stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ויקיפדיה האנגלית

| --- | --- |


 סוג:  אנציקלופדיית אינטרנט חופשית
 הקמה:  15 בינואר 2001 
 בעלות:  קרן ויקימדיה 
 יוצרים:  ג'ימי ויילס, לארי סנגר 
 שפה:  אנגלית 
 הרשמה:  לא חובה
 ערכים:  6,947,842
 https://en.wikipedia.org/ 
 הסטטיסטיקה של ויקיפדיה האנגלית
  סטטיסטיקת צפיות של ויקיפדיה האנגלית ב-30 הימים האחרונים   קטגוריה:דפים עם גרפים מושבתים באופן זמני –  ההרחבה Graph להצגת תרשימים שיחת תבנית:גרף#שימו לב: הגרפים לא מוצגים בוויקיפדיה!!!.
 
25 המדינות מהן מגיעים מרבית העריכות בוויקיפדיה האנגלית. מדינות שבהן רוב האוכלוסייה דוברת אנגלית כשפת אם מסומנות בצבע ירוק כהה ומדינות בהן אנגלית היא שפה שנייה מסומנות בצבע ירוק בהיר
המדינות בהן ויקיפדיה האנגלית היא המהדורה הפופולרית ביותר של ויקיפדיה מסומנות באדום
ויקיפדיה האנגלית (באנגלית: English Wikipedia) היא הגרסה בשפה האנגלית של אנציקלופדיית האינטרנט החופשית ויקיפדיה, המנוהלת ומתופעלת בידי קרן ויקימדיה. ויקיפדיה זו היא הראשונה והגדולה מבין כלל הוויקיפדיות. החומר שנכתב עבור ויקיפדיה מציית לרישיון ה-CC-BY-SA. ויקיפדיה האנגלית נוסדה ב-15 בינואר 2001 והגיעה לשני מיליון ערכים בספטמבר 2007, ולארבעה מיליון ביולי 2012. ב-1 בנובמבר 2015 נחצה הרף של חמישה מיליון ערכים. ב-23 בינואר 2020 נחצה הרף של שישה מיליון ערכים, המהווים 11.6% מכלל הערכים בוויקיפדיות בשפות השונות. חלק יחסי זה יורד בהתמדה בשל התפתחות ויקיפדיות בשפות השונות. נכון לינואר 2020 רמת העומק שלה היא 989 והיא הוויקיפדיה הראשונה ברמת העומק, מבין כל הויקיפדיות המכילות מעל 50 אלף ערכים.
נכון ל-1 בפברואר 2025 ישנם בוויקיפדיה האנגלית 6,947,842 ערכים.
מקומה בין הוויקיפדיות

ויקיפדיה האנגלית הייתה המהדורה הראשונה של ויקיפדיה ועד היום היא הגדולה ביותר בהיקפה ביחס לשאר מהדורות ויקיפדיה בשפות האחרות. בוויקיפדיה האנגלית גובשו לראשונה מוסכמות, מדיניות ומאפיינים אשר אומצו בהמשך על ידי מהדורות אחרות של ויקיפדיה. גם ויקיפדיה האנגלית אימצה חלק מהמאפיינים שלה מוויקיפדיות אחרות, בפרט מוויקיפדיה הגרמנית. אלה כוללים את "ערכים מומלצים", מדיניות נקודת המבט הנייטרלית, תבניות הניווט, מיון של ערכים "קצרמרים" לתת קטגוריות, מנגנונים להשגת רזולוציה כגון תיווך ובוררות, ושיתופי פעולה שבועיים.
גם מבחינה תוכנית קיימת ירושה מוויקיפדיה האנגליות לויקיפדיות אחרות ולהפך. ערכים רבים בשפות רבות נוצרו על בסיס תרגום של הערך האנגלי, בפרט בשפות שרבים מדובריהן דוברים גם אנגלית.
רבים מהמשתתפים הפעילים בקרן ויקימדיה ומפתחי תוכנת המדיה-ויקי אשר עליה פועלת ויקיפדיה הם משתמשים בוויקיפדיה האנגלית.
בהשוואה שנערכה על ידי כתב העת המדעי Nature ב-2005 ל-42 ערכים מדעיים שונים בוויקיפדיה האנגלית ובבריטניקה התגלה שאין פערים מהותיים מבחינת דיוק. הבדיקה הגיעה למסקנה שבוויקיפדיה היו בממוצע כ-4 אי-דיוקים בכל ערך מדעי, בעוד שבבריטניקה היו בערך שלושה אי-דיוקים.
משתמשים ועורכים

ויקיפדיה האנגלית מושכת גם משתמשים ועורכים רבים אשר אנגלית איננה שפת אמם, בעיקר משום שאנגלית נמצאת בשימוש בהיקף נרחב כשפה שנייה, וזו אחת הסיבות שוויקיפדיה האנגלית היא כיום המהדורה הגדולה ביותר של ויקיפדיה. גם קוראים ששפת אמם איננה אנגלית, מחפשים לעיתים מידע בוויקיפדיה האנגלית במקום בוויקיפדיה בשפתם, משום שוויקיפדיה האנגלית מכילה לרוב את המידע המקיף ביותר.
מאמר שפורסם ב-Technology Review של MIT ב-2013 תחת הכותרת "The Decline of Wikipedia" ציין שמאז 2007 ויקיפדיה האנגלית איבדה שליש מהעורכים הפעילים. ב-1 במרץ 2014 פרסם שבועון החדשות האקונומיסט מאמר שכותרתו "העתיד של ויקיפדיה" אשר כלל ניתוח למגמות שונות על סמך נתונים שפורסמו על ידי קרן ויקימדיה, לפיהם "מספר העורכים במהדורה האנגלית ירד בשליש במהלך שבע השנים האחרונות". לטענת המחקר שיעור הנטישה של עורכים ותיקים במהדורה האנגלית היה משמעותי יותר בהשוואה לזה של מהדורות ויקיפדיה בשפות אחרות. כמו כן צוין במאמר של האקונומיסט כי מספר התורמים עם ממוצע של 5 עריכות או יותר לחודש היה קבוע יחסית מאז 2008 עבור מרבית המהדורות של ויקיפדיה. צוין גם כי מספר העורכים הפעילים בוויקיפדיה האנגלית היה בשיא בשנת 2007 כאשר היו פעילים באתר בסביבות 50,000 עורכים, וכי מספר זה צנח לכ-30,000 עד תחילת 2014. אם נטישת העורכים הוותיקים תימשך באותה המגמה של כ-20,000 בתקופה של 7 שנים, עד 2021 יהיו בוויקיפדיה האנגלית רק 10,000 עורכים פעילים. לעומת זאת, מניתוח המגמות שפורסמו ב"אקונומיסט" עולה שבמרבית המהדורות האחרות של ויקיפדיה כמות העורכים הפעילים נשארת פחות או יותר זהה לאורך זמן. במאמר באקונומיסט לא צוין למה דווקא כמות העורכים הפעילים בוויקיפדיה האנגלית נמצא בדעיכה מהותית או מה נעשה בויקיפדיות בשפות האחרות שתרם לכך שכמות העורכים הפעילה בהן לא דעכה באופן מהותי לאורך זמן.
אבני דרך

15 בינואר 2001 - השקת הוויקיפדיה האנגלית
16 בינואר 2001 - נוצר הדף הראשון במרחב הערכים
16 בינואר 2003 - נכתב הערך ה-100,000
2 בפברואר 2004 - נכתב הערך ה-200,000
7 ביולי 2004 - נכתב הערך ה-300,000
20 בנובמבר 2004 - נכתב הערך ה-400,000
18 במרץ 2005 - נכתב הערך ה-500,000
18 ביוני 2005 - נכתב הערך ה-600,000
25 באוגוסט 2005 - נכתב הערך ה-700,000
1 בנובמבר 2005 - נכתב הערך ה-800,000
4 בינואר 2006 - נכתב הערך ה-900,000
1 במרץ 2006 - נכתב הערך המיליון
24 בנובמבר 2006 - נכתב הערך ה-1,500,000
1 באפריל 2007 - 4,000,000 משתמשים רשומים
9 בספטמבר 2007 - נכתב הערך ה-2,000,000
12 באוגוסט 2008 - נכתב הערך ה-2,500,000
10 אוגוסט 2009 - 500,000 קטגוריות
17 באוגוסט 2009 - נכתב הערך ה-3,000,000
12 דצמבר 2010 - נכתב הערך ה-3,500,000
13 יולי 2012 - נכתב הערך ה-4,000,000
25 אפריל 2014 - נכתב הערך ה-4,500,000
1 בנובמבר 2015 - נכתב הערך ה-5,000,000
28 באוקטובר 2017 - נכתב הערך ה-5,500,000
24 בינואר 2020 - נכתב הערך ה-6,000,000
בשנת 2023 - נכתב הערך ה-6,500,000
ראו גם

ויקיפדיה באנגלית פשוטה
ויקיפדיה האנגלית והסכסוך הישראלי-פלסטיני
אדולפו קמינסקי

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  1 באוקטובר 1925 בואנוס איירס, ארגנטינה 
 פטירה:  9 בינואר 2023 (בגיל 97) הרובע החמישה-עשר של פריז, צרפת 
 מדינה:  צרפת, ארגנטינה 
 מקום קבורה:  פר לשז 
 בן או בת זוג:  Leïla Kaminsky (1974–?) 
 פרסים והוקרה:  מדליית הרזיסטנס  צלב לוחם המחתרת המתנדב  מדליית העיר פריז 
 
אדולפו קמינסקי או אדולף קמינסקי (בצרפתית: Adolfo Kaminsky; 1 באוקטובר 1925 – 9 בינואר 2023) היה יהודי-צרפתי ניצול השואה ששימש צלם במחתרת הצרפתית והתמחה בזיוף תעודות זהות, בין היתר עבור יהודים שניסו להימלט מהנאצים, וכך הביא להצלתם של מעל 14,000 יהודים. לאחר תום מלחמת העולם השנייה עבר לסייע בהברחת יהודים לארץ ישראל המנדטורית, ובהמשך החל לזייף מסמכי זהות עבור אנשי החזית הלאומית לשחרור אלג'יריה ומשתמטים מצבא צרפת במהלך מלחמת אלג'יריה, לטענתו ללא תמורה כספית. פעילות הזיוף של קמינסקי נמשכה כ-30 שנה.
ראשית חייו

אביו של אדולפו קמינסקי, שלמה קמינסקי, היה יהודי רוסי שפגש בפריז ב-1916 את אנה קינואל, יהודייה-רוסית שנמלטה מהפוגרומים, ונישא לה. שלמה עבד בעיתון יהודי מרקסיסטי, ולכן עם עליית הבולשביקים ברוסיה וההתנגדות האירופית לגישה הקומוניסטית, גורשו השניים ב-1917 מצרפת לארגנטינה. בארגנטינה נולדו להם שני בנים, הבכור בשנת 1922, ואחריו אדולפו קמינסקי, ב-1 באוקטובר 1925. עם הרגיעה במצב הפוליטי שבה המשפחה לצרפת בשנת 1932 והתיישבה תחילה בפריז, בה עבד האב כחייט. בשנת 1938 עברה המשפחה לויר (אנ'), בה חי דודו של אדולפו. בגיל 13 הפסיק אדולפו את לימודיו כדי לעזור בפרנסת המשפחה בדוכן שהיה לדודו בשוק, אולם התקשה להסתדר עם גישתו המתנשאת של הדוד, ועבר לעבוד בחברת SGE (אנ') לייצור חלקי מטוסים (כיום חברת "סאפראן").
לאחר מלחמת העולם השנייה > פעילות חשאית

תפיסתו הפוליטית הובילה אותו להמשיך בפעילות חשאית גם לאחר שחרור צרפת. הוא סייע להעלאת יהודים לארץ ישראל המנדטורית ב-1946 וב-1948, וסייע לפעולות האצ"ל והלח"י נגד הבריטים. אולם פעילותו בתחום הפסיקה עם הקמת המדינה, בשל התנגדותו ליצירת "מדינה דתית" מעצם הסטטוס קוו ומעצם המעמד המרכזי שניתן לרב הראשי לישראל.
קמינסקי גם תרם למאבקי חירות של עמים שונים, חלקם יריבים זה לזה. בסוף שנת 1950 תמך ביציאת צרפת מאלג'יריה והצטרף לרשת ז'נסון (אנ') ולקומוניסט היהודי אנרי קוריאל שתמכו בחזית לשחרור לאומי של אלג'יריה. משנת 1963 נחלץ לעזרת תנועות שמאל למען שחרור של מדינות אמריקה הדרומית (ברזיל, ארגנטינה, ונצואלה, אל סלוודור, ניקרגואה, קולומביה, פרו, אורוגוואי, צ'ילה, מקסיקו, הרפובליקה הדומיניקנית והאיטי), של מדינות אפריקה (גינאה ביסאו, אנגולה ודרום אפריקה טרום האפרטהייד), של פורטוגל תחת סלזאר, ושל פורשים מספרד של פרנקו. הוא גם תמך ביוונים במאבקם נגד המשטר הצבאי ביוון בשנות ה-60 וה-70 וזייף מסמכים עבור עריקים אמריקאים שלא רצו להשתתף במלחמת וייטנאם ועבור משתמטים צרפתים.
ב-1962 זייף קמינסקי מטר מעוקב של שטרות מאה פרנקים צרפתיים, בערך מוערך כולל של מאה מיליון פרנקים, כדי לסייע למחתרת האלג'יראית לערער את המטבע הצרפתי ואיתו את הכלכלה הצרפתית. כאשר הוכרזה הפסקת האש ב-1962 במרץ 1962, העלו את הפרנקים המזויפים באש במדורת ענק. על כך אמר קמינסקי "מעלם לא חשבנו לשמור את השטרות. כסף מביא רק צרות."
ב-1968 זייף תעודות שאיפשרו לדניאל כהן-בנדיט (דני האדום) לשאת דברים בכנס, אם כי טען שאלו היו מסמכים עם אופי תקשורתי ופחות שימושי, ושהם בעיקר היוו הזדמנות לשגר עלבון לממשל. בהקשר זה טען קמינקי שאין דבר מחורר יותר מגבולות ושרעיונות אינם מכירים בהם.
בזמן מלחמת העולם השנייה כיסו מעבדות הזיוף את הוצאותיו כדי שיוכל להתמסר לעבודת הזיוף, אולם לאחר המלחמה תמיד ביצע קמינסקי את עבודות הזיוף ללא תשלום, כך יכול היה לסרב לעבודה אם לא הסכים איתה רעיונית.
ב-1971 זייף מסמך בפעם האחרונה, ושם סיים את פעילותו כזייפן. הפסקת פעילותו הגיעה לאחר שהתבקש לזייף דרכון דרום אפריקאי ללוחמים נגד האפרטהייד, אך הבין שמדובר במלכודת שטמנו כדי להפליל אותו. הוא מעולם לא גילה מי ניסה להפליל אותו, אם כי עלו השערות שמדובר במשטרה החשאית של משטר האפרטהייד.
לאחר מלחמת העולם השנייה > פעילות גלויה

לאחר המלחמה צילם קמינסקי אלפי תמונות של האזור בו חי והאנשים בו. במקביל עבד בסטודיו ארקו (אנ') ובשירות מעצבי קולנוע מובילים.
ב-1978 לימד צילום במרכז להכשרה מקצועית בסאלמבייה שבאלג'יר.
ב-2019 הוקדשה לו התערוכה "אדולפו קמינסקי, זייפן וצלם" במוזיאון לאמנות ולהיסטוריה של היהדות שבפריז. תצלומיו, שבוצעו בשחור-לבן, נעשו בהשראת הפופולריות הפריזאית של שנות ה-50, והציגו עסקאות קטנות ברות חלוף, סצנות רחוב רוויות ריאליזם פואטי, ואת הלילה הפריזאי שאהב, בדומה לצלם אחר, בראסאי.
בשנת 2010 קיבל קמינסקי את המדליה העירונית של פריז (צר') בדרגה השנייה.
קולנוע

מאחר שסירב לקבל תשלום על עבודות הזיוף, עבד כצלם והתמחה בצילומי צבע ופורמט גדול, ובשרשור רפרודוקציות וצילומים לתפאורות סרטים. בין השאר עבד ב-1950 עם המעצב אלכסנדר טראונר על סט הסרט "ג'ולייט, או מפתח החלומות (אנ')" של מרסל קרנה.
משפחתו

ב-1950 נישא קמינסקי לג'נין קורנגולד. לשניים נולדו שני ילדים: סרג' (נפטר ב-2021 מהתקף לב) ומארת, והזוג התגרש ב-1952.
עם תום פעילת הזיוף ב-1971 עבר קמינסקי לאלג'יריה, שם נישא ב-1974 לצלמת ליילה בנג'בור, בת שבט טוארג, ונולדו להם חמישה ילדים, מהם שרדו רק שלושה: אטאהואלפה, יוסף יוסה לאמין קמינסקי (צר') (יליד 1977), ראפר צרפתי שידוע בכינוי "רוסה", ושרה קמינסקי (צר') (ילידת 1979), סופרת וקומיקאית. ב-2009 כתבה על חיי אביה את הספר "אדולפו קמינסקי, חייו של זייפן", שיצא בהוצאת "קלמן-לוי (אנ')".
לאחר עשר שנים באלג'יריה חזר ב-1982 לצרפת על בסיס אישור שהייה זמני. משפחתו התאזרחה בצרפת ב-1992.
מותו

קמינסקי נפטר ב-9 בינואר 2023 בפריז בגיל 97.
בתקשורת

ז'אק פאלק יצר סרט דוקומנטרי על חייו של קמינסקי בשם "לזייף זהות" (Forging Identity).
הביוגרפיה שכתבה בתו שרה על חייו בצרפתית תורגמה לספרדית, גרמנית ואנגלית.
באוקטובר 2016 נכתבה עליו כתבה בניו יורק טיימס, שלוותה בסרטון בשם "הזייפן".
התכנית "תעלומות במוזיאון (אנ')" המשודרת בערוץ המסעות הציגה מקטע על אדולפו קמינסקי בפרק של 12 באוקטובר 2017.
סיפורו של קמינסקי סופר בתוכנית 60 דקות ב-29 באוקטובר 2017
ראו גם

הצלת יהודים במהלך השואה
לקריאה נוספת

שרה קמינסקי, חייו של זייפן: סיפורו של אדולפו קמינסקי שסייע להציל יהודים, מרגלים ולוחמי חירות, תרגום: אביגיל בורשטיין, (כנרת זמורה-ביתן: 2013)
הערות שוליים

↑  Adolfo Kaminsky, une vie de faussaire, Là-bas si j'y suis, ‏16 mars 2010 (בצרפתית)
1 2  "Adolfo Kaminsky Dies at 97; His Forgeries Saved Thousands of Jews". The New York Times (באנגלית). נבדק ב-2023-01-23.
↑  "Mon activité de faussaire : j'ai tout appris à Vire", Ouest France, 28 October 2009
↑  כך לפי התכתבות מקומית שנמצאת בארכיונים של מחוז קלבדוס.
↑  « Adolfo Kaminsky - On doit faire autrement… » מן האתר memoire-viretuelle.fr
↑  "Adolfo Kaminsky, résistant et photographe, est mort" (בצרפתית). Le Monde.fr. 2023-01-09. נבדק ב-2023-01-09. {{cite journal}}: Cite journal requires |journal= (עזרה)
↑
↑  "Adolfo Kaminsky, résistant et photographe, est mort" (בצרפתית). Le Monde.fr. 2023-01-09. נבדק ב-2023-01-13. {{cite journal}}: Cite journal requires |journal= (עזרה)
1 2 3 4 5  Adolfo Kaminsky, le faussaire au grand coeur, Ouest France, 28 October 2009
1 2  Reinhardt, Nora (25 באוגוסט 2011). "The Hidden Life of the Humanitarian Forger". Der Spiegel. נבדק ב-4 באוקטובר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Druckerman, Pamela (2 באוקטובר 2016). "If I Sleep for an Hour, 30 People Will Die". The New York Times. נבדק ב-23 בנובמבר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "המתמטיקה הייתה פשוטה. אם הייתי ישן שעה אחת, שלושים אנשים היו מתים". מקור ראשון. 2023-01-15. נבדק ב-2023-01-26.
↑  Adolfo Kaminsky, une vie de faussaire, Libération, 5 February 2010
↑  "Adolfo Kaminsky, une vie de faussaire - Là-bas si j'y suis". la-bas.org. 16 במרץ 2010. נבדק ב-3 באוקטובר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Der Spiegel Nr 34, 22 Aug 2011, p127. http://www.spiegel.de/spiegel/print/d-80075370.html
↑  "Adolfo Kaminsky, résistant et photographe, est mort" (בצרפתית). Le Monde.fr. 2023-01-09. נבדק ב-2023-01-09.
↑  "Adolfo Kaminsky : « Je garde une affection particulière pour Vire »" (בצרפתית). Ouest france. 2023-01-09. נבדק ב-2023-01-26.
↑  "Adolfo Kaminsky, la mort après une vie héroïque de faux et de photos". Libération (בצרפתית). נבדק ב-2023-01-09.
↑  "Forging Identity": A Film by Jacques Falck. icarusfilms.com.
↑  English translation.
↑  Stark, Samantha; Garcia, Alexandra; Druckerman, Pamela (2 October 2016). The Forger (film). nytimes.com.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007292169205171  BnF: cb15607670d (data)  GND: 139772448  ISNI: 0000 0000 7849 7783  LCCN: nr2004036567  NKC: pna2018980383  SNAC: w6w78smx  SUDOC: 130076481  VIAF: 59409053   WorldCat (עם VIAF): 59409053
חנות קטנה ומטריפה (סרט, 1986)

| --- | --- |

 מבוסס על:  חנות קטנה ומטריפה 
 בימוי:  פרנק אוז 
 הופק בידי:  דייוויד גפן 
 תסריט:  צ'ארלס ב. גריפית', האוורד אשמן
 עריכה:  ג'ון ג'ימפסון 
 שחקנים ראשיים:  ריק מוראניס, אריאל בראון, אלן גריני, וינסנט גרדניה, סטיב מרטין, טיצ'יניה ארנולד, מישל ויקס, טישה קמפבל, לוי סטאבס, ג'ים בלושי, ג'ון קנדי, כריסטופר גסט, ביל מארי
 מדבבים:  לוי סטאבס (Audrey II) 
 מוזיקה:  אלן מנקן, האוורד אשמן, מילס גודמן
 צילום:  רובר פיינטר 
 מדינה:  ארצות הברית, הממלכה המאוחדת 
 חברת הפקה:  The Geffen Film Company 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 19 בדצמבר 1986 ישראל 27 במרץ 1987
 משך הקרנה:  94 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מדע בדיוני, קומדיית אימה, סרט אימה, סרט מוזיקלי, מדע בדיוני קומי, סרט קומדיה 
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 תקציב:  25,000,000 דולר (הערכה)
 הכנסות:  38,748,395 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   littleshopofhorrors
 דף הסרט ב־IMDb
 
חנות קטנה ומטריפה (באנגלית: Little Shop of Horrors) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי משנת 1986, בבימויו של פרנק אוז ובכיכובם של ריק מורניס וסטיב מרטין.
הסרט מבוסס על מחזמר מצליח שעלה בברודוויי בשנת 1982, אשר בעצמו מבוסס על סרט קולנוע ישן ודל תקציב משנת 1960 שבוים על ידי רוג'ר קורמן, באותו השם (אולם באנגלית הסרט המקורי נקרא The Little Shop of Horrors). בסרט המקורי השתתף ג'ק ניקולסון באחד מתפקידיו הקולנועיים הראשונים.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות |
| --- | --- |
ריק מוראניס: סימור קרלבורן
אלן גריני: אודרי
וינסנט גרדניה: מר מושניק
סטיב מרטין: ד"ר אורין סקריבלו, רופא שיניים
טיצ'ינה ארנולד: קריסטל
מישל ויקס: רונט
טישה קמפבל: שיפון
לוי סטאבס: אודרי II (קול)
ג'ים בלושי: פאטריק מרטין
ג'ון קנדי: וינק וילקינסון
כריסטופר גסט: הלקוח הראשון
ביל מארי: ארתור דנטון
הסוף המקורי

בתחילה צולם לסרט סוף זהה לזה של המחזמר עליו הוא מבוסס. בעקבות ביקורת שלילית מהצופים בהקרנות המבחן הוחלט לשכתב את סוף הסרט לסוף טוב, אף על פי שהסוף המקורי היה מועדף על הבמאי ועל רוב צוות השחקנים.
בסוף המקורי אודרי לא שורדת את ההתנפלות של אודרי 2 עליה ומתה בזרועותיו של סימור, וברגעיה האחרונים מבקשת ממנו שייתן לצמח לאכול אותה אחרי שתמות. לאחר שסימור מאכיל את הצמח באודרי המתה הוא עולה לגג החנות במטרה להתאבד, שם הוא פוגש באיש מכירות שמצהיר בפניו על כוונתו לחתוך דוגמיות מהצמח ולהפיץ את אודרי 2 ברחבי אמריקה. סימור מחליט לחזור לחנות ולהתעמת עם הצמח שמנצח בעימות ואוכל את סימור.
הסרט מסתיים בשיר של שלוש בנות המקהלה המלוות את הסרט, בו הן מספרות על השתלטותם של הצמחים על אמריקה ומציגות תמונות אימה של ערים שמושמדות על ידיהם, המזכירות את סרטי גודזילה וקינג קונג.
במהלך השנים דלפו הסצנות של הסוף המקורי לאינטרנט, אך אלה היו עותקים לא רשמיים בשחור לבן ובאיכות נמוכה, וללא עריכת סאונד ואפקטים קוליים. באוקטובר 2012 יצאה לחנויות מהדורת בלו ריי מיוחדת של הסרט, שכללה את הסרט בגרסתו המוכרת שהוקרנה בשנות השמונים, כמו גם שחזור מיוחד של גרסת הבמאי, שכולל את הסיום המורבידי שנגנז, מה שאיפשר לראשונה לצפות בסרט כפי שיוצריו רצו שיהיה.
הערות שוליים

↑  ⁨Page 94 Advertisements Column 2⁩ | ⁨מעריב⁩ | 27 מרץ 1987 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  תקציב משוער של הסרט "חנות קטנה ומטריפה", מתוך אתר IMDb
↑  הוצאות והכנסות הסרט "חנות קטנה ומטריפה" באתר Box Office Mojo
| חנות קטנה ומטריפה |
| --- | --- | --- |
| רוג'ר קורמן • צ'ארלס ב. גריפית' | רוג'ר קורמן • צ'ארלס ב. גריפית' |  |
| קולנוע | חנות קטנה ומטריפה (1960) • חנות קטנה ומטריפה (1986) |  |
| תיאטרון | חנות קטנה ומטריפה |  |
| טלוויזיה | חנות קטנה ומטריפה (1991) |  |
| הווארד אשמן |
| --- | --- | --- |
| מחזות זמר | יברך אותך אלוהים, אדון רוזווטר (1979) ‏•‏‏ חנות קטנה ומטריפה (1982) ‏•‏‏ חיוך (1986) ‏•‏‏ היפה והחיה (1994) ‏•‏‏ בת הים הקטנה (2007) ‏•‏‏ אלאדין (2014) |  |
| סרטים מוזיקליים | חנות קטנה ומטריפה (1986) ‏•‏‏ אוליבר וחבורתו (1988) ‏•‏‏ בת הים הקטנה (1989) ‏•‏‏ היפה והחיה (1991) ‏•‏‏ אלאדין (1992) ‏•‏‏ היפה והחיה (2017) ‏•‏‏ אלאדין (2019) ‏•‏‏ בת הים הקטנה (2023) |  |
| אלבומי פסקול | The Little Mermaid (1989) ‏•‏‏ Beauty and the Beast (1991) ‏•‏‏ Aladdin (1992) ‏•‏‏ Beauty and the Beast (2017) ‏•‏‏ Aladdin (2019) |  |
| כותב | Part of Your World ‏•‏‏ Under the Sea ‏•‏‏ Kiss the Girl ‏•‏‏ Belle ‏•‏‏ Be Our Guest ‏•‏‏ Beauty and the Beast ‏•‏‏ Friend Like Me |  |
| ערכים קשורים | אלן מנקן ‏•‏‏ המוזיקה של הווארד |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n87100175   WorldCat (עם LCCN): n87-100175
דבון בוסטיק

| --- | --- |

 לידה:  13 בנובמבר 1991 (בן 33) טורונטו, אונטריו, קנדה קנדה
 מדינה:  קנדה 
 תקופת הפעילות:  מ-1998
 מקום לימודים:  Etobicoke School of the Arts 
 בן או בת זוג:  Dylan Gelula 
 פרופיל ב-IMDb
 
דבון בוסטיק (באנגלית: Devon Bostick; נולד ב-13 בנובמבר 1991) הוא שחקן טלוויזיה וקולנוע קנדי, אשר מוכר מתפקידו בתור רודריק הפלי, אחיו הבכור של גרג הפלי בשלושת הסרטים הראשונים של "יומנו של חנון", ומתפקידו כג'ספר ג'ורדן בסדרה "המאה" ששיחק בה בין השנים 2014–2017.
ביוגרפיה

בוסטיק נולד בטורונטו, אונטריו, קנדה. אמו, סטפני גורין, היא סוכנת ליהוק בטורונטו, ואביו, ג'ו בוסטיק, הוא שחקן. גם אחיו הצעיר, ג'סי בוסטיק, הוא שחקן. סבו וסבתו מצד אימו הם אנגלים, ואביו הוא ממוצא נורווגי. דבון החל לשחק כשהיה בגיל 10. הוא בוגר בית הספר לאמנויות "אטוביקוק" (אנ') בטורונטו.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004 | שיבוט מסוכן | זאכרי קלארק ולס |  |
| 2005 | ארץ המתים | בריאן |  |
| 2006 | Citizen Duane | מאורי באלפור |  |
| 2006 | אמריקן פאי מציגים: המייל העירום | תלמיד תיכון |  |
| 2007 | King of Sorrow | ילד נמוך |  |
| 2007 | המשורר | שומר #1 |  |
| 2007 | רסיסים | בן |  |
| 2007 | מלאך האבן | מרווין צעיר |  |
| 2008 | Adoration | סימון |  |
| 2009 | Survival of the Dead | ילד |  |
| 2009 | המסור 6 | ברנט |  |
| 2010 | יומנו של חנון | רודריק הפלי |  |
| 2011 | Hidden 3D | לוקאס |  |
| 2011 | נקמה מוצדקת | מייק |  |
| 2011 | The Entitle (אנ') | דין טיילור |  |
| 2011 | יומנו של חנון 2: רודריק שולט | רודריק הפלי |  |
| 2012 | יומנו של חנון 3: קיץ קטלני | רודריק הפלי |  |
| 2012 | Dead Before Dawn | קספר גאלאווי |  |
| 2012 | A Dark Truth (אנ') | רנלדו |  |
| 2013 | אמנות הגניבה | פונץ' |  |
| 2014 | Small Time | פרדי קליין |  |
| 2015 | נסיגה | רוי גריי |  |
| 2015 | להיות צ'ארלי | אדם |  |
| 2017 | אוקג'ה | סילבר |  |
| 2019 | Tuscaloosa | בילי |  |
| 2020 | מילים על קירות האמבטיה | חואקין |  |
| 2021 | Pink Skies Ahead | גרג |  |
| 2023 | אופנהיימר | סת' נידרמייר (אנ') |  |
| TBA | Salvation | לוק |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1998 | Exhibit A: Secrets of Forensic Science | בן | פרק: "The Gun Men" |
| 2002 | The Scream Team | ילד צורח | סרט טלוויזיה של ערוץ דיסני |
| 2003–2002 | אודיסאה 5 | נער גותי / ג'ואי גרוסמן | 2 פרקים |
| 2003 | DC 9/11: Time of Crisis | הבן של הכבאי | סרט טלוויזיה של שואוטיים |
| 2003 | ג'ייק 2.0 | ילד קטן | פרק: "The Tech" |
| 2004 | נעדרים | זאק | פרק: "Resurrection" |
| 2004 | Hustle | הילד | סרט טלוויזיה של ESPN |
| 2005 | Knights of the South Bronx | דארן | סרט טלוויזיה של A&E |
| 2005 | Shania: A Life in Eight Albums | מאקר | סרט טלוויזיה של תאגיד השידור הקנדי |
| 2006 | 72 Hours: True Crime | הבן של מארי | פרק: "Fat Bandit" |
| 2006–2007 | דגראסי: הדור הבא | ניק | 3 פרקים |
| 2007 | A Life Interrupted | בובי הצעיר | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2008 | Princess | טימותי | סרט טלוויזיה של ABC Family |
| 2008 | Roxy Hunter and the Horrific Halloween | דרו | סרט טלוויזיה של Noggin |
| 2009 | Guns | ילד #3 | מיני-סדרה |
| 2009 | Assassin's Creed: Lineage | אציו אודיטורה דה פירנצה | מיני-סדרה |
| 2009 | The Border | אלי ג'אביר | פרק: "Broken" |
| 2011–2009 | להיות אריקה | ליאו סטריינג' | 17 פרקים |
| 2010 | רוקי בלו | מרטין | פרק: "Fresh Paint" |
| 2010 | נקודת שבירה | פול וויילדר | פרק: "Unconditional Love" |
| 2010 | הייבן | ג'ימי | פרק: "Sketchy" |
| 2011 | She's the Mayor | ד"ר ג'ימי | פרק: "Heart and Hope" |
| 2011 | המאזין | בני | פרק: "Jericho" |
| 2013 | Aim High | מרקוס אנדרסון | סדרת רשת; 10 פרקים |
| 2013 | Monday Mornings | בנג'מין | פרק: "Forks Over Knives" |
| 2014–2017 | המאה | ג'ספר ג'ורדן | תפקיד ראשי (עונות 4-1); 56 פרקים |
| 2019 | אני הלילה | טומי | מיני-סדרה |
| 2019 | גברת מייזל המופלאה | אלן | 3 פרקים |
| 2020 | המורה | ריאן | מיני-סדרה |
| 2020 | המשחק הכי מסוכן | גרין | 7 פרקים |
| 2023 | פובאר | אוסקר | 4 פרקים |
שגיא אלנקוה

| --- | --- |

 לידה:  25 בספטמבר 1977 (בן 47) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הפתוחה 
 שפות היצירה:  עברית 
 פרסים והוקרה:  פרס היצירה לסופרים עבריים (2016) 
 
שגיא משה אלנקוה (נולד ב-25 בספטמבר 1977) הוא משורר עברי.
ביוגרפיה

אלנקוה נולד בחדרה, את שירותו הצבאי בחובה ומילואים מילא במערך ההובלה של צה"ל. בעל תואר ראשון במדעים מהאוניברסיטה הפתוחה.
משיריו התפרסמו בעיתונות היומית ובמגוון כתבי עת, בהם: "עיתון 77", "שבו", "פסיפס", "מעין", "מטען", "עמדה", "כתובת", "הליקון", "מטעם", "ננופואטיקה", "הבה להבא", "הו!" ואחרים.
על ספרו הראשון "קונכייה" הוצאת ירון גולן זכתה בפרס שרת התרבות לספרי ביכורים לשנת תשע"א. חתן פרס היצירה לסופרים עבריים ע"ש לוי אשכול לשנת תשע"ו.
שירים אחדים פרי עטו תורגמו לאנגלית, לאיטלקית, ולגרמנית, באיטלקית פורסמו בגרסה המקוונת של כתב העת הספרותי האיטלקי Atelier, בגרמנית באנתולוגיה Grand Tour בהוצאת Hanser.
ספריו

קונכייה (ירון גולן, תשס"ט 2009)
פינה: יומן שירה (עתון 77, תשע"א 2011)
חפץ (עמדה, תשע"ג 2013)
אפור נוצץ (אפיק, תשע"ה 2015)
מחלת-ים של להיות עצמי (הבה לאור, תשע"ז 2017)
דרך כריכה ריקה (אבן חושן, תשע"ט 2019)
אורן (מקום לשירה, תשפ"ג 2023)
הערות שוליים

↑  אילן ברקוביץ', משורר בשטח: עוד מעט תקום ותלחש למיקרופון את סודך, באתר הארץ, 24 ביולי 2009
↑  ארז שוייצר, דברים שבשירה: מעגל תנועה, באתר הארץ, 29 ביוני 2011
↑  ביקורת של יובל גלעד על הספר "חפץ", באתר יקום תרבות.
↑  ביקורת של המשורר ערן הדס על הספר "חפץ", באתר יקום תרבות.
↑  רשימה של ורד זינגר על הספר "אפור נוצץ", באתר יקום תרבות.
↑   יצחק לאור, "אֲנִי יָדִית שֶׁל דֶּלֶת שֶׁל חֶדֶר שֶׁבּוֹ זוּג עוֹשֶׂה אַהֲבָה", באתר הארץ, 27 בפברואר 2015
↑  בקורת של אלי הירש על הספר "אפור נוצץ", שבעה לילות-ידיעות אחרונות.
↑  ביקורת של המשורר שמעון רוזנברג על הספר "אפור נוצץ", בכתב העת המקוון נתיבים.
↑  צביה ליטבסקי, ציפור אָדָם על גג: על "דרך כריכה ריקה" לשגיא אלנקוה, באתר "הַמּוּסָךְ - מוסף לספרות" של הספרייה הלאומית, 21.01.2020
↑   יותם ראובני, "האם ארהיב רהב למסור את פרסת כמיהותיי, לדנדן את פעמון תמימותי", באתר הארץ, 9 ביוני 2020 - על הספר "דרך כריכה ריקה"
↑   אלון רג'ואן, אלנקוה מתאר את היקשרותו אל עץ שניצב מול חלונו, באתר הארץ, 30 באוגוסט 2023
↑  צוריאל אסף על "ארן" לשגיא אלנקוה, 7 במרץ 2024, המוסך.
↑  רן יגיל, ‏היכרות עם שירתו של שגיא אלנקוה, אחד המשוררים הישראלים הייחודיים, באתר גלובס, 9 במרץ 2024
↑  עץ של שיר ופרוזה: דיון על עצים ביצירת אמיר גלבע ,שגיא אלנקווה, וס.יזהר מאת צביה ליטבסקי, יקום תרבות, 8 בינואר 2025
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299974105171  BnF: cb161684295 (data)  ISNI: 0000 0001 1804 6742  LCCN: no2009167617  VIAF: 101538517   WorldCat (עם VIAF): 101538517