stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוסקר בארד
ביוגרפיה

אוסקר בארד, שנולד במשפחה יהודית, סיים את בית הספר התיכון בדז', ואת בית הספר לרפואה בשנת 1917 בקלוז' (האימפריה האוסטרו-הונגרית). במקביל למד במחלקה לכינור באקדמיה למוזיקה. כבר כרופא מוסמך הוא נרשם גם לפקולטה לאמנויות, שם למד תולדות האמנות וארכאולוגיה. משנת 1911 היה העורך של כתב העת החברתי, המדעי, האמנותי והביקורתי "הלאדאש" (Haladás) שפירושו בהונגרית "התקדמות". הוא הפך לעורך של כתב העת שהופיע בבקלוז'-נאפוקה בדז' ובטרגו מורש החל בשנת 1914. משנת 1922 היה עמית בכיר בכתב העת "זריחה" (Napkelet), שהופיע בקלוז'. תקופה קצרה היה רופא ביישוב רטג ואחר כך במשך שני עשורים בגלגו, משם שלח את כתביו למגזינים ספרותיים וליומונים שונים בטרנסילבניה כעמית כתב עצמאי בכמה וכמה עיתונים וכתבי עת. הוא היה מהמייסדים של האגודה לספרות הונגרית של טרנסילבניה, אגודת ז'יגמונד קמני (הו') (על שמו של ז'יגמונד קמני) ועוד. הוא היה אחד המייסדים גם של מסדר הסופרים ההונגרים של טרנסילבניה (EMIR). בזמן עליית הפאשיזם היה כתב של כתב העת "תקופתנו" (Korunk).
בכרך השירים הראשון שלו, "אלילים ואזיקים" (בקשצ'בה 1912), הופיע כליריקן מודרני שהולך בעקבות כותבי ניוגט. הוא פרסם בעצמו את אוסף שיריו (קלוז', 1924) בשם "מה יהיה איתנו?" (Mi lesz velünk). הקווים הקודרים שלו, שהביעו אפשרויות בלתי ראויות לקיום, את הגורל, את האינסוף הבלתי ניתן להשגה, את הפחד ואת המוות, נותנים תובנה לנפשו של אדם רגיש במיוחד. בתקופת הדיכוי הגובר נגד היהודים ושואת יהודי הונגריה שהחלה בפרסום החוקים האנטי יהודיים כמו החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי התפרסם שירו שהוקדש לבנו אדגר, "המולדת: (Haza) ("תקופתנו" 1938); שורות הסיכום הסמליות של השיר הן: "מולדת ניתן לאבד בכמה דרכים, / אבל היא לעולם לא תאבד אותנו!"
מחזה שלוש המערכות שלו "מוות ועוד" (1920) היה המחזה ההונגרי הראשון שהוצג בקלוז'-נאפוקה אחרי מלחמת העולם הראשונה. עוד באותה השנה הוצג מחזהו בן המערכה האחת "נס" (Csoda) על "המסתורין של הגורל", אחר כך הופיע (גם כספר) הדרמה בשלוש מערכות "האביר סילביו" (קלוז'-נאפוקה, 1921), שהוכחה כמוצלחת מכולם. המחזות הועלו בכל במות טרנסילבניה. הוא זכה להצלחה גם במחזותיו "אדוני הפרופסור" "סיטֵרה", "אהבתו הראשונה של ליסט". בשנת 1925, הופיעה "הקומדיה בארבע תמונות", "ההליכון" (ברלין-קלוז'-נאפוקה). מחזה זה והמחזה על ליסט הוצגו בפני הציבור גם ב"התיאטרון החדש" בבודפשט.
ככל שהאיום הפשיסטי גבר, התחזקה עמדתו השמאלית. אף על פי שהיו לו מעריצים ומעריכים, חוסר ההד הציבורי לגבי שני ספריו האחרונים בשל האפליה על רקע מוצאו היהודי ובשל המשטר הימני קיצוני של מיקלוש הורטי, ובסופו של דבר מות בנו, תרמו כולם לקריסתו הנפשית. בישיבת "חברת ז'יגמונד קמני" ב-31 בינואר 1943 ספד לו לאסלו שיני.
הליברית של אחד ממחזותיו זכתה לכתיבת אופרה, ובשנת 1946 היא הוצגה בקלוז'-נאפוקה בשם "פאטר גווארדיאן".
יצירותיו

אלילים ואזיקים. שירים מאת אוסקר בארד; 1913
האביר סילביו. דרמה; 1921
מה יהיה איתנו?; 1924
ההליכון. קוֹמדיה; ווגיאייריטר, ברלין, 1925
ליסט. 1932 (גילדת טרנסילבניה לאמנויות יפות VI.)
לאסלו טלקי. דרמה; מינרווה, Bp., 1936
מהתכתבות שלא פורסמה של אוסקר בארד; 1962
ספרות

Dienes László: Mi lesz velünk? Bárd Oszkár új verskötete. Keleti Újság, 1924. december 13.; újraközölve "sejtelme egy földindulásnak" 1976.
Borbély István: Új hangok az erdélyi magyar lírában (Bárd Oszkár). Erdélyi Irodalmi Szemle 1925/1-2.
Dsida Jenő: Liszt. Erdélyi Helikon, 1932/8.
Kemény Gábor: A Teleki-tragédia margójára. Független Újság, 1937/11.
Jancsó Elemér: Bárd Oszkár kiadatlan levelezéséből. NyIrK, 1962/2.
Kötő József: Drámairodalmi örökségünk. Korunk, 1967/11.
Mózes Huba: Bárd Oszkár és Tompa László a versírás műhelyproblémáiról. Korunk, 1969/1.
Egyed Emese: „Itt a dráma nemcsak a szövegben lüktet”. Bárd Oszkár kísérletei, Erdélyi Református Kalendárium 2013, Erdélyi Református Egyházkerület, Kolozsvár, 2012, pp. 141–147. ISBN 978-973-7971-68-5
Murvai László: Bárd Oszkár irodalmi munkássága; Universitatea, Cluj-Napoca, 1984
Murvai László: Bárd Oszkár. Monográfia; Kriterion, Bukarest–Kolozsvár, 1998
לקריאה נוספת

לקסיקון ספרותי הונגרי ברומניה. 1981
לקסיקון ספרותי הונגרי חדש. 1994. ISBN 963-05-6805-5
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. אוסקר בארד
Lemaitre

| --- | --- |

 מקום הקמה:  אוסלו 
 תקופת הפעילות:  מ-2010 
 סוגה:  אלקטרו האוס 
 חברת תקליטים:  אסטרלוורקס 
 www.lemaitremusic.com
 
Lemaitre היא להקת אינדי-אלקטרוני נורווגית. חברי הצמד הם קטיל ג'אנסן ואולריק דניזו לונד. הצמד הוקם ב-20 ביוני 2010 באוסלו, נורווגיה.
היסטוריה > הקמה

בריאיון עם השניים הסבירו לונד וג'אנסן שהלהקה נקראה על שם ז'ורז' למטר, כומר קתולי ומדען בלגי, שהיה הראשון שהציע את תאוריית המפץ הגדול. ג'נסן הוסיף כי "Le maitre" בצרפתית פירושו "האדון", אף על פי שהצמד לא היה מודע למשמעות זו של השם במהלך בחירתו כשם הלהקה.
היסטוריה > הקמה > Relativity series

למטר מזוהים בעיקר על ידי סדרת המיני-אלבומים שלהם "Relativity series" (תורת היחסות). הסדרה כוללת את המיני אלבומים הבאים: Relativity 1, Relativity 2, Relativity 3, and Relativity By Nite. The duo was, שזכו לשבחים על כך שמכילים סימפולים מקוריים בלבד. "Relativity By Nite" שונה מרוב המיני-אלבומים הקודמים של למטר בכך שהוא ארוך יותר בהשוואה אליהם וכולל רמיקסים יוצאי דופן.
במהלך מאי 2012 הגיעו המיני-אלבום השני והמיני אלבום השלישי של למטר לראש המצעדים הקנדיים ולראש רשימת ההשמעות בקטגוריית האלבומים הדיגיטליים ב־iTunes בארצות הברית. המיני-אלבום הגיע לראש המצעדים במספר מדינות, דורג במקום השלישי בשווייץ, במקום השמיני באוסטרליה ובמקום העשירי בצרפת. "Relativity 2" דורג במקום הרביעי ברשימות ההשמעה בקטגוריית הפופ של iTunes.
היסטוריה > כיום

ב-29 בינואר 2016 שחרר הצמד את המיני-אלבום האחרון שלהם,1749. כיום מתגורר הצמד בלוס אנג'לס, בבית שהיה בעבר בבעלות הראפר והמפיק האמריקאי דוקטור דרה, ומשמש אותם גם כסטודיו.
ביוני 2017 הוציא הצמד את האלבום הראשון שלו, "Chapter One".
דיסקוגרפיה > אלבומי סטודיו

Chapter One
דיסקוגרפיה > מיני אלבומים

The Friendly Sound
Relativity 1
Relativity 2
Relativity 3
Relativity By Nite
Singularity
Singularity (Remixed)
1749
Afterglow
דיסקוגרפיה > סינגלים

| כותרת | אורך | אמנים |
| --- | --- | --- |
| "Momentum" | 2:21 | Lemaitre |
| "Primeval Atom" | 2:26 | Lemaitre |
| "Unclouded Judgment" | 3:39 | Lemaitre |
| "Fossil Fuels" | 4:10 | Lemaitre |
| "Come Again" | 2:14 | Lemaitre |
| "Machine" | 3:14 | Lemaitre |
| "Control" (feat. Jerry Folk) | 3:02 | Lemaitre, Jerry Folk |
| "Rocket Girl" (feat. Betty Who) | 3:59 | Lemaitre, Betty Who |
| "Big" | 4:26 | Lemaitre |
דיסקוגרפיה > רמיקסים

| שנה | אמנים | שיר |
| --- | --- | --- |
| 2012 | Lo-Fi-Fnk | "Kissing Taste" |
| 2013 | Porter Robinson, Mat Zo | "Easy" |
| 2013 | Netsky | "We Can Only Live Today" |
| 2014 | מרטן סולבג | "Hey Now feat. Kyle" |
| 2015 | Uppermost | "Angels" |
| 2015 | Madeon, Passion Pit | "Pay No Mind" |
הערות שוליים

↑  "since their Relativity series came out".
↑  "Lemaitre's Relativity By Nite EP on iTunes".
↑  Lemaitre – 1749 EP – out Jan. 29th
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 12059264  LCCN: no2014166755  MusicBrainz: 7bc012a7-c5cc-4e7a-9ca6-15db02bbcde4  VIAF: 51145970216232251669   WorldCat (עם VIAF): 51145970216232251669
אוטובוס הים באיסטנבול

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1987–הווה (כ־37 שנים) 
 מיקום המטה:  איסטנבול 
 ענפי תעשייה:  הובלה ימית, תחבורה ציבורית 
  
 www.ido.com.tr
 
אוטובוס הים באיסטנבול (טורקית İstanbul Deniz Otobüsleri או İDO) הוא שירות תחבורה ציבורית ימי המופעל בנתיבי המים סביב העיר איסטנבול בטורקיה - הבוספורוס, ים השיש ומפרץ קרן הזהב.
השירות החל בשנת 1987 ובהמשך הרחיבה החברה את שירותיה, והחלה מפעילה גם ספינות מעבורת לנוסעים ולכלי רכב, המקשרות את איסטנבול לערים ולאיים שלאורך חופו הדרומי של ים השיש, ובין היתר אל ילובה ובנדרמה. סך הכל משרתת החברה 86 תחנות ימיות.
צי

צי החברה כולל 99 כלי שיט כדלקמן:
| סוג | סה"כ | תכולת נוסעים |
| --- | --- | --- |
| אוטובוס ים | 25 | 490-1200 |
| מעבורת מהירה | 10 | 350-450 |
| ספינת נוסעים | 32 | 750-2,100 |
| ספינות רכב | 18 | 600 נוסעים + 66-to 112 כלי רכב |
| הספינה "Mavi Marmara" | 1 | 1080 |
| ספינת מנוע | 7 |  |
| מונית ימית | 6 |  |
| סה"כ | 99 |  |
אדו סיטי

| --- | --- |

 מדינה:  האיים המלדיביים האיים המלדיביים
 ראש העיר:  עבדולה סאדיק
 שטח:  15 קמ"ר
 גובה:  2.4 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  33,694 (2013)
  ‑ צפיפות:  2,200 נפש לקמ"ר (2013)
 קואורדינטות:  0°38′29″S 73°09′29″E﻿ / ﻿0.6413°S 73.158°E﻿ / -0.6413; 73.158 
 אזור זמן:  UTC +5
 https://www.adducity.gov.mv/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת האיים המלדיביים מוגדלת) מאלה פואמולקו קולחודופושי טינדו נאיפרו גאן דוואפארו דידהו האוקיינוס ההודיאדו סיטי(למפת האיים המלדיביים רגילה) מאלה פואמולקו קולחודופושי טינדו נאיפרו גאן דוואפארו דידהו האוקיינוס ההודיאדו סיטי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אדו סיטי (בדיבהי: އައްޑޫ) היא עיר שנמצא באטול הא דאלו שבאיים המלדיביים.
אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 25 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא אפריל (28 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא אוגוסט (20 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 2,815 מילימטרים בשנה. חודש דצמבר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (391 מ"מ גשם), וחודש יוני הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (103 מ"מ גשם).
הערות שוליים

↑  Addu City, Addu City (באנגלית)
↑  "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים באסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אגן טבילה

אגן טבילה מימי הביניים.
אגן טבילה הוא מתקן רחצה טקסי המשמש בנצרות בטקסי טבילה. המתקן ממוקם לרוב בכניסה לכנסייה או במבנה ייעודי (בפטיסטריום) הנבנה בסמוך לכניסה לכנסייה.
סוגי אגני טבילה

מרבית אגני הטבילה המשמשים לטקס, מיועדים לטבילה לנצרות באמצעות הזיית (התזת) מים קדושים, ואינם מיועדים לטבילה של כל הגוף (בשונה מהמקווה ביהדות). האגנים עשויים אבן (לרוב שיש), עץ או מתכת, צורתם וגודלם משתנה, והם מעוטרים בעיטורים שונים. לעיתים לאגנים שמונה צלעות (הם מתומנים) - אזכור לעובדה שטקס הטבילה לנצרות מחליף את טקס בירת המילה של היהדות הנערך כאשר התינוק בן שמונה ימים. לעיתים לאגנים שלוש צלעות המסמלות את השילוש הקדוש.
כמות המים באגני התזה מעין אלה קטנה (כליטר או שני ליטר מים בלבד).
אגנים קדומים יותר שימשו לטבילת כל הגוף. לאגנים אלה הייתה צורת משולש או צורת צלב, והם שימשו בראשית הנצרות ועד ימי הביניים, וכן משמשים כיום בקרב זרמים בנצרות (כגון נצרות אורתודוקסית) המאמינים בטבילת כל הגוף. בנצרות הקתולית מעדיפים אגנים בהם יכול לעמוד האדם המוטבל כאשר המים נשפכים על כל גופו.
גלריה

אגן טבילה בלנצן שבברנדנבורג, גרמניה
אגן טבילה באיווה שבארצות הברית. האגן משמש לטבילת כל גוף המוטבל
טבילה בכנסייה רוסית-אורתודוקסית בסנקט פטרבורג
אגן טבילה בבית תפילה נוצרי-לותרני מסולט לייק סיטי שבארצות הברית, 1912. האגן נישא על ידי 12 שוורים ובנוי בצורת ים הנחושת
ראו גם

טבילה לנצרות
בפטיסטריום
מים קדושים
הטבלה כפויה לנצרות
אגן טבילה מפורפיר בקתדרלת מגדבורג, גרמניה.
אגנס מקורטניי

| --- | --- |
אמלריך הראשון, מלך ירושלים מגרש את אגנס מקורטניי.
אמלריך הראשון, מלך ירושלים מגרש את אגנס מקורטניי.
 לידה:  1136 מרוזנות אדסה
 פטירה:  1184 (בגיל 48 בערך) עכו
 מדינה:  ממלכת ירושלים
 בן זוג:  רנו ממרעש   הוגו מאיבלין   אמלריך הראשון, מלך ירושלים   רגינלד מצידון
אגנס (אנייס) מקורטניי (צרפתית: Agnès de Courtenay; ‏1136–1184) הייתה אצילה צלבנית בת לרוזן אדסה שנישאה לנסיך העצר של ממלכת ירושלים אמלריך הראשון.
על מנת לעלות לכיסא המלוכה נאלץ אמלריך לגרש את אגנס אך השפעתה על חצר המלוכה לא פגה ועם מותו של אמלריך חזרה אגנס למרכז הכוח וחצר המלוכה הירושלמית כמלכה - אם לבלדווין הרביעי, מלך ירושלים. היא לא הסתפקה ביוקרה בלבד אלא ריכזה סביבה את האצילים החזקים בממלכה ותוך ניצול מחלת המלך משכה בחוטים ובחשה בתככים תוך שהיא מעלה לשלטון את בתה סיביל ובעלה. היא נפטרה זמן קצר לאחר מכן מבלי לחזות בהתפרקות הממלכה בשנת 1187.
רקע

בשנת 1098 בשעה שצבא הצלבנים עשה את דרכו לעבר ירושלים כחלק ממסע הצלב הראשון, פרשו ממנו אציל בשם בלדווין (לימים יהפוך לבלדווין הראשון, מלך ירושלים), ועמו מספר אצילים נוספים מקרב הכוחות הצלבנים שנעו מאסיה הקטנה דרומה לכיוון אנטיוכיה וירושלים.
לאחר שעברו בשערי קיליקיה הגיעו הצלבנים לעיר אדסה, שם שכנע בלדווין את מושל העיר טורוס לאמצו כבנו החוקי וכיורשו. בשנת 1100 הוכתר בלדווין למלך ממלכת ירושלים לאחר מות אחיו, גוטפריד מבויון. רוזנות אדסה עברה לידי דודנו של בלדווין, בלדווין מבורק, ועמו שלט ז'וסלין דה קורטניי. בשנת 1131 נהרג ז'וסלין בקרב והרוזנות עברה לידיו של בנו, ז'וסלין השני. באותו הזמן איחד השליט המוסלמי זנגי את ממלכות חלב ומוסול והחל מאיים על הרוזנות הנוצרית. ז'וסלין השני נישא לביאטריס אלמנתו של ויליאם אדון סאון (מצודת צלאח א-דין) ולזוג נולדו 2 צאצאים: זוסלין השלישי רוזן אדסה ואגנס מקורטניי שנולדה בסמוך לשנת 1136.
זנגי הטיל מצור על אדסה בשנת 1144 ולכד אותה ב־24 בדצמבר של אותה השנה. ז'וסלין השני נתפס לבסוף על ידי המוסלמים בשנת 1150 והוחזק כשבוי בחאלב עד למותו בשנת 1159. אשתו של ז'וסלין, אשר הבינה כי גורל הרוזנות נחתם, מכרה את האחוזה בטרובסל ואת האדמות אשר נשארו ברשות משפחתה לקיסר הביזנטי מנואל הראשון, ועברה לירושלים שם המשיכו בני משפחת קורטניי להחזיק בתואר הרוזנות של אדסה שהיה ריק מתוכן.
נישואים ראשונים

עוד בשנת 1149, או לפני כן נישאה אגנס לרנו ממרעש - וסל של הרוזנות, והתאלמנה עם מותו בקרב אינב בו הובס צבא נסיכות אנטיוכיה בידי נור א-דין.
על פי המקורות הצלבניים אגנס התארסה להוגו מאיבלין אך השאלה האם נישאה לו נותרה ללא מענה.
בשנת 1157 התחתנה אגנס עם אמלריך, רוזן יפו ואשקלון - אחיו הצעיר של המלך הצלבני בלדווין השלישי, מלך ירושלים - על פי גרסה רומנטית במיוחד חטף אמלריך את אגנס ואז נשא אותה לאישה, אך על הנישואים העיב צל הביגמיה בין אירוסיה (ואולי חתונתה) הקודמים.
לזוג נולדו שלושה ילדים:
סיביל, מלכת ירושלים (נולדה בין השנים 1158–1160)
בלדווין הרביעי, מלך ירושלים נולד ב-1161
ילדה נוספת הידועה בשם אליס מתה בטרם הגיעה לבגרות.
נישואים ראשונים > גירושים

בלדווין נפטר ב־10 בפברואר 1162, כשנה לאחר מות אמו מליסנדה, מלכת ירושלים. נישואיו לא הניבו צאצאים, והיורש המיועד היה אמלריך הראשון.
בין אמלריך וכס המלוכה עמדה המועצה הפיאודלית של הממלכה בה ישבו נציגי מעמד האצולה והפטריארכיה הלטינית של ירושלים, גופים אלו התנגדו להמלכתו לפני שיבטל את נישואיו לאגנס. המועצה, שאישרה את הנישואין כאשר בלדווין השלישי היה בין החיים ויכול היה להעמיד יורש, סירבה לאחר מותו להכיר בהם בטענה של נישואי קרובים - מאחר שבני הזוג היו בני דודים מדרגה רביעית, אך סביר להניח שצל הביגמיה שנח עליהם הבאישו את ריח הנישואים.
במחקרו המונומנטלי על מסעי הצלב "מלחמת האלוהים" מציין החוקר הבריטי כריסטופר טיירמן (אנ') כי מהלך נישואיו וגירושיו של אמלריך הראשון חושף דינמיקה בתוך אליטה של ממלכת ירושלים המחשבת בקור רוח רווחים אישיים ומיידיים גם על חשבון המערכת הפוליטית שכוחם נובע בסיכומו של דבר מתוכה. לפי טיירמן, לגירושים היו סיבות עמוקות יותר - ירידה בכוח ובהכנסות הפיאודליות של אצילי הממלכה שהביא למאבק ותחרות על הקרבה לכיסא המלוכה והחשש של האצילים של ממלכת ירושלים כי האצילים הפליטים מרוזנות אדסה שעתה שהו בתחומי הממלכה ימצאו חסות בדמות אגנס מקורטניי, שתנצל את מעמדה להעניק נתחים ואחוזות לאצילי אדסה. סיבה נוספת המועלית היא הניסיון הצלבני למצוא כלה עם קשרים בעלי ערך כלכלי ופוליטי העשויים לשפר את יכולת התמרון של המלוכה הצלבנית - כפי שאכן אירע עם נישואיו של אמלריך הראשון עם מריה קומננה הנסיכה הביזנטית.
בסופו של דבר גברה ההתנגדות הציבורית ואמלריך הומלך לאחר שביטל את נישואיו לאגנס. אגנס מצידה המשיכה להחזיק בתואר רוזנת יפו ואשקלון, ואף קיבלה קצבה חודשית מהכנסות הרוזנות. זמן קצר לאחר ביטול הנישואין והמלכתו של אמלריך, נישאה אגנס להוגו מאיבלין, מי שהיה ארוסה טרם נישואיה לאמלריך. על אף ביטול הנישואים הוכרזו ילדיהם של אמלריך ואגנס כצאצאים חוקיים וכך הוסר החשש כי לא יוכלו לרשת את המלך בשעת הצורך. דרך ילדיה המשיכה אגנס להחזיק בהשפעה רבה על החצר בירושלים, וזאת למשך שנים רבות. בתקופה זו הגיע בשנת 1174 אציל צרפתי בשם אמלריך מליזיניאן לחופי ממלכת ירושלים ורקם קשרי ידידות אמיצה עם אגנס מקורטניי, גרושתו של המלך ואמו של בלדווין הרביעי, מלך ירושלים ומי שעתידה להיות אשתו של גי סיבילה מלכת ירושלים. בזכות קשריו עם אנגס מקורטניי זכה אמלריך בשנת 1179 בתפקיד הקוניטאבל של הממלכה - כלומר מפקד הצבא והאחראי על התשלומים לגייסות ושכירי החרב.
עם זאת, כל זמן מלכותו של אמלריך הראשון, היו קשרי אגנס עם ילדיה רופפים ביותר. בלדווין גדל תחת פיקוחו של ויליאם מצור בחצר המלכות שבירושלים וסיביל גדלה במנזר סנט לזרוס שבסמוך לירושלים בפיקוח של איווט מבית עניה.
נישואים מאוחרים

בשנת 1163 חזרה אגנס לבית הוגו מאיבלין - ארוסה או בעלה לשעבר אך הוא נפטר בשנת 1169 בעת מסע צליינות אל סנטיאגו דה קומפוסטלה. בשנת 1170 התחתנה אגנס עם רגינלד מצידון נישואים שנסתיימו 14 שנה לאחר מכן עם מותה בשנת 1184.
בתקופת שלטונו של בלדווין הרביעי

אמלריך הראשון נפטר בשנת 1174 ולכס המלכות עלה בלדווין הרביעי, מלך ירושלים בנה של אגנס. הוא היה קטין חולה בצרעת ושלט בממלכה באמצעות עוצרים. תחילה מילא את התפקיד מילו מפלנסי יועצו של אמלריך שהיה שנוא על אצילי הממלכה ולאחר מכן שימש רמון השלישי מטריפולי בתפקיד העוצר. סביבו התקבצה מפלגה שכונתה על ידי חוקרי ממלכת הצלבנים כמפלגת החצר. אגנס מקורטניי חזרה לחצר המלוכה כאימו של המלך ונטלה תפקיד מרכזי בניהול הממלכה ושימשה כאחד מעמודי התווך של מפלגת החצר. בעוד צרתה מריה קומננה נדחקת לשולי הזירה הפוליטית וגולה לשכם.
ההיסטוריון הבריטי כריסטופר טירמן טוען כי בלדווין הרביעי היה בעיקר שליט בובה, בעוד ענייני ממלכת ירושלים נקבעים על ידי אמו, תומכיה והעוצרים שמונו על ידיהם. על מנת להבטיח את השלטון גם לאחר מותו הצפוי של בלדווין הרביעי נישאה סביליה אחותו של המלך לגי דה ליזיניאן בשנת 1180, בהסכמתו של המלך ובתיווך של אמו אגנס מקורטניי. מתוך רצון לשמור על יציבות חוקית בתהליך הירושה של הכתר מול מפלגת האבירים המקומית בראשותו של ריימונד השלישי מטריפולי, שקידם את האינטרסים של משפחת איבלין והעמיד עצמו לרשות מריה קומננה ובתה, המועמדת אף היא לרשת את הכתר, איזבל.
בספטמבר 1183 נכנס צבא מוסלמי אל תוך שטח ממלכת ירושלים. בלדווין, שמצבו הידרדר ועתה היה עיוור ומרותק למיטתו, העביר את השליטה והפיקוד על הצבא לידי גיסו גי דה ליזיניאן. הצבאות עמדו זה מול זה ליד עין חרוד, עד שהמוסלמים נסוגו לדמשק מבלי שהעזו להיכנס לעימות ישיר עם הצלבנים. טקטיקה צבאית זו של התשה הבאישה את ריחו של גי דה ליזיניאן עד כדי כך, שמשרת העוצר נלקחה מידיו והוחזרה לריימון השלישי, ובלדווין החמישי - בנה בן החמש של סיביל מנישואים קודמים הוכתר כמלך ירושלים ב-20 בנובמבר 1183.
 היחסים בין בלדווין הרביעי וגי דה ליזיניאן הגיעו לשפל המדרגה, המלך דרש מהפטריארך הלטיני של ירושלים לבטל את נישואיו של גי לסיביל ובמקביל ערך מתקפה שהייתה בעיקרה טקסית על אשקלון בדרישה כי העיר תימסר לידיו, אך המלך נפטר ממחלתו בשנת 1185 בטרם יצליח להגשים את תוכניתו.
בתקופת שלטונו של בלדווין הרביעי > נישואי סיביל

בשנת 1180 הגיע המתח הפנימי בחצר הצלבנית למשבר, ריימון מטריפולי ובוהמון השלישי מאנטיוכיה הגיעו לירושלים במטרה להכריח את המלך להשיא את אחותו סיביל לבלדווין מאיבלין-רמלה. במהלך בזק ובמטרה לסתור את המהלך של אצילי הממלכה השיא בלדווין הרביעי את סיביל לגי דה ליזיניאן ובלדווין מאיבלין הורחק מחצר המלוכה צעד זה סיכל את התוכניות של נסיכי הצפון והאצולה המקומית. חפזון בו נערכו הנישואים, יפי תארו של החתן והעובדה כי הנישואים נערכו בשבוע הפסחא בו קיים איסור לערוך טקסי נישואים יצרו את השמועה כי הידידות בין גי לסיביל עברה את גבולות המותר וכי החתונה הוקדמה על מנת למנוע מבוכה בחצר. כך או כך נישואי סיביל וגי היו חוקיים ושמו קץ למחול השדים סביב השאלה מי יירש את המלך המצורע בלדווין הרביעי ומנעו אפשרות למחטף מצד האצולה המקומית. עתה התגבשה באופן ברור מפלגת החצר ובראשה סיביל ובעלה גי דה ליזיניאן שאתה נשא את התואר רוזן יפו ואשקלון, אנגס ואחיה ז'וסלין (רוזן אדסה וסינישאל הממלכה) דה קורטניי, הקוניטאבל אמלריך דה ליזיאן ורנו (ריינולד) משטיון רוזן עבר הירדן. היא נפטרה בעכו בשנת 1184.
הערות שוליים

↑  תקציר אילן היוחסין של אגנס מקורטניי באתר הקרן למחקר גניאולוגי
↑  Christopher Tyerman. God's war: a new history of the Crusades. Harvard University Press, 2006 page 357
↑  Christopher Tyerman. God's war: a new history of the Crusades Harvard University Press, 2006 page 211
↑  Bernard Hamilton. The Leper King and His Heirs: Baldwin IV and the Crusader Kingdom of Jerusalem. Cambridge University Press, 2005 page 189
אוסקר בגס

| --- | --- |

 לידה:  31 ביולי 1828 ברלין, ממלכת פרוסיה 
 פטירה:  10 בנובמבר 1883 (בגיל 55) ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 מקום קבורה:  בית הקברות הישן של ואנזה 
 מקום לימודים:  האקדמיה הפרוסית לאמנות 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  ריאליזם 
 צאצאים:  אלפרד בגס 
 
אוסקר בגס (בגרמנית: Oskar Begas‏; 31 ביולי 1828 – 10 בנובמבר 1883) היה צייר פורטרטים והיסטוריה גרמני. השיג מוניטין והכרה גבוהים, במיוחד בציורי פורטרטים של בני המעמד הבינוני והעליון. לאחר מותו, כמו אמנים אקדמיים רבים בדורו, הוא נשכח במהרה.
קריירה

אוסקר בגס התמסר לציור בהדרכת אביו בילדותו. כמה פורטרטים של בני המשפחה הקרובים ביותר נותרו משלב מוקדם בחייו משנת 1842. בסטודיו של אביו התאמן בהעתקה של תמונות, עבד על עבודותיו של אביו ובגיל 13 ביצע את העבודה המוזמנת הראשונה למען החברה הגבוהה בברלין.
מאוחר יותר, באקדמיה לאמנויות, עבד בתחילה בתחום ציור ההיסטוריה. לאחר שהות של שנה (1849/50) בדרזדן, שם היה תלמידו של אדוארד בנדמן, שב בגס לברלין ובשנת 1852 קיבל את מלגת רומא מהאקדמיה בברלין. ברומא, שם שהה עד 1854. הציור "ההורדה מהצלב של סנט מיכאל" זכתה במדליית זהב.
לאחר חזרתו לברלין ומותו המוקדם של אביו בנובמבר 1854, הופקד בידו המשך עבודתו של אביו בהזמנת המלך פרידריך וילהלם הרביעי. הוא תיאר אישים כמו היינריך פרידריך לינק, אוגוסט בוך, יוהנס פון מולר ויוהאן לוקאס שנליין. כצייר פורטרטים הוא נותר בחוגים חברתיים גבוהים עד מותו והיה מיוצג בתערוכות רבות בגרמניה ומחוצה לה. הוא היה חבר הבונים החופשיים בברלין.
יצירה

בדיוקנאותיו הדגיש בגס את המאפיינים האישיים ביד בטוחה. ידועים הם דיוקנם של הצייר פטר פון קורנליוס דיוקנאותיו של נסיך הכתר של פרוסיה, הרוזן מולטקה (1868) ודיוקן עצמי משנת 1850. עבודתו על דיוקנאות נשים מגלה גם אמפתיה רבה, למשל בפורטרט הכפול של שתי בנותיו הבוגרות אליזבת וסוזן (1877).
בתחום הדיוקנאות, בגס נשאר תקוע במוסכמות של זמנו. בהשוואה לעבודתו של אביו, הוא השתמש בנוסחאות פורטרטים ייצוגיות, לפעמים משופרות באופן מונומנטלי, העונות לטעמם של המעמד הבינוני הגבוה בימיו הראשונים. אפילו יותר מאשר בדיוקנאות המוזמנים, יכולתו ואהבתו לחידושים, ניכרים בנופי החורף והסתיו המעוצבים שלו עם ציידים וצייד, ובדיוקנאות שנוצרו לשימוש פרטי.
כמעט שום דבר מהעבודותיו הטובות של בגס כצייר דקורטיבי בברלין לא שרד. עבודותיו העיקריות בתחום זה הן: ארבע קומפוזיציות מהמיתוס של אמור ונפש (1866), "ארוחת הצהריים" באולם הנשפים של בית העירייה החדש בברלין (1869/70) והציורים באולם האירועים בשדרת אונטר דן לינדן בברלין.
"קבלת הפנים של פרוטסטנטים על ידי פרידריך וילהלם הראשון" בפוטסדאם (1862) ופרידריך הגדול לאחר תום מלחמת שבע השנים, בקפלה של ארמון שרלוטנבורג (1863) היו אהובות במיוחד מתמונותיו הנדירות בנושאים היסטוריים.
גלריה

הינסברג
לאופולד אולשטיין
פסק הדין של פריס
הלמוט בגס
פרנציסקה שפייר
דיוקן אישה
מריה בגס
הערות שוליים

↑  "Begas, Oskar", daten.digitale-sammlungen.de
↑  Wolfgang Cortjaens: Oscar Begas (1828-1883). Ein Berliner Maler zwischen Hof und Bourgeoisie. Michael Imhof Verlag, Petersberg 2017
↑  Deutsche Biographie, Begas, Oskar - Deutsche Biographie, www.deutsche-biographie.de (בגרמנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 11610905X  ISNI: 0000 0000 6675 8229  LCCN: nb2017022159  RKD: 213713  SUDOC: 223313564  ULAN: 500082641  VIAF: 25345017   WorldCat (עם VIAF): 25345017
אדן מקאי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 באוקטובר 1889 סניקולאו-מארה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  16 בפברואר 1937 (בגיל 47) הודמזוושרהיי, הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 בן או בת זוג:  אטלקה יוז'ף  יולאן יוז'ף 
 
אדן מקאי (במקור לוונשטיין, בהונגרית: Makai Ödön; נאג'סנטמיקלוש, 27 באוקטובר 1889 – הודמזוושרהיי, 16 בפברואר 1937) היה עורך דין, משפן, גיסו ואפוטרופוסו של אטילה יוז'ף, בעלה של יולאן יוז'ף ולאחר מכן של אטלקה יוז'ף, אחיינו, של המשורר והמחזאי אמיל מקאי.
ביוגרפיה

אדן מקאי נולד במשפחה יהודית כבנם של אדולף לוונשטיין ושל הרמינה פישר (אמו הייתה אחיה של אמיל מקאי). אדן מקאי למד משפטים. לאחר מותה של בורבאלה (ברברה) יוז'ף שנפטרה בדצמבר 1919, מקאי הפך לאפוטרופוס של ילדיה היתומים. הוא זיהה מהר את כישרונו של אחד הילדים אטילה יוז'ף (לימים אחד המשוררים הגדולים של הונגריה בכל הזמנים) ועזר לו לפתח את הקריירה שלו. בשנת 1920 התגורר המשורר בדירתו של אדן מקאי ברחוב לובאג בבודפשט, וגם קיבל ממנו תמיכה כספית.
ביוגרפיה > שלושת נישואיו

הוא נשא בנישואיו הראשונים את יולאן יוז'ף, איתה התחתן בשם הבדוי ליפה לוסי בבודפשט ב-28 באפריל 1919. לאחר מכן התגרשו בשנת 1928. ב-22 בספטמבר באותה השנה נשא את יולאן יוז'ף בשמו האמיתי, גם כן בבודפשט ואז עברו הוא ואשתו לעיר הודמזוושרהיי. נישואיהם הסתיימו בגירושין כעבור קצת יותר מחודש. עם זאת, בסוף אותה שנה הם נישאו בפעם השלישית, אך שוב התגרשו כעבור שנתיים.