stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כתובות פיניקיות-יווניות מרודוס
הכתובות > כתובת עבדמלקרת

לוחית שיש אפור־כהה, שלמה מכל צדדיה, נמצאה ב־1968 בנקרופוליס המזרחי ליד כנסיית פנגיה פנרומנה, אחד הנקרופוליסים המרכזיים באי. לפי מקום הימצאה ותוכנה היא ללא ספק כתובת קבורה. כיום במוזיאון רודוס, ממוספרת ΠΒΕ 1233.
ΗΡΑΚΛΕΙΔΕΣ

ΚΙΤΙΕΥΣ

לעבדמלקרת בן עבדססם בן תגנץ
לפי צורת האותיות, הכתובת מתוארכת ל־200 לפנה"ס או מעט מאוחר יותר. בכתובת ניכר קיצורה של הגרסה היוונית לעומת הפירוט בגרסה הפיניקית, דבר המאפיין כתובות קבורה וכתובות נדר שמיות־יווניות. הכתובת היוונית מצביעה על מוצאו הכתי של הנפטר. ההקבלה בין השמות עבדמלקרת והראלידס מבטאת את ההקבלה בין האלים מלקרת והרקלס. השם "עבדססם" נובע מסיומת תיאופורית ידועה מהעולם הפיניקי, בפרט מקפריסין, וקיימת ביוונית כ־Σεσμᾶς או Σεσμαῖος. השם "תגנץ" נמצא גם בכתובת בנחדש מאתונה מהמאה ה-4 לפנה"ס, גם הוא ממוצא כתי: ”לבנחדש בן עבדמלקרת בן עבדשמש בן תגנץ אש כתי” (KAI 55).
הכתובות > כתובת בעלמלך

לבנת שיש לבן גרגירי, שבורה מלמעלה ולמטה, נמצאה בדצמבר 1914 (או מעט לאחר מכן ב־1915) מדרום למונטה סמית' (אזור האקרופוליס של רודוס (אנ')), כיום בחצר הפנימית של מוזיאון רודוס. הכתובת עצמה ידועה בסימון KAI 44.
[...]Σ ΜΥΛ[...]

ΡΙΟΝ[...]

בעלמלך בן מלכיתן

מקם אלם מתרח עשתרני בן ח[...]
האותיות היווניות מצביעות על התקופה ההלניסטית, אולי סוף המאה ה-3 לפנה"ס או תחילת המאה ה־2 לפנה"ס, והאותיות הפיניקיות תואמות תארוך זה. בכתובת היוונית, בשורה הראשונה ששרדה האופסילון והלמדה פגומות ביותר; היו שזיהו גם יוטא במרווח אות אחת מהלמדא. בשורה השנייה ששרדה הנו היא ללא ספק סוף השורה. בכתובת הפיניקית, הח' בסוף השורה השנייה פגומה ביותר, ולא כל המפרשים זיהוי אותה.
לכתובת היוונית כמה השלמות אפשריות: היו שפירשו את השורה הראשונה [...θεοῖ]ς Μυλ[αντίος...] לפי הקבלה בין עשתרת ("עשתרני") לבין מוליסו (אנ') האשורית (Μύλιττα ביוונית) וכן לפי הקבלות מכתבי הסיכיוס (אנ') וסטפנוס; אחרים, לפי הקבלות בין "רשף מכל" ל־Ἀπόλλων Ἀμυκλαῖος בכתובות מקדש אידליון, השלימו [Ἀπόλλώνιο]ς Μυλ[ίττηι] או [Αβδιμιλκο]ς Μυλ[ίττηι], או לפי כתובות דו־לשוניות נדירות שבהן השושלת מפורטת גם בנוסח היווני, [Αβδιμιλκο]ς Μιλ[κιαθων]. השורה השנייה מושלמת [χαριστή]ριον.
המונח הפיניקי "מקם אלם מתרח עשתרני" קשה מאוד לפירוש; היו שפרשו "מקם אלם" כ"מֵקִים אלים" ואחרים פרשו "מקומו (עם) האלים", "מתרח עשתרני" הוא ביטוי קשה במיוחד, ואחד הפרושים הוא "מת רוח עשתרני", כלומר "האל מות, רוחו אצל עשתרת"; והתואר נפוץ בעולם הפיניקי שמעבר לים.
הכתובות > כתובת תרתא

שבר שיש לבן שהתאים לבסיס חפץ (אולי פסל), הקצוות הימני והתחתון שלמים, נמצא ב־1939 ליד מקדש אפולו הפיתי באקרופוליס של רודוס, כיום במוזיאון רודוס. הכתובת הפיניקית ידועה בסימון KAI 45.
ΙΣ[...]

אש נדר תרת[א בן עבד?אש]

מן בן בעליתן בן [...]
מהכתובת היוונית שרדו רק הקצה התחתון של היוטא וכשני שלישים מהסיגמה. בכתובת הפיניקית, מהשם "תרת[א]" שרדו בבירור רק הת' הראשונה והר', והיו שקראוהו "תרר[ת]". הכתובות הפיניקית היא כתובת נדר.
ראו גם

כתובות פיניקיות־יווניות אתונאיות
רשימת כתובות כנעניות וארמיות
לקריאה נוספת

G. Levi Della Vida, A Phoenician Fragment from Rhodes, Journal of the American Oriental Society 60, 1940, עמ' 260–264 doi: 10.2307/594013
Amadeo Maiuri, Un'Iscrizione Greco-Fenicia A Rodi, Annuario della Scuola Archeologica di Atene e delle Missioni Italiane in Oriente 2, 1915 (1916), עמ' 267–269
הערות שוליים

↑  למשל KAI 42 – כתובת ענת־אתנה
↑  למשל KAI 47 – הקיפוסים של מלקרת
↑  כתובות פיניקיות־יווניות אתונאיות
1 2 3 4 5 6 7  P. M. Fraser, Greek-Phoenician Bilingual Inscriptions from Rhodes, The Annual of the British School at Athens 65, 1970, עמ' 31
↑  Giorgos Bourogiannis, The Phoenician presence in the Aegean during the Early Iron Age: Trade, settlement and cultural interaction, Rivista di Studi Fenici 46, 2018, עמ' 43–88
1 2 3  P. M. Fraser, Greek-Phoenician Bilingual Inscriptions from Rhodes, The Annual of the British School at Athens 65, 1970, עמ' 35
1 2 3 4 5 6  P. M. Fraser, Greek-Phoenician Bilingual Inscriptions from Rhodes, The Annual of the British School at Athens 65, 1970, עמ' 32
↑  KAI 35 מכתי, KAI 40 (כתובות מקדש אדיל) מאדיל, RÉS 1213 (כתובת עבדססם) מתמש
1 2  P. M. Fraser, Greek-Phoenician Bilingual Inscriptions from Rhodes, The Annual of the British School at Athens 65, 1970, עמ' 32; KAI 44
↑  P. M. Fraser, Greek-Phoenician Bilingual Inscriptions from Rhodes, The Annual of the British School at Athens 65, 1970, עמ' 33, KAI 44
↑  הרודוטוס, היסטוריות, 1.131 (ראו במקור היווני ובתרגום לעברית)
↑  P. M. Fraser, Greek-Phoenician Bilingual Inscriptions from Rhodes, The Annual of the British School at Athens 65, 1970, עמ' 33–34; המחבר לא מבאר למי כוונתו בסופרים אלה.
↑  P. M. Fraser, Greek-Phoenician Bilingual Inscriptions from Rhodes, The Annual of the British School at Athens 65, 1970, עמ' 34
↑  נחום סלושץ, אוצר הכתובות הפניקיות, דביר, 1942, עמ' 150
↑  נחום סלושץ, אוצר הכתובות הפניקיות, דביר, 1942, עמ' 197
↑  RÉS 553, 554, CIS I 261, וכן בנחום סלושץ, אוצר הכתובות הפניקיות, דביר, 1942, עמ' 234 שם מובא גם התואר "עשתרני" לבד; "מקם אלם" לבד: CIS I 377,‏ KAI 70 (הכתובת הפיניקית מאביניון), RÉS 13+236, 537, בספרו הנזכר של סלושץ עמ' 193 מובאת כתובת ”עלת מגן מקם אלם מלת”, בה "מלת" אולי משמעותה Μύλιττα האשורית; פעמים רבות בא התואר עם תארים נוספים, חילוניים ("שפט", "רב") או דתיים ("רב כהנם"), ובשושלות מיוחסות שונות.
כתובת בעלמלך
מקדש אפולו הפיתי באקרופוליס של רודוס
עידן הסילון

המטוס דה האבילנד קומט היה מטוס הנוסעים הסילון המסחרי הראשון והחל את שירותו ב-9 בינואר 1951.
עידן הסילון (באנגלית: Jet Age) הוא תקופה בהיסטוריה של התעופה המוגדרת על ידי הופעת מטוסים המונעים על ידי מנועי טורבינות סילון והשינויים החברתיים והתרבותיים שנוצרו על ידי טיסות הסילון המסחריות.
מקור השם

המונח "עידן הסילון" נטבע בסוף שנות ה-40. באותה תקופה, המטוסים היחידים שהיו מונעים על ידי סילון היו סוגים צבאיים, רובם מטוסי קרב. הביטוי שיקף את ההכרה שמנוע הסילון חולל, או יחולל בקרוב, שינוי עמוק באווירונאוטיקה ובתעופה.
היסטוריה

במלחמת העולם השנייה פותחו מנועי הסילון הראשונים. הפאוור ג'טס W.1 בבריטניה, וההיינקל HeS 3 בגרמניה הנאצית. למרות שה-W.1 היה לראשון שעלה לאוויר לטיסות ניסוי בשנת 1941, המסרשמיט Me 262 הגרמני היה למטוס הסילון הראשון שנכנס לשירות בשנת 1944. ה-Me 262 נכנס לשירות בשלבים המאוחרים של המלחמה ובמספרים מצומצמים, ולכן לא השפיע משמעותית על מהלכה, אבל הוא הציג ביצועים גבוהים שהתעלו על כל מטוסי הבוכנה של בעלות הברית.
מנועי הטורבו-פרופ הראשונים גם הם פותחו במהלך המלחמה, אם כי מנועים אלו טסו רק על גבי מטוסי ניסוי לפני סוף המלחמה. הדה הבילנד קומט היה למטוס הנוסעים הסילוני הראשון שנכנס לשירות בשנת 1952. הויקרס ויסקונט הבריטי שנכנס לשירות בשנת 1953 היה למטוס הסדרתי הראשון שעשה שימוש במנועי טורבו-פרופ.
במהלך מלחמת קוריאה (1950-1953), מטוסי הקרב הסילוניים הסובייטים והאמריקאיים הציגו עליונות כמעט מוחלטת על כל מטוסי הבוכנה בזירה. העליונות הייתה כה משמעותית עד שתוך זמן קצר נזנחו כל המטוסים הנשענים על מנועי בוכנה, וכמעט כל מטוס קרב או מפציץ חדש שיוצרו, היו סילוניים. ולרוב כללו מנועי טורבו-סילון.
בשנות ה-1950 מסוקים ראשונים שהונעו על ידי מנועי טורבו-ציר עלו לאוויר. הכוח הגדול יותר של מנועים אלו אפשר למסוקים להפוך למכונות חזקות עם שימושים מרובים, בעוד שלפני שימושם היה מוגבל על ידי כוח מנועים צנוע.
במהרה מטוסי הסילון הצבאי החלו לשבור את מהירות הקול. עליית מדרגה זאת בביצועים גם גרמה לתקוות שמטוסי נוסעים סילוניים יוכלו לטוס במהירות על-קולית, אבל רק שני מטוסים כאלו נכנסו לשירות – הקונקורד וה-טופולב Tu-144, ומהם רק הקונקורד היה בעל שירות ארוך ומשמעותי, אם כי גם הוא לא הצליח להיות ריווחי.
ההשפעה של עידן הסילון > בתעופה אזרחית

בתעופה אזרחית מנועי סילון אפשרו למטוסים לטוס מהר יותר, אבל גם גבוה יותר בצורה יעילה יותר. במיוחד עם הטמעת מערכות דיחוס תא ויצור כלי טיס עם תאים מדוחסים, הדבר אפשר טיסה בגבהים שלא היו נגישים למטוסי נוסעים לפני. בגבהים אלו, המטוס חווה פחות תופעות מזג אוויר, וכן פחות גרר ועל כן טס בצורה יעילה יותר במהירות גבוהה יותר ולמרחקים רחוקים יותר. בעוד שלפני עידן הסילון מטוסי נוסעים בוכנתיים היו צריכים לנחות בשדות מעבר בשביל לחצות אוקיינוסים ויבשות, מטוסי הנוסעים הסילוניים יכלו להמריא ולחצות מרחקים גדולים ואף את האוקיינוס האטלנטי בטיסה אחת. כמו כן זה אפשר הגדלת תא הנוסעים ויצור מטוסים שיחסית למשקלם יכלו לשאת כמות גדולה יותר של נוסעים.
מבחינת אחזקה, טיסה בגובה רב יותר ומיעוט הרטט יחסית למנועי הבוכנה הגדיל משמעותית את אורך חיי מבנה המטוס, והוזיל את עלויות האחזקה. לפני עידן הסילון מטוסים היו מפתחים סדקים וכשלים מבניים מהר יחסית, ואילו גוף של מטוס נוסעים סילוני נהיה מוגבל באורך שירותו בעיקר במספר המחזורים של עלייה וירידה בגובה (בגלל דיחוס התא שהיה גורם להתרחבות התא במהלך טיפוס לגובה ולהפך במהלך הנמכה) ולא בגלל רטיטות שנוצרות מהתנגדות האוויר או המנוע. במיוחד במטוסי הסילון הגדולים יותר שטסים בנתיבים ארוכים וכך גם חווים פחות מחזורים, אורך חייהם הוארך בעשרות שנים, ככה שההשקעה בהם נהייתה כדאית. ונתח מחיר הקנייה והאחזקה הגדול של מטוסים אלו הפכו להיות מנועי המטוס, אשר סביבם נוצר שוק של השכרה ושירות.
שיפור מתמיד במנועי המטוס וכן במרכיבים אווירודינמיים ומכניים אפשרו הקטנת עלויות טיסה לנוסע לרמה שהיא ברת השגה לשכבות אוכלוסייה רחבות, וקבוצות סוציו-אקונומיות מרובות יותר. בשנת 2023 כ-3.8 מיליארד נוסעים טסו בטיסות מסחריות, רוב רובם במטוסי סילון.
ההשפעה של עידן הסילון > בתעופה צבאית

במטוסים צבאיים, המעבר למטוסי סילון היווה שינוי כה משמעותי, עד שינוי המושגים והשיח על כלי טיס. קפיצות בביצועים וביכולות המשיכו גם לעומק עידן הסילון ולכן השיח מתנהל סביב דורות של מטוסי קרב. בעוד מטוסי קרב דור ראשון הם מטוסי סילון מוקדמים. אלה היו פשוטים ובסיסיים יחסית, מטוסי דור שני היו למהירים ומורכבים בהרבה, במהלכם טיסה על-קולית הפכה ליכולת ברת השגה, ואף רצויה. עליונות אווירית גם הפכה למושג צבאי מרכזי. השגת עליונות אווירית (או מניעת השגתה מהאויב) גם מתאפשרת על ידי ביצועי כלי הטיס הסילוניים. זה התבטא גם בעיצוב מטוסי ההפצצה גם, שנהיו למהירים ומורכבים מאוד, חלקם גם בעלי יכולות של טיסה על קולית.
מטוסי תובלה נשארו תת-קוליים, אבל גם הם עברו שינוי מעמיק. מטוסים אלו משתמשים במנועי טורבו-פרופ או טורבו-מניפה לרוב, אבל טווח הטיסה שלהם, וכושר הנשיאה שלהם עלה משמעותית. זה אפשר לתובלה אווירית (בעיקר במדינות מערביות) להקנות יכולת לפעול מכמעט כל מקום בעולם.
ראו גם

ההשפעה הסביבתית של התעופה
חוג הסילון
יעפת
הערות שוליים

↑  "The Story goes on" (PDF). נבדק ב-25 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Industry Statistics, https://www.iata.org
אנדרה הרקאני

| --- | --- |

 לידה:  26 במרץ 1934 בודפשט, ממלכת הונגריה 
 פטירה:  23 בפברואר 2025 (בגיל 90) 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה לתאטרון ולקולנוע (1957) 
 פרסים והוקרה:  פרס קושוט (2010)  הפרס לזכר אנדור אייטאי (2004)  אמן מצטיין של הונגריה (1982)  פרס יאסאי מארי (1962)  אמן דגול של הונגריה (2005) 
 פרופיל ב-IMDb
 
אנדרה הרקאני (בהונגרית: Harkányi Endre; ‏26 במרץ 1934 –  23 בפברואר 2025) היה שחקן יהודי-הונגרי זוכה פרס קושוט, פרס יאסאי מארי, פרסי האמן המצטיין ופרס האמן הדגול, חבר לנצח בחברת אנשי האלמוות.
ביוגרפיה

הרקאני נולד במשפחה יהודית ברובע 8 בבודפשט. הוא איבד את הוריו בשואה, אמו גורשה למחנה השמדה, אביו חזר חולה משירות העבודה (עבודות כפייה ליהודים עבור הצבא ההונגרי) במחנות העבודה בחזית המזרחית באוקראינה ובמהרה נפטר.
לאחר שנשאר יתום, שיחק את התפקיד של עצמו כילד רחוב בגיל 13 בסרטו של הבמאי היהודי-הונגרי גזה פון רדוואני משנת 1947 אי שם באירופה שנושאו היה יתומי מלחמה. בלחץ קרובי משפחתו הוא נאלץ ללמוד חרטות. הוא מרד ופנה ללמוד באוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע.
לאחר שהתקבל, סיים תוך שנה גם את בחינות הבגרות וסיים את לימודיו באוניברסיטה בשנת 1957. הוא התחיל בתיאטרון צ'וקונאי בדברצן, בין השנים 1957–1960. בין השנים 1960–1963 היה שחקן ב"תיאטרון פטפי" (Petőfi Színház (Budapest 1960–1964)) בבודפשט. בין השנים 1963–1968 שיחק בתיאטרון הקומדיה של בודפשט, בין השנים 1968–1977 בבימת מיקרוסקופ (Mikroszkóp Színpad), ובשנים 1977–1984 ב"תיאטרון יוז'ף אטילה" (József Attila Színház). בין השנים 1984–1993 חזר לתיאטרון הקומדיה. בשנים 1993–1994 הוזמן לתיאטרון האמנים לעונה אחת. בין השנים 1994 ל-2015 הוא היה שוב חבר בתיאטרון הקומדיה של בודפשט.
בשנת 2004 הוענק לו פרס הזיכרון של אנדור אייטאי וצלב האבירים של מסדר הכבוד של הרפובליקה של הונגריה. קיבל גם את טבעת הזיכרון רוטקאי בשנת 2005 והפך גם לאמן דגול באותה שנה, בשנת 2008 נבחר לחברת אנשי האלמוות. בשנת 2010 הוענק לו פרס מפעל חיים בפסטיבל וידור בנירג'האזה, ובאותה השנה הוא קיבל את הפרס הממלכתי היוקרתי ביותר, פרס קושוט כהוקרה על הקריירה האמנותית שלו.
במהלך הקריירה שיחק בעיקר "אנשים קטנים", דמויות קומיות. הוא היה גם שחקן דיבוב פופולרי, כולל הקול ההונגרי התמידי של (ריגודון), גזה מזגה, עכביש הצלב של פלאי עכביש המים, וקולו של דני דה ויטו בסרט המצויר מסביב לעולם עם ווילי פוג. הוא היה היו"ר הבכיר של צוות השחקנים של סדרת משחקי הרדיו הפופולרית Vacka Radio.
חיים אישיים

אשתו הייתה ז'וז'ה בֶּהְם, בנם היה אנדראש, שעובד כמתרגם. יש לו נכד אחד בשם אַבֶּל (הֶבֶל). אחיו היה ינה הרקאני, "האוהד הראשי" של קבוצת הכדורגל מ.ט.ק. בודפשט. (שנחשבה מאז ומתמיד כקבוצתם של היהודים).
תפקידי במה

מספר הצגות הבכורה שלו שנרשמו במאגר התיאטרון: 151
סרטיו > העלילתיים

Valahol Európában (1947)
Külvárosi legenda (1957)
Légy jó mindhalálig (1960)
Az ígéret földje (1961)
Butaságom története (1965)
Nem (1965)
Háry János (1965)
Minden kezdet nehéz (1966)
Fiúk a térről (1967)
A holtak visszajárnak (1968)
A varázsló (1969)
Alfa Rómeó és Júlia (1969)
Az oroszlán ugrani készül (1969)
Krebsz, az isten (1969)
Utazás a koponyám körül (1970)
Nyulak a ruhatárban (1971)
Kakuk Marci (1973)
Legenda a nyúlpaprikásról (1975)
Az erőd (1979)... Steiner
Vízipók-csodapók (1982) - Keresztespók
Az élet muzsikája - Kálmán Imre (1984)
Hanyatt-homlok (1984)
Az első kétszáz évem (1985)
Hosszú utazás (1985)
Akli Miklós (1986)
Macskafogó (1986) - Egér sofőr / Gépeltérítő macska
Űrgolyhók (1987)
Titánia, Titánia, avagy a dublőrök éjszakája (1988)
Az erdő kapitánya (1988) - Dini
Soha, sehol, senkinek (1988)
A trónörökös (1989)
Bolondok éneke (2003)
Sorstalanság (2005)
A hét nyolcadik napja (2006)
De kik azok a Lumnitzer nővérek? (2006)
סרטיו > הטלוויזיה

Jaguár (1967)
Bors (1968)
Szende szélhámosok (1968)
Üzenet a jövőből - A Mézga család különös kalandjai 1-13. (1968-1969-rajzfilmsorozat) - Mézga Géza hangja
Danaida (1970)
A revizor (1970)
Egy óra múlva itt vagyok… (1971)
Mézga Aladár különös kalandjai 1-13. (1972)
Karagőz (1973)
Utazás a Holdba 1-4. (1974)
Aranyborjú (1974)
Keménykalap és krumpliorr 1–4. (1974)
A külföldiek (1975)
Megtörtént bűnügyek (1976)
Csaló az Üveghegyen (1976)
Beszterce ostroma 1-3. (1976)
Mákszem Matyi (1977)
Vakáción a Mézga család 1-13. (1978)
Tündér Lala (1980)
Csupajóvár (1980)
Közjáték Vichyben (1981)
Mese az ágrólszakadt Igricről (1981)
P. Howard. Írta: Rejtő Jenő (1981)
A tenger 1-6. (1982)
Liszt Ferenc (1982)
Bukósisakban (1982)
Fürkész történetei (1983)
Linda (1983–1989)
Hoffmann meséi (1984)
Szálka, hal nélkül (1984)
Torta az égen (1984)
Három a kislány (1988)
A trónörökös (1989)
Oktogon (1989)
Randevú Budapesten (1989)
Hölgyek és urak (1991)
Rizikó (1993)
Éretlenek (1995)
TV a város szélén (1998)
Presszó (1998)
7-es csatorna (1999)
סרטיו > תפקידי דיבוב

בּוּבּוּ, חברו של מַאצִי לַאצִי בסדרת הטלוויזיה פוקסי מקסי
ריגודון, מסביב לעולם עם ווילי פוג הסרט המצויר
גזה מזגה בסדרת הסרטים המצוירים של משפחת מזגה
עכביש צולב, בסדרה המצוירת עכביש מים עכביש הפלא
לואי דה פינס כמלחין פייר קוזין בסרט הצילתי את חיי
ריק מוראניס כלורד הלמט בשיגעון בחלל
ריק מוראניס בתפקיד לואי טולי בסרט מכסחי השדים
מיקי רוני כאדרמלק, בקומדיה "בלפגור מהגיהנום" (1987)
הקלטות קול ברדיו

מיקרופון בחור הכפתור (1961)
אסתר טוט: יוהנה המהנההת (1962)
לאסלו הארש: הקרב על הכיתה (1969)
אדן פון הורוואט: קזימיר וקרולינה (1970)
ג'רזי קריסטון: אליבי (1973)
אנדרה וסי: קומת קרקע וקומה (1974)
איסטוון פורגאץ': ירח נייר (1976)
המאסטר ומרגריטה (1976) – בהמות
פרנץ ינקוביץ': בנדק המצמיח ניצן (1977)
נישואיה של מיהאי קוצ'ונה (1978)
זיגמונט קרזינסקי: הצגה ללא אלוהים (1979)
מקס ל'נדגרן: הילד במכנסי הזהב (1979)
חתול במגפיים (1981) – ארנב
ביקור בבית (1983)
רוברט סקיי: שירות הניקיון של כוכב לכת (1989)
אופניים עם צמיגי הזהב (1991)
פרנץ קפקא: אודו (1992)
קארוי פאפ: הבמה הקדושה (1992)
לאסלו מארטון: החשמלית בכפר (1994)
מור יוקאי: רוזן השוטים (1995)
שייקספיר: נשות וינדזור העליזות (1995)
ירוסלב האשק: הרפתקאות החייל האמיץ שוויק (1997)
פרסים והוקרה

פרס מארי יאסאי (1962)
פרס האמן המעוטר (1982)
פרס זיכרון אנדור איטאי (2004)
צלב האבירים של מסדר הכבוד של הרפובליקה של הונגריה (2004)
פרס זיכרון אווה רוטקאי (2004)
פרס האמן הדגול (2005)
פרס גונדל לאמנות (2007)
חבר לנצח בחברת אנשי האלמוות (2008)
פרס קושוט (2010)
פרס ז'ולט הרשאני (2015)
לקריאה נוספת

MTI Ki kicsoda 2009. Szerk. Hermann Péter. Budapest: Magyar Távirati Iroda. 2008. ISBN 978-963-1787-283
Karcsai Kulcsár István–Veress József, ed. (1985). Magyar Filmkalauz. Ifjúsági Lap- és Könyvkiadó Vállalat. p. 523. ISBN 963-14-0514-1.
לקסיקון הונגרי לאמנות הבמה.
Vígszínház.hu אתר תיאטרון הקומדיה של בודפשט
מאגר תיאטרון
הערות שוליים

↑  "Harkányi Endre 80 éves". אורכב מ-המקור ב-2015-04-02.
↑  Origo. "Harkányi Endre beszél ÁVH-s színházigazgatójáról és magántragédiáról is". www.origo.hu (בהונגרית).
↑  "HírExtra - Csucsu, kék-fehérben". www.hirextra.hu.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1211547779  ISNI: 0000 0001 1464 4569  LCCN: no2010129038  VIAF: 166535740   WorldCat (עם VIAF): 166535740
שם תאופורי

שם תֵּאוֹפוֹרִי (ביוונית: θεόφορος, נושא אלוה) הוא כינוי של אדם, מקום או מושג, המכיל בתוכו שם של אלוהות.
עדויות להם, בכתובים או בממצאים ארכאולוגיים, משמשות כלי חשוב להבנת הדת וההיסטוריה הדתית של התרבויות להן השתייכו בעלי השמות התאופוריים.
שמות תאופוריים בתרבויות המזרח הקדום

ברבות מתרבויות המזרח הקדום היו שמות תאופוריים הדרך העיקרית לכינוי אנשים, ובעיקר גברים. בחירה בשם כזה נועדה כנראה להצהיר על נאמנות לאל מסוים ולבקש את הגנתו על הילד.
בתקופות שבהן מרבית השמות התייחסו לאל בולט אחד, היה זה האל הראשי (ראש הפנתאון) או האל הלאומי של התרבות. כך, שמות אשוריים מרבים להכיל את התיבה "אשור" (לדוגמה: אשורבניפל); שמות בבליים מכילים את התיבה "נבו" (נבוכדנצר), "בֵּל" (בלשאצר) או "סין" (סנחריב); שמות אדומיים "קוס" (קוסגבר); שמות מפיניקיה וקרתחדשת את התיבה "בעל" (חניבעל); שמות ממואב את התיבה "כמוש", וכיוצא בזה.
השמות התאופוריים בכתובות הפיניקיות־יווניות האתונאיות עוזרים לזהות בין אלים פיניקיים למקביליהם היווניים, שכן הם מתרגמים את משמעות השם הפיניקי ליוונית תוך המרת האל הפיניקי למקבילו היווני (כך למשל, השם עבד־תנת תורגם כארטמידורוס, "מתנת ארטמיס", ועבד־שמש להליודורוס, "מתנת הליוס").
שמות תאופוריים בתרבויות המזרח הקדום > שמות תיאופוריים של מקומות

כאשר מקום נושא שם תיאופורי עשוי הדבר להעיד על פולחן לאלוהות הרלוונטית במקום. לעיתים קרובות שמו של המקום נותר על כנו גם כאשר הדת המקומית משתנה. בארץ ישראל רבים משמות המקומות מתחילים במילה "בית", סימן למקדש שהתקיים במקום.
בין המקומות הנושאים שם אלים בארץ ישראל נמצאים:
בית שמש על שם שמש
בית ירח ויריחו על שם ירח
ירושלם על שם שלם
בית אל על שם אל
ענתות על שם ענת
בית חורון על שם חורון
בעל חצור על שם בעל
רשפון וארשף על שם רשף
עשתרות קרניים על שם עשתרת
קריית בעל או בעלה על שם בעל
בספר במדבר מסופר שבני ראובן בנו מחדש את הערים שנכבשו מסיחון ומעוג והסבו ושינו את שמותיהן התאופוריים ”וְאֶת נְבוֹ וְאֶת בַּעַל מְעוֹן מוּסַבֹּת שֵׁם” (במדבר לב לח) ככל הנראה על מנת שלא ישאו שמות אליליים.[דרוש מקור]
שמות תאופוריים בתרבויות המזרח הקדום > שמות תאופוריים בישראל הקדום

רבים מאנשי ממלכת ישראל וממלכת יהודה שמות המכילים את שם אלוהי ישראל.
הרכיבים התאופוריים "אל", "יהו" ו"יו" ומימי שיבת ציון גם "יה" – המשמשות כקיצורים של השם המפורש "יהוה", הופיעו הן בראשית השמות והן בסופם. לעיתים נדירות מופיעים גם שמות עם התיבה "שדי" כגון בשמות שדי, עמישדי, צורישדי ושדיאור.
שמות תאופוריים בתרבויות המזרח הקדום > שמות תאופוריים בישראל הקדום > הבדלים בין ממלכת יהודה וישראל

לפי ממצאים אפיגרפיים, בעוד שבממלכת יהודה היה נפוץ הרכיב התאופורי "יהו" כמתייחס ליהוה, בממלכת ישראל השתמשו ברכיב "יו" (בוטא כנראה yaw, יָו) – צורה מכווצת של הרכיב התאופורי "יהו" – הן כתחילית והן כְסוֹפית. התחילית התאופורית "יו־" נדירה מאוד באונומסטיקון היהודאי מימי בית ראשון ובמקרא, והסיומת התאופורית "־יו" נעדרת מהממצא היהודאי מימי בית ראשון ומהמקרא כליל, למעט חותמים אחדים מיהודה שנעשו בסגנון ישראלי, כנראה על־ידי אמן ממלכת ישראל.
ייתכן כי שמות תאופוריים היו נפוצים יותר בממלכת יהודה מאשר בממלכת ישראל. שכן, שלא כבממלכת ישראל, רוב שמות המלכים היהודאים היו תאופוריים.
התנ"ך מכיל 194 שמות המסתיימים ב"יה" או "יהו"; לעיתים מתייחס הכתוב לאותה דמות בשתי הסיומות – עובדה המעידה על היותן חליפיות. כך לדוגמה המלך חזקיהו נקרא גם "חזקיה", והנביא ירמיהו נקרא גם "ירמיה". לעיתים משמשת הקידומת "יו" בשמות ישראליים היכן שהקידומת "יהו" משמשת בשמות יהודאים.
חוקרים רואים באופן שבו התקצר השם המפורש יהוה ל"יה", "יו" או "יהו" עדות לאופן ביטויו; על פי שיטה זו אופן הביטוי הנכון הוא, בתעתיק אנגלי, Yahweh.
שמות תאופוריים בתרבויות המזרח הקדום > שמות תאופוריים בישראל הקדום > שמות ישראליים הנושאים שמות אלים אחרים

מספר מועט יותר, אך ניכר, של שמות ישראליים ויהודיים אזכרו גם אלים אחרים: שמו של האל המצרי רע מופיע בשמו של אחירע, מיוצאי מצרים; האלה שמש נתנה את שמה ליישוב הכנעני בית שמש שהמשיך להיקרא בשם זה גם בתקופה הישראלית וגם בימינו, ולשופט שמשון שפעל באותו אזור; ואילו האלים אשתר ומורדוך השתמרו בשמותיהם של אסתר המלכה (ששמה העברי היה הדסה) ושל דודה מרדכי היהודי. האל הכנעני שלם מופיע בשם (הכנעני במקורו) ירושלם, ובשמות בניו של כובש העיר דוד: אבשלום ושלמה. נפוץ מכל אלה היה השימוש בשמו של האל הכנעני בעל, שפולחנו היה נפוץ מאוד בתקופת השופטים ובימי הבית הראשון. הוא מופיע בשמותיהם של "ירובעל" (גדעון), "אשבעל" בן שאול, "מפיבעל" בן יהונתן, "בעל" דודו של שאול, "בעל-חנן" הגדרי ו"בעל-יה", מנאמני דוד, ו"בעל-ידע" מבני דוד (פרשנים מסורתיים טענו, בהתאם לתפיסה המסורתית לפיה עבודת האל בעל זרה לישראל, שלפני שהתפשטה בישראל עבודת האל בעל, שימש שמו שמשמעו 'אדון', גם כתואר לאלוהי ישראל, ועל שמו נקראו צאצאי שאול ודוד).
לעיתים, מתוך השוואה בין ספר דברי הימים לכתוב בספרי התורה והנביאים, ניכרים מקומות בכתוב בהם העורכים מחו את שם הבעל משמות יהודיים, מתוך התנגדותם למשמעות הפוליתאיסטית של השם.
שינויים אלו נעשו בשלוש דרכים:
שיבוש התיבה "בעל" לגנאי, למלה שלילית כדוגמת "בושת" או "תופל".
שינוי חלקו האחר של השם לפועל המבטא התנגדות לאלוהות, כדוגמת מריב-בעל.[דרוש מקור]
שינוי השם "בעל" ל"אל" או "יה". במקרים אלו ניתן לעמוד על השינוי רק אם הוא יוצר סתירה עם מקור אחר בכתובים.
כך למשל שונה שמו של "אשבעל" בן שאול ל"איש-בשת", שמו של "מפיבעל" בן יהונתן שונה פעם אחת למפיבושת ופעם שנייה ל"מריבעל", "בעל-ידע" בן דוד המלך תוקן ל"אל-ידע", והוסף הסבר אנטי-פוליתאיסטי לשמו של "ירובעל". ייתכן גם ששמו המקורי של אחיתופל היה "אחיבעל", שכן בספר דברי הימים מופיע שמו כאחיה.
שמות תאופוריים בתרבויות המזרח הקדום > שמות תאופוריים מוארכים או מקוצרים

יחסי השכיחות בין הסיומות "יה" ו"יהו" שבשמות התאופוריים נבדלים ברובד העברית שבו הן מופיעות. בעברית המקראית הקלאסית (ימי בית ראשון) - השימוש בשם המוארך נפוץ יותר, ואילו בעברית המקראית המאוחרת (ימי שיבת ציון והלאה), המושפעת מהארמית, ניכרת התרופפות של העיצורים הגרוניים ועלייה בתפוצת השמות בעלי הסיומת המקוצרת. המופעים בעלי הסיומת המלאה בספרות המאוחרת הם כמעט תמיד שמות אנשים מתקופת בית ראשון ונראה שהשתמרו לסופר המקראי כתבים בהם נעשה שימוש בסיומת ארוכה יותר. תופעה זו מאפשרת להבחין בצורה נוחה יחסית בין טקסטים השייכים לתקופות שונות בעברית המקראית.
שמות מקראיים מסוימים מופיעים בתצורה מקוצרת רק בספרי המקרא המאוחרים.
תופעה זו מודגמת גם בכתבי כת מדבר יהודה, שם במגילת ישעיהו מופיעים שמות בצורתם המקוצרת, על אף שבנוסח המסורה של ספר ישעיהו - השמות באים בצורתם המלאה.
אישים לא-עבריים שנשאו שמות תאופוריים הנשמעים יהודיים

מספר מלכים כנענים, כגון חזאל מלך ארם, הצלאל ופדאל מלכי עמון, מלכיאל מלך גזר, נשאו את התיבה "אל" בשמם - עובדה זו אינה מפתיעה לנוכח היותו של אל ראש הפנתאון הכנעני.
שנויה במחלוקת היא הופעתה של התבנית "יהו" בשמות מלכים נוכריים, שכן היא עשויה להעיד על הימצאו של האל יהוה בפנתאונים כנעניים.
כך בספר שמואל מופיע יורם בן תעי מלך חמת, ומהכתובות האשוריות מוכרים מלכי חמת המורדים יהובידי ועזריהו.
בארכיון אבלה, המתוארך לסביבות שנת 2500 לפנה"ס, נמצאו שמות שבעבר היו שפירשו אותם כמזכירים את יהוה. לפי פירוש זה, נמצאו בין השאר השמות מיכיה, חנניה, פטריה (כלומר פדה-יה), עבדיה, ישמעיה, יהרם (כמו יהורם), וגם אזכור אחד בגרסה הארוכה "יהו": שֻמיהו. אולם, כתב היתדות של אבלה עדיין לא פוענח לחלוטין, ויש המפרשים את התיבה "יָה" כ"נִי" וכך יוצא שהשמות הם "פטרני" ו"עבדני", או כ"נוּ" ולכן השמות הם "עבדנו" ו"פטרנו". ידוע גם שהסיומת "יָה" רווחה באכדית ליצירת שמות חיבה (בדומה לסיומת -ִי בעברית מודרנית: יוחנן > יוחִי, ירמיהו > ירמִי וכו'), וכך קוצר השם "ישמעהדד" ל"ישמעיה", "זמרידגן" (זמרי = מגני הוא האל דגן) ל"זמריה". ייתכן שהצורה מופיעה גם במקרא, כמו בשמות "אחיה" ו"בקבוקיה" (מאחר שלא סביר ששמו של אדם יכריז "יה הוא אחי" או "יה הוא בקבוק"). אף השם "יִשׂ-רָ-אִל" שנמצא באבלה, מופיע באחת התעודות פעם כ"יִשׂ-רָ-אִל" ופעם כ"יִשׂ-רָ-יָה", שתי הפעמים בליווי תואר זהה ("איש דֻ-בִּ-זִ-פִּש").