stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ספינת נויראט
אתחול נויראטיאני

קית' סטנוביץ', בספרו "המרד של הרובוט" (מאנגלית: The Robot's Rebellion), מתייחס אליו כאל אתחול נויראטיאני, תוך שימוש במונח bootstrapping כאנלוגיה לאופי הרקורסיבי שבו האדם שב ומשכתב את אמונותיו ודעותיו. "קרש רקוב" על הספינה, למשל, עשוי לייצג מם וירוס או מם זבל (כלומר, מם שאינו מותאם לאינדיבידואל, או אינו משרת מטרה מועילה למימוש מטרות חייו של אדם). ייתכן שאי־אפשר להביא את הספינה לחוף לצורך תיקונים, לכן אפשר לעמוד על קרשים שאינם רקובים כדי לתקן או להחליף את אלו שיש. במועד מאוחר יותר, ניתן לבדוק את הקרשים ששימשו בעבר לתמיכה על ידי עמידה על קרשים אחרים שאינם רקובים:
We can conduct certain tests assuming that certain memeplexes (e.g., science, logic, rationality) are foundational, but at a later time we might want to bring these latter memeplexes into question too. The more comprehensively we have tested our interlocking memeplexes, the more confident we can be that we have not let a meme virus enter into our mindware….181
בדרך זו, אנשים עשויים להמשיך לבחון ולשנות את האמונות שלהם כדי להפוך לרציונליים יותר.
ראו גם

התפתחות קוגניטיבית
אינטרוספקציה
תורת ההכרה
סבולצ'באקה

סבולצ'באקה (בהונגרית: Szabolcsbáka) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בסבולצ'באקה מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 1,220 ובשנת 2020 1,088 תושבים.
יהודי סבולצ'באקה

יהודים התחילו להתיישב בסבולצ'באקה במחצית השנייה של המאה ה-18. רובם עסקו במסחר ומעט היו חוכרי קרקעות ובעלי משקים קטנים.
במקום היה בית כנסת שנבנה במחצית השנייה של המאה ה-19, חברה קדישא, "חדר", מקווה ובית קברות יהודי. ובשנת 1885 נסתפחו לקהילת קישווארדה.
בתקופת הטרור הלבן סבלו יהודי המקום מהתפרצויות אנטישמיות שאורגנו בידי אנשי הכמורה הנוצרית.
אחרי פרוץ מלחמת העולם השנייה לא השתנו חיי היהודים בכפר עד שנת 1942 אז גויסו גברים יהודים לעבודות כפייה. בתקופה זו בניין בית הכנסת ובתי היהודים נרגמו שוב ושוב באבנים.
ב-19 במרץ 1944 נכנס הצבא הגרמני להונגריה. בסבולצ'באקה הוצבה יחידת אס אס ונוכחותה עודדה את אנשי מפלגת צלב החץ לבצע מעשי שוד ביהודים. באפריל רוכזו יהודי סבולצ'באקה בבית הכנסת והובלו בעגלות לגטו קישווארדה, שם הוחזקו בצפיפות משך שבועות מספר. במאי 1944 שולחו למחנה ההשמדה אושוויץ.
אחרי המלחמה חזרו לכפר שמונה יהודים ששרדו. הם נתקלו באיבת המקומיים שהשתלטו בינתיים על רכושם. יהודי אחד נהרג והאחרים עזבו את המקום.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 54 |  |
| 1880 | 122 | 887 |
| 1910 | 121 |  |
| 1920 | 103 |  |
| 1930 | 83 |  |
| 1941 | 74 | 1,570 |
לקריאה נוספת

פנקס הקהילות הונגריה, עמ' 393
סאבולץ'-באקא, בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמ' 277-278. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944)
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  בית הקברות היהודי בסבולצ'באקה
↑  חלק מבין הקברות המקומי המסומן כבית קברות יהודי כיום נראה שאין שם קברות מסומנים
↑  תיעוד יהודים מסבולצ'באקה שנרצחו בשואה באתר יד ושם
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | נירג'האזה  |  |
| ערים |  איאק •  בקטלוראנטהאזה •  בלקאן •  צ'נגר •  דמצ'ר •  דומבראד •  פהרגיארמט •  איבראן •  קמצ'ה •  קישווארדה •  מאנדוק •  מאריאפוץ' •  מאטסלקה •  נאג'אצ'ד •  נג'הלאס •  נאג'קאלו •  נירבאטור •  נירלוגוש •  נירמדה •  נירטלק •  רקמז •  טיסלק •  טיסוושווארי •  אויפהרטו •  ואיה •  ואשארושנמן •  זאהון |  |
| כפרים | קנטוריאנושי • נירקאראס • אופאי • אפג' • הודאס • נירטורה • יאנד • נירבוגדאני • פאביאנהאזה • פילפשדרוץ • גבריין • גיורטלק • יארמי • קוצ'ורד • מרק • נאג'דובוש • נירצ'הוי • נירקאטה • נירמגייש • נירפרסניה • אקריטופילפש • פפוש • ראפולט • סמושסג • טיבורסאלאש • ואלאי • אנרץ' • דגה • פניישליטקה • גיולהאזה • יקה • קקצ'ה • לוופטרי • מזלדאן • נירלווה • נירטש • פפ • פאטרוהה • רטקזברנץ' • סבולצ'באקה • סבולצ'וורשמרט • טיסקניאר • אוידומבראד • אויקנז • נג'צ'רקס • נפקור • נירפזון • שנייה • סבולץ' • טימאר • טיסנג'פלו • בשנייד • לשקוד • לוולק • מג' • ניריברון • ניריאקו • נירקרץ' • פטנהאזה • רמוצ'האזה • רוהוד • ברבאש • ברגדרוץ • ברגשוראן • צ'רודה • גלנש • גמז'ה • גולאץ' • גיירה • הטפיירצ'ה • אילק • קישוורשאן • לוניה • מארוקפפי • מאטיוש • נג'וורשאן • אולצ'ווה • פוסטדובוש • טאקוש • טרפה • טיסאדון • טיסקרצ'ן • טיססלקה • טיסוויד • ואמושאטיה • ברקס • בסטרץ • גגן • קק • נירטט • סקיי • טיסראד • ושמגייר • בוטפלאד • צגנדאניאד • צ'הולץ • צ'אסלו • צ'גלד • דרנו • פילשד • גצ'אי • גרבולץ • גיגייה • יאנקמאיטיש • קרשמיין • קישר • קישהודוש • קישנמן • קישפלאד • קישסקרש • קלצ'ה • קמרה • מגושליגט • מאנד • מהטלק • מילוטה • נאבראד • נגיאר • נג'הודוש • נג'סקרש • נמשבורזובה • אולצ'וואפאטי • פניולה • פניגה • רוז'אי • שונקאד • סמושאיי • סמושאוילק • סטמארצ'קה • טיסבץ' • טיסצ'צ'ה • טיסקורוד • טיסטברק • טוניוגמטולץ' • טיוודר • טורישטוואנדי • טוריצ'ה • ואמושורוסי • זייטה • ז'רויאן • באטורליגט • אנצ'נץ' • קישלטה • נירבלטק • נירבוגאט • נירצ'אסארי • נירדרז' • נירגלשה • נירגיולאי • נירפיליש • נירוושווארי • אמביי • פנסלק • פיריצ'ה • פוצ'פטרי • טרם • בלשה • בוי • גאוואוונצ'לה • פסב • פורצ'למה • טיסברצל • טיסטלק • צ'נגרשימה • צ'נגראויפלו • קומלודטוטפלו • פאטיוד • סמושאנגיאלוש • סמושבץ' • סמושטטארפלווה • טיוקוד • אורה • בלקאן • בירי • בקן • ארפטק • גסטרד • קאלושמיין • סקוי • בנק • אפריישקה • גיירצ'קה • קומורו • טיסבזדד • טיסמוגיורוש • טיססנטמארטון • טוז'ר • ז'ורק • סורגלמטוש • טיסדדה • טיסדוב • טיסאסלאר |  |
| יישובים בנפת קישווארדה |
| --- | --- | --- |
| יישובים | קישווארדה • איאק • אנרץ' • דומבראד • דגה • פניישליטקה • גיולהאזה • יקה • קקצ'ה • לוופטרי • מזלדאן • נירקאראס • נירלווה • נירטש • פפ • פאטרוהה • רטקזברנץ' • סבולצ'באקה • סבולצ'וורשמרט • טיסקניאר • טורניושפאלצה • אוידומבראד • אויקנז |  |
ספינת תותחים נושאת טורפדות

Peleng-i Derya, ספינת תותחים נושאת טורפדות של הצי העות'מאני
ספינת תותחים נושאת טורפדות (באנגלית: torpedo gunboat) הוא הכינוי שניתן בשלהי המאה ה-19 לסוג מסוים של ספינת תותחים, שחומשה גם בטורפדות ונועדה לרדוף אחר ספינות טורפדו ולהשמידן. בסוף העשור האחרון של המאה ה-19 תפסו את מקום ספינות התותחים נושאות הטורפדות אניות מלחמה ייעודיות יעילות ומוצלחות מהן, הלא הן המשחתות (torpedo boat destroyers).
היסטוריה

בשנות השמונים ובשנות התשעים של המאה ה-19 נבנו עבור הצי המלכותי הבריטי מספר ספינות תותחים נושאות טורפדות, למשל מדגמי "אלארם" (Alarm) ו"דרייד" (Dryad); ספינות דומות נבנו או נרכשו גם על ידי מספר ציי מלחמה אירופיים ועל ידי צי המלחמה היפני. כלי שיט אלו, שהיו למעשה סיירות קטנות מאוד, חומשו בצינורות טורפדו ובתותחים, ונועדו ללכוד את ספינות הטורפדו הקטנות מהן. בפועל הן לא השיגו את מטרתן העיקרית, מאחר שלא מסוגלות היו להשיג את ספינות הטורפדו המהירות מהן. אחת מספינות התותחים נושאות הטורפדות המהירות ביותר הייתה "דֶסְטְרוּקְטוֹר" (Destructor) של הצי הספרדי; היא הוכנסה לשירות פעיל ב-1887, ונחשבת על ידי כמה מקורות למשחתת הראשונה בעולם.
לקריאה נוספת

Kern, Robert and Dodge, Meredith (1990), Historical dictionary of modern Spain, 1700–1988. Greenwood Press.
Roger Chesneau, Sagène Kolesnik (1979), Conway's All the World's Fighting Ships, 1860-1905. London, Conway Maritime Press.
Winfield, Rif and Lyon, David (2004), The Sail and Steam Navy List: All the Ships of the Royal Navy 1815–1889. London, Chatham Publishing.
הערות שוליים

↑  Kern (1990), p. 361.
סרטן היטי

| סרטן היטי |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
על־מחלקה:: Multicrustacea
מחלקה:: סרטנים עילאיים
סדרה:: מעשירי רגל
תת־סדרה:: Pleocyemata
משפחה:: Kiwaidae
סוג:: Kiwa
מין:: סרטן היטי
שם מדעי
 Kiwa hirsuta

סרטן היטי (שם מדעי: Kiwa hirsuta) הוא מין של סרטן שהתגלה במרץ 2005 בדרום האוקיינוס השקט, כ-1,500 ק"מ מדרום לאי הפסחא, בעומק של כ-2,200 מטרים.
מאפיינים

הסרטן, באורך של 15 ס"מ, בעל 10 גפיים (צבתות ורגליים) המכוסות זקיקי שיער המסייעות לו לאחוז בקרקע. לסרטן עיניים מנוונות וחסרות פיגמנט, משום שאינו זקוק לחוש הראייה בעומק שבו הוא נמצא. הצבתות השעירות מכילות חיידקים שהוא נעזר בהם כדי לנקות רעלים מהמים החמים שבהם הוא חי.
יש סברה שהוא אוכל את החיידקים הללו, וייתכן שהוא אוכל גם אצות ירוקות, סרטנים קטנים ובקטריות.
הסרטן נמצא סמוך למקום שבו יש זרימה של מים חמים באזור הלוח הארקטי-הפסיפי. לפי הצורה והמבנה המולקולרי שלו זהו מין חדש ולא מוכר למדע.
ספרות ומהפכה

ספרות ומהפכה (ברוסית: Литература и революция) היא יצירה קלאסית של ביקורת ספרותית מנקודת מבט מרקסיסטית, שכתב לאון טרוצקי בשנת 1924. על ידי דיון במגמות הספרותיות השונות שהיו ברוסיה בין המהפכות של 1905 ל־1917, ניתח טרוצקי את הכוחות הקונקרטיים בחברה, נאורים וגם ריאקציוניים, שעזרו לעצב את תודעתם של סופרים באותה תקופה.
בספר טרוצקי גם הסביר כי מאז שחר הציוויליזציה אמנות תמיד נשאה את חותמת המעמד השליט והיא הייתה בעיקר כלי המבטא את טעמו ואת רגישותו. עם זאת, הוא המשיך וטען כנגד המסקנה הברורה לכאורה, שלאחר מהפכה פרולטרית הפרולטריון כמעמד שלטוני צריך, אם כן, לשאוף ליצור אמנות פרולטרית משלו כפי שחשבו באותה תקופה.
כדי להמחיש זאת הוא מציין כי לבורגנות כמעמד היו זמן ומשאבים לגבש דרך תרבותית משלה לפני המהפכות הבורגניות באירופה במאה ה-19, בעוד שמעמד הפרולטריון אינו משולל רק על ידי תרבות בחברה, אלא בעיקר על ידי אמצעים חומריים להשיג אותה. לכן, בניגוד למהפכות קודמות בהיסטוריה, הפרולטריון לוקח את הכוח לא להתקין את עצמו כמעמד שלטוני לנצח, ומכאן ליצור תרבות מובחנת משלו אבל חברה שבה קיומם של מעמדות הוא בלתי אפשרי באופן מהותי. לכן המשימה של הפרולטריון בשלטון, ביחס לאמנות לאחר שדאגה לצרכים הדוחקים יותר של חיי היומיום (רוסיה הייתה מדינה נחשלת ושסועת-מלחמה), היא להטמיע את כל ההישגים התרבותיים של העבר ולהניח את היסודות לתרבות חסרת-מעמדות לחלוטין ואנושית ואמנות בעתיד. ההוכחה של טרוצקי לגבהים שבני האדם יכולים להגיע אליהם ברגע שמוטלות רצועות הדיכוי, מומחשת בציטוט הבא מהספר:
קשה לחזות את מידת השלטון העצמי שאיש העתיד עשוי להגיע אליה או את הגבהים שאליהם הוא עשוי לשאת את השיטה שלו. בנייה חברתית וחינוך עצמי פסיכו-פיזי יהפכו לשני היבטים של תהליך אחד ואותו תהליך. כל האמנויות – ספרות, דרמה, ציור, מוזיקה וארכיטקטורה יעניקו לתהליך זה צורה יפה. נכון יותר, המעטפת שבה תחומים הבנייה התרבותית והחינוך העצמי של האדם הקומוניסטי תפתח את כל המרכיבים החיוניים של האמנות העכשווית עד לנקודה הגבוהה ביותר. האדם יחזק לאין שיעור, יחכם ויעדן יותר; גופו יהפוך להרמוני יותר, תנועותיו קצביות יותר, קולו מוזיקלי יותר. צורות החיים יהפכו לדרמטיות באופן דינמי. הטיפוס האנושי הממוצע יעלה לרמתם של אריסטו, גתה או מארקס. ומעל הרכס הזה יעלו פסגות חדשות.
לקריאה נוספת

Борев Ю. Эстетика Троцкого (ברוסית) // Литература и революция / Л. טרוצקי. - печатается по изд. 1923 г. - מ .: פוליטיזדה, 1991. - 399 с. -ISBN 5-250-01431-3 .
הדיאלקטיקה של טרוצקי תאצ'ר // מחקרים במחשבה הסובייטית. - 1991. - מרץ (כרך 41, גיליון 2). - עמ' 127—144.
נפתלי רוזן

| --- | --- |

אל"ם נפתלי רוזן, מפקד שייטת המשחתות  ינואר 1967
 לידה:  1921 
 פטירה:  9 בינואר 1990 (בגיל 69 בערך) י"ב בטבת ה'תש"ן הרצליה 
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  נפתלי תיאודור רוזנברגר
 השתייכות:  צי הסוחר הבריטי המגויס   צבא הגנה לישראל חיל הים הישראלי חיל הים הישראלי
 דרגה:   אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 קצין ים בכלי שיט  מפקד קורבטה, פריגטה ומשחתת מפקד שייטת הטרפדות  מפקד שייטת המשחתות
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה         
 עיטורים
   אות ההגנה  עיטור לוחמי המדינה    אות המשמר   אות ההתנדבות   אות הלוחם בנאצים  כנפי צניחה.
 תפקידים אזרחיים
 מנהל תחום מערכות ימיות באגף שיווק של  התעשייה האווירית
 
נפתלי רוזן (1921 – 9 בינואר 1990) היה קצין ים בכיר בחיל הים הישראלי. בתקופת מלחמת העולם השנייה שירת כימאי באוניות צי הסוחר הבריטי. הצטרף לחיל הים עם הקמתו, שירת כמפקד בספינות ואוניות חיל הים והיה מפקדה האחרון של שייטת המשחתות. יצא לגמלאות בשנת 1968 וריכז את פעילות ייצוא המערכות הימיות של התעשייה האווירית.
הוריו

הוריו של נפתלי רוזן - שמואל רוזנברגר ופרידה לבית קליין נישאו בשנת 1920 ועברו מהעיר קלוז' לעיירה סיסריגנו שבחבל טרנסילבניה שבאותה התקופה הייתה חלק מהונגריה. לאחר שהחבל סופח לרומניה, כחלק מחוזה טריאנון בסוף מלחמת העולם הראשונה, חלק מהיהודים שהרגישו עצמם הונגרים נאמנים, התקשו מאוד לקבל את מרות השלטון הרומני. השלטון הרומני החמיר את היחס ליהודים והנהיגו "נומרוס קלאוזוס". נפתלי היה הבן הבכור ולו שני אחים: גדעון (גדעונצ'יק) איש הפלי"ם ויהושע רוזן שעסק במסחר.
באותה התקופה חלה התעוררות ציונית בחבל, והוקמו בה ארגונים יהודיים שונים. במשפחה התקבלה ההחלטה לעלות לארץ ישראל וב-5 באוגוסט 1924 הגיעו לארץ באניה. נמל חיפה עדיין לא היה קיים באותה התקופה, ואת האנשים שירדו מהאניה לקחו בסירות אל החוף. המשפחה התיישבה בתחילה בכפר גדעון, אך עקב קשיי פרנסה עברה לחיפה. האב שמואל עסק במסחר והיה שותף במפעל לחומרי כבלי חשמל בשם "וולטא". שמואל רוזנברגר, אביו של נפתלי, נפטר בשנת 1959. פרידה רוזנברגר, אמו של נפתלי, שהייתה עקרת בית, נסעה לאחר מות בעלה לארצות הברית ולמדה על מכשירי שמיעה. בשנת 1964 שבה לישראל ופתחה בחיפה קליניקה למכשירי שמיעה והייתה גם סוכנת של חברת "זניט" מארצות הברית. נפטרה בשנת 1994 בגיל 95.
תפקידים ימיים מוקדמים

בשנים 1937–1939 תוך כדי הלימודים השתתף רוזן באימוני הפלוגה הימית של הפועל בחיפה ונעשה בה מדריך מפרשים.
ביולי 1939 הצטרף רוזן לצי הסוחר הבריטי כימאי על אוניית הקיטור "טריידר" של "החברה הארץ-ישראלית להובלה וספנות" שהפליגה בין אלכסנדריה במצרים לגדיניה בפולין.
שיירות במלחמה - בתקופת מלחמת העולם השנייה, מספטמבר 1940 ועד יוני 1946, שירת רוזן כימאי של הצי הסוחר הבריטי.(British merchant seamen of World War II) בשיירות האספקה מצפון אמריקה לבריטניה ולרוסיה וכן למערב אפריקה ואלג'יר. השירות בים היה כמעט רצוף, מאחר שמערכת השיבוץ הבריטית פעלה ביעילות. כשירד רוזן מאנייה אחת, תוך מספר ימים עלה על אונייה אחרת. לחבריו ולאחיו סיפר על אנייתו שטבעה והצלתו באנייה אחרת.
לאחר המלחמה, מיולי 1946, שהה בליברפול ועבד בעבודות חוף שונות. בשנת 1947 חזר למשפחתו בחיפה ועבד ב"חברה המסחרית לאספקה לאוניות".
התחלה בחיל הים

ב-17 במאי 1948 התגייס רוזן לחיל הים הישראלי ולאחר טירונות קצרה הוצב כרב מלחים על אח"י וג'ווד (ק-18), קורבטה שנעשתה לאוניית מעפילים והוכשרה לשמש כאוניית מלחמה בשנית. בתפקיד זה השתתפה הקורבטה בתפיסת אניית הנשק ארג'ירו.
ב-10 בדצמבר 1948 עלה רוזן כקצין סיפון על אח"י אילת (א-16), וב-1 במרץ 1949 בדרגת חובל ראשון, קיבל את תפקיד סגן המפקד בפריגטה אח"י משגב (ק-30).
פיקוד בים

ב-31 במאי 1950, קיבל רוזן לפיקודו את אח"י מעוז (ק-24) – אוניית מעפילים שהוסבה חזרה כקורבטה של חיל הים.
ב-7 במרץ 1951 קיבל רוזן את הפיקוד על אח"י משגב (ק-30) וכבר באותו חודש יצא יחד עם אח"י הגנה להפלגה ארוכה מאוד לארצות הברית. אונייתו שימשה כאוניית הדגל של מפקד מבצע קולומבוס, שלמה אראל.
בדרך חזרה ממבצע קולומבוס ב-23 ביוני 1951, לפני הכניסה לגיברלטר, התקבלה הוראה לפגוש בקרבת נמל טולון זוג טרפדות שנרכשו מצרפת ולגרור אותן לישראל. הפגישה עם הטרפדות נערכה ב-29 ביוני 1951 - כל טרפדת נקשרה לאונייה והגרירה התבצעה במהירות של 12 קשר. ב-4 ביולי, כשהיו מזרחית לכרתים, הטרפדות נותקו והפליגו לבדן לחיפה. ב-5 ביוני 1951, נערך טקס קבלת פנים לכבודן בחיפה.
ב-1 ביולי 1952 סיים רוזן את תפקידו באח"י משגב (ק-30) ועבר למפקדת חיל הים בתפקיד רמ"ד מבצעים במחלקת ים.
מפקדי מבצע קולומבוס מימין לשמאל - רס"ן נפתלי רוזן, סא"ל שלמה אראל ורס"ן אריה שאנן.
מפקדי אוניות חיל ים מניחים זר על קברו של וושינגטון בבלטימור.
אח"י משגב (ק-30) בפיקוד נפתלי רוזן, בחזרתה ממבצע קולומבוס, 5 ביולי 1951.
שייטת הטרפדות

ב-15 בפברואר 1953 קיבל רוזן את הפיקוד על שייטת 5 שבסיסה בנמל חיפה. בשייטת היו שלוש פלגות: פלגה מס-1 - ספינות המשמר בפיקוד יוסף יריב, פלגה מס-3 - הטרפדות הבריטיות בפיקוד סרן שמעון כץ ופלגה מס-5 - ארבעת הטרפדות שנבנו בצרפת בפיקודו של מנשה ליפשיץ. עסקו באימונים ובהפלגות לילה מבצעיות בקרבת חופי אויב.
חימוש הטורפדו של הטרפדות היה יעיל לטווח קצר בהרבה מתותחי אוניות האויב. אחד הנושאים עליהם שקד רוזן היה תרגולי תקיפה מתואמת ממספר כיוונים. ”האמונים המסודרים הביאו את צוותי ספינות השייטת בסוף 1956 לרמת תפקוד ומוכנות לקרבות טורפדו וקרבות תותחים טובים ביותר.”
שייטת הטרפדות > מבצעים מיוחדים

מבצע ירקון - מצרי טיראן היו סגורים לשיט ישראלי. ביזמת הרמטכ"ל משה דיין, נערכו סיורים בדרום מפרץ אילת. נערך סיור מבצעי נוסף כדי לבדוק את עבירות הדרך מאילת לשארם א-שייח' לרכב. אף כי שייטת 5 בפיקודו נמצאה בים התיכון באותה התקופה, קיבל רוזן פיקוד על הכוח הימי ויצא עם סירות דיג "אילת" ו"ערבה" מאילת להפלגה מקדימה לאיתור חוף מתאים להנחתה. ב-9 ביוני 1955 הונחת כוח של סיירי חי"ר לחוף המפרץ באזור דהב. לאחר הבדיקה התפנו הסיירים במטוסים קלים.
הנחתת פושטים - בשנת 1955 התגברה פעילותם של הפידאיון. ספינות השייטת נכנסו לשיתוף פעולה עם חטיבת הצנחנים והתאמנו בהנחתה ואיסוף בסירות גומי. תוכננה פשיטת חבלה בלבנון של צנחנים בטרפדות וסירות גומי. הפשיטה לא בוצעה. אך האימונים המשותפים שיפרו את יכולת הכוחות.
פעולה בכנרת - בדצמבר 1955 נעשה רוזן מפקד הכח הימי במבצע עלי זית. מפקדי הטרפדות קיבלו תחת פיקודם את הנחתות ששימשו ביחידה 788 כספינות משמר. הנחיתו ואספו כוחות.
שייטת הטרפדות > טרפדות חדשות

בשנת 1956 מינה מפקד חיל הים, שמואל טנקוס, את רוזן לראש הצוות להכנת רכש טרפדות בצרפת, יחד עם קצינים טכניים מהשייטת והמפקדה. הצוות דן וגיבש תוכניות בנושאי גוף, מנועים ומיקום החימוש על הסיפון.
עיקר השינוי היה להנעה במנועי דיזל אשר ישפר את תפעול הספינות וימנע את הסיכון לשריפות שהיה בדלק אוקטן גבוה. שימוש בדלק זול יותר גרם להגדלת רדיוס הפעולה. המהנדס יצחק בן שמואל המליץ על המנוע "דלטיק" של חברת "נפייר" מליברפול. לפי הנחיות טכניות אלה שופרה הטרפדת ט-206 שהייתה בשיפוץ כללי במספנת "מאולאן" והוזמנו שתי טרפדות חדשות - ט-203 וט-204.

השיפוצים בט-206 הושלמו בתחילת 1957 ורוזן ודוד מגורי יצאו לניסוי הקבלה בנהר הסן. מנהל המספנה הצרפתי נהג את הספינה. אירעו תקלות מנוע והזרם העז בנהר הטיח את הטרפדת בעמודי אחד הגשרים. נדרשו תיקונים שארכו זמן רב, אך בסופם התקבלו שלוש טרפדות מוצלחות.
הטרפדות במלחמת סיני

הפעילות הקרבית של הטרפדות במלחמת סיני החלה עם הפלת מטוס איליושין שהטיס קצינים מצריים בכירים מדרום לקפריסין על ידי ישראל במסגרת מבצע מבצע תרנגול. משימת הטרפדות הייתה לפגוע בכלי שיט מצרים שיופנו לחיפוש ניצולים. המטוס הופל והמשחתות המצריות שיצאו לים הוחזרו.
שייטת הטרפדות נערכה עם שתי ספינות מול חוף תל אביב בפיקוד שמשון עדן וארבע ספינות בנמל חיפה בפיקוד נפתלי רוזן. הטרפדות היו חמושות בטורפדו ושקדו על הגנת החוף. כאשר אבראהים אל-אוול הגיעה להפגיז את חיפה, יצא רוזן על הטרפדת ט-205 בפיקודו של דוד מגורי כהן. חלק מהטרפדות נמצאו בתוך נמל חיפה כאשר רשת האבטחה נגד צוללים מנעה את יציאתן. הטרפדות לא השתתפו בקרב והאנייה המצרית לא טורפדה, אלא נשבתה. הטרפדות אספו את קצינים המצרים השבויים ואת הפצועים מהפריגטה אח"י מזנק (ק-32) והביאה אותם לחיפה.
מבצע תושיה – עקב היציאה למלחמה, היו יהודי מצרים בסכנת פרעות. ב-14 בנובמבר 1956 יצא כוח ספינות דיג וטרפדת בפיקודו של רוזן והצליח להסתנן דרך הסיורים הבריטים ולהגיע לפורט סעיד. ב-16 בנובמבר 1956 עבר רוזן יחד עם יצחק שושן דובר הצרפתית, שלמה הלל והרופא לספינות הדיג שהתחפשו לאיטלקיות ונכנסו לחלק המזרחי בנמל פורט סעיד שהיה בשליטה צרפתית. מספר משפחות חולצו ועלו לספינות הדיג שיצאו מיד לים והגיעו לנמל חיפה ב-18 בנובמבר 1956.
בשנת 1958 סיים רוזן את תפקידו כמפקד שייטת 5.
פריגטה ומשחתת

העברת אח"י מבטח - שתי פריגטות ישראליות יצאו בשנת 1956 מנמל חיפה והקיפו את אפריקה במסגרת הפלגת הרקולס על מנת להתבסס באילת. לאחר כשנתיים התברר שאין להן שימוש והן נמכרו לסרי לנקה בשנת 1959. ממשלת סרי לנקה ביקשה רשות ממצרים לעבור במיצרי טירן ונענתה בסירוב. על חיל הים הוטל להעביר את הפריגטות לסרי לנקה בהפלגה. ראשונה יצאה אח"י מבטח (ק-28) בפיקוד נפתלי רוזן, במרץ 1960 והועברה לצוות סרי לנקה בדרום הים האדום. אחריה יצאה אח"י מזנק (ק-32) בפיקוד סא"ל מנחם כהן (קצין) והגיעה לנמל טרינקומלי בסרי לנקה ב-22 באפריל 1960.
פיקוד במשחתת -ביולי 1960 קיבל רוזן את הפיקוד על אח"י יפו (ק-42) מאברהם בוצר. ולאחר כשנתיים מסר אותה לצבי תירוש.
סא"ל נפתלי רוזן מפקד המשחתת אח"י יפו (ק-42), יולי 1960.
שירות מיוחד

בשנים 1962 יצא רוזן בשליחות לאתיופיה ועסק שם בעניינים שונים. בשנת 1966 חזר לישראל והועלה לדרגת אל"ם - הוא יועד להחליף את בנימין תלם כמפקד שייטת המשחתות. על מעשיו באתיופיה מיעט לדבר.
שייטת המשחתות

נפתלי רוזן קיבל את הפיקוד על שייטת המשחתות ב-1 בינואר 1967. טקס החלפת הפיקוד נעשה על סיפון אח"י אילת (ק-40) בפיקוד יצחק שושן בנמל מרסיי. תלם, שסיים את תפקידו בשייטת המשחתות, נשאר על החוף ויצא לשרבורג, מקום בו החלה בנייתן של ספינות סער חדשות.
רוזן שימש בתפקיד זה במהלך מלחמת ששת הימים. בתקופת ההמתנה עמל על החזרה לשירות של אח"י אילת (ק-40) משיפוץ ואח"י חיפה (ק-38) שהייתה במצב השבתה חלקית.
אח"י יפו (ק-42) הייתה כשירה ושימשה כאוניית הדגל. לקראת פריצת המלחמה, הוחזר מפקד השייטת הקודם אל"ם בנימין תלם משרבורג וקיבל פיקוד על פעולת פורט סעיד (1967). כוחו כלל את לוחמי שייטת 13, פלגת הטרפדות ורוזן נאלץ למסור לתלם גם את אח"י יפו (ק-42) שתשמש לו אוניית פיקוד.
למחרת, ב-6 ביוני, יצא רוזן על אח"י אילת (ק-40) דרומה לאורך החוף. אח"י יפו (ק-42) הורידה את תלם בנמל חיפה והוא נשלח בדחיפות לשרבורג לפי דרישתו של פליקס אמיו, בעל המספנה. רוזן עבר לאח"י יפו והשייטת בפיקודו נשלחה לאלכסנדריה כדי לסייע לאח"י תנין (צ-71) באיסוף לוחמי שייטת 13. הוצאת הכוח הייתה בניגוד להערכה מוקדמת שהצי המצרי חמוש בטילי סטיקס והמשחתות נמצאות בנחיתות מבצעית. האישור לפעולה ניתן על ידי סגן הרמטכ"ל חיים בר-לב. המשחתות היו בדרכן כאשר הרמטכ"ל יצחק רבין ביטל את המשימה.
בהמשך המלחמה סיירו המשחתות בקרבת החוף, גילו ותקפו צוללות מצריות שנאלצו להתרחק מחוף ישראל.
ינואר 1967 הרמטכ"ל יצחק רבין ומפקד חיל הים שלמה אראל מרימים כוסית עם מפקד שייטת המשחתות אל"ם נפתלי רוזן, בחדר הקצינים באח"י יפו (ק-42), כאשר השייטת חזרה מהפלגה למרסיי, ינואר 1967.
המשחתות הישראליות מתכוננות למלחמה. מימין אח"י יפו, באמצע אח"י אילת ומשמאל אח"י חיפה, מאי 1967.
זירת ים סוף

כיבוש סיני גרם להרחבת התחום הימי בים האדום. רוזן נשלח לפקד על זירת ים סוף המורחבת וקבע את מפקדתו באבו זנימה. לאחר תקופה קצרה מסר את התפקיד להדר קמחי ופרש מהשירות.
באזרחות

עם שחרורו מצה"ל בשנת 1969, הוזמן לעבוד בתעשייה האווירית ושימש כסגן מנכ"ל "מערכות שיווק ים". הצלחת מערכות טילי הגבריאל במלחמת יום הכיפורים עשתה רושם רב בין ציי העולם. כאשר עברו ספינות הטילים בדרום אפריקה בהפלגת מוניטין, החליט שר הביטחון של דרום אפריקה לרכוש מהן. התעשייה האווירית קיבלה הזמנה לשלוש ספינות שנבנו במספנות ישראל ושלוש נוספות שנבנו בדרום אפריקה. הפרויקט, שנקרא "ג'פוניקה", נוהל על ידי רוזן ונחל הצלחה רבה ובנה יחסי אמון במערכת הרכש הדרום האפריקאית. ארבעה קצינים מדרום אפריקה, שבאו לישראל לתפקיד פיקוד ספינות הסער, נעשו אדמירלים של צי דרום אפריקה.
לאור הצלחתו חשב רוזן שימונה לסמנכ"ל התעשייה אווירית. בשנת 1983 מונה משה קרת לתפקיד זה ורוזן פרש לביתו.
משפחה

רוזן הכיר את אשתו, אדל בורשטיין, בליברפול באחת ההפלגות שביצע. אדל הייתה בת של רב הקהילה ושרה במקהלת הבנות. הזוג נישא בנובמבר 1946 בליברפול והמשפחה עברה לחיפה. בארץ ישראל הייתה אדל זמרת אופרה והשתתפה במקהלות זמר.
פטירה ושאירים

רוזן נפטר מבעיות לב ב-9 בינואר 1990 ונקבר בהרצליה. השאיר אחריו שתי בנות נשואות ונכדים. בתו אביבה שקד הייתה אחות מוסמכת ומרכזת חת"ש ב"משען", נפטרה מסיבוכי סוכרת בשנת 2016 בגיל 69. בתו השנייה נתי בר דעה מתגוררת ביפו.
מקורות וקריאה נוספת

יצחק שושן, הקרב האחרון של המשחתת אילת, ספרית מעריב, 1993, עמ' 118, 183, 195-194, 228 ו-237.
מייק אלדר שייטת 13, ספרית מעריב, 1993, עמ' 208, ו-291.
שמשון עדן, אנשי הברזל בספינות העץ, אפי מלצר הוצאה לאור, 2000, עמ' 74, 88, 110-111, 116-115, 119, 133, ,136-135, 147, 151, 179- 181, 184-183, 189, 191, 199-196, 211-208.
יעקב אור שקד, מכתבים מהים, אפי מלצר הוצאה לאור, 2007.
דוד מגורי כהן, צעד אחד קדימה הוצאת אפי מלצר 2015, עמ' 55–89.
ביאורים

↑  מימין לשמאל: רס"ן נפתלי רוזן, סא"ל שלמה אראל ורס"ן אריה שאנן.
↑  יעקב אור שקד הוא חתנו של רוזן ונשוי לבתו אביבה.
הערות שוליים

↑  הלל ירקוני, 75 שנות ספנות עברית בארץ ישראל, הוצאת אפי מלצר בע"מ, 2005, עמ' 25.
↑  יעקב אור שקד,  עמ' 161.
↑  אריק קרמן, אניית המלחמה של המעפילים, הוצאת אריה ניר, 2009.
↑  שמשון עדן עמ' 111.
↑  שמשון עדן עמ' 135 ודוד מגורי כהן עמ' 75.
↑  שמשון עדן, עמ' 209.
↑  שמשון עדן עמ' 210.
↑  שמשון עדן עמ' 191.
↑  יצחק שושן, עמ' 118.
↑  שמשון עדן, עמ' 197.
↑  שמשון עדן עמ' 88.
↑  יצחק שושן, עמ' 185.
↑  יצחק שושן, עמ' 228.
↑  נפתלי רוזן באתר GRAVEZ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305419205171  ISNI: 0000 0003 6948 4384  LCCN: no2008086325  VIAF: 238830505   WorldCat (עם VIAF): 238830505
סטפן אנדרסן

סְטֶפָן מַאִיגוֹ אַנְדֶרְסֵן (נולד ב-26 בנובמבר 1981) הוא כדורגלן דני המשחק בעמדת השוער בקבוצת פ.צ. קופנהגן. בעבר שיחק בנבחרת דנמרק ורשם במדיה שלושים הופעות.
קריירה

אנדרסן החל את דרכו בקבוצת הנוער של מועדון הכדורגל ברונדבי בעודו נער. אנדרסן לא שיחק זמן רב במשחקי הקבוצה ובחורף 1999 עבר לקבוצת הנוער של מועדון הכדורגל וידוברה IF. בקבוצת וידוברה IF, שיחק אנדרסן את משחקו המקצועי הראשון בחייו ונחשב לאחד משחקניה הטובים [דרוש מקור]. ב-2002 חתם אנדרסן בקבוצת אקדמיסק בולדקלאב.
ביוני 2004 רכש המועדון האנגלי צ'רלטון את'לטיק, את כרטיסו של אנדרסן ב-8 מיליון כתר דני מאקדמיסק בולדקלאב. בעונתו הראשונה במועדון, שיחק אנדרסן שני משחקים בלבד. בעונה הבאה, בגלל פציעתו של השוער הראשי של הקבוצה, דין קיילי, אנדרסן לקח חלק במשחקיה הראשונים של הקבוצה בעונה זו. בסך הכל שיחק אנדרסן בצ'רלטון 17 משחקים בלבד.
בנובמבר 2006 חזר אנדרסן לברונדבי, מועדון נעוריו. העברתו מצ'רלטון את'לטיק לברונדבי התרחשה בחלון ההעברות של ינואר 2007. ב-2008 זכה אנדרסן עם ברונדבי בגביע הדני, וזכה בתואר "השוער המצטיין" של ליגת העל הדנית. ב-2011 רכש המועדון הצרפתי אוויאן, את כרטיסו של אנדרסן מברונדבי בסכום מצטבר של 2 מיליון כתר דני. בשנת 2013 עבר לשחק בקבוצת ריאל בטיס ובשנת 2014 הושאל לקבוצת גו אהד איגלס.
ב-19 במאי 2014 חזר לדנמרק, וחתם לשלוש שנים בפ.צ. קופנהגן.