הקיור
היסטוריה > Kiss Me, Kiss Me, Kiss Me והצלחה בינלאומית (1987–1993)

בשנת 1987 הוציאה הלהקה את האלבום "Kiss Me, Kiss Me, Kiss Me" (אנ'), שהגיע למקום השישי בבריטניה ולעשרת הגדולים במספר מדינות והיה הכניסה הראשונה של הלהקה ל-40 הגדולים בארצות הברית (מקום 35), ושיקף את הפופולריות הרחבה של הלהקה שהלכה וגדלה.
הסינגל השלישי מתוך האלבום הזה, "Just Like Heaven" (אנ'), היה הסינגל המצליח ביותר של הלהקה בארצות הברית. מהאלבום הזה נוצרו עוד שלושה סינגלים ולאחר יציאתו יצאה הלהקה למסע הופעות מוצלח. במהלך השלב האירופאי של מסע ההופעות, צריכת האלכוהול המסיבית של טולהרסט השפיעה על יכולתו להופיע, ורוג'ר אודונל, קלידן להקת The Psychedelic Furs (אנ'), נקרא לעיתים קרובות להחליפו.
בשנת 1989 הלהקה הוציאה את האלבום "Disintegration" (אנ'), שזכה לשבחי הביקורות והפך לאלבום של הלהקה שזכה לדירוג הגבוה ביותר עד לאותה נקודת זמן. האלבום הגיע למקום השלישי בבריטניה ושלושה להיטים ממנו הגיעו לשלושים הגדולים במצעדים: "Lullaby", "Lovesong" (אנ')"Pictures of You" (אנ').
האלבום גם הגיע למקום ה-12 ברשימות ההשמעה בארצות הברית. הסינגל "Fascination Street" (אנ') הגיע למקום הראשון במצעד הרוק המודרני בארצות הברית, אך במהרה נדחק לשוליים בצילו של הסינגל "Lovesong" שהגיע למקום השני במצעד הפופ האמריקאי (הסינגל היחיד של הקיור שהגיע לעשרת הגדולים במצעד זה). עד 1992 אלבום זה נמכר ברחבי העולם בלמעלה משלושה מיליון עותקים.במהלך העבודה על Disintegration חברי הלהקה הציבו אולטימטום לסמית' בטענה שאם טולהרסט לא יעזוב את הלהקה, הם יעזבו אותה. בפברואר 1989 טולהרסט עזב רשמית את הלהקה ופורסמו על כך הודעות בעיתונות. כתוצאה מכך רוג'ר אודונל הפך לחבר מלא בלהקה וסמית' בעצם נותר חבר הלהקה היחיד מהמייסדים. סמית' ייחס את פיטוריו של טולהרסט לחוסר היכולת של טולהרסט להתניע את עצמו ובעיות של שתייה אלכוהול, וסיכם "הוא היה בחוסר התאמה עם הכל. זה פשוט הזיק לכל דבר שעשינו". מאחר שטולהרסט עדיין נחשב לחבר בלהקה במהלך הקלטות האלבום Disintegration, הוא קיבל קרדיט בעטיפת האלבום האחורית כנגן ב"כלים אחרים", והוא מופיע בתור כותב-שותף של כל השירים. מאז כבר נחשף כי הוא לא תרם דבר לאלבום. לא בביצוע ולא בכתיבת השירים. הלהקה יצאה אז למסע הופעות מוצלח והופעות הלהקה מילאו אצטדיונים בארצות הברית. ב-6 בספטמבר 1989 הלהקה ביצעה את השיר "Just Like Heaven" בטקס פרסי VMA באמפיתיאטרון של אולפני יוניברסל בלוס אנג'לס, ארצות הברית.
במאי 1990 עזב רוג'ר אודונל את הלהקה והוחלף בפרי במונט, שהיה טכנאי הגיטרות של הלהקה. בנובמבר של אותה שנה הלהקה הוציאה לאור אוסף של רמיקסים בשם "Mixed Up" (אנ') האלבום כלל שיר אחד חדש בלבד, "Never Enough" (אנ'), שיצא כסינגל. ב-1991 הלהקה זכתה בתואר הלהקה הבריטית הטובה ביותר בפרסי המוזיקה הבריטית. באותה שנה, טולהרסט הגיש תביעה נגד סמית' וחברת התקליטים על תשלום תמלוגים וטען לבעלות משותפת על השם "הקיור" יחד עם סמית'. פסק הדין ניתן בסופו של דבר בספטמבר 1994, לטובת סמית'.
האלבום הבא שהקליטה הלהקה, "Wish" (אנ'), הגיע למקום הראשון בבריטניה ולמקום השני בארצות הברית והניב את הלהיטים הבינלאומיים: "High" ו-"Friday I'm in Love" (אנ').
הקיור יצאו למסע הופעות יחד עם להקת ה-Cranes (אנ') והוציאו לאור ב-1993 את אלבומי ההופעות החיות "Show" (אנ') ו-"Paris" (אנ').
בתור תרגיל קידום מכירות עם רשת חנויות מוזיקה בבריטניה, יצאה מהדורה מוגבלת שהכילה קטעים אינסטרומנטליים מהקלטות האלבום Wish על גבי קלטת שהכילה ארבעה קטעי מוזיקה. כל ההכנסות ממכירת מהדורה זו נתרמו לצדקה. ב-1993 הלהקה הייתה מועמדת על אלבום זה לפרס גראמי לאלבום האלטרנטיבי. בתקופה לאחר ההוצאה לאור של האלבום Wish ולפני תחילת ההקלטות לאלבום הבא, שוב השתנה הרכב חברי הלהקה. טומפסון עזב את הקיור כדי לנגן עם רוברט פלאנט וג'ימי פייג' מהלד זפלין, ובמונט הפך לגיטריסט המוביל של הלהקה. בוריס ויליאמס גם כן עזב את הלהקה והוחלף על ידי ג'ייסון קופר.