stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרב אספרן-אסלינג
לקריאה נוספת

כתריאל בן אריה, קרבות מופת, הוצאת לביא, 1994
ענדות הצרפתים, בלבן, והאוסטרים, בשחור, 21 במאי 1809
מרשל מסנה
ז'אן לאן ב-1792, כקצין צעיר
המרשל לאן פצוע אנוש באסלינג, לקראת סופו של הקרב, 22 במאי 1809.
גרנדירים אוסטרים מנסים לפרוץ לממגורה מבוצרת באסלינג.
רקע

רקע (באנגלית: Setting) הוא מכלול הדברים אשר נותנים את הטון בהם מתרחש הסיפור, כולל זמן, תפאורה ומיקום. רקע מיוחס גם כסביבה חברתית המערבת אלמנטים כתרבות, גאוגרפיה ותקופות זמן היסטוריות. יחד עם עלילה, סגנון, דמות ותמה, הרקע נחשב לאחד המרכיבים הבסיסיים בסיפורת.
לרקע תפקיד חשוב בעלילה, כמו למשל סיפורי אדם נגד הטבע או אדם נגד חברה. בכמה מהסיפורים, הרקע הופך לדמות משל עצמו. בתפקיד זה הוא מיוחס ככלי עלילתי או כטכניקה ספרותית.
סוגי רקעים:
היסטוריה חלופית
עולם מערכה
דיסטופיה
אוטופיה
יקום/מדינה/מיקום דמיוני
יקום מקביל
מציאות וירטואלית
מציאות מדומה
ראו גם

מצג
| סיפר |
| --- | --- | --- |
| דמות | פרוטגוניסט • דמות שנייה בחשיבותה (אנ') • דמות שלישית בחשיבותה (אנ') • סיידקיק • אנטגוניסט • נבל-על • דמות משנה • דמות חוזרת • מספר • גיבור • אנטי-גיבור |  |
| עלילה | דיאלוג • מצג • מבנה דרמטי (אנ') • סיפור מסגרת • כלי עלילתי • מקגאפין • נקודת שיא • עימות • תת-עלילה • פלשבק/פלשפורוורד |  |
| רקע | דיסטופיה • אוטופיה • יקום בדיוני • יקום משותף • היסטוריה • היסטוריה בדיונית |  |
| תמה | מוטיב • לייטמוטיב • סאבטקסט • מוסר השכל |  |
| סגנון | אמצעים פיגורטיביים • טכניקות ספרותיות • נקודת תצפית • השעיית הספק • סימבוליזם • אתנחתא קומית |  |
| סיפורת | משל • מעשייה • סיפורת בזק • רומן • נובלה • מחזה • שירה • תסריט • נובליזציה • סיפור קצר |  |
| סוגה | רומן הרפתקאות • רומן פשע • רומן מלחמתי • רומן מערבון • רומן מסתורין • רומן היסטורי • רומן ריאליסטי • רומן רומנטי • רומן ביוגרפי • רומן מכתבים • רומן גרפי • רומן פילוסופי • רומן פוליטי • רומן ארוטי • רומן חניכה • סאגה • פנטזיה (אפלה, חרבות וכשפים) • ספרות בלשית • ספרות אימה • ריאליזם קסום • סאטירה • מדע בדיוני (קשה, צבאי, אופרת חלל, סייברפאנק, סטימפאנק) • מותחן • ספרות ספקולטיבית • ספרות זולה • קומיקס |  |
| נושאים קשורים | זרם התודעה • קהל • מחבר • תורת הספרות • מבנה נרטיבי • נרטולוגיה • רטוריקה |  |
פורטל: ספרות
רולף הכלב

| --- | --- |

רולף הכלב
 הופעה ראשונה:  1962
 יוצרים:  ג'ים הנסון
 גילום הדמות:  ג'ים הנסון 
 דיבוב:  ג'ים הנסון - עד שנת 1990 ביל ברטה - עד היום
 מידע
 גזע:  כלב
 מין:  זכר
 מקצוע:  מוזיקאי, מוזג
 מומחיות:  נגינה בפסנתר
 
רולף הכלב (באנגלית: Rowlf the Dog) הוא דמות מסדרת החבובות, הוא כלב חום פרוותי המומחה בנגינה בפסנתר, בעל מראה מוזנח, מגזע לא מוגדר עם אף שחור מעוגל ואוזניים ארוכות. נוצר על ידי ג'ים הנסון. רולף החל את דרכו בתוכנית "המופע של ג'ימי דין" ולאחר 20 שנה הצטרף אל החבובות.
אודותיו

רולף רגוע ושקט, אוהב מוזיקה קלאסית (בעיקר בטהובן) ומחזות זמר.
טלוויזיה סרטים והופעות

"המופע של ג'ימי דין" (1963–1966)
"המקום שלנו" (1967)
"החבובות על בובות" (1968)
"רחוב סומסום" (פיילוט בלבד) (1969)
"החבובות" (1976–1981)
"החבובות - הסרט" (1979)
"החבובות הולכות הוליווד" (1979)
"ג'ון דנוור והחבובות: חג המולד ביחד" (1979)
"תעלול החבובות הגדול" (1981)
"החבובות הולכים לקולנוע" (1981)
"חבובוטף" (1984–1990)
"החבובות: חגיגה של 30 שנה" (1986)
"החבובות: משפחת חג המולד" (1987)
"החבובות בבית וולט דיסני וורלד" (1990)
"החבובות מצדיעות לג'ים הנסון" (1990)
"מזמור חג המולד של החבובות" (1992)
"החבובות באי המטמון" (1996)
"החבובות בלילה" (1996)
"החבובות בחלל" (1999)
"זה החבובות חג מולד שמח מאוד" (2002)
"החבובות בארץ עוץ" (2005)
"החבובות חג המולד: מכתבים לסנטה" (2008)
"החבובות" (2011)
"החבובות - מבוקשות" (2014)
"החבובות" (2015)
רולף פלטשר

רולף פלטשר מרטינס (בספרדית: Rolf Günther Feltscher Martínez; נולד ב-6 באוקטובר 1990) הוא כדורגלן ונצואלי-שווייצרי המשחק בעמדת המגן השמאלי.
קריירת מועדונים

פלטשר התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של גראסהופרס ציריך. בעונת 2007/2008, פלטשר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0–2 נגד סנט גאלן.
בנובמבר 2009 סיכם את תנאיו בפארמה מהסרייה א' והוא חתם בה בתום העונה. בקיץ 2012 הושאל לפדובה עד לסיום העונה, אך בינואר 2013 שוחרר מהקבוצה והצטרף לגרוסטו.
ב-30 באוגוסט 2013 פלטשר חזר לשווייץ וחתם בלוזאן.
ב-19 באוגוסט 2014 פלטשר חתם בדיסבורג מהליגה השלישית. פלטשר היה שותף לחזרה של דיסבורג לבונדסליגה השנייה בתום העונה. ב-29 באוגוסט 2015 פלטשר הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בתיקו 2-2 נגד גרויטר פירט.
ב-11 ביולי 2016 פלטשר חתם בחטאפה מהליגה השנייה בספרד. ב-31 בינואר 2017 הושאל לריאל סרגוסה.
את עונת 2017/2018 התחיל כשחקן חופשי. ב-16 בנובמבר חתם בקארדיף סיטי.
ב-19 בדצמבר חתם בלוס אנג'לס גלאקסי מה-MLS, קבוצתו הראשונה מחוץ לאירופה. באפריל 2018 נפצע בכתפו ונעדר כארבעה חודשים מהמגרשים.
ב-23 בדצמבר 2020 חתם בוירצבורג קיקרס המבונדסליגה השנייה.
קריירה בינלאומית

בצעירותו, פלטשר שיחק בעל הנבחרות הצעירות של שווייץ ובשנת 2011 החליט ביחד עם אחיו פרנק לייצג את ונצואלה.
ב-15 בנובמבר 2011 פלטשר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–1 נגד בוליביה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. פלטשר נכלל בסגל הנבחרת לקראת קופה אמריקה 2016.
ריצ'רד קונגרייב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 בספטמבר 1818 Leamington Hastings, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  5 ביולי 1899 (בגיל 80) קמדן, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מקום קבורה:  בית הקברות ברוקווד 
 השכלה:  ודהאם קולג'  בית הספר רוגבי 
 מעסיק:  אוניברסיטת אוקספורד 
 
ריצ'רד קונגרייב (Richard Congreve;‏ 1818–1899) היה פילוסוף אנגלי, מהדמויות המובילות בפרשנות הדתית, במיוחד בזרם הפוזיטיביזם של אוגוסט קונט. בתפקיד זה ייסד את האגודה הפוזיטיביסטית בלונדון בשנת 1867 שפעלה עד 1974. הוא כתב גם בנושאים פוליטיים.
חיים וחינוך

הוא נולד בליימינגטון הייסטינגס, ורוויקשייר, ב-4 בספטמבר 1818. הוא התחנך ברוגבי, ובאוניברסיטת אוקספורד, שם זכה במלגה במכללת ואדהאם. קיבל ב-23 בפברואר 1837 תואר ראשון, והמשיך לתואר שני בשנת 1843. הוא היה נשיא "אוקספורד יוניון" בשנת 1841.
באוקספורד הוא היה תלמיד של ד"ר תומאס ארנולד, שהיה מלומד רחב אופקים בדעותיו התאולוגיות. לאור הצטיינותו בלימודים, הגיע באופן טבעי למינוי אקדמי במכללה. הוא היה מרצה בבית הספר ברוגבי בין השנים 1845–1848. הוא התגורר כמנחה שם בעשר השנים הבאות. השפעתו על תלמידיו הייתה עצומה ויחודית, מוסרית ואינטלקטואלית.
נקודת המפנה בחייו של קונגרייב הייתה בעת ביקורו בפריז זמן קצר לאחר המהפכה הצרפתית ב-1848. הוא פגש שם את ז'ול ברתלמי-סן-הילייר ואוגוסט קונט שהשפעתו נשארה איתו כל חייו. הוא אימץ לחלוטין את הגישה הפוזיטיביסטית, כולל הכת הדתית. הוא התפטר ממשרתו (1855), עזב את אוקספורד, וזמן קצר אחר כך ייסד את הקהילה הפוזיטיביסטית בלונדון.
קונגרייב למד רפואה, ובשנת 1866 התקבל כחבר בקולג' המלכותי לרפואה. בימיה הראשונים של התנועה הפוזיטיביסטית הוא לקח את החלק העיקרי בהרחבת התעמולה בלונדון, ובמשך פעל כמה שנים בהרמוניה עם פרדריק הריסון ועם פוזיטיביסטים מובילים אחרים.
עם זאת, בשנת 1878 הוציא מאמר בו הוא תבע לעצמו סמכות רעיונית שאינה תלויה בפייר לאפייט (אנ') התומך הראשי של אוגוסט קונט, וכזה ביקש שיכירו בו כראש הקהילה הפוזיטיביסטית. כמה פוזיטיביסטים הצטרפו אליו. אחרים, בהם פרדריק הריסון, אדוארד ספנסר ביסלי, וג'יימס קוטר מוריסון, נותרו בקשר עם לאפייט, ופתחו את "ניוטון הול", פטר ליין, לונדון, כמקום המפגש שלהם.
למרות בריאותו הכושלת, הוא שמר על דעותיו הבלתי אופנתיות והמשיך בתפקודו עד מותו בהמפסטד ב-5 ביולי 1899. הוא נקבר בבית העלמין ברוקווד.
משפחה

בשנת 1856 התחתן עם מרי, בתו של ג'יי ברי מוורוויק.
רשימת פרסומים

The Politics of Aristotle: with English Notes, London, 1855; 2nd edit. 1874.
The Roman Empire of the West: Four Lectures delivered at the Philosophical Institution, Edinburgh, London, 1855.
Gibraltar; or, the Foreign Policy of England, London, 1857, (a plea for the surrender of the Rock).
India, London, 1857 (a plea for the abandonment of the British Raj).
The Catechism of the Positive Religion. Translated from the French of Auguste Comte, London, 1858; 2nd edit. 1883; 3rd edit. 1891.
A Letter on the Strike, London, 1859
Italy and the Western Powers, and Elizabeth of England, London, 1862.
Mr. Broadhead and the Anonymous Press, London, 1867. On William Broadhead.
Essays, Political, Social, and Religious, London, 1874; 2nd ser. 1892.
Human Catholicism, London, 1876.
הערות שוליים

↑  Denis G. Paz, Nineteenth-century English Religious Traditions: Retrospect and Prospect, Greenwood Publishing Group, 1995, ISBN 978-0-313-29476-1. (באנגלית)
↑  Chisholm, Hugh, ed, Congreve, Richard, 1911 Encyclopædia Britannica Volume 6
↑  Rugby School, Arthur Tompson Michell, Rugby School register, 1901-1904
↑  James Wood, C, The Nuttall Encyclopædia
↑  James McMullen Rigg, Congreve Richard, Dictionary of National Biography, 1901 supplement
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308469405171  BnF: cb15078735t (data)  CiNii: DA12601347  GND: 1249075319  ISNI: 0000 0000 8089 6126  LCCN: no97004259  NKC: skuk0000254  NLA: 35349198  NTA: 176523553  RERO: 02-A013092408  SNAC: w68k8381  SUDOC: 12288003X  Trove: 921174  VIAF: 10138122   WorldCat (עם VIAF): 10138122 
המצבה של ריצ'רד קונגרייב, בבית הקברות ברוקווד
ראשון בבוקר

"ראשון בבוקר" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרות הישראליות אנה זק, עדן בן זקן ונונו. הוא יצא לאור ב-11 בדצמבר 2022, בהוצאת חברות התקליטים שרית הפקות, הליקון ארומה מיוזיק, איט-מודלס ודי-מיוזיק. את השיר כתבו שלוש הזמרות לצד רון ביטון, סתיו בגר ועיליי אשדות, והפיק בגר.
רקע והוצאה

בספטמבר 2022 נודע לראשונה כי שלוש הזמרות הקליטו שיר משותף. ב-9 בדצמבר, הכריזו השלוש באופן רשמי על צאתו של השיר וחשפו את עטיפתו. השיר יצא לאור ב-11 בדצמבר, בוקר יום ראשון, כקריצה לשמו של השיר, העוסק בתחושת השביזות הנפוצה בימי ראשון.
את השיר תיארו הזמרות כ"היסטוריה נשית חזקה וחד-פעמית". בן זקן סיפרה בראיון ל-ynet כי היא הייתה זו שיזמה את שיתוף הפעולה, באומרה: "החלטתי שאני רוצה להוציא שיר בשלישיית בנות. זה חזק וזה משהו שעוד לא קרה פה".
ביקורת

החיבור בין זק, בן זקן ונונו, שזכה לציפייה מצד מבקרי המוזיקה, ספג ביקורת שלילית. הללי שפנצר מאתר וואלה! NEWS טענה כי איחוד הזמרות, אותו תיארה כ"מפגן כוח של שלוש נסיכות פופ" ש"היה אמור להיות מושלם", אינו עומד בציפיות והן "הסתפקו הפעם בשיר עצלני שלא מחמיא לאף אחת מהן". דוד מאיר מועלם ממאקו ביקר את השיר באופן דומה, ואמר: "הבטיחו לנו שיתוף פעולה היסטורי. בפועל קיבלנו קמפיין תדמית לחברת היי טק וניסיון לא מוצלח של הזמרות להידמות לנשים 'רגילות' שיודעות, או לפחות זוכרות מה זה דיי ג'וב". עם זאת, במעריב התקבל השיר באופן חיובי ותואר כ"אחד הלהיטים שיחממו אותנו בחורף הקר".
הצלחה מסחרית

ביום צאתו, הצליח השיר לצבור 11,292 השמעות בספוטיפיי בישראל, נכנס למקום ה-36 במצעד היומי המקומי והיה לכניסה הגבוהה ביותר לאותו היום. הוא צבר במצטבר כ-54,015 השמעות בשבוע צאתו והגיע למקום ה-74 במצעד השבועי. שבוע לאחר מכן הגיע השיר אל המקום ה-14 במצעד היומי וצבר באותה יממה 17,877 השמעות. במצעד השבועי של מדיה פורסט, הגיע השיר היישר אל המקום הראשון, עם 221 השמעות בתחנות הרדיו באותו השבוע. במצעד העשירייה של כאן גימל נכנס השיר בשבוע הראשון שלו במצעד אל המקום התשיעי. שבוע לאחר מכן עלה השיר שישה מקומות אל המקום השלישי.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ של השיר פורסם בערוץ היוטיוב של עדן בן זקן ב-11 בדצמבר 2022, יחד עם הסינגל עצמו.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2022)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2022)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2022)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2022)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 1 |  |
|  ישראל | העשירייה | 3 |  |
|  ישראל | היטליסט | 77 |  |
|   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (התשפ"ג)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (התשפ"ג)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (התשפ"ג)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (התשפ"ג)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 29 |  |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 11 בדצמבר 2022 | הורדה דיגיטלית • סטרימינג | שרית • הליקון ארומה • איט-מודלס • די |  |
קרב אפולוניוס

קרב אפולוניוס (מוכר גם כקרב מעלה לבונה) היה הקרב הראשון שנערך בשנת 166 לפנה"ס בין כוחותיו המורדים של יהודה המכבי לבין כוחות סדירים של הממלכה הסלאוקית. על הכוחות הסלאוקים פיקד אפולוניוס, מושל מחוז השומרון. הכוחות הסלאוקים נפלו למארב של המורדים. הקרב הסתיים במפלתם של הסלאוקים, ובמותו של אפולוניוס. הניצחון בקרב עודד מורדים להצטרף אל יהודה וסימן את העתיד.
הרקע למרד

הגזירות שהטיל אנטיוכוס הרביעי גרמו לכעס ותסכול רב אצל היהודים מה שהוביל בסופו של דבר לפרוץ המרד. לאחר פרוץ מרד החשמונאים, צבאו המורד של יהודה התבצר - על פי השערתו של אבי יונה - בהרי גופנה, מצפון-מזרח למודיעין, ובאמצע הדרך שבין שומרון לירושלים, ובמסגרת לוחמת גרילה תקף את היישובים הסמוכים ופגע במתייוונים. הכוחות המקומיים שהיו בירושלים לא הספיקו לדיכוי המרד, לכן נשלחה תגבורת בראשותו של ראש מחוז שומרון לדכא את המרידה, ולחסל את הגרעין הראשוני שלו.
צבאות

הכוח של אפולוניוס הורכב מבני המושבה הצבאית מוקדונית שבסאמריה-שומרון ואליהם הצטרפו שומרונים. על פי בצלאל בר כוכבא מספרם של המתיישבים הצבאיים היה מוגבל למדי, ואילו השומרונים, אף שיכלו להיות רבים, לא היו בעלי יכולות צבאיות של ממש.
שדה הקרב

בניגוד לתפיסה שהשתרשה, מקום הקרב הברור איננו מצוין כלל בספר מקבים והוא משוער על ידי החוקרים. ההשערה המקובלת שהקרב נערך בנקודה כלשהי על הציר המרכזי המוביל משומרון לירושלים. על פי הצעתו של מיכאל אבי-יונה הקרב נערך במעלה לבונה (32°03′26″N 35°15′11″E﻿ / ﻿32.057264°N 35.253117°E﻿ / 32.057264; 35.253117), במחצית הדרך בין שכם לירושלים, מעלה מפותל עם קפלי קרקע, שאפשר לארוב בהם לעולים שמתייגעים בעליה. לעומתו איתן אבישר הציע את ואדי חרמיה (32°00′04″N 35°15′09″E﻿ / ﻿32.001024°N 35.252376°E﻿ / 32.001024; 35.252376), שמיקומה כ-9.5 ק"מ דרומה למעלה לבונה ומצפון לכפר סילוואד, ובו הדרך שעוברת בגיא צר, נשלטת על ידי רכסים משני צידיה. על פי בצלאל בר כוכבא אין טעם לדבוק בהצעת זיהוי, כיוון שיכולים להיות הרבה אתרים מתאימים בדרך שבין העיר שומרון לירושלים והוא מעדיף לקרוא לקרב זה "הקרב נגד אפולוניוס".
מהלך הקרב

צבאו של אפולוניוס שיצא מסמריה-שומרון, כנראה עבר דרך שכם, ומשם צעד והדרים לכיוון יהודה, מסע לא קצר שארך בין כ-36 ק"מ (מעלה לבונה), ל-45 ק"מ (ואדי חרמיה). כאשר אפולוניוס הגיע ליהודה הוא נאלץ לטפס בהרים או לעבור בוואדיות, ונחשף עד מהרה על ידי מרגליו של יהודה המכבי ("וידע יהודה").
ככל הנראה צבאו של אפולוניוס, הופתע בעוברו על הדרך בין שכם לירושלים, במעלה לבונה/ואדי חרמיה או מקום נשלט אחר על הציר, על ידי צבאו של יהודה המכבי. אם נכונה ההנחה כי אפולוניוס הותקף במעלה לבונה, הרי שהחיילים הסלווקים עמוסי הנשק שהלכו בטור עורפי, התייגעו במעלה התלול והמפרך (שמתפתל לאורך של כ-3.5 ק"מ), כאשר באחד מהפיתולים האחרונים ממתינים להם המורדים, ומסתערים עליהם מלמעלה כלפי מטה. לפי ההנחה שאפולוניוס הותקף בוואדי חרמיה, שהוא ואדי צר מאוד שמשני צדדיו מתנשאים הרים תלולים, נראה שיהודה ואנשיו ארבו להם ברכסים השולטים משני צידי הואדי, וכאשר הסלאוקים עברו שם בטור עורפי שרוחבו כרוחב הדרך, הם התקיפו אותם מלמעלה למטה.
כך או כך, יהודה המכבי ואנשיו התנפלו על הכוח מהמארב, כאשר הם בוחרים לעצמם תנאי שטח עדיפים שינטרלו את הכוח העודף של הסלאוקים. עקב תנאי השטח שהיו לא נוחים לכוח הסלאוקי, שהיה מסורבל וכלל כלי נשק כבדים, הצבא הסלאוקי הובס ומפקדו ורבים מחייליו נהרגו. היה זה הניצחון המשמעותי הראשון של יהודה המכבי, והיה בו לרמוז על הבאות.
בתיאור בספר מקבים א' מתואר כי יהודה המכבי לקח את חרבו של אפולוניוס, ומאז נלחם בה כל הימים.
תוצאות הקרב

לפרשנותו של ברוך קנאל, למרות שמדובר בכח מקומי בראשותו של המושל המקומי, יהודה הצליח להוכיח שמקבוצת מורדים הוא הפך לכוח צבאי משמעותי, שיש ביכולתו לנצח כוח סלאוקי סדיר. ניצחון זה העביר לרשותם כלי נשק, דבר שהיה חשוב ביותר להתבססות הצבאית של המורדים, עקב מיעוט הנשק והציוד שהיה ברשותם בתחילת המרד.
המורדים שלטו על השדרה שמובילה מצפון לירושלים, והשלטון היה צריך להתחשב בהם בעניין הזה, ובפעם הבאה הכוח הסלוקי, שהגיע בכוחות מתוגברים, העדיף לא לחזור על אותה דרך, אלא ניסה לפרוץ לקו פרשת המים בדרך אחרת. האפקט הפסיכולוגי והמורלי היה אף הוא חשוב למדי. יהודה התחיל להוכיח ליהודים שיש לו כישורים מנהיגותיים וצבאיים, ושאפשר לסמוך עליו שלא ימיט אסון על אנשיו ועל תומכיו ואוהדיו ביהודה. הצלחתו זו הגבירה את האהדה כלפיו, וגררה הצטרפות של מורדים נוספים למחנהו.
לקריאה נוספת > מקורות עתיקים

ספר מקבים א, ג' 10–12
יוספוס, קדמוניות היהודים, י"ב 287
לקריאה נוספת > מקורות מודרניים

מיכאל אבי יונה, הקרבות שבספרי החשמונאים, מסות ומחקרים בידיעת הארץ, תשכ"ד, עמ' 57–68, מובא בספר מדינת החשמונאים, עמ' 187
בצלאל בר כוכבא, מלחמות החשמונאים, הוצאת משרד הביטחון, ירושלים תשמ"ח, עמ' 160–164
אלוף איתן אבישר (ז. פון-פרידמן), מלחמות יהודה המכבי, תל אביב: הוצאת מסדה, תשט"ז. (זוכה פרס דב הוז של עיריית תל אביב)
הערות שוליים

↑  על פי יוספוס אפולוניוס הוא סטראטגוס של שומרון כהסקה של התעודה על "הצידונים בשכם". היו אחרים שניסו לזהותו עם אפולוניוס מפקד המיסיים שעמד על פי מקבים ב' בראש הגייסות שפרצו לירושלים ערב הגזרות.
1 2  מלחמות החשמונאים, משרד הביטחון, ירושלים תשמ"ח, עמ' 163
↑  "מסתבר כי הקרב התנהל במעלה לבונה, המעברות הצרים בהרים, מתאימים לדרך הפעולה של יהודה המכבי; ומעלה לבונה התאים יותר מכל מקום אחר בדרך צפונה לשיטת המלחמה הזו" - מיכאל אבי יונה, הקרבות שבספרי החשמונאים, מדינת החשמונאים, עמ' 187
↑  וביוספוס, קדמוניות י"ב 287: "רבים מהם הרג...ופצע עוד רבים".
בצלאל בר כוכבא, במאמרו "על יוספוס וספרי המקבים, פילולוגיה והיסטוריוגראפיה", תרביץ, כרך סב, חוברת א, תשנ״ג תשרי-כסלו, עמ' 2 (116), מצביע על כך שבמקבים א, ג, יא, המלה היוונית τραυματία פירושה "פצועים", אולם "בתרגום השבעים היא מופיעה תדיר כתרגום ל'חללים'" ו"נראה בבירור, כי במקור העברי של מקבים א נכתב כאן 'חללים' ולא 'פצועים'". אלא שיוספוס הבין את המילה בתרגום היווני במשמעות 'פצועים' "ומאחר שהתקשה להבין מדוע לא הוזכרו ההרוגים, הוסיף מדעתו כי מספר הפצועים היה הרבה יותר גבוה מזה של המתים".
↑  מקור ההשראה לסיפור זה הוא דוד וגלית בספר שמואל א כא י, שבו מתואר כי דוד מקבל את חרב גוליית ונלחם בה. וייתכן מאוד שמחבר ביקש לעשות אנלוגיה בין דוד ליהודה
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 קרבות המכבים (מרד החשמונאים)
| שליט | אנטיוכוס הרביעי   (175 - 164) | אנטיוכוס הרביעי   (175 - 164) | אנטיוכוס הרביעי   (175 - 164) | אנטיוכוס החמישי   (164 - 162) | אנטיוכוס החמישי   (164 - 162) | דמטריוס הראשון   (162 - 150) | דמטריוס הראשון   (162 - 150) | דמטריוס הראשון   (162 - 150) |
| שנה לפנה"ס | 166 | 166 | 165 | 164 | 162 | 162 | 161 | 160 |
| אתר הקרב | אפולוניוס | בית חורון | אמאוס | בית צור | בית זכריה | כפר שלמא | חדשה | אלעשה |
רולף ווטמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 באוגוסט 1893 קאסל, האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 פטירה:  20 באוקטובר 1977 (בגיל 84) מינדן, גרמניה המערבית גרמניה המערבית
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1912–1945 (כ־33 שנים)
 דרגה:   גנרל חיל התותחנים (ורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-295   מפקד הדיוויזיה ה-112   מפקד הקורפוס ה-9
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה   הצלב הגרמני בזהב
 
גנרל רולף ווטמן (בגרמנית: Rolf Wuthmann;‏ 26 באוגוסט 1893 – 20 באוקטובר 1977) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

ווטמן נולד ב-26 באוגוסט 1893 בקאסל, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1912 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-40 (אלטמרק), עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף ווטמן לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בינואר 1937 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, ומונה לקצין מטה במחלקה החמישית של ה-OKH. ב-24 בנובמבר 1938 מונה לקצין אג"ם של קבוצת הארמייה השישית בהנובר, וב-1 באוגוסט 1939 הועלה לדרגת אוברסט. בעת הגיוס למלחמת העולם השנייה בקיץ 1939, הפכה קבוצת הארמייה השישית לארמייה הרביעית.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

במהלך המערכה בפולין ובמהלך המערכה על צרפת היה ווטמן קצין אג"ם של הארמייה הרביעית, וב-15 בנובמבר 1940 מונה לראש מטה הארמייה ה-16, עמה לחם במהלך מבצע ברברוסה. ב-26 בינואר 1942 הוענק לו עיטור הצלב הגרמני בזהב, וב-1 בפברואר 1942 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-1 באפריל 1942 הוא מונה לראש מטה הארמייה ה-15, וב-2 במאי 1942 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-295 בדרום רוסיה ולחם עמה במהלך מבצע מקרה כחול. ב-1 במרץ 1943 הועלה לדרגת גנרל לוטננט, וב-2 באפריל 1943 הוא מונה לראש מערך התחבורה ב-OKH. ב-20 ביוני 1943 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-112 באזור הרי האורל. ב-5 בדצמבר 1943 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-9 במרכז רוסיה, וב-1 בפברואר 1944 הועלה לדרגת גנרל חיל התותחנים. במהלך מבצע בגרטיון ביוני 1944 ספג הקורפוס שלו אבדות כבדות, אך הוא הצליח לחלץ את כוחותיו, ועל כך הוענק לו ב-22 באוגוסט 1944 עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-20 באפריל 1945 הוא קיבל פקודה להגן על האי בורנהולם, וב-9 במאי 1945, לאחר הכניעה הגרמנית, הוא מסר את האי בורנהולם לידי הצבא האדום ונלקח לשבי הרוסי.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

ווטמן שוחרר מהשבי בסתיו 1955. לאחר שחרורו התגורר בעיר מינדן, עד למותו ב-20 באוקטובר 1977, והוא בן 84 שנים.
רקסהאם (מחוז)

| --- | --- |
סמל רקסהאםסמל רקסהאם
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 אומת הבית:  ויילס ויילס
 בירת המחוז:  רקסהאם 
 תאריך ייסוד:  1 באפריל 1996
 שטח:  498 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  136,126 (2018)
  ‑ צפיפות:  268 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  53°02′53″N 2°59′34″W﻿ / ﻿53.048065°N 2.992697°W﻿ / 53.048065; -2.992697
 אזור זמן:  UTC
 http://www.wrexham.gov.uk/
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
המחוז העירוני רקסהאם (באנגלית: Wrexham County Borough, בוולשית: Bwrdeisdref Sirol Wrecsam) הוא מחוז ממחוזות ויילס, בצפון-מזרח ויילס, הממלכה המאוחדת. המחוז נוצר בשנת 1996 בעיקר על בסיס נפת רקסהאם מיילור (Wrexham Mealor) ונפת גלינדור (Glyndŵr) של מחוז קלוויד (Clwyd) ההיסטורי.
מחוז רקסהאם הוא המחוז העירוני של העיר רקסהאם שהיא גם עיר הבירה והמרכז האדמיניסטרטיבי של המחוז.
גאוגרפיה

מחוז רקסהאם גובל בכל צידו המזרחי עם אנגליה (מחוז שרופשייר וצ'שייר). מכיוון מערב המחוז גובל עם מחוז פלינטשייר בצפון, דנבישייר מצפון-מערב ומחוז פוויס מדרום.
אוכלוסיית המחוז כולה מונה 134,800, כאשר כמחצית ממנה מתגוררת בעיר רקסהאם והעיירות הצמודות לה, שאר אוכלוסיית המחוז מרוכזת בעיקר בדרום המחוז. מלבד העיר רקסהאם עצמה, במחוז נמצאות מספר עיירות קטנות בהם רוסלנרחריגוג (Rhosllannerchrugog) עם 9,439 תושבים, ל'אי (Llay) עם 4,905 תושבים, צ'ירק (Chirk) עם 4,468 תושבים, רוזט (Rossett) עם 3,336 תושבים ורואבון (Ruabon) עם 2,400 תושבים. כמו כן, ישנם כפרים רבים במחוז, כדוגמת בטיספילד.
הערות שוליים

1 2  נכון לשנת 2011.
1 2 3 4  נכון ל-2001.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007577231705171  MusicBrainz: acd67bc2-3eac-4e04-afe1-70a0663ec59f  VIAF: 126686815   WorldCat (עם VIAF): 126686815
קתרין אשטון

קתרין מרגרט אשטון (או הברונית אשטון מאפהולנד, באנגלית: Catherine Margaret Ashton, Baroness Ashton of Upholland, נולדה ב-20 במרץ 1956) היא פוליטיקאית בריטית ממפלגת הלייבור, לשעבר הנציגה העליונה לענייני חוץ ומדיניות ביטחון של האיחוד האירופי (תפקיד שבישראל נהגו לכנותו "שר/ת החוץ של האיחוד האירופי"). במסגרת תפקידה היא שימשה גם כסגנית נשיא הנציבות האירופית לאותה עת (ז'וזה מנואל ברוזו).
ביוגרפיה

אשטון נולדה באפהולנד, לנקשייר למשפחה ממעמד הפועלים אשר עסקה בכריית פחם. היא למדה סוציולוגיה במכללת בדפורד בלונדון, והייתה לראשונה במשפחתה שלמדה לימודים אקדמיים.
היא נשואה לפיטר קלנר, נשיא ארגון סקרים באינטרנט. יש לה שני ילדים ושלושה ילדים חורגים.
ביוגרפיה > קריירה

בין השנים 1977- 1983, עבדה אשטון כמנהלת קמפיין למען התפרקות מנשק גרעיני, ב-1982, היא נבחרה להיות הגזברית ולבסוף סגן היושב ראש. מ-1979 עד 1981, היא הייתה מנהלת עסקים בחברת ניהול וייעוץ. ב-1983, היא עבדה במועצה המרכזית לחינוך ואימון בעבודה סוציאלית. מ-1983 עד 1989 שימשה כמנהלת בארגון הצדקה "עסקים בקהילה". היא עמדה בראש משרד הבריאות בהרטפורדשייר בין השנים 1998–2001 ושימשה כסגנית נשיא בארגון "המועצה הלאומית למשפחות חד הוריות".
כפוליטיקאית של הלייבור הבריטי, הוענק לה ב-1999 מעמד של חברת מפלגה לכל החיים, מטעם ממשלת הלייבור. אשטון כיהנה בשלושה מינויים מיניסטריאליים זוטרים בשלוש מחלקות ממשלתיות, טרם תפקידה באיחוד האירופי. מאוחר יותר, היא כיהנה גם כיושבת ראש בית הלורדים, כאשר בתפקיד זה היוותה ציר מרכזי בהתנעת אמנת ליסבון, באמצעות הבית העליון של בריטניה.
בשנת 2005, קיבלה אשטון תואר של כבוד מאוניברסיטת מזרח לונדון, וזכתה בקטגוריית "שרת השנה" מטעם מגזין "The House". בשנת 2006, זכתה בקטגוריית "פוליטיקאית השנה" מטעם פרסי סטונוול.
ב-2008 החליפה את פיטר מנדלסון בתפקיד הממונה על הסחר בוועד האירופי. בדצמבר 2009 הפכה להיות הראשונה לכהן בתפקיד החדש והמורחב של נציג עליון עבור האיחוד האירופי, כפי שעוגן באמנת ליסבון.
שלושה חודשים אחרי שנכנסה לתפקידה, היומון הצרפתי לה מונד מתח עליה ביקורת קשה על שלא טסה להאיטי מיד לאחר רעידת האדמה הקטלנית ב-2010. לאחר מכן פרסם היומון קריאה לפטר אותה עוד לפני תום הקדנציה שלה ב-2014. שר החוץ הבלגי סטיבן ואן אקרה התראיין לעיתון הבלגי לה סואר, ואמר שהוא "חסר סבלנות" נוכח "חוסר יכולתו של האיחוד האירופי לדבר בקול אחד". שר החוץ הצרפתי אמר כי אמנם אין הוא רוצה למתוח ביקורת על אשטון, אך נראה לו שהיא יכולה להגיב מהר יותר. חברי הפרלמנט האירופי ממפלגת הירוקים פרסמו אחריו הערכה של המצב: "קתי אשטון אינה קולטת את משמעות התפקיד".
לאשטון הישגים כגון השגת מעמד באו"ם של "משקיף מיוחד" לאיחוד האירופי, והקמת כוח פעולה אירופי שיכול לפעול במהירות מחוץ לאירופה.
בפברואר 2013, הופיעה אשטון ברשימת "100 הנשים החזקות בבריטניה".