stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ז'ורז' קלמנסו
חייו > פרישה ושנים אחרונות

קלמנסו היה כמעט בן 80 כשפרש לוונדה, לבל-אבאט, אחוזה צנועה על דיונה המשקיפה על האוקיינוס האטלנטי. הוא בילה כמה ימים בקורסיקה עם חברו ניקולא פייטרי, שאותו שם אמון על צוואתו ושאותו שכנע להתלוות אליו במסע ימי ארוך לתת-היבשת ההודית, מספטמבר 1920 עד מאי 1921. בסינגפור הוקדש רחוב הנושא את שמו. בגילו הכביר הלך לציד נמרים והרשים את מארחיו בשנינותו ובסקרנותו האינטלקטואלית שאינה יודעת שובע. כשנראה היה שארצות הברית מבקשת להבדיל עצמה מענייניה של אירופה, קלמנסו ביקר בארצות הברית בנובמבר 1922 בניסיון לעורר את אזרחיה מגישת הבידוד. הוא התקבל בברכה ובתוך שלושה שבועות נשא כשלושים נאומים, והזהיר את הקהל שלו שאם ישכחו שהייתה מלחמה, תפרוץ עוד אחת. וודרו וילסון, שאותו ביקר, הודה לו בהרגשה רבה על מסעו. לפני שחזר לצרפת, קלמנסו ערך עלייה לרגל למקומות שבהם לחמו חיילים צרפתים בקרב על מלחמת העצמאות של ארצות הברית.
בערוב ימיו התמסר למשימות הסברה למען צרפת, לנסיעות בעולם ולכתיבת ספרים. הוא פרש לבל-אבאט, למרות שעדיין ערך נסיעות קצרות לפריז. הוא קרא הרבה ונהנה במיוחד לקרוא מחדש יצירות יווניות ולטיניות בשפת המקור שלהן. הוא נותר מעודכן בזירה הפוליטית וב-1926 הוא שלח מכתב חריף לנשיא ארצות הברית, קלווין קולידג', הקורא לסולידריות בין בעלות הברית מול הדרישות הגרמניות. קלמנסו התאבל על מותו של מרשל פוש אותו העריץ. הוא עצמו הלך לעולמו והותיר ספר זיכרונות לא גמור.
ב-28 במרץ 1929 הוא רשם את משאלותיו האחרונות: להיקבר ליד אביו בקולומביה, נקודת מצפה אל נוף פראי במחוז הולדתו ונדה. הוא לא רצה מסע לוויה, שום טקס רשמי או דתי. מסביב לקברו היה אמור להיות מעקה ברזל פשוט מאוד, ללא כתובת. הוא מת ב-24 בספטמבר 1929 בדירתו ברחוב פרנקלין בפריז.
חיים אישיים ומשפחה

ב-23 ביוני 1869 נשא קלמנסו לאישה את אחת הסטודנטיות שלו, מארי אלייזה פלומר (1848–1923). הזוג הביא לעולם שלושה ילדים לפני שהנישואים התפרקו בגירושין עתירי מחלוקות.
בתקופה זו הצטרף קלמנסו למועדון גולים צרפתים בניו יורק, שיצא נגד משטר הקיסרות הצרפתי.
לקריאה נוספת

קלמנסו והרפובליקה השלישית – י' המפדן ג'קסון, הוצאת 'הדר', תל אביב 1967
הערות שוליים

1 2  דייוויד ווטסון (1976), עמ' 23–32
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259669905171  PLWABN: 9810547064005606  BIBSYS: 90515725  BNC: 000200272  BNE: XX1240038  BnF: cb11897013k (data)  CANTIC: a11844425  CiNii: DA06765510  GND: 118676407  ISNI: 0000 0001 2131 7988  LCCN: n79096737  NARA: 10581718  NDL: 00517864  NKC: skuk0000242  NLA: 35028955  NLG: 148804  NSK: 000086567  NTA: 070401586  RERO: 02-A003110829  SELIBR: 181859  SNAC: w6rv0rjj  SUDOC: 027288161  TePapa: 57960  Trove: 802242  VcBA: 495/87044  VIAF: 49223492   WorldCat (עם VIAF): 49223492 
קלמנסו הצעיר בדיוקן מאת הצלם נדאר.
איור של הדו-קרב בין קלמנסו לפול דראול, 1892.
קלמנסו, צולם בשנת 1904.
קלמנסו, נובמבר 1917, עם מינויו לראש הממשלה.
משמאל לימין בוורסאי, מנהיגי צרפת, בריטניה ואיטליה: קלמנסו, דייוויד לויד ג'ורג' וויטוריו אמנואלה אורלנדו.
קלמנסו ב-1927.
מארי אלייזה פלומר קלמנסו, רעייתו של ז'ורז' קלמנסו.
חוף דייוויס

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  John Davis 
 סוג:  קו חוף 
 מידע נוסף
 קואורדינטות:  64°S 60°W﻿ / ﻿64°S 60°W﻿ / -64; -60
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהחוף דייוויס(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהחוף דייוויס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיחוף דייוויס(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיחוף דייוויס
 
חוף דייוויס (באנגלית: Davis Coast) הוא חלק מהחוף המערבי של חצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה.
חוף זה מצוי בין כף קיילמן וכף סטרנק.
היסטוריה > מקור השם

שמו של החוף ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
החוף נקרא על שמו של קפטן ג'ון דייוויס (אנ') צייד כלבי ים אמריקאי.
דייוויס היה הראשון שנחת על חופי אנטארקטיקה, באונייתו ססיליה (Cecilia), במפרץ יוז, שבחוף זה, ב-7 בפברואר 1821.
לקריאה נוספת

• Ute Christina Herzfeld, , P 115
הערות שוליים

1 2 3 4  מידע גאוגרפי והיסטורי
השתנות טבעים בהלכה

סתירות בין המדע והמציאות לנאמר בחז"ל נידונו בספרות הפסיקה מאז ימי הראשונים. בראשונים ישנן 2 גישות עקריות האיך להתייחס לסתירות אלו. על פי השיטה השמרנית יש לקדש את דברי חז"ל על אף אותן סתירות.
כחלק מהנסיון ליישב את דברי חז"ל כאשר מדובר בעניינים הנוגעים לטבע האדם ועולם החי, ובמיוחד לרפואה, שאינם עולים בקנה אחד עם המציאות כיום, טענו הראשונים כי הטבע בימינו השתנה מכפי שהיה בזמן חז"ל, וכפי שנהוג לכנותו בספרי הפוסקים נשתנו הטבעים - שינויים שחלו בבריות עם הזמן או בתלות בתנאים הסביבתיים, כך שדברי חז"ל התייחסו לטבעים שהכירו בזמנם בלבד. תירוץ זה כבר נזכר בספרות הראשונים.
ישנם מקרים בהם הפוסקים סבורים כי הדין אכן משתנה בעקבות כך שהסיבות שניתנו להם בעבר אינן תואמות את המציאות שהתגלתה לאחר מכן.
גישות שונות ביחסי מדע - הלכה

ביחס לסתירה בין ההלכה למדע, ישנן בספרות הראשונים 2 גישות עיקריות. האחת גישה שמחזקת את דברי חז"ל אף לנוכח סתירות ברורות מהמציאות. הגישה השנייה היא, דעת הרמב"ם ועוד, שכל עוד מדובר בדברי חכמה גרידא, ייתכן ונפלו טעויות בדברי חז"ל מאחר שהם אמרו את דבריהם על חכמי זמנם, ולא כהלכה למשה מסיני או כדברי נבואה.
גישות שונות ביחסי מדע - הלכה > השיטה השמרנית

בהתייחס להלכות טריפות, הובא בתלמוד כי בהמות שנקבע עליהם שהם טריפה - על פי כללים המובאים בתלמוד כהלכה למשה מסיני - לא יוכלו לחיות במשך שנה. בעקבות כל היו מי שערערו על דברי חז"ל,  מאחר שעינינו הראות שטריפות רבות חיים יותר משנה. בעקבות דברים אלו כתב הרשב"א, לדחות את דבריהם, שאין ממש בטענות אלו:
להוציא לעז על דברי חכמים אי אפשר. ויבטל המעיד ואלף כיוצא בו ואל תבטל נקודה אחת ממה שהסכימו בו חכמי ישראל הקדושים הנביאים ובני נביאים ודברים שנאמרו למשה מסיני... וסוף דבר מוטב נחזור אחר הטענות כדי לקיים דבריהם ולא שנדחה דבריהם המקודשים האמתיים המקויימים ונעמד ונקיים דברים בטלים של אלו"
וכך היא גם דעת הריב"ש ”לא מפי הטבע והרפואה אנו חיין, ואנחנו על חכמינו ז"ל נסמוך אפילו יאמרו לנו על ימין שהוא שמאל, שהם קבלו האמת ופירושי המצוות איש מפי איש עד משה רבנו ע"ה. לא נאמין אל חכמי היוונים והישמעאלים שלא דברו רק מסברתם, ועל פי אי זה ניסיון, מבלי שישגיחו על כמה ספקות יפלו בניסיון ההוא”.
בעקבות הגישה השמרנית, על מנת ליישב חלק מהסתירות מהמדע להלכה, כתבו הראשונים ליישב כי המציאות כפי היא נראית לעינינו אינה כפי שהיה בתקופת חז"ל, והטבע השתנה.
גישות שונות ביחסי מדע - הלכה > השיטה השמרנית > שינוי הדין

בעקבות גישה זו, יש מהאחרונים שסבורים שבמקרה בו אכן אנו תולים שהשתנתה המציאות, והדין שנקבע על פי חז"ל היה בעקבות אותה מציאות, אזי בימינו ישתנה גם הדין בעקבות שינוי המציאות.
אמנם  אחרונים אחרים שהלכו אף הם בשיטה השמרנית, כגון הרב אליהו דסלר גרסו שהטעמים הטבעיים בהם תלו חז"ל הלכות שונות, אמנם נאמרו לפי ידיעת הטבע שבימיהם, אך אינם אלא ניסיון להסביר הלכות שהיו מקובלות מזה דורות. ההלכות עצמן מבוססות גם על ניסיון אמפירי שאינו תלוי בהסבר ספציפי, ואם ההסבר של חז"ל אינו תואם את ידיעת הטבע שבימינו מכל סיבה שהיא, עלינו לחפש הסבר אחר, אך בכל מקרה הדין לא ישתנה.
הרב משה שמואל גלזנר כתב שיש הלכות שנקבעו על בסיס ההיכרות המוגבלת של המציאות שהייתה באותו דור, ובדור משכיל יותר מן הדין היה לשנותם, "אבל מאחר שההכרח העצום הביא לידי כך לעשות לתושבע"פ קיום לדורות, אין לנו רשות לשנות אף כקוצו של יו"ד בהסכמתם והכרעתם". בכך כוונתו למיעוט הלומדים ולפיזורם בתקופת הגלות, שמחייבים קאנוניזציה של התורה שבעל פה לשמירת המסגרת ההלכתית.
גישות שונות ביחסי מדע - הלכה > שיטת הרמב"ם

לדעת הרמב"ם אין לייחס חשיבות מרובה לדברי חכמה המובאים בתלמוד, מאחר שהם אינם הלכה למשה מסיני או קבלה מהבניאים, אלא דברי חכמה בלבד, שבאותה התקופה הייתה עדיין חסרה:
ולא תבקש ממני שיסכים כל מה שזכרוהו מענין התכונה למה שהענין נמצא, כי החכמות הלימודיות היו בזמנים ההם חסרות, ולא דברו בהם על דרך קבלה מן הנביאים, אבל מאשר הם חכמי הדורות ההם בענינים ההם, או מאשר שמעום מחכמי הדורות ההם
בדרך זו הלך גם רב שרירא גאון, וכפי שכותב:
צריכין אנן למימר לכון דרבנן לאו אסותא אינון, ומילין בעלמא דחזונין בזמניהון, וכחד חד קצירא אמרונין, ולאו דברי מצוה אינון. הלכך לא תסמכון על אלין אסותא, וליכא דעביד מנהון מידעם אלא בתר דמבדיק וידע בודאי מחמת רופאים בקיאים דההיא מילתא לא מעיקא לה, וליכא דליתי נפשיה לידי סכנה. והכין אגמרו יתנא ואמרו לנא אבות וסבי דילנא דלא למעבד מן אילין אסותא אלא מאי דאיתיה כגון קיבלא דקים ליה לההוא דעביד ליה דלית ביה עקתא
דוגמאות להשתנות הטבעיים

כאמור, כחלק מהנסיון ליישב את הסתירה בין ההלכה למדע, כתבו הראשונים כי הטבע כפי שהוא מוכר לנו השתנה מכמות שהיה בתקופת חז"ל. תירוץ זה נאמר בראשונים ליישב סתירות מספר בין מהדע להלכה:
דוגמאות להשתנות הטבעיים > גיל הפיריון של פרות

בעלי התוספות כתבו על המשתמע מדברי הגמרא כי פרה שגילה פחות משלוש אינה יולדת: "ויש לתמוה דהא מעשה בכל יום דפרה בת שתי שנים יולדת. ויש לומר דודאי עתה נשתנה העת מכמו שהיה בדורות הראשונים". אומנם לפי שיטת הספירה שהייתה נהוגה בימי חז"ל, מי שנמצא בשנתו השלישית כבר קרוי בן שלוש.
דוגמאות להשתנות הטבעיים > בברית מילה

במשנה נאמר כי רוחצים את התינוק ביום השלישי לאחר ברית מילה (גם) בשבת. בשולחן ערוך נפסק כי "בזמן חכמי הגמרא" אם לא היו רוחצים את הולד במים חמים היה מסתכן, אך בזמן הזה לא נהגו ברחיצה כלל וממילא אין היתר לחלל שבת בשבילה. הרב דוקטור מרדכי הלפרין שיער שהרחיצה נועדה למנוע היפוקסיה במקרה שהתינוק סובל מסוג מסוים של היפוספדיאס שהיום הוא נדיר, אך לפי עדות של מוהל המובאת בתשובה של הרב יוסף חיים מבגדאד, כנראה שהיה נפוץ יותר בקרב יהודי בבל.
מאידך, לעניין מציצה בברית מילה, בתלמוד מבואר שהימנעות ממנה מסכנת את התינוק ולכן מותרת גם היא בשבת משום פיקוח נפש. הרב ישראל ליפשיץ כתב על כך ש"לפי מה שאומרים הרופאים עכשיו, אדרבה על ידי המציצה אפשר שיסתכן שע"י המציצה יתפרצו נקבי (הפארען) וישפעו דם אחר המילה. כמוצץ יין שבחבית [...] מיד היין שתחתיו ממילא פורץ ועולה אף אחר שפסק למצוץ [...] ואין לתמוה על זה שהוא נגד הגמ'. דבכמה דברים נשתנה הטבע". הרב ליפשיץ ממשיך ומבאר שאף על פי שלכאורה יש לקבל את המלצת הרופאים שלא למצוץ, שכן "הם בקיאים בחששת סכנה יותר ממנו", במקרה זה אין לסור מדברי חז"ל, שכן גם הרופאים מודים שהמציצה מגינה על התינוק מ"צביית הגיד", אלא שבארצות הצפון החשש ממנה קטן יותר והרופאים מציעים לה פתרון אחר.
דוגמאות להשתנות הטבעיים > הריגת כינים בשבת

בתלמוד מבואר ששקצים ורמשים, לרבות פרעושים, אסור להרוג בשבת, אך לגבי כינים ישנה מחלוקת. ההבדל בין המינים מוסבר בכך שכינה "אינה פרה ורבה". האמורא אביי מקשה על הסבר זה ממקורות בהם מוזכרים "ביצי כינים", אולם קושיה זו נדחית באמירה שביצי כינים הם מין נפרד של בעלי חיים. הראשונים הסבירו שהכינים האמורות 'נעשות בראש מזיעת הגוף'. ואף במשנה ברורה נכתב: "כנה דאינה באה מזכר ונקבה אלא באה מן הזיעה לא חשיבא בריה אבל פרעוש אף על פי שגם היא אינה פרה ורבה מ"מ כיוון שהוייתה מן העפר יש בה חיות כאלו נברא מזכר ונקבה".
בשולחן ערוך נפסק שמותר להרוג כינים שבראש, אולם בדורות האחרונים תמהו על כך לאור המוסכמה המודרנית שכלל בעלי החיים נוצרים מפרייה ורבייה. יש הגורסים כי דברי הגמרא לא נאמרו על סוג הכינים המוכר לנו אלא על סוג כינים שהיה בימי חז"ל שהיו נולדות מזיעה, לפי גישה זו, דין הגמרא אינו שייך לימינו ולכן לדעתם אסור להרוג כינים בשבת. מאידך יש שהסבירו שההלכה מתייחסת למציאות כפי שהיא נראית בראייה רגילה, ומאחר וקשה לראות את רביית הכינים, ההלכה אינה מתחשבת בה. כאמור, יש גם המצדדים בכך שבכל מקרה דין הגמרא אינו משתנה.
דוגמאות להשתנות הטבעיים > פגים שנולדו בחודש שמיני

על פי הרפואה המסורתית שהייתה רווחת בזמן התלמוד, עובר שנולד בחודש השמיני להריון, וציפורניו ושערו לא סיימו את התפתחותם, הוא נפל שאין לו סיכוי לשרוד. הלכות רבות נקבעו על סמך הנחה זו, בהם: אסור לחלל שבת כדי להאריך את חייו, דמו אינו מכשיר לטומאה, והפוצעו בשבת אינו חייב משום נטילת נשמה שהרי הוא כמת. בעקבות היכולת המשופרת של הרפואה המודרנית לטפל בפגים, הסכמת כל הפוסקים כי ההלכה השתנתה וחובה לחלל שבת כדי להציל בן שמונה.
דוגמאות להשתנות הטבעיים > בהלכות טריפות

בתלמוד נמנו סוגי חולי או פציעה בבהמות המחשיבים אותם כטרפה, שאינה יכולה לחיות יותר משנים עשר חודשים. בין הטריפות - קטיעת הרגליים מן הארכובה ולמעלה. גם אדם יכול להיעשות טרפה במקרים מסוימים, למשל אם נקטעה רגלו למעלה מהארכובה כשהוא בים. הפוסקים כתבו כי בימינו חלק מהטריפות המנויות בתלמוד ניתנות לריפוי ולכן אין להעיד על אדם שמת במקרים אלו, אך בהמה שיש בה אחת מהטריפות באופן ודאי, אסורה אף אם לאחר מכן היא חיה יותר מ-12 חודשים.
הרב אברהם ישעיהו קרליץ כתב כי דיני הטריפות בבהמה נקבעים לפי 'אלפיים שנות תורה', אחת התקופות ההיסטוריות המוזכרת בתלמוד, שהסתיימה בימי חז"ל, וכל מחלה שלא הייתה ניתנת לריפוי בזמנם, נחשבת כטריפה לדורות.
דוגמאות להשתנות הטבעיים > שטיפת ידיים

לפי ברייתא המובאת בתלמוד בבלי, מסכת יומא, דף ע"ז, עמוד ב' יש לשטוף ידיים לפני שמאכילים פת לילד, ולצורך זה אף הותרה הדחת יד אחת ביום כיפור. לדברי האמורא אביי, טעם הדבר הוא משום "שיבתא". לפי הפירוש המקובל, מדובר ברוח רעה שבלי ההדחה עלולה להזיק לילד. הרמב"ם פסק בהלכות יום כיפור "מדיחה אשה ידה אחת במים ונותנת פת לתינוק", אולם תוספות מעירים ש"מה שהעולם אין נזהרין עכשיו בזה לפי שאין אותה רוח רעה שורה באלו המלכיות", ואכן אף השולחן ערוך השמיט דין זה.
דוגמאות להשתנות הטבעיים > אכילת דג עם בשר

על פי הגמרא אכילת "ביניתא" (סוג של דג) שהתבשל או נמלח עם בשר מסוכנת ועל כן נאסרה. למרות שכיום לא מוכרת סכנה שכזו, במשך השנים האיסור הורחב לאכילת כל סוגי הדגים עם בשר, ולפי חלק מהמנהגים גם לאכילת דג עם חלב. מאידך ישנם פוסקים הטוענים כי השתנו הטבעים כך שכיום אין לחוש לאיסור.
דוגמאות נוספות מספרות ההלכה > משקים שנתגלו

על אף שבתלמוד נזכר לאסור שתיית משקה שהתגלה, יש מהראשונים שסבורים שבזמן הזה אין להקפיד על שתיית משקה מגולה, מאחר שאין נחשים מצוין בינינו. וכן פסק בשולחן ערוך להקל.
דוגמאות נוספות מספרות ההלכה > רוח רעה

בתלמוד נזכרו הגבלות רבות לאדם קודם נטילת ידיים שחרית מכוח רעה רעה השורה על הידיים לאחר שישן, כגון איסור נגיעה בפה ובעין או במלבושיו וכדומה, ובספרי הראשונים החמירו מאד בנטילה זו, בספרות האחרונים הביאו בשם ספר הזוהר שלא ללכת ד' אמות קודם נטילה ועוד.
רבי שלמה זלמן אוירבך סיפר בשם רבי דוד בהר"ן ששמע מרבותיו, שבימינו הרוח הרעה אינה מזיקה כפי שהיה בתקופת חז"ל, על פי שמועה זו, סיפר רבי דוד בהר"ן כי בעת שהעלו את גר הצדק אברהם בן אברהם על המוקד, יצאה אש מקבר רחל, והגאון מווילנא אמר שבאותו זמן נסתלקה מהעולם הרוח רעה.
על אף דברים אלו, כתב הרב אוירבך כי על הדברים הכתובים במפורש בתלמוד יש להקפיד גם היום, אך על דברים שהחמירו בהם יותר מכך, ניתן להקל, ולכך ניתן גם להקל בהליכה יותר מארבע אמות, מאחר שלא נזכר איסור זה בתלמוד.
דוגמאות נוספות מספרות ההלכה > התכבדו מכובדים

בתלמוד נזכרה תפילה בשם 'התכבדו מכובדים' אותה שיש לומר קודם שנכנסים לבית הכסא. תוכן התפילה היא בקשה מאת המלאכים המלווים את האדם להמתין עד שיכנס ויצא מבית הכסא. לדעת השולחן ערוך כיום אין לאומר תפילה זו. במשנה ברורה הסבירו טעם הדבר, שכיום אין מלאכים מלווים את בני האדם.
ראו גם

דת ומדע
לקריאה נוספת

נריה משה גוטל, השתנות הטבעים בהלכה מכון "יחדיו" ירושלים ה'תשנ"ה. לקריאה מקוונת באתר אוצר החכמה. (חלק מהעמודים זמינים למנויים בלבד)
דניאל מלאך, השתנות הטבעים כפתרון לסתירות בין דת למדע תחומין יח (תשנ"ח) עמודים 371 - 383
יוסף זליכה, קביעת דיני התורה לפי חכמי הטבע קובץ "פעמי יעקב" עמודים לח - מט.
חיים דוד הלוי, האבחנות הרפואיות של חז"ל תחומין יז' (ה'תשנ"ז) עמודים 319 - 326
מרדכי הלפרין, הגדרה הלכתית ואבחנה רפואית מבוא לסוגיית בן שמונה, אסיא מה' מו' טבת ה'תשמ"ט, עמודים 92 - 96
יהודה לוי ואריה כרמל, תקנות וגזירות שבטל טעמן, המעין כה' ה'תשמ"ה, חלק ג' עמודים 3 - 11, חלק ד' עמודים 19 - 30
חיים אורי פריינד

| --- | --- |

 לידה:  19 בדצמבר 1936 (בן 87) ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל 
 
הרב חיים אורי פריינד מפקח על הכנת התנור עבור אפיית מצות לחג הפסח
הרב חיים אורי פריינד (נולד בה' בטבת תרצ"ז, 19 בדצמבר 1936) הוא ראש ישיבה ודיין חרדי-ירושלמי. מכהן כראש ישיבת רמ"א, ראש ישיבת תולדות אהרן, ר"מ בישיבת אש התורה וחבר בד"צ העדה החרדית. הקים את קהילת קהל חסידי ירושלים.
ביוגרפיה

נולד בירושלים לרבי יעקב מנחם ושרה. למד בישיבת עץ חיים אצל הרב מרדכי דוד לוין והרב שמואל גדליה ניימן, ובהמשך אצל הרב איסר זלמן מלצר והרב אהרן קוטלר. נישא להדסה בת הרב אברהם רוט (ראטה), יושב ראש ועד הכשרות של העדה החרדית. לאחר נישואיו התקרב לרב מבריסק, אליו היה חמיו מקורב.
בשנות ה-70 של המאה ה-20 מונה לראש ישיבת 'לפלגות ראובן' שהקים גיסו הרב מרדכי הערש שיינברגר יחד עם הרב ישעיה צוובנר יושב ראש הנהלת העדה החרדית. לאחר שהרב בנימין רבינוביץ מונה לדיין בעדה החרדית, מונה לראש ישיבת תולדות אהרן במקומו. לצד תפקידו זה החל לכהן כר"מ בישיבת אש התורה, וכן בראשות ישיבת "נחלת אברהם" שהוקמה לזכרו של חמיו. לאחר הקמת ישיבת רמ"א, מונה לראש הישיבה.
בבחרותו היה בחבורת הבחורים של רבי יוחנן פרלוב, האדמו"ר מקרלין. לאחר פטירתו נשאר בקבוצת הצעירים (ה"יונגע"), והיה מראשי המכתירים של האדמו"ר מקרלין סטולין הנוכחי.
בשנת תשמ"ה, כשמוסדות חסידות קרלין החלו ליטול תקציבים ממשלתיים, פרש יחד עם משפחתו וקבוצת אברכים מחסידות קרלין סטולין, והקימו מניין בכולל תרביצ"א של חסידות דושינסקי. בהמשך הצטרף אליהם הרב יוסף ציינווירט ופורשים נוספים, והם הקימו את חבורת קהל חסידי ירושלים. בהמשך, פעל הרב פריינד למנות את הרב אברהם חנון למנהיג הקהילה ולאדמו"רה.
התאלמן בשנת תשס"ד. בשנת תשס"ו נישא בשנית לזיסל לאה, בתו של הרב יהושע סגל דייטש.
משפחה

סבו, הרב שאול יצחק היה חתנו של רבי אריה מרדכי רבינוביץ בנו של הרבי מפוריסוב. אביו של סבו, הרב אלכסנדר סנדר, כיהן כרבה של ניר-בכטה בגליציה, ובהוראת רבו רבי חיים מצאנז, עלה לארץ ישראל. אמו היא בתו של הרב דוד אריה בריזל משכונת בתי ראנד.
אחיו היו הרב סנדר פריינד, הרב נטע פריינד, ר"מ בישיבת עץ חיים ובישיבת דושינסקיא. גיסיו הם הרב פישל גרובר, הרב מרדכי צבי שיינברגר מקים מוסדות "לפלגות ראובן", הרב שמעון אליהו קרישבסקי מראשי נטורי קרתא בירושלים והרב דוד הורביץ.
בנו הרב יוחנן מכהן כמו"ץ מטעם העדה החרדית ומראשי כולל תפארת יונה. בנו הרב משה מכהן כמשיב בישיבת טשיבין. חתנו הרב יצחק זאב אטיק, בנו של הרב מנדל אטיק כיהן כר"מ בישיבת ארץ צבי.
חתנו הרב דוד הרשלר הוא דרשן בירושלים וראש ישיבה.
הערות שוליים

↑  כיכר השבת
↑  כיכר השבת
↑  אלמנת הרב אלתר אליהו רובינשטיין
↑  ר"מ ארץ צבי הגאון רבי יצחק זאב אטיק זצ"ל, בחדרי חרדים.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007501315305171  VIAF: 315206334   WorldCat (עם VIAF): 315206334
ועדת שרים

ועדת שרים, המכונה גם קבינט, היא פורום מצומצם מטעם הממשלה, המונה מספר שרים, במטרה לשפר את תהליך הניהול וקבלת ההחלטות בתחום מוגדר.
הממשלה במליאתה, עוסקת בנושאים רבים בו זמנית העולים על סדר היום, והטעונים החלטה, ומשכך, עולה הצורך בוועדות מצומצמות. הממשלה רשאית לפעול באמצעות ועדה שמונתה, ולפעול באמצעות חבריה של הממשלה. תפקיד ועדת השרים היא לסייע לממשלה בעבודתה, בתחומים שנמסרו לה על ידי הממשלה. ועדות השרים יונקות את סמכויותיהן מן הממשלה, ועל כן סמכויות אופרטיביות ניתנות להן רק על ידי מליאת הממשלה. הממשלה רשאית להקים ועדה בכל תחום שהיא מוצאת לנכון.
הבסיס החוקי

הסמכות למנות ועדות שרים שאובה מחוק יסוד: הממשלה:
"הממשלה רשאית למנות ועדות שרים קבועות, זמניות או לעניינים מסוימים; מונתה ועדה, רשאית הממשלה לפעול באמצעותה".
חלק מהוועדות שהוקמו מכוח החלטות ממשלה מסוימת או מכוח תקנות, כגון ועדת השרים לענייני חקיקה המוסדרת בתקנון לעבודת הממשלה. אחרות מחויבות לפי חוק ראשי כמו: ועדת השרים לענייני סמלים וטקסים או הקבינט המדיני-ביטחוני, המוכר ביותר מבין הוועדות.
מבנה ארגוני

בתקנון נקבע מספר הוועדות, על הרכבן ועל סמכויותיהן של כל ועדה. הממשלה קובעת יושב ראש לכל ועדת שרים, ובמידה ולא נקבע לוועדה יושב ראש, ראש הממשלה משמש כיושב ראש הוועדה. סמכויות יושב ראש הוועדה בישיבות דומות לאלו של ראש הממשלה בישיבות הממשלה, והוא זה שקובע את מועד התכנסות הוועדה ואת הנושאים שעל סדר יומה.
כינוסם של ועדות השרים לישיבות ודיונים הן באחריות מזכירות הממשלה. המזכירות פועלת בהתאם ל"חוק יסוד: הממשלה" ובהתאם ל"תקנון לעבודת הממשלה" ובראשה עומד מזכיר הממשלה. המזכירות ממנה לכל ועדה מזכיר, מבין אנשי צוות המזכירות.
מזכיר הממשלה, אחראי כלפי הוועדה בהתאם להנחיות יושב ראש הוועדה בנושאים הבאים: זימון פגישות הוועדה, הכנת סדרי היום והחומר הנלווה ומתן שירותים מזכירותיים לחברי ועדת השרים ולוועדות עצמן בעת קיום הישיבות. בנוסף, המזכירות אחראית על עריכת סיכומי הדיונים (לרבות ניסוח החלטות הוועדה), כתיבתן בפרוטוקול ההחלטות, ותמלול הישיבה בעת הצורך.
כחלק מתפקידו ראש הממשלה יושב בראש ועדת שרים לענייני ביטחון וכן הוא יושב ראש בכל ועדה כל אימת שהוא רואה צורך לקחת חלק בישיבותיה.
סוגי ועדות שרים

ועדת שרים קבועה: ועדת שרים קבועה נבחרת על ידי הממשלה מבין חבריה, ותפקידה לסייע בעבודתה בתחומים שהממשלה מסרה לה. לפי חוק יסוד רשאית הממשלה לפעול על ידי ועדות שרים קבועות. ועדות אלו הן הוועדות החשובות והעיקריות בהם נעזרת הממשלה. כל ממשלה רשאית להכניס שינויים במספר ועדות השרים הקבועות. ההוראות בתקנון הממשלה לעניין ועדת השרים חלות בעיקר על ועדת שרים קבועה.
ועדת שרים לעניין מסוים: ועדה שנבחרת על ידי הממשלה, מבין חבריה, לטפל בנושא מסוים שהממשלה מטילה עליה. הממשלה רשאית על פי חוק היסוד לפעול על ידי ועדות שרים לעניינים מסוימים. הממשלה תפעל להקמת הוועדה כאשר עולה על סדר היום עניין מסוים בעל חשיבות יוצאת מן הכלל למדינה ולציבור.
ועדת שרים זמנית: תפקידה של ועדת השרים הזמנית לסייע לממשלה ספציפית בעבודתה, בתחומי העניינים שהממשלה מסרה לה. הממשלה רשאית על פי חוק היסוד, לפעול על ידי ועדות שרים זמניות, ולהקים ועדת שרים זמנית בעניין מסוים שאינו עומד בתדירות סדר היום של הממשלה, או אחת מוועדותיה.
הוועדות כיום כוללות את: 
הקבינט המדיני-ביטחוני, הקבינט החברתי-כלכלי, קבינט הדיור והתחבורה, הקבינט לשוויון מגדרי, קבינט העלייה והקליטה, קבינט הקורונה, ועדת השרים לענייני חקיקה, ועדת השרים להצטיידות, ועדת השרים למתן היתר לפרסומים, ועדת השרים לענייני סמלים וטקסים ובעבר גם ועדת השרים להתיישבות.
בעבר התקיימו גם ועדת החמישה שנערכה במשך הממשלה הזמנית בידי דוד בן-גוריון כדי לבקר את ניהול הצבא והמטבח של גולדה שנערך בידי גולדה מאיר וכלל התייעצויות ודיוני ממשלה של שרים ושאר בכירים בביתה.
סוגי ועדות שרים > ועדת השרים לענייני ביטחון לאומי

"ועדת השרים לענייני ביטחון לאומי" היא ועדה קבועה בממשלה. מדיניות חוץ וביטחון של ישראל מנוהלים על ידי ועדת השרים לענייני ביטחון לאומי בראשותו של ראש הממשלה ובהשתתפותו של שר הביטחון.
 תקנון עבודת הממשלה, הוסיף הוראות מיוחדות בנוגע להרכבת הוועדה - היא מורכבת ממספר חברים קטן, ובלבד שמספרם לא יעלה על מחצית מספר השרים בממשלה. וזאת על מנת, למנוע דליפת ידיעות סודיות מישיבות הממשלה.
סוגי ועדות שרים > סדר היום

ראש הממשלה קובע את הנושאים לדיון בוועדה, ביוזמתו או על פי פניית חבריי הוועדה. השתתפות גורם חיצוני בוועדה, שאינו חבר בוועדה יקבע על ידי ראש הממשלה, לאחר התייעצות עם השר הנוגע בדבר. ראש הממשלה מכנס את הוועדה בעיקר כאשר עולה על סדר יומה של הממשלה נושא ביטחוני ממדרגה ראשונה, אשר לרוב מחייב סודיות מוחלטת.
סוגי ועדות שרים > סדר היום > פרוטוקול החלטות

פרוטוקול מילולי של דיוני הוועדה והחלטותיה נרשמים. פרוטוקול החלטות הוועדה אינו מצורף לפרוטוקול החלטות הממשלה, ואינו נשלח לשרים (כיוון שלרוב מדובר בנושאים רגישים). כל שר רשאי לעיין בפרוטוקולים במזכירות הממשלה, ולערער על החלטת הוועדה על ידי הגשת ערר לראש הממשלה. הערר ידון בוועדה, או לפי בקשת העורר ובהסכמת ראש הממשלה, בממשלה.
סוגי ועדות שרים > סדר היום > הצעת סדר היום

ראש הממשלה רשאי להורות שנושא הצעת סדר יום של הממשלה בנושא ביטחוני, תועבר לפני ישיבת הממשלה לדיון בוועדה, ולהפך, הצעה לסדר היום של הוועדה תועבר לדיון בממשלה. הוועדה רשאית להחליט כי נושא הנדון בה יובא לידיעת הממשלה או לדיון בה. כמו כן, הממשלה רשאית למסור נושא כלשהו, בכל עת להחלטת הוועדה. דין החלטת הוועדה בנוגע לנושא כדין החלטה של ישיבה בממשלה.
סוגי ועדות שרים > סדר היום > סודיות

חל איסור מוחלט לפרסם לציבור עניינים מסוימים מתוך הדיונים וההחלטות של ועדות השרים. הדיונים וההחלטות בענייני ביטחון המדינה ובענייני יחסי חוץ של המדינה הם סודיים, והממשלה רשאית להחליט לשמור בסוד כל עניין מסוים.
ניהול סדר יום הוועדות

מקום ומועד כינוסה של ועדה נקבע בישיבות הוועדה, ולחלופין נקבע על ידי יושב ראש הוועדה ביוזמתו או על ידי אחד מחברי הוועדה. ישיבות הוועדה מתקיימות כאשר כל משתתפי הוועדה נוכחים.
ועדות השרים דנות על נושאים שהועלו מראש על סדר היום, ומשכך, לא יעלה נושא לדיון שלא נקבע בסדר היום. במקרים דחופים וסודיים ייכלל הנושא מראש ויעלה לסדר היום כשיושב ראש הוועדה אישר את הצורך והדחיפות לדון בנושא הישיבה.

סדר הדיון נקבע על ידי יושב ראש הוועדה, אלא אם קבעה הוועדה סדר דיון אחר. שר רשאי לבקש לדחות את הדיון הנערך לגבי סעיף מסוים, ולקבוע מועד אחר לדיונו בישיבה. ועדת השרים רשאית לדחות את בקשתו ולקיים דיון בסעיף המסוים. נושא הצעה על סדר היום, הכרוך בהוצאה כספית שאינו כלול בתקציב המדינה באותה השעה, ושר האוצר מתנגד לה, ידון רק בנוכחות שר האוצר.
"נושא הצעה" הוא נושא שעל סדר היום, הכרוך בפעולות של שר אחר שאינו חבר בוועדה, והשר האחר מתנגד להצעה, אין הוועדה רשאית לדון בה, אלא אם מוזמן השר האחר לישיבה שבה מבקשים להחליט באותה הצעה. הצעה בוועדת שרים מתקבלת ברוב של המצביעים בישיבה. 

שר רשאי לערור על החלטת ועדת שרים. עליו לעשות זאת בכתב, תוך שבועיים מיום שהועברה אליו ההחלטה. הערר ידון בוועדת שרים, ולחלופין על פי בקשת העורר- בממשלה. השר יפרט את נימוקי הערר. המשיב לערר הוא ראש הממשלה, יושב ראש הוועדה או השר הרלוונטי. הצעת ערר שלא הוגשה או שהוגשה ונדחתה, תצורף ההחלטה הדוחה לפרוטוקול החלטות הממשלה, ודינה ככל דין של החלטת הממשלה בישיבתה.

פרוטוקול ההחלטות הוא בעל חשיבות רבה, ורישום שיקולי הוועדה חיוניים. עורך הפרוטוקול הוא מזכיר הממשלה. בפרוטוקול נרשמים שמות הנוכחים בישיבה, החלטות ואת מניין הקולות בהצבעה. פרוטוקול המכיל פרטים סודיים ישמר בנפרד אצל מזכיר הממשלה, והוא מציין זאת בפרוטוקול. העתקי הפרוטוקול של ועדות השרים, למעט פרוטוקול של וועדות השרים לענייני ביטחון נשלחים לנשיא המדינה, לשרים וליועץ המשפטי לממשלה. שר רשאי להגיש בכתב ערר, נוסח מהותי על הפרוטוקול של החלטות הוועדה, תוך שבוע מיום שהועבר אליו.