stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חוף יוטה
סדר הכוחות > הכוחות המגינים

האחריות על אזור נורמנדי כולל חופי הנחיתות הייתה בידי הקורפוס ה-84, שמפקדתו הייתה בסן-לו, תחת פיקודו של אריך מרקס. אזור חוף יוטה נפל תחת אחריותה של הדיוויזיה ה-709, בפיקודו של קרל-וילהלם פון שליבן. שני המפקדים קיבלו את הפיקוד לקראת סוף 1943, כחלק ממהלך של רענון שדרת הפיקוד באזור נורמנדי. שניהם היו מפקדים מנוסים שצברו ניסיון רב בחזית המזרחית.
יחידות הצבא הגרמני אשר איישו את מערך ההגנה לאורך החומה האטלנטית ובפרט בנורמנדי, היו ברובן דיוויזיות חיל רגלים סטטיות. דיוויזיות אלו הורכבו לרוב מכוח אדם משני, כך לדוגמה טווח הגילאים ביחידות אלו היה גבוה מהדיוויזיות במזרח ושולבו ביחידות שבויים מהחזית המזרחית שהסכימו להילחם בצד הגרמני. המורל של הדיוויזיות הגרמניות בנורמנדי היה נמוך בהרבה משאר הצבא הגרמני.
הדיוויזיה ה-709 שאיישה את הגזרה סביב חוף יוטה, סבלה מאותן בעיות כמו רוב היחידות הגרמניות בנורמנדי. מ-11 גדודי הרגלים שלה, אחד נשלח באוקטובר 1943 לחזית המזרחית, וביום הפלישה שלושה מהגדודים הנותרים הורכבו משבויי מלחמה (שני גדודים משבויים מרוסיה וגדוד אחד ובו שבויים מגאורגיה). שאר חיילי הדיוויזיה היו מגויסים מאזורים כבושים כמו פולין. החיילים הגרמנים בדיוויזיה היו לרוב בגילאים מבוגרים יותר, אשר ממוצע גילם עמד על כ-36.
הדיוויזיה ה-709 הייתה גדולה מרוב הדיוויזיות הסטטיות בקו ההגנה. היא כללה 12,320 חיילים, מתוכם 333 היו "מתנדבים" מגאורגיה ו-1,784 שבויי מלחמה רוסים לשעבר. באשר לציוד הלחימה, בדומה להרבה יחידות מסוג זה, גם דיוויזיה זו החזיקה שלל ציוד לחימה שנאסף ממקומות שונים. כך היו לה תותחים רוסים, צ'כים וצרפתים, מרגמות מסוגים וצבאות שונים, וטנקי שלל מיושנים, בעיקר צרפתים כמו ההוצ'קס.
הדיוויזיה הייתה אחראית על רצועת חוף של כ-100 ק"מ, מאזור חוף יוטה ועד העיר שרבור. כתוצאה מכך קו ההגנה היה דק ומדולל מאוד, כאשר התוכנית הייתה לפצות על כך בעזרת מערכי מיגון מבטון, חפירות, עמדות מסוגים שונים, שדות מוקשים, ומכשולים מסוגים שונים.
סדר הכוחות > הכוחות האמריקאים

המפקד העליון של הפלישה לנורמדי היה עומר בראדלי. היחידה שקיבלה את האחריות לנחיתה בחוף יוטה הייתה הקורפוס ה-7, בפיקודו של ג'וזף לוטון קולינס שהוכר גם בכינויו "Lightning Joe" (ג'ו ברק). מבין הכוחות הנוחתים, הדיוויזיה ה-4, בפיקודו של ריימונד בארטון הייתה חוד החנית של הנחיתה. תאודור רוזוולט, הבן, בנו של הנשיא תאודור רוזוולט היה עוזר המפקד של הדיוויזיה.
חוף יוטה נחשב בשלב התוכניות כיעד פחות חשוב בהתקפה. בראדלי התעקש שהיחידות המנוסות יותר ינחתו בחוף אומהה, אולם עדיין היה צורך לבחור כוח תקיפה בעל ניסיון ופיקוד איכותי, וכך נבחרה הדיוויזיה הרביעית למשימה. הנחיתה תוכננה להתבצע על ידי "כוח התקיפה ה-8" שהורכב מרגימנט חיל הרגלים ה-8 וסיוע משוריין מגדוד השריון ה-70, שנחשב גדוד שריון איכותי ומנוסה.
מלבד הנחיתה דרך הים, כוחות של הדיוויזיות המוצנחות ה-101 וה-82, הוצנחו במהלך הלילה שקדם לנחיתה במטרה לפתוח את נתיבי ההתקדמות ולשבש את תגובת האויב.
הנחיתה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
תוכנית הנחיתה התחלקה לשתי גזרות, וארבעה גלי נחיתה. כל גל נחיתה התפצל לשתי גזרות - Tate Green ו-Uncle Red, כאשר חצי מכוח הגל נחת בכל גזרה. פלוגות השריון נחתו עם נחתות טנקים (LCT) שהכילו 4 טנקי שרמן DD (גרסה אמפיבית של הטנק) כל אחת. הנחיתה הייתה אמורה להתחיל עם שתי פלוגות שריון (32 טנקים) אך נחתות הטנקים התעכבו ונחתות החי"ר נחתו ראשונות, כאשר רק כ-10 דקות מאוחר יותר נחתו הטנקים.
הנחיתה עצמה התבצעה מעט דרומה מהגזרה המיועדת בעקבות טעות בניווט וזיהוי. תוכנית הנחיתה הועתקה למעשה, והכוחות נחתו לפי התוכנית (מלבד העיכוב בנחיתת הכוח המשוריין), אך בחוף המקביל מדרום לגזרה המקורית.
סך כל הכוחות שהשתתפו בנחיתה עמד על 8 פלוגות חיל רגלים מרגימנט החי"ר ה-8, 4 פלוגות שריון מגדוד השריון ה-70 ו-4 צוותי הנדסה ופריצת מכשולים.
6:30, גל הנחיתה הראשון: 20 נחתות היגינס (LCVP) עם פלוגות החי"ר E, C, B ו-F (כל פלוגה 5 נחתות), מיד לאחר נחיתת פלוגות החי"ר, הגיעו 8 נחתות טנקים (LCT) משתי פלוגות השריון A ו-B (ארבעה לכל פלוגה, סה"כ 32 טנקים). הכוח המשוריין היה אמור לנחות לפני כוחות החי"ר, אך בפועל התעכב והגיע באיחור של 10 דקות.
6:35, גל הנחיתה השני: 32 נחתות היגינס עם פלוגות החי"ר G, D, A ו-H, בנוסף לצוותי פריצה של חיל ההנדסה והצי.
6:45, גל הנחיתה השלישי: גל הנחיתה השלישי כלל 2 פלוגות שריון נוספות, C ו-D, שהונחתו מ-8 נחתות טנקים בדומה לכוח השריון הראשון. על חלק מהטנקים בכוח הנחיתה השלישי הורכבו אמצעי פריצה הנדסיים כמו דחפורים, כדי לעזור למאמצי הפריצה של צוותי ההנדסה.
6:47, גל הנחיתה הרביעי: 8 נחתות חי"ר היגינס ו-3 נחתות ממוכנות (LCM) עם צוותי הנדסה נוספים.
לקריאה נוספת

סטיבן ג'י זלוגה, D-Day 1944 חלק 2, הוצאת אוספרי, 2004. ISBN 1841763659.
הערות שוליים

↑  דיוויזיות שיחידות רבות הוצאו מהן לטובת דיוויזיות שלחמו במזרח, לדוגמה לרובן לא היו גדודי סיור ותצפית ולרוב גם יחידות הארטילריה שלהן היו מצומצמות יותר.
↑  זלוגה, 2004.
↑  הכינוי ניתן לו על שם המפקדה שלו בגוודלקנל.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 125800872   WorldCat (עם VIAF): 125800872 
טנקי השרמן DD מחכים לפריצת מכשולי הנ"ט, מעט אחרי נחיתתם.
טבילת עזרא

טבילת עזרא היא טבילה שתיקן עזרא הסופר למי שנטמא בטומאת קרי, ורוצה ללמוד תורה או להתפלל.
אף שמדין תורה חיוב הטבילה הוא רק לצורך מעשים המחייבים את העושה אותם להיות טהור, כדוגמת אכילת קדשים, עלייה למקדש וקיום יחסי אישות לנידה, תיקן עזרא שגם לצורך תלמוד תורה ותפילה יש צורך להקדים טבילה.
לדעת רוב הפוסקים, תקנת עזרא בטלה, ולכן אין חיוב לטבול מטומאת קרי לפני תפילה או לימוד תורה.
פרטי התקנה וטעמה

בתקופת בית שני קבע עזרא הסופר הגבלה מיוחדת על בעל קרי, שבמהותה איננה קשורה להלכות טומאה וטהרה, והיא שלא ילמד תורה ולא יתפלל עד שיטבול במקווה.
אפשרות נוספת למי שמתקשה לטבול במקווה היא לשפוך על עצמו מים בכמות של תשעה קבין, דבר שאמנם אינו מטהר אותו, אבל מתיר לו ללמוד או להתפלל.
שני טעמים עיקרים נאמרו בתקנה:
מאחר שטומאה זו באה מקלות ראש, נאסר האדם בתלמוד תורה ותפילה שמחייבים כובד ראש.
שלא כדי שלא יהיו בני אדם מצוין תדיר אצל נשותיהם לצורך תשמיש המיטה.
הראי"ה קוק הסביר שמגמת התקנה הייתה בשביל לחבר את העם לדיני הטהרה הנצרכים כאשר המקדש עומד על תילו, וכעת, כאשר האומה חוזרת לארצה, ענייני הטהרה הגופנית צריכים להיות יותר דומיננטיים, עם תחיית התרבות הישראלית:
לכתחלה בימי עזרא היתה המגמה לקשר את ישראל אל הקודש המקדש, גם בצד התחתיתי שהוא אחד מדרכי החנוך הכלליים של האומה, והובלטה הטהרה... ביחוד ראוי הוא להתגדל ביחד עם תחיית האומה בארץ ישראל בחבור ההגדלה של השקוע ברוחניות, מצמאון בריא ומועה קבועה ומסויימת להבראות את כל האומה ואת שורש נשמתה בכל תכונת החיים שלה, שהטהרה הבשרית היא אחת מגבורותיה
ביטול התקנה

דעת רוב הפוסקים כי תקנת עזרא זו התבטלה זמן מה לאחר חורבן בית המקדש, משום שהציבור לא עמד בה.
יש שהסבירו את ההיתר מלטבול על פי מה שמופיע בתלמוד בשם רבי יהודה בן בתירא, שדברי תורה אינם מקבלים טומאה משום שהם נמשלו לאש ואש איננה מקבלת טומאה.
אמנם הרבה מהראשונים סוברים שאף שבטלה טבילת עזרא לתורה, מכל מקום לתפילה לא בטלה, ואסור להתפלל עד שיטבול.
הרמב"ם באחת מתשובותיו מעיד על עצמו שהוא מעולם לא ביטל לעצמו את הרחיצה מטומאת קרי:
וזה העני שאמר עלי שאיני רוחץ מקרי, שקר הוא! מעידין עלי שמים וארץ שמעולם לא עשיתי זאת אלא מחולי.
בספר שו"ת מן השמים כתב ששאל האם הלכה כדעת האומרים שבטלה טבילת עזרא, או כדעת החולקים, וזה אשר ענו לו מן השמים:
ועבדתם את ה' אלהיכם הוי אומר זר תפלך ואפשר טמא ומקריב קרבן. ואם תאמר שאר טומאות, אינו דומה טומאה מאונס לטומאה מדעת, אינו דומה טומאה הבאה ממקום אחר לטומאה היוצאה מגופו. ועזרא כשתיקן ברוח הקודש ראה ותיקן. ועל הירושלמי דע אלו היה עמהם בבית המדרש לא מצאו ידיהם, ועוד הרי חזר בו ואמר קודם תקנת עזרא נשנית משנה זאת, ודבר זה גורם אורך הגלות, כי אם היתה תפלת ישראל כתקונה כבר נתקבלה תפלתם זה ימים רבים, אך סבלות הגלות ותלמוד תורה ומעשים טובים הם העומדים לישראל. ואחר זה השיבו: שמענו מאחורי הפרגוד לטהר כל ישראל יחד אי אפשר, אך אם יטהרו שליחי צבור בכל מקום ימהרו ביאת הגואל. ובכל מקום מוגש לשמי ומנחה טהורה אבוא אליך וברכתיך
הטבילה בזמן הזה

להלכה פסק בשולחן ערוך כדעת הרמב"ם ועוד שבימינו בטלה תקנת עזרא ומותרים בתלמוד תורה קריאת שמע ותפילה.
אף שמעיקר הדין בטלה טבילת עזרא, בכל זאת, יש הנוהגים, בעיקר בחוגי החסידות, אף בימינו לקיים תקנה זו, לטבול כל יום קודם תפילת שחרית.
לעניין טבילת עזרא בשבת נחלקו הפוסקים, יש מהן שהתירו ויש שאסרו - והיו שכתבו שהרגיל בכך בכל יום, כיוון שיש בזה משום הפרת נדר - יטבול. וכן נחלקו בפוסקים לעניין טבילה בתשעת הימים, ואמנם רובם של החסידים נוהגים לטבול.
מעלת טבילת עזרא

בספרי החסידות האריכו בגודל מעלת הטובל טבילת עזרא.
הרב חיים קנייבסקי בספרו אורחות יושר כתב:
ראיתי בספר אחד (כעת איני זוכר היכן) שכל החיבורים שנתקבלו בכל ישראל הם אלו שהמחבר נזהר בטבילת עזרא.
בספר מאור ושמש כתב אף הוא בעניין מעלת טבילת עזרא:
ובזמנים הקודמים שהיה דְבַר ה' יָקָר בַּיָּמִים הָהֵם ולא היו יודעים מיראת הרוממות כלל, זאת היה מחמת שהיו לומדים תורה ולא נזהרו בטבילה זו. והכת שבתי צבי ימח שמם שהיו אז בימים ההם, ומזה נעשו אפיקורסים - שלמדו ספרי קבלה בטומאת הגוף. והיה העולם שָׁמֵם עד שבאו שני המאורות הגדולים לעולם, הבעל שם טוב הקדוש, ואדמו"ר הרב רבינו אלימלך נשמתם בגנזי מרומים, והם פָּתְחוּ שַׁעַר לַה' צַדִּיקִים יָבוֹאוּ בּוֹ, שלא יהרהר אדם שום הרהור תורה עד שיטבול עצמו לקריו, שחכמי הגמרא לא בטלוהו אלא מפני שאין רוב הציבור יכולין לעמוד בה, אבל אותן האנשים הרוצים להשיג גופי התורה ומצות - צריכין להיות נזהר מאוד בטבילה זו. ועוד זאת אנו למידין מסמיכת הכתובים והודעתם לבניך ולבני בניך וסמיך ליה יום אשר עמדת וגו', שזאת גם כן בלתי אפשר - ללמוד לתלמידים ולהכניס בלבם יראת ה', אם אינו נזהר בטבילה זו.
הערות שוליים

↑  משנה, מסכת ברכות, פרק ג', משנה ד'-ה. לדעת הרמב"ם התקנה המקורית הייתה ללימוד תורה בלבד, ובית דין אחר הוסיף תקנה לטבול לפני תפילה. ראו משנה תורה לרמב"ם, ספר אהבה, הלכות תפילה וברכת כהנים, פרק ד', הלכה ד'. לעומת זאת הרא"ש (בבא קמא סוף פרק ז') העלה אפשרות לפיה תקנת עזרא הייתה טבילה לתפילה ולא ללימוד תורה.
↑  (תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף כ"ב, עמוד א') והם 10.8 ליטר ולדעת החזו"א 21.51 ליטר
↑  משנה, מסכת מקואות, פרק ג', משנה ד'
↑  תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף כ"א, עמוד א'.  טור, אורח חיים סימן פח.
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת ברכות,  פרק ג', הלכה ד'
↑  תלמוד בבלי, שם, ורמב"ם, משנה תורה, הלכות קריאת שמע פרק ד הלכה ח.
↑  תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף כ"ב, עמוד א'.
↑  בית יוסף, אורח חיים פח.
↑  דעת רב האי גאון (הובא ברי"ף וברא"ש מסכת ברכות פרק ג), וכן דעת רבינו חננאל (כך כתבו בתוספות מסכת חולין קכב ב).
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן פ"ח, סעיף א'
| טומאה וטהרה ביהדות |
| --- | --- | --- |
| דרגות טומאה | אבי אבות הטומאה • אב הטומאה • ולד הטומאה (ראשון • שני • שלישי ורביעי) |  |
| דרגות קבלת טומאה | חולין • מעשר שני • תרומה • קודש • חטאת |  |
| קבלת טומאה | אוהל • מגע • משא • היסט • מדרס • ביאה • בועל נידה • ביאה לבית • מדף • בליעה • עיסוק |  |
| מטמאים מן התורה | מת • נבלת חיה ובהמה • נבלת עוף טהור • נבלת השרץ • בעל קרי • פולטת שכבת זרע • מטמאי משכב ומושב - נידה, יולדת, זבה, זב • צרעת (אדם, בתים, בגדים) • שכבת זרע • חטאות המטמאות • מי חטאת |  |
| מטמאים מן דרבנן | ידיים • ארץ העמים • בית הפרס • כתבי הקודש • גויים • עבודה זרה • טבילה במים שאובים |  |
| נטמאים | אדם • כלים (כלי מתכות, כלי עץ, כלי חרס, בגדים, כלי עור, שק, וכלי עצם) • אוכלים •  משקין |  |
| אחרים | טומאת מקדש וקדשיו  • האיסור לכהן להיטמא למת • הכשר לקבל טומאה • טומאה רצוצה • טומאה הותרה בציבור |  |
| טהרה | טבילה • פרה אדומה • מקווה • חציצה • טבול יום • מחוסר כיפורים • טהרת מצורע • טבילת עזרא |  |
| סדר טהרות | כלים • אהלות • נגעים • פרה • טהרות • מקוואות • נידה • מכשירין • זבים • טבול יום • ידיים • עוקצים |  |
טבילת האש

| --- | --- |

עטיפת הספר
 
 מידע כללי
 מאת:  אנדז'יי ספקובסקי
 שפת המקור:  פולנית
 סוגה:  פנטזיה
 מקום התרחשות:  Brokilon, Lyria and Rivia, נילפגארד, Yaruga 
 הוצאה
 הוצאה:  SuperNOWA
 תאריך הוצאה:  1996
 מספר עמודים:  352
 סדרה
 סדרת ספרים:  המכשף
 ספר קודם:  זמן הזילות
 הספר הבא:  מגדל הסנונית
 
טבילת האש (בפולנית: Chrzest ognia, באנגלית: Baptism of Fire) הוא ספר פנטזיה שנכתב על ידי הסופר הפולני אנדז'יי ספקובסקי, ויצא לאור לראשונה בשפה הפולנית ב-1996. זהו הספר השלישי בסדרת "המכשף", בת חמשת הספרים.
עלילה > רקע

לאחר מאורעות הדמים שזכו לכינוי "ההפיכה באי ת'אנאד" ותוארו בספר הקודם, פורצת שוב מלחמה בין אימפריית נילפגארד לבין ממלכות הצפון, במהלכה כבשה אימפריית נילפגארד חלק מהממלכות שגבלו עימה. במסגרת המלחמה, הפך הקיסר אמהר את ארץ האלפים דול בלת'נה ("עמק הפרחים") לממלכת חסות שלו, והציב את הקוסמת האלפית פרנצ'סקה פינדבייר בראשה כמלכה וסאלית של אמהר. עם זאת, ציווה הקיסר על כוחות הגרילה של הסקויט'אל, שתמכו בקיסר בראשית המלחמה, להניח את נשקם, בעוד שממלכות הצפון מתכוננות למתקפת נגד.
עלילה > תקציר העלילה

גראלט מריוויה, שנפצע אנושות במהלך ההפיכה בת'אנאד, נלקח ליערות ברוקילון תחת השגחת הדריאדות השוכנות ביער על מנת להחלים. עם זאת הוא נחוש בדעתו להסתלק מהיער כמה שיותר מהר על מנת להמשיך בחיפושיו אחר בתו המאומצת סירי. הדריאדות שביער מפגישות בינו לבין אישה צעירה בשם מריה "מילבה" בארינג, ציידת ומומחית בשימוש בחץ וקשת, שחיה בסביבות היער ומלווה פליטי סקויט'אל כדי שיקבלו מקלט ביער. למרות שבהתחלה היא וגראלט לא מחבבים אחת את השני, היא מסכימה להתלוות אליו ואל דנדליון למסע החיפושים.
במהלך המסע, פוגשים השלושה בחבורת גמדים בראשות זולטן צ'יוואי, שמלווים אף הם פליטים מהמלחמה, והם מתיידדים. בנוסף לכך, הם מגלים כי קאהיר "האביר השחור" הזדנב מאחוריהם במשך כל הזמן הזה. למרות שקאהיר מצהיר על כוונותיו לעזור לסירי, ולמרות שגראלט מציל אותו מידיהם של שודדים, הוא מגורש על ידיו כשגראלט אף מאיים להרוג אותו באחת מההזדמנויות. בסופו של דבר הוא מצטרף לחבורה לאחר שמילבה משכנעת את גראלט להסכים לבקשתו. בנוסף לכך, מצטרף אל החבורה הערפד אמיל ריג'ס, הודות למומחיותו ברפואה. קאהיר מספר לגראלט כי אותם החזיונות שתוקפים את גראלט בשנתו, ונוגעים בסירי, תוקפים גם אותו, ועל כן הוא משוכנע שסירי אינה נמצאת בנילפגארד וכי הילדה שאמהר הציג בפני חצרו (כמתואר בסוף הספר השני) היא מתחזה. החבורה מחליטה לשים פעמיה ליער השחור בגדות נהר היארוגה על מנת להסתייע בדרואידים השוכנים בו.
בינתיים, סירי עצמה, תחת הכינוי "פאלקה", ממשיכה לשוטט עם כנופיית "העכברושים" המותירים אחריהם שובל של דם בכל מקום אליו הם מגיעים. מתואר כי סירי מתחילה לפתח תשוקה אובססיבית כלפי מעשי הקטל שהיא נוטלת בהם חלק.
כמו כן, מתגלה כי חלק מהקוסמות שהצליחו להמלט מההפיכה בת'אנאד התכנסו על מנת להקים מועצה חדשה שתורכב מקוסמות בלבד, ותחליף את "אחוות הקוסמים" שהתפרקה במהלך ההפיכה. אל הפגישה, שתוכננה בידי פיליפה אילהארט, מצטרפות הקוסמות האלפיות פרנצ'סקה פינדבייר ואידה אמאן אאפ סיבניי, וכן ינפר מוונגרברג, שבמהלך ההפיכה הוטל עליה כישוף שהפך אותה לפסלון עשוי ירקן על מנת למלט אותה בבטחה ממרחץ הדמים. לאחר שהקוסמות האלפיות מבטלות את השפעת הכישוף ומחזירות את ינפר חזרה לצורת אדם, הן מציגות אותה בפני פיליפה ויתר הקוסמות. פיליפה מגלה לנוכחות כי מטרת המועצה היא לקחת "צעד אחד קדימה" לעומת אחוות הקוסמים - לא לייעץ למלכים, כפי שהיה נהוג בעבר, אלא לקחת את רסן השלטון ולהותירו בידי מעמד הקוסמים. במסגרת שלטון "אידיאלי" זה, כלל הממלכות ביבשת יהיו נתונות תחת מלך אחד, בעל דם מלכותי וכוחות קסם כאחד - סירי. המועצה מאמינה כי תוכל להסתייע בינפר, ששימשה כדמות אם עבור סירי, על מנת למצוא אותה. ינפר מחליטה לצאת לדרך עצמאית על מנת לחפש את הקוסם הערמומי וילגפורץ. ינפר מאמינה כי וילגפורץ חטף את סירי לאחר אירועי ת'אנאד ונשבעה לנקום בו על מעשיו.
לקראת סוף הספר, מילבה מגלה לחבורה כי היא בהריון כתוצאה מניאוף עם קבוצת אלפים אותם ליוותה לברוקילון. היא מבקשת עזרה מריג'ס שיסייע לה להפיל את העובר, אך גראלט משכנע אותה לא לעשות כן. תוך כדי כך, החבורה מגלה כי נקלעה לשדה קרב בין ממלכות ליריה וריוויה לבין אימפריית נילפגארד. במהלך הקרב מצליחה החבורה להציל את מלכת ליריה וריוויה ממוות, אם כי במחיר הפלת עוברה של מילבה.
לאחר הקרב, מעניקה המלכה לגראלט תואר אבירות, ובכך הכינוי "גראלט מריוויה" מקבל גושפנקה רשמית.
תרגומים

הספר תורגם לאנגלית על ידי המתרגם דייוויד פרנץ' ויצא לאור בבריטניה על ידי הוצאת Gollancz ב-6 במרץ 2014. ובארצות הברית ביוני 2014 על ידי הוצאת Orbit. בנוסף לכך, תורגם הספר לצ'כית, רוסית, ספרדית, ליטאית, גרמנית, צרפתית, סרבית, פינית, הונגרית, פורטוגזית, אוקראינית וקרואטית.
נכון ל-2023, הספר לא תורגם לעברית.
עיבודים

גרסה מוקלטת של הספר יצאה לאור בפולין בשנת 2018. בהפקת ההקלטה השתתפו עשרות שחקני קול, תוך שימוש במוזיקה ואפקטים מיוחדים.
בחבילת ההרחבה "Blood and Wine" של משחק הווידאו The Witcher 3: Wild Hunt שפותחה על ידי CD Projekt RED ויצאה לאור ב-2016, גראלט משתתף בטורניר אבירים במהלך העלילה ובמסגרת הטורניר יכול השחקן להרשם תחת השם והתואר בו זכה גראלט בקרב המתואר בסוף הספר (או תחת השם הבדוי שקיבל ממלכת סינטרה בספר "המשאלה האחרונה"). בנוסף לכך, במשחק Thronebreaker: The Witcher Tales מ-2018, אף הוא פותח על ידי CD Projekt, מופיעה סצנה שמשחזרת את אירועי הקרב שהתרחש בסוף הספר, בו זכה גראלט בתואר אבירות.
הערות שוליים

↑  Baptism of Fire, 2018-07-12, ISBN 978-0-575-09098-9. (באנגלית אמריקאית)
↑  Baptism of Fire: Written by Andrzej Sapkowski, 2014 Edition, Publisher: Orbit
↑  Grzegorz, Przeszedłem Chrzest Ognia. Wrażenia po odsłuchaniu wiedźmińskiego słuchowiska, 300 Kultura, ‏2018-02-22 (ב־)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 1a889bc6-9818-4fed-b57f-0d4fe3b8e49a  VIAF: 306938538   WorldCat (עם VIAF): 306938538
טטרות ערפדיות

| טטרות ערפדיות |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: חריתאים
תת־סדרה:: Characoidei
משפחה:: טטרות ערפדיות
שם מדעי
 Cynodontidae ‏אייגנמן, 1907

Cynodon gibbus
טטרות ערפדיות (שם מדעי: Cynodontidae) היא משפחת דגים מסדרת החריתאים החיים בנהרות אמריקה הדרומית וקרובים למשפחת החריתיים.
מאפיינים

אורכם של דגים אלה יכול להגיע לאורך 117 ס"מ. הם בעלי מערכת שיניים חדות הבולטים החוצה מפיהם ובעלי עיניים גדולות מאוד. הגוף מוארך ואיטי וצבעו אפור עד חום. הם שוכנים סמוך לצמחיית הנהר או לקרקעית ואורבים לדגים קטנים. הם תופסים אותם בעזרת פיותיהם הגדולות. דגים אלה חיים רק במים מתוקים לאורך אמריקה הדרומית. לעיתים הם מצויים גם ביערות טרופיים המוצפים במים יחד עם מינים אחרים מסדרתם כמו הפיראניה ודוראדו זהוב.
חלק מדגים אלה משמשים לדגי משחק (אנ') לדייגים במדינות שונות.
סוגים

Cynodon
Hydrolycus - בו הפאיירה
סוג ומין יחיד Rhaphiodon vulpinus
Gilbertolus
Roestes
טביעה (אדם)

| --- | --- |

 תחום:  רפואת חירום 
 גורם:  נשימה 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  772753 
 MeSH:  D004332
 סיווגים
 ICD-10:  T75.1 
 ICD-11:  NF08.1 
 
משיית גופת חייל רוסי שטבע, פינלנד, 1941
טביעה היא מצב מסכן חיים (או נוטל חיים) עקב שאיפת נוזלים - בדרך כלל מים, שהוא חלק מטביעה בבעלי חיים.
טביעה עלולה להתרחש בנסיבות אחדות:
שהייה של הטובע במקווה מים גדול, כגון ים או אגם, או במקווה מים קטן, כגון בריכת שחייה, מקווה ואף אמבטיה.
טביעתו של כלי שיט עלולה להביא לטביעתם של רבים מנוסעיו.
שיטפון - אסון טבע שבו מים מציפים שטח יבש תוך פרק זמן קצר, עלול להביא לטביעתם של בני אדם ובעלי חיים באזור המוצף.
חילוץ מהיר של הטובע יביא להצלתו, אך טביעה במשך יותר מדקות מעטות תביא למותו של הטובע.
על פי סקר של ארגון הבריאות העולמי: בשנת 2013, בממוצע עולמי, כל דקה וחצי אדם מת מטביעה (כ-1,000 איש ביום).
בישראל מתרחשים מדי שנה כמה עשרות מקרים של טביעה קטלנית, כשליש מהם בחודש אוגוסט לבדו. טביעה מהווה את גורם המוות השני בשכיחותו בין נערים, והשלישי בין ילדים בישראל. מוות מטביעה מתרחש תוך דקות ספורות, ולרוב אינו מלווה בקריאות לעזרה או פרפורים של הטובע, להפך - תגובה אינסטינקטיבית כופה על הטובע דממה, רגליים ישרות, מלוות בתנועות דשדוש קצרות בידיים וראש מוטה לאחור.
פיזיולוגיה

ישנן שתי תגובות של הגוף בעת טביעה:
כאשר הטובע נושם מים - הטיפה הראשונה הנוגעת בנקודת הקָרינה, נקודת פיצול הסימפונות, מפעילה עצב שגורם ל"לרינגו ספאסם" - סגירת מיתרי הקול ומניעת מעבר של אוויר ומים בקנה הנשימה. מצב זה קרוי "טביעה יבשה". אם הטובע חולץ במצב זה והוענק לו טיפול רפואי, סיכוייו להינצל גבוהים כיוון שכמות המים שנכנסו לריאות קטנה מאוד.
אם לא הוצא הטובע מהמים לאחר הטביעה היבשה - המוח לא מקבל חמצן בגלל חסימת דרכי הנשימה (לרינגו ספאסם), והטובע מאבד הכרה. בעת איבוד הכרה אובד טונוס שרירים ונגרמת הרפיית שרירי הגוף. מיתרי הקול נרפים וישנו מעבר למים. במצב זה, הנקרא "טביעה רטובה", נכנסים מים לריאות במקום חמצן, דבר המקטין מאוד את סיכויי הצלת הטובע, כיוון שכאשר הריאות מלאות במים אין אפשרות להנשים את הטובע. לכן סיכויי הצלת הטובע תלויים בכמות המים שנכנסו לריאות. המוות נגרם בעקבות חוסר הגעת חמצן למוח.
גם לסוג המים בהם מתבצעת הטביעה קיימות השלכות על מצבו הבריאותי של הניצול:
טביעה במים מלוחים: ריכוז המלחים בגוף עומד על כ-1.9%. מים מלוחים החודרים לריאות בעת טביעה מכילים ריכוז מלחים גבוה יותר מריכוז המלחים בגוף. עקב כך, מתקיים תהליך של העברת נוזלים מתוך כלי הדם אל הריאות באוסמוזה ונוצרת בצקת ריאות. בשנת 2018 נערך מחקר בבית חולים רמב"ם אשר ממנו עולה כי ניצולי טביעה במי ים היו בעלי סיכון גבוה יותר ללקות באי ספיקת כליות, כאשר מי הים חדרו לריאות.
טביעה במים מתוקים: ריכוז המלחים בגוף גדול לעומת כמות המלחים במים מתוקים ולכן מים מהריאות יעברו אל תוך כלי הדם, יעלו את לחץ הדם ויגרמו להמוגלובינריה – פיצוץ של כדוריות דם אדומות, דבר שיגרום לתסחיפי חמצן בגוף, פיצוץ של טסיות דם, וכן למעבר של אשלגן (מפיצוץ ההמוגלובין) שיגרום להפרעות קצב, וקרישה מוגברת בעקבות חמצן שמסתובב חופשי בתוך כלי הדם וטסיות שנקרשות בעקבות המגע עמו.
גורמי סיכון

עבור פעוטות, אפילו מים בעומק של עשרה ס"מ מהווים סיכון, שכן יכולתם להתהפך מוגבלת בשל מיקום מרכז הכובד של גופם. ילדים נכשלים לעיתים קרובות בהערכת הסיכון בטביעה ומרבים במשחקים מסכני חיים כגון הפגנות אומץ ומשחקי הטבעה.
חופי ישראל, וככלל חופי הים התיכון, מאופיינים ב"בורות" תחת לפני המים, רבים מהם סמוכים לגדה. המים מעל בורות אלו נראים שקטים יותר מהים סביבם, ורבים טועים בהערכתם את בטיחות האזור. הבורות נוצרים לרוב בשל זרמי מים חוזרים ומהירים, ששחייה נגדם קשה לביצוע, ומתישה את הנאבק עד לאפיסת כוחות וטביעה. שגרת המצילים בחופים המוכרזים כוללת איתור וסימון (בדגלים שחורים) של בורות אלו מדי בוקר, שכן מיקומם משתנה ללא הרף.
זרמים חזקים מהווים איום של ממש גם במים רדודים מאוד. זרימה מהירה די בה להפיל אדם בוגר גם במים שעומקם 30 ס"מ. ורטיגו, העלול להיגרם מתנועת הקורבן בזרם, מביאה לכך שהנטבע מאבד את יכולתו למקד את מאמציו בהבאת ראשו אל מעל לפני המים.
מניעה והצלה

למניעתן של טביעות פועלים במקומות רחצה ציבוריים (חופי רחצה ובריכות שחייה) מצילים, המפקחים על הרחצה ומתריעים על סכנות באזור בו היא מתרחשת. במקרי טביעה מחויבים המצילים לפעול למען חילוץ מהיר של הטובע ומתן עזרה ראשונה. לשם צמצום מספר הטביעות והמיתות הנגרמות מהן, החקיקה אוסרת רחצה ללא השגחת מציל, אך רבים האנשים שלא מצייתים לאיסור זה. מאותה הסיבה, מאגרי מים שאינם מיועדים לרחצה, כגון מאגרי השקיה, נהוג להקיף בגדר.
למניעת טביעה בעקבות טביעת כלי שיט מצוידים כלי שיט באמצעי הצלה לנוסעים - סירות הצלה וחגורות הצלה - שנועדו לאפשר לנוסעים להשאיר לפחות את ראשם מחוץ למים במקרה של טביעת כלי השיט.
הצלת טובע אינה פשוטה וכרוכה בסיכון רב. הטובע נאחז אינסטינקטיבית בכל עצם מוצק, ועשוי לגרור איתו את המציל. בארצות הברית, כמאה מקרי מוות מדי שנה מיוחסים לאירוע מסוג זה.
גם לאחר חילוץ הטובע לחוף מבטחים הסיכוי להצלתו אינו רב. הריאות עלולות להיות מוצפות מים, כך שהנשמה רגילה תהיה בעלת סיכוי נמוך לסייע לטובע. מהסיבות המצוינות קודם, מצוידות תחנות ההצלה בבלוני חמצן.
טביעה בסיפורי המקרא

שניים מסיפורי המקרא הבולטים עוסקים בטביעה המונית, שהגורם לה הוא האל:
סיפור המבול, המתאר את הטבעת כל בעלי החיים היבשתיים (והאדם בכלל זה), למעט אלה ששהו בתיבת נח, שנבנתה לשם הצלתם מטביעה.
סיפור קריעת ים סוף, המתאר כיצד בני ישראל היוצאים ממצרים עברו בים סוף בחרבה, ואילו רודפיהם, המצרים, טבעו. תיאור הטביעה מופיע בשירת הים: ”מַרְכְּבֹת פַּרְעֹה וְחֵילוֹ יָרָה בַיָּם; וּמִבְחַר שָׁלִשָׁיו טֻבְּעוּ בְיַם-סוּף” (ספר שמות, פרק ט"ו).
ראו גם

תלסופוביה
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקה אתר איגוד המצילים
1 2  היפגעות ילדים מטביעה דו"ח "בטרם" 2002
↑  רעות הדר, טביעה במי ים מסכנת את הכליות, באתר ערוץ 7, 9 באוקטובר 2018
↑  בורות ומערבולות, באתר של ארגון המצילים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562713905171  BNE: XX547143  BnF: cb11976776x (data)  GND: 4152919-4  LCCN: sh85039668  NKC: ph231117