אינדפנדנס (מיזורי)
היסטוריה

בעבר היה אזור העיר אינדפנדנס מיושב על ידי אינדיאנים משבטי הסיואן (Siouan) והאוסג' (Osage), שכינו את האזור "המעיין הגדול" ("Big Spring") על שם המעיינות הרבים המנקדים את הגבעות באזור. לאחריהם, במאה ה-18, התיישבו באזור צרפתים שמסרו בהסכם פונטנבלו (1762) את השטח לספרדים. האזור הפך לחלק מארצות הברית עם רכישת לואיזיאנה ב-1803. לואיס וקלארק תיעדו ביומנם את חנייתם ב-1804 במקום שעתיד להפוך חלק מהעיר אינדפנדנס, לשם איסוף שזיפים, פטל ותפוחי בר.
העיר אינדפנדנס הנקראת על שם הכרזת העצמאות של ארצות הברית, נוסדה ב-29 במרץ 1827 ותוך פרק זמן קצר נעשתה לעיר ספר מרכזית. העיר הייתה הנקודה המערבית ביותר בנהר המיזורי אליה יכלו אוניות קיטור או כלי שיט נושאי משא אחרים להגיע, זאת הודות להתלכדות נהר הקנזס עם נהר המיזורי כ-10 ק"מ מערבית לעיר, בסמוך לגבול הנוכחי בין מדינות מיזורי וקנזס. כך הפכה אינדפנדנס במהירות לנקודת זינוק עבור סחר הפרוות המתפתח; בעיר התאכסנו סוחרים והרפתקנים שהחלו את מסעם הארוך מערבה בשביל סנטה פה.
בשנת 1831 החלו חברים מתנועת קדושי אחרית הימים (מורמונים) להתיישב במחוז ג'קסון, במטרה ליזום פעולות מיסיון בקרב האינדיאנים החיים במערב מיזורי ובמזרח קנזס. זמן קצר לאחר מכן הכריז מייסד התנועה, ג'וזף סמית' הבן, על הקמת מרכזה של ירושלים החדשה, עיר ציון ("City of Zion"), באינדפנדנס בציפייה לביאה השנייה, וטען כי קיבל התגלות אלוהית שבישרה לו שמקום זה, אינדפנדנס, יהיה מקום התאספותם של הקדושים במהלך אחרית הימים. על מנת לבסס את חזונו הנבואי, רכשה הכנסייה שטחים נוספים ומאמינים אחרים החלו להגר למקום.
המתח בין חברי התנועה לבין מקומיים אחרים במיזורי גדל, והללו התקשו לקבל את המיסיונרים החדשים ואת מסורתם הדתית האוונגליסטית או את הנורמות החברתיות שלהם. המורמונים בנו בתים, בתי ספר, כנסיות ובתי מסחר, ואף ייסדו עיתון משלהם, ועמלו בהפצת הפילוסופיה הדתית שלהם אשר כללה בין השאר התנגדות לעבדות. המתח גבר, וחלק מהמקומיים שחששו מהשתלטות כלכלית ומאובדן הכוח הפוליטי החליטו לגרש את המורמונים וכך פרצה המלחמה המורמונית ב-1838 שבסופה גורשה כמעט כל האוכלוסייה המורמונית שמנתה כ-1,000 איש. מספר זרמים או כנסיות של תנועת קדושי אחרית הימים שבו לאינדפנדנס בהדרגה החל משנת 1867, ורבים מהם קבעו את מרכזם בעיר.
בין שנות ה-30 המאוחרות של המאה ה-19 ועד אמצע שנות ה-40 של אותה המאה, חוותה העיר תקופה של שגשוג גדול הודות לחלוצים רבים שעברו דרך העיר בדרכם מערבה וזאת הייתה תחנת ההצטיידות האחרונה שלהם. גם מחפשי זהב רבים בעקבות הבהלה לזהב בקליפורניה, עברו דרך העיר. אוכלוסייתה של העיר וכוחה הכלכלי גדלו במהירות כה רבה, עד שב-8 במרץ 1949 העניקה הרשות המחוקקת של מיזורי לעיר צ'רטר מוניציפלי של שלטון עצמי. ב-18 ביולי 1848 נבחר ויליאם מקקוי (William McCoy) לראש העיר הראשון. בעשור שלאחר מכן נקבעה העיר על ידי הקונגרס של ארצות הברית כמקום תחילת שביל אורגון. במהלך שנות ה-50 של המאה ה-18, עם התפתחותה של העיירה וסטפורט מערבית לאינדפנדנס, הגיע לקיצו המונופול של תעשיית מסחר העגלות בו אחזה אינדפנדנס בד בבד עם נטילתו של התואר "התחנה האחרונה בגבול המערבי".
גורם נוסף, מלבד הקמתה של וסטפורט, הביא גם הוא לדעיכה של זרם החלוצים שעבר דרך אינדפנדנס ובכך לבלימת הגידול בעיר - הסכסוך האלים בין תומכי העבדות לבין מתנגדי העבדות בנוגע למעמד העבדות בקנזס, המכונה "קנזס המדממת". בסכסוך נטלו חלק גם תומכי עבדות ממיזורי, וקרבות התנהלו לאורך הגבול המערבי של מחוז ג'קסון. 
במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית נותרה מיזורי מדינת גבול, אם כי נאמנותה לאיחוד הייתה חצויה. אינדפנדנס חוותה שני קרבות במהלך מלחמת האזרחים; האחד, הקרב הראשון על אינדפנדנס התרחש ב-11 באוגוסט 1862, כאשר חיילי צבא הקונפדרציה השתלטו על העיר. והשני, הקרב השני על אינדפנדנס התרחש באוגוסט 1864, ונסתיים גם הוא בניצחונן של מדינות הדרום. השפעתה השלילית של מלחמת האזרחים גרמה לכך שמחוז ג'קסון בכלל ואינדפנדנס בפרט, לא הצליחו לזכות שוב בשגשוג הכלכלי שהיה מנת חלקם שני עשורים קודם לכן. גם צמיחתה של קנזס סיטי הסמוכה תרמה להורדתה של אינדפנדנס מגדולתה ולהיותה בעלת חשיבות משנית במחוז ג'קסון, אם כי היא שמרה על מעמדה כעיר המחוז עד לימינו.