stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרב אופירה
לקריאה נוספת

אליעזר (צ'יטה) כהן, צבי לביא, השמים אינם הגבול סיפורו של חיל-האוויר הישראלי, ספרית מעריב, 1990, עמודים 453–458.
אהוד יונאי, "עליונות אווירית", בתרגום יפתח ספקטור, הוצאת כתר, 1995, פרק 22 – "יום הדין", עמודים 246–247.
זאב אלמוג, מפקד שייטת 13 - הפלגות חיי, כנרת, זמורה ביתן, 2014, עמודים 818-817
מירב הלפרין, אהרון לפידות, חליפת לחץ - דפים בספר הטיסות של חיל האוויר, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2000, הפרק "שבע פטריות עשן", עמ' 127–130
יצחק שטייגמן, מוכרחים להמשיך לנגן - חיל האוויר הישראלי במלחמת יום הכיפורים, מודן הוצאה לאור, 2023, הפרק "קרבות אוויר והפלת שבעה מטוסים מצריים מעל אופיר", עמ' 118–121.
הערות שוליים

↑  אליעזר (צ'יטה) כהן, צבי לביא, השמים אינם הגבול סיפורו של חיל-האוויר הישראלי, ספרית מעריב, 1990, בתרשים הקרב בעמוד 455, סעיף 6: "מרדף אחר מיג 21 בגובה נמוך מעל הים"
↑  שמואל גורדון, 30 שעות באוקטובר - החלטות גורליות: חיל האוויר בתחילת מלחמת יום כיפור, ספרית מעריב, 2008, פרק 13, עמוד 287.
↑
עיטור המופת, באתר צה"ל, 30 בינואר 2022
עיטור המופת שהוענק לסרן אמיר נחומי, באתר הגבורה
עיטור המופת שהוענק לסרן יוסף יבין, באתר הגבורה
עיטור המופת שהוענק לסרן דניאל שקי, באתר הגבורה
עיטור המופת שהוענק לסרן דוד רגב, באתר הגבורה
מטוס פנטום רודף אחד מטוס מיג מצרי אוקטובר 1973
TPS-43 מכ"ם דומה הוצב בהר צפרא
מטוס מיג 21 מצרי
חביב חיים דוד סתהון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1827 ה'תקפ"ז טבריה
 פטירה:  29 בדצמבר 1906 (בגיל 79 בערך) י"ב בטבת ה'תרס"ז
 כינוי:  ח"ד בדורו, חד חס"ה, בכור סתהון
 מקום קבורה:  בית העלמין היהודי הישן של חיפה 
 מקום פעילות:  טבריה, פקיעין, וחיפה
 תקופת הפעילות:  ? – 29 בדצמבר 1906 
 תחומי עיסוק:  דיינות, קבלה וצמחי מרפא
 תפקידים נוספים:  ראש ישיבה
 רבותיו:  הרבנים אהרון שבות הלוי וחיים שמואל הכהן קונורטי
 תלמידיו:  הרב יעקב חי זריהן
 
הרב חביב חיים דוד סתהון (1827 – 29 בדצמבר 1906) היה רב ומקובל ארץ-ישראלי ששימש כאב בית דין בטבריה וכראש ישיבה בחיפה.
ביוגרפיה

נולד בטבריה בשנת 1827 (ה'תקפ"ז) לדוד ולמסעודה סתהון. סבו הוא הרב גבריאל סתהון, בן למשפחת רבנים שעלה מארם צובא, ולו שני בנים, חביב ודוד. הראשון נישא למסעודה בת הרב אהרון שבות הלוי, אולם נפטר ללא ילדים. אחיו דוד ייבם את האלמנה, אולם נפטר בטרם עת ממחלה. לאחר שנולד בנה, קראה לו אמו דוד על שם אביו וחביב על שם בעלה הראשון, והוסיפה לו את השם "חיים" כסגולה.
בצעירותו למד אצל הרב חיים שמואל הכהן קונורטי, ואצל סבו, הרב אהרון שבות הלוי, מחכמי ארם צובא, שעלה לארץ והתיישב בטבריה. בשנת 1857 (ה'תרי"ז) החל ללמוד בישיבת "בית יעקב" בטבריה שנוסדה על ידי הגביר הרב יצחק גויטע מטריאסטה שבאיטליה.
בשנת 1865 (ה'תרכ"ה) יצא לשליחות בערי מרוקו מטעם כוללות טבריה יחד עם הרב אברהם צבאח. בחודש מאי 1873 (אייר ה'תרל"ג) יצא שוב לשליחות בצפון אפריקה, שם הגיע גם לג'יברלטר.
נהג להתבודד וללמוד במערת אליהו הנביא ובקברו של רבי מאיר בעל הנס, ועסק גם בתורת הקבלה. את ימי הקיץ היה מעביר בכפר פקיעין, שם סחר עם המקומיים, והודות להשתדלותו הוקם בכפר בית כנסת לתושבים היהודים.
כיהן במשך כ-30 שנה כאב בית דין בטבריה. בעקבות מגפת הכולרה, נמלט בחודש אוקטובר 1902 (תשרי ה'תרס"ג) מטבריה יחד עם בנו מרדכי למשך תקופה. שנה לאחר מכן בשנת 1903 (ה'תרס"ד) עבר להתגורר בחיפה, שם שימש כראש ישיבת "אליהו" על שם אליהו הנביא, שייסד הגביר אברהם אדרעי ממצרים עד שנת 1905 (ה'תרס"ו). נודע בבקיאותו בצמחי מרפא, ובחיפה עסק בייצוא הצמח "אל מחמודיה" (איסקומניה), המשמש לייצור צבעים.
הלך לעולמו ב-29 בדצמבר 1906 (י"ב בטבת ה'תרס"ז), ונקבר בבית העלמין הישן "כנסת ישראל" בחיפה, במערה המיוחסת לרבי אבדימי דמן חיפה.
נישא בחייו פעמיים, ויחד נולדו לו חמישה בנים וארבע בנות. בתו חנה נישאה לרב ישראל שמואל ענתבי, מרבני טבריה, ובתו רחל נישאה למאיר בודוך (בודוק) משפחה צפתית וותיקה.
תלמידו היה הרב יעקב חי זריהן.
חיבוריו

כרסייא דאליהו - שירות ותשבחות לאליהו הנביא, וקיבוץ כל ענייניו, ירושלים ה'תרס"ו
תקפו של נס - פירוש בפרד"ס על כל מאמרי רבי מאיר בעל הנס בתלמוד, בפלפול ובדרוש, חלק א' בירושלים ה'תרנ"ד, חלק ב' שם בשנת ה'תרנ"ט
טל תורה - סלוניקי ה'תרל"ז [נדפס בסוף ספר קרבן אליצור].
שמש ומגן - ענייני קבלה, כולל פירוש דברי הרב שמשון מאוסטרופולי בעניין יציאת מצרים, עשר המכות, ובסופו נוסח וידוי, ירושלים ה'תרנ"א
טעמי המצוות
כן חיבר שירים לכבוד רבי מאיר בעל הנס, שחלקם היו מושרים בהילולתו.
לקריאה נוספת

אליעזר מנצור סתהון, נוצר אדם, טבריה ה'תר"ץ (עמ' פ"ד - פ"ה)
משה דוד גאון, יהודי המזרח בארץ ישראל, חלק ב' (עמ' 486 - 487)
הערות שוליים

↑  מקור אחר טוען כי יצא בשליחות זו לטורקיה ומצרים.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306973005171  LCCN: nr2001016607  VIAF: 4253164604101437910000   WorldCat (עם VIAF): 4253164604101437910000
תכנון תשתית תחבורה

תכנון תשתית תחבורה הוא תהליך שנועד לתכנן מענה על דרישות התעבורה הקיימות או העתידיות באזור מסוים לזמן נתון. המענה יכול לכלול בניית רחובות חדשים, כבישים, דרכי עפר, דרכים מהירות, מסילות רכבת, קרונועים, שדות תעופה ונמלים באופן כזה שיתאימו לצורכי האוכלוסייה באותו אזור למספר שנים, או לחלופין לסדרי עדיפויות לאומיים, במקרה שהממשל מעדיף לשים דגש על פיתוח אזור מסוים.
תנאים מקדימים

בדרך כלל, לפני תכנון תשתית התחבורה בודקים את הנתונים התעבורתיים של האזור הנתון בעבר, כדי לאפיין את הצרכים התחבורתיים הקיימים, או את אלו העשויים להיווצר.
תכנון תשתית תחבורה, יכול להתבצע כדי לפתור בעיה מקומית בוערת, כמו היעדר תחנות רכבת בערים בהן כבר עוברות מסילות ברזל, אבל גם במקרה כזה, ניתן לחקור ולהעריך את מספר הנוסעים הצפוי, כדי לתכנן את גודל התחנות ואת מגרשי החניה הצמודים אליהן.
יר"מ - יחידת רכב מושווה

על מנת לחשב נפחי תנועה משתמשים ביחידות יר"מ (PCU). נפחי תנועה במודלים של תחבורה מיוצגים ביר"מ על מנת לתרגם את עומסי התחבורה שתורם כל כלי רכב ממונע הנע בדרך.
מכונית פרטית נחשבת כ-1 יר"מ, אופנוע 0.8, משאית 1.8, אוטובוס 1.6, אוטובוס מפרקי 2 יר"מ וכדומה.
אפיון סוג התשתית

לאחר הערכת היקפי התעבורה הדרושים, ניתן להעריך מה סוג התחבורה המתאים לענות על צורכי התעבורה. באזורים בהם האוכלוסייה דלילה ומפוזרת יתאימו דרכים למכוניות פרטיות. באזורים עירוניים צפופים בעלי רחובות עמוסים ופקוקים יש צורך ברכבות תחתיות ובשבילים לאופניים. באזורים הרריים וקשים למעבר יש לקחת בחשבון בנייה של מערכות גשרים לכבישים ולמסילות ברזל ולהסתמך גם על תחבורה אווירית ובמקומות משופעים בנהרות ובאגמים תיתכן תחבורה באמצעות דוברות ומעבורות.
בדיקת עתודות הקרקע לתשתית התחבורה

לאחר אפיון סוג התחבורה המתאים לצורכי התעבורה, יש לבדוק את האפשרויות המקומיות להקמת התשתית. לעיתים יש צורך לרכוש מגרשים ושדות מבעלים פרטיים כדי לסלול דרכים או לבנות מסילות ברזל. יש אפשרות גם להרוס דרכים מיושנות כדי לפנות דרך לפתרונות תחבורה מתקדמים ולפעמים יש לפנות או להעתיק מבנים קיימים כדי לאפשר את ביצוע התשתית המתוכננת.
תכנון תשתית התחבורה

תכנון תשתית התחבורה מתבצע לפי התקנים הייחודיים לכל סוג תחבורה באותה המדינה ובאותו האזור. בתכנון מסילות ברזל יש להקפיד שהמסילה המתוכננת לא תהיה מפותלת מדי. דרכים לאופניים ולגלגיליות צריכות להיות מישוריות או בעלות שיפוע מתון. מנהרות צריכות לעמוד בעומסי האדמה שמעליהן ובעומסי רעידות אדמה וגם צריכות להיות מאווררות כדי לא לסכן את הנוסעים בתוכן. שדות תעופה בעלי נפח תחבורה גדול צריכים להיות מרוחקים מאזורי מגורים ובה בשעה צריכים להיות נגישים לריכוזי האוכלוסייה באמצעות אמצעי תחבורה קרקעיים.
ט.מ.י. - טבלת מטריצת ביקושים

כחלק מהתכנון נעזרים בטבלת מטריצת ביקושים, זו טבלה המונה מספר נסיעות בין אזורי התנועה השונים, יש מספר מטריצות על פי סוג התנועה ובהן:
נסיעה מהבית למטרת עבודה
נסיעה מהבית למטרת קניות
נסיעה מהבת למטרת חינוך
נסיעה מהבית לצרכים אחרים
נסיעה שאינה מהבית
ראו גם

הנדסת תחבורה
תחבורה בת קיימא
נתי קלוגר

| --- | --- |
נתי קלוגר על הסט של הסדרה "המקום"
נתי קלוגר על הסט של הסדרה "המקום"
 לידה:  31 בינואר 1976 (בת 48) רמת גן, ישראל ישראל 
 שם לידה:  נתנאלה קלוגר
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1999
 מקום לימודים:  סטודיו למשחק ניסן נתיב 
 מספר צאצאים:  3
 פרופיל ב-IMDb
 
נתנאלה (נתי) קלוגר (נולדה ב-31 בינואר 1976) היא שחקנית, קומיקאית ומנחת טלוויזיה ישראלית.
ביוגרפיה

נתי (נתנאלה) קלוגר נולדה וגדלה ברמת גן. אביה, יצחק קלוגר, היה במשך כעשור מנהלו של תיאטרון חיפה ואף אמהּ היא שחקנית.
בוגרת תיכון אלון ברמת השרון, במגמת תיאטרון.
לאחר שירותה הצבאי למדה משחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב ולאחר מכן בסטודיו של רות דייכס. לאחר סיום לימודיה החלה להופיע בפרסומות ובהצגה "דודתו של צ'ארלי" בתיאטרון חיפה.
קריירה

בשנת 2003 הופיעה בתוכנית הבידור "המופע המרכזי" של זכיינית השידור של ערוץ 2 "רשת". בתוכנית הפגינה קלוגר כישרון חקיינות בגילום דמויות רבות, ביניהן שרי אריסון. בסוף אותה שנה החלה להופיע בתוכניתו של אדיר מילר "ערב אדיר", במהלכה ביצעה דמויות הומוריסטיות, וחיקויים נוספים, בין השאר של דנה מודן.
את החשיפה המשמעותית הראשונה קיבלה קלוגר בשנת 2004, כשהחלה לככב בתוכנית הסאטירה של ביפ, "הרצועה", לצד אורי גוטליב וטל ברמן. בתוכנית גילמה קלוגר מגוון דמויות, שנכתבו על ידי עוזי וייל, והפכו במהרה לקאלט טלוויזיוני, מסיגי הפרחה וכוכבת תוכנית המציאות האבסורדית שרון ירקון, ועד הצרפתייה המגוחכת ויויאן והשחקנית המוגזמת גלילה.
ב-2005 החלה קלוגר להופיע בתוכנית "ככה לא מתנהגים" של גורי אלפי, ובתוכנית "כמה כמה" בטלוויזיה החינוכית, לצד אורי אומנותי.
בשנת 2006 החלה להנחות לצד אלון נוימן את תוכנית השידוכים "המדריך למתחילים", אף היא בערוץ ביפ, ולשחק את ראומה גלר בתוכנית "אלביס" שבערוץ 2.
בשנת 2007 שיחקה בסדרה "אולי הפעם" ב-yes, ובתוכנית הבידור "חדשות מפתיעות" בערוץ 2.
בשנת 2008 השתתפה בסדרת המערכונים "כפיות" של הזכיינית "רשת" בערוץ השני, והגישה פינה בתוכניתה של עינב גלילי, "באה בטוב", בשידורי הזכיינית, וגילמה בעונה השנייה של "המקום" בערוץ 10 את דמותה של נעמי במקום דורית לב-ארי.
בשנת 2009 הצטרפה לצוות ההצגה "תורת היחסים", שכתב וביים אייל דורון. בהצגה היא מגלמת אישה שבעלה (אמנון וולף) מפתח אובססיה כלפי צעירה פתיינית (טלי שרון).
ב-2010 המשיכה קלוגר לשתף פעולה עם טלי שרון בעונה השנייה של הסדרה "סרוגים". באותה שנה שיחקה קלוגר בתפקיד ראשי (ענת שלו) בשלוש העונות של קומדיית המצבים של ערוץ 10, "כאן גרים בכיף".
החל משנת 2011 השתתפה קלוגר בתוכנית הבידור של ערוץ 10, "נבחרת ישראל בטלוויזיה" ושיחקה בסדרת הדרמה "אורים ותומים". היא שיחקה גם ב"יוני והמחוננים".
בשנת 2012 החלה לשחק בדרמת הנעורים "החממה".
ב-2013 עלתה סדרת הטלוויזיה "מחוברים פלוס", סדרת דוקו-ריאליטי בפורמט של "מחוברות", ובה קלוגר ובעלה השתתפו כאחד הזוגות המתעדים את חייהם.
בשנת 2014 כיכבה קלוגר בתוכנית "להיות מדען" בטלוויזיה החינוכית, לצדו של זוכה פרס נובל דן שכטמן, והשתתפה בסדרה "אחת אפס אפס" בערוץ 10.
בשנת 2014 שיחקה קלוגר בסדרה הקומית של קשת, "70 מיליון סיבות לעושר", בתפקיד שרי, אשתו של אלי (שמוליק לוי), לצד דב נבון ואחרים והופיעה מדי פעם במחזה "עקר בית" כאשת טייס.
נתי השתתפה גם בסרט "אבוללה", בתור אמו של אדם (יואב סעאדין רוזנברג).
בסוף שנת 2016 החלה לשחק במחזה "קוראים לו מלך" מאת סביון ליברכט בתיאטרון בית לסין.
בראשית 2017 שיחקה בעונה השישית של "ראש גדול" בערוץ KidZ, בה שיחקה קלוגר את ציפי, אמא של תכלת, אחת הדמויות המרכזיות בסדרה. באותה שנה החלה לשחק בקומדיה "חיית מחמד" מאת פרנסיס ובר בתיאטרון בית לסין. בשנת 2018 שיחקה את חווה יערי בסרט "רוצחות מבית טוב". בנוסף, מינואר 2019 היא משחקת בהצגה "מכתבים לאחי".
החל מ-2020 משחקת בסדרת הנוער "ספיידרז" בתפקיד אנה פישר, והחלה לגלם את דנה קורלינסקי בסדרה "לעבור את הלילה" בYes הטלוויזיה בלוויין. באותה שנה החלה לשחק במחזה "הנשים של ג'ייק" בתיאטרון חיפה מאת ניל סיימון ובבימויו של אלון אופיר.
החל מספטמבר 2020 משחקת בסדרה "שב"ס" בכאן 11.
בשנת 2021 השתתפה בסרט החרדי "רסיסים", לצד גילה אלמגור.
והשתתפה בתפקיד אורח ב "אחיין שלי בנץ" עונה 1 פרק 9
חיים אישיים

ב-2007 קלוגר נישאה לבמאי בועז רוזנברג, ולהם תאומות ובן. ביולי 2023 השניים התגרשו.
מתגוררת בתל אביב.
הערות שוליים

↑  וואלה! סלבס‏, דיווח: נתי קלוגר ובעלה בדרך ל"מחוברים", באתר וואלה, 12 בדצמבר 2012
בית על ההורן

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אדריכלות
 כתובת:  Am Horn 61
 מיקום:  ויימאר 
 מדינה:  גרמניה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1923
 תאריך פתיחה רשמי:  1923
 אדריכל:  גאורג מוכה 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות מודרנית 
 קואורדינטות:  50°58′26″N 11°20′22″E﻿ / ﻿50.9739°N 11.3394°E﻿ / 50.9739; 11.3394
 אתר רשמי
 he
 
בית על ההורן (בגרמנית: Musterhaus Am Horn) הוא בית מגורים בוויימאר שבגרמניה, שעוצב בידי הצייר גיאורג מוש ובסיועם של תלמידי ומורי המוסד. הבית הוקם במסגרת תערוכה שערך הבאוהאוס בעיירה, שהתקיימה מיולי עד ספטמבר 1923. זה היה המבנה הראשון המבוסס על עקרונות העיצוב של הבאוהאוס, אשר חולל מהפכה בחשיבה האדריכלית והאסתטית של המאה ה-20. בשנת 1996 הוכרז הבניין אתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
עיצוב הבית

הבית נבנה בקצה העיירה ומחוץ לקמפוס הבאוהאוס הראשי, על אדמה ששימשה כגן ירק, כשהרעיון היה שהוא יהווה דגם לשכונה שלימה שתבנה באמצעות שכפול תוכנית הבית, מהלך שלא יצא אל הפועל. עיצובו חריג בנוף הבנייה הטיפוסי בוויימאר המתהדרת בבנייה כפרית ושמרנית. הוא מעוצב בסגנון הבינלאומי עם גג שטוח, מטויח בצבע לבן ומורכב מגושים קופסתיים פשוטים בצורתם. תוכנית הבית הייתה החידוש המרכזי והיא הציגה חדר מגורים (סלון) מרווח בעל תקרה גבוהה שבשונה מהנהוג הוא לא פנה אל הגינה המקיפה את הבית, אלא הוקף כולו בחדרים השונים (שינה, רחצה, מטבח, עבודה) שהיו קטנים יחסית ועוצבו בהתאם לשימושם.
בהתאם לתפיסת העולם שגובשה בבאוהאוס הוקם הבית באמצעות מעורבות התלמידים שהתנסו באופן מעשי בבנייה ובייצור תעשייתי של החפצים והכלים ששולבו בו. כל רהיט בוצע בסדנאות הבאוהאוס (בין השאר על ידי מרסל ברויאר, אדריכל ומעצב רהיטים שהיה אז תלמיד במוסד) לרבות עיצוב הקרמיקה למטבח וגופי התאורה (שבעיצובם הוביל לסלו מוהולי-נג'י, מורה במוסד).
תולדות הבית

הבית שנבנה במיוחד לתערוכת הבאוהאוס ב-1923 הפך לאטרקציה המרכזית בתערוכה ומשך אליו עניין רב. התושבים המקומיים העניקו לו את הכינוי "Kaffeemühle" (מטחנת הקפה) בגלל צורתו הריבועית וגגו הבולט, שהזכיר להם מטחנת קפה טיפוסית בתחילת המאה ה-20. התייחסות התקשורת לבית נעה בין הערצה אוהדת, ולעיתים קרובות יותר, דחייה גלויה. לאחר התערוכה נמכר הבית ועבר שינויים לאורך השנים. ב-1998 נרכש על ידי העירייה שהחכירה אותו לאוניברסיטת באוהאוס ויימאר, והיא שהביאה לשיקום כללי ראשוני. צוות האוניברסיטה ותלמידיו השתמשו בבניין ונערכו בו תערוכות ואירועים. בשנת 2018 נערך במבנה תהליך שימור יסודי והוא עתיד להיפתח לציבור במאי 2019 כאתר תיירות לכבוד שנת ה-100 לבאוהאוס.
אומהה הולדם

קלפים פרושים במשחק אומהה הולדם, השחקן משמאל ניצח
אומהה הולדם (אנגלית: Omaha hold'em) הוא משחק קלפים השייך לקבוצת משחקי הפוקר שבהם משחקים בקלפי קהילה, בדומה לטקסס הולדם.
מהלך המשחק

כל משתתף מקבל ארבעה קלפים וצריך ליצור יד פוקר (5 קלפים) בעזרת שניים מתוך ארבעת קלפי הכיס (הקלפים שקיבל) ושלושה מתוך חמשת קלפי הקהילה (הקלפים המונחים על השולחן). חשוב לציין שבניגוד לטקסס הולדם, שבו ניתן להשתמש בכל צירוף קלפים אפשרי בין קלפי הכיס וקלפי הקהילה, באומהה הולדם חייבים להשתמש בצירוף של שני קלפי כיס ושלושה קלפי קהילה בלבד.
קיימת גם גרסה שונה למשחק בשם "אומהה Hi-Lo", שבה היד החזקה ביותר והיד החלשה ביותר מתחלקות בקופה (ייתכן מצב שלאותו שחקן יש בו-זמנית גם את היד החזקה וגם את היד החלשה, ובמקרה כזה הוא יגרוף את כל הקופה).
מהלך המשחק > בליינדים ואנטה

יש מספר הימורים כפויים הנקראים אנטה (Ante בלטינית) ובליינדים (Blinds - עיוורים). כל השחקנים חייבים לשלם את ה-Ante, בעוד רק מספר שחקנים (קבוע מראש) שנמצאים משמאל לדילר חייבים לשלם את הבליינדים. האנטה והבליינדים נקבעים מראש ויכולים לעלות בזמן המשחק, בעיקר אם מדובר בטורנירים, שם הבליינדים עולים באופן קבוע, כדי להגדיל את סכום ההימור ההכרחי ולהקדים את סיום הטורניר, וכן לגרום לכך שגם שחקנים שמשחקים רק צירופי קלפים חזקים ונדירים (tight players) ינופו מהטורניר. משחקים לעיתים עם בליינדים בלבד, ללא אנטה.
הבליינד שנמצא משמאל לדילר נקרא "הבליינד הקטן" (small blind) והבליינד שנמצא מימינו נקרא "הבליינד הגדול" (big blind), כאשר הבליינד הגדול הוא ההימור המינימלי, והבליינד הקטן הוא מחציתו. מי שרוצה להמשיך ולשחק באותו סיבוב חייב לפחות להשוות את הבליינד הגדול ורשאי גם להעלות את סכום ההימור.
מהלך המשחק > חלוקת הקלפים

לכל שחקן מחלקים ארבעה קלפים (קלפי כיס) עם הפנים למטה. הבליינד הקטן מקבל ראשון קלף, ואחריו שאר השחקנים בכיוון השעון. לאחר סיום סיבוב החלוקה, מקבלים כולם קלף נוסף בסיבוב חלוקה שני וכך גם השלישי והרביעי. כל שחקן רשאי לבדוק את קלפיו, אך לאחר מכן כל הקלפים חייבים להיות מונחים עם הפנים כלפי מטה על השולחן, השחקן רשאי להסתכל בשנית על קלפיו כרצונו. מטרת המשחק היא ליצור קומבינציה של שניים מתוך קלפי הכיס שחולקו לשחקן יחד עם שלושה מתוך קלפי הקהילה שיחולקו בשלב מאוחר יותר על ידי הדילר, כאשר הקומבינציה של היד החזקה ביותר בשולחן היא שמנצחת.
מהלך המשחק > סבב הימורים ראשון

סבב זה מתקיים מיד לאחר חלוקת ארבעת קלפי הכיס. השחקן הראשון שמדבר הוא השחקן הנמצא משמאל לבליינד הגדול. לראשון שמדבר יש שלוש אפשרויות: לפרוש, להשוות לבליינד הגדול או להעלות את ההימור.
כדי להעלות, שחקן מוסיף סכום מסוים. סכום זה נקבע בהתאם לסוג המשחק שמשחקים:
במשחקי Limit נקבע סכום קבוע שגם הוא מוגבל אחרי מספר סיבובים, בדרך כלל שלושה או ארבעה סיבובים, סכום ההימור מוכפל בסבב הימורים השלישי והרביעי.
במשחקי Pot Limit ניתן להמר לא יותר מהסכום שיש בקופה.
במשחקי No Limit ניתן להמר על כל סכום, בהתאם לכמות הכסף שיש לשחקן.
כדי לפרוש השחקן מניח את קלפיו עם הפנים מטה ודוחף אותם למרכז השולחן, שם נאספים הקלפים של השחקנים שפרשו. ברגע ששחקן פרש הוא אינו יכול לקחת חלק ביד הנוכחית.
לשחקנים הבאים יש אותן אפשרויות, אך בנוסף הם יכולים להעלות (Re-raise) על העלאה קודמת שבוצעה, אך העלאה זאת חייבת להיות לפחות שווה לגודל ההעלאה הקודמת.
מהלך המשחק > סבב הימורים שני (Flop)

אחרי סבב ההימורים הראשון, הדילר "שורף" את הקלף העליון בחבילה, על מנת לוודא שאף אחד לא ראה בטעות את הקלף העליון בחפיסה וכדי למנוע רמאויות. הקלף השרוף מונח על השולחן עם הפנים כלפי מטה. לאחר מכן הדילר מחלק שלשה קלפי קהילה עם הפנים כלפי מעלה (ה-Flop).
בסבב הימורים זה והבאים אחריו, הראשון לדבר הוא השחקן שיושב משמאל לדילר שעדיין נמצא ביד. בסיבובים אלו, בנוסף להשוות ולהעלות, שחקן יכול גם לומר Check, כלומר להישאר ביד מבלי לבצע הימור עד ששוב מגיע תורו לדבר. ברגע שבוצע הימור, על השחקן להחליט אם להשוות, להעלות או לפרוש. כך שבסופו של הסיבוב כל השחקנים שנשארו הימרו אותו סכום כסף, להוציא מקרה בו לשחקן יש פחות אסימוני משחק והוא בעצם שם את כל כספו בקופה. במצב כזה נפתחת קופה צדדית בשביל השחקנים שלהם נשאר עוד כסף להמר. כאשר בשלב זה השחקן ששם את כל כספו משחק רק על הקופה המרכזית, ושאר השחקנים משחקים על הקופה המרכזית ועל הקופה הצדדית.
מהלך המשחק > סבב הימורים שלישי (Turn)

אחרי השלמת סיבוב ההימורים השני, "נשרף" עוד קלף. ונפתח עוד קלף קהילה עם הפנים כלפי מעלה. זהו קלף ה-Turn. במשחקי Limit, הסכום הקבוע מוכפל בסבב הימורים זה ונשאר כך עד לסבב האחרון. כללי ההימור הם כמו בסבב ההימורים השני.
מהלך המשחק > סבב הימורים רביעי (River)

לאחר סבב ההימורים השלישי, "נשרף" עוד קלף ונפתח קלף קהילה חמישי עם הפנים כלפי מעלה. זהו קלף ה-River. מתקיים סבב הימורים כמו בסבבים הקודמים, כאשר לאחר סבב הזה מראים את הקלפים. אם לשני שחקנים, או יותר, אותה יד, השחקן עם הקלף הבא החזק יותר (נקרא קיקר – Kicker) מנצח. אם אין קיקר, אז הקופה תחולק באופן שווה בין השחקנים.
כאשר כל השחקנים פרשו מלבד אחד, האחר שנותר מנצח. מקרה שיכול לקרות בכל סיבוב הימורים.
בגרסת האומהה Hi-Lo הקופה מתחלקת בין בעל היד החזקה ביותר לבעל היד החלשה ביותר.
ארמון דרוטנינגהולם

ארמון דרוטנינגהולם (בשוודית: Drottningholms slott) הוא בית המגורים הפרטי של משפחת המלוכה השוודית. הוא נבנה על האי לובן (Lovön), בכפר הקטן דרוטנינגהולם, מערבית לבירה סטוקהולם. בניית הארמון המקורי החלה במאה ה-16. הארמון הוא אתר תיירות פופולרי בשוודיה. בשנת 1991 הוכרז הארמון כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו, האתר הראשון שהוכרז בשוודיה.
היסטוריה

השם דרוטנינגהולם, שמשמעותו היא האיון של המלכה, נגזר מהמבנה הרנסאנסי המקורי שעוצב על ידי וילם בוי, והיה ארמון אבן שהוזמן על ידי יוהאן השלישי ב-1580 עבור אשתו, המלכה קתרינה יגילון. לפני הארמון הזה הייתה במקום אחוזה בשם טורבסונד. הדוויג אלאונורה מהולשטיין-גוטורפ רכשה את הטירה בשנת 1661, שנה לאחר שהפסיקה לכהן כמלכת שוודיה, אך ב-30 בדצמבר של אותה השנה נשרפה הטירה עד היסוד. הדוויג שכרה את האדריכל השוודי הנודע ניקודמוס טסין האב כדי שייעצב ויבנה מחדש את הטירה. העבודות לשיקום הבניין החלו ב-1662, אולם ניקודמוס מת ב-1681, זמן קצר לפני שהעבודות הסתיימו. בנו, ניקודמוס טסין הבן, המשיך את עבודתו והשלים את עיצובו של פנים הארמון. למרות זאת, הארמון נותר במשך למעלה מ-100 שנים במצב לא גמור.
בזמן השיפוצים שלטה הדוויג בשוודיה, בשמו של המלך הצעיר קרל האחד עשר. שוודיה הפכה למדינה חזקה לאחר שלום וסטפאליה, וכיוון שהמלכה הייתה שליטת המדינה בפועל, היה צורך לבנות עבורה מקום מגורים מרשים בקרבת סטוקהולם.
הארמון הוענק לנסיכה לואיז אולריקה, שהפכה ב-1744 למלכת שוודיה כאשר נישאה למלך אדולף פרדריק. בזמן שלואיז התגוררה בארמון היא הורתה לשנות את סגנון העיצוב הפנימי שלו לעיצוב רוקוקו צרפתי. לואיז גם הורתה לבנות את התיאטרון המפואר של הארמון, לאחר שהתיאטרון הפשוט והקטן יותר נשרף ב-1762. בנוסף, לואיז הורתה לבנות את הספרייה, המגורים הפרטיים והגלריה האמנותית. המלך גוסטב השלישי, בנה של לואיז, התגורר בארמון בתקופה זו והיה זה שנאלץ למכור אותו למדינה.
מצב הארמון החל להידרדר במאה ה-19 כתוצאה מהזנחה וחוסר תשומת לב. בתקופת שלטונו של אוסקר הראשון, השתנה המצב, וב-1907 החלו עבודות שיפוץ ושיקום נרחבות. מאז 1981 משתמשת משפחת המלוכה השוודית הנוכחית בארמון כבית המגורים העיקרי שלה, ולכן הארמון נשמר על ידי צבא שוודיה, בדומה למקובל בארמון סטוקהולם.
לאורך 400 שנות קיומו עבר הארמון חידושים, שינויים ותוספות רבות. בין 1907 ל-1913 בוצע בו שיפוץ וחידוש ניכר, ובמסגרתו הוחלף גג הארמון, צינורות המים תוקנו, והארמון חובר לחשמל, לחימום, ולביוב. מספר אזורים בארמון שוקמו ונבנו מחדש לאורך תקופה של עשרים שנים שהחלה בערך ב-1977. מאמץ רב הושקע בספרייה ובהיכל הלאומי, וברחבי הארמון הותקנו מערכות מיגון נגד דליקות. בין 1997 ל-2002 בוצעו עבודות לבנייה מחדש של הקירות החיצוניים.
אתרים בארמון

כנסיית הארמון משמשת את חברי הקהילה של לובן מאז בנייתה, והם מתפללים בה בכל ביום ראשון האחרון של החודש. בכנסייה מנגנים באורגן שנבנה ב-1730. אחד מהפריטים הידועים בכנסייה הוא גובלן שהוכן על ידי גוסטב החמישי.
העבודה על התיאטרון החלה בשלהי המאה ה-17 על ידי טסין האב, והושלמה על ידי בנו. הקישוטים הפנימיים הוספו בכמה שלבים בין 1665 ל-1703, בהתחלה בסגנון הבארוק ומאוחר יותר בסגנון צרפתי, והם הוכנו מעירוב של סטוקו, עיסת נייר וציורים. התיאטרון הנוכחי נבנה במקום תיאטרון קדום יותר שנחרב בשריפה שהתרחשה ב-1762. מנגנון הבמה המקורי נותר ללא כל שינוי, והוא כולל מכונת גלים, מכונת רעש ו"כיסא מעופף" המשמש ליצירת אפקט של דאוס אקס מכינה. התיאטרון כמעט ולא היה בשימוש לאחר ההתנקשות במלך גוסטב השלישי ב-1792, שהיוותה את ההשראה לאופרה נשף המסכות של ג'וזפה ורדי. במהלך המאה ה-20 בוצעו בתיאטרון מספר שיפוצים. התיאטרון משמש כיום כבית אופרה המארח פסטיבלי מוזיקה בקיץ, שבהם מתמקדים ביצירותיהם של היידן, הנדל, גלוק ומוצארט, וכן שמים דגש על ביצועים מקוריים. האופרה המלכותית של שוודיה עורכת חלק מההופעות שלה בתיאטרון זה.
הביתן הסיני הוא מבנה הנמצא בשטחי הארמון, שבנייתו הסתיימה ב-1753, והוא היה חלק ממתנת החתונה שאדולף פרדריק העניק ללואיז. הביתן הנוכחי נבנה בין 1763 ל-1769 בסגנון רוקוקו צרפתי, אך עם אלמנטים אדריכליים בסגנון סין והמזרח הרחוק. פנים הביתן עוצב בסגנון רוקוקו שוודי. חלקו החיצוני של הביתן שופץ ארבע פעמים במהלך המאה ה-20. לביתן זה מחוברת סדרה של ביתנים קטנים יותר, ששימשו למטרות שונות כגון חדר אוכל. הצד החיצוני של הביתן שופץ בין 1943 ל-1945, והצד הפנימי בין 1959 ל-1968.
אוהל השומרים: כאשר גוסטב השלישי עבר להתגורר בארמון ב-1777, שימש אותו הביתן הסיני פעמים רבות, ונוצר צורך להקים מבנה חדש עבור השומרים. מבנה זה הוקם בשנים 1781–1782. החזית והצד האחורי של האוהל מכוסים ביריעה בצבע מתכתי. האוהל נעזב במהלך המאה ה-19, ורק ב-1990 החלו לשפץ אותו ולהשיב לחזית את צבעה המקורי. כיום האוהל משמש כחדר תצוגה.
גן הבארוק: החלק העתיק ביותר של הגנים הוקם בשלהי המאה ה-17 לפי הוראה של הדוויג אלאונורה. טסין האב והבן עמדו בראש הפרויקט והקימו גן בארוק המוקף על ידי שדרות עצים עבים, במרחק קצר מהארמון הראשי. הפסלים הרבים המפוזרים באזור זה נוצרו על ידי האמן אדריאן דה ורי. הגן הוזנח גם כן במהלך המאה ה-19, אך שופץ ושוקם בשנות ה-50 ושנות ה-60 של המאה ה-20 ביוזמתו של גוסטב השישי אדולף.
הגן האנגלי: גוסטב השלישי יזם את הקמתו של החלק הזה. הגן האנגלי שוכן בכיוון צפון מגן הבארוק, והוא מורכב משתי בריכות עם תעלות, גשרים, מדשאות רחבות, ועצים בקבוצות בודדות או בשדרות. ברחבי הגן פזורים מספר שבילים. רוב פסלי השיש העתיקים הנמצאים בגן נרכשו מאיטליה על ידי גוסטב השלישי.
החממה נבנתה במהלך המאה ה-17, וב-1790 היא הועברה לאזור השוכן צפונית לגן האנגלי.
הערות שוליים

↑  Page 61 of the Swedish Ethymological Dictionary of Svenskt ortnamnslexikon, published 2003 by the institute of Språk- och folkminnesinstitutet, Uppsala. The latter part "sund" means sound, and "torve" has to do with fishing (a prehistoric Swedish word).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007288080905171  BIBSYS: 90634313  BnF: cb119567008 (data)  GND: 4810822-4  LCCN: sh86001669  MusicBrainz: 0c28d56f-854b-4c83-af25-d44253b4b9e0  SELIBR: 217848  VcBA: 494/21740  VIAF: 140727506   WorldCat (עם VIAF): 140727506 
הכנסייה
התיאטרון
הביתן הסיני
אוהל השומרים
מבט על גן הבארוק
פסל בגן האנגלי
לובסטר

| לובסטר |
| --- | --- |
 לובסטר אירופי (Hommarus gammarus)
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
תת־מערכה:: סרטנאים
על־מחלקה:: Multicrustacea
מחלקה:: סרטנים עילאיים
סדרה:: מעשירי רגל
תת־סדרה:: Pleocyemata
משפחה:: נפרופידיים
שם מדעי
 Nephropidae ‏דיינה, 1990

Nephrops norvegicus
לובסטר אמריקני
Nephropsis rosea
לובסטר או מחושתן הוא שם הניתן למיני המשפחה נפרופידיים (שם מדעי: Nephropidae; בעבר כונו: Homaridae), סרטנאים גדולים וארוכי בטן מהסדרה מעשירי רגל. הלובסטרים הם הגדולים שבין פרוקי-הרגליים והגדול מביניהם הוא לובסטר אמריקאי.
השם לובסטר ניתן גם לסרטנים אחרים ביניהם: לובסטרי סקוואט (אנ'), לובסטרי שונית (אנ'), לובסטרים קוצניים והכפניים המכונים "לובסטרים ישנוניים".