stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סם פקינפה
חייו

פקינפה נולד בפרזנו שבקליפורניה ב-1925, בן משפחת חואים שכללה שופטים, עורכי-דין וחברי הפרלמנט המקומי. אביו, דייוויד, היה שופט מדיני, שהשפעתו עליו הייתה מן המובהקות בחייו. ב-1943 התגייס לצבא האמריקאי ושירת בסין במלחמת העולם השנייה. בתקופת המלחמה היה עד לכמה מראות זוועה, שהסעירו מאוד את רגשותיו. יש הטוענים, שהשפעתם של ניסיונות אלה ניכרת בתיאורי האלימות והברוטליות בסרטיו.
לאחר שירותו הצבאי למד באוניברסיטת דרום קליפורניה וקיבל תואר ב-1950. הוא התחיל לעבוד כבמאי תיאטרון ואחר-כך כתסריטאי ובמאי טלוויזיה.
הוא כתב תסריטים לפרקים עבור כמה מסדרות המערבונים בטלוויזיה המצליחות  של אותה תקופה, כמו Gunsmoke ו- "Rifleman". לבסוף יצר סרט  משלו, "איש המערב", שכשל לגמרי, אם כי המבקרים התלהבו ממנו.
הצלחתו של פקינפה בטלוויזיה הובילה אותו לתעשיית הקולנוע ואל הקריירה שהקנתה לו את שמו. הוא ביים ארבעה-עשר סרטים במשך הקריירה שלו, כולל כמה מן הסרטים האמריקאים הבולטים ביותר של שנות ה-60 וה-70. סרטיו, כמו למשל "חבורת הפראים", "כלבי הקש", "הבריחה", ו"פט גארט ובילי הנער" (אנ') היו שנויים במחלוקת, אלימים ומהפכניים. הם שינו את הגבולות המקובלים בקולנוע לגבי תיאורי אלימות, סגנונות עריכה והאפשרות לגלם דמויות לא-סימפתיות ובעייתיות. כיום נתפסים סרטים אלה, על ידי רוב המבקרים, כיצירות מופת.
השם שיצא לו כבריון קשוח העיב, במובנים רבים, על מורשתו המקצועית. חבריו טוענים, כי יש בכך משום עוול לאיש, שהיה בעל אישיות מורכבת מעבר למה שמייחסים לו. הוא סבל במשך כל חייו מאלכוהוליזם, היה מכור לסמים ויש טוענים, שהיה חולה נפש ממש (הפרעה דו-קוטבית או פאראנויה). הוא התחתן שלוש פעמים, בכולן ללא הצלחה. הפרעתו הנפשית עולה מתיאורי פקינפה כאיש רגוע, נוח לבריות ואמנותי בדרך כלל, עד שהיה נתקף בחמת זעם ואלימות כלפי עצמו וכלפי אחרים. פקינפה היה בעל אובססיה לכלי נשק ובהתקפי השיגעון היה יורה במראות שבביתו. הדמות הזאת מופיעה כמה פעמים בסרטיו. על אף שמו שיצא לשמצה, היה בפקינפה משהו, שעורר רגשות כבוד ונאמנות מובהקים אצל חבריו ושותפיו לעבודה, וכמה מהם עמדו לצדו עד סוף חייו.
פקינפה גר במקסיקו במשך זמן רב, ואחת מנשותיו הייתה מקסיקנית. אהבתו למקסיקו ותרבותה הייתה גלויה ועזה באופן יוצא מן הכלל, כפי שהיא באה לביטוי רומנטי וסנטימנטלי בסרטיו.
פקינפה היה חולה מאוד בשנים האחרונות לחייו. הוא מת ב-1984, בגיל 59. הוא המשיך לעבוד עד מותו.
סגנון

פקינפה התפרסם ביותר בסצנות הפעולה שלו. הוא השתמש בכלים כמו הילוך איטי, עריכה מהירה, וצילום בעדשות טלפוטו. רוב מבקרי קולנוע תופסים אותו כיוצר הסוגה של סרט הפעולה המודרני.
פקינפה גם נתפס כאחד מבמאי מערבונים החשובים ביותר. הוא הביא ריאליזם חדש לסרטי מערבון, והחיה את המרכיבים הישנים והנדושים של הסוגה.
נושאי סרטיו

רוב סרטיו של פקינפה עוסקים בשאלות הכבוד והצדק בעולם אלים וחסר משמעות. הדמויות הראשיות בו הם גברים, החותרים לחיים של כבוד וצדק, אלא שאינם מסוגלים להחזיק מעמד בעולם המושחת שבו הם חיים.
בניגוד לטענת מתנגדיו, פקינפה לא תפס את העולם כברברי ולא-אנושי. הוא ראה את האלימות כתוצר של החברה האנושית. הוא מציג בכל סרטיו סתירה בין העולם הטבעי והטהור לבין העולם החברתי, האלים והמושחת, שהוא יציר האדם.
פקינפה גילה עניין גם בסוגיית חורבנו של העולם הישן בידי החברה התעשייתית המודרנית. בניגוד לרוב המערבונים שקדמו לו, סרטיו ממוקמים בתחילת המאה ה-20 ולא בסוף המאה ה-19. הוא מציג את גיבור המערבון כמי שנלכד בין העולם המודרני, שהוא מנסה למצוא בו את מקומו על אף הקשיים והניכור, לבין העולם הישן והגווע שלו. הנושא הזה משווה לסרטיו נופך טרגי, שלא נמצא ברוב המערבונים שקדמו לשלו.
פילמוגרפיה

| שנה | שם הסרט | במאי | תסריטאי | שחקן | מפיק | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1961 | The Deadly Companions | כן | לא | לא | לא |  |
| 1962 | Ride the High Country | כן | לא | לא | לא | תסריט ללא קרדיט |
| 1965 | Major Dundee | כן | כן | לא | לא |  |
| 1969 | חבורת הפראים | כן | כן | לא | לא |  |
| 1970 | The Ballad of Cable Hogue | כן | לא | לא | כן |  |
| 1971 | כלבי הקש | כן | כן | לא | לא |  |
| 1972 | Junior Bonner | כן | לא | כן | לא | תפקיד: גבר בבר הארמון (ללא קרדיט) |
| 1972 | הבריחה | כן | לא | לא | לא |  |
| 1973 | Pat Garrett and Billy the Kid | כן | לא | כן | לא | תפקיד: ויל (ללא קרדיט) |
| 1974 | Bring Me the Head of Alfredo Garcia | כן | כן | לא | לא |  |
| 1975 | The Killer Elite | כן | לא | לא | לא |  |
| 1977 | צלב הברזל | כן | לא | לא | לא |  |
| 1978 | שיירה | כן | לא | כן | לא | תפקיד: כתב טלוויזיה (ללא קרדיט) |
| 1983 | The Osterman Weekend | כן | לא | כן | לא | תפקיד: עוזרו של דנפורת' (ללא קרדיט) |
לקריאה נוספת

זאב רב-נוף, מסך גדול. הוצאת כתר 1982.
סיסטיר

| --- | --- |

 מוקד פעילות:  איסלנד איסלנד
 תקופת הפעילות:  מ-2011
 סוגה:  מוזיקת פולק 
 שפה מועדפת:  איסלנדית
 חברת תקליטים:  גליטרבוקס רקורדינגס
 חברות
 אליסבט איית'ורסדוטיר סיגריד'ור איית'ורסדוטיר אלין איית'ורסדוטיר
 
סיסטיר (באיסלנדית: Systur; אחיות), המוכרת גם בשם סיגה, בטה ואלין (באיסלנדית: Sigga, Beta and Elín), היא להקת בנות איסלנדית, המורכבת משלוש האחיות אליסבט, סיגריד'ור ואלין. היא הוקמה בשנת 2011 יחד עם די ג'יי אוקולוס. בשנת 2016 ניגנה בפסטיבל גלסטונברי, שנערך מדי שנה בגלסטונברי שבדרום-מערב אנגליה. לאחר ניצחונה ב-Söngvakeppnin 2022 היא נבחרה לייצג את איסלנד באירוויזיון 2022 עם השיר "Með hækkandi sól".‏ ב-10 במאי 2022 ביצעה סיסטיר את "Með hækkandi sól" על בימת חצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2022. עם הקראת התוצאות של שלב זה היא נמנתה בין האמנים שהעפילו לגמר. ב-13 במאי פורסם סדר ההופעות של הגמר, שנקבע פעם נוספת על ידי מפיקי התחרות. איסלנד הופיעה כמדינה ה-18, לפני מולדובה ואחרי יוון. לבסוף דורגה במקום ה-23 עם 20 נקודות.
דיסקוגרפיה > סינגלים

| שם | שנה | מיקומי שיא> ICE  | תארים | אלבום |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| "Ain't Got Nobody" | 2013 |  |  | Ain't Got Nobody |
| "Restless" (בהשתתפות אנסטיין מאנואל) | 2014 | — |  |  |
| "Do It Good" | 2015 | — |  |  |
| "Mystified" | 2017 | — |  |  |
| "Restless" | 2018 | — |  |  |
| "Með hækkandi sól" | 2022 | 9 |  |  |
"—" מייצג שיר שאינו נכנס למצעד סינגלים.
דיסקוגרפיה > השתתפות בסינגלים

| שם | שנה | מיקומי שיא> ICE  | תארים | אלבום |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| "Apart" (קספר ביורקה בהשתתפות סיסי איי) | 2014 | — |  | After Forever |
| "Running" (Hercules and Love Affair בהשתתפות סיסי איי) | 2017 | — |  | Omnion |
הערות שוליים

↑  "From Iceland — Sísý Ey". The Reykjavik Grapevine (באנגלית אמריקאית). 13 בספטמבר 2013. נבדק ב-2022-03-13. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Würmann, Isaac (2016-06-16). "From Iceland — House Icons Sísý Ey Gear Up For Round Two". The Reykjavik Grapevine (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-03-13.
↑  "Iceland: Sigga, Beta and Elín win 'Söngvakeppnin', will go to Turin 🇮🇸". Eurovision.tv. 12 במרץ 2022. נבדק ב-13 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Charlotte Jensen, Eurovision 2022: Semi-final 1 result – these are the lucky qualifiers, ‏10th May 2022
↑  Eurovision.tv, Eurovision 2022: The Grand Final running order, ‏13/05/2022
↑  "Streymi, spilun og sala viku 9 – Listarnir gilda til 12. mars 2022". Plotutidindi. אורכב מ-המקור ב-5 במרץ 2022. נבדק ב-13 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Iceland Songs". Billboard (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-03-13.
| איסלנד איסלנד באירוויזיון |
| --- | --- | --- |
Söngvakeppnin
| השתתפויות | 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1999 • 2000 • 2001 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 |  |
| נציגי המדינה | ICY • הלה מרגרט ארנדוטיר • סטפן הילמרסון • דניאל אוגוסט • סטיורנין • טפן הילמרסון ואיולפור כריסטיאנסון • הארט 2 הארט • אינגיביורג סטפנסדוטיר • סיגריור בינטינסדוטיר • בו הלדורסון • אנה מיול • פול אוסקר • סלמה ביורנסדוטיר • אוגוסט ותלמה • טו טריקי • בירגיטה האוקדל • יון יוסף סנייביינסון • סלמה ביורנסדוטיר • סילביה נייט • איריקור הוקסון • יורובאנד • יוהאנה • הרה ביורק • שוני'ז פרינדס • גרטה סלומה ויון יוסף סנייביינסון • אית'ור ינגי גונלחסון • פולאפונק • מריה אולפסדוטיר • גרטה סלמה • סוואלה ביורגווינסדוטיר • ארי אולפסון • הטארי • דאדי פרייר • דאדי פרייר • סיסטיר • טיליאו • הרה ביורק |  |
| שירי המדינה | "Gleðibankinn" • "Hægt og hljótt" • "Þú og þeir" • "Það sem enginn sér" • "Eitt lag enn" • "Draumur um Nínu" • "Nei eða já" • "Þá veistu svarið" • "Nætur" • "Núna" • "Sjúbídú" • "Minn hinsti dans" • "All Out of Luck" • "Tell Me!" • "Angel" • "Open Your Heart" • "Heaven" • "If I Had Your Love" • "Congratulations" • "Valentine Lost" • "This Is My Life" • "Is It True?" • "Je ne sais quoi" • "Coming Home" • "Never Forget" • "Ég á Líf" • "No Prejudice" • "Unbroken" • "Hear Them Calling" • "Paper" • "Our Choice" • "Hatrið mun sigra" • "Think About Things" • "10 Years" • "Með hækkandi sól" • "Power" • "Scared of Heights" |  |
| ערכים קשורים | RÚV |  |
בשנים שלא מופיעות ברשימה נעדרה איסלנד מהתחרות.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0005 0689 2342  MusicBrainz: 8e325272-c2a6-4c6d-ad8e-d54014559def
סיסו K-50SS

| --- | --- |

Sisu K-50SS
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Oy Suomen Autoteollisuus Ab (אנ')
 שנות ייצור:  1961
 הרכבה:  פינלנד פינלנד
 אורך:  9,700 מ"מ
 רוחב:  3,200 מ"מ
 גובה:  3,570 מ"מ
 משקל:  19.3 טון (נטו)  ניתן לטעון עוד יותר את הרכב באמצעות משקולות בטון נוספות עד 52 טון במשקל כולל כדי לשפר את אחיזת הצמיג
 בסיס גלגלים:  4,700 + 1,575 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, מחזור ארבע פעימות, 12.7 ליטר, המפיק 300 כ"ס, יחס דחיסה 14.0:1 (מגדש טורבו-דיזל)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות (ראשי) + 2 מהירויות בתיבת העברה (אנ') כולל "מכפיל מומנט" ("Torque multiplier" (אנ'))
 מהירות מרבית:  55 קמ"ש
 מעצב:  Pentti E. Lehtinen, Kalevi Kakko, Olavi Karhu
סיסו K-50SS (בפינית : Sisu K-50SS) היא משאית כבדה מתוצרת יצרנית הרכב הכבד Oy Suomen Autoteollisuus Ab (אנ') אשר יוצרה בשנת 1961 ב-פינלנד
דגם ה-"סיסו K-50SS" שימש לצורך הובלה כבדה באתרי בניית תחנות כוח הידרואלקטריות בצפון פינלנד.
"סיסו K-50SS" היא מכלי הרכב לכביש הגדולים ביותר שיוצרו במדינות הנורדיות.
ממאפייני "סיסו K-50SS"

מנוע קדמי - אנכי, מנוע קירור מים
מנוע רולס רויס סדרה "Rolls-Royce C range engines" (אנ'), סוג מנוע "C6TFL"
סוג הנעה : 6x6
המנוע מצויד ב-"Air-start system" (אנ') (מערכת התנעה באוויר דחוס היא מקור כוח המשמש לספק את הסיבוב הראשוני להפעלת מנועי טורבינת דיזל וגז גדולים)
מכפיל המומנטים ההידראולי מאפשר העברת מומנט לגלגלים כאשר הרכב עומד דומם, ומאפשר התחלה חלקה. המהירות המרבית עם היחס הגבוה ביותר היא 10 קמ"ש, המהירות המרבית בזמן נסיעה במעבר היא 55 קמ"ש. המצמד ההידראולי יכול לשמש להאטה.
6 גלגלים
בקבינה הכפולה : 2 מיטות ומטבח קומפקטי
תמונות

"סיסו K-50SS" ללא תא הנהג (קבינה)
"סיסו K-50SS" - אחד מושך ואילו אחר דוחף
ראו גם

סיסו S-321
סיסו S-21
סיסיו KB-45
הערות שוליים

↑  Blomberg, Olli (2006). Suomalaista Sisua vuodesta 1931 – Monialaosaajasta kuorma-autotehtaaksi [Finnish Sisu since 1931 – From multi-industrial expert to lorry factory] (בפינית). Karis: Oy Sisu Auto Ab. ISBN 952-91-4918-2.
↑  Mäkipirtti, Markku (2008). Vanaja. Ajoneuvot Suomessa (in Finnish). Volume 1 (1st ed.). Tampere: Apali Oy. ISBN 978-952-5026-72-6.
↑  תיבת העברה (טרנספר)- תיבת העברה היא רכיב במערכת הנעה מרובת גלגלים. תיבת ההעברה מעבירה כוח מציר המנוע לסרנים הקדמיים והאחוריים באמצעות גלי הנע. זה גם מסנכרן את ההבדל בין סיבוב הגלגלים הקדמיים והאחוריים, ועשוי להכיל סט אחד או יותר של יחסי העברה לטווח נמוך לשימוש בשטח
↑  "סיסו K-50SS" archive.is/20130725222352/http://gallery
↑  Mäkipirtti, Markku. "Sisu K-50SS 6×6 Lavetinvetäjä". Sisu. Ajoneuvot Suomessa (in Finnish). 4 (2. ed.). Tampere: Apali Oy. pp. 90–94. ISBN 978-952-5877-05-2.
↑  מנוע רולס רויס סוג מנוע "C6TFL" New 300 b.h.p. Engine in Foden". The Commercial Motor. Temple Press. 31 January 1958. Retrieved 12 June 2014.
↑  "סיסו K-50SS" הנעה 6x6 - תמונה en.wheelsage.org/sisu/k-50_ss_6x6
סן פבלו בורגוס

סן פבלו בורגוס היא קבוצת כדורסל ספרדית מהעיר בורגוס, שבקסטיליה ולאון. המועדון מארח את משחקיו בקוליסאום בורגוס, ומשתתף כיום בליגה הספרדית השנייה.
היסטוריה

המועדון שהוקם בשנת 1994 בשם "מועדון הכדורסל מיראפלורס" שיחק בשנותיו הראשונות בליגה המחוזית של בורגוס, והפך למקצועני באוגוסט 2015.
בסיום עונת 2016/2017 בליגה השנייה, העפיל המועדון לליגת העל הספרדית, לאחר שהקבוצה ניצחה בפלייאוף העלייה.
עונת 2017/2018 הייתה הראשונה של המועדון בליגת העל הספרדית בכדורסל. הקבוצה השיגה את הניצחון הראשון בליגה הבכירה ב-11 בנובמבר 2017, לאחר שבעה הפסדים ברציפות, כשניצחה את מורסיה בבית, בתוצאה 86–89, וסיימה את עונת הבכורה שלה במקום ה-14 עם 13 ניצחונות מתוך 34 משחקים.
בעונתה השנייה בליגה הבכירה, 2018/2019, הקבוצה סיימה את העונה במקום ה-11 עם מאזן של 15 ניצחונות ו-19 הפסדים. בעקבות כך הקבוצה הופיעה לראשונה במסגרת אירופית, כששיחקה במוקדמות ליגת האלופות לקראת עונת 2019/2020 והעפילה לשלב הבתים לאחר שגברה על קייב באסקט.
בעונת 2019/2020 הקבוצה הגיעה עד לחצי גמר הפלייאוף בליגת העל הספרדית, ובמסגרת ליגת האלופות העפילה לרבע הגמר עד פרוץ מגפת הקורונה. בפיינל 8 שהתקיים באתונה באוקטובר 2020 העפילה הקבוצה לגמר ליגת האלופות שם ניצחה את קבוצת א.א.ק. אתונה בתוצאה 74-85 וזכתה בתואר הראשון בתולדותיה.
בעונת 2020/2021 זכתה הקבוצה בפעם השנייה ברציפות בליגת האלופות, כשהיא מדיחה את הפועל חולון בשלב רבע הגמר.
בעונת 2021/22 הקבוצה הודחה בשלב הפליי-אין של ליגת האלופות וירדה לליגה הספרדית השנייה.
תארים והשגים

ליגת האלופות :
אליפות (2): 2020, 2021
סם קית'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 בינואר 1963 (בן 61) גרנד ראפידס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Samuel Ichabod Kieth 
 מדינה:  ארצות הברית 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 סוגה:  רומן גרפי
 יצירות בולטות:  The Maxx Zero Girl
 פרסים והוקרה:  פרס אינקפוט (2013) 
 samkieth.blogspot.com
 
סם קית' (באנגלית: Sam Kieth; נולד ב-11 בינואר 1963) הוא קומיקסאי אמריקאי, המוכר בעיקר כיוצר של The Maxx וכמאייר של סנדמן.
קריירה > קומיקס

קית' הגיע לראשונה להכרה בשנת 1984 כאמן דיו של "Mage", מאת מאט ווגנר וכעבור שנה כאמן דיו של "משטרת הדגים". בשנת 1989, הוא אייר את חמשת הגליונות הראשונים (קשת הסיפור "אקדמות ונעימות ליליות" שאף תורגמה לעברית) של הסדרה עטורת הפרסים סנדמן שכתב ניל גיימן. באותה שנה גם שיתף פעולה עם הכותב אלן גרנט על סיפור הפינגווין עבור DC קומיקס. הוא אייר שני כרכים של "אפיקורוס החכם" מאת הסופר ויליאם מסנר-לובס, וצייר מיני-סדרה של הנוסע השמיני עבור דארק הורס קומיקס. בנוסף הוא אייר את גיליון מספר 368 של הענק הירוק מה שהוביל לעבודות נוספות עבור מארוול קומיקס, בעיקר כאמן כריכות.
בשנת 1993, עזב קית' את מארוול כדי ליצור את הסדרה המקורית "The Maxx" בהוצאת אימג' קומיקס. "The Maxx" רץ לאורך 35 גיליונות, שכולם הותוו ואוירו על ידי קית'. ויליאם מסנר-לובס כתב את התסריטים עבור גיליונות מס' 1–15 ואלן מור כתב את מספר 21. בשנת 1995, "The Maxx" עובד לסדרת אנימציה בערוץ MTV כחלק מפרויקט MTV Oddities קצרת המועד במסגרת Liquid Television, שכללה גם את The Head של אריק פוגל ו-"Æon Flux" של פיטר צ'אנג.
לאחר שלקח פסק זמן מקומיקס כדי לעסוק בתחומי עניין אחרים, יצר קית' את הסדרה "Zero Girl" עבור חותם Wildstorm של DC קומיקס בשנת 2001. לאחריו הוציא את סדרת הדרמה "Four Women" מאוחר יותר באותה השנה ו-"Zero Girl: Full Circle" בשנת 2003. באוגוסט 2004 הוא השיק את סדרת "Scratch" ובה מככב אדם-זאב בגיל העשרה.
בהמשך כתב ואייר קית' מספר סדרות עבור די סי: בטמן: סודות בהשתתפות הג'וקר, ובאטמן / לובו, מיני סדרה בת 2 גליונות החל באוגוסט 2007. הוא אייר את "Lobo: Highway to Hell" משנת 2009, שנכתב על ידי סקוט איאן מלהקת אנתרקס, והסיפור המצויר "Ghosts", שהופיע ב-"Batman Confidential" # 40-43. בשנת 2010 כתב ואייר את הרומן הגרפי המקורי בכריכה קשה "Arkham Asylum: Madness", שבילה שבועיים ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס, והגיע למקום החמישי בקטגוריית "ספרים גרפיים בכריכה קשה".
"Ojo" מורכב מהראשון, ו-My Inner Bimbo השני, במחזור של סדרות מוגבלות מקוריות או רומנים גרפיים שפרסמו בהוצאת אוני פרס, שכינה "The Trout-a-Verse". המחזור נוגע לחייהם השזורים של אנני (Ojo), לו (My Inner Bimbo), דנה, נולה, אוטו, ואחרים הקשורים כולם במפגש עם אגדה אורבנית המכונה The Magic Trout.
בבריטניה הוא תרם לשופט דרד בהוצאת 2000AD וסיפק מספר כריכות עבור ההוצאה המחודשת של Nemesis The Warlock. בשנת 2011 החל קית' לצייר את סדרת "30 ימי הלילה" בהוצאת המוציא לאור IDW Publishing. לאחר מכן IDW הוציאה לאור את מספר ספרי אמנות של קית'.
ב-2017, יצר את Eleanor & The Egret עם הכותב ג'ון ליימן. הסדרה פורסמה בהוצאת Aftershock Comics.
קריירה > מדיה אחרת

בנוסף לשיתוף בהפקת סדרת האנימציה "The Maxx" עבור MTV, קית' השתתף בכתיבה של "אסור לעשן", הפיילוט של פרה ותרנגול (שיצר בן דודו, דייוויד פייס) וביים את הסרט "קח אותה עד הקצה" (2000) עבור קונקורד אופקים חדשים של רוג'ר קורמן.
חיים אישיים

קית' החל לחיות עם אשתו לעתיד כשהיה בן 15 והיא הייתה מבוגרת ממנו ב-20 שנה.
פרסים

בשנת 2013 סם קית' זכה בפרס אינקפוט בקומיק-קון בסן דייגו.
הערות שוליים

↑  Miller, John Jackson (10 ביוני 2005). "Comics Industry Birthdays". Comics Buyer's Guide. Iola, Wisconsin. אורכב מ-המקור ב-18 בפברואר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Sam Kieth". Lambiek Comiclopedia. 21 בדצמבר 2006. אורכב מ-המקור ב-28 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Burgas, Greg (7 בינואר 2013). "Comics You Should Own – Sandman". Comic Book Resources. אורכב מ-המקור ב-10 באפריל 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Bender, Hy (1999). The Sandman Companion. New York, New York: DC Comics. p. 37. ISBN 978-1563894657.
↑  Manning, Matthew K.; Dolan, Hannah (2010). "1980s". DC Comics Year By Year A Visual Chronicle. London, United Kingdom: Dorling Kindersley. p. 238. ISBN 978-0-7566-6742-9. The Sandman saw a variety of artists grace its pages. Sam Kieth drew the first few issues, followed by Mike Dringenberg, Chris Bachalo, Michael Zulli, Kelley Jones, Charles Vess, Colleen Doran, and Shawn McManus, among others.
↑  Manning, Matthew K.; Dougall, Alastair (2014). "1980s". Batman: A Visual History. London, United Kingdom: Dorling Kindersley. p. 179. ISBN 978-1465424563. Writer Alan Grant and artist Sam Kieth tackled the Penguin's origin.
↑  Cowsill, Alan "2000s" in Dolan, p. 299: "Writer and artist Sam Kieth's tale of teenage alienation was both surreal and touching."
↑  Cowsill "2000s" in Dolan, p. 301: "Writer/artist Sam Kieth's work had always been slightly edgier than most...This was especially true on Four Women."
↑  Cowsill "2000s" in Dolan, p. 308: "The follow-up to writer and artist Sam Kieth's cult classic was set fifteen years after the events of the 2001 series."
↑  Cowsill "2000s" in Dolan, p. 313: "Writer and artist Sam Kieth presented a new hero for the DC Universe in the form of Scratch, a misunderstood teenage werewolf."
↑  "Best Sellers - Hardcover Graphic Books". The New York Times. 18 ביולי 2010. אורכב מ-המקור ב-12 באפריל 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Ojo #1". Readaboutcomics.com. 19 באוגוסט 2004. אורכב מ-המקור ב-19 ביולי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Worley, Rob (13 בספטמבר 2000). "Comics2film". Comic Book Resources. אורכב מ-המקור ב-11 במאי 2014. First up is a movie called Take it to the Limit. Kieth directed this rock-climbing movie for Roger Corman's Concorde company. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Epstein, Daniel Robert (3 באוקטובר 2003). "Sam Kieth". SuicideGirls.com. אורכב מ-המקור ב-28 ביוני 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Comic-Con International's Newest Inkpot Award Winners!". San Diego Comic-Con International. 2013. אורכב מ-המקור ב-8 במאי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007515217005171  PLWABN: 9810617206105606  BIBSYS: 1033684  BNE: XX1150681  BnF: cb122529808 (data)  GND: 1026495520  ISNI: 0000 0000 6305 0241  LCCN: n92051276  NKC: xx0031086  NLK: KAC200903848  NTA: 148257402  SUDOC: 080712282  VIAF: 19734963   WorldCat (עם VIAF): 19734963
סיסו KB-45

| --- | --- |

Sisu KB-45
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Oy Suomen Autoteollisuus Ab (אנ')
 שנות ייצור:  1970–1965
 הרכבה:  פינלנד פינלנד
 מודל אחריו:  Sisu A-45 (אנ')
 אורך:  5,700 מ"מ
 רוחב:  2,310 מ"מ
 משקל:  4.8 טון (נטו)  8.8-7.1 טון (כולל כושר מטען מלא)
 בסיס גלגלים:  3,400 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, המפיק 135 כ"ס ב-2,400 סל"ד, מנוע דיזל מתוצרת "Leyland Motors" (אנ')
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 5 מהירויות + תמסורת הפחתה דו-שלבית
 מהירות מרבית:  90 קמ"ש
 מעצב:  Uoti Hartikainen, Pentti E. Lehtinen, Armas Tuominen, Nils Fagerstedt
סיסו KB-45 (בפינית : Sisu KB-45) היא משאית המוגדרת כמשאית שטח מתוצרת יצרנית הרכב הכבד Oy Suomen Autoteollisuus Ab (אנ') אשר יוצרה בין השנים 1970–1965 ב-פינלנד
דגם "סיסו KB-45" פותח עבור כוחות ההגנה הפיניים ("Finnish Defence Forces" (אנ')). 18 כלי הרכב הראשונים נמסרו לצבא ההגנה באוגוסט 1965. השימוש העיקרי בהם היה משיכת תותחי הוביצר ותותחי נ"מ. כוחות הביטחון קיבלו 83 יחידות.
בשנת 2008 הוחלף דגם "סיסו KB-45" בדגם "Sisu A2045" (אנ')
בשנת 1970 נוסף דגם "Sisu A-45" (אנ').
"סיסו KB-45"

מסגרת הרכב גמישה ומאפשרת לכל גלגל שנוגע בקרקע להאחז בשטח מחוספס
תא הנוסעים עשוי סיבי זכוכית ופלדה מהודק על המסגרת משלוש נקודות
בתא האחסון האחורי - עד 25 נוסעים
מנוע דיזל
סוג הנעה : 4x4
קיבולת מכל דלק : 226 ליטר
רדיוס סיבוב - 7.6 מטר
בראש פרויקט בניית דגם "סיסו KB-45" עמד המהנדס "Uoti Hartikainen" שנטל חלק גם בעיצוב הדגם
תמונות

"סיסו KB-45"
"סיסו KB-45"
"סיסו KB-45" מבט למנוע 6 צילינדרים, מנוע דיזל מתוצרת "Leyland Motors" (אנ')
ראו גם

סיסו S-321
סיסו S-21
סיסו K-50SS
הערות שוליים

↑  Blomberg, Olli (2006). Suomalaista Sisua vuodesta 1931 – Monialaosaajasta kuorma-autotehtaaksi [Finnish Sisu since 1931 – From multi-industrial expert to lorry factory] (בפינית). Karis: Oy Sisu Auto Ab. ISBN 952-91-4918-2.
↑  Mäkipirtti, Markku (2008). Vanaja. Ajoneuvot Suomessa (in Finnish). Volume 1 (1st ed.). Tampere: Apali Oy. ISBN 978-952-5026-72-6.
↑  "סיסו K-50SS" archive.is/20130725222352/http://gallery
↑  "סיסו KB-45" web.archive.org/web/20120323175946
↑  Blomberg, Olli (2003). Yhteissisusta Vanajan ja Sisun kautta Patriaan (soome keeles). Hämeenlinna: Patria Vehicles Oy. lk 123.–124.lk. ISBN 952-91-5613-8.
סמל סן פרנסיסקו

| --- | --- |

 פרטים
 המחזיק בסמל:  סן פרנסיסקו 
 תאריך אימוץ:  1895 
 
סמל העיר סן פרנסיסקו
סמל העיר סן פרנסיסקו, כמו גם דגל העיר, מסמן את בנייתה של העיר לאחר הרס רב שנגרם לעיר סן פרנסיסקו על ידי איתני הטבע - שרפות ורעידות אדמה.
הסמל של העיר נבחר בשנות ה-50 של המאה ה-19 לאחר מספר רעידות אדמה שפקדו את העיר.
בסמל נראים שני פועלים - בצד אחד כורה, ובצד האחר מלח המחזיק בידו סקסטנט.
מאחריהם ניצב עוף החול, המסמל את העיר ומופיע אף בדגל העיר. העיר הרגישה הזדהות עם ציפור אגדית זו הנשרפת עד אפר ונולדת מחדש מן האפר, בעיקר לאחר רעידת האדמה של 1906 והשריפה הגדולה שפרצה בעקבותיה. הסמל התייחס למספר שרפות בשנות ה-50 של המאה ה-19, אך קיבל רלוונטיות עוד יותר לאחר השרפה הגדולה.
מאחורי הפועלים ניתן לראות בסמל את מפרץ סן פרנסיסקו ובו מספר ספינות סוחר.
סרפים סארובסקי

| --- | --- |

 לידה:  19 ביולי 1754 (יוליאני) קורסק, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  2 בינואר 1833 (יוליאני) (בגיל 78) סארוב, רוסיה 
 מדינה:  האימפריה הרוסית 
 מקום קבורה:  מחוז ניז'ני נובגורוד 
 השקפה דתית:  נצרות אורתודוקסית 
 
סרפים סארובסקי (ברוסית: Серафим Саровский‏; 30 ביולי 1754 – 14 בינואר 1833) הוא אחד הקדושים הרוסים הנודעים והמוערכים ביותר בכנסייה האורתודוקסית המזרחית. הוא נחשב בדרך כלל לגדול הסטרצים (אנ') (זקנים) של המאה ה-18.
סרפים הרחיב את תורת הנזירות של התבוננות, תיאוריה והכחשה עצמית להדיוט. הוא לימד שמטרת החיים הנוצריים היא לקבל את רוח הקודש. אולי הציטוט הפופולרי ביותר שלו בקרב חסידיו הוא "תרכוש רוח שלווה, ואלפים סביבך יינצלו".
סרפים הוכר על ידי הכנסייה הרוסית בשנת 1903 כקדוש ביוזמת הקיסר ניקולאי השני.
בשנת 1990 שרידים של סארובסקי התגלו מחדש והועברו לכנסייה במוסקבה.
הערות שוליים

↑  סרפים סארובסקי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
↑  Hieromonk Seraphim (Rose), "The Life of Saint Seraphim", pravoslavie.ru
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007587846305171  PLWABN: 9810631169505606  BNE: XX1118702  BnF: cb121828975 (data)  CANTIC: a10403048  GND: 118764691  ISNI: 0000 0001 0967 1765  LCCN: n50078842  LNB: 000023977  NKC: jn20030214001  NLG: 45179  NTA: 104157542  RERO: 02-A000148013  SELIBR: 319857  SUDOC: 030409659  VIAF: 43084022   WorldCat (עם VIAF): 43084022
סן פדרו (בליז)

| --- | --- |

 מדינה:  בליז בליז
 מחוז:  בליז
 ראש העיר:  דניאל גואררו
 שפה רשמית:  אנגלית
 תאריך ייסוד:  1848
 שטח:  71 קמ"ר
 גובה:  2 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  11,765 (2010)
 קואורדינטות:  17°55′17″N 87°57′40″W﻿ / ﻿17.921388888889°N 87.961111111111°W﻿ / 17.921388888889; -87.961111111111 
 אזור זמן:  UTC -6
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת בליז מוגדלת) בלמופן בליז סיטי  סן איגנסיו אורנג' ווק טאון  קורוזל טאון  דנגריגה בנקו וייחו דל כרמן  פונטה גורדה  מקסיקו ג ו א ט מ ל ה  הונדורס מפרץ הונדורס הים הקריביסן פדרו (למפת בליז רגילה) בלמופן בליז סיטי  סן איגנסיו אורנג' ווק טאון  קורוזל טאון  דנגריגה בנקו וייחו דל כרמן  פונטה גורדה  מקסיקו ג ו א ט מ ל ה  הונדורס מפרץ הונדורס הים הקריביסן פדרו   he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
סן פדרו (San Pedro) היא עיירה בחלקו הדרומי של האי אמברגריס שבמחוז בליז שבבליז. זוהי העיירה השנייה בגודלה במחוז. העיירה, שבעבר הייתה כפר דייגים מנומנם, הוכרזה כעיירה בשנת 1984.
רוב תושבי העיירה דוברים אנגלית וספרדית באופן שוטף. כמו כן דוברים רבים מתושבי העיירה את השפה הקרואילית. העיירה מזוהה בעיקר עם השיר "La Isla Bonita", אותו כתבה הזמרת מדונה ביחד עם פטריק לאונרד, בהשראתה. (השיר מתחיל עם השורה "אתמול בלילה חלמתי על סן פדרו")