stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
1999 בישראל
הנהגה

נשיא המדינה – עזר ויצמן
ראש ממשלת ישראל  העשרים ושבע עד 6 ביולי – בנימין נתניהו,  העשרים ושמונה – אהוד ברק
יושב ראש הכנסת הכנסת הארבע עשרה עד 6 ביולי – דן תיכון, הכנסת החמש עשרה  – אברהם בורג
נשיא בית המשפט העליון – אהרן ברק
ראש המטה הכללי – שאול מופז
מפכ"ל המשטרה – יהודה וילק
אירועים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
24 בינואר – בנימין נתניהו מפטר את שר הביטחון יצחק מרדכי בשידור חי.
23 בפברואר – מוקמת מפלגת המרכז.
9 במרץ – רנא רסלאן הופכת למלכת היופי של ישראל הערבייה הראשונה והיחידה.
17 במרץ – אריה דרעי מואשם בבית המשפט בקבלת שוחד.
17 במאי – אהוד ברק מנצח בבחירות לראשות הממשלה, וישראל אחת בראשותו מנצחת בבחירות לכנסת ה-15
28 במאי – גוף הצוללת אח"י דקר מחיל הים הישראלי נמצא במי הים התיכון, 31 שנים לאחר שאבד הקשר עם הצוללת
29 במאי – תחרות האירוויזיון נערכת בירושלים
6 ביולי – אהוד ברק מציג את ממשלת ישראל העשרים ושמונה בפני הכנסת, ומתחיל לכהן כראש ממשלת ישראל
22 באוגוסט – ועדת טל: ראש הממשלה ושר הביטחון אהוד ברק, ממנה ועדה ציבורית בראשות השופט בדימוס צבי טל, על מנת שתתמודד עם סוגיית גיוס בני ישיבות והדיחוי משירות בצה"ל הניתן להם, מתוקף הסדר תורתו אומנותו.
9 באוקטובר – 17 בני אדם נהרגים כאשר אוטובוס של חברת ז'ק יולזרי מתדרדר לתהום ליד עילבון.
אירועים בולטים > הסכסוך הישראלי-פלסטיני

27 בינואר – זכינו מדר, גבאי מבאר שבע בן 70, נרצח בבית הכנסת בדקירות סכין על ידי מחבל.
5 בספטמבר – מכונית תופת מתפוצצת ליד אוטובוס בקו מס' 960 בטבריה
5 בספטמבר – פיגוע בתחנה המרכזית בחיפה.
נולדו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
(קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1999)
נפטרו

(קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1999)
28 בפברואר – ארז גרשטיין, מפקד חטיבת גולני ויחידת הקישור ללבנון (נולד ב-1960)
28 בפברואר – אילן רועה, עיתונאי ישראלי (נולד ב-1967)
21 במרץ – נתן וולפוביץ', שחקן תיאטרון וקולנוע פולני-ישראלי (נולד ב-1907)
27 במרץ – נחום סטלמך, כדורגלן ישראלי (נולד ב-1936)
20 באפריל – בת שבע דה רוטשילד, מייסדת להקות המחול "בת שבע" ו"בת דור" (נולדה ב-1914)
28 במאי – מיכאל ברקאי, מפקד חיל הים הישראלי (נולד ב-1935)
18 ביולי – מאיר אריאל, משורר וזמר עברי (נולד ב־1942)
19 ביולי – סטלה לוי, קצינת ח"ן ראשית וחברת כנסת (נולדה ב-1924)
27 ביולי – נחום שריג, ממפקדי הפלמ"ח הבולטים ומזכיר תנועת הקיבוץ המאוחד (נולד ב-1914)
6 באוגוסט – שולמית כצנלסון, אשת חינוך ישראלית ומייסדת אולפן עקיבא (נולדה ב-1919)
18 באוגוסט – חנוך לוין, סופר ומחזאי ישראלי (נולד ב-1943)
28 בספטמבר – יוסף הרפז, אלוף-משנה, מפקד בית הספר לקצינים של צה"ל (נולד ב-1922)
1 באוקטובר – תד אריסון, איש עסקים ישראלי-אמריקאי (נולד ב-1924)
5 באוקטובר – שמעון פינקל, שחקן ובמאי תיאטרון ישראלי (נולד ב-1905)
15 באוקטובר – יוסף בורג חבר הכנסת ושר בממשלות ישראל (נולד ב-1909)
24 בדצמבר – שאול זיו, קצין בדרגת סגן-אלוף בצה"ל, מפקד שייטת 13 (נולד ב-1937)
שרידי גשר הצוללת אח"י דקר במוזיאון ההעפלה וחיל הים
מאיר אריאל
2003 בישראל

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| «««  2002   2001  2000 |  דגל ישראל | 2003  בישראל |  »»»  2004   2005   2006 |
כל ערכי השנים בישראל • אירועים בולטים בעולם ב-2003 כרונולוגיה של אזור ארץ ישראל פורטל ישראל • לוח שנה של שנת 2003
2003 בישראל (ה'תשס"ג-ה'תשס"ד) הייתה השנה בה מדינת ישראל ציינה 55 שנים להקמתה.
הנהגה

נשיא המדינה – משה קצב
ראש ממשלת ישראל  העשרים ותשע והשלושים – אריאל שרון
יושב ראש הכנסת הכנסת החמש עשרה עד 19 בפברואר – אברהם בורג, הכנסת השש עשרה  – ראובן ריבלין
נשיא בית המשפט העליון – אהרן ברק
ראש המטה הכללי – משה יעלון
מפכ"ל המשטרה – שלמה אהרונישקי
אירועים בולטים

28 בינואר – הליכוד בראשות אריאל שרון מנצח בבחירות לכנסת השש עשרה
1 בפברואר – אסון מעבורת החלל קולומביה: מעבורת החלל קולומביה מתפרקת מעל לטקסס בעת שובה לכדור הארץ. כל שבעת האסטרונאוטים על המעבורת, בהם האסטרונאוט הישראלי הראשון אילן רמון, נספו.
28 בפברואר – ראש ממשלת ישראל אריאל שרון מציג את ממשלתו השנייה בפני הכנסת, ומתחיל לכהן כראש ממשלת ישראל.
13 במרץ – בתקרית הריגת המאבטחים בדרום הר חברון הרג כוח של יחידת מגלן שני מאבטחים ישראלים, לאחר שבטעות זיהה אותם כמחבלים.
16 במרץ – רייצ'ל קורי, פעילה אמריקנית בתנועת הסולידריות הבינלאומית (ISM), נהרגת על ידי דחפור די-9 צה"לי בעת שניסתה למנוע פעולות חישוף והריסת בתים בסמוך לגבול בין רצועת עזה למצרים, על ציר פילדלפי.
30 באפריל – תוכנית מפת הדרכים בחסות ארצות הברית, האו"ם, האיחוד האירופי ורוסיה מועברת לממשלת ישראל ולרשות הפלסטינית.
2 במאי – קצין צה"ל יורה למוות בצלם הבריטי ג'יימס מילר במחנה הפליטים רפיח.
29 במאי – משרד ההגנה ההודי מודיע על הרכישה של מערכת ה"פאלקון" אשר מיוצרת בישראל - חוזה בשווי 1.2 מיליארד דולרים.
3 ביוני – ישראל משחררת כ-100 אסירים פלסטינים כמחווה כלפי הרשות הפלסטינית לקראת פסגת עקבה.
4 ביוני – בהצהרת הסיכום של פסגת עקבה ראש ממשלת ישראל אריאל שרון מבטיח לפנות מאחזים לא מאושרים בגדה המערבית, ואילו יו"ר הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס הצהיר כי על האינתיפאדה החמושה נגד ישראל להיפסק.
6 ביולי – אזורי העיר הלבנה בתל אביב הוכרזו על ידי אונסק"ו בתור אתר מורשת עולמית.
21 ביולי – רצח אולג שייחט: שני צעירים ערבים-ישראלים שהיו חברים בתא הטרור "חופשיי הגליל" חוטפים ורוצחים את החייל הישראלי רב"ט אולג שייחט.
8 באוגוסט – פעילי ארגון החזבאללה יורים עשרות פצצות מרגמה וטילים נגד טנקים לעבר מוצבי צה"ל בהר דב ומספר פגזי נ"מ לעבר אזור ראש הנקרה.
10 באוגוסט – נער ישראלי בן 16 נהרג וחמישה בני אדם נפצעו כאשר ארגון החזבאללה ירה פגזי נ"מ על העיירה שלומי. מטוסי חיל האוויר תקפו מספר מטרות של החזבאללה בלבנון בתגובה.
1 בספטמבר – ועדת אור לחקר אירועי אוקטובר 2000 מציגה את מסקנותיה, הכוללות מסקנות אישיות נגד שלמה בן עמי, יהודה וילק ואליק רון, וביקורת על ראש הממשלה, אהוד ברק
24 בספטמבר – מכתב הטייסים: מפורסם מכתב מחאה שנשלח על ידי קבוצה של 27 טייסים ישראלים. במכתב הודיעו הטייסים כי יסרבו להשתתף בתקיפות מטרות באזורים אזרחיים בשטחים. כמו כן, הטייסים כינו את ההתקפות "בלתי חוקיות ובלתי מוסריות".
5 באוקטובר – מטוסים ישראליים מפציצים בסיס אימונים של הג'יהאד האיסלמי ליד דמשק, בתגובה על פיגוע-ההתאבדות במסעדת "מקסים" בחיפה יום קודם לכן.
21 באוקטובר – העצרת הכללית של האו"ם מאשרת החלטה התובעת כי על ישראל להסיר את גדר הביטחון באזור הגדה המערבית. ההחלטה עוברת על ידי רוב מכריע של 144 תומכים מול 4 מתנגדים כאשר ארצות הברית מצביעה נגד ההצעה.
7 בנובמבר – חשיפת "פרשת רמדיה": משרד הבריאות מודיע כי הגורם לתחלואה הקשה והמסתורית של תינוקות ברחבי הארץ הוא מחסור בתיאמין (ויטמין B1) בתחליף החלב הצמחי של חברת רמדיה.
11 בנובמבר – בג"ץ מתיר את הקרנת הסרט "ג'נין ג'נין" בבתי הקולנוע.
16 בדצמבר – צה"ל חושף כי אסון צאלים ב' היה למעשה תרגיל של סיירת מטכ"ל, כהכנה למבצע "שיח אטד" לחיסול נשיא עיראק סדאם חוסיין.
24 בדצמבר – הכנסת מאשרת את פירוק משרד הדתות
27 בדצמבר – לוויין התקשורת עמוס 2 מתוצרת התעשייה האווירית משוגר מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן על גבי טיל מדגם סויוז-פריגאט
31 בדצמבר – פירוק משרד הדתות
אירועים בולטים > הסכסוך הישראלי-פלסטיני

פיגועי טרור פלסטינים בולטים שבוצעו נגד מטרות ישראליות במהלך 2003:
5 בינואר – 23 הרוגים בפיגוע התאבדות כפול בתחנה המרכזית הישנה של תל אביב
5 במרץ – הפיגוע בקו 37 - פיגוע התאבדות באוטובוס אגד בחיפה, 17 הרוגים
18 במאי – 7 הרוגים בפיגוע התאבדות באוטובוס בירושלים
11 ביוני – 17 הרוגים בפיגוע התאבדות בקו 14א בירושלים
7 ביולי – מחבל מתאבד מתפוצץ בפתח בית במושב כפר יעבץ בשרון והורג קשישה תושבת המושב.
12 באוגוסט – פיגוע התאבדות בתחנת אוטובוס ליד אריאל, שני נרצחים
19 באוגוסט – הפיגוע בקו 2 בירושלים: 23 הרוגים, רבים מהם ילדים
9 בספטמבר – שני פיגועי התאבדות של החמאס: הפיגוע בתחנת האוטובוס בצריפין (9 נרצחים) ובקפה הלל בירושלים (7 נרצחים)
4 באוקטובר – הפיגוע במסעדת מקסים בחיפה: 21 נרצחים ו-51 נפצעים
25 בדצמבר – 4 הרוגים בפיגוע בתחנת אוטובוס במחלף גהה בפתח תקווה
מבצעים צבאיים ישראלים בולטים אשר בוצעו נגד פעילי טרור פלסטינים במהלך 2003:
21 באוגוסט – בכיר החמאס אסמאעיל אבו שנב נהרג יחד עם שניים משומרי ראשו על ידי טילים אשר נורו ממסוקי קרב של חיל האוויר לעבר מכוניתו.
5 באוקטובר – המתקפה במחנה אל צאחב: מטוסי קרב ישראלים מתקיפים מחנה אימונים של הג'יהאד האיסלאמי בסוריה בתגובה לפיגוע ההתאבדות במסעדת "מקסים" בחיפה בה נהרגו 19 אנשים. לטענת צה"ל המחנה שימש להכשרת פעילים בהרכבת פצצות ובלוחמת גרילה.
25 בדצמבר – מפקד הג'יהאד האיסלאמי מוקלד חמיד נהרג על ידי טילים אשר נורו ממסוקי קרב של חיל האוויר לעבר מכוניתו. יחד עם שניים מעוזריו ושני עוברי אורח פלסטינים.
נולדו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
5 באוקטובר – עדן גולן, זמרת ישראלית. נציגת ישראל לאירוויזיון 2024
8 בדצמבר – אגם בוחבוט, זמרת ישראלית
נפטרו

(קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2003)
1 בפברואר – אילן רמון, האסטרונאוט הישראלי הראשון (נולד ב-1954)
18 בפברואר – איסר הראל, מדינאי ישראלי, מאבות קהילת המודיעין הישראלית (נולד ב-1912)
22 בפברואר – שלמה ארגוב, דיפלומט ישראלי (נולד ב-1929)
6 ביוני – מאיר וילנר, ממנהיגי התנועה הקומוניסטית בישראל ומחותמי מגילת העצמאות (נולד ב-1918)
29 ביוני – מרדכי הוד, המפקד השביעי של חיל האוויר (נולד ב-1926)
7 ביולי – יצחק גרציאני, מנצח ומעבד מוזיקלי ישראלי (נולד ב-1924)
22 בנובמבר – שמואל ארד, אלוף בצה"ל, מפקד פיקוד העורף לשעבר (נולד ב-1947)
25 בנובמבר – שולמית הראבן, סופרת ישראלית (נולדה ב-1930)
13 בדצמבר – דוד פרלוב, במאי קולנוע ישראלי (נולד ב-1930)
28 בדצמבר – יוסל בירשטיין, סופר ישראלי (נולד ב-1920)
הערות שוליים

↑
↑  אפרת וייס ועלי ואקד, כ-100 אסירים פלסטינים שוחררו; ברשות מברכים, באתר ynet, 4 ביוני 2003
↑  שרון: אפנה מאחזים לא מאושרים; אבו מאזן: על ההתקוממות החמושה להיפסק
↑  טייסי חיל האוויר במיל': לא נתקוף בשטחים, באתר ynet, 24 במרץ 2003
| שנים בישראל ישראל |
| --- | --- | --- |
| המאה ה-20 | 1948 • 1949 • 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 |  |
| המאה ה-21 | 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 • 2025 • 2026 |  |
אסון מעבורת החלל קולומביה
אילן רמון
אחינועם ניני

| --- | --- |

צילום מ-2012
 לידה:  23 ביוני 1969 (בת 55) תל אביב, ישראל
 שם במה:  נועה -Noa
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1988
 מקום לימודים:  רימון בית ספר למוסיקה, אקדמיית סלנטר אקיבה ריברדייל, ישיבת רמ"ז 
 סוגה:  פופ, מוזיקת עולם, זמר עברי, ג'אז, בלוז
 שפה מועדפת:  עברית, אנגלית
 כלי נגינה:  גיטרה, פסנתר, כלי הקשה, כינור 
 חברת תקליטים:  NMC, גפן רקורדס, יוניברסל, מור ניהול
 בן זוג:  אשר ברק
 www.noasmusic.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ניני בהופעה במלון הילטון בתל אביב לכבוד פתיחת מרכז פרס לשלום, 20 באוקטובר 1997
אחינועם ניני (נולדה ב-23 ביוני 1969), מוכרת גם בשם הבמה הבינלאומי נועה (Noa), היא זמרת, מלחינה ופעילת שמאל ישראלית. התפרסמה בעולם ובמיוחד באירופה כאמנית פופ ומוזיקת עולם.
ביוגרפיה

אחינועם ניני נולדה ב-1969 בתל אביב להורים מבת ים, דור חמישי בארץ לעולים מתימן. כשהייתה בת שנתיים, עברה משפחתה לניו יורק שבארצות הברית, בעקבות מלגת לימודים שקיבל אביה, דוקטור להנדסה כימית. היא גדלה בשכונת ריברדייל שברובע הברונקס, שם למדה בבתי ספר אורותודוקסים-מודרניים, "ס.ע.ר" וישיבת רמז במנהטן. במקביל למדה לימודי זמרה ומחול.
בגיל 15 החלה את לימודיה בתיכון לאמנויות הבמה של ניו יורק, והצטרפה לשבט ריוורדייל של צופי צבר, שם התחזקה בה הזיקה לעברית ולישראל. בגיל 15 נרשמה לטיול של החברה להגנת הטבע בארץ, בטיול הזה פגשה את אשר ברק שהיה מלווה בטיול והתאהבה בו. בגיל 17 חזרה לישראל לבדה, כשבכוונתה לשהות בארץ במשך כשנה. בתקופה זו למדה בבית הספר התיכון על שם מיי בויאר בירושלים והתגוררה בפנימייה.
לבסוף החליטה להישאר בארץ בגפה, עד שכעבור שנים מספר החליטו הוריה לעלות בחזרה לישראל בעקבותיה. לאחר סיום לימודיה התיכוניים עשתה את שירותה בצה"ל בלהקת פיקוד צפון, שם הייתה סולנית בשיר "תמיד בן 18" (שלא הופיע על גבי אלבום).
ב-1988 הקליטה עבור פסקול הסרט "Notre dame de Paris" של ג'רלד פוליצ'ינו את השיר "Babel", באנגלית, צרפתית ועברית. השיר הגיע לראש מצעד הפזמונים בצרפת ב-1989 והוא אחד משיריה הראשונים.
ב-1990 התקבלה לבית הספר הגבוה למוזיקה "רימון", שבו פגשה את אחד ממייסדיו, גיל דור, גיטריסט ומעבד. מאז החלו השניים לעבוד כצמד מוזיקלי.
ב-1990, הופיעו ניני ודור בפסטיבל הג'אז הבינלאומי באילת, עם שירים בהשראת ג'אז, פופ ורוק, ביניהם כאלו של הביטלס ושל מדונה. בעקבות סיבוב הופעות הם הוציאו את אלבומם הראשון, "אחינועם ניני וגיל דור בהופעה חיה" (יולי 1991) על גבי תקליט ודיסק. כעבור שנתיים יצא תקליטם השני, "אחינועם ניני גיל דור", שכלל שירים פרי עטה של המשוררת לאה גולדברג ושיר אחד של רחל, בהם "אני" של רחל ו"הוא" של גולדברג, שהפך ללהיט המוכר בשם "בואי כלה". השיר "עקרה" (הידוע גם בשם "אוּרי") של רחל, אשר היה חלק מפרויקט "רחל ולאה" של ניני ודור, לא נכלל בתקליט, אולם גרסה שלו מצויה באלבום ההופעה החיה שיצא קודם לכן. השם "רחל ולאה" היה שם נוסף שבו התפרסם האלבום.
החל מ-1994, שבה נוצר קשר בין נועה וגיל דור לבין הגיטריסט פט מתיני, התפתחה הקריירה הבינלאומית של ניני עם תקליטה הבינלאומי הראשון, "Noa". ניני שיתפה פעולה והופיעה מאז עם זמרים בינלאומיים רבים אחרים.
היא שרה ב-1994 וב-2000 בפני האפיפיור יוחנן פאולוס השני, והשתתפה בעצרת השלום של ה-4 בנובמבר 1995, שבסיומה נרצח ראש ממשלת ישראל יצחק רבין. ב-1996 הופיעה בבית הלבן בפני הנשיא ביל קלינטון. ב-16 באוקטובר 2003 מונתה לשגרירה של רצון טוב מטעם ארגון המזון והחקלאות FAO.
בינואר 2009 נבחרה על ידי רשות השידור לייצג את ישראל באירוויזיון 2009. בתחרות, אשר התקיימה במאי 2009 במוסקבה, היא ביצעה עם מירה עווד את השיר "עינייך", בעברית, אנגלית וערבית. השתיים הגיעו למקום ה-16. באוגוסט 2009 זכתה ניני לאות הוקרה עם עווד, מראש עיריית לורד שבצרפת.
בין שיריה המוכרים של ניני: "עקרה (אורי)" (רחל / ניני, דור), "הוא (בואי כלה)" (גולדברג / ניני, דור), "ננוע" (ניני, דור), "בעיניה (מישאלה)" (ניני, דור), "Beautiful That Way" - "החיים יפים" (ניני, דור / פאונה, שיר הנושא של הסרט "החיים יפים"), "Wildflower" (ניני, דור), "We" (ניני, דור).
בשנת 2023 נבחרה להופיע בחגיגות האליפות של נאפולי.
ניני הקליטה את השיר "מדינה אחרת" יחד עם הראפר סגול 59, לאלבום "פסטיבל מסמפלי סימפולים 2" של המפיק עידו מימון, שיצא בנובמבר 2024.
עמדותיה הפוליטיות

ניני הביעה פעמים רבות דעות פוליטיות המזוהות עם השמאל. במאי 2010 השתתפה בהפגנת שמאל בירושלים ובנאומה אמרה כי היא דוגלת ב"בירה אחת לשני עמים".
בספטמבר 2012, לקראת מושב האו"ם שבו הכריזו הפלסטינים על מדינה, יצאה כנגד ממשלת נתניהו ואמרה כי היא אינה מייצגת אותה וכי מדיניות ממשלת ישראל מובילה לקטסטרופה. באחת מהופעותיה אמרה לקהל: "הילדים שלי לא ייסעו לחברון, אלא לאום אל-פאחם".
ביום הזיכרון לחללי צה"ל בשנת 2012 הופיעה בטקס הזיכרון האלטרנטיבי של משפחות שכולות יהודיות ופלסטיניות. בעקבות יוזמה של אנשי ימין להחרים את ניני, אמרה: "אני מאחלת שתתעוררו מהכישוף שגזל את תבונתכם וחמלתכם".
ביום ירושלים 2013 הופיעה בטקס רשמי מטעם עיריית ירושלים ושרה את השיר "ירושלים של זהב", תוך שהיא משמיטה את הבית העוסק בשיבת היהודים למזרח העיר לאחר מלחמת ששת הימים.
ניני יצאה נגד אמני המוזיקה המזרחית המתפשרים לדבריה על חומר נמוך מתוך אינטרסים מסחריים.
בשנת 2014 סירבה ניני לקבל פרס אקו"ם הישראלי למוזיקה, בתגובה להחלטה להעניק את הפרס בקטגוריית "פרס מפעל חיים" לזמר אריאל זילבר. אקו"ם נעתרו לבקשתה של ניני, והמירו את הפרס מפעל חיים שיועד לזילבר ב"פרס על תרומה למוזיקה".
בינואר 2017 פרסמה ניני פוסט באנגלית בפייסבוק שבו כתבה כי נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ, הוא לטענתה "היטלר בן-ימֵינו" וכינתה את ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו "גזען, נרקיסיסט, פרנואיד וולגרי כמו טראמפ".
ניני לקחה חלק פעיל והופיעה בהתנדבות במסגרת המחאה נגד בנימין נתניהו והמחאה נגד ממשלת ישראל השלושים ושבע.
השמעת דעותיה הובילה לא אחת לביטולים של הופעותיה, בעיקר בישראל, וגם בקהילות יהודיות בעולם.
ניני היא חברת הוועד המנהל של הקרן החדשה לישראל.
מעט לאחר טבח שבעה באוקטובר, באוקטובר 2023, הייתה ניני שותפה לארגון בשם "קואליציית המחנה הפרו־אנושי" שפרסם מכתב פומבי שיצא, מצד אחד, נגד "הזוועות שבוצעו כלפי אזרחים ישראלים ואחרים ב-7 באוקטובר" ומצד שני נגד זיהוי כל העזתים עם חמאס "המצדיק הרג חסר הבחנה ומניעת סיוע הומניטרי".
חיים אישיים

נשואה לרופא הילדים אשר ברק, ולהם שלושה ילדים. מ-2011 היא צמחונית.
אחותה אודיה ניני היא זמרת-יוצרת ומעבדת מוזיקלית.
פרסים

בשנת 2006 קיבלה את התואר "אבירת מסדר כוכב הסולידריות האיטלקי" מנשיא איטליה.
2018 - עיטור מסדר ההצטיינות של איטליה בדרגת מפקד
2018 - התואר "עולת הרגל של השלום" מטעם העיר אסיזי באיטליה.
פרס שולמית אלוני למפעל חיים - 2019
דיסקוגרפיה > אלבומי סולו

"אחינועם ניני וגיל דור בהופעה חיה" (יולי 1991)
"אחינועם ניני גיל דור" (ספטמבר 1993)
"Noa" (מרץ 1994; תקליטה הבינלאומי הראשון)
"Calling" (מאי 1996; אלבום בינלאומי)
"אחינועם ניני" (אפריל 1997)
"אחינועם ניני והתזמורת הפילהרמונית הישראלית" (אפריל 1998)
"Blue Touches Blue" (מרץ 2000, אלבום בינלאומי)
"Now" (ספטמבר 2002, אלבום בינלאומי)
"Noa Live" (אוקטובר 2005)
"נאפולי תל אביב" (ספטמבר 2006)
"Genes and Jeans" (מרץ 2008)
"There Must Be Another Way" ‏- יחד עם מירה עווד (2009)
"Noapolis - Noa Sings Napoli" (פברואר 2011)
"ארץ, שיר" (אפריל 2011)
"Love Medicine" (יוני 2014)
Letters to Bach (2019)
דיסקוגרפיה > אוספים ומארזים

"La Voix de l'Espoir" (ינואר 1998, מארז כפול שיצא בצרפת הכולל את האלבומים "Noa" ו"Calling")
"Both Sides of the Sea" (אפריל 1998, אוסף שירים נבחרים מהאלבומים "אחינועם ניני גיל דור" ו"אחינועם ניני")
"Le Meilleur de Noa" (מאי 1999, אוסף משיריה בעברית ובאנגלית)
"First Steps" (ינואר 2000, מארז הכולל את האלבומים "אחינועם ניני וגיל דור בהופעה חיה" ו"אחינועם ניני גיל דור")
"אוסף ראשון" (מרץ 2001, אוסף ראשון בישראל משיריה, עם ביצועים מחודשים או תוספות למילים המקוריות)
"Noa Gold" (אוקטובר 2003)
לקריאה נוספת

יורם יובל, ישראל - שיחת נפש, כנרת זמורה ביתן, 2012, עמ' 222 - 228 (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  טל פרי, ‏אות הוקרה לאחינועם ניני ומירה עווד מראש עיריית לורד בצרפת, באתר גלובס, 25 באוגוסט 2009
↑  Ido Maimon - Topic (2024-10-31), מדינה אחרת, נבדק ב-2024-11-01
1 2  יעל ולצר, ‏אחינועם ניני: "הזמרים המזרחיים מתפשרים על חומר נמוך", באתר גלובס, 8 בפברואר 2012
↑  רן בוקר, אחינועם ניני: "אני ציונית, אני נגד ה-BDS", באתר ynet, 22 בינואר 2019
↑  אטילה שומפלבי, הפגנת שמאל בכיכר ציון: ציונים לא מתנחלים, באתר ynet, 15 במאי 2010
↑  nana10 סלבס, סולידריות: אחינועם ניני תוקפת את ממשלת נתניהו, באתר nana10‏, 18 בספטמבר 2011
↑  אלירז שדה וגל אוחובסקי, ‏אחינועם ניני: "הילדים שלי לא ייסעו לחברון, אלא לאום אל פאחם", באתר ‏מאקו‏, 6 בפברואר 2012
↑  לוחמים לשלום, טקס הזיכרון הישראלי-פלסטיני השמיני, ‏10 במרץ 2013
↑  nrg תרבות, אחינועם ניני: "אם כל ערבי הוא מחבל, אז כל יהודי רוצח", באתר nrg‏, 29 באפריל 2012
↑  אסף נבו, ‏אחינועם ניני למחרימיה מימין: "מאחלת שתתעוררו מהכישוף שגזל תבונתכם וחמלתכם", באתר ‏מאקו‏, 29 באפריל 2012
↑  משה הלר, אחינועם ניני השמיטה את הבית על שיבת היהודים, באתר mynet‏ ירושלים, 5 ביוני 2013
↑  עמי פרידמן, אחינועם ניני: "מפעל חיים לאריאל זילבר - הפניית עורף לאחריות ציבורית", באתר ynet, 30 בינואר 2014
↑  מערכת, ‏אחינועם ניני: טראמפ הוא היטלר וביבי הגזען-פרנואיד תומך בו, באתר גלובס, 31 בינואר 2017
↑  יובל אראל, יהונתן בוגר, קבלת שבת עם אחינועם ניני, בבלוג של יובל אראל, מגזין מוזיקה ותרבות, 1 באוגוסט 2020
↑  נרות נשמה, דקת דומייה והזדהות עם איטליה: כ-140 אלף הפגינו בת"א, באתר ynet, 8 באפריל 2023
↑  דנה וייס, ‏אחינועם ניני: "ביטלו הופעות, איימו עלי, אבל לא אשתוק", באתר ‏מאקו‏, 22 ביוני 2014;נועה הרשקוביץ‏, בגלל שהביעה דעה? בוטלה הופעתה של אחינועם ניני באיטליה, באתר וואלה, 27 ביולי 2014
↑  רן בוקר ועמי פרידמן, בעקבות מחאה: הופעתה של אחינועם ניני בבית כנסת במישיגן בוטלה, באתר ynet, 5 במאי 2017
↑  חברי הוועד המנהל, אתר הקרן החדשה לישראל
↑   דויד גרוסמן וסלבוי ז'יז'ק בין חותמי המחאה נגד "דה־הומניזציה של פלסטינים וישראלים", באתר הארץ, 4 בינואר 2024
↑   איתן לשם, "מי ששונא את ישראל אני אומרת לו ישר 'תרגיע'": אחינועם ניני לא מתנצלת, באתר הארץ, 28 באפריל 2017
↑  אחינועם ניני: האיש שהרעיד את אמות הסיפים של נשמתי, בערוץ היוטיוב כלובים ריקים, 24 ביולי 2011
↑  מנחם גנץ, האבירה ניני - הזמרת הישראלית תקבל תואר כבוד איטלקי כהוקרה על פעילותה בתחום התרבות, באתר nrg,‏ 9 ביולי 2006
↑  הזוכים בפרס | פרס שולמית אלוני, באתר shulamitaloni (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300642305171  PLWABN: 9810549052005606  BnF: cb13963722b (data)  GND: 134965183  ISNI: 0000 0003 6846 8593  LCCN: nr98006994  MusicBrainz: 8c4ade2f-1b8e-4b87-a719-6a84c4eb1cd8  NKC: xx0049146  SNAC: w62f86mh  SUDOC: 179014161  VIAF: 56521476   WorldCat (עם VIAF): 56521476 
ניני בהופעה, 2010
ניני זוכה בפרס מפעל חיים על שם שולמית אלוני, 2019
2013 בישראל

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| «««  2012   2011  2010 |  דגל ישראל | 2013  בישראל |  »»»  2014   2015   2016 |
כל ערכי השנים בישראל • אירועים בולטים בעולם ב-2013 כרונולוגיה של אזור ארץ ישראל פורטל ישראל • לוח שנה של שנת 2013
2013 בישראל (ה'תשע"ג – ה'תשע"ד) הייתה השנה בה מדינת ישראל ציינה 65 שנים להקמתה.
הנהגה

נשיא המדינה – שמעון פרס
ראש ממשלת ישראל  ה-32 וה-33 – בנימין נתניהו
יושב ראש הכנסת הכנסת השמונה עשרה עד 5 בפברואר – ראובן ריבלין, הכנסת התשע עשרה  – יולי אדלשטיין
נשיא בית המשפט העליון – אשר גרוניס
ראש המטה הכללי – בני גנץ
מפכ"ל המשטרה – יוחנן דנינו
אירועים בולטים

9 בינואר – שלג יורד בהרים החל בגולן וכלה במצפה רמון.
22 בינואר – התקיימו הבחירות לכנסת התשע עשרה כאשר רשימת הליכוד ישראל ביתנו הובילה עם 31 מנדטים.
12 בפברואר – פרשת בן זיגייר: רשת הטלוויזיה האוסטרלית ABC פרסמה תחקיר בו צוין לראשונה כי האזרח האוסטרלי בן זיגייר, אשר החזיק גם באזרחות ישראלית, שימש כסוכן המוסד לפני שנכנס לכלא בישראל וכי הוא תלה עצמו בתאו שבבית סוהר איילון ב-15 בדצמבר 2010. יממה לאחר הפרסום הראשוני בכלי התקשורת באוסטרליה, הוסרו בישראל חלקים מצו איסור הפרסום אודות פרשת בן זיגייר ומדינת ישראל אישרה שבשירות בתי הסוהר בישראל הוחזק (בזהות בדויה מטעמי ביטחון) אזרח ישראלי-אוסטרלי אשר התאבד במעצר.
5 במרץ – נחילי ארבה פולשים לישראל ממצרים, מיליוני פרטים על פי ההערכות, ונזק של מאות אלפי שקלים.
12 במרץ – התרסקות מסוק AH-1 קוברה ליד קיבוץ רבדים. שני אנשי צוות אוויר נהרגו בתאונה.
20–23 במרץ - נשיא ארצות הברית ה-44 ברק אובמה עורך ביקור של ארבעה ימים בישראל וברשות הפלסטינית.
22 במרץ – יחסי טורקיה–ישראל: בתיווכו של נשיא ארצות הברית ברק אובמה ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו מתקשר לראש ממשלת טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן, מתנצל בפניו על תקרית המרמרה, ומציע פיצוי למשפחות ההרוגים. בשיחה זו, החליטו השניים על נירמול היחסים והחזרת השגרירים לפעילות.
21 באפריל – הסכם שמיים פתוחים: הכנסת אישרה את הסכם "שמיים פתוחים". חברות התעופה הישראליות ביטלו עשרות טיסות על מנת לגרום לביטול ההחלטה.
20 במאי – במהלך מסע נקמה בסניף בנק הפועלים בבאר שבע ישראלי תושב העיר רצח ארבעה בני אדם ולבסוף התאבד.
18 ביוני – חגיגות יום ההולדת ה-90 לנשיא המדינה שמעון פרס בבנייני האומה שבירושלים. נציגים מישראל ומהעולם (בהם נשיא ארצות הברית לשעבר ביל קלינטון, הזמרת ברברה סטרייסנד, ראש ממשלת בריטניה לשעבר טוני בלייר) נכחו בחגיגות.
7 ביולי – מטוס קרב מסוג F-16 התרסק בים התיכון מול חופי עזה, הטייס והנווט חולצו בשלום.
9 ביולי – רון דרמר שגריר ישראל החדש בארצות הברית.
24 ביולי – בבחירות לרבנות הראשית נבחרים הרב דוד לאו בנו של הרב ישראל מאיר לאו, והרב יצחק יוסף בנו של הרב עובדיה יוסף, לרבנים הראשיים לישראל.
13 באוגוסט – סוללת כיפת ברזל שהוצבה באילת יירטה לראשונה רקטה שירו לעיר מחבלים אסלאמיסטים מחצי האי סיני.
22 באוגוסט – סוללת כיפת ברזל שהוצבה בצפון יירטה לראשונה רקטת גראד שירו ארגוני ג'יהאד עולמי מלבנון אל אזור ראש הנקרה, נהריה ועכו.
7 באוקטובר – הלוויית הרב עובדיה יוסף.
22 באוקטובר – הבחירות לרשויות המקומיות בישראל.
13 בדצמבר – הסופה אלקסה מכה בישראל - מדינת ישראל ואזורים נוספים ברחבי המזרח התיכון. הסערה גורמת לשיבושי תנועה ולהפסקות חשמל ברחבי המדינה וכתוצאה מהסופה נסגרים באופן זמני מספר כבישים (בהם נתיבי איילון), בתי ספר, ונמל התעופה הבינלאומי בן-גוריון. ירושלים משותקת לחלוטין כתוצאה מהשלגים כאשר נאמר לתושבים להישאר בבתיהם בעוד שהדרכים המובילות אל העיר חסומות.
15 בדצמבר – חייל צה"ל נהרג באזור ראש הנקרה מאש שנפתחה לעברו על ידי חייל לבנוני.