stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כנסיית אורנס
המבנה

ספינת הכנסייה היא בצורת מלבן ובמרכזה כמו גם במרכזו של בית המקהלה ניצב שטח מורם. כיסויי העץ של הגמלונים ודלת הכניסה בקיר הצפוני שרדו מכנסייה מוקדמת יותר, אם כי יש שטוענים כי הדלת הייתה קבועה במקור בקיר המערבי של הכנסייה ושימשה ככניסה הראשית אל המבנה.
הדלת מעוטרת בעיטורים עשירים שזכו לשם "סגנון אורנס" (Urnes Style). מקובל שהדוגמה על הדלת מייצגת נחשים המתפלים בדרכם מעלה. מתחת לנחשים ניצב בעל חיים שלו ארבע רגליים - ככל הנראה אריה - הנושך את הנחש, ופירוש רווח למראה הוא שהוא מתאר את המאבק הנצחי בין הטוב בדמות האריה המייצג את ישו, לבין הרוע, השטן המיוצג על ידי הנחש. מאידך ייתכן כי הסצנה לקוחה מהמיתולוגיה הנורדית ומתארת את הראגנארוק, אחרית הימים במיתולוגיה זו. לפי פירוש זה הנחש הוא בעצם ייגדראסיל (Yggdrasil) או עץ העולם) הנאכל על ידי הדרקון נידהוג (Níðhöggr). 
גם כותרות העמודים בכנסייה עשירים בעיטורים שונים.
גלריה

הדלת הצפונית
תקריב: האריה בדלת הצפונית
כותרת של עמוד בכנסייה ובה נראים צמחים
כותרת של עמוד בכנסייה ובה נראה קנטאור
פנים הכנסייה המוזנח בסוף המאה ה-19
יחסי צ'ילה–קטר

| יחסי צ'ילה–קטר |
| --- | --- |
צ'ילה: קטר (מדינה)


צ'ילה: קטר
שטח (בקילומטר רבוע)
756,102: 11,586
אוכלוסייה
19,788,712: 3,065,289
תמ"ג (במיליוני דולרים)
335,533: 235,770
תמ"ג לנפש (בדולרים)
16,956: 76,916
משטר
רפובליקה דמוקרטית: מונרכיה

יחסי צ'ילה–קטר הם יחסי החוץ בין מדינת קטר והרפובליקה של צ'ילה.
היסטוריה

בשנת 2017 תרמה קרן מדינת קטר 5 מיליון דולר למשרד העבודות הציבוריות בצ'ילה, שישמשו להקמת מערכת מי השתייה החדשה שתספק את העיירות סנטה אולגה, לוס ארומוס ואלטוס דה מורן, שנפגעו קשות משריפות הקיץ של קיץ 2017.
יחסים כלכליים

הסחר בין שתי המדינות הסתכם ב-170 מיליון דולר בשנת 2012. המוצרים העיקריים שיצאה צ'ילה לקטר היו נחושת, עץ ותפוחים, ואילו קטר מייצאת בעיקר פוליאתילן, פוליפרופילן וצינורות לצ'ילה.
בשנת 2017, חברת התעופה הקטארית הראשית, קטאר איירווייס, רכשה 10% בעלות בחברת LATAM הצ'יליאנית, וכעבור חודשים הודיעה על פתיחת קו טיסה בין דוחה לסנטיאגו דה צ'ילה במהלך שנת 2018.
נציגויות דיפלומטיות

קטר מיוצגת בצ'ילה באמצעות שגרירותה בבואנוס איירס, ארגנטינה.
צ'ילה מיוצגת בקטר באמצעות שגרירותה באבו דאבי, איחוד האמירויות הערביות, ובנוסף, היא מחזיקה קונסוליית כבוד בדוחה.
כנסיית קולוניה גואל

קשתות הקריפטה, המעוצבות לפי עקרון קו השרשרת
כנסיית קולוניה גואל (קטלאנית cripta de la Colònia Güell), יצירתו הבלתי גמורה של אנטוני גאודי, היא כנסייה שנבנתה עבור אנשי הפרוור התעשייתי קולוניה גואל בעיירה סנטה קולומה דה סרביו (Santa Coloma de Cervelló), בקרבת העיר ברצלונה שבספרד.
היסטוריה

הכנסייה נבנתה על פי דרישתו של הרוזן אאוזבי גואל, פטרונו של גאודי, אשר ביקש להקים אתר תפילה לעובדי מפעלי הטקסטיל שלו בפרבר זה. בניית הכנסייה החלה בשנת 1908 והופסקה בשנת 1915, לאחר שגואל נחל הפסדים כספיים רבים בעסקיו וקטע את מימון הבנייה. בשל ההפסקה הבלתי מתוכננת, הושלמה רק בנייתה של הקריפטה (מרתף הכנסייה) - והחלק הבנוי משמש כיום ככנסייה פעילה. בשנת 2000 החלו אדריכלים מקומיים בשיפוץ האתר, וכך נפגע סגנונו הבלתי-גמור של המבנה. עם זאת, שיפוץ זה הפך את האתר לידידותי יותר לתיירים, וכיום המבקרים יכולים לעמוד על גגו של המבנה - שהיה אמור להיות, על פי התוכניות המקוריות, רצפת הכנסייה. בשנת 2005 הוכרה הכנסייה כאתר מורשת עולמית.
טכניקת העיצוב

על מנת לעצב את הכנסייה, השתמש גאודי בטכניקה ייחודית. הוא תלה שקים ובהם קליעים קטנים על גבי שרשראות, ובהשפעת כוח הכבידה השקים נמשכו מטה ומתחו את השרשראות. הצורה הגאומטרית בה נמתחו השרשראות, בהתאם לעקרון קו השרשרת, היוותה עבור גאודי את המודל לתכנון הצורה והזוויות של קשתות התמיכה של המבנה. על מנת לראות את הקשתות בכיוון הנכון, הציב גאודי מראות מתחת למודל שבנה ובתמונת הראי השיג את מבוקשו. באמצעות טכניקה זו, בה השתמש גם בבניית קומת הקשתות בסגרדה פמיליה, הצליח גאודי לבצע מלאכת עיצוב שכיום מבוצעת רק באמצעות מחשבים וכלים אחרים שלא היו בנמצא בתקופתו. העתק מוקטן של המודל ששימש את גאודי נמצא כיום במוזיאון שבסגרדה פמיליה בברצלונה.
חלונות בכנסייה
כנסיית אליזבת הקדושה (מרבורג)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  כנסייה, churches of Teutonic Order 
 על שם:  אליזבת מתורינגיה 
 מיקום:  מרבורג 
 מדינה:  גרמניה 
 מייסדים:  המסדר הטווטוני 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1235
 תאריך פתיחה רשמי:  1283 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות גותית 
 מידות
 גובה:  80 מ' 
 קואורדינטות:  50°48′54″N 8°46′11″E﻿ / ﻿50.815°N 8.769722°E﻿ / 50.815; 8.769722
 www.elisabethkirche.de
 he
 
כנסיית אליזבת הקדושה (גרמנית: Elisabethkirche, אֶלִיזָבֵּתְקִירְכֶה) היא כנסייה גותית במארבורג, גרמניה. הכנסייה נבנתה על ידי המסדר הטבטוני לכבוד הקדושה אליזבת מהונגריה. קברה הפך את הכנסייה לאתר צליינות חשוב בימי הביניים המאוחרים. היום הכנסייה שייכת לפרוטסטנטים.
אדריכלות

הכנסייה היא אחד מהמבנים הגותיים המוקדמים והטהורים ביותר בארצות הדוברות גרמנית והיא בנויה בסגנון גותי צרפתי. יחד עם קתדרלת אמיין, היא שימשה השראה לקתדרלת קלן. היא בנויה מאבן חול בתוכנית של צלב תלתני כאשר שני קצות הטרנספט (בית הרוחב) מסתיימים גם הם באפסיס עגול. הספינה הראשית מקורה בקמרונות צלעות בגובה כ-20 מטר (כ-66 רגל). בית המקהלה המשולש מורכב מבית המקהלה אליזבת ובית המקהלה הראשי ומבית המקהלה לאנדגרייב ("קבר ארץ"). מקום המצלב מופרד מהספינה הראשית על ידי סורג אבן. המקדש הגותי של אליזבת הקדושה הוא האוצר החשוב ביותר של הכנסייה, אך לצידו מוצגים עוד עבודות אמנות שמשמשות לפולחן.
חזית הכנסייה מעוטרת בשני צריחים מחודדים המתנשאים לגובה של כ-80 מטר (263 רגל), הצפוני מעוטר בכוכב והדרומי מעוטר בפסל של אביר.
בימי קדם, החלק הקדמי של הכנסייה נשמר לאבירי המסדר הטבטוני.
היסטוריה

הבנייה החלה בשנת 1235, השנה בה אליזבת הוכרזה כקדושה. הכנסייה נחנכה ב-1238 אך המגדלים הושלמו רק ב-1340. הכנסייה הייתה רכוש המסדר הטבטוני ומספר בניינים של המסדר עדיין קיימים לצד הכנסייה, ביניהם Deutschhausgut שמאחסן את אוסף המינרלים ואת המחלקה לגאוגרפיה של אוניברסיטת פיליפס של מארבורג.
עד המאה ה-16, הגרפים של הסה נקברו בתוך הכנסייה. בתגובה למהפכת הרפורמציה, פיליפ הראשון, רוזן הסה דאג להוציא מהכנסייה את השרידים של אליזבת ובכך לקטוע את הצליינות מהעיר הפרוטסנטית של מארבורג. כיום שרידיה מוצגים במספר מקומות: מנזר אליזבת בווינה, המוזיאון העירוני בסטוקהולם ובקוסיץ'.
רוב הנזירים ששירתו בכנסייה הפכו להיות פרוטסטנטים ובעקבותיהם גם הכנסייה. לתקופה קצרה במהלך המאה ה-19 נערכו בכנסייה גם מיסות קתוליות, אך במקום אחר מהמיסות הפרוטסטנטיות.
אחרי מלחמת העולם השנייה, נשיא גרמניה לשעבר פאול פון הינדנבורג ואשתו נקברו בכנסיית אליזבתקירכה אחרי ששרידיהם הועברו מיד טאננברג במזרח פרוסיה לשעבר.
כיום נערכים מאמצים לשימור הכנסייה וחידושה. לשם כך הוקם ב-2004 קרן בשם Stiftung Heilige Elisabeth שיחד עם העירייה והכנסייה הפרוטסטנטית של הסה-קאסל וואלדק מממנת את התיקונים.
הכנסייה שימשה מודל לכנסייה האפסיקופלית של סנט מרטין ביוסטון, טקסס, שנבנתה ב-2004.
גלריה

החזית המערבית על שני צריחיה
הספינה הראשית
דגם של אליזבתקירכה
מבט על האפסיס מדרום-מזרח
צילום אווירי
חלונות ויטראז' בכנסייה
ראו גם

אדריכלות גותית
מארבורג
קונראד פון מארבורג
Floor plan
השער הראשי
מבט מדרום
יחסי צ'ילה–קניה

| יחסי צ'ילה–קניה |
| --- | --- |
צ'ילה: קניה


צ'ילה: קניה
שטח (בקילומטר רבוע)
756,102: 580,367
אוכלוסייה
19,788,712: 56,708,094
תמ"ג (במיליוני דולרים)
335,533: 107,441
תמ"ג לנפש (בדולרים)
16,956: 1,895
משטר
רפובליקה דמוקרטית: רפובליקה

יחסי צ'ילה–קניה הם יחסי החוץ שבין הרפובליקה של צ'ילה לרפובליקת קניה.
היסטוריה

היחסים הרשמיים בין המדינות החלו בשנת 1975.
סחר ושותפות כלכלית

לצ'ילה ולקניה יש שיתוף פעולה בפיתוח הספורט שהחל בספטמבר 2013. אתלטים קנייתיים מתאמנים עם הצ'יליאנים וטכנולוגיה הועברה מצ'ילה לצורך פיתוח האצטדיונים בקניה.
שתי המדינות חתמו על מספר רב של הסכמים, בהם הסכם לשיתוף פעולה מדעי וטכנולוגי בין צ'ילה לקניה בשנת 1991, הסכם להכשרת דיפלומטים קנייתים במכון לשירות החוץ של צ'ילה והסכם לפטור מוויזה לדרכונים דיפלומטיים ורשמיים.
מוצרי הייצוא הקנייתיים היקרים ביותר לצ'ילה הם תה שחור ואננס. מוצר היצוא הצ'יליאני היקר ביותר הם נורות ליליום.
ייצוג דיפלומטי

לצ'ילה יש שגרירות בניירובי.
שגריר קניה בברזיליה משמש גם כשגריר בצ'ילה, ובנוסף יש לקניה קונסוליית כבוד בסנטיאגו דה צ'ילה.
כוח צנטריפטלי

איור 1: כדור קשור בחבל לציר סיבוב - הכוח הצנטריפטלי מופעל על ידי החבל על הכדור על מנת לשמור אותו במסלולו המעגלי.
כוח צנטריפטלי או כח ממרכז הוא תנאי על כוח, הגורם לגוף לנוע במסלול מעגלי המכוון לכיוון המרכז.
כל גוף הנתון להשפעתם של כוח אחד או יותר, משנה את מהירותו בקצב שהוא מתכונתי לשקול הכוחות הפועלים עליו (החוק השני של ניוטון). קצב זה מוגדר כתאוצת הגוף. מאחר שמהירות היא גודל וקטורי, הרי שהיא עשויה להשתנות בגודלה, בכיוונה או בשניהם (שינוי וקטוריאלי). במקרה המיוחד שבו על הגוף פועלים כוחות שהשקול שלהם ניצב לווקטור המהירות, גודלה של המהירות לא משתנה, אלא כיוונה בלבד. מסלולו של הגוף במקרה כזה הוא מסלול מעגלי. כפי שרואים באיור, וקטור המהירות מכוון בכיוון המשיק למסלול המעגלי בכל נקודה ונקודה,
ווקטור הכוח השקול מכוון אל מרכז המעגל, כלומר בכיוון הרדיוס. משום כך שקול כוחות זה מכונה 'כוח צנטריפטלי', שמשמעו 'שואף אל המרכז' (מלטינית: 'centrum' - 'מרכז', 'petere' - 'שואף אל'), והתאוצה המתאימה (שנמצאת, כאמור, ביחס ישר אליו) מכונה תאוצה צנטריפטלית או תאוצה רדיאלית. מכאן ברור שהכוח הצנטריפטלי איננו סוג מסוים של כוח אלא דרישה או תנאי על כוח או כוחות כדי שיתקבל מסלול מעגלי.
לשם השוואה, במקרים בהם שקול הכוחות הוא בכיוון המהירות או מנוגד לה, מהירות הגוף תשתנה בגודלה בלבד, ומסלול הגוף יהיה קו ישר. במקרים אחרים, בהם מהירות הגוף משתנה הן בגודלה והן בכיוונה, יש לשקול הכוחות גם רכיב בכיוונה של המהירות (או בכיוון מנוגד) - רכיב משיקי, וגם רכיב בניצב לה - רכיב ניצב, מה שמניב מסלול שהוא שילוב של תנועה קווית ותנועה מעגלית. נוח לפתור מערכת כזאת בקואורדינטות קוטביות, מפני שבהן ציר אחד הוא הציר הרדיאלי, והציר השני הוא הציר המשיקי.
תנועה במעגל אנכי

תנועה במעגל אנכי היא תנועה המתרחשת כאשר הגוף נע בתנועה מעגלית במישור המאונך לפני הקרקע. דוגמה לכך היא תנועת 'רכבת הרים' לאורך מסילה מעגלית זקופה. דוגמה אחרת היא מטוס הנחלץ מצלילה על ידי כניסה ללולאה מעגלית זקופה.
גם במקרה של רכבת הרים שבה רדיוס המסלול קבוע (מסילה קשיחה), עדיין הכוח הצנטריפטלי איננו קבוע. עובדה זו ניתנת להסבר על ידי שימור האנרגיה המכנית במהלך תנועתה של הרכבת, שכן מהירותה הולכת ופוחתת עם העלייה, ועולה כשהגוף יורד, גם כאשר רדיוס המסלול ומסת הגוף המסתובב לא משתנים (ראו הביטוי לכוח הצנטריפטלי).
השינוי בגודל של מהירות הגוף מלמד גם על קיומו של כוח משיקי הפועל על הגוף. את העובדה הזאת ניתן להסיק גם מניתוח הכוחות הפועלים על הגוף במהלך תנועתו. הכוח הצנטריפטלי בתנועה זו מורכב משני כוחות: הכוח הנורמלי, המכוון פנימה לאורך רדיוס המסלול ולכיוון מרכזו (במקרה בו התנועה היא לאורך צידה הפנימי של המסילה המעגלית), והרכיב הרדיאלי של כוח הכובד הפועל על קרוניות הרכבת. גודלו הרגעי של רכיב זה תלוי בזווית שבין וקטור כוח הכובד לבין כיוון רדיוס המסלול באותה נקודה. רכיבו השני של כוח הכובד, מכוון לאורך המשיק המתאים לכל נקודה על המסלול, בהתאם לפירוק המתואר לציר רדיאלי ולציר משיקי. רכיב משיקי זה של כוח הכובד מקנה לגוף המסתובב תאוצה משיקית, כלומר מהירותו הקווית משתנה מנקודה לנקודה לאורך המסילה, כפי שהבנו גם משיקולי אנרגיה.
ישנו ערך מינימלי למהירות ההתחלתית של הגוף המסתובב כדי שיוכל לעבור את הנקודה העליונה של מסלולו ולהשלים סיבוב. אם מהירותו ההתחלתית מתחת לערך זה לא יוכל הגוף להשלים סיבוב מעגלי מלא. ערך זה קרוי מהירות קריטית, והוא מתקבל באופן הבא. גודלו של הכוח הצנטריפטלי בנקודה זו הוא:  \ F_{c}=N_{\mathrm {top} }+mg, ולכן, לפי החוק השני של ניוטון ובעזרת הביטוי לכוח הצנטריפטלי, מקבלים את הקשר  \ N_{\mathrm {top} }+mg=m{\frac {v^{2}}{R}}, כאשר הערך המינימלי של Fc שיאפשר סיבוב מלא מתקבל עבור מצבים בהם N = 0, כלומר  \ v_{\mathrm {critical} }={\sqrt {Rg}} .
קבלת הביטוי לתאוצה הצנטריפטלית בגישה גאומטרית

המעגל השמאלי באיור 2 מתאר גוף הנע במסלול מעגלי במהירות קבועה בארבעה זמנים שונים במהלך ההקפה המסלולית שלו, כאשר וקטור המיקום שלו נתון על ידי R ווקטור המהירות שלו על ידי v. כאמור, וקטור המהירות v ניצב תמיד לווקטור המיקום (וקטור המהירות הרגעי הוא בכיוון המשיק למסלול בנקודה בה נמצא הגוף, בהיות המשיק ניצב לרדיוס המסלול המעגלי). מכאן שהזמן הדרוש לווקטור R לבצע הקפה שלמה (זמן המחזור של התנועה) הוא בדיוק הזמן הדרוש לווקטור v לבצע הקפה שלמה אחת (וקטורים צמודים). תנועת ההקפה של הווקטור v מוצגת במעגל הימני באיור 2, בצמוד לווקטור aR.
נבטא כעת את זמן מחזור זה פעמיים, פעם אחת עבור וקטורי R ו-v, ופעם שנייה עבור צמד הווקטורים v ו-aR,
בהתאמה, ונשווה ביניהם. מאחר שגודלה של מהירות ההקפה (המהירות המשיקית) ניתן על ידי אורך המסלול המעגלי מחולק בזמן המחזור, נקבל במקרה הראשון
ובמקרה השני, באמצעות אנלוגיה (וקטור v מחליף את וקטור R, ו-aR מחליף את v - ראו המעגל הימני באיור 2), נקבל
מהשוואת שני ביטויים אלה עבור זמן המחזור נקבל לבסוף
התבוננות בשני המעגלים באיור 2 מראה שווקטור התאוצה מכוון אל מרכז המעגל שרדיוסו R. לדוגמה, במעגל השמאלי באיור זה, וקטור המיקום מצביע לכיוון השעה 12 כשווקטור המהירות שלו מצביע לכיוון השעה 9, כשווקטור התאוצה הרדיאלית של האחרון (עבור למעגל הימני) מצביע בכיוון השעה 6, כך שבעצם וקטור התאוצה הרדיאלית מצביע בכיוון מנוגד לזה של וקטור המיקום, כלומר כלפי מרכז המסלול המעגלי.
קבלת הביטוי לתאוצה הצנטריפטלית באמצעות חשבון דיפרנציאלי

הגישה שתוארה קודם הייתה פשוטה והיוריסטית. להשלמת הדיון נתאר עתה את הגישה הישירה לפיתוח הביטוי לתאוצה הצנטריפטלית (או הרדיאלית), כלומר באמצעות גזירה כפולה של הפונקציה המתארת את מיקום הגוף המסתובב בתלות בזמן. הנגזרת הראשונה מבטאת את קצב השינוי של וקטור המיקום של הגוף, כלומר את מהירות הגוף, והנגזרת השנייה מבטאת את קצב השינוי של וקטור מהירות הגוף (שגודלה קבוע). לשם כך, נשתמש במערכת קואורדינטות קוטביות המתאימה לתיאור תנועה שאינה בקו ישר, נניח שרדיוס המסלול קבוע (מעגל) ונגזור את הביטוי למיקום הגוף פעמיים.
נתאר את מיקומו של גוף נקודתי כפונקציה של הזמן באמצעות R(t). מאחר שמדובר בתנועה מעגלית, נוכל לכתוב R(t) = r·ur, כאשר r הוא קבוע (רדיוס המעגל) ו-ur הוא וקטור יחידה המכוון מהראשית (מרכז המעגל במקרה שלנו) אל מיקומו של הגוף. כיוון הווקטור מבוטא על ידי θ, שהיא הזווית בין כיוון הווקטור לבין ציר x
(כשזווית חיובית מוגדרת על ידי סיבוב נגד כיוון השעון ביחס לכיוון החיובי של ציר x). במונחים של וקטורי יחידה קרטזיים i ו-j (בכיוון x ובכיוון y, בהתאמה) נקבל: :ur = cos(θ)i + sin(θ)j .
נגזור לפי הזמן פעם אחת, כדי לקבל את מהירות הגוף:
כש-ω היא המהירות הזוויתית המוגדרת על ידי dθ/dt, ו-uθ  הוא וקטור יחידה הניצב ל-ur  ומצביע בכיוון שבו θ גדלה. הביטוי לוקטור יחידה זה במונחים קרטזיים הוא
נגזור עתה שוב, תוך תשומת לב לכך ש-  {\frac {d\mathbf {u_{\theta }} }{dt}}=-{\frac {d\theta }{dt}}\mathbf {u_{r}} \,
ונקבל את התאוצה השקולה של הגוף, a:  \mathbf {a} =r\left({\frac {d\omega }{dt}}\mathbf {u_{\theta }} -\omega ^{2}\mathbf {u_{r}} \right)\, ,
כשגודלו של הרכיב הרדיאלי שלה, כלומר גודלה של התאוצה הרדיאלית המבוקשת, aR, הוא  \mathbf {a} _{\mathrm {r} }=-\omega ^{2}r\, .
דוגמאות > מטוטלת חרוטית

כאשר מסובבים גוף נקודתי הקשור לקצה חוט סביב ציר אנכי, הכוח הצנטריפטלי מסופק על ידי הרכיב האופקי של המתיחות בחוט והוא מכוון אל מרכז המעגל, שנמצא על ציר הסיבוב (במקרה של גוף שאינו נקודתי, הכוח הצנטריפטלי מכוון אל מרכז המסה של המערכת).
דוגמאות > גופים מסתחררים

במקרה של גוף מסתחרר (כלומר מסתובב סביב ציר העובר דרך הגוף עצמו), הכוח הצנטריפטלי מסופק על ידי מאמצי מתיחה פנימיים בין חלקיקי החומר המרכיבים את הגוף. כוחות אלה הם ששומרים על הגוף לבל יתפרק.
דוגמאות > תנועת לוויינים

כוכבי-לכת וירחים הם דוגמאות ללוויינים. דוגמאות אחרות הן לוויינים מלאכותיים ששוגרו למטרות שונות. בכל המקרים הללו הכוח הצנטריפטלי מסופק על ידי כוח הכבידה בין כוכב האם (השמש או כוכב-לכת) לבין לווייניו (כוכבי-הלכת סביב השמש או ירחים ולוויינים מלאכותיים סביב כוכב-לכת), המכוון אל מרכז המסה של המערכת. מסלולי כוכבי-הלכת סביב השמש הם רק בקירוב מעגליים (מסלולי ההקפה הממשיים הם אליפסות בעלות אקסצנטריות נמוכה, בהתעלם מההשפעה ההדדית בין כוכבי-לכת שכנים).
דוגמאות > רכבות הרים (במתקני שעשועים)

ברכבת הרים הכוח הנורמלי שמפעילה המסילה על הרכבת הוא שמחזיק את הרכבת במסלולה המעגלי, ובכך מונע מהרכבת להמשיך לנוע בכיוון התנועה שלה הרחק מהמעגל.
דוגמאות > מטענים חשמליים הנעים בשדה מגנטי

כאשר מטען חשמלי נע בשדה מגנטי, פועל עליו כוח בניצב למישור עליו נמצאים וקטור המהירות שלו ווקטור השדה המגנטי (כוח לורנץ). מאחר שכוח זה ניצב לווקטור המהירות, הוא מהווה כוח צנטריפטלי, שגורם למטען לנוע בשדה המגנטי במסלול מעגלי. תופעה זו מיושמת בדרכים שונות, למשל בספקטרומטר מסות.
מכשיר זה מבוסס על העובדה שרדיוס המסלול של החלקיקים הטעונים תלוי במסה שלהם, מה שמאפשר להשתמש בו להפרדת איזוטופים.
הערות שוליים

↑  כּוֹחַ מְמַרְכֵּז במילון גאוגרפיה אנושית (תשע"ז), באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7546082-8 
איור 2: וקטורי המיקום והמהירות נעים שניהם במסלול מעגלי.
לולאה מעגלית במסלולה של רכבת ההרים 'טורנדו' בפארק השעשועים 'הלנדורן', הולנד
יחסי צ'ילה–קנדה

| יחסי צ'ילה–קנדה |
| --- | --- |
צ'ילה: קנדה


צ'ילה: קנדה
שטח (בקילומטר רבוע)
756,102: 9,984,670
אוכלוסייה
19,788,712: 39,838,945
תמ"ג (במיליוני דולרים)
335,533: 2,140,086
תמ"ג לנפש (בדולרים)
16,956: 53,718
משטר
רפובליקה נשיאותית: מונרכיה חוקתית

יחסי צ'ילה–קנדה מתייחסים ליחסים הדיפלומטיים בין קנדה לצ'ילה. שתי המדינות חברות ב-APEC, בארגון מדינות אמריקה ובארגון לשיתוף פעולה ופיתוח כלכלי.
היסטוריה

בשנת 1818 הכריזה צ'ילה על עצמאותה מספרד ועצמאותה הוכרה בשנת 1844. בשנת 1892 צ'ילה פתחה קונסוליה בעיר ונקובר עקב נוכחותם של מלחים צ'יליאנים בעיר. צ'ילה המשיכה לפתוח קונסוליות בערים אחרות בקנדה כמו בעיר קוויבק (1885), ברנטפורד (1907) ובמונטריאול (1923). באותה עת לא הייתה לקנדה נוכחות דיפלומטית בצ'ילה שכן היא הייתה עדיין חלק מהאימפריה הבריטית וכל ענייניה הבינלאומיים התנהלו דרך לונדון. קנדה קיבלה שליטה מלאה ביחסים הדיפלומטיים לאחר כניסתו לתוקף של חוק ווסטמינסטר בשנת 1931.
במהלך מלחמת העולם השנייה החלה קנדה לכונן יחסים דיפלומטיים עם מדינות אמריקה הלטינית. בשנת 1941 יצאה משלחת מסחרית קנדית לצ'ילה וחתמה על אמנה מסחרית. צ'ילה, חברת מדינות ABC, נתפסה כמדינת חשובה באזור וקנדה כוננה יחסים דיפלומטיים עם צ'ילה בשנת 1941. ביולי 1942 צ'ילה פתחה נציגות דיפלומטית באוטווה. באותה שנה, קנדה פתחה גם היא נציגות דיפלומטית בסנטיאגו. ביוני 1944, שדרגו שתי המדינות את הנציגויות שלהם לשגרירויות, בהתאמה.
ב-11 בספטמבר 1973, נשיא צ'ילה, שנבחר באופן דמוקרטי, סלבדור איינדה, הורחק מהשלטון בהפיכה על ידי הגנרל אוגוסטו פינושה. זמן קצר לאחר ההפיכה ברחו כמה אזרחים צ'יליאנים לשגרירות קנדה בסנטיאגו בבקשה למקלט. המזכיר הראשון הקנדי מארק דולגין ודוד אדם איפשרו כניסה לצ'יליאנים ושכנו אותם בשגרירות ובבית השגריר הקנדי (באותה תקופה היה השגריר בארגנטינה). כ-16 איש אושפזו בשגרירות. לאחר חודש של אירוח הצ'יליאנים, קנדה (והממשלה הצ'יליאנית) איפשרו לשלוח את כל 16 האנשים לקנדה ליישוב מחדש. משנת 1973 עד 1990 קנדה קלטה כ-7,000 אזרחים צ'ילה כפליטים.
בשנת 2016 חגגו שתי המדינות 75 שנות יחסים דיפלומטיים. אייר קנדה מפעילה טיסות ישירות בין טורונטו לסנטיאגו.
ביקורים רשמיים

ביקורים רשמיים מקנדה לצ'ילה
ראש הממשלה ז'אן קרטיין (1998)
ראש הממשלה פול מרטין (2004)
ראש הממשלה סטיבן הרפר (2012)
ביקורים רשמיים מצ'ילה לקנדה
הנשיא אדוארדו פריי רואיס-טאגלה (1997)
הנשיאה מישל בצ'לט (2008)
הנשיא סבסטיאן פיניירה (2013)
יחסי סחר

בשנת 1996 חתמו קנדה וצ'ילה על הסכם סחר חופשי. בשנת 2016 הסתכם המסחר בין קנדה וצ'ילה ב-2.4 מיליארד דולר קנדי. היצוא של קנדה לצ'ילה כולל: מכונות, כימיקלים, שומנים ודגני דגנים ומוצרים מינרליים. יצוא צ'ילה לקנדה כולל: נחושת, אבנים יקרות ומתכות (בעיקר זהב וכסף), פירות, דגים ופירות ים (סלמון) ומשקאות (יין). בשנת 2015 השקיעה קנדה השקעות בשווי 15 מיליארד דולר בצ'ילה והיא המשקיעה השלישית בגודלה בצ'ילה אחרי ארצות הברית וספרד. חברות רב לאומיות קנדיות כמו בריק גולד וסקוטיאבנק משקיעות בצ'ילה. יינות צ'יליאנים ניתן למצוא ברחבי קנדה.
נציגויות דיפלומטיות

קנדה מחזיקה בשגרירות בבירת צ'ילה, סנטיאגו.
צ'ילה מחזיקה בשגרירות בבירת קנדה, אוטווה. בנוסף מחזיקה בקונסוליות כלליות במונטריאול, טורונטו וונקובר.
כנסיית פטרוס הקדוש (לוון)

מבט על האפסיס של הכנסייה
פנים הכנסייה, מבט מזרחה
מבט על הכנסייה מכיכר השוק
כנסיית פטרוס הקדוש (פלמית: Sint-Pieterskerk) בלוון, בלגיה, ממוקמת על כיכר השוק (Grote Markt) ממול לבית עיריית לוון המקושט. המבנה נבנה ברובו במהלך המאה ה-15 בסגנון הגותי הברבאנטי. לכנסייה יש תוכנית לרצפה בצורת צלב ומגדל פעמונים נמוך שאף פעם לא הושלמו.
היסטוריה

הכנסייה הראשונה באתר, שהייתה עשויה מעץ ונבנתה בשנת 986, נשרפה בשנת 1176. היא הוחלפה על ידי כנסייה רומנסקית, עשויה אבן, בעלת חזית מערבית שבקצוותיה 2 מגדלים, בדומה לבזיליקת גבירתנו שבמאסטריכט. מהמבנה הרומנסקי נותרה רק הקריפטה המצויה מתחת לכנסייה כיום.
הבנייה של המבנה הגותי הנוכחי, הגדול משמעותית מהמבנה שקדם לו, החלה בשנת 1425, ונמשכה למעלה ממחצית המאה, בסגנון בנייה אחיד, תוך שהיא מחליפה את הכנסייה הישנה בצורה הדרגתית מהמזרח למערב. תקופת הבנייה חפפה בזמן את בניית בית העירייה של לוון, שממול לכיכר השוק. בראשית הבנייה שני הבניינים אף חלקו את אותם האדריכלים. בשנת 1497 הבניין כמעט והושלם לגמרי, למרות ששינויים, בעיקר באגף המערבי, המשיכו להתבצע.
היסטוריה > מגדלים

בשנת 1458, שרפה פרצה במגדלים הרומנסקים הישנים שעדיין התנוססו בחלק המערבי והלא גמור של הבניין. הארגון הראשון למגדל חדש התגבש במהרה, אך לא מומש לעולם. בשנת 1505 הוצעה תוכנית שאפתנית לבנות 3 מגדלי ענק, שהיו יוצרים אפקט מרהיב, כשהמגדל המרכזי היה מוגבהה לגובה של 170 מטר, דבר שהיה הופך אותו לגבוה ביותר בעולם בזמנו. קרקע לא מספיק יציבה ומחסור במימון הוכיחו את התוכנית הזאת כלא ישימה, כשהמגדל המרכזי הגיע לכשליש מגובהו המתוכנן, לפני שהתוכנית הוזנחה לגמרי בשנת 1541. לאחר שהגובה הונמך עוד יותר על ידי קריסות חלקיות בשנים 1570 עד 1604, המגדל הראשי מתנוסס כיום בקושי מעבר לגג הכנסייה. למרות מצבם הלא גמור, המגדלים מוזכרים כחלק מהאתר למורשת עולמית של מגדלי הפעמונים של בלגיה וצרפת.
היסטוריה > מלחמה ולאחר המלחמה

הכנסייה סבלה מנזקים חמורים בשתי מלחמות העולם. בשנת 1914, שרפה גרמה לקריסת הגג ובשנת 1944, פצצה הרסה חלק מהצד הצפוני של הכנסייה. שחזור הגג כלל בניית תוספת מיוחדת באזור החצייה של הספינה הראשית והטרנספט. התוספת מתמזגת בצורה טבעית עם שאר הכנסייה. בשנת 1998 נוסף אוטומציה מוזהבת, שמצלצל בפעמון בצורה עקבית בטרנספט הדרומי.
ראו גם

מגדלי הפעמונים של בלגיה וצרפת
החזית המערבית עם המגדלים שלא הושלמו
כרישפיים

| כרישפיים |
| --- | --- |
 כרישף קוצני
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
מחלקה:: דגי סחוס
סדרה:: קוצנאים
משפחה:: כרישפיים
סוג:: כרישף
מינים
 Echinorhinus cookei  Echinorhinus brucus
שם מדעי
 Echinorhinus ‏בלנוויל, 1816
תחום תפוצה


כרישפיים (שם מדעי: Echinorhinidae) היא משפחת דג סחוס מסדרת הקוצנאים בתוכה סוג יחיד - כרישף (Echinorhinus) ובו שני מינים. המין כרישף קוצני מצוי בכל האוקיינוסים בכמות לא ידועה והמין כרישף קוקיי מצוי במי האוקיינוס השקט. שניהם יכולים לצלול לקרקעית הים עד עומק 900 מטרים.
אלו כרישים גדולים שמשקלם מעל 200 קילוגרם ואורכם המקסימלי מעל 4 מטרים. הם בעלי גוף עגלגל וחביתי וראש גדול עם חוטם מחודד, ממנו קיבלו את שמם. הסנפירים שלהם די קטנים והם חסרי סנפיר גבי בולט אלא רק שני סנפירים עליונים לפני הזנב. הם בעלי פה גדול, אך שיניים קטנות. הם משריצים צאצאים חיים.
כרישים אלה אינם נפוצים מאוד, אך נמצאים בכל האוקיינוסים בעומק ולעיתים גם בימים רדודים, בעודם מחפשים אחרי רכיכות ודגי גרם או אפילו כרישים קטנים יותר לצוד.
מינים

כרישף קוקיי (Echinorhinus cookei)
כרישף קוצני (Echinorhinus brucus)
כסלא

| --- | --- |

תל כסלון, שעל פסגתו שכן הכפר כסלא
 טריטוריה:  המנדט הבריטי המנדט הבריטי
 מחוז:  מחוז ירושלים
 נפה:  נפת ירושלים
 שפה רשמית:  ערבית
 סיבת נטישה:  מבצע דני
 תאריך נטישה:  17 ביולי 1948
 יישובים יורשים:  כסלון
 דת:  מוסלמים
 קואורדינטות:  31°46′52″N 35°03′04″E﻿ / ﻿31.78111111°N 35.05111111°E﻿ / 31.78111111; 35.05111111 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הרי ירושלים מוגדלת) כסלא(למפת הרי ירושלים רגילה) כסלא(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כסלא(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כסלא  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
כסלא (בערבית: كسلا) היה כפר ערבי בהרי ירושלים ששכן 17 קילומטרים מערבית לירושלים, בסמוך למושב כסלון של היום. במלחמת העצמאות, ב-17 ביולי 1948, במסגרת מבצע דני, הכפר נכבש על ידי חטיבת הראל והתרוקן מתושביו. בשנת 1952 נוסד המושב כסלון על אדמות חקלאיות של הכפר.
גלריה

כסלא 1943 1:20,000 (משמאל)
כסלא 1945 1:250,000
הגבעה שעליה היה הכפר, ומאחוריה כסלון  שנבנתה על אדמות הכפר
האוכף בין שתי הגבעות של כסלא
מיקום הבתים של כסלא על הגבעה
הערות שוליים

↑  Benny Morris, The Birth of the Palestinian Refugee Problem Revisited, Cambridge University Press, 2004, ISBN 978-0-521-00967-6. (באנגלית)
↑  Kasla - Jerusalem - كسلا (כסלא) - Palestine Remembered, באתר www.palestineremembered.com
↑  Khalidi, W., All That Remains: The Palestinian Villages Occupied and Depopulated by Israel in 1948, Institute for Palestine Studies, 1992. (באנגלית)