stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי טרינידד וטובגו – ספרד
יחסים דיפלומטיים

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1976, אם כי היה צורך להמתין 40 שנה לפתיחת שגרירות ספרד קבועה במדינה זו, המכסה גם את גיאנה, סורינאם, ברבדוס, גרנדה, סנט לוסיה, סנט וינסנט והגרנדינים, הקהילה הקריבית / CARICOM, לארגון מדינות מזרח הקריביים / OECS-OECS, והתאחדות מדינות הקריביים / ACS.
ב-9 בדצמבר 2013 ערך שר החוץ של הרפובליקה של טרינידד וטובגו, וינסטון דוקרן, ביקור רשמי במדריד (ביקור ראשון של שר חוץ טרינידדי בספרד). הוא נפגש עם השר לענייני חוץ ושיתוף פעולה, עם מזכיר המדינה לשיתוף פעולה בינלאומי / SECIPI, כמו גם עם ה-SG של Instituto Cervantes. הביקור אפשר לזהות תחומי שיתוף פעולה רבים בתחום הפוליטי, הכלכלי והמסחרי, החינוכי והתרבותי. השר דוקרן גם ביקר בבית הספר הדיפלומטי הספרדי ובמרכז הטכנולוגי של REPSOL במוסטולס והציג את הזדמנויות ההשקעה במדינתו בשיחה בפני יזמים ספרדים בקאזה דה אמריקה.
מצדו ביקר שר החוץ ושיתוף הפעולה של ספרד בטרינידד וטובגו (וגיאנה) ב-19 וב-20 במאי 2014 במסגרת המערכה לטובת המועמדות הספרדית למושב לא קבוע במועצת הביטחון של האו"ם בשנים 2015–2016.
יחסים כלכליים

היחסים הכלכליים מצומצמים, למעשה, לתחום האנרגיה, אם כי בתחום זה הם חשובים. REPSOL הונהגה במדינה החל משנת 1995, כאשר התגלו מאגרי גז גדולים בחוף טרינידד, ולאחר השקעה של יותר מ-3.1 מיליארד דולר. כיום 10% מהגז הטבעי הנצרך על ידי ספרד מגיע מטרינידד וטובגו (היא הספקית החמישית בגודלה). הנוכחות של REPSOL צומצמה מאוד כאשר בפברואר 2013 היא המשיכה למכור את כל נכסי הגז הטבעי שלה במדינה.
שיתוף פעולה

מכיוון שמדובר במדינה עם הכנסה גבוהה, טרינידד וטובגו אינה מדינה מועדפת לתוכנית האב לשיתוף פעולה ספרדי.
עם זאת, קיימת תוכנית שיתוף פעולה אזורית עם CARICOM (וטרינידד וטובגו, אם כן, נהנות מכמה פעולות אזוריות). שיתוף הפעולה עם CARICOM (ההסכם נחתם ביולי 1999) בנוי סביב מנגנונים מוסדיים (פגישות ספרד–CARICOM, ועדת שיתוף פעולה משותפת) ומנגנון פיננסי (הקרן המשותפת ספרד–CARICOM), המבצע את הפעילויות שזוהו על ידי הוועדה המשותפת של הקרן ואושרו על ידי הוועדה המשותפת. כיום יש לקרן משאבים בסביבות 1.7 מיליון דולר. ניהול התוכנית האזורית מתבצע מ-OTC בקראקס.
נציגויות דיפלומטיות

ספרד מחזיקה בטרינידד וטובגו שגרירות בפורט אוף ספיין.
טרינידד וטובגו מיוצגת בספרד באמצעות שגרירותה בבריסל, בלגיה.
יחסי מזרח טימור – פקיסטן

| יחסי מזרח טימור – פקיסטן |
| --- | --- |
מזרח טימור: פקיסטן


מזרח טימור: פקיסטן
שטח (בקילומטר רבוע)
14,874: 796,095
אוכלוסייה
1,405,123: 252,259,078
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,243: 338,368
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,596: 1,341
משטר
רפובליקה פדרלית דמוקרטית: רפובליקה אסלאמית פדרלית ודמוקרטיה פרלמנטרית

יחסי מזרח טימור–פקיסטן הם היחסים הבילטרליים בין מזרח טימור ופקיסטן.
סקירה כללית

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים זמן קצר לאחר עצמאותה של מזרח טימור בשנת 2002. שתי המדינות נהנות מיחסים לבביים. הדיפלומט הפקיסטני לשעבר מר ג'משד מרקר שניהל בהצלחה את משאל העם במזרח טימור כנציג המיוחד של מזכ"ל האו"ם נערץ מאוד בקרב הנהגת מזרח טימור. באופן דומה, חברי כוחות ההגנה הפקיסטניים מילאו תפקידים חשובים כחלק מכוחות שמירת השלום של האו"ם במזרח טימור. ממשלת מזרח טימור העניקה עיטורים לרבים מקציני הצבא בשנים האחרונות, שהיו חלק מכוח שמירת השלום במזרח טימור. ב-26 באפריל 2017, שגריר פקיסטן באינדונזיה קרא לסגן שר הבריאות של מזרח טימור שביקר בג'קרטה לתמוך במועמדותה של פקיסטן לארגון הבריאות העולמי (WHO).
קיימת קהילה קטנה של כ-100 פקיסטנים במזרח טימור. רובם אנשי עסקים קטנים העוסקים בחייטות ולמעטים מהם יש משרות פרטיות במגזרים שונים. לאחר ליברליזציה של הגבלות ויזה על ידי ממשלת אינדונזיה, פקיסטנים המתגוררים במזרח טימור יכולים כעת לנסוע בקלות דרך אינדונזיה בזמן שהם נוסעים מ/אל פקיסטן. הקהילה הפקיסטנית גם הקימה את איגוד הפקיסטנים במזרח טימור (APTL) במאי 2017. הארגון עורך קבלות פנים בימים הלאומיים של פקיסטן ומזמין גם את הקהילה הדיפלומטית. העמותה גם מסייעת בפתרון בעיות הקהילה.
יחסי סחר

יחסי הסחר בין שתי המדינות צוברים תאוצה. הייצוא של פקיסטן למזרח טימור בשנת 2018 הסתכם ב-11.6 מיליון דולר, עלייה של 485% מאז השנים הקודמות. המוצרים העיקריים הם דגנים, סוכר וממתקים, ירקות אכילים ומוצרים פרמצבטיים. סך היבוא של מזרח טימור באותה שנה היה קצת יותר מחצי מיליארד דולר.
נציגויות דיפלומטיות

מזרח טימור מחזיקה בפקיסטן קונסוליית כבוד בקראצ'י.
פקיסטן מיוצגת במזרח טימור באמצעות שגרירותה בג'קרטה, אינדונזיה.
יסמין פייזיץ'

יסמין פייזיץ' (בבוסנית: Jasmin Fejzić, נולד ב-15 במאי 1986 בז'יבניצה שביוגוסלביה, כיום בבוסניה והרצגובינה) הוא כדורגלן עבר בוסני ששיחק בעמדת השוער. לפייזיץ' הופעה אחת במדי נבחרת בוסניה.
קריירת מועדונים

פייזיץ' היגר עם משפחתו כילד מבוסניה לגרמניה, והחל משנת 2001, כשהיה בן 15, שיחק כשוער בשטוטגרטר קיקרס. בשנת 2004 שיחק בקבוצת המילואים של המועדון, ובמקביל ערך שלוש הופעות בקבוצה הבכירה. בקיץ 2005 חתם בגרויטר פירט, אליה השתייך במשך שבע שנים. פייזיץ' ערך הופעות בעיקר בקבוצת המילואים ששיחקה בליגה האזורית הבווארית, ולאורך תקופתו בקבוצה ערך רק שתי הופעות בקבוצה הבכירה. בשנת 2007 הושאל פייזיץ' לשנתיים לאיינטרכט בראונשווייג, ששיחקה אז בליגה האזורית שהייתה אז השלישית בהיררכיית הליגות בגרמניה והתפצלה לשני מחוזות. בעונת 2007/08 סיים פייזיץ' עם בראונשווייג במקום השמיני במחוז שלו, שזה מיקום שהספיק כדי שבראונשווייג תיכנס לליגה הגרמנית השלישית המאוחדת שקמה בעונת 2008/09. בעונתו השנייה בקבוצה, 2008/09, סיים פייזיץ' עם בראונשווייג במקום ה-13 בליגה הגרמנית השלישית. בתקופתו בבראונשווייג, היה פייזיץ' השוער הראשון של הקבוצה. בקיץ 2009 חזר פייזיץ' לגרויטר פירט, ונשאר בה עד לקיץ 2012, כשהוא חזר לשמש שוער שני ולשחק בקבוצת המילואים.
בקיץ 2012 עזב פייזיץ' את גרויטר פירט אליה השתייך שבע עונות, וחתם בו.פ.ר. אאלן, ששיחקה בבונדסליגה השנייה, בה הפך מיד לשוער הבכיר. בעונת הבכורה שלו בקבוצה, 2012/13, סיים פייזיץ' עם אאלן במקום התשיעי בליגה. בעונת 2013/14 סיים פייזיץ' עם אאלן במקום ה-11. בעונת 2014/15 סיימו פייזיץ' ואאלן במקום האחרון בליגה, ונשרו אל הליגה הגרמנית השלישית. ביולי 2015, לאחר ירידת הליגה עם אאלן, חזר פייזיץ' לאיינטרכט בראונשווייג, שם חתם על חוזה לשנתיים. בעונת 2015/16 סיים פייזיץ' עם בראונשוייג במקום השמיני בליגה. בעונת 2016/17 פייזיץ' היה קרוב מאוד להעפלה לבונדסליגה יחד עם בראונשווייג, אך במחזור הלפני אחרון של העונה, ספגו פייזיץ' ובראונשווייג הפסד 0–6 לארמיניה בילפלד שהשאיר את הקבוצה במקום השלישי בליגה, ואילץ אותה להתמודד בצמד משחקי מבחן מול וולפסבורג מהבונדסליגה. פייזיץ' ובראונשווייג הפסידו 0–1 בכל אחד משני המשחקים, ולא העפילו לבונדסליגה. בעונת 2017/18 סיימו פייזיץ' ובראונשווייג את העונה במקום ה-17 ונשרו אל הליגה הגרמנית השלישית.
בקיץ 2018, לאחר שירד ליגה עם בראונשווייג, חתם פייזיץ' בפ.צ. מגדבורג, העולה החדשה לבונדסליגה השנייה. פייזיץ' ערך ארבע הופעות בלבד במדי מגדבורג, ובפגרת החורף של עונת 2018/19 חזר לאיינטרכט בראונשווייג. פייזיץ' נשאר בבראונשוויג עד לתום עונת 2022/23, כשבתקופה זו היה השוער הראשון של הקבוצה. בתום עונה זו פרש ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית

במרץ 2013 זומן פייזיץ' לסגל נבחרת בוסניה למשחק נגד נבחרת יוון, אך ישב בו על הספסל ולא שיחק. בשנת 2014 זומן פייזיץ' לסגל של נבחרת בוסניה למונדיאל 2014 על ידי המאמן סאפט סושיץ'. פייזיץ' לא ערך הופעות במונדיאל זה, בו הודחה בוסניה בשלב הבתים. בספטמבר 2014 ערך פייזיץ' את הופעתו היחידה במדי נבחרת בוסניה, כשנכנס כמחליף במשחק ידידות מול ליכטנשטיין. בהמשך, פייזיץ' המשיך לשמש שוער משנה לאסמיר בגוביץ'.
יחסי מזרח טימור – מקסיקו

| יחסי מזרח טימור – מקסיקו |
| --- | --- |
מזרח טימור: מקסיקו


מזרח טימור: מקסיקו
שטח (בקילומטר רבוע)
14,874: 1,964,375
אוכלוסייה
1,405,123: 131,133,866
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,243: 1,788,887
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,596: 13,642
משטר
רפובליקה: רפובליקה פדרלית

יחסי מזרח טימור–מקסיקו הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה הדמוקרטית של מזרח טימור למדינות המקסיקניות המאוחדות. שתי המדינות חברות באו"ם.
היסטוריה

במהלך משאל העם לעצמאות מזרח טימור ב-1999, התגברה האלימות במזרח טימור. לחץ פנימי הוביל את משלחת האומות המאוחדות במזרח טימור (UNAMET) לפרוס כוחות ברחבי המדינה עד 30 באוגוסט 1999, היום בו היה אמור להתקיים משאל העם. כדי לנהל את משאל העם, האו"ם ביקש ממכון הבחירות הפדרלי של מקסיקו לספק סיוע טכני למזרח טימור בשני תחומים ספציפיים, ביצירת מרשם בחירות ובלוגיסטיקה לבחירות. התמיכה של מקסיקו החלה ב-2 ביוני והסתיימה ב-30 באוגוסט של אותה שנה.
ב-20 במאי 2002, מזרח טימור קיבלה את עצמאותה מאינדונזיה. בטקס העצמאות השתתף סגן שר החוץ של מקסיקו מיגל מרין בוש. מקסיקו הכירה מיד בעצמאותה של מזרח טימור, והפכה למדינה השנייה באמריקה הלטינית שעושה זאת. כחברה לא קבועה במועצת הביטחון של האו"ם, הצביעה מקסיקו בעד החלטה 1414 של מועצת הביטחון של האו"ם הממליצה לקבל את מזרח טימור לאומות המאוחדות. ב-26 בספטמבר 2003, שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים.
במאי 2008 ערך שר החוץ של מזרח טימור, זקריאס דה קוסטה, ביקור רשמי במקסיקו, והפך לפקיד הממשל הבכיר ביותר ממזרח טימור שביקר במקסיקו. במהלך פגישה עם שרת החוץ המקסיקנית, פטרישיה אספינוסה קנטלאנו, שתי המדינות דנו בעניין חיזוק היחסים הדו-צדדיים בין שתי המדינות. שני השרים הסכימו לשתף פעולה במסגרת האו"ם, שם ניתן למצוא נושאים בעלי עניין משותף בין המדינות. באפריל 2014, משלחת ממזרח טימור השתתפה במפגש הראשון בדרג הגבוה של הפסגה העולמית לשיתוף פעולה יעיל לפיתוח במקסיקו סיטי.
יחסי סחר

בשנת 2018, הסחר בין מזרח טימור למקסיקו הסתכם ב-287 אלף דולר. היצוא העיקרי של מזרח טימור למקסיקו כולל חלקים למכשירי טלפון, וסחורה לקידום תעשיית הקפה. למקסיקו אין יצוא רשום למזרח טימור.
נציגויות דיפלומטיות

מזרח טימור מיוצגת במקסיקו באמצעות שגרירותה בוושינגטון די. סי., בירת ארצות הברית.
מקסיקו מיוצגת במזרח טימור באמצעות שגרירותה בג'קרטה, בירת אינדונזיה. בנוסף מקסיקו מחזיקה בקונסוליית כבוד בדילי, בירת מזרח טימור.
יחסי מאוריטניה–צ'ילה

| יחסי מאוריטניה–צ'ילה |
| --- | --- |
מאוריטניה: צ'ילה


מאוריטניה: צ'ילה
שטח (בקילומטר רבוע)
1,030,700: 756,102
אוכלוסייה
5,205,732: 19,788,712
תמ"ג (במיליוני דולרים)
10,453: 335,533
תמ"ג לנפש (בדולרים)
2,008: 16,956
משטר
רפובליקה אסלאמית: רפובליקה דמוקרטית

יחסי מאוריטניה–צ'ילה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה האסלאמית של מאוריטניה לבין הרפובליקה של צ'ילה.
היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה האסלאמית של מאוריטניה לבין הרפובליקה של צ'ילה הם יחסים דיפלומטיים שקטים - הם אינם מתוחים ומתקיימים במסגרתם שיתופי פעולה אחדים בלבד במסגרת ארגונים מולטילטרליים בהן חברות המדינות כגון האומות המאוחדות. היחסים הדיפלומטיים שבין מאוריטניה לצ'ילה כוננו באופן רשמי ב-10 בדצמבר 1965.
אזרחי צ'ילה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות במאוריטניה אינם נדרשים להנפיק אשרת כניסה על מנת לעשות כן אלא מקבלים אחת עם הכניסה למדינה. לעומת זאת, אזרחי מאוריטניה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בצ'ילה נדרשים להנפיק אשרת כניסה על מנת לעשות כן.
נציגויות דיפלומטיות

צ'ילה אינה מיוצגת במאוריטניה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
מאוריטניה אינה מיוצגת בצ'ילה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. מאוריטניה האמינה את שגרירותה שבברזיליה, בירת ברזיל הסמוכה, על צ'ילה.
יחסי מזרח טימור – ספרד

| יחסי מזרח טימור – ספרד |
| --- | --- |
מזרח טימור: ספרד


מזרח טימור: ספרד
שטח (בקילומטר רבוע)
14,874: 505,370
אוכלוסייה
1,405,123: 47,905,341
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,243: 1,580,695
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,596: 32,996
משטר
רפובליקה: מונרכיה חוקתית

יחסי מזרח טימור–ספרד הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הדמוקרטית של מזרח טימור לבין ממלכת ספרד.
היסטוריה

בין הרפובליקה הדמוקרטית של מזרח טימור לבין ממלכת ספרד מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים.
ספרד כוננה לראשונה את יחסיה עם מזרח טימור ב-20 במאי 2002. נשיאת הסנאט הספרדי, אספרנסה אגירה (אנ'), השתתפה בחגיגות העצמאות של מזרח טימור ב-20 במאי 2002 והיא עמדה בראש המשלחת הספרדית והמשלחת הכללית ששלח ארגון האיחוד האירופי למקום (נשיאת האיחוד האירופי הייתה ספרד באותה השנה). נשיאת הסנאט נפגשה עם ראש הממשלה של מזרח טימור, מרעי אלכת'ירי (אנ'), ועם שר החוץ, ז'וזה רמוס הורטה, והיא הביעה את הסולידריות של ספרד כלפי אנשי מזרח טימור.
ראמוס-הורטה נסע למדריד ב-5 ביוני 2002 על מנת להשתתף בפגישה של ארגון ASEM (אנ') שנערכה במדריד. במדריד נפגש ראמוס-הורטה עם שר החוץ הספרדי, ז'וזפ פיקה. זהו היה הקשר הפורמלי רב הדרג הראשון של ספרד עם המדינה החדשה.
יחסים כלכליים

חברת בנייה ספרדית הייתה האחראית על בניית כביש מהיר בבירה של מזרח טימור, דילי.
נציגויות דיפלומטיות

ספרד אינה מיוצגת במזרח טימור בדרג השגרירות. ספרד מיוצגת במזרח טימור בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בדילי, בירת המדינה. ספרד האמינה את שגרירותה שבג'קרטה, בירת אינדונזיה הסמוכה, על מזרח טימור.
מזרח טימור אינה מיוצגת בספרד, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. מזרח טימור האמינה על ספרד את שגרירותה שבליסבון, בירת פורטוגל הסמוכה.
יחזקאל גרין

| --- | --- |

 לידה:  27 בפברואר 1925 נווה שלום, ישראל 
 פטירה:  9 בנובמבר 1948 (בגיל 23) מצודת יואב, ישראל 
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל 
 ספורט
 ענף ספורט:  אתלטיקה
 תת-ענף:  ריצת 200 מטר
 מועדון:  מכבי תל אביב
 
יחזקאל גרין (27 בפברואר 1925 – 9 בנובמבר 1948) היה ספורטאי ישראלי. אלוף ישראל (1945) ושיאן ישראל בריצת 200 מטר. הוא נהרג במלחמת העצמאות בקרב לכיבוש משטרת עיראק סווידאן.
ביוגרפיה

יחזקאל גרין נולד כבן הצעיר לאחיו אברהם ושתי אחיותיו, בשכונת נוה שלום בתל אביב, בבית סבו: יחזקאל גרין, שהיה ממנהיגי הקהילה היהודית ביפו וממייסדי העיר תל אביב. הוריו הניה ויצחק: הרוקח הראשון והמדופלם בתל אביב (בוגר אוניברסיטת קונסטנטינופול, 1903). הוא למד בבית הספר אליאנס תל אביב ואחר כך בבית ספר מקצועי. הוא הצטיין במסגרות, מכונאות ומספנה. בכל לבו נמשך אחרי ימאות והתמחה בענפיה: בניין סירות, ספינות, חתירה בים, כמלח, כדייג וכהגאי ואף הסיע נוסעים בסירות מנוע בירקון. בשנת 1945 החל לעובד בחברת החשמל.
גרין הלך בעקבות אחיו הבכור, אברהם, שהיה אתלט מצטיין, אלוף ושיאן ישראל בהטלת כידון, בהדיפת כדור ברזל ובקרב חמש. יחזקאל היה ספורטאי רב גוני והתעסק בשיט, אגרוף, כדורגל ואתלטיקה קלה, אליה התמסר משנת 1945.
ביוגרפיה > אלוף ושיאן ארץ ישראל

באליפות ארץ ישראל שנערכה באצטדיון המכביה בתל אביב במאי 1945 הוא זכה במדליית זהב בריצת 200 מטר בשיא חדש של 23.0 שניות, לפני אליהו אטרמן (23.2 שניות). הוא שיפר את שיאו בן 6 השנים של סיריל אמפי (23.1 שניות). שיאו זה החזיק מעמד שנתיים ונשבר על ידי יהודה גבאי (22.8 שניות).ז'. פרחי, אספורט, משמר, 15 במאי 1945ליפא בן מונס, המשקיף הספורטיבי - 4 שיאים ארציים חדשים באתלטיקה קלה, המשקיף, 20 במאי 1945
באליפות ארץ ישראל שנערכה בתחילת מאי 1948, השתתפו כ-100 אתלטים מ"הפועל" ומ"מכבי". הוא זכה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, בריצת 200 מטר בתוצאה של 23.1 שניות, לפני יצחק כספי ממכבי נתניה (24.5 שניות) ובריצת 400 מטר בתוצאה של 53.9 שניות, לפני מ. מגלי מהפועל תל אביב (56.1 שניות). מדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.7 שניות, אחרי יצחק כספי (11.2 שניות).
ביוגרפיה > שרותו בהגנה ובצה"ל

הוא היה חבר ההגנה מנעוריו והשתתף בהגנה על משקי עמק חפר בשעת המצור הבריטי לאחר "השבת השחורה" (29 ביוני 1946) ואף נעצר למשך כחודש ימים. הוא התגייס לצה"ל ושרת בחטיבה 8. במלחמת העצמאות הוא השתתף בקרבות רבים. בקרב הקשה על עיראק אל-מנשיה הוא חיפה על נסיגת חיל הרגלים וכך הציל חיי חיילים רבים. הוא השתתף בפריצת הדרך לנגב ובכיבוש באר שבע.
ביוגרפיה > מותו

ב-ז' בחשוון תש"ט (9 בנובמבר 1949) הוא נהרג בקרב לכיבוש משטרת עיראק סווידאן, כשהזחל"ם שלו תקף את בניין המשטרה ונפגע מפגז חודר שריון.
הוא נקבר בבית הקברות הצבאי בכפר ורבורג.
הנצחה

במשך שנים רבות נערכה אליפות אתלטיקה ארצית לזכרו.
הערות שוליים

↑  אלכס דורון, ועדת הספורט של הכנסת החליטה לדון במקצוענות - התפתחות השיא בריצת 200 מ' גברים, מעריב, 12 באפריל 1970
↑  דבר הספורט - שיא ארצי ושני שיאים ל"הפועל" באליפות הארצית לאתלטיקה קלה, דבר, 9 במאי 1948
↑  ספורט - אתלטיקה קלה, על המשמר, 9 במאי 1948
↑  אליעזר רואי, האליפות באתלטיקה קלה, דבר, 14 במאי 1948
יחסי לסוטו–שווייץ

| יחסי לסוטו–שווייץ |
| --- | --- |
לסוטו: שווייץ


לסוטו: שווייץ
שטח (בקילומטר רבוע)
30,355: 41,277
אוכלוסייה
2,343,924: 8,933,409
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,046: 884,940
תמ"ג לנפש (בדולרים)
873: 99,060
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה קונפדרטיבית

יחסי לסוטו–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין ממלכת לסוטו לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה

בין ממלכת לסוטו לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. היחסים שבין שתי המדינות הם יחסים צנועים על פי משרד החוץ השווייצרי, אך עם זאת, ישנו שיתוף פעולה בין שתי המדינות במסגרות אזוריות. בנוסף לכך, לסוטו מכנה את עצמה "השווייץ של דרום אפריקה" במסגרת פרסום לתיירים ולכן לשווייץ מוניטין טוב בקרב אזרחי לסוטו.
קשרים ומגעים ראשונים בין לסוטו לשווייץ נוצרו כאשר מיסיונרים פרוטסטנטים התיישבו במוריה בשנת 1859 ביישוב שהונהג בידי יוג'ין קזליס, שהיה גם יועץ למלך מושואשו הראשון, מייסד המדינה של לסוטו.
אספת הברית השווייצרית הכירה בעצמאות לסוטו ב-4 באוקטובר 1966 וכוננה עמה יחסים דיפלומטיים ב-1967. מאז כינון היחסים הדיפלומטיים, מתקיימים בין שווייץ ללסוטו שיתופי פעולה בעיקר בתחום בטיחות המזון ומיגור נגיף האיידס הנפוץ מאוד במדינה.
ביקורים רמי דרג הם דבר נדיר בין שתי המדינות הללו. משלחת רשמית מלסוטו ביקרה בשווייץ בשנת 2009. השגריר השווייצרי היושב בפרטוריה אמון גם על לסוטו, כאשר השגריר של לסוטו היושב בז'נבה אמון גם על אספת הברית מלבד הארגונים הבינלאומיים (ולפיכך הוא בדרג קונסוליה בשווייץ).
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2015 התגוררו בלסוטו שלושה עשר אזרחים שווייצרים.
נציגויות דיפלומטיות

לסוטו אינה מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות. לסוטו מיוצגת בשווייץ בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בז'נבה.
שווייץ אינה מיוצגת בלסוטו, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. שווייץ האמינה את שגרירותה שבפרטוריה, בירת דרום אפריקה הסמוכה, על לסוטו.
יחזקאל הן

יחזקאל הֵן (1882 – 4 באפריל 1952) היה איש חינוך ישראלי. כיהן כחבר הכנסת מטעם מפא"י.
תולדותיו

הן נולד בשנת 1888 בבורוסלב שברוסיה. בילדותו קיבל השכלה תורנית מפי סבו, שהיה נינו של ר' לוי יצחק מברדיצ'ב. למד ב"קורסים הפדגוגיים" העבריים של אהרן כהנשטם ושלום יונה טשרנו בגרודנו ובסמינר למורים של "תרבות" בקייב, שימש כמורה לעברית בסנקט פטרבורג ובקייב. בהוראה עסק עד לסגירת בתי הספר העבריים ברוסיה בעקבות מהפכת אוקטובר (1917). כן היה חבר ועד "תרבות" וועד בתי הספר של חברת מפיצי השכלה.
לאחר עלייתו לארץ ישראל ב-1925, שימש כמפקח במוסדות חינוך של זרם העובדים. ב-1931 החל ללמד בסמינר לוינסקי, והורה בו עד פטירתו. במסגרת פעילויותיו השונות בתחום החינוך, עסק בעיקר בהוראת תנ"ך וספרות.
נבחר מטעם מפא"י כחבר אספת הנבחרים הרביעית (1944–1948), ולאחר קום המדינה נבחר לכנסת השנייה, ובה היה חבר ועדת החינוך והתרבות. הוא הספיק לכהן כחבר הכנסת רק כשמונה חודשים, בטרם נפטר, ב-4 באפריל 1952, בגיל 70. במקומו נכנסה לכנסת רחל צברי.
הן נקבר בבית העלמין נחלת יצחק. הותיר אישה, מורה למדעי הטבע, ובן, חבר עין חרוד.
לאחר מותו הספיד אותו במליאת הכנסת שר החינוך והתרבות בן-ציון דינור:
הסתלקה דמות נעלה וגדולה מישראל, אחת הדמויות של "ענוי עולם", ממעטי דברים ומרבי תפארת בדור ובעם... הסתלקה דמותו של מורה בחסד עליון, של מחנך בעל נפש גדולה... בערה בו אש קנאת ציון
לזכרו של יחזקאל הן הוקמה קרן מלגות המעניקה פרסים לתלמידי סמינר לוינסקי (הנקראת כיום "מכללת לוינסקי לחינוך") המצטיינים בלימודי ספרות ותנ"ך.
הערות שוליים

↑  יחזקאל הן באתר GRAVEZ
ערך זה הוא קצרמרבנושא חברי הכנסת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יחסי מאוריטניה–צרפת

| יחסי מאוריטניה–צרפת |
| --- | --- |
מאוריטניה: צרפת


מאוריטניה: צרפת
שטח (בקילומטר רבוע)
1,030,700: 643,801
אוכלוסייה
5,205,732: 66,574,294
תמ"ג (במיליוני דולרים)
10,453: 3,030,904
תמ"ג לנפש (בדולרים)
2,008: 45,527
משטר
רפובליקה אסלאמית: רפובליקה נשיאותית למחצה

יחסי מאוריטניה–צרפת הם היחסים בין צרפת למאוריטניה. היחסים מתוארכים לתקופה הקולוניאלית בה מאוריטניה הייתה חלק ממערב אפריקה הצרפתית.
היסטוריה

עיקר הסיוע ההתפתחותי של מאוריטניה בשנות השמונים הוענק על ידי צרפת, שהייתה גם הספקית הגדולה ביותר של השקעות ישירות פרטיות. הסכמים דו-צדדיים שנחתמו עם צרפת בשנת 1961 סיפקו שיתוף פעולה ועזרה כלכלית, פיננסית, טכנית, תרבותית וצבאית. אף על פי שמאוריטניה התנגדה לצרפת בנושא עצמאות אלג'יריה, ניסויים גרעיניים בסהרה ומכירת נשק צרפתית לדרום אפריקה, הקשרים נותרו לבביים לאורך תקופת מוח'תאר אולד דאדה. אזרחי צרפת עבדו במאוריטניה כעוזרים טכניים בממשלה, כמנהלים, מורים ושופטים. דאדה נסע לעיתים קרובות לצרפת, וסיוע הפיתוח הצרפתי זרם למאוריטניה. רמת המעורבות הצרפתית עלתה בצורה ניכרת בעקבות פרוץ פעולות האיבה בסהרה המערבית. בין 1976 ל-1979, כאשר מאוריטניה הכריזה על שלום באופן חד צדדי ונסוגה מהקרב, סיפקו כלי טיס צרפתיים תמיכה אווירית לכוחות מאוריטנים שנלחמו בכוחות חזית פוליסריו, וצנחנים צרפתים הוצבו בנואדיבו.
פעילותם של מתנגדי מאוריטניה בצרפת, יחד עם העברת המדיניות ההדרגתית של מאוריטניה לעבר הפוליסריו, הביאו לקרירות הולכת וגוברת כלפי פריז. במאי 1979 ביקשה מאוריטניה מצרפת להסיג את כוחותיה מנואדיבו. צרפת המשיכה לספק רמה גבוהה של סיוע כספי, אם כי פחות ממה שביקשה ממשלתו של מוחמד ח'ונה ולד היידאללה (אנ'), והקיצור הזה הקשה על הקשרים. בעקבות האשמות לכאורה בתמיכה מרוקאית בניסיון הפיכה במרץ 1981, פנה היידאללה שוב לצרפת כדי להשיג ערבויות לשלמותה הטריטוריאלית של מאוריטניה. נשיא צרפת פרנסואה מיטראן והיידאללה, חתמו על הסכם בשנת 1981, כאשר מרוקו איימה להעביר את המאבק נגד אנשי הגרילה של פוליסריו לשטח מאוריטניה. מכיוון שחומות הגבול שבנתה מרוקו חייבו יותר ויותר את אנשי הגרילה של פוליסאריו להשתמש במאוריטניה כאזור המערכה, הנשיא היידאללה, ובהמשך, הנשיא טאייע ביקשו וקיבלו ערבויות לתמיכת צרפת באוגוסט 1984 וביוני 1987.
נציגויות דיפלומטיות

צרפת מחזיקה במאוריטניה שגרירות בנואקשוט.
מאוריטניה מחזיקה בצרפת שגרירות בפריז.
שגרירות מאוריטניה בפריז
יסמין פיינגולד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 בספטמבר 1989 (בת 35) תל אביב-יפו, ישראל 
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  תיכון עירוני ד' 
 www.jasminefeingold.com
 ספורט
 ענף ספורט:  חתירה 
 
יסמין פיינגולד (נולדה ב-23 בספטמבר 1989) היא אלופת ישראל בחתירה אקדמית בשנים 2008, 2010 ו-2012.
ביוגרפיה

פיינגולד נולדה בתל אביב, בתם של אליזבת פיינגולד ואייבי נתן, אשר לא הכיר ביסמין ולא נפגש עמה מעולם. למדה בתיכון עירוני ד'. חברה למועדון החתירה "מועדון השייטים תל אביב". באוקטובר 2005 השתתפה לראשונה באליפות ישראל בחתירה בירקון. ב-2008 ניצחה באליפות ישראל לחתירה ספורטיבית בסירת יחיד וברביעייה. יסמין יצגה את ישראל באליפות אירופה לאוניברסיטאות של ארגון EUSA בקרואטיה וארגון-FISU בסרביה. באוגוסט 2008 זכתה במקום ראשון, באליפות הפתוחה של ליטא ובשתי מדליות כסף בתחרות מקבילה, בנורווגיה.
במאי 2009 התהפכה יסמין עם סירתה בזמן שעסקה באימון בנחל הירקון ונחבטה בראשה. יסמין איבדה את הכרתה, ורק כעבור כארבע דקות חולצה על ידי אבי טויבין, עובר אורח בן 62, שהיה היחיד שנחלץ לעזרתה. לאחר החילוץ סיפר טויבין כי יסמין הייתה קשורה בנעליה אל הסירה (מהלך ידוע באימוני חתירה אקדמית).
פיינגולד פונתה לבית החולים איכילוב במצב קשה, שם אושפזה, מונשמת ומחוסרת הכרה, ביחידה לטיפול נמרץ וטופלה על ידי צוות בראשות אליהו סורקין. כשהתעוררה לא זיהתה את סובביה ולא הצליחה לזכור אירועים לטווח קצר. לאחר תקופת שיקום בבית לוינשטיין חזרה לעסוק בחתירה אקדמית. באוקטובר 2010 זכתה באליפות ישראל לחתירה, בתחרות לרביעיות נשים, במקצה של 1,000 מטר. באפריל 2012 זכתה פיינגולד באליפות ישראל במקצה יחיד של 2,000 מטרים.
במרץ 2016 זכתה במדליית כסף בתחרות הזוגות (יחד עם אסנת קצאור), באליפות ישראל לחתירה.
בשנת 2020 סיימה תואר ראשון במדעים בהדגשת מתמטיקה באוניברסיטה הפתוחה.
מאז אמצע העשור השני של המאה ה-21 מתנדבת פיינגולד בפרויקט אתנה לקידום ספורט הנשים בישראל. במסגרת הזו היא מעבירה הרצאות ברחבי ישראל לילדים ונוער ובהן מספרת את סיפורה.
לקריאה נוספת

יורם יובל, ישראל - שיחת נפש, כנרת זמורה ביתן, 2012, עמודים 232 - 239.
הערות שוליים

↑  הישגים באליפות ישראל 2008, אתר מועדון השייטים תל אביב
↑  יסמין פיינגולד חזרה לירקון - וזכתה באליפות הארץ, באתר ynet, 2 באוקטובר 2010
↑  ברוריה אבידן-בריר ומלי זיידמן, חסמבה: הילדים הלא חוקיים של הסלבס בישראל, באתר nrg‏, 15 בינואר 2014
↑  רותי שילוני, ‏כתבה על יסמין פיינגולד, באתר ‏מאקו‏, 18 באוקטובר 2020
↑  ניר שועלי, המדריך המלא לסוף שבוע ספורטיבי ברחבי הארץ, באתר nrg‏, 20 באוקטובר 2005
↑  'פיינגולד יוצאת לחתור', טלספורט
↑  אבי כהן, אלופת ישראל התהפכה בירקון, מצבה קשה, באתר ynet, 4 במאי 2009
↑  רמי היפש, חזרה לעצמה: פיינגולד אלופת ישראל, באתר הארץ, 1 באפריל 2012
↑  אורן אהרוני, מדליית כסף ליסמין פיינגולד באליפות ישראל, באתר ynet, 26 במרץ 2016
↑  יסמין פיינגולד - טקס בוגרים ובוגרות 2020 באוניברסיטה הפתוחה, באתר Youtube, ‏17 בנובמבר 2020
↑  השיחה עם פיינגולד התקיימה במסגרת תוכנית "שיחת נפש" ששודרה במקור ב-HOT בידור ובטלוויזיה החינוכית ומובאת בספר בעריכה מינימלית בשפת הדיבור של המשוחחים
יחסי קולומביה–קנדה

| יחסי קולומביה–קנדה |
| --- | --- |
קולומביה: קנדה


קולומביה: קנדה
שטח (בקילומטר רבוע)
1,138,910: 9,984,670
אוכלוסייה
53,021,775: 39,838,945
תמ"ג (במיליוני דולרים)
363,540: 2,140,086
תמ"ג לנפש (בדולרים)
6,856: 53,718
משטר
רפובליקה: מונרכיה חוקתית פדרלית   ודמוקרטיה פרלמנטרית

יחסי קולומביה–קנדה הם היחסים הדו-צדדיים שבין רפובליקת קולומביה לבין קנדה. בין שתי המדינות מתנהלים יחסים דיפלומטיים מלאים בשנת 1953, עת החליפו ביניהן שגרירים. כיום, לקולומביה שגרירות באוטווה וארבע קונסוליות בטורונטו, מונטריאול, ונקובר וקלגרי ואילו לקנדה שגרירות בבוגוטה. שתי המדינות חברות בארגון מדינות אמריקה.
סחר

בשנת 2010 אשררה קנדה את הסכם הסחר החופשי שבין שתי המדינות שנחתם ב-2008. ההסכם נכנס לתוקף ב-15 בינואר 2011. ההסכם, בהיקף כולל של 1.14 מיליארד דולר אמריקאי נחתם בוועידת APEC. ההסכם מעודד סחר בחיטה, קטניות, שעורה, נייר וציוד מכני הנדסי. חלקים אחרים בהסכם כוללים התחייבות קולומביאנית למניעת עבודת ילדים, עבודת כפייה ואפליה בשוק העבודה. כמו כן ההסכם מסייע למנוע כפל מס.