stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יואב צפיר
הערות שוליים

↑  רחל נאמן, בלוז לדור האבוד, כותרת ראשית, 8 ביולי 1987
מאיר שניצר, היד השנייה של טרומפלדור, חדשות, 26 ביוני 1987
↑  כמו משפחה, חדשות, 17 בספטמבר 1986
↑  גיא אסיף, מי ירים את נס המרד, חדשות, 25 באוקטובר 1989
↑  גיא אסיף, המבשר, חדשות, 11 באוקטובר 1989
↑  רענן שקד, גם אני נער רגיש ובישן, חדשות, 17 בדצמבר 1989
↑  לשכנע ועדי עובדים, מעריב, 21 בינואר 1990
↑  ענת מידן, איך עושים סאטירה ישראלית - בזהירות, חדשות, 23 בנובמבר 1990
↑  קשובים למתרחש, חדשות, 28 בפברואר 1992
↑  הגר רם, שלומפי מת, דאלאס קמה לתחיה, חדשות, 28 באוקטובר 1991
↑  רון מיברג, טלוויזיה /, במלחמה היה פחות נורא, חדשות, 8 באוקטובר 1991
↑  ירון פריד, שני צפירים בערוץ 4, חדשות, 27 בדצמבר 1992
↑  ג. עיטור, צפיר לצ'אנל 4, חדשות, 28 באוקטובר 1991
↑  ג. עיטור, הצפירים סיימו להילחם באינתיפאדה, חדשות, 30 במרץ 1992
↑  אושרה שוורץ, הבה נעשה לעם את הסרט שהוא רוצה, חדשות, 1 באפריל 1993
↑  קשת: כוכבי הכללית עברו דירה, חדשות, 25 במאי 1993
↑  רונית הורוביץ, אבא, מי זה האיש הזה עם הזקן?, חדשות, 5 באוקטובר 1993
↑  רוגל אלפר, טלנובלה כמציאות, באתר הארץ, 21 במרץ 2004
יניב משיח, עכבר העיר, מזייפים בשיר, באתר הארץ, 23 בינואר 2007
↑  אורי ערן, עכבר העיר, עניין של זמן: הנעורים יפים יותר מהבורגנות, באתר הארץ, 15 ביולי 2012
↑  עכבר העיר, טמירה ירדני ויואב צפיר: "אנחנו המומים, פגועים, נעלבים ועצובים", באתר הארץ, 29 באוגוסט 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300702105171  ISNI: 0000 0004 0233 5445  MusicBrainz: 81edc7bb-c418-4e4f-9776-13eb7615f98e  NKC: xx0187845  VIAF: 297500889   WorldCat (עם VIAF): 297500889
מסה על השירה הדרמטית

מסה על השירה הדרמטית (באנגלית: Essay of Dramatick Poesie) היא יצירת ביקורת מאת ג'ון דריידן, שהתפרסמה ב-1668, וכתובה בסגנון הדיאלוג האפלטוני, ונחשבת לחיבור האנגלי הראשון העוסק בתאוריה של הספרות האנגלית.
ההתרחשות

היצירה כתובה בסגנון סיפורי: ההתרחשות מתארת ארבעה ידידים היוצאים לשיט במורד התמזה, בזמן הפשיטה על נהר מדוויי במהלך המלחמה האנגלית-הולנדית השנייה. את השיט הם מתחילים כשקולות הקרב מרעישים את הנהר, ולסיומו הם מגיעים כשהצי האנגלי מביס את ההולנדים. הדיון הוא בסגנון חופשי ואגבי, כאשר ארבעת הידידים פותחים במונולוגים המתייחסים רק במעט לדברי הדובר שלפניהם. אופי החקירה הוא טנטטיבי, בסגנון ששובח באותם ימים בפי האגודה הממלכתית למדעים ולאמנויות, שדריידן היה מחבריה.
הדמויות

ליסידיוס, יוג'ניוס, קריטס וניאנדר הם ארבעת הידידים. פירוש שמותיהם: ליסידיוס - ללא תרגום, יוג'ניוס - ייחודי, קריטס - מבקר, ניאנדר - איש חדש. למרות העובדה שדריידן כתב את כל ארבע הדמויות, נראה שהוא מזדהה בעיקר עם דבריו של ניאנדר.
נושאים

הנושאים העולים במסה הם הנושאים שבהם עסקו פעמים רבות בעבר, אך מעולם לא מנקודת המבט האנגלית:
נושאים > נושאי רנסאנס

במסה מתפתח דיון בדילמת הרנסאנס הידועה של העתיקים לעומת המודרניים, ועליית האנושות לעומת שקיעתה. הדיון עוסק בחשיבות שמירת הכללים הקלאסיים, סמכות המדע והספקנות, ודחיית עמדתו של אריסטו.
נושאים > אנגלים לעומת צרפתים

ההבדל בין הצרפתים לאנגלים ניכר בעיקר בשמירת הכללים החמורה שנתמכה על ידי המחזאים הצרפתים של אותה תקופה (לאו דווקא הגאונים שביניהם, כמו פייר קורניי או מולייר). המחזות הצרפתיים נתפסו כקפואים, חסרי חיות, ושומרים יותר מדי על "התואם", דהיינו ההולמות של המחזה לקהל המכובד בכלל ולנשים האצילות בפרט.
נושאים > המחזה

מטרת המחזה היא לענג וללמד, ובעיקר: ללמד תוך כדי עינוג. המחזה, לפי ניאנדר, פונה אל הקהל - האפקטיביות שלו על הקהל היא המשמעותית, והרטוריקה היא החשובה. ניאנדר גם דוגל באידיאליזציה של המציאות, תוך שימוש בחרוז הסגור (לעומת החרוז הלבן, הטבעי יותר), ובשילוב בין ה"הולם" (just) וה"חיוני" (lively).
נושאים > הדמות

הדמות על פי ניאנדר צריכה להיות מעוצבת כאבטיפוס אנושי (למשל: קמצן, קל דעת, חכם, עצבני), אך עיצובה הספציפי צריך להיות ייחודי, מה שמתבטא בעיקר בקשריה עם הדמויות האחרות ובעיצובה המורכב.
חשיבותה של המסה

תפיסותיו של דריידן על המחזאות, כפי שהן מובעות במסה, הן אופייניות לתקופתו ובעיקר לאנגליה בתקופתו. עם זאת, הוא מהווה בסיס ויסוד לתפיסת ביקורת תגובת הקורא, כפי שנוצרה אחריו בביקורת האנגלית, למשל בהקדמה לשייקספיר מאת סמואל ג'ונסון.
לקריאה נוספת

ג'ון דריידן, מסה על השירה הדרמטית, מתרגם דוד ארן, הוצאת הקיבוץ המאוחד 1988.
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-71

| --- | --- |
 תאריך:  18 בפברואר 2018 
 מיקום:  רויאל אלברט הול, לונדון
 מנחים:  ג'ואנה לאמלי
 המועמדים והזוכים הבולטים
 הסרט הטוב ביותר:  שלושה שלטים מחוץ לאבינג, מיזורי
 www.bafta.org
 →70 72←
 
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-71 הידוע בשם טקס הבאפט"א נערך ב-18 בפברואר 2018 ברויאל אלברט הול שבלונדון, להענקת פרסים לסרטי הקולנוע הבריטיים והזרים של שנת 2017. את הפרסים מעניקה האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה לסרט הקולנוע וסרט התעודה הטובים ביותר שהוקרנו בבתי הקולנוע בבריטניה.
על שמות המועמדים הכריזו ב-9 בינואר 2018 השחקניות נטלי דורמר ולטישה רייט. הסרט "צורת המים" היה מועמד למספר הפרסים הגדול ביותר (12). הסרטים "שעה אפלה" ו"שלושה שלטים מחוץ לאבינג, מיזורי" היו מועמדים לתשעה פרסים כל אחד.
זוכים ומועמדים

שמות המועמדים פורסמו ב-9 בינואר 2018. הזוכים הוכרזו ב-18 בפברואר 2018.
זוכים ומועמדים > עמית באפט"א

רידלי סקוט
ראו גם

טקס פרסי אוסקר ה-90
טקס פרסי גלובוס הזהב ה-75
הערות שוליים

↑  "EE British Academy Film Awards Nominations in 2018". bafta.org. נבדק ב-16 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
| פרס באפט"א לקולנוע |
| --- | --- | --- |
| פרסים עכשוויים | שחקן • שחקנית • סרט אנימציה • סרט בריטי • ליהוק • צילום • עיצוב תלבושות • בכורה לתסריטאי, במאי או מפיק בריטי מצטיין • במאי • סרט תיעודי • עריכה • הסרט הטוב ביותר • סרט שאינו בשפה האנגלית • איפור ועיצוב שיער • מוזיקה • עיצוב הפקה • כוכב עולה • תסריט מעובד • תסריט מקורי • סרט אנימציה קצר • סרט קצר • סאונד • שחקן משנה • שחקנית משנה • אפקטים חזותיים |  |
| פרסים מיוחדים | פרס עמית באפט"א • תרומה מצטיינת לקולנוע • פרס מיוחד |  |
| פרסי עבר | פרס השחקן המבטיח • התסריט • התסריט הבריטי • השחקן הבריטי • השחקן הזר הטוב ביותר • השחקנית הבריטית • השחקנית הזרה |  |
| טקסים | 1947 • 1948 • 1949 • 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020/21 • 2021 • 2022 • 2023 |  |
גיירמו דל טורו, זוכה פרס הבמאי הטוב ביותר
גארי אולדמן, זוכה פרס השחקן הטוב ביותר
פרנסס מקדורמנד, זוכת פרס השחקנית הטובה ביותר
סם רוקוול, זוכה פרס שחקן המשנה הטוב ביותר
אליסון ג'ני, זוכת פרס שחקנית המשנה הטובה ביותר
מרטין מקדונה, זוכה פרס התסריט המקורי הטוב ביותר
ג'יימס אייבורי, זוכה פרס התסריט המעובד הטוב ביותר
דניאל קלויה, זוכה פרס הכוכב העולה
לואיס מייה (כדורגלן, 1994)

לואיס מִייָה מאנסאנארס (בספרדית: Luis Milla Manzanares; נולד ב-7 באוקטובר 1994 במאחאדהונדה, קהילת מדריד, ספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר המרכזי בקבוצת חטאפה מליגת העל הספרדית. הוא בנו של הכדורגלן הספרדי לשעבר, לואיס מייה אספס.
קריירה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בשנות נעוריו, מייה התאמן בראיו מאחאדהונדה, לאחר מכן עבר לנוער של אתלטיקו מדריד, בהמשך נרכש על ידי ראיו וייקאנו ב' וגויחוולו, אך בגויחוולו לא זכה לדקות משחק רבות עקב פציעה קשה.
בעונה שלאחר מכן נרכש מייה על ידי אלקורקון, אך הושאל לפואנלברדה. לאחר עונה בפואנלברדה, נרכש על ידי הקבוצה כחיזוק משמעותי בניסיון לעלות לליגה השנייה. בעונת 2017/2018, במשחק גביע המלך מול ריאל מדריד בסנטיאגו ברנבאו, כבש מייה שער ממרחק של 25 מטרים.
בחלון ההעברות של חורף 2017/2018 חתם מייה בטנריפה תמורת 500,000 יורו, כדי לחזק את הקישור. תשעה ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו, כששיחק 90 דקות במשחק ביתי שהסתיים בתיקו 0-0 מול ריאל ואיאדוליד. בעונה האחרונה שלו בקבוצה הקנרית, כבש מייה 8 שערים במסגרת הליגה ובישל 6.
וינצ'נצו סקוטי

וינצ'נצו סקוטי (באיטלקית: Vincenzo Scotti, נולד ב-16 בספטמבר 1933) הוא פוליטיקאי איטלקי. הוא היה שר הפנים ושר חוץ של איטליה.
ביוגרפיה

וינצ'נצו סקוטי נולד בנפולי. בשנת 1955 הוא סיים לימודי כלכלה בספיינצה – אוניברסיטת רומא. לאחר הלימודים סקוטי עבד במערכת איגודים מקצועיים של איטליה.
סקוטי התחיל בקריירה פוליטית ונבחר פרלמנט האיטלקי בשנת 1968. בשנת 1978 הוא מונה לשר העבודה. בשנת 1981 הוא מונה לשר התרבות. הוא כיהן במספר תפקידים במערכת של המפלגה הדמוקרטית-נוצרית. בשנת 1984 הוא נבחר לראש העיר של נפולי.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 סקוטי הואשם בניצול לא תקין של כספי ציבור שהופנו לשיקום אחרי רעידת אדמה. החקירה הופסקה עקב התיישנות. הוא נחקר פעם נוספת בהקשר לכספים שהועברו לארגון מונדיאל 1990 אך גם חקירה זו הופסקה.
בשנת 1990 סקוטי חזר לרומא ומונה לשר הפנים. בשיתוף פעולה עם ג'ובני פלקונה ורודי ג'וליאני הוא הקים במשטרה יחידה מיוחדת שתפקידה היה לחימה עם קאמורה. בשנת 1992 הוא הוחלף על ידי ניקולה מנצ'ינו והחל לכהן כשר חוץ לתקופה של מספר חודשים.
בשנת 2006 סקוטי מונה ליושב ראש של "מפלגת המרכז". בבחירות 2008 המפלגה הצטרפה לסילביו ברלוסקוני. לאחר הבחירות סקוטי קיבל תפקיד במשרד החוץ. הוא עזב את המשרה בשנת 2011 והקים מפלגה "אנחנו הדרום".
במקביל לקריירה פוליטית סקוטי היה מלמד באוניברסיטה פרטית ברומא בשנים 1969–1995.
אנר קרימוב

| --- | --- |

 לידה:  3 ביוני 1977 (בן 47) מחוז פיזולי, אזרבייג'ן 
 השכלה:  האוניברסיטה הממלכתית של באקו (1998)  Academy of Public Administration of Azerbaijan under the President of the Republic of Azerbaijan (2003) 
 
 
 פרסים והוקרה
 3rd degree "For Service to the Fatherland" order (1 באוגוסט 2019) 
 
אנר קרימוב (באזרית: Anar Kərimov; נולד ב-3 ביוני 1977) הוא פוליטיקאי אזרי.
ראשית חייו

קרימוב נולד ב-3 ביוני 1977 במחוז פוזולי שבאזרבייג'ן. בשנת 1998 סיים תואר ראשון בערבית ובפילולוגיה מהפקולטה ללימודי המזרח של האוניברסיטה הממלכתית של באקו, ובשנת 2003 סיים תואר שני ביחסים בין-לאומיים ודיפלומטיה מהאקדמיה למינהל ציבורי תחת נשיא אזרבייג'ן.
קריירה

בשנת 2000 קרימוב שימש כנספח וכמזכיר שלישי במחלקה לזכויות אדם, דמוקרטיזציה ועניינים הומניטריים של משרד החוץ של אזרבייג'ן. בשנים 2004–2008 עבד כמזכיר השלישי והשני של שגרירות אזרבייג'ן בבלגירה ובאיחוד האירופי. בין השנים 2008–2009 שימש כמזכיר של המחלקה לנושאים הומניטריים וחברתיים של משרד החוץ של אזרבייג'ן. בשנים 2010–2014, שימש ככיועץ ונציג עניינים של הנציגות הקבועה של אזרבייג'ן בפני אונסק"ו.
ב-23 במאי 2014, בהוראת נשיא אזרבייג'ן, הוענקה לקרימוב הדרגה הדיפלומטית של שליח יוצא דופן ובעל סמכות והוא מונה לנציג הקבוע של אזרבייג'ן לארגון אונסק"ו.
ב-9 ביולי 2019, הוענקה לקרימוב דרגה דיפלומטית של שגריר יוצא דופן ובעל בעלות. ב-20 ביולי 2020, בהוראת נשיא הרפובליקה של אזרבייג'ן, הוא מונה לסגן ראשון וממלא מקום של שר התרבות של אזרבייג'ן. ב-5 בינואר 2021 הוא מונה לשר התרבות של אזרבייג'ן. הוא סיים את תפקידו ב-22 בדצמבר 2022.
הערות שוליים

1 2  "Struktur və əməkdaşlar — Kərimov Anar Qabil oğlu". culture.gov.az. Minister of Culture. נבדק ב-17 באוגוסט 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "A.Q.Kərimova ikinci dərəcəli fövqəladə və səlahiyyətli elçi diplomatik rütbəsi verilməsi haqqında Azərbaycan Respublikası Prezidentinin Sərəncamı". e-qanun.az. 23 במאי 2014. נבדק ב-17 באוגוסט 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "A.Q.Kərimovun Azərbaycan Respublikasının YUNESKO yanında daimi nümayəndəsi təyin edilməsi haqqında Azərbaycan Respublikası Prezidentinin Sərəncamı". e-qanun.az. 23 במאי 2014. נבדק ב-17 באוגוסט 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Azərbaycan Respublikasının diplomatik xidmət orqanları əməkdaşlarına diplomatik rütbələrin verilməsi haqqında Azərbaycan Respublikası Prezidentinin Sərəncamı". e-qanun.az. 9 ביולי 2019. נבדק ב-17 באוגוסט 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "A.Q.Kərimovun Azərbaycan Respublikası Mədəniyyət nazirinin birinci müavini təyin edilməsi haqqında Azərbaycan Respublikası Prezidentinin Sərəncamı". e-qanun.az. 20 ביולי 2020. נבדק ב-17 באוגוסט 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Azərbaycan Respublikası Mədəniyyət nazirinin vəzifələrini müvəqqəti icra etmək səlahiyyətinin verilməsi barədə Azərbaycan Respublikası Prezidentinin Sərəncamı". e-qanun.az. 20 ביולי 2020. נבדק ב-17 באוגוסט 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "A.Q.Kərimovun Azərbaycan Respublikasının Mədəniyyət naziri təyin edilməsi haqqında Azərbaycan Respublikası Prezidentinin Sərəncamı". president.az. 5 בינואר 2021. נבדק ב-5 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "A.Q.Kərimovun Azərbaycan Respublikasının mədəniyyət naziri vəzifəsindən azad edilməsi haqqında". president.az (באזרית). 22 בדצמבר 2022. ארכיון מ-22 בדצמבר 2022. נבדק ב-22 בדצמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אנר קרימוב".
הכוחות המזוינים המלכותיים של קמבודיה

הכוחות המזוינים המלכותיים של קמבודיה (בחמרית: កងយោធពលខេមរភូមិន្ទ וגם: ខ.ភ.ម) הם הכוחות הצבאים של ממלכת קמבודיה, האמונים על ביטחונה וריבונות של הממלכה מפני איומי חוץ או מפנים וסיוע במשימות לאומיות.
ארגון

הכוחות המזוינים כוללים את צבא יבשה המלכותי חיל האוויר המלכותי, הצי המלכותי וזַ'נדַרמֶריה המלכותית של קמבודיה. מלך קמבודיה מוגדר כמפקד העליון, ואת מדיניותו הוא מיישם על ידי שר ההגנה הלאומי ומשרדו המשמשים עבורו שלוחה לשם כך, בעוד המטכ"ל אחרי בפועל על תפקודו השוטף של הצבא בזמני חירום ושלום.
אין נתונים מדויקים על הסד"כ אבל הערכות כי כלל הכוחות המזוינים כוללים בסביבות 150,000 חיילים בסדיר וקצת יותר ממחצית מכך במילואים. ומחולקים בצורה הבאה:
צבא היבשה: הגדול מבין זרועות הצבא עם כ-85,000 חיילים. הוא מחולק לחמשה פיקודים מרחביים בגודל אוגדה ואזור פיקוד מיוחד הכולל את הבירה המחוזות בסביבתה. בנוסף צבא היבשה כולל 11 חטיבות חי"ר, הנתמכות על ידי יחידות שריון הארטילריה (כ-5 חטיבות מכל סוג). מפקד צבא היבשה הוא גם סגן הרמטכ"ל.
פיקוד הכוחות המיוחדים (יחידה 911) יחידת קומנדו מוטסת תחת הפיקוד מרחבי של האזור המיוחד, הכוללים 14 גדודים המתמחים בתחומים שונים כמו לוחמה בטרור, צניחה ותקיפה בעומק קווי האויב ועוד.
הז'נדרמריה: יחידה לסיוע בשיטור וביטחון הפנים, כוללת 30,000 חיילים ב-10 גדודי שטח. אלו מורכבים מיחידות התערבות, סיור, פרשים, חי"ר קל ועוד.
הצי: הוא חיל ים קטן המיועד בעיקר לצורכי בט"ש בנהרות הפנים של המדינה ובקרבת קו החוף. הוא כולל יחד עם יחידת הנחתים כ-5,000, ולרשותו כ-30 כלי שיט קרביים מלבד כלי שיט נוספים כגון נחתות.
חיל האוויר: הקטן מבין הזרועות, נועד בעיקר לסייע ליתר הזרוע ובפרט ליחידות היבשה. עיקר הציוד שלו כולל מסוקים ומטוסי תובלה.
מרבית הציוד הצבאי מגיע ממדינות הגוש המזרחי, ארצות הברית, צרפת (שקמבודיה הייתה קולוניה שלה בעבר) וגרמניה, רובו ציוד יש או במצב תחזוקה ירוד.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
קמבודיה שקיבלה את העצמאות מצרפת ב-1953 ומיד לאחריו גם הקימה את הצבאה הרשמי – בין היתר ממיליציות של פלגים שונים שפעלו עד אז. בשנים שלאחר מכן התרחשו בקמבודיה מספר תהפוכות ותקופות חוסר יציבות, שהשפיעו על גופי השלטון ובין היתר גם על הצבא.
עקב כך גלגוליו השונים של הצבא בקמבודיה השנים 1953 – 1993 הם:
הכוחות המזוינים המלכותיים של החמר
הכוחות המזוינים הלאומיים של החמר
הצבא המהפכני של קמפוצ'אה
הכוחות המזוינים המהפכניים העממיים של קמפוצ'אן
הכוחות המזוינים העממיים של קמבודיה
הכוחות המזוינים המלכותיים של קמבודיה (צורת הצבא הנוכחית מאז 1993)
כמו כן קמבודיה וצבאה על גלגוליהם השונים היו מעורבים בלא מעט סכסוכים, מבצעים צבאים ומשימות בינלאומיות בין היתר:
מלחמות הודו-סין
מלחמת אזרחים
מרד הקמר רוז'
ועוד
גלריה

סמל צבא היבשה
סמל חיל האוויר
רונדל חיל האוויר
סמל הצי
סמל הז'נדרמריה
חיילים מהכוחות המיוחדים בתרגיל
הערות שוליים

↑  {{{מחבר}}}, Cambodia, The World Factbook, Central Intelligence Agency, 2025-01-15
↑  អគ្គបញ្ជាការដ្ឋាន, អគ្គបញ្ជាការដ្ឋាន, ‏2025-01-17 (באנגלית אמריקאית)
↑  Royal Cambodian Armed Forces | Cambodian military | Britannica, www.britannica.com (באנגלית)
↑  2025 Cambodia Military Strength, www.globalfirepower.com (באנגלית אמריקאית)
↑  Cambodia Military 2024, CIA World Factbook, theodora.com
↑  Paul W. Chambers, Cambodia: Armed Forces Under Personalized Control, 2020-04-30, ISBN 978-0-19-022863-7. (באנגלית)
מפת הפיקודים המרחבים
חורבת מדרס

קבר הפירמידה בחורבת מדרס
כנסייה מן התקופה הביזנטית שנחפרה בשנת 2011 בחורבת מדרס על ידי משלחת רשות העתיקות
אבן גולל בכניסה למערת קבורה מפוארת, ממערב לחורבת מדרס
חורבת מדרס היא כינוי לשרידיו של יישוב חקלאי קדום, שראשיתו בתקופה ההלניסטית, ושעיקרי השרידים בו הם מהתקופה הרומית המאוחרת ומהתקופה הביזנטית, הנמצא בתחום פארק עדולם מדרום ליישוב צפרירים שבשפלת יהודה.
השם "חורבת מדרס" ניתן לאתר על ידי ועדת השמות הממשלתית בעקבות השם הערבי "ח'רבת דרוסיה", ששימר לפי הסברה את שם היישוב הקדום "דרוסיאס" (ביוונית: "אלונים"), הנזכר ברשימת אתרים ביהודה שערך תלמי במאה ה-2. היו חוקרים ששיערו כי מכאן הגיע בן דרוסאי המוזכר בתלמוד.
זאב וילנאי שיער שהיונים ההרדסיאות מקורן מחורבת מדרס, ועל כן נקראות הרדסיאות.
שרידי היישוב העתיק

היישוב במקום התחיל בתקופת הברזל (1000 לפנה"ס) שיאו בתקופה הרומית, (המאות הראשונה לפנה"ס - הרביעית לספירה) וסופו בתקופה הערבית הקדומה. מן היישוב נותרו חרבות בתים, מערכות קבורה ומערכות מסתור, וכן מערות פעמון, מתקני קולומבריום חצובים בסלע, ופירמידת קבורה מרשימה.
הפירמידה בחורבת מדרס הוא מבנה מדורג דמוי פירמידה הבנוי מאבני גזית גדולות. המבנה שימש מצבת קבורה מפוארת למערכת קבורה החצובה בקרבת מקום. אורך צלעות הבסיס הוא כ-10 מטרים וגובהו כ-3.5 מטרים. בפירמידה חסרים כנראה שלושה נדבכים שהביאו את גובהה המקורי ל-5 מטר. שמה הערבי של פירמידה זו הוא אל מונטאר (המצפה).
ממערב לאתר ומחוץ לתחומי היישוב הקדום, הותקנה מערת קבורה מפוארת, המורכבת מחצר ריבועית עם אבן גולל בכניסה לשני חדרים עם כוכי קבורה. המערה הכילה גלוסקמות - תיבות אבן ששימשו אוכלוסייה יהודית, שנהגה ליקוט עצמות בשלהי תקופת הבית השני. מהחרסים שנתגלו במקום נמצא שהמערה הייתה בשימוש מתחילת המאה הראשונה לספירה עד מרד בר כוכבא (132 - 135). טרם הכשרת המקום למערכת מסתור בימיו של בר כוכבא היו חללים אלו חלק מבורות מים ומרתפי הבתים הפרטיים של הכפר. אנשיו של בר כוכבא הכשירו את המרתפים לטובת מערכת מסתור. כיום ניתן לראות במערכת מקווה, מתקן קולומבריום, מחסנים ועוד.
האתר הוסדר לביקורי קהל. ממגרש החניה מוביל שביל מעגלי מסומן דרך מחילות המסתור, הפירמידה, מערת הקבורה והקולומבריום. בסמוך לחורבת מדרס, נמצא יישוב יהודי קדום נוסף מתקופת בית שני בשם חורבת עתרי. קק"ל הסדירה את האתר וניתן לבקר בו ולראות מערות מסתור ומתקני חקלאות עתיקים.
כנסייה מהתקופה הביזנטית

בין דצמבר 2010 לינואר 2011 חפרה בצפון האתר משלחת ארכאולוגים מרשות העתיקות, שנעזרו בחניכי המכינה הקדם צבאית 'בני ציון' שבתל אביב, שחשפו כנסייה מהתקופה הביזנטית ובה כמה רצפות פסיפס ברמת השתמרות גבוהה, ופריטי שיש מיובאים, כגון עמודים וכותרות קורינטיות. בקרבת הכנסייה נחצבה מערת קבורה. הארכאולוגים העלו את ההשערה שזהו קברו של זכריה הנביא, המתואר במפת מדבא. מתחת לכנסייה נתגלו שרידי קירות של מבנים וחללים חצובים משלהי תקופת הבית השני וימי מרד בר-כוכבא.
גלריית תמונות

מחילת המסתור בחורבת מדרס
הקולומבריום בחורבת מדרס
חדר הקבורה בתוך מערת הקבורה בחורבת מדרס
גלוסקמות במערת הקבורה בחורבת מדרס
לקריאה נוספת

עמוס קלונר, "חורבת מדרס", קדמוניות 44, תשל"ט, עמ' 119-115
עמוס קלונר, "מערכות מסתור מימי בר-כוכבא ב'דרום': מערכת 20 בחורבת מדרס", בתוך: אהרן אופנהיימר ואוריאל רפפורט (עורכים), מרד בר כוכבא - מחקרים חדשים, ירושלים, 1984, עמ' 153–171.
עמוס קלונר, "המסתור במדרס", בתוך: עמוס קלונר ויגאל טפר (עורכים), מערכות המסתור בשפלת יהודה, תל אביב, 1987, עמ' 145-137
עמוס קלונר, "חורבת מדרס", בתוך: שטרן א' (עורך), האנציקלופדיה החדשה לחפירות ארכאולוגיות בארץ ישראל כרך 3, ירושלים, 1992 עמ' 919-918
אמיר גנור, אלון קליין, רינה אבנר ובועז זיסו, "כנסייה ביזנטית ומערכת תת-קרקעית חצובה מימי מרד בר־כוכבא בחורבת מדרס שבשפלת יהודה", מחקרי יהודה ושומרון כ"א, (2011), עמ' 124-107
אמיר גנור, אלון קליין, רינה אבנר ובועז זיסו, "שרידי כנסייה ביזנטית בחורבת מדרס שבשפלת יהודה", קדמוניות 142, 2011, עמ' 101-95
בועז זיסו ועמוס קלונר, "חורבת מדרס (ח'רבת דרוסייה): בחינה ארכאולוגית וגאוגרפית-היסטורית מחודשת של היישוב בשלהי תקופת הבית השני ובימי מרד בר-כוכבא", בתוך: א' ברוך, א' לוי-רייפר וא' פאוסט (עורכים), חידושים בחקר ירושלים, הקובץ השישה-עשר, אוניברסיטת בר-אילן, רמת גן, תשע"א, 2011, עמ' 253-231.
הערות שוליים

↑  י' אליצור, שמות מקומות קדומים בארץ ישראל השתמרותם וגלגוליהם, הוצאת יד יצחק בן-צבי והאקדמיה ללשון העברית, עמ' 2.
↑  בועז זיסו ועמוס קלונר, "חורבת מדרס (ח'רבת דרוסייה): בחינה ארכאולוגית וגאוגרפית-היסטורית מחודשת של היישוב בשלהי תקופת הבית השני ובימי מרד בר-כוכבא", עמ' 238
↑  בועז זיסו ועמוס קלונר, "חורבת מדרס (ח'רבת דרוסייה): בחינה ארכאולוגית וגאוגרפית-היסטורית מחודשת של היישוב בשלהי תקופת הבית השני ובימי מרד בר-כוכבא", עמ' 234
|  שמורות טבע בישראל |
| --- | --- | --- |
| הגולן | אירוס הביצות נוב • אלי על • בריכת בראון • גמלא • הר אביטל • הר חרמון • הר חרמונית • הר פרס • הר שיפון • יער אודם • יער יהודיה • נחל גילבון • נחל משושים • נחל הבניאס • מג'רסה • סוסיתא |  |
| צפון | אבוקה • אלון • אלונה • אלוני אבא • אלוני בית קשת • נחל בית העמק • בריכת פסוטה • אלוני ברעם • אלוני יצחק • בוריקה • גאון הירדן •  החולה • הר ארבל • הר חורשן • הר יונה • הר מירון • הר שכניה • חוטם הכרמל • חוף דור-הבונים • חורבת קרתא • חורשת טל • חי-בר כרמל • מערת פער •  נחל בזק • נחל בצת • נחל דישון • נחל הקיבוצים • נחל כזיב • נחל מערות • נחל עמוד • נחל ראש פינה • נחל שניר • נחל שרך • נחל תבור • נחל תות • נחל עיון • עין אפק • עין ארובות • עין נוטרה • עין נימפית • עין תאו • פארק הכרמל • ראש הנקרה • רמות מנשה • תל דן • תל אנפה • תל סהרון • תל שמרון |  |
| מרכז | ביצת זיתא • בני ציון (חרוצים) • בריכת דורה • בריכת יער • גבעת האירוסים • גדור • געש • האירוסים • הדסים • המסרק • חולות ניצנים • מבוא אשדוד • חורבת מדרס • חורבת סעדים • מערת אבשלום • מערת התאומים • נאות קדומים • נחל דולב • נחל כפירה • נחל פולג • נחל קטלב • נחל שורק • נחל התנינים • עינות גיבתון • שער פולג |  |
| יהודה | אלוני שמואל • אל כנוב • הר הטייסים • ואדי מכוך • נחל אוג • נחל בזק עילי • נחל פרת • עינות צוקים • קנה וסמר |  |
| השומרון | הר כביר • יער אום צפא • יער ריחן • נבי רביח • נחל פצאל • נחל קנה • עינות זרקא • רכס טמון • ביצת ואדי מלחה • בור הציפורים • נחל שילה עילי |  |
| הנגב | בקעת תמנע • בתרונות רוחמה • גבעות להב • הבשור • המכתש הגדול • המכתש הקטן • הר הנגב • הר חירן • הר עמשא • הרי אילת • חולות משאבים • חולות סמר • חוף האלמוגים • חי-בר יטבתה • מכתשים בנגב • מצוק הצינים • נחל גרר • נחל ערוגות • נחל עשוש • נחל צין • עין גדי • ערבת עברונה • פארק הלס • פורה |  |
| שמורות ימיות | איי חוף ראש הנקרה • ים ראש הנקרה-אכזיב • שקמונה • ים ראש הכרמל • ים דור-הבונים • ים שקמה • איי חוף דור-מעגן מיכאל • ים גדור • ים האלמוגים • חוף האלמוגים • הים הדרומי • הפרעת פלמחים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007467985805171
הבית שבו מת מרטין לותר

העתק של ארונו של לותר עם הבד המקורי שכיסה את ארונו של לותר בשנת 1546
הבית שבו מת מרטין לותר (בגרמנית: Martin Luthers Sterbehaus) הוא מבנה השוכן באנדראסקירכפלאץ (Andreaskirchplatz, "כיכר כנסיית אנדראס") בעיר אייסלבן במדינת סקסוניה-אנהלט שבגרמניה. הבית משמש כאנדרטת הנצחה לרפורמטור מרטין לותר, שנאמר כי מת בבית זה ב-18 בפברואר 1546. לעומת זאת, על פי מחקרים מודרניים, המקום בו הוא מת בפועל הוא מבנה מעל השוק בו שוכן כיום בית המלון "גרף פון מנספלד" (Graf von Mansfeld). הבית באנדראסקירכפלאץ משמש כיום כמוזיאון, ומ-1996 הוא אתר מורשת עולמית של ארגון אונסק"ו, חלק מהאתר אנדרטאות מרטין לותר באייסלבן ובוויטנברג. הוא נפתח מחדש ב-1 בפברואר 2013 לאחר שנתיים של עבודות שיפוץ ונוסף אליו בניין חדש. במקום אחר באייסלבן שוכן גם בית הולדתו של מרטין לותר.