stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גטאות באיטליה
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  ההיסטוריון בצלאל (ססיל) רות.[דרושה הבהרה]
↑  בתחומה של מדינה זו, בשיא גודלה, במאה ה-18, נכללה רוב מרכז איטליה – המחוזות: לאציו, אומבריה, מארקה, ונחלות האפיפיור ברוונה, פרארה ובולוניה.
↑  אתר הקהילה היהודית בסניגאליה (באיטלקית).
↑  לפי מקור אחר 1680.
↑  על פי MISAICO  ביטאון הקהילה היהודית במילאנו.
↑  השלט של הבנק האדום Banco Rosso נראה עד היום בכיכר הגטו.
↑  Gli ebrei a Verona.
↑  בית הקברות היהודי, באתר הקהילה היהודית של קסלה מונפרטו.
↑  ברומא ובערים נוספות היה ניב מיוחד שכלל מילים עבריות אבל היה בשימוש רק בין היהודים.
↑  היו גם פטורים מחובה זאת: רופאים, תלמידי אוניברסיטה ובני חסות של מדינות זרות.
↑  הציור נמצא עד עצם היום הזה בחזית הבניין.
↑  מעין תערובת לטינית -עברית.
כיתוב תמונה: ANNO 1898 DIE 24 XBRIS CLEMENTE VII IL TEVERE ARIVI AQVESTO SEGNO - הטיבר הגיע עד כאן
פדמלון טסמני

| פדמלון טסמני |
| --- | --- |
 פדמלון טסמני
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: קנגוראים
תת־סדרה:: דמויי-קנגורו
משפחה:: קנגוריים
סוג:: פדמלון
מין:: פדמלון טסמני
שם מדעי
 Thylogale billardierii ‏דמארה, 1822
תחום תפוצה


פדמלון טסמני (שם מדעי: Thylogale billardierii; מוכר גם כפדמלון אדום-בטן) הוא מין של כיסאי קטן דמוי ארנב בסוג פדמלון, המצוי בעיקר באי טסמניה ובמספר איים במצר בס. בעבר היה מצוי גם בחלק הדרומי של יבשת אוסטרליה, אך נעלם משם כתוצאה מהכנסת השועל האדום על ידי המתיישבים האירופאים. הפדמלון הטסמני תואר מדעית בשנת 1822 על ידי הזואולוג הצרפתי אנסלם גאייטאן דמארה (אנ').
אנטומיה ומראה

הפדמלון הטסמני הוא כיסאי גוצי עם גוף קומפקטי ושפוף המאפשר לו לתמרן במהירות בתוך צמחייה צפופה. ראשו הגדול רחב ועגלגל, עם חרטום קצר ומוגבה, אף גדול, ועיניים בינוניות אשר שקועות מעט בפנים צמודות יחסית זו לזו. האוזניים גדולות ועגולות, והזנב העבה והחרוטי קצר ועבה יחסית בדומה לשאר המינים בסוג. הגפיים הקדמיות של הפדמלון קצרות במיוחד עם כפיים קטנות, ולעומתם הגפיים האחוריות גדולות, רחבות וחזקות, עם קרסוליים ואצבעות מוארכים.
הזכרים גדולים משמעותית מהנקבות ולהם חזה וזרועות שריריים, והדו-צורתיות הזוויגית באה לידי ביטוי בעיקר במסת הגוף: משקלו של הזכר 7–12 קילוגרם, לעומת הנקבה שמשקלה אינו עולה על 4 קילוגרם. האורך הכולל של גוף הזכר (מהחוטם עד לקצה הזנב) נע בין מטר ל-1.20 ס"מ ואילו הנקבה קצרה יותר.
הפרווה של הפדמלון הטסמני קצרה וצפופה עם מרקם רך וצמרירי. צבע הפרווה הכללי הוא חום-אפרורי, חום-זית או כסוף באזור הגב, הירכיים, הצלעות והצוואר, בעוד שהצד התחתון הכולל את הבטן, הגרון, החזה והמפשעה בצבע צהבהב-קרמי, כתמתם או אדמדם חיוור. הפרווה בחלק העליון מורכבת משילוב של שערות חומות, אפורות, לבנות, צהובות ושחורות, כך שהמראה שלה עשוי להשתנות מפרט לפרט בהתאם להרכב השיער. בנוסף, יש נטייה להתכהות באזור הכתפיים והשכמות, ולעיתים יש פס שחרחר עמום לאורך הגב. הצד העליון של כפות הידיים והרגליים כהה בדרך כלל, והצד התחתון צהוב.
הראש זהה בצבעו לשאר הגוף, להוציא את המצח ובסיס האוזניים אשר כהים יותר, והלחיים והסנטר הצהובים; על המצח יש לעיתים גם פס שחור עבה. שיער הפנים של הפדמלון דליל יחסית סביב העיניים, וגורם ליצירת טבעות אפרפרות חיוורות או ורודות. האוזניים אפרוריות בצידן החיצוני, וצהובות או ורודות בצידן הפנימי. הזנב עשוי להיות צהוב או אפור כולו.
תפוצה וסביבת מחיה

הפדמלון הטסמני מצוי בעיקר באי טסמניה, ובאיים הגדולים של מצר בס: אי המלך, האי פלינדרס והאי כף בארן. בעבר, היה נפוץ גם בחופים הדרומיים של יבשת אוסטרליה בתחומי ויקטוריה ואוסטרליה הדרומית, אולם נכחד מהיבשת לחלוטין בראשית המאה ה-20 כתוצאה מהכנסת השועל האדום. יונקים נוספים שנכחדו מהאזור באותה תקופה בנסיבות דומות הם וולבי גריי ווולבי ארנבי מזרחי, אך בניגוד לפדמלון שחי גם בטסמניה ובכך ניצל מכליה מוחלטת, השניים חיו אך ורק באזור זה ולכן נכחדו מן העולם.
בית הגידול של הפדמלון הטסמני מורכב מכיסי סבך צפוף בתוך יערות גשם ממוזגים בגבהים של עד 1,400 מטר מעל פני הים, בבתה, ובשטחי מרעה המנוקדים בשיחים צפופים. הוא נמצא גם בכיסי סבך לאורך ערוצי נחלים ובתוך חורשי אקליפטוס. אף שהפדמלון יוצא בתדירות גבוהה לרעות בשטחים פתוחים, הוא משתדל לא להתרחק יתר על המידה מהיער או מכיסי הסבך, על מנת שיוכל להימלט לתוכם בעת הצורך. הפדמלון הטסמני סובלני יחסית להפרעה אנושית ולשינויים סביבתיים המתרחשים בבית גידולו.
אקולוגיה

הפדמלון הטסמני הוא יונק פעיל לילה, ואת שעות היום מבלה במנוחה באזור מוגן בסבך הצפוף. הפדמלון מתעורר בשעות הערב ומתחיל לנוע לעבר שטחי המרעה (לעיתים עד 2 קילומטרים), ושם רועה במשך כל הלילה; עם הזריחה, הוא מתחיל לנוע חזרה לעבר מקום המנוחה שלו. גם במהלך השהייה בשטחי המרעה הפתוחים, הפדמלון מקפיד לא להתרחק מהיער או מהסבך יתר על המידה. לעיתים רחוקות, הוא עשוי להיראות בשטחי המרעה גם במהלך היום חרף הסיכון הרב מפני טורפים בשטח הפתוח. דפוס התנועה של הפדמלון ממקום המנוחה לאזור הרעייה קבוע, ועם הזמן נוצרים שבילים קטנים בתוך הצמחייה הסבוכה המשמשים אותו. הפדמלון הוא כיסאי סוליטרי החי מרבית הזמן בגפו; אף על פי כן, בשטחי המרעה מתקבצים תדיר עד כ-10 פדמלונים לרעייה משותפת, אולם הם מתפזרים מיד למקומם עם הזריחה או במקרה של סכנה.
הפדמלון הטסמני הוא יונק צמחוני הניזון בעיקר מעשבים ירוקים קצרים ומעשבי תיבול, ומדי פעם מגוון את תזונתו בפרחים, צוף או בעלים של ענפי עצים נמוכים.
הטורפים הטבעיים של הפדמלון הטסמני כוללים את השד הטסמני, נמיית כיס נמרית, עיט מחודד-זנב, ובעבר גם את הזאב הטסמני אשר נכחד מן העולם. הילידים האבוריג'ינים ובהמשך גם המתיישבים האירופאים, צדו את הפדמלון עבור פרוותו הרכה ובשרו הטעים. למרות זאת, הפדמלון נותר נפוץ בשפע בטסמניה, עד כדי כך שבאזורים מסוימים הוא מזיק ליבולים וניצוד במספרים מבוקרים בעידוד רשויות השימור הטסמניות.
הפדמלון הטסמני הוא יונק פוליגמי, ומתרבה בכל השנה ללא עונת רבייה מוגדרת; למרות זאת, כ-70% מההמלטות מתרחשות בסוף הסתיו. ההיריון קצר במיוחד בדומה ליונקי כיס אחרים ואינו עולה על 30 יום. הנקבה ממליטה גור אחד הזוחל לעבר הכיס ונצמד לאחת מארבע הפטמות שבתוכו. הנקבה יכולה להקפיא לאחר הרבייה את התפתחות העובר בתהליך שנקרא דיאפאוזה, אשר מתרחש בעיקר כאשר יש לה כבר גור אחד בכיס והיא אינה מסוגלת לטפל בשניים בו זמנית בשל הוצאת אנרגיה רבה על יצור חלב. לאחר שהגור יעזוב את הכיס, העובר יחזור להתפתח וייוולד כ-27 יום לאחר מכן.
גור הפדמלון שוהה בכיס במשך כ-6 חודשים, ולאחר מכן עוזב אותו; הוא נגמל בגיל שבעה או שמונה חודשים ונותר לצידה של האם עד גיל שנה כאשר בינתיים נולד גור נוסף. הזכרים והנקבות מגיעים לבגרות בגיל 15 חודשים.
תוחלת החיים של הפדמלון הטסמני 5–6 שנים בטבע, ועד כ-8 וחצי שנים בשבי.
מצב שימור

הפדמלון הטסמני מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), לאור תפוצתו הרחבה, אוכלוסייתו הגדולה, הסתגלתנות שלו לשינויים בבתי הגידול, והתרחשותו באזורים מוגנים. מגמת האוכלוסייה נחשבת ליציבה, ואין כרגע איומים משמעותיים על המין. יתרה מזאת, באזורים מסוימים בטסמניה הוא נפוץ בשפע עד כדי כך שנחשב למזיק וניצוד במספרים מבוקרים בעידוד רשויות השימור כדי למנוע התפוצצות אוכלוסין.
איום בהתהוות הוא הכנסת שועלים אדומים לתוך טסמניה; בהתחשב בכך שהשועלים מחקו לחלוטין את אוכלוסיית הפדמלון הטסמני בדרום היבשת, המצב עשוי להיות זהה בטסמניה אם לא תהיה שליטה על התרבות השועלים.
הערות שוליים

↑  פדמלון טסמני באתר הרשימה האדומה של IUCN
| קנגוריים |
| --- | --- | --- |
| וולביים ארנביים מפוספסים | וולביים ארנביים מפוספסים |  |
| וולבי ארנבי מפוספס | וולבי ארנבי מפוספס (סוג ומין יחיד) |   |
| קנגורים | קנגורים |   |
| קנגורו | קנגורו אפור מזרחי • קנגורו אפור מערבי • קנגורו אדום • וולארו האנטילופה • וולארו מצוי • וולארו שחור • וולבי אגיל • וולבי שחור-פס • וולבי טמר • וולבי סבך מערבי • וולבי פרמה • וולבי זנב-שוט • וולבי אדום-צוואר |   |
| קנגורו אילני | קנגורו אילני אפרורי • קנגורו אילני לומהולץ • קנגורו אילני בנט • קנגורו אילני דובי • קנגורו אילני הואון • קנגורו אילני דוריה • קנגורו אילני סרי • קנגורו אילני גודפלו • קנגורו אילני עטוי-זהב • קנגורו אילני שפלתי • קנגורו אילני הוזר • קנגורו אילני וונדיוואי • איפולה • דינגיסו • טנקיל |   |
| וולבי הצבי | וולבי צבי שחור • וולבי צבי לבן-פס • וולבי צבי אפור • וולבי צבי חום |   |
| וולבי יערוני | וולבי יערוני מקלאי • וולבי יערוני זוטר |   |
| וולבי ארנבי | וולבי ארנבי ממושקף • וולבי ארנבי אדמוני |   |
| וולבי זנב-מסמר | וולבי זנב-מסמר מרוסן • וולבי זנב-מסמר צפוני |   |
| וולבי הסלע | וולבי סלע קצר-אוזן • וולבי סלע וילקינס • וולבי סלע פרוסרפיני • וולבי סלע רוטשילד • וולבי סלע צהוב-רגל • וולבי סלע אלייד • וולבי סלע כף-יורק • וולבי סלע גודמן • וולבי סלע הרברט • וולבי סלע חדגוני • וולבי סלע שחור-צד • וולבי סלע מאריבה • וולבי סלע זנב-מברשת • וולבי סלע סגול-צוואר • וולבי סלע שרמן • מונג'ון • נברלק |   |
| פדמלון | פדמלון טסמני • פדמלון בראון • פדמלון כהה • פדמלון קלבי • פדמלון ההרים • פדמלון אדום-רגל • פדמלון אדום-צוואר |   |
| וולבי ביצות | וולבי ביצות (סוג ומין יחיד) |   |
| קווקה | קווקה (סוג ומין יחיד) |   |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546772805171  LCCN: sh93000971 
נקבת פדמלון וגורה.
קבוצת פדמלונים טסמנים רועה בשטח פתוח הסמוך ליער.
פדמלון טסמני בפארק הלאומי הר פילד בטסמניה.
אסי וגורי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 תקופת הפעילות:  1999–2003 (כ־4 שנים)
 עיסוק:  קומיקאים, שחקנים
 חברים
 אסי כהן גורי אלפי-אהרון 
 
אסי וגורי הם צמד קומיקאים וסטנדאפיסטים ישראלים, אסי כהן וגורי אלפי, שפעל בשנים 1999–2003.
היסטוריה

יואב גרוס יזם את הופעתם כצמד, לאחר שראה כל אחד מהם בנפרד. יחדיו הם הופיעו במופעי בידור ברחבי הארץ, והופיעו לראשונה בטלוויזיה כחלק ממשתתפי תוכנית המערכונים "דומינו", אשר עלתה לשידור ב-1999 בטלוויזיה החינוכית.
בהופעותיהם יצרו, בין היתר, את הדמויות הקומיות "ג'ורג ורוברט", "דוד ותקווה", "רונן ואלדד" ו"קוקו וסטיב".
בשנת 2000 החל הצמד להשתתף בתוכנית הבידור "רק בישראל", לצד אורנה בנאי וארז טל, וקיבלו את פרס אנשי השנה בתחום הבידור. באותה שנה הקליט הצמד שיר בשם "חן", שהיווה גרסה פארודית לשיר "Stan" של הראפר אמינם. בגרסה זו השיר מתאר את עלילותיו של חן אליאס, מעריץ אובססיבי של הזמר יגאל בשן.
בקיץ 2002 יצרו השניים את התוכנית הקומית "שידורי המהפכה", ששודרה בערוץ 2 וזכתה להצלחה. בעקבות התוכנית יצא באותה שנה האלבום, "אסי וגורי מציגים: הזמר קוקו" ובו שנים-עשר משירי התוכנית.
בשנת 2003 השניים הודיעו על הפסקת פעילותם כצמד וחדלו מלהופיע במשותף.
מקלדת דבוראק

פריסת המקשים במקלדת דבוראק
מחשב iBook של אפל עם סידור דבוראק
מקלדת דבוראק או פריסת הקלידים של דבוראק היא פריסת קלידים במקלדת כתיבה אנגלית על פי סדר שהציע אוגוסט דבוראק (August Dvorak) בשנת 1928, במטרה לאפשר להקלדה להיות מהירה יותר ופחות מעייפת מההקלדה על פריסת הקלידים האנגלית המקובלת, ה-QWERTY.
דבוראק גם פיתח שתי פריסות המיועדות לכתיבה ביד אחת. אחת הפריסות האלה נועדה לאנשים שרק יד ימינם מתפקדת והשנייה לאנשים שרק יד שמאלם מתפקדת.
רקע

דבוראק היה ד"ר לחינוך וקצין בכיר בחיל הים האמריקני. סדר קלידים שהציע שונה מהסדר האנגלי הנפוץ, הקרוי QWERTY. ה-QWERTY עוצב עבור מכונות כתיבה מכניות וההתחשבות באילוצים הטכניים של מכונות אלה היו גורם מרכזי בעיצובו. הקשה על כל קליד במכונות המכניות הפעילה מנוף. מנופים של קלידים קרובים שהוקשו בזה אחר זה נטו להתנגש זה בזה, להיתפס זה בזה ולאלץ את המקליד להפסיק את עבודתו ולשחרר את המנופים. על כן פריסת QWERTY עוצבה במטרה להקטין את הסיכוי שקלידים קרובים יוקשו בזה אחר זה.
בפריסת קלידי מכונות הכתיבה החשמליות, ששווקו לראשונה בסוף שנות העשרים של המאה העשרים, לא היה צריך להתחשב בבעיות הטכניות אלה. דבוראק סבר ששיווק מכונות הכתיבה החשמליות נותן הזדמנות לשנות את סדר המקשים המקובל כך שהאדם המשתמש במקלדת יוכל להקליד באופן יעיל יותר.
קבלת המקלדת בציבור

בעשרים השנים הראשונות להצעת הפריסה של דבוראק נערכו מחקרים רבים על אודותה. מחקרים אלה חיזקו את ההנחה שפריסה זו מוצלחת מה-QWERTY באופן משמעותי. אף על פי כן, הציבור הרחב לא אימץ אותה מעולם. בשנת 1943 פרסם דבוראק מאמר שבו טען כי לפריסה שלו יש יתרון על ה-QWERTY במהירות ודיוק ההקלדה, בקלות למידת ההקלדה ובמניעת עייפות וכאב מהמקליד. דבוראק סקר במאמר הן עקרונות הנדסת אנוש והן ממצאים המעידים על היתרון שבפריסת לוח המקשים שלו. הממצאים היו משלושה סוגים: אנשים שניצחו בתחרויות הקלדה בזכות שימוש בפריסה שלו, קורסי הקלדה שהתקצרו בזכות הלמידה המהירה של הקלדה על לוח מקשים עם פריסה זו ועבודת דוקטורט שנעשתה בנושא. מחקרים שנעשו בשנת 1944 בחיל הים האמריקאי קבעו שהכתיבה על מקלדת דבוראק מהירה בצורה משמעותית מכתיבה על מקלדת QWERTY, ושהדרך בה אצבעותיו של מי שמשתמש בטכניקת ההקלדה הקרויה "הקלדה עיוורת", עוברות על פני המקשים, קצרה פי 12 בדבוראק מב-QWERTY. אולם, לאחר זמן נתברר שהאחראי הראשי של המחקר היה לא אחר מאשר ד"ר דבוראק, ששירת כרב-סרן בחיל הים, דבר שגורע מאמינותו של המחקר.
מחקרים מאוחרים יותר, עצמאיים ובלתי תלויים, הראו שאחרי אימון של כמה שבועות, הכתיבה על מקלדת QWERTY ועל מקלדת Dvorak דומות במהירותן (עבור טקסטים סטנדרטיים) ושפריסתו של דבוראק מזרזת את מהירות ההקלדה בהשוואה לפריסת QWERTY בפחות מעשרה אחוזים. עם זאת, חד משמעית הובהר שהדרך שעוברות האצבעות אכן קטנה יותר בדבוראק, ועומדת ביחס של כמעט 3:2 לטובת דבוראק. עובדה זו מציבה את פריסת הקלידים של דבוראק כאמצעי ראוי להתמודדות עם פציעות ההקלדה. פציעות הקלדה הפכו לרווחות אצל אנשים שמקלידים שעות רבות ביום, הנפוצה שבהן היא תסמונת מנהרת שורש כף היד (Carpal Tunnel Syndrome).
ועדיין, אנשים רבים אינם מחליפים בין הפריסות. ייתכן שהם מפחדים להחליף בין הפריסות משום שעשוי להיווצר להם בלבול עם הפריסה הרגילה, או שהם יפסידו זמן עבודה יקר עד שיתרגלו להקליד מהר עם הפריסה החדשה ויצא שכרם בהפסדם. ישנם הטוענים על סמך ניסיונם האישי שהאמונה שייווצר בלבול ולכן לא כדאי לנסות להחליף, איננה נכונה ובקלות אפשר להתרגל לשתי פריסות מקשים.
בשנת 1972 פרסם מרטין סקירה מחקרית וחוות דעת על פריסת דבוראק לאור הצפי שמכונות הכתיבה יוחלפו על ידי מחשבים אישיים ושמשימות ההקלדה יפסיקו להיות נחלתן הכמעט בלעדית של המזכירות. מרטין סקר את המחקרים שנעשו עד 1972 המשווים את הפריסות וצפה החלפה קרובה של הפריסה המקובלת של הקלידים מפריסת QWERTY לזו של דבוראק או לפריסה דומה לה. מרטין הציע גם כמה שינויים למקשים שאינם מקשי אותיות במקלדות המחשב שהיו מקובלות לפני שהמחשב האישי הפך לנפוץ. מרטין הציע למשל להפוך את מקש האנטר ממקש התופס את מקומם של שני מקשים בשתי שורות (4 סך הכל) למקש התופס את מקומם של שני מקשים בשורה אחת. הצעתו זו של מרטין התקבלה אבל פריסת דבוראק נותרה נדירת שימוש.
משנת 1982 הכיר ארגון התקינה האמריקאי ANSI בפריסת המקשים של דבוראק וקיבל אותה כתקן עבור פריסה אלטרנטיבית למקלדות. כל פריסות דבוראק זמינות לשימוש בגרסאות Windows החל מגרסה 98.
בשנת 1986 פרסם דלסנדרו סקירה מחקרית על המשך חקירת פריסת דבוראק וחוות דעת על יתרונותיה של פריסה זו על פני הפריסה המקובלת. דלסנדרו טען שהציבור התרגל ל-QWERTY ושרק התערבות ממשלתית תעזור בשינוי הרגל זה ומעבר לפריסת דבוראק שלדעתו המקצועית היא מוצלחת יותר. דלסנדרו דיווח גם על התחלת מאמץ של ממשלת ארצות הברית להנחלת השימוש בפריסה של דבוראק, ומנה רשויות ממשלתיות שהורו לעובדיהן להקליד רק בה. נכון לשנת 2008 אפשר להסיק שאם הדיווח על המאמץ הממשלתי לא היה שגוי, אז המאמץ הממשלתי הזה נכשל משום שהפריסות לא הוחלפו.
הערות שוליים

1 2  August, S. and Weiss, P.L.: A human factors approach to adapted access device prescription and customization. Journal of Rehabilitation Research and Development 29(4) 64-77, 1992
↑  August Dvorak, There is a better typewriter keyboard. National Business Education Quarterly 12:p51–8 & p 66, 1943
↑  Jeff Bigler, The Dvorak Keyboard, הסברים על Dvorak ויתרונותיה, עם הוראות שימוש במערכות הפעלה שונות (באנגלית)
↑  Martin, A.: A new keyboard layout. Applied Ergonomics 3(1):48–51, 1972
↑  Dalessandro, G.K.: Dvorak Keyboard Implementation. Proceedings of the ASIS Annual Meeting 23:59–63, 1986
דיני ממונות

ערך זה עוסק במושג ההלכתי. אם התכוונתם להצעת חוק במשפט האזרחי בישראל, ראו .
בהלכה, דיני ממונות הם תחום נרחב של חוקים העוסקים בנושאים שיש להם משמעות כלכלית. דינים אלו הם מורכבים ומקיפים כמות גדולה של תחומים; יחסי שותפות ושכנות, יחסי מזיק וניזק, הלכות קניינים, גזל ועוד. עוסקת בו בעיקר פרשת משפטים שבספר שמות, והמסכתות בבא קמא, בבא מציעא ובבא בתרא במשנה ובתלמוד. בהלכה כמה מושגים ייחודיים למשפט העברי בתחום דיני הממונות, כגון מיגו, גרמא בנזיקין, חלוקה קטגורית של מזיקים לארבעה אבות נזיקין ואחרים.
ההתייחסות לדיני ממונות

דיני המשפט העברי ניתנו עוד קודם מעמד הר סיני, וכבר בחניית בני ישראל ב"מרה" לימד אותם משה רבנו את דיני המשפט העברי. גם על גוי מוטלת החובה לעסוק בדיני ממונות (אך לא בהכרח לפי חוקי התורה), וזו היא אחת משבע מצוות בני נח. לדיני הממונות מוקדש כבוד מיוחד בתלמוד, עד שאמרו ”אמר רבי ישמעאל: הרוצה שיחכים – יעסוק בדיני ממונות, שאין לך מקצוע בתורה יותר מהן, והן כמעיין הנובע"”.
במשפט העברי ההתייחסות לתביעה מכל סוג שהיא נידונת בכבוד ראש, ובהלכה נפסק כי ”דין פרוטה כדין מאה”, כלומר אין כל הבדל בהתייחסות ההלכתית לתביעה של פרוטה לבין פרוטה של סכום גדול, ואין להקדים בדין התורה את אחד מהשניים. בניגוד להלכה רגילה, שאדם שואל את הרב לידיעת הלכה למעשה, ובו הוא רשאי לשאול אדם אחר המוסמך לפסוק ואינו חייב לפנות לבית הדין, הרי שבדיני ממונות על בית דין הפוסק להיות בן הרכב של שלושה דיינים, אלא שנחלקו החכמים בדין זה, יש שסברו שמדובר בדין מהתורה, וקיימת דעה שמדובר בתקנת חכמים שתיקנו שיצטרכו שלושה דיינים, שאז אין חשש שמא הדיין עם הארץ, שהרי השניים האחרים בוחנים את דין התורה. כמו כן, בניגוד לאיסורים בהם עד אחד נאמן, הרי שבדיני ממונות נצרכים שני עדים.
התחום היחיד לו מעניקה התורה חומרה יתרה מדיני ממונות, הם דיני נפשות, שבהם יש הגבלות רבות. כמו כן, חלק מהחילוקים שבין דיני נפשות לדיני ממונות אינם מהתורה אלא מתקנת חכמים, כך למשל מהתורה כדי לקבל את עדות העדים יש צורך בדרישה וחקירה, אלא שתיקנו חז"ל שאין צורך בדרישה וחקירה כדי שלא ימנעו אנשים מלהלוות זה לזה.
דיני אדם ודיני שמים

ההלכה מחלקת בין שני הבטים של דיני ממונות, האחד דיני אדם – זו ההתייחסות לחיובי הממונות במשפט העברי, והשני דיני שמים. גם בין שני גדרים ברורים אלו, ישנם גדרי אמצע, והם "תרעומות" ו"מי שפרע".
המחייב העיקרי בדיני אדם הוא סברת ה"ממוני גבך. דינים המסתעפים מסברה הגיונית זו היו תקפים במשפט העברי גם ללא כל רמז בתורה לדינים אלו, והם המחייב בכל דיני ההלוואות, גזילות, גנבות ודומיהם. שונים מכך הם דיני הנזיקין, שבהם אדם ניזק על ידי אדם אחר, אך ממונו אינו קיים אצל המזיק כמובן, אלא אבד מהעולם. דינים אלו נתחדשו על ידי התורה למרות שאינם נלמדים מסברת "ממוני גבך", ולכן הם מוגדרים כחידוש.
לעומת זאת, קיימים גם דינים רבים שבהם אין המשפט העברי כופה על האדם לשלם, והם נזקים שנהיו על ידי "גרמא". כך למשל, אדם המבעית את חברו באמצע הלילה וגרם לו נזק נפשי, אינו חייב תשלום על הצער, אך הוא חייב בדיני שמים. דינים אלו הם חיוב של ממש, וקיימות דעות שעד שאינו משלם את הסכום המוטל עליו מדיני שמים, פסול המחויב לעדות.
לעיתים, קובע המשפט העברי כי יש על האדם התחייבות מוסרית לקיים את חובותיו, למרות שלא ניתן לכפות עליו, ואם לא – יש לצד השני תביעת "תרעומות" כך למשל אדם שסיכם עם אדם אחר על עסקה, והוא סמך על כך והלווה כסף לשם כך, אך הלה ביטל את העסקה. כך גם, אדם שמנע רווח מאדם אחר. במקרים חמורים יותר, קבעו חז"ל כי האדם צפוי לקבל על כך עונש, וישנה דעה שאף מקללים אותו.
ראו גם

משפט עברי
בית דין רבני
בית דין ממונות
שניים אוחזים בטלית
ארבעה אבות נזיקין
גזל (משפט עברי)
גנבה (משפט עברי)
לקריאה נוספת

שלום אלבק, יסודות בדיני ממונות בתלמוד, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 1994
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף נ"ו, עמוד ב'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף קע"ה, עמוד ב'
↑  משנה, מסכת סנהדרין, פרק ד'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ג', עמוד א'
↑  ראו בארוכה בפרק הרביעי של מסכת סנהדרין
↑  תוספות בתלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף נ"ו, עמוד א'.
↑  ראו בארוכה כאן, הערך "חייב בדיני שמים", באתר ויקישיבה.
↑  ראו אודות תביעה זו "דין תרעומת בפועלים" באתר בית המדרש הווירטואלי
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא מציעא, דף מ"ט, עמוד א'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא מציעא, דף ע"ו, עמוד ב'.
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
אלישיב בן חורין

| --- | --- |

אלישיב בן חורין במשרדו, 1960
 לידה:  4 בספטמבר 1921 סוסנוביץ, הרפובליקה הפולנית השנייה 
 פטירה:  2 ביוני 1990 (בגיל 68) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 השכלה:  בית הספר הריאלי העברי בחיפה 
 
אלישיב בן חורין (4 בספטמבר 1921 – 2 ביוני 1990) היה דיפלומט ישראלי, כיהן כשגריר ישראל במערב גרמניה וסמנכ"ל משרד החוץ.
ביוגרפיה

בן חורין נולד בסוסנוביץ שבפולין. עלה לארץ ישראל ב-1935 עם הוריו ואחיו ראובן בן חורין (לימים שופט בבית משפט השלום), למד בבית הספר הריאלי בחיפה. בתקופת מלחמת העולם השנייה התנדב לצבא הבריטי, שירת בחיל החימוש ובמחלקת המודיעין של הצבא, שם באה לידי ביטוי ידיעתו את השפה הגרמנית. לאחר שחרורו למד משפטים בירושלים ושירת בש"י. לאחר הקמת צה"ל שירת במחלקת המודיעין.
ב-1950 הצטרף לסגל משרד החוץ, תחילה השתלב במחלקה למערב אירופה, השתתף במשלחת ישראל לאו"ם ב-1951 וב-1952 מונה למזכיר ראשון בשגרירות ישראל בוושינגטון שבארצות הברית. במהלך שירותו נחשפה פעילות מודיעין חשאית של ישראל בארצות הברית ובן-חורין גורש מהמדינה והוכרז כאישיות בלתי רצויה. בעקבות כך התחלף עם יוחנן מרוז בתפקידים והחל לכהן ב-1954 כמזכיר הראשון בצירות ישראל באנקרה בירת טורקיה. ב-1955 מונה לסגן מנהל מחלקת אסיה-אפריקה במשרד החוץ וב-1958 למנהל המחלקה. בתקופתו יזם הקמת קרן סיוע טכנולוגי למדינות מתפתחות באפריקה ובאסיה, רעיון שהביא להקמת מש"ב - "המרכז לשיתוף פעולה בינלאומי".
ב-1960 מונה לשגריר ישראל בבורמה ושגריר לא תושב בנפאל, השגריר הראשון של ישראל במדינה. ב-1963 מונה לשגריר בוונצואלה, בעקבות מלחמת ששת הימים מונה לנציג משרד החוץ ביהודה ושומרון וב-1968 מונה לסמנכ"ל משרד החוץ ועמד בראש המערך החדש שהוקם לענייני הסברה.
ב-1970 מונה לשגריר ישראל במערב גרמניה, בתחילת כהונתו ארעה התקפת מחבלים על מטוס חברת אל על במינכן בהם נהרג ישראלי אחד ונפצעו חמישה. ב-1972 התמודד עם טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן, בן חורין העביר דיווחים למשרד החוץ ישירות מהאירועים בכפר האולימפי ומדיווחי צבי זמיר בשדה התעופה, כצעד מחאה מצד ישראל הוחזר ל"התייעצות" ולאחר מכן קיים שיחה עם קנצלר גרמניה וילי ברנדט העביר לו מסרים מממשלת ישראל ואת הדו"ח הישראלי שחיבר זמיר על הכישלון הגרמני בטיפול באירועים, באוקטובר 1972, בעקבות חטיפת מטוס חברת לופטהנזה, העביר את מסרי ישראל בעניין אי קיום משא ומתן עם טרוריסטים ומחאתה על שחרור מבצעי הטבח בספורטאים הישראלים.
ב-1974 סיים את תקופת כהונתו בבון ועבר לבריסל, בה כיהן כשגריר ישראל בבלגיה, שגריר בשוק האירופי המשותף ושגריר לא תושב בלוקסמבורג. ב-1978 שב לישראל ומונה לסמנכ"ל משרד החוץ הממונה על שיתופי פעולה בינלאומיים והמערך הכלכלי, ב-1979 קיבל לאחריותו גם את תחום אסיה ואפריקה. ב-1983 מונה לשגריר ישראל בקנדה וכיהן בתפקיד עד פרישתו לגמלאות ב-1987. שלוש שנים לאחר מכן הלך לעולמו והובא לקבורה בהר המנוחות בירושלים.
שירות במשרד

אלישיב בן חורין מילא מגוון רחב של תפקידים בישראל ומחוצה לה:
1950–1951: עוזר ולאחר מכן עוזר ראשי במע"ר באגף אירופה המערבית
1951–1952: עוזר בניו יורק - משלחת לאו"ם (ארצות הברית)
1952–1954: מזכיר ראשון בשגרירות ישראל בוושינגטון)
1954–1955: מזכיר ראשון בשגרירות ישראל בטורקיה (באנקרה)
1955–1960: סגן מנהל מא"ס ולאחר מכן מנהל מאס"ף באגף אסיה והפאסיפיק
1960–1963: שגריר ישראל בבורמה (ביאנגון) ומאומן לנפאל
1963–1967: שגריר ישראל בוונצואלה (בקראקס) ושגריר לא-תושב בג'מייקה, טרינידד וטובגו
1967–1968: מנהל מל"ט באגף אמריקה הלטינית
1968–1969: אחראי על מערך ההסברה, מחלקת הסברה, עיתונאות, קשרי ציבור ואמל"ט
1969–1970: סגן מנכ"ל
1970–1974: שגריר ישראל בגרמניה (בבון)
1974–1978: שגריר ישראל בבלגיה (בבריסל), שגריר לא-תושב בלוקסמבורג וראש המשלחת ליד הקהילות האירופיות
1978–1982: סמנכ"ל אגף כלכלה ומש"ב (שיתוף בינלאומי). החל מ-1979 אחראי בנוסף על אסיה ואפריקה.
1982–1983: שגריר מיוחד ממונה על אגף כלכלה ומש"ב (שיתוף בינלאומי)
1983–1987: שגריר ישראל בקנדה (באוטווה)
הערות שוליים

↑  ראובן בן חורין, באתר הרשות השופטת
↑  יוסי מלמן, דיסקרטי, באתר הארץ, 20 באפריל 2005
↑  Fifty years of MASHAV activity, באתר המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה
↑  רישומי שיחות טלפון בין שגריר ישראל בבון אלישיב בן-חורין לבין משרד החוץ, 6-5 בספטמבר 1972, ארכיון המדינה
↑  שגריר ישראל בבון אלישיב בן-חורין אל שר החוץ אבא אבן, 13 בספטמבר 1972, ארכיון המדינה
↑  המצבה ומקום הקבר של אלישיב בן חורין, באתר "פרויקט גלעד"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258571105171  GND: 1192751450  ISNI: 0000 0000 6671 690X  VIAF: 306145315   WorldCat (עם VIAF): 306145315
מסכת בד

מסכת בד מתוצרת בית
מסכת בד היא מסכה העשויה מסוגי טקסטיל נפוצים, בדרך כלל כותנה, המכסה את הפה והאף. שלא כמו מסכות רפואיות ומסכות סינון אוויר כמו מסכה בתקן N95, היא אינה כפופה לרגולציה, ויש מעט מחקר או הנחיות לגבי יעילותה כאמצעי הגנה מפני העברת מחלות זיהומיות או חלקיקים של זיהום אוויר.
מסכות בד שימשו באופן שגרתי את עובדי שירותי הבריאות החל מסוף המאה ה-19 ועד אמצע המאה העשרים. בשנות ה-60 של המאה ה-20 מסכות בד יצאו משימוש במדינות המפותחות לטובת מסכות רפואיות מודרניות, אך השימוש בהן נמשך במדינות מתפתחות. השימוש במסכות בד לצוותים רפואיים במדינות מפותחות התחדש במהלך מגפת הקורונה, כמוצא אחרון למחסור במסכות רפואיות ומסכות סינון אוויר.
שימוש

מסכות בד לשימוש חוזר משמשות בעיקר במדינות מתפתחות, ובעיקר באסיה. הן שונות ממסכות רפואיות וממסכות סינון אוויר כמו מסכה בתקן N95, ואינן עומדות בפיקוח ורגולציה באשר ליעילותן. בדומה למסכות רפואיות, אבל לא כמו מסכות סינון אוויר, מסכות בד אינן אוטמות את הפנים.
במוסדות רפואיים משתמשים במסכות בד כשיטה ל"בקרת מקור" כדי להפחית אך לא למנוע את העברת המחלות דרך טיפות נשימתיות, ועל ידי עובדי בריאות כאשר מסכות רפואיות ומסכות סינון אוויר אינן זמינות. בדרך כלל מומלץ להשתמש במסכות פנים בבד רק כמפלט אחרון אם אזל כל מלאי המסכות הרפואיות ומסכות סינון אוויר. הן משמשות גם את הציבור הרחב במסגרות ביתיות וקהילתיות מתוך אמונה שהן מגינות בפני מחלות זיהומיות וחלקיקים של זיהום אוויר. ניתן לרכוש כמה סוגים של מסכות בד, במיוחד באסיה. ניתן לאלתר גם מסכות בד תוצרת בית באמצעות מטפחות ראש, חולצות טי, מטפחות, צעיפים או מגבות.