stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הולנד במשחקים האולימפיים
היסטוריה > אולימפיאדת בייג'ינג (2008)

243 ספורטאים הולנדים השתתפו באולימפיאדת בייג'ינג (2008). הם זכו ב-16 מדליות, מהן 7 מדליות זהב, בשמונה ענפים שונים. כל המדליות פרט לשלוש הושגו בידי נשים.
אנקי ואן גרונסוון זכתה בפעם השלישית ברציפות בתחרות הרכיבה האומנותית, והייתה שותפה לזכייה הקבוצתית במדליית הכסף. רוכבת האופניים מריאנה פוס זכתה במדליית הזהב במרוץ הנקודות. מארטן ואן דר וידן ניצח במשחה ל-10 ק"מ במים פתוחים. מאחר שתחרות זו נערכה בפעם הראשונה, התוצאה שהשיג, 1:51:51.6 שעות, מהווה שיא אולימפי. היעדרה של דה ברוין שפרשה ב-2007 הפחיתה מהישגי ההולנדים בבריכת השחייה, ואף שכמה שחיינים הולנדים העפילו לשלב הגמר, רק נבחרת השליחות ל-100X4 מ' זכתה לעמוד על הפודיום, לאחר שזכתה במדליית הזהב תוך קביעת שיא אולימפי חדש, 3:33.76 דק'. ואן דן הוחנבאנד החליט להתרכז במשחה ה-100 מטר חופשי ונמחק ממשחה ה-200 מטר חופשי. הוא סיים חמישי בתוצאה 47.75 שנ'. זמן קצר לאחר מכן הכריז על פרישתו מהשחייה התחרותית. החותרות מאריט ואן אאופן וקירסטן ואן דר קולק, שסיימו במקום השלישי באתונה, זכו הפעם במדליית הזהב. שמיניית החותרות ההולנדית זכתה במדליית כסף.
חמישה ג'ודוקאים הולנדים זכו במדליות: דבורה גרוונסטין זכתה במדליית הכסף בקטגוריית המשקל של עד 57 ק"ג, ובמדליות ארד זכו אדית בוש (עד 70 ק"ג), אליזבת וילבורדסה (עד 63 ק"ג), הנק חרול (עד 100 ק"ג) ורובן הוקס (עד 60 ק"ג). השייטות ההולנדיות זכו בשתי מדליות כסף, בדגמי 470 ויינגלינג.
בענפי הכדור זכו שתי נבחרות נשים במדליות זהב. נבחרת הכדורמים סיימה את שלב הבתים עם ניצחון בודד ושני הפסדים, ועלתה מהמקום השלישי. בהמשך, הצליחה לנצח ביתר המשחקים, ובמשחק הגמר גברה על נבחרת ארצות הברית. נבחרת ההוקי לא הפסידה אף משחק בדרכה לתואר. במשחק הגמר גברה על נבחרת סין. גם נבחרת הגברים סיימה את השלב המוקדם ללא הפסד, אך בחצי הגמר הודחה בידי נבחרת גרמניה, והפסידה לאוסטרליה במשחק על המקום השלישי. נבחרת הכדורגל, בהופעה ראשונה מזה 80 שנה, הודחה בשלב רבע הגמר בידי נבחרת ארגנטינה. בשורות הנבחרת שיחקו, בין היתר, רוי מקאיי וראיין באבל.
היסטוריה > אולימפיאדת לונדון (2012)

באולימפיאדת לונדון (2012) ירד מספר הספורטאים ההולנדים ל-178. הם זכו ב-20 מדליות, מהן 3 מדליות זהב, בשמונה ענפים שונים.
השחיינית ראנומי קרומווידג'ויו קבעה שני שיאים אולימפיים, במשחה ל-50 מטר חופשי (24.05 שניות) ובמשחה ל-100 מטר חופשי (53.00 שניות). מרלין ולדהויס זכתה במדליית הארד במשחה ל-50 מטר חופשי. השתיים שיתפו פעולה בנבחרת השליחות ההולנדית ל-100X4 מטר חופשי, וזכו יחד במדליית כסף. נבחרת השליחות ל-100X4 מטר מעורב, שגם בה היו חברות, סיימה במקום השישי. במשחי הגברים בלט סבסטיאן ורסכורן שסיים במקום החמישי במשחה ל-100 מטר חופשי. יורי ורלינדן סיים במקום השישי במשחה ל-100 מטר פרפר, והשניים היו שותפים לזכייה במקום השביעי של נבחרת השליחים ל-100X4 מטר מעורב.
בשיט זכו ההולנדים בשלוש מדליות, אחת מכל סוג. דוריאן ואן ריסלברגה זכה במדליית זהב בדגם ניל פרייד RS:X, מאריט בוומסטר זכתה במדליית כסף בדגם לייזר רדיאל וצמד שייטות ה-470 זכו במדליית ארד. שייט נוסף, פיטר יאן פוסטמה, סיים במקום הרביעי בדגם פין. גם ברכיבת אופניים זכו ההולנדים בשלוש מדליות. מריאנה פוס זכתה במדליית זהב במרוץ אופני כביש, טאון מולדר זכה במדליית ארד במרוץ קיירין ולאורה סמולדרס רשמה הישג דומה באופני BMX. אפקה זונדרלנד היה למתעמל ההולנדי הראשון מאז אולימפיאדת אמסטרדם (1928) שזוכה במדליה אולימפית. זונדרלנד זכה במדליית הזהב בתרגיל המתח.
נבחרות ההוקי ההולנדיות המשיכו להניב תוצאות גם בלונדון. נבחרת הנשים זכתה במדליית זהב שנייה ברציפות, לאחר ניצחון בגמר על נבחרת ארגנטינה, ואילו נבחרת הגברים זכתה במדליית הכסף לאחר הפסד במשחק הגמר לנבחרת גרמניה. ברכיבה זכו ההולנדים בארבע מדליות. אדלינד קורנליסן זכתה במדליית כסף בתחרות האישית ובמדליית הארד עם הנבחרת ההולנדית בתחרות הקבוצתית. גרקו שרדר זכה בשתי מדליות זהב בקפיצות, בתחרות האישית ובתחרות הקבוצתית. לעומתם, איבדה אנקי ואן גרונסוון את תוארה לאחר שלוש זכיות רצופות, וסיימה רק במקום השישי. הג'ודוקא הנק חרול זכה במדליית ארד בפעם השנייה ברציפות, וגם אדית בוש זכתה במדליית ארד בג'ודו. שמיניית החותרות ההולנדית זכתה אף היא במדליית ארד.
באתלטיקה בלט צ'ורנדי מרטינה, שייצג קודם לכן את האנטילים ההולנדיים, וסיים במקום החמישי בריצת 200 מטר, במקום השישי בריצת 100 מטר ובמקום השישי עם נבחרת השליחים ההולנדית במירוץ השליחים ל-100X4 מטרים. נבחרת השליחות המקבילה סיימה אף היא במקום השישי. ספורטאים הולנדים נוספים שבלטו בלונדון כללו את כדורעפני החופים ריינדר נומרדור וריכרד סכול (מקום רביעי), הקשת ריק ואן דר ון (מקום רביעי), רוכבי האופניים ריימון ואן דר ביזן וטוואן ואן גנדט (מקומות רביעי וחמישי באופני BMX), נבחרת הנשים במרוץ אופני מסלול (מקום חמישי), הג'ודאים דקס אלמונט ומרהינדה ורקרק (מקום חמישי), הקלע פטר הלנברנד (מקום חמישי בירי ברובה אוויר), שמיניית החותרים (מקום חמישי), רביעיות החותרים (מקום חמישי ומקום שישי), רוכבת האופניים קירסטן וילד (מקום שישי) ונבחרות רוכבי האופניים במירוץ מרדף (הנשים במקום שישי, הגברים במקום השביעי). טניסאי השולחן ליאו ג'י הודח ברבע הגמר הן בטורניר היחידים והן עם הנבחרת.
מדליות

| --- | --- |
 :  ראו גם – מדליות במשחקים האולימפיים
מדליות > לפי אולימפיאדה

רוכב האופניים בארט ברנטיינס, שזכה במדליית זהב באטלנטה ובארד באתונה
ירון דובלדאם, זוכה מדליית הזהב בתחרות הקפיצה בסידני
הג'ודוקא דבורה גרוונסטין, שזכתה במדליות באתונה ובבייג'ינג
רנאטה גרונוולד, שזכתה בשתי מדליות כסף בסולט לייק סיטי ובטורינו
מדליות > לפי ענף

רוכב האופניים תיאו בוס, זוכה מדליית הכסף במרוץ הספרינט באולימפיאדת אתונה
שייטת ה-470 לובקה ברקהוט עם מדליית הכסף בה זכתה בבייג'ינג
רוכבת האופניים מריאנה פוס, שזכתה במדליית זהב בלונדון
ראו גם

הולנד במשחקים הפאראלימפיים
הולנד במשחקים האולימפיים לנוער
הערות שוליים

↑  בסופו של דבר, לא הורשו מעצמות המרכז שהפסידו במלחמת העולם הראשונה להשתתף במשחקים אלה, לא כל שכן לארח אותן, והמשחקים נערכו בסופו של דבר באנטוורפן, שנפגעה קשות במלחמה.
↑  רוכבת הולנדית התרסקה, הישג מדהים לבאזילה, באתר ONE‏, 7 באוגוסט 2016
↑  Rio Olympics 2016: Yuri van Gelder sent home after drinking on night out באתר BBC,‏ 9 באוגוסט 2016
1 2  "Medals by Games" [מדליות לפי משחקים]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-25 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  במשחקים השתתף ספורטאי הולנדי אחד בטרם הודיעה הולנד על החרמתם
1 2  "Medals by Sports" [מדליות לפי ענפי ספורט]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-25 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
נבחרת הכדורגל של הולנד באולימפיאדת סטוקהולם
קו וילמס, זוכה מדליית הזהב במרוץ ל-50 ק"מ באולימפיאדת פריז
בפ ואן קלפרן, המתאגרף ההולנדי היחיד בהיסטוריה שזכה במדליית זהב אולימפית
רוכב האופניים ז'אק ואן אגמונד, שזכה בשתי מדליות באולימפיאדת לוס אנג'לס
האתלטית פאני בלנקרס-קואן, שזכתה בארבע מדליות זהב בלונדון
הג'ודוקא אנטון חיסינק (שני משמאל) על דוכן המדליות בטוקיו
הקיאקיסטית מיקה יאפיס, עם מדליית הכסף בה זכתה במינכן
רץ המרתון חרארד נייבור, זוכה מדליית הכסף באולימפיאדת מוסקבה
אריק דקר, זוכה מדליית הכסף במרוץ אופני כביש באולימפיאדת ברצלונה
הג'ודוקא מארק הויזינחה, שזכה ב-3 מדליות אולימפיות בין 1996 ל-2004
השחיין פיטר ואן דן הוחנבאנד, שזכה ב-7 מדליות אולימפיות בסידני ובאתונה
השחיניית אינגה דה ברוין, שזכתה ב-8 מדליות אולימפיות בסידני ובאתונה
השחיין מארטן ואן דר ויידן, עם מדליית הזהב בה זכה בבייג'ינג
השחיינית ראנומי קרומווידג'ויו, שזכתה בשתי מדליות זהב בלונדון
רוכבת האופניים אנה ואן דר ברגן חוגגת את זכייתה במדליית זהב בריו
השחיינית שרון ואן רוונדאל עם מדליית הזהב בה זכתה בריו
המשלחת ההולנדית בטקס הפתיחה של אולימפיאדת ונקובר (2010)
מריאנה טימר, שזכתה ב-3 מדליות זהב בנאגנו ובטורינו
סוון קרמר, שזכה בשבע מדליות בין 2006 ל-2014
ח'אראס

| --- | --- |

 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  חברון
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  9,139 (2017)
 קואורדינטות:  31°36′51″N 35°02′35″E﻿ / ﻿31.614105555556°N 35.043133333333°E﻿ / 31.614105555556; 35.043133333333 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הרי ירושלים מוגדלת) ח'אראס(למפת הרי ירושלים רגילה) ח'אראס(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ח'אראס(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ח'אראס  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ח'אראס (בערבית: خاراس) הוא כפר פלסטיני במרכז חבל יהודה, בנפת חברון, כ-12 ק"מ צפונית-מערבית למרכז העיר חברון. הכפר ממוקם בחלקו הצפוני של ואדי ערב ליד חורבות עמק האלה. בין הכפרים הסמוכים: נובא (בתי שני הכפרים נושקים זה לזה), בית אולא מדרום, צוריף מצפון וחלחול ממזרח.
מקור השם

החוקרים הבריטים קיצ'נר וקונדר מהקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל הציעו לזהות את ח'אראס עם יער חרת, המוזכר בשמואל א', כ"ב, ה' כאחד המקומות בהם התחבא דוד בברחו מפני שאול. הם ציינו שח'אראס ממוקמת 3 מיילים מדרום מזרח לעדולם, אתר נוסף בו ביקר דוד באותה התקופה לפי המקרא.
היסטוריה

בסקר ארכאולוגי במקום לא נתגלו כלל שרידים קדומים. עם זאת בחלק מהבתים הישנים משולבים אבנים מהתקופה הביזנטית, בשימוש משני.
בעקבות מלחמת העצמאות, עברה ח'אראס לשליטה ירדנית בין השנים 1948–1967.
במלחמת ששת הימים עברה ח'אראס לשליטה ישראלית.
אוכלוסייה

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
מפקדי אוכלוסין - ח'אראס
| שנה | תושבים | מקור | הערות |
| 1922 | 577 |  | כולם מוסלמים |
| 1931 | 739 |  | גרו ב-153 בתים |
| 1945 | 970 |  |  |
| 1961 | 1,264 |  |  |
| 1982 | 1,364 |  |  |
| 1992 | 2,000 |  |  |
| 1997 | 5,123 |  |  |
| 2005 | 6,885 |  |  |
| 2007 | 7,328 |  |  |
| 2017 | 9,139 |  |  |
המשפחות הגדולות בכפר: אל-חרוב (الحروب), אל-חלאחלה (الحلاحلة), קדימאת (قديمات), אל-עטאונה (العطاونة), אבו אלג'ראיש (أبو الجرايش), אל-עקאבנה (العقابنة), עדָווי (عدوي), אבו פרחה (أبو فرحة), אלסיאערה (السياعرة), אבו זהירה (أبو زهيرة) ואבו ע'ורפה (أبو غرفة).
אדמות חקלאות, מים

בסקר הכפרים בשנת 1945 נמצא כי אדמות העיירה השתרעו על 6,781 דונם אדמה. 615 דונם היו מטעים ואדמות השקיה, 3,532 של גידולי דגנים, ואילו 38 דונם היו שטח בנוי.
ייצור שמן זית הוא ענף מרכזי בחקלאות הכפר.
חינוך

בית ספר תיכון לבנים - נבנה בשנת 1995 על חשבון ממשלת נורווגיה, בשיתוף המועצה הכלכלית הפלסטינית לשיקום (PECDAR). בשנת 2007 למדו בו 354 תלמידים.
בית ספר תיכון לבנות חרס - בשנת 2007 למדו בו 350 תלמידות.
בית ספר יסודי לבנות של חרס - נבנה בשנת 1994, על ידי תושבי הכפר. בשנת 2007 למדו בו 491 תלמידות.
בית ספר יסודי מעורב ח'אלד בן אל-וואליד - נבנה בשנת 2000, על חשבון ממשלת יפן בשיתוף התושבים. בשנת 2007 למדו בו 342 תלמידות ותלמידים.
בית הספר יסודי לבנים שוהדא חראס - הוקם במימון כוויתי. בשנת 2007 למדו בו כ-340 תלמידים.
בשנת 2007 היו בכפר ארבעה גני ילדים,
הערות שוליים

↑  Conder and Kitchener, 1881,  SWP III, p. 305
↑  משה כוכבי (ע), יהודה, שומרון וגולן: סקר ארכיאולוגי בשנת תשכ"ח, ירושלים: כרטא ירושלים, 1972, עמ' 49
↑  מאיר רוטר, עמוד ענן - https://amudanan.co.il/
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  , خاراس - Kharas - ח'ראס, Palestine Remembered, 2007
1 2 3  https://palqura.com/village/1065/%D8%AE%D8%A7%D8%B1%D8%A7%D8%B3
1 2 3 4 5  نور دابوقي - נור דאבוקי, نبذة عن بلدة خاراس وبلديتها - סקירה כללית של הכפר חראס והמועצה שלו, Palestine Remembered, 2007
| דגל הרשות הפלסטיניתיישובי נפת חברון |
| --- | --- | --- |
| ערים | חברון • דורא • חלחול • יטא • דאהרייה |  |
| מועצות מקומיות | בני נעים • בית עווא • בית אולא • בית אומר • דיר סאמת • אידנא • ח'אראס • נובא • סעיר • א-סמוע • צוריף • תרקומיא • תפוח |  |
| כפרים | אום אל-ח'יר • אל-בקעה • בית עמרה • בית ענון • בית כאחיל • בית א-רוש אל-פוקא • אל-בורג' • דיר אל-עסל אל-פוקא • א-דווארה • חדב אל-פוואר • אל-חילה • חוריז • אמריש • ג'בעה • ח'ירבת כרמה • אל-כרמל • ח'אלת אל-מאיה • חֻ'רסא • אל-כום • ח'ירבת סאפא • ח'רבת זנוטה • ח'ירבת א-סימיא • מג'ד • קַלְקַס • קילה • רמאדין • א-ריחייא • א-שויוח' • שיוח' אל-ערוב • א-סורה • א-טבקה • אל-עודייסה • זיף • ראבוד • קורייסה |  |
| מחנות פליטים | אל-ערוב • אל-פוואר |  |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012292465805171
ת'ן בייקר

וולטר ת'ן בייקר (באנגלית: Walter Thane Baker; נולד ב-4 באוקטובר 1931) הוא אתלט עבר אמריקאי שהתמחה בריצות למרחקים קצרים. זכה בשלוש מדליות אולימפיות באולימפיאדת מלבורן 1956 (זהב במרוץ שליחים 4X100 מטר, כסף בריצת 100 מטר וארד בריצת 200 מטר) ובמדליית כסף אולימפית באולימפיאדת הלסינקי 1952 (ריצת 200 מטר). בנוסף השווה את שיאי העולם בריצות 100 ו-200 מטר.
ביוגרפיה

ת'ן בייקר נולד ב-1931 בעיר אלקרט (אנ') שבקנזס, ארצות הברית. למד בנעוריו באוניברסיטת המדינה של קנזס. החל את הקריירה הספורטיבית שלו ב-1952 וסיים ב-1956 כשבמהלך תקופה זו זכה בארבע מדליות אולימפיות.
ב-1953, לאחר סיום לימודיו באוניברסיטה התגייס בייקר לחיל האוויר של ארצות הברית ולאחר שירות סדיר עבר לשירות מילואים ושירת בו עד פרישתו ב-1983 בדרגת קולונל. לאחר השירות הסדיר בצבא החל לעבוד בחברת מוביל ממנה פרש ב-1992. בנוסף לתפקידיו הרשמיים מילא תפקידים ייצוגיים בארגונים רוטרי, ארגון מועדון הכותנה (אנ'), ארגון הספורטאים האולימפיים ועוד.
לאחר הגיעו לגיל 40 התחרה בתחרויות המסטרס ואף החזיק בשיאי עולם למבוגרים ב-100 מטר, 200 מטר, 110 יארד ו-220 יארד (אנ')(אנ')(אנ')(אנ'). פעל תקופה ארוכה בתפקידים מנהלתיים בתחרויות של ארגון NCAA.
קריירה ספורטיבית > 1952

בשנה זו השווה את השיאים העולמיים בריצת 100 מטר (10.2 שניות) ובריצת 200 מטר (20.6 שניות).
באולימפיאדת הלסינקי זכה במדליית כסף בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.97 שניות אחרי אנדי סטנפילד (שיא אולימפי של 20.81 שניות) ולפני ג'יימס גת'רס (אנ') (21.08 שניות) - שלושת הזוכים מארצות הברית.
קריירה ספורטיבית > 1953

באליפות ארצות הברית באתלטיקה (אנ') שנערכה בדייטון, אוהיו זכה במדליית כסף בריצת 100 יארד ובמדליית ארד בריצת 220 יארד.
קריירה ספורטיבית > 1956

באליפות ארצות הברית באתלטיקה (אנ') שנערכה בבייקרספילד, קליפורניה זכה במדליית זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.6 שניות ובמדליית ארד בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.52 שניות.
באולימפיאדת מלבורן זכה בשלוש מדליות: מדליית זהב במרוץ שליחים 4X100 מטר בשיא עולמי של 39.5 שניות לפני נבחרות ברית המועצות (39.8 שניות) וגרמניה המאוחדת (אנ') (40.3 שניות), מדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.77 שניות אחרי בובי ג'ו מורו מארצות הברית (10.62 שניות) ולפני הקטור הוגאן מאוסטרליה (10.77 שניות) ובמדליית ארד בריצת 200 מטר בתוצאה של 21.05 שניות אחרי בובי ג'ו מורו (שווה שיא עולמי של 20.75 מטר) ואנדי סטנפילד (20.97 שניות) - שלושתם מארצות הברית.
בתחרות אתלטיקה שנערכה בסידני, אוסטרליה היה בייקר שותף לנבחרת ארצות הברית ששברה את שיא העולם בריצת 200X4 מטר.
אותות הערכה

1999 - התקבל להיכל התהילה של המסטרס של האתלטיקה (אנ')
1973 - היכל התהילה של קנזס (אנ')
הנצחה

ב-2024 הוציאה בתו של בייקר ביוגרפיה של אביה וקראה לו "ריצה בנעליים שאולות: ת'ן בייקר ומשחקי הקיץ של 1956" ( Running in Borrowed Shoes: Thane Baker and the 1956 Summer Games). שם הספר מתייחס לסיטואציה באולימפיאדת מלבורן (1956) בה נאלץ בייקר ללוות נעלי וגרבי ריצה לריצת 200 מטר (בה זכה במדליית כסף) לאחר שצורף לקבוצת הרצים ברגע האחרון.
הערות שוליים

↑  ת'ן בייקר בהיכל התהילה של קנזס, באתר kshof.org
↑  ת'ן בייקר בהיכל התהילה של קנזס, באתר kstatesports.com
↑  הספר "ריצה בנעליים שאולות: ת'ן בייקר ומשחקי הקיץ של 1956", באתר אנזון
קארל אנצ'רל

| --- | --- |

 לידה:  11 באפריל 1908 טוצ'אפי, צ'כיה 
 פטירה:  3 ביולי 1973 (בגיל 65) טורונטו, קנדה 
 מקום קבורה:  בית הקברות וישהראד 
 מוקד פעילות:  צ'כוסלובקיה 
 מקום לימודים:  הקונסרבטוריון של פראג 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  צ'כית 
 בן או בת זוג:  Hana Glücklich 
 פרסים והוקרה:  אמן לאומי (1966) 
 www.karel-ancerl.com
 פרופיל ב-IMDb
 
קארל אנצ'רל (בצ'כית: Karel Ančerl;‏ 11 באפריל 1908 – 3 ביולי 1973) היה מנצח יהודי-צ'כי, שזכה לכבוד על ביצועיו במוזיקה מודרנית ולהוקרה מיוחדת על פרשנויותיו למוזיקה של מלחינים צ'כיים.
קורות חיים

אנצ'רל נולד בטוצ'אפי שבצ'כיה. הוא למד אצל הרמן שרכן ואחר כך עבד עם ואצלב טאליך, בין השאר. משנת 1933 עד 1939 ניצח על תזמורת רדיו פראג, אבל קריירת הניצוח שלו נקטעה עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, כאשר נשלח לגטו טרזיינשטט ומשם לאושוויץ. במחנה טרזיינשטט פגש את המוזיקאי ויקטור אולמן ואחרים, ויחד המשיכו לפעול בתחומי אמנותם, ליצור וללמד מוזיקה. קארל אנצ'רל שרד את אושוויץ, אך איבד שם את משפחתו.
אחרי המלחמה המשיך לנצח ברדיו פראג עד 1950 ואז התפרסם כאשר התמנה למנהל אמנותי של התזמורת הפילהרמונית הצ'כית. שמונה-עשרה שנות עבודתו עם התזמורת הזאת נחשבות בדרך כלל לשנותיה המוצלחות ביותר, שכללו הכרה בינלאומית רבה. בשנת 1968, אחרי הכיבוש הסובייטי של צ'כוסלובקיה בעקבות מהפכת הקטיפה והאביב של פראג, החליט אנצ'רל להגר לקנדה והשתקע בטורונטו. שם ניצח על התזמורת הסימפונית של טורונטו עד מותו בשנת 1973.
השליטה הראויה לציון של אנצ'רל בדינמיקה תזמורתית, יחד עם תפיסה יוצאת מן הכלל של צורות ופרטים במוזיקה, עשו אותו לאמן הקלטה מצליח במיוחד. קשת ההקלטות הרחבה שלו לחברת סופראפון הצ'כית השתמרה היטב הודות לטכנולוגיה הדיגיטלית. נוסף לביצועים מדויקים של גדולי המלחינים הצ'כים, דבוז'אק, סמטנה ויאנאצ'ק, הפליא אנצ'רל לעשות בניצוח מבריק על יצירותיהם של המלחינים מראשית המאה ה-20, סטרווינסקי, בארטוק ופרוקופייב. ביצוע הסימפוניה ה-9 של מהלר בניצוחו בשנת 1968, אולי בהשפעת סבלו במלחמת העולם השנייה, הוא מסמך ייחודי בעוצמתו.
אנצ'רל נפטר בטורונטו שבקנדה ב-3 ביולי 1973.
המובטל בטיטו

| --- | --- |

 מבוסס על:  המחזה "תפוס את הגנב"
 בימוי:  זאב רווח
 תסריט:  זאב רווח וניסים עזיקרי על פי מחזה של טומי לפיד "תפוס את הגנב"
 שחקנים ראשיים:  זאב רווח   אריק לביא   שושיק שני   אריה אליאס   רפאל קלצ'קין   ענת צחור  דן תורן   תקווה עזיז   אריה מוסקונה
 מוזיקה:  מני בגר
 מדינה:  ישראל
 חברה מפיצה:  יונייטד קינג
 הקרנת בכורה:  1987
 משך הקרנה:  95 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  קומדיה, בורקס
 דף הסרט ב־IMDb
המובטל בטיטו הוא סרט קולנוע קומי מבית היוצר של זאב רווח. את התסריט כתבו זאב רווח (שגם ביים ושיחק בתפקיד הראשי) וניסים עזיקרי על-פי מחזהו של טומי לפיד "תפוס את הגנב".
עלילה

ששון בטיטו (זאב רווח) פוטר מהמפעל בו עבד ובשל חובות משפחתו בת שבעת הילדים, נאלץ לפרוץ לבתים. באחת מהפריצות הוא מגיע לבית משפחת ורטמן הפעילים במפלגה כלשהי (אריק לביא ושושיק שני). כשהם מגלים אותו הם סבורים כי הגיע עם בנם (דן תורן) משירות המילואים שלו, ואילו הבן סבור כי הוא חבר של הוריו מהמפלגה. בעקבות מריבה משפחתית מתגלה מעילה שביצעו הזוג בכספי המפלגה, וכאשר הם מגלים את דמותו האמיתית של ששון בטיטו, הוא מנצל מידע זה על מנת לסחוט אותם, ואף מגיע לעמדה בכירה במפלגתם.
שחקנים

| שחקן | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- |
| זאב רווח | ששון בטיטו |  |
| תקווה עזיז | תקווה בטיטו |  |
| אריק לביא | מר שמואל ורטמן | חבר מפלגה |
| שושיק שני | גברת ורה ורטמן | חברת מפלגה |
| רפאל קלצ'קין | מר ורשבסקי | מזכיר מפלגה |
| שמוליק סגל | חבר מפלגה |  |
| דן תורן | בועז ורטמן |  |
| אריה מוסקונה | גדליה | בעל נבגד |
| אריה אליאס | זאכי |  |
| ענת צחור | רותי | מזכירה של גב' ורטמן |
| רחל אטאס | מרים |  |
| שלמה וישינסקי | אילן |  |
| יצחק חזקיה | המפקח שיסל |  |
| חינה רוזובסקה | יו"ר ועד הבית |  |
| דב רייזר | צלם |  |
| אביבה פז | גבריאלה | עיתונאית |
לקריאה נוספת

Ido Rosen. "Billion dollar madness: examining the paradox of financial satire through the 1980s economic crisis in Israeli comedy films". (2022) Journal of Israeli History
אי-ספיקת לב

| --- | --- |

תסמינים וסימנים שכיחים של אי-ספיקת לב
 שמות נוספים:  congestive cardiac failure (CCF)  Heart failure (HF)  congestive heart failure (CHF)  (שם-לשעבר)  אי-ספיקת לב  אי-ספיקת לב עם גודש (שם-לשעבר)  אי-ספיקת לב שיצאה מאיזון  acute decompensated heart failure
 תחום:  קרדיולוגיה
 מיקום אנטומי:  לב 
 שכיחות:  20 מיליון ברחבי העולם; שיעור הימצאות של 2% במדינות מפותחות
 סיבות:  סיבות מרובות
 גורם:  אוטם שריר הלב, אלכוהוליזם, זיהום, הפרעת קצב, יתר לחץ דם, heart damage 
 גורמי סיכון:  מחלת לב כלילית, יתר לחץ דם ועוד
 תסמינים:  קוצר נשימה, עייפות, בצקת
 אבחון:  שילוב של ממצאים קליניים עם בדיקות דימות ומעבדה
 טיפול:  משתנים, מעכבי ACE, חוסמי בטא
 סיבוכים:  בצקת ריאות, הלם לבבי
 פרוגנוזה:  תמותה של 30%-40% תוך שנה מאבחנה
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  article/163062 
 DiseasesDB:  16209
 MeSH:  D006333
 MedlinePlus:  000158
 סיווגים
 ICD-10:  I50
 
אי-ספיקת לב היא מחלה שבה הלב איננו מסוגל לספק את הדרישות המטבוליות של האיברים השונים בגוף, או שהוא עושה זאת תוך לחצי מילוי גבוהים. זוהי מחלה כרונית, מתקדמת וקשה, המתפתחת לאחר פגיעה בשריר הלב ואובדן של תאי שריר בו. כתוצאה מפגיעה זו, הלב עובר שינויים מבניים המפריעים ליכולת הכיווץ או ההרפיה של החדרים, דבר שגורם לפגיעה בתפקודו כמשאבת דם. התסמינים העיקריים באי-ספיקת לב הם קוצר נשימה, עייפות ובצקת, כביטוי לאגירת נוזלים. מטרת הטיפול באי-ספיקת לב היא למנוע את המשך התהליכים המבניים הגורמים להפרעה בכיווץ הלב על ידי הקטנה של העומס של שריר הלב, לפנות את עודף הנוזלים, אם קיים, באמצעות שיתון ולתמוך ביכולת ההתכווצות של שריר הלב במידת הצורך.
הגדרה וסיווג

האגודה האמריקנית לקרדיולוגיה ואיגוד הלב האמריקני מגדירים אי-ספיקת לב כתסמונת קלינית מורכבת הנובעת מליקוי מבני או תפקודי בהתמלאות חדרי הלב או בהזרמת הדם. בהגדרתם הם מפרטים את המאפיינים העיקריים: אי-סבילות למאמצים עם קוצר נשימה ועייפות, ואגירת נוזלים, אולם מציינים כי אין הכרח שהביטוי יכלול צבירת נוזלים, ועל-כן המינוח הקודם בו נעשה שימוש, אי-ספיקת לב עם גודש (congestive heart failure, CHF), לא-מקובל יותר. בעוד שאין מינוח מקובל אחד להסתמנות אי-ספיקת לב המצריכה אשפוז, המונח שזכה לתפוצה הרחבה ביותר הוא אי-ספיקת לב שיצאה מאיזון (acute decompensated heart failure), אם כי גם מונח זה לא-מבחין בין הופעת אי-ספיקת לב חדשה - להחמרה באי-ספיקת לב קיימת.
מבחינים בין אי-ספיקת לב עם מקטע פליטה ירוד, ובה הערכת מקטע הפליטה של החדר השמאלי נמוך מ-40%, לבין אי-ספיקת לב עם מקטע פליטה שמור, ובה מקטע הפליטה גבוה מ-40%–50%. בחלק מהספרות הרפואית מתייחסים גם למקטע פליטה של 40%–50% כאי-ספיקת לב עם מקטע פליטה של טווח הביניים. חלוקה זו לפי מקטע הפליטה נובעת מהשוני במאפיינים הדמוגרפיים, בתחלואה הנלווית, בפרוגנוזה ובתגובה לטיפול – בין שתי הקבוצות הללו, וכן מהקריטריונים להכללה במחקרים בתחום זה. החלוקה לאי-ספיקה סיסטולית ודיאסטולית אינה מקובלת עוד בספרות הרפואית, למרות החפיפה הגסה לחלוקה לפי מקטע פליטה, וזאת משום שישנם מדדים לליקוי בתפקוד הסיסטולי גם באנשים עם מקטע פליטה שמור.
לעיתים אי-ספיקת לב מסווגת לפי מדורי הלב, לאור ההמודינמיקה המאפיינת את מחזור הדם: אי-ספיקת לב שמאלית היא אי-ספיקה של מדורי לב שמאל, אשר מתבטאת בעיקרה בתסמינים נשימתיים על רקע גודש ריאתי, או לחצי מילוי גבוהים בכלי הדם הריאתיים. אי-ספיקת לב ימנית היא אי-ספיקה של מדורי לב ימין, ומתבטאת בגודש ובבצקת בשאר חלקי הגוף, לרבות בגפיים, בבטן ובוורידי הצוואר. אי-ספיקה של החדר הימני המתקיימת על רקע מחלת ריאות כרונית נקראת כשל לב מהריאות(אנ') (cor pulmonale). כשל זה מובחן מאי-ספיקה של החדר הימני הנובעת משינויים המודינמיים על רקע אי-ספיקה של החדר השמאלי. חלוקה המודינמית נוספת שהייתה מקובלת בעבר הבדילה בין אי-ספיקה לאחור, הגורמת לעליית נפח – או גודש, ואי-ספיקה לפנים, הגורמת לירידה בתפוקת הלב.
אפידמיולוגיה

תיאורים המתאימים לאי-ספיקת לב מופיעים בכתבים ממצרים העתיקה, מיוון העתיקה ומהודו. עוד נמצא כי הרומאים עשו שימוש רפואי באצבעונית ארגמנית, צמח אשר מעליו הופקה לימים התרופה דיגוקסין. למרות תיאורים אלה, הבנת אופי המחלה הייתה מועטה עד גילוי מחזור הדם על ידי ויליאם הארווי במאה ה-17. כמו כן, גם במחצית השנייה של המאה ה-20 לא הצליחו מחקרים אפידמיולוגיים על אי-ספיקת לב להדגים את היקפה בשל היעדר הסכמה רווחת על ההגדרה של אי-ספיקת לב, אשר נשענת בעיקר על פרמטרים קליניים.
הימצאות אי-ספיקת לב בכלל האוכלוסייה היא 0.3%–2%, והיא עולה עם הגיל, כך ש-6%–10% מהאנשים מעל גיל 65 לוקים בה. שיעור זה אף נמצא במגמת עלייה, והסברה הרווחת היא שהדבר נובע מכך שאנשים עם מחלות לב שורדים שנים רבות יותר מבעבר הודות לטיפול הרפואי הניתן לאוטם שריר הלב, למחלות לב מסתמיות ולהפרעות קצב. כמחצית מהחולים סובלים מאי-ספיקת לב עם מקטע פליטה ירוד, בשונה ממה שנהוג היה לחשוב בעבר שאי ספיקה מסוג זה מהווה את מרבית המקרים, וכמחצית החולים האחרים סובלים מאי-ספיקת לב עם מקטע פליטה שמור. הגם ששיעור ההיארעות היחסי בקרב נשים נמוך מבקרב גברים, כמחצית מחולי אי-ספיקת לב הם נשים בשל תוחלת החיים הארוכה יותר בקרב נשים. בארצות הברית כמעט מיליון איש מתאשפזים כל שנה עקב אי-ספיקת לב וכ-50,000 מתים ממנה.
אטיולוגיה

ככלל, אי-ספיקת לב עם מקטע פליטה ירוד ועם מקטע פליטה שמור נובעות מסיבות שונות, אם כי ישנה חפיפה ניכרת בין הסיבות המובילות לשני המצבים. במדינות מפותחות מחלת לב כלילית, ובפרט אוטם שריר הלב, היא הסיבה העיקרית להתפתחות אי-ספיקת לב, ללא קשר למקטע הפליטה, בגברים ובנשים, והיא נאמדת כאחראית בין כ-60% לבין כ-75% מכלל מקרי אי-ספיקת הלב. יתר לחץ דם הוא גורם נפוץ נוסף התורם, יחד עם גורמים אחרים, לרבות מחלת לב כלילית, סוכרת והשמנה, להתפתחות אי-ספיקת לב. קרדיומיופתיות למיניהן, בין אם מולדות או נרכשות, עלולות לגרום לירידה בתפקוד שריר הלב. כאשר מדובר בקרדיומיופתיה נרכשת, הנזק לשריר הלב יכול לנבוע ממחלות זיהומיות, דוגמת דלקת נגיפית של שריר הלב או מחלת צ'אגאס, מחומרים רעילים לשריר הלב, כגון שתיית אלכוהול מופרזת או תרופות כימותרפיות מסוימות, ממחלות דלקתיות והסננתיות, כגון עמילואידוזיס והמוכרומטוזיס, ומהפרעות קצב איטיות ומהירות. מחלות לב מסתמיות ומומי לב מולדים הם גורמים נוספים לביטויי אי-ספיקת לב. לעיתים נדירות, מצבים המובילים לתפוקת לב גבוהה, כגון אנמיה, בריברי ויתר פעילות של בלוטת התריס, מובילים לכך שהלב אינו מצליח לספק את הדרישות המטבוליות, אולם לרוב הם יתבטאו רק בנוכחות מחלת לב מבנית אחרת.