stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המאבק בשבועונים החרדיים בישראל
המאבק בשנות ה-90 והלאה > המוסף "בן שלושים לכוח" ב"משפחה"

למרות ביקורת זו, בגיליון חג הפסח תשע"א (2011) פרסם "משפחה" מוסף מיוחד בנושא "בן שלושים לכוח". הפתיח של המוסף היה: "משפחה בוחר את שלושים בני השלושים שעוד נשמע עליהם רבות, המניעים, השאיפות, ההצלחות, הכשלונות". כל הנבחרים היו אנשי קריירה, ועל חלקם נכתב שכבר בהיותם בישיבה צפו שלא ירחק היום שיצליחו בעולם העסקים. כותרת המאמר הפותח הייתה "והצלחתי – הגאולה החמישית". בנוסף פורסמה בעיתון כתבה נרחבת על הרב נסים קרליץ ובה ראיון בלתי-רשמי עמו, צעד שניתן היה לפרש כמתן לגיטימציה של הרב קרליץ לעיתון. זמן קצר לאחר מכן פרסם "יתד נאמן" מכתב של הרב קרליץ שבו הוא יוצא נגד השבועונים: ”כל השבועונים והחינמונים, כולל עיתון משפחה, מסלפים ומטשטשים את השקפת תורתנו הקדושה שקיבלו מרבותינו, וחלילה להכניס עיתונים מסוג זה לבית, או לסייע בידם בכל אופן שהוא. ופשוט שעל סוג עיתונים כאלו לא שייך לתת שום הכשר כלל”. למכתבו צורף גילוי דעת נוסף של רבנים וראשי ישיבות ובהם הרבנים עזריאל אוירבך, יהודה עדס, יגאל רוזן וברוך ויסבקר, שבו נכתב כי על ידי השבועונים "נגרם נזק רב לערכים נעלים ומקודשים אותם אנו עמלים להנחיל. על כן יש להתרחק מהם ומכל השבועונים למיניהם".
בעקבות כך נפגשו ראשי השבועון עם הרב קרליץ ולדבריהם הם העלו בפניו יוזמה להקמת ועדת פיקוח רוחנית על העיתון שתהיה מקובלת עליו. למרות זאת, כעבור זמן קצר פורסם שוב ב"יתד נאמן" וכן ב"המבשר" מכתבו האמור של הרב קרליץ, ועליו נוספו חתימותיהם של הרב יוסף שלום אלישיב והרב חיים קניבסקי. עם זאת, ב"המבשר" הושמט שמו של הרב קרליץ, בשל חוסר הוודאות לגבי דעתו, וב"משפחה" נטען שהוא דרש שלא לעשות שימוש במכתבו. בתגובה פרסם "יתד נאמן" מכתב נוסף, הפעם בכתב ידו של הרב קרליץ, האומר כי מעולם לא השתנתה דעתו על "חובת ההתרחקות מעיתון משפחה ושאר השבועונים למיניהם".
בימים שלאחר מכן היה "יתד נאמן" נתון למתקפה מצד מתנגדיו. פורסמה חוברת אנונימית בשם "בדק בית" ובה ביקורת חריפה על "יתד נאמן" שלטענתם נמנע מלסקר כמה מהרבנים הליטאים, ובראשם הרב נסים קרליץ.
שבוע לאחר מכן פורסמה חוברת כנגד השבועונים, על ידי ארגון בשם "למעננו", בראשות הרב יוסף מאיר אלטמן, רבו של חוג חת"ם סופר בבני ברק. בפתח החוברת מובא מכתב הסכמה לפעילות ההסברה, עליו חתומים כמה מרבני בני ברק, ובראשם הרב יצחק זילברשטיין.
המאבק בשנות ה-90 והלאה > ה'ראיון' עם בני הרב ליפקוביץ ב"משפחה"

בסיון תשע"א, בתוך ימי ה"שבעה" של פטירת הרב מיכל יהודה ליפקוביץ, פרסם "משפחה" כתבה ובה מעין שיחה עם בניו שבה סיפרו על אביהם. לצד הכתבה פורסמה תמונה שבה נראה כתב השבועון יחד עם בני הרב ליפקוביץ. בתגובה פרסמו בני הרב ליפקוביץ מכתב מחאה חריף ב"יתד נאמן", שבו נאמר: "הננו למחות כנגד השבועון 'משפחה' אשר ברוב עזות ובדרכים ערמומיות הציג מצג שווא שכביכול בימי השבעה דיברנו בפני עיתון פסול זה. וכבר ידוע כמה התריע אבינו מורנו כנגד השבועונים".
המאבק בשנות ה-90 והלאה > המאבק בחינמון "משפחה"

לקראת סוף שנת תשע"א התפרסם כי השבועון "משפחה" עומד להוציא חינמון ולהפיצו בריכוזים החרדיים. בעקבות זאת פורסם לקראת ראש השנה תשע"ב כרוז תחת הכותרת "ובערת הרע", ובו פסק הלכה בשאלה האם מותר ליטול את החינמונים מתיבות הדואר ולהשמידם. הרב נסים קרליץ פסק: "אין בזה גזילה אלא הצלת הרבים, ואדרבה צריך להכיר טובה למי שמוציא אותם ומשליכם, והווי כמסלק נזק מחברו". הרב חיים קניבסקי פסק: "סילוקו הוא בכלל 'ובערת הרע מקרבך', וכן הווה עובדא אצל מרן החזון איש והורה לעשות כן". במקביל פורסם בשנית ה"קול קורא" מאת מנהלי הסמינרים המרכזיים בישראל של המגזר הליטאי, החסידי והספרדי, ובו הוסיפו: "ובפרט כאשר מנסים להרבות השפעתם על ידי חלוקתם בחינם, נתחזק ביתר שאת לשמור פתחי בתינו מנגע זה". הפעם פורסם ה"קול קורא" בשלושת היומונים החרדיים – "יתד נאמן", "המודיע" ו"המבשר". כרוז דומה פורסם בכסלו תשע"ב, עם הופעת החינמון, ועליו חתמו כחמישים רבני שכונות וקהילות. בין החותמים: הרבנים עזריאל אוירבך, יצחק זילברשטיין ומרדכי גרוס. כעבור כמה ימים שלחו חלק מהרבנים החותמים מכתב לרבנים הקשורים ל"יתד נאמן" ובו כתבו שאנשי העיתון משתמשים בחתימותיהם בהקשר אחר במאבקם נגד "משפחה". הם דרשו שלא לעשות שימוש בחתימתם עד להכרעת הרב יהודה סילמן. חלק מהחותמים אמרו שחתימתם זויפה או נלקחה במרמה.
כשבוע לאחר מכן הגיע המאבק לשיאו, עם פרסום גילוי דעת של הרב יוסף שלום אלישיב, אשר לראשונה יצא במכתב-יחיד ומיקד אותו כנגד "משפחה": "כבר הבעתי דעתי אודות השבועון 'משפחה', המסלף ומטשטש השקפת התורה. ועתה בא להרבות השפעתו ותפוצתו. יש לעמוד על המשמר לבל ייכנס לבתי היראים לדבר ד', ובוודאי שאין להכשירו ולסייע בידו". המכתב פורסם ב"יתד נאמן" וב"המבשר".
המאבק בשנות ה-90 והלאה > היחס לצה"ל לאחר חקיקת חוק הגיוס החדש

בשנת 2014, לאחר ביטול חוק טל וחקיקת חוק הגיוס החדש, התחדש המאבק בשבועונים החרדיים, ובעיקר נגד השבועון "משפחה". בעוד היומונים החרדיים מזהירים מפני "גזירת הגיוס" כלשונם, הואשמו השבועונים החרדיים, ובראשם "משפחה", בסיקור אוהד של צה"ל.
במהלך מבצע צוק איתן פרסם "משפחה" את תמונות הנופלים, לצד מילות הערכה אישיות. יו"ר העיתון, אלי פלאי, אמר כי הפרסום הוא אכן תופעה חדשה בעיתונות החרדית אך היא נותנת ביטוי לתודעת האחדות הכלל-יהודית שהופגנה באותה תקופה, מאז רצח שלושת הנערים. בריאיון לערוץ 2 אמר פלאי כי הוא מקווה שה"ביחד" שנוצר ימשיך. בתגובה פרסם "הפלס" מאמר נרחב נגד "משפחה" וגורמים נוספים, והם הואשמו בניסיון ליצור אווירה אוהדת לצה"ל בקרב הציבור החרדי. באותה תקופה פרסם "משפחה" ריאיון עם מח"ט גבעתי הדתי עופר וינטר, ובתגובה האשים "הפלס" את "משפחה" בסיוע לקמפיין של הקמת גדוד חרדי בגבעתי.
באוקטובר 2014, במהלך דרשה בסעודה שלישית, קרא האדמו"ר מוויז'ניץ לחסידיו שלא לקרוא את העיתון "משפחה" ואת שאר השבועונים והחינמונים החרדיים ואמר שאסור להכניסם לבית משום שאינם מתאימים ליהודים חרדים.
הביקורת נגד השבועונים

בפרסומים השונים מועלות טענות שונות כנגד השבועונים החרדיים. הדברים מלמדים על ההבדלים שבין תפיסת העולם העיתונאית של היומונים החרדיים הקשורים לממסד לזו של השבועונים העצמאיים.
הביקורת נגד השבועונים > מהות העיתונות החרדית

עיתון חרדי נועד מעצם מהותו לספק מידע חדשותי בסיסי ולהוות תחליף ל"עיתונות החילונית". כדי לקבל את המידע הנדרש באופן כשר די ביומונים, וכל מה שמעבר לכך בעייתי. השבועונים, לטענת מתנגדיהם, קמו כדי להרחיב את מטרת צריכת העיתונים ולספק לקורא סוג של בילוי והנאה.
המניע העיקרי בהוצאתם של ביטאונים המייצגים קבוצות ומפלגות שונות בציבור החרדי הוא אידאולוגי. לעומת זאת, השבועונים הפרטיים והעצמאיים יוצאים לאור על ידי גורמים פרטיים ממניעים עסקיים וכלכליים. כשיש התנגשות בין השיקול הכלכלי לשיקולים של השקפה ואידאולוגיה - השיקול הכלכלי גובר. כך למשל, מודעות שאינן עוברות את הסף בעיתונים היומיים מסיבות של השקפה או סגנון נכנסות בקלות לשבועונים (למשל, מודעות של רשתות מחללות שבת או של הופעות זמרים, שנאסרו על ידי הרבנים). כמו כן, בעיתונים פרטיים יש מקרים שבהם כתבות וראיונות ממומנים על ידי בעלי עניין או על ידי מושאי הכתבות, והעיתון נאלץ לאפשר להם להשמיע את דעותיהם גם אם הן אינן הולמות לגמרי את ההשקפה החרדית.
הביקורת נגד השבועונים > פתיחות

היומונים החרדיים שמרניים באופיים. יש בהם כתבות, סקירות ומאמרים תורניים לרוב, וכן סקירות מטעם המפלגה או הקבוצה שאליה משתייך העיתון, אך הם נמנעים מלסקר סנסציות. הם גם נמנעים עקרונית מלסקר את ההתרחשויות הפוליטיות הפנימיות בקבוצות החרדיות השונות. כתוצאה מכך במקרים רבים המוצר הוא "יבש" למדי ואינו מספק את יצר הסקרנות הטבעי של הקורא. הציבור החרדי משופע ב'חדשות' עסיסיות ("נייעס"), ועד להופעת השבועונים הדרך היחידה להעברת ה'חדשות' הייתה מפה לאוזן. השבועונים מסקרים בהרחבה את החדשות הפנים-חרדיות, מדווחים על התככים והרקיחות הפוליטיות, ולעיתים הם משמשים מקור מידע יחיד (אם כי בשנים האחרונות הצטרפו אליהם ערוצי תקשורת טלפוניים ("קווי נייעס")).
חלק מהכותבים בשבועונים משתייך לאגף המודרני של הציבור החרדי. לא ייתכן, אומרים המתנגדים, שמשפחות חרדיות המקפידות על טהרת החינוך של ילדיהן יושפעו מכתיבתם ודעותיהם של אנשים אלו. באחד הכינוסים נגד השבועונים אמר הרב מיכל זילבר: "עבדים משלו בנו! מי הם אלה שכותבים, מי הם אלה שאומרים דעה? נערים מנוערים, ריקנים!".
בנוסף, כחלק מהקו הפתוח של השבועונים הם נותנים במה לאישים מן המגזר הכללי. הם מביאים ראיונות מצולמים עם חילונים, לעיתים תוך הצגתם באור חיובי וענייני. במכתב שכתבו מנהלי תלמודי התורה כנגד השבועונים נכתב: "אף העזו להגדיל רעתם, בהעמדת במות של כבוד לעומדים בראש המערכות כנגד קדשי ישראל, שאף ניצלו במה זו בדרכי חנופה להכניס מארסם ורעלם".
הביקורת נגד השבועונים > תחומי הסיקורים וסגנונם

השבועונים מנתחים אירועים אקטואליים, מדיניים ופוליטיים, בגישה המקובלת בעיתונות הכללית, הכוללת פרשנות וניתוח מעשי המדינאים והפוליטיקאים כאילו הם אחראים להתרחשויות. גישה זו מנוגדת, לדעת המבקרים, להשקפה התורנית הראויה ומצננת את האמונה בהשגחה האלוהית.
הסיקור של התככים הפוליטיים הפנימיים, כולל בחצרות הרבנים, משאיר את הרושם אצל הקורא כי הרבנים נתונים להשפעתם של הפוליטיקאים. לא פעם נוצר הרושם כי הרבנים עצמם הם חלק מהמשחק הפוליטי. הצגת הדברים הזו, טוענים המתנגדים, יוצרת זילות בדעת תורה ומצננת את היראה והכבוד לרבנים ואת הציות להם. באחד הכינוסים אמר הרב מיכל זילבר: "עצם העיסוק כאילו בדרכי הנהגתם והכרעתם של גדולי הדור הוא חמור ביותר... כשמתחילים להביא: זה אמר כך וזה אמר כך, שמים אותם על השולחן, בוחנים את השיקולים, מספרים כל מיני מרקחה שנעשו נאמרו מאחורי הקלעים - כל זה עלבונה של תורה".
לעיתים מועבר מסר סמוי לקוראים כאילו מקורביהם של הרבנים שולטים ברבנים, והוראות ציבוריות שיצאו מן הרבנים הן למעשה של המקורבים ואנשי החצר המשתמשים ברבנים ככלי משחק. גישה זו, טוענים המתנגדים, הייתה הגישה שנקטו המשכילים, שטענו כי הרבנים זקנים ומנותקים ואינם חשופים להוויות העולם והחלטותיהם מוטעות משום שהם ניזונים ממידע סובייקטיבי שמספקים להם אנשי החצר. אחת הדוגמאות האופייניות לכך היא עצם המאבק בשבועונים והאיסור שפרסמו הרבנים על קריאתם. בריאיון ל"בשבע" אמר עורך "משפחה", משה גרילק, כי המאבק נגד השבועונים הוא של "יתד נאמן": "יתד נאמן היו רוצים לראות אותנו נעלמים. הסיבה היא כלכלית, כי הם מרגישים מאוימים מההצלחה שלנו, אבל הם מתעטפים באצטלה רוחנית וטוענים שכביכול אנחנו לא מספיק חרדים. הם לוקחים מאמר שלנו, מראים לרבנים ואז הרבנים אומרים שאסור".
הציבור החרדי מחנך את בניו להעריץ רבנים, אדמו"רים וגדולי תורה. בעיתונות היומית אין שום סימני אהדה והערצה לדמויות שאינן מהתחום התורני והרבני. לעומת זאת, השבועונים, בהיותם בנויים על שיקולי רייטינג ובעלי גישה פתוחה, מסקרים ומראיינים "ידוענים" דתיים, חלקם רחוקים מנטלית מעולם התורה. ברשת העיתונים של "קו עיתונות דתית" הופיע במשך תקופה מדור רכילות, המזכיר בצורתו ובתוכנו את מדורי הרכילות בעיתונות הכללית (כולל הביטויים "נצפה" ו"יקיר המדור"), כשבמרכזו ידוענים מעולם העסקים, העיתונות, הפרסום והמוזיקה במגזר החרדי והדתי, חלקם מוקצים לגמרי בעיתונות היומית החרדית.
כמו כן מפרסמים השבועונים, ובעיקר "משפחה", כתבות, וכן מוספים מיוחדים, בנושאים הקשורים בבילוי ונהנתנות. נושאים אלו, ובהם עיצובים, טיולים ומכוניות, זרים לזרם המרכזי של הציבור החרדי ומנוגדים להשקפת עולמו הדוגלת בחיי רוח והסתפקות במועט.
הביקורת נגד השבועונים > התכנים

מנהלי השבועונים טוענים כי הם מקדישים חלק נכבד בעיתון למאמרים תורניים ולכתבות בנושאים תורניים. על כך כתב הרב מיכל יהודה ליפקוביץ: "ואף הדברי מוסר והסיפורי צדיקים וכיוצא בזה אלא יוצא מהם שום תועלת, כי הנזק אשר מהם הורס את הכל".
כמו כן, מנהלי השבועונים טוענים כי הם הקימו ועדת ביקורת והעיתון כפוף למרותה. כנגד זה טוענים מתנגדיהם כי המפקחים מתמנים על ידי בעלי העיתון, וממילא הם 'מפקחים מטעם' והקובעים האמיתיים הם בעלי העיתון. עוד הם טוענים כי הקונספט של שבועון חרדי כפי שהוא כיום, המשמש "סופרמרקט של דעות", אינו מאפשר עמידה בסטנדרטים של כשרות. כראיה הם מביאים את דברי הרב נסים קרליץ במכתבו נגד השבועונים: "ופשוט שעל סוג עיתונים כאלו לא שייך לתת שום הכשר כלל".
הביקורת נגד השבועונים > חומרנות

האידיאל החרדי הוא לימוד תורה ועיקר מטרת החינוך היא להצמיח דור של תלמידי חכמים שלימוד התורה הוא עיקר חייהם. השבועונים, ובראשם "משפחה" - לדעת מתנגדיהם - מובילים קו של עידוד לרכישת השכלה והשתלבות חרדים במעגל העבודה. לטענתם, השבועונים מטיפים במסרים סמויים וגלויים לשאיפה לקריירה ולמצליחנות חומרית.
לדעת מתנגדיהם, השבועונים, בעיקר "משפחה", מובילים קו של "החרדי החדש". כחלק משיווק התדמית של החרדים, טוענים המתנגדים, חשוב לשבועונים להציג חרדי חדש, כזה שאינו שייך ל"עולם המיושן". כשיצא "משפחה" להגנת הציבור החרדי כנגד העוול שעושים לו כלי התקשורת במדינה, טען כי למעלה מ-80 אחוז מהציבור החרדי שייך למעגל העבודה.
הביקורת נגד השבועונים > קהל היעד

כעיתונים כלל-חרדיים, עצמאיים ומסחריים, מנסים השבועונים לפנות לקשת הרחבה ביותר של קהלים, כדי להשיג כמה שיותר קוראים. לכן - טוענים מתנגדיהם - הם צריכים לרצות את כולם, מאנשי נטורי קרתא ועד ולדתיים לאומיים. פלורליזם חרדי ופתיחות תקשורתית נידונו לכישלון מראש אצל מי שמקפיד על חינוך ילדיו ושומר את ביתו מהשקפות זרות.
עמדת השבועונים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ראו גם

עיתונות חרדית
הערות שוליים

↑  פסק הלכה נגד השבועון החרדי "צופר", דבר, 9 בנובמבר 1979
1 2  קימי קפלן, רבות רעות צדיק, קווים לדמותה של העיתונות החרדית
↑  צילום המכתב
↑  אנשיל פפר, מלחמת העצמאות, באתר העין השביעית, 1 במאי 2001
↑  "התחיל [[[קורח]]] לומר לפניהם דברי ליצנות, אמר להן: אלמנה אחת הייתה בשכנותי ועמה שתי נערות יתומות, והיה לה שדה אחת, באה לחרוש, אמר לה משה: 'לא תחרוש בשור ובחמור יחדיו'. באה לזרוע, אמר לה: 'שדך לא תזרע כלאים'... מה עשתה, עמדה ומכרה את השדה ולקחה שתי כבשות כדי ללבוש גיזותיהן וליהנות מפירותיהן. כיון שילדו, בא אהרן ואמר לה: תני לי את הבכורות... הגיע זמן גזיזה וגזזה אותן, אמר לה: תני לי ראשית הגז... אמרה: אין בי כח לעמוד באיש הזה, הריני שוחטתן ואוכלתן. כיון ששחטה אמר לה: תני לי הזרוע והלחיים והקיבה. אמרה: אפילו אחר ששחטתי אותן לא ניצלתי מידו, ואמרה: הרי הן עלי חרם. אמר לה: כולו שלי הוא, שכך אמר הקב"ה: 'כל חרם בישראל לך יהיה'. נטל והלך לו והניחה בוכה היא עם שתי בנותיה" (ילקוט שמעוני, רמז תשנ).
↑  אבישי בן חיים, קינה לאישה החרדית העובדת, באתר nrg‏, 22 בינואר 2007
↑  יאיר אטינגר, מיהו ה"חזיר שפשט את טלפיו", באתר הארץ, 3 בספטמבר 2008
↑  מבוסס על דברי חז"ל בבראשית רבה, פרשה ס"ה, פיסקה א', שהחזיר מראה את סימן הטהרה שיש לו (מפריס פרסה) ומסתיר את הסימן שאין לו (מעלה גרה).
↑  יתד נאמן, ח' אב תשע"א
↑  איטל קציר, השבועונים משיבים מלחמה: "יתד מרמה את גדולי ישראל", 11 במאי 2011, אתר כיכר השבת
↑  ישראל כהן, הגר"נ קרליץ במכתב חדש: לא שיניתי דעתי בעניין השבועונים, כיכר השבת
↑  יקי אדמקר, היומונים נגד השבועונים: להישמר מנגע זה, בחדרי חרדים, 20 בספטמבר 2011
↑  חיים שקדי, ‏עשרות רבנים נגד יתד נאמן: "זייפו את החתימות שלנו", באתר כיכר השבת, 12 בינואר 2012
↑  עד אז פורסמו גילויי הדעת כנגד השבועונים על ידי קבוצות רבנים, ולחלקם הצטרף הרב אלישיב.
↑  חיים שקדי, ‏מאבק 'יתד ו'משפחה' לשיא חדש: מכתב מהרב אלישיב, באתר כיכר השבת, 30 בדצמבר 2011
↑  חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 19), התשע"ד-2014, ס"ח 2442 מ-19 במרץ 2014
↑  יקי אדמקר‏, תקדים בעיתון חרדי: תמונות הנופלים, באתר וואלה, 24 ביולי 2014
↑  הקיצוניים חוששים: המבצע הצבאי גרם להתקרבות בין צה"ל והחרדים, כיכר השבת 2 באוגוסט 2014
↑  הקלטת דבריו
↑  לכתחילה או בדיעבד? בידור או תקשורת נקיה? | תפקידה של העיתונות החרדית | פאנל | בימת 'צריך עיון', נבדק ב-2020-02-10
↑  דבורה גינזבורג, שחור על גבי עיתון, באתר ערוץ 7, 8 בדצמבר 2011
סגידה לסוסים

הסוס הלבן של אפינגטון הוא דוגמה לסגידה לסוסים
סגידה לסוסים הוא נוהג פגאני שהתקיים באירופה בתקופת הברזל ואולי אף בתקופת הברונזה. הסוס נתפש כשמימי, כחיה קדושה המקושרת לאל מסוים או כחיית טוטם המייצגת את המלך או הלוחם. קבוצות דתיות שסגדו לסוסים וסוסים כקורבנות היוו במקור מאפיין של תרבויות נוודים אירואסייתיות. סגידה לסוסים קושרה בצורה כמעט מוחלטת לתרבויות הודו-אירופאיות ופרוטו-טורקיות.
היסטוריה

הסוס הלבן של אפינגטון הוא דוגמה לסגידה לסוסים תקופת הברונזה, כאשר תארוכו הוא בין 1400 לפנה"ס עד ל-600 לפנה"ס. 
ישנה סיבה להניח כי פוסידון, כמו אלי ים אחרים, קושר לסוסים בהתחלה. באומנות היוונית, פוסידון רוכב על מרכבה שמובלת בהיפוקמפוסים או סוסים רגילים המסוגלים לדהור על המים, ומלחים הטביעו לעיתים סוסים בים כקורבן לפוסידון בשביל שיט מוצלח. עדויות נוספות לסגידה לסוסים נמצאות אצל טקיטוס בחיבורו "גרמאניה", המציין כי לגרמנים הייתה מסורת של סגידה לסוסים.
סגידה לסוסים בהודו

סגידה לסוסים נפוצה גם ביבשת ההודית. שם, מקורו ככל הנראה בהגירות של עמים אינדו-ארים, שהיגרו מתרבות עמק האינדוס כאשר זו קרסה, מסיבה שלא ידועה עד ימנו-אנו. בתרבות עמק האינדוס, ובמיוחד במוהינג'ו דארו, הוטבעו חותמים עם דמויות של סוסים. כיום, סגידה לסוסים נפוצה בהינדואיזם בדמות סגידה לאיאגריווא.
ראו גם

פולחן
הדגים

| --- | --- |

 שיר הנושא:  "הצלצול" על ידי ג'רמי פישר
 סוגה:  ילדים
 יוצרים:  נואה ז. ג'ונס 
 כותבים:  מקסוול אטומס   ויליאם רייס   אלכס הירש   האן ווסלוק   דרק איבניק   קארל פארולו   קלייטון מורוו
 בימוי:  מקסוול אטומס   ויליאם רייס   כ.ה. גרינבלאט
 מדבבים:  קייל מסי   צ'לסי סטאוב   ג'סטין רוילנד
 מדבבים בעברית:  אסף קורמן, ענת ארליך, ידין גולדמן, דן קיזלר, מיכאל עינב, הדר שחף, ותום שווצברג
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  3 
 מספר פרקים:  59 (110 מקטעים)
 הפקה
 מפיקים בפועל:  נועה ז. ג'ונס   מקסוול אטומס
 חברת הפקה:  חברת וולט דיסני 
 הפצה:  Disney–ABC Domestic Television, דיסני+ 
 מוזיקה:  אנדי סטורמר 
 אורך פרק:  11 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ דיסני 
 רשת שידור בישראל:  ערוץ דיסני
 תקופת שידור מקורית:  24 בספטמבר 2010 – 4 באפריל 2014
 תקופת שידור בישראל:  6 במרץ 2011 – 2014
 קישורים חיצוניים
 אתר הסדרה
 דף התוכנית ב-IMDb
 
הדגים (באנגלית: Fish Hooks) היא סדרת אנימציה אמריקאית מתוצרת חברת וולט דיסני. הסדרה משודרת בערוץ דיסני.
סקירת סדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 41 | 41 | 3 בספטמבר 2010 | 21 באוקטובר 2011 |
|  | 2 | 41 | 41 | 4 בנובמבר 2011 | 17 במאי 2013 |
|  | 3 | 28 | 28 | 7 ביוני 2013 | 4 באפריל 2014 |
עלילה

העלילה מתרחשת באקווריום הדגים הענק אשר נמצא בחנות החיות של באד, אשר בכל פרק נמכר בה דבר אחר. מיילו, בי ואוסקר הם שלושה תלמידים דגים בתיכון "מצולות". הסדרה מתארת את בעיותיהם, הרפתקאותיהם וחייהם באוקיינוס המדומה. חלק מהפרקים עוסקים בהרפתקאותיהם מחוץ לאקווריום, כאשר הם מחליטים לצאת לעיר תחת השם "אוגרווד" (פרודיה על הוליווד), לטייל בחנות החיות או כאשר במקרה מועברים למכל מים אחר, כל זאת בעזרת "חליפת מים" השומרת על רטיבותם החיונית.
דמויות > דמויות ראשיות

מיילו - דג כחול ורף שכל. אחיו של אוסקר וחברה הטוב ביותר של בי. בכל פרק מוצא דרך מוזרה להיכנס לצרות.
אוסקר - דג ממוצע מעורב אחיו הבכור של מיילו. חברה הטוב ביותר של בי ומאוהב בה בסתר. נגרר באופן תדיר למזימותיו של מיילו. דג אפור עם חולצה בצבע ירוק ושערו חום עם תספורת אפרו. בניגוד למיילו, אוסקר הוא מצטיין בלימודים. בסוף הסדרה הוא ובי הופכים לזוג
בי גולדפישברג - חברתם הטובה של מיילו ואוסקר. דגה מוכשרת, חכמה, בעלת חוש תיאטרלי. התלמידה היחידה שלומדת בשיעור עיתונאות. דגה צהובה ושערה ג'ינג'י. הדגה המבוקשת בבית הספר, רוצה להפוך לכוכבת. בסוף הסדרה היא ואוסקר הופכים לזוג.
מר בולדווין - סוס הים הירוק המורה בבית הספר "מצולות". בהיריון רוב הסדרה ולבסוף "מוליד" בין 100 ל-200 ילדים. באחד מהפרקים נחשד כי הוא גיבור על המכונה קפטן אקווריום.
תמנוני לודוויג ואן דגשפיט - הבריון של בית הספר. רף שכל, עד שאפילו לא יודע מהו כסף. תמנון כתום עם חולצה סגולה ועליה גולגולת. נוהג ללבוש כובע מצחייה. לרוב נוהג להיטפל לאלברט.
פיראניקה - חברה-משרתת של תמנוני שבמקום לעזור לו היא מנצלת אותו מכל זווית אפשרית.
אלברט גלאס - מדוזה ממין זכר. החכם בכיתה. היחיד שלא מחבב את בי. רגיש למחלות ובעיקר למחלה תחת השם "מיימת".
דמויות > דמויות משניות

דוקטור צפרדע - צפרדע המלמד את מקצוע האומנות. עקב היותו צפרדע, אינו יכול לנשום במים, ונאלץ לבצע גיחות מעלה לאוויר כל כמה דקות.
צדפי - אחת החברות שלי בי. דגה וורודה וגזעית. עשירה ועורכת הרבה מסיבות שוות.
קלמנטה - אחת החברות של בי. צדפה המאוהבת באוסקר. עורכת את ספר המחזור.
שומרי הראש של תמנוני - 3 תמנונים בתלבושת פוטבול המשמשים כשומרי ראשו של תמנוני.
המאמן סלמון - המאמן של בית הספר. ידוע בעיקר כמאמן המורלי של הקבוצות.
פמלה האוגרת - כוכבת טלוויזיה מפורסמת בערוץ האוגרים. פרודיה על פמלה אנדרסון.
המנהל סטיקלר - קיפוד ים שמשוגע על ניקיון וידוע כמנהל בית הספר. באחד הפרקים היה שותף לבית של אוסקר.
האחות פישינגטון - האחות של בית הספר. דגה מכוערת שמזיזה את הכיסא של המנהל סטיקלר. אף פעם לא מחייכת או מדברת.
ג'מבו שרימפס - שרימפס ענקי שמסופר שהתחיל כקטן ובעזרת אקווריום מגדיל נהפך לענק. אף על פי ששמו לא מוזכר כמעט בכל הסדרה, מראים אותו לפעמים כחבר של אוסקר ואלברט.
רייזר ו. דום - דג גותי שמפקד על כל הגותים. באחד הפרקים ניסה לצרף את אוסקר.
סטיב ג'קסון - הדג הכי חתיך בתיכון שכל הבנות מאוהבות בו (כולל בי).
רנדי צבותותי - סרטן עם צבת אחת גדולה ואחת קטנה. גם הוא מאוהב בבי בדרך יותר מעצבנת מאוסקר. פעם אחת גם עזר למיילו, מה שהביא שנאה לחבריו.
מר מאזלס - צדפה שחורה עם זרועות זהובות וקשוחות. מורה למקצועות שבי לומדת בהן.
תמנונאבא ואן דגשפיט - הופיע בפרק אחד אביו של תמנוני, חלומו הוא שבנו ישיר במחזמר על תפוחי אדמה.
קוי - אחת החברות של בי. דגת קוי כתומה. הכי גדולה מבחינה פיזית מבין החברות של בי ונוהמת במקום לדבר, עם זאת בי ושאר הבנות מבינות מה היא אומרת.
אסמרגו - חלזונת ים ירוקה עם שיער סגול וקונכייה כחולה שמשמשת כתיק הגב שלה, אחת מחבורת הבנות. חולה ומנוזלת כל הזמן
פינברלי- אחת מחבורת הבנות. דגה כתומה עם קוקיות חומות וחולצה ורודה. חרדתית מאוד ותמיד מדברת בטון לחוץ. מאוהבת במיילו.
הערות שוליים

↑  Kline, Ashley (August 26, 2010). "It's Time To Get Hooked" (.DOC) (Press release). The Walt Disney Company. אוחזר ב- August 30, 2010.
| ערוץ דיסני – סדרות מקור |
| --- | --- | --- |
| סדרות עבר | ליזי מקגוויר (2001–2004) • קים פוסיבול (2002–2007) • כל כך רייבן (2003–2007) • לילו וסטיץ' (2003–2006) • תקועים בזמן (2004–2006) • אמריקן דרגון (2005–2007) • החיים היפים של זאק וקודי (2005–2008) • בית הספר לקיסר המתחיל (2006–2008) • האנה מונטנה (2006–2011) • קורי בבית הלבן (2007–2008) • פיניאס ופרב (2007–2015) • המכשפים מווייברלי פלייס (2007–2012) • החיים היפים על הסיפון (2008–2011) • תנו לסוני צ'אנס (2009–2011) • ג'ונאס (2009–2010) • גוד לאק צ'ארלי (2010–2014) • הדגים (2010–2014) • שייק (2010–2013) • החרשנים (2011–2014) • לגמרי במקרה! (2011–2012) • ג'סי (2011–2015) • אוסטין ואלי (2011–2016) • גרוויטי פולס (2012–2016) • דוג בלוג (2012–2015) • ליב ומאדי (2013–2017) • וונדר מציל את העולם (2013–2015) • זה הסוף שלי (2014–2015) • העולם של ריילי (2014–2017) • קייסי אנדרקאבר (2015–2018) • תמיד ביחד (2015–2016) • הארלי באמצע (2016–2018) • סטאר נגד כוחות הרשע (2015–2019) • היורשים: עולם מרושע (2015–2017) • מותחים בהליכה (2016–2018) • ביזארדבארק (2016–2019) • אלנה מאוולור (2016–2020) • חוקי המרפי של מיילו (2016–2019) • פלונטר: הסדרה (2017–2020) • אנדי (2017–2019) • אמפיביה (2019–2022) • גבי דוראן: בייביסיטר לחייזרים (2019–2021) • בית הינשוף (2020–2023) • הרוח ומולי מגי (2021–2024) |  |
| סדרות בהווה | קיקיוואקה: מחנה קיץ (מאז 2015) • הבית של רייבן (מאז 2017) • הגרינים בעיר הגדולה (מאז 2018) • גרטל והאוגר (מאז 2022) • היילי על זה! (מאז 2023) • סטוגו (מאז 2025) |  |
| פרקים | קרוס-אוברים בסדרות ערוץ דיסני |  |
בית ספר לאמנויות לחימה

| --- | --- |

לוגו הסדרה
 סוגה:  קומדיית מצבים
 יוצרים:  ג'ים אודוהרטי
 בימוי:  ניל ישראל, שון מקנמרה, ג'ואל מק'קררי 
 שחקנים:  ליאו הווארד דיילן ריילי שניידר מטאו אריאס אוליביה הולט אלכס כריסטיאן ג'ונס ג'ייסון ארלס
 פסקול:  Kickin' It with You, המבוצע על ידי ויקטוריה רוקס
 ארץ מקור:  ארצות הבריתארצות הברית
 שפות:  אנגלית
 מקום התרחשות:  קליפורניה 
 מספר עונות:  4
 מספר פרקים:  84
 הפקה
 מפיקים בפועל:  ג'ים אודוהרטי מארק וורן (עונה 1) דייב ביקל ג'.ג'. וול (עונות 3-4)
 חברת הפקה:  It's a Laugh Productions 
 הפצה:  Disney–ABC Domestic Television, דיסני+ 
 אורך פרק:  23 דקות
 שידור
 רשת שידור:  דיסני XD
 רשת שידור בישראל:  ערוץ דיסני ישראל
 פורמט (תמונה):  (720p (HDTV
 תקופת שידור מקורית:  13 ביוני 2011 – 25 במרץ 2015
 תקופת שידור בישראל:  2012 – 2017
 קישורים חיצוניים
 אתר הסדרה
 דף התוכנית ב-IMDb
 
בית ספר לאמנויות לחימה (באנגלית: Kickin' It, בתרגום חופשי בועטים בזה) היא קומדיית מצבים של דיסני XD, ששודרה החל מה-13 ביוני 2011 ועד ל-25 במרץ 2015. לסדרה יש 4 עונות ו-84 פרקים. בישראל, הסדרה משודרת בערוץ דיסני ישראל החל מ-2012 עד שנת 2017. הסדרה עלתה בדיסני+ לכבוד השקתה בישראל ב-16 ביוני 2022.
עלילה

ג'ק וחבריו צריכים לשפר את התדמית הגרועה של אקדמיית אמנויות הלחימה בובי וואסבי.
דמויות ראשיות

| שחקן/ית | דמות | עונות> ‏1 | עונות> ‏2 | עונות> ‏3 | עונות> ‏4 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ליאו הווארד | ג'ק | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי |
| דיילן ריילי שניידר | מילטון | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי |
| מטאו אריאס | ג'רי | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי |
| אוליביה הולט | קים | ראשי | ראשי | ראשי | משנה |
| אלכס כריסטיאן ג'ונס | אדי | ראשי | ראשי |  |  |
| ג'ייסון ארלס | רודי | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי |
שידור

| עונה | עונה | מספר פרקים | תקופת שידור מקורית> שידור ראשון | תקופת שידור מקורית> שידור אחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 21 | ארצות הברית13 ביוני 2011 | ארצות הברית26 במרץ 2012 |
|  | 2 | 23 | ארצות הברית2 באפריל 2012 | ארצות הברית3 בדצמבר 2012 |
|  | 3 | 22 | ארצות הברית1 באפריל 2013 | ארצות הברית27 בינואר 2014 |
|  | 4 | 18 | ארצות הברית17 בפברואר 2014 | ארצות הברית25 במרץ 2015 |