stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בלוקו
הערות שוליים

↑  Albania's Block party: Dancing away the dictator's legacy
↑  בלוקו, באתר לונלי פלנט
↑  ארכיטקטורה של הפירמידה בטירנה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 7433150470101304330001   WorldCat (עם VIAF): 7433150470101304330001 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בעיית ההשוואות המרובות

בסטטיסטיקה, בעיית ההשוואות המרובות (באנגלית: Multiple comparisons problem, בראשי תיבות: MCP) מתרחשת כאשר מבצעים מספר הסקות סטטיסטיות במקביל, או כשאומדים במקביל קבוצה של פרמטרים על בסיס נתונים שנצפו.
כשמבצעים מספר רב של בדיקות, הסיכוי להגיע למסקנה שגויה באחת מהן לפחות גדל באופן משמעותי (לעומת הסיכוי לטעות באחת מסוימת מהן). למשל, אמידה של רווחי סמך רבים מגדילה את הסיכוי שאחד מהם לא יכיל את הפרמטר שהוא נועד להכיל. דוגמה נוספת היא ביצוע בדיקות השערות מרובות, דבר הגורם לכך שהסיכוי לכך שלפחות באחת מהן השערת האפס תידחה למרות היותה נכונה (מה שידוע כטעות מסוג I), גדל באופן משמעותי.
לאורך השנים פותחו מספר טכניקות המאפשרות להתמודד עם בעיה זו, ומאפשרות להגיע גם במקרים של השוואות מרובות לאותה רמת מובהקות (הסיכוי לטעות מסוג I) כמו של השוואה יחידה (שבה מקובלת לרוב רמת מובהקות של 5% או של 1%). שיטות אלו בדרך כלל דורשות רמת מובהקות גבוהה יותר עבור בדיקה יחידה, על מנת לפצות על ריבוי הבדיקות שגורמות לירידה ברמת המובהקות.
היסטוריה

העניין בבעיית ההשוואות המרובות החל בשנות ה-50 של המאה ה-20 עם עבודותיהם של ג'ון טוקי ושל הנרי שֶפֶה (אנ') בתחום. במהלך השנים פותחו שיטות וטכניקות חדשות להתמודדות עם הבעיה: טכניקה הקרויה "Closed testing procedure" (אנ') פורסמה בשנת 1976, שיטת הולם-בונפרוני (אנ') בשנת 1979, ובמהלך שנות ה-80 מספר שיטות נוספות. בשנת 1995 פורסם לראשונה מאמר המציג את שיטת שיעור התגליות השגויות, יחד עם רעיונות חדשים נוספים בתחום.
הכנס הראשון העוסק בבעיית ההשוואות המרובות (MCP Conference) התקיים בישראל בשנת 1996. הכנסים הבאים התקיימו בברלין, גרמניה (2000), בת'סדה, מרילנד (2002), שאנגחאי, סין (2005), וינה, אוסטריה (2007), טוקיו, יפן (2009), וושינגטון די. סי. (2011), סאות'המפטון, אנגליה (2013), היידראבאד, הודו (2015) וריברסייד, קליפורניה (2017).
דוגמאות > דוגמה להמחשה

נניח שאנו רוצים לבדוק אם מטבע הוא הוגן (השערת האפס היא שהוא הוגן), כלומר אם הסיכוי לקבלת "עץ" שווה לסיכוי לקבלת "פלי" (סיכוי של 0.5 לכל אחד). ניתן להחליט שאם ב-10 הטלות המטבע מקבל 9 פעמים "עץ" ופעם אחת "פלי" (או להפך - 9 "פלי" ו-1 "עץ") אז נסיק שהמטבע אינו הוגן, כיוון שההסתברות שדבר כזה יקרה אם מדובר במטבע הוגן היא: (10 + 1) ‏× ‏10‏ (1/2)‏ x‏ 2 = 0.0215, כלומר סיכוי של כ-2% בלבד. סיכוי של כ-2% הוא נמוך למדי, ואם הקריטריון שלנו לדחיית השערת האפס הוא p-value < 0.05, אז במצב זה נדחה את השערת האפס ונסיק שהמטבע לא הוגן.
בעיית ההשוואות המרובות מתעוררת כאשר אנו רוצים לבדוק לא את ההוגנות של מטבע בודד, אלא את ההוגנות של מטבעות רבים. נניח למשל שהיינו בוחנים 100 מטבעות שהם באמת הוגנים, לפי שיטה זו; אמנם הסיכוי של מטבע בודד להימצא לא-הוגן הוא עדיין כ-2% בלבד, אבל הסיכוי שלפחות אחד מהם יימצא לא-הוגן (על אף שכאמור כולם הוגנים) הוא כמעט 90%! (ליתר דיוק הסיכוי במקרה זה הוא: ‏100‏‏(0.0215 ‏− ‏1 )‏ − ‏ 1 ≈ 88.6% ). במילים אחרות, כלל ההחלטה שלנו (להחליט שהמטבע לא הוגן אם יצאו 9 או 10 פעמים אותה תוצאה מתוך 10 הטלות) שהיה מוצלח עבור ניסוי בודד, מתברר כבעייתי עבור 100 ניסויים שכן במצב זה דווקא רוב הגדול של הסיכויים שנבצע טעות ונקבע שמטבע הוא לא-הוגן למרות היותו הוגן.
דוגמאות > דוגמאות מהמציאות

במציאות, לרוב משתמשים בבדיקת השערות על מנת להשוות בין המצב ה"רגיל" לבין מצב מלאכותי שאותו רוצים לבדוק בניסוי. נתונים נאספים מהמצב אותו רוצים לבדוק, והנתונים מהמצב ה"רגיל" מהווים קבוצת בקרה עבור הניסוי. למשל:
נניח שהניסוי רוצה לבדוק שיטה חדשה ללימוד כתיבה: קבוצה אחת של תלמידים תלמד בשיטה החדשה, וקבוצת הבקרה תלמד בשיטה המסורתית ללימוד כתיבה. ניתן להשוות בין שתי הקבוצות במגוון פרמטרים: דקדוק, איות, סדר, תוכן, אוצר מילים ועוד. אם הסיכוי לכך שנסיק שהשיטה החדשה טובה יותר על אף שבאמת אין הבדל ביניהן לגבי פרמטר מסוים הוא רק 5%, אז בהינתן למשל 5 פרמטרים שנבדקים הסיכוי שנגיע למסקנה שגויה שהשיטה החדשה טובה יותר בפרמטר אחד לפחות מגיעה כבר ל-22.6% - סיכוי לא מבוטל בכלל. בהינתן 10 פרמטרים שנבדקים ומושווים בין הקבוצות, הסיכוי מגיע כבר ל-40.1%.
נניח שהניסוי רוצה לבדוק את היעילות של תרופה חדשה (ביחס לתרופות קיימות או ביחס להיעדר מתן תרופה), והבדיקה נעשית על ידי בדיקת שיפור באחד מתוך כמה תסמינים של המחלה. ככל שיותר תסמינים נבדקים, כך הסיכוי שבאחד מהם לפחות תתקבל המסקנה שהתרופה טובה יותר גדל, אפילו אם התרופה כלל אינה מועילה.
נניח שהניסוי רוצה לבדוק את מידת הבטיחות של תרופה חדשה (ביחס לתרופות קיימות או ביחס להיעדר מתן תרופה), על ידי בדיקת מספר תופעות לוואי. ככל שנבדקות יותר תופעות לוואי, כך הסיכוי שהתרופה החדשה תימצא פחות בטוחה גבוה יותר, שכן הסיכוי שהיא תימצא כגורמת לשיעור גבוה יותר של תופעות לוואי בתופעת לוואי אחת לפחות גבוה יותר.
שיטות להתמודדות עם הבעיה

במהלך השנים פותחו שיטות רבות שנועדו להתמודד עם הבעיה, כשלכל אחת מהן יתרונות וחסרונות. בין השיטות הידועות ניתן למנות את:
תיקון בונפרוני - בשיטה זו מקטינים את ה- \alpha  של בדיקת השערה בודדת פי מספר הבדיקות. זאת על מנת להבטיח שהסיכוי לטעות אחת או יותר מסוג I לא יהיה גדול מ- \alpha . שיטה זו מגדילה את הסיכוי לטעות מסוג II, ונחשבת שמרנית.
תיקון סידאק (אנ') - דומה מאוד לתיקון בונפרוני, רק מעט פחות שמרני (מאפשר סיכוי מעט יותר גבוה לטעות מסוג I על מנת להקטין את הסיכוי לטעות מסוג II).
שיטת הולם-בונפרוני (אנ') - דומה לשניים הקודמים, אך היא מתוחכמת יותר ומאפשרת להקטין את הסיכוי לטעות מסוג II באופן משמעותי.
שיעור התגליות השגויות - שיטה זו מקלה על החוקר בכך שהיא אינה מחייבת שהסיכוי לטעות יחידה מסוג I תהיה קטנה מ- \alpha , אלא היא מסתפקת בדרישה שהתוחלת של היחס בין מספר התגליות השגויות לבין סך מספר התגליות, תהיה קטנה מ- \alpha . הנחה מקלה זו מאפשרת השגת עוצמה גבוהה יותר במידה משמעותית.
Closed testing procedure (אנ') - בשיטה זו דוחים השערה רק אם ניתן לדחות כל חיתוך אפשרי שלה עם ההשערות האחרות שנבדקות. ניתן להסתכל על שיטת הולם-בונפרוני כעל מקרה פרטי של שיטה זו.
מבחן דאנט (אנ') - מבחן המיועד להשוואה של קבוצה של טיפולים (treatments) לאותה קבוצת בסיס. למשל, להשוואה של כל אחת מ-5 תרופות שונות לתרופת דמה.
שיטת דאנקן (Duncan Method)
מבחן טוקי (אנ')
שיטת שֶפֶה (אנ')
שיטת Neuman Keuls (אנ')
בלש זמני

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  שאול בצר
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  רומן
 הוצאה
 הוצאה:  ידיעות ספרים
 תאריך הוצאה:  2014
 מספר עמודים:  219
 סדרה
 הספר הבא:  בלש זמני – טעות כפולה
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  003661216
בלש זמני הוא הרומן הראשון של שאול בצר שיצא בינואר 2014 בהוצאת ידיעות ספרים.
גיבור הספר הוא מיכאל קריגר, סופר כושל המשלים הכנסה כחוקר פרטי. הגיבור נקלע לתחום החקירות כמעט נגד רצונו ובכל הזדמנות מנסה לעזוב אך בכל פעם נאלץ להישאר עוד קצת, עד לפעם הבאה שינסה שוב לפרוש – תמיד ללא הצלחה.
למיכאל קריגר יש שני עוזרים: אלון, חברו הטוב, מלחין פסקולים לסרטי תדמית והאקר מחשבים, ואסתר, חברת ילדות, לבקנית העובדת כחשמלאית ובנוסף היא גם מטפסת קירות מקצועית. בתחילת הספר היא בהריון מתקדם.
הפרשה המרכזית בספר היא סביב היעלמותו של אמן קומיקס פוליטי בשנות השבעים. חקירה שמהר מאוד מסתבכת ושואבת את מיכאל למסע מסוכן רצוף בחידות מסתוריות. מועמד לראשות הממשלה עם סוד אפל, שחקנית קולנוע שהפכה למנהיגת ארגון סתרים, עיתונאי חובב קונספירציות ומדריך גמלים שיורה באנשים חצים זעירים הם רק חלק מהדמויות המפתיעות שהוא פוגש במהלך החקירה.
הרומן בלש זמני זכה למעמד של "ספר זהב" על מכירה של למעלה מ-20 אלף עותקים.
ב-2016 יצא ספר ההמשך בשם בלש זמני – טעות כפולה.
ברדלס מזרח אפריקני

| ברדלס מזרח אפריקני |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי חתול
משפחה:: חתוליים
סוג:: ברדלס
מין:: ברדלס ערבות
תת־מין:: ברדלס מזרח אפריקני
שם מדעי
 Acinonyx jubatus raineyi ‏הלר, 1913

ברדלס מזרח אפריקני (שם מדעי: Acinonyx jubatus raineyi) הוא תת-מין של ברדלס הערבות.
בין תת-המין לבין תת-המין הברדלס הדרום-אפריקני קיימת כמעט זהות גנטית, אך ההבחנה של תת-המין כתת-מין נפרד עדיין קיימת.
תפוצה

הברדלס המזרח אפריקני מצוי בדרום סומליה, קניה, טנזניה ואוגנדה. כמו רוב תת-המינים גם הוא מצוי בסכנת הכחדה ומספר הפריטים איננו ידוע.
מזון

טרפו של הברדלס המזרח אפריקני הוא צבאי תומסון, מכרסמים, ארנבות וכדומה.
בטכרברג

לוג'יה אלכסנדרה
בטכרברג (בגרמנית: Böttcherberg) היא גבעה מיוערת, חלק מפארק קליין-גליניקה השוכן בפרבר ואנזה שברובע שטגליץ-צלנדורף של ברלין, בירת גרמניה. הפארק הוא חלק בקבוצה של אתרים היסטוריים אדריכליים, אמנותיים ותרבותיים מהמחצית הראשונה של המאה ה-19, המשתרעת מאי הטווסים בצפון עד ורדר (אנ') בדרום המכונה "המכלול התרבותי של הארמונות והגנים בפוטסדאם-ברלין" שהוכרז כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו בשנת 1990.
גובהה של גבעת בטכרברג הוא 67 מטרים מעל גובה פני הים והיא שוכנת בפרבר ואנזה שברובע שטגליץ-צלנדורף סמוך לכביש ברלין-פוטסדאם (קניגשטראסה) בין פארק קליין-גליניקה לפארק בבלסברג בפוטסדאם. הכפר לשעבר, ורובע הווילות של היום קליין גליניקה למרגלות הגבעה שייך, בניגוד לפארק העממי בעל אותו השם, לפוטסדאם.
היסטוריה

בשנים 1791–1804 הייתה גבעת בטכרברג בבעלות כריסטיאן בטכר (Christian Böttcher), שעל שמו היא קרויה כיום (מילולית "גבעת בטכר"). עד 1791 קראו לה "אלטר ויינברג" (Alter Weinberg, מילולית "הכרם הישן") בגלל הגפנים ליין שגדלו על מורדותיו לפני כן, כששימש עדיין לחקלאות, הוא נקרא "אקרברג" (Ackerberg, מילולית "גבעת השדות החקלאיים").
קרל, נסיך פרוסיה הזמין את פטר יוזף לנה לתכנן את פארק גליניקה. לנה, שרצה להפוך את אזור פוטסדאם ליצירת אמנות כוללת, כלל את בטכרברג בתוכניות עיצוב הגן. בהתבסס על תכנון משנת 1832, תכנן לנה לראשונה בניית קוטג '- נקודת תצפית הכוללת את קווי הראייה (Sichtachse) האופייניים ליצירתו של לנה, המובילים אל אגמי יונגפרנזה, וייסר זה (אנ'), קרמפניצר זה (Krampnitzer See) וגריבניצזה (אנ'). בשנות ה-60 של המאה ה-19 השם רונדל או הפכו מקובלים לנקודת התצפית. בנקודה הגבוהה ביותר בגבעה הוקמה לוג'יה אלככסנדרה.
הגבעה שייכת לברלין מאז 1928.
לוג'יה אלכסנדרה

לוג'יה אלכסנדרה (Loggia Alexandra) היא בלוודרה בפסגת גבעת בטכרברג. הלוג'יה הקטנה בסגנון הרנסאנס המוקדם של פירנצה בנויה כחצי עיגול פתוח לכיוון פוטסדאם עם קווי ראייה לארמון בבלסברג ולמרכז פוטסדאם. הקיר המקושת הפתוח מכיל ציורי קיר בסגנון פומפיי ופנלים מעץ דקורטיבי וכעת הוא אינו נגיש, משום שהוא מוגן על ידי קיר זכוכית. רצפת אולם העמודים מצוידת ברצפת שיש, באמצע הקיר המקושת יש דלת עם הכותרת "אלכסנדרה".
השם מזכיר את שרלוטה, נסיכת פרוסיה (1798–1860), לאחר שהתחתנה עם הצאר מאוחר יותר ניקולאי הראשון, קיבלה על עצמה את השם "אלכסנדרה פיודורובנה". אחיה, קרל, נסיך פרוסיה הקים את הבניין בשנים 1869–1870 כמקום לתה ואתר תצפית לזכר אחותו המנוחה האהובה. הפסל אלכסנדר ג'ילי (Alexander Gilli) והבנאי ארנסט פצהולץ (Ernst Petzholtz) היו אחראים על העיצובים. הנסיך קרל בחר בתאריך הבנייה עשר שנים לאחר מות אחותו כדי להנציח את טורניר האבירים המפורסם "בלאנש פלר" (Blanche Fleur) 40 שנה קודם לכן, שהתקיים ב-13 ביולי 1829 מול הארמון החדש בסנסוסי שהיה שיא חגיגות יום ההולדת לכבוד הצארינה. "בלאנש פלר" או "הקסם של הוורד הלבן" (Der Zauber der weißen Rose) התייחס לכינוי המשפחתי של שרלוט.
הדלת, הנראית רק דרך זגוגיות הבטיחות, ולכן אינה נגישה, מובילה לחלל פנים צר שבו הוצבה פרוטומה משיש של הצארינה, שאינה קיימת עוד. גרם מדרגות מוביל מחדר זה לרציף תצפית עם מעקה מחולק. צריח צמוד לצד אחד של הלוג'יה.
במקור רצה אדריכל הגן פטר יוזף לנה לבנות קוטג' באתר זה, כפי שעולה מתכנון משנת 1831. לנה תכנן את פארק בבלסברג ממול וכלל את הבטכרברג בעבודתו.
מבנה הלבנים עבר שיקום מקיף בשנים 1997–2000, שקדמו לו מחקרים אמנותיים-היסטוריים אינטנסיביים, כך שציורי הקיר והפסיפסים בפרט הוחזרו במידה רבה למצבם המקורי. כיסויי האבץ של המעקה והצריח זכו לשיפוץ עבודות יד מסורתיות. העלות הכוללת הייתה סביב 1.7 מיליון מארקים גרמניים, שחלקם גויסו על ידי קרנות פרטיות. עד 1997 רק גדר שער ברזל יצוק הגנה בחוסר הצלחה על המבנה. כדי למנוע ונדליזם ולהגן על המבנה מפגעי מזג האוויר, החליטה מדינת ברלין להשתמש בזגוגיות הביטחון של ימינו.
בטלסטאר גלקטיקה: התוכנית

| --- | --- |

 מבוסס על:  בטלסטאר גלקטיקה 
 בימוי:  אדוארד ג'יימס אולמוס 
 הופק בידי:  רונלד ד. מור   ג'יין אספנסון   דייוויד איק
 תסריט:  ג'יין אספנסון
 עריכה:  אנדרו סקליר
 שחקנים ראשיים:  אדוארד ג'יימס אולמוס   מייקל הוגאן   קייט ורנון   מרי מקדונל   ג'יימס קליס   קייטי סאקהוף   מייקל טרוקו   אהרון דאגלס   ג'יימי באמבר   לוסי לולס   דין סטוקוול   קאלום קית' רני   רקהה שארמה   ריקי וורת'י   גרייס פארק   טרישה הלפר   מתיו בנט   לימארי נאדאל   אליסון דאון   טיפאני לינדאל-נייט
 מוזיקה:  בר מק'קרירי 
 צילום:  סטפן מק'נוט
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  אולפני יוניברסל פלורידה
 חברה מפיצה:  Universal Studios Home Entertainment, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  29 באוקטובר 2009
 משך הקרנה:  90 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מדע בדיוני 
 סרט קודם:  בטלסטאר גלקטיקה: התער
 www.syfy.com/battlestar
 דף הסרט ב־IMDb
 
בטלסטאר גלקטיקה: התוכנית (באנגלית: Battlestar Galactica: The Plan) הוא סרט טלוויזיוני המגלה מידע עלילתי על המיני סדרה בטלסטאר גלקטיקה והסדרה בטלסטאר גלקטיקה. הסרט מצולם מזווית ראייתו של הסיילון הנקרא ג'ון / האח קאביל (מספר 1) המגולם על ידי דין סטוקוול בניסיונו למחוק את האנושות ולהעניש את חמשת הוריו ובמיוחד את אמו - אלן טיי. בעקבות הסרט נקשרים קווי העלילה של המיני סדרה והסדרה ומידע עלילתי חשוב מתגלה לצופים.
עלילת הסרט

בתחילת הסרט, קאביל עומד מול גופותיהם הריקות של החמישה האחרונים בספינת התחייה. הוא היחיד הזוכר אותם ויודע עליהם. גישתם הסלחנית של החמישה האחרונים כלפי בני האדם הרגיזה אותו. החמישה האחרונים ניסו למנוע מלחמות בין בני האדם לסיילונים לאחר שבני האדם שיעבדו את הסיילונים הצנטורים ובעוד שהוא מאמין שלבני האדם אין תקנה, החמישה האחרונים שאפו להפסקת אש ולא הצליח לשנות את דעתם. הוא שינה את שמו לקאביל, לכד את החמישה והמית אותם. לפני שהוריד אותם לגופות חדשים הוא תכנת להם זיכרונות של בני אדם ועירב אותם ביניהם במטרה שילמדו על אופיים הבזוי ויבינו את טעותם אל מול צדקתו. לאחר מכן, הוא מחק כל זיכרון שלהם ממאגר הזיכרונות הסיילוני ותכנת את הדגמים האחרים לא לחשוב עליהם.
הסרט מתרכז בשני פריטים ממודל מספר 1: קאביל הנמצא על קפריקה עם המחתרת, הקרוב לסמואל ט. אנדרס וקאביל הנמצא על הגלקטיקה ומפעיל את הסוכנים ששם במבצעי חבלה כדי להשמיד את הספינה והצי.
לפני המתקפה, קאביל אחד הסתתר בין בני האדם בפייקון ופגש שם את אלן טיי. לאחר המתקפה של הסיילונים על 12 המושבות הוא הציל את אלן מן ההריסות והעלה אותה על מעבורת שנמלטה מן הכוכב והצליח להצטרף לגלקטיקה. אלן היא זו שעיצבה את ג'ון בדמות אביה. הוא הראשון שנוצר מבין הסיילונים. אלן אוהבת מאוד את ג'ון ונדמה כי בתחילה יחסיהם היו טובים, אך ג'ון נטה לקנאות, כעסים וסאדיזם. הוא השמיד את מודל מספר 7 שנקרא "דניאל" כי קינא בקשר העמוק והקרבה בינו לבין אלן טיי שכינתה אותו: "יצירתי, רגיש ואומנותי", הוא זיהם את מיי השפיר שבו אוחסנו כל הגופות והנוסחא הגנטית הושחתה ובכך המודל הזה בעצם הושמד. הוא פוגש על הגלקטיקה שני דגמים של דוראל, שני מספרי שש, סיימון ושרון ולארי המכונה בומר, ומפעיל אותם כדי לנסות להשמיד את הגלקטיקה. בומר מפוצצת את מאגרי המים של הגלקטיקה ויורה בקומנדר אדאמה פעמים אך לא הורגת אותו. דוראל הראשון נלכד וננטש בתחנת ראגנאר, דוראל השני מפוצץ את עצמו ולא גורם נזק כלל. מספר שש הראשונה, שלי גודפרי מנסה להאשים את ד"ר גאיוס באלטר כי בגד באנושות, כדי לקעקע את המחקר הסיילוני שלו, ומספר שש השנייה מתאבדת על ידי פיצוץ פצצה גרעינית, כדי להסגיר את מיקום הצי על ידי החותם הרדיואקטיבי של הפצצה. סיימון מצווה להשמיד את הספינה עליה הוא חיי, אך הוא מתאבד כדי לא להרוג את משפחתו. כל מאמציו של קאביל עלו בתוהו.
קאביל שעל קאפריקה חובר אל המחתרת כדי להיות קרוב לאנדרס ולנסות לגרום לו להבין כי הסיילונים הם התרופה והתחליף לאנושות הפגומה, אך אינו מצליח.
קאביל מאס בגופו הביולוגי הזקן, המוגבל והשברירי והיה רוצה לראות ולחוות דברים שבני אדם אינם יכולים כגון: רוח השמש, חומר אפל וסופרנובה. כאשר הסיילונים מחליטים על הפסקת אש, קאביל מקפריקה מגיע אל הגלקטיקה שם שניהם מודיעים לאדאמה על הפסקת האש, אך אדאמה משליך אותם מפתח האוויר. לפני שהם מושלכים, מדברים ביניהם שני הקאבילים וקאביל מקפריקה אומר לקאביל מגלקטיקה כי הניסיון לחסל את האנושות הייתה טעות אנושה ונידונה לכישלון מראש. רגע לפני שפתח האוויר נפתח מחזיקים שני הקאבילים ידיים כשותפות לגורלם.
דמויות

קומנדר ויליאם "ביל" אדאמה המכונה "האסקר" (אדוארד ג'יימס אולמוס) - מפקד ספינת הגלקטיקה.
קולונל סול טיי (מייקל הוגאן) - הקמב"ץ של הספינה. אחד מן החמישה האחרונים.
מש"ק גיילן טירול המכונה "צ'יף" (אהרון דאגלס) - המש"ק בעל הדרגה הגבוהה ביותר בספינה. אחד מן החמישה האחרונים. לאחר שהיו לו סיוטים הוא מכה את קאלי והוא חושש שהוא סיילון. הוא מבקש להיפגש עם איש דת מפני שאביו היה כזה, ואיש הדת שמופיע הוא קאביל.
"מס' 1" (ג'ון / "האח קאביל") (דין סטוקוול) - מודל בדמות גבר מזדקן. בניגוד לכל דגמי הסיילונים האחרים, קאביל הוא אתאיסט, ציניקן, סאדיסט וסרקסטי. הוא נוטה לזלזל בשאר הסיילונים ובמטרותיהם, ובפרט כשהדבר מתנגש עם עמדתו בכל הנוגע להשמדת בני האדם.
"מס' 2" ("ליאובן קונוי") (קאלום קית' רני) - סיילון בדמות גבר חסון. ליאבון טוען שהוא יכול לראות זרמים של קיום בעבר, בהווה ובעתיד.
"מס' 3" ("דיאנה בירס") (לוסי לולס) - מודל בדמות אשה גבוהה ובלונדינית, אגרסיבית ומניפולטיבית במיוחד, שנוטה אף לפעול מאחורי גבם של סיילונים אחרים. היא אדוקה באמונתה ובעלת סמכות רבה בקרב בני עמה. מס' 3 זו אף מנסה ואף מצליחה לגלות את זהותם של חמשת הסיילונים האחרונים, בניגוד לחוקים. בעקבות כך כל הדגם שלה אוחסן כדי שסודו של קאביל לא יתגלה.
"מס' 4" ("סיימון אוניל") (ריקי וורת'י) - סיילון בדמות גבר שחור גבוה. סיימון הוא רופא מנתח בעל הבנה עמוקה בפיזיולוגיה ואנטומיה של בני אדם. משמש כרופא של קבוצת הפירמידה של אנדרס ופרט נוסף נמצא עם הצי ומשמש כחובש צבאי. מנהל חיי משפחה עם ג'יאנה או'ניל וביתה ג'מי מנישואים קודמים. כשמבקשים ממנו להשמיד את ספינתו הוא מתאבד.
"מס' 5" ("אהרון דוראל") (מתיו בנט) - סיילון בדמות גבר צנום. שימש לפני המתקפה כמנהל יחסי הציבור של הספינה ואף הטמין בה מכשירי מעקב ופוצץ פצצה על גבי הסיפון.
"מס' 6" (טרישה הלפר) - פרט אחד היא שלי גודפרי המנסה להרוס את מחקרו של באלטר ופרט שני היא מספר שש המנהלת רומן עם קאביל. קאביל גורם לה להתאבד כדי למסור את מיקום הצי לסיילונים.
"מס' 8" ("שרון ולארי") (גרייס פארק) - סיילונית בדמות אשה כהת שיער מלוכסנת עיניים. שתי דמויות חשובות בסדרה הן סיילוניות מדגם זה: שרון "בומר" ואלרי, טייסת ראפטור בצוות הגלקטיקה שמנהלת רומן עם צ'יף טירול, ואינה מודעת לזהותה האמיתית. קאביל פיצל את תודעתה: תודעה המודעת להיותה סיילונית ותודעה החושבת שהיא אנושית. קאביל משתמש בפיל מעץ כדי להפנט אותה ולגרום לה לעבור בין תודעות, שם הוא נותן לה הוראות. תודעתה של בומר האנושית חושדת שהיא סיילונית והתודעה הסיילונית מרגישה מתוסכלת מן התפקיד שניתן לה.
ג'יאנה או'ניל (לימארי נאדאל) - אשתו של סיימון - מספר 4. מהנדסת אווירונאוטיקה אזרחית. לאחר שמתגלה שסיימון התאבד וכי הוא היה סיילון במשך השנים שהיא הכירה אותו. היא וצ'יף טירול (שלא היה מודע אז לטיבו שלו) חלקו את אובדנם בעקבות אהבת הסיילונים.
ברדלס (סוג)

| ברדלס |
| --- | --- |
 ברדלס ערבות
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי חתול
משפחה:: חתוליים
סוג:: ברדלס
שם מדעי
 Acinonyx ‏Brookes, 1828

ברדלס (שם מדעי: Acinonyx) הוא סוג ממשפחת החתוליים אשר כלל בעבר ארבעה מינים. כיום נותר רק מין אחד - ברדלס הערבות (צ'יטה), ששרד בתחומי אפריקה ודרום אסיה. הברדלס נחשב כיום לחלק מהחתולים הקטנים, אך הוא קרוב יחסית גם לבני הסוג פנתר ולנמר ערפילי, ובעבר סווג כחלק מהחתולים הגדולים.
הברדלס הוא החתול וגם חיית היבשה המהירה בעולם, יכול להגיע למהירות של כ-115 קמ"ש בפרצי מהירות. מבנה גופו מותאם לריצה לרבות רגליו הארוכות, החזה המגודל שלו, טפריו השלופים שאינם מתכנסים וזנבו הארוך והשרירי. עם זאת הוא משלם על כך במשקלו הקל וההתפרצות המתישה המחממת את גופו, בכך שטורפים אחרים לרוב גוזלים ממנו את טרפו.
מינים

Acinonyx aicha - נכחד
Acinonyx intermedius - נכחד
ברדלס ענק (Acinonyx pardinensis) - נכחד
ברדלס ערבות (Acinonyx jubatus)
בעבר סברו שהיה עוד מין - Acinonyx kurteni, אך התברר שהסוג זויף מגולגולת של ברדלס מודרני.
ראו גם

ברדלס אמריקני - סוג נכחד שהיה קרוב יותר לפומה
בג"ץ עדאלה נגד משרד הרווחה

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא חלקים מהערך מועתקים כלשונם מפסק הדין.
בג"ץ 7245/10 עדאלה - המרכז המשפטי לזכויות המיעוט הערבי בישראל נגד משרד הרווחה, ניתן ב-4 ביוני 2013 העתירה הוגשה לבג"ץ על ידי ארגון עדאלה. העתירה מופנית נגד חוקיות תיקון מס' 113 לחוק הביטוח הלאומי, התשנ"ה – 1995 הקובע, בין היתר, כי אם ילד אינו מקבל חיסון בהתאם לתוכנית החיסונים של משרד הבריאות, פוחתת קצבת הילדים לאותו ילד בסכומים גבוהים, עד כדי 60% מסכום הקצבה. העתירה נדחתה, שכן הוחלט פה אחד על ידי השופטות כי הפגיעה בקצבת הילדים עומדת בתנאי פסקת ההגבלה. חשיבותה של פסיקה זו היא בדיון החוקתי בדבר הזכיות לשויון הכלולות בחוק היסוד: כבוד אדם וחירותו.
רקע > עדאלה – המרכז המשפטי לזכויות המיעוט הערבי בישראל

עדאלה (בערבית: عدالة, ״צדק״) הוא ארגון זכויות אדם בלתי תלוי, הרשום בישראל כעמותה ללא מטרות רווח. הארגון נוסד ב-1996 ועוסק בהגנה על זכויות האדם של הפלסטינים הערבים אזרחי ישראל ועל זכויותיהם של הפלסטינים בשטחי מדינת ישראל. עדאלה פועל להשגת זכויות אישיות וקולקטיביות למיעוט הערבי הפלסטיני בישראל בתחומים הבאים: זכויות בקרקע ובתכנון; זכויות פוליטיות ואזרחיות; זכויות כלכליות, חברתיות ותרבותיות; וזכויות אסירים. בנוסף הארגון מגן על זכויות האדם של הפלסטינים החיים תחת הכיבוש, בהתבסס על המשפט הבין-לאומי ההומניטרי והמשפט הבין-לאומי לזכויות אדם. רבים מאנשי עדאלה זוהו בעבר עם מפלגת בל"ד מייסד "עדאלה" ומנכ"ל הארגון (נכון ל-2009) הוא עו"ד חסן ג'בארין, שאת ראשית דרכו המקצועית עשה במחלקה המשפטית של האגודה לזכויות האזרח בישראל.
רקע > המיעוט הבדואי בישראל

פסק הדין עוסק בנושא מתן חיסונים בקרב הבדואים בנגב. 90.4% מהילדים הבדואים בנגב מקבלים את כל מנות החיסונים השגרתיים המומלצים על ידי משרד הבריאות בתוכנית חיסוני השגרה בילדות המוקדמת. כתוצאה מקבלת החיסונים, משנת 1999 לא התקבלו דיווחים על מקרי תחלואה בחצבת, חזרת, אדמת, דיפתריה (קרמת), טטנוס (פלצת), ודלקת כבד B בקרב בדואים מתחת לגיל 5 שנים. משנת 2011 התקבלו דיווחים על מקרים ספורים בלבד של דלקת קרום המוח ואלח דם שנגרמו על ידי Haemophilus influenzae מזן b (בממוצע 1.2 לשנה). כמו כן, משנת 2001 אובחנו מקרים בודדים של דלקת נגיפית A עקב הכנסת החיסון נגד המחלה לשגרת החיסונים הניתנים בתחנות טיפת חלב ברחבי המדינה ב-1998; ועדיין מאובחנים מדי פעם מקרים מעטים של שעלת בקרב ילדים בדואים (בממוצע 7.3 לשנה).
הבדואים בישראל נחלקים לשתי קבוצות עיקריות:
הבדואים בנגב (כ-220,000 נפש בשנת 2013), בהם יש נוודים למחצה ותושבי כפרים בלתי מוכרים ועיירות.
הבדואים בצפון, המתגוררים בכפרים ובעיירות רובם ככולם (כ-60,000 נפש בשנת 2004).
בנוסף לשתי קבוצות אלה, מתגוררים מעט בדואים במקומות נוספים ברחבי הארץ, בין היתר ניתן למצוא ריכוזים של בדואים בחלק מהערים המעורבות (לוד, רמלה וחיפה).
בסך הכול מהווים הבדואים כ-3.5% מאוכלוסיית ישראל.
הדיון > עובדות

תיקון זה אושר על ידי הכנסת ביום 14 ביולי 2009 והורה על הפחתת קצבת ילדים, לילדים שלא קיבלו את החיסונים הנדרשים לפי הנחיות מנכ"ל משרד הבריאות, במסגרת חוק ההתייעלות הכלכלית לשנים 2009–2010, והוא נכנס לתוקף בתאריך 15 בדצמבר 2010 כאשר תחילת חישוב התקופה בגינה לא קיבל הילד חיסון לצורך הפחתת קצבתו תחל מיום 15 ביוני 2010.
פסק הדין

שלוש שופטות ההרכב הגיעו אל התוצאה, לפיה יש לדחות את העתירה, אולם, נימוקיהן היו שונים, כפי שיפורט להלן: