stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איש נובמבר

| --- | --- |

כרזת הסרט "איש נובמבר"
 מבוסס על:  הספר There Are No Spies  מאת ביל גרנג'ר
 בימוי:  רוג'ר דונלדסון
 הופק בידי:  ביו סנט קלייר   פירס ברוסנן
 תסריט:  מייקל פינץ'
 עריכה:  ג'ון גילברט
 שחקנים ראשיים:  פירס ברוסנן   אולגה קורילנקו   לוק ברייסי   ויל פטון
 מוזיקה:  מרקו בלתרמי
 מדינה:  ארצות הברית
 חברה מפיצה:  רלטיביטי מדיה, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  27 באוגוסט 2014
 משך הקרנה:  108 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט ריגול, סרט מבוסס יצירה ספרותית, סרט פשע, סרט דרמה 
 מקום התרחשות:  שווייץ 
 תקציב:  15,000,000$
 הכנסות:  18,000,000$
 הכנסות באתר מוג'ו:   novemberman
 www.thenovemberman.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
איש נובמבר (באנגלית: The November Man) הוא סרט קולנוע מסוגת מותחן מרגלים משנת 2014 שבויים על ידי רוג'ר דונלדסון בכיכובם של פירס ברוסנן ואולגה קורילנקו.
הסרט מבוסס על הספר There Are No Spies מאת הסופר ביל גרנג'ר.
עלילה

הסרט עוסק בפיטר דברו (מגולם על ידי פירס ברוסנן), הידוע בשם הקוד "איש נובמבר", סוכן CIA מסוכן, בעל כישורים יוצאים מן הכלל, שמקבל הצעה לחזור מפרישה, עבור משימה אישית מאוד: עליו להגן על עדה חשובה, אליס פורניר (מגולמת על ידי אולגה קורילנקו), שיכולה לחשוף את האמת מאחורי שחיתות בצמרת הממשל הרוסי.
במהרה הוא מגלה שהמשימה הזו הופכת אותו למטרה של חברו לשעבר ובן חסותו מה-CIA דייוויד מייסון (השחקן לוק ברייסי). כשהחשדות לגבי חפרפרת בארגון גוברות, דברו לא יכול לסמוך על אף אחד וכל הכללים משתנים.
ביקורת

הסרט קיבל ביקורות שליליות. האתר Rotten Tomatoes נתן לסרט תוצאה של 35%, המבוססת על ידי 94 מבקרים.
המבקר איתמר נמרוד כתב על הסרט, בין היתר: "כאשר ראיתי את הטריילר הייתה לי תחושה ש"איש נובמבר" נראה כמו שאריות מחוממות של סרטי ג'יימס בונד. ... אבל, אחרי שצופים בו מגלים מותחן אקשן-ריגול לא רע שיכול להעביר לכם שעה וחצי גם בקולנוע וגם בבית. ... יש לאורך הסרט כולו לא מעט סצנות אקשן מאוד מושקעות ומאוד ויפהפיות."
הערות שוליים

↑  ביקורת סרט: ״איש נובמבר״ הוא ג׳יימס בונד לעניים, באתר "אנשי הספר"
↑  איתמר נמרוד, סרט לסופשבוע - איש נובמבר, ביקורת באתר "hometheater"
ערך זה הוא קצרמרבנושא סרטים אמריקאיים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אנשי המזימות

| --- | --- |

 מבוסס על:  Matchstick Men 
 בימוי:  רידלי סקוט 
 הופק בידי:  רוברט זמקיס,  רידלי סקוט
 תסריט:  ניקולס וטד גריפין, על פי ספרו של אריק גארסיה
 עריכה:  דודי דורן 
 שחקנים ראשיים:  ניקולס קייג', אליסון לוהמן, סם רוקוול, ברוס אלטמן, ברוס מקגיל, שילה קלי, בת׳ גראנט, ג׳ני אוהרה, סטיב אסטין, מלורה ולטרס
 מוזיקה:  הנס צימר 
 צילום:  ג'ון מת'יסון 
 מדינה:  ארצות הברית, הממלכה המאוחדת 
 חברת הפקה:  ImageMovers, Saturn Films 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  12 בספטמבר 2003
 משך הקרנה:  111 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פשע, סרט קומדיה שחורה, סרט דרמה, דרמה קומית, סרט שוד, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 מקום התרחשות:  לוס אנג'לס 
 הכנסות באתר מוג'ו:   matchstickmen
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
אנשי המזימות (באנגלית: Matchstick Men) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2003 בבימויו של רידלי סקוט, המבוסס על ספר באותו שם מאת אריק גארסיה.
עלילה

רוי ולר (ניקולס קייג') הוא נוכל מקצועי מלוס אנגלס, הלוקה בהפרעה טורדנית-כפייתית. בין מזימותיו, עם שותפו לפשע פרנק מרסר (סם רוקוול), הוא עוסק בזיוף כרטיסי לוטו, מוכר מסנני מים במחיר מופקע וכיו״ב. לאחר שרוי עובר הפרעת פאניקה, פרנק מייעץ לו לראות פסיכיאטר, ד"ר האריס קליין (ברוס אלטמן).
הפסיכיאטר מצייד את רוי בתרופות ומתחיל איתו אנליזה, במהלכה נזכר רוי באשתו לשעבר, הת'ר (מלורה ולטרס), ממנה התגרש כשהייתה בהריון. הפסיכיאטר מודיע לרוי שיצר עבורו קשר עם הת'ר, ומצא שיש לרוי ילדה בת 14, אנג'לה (אליסון לוהמן). רוי ואנג'לה נפגשים, ואנרגיית נעוריה ממריצה אותו. רוי מסכים לעבוד עם פרנק בהונאה לטווח ארוך: היעד שלהם הוא צ'אק פרשט (ברוס מקגיל), איש עסקים יהיר שהצמד מחליט להונות.
Windows Server 2019

| --- | --- |


 מפתח:  מיקרוסופט
 משפחה:  Windows NT
 מודל קוד:  סגור
 מחזור חיים:  21 במאי 2019 – הווה (5 שנים) 
 גרסה אחרונה:  10.0.17763 ב־2 באוקטובר 2018 (לפני 6  שנים, 4  חודשים ו־16  ימים)
 סוג גרעין:  היברידי
 סוג רישיון:  תוכנה מסחרית
 מצב עבודה:  עדכני
 סביבת שולחן עבודה:  PowerShell 
 מבוססת על:  Windows Server 2016 
 פלטפורמות:  x86-64 
 אתר אינטרנט:  https://www.microsoft.com/en-us/cloud-platform/windows-server 
 → Windows Server 2016Windows Server 2022 ←
 
Windows Server 2019 היא מערכת הפעלה לשרתים המפותחת על ידי חברת מיקרוסופט וחלק ממשפחת מערכות ההפעלה Windows NT.
הגרסה המוקדמת של מערכת ההפעלה יצאה לאור בתאריך 2 באוקטובר 2018 לאחר שהוכרז על פיתוחה בסוף חודש מרץ של אותה השנה.
מאפיינים

מערכת ההפעלה מכילה מגוון רחב של תכונות חדשות:
מערכת משנית עבור שירותי לינוקס (WSL).
תמיכה במערכת Kubernetes (בטא).
מרכז ניהול עם ממשק משופר וחדש (Windows Admin Center).
שיפור המנוע של מרכז האבטחה Windows Defender.
תכונות חדשות של ממשק המשתמש הגרפי של חלונות 10 (גרסה 1809).
ראו גם

מיקרוסופט
שרת
מחשוב ענן
וירטואליזציה
וילהלם ססנל

| --- | --- |

 לידה:  29 בדצמבר 1972 (בן 52) טרנוב, רפובליקת פולין 
 מקום לימודים:  אקדמיית יאן מטייקו לאמנות יפה 
 תקופת הפעילות:  1992–2013 (כ־21 שנים) 
 תחום יצירה:  ציור 
 פרסים והוקרה:  Vincent Award (2006)  אביר במסדר פולוניה רסטיטוטה (2014) 
 מספר צאצאים:  2 
 
וילהלם ססנל (בפולנית: Wilhelm Sasnal, נולד ב-29 בדצמבר 1972) הוא צייר, צלם, אמן כרזות, מאייר ויוצר סרטים פולני. הוא נחשב לאחד האמנים הפולנים העכשוויים הבולטים והמצליחים בעולם.
ביוגרפיה

ססנל נולד בטרנוב שבפולין. ב-1992 החל ללמוד אדריכלות באוניברסיטה לטכנולוגיה על שם טדאוש קושצ'ושקו בקרקוב. לאחר שנתיים עבר ללמוד ציור באקדמיה לאומנויות יפות בקרקוב סיים את לימודיו ב-1999. בזמן לימודיו היה ממקימי קולקטיב אמנים שהציגו את עבודותיהם יחד תחת השם "קבוצת ואדניה" (בפולנית: Ładnie משמעו יפה או נחמד) עד שנת 2000. חברי הקבוצה ציירו את סביבת היום-יום שלהם והשתמשו באסתטיקה פשוטה ובעלת יכולת טכנית מופחתת, בשונה מהסגנון שהיה מקובל בקרב מוריהם באקדמיה. לאחר סיום לימודיו עבד למשך זמן קצר בחברות פרסום בקרקוב ובמקביל צייר וייצר רומנים גרפים ווידאו ארט.
עבודתו

ססנל עוסק ברישום בעיפרון ובדיו, בצילום, בווידאו ארט ובציור. הוא משתמש בעבודותיו במגוון אמצעיים וסגנונות. נושאי ציוריו שונים ומגוונים: חפצים יום-יומיים, דיוקנאות של דמויות היסטוריות, נופים מעיר מגוריו קרקוב ותצלומים של חבריו ומשפחתו. לעיתים משמשות תמונות מהאינטרנט ומהתקשורת כבסיס לעבודותיו. בין המקורות האחרים שעליהם התבסס ניתן למצוא את רומן השואה הגרפי "מאוס: סיפורו של ניצול" מאת ארט ספיגלמן ותמונות מתוך הסרט התיעודי "שואה" משנת 1985 בבימויו של קלוד לנצמן. במקביל למספר מוטיבים מרכזיים שחוזרים בעבודותיו לאורך השנים, הוא מתמיד לחדש בעבודתו הן בנושאים והן בסגנון. גישתו בלתי צפויה ושיטות עבודתו נעות בין צמצום גרפי וסגנון דו-ממדי בנטייה איורית לבין תנועות מכחול שמדמות תנועה עצמאית. ססנל נמנה עם הדור הצעיר של אסכולת "הציור האירופי החדש". ססנל מתמקד בעבודותיו באחיזה של העידן הקומוניסטי בדמיון הפוסט-קומוניסטי. מאז העשור השני של המאה ה-21 הוא עוסק באופן גובר בצילום וביצירת סרטים.
אוספים

עבודותיו של ססנל נכללות באוספים של מוזיאון גוגנהיים, גלריה סאצ'י, מוזיאון טייט מודרן בלונדון והמוזיאון לאומנות מודרנית בניו יורק.
הכרה

ב-1999 זכה ססנל בפרס גרנד פרי בביאנלה לציור בביילסקו-ביאלה וב-2003 זכה בפרס התוכנית "פגסוס" ששודרה בטלוויזיה הפולנית. ב-2006 דורג במקום הראשון ברשימת 100 האמנים המבטיחים של כתב העת "פלש ארט," המוקדש לאמנות עכשווית. באותה שנה גם זכה בפרס וינסנט ואן גוך הדו-שנתי לאומנות עכשווית באירופה. ב-2014 הוא עוטר בצלב האביר של מסדר תחיית פולין כהוקרה על הישגיו יוצאי הדופן באומנות.
הערות שוליים

↑  Wilhelm Sasnal, Culture.pl (באנגלית)
↑  Wilhelm Sasnal – The Golden boy of contemporary Polish art, www.thefirstnews.com (באנגלית)
↑  Runway Journal, Runway Journal (באנגלית אמריקאית)
↑  The Guggenheim Museums and Foundation, The Guggenheim Museums and Foundation (באנגלית אמריקאית)
↑  Searle, Adrian (2011-10-18). "Wilhelm Sasnal – review". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2023-06-18.
↑  Times, The New York (2007-04-06). "Art in Review". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2023-06-18.
↑  Wilhelm Sasnal | Życie i twórczość | Artysta, Culture.pl (בפולנית)
↑  Przyznano nagrody "Pegaza", wyborcza.pl
↑  Wilhelm Sasnal |, Flash Art, ‏2016-08-26 (באנגלית אמריקאית)
↑  Vincent Award to be discontinued, Kunstmuseum Den Haag, ‏2018-11-06 (באנגלית)
↑  FilmPolski.pl, FilmPolski (בפולנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007442637905171  PLWABN: 9810564267905606  BIBSYS: 14008029  BNE: XX4918768  BnF: cb16564618s (data)  CiNii: DA15995420  GND: 124303048  ISNI: 0000 0001 0993 8159  LCCN: no2004013777  LNB: 000210148  NKC: jo2007399847  NTA: 288950208  RERO: 02-A016329395  RKD: 239839  SNAC: w6qg0ffc  SUDOC: 07819945X  ULAN: 500353439  VIAF: 84191267   WorldCat (עם VIAF): 84191267 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "וילהלם ססנל".
וילהלם ססנל, אנקה, 2010 מוזיאון לאמנות מודרנית ורשה פולין
אישי גודפרי

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  "1101 Park Avenue" של אריק האץ'
 בימוי:  גרגורי לה קאווה 
 הופק בידי:  צ'ארלס רודג'רס
 תסריט:  מורי ריסקינד, אריק האץ'
 עריכה:  טד קנט 
 שחקנים ראשיים:  ויליאם פאוול קרול לומברד גייל פטריק אליס בריידי יוג'ין פאלט אלן מובריי
 מוזיקה:  צ'ארלס פרווין 
 צילום:  טד טצלאף 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי יוניברסל 
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  6 בספטמבר 1936
 משך הקרנה:  94 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית, רוסית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית 
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 תקציב:  656,000‏$
 הכנסות:  684,200‏$
 דף הסרט ב־IMDb
 
אישי גודפרי (באנגלית: My Man Godfrey) הוא סרט קומדיה מטורפת אמריקאי משנת 1936 עם ויליאם פאוול וקרול לומברד בתפקידים הראשיים, (שניהם היו זוג נשוי בשנים 1931–1933).
התסריט מבוסס על הרומן "1101 Park Avenue" של אריק האץ' ומספר על צעירה עשירה שלקחה אדם מוזנח ומרושש להיות משרת במשפחתה ולבסוף התאהבה בו. הסרט מתאר בהומור את ההבדל הגדול בין העשירים והעניים בתקופת השפל הגדול.
ב-1957 הופק רימייק לסרט בבימויו של הנרי קוסטר, בהשתתפות ג'ון אליסון ודייוויד ניבן.
ב-1999 נבחר הסרט לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית על ידי ספריית הקונגרס על היותו בעל חשיבות תרבותית, היסטורית ואסתטית.
ב-2000 בחר מכון הסרטים האמריקאי את הסרט במקום 44 ברשימת הקומדיות המוצלחות ביותר.
ב-2005 עבר הסרט שיחזור וצביעה. הסרט המלא בצבע נמצא באתר יוטיוב.
תקציר העלילה

גודפרי פארק (ויליאם פאוול) גר בשכונת הובר ליד איסט ריבר וגשר קווינסבורו ביחד עם עוד אנשים חסרי כל. הוא נראה מוזנח ומזוקן. יום אחד מגיעות לשם שתי בחורות צעירות, קורנליה בולוק (גייל פטריק) ואחותה איירין (קרול לומברד).
הן משתתפות בתחרות שנערכת במלון ולדורף-ריץ ובו נדרשים להביא במהירות למלון איש "שכוח" (Forgotten man) שנמצא בתחתית השכבה החברתית ללא מקום מגורים קבוע ואף אחד לא מתעניין בגורלו. קורנליה מציעה לו 5 דולר כדי שייתיצב איתה. הוא נעלב מההצעה ומהצורה שבה הציעה לו, דוחף אותה והיא בורחת מהמקום. אחותה איירין יותר נימוסית והוא מסכים להגיע איתה למלון. איירין מגיעה ראשונה וזוכה בגביע. גודפרי פונה לכל קהל החוגגים ואומר להם שהאנשים הפשוטים עימם הוא מתגורר בשכונה טובים מהם לאין ערוך.
איירין רואה שהוא נעלב ומציעה לו להיות משרת בבית משפחתה בפארק אווניו. המשרתת מולי (ג'ין דיקסון) מזהירה אותו שהמשפחה מפונקת ומופרעת. האם אנג'ליקה (אליס בריידי) מחזיקה בביתם בן חסות/ג'יגולו בשם קרלו (מישה אאואר). האב אלכסנדר (יוג'ין פאלט) הוא סוחר מניות עשיר ולא מסוגל להשתלט על אשתו ושתי בנותיו.
גודפרי מתפקד יפה במשפחת בולוק. הם לא יודעים שהוא למעשה איש מבוסס מבוסטון שעבר להתגורר בשכונת האביונים בניו יורק לאחר משבר רומנטי. איירין מתאהבת בו אך קורנליה מתעבת אותו ומטמינה תכשיט יקר במיטתו. השוטרים המוזעקים עורכים חיפוש בדירתו ולא מוצאים את התכשיט.
אלכסנדר בולוק מאבד את הונו ונאלץ למכות את כל מניותיו. הוא מיואש וזורק את קרלו מהבית. גודפרי מודיע על עזיבתו ואיירין מזייפת התקף התעלפות אך מתעוררת לאחר שהוא מוביל אותה למקלחת ושוטף אותה במים קרים.
גודפרי ממשכן את התכשיט, משקיע מכספו וקונה בחזרה את מניותיו של אלכסנדר ברווח ומחזיר אותם לאלכסנדר ביחד עם התכשיט. עם שארית כספו הוא מקים ביחד עם חברו מבוסטון, טומי גריי (אלן מובריי) מועדון לילה גדול ושיכון לחבריו האביונים. איירין מגיעה למקום ו"מכריחה" אותו להתחתן איתה בטקס נישואים מהיר.
פרסים

הסרט היה מועמד לשישה פרסי אוסקר:
פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר - ויליאם פאוול
פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר - קרול לומברד
פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר - מישה אאואר
פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר - אליס בריידי
פרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר - אריק האץ', מורי ריסקינד
אמבר (סרט)

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  הרומן "לנצח אמבר" של קתלין וינזור
 בימוי:  אוטו פרמינגר, ג'והן שטאהל 
 הופק בידי:  ויליאם פרלברג
 תסריט:  פיליפ דאן, רינג לרדנר 
 עריכה:  לואיס ר. לופלר 
 שחקנים ראשיים:  לינדה דרנל קורנל ויילד ג'ורג' סנדרס ג'סיקה טנדי 
 מוזיקה:  דיוויד רקסין 
 צילום:  לאון שמרוי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פוקס המאה ה-20 
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20 
 הקרנת בכורה:  22 באוקטובר 1947
 משך הקרנה:  122 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט רומנטי, סרט דרמה 
 מקום התרחשות:  אנגליה 
 תקציב:  6,400,000‏$
 הכנסות:  6,000,000‏$
 דף הסרט ב־IMDb
 
אמבר (באנגלית: Forever Amber) הוא סרט דרמה רומנטית אמריקאי משנת 1947 בבימויו של אוטו פרמינגר, עם לינדה דרנל וקורנל ויילד בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס באופן חופשי על רב המכר "לנצח אמבר" של קתלין וינזור (אנ') משנת 1941. הספר הושווה בזמנו לחלף עם הרוח של מרגרט מיטשל והיוצרים רצו לשחזור את ההצלחה של הסרט עם ויוויאן לי ולאחר חיפושים מאומצים בחרו בלינדה דרנל.
סיפור המתבסס על אירועים היסטוריים כמו מהפכת מלחמת האזרחים האנגלית, המגפה הגדולה של לונדון, השרפה הגדולה של לונדון, המלך צ'ארלס השני ועוד. צעירה כפרית רוצה לעשות את כל הדרך עד למיטתו של המלך באמצעים לא כל כך מוסריים. הספר והסרט היו מוחרמים לכן זמן מה בכמה ערים בארצות הברית.
הבמאי הראשון של הסרט היה ג'ון סטאהל (אנ') אך הוא הוחלף לאחר 39 ימי צילום על ידי אוטו פרמינגר.
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר. הוא לא הגשים את התקוות שתלו בו.
תקציר העלילה

שנת 1644, מלחמת אזרחים משתוללת באנגליה לאחר עליית אוליבר קרומוול. אזרחים שנסים מהמלחמה לאזור הכפרי, משאירים תינוקת ליד אחת הבתים, עטופה בשמיכה ועליה רקום "אמבר". משפחת כפריים מאמצת את היתומה הנקראת אמבר על שום צבע הענבר של עיניה.
שנת 1660, אמבר (לינדה דרנל) בת 16 ואביה המאמץ רוצה להשיא אותה לאחד מבחורי הכפר אבל היא מסרבת ושואפת לגדולות. לכפר מגיעים חיילים ובראשם הקצינים ברוס קרלטון (קורנל ויילד) וחברו, לורד אלמסבורי (ריצ'רד גרין). אמבר מבקשת מברוס שייקח אותה ללונדון אך הוא מסרב. היא מגיעה ללונדון בכוחות עצמה, נפגשת עם ברוס והם מתעלסים.
ברוס עוזב אותה למחרת לעיסוקיו כפריבטיר באישור המלך. הוא משאיר לה מאתיים פאונדס אך נוכלים גוזלים ממנה את הכסף, היא נכנסת לחובות ונשפטת למאסר בכלא ניוגייט. שם היא מתוודעת לפושע בשם בלק ג'ק (ג'ון ראסל) שמתאהב בה. אמבר בהריון ומצבה קשה. הפושע בורח יחד אתה, מביא אותה למאורת עבריינים שם היא יולדת את בנה ברוס. היא עוזרת לו בשוד, מפתה אנשים עשירים ואז בלק ג'ק שודד אותם. באחת הפעולות הוא נתפס ונהרג ואמבר מצליחה להימלט. היא מוצאת מקלט אצל קפיטן רקס מורגן (רקס לנגן) שמתאהב בה, מסכים להציל אותה ולהפוך אותה לשחקנית. בהופעותיה היא מתוודעת למלך צ'ארלס השני (ג'ורג' סנדרס) שמוקף בפילגשים.
ברוס חוזר ואמבר עדיין אוהבת אותם. מורגן מפתיע אותם במצב אינטימי ומזמין את ברוס לדו-קרב. ברוס נענה להזמנה והורג אותו. אמבר נשארת לבד עם המשרתת שלה נאן (ג'סיקה טנדי). מחוסר ברירה היא נענית להצעתו של הרוזן רדקליף (ריצ'רד היידן), אלמן מבוגר ומתחתנת איתו.
עדיין היא מאוהבת בברוס אבל כשהיא שומעת שהוא חולה מאוד בדבר שפרץ על אנייתו, היא עוזבת את רדקליף, מטפלת בברוס הגוסס ומצילה אותו. ברוס חוזר לווירג'יניה וצ'ארלס השני מחזר אחרי אמבר למורת רוחו של רדקליף. פורצת דליקה ענקית בלונדון. רדקליף נועל את אמבר בחדרה אך משרת נזעם פורץ אל הדלת, מציל את אמבר ומשליך את רדקליף ללהבות.
כעת אמבר היא אלמנה פנויה והופכת לפילגשו של צ'ארלס. ברוס חוזר לאנגליה עם אשתו קורינה וצ'ארלס מפסיק את קשריו עם אמבר. לפי רצונו של ברוס הצעיר, הוא עובר לגור עם אביו בארצות הברית.
ארמון הקרח

| --- | --- |
כרזת ארמון הקרח
כרזת ארמון הקרח
 בימוי:  וינסנט שרמן 
 הופק בידי:  הנרי בלאנק 
 תסריט:  ספר: עדנה פרבר תסריט: הארי קליינר
 עריכה:  ויליאם זיגלר
 שחקנים ראשיים:  ריצ'רד ברטון רוברט ראיין  קרולין ג'ונס מרתה הייר שירלי נייט
 מוזיקה:  מקס שטיינר 
 צילום:  ג'וזף פ. בירוק 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 הקרנת בכורה:  2 בינואר 1960
 משך הקרנה:  143 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט רומנטי 
 מקום התרחשות:  אלסקה 
 תקציב:  3,500,000‏$
 הכנסות:  1,650,000‏$
 דף הסרט ב־IMDb
 
ארמון הקרח (באנגלית: Ice Palace) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1960 בבימויו של וינסנט שרמן. ריצ'רד ברטון ורוברט ראיין משחקים בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הרומן "ארמון הקרח" של עדנה פרבר (1958). זה היה הרומן האחרון שלה והיא כתבה אותו לאחר ביקורים באלסקה והושפעה ממספר אישים המופיעים בו בשם אחר. אף על פי שלא היה זה מהטובים בספריה, הוא הפך לרב-מכר. פרבר הייתה מהתומכים הנלהבים לקבלת אלסקה כמדינה ה-49 של ארצות הברית ורבים מייחסים לספרה השפעה על קבלת ההחלטה בוושינגטון ב-1959. כמו בספריה ענק וסימארון היא מתארת אפוס של דורות של מתיישבים הבונים את הארץ ונתקלים בגזענות קשה. ב"ענק" הגזענות היא נגד היספנים, בסימארון נגד אינדיאנים וב"ארמון הקרח" נגד אסקימואים.
למרות ההשקעה והשחקנים הבכירים, הסרט לא הצליח מסחרית ולא זכה בפרסים.
תקציר העלילה

זב קנדי (ריצ'רד ברטון) חוזר מאירופה לסיאטל בתום מלחמת העולם הראשונה. לפני המלחמה עבד במפעל גדול לשימורי דגים ובתו של המנהל, דורותי (מרתה הייר) התאהבה בו דבר שלא מצא חן בעיני אביה שאמר לזב כי מקומו במפעל נתפס על ידי עובד אחר.
זב המאוכזב עולה על ספינה לאלסקה, שם הוא מוצא עבודה כדייג בסירת דייגים של ת'ור סטורם (רוברט ראיין). הם מתיישבים ובסוף עונת הדיג מביא אותו ת'ור לצריף שלו ליד בית המלון המנוהל על ידי אביה של ארוסתו, בריידי (קרולין ג'ונס). זב מציע לת'ור להקים בשותפות מפעל לשימורי דגים. בינתיים הוא מתאהב בבריידי והם מתנשקים. זב חוזר לסיאטל, מקבל הלוואה מהבנק, פוגש בדורותי ומבקש את ידה והם חוזרים לאלסקה ומתיישבים בעיירה ברנוף עם המשרת שלהם, לנג (ג'ורג' טאקיי).
ת'ור מגלה את הקשר שהיה בן בריידי לזב וכועס מאוד. הוא עוזב את הצריף שלו ונוהג במזחלת כלבים לכפר אסקימואי מרוחק. ברדך הוא מתעלף מאפיסת כוחות, ניצל על ידי אסקימואי ומובל לכפר. שם הוא מתאהב בצעירה אסקימואית ונולד להם תינוק. האישה מתה בלידה ות'ור מחליט לחזור עם בנו המעורב כריסטיאן.
לזב ודורותי נולדה בת בשם גרייס (שירלי נייט). היחסים בין בני הזוג מתערערים. דורותי רוצה לחזור לסיאטל וזב שקוע כולו בהקמת מפעלים ודריסת כל מי שעומד בדרכו. הוא בונה מלכודות לדגי סלמון וגורם לירידה בכמות הדגים. ת'ור וכל הדייגים יוצאים נגדו ומכנים אותו "הצאר זב".
גרייס וכריס גדלים ביחד ומתאהבים למרות התנגדותו של זב הגזען. הם מחליטים להימלט לכפר האסקימואי ולחיות שם. דורותי נכנסת לחרדה ומתה. גרייס נכנסת להריון וכריסטיאן מחליט להעביר אותה לברנוף. בדרך, בתוך סופת שלגים, הם מותקפים על ידי דב שהורג את כריס. באותו רגע מגיעים למקום זב, בריידי ות'ור שהורג את הדב. גרייס מועברת לבית חולים שם יולדת בת, קריסטין (דיאן ביין) המהווה קשר דם בין זב לת'ור.
ת'ור טס במטוס קל לסיאטל כדי להגיע לקונגרס בוושינגטון. המטוס נקלע לסופה שלגים ונאלץ לנחות המקום מבודד. בריידי מבקשת מזב שיטוס להציל אותו כי רק הוא מכיר טוב את השטח וכי הגיע הזמן שיעשה משהו למישהו אחר. לבסוף זב משתכנע, טס ומציל את ת'ור.
לבסוף נואם ת'ור לפני הקונגרס שהחליט לצרף את אלסקה לארצות הברית ומזכיר בנאומו את יריבו המושבע זב שהציל אותו.
באטרפילד 8 (סרט)

| --- | --- |
כרזת הסרט באטרפילד 8
כרזת הסרט באטרפילד 8
 מבוסס על:  הרומן "באטרפילד 8" של ג'ון או'הרה
 בימוי:  דניאל מאן 
 הופק בידי:  פנדרו ס. ברמן 
 תסריט:  ג'ון מייקל הייס, צ'ארלס שניי
 עריכה:  ברט בייטס
 שחקנים ראשיים:  אליזבת טיילור לורנס הארווי אדי פישר 
 מוזיקה:  ברוניסלב קפר 
 צילום:  ג'וזף רוטנברג, צ'ארלס הרטן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  מטרו גולדווין מאייר 
 חברה מפיצה:  מטרו גולדווין מאייר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  4 בנובמבר 1960
 משך הקרנה:  104 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 תקציב:  2,800,000‏ $
 הכנסות:  10,000,000‏$
 פרסים:  פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר (אליזבת טיילור) 
 דף הסרט ב־IMDb
 
באטרפילד 8 (באנגלית: BUtterfield 8) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1960 המבוסס על רומן בשם זה מאת ג'ון או'הרה.
אליזבת טיילור משחקת בתפקיד הראשי לצידם של לורנס הארווי ואדי פישר שהיה בתקופה זו בעלה הרביעי.
טיילור זכתה עבור תפקידה בסרט זה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר והייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר.
שם הספר והסרט נובע משיטת מרכזיות הטלפון שהייתה בארצות הברית וקנדה עד 1970. BU מסמל 28 במרכזיה ששרתה את מנהטן ואפר איסט סייד ובאטרפילד 8 זו הקידומת 288 של מספר טלפון בעל סה"כ 7 ספרות.
יוצרי הסרט בקשו לשנות את השם של הסרט ל"גלוריה", כשם גיבורת הסרט. בחלק מהמדינות הוא נקרא באטרפילד 8 ובחלק (כולל בישראל), הוא נקרא גלוריה.
תקציר העלילה

גלוריה וואנדורס (אליזבת טיילור) מתפרנסת כנערת ליווי. היא נמצאת לאחרונה בקשר עם וסטון ליגט (לורנס הארווי), עורך דין עשיר ומקווה שאתו תוכל להפסיק את חייה ההוללים. היא נפגעת מכך כשהיא קמה בבוקר בדירתו ומוצאת שהשאיר לה כסף. היא כותבת בשפתון על הראי: "לא למכירה", משאירה את הכסף, לוקחת פרוות מינק ונוסעת לחברה סטיב קרפנטר (אדי פישר) בגריניץ' וילג'. סטיב הוא חבר ילדות של גלוריה והאדם היחיד איתו היא מוכנה לדבר בפתיחות.
ליגט נשוי לאמילי (דינה מריל), עובד בחברה ששייכת למשפחתה אך אינו מרוצה מחייו ומאשתו. כשהוא חוזר לדירתו ומוצא את הכסף שהשאירה לו גלוריה הוא כועס ולאחר שהוא מוצא אותה בבר הם מתפייסים, מבלים במוטל המנוהל על ידי שחקנית וודוויל לשעבר בשם "הפי" (קיי מדפורד). הוא מספר לה כי הוא נשוי ולוקח אותה לבית הולדתו ולשייט.
לאחר חמישה ימים חוזרת גלוריה לאמה המודאגת (מילדרד דאנוק) ולאחר מריבה היא מגלה לה לראשונה כי היא אינה דוגמנית אלא נערת ליווי ואמה סוטרת לה.
בינתיים מגלה אמילי כי פרוות המינק שלה חסרה ורוצה להתקשר למשטרה אך ליגט מונע ממנה. הוא מתחיל לחפש את גלוריה בברים ומיד מתגלה לו שהיא למעשה נערת ליווי וכל באי הברים מברכים אותו על הצטרפותו ל"אחוות מאהבי גלוריה".
כשהוא מוצא לבסוף את גלוריה הוא שתוי וכועס ומכנה אותה בשמות גנאי, מתפרע ומחליף מהלומות בבר. גלוריה מחזירה אותו לביתו ורוצה לתת לו בחזרה את פרוות המינק אבל הוא זורק לה אותו בחזרה וצועק שהפרווה "מזוהמת". אשתו אמילי מתבוננת במריבה מחלון הדירה. ליגט מודיע לאמילי כי ברצונו להתגרש.
גלוריה ההמומה נוסעת לסטיב ובפעם הראשונה מגלה לו כי התנהגותה נובעת מכך שבגיל 13 נאנסה פעמים רבות על ידי ידיד של אמה האלמנה וכי למעשה נהנתה מזה כי הוא העניק לה חיבה ואהבה.
היא חוזרת לאמה ואומרת כי היא נוסעת לבוסטון להתחיל שם חיים חדשים.
ליגט מחפש את גלוריה ולבסוף פוגש את גלוריה בבר, מתנצל ומשכנע אותה לבוא איתו למוטל של "הפי". היא משתכנעת בחוסר רצון אבל כשהם מגיעים והוא יוצא מהמכונית היא משנה את דעתה ומריצה את מכוניתה במהירות כשליגט נוסע אחריה. כשהיא מבחינה שהוא רודף אחריה היא מגבירה את המהירות, מתנגשת במחסום דרכים ונהרגת.
ויליאם בורת'וויק ג'ונסטון

| --- | --- |

ויליאם ג'ונסון, צייר ג'ון פיליפ
 לידה:  21 ביולי 1804 אדינבורו, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  5 ביוני 1868 (בגיל 63) אדינבורו, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מקום קבורה:  סנט קאת'ברט 
 תחום יצירה:  ציור נוף, ציור היסטורי 
 הושפע על ידי:  רוברט ת'ורבורן 
 
ויליאם בורת'וויק ג'ונסטון (באנגלית: William Borthwick Johnstone;‏ 21 ביולי 1804 – 5 ביוני 1868) היה צייר נוף והיסטוריה סקוטי, אספן אמנות ואוצר גלריה. מילא תפקיד חשוב בהקמת הגלריה הלאומית של סקוטלנד, ושימש כאוצר הראשי הראשון שלה.
ביוגרפיה

ויליאם בורת'וויק ג'ונסטון, נולד באדינבורו, היה בנו של ג'ון ג'ונסטון, עורך דין באדינבורו, במקור מלנרקשייר. אביו אמו מתו כשהיה צעיר מאוד, והוא ואחיו הצעיר ג'יימס הועברו להשגחתו של מר קנינגהם, כומר הקהילה של דאנס, ברוויקשייר, שם למדו בבית הספר. שני האחים נכנסו לאחר מכן למשרדי עורכי דין באדינבורו. הצעיר המשיך כעורך דין לאורך כל חייו, והפך לפקיד של השופט לורד בנהולם.
ב-13 ביוני 1861 הוא נשא ויליאם ג'ונסטון לאישה את אלן, בתו של ג'יי סי בראון.
ביוגרפיה > יצירה

ויליאם, שלא אהב את העיסוק במשפטים, הקדיש את עצמו בסופו של דבר לציור, החל ב-1836 כדי לתרום לאקדמיה הסקוטית המלכותית. מינואר 1840 עד מאי 1842 הוא השתתף בשיעור העתיקות של האקדמיה בניהולו של ויליאם אלן. למעט יוצא מן הכלל ב־1843, כשהיה בנסיעות, הוא היה מיוצג בכל תערוכה של הגוף הזה עד שנת מותו. עד 1847 הוא מופיע בקטלוגים בשם 'ויליאם ג'ונסטון', אך באותה שנה הוא הוסיף לחתימתו את שם אמו בורת'וויק. ב-1840 נבחר למקורב, וב-1848 כחבר מן המניין באקדמיה הסקוטית המלכותית. ב-1850 הפך לגזבר, תפקיד שהכשרתו העסקית הכשירה אותו היטב. ב-1842 הוא ביקר באיטליה בחברת Vatcher, צייר בצבעי מים, שהתגורר תחילה בוונציה, ולאחר מכן עם אלכסנדר וויסון הצייר ברומא, שם התרשם רבות מיצירותיו של יוהאן אוברק. הוא חזר לסקוטלנד בתחילת 1844.
תמונותיו המוקדמות יותר של ג'ונסטון היו בעיקר נופים ונושאים מוכרים, ובאלה הוא טיפל ביתר פירוט מאשר ביצירות המאוחרות שלו, שכללו ציורים היסטוריים רבים. "לואי ה-11 מצרפת" ו"סצנה בהולירוד, 1566" (שניהם הוצגו ב-1855, האחרון נמצא בגלריה הלאומית של סקוטלנד), מייצגים את מיטב יצירותיו בשמן, והסצנה שלו מתוך קיטס הייתה ציור חשוב בצבעי מים.
הוא למד ציור מיניאטורי אצל רוברט תורבורן בלונדון, וביצע דיוקנאות רבים בצורה זו. יצירותיו מראות כישרון ותחושה אמיתית לאמנות, אך בשל התקופה המאוחרת יחסית שבה התמסר לציור הוא מעולם לא הצליח לרכוש שליטה מלאה וקלה על טכניקות רבות.