stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המוסד האחר
עלילת הספר > חלק 2: חיפושיו של המוסד

בחלק זה מתואר חיפושם של אנשי המוסד השמימי אחרי אנשי המוסד האחר. הדבר נובע בשל חששם שאנשי המוסד האחר הם מומחי פסיכולוגיה ששולטים בהם באמצעות מניפולציות מנטליות, ועל כן הם רואים בהם לא פחות מאויבים.
לורד סטטין, השליט של קאלגאן ויורשו של הפרד, מרהיב עוז לנסות לכבוש את המוסד וכוכבו טרמינוס, מתוך אמונה שחוקי סלדון אינם תקפים עוד. במקביל, ד"ר טוראל דארל, חוקר מוח - בנה של בייתה, שסיכלה את גילוי אנשי המוסד האחר בידי הפרד - מארגן סביבו חבורת קושרים שמטרתם לאתר את אנשי המוסד ואת מיקום כוכבם. הוא גם מפתח שיטה ומכשירים לאתר אנשים שעברו מניפולציה מוחית על ידי אנשי המוסד האחר.
בתו ארקאדיה, נערה צעירה ואינטליגנטית, נסחפת להרפתקה בכוכב קאלגאן בניסיון של החבורה ללמוד עוד פרטים על חייו של הפרד. אך לאחר שהשליט חושק בה, היא בורחת לטראנטור, הכוכב המקורי שהיה בירת הקיסרות בעבר, בחסותם של אנשי המוסד האחר שמגינים עליה.
אנשי המוסד האחר מפעילים מניפולציה על לורד סטטין שליט קאלגאן באמצעות פילגשו שהיא סוכנת שלהם, שייצא למלחמה כנגד המוסד, כדי לגרום לו לתבוסה, ולבסס את ביטחונם העצמי של אנשי המוסד. לאחר ניצחון אנשי המוסד על סטטין, ולאחר חשיפת אנשי המוסד האחר, הם מאמינים כי תפסו את כל אנשי המוסד האחר ושלוות הנפש חוזרת אליהם. ולבסוף מתברר כי בניגוד לכל האמונות, אנשי המוסד האחר שוכנים בטראנטור ולא בקצה הגלקסיה, ומנהיגם, הדובר הראשון, היה האדם שהציל את ארקאדיה בקאלגאן.
הערות שוליים

↑  History as inspiration: Foundation trilogy
↑  The Early Asimov
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: c1ac78b7-5ffc-491c-a6f7-dcece628bd5d
תיכון שילר בהמלין

| --- | --- |

 גימנזיום
 על שם:  פרידריך שילר 
 תקופת הפעילות:  1133–הווה (כ־891 שנים) 
 מיקום
 מיקום:  Gröninger Straße 15 
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 קואורדינטות:  52°06′32″N 9°21′23″E﻿ / ﻿52.1088°N 9.35649°E﻿ / 52.1088; 9.35649
 www.sghm.de
  (למפת גרמניה מוגדלת) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפוניתיכון שילר בהמלין(למפת גרמניה רגילה) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפוניתיכון שילר בהמלין
 
תיכון שילר בהמלין (בגרמנית: Schiller-Gymnasium Hameln) הוא בית הספר הוותיק בהמלין – נוסד בשנת 1133.
היסטוריה

בית הספר נוסד בשנת 1133 במנזר בעיר המלין. השפעת הרפורמציה על בית הספר התחזקה עם מינויו של ברנהרד ליודר בשנת 1540 למנהל.
עד שנת 1741 מומן בית הספר על ידי הכנסייה. כאשר יוסטוס לאו מונה למנהל הוא הצליח להיפטר מהתלות הכלכלית המוחלטת בכנסייה.
עם הזמן רק מורים נבחרים הורשו ללמד בבית הספר ותוכניות הלימוד חוברו בקפידה כך שבשנת 1831 בית ספר קיבל תואר "טרום־גימנסיאלי".
עם חקיקתו של חוק ביטול התלות הכלכלית בכנסיית המלין בשנת 1848 נפרצה הדרך למימון חילופי. באותה עת הוענק לבית הספר תואר "בית ספר תיכון לנערים". הלימודים התקיימו בו לפי תוכניות עצמאיות. רוב המורים היו אנשים פרטיים[דרושה הבהרה]. בשנת 1867 קיבל בית הספר הכרה כגימנסיה בשנת 1876 היו בו 354 תלמידים. בשנת 1897 נרכש עבור בית הספר מבנה חדש ובשנת 1910 למדו בו 639 תלמידים.
בשנת הלימודים 2016/2017 למדו בבית הספר כ-1,160 תלמידים.
האורוגנזה החיג'אזית

האורוגנזה החיג'אזית היא אירוע אורוגני שהתרחש בשילד הערבו-נובי במהלך הנאופרוטרוזואיקון, לפני 615-960 מיליון שנים. אורוגנזה זו חלה במהלך התנגשות לוחות טקטוניים, וסלעיה מתבטאים חבורות כיד, סעל-זע'ארה ופיראני, הכוללות סלעים מותמרים לצד סלעים געשיים. לאירוע זה קדמה האורוגנזה הקיבארית, שבנתה את סלעי התשתית הקריסטלינית של השילד.
האורוגנזה נקראת על שם חג'אז – אזור בצפון-מערב ערב הסעודית השוכן לאורך החוף המזרחי של מפרץ סואץ.
עיתוי והשתרעות

האורוגנזה החיג'אזית התרחשה עם תום האורוגנזה הקיבארית, ומתוארכת לתקופה שלפני 615-960 מיליון שנים. יש המכלילים אותה במסגרת האירוע הפאן-אפריקאי, אולם האירוע הפאן-אפריקאי – הגם שהוא מכונה לעיתים "האורוגנזה הפאן-אפריקאית" – לא הגיע עד כדי אורוגנזה, ולכן יש לראות בהם אירועים נפרדים.
אורוגנזה זו השפיעה על שולי התשתית הקיבארית בצפון-מערב השילד הערבו-נובי, ותוצאותיה ניכרות בשולי מפרץ סואץ – בצפון-מערב ערב הסעודית ובצפון-מזרח מצרים, בדרום-מערב ירדן, בדרום סיני ובדרום ישראל.
תהליכים

האורוגנזה החיג'אזית היא תנועה אורוגנית שחלה בשילד הערבו-נובי והותירה חגורה של סלעים מותמרים שכיוונם צפון-דרום או צפון-מזרח לדרום-מערב. אירוע זה הרים את שולי הקמרים – כולל אופיוליטים, אמפיבוליטים ופאצייס צפחות ירוקות. נראה שתוצאת הלחיצה בכיוון מזרח-מערב הגיעה לשיאה לפני כ-660 מיליון שנים.
אורוגנזה זו מורכבת משני אירועי מעוות מקומיים של התכנסות שברי רודיניה. התכנסות זו היוותה חלק מתהליכי היווצרות יבשת העל פנוטיה כשלב במחזור היבשות.
סלעי אורוגנזה זו נוצרו מהשקעה שחלה בשלב הביקוע, וכן מהתמרה בדרגות שונות ומגעשיות שחלו כתוצאה מאירועי המעוות, והם מציגים את שלבי האורוגנזה:
בשלבי התפרקותה של רודיניה חלו מתיחה והידקקות בקרום היבשתי, שהובילו לביקוע ולהיווצרות שוליים יבשתיים.
בין המקטעים היבשתיים נוצר האוקיינוס הפאן-אפריקאי – שנסגר מאוחר יותר בעת התכנסות פנגיאה.
בתוך האוקיינוס הושקעו סלעי משקע בשולי היבשות.
בהמשך המתיחה נוצר במרכז האוקיינוס רכס מרכז אוקייני, ובשוליו – קשתות איים וקשתות געשיות.
כתוצאה מהידקקות הקרום התאפשרה חדירת מאגמה והיווצרות דייקים.
התכנסות נוספת חלה כתוצאה משינוי בכיוון תנועת הלוחות, שהיוו את מזרח ומערב גונדוונה. ההתכנסות החלה ליצור את יבשת העל פנטויה והתבטאה בהיווצרות רכסי הרים, בהתרוממות קרקעית האוקיינוס שחשפה את האופיוליטים ובגעשיות ערה שיצרה סלעים פירוקלסטיים. קשתות האיים היו לא יציבות בשלב זה: בהרי הגעש שהלכו וגבהו חלה סחיפה מהירה, שיצרה משקעים לא ממוינים.
נוצרה מערכת העתקי חילוף שמאלי שכיוונם מצפון-מערב לדרום-מזרח במצרים ובחצי האי ערב, כתוצאה מ"בריחה טקטונית" הקשורה בהתנגשות.
חלק מסלעי האורוגנזה חסרים מאחר שלקראת סוף הקמבריון התפתח פֶּנֶפּליין  בראש השילד הערבו-נובי, עליו הורבדו במהלך הזמן סלעי משקע שנוצרו כנראה על ידי קרחון יבשתי נרחב.
מסלע

האירועים שחלו במהלך האורוגנזה החיג'אזית מתבטאים בסלעי חבורות כיד, סעל-זע'ארה וחבורת פיראני, הכוללות סלעים מותמרים לצד סלעים געשיים.
מסלע > חבורת כיד

חבורת כיד – שעוביה עולה על 20 ק"מ – נחשפת ככיפה רחבה במזרח דרום סיני, ונמשכת מזרחה לחוף מפרץ אילת דרומית לדהב ומערבה. סלעי החבורה מוקפים בסלעי גרניט צעירים ממנה, שנוצרו באירוע הפאן-אפריקאי. מרבית סלעי החבורה הם סלעים מותמרים, שמקורם סלעי משקע וסלעים געשיים שונים.
החבורה כוללת 5 תצורות:
תצורת קנאיה – מצויה בצפון-מערב החבורה ומורכבת מסלעי מיגמטיט וגנייס
תצורת אום-זריק – מצויה בדרום-מזרח החבורה ומורכבת מצפחות וסלעים מטא-משקעיים
תצורת מלחק – מצויה בצפון החבורה ומורכבת בעיקר מ"כרי" לבה שחלקם הותמר ומסלעים מותמרים בהם שיש וסלעים מטא-משקעיים
תצורת חיב – מצויה מעל סלעי תצורת אום-זריק ומורכבת מסלעי אנדזיט, ריוליט, סלעים פירוקלסטיים וסלעים מטא-משקעיים שהותמרו
תצורת תר – מצויה בשוליים הדרומיים והמזרחיים של החבורה וכוללת סלעים מותמרים מסוגים שונים
מסלע > חבורת סעל-זע'ארה

חבורת סעל-זע'ארה נחשפת מזרחית למישור עגרמיה במרכז דרום סיני ובדרכים המובילות אליו מחוף מפרץ אילת. סלעי החבורה מוקפים בצפון בסלעי משקע מאוחרים לפרקמבריון, במזרח בסלעי גרניט, בדרום בשבר ובמערב במישור עגרמיה. הסלעים המטא-געשיים והמטא-משקעיים מהתמרה בדרגה נמוכה מתאפיינים בגווני ורוד ואפור.
החבורה כוללת שתי תצורות:
תצורת עגרמיה – מצויה בצפון החבורה ומורכבת מסלעים מותמרים שמקורם בעיקר געשי ומזרמי לבה
תצורת זע'ארה – מצויה בדרום החבורה ומורכבת בעיקר מצפחה ומקוורציט
מסלע > חבורת פיראני

חבורת פיראני נחשפת מצפון לחבורת כיד, סמוך לדהב. סלעי החבורה תחומים בסלעים פלוטוניים מאוחרים כמעט מכל עבריה. הסלעים הגעשיים של החבורה נוצרו בגעשיות בעוצמה רבה שהניבה תוצרים פירוקלסטיים ומעט זרמי לבה. סלעים אלה – טוף, איגנימבריט (טוף "מולחם") וקונגלומרט געשי – נוצרו באירוע געשי נרחב והותמרו קלות.
חבורות מקבילות לחבורת פיראני נמצאו גם במצרים ובערב הסעודית.
ראו גם

גאולוגיה - מונחים
אורוגנזה
טקטוניקת הלוחות
השילד הערבו-נובי
לקריאה נוספת

נחמה שפרן ועמנואל מזור (עורכים), נדבכים בגאולוגיה של ישראל, האוניברסיטה הפתוחה, 1987, עמ' 47-57
הערות שוליים

↑  קריסטליני – סלע גבישי אנאורגני, בניגוד לסלעים הבנויים משרידים אורגניים כאבן גיר
↑  מקור אחר קובע גיל של 620-1,000 מ"ש
↑  Has the East African Orogeny Played Any Role in the Formation and Breakup of the Supercontinent Rodinia and the Amalgamation of Gondwana?
↑  The East African Orogen: New Zircon and Nd Ages and Implications for Rodinia and Gondwana Supercontinent Formation and Dispersal
↑  "נדבכים בגאולוגיה של ישראל", עמ' 30
↑  The Grenvillian and Pan-African orogens, עמ' 63
↑  אופיוליט – פיסת ליתוספירה אוקיינית הנחשפת בעקבות התנגשות לוחות
↑  פאצייס – מראה כללי של סלע המאפיין אופן היווצרות מסוים
↑  M.W. Ibrahim‏, "Shifting Depositional Axes of Iraq", Journal of Petroleum Geology, 2.2, 1979, עמ' 181-197
↑  האוקיינוס הפאן-אפריקאי
↑  בריחה טקטונית – דחיקה צדית של גוש מסלע התחום בהעתקים בעקבות לחצים טקטוניים
↑  פנפליין (peneplain) – מישור גידוע
↑  Encyclopedia of Geology, Elsevier Academic Press, First edition 2005, ISBN 0-12-636380-3, כרך 1, עמ' 2-4
↑  מטא-משקעיים – סלעים מותמרים שמקורם סלעי משקע
שלבי התהוותו של השילד המדגימים את האורוגנזה החיג'אזית
נוף מחוף דהב באזור האורוגנזה החיג'אזית
תומאס אוונס הבן

תומאס בוורלי אוונס הבן (באנגלית: Thomas Beverley Evans Jr.; נולד ב-5 בנובמבר 1931) הוא עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מדלאוור. הוא חבר במפלגה הרפובליקנית, וכיהן שלוש קדנציות כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מדלאוור.
ביוגרפיה > ראשית חייו ומשפחתו

אוונס נולד ב-5 בנובמבר 1931 בנאשוויל, טנסי, למד בבתי הספר הציבוריים של אולד היקורי, טנסי וסיפורד, דלאוור, וסיים את לימודיו בבית הספר Woodberry Forest באורנג', וירג'יניה, ב-1947. לאחר מכן סיים את לימודיו באוניברסיטת וירג'יניה ב-1953, שם היה חבר בסנט אלמו הול ובבית הספר למשפטים של אוניברסיטת וירג'יניה ב-1956.
ביוגרפיה > קריירה מקצועית

אוונס התקבל ללשכת עורכי הדין בווירג'יניה בשנת 1956, ולאחר מכן עסק בעסקי ביטוח ותיווך משכנתאות בווילמינגטון, דלאוור, מ-1957 עד 1968. הוא שירת במשמר הלאומי של דלאוור מ-1956 עד 1960, כפקיד הראשי של בית המשפט העליון של דלאוור ב-1955, כמנהל מחלקת הפיתוח של מדינת דלאוור מ-1969 עד 1970, ויו"ר משותף ומנהל התפעול של הוועדה הרפובליקנית הלאומית משנת 1971 עד 1973.
הוא היה חבר במשרד עורכי הדין Manatt, Phelps & Phillips בוושינגטון די. סי. הוא גם שימש כיו"ר הקואליציה של פלורידה לשימור, ארגון ללא מטרות רווח שהוקם באפריל 2007 כדי לקדם צמיחה אחראית ולהגן על איי מחסום החוף באמצעות חינוך הציבור וקבוצות מודאגות אחרות. נכון לעכשיו, אוונס הוא חבר ב-ReFormers Caucus של גיליון ראשון.
ביוגרפיה > חבר בית הנבחרים של ארצות הברית

אוונס נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית ב-1976, כשהביס את הדמוקרטי סמואל ל. שיפלי. הוא זכה בבחירות שלוש פעמים בסך הכול, וגם ניצח את הדמוקרטים גארי אי הינדס ב-1978 ואת רוברט ל. מקסוול ב-1980. במהלך שלוש הקדנציות הללו כיהן במיעוט הרפובליקני בקונגרסים ה-95, ה-96 וה-97. הוא הגיע לקונגרס האמריקאי כידידו של הסנאטור האמריקני בוב דול, ומאוחר יותר הפך לידידו של נשיא ארצות הברית רונלד רייגן. הוא כיהן בוועדת בית הנבחרים לענייני בנקאות, פיננסים וסחר עירוני ובוועדת בית הנבחרים לענייני מסחר ימי ודיג. אוונס, נלהב לאיכות הסביבה, היה שותף לכתיבת חוק משאבי מחסום החוף ואת חוק שימור הטבע של אלסקה. הוא גם היה שותף לכתיבת חוק אוונס-טסונגס. בשנת 2016, הפדרציה הלאומית לחיות בר העניקה לאוונס פרס מנהיגות שימור  עבור הישגים אלו.
אוונס היה מעורב בשערורייה שכללה לוביסטית והדוגמנית העירומה לשעבר פאולה פרקינסון, שבה הועלו האשמות כי היא החליפה סקס תמורת השפעה פוליטית. משרד המשפטים האמריקני חקר את ההאשמות ולא מצא ראיות לפשעים כלשהם. אוונס הובס בניסיונו להיבחר לקדנציה רביעית ב-1982. בסך הכול, אוונס כיהן מ-3 בינואר 1977 עד 3 בינואר 1983, בתקופת הממשל של נשיאי ארצות הברית ג'ימי קרטר ורונלד רייגן.
הערות שוליים

↑  "Issue One – ReFormers Caucus".
↑  "Magazines".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  US Congress: E000258
תומאס אוליפנט (מוזיקאי)

| --- | --- |

 לידה:  1799 סקוטלנד, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  1873 (בגיל 74 בערך) לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מוקד פעילות:  ממלכת בריטניה הגדולה, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 שפה מועדפת:  אנגלית
 
תומאס אוליפנט (באנגלית: Thomas Oliphant;‏ 1799 – 1873) היה מוזיקאי וסופר סקוטי שעבודותיו היו ידועות היטב בזמנו. הוא כתב את המקהלה לחתונה של המלך לעתיד אדוארד השביעי והמלכה אלכסנדרה. אוליפנט כתב את המילים ל"סיפון המסדרונות עם הענפים של האולי".
רקע משפחתי

תומאס היה בנם החמישי של אבנעזר אוליפנט, השביעי לקונדי ומרי, בנם השלישי של סר ויליאם סטירלינג, תומאס הוטבל בפורגנדני ביום חג המולד בשנת 1799.
לאוליפנט היו בסך הכל שישה אחים ואחיות. אחיו הבכור היה לורנס אוליפנט, השמיני מקונדי, חבר הפרלמנט של פרת בין השנים 1832–1837. אח מבוגר נוסף, סר אנתוני אוליפנט, היה השופט הראשי של ציילון. אח שלישי, לוטננט קולונל ג'יימס אוליפנט, היה יו"ר חברת הודו המזרחית הבריטית. תומאס נפטר לא נשוי ב-9 במרץ 1873 ברחוב מרלבורו הגדול (אנ').
חיים אישיים

אוליפנט התחנך במכללת וינצ'סטר אבל עזב מוקדם. הוא הפך לחבר בבורסה של לונדון אך לאחר זמן קצר עזב להמשיך את עניינו במוזיקה ובספרות.
קריירה מוזיקלית

כמו בן דודו המפורסם יותר, אוליפנט היה בעיקר כותב מילים, וכתב את מילותיו החדשות או את הפרשנויות שלו ל"תרגומיו "לשירים קיימים בשפות זרות. אוליפנט השתתף בפסטיבל הנדל הגדול במנזר ווסטמינסטר במקהלה כסולן הבס. בשנת 1855 הוא התבקש על ידי מנהלי האגודה הפילהרמונית לתרגם חלקים מהתזמורת והמקהלה של ואגנר לוהנגרין אשר הוצגו אז על ידי התזמורת והפזמון של האגודה הפילהרמונית (הידועה כיום בשם האגודה הפילהרמונית המלכותית) בחדרי כיכר הנובר בניצוחו של וגנר עצמו. אוליפנט כתב את המילים למקהלה לחתונתם של המלך אדוארד השביעי והמלכה אלכסנדרה בשנת 1863. המוזיקה הולחנה על ידי הנסיך אלברט וכאשר שמעה המלכה ויקטוריה את הרסיטל, נאמר כי היא הושפעה מאוד מהמקהלה כיוון שהנסיך אלברט נפטר לפני שנה לפני כן בשנת 1861. אוליפנט תואר כ"משורר בית המשפט", שכן כתב מילים לאירועים מלכותיים ולאירועים חשובים אחרים.
הערות שוליים

1 2 3 4  מילון הביוגרפיה הלאומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICCU: MUSV048065  ISNI: 0000 0000 6300 8246  LCCN: no93006763  MusicBrainz: e1e22960-9844-4579-b2f8-93c3d9fee93f  NTA: 212372041  SNAC: w6vm79np  Trove: 931956  VcBA: 495/235964  VIAF: 75886376   WorldCat (עם VIAF): 75886376
המכתב (סרט, 1940)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  המחזה "המכתב" של סומרסט מוהם
 בימוי:  ויליאם ויילר 
 הופק בידי:  האל ואליס 
 תסריט:  הווארד קוץ', סומרסט מוהם 
 עריכה:  ג'ורג' אמי   וורן לאו
 שחקנים ראשיים:  בטי דייוויס   הרבט מרשל   ג'יימס סטיבנסון   גייל סונדרגארד
 מוזיקה:  מקס שטיינר 
 צילום:  טוני גאידאו 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  האחים וורנר, Warner Bros. Pictures 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  22 בנובמבר 1940
 משך הקרנה:  95 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, פילם נואר, סרט פשע 
 דף הסרט ב־IMDb
 
המכתב (באנגלית: The Letter) הוא סרט אפל אמריקאי משנת 1940 בבימויו של ויליאם ויילר. תסריט הסרט נכתב על ידי הווארד קוץ' ומבוסס על מחזה בעל אותו שם של סומרסט מוהם משנת 1927. בסרט משחקים בטי דייוויס, הרבט מרשל, ג'יימס סטיבנסון וגייל סונדרגארד.
צוות שחקנים

בטי דייוויס - לסלי קרוסבי
הרבט מרשל - רוברט קרוסבי
ג'יימס סטיבנסון - האוורד ג'ויס
גייל סונדרגארד - גברת האמונד
פרידה אינסקורט - דורותי ג'ויס
ברוס לסטר - ג'ון וויטרס
סאן יאנג - אונג צ'אי סאנג
אליזבת' אינגליס - אליזבת' ארל
ססיל קלאוויי - פרסקוט
דוריס לויד - גברת קופר
וילי פונג - צ'אנג איי
הפקה

במחזה המקורי שעליו מבוסס לסלי קרוסבי חייה בנפרד מבעלה. אך עקב קוד הייז האולפנים "האחים וורנר" נאלצו לשנות קטעים נרחבים מהסרט. במאי הסרט ויליאם ויילר והשחקנית הראשית בטי דייוויס רבו במהלך הצילומים ועקב כך האחרונה עזבה את הסט. לבסוף היא חזרה אך המשיכה לדבוק בדעתה. ויילר והמפיק ג'ק וורנר חלקו על ליהוקו של ג'יימס סטיבנסון בגלל אנונימיותו. הרבט מרשל שיחק במחזה המקורי משנת 1929.
מועמדויות לפרס האוסקר

הסרט היה מועמד לשבעה פרסי אוסקר מבלי לזכות אפילו באחת מהקטגוריות.
פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר
פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר (ויליאם ויילר)
פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר (בטי דייוויס)
פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר (ג'יימס סטיבנסון)
פרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר (מקס שטיינר)
פרס אוסקר לעריכה הטובה ביותר (ג'ורג' אמי ווורן לאו)
פרס אוסקר לצילום הטוב ביותר (טוני גאידאו)
הילסבורו (אורגון)

| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  אורגון אורגון
 ראש העיר:  Steve Callaway
 תאריך ייסוד:  1841 
 על שם:  David Hill 
 שטח:  64.738407 קמ"ר
 גובה:  60 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  106,447 (1 באפריל 2020)
 קואורדינטות:  45°31′22″N 122°59′23″W﻿ / ﻿45.522777777778°N 122.98972222222°W﻿ / 45.522777777778; -122.98972222222 
 אזור זמן:  UTC-7
 https://www.hillsboro-oregon.gov/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה הילסבורו(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה הילסבורו(למפת אורגון רגילה) סיילם פורטלנד יוג'ין גרשם בנד מדפורד ספרינגפילד הר הוד וושינגטון א י י ד ה ו  נבדה קליפורניה ה א ו. ה ש ק ט הילסבורו(למפת אורגון מוגדלת) סיילם פורטלנד יוג'ין גרשם בנד מדפורד ספרינגפילד הר הוד וושינגטון א י י ד ה ו  נבדה קליפורניה ה א ו. ה ש ק ט הילסבורו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
הילסבורו (באנגלית: Hillsboro) היא העיר החמישית בגודלה במדינת אורגון שבארצות הברית. בשנת 2020 התגוררו בעיר כ-106,447 תושבים.
כיום יש בהילסבורו יותר מעשרים פארקים, אצטדיון ועשרה אתרים הרשומים במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים (NRHP). בסמוך לעיר נמל התעופה הילסבורו, ופועל בה גם קמפוס מקצועות הבריאות של אוניברסיטת פסיפיק.
היסטוריה

במשך אלפי שנים חיו שבטים אינדיאנים באזור הילסבורו. האקלים המקומי הפך את האזור למתאים לדיג, ציד, איסוף מזון וחקלאות. אוכלוסיית האינדיאנים הצטמצמה מאוד לאחר הקשר עם האירופאים במהלך המאה ה-18, שהדביקו אותם באבעבועות שחורות, עגבת ומלריה. מתוך 1,000-2,000 אינדיאנים שחיו באזור ב-1780, רק 65 נותרו בחיים ב-1851. בשנת 1855 שלחה ממשלת ארצות הברית את הניצולים לשמורה.
מתיישבים אירופאים התיישבו בהילסבורו ב-1842, שנקראה מאוחר יותר על שמו של דייוויד היל, פוליטיקאי מאורגון. אזור הילסבורו חובר למסילות הרכבת בשנות ה-70 של המאה ה-19, מה שתרם לפיתוחו. הילסבורו התאגדה כעירייה ב-19 באוקטובר 1876 באישור בית המחוקקים של אורגון. ראש העיר הראשון היה א. לולינג, שנכנס לתפקידו ב-8 בדצמבר 1876, וכיהן לתקופת כהונה של שנה.
בשנת 1880 הוקמה תחנת מכבי אש, ובשנים 1892–1893 פותחו תשתיות החשמל ומי השתייה. הילסבורו בנתה את מערכת הביוב הראשונה שלה ב-1911. הספרייה העירונית נפתחה בדצמבר 1914. בשנים 1921–1952 עמד מגדל הרדיו השני בגובהו בעולם בצד הדרומי של העיר.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 הגיעו חברות הייטק רבות לעיר. בשנת 2005 נחנך בניין העירייה החדש. נשיא ארצות הברית ברק אובמה ביקר בעיר בפברואר 2011.
דמוגרפיה

| התפתחות האוכלוסייה> מפקד | התפתחות האוכלוסייה> אוכלוסייה | התפתחות האוכלוסייה>  | התפתחות האוכלוסייה> %± |
| --- | --- | --- | --- |
| 1880 | 402 |  | — |
| 1890 | 1,246 |  | 210.0% |
| 1900 | 980 |  | −21.3% |
| 1910 | 2,016 |  | 105.7% |
| 1920 | 2,468 |  | 22.4% |
| 1930 | 3,039 |  | 23.1% |
| 1940 | 3,747 |  | 23.3% |
| 1950 | 5,142 |  | 37.2% |
| 1960 | 8,232 |  | 60.1% |
| 1970 | 15,365 |  | 86.6% |
| 1980 | 27,664 |  | 80.0% |
| 1990 | 37,598 |  | 35.9% |
| 2000 | 70,187 |  | 86.7% |
| 2010 | 91,611 |  | 30.5% |
| 2020 | 106,447 |  | 16.2% |
כלכלה

הייצור הוא הענף המוביל בהילסבורו, המעסיק כ-24% מהעובדים, ואחריו שירותי הבריאות, החינוך והשירותים החברתיים המעסיקים 15% מהעובדים. התעסוקה הקמעונאית מעסיקה 12%, הבנייה- 7%, ו-13% מהעובדים מועסקים בענפים אחרים. 68% מהעובדים נוסעים לבד למקום העבודה, ו-8% משתמשים בתחבורה ציבורית.
בעיר פועלות חברות טכנולוגיות רבות, כשהבולטת והגדולה בהן היא אינטל. חברות בולטות נוספות המעסיקים עובדים רבים הן קייזר פרמננטה, נייקי ו-ולס פארגו.
פוליטיקה וממשל

העיר מנוהלת על ידי מועצה בת שישה חברים (בנוסף על ראש העיר) הנבחרים על ידי כלל התושבים. חברי מועצת העיר וראש העיר נבחרים אחת לארבע שנים ויכולים לכהן עד שתי כהונות רצופות. ישיבות מועצת העיר מתכנסות פעמיים בחודש. בשנת 2021, סטיב קאלוואי היה ראש העיר וחברי המועצה הם ביץ' פייס, ריק ואן בוורן, קייל אלן, אנתוני מרטין, אוליביה אלקייר וג'ינה רולטו היו חברי מועצת העיר. רובי האמונד משמש כמנהל הכללי של העירייה.
הילסבורו שוכנת במחוז הקונגרס הראשון של אורגון, המיוצגת על ידי חברת בית הנבחרים של ארצות הברית סוזן בונמיצ'י מן המפלגה הדמוקרטית.
הערות שוליים

↑  "Oregon". About Counties. National Association of Counties. 2005. אורכב מ-המקור ב-7 ביוני 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "QuickFacts: Hillsboro, OR". United States Census Bureau. U.S. Census Bureau.
↑  Tualatin Riverkeepers (2002). Exploring the Tualatin River Basin. Corvallis, Oregon: Oregon State University Press. pp. 21–23. ISBN 0-87071-540-2.
↑  Baker, Frank C. (1891). "Special Laws". The Laws of Oregon, and the Resolutions and Memorials of the Sixteenth Regular Session of the Legislative Assembly Thereof. Salem, Oregon: State Printer: 770.
↑  "The Hub: Mayors City of Hillsboro". The Hillsboro Argus. 19 באוקטובר 1976. p. 6. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "The Hub: Hook-ladder Company authorized by trustees". The Hillsboro Argus. 19 באוקטובר 1976. p. 12. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Buan, Carolyn M. This Far-Off Sunset Land: A Pictorial History of Washington County, Oregon. pp. 133–142.
↑  "The Hub: Council establishes first sewer district". The Hillsboro Argus. 19 באוקטובר 1976. p. 2. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Engen, Edna (19 באוקטובר 1976). "The Hub: Culture, knowledge brought to community by new library". The Hillsboro Argus. p. 15. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Communications: World's second-largest tower relayed wireless messages". The Hillsboro Argus. 19 באוקטובר 1976. p. 8. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Mapes, Jeff (18 בפברואר 2011). "President Barack Obama embraces Intel's high-tech culture in Oregon". The Oregonian. נבדק ב-3 ביולי 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3  "Hillsboro Snapshot". The Oregonian. 28 באוקטובר 2007. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Hillsboro City Council Meeting Information". City of Hillsboro. אורכב מ-המקור ב-12 בינואר 2014. נבדק ב-12 בינואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "City Council". City of Hillsboro. נבדק ב-7 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  Pot, Justin. "Robby Hammond to take over as Hillsboro's interim city manager". Hillsboro Signal. נבדק ב-12 באוקטובר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Suzanne Bonamici wins decisively in Oregon special". Politico. 2 בינואר 2012. נבדק ב-5 בפברואר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557452105171  GND: 1071807862  LCCN: n82106781  MusicBrainz: 30827df9-9d0a-4b0b-9a6c-78986d557d57  VIAF: 140743806   WorldCat (עם VIAF): 140743806 
מרכז אינטל בעיר
תיירות בליסבון

נוף לעיר עם הרקע של הקתדרלה של ליסבון
Praça de Camões, בצ'יאדו
ליסבון היא אחת מיעדי העיר הפופולריים ביותר באירופה. ליסבון בירת פורטוגל מושכת מספר משמעותי של תיירים בכל שנה,[דרוש מקור] נמשכת המורשת ההיסטורית והתרבותית שלה, וחיבורי התחבורה והתשתיות התיירותיות טובות.
פריסת עיר ושכונות תיירותיות

את העיר חוצים שדרות ומונומנטים היסטוריים לאורך הכבישים הראשיים, בעיקר באזורים העליונים. בולטות בין אלה שדרת האניבדה דה ליברדדה (שדרת החירות), אוונידה פונטה פררה דה מלו, אוונידה אלמירנטה רייז ואבנידה דה רפובליקה (שדרת הרפובליקה).
פריסת עיר ושכונות תיירותיות > העיר התחתית פומבלין

אזור העיר פומבלין התחתונה משתרע על פני כ-235,620 מטרים רבועים של מרכז ליסבון. היא כוללת את רשת הרחובות שמצפון לפראקה דו קומרוסו, בין קאיס דו סודרה לרובע אלפמה שמתחת לטירת ליסבון, ומשתרעת צפונה לכיוון כיכר רוסיו ופיג'יירה ואבנידה דה ליברדדה.
פריסת עיר ושכונות תיירותיות > אלפמה

האלפמה הוא הרובע העתיק ביותר של ליסבון, ומשתרע על המדרון שבין טירת סאו ז'ורז'ה לנהר טחו. הרובע מכיל הרבה אטרקציות היסטוריות חשובות, כמו גם שפע של ברים ומסעדות פאדו.
פריסת עיר ושכונות תיירותיות > אבנידה דה ליברדדה

Avenida da Liberdade (שדרת החירות) היא שדרה חשובה במרכז ליסבון העוברת צפונית מערבית ממרכז ליסבון. זוהי שדרה ברוחב 90 מטר ואורכה 1,100 מטר, עם עשרה נתיבים המחולקים על ידי מדרכות הולכי רגל מעוטרות בגנים. הוא מקשר בין כיכר המסעדורים לבין מרקיז מכיכר פומבל. תושבי ליסבון מתייחסים אליו לפעמים כאל "אבנידה" (השדרה).
אדריכלות ומונומנטים

בליסבון חסרים אדריכלות ומונומנטים של בירות אירופיות רבות אחרות, חלקם הגדול בגלל רעידת האדמה של ליסבון משנת 1755, שהרסה את מרבית מבניה של ליסבון, כולל ארמונות וספריות מפורסמות, כמו גם רוב הדוגמאות לארכיטקטורה המאנולינית המנופלית של פורטוגל מהמאה ה -16. כמה מבנים שספגו מעט נזק לרעידות אדמה נהרסו בעקבות השריפה שלאחר מכן.
אתרי אונסק"ו

בליסבון יש שני אתרים הרשומים על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית : מגדל בלן ומנזר ז'רונימוש. בנוסף, Pombaline Baixa או מרכז העיר ליסבון הוצעו להיות מועמדים כאתרים של אונסק"ו.