חורבת כורכוש • חורבת דיר סמען • חורבת צרידה |  |
| מזרח השומרון | מצפה שלושת הימים • מצפה מתן • תל חייא • שמורת נבי נון • חורבת עורמה • בריכת אירוס השומרון • מצפה אילן (אלון מורה) • מצפה בניו • בוסתן שלמה • טנא א-תחתא |  |
| דרום השומרון | קבר יהושע בן נון • קבר כלב בן יפונה • מעיין אייל • ח'ירבת סמארה • יקב טורא |  |
שמן הזית של יקב טורא
כוכב הצוענים

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  רוברט סילברברג
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  מדע בדיוני
 הוצאה
 מקום הוצאה:  ניו יורק 
 תאריך הוצאה:  1986
 מספר עמודים:  472
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  עם עובד
 תאריך:  1989
 תרגום:  עמנואל לוטם
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  978-0-917657-92-4
 הספרייה הלאומית:  001131243
 
כוכב הצוענים (באנגלית: "Star of Gypsies") הוא ספר מדע בדיוני שנכתב על ידי הסופר האמריקאי רוברט סילברברג בשנת 1986. הספר ראה אור בעברית ב-1989 בהוצאת עם עובד בתרגומו של ד"ר עמנואל לוטם.
הספר מתאר את סיפורו של יקוב, מלך הצוענים המתאר בגוף ראשון את קורותיהם של עם הצוענים ועל יכולתם הייחודית לנוע במרחב ובזמן וללבוש צורות חדשות לאורך השנים. הסיפור מתרחש בשנת 3159 ומתאר את ההיסטוריה של הצוענים לאורך התקופות השונות - בפלנטות שונות ובכדור הארץ ועל הדרך בה תמרנו הצוענים את הקורה סביבם לתועלתם האישית לאורך השנים.
על פי הספר, מקורם של הצוענים הוא בכוכב רומאני ואף על פי כן, לא ברור אם הצוענים הם חייזרים או בני אדם.
כוכב הסדרה הראשית מסוג G

השמש היא כוכב הסדרה הראשית מסוג G טיפוסי
כוכב הסדרה הראשית מסוג G, או ננס צהוב, הוא כוכב המשתייך לסדרה הראשית ובעל סיווג ספקטרלי G. מסתו של כוכב כזה נמצאת בתחום של 0.9 עד 1.44 מסת שמש, והוא מייצר קרינה באמצעות היתוך גרעיני של מימן להליום. מבחינת גודלו, ננס צהוב גדול עשרות מונים מננס לבן או מננס חום.
השמש שלנו היא כוכב סדרה ראשית מסוג G.
אורך חיים טיפוסי של כוכב הסדרה הראשית מסוג G הוא כ-10 מיליארד שנים, וכוכב כזה מתקיים עד שמלאי המימן בליבה שלו מתכלה. בזמן זה נמצא הכוכב על הסדרה הראשית. לאחר שהמימן בליבת הכוכב מתכלה, עוזב הכוכב את הסדרה הראשית. כתוצאה מהטמפרטורות הגבוהות ניצת המימן שבמעטפת הכוכב, קוטר הכוכב גדל עשרות מונים והוא הופך להיות ענק אדום. צבעו אדום משום שטמפרטורת פני השטח שלו נמוכה יותר.
לאחר שלב הענק האדום, כשמתכלה גם המימן במעטפת הכוכב, הוא מתחיל לקרוס לתוך עצמו, עד שהתנאים בליבה יהיו מתאימים להיתוך הליום לפחמן. הכוכב מתחמם יותר ויותר, מתנפח למה שקרוי הבזק ההליום (Helium Flash), ובסיום תהליך היתוך ההליום משיל את שכבותיו החיצוניות, שהופכות לערפילית פלנטרית. הליבה הפחמנית של הכוכב קורסת והכוכב הופך לננס לבן דחוס.
טמפרטורת פני השטח של ננס צהוב כמו השמש היא 5,200 עד 6,100 קלווין. השמש הופכת בכל שנייה 500 מיליון טונות של מימן להליום, מהם 5 מיליון טונות הופכים לאנרגיה.
כרומוזומי מין

כרומוזומי מין אצל דרוזופילה
כרומוזומי מין (או כרומוזומי זוויג, גונוזומים בלעז) הם כרומוזומים אשר שילובם קובע את מין העובר, ויש לו גם השפעה על תוחלת החיים.
כרומוזומי מין קיימים אך ורק בחלק מהיצורים המתרבים ברבייה זוויגית:
אצל יונקים יש לנקבה שני כרומוזומי X ולזכר יש כרומוזום X וכרומוזום Y. כרומוזום Y קצר באופן ניכר מה-X ומכיל רק גנים הקשורים במערכת הרבייה ובהבדל בין הזוויגים, בעוד כרומוזום X כולל גנים רבים ושונים. מינו של עובר היונקים נקבע על ידי הכרומוזום שמספק האב (X או Y), משום שלאם יש שני כרומוזומי X ותמיד תספק אך ורק כרומוזום X. במערכת זו הסיכוי לזכר על פני נקבה ולהפך – שווה.
אצל עופות, נחשים ופרפרים המצב הפוך לחלוטין מזה שביונקים. לנקבה יש שני כרומוזומי מין שונים ולזכר שניים זהים. שמות הכרומוזומים האלה הם W ו-Z. כך ששני כרומוזומי Z יצרו זכר, ו-Z ו-W יצרו נקבה.
אצל חרקים מסוימים כמו חגבים אין כרומוזום Y. לזכר יש X בודד ולנקבה יש שני X-ים. למערכת כרומוזומי מין כזו קוראים X0.
אצל דבורים נמלים וחרקים נוספים, הזכר הוא הפלואיד בעל עותק אחד מכל כרומוזום, ואילו הנקבה דיפלואידית בעלת שני עותקים של כל כרומוזום. לחרקים אלה אין כרומוזמי מין ספציפיים, אלא המין נקבע לפי הפלואידיות. בעונת ההזדווגות הזכרים והמלכות לעתיד יוצאים החוצה מהקן. הם מתחילים לעופף ומזדווגים תוך כדי תעופה. הזכרים מתים זמן קצר לאחר מכן. תופעה זו מכונה "מעוף כלולות". לנקבות ישנן שחלות וכיס שבו נאגרים תאי הזרע למשך שנים ספורות, וכך מתאפשרות הפריות חוזרות ללא נוכחות זכרים. כל ביצה שתופרה מזרע הזכרים תתפתח לנקבה, ולעומת זאת שאר הביצים שלא יופרו תפתחנה גברים. כך יוצא שלזכרים אין אבות.
אצל מיני צבים שונים ובאליגטור מנגנון קביעת המין הוא תלוי טמפרטורה, בנקודת הזמן של השליש הראשון המין נקבע על ידי הטמפרטורה, אצל צבים ביצים שהתפתחו בקינים קרירים יתפתחו כנקבות בעוד ביצים המתפתחות בקינים חמימים יתפתחו כזכרים, ואצל האליגטור טמפרטורות גבוהות ונמוכות בקן יובילו להתפתחות נקבות ואילו טמפרטורה ממוצעת לזכרים. השינוי הוא חד כיווני כך שנקבה לא יכולה להפוך לזכר.
דגי השושנון בתחילת חייהם הם זכרים, אך עם הזמן משנים את מינם לנקבות. הם חיים בקבוצות שכוללות זוג רבייה ועוד שלושה זכרים. בין הזכרים יש היררכיה המתבססת על גודל, הזכר הגדול ביותר הוא הזכר המרבה. במקרה בו הנקבה מתה הזכר המרבה הופך לנקבה והזכר הבא בגודל הופך לזכר המפרה.
במינים אחרים של יצורים קיימים שילובים שונים של כרומוזומי מין לקבלת זכר או נקבה ולעיתים נעשה שימוש באותיות אחרות לציון כרומוזומי המין.
על גבי כרומוזומי המין קיימים גנים רבים המקודדים לחלבונים המקנים תכונות האופייניות למין הרלוונטי; למרות זאת, גנים אלו מהווים מיעוט מכלל הגנים המופיעים על כרומוזומי המין. כרומוזום ה-X האנושי מכיל בין 900 ל-1,200 גנים (מתוך כ-25,000 כלל הגנים בגנום האנושי) והוא גדול משמעותית מכרומוזום ה-Y האנושי המכיל 78 גנים בלבד. הגן החשוב ביותר בכרומוזום ה-Y האנושי קרוי SRY (ראשי תיבות באנגלית של Sex-determining Region Y, "אזור קובע-מין Y"), והוא מקודד לחלבון המעודד הופעת אשכים, הגונדות הזכריות. האשכים מייצרים, בין השאר, הורמונים רבים המקנים לזכר את מאפייניו החיצוניים (סימני מין משניים: שיער גוף ופנים, מבנה הגפיים וכדומה). בקנגורו, למשל, מכיל כרומוזום Y גן אחד בלבד – גן SRY.
פגמים גנטיים רבים נגרמים כתוצאה מפגמים בגנים השוכנים על כרומוזומי המין או כתוצאה ממספר לא תקין של כרומוזומי מין כמו למשל התסמונות האנושיות תסמונת טרנר (X0), תסמונת XYY ותסמונת קליינפלטר (XXY).
הערות שוליים

↑   הגרדיאן, הסוד טמון בכרומוזום: חוקרים גילו מדוע נשים חיות יותר מגברים, באתר הארץ, 8 במרץ 2020 (קישור לכתבה המקורית בגרדיאן)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534049805171  BNE: XX5664759  GND: 4157012-1  LCCN: sh85120570  NDL: 00570385
כרומט

אשלגן כרומט
אשלגן דיכרומט
יון הכרומט
יון הדיכרומט
כרומטים ודיכרומטים (chromate, dichromate) הם מלחים של חומצה כרומית ודיכרומית, בהתאמה. מלחי כרומט מכילים את יון הכרומט, 2-CrO4, וצבעם צהוב עז. מלחי דיכרומט מכילים את יון הדיכרומט, 2-Cr2O7, וצבעם כתום עז.
תכונות

אטומי הכרום מצויים בדרגת חמצון +6 (כרום שש ערכי) בשני המלחים, ועל כן הם מחמצנים חזקים. כרום שש ערכי הוא חומר רעיל ומסרטן.
בתמיסה מימית יוני הכרומט והדיכרומט מצויים בשיווי משקל כימי, על פי התגובה הבאה:
ניתן להסיט את שיווי המשקל לכיוון הדיכרומט על ידי הורדת ה-pH (העלאת רמת החומציות של התמיסה), או בכיוון ההפוך על ידי הבססת התמיסה. זוהי דוגמה קלאסית לעקרון לה שטליה.
שימושים

מלחים אלה משמשים באנליזה סביבתית למדידת צריכת החמצן הכימית, שיטה למדידה לא ישירה של כמות התרכובות האורגניות במים.
כאשר הם משמשים כמחמצנים או בטיטרציה של תגובת חמצון חיזור, הם מתחזרים ליון כרום תלת-ערכי, 3+Cr, לו צבע כחול-ירוק.
מלחי הכרומט ודיכרומט השימושיים ביותר הם מלחי הנתרן, אשלגן ואמוניום, להם מסיסות גבוהה במים. מלחי מתכות כבדות, לנתנידים ואחרות כמעט ואינם מסיסים, ולכן תועלתם פחותה.
לעיתים מצפים מתכות בציפוי המרת כרומט (Chromate conversion coating), המגן מפני שיתוך, ומשפר את דבקות הצבע.
משמש כחומר חיזוק בתעשיית עיבוד עורות ובעיבוד רצועות תפילין.
השימוש בתרכובות כרומט במוצרים מוגמרים מוגבל באיחוד האירופי, עקב רעילותם הגבוהה, בהוראת הפרלמנט האירופי 2002/95/EC.
כלבלבת

| --- | --- |

 תחום:  מחלות זיהומיות 
 גורם:  Canine distemper virus 
 קישורים ומאגרי מידע
 MeSH:  D004216
 
כלבלבת (באנגלית Canine Distemper) היא מחלת יונקים קטלנית התוקפת בעיקר כלבים בחודשים הראשונים לחייהם (אך גם כלבים בוגרים עלולים להידבק). גורם המחלה הוא נגיף RNA מסוג ה Morbillivirus ממשפחת נגיפי החצבת, המועבר מכלב לכלב בעקבות מגע בהפרשות גוף. הווירוס חודר למערכות בגוף דרך דרכי הנשימה, מערכת העיכול ודרך מגע בעיניים. בשלב הדגירה המחלה אינה מורגשת, אך היא פוגעת, במהלך איטי, במערכת הנשימה, מערכת העצבים ומערכת העיכול. וירוס הכלבלבת מועבר באמצעות מגע פיזי וחשיפה להפרשות. בניגוד לכלבת, וירוס הכלבלבת אינו מועבר לבני אדם.
תסמיני המחלה

תסמיני הכלבלבת מופיעים 14 עד 18 יום אחרי ההדבקה. מרגע התפרצות המחלה מהלכה מהיר, ותוך זמן קצר היא עלולה לגרום לנזק בלתי הפיך ואף למוות. תסמינים אפשריים הם איבוד תיאבון, חום גבוה, הפרשות נוזלים מהעיניים ומהאף, ושלשולים תכופים. במצבים כאלה, חשוב להגיע מיידית אל וטרינר לאבחון ולטיפול. בשלבים מתקדמים יותר של המחלה, כאשר ישנה פגיעה במערכת העצבים של בעל החיים עלולה המחלה לגרום לעוויתות, פרכוסים, חוסר קואורדינציה ואף שיתוק (חלקי או מלא). בשלבים סופניים שלה, עשויה המחלה לגרום לדלקת קטלנית במוח.
חשוב לדעת כי תסמיני המחלה תלויים בגזע הכלב, גילו וכמובן חוזקה של המערכת החיסונית. ישנם מקרים רבים בהם צלחו כלבים את מחלת הכלבלבת בגיל צעיר וסבלו מתסמינים בשלבים מאוחרים יותר לחייהם.
תסמיני המחלה > אבחון המחלה

ישנן מספר שיטות לאבחון מחלת הכלבלבת אך לא תמיד עומדות השיטות לבדן ובמקרים מסוימים יש צורך ביותר מבדיקה אחת:
בדיקת נוגדנים בדם - חיסרון של השיטה הוא נוגדנים המצויים מהחיסון ולא ניתן להבדיל בינם לבין נוגדני המחלה.
בדיקת מיקרוסקופ - בדיקה היסטולוגית של רקמה לזיהוי גופיפים המצביעים על הימצאות המחלה
דגימת נוזל מחוט השדרה
הטיפול במחלה

לא מוכרת תרופה נגד הווירוס עצמו, והטיפול מתמקד בתמיכה בכלב במאבקו במחלה: סביבה נוחה, ניקוי הפרשות, מתן נוזלים, אנטיביוטיקה לטיפול בזיהומים משניים, סטרואידים, ויטמין C, ובשלבים מתקדמים של המחלה - תרופות להרגעת עוויתות. בשנים האחרונות התגלה כי ויטמין A והתרופה האנטי-ויראלית ריבָווירין יעילים בטיפול נגד כלבלבת. גם מרק עוף (שתיית מי המרק) עוזר לכלבים להתחזק.
תמותה

רוב הכלבים שהתגלו בהם הסימנים הקליניים של הכלבלבת, ימותו ממנה. מיעוט ישרוד אך יסבול מתוצאותיה (בפרט, פגיעות במערכת העצבים כמו שיתוק חלקי או עוויתות). כלבים מעטים מאוד יחלימו לחלוטין.
מניעה

ניתן למנוע את המחלה באמצעות חיסון. מומלץ לתת לכלב את חיסון הכלבלבת הראשון בגיל שמונה שבועות.
ראו גם

כלבת
הערות שוליים

↑  גלי מיכאלי, כלבלבת - מרפאה וטרינרית בחיפה - גלי מיכאלי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283361905171  BnF: cb135093860 (data)  GND: 4349365-8  LCCN: sh85019596  SUDOC: 050301810 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
ירגזי הכף

| ירגזי הכף |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי־דרור
משפחה:: ירגזיים
סוג:: מלאניפרוס
מין:: ירגזי הכף
שם מדעי
 Melaniparus afer
תחום תפוצה


ירגזי הכף (שם מדעי: Melaniparus afer) הוא מין ציפור שיר קטנה ממשפחת הירגזיים.
מאפיינים

ירגזי הכף הוא עוף קטן, שאורכו 15 ס"מ. ראשו, זנבו וחזהו שחורים, ולחייו לבנות. הגחון אפרפר בהיר וחצוי על ידי פס שחור ארוך העובר מהחזה עד לזנב. הכנפיים אפרפרות כהות. ירגזי הכף דומה לירגזי האפרורי, אבל פחות צהבהב, בכנפיו אין שוליים לבנים, וזנבו קצר יותר. השיר נשמע כ-"פייט-צ'ו-צ'ו, טודי-טודי-טודי".
ירגזי הכף נצפה לרוב בקבוצות קטנות של 2–6 פרטים. עונת הקינון היא בחודשי אוגוסט עד מרץ. הירגזי מקנן בחללים טבעיים ומעשי ידי אדם. הטלת הביצים מתחילה באוגוסט-אוקטובר עם תיעוד בודד ממאי 1968. הקן הוא גביע של עשבים יבשים, שיער, צמר נוצות וחומרים דומים. הנקבה מטילה 3–4 ביצים לבנות ומנוקדות באדום בגודל 19.2×14.6 מ"מ. ודוגרת עליהן 14 יום. לא ידוע על נדידה, אבל ישנה ירידה בכמות התצפיות באמצע הקיץ, אז משוער כי מתבצע חילוף הנוצות. ירגזי הכף מחפש מזון בשיחים ובעצים וניזון מחרקים. במעופו הגלי הירגזי מחליף בין טפיחות כנף קצרות ומהירות בטיפוס מעלה ואז קיפול הכנפיים בצלילה.
תפוצה ובית גידול

ירגזי הכף מצוי בדרום אפריקה, דרום נמיביה ולסוטו, בסוואנות וחורש ים-תיכוני, שדות וביצות וצוקים סלעיים. הוא מצוי בכף התקווה הטובה, ומכאן שמו. בקארו הוא מצוי בעיקר בצמחייה שיחית ובאזורים סלעיים. לאורך החוף הוא מתרחק מהסלעים וחי בצמחיות סטראנדפלד ורנוסטרפלד, ובכפרים. בלסוטו הוא מצוי בעיקר באזורים סלעיים עם צמחייה עבה וצפופה, אבל גם בערבות עשב סלעיות. טווח התפוצה של מין זה גדול (כ–795,000 קמ"ר), ולכן הוא אינו מתקרב לסף סכנת הכחדה לפי קריטריון גודל הטווח. לא כימתו את גודל האוכלוסייה, אך מעריכים כי המין לא מתקרב לסף סכנת ההכחדה על פי קריטריון גודל האוכלוסייה. מגמת האוכלוסייה יציבה, ועל כן אין ירידה מהירה דיה כדי להתקרב לסף סכנת הכחדה לפי קריטריון מגמת האוכלוסייה. על כן, ירגזי הכף מסווג כמין ללא חשש.
טקסונומיה

ירגזי הכף תואר לראשונה על ידי יוהאן פרידריך גמלין בשנת 1789. הסוג מלאניפרוס תואר על ידי שארל לוסיאן בונפרטה בשנת 1850. עם זאת, שנים רבות נחשב הסוג לחלק מהסוג ירגזי. מחקר משנת 2013 הראה שהמינים האפריקאיים בסוג ירגזי יוצרים קלייד עצמאי והמליץ לפצלם לסוג מלאניפרוס, כפי שביצעו גופים אחדים, בהם IUCN‏, ו-IOC (אנ').‏ לעומתם, ITIS עדיין מציג את מיני הסוג מלאניפרוס בסוג ירגזי.
העץ הפילוגנטי של הסוג מלאניפרוס על פי יוהנסון ואחרים (2013):
לירגזי הכף 2 תת-מינים, כאשר הטיפוסי, M. a. afer הוא הצפוני מביניהם וחי בנמיביה ובמערב דרום אפריקה. השני, M. a. arens, שתואר בידי פיליפ קלאנסי ב-1963 הוא הדרומי וחי בדרום דרום אפריקה ובלסוטו.
הערות שוליים

↑  ירגזי הכף באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  Oiseaux.net, Mésange petit-deuil - Melaniparus afer - Grey Tit, www.oiseaux.net (באנגלית)
↑  Gray Tit - eBird, ebird.org
1 2 3  (Southern) grey tit - Species text in The Atlas of Southern African Birds.
1 2  Simon Harrap, Tits, Nuthatches and Treecreepers, A&C Black, 2010-06-30, ISBN 978-1-4081-3458-0. (באנגלית)
1 2  Grey Tit (Melaniparus afer) - BirdLife species factsheet, datazone.birdlife.org
↑  Charles-Lucien Bonaparte, Conspectus generum avium, כרך 1, Lugduni Batavorum :: Apud E.J. Brill,, 1850
↑  British Museum (Natural History)., British Museum (Natural History), George Robert Gray, Catalogue of the genera and subgenera of birds contained in the British Museum., London,: Printed by order of the Trustees,
1 2  Ulf S. Johansson, Jan Ekman, Rauri C. K. Bowie, Peter Halvarsson, A complete multilocus species phylogeny of the tits and chickadees (Aves: Paridae), Molecular Phylogenetics and Evolution 69, 2013-12-01, עמ' 852–860 doi: 10.1016/j.ympev.2013.06.019
↑  ירגזי מפויח, באתר הרשימה האדומה של IUCN
1 2  Waxwings and allies, tits, penduline tits – IOC World Bird List (באנגלית אמריקאית)
↑  ITIS - Report: Parus niger, www.itis.gov
| ירגזיים |
| --- | --- | --- |
| ירגזי | ירגזי אפרפר • ירגזי יפני • ירגזי מצוי • ירגזי ירוק-גב |       |
| מכלולופוס (אנ') | ירגזי לבן-עורף (אנ') • ירגזי טאיוואני • ירגזי שחור-פס • ירגזי צהוב הודי (אנ') • ירגזי צהוב-לחי |       |
| מלאניפרוס (אנ') | ירגזי גינאי (אנ') • ירגזי לבן-כנף (אנ') • ירגזי מפויח • ירגזי קארפ • ירגזי לבן-בטן (אנ') • ירגזי לבן-גב (אנ') • ירגזי כהה (אנ') • ירגזי אדום-גחון • ירגזי שחור-ראש (אנ') • ירגזי אדום-גרון • ירגזי מפוספס-חזה (אנ') • ירגזי סומלי (אנ') • ירגזי אפור-שת • ירגזי אפרורי • ירגזי הכף |       |
| פויסילה | ירגזי סצ'ואני • ירגזי שחור-סינר • ירגזי חלוד-חזה • ירגזי גמבל • ירגזי קרוליינה • ירגזי מקסיקני • ירגזי הדסון • ירגזי ערמוני-גב • ירגזי לבן-גבה • ירגזי פרסי • ירגזי שחור-כיפה • ירגזי סיבירי • ירגזי הרים • ירגזי ביצות • ירגזי החרמון |       |
| ירגזי-כחול | ירגזי כחול • ירגזי קנרי • ירגזי תכול (ירגזי פלסקה) |       |
| סיטיפרוס (אנ') | ירגזי לבן-מצח (אנ') • ירגזי אדום-בטן • ירגזי איריומוטה (אנ') • ירגזי רבגוני • ירגזי איזו (אנ') |       |
| לופופאנס | ירגזי מצויץ • ירגזי אפור-ציצה |       |
| באולופוס | ירגזי דו-גוני • ירגזי טקסני • ירגזי הערער • ירגזי חדגוני • ירגזי הרסן |       |
| פריפרוס | ירגזי האשוחית • ירגזי שחור-ציצה • ירגזי שחור |       |
| פרדליפרוס (אנ') | ירגזי צהוב-בטן • ירגזי פיליפיני • ירגזי פלאוואני (אנ') |       |
| מינים יחידים בסוגם | ירגזי כיפת-אש • ירגזי צהוב-גבה • ירגזי סולטני • ירגזי קרקעי |  |
ירגזי הכף בשמורת הטבע נאמאקווה, דרום אפריקה.
לב קולידז'נוב

| --- | --- |

לב קולידז'נוב  תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  19 במרץ 1924 טביליסי, ברה"מ 
 פטירה:  17 בפברואר 2002 (בגיל 77) מוסקבה, רוסיה 
 מקום קבורה:  בית העלמין קונצבסקויה 
 סוגה מועדפת:  ריאליזם סוציאליסטי 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1954 
 מקום לימודים:  המכון לקולנוע על שם גרסימוב (1955)  האוניברסיטה הממלכתית של טביליסי 
 פרסים והוקרה:  עיטור לנין (16 במרץ 1984)  פרס לנין (1982)  אמן העם של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית (1969)  תעודת ההערכה של ממשלת הפדרציה הרוסית (18 במרץ 1999)  עיטור הדגל האדום של העמל (18 במרץ 1974)  פעיל מצטיין באמנויות  של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית של רוסיה (12 ביוני 1964)  אמן העם של ברית המועצות (1976)  עיטור מסדר המולדת דרגה שלישית (19 במרץ 1999)  גיבור העמל הסוציאליסטי (16 במרץ 1984)  פרס האחים וסילייב של הרפובליקה הסובייטית הרוסית (1971)  עיטור לנין 
 פרופיל ב-IMDb
 
לב קולידז'נוב (ברוסית: Лев Александрович Кулиджанов;‏ 19 במרץ 1924 – 17 בפברואר 2002) היה במאי ותסריטאי קולנוע סובייטי.
הוא היה בעל תואר אמן העם של ברית המועצות (1976), חתן פרס לנין (1982).
על פעילותו הציבורית קולידז'נוב קיבל מספר עיטורים כולל עיטור לנין עיטור מהפכת אוקטובר, עיטור הדגל האדום, גיבור העמל הסוציאליסטי ועוד.