stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לאיוש ואנדור
קורות חייו

לאיוש ואלדר נולד במשפחה יהודית כבנם של ואלדר מוריץ מארטון (1875–1925) קצין ראשי של שר בממשלת ממשלה (על פי רוב קולונל) ושל אידה קליין. הוא סיים תואר במשפטים באוניברסיטת פאזמאן פטר (כיום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד), ובמקביל ללימודיו באוניברסיטה, הוא הפך מומחה באריגה. השירים הראשונים שלו פורסמו ב-1932 בכתב העת "רשם ללא שם" (Névtelen Jegyző), הם היו שירים בחריזה חופשית, קצרים עם גוון אישי. לאחר זמן מה, האופי הפוליטי של שירתו הפך לעוצמתי יותר ויותר, ולעיתים קרובות הפנה את תשומת הלב לסכנות הפשיזם ביצירותיו. שירתו זכתה להצלחה גם בחוגי התיאטרון של תנועת הפועלים. לאחר סיום ה-Névtelen Jegyző, הוא עצמו ייסד וערך מגזין שיצא עשר פעמים בשנה, שהיה "חתך צולב" "Crosscut". אולם בזמן עליית הפאשיזם לא הייתה לו עוד הזדמנות לערוך או לפרסם את יצירותיו, במלחמת העולם השנייה לא מצא עבודה אחרת עקב יהדותו ועבד במפעל אריגה. בנוסף לשירים כתב גם כמה מחזות. הוא נלקח למחנות שירות עבודה, משם נשלח תחילה למחנה הריכוז מאוטהאוזן ולאחר מכן למחנה המשנה גונסקירכן. הוא מת זמן קצר לאחר שחרור המחנה. שותפו למחנה האסיר, גזה הגדוש, דיווח על מותו באופן הבא:
ב-6 במאי 1945 הוא היה מאלה הכחושים שעדיין שרדו את השחרור. הוא נראה בריא לחלוטין, אבל היה רעב מאוד, כמו כולם. וכאשר קיבל פחית בשר של חצי קילו מהחיילים האמריקאים בעיירה השכנה וולס - על אף כל האזהרות, שעדיף קודם לשתות חלב איפשהו, לבלוע אוכל קל וממותק לפני שיכביד על קיבתו המורעבת מזה זמן רב - הוא לא יכול היה לעצור את עצמו, או שהוא סמך על אי-ההשמדה שלו, הוא מיד בכל זאת פתח את הפח ואכל את הבשר החריף קר.
הוא נח בקבר לא מסומן בבית קברות החירום ליד בית החולים הזמני.
חייו האישיים

הוא התחתן, נולד לו ילד, התגבר על ההתלהמות המשובבת שלו והפך למפרנס רציני. גם השירה שלו השתנתה במקצת. הסכנה הפשיסטית, גילויי המבשר והפחד ממלחמת העולם ריסנו את ההתלהמות הפואטית המפלרטטת עם ציניות. נכון שטבעו, הנוטה לסאטירה ורגיש לגרוטסקה, לא השתנה, אבל הוא נעשה קרבי מכוון יותר. והוא לא ראה מוצא. הוא היה ממורמר מכך שהסוציאל-דמוקרטיה בגרמניה אפשרה בחוסר אונים להיטלר לעלות לשלטון. לכן, השמאלנות שלו התקרבה יותר לאנרכיזם מאשר לסוציאליזם. הוא מצא דרך וחברים פחות ופחות. שורת שירה טיפוסית מהתקופה הזו: "התקבץ סביב עצמך!
עבודותיו (חלקי)

ראש או כתיבה (שירים, 1933)
תמונה קבוצתית (שירים, 1938)
משורר חי כאן ביניכם (שירים, 1989)
פומפיי. שתי דרמות / טירטיוס / אגרטל פומפיאני ; עִם., הקדמה מאת Géza Hegedüs; Maecenas, Bp., 1990
כל השירים של Lajos Vándor ; אפר ווסט סייד פילוסופים, ניו יורק, 2019
כל מחזותיו של לאיוס ונדור ; West Side Philosophers, ניו יורק, 2020
עבודותיו (חלקי) > דרמות

פומפיי (Pompeji) שתי דרמות
לקריאה נוספת

מאמר על המהדורה החדשה של שיריו של לאיוש ואנדור
Magyar életrajzi lexikon II. (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש).
מאמר של Magyar Narancs
כתיבתו של גזה הגדוש, בעבודתו: גלריית דיוקנאות לספרות הונגרית.
הערות שוליים

↑  "Walder Márton halotti bejegyzése a Budapest VIII. kerületi polgári halotti akv. 2577/1925. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-07-20.
↑  Szülei házasságkötési bejegyzése a soroksári polgári házassági akv. 69/1911. folyószáma alatt
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 7910 3053  LCCN: no2008027217  VIAF: 61345793   WorldCat (עם VIAF): 61345793 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "לאיוש ואנדור".
להיות זמר (שיר)

| --- | --- |

 סינגל בביצוע חיים משה
 מתוך האלבום "להיות זמר"
 יצא לאור:  יולי 1985
 שפה:  עברית
 בי-סייד:  צעד תימני
 אורך:  4:00
 חברת תקליטים:  האחים ראובני
 כתיבה:  עוזי חיטמן, ציון שרעבי
 לחן:  ציון שרעבי
 הפקה:  אשר ראובני (משקיע) ננסי ברנדס (מפיק מוזיקלי)
 עיבוד:  ננסי ברנדס
 גרסאות כיסוי:  בני אלבז
להיות זמר הוא שיר שביצע הזמר הישראלי חיים משה. הוא פורסם ביולי 1985 כסינגל מתוך אלבומו השביעי של משה, "להיות זמר" (1985). עוזי חיטמן וציון שרעבי כתבו אותו, וציון שרעבי הלחין אותו. ננסי ברנדס עיבד והפיק מוזיקלית.
רקע

מלחין השיר, ציון שרעבי, שיתף פעולה עם חיים משה כמה פעמים, ו"להיות זמר" הוא השיר המצליח ביותר שהלחין לו. מלבד הלחנה, שרעבי נהג לכתוב גם את המילים, וגם בשיר הזה ניסה לכתוב מילים ללחן שהלחין, אך פנה לעוזי חיטמן לאחר שלא היה שלם איתן: ”עוזי באמת היה אחד האנשים הכי יקרים שהכרתי. את הלחן של 'להיות זמר' הלחנתי על מילים שכתבתי בערך, ולא הייתי שלם איתן. באתי אליו, והוא כתב כפי שרק הוא ידע לכתוב”.
הצלחה

השיר הוצג לבחירת הקהל ב"פינה לשיפוטכם" של מצעד רשת ג' ב־16 ביולי 1985 ושבוע לאחר מכן נכנס למצעד במקום ה־25. בשיאו הגיע למקום ה־10 במצעד, ב־20 באוגוסט 1985. השיר יצא מהמצעד ב־1 באוקטובר 1985 בתום שמונה שבועות צעידה.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1985)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1985)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1985)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1985)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | רשת ג' | 10 |  |
הערות שוליים

1 2  השיר מוצג לבחירת הקהל ב"פינה לשיפוטכם" של מצעד רשת ג', באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־27 באפריל 2023
↑  חיים משה – להיות זמר (1985) (סינגל), באתר סטריאו ומונו, בדיקה אחרונה ב־27 באפריל 2023
1 2  האלבום "להיות זמר", באתר סטריאו ומונו, בדיקה אחרונה ב־27 באפריל 2023
1 2  האלבום "להיות זמר" (צילומי התקליט), באתר Discogs, בדיקה אחרונה ב־27 באפריל 2023
1 2  נתוני היצירה, באתר אקו"ם, בדיקה אחרונה ב־27 באפריל 2023
↑  "להיות זמר" בביצוע בני אלבז, באתר יוטיוב, בדיקה אחרונה ב־27 באפריל 2023
↑  יעקב בר-און, ‏"הצדק ניצח": פסטיבל תימנה בראש העין עושה כבוד לציון שרעבי, באתר מעריב אונליין, 26 בדצמבר 2022
↑  דירוג בכורה במצעד רשת ג', באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־27 באפריל 2023
1 2  מיקום שיא במצעד השבועי של רשת ג' (10), באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־27 באפריל 2023
↑  השיר יוצא ממצעד רשת ג', באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־27 באפריל 2023
מאורן

מאורן (בגרמנית: Mauren) היא העיירה והמחוז השישי בגודלו בנסיכות ליכטנשטיין.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4324542-0  HDS: 007085  MusicBrainz: 074cd71d-58de-42dd-bd9f-22fc269fbffb  VIAF: 247341981   WorldCat (עם VIAF): 247341981
מוריס בייטס

ג'וזף מוריס בייטס (אנגלית: Joseph Morris Bates;‏ 1864 - 6 בספטמבר 1905) היה כדורגלן אנגלי.
בייטס החל את הקריירה שלו בנוטינגהאם פורסט כשחקן חובב, אך כעבור מספר שנים עבר ללונדון והחל לעבוד במפעל התחמושת רויאל ארסנל ביחד עם חברו לקבוצה פרד בירדסלי. בייטס פגש במפעל חובבי כדורגל אחרים כגון ג'ק האמבל ודייוויד דנסקין, וביחד הם הקימו את מועדון הכדורגל דיאל סקוור ב-1886; תוך זמן קצר שונה שם המועדון לרויאל ארסנל, וכיום הוא ידוע בשם ארסנל בלבד. בייטס המשיך בתפקיד רשמי בנוטינגהאם כאשר שפט במספר משחקים של המועדון; ביחד עם בירדסלי הוא היה אחראי לכך שהנהלת פורסט תרמה לארסנל מדים אדומים ישנים, כאשר הצבעים האלה משמשים את המועדון הלונדוני מאז.
בייטס השתתף ב-73 משחקים במדי ארסנל, בעיקר כבלם קדמי, בגביע ה-FA (כולל התיקו הראשון במשחק גביע בתולדות המועדון במשחק נגד לינדהאסט ב-5 באוקטובר 1889) ובתחרויות אזוריות אחרות. בייטס זכה לקבל את סרט הקפטן של ארסנל, ונודע בזכות נגיחותיו החזקות בתקופה שבה הכדורגלנים היו כבדים יותר ונטלו סיכון עצמי גדול יותר כשנגחו בכדור. בייטס הוביל את ארסנל לתארים הראשונים בתולדות המועדון - גביע קנט ומגן הצדקה של לונדון ב-1890.
בייטס היה בן 36 כשהוביל את ארסנל לזכייה בגביעים, והחליט כי הוא מבוגר מכדי לשחק; הוא פרש ממשחק פעיל בקיץ 1890. בניגוד לבירדסלי או דנסקין הוא לא שמר על קשר עם ארסנל לאחר פרישתו, ולפיכך אין אזכורים שלו במסמכים מאוחרים של המועדון. הוא המשיך לעבוד במפעל התחמושת, והתמחה במקלעי מקסים, עד למותו משחפת בגיל 41[דרוש מקור].
לקריאה נוספת

ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who,‏ Independent UK Sports,‏ 1995 (ISBN 1-899429-03-4)
פיל סואר ומרטין טיילר, The Official Illustrated History of Arsenal, המלין, 2005 (ISBN 0-600-61344-5)
אלן רופר, The Real Arsenal Story: In the Days of Gog,‏ Wherry‏, 2004 (ISBN 0-9546259-1-9)
מוריס אשקלון

מוריס אשקלון 1939
תבליט "עובד האדמה, העמל והמלומד" מעל הכניסה הראשית לביתן הארץ-ישראלי בתערוכה העולמית של ניו יורק (1939)
חנוכייה שתכנן אשקלון, סביבות 1948
מוריס אשקלון (קליין) (1913 – אוגוסט 2003) היה פסל ומעצב תעשייתי ישראלי.
ביוגרפיה

מוריס אשקלון נולד כמשה קליין במזרח הונגריה. מגיל צעיר, היה נחוש לממש את שאיפותיו האומנותיות, אולם, על מנת לעשות כן, נדרש לנטוש את שורשיו החסידיים אורתודוקסים וזאת מאחר שביטוי אומנותי לא היה מקובל בעיירה המזרח־הונגרית שבה גדל. כאשר מלאו לו 15 שנה, מוריס עזב את משפחתו ובית הולדתו לטובת לימודי אמנות באקדמיה לאומנויות היפות Beaux Arts בבריסל.
בשנת 1934, לאחר שהשלים את לימודי האמנות הפורמליים בבריסל ולאחר מכן במילאנו, עלה לארץ ישראל, שם פגש באשתו לעתיד, ציפורה קרטוז'נסקי, ילידת פולין (ציפורה, אשר נפטרה בשנת 1982, הפכה לפסלת בזכות עצמה בשנים מאוחרות לחייה, יצרה תבליטי נחושת אשר מדמים את חיי העיירה של ילדותה).
בשנת 1939 עיצב וייצר תבליט נחושת עצום בגובה 14 רגל של שלוש דמויות, "עובד האדמה, העמל והמלומד" אשר עיטרו את החזית של ביתן ארץ ישראל בתערוכה העולמית של ניו יורק (1939). מוריס הוזמן ליצור עבור הביתן ההיסטורי החשוב אשר הציג לעולם את הרעיון של מדינה יהודית מודרנית. עבודה זו היא כיום חלק מאוסף של מוזיאון ספרטוס בשיקגו.
בשנות ה־30 המאוחרות, ייסד אשקלון חברה ישראלית לייצור עיצובים אמנותיים, פל-בל, אשר יצרה מנורות מנחושת ופליז ומוצרי יודאיקה נוספים וכן אמנות עיצובית חילונית ופריטים שימושיים אשר יוצאו בכמויות גדולות לכל רחבי העולם. עיצוביו המוכרים והידועים של מוריס, חלק בסגנון אר דקו, אחרים מסורתיים יותר, הציגו את השימוש הכימי המכוון בהשריה בפטינה לעבודות ישראליות בברזל, אשר מהוות כיום חותמת איכות לתעשיית חפצי הנוי הישראלית. במהלך מלחמת העצמאות, מוריס עיצב תחמושת עבור צה"ל, ולבקשת הממשלה הסב את מפעלו על מנת לייצר תחמושת במסגרת המאמץ המלחמתי.
בשנת 1956 היגר אשקלון לארצות הברית, והתגורר בניו יורק ובלוס אנג'לס. הוא רכש מוניטין כחרש כסף מומחה, תוך יצירת כתרי תורה מרהיבים לבתי כנסת ומוצרי יודאיקה טקסיים נוספים אשר למד אודותם בצעירותו. במשך זמן מה, הוא לימד פיסול בפקולטה לאמנות יפה באוניברסיטה ליהדות בלוס אנג'לס.
בשנות ה־70 המאוחרות, בית המלאכה של אשקלון, ששמו "סטודיו אשקלון", הועבר לאזור פילדלפיה. הוא הפך לסטודיו אמנות רב פנים אשר מוקדש לעיצוב ויצירה של אתר אמנות לפולחן ומקומות ציבוריים. הסטודיו משמש למטרה דומה גם כיום, תחת ניהולו של בנו - דוד אשקלון.
בפברואר 2003, חגג אשקלון את יום הולדתו ה־90 כתושב קווארנוואקה, מקסיקו, מקום שבו התגורר עם בנו הבכור, אדיר אשקלון (אדיר היה צייר סוריאליסטי ופסל אשר שיתף פעולה עם המורליסט המקסיקני דוד אלפרו סיקיירז). באוגוסט 2003, נפטר אשקלון מסיבוכים של מחלת פרקינסון, ממנה סבל בשנותיו האחרונות.
היצירות אשר הוזמנו ממוריס אשקלון כוללות יצירות אמנות קבועות במקומות פולחן ומקומות ציבוריים בכל רחבי ארצות הברית, מקסיקו וישראל. עבודותיו הוצגו ומהוות חלק מהאוספים של מוסדות לרבות מוזיאון היהדות (ניו יורק), המוזיאון האמריקאי להיסטוריה יהודית בפילדלפיה, מוזיאון ספרטוס בשיקגו, האוניברסיטה ליהדות בלוס אנג'לס.
כריעות

בלוגיקה, בעיית הכרעה (בעיה שבה בהינתן קלט יש לתת תשובה של כן או לא) נקראת כריעה אם קיים אלגוריתם שקובע מה התשובה עבור קלט נתון. לדוגמה, בעיית ההכרעה "האם הקלט הוא מספר ראשוני?" היא כריעה, מכיוון שקיים אלגוריתם אשר מבדיל בין מספרים ראשוניים לבין מספרים פריקים. מערכת פורמלית נקראת כריעה אם ניתן להחליט האם כל טיעון הוא תקף. בעיות חשובות רבות אינן כריעות, כלומר, ניתן להוכיח שלא קיים אלגוריתם אשר עונה נכונה עליהן לכל קלט.
הגדרה פורמלית

באופן פורמלי, שפה  L תיקרא כריעה אם קיימת מכונת טיורינג  M אשר עוצרת על כל קלט ומקבלת בדיוק את השפה  L. במילים אחרות, אם מכונת טיורינג  M תקבל כקלט מילה בשפה, היא תעצור ב"מצב מקבל", ואם הקלט הוא מילה שאינה בשפה  L, המכונה תעצור ב"מצב לא מקבל" (או "מצב דחייה"). את מחלקת הבעיות (השפות) הכריעות מסמנים ב- R.
שפות שאינן כריעות

קל להוכיח כי קיימות בעיות שלא ניתן לכתוב אלגוריתם לפתרונן, וכך למעשה, השפות המתאימות אינן כריעות. עובדה זו נובעת משיקולי ספירה: אנחנו יכולים ליצור רק  \aleph _{0} (אָלֶף אֶפֶס) מכונות טיורינג ואילו יש  \aleph  (אלף – עוצמת הרצף) שפות.
את שאלת קיומן של שפות "מעניינות" (זאת אומרת, ניתנות לתיאור סופי) שאינן כריעות, פתר אלן טיורינג כאשר הוכיח כי בעיית העצירה אינה כריעה. משפט רייס הרחיק לכת והוכיח כי למעשה כל בעיה ששואלת שאלה לא טריוויאלית על אודות השפה של מכונת טיורינג, אינה כריעה.
שפות כריעות-למחצה

קיימות שפות שהן כריעות-למחצה (חיוביות), כלומר, קיימת מכונה אשר עוצרת ומזהה כל קלט ששייך לשפה, אבל עשויה שלא לעצור לעולם אם הקלט אינו בשפה. הקבוצה המכילה את כלל השפות הללו מסומנת בתור המחלקה RE.
בצורה מקבילה מגדירים את מחלקת השפות co-RE להיות קבוצת כל השפות  L עבורן קיימת מכונת טיורינג אשר עוצרת ודוחה עבור כל מילת קלט שאינה בשפה  L, אבל ייתכן שאינה עוצרת עבור מילים השייכות לשפה  L.
החיתוך של שתי המחלקות לעיל מהווה את המחלקה  R. מאידך, ישנן גם בעיות שהן ב-RE אך לא ב-co-RE ולהפך, למשל, בעיית העצירה.
לעומת זאת, ישנן שפות שהן לא ב-RE וגם לא ב-co-RE. כך למשל בעיית העצירה המוכללת, ששואלת בהינתן כקלט מכונת טיורינג, אם המכונה עוצרת על כל הקלטים האפשריים. כמו כן, השפה המכילה את כל מכונות טיורינג שהשפות שלהן רגולריות, והשפה המכילה את כל מכונות טיורינג שהשפות שלהן חסרות הקשר, שתיהן לא ב- RE ולא ב- co-RE (ובפרט אינן כריעות).
לקריאה נוספת

Chagrov, Alexander; Zakharyaschev, Michael (1997), Modal logic, Oxford Logic Guides, 35, The Clarendon Press Oxford University Press, ISBN 978-0-19-853779-3, 1464942
Davis, Martin (1958), Computability and Unsolvability, McGraw-Hill Book Company, Inc, New York
Enderton, Herbert (2001), A Mathematical Introduction to Logic (2nd ed.), Boston, MA: Academic Press, ISBN 978-0-12-238452-3
M. Sipser, Introduction to the Theory of Computation, PWS Publishing Co., 1997.
J. Hopcroft and J. Ullman, Introduction to Automata Theory, Languages, and Computation, Addison-Wesley Publishing Co., 1979
מאוריציוס במשחקים הפאראלימפיים

מאוריציוס השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באטלנטה (1996), ומאז משתתפת במשחקים דרך קבע, למעט המשחקים הפאראלימפיים סידני (2000) מהם נעדרה. במשחקי החורף לא נטלה מאוריציוס חלק מעולם.
כל המשלחות אותן שלחה מאוריציוס למשחקים הפאראלימפים לאורך השנים היו תמיד משלחות קטנות, ומעולם לא עלו על שני ספורטאים. הספורטאים הנכים אותם שלחה מאוריציוס מעולם לא זכו במדליה פאראלימפית, ולא הגיעו להישגים ספורטיביים משמעותיים.
ראו גם

מאוריציוס במשחקים האולימפיים
מאוריציוס במשחקים האולימפיים לנוער
הערות שוליים

↑  ספורטאי מאוריציוס באתר הוועד הפאראלימפי הבינלאומי
מוטי בן-ינאי

| --- | --- |

מוטי בן-ינאי
 לידה:  1 בינואר 1940 (בן 84) קרשלדאן, הונגריה 
 מדינה:  ישראלי
 עיסוק:  סופר, עיתונאי, מוציא לאור ואיש תקשורת
 
מוטי בן-ינאי (נולד ב-1 בינואר 1940) הוא סופר, עיתונאי, מוציא לאור ואיש תקשורת ישראלי.
קורות חיים

נולד בעיירה קרשלדאן (Körösladány) בהונגריה, בשם אנדרה, לטרי ויאנוש סקלר, שני בין שלושת ילדי המשפחה. אמו טרי, שהייתה בת למיעוט השוואבי-גרמני בהונגריה, התגיירה על מנת להינשא לאביו.
בן-ינאי הוא ניצול שואה שעלה לישראל עם הוריו ב-1948. תחנתם הראשונה בישראל הייתה במחנה המעבר בפרדס חנה, אך לאחר תקופה קצרה שוכנה המשפחה במושבה הגרמנית בירושלים. בן-ינאי נותר בן יחיד להוריו, ששכלו את שני אחיו האחרים - אחיו הצעיר נרצח בשואה בידי ז'נדרמים הונגרים משתפי פעולה של הנאצים ואילו אחיו הבכור נפל בישראל כלוחם במלחמת העצמאות.
לאחר עלייתו לישראל בגיל 8, החל את לימודיו בבית חינוך לילדי עובדים בירושלים. בגיל 12 הצטרף לתנועת השומר הצעיר והתמיד בחברותו בה עד לגיוסו והצטרפותו לגרעין נח"ל בקיבוץ שמיר. בשנת 1954 העתיקה משפחתו את מגוריה לתל אביב, בה גם המשיך בחברותו בשומר הצעיר. בתל אביב, נרתם לסייע לפרנסת המשפחה והחל לעבוד כעוזר מכונאי במוסך. את השכלתו השלים בלימודי ערב בבית הספר התיכון המקצועי ע"ש מקס פיין. במהלך שירותו הצבאי בנח"ל, הצטרף לגרעין שעלה להתיישבות בקיבוץ שמיר ושירת גם כצנחן ולאחר שירותו אף נותר בקיבוץ והצטרף אליו כחבר עד לשנת 1966.
כבר בתקופה זו קינן בו הרצון לכתוב אך המסגרת הקיבוצית לא אפשרה לו לעשות כן, אולם, לאחר שעזב את הקיבוץ, היה חופשי לעסוק בכתיבה. תחילה כתיבה עיתונאית - הוא ניסה להתקבל למערכות עיתונים שונים אך לבסוף הקים עיתון מקומי משלו בשם "זרקור" בנתניה. העיתון עסק בנושאים מקומיים שונים שבנוסף להם היו המדורים הקבועים של ספורט, תרבות ומדור פנאי שכלל שעשועונים כגון תשבצים וחידונים.
בין השנים 1984–1987 פנה ללימודים אקדמיים בחוגים להיסטוריה, פילוסופיה ותולדות האמנות במכללת ספיר שהייתה שלוחה של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
בין השנים 1979 ו-1982 שימש ככתב לענייני ימית וחצי האי סיני של "ג'רוזלם פוסט" כן של האסושיאייטד פרס ככתב לענייני הסכמי השלום עם מצרים. בתקופה זו שימש גם כמקור מידע לעיתונאי חוץ שביקשו להתעדכן בנושאים הללו ממקור מהימן. ב-1982, בזמן מלחמת לבנון הראשונה, הצטרף כעיתונאי שטח לקבוצת עיתונאים זרים שסיקרו את המלחמה. רשימותיו התפרסמו גם ב"אסושיאייטד פרס" (Associated Press).
ספריו

בשנת 1980 יצא לאור ספרו הראשון, "פטריות ותמנונים" בהוצאת מסדה ובעריכתו של אמיר גלבע. באותה שנה יצא לאור גם ספרו השני לבני הנעורים - "סודות הכנעאידים". ב-1990 פרסם את הספר התיעודי "הירשת וגם רצחת" שעסק במשפטה של חוה יערי.
ב-2017 ראה אור ספרו "הישרדות, החטיפה אל החופש", המתאר את בריחתו הנועזת של אביו משבי הנאצים על ידי חטיפת קטר רכבת בחברת טייס קרב אמריקאי וקצינה מהצבא האדום. כמו כן מהווה הספר גם עדות על קורות המשפחה בגטו בהונגריה - גירושם ושליחתם ב"רכבת המוות" לעבר מחנה ההשמדה ומאבק ההישרדות ההרואי של האם טרי. הספר תורגם לאנגלית, תחת הכותרת "Survival", וראה אור בהוצאת אמזון ב-2018. (גם גרסאות מקוונות בעברית ובאנגלית)
הערות שוליים

↑  מוטי בן ינאי, הישרדות החטיפה אל החופש, רשת האינטרנט, 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007414194705171  ISNI: 0000 0000 3094 8119  LCCN: n88194798  VIAF: 33557833   WorldCat (עם VIAF): 33557833
לוח השנה האמזיע'י

העונות בצפון אפריקה: הרי האטלס בינואר ובאפריל
לוח השנה האמזיע'י (באמזיע'ית: ⵜⴰⵙⵡⴰⵙⵜ ⵜⴰⵎⴰⵣⵉⵖⵜ, בתעתיק לאותיות לטיניות taswast tamaziɣt) הוא לוח השנה החקלאי המשמש באופן מסורתי את האמזיע'ים הידועים גם כברברים, הקבוצה האתנית הקדומה ביותר בצפון אפריקה. לוח השנה משמש לתיאום והסדרה של עבודה חקלאית לפי עונות.
הלוח המוסלמי, שהוא לוח שנה ירחי, אינו עונה על צרכים חקלאיים, מכיוון שהוא אינו מתייחס למחזוריות עונתית. בחלקים אחרים של העולם המוסלמי השתמשו בלוח הפרסי, הלוח הקופטי, הלוח היוליאני או לוחות שנה האחרים המבוססים על הלוח היוליאני. כיום הלוח הגרגוריאני נמצא בשימוש רחב לצד או במקום הלוחות הקודמים.
הלוח האמזיע'י הנוכחי הוא מורשת של הפרובינקיה הרומאית מאורטניה קיסארינסיס ופרובינקיה אפריקה, מכיוון שהוא צורה ששרדה של הלוח היוליאני. הלוח היוליאני שימש באירופה לפני אימוץ הלוח הגרגוריאני, עם שמות חודשים שנגזרו מלטינית. אוכלוסיות אמזיע'יות השתמשו בעבר בלוחות שנה ילידיים שונים, כדוגמת לוח השנה של הגואנצ'ים הילידים של האיים הקנריים. עם זאת, על מערכות קלנדריות עתיקות אלו ידוע כיום מעט.
הבדלים בין לוחות השנה השונים

הלוח הברברי החקלאי שעדיין בשימוש נגזר כמעט בוודאות מהלוח היוליאני, שהוצג בפרובינקיה אפריקה בזמן השליטה הרומית. שמות החודשים של לוח שנה זה נגזרים מהשמות הלטיניים המקבילים. בנוסף ישנן עקבות של חגים מלוח השנה הרומי.
אורכם של השנה ושל החודשים הבודדים זהה ללוח השנה היוליאני: שלוש שנים של 365 ימים ואחריהן שנה מעוברת של 366 יום, וחודשים של 30 ו-31 ימים, למעט החודש השני שבו ישנם 28 ימים. משמעות הדבר היא שתחילת השנה חלה ב-14 בינואר בלוח הגרגוריאני, בהתאם לפער שנצבר במהלך מאות השנים בין התאריכים האסטרונומיים ללוח היוליאני. ההבדל היחיד בין הלוח האמזיע'י ליוליאני הוא שהיום הנוסף בשנים מעוברות לא מתווסף בסוף פברואר, אלא בסוף השנה.
הבדלים בין לוחות השנה השונים > חודשים

ישנן מספר צורות סטנדרטיות לשמות הלוח האמזיע'י (ברברי). הטבלה שלהלן מספקת את הצורות המשמשות במרוקו, אלג'יריה, לוב ותוניסיה.
| חודש | ריפיאן (צפון מרוקו) | שילחה (דרום מרוקו) | שאוויה (אלג'יריה) | קבילה (אלג'יריה) | מזאב (אלג'יריה) | ערבית מרוקאית | ערבית תוניסאית | ערבית לובית |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ינואר | yennayer | innayr | yennar | (ye)nnayer | yennar | yanayer | yenna(ye)r | yannayer |
| פברואר | yebrayer | brayr | furar | furar | furar | febrayer | fura(ye)r | febrayer |
| מרץ | mares | marṣ | meɣres | meghres | maraṣ | mars | marsu | mars |
| אפריל | yebrir | ibrir | brir | (ye)brir | yebrir | abril | abril | ibril |
| מאי | may | mayyu(h) | mayu | maggu | mayu | mey | mayu | mayu |
| יוני | yunyu | yunyu(h) | yunyu | yunyu | yunyu | yunyu | yunyu | yunyu |
| יולי | yulyuz | yulyuz | yulyu | yulyu(z) | yulyuz | yulyuz | yulyu | yulyu |
| אוגוסט | ɣuct | ɣuct | ɣuct | ɣuct | ɣucet | ɣuct | awussu | aɣustus |
| ספטמבר | cutembir (c=sh) | cutambir | ctember | ctember | ctember | cutanbir | ctamber | september |
| אוקטובר | ktuber | kṭubr | tuber | (k)tuber | tuber | uktuber | uktuber | uktuber |
| נובמבר | nwambir | nuwambir | numbir | nu(ne)mber | unembir | nwanbir | nufember | nuvamber |
| דצמבר | dujembir | dujambir | dujamber | bu- (du-)jember | uğembir | dujanbir | dejember | december |
עונות וחגים

בנוסף לחלוקה על פי חודשים, בלוח השנה החקלאי המסורתי ישנן הפרדות נוספות לפי עונות או לפי "תקופות חזקות", המאופיינת בפסטיבלים ובחגיגות מסוימות.
אביב: תׇּפְסוּת – מתחיל ב-15 בפוראר (28 בפברואר)
קיץ: אַנֶבְּדוּ – מתחיל ב-17 במאיו (30 במאי)
סתיו: אָמְוַואל / aməwan – מתחיל ב-17 בע'ושת (30 באוגוסט)
חורף: תָּגְרֵסְת – מתחיל ב-16 בנומביר (29 בנובמבר)
אלמנט מעניין בלוח השנה, הוא הניגוד הקיים בין שתי תקופות, שתיהן במשך של 40 יום. האחת מייצגת את החלק הקר ביותר כביכול של החורף ("הלילות", llyali) והשניה היא התקופה החמה ביותר של הקיץ ("ימי הכלב", ssmaym, awussu).
עונות וחגים > ינאייר

היום הראשון של השנה נחגג בדרכים שונות בחלקים השונים של צפון אפריקה. מסורת רווחת אחת היא ארוחה הכוללת מאכלים אופייניים, המשתנים מאזור לאזור (כגון קוסקוס עם שבעה סוגי ירקות). באזורים מסוימים, החג מסומן על ידי הקרבה של חיה (בדרך כלל תרנגולת). בינואר 2018, אלג'יריה הכריזה על ינאייר כחג לאומי – מדיניות שהוותה ציון דרך במאבק להכרה בתרבות ובזכויות האמזיע'ים בצפון אפריקה.
הערות שוליים

↑  Gast, M.; Delheur, J.; E.B. (באפריל 1991). Calendrier. Encyclopédie Berbère, 11 (Bracelets – Caprarienses) (בצרפתית). OpenEdition. pp. 1713–1720. ISBN 9782857445814. נבדק ב-5 ביולי 2018. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Les origines du calendrier amazigh". Les Matins d'Algérie.
↑  amwal is the form found in Jebel Nafusa (Jadu); aməwan is the corresponding word in tuareg. Cp. V. Brugnatelli, "Notes d’onomastique jerbienne et mozabite", in K. Naït-Zerrad, R. Voßen, D. Ibriszimow (éd.), Nouvelles études berbères. Le verbe et autres articles. Actes du "2. Bayreuth-Frankfurter Kolloquium zur Berberologie 2002", Köln, R. Köppe Verlag, 2004, pp. 29-39, in particular p. 33.
↑  On this topic, see e.g. chapter "Llyali et Ssmaym" in Genevois (1975, pp. 21-22)
↑  "Happy 2968! Berber New Year becomes holiday in Algeria". The National. 12 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
מאלבורק

מאלבורק (בפולנית: ‏Malborkקובץ:Pl-Malbork.ogg‏Ⓘ‏, בגרמנית: ‏Marienburgקובץ:Marienburg.ogg‏Ⓘ‏, מַרִיאֶנְבּוּרְג) היא עיירה בצפון פולין הממוקמת באזור ההיסטורי של פומרליה (אנ'). העיירה היא בירת מחוז מאלבורק בפרובינציית פומרניה. נכון ל-2018 היו בה 38,723 תושבים.
היסטוריה

העיירה נוסדה על ידי אבירי המסדר הטבטוני בשנת 1274 כאשר בתחילה המסדר הקים טירה גדולה על נהר נוגט (אנ'). הטירה שימשה כמפקדה של מסדר האבירים. בניין גותי זה נחשב כיום לטירת הלבנים הגדולה בעולם, למבנה הגותי המבוצר הגדול באירופה, והוא הוכרז כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו בשנת 1997.
בצמוד לטירה התפתח במקור היישוב מריאנבורג. ההכנסה העיקרית של מריאנבורג נבעה בתחילה ממסחר בענבר, וכמו גם ממסים שנגבו מהתנועה בנהר. מריאנבורג עברה לשלטון פולני באמצע המאה ה-15. ב-1871 עברה השליטה במריאנבורג לקיסרות הגרמנית. במשאל העם שבוצע לאחר מלחמת העולם הראשונה הצביעו 9,641 מתושבי היישוב בעד השתייכות לפרוסיה המזרחית, ו-165 הצביעו בעד השתייכות לפולין.
מריאנבורג וטירתה נהרסו קשות בתום מלחמת העולם השנייה, כאשר קרבות עזים התרחשו בתחום העיירה. רוב האוכלוסייה האזרחית הצליחה להימלט מערבה, אך כ-1,840 תושבים מתו במהלך המלחמה. בסוף 2008 התגלו קברי אחים בתחום העיירה עם כמויות גדולות של שרידי גופות. ישנן אינדיקציות רבות לכך שמדובר בקורבנות של מעשי טבח.
בוועידת פוטסדאם ב-1945 הוחלט שהעיירה תעבור לשליטה פולנית. בעקבות כך שם העיירה שונה למאלבורק.
הקהילה היהודית

יהודים הגיעו לראשונה לעיר בסביבות 1815. בית הקברות היהודי נפתח ב-1819 ובית הכנסת הראשון ב-1830. הקהילה צמחה בהדרגה עד שהגיעה לשיא גודלה ב-1871, אז נמנו בה כ-340 יהודים שהיו יותר מ-3% מהאוכלוסייה הכללית, אך לאחר מכך החלה ירידה הדרגתית. ב-1898, לאחר השקעה נדיבה של הקהילה, נחנך בית כנסת חדש. לאורך הזמן קמו מוסדות קהילתיים רבים וסניפים של ארגונים יהודיים ארציים בגרמניה ובפרוסיה המזרחית בפרט.
בעת עליית הנאצים לשלטון ב-1933 הקהילה הצטמצמה לכ-130 יהודים, והמגמה רק התגברה בשנים שלאחר מכן כך שבערב מלחמת העולם השנייה התגוררו בה 34 יהודים בלבד. בית הכנסת המקומי הוחרב באירועי ליל הבדולח ב-1938, וידוע על 31 מיהודי המקום שנרצחו בשואה. במהלך המלחמה הנאצים השמידו את בית הקברות והפכו אותו לשדה גידולים, ולאחר המלחמה האוכלוסייה המקומית השתמשה בהריסות המצבות לצורכי בנייה.
ערים תאומות

נורווגיה לרוויק, נורווגיה
צרפת מרני-לה-קומפיאן, צרפת (מ־2004)
גרמניה מונהיים אם ריין, גרמניה (מ־2005)
גרמניה נורדהורן, גרמניה (מ־1995)
שוודיה סולבסבורי, שוודיה (מ־1999)
ליטא טרקאי, ליטא (מ־1997)
גלריה

פסלו של המלך הפולני קז'ימייז' הרביעי
בית העירייה הישן
כנסיית יוחנן המטביל הקדוש
שער החרס
שער מריאצקה
מגדל המים
בית המשפט המחוזי
בית בסגנון ארט נובו
מרכז מידע לתיירים
תצלום של בית הכנסת המקומי בסביבות 1900