stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מחנה (אסלאם)

מִחְנָה (בערבית: محنة, פירוש:מבחן, עינוי, רדיפה) בהיסטוריה של האסלאם הם אירועי רדיפה שנמשכו כ-15 שנים (בין השנים 833–848).
לאחר שהח'ליף העבאסי אל-מאמון אימץ את התאולוגיה המעתזילית, באמצע המאה ה-9, הוא רדף את כל מי שדחה את תפיסותיה (בתחומי יצירת הקוראן, האנשת האל, גזירה קדומה ועוד). רדיפה זו, בסגנון האינקוויזיציה, נקראה מחנה.
אנשים שזומנו לבתי הדין, נאלצו להסביר את אמונתם הדתית, ובייחוד מהי דעתם אודות הקוראן (אם הוא דבר האל שנוצר או שלא נוצר). אנשים שלא ענו בצורה "נכונה" פוטרו מתפקידים ציבוריים, נכלאו ולעיתים נענשו בהצלפות.
בין הנרדפים המפורסמים: אחמד אבן חנבל, מייסד האסכולה החנבלית במשפט אסלאמי.
ב-848, כשהח'ליף אל-מתוכל הפסיק את הרדיפה, דימויים של הח'ליפים כמנהיגים דתיים הגיע לשפל. במקומם, התחזק מעמדם של העולמא (חכמי הדת המוסלמיים) כצמרת שלטונית דתית, שהתנגדו למחנה, יחד עם מרבית הציבור.
מבחינה דתית, הפשרה בין אהל אל חדית' למועתזילה הגיעה כמאה שנים מאוחר יותר. האיש שמייחסים לו את נוסחת הפשרה הוא אל-אשערי (מת ב-936), שהיה מועתזלי לחלוטין במקורו, אך בשלב מסוים בחייו החלו להתעורר בו ספקות עד שערק למחנה החנבלי. בסופו של דבר נוסחה רשימת עקרונות שתקפה עד היום. מדובר בניסוח של אהל אל חדית' עם תיקונים קלים בכיוון המועתזילה. למשל, במחלוקת בנוגע למופשטות אללה, תלמידיו של אל-אשערי עמדו בדיעה כי לאללה יש איברים, כי ככה כתוב בקוראן, אך מצד שני לא ניתן לקחת את תיאורי הקוראן אלא כסמלים. הפשרה היא למעשה קבלת הטקסט כפי שהוא, אך מבלי לדון במשמעות של כל איבר שמיוחס לאללה, למשל (בניגוד למועתזילה שכן שואלת).
מיראז' (מלון)

| --- | --- |

 סוג המלון:  יבשתי
 תמה:  פולינזיה הצרפתית
 חדרים:  3,044
 אטרקציות:  תצוגת הדולפינים, הגן הסודי, הוולקנו
 מופעים:  LOVE
 שטח הימורים:  9,300 מ"ר
 בעלות:  MGM מיראז'
 שמות קודמים:  Sans Souci Castaways
 בניית המלון
 תאריך פתיחה:  22 בנובמבר 1989
 קואורדינטות:  36°07′18″N 115°10′32″W﻿ / ﻿36.12158°N 115.17567°W﻿ / 36.12158; -115.17567
 אתר רשמי
  (למפת לאס וגאס מוגדלת) מיראז'(למפת לאס וגאס רגילה) מיראז'
 
מיראז' (באנגלית: The Mirage) הוא מלון וקזינו, הממוקם בסטריפ של לאס וגאס.
היסטוריה

המיראז נבנה בידי סטיב ויין, ועוצב בידי ג'ואל ברגמן. הוא נפתח בנובמבר 1989, בשטח בו שכן לפני המלון Castaways. כשהמלון נבנה, הוא היה המלון-קזינו שהקמתו היקרה ביותר עד אז, 630,000,000$ (שש מאות ושלושים מיליון דולר) עלותו. צבע הזהב של החלונות נוצר בעזרת אבק זהב אמיתי, שהוכנס לתהליך יצירת החלונות. בהתחלה, הוערך כי המלון יצטרך להרוויח מיליון דולר ביום במשך 7 שנים כדי להחזיר את ההלוואה ששימשה לבניית המלון, אך למעשה נדרשו לו רק 18 חודשים להחזיר את הסכום, לאור הצלחתו.
בשנת 2006 נפתח טרקלין ענקי בשם "REVOLUTION". התמה של הטרקלין הוא להקת הביטלס.
אטרקציות

הגן הסודי ותצוגת הדולפינים של זיגפריד ורוי.
הר געש מלאכותי המופעל בשעות קבועות. הפרויקט נוצר בידי חברת העיצוב WET, אשר הקימה גם את המזרקות של באלג'יו. הר הגעש בעיצומה של הופעה
LOVE, מופע של קרקס השמש, התמה של המופע הוא האלבום LOVE של הביטלס.
ראו גם

קרקס השמש
MGM
סטיב ויין
הערות שוליים

↑  WET
↑  המופע LOVE
| הסטריפ |
| --- | --- | --- |
| הקצה הדרומי | ברוכים הבאים ללאס וגאס המדהימה |  |
| הצד המערבי | מפרץ מאנדליי •  המלון • לוקסור • אקסקליבר • ניו יורק ניו יורק • טי מובייל ארינה • מונטה קארלו • פרוג'קט סיטי סנטר (2009) • הקוסמופוליטן • בלאג'יו • סיזרס פאלאס • מיראז' • אי המטמון • ניו פרונטיר • סטארדסט • אשלון פלייס • קאזינו סלוטס אנד פאן • סירקוס סירקוס • סטרטוספר |  |
| הצד המזרחי | טרופיקנה • MGM גראנד • אלאדין • פלנט הוליווד • פריז • באליז • החוף הברברי • פלמינגו • אושיז • הראז • קזינו רויאל • ונישיאן • הפאלאזיו • וין • אנקור • ריווירה • סהרה |  |
| תחבורה | מונורייל לאס וגאס • הדאוס |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 8828e188-e6f3-40d5-8ade-c4de25d6cb8e 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אדריכלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מיר איסקוסטבה

| --- | --- |

 תאריכי הופעה:  1899–1904 (כ־5 שנים) 
 מערכת:  סנקט פטרבורג 
 מדינה:  האימפריה הרוסית 
 
מיר איסקוסטבה (ברוסית: Мир искусства, באנגלית: Mir iskusstva; מילולית "עולם האמנות") היה כתב עת רוסי ותנועה אמנותית שהוא שימש לה השראה. לתנועה הייתה השפעה גדולה על הרוסים והביאה למהפכה באמנות במהלך העשור הראשון של המאה ה-20. למגזין הייתה תפוצה מוגבלת מחוץ לרוסיה.
משנת 1909 השתתפו כמה מחברי התנועה גם בהפקות של להקת Ballets Russes של סרגיי דיאגילב שבסיסה היה בפריז.
הקמה

התנועה האמנותית נוסדה בנובמבר 1898 על ידי קבוצת סטודנטים שכללה את אלכסנדר בנואה, קונסטנטין סומוב, דמיטרי פילוסופוב, לאון באקסט ויוג'ין לנסריי. ההתחלה של הקבוצה האמנותית החדשה היה ארגון תערוכה של אמנים רוסים ופינים במוזיאון שטיגליץ לאמנויות שימושיות בסנט פטרסבורג.
המגזין נוסד ב-1899 בסנט פטרסבורג על ידי אלכסנדר בנואה, לאון בקסט וסרגיי דיאגילב (העורך הראשי). הם שאפו לתקוף את הסטנדרטים האמנותיים של אסכולת הנוודים המיושנת לטעמם, ולקדם אינדיבידואליזם אמנותי ועקרונות אחרים של אר נובו. ההצהרות התאורטיות של תנועות האמנות נאמרו במאמריו של דיאגילב "שאלות קשות", "השפלה המדומה שלנו", "מאבק קבע", "בחיפוש אחר היופי" ו"יסודות ההערכה האמנותית" שפורסמו בכתב העת החדש.
תקופה קלאסית

ב"תקופה הקלאסית" של התנועה (1898-1904) ארגנה קבוצת האמנות שש תערוכות: 1899 (בינלאומי), 1900, 1901 (באקדמיה הקיסרית לאמנויות, סנט פטרסבורג), 1902 (מוסקבה וסנט פטרסבורג), 1903, 1906 ( סנט פטרסבורג). התערוכה השישית נתפסה כניסיון של דיאגילב למנוע את ההיפרדות מחברי הקבוצה במוסקבה שארגנו קבוצה נפרדת "תערוכת 36 אמנים" (1901) ומאוחר יותר "איחוד האמנים הרוסיים" (מ-1903). המגזין נסגר ב-1904.
בשנים 1904–1910 לא התקיימה מיר איסקוסטבה כקבוצה אמנותית נפרדת. את מקומה ירש איגוד האמנים הרוסים שנמשך רשמית עד 1910 ובאופן לא רשמי עד 1924. האיגוד כלל ציירים (ולנטין סרוב, קונסטנטין קורובין, בוריס קוסטודייב, זינאידה סרבריאקובה, פאבל קוזנצוב), מאיירים (איוואן ביליבן, דמיטרי מיטרהין), רסטורטורים (איגור גרבאר), ומעצבי נוף (ניקולס רוריך, סרג' סודייקין).
בשנת 1910 פרסם בנואה מאמר ביקורתי בכתב העת על איגוד האמנים הרוסים והביא לתחייה התנועה. מיר איסקוסטבה חזרה לפעילות. ניקולס רוריך הפך ליושב ראש החדש. הקבוצה קיבלה חברים חדשים ביניהם נתן אלטמן, ולדימיר טאטלין ומרטירוס סאריאן. חלקם אמרו ששילובם של ציירי אוונגרד רוסים מוכיח שהקבוצה הפכה לארגון תערוכות ולא לתנועת אמנות. בשנת 1917 נבחר כיו"ר הקבוצה איוואן ביליבין.
הקבוצה ארגנה תערוכות רבות בשנים 1911 - 1922 בסנט פטרבורג ומוסקבה. התערוכה האחרונה של התנועה אורגנה בפריז בשנת 1927. חלק מחברי הקבוצה נכנסו לתנועות האמנותיות רוסיות חדשות (במוסקבה, ב-1924) ו-Four Arts (מוסקבה-לנינגרד, שאורגנה ב-1925).
סגנון

כמו הפרה-רפאליטים האנגלים לפניהם, בנואה וחבריו גינו את הצגת הטבע האנטי-אסתטי של החברה התעשייתית המודרנית וביקשו לגבש את כל האמנים הרוסיים הנאו-רומנטיים תחת דגל המלחמה בפוזיטיביזם באמנות.
כמו הרומנטיקנים לפניהם, הן ניסו לקדם הבנה ושימור של אמנות התקופות הקודמות, במיוחד אמנות עממית מסורתית והרוקוקו של המאה ה-18.
פרויקטים של תחייה כאלה טופלו על ידי חברי התנועה בהומור, בדרך של פארודיה עצמית. הם הוקסמו ממסכות ומריונטות, מקרנבל ותיאטרון בובות, מחלומות ואגדות. כל דבר גרוטסקי ושובב משך אותם יותר מהרציני והרגשי. העיר האהובה עליהם הייתה ונציה, עד כדי כך שדיאגילב וסטרווינסקי בחרו בה כמקום קבורתם.
חברי התנועה העדיפו את הסגנון הקל והאוורירי של צבעי מים וגואש על פני ציורי שמן בקנה מידה מלא. הם ביקשו להכניס אמנות לכל בית, הם עיצבו לעיתים קרובות חללי פנים וכריכות ספרים. בקסט ובנואה חוללו מהפכה בעיצוב התיאטרלי עם התפאורה פורצת הדרך שלהם לקלאופטרה (1909), קרנבל (1910), פטרושקה (1911). מלבד שלושה אבות מייסדים, חברים פעילים ב"עולם האמנות" כללו את מסטיסלב דובוז'ינסקי, יוג'ין לנסריי וקונסטנטין סומוב. תערוכות שאורגן על ידי "עולם האמנות" משכו ציירים חשובים רבים מרוסיה, כמו מיכאיל ורובל, מיכאיל נסטרוב ויצחק לויתן.
בשנת 1902 יסדה 'מיר איסקוסטבה' הוצאת ספרים. הם יצרו גלויות עם רפרודוקציות של יצירות מופת אמנותיות, גלויות 'חינוכיות' עם פירושים קצרים ותמונות מתחומי מדע שונים (גאוגרפיה, זואולוגיה וכו'). עם זאת, הביקוש היה נמוך למדי. רק תמונות הנוף נמכרו בכמויות גדולות, עד 1909 החלה ההוצאה להדפיס ספרים. הם פרסמו ספרי הדרכה על פבלובסק, סנט פטרסבורג, מוזיאון הארמיטאז'.
הערות שוליים

↑  Winestein, Anna (2008). "Quiet Revolutionaries: The 'Mir Iskusstva' Movement and Russian Design". Journal of Design History. 21 (4): 315–333
↑  Scholl, Tim (1994). From Petipa to Balanchine: classical revival and the modernization of ballet. Routledge. p. 66. I
↑  Melnik, Natalya (2015). "On the History of the Establishing of 'Mir Iskusstva' in St Petersburg". SPSU Journal (in Russian). Saint Petersburg State University. 3: 203–215
↑  Yakovleva, A. S. (2017). "Aestheticism and decadence in articles of journal "World of art"". Journal of Saint-Petersburg State University of Culture and Arts (in Russian). 3 (32): 150–152
↑  Pyman, Avril (1994). A History of Russian Symbolism. Cambridge University Press. p. 121
↑  Ilyina, T. V.; Fomina, M. S. (2018). История отечественного искусства [National Arts History] (in Russian). Moscow. p. 238.
↑  Mazokhina, N. A. (2009). "Издательский проект художников объединения "Мир искусства"" ['Mir Iskusstva' Publication]. Chelyabinsk State University Journal (in Russian). 34 (172): 163–167
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007589923705171  LCCN: n83011690  LNB: 000234910  NKC: kn20050422086  SUDOC: 164435697  VIAF: 132051625   WorldCat (עם VIAF): 132051625 
מפגש חברי מיר איסקוסטבה, צויר עלי ידי בוריס קוסטודייב 20–1916
לעינייך בלבד (ספר)

| --- | --- |

 From a View to a Kill 
 מידע כללי
 מאת:  איאן פלמינג
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  ריגול
 מקום התרחשות:  פריז 
 הוצאה
 הוצאה:  ג'ונתן קייפ 
 הוצאה בשפת המקור:  ג'ונתן קייפ
 תאריך הוצאה:  11 באפריל 1960
 מספר עמודים:  257
 סדרה
 סדרת ספרים:  ג'יימס בונד
 ספר קודם:  גולדפינגר
 הספר הבא:  כדור הרעם
 
לעינייך בלבד (באנגלית: For Your Eyes Only) הוא אסופה של חמישה סיפורים קצרים מאת איאן פלמינג משנת 1960. זהו הספר השמיני בסדרת ספרי ג'יימס בונד.
חמשת הסיפורים בקובץ הם "רצח בעיניים" (From a View to a Kill), "לעינייך בלבד" (For Your Eyes Only), "קוונטום של נחמה" (Quantum of Solace), "ריסיקו" (Risico) ו"הנדירות של הילדברנד" (The Hildebrand Rarity). הייתה תוכנית להפוך את הספר למיני-סדרת טלוויזיה, אולם היא לא צולמה מעולם.
ב-1981 עלה לאקרנים הסרט "לעינייך בלבד", אשר שאב השראה מהסיפורים "לעינייך בלבד" ו"ריסיקו". ב-1985 יצא הסרט "רצח בעיניים", אשר קיבל את שמו משם הסיפור של פלמינג, למרות שאין קשר בין שתי העלילות. הסרט "רישיון להרוג" מ-1989 נוצר בהשראת הסיפור "הנדירות של הילדברנד". ב-2008 יצא הסרט "קוונטום של נחמה", אולם אין קשר בין עלילתו לעלילת הסיפור.
הסיפורים > רצח בעיניים

מתנקש מקצועי הורג רוכב אופנוע ליד פריז, וגונב ממנו מסמכים חשאיים של נאט"ו. M מטיל על בונד למצוא את המתנקש ולהחזיר את המסמכים.
הסיפורים > לעינייך בלבד

בני זוג בריטיים בשם האבלוקס נרצחים בידי מתנקשים קובנים לאחר שסירבו למכור את אחוזתם בג'מייקה להר פון המרשטיין, איש גסטאפו לשעבר העומד כיום בראש שירות הריגול הקובני. בונד יוצא בהתנדבות להתנקש בהמרשטיין כנקמה. מהר מאוד הוא מגלה שהוא לא היחיד שמנסה להתחקות אחריו.
הסיפורים > קוונטום של נחמה

לאחר השלמת משימה מוצלחת באיי בהאמה, בונד משתתף בארוחה חגיגית בבית המושל בנסאו. לאחר הארוחה, בונד מעיר שאם יתחתן אי פעם, יהיה זה עם דיילת אוויר. בעקבות כך, מספר לו המושל את סיפור מערכת היחסים בין עובד המדינה לשעבר, פיליפ מאסטרס ודיילת האוויר רודה לוולין.
הסיפורים > ריסיקו

בונד נשלח לאיטליה במטרה לחקור הברחת סמים לבריטניה. בונד נפגש עם מודיע של ה-CIA בשם קריסטוס, אשר חושף בפניו שמאחורי הברחת הסמים עומד מנהיג כנופיה בשם אנריקו קולומבו. בונד לוכד את קולומבו שמוכיח לו שקריסטוס רימה אותו ולמעשה הוא זה שעומד בראש מבצע ההברחה. לא זו בלבד, הוא אף עובד עם ברית המועצות.
הסיפורים > הנדירות של הילברנד

במהלך משימה באיי סיישל, בונד פוגש מיליונר אמריקני מפוקפק בשם מילטון קרסט, שמזמין אותו לשיט במטרה ללכוד דג נדיר המכונה "הילדברנד". מהר מאוד בונד מגלה שקרסט מתעלל מילולית ופיזית בכל מי שמסביבו, ולכן אין זה פלא שהוא נרצח.
לעיון

| --- | --- |
פוטומונטז' של לעיון
פוטומונטז' של לעיון
 טריטוריה:  סהרה המערבית סהרה המערבית
 מחוז:  לעיון-בוז'אדור-סקיה אל חמרה
 ראש העיר:  Moulay Hamdi Ould Errachid
 שפה רשמית:  ערבית 
 תאריך ייסוד:  1938 
 שטח:  8.1081 מייל רבוע
 גובה:  72 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  217,732 (2014)
 קואורדינטות:  27°9′13″N 13°12′12″W﻿ / ﻿27.15361°N 13.20333°W﻿ / 27.15361; -13.20333
 אזור זמן:  UTC
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סהרה המערבית מוגדלת) סמארה בוז'דור דאחלה ביר גנדוז מרוקו א. מאוריטניה האוקיינוס האטלנטי  האיים הקנרייםלעיון(למפת סהרה המערבית רגילה) סמארה בוז'דור דאחלה ביר גנדוז מרוקו א. מאוריטניה האוקיינוס האטלנטי  האיים הקנרייםלעיון  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
לעיון או אל-עיון (בערבית: العيون, בברברית: ⵍⵄⵢⵓⵏ, בספרדית: El Aaiún, בצרפתית: Laâyoune) היא העיר הגדולה ביותר בטריטוריה של סהרה המערבית, עם אוכלוסייה של 217,732 בשנת 2014. העיר המודרנית נוסדה על ידי הקפטן הספרדי אנטוניו דה אורו בשנת 1938. בשנת 1940, ספרד קבעה אותה כבירת סהרה הספרדית. העיר נמצאת תחת כיבוש מרוקאי מאז שנת 1976 והיא בירת המחוז לעיון-סאקיה אל חמרה המנוהלת על ידי מרוקו. העיר היא בירתה דה יורה של רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית ונמצאת בפיקוח משימת שמירת השלום של האו"ם MINURSO.
העיירה מחולקת לשניים על ידי הנהר היבש של סגויה אל-חמרה. בצד הדרומי נמצאת העיר התחתית העתיקה, שנבנתה על ידי קולוניסטים ספרדים[דרוש מקור] קתדרלה מאותה תקופה עדיין פעילה; הכמרים שלה משרתים את העיר הזאת ואת דכלה דרומה יותר.[דרוש מקור]
העיר מהווה מוקד לדיג ולכריית פוספטים באזור. בשנת 2010, המדינה ניהלה משא ומתן על הסכם דיג חדש עם אירופה בנושא דיג ימי[דרוש מקור]
ב-18 בדצמבר 2019, קומורו הפכה לאומה הראשונה שפתחה קונסוליה בלאיון לתמיכה בתביעות המרוקאיות על סהרה המערבית. בינואר 2020, גבון פתחה קונסוליה כללית בלאיון. מאוחר יותר, סאו טומה ופרינסיפה, הרפובליקה המרכז אפריקאית, חוף השנהב, בורונדי, אסווטיני, זמביה, איחוד האמירויות הערביות, ובחריין, פתחו גם קונסוליות בלעיון.
אטימולוגיה

אל-עיון הוא תעתיק השם הערבי בו השתמשו הספרדים למקום. לעיון הוא תעתיק צרפתי בו משתמשים בספרות המרוקאית. פירוש השם הערבי הוא "המעיינות".
באזור שמדרום לטינדוף, אלג'יריה, ישנו מחנה פליטים סהראווי הנקרא על שמה של העיר.
ערים תאומות

ספרד אבילס, אסטוריאס, ספרד
גלריה

מסגד מולאי עבד אל עזיז
הקתדרלה הספרדית הישנה של פרנסיס הקדוש מאסיזי, משרתת בעיקר את אנשי האו"ם האירופיים
שדרת מכה אל מוכרמה
קשת מונומנטלית ליד שדה התעופה
הדרך לנמל לעיון
תחנת האוטובוס של לעיון
הערות שוליים

↑  Francisco López Barrios (2005-01-23). "El Lawrence de Arabia Español" (בספרדית). El Mundo. נבדק ב-2013-02-11.
↑  "Diplomacy over Western Sahara: 'Morocco v Algeria'". The Economist. 4 בנובמבר 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "First foreign diplomatic post opens in Western Sahara". Arab News. 18 בדצמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Gabon Opens Consulate General in Laayoune". Sahara News. 17 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Sao Tome and Principe Inaugurates Consulate General in Laayoune". Morocco World News. 23 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Central African Republic Opens Consulate General in Laayoune". Morocco World News. 23 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Cote d'Ivoire Opens General Consulate in Morocco's Laayoune". Morocco World News. 18 בפברואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Burundi Opens General Consulate in Laayoune". Morocco World News. 28 בפברואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Eswatini Opens Consulate General in Laayoune, Southern Morocco". Morocco World News. 27 באוקטובר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Zambia Opens Consulate General in Morocco's Laayoune". Morocco World News. 27 באוקטובר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "UAE Officially Opens Consulate General in Morocco's Laayoune". Morocco World News. 4 בנובמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Bahrain Opens Consulate General in Laayoune, Southern Morocco". Morocco World News. 14 בדצמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565083805171  GND: 1151358223  LCCN: n88174434  SUDOC: 176643125  VIAF: 140829347   WorldCat (עם VIAF): 140829347
מיר (מערכת תשלומים)

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  15 בדצמבר 2015 – הווה (8 שנים) 
 מוצרים עיקריים:  מערכות תשלום, כרטיסי חיוב, כרטיסי אשראי
  
 mironline.ru
 
מיר (ברוסית: Мир) היא מערכת תשלומים לאומית, שהוקמה על ידי הבנק המרכזי ברוסיה בהתאם לחוק שאומץ ב-1 במאי 2017. כיום אמצעי התשלום מקובל בעיקר על ידי חברות ברוסיה, כמו אירופלוט או רכבת רוסיה, אם כי הוא הופך בהדרגה לפופולרי גם בקרב חברות זרות שפועלות ברוסיה. המערכת מופעלת על ידי "המערכת הלאומית לכרטיסי תשלום" ("Национальная система платёжных карт"), חברה בת בבעלות מלאה של הבנק המרכזי ברוסיה.
המערכת תוכננה בשנת 2016 כדרך לעקוף סנקציות על תשלומים אלקטרוניים, לאחר שכמה בנקים רוסיים נותקו משירותי ויזה ומסטרקארד האמריקאיות בגלל הסנקציות שהוטלו עליהם בעקבות פלישת רוסיה לחצי האי קרים. כרטיסי האשראי הראשונים שעבדו על מערכת מיר הושקו בדצמבר 2015. סברבנק, הבנק המוביל ברוסיה, החל להנפיק אותם באוקטובר 2016. בסוף 2016 הונפקו 1.76 מיליון כרטיסי מיר על ידי 64 בנקים ועלו ל-69.8 מיליון בנובמבר 2019.
מיר מקודמת בעיקר על ידי ממשלת רוסיה, אשר אף חייבה בחקיקה שנכנסה לתוקף ב-1 במאי 2017 עיבוד תשלומי הרווחה והפנסיה באמצעות המערכת עד ינואר 2018. הבנקים לא ששו להנפיק אותם, כי חששו שעלותם עשויה להיות גבוהה יותר בהשוואה לכרטיסים השייכים למערכות תשלומים מבוססות יותר.
המערכת הוצגה גם בדרום אוסטיה ובשנת 2019 בטורקיה, ואילו ונצואלה תכננה להציג את מיר בשנת 2019.
בקיץ 2022, הפכה החברה לנותנת החסות העיקרית של ליגת העל הרוסית בכדורגל.
קבלת מיר במדינות אחרות > וייטנאם

NAPAS ו-NSPK הסכימו לקבל תשלומים באמצעות כרטיס המיר של רוסיה בווייטנאם. בנק ההשקעות והפיתוח של וייטנאם (BIDV) והבנק המשותף של וייטנאם-רוסיה (VRB) יהיו הבנקים הראשונים במערכת NAPAS המספקים שירותים המאפשרים לבעלי כרטיסי שבב מיר לשלם באמצעותו ולמשוך מזומנים דרך רשת הכספומטים של VRB בווייטנאם.
קבלת מיר במדינות אחרות > תאילנד

במערכת הלאומית לכרטיסי תשלום, מנהלים מגעים על שימוש בכרטיסי תשלום של מיר עם בנקים בתאילנד. "מערכת כרטיסי התשלומים הלאומית, מפעילת מערכת התשלומים מיר, מנהלים שיחות עם מספר הבנקים הגדולים בתאילנד, כולל קאסיקורנבנק, בנק בנגקוק, סיאם בנק מסחרי, על האפשרות להשתמש בכספומטים שלהם כדי למשוך מזומנים ולבצע תשלומים באמצעות כרטיסי מיר; וכן שירותי סחר ועסקים המופעלים על ידי בנקים אלה."
קבלת מיר במדינות אחרות > הממלכה המאוחדת

פרויקט פיילוט באירופה של מערכת מיר תוכנן להיות מוצג בפורום העסקי הרוסי-בריטי בלונדון. PayXpert יהפוך לרוכש הראשון של כרטיסי MIR באירופה, ובריטניה תהיה המדינה הראשונה בה תפעל המערכת, כך על פי אחד ממארגני האירוע העסקי, קרן רוסקונגרס. ולדימיר קומלב, מנכ"ל מערכת התשלומים מיר אמר כי "השקת הפרויקט המשותף שלנו עם PayXpert היא הצעד הראשון ובראשונה בפיתוח רכישת MIR באירופה.
הערות שוליים

↑  "Путин подписал закон об обязательном переводе бюджетников на карты "Мир"".
↑  "AliExpress First Foreign Company to Accept Russia's Mir Payment Cards" (באנגלית). Moscow Times. נבדק ב-3 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Bank of Russia issues warning over Mir payment cards". Russia Beyond The Headlines. 17 ביוני 2016. נבדק ב-3 בפברואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "McDonald's first U.S. business to accept Russia's new Mir payment card". UPI (באנגלית). נבדק ב-3 בפברואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Seven Russian banks start issuing first cards of Mir payment system". www.thepaypers.com. נבדק ב-3 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Sberbank launches servicing of Mir payment cards". Russia Beyond The Headlines. 20 בספטמבר 2016. נבדק ב-3 בפברואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "About 20 mln Mir cards may be issued next year in Russia". TASS (ברוסית). נבדק ב-3 בפברואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Russia's national payment system MIR looks to expand to Europe". Банки.ру. נבדק ב-10 בנובמבר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Путин подписал закон об обязательном переводе бюджетников на карты "Мир"". Interfax.ru (ברוסית). 2017-05-01. נבדק ב-2018-08-22.
↑  "Top Russian Banks Lobby Against Forced Use of Kremlin's Mir Payment Card" (באנגלית). Moscow Times. נבדק ב-3 בפברואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  News, East-West Digital (20 ביוני 2016). "National bank card MIR soon accepted ubiquitously in Russia in spite of security and financial challenges". East-West Digital News. נבדק ב-3 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Колебакина, Дмитрий Катаргин, Елена. "«Карта «Мир» – это такая советская ситуация, когда «счастье» навязывается сверху...»". БИЗНЕС Online (ברוסית). נבדק ב-2018-08-22.
↑  "Банки объяснили причины высокой стоимости национальной платежной карты". РБК. נבדק ב-2018-08-22.
↑  "Карта «Мир» сблизила Южную Осетию с остальным миром". AlaniaInform (ברוסית). נבדק ב-28 בדצמבר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "İş Bank first Turkish bank to accept Russian payment system MIR". נבדק ב-19 באפריל 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Visa, Mastercard suspend membership of Eurofinance Mosnarbank in payment systems due to sanctions - The World News Monitor - Business Information, Breaking News, Analysis". The World News Monitor (באנגלית). 2019-03-13. אורכב מ-המקור ב-2019-06-05. נבדק ב-2019-06-05.
↑  https://m.premierliga.ru/news/rfpl/news_28322.html
מה קרה? (סרט קצר)

| --- | --- |

תמונה מתוך הסרט "מה קרה?".
 בימוי:  אברהם הפנר
 תסריט:  אברהם הפנר
 שחקנים ראשיים:  אילן דר עליזה רוזן דורון צברי
 הקרנת בכורה:  1988
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  מוקומנטריה 
 
מה קרה? הוא סרט קצר שכתב וביים אברהם הפנר בשנת 1988, אשר הוקרן במסגרת פסטיבל הקולנוע ירושלים. מככבים בו אילן דר, עליזה רוזן ודורון צברי.
עלילת הסרט

הסרט מחולק לשני חלקים. החלק הראשון מצולם כמוקומנטריה, ובו דמותה חסרת השם של עליזה רוזן מספרת במונולוג למראיינה, אברהם הפנר, את סיפור חייה. היא מספרת על ימי ילדותה בתקופת השואה, כיצד ניצלה מהנאצים, עלתה לארץ, שירתה בצבא, קיבלה כספי שילומים ולבסוף החליטה ללמוד להיות אחות. בהמשך מספרת הדמות על חלום שחלמה בעקבות קריקטורה אנטישמית שהתפרסמה, ובו חזרה לילדותה ונמלטה מהנאצים. בשלב זה מסתיים המונולוג והמראיין, אברהם הפנר, מתחיל בדיאלוג פוליטי עם דמותה של רוזן. בדיאלוג אומרת דמותה של רוזן כי סופו של העם היהודי ומדינת ישראל קרב.
בסיומו של החלק הראשון רוזן מדברת ישירות אל המצלמה ומדברת על הסרט שאנחנו- הקהל- עומדים לראות. היא מספרת בהגחכה על דעותיו ואמונותיו הפוליטיות של הפנר שמשתקפות, לדבריה, בסרט שעומד להיות מוקרן. היא חותמת את חלקו הראשון של הסרט באומרה שכל מה שיהיה בהמשך הסרט הוא לא באמת החרדות והחלומות של הפנר. דמותה של רוזן אומרת שהיא- היא החלום שלו.
חלקו השני של הסרט הוא דרמה עלילתית המספרת את סיפורם של אב ובנו. גיא, הבן, הוא חייל קרבי המשרת בגדה. לאורך הסרט הוא נקלע לשני מקרים של התקלות בפורעים ערבים. במקרה הראשון הוא רודף אחר מיידי אבנים. כשהוא משיג אותו ותופס אותו, הוא רואה שמכנסיו רטובים משתן.
במקרה השני גיא מסייר עם היחידה שלו בכפר ערבי עוין, כאשר חבורת מפגינים אלימה תוקפת אותם. גיא רודף אחרי אחד המפגינים, ולבסוף הוא משיגו ומכה אותו עד זוב דם.
בהמשך הסרט מתואר בוקר שגרתי בחייו של אביו של גיא (אילן דר), ששמו אינו ידוע. האב מתעורר מחלום בלהות, פותח בשגרת הבוקר שלו ויוצא לעבודתו כרופא. ליד המכונית מחכה לו דמותה של עליזה רוזן- אחות במקצועה- והוא נותן לה "טרמפ" לבית החולים. בזמן הנסיעה השניים משוחחים- דמותה של רוזן מבחינה שמשהו אינו כשורה עם אביו של גיא, והוא מספר לה שהוא לא ישן בלילות בגלל שבנו משרת בגדה. השניים מגיעים לבית החולים, מופתעים לגלות שגיא עומד בחניה, לבוש מדים, וממתין. דמותה של עליזה רוזן נפרדת לשלום מאביו של גיא והולכת לדרכה. אביו של גיא יוצא מהמכונית ושואל את בנו מה הוא עושה כאן. הבן מספר לאביו שהוא הרג היום אישה.
מוטיבים

"מה קרה?" מתאפיין במוטיב מרכזי של חלום בתוך חלום. בחלקו העלילתי של הסרט, כל אפיזודה מתחילה כאשר הדמות מתעוררת מחלום. מוטיב זה קשור ומושפע מחלקו הראשון, המוקומנטרי, של הסרט, ובו דמותה של עליזה רוזן מקבילה את מצבה הנפשי ל"חלום בתוך חלום".
עליזה רוזן מדברת בחלקו הראשון של הסרט.