stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המנון צרפת
המנון צרפת במוזיקה > קלאסית

המנון צרפת שולב בחלקו מספר פעמים ביצירות קלאסיות, ביניהן:
וריאציות למקלדת מאת קלוד בלבסטר
השיר "שני הגרנדירים" מאת רוברט שומאן.
הפתיחה 1812 מאת פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי.
האופרה אנדריאה שנייה מאת אומברטו ג'ורדאנו.
המנון צרפת במוזיקה > מודרנית

הביטלס בשיר "All You Need Is Love".
הלחן של השיר משמש כהמנון האוהדים של קבוצת הפוטבול האוסטרלית "אריות בריסביין" (אנ').
בפסקול של משחק הווידאו Assassin's Creed Unity ובטריילר לעונה החמישית של משחקי הכס.
ראו גם

דגל צרפת
סמל צרפת
אורפאוס

| --- | --- |

 תרבות:  מיתולוגיה יוונית 
 אב:  אויגרוס, אפולו
 אם:  קאליופה 
 אחים:  לינוס 
 בן או בת זוג:  אורידיקה 
 
אורפאוס מקסים את החיות בנגינתו, פסיפס מעתיקות ציפורי
אורפאוס
אוֹרפֶאוּס (ביוונית עתיקה: Ὀρφεύς) הוא דמות מהמיתולוגיה היוונית, אל למחצה, בנם של אויגרוס מלך תרקיה (לפי גרסה אחרת, של אפולו) ושל המוזה קאליופה, ראש למשוררים ולמוזיקאים.
דמותו

אורפאוס קיבל במתנה מאפולו כלי נגינה - "לירה". בנגינתו היפה על הלירה הוא הצליח להפנט את כל שומעיו. האגדה מספרת שגם עצים ואבנים הקשיבו לזמרתו, ושלשמעה סטו נהרות ממסלולם וחיות היער נאלמו דום. הארגונאוטים (חבורת הגיבורים שהשתתפו במסע החיפוש של יאסון אחר גיזת הזהב בספינה ארגו) צירפו אותו אליהם במסעם כדי שישקיט בשירתו את גלי הים ויחזק את רוחם של הספנים.
בשובו נשא אורפאוס לאישה את הנימפה אאורידיקה, אותה אהב אהבה עזה. כשאאורידיקה נסה מפני סאטיר זר שרדף אחריה בשדה, היא דרכה מבלי משים על נחש ארסי שהכישהּ, ומתה. אורפאוס, בעודו ממתין לה ביום חתונתו, קיבל את ההודעה המרה על מותה מפי שליח. הוא סירב להתנחם וחדל לשיר. בהחליטו לחפשה הוא החל לנגן והאדמה שהייתה שבויה בקסם נגינתו פתחה פתח שדרכו הגיע לשאול, ושם פגש את כארון, הספן המעביר את המתים מעולם החיים לעולם המתים. הוא ריכך את לבו בשירתו הענוגה, וכארון הניח לו לעבור את סטיקס. הוא הרדים בנגינתו את קרברוס, הכלב התלת-ראשי השומר על הכניסה לשאול. רוחות הרפאים בשאול הוקסמו אף הן משירתו, ושליטי השאול, האדס ופרספונה, העניקו לו חסד חד-פעמי - הוא יוכל להחזיר את רעייתו אל ארץ החיים בתנאי שילך לפניה ולא יסב את ראשו אליה, עד צאתם כליל מהשאול. כאשר אורפאוס עלה ויצא מן המחילה החוצה, פנה לאחור כדי לראות את אאורידיקה, שהייתה עדיין בפנים. הוא ראה את דמותה מתקרבת ופשט את זרועותיו כדי לחבק אותה. בו ברגע נעלמה וכל ששמע היה לחישה 'היה שלום!'.
סופו של אורפאוס היה שהמיינאדות, הסוגדות לדיוניסוס רצחו אותו.
על פי המסופר היה אורפאוס מייסד האורפיזם - כת דתית מסתורית שחבריה כונו "האורפים".
אורפאוס בתרבות > אורפאוס באופרה

סיפורו של אורפאוס שימש כבסיס לאופרות רבות, שהידועות שבהן הן "אורפאו ואֶוּרידיקה" מאת כריסטוף ויליבלד גלוק, "אורפאו" מאת קלאודיו מונטוורדי, "אורפאוס" (1726) של טלמן, "אורפאוס בשאול" מאת ז'אק אופנבך ו"אֶוּרידיקה" מאת יאקופו פרי.
אורפאוס בתרבות > בקולנוע

הסרט הברזילאי אורפאו נגרו משנת 1959 המבוסס על מחזה של ויניסיוס דה מוראיס הוא עיבוד מודרני לסיפור אורפיאוס ואאורידיקה המתרחש בריו דה ז'ניירו בתקופת הקרנבל. הסרט זכה בפרס דקל הזהב בפסטיבל קאן, בפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר ובפרס גלובוס הזהב לשנת 1960. דמותו של אורפאוס מוזכרת גם בסרט האוסקר של קבוצת גלגלצ שיצא לאור בשנת 2022 בהקשר של אדם שנכנע ליצריו.
אורפאוס בתרבות > בשירה

הזמר אלי לוזון חיבר שיר המבוסס על דמותו של אורפאוס בשם "נגן אורפאוס".
אורפאוס בתרבות > בתיאטרון

סיפורם של אורפאוס ואאורדיקה ומסעו לשאול להצילה, מופיע גם במחזמר ״עירו של האדס״ (Hadestown) שזכה בפרס הטוני למחזמר הטוב ביותר ב-2019 ומאז הופיע ברצף בווסט אנד וברודוויי.
לקריאה נוספת

גוסטאב שוואב, אלים וגיבורים, (מגרמנית: חנה לבנת), אור יהודה: דביר,2007. עמ' 56–58.
אורפאוס ואֶוּרידיצ'ה, ציור מאת פרדריקו צ'רוולי
טרבלינקה

| --- | --- |
משפחות יהודיות ברציף הרכבת למחנה ההשמדה טרבלינקה במסגרת מבצע ריינהרד, 1942
משפחות יהודיות ברציף הרכבת למחנה ההשמדה טרבלינקה במסגרת מבצע ריינהרד, 1942
 מידע כללי
 סוג:  מחנה השמדה
 מדינה:  פולין
 מחוז:  קוסוב לאצקי 
 מחנות נלווים:  טרבלינקה I
 תאריכים
 תאריך הקמה:  אביב 1942
 תאריך סגירה:  אוקטובר 1943 (בעקבות המרד)
 תאריך שחרור:  1943 
 אוכלוסייה
 מפקדי המחנה:  פרנץ שטנגל
 צבא משחרר:  הצבא האדום
 השתייכות האסירים:  99% יהודים, צוענים
 נתונים
 מספר הנספים:  בין 870,000 ל-880,000 בני אדם
 מספר תאי גזים:  13
 קואורדינטות:  52°37′52″N 22°03′11″E﻿ / ﻿52.63119°N 22.05317°E﻿ / 52.63119; 22.05317
  (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיטרבלינקה(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיטרבלינקה(למפת פרובינציית מזוביה רגילה) ורשה ראדום פלוצק שדליץ אוסטרולנקה לודז' שוויינטו. ורמיה-מזוריה קוי. פומ.  לובלין פודלסיהטרבלינקה(למפת פרובינציית מזוביה מוגדלת) ורשה ראדום פלוצק שדליץ אוסטרולנקה לודז' שוויינטוקז'יסקיה ורמיה-מזוריה קויאוויה פומרניה  לובלין פודלסיהטרבלינקה
 תצלום אוויר של המחנה עם תרשים גרפי. לפרטים לחצו על התמונה
 
טְרֶבְּלִינְקָה (בגרמנית: Treblinka) הוא אחד מבין שלושת מחנות ההשמדה הגדולים שהופעלו על ידי האס אס במסגרת מבצע ריינהרד להשמדת יהדות פולין (בלז'ץ, סוביבור וטרבלינקה). המחנה נמצא באזור מרוחק מיישוב אך בקרבה יחסית לעיר ורשה (כשעה וחצי ברכבת).
הרציחות במחנות אלו היו חלק מהשמדת יהודי אירופה הכבושה על ידי גרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה ("הפתרון הסופי"). אומדן כל הנספים בטרבלינקה נע בין 870,000 ל-880,000 בני אדם, מהם 99.5% היו יהודים ורוב הנותרים צוענים. שטח המחנה הקטן, ומבנהו, הוכיחו כבר במשפט אייכמן, שהמחנה נועד להשמדה, והחזיק בחיים מספר קטן של יהודים לעבודה בניצול שאריות היהודים - ביגוד, חפצי ערך, נעליים, שיני זהב ואף השיער שלראש המומתים. במקום הופעל תא גז המופעל ככל הנראה בדיזל, וכן הומתו חולים בירי. הגופות הושארו בבורות ענק במרכז אזור ההשמדה במחנה, אך לאחר המפלה הגרמנית בסטלינגרד, החלו בשריפת הגופות ומחיקת הראיות לנעשה שם. בעקבות מרד שפרץ במקום הצליחו כמאתיים אסירים להימלט ומיעוטם שרד את הבריחה. לאחר המרד המחנה פורק ונחרש, אך נותרו תמונות שמפקד המחנה צילם וכן מידע ארכאולוגי ועדויות הניצולים. מפקד המחנה וסגנו הוסגרו מדרום אמריקה וישבו בכלא, אך מפקד הכלא שוחרר מסיבות בריאות ומת בביתו.
היסטוריה > הקמת המחנה ותפעולו

מחנה ההשמדה טרבלינקה שכן כ-85 קילומטרים צפון-מזרחית לוורשה וכ-3.5 קילומטרים דרום-מזרחית לכפר טרבלינקה, לא הרחק ממאלקיניה גורנה, שבה תחנת רכבת על קו מסילת הרכבת הראשית ורשה-ביאליסטוק. המחנה מוקם באזור דליל אוכלוסין מכוסה יער והוסתר בחורש סביב.
מחנה ההשמדה הוקם באביב 1942 ליד מחנה העונשין והעבודה טרבלינקה, שהיה קיים לפניו, ומכאן בא שם המחנה המוקם: "טרבלינקה II". לבניית המחנה נוצל כוח עבודה של אסירי מחנה העונשין טרבלינקה I, שייעודו של המחנה החדש הוסתר מהם. המחנה החדש השתרע על שטח של כ-200 דונם והוקף בגדר תיל דוקרני בגובה של יותר משלושה מטרים. האסירים הצטוו לשים ענפי אורן בין חוטי התיל, ומתחתם נטעו עצים כדי להסתיר את המתרחש בתוך המחנה. לאורך הגדר הוקמו מגדלי שמירה ונחפרה תעלה ברוחב שלושה מטרים. פנים המחנה על מתקניו נבנה אך ורק על ידי האסירים היהודים.
בתכנון המחנה הושקע מאמץ רב על-מנת למנוע אפשרות של ניצולים שהיו עדים להשמדה. המחנה חולק בפנים לשני חלקים: באחד מהם הוקמו צריפי המגורים עבור הצוות הנאצי, מחסנים ובתי-מלאכה, ובחלק השני, המבודד משאר המחנה בגדר גבוהה, עמדו תאי הגזים (בתחילה שלושה ובהמשך הוספו אליהם עשרה נוספים). שטח כל תא היה 16 מ"ר. עוד היו צריפי המגורים של האסירים היהודים אשר נמצאו כשירים להעסקתם בעבודות הנחוצות לתפעול המחנה ומשום כך הושארו זמנית בחיים. האסירים היהודים שנצטוו לתכנן את בניית המחנה, בהם יעקב ויירניק, תכננו את חלקם של המבנים בצורת התיבה "חי".
צוות המחנה כלל כ-40 גרמנים (אשר חלקם הגדול היו "בוגרי" תוכנית T4 - אותנסיה שבה הושמדו גרמנים לקויים בגופם או בשכלם) וכ-120 מתנדבי טרווניקי ("שומרים אוקראינים"). אחד השומרים האוקראיניים שנודע לשמצה באכזריותו ומנהגיו הסאדיסטיים היה "איוואן האיום".
ב"אזור ההשמדה" הוחזקו 200–300 אסירים יהודיים בנפרד משאר האסירים היהודיים במחנה. הם הועסקו בהוצאת הגוויות ובניקוי תאי הגזים, בעקירת שיני זהב מגוויות הנרצחים ובהטמנת הקורבנות.
היסטוריה > המחתרת והמרידות במחנה

למרות אמצעי ההטעיה של הנאצים ולמרות האימה שהוטלה על המובאים למחנה, אירעו מקרי התנגדות פעילה במחנה. מחודש ספטמבר 1942 ואילך, כאשר בין היהודים שנותרו בגטאות הלכו והתרבו השמועות על השמדה המונית, אירעו יותר ויותר מקרים של בריחה מרכבות הגירוש.
ב-10 בספטמבר 1942 דקר למוות אחד מעובדי-הכפייה במחנה, מאיר ברלינר, שגורש עם משפחתו מגטו קיילצה שלושה שבועות קודם לכן, את איש האס אס מאקס ביאלה (גר'). ברלינר הוכה למוות בקת רובה בו במקום, ואחריו הוצאו להורג כ-150 אסירים יהודים נוספים. מקרה זה הגביר את חששות ההנהלה הנאצית של המחנה ממעשי התקוממות נואשים. הריגתו של ביאלה הייתה פעולת יחיד של ברלינר, והוא ביצע אותה ללא עוזרים ובלי ששיתף אחרים בכוונותיו ובתוכניותיו. המעשה תוכנן מראש ולצורך זה הוא החזיק בהסתר את הסכין שנועדה למטרה זו. זהו אחד המקרים היחידים מסוגו במחנה טרבלינקה שכן המרד בטרבלינקה בקיץ 1943 היווה פעילות משותפת ומתוכננת מבעוד מועד.
יהודים אחדים כגון מרטין גריי הצליחו להימלט מן המחנה בחודשים הראשונים באמצעות רכבות שהכילו את רכוש הנרצחים ונסעו מערבה.
ב-20 באוקטובר 1942 הצליח האסיר יעקובוביץ' לעבור את גדר התיל ולהגיע לוורשה. כתגובה על כל מעשה בריחה הוציאו הנאצים להורג עשרות אסירים.
במשלוח שהגיע מגטו גרודנו ונשלח להשמדה באחד מלילות ינואר 1943, סירבו כמה צעירים להתפשט ולהיכנס ל"מקלחות המוות". במקום פרצה מהומה ויהודים רבים התקוממו וניסו להימלט.
אחד היהודים אף הטיל רימון יד לעבר השומרים האוקראינים. מיד נפתחה על יהודי המשלוח אש קטלנית מכל הכיוונים. בבוקר התגלו עשרות רבות של גופות שרועות בשלג, ושאר היהודים במשלוח נהדפו בבגדיהם לתאי הגזים.
לאחר מלחמת העולם השנייה > העמדה לדין וענישה של הסגל הנאצי

המשפט הראשון לאנשי הסגל הנאצי במחנה נפתח ב-12 באוקטובר והסתיים ב-24 באוגוסט 1965. במשפט זה הובאו לדין עשרה אנשי אס אס, בראשם סגן מפקד המחנה קורט פרנץ. ארבעה נאשמים נידונו למאסר עולם, חמישה נידונו למאסר שבין 3–12 שנים ואחד זוכה.
משפט טרבלינקה השני, שבו הועמד לדין מפקד המחנה פרנץ שטנגל שנתפס בברזיל והוסגר לגרמניה, נערך בין 13 במאי ל-22 בדצמבר 1970. שטנגל נידון למאסר עולם. מפקד המחנה בקיץ 1942, אירמפריד אברל, התאבד לפני תחילת משפטו.
במשפט אייכמן שנערך בירושלים בשנים 1960–1962 העידו אליהו רוזנברג (נפטר ב-2010) ואברהם לינדווסר (נפטר ב-1975) על רצח ההמונים במחנה. שניהם היו עובדי כפייה באזור ההשמדה.
משפט מפורסם הקשור למחנה נערך בישראל לג'ון דמיאניוק, שהואשם כי היה שומר במחנה שנודע כאיוואן האיום. דמיאניוק הורשע במשפט, אולם זוכה מחמת הספק בערעור לבית המשפט העליון כאשר טענת ההגנה הייתה ש"איוואן האיום" הוא כינויו של שומר אוקראיני אחר ששמו האמיתי היה איוואן מרצ'נקו.
במהלך המשפט המתוקשר נגבו עדויות מניצולי מחנה ההשמדה, וסיפוריהם על זוועות המחנה קיבלו הד רב.
ב-11 במרץ 2009 הודיעו שלטונות גרמניה כי בית משפט השלום במינכן הוציא צו מעצר נגד דמיאניוק בגין יותר מ-29 אלף עבירות של סיוע לרצח במחנה סוביבור. ב-1 במאי 2009 דחה בית משפט פדרלי לעתירות במדינת אוהיו באופן סופי את עתירתו של דמיאניוק נגד הסגרתו לגרמניה. ב-12 במאי, לאחר מאבק משפטי ארוך, הועלה דמיאניוק למטוס והוסגר לגרמניה, שם מת בגיל 91 בעודו מחכה להחלטה בערעור שהגיש על הרשעתו.
לאחר מלחמת העולם השנייה > הנצחה במחנה

המחנה הונצח על ידי "המועצה להגנת אתרי-זיכרון של המאבק, הסבל והעינויים".
ב-10 במאי 1964 התקיים בטרבלינקה טקס הסרת לוט ממצבת הזיכרון לזכר קורבנות הנאצים. בטקס זה נכחו כ-30,000 אורחים שבאו מחוץ לפולין, ביניהם אסירים שנותרו ממחנה זה.
ב-31 במאי 1978 נערך על שטח המחנה לשעבר טקס הסרת הלוט מאבן לזכר המחנך, הרופא והסופר יאנוש קורצ'אק, שנשלח מגטו ורשה לטרבלינקה ב-5 באוגוסט 1942, לאחר שדחה כל אפשרות הצלה אישית, ולא נטש את חניכיו מבית היתומים שלו בדרכם האחרונה.
בשטח המחנה הוקם אתר הנצחה לאומי של פולין, בצורת בית עלמין. על 17,000 אבנים חרוטים שמות הקהילות שמהן הובאו לטרבלינקה הקורבנות להשמדה. עשר אבנים מציינות את שמות המדינות מהם גורשו היהודים לטרבלינקה.
במרץ 2014 פורסם מחקר ארכאולוגי שנערך באזור מחנה ההשמדה, ואשר גילה לראשונה ראיות לקיומם של תאי הגזים במחנה, שאותם ניסו הנאצים להסתיר. הראיות שנמצאו, אריחים ועצמות, מאששים את עדויות הניצולים, עדי הראייה והשומרים שנתפסו.
המחנה בתרבות

מבין מאות היהודים שניסו להימלט מן המחנה בעת פרוץ המרד נותרו בסיום המלחמה 70 יהודים. חלק מניצולי טרבלינקה, היו עובדי כפייה באזור ההשמדה במחנה, ולאחר המלחמה הם אלו שנתנו עדויות ממקור ראשון על רצח ההמונים בתאי הגז ושריפת הגוויות במחנה.
שני ניצולים נמלטו מטרבלינקה, זמן רב לפני פרוץ המרד, ברכבת שהכילה את בגדי הנספים, בתקופת השיא של פעילותו בסתיו 1942. האחד מהם, מרטין גריי, תושב צרפת, זכה להעלות את סיפור חייו האישי, כאשר חלק חשוב ממנו היא תקופת מאסרו כעובד כפייה בטרבלינקה, בספר רב המכר בשם כל בני ביתי שהומחז לסרט שיצא לאקרנים ב-1985.
במשפט דמיאניוק, שנערך בירושלים בשנים 1987–1988, העידו רובם של שאר ניצולי המחנה שעוד נותרו בחיים והתגוררו בישראל.
באפריל 2011 יצאו לביקור מצולם בשטח המחנה שני ניצולי טרבלינקה האחרונים בישראל, שעוד נותרו בחיים: שמואל וילנברג, שנשלח למחנה מגטו אפטא בסוף אוקטובר 1942, וקלמן טייגמן, שנשלח למחנה מגטו ורשה בתחילת ספטמבר 1942. יחד אתם באה קבוצה של חיילים וקציני צה"ל. שמואל וקלמן הופיעו בסרט תיעודי בשנת 2002, יחד גם צ'יל רחמן שכתב על זיכרונותיו מהמחנה והעיד במשפט דמיאניוק. קלמן טייגמן נפטר מספר חודשים לאחר ביקורו היחיד בשטח המחנה. שמואל וילנברג, תושב תל אביב, נפטר בפברואר 2016, בגיל 93.
ולדיסלב שלנגל, משורר יהודי שנאסר בגטו ורשה, חיבר את השיר "התחנה הקטנה טרבלינקה" המהווה מעין אזהרה לחבריו שבגטו מפני הצפוי להם בטרבלינקה. השיר תורגם מפולנית לעברית על ידי הלינה בירנבאום, הולחן על ידי יהודה פוליקר. השיר נכלל באלבומו של פוליקר "אפר ואבק".
ראו גם

אני מאמין (ניגון חסידי)
ברק לייכר
יעקב אברהם קשפיצקי - הצליח לברוח מהמחנה
רודולף מאסרק
יערה בן-דוד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 בינואר 1947 (בת 78) בגדאד, ממלכת עיראק 
 מדינה:  ישראל 
 תאריך עלייה:  1952
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב, האוניברסיטה העברית בירושלים 
 שפות היצירה:  עברית 
 סוגה:  שירה, ביקורת ספרות 
 פרסים והוקרה:  פרס היצירה לסופרים עבריים (2013)  פרס אקו"ם  פרס טשרניחובסקי  קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב 
 www.yaarabendavid.com
 
יערה בן דוד (נולדה ב-27 בינואר 1947) היא משוררת, מבקרת ספרות ואמנית קולאז'ים ישראלית.
ביוגרפיה

בן-דוד נולדה בבגדאד שבעיראק ב-1947 ועלתה לישראל עם משפחתה ב-1952. היא בוגרת ספרות עברית ופילוסופיה מטעם אוניברסיטת תל אביב, מוסמכת האוניברסיטה העברית בספרות השוואתית. שימשה כחברת מועצה בכתבי העת מאזנים ופסיפס. הוציאה ספרי שירה וכן שתי אסופות של מאמרים עיוניים: "אהבה ממבט שני", הוצאת "עקד" (1997) ו"במבוך המראות", הוצאת "כרמל" (2012).
בשני הקבצים העיוניים יש התייחסויות לטקסטים בפרוזה ובשירה, כשכל יצירה נבחנת בהקשר ליצירות אחרות של אותו סופר או סופרים אחרים. היצירות הנבחרות הן מהספרות העברית ומספרות העולם המתורגמת, ביניהן הגלגול מאת פרנץ קפקא, וכן יצירות של סמואל בקט, אנטון צ'כוב, גבריאל גרסיה מרקס, אהרן אפלפלד, זלדה ועוד. חלק מהמאמרים המופיעים בספריה ראו אור בבמות ספרותיות שונות כגון: משא, "מאזנים", "עתון 77", "הארץ / ספרים", "גג", "מעריב" ועוד. שיריה תורגמו לשפות: אנגלית, ספרדית (על ידי לואיסה פוטורנסקי), צרפתית, גרמנית, רוסית, ארמנית, הונגרית, פולנית וסלובנית וראו אור בכתבי עת ובעיתונות בארץ ובעולם. לעשרות מהם נכתבו לחנים על ידי משה זורמן, מיכאל וולפה, אייל באט ואחרים.
ספריה

חיוג לילי ("עקד" 1982)
קולאז' ("ספרית פועלים", 1992)
אהבה ממבט שני: עיון בפרקי ספרות ישראלית וכללית, "עקד", תל אביב, תשנ"ז, 1997
שירים מחדר המַתָּנות ("תמוז" 1998)
ליטוף באור מלא ("עקד", 2005)
סוס טרויאני מבטן התודעה ("כרמל", 2011)
במבוך המראות: קריאה בפרקי ספרות עברית וכללית, "כרמל", ירושלים, תשע"ב, 2012
איזון שביר "הקיבוץ המאוחד" 2015, מהדורה שנייה 2016 (ערכה והביאה לדפוס לאה שניר)
Blood Red Strawberries - שירים (תרגמה לאנגלית: נעמה שפר) Contento" 2017"
Une autre présence - שירים (תרגום לצרפתית: עמנואל מוזס, אסתר אורנר) 2019 Éditions Caractères, פאריס.
לובשת בגד הפוך – מבחר וחדשים, הוצאת הקיבוץ המאוחד 2020 (ערכה והביאה לדפוס לאה שניר)
Razón de más  - שירים (תרגום לספרדית: מרטה טייטלבאום, לואיסה פוטורנסקי) Leviatan, בואנוס איירס 2021
זמן בוורטיגו - שירים, ספרי עיתון 77, 2025
ממאמריה

על משה בן שאול ועזריאל קאופמן - שני עורכי 'מאזנים' שהלכו לעולמם, מתוך: "גבורות למאזנים", קובץ ספרותי מיוחד במלאת 80 שנה לביטאון אגודת הסופרים העברים במדינת ישראל, (כרך א'), הוצאת אגודת הסופרים העברים במדינת ישראל, עורך: ד"ר משה גרנות, תש"ע, 2009, עמודים 85–91.
כתיבה עכשווית (על ספרו של יגאל בן-אריה "כמו בשירים"), עיתון 77: לספרות ולתרבות, גל' 88–89 (1987), עמ' 10.
פרסים ספרותיים ומענקים

פרס ראש הממשלה ע"ש לוי אשכול לשנת תשע"ג
פרס טשרניחובסקי מטעם אגודת הסופרים[דרוש מקור]
פרס אח"י
מענקי קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות, אקו"ם, קרן עמו"ס וקרן גולדברג
ציון לשבח בפרס ברנר 2016
לקריאה נוספת

קובי נסים, "ימים יגידו", מאזנים, כרך ע"ו, גיליון 6, (2002), עמוד 59. על: יערה בן דוד, "ימים יגידו" (שירים). מאזנים, כרך ע"ו, גיליון 6, (2002), עמ' 59.
יערה בן דוד, פושטת צורה, באנתולוגיה "תמונה קבוצתית" (ספרות ישראלית במאה ה-21), עמ' 350, הוצאת כרמל, 2017.
ספרי הרב מנחם מנדל שניאורסון

| --- | --- |
 היום יום  אגרות קודש  תורת מנחם - התוועדויות  לקוטי שיחות  הגדת הרבי מחב"ד  רשימות (חב"ד) 
 מידע כללי
 מאת:  רבי מנחם מנדל שניאורסון
 הוצאה
 הוצאה:  קה"ת
 
דברי תורתו של הרב מנחם מנדל שניאורסון, הרבי מלובביץ', הופיעו במאות ספרים העוסקים במגוון נושאים בספרות התורנית.
הספרים המפורטים להלן הם הספרים המקוריים שבהם דברי הרב שניאורסון. חלקם נכתבו או הוגהו על-ידו. ספרים אלו יצאו-לאור על ידי הוצאת הספרים קה"ת - ההוצאה הרשמית של חסידות חב"ד, שהקים רבי יוסף יצחק שניאורסון ומינה את חתנו, הרב מנחם מנדל, לעורך ראשי ומנהל שלה. בהסתמך על ספרים אלה יצאו גם ספרי ליקוט, סיכום ועיבוד, המתבססים על ספרים שלא נכללים כאן, כמו תרגומים לשפות נוספות.
סדרות השיחות והמאמרים

במצוות חמיו אדמו"ר הריי"צ, החל הרבי מלובביץ' להתוועד עם החסידים מדי שבת מברכים, עוד קודם היותו למנהיג חסידות חב"ד. לאחר שקיבל את הנהגת החסידות, התרבו זמני ההתוועדויות, הם התקיימו בשבתות נוספות וכן בימי החול כמעט בכל תאריך חשוב לחסידי חב"ד, כגון בראש השנה לחסידות. להתוועדויות אלו הייתה מתכונת קבועה: הרבי מלובביץ' היה אומר בה כמה 'שיחות' שכללו חידושי תורה, התייחסויות לענייני השעה, והוראות לחסידים. בדרך כלל היה אומר גם מאמר חסידות - יצירה עיונית העוסקת בתורת החסידות. בין השיחות והמאמרים היו החסידים שרים ניגוני חב"ד. פעמים רבות נשא שיחות לקהל לאחר תפילות מנחה או ערבית וכן במעמדים שונים, שיחות אלו התרבו בעיקר בשנותיו האחרונות.
את תורתו שנשא בציבור לא כתב בעצמו. צוות ה"חוזרים" היו חוזרים על תוכן דבריו לאחר אמירתם, מעלים אותם על הכתב בתוספת ציון מראי-מקומות. חלק מכתובים אלו המכונים 'הנחות', נערכו שוב בשפה תורנית והוגהו על ידי הרבי מלובביץ', שהוסיף, תיקן וזיקק את תוכן הדברים ולשונם.
סדרות השיחות והמאמרים > לקוטי שיחות

סדרה זו, בת 39 כרכים, אוצרת בתוכה אוסף עיונים וביאורים העוסקים במגוון סוגיות תורניות בכל מקצועות התורה. מקום נכבד בספרים אלו מוקדש לדרכו של הרבי מלובביץ' במחקר פירוש רש"י על התורה, ולפרשנותו בשיטת הרמב"ם בספרו משנה תורה. ביאורים אלו לוקטו מהתוועדויותיו של הרבי מלובביץ', נכתבו על ידי הוועד להפצת שיחות, הוגהו ועובדו שוב על ידי הרבי מלובביץ'. הביאורים (המכונים גם "שיחות") סודרו ונערכו לפי סדר פרשיות השבוע.
סדרות השיחות והמאמרים > ספר השיחות

סדרה נוספת היא ספר השיחות, סדרת ספרים בת 12 חלקים, בה הופיעו ה'שיחות' במתכונת אמירתן (שלא כ'ליקוטי שיחות' שעברו עיבוד ועריכה מלאים) - מתחילת שנת ה'תשמ"ז (1987) עד כ"ז באדר א' ה'תשנ"ב (1992). שיחות אלו נדפסו במתכונת שבועית, בשבוע שלאחר אמירתן על ידי הרבי מלובביץ'. מחציתם של הביאורים נערכו על ידי ועד הנחות התמימים בשפת היידיש, ומחציתם נערכו על ידי ועד הנחות בלה"ק בלשון הקודש, עברו את הגהת הרבי מלובביץ' והתפרסמו לאחר צאתם לאור בסדר דו-שבועי, בעיתון "אלגעמיינער זשורנאל" (ביידיש) ובעיתון "כפר חב"ד" (בלשון הקודש).
סדרות השיחות והמאמרים > תורת מנחם - התוועדויות

סדרת "תורת מנחם - התוועדויות" מרכזת את כל דרשותיו של הרבי מלובביץ' בציבור לפי סדר כרונולוגי, מעת היותו מנהיג חסידות חב"ד ועד למחלתו האחרונה (תש"י (1950) - תשנ"ב (1992)).
במשך שלשת העשורים הראשונים שבהם דרש הרבי מלובביץ' בציבור, לא נערכו דבריו לדפוס באופן מסודר. החל משנת תשמ"ב (1988) החלה לצאת סדרת "תורת מנחם" ("הסדרה המאוחרת"), ואילו דברי התורה משלשת העשורים הקודמים נותרו כמות שהיו, עד שהחלו לעבור עריכה מחודשת והתחילו לצאת לאור משנת תשנ"ג (1993) ("הסדרה המוקדמת").
הספרים מחולקים לשתי סדרות: הסדרה המוקדמת, הכוללת בינתיים 80 כרכים מהשנים ה'תש"י - ה'תשל"ה (1950 – 1975) עריכת "הסדרה המוקדמת" עדיין נמשכת, כשמדי שנה יוצאים לאור חלקים נוספים. הסדרה המאוחרת כוללת 43 כרכים מהשנים ה'תשמ"ב - ה'תשנ"ב. על פי הערכה תכלול הסדרה בסיומה כ-160 כרכים.
רוב דברי התורה המופיעים בסדרת "תורת מנחם" לא הוגהו על ידי הרבי מלובביץ'. ואילו חלקי הדברים שנערכו, הוגהו ונדפסו כיצירה בפני עצמה בסדרה 'לקוטי שיחות', לא נכנסו לסדרת "תורת מנחם".
בסדרה נפרדת בשם "דברי משיח", יוצאים רק השיחות והמאמרים שלא הוגהו, בתוספת ראשי דברים מחלוקות דולרים ויומנים על ההתרחשויות באותה תקופה. סדרה זו, החלה לצאת לאור בסדר כרונולוגי הפוך, משנת תשנ"ב אחורה, אך הוציאה לאור כרך גם משנת תשל"ח. היא יוצאת בהוצאה פרטית על ידי חסידים מהזרם המשיחיסטי, ועד כה יצאו לאור 22 כרכים.
סדרות השיחות והמאמרים > סדרות ספרי מאמרים

ספר המאמרים מלוקט היא סדרה הכוללת מאמרי חסידות שנאמרו על ידי הרבי מלובביץ'. הרבי אמר לאורך השנים 1562 מאמרים. במשך השנים נערך מדי פעם מאמר בתוספת ציוני מראי מקומות, הרבי מלובביץ' הגיה אותו והוא הודפס. החל משנת תשמ"ז נערכו ונדפסו באופן דומה מאמרים בקביעות לקראת מועדי השנה. "ועד להפצת שיחות" הוציא לאור את המאמרים בשישה כרכים. במהדורה אחת הודפסה הסדרה בשישה כרכים, בסדר הכרונולוגי שבו יצאו לאור המאמרים בחוברות. ובשנת תשס"ה הדפיסה הוצאת הספרים קה"ת מהדורה שבה המאמרים מסודרים לפי חודשי השנה במהדורה בת ארבעה כרכים בשם "תורת מנחם - ספר המאמרים מלוקט". מהדורה זו נערכה על ידי "ועד הנחות בלה"ק".
בסדרה נוספת, "תורת מנחם - ספר המאמרים", מופיעים בסדר כרונולוגי המאמרים שאמר הרבי מלובביץ' בשנים תשי"א-תשל"ט ושנרשמו והגיעו לידי קה"ת. מאמרים מעטים לא נרשמו כלל וצוין במפתח בראשית הספר שהם נאמרו. המאמרים שנאמרו בכל שנה מופיעים בכרך בפני עצמו. רוב המאמרים לא הוגהו על ידו. מה שהוגה, מופיע במרוכז בספר המאמרים מלוקט.
בסדרה שלישית, "תורת מנחם - ספר המאמרים מועדים", נדפסו שוב בסדר כרונולוגי כל המאמרים על סדר חגי ומועדי ישראל, והחגים החב"דיים, כל מועד בכרך בפני עצמו. בסדרה זו יצאו לאור עד עתה שמונה כרכים.
בסדרה נפרדת הנקראת "ספר המאמרים ע"פ סדר הפרשיות והמועדים" יצאו לאור כל הכרכים על פרשיות השבוע והמועדים יחד, גם אלו שהוגהו וגם אלו שלא הוגהו והם מסודרים לפי פרשיות וכל פרשה לפי שנים. סדרה זו יצאה בשנים תשע"ד-תשע"ו, בהוצאה פרטית על ידי חסידים מהזרם המשיחיסטי, ויש בה 26 כרכים.
מכתבים וכתבים > אגרות קודש

הרבי מלובביץ' הרבה בכתיבת מכתבים ומענות לשואלים מרחבי תבל, בענייני אמונה והשקפה, הלכה ומנהג, חידושי תורה וניהול הפעילות החב"דית המסועפת.
סדרה בה נדפסו מכתבים ואגרות שכתב לאנשים פרטיים כמו לאישי ציבור ומוסדות, האגרות עוסקות במגוון רחב של נושאים העומדים על סדר היום היהודי והעולמי. הן כוללות עצות והדרכות בעבודת השם, ביאורים תורניים בקבלה בחסידות ובתלמוד, כאשר בתווך עצות פרטניות בנושאים שונים ומגוונים כגון: בריאות, שמחה, שלום בית ועוד. מתוך מאות אלפי מכתבים שכתב הרבי מלובביץ' בחייו, מתפרסמים בסט זה רק מעט יחסית - אלו שיש בהם תועלת ועניין לציבור, מהעתק המכתבים שנשמר בארכיון ספריית חב"ד, או שנמסרו על ידי מקבליהם לפרסום. רוב המכתבים נכתבו בעברית, אנגלית ויידיש. חלק מהם נכתבו ברוסית, צרפתית ועוד. כל המכתבים יוצאים לאור בשתי סדרות; סדרה אחת של המכתבים בעברית, יידיש, רוסית וצרפתית. וסדרה שנייה של המכתבים באנגלית בלבד. נכון לשנת תש"פ נדפסו שלושים ושניים כרכים מהסדרה בעברית. האגרות הן מהשנים ה'תרפ"ה - ה'תשל"ז (1935-1977).
מכתבים וכתבים > רשימות

לאחר פטירת הרבי מלובביץ' נמצאו במגירת שולחן העבודה שלו, שלושה קלסרים עם רשימות בכתב-ידו. הדברים נכתבו בעשורים הראשונים לנישואיו (1930–1950), ובהם חידושים במגוון תחומים תורניים. הוא תיעד ברשימות גם סיפורים ושמועות ששמע מחותנו רבי יוסף יצחק. בין הרשימות בולטת "רשימת המנורה" - העוסקת בפרטי הדלקת מנורת הזהב בבית המקדש. מערכת אוצר החסידים הוציאה את הדברים לאור בסדרת "רשימות". עוד יצאו רשימות היומן, רשימת שנים אוחזים בטלית, רשימות על התניא ועוד.
ספרים בודדים > לוחות שנה

עם התמנותו על ידי חמיו למנהל הוצאת קה"ת, ערך הרבי מלובביץ' בעצמו והדפיס שלושה לוחות שנה עם פתגמים לכל יום, אחד לחסידים בעברית-יידיש ושניים באנגלית לתלמידים צעירים. את הלוח החסידי שהוא הגדול מביניהם קבע חמיו ל"לוח אור זרוע לחסידי חב"ד" ומאז חסידי חב"ד לומדים ומשתמשים בו מדי יום.
ספרים בודדים > לוחות שנה > ספר "היום יום..."

ספר זה הוא הספר הראשון שערך והדפיס, בשנת ה'תש"ג (1943). "היום יום" הוא לוח שנה חסידי יומי, ובו לקט פתגמים, רעיונות חסידיים, הלכות ומנהגים על כל יום במעגל השנה. בשונה מלוח שנה יהודי מצוי הפותח בחודש תשרי בראש השנה ומסתיים בו, מתחיל הלוח החסידי בתאריך י"ט בכסלו שנקבע ל"ראש השנה לחסידות" ומסתיים בו. חסידי חב"ד נוהגים מאז ללמוד מדי יום את הפתגם היומי בלוח "היום היום...". הספר נדפס במהדורות רבות בפורמט כיס ובפורמט גדול ומשמש מורה דרך לחסידי חב"ד