stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלכסנדר הגדול (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  רוברט רוסן
 הופק בידי:  רוברט רוסן
 תסריט:  רוברט רוסן
 עריכה:  ראלף קמפלן 
 שחקנים ראשיים:  ריצ'רד ברטון  קלייר בלום  פרדריק מארץ'  דניאל דארייה
 מוזיקה:  מריו נשימבנה 
 צילום:  רוברט קרסקר 
 מדינה:  ארצות הברית, ספרד 
 חברת הפקה:  יונייטד ארטיסטס 
 חברה מפיצה:  יונייטד ארטיסטס, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  28 במרץ 1956
 משך הקרנה:  135 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט מלחמה, סרט היסטורי, סרט דרמה, סרט ביוגרפי, סרט חרבות וסנדלים 
 הכנסות:  2,500,000‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   alexanderthegreat
 דף הסרט ב־IMDb
 
אלכסנדר הגדול הוא אפוס היסטורי שבוים, נכתב והופק על ידי רוברט רוסן בשנת 1956. הסרט הופק על ידי "יונייטד ארטיסטס" ומככב בו ריצ'רד ברטון בתפקיד אלכסנדר.
תקציר העלילה

הסרט עוקב אחרי חייו של אלכסנדר הגדול, מלך מוקדון שיצא בראש הליגה הקורינתית לכיבוש ממלכת פרס ולמעשה, לכיבוש רוב העולם שהיה ידוע אז ליוונים והקים  אימפריה  שהשתרעה מחבל הבלקן ועד הודו.
שחקנים

ריצ'רד ברטון – אלכסנדר הגדול
פרדריק מארץ' – פיליפוס השני
קלייר בלום – בארסין
דניאל דארייה – אולימפיאס
בארי ג'ונס – אריסטו
הארי אנדרוס – דריווש השלישי
ניאל מק'גיניס – פרמניון
מייקל הורדרן – דמוסתנס
מועמדויות וזכיות

במאי הסרט, רוברט רוסן קיבל מועמדות לאיגוד הבמאים האמריקני. באופן מפתיע, הסרט לא קיבל ולו מועמדות אחת לפרס האוסקר, זאת אף על פי שידוע כי חברי האקדמיה האמריקנית לקולנוע אוהבים אפוסים מרשימים (כדוגמת "לורנס איש ערב", "גנדי" ו"לב אמיץ").
איתן ברק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1937 פתח תקווה
 פטירה:  31 במאי 2020 (בגיל 83 בערך) הרצליה, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1954–1983 (כ־29 שנים)
 דרגה:   תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד 17  מפקד עוצבת חירם קצין אג"ם של פיקוד הצפון סגן קצין חי"ר וצנחנים ראשי ראש מחלקת תכנון וארגון באג"ם  עוזר ראש אג"ם נספח צה"ל בבריטניה ובסקנדינביה
 פעולות ומבצעים
   מלחמת סיני   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים   מלחמת לבנון
 תפקידים אזרחיים
 מנכ"ל עיריית הרצליה
 
איתן ברק (1937 – 31 במאי 2020) היה קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף. כיהן כעוזר ראש אג"ם וכנספח צה"ל בבריטניה ובסקנדינביה. לאחר שחרורו מצה"ל כיהן כמנכ"ל עיריית הרצליה.
ביוגרפיה

ברק (במקור צווטיצקי) נולד בפתח תקווה. התגייס לצה"ל ב-1954 ושירת כלוחם בחטיבת גולני. עבר קורס קצינים וחזר לשרת כקצין בחטיבת גולני. עברת את שם משפחתו לברק על שם גדוד 12 בו שירת, הקרוי "ברק". במלחמת ששת הימים שירת כקצין המבצעים של פיקוד הצפון, שימש מדריך ראשי בבית הספר לקצינים ומפקד גדוד 17. לאחר מכן שירת כקצין אג"ם של פיקוד הצפון ופיקד על עוצבת חירם בגזרת גבול הצפון. בפרוץ מלחמת יום הכיפורים שהה בהשתלמות בבית הספר לפיקוד ומטה של צבא ארצות הברית, הוא חזר לישראל במהלך המלחמה ושירת במחלקת מבצעים במטכ"ל. לאחר המלחמה שב לארצות הברית. ב-1974 מונה לסגן קצין חי"ר וצנחנים ראשי, בהמשך שירת כראש מחלקת תכנון וארגון באג"ם ובדצמבר 1978 מונה לעוזר ראש אג"ם תפקיד אותו מילא עד 1980. כיהן כנספח צבאי בבריטניה וסקנדינביה. במלחמת לבנון הראשונה מונה למפקד מפקדה מיוחדת בפיקוד הצפון שנערכה לתיאום הנסיגה ולקראת כניסת הכוח הרב-לאומי (MNF) לביירות.
קיבל כתב מינוי לדרגת אלוף לתפקיד ראש אגף כוח אדם, אך עם חילוף הרמטכ"לים נסוגו מההחלטה לקדמו בדרגה. כתוצאה מכך החליט לפרוש מצה"ל לאחר כשלושים שנות שירות.
לאחר שחרורו מצה"ל מונה ב-1983 לראש אגף תכנון, משק ותחזוקה בקו אופ וב-1985 מונה למנכ"ל עיריית הרצליה תפקיד אותו מילא עד שנת 1999, בעיקר בתקופת כהונתו של ראש העירייה אלי לנדאו.
כיהן במגוון תפקידים ציבוריים נוספים, בהם מנכ"ל ארגון נכי צה"ל ומנכ"ל בית הלוחם.
ברק נפטר ב-31 במאי 2020. הותיר אחריו שלושה ילדים.
הערות שוליים

↑  רועי הדרי, מנכ"ל עיריית הרצליה בעבר, איתן ברק, הלך לעולמו, "צומת השרון", 1 ביוני 2020
איליה קיבל

| --- | --- |

 לידה:  6 באוקטובר 1904 (יוליאני) סראטוב, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  5 בספטמבר 1970 (בגיל 65) מוסקבה, ברה"מ 
 ענף מדעי:  מכניקת הזורמים, הידרומכניקה, מתמטיקה, מטאורולוגיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סראטוב 
 תלמידי דוקטורט:  Gury Marchuk 
 פרסים והוקרה:  עיטור לנין  עיטור הדגל האדום של העמל  פרס סטלין  מדליה לגבורת העמל במלחמת המולדת הגדולה 1941–1945 
 בן או בת זוג:  יקטרינה בלינובה 
 
איליה קיבל  (ברוסית: Кибель Илья Афанасьевич‏; 19 באוקטובר 1904 - 5 בספטמבר 1970) היה מטאורולוג סובייטי ממוצא יהודי.
קורות חיים

איליה קיבל נולד בשנת 1904 בסרטוב למשפחה יהודית. אביו אפנסי (אפרים) היה רופא. גם אמו עסקה ברפואה. לקיבל היה אח שהוצא להורג בשנת 1939. איליה לא אהב לספר על ילדותו בסרטוב, אך בכל זאת ממה שסיפר לקרובי משפחה ידוע שהוא נתקל במספר תקריות אנטישמיות.
בשנת 1925 קיבל סיים לימודים באוניברסיטת סראטוב ועבר ללנינגרד בה התחיל לעבוד מחלקה למטאורולוגיה דינאמית שנוסדה על ידי אלכסנדר פרידמן. בשנת 1929 הוא סיים עבודת תואר שלישי. בשנים 1929-1941 הוא היה מלמד באוניברסיטת לנינגרד (משתנ 1931 כפרופסור). בשנת 1935 קיבל סיים פוסט-דוקטורט).
לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה קיבל פונה לסברדלובסק. בשנת 1943 הוא הגיע למוסקבה והחל לעבוד במכון מרכזי לחיזוי מזג האוויר ועבד בו עד לשנת 1958. בשנת 1958 קיבל עבד למכון לגאופיזיקה שימושית של אקדמיה למדעים של ברית המועצות.
קיבל היה מומחה לשיטות מתמטיות לחיזוי מזג אוויר. בשנת 1940 הוא פרסם ספר עם פירט שיטות חדישות בנושא. על פרסום הספר בשנת 1941 הוענק לו פרס ברית המועצות. שיטות שהוא פיתח אפשרו בין היתר לחזות אובי שכבת הקרח על אגם לדוגה שהיה חיוני לתפקוד דרך החיים בשנים 1941-1943.
בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20 קיבל הבין חשיבות ניצול מחשבים לחיזוי מזג אוויר. הוא ניצל את מעמדו באקדמיה למדעים וקיבל שעות מחשוב במחשב ראשון שנבנה על ידי איסאק ברוק. הוא רצה לקדם הקמת מרכז מחשבים ייעודי, אך לא קיבל תמיכה ממנהליו ולכן שינה מקום עבודה. בשנת 1961 הוא הקים מרכז מחשבים שפעל בנושא חיזוי.
על פעילותו לקידום המדע לקיבל הוענקו מספר עיטורים ופרסים. בשנת 1972 לקיבל הוענק פרס על שם פרידמן של האקדמיה למדעים (העקנה ראשונה). בהמשך פרס זה קיבלו תלמידו (1975) ואשתו של קיבל (1978).
החל משנת 1943 קיבל היה חבר בהתכתבות באקדמיה למדעים של ברית המועצות.
איליה קיבל נפטר בשנת 1970 במוסקבה לאחר מחלה ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה.
איליה רבינוביץ

| --- | --- |
איליה רבינוביץ
 לידה:  23 במאי 1891 סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  23 באפריל 1942 (בגיל 50) פרם, ברה"מ 
 מדינה:  האימפריה הרוסית, ברית המועצות 
 
איליה רבינוביץ (ברוסית: Илья Леонтьевич Рабинович Рюмин;‏ 1891, סנקט פטרסבורג – 1942, פרם), שחמטאי יהודי-רוסי. זכה במשותף באליפות ברית המועצות בשנת 1934.
בשנת 1911 חלק רבינוביץ את המקום הראשון עם פלאץ בתחרות סנקט פטרסבורג. בשנת 1912 חלק מקום 4–5 בתחרות וילנה (ניצח: קארל הרומאדקה).
בחודשים יולי ואוגוסט בשנת 1914 שיחק רבינוביץ בתחרות מנהיים, שם חלק מקום 2–3 עם הלגואה. רבינוביץ ביחד עם עשרה שחקנים רוסים נוספים שהשתתפו בתחרות מנהיים, נכלאו בגרמניה לאחר הכרזת המלחמה נגד רוסיה, שלמעשה התחילה את מלחמת העולם הראשונה. בחודש ספטמבר 1914 ארבעה מהשחמטאים (אלכסנדר אלכין, פדור בוגאטירצ'וק, סאבורוב וקופלמן) שוחררו והורשו לחזור לביתם. השחמטאים הכלואים ניצלו את תקופת המאסר לקיום שמונה תחרויות שחמט ביניהם. רבינוביץ סיים שלישי בתחרות הראשונה שהתקיימה בבאדן-באדן (ניצח: אלכסנדר פלמברג), הגיע שני בשלוש מהתחרויות, חלק מקום שני-שלישי פעם אחת ופעם הגיע למקום השלישי. בכל התחרויות הללו ניצח יפים בוגוליובוב). בשנת 1916 ניצח רבינוביץ בתחרות אחת, ובשנת 1917 חלק מקום ראשון שני עם אלכסי סלזנייב.
לאחר המלחמה חזר רבינוביץ לסנקט פטרסבורג ובשנת 1920 ניצח באליפות השחמט בעיר. באותה שנה הגיע למקום הרביעי בתחרות מוסקבה (אליפות ברית המועצות הראשונה, ניצח: אלכסנדר אלכין). בשנת 1922 הגיע למקום השני, לאחר גריגורי לבנפיש באליפות סנקט פטרסבורג. בשנת 1923 חלק מקום 7–8 בתחרות לנינגרד (אליפות ברית המועצות השנייה, ניצח: פטר רומנובסקי). בשנת 1923 רבינוביץ ניצח בתחרות נובוגורוד. בשנת 1924 הגיע למקום השני, לאחר גריגורי לבנפיש באליפות לנינגרד. בשנת 1924 הגיע למקום החמישי בתחרות מוסקבה (אליפות ברית המועצות השלישית, ניצח: יפים בוגוליובוב).
בשנת 1925 היה רבינוביץ השחקן הסובייטי הראשון שהתחרה מחוץ לברית המועצות. הוא שיחק בתחרות באדן-באדן והגיע למקום השביעי (המנצח: אלכסנדר אלכין). בשנת 1925 חלק מקום 1–4 באליפות לנינגרד. באותה שנה הגיע שלישי בתחרות לנינגרד (אליפות ברית המועצות הרביעית, ניצח: יפים בוגוליובוב). בשנת 1926 ניצח רבינוביץ בתחרות לנינגרד, ובתחרות אחרת חלק מקום 2–3 (ניצח: אלכסנדר איליין-זנבסקי).
בשנת 1927 רבינוביץ כתב את הספר הראשון בשפה הרוסית שעסק בסיומי שחמט. באותה שנה חלק מקום 10–12 במוסקבה (אליפות ברית המועצות החמישית, ניצחו: פדור בוגאטירצ'וק ופטר רומנובסקי). בשנת 1928 ניצח באליפות לנינגרד. בשנת 1933 חלק מקום 3–5 בתחרות לנינגרד (אליפות ברית המועצות השמינית, ניצח: מיכאל בוטביניק). בשנת 1934 חלק רבינוביץ מקום ראשון עם גריגורי לבנפיש בתחרות לנינגרד (אליפות ברית המועצות התשיעית). בשנת 1935 חלק מקום 11–14 בתחרות מוסקבה (ניצחו: מיכאל בוטביניק וסאלו פלור).
בשנת 1937 חלק רבינוביץ מקום 10–12 בתחרות טביליסי (אליפות ברית המועצות העשירית, ניצח: גריגורי לבנפיש). בשנת 1938 חלק מקום 3–4 בתחרות לנינגרד (חצי הגמר לאליפות ברית המועצות). בשנת 1939 חלק מקום 7–8 בתחרות מוסקבה (ניצח: סאלו פלור). באותה שנה חלק מקום 11–12 בתחרות לנינגרד (אליפות ברית המועצות האחת עשרה, ניצח: מיכאל בוטביניק). באותה שנה הגיע למקום השביעי בתחרות לנינגרד (ניצח: ליציסין). בשנת 1940 ניצח רבינוביץ באליפות לנינגרד. ביוני 1941 שיחק רבינוביץ בחצי גמר אליפות ברית המועצות ברוסטון על הדון (מהלך התחרות נפסק באמצעו).
רבינוביץ חלה במהלך המצור על לנינגרד. הוא פונה אך מת מתת תזונה בבית חולים בפרם.
ספרים שכתב

Endspiel, Leningrad 1928 (Weitere Auflagen 1938 und 1939)
Debjut [Eröffnung], Leningrad 1931
אלמה מאטר

חותם אוניברסיטת בולוניה
פסל באוניברסיטת קולומביה, ניו יורק
אלמה מאטר (בלטינית: Alma mater) הוא מושג לטיני, שמשמעו "אם מזינה". הביטוי שימש ברומי העתיקה כתואר לאלה האם, ובנצרות של ימי הביניים היה כינויה של  מרים, אם ישו.
בשפה האנגלית העכשווית הביטוי משמש לרוב כדי להתייחס למכללה או לאוניברסיטה כלשהי בה התחנך האדם.
המונח לקוח מן המוטו Alma Mater Studiorum של האוניברסיטה הוותיקה ביותר באירופה כמוסד פעיל ומעניק תארים ברציפות, אוניברסיטת בולוניה באיטליה, שנוסדה בשנת 1088 לספירה בבולוניה ופועלת שם עד היום.
בשפות מודרניות רבות משמש המונח בדרך כלל ובעיקר באקדמיה; באנגלית בריטית נהוג להשתמש בו על פי רוב במקום שם האוניברסיטה או המכללה שבה למד האדם שמדובר בו. בארצות הברית מקובל המונח בשימוש גם ביחס לבית ספר תיכון או יסודי.
"אלמה מאטר" היא לפעמים גם תחילתו של המנון או שיר של מוסד לימודי, ויכולה להתקבל ככותרת לסוגה. במובנו זה, המונח מוכר יותר בארצות הברית מאשר בממלכה המאוחדת. בארצות הברית המונח מתייחס במקרים רבים לכל השיר, בניגוד לפתיחתו בלבד.
איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי

| --- | --- |
סמליל איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי
 תחום:  תעשיית המוזיקה 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מטה הארגון:  וושינגטון די. סי. 
 תקופת הפעילות:  1952–הווה (כ־72 שנים) 
 www.riaa.com
 
איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (באנגלית: Recording Industry Association of America), ידוע גם כ-RIAA, הוא ארגון סחר שמייצג את תעשיית ההקלטות בארצות הברית. באיגוד חברים חברות הקלטות ומפיצים. המטה של RIAA נמצא בוושינגטון הבירה.
RIAA הוקם ב-1952. המשימה המקורית שלו הייתה לטפל בבעיית זכויות יוצרים, לעבוד עם איגודים מקצועיים ולעשות מחקרים על תעשיית ההקלטות ועל תקנות ממשלתיות. RIAA לוקחת חלק בניהול זכויות קולקטיביות של הקלטות קול, נוסף לכך האיגוד אחראי להכתרת אלבומי/סינגלים זהב או פלטינה בארצות הברית.
יעדי ה-RIAA:
להגן על הזכות לקניין רוחני ועל התיקון הראשון של זכויות האומנים
לבצע מחקר על תעשיית המוזיקה
לפקח ולבחון את הרלוונטיות של חוקים, תקנות ומדיניות
היסטוריה

במהלך שנת 2024, איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי השיג הכנסות שיא של 8.7 מיליארד דולר במחצית הראשונה של השנה, על פי דוח אמצע השנה של שהפיקו. הצמיחה הייתה 4% בלבד, שהיא חצי מהצמיחה של 8% בשנת 2023. עם זאת, 84% מההכנסות הגיעו מסטרימינג, כשהכנסות ממנויים בתשלום הגיעו ל-5.7 מיליארד דולר. מספר המנויים בתשלום עלה ל-99 מיליון תוכניות, לעומת 96.5 מיליון בשנת 2023, אך הצמיחה במספר המנויים ירדה משמעותית בהשוואה לשנים קודמות. מכירות ויניל צמחו ב-17% והגיעו ל-740 מיליון דולר, המהווים 75% מסך ההכנסות הפיזיות. ויניל עקף את מכירות ה-CD ברציפות זה ארבע שנים, עם 24 מיליון יחידות שנמכרו לעומת 17 מיליון יחידות CD. ההכנסות מ-CD נותרו יחסית קבועות עם 237 מיליון דולר. ההכנסות משירותים נתמכי פרסום, כמו יוטיוב וגרסאות נתמכות פרסום של ספוטיפיי, עלו ב-2% ל-899 מיליון דולר. שירותי רדיו דיגיטליים ומותאמים אישית צמחו ב-2% והגיעו ל-672 מיליון דולר. חלוקות SoundExchange, שמייצגות הכנסות מ-SiriusXM ותחנות רדיו אינטרנטיות, צמחו ב-4% והגיעו ל-517 מיליון דולר. יו"ר ומנכ"ל האיגוד, מיץ' גלייזר, התייחס לדוח כ"נקודת ציון משמעותית במוזיקה המוקלטת", והדגיש את המשך הצמיחה ואת החדשנות בתחום המוזיקה.
מבנה החברה

קרי שרמן הוא היו"ר והמנכ"ל של RIAA מ-2011. שרמן הצטרף ל-RIAA כיועץ משפטי ב-1997 וקודם לנשיא הדירקטוריון ב-2001, שרמן שירת בתפקיד זה עד שמונה ליו"ר ומנכ"ל ה-RIAA.
מיטש גלזיר מונה להיות סגן נשיא הבכיר של RIAA ב-2011. בין השנים 2001 ל-2011 גלזיר שימש כסגן הנשיא הבכיר למדיניות ציבורית וליחסי עבודה.
מיטש בינאול היה המנכ"ל והיו"ר של ה-RIAA בין השנים 2003 ל-2011. הוא עזב ב-2011 את ה-RIAA, כדי להיות הנשיא והמנכ"ל של הברית ליצרני רכב.
הדירקטוריון מורכב מ-26 חברי דירקטוריון, מחברות שונות בתעשיית המוזיקה. חברי הדירקטוריון ב-2013 היו:
קרי שרמן - RIAA
קולין פינקלשטיין - EMI Recorded Music
ביל הרן - EMI Christian Music Group
דיירדרה מקדונלד - סוני מיוזיק אנטרטיינמנט
טרי המינגס - Provident Music Group/סוני מיוזיק אנטרטיינמנט
קווין קלהר - סוני מיוזיק אנטרטיינמנט
תומאס הסה - סוני מיוזיק אנטרטיינמנט
ג'ולי סווידלר - סוני מיוזיק אנטרטיינמנט
לוק ווד - אינטרסקופ רקורדס
ג'ף הרלסטון - יוניברסל מיוזיק גרופ
זאק הורוביץ - יוניברסל מיוזיק גרופ
מל להווינטר - Universal Motown Republic Group
קרייג קלמן - The Atlantic Group
פול רובינסון - וורנר מיוזיק גרופ
בוב קוואלו - Buena Vista Music
גלן בארוס - Concord Music Group
מייק קורב - Curb Records
מייקל קוך - אנטרטיינמנט ואן U.S.
טום סילברמן - Tommy Boy Entertainment
סטיב ברטלס - איילנד רקורדס
RIAA מייצג יותר מ-1,600 חברות, כמו: חברות תקליטים וחברות הפצה, ביחד הם מייצרים ומפיצים כ-90% מהמוזיקה הנמכרת בארצות הברית. שלוש החברות הגדולות והמשפיעות ב-RIAA הן:
סוני מיוזיק אנטרטיינמנט
יוניברסל מיוזיק גרופ
וורנר מיוזיק גרופ
בסוף 2007 דיווח RIAA ששווי השוק של ההקלטות הנמכרות על ידי החברות באיגוד הוא 10.4 מיליארד דולר, ירידה מהשווי שפורסם ב-1999 והיה מוערך ב-14.6 מיליארד דולר.
תעודה על מכירות

ה-RIAA מפעיל מערכת של הענקת פרסים לאלבומים שמכרו מספר רב של עותקים. המערכת החלה ב-1958, כאשר סינגלים ואלבומים שנמכרו בסכום של 1,000,000 דולר קיבלו "פרס זהב". שיטת הכתרת האלבומים שונתה ב-1975 להכתרת אלבומים על פי מספר האלבומים שנמכרו, כשפרס זהב ניתן לאלבום שמכר כ-500,000 עותקים. ב-1976 נוסף פרס פלטינה עבור מכירת מיליון עותקים. ב-1989 גם שיטת הכתרת הסינגלים שונתה, כאשר "פרס זהב" ניתן לסינגלים שהגיעו ל-500,000 במכירות, ו"פרס פלטינה" לסינגלים שהגיעו ל-1,000,000 במכירות; וב-1999 פרס יהלום למכירות של 10 מיליון עותקים. הפרסים מוצעים לחברי RIAA וגם לאלו שאינם חברים באיגוד.
משנת 2000 מפעיל ה-RIAA מערכת דומה עבור מכירות של מוזיקה בשפה הספרדית, הנקרא Los Premios de Oro y De Platino. פרס זהב (בספרדית: Disco De Oro) מוענק עבור 50,000 יחידות ופרס פלטינה (בספרדית: Disco De Platino) עבור 100,000 יחידות, כאשר אלבום מולטי פלטינה מוענק עבור 200,000. כדי להיות זכאי לפרס זה, השיר המוקלט חייב להכיל יותר מ-50% תוכן בספרדית.
תעודה על מכירות > מכירות "דיגיטליות"

ב-2004 הוסיף ה-RIAA קטגוריה חדשה עבור מכירת הקלטות "דיגיטליות", כלומר הקלטות שמועברות לקהל דרך הרשת (כמו הקלטות שנמכרות באייטונס), לא כולל הקלטות שנמכרות במדיות אחרות כגון דיסק, קסטה או מיני דיסק. ב-2006 התווספו מכירות רינגטונים לקטגוריה של המכירות "דיגיטליות". החל מ-2007 הקריטריונים בקטגוריה הם:
כסף: 100,000 עותקים
זהב: 500,000 עותקים
פלטיניום: 1,000,000 עותקים
מולטי פלטיניום: 2,000,000 עותקים
יהלום: 10,000,000 עותקים
הערות שוליים

↑  Jem Aswad, U.S. Recorded Music Hit Record $8.7 Billion in Mid-Year Revenue, But Growth Is Just 4%: RIAA Report, Variety, ‏2024-08-29 (באנגלית אמריקאית)
↑  RIAA's Gold & Platinum Tally, באתר RIAA
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 8869 3219  LCCN: n85826182  VIAF: 129085294   WorldCat (עם VIAF): 129085294
אייכה (שיר)

| --- | --- |
 סינגל בביצוע שולי רנד
 מתוך האלבום נקודה טובה
 יצא לאור:  24 באפריל 2008
 פורמט:  תקליטור
 תאריך הקלטה:  2007
 סוגה:  זמר עברי
 שפה:  עברית 
 אורך:  4:06
 חברת תקליטים:  נענע דיסק
 כתיבה:  שולי רנד
 לחן:  שולי רנד
 
"אַיֶּכָּה" הוא שיר של הזמר שולי רנד מאלבומו נקודה טובה שיצא בשנת 2008. שולי רנד כתב מילים ולחן לשיר. השיר הגיע למקום 26 במצעד הפזמונים של רשת ג' לשנת 2008 ולמקום 36 במצעד השנתי של גלגלצ.
תוכן השיר

מילות השיר, שנכתבו על ידי רנד, מביעות מצוקה אישית שלו שנובעת ממשבר רוחני. ניתן להבחין בזאת דרך המשפטים המיואשים והקשים של השיר, התוהים היכן אלוהים והאם הוא אכן קיים. המילים בנויות ככה שכל שני משפטים רצופים מתחרזים זה בזה. בשיר שלושה בתים, שני פזמונים ו-"C part" אחד, שמגיע בסוף.
במשך כל השיר פונה רנד ישירות אל אלוהים ושולח לעברו שאלות קיומיות המעידות על משבר אמונתי קשה. הוא מתקשה לשמוח בעקבות המשבר ("השמחה נסתלקה ממני וגם הדעת") ורק מחפש תשובות לשאלותיו, על אף שהסביבה שלו מונעת ממנו להגיע לתשובות ("קולות מהעבר לוחשים לי לעצור / אבל אני מוסיף בחושך לחתור / ושואל ומבקש, אייכה?!").
השיר מועבר בצורה מאוד מטאפורית, ולא נאמרת אף מילה שהיא פשוטה כמשמעה. השיר מלא בדימויים שונים, כאשר יש הרבה מאוד מטאפורות הקשורות למים, או חתירה ("אבל אני מוסיף בחושך לחתור; בסופו של יום הן אפלט אל החוף; איך בחושך הזה הייתי חותר"). יש המקשרים את עטיפת האלבום (משמאל) בה נראה רנד צולל בבגדיו החרדיים במים למטאפורות הרבות הקשורות למים.
התייחסות לשיר

בשנת 2011 שודרה בטלוויזיה סדרת דרמה בשם סימני שאלה. לפני תחילת השידורים הזכיינית רשת השתמשה בשיר "אייכה" בשביל פרומו לסדרה. רנד התנגד לשימוש בשירו לקידום הסדרה שעסקה בצעירים שיצאו בשאלה. הזמר, שבעצמו חזר בתשובה, דרש להסיר את שירו מהפרומואים לסדרה וגם פרסום הודעות שיבהירו "כי הוא אינו קשור באופן כלשהו לקדימון או לסדרה, כי השימוש בשיר נעשה שלא בהסכמתו, וכי הוא שולל לחלוטין את הקישור שנעשה בינו והשיר מצד אחד לבין הקדימון והסדרה מצד שני, הן מבחינת החוזי והן מבחינת התוכן". ב"רשת" החליטו להענות לבקשתו של רנד והורידו את השיר מהפרומואים של הסדרה.
הערות שוליים

↑  אפי אברהם, ‏שולי רנד דרש, "רשת" הורידה את השיר "אייכה", באתר "סרוגים", 25 בינואר 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: f02b3d8a-23d7-475c-ac5f-7f3054100477
אליזבת הלנה, נסיכת טורן וטקסיס

| --- | --- |

 לידה:  15 בדצמבר 1903 רגנסבורג, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  22 באוקטובר 1976 (בגיל 72) מינכן, גרמניה המערבית גרמניה המערבית 
 מדינה:  גרמניה 
 מקום קבורה:  טירול 
 בן זוג:  פרידריך כריסטיאן, מרקיז מייסן
 
אליזבת הלנה, נסיכת טורן וטקסיס (בגרמנית: Elisabeth Helene Markgräfin von Thurn und Taxis;‏ 15 בדצמבר 1903‏ - 22 באוקטובר 1976) הייתה בתו של אלברכט, נסיך טורן וטקסיס השמיני ואשתו של פרידריך כריסטיאן, מרקיז מייסן.
ביוגרפיה

אליזבת הלנה נולדה ב-15 בדצמבר 1903 ברגנסבורג, לאלברכט, נסיך טורן וטקסיס השמיני ולמרגרטה קלמנטינה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של יוזף קרל, ארכידוכס אוסטריה וקלוטילדה, נסיכת סקסוניה-קובורג-גותה.
ב-16 ביוני 1923 התחתנה אליזבת הלנה עם פרידריך כריסטיאן, מרקיז מייסן, ממנו נולדו לה 5 ילדים. בשנת 1961 מת בעלה פרידריך כריסטיאן, וב-22 באוקטובר 1976 מתה אליזבת הלנה במינכן.
משפחתה

ב-16 ביוני 1923 התחתנה אליזבת הלנה עם פרידריך כריסטיאן, מרקיז מייסן, ממנו נולדו לה 5 ילדים:
מריה עמנואל, מרקיז מייסן (1926–2012), התחתן עם אנסטסיה, נסיכת אנהלט.
מריה יוזפה, נסיכת סקסוניה (1928–2018).
אנה, נסיכת סקסוניה (1929–2012), התחתנה עם רוברטו דה אפיף
אלברט, מרקיז מייסן (1934–2012), התחתן עם אלמיירה הנקה.
מתילדה, נסיכת סקסוניה (1936–2018), התחתנה עם יוהנס היינריך, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Darryl Lundy (10 במאי 2003). "Elisabeth Helene Prinzessin von Thurn und Taxis". ThePeerage.com. נבדק ב-2008-11-28. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6  Paul Theroff. "THURN und TAXIS". Paul Theroff's Royal Genealogy Site. אורכב מ-המקור ב-3 במאי 2009. נבדק ב-2008-11-28. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 130272000  VIAF: 55250024   WorldCat (עם VIAF): 55250024
אלכסנדר הלוויג וויאנט

| --- | --- |
אלכסנדר וויאנט, דיוקן 1882
 לידה:  11 בינואר 1836 Port Washington, ארצות הברית 
 פטירה:  29 בנובמבר 1892 (בגיל 56) ניו יורק, ארצות הברית 
 תחום יצירה:  ציור נוף 
 הושפע על ידי:  ג'ורג' איננס 
 www.alexanderwyant.org
 
אלכסנדר הלוויג וויאנט (באנגלית: Alexander Helwig Wyant;‏ 11 בינואר 1836 – 29 בנובמבר 1892) היה צייר נוף אמריקאי, שייך לסגנון הטונליזם. ופעיל כאמן בארקוויל, שבניו יורק.
ביוגרפיה

אלכסנדר וויאנט נולד בפורט וושינגטון, שבאוהיו. הוא התחיל לצייר כשהיה בסינסינטי, אוהיו. צייר נוף בסגנון ג'ורג' איננס, אותו פגש אחר כך בעיר ניו יורק. הציורים המוקדמים שלו עקבו מקרוב אחר המסורת של אסכולת נהר הדסון, ואילו המאוחרים - מייצגים את הטונליזם.
אלכסנדר וויאנט, שגדל באוהיו, עבד במהלך שנות העשרה שלו כצייר שלטים בפורט וושינגטון הסמוכה. בשנת 1857 הוא התרשם מכמה ציורים של ג'ורג' איננס בתערוכה בסינסינטי ועד מהרה עבר לניו יורק כדי לפגוש את איננס. לאחר שחזר לסינסינטי, וויאנט הבטיח את תמיכתו של ניקולאס לונגוורת' והלך ללמוד בניו יורק בשנת 1860. הוא יצא לנסיעה באירופה שהחלה בפריז לפני שעבר לגרמניה.
לאחר הפסקה של שנתיים בסינסינטי, הוא חזר לעיר ניו יורק בשנת 1863.
הוא הציג לראשונה באקדמיה הלאומית לעיצוב בשנת 1864 ונבחר לחבר בשנת 1868 ואקדמאי בשנת 1869. וויאנט נסע לאירופה בשנת 1865, למד כמה חודשים אצל הצייר הנורווגי הנס גוד בדיסלדורף ובקרלסרוהה, גרמניה, ועשה עצירות קצרות באנגליה ובאירלנד לפני שהתיישב שוב בניו יורק.
לאחר 1866 עבר וויאנט בהדרגה לצבעי מים, תוך הסתמכות הולכת וגוברת על לוח צבעים המדגיש גוונים של לבן, אפור וצבעי האדמה. משנת 1867 הציג את צבעי המים שלו כמעט מדי שנה וסייע להקמתה של האגודה האמריקאית לצבעי מים בשנת 1878.
אירוע מוחי חלקי בעת שהיה במשלחת ממשלתית באריזונה וניו מקסיקו בשנת 1873 הוביל לשיתוק זרועו הימנית. בין 1874–1880 עבד בסטודיו שלו בעיר ניו יורק, לימד את עצמו לצייר ביד שמאל.
לאחר נישואיו בשנת 1880, החל לבלות את רוב זמנו בעמק קינן, ניו יורק. הוא עבר בשנת 1889 לארקוויל, ניו יורק (בהרי קטסקייל). הוא צייר לעיתים קרובות באדירונדאק וגם בקטסקייל .
הוא נפטר בשנת 1892 בעיר ניו יורק זמן קצר לאחר שסיים את הציור ״נוף הסתיו של ארקוויל״, האחרון שלו.
במהלך חייו זכה להערכה בינונית בלבד, אם כי לאחר מותו חיפשו את עבודותיו.
קריירה

סגנונו של וויאנט פותח לאט לאורך חייו. תרומות מיוחדות הגיעו ממגע ראשוני שלו עם איננס זמן קצר לאחר שהותו של אותו אמן בצרפת. חשיפתו של וויאנט לעבודות של ג'ון קונסטבל ויליאם טרנר בשנת 1873, האיץ את מעבר האמן לציור מפורט של עובדות הטבע, למשל, בציור " עמק המוהוק" שבאוסף המוזיאון המטרופוליטן לאמנות. בשנותיו המאוחרות יותר בדידותו של וויאנט, באה לידי ביטוי בציורי נופיו, ובמיוחד אלה מאזור ארקוויל.
הוא היה חבר ב"סנטצ'רי אסוסיאיישן" ובאקדמיה הלאומית לעיצוב, אליהם נבחר בשנת 1869.
תערוכות שלו נערכו במקומות הבאים: האקדמיה הלאומית לעיצוב, 1865–1892; האגודה לאמנות ברוקלין, 1867–1892; מועדון האמנות בוסטון, 1877–1882; האקדמיה לאמנויות יפות בפנסילבניה, 1879–1881; מכון האמנות בשיקגו; והמוזיאון המטרופוליטן לאמנות.
אוספים ציבוריים המחזיקים או מציגים את עבודותיו של ויאנט כוללים את המוזיאון הלאומי לאמנות אמריקאית, מוזיאון ברוקלין, מוזיאון המטרופוליטן, מוזיאון טולדו לאמנות, מוזיאון מדינת טנסי, מכון דייטון לאמנות, מוזיאון האמנות בקנטאקי ומוזיאון סוויט לאמנות.
הערות שוליים

↑  Chisholm, Hugh, ed., Wyant, Alexander H., 1911 Encyclopædia Britannica Volume 28
↑  American Paradise: The World of the Hudson River School, libmma.contentdm.oclc.org (באנגלית)
↑  "Alexander Helwig Wyant", 1920. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007509868805171  ISNI: 0000 0000 6703 4572  LCCN: n86813274  RKD: 85795  SNAC: w68k8zwf  SUDOC: 181737698  ULAN: 500000707  VIAF: 6426144   WorldCat (עם VIAF): 6426144 
אלכסנדר וויאנט, גדר מפוצלת, 1862
אלכסנדר וויאנט, עמק טנסי, 1866
אלכסנדר וויאנט, על הדסון
אליזבת דקרס

אליזבת דקרס (באנגלית: Elizabeth Dekkers; נולדה ב-6 במאי 2004) היא שחיינית אוסטרלית, סגנית אלופת העולם (פוקואוקה 2023), זוכת מדליית ארד באליפות העולם בבריכת 25 מטר (מלבורן 2022) ואלופת חבר העמים (ברמינגהאם 2022) במשחה ל-200 מטר פרפר.
ביוגרפיה

דקרס נולדה וגדלה בדרום בריזביין, קווינסלנד.
ביוגרפיה > 2022

במשחקי חבר העמים שנערכו בברמינגהאם בתחילת אוגוסט 2022 היא זכתה במדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:07.26 דקות, לפני לורה סטיבנס מאנגליה (2:07.90 דקות) ובת ארצה בריאנה תרוסל (2:08.32 דקות).
באליפות העולם בבריכת 25 מטר שנערכה במלבורן, בדצמבר היא זכתה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 2:03.94 דקות, אחרי האמריקאיות דקוטה לותר (2:03.37 דקות) והאלי פליקינר (2:03.78 דקות).
ביוגרפיה > 2023 > סגנית אלופת העולם

באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, יפן ביולי 2023 היא זכתה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:05.46 דקות, אחרי סאמר מקינטוש מקנדה (2:04.06 דקות) ולפני רגן סמית' מארצות הברית (2:06.78 דקות).
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

100 מטר פרפר: 58.39 שניות (2023)
200 מטר פרפר: 2:05.26 דקות (2023)
שיאים אישיים > בריכת 25 מטר

200 מטר פרפר: 2:03.94 דקות (2022)
איתן גור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 ביוני 1958 
 פטירה:  23 בספטמבר 2019 (בגיל 61) 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  תלמה ילין 
 מעסיק:  קול ישראל 
 תחום סיקור:  מוזיקה אלקטרונית
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  gurdj
 
איתן גור (5 ביוני 1958 – 23 בספטמבר 2019) היה שדרן רדיו, תקליטן, עורך, ומפיק ישראלי.