stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מאזדה 323
הערות שוליים

↑  גבי ניצן, האהובה ים־ים הגייה עם אחיותיה במאזדה 323, חדשות, 28 בינואר 1992
1 2 3  קרינה שטוטלנד, ‏מדינת לאנטיס, באתר גלובס, 17 במאי 2001
↑  קובי אלן/הגה, לאחר היעדרות של כעשור שבה פורד לשוק הפיליפיני - החלה לשווק את הפורד לינקס, באתר TheMarker‏, 4 בפברואר 2004
↑  יוסי ריבלין, דלק מוטודס תייבא את כל הדגמים הקיימים של מאזדה, חדשות, 19 בנובמבר 1991
↑  תכנית ייחודית לרכישת מאזדה: 48% במזומן, והיתרה בתשלומים, חדשות, 23 במרץ 1993
"מאזדה" החלה במכירות דגמי 94׳, חדשות, 23 באוגוסט 1993
↑  דובי בן גדליהו, ‏שוק הרכב קצת השתגע ב-96', באתר גלובס, 28 בינואר 1997
↑  דובי בן-גדליהו, ‏ירידה של %4.4 במסירות רכב בשנת 97' לכ-139 אלף; המותג המוביל - מאזדה, באתר גלובס, 21 בינואר 1998
↑  יואב קווה, הירושימה מציגה: היורשת, באתר הארץ, 17 בדצמבר 2003
↑  ראה Mazda Lantis
↑  שי שלו, ‏שנת הלנטיס: רווח של 108 מיליון שקל ליבואנית מאזדה, באתר גלובס, 23 בפברואר 1997
↑  שחר הזלקורן, בלי הפתעות: המכונית הנמכרת ביותר בישראל בשנת 2006 היתה מאזדה 3, באתר TheMarker‏, 23 בינואר 2007
דניאל שמיל, למרות העלייה במחירי הדלק: ענף הרכב שבר שיאים בשנת 2008; מאזדה 3 היא הנמכרת ביותר, באתר TheMarker‏, 8 בינואר 2008
↑  דובי בן-גדליהו, ‏במאזדה אוהבים את דלק מוטורס, באתר גלובס, 20 ביולי 1997
↑  מבחן דרכים: מאזדה לנטיס 99 תפורה לישראלים, באתר גלובס, 16 באוגוסט 1998
↑  דניאל שמיל, מאזדה 323 - כלי הרכב המשומש המבוקש ביותר ב-2009 ע"פ לוח יד2; הסמארט בתחתית הרשימה, באתר TheMarker‏, 16 בדצמבר 2009
תומר הדר, לוח yad2: מאזדה לאנטיס היא המכונית המשומשת המבוקשת ביותר, באתר TheMarker‏, 13 במרץ 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563730305171  NKC: ph117068 
1963: הדור ראשון של המאזדה פמיליה.
פמיליה דור שני ב-1967, כאן כרכב קופה.
פמיליה דור שלישי ב-1971, כאן כמכונית סדאן.
דגם הסטיישן של ה-323 שהיה זמין עד 1985.
דגם הסלון של ה-323 עם ארבע דלתות.
דגם הסלון 323 שלוש דלתות.
המראה הקלאסי של ה-323 דור רביעי עם ארבע דלתות.
312

שנת 312 היא השנה ה-12 במאה ה-4. זוהי שנה מעוברת, שאורכה 366 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. ספירת הנוצרים, המקובלת כיום, החלה בשנת 525, ולכן המספר הסודר של שנת 312 ניתן לה בדיעבד.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני.
אירועים

27 באוקטובר – קונסטנטינוס רואה את חזיון הצלב בקרב גשר מילביוס
28 באוקטובר – קונסטנטינוס מנצח את מקסנטיוס בקרב גשר מילביוס, לזכר ניצחון זה מוקמת קשת קונסטנטינוס
נפטרו

28 באוקטובר – מקסנטיוס, קיסר רומא (נולד ב-279)
ראו גם

ילידי 312‎
נפטרים ב-312‎
רום כרמל 1301

|  מאפיינים כלליים |
| --- | --- |
 נקרא גם:  רום  רום 1301  רום כרמל
 יצרן:  אוטוקרס ("תעשיות רום כרמל")
 שנות ייצור:  1979–1981
 הרכבה:  ישראל ישראל
 מודל קודם:  רום כרמל 1300
 סיווג:  מכונית משפחתית
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 1.3 ליטר (מנוע "הילמן")  4 צילינדרים, 1.5 ליטר (מנוע "טריומף")  4 צילינדרים, 1.3 ליטר (מנוע "פורד" מדגם פורד אסקורט)  4 צילינדרים, 1.5 ליטר (מנוע "פורד")  4 צילינדרים, 1.3 ליטר (מנוע "קרייזלר")
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות בשילוב סינכרוני של כל ההילוכים
 
רום כרמל 1301 הייתה מכונית משפחתית, בנויה מפיברגלס מתוצרת אוטוקרס ("תעשיות רום כרמל") אשר יוצרה והורכבה בטירת כרמל דרומית לחיפה בין השנים 1979–1981.
היסטוריה

דגמי "רום כרמל 1301" יוצרו לאחר סיום הייצור של "רום כרמל 1300". כקודמתה הדגם קרוי על שם רום כרמל שהיא הנקודה הגבוהה ביותר בהר הכרמל בגובה 546 מטר מעל פני הים.
כדי למקם את המנוע בשלדה הוארך המרכב, ונוסף חיזוק בחזית הרכב. מבנה השאסי היה זהה לדגם ה-"רום כרמל 1300". בוצע שינוי בתמוכות הרדיאטור”. הארכת המרכב ושינוי החזית הפכה את ה"רום כרמל 1300" הפונקציונלית-אך-אלגנטית לכעורה במיוחד. זה לא הפריע ל”ברכב”, עיתון הרכב הישראלי היחיד דאז, לכתוב כי “החרטום המוארך משווה לה חן מסוים”.
כמעט כל דגמי הסדאן נמכרו לצה"ל ובחלקם שימשו רכב שרות לקצינים בדרגת סא"ל. כ-40 יחידות נמכרו בשוק האזרחי
דגמי הטנדרים היו להצלחה גדולה במושבים ובקיבוצים ולחברות פרטיות.
שר הכלכלה והתעשייה דאז, גדעון פת, התלונן כי מנהל הרכב הממשלתי מתקשה לשווק את ה"רום כרמל 1301" לעובדי המדינה הזכאים לרכב כזה.
בלחץ הנהלת "כלל" (בעלי המפעל שהיה קרוי "תעשיות רום כרמל") ומועצת פועלי חיפה אישרה ועדת הרכב הבין-משרדית להשאיר על כנה את ההטבה במס קניה על "רכב מייצור מקומי עם מרכב פיברגלאס" עד שנת 1981 מה שהביא למכירות הגדולות (לתקופה) של דגמי הטנדר והסטיישן (1,625 יחידות).
היסטוריה > החרם הערבי

כתוצאה מהחרם הערבי קונצרן פורד הפסיק לספק ל"תעשיות רום כרמל" מנועים. בסוף 1977 פנתה "תעשיות רום כרמל" ל"לקרייזלר בריטניה" ורכשה 4,500 מנועים ותיבות הילוכים מתוצרת קרייזלר בריטניה. העסקה הייתה מעשית וטובה לשני הצדדים: לאוטוקרס שנשאר במלאי עם מאות ספורות מנועים בלבד, לא הייתה כל ברירה, ואילו קרייזלר החליטה להיפטר ממלאי מנועים שיוצר שנתיים קודם לכן. הרכש, בוצע ישירות ממשרדיה של קרייזלר בלונדון, בלי ידיעתה של החברה-האם בארצות הברית וכמובן בניגוד לדרישותיו של ועד החרם הערבי. ברגע שהדבר נודע לאמריקאים, פוטר[דרוש מקור] הבריטי שמכר לישראל את המנועים.
תצורות "רום כרמל 1301"

4 דלתות - סדאן
5 דלתות - סטיישן.
5 דלתות - מסחרית.
2 דלתות - טנדר.
"רום כרמל 1300"

דגם ה"רום כרמל 1300" נבנה מפיברגלס.
מנוע 1.3 ליטר מתוצרת "קרייזלר"
5 נוסעים (דגם סדאן).
4 דלתות.
מנוע קדמי.
מנוע בנזין.
מתלים - תוצרת ישראל
מערכת היגוי - תוצרת "אלפורד אנד אלדר" (בריטניה)
גלגל החילוף בתוך שקע ברצפת תא המטען
מצבר - 12 וולט
חזית מאורכת כולל פגושי פיברגלס
מושבים משופרים
מגבים עם 2 מהירויות כולל מתיז מים (חדשני לתקופה)
מראת צד גדולה (משמאל)
לוח שעונים חדש
מכירות בישראל - דגמי "רום כרמל 1301"

2,200 יחידות - דגמי סדאן.
450 יחידות - דגמי סטיישן.
1,175 יחידות - טנדרים.
ראו גם

תעשיית רכב בישראל
אוטוקרס
יצחק שובינסקי
כרמל
גלבוע
רום כרמל 1300
הערות שוליים

↑  עלון תעשיית המכוניות בישראל 16 דצמבר 2014, באתר התאחדות בולאי ישראל
↑  תומר הדר, כרמל, סוסיתא ומה שביניהן, באתר כלכליסט, 18 במרץ 2013
↑  כרמל גלבוע ורום 1300 בני אביעד
↑  "רום כרמל 1300" - הטנדר הסודי של רום כרמל  תעשיית הרכב הישראלית
תולדות הארץ התיכונה

| --- | --- |
 ההיסטוריה של שר הטבעות  The War of the Ring  The Treason of Isengard  Sauron Defeated  The War of the Jewels  Morgoth's Ring  The Return of the Shadow  The Shaping of Middle-earth  The Lost Road and Other Writings  ספר הסיפורים האבודים  The Lays of Beleriand  The Peoples of Middle-earth 
 מידע כללי
 מאת:  כריסטופר טולקין, ג'. ר. ר. טולקין 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  פנטזיה אפית 
 הוצאה
 הוצאה:  ג'ורג' אלן ואנווין 
 סדרה
 ספר קודם:  The Monsters and the Critics 
 הספר הבא:  Roverandom 
 
תולדות הארץ התיכונה היא סדרה בת 12 כרכים של ספרים שפורסמה בין השנים 1983 ל-1996, שאוספת ומנתחת חלק ניכר מהלגנדריום של טולקין, שנאספה ונערכה על ידי בנו, כריסטופר טולקין. הסדרה מציגה את הפיתוח לאורך זמן ההתעברות של טולקין של הארץ תיכונה כמקום בדיוני עם עמים משלה, בשפות, והיסטוריה, מן המושגים המוקדמים שלו של "מיתולוגיה עבור אנגליה" דרך להתפתחות הסיפורים שמרכיבים ה"סילמריליון" ו"שר הטבעות" . אין זו "היסטוריה של הארץ התיכונה" במובן של היותה כרוניקה של אירועים בארץ התיכונה שנכתבה מנקודת מבט של היקום. זוהי היסטוריה מחוץ ליקום של תהליך היצירה של טולקין. בשנים 2000–01, שנים עשר הכרכים פורסמו מחדש בשלושה כרכים במהדורות מוגבלות. מהדורות רגילות של שלושת הכרכים יצאו לאור בשנת 2002.
תוכן

חלק מהתוכן מורכב מגרסאות קודמות של יצירות שכבר פורסמו, בעוד שחלקים אחרים הם חומר חדש. ספרים אלה מפורטים ביותר, לעיתים קרובות מנתחים פיסת נייר כדי לספק את האבולוציה המלאה של שתיים או אפילו שלוש גרסאות שונות של קטע שנכתבו מחדש זו על זו. למרות כמות החומר הגדולה ב-12 הכרכים, עדיין ידוע על טקסטים רבים שלא פורסמו בספריות של אוניברסיטת בודליאן ו-מרקט, ובמאמרים אחרים המוחזקים על ידי יחידים או ארגונים, כמו המלגה הלשונית האלפית.
חמשת הספרים הראשונים עוקבים אחר ההיסטוריה המוקדמת של הסילמריליון וטקסטים קשורים. ספרים שישה עד תשע דנים בהתפתחות שר הטבעות; ספר תשיעי דן גם בסיפור נומנור בצורת The Notion Club Papers. הספרים העשירי והאחד-עשר מתמקדים בחומר מהסילמריליון שטולקין עבד עליו לאחר פרסום שר הטבעות, כולל דברי הימים של בלריאנד ותולדות אמן. ספר 12 דן בהתפתחות הנספחים לשר הטבעות ובוחן כתבים מגוונים מהשנים האחרונות לחייו של טולקין.
כריסטופר טולקין קיבל את ההחלטה לא לכלול כל חומר הקשור להוביט בתולדות הארץ התיכונה מכיוון שהוא לא נועד במקור להוות חלק מהמיתולוגיה, אלא היה סיפור ילדים ובמקור לא מתרחש בארץ התיכונה, שתוקן במהלך הכתיבה של שר הטבעות. The History of The Hobbit פורסם בנפרד, בשני כרכים, בשנת 2007 ונערך על ידי John D. Rateliff.
אינדקס משולב פורסם שש שנים לאחר השלמת הסדרה בתור The History of Middle-earth: Index (2002).
תוכן > תוכן הספרים > ספר הסיפורים האבודים חלק 1

כולל:
בית המשחקים האבודים.
מנגינת האינור.
ביאת הולאר והקמת ולינור.
כליאתו של מלקו.
ביאת העלפים והקמת קור.
גניבתו של מלקו והחשכת ולינור.
מנוסת הנולדולי.
מעשה השמש והירח.
הסתרת ולינור.
מעשהו של גילפנון: מסע הנולדולי.
נספחים (מילונים).
תוכן > תוכן הספרים > ספר הסיפורים האבודים חלק 2

מעשה טינוביאל
טורמבר והפואולקה
מפלת גונדולין
הערות שוליים

↑  "The History of Middle-earth". An Illustrated Tolkien Bibliography. TolkienBooks.net. 2014. נבדק ב-16 ביולי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
השושלת החמישית של מצרים

|   |
| --- | --- |
 בית האב:  הממלכה העתיקה של מצרים 
 
הפירמידה של אוסר כאף
השושלת החמישית של מצרים העתיקה (המסומנת שושלת V) משולבת לעיתים קרובות עם השושלות השלישית, הרביעית והשישית תחת הכותרת הקבוצתית הממלכה הקדומה. פרעוני השושלת החמישית שלטו במשך כ-150 שנה, מתחילת המאה ה-25 לפנה"ס ועד אמצע המאה ה-24 לפנה"ס.
כרונולוגיה

השושלת החמישית היא קבוצה של תשעה פרעונים ששלטו במצרים העתיקה במשך כ-150 שנה, במאות ה-25 וה-24 לפני הספירה. רצף השליטים היחסי אינו ודאי לחלוטין מכיוון שיש סתירות בין מקורות היסטוריים ועדויות ארכאולוגיות לגבי שלטונו המעורפל של שפסס כא רע.
בתקופה זו עלה כוחו של אל השמש רע מאון (הליופוליס), נבנו עבורו מקדשי שמש ושמו הופיע במרבית שמות הפרעונים. כן עלה כוחו של אל המוות אוסיריס. בנוסף, בתקופה זו הופיעו כתבי פירמידות רבים.
שליטים

שליטים ידועים בשושלת החמישית מפורטים להלן. מנתון מקצה 248 שנות שלטון לשושלת החמישית; עם זאת, הפרעונים של שושלת זו שלטו ככל הנראה במשך כ-150 שנה. הערכה זו משתנה הן לפי המלומד והן לפי המקור. שמות הורוס ורוב שמות המלכות לקוחים מדודסון והילטון.
| שם לידה (נומן) | שם מלכות (פרנומן) | שם הורוס | תמונה | הערכת משך שלטון | פירימידה | בת זוג |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אוסר כאף | אוסר כאף | Irimaat |  | 7 שנים | הפירמידה של אוסר כאף בסקארה | חנטקאוס הראשונה ?   נפרחתפס (אנ') |
| סחו רע | סחו רע | Nebkhau |  | 13 שנים, 5 חודשים ו-12 ימים | הפירמידה של סחו רע באבו סיר | מרתנבטי (Meretnebty) |
| קאקאי | נפריר כא רע | Userkhau |  | 20 שנים | הפירמידה של נפריר כא רע באבו סיר | חנטקאוס השנייה (Khentkaus II) |
| איסי | נפרף רע | Neferkhau |  | 2 עד 3 שנים | הפירמידה הלא-גמורה של נפרף רע באובו סיר | חנטקאוס השלישית ? (Khentkaus III) |
| נתג'ר אוסר | שפסס כא רע | Sekhemkhau |  | כמספר חודשים | הפירמידה הלא-גמורה של אבו סיר ? |  |
| איני | נ-אוסר | Setibtawy |  | 24 עד 35 שנים | הפירמידה של נ-אוסר באבו סיר | רפתינוב (Reptynub) |
| קאיו | מנכאו ח'ר | Menkhau |  | 8 או 9 שנים | "הפירמידה חסרת הראש" בסקארה | מרסענח' הרביעית ? (Meresankh IV) |
| אססי | צ'ד כא רע | Djedkhau |  | 33 ועד יותר מ-44 שנים | הפירמידה של צ'ד כא רע בסקארה | סתיב חור (Setibhor) |
| אוּנַס | אוּנַס | Wadjtawy |  | 15 עד 30 שנים | הפירמידה של אונס בסקארה | נבת (Nebet (queen)) ח'נות (Khenut) |
מנתון כותב שמלכי השושלת החמישית שלטו מיב, אך ארכאולוגים מצאו עדויות המראות בבירור שהארמונות שלהם עדיין היו ממוקמים באִנְבּוּ־חֶץ (Ineb-hedj; "חומות לבנות").
בעבר נשלחו משלחות לואדי מע'רה ולואדי חרית בסיני לכריית טורקיז ונחושת ולמחצבות צפונית-מערבית לאבו סימבל לצורך כריית גנייס. משלחות סחר נשלחו דרומה לפונת כדי להשיג מלכיט, מור ואלקטרום, וממצאים ארכאולוגיים בגבל מעידים על משלחות דיפלומטיות שנשלחו לאותה עיר פיניקית. ממצאים הנושאים שמות מספר שליטי השושלת החמישית באתר דוראק, ליד ים מרמרה, עשויים להוות עדות למסחר אך נותרו בגדר תעלומה.
ביאורים

↑  מספר תאריכים הוצעו על ידי החוקרים לתקופת השושלת החמישית: 2513–2374, 2510–2370, 2510–2460, 2504–2345, 2498–2345, 2494–2345, 2465–2323, 2454–2297, 2450–2335, 2450–2325, 2435–2306, 2392–2282
הערות שוליים

↑  Verner 2001b, pp. 588–590.
↑  Altenmüller 2001, pp. 597–600.
↑  Verner 2001d, p. 473.
↑  Grimal 1992, p. 390.
1 2  von Beckerath 1997, p. 188.
↑  Clayton 1994, p. 60.
1 2  Shaw 2000, p. 482.
↑  Bard 1999, p. xlv, Chronology of Ancient Egypt.
↑  Málek 2000, pp. 98 & 100.
↑  Rice 1999, p. xlix, Chronoloy.
↑  Lehner 2008, p. 8.
↑  Allen et al. 1999, p. xx.
↑  Verner 2001a, p. 418.
↑  Krauss 1998, p. 56.
↑  Arnold 2003, p. 267.
↑  Hornung 2012, p. 491.
↑  Bárta 2017, p. 3.
1 2  Dodson & Hilton 2004, p. 288.
↑  Altenmüller 2001, p. 597.
↑  Dodson & Hilton 2004, p. 65.
↑  Dodson & Hilton 2004, pp. 65 & 288.
קטרפילר די-10

| Caterpillar D10 |
| --- | --- | --- |

תיאור
יצרן: חברת Caterpillar, ארצות הברית
תפקיד: דחפור זחלי כבד
ביצועים
| הספק נטו של D10T2 | 600 כ"ס | 447 קילוואט |
| הספק נטו של D10 מקורי | 700 כ"ס | 514 קילוואט |
| כושר דחיפה מקסימלי | 1000 קילוניוטון | 100 טונות |
| מהירות מקסימלית | 7.9 קמ"ש (קדימה) | 9.8 קמ"ש (רברס) |
מידות
| אורך (כולל כף ומעקר) | 30.4 רגל | 9.260 מ' |
| רוחב (כולל כף) | 19 רגל | 5.8 מ' |
| גובה הכלי | 14.2 רגל | 4.34 מ' |
| גובה הגחון | 24 אינץ' | 0.615 מ' |
| קיבולת מכל דלק | 318 גאלון | 1204 ליטר |
| משקל מוכן לעבודה | 154,700 ליברות | 70,171 ק"ג |
| נפח מנוע | 1647.5 אינץ' מעוקב | 27 ליטר |

קטרפילר די-10 (באנגלית: CAT D10) הוא דחפור זחלי כבד תוצרת קטרפילר.
זהו הדחפור השני בגודלו שמייצרת קטרפילר (אחרי ה-D11) עם 580 כוחות סוס (433 קילוואט) ומשקל של 66 טונות (66,000 ק"ג). ה-D10 היה הדחפור הראשון להשתמש בתכנון זר מניע מוגבה, שאומץ בהמשך על ידי כל דחפורי החברה.
נכון ל-2016, דחפור ה-D10T הוא אחד משלושת הדחפורים (לצד הקטרפילר D6 והקטרפילר D9) שקטרפילר משווקת בישראל דרך חברת טרקטורים וציוד ITE.
היסטוריה > הצורך ב-D10

דחפור ה-D10 הומצא בעקבות צורך לדחפור יותר גדול מדחפור CAT D9 שהיה הגדול ביותר שייצרה קטרפילר עד אז. מתחריה של קטרפילר בנו דחפורים חזקים יותר מה-D9. חברת אליס צ'אלמרס הציגה בכנס Conexpo 69 בשיקגו את דחפור HD-41 בעל 524 כוחות הסוס, שהיה בזמנו הגדול בעולם. מאוחר יותר התמזגה חברת אליס צ'אלמרס לחברת פיאט אליס והציגה את 41-B בעל 524 כוחות סוס. ל-D9 של אותו תקופה, ה-D9H, היו רק 410 כוחות סוס. חברת הצמ"ה היפנית קומטסו בנתה ב-1976 דחפור גדול יותר, ה-D455A, עם 620 כוחות סוס ומשקל של 76 טונות. כתוצאה מכך החליטה קטרפילר לפתח את ה-D10.
היסטוריה > פיתוח

הדגם הניסיוני הראשון של ה-D10, דחפור D10X1, הוצג לראשונה ביולי 1973 בפגישת הנהלת חברת קטרפילר. אבות-טיפוס נוספים הוצגו ב-1975 ו-1977. במרץ 1977 אבות הטיפוס P-1 ועד P-10 הופיעו ונוסו באתרי עבודה שונים.
ה-D10 הוצג לראשונה בפגישה עסקית של הדירקטורים של קטרפילר בסתיו 1977. הדחפור היה כה גדול כך שהעבודה שהוא יכל לעשות הייתה גדולה ב-50% מזה של ה-D9H. בין השנים 1978 ו-1986 יוצרו כ-1,000 יחידות של ה-D10 במפעל של קטרפילר במזרי פאוריה, אילינוי. ה-D10 זכו להצלחה ומכירותיהם השתוו לאלה של פיאט אליס וקומטסו יחדיו.
עם הצגת סדרת N בשנת 1986/1987 כל הדגמים שודרגו בגודל. ה-D9N החליף למעשה את ה-D8L, ה-D10N החליף את ה-D9L (שהיה בעל 460 כ"ס, ה-D9 הגדול בהיסטוריה) וה-D11N החליף את ה-D10.
היסטוריה > הצגת ה-D10

ה-D10 הבשל הוצג לראשונה ב-1977. בזמנו הוא היה הדחפור החזק ביותר שנבנה עם 700 כוחות סוס. הוא היה מצויד בכף כללית (כף U) ברוחב 5.8 מטר ושקל 82 טונות. גרסאות מאוחרות יותר שקלו 86 טונות. גובה כף ה-U היה 2.1 מטר ויכלה לדחוף 32 מטר מעוקב עפר לפי קטרפילר. בנובמבר 1977 הופיעה כתבה בכתב העת Excavating Contractor על ה-D10 בשם "Cat Uncorks The New D10". אחד מדחפורי ה-D10 הראשונים שיוצרו מוצב היום לפני המפעל Ill במזרח פאוריה, בו הוא יוצר.
היסטוריה > מנוע

ה-D10 היה מצויד במנוע D348 מסוג V-12 עם מגדשי טורבו תאומים. מנוע זה כבר נוסה בהצלחה על משאית עפר קטרפילר 777 ועל היעה האופני 922/922B בעלי 550 כ"ס (מאז 1969). ה-D10 הראשונים באו עם צינור מפלט יחיד בחרטום הכלי, אך זה יצר בעיות במנוע ותוקן בהוספת צינור שני, בשנת 1980.
היסטוריה > התפתחות

בשנת 1980 קו הדחפורים של קטרפילר כלל את ה-D3 עם 62 כוחות סוס (כ"ס), D4E עם 75 כ"ס, D5B עם 140 כ"ס, D6D עם 200 כ"ס, D7G עם 300 כ"ס, D8K עם 300 כ"ס, D9H עם 410 כ"ס ואת ה-D10 עם 700 כ"ס.
ב-1986 הציגה קטרפילר את ה-D11, דחפור בעל 770 כוחות סוס, שהיה גדול יותר מה-D10 ונועד להחליפו. כמו קודמו, ה-D11 השתמש גם הוא בתכנון זר מניע מוגבה. ה-D10N שהוצג מאוחר יותר, איננו מחליפו של ה-D10 המקורי אלא של ה-D9L, ובעל עוצמה קטנה יותר מזה של ה-D10 המקורי.
הדור הנוכחי הוא ה-D10T2 עם 600 כוחות סוס ומשקל של 70,171 ק"ג. הוא החליף ב-2015 את ה-D10T שלו היו 580 כוחות סוס ומשקל של 66,451 ק"ג. ההבדל העיקרי כולל מערכות פנימיות משופרות, בעיקר המנוע, שבין השאר שודרג כדי לעמוד בתקני פליטה מחמירים יותר (Tier 4 Final).
תכנון זר מניע מוגבה

תכנון הזר מניע המוגבה (באנגלית: High drive או elevated sprocket) הוא ייחודי לדחפורים של חברת קטרפילר. הוא מייתר את הצורך במערכת הינע סופית שנוטה להתקלקל לעיתים קרובות. המזקו"ם של הזר המניע בנוי באופן מודולרי. אפשר לפתוח את הזחל ולהוציא החוצה את הזר המניע. כתוצאה מכך, אפשר גם להוציא את התמסורת מאחור. מאחר שהמנוע ומערכות ההינע ממוקמות גבוה בדחפורים רגילים, מוט המחצית (half shaft) מהדיפרנציאל יוצא מעל הזר המניע ודורש גלגל שיניים בסוף המוט ועוד גלגל שיניים גדול יותר, שמחובר לזר המניע.
תכנון הזר המניע המוגבה מייתר את מערכת ההינע הסופית ומחליף אותה במערכת הינע מסוג planetary final drive שהיא יותר יעילה בספיגת המומנט שמפיק המנוע, שכן היא מחלקת את הכוח על מספר שיניים בגלגלי השיניים במקום על שן יחידה.
החסרון של תכנון זה הוא שהזחל מתקפל יותר פעמים (3 לעומת 2 בתכנון המסורתי) ובכך מקטין את חיי הזחל. קטרפילר טוענת שפתרה בעיה זו באמצעות זחל SALT (ראשי תיבות של Sealed and Lubricated Track) שזהו זחל סגור ומגורז תמידית. זחל SALT הומצא בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 על ידי קטרפילר.
גלריה

CAT D10N
הכף
המעקר האחורי
גלריה מדחפור D10N בפעולה בישראל - תמונה 1
תמונה 2
תמונה 3
תמונה 4
תמונה 5
תמונה 6
קטרפילר D10T בביצוע שיקום נחל שורק, נובמבר 2015
קטרפילר D10R
קטרפילר D10N מכין את הקרקע לסלילת כביש 431, יוני 2006
הערות שוליים

↑  Drawbar pull, במהירות 0.1 קמ"ש.
↑  תמונה שלו ניתן למצוא בספר "The Caterpillar Century" בעמודים 297-298
↑  קטרפילר D10T2 מחליף את ה-D10T, באתר Machinery News,‏ 28 באוגוסט 2015.
דחפור D10N בעבודות עפר בראשון לציון.
קטרפילר D10T בנחל שורק.
עלי בן אבי טאלב

קליגרפיה של השם "עלי" (علي), כפי שמוצג באיה סופיה
עלי בן אבי טאלב (בערבית: علي بن ابي‌ طالب, נכתב לעיתים גם: עלי אבן אבו טאלב; 599 (600) – 661 לערך) היה בן דודו וחתנו של מוחמד דרך בתו פאטמה, ומראשוני המוסלמים.
עבור הסונים עלי היה האחרון במניין הראשידון, ארבעת הח'ליפים הראשונים אשר קיבלו את ההנהגה לאחר מות מוחמד. עבור השיעים, לעומת זאת, עלי הוא השני בחשיבותו באסלאם. לתפיסתם, הוא האימאם הלגיטימי הראשון שהגיע לאחר מוחמד, והם רואים בו ובצאצאיו ממשיכי דרכו החוקיים של מוחמד, כולם חברי אהל אל-בית, ביתו של מוחמד. מחלוקת זו סביב ירושת ההנהגה היא שהביאה לפיצול האומה (הקהילה המוסלמית) לשיעה ולסונה.
דמותו במסורת השיעית

השיעים רואים את עלי כדמות החשובה ביותר בדת אחרי מוחמד. לדבריהם, העברת ירושת ההנהגה אחרי מוחמד הייתה אמורה ללכת ישר לעלי שכן זו הייתה בקשתו וכוונתו של מוחמד לפני מותו, ומכאן שהמינוי של אבו בכר, עומר בן אל-ח'טאב ועות'מאן בן עפאן לא היה לגיטימי. שכן מוחמד הציע וביקש בהזדמנויות שונות במהלך חייו כי על עלי להנהיג את המוסלמים לאחר מותו. טענה זו נתמכת על ידי חדית'ים רבים שסופרו על ידי חכמים שיעים, הכוללים את חדית' ע'דיר ח'ם, חדית' שני הדברים כבדי המשקל (אנ'), חדית' העט והנייר (אנ'), חדית' אנשי הגלימה, חדית' העמדה (אנ'), חדית' הזמנת המשפחות הקרובות (אנ') וחדית' שנים עשר היורשים (אנ'). לפי השקפה זו, עלי כיורשו של מוחמד לא רק הנהיג את הקהילה בצדק, אלא גם פירש את חוקי השריעה והמשמעויות האזוטריות שלהם בצדק, ומכאן הוא נחשב כנקי מטעויות וחטא כי הוא מונה על ידי האלוהים, דרך צו אלוהי, דרך מוחמד.
עולי הרגל שיעים נוהגים לעלות למסגד האימאם עלי, בנג'ף ולהתפלל שם. תחת האימפריה הספווית, קברו של עלי הפך למוקד קדושה שהודגם בעלייה לרגל שנעשה על ידי השאה אסמאעיל הראשון לנג'ף וכרבלא.
ראו גם

פאטמה בנת אסד
אבו טאלב
עקיל אבן אבי טאלב
ווחשי בן חרב
מועצת השורא (חליפות)
הערות שוליים

↑  יש כותבים שיעים הטוענים שאימו יהודייה, ראו כאן
|  הח'ליפים ישרי הדרך - الخلفاء الراشدون  |
| --- | --- | --- |
|  |  אבו בכר (632–634) • עומר בן אל-ח'טאב (634–644) • עת'מאן בן עפאן (644–656) • עלי בן אבי טאלב (656–661)  |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257686705171  PLWABN: 9810552124805606  BIBSYS: 90156097  BNC: 000830671  BNE: XX1722249  BnF: cb13518682d (data)  CiNii: DA02412439  GND: 118846582  ICCU: SBLV168948  ISNI: 0000 0001 2279 054X  LCCN: n50039100  NKC: jx20071219001  NLA: 35752825  NLG: 183517  NSK: 000104127  NTA: 070495289  RERO: 02-A004025744  SELIBR: 260995  SNAC: w6rj51cd  SUDOC: 050192558  TDVİA: ali  Trove: 1071648  VcBA: 495/34569  VIAF: 34436377   WorldCat (עם VIAF): 34436377
אידי

| --- | --- |

 ארץ מוצא:  מרוקו מרוקו
 תכונות
 גובה כתפיים:  51-63 ס"מ
 גובה:  52 ס״מ 
 תוחלת חיים:  10 שנה 
 
אידי (באנגלית: Aidi) הוא גזע כלבים שמקורו במרוקו ושייעודו המקורי היה הגנה על צאן. לאידי יכולות ציד וריח טובות, ובמרוקו צד בדרך כלל יחד עם סלוגי, אשר רדף אחר הטרף בעוד האידי איתר אותו בעזרת חוש הריח.
היסטוריה

האידי מגיע ממרוקו, ונראה שמקורו הוא במדבר סהרה. הכלב מעולם לא היה כלב צאן, למרות שפורסם תחת השם כלב צאן הרי האטלס ב-1963, ולכן תוקן השם בשנת 1969. האידי הוא כלב אמיץ שחי ועובד בהרי האטלס של מרוקו, לוב ואלג'יריה ומגן על בעליו ורכושו מפני חתולי בר או טורפים אחרים.
לגזע זה כינוי ושמו ברברי, כיוון שהשבטים הברברים ניצלו אותו, כי הוא קצת דומה לכלבי פאריה אשר בעל אותו מוצא כמוהם. אידי עדיין לא מוערך מבחינה היסטורית, וכך גם רוב הכלבים שאינם סלוגי או גזעים אחרים שנחשבו אציליים (היו אלה לרוב גזעים של כלבי רוח).
עם זאת, המרוקאים יצרו לאחרונה מועדון על מנת להגן על טוהר הגזע אשר תרם רבות לתפקידים שהיו דרושים כגון הגנה, צייד ועזרה משטרתית, וגם כחיית מחמד. אף על פי שאידי שימש ככלב עבודה בכל מרוקו, הוא נפוץ שם יותר כחיית מחמד.
בעבודות הצאן שלו, יש לו הרבה תכונות של כלבי הרים, ולכן הוא משתייך לקבוצה זו.
גובהם בין 51 ס"מ ל-63 ס"מ ומשקלם כ-25 ק"ג. ראשו הוא דמוי דוב. בקיץ הוא משיל חלקית משיערותיו. לסתותיהם חזקות ושפתיים שחורות או חומות. העיניים בינוניות, ובעלות צבע כהה. צבעי גבם הוא לבן, שחור, אפור, ורוד וחום צהוב.
האידיים נמרצים מאוד ובעלי יכולת הגנה טובה ביותר, ובדרך כלל הם כלבי שמירה יוצאים מהכלל. האידיים מהירים, חזקים, ערניים ומוכנים לכל פעולה ובכל עת. הם נחשבים לגזע כלבים רגיש.
אבונדאנס (גבינה)

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  גבינה מחלב פרה, גבינת חווה, גבינה חלבית, גבינה תעשייתית, גבינה בלחיצה, גבינה מחלב נא 
 על שם:  אבונדאנס (גבינה), Val d'Abondance 
 מטבח:  . 
 אזור מוצא:  סבואה עילית 
 מוצא:  צרפת 
 מרכיבים עיקריים:  חלב 
 גבינות
 ייצור כולל:  2,975 טונה (נכון ל־2017) 
 תו תקן:  כינוי מקור מבוקר, כינוי מקור מוגן 
 
אבונדאנס (בצרפתית: Abondance) היא גבינה חצי קשה, ריחנית, מחלב גולמי (לא מפוסטר) המיוצרת במחוז סבואה עילית של צרפת.
מאפיינים

שמה בא מקומונה קטנה הנקראת גם Abondance. גלגל גבינת אבונדאנס שוקל בערך 10 ק"ג, והארומה שלה דומה לבופור, עוד סוג גבינה צרפתית. אבונדאנס מיוצרת אך ורק מחלב המופק על ידי גזעי הבקר Abondance, Montbéliarde ו-Tarine. לפי התקנות, משנת 2022, העדר המפיק את החלב עבור גבינת אבודאנס, חייב לכלול מינימום 55 אחוז מגזעי הפרות הנ"ל. בשנת 1998, יוצרו 873 טון גבינת אבונדאנס (16.4 אחוזים יותר מאשר ב-1996), 34 אחוזים ממנה מחוות מקומיות.
גבינת אבונדאנס קיבלה הסמכת כינוי מקור מבוקר (Appellation d'origine contrôlée - AOC) בשנת 1990. האזור ידוע בגבינה שלו לפחות מאז המאה ה-14, כאשר מתועד כי נזירים ממנזר סן מארי ד'אבונדאנס סיפקו גבינה לקונקלאווה האפיפיורי באביניון.
גבינת אבונדאנס יכולה להיות גבינה ארטיזנית או מתוצרת חווה; היא מיוצר כעת אך ורק באזור Abondance ב-Chablais, בסבואה עילית.
תקופת היישון של האבונדאנס היא לפחות שלושה חודשים על לוחות אשוח שהוכנו לשם כך במיוחד.
הערות שוליים

↑  Site inao.gouv.fr, ed. (2007). "Décret n° 2007-949 du 15 mai 2007 modifié relatif à l'appellation d'origine contrôlée " Abondance "". אורכב מ-המקור ב-18 בדצמבר 2012. נבדק ב-6 בנובמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Un savoir-faire - Abondance". fromageabondance.fr.
↑  "Authenticité". fromageabondance.fr.