מגפה
מגפות נודעות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
המלחמה הפלופונסית, 404-431 לפנה"ס, מגפת דבר או טיפוס הבטן הרגה אתונאים, ובהם פריקלס ובניו.
המגפה היוסטיניאנית – החלה בשנת 541 והיא המקרה המתועד הראשון של מגפת דבר. החלה במצרים והגיעה לקונסטנטינופול. בשיאה גרמה למותם של עשרת אלפים מתושבי העיר מדי יום, ובסך הכול הביאה למות 40% מתושבי העיר.
מגפת הדבר באמאוס – בשנת 639 פרצה מגפת דבר בקנה מידה רחב בעיר אמאוס ניקופוליס, פרק זמן קצר לאחר כיבושה בידי האימפריה המוסלמית בהנהגת שושלת הראשידון. המגפה גרמה למספר רב של נספים בקרב הצבא האסלאמי והתושבים המקומיים והאטה את התפשטותה של ח'ליפות ראשידון.
"המוות השחור", במאה ה-14. מגפת דבר שהחלה באסיה, והגיעה לים התיכון ולמערב אירופה בשנת 1348. במשך שש שנים גרמה למותם של 20 מיליון מבני אירופה, שהם רבע מכלל האוכלוסייה (חצי מהאוכלוסייה במקומות שנפגעו במיוחד).
מגפות כולרה –
המגפה הראשונה, בשנים 1816–1824: המגפה החלה בבנגל, התפשטה בכל הודו בשנת 1820, ובהמשך הגיעה עד סין והים הכספי.
המגפה השנייה, בשנים 1829–1851: הגיעה לאירופה ואחר כך לניו יורק בשנת 1832, וכעבור שנתיים הגיעה לחוף המערבי של ארצות הברית.
המגפה השלישית, בשנים 1852–1860: פגעה בעיקר ברוסיה, עם יותר ממיליון קורבנות.
המגפה הרביעית, בשנים 1863–1875: התפשטה בעיקר באירופה ובאפריקה.
המגפה החמישית, בשנים 1881–1896: החלה בהודו והתפשטה לאירופה, אסיה ודרום אמריקה.
המגפה השישית, בשנים 1899–1923: בעלת השפעה זניחה על אירופה, בזכות שיפור בבריאות הציבור, אך פגעה קשות ברוסיה.
המגפה השביעית החלה באינדונזיה בשנת 1961, הגיעה לבנגלדש ב-1963, להודו ב-1964 ולברית המועצות ב-1966.
השפעת הספרדית, בשנים 1918–1919. החלה באוגוסט 1918 בשלושה מוקדים נפרדים: ברסט, בוסטון ופריטאון, והתפשטה בכל העולם. בתוך שישה חודשים גרמה למותם של 25 מיליון איש. על-פי ההערכות, 17 מיליון מתו בהודו, 500,000 בארצות הברית ו-200,000 בבריטניה. המגפה נעלמה 18 חודשים לאחר שהחלה ומעריכים שקטלה 50 עד 100 מיליון איש.
מחלת האבולה שזוהתה לראשונה בזאיר ובסודאן ב-1976, היא מחלה נגיפית שגורמת לדימומים. למחלה עוד אין חיסון נגד הנגיף שגורם לה. כל שנתיים-שלוש בממוצע רואים[דרוש מקור] התפרצות חדשה של המחלה באפריקה. כאשר שיעור הנדבקים נע בין עשרות למאות, ושיעור התמותה עומד על 50%–90%. תקופת הדגירה תהיה לכל היותר 21 יום והמגפה תיגמר אם אחרי שתי תקופות דגירה (42 יום) לא יאובחנו מקרים חדשים.
מגפת האיידס, משנת 1981 ואילך: למגפה תפוצה גלובלית, ובמרבית המדינות אין סימן של ירידה בתפוצה. מעריכים כי נכון ל־2004 למעלה מ-40 מיליון אנשים ברחבי העולם נושאים את נגיף ה-HIV וכ-27 מיליון מתו עד כה ממחלות הקשורות לאיידס. מקורו של נגיף ה-HIV הוא באפריקה, והתפרץ לארצות הברית דרך הוואי בין השנים 1966 ו-1972. איידס נחשב[דרוש מקור] למגפה בעלת אחוז הדבקות גבוה של 25% בדרום ומזרח אפריקה. בשנת 2006 שיעור ההימצאות של נגיף ה-HIV בין נשים בהיריון בדרום אפריקה עמד על 29.1%. העלאת המודעות לגבי יחסי מין בטוחים והדבקויות דרך מגע בדם עזרו בהפחתת קצב ההדבקות במספר מדינות אפריקאיות שמממנות ומעודדות תוכניות חינוך לאומיות. שיעור ההדבקות עולה[דרוש מקור] מחדש באסיה ובאמריקה. מספר המתים מאיידס באפריקה צפוי[דרוש מקור] להגיע ל-90–100 מיליון עד שנת 2025.
בשנת 2003 רופא איטלקי בשם קארלו אורבאני (אנ') (1956–2003) זהה לראשונה תסמונת SARS, תסמונת נשימה קשה ומדבקת, שהוא בעצמו נדבק ונפטר. המחלה נגרמת על ידי נגיף מתת משפחת נגיפי הקורונה שמכונה בשם SARS-CoV. מעשים מהירים שנעשו על ידי ארגוני בריאות לאומיים ובינלאומיים, כמו ארגון הבריאות העולמי, עזרו בהאטת ההדבקות וההעברה של המחלה, ובסופו של דבר שברו את שרשרת ההעברה של המחלה, מה שעזר בהותרתה מקומית בלבד, לפני הפיכתה לפנדמיה. עם זאת, המחלה לא הוכחדה לחלוטין.
מגפת הקורונה – גורמת למחלת נגיף קורונה והחלה בווהאן, בירת מחוז חוביי שבסין בסוף שנת 2019, ומשם נפוצה לכל מדינות העולם. זו מחלה זיהומית הנגרמת על ידי הנגיף SARS-CoV-2, מתת משפחת נגיפי קורונה. תסמיני המחלה כוללים חום, שיעול איבוד הטעם והריח ובעיקר בעיות בדרכי הנשימה. במקרים מסוימים המחלה עלולה להוביל לדלקת ריאות קשה, לאי ספיקת כליות ואף למוות. לפי ארגון הבריאות העולמי, עד אפריל 2021, נדבקו יותר מ-510 מיליון בני אדם ברחבי העולם ויותר מ־6.2 מיליון מתו. הנגיף מתפשט במהרה במדינות נוספות ברחבי העולם, ובראשן ברזיל, איטליה, הודו, ספרד וארצות הברית. סין, המדינה בה פרצה המחלה, הצליחה לבלום את התפשטותה בעזרת צעדים משמעותיים.