stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה - נתוני תקשורת)
הצעת החוק

הצעת החוק הונחה על שולחן הכנסת על ידי הממשלה ב-11 ביולי 2006. דברי ההסבר להצעת החוק מפרטים את הנימוק להגשתה:
במצב החוקי הקיים, כדי שתוכל המשטרה לקבל נתוני תקשורת לצורך מילוי תפקידיה כאמור, היא נדרשת לבקש צו מבית משפט לפי סעיף 43 לפקודת סדר הדין הפלילי (מעצר וחיפוש) [נוסח חדש], התשכ"ט-1969 (להלן - הפקודה), שענינו הזמנה להציג חפץ. סעיף זה בנוסחו הנוכחי הוא כללי, אינו מתייחס באופן ייחודי לנתוני תקשורת, אינו מאפשר קבלת קובצי מידע ממאגרי מידע, וכן אינו מסדיר מצבי חירום שבהם נדרשים נתוני התקשורת באופן דחוף. העדר הסדר משפטי ראוי וכולל לקבלת מידע כאמור פוגע ביכולת המשטרה ורשויות חוקרות אחרות למלא את תפקידיהן.
מטרת חוק זה היא לקבוע הסדר משפטי ראוי וכולל המאפשר למשטרה וכן לרשות חוקרת אחרת, כהגדרתה המוצעת, לקבל נתוני תקשורת וקבצים ממאגרי מידע של בעלי רישיונות בזק, לשם מילוי תפקידיהן, בדומה להסדר הקיים בסעיף 11 לחוק שירות הביטחון הכללי, התשס"ב-2002 (להלן - חוק השב"כ).
ההסדר החוקי המוצע מבטא את האיזון הראוי בין הצורך של המשטרה או של רשות חוקרת אחרת לקבל לידיה נתוני תקשורת וקובצי מידע ממאגרי מידע של בעלי רישיון לצורך מילוי תפקידיה כאמור, לבין הצורך להימנע מפגיעה, במידה העולה על הנדרש, בפרטיותם של אנשים, בין השאר באמצעות מתן הגנה מפני חשיפת קובצי מידע כאמור.
החוק

לפי החוק, נתוני תקשורת כוללים:
נתוני מיקום - שמוגדרים בחוק כנתוני איכון של ציוד קצה שנמצא ברשות מנוי. הכוונה היא לאפשרות לזהות את המקום הגאוגרפי שממנו בוצעה שיחת טלפון, למשל היכן נמצא קו הטלפון הנייח או היכן היה המשוחח בעת שיחה בטלפון נייד (בעיקר טלפון סלולרי).
נתוני מנוי - שכוללים את סוג שירות התקשורת (הנקרא בחקיקה שירות בזק, אבל איננו מוגבל לשירותים של חברת בזק), כלומר אם מדובר בשיחת טלפון נייח או נייד, גלישה באינטרנט, משלוח דואר אלקטרוני וכדומה; שם, כתובת ומספר זהות של המנוי; פרטי אמצעי התשלום של המנוי; הכתובת שבה הותקן הציוד שמשמש את המנוי; נתונים מזהים של הציוד.
נתוני תעבורה - שכוללים את סוג התקשורת (שיחה, הודעת דואר אלקטרוני, גלישה באינטרנט, וכדומה); נתונים של הציוד של מי שיזם את השיחה, מי שמקבל אותה וציוד שנמצא בדרך (למשל, אם היה שירות "עקוב אחרי", או במקרים גלישה באינטרנט); נתונים של מקור השיחה ושל היעד; מועד השיחה; משך השיחה או המסר, הסוג שלו (למשל אם צורף קובץ להודעת הדואר האלקטרוני).
החוק קובע שלושה מסלולים שלפיהם יכולה רשות חקירה לקבל את המידע.
לפי סעיף 3 לחוק, שופט של בית משפט השלום רשאי, על פי בקשה של קצין משטרה שהסמיך לעניין זה המפכ"ל, בדרגה סגן ניצב לפחות, או של נציג רשות חוקרת אחרת - מצ"ח, המחלקה לחקירת שוטרים, רשות ניירות ערך, רשות ההגבלים העסקיים, רשות המיסים - להתיר, בצו, למשטרה או לרשות החוקרת האחרת, קבלת נתוני תקשורת ממאגר מידע של בעל רישיון בזק, בדרך שיקבע בצו, אם שוכנע שהדבר נדרש למטרה מהמטרות המפורטות להלן, ובלבד שאין בקבלת נתוני התקשורת כאמור כדי לפגוע, במידה העולה על הנדרש, בפרטיותו של אדם:
לפי סעיף 4 לחוק, קצין מוסמך רשאי, על פי בקשה של שוטר או של שוטר צבאי, לפי העניין, להתיר קבלת נתוני תקשורת ממאגר מידע של בעל רישיון בזק, בלא צו של בית המשפט, אם שוכנע כי לשם מניעת עבירה מסוג פשע או גילוי מבצעה או לשם הצלת חיי אדם יש צורך, שאינו סובל דיחוי, בקבלת נתוני תקשורת כאמור, וכי לא ניתן לקבל בעוד מועד צו לפי סעיף 3.
לפי סעיף 6 לחוק, ראש אגף החקירות והמודיעין במשטרה רשאי לדרוש מבעל רישיון בזק, כלומר חברת בזק, חברת הכבלים, חברות הטלפון הסלולרי, להעביר לידיו באופן ממוחשב, קובץ מידע עדכני שכולל נתוני זיהוי של מנויים, כלומר את ספר הטלפונים המלא, כולל מספרי טלפון חסויים שלא מתפרסמים לציבור, וכן מספר מזהה של מכשירי טלפון או רכיב מרכיביהם, כלומר "מספרי ברזל", וכן מידע בדבר מיפוי אנטנות של החברות הסלולריות.
הביקורת על החוק

הביקורת על החוק היא על היותו גורף, בדרך שמאפשרת למשטרה ורשויות אחרות גישה קלה מדי לנתוני התקשורת של אזרחים רבים, ללא בקרה מספיקה על השימושים השונים, ובמיוחד ללא בקרה שיפוטית במסלולים לפי סעיף 4 וסעיף 6 לחוק. החוק פוגע, לפי מתנגדיו, בזכות לפרטיות, שמוגנת בחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו ובחוק הגנת הפרטיות, במידה שעולה על הנדרש כדי להשיג את המטרות של אכיפת החוק. במהלך הדיון בוועדת חוקה, חוק ומשפט של הכנסת העלתה המועצה הציבורית להגנת הפרטיות הצעה לכלול סעיף של פסילת ראיות שהושגה תוך פגיעה בחוק, אך הצעה זו לא אושרה.
הגופים שהתנגדו לחוק במתכונתו הם לשכת עורכי הדין, האגודה לזכויות האזרח, הסניגוריה הציבורית והמועצה הציבורית להגנת הפרטיות. הוויכוח אודות הוראות החוק נמשך אף לאחר חקיקתו, בין היתר בכנס השנתי של לשכת עורכי-הדין שנערך באילת במאי 2008, שבו משך הפאנל על "חוק האח הגדול" מספר גדול של משתתפים שהאזינו לנציגי משרד המשפטים והמשטרה שהדגישו את נחיצות החוק, לעומת נציגי האגודה לזכויות האזרח והמועצה להגנת הפרטיות, שטענו שמדובר בחוק הפוגע במידה העולה על הנדרש ולא מוצדקת בזכות לפרטיות.
העתירות נגד חוקתיות הוראות החוק

העתירה הראשונה נגד חלק מהוראות החוק הוגשה על ידי האגודה לזכויות האזרח. בספטמבר 2008 החליטה מועצת העיתונות להצטרף לעתירה הראשונה נגד החוק. בדצמבר 2008 הוגשה עתירה נוספת, על ידי לשכת עורכי הדין.
במאי 2012 פסק הרכב מורחב של שבעה שופטי בג"ץ, בראשות הנשיאה בדימוס דורית ביניש שהחוק אמנם פוגע בזכות לפרטיות, אבל הסדריו עומדים בדרישת המידתיות. בית המשפט קבע כי יש לפרש בצמצום את המקרים שבהם יינתן צו שיפוט למשטרה, וכי יש למסור פרטים כאלה רק כאשר יש חשוד או עבירה קונקרטיים. בית המשפט קבע עוד כי יש לפרש בצמצום את הערוץ המנהלי - שבו קצין משטרה מוסמך מוציא צו בעצמו, בלי פנייה לבית המשפט. הפרשנות המצמצמת חלה במיוחד כאשר מדובר בחסיון עיתונאי. שאר הטענות בעתירות נדחו.
תקנות שעת חירום (נתוני מיקום)

תקנות שעת חירום (נתוני מיקום), התש"ף-2020 הותקנו ב-16 במרץ 2020 על ידי ממשלת ישראל מכוח סמכותה לפי סעיף 39 לחוק-יסוד: הממשלה. התקנות מתקנות באופן זמני את חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה - נתוני תקשורת) באו לסייע במאבק בהתפרצות נגיף הקורונה בישראל, והן מאפשרות למשטרת ישראל לבצע איכון סלולרי (כלומר לקבל מידע ממפעיל סלולרי על מיקומו של טלפון סלולרי) של חולה במחלת נגיף קורונה 2019 ושל אדם החייב בבידוד בית עקב חשש שחלה במחלה זו, גם ללא צו בית משפט המורה למסור נתונים אלה. המשטרה רשאית להעביר את המידע למשרד הבריאות. המידע שנאסף יימחק 60 יום לאחר גמר תוקפן של התקנות, וניתן להשתמש בו אך ורק לשם מאבק במגפת הקורונה בישראל. בהתאם לסעיף 39 לחוק-יסוד: הממשלה, תוקף התקנות הוא לשלושה חודשים מיום התקנתן.
בנוסף אישרה הממשלה את תקנות שעת חירום (הסמכת שירות הביטחון הכללי לסייע במאמץ הלאומי לצמצום התפשטות נגיף הקורונה החדש), התש"ף-2020. התקנות מסמיכות את השב"כ לקבל, לאסוף ולעבד, לצורך סיוע למשרד הבריאות בביצוע חקירה אפידמיולוגית לצמצום ולמניעת התפשטות נגיף הקורונה, מידע טכנולוגי לשם ביצוע בדיקה, בנוגע לתקופה של 14 הימים שלפני אבחונו של חולה, שמטרתה זיהוי נתוני מיקום ונתיב תנועת החולה, וזיהוי אנשים שבאו במגע קרוב עמו. מעקב יתבצע על פי פנייה מטעם נציג משרד הבריאות לראש אגף בשירות, במטרה לסייע לפיקוח ואכיפה על הפרת חובת בידוד, אכיפה שלא תבוצע על ידי השב"כ עצמו. המידע שנאסף לפי תקנות שעת חירום הנ"ל יימחק 60 יום לאחר גמר תוקפן של התקנות, וניתן להשתמש בו אך ורק לשם מאבק במגפת הקורונה בישראל. נגד התקנות הוגשו עתירות לבג"ץ, בטענה שהן מהוות פגיעה קשה בזכויות האדם. בג"ץ לא פסל את התקנות, אך התנה את המשך הפעלתן בהקמת ועדה של הכנסת שתפקח עליהן.
לקריאה נוספת

דן חי, נתוני תקשורת בישראל, ויטל הוצאה לאור, 2011
הערות שוליים

↑  בעקבות "האח הגדול — עינו פקוחה", בספרו של ג'ורג' אורוול, "1984".
↑  מיכאל בירנהק, חוק נתוני תקשורת: מוכרים זכויות אדם בשקל תשעים, באתר ynet, 28 באוקטובר 2007
↑  אהוד קינן, הוגשה לבג"ץ עתירה נגד חוק "האח הגדול", באתר ynet, 28 באפריל 2008
↑  בג"ץ 9995/08 לשכת עורכי הדין בישראל נ' שר המשפטים.
1 2  בג"ץ 3809/08 האגודה לזכויות האזרח בישראל נ' משטרת ישראל ואחרים, ניתן ב־28 במאי 2012
1 2  בג"ץ 2109/20 בן מאיר עו"ד נ' ראש הממשלה ואחרים, ניתן ב־19 במרץ 2020
↑  יעל פרידסון, בג"ץ הקורונה: מותר לאתר בטכנולוגיית שב"כ, למשטרה אסור לאכוף בינתיים, באתר ynet, 19 במרץ 2020
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
וודקה

| --- | --- |

 אחוז אלכוהול:  40 
 מוצא:  רוסיה, שוודיה, פולין, אוקראינה 
 
מבחר שופע של משקאות וודקה במרכול בניז'ני נובגורוד
ווֹדקה (בפולנית: Wódka, ברוסית: Bодка) הוא משקה אלכוהולי ומזוקק חסר צבע ממשפחת המשקאות הלבנים, המופק באמצעות התססה וזיקוק של דגנים או תפוחי אדמה. מלבד כמויות זניחות של חומרי ריח, וודקה מכילה בעיקר מים ואלכוהול (אתנול). שיעור האתנול בוודקה נע בין 33.5% ל-70% מהנפח, ובדרך כלל השיעור הוא 40%.
וודקה היא משקה עתיר אלכוהול, לכן השפעת המשקה על האדם ניכרת כבר לאחר שתייה של כמות מעטה. עיקר תפוצתה של הוודקה ברוסיה, במדינות מזרח אירופה ובסקנדינביה. רוב מקרי האלכוהוליזם במדינות אלו מקורם בשתיית וודקה. לוודקה מגוון השפעות בריאותיות, מזיקות ברובן, שעוצמתן תלויה בעיקר במינון המשקה ובגיל השותה.
שתיית וודקה עשויה לגרום לתחושה של התרוממות, שחרור ונינוחות וכן קירוב חברתי. במדינות שבהן נפוצה שתיית וודקה, יש למשקה תפקיד חברתי מרכזי. במדינות אלו, שבהן שתיית יין פחות מקובלת, נהוג ללוות את הארוחה בוודקה, ולהגיש וודקה בעת קבלת אורחים.
היסטוריה ואטימולוגיה

קיים קושי להצביע במדויק על מקורותיה של הוודקה, אך הסברה היא שמקורה ברוסיה או בפולין.
אחד ההסברים הנפוצים למשמעות השם "וודקה" הוא שבשפות הסלאביות הוא צורת הקטנה וחיבה של "וודה" (вода) - מים. עם זאת, מחקר בלשני אטימולוגי לא תומך בקביעה זו באופן חד משמעי. אפשרות אחרת היא שהמילה מגיעה מהפועל разводить - "לערבב נוזלים, לדלל"; למרות הדמיון בצליל, שורש המילה הזו הוא לא השורש של המילה вода, אלא של הפעלים הסלאביים вести, водити - "להוביל". אפשרות אחרת להופעת המילה היא aqua vitae (לטינית: מי החיים) - שם לטיני של משקה אלכוהולי שהיה נפוץ באירופה בימי הביניים; אם התאוריה הזו נכונה, אזי המילה וודקה, שמופיעה במספר מקורות עתיקים גם בצורת вотка ("ווטקה") נוצרה מהמילה הלטינית vita, "חיים" ולא aqua, "מים". (השם aqua vitae התגלגל לשפה הבלארוסית בצורת акавіта, אשר עדיין משמש כשם של משקה חריף מקומי.)
בשפות סלאביות מלבד הרוסית המילה וודקה מציינת את הסוג הרוסי של וודקה ולמשקאות מקומיים דומים יש מילים אחרות. כך, באוקראינית הוודקה המקומית נקראת הורילקה; מילה זו גזורה מהשורש של горіти, "להישרף". באופן דומה לשם האוקראיני.
במחצית השנייה של שנות ה-70 התעוררה מחלוקת בקשר לזכותן של מדינות ברית המועצות לשעבר לשווק משקאות בשם "וודקה". בזמן המהפכה הרוסית היגרו מרוסיה מפעלים רבים, וביניהם יצרן הוודקה סמירנוף; כך הופרעה המסורת הרוסית בייצור משקה זה. מאז 1979 משתמשת רוסיה בסיסמה "רק וודקה מרוסיה היא וודקה רוסית מקורית"; מנגד, חוקרים פולנים טענו כי האזכור הראשון בכתב למשקה בשם וודקה נמצא דווקא במקורות פולניים מ-1405, בעוד שבמקורות רוסיים וודקה מאוזכרת רק החל מ-1751.[דרוש מקור]
עם זאת, ישנם היסטוריונים הטוענים כי כבר במאה השמינית, ייצרו איכרים בפולין אלכוהול קפוא מיין.
דרכי שתיית הוודקה

את הוודקה נהוג לשתות קרה כקרח בכוס שוט, בדרך כלל מוקפאת בעצמה. הטמפרטורה הנמוכה מאטה את התנדפות אדי האלכוהול מן המשקה ומקנה תחושה "חלקה" לשתייה.
בשל היותה תזקיק נייטרלי משמשת הוודקה לכיהול ("חיזוק") קוקטיילים. מפורסמים קוקטיילים על בסיס וודקה כמו בלאדי מרי ולגונה כחולה (עם ליקר קוראסאו).
לעיתים מערבים עם הוודקה משקאות אנרגיה, אך במינונים שונים עשויה להיות לכך השפעה בריאותית שלילית.
השפעות בריאותיות של שתיית וודקה > נזקי האתנול

וודקה היא משקה אלכוהולי בעל ריכוז גבוה של אתנול, וככזו היא גורמת לשכרות לאחר שתיית כמויות קטנות של המשקה. על פי הספרות הרפואית, צריכה מרובה של אתנול לאורך זמן גורמת לפגיעה בכבד, בלב, במערכת העיכול, במערכת העצבים, במערכת החיסונית, במערכת השריר-שלד ועלולה להביא לאלכוהוליזם. אתנול מסוכן במיוחד לנשים בהריון, משום שהוא פוגע בהתפתחות העובר וגורם לפיגור שכלי כתוצאה מתסמונת האלכוהול העוברית. שתייה לשוכרה בגיל ההתבגרות מזיקה במיוחד להתפתחות מערכת העצבים. בשנת 2006 הייתה תוחלת החיים של גברים ברוסיה 59.12 שנים לעומת 73.03 שנים בקרב נשים רוסיות. פער זה בתוחלות החיים ניכר בהשוואה למדינות מפותחות אחרות ומוסבר על ידי האלכוהוליזם הפושה בקרב גברים מזרח אירופאיים. ירידה בשכיחות מחלות הנגרמות משתיית אלכוהול היא הסיבה המרכזית לעלייה בתוחלת החיים של גברי רוסיה בשנות ה-90 של המאה ה-20.
השפעות בריאותיות של שתיית וודקה > יתרונות האתנול

ייתכן שצריכה קלה ומבוקרת של אתנול עשויה לשפר את מצבם הבריאותי של משתמשים מבוגרים ובריאים שאין להם מניעה רפואית לצרוך אתנול. נמצא באופן סטטיסטי שצריכה מתונה עד בינונית של אתנול מקושרת להארכת תוחלת החיים על ידי מניעת מחלות שונות, ונטען שהאתנול מסייע בהעלאת שיעור ה-HDL (הכולסטרול ה"טוב") בגוף.
השפעות בריאותיות של שתיית וודקה > אלכוהוליזם כתופעה חברתית

ברוסיה, בארצות מזרח אירופה ובסקנדינביה קיימת תרבות של שתיית וודקה, ובארצות אלו רוב האלכוהול הנצרך הוא וודקה. משערים שכ-70% מהאלכוהול שנצרך ברוסיה מקורו בוודקה. הדבר נכון גם בקשר ליוצאי מזרח אירופה שהיגרו למדינות אחרות. במדינות מסוימות, ובראשן רוסיה, גורם האלכוהוליזם לעלייה ברמת הפשיעה.
השפעות בריאותיות של שתיית וודקה > הרעלת פורמלין

וודקה היא משקה שזיופים שלו מופיעים לעיתים קרובות. בנוסף, כמויות רבות של וודקה מיוצרות באופן פרטי וללא פיקוח. בשני המקרים, הסכנה העיקרית היא הימצאות מתנול במשקה. מתנול הוא תוצר תסיסה של תאית שעלולה להימצא יחד עם חומרי הגלם של הוודקה. המתנול עובר מטבוליזציה בכבד על ידי האנזים אלכוהול דהידרוגנז, ליצירת חומצה פורמית ופורמלין (פורמאלדהיד), רעל חזק הגורם לעוורון ולמוות. בעת ייצור מבוקר של וודקה, שאריות המתנול מסולקות בשלבי הסינון הרבים שנעשים בדרך כלל בעזרת פחם פעיל.
לקריאה נוספת

גדי אבקסיס, שר המשקים: ספר תרבות הבר והשתייה, ברטנדר 2008. פרק 'התזקיקים הלבנים': וודקה, עמ' 53–58
מסטיק

ערך זה עוסק בממתק הנועד ללעיסה. אם התכוונתם לשיח מסוג אלה, ראו .
| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מגדן 
 מרכיבים עיקריים:  ממתיק, gum base, chicle 
 
קופסאות מסטיקים למכירה
מסטיק או גומי לעיסה הוא סוג של ממתק הנועד ללעיסה.
בני המאיה נהגו ללעוס את שרף הגומי המופק משרף עץ הספודיליה (שמו, באזור המצוי היום בתחומי מקסיקו, היה "צ'יקלה"). המצאת המסטיק ה"מודרני" מיוחסת לתומס אדמס, שבשנת 1871 ניסה לטעום את חומר הגלם שלו, בשעה שניסה לייצר צעצועים משרף עץ הספודיליה (Sapodilla), עץ הגדל ביערות הגשם הטרופיים של מרכז אמריקה.
במקביל להמצאת המסטיק ביבשת אמריקה, תועד שימוש במסטיק העשוי משרף נחשים, על ידי שבטים נודדים במצרים העתיקה בתקופה הפרה-הלניסטית. בשל אופן ייצורו, משרף נחשים ארסיים, שימש המסטיק בטקסי התבגרות ופיריון כקמע וכאמצעי קדוש עליו היו שומרים. בעת חתונה הכלה והחתן לעסו מסטיק במשותף כסמל לאהבתם הנצחית.
ייצור

בעבר, נהגו לייצר את המסטיק מהשרף של אלה, ובמיוחד מסוג הנקרא "אלת המסטיק" המכונה גם "מסטיקא", אשר גודלו במיוחד לצורך הפקת שרף המסטיק. עיקר גידולם היה בדרום מערב האי כיוס ביוון באזור שנקרא: "מסטיקוחוריה" (ביוונית: כפרי המסטיק). חיקוי סינתטי של החומר ללעיסה מעץ זה משמש כמרכיב מרכזי בייצור המסטיק המודרני.
מקור השם מסטיק הוא מהמילה הלטינית masticate שפירושה ללעוס.
כיום, מייצרים את המסטיק בעיקר ממוצרים טבעיים מכיוון שב-2020 יצא מהחוק השימוש בחומרי גומי (כלומר נפט) לייצור המסטיקים, שמכילים בתוכם תמציות בטעמים שונים, בדרך כלל ממותקות, אולם ישנם מספר שווקים (למשל השוק היפני) וחברות שעדיין משתמשות בשרף. תוך כדי תהליך הלעיסה משתחררת תכולת המסטיק לתוך החך, ומעוררת את פעילות ייצור הרוק. ישנם סוגי מסטיקים המתוכננים במיוחד לאפשר ללועס להפריח בועות (לדוגמה מסטיק בזוקה).
צריכה

בדרך כלל, מסטיק נלעס למטרות הנאה, אך שימושים רפואיים במסטיקים הלכו ונעשו פופולריים החל משנות ה-90. לדוגמה, מסטיקים ללא סוכר רבים מתהדרים ביכולתם לסייע במניעת עששת, על ידי עירור הפרשת רוק בפה ושיפשוף השיניים, דברים המנקים את משטח השן משאריות מזון. ישנם מסטיקים המכילים ניקוטין, שייעודם הוא לעזור בגמילה מעישון סיגריות.
המסטיק ואיכות הסביבה

בישראל ישנם מספר אתרים בהם יש "סלעי מסטיק", שהם סלעים שעליהם הודבקו במהלך השנים עשרות ומאות של מסטיקים לעוסים על ידי מטיילים שונים. גם גזעי עצים הפכו למטרה להדבקת מסטיקים. התופעה מגונה על־יד רשויות שמירת הטבע בישראל, ורבים חושבים שהמראה של מסטיק ישן מודבק על סלע הוא לא נעים ולא מתאים לאווירת הטבע.
גם במספר מקומות בעולם ישנם "קירות מסטיק", שהם קירות ברחובות או סימטאות שעליהם הודבקו מסטיקים על ידי הציבור הרחב. תופעה זו עשויה להפוך קיר פשוט למעין אטרקציה תיירותית.
בהקשר של איכות הסביבה, הדעות חלוקות, אך הדעה הרווחת היא שהמסטיק הקלאסי הנפוץ אינו חומר מתכלה (בפרט בסביבות שאינן מעודדות התכלות, כגון מדרכות עירוניות), או שנדרשות להתכלותו שנים רבות מאוד. בשל כך, הוא מהווה מפגע נוף במדרכות עירוניות רבות ברחבי העולם, שקשה מאוד להיפטר ממנו. טרם נמצאו דרכים כימיות בטוחות ומוצלחות דיין לטיפול בו, ולכן, הדרך היחידה להיפטר ממנו היא גירוד ידני שלו (או החלפת אבני ריצוף המדרכה).
מסטיק, מוסר וחקיקה

בסינגפור יש חוק האוסר על השימוש במסטיק, וכל מי שייתפס כלועס מסטיק למטרה שאינה מצדיקה את השימוש (גמילה מעישון, מטרות רפואיות וכדומה) יקבל קנס של כ-3,000 דולר. החריג על מסטיקים למטרות רפואיות חוקק בשנת 2004. במקרים של צריכת מסטיק למטרות אלו, יש לקנות אותו בבתי מרקחת, תוך תיעוד מספר זהות ואמצעיים מזהים נוספים.
גם ברית המועצות לא ראתה את המסטיק בעין יפה, ולא ייצרה או ייבאה מסטיקים. המסטיק היה שם מוצר מותרות, שמוכיח גם זלזול בשלטון, וגם קשרים עם מדינות המערב. הדבר היה כך גם במדינות שהיו תחת השפעת ברית המועצות. העיתונאי יצחק שתיל כתב בספרו, "כתבנו בבאר שבע" שכשטס לסקר אירוע ספורט ברומניה הקומוניסטית בשנת 1978, הוא קיבל יחס מועדף מעמיתיו המקומיים, כי שיחד אותם במסטיקים.
מיתוסים ועובדות הקשורים במסטיק

מיתוס אודות מסטיקים, הוא שבליעתם בידי האדם מסוכנת מאחר שהמסטיק עלול "להידבק" בנקודה אחת לאורך אורכה של מערכת העיכול או להיתקע בוושט ולגרום לחנק, אולם, הסיכוי לכל אחד משני המאורעות קטן מאוד. עם זאת, לא מומלץ לבלוע מסטיקים, מאחר שאין הגוף יכול להפיק כל תועלת או ערך תזונתי מן המסטיק. לעומת זאת, פיתוי חיות מבויתות או חיות בר, למשל בגן החיות, ללעוס מסטיק, עשוי להזיק להן מאוד. אם כי הדבר נכון לגבי מוצרי מזון נוספים רבים, שהאדם צורך.
ב-10 במרץ 1975, במשחק ידידות בין נבחרות נוער של הוקי קרח מברית המועצות ואונטריו, קנדה, בהיכל הספורט סוקולניקי שבמוסקבה, אירע אסון. לפחות עשרים איש נמחצו למוות, אחרי שהאורות כבו. כמו הרבה אסונות, שהתרחשו בדיקטטורות, האירוע נאסר לפרסום בברית המועצות במשך שנים רבות. ומכיוון שמממנת הטיסה של הנבחרת הקנדית הייתה תאגיד ייצור מסטיקים, נפוצה שמועה, לפיה הקהל במשחק מחץ למוות את ההרוגים, כשהוא שעט לקבל מסטיקים מהשחקנים הקנדים. המסטיק היה מוצר נדיר מאוד בברית המועצות.
הערות שוליים

↑  מסטיק המבוסס על תרוכבות פולימריות של גומי, נפט ופלסטיק
↑  הפרדת פסולת - שאלות ותשובות(הקישור אינו פעיל, 16.9.2020), באתר המכללה האקדמית תל אביב-יפו
↑  Is Chewing Gum Biodegradable And/or Compostable | Hotbin Composting Blog (באנגלית)
↑  אושי שהם-קראוס, נקייה ומרושעת: מה הסיפור של סינגפור?, באתר ynet, 8 ביולי 2011
↑  המלחמה על המסטיק בברית המועצות, יצחק לברנט, אתר אנכי, 2020
↑  "גומי לעיסה כנשק פסיכולוגי", מתוך הספר "כתבנו בבאר שבע", יצחק שתיל, ישראל, 1991, עמודים 154-156
↑  ד"ר איתי גל, כשבולעים מסטיק הוא נתקע בקיבה וחוסם אותה?, באתר ynet, 20 בספטמבר 2012
↑  המלחמה על המסטיק בברית המועצות, יצחק לברנט, אתר אנכי, 2020
↑  "גומי לעיסה כנשק פסיכולוגי", מתוך הספר "כתבנו בבאר שבע", יצחק שתיל, ישראל, 1991, עמודים 154-156
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007285683705171  GND: 4418991-6  LCCN: sh85023185  NKC: ph893860 
סמטת מסטיקים בעיירה אלקמאר, בהולנד.
היסטוריה של הדמוקרטיה

היסטוריה של הדמוקרטיה היא תהליך ההתהוות של הדמוקרטיה, כמושג וככלי חברתי ומדיני.
במהלך ההיסטוריה בעת העתיקה התפתחו נטיות דמוקרטיות בחברות מסוימות. דוגמה לכך אפשר לראות בדמוקרטיה באתונה העתיקה במאות ה-6–4 לפנה"ס. עם זאת הדמוקרטיה במובנה המודרני, נוצרה לראשונה שנים רבות לאחר מכן, עם הקמתה של ארצות הברית בשנת 1776.
הדמוקרטיה בעולם העתיק > יוון העתיקה

הדמוקרטיה העתיקה המפורסמת ביותר התקיימה באתונה. במשך מאתיים השנה שאחרי שנת 500 לפנה"ס, נשלטה העיר היוונית על ידי אספה כללית של האזרחים הזכרים. זו הייתה רחוקה מאוד מלהיות דמוקרטיה במובנה המודרנית משום שכדי להיחשב אזרח באתונה היה צריך להיות זכר, בן להורים אזרחים ובן חורין, בן 20 שנה ומעלה, כך שזכות ההשתתפות וההצבעה הוגבלה למיעוט מתוך אוכלוסיית הפוליס. הדמוקרטיה היוונית הייתה ישירה - רוב ההחלטות היו מתקבלות באספה עצמה, (שכללה כ-3000 איש) ולא דרך באי כוח נבחרים. תפקידים מסוימים כן הוטלו על נציגי ציבור, אך רק מיעוטם של אלו היו נבחרים - רובם נקבעו בהטלת גורל. באתונה כובד חופש הביטוי של האזרחים (ועל כן התפתחה שם הרטוריקה ולצידה גם הדמגוגיה) והשוויון ביניהם. אומנם התקיים בה מנגנון כמו ה"אוסטרקיסמוס", שאפשר גירושם של אזרחים מהעיר לעשר שנים, אם רוב האזרחים הצביעו על כך בהצבעה חשאית, ויש הרואים בקיומו עדות להיעדר הגנה על המיעוט בדמוקרטיה האתונאית, אולם הפעלתו לא הייתה שכיחה.
הדמוקרטיה בעולם העתיק > רומא העתיקה

ברומא העתיקה התקיימה רפובליקה בין השנים 509–49 לפנה"ס, עד שבוטלה למעשה אבל לא להלכה על ידי יוליוס קיסר. אף על פי שכל העם היה זה שבחר את המגיסטראטות באספת הקנטוריות בפועל כמעט כל ההצבעות היו החלטות של המעמדות הגבוהים בעלי הרכוש הרב כתוצאה מהמבנה הטימוקרטי של האספה ושיטת ההצבעה בה, בנוסף לכך הזכות להיבחר למגיסטראטות הייתה מוגבלת לשכבה קטנה של אצולה, הנוביליטאס, אף על פי שבאופן רשמי כל אזרח רומאי היה יכול להתמודד.
הדמוקרטיה בעולם המודרני

על פי סמואל הנטינגטון, ניתן להסתכל על התפשטותה והתפתחותה של הדמוקרטיה המודרנית כמספר גלים של דמוקרטיזציה. כל גל מתחיל בעלייה הדרגתית בדמוקרטיזציה העולמית שמגיעה לשיא מסוים, שאחריו נסיגה מסוימת של המגמה.
הגל הראשון של הדמוקרטיה, על פי הנטינגטון, החל משנת 1828 ונמשך עד שנת 1926. גל זה היה איטי לעומת אלו שיבואו אחריו ובמהלכו היו תהליכים מתמשכים של הרחבת זכות הבחירה, שהחלה להיכנס לתוקף בכמה מדינות. בראשיתה זכות הבחירה הייתה רלוונטית רק למיעוט קטן של גברים בעלי מעמד. במהלך הגל הראשון נמתח בהדרגה הרף המאפשר זכות בחירה עד שבסוף הגל הראשון במספר מדינות כבר הייתה זכות בחירה לכלל האזרחים.
הגל השני החל אחרי מלחמת העולם השנייה וניצחון של בעלות הברית, ובהן המעצמות הדמוקרטיות-ליברליות.
הגל השלישי החל בשנות ה-70 בדרום אירופה, המשיך לאמריקה הדרומית וחלק ממדינות אסיה ואפריקה, והגיע לשיאו בדמוקרטיזציה של המדינות הקומוניסטיות לשעבר בגוש הסובייטי.
לאחר כל אחד משני הגלים הראשונים היה גל-נגדי ובו חלק מהמדינות שהפכו לדמוקרטיות בגל הקודם חזרו למשטר דיקטטורי. בדרך כלל חזרה זו ממשטר דמוקרטי לדיקטטורי מתבצעת באחת משני אופנים - או הפיכה צבאית בה הודחו מנהיגים שנבחרו באופן דמוקרטי, או שינוי משטר שבוצע על ידי מנהיגים שנבחרו באופן דמוקרטי והשתמשו בכוח השלטון שבידם כדי לשנות את המשטר לדיקטטורי, בדרך כלל תחת הכרזה על מצב חירום או על צורך צבאי לאומי. בכל אחד משני הגל-הנגדיים שהיו במאה ה-20 הייתה צורת שלטון חדשנית שקראה תיגר על הדמוקרטיה. בסוף הגל הראשון היה זה הפשיזם, ובסוף הגל השני היה זה מודל של סמכותנות ביורוקרטית שהושפע מהקומוניזם.
הדמוקרטיה בעולם המודרני > תהליכים שסייעו לדמוקרטיזציה

תופעת הדמוקרטיזציה המודרנית החלה באירופה, על רקע הסלידה מהשלטון המלוכני והמהפכה התעשייתית כמה עשרות שנים לאחר המהפכה הצרפתית, הדמוקרטיה החליפה את שלטון האצולה. כמה תהליכים סייעו לתהליך זה:
היווצרות המדינות הגדולות (כמו צרפת, הממלכה המאוחדת וכו') כצורת הסידור החברתית, ואיתן ערי-ענק. תהליך העיור, שהתחיל עוד בימי הביניים. בעקבות הלחץ על המעמד השלישי (הבורגנות והאיכרים) מצד האליטה האריסטוקרטית, הבשילו התנאים למהפכה הדמוקרטית.
שיטת הכלכלה הקפיטליסטית, שדרשה היווצרות שוק חופשי, בו הפרטים נתונים למרות קטנה והולכת של האצולה. בנוסף לכך, הביאה השיטה הקפיטליסטית ליצירת מעמדות חדשים ורחבים (מעמד הבורגנות ומעמד הפועלים) בעלי דרישה לזכויות ולנטילת חלק בעיצוב פעיל של החברה.
התעשרות החברה הביאה לכך שהייתה קיימת אפשרות טכנית של הפרט להיות שותף פעיל בעיצוב המדינה, שכן צומצם הצורך בייצור מוצרים בסיסיים (מזון, מגורים וכדומה).
הולדת המדע וההשכלה יצרו את היכולת של מעגל הולך וגדל של פרטים להכיל באופן מסוים את המתרחש בחברה, ולהיות מודע לאפשרויות השינוי בה.
התפתחויות טכנולוגיות מסוימות איפשרו את התנאים הדרושים לדמוקרטיזציה. הטכנולוגיה העיקרית בתחום זה היא פיתוח אמצעי התקשורת (ובעיקר הדפוס, שאיפשר את התרחבות ההשכלה וכן את האפשרות הטכנית של הפרט להבין את המתרחש במדינה).
היווצרות תורות פילוסופיות המושפעות ומכוננות את החשיבה הדמוקרטית, כגון ההומניזם. פילוסופים רבים קיעקעו את הבסיס המוסרי עליו נשענה האצולה האירופאית.
יצירה ומיסוד של מבנים דמוקרטיים, בהם תנועות חברתיות רחבות (ומפלגות המקושרות אליהם) ומוסדות מרכזיים דמוקרטיים (בעיקר פרלמנט נבחר).
המסורת שיצר בית הנבחרים הבריטי, שהחל מהמאה ה-17 גדל כוחו בהדרגה אל מול כוחם של המלכים.
הדמוקרטיה בעולם המודרני > נקודות ציון מוקדמות בדמוקרטיזציה המודרנית

לדמוקרטיזציה המודרנית כמה נקודות ציון היסטוריות מקובלות, בהן:
קבלת המגנה כרטה באנגליה (1215): כתב זכויות שהעניק בעל כורחו ג'ון, מלך אנגליה, לברוניו ב-15 ביוני 1215, בעקבות איומם לצאת במרד גלוי נגדו אם לא ימלא את דרישתם. מסמך זה הגביל את סמכויות הכתר ונחשב לראשית המשפט החוקתי האנגלי. מרגע שמלך חותם על חוזה מול נתיניו הם הופכים מנתינים לאזרחים.
מלחמת האזרחים האנגלית (1642–1651): סדרה של עימותים מזוינים בממלכת אנגליה, בין תומכי הפרלמנט לתומכי המלוכה, שפרצו בעקבות מחלוקות הנוגעות לסמכות המלך אל מול סמכויות הפרלמנט. בסיומה של המלחמה נערף ראשו של המלך והפרלמנט האנגלי הוא זה ששלט בממלכה למשך כמה שנים. אף על פי שהמלכים האנגלים של המשך המאה ה-17 ניסו לחזק את כוחם אל מול כוחו של הפרלמנט, החל תהליך הדרגתי של חיזוק בית הנבחרים, במהלכו, בין השאר, התגבש באנגליה מוסד ראש הממשלה בתחילת המאה ה-18, והחל מעבר הדרגתי של ניהול המדינה בפועל מהמלך אל ראש הממשלה.
ייסוד ארצות הברית (1775–1783): מלחמה שהתרחשה בין השנים 1775–1783, אשר במהלכה מרדו המתיישבים בארצות הברית כנגד השלטון הבריטי, וכתוצאה מכך הוקם המשטר הדמוקרטי הראשון בעידן המודרני.
המהפכה הצרפתית (1789–1799): מהפכה בצרפת, אשר במהלכה עבר השלטון המלוכני במדינה, שהיה מושתת עד אז על מונרכיה אבסולוטית ופיאודלית שהעניקה זכויות יתר למעמדות האצולה והכמורה, לידי גופים נבחרים. אלה הקימו רפובליקה, שאמורה הייתה להתבסס על זכויות האדם, שותפות ושוויון.