stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סולאווסי

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס השקט, ים מאלוקו, ים סלבס, ים בנדה, מצר מקאסאר 
 קואורדינטות:  2°S 121°E﻿ / ﻿2°S 121°E﻿ / -2; 121
 ארכיפלג:  איי אינדונזיה  יבשת סמוכה דרום-מזרח אסיה
 שטח:  174,600 קילומטר רבוע
 גובה מרבי:  הר לטימוג'ונג: 3,478 מטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  אינדונזיה אינדונזיה
 אוכלוסייה:  18,455,058
 אזור זמן:  UTC+8
  (למפת אינדונזיה מוגדלת) ג'קרטה נוסאנטארה סורבאיה מדן מקאסאר פונטיאנאק ג'איאפורה מ האוקיינוס ההודי האוקיינוס השקט מלזיה פסולאווסי(למפת אינדונזיה רגילה) ג'קרטה נוסאנטארה סורבאיה מדן מקאסאר פונטיאנאק ג'איאפורה מ האוקיינוס ההודי האוקיינוס השקט מלזיה פסולאווסי
 
סוּלָאווֵסִי (באינדונזית באלפבית לטיני: Sulawesi או בשמו הקודם Celebes, סלבס) הוא אחד מאיי אינדונזיה והאי הרביעי בגודלו בדרום-מזרח אסיה.
האי מיושב על ידי מגוון רחב של קבוצות אתניות שונות, הנבדלות זו מזו בדתן, שפתן, ומנהגיהן. אוכלוסייתו מונה כ-16 מיליון איש. הקבוצות העיקריות הן מָקָאסָר ובּוּגִיס בדרום, מִינָהָאסה וגוֹרוֹנְטָאלוֹ בצפון, וטוֹרָאגָ'ה וקבוצות נוספות במרכז האי.
התרבויות השונות במגוון האי מצטיינות במלאכות שונות כגון האריגה, הריקוד וחריטת העץ. מבין אלה בולטת במיוחד האדרכילות המסורתית של הטוראג'ה, המתאפיינת בגגות מעוקלים דמויי קרני תאו מים, ובעיטורי עץ מתוחכמים.
מבחינה דתית, האי מיושב ברובו על ידי מוסלמים, אך קיימים בו ריכוזי נוצרים, במינהאסה בצפון ובפּאלוּ ובטוראג'ה במרכז. קיים מתח בין-דתי ניכר באי, שנתן את אותותיו לראשונה במהומות בין דתיות שפרצו ב-1998 במרכז סולאווסי, באזור העיר פּאלוּ, ונמשכו עד 2001. גם לאחר מכן חזרו ונשנו אירועים אלימים על רקע דתי, לאחרונה ב-2006, כשמהומות פרצו על רקע הוצאתם להורג של שלושה פעילים-לשעבר של מיליציה נוצרית.
בתונדאנו, במרחק כ 35 ק"מ מדרום מזרח למנאדו יש קהילה יהודית שמורכבת מאנשים ששבו ליהדות אחרי שהוריהם הזדהו כמאמינים בדתות אחרות. קהילה זאת זוכה לסובלנות מהמועצה המחוזית שיש בה לא מעט נוצרים. בית הכנסת היחיד הקיים באינדונזיה נמצא בתונדאנו, והוא פעיל, אנדרטה דמוית מנורת המקדש עומדת במקום בולט בהר כלאבאת בנפת צפון מינאהאסא בגובה 620 מטר מעל פני הים. גובה המנורה 19 מטרים ולטענת אינדונזים היא המנורה הגבוהה בעולם. החל משנת 2022 הכיל בית הכנסת גם מוזיאון לזכר השואה, שיסודו גרר הפגנות של קיצוניים מוסלמים, אם כי השלטונות האינדונזים הסכימו לייסוד המוזיאון.
באי מגוון עשיר של חי וצומח טרופי, כשרבים מן המינים הם אנדמיים, כלומר ייחודיים לאי. בין היתר יש בו 127 מיני יונקים, כש-79 מתוכם הם אנדמיים. בולטים ביניהם מינים מסוימים של טרסיוס, אנואה ההרים, אנואה השפלה, מקוק שחור ובָּבִּירוּסָה (חיה דמוית חזיר). כדי לשמור על החי והצומח הוקם  בשנת 1982 הפארק הלאומי לורה לינדו.
ב-18 בספטמבר 1997 מצא חוקר דגים בשם מארק ארדמאן דג לטימריה מת בשוק דגים בעיר מנאדו. היה זה גילוי מפתיע שגרם לחיפושים אחר המקור להימצאותו של דג זה באי. לאחר כשנה, ב-1998, נמצא דג לטימריה חי במים עמוקים סמוך לחופי חצי האי מינהאסא שבצפון, והתברר שהוא מצוי לכל אורך החוף הצפוני. ב-30 ביולי 1998 זיהו חוקרים אינדונזיים את הדג כמין לטימריה שני, Latimeria menadoensis, שנוסף למין הנפוץ באיי קומורו ובחופי דרום אפריקה ומצר מוזמביק. התגלית גררה שנוי בחוקי הדיג באינדונזיה.
באי קיימים מספר הרי געש. הר געש אוו הוא פעיל והתרחשו בו מספר התפרצויות במהלכם נהרגו אלפי אנשים.
הערות שוליים

↑  מקור שמו משתי מילים: SULA בסנסקריט משמעה "קלשון", BESI במאלאית/אינדונזית משמעה: "ברזל", "קלשון ברזל", המתכת מופקת באי, לא הרחק מהעיר פאלו. "סלבס" הוא שבוש אירופי.
↑  PALU במאלאית משמעו: "פטיש".
↑  מפה: https://sg.trip.com/travel-guide/attraction/minahasa-regency/indonesia-holocaust-museum-136738827/
↑  תמונתו: https://upload.wikimedia.org/wikipedia/id/a/a0/Sinagoga_Manado.jpg
↑  תמונתה: https://www.indonesia-tourism.com/north-sulawesi/images/kaki_dian.jpg
↑  חריטת סמל גארודא פאנצ'אסילא בפני עדים וצלמים, חובשי כפות, בהם רב הקהלה, יעקב ברוך, סמוך למוזאון השואה בתונדאנו: https://qph.cf2.quoracdn.net/main-qimg-0f1c70bc3d18d379c31ea8a6f04496fd
↑  תמונתו על בול דואר אינדונזי, הנושא את שם הדג במאלאית IKAN RAJA LAUT, שמשמעו: "דג מלך הים". https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e2/Latimeria_menadoensis_2000_Indonesia_stamp.jpg/220px-Latimeria_menadoensis_2000_Indonesia_stamp.jpg
↑  התמונה הראשונה: מארק ארדמאן ותגליתו, דג לטימריה מת בשוק דגים במנאדו תוא: https://undsci.berkeley.edu/article/serendipity מאמר - החלק הראשון בלבד.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007343210705171  BNE: XX459148  GND: 4069884-1  LCCN: sh85021616  MusicBrainz: 1b82f2a4-3101-4ba2-a5cf-f85a4a1f7ba8  NARA: 10044952  NDL: 00628668  NKC: ge272780  VIAF: 316430489   WorldCat (עם VIAF): 316430489 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של אינדונזיה ובנושא איים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סוכנות מודיעין ההגנה (פינלנד)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  פינלנד פינלנד
 תחום שיפוט:  פינלנד 
 סוכנות אם:  Intelligence Division 
 תאריך הקמה:  1 במאי 2014 
 סוכנות קודמת:  Finnish Intelligence Research Establishment 
 puolustusvoimat.fi
 
סוכנות מודיעין ההגנה הפינית (בפינית: Puolustusvoimien tiedustelulaitos ,PVTIEDL) הוא סוכנות משולבת למודיעין אותות ומודיעין גיאו-מרחבי של כוחות ההגנה הפיניים. הגוף פעיל מבצעית מאז 2014, כשבאחריותו לתמוך בהגנה על פינלנד באמצעות איסוף מידע וניתוח. כסוכנות מודיעין, משויך ארגונית לאגף המודיעין (אנ') בפיקוד ההגנה הפיני (אנ').
משימת מודיעין אותות בפינלנד החלה עם הקמת מודיעין הרדיו הפיני בשנת 1927 על ידי ריינו הלמאה (אנ'), קצין מודיעין של פיקוד ההגנה, בעוד שעבודת המודיעין הגיאו-מרחבי מתחילה משנת 1812 עם הקמת בית הספר לסקר צבאי והשירות הטופוגרפי. ההצלחות של קודמותיה נחשבות קריטיות במהלך הקרבות המרכזיים במלחמת החורף ובמלחמת ההמשך בשנים 1939–1944. לאחר סיום הלחימה עד כ-800 חברי הארגון ביחד עם ציוד ומסמכים רבים נמלטו לשוודיה. היחידה הוקמה מחדש במהלך שנות ה-50 של המאה ה-20.
כיום הוא אחד מגופי הביון היעילים ביותר במדינות הנורדיות.
גלריה

דגם Fokker F27 ששימש את הסוכנות בשנת 2011 בשדה התעופה יואנסו.
תחנת האזנה לחפירה בוואשיני לאורך נהר סוויר במהלך מלחמת ההמשך בשנת 1942.
בשנת 1944 ברוקאייארווי, מדידות נתונים של עמדות ארטילריה סובייטיות שהתקבלו באמצעות טלפון במהלך קרב על גבי מפה שמסרו מיד לסוללות ידידותיות בשטח.
ראו גם

כוחות ההגנה של פינלנד
הערות שוליים

↑  Koskimaa, Matti (1993). Veitsen terällä: Vetäytyminen Länsi-Kannakselta ja Talin-Ihantalan suurtaistelu kesällä 1944 [On a knife-edge: Withdrawal from the Western Isthmus and the Battle of Tali-Ihantala in the summer of 1944] (בפינית). Porvoo, Helsinki, Juva: WSOY. ISBN 951-0-18811-5.
סופיה גנדריאס

| --- | --- |

 לידה:  1957 גרניקה, ספרד 
 פטירה:  23 בינואר 2016 (בגיל 59 בערך) מדריד, ספרד 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מדריד 
 תחום יצירה:  ציור 
 בן או בת זוג:  אנריקה ברון קרספו (1987–2016) 
 
פרימו לוי באושוויץ - ציורה של גנדריאס. מוצג בספריה למדעי החברה והרוח באוניברסיטה העברית בהר הצופים.
סופיה גנדריאס (בספרדית: Sofía Gandarias‏; 1957 – 23 בינואר 2016) הייתה ציירת ספרדייה.
ביוגרפיה

גנדאריאס נולדה בגרניקה שבחבל הבסקים וסיימה את לימודיה באמנויות באוניברסיטת קומפלוטנסה של מדריד.
המוזיקה השפיעה רבות על חייה. בשנת 1978 ציירה את "קוקושקה-אלמה ומאהלר" שלוש דמויות שגורלן קשורות זו בזו ומייצגות תקופתן. זו הייתה תחילתה של פעילות אמנותית אינטנסיבית בסדרות כמו "מחאת השקט" (1980) או "נוכחים" (Precensias).
היא התחתנה עם אנריקה ברון קרספו, פוליטיקאי ספרדי וחבר הפרלמנט האירופי בשנת 1987. בנה אלחנדרו נולד בשנה שלאחר מכן. היא חידשה את עבודתה עם תערוכה רטרוספקטיבית גדולה בשנת 1990 בוונציה, העיר שמהווה עבורה השראה. המחויבות שלה לשלום ולסובלנות תרבותית התבטאה בתערוכתה "Pour la tolerance" בגרנד ארצ'ה דה לה פרטרניטה, פריז. היא ציירה את דיוקנו של הכנר יהודי מנוחין אותו הגדירה "האיש החכם ביותר שפגשתי" והחלה לשתף פעולה עם הקרן שלו.
בשנת 2000 עסקה בציור סדרת הציורים "פרימו לוי – זיכרון" המבוססות על זכרונותיו של פרימו לוי מאושוויץ עליהם כתה בספרו הזהו אדם. לאחר הפיגועים בניו יורק היא ציירה סדרת ציורים בנושא. מתוכם הציור "Miserere Julianna" מוצג במוזיאון הזיכרון 9/11.
הסדרה "קפקא, בעל החזון", סדרה של 64 ציורים הוצגה בהאוס אם קלייסטפארק (ברלין) ומקומות נוספים. ז'וזה סאראמאגו כתב על הסדרה - "אלוהים לא קרא את קפקא".
גנדריאס עסקה בעיקר בציור דיוקנאות וכן בציורים של אירועים כואבים שאירעו בהיסטוריה. על אירועים אלו היא אמרה –"איננו יכולים לתקן את העבר, אך אנו יכולים וחייבים להתוות את העתיד".
בין האמנים שהשפיעו הכי הרבה על חייה, גנדריה זיהתה את דייגו ולאסקס, גויה ופרנסיס בייקון, זאת לצד המורה והמנטור שלה מנואל וילאסניור(ספ').
בשנת 2005 צורפה למסדר מסדר האמנויות והספרות הצרפתי.
את סדרת ציוריה על פרימו לוי, תרמה משפחתה לאחר מותה לאוסף התמונות של האוניברסיטה העברית בירושלים.
סוואגר (תוכנה)

| --- | --- |

 מפתח:  SmartBear Software 
 סוג רישיון:  אפאצ'י 2.0 
 swagger.io
 
סוואגר (באנגלית: Swagger) היא חבילת כלים למפתחי API, של חברת SmartBear Software ולשעבר גם מפרט שממנו התפתח מפרט OpenAPI.
היסטוריה

פרויקט Swagger API נוצר בשנת 2011 על ידי טוני טאם, מייסד שותף טכני של אתר המילונים וורדניק. במהלך הפיתוח של המוצרים של וורדניק, הצורך באוטומציה של תיעוד API ויצירת SDK לקוח הפך למקור תסכול משמעותי. טאם עיצב ייצוג JSON פשוט של ה-API, תוך בנייה על הגמישות של פרוטוקול HTTP ושימוש בתכונות רבות של כלים שנבנו עבור פרוטוקול SOAP. הקונספט לממשק המשתמש הוצע על ידי Ayush Gupta, שהציע שממשק משתמש אינטראקטיבי יועיל למשתמשי קצה שרוצים "לנסות" ולפתח מול ה-API. ‏Ramesh Pidikiti הוביל את המימוש של מחולל הקוד הראשוני והמעצב/המפתח Zeke Sikelianos טבע את השם Swagger. פרויקט Swagger API הפך לקוד פתוח בספטמבר 2011. זמן קצר לאחר פרסום הפרויקט, נוספו מספר רכיבים חדשים לפרויקט, כולל אימות עצמאי, תמיכה ב-Node.js ו-Ruby on Rails.
בשנותיו הראשונות של סוואגר, השימוש במוצר היה בהיקף צנוע, בעיקר אצל חברות קטנות ומפתחים עצמאיים. לממשקי HTTP בדרך כלל לא היה מנגנון תיאור שקריא למחשבים, וסוואגר סיפקה דרך פשוטה לעשות זאת. טוני הוזמן לפגישה עם כמה ממובילי המחשבה של תעשיית ה-API, כולל ג'ון מוסר (ProgrammableWeb), מארש גרדינר (Apigee, כיום מוצר של גוגל), מרקו פאלאדינו (קונג) וקין ליין (API Evangelist) כדי לדון במאמץ סטנדרטיזציה סביב תיאורי API. אמנם הפגישה לא הניבה תוכנית קונקרטית לעשות זאת, אך היא העלתה את סוואגר על המפה כחידוש קריטי בתחום ה-API.
בזכות השימוש ברישיון הקוד הפתוח Apache 2.0, החלו מספר מוצרים ושירותים מקוונים לכלול את Swagger בהיצע השירותים שלהם, ותהליך זה הואץ במהירות לאחר אימוץ הטכנולוגיה על ידי Apigee, Intuit, Microsoft, IBM ואחרות שהחלו לאמץ בפומבי את פרויקט Swagger.
זמן קצר לאחר יצירת Swagger, הוצגו מבנים חלופיים לתיאור ממשקי API של HTTP, כשהפופולריים ביותר הם API Blueprint באפריל 2013 ו-RESTful API Modeling Language (RAML) בספטמבר 2013.
בנובמבר 2015, SmartBear Software, החברה שתחזק את Swagger, הודיעה שהיא מסייעת ביצירת ארגון חדש, בחסות קרן לינוקס, בשם OpenAPI Initiative. מגוון חברות, כולל גוגל, יבמ ומיקרוסופט הן חברות מייסדות בארגון החדש.
ב-1 בינואר 2016, מפרט Swagger שונה ל- OpenAPI Specification, והועבר למאגר תוכנה חדש ב-GitHub. למרות שהמפרט עצמו לא השתנה, שינוי שם זה סימן את הפיצול בין פורמט תיאור ה-API לבין כלי הקוד הפתוח.
שימושיות

ניתן לחלק את השימוש בכלים בקוד פתוח של Swagger למקרי שימוש שונים: פיתוח, אינטראקציה עם ממשקי API ותיעוד.
שימושיות > פיתוח API

בעת יצירת API, ניתן להשתמש בכלי Swagger כדי ליצור באופן אוטומטי מסמך Open API המבוסס על הקוד עצמו. זה מטמיע את תיאור ה-API בקוד המקור של הפרויקט ונקרא באופן לא פורמלי פיתוח API בשיטת קוד-תחילה או מלמטה למעלה.
לחלופין, באמצעות Swagger Codegen, מפתחים יכולים לנתק את קוד המקור ממסמך ה-API הפתוח, וליצור קוד לקוח ושרת ישירות מהעיצוב. זה מאפשר לדחות את שלב הקידוד.
שימושיות > אינטראקציה עם API

באמצעות פרויקט Swagger Codegen, משתמשי קצה יוצרים SDK עבור הקליינט ישירות ממסמך OpenAPI, מה שמפחית את הצורך בקוד קליינט שנוצר על ידי אדם. נכון לאוגוסט 2017, פרויקט Swagger Codegen תמך ביותר מ-50 שפות ופורמטים שונים ליצירת SDK של קליינט.
לשם המחשה, API שנועד לשרת אתר אינטרנט, ניתן לשימוש באמצעות הרצת הקריאות השונות מתוך דף HTML שמיוצר אוטומטית על ידי Swagger Codegen, בלי שאתר האינטרנט נבנה או הוסיף תמיכה בקריאות API חדשות.
שימושיות > תיעוד ממשקי API

כאשר מתואר על ידי מסמך OpenAPI, ניתן להשתמש בכלי קוד פתוח של Swagger לאינטראקציה ישירה עם ה-API דרך ממשק המשתמש של Swagger . פרויקט זה מאפשר חיבורים ישירות לממשקי API חיים באמצעות ממשק משתמש אינטראקטיבי מבוסס HTML. ניתן להגיש בקשות ישירות מהממשק והאפשרויות שנבדקות על ידי המשתמש בממשק.
הערות שוליים

↑  "About". API Documentation & Design Tools for Teams | Swagger (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-04-24.{{cite web}}:  תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  "FAQ - OpenAPI Initiative". OpenAPI Initiative (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-04-24.{{cite web}}:  תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  "New Collaborative Project to Extend Swagger Specification for Building Connected Applications and Services". www.linuxfoundation.org. אורכב מ-המקור ב-2016-04-27. נבדק ב-2016-04-22.
↑  "The OpenAPI Specification". GitHub (באנגלית אמריקאית). 19 בפברואר 2022. נבדק ב-19 בפברואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  "Documenting Your Existing APIs: API Documentation Made Easy with OpenAPI & Swagger". swagger.io (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-21 במרץ 2023. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
סוכנות משק הבית הקיסרי

| --- | --- |


בניין משק הבית הקיסרי בשטח הארמון הקיסרי בצ'יודה, טוקיו
 הפרפר אינו רוצה (くないちょう)
 מידע כללי
 מדינה:  יפן 
 תחום שיפוט:  יפן יפן
 סוכנות אם:  משרד הקבינט (אנ')
 סוכנות בת:  Grand Steward's Secretariat 
 תאריך הקמה:  1 ביוני 1949
 סוכנות קודמת:  המשרד למשק הבית הקיסרי • סוכנות מיאצ'י
 חוק:  Imperial Household Agency Act 
 יו"ר:  הירושי קאוואשימה
 מטה מרכזי:  טוקיו
 עובדים:  1,053
 תקציב:  17.1 מיליארד ין (נתון מעודכן ל-2007)
 אתר הסוכנות הרשמי (באנגלית)
 
סוכנות משק הבית הקיסרי (ביפנית: 宮内庁 Kunai-chō) היא סוכנות ממשלתית ביפן, האחראית על דאגה ותחזוק המשפחה הקיסרית ומשק הבית שלה. בנוסף היא אחראית לחותם הקיסר וחותם המדינה. ב-18 המאות שלפני מלחמת העולם השנייה, נקראה הסוכנות המשרד למשק הבית הקיסרי (ביפנית: 宮内省).
הסוכנות היא יוצאת דופן מבין הסוכנויות הממשלתיות הרגילות, בכך שהיא אינה מדווחת ישירות אל ראש הממשלה ברמת הקבינט, והיא אף לא מושפעת בידי חקיקה דוגמת זאת אשר מיסדה מוזיאונים היסטוריים כמוסדות אדמיניסטרטיביים עצמאיים.
היסטוריה

מבנה ותפקידי הסוכנות הוגדרו והוסדרו בקוד טאיהו, אשר נחקק ב-701 - 702 לספירה, בתקופת שלטונו של הקיסר מומו.
ראו גם

משרד משק הבית הקיסרי
הערות שוליים

↑  Imperial Household Agency: History
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263315505171  BnF: cb16742617w (data)  GND: 50447-6  ISNI: 0000 0001 0709 8467  LCCN: n80132236  NDL: 00268176  NLA: 35673629  SUDOC: 135791278  VIAF: 158278496   WorldCat (עם VIAF): 158278496 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יפן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סוזוקי בלנו

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  סוזוקי מוטור 
 מודל קודם:  Suzuki Cultus 
 מודל אחריו:  Suzuki Aerio 
 אורך:  4,225 מ"מ 
 רוחב:  1,695 מ"מ 
 גובה:  1,395 מ"מ 
 משקל:  1,405 ק"ג 
 בסיס גלגלים:  2,480 מ"מ 
 מפרט טכני
 מנוע:  1600 סמ"ק בנזין 1800 סמ"ק בנזין  1900 סמ"ק דיזל
 הילוכים:  5 הילוכים ידניים 4 הילוכים אוטומטיים
 
סוזוקי בלנו מודל 1998
סוזוקי בלנו לפני מתיחת הפנים
סוזוקי בלנו סטיישן וואגן
סוזוקי בלנו (Suzuki Baleno) היא מכונית משפחתית קומפקטית יפנית, שיוצרה בשנים 2007-1995 על ידי סוזוקי מוטור.
ברוב השווקים היא הוחלפה בידי סוזוקי ליאנה.
בלנו, או בשם השיווק לשוק האמריקני: Suzuki Esteem, נבנתה כדי להתחרות עם מכוניות משפחתיות דוגמת טויוטה קורולה, פולקסווגן גולף ואופל אסטרה. היא תוכננה על בסיס סוזוקי סוויפט אך בסיס הגלגלים הורחב כדי לאפשר ייצור מכונית יותר גדולה עם תא נוסעים יותר מרווח. למרות זאת היא שווקה כדגם נפרד ושונה. בשנת 1996 נוספו לדגמי ההאצ'בק (3 דלתות) והסדאן (4 דלתות) דגם סטיישן וואגן עם 5 דלתות. ב-1999 עיצבה סוזוקי מחדש את הדגם, ונתנתה לו חרטום מעוגל יותר, סבכת גריל חדשה ופנסים חדשים. כמו כן, בדגמי הסדאן והסטיישן וואגן נוספה האפשרות למנוע 1.8 ליטר BP של מאזדה. בשוק של צפון אמריקה רוב הדגמים שנמכרו היו של 1.8 ליטר בעוד שבאירופה הדגמים עם 1.8 ליטר שווקו כדגמי ספורט.
"סוזוקי בלנו" יוצרה בארצות הבאות: יפן (2000-1995), אינדונזיה (2002-1996), קולומביה (2004-1995), הודו (2007-1997), הפיליפינים (2000-1996), ופקיסטן.
סוזוקי בלנו חזרה לשוק, ושווקה בדגמים חדשים, ומאובזרים ביותר כדגם מוצלח שזכה לתודהה ועדנה רבה, בשל הדגמים המוצלחים שהיו בעבר, ויצאה בדגמים שונים ידני ואוטומט החל משנת 2015.
בישראל

עם תחילת השיווק בישראל ב-1995 הוצעה הבלנו עם מנוע 1.6 ליטר שהפיק 98 כ"ס, ששודך לתיבת הילוכים אוטומטית 4 הילוכים או ידנית 5 הילוכים. הדגם הוצע בגרסת GLX שכללה חלונות, מראות ונעילה חשמליים, יחד עם הגה כוח, מזגן מקורי, ריפודי קטיפה, מושב נהג מתכוונן לגובה ובלמי דיסק קדמיים. שספיקו תמורה גבוהה במיוחד למחיר. הוצעה גם גרסה מאובזרת יותר שכללה בנוסף צמד כריות אוויר, בלמי ABS ומערכת מתלים מתכווננים אלקטרונית. ב-1997 החלו לייבא גם את גרסת הסטיישן. הבלנו הייתה זולה בכ-17% ממכוניות משפחתיות אחרות ששווקו באותה תקופה, ועל כן הייתה בין המכוניות הנמכרות בישראל בסוף שנות התשעים. למשל ב-1996 נמכרו בישראל כ-6,000 כלי רכב וב-1998 כ-7,500.
דגמי הבלנו הפגינו אמינות גבוהה, מה שהביא לה לביקוש גבוהה בשוק המשומשות. למרות זאת הגרסה הבסיסית שלא צוידה בכריות אוויר שנחשבו לסטנדרט בתעשיית הרכב בסוף שנות התשעים, קיבלה ציון בטיחות נמוך במבחני יורו NCAP.
מפרט טכני

דגמים:
האטצ'בק 3 דלתות
סדאן 4 דלתות (הנפוץ ביותר)
סטיישן 5 דלתות
מנוע: 1.3 ליטר, או: 1.6 ליטר, או: 1.8 ליטר
הספק: 97 כוחות סוס (73 קילוואט) במנוע 1.6 ליטר ב-6000 סל"ד
מומנט: 13.7 קג"מ ב-3000 סל"ד.
תיבת הילוכים: ידני – 5, אוטומטי – 4
משקל: עצמי – 1010 ק"ג, כולל – 1405 ק"ג
בסיס גלגלים (המרחק בין שני הצירים): 2480 מ"מ
אורך כולל: 4225 מ"מ
רוחב: 1695 מ"מ
גובה: 1395 מ"מ
קיבולת מכל דלק: 40 ליטר
נפח תא מטען: 346 ליטר.
ביצועים:
מהירות מרבית: 165 קמ"ש (גיר אוטומטי), 200 קמ"ש (גיר ידני)
צריכת דלק ממוצעת בין עירונית לפי בדיקה בנסיעה קבועה של 110 קמ"ש : 15 ק"מ לליטר בין עירוני (גיר רגיל), 13 ק"מ (גיר אוטומטי, לרכב מתוחזק ביחס לשנתון)
צריכת דלק משולבת: 11-9 ק"מ לליטר
בלמים:
ABS
בלמי דיסק מאווררים
תופי בלם אחוריים
מגבר בלם
אבזור:
מערכת נעילה מרכזית
מראות חשמליות
חלונות חשמליים (4) – בדגם סופר בלנו בלבד
כריות אוויר (2) – בדגם סופר בלנו בלבד
מזגן
סוזוקי בלנו (2015-)

בסוף שנת 2014 הכריזה סוזוקי לראשונה על כוונתה לחדש את היצע הדגמים שלה ולהוסיף למבחר הדגמים מכונית חדשה שתתברג במידותיה בין הסוויפט הקומפקטית לבין הסוזוקי SX4 (או סוזוקי קרוסאובר כפי שהיא מכונה בישראל). דגם הקונספט ik-2, שהיווה קדימון למכונית החדשה, נחשף לראשונה בתחילת שנת 2015. דגם הקונספט הציג עיצוב שונה לחלוטין מזה של הסוויפט הוותיקה, התבסס על פלטפורמה חדשה לחלוטין וכצפוי הציע מידות שהתברגו בין הסוויפט לקרוסאובר. כמו כן זכתה המכונית למנוע 1.0 ליטר טורבו-בנזין מסדרת המנועים החדשה של היצרנית. כחצי שנה לאחר מכן חשפה היצרנית את דגם הייצור הסדרתי, שזכה לכינוי הרשמי באלנו. הדגם הסדרתי קיבל, לצד מנוע ה-1.0 ליטר טורבו-בנזין, גם מנוע 1.2 ליטר בנזין וכן גרסה היברידית.
שיווקה של סוזוקי בלנו בישראל החל ביוני 2016, כשארצה הגיעה רק גרסת ה-1.2 ליטר בנזין הרגילה. גרסה זו משווקת בישראל עם תיבת הילוכים אוטומטית-רציפה (CVT) או בגרסה ידנית.
"סוזוקי בלנו" מיוצרת בהודו ובאלג'יריה.
הערות שוליים

↑  ששי כהן, נוסטלגיה לבידוד: סוזוקי בלנו חוגגת 25 שנה, באתר Wheel חדשות ומבצעי רכב, ‏1 בפברואר 2020
↑  דניאל סקלי, סוזוקי באלנו, באתר הארץ, 25 במרץ 2005
↑  רן אלקובי, סוזוקי ik-2: סופרמיני חדשה לסוזוקי ב-2016, באתר קארטיוב, ‏2 בפברואר 2015
סוציאליסט שמפניה

סוציאליסט שמפניה (באנגלית: Champagne socialist) הוא מונח פוליטי שמקורו בבריטניה. זהו כינוי פופולרי המרמז על מידה של צביעות, והוא בדרך כלל מופנה כנגד מי שמשויך לכאורה ל"אליטה הליברלית". הביטוי משמש לתיאור סוציאליסטים שחלקם במעמד הבינוני העליון (עם מטונימיה לצריכת שמפניה) סותרים לכאורה את דעותיהם הפוליטיות.
המונח שימש בתחילה את פרשני השמאל לביקורת על דעות המרכז. מספר אנשי שמאל רואים את ראש הממשלה הראשון מטעם הלייבור רמזי מקדונלד כ"סוציאליסט השמפניה" הראשון, ובמיוחד לאחר בחירות 1931 שבהן מקדונלד פיצל והביס את הלייבור. לאחרונה, נעשה שימוש בכינוי עבור תומכי תנועת הלייבור החדשה, בהנהגת טוני בלייר שעלה לשלטון בשנת 1997.
במאמר על חיבורו של אוסקר ויילד משנת 1891 "נשמת האדם תחת הסוציאליזם", הביע הפרשן הפוליטי ויל סלף את הדעה לפיה ווילד יכול היה להיחשב ל״סוציאליסט שמפניה״ עוד לפני מקדונלד, בגלל אורח חייו האסתטי ונטיותיו הסוציאליסטיות.
התווית הוחלה גם על פוליטיקאי הלייבור ג'פרי רובינסון לאור הונו האישי הרב. הזמרת שרלוט צ'רץ' תיארה את עצמה כ"פרוסקו-סוציאליסטית", בהתייחס לפופולריות הגוברת שלה וטווח המחירים הנמוך יותר של יינות מבעבעים שאינם שמפניה כמו פרוסקו וקאווה.
בבריטניה כיום, המונח משמש לעיתים קרובות על ידי מבקרי הימין כדי לזלזל ביריבים פוליטיים מהשמאל. טענה זו טוענת כי "סוציאליסט-שמפניה" תומך בדעות שמאלניות תוך שהוא נהנה מאורח חיים מפואר. אחת הדוגמאות עשויה לכלול תומכי מפלגת הלייבור שחיים בלונדון הפנימית וצורכים תרבות גבוהה.
השימוש במונח זה ספג ביקורת על ידי הסופר והשדרן קייטלין מורן כטיעון מטעה, משום שלטענתה הוא מניח שרק מי שעני יכול להביע דעה על אי-שוויון חברתי.
ראו גם

אין שום אלטרנטיבה
כשלים לוגיים
הערות שוליים

↑    Matthewmoore, ‏Champagne socialists 'not as left wing as they think they are', The Telegraph, 14 July 2010
1 2 3  Rooksby, Ed (16 באפריל 2013). "So what's the problem with champagne socialism?". The Guardian. London, England: Guardian Media Group. נבדק ב-5 במאי 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Ken Follett: Novel activist". BBC News. London, England: BBC. 3 ביולי 2000. נבדק ב-25 בנובמבר 2012. Taking "Champagne socialist" jibes on the chin - "I've always been enthusiastic about Champagne" - the Groucho club member is no fair-weather friend of the party. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Khorsandi, Shappi (2 בנובמבר 2018). "'As a proud champagne socialist, I know that having money doesn't have to stop you believing in equality'" (באנגלית). London, England: Independent Print Ltd. נבדק ב-8 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑    George Jones and Sandra Laville, ‏How Blair's New Labour went flat for champagne socialists, The Telegraph, 3 July 2000
↑  Self, Will (1 במאי 2015). "Will Self: Oscar Wilde, champagne socialism and why I'm voting Labour". The Guardian. נבדק ב-8 בפברואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Robinson: The ultimate champagne socialist". BBC News. 23 בדצמבר 1998. נבדק ב-7 בפברואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Sully, Melanie A. (2000). The new politics of Tony Blair. Boulder: Social Science Monographs. p. 75. ISBN 9780880339858.
↑  "'Champagne socialist' Charlotte Church 'more of a prosecco girl'". 12 במאי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Moran, Caitlin (במרץ 2016). Moranifesto (באנגלית). Ebury Publishing. ISBN 9780091949051. נבדק ב-7 בפברואר 2017. {{cite book}}:  (עזרה)
סופראימפוזיציה

סופראימפוזיציה של דיוקנו של בטהובן יחד עם גולגולת
סוּפֶּרְאִימְפּוֹזִיצְיָה (באנגלית: Superimposition; או חפיפה) היא הצבה של תמונה או קטע וידאו אחד על גבי השני כך שהם יופיעו יחד בו-זמנית. טכניקה זו משמשת בגרפיקה, בקולנוע ובטלוויזיה כאמצעי לשלב כותרות בסרט ולהוספת אפקטים מורכבים ומונטאז'ים.
בחלק מהמקרים נעשה הדבר על מנת להסתיר חלק מהמידע; כך בצילום, דמות מסוימת יכולה להסתיר חלק מדמות אחרת. כמו כן, הטכניקה משמשת בקרטוגרפיה כאמצעי לחבר בין קווי רשת, קווי מתאר ותכונות אחרות של מיפוי מעל לתצלומי אוויר.
בקולנוע, סופראימפוזיה היא מצב שבו מופיעים לפחות שני שוטים בו-זמנית – זאת, באמצעות חשיפה של יותר מתמונה אחת על רצועת הסרט, כשהתוצאה היא השהיה ארוכה של אפקט הדיזולב (הַשְׁלָבָה) – מעבר הדרגתי בין שוטים, כך שבזמן שהשוט הראשון מסתיים, הוא נעלם בהדרגה, ובה בעת מתחיל השוט השני. מטרת ההשהיה של נקודת ההתמזגות היא לייצר קשר חזק בין אלמנטים מבודדים לכאורה.
סופראימפוזיציה של שתי שכבות שקופות בחלקן בעלות דפוסי קווים או רשת המונחות בזווית אחת על השנייה, יכולה ליצור קווים היוצרים דפוסים או תבניות צורה חדשות המעבירות תחושה של תנועה, כאשר הזזה של שכבה אחת מייצרת תחושה של דפוס תנועה חדש. בדומה לקווים, כאשר שתי השכבות הזהות מורכבות מנקודות אטומות הממוקמות באקראי, הזזה או סיבוב קל של אחת מהן תיצור דפוסים חדשים ותחושת תנועה.
דוגמה לתבנית שנוצרת על ידי שתי רשתות מונחות אחת על השנייה
דפוסי רשתות על רקע שקוף שנקודות החיבור ביניהם יוצרות דפוס חדש
אפקט התנועה שנוצר על ידי הזזת שכבה אחת
רשתות מקומרת היוצרות דפוס של רשת מקומרת אחרת כשהן מונחות אחת על השנייה
סוזוקי סוזולייט

| --- | --- |

סוזוקי סוזולייט, שנת 1957
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  סוזוקי מוטור
 שנות ייצור:  1955–1969
 הרכבה:  יפן יפן
 מודל אחריו:  Suzuki Fronte
 אורך:  2,995-3,050 מ"מ
 רוחב:  1,295-1,400 מ"מ
 גובה:  1,350-1,380 מ"מ
 משקל:  490-572 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,000 מ"מ (1955-1958)  2,050 מ"מ (משנת 1958)
 מפרט טכני
 מנוע:  2 צילינדרים, 2 פעימות, 359.66 סמ"ק המפיק 16 כ"ס ב-4,000 סל"ד (1955-1958) 2 צילינדרים, 2 פעימות, מקורר אוויר, 360.88 סמ"ק המפיק 18 כ"ס ב-4,000 סל"ד (1958-1969)  2 צילינדרים, 2 פעימות, מקורר אוויר, 360.88 סמ"ק המפיק 21 כ"ס (מנוע סוזוקי מסוג "FE")
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות
 מהירות מרבית:  80קמ"ש (מנוע 360.88 סמ"ק)  85 קמ"ש (מנוע 359.66 סמ"ק)
סוזוקי סוזולייט (באנגלית: Suzuki Suzulight) היא מכונית מיני, 2 דלתות, 4 מקומות, מתוצרת יצרנית הרכב היפנית, סוזוקי מוטור, אשר יוצרה בין השנים 1955–1969.
ייצור הדגמים הראשונים של "סוזוקי סוזולייט" התבסס בחלקו על דגמי "Lloyd 400" הגרמניים.
המנועים אשר הורכבו לדגם "סוזוקי סוזולייט" בשנת 1955 התבססו על מנועי דגם סיטרואן 2CV של חברת רנו הצרפתית.
תצורות "סוזוקי סוזולייט"

סדאן - 2 דלתות, 4 מקומות
סטיישן (Light Van)
טנדר (הטנדר הראשון אשר יוצר על ידי "סוזוקי" מסדרת "Suzuki Carry")