stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היוצר
מוזיקה

ב-17 ביולי 2023, אדוארדס אישר בחשבון הטוויטר של הסרט כי הנס צימר ילחין את פסקול הסרט. ב-19 בספטמבר 2023, אדוארדס חשף כי הוא תכנן בתחילה לפנות לחברה המתמחה במוזיקה שיצרה בינה מלאכותית כדי לשכפל את סגנון המוזיקה של צימר. למרות שהתהליך נתן לו תוצאות מספקות, אדוארדס בחר דווקא בצימר להבקיע במקור את הסרט. הפסקול שוחרר דיגיטלית על ידי הוליווד רקורדס ב-29 בספטמבר 2023.
שיווק > שיווק

ההצצה הראשונה לסרט הוצגה ב-CinemaCon ב-26 באפריל 2023. באותו אירוע הוכרז כי שם הסרט שונה מ-"True Love" ל-"The Creator", לאחר שהובן כי השם המקורי עלול להטעות קהל פוטנציאלי ולגרום לסרט להיתפס כרומנטי.
הטיזר הראשון, בליווי רמיקס לשיר Dream On של אירוסמית', פורסם ב-17 במאי 2023. הטריילר הרשמי יצא ב-17 ביולי 2023, שלושה ימים לאחר תחילת שביתת התסריטאים של הוליווד. בעקבות העלילה, שהציגה בינה מלאכותית המשתלטת על חייהם של בני אדם, נוצר קשר בין הסרט לחששות השחקנים מתעשיית הקולנוע שתשתמש ב-AI כדי לשכפל את דמותם ללא פיצוי. אדוארדס התייחס לכך בהומור ואמר שבחירת "שנת 2070" כזמן התרחשות הסרט הייתה שגויה, כי היה עליו לבחור ב-2023, לאור ההתפתחויות האחרונות בתחום הבינה המלאכותית.
בכנס קומי-קון – סן דייגו הוצגו קטעים בלעדיים מתוך אחת מסצנות הקרב, לצד טעימה מפסקול הסרט של הנס צימר. באוגוסט 2023 נערכו מספר אירועי קידום, כולל הקרנת קטעים ב-IMAX עם שיחת שאלות ותשובות עם אדוארדס.
בספטמבר 2023 נערכו פעלולי פרסום כאשר שחקנים מחופשים לרובוטים מהסרט הופיעו במשחקי פוטבול ובייסבול בארצות הברית. בנוסף, ספר מאחורי הקלעים מאת ג'יימס מוטראם, הכולל אומנות קונספט ותיעוד הפקת הסרט, פורסם ב-14 בנובמבר 2023.
שיווק > מחלוקת

הטריילר הרשמי של "היוצר", שפורסם ב-17 ביולי 2023, ספג ביקורת על כך שהשתמש בצילום מהפיצוץ בנמל ביירות בשנת 2020 כרקע לאפקטים חזותיים, שהציגו את לוס אנג'לס העתידית נהרסת בפיצוץ גרעיני. הנושא התגלה לראשונה על ידי משתמש Reddit וזכה לסיקור בערוץ היוטיוב Corridor Crew בסדרת "VFX Artists React".
ב-15 בספטמבר 2023, במהלך סשן AMA עם הבמאי גארת' אדוארדס ב-Reddit, הוא הסביר שהשימוש בצילום היה טעות, שכן הוא מעולם לא נועד להיכלל בטריילר. לדבריו, בתהליך ההפקה מקובל להשתמש בצילומים ארכיוניים כהדמיה זמנית לאפקטים חזותיים, והבהיר כי הקטע אינו מופיע בסרט עצמו.
הפצה > יציאה לאקרנים > הקרנות מוקדמות

הקרנה מוקדמת לעיתונאים ולאנשי תעשייה נערכה ב-"TCL Chinese Theatre" בלוס אנג'לס ב-18 בספטמבר 2023. במקור, זו הייתה אמורה להיות בכורת הסרט העולמית, אך היא הושפעה ממחאות העובדים בהוליווד בשנת 2023. טרם תחילת ההקרנה, הבמאי גארת' אדוארדס נשא דברים והביע את תמיכתו בשחקני הסרט, שנמנע מהם לקדם אותו בשל השביתות. בתצוגה בלובי הוצגו אביזרים ותלבושות מתוך הסרט.
בכורה נוספת התקיימה ב-Fantastic Fest בטקסס ב-26 בספטמבר 2023, לצד הקרנה מיוחדת באותו יום ב-"Beyond Fest" ב"תיאטרון Aero" בסנטה מוניקה, קליפורניה. בכורת הסרט בבריטניה נערכה גם היא ב-26 בספטמבר במוזיאון המדע בדרום קנזינגטון, לונדון.
יציאה רשמית
"היוצר" יצא לאקרנים ב-29 בספטמבר 2023 בבתי קולנוע רגילים ובפורמטים מיוחדים כמו IMAX, Dolby Cinema, 4DX ו-ScreenX, יומיים בלבד לאחר סיום שביתת איגוד התסריטאים האמריקאי. הסרט התמודד על קהל בסוף השבוע הראשון להקרנתו מול מפרץ ההרפתקאות: סרט העל של סרטי פרמאונט והמסור X של Lionsgate.
במקור, הסרט תוכנן לצאת ב-6 באוקטובר 2023, אך ב-CinemaCon שנערך ב-26 באפריל 2023, הוכרז כי יציאתו תקדים בשבוע.
הפצה > מדיה ביתית ושירותי סטרימינג

הסרט יצא להפצה דיגיטלית ב-14 בנובמבר 2023. בהמשך, ב-12 בדצמבר 2023, הוא יצא בפורמט 4K Ultra HD Blu-ray, Blu-ray ו-DVD על ידי"Walt Disney Studios Home Entertainment" תחת המותג "20th Century Home Entertainment". המהדורה כללה סרטון בונוס באורך 55 דקות בשם "True Love: Making The Creator".
החל מ-20 בדצמבר 2023, הסרט היה זמין לצפייה בסטרימינג ב-Disney+ וב-Hulu. בשבוע הראשון ליציאתו בפלטפורמות VOD, הוא דורג במקום הראשון ב-iTunes Movies וב-Vudu, ובמקום השלישי ב-Google Play.
הכנסות וביקורות > הכנסות

"היוצר" הכניס 40.8 מיליון דולר בארצות הברית וקנדה, ו-63.5 מיליון דולר בשאר העולם, עם הכנסות גלובליות של 104.3 מיליון דולר.
הכנסות וביקורות > הכנסות > ביצועים בקופות

בארצות הברית ובקנדה, הסרט יצא במקביל למפרץ ההרפתקאות: סרט העל, המסור X, וכסף טיפש. ההערכות צפו הכנסות של 16–19 מיליון דולר בסוף השבוע הראשון מ-3,680 בתי קולנוע. הסרט הרוויח 5.6 מיליון דולר ביום הראשון (כולל 1.6 מיליון דולר מהקרנות טרום-בכורה בליל חמישי) וסיים את סוף השבוע עם 14.1 מיליון דולר, כשהוא מדורג שלישי בקופות. כ-3 מיליון דולר מההכנסות הגיעו מהקרנות IMAX. כ-71% מהקהל היה גברים, ו-51% מהצופים היו בגילאי 18–34.
בסוף השבוע השני הסרט הכניס 6.1 מיליון דולר, ובשלישי 4.3 מיליון דולר, וסיים במקום החמישי בשניהם.
הכנסות וביקורות > הכנסות > גורמים להצלחה או כישלון יחסי

לפני יציאת הסרט, Cindy White מ-The A.V. Club ציינה כי הציפיות להכנסות נמוכות יחסית נבעו מכך שמדובר בסרט מקורי (שאינו מבוסס על מותג קיים), היעדר כוכבים גדולים (למעט דנזל וושינגטון ו-אליסון ג'ני), תזמון לא אידיאלי על רקע דיונים חברתיים על בינה מלאכותית, ושיווק חלש בגלל שביתות התסריטאים והשחקנים בהוליווד.
מנגד, בן שרלוק מ-Screen Rant טען כי שחרור הסרט בעידן של ויכוחים על בינה מלאכותית דווקא היה יתרון ולא חיסרון, והאשים את הביצועים החלשים בציון ב-Rotten Tomatoes ובמחירי הכרטיסים הגבוהים.
אחרי סוף השבוע הראשון, ריצ'רד לווסון מ-Vanity Fair הביע תקווה שהסרט יהפוך ל-sleeper hit, וציין כי "למרות שהתסריט נגזר מסרטים אחרים, יש בו משהו מיוחד. זה כמו Denis Villeneuve, רק בלי הקור והתיאטרליות".
ביקורות

הסרט זכה לביקורות חיוביות ברובן, עם שבחים על האפקטים הוויזואליים, הצילום, סצנות האקשן והבימוי של גארת' אדוארדס, אך נמתחה ביקורת על הכתיבה והנושאים.
באתר הביקורות Rotten Tomatoes, נתן 68% מתוך 319 הביקורות היו חיוביות עם ציון ממוצע של 6.8/10. ב-Metacritic, הסרט קיבל ציון 63/100, המעיד על ביקורות "חיוביות בדרך כלל". צופי CinemaScore נתנו לו ציון B+, וב-PostTrak הוא קיבל דירוג חיובי של 81%.
הביקורות שיבחו את האפקטים והצילום המרשים, כאשר מבקרים כמו גרהם גוטמן מ-Screen Rant ואלכס גודפרי מ-Empire ציינו שהוא מציע חזון ייחודי ודימויים עוצרי נשימה. גם הבמאי אדוארדס קיבל שבחים על יכולתו ליצור עולם משכנע ומרשים, עם השוואות לדני וילנב וג'יימס קמרון.
עם זאת, חלק מהמבקרים, כמו דייוויד רוני מהוליווד ריפורטרופיטר דברוג' מ-Variety, ציינו שהסרט לא מצליח לשמור על עקביות נרטיבית ושעלילתו שגרתית. אחרים, כמו מארק ג'נקינס מהוושינגטון פוסט וג'סי הסנג'ר מ-Paste, טענו שהדמויות שטחיות והקונפליקט המרכזי לא מנוצל כראוי.
למרות הביקורות המעורבות על הכתיבה, רבים הסכימו שמדובר בסרט מדע בדיוני ויזואלי מרשים, גם אם אינו פורץ דרך מבחינה עלילתית.
פרסים ומועמדויות

| פרס | קטגוריה | מועמד (ים) | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| פרסי איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי | השחקן/שחקנית הצעיר/ה הטוב/ה ביותר | מדלן יונה ווילס | מועמדות |
| פרסי איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי | האפקטים הוויזואליים הטובים ביותר |  | מועמדות |
| פרס סאטורן | סרט המדע הבדיוני הטוב ביותר |  | מועמדות |
| פרס סאטורן | האפקטים המיוחדים/ויזואליים הטובים ביותר בסרט | ג'יי קופר, איאן קומלי, אנדרו רוברטס וניל קורבולד | מועמדות |
| פרס האקדמיה הבריטית לקולנוע | האפקטים הוויזואליים המיוחדים הטובים ביותר | ג'ונתן בולוק, צ'ארמיין צ'אן, איאן קומלי וג'יי קופר | מועמדות |
| פרס סטלייט | האפקטים הוויזואליים הטובים ביותר | ג'יי קופר, איאן קומלי, ניל קורבולד ואנדרו רוברטס | מועמדות |
| פרס אוסקר | הסאונד הטוב ביותר | איאן וויגט, אריק אדאל, איתן ואן דר רן, טום אוזאניץ' ודין זופאנצ'יץ' | מועמדות |
| פרס אוסקר | האפקטים הוויזואליים הטובים ביותר | ג'יי קופר, איאן קומלי, אנדרו רוברטס וניל קורבולד | מועמדות |
בלאנש דאגדייל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 במאי 1880 פארק הולנד, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  16 במאי 1948 (בגיל 67) 
 בן או בת זוג:  Edgar Dugdale (18 בנובמבר 1902–ערך בלתי־ידוע) 
 
בלאנש אליזבת' קמבל ('באפי') דאגדייל (באנגלית: 28 Blanche Elizabeth Campbell "Baffy" Dugdale;‏ במאי 1880 – 16 במאי 1948), בת אחיו של בעל הצהרת בלפור, ארתור ג'יימס בלפור, כתבה את הביוגרפיה שלו, הייתה נציגה בריטית בחבר הלאומים והייתה פעילה מדינית וציונית בעיקר לצד ד"ר חיים ויצמן.
ביוגרפיה > שנותיה המוקדמות

בלאנש דאגדייל, אשר נודעה בכינויה באפי, נולדה בלונדון, כבת בכורה מבין חמישה ילדים, למשפחת בלפור המיוחסת: אביה, האדריכל יוסטייס בלפור (1854–1911), היה אחיו הצעיר ביותר של ארתור ג'יימס בלפור, אשר כיהן לימים כראש הממשלה, כשר החוץ ובתפקידים בכירים נוספים בצמרת השלטון בבריטניה. אמה, הליידי פרנסס קמבל (1858–1931, Campbell), הייתה בתו של ג'ורג' קמבל, הדוכס השמיני מארגייל. באפי דאגדייל (אז בלפור) קיבלה את חינוכה בבית ולא רכשה השכלה פורמלית. בנעוריה הושפעה רבות מאהדתו של ארתור ג'יימס בלפור אל העם היהודי, אשר לוותה בהתעניינות כנה בכל הקשור לנושא.
ביוגרפיה > משפחה

ב-18 בנובמבר 1902 נישאה באפי לאדגר דאגדייל (1876–1964), חתם בחברת הביטוח לוידס של לונדון. לימים, בעצתה של באפי, היה אדגר דאגדייל המתרגם של מיין קאמפף לאנגלית. לזוג, שהתגורר בלונדון, נולדו בהמשך בת ובן.
ביוגרפיה > פעילות מדינית

בשנים 1915–1919 עבדה דאגדייל בשירות המודיעין של הצי הבריטי, אשר במרביתה של אותה תקופה לחם במלחמת העולם הראשונה. בשנים 1920–1928 עמדה דאגדייל בראש משרד האינפורמציה של חבר הלאומים. בשנת 1932 הצטרפה דאגדייל למשלחת הבריטית לאספה השנתית של אותו מוסד.
ביוגרפיה > פעילות ציונית

למרות שלא השתייכה לעם היהודי, בהשפעת דודה, ארתור ג'יימס בלפור, ובשל קרבתה אל חיים ויצמן, הפכה להיות פעילה ציונית נלהבת. היא הייתה במעגל החברים האינטימיים של חיים ויצמן. הודות לקשריה עם החברה הגבוהה בלונדון ועם מדינאים בריטיים סייעה לו באופן פעיל בפעולותיו המדיניות והייתה לא פעם שותפה ללבטיו והחלטותיו המדיניות. דאגדייל ביקרה בארץ באפריל 1927, התעניינה במיוחד במוסדות היהודיים, ביישובים היהודיים ובמוסדות החינוך העבריים, כגון האוניברסיטה העברית, הטכניון ובתי ספר, בהם ביקשה לבקר. משנת 1940 ואילך, עבדה במחלקה המדינית של הסוכנות היהודית. במהלך מלחמת העולם השנייה פעלה דאגדייל במספר ועדות לסיוע לפליטים היהודיים.
כתיבתה

באפי דאגדייל כתבה ביוגרפיה, בת שני כרכים, אודות דודה, ארתור ג'יימס בלפור, אותה פרסמה ב-1936. כן כתבה חוברת אודות הצהרת בלפור, אותה פרסמה ב-1940. נוסף לאלה, כתבה בשנות ה-30 וה-40 יומנים, ובהם מידע רב, הן אודות פעילותה, הן אודות המוסדות והאישים עמם באה במגע. היומנים המתייחסים לשנים 1936 עד 1947 יצאו לאור בשנת 1973 כספר בעריכת נורמן רוז (Rose).
הנצחתה

באפי דאגדייל נפטרה ב-16 במאי 1948, יומיים לאחר הכרזת העצמאות של מדינת ישראל. במאי 1958, עשר שנים לאחר פטירתה, נחנכה ביער בלפור, שבין מגדל העמק לגניגר, מצבת שיש לזכרה של באפי דאגדייל. המצבה תוכננה על ידי בנה, האדריכל מייקל דאגדייל. דרך היער המתחילה באותה מצבה נקראה בשם 'טיילת בלאנש דאגדייל'. כיוון שהמצבה הושחתה, ככל הנראה על ידי ערבים תושבי האזור, הועתקה המצבה לבית הספר האזורי בגניגר.
לקריאה נוספת

ברברה טוכמן, התנ"ך והחרב: אנגליה וארץ ישראל (1956), תרגם אהרן אמיר, הוצאת זמורה ביתן, 1987.
Baffy : the diaries of Blanche Dugdale, 1936-1947 / edited by N.A. Rose ; foreword by Meyer Weisgal*
Arthur James Balfour, first Earl of Balfour / by his niece Blanche E.C. Dugdale Blanche E. C. Dugdale (Blanche Elizabeth Campbell);c1937 New York : G.P. Putmam's Sons
The Balfour Declaretion, Origins and background, Blanche Dugdale and Jewish Agency for Palestine, London, Jewish Agency for Palestine, 1940.
"האב המייסד" חיים ויצמן, ביוגרפיה, 1952-1922, הוצאת עם עובד - ספריית אופקים 2020
הערות שוליים

↑  מוטי גולני ויהודה ריינהרץ, האב המייסד חיים וייצמן, ביוגרפיה, 1952-1922, תל-אביב: ספריית אופקים, הוצאת עם עובד, 220, עמ' 438, 479-472
↑  מסמך מספר 27-1130 ומסמך מספר 26-1130, גנזך ויצמן, רחובות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260787605171  PLWABN: 9810697399705606  BIBSYS: 97054019  ISNI: 0000 0001 0880 5346  LCCN: no93025041  NKC: uk20201067412  NTA: 073341983  SUDOC: 094614202  VcBA: 495/148460  VIAF: 24972122   WorldCat (עם VIAF): 24972122
רפאל ולדן

| --- | --- |

 לידה:  15 באפריל 1942 (בן 82) דורדון, צרפת 
 לימודי רפואה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 תפקידים:  רופא 
 בן או בת זוג:  צביה ולדן 
 צאצאים:  מיקה אלמוג 
 
רפאל (רפי) ולדן (נולד ב-15 באפריל 1942) הוא רופא ישראלי, פרופסור לרפואה בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב, לשעבר סגן מנהל בית החולים שיבא, מומחה בכירורגיה כללית וכלי דם, פעיל חברתי.
ביוגרפיה

הוריו של ולדן הגרו מוורשה לצרפת, לאחר שמדיניות הנומרוס קלאוזוס מנעה מהם לימודים גבוהים במולדתם. אמו רינה הייתה רופאה ואביו יוסף אגרונום. ולדן נולד ב-1942 בכפר קטן במחוז דורדון, שם שהתה משפחתו בזהות בדויה במהלך מלחמת העולם השנייה. בתום המלחמה חזרה משפחתו לפריז. בגיל 9 עלתה משפחתו לישראל, והתגוררו בתל אביב.
למד בבית הספר התיכון הדתי צייטלין; כיהן כיו"ר ארגון "נוער לנוער".
בהמשך למד בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים במסגרת העתודה האקדמית. במהלך לימודיו נבחר פעמיים כנשיא הארגון הבינלאומי של סטודנטים לרפואה. בתום לימודיו שירת כרופא בחטיבת הצנחנים והגיע לדרגת סגן-אלוף. ולדן התמחה בכירורגיה כללית וכירורגיית כלי דם במחלקתו של פרופ' מרק מוזס. שימש כמנהל אגף הכירורגיה ומנהל יחידת כירורגיית כלי דם בבית החולים שיבא.
ולדן הוא נשיא עמותת "רופאים לזכויות אדם", המעניקה טיפול רפואי לפלסטינים, לפליטים ולמבקשי מקלט בישראל; כך הוא פועל ברוח דברי אביו, שכתב ב-1938 על הפליטים המגיעים לצרפת: "לא ייתכן להרחיק אנשים שברחו מארצות מוצאם בגלל רדיפות פוליטיות או כלכליות, ואין להם מנוס"). הוא זכה באות לגיון הכבוד הצרפתי (Légion d'Honneur) של ממשלת צרפת בזכות פעילותו במסגרת "רופאים לזכויות אדם" לקידום שיתוף הפעולה בין פלסטינים לישראלים. האות הוענק לו בידי שר החוץ של צרפת, ברנאר קושנר, בטקס בשגרירות צרפת בתל אביב. ולדן חבר גם בהנהלת "ארגון לתת".
במסע הבחירות לכנסת ה-20 מוקם במקום ה-98 הסמלי ברשימת מרצ.
ביום העצמאות של שנת 2020 הדליק רפי ולדן משואה בטקס הדלקת משואות אלטרנטיבי.
ביוגרפיה > משפחתו

באוקטובר 1973 נישא לבלשנית צביה פרס, בתו של שמעון פרס. הם מתגוררים בכפר אז"ר ולהם שלושה ילדים. בתם הבכורה היא העיתונאית והשחקנית מיקה אלמוג. בנם אסף, סופר, משורר ומוזיקאי נפטר בגיל 35. ולדן שימש גם רופאו האישי של חמיו, שמעון פרס.
הערות שוליים

↑  י. ולדן, שאלת היהודים בצרפת, דבר, 6 באפריל 1938
↑   יוטיוב, טקס הדלקת משואות אלטרנטיבי, 28 באפריל 2020
↑  אריק בנדר וליאורה גולדנברג-שטרן, ‏אסף ולדן, נכדו של נשיא המדינה לשעבר שמעון פרס, הלך לעולמו, באתר מעריב אונליין, 10 במרץ 2019;
נוית בראל, בגיל 35 נכדו של שמעון פרס שם קץ לחייו, כעת יוצא לאור ספר שכתב, באתר ynet, 10 באוגוסט 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302199705171  ISNI: 0000 0001 0951 9990  LCCN: n2004093343  NTA: 26543579X  SUDOC: 083393714  VIAF: 7707852   WorldCat (עם VIAF): 7707852
שמעון אדלר (מחנך)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 בנובמבר 1861 מישקולץ, האימפריה האוסטרית 
 פטירה:  17 בדצמבר 1930 (בגיל 69) בל-בודה, הונגריה 
 מדינה:  ממלכת הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 
שמעון אדלר (בהונגרית: Adler Simon; מישקולץ, 30 בנובמבר 1861 – בודפשט, 17 בדצמבר 1930) היה מורה לחינוך מיוחד יהודי-הונגרי.
קורות חיים

שמעון אדלר נולד במשפחה יהודית כבנם של הסוחר שמואל אדלר ושל רוזליה וייס. את לימודיו התיכוניים סיים בעיר הולדתו ואחר כך למד ב"מכללה להכשרת מורים יהודים בבודפשט". שם בשנת 1881 קיבל תעודת הוראה. בין השנים 1881 עד 1907 עבד כמורה במכון הלאומי לחירשים-אילמים יהודים, ובשנת 1907 עד ספטמבר 1930 היה מנהל מכון וקסלמן לעיוורים. אדלר היה אחד המורים המשמעותיים לחינוך מיוחד של תחילת המאה ה-20, הוא היה הראשון שלימד עיוורים וחירשים-אילמים בהונגריה. כתביו הופיעו ב"כתב העת לחינוך העם" (Journal of Folk Educators), ב"מדריך", בעלון החינוך היהודי, ב"עיתון ההונגרי" (Magyar Hírlap) וב"שוויון". אדלר היה סגן נשיא "ההתאחדות הארצית של המורים היהודים" בהונגריה.
הוא הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה (16B-4-42). לוח זיכרון על שמו מוצב בבית הקברות של בית הכנסת הגדול של בודפשט ברחוב דוהאן.
משפחתו

אשתו הייתה שרולטה שלזינגר (1871–1945), בתם של שאנדור שלזינגר, רואה חשבון, ושל הרמינה אבלס, איתה התחתן ב-29 בנובמבר 1891 בבודפשט.
ילדתם:
הרמין אדלר (1894–?). בעלה, ינה אהרנטל (1886–?), היה הגזבר הראשי של הקהילה היהודית של פשט.
עבודותיו העיקריות

על הוראת החרשים-אילמים העיוורים (הילד, 1911)
Wie sollen wir für die Zukunft unserer Kriegsblinden sorgen?? עם דיולה פייר (בודפשט, 1915)
עבודותיו העיקריות > מתרגומיו הספרותיים

חואן פבלו בונה : פירוק האותיות לאלמנטים ואמנות הוראת החרשים לדבר (בודפשט, 1907) (חואן פבלו בונה יליד המאה ה-16 היה פקיד ודיפלומט ספרדי בכיר, מחבר היצירה הידועה הראשונה (1620) הכוללת גם מתודולוגיה להוראת ילדים חירשים לדבר).
לקריאה נוספת

הביוגרפיה שלו בנקודת השם
לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש. 1967
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. שמעון אדלר
לקסיקון התחייה ההונגרית. בודפשט, 1930.
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a miskolci izraelita hitközség születési akv. 146/1861. folyószáma alatt".
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest I. kerületi polgári halotti akv. 2381/1937. folyószáma alatt".
1 2  "Elhunyt Adler Simon". 8 Órai Újság. 1930-12-19. p. 5.
↑  "Házasságkötési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség házassági akv. 562/1891. folyószáma alatt".
מלכת היופי

סמליל תחרות מלכת היופי של ישראל, 2006
"מלכת היופי" (מכונה גם "מיס ישראל") הייתה תחרות יופי בישראל, שנערכה מדי שנה בין נשים צעירות בישראל משנת 1950 ועד שנת 2021, בחסות השבועון "לאשה" וסוכנות הדוגמנות "לוק". הזוכה בתחרות הייתה מוכתרת בתואר "מלכת היופי" של ישראל, ולאחר מכן נשלחת לייצג את מדינת ישראל בעיקר בתחרויות מיס עולם (מיס וורלד) או מיס תבל (מיס יוניברס).
מלכת היופי הראשונה של ישראל לשנת 1950 היא מרים ירון.
בנובמבר 2022, הודיעו על ביטול התחרות בישראל, ממניעים פמיניסטיים. מלכת היופי האחרונה של ישראל, משנת 2021, היא נועה כוכבא.
ב-30 בספטמבר 2024 הודיעו כי על אף שלא התקיימה תחרות, נבחרה נציגה ישראלית לתחרות מיס תבל 2024, אופיר קורסיה. קורסיה, שאף השתתפה בעצמה בתחרות מלכת היופי האחרונה ב-2021, נבחרה מטעם תחרות יופי אחרת במיאמי בשיתוף הקונסוליה הישראלית, עליה היה אחראי איש העסקים היהודי-אמריקאי אדגר סאקיין.
היסטוריה

כבר בשנות ה-20 של המאה ה-20 נערכו תחרויות יופי ביישוב היהודי בארץ ישראל ונשים התמודדו על התואר "אסתר המלכה העברייה". תחרות "מלכת היופי" החלה בשנת 1950, לאור הצלחת תחרויות דומות במדינות אחרות (תחרות "מיס אמריקה" למשל, מתקיימת מאז 1921). בתחילה הייתה התחרות בחסות השבועון "לאשה" ומאוחר יותר הצטרפה סוכנות הדוגמנות "לוק" כנותנת חסות נוספת. פעולתן העיקרית של מלכות היופי הייתה גיוס כספים למדינת ישראל בקהילות יהודיות בתפוצות וייצוג ישראל באירועים וטקסים שונים. כבר משנתה הראשונה של התחרות, הזוכה בה מייצגת את ישראל בתחרות יופי בינלאומית הנערכת כל שנה - מיס עולם או מיס תבל. עד היום זכו שתי מלכות יופי ישראליות בתואר זה - רינה מור בשנת 1976 כמיס תבל ולינור אברג'יל בשנת 1998 כמיס עולם.
ב-1952 השתתפה ישראל לראשונה בתחרות מיס תבל, אליה נשלחה מלכת היופי אורה ורד (גמילי). ב-1954 השתתפה ישראל לראשונה בתחרות מיס עולם, אליה נשלחה מלכת היופי, חבצלת דרור (דרילמן). ב-1960 השתתפה ישראל לראשונה בתחרות מיס אינטרנשיונל, שהיא השלישית בחשיבותה, אליה נשלחה לילי דג'ני. ב-1968 השתתפה ישראל לראשונה בתחרות מיס אסיה פסיפיק, אליה נשלחה מרים דומקין. ב-1984 השתתפה ישראל בפעם הראשונה בתחרות מיס אירופה, אליה נשלחה להשתתף מלכת היופי ספיר קופמן-פפושדו. ב-2003 השתתפה ישראל בפעם הראשונה בתחרות מיס ארת' ("מיס כדור הארץ") שהיא הרביעית בחשיבותה לאחר התחרויות מיס עולם, מיס תבל ומיס אינטרנשיונל. כך במשך מספר שנים נשלחו נציגות מטעם משתתפות "מלכת היופי" בישראל של "לאשה". ב-2011 נרכשו הזכויות לנציגות במיס ארת' על ידי "ליילק", מגזין ערבי-ישראלי, ומאז נשלחו נציגות מהמגזר הערבי בלבד.
בתחרות מוענקים חמישה תארים שונים: "מלכת היופי" (שמוכרזת כזוכה, ובנוסף כנציגה הישראלית בתחרות מיס עולם), "נערת ישראל" (המוגדרת כ"סגנית הראשונה" ובנוסף כנציגה הישראלית בתחרות מיס תבל), "מלכת החן" (הסגנית השנייה, הזוכה במקום השלישי), "נערת היופי-עשרה" (הזוכה במקום הרביעי) ו"חביבת הקהל". בנוסף לתואר ולייצוג של מדינת ישראל בטקס הבינלאומי, מלכת היופי לרוב זוכה גם במכונית חדשה ובחוזה דוגמנות בסוכנות "לוק".
כ-3,000 נשים מגישות מועמדות לתחרות בכל שנה, ורק עשרים מתוכן נבחרות כמועמדות סופיות לתחרות. תנאי הסף למועמדות הם - גיל 17 וחצי עד 24, גובה מינימלי של 1.70 מטר, רווקות ובעלות אזרחות ישראלית. דוגמניות רבות החלו את דרכן כמתמודדות בתחרות מלכת היופי - בהן טיטי איינאו, מירי בוהדנה, רנא רסלאן, אילנית לוי, סיון קליין וגל גדות.
משנת 1994 עד 2014 שודר טקס "תחרות מלכת היופי" בשידור חי בטלוויזיה, בערוץ 2 וכן בערוץ 10, והחל מ-2015 עד 2021 שודר הטקס באינטרנט באתר ynet (במדור "XNET - לאשה"), במקום בטלוויזיה.
כתר מלכת היופי

בדרך כלל ארבע הזוכות במקומות הראשונים עונדות עליהן כתר שהן הזוכות בתארים של "מלכת היופי" (המקום הראשון), נערת ישראל (המקום השני), מלכת החן (המקום השלישי) ונערת היופי-עשרה (המקום הרביעי), בעבר התקיים גם התואר "נסיכת היופי" שענדה כתר.
בתחרות הראשונה שנערכה ב-1950 עוצב לזוכה כתר של מתכת בעלת חמישה קודקודים חדים עם ציור של מגן דוד.
ב-1958 עוצב כתר המעוטר באבני חן שגם עליו מגן דוד, הכתר הוכן על ידי חברת "טופז" שהייתה גם מבן נותני החסות לתחרות, כתר זה שימש ברציפות את התחרות עד 1965, בכתר הזה גם נעשה שימוש על ידי הזוכות בפרויקטים שונים כמו פרסומות בהן הופיעו.
על פי מעצבת האופנה סתו אקסנפלד ניתן להסיק כי כתר זה ממסורות אירופאית בהם כתרי האצולה משלבים בהם סמלים בשלמותם כמו המגן דוד ששולב בכתר זה, כמו כן גאת רצונה של אחת ממארגני התחרות ועורכת לאישה שמלכת היופי תייצג את ישראל ברחבי העולם ותהווה מעיין שגרירה.
ב-1966 עוצב הכתר בדרך של שתי שכבות, השכבה הקדמית מהווה רצועה נמוכה ממשולשים, צרה וצפופה המעטרת את כל היקף הטבעת. השכבה האחורית מהווה רצועה של מחמישה משולשים חופפים בקו קונטור. בדומה לצורה של מגן דוד שנכחה בכתרים הקודמים גם בכתר זה קיים עיקרון חלקי של משולשים חופפים, על פי הסוציולוג עוז אלמוג, מדינת ישראל הייתה במשבר כלכלי שהתבטא באחוז גבוה של אבטלה והתרחשו במדינה שביתות עובדים מרובות, דבר זה השפיע גם עיצוב כתר מלכת היופי.
בין השנים 1967–1973 הוחלפו מספר כתרים בעלי עיקרון עיצוב משותף של משולש המצביע על כלפי מעלה, יש שפירשו זאת שמקורו של עיצוב זה בא מהיותה של צורת המשולש סמל לתשוקה, נטען גם כי דבר זה הושפע מגל הפמיניזם שפקד את התקופה והמשולש סימל את העוצמה הנשית.
ב-2012 מעצבת התכשיטים קרן וולף הייתה אחראית על הכנת ארבעת הכתרים של התחרות, השראתה הייתה סגנון רומנטי של שנות ה-20 עם גוון אצילי.
שאנדור אדלר (רב)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1846 
 פטירה:  5 בספטמבר 1894 (בגיל 48 בערך) פקש, הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  פקש 
 השקפה דתית:  יהדות 
 
שאנדור אדלר (בהונגרית: Adler Sándor; מקום לא ידוע, 1846 – פקש, 1894) היה הרב הראשי של העיר פקש בממלכת הונגריה של האימפריה האוסטרו-הונגרית.
קורות חיים

אין תיעוד מדויק על מקום הולדתו של הרב שאנדור אדלר, כמו כן אין מקורות על מקום לימודיו והסמיכה לרבנות שלו. ידוע שהמקום הראשון בו פעל כרב היה העיירה יאנושלמה במחוז באץ'-קישקון, והמרכז של נפת יאנושהלמה. יהודים התיישבו בעיירה ב-1840 והתפרנסו ממסחר ומלאכה. הקהילה התארגנה ב-1850 עם ייסוד החברה קדישא ובניית בית הכנסת. אגודת הנשים טיפלה בפעולות סעד והיו במקום מוסדות חינוך עממיים. מספר היהודים הצדיק מישרת רב וכך בשנות ה-70 של המאה ה-19 התחיל אדלר לפעול בעיירה.
קורות חיים > מישרה בעיר פקש

ממישרתו זו הוזמן הרב אדלר להיות יו"ר מושב הרבנות של הקהילה האורתודוקסית של פקש. כאשר נפטר במקום הרב המפורסם יואל אונגר בשנת 1886, בחרה הקהילה את חתנו, הרב סופר זוסמן מהעיר קישקונהלש, כיורשו. בכך התפצלה הקהילה היהודית במקום וחלק מקהילת האם האורתודוקסית בחר באדלר כרב קהילת הסטטוס קוו אנטה שהוקמה במקום. (בעוד הקהילה האורתודוקסית ההונגרית פנתה לכיוון החרדי והקהילה הניאולוגית ההונגרית פנתה לקו הליברלי, קהילת הסטטוס קוו אנטה לא שינתה דבר מהיהדות של מאות השנים הקודמות והמשיכה את דרכה כרגיל. אדלר החזיק בתפקידו החדש הזה כרב הראשי של העיר במשך שמונה שנים עד מותו. הוא נקבר בבית הקברות היהודי בעיר פקש (חלקה 1, שורה 1, קבר 75).
קורות חיים > משפחתו

בתו מריה אדלר הפכה לימים לאמו של הרב והמלומד הידוע אלכסנדר שייבר (בלשן, מזרחן, חוקר היהדות, הפולקלור והספרות היהודית, מראשי הקהילה היהודית בהונגריה לאחר מלחמת העולם השנייה שניהל את בית המדרש לרבנים בבודפשט במשך כ-35 שנה). אמו נרצחה בשואה בשנת 1944 בבית הזכוכית בפריצה פרועה ורצח ללא הבחנה של אנשי מפלגת צלב החץ.
לקריאה נוספת

לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. שאנדור אדלר.
הרב שאנדור אדלר באתר sensagent
הערות שוליים

↑  Adler Sándor. Öröklét. Hozzáférés ideje: 2016. május 12.
אפי איתם

אפי איתם (נולד ב-25 ביולי 1952, ג' באב ה'תשי"ב) הוא תת-אלוף במיל', בעל עיטור המופת, חבר הכנסת ושר לשעבר וכן יושב ראש המפד"ל (2002–2004) ויושב ראש מפלגת אח"י. משנת 2010 עד 2021 היה נשיא חברת "ג'ני אנרג'י אינטרנשיונל".
ביוגרפיה

נולד בשם אפרים פיין ב-1952 בקיבוץ עין-גב, בנם של גרשון ואסתר פיין. לאחר מלחמת יום הכיפורים חזר בתשובה דרך מכון מאיר. בגיל 25 למד איתם בישיבת מרכז הרב.