שוואנדזאנג
עלייה לרגל > מסע דרך הודו ודרום אסיה > ממלכות טקה, ג'לאמדהרה, סטאנסווארה, מתורה, מטיפורה, קאפתה

ארץ טקה נמצאת דרומית לממלכת קשמירה, ומשתרעת בין נהר האינדוס ממערב לנהר הויפשה (אנ') ממזרח. הם מייצרים כמויות שופעות של חיטה ואורז לא דביק, גם זהב, פליז, ברזל ומתכות אחרות. הם אינם מאמינים בבודהיזם, ומתפללים בכמה מאות מקדשי דווה. למדינה הזו נותרו עשרה מנזרים בודהיסטים. היו עוד הרבה לפני כן, קובע שוואנדזאנג. אלה הושמדו לפני כמה מאות שנים, בתקופת שלטונו של מלך בשם מהירקולה (מיהירקולה (אנ')). המלך עשה זאת בכעס כי כאשר ביקש מהמנזרים בתחומו ממורה בודהיסטי שילמד אותו בודהיזם, הבודהיסטים לא שלחו אליו אף חכם מלומד. המעשה האכזרי של מהירקולה נגד הבודהיסטים גרם למלך מגדהה לצאת למלחמה עמו. מהירקולה הובס, אך חזר לשלטון על ידי התנקשות במלך קשמירה וגנדהארה. שוואנדזאנג מדקלם את סיפורי השמועה ששמע על המשך האכזריות וההרס של מהירקולה של 1,600 סטופות ומנזרים. לאחר מכן, שוואנדזאנג מתאר את המנזרים ששרדו בסאג'לה עם מאות נזירים בודהיסטים, יחד עם שלוש הסטופות העצומות שלה, כל אחת בגובה של למעלה מ-60 מטרים, שתיים שנבנו על ידי אשוקה.
שוואנדזאנג ביקר לאחר מכן במדינה צ'ינבהוקטי, שלדבריו קיבלה את שמה מכיוון שאזור ממערב לנהר הצהוב היה מדינת וסאל של הקיסר קנישקה. משם, בתקופת שלטונו של קנישקה, יובאו מטעי אפרסקים ואגסים לצ'ינבהוקטי שבצפון הודו. צפון-מזרחה יותר, הוא ביקר במנזר בודהיסטי של אסכולת סרוואסטיוודה עם 300 נזירים. הוא מתאר סטופה ענקית נוספת שגובהה מעל 60 מטרים שנבנתה על ידי הקיסר אשוקה. בסמוך לכך, מספר שוואנדזאנג, יש סטופות קטנות רבות ומערות בודהיסטיות גדולות. מסביב למנזר זה בגבעות ההימלאיה "מאות ואלפי סטופות, שנבנו כל כך קרוב זה לזה עד שהצללים שלהם נוגעים זה בזה". משם הוא ביקר בג'לאמדהארה. שם גדל אורז לא דביק ודגנים, היער שלו שופע, האזור שופע פרחים ופירות. יש להם 50 מנזרים עם למעלה מ-2,000 נזירים הלומדים מסורות מהאיאנה והינאיאנה של הבודהיזם. יש להם גם מקדשי דווה שבהם הכופרים מורחים את גופם באפר (שיווה-הינדואיזם).
מג'לאמבהארה, שוואנדזאנג נסע לצפון-מזרח דרך פסגות משוננות, עמקים עמוקים ושבילים מסוכנים לתוך מדינת קולוטה בהימלאיה. היא מוקפת בהרים, ויש בה שפע של פירות, פרחים ועצים. יש בה עשרים מנזרים ויותר מאלף נזירים בודהיסטים הלומדים בעיקר בודהיזם מהאיאנה. יש בה חמישה עשר מקדשי דווה אותם פוקדים כופרים (הינדים). באזור זה יש מערות רבות שבהן חיים ארהאטים (אנ') ורישים בודהיסטים (קדושים). לאחר מכן הוא פנה דרומה, אל מדינת שטאדרו. כאן, כותב שוואנדזאנג, אנשים לובשים בגדים "מדהימים, אקסטרווגנטיים", האקלים חם והאזרחים כנים וידידותיים לפי הנהוג. יש בה עשרה מנזרים, אך הרוסים ועם מעט נזירים. הוא מבקר בארץ פאריאטרה, שם יש להם שפע של בקר וצאן, וכן סוג של אורז שהם קוצרים תוך שישים יום לאחר השתילה. באזור זה יש שמונה מנזרים הרוסים ועשרה מקדשי דווה. הנזירים לומדים כאן בודהיזם של הינאיאנה.
לאחר מכן, שוואנדזאנג הגיע למדינת מאתורה (אנ'), וכינה אותה חלק ממרכז הודו. האזור הזה פורה, אנשים אוהבים מנגו, הם מייצרים בד וזהב. האקלים חם, האנשים גאונים וטובים לפי הנהוג, הם דוגלים בלימוד ובמידות טובות, קבע שוואנדזאנג. במדינה זו יש למעלה מעשרים מנזרים עם למעלה מאלפיים נזירים הלומדים בודהיזם של הינאיאנה ובודהיזם מהאיאנה. מקדשי דווה רבים נמצאים גם במדינה זו. הוא מתאר את פולחן הנשיאה והסגידה לבודהה והאלים הבודהיסטיים במדינה זו עם קטורת ופרחים מפוזרים ברחובות. הוא מבקר ומשבח את מנזר גובינדה במדינת מאתורה. לאחר מכן הוא מבקר במדינת סטהנסווארה, שבה יש אזרחים עשירים אך לא נחמדים שמתגאים בעושר שלהם. יש בה שלושה מנזרים בודהיסטים עם למעלה משבע מאות נזירים, סטופה קולוסאלית בוהקת ונקייה אשר עדה ל"גילויים אלוהיים רבים". יש בה גם יותר ממאה מקדשי דווה וכופרים רבים.
למדינת סרוגהנה (אנ') יש את נהר הגנגס ממזרח לה ונהר יאמונה באמצעה. האנשים האלה הם כמו אלה בארץ סטהנסווארה. הם מאמינים ברעיונות כפירה (הינדו) והם כנים מטבעם, קבע שוואנדזאנג. הם מוקירים למידה, אומנויות ומלאכות, ומטפחים חוכמה וברכות. במדינה זו נמצאים חמישה מנזרים בודהיסטים, למעלה מאלף נזירים הלומדים בעיקר את הינאיאנה, ויותר ממאה מקדשי דווה עם כופרים רבים. מזרחית לאזור זה נמצא נהר הגנגס עם מים כחולים כהים ויצורים מוזרים החיים בו, אך היצורים הללו אינם פוגעים בבני אדם. מי הגנגס מתוקים בטעמם, והכופרים מאמינים שהם מכילים את "מי הברכה", ושהרחצה בהם גורמת לכפרת חטאים.
לאחר שחצה את הגנגס, הוא נכנס לארץ מאטיפורה. כאן, לפי שוואנדזאנג, מחצית מהאוכלוסייה היא בודהיסטית והשנייה מאמינה בדתות של כופרים. האקלים קריר ומתון יותר, אנשיו ישרים ומעריכים למידה. מלך הארץ הזו סוגד במקדשי הדווה. במדינת מאטיפורה יש עשרה מנזרים ולמעלה מ-800 נזירים, רובם לומדים את הינאיאנה. הכופרים פוקדים למעלה מחמישים מקדשי דווה המצויים כאן. שוואנדזאנג מתאר את הססטרות שהורכבו ונלמדות במנזרים הבודהיסטים הגדולים של מאטיפורה. באזור זה יש את העיר מאיורה, מאוכלסת בצפיפות ועם מקדש דווה גדול ליד נהר הגנגס. האפיקורסים קוראים לזה "שער הגנגס". אנשים מכל חמשת חלקי הודו - מזרח, צפון, מערב, דרום, מרכז - מגיעים לכאן חוצים מרחקים ארוכים עולים לרגל ולרחוץ בשערים אלה. במקום הזה יש מספר רב של אכסניות ובתי מחסה, שבהם "האנשים המבודדים, הבודדים והנזקקים מקבלים מזון ושירות רפואי חינם". מצפון למקום הזה נמצאת ארץ ברהמאפורה, המאוכלסת בצפיפות באנשים משגשגים ועשירים. האקלים קר יותר. כאן מקובל שהאנשים גסים ואלימים. באזור זה יש חמישה מנזרים בודהיסטים ועשרה מקדשי דווה. דרומית-מזרחית מכאן, קבע שוואנדזאנג, נמצאת מדינת האיצ'אטרה עם עשרה מנזרים ואלף נזירים השייכים לכת הסמיטייה של הבודהיזם ההינאיאנה. יש בה חמישה מקדשי דווה שבהם הכופרים מורחים את גופם באפר. המדינה של וילאשאנה וקפיתה נמצאת דרומית ודרום-מזרחית לאיצ'אטרה. רוב האנשים בווילשאנה הם לא בודהיסטים, ויש כאן שני מנזרים עם שלוש מאות נזירים בודהיסטים. בקפיתה, ישנם ארבעה מנזרים המלמדים בודהיזם הינאיאנה, ויש להם למעלה מאלף נזירים. יחד עם המוסדות הבודהיסטיים הללו, יש בקפיטה עשרה מקדשי דווה. בקפיתה, קבע שוואנדזאנג, יש "מנזר בנוי להפליא עם הרבה מבנים גבוהים ומרווחים המעוטרים בגילופים מעולים". יש בה פסל בודהה בחלק העליון, פסל אינדרה משמאל לכניסה ופסל ברהמה מימין.