stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בנימין אלון
ספריו > ספרים בעריכתו

אברהם יצחק הכהן קוק, טוב רואי על מסכת שבת, מכון טוב רואי, 1986
אברהם יצחק הכהן קוק, טוב רואי על מסכתות עירובין ופסחים, מכון טוב רואי, 1987
אברהם יצחק הכהן קוק, הקריאה הגדולה לארץ ישראל אמונים, 1993
הערות שוליים

1 2 3 4 5  בנימין אלון (עם הקדמה מאת יואב שורק),'"`UNIQ--nowiki-00000003-QINU`"'‏"השלום שאחרי נתניהו", השילוח, 5, יולי 2017
↑  הרב הראשי לישראל שלמה גורן-שט' (1) - הרבנות הראשית - שוטף - כרך א', באתר ארכיון המדינה, עמ' 52
↑  ענת רוט ואשר אריאן,'"`UNIQ--nowiki-00000005-QINU`"'סוד הכוח: מועצת יש"ע ומאבקיה בגדר ההפרדה ובתכנית ההתנתקות, באתר המכון הישראלי לדמוקרטיה, 2006, פרק שני: מועצת יש"ע - רקע
↑  התרעות על כוונת פלסטינים להתנקש בחיי השר בני אלון, באתר גלובס, 5 בפברואר 2002
↑  דיאנה בחור-ניר ואילן מרסיאנו,'"`UNIQ--nowiki-00000008-QINU`"'הסוף לקואליציה: ראש הממשלה פיטר את שרי האיחוד הלאומי, באתר ynet, 4 ביוני 2004
↑  אפרת וייס,'"`UNIQ--nowiki-0000000A-QINU`"'בני אלון: יש לי סרטן, אמשיך להנהיג את הרשימה, באתר ynet, 21 בפברואר 2006
↑  רועי שרון,'"`UNIQ--nowiki-0000000C-QINU`"'מולדת הודיעה על פרישתה מהבית היהודי, באתר nrg‏, 18 בדצמבר 2008
↑  ואלו זוכי פרס מוסקוביץ' הפרס שנוסד על ידי ד"ר ארווינג וצ'רנה מוסקוביץ' יוענק השנה לרב בנימין (בני) אלון, לקרוליין גליק וליהודה הראל, ערוץ 7, 13 באפריל 2016
↑  יוני קמפינסקי, הרב בני אלון מאושפז במצב קשה, באתר ערוץ 7, 9 בפברואר 2015
↑  קובי נחשוני,'"`UNIQ--nowiki-00000010-QINU`"'השר לשעבר בני אלון הלך לעולמו בגיל 62, באתר ynet, 5 במאי 2017.
↑  גיא עזרא,'"`UNIQ--nowiki-00000012-QINU`"'‏רחוב על שם הרב בני אלון בירושלים, באתר "סרוגים", 22 ביולי 2020
↑    אמונה אלון, ‏דרך אֵלון: "הרב בני הוא שיזם את סלילת הרחוב הנקרא עכשיו על שמו", בעיתון מקור ראשון, 12 בדצמבר 2021
↑  בבית אל הנציחו את זכרו של מייסד היישוב הרב בני אלון, באתר ערוץ 7, 17 במרץ 2021
↑  [Retiring Colorado congressman to be feted for faith-based support of Israel https://www.jns.org/retiring-colorado-congressman-to-be-feted-for-faith-based-support-of-israel/]
↑  [Rep. Doug Lamborn
 https://x.com/RepDLamborn/status/1866896354187915626]
↑  פרק נ"ב, פסוק ח
↑  בין היתר של הכומר ג'ון הייגי ושל הסנטור הרפובליקני סם בראונבק ואיש התקשורת פט רוברטסון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299518205171  ISNI: 0000 0000 6948 0867  LCCN: n87906513  VIAF: 98444549   WorldCat (עם VIAF): 98444549
הגולם מפראג

ציור של הגולם ומהר"ל. בגרסה זו כתובות האותיות "גלם" על מצחו (הכוונה: "גולם" בכתיב חסר)
בית הכנסת העתיק "אלטנוישול" בפראג. נראה הסולם לעלות לעליית הגג. (העלייה סגורה).
אגדת הגולם מפראג היא אגדה עממית יהודית המספרת על גולם שנוצר בידי רבי יהודה ליווא, המהר"ל מפראג, בן המאה ה-16, על מנת למנוע עלילות דם מבית היוצר של קהילות הנוצרים באירופה נגד היהודים.
עיקרי סיפור בריאת הגולם

על פי המסופר, הגולם שימש את יוצרו כשליח נאמן והטיל אימה על מפיצי עלילות דם נוראות נגד היהודים. מדי ערב שבת נהג הרב להוציא את רוח החיים מתוך הגולם מחשש פן יחלל זה את השבת, והגולם היה מוטל כגוש חומר עד צאת השבת. באחד מימי השישי שכח הרב להוציא ממנו את רוח החיים, והגולם חילל את השבת וסיכן את הגויים שחיו בעיר. הרב רדף אחריו והשיגו מחוץ לפתח בית הכנסת העתיק "אלטנוישול" בפראג. שם הוציא ממנו את רוח החיים, והגולם התנפץ לרסיסים. על מצחו של הגולם היו חקוקות האותיות "אמת", וניטרולו התבצע על ידי מחיקת האות א' כך שהכיתוב הפך ל"מת". לפי האגדה נותרו שרידי גופו מונחים בעליית הגג של בית הכנסת עד ימינו אלה.
מקורות האגדה

בפולקלור היהודי נפוצו אגדות שונות אודות גולם, גוש של חומר בדמות אדם שנופחים בו חיים, בדרך כלל על ידי שימוש בשמות קדושים. אחד הסיפורים הנפוצים מתחילת העת החדשה נסוב על רבי אליהו בעל שם מחלם מהמאה ה-16, עליו מסופר שיצר גולם על פי ספר יצירה. על פי הכתוב בהערות מנחם ציון על ספר שם הגדולים בערך של רבי אליהו בעל שם מחלם היה תלמידו של מהר"ל מפראג מה שמסביר ומבסס יותר את המסורת של יצירת הגולם על ידו וכן על ידי המהר"ל. כמו כן רבי חיים מוולוזין מעיד שסיפר לו רבו הגאון מווילנא, שבהיותו ילד החל לעסוק ביצירת גולם על פי ספר יצירה, והפסיק כאשר ראה דמות מעל ראשו שהבין מזה שמהשמים לא רוצים שיעסוק בזה עקב גילו הצעיר.
מקורות האגדה > מקורות היסטוריים

המקור המודפס הידוע הקדום ביותר לסיפור עד כה הוא ככל הנראה הערת שוליים בספר "Der Jüdische Gil Blas" ("היהודי גיל בלאס") משנת 1834, שחיבר יוסף זליגמן כהן (גר').
ד"ר אלי אשד פרסם בכתב העת המקוון "יקום תרבות" מאמר לפיו, סיפור הגולם מפראג נוצר בידי הרב, הרופא והסופר לודוויג אוגוסט פרנקל בסביבות השנים 1832–1833. הסיפור הופץ על ידי פרנקל דרך פרסומים בעיתונות האוסטרית והגרמנית והצ'כית דרך קשרים אישיים שהיו לו כעורך שבועון ספרותי עם סופרים אוסטריים גרמניים וצ'כיים. ואולי מעל לכל דרך עלונים בבתי כנסת שעליהם היה אחראי לאורך שנים רבות כמזכיר קהילת וינה. עלונים אלו נקראו בידי המונים לפני ובזמן תפילה. דרך העלונים האלו יצר פרנקל את הרושם עבור המוני מתפללים שהמדובר בסיפור עממי קדמון. גרסת פרנקל של הסיפור פורסמה במגזין בווינה בנובמבר 1836.
בשנת 1862 דאג פרנקל שהסיפור יתורגם גם לשפה העברית בשני תרגומים שונים במקביל מגרסה חדשה שיצר בשפה הגרמנית. וזה הפך אותו לאדם היחיד במאה ה-19 שעסק בסיפור הגולם מפראג יותר מפעם אחת.
פרופ' יוסף דייוויס טוען כי בסיפורים מהמאות ה-17 וה-18 על תלמידיו של המהר"ל כדוגמת רבי יום טוב ליפמן הלר, כללו אלמנטים של סיפור הגולם.
לסיפור על הגולם מפראג אין ביסוס היסטורי מספיק מהימן. מפקפקי האגדה טוענים כי היה מן הראוי שבריאת הגולם תוזכר בכתבי המהר"ל, או תלמידיו ובני דורו. מקור חשוב נוסף לאגדה זו מופיע בספר "טהרת יום טוב" בו מובא מכתב בו מפורש בדיוק כיצד יצר המהר"ל את הגולם. גרשום שלום טוען שככל הנראה התגלגל מדמויות שונות ובאמצע המאה ה-18 הגיע לפראג שם נקשר לשמו של המהר"ל. חוקרים אחדים הציעו הסבר לפיו נוצר הסיפור כהמצאה ספרותית כחלק מתנועת פולקלור יהודי מקבילה לתנועת הפולקלור הגרמני של התקופה, וכי ייתכן שהוא התבסס על מסורת יהודית שעברה מפה לאוזן.
הרב יהושע ענבל טען כי לא ייתכן שסיפור דמיוני שכזה יהפוך לנפוץ בקהילות רבות ומרוחקות זו מזו באותו הזמן ממש. כפתרון הוא העלה את ההשערה, שהגולם מפראג היה אוטיסט, וכינויו 'גולם' היה כינוי חיבה שנבע מהיחס אליו כשוטה למחצה, בעוד שההמון טעה בו כי הוא בריאה לא אנושית שנבראה בידי המהר"ל. מסיבה זו לא הייתה בעיניי כותבים באותה התקופה חשיבות לכתיבת הסיפור.
במשך השנים חוברו חיבורים שהיו שטענו לגביהם כי הם פסאודואפיגרפיים שכביכול מתארים את יצירת הגולם או עלילותיו ממקור ראשון. כמו "אגרת המהר"ל אודות יצירת הגולם".
מקורות האגדה > היחס לסיפור הגולם במסורת הרבנית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הסטייפלער כתב בספרו "חיי עולם" רשימה של כל גדולי ישראל שבראו גולם, ובעוד את כל הרשימה כתב בצורה נחרצת - על המהר"ל כתב "ידוע שהמהר"ל מפראג ברא גולם", ובמהדורה השנייה שינה ל"מפורסם שהמהר"ל...". היו ששיערו כי הנוסח המסתייג הוא בשל חוסר האישוש ההיסטורי לסיפור בריאת הגולם על ידי המהר"ל, שהתחדד אצל הסטייפלער בין ההדפסה הראשונה לשנייה.
הרב שלמה פישר טען כי סיפור הגולם לא היה ולא נברא, וקבל על שסיפור הגולם עודנו מתפשט.
מקורות האגדה > הטמנת הגולם בעליית הגג של אלטנוישול

על-פי האגדה הגולם הוטמן בעליית הגג של בית הכנסת אלטנוישול. עם זאת, בשיפוצים שנערכו במקום בשנים (ה'תשע"ד-ה'תשע"ה) לא היה כל ממצא של ממש שעשוי להעיד על כך, אך גם לא היה בזה כדי להכחיש בבירור את הסיפור, היות שבעבר הרחוק יותר (ה'תרמ"ד) נערכו במקום שיפוצים מוקדמים ולא תועדו בשלמות.
בהקדמה לספר נפלאות המהר"ל מתאר הרב יודל רוזנברג כי הנודע ביהודה עלה עטור בטלית ותפילין לעליית הגג של האלטנוישול לאחר שבמשך אותו היום טבל וצם, כשהוא מותיר מניין מתלמידיו לומר תהילים תחתיו תחת העלייה. לאחר משך זמן ירד בפחד ובהלה, ואמר שמעתה הוא מחזק את תקנת המהר"ל שלא לעלות לעלית הגג.
סיפור נוסף מספר על קצין נאצי שרצה לבדוק את מהימנות הסיפור אודות הגולם, אך מת במקום. גם לסיפור זה אין בסיס מתועד, והוא קשור כנראה לביקורו של הפרוטקטור ריינהרד היידריך במקום ב-1942, מעט לפני הירצחו ומותו מן הפציעה בבית החולים בפראג. אך עצם קיומו של בית הכנסת, על אף כיבושו של המקום עוד לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, מפזר הילה סביב לסיפור זה.
רבי מנחם מנדל שניאורסון מליובאוויטש ציין שהאגדה הייתה מפורסמת בקרב היהודים ושאינם עוד קודם הוצאת ספרו של רוזנברג, והוסיף ששמע מפי חותנו, שהוא ביקר בעליית הגג של בית הכנסת האמור (סביב שנת תרס"ח). עוד ציין שהראיה הפשוטה על אמיתותו של הגולם היא שהגויים במקום מאמינים בזה, כך שאין זו רק אגדה יהודית. כמו כן רבי לוי יצחק שניאורסון סיפר אודות ביקורו בפראג יחד עם רבי דוב בער שניאורסון שרבי דוב בער עלה לעליית הגג ומיהר לרדת לאחר מה שראה וטען כי אין רשות לאף אדם להיכנס למקום.
מקורות האגדה > הספר נפלאות המהר"ל

המקור הראשון שהרחיב בתיאור בריאת הגולם ומעלליו הוא בחיבור בשם "נפלאות המהר"ל שהוציא לאור הרב והסופר יהודה יודל רוזנברג ב־1909. הספר מתיימר להציג את כתב ידו של חתן המהר"ל, הרב יצחק כ"ץ, שהיה עד ראייה והשתתף במעמד יצירת הגולם. הספר מתאר בפרוטרוט ובצבעים חיים את סיפור בריאתו של הגולם, חייו ומותו המסתורי, ובעיקר את מעשיו ההרואיים להצלת יהודי פראג מעלילות הדם ומהכומר טדיאוס הרשע. בהקדמה לספר טוען הרב רוזנברג שהסתמך על כתב יד שרכש מאת יהודי בשם חיים שרפשטיין, שחי במחצית השנייה של המאה ה-19 עסק במחקר ובמכירת עתיקות, שמצא את העותק במוזיאון בעיר מיץ.
כחצי שנה לאחר צאת נפלאות המהר"ל הוציא לאור מנחם מנדל עקשטיין מסיגט בשנת ה'תר"ע (1910) את חיבורו "ספר היצירה", בו טען לראשונה לזיופו של הספר. הוא התבסס על סתירות בין המתואר בספר לבין המקורות בספרות היהודית והקבלית המתארים בריאת יצור חי, כמו גם על סתירות רבות בתוך הקונטרס עצמו, כמו תיאר של ספר תוספות יום טוב שלא הודפס אז והמילה שעון שלא הומצאה אז. בין היתר, מתואר בספר, שמיוחס לחתן המהר"ל "חתנו הגאון מוהר"י כ"ץ זצ"ל". חוקרים נוספים שעסקו בכתב היד הוכיחו כי הוא יצירה מקורית של הרב רוזנברג, ביניהם חוקר הקבלה גרשום שלום.
בעקבות הביקורת על ספרו, פרסם הרב רוזנברג מודעה כי אכן הוא כותב החיבור, אך עשה זאת על פי צו רבני לודז' על מנת לספק לנוער היהודי בפולין תחליף מושך לסיפורת החילונית. צאצאי הרב רוזנברג הביאו ראיה לכך, מהעובדה כי זו הייתה הסיבה שהחיבור נכתב על ידו בעברית ולא ביידיש - על מנת למשוך את לב הנוער המשכילי שחיפש ספרות עברית. ישראל אלתר גרובייס העלה את ההשערה כי הסתירות נשתלו במכוון בספר בידי הרב רוזנברג עצמו, על מנת שזיופו יתגלה ולא יהפוך לאמין.
הרב יהושע ענבל טען כי הסתירות הפנימיות בספר רק מחזקות את ההשערה כי הרב רוזנברג ליקט סיפורים שונים שהיו נפוצים על הגולם, כך שהשגיאות היו במקור. גרשום שלום סבר כי את ההשראה לכתיבת הסיפורים לקח הרב רוזנברג מ"איגרת המהר"ל" בה ישנם תיאורים רבים החופפים למתואר בנפלאות המהר"ל, שאומנם הודפסה רק כעשר שנים לאחר הדפסת נפלאות המהר"ל אך שלום שיער כי היא הייתה קיימת עוד הרבה קודם.
בתרבות > אופרות על הגולם מפראג

ניקולאה ברטאן (1887–1968), התמרדות הגולם (Golem lásadása, 1923). אופרה במערכה אחת בשפה הרומנית ללברית מאת המלחין. האופרה מבוססת על מחזה בשפה ההונגרית מאת הסופר היהודי אילש קוצר.
אז'ן ד'אלבר, הגולם (1926). אופרה בשלוש מערכות ללברית גרמני מאת פרדיננד ליון על פי המחזה "הגולם: אגדת גטו" (1908) מאת ארתור הוליטשר.
אברהם אלשטיין, הגולם (1962). אופרה בארבע מערכות ללברית אנגלי מאת המלחין ואשתו.
לרי סיטסקי (נולד 1934), הגולם (1980). אופרה רבתי בשלוש מערכות ללברית אנגלי מאת גוון הרווד.
ג'ון קסקן (נולד 1949), גולם (1988). אופרה בחמש תמונות ופרולוג ללברית אנגלי מאת המלחין ופייר אודי.
נעם שריף, גולם 13 (2008). דרמה קבליסטית בשתי מערכות ללברית אנגלי מאת ג'ורג' וייט.
| --- | --- |

גרסאות נוספות של פסל הגולם
גולם מחימר
גולם לפי פיליפ סמרייה. האותיות "אמת" חקוקות על מצח הגולם.
בית כנסת עתיק בצפון צ'כיה, מוזיאון יהודי, עם פסל הגולם.
לקריאה נוספת

משה אידל, גולם, הוצאת שוקן
ר' יהודה יודיל רוזנברג, נפלאות המהר"ל, סיפור בדיוני
יצחק בשביס-זינגר, הגולם, ספרית פועלים, 1985, מאנגלית: יעקב שביט
עודד שי, גלגוליו של הגולם מפראג, אקדמות, גיליון כח, אדר ה'תשע"ג
דורי, נ' (ה'תשע"ט). הגולם מפראג והשפעתו על יצירות ספרות לילדים. בין השורות, 3, 154-141
ניסיונות פגיעה במסגדי הר הבית

ניסיונות הפגיעה במסגדי הר הבית הם מקרים שבהם נעשו, על ידי גורמים לא־מוסלמיים, פעולות שמטרתן פגיעה במסגד אל-אקצא וביתר האתרים המקודשים לאסלאם במתחם הר הבית. הניסיונות החלו לאחר הקמת מדינת ישראל, ורובם המוחלט סוכל על ידי מערכת הביטחון הישראלית כבר בשלב התכנון.
התכנון לפוצץ את המסגדים במהלך מלחמת העצמאות

ביולי 1948 תכנן יהושע "מאיר" זטלר, מפקד הלח"י בירושלים, לפוצץ את המסגדים על הר הבית, בהשפעת סעיף י"ח של עיקרי התחייה שנכתבו על ידי אברהם שטרן. בסעיף זה נכתב כי אחת ממטרות התנועה היא בניין הבית השלישי "כסמל לתור הגאולה השלמה". כמו כן הושפע משירתו המשיחית של אורי צבי גרינברג. זטלר ארגן חוליה של שלושה חברי לח"י, צייד אותם בעשרים תרמילים עמוסים בחומר נפץ ותידרך אותם כיצד לפוצץ את המסגדים לאחר שהעיר העתיקה תשוחרר. הוא לא תיאם פעילות זו עם מנהיגי הלח"י או עם ארגונים אחרים שפעלו במלחמת השחרור. בדיעבד נודע שגם קבוצה של אנשי אצ"ל הכינה מטענים דומים לאותה מטרה.
ב-16 ביולי 1948 ניסה כוח משולב של "ההגנה" והאצ"ל, בפיקודו של דוד שאלתיאל, לפרוץ את חומת העיר העתיקה באמצעות מטען נפץ בן 150 ק"ג, אך הניסיון נכשל, והעיר העתיקה נותרה בשליטת הלגיון הערבי. עקב כישלון זה נגוזה גם תוכניתו של זטלר.
האפשרות לפוצץ את מסגד אל-אקצא במהלך מלחמת ששת הימים

לאחר כיבוש העיר העתיקה במלחמת ששת הימים, הרב שלמה גורן היה בין הראשונים שהגיעו להר הבית ולכותל המערבי, שם תקע בשופר, אמר את ברכת שהחיינו, אל מלא רחמים והלל בברכה. לאחר מכן הוא שוחח עם מספר גורמים על האפשרות להרוס את מסגדי הר הבית. כאשר הציע הרב גורן לאלוף עוזי נרקיס, שפיקד על מבצע הכיבוש, לפוצץ את מסגד אל-אקצא, נרקיס סירב, ואיים על גורן כי יורה לעצור אותו אם לא יחדל לדבר על כך. לאחר מכן סיפר גורן מספר פעמים כי הציע לפוצץ את המסגדים. רמי גורן, בנו של הרב גורן, טען כי הסיפור אינו נכון: "אבי אמר לו: חס וחלילה. הוא אמר שלא יוכל לשאת את הביזיון שמדינת ישראל תגייס כסף כדי לבנות מחדש את המבנה הזה. אבא שלי היה אדם מציאותי והמציאות אמרה לו שאי אפשר להחריב את כיפת הסלע כיום."
פיגועים ועימותים אלימים במסגדים > הצתת מסגד אל-אקצא (1969)

ב-21 באוגוסט 1969, מייקל רוהאן, תייר נוצרי מאוסטרליה, הצית את מסגד אל-אקצא. כבאים נאבקו בשרפה במשך ארבע שעות בזמן שהמון מוסלמי זועם צעק "לחסל את ישראל". נשיא הווקף האשים את מכבי האש בתגובה איטית מכוונת, אף שבפועל מכבי האש הגיעו תוך זמן קצר להר וההמון הערבי בהר מנע מהם לכבות את השרפה. מדינות ערב האשימו את ישראל בתקרית, אף על פי שרוהאן הזדהה כנוצרי וכחבר ב"כנסיית האל". השרפה הרסה את המינבר ההיסטורי העתיק שהובא למסגד על ידי צלאח א-דין. במשפטו אמר רוהאן כי הוא מאמין שהוא "שליח האל" בהתאם לנבואה של זכריה הנביא. בית המשפט הרשיע את רוהאן, אך לאחר מכן הכריז עליו כלא-שפוי, והוא אושפז בבית חולים לחולי נפש בישראל.
פיגועים ועימותים אלימים במסגדים > הפיגוע של אלן הארי גודמן (1982)

ב-11 באפריל 1982 ביצע אלן הארי גודמן פיגוע בהר הבית. גודמן, יהודי מארצות הברית שהתנצר וחזר בתשובה, מעורער בנפשו שלקה בסינדרום ירושלים, היה חייל סדיר בצה"ל באותה עת ותומך של תנועת "כך". הוא פרץ למסגד אל-אקצא עם רובה M-16, הרג את השומר ואדם נוסף ופצע 44 מתפללים מוסלמים. תקרית זו גרמה למהומות ושביתות בירושלים, בגדה המערבית וברצועת עזה. במשפטו אמר גודמן לבית המשפט כי ציפה להפוך ל"מלך היהודים על ידי שחרור המקום הקדוש הזה". הוא הורשע ונדון למאסר עולם ועוד שתי תקופות מאסר של עשרים שנה. לאחר שריצה 15.5 שנות מאסר הוא שוחרר וגורש לארצות הברית.
התארגנויות שנעצרו בשלב התכנון > ניסיונות הפיגוע של יואל לרנר (1982)

באוקטובר 1982 נעצר יואל לרנר, חבר תנועת "כך" של מאיר כהנא, והואשם בתכנון פיגוע באחד המסגדים בהר הבית. לרנר נאסר שלוש פעמים בקשר לתוכניות לפגוע במסגדי הר הבית, במסגרת פעולות "מחתרת גל" ("גאולה לישראל"). מחתרת זו האמינה שפיצוץ מסגדי הר הבית יזעזע את מדינת ישראל והעולם כולו, ויביא להקמת מדינת הלכה. במחתרת היו 45 חברים פעילים, והם תכננו סדרה של 13 פעולות טרור ששיאן פיצוץ המבנים המוסלמיים על הר הבית.
לרנר הורשע בתכנון פיגוע שיפוצץ את כיפת הסלע, ונידון לשנתיים וחצי מאסר. הוא שוחרר כעבור שנה, ולאחר שחרורו היה שותף בתוכנית נוספת לפיצוץ המסגדים.
התארגנויות שנעצרו בשלב התכנון > המחתרת היהודית (1984)

אחת התוכניות המעשיות ביותר לפגוע במסגדי הר הבית הייתה זו של "המחתרת היהודית", ארגון טרור יהודי שנחשף בידי שירותי הביטחון ב-1984. ההתארגנות של יהודה עציון שמה לה למטרה לפגוע בכיפת הסלע כדי "לטהר" את הר הבית, ובכך להביא לגאולה שלמה ולהקמת מלכות ישראל המובטחת. עציון, מפעילי גוש אמונים וממייסדי עפרה, צירף אליו את הרב ישועה בן-שושן, דן בארי (נוצרי־קתולי שהתגייר והתיישב בחברון) ומנחם לבני, מהנדס מכונות מקריית ארבע. בהמשך הצטרפו אליהם מספר אנשים נוספים. אנשי הארגון הכינו חומרי נפץ וערכו תצפיות על הר הבית. כמויות גדולות של חומר נפץ נאגרו במושב נוב ברמת הגולן ובדירה בשכונת בית וגן בירושלים. לאחר זמן מה פרשו מהארגון לבני וחברים נוספים, אך עציון, בן-שושן ובארי המשיכו לדבוק במשימה. בן-שושן קיבל, ככל הנראה, הסכמה של שני מקובלים חשובים לפעולה זו.
חברי המחתרת נעצרו במאי 1984. מבין 27 העצורים, 16 הורשעו ב"קשירת קשר לפוצץ את מבנה כיפת הסלע" וקיבלו עונשי מאסר. יהודה עציון ישב 7 שנים במאסר וסירב להביע חרטה על מעשיו.
השופט צבי כהן ציין בגזר דינו כי "הקשר להחריב את מסגד כיפת הסלע, שיסודו במניע דתי, פירושו הוא פתיחת חשבון חדש עם יותר משלוש מאות מיליונים מוסלמים ברחבי תבל, נוסף לחשבון הקיים, העקוב מדם, בין הלאום היהודי ובין הלאום הערבי. בטווח שאינו רחוק בהרבה - גם חשש התלקחות עולמית. המזימה הזאת מטילה על עם ישראל לשלם את מחיר כיסופיהם של המבקשים להגשים את חזון מלכות ישראל."
התארגנויות שנעצרו בשלב התכנון > ניסיון הפיגוע של כנופיית ליפתא (1984)

ב-1984 תכננו ארבעה חברי כנופיית ליפתא לפוצץ את המסגדים על הר הבית. ב-26 בינואר טיפסו הארבעה להר הבית בעזרת סולם, כשעל גבם חומרי נפץ, ותכננו לפוצץ את המסגדים בהר. שומר וקף הבחין באנשי הכנופיה ליד כיפת הסלע והפעיל את משרוקיתו. הם ברחו, אך הותירו במקום כמות עצומה של מטעני חבלה ואמצעי לחימה. לאחר חקירת משטרה נתגלו ארבעה חשודים: שמעון ברדה, חוזר בתשובה, היה מנהיג הכנופיה, וחברו אליו אליהו סרור, עוזי מחסיה העליון ויהודה לימאי, ממייסדי "כת בני יהודה". סרור נמלט אל מחוץ לישראל ולא נעצר. ברדה הועמד לדין, נשפט והורשע ביולי 1985 ונידון ל-8 שנות מאסר, והאחרים נמצאו על ידי בית המשפט כחולי נפש בלתי אחראים למעשיהם.
בשנת 1990 הוביל ברדה את חוקרי המשטרה למצבור נשק שהוסתר ונועד לפגוע במסגדים שעל הר הבית. המצבור כלל שתי רקטות לאו וכלי נשק נוספים.
התארגנויות שנעצרו בשלב התכנון > חשד לניסיון פיגוע של חברי הכת "נוצרים מודאגים" (1999)

בשנת 1999 חששה משטרת ישראל מהאפשרות שתיירים נוצרים משיחיים חברי כת בשם "נוצרים מודאגים" (Concerned Christians) יתאבדו בהר הבית. 60 עד 80 מחברי הכת עזבו את בתיהם בקולורדו באוקטובר 1998 והגיעו לישראל.
לפי משטרת ישראל, חברי הכת מאמינים כי הרס המסגדים בהר הבית יביא לתחיית ישו. על פי מידע שהגיע אליהם, חברי הכת הגיעו לישראל בהוראת מנהיגם, מונטה קים מילר. מילר אמר שהוא ימות בירושלים בדצמבר 1999 ויקום לתחייה שלושה ימים לאחר מכן, והיה חשש שחברי הכת ילכו בעקבותיו וינסו להתאבד בהר הבית. הם נעצרו בינואר 1999 וגורשו ליוון או בחזרה לארצות הברית.
התארגנויות שנעצרו בשלב התכנון > מחתרת בת עין, או "המחתרת היהודית החדשה" (2002)

באפריל 2002 נעצרו חברי מחתרת בת עין לאחר שניסו לבצע פיגוע טרור באמצעות הנחת מטען חבלה ליד בית ספר לבנות בא-טור שבמזרח ירושלים. הארגון כונה גם "המחתרת היהודית החדשה". בחקירתו של שחר דביר-זליגר, חבר המחתרת, הוא אמר כי תוכננו פעולות טרור נוספות, בהן גם פגיעה במסגדים שעל הר הבית. לדבריו, חוליה של אנשי "נוער הגבעות" תכננה פיגוע בהר הבית..
התארגנויות שנעצרו בשלב התכנון > תכנונים לפגוע בהר הבית (2005)

במאי 2005 נעצרו בירושלים חברי חוליית טרור של חסידי ברסלב, שתכננו לבצע פיגוע בהר הבית באמצעות ירי רקטות לאו. הם ניסו לרכוש רקטות לאו ורימוני יד, וסיירו בהר הבית ובסביבתו כדי למצוא את המקום המתאים ביותר לשיגור הרקטות. אחד מחברי החוליה אמר כי מטרתם הייתה לשבש את תוכנית ההתנתקות, ולדבריו ”ליצור אינתיפאדה שלישית ומלחמה עם מדינות ערב, דבר שיביא להפסקת ההתנתקות בכלל ולטרנספר של הערבים בפרט”.
התארגנויות שנעצרו בשלב התכנון > תכנון פיגוע של נוצרי-אמריקאי, בעזרתו של חייל צה"ל (2014)

בדצמבר 2014 נעצר אדם ליוויקס, נוצרי מאילינוי, ארצות הברית, שתכנן לפגוע באתרים המקודשים לאסלאם. ליוויקס יצר קשר עם מספר חיילי צה"ל ורכש מהם לבנות חבלה, שחלקן נגנבו מבסיסי צה"ל. החיילים נתפסו על ידי סוכן משטרתי של מצ"ח ונחקרו במסגרת הצבאית.
ליוויקס אובחן כלא-שפוי ונמצא לא כשיר לעמוד לדין. הוא הוחזק במוסד לחולי נפש, וביולי 2015 נשלח לארצות הברית, שם הוא נכלא בגין עבירות שונות בעברו, בהן גניבת ציוד חקלאי, עבירות סמים והפרת מאסר על תנאי.
פגיעה ארכאולוגית בעתיקות הר הבית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
פגיעות ארכאולוגיות בעתיקות הר הבית הן חפירות בהר הבית שבוצעו על ידי הווקף המוסלמי במהלך שנים, באופן שהביא להרס ואובדן של ממצאים ארכאולוגים רבים הרס שמשמעותו פגיעה בתרבות העולמית בכלל ובמורשת היהודית בפרט. מאחר שהווקף והתנועה האסלאמית מבצעים את הרס העתיקות ומשנים את אופיו ההיסטורי של המתחם העתיק תוך הפרה בוטה של חוק העתיקות תשל"ח-1978 וחוק התכנון והבנייה תשכ"ה-1965.
אלימות מוסלמים בהר הבית

הר הבית שימש לאורך השנים, עוד לפני תקופת המנדט הבריטי, כמקום כינוס לאלפי מוסלמים, וככזה משמש גם כמרכז דתי-פוליטי וכמקום כינוס לאירועי מחאה והפגנות, הן מפאת אירועים הנתפסים בעיניהם כפגיעה בסטטוס קוו, והן מסיבות דתיות או פוליטיות. לעיתים אנשי הדת במסגדים נושאים דרשות בעלות אופי של אסלאם קיצוני המהווה הסתה לאלימות. בשנת 2016 הורשע איש דת מוסלמי שאמר במסגד כי "הגיע הזמן לשחוט יהודים". במהלך השנים פרצו מהומות רבות שהפכו לאלימות וגררו עימותים ופיגועים כנגד יהודים. להלן האירועים האלימים המרכזיים שהתרחשו בהר הבית.
אלימות מוסלמים בהר הבית > מהומות הר הבית (1988)

ביולי 1988 נודעה לראשונה כוונת הממשלה לפתוח יציאה ממנהרות הכותל ליד אחד השערים הצפוניים של הר הבית. ראשי הווקף הגיבו בקריאה להמונים לבוא ולהגן על אל-חרם אל-שריף, דבר שהוביל למהומות של מוסלמים בירושלים וכתוצאה מכך נאלצה הממשלה להקפיא את תוכניותיה.
אלימות מוסלמים בהר הבית > מהומות הר הבית (1990)

באוקטובר 1990 פרצו מהומות בהר הבית בעקבות ניסיון של נאמני הר הבית להניח אבן פינה לבית המקדש השלישי, צעד שנתפס בעיני הפלסטינים כפרובוקציה. רימון יד התגלגל בטעות מידו של אחד השוטרים שהוצבו בהר הבית, והתפוצצותו גררה את פריצת המהומות. מפגינים מוסלמים החלו ליידות מטר אבנים לעבר רחבת הכותל המערבי, ובתגובה ירו השוטרים אש חיה כנגד המיידים.
אלימות מוסלמים בהר הבית > מהומות הר הבית (2000)

בספטמבר 2000 פרצו מהומות בהר הבית בעקבות ביקור יושב ראש האופוזיציה אריאל שרון ומספר חברי הכנסת מהליכוד, בליווי מאות שוטרים וכוחות ביטחון, בהר הבית. מהומות אלה לובו על ידי ראש הרשות הפלסטינית, יאסר ערפאת, והפכו לאחד הקטליזטורים לפרוץ האינתיפאדה השנייה ברחבי יהודה ושומרון.
אלימות מוסלמים בהר הבית > מהומות הר הבית (2009)

בספטמבר 2009 פרצו מהומות הר הבית (2009) לאחר שורת אירועים שנתפסו בעיני הפלסטינים כפרובוקציות, בהן טקס של נאמני הר הבית בקרבת מקום, וכנס בנושא בית המקדש השלישי בו השתתפו רבנים וחברי כנסת.
אלימות מוסלמים בהר הבית > מהומות הר הבית (2015)

ב-13 בספטמבר 2015 פרצו כוחות משטרה למסגד אל-אקצא ותפסו פלסטינים חמושים ששהו בלילה במסגד ואגרו בו אבנים, מוטות עץ וברזל. בתגובה החלו מהומות של פלסטינים בהר הבית, שהתפשטו גם למקומות אחרים במזרח ירושלים ולמספר ערים פלסטיניות. המהומות הביאו לפרוץ גל הטרור הפלסטיני (2015–2016).
אלימות מוסלמים בהר הבית > מהומות הר הבית (2017)

ב-14 ביולי 2017 התרחש הפיגוע בהר הבית, בו שלושה ערבים ישראלים תושבי אום אל-פחם רצחו ביריות שני שוטרים ישראלים בשער הסליחה של הר הבית, ולאחר מכן נורו למוות. לאחר הפיגוע, באופן תקדימי, המשטרה סגרה את מתחם הר הבית לתפילת מוסלמים ביום שישי, ולאחר מכן פתחה את המתחם כאשר בכל כניסותיו מוצבים גלאי מתכות. החלטה זו עוררה מחאה ברחוב הפלסטיני, ובתגובה פרצו מהומות אלימות. בעימותים עם המשטרה נהרגו ארבעה פלסטינים. לפי הסהר האדום, 377 פלסטינים נפצעו בעימותים.
אלימות מוסלמים בהר הבית > מהומות הר הבית (2021)

בשנת 2021 התרחשו מהומות בהר הבית כחלק מהמהומות בירושלים. ב-7 במאי, כתגובה למהומות, השתמשו כוחות הביטחון הישראלים ברימוני הלם ובאמצעים נוספים לפיזור הפגנות. תועד באופן חריג רימון הלם בתוך המבנה של מסגד אל-אקצא. ב-9 וב-10 במאי נכנסו הכוחות הישראלים למסגד אל-אקצא לאחר יידוי אבנים. מאות פלסטינים ושוטרים ישראלים נפצעו.
ביום ירושלים יהודים חגגו את סיום ריקוד הדגלים השנתי ברחבת הכותל המערבי. במקביל, התלקח עץ במתחם הר הבית לאחר שפלסטיני ירה לעברו זיקוקים.
אלימות מוסלמים בהר הבית > מהומות הר הבית (2022)

מהומות הר הבית ב-2022 היו סדרת עימותים בין שוטרים ישראלים לפלסטינים שהתרחשו בהר הבית ובתוך מסגד אל-אקצא. העימותים החלו ב-15 באפריל 2022, בלילה שלפני ליל הסדר ה'תשפ"ב, כאשר פרצו שוטרים למסגד אל-אקצא בהר הבית, כדי לעצור פלסטינים אשר אגרו אבנים וקרשים במסגד ויידו אבנים לעבר השוטרים ולעבר הכותל. גם בימים שלאחר מכן המשיכו המהומות כאשר בחלק מהמקרים הציתו פלסטינים אש, ניתצו חלונות וזרעו הרס בתוך המסגדים.
בתרבות

לא מעט יצירות בקולנוע ובטלוויזיה עסקו ברגישות הר הבית ובניסיונות לפגוע במסגדיו.
בין הסרטים באנגלית נמנים "מזימות אפלות" (Cover Up", 1991"), "סודות המסדר", וסדרת הטלוויזיה "דיג".
במרכז הסרט הישראלי "ההסדר" נמצאת התארגנות של פלג קיצוני מחתרתי המתכנן פיגוע בהר הבית, ומנהיגיו נעצרים ברגע האחרון על ידי השב"כ.