מחצבת 4.5
היסטוריה

היוזמה להקמת המחצבה היא של בנימין קב-ונקי וחבריו. הם חיפשו מקום עם אבן דולומיט למטרת חציבה שתשמש את בניית נמל חיפה האחים קב-ונקי הקימו שותפות עם הנהלת העבודות שליד "מרכז העבודה השל ההסתדרות" בחיפה, שאותו ייצגו דוד הכהן, שמואל מרגולין וטהא קרמאן. השותפות הזאת הייתה הבעלים של מחצבת 4.5. כשהחלו העבודות ב-1929 להקמת נמל חיפה, חכרה השותפות מממשלת המנדט את השטח שהיה אדמה ממשלתית וגם אדמת ואקף ומיד החלו בו העבודות. ממשלת המנדט סללה מסילת רכבת מתחנת הרכבת 4.5 לתוך המחצבה.
בשנים 1920–1921 עבדו קבוצות פועלים ראשונות מהעלייה השלישית בענף האבן והסיד בחיפה ובירושלים. הפועלים היהודים למדו את עבודת החציבה מהפועלים הערבים ושכללו אותה באמצעות קידוח בסלעים והטמנת דינמיט. בין המומחים היו אנשי גדוד העבודה ובהם יצחק שדה, לימים מייסד הפלמ"ח ואלוף בצה"ל. בשנת 1928 הוקמה חברת "אבן וסיד" ותחילתה הייתה עם כבשן ומחצבה בשכונת נחלה, בקצה שכונת הדר הכרמל וכיום במרכז רחוב גאולה, בשותפות עם האחים קרמאן. אחר כך הוקמו כמה מחצבות, והחשובה שבהן הייתה המחצבה בקילומטר ה־4.5 מנמל חיפה שהוקמה בשנת 1929. מחצבת 4.5 פותחה על ידי חברה משותפת לסולל בונה ולקרמאן ואחר כך הייתה ל"אבן וסיד". המחצבה סיפקה חצץ לבניית נמל חיפה.
את מחצבת 4.5 שרתה תחנת הרכבת 4.5 שהייתה חלק ממערך התחנות של רכבת העמק. תחנת בלד א-שיח' המזוהה גם כתחנת המחצבה. תחנת רכבת 4.5 היא מבנה לשימור שקיים בנשר ליד מרכז קניות מבנה. תחנה קטנה זו נבנתה כקילומטר ממזרח לצומת הצ'ק פוסט בסמוך לכפר הקטן חוואסה, במרחק 4.621 קילומטרים מתחנת הרכבת חיפה מזרח ומכאן נובע הכינוי שעיגל את הנתונים.
פלוגת יגור החלה לעבוד במחצבה מתחילת פיתוחה. העבודה התאימה לצורכי הפלוגה, גם מכיוון שהייתה עבודה קבועה ומשתלמת יפה וגם מכיוון שאנשיה הוכשרו לעבודה זו בקלוסובה, לפני העלייה לארץ. כאשר התרחבה הבנייה בארץ ישראל, עם העלייה החמישית, סיפקה מחצבה זו את רוב החצץ לבנייה. בשנות ה-30 של המאה ה-20 עבדו במחצבה כ-40 עד 50 עובדים מיגור שיצאו מדי יום לעבודת המחצבה, בהם ישראל בר-יהודה שלימים נעשה חבר הכנסת ושר התחבורה, ויהודה שרת. הם עבדו בה עם הערבים. כאשר פרצו מאורעות 1936 שבתו הערבים, ואנשי יגור השתלטו על כל העבודות. לאחר שפרצה מלחמת העולם השנייה, צומצמה עבודת אנשי יגור במחצבה והם הפסיקו לעבוד בה כאשר קמה מדינת ישראל. במלחמת העצמאות נמצא במקום בסיס של פלוגה 13 מגדוד 21. מגדל שמירה ששרד באתר נהרס בשנת 2020.
בשנת 1935 נוסדה תעשיית "אבן וסיד" בחיפה, וזו צורפה אחר כך לסולל בונה. שורה ארוכה של מפעלי בנייה ניזונו מהחצץ שיוצר על ידי "אבן וסיד". לפני קום המדינה בלטו בהם נמל חיפה, תחנות הכוח בחיפה ובתל אביב, יישובי "חומה ומגדל", מצודות טיגארט, בנייני המשטרה הגדולים שבנו הבריטים, ואחרים. לאחר קום המדינה סיפקו המחצבות את החצץ ששימש למפעלי בנייה ענקיים בהיקפם ובהם שיכונים, כבישים, מוסדות ציבור, המוביל הארצי ועוד. בשנות ה-60 הפעילה "אבן וסיד" 15 מחצבות והגדולה בהן הייתה מחצבת 4.5.
בדצמבר 1959 הגיעה החציבה לקרבת הבתים של שכונת בן דור, ובזמן פיצוצים נפלו אבנים למרפסות וקירות נסדקו. התושבים התלוננו, ובהתערבות המשטרה העבודה הופסקה בשעה 23:00 ונמשכה ב-4:30 בבוקר. כ־80 משפחות סבלו מהרעש ומהפיצוצים. נוצר צורך לפנות 10–12 משפחות שגרו ממש ליד המחצבה.
בשנת 1963 תפוקת המחצבה הייתה 650 אלף טון לשנה, והיא ירדה בשנת 1964 ל-580 אלף טון. חלק מהסיבות לכך הוא סלילת הכביש המוביל מצומת הצ'ק פוסט לכיוון טבריה ונצרת הביאה לירידה התפוקה מהיעדר מקום. חברת אבן וסיד דרשה ממוסדות התכנון לאפשר לה לפתח את המחצבה בקריית חרושת, והתכנון שלה הוא להעביר חלק מהאבן שתחצב בקריית חרושת למחצבת 4.5. בשנת 1966 העסיקה המחצבה 150 פועלים. פעילות החציבה במחצבת 4.5 פסקה ב-1964 בגלל הקמת קריית הטכניון בשטח מעל המחצבה ובגלל קירבה לשיכונים שנבנו בשכונת בן דור.
בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 הפסיקה המחצבה לפעול והפכה לאתר פסולת בניין. בשנת 1983 הוכרזה כנטושה. בשנת 1997 החל שיקום המחצבה, ונעשו בה פעולות לשיקום השטח במטרה להתאימו לייעודו העתידי : תעשייה ומסחר. הפרויקט כלל ייצוב קרקע על גבי המדרון התלול, בגובה של 87 מטרים, הארוך ביותר שיוצב בישראל; על גבי פסולת הבניין פוזרו שכבות אדמה שיוצבו ונזרעו עשבי בר.