stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קדחת פונטיאק
אטיולוגיה

מינים של לגיונלה הידועים כגורמים לקדחת הפונטיאק כוללים את Legionella pneumophila, Legionella longbeachae, Legionella feeleii, Legionella micdadei ו- Legionella anisa .  חיידק הלגיונלה מצוי בעיקר בסביבה מימית, ומתרבה באופן מואץ במערכות מים עומדים בטמפרטורה שבין 25 ל-45 מעלות צלזיוס, לעיתים מתרחשות התפרצויות הקשורות בעיקר בחשיפה של קבוצת אנשים באופן משותף למקור המזוהם בחיידק. המקורות השונים בהם החיידק עלול להימצא כוללים בין היתר מערכות מים כגון ברזים וצינורות מים, מלתחות וראשי מקלחת בהם זורמים מים חמים, בריכות זרמים (ג'קוזי) ומזרקות, מערכות מיזוג אוויר ומגדלי הקירור שלהם, במכשירים המיועדים להגברת לחות, ואף באדמת עציצים. ההתפרצות הראשונה שאותרה כי נגרמה משאיפת אאירוזולים נגועים מאדמת עציצים התגלתה במשתלה בניו זילנד בינואר 2007. בסך הכל 10 עובדים במשתלה חלו עם קדחת פונטיאק. זה היה הזיהוי הראשון של L. longbeachae .  קדחת פונטיאק אינה מדבקת מאדם לאדם באופן ישיר, וההדבקה בחיידק נרכשת בעיקר באמצעות אירוסוליזציה של טיפות מים הנגועים חיידקי לגיונלה.  טיפות אלו נישאות באוויר ונשאפות לדרכי הנשימה ובאופן זה מדביקות אדם אחר. אבחנה של המחלה יכולה להתבצע באמצעות סרולוגיה לנוגדנים.
אֶפִּידֶמִיוֹלוֹגִיָה

ידוע כי לקדחת פונטיאק יש תקופת דגירה קצרה של 1 עד 3 ימים. לא דווח על מקרי מוות מזיהום בקדחת הפונטיאק והיא לרוב חולפת באופן ספונטני וללא טיפול באדם בריא ללא דיכוי חיסוני או גורמי סיכון משמעותיים. לרוב המחלה לא מאובחנת ואינה מדווח. נראה כי גיל, מין ועישון אינם גורמי סיכון. נראה כי קדחת פונטיאק משפיעה על צעירים בגילאים חציוניים של 29 עד 32. הפתוגנזה של קדחת פונטיאק אינה ידועה.
הִיסטוֹרִיָה

קדחת פונטיאק נקראה על שם העיר פונטיאק, מישיגן, שבה הוכר המקרה הראשון. בשנת 1968, מספר עובדים במחלקת הבריאות של המחוז חלו עם חום ותסמיני שפעת קלים, אך לא דלקת ריאות. לאחר התפרצות מחלת הלגיונרים ב-1976 בפילדלפיה, מחלקת הבריאות של מישיגן בחנה מחדש דגימות דם וגילתה שהעובדים נדבקו בחיידק הלגיונלה מהמין - Legionella pneumophila שזוהה לאחרונה. התפרצות שנגרמה על ידי המין Legionella micdadei בתחילת 1988 בבריטניה נודעה בשם קדחת Lochgoilhead . מאז אותה תקופה זוהו מינים נוספים של לגיונלה הגורמים לקדחת פונטיאק, בעיקר בניו זילנד, בשנת 2007, שם התגלתה Legionella longbeachae . ההתפרצות בניו זילנד סימנה גם את הפעם הראשונה שבה קדחת פונטיאק נתגלתה לאדמת עציצים.[דרוש מקור]
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
פרחי באך

פרחי באך היא שיטת טיפול ואבחון מתחום הרפואה האלטרנטיבית, המבוססת על תמיסות של מים עם ברנדי. מחקרים קליניים מבוקרים הוכיחו כי השיטה אינה מועילה יותר מטיפול דמה.
היסטוריה

השיטה פותחה על ידי ד"ר אדוארד באך (1886–1936), רופא והומאופת. בשנת 1906, בגיל 20, החל ללמוד רפואה בברמינגהם ולאחר מכן השלים את הכשרתו בלונדון תוך כדי עבודה בבית חולים ובקליניקה פרטית. בשנים 1913–1917 לאחר משבר בריאותי קשה הגיע לבית הספר לאימיונולוגיה ופיתח מספר חיסונים. בין השנים 1919–1927 עבד בבית הספר להומאופתיה בלונדון כבקטריולוג. בשנת 1930 עזב באך את לונדון והציע טיפול המבוסס על מים שעורבבו עם כמות אפסית של מים שנגעו בפרחים. בשנת 1933 הוציא באך את ספרו "The Twelve Healers and the Four Helpers" שמתמקד ב-16 התערובות הראשונות של מים וברנדי. בשנים שלאחר מכן הציע 22 תערובות דומות להשלמת הערכה של 38 הכנות פרחי באך, שאינן מכילות ולו מולקולה אחת של פרחים. בשנת 1934 עבר לכפר ברייטוול קום סוטוול, בבית המכונה "הר ורנון", שם מת כעבור שנתיים בגיל 50. לד"ר באך היו שלושה עוזרים שלאחר מותו המשיכו לקיים הרצאות ולהפיץ את תורתו. בימינו פועל במקום מרכז באך.
הפקת התמיסות האלכוהוליות

תמיסות באך מופקות מניצנים, פרחים, שיחים ועצים. התמיסות נוצרות מהשריה של פרחים בקערה המכילה מי מעיין תחת השמש, או מהרתחת ענפים ועלים במים במשך חצי שעה. מי הבישול מסוננים, נמהלים בריכוז גבוה של אלכוהול ומדוללים שוב ושוב במים. התכשירים המוצעים למכירה אינם מכילים כמות משמעותית מבחינה פרמקולוגית של צמחים והם ככל הנראה לא מזיקים.
תיאור השיטה

באך האמין שלמצב הנפשי תפקיד חשוב בשמירת הבריאות הפיזית של האדם, ובתהליך החלמתו. הוא סיווג 38 מצבים נפשיים שונים וייצר מספר תמיסות מים ואלכוהול בהתאמה. לטענתו הוא מצא דרך פשוטה, טהורה ובטוחה לרפא בני אדם תוך התחשבות במצבם הנפשי הייחודי.
באך טען שתמיסות באך מסוימות מובילות לריפוי עצמי בכך שהן מטהרות את האדם מגורמים רגשיים שליליים המשפיעים לרעה על בריאותו: הן עוזרות לסלק רגשות שליליים, ומשנות עמדות ותכונות אופי באופן שתורם לשלוות הנפש ולשמחת האדם. לטענתו, התמיסות עוזרות בהתמודדות עם מצבי לחץ, חרדה, פחד, דיכאון, כעס והימנעות, דאגות יתר, ערך עצמי נמוך, אשמה ובדידות.
לפי הרעיון העומד בבסיס השיטה, כל תמיסה מ-38 התמיסות שמצא באך (ניתן להפיק תמיסה דומה מכל דבר, אך באך מיפה 38 סוגי פרחים/תכונות בסיסיים) עובדת על תדר אנרגטי או תדר רגשי, הזהים לתדר שמהדהדת התכונה המיוצגת בפרח. כאשר תכונה מסוימת אינה מאוזנת ואנו סובלים ממנה, גם התדר יוצא מאיזון. לפי באך, כאשר שותים מים שבאו במגע עם ריכוזים נמוכים של הפרח המתאים לתכונה, מהדהד הפרח בתדר המאוזן, וכך, לאט לאט, מחזיר את התכונה לאיזון.
ביקורת

סקירות של נתוני מחקרים מבוקרים הגיעו כולן למסקנה כי לתכשיר האמור אין השפעה מעבר לאפקט הפלצבו.
רשימת התמיסות ושמות הפרחים בעברית ואנגלית

| --- | --- |
 1. אבגר - Agrimony 2. צפצפה - Aspen 3. אשור - Beech 4. דרדר - Centaury 5. קורנית - Cerato 6. דובדבן - Cherry Plum 7. ניצן הערמון - Chestnut Bud 8. עולש - Chicory 9. זלזלת - Clematis 10. תפוח בר - Crab Apple 11. בוקיצה - Elm 12. ערבז - Gentian 13. אלגומין - Gorse 14. אברש - Heather 15. אדר מצוי - Holly 16. יערת הדבש - Honeysuckle 17. אלה לבנה - Hornbeam 18. בשמת - Impatiens 19. ארזית - Larch:  20. פרח הקוץ - Mimulus 21. חרדל - Mustard 22. אלון - Oak 23. זית - Olive 24. אורן - Pine 25. ערמון אדום - Red Chestnut 26. ורד הסלע - Rock Rose 27. מי מעיין - Rock Water 28. נוקשן - Scleranthus 29. כוכב בית לחם - Star of Bethlehem 30. ערמון מתוק - Sweet Chestnut 31. ורבנה - Vervain 32. גפן - Vine 33. אגוז - Walnut 34. סיגלית המים - Water Violet 35. ערמון לבן - White Chestnut 36. שיבולת-שועל - Wild Oat 37. ורד הבר - Wild Rose 38. ערבה - Willow
הערות שוליים

1 2  PMID 20734279
1 2  E. Ernst (December 30 2002). ""Flower remedies": a systematic review of the clinical evidence". Wiener Klinische Wochenschrift 114 (23-24): 963–966. PMID 12635462
1 2  H. Walach, C. Rilling, U. Engelke (July 2001). "Efficacy of Bach-flower remedies in test anxiety: a double-blind, placebo-controlled, randomized trial with partial crossover". Journal of Anxiety Disorders 15 (4): 359–366. http://dx.doi.org/10.1016/S0887-6185(01)00069-X PMID 11474820
1 2 3 4  https://www.ncbi.nlm.nih.gov/pmc/articles/PMC2695424
1 2  Pintov S, Hochman M, Livne A, Heyman E, Lahat E (2005). "Bach flower remedies used for attention deficit hyperactivity disorder in children — a prospective double blind controlled study". European Journal of Paediatric Neurology 9 (6): 395–398. http://dx.doi.org/10.1016/j.ejpn.2005.08.001 PMID 16257245
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph162465
רזננודרונגוב

| רזננודרונגוב |
| --- | --- |

תקופה
יורה תיכון 167.7–164.7 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סוג:: רזננודרונגוב
מין:: Razanandrongobe sakalavae
שם מדעי
 Razanandrongobe

רזננודרונגוב (שם מדעי: Razanandrongobe; משמעות השם ממלגשית: "אב הלטאה הגדולה") הוא סוג של זוחל דמוי-תנין פרהיסטורי אשר התקיים במשך היורה התיכון של מדגסקר שלפני 167.7 עד 164.7 מיליון שנה מזמננו.
סוג זה הכיל מין יחיד, Razanandrongobe sakalavae אשר תואר ב-2006 בידי החוקר סימון מגאנוקו ועמיתיו, לאחר שאלה התגלו בשנים 2003–2004 בתצורות Isalo III Formation. שם המין קרוי לכבוד בני סאקאלבה (אנ') המלגשים.
ממצאי המאובנים של היצור שהתגלו כללו שרידי לסת עליונה ומספר שיניים. ממצאים שהתגלו כבר ב-1972 ולא קיבלו שיוך עד 2017 שויכו גם לסוג, כולם באותו המין.
זוחל גדול זה הגיע בבגרות לאורך של 7 מטרים, על סמך בסיס הגולגולת שאורכה הגיע ל-88 ס"מ, כשלפי ההערכות הגיע לגובה של 1.6 מטר ולמשקל של 800–1,000 ק"ג. הוא היה כנראה טורף-על שמילא תפקיד של תרופוד במדגסקר. הוא דמה לכמה דמויי-תנינאים כמו הבאורוסוכוס, הנוטוסוכוס וקרוביהם וכמותם היה כלול בקבוצה נוטוסוכיה.
אנגלה מרקל

אנגלה דורותיאה מֶרְקֵל (בגרמנית: Angela Dorothea Merkel, ‏האזנהקובץ:De-Angela Dorothea Merkel.ogg‏Ⓘ‏; נולדה ב-17 ביולי 1954) היא פוליטיקאית גרמנייה, שכיהנה כקנצלרית גרמניה השמינית בין השנים 2005–2021. בעבר עמדה בראש המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית (CDU).
כהונתה כקנצלרית החלה ב-22 בנובמבר 2005 לאחר שבבחירות לבונדסטאג שנערכו ב-18 בספטמבר באותה שנה, ניצחה מפלגתה ברוב זעום את מפלגת ה-SPD, בהנהגת הקנצלר דאז גרהרד שרדר. מפלגתה ניצחה גם בשלוש הבחירות הבאות שנערכו ב-2009, 2013 ו-2017. כהונתה הסתיימה ב-8 בדצמבר 2021 לאחר שהבונדסטאג אישר את מינויו של אולף שולץ לקנצלר גרמניה.
אנגלה מרקל האישה הראשונה בהיסטוריה של גרמניה אשר כיהנה בתפקיד הקנצלר. היא גם הראשונה מבין הקנצלרים שגדלה בגרמניה המזרחית, והראשונה מביניהם שנולדה לאחר סיום מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה

נולדה ב-1954 בשם אנגלה דורותיאה קאזנר (Angela Dorothea Kasner) בהמבורג, להורסט והרלינד קאזנר. יש לה אח ואחות צעירים ממנה.
אביה, הורסט קאזנר (אנ')‏ (Horst Kasner, 1926–2011), נולד בשכונת הפועלים וודינג בצפון ברלין, ללודוויג קאזנר (אנ'), מהגר פולני משלזיה, שנולד בעיר פוזנן ומרגרתה, גרמניה מברלין. השניים נפגשו בברלין, נישאו, השתקעו בה וסמוך אחר כך, ב-1930 שינו את שם משפחתם קאז'מירצ'אק (Kaźmierczak), לשם בעל הצליל הגרמני, קאזנר. לודוויג, הסב, עבד בברלין כשוטר עד מותו ב-1959. הורסט, אביה של מרקל גדל בשכונת פנקו, סמוך לשכונת הולדתו, בצפון-מזרח העיר.
אמה של מרקל, הרלינד לבית ינטש (Herlind née Jentzsch), נולדה ב-1928 בדנציג והייתה מורה לאנגלית ולטינית. אביה, סבה של מרקל היה הפוליטיקאי וילי ינטש (אנ') ואמה, סבתה של מרקל, גרטרוד דראנגה הייתה בתו של אמיל דראנגה (אנ'), פקיד בעיריית אלבינג (אלבלונג בפולין).
הדת מילאה תפקיד מרכזי במעבר של משפחת קאזנר לגרמניה המזרחית. אביה נולד למשפחה קתולית, אולם זו עברה כולה ללותרניזם כשהיה ילד. מאוחר יותר הוא למד תאולוגיה לותרנית בהידלברג, ולאחר מכן בהמבורג. בשנת 1954, כשמרקל הייתה בת שלושה חודשים, אביה קיבל תפקיד כומר בכנסייה לותרנית בקוויצוב (אנ'), רובע של פרלברג (אנ') בברנדנבורג, שהייתה אז חלק מגרמניה המזרחית. עקב כך, המשפחה עברה לטמפלין (אנ'), ומרקל גדלה באזור הכפרי הזה, כ-90 ק"מ צפונית לברלין המזרחית.
כמו צעירים רבים בגרמניה המזרחית, מרקל הייתה חברה בנוער הגרמני החופשי, תנועת הנוער הרשמית שהייתה בחסותה של מפלגת השלטון - מפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה. אף על פי שרשמית החברות בתנועה הייתה התנדבותית, אלו שבחרו שלא להצטרף נתקלו בקשיים רבים בהרשמה למוסדות להשכלה גבוהה. היא לא השתתפה בטקס ההגעה לבגרות החילוני "יוגנדווייהה" (אנ'), שהיה נהוג בגרמניה המזרחית באותה תקופה. במקום זה, היא עברה קונפירמציה. בבית הספר, למדה מרקל לדבר רוסית שוטפת, ואף הוענק לה פרס על הצטיינותה ברוסית ובמתמטיקה.
בין השנים 1973–1978 למדה אנגלה מרקל פיזיקה באוניברסיטת לייפציג. בזמן היותה סטודנטית, השתתפה בפרויקט השיקום של המוריצבסטיי (אנ'), אותו יזמו סטודנטים כדי ליצור לעצמם מועדון ומתקן נופש בקמפוס. יוזמה כזו הייתה חסרת תקדים בגרמניה המזרחית של אותה התקופה, ותחילה נתקלה בהתנגדות מצד אוניברסיטת לייפציג. אולם בעזרת גיבוי מצד ההנהגה המקומית של מפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה, הותר לפרויקט להמשיך. בין 1978 ל-1990 מרקל עבדה ולמדה במכון המרכזי לכימיה פיזיקלית באקדמיה הגרמנית למדעים בברלין (אנ'). במהלך התקופה הזו הפכה לחברה במזכירות "הנוער הגרמני החופשי" של האקדמיה למדעים. לדברי מרקל, היא הייתה מזכירת התרבות, תפקיד שכלל פעילויות כמו השגת כרטיסים לתיאטרון וארגון שיחות עם סופרים סובייטים שהגיעו לביקור. לאחר שסיימה דוקטורט בכימיה קוונטית ב-1986 עבדה מרקל כחוקרת ופרסמה מאמרים בתחומה.
קריירה פוליטית מוקדמת

מרקל התחילה את דרכה הפוליטית עם התמוטטות המשטר הקומוניסטי בגרמניה המזרחית. כחודש לאחר נפילת חומת ברלין, החלה מרקל להיות מעורבת בתנועה הדמוקרטית הצומחת והצטרפה אל המפלגה החדשה "התעוררות דמוקרטית" (אנ'), שעמדה לבחירות לפולקסקאמר במסגרת "הברית למען גרמניה", רשימה של מפלגות מרכז-ימין שהיוותה את המקבילה המזרח גרמנית של הנוצרים הדמוקרטיים. לאחר ניצחון הרשימה בבחירות הכלליות בגרמניה המזרחית, 1990 (אנ'), שהיו היחידות בתולדותיה שהשתתפו בהן יותר ממפלגה אחת, מרקל מונתה לסגנית הדוברת של הממשלה, תחת לותר דה מזייר (אנ'). מרקל הרשימה אותו בהתנהלותה מול שאלות התקשורת לגבי תפקידו של וולפגנג שנור (Wolfgang Schnur), אחד ממנהיגי המפלגה, כמודיע סודי של המשטרה. באפריל 1990 "התעוררות דמוקרטית" התמזגה עם האיחוד הדמוקרטי הנוצרי (אנ'), שלאחר איחוד גרמניה מחדש התמזג עם מקבילו המערבי.
בבחירות הפדרליות בגרמניה, 1990 (אנ'), הראשונות מאז איחוד גרמניה, נבחרה מרקל לבונדסטאג במחוז הבחירה שטראלזונד - נורדפורפומרן - ריגן (אנ'). היא ניצחה בבחירות במחוז הזה בשש מערכות הבחירות הפדרליות שהתקיימו מאז.
לאחר הבחירות הראשונות, היא מונתה לשרת הנשים והנוער תחת הקנצלר הלמוט קוהל, וכך, בגיל 36, הפכה מרקל לשרה הצעירה ביותר בתולדות גרמניה.
היא שימשה בתפקיד זה במשך שלוש שנים, וב-1994 קודמה לתפקיד שרה לענייני הסביבה וביטחון גרעיני, שהעניק לה נראות פוליטית גדולה יותר ובמה שסייעו לה לבנות את הקריירה הפוליטית שלה. כבת-חסותו של קוהל וכשרה הצעירה ביותר בממשלתו, נהג קוהל לכנות אותה "נערתי" (mein Mädchen).
מנהיגת האופוזיציה

לאחר תבוסת המפלגה הנוצרית-דמוקרטית (ה-CDU) של קוהל בבחירות הפדרליות בגרמניה, 1998 (אנ'), התמנתה מרקל ב-7 בנובמבר 1998 למזכירה הכללית של המפלגה.
בבחירות 1999 ניהלה מרקל סדרת ניצחונות של המפלגה בשש מתוך שבע מדינות ובכך נשברה שליטתן של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית (SPD) ומפלגת הירוקים בבונדסראט.
בעקבות שערוריית התרומות למפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית (אנ'), שהיו מעורבים בה אישים בכירים רבים במפלגה, כולל קוהל עצמו ויורשו כמנהיג המפלגה, וולפגנג שויבלה, ביקרה מרקל את קוהל בפומבי ותמכה בהתחלה חדשה של המפלגה, בלעדיו. ב-10 באפריל 2000 נבחרה להחליף את שויבלה, ובכך הייתה לאישה הראשונה שנבחרה להנהיג מפלגה בגרמניה. בחירתה הפתיעה רבים, מכיוון שאישיותה היוותה ניגוד לאופי המפלגה שאותה נבחרה להנהיג: מרקל היא פרוטסטנטית צנטריסטית (אנ') שמוצאה מצפון גרמניה הפרוטסטנטי, ואילו מפלגתה היא שמרנית חברתית (אנ') בעלת מעוזים במערב ודרום גרמניה ונשלטת על ידי גברים, ולמפלגת האחות הבווארית שלה, ה-CSU, ישנם שורשים קתוליים עמוקים.
בעקבות בחירתה למנהיגת ה-CDU, נהנתה מרקל מפופולריות משמעותית וסקרים הצביעו על כך שגרמנים רבים רצו לראות אותה הופכת למתמודדת הראשית מול הקנצלר שרדר בבחירות 2002 (אנ'). אולם מאוחר יותר היא תומרנה פוליטית על ידי מנהיג ה-CSU הבווארית, אדמונד שטויבר (אנ'), שבסופו של דבר מסרה לו את הזכות להתמודד מול שרדר. שטויבר בזבז יתרון גדול בסקרים והפסיד בבחירות בהפרש מזערי. לאחר הפסדו, בנוסף על תפקידה כמנהיגת מפלגתה, הפכה מרקל למנהיגת האופוזיציה בבונדסטאג: פרידריך מרץ, קודמה בתפקיד הזה, הוזז ממנו כדי לפנות את המקום למרקל.
מרקל תמכה ברפורמה משמעותית של המערכת הכלכלית והחברתית של גרמניה, ונחשבה כתומכת בכלכלת שוק יותר ממפלגתה. היא תמכה בשינויים בחוקי העבודה, ובפרט בהסרת חסמים לפיטורי עובדים ובהגדלת מספר שעות העבודה המותרות בשבוע. היא טענה שהחוקים הקיימים הקשו על גרמניה להתחרות בשוק הבינלאומי, משום שחברות לא יכלו לשלוט בקלות בעלויות העבודה כאשר הפעילות העסקית בשפל.
מרקל דגלה בשותפות טרנס-אטלנטית חזקה וידידות גרמנית-אמריקנית. באביב 2003, למרות התנגדות ציבורית חזקה, תמכה מרקל בכניסת ארצות הברית לעיראק (אנ'). היא תיארה אותה כ"בלתי נמנעת" והאשימה את הקנצלר שרדר באנטי-אמריקניות (אנ'). היא ביקרה את תמיכת הממשלה בצירוף טורקיה לאיחוד האירופי (אנ') והעדיפה במקום זאת "שותפוּת עם זכויות" (אנ'). בכך שיקפה את דעת הקהל שהפכה עוינת יותר כלפי חברותה של טורקיה באיחוד האירופי.
קנצלרית גרמניה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ב-30 במאי 2005 זכתה מרקל במועמדות מטעם ה-CDU וה-CSU להתמודדות מול הקנצלר גרהרד שרדר. בבחירות הפדרליות 2005 שנערכו ב-18 בספטמבר, זכתה המפלגה המאוחדת שבראשותה ב-226 מושבים (35.2% אחוזים), לעומת 222 (34.2%) שקיבלה המפלגה הסוציאל-דמוקרטית בראשות שרדר.
מרקל לא הצליחה להשיג רוב קואליציוני בבונדסטאג עם השותפה המועדפת, המפלגה הדמוקרטית החופשית, ולאחר שלושה שבועות של משא ומתן, הגיעה להסכם עם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית להקמת ממשלת אחדות שבה היא תהיה הקנצלרית והמפלגה הסוציאל-דמוקרטית תקבל שמונה תיקים מתוך 16 בממשלה, בהם מספר תיקים בכירים, כולל תיק האוצר. כמו כן, הגיעה מרקל לפשרות גם בנושאים שעמדו בראש מערכת הבחירות שלה, שבמרכזם הבטחותיה בדבר רפורמות נאו-ליברליות עמוקות בכלכלה הגרמנית.
ב-22 בנובמבר 2005, נכנסה מרקל ללשכת קנצלר גרמניה בעקבות בחירות שהביאו לקואליציה גדולה (ממשלת אחדות) עם מפלגת SPD. בכך הפכה מרקל לקנצלרית הראשונה בתולדות גרמניה. היא נבחרה ברוב של 397 מול 217 נציגים במליאה החדשה של הבונדסטאג, אולם 51 חברים בקואליציה הצביעו נגדה.
בבחירות 2009 נבחרה מפלגתה מחדש, הפעם עם מספר גדול יותר של מושבים, מה שאפשר לה להקים קואליציה עם המפלגה הדמוקרטית החופשית (FDP). ב-4 בנובמבר 2009, מיד לאחר הקמת ממשלתה החדשה, נאמה מרקל בפני שני בתי הנבחרים של ארצות הברית. בכך הפכה למנהיגת גרמניה הראשונה שעשתה זאת, לאחר שקונראד אדנאואר עשה זאת אמנם, אך בשני נאומים נפרדים בפני שני הבתים.
בבחירות 2013 שנערכו בספטמבר, שוב ניצחו ה-CDU וה-CSU, אולם בשל כישלונה של ה-FDP לעבור את אחוז החסימה (5%) שמהווה את סף הכניסה לפרלמנט, שוב הוקמה קואליציה גדולה עם ה-SPD. ב-17 בדצמבר הושבעה הממשלה השלישית בראשות הקנצלרית מרקל.
בבחירות 2017 זכתה שוב מפלגתה של מרקל, אך ברוב קטן יותר מהבחירות הקודמות. היא הצליחה להרכיב קואליציה עם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית רק לאחר 4 חודשי משא ומתן, כאשר חברי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הצביעו במרץ 2018 בעד הכניסה לקואליציה עם המפלגה הנוצרית-דמוקרטית של מרקל, תוך שהם סוללים את הדרך להשבעת הממשלה הרביעית בראשות מרקל.
ב-29 באוקטובר 2018, לאחר כישלון מפלגתה בבחירות המקומיות בגרמניה, הודיעה מרקל כי לא תתמודד על כהונה נוספת לראשות מפלגתה בבחירות הקרובות.
ב-8 בדצמבר 2021 סיימה את תפקידה לאחר כ-16 שנות כהונה.
קנצלרית גרמניה > מדיניות פנים > כלכלה

מרקל הובילה את גרמניה לשגשוג כלכלי. בסוף העשור הראשון של המאה ה-21, התמודדה גרמניה עם המשבר הכלכלי העולמי (2008). גרמניה הראתה דומיננטיות בטיפול במשבר החוב האירופי. עד סוף כהונתה, סין העממית הפכה לשותפת סחר בולטת.
כאשר נבחרה לראשונה, מרקל התחייבה להחזיר את הגירעון התקציבי של גרמניה לטווח המותר על ידי חוקי האיחוד האירופי. החל משנת 2009, הונהגה מדיניות תקציבית שנועדה לשמור על גרעון נמוך ואף אפסי. בשנת 2019 הודיע שר האוצר אולף שולץ כי הממשלה מוכנה לשקול השקעה ממשלתית (שתהיה כרוכה בגירעון) במקרה של מיתון. במהלך מגפת הקורונה בגרמניה, הממשלה ויתרה על מדיניות זו במטרה להתמודד עם השפעת מגפת הקורונה על הכלכלה ולספק סיוע כלכלי לאזרחיה ואף לחברות האיחוד האירופי.
גרמניה הצליחה לשמור על אבטלה נמוכה בתקופתה למרות המשברים.
קנצלרית גרמניה > מדיניות פנים > הגירה

במהלך כהונתה, חזרה מרקל ואמרה כי על המהגרים להשתלב ולאמץ את תרבותה וערכיה של גרמניה. דבריה הצטרפו לדיון המתרחב בגרמניה על ממדי ההגירה, השפעתה על גרמניה ועל הדרגה שבה מהגרים מוסלמים השתלבו בתוך החברה הגרמנית. בעקבות משבר ההגירה באירופה ב-2015, מספר האנשים שהגיעו מאפריקה, כמו גם מהמזרח התיכון במיוחד מסוריה, עלה באופן משמעותי. מרקל התחייבה להעניק מקלט כללי בגרמניה לסורים שברחו ממלחמת האזרחים, וכתוצאה מכך הפסיקה את אכיפת תקנת דבלין של האיחוד האירופי לגבי מחפשי מקלט.
קנצלרית גרמניה > מדיניות חוץ

מדיניות החוץ של מרקל התמקדה בחיזוק שיתוף הפעולה האירופי והסכמי סחר בינלאומיים. בראש סדר העדיפות של מרקל עמד בין השאר חיזוק קשרים כלכליים בין-יבשתיים. ב-30 באפריל 2007 היא חתמה בבית הלבן על ההסכם למועצה הכלכלית הטראנס-אטלנטית. למרקל היו יחסים טובים עם נשיאי ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש וברק אובמה. ב-2016 תיאר אותה אובמה כ"שותפה הבינלאומית הקרובה ביותר" שלו במהלך כהונתו כנשיא.
ב-2006 הביעה מרקל דאגה מהסתמכות היתר על אנרגיה רוסית (אנ'), אולם זכתה בברלין לתמיכה מועטה בנושא.
ב-25 בספטמבר 2007 נפגשה מרקל עם טנזין גיאטסו, הדלאי לאמה ה-14 לשיחות "פרטיות ולא-רשמיות" במשרד הקנצלר הגרמני (אנ') בברלין, תוך מחאות מצד סין. לאחר מכן ביטלה סין שיחות נפרדות עם בכירים גרמנים, בהן שיחות עם שרת המשפטים בריגיטה ציפריס (אנ').
מרקל תומכת בהסכם הקיים בין אוקראינה לאיחוד האירופי, אולם בדצמבר 2012 הצהירה כי יישומו תלוי ברפורמות באוקראינה.
בהכירה את חשיבותה של סין לכלכלת גרמניה, מאז תחילת כהונתה ב-2005 ועד 2014 הובילה מרקל שבע משלחות סחר לסין. במרץ 2014 ביקר בגרמניה נשיא סין, שי ג'ינפינג.
בשנת 2015 הפכה מרקל למנהיגה היחידה שהשתתפה בכל מפגשי הפסגה (אנ') של ה-G-20 מאז הראשונה שהתקיימה ב-2008, בהשתתפה במספר שיא של 11 מפגשי-פסגה עד 2016. ב-2017 היא ארחה את המפגש ה-12 בפסגת ה-G-20 בהמבורג 2017 (אנ').
בתור בת המלחמה הקרה, מרקל הדגישה את החשיבות במניעת מתיחות בין־מעצמתית. היא ניסתה להפריד בין הפרות זכויות האדם בסין וההתפשטות הטריטוריאלית הרוסית ובין סוגיות של מסחר וכלכלה.
קנצלרית גרמניה > משבר בגוש האירו

בעקבות נפילות גדולות בבורסות ברחבי העולם בספטמבר 2008, נרתמה ממשלת גרמניה לעזרת חברת המשכנתאות "Hypo Real Estate" (אנ'), עם חילוץ שהוסכם עליו ב-6 באוקטובר, שבו בנקים גרמניים יתרמו 30 מיליארד יורו והדויטשה בונדסבנק יעניק 20 מיליארד יורו לקו אשראי.
ב-4 באוקטובר 2008, לאחר החלטת ממשלת אירלנד לערוב לכל ההפקדות בחסכונות פרטיים, ביקרה מרקל את הצעד הזה בחריפות ואמרה שלממשלת גרמניה אין תוכניות לעשות דבר דומה. בסופו של דבר, ממשלות אירופיות אחרות העלו את המגבלות או שהבטיחו לערוב לחסכונות במלואם.
קנצלרית גרמניה > מעמדה הבינלאומי

במהלך כהונתה כקנצלרית, תוארה מרקל פעמים רבות כמנהיגה דה-פאקטו של האיחוד האירופי. מרקל צוינה פעמיים במקום השני ברשימת האנשים החזקים בעולם של מגזין פורבס (בשנים 2012 ו-2015) - הדירוג הגבוה ביותר שהושג אי פעם על ידי אישה. ב-26 במרץ 2014 הפכה מרקל לראש המדינה המכהן בעל הכהונה הארוכה ביותר באיחוד האירופי. בדצמבר 2015 נבחרה מרקל לאיש השנה של המגזין "טיים", כאשר שער המגזין מצהיר כי היא "הקנצלרית של העולם החופשי". במאי 2016 שברה מרקל את השיא ברשימת 100 הנשים החזקות בעולם של מגזין פורבס (אנ'), כאשר נבחרה לאשה החזקה בעולם בפעם העשירית. לאחר בחירתו של דונלד טראמפ לנשיא ארצות הברית בנובמבר 2016, תוארה מרקל על ידי הניו יורק טיימס כ"מגנה האחרונה של המערב הליברלי"; ההיסטוריון הבריטי של אירופה המודרנית, טימותי גרטון אש, כינה את מרקל "המנהיגה החדשה של העולם החופשי".
במהלך שנות כהונתה, ובייחוד לאחר פרוץ משבר ההגירה באירופה, הפכה מרקל למנהיגה חשובה ומובילה באיחוד האירופי ובעולם. מדיניותה בנושא קליטת הפליטים ממלחמת האזרחים בסוריה קנתה לה מתנגדים כמו גם תומכים.
חייה האישיים

מרקל נולדה בהמבורג, שבגרמניה המערבית, אך משפחתה עברה לגרמניה המזרחית בילדותה. מרקל מתגוררת גם כיום בחלקה של ברלין שהשתייך למזרח גרמניה.
מרקל דוברת רוסית ואנגלית באופן שוטף. בשנת 1986 אושרה עבודת הדוקטורט שלה בכימיה קוואנטית, ענף בכימיה תאורטית הנושק לפיזיקה. עד שנת 2003 פרסמה עשרות מאמרי מחקר, האחרונים שבהם עוסקים בהתפתחות סרטן - לוקמיה ומלנומה.
בשנת 1974, במהלך לימודיה, הכירה את הפיזיקאי אולריך מרקל, והשניים נישאו ב-3 בספטמבר 1977. הם התגרשו ב-1982.
בסוף דצמבר 1998 נישאה לבן זוגה הנוכחי, פרופסור לכימיה יואכים זאואר. את זאואר הכירה כשכבר היה אב לשני בנים. למרקל אין ילדים.
הוקרה > מדליות ועיטורים לאומיים

איטליה איטליה: "Dame Grand Cross" של מסדר הכבוד של איטליה (2006).
גרמניה גרמניה: הצלב הגדול של מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (ינואר 2008).
נורווגיה נורווגיה: "Dame Grand Cross" של מסדר הכבוד של נורווגיה (2007).
ארצות הברית ארצות הברית: מדליית החירות הנשיאותית מנשיא ארצות הברית ברק אובמה (7 ביוני 2011).
ישראל ישראל: עיטור נשיא מדינת ישראל מנשיא מדינת ישראל שמעון פרס (2014).
2019 - פרס תאודור הרצל של הקונגרס היהודי העולמי
הוקרה > תוארי כבוד

ב-1 באפריל 2007 קיבלה מרקל תואר דוקטור לשם כבוד (בפילוסופיה) מהאוניברסיטה העברית בירושלים. זו הייתה הפעם הראשונה שקיבלה תואר מסוג זה. ב-6 בנובמבר 2007 קיבלה את פרס ליאו בק מטעם ועד הקהילות היהודיות בגרמניה. ב-11 במרץ 2008 קיבלה בברלין את מדליית הזהב של ארגון בני ברית אירופה. ב-2008 קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד גם מאוניברסיטת לייפציג. האוניברסיטה הטכנולוגית בוורוצלב (פולין) בספטמבר 2008, ואוניברסיטת באבש-בויאי בקלוז'-נאפוקה ברומניה ב-12 באוקטובר 2010, העניקו לה תארים לשם כבוד עבור תרומתה ההיסטורית לאיחוד האירופי, ותפקידה הגלובלי בחידוש שיתוף פעולה בינלאומי. בסוף ינואר 2011 הוענק לה תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת תל אביב. ב-23 במאי 2013 הוענק לה תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ראדבאונד. באוקטובר 2018 הוענק לה תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת חיפה.
בשנת 2014 הייתה לפי פורבס, האישה החזקה בעולם.
בדצמבר 2015 נבחרה לאשת השנה של המגזין טיים, על תפקודה במשבר הכלכלי באירופה ובמשבר הפליטים באירופה. בשנת 2020 הופיעה ברשימה השנתית של מגזין טיים, טיים 100.
לקריאה נוספת

אלדד בק, הקנצלרית: מרקל, ישראל והיהודים, הוצאת ידיעות אחרונות, ספרי חמד, 2017 (הספר בקטלוג ULI)
קאטי מרטון, אנגלה מרקל האישה החזקה בעולם, הוצאת ידיעות אחרונות, ספרי חמד, 2021
אנגלה מרקל, Freedom: Memories 1954–2021, פאן מקמילן, 2024
ביל שורטן

ויליאם ריצ'רד "ביל" שורטן (באנגלית: William Richard "Bill" Shorten; נולד ב-12 במאי 1967) הוא פוליטיקאי אוסטרלי, שכיהן כיושב ראש מפלגת הלייבור וראש האופוזיציה. קודם לכן כיהן כשר העבודה וכשר הכלכלה בממשלות קווין ראד וג'וליה גילארד. בשנים 2007 - 2025 היה חבר בית הנבחרים האוסטרלי מטעם מחוז מריבירונונג, ויקטוריה. טרם היבחרו לבית הנבחרים היה המזכיר הלאומי של איחוד הפועלים האוסטרלי.