stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תל מגידו
האתר בהווה

כפי שהוא מוצג לציבור היום, האתר הוא תולדה של כל החפירות שנעשו בעבר. החפירות נעשו במטרה ללמוד את האתר ולצבור ידע. החופרים לא לקחו בחשבון ולא חשבו על האתר במונחים של הצגת האתר בעתיד בפני ציבור מבקרים. החופרים, ובמיוחד החופרים הראשונים חשבו רק על צורכי החפירה ועל המטרה להפקת ידע. בולטת במיוחד 
משלחת שיקגו. משלחת זו תכננה להוריד את כל התל שכבה אחר שכבה. את העפר שנחפר שפכו במורד המזרחי של התל מבלי לקחת בחשבון את ההשפעה שיש לשפוכת על מראה התל. שיטות החפירה שהיו מקובלות בתחילת המאה ה־20 שונות מהשיטות הנהוגות בשנות האלפיים, שהן מדויקות וזהירות יותר. שיטות אלה משפיעות גם על הידע הקיים היום לגבי הממצאים מהתל.
האתר נפתח בשנות ה-50 של המאה ה־20. הוא היה מהאתרים הראשונים בארץ שנפתחו לקהל. האתר מוצג למבקרים בקונספציה שהוכנה עוד בשנות ה-50 ואינה מתאימה למאה ה-21.
סמוך לאזור התל קיים קיבוץ הנושא את השם מגידו. רשות הגנים הלאומיים הפכה את תל מגידו עצמו לגן לאומי. כיום פוקדים את המקום צליינים נוצריים רבים בשל אזכורו בברית החדשה. בתל מספר אתרים הראויים לציון: שערי העיר הקדומה, "ארמון השנהבים" (שבו נמצאו מאות פיתוחים אמנותיים ותכשיטים משנהב), החתך הגדול שבוצע בתל על ידי המשלחת משיקגו (הנותן תמונה מרשימה של שכבות התל הרבות), האורוות מתקופתו של אחאב וכן מספר ארמונות נוספים. לדעת רבים, האתר המרשים ביותר בתל מגידו הוא מפעל אספקת המים של העיר מהתקופה הישראלית, המזכיר את מפעל המים של חצור הקדומה. כמו כן, מהווה התל נקודת תצפית טובה על נופי עמק יזרעאל, על הרי הגלבוע, על גבעת המורה, על הר תבור ועל רכס הרי נצרת.
בשנת 2005 הוכרז תל מגידו כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו. ב-2006 התגלו במקרה בכלא מגידו, אשר סמוך לתל, פסיפסים עתיקים הקשורים לנצרות ונחשבו בתחילה כחלק מאחת מהכנסיות הראשונות בעולם. עקב כך, הגילוי עורר התעניינות בקרב נוצרים וארכאולוגים בכל העולם. בחודש יולי 2011, לאחר עבודות רסטורציה רבות בכד חרס שנמצא בחפירות במקום, נמצא אוצר תכשיטים נדיר המוערך מראשית תקופת הברזל.
שימור במגידו > מצב קיים

מאז פתיחת האתר ועד לשנת 2006 לא נעשתה כל תוכנית שימור מקפת לאתר. נעשתה רק תחזוקה על פי צורך. בחורף נעשו פעולות של ריסוס עשבים ותחזוקת שבילים, וכן תחזוקה נקודתית בעקבות נזק שנעשה. לדוגמה: בעת נפילת אבנים מתוך קיר, האבנים הוחזרו לקיר, לא בהכרח במדויק כפי שהיו לפני הנפילה. התחזוקה נעשתה לפי מיטב יכולתם של העובדים במקום, אשר אינם מאומנים בפעולות שימור מקצועיות. דוגמה לכך היא תעלה להטיית מי הגשם בכניסה למתקן המים אשר נבנתה ביוזמה מקומית בעקבות גלישת מי הגשם למתקן.
בעקבות ההכרה באתר מגידו כאתר מורשת עולמית, הוכנה לראשונה בשנת 2006 תוכנית אב לפיתוח ושימור האתר. התוכנית נעשתה בשיתוף עם החברה הממשלתית לתיירות, הזרוע הביצועית של משרד התיירות.
מטרות תוכנית השימור הן:
שימור אתר מורשת בעל חשיבות לאומית ובינלאומית.
יצירת וחיזוק המורשת המקראית בקרב מבקרים ישראלים.
גוון והגדלת כמות והרכב המבקרים באתר גם בקרב קהל הצליינים וגם בקרב מגזרים ישראלים.
העשרת חוויית הביקור באמצעים התורמים ליצירת אווירה ייחודית במטרה להאריך את שהות המבקרים באתר.
שיפור התנאים הפיזיים של הסיור באתר.
שימור השרידים הארכאולוגים והאטת קצב הבליה.
עידוד ויצירת שתופי פעולה שיווקיים עם אתרים וגופים במרחב.
יצירת תשתית נאותה לשלוב פוטנציאלי של פעילות חינוכית.
זיהוי המצב הקיים היום כפי שבא לידי ביטוי בתוכנית העבודה:
המבקרים היום באתר הם בעיקר צליינים.
האתר אינו מצוי כלל בתודעה של מבקרים ישראלים.
אין קשר עם אתרים אחרים במרחב.
האתר לא פותח במשך שנים רבות.
השרידים מצויים במצב של בליה מואצת, בעיקר בעיות של חתכים וייצוב קירות.
תנאי הסיור בשטח קשים.
קיים פער גדול בין חשיבות סיפורי התל לבין המצאי הפיזי של השרידים.
מערך התפעול וההתמצאות בשטח בעייתי.
מערך השבילים הקיים אקראי אך מאוד דומיננטי.
מצאי מינימלי של מתקני השירות.
מצאי אמצעי ההמחשה, החוויה והשילוט מינימלי.
עקרונות התוכנית וקריטריונים ליישומם:
לצורך התוכנית הוכן תקציב רב שנתי של כ-44 מיליון שקל התוכנית כוללת את הסעיפים הבאים:
שמירה על הנוף הייחודי של האתר.
יצירת איזון בין הצורך להמחיש לבין הרצון לשמור על אווירת האותנטיות והשקט הוויזואלי של האתר.
הצגת הרבגוניות של סיפורי התל, כאשר פיתוח המוקדים בעלי הזיקה למקרא הם בבחינת הכרח בתוכנית. בניית קונספט להמחזת ומסלולי סיפור.
עבודות דחופות לשימור וייצוב השרידים.
פעולות הסדרה ראשוניות בעלות תרומה מיידית למראה והבנת השטח.
התייחסות לקהלי מבקרים שונים.
חלוקת התוכנית לשני מרכיבים עיקריים: המבואה, התל.
בניית מגוון מסלולי סיור תוך שימת דגש על שיפור התנאים הפיזיים לביקור באתר.
שיפור רמת הבטיחות למבקר.
שימוש במגוון אמצעי המחשה כולל מבואת הכניסה.
חלוקה ההמחשות בכל אזור או מבנה לשתי רמות: רמה כללית, רמה חוויתית.
הקמת מערך הכוונה וכתיבת דפדפת.
יצירת שתופי פעולה שיווקיים עם אתרים וגופים אחרים הפועלים באזור.
שימור במגידו > בעיות חתכים ומסלולים

חתך אוניברסיטת שיקגו - חתך BB, חרוץ בתעלות עמוקות אשר נוצרו מימי גשמים והוא בתהליך של התמוטטות.
תעלה שנוצרה במסלול הסיור בעקבות הגשמים הכבדים של חורף 2005/6 יוצרת בעיית בטיחות למבקרים ונזק לאתר עצמו.
שימור במגידו > שימור שנעשה בעבר

נעשו תמיכות בטון לקיר. התמיכות עצמן מאוד מסיביות ודומיננטיות בשטח והן משנות לחלוטין את מראה הקיר.
הוקמה תעלת הניקוז למרגלות הקיר, אי אפשר לדעת בשטח האם מדובר בתעלה קדומה, או תעלה שנעשתה בתקופה הנוכחית.
בשער הכניסה לעיר מתקופת הברונזה המאוחרת שכבה VIII נעשה שחזור של קורת העץ. כן סומן פס השחזור מעליו הוספו שתי שורות של אבנים להגבהת השער. יש ציון במקום לכך שקורת העץ משוחזרת.
חיזוק קירות על ידי שימוש בבטון. הבטון מפריש מלחים המזיקים לקיר האבן הקדום. היום בעקבות מחקרים לגבי ההשפעה המזיקה של הבטון החיזוק נעשה בתערובת של אדמה מקומית וסיד.
שימור במגידו > בעיות באתר

בסיור באתר אובחנו הבעיות הבאות:
התמוטטות קירות
לבני גזית מתפוררות
צמחייה גבוהה המסתירה את השרידים האדריכלים באתר.
צמחייה הצומחת בתוך השרידים וגורמת נזקים לשרידים.
קירות מחוזקים בחיזוקים זמניים ולא אסתטיים.
עובש ונזילות מים במתקן המים, חלודה ועוד.
המקדש הכלקוליתי בחתך BB – הצמחייה מסתירה כמעט לחלוטין את המקדש. בשנת 2005 כאשר הטיפול בצמחייה היה יעיל יותר ניתן להבחין טוב יותר בשרידי המקדש.
שפוכת של משלחת שיקגו שחפרה בתל בשנים 1939-1925. השפוכת בצד התל מעוותת את צורת התל המקורית.
בעיות צמחייה והתפוררות בחפירת שומאכר שנחפרה בשנים 1905-1903.
בעיית התפוררות אבנים בקיר אסם התבואה אשר מחייבת חיזוק והכנסת חומרי מליטה בין האבנים
שימור במגידו > אורוות או מחסנים

באתר נמצאו שני מבנים אשר גרמו לוויכוח רב שנים למה הם שימשו: מבנה 407 בצפון התל ומבנה 1576 בדרומו. נוצרו שתי אסכולות, אסכולה בהובלת יגאל ידין אשר טען שהמבנים הם אורוות, ואסכולה בהובלת פריצ'רד ויוחנן אהרוני אשר טענו שהמבנים הם מחסנים.
בשנת 2006, במסגרת התקציב החדש, הוחל לבצע שחזור של מבנה 1576. התעורר מחדש הוויכוח כיצד יעשה השחזור. הוויכוח היה בין פרופ' ישראל פינקלשטיין מאוניברסיטת תל אביב החופר באתר לבין רשות הטבע והגנים המתפעלת אותו. בסופו של דבר הועבר הנושא לבורר.
השחזור שנעשה בשטח מביא לידי ביטוי את הדעה שמדובר באורוות. נעשה שחזור חלקי, כאשר כל השטח אשר היווה את החצר הגדולה הצמודה ל"אורוות" כוסה בשכבת אדמה לבנה. השחזור עצמו מסתיר כמעט לחלוטין את השרידים שנמצאו בשטח. אין סימון ואין שילוט המצביע על החלק המשוחזר.
השחזור מקל על התייר והופך את השרידים לאטרקטיביים יותר, אבל הם משנים את תפיסת המציאות של המבקר לגבי השרידים.
בשנת 2009 לאחר שהתקבל תקציב מחודש הוחלט להציב באזור האורוות הדרומי וברחבה שמצפונו פסלי סוסים אשר יהפכו את האתר ליותר מושך מבחינה תיירותית. הפסלים הוצבו בחודש אוקטובר 2009.
שימור במגידו > פעולות שימור של רצפת "אורוות צפוניות", וקיר המדרגות לשער שלמה

תוכנית העבודה לפיתוח ושימור האתר כללה סעיף של שימור דחוף של שרידים בסכנה. כתוצאה מכך נעשה שימור של רצפת מבנה 407 הקרוי "האורוות הצפוניות וכן נעשה שימור של קירות המדרגות. בעבר חוזקו קירות אלה בבטון. במסגרת השימור הוסרו האבנים והופרדו. כל אבן סומנה והוחזרה למקומה כאשר חומר המליטה הוא 2/3 אדמה מקומית ו-1/3 סיד.
הממצאים בשטח כללו את הבעיות הבאות:
שולי טיח מתפוררים
שקיעת רצפת הטיח
לקונות ובורות בפני הטיח
חומר במצב פריך
במסגרת הטיפול בוצעו הדברים הבאים: הסרת הכיסוי, חשיפת שולי הרצפה, יצירת שן אחיזה לחומר המליטה
החדש בשולי הטיח, ניקוי לקונות ובורות שהיו במצב התפוררות מתקדם.
תוכנית השימור כללה את שימור המדרגות הנמצאות ליד המעיין קרוב לשער שלמה. במסגרת השימור הוסרו האבנים, סומנו ונבנו מחדש עם חומר מליטה מיוחד.
שימור במגידו > תוכנית השימור מ-2006

תוכנית העבודה לשנת 2006 כוללת תשעה מתחמים באתר. לכל מתחם הוכנה תוכנית מפורטת המחולקת לקטעי טיפול. לכל קטע יש פירוט מהי הבעיה בקטע ומהו הטיפול הנדרש. התוכנית כוללת גם חתכים וצילומים לפי העניין.
להלן המתחמים המתוכננים לטיפול:
שער הברונזה הכנעני
מפעל המים
בניין המנהלה המלכותי הכנעני
הארמון הישראלי הצפוני
האורוות הצפוניות
מתחם המקדשים (המגרון)
מקדש קדום XIX
מגידו מזרח
הרובע האשורי הגדול
דוגמות לתוכנית
דוגמה מתוך תוכנית שימור שער הברונזה הכנעני מתחם עבודה מספר 1
דוגמה לתוכנית של קטע טיפול מס' 10
דוגמה לתוכנית קטע טיפול 7 כולל צילום
גלריית תמונות

אתר תל מגידו כפי שצולם בשנות ה-20 של המאה ה-20
מערכת המים במגידו
דגם של תל מגידו בכניסה לאתר
חפירות בתל מגידו על ידי המכון האוריינטלי של אוניברסיטת שיקגו 1925 עד 1939. בתמונה: חשיפת מערכת המים.
מנהרת מפעל המים
הממצאים הם מחפירות תל-מגידו של אוניברסיטת תל אביב החוג לארכאולוגיה. פרויקט מגידו בראשות ישראל פינקלשטיין.
קרמיקה מברזל II
שקע של פתח מהארמון האשורי ברזל II
בולה משכבה H-3
קנקני אחסון
כן פולחני משכבה H-3
קנקן מעוטר משכבה K-5
ראו גם

לגיו
לקריאה נוספת

אהרן קמפינסקי, מגידו: עיר מדינה כנענית ומרכז ממלכתי ישראלי, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תל- אביב, 1993
י' שילה, האנציקלופדיה החדשה לחפירות ארכיאולוגיות בארץ ישראל, הערך מגידו, כרך 3, עמ' 871–890, הוצאת החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה
G. Schumacher, Tell el-Mutesellim, Leipzig, 1908
יגאל שילה, מפעלי מים תת-קרקעיים בתקופת הברזל, האדריכלות בארץ ישראל בימי קדם, החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, ירושלים, 1987
דוד אילן, "קבר 910 מתקופת הברונזה הקדומה I במגידו: בחינה מחודשת", ארץ ישראל – ספר אמנון בן תור, כרך ל, הוצאת החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, 2011, עמ' 33–37
חמישים (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

 סוגה:  דרמה קומית
 יוצרים:  יעל הדיה
 כותבים:  יעל הדיה
 בימוי:  דפנה לוין
 שחקנים:  אילנית בן-יעקב הילה אברמוביץ' יונתן ווקס עלמה בראון דודו אלהרר עופרי פרישקולניק
 ארץ מקור:  ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  8
 הפקה
 חברת הפקה:  אנדמול
 עורכים:  אילנה ריינה, דנה ירדני-ליכטר
 צלמים:  עמית יסעור
 מוזיקה:  ברוך בן יצחק
 אורך פרק:  כ-22 דקות
 שידור
 רשת שידור בישראל:  yes הטלוויזיה בלוויין, STINGTV
 תקופת שידור מקורית:  2019–הווה 
 תקופת שידור בישראל:  26 בספטמבר 2019
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
חמישים היא דרמה קומית ישראלית, שיצרה הסופרת והתסריטאית יעל הדיה, המבוססת על חוויותיה האישיות כאם חד הורית לשלושה ילדים מתבגרים, כשהיא מתקרבת לגיל 50 ומתמודדת עם גיל המעבר אצל נשים. בסדרה מככבת אילנית בן-יעקב בתפקיד אלונה נחמיאס. עוד משתתפים: הילה אברמוביץ', יונתן ווקס, עלמה בראון, דודו אלהרר ועופרי פרישקולניק.
הסדרה עלתה לשידור ב-26 בספטמבר 2019 ב-yes הטלוויזיה בלוויין וב-STINGTV.
בשנת 2020, הייתה הסדרה מועמדת לפרס אמי הבינלאומי לסדרת הקומדיה הטובה ביותר.
שחקנים ודמויות

| שם השחקן/ית | שם הדמות | אודות הדמות |
| --- | --- | --- |
| אילנית בן-יעקב | אלונה נחמיאס | תסריטאית בת 49, אלמנה, אם חד הורית לשלושה ילדים מתבגרים. |
| הילה אברמוביץ' | כרמל נחמיאס | הבת הבכורה של אלונה. בת 21, אחרי צבא. |
| יונתן ווקס | יהלי נחמיאס | הבן האמצעי של אלונה, תלמיד כיתה י"א. |
| עלמה בראון | שירה נחמיאס | בת הזקונים של אלונה, בת 11. |
| דודו אלהרר | מני | אביה של אלונה. מתגורר בבית אבות. לוקה בדמנציה. |
| עופרי פרישקולניק | תמר | חברה של אלונה. רווקה, ללא ילדים. |
| גורי אלפי | בתפקיד עצמו |  |
| יניב ביטון | אלדד דמארי | פקיד שומה במס הכנסה. |
| גיא אריאלי | גורי | וטרינר אותו אלונה ומאוחר יותר כרמל מכירה בטינדר. |
| ענת עצמון | נעמי |  |
מיקה קרני:
חנינא קרצ'בסקי

| --- | --- |

 לידה:  1877 פטרובקה, אוקראינה 
 התאבד:  20 בדצמבר 1925 (בגיל 48 בערך) תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 מקום קבורה:  בית הקברות טרומפלדור 
 מוקד פעילות:  האימפריה הרוסית 
 
חיים בוגרשוב מספיד את קרצ'בסקי בהלווייתו, 1925
לוחית זיכרון לחנינא קרצ'בסקי במקום בו עמד ביתו ברח' משה הס 14 בתל אביב
חנינא קַרְצֶ'בְסקי (1877, פטרובקה, פלך בסרביה, האימפריה הרוסית – 20 בדצמבר 1925, ג' בטבת תרפ"ו) היה מלחין, מורה ומנצח, מאבות הזמר העברי.
קורות חיים

נולד ליצחק ורחל, במשפחה בת שבעה ילדים - ארבעה בנים ושלוש בנות. בעיירה פֶּטְרוֹבְקָה שבבסרביה בשנת 1877. בילדותו עבר עם הוריו לבנדרי, שם למד בתלמוד תורה. אצל מורהו, שהיה גם חזן, למד תווים ונגינה  בפסנתר. שם התבלט בזכות קולו הצלול ושמיעתו המוזיקלית.
החזן הידוע יעקב שמואל מרגובסקי הגיע לבנדרי, שמע את קרצ'בסקי ושכנע את הוריו לעבור לקישינב, כדי שהילד יוכל להצטרף למקהלת בית הכנסת. 
המונים נקהלו לבית הכנסת לשמוע את זמרתו, התפרסם בתור "הזמיר" ונערץ גם בקרב פקידי ממשלה ושרים.
בצעירותו עבר לעיר חרסון ללימודי מוזיקה. בגיל 22 הגיע לעיר ורשה להמשך לימודיו המוזיקליים, והוסמך כמנצח על תזמורות ומקהלות. לאחר מכן ניצח קרצ'בסקי על תזמורת צבאית.
קרצ'בסקי עלה לארץ ישראל בשנת 1908, ימי העלייה השנייה, עם אמו ואחותו רבקה.
הוא התקבל כמורה למוזיקה בגימנסיה הרצליה וחי בבית בן קומה  אחת, ברח' הס 14, עם אמו ואחותו. הוא הקים בגימנסיה מקהלה, תזמורת כלי נשיפה ותזמורת כלי מיתר.
בנוסף, שימש כמנצח של מקהלת הבנות "נווה צדק", של תזמורת המכב"י ושל בית המדרש למורות ביפו (כיום מכללת לוינסקי לחינוך). הוא איחד את מקהלת הגימנסיה עם מקהלת הבנות "נווה צדק" למקהלה אחת בשם "הזמיר", שמנתה למעלה ממאתיים איש. המקהלה הופיעה בכל רחבי הארץ בהצלחה רבה ואף השתתפה בטקס הפתיחה של האוניברסיטה העברית בהר הצופים באפריל 1925.
היה נוהג להוביל תהלוכות של תלמידים ברחובות תל אביב כשהם שרים שירי חלוצים. כשנבצר ממנו לבוא לתהלוכה החליף אותו כמנצח התלמיד משה שרתוק (לימים משה שרת, ראש ממשלת ישראל).
קרצ'בסקי הלחין מנגינות רבות למילים של חבריו להוראה, סופרים ומשוררים, מנגינות שנאגדו לאחר מותו בכותר צלילי חנינא,  במאגר הספרים הסרוקים של הספרייה הלאומית. לחניו הידועים נכתבו לשירים: "בשדמות בית לחם", "המעפילים", "אגדה" ("על שפת ים כנרת"), והידעו הדמעות לרבי יהודה הלוי.
הוא אף נתן שיעורי נגינה חינם לתלמידים מעוטי יכולת.
חנינא קרצ'בסקי שם קץ לחייו בתלייה בחנוכה תרפ"ו, בסוף דצמבר 1925.
הסיבה להתאבדותו אינה ידועה, הוא לא ניהל יומן (שרבים נהגו לכתוב, באותה עת) וגם לא הותיר אחריו מכתב פרידה. הותיר אחריו את אמו ואחותו (שהייתה אז הרה). ההלוויה יצאה מהגימנסיה לבית הקברות טרומפלדור והונצחה בתמונות על ידי הצלם החובב התל אביבי, שמעון קורבמן. 
על קברו שרו המלווים שניים משיריו: "הידעו הדמעות" ו"ישטפו פלגי הדמעות".
מורשתו והנצחתו

שמעון קורבמן הכין אלבום מיוחד לתיעוד הלווייתו, המופקד כיום בארכיון גימנסיה הרצליה.
כשנה לאחר מכן הפיקה גימנסיה הרצליה לזכרו שירון משיריו בשם "צלילי חנינא", שכלל 46 שירים עם תווים ועיטורים מעשה ידי הצייר ישראל פלדי. ד"ר ברוך בן-יהודה, לימים מנהל גימנסיה הרצליה, נמנה עם יוזמי ומפיקי השירון. השירון היה הצלחה גדולה ביישוב ושתי מהדורות שהודפסו אזלו במהרה. לימים נקרא רחוב בתל אביב לזכר השירון.
ד"ר ברוך בן-יהודה, קרא לבתו האמצעית "צלילה" כהוקרה לזכרו של מורו האהוב.
בגימנסיה הוצב פסל שלו, שיצר נחום גוטמן (לימים, הפסל נגנב ועקבותיו אבדו).
בתל אביב נקרא רחוב "צלילי חנינא" על שמו.
חוקר הזמר העברי, אליהו הכהן, פרסם דיוקן של קרצ'בסקי בכתב העת "עתמול" במלאת 100 שנה לעלייה השנייה.
נעים הזמירות בשחרה של הגימנסיה הרנין לבבות רבים, רק את נפשו לא ידע להרנין.
מעברים (תוכנית טלוויזיה)

| --- | --- |
 סוגה:  תיעודי
 בימוי:  איציק לרנר 
 ארץ מקור:  ישראל 
 שפות:  עברית 
 מספר פרקים:  3
 הפקה
 מפיק:  איריס ואיציק לרנר
 עורכים:  תור בן מיור
 צלמים:  יואב קליינמן
 מוזיקה:  תמר אייזנמן
 שידור
 רשת שידור בישראל:  כאן 11
 תקופת שידור מקורית:  2019–הווה 
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
מעברים היא סדרה תיעודית בת שלושה פרקים ששודרה בכאן 11 בסוף שנת 2019 וסיקרה את מערך המעברים שבחיל המשטרה הצבאית. נכון לספטמבר 2023, הסדרה זכתה כמעט לשני מיליון צפיות באתר יוטיוב.
לאורכה, הסדרה עוקבת אחר מספר טירונים מרקעים שונים במערך המעברים. בתחילה, הסדרה סוקרת את הטירונות של הלוחמים בעיר הבה"דים, ולאחר מכן את השירות במחסומים במהלך חודש הרמדאן.
ארגון מחסום Watch ביקר את הסדרה גם בבחירת המילה "מעברים" (במקום "מחסומים"), וגם בהדרת מתנדבות הארגון מהסדרה. גם אריאל גרייזס מכלכליסט ביקר לטענתו את היעדר "חשיפה של הכיבוש במלוא כיעורו". גם נדב מנוחים מאתר וואלה! ביקר את הסדרה בחוסר האמירה המשמעותית כלשונו.
הערות שוליים

↑  הנשים בולטות בהיעדרן בסדרה "מעברים", באתר מחסוםווטש
↑  אריאל גרייזס, תרבות חיים: למה הכפילים השתלטו על המסכים?, באתר כלכליסט, 7 בנובמבר 2019
↑  נדב מנוחין‏, "מעברים" באה להרים לצה"ל, ועל הדרך מראה את היומיום המדכא של הכיבוש, באתר וואלה, 30 באוקטובר 2019
שיטה

ערך זה עוסק בסוג של צמח במשפחת הקטניות. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| שיטה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: קטניתאים
משפחה:: קטניות
תת־משפחה:: קסאלפיניים (כליליים)
שבט:: Mimosoid clade
סוג:: שיטה
שם מדעי
 Acacia ‏מילר, 1754
תחום תפוצה

שיטת הסוכך בערבה
שיטה יבשה בנחל חתירה
פריחה של שיטה כחלחלה
עלים של שיטת Vachellia farnesiana
צילום תקריב של פרח השיטה, צולם בעזרת עדשת מקרו. צולם בפארק הירדן ינואר 2017.
שיטה (שִׁטָּה, שם מדעי: Acacia) הוא סוג עץ או שיח לעיתים רחוקות מטפסים מעוצים מתת-משפחת קסאלפיניים (כליליים) ממשפחת הקטניות (.Fabaceae Juss). בסוג זה 1,393 מינים רובם נפוצים באזורים בעלי אקלים טרופי או סובטרופי; בעיקר באוסטרליה (שבה לבדה יש כ-950 מינים). לרוב מיני השיטה קוצים. פרחי השיטה צהובים או לבנים ולפירות צורת תרמיל מוארך. שרף עץ השיטה נקרא "גומי ערבי" או "גומי ערביקום" והוא משמש בתור צמח מרפא או בתור דבק לתעשייה ושימוש ביתי. להבדיל משרף עץ הלבונה ושרף עץ האלה הנקראים בשם "מסטיק ערבי" או "מסטיק תימני".
אטימולוגיה ומיון מדעי

מקור שמה המדעי של השיטה – Acacia – הוא בשפה היוונית akakia שהוא מרמז על הקוצניות של השיטה והוא נגזר מהמילה היוונית akis שמשמעותה "קוץ". בערבית ספרותית נקראת השיטה סנט. כך גם עמק האלה מכונה בערבית "ואדי סנט" על שום עצי השיטה המלבינה הגדלים בו. בערבית מדוברת נקראת השיטה בשם סיאל ומכאן "צאלה" בעברית. זה הוא שורש השם של קיבוץ צאלים ונחל צאלים – על שום עצי השיטה הגדלים באזורים אלו. על שם השיטה נקראים אבל שיטים ונחל השיטים אשר בבקעת הירדן.
על פי מסורת חז"ל, תרגום השבעים ומסורת המתרגמים מערבית עץ השיטה שמש לבניית המשכן וחלק מכליו (שמות, כ"ו, ט"ו–ט"ז).
השם שיטה (תורניתה) מופיע במילון "ילקוט הצמחים" (עמוד 40, הערה 677) משנת 1930 ואושרר במילון "צמחי ארץ ישראל – שמות המשפחות והסוגים" משנת 1946 בסעיף 3 בעמ' 8.
בעבר, ובספרים רבים ולא מעודכנים, מיני השיטה שויכו למשפחת השיטיים (המימוסיים, Mimosaceae). אולם לפי הטַקְסוֹנוֹמְיָה (תורת המיון) העכשווית (2022) משפחה זו בוטלה ושולבה כסוג שיטה (Acacia) במשפחת הקטניות.
תיאור

בישראל גדלים בר שיטת הנגב, שיטה סלילנית, שיטה מלבינה, ושיטת הסוכך. שיטה רעננה (Acacia laeta Benth.) היא צמח נדיר בבקעת ים המלח, מצדו השני של ים המלח, בירדן. שיטה כחלחלה הנפוצה היא צמח זר ופולש.
מינים רבים של שיטה הם צמחי נוי וצמחי תועלת. השרף שימש תרופה בימי קדם ובתלמוד מוזכרת תרופה כזו העשויה מאקציה. מקור השם הבינלאומי לגומי נגזר משם מצרי קדום שציין את השרף של עצי השיטה (אולי מהצליל המהדהד של המכה בגומי). עצים אחרים שימשו להפקת חומרי צבע. פצצת סירחון המשמשת תלמידים בבתי ספר כמעשה קונדס היא תרמיל הפרי של שיטה משתלשלת (Acacia Pendula) הגדלה בארץ כצמח תרבות בגלל פרחיה היפים.
בצרפת ובצפון אפריקה מפיקים לדוגמה בושם מהפרחים של שיטת המשוכות.
שיטה כחלחלה ושיטה סלילנית הן אלרגניות לפי הספרות הבוטנית.
שיטה כחלחלה היא המין הנפוץ ביותר מבין עצי השיטה שהובאו מאוסטרליה. המין הובא לארץ ישראל בזמן המנדט הבריטי בשנת 1920 לצורך ייעור, יבוש ביצות ועצירת חולות נודדים כדי שאלו לא יגיעו לשטחים חקלאיים. העץ התאקלם במהירות והוא נפוץ בכל רחבי הארץ ובמיוחד בולט בצדי הכבישים. השיטה הכחלחלה מסווגת כצמח פולש ונחשבת כיום, יחד עם הקיקיון המצוי כצמחים הזרים הפוגעים ביותר במערכות האקולוגיות בשטחים הפתוחים בישראל.
בישראל גידלו או מגדלים יותר מעשרים מינים של עצי נוי, עצי יער (שיטה ארוכת-עלים (Acacia longifolia) ועצי משוכות (למשל, שיטת המשוכות (Acacia farnesiana) שמוצאה ממרכז אמריקה) ויש אפילו מינים פליטי תרבות, שהוכרזו כצמח פולש (למשל, שיטת עלי-ערבה שמוצאה ממרכז אוסטרליה ומזרחה) מינים רבים של שיטה הם ירוקי-עד שאינם עומדים בשלכת ואינם מינים מדבריים. העלים של עצים אלה הם עלים פשוטים דמויי אזמל. הפרחים קטנים, האבקנים מרובים וארוכים.
התמודדות עם מחסור בתרכובות חנקניות

עצי השיטה, המשתייכים למשפחת הקטניות, מהווים קבוצה ייחודית בין עצי המדבר, בזכות יכולתם להתמודד עם מחסור בתרכובות חנקניות זמינות בקרקע. פקעיות החנקן המתפתחות על שורשיהם, המכילות חיידקים מקבעי חנקן, מאפשרות להם לקבע חנקן מהאטמוספירה ולספק לעצמם בין 20% ל-50% מתצרוכת החנקן הנדרשת. מנגנון זה מפחית את תלותם באספקת חנקן מהקרקע, ומאפשר להם לשרוד בתנאי סביבה דלים בחומרי הזנה.
סימביוזה

ידועה סימביוזה בין עצי שיטה באמריקה לבין נמלים. במערכת שיתוף זו הנמלים מגינות על העץ על ידי כך שהן תוקפות חרקים ויונקים קטנים הבאים לאכול את העלים. מצד שני, מפרישה השיטה מזון לנמלים מבלוטות מיוחדות הנמצאות בעלים. בעצי השיטה בישראל הזרעים נגועים בזחלים של חיפושיות (Bruchidius spadiceus). אם זרעים אלה נאכלים על ידי צבאים, הזחלים הטפילים מתים בקיבה של הצבאים וכאשר הם מופרשים החוצה הזרעים מוכנים לנביטה.
השיטה במקורות

השיטה נזכרת עשרים ושמונה פעם כעץ אשר שימש לבניין המשכן וכליו, למשל, לבניית הארון (שמות כה י) והשולחן (שם, כה כג). קרשי המשכן היו ”עצי שטים עומדים, עשר אמות ארך הקרש ואמה וחצי האמה רחב הקרש האחד” (שם, כו טו–טז, לו כ). העצים לבניית המשכן היו מתרומת העם: ”וכל אשר נמצא אתו עצי שטים” (שמות לה כד), אך לא ברור מאין השיגום, עניין שמהווה פתח לפרשנויות אחדות. המידות (4.8 מטר, על 0.72 מטר) אינן מתאימות לעץ השיטה, ולפי מקורות חז"ל מדובר בארזים שהובאו לארץ גושן בידי בני ישראל. פעם אחת נזכרת השיטה בין העצים שיפריחו את השממה (ישעיה מא יט). על שם העץ נקראו כנראה שמות מקומות: אחת מתחנות בני ישראל במדבר (במדבר כה א), מקום בערבות מואב שבעבר הירדן המזרחי (במדבר לג מט; יהושע ב א, ג א; מיכה ו ה), 'בית השטה' (שופטים ז כב) ו'נחל השטים' (יואל ד יח).
לפי מסורת חז"ל, ובאופן ברור יותר במסורת התרגום הערבית, ה'שיטה' היא אחת ממיני ה-Acacia הידועים גם בימינו בשם שיטה, אם כי לא ניתן להכריע באיזה מין מדובר. אפשר שיש להבחין בין מין עצי השיטים הנזכרים בנוגע לבניית המשכן וכליו ובין מין העץ הנזכר בישעיהו.
בממצא הבוטני-ארכאולוגי נמצאו שרידים משיטת הנגב, שיטת הסוכך ושיטה סלילנית בחפירות באזור הנגב החל מהעת העתיקה. המין האחרון הוא הנפוץ ביותר בשימושו כעץ בניה, ולפיכך הוא גם מועמד אפשרי לזיהוי ה'שטה' המקראית. ממצא עשיר ביותר של שיטה סלילנית נמצא מתקופת הברזל, בעיקר בתל באר שבע וכן בתל ערד ובתל שרע (נחל גרר). כמו כן נמצאו גם שרידים של שיטה מלבינה ושיטת הנילוס(אנ'). שרידים של כל מיני השיטים הללו נמצאו במצרים העתיקה והם שימשו לצרכים מגוונים.
השיטה במקורות > מספר מקורות

שמות פרק כ"ה' י וְעָשׂוּ אֲרוֹן, עֲצֵי שִׁטִּים ... יג וְעָשִׂיתָ בַדֵּי, עֲצֵי שִׁטִּים; וְצִפִּיתָ אֹתָם, זָהָב.
שמות פרק כ"ו' טו וְעָשִׂיתָ אֶת-הַקְּרָשִׁים, לַמִּשְׁכָּן, עֲצֵי שִׁטִּים, עֹמְדִים.
שמות פרק כ"ז, א וְעָשִׂיתָ אֶת-הַמִּזְבֵּחַ, עֲצֵי שִׁטִּים...
שמות פרק ל"ז, כה וַיַּעַשׂ אֶת-מִזְבַּח הַקְּטֹרֶת, עֲצֵי שִׁטִּים
ישעיהו פרק מ"א, יט אֶתֵּן בַּמִּדְבָּר אֶרֶז שִׁטָּה, וַהֲדַס וְעֵץ שָׁמֶן; אָשִׂים בָּעֲרָבָה, בְּרוֹשׁ תִּדְהָר וּתְאַשּׁוּר--יַחְדָּו.
על פי הפסוק הקודם, בתלמוד במסכת ראש השנה כ"ג א', מכלילים את השיטה בתוך עשרה מיני הארזים, כלומר עצי סרק שהאדם מחשיב רבות את השימוש בענפיהם או גזעיהם, כארז.
בבלי, ראש השנה כ"ג א' כל שיטה ושיטה שנטלו נכרים מירושלים עתיד הקדוש ברוך הוא להחזירן.
השיטה כסמל

השיטה משמשת סמל זיהוי בקרב הבונים החופשיים בדרגה השלישית[דרוש מקור] ורבים מהם נושאים סיכה או סמל של ענף שיטה על דש הבגד על מנת לזהות זה את זה[דרוש מקור].
ראו גם

שרף
גומי ערבי
הרנוג השיטים – צמח טפיל על עצי שיטים
לקריאה נוספת

עזריה אלון, החי והצומח של ארץ ישראל. משרד הביטחון – ההוצאה לאור והחברה להגנת הטבע. כרך 10 עמוד 144
הבריטניקה החדשה לנוער, הוצאת ידיעות אחרונות - ספרי חמד וכתר הוצאה לאור. כרך 16 עמוד 52.
זאב וילנאי, אריאל אנציקלופדיה לידיעת ארץ ישראל, הוצאת עם עובד, 1980.
נעמי פיינברון-דותן, אבינעם דנין, המגדיר לצמחי בר בארץ ישראל, הוצאת כנה – ירושלים. ISBN 965-264-051-4
הערות שוליים

↑  Acacia, WFO (2022), ‏10-04-2022 (באנגלית)
↑  ד"ר משה רענן, וכי תימא שאני עצי שטים דחשיבי ולא בטלי – שיטת היאור, באתר פורטל הדף היומי
↑  ילקוט צמחים, פ. אוירבך ומ. אזרחי, תר"ץ 1930
↑  צמחי ארץ ישראל (תש"ו), באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏1946
↑  מסמך מדיניות בנושא: מיני צמחים פולשניים בשטחים מוגנים ופתוחים באזור המרכז, באתר המשרד לאיכות הסביבה, ‏פברואר 2005
↑  עזריה אלון, יואב ויזל, החי והצומח של ארץ ישראל, רמת גן: משרד הבטחון - ההוצאה לאור, החברה להגנת הטבע, 1984, עמ' 61
↑  Marcia González-Teuber, Martin Kaltenpoth, Wilhelm Boland, Mutualistic ants as an indirect defence against leaf pathogens, New Phytologist, 2014 doi: 10.1111/nph.12664
↑  H. F. Lamprey G. Halevy S. Makacha, Interactions between Acacia, bruchid seed beetles and large herbivores, African Journal of Ecology, 1974
↑  להרחבה: זהר עמר, צמחי המקרא, ירושלים תשע"ב, עמ' 151–152
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 00560133
אפרים אשכנזי

| --- | --- |

 לידה:  21 במרץ 1938 י"ח באדר ב' תרצ"ח מרחביה, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  15 בדצמבר 1969 (בגיל 31) ו' בטבת תש"ל
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1958–1969 (כ־11 שנים)
 דרגה:   רב-סרן
 תפקידים בשירות
 טייס  סגן מפקד טייסת
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים
 עיטורים
   פרס ביטחון ישראל
 
אפרים אשכנזי (י"ח באדר ב' תרצ"ח, 21 במרץ 1938 - ו' בטבת תש"ל, 15 בדצמבר 1969) היה טייס חיל האוויר הישראלי וחתן פרס ביטחון ישראל.