stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'וליה תעלומה בפריז
פיתוח והפצה

Jade הייתה חברה לפיתוח משחקי מחשב ישראלים שפעלה בין השנים 2000–2005 שהוציאה לאור שני משחקי מחשב בסדרת המשחקים "ג'וליה גולשת בזמן". החברה הוקמה על ידי מיכל בן ארי, אורית בינדרמן ואראלה בן שחר, שהגיעו לחברת קומפדיה בהצעה לפתח משחק הרפתקאות-פאזלים שהגיבורה היא אשה. החברה הגיע עם הרעיון וגם עם מחקר מקיף על התקופה והדמויות הפועלות בה ואף הדמות של השחקנית הראשית מבוססת על דמותה של בן שחר. חברת קומפדיה נענתה לבקשה, ובשיתוף הפעולה בין החברות נוצרו שני המשחקים "ג'וליה וילדי הפרחים" ו"ג'וליה תעלומה בפריז".
מטרת המשחקים הייתה להביא גם בנות לתחום משחקי המחשב, תחום שנכון לאותה תקופה היה פופולרי בקרב בנים, ההפצה בארץ נעשתה על ידי גלובוס יונייטד, המשחק הופץ ברחבי העולם כולל בארצות הברית, רוסיה, ומדינות נוספות.
הפסקול המיוחד של המשחק כולל מספר רצועות ג'אז מקוריות באורך כולל של 16 דק'. גרסאות מאוחרות יותר של המשחק יכולות לרוץ גם על מחשבים מבוססי 64 ביט מה שמאפשר לשחקנים להשתמש בו גם על מחשבי ווינדוס 10 בלי צורך להתקין אימולטור.
משחקיות ועלילה

במשחק זה ג'וליה חוזרת בזמן לפריז של שנות ה-20, כדי לעזור לנערה במצוקה שנסחטת על ידי אלמוני. בגלל שהיא מגיעה בלבוש היפי של שנות ה־60 (מהמשחק הקודם) היא מתועדת על ידי צלמת מקומית, שאוהבת את סגנון הבגדים שלה. מה שמכריח אותה להחזיר את התמונה כי היא לא יכולה להשאיר תיעוד שלה בעבר. תוך כדי שיחה עם הצלמת מתברר שהיא הנערה שזקוקה לעזרתה, ועל ג'וליה מוטלת המשימה לפתור את שני הבעיות, למצוא את התמונה, ולעצור את הסוחט.
גם במשחק הזה ישנם שני כיוויני חקירה שונים, וכל אחד מהם מוביל לסיום שונה ולחשוד שונה, וכל אחד מונע ממניעים שונים. ניתן לשוטט ברחובות פריז בין מועדני ג'אז ובתי קפה ולחקור את האנשים לגבי המניעים האפשריים, לאסוף ראיות ולהפליל את הסוחט. גם במשחק הזה אפשר לשחק במיני גיים עם הסולנית של מועדון הג'אז ובתמורה לקבל רמז. אם מפלילים בטעות חמש פעמים המשחק יתחיל מההתחלה.
ביקורות

המשחק קיבל בזמן אמת ביקורות טובות, במיוחד על האווירה שהוא מעניק לשחקן, על הוויזואליה, ועל הפסקול. המשחק נחשב לאהוב בקרב חובבי ז'אנר משחקי הרפתקאות בישראל. למשחק יש גם אתרי מעריצים ברחבי העולם.
לקריאה נוספת

ראיון עם מייסד קומפדיה גיל אילטוביץ
הערות שוליים

↑  תגובת חברת קומפדיה - מסע אל העבר, באתר www.old-games.org
↑  חגית פלג-רותם, ‏ל-27, אחותי, את מבלבלת בשכל!!!, באתר גלובס, 10 ביולי 2006
↑  Julia's Time Adventures: Back to the Roaring 20s (Windows), My Abandonware (באנגלית אמריקאית)
↑  ג'וליה הרפתקה בפריז מוזיקת משחק להאזנה/ Girl Detective: Roaring Twenties sound track, נבדק ב-2024-01-28
↑  ביקורת קצרה באתר מקור ראשון, באתר nrg
↑  רותה קופפר, בלשית קטנה הולכת לאיבוד, באתר הארץ, 8 בינואר 2002
↑  אתר המעריצים בפולנית
עטיפת המשחק לגרסה הפולנית
מיכל הרמן

מיכל הרמן (נולדה ב-11 באוקטובר 1974, כ"ה בתשרי ה'תשל"ה) היא רקדנית ויוצרת עצמאית, מורה למחול ומטפלת בתנועה.
ביוגרפיה

נולדה ביפו בשנת 1974 לרבקה ומשה הרמן, בוגרת מכללת סמינר הקבוצים במסלול מורים בפועל (B.Ed) ותיכון תלמה ילין במגמת מחול.
בשנת 2023, סיימה תואר שני (M.A.A.T) בטיפול בתנועה במכללת סמינר הקיבוצים.
קריירה

החלה את דרכה כרקדנית מקצועית בלהקות המחול אנסמבל בת שבע, ליאת דרור וניר בן גל, NND Galili Dance, תיאטרון קליפה ובפרויקטים רבים נוספים כגון ג'ון מורן בניו יורק, לארה ברסק באמסטרדם, נועה דר, ניב שינפלד, ענת דניאלי ועוד.
השתתפה כשחקנית/רקדנית בהצגות תיאטרון ביניהן "נשיקת אשת העכביש", תיאטרון הבימה (2000), "בדנהיים 1939", תיאטרון הקאמרי (2007).
הרמן שיתפה פעולה עם היוצרות ענת גריגוריו ורותם וולק.
בשנת 2016 הקימה את מסלול ההכשרה ״גופיה״ (גוף/פרפורמנס/יצירה/השראה) לנוער וילדים, הפועלת עבור תלמידים שהם רקדנים מנוסים, וכאלו ללא הכשרה בתחום.
בשנת 2007, הצטרפה לעמותת הכוריאוגרפים, והיא חברה בעמותת תפס"ן (תחנה פסיכואנליטית לנוער).
קריירה בהוראה

בשנת 2016 הקימה מיכל מסלול ההכשרה, 'גופיה' (גוף/פרפורמנס/יצירה) לילדים ולבני נוער. בשנתיים שלפני כן עסקה בלימוד מחול ותנועה ב"סטודיו אנקורי", בי"ס תיכון וחטיבת ביניים לחשיבה יצירתית ויזמות.
בשנים 2008–2009 לימדה מחול ותנועה באקדמיה לאמנות ועיצוב "בצלאל" – ירושלים (רב-מחלקתי) וכן לימדה קומפוזיציה והנחיית יצירה כוריאוגרפית לבחינות בגרות בבית הספר התיכון לאומנויות "אלון", רמת השרון.
מיכל אף עסקה רבות בהוראת קומפוזיציה ויצירת עבודה קבוצתית לבנות מגמת מחול בבית הספר התיכון "הרצוג", כפר סבא ובבנית מגמת המחול בתיכון לאומנויות ע"ש "אלון, יבנה, לבנות מגמת המחול בתיכון לאומנויות "ברנר", פתח תקווה, יצירת עבודת מחול ללהקת הנוער אלפי מנשה. מוקדם יותר עסקה כם בהוראת כוריאוגרפיה והנחיית עבודות לבגרות במחול בסדנת המחול בכוכב יאיר לכיתות ז' – יב", הוראת מחול ב"בית חינוך אביב" ביפו מחול עכשווי ויצירה לכיתות א'-ד'.
הכשרה בטיפול בתנועה:
״אותי״ - עמותה ישראלית לאוטיזם״(2023) - טיפול בתנועה
המרכז לבריאות הנפש "שלוותה" (2023) - מרפאת ילדים ונוער.
המרכז לבריאות הנפש "שלוותה" (2022) – המועדונית.
"מרכז תמר" (2021) – אבחון ייעוץ וטיפול בילד ובמשפחה בתל אביב.
פרסים

הרמן היא זוכת פרס שר המדע התרבות והספורט ליוצרים צעירים בתחום המחול בראשית דרכם בתחום המחול לשנת 2003, וליוצרים צעירים בשנים 2007 ו-2012.
מיצירותיה

״החבורה״ (2009) יצירה המבוססת על סיפור קצר של פרנץ קפקא עלתה במסגרת פסטיבל ישראל בשיתוף תיאטרון קליפה.
"PLAN B" (2012) עלתה במסגרת פסטיבל 'תמונע'.
יצירות עצמאיות

״בפעם האלף״ (2022) - פרויקט הרמת מסך. יצירה בשיתוף עם ענת גריגוריו
״מתברברות״ (2021) – אינטימדאנס, תיאטרון תמונע תל אביב. יצירה בשיתוף עם ענת גריגוריו
״שרופות״ (2019) – אינטימדאנס תיאטרון תמונע תל אביב, בשיתוף עם היוצרת רותם וולק
״עד בלי די״ (2018) – הפקה עצמאית, עלתה בבכורה בתיאטרון קליפה תל אביב
״הפרעה במקום תפס"ן״ (2017) – עבודת מחול מוזיקה דיבור וציור בבית תפס"ן (תחנה פסיכואנליטית לנוער) בהשתתפות אומנים ותלמידות מסלול ההכשרה "גופיה"
״המארחת״ (2016) - הפקה עצמאית; מיכל הרמן מארחת יוצרים על הבמה
״יוצר אוצר״ (2015) 11 מחסן 2 נמל יפו - ניהול אומנותי ואוצרות
״אנו״ (2014) – פסטיבל מחול שלם, ירושלים
״מעשה בקוץ״ (2013) – הפקת ילדים בשיתוף פעולה עם היוצר עירד מצליח, הופקה במסגרת פרויקט עפים של מפעל הפיס.
"השיר של לולה" (2013)– כוריאוגרפיה להצגת הילדים בשיתוף עם תיאטרון קליפה
"Flick Flack" (2013) – פסטיבל מחול חדש, הזירה הבין תחומית ירושלים
"PLAN B" (2012) - פסטיבל תמונע, תיאטרון תמונע תל אביב
"TOP GUN" (2011) - פסטיבל אינטימדנס תיאטרון תמונע תל אביב
"Glory Monster" (2010) - פסטיבל קליפה אדומה, תיאטרון קליפה תל אביב
"אגדת השמש הנעלמת" (2010) - פסטיבל חיפה הבינלאומי ה– 20 להצגות ילדים
"החבורה" (2009) - פסטיבל ישראל, ירושלים
"מה קורה עם שבתאי" (2008) – הצגת ילדים, תיאטרון קליפה תל אביב
"ג'ון מורן פוגש את מיכל הרמן" (2008) - שיתוף פעולה עם היוצר והמלחין הניו-יורקי ג'ון מורן תיאטרון קליפה, תל אביב
״רעב״ (2007)– פסטיבל הרמת מסך
״תנשמת״ (2007)– הפקה עצמאית בשילוב מוזיקה חיה, תיאטרון קליפה תל אביב
״חתונה״ (2006) - פסטיבל זירת מחול, הזירה הבין-תחומית ירושלים
״חבר צעצוע״ (2006) - הצגת ילדים, תיאטרון קליפה תל אביב
״דאבל סולו״ (2005) – פסטיבל הרמת מסך
"IN A MINUTE"- פסטיבל אינטימדאנס, תיאטרון תמונע תל אביב (2005)
"לילה" (2003) –פסטיבל הרמת מסך
"מרחקים קצרים" (2003) – פסטיבל גוונים במחול, סוזן דלל תל אביב
"ליברה" (2001) – פסטיבל אינטימדאנס, תיאטרון תמונע תל אביב
חיים אישיים

אמא לשני ילדים, ובת זוגו של דן פורת.
הערות שוליים

↑  מחול - פרס שרת התרבות ליוצרים צעירים, באתר www.habama.co.il
1 2  Choreographers » החבורה Fellowship
1 2  PLAN B/ מתפנטז, באתר www.tmu-na.org.il
↑  Choreographers » Plan B
↑  Choreographers » בפעם האלף
↑  מסך 4 – הרמת מסך
↑  Choreographers » מתברברות
↑  Choreographers » שרופות Fanatics
↑  "עד בלי די"- (In With Out) – עבודת מחול מאת מיכל הרמן – "רק תרבות" – מוסיקה מחול תיאטרון קולנוע ותערוכות., ‏2018-07-16
↑  Fashion Israel, מיכל הרמן, תיאטרון קליפה, הפרעה במקום תפסן, באתר Fashion Israel, ‏2016-11-04
↑  מחול - המארחת - מיכל הרמן, באתר www.habama.co.il
↑  מחול - יוצר אוצר מאת מיכל הרמן ושלומי ביטון, באתר www.habama.co.il
↑  מחול - אנו - מיכל הרמן, באתר www.habama.co.il
↑  השיר של לולה (2013), באתר Clipa Theater
↑  Choreographers » פליק פלאק Flick Flack
↑  ביקורת רות אשל.docx, באתר Google Docs
↑  מחול - אקספרימנט א', באתר www.habama.co.il
↑  מאיה כהן, המחאה של מיכל, באתר ישראל היום, 15 במרץ 2012
↑  אגדת השמש הנעלמת, באתר kinderland.co.il
↑  מה קורה עם שבתאי? (2008), באתר Clipa Theater
1 2  אמנים - מיכל הרמן, באתר www.habama.co.il
↑  מרימים מסך, באתר www.tmu-na.org.il
↑  תנשמת - ערב יצירות מאת מיכל הרמן, באתר www.tmu-na.org.il
↑  חבר צעצוע (2003), באתר Clipa Theater
↑  תיאטרון - הרמת מסך 2005 – מחוות פרידה מרשימה, באתר www.habama.co.il
↑  תיאטרון - לילה, באתר www.habama.co.il
↑  בכורות: 2003 - 2002 [השלמה], באתר יומני מחול
↑  מחול צעיר אחר, באתר nrg
טפוסיריס מגנה

| --- | --- |

 מידות
 גובה מעל פני הים:  14 מ' 
 היסטוריה
 נבנה:  280–270 לפנה"ס
 מיקום
 מדינה:  מצרים 
 קואורדינטות:  30°56′46.2″N 29°31′7.3″E﻿ / ﻿30.946167°N 29.518694°E﻿ / 30.946167; 29.518694
 he
 
חצר האתר טפוסיריס מגנה
טפוסיריס מגנה (בלטינית: Taposiris Magna) היא עיר שהוקמה במצרים על ידי המלך ההלניסטי תלמי השני פילדלפוס בין השנים 280 ל-270 לפנה"ס. פירוש שמה הוא "הקבר הגדול של אוסיריס" (אל המוות במיתולוגיה המצרית). פלוטרכוס (תחילת המאה ה-2) מזהה את המקום עם מקדש מצרי בעיר.
לאחר שאלכסנדר הגדול כבש את מצרים בשנת 332 לפני הספירה והקים את העיר אלכסנדריה, הפכה העיר טפוסיריס מגנה למרכז לפסטיבל לאל אוסיריס ולסוקר (Seker) אל בדמות נץ או בז שהיה האל של הנקרופוליס של ממפיס, והתקיים בחודש כיחך (Koiak) החודש הרביעי בלוח השנה של מצרים העתיקה.
לאחר כיבוש מצרים הוקמה הממלכה התלמית כמדינה הלניסטית, שהמשיכה להתקיים עד מותה של המלכה קלאופטרה בשנת 30 לפני הספירה. בעקבות כיבוש מצרים בידי נפוליאון בשנת 1798, ערכו מדענים צרפתים סקר של האדריכלות בעיר אלכסנדריה שפורסם ב-"Description de l'Égypte" (אנ').
במאה העשרים החלו חפירות של האתר בניהולו של האגיפטולוג האיטלקי אווריסטו ברוציה (אנ'). ההיסטוריון היווני קליסתנס ציין שאלכסנדר הגדול ביקר בעיר בדרכו לנווה מדבר סיווה, מה שמחזק את ההנחה שהייתה שם עיירה בתקופה ההלניסטית.
תפקיד במסחר

העיר ניצבה על הזרוע של אגם מריוט העתיק שהתייבש עם השנים. גודלו של האגם מעלה את האפשרות שהנמל מילא תפקיד בסחר בין מצרים ללוב. סוחרים מהמערב יכלו להשתמש באגם כנתיב שיט לנמל ולהמשיך לנסוע במסלולי שיירות. באופן דומה, סחר מלוב יכול להישלח על גבי סירות לטפוסיריס ומשם להעביר את מוצרי הסחר לערים פנימיות של מצרים, היין שיוצר בחלק זה של מצרים, היה מפורסם בתקופה עתיקה זו.
המקדש והמגדל

על גבי רכס טאניה, נמצא מחשוף של אבן גיר המפרידה בין הים לאגם מריוט, ניצבים שני מונומנטים עתיקים ששוקמו בחלקם בשנות ה-30 של המאה ה-20. האחד הוא מגדל ששימש מדריך בשחזור המגדלור של אלכסנדריה והשני הוא שרידי מקדש של אוזיריס שלפי הערכה הוא מקום קבורתה של קלאופטרה.
במחקר על המגדל שנערך עד שנת 1974, הגיעו למסקנה ש"מגדל אבוסיר" לא היה מגדלור ואפילו לא מגדל שמירה. הוא כנראה נבנה בתקופת שלטון תלמי לאחר בניית המגדלור באלכסנדריה, והיה רק אנדרטה לקבורה.
מבנים סמוכים אחרים

באתר נמצאו מבנים פרטיים וציבוריים יחד עם בורות מים וכנסיות. הנקרופוליס מציג מגוון סגנונות קבורה מסרקופגים או פירמידות ועד עמודים או פילסטרים. יישוב קדום זה היה מאוכלס מהמאה השנייה לפני הספירה ועד המאה השביעית לספירה.
בשנת 2022 התגלתה מנהרה מתחת למקדש מצרי עתיק זה בעומק של 20 מטרים. גובה המנהרה 2 מטרים ואורכה 1,305 מטרים והיא הובילה מים לאלפי אנשים. זהו העתק מדויק של המנהרה של אופלינוס (אנ') ביוון באי סאמוס שהובילה גם מים.
הערות שוליים

↑  Katherine J. Eaton, The Festivals of Osiris and Sokar in the Month of Khoiak: The Evidence from Nineteenth Dynasty Royal Monuments at Abydos
↑  "Ancient Egypt – Macedonian and Ptolemaic Egypt (332–30 bce)". Encyclopedia Britannica (באנגלית). נבדק ב-2020-06-08.
1 2  Győző Vörös (2006). Taposiris Magna, 1998-2004: Alexandriai magyar ásatások. American Univ in Cairo Press. p. 24. ISBN 978-963-214-886-1. נבדק ב-8 ביוני 2012. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Michel Chauveau (2000). Egypt in the Age of Cleopatra: History and Society Under the Ptolemies. Cornell University Press. p. 63. ISBN 978-0-8014-8576-3. נבדק ב-8 ביוני 2012. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Eddie Edwards; Edward J. Edwards. The French Ruse. Eddie Edwards. p. 171. ISBN 978-1-257-15527-9. נבדק ב-8 ביוני 2012. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  El Fakharani, F. (1974). The "Lighthouse" of Abusir in Egypt. Harvard Studies in Classical Philology, 78, 257-272. doi:1. Retrieved from https://www.jstor.org/stable/311209 doi:1
↑  Alan B. Lloyd (25 במאי 2010). A Companion to Ancient Egypt: Two Volume Set. John Wiley & Sons. p. 351. ISBN 978-1-4443-2006-0. נבדק ב-8 ביוני 2012. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Vast tunnel found beneath ancient Egyptian temple". Live Science. 7 בנובמבר 2022. ארכיון מ-9 בנובמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ANN WUYTS (4 במאי 2010). "Ptolemaic statue and temple gate discovered at Taposiris Magna". The Independent (בצרפתית). London. אורכב מ-המקור ב-29 באוקטובר 2011. נבדק ב-2012-06-10. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Zahi Hawass. "Press Release - News from the Temple of Taposiris Magna". אורכב מ-המקור ב-2012-05-20. נבדק ב-2012-06-10.
↑  "Fending off snakes and scorpions, Dominican architect seeks Cleopatra's tomb". 9 August 2013. Dominican Today. אורכב מ-המקור ב-10 בנובמבר 2013. נבדק ב-10 בנובמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Cleopatra search affected by Egypt crisis". 27 August 2013. Dominican Today. נבדק ב-10 בנובמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Secrets of Egypt's Valley of the Kings: Series 2 Episode 2". Channel 4.
↑  "Truth about Cleopatra's death: Resting place may have been found at mysterious site". International Business Times. 11 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  February 2021, Owen Jarus-Live Science Contributor 01 (בפברואר 2021). "Mummy with a gold tongue found in Egypt". livescience.com (באנגלית). נבדק ב-2021-06-17. {{cite web}}:  (עזרה); |first= has generic name (עזרה)
↑  "Ancient mummies with golden tongues unearthed in Egypt". BBC News (באנגלית בריטית). 2021-02-02. נבדק ב-2021-06-17.
↑  "Photos: Archaeological mission uncovers 16 burial chambers in Alexandrian temple". Egypt Independent (באנגלית אמריקאית). 2021-01-30. נבדק ב-2021-06-17.
↑  Fortin, Jacey (2021-02-03). "Archaeologists Find Mummies With Golden Tongues". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-06-17.
↑  Jarus, Owen (7 נוב' 2022). "Vast tunnel found beneath ancient Egyptian temple". Live Science. נבדק ב-9 בנובמבר 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
מבט צפוני של מקדש טפוסיריס מגנה המוקדש לאל אוזיריס
הריסות המגדל
האתר ב- "Description de l'Égypte"
לריסה פסחוביץ'

לריסה קוסורוקובה-פסחוביץ' (ברוסית: Лариса Косорукова-Песяхович באנגלית: Pessakhovitch Larissa, נולדה ב-30 במאי 1973) היא ספורטאית ישראלית ילידת רוסיה החותרת בסירת ספרינט קיאק, שהתחרתה מאמצע שנות ה-90 עד אמצע שנות ה-2000 (כעשור) באליפויות עולם בספורט זה. היא זכתה בשלוש מדליות ארד באליפות העולם בספרינט קיאק של ICF (אנ'), בשנת 1995 תחת דגל רוסיה (בקיאק K-2 זוגי ל-2 חותרים) 200 מטרים, בשם נעוריה קוסורוקובה, ב־1998 תחת דגל רוסיה (בקיאק מסוג K-4 עם 4 חותרים) מטרים 200, בשמה לאחר הנישואין פסחוביץ. בשנת 1997 מדליית ארד, תחת דגל רוסיה (בקיאק מסוג K-4 עם 4 חותרים) מטרים 200 באליפות אירופה בקיאק וקאנו שהתקיימה בסביליה, ספרד. בשנת 2002 תחת דגל ישראל (בקיאק K-2 זוגי ל-2 חותרים) 1000 מטרים, בשמה לאחר הנישואין פסחוביץ' יחד עם עדי גפני.
תחרויות אחרות

פסחוביץ' גם התחרתה בשלוש אולימפיאדות קיץ. בתחרות תחת דגל רוסיה במשחקים באטלנטה 1996, היא סיימה במקום השביעי בסירת K-2 ל־500 מטרים ובמקום השמיני במרוץ בסירת K-2 למרחק 500 מטרים. באולימפיאדת סידני (2000) בסידני, פסחוביץ' התמודדה תחת דגל ישראל במקצה קיאק מסוג K-2 למרחק 500 מטרים, אך הודחה בחצי הגמר. היא סיימה את הקריירה האולימפית שלה באולימפיאדת אתונה (2004) בציון הכללי הטוב ביותר שלה במקום השישי בקיאק לחותר יחיד, מסוג K-1 למרחק 500 מטרים (אנ').
ילדות ומשפחה

לריסה קוסורוקובה, נולדה ב-30 במאי 1973 בעיר נאברז'ניה צ'לני. היא החלה לחתור בבית הספר לספורט בשם נוער-2, בבריכות בוריסוב, בהדרכתה של המאמנת מריה אלכסייבנה סטפנובה.בגיל חמש עשרה (1988) היא נכנסה לבית הספר של העתודה האולימפית במוסקבה, שם התאמנה בהדרכתו של המאמן יורי ולדימירוביץ' רודיונוב. משנת 1994 התאמנה בהדרכתו של המאמן המוערך ולרי פסחוביץ', והייתה חברה במועדון הספורט של חיל האוויר צסק"א. ב-1991, באליפות העולם לנוער, היא זכתה פעמיים במקום הראשון בקיאק K-2 ובקיאק K-4. בגיל 19 הצטרפה לנבחרת רוסיה הלאומית לשיט קיאקים, איתה זכתה בשנת 1993, במדליית זהב באליפות רוסיה בתחרות לקיאקים מדגם K-4 למרחק של 500 מטרים. בשנת 1994, היא הפכה לאלופת רוסיה בקיאקים מסוג K-4 ל-200 ול-500 מטרים, בשנת 1995 היא חזרה על ההישגים משנת 1994. לאחר שנכנסה לסגל האולימפי של נבחרת רוסיה, השתתפה באליפות העולם בדיסבורג, גרמניה.
פסחוביץ' עלתה לישראל בשנת 1999, לאחר אליפות העולם בספרינט קיאק של ICF שהתקיימה ב-1998 בסגד, הונגריה. בארץ היא התאמנה באיגוד הפועל.
החל מיולי 2014 פסחוביץ' מאמנת חתירה בקיאק במרכז הספורט "KRYLATSKOE" במוסקבה.
הערות שוליים

↑  דני מירושנסקי בישראל מאמן את לריסה פסחוביץ' ומיכאל קולגנוב לאליפות העולם באתונה 2005 ולמשחקים האולימפיים ב-2007
↑  ולרי פסחוביץ' המאמן של לריסה ברוסיה
↑  אליפות העולם בדיסבורג, גרמניה K-2 ל-200 מטר נשים
1 2  אליפות העולם בסגד, הונגריה K-4 ל-200 מטר נשים
↑  אליפות העולם בסביליה, ספרד K-2 ל-1000 מטר נשים יחד עם עדי גפני
↑  אליפות העולם בדיסבורג, גרמניה K-2 ל-200 מטר נשים
↑  אליפות העולם בסיבליה, ספרד K-2 ל-200 מטר נשים
↑  ניר שועלי, מוכן לשיחזור, המדליסט האולימפי מסידני, הקיאקיסט מיכאל קולגנוב, העפיל לאתונה. גם לריסה פסחוביץ` בפנים, באתר nrg
↑  הספורט בישראל ובעולם, חלק א' - המרכז האקדמי לוינסקי-וינגייט (קמפוס וינגייט), באתר www.wincol.ac.il
↑  עדי רובינשטיין‏, לריסה פסחוביץ', גיבורה למען עצמה, באתר וואלה, 6 באוגוסט 2004
↑  Информация об общественной организации Самарская областная федерация гребли на байдарках и каноэ - Правила / История - Библиотека международной спортивной информации, web.archive.org, ‏2014-07-15
↑  ארכיון הפועל, באתר www.m-hapoel.co.il
↑  ИНСТРУКТОРЫ-МЕТОДИСТЫ, web.archive.org, ‏2014-07-14
יחסי אוסטרליה–ישראל

| יחסי אוסטרליה–ישראל |
| --- | --- |
אוסטרליה: ישראל
   לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה   

אוסטרליה: ישראל
שטח (בקילומטר רבוע)
7,741,228: 22,072
אוכלוסייה
26,866,532: 10,023,983
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,723,827: 509,901
תמ"ג לנפש (בדולרים)
64,163: 50,868
משטר
מונרכיה חוקתית פדרלית: דמוקרטיה פרלמנטרית

יחסי אוסטרליה–ישראל הם היחסים בין אוסטרליה לישראל. בין המדינות מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, וכן קשרים כלכליים ותרבותיים ענפים. לישראל ישנה שגרירות בקנברה, ולאוסטרליה שגרירות בתל אביב.
שגריר אוסטרליה בישראל מ-2023 הוא ראלף פיטר קינג, שגריר ישראל באוסטרליה מאז תחילת 2022, הוא אמיר מימון.
היסטוריה > לפני קום המדינה

התנועה הציונית הייתה פעילה באוסטרליה החל מתחילת המאה ה-20. כוחות הפרשים האוסטרלים הקלים השתתפו במערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה (כחלק מחיילי האימפריה הבריטית). בשנת 1927 נבחר הגנרל היהודי-אוסטרלי ג'ון מונש לנשיא התנועה הציונית באוסטרליה.
בפברואר 1941 ערך ראש ממשלת אוסטרליה רוברט מנזיס ביקור בארץ ישראל בדרכו ללונדון.
החל מהמחצית השנייה של שנות ה-40 של המאה ה-20 הפעילה אוסטרליה לשכת מסחר עם ארץ ישראל, ומספר משלחות מסחריות ערכו ביקורים.
היסטוריה > כינון היחסים

ב-29 בנובמבר 1947 כיהן שר החוץ האוסטרלי הרברט וור אוואט כיו"ר ועדת העצרת הכללית של האו"ם בעת ההצבעה על סיום המנדט הבריטי וסייע לקדם את תוכנית החלוקה של האו"ם. אוסטרליה הייתה מן המדינות הראשונות שהביעו תמיכה בתוכנית על אף הלחץ הכבד מצד בריטניה להימנע בהצבעה. ב-29 בינואר 1949 הכירה אוסטרליה דה פאקטו במדינת ישראל. אך עדיין לא כננו יחסים דיפלומטיים מלאים בין המדינות.
באוקטובר 1949 הסכימו ישראל ואוסטרליה להחליף נציגים בדרג צירים. ציר אוסטרליה בישראל החל בתפקידו בדצמבר 1949. הוא הגיש את כתב אמנתו לנשיא חיים ויצמן בקריה בתל אביב ב-4 בינואר 1950.
ציר ישראל הראשון באוסטרליה, ג'וזף אייבור לינטון, הגיש את כתב אמנתו ב-25 ביוני 1950.
ב-1951 נחתם הסכם ראשון בין שתי המדינות.
היסטוריה > במחצית השנייה של המאה ה-20

במרץ 1967 ביקר שר החוץ אבא אבן באוסטרליה ונפגש עם ראש ממשלת אוסטרליה הרולד הולט בפרלמנט האוסטרלי בקנברה.
ב-22 באוקטובר 1973, כחברה זמנית במועצת הביטחון של האומות המאוחדות הצביעה אוסטרליה בעד החלטה 338 שקרא להפסקת אש מידיית במלחמת יום הכיפורים ולביצוע החלטה 242 של מועצת הביטחון על כל חלקיה, כולל את נסיגתה של ישראל מכל השטחים שנכבשו במלחמת ששת הימים.
ב-10 בנובמבר 1975 הצביעה אוסטרליה נגד החלטה 3379 של העצרת הכללית של האו"ם הקובעת כי "ציונות היא צורה של גזענות ואפליה גזעית".
בנובמבר 1986 ערך נשיא המדינה חיים הרצוג ביקור רשמי באוסטרליה.
בינואר 1987 ערך ראש ממשלת אוסטרליה בוב הוק ביקור רשמי בישראל. במהלך הביקור הצהיר כי אוסטרליה מכירה בזכות ההגדרה העצמית של הפלסטינים, ובכלל זה להקמת מדינה עצמאית.
היסטוריה > במאה ה-21

במהלך מלחמת לבנון השנייה בשנת 2006 הביעו ראש ממשלת אוסטרליה ג'ון הווארד ושר החוץ האוסטרלי אלכסנדר דוונר את תמיכתם בישראל.
בינואר 2014 הצהירה שרת החוץ האוסטרלית, ג'ולי בישופ, שההתנחלויות בשטחי יהודה ושומרון אינן מנוגדות לחוק הבינלאומי. ביוני 2014 הכריז שר החוץ של ממשלת אוסטרליה, בפרלמנט האוסטרלי, כי ממשלתו איננה רואה בשלטון ישראל במזרח ירושלים שטח כבוש באותה שנה כאשר נידונה באו"ם השאלה האם לשנות את מעמדה של הרשות הפלסטינית מחברה משקיפה לחברה מלאה, הצביעה אוסטרליה נגד.
ביחס להחלטה 2334 מדצמבר 2016 שקבעה שההתנחלויות אינן חוקיות התבטא ראש הממשלה מלקולם טרנבול ואמר כי היא "חד-צדדית ומטרידה".
בפברואר 2017 ביקר ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו באוסטרליה. במסגרת הביקור דנו נתניהו ועמיתו האוסטרלי מלקולם טרנבול, על הרחבת הסכמי הסחר ועל חיזוק הקשר הביטחוני בין שתי המדינות, זאת לאחר שמספר ביקורים קודמים שתוכננו, בוטלו.
בפברואר 2020 ביקר נשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין באוסטרליה ונפגש עם ראש ממשלת אוסטרליה סקוט מוריסון, ראש ממשלת ניו סאות' ויילס גלדיס ברג'יקליאן והקהילה היהודית באוסטרליה.
התנחלויות וירושלים

היחס להתנחלויות ומעמד ירושלים משתנה בין שתי המפלגות המרכזיות. בעוד שעמדת מפלגת הלייבור האוסטרלית היא ביקורתית ביחס לישראל בסוגיה זו, עמדת המפלגה הליברלית של אוסטרליה תומכת ומגבה את מדיניות ישראל.
התנחלויות וירושלים > יחס להתנחלויות

בדצמבר 2012 אמר שר החוץ האוסטרלי בוב קאר ממפלגת הלייבור "אוסטרליה מתנגדת לכל סוג של בנייה בהתנחלויות וכי פעילות מסוג זה פוגעת במאמצים להגיע לפתרון שתי המדינות, שבלעדיו, ישראל לעולם לא תהנה מביטחון".
בינואר 2014 חזרה בה ממשלת אוסטרליה מעמדתה הקודמת כאשר שרת החוץ האוסטרלית ג'ולי בישופ תקפה את הלחץ החד צדדי שהפעילו מדינות מערב אירופה על ישראל והתבטאה בעד ההתנחלויות. בישופ אמרה: "הייתי רוצה לראות איזה חוק בינלאומי מכריז על ההתנחלויות כבלתי חוקיות".
בדצמבר 2018 ראש ממשלת אוסטרליה, מלקולם טרנבול מהמפלגה הליברלית, גינה את החלטה 2334 של מועצת הביטחון של האו"ם נגד ההתנחלויות ביהודה ושומרון ואמר כי היא "חד-צדדית ומאוד מטרידה".
התנחלויות וירושלים > הכרה בירושלים כבירת ישראל

עם הקמת מדינת ישראל אוסטרליה לא הכירה בירושלים כבירתה, מאחר שתוכנית החלוקה קבעה כי ירושלים תהיה חלק מאזור בשליטה בין־לאומית (שאמור היה לכלול גם את בית לחם), בהובלת מושל זר שימונה על ידי האו"ם, ומועצה שתורכב מנציגי התושבים של האזור. בסוף 1949 אף הובילה אוסטרליה מהלך ליישום ההחלטה להפיכת ירושלים לעיר בין־לאומית. ההצעה אוחדה עם הצעות דומות נוספות ועברה ברוב של שני שלישים כנדרש בעצרת הכללית של האומות המאוחדות כהחלטה 303 של העצרת הכללית של האו"ם  ב-9 בדצמבר 1949.
ביוני 2018, כינוס מועצת המפלגה הליברלית של אוסטרליה (אז מפלגת השלטון) הצביע בעד העברת השגרירות האוסטרלית מתל אביב לירושלים. ההחלטה גם קראה לעצור את הסיוע הכספי לרשות הפלסטינית עד שתפסיק לשלם קצבאות למשפחות אסירים פלסטינים. את ההצעה יזם פלג צעירי המפלגה, והיא זכתה לתמיכה של 43 נציגים, לעומת 31 שהתנגדו. אולם שרת החוץ של אוסטרליה ג'ולי בישופ הודיעה כי ההחלטה לא תיושם.
באוקטובר 2018 הודיע ראש ממשלת אוסטרליה סקוט מוריסון, זמן קצר לאחר שנכנס לתפקיד, שוקל להעביר את שגרירות אוסטרליה בתל אביב-יפו אל ירושלים, ובכך להכיר בירושלים כבירת מדינת ישראל. שלושה ימים אחר כך פרסמה סוכנות הביון האוסטרלית, כי העברת שגרירות אוסטרליה מתל אביב-יפו לירושלים עלולה להצית גל מחאה אלים ברצועת עזה וביהודה ושומרון, מה שהעיב על ההעברה הפוטנציאלית.
ב-14 בדצמבר אותה שנה הודיע ראש ממשלת אוסטרליה במסיבת עיתונאים בסידני, כי מדינתו מכירה במערב ירושלים כבירת ישראל, אך השגרירות לא תועבר מיד לירושלים. עוד ציין כי בירושלים יוקמו משרדים לענייני ביטחון ומסחר, ויוחל בתהליך בחינת אתר עתידי לשגרירות. החלטה זו התקבלה בתגובות צוננות בישראל: מצד אחד מדובר בהכרה בירושלים מצידה של מדינה מערבית, אך מצד שני גם באי-הכרה באיחודה של העיר מצידה של ידידה קרובה. באפריל 2019 פתחה אוסטרליה רשמית משרד מסחרי וביטחוני ברחוב המלך ג'ורג' בעיר.
ב-18 באוקטובר 2022 חזרה בה ממשלת אוסטרליה בהנהגת מפלגת הלייבור מההכרה בירושלים כבירת ישראל והודיעה כי "מעמדה הסופי של ירושלים היא סוגיה שיש לפתור כחלק מכל משא ומתן לשלום בין ישראל לעם הפלסטיני". משרד החוץ הישראלי הודיע בתגובה כי הוא יזמן במהלך היום את השגריר האוסטרלי בישראל לשיחת הבהרה.