stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוולין דה רוטשילד
הנצחתו

כשנתיים לאחר מותו, ב-13 באוקטובר 1919, הועבר ארונו לקבורה במעלה בית העלמין בראשון לציון. וכך תואר האירוע בעיתון הצפירה: ”ממשלת אנגליה הרשתה להעביר את גוית המאיור בארון ד. רוטשילד מקאירה אל המושבה 'ראשון לציון'. ביום י"ג לספטמבר היתה שם קבורתו בצרמוניה צבאית במעמד החכם באשי מיפו, שני רבני הצבא ורבים מן הגנרלים האנגלים וקהל גדול מן המושבות הסמוכות. המאיור רוטשילד נפצע בשנת 1917 בעת ההשתערות האנגלית ליד המושבה גדרה, שבה הצטיין בגבורה וכעבור ארבעה ימים מת בבית-החולים הצבאי.” ותיקי הגדודים העבריים שימשו כמשמר כבוד, ובקבר הפתוח נטמנו רגבים מאדמות כל אחת ממושבות השרון. על מצבתו החדשה נחרת בעברית: ”הצבי ישראל על במותיך חלל, איך נפל גיבור. הגביר ר' אפרים בן הגביר ר' שלמה דה רותשילד... חרף נפשו למות על מרומי שדה בארץ ישראל  ונפל שדוד ביום קרב סביבות אל-מוער... שר וגדול נפל היום הזה בישראל...”.
קבורתו זו חרגה מהנהלים שקבעה הוועדה האימפריאלית לקברי מלחמה, לפיהם חללי המלחמה של האימפריה הבריטית נקברים סמוך למקום מותם ומצבותיהם אחידות בצורתן. במקרה של אוולין דה רוטשילד הועברו שרידיו ממקום פטירתו וקבורתו בקהיר והובאו למנוחות בבית עלמין אזרחי בטקס שבו הודגשו סממנים ציוניים, ועל קברו הונחה מצבה מפוארת. הנסיבות של אישור החריגה לא הובהרו במלואן. ככל הנראה הייתה ידם של אנשי ועד הצירים בדבר בתמיכתו של מייגור ג'יימס דה רוטשילד (בנו של הנדיב הידוע), שהיה מעורב בפעילות ועד הצירים והגדודים העבריים. קרוב לוודאי שסייע בכך הלורד דַלמֶני (Dalmeny (אנ')), דודנו של אוולין, ששימש כמזכירו של אלנבי במערכה בארץ-ישראל וב-1919 שירת במטה הנציב העליון בקהיר.
שמו של אוולין דה רוטשילד הונצח באנדרטת הזיכרון לחללי מחוז בקינגהמשייר במלחמת העולם הראשונה בחצר כנסיית 'כל הקדושים' בעיירה וינג (Wing). אחיו אנתוני (אנ'), איש רגימנט ה"בַּאקס", שנפצע אף הוא בגליפולי, הסיר את הלוט בטקס חנוכת האנדרטה בדצמבר 1920 ואת בנו קרא על שם אחיו, אוולין. לוח לזכרו של אוולין דה רוטשילד הועמד למרגלות קברי הוריו בבית העלמין היהודי בווילסדן (Willesden) שבצפון לונדון.
אילן יוחסין

הערה: אילן יוחסין זה אינו כולל את כל חברי משפחת רוטשילד, אלא מתרכז באישים בולטים בה, בפרט בענפים הצרפתי והבריטי.
לקריאה נוספת

ערן תירוש, "קברו של 'אביר עדין מושלם מאוד': על קבורתו השנייה של מייג'ור אוולין דה רוטשילד בראשון לציון", עת-מול, 2012, גיליון 224, עמ' 30–31
הפיגוע בתחנת סונול באריאל (2002)

| חלק מהאינתיפאדה השנייה |
| --- | --- |
 תאריך:  27 באוקטובר 2002
 מקום:  צומת אריאל, יהודה ושומרון
 קואורדינטות:  32°06′29″N 35°09′49″E﻿ / ﻿32.107972°N 35.16372°E﻿ / 32.107972; 35.16372
 סוג:  פיגוע התאבדות
 הרוגים:  3
 פצועים:  18
 מבצע:  חמאס חמאס
  (למפת צפון השומרון מוגדלת) הפיגוע בתחנת סונול(למפת צפון השומרון רגילה) הפיגוע בתחנת סונול(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הפיגוע בתחנת סונול(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הפיגוע בתחנת סונול
 
הפיגוע בתחנת סונול היה פיגוע התאבדות שאירע ב-27 באוקטובר 2002 בקרבת תחנת דלק של סונול שנמצאת בכניסה לעיר אריאל שבשומרון. בפיגוע נרצחו 3 חיילי מילואים וכ-18 נפצעו.
חמאס נטל אחריות לפיגוע.
הפיגוע

ביום ראשון, ה-27 באוקטובר 2002, בסביבות השעה 11:30 ניגש מחבל מתאבד פלסטיני צעיר למזנון שבתחנת הדלק בכניסה לאריאל. באותה העת המזנון היה מלא בחיילים ישראלים שחיכו לאוטובוס שלהם.
כשהמחבל ניגש לתחנת הדלק הבחינה בו עובדת המזנון הסמוכה אשר יידעה את בעליו שהאיש נראה חשוד. בעל המזנון מנחם גלבוע ועובד בתחנת הדלק ניגשו אל החשוד, זיהו שמדובר במחבל, והצליחו להכניע אותו על הרצפה בעוד שהם אוחזים בזרועותיו, ובכך מנעו ממנו לפוצץ את המטען. גלבוע הבחין שהחשוד לבש חגורת נפץ מתחת לחולצתו. השניים צעקו לעזרה ולאחר מכן שלושה חיילים רצו לעברם כדי לסייע להם להכניע את המחבל.
בינתיים, איש ביטחון אזרחי ישראלי בשם שחר קשת, שתדלק את מכוניתו בתחנת הדלק, התקרב במהירות למהומה. נאמר לו שמדובר במחבל מתאבד, וכתוצאה מכך הוא שלף מיד את אקדחו וירה פעמיים בראשו של המחבל. אף על פי כן, כשהמחבל מת הוא נפל על הקרקע וכתוצאה מכך חומר הנפץ שעל גופו התפוצץ.
שלושת החיילים שניסו להכניע את המחבל נהרגו בפיצוץ. 20 אנשים נוספים שעמדו בקרבת מקום נפצעו גם כן בפיצוץ, אחד מהם באופן אנוש.
כתוצאה מהפיצוץ פרצה שרפה בתחנת הדלק, אשר כובתה בהמשך על ידי צוות מכבי אש.
תגובת ישראל

שעות ספורות לאחר הפיגוע כוחות צה"ל נכנסו לחלק הצפוני של אזור יהודה ושומרון אל תוך העיר ג'נין על מנת ללכוד מחבלים הקשורים בפיגוע. במהלך המבצע נקלע כוח צה"ל לחילופי אש עם המחבלים שסירבו להסגיר עצמם. שלושה מחברי גדודי חללי אל-אקצא חוסלו במהלך חילופי האש. שני חיילים ישראלים נפצעו באירוע.
ב-2005 הוענק אות הוקרה מטעם האלוף לשחר קשת ומנחם גלבוע על חלקם בעצירת המחבל.
ראו גם

פיגועי התאבדות בישראל
הערות שוליים

↑   מנחם גלבוע מספר בשישי בגאון, סרטון  באתר יוטיוב
↑  McGreal, Chris (28 באוקטובר 2002). "Dying bomber kills three Israeli soldiers | World news | The Guardian". The Guardian. London. ISSN 0261-3077. OCLC 60623878. נבדק ב-16 באוקטובר 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Bennet, James (28 באוקטובר 2002). "Palestinian Subdued and Shot, Yet His Bomb Kills 3 – New York Times". The New York Times. ISSN 0362-4331. נבדק ב-16 באוקטובר 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Suicide Bomber Kills 3 in W. Bank Attack
↑  3 Soldiers Die In Struggle With Suicide Bomber – published on the Milwaukee Journal Sentinel on October 28, 2002
↑  3 Israelis killed, 18 wounded amid effort to halt bomber ; Palestinian is restrained, but explosives detonate just after he is shot -
↑  אזרח שחר קשת, באתר הגבורה
↑  אזרח מנחם גלבוע, באתר הגבורה
| פיגועי טרור נגד ישראלים בעשור הראשון של המאה ה-21 |
| --- | --- | --- |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בישראל ובשטחים | < • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • > |  |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בחו"ל | הפיגוע בדלפק אל על בנמל התעופה של לוס אנג'לס (4 ביולי 2002) • הפיגועים במומבסה (28 בנובמבר 2002) • הפיגוע בשגרירות ישראל בטשקנט (30 ביולי 2004) • מתקפת הטרור בסיני (7 באוקטובר 2004) • הפיגוע בשגרירות ישראל במאוריטניה (1 בפברואר 2008) • מתקפת הטרור במומבאי (26 בנובמבר 2008) |  |
 1948–1999 • 2000–2009 • 2010–2019 • 2020–2029
לנובו

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בהונג קונג (14 בפברואר 1994–992) 
 מייסדים:  ליו צ'ואנצ'י 
 תקופת הפעילות:  הרפובליקה העממית של סין סין: 1985 – הווה
 חברות בנות:  מוטורולה חטיבה ניידת  LenovoEMC  Medion 
 מיקום המטה:  בייג'ינג 
 ענפי תעשייה:  מחשבים, ציוד היקפי, מסכי מחשב, טלפונים חכמים, אלקטרוניקה ביתית
 מוצרים עיקריים:  מחשבים אישיים, מסכי מחשב
 הכנסות:  50,710,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2020) 
 רווח תפעולי:  1,438,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2020) 
 רווח:  804,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2020) 
 מנכ"ל:  Yang Yuanqing 
 עובדים:  77,000 (נכון ל־19 ביולי 2023) 
  
 www.lenovo.com
 
מתחם החברה בבייג'ינג בירת סין
לנובו גרופ בע"מ (באנגלית: Lenovo Group Limited, בסינית: 联想集团有限公司) היא חברה סינית רב-לאומית, המייצרת מכשירים אלקטרוניים כגון מחשבים אישיים, מסכי מחשב, ציוד היקפי, טאבלטים וסמארטפונים. החברה נוסדה בשנת 1984 בהונג קונג. את חלק ממוצריה רכשה מחברות אחרות (דוגמת IBM ומוטורולה). לנובו היא מהמובילות במכירת מחשבים בישראל ובעולם.
החברה שייכת בחלקה לחברת Legend Holdings – שקרוב ל-40% ממנה בבעלות ממשלת סין.
אף־על־פי־כן, מחשבי חברת Lenovo נאסרו לשימוש בסוכנויות הביון של מדינות מערביות רבות, ובראשן ארצות הברית – עקב חשש מפרצות אבטחה שמובנות בקושחה.
היסטוריה

"חברת לנובו" קמה בסין ב-1984, בתור יצרנית ציוד היקפי למחשבים. בסוף שנות ה-80 החלה לייצר מסכי מחשב ומחשבים. ב-1992 החלה לייצר את סדרת המחשבים הניידים Thinkpad, שזכו להצלחה רבה. בשנת 1999 השיקה את המחשב הנייד הראשון ששקל פחות מקילו וחצי.
בשנת 2005 חברת המחשבים IBM האמריקאית הגיעה להסכם עם לנובו עלפיו לנובו תרכוש את מוצריה של IBM; בכך הפכה לנובו לאחת החברות המצליחות בעולם בתחום המחשוב. לנובו הפכה בעקבות הרכישה לחברה המובילה באסיה, ובפרט בארץ מוצאה שבסין, בתחום המחשוב. ב-23 בינואר 2014 הגיעה לנובו להסכמה עם חברת IBM על מכירת חטיבת השרתים של IBM ללנובו, תמורת 2.3 מיליארד דולר. כיום הספק המועדף של IBM הוא לנובו.
בהמשך העשור השני של המאה ה-21, החליטה לנובו להיכנס גם לשוק הטאבלטים והסלולר. לנובו מכריזה מדי כמה חודשים על מכשירים המריצים את מערכת ההפעלה אנדרואיד מבית גוגל האמריקנית.
ב-30 בינואר 2014 הודיעה חברת גוגל על מכירת מוטורולה מוביליטי האמריקנית לחברת לנובו, תמורת 2.91 מיליארד דולר, תוך שמירת מרבית הפטנטים של מוטורולה מוביליטי בידי גוגל. לנובו הודיעה כי העסקאות האחרונות נועדו להכניס את המותג "לנובו" לכל בית ברחבי העולם, ובפרט בתחום הסמארטפונים. החברה גם הכריזה שהיא מתכוונת להתחרות אף בענקיות אחרות בתחום, כמו סמסונג הדרום־קוריאנית ואפל האמריקנית; ובאוקטובר 2014 אף קיימה את ההכרזה כשהפכה, בעקבות סיום רכישת מוטורולה – ועל-כן, הפכה חברת לנובו הסינית – ליצרנית הסמארטפונים השלישית בגודלה ברחבי העולם.
יחד עם זאת, מחשבי חברת Lenovo נאסרו לשימוש בסוכנויות הביון של מדינות מערביות רבות ובראשן ארצות הברית, בעקבות חשש מפרצות אבטחה שמובנות בקושחה.
בינואר 2025 הודיעה חברת לנובו על רכישת החברה הישראלית אינפינידט והפיכתה למרכז הפיתוח הישראלי שלה.
ראו גם

Lenovo Thinkpad –  מוצר הדגל של החברה מבין הלפטופים הדקים של לנובו
Legend Holdings – חברת החזקות שכ-40% ממנה בבעלות ממשלת סין
מוטורולה
מוטורלה סולושנס
מוטורולה מוביליטי
הערות שוליים

↑  ליאור הנר, לנובו בלמה את דל בשוק הישראלי, באתר הארץ, 28 באוגוסט 2006
↑  ynet, מיחשוב בארץ: Lenovo מובילה בניידים, HP בשולחניים, באתר ynet, 29 באפריל 2007
↑  נחמה אלמוג, ‏לנובו מובילה בטבלת המכירות של יצרניות ה-PC ברבעון; היקף המכירות הכולל ירד, באתר "אנשים ומחשבים", 10 באוקטובר 2013
↑  ליאור רבינוביץ, משרד החוץ האמריקאי יצמצם רכישת מחשבי לנובו הסינית בלחץ לובי אנטי סיני, באתר הארץ, 24 במאי 2006
↑  רפאל קאהאן, סוכנויוית הביון מחרימות את מחשבי לנובו, באתר כלכליסט, 27 ביולי 2013
↑  הארץ, משרד ההגנה האוסטרלי: לא אוסרים על שימוש במחשבי לנובו, באתר הארץ, 31 ביולי 2013
↑  על לנובו, באתר החברה
↑  רפאל קאהאן, דיווח: לנובו סיכמה עם IBM על רכישת חטיבת השרתים ב-2.3 מיליארד דולר, באתר כלכליסט, 23 בינואר 2014
↑  יוסי גורביץ, גוגל מכרה את מוטורולה ללנובו ב-2.91 מיליארד דולר, באתר כלכליסט, 30 בינואר 2014
↑  ליאור רבינוביץ, משרד החוץ האמריקאי יצמצם רכישת מחשבי לנובו הסינית בלחץ לובי אנטי סיני, באתר הארץ, 24 במאי 2006
↑  רפאל קאהאן, סוכנויוית הביון מחרימות את מחשבי לנובו, באתר כלכליסט, 27 ביולי 2013
↑  הארץ, משרד ההגנה האוסטרלי: לא אוסרים על שימוש במחשבי לנובו, באתר הארץ, 31 ביולי 2013
↑  לראשונה: לנובו רוכשת יוניקורן ישראלי ופותחת פה מרכז פיתוח, באתר Geektime‏, 16 בינואר 2025
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 10181988-2  ISNI: 0000 0004 4667 8431  VIAF: 156959761   WorldCat (עם VIAF): 156959761
שלמה יחזקאל יהודה

| --- | --- |
 לידה:  1819 ה'תקע"ט בגדאד, האימפריה העות'מאנית
 פטירה:  1871  (בגיל 52 בערך) ה'תרל"ב ירושלים, האימפריה העות'מאנית
 מקום קבורה:  חלקת הנביאים, בית הקברות היהודי בהר הזיתים, ירושלים
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית
 מקום מגורים:  בגדאד וירושלים
 תקופת הפעילות:  ? – 28 בנובמבר 1871 
 תחומי עיסוק:  הלכה, קבלה, הנהגת קהילת יוצאי עיראק בירושלים.
 רבותיו:  רבי משה חיים מבגדאד
 בני דורו:  רבי יצחק פראג אופלטקה, רבי עבדאללה בן משה חיים.
 בת זוג:  רינה בת פרג' חיים
 אב:  רבי יחזקאל יהודה
 אם:  רחל בת רבי משה חיים
 צאצאים:  בניו- רבי שאול, רבי בנימין, רבי פרג' חיים, ורבי משה-שמעון. בנותיו- שרח ילין, מזל טוב הלוי, חנה כאתון ורבקה. נכדיו- אברהם שלום יחזקאל יהודה, יצחק יחזקאל יהודה,דוד ילין, רחל דנין.  ניניו- אליעזר ילין, אבינועם ילין עזרא דנין.
 
 תפקידים נוספים:  ראש ישיבת חסד-אל בירושלים.
 
רבי שלמה יחזקאל יהודה (ה'תקע"ט, 1819- כ"ב תשרי ה'תרל"ב, 1871) היה רב ספרדי יליד בגדאד, ממנהיגי הקהילה היהודית בירושלים במאה ה-19 וראש ישיבת חסד אל בירושלים. בן דודו הוא רבי יוסף חיים מבגדאד מחבר הספר "בן איש חי".
משפחתו

בחודש ניסן ה'תקצ"ד, כשהוא בן 15 התחתן רבי שלמה עם רינה בת פרג' חיים. אשתו רינה הייתה אישה חכמה, שהייתה בקיאה בתנ"ך, זוהר ועין יעקב, ונהגה לקרוא בהתעניינות את עיתוני התקופה. אחותה של רינה, נשאה לדוד ששון, אבי משפחת האצולה היהודית-הודית משפחת ששון שזכתה לכינוי "הרוטשילדים של המזרח".
לרבי שלמה ורינה נולדו 4 בנים ו-4 בנות.
שאול- נולד בשנת ה'ת"ר בבגדאד. נישא לעלקה, בתו של רבי ישעיה ברדקי. היה תלמיד חכם, ולצד זה היה מראשוני הפועלים ליישוב הארץ. משנת ה'תר"ך פעל יחד עם גיסו יהושע ילין ואחיו רבי בנימין להקים ישוב יהודי במוצא, במימון כספי של אביו. נדבק בקדחת ונפטר בכ"ב שבט ה'תרכ"ד כשהוא בן 24 בלבד.
בנימין יחזקאל יהודה- נולד בשנת ה'תר"ד בבגדאד. נישא לבכורה-רבקה ברגמן. משנת ה'תר"ך פעל יחד עם גיסו יהושע ילין ואחיו רבי שאול להקים ישוב יהודי במוצא, במימון כספי של אביו. עם פטירת אביו, התמנה במקומו לראש ישיבת חסד-אל, שימש בתפקיד זה עד לפטירתו בשנת ה'תרע"ב. בניו היו הפרופסורים אברהם שלום יחזקאל יהודה ויצחק יחזקאל יהודה.
רבי פרג' חיים- היה אחד מחכמי ירושלים, חיבר את הספרים "ותתפלל חנה" ו"יערת הדבש". היה מומחה לענייני המקדש והמשכן ובנה דגם של המשכן וכליו. בשנות חייו האחרונות יצא כשד"ר להודו, ובדרכו לשליחותו עבר בבגדאד ומת שם בי"ז תשרי ה'תרנ"ז.
משה שמעון- נולד בשנת ה'תרי"ד. נישא לדבורה לבית לוי. נפטר בשנת ה'תרצ"ט. בנו היה המתרגם יעקב צבי יחזקאל יהודה.
שרח- בשנת ה'תרט"ז נשאה ליהושע ילין. בנם של יהושע ושרח הוא הבלשן, המחנך והפעיל הציוני דוד ילין. ובנותיהם הם רחל (אשת יחזקאל דנין) ושרה (אשת יוסף מני). כמה מנכדיהם של יהושוע ושרח היו דמויות בולטות בתחומים שונים ביישוב. למשל- המהנדס אליעזר ילין, המתרגם והמזרחן אבינועם ילין, ואיש שירות הידיעות של ההגנה עזרא דנין.
מזל טוב- נישאה ליהושע ציון הלוי.
חנה כאתון- נישאה לשופט מלכיאל מני.
רבקה- לא ידועים עליה פרטים.
ראו גם

יהדות עיראק
יהדות בגדאד
ירושלים בתקופה העות'מאנית
היישוב הישן
בית ילין (מוצא)
לקריאה נוספת

יהושע ילין, זיכרונות לבן ירושלים, ירושלים, ה'תרפ"ד.
הערות שוליים

↑  כך כתב דוד תדהר, אבל ציין שלפי דברי חתנו של רבי שלמה, יהושע ילין בספרו "זכרונות לבן ירושלים", עלה רבי שלמה יחזקאל יהודה רק בשנת ה'תרט"ז, וכך כתב גם הרב אריה ליב פרומקין בתולדות חכמי ירושלים
↑  כך כתוב בתולדות חכמי ירושלים, אומנם תדהר כתב שרבי שלמה קנה את הבית ברחוב חב"ד והקים את הישיבה בשנת ה'תר"ב, ויותר מסתבר שקנה בשנת ה'תר"ך ולא בשנת ה'תר"ב כי בשנת ה'תר"ב עוד לא היה רבי שלמה בירושלים.
↑  דוד ילין, הצבי, גיליון רכ"ז, "חכם בנימין יחזקאל יהודה ז"ל"
↑  זיכרון לחובבים הראשונים, חוברת ד, עמוד 60
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009538088905171  VIAF: 7161451579364102676   WorldCat (עם VIAF): 7161451579364102676
Infinidat

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  פרטית
 מייסדים:  משה ינאי 
 תקופת הפעילות:  2011–הווה (כ־14 שנים) 
 מיקום המטה:  וולת'ם, הרצליה
 ענפי תעשייה:  אמצעי לאחסון נתונים 
 מנכ"ל:  פיל בלינגר
  
 www.infinidat.com
 
Infinidat (בתעתוק לעברית: אינפינידאט) היא חברת אחסון נתונים ישראלית-אמריקאית. מייסד החברה הוא משה ינאי ומנכ"ל החברה הוא פיל בלינגר
לחברה משרדים ב -17 מדינות ושני מטות: אחד בוולת'ם ואחד בהרצליה.
היסטוריה

החברה נוסדה על ידי משה ינאי בשנת 2011. בשנת 2015 הוערך שווי החברה בכ-1.2 מיליארד דולר, ובשנת 2017 הוערך שווי החברה בכ-1.6 מיליארד דולר.
בינואר 2025 הודיעה חברת לנובו על רכישת אינפינידט והפיכתה למרכז הפיתוח הישראלי שלה.
InfiniBox

בשנת 2013 הגישה החברה בקשה לשלושים ותשעה פטנטים ומאוחר יותר באותה שנה פרסמה את מוצר הדגל שלה, InfiniBox (אינפיניבוקס). כל מערכת ניהלה בתחילה כחמישה פטה-בייטים של נתונים.
באוקטובר 2017, החברה שלחה ללקוחותיה אחסון בגודל של כשני אקסה-בייטים.
המוצר משמש תאגידים ולקוחות גדולים כולל ספקי שירותי ענן, טלקום, חברות שירותים פיננסיים, ספקי שירותי בריאות ואחרים הדורשים אחסון נתונים רב.
מימון

בשנת 2015, קיבלה החברה מימון של 150 מיליון דולר במהלך סבב B בהובלת TPG Growth.
בשנת 2017, קיבלה החברה מימון של 95 מיליון דולר, בסבב סדרה C בהובלת גולדמן זאקס. בשלב זה היא קיבלה 325 מיליון דולר בסך כל המימון.
הערות שוליים

1 2  Chris Mellor, Infinidat quietly files 39 patents. Let's take a closer look, www.theregister.com (באנגלית)
↑  Gil Press, 5 Rules For Practicing Disruptive Innovation While Staying On Top Of Big Data Waves, Forbes (באנגלית)
1 2  Israeli-U.S. data-storage startup Infinidat raises $95 million, Haaretz.com (באנגלית)
↑  לראשונה: לנובו רוכשת יוניקורן ישראלי ופותחת פה מרכז פיתוח, באתר Geektime‏, 16 בינואר 2025
1 2  Latest News | News, BroadGroup, ‏null (באנגלית)
↑  OpenIO Secures $5 Million in VC Funding, Datamation, ‏2017-10-24 (באנגלית אמריקאית)
סולומון היל

| --- | --- |

היל בשנת 2020
 לידה:  18 במרץ 1991 (בן 33) הארווי, אילינוי, ארצות הברית
 עמדה:  סמול פורוורד
 גובה:  1.98 מטרים
 מספר:  18
 מכללה:  אוניברסיטת אריזונה
 דראפט:  בחירה מספר 23, 2013 אינדיאנה פייסרס
 קבוצות כשחקן
 2013–2016 2016–2019 2019–2020 2020 2020–:  אינדיאנה פייסרס ניו אורלינס פליקנס ממפיס גריזליס מיאמי היט אטלנטה הוקס
סולומון ג'מאר היל (באנגלית: Solomon Jamar Hill; נולד ב-18 במרץ 1991) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בקבוצת אטלנטה הוקס מליגת ה-NBA, בעמדת הסמול פורוורד.
קריירת מכללות

היל נולד בעיר הארווי שבאילינוי, גדל בלוס אנג'לס שבקליפורניה, ובשנת 2009 החל ללמוד באוניברסיטת אריזונה יחד עם כוכב ליגת התיכונים דריק ויליאמס. בעונתו הרביעית והאחרונה בקבוצת הכדורסל של אריזונה, 2012/2013, הוביל את הוויילדקטס לשלב שמינית גמר טורניר אליפות המכללות (NCAA Sweet Sixteen), לצד מארק ליונס, עם ממוצעים של 13.4 נקודות, 5.3 ריבאונדים ו-2.7 אסיסטים למשחק. בסיום אותה עונה נבחר בפעם השנייה ברציפות לחמישיית העונה של מחוז Pac-12.
קריירת משחק מקצועית > אינדיאנה פייסרס

בדראפט ה-NBA‏ 2013 נבחר היל על ידי אינדיאנה פייסרס, בבחירה ה-23. בעונת הרוקי שלו העפיל עם הפייסרס לגמר האזור המזרחי בפלייאוף ה-NBA, אולם מיעט לשחק ותרם 1.7 נקודות בממוצע למשחק בלבד. בעונה העוקבת ניצל את חסרונו של כוכב הקבוצה הפצוע, פול ג'ורג', ורשם ממוצעים של 8.9 נקודות ו-3.8 ריבאונדים למשחק כסמול פורוורד הפותח של הפייסרס. בעונת 2015/2016 חזר לתפקד כמחליפו מהספסל של ג'ורג', אולם בשלב הפלייאוף הפגין יכולת מצוינת, וזכה למספר הדקות הרביעי בגובהו בקבוצה.
קריירת משחק מקצועית > ניו אורלינס פליקנס

ביולי 2016, לאחר 3 עונות באינדיאנה, חתם בניו אורלינס פליקנס על חוזה ל-4 עונות, בסך 52 מיליון דולר. בעונתו הראשונה עם הפליקנס שימש כשחקן חמישייה קבוע, אך קלע 7.0 נקודות למשחק בלבד. ב-17 במרץ 2017 הבליח עם שיאי קריירה של 30 נקודות ו-7 אסיסטים, בניצחון קבוצתו מול יוסטון רוקטס. בתחילת עונת 2017/2018 נאלץ לעבור ניתוח בשרירי מיתר הברך, והחמיץ את 69 המשחקים הראשונים של העונה. לאחר חזרתו העפיל עם הפליקנס לשלב חצי גמר האזור המערבי בפלייאוף, בפעם השנייה בלבד בתולדות המועדון, ולראשונה מזה 10 שנים.
קריירת משחק מקצועית > ממפיס גריזליס

ביולי 2019 הועבר לצד דיאנדרה האנטר וג'ורדן בון לאטלנטה הוקס, תמורת ג'קסון הייז, ניקיל אלכסנדר-ווקר ומרכוס לוסאדה סילבה. יום לאחר מכן הועבר בטרייד נוסף לממפיס גריזליס, יחד עם מיילס פלאמלי, בתמורה לצ'אנדלר פארסונס.
קריירת משחק מקצועית > מיאמי היט

בפברואר 2020, לאחר 48 משחקים בממפיס, הועבר עם ג'יי קראודר ואנדרה איגודלה למיאמי היט, במסגרת טרייד משולש בו ג'סטיס וינסלו, דיון וייטרס וגורג'י ג'נג נשלחו לממפיס, בעוד ג'יימס ג'ונסון נשלח למינסוטה. בפלייאוף 2020 העפיל עם מיאמי למעמד גמר ה-NBA, אולם קבוצתו הפסידה מול לוס אנג'לס לייקרס בתוצאה 2–4.
קריירת משחק מקצועית > אטלנטה הוקס

לקראת עונת 2020/2021 חתם על חוזה באטלנטה הוקס.
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013/2014 | אינדיאנה | 28 | 0 | 8.1 | 0.425 | 0.304 | 0.857 | 1.5 | 0.4 | 0.2 | 0.1 | 1.7 |
| 2014/2015 | אינדיאנה | 82 | 78 | 29.0 | 0.396 | 0.327 | 0.824 | 3.8 | 2.2 | 0.8 | 0.2 | 8.9 |
| 2015/2016 | אינדיאנה | 59 | 3 | 14.7 | 0.447 | 0.324 | 0.857 | 2.8 | 1.0 | 0.6 | 0.2 | 4.2 |
| 2016/2017 | ניו אורלינס | 80 | 71 | 29.7 | 0.383 | 0.348 | 0.805 | 3.8 | 1.8 | 0.9 | 0.4 | 7.0 |
| 2017/2018 | ניו אורלינס | 12 | 1 | 15.6 | 0.286 | 0.190 | 0.500 | 3.0 | 1.8 | 0.6 | 0.1 | 2.4 |
| 2018/2019 | ניו אורלינס | 44 | 15 | 20.0 | 0.382 | 0.317 | 0.719 | 3.0 | 1.3 | 0.5 | 0.2 | 4.3 |
| 2019/2020 | ממפיס | 48 | 3 | 18.8 | 0.412 | 0.381 | 0.684 | 3.0 | 2.0 | 0.6 | 0.1 | 5.7 |
| 2019/2020 | מיאמי | 11 | 1 | 17.0 | 0.311 | 0.292 | 0.875 | 1.9 | 0.9 | 1.1 | 0.5 | 4.5 |
| קריירה |  | 364 | 172 | 22.0 | 0.395 | 0.336 | 0.801 | 3.2 | 1.6 | 0.7 | 0.2 | 5.8 |
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013/2014 | אינדיאנה | 1 | 0 | 1.0 | 0.000 | 0.000 | 0.000 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 0.0 |
| 2015/2016 | אינדיאנה | 7 | 0 | 28.3 | 0.452 | 0.579 | 0.938 | 4.0 | 1.1 | 0.3 | 0.0 | 7.7 |
| 2017/2018 | ניו אורלינס | 9 | 0 | 12.7 | 0.360 | 0.375 | 0.900 | 1.9 | 0.8 | 0.1 | 0.1 | 3.7 |
| 2019/2020 | מיאמי | 7 | 0 | 6.0 | 0.556 | 0.333 | 0.000 | 1.0 | 0.4 | 0.1 | 0.0 | 1.7 |
| קריירה |  | 24 | 0 | 14.8 | 0.431 | 0.463 | 0.923 | 2.2 | 0.8 | 0.2 | 0.0 | 4.1 |
הערות שוליים

↑  הסטטיסטיקות של היל בליגת המכללות, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 2013, באתר basketball-reference.com
↑  היל מסכם על חוזה בניו אורלינס, באתר bleacherreport.com,‏ 1 ביולי 2016
↑  סטטיסטיקות המשחק בין הפליקנס לרוקטס, באתר basketball-reference.com
↑  היל עבר ניתוח בשרירי מיתר הברך, באתר ESPN,‏ 27 באוגוסט 2017
↑  אטלנטה מצרפת את האנטר, היל ובון, באתר הקבוצה, 6 ביולי 2019
↑  ממפיס מצרפת את היל ופלאמלי, באתר הקבוצה, 7 ביולי 2019
↑  מיאמי מצרפת את איגודלה, קראודר והיל, באתר הקבוצה, 6 בפברואר 2020
↑  היל חותם על חוזה באטלנטה, באתר הקבוצה, 25 בנובמבר 2020
סלבית

| --- | --- |
פיצוץ בתי הכפר סלבית על ידי גדוד הפורצים של חטיבת הראל ב-1948
פיצוץ בתי הכפר סלבית על ידי גדוד הפורצים של חטיבת הראל ב-1948
 טריטוריה:  המנדט הבריטי המנדט הבריטי
 מחוז:  מחוז לוד
 נפה:  נפת רמלה
 שפה רשמית:  ערבית
 שטח:  6,111 דונם עות'מאני (1945)
 סיבת נטישה:  מלחמת העצמאות
 תאריך נטישה:  15–16  ביולי 1948
 יישובים יורשים:  שעלבים
 דת:  מוסלמים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ביישוב לשעבר:  510 (1945)
 קואורדינטות:  31°52′10″N 34°59′11″E﻿ / ﻿31.86933889°N 34.98628333°E﻿ / 31.86933889; 34.98628333 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גוש דן מוגדלת) סלבית(למפת גוש דן רגילה) סלבית(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום סלבית(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום סלבית  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
סלבית (בערבית: سلبيت) היה כפר ערבי, בשולי עמק איילון, 12 ק"מ דרומית מזרחית לרמלה וכ–4 ק"מ מצפון ללטרון. הכפר נכבש במבצע דני בלילה שבין ה-15 ל-16 ביולי 1948, על ידי גדוד 43 מחטיבת קרייתי. קיבוץ שעלבים הוקם על אדמות הכפר בשנת 1951.
היסטוריה

בכפר וסביבתו נערכו במשך השנים מספר רב של חפירות ארכאולוגיות ונחשפו ממצאים החל מהתקופה הפלאוליתית התיכונה, תקופת הברונזה התיכונה ועד לתקופה העות'מאנית בארץ ישראל. ההתיישבות האנושית במקום נמשכה פחות ויותר ברציפות, מאז תקופת הברונזה ועד הריסת הכפר ב-1948. במקום בו עמד הכפר וסביבתו שרד ריכוז גדול של מחצבות, מתקנים חקלאיים, טרסות עתיקות, בורות מים ומערות קבורה. על שתי גבעות כחצי ק"מ מצפון לסלבית קיימים שני אתרים ארכאולוגים נוספים, "חורבת בית שנה" במקום בו עמד הכפר בית שנה, שבה נחשפו ממצאים בעיקר מהתקופה ההלניסטית עד התקופה הביזנטית, ו"חורבת שר" - בה נחשפה כנסייה מהתקופה הביזנטית ומספר מבנים, מתקנים חקלאיים ובהם מספר רב של שומרות. ב"חורבת שר" נחשפה גם מערת קבורה הכוללת ארקוסוליה ואבן ועליה צלבים.
היסטוריה > בתקופה הביזנטית

על פי העדויות הארכאולוגיות היישוב במקום הגיע לשיא פריחתו בתקופה הביזנטית (המאה ה-3 ועד המאה ה-6). משערים כי תושבי הסביבה בתקופה זו היו בעיקר נוצרים (מאחר שבמקום נחשפה כנסייה וצלבים). סלבית גם מוזכרת בכתבי אוסביוס מקיסריה ואב הכנסייה הירונימוס. עם זאת באוגוסט 1948 חייל צה"ל, עלי רוטשילד, מצא בתוך מבנה בכפר הנטוש שרידי פסיפס וכתובת עתיקה. צילום של הפסיפס נשלח ליצחק בן-צבי והוא זיהה שהיא כתובה בכתב שומרוני, "יהוה ימלך עולם ועד" (לפי הנוסח השומרוני לשמות, ט"ו, י"ח). כתובות דומות נמצאו גם בעיר אמאוס ניקופוליס שמצידו השני של עמק איילון. בקיץ 1949 נערכה במקום חפירה ארכאולוגית מטעם "בית הנכות לעתיקות היהודים" (לימים החוג לארכאולוגיה) של האוניברסיטה העברית בירושלים, בראשות אלעזר ליפא סוקניק, יחד עם נחמן אביגד. בחפירה נחשף כי המבנה הוא בית כנסת שומרוני, שתוארך לסוף המאה ה-4 או לתחילת המאה ה-5. רצפת הפסיפס שלו, בגודל 15.4 על 8 מטרים, מכילה כתובת אחת ביוונית ושתיים בשומרונית. במרכז הפסיפס נמצא הר הנחשב כתיאור של הר גריזים, האתר הקדוש ביותר בהדת השומרונית. כיוונו של בית הכנסת הוא פחות או יותר לכיוון הר גריזים. על סמך שרידי רצפה שנייה, גבוהה בכ-15 ס"מ מהראשונה, נתקבלה ההשערה, שזוהי רצפה של בניין מחודש שנבנה על שרידי הבניין הקדום מהמאה ה-4, בתקופת פריחת היישוב השומרוני בארץ ישראל, תחת מנהיגם בבא רבה, ושהמבנה נחרב בזמן מרידות השומרונים.