stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניגון נשים
לקריאה נוספת

רחל אליאור, "עלמה יפה שאין לה עיניים", ברוך שעשני אשה? האשה ביהדות - מהתנ"ך ועד ימינו. עורכים: דוד יואל אריאל ואחרים, (תל אביב, הוצאת ידיעות אחרונות, ספרי חמד, 1999).
עוז אלמוג, "חלוצה, צברית, עקרת בית, יאפית: שינויים בדמות האישה הישראלית ובמעמדה החברתי", "האישה הישראלית – שורשים מציאות ודימויים" עריכה: טובה כהן, בקורת ופרשנות, (רמת גן, בר-אילן, 2000, עמ' 19–65).
חגית אקרמן, "עושות סדר", סדר פסח לנשים, מבט מגדרי, (תל אביב, רסלינג, 2012).
יפה בניה, נשים מסורתיות שברים בשרשרת המסירה, להיות אשה יהודייה, (עריכה: טובה כהן, ירושלים, הוצאת אורים, קולך, ה', 2007).
גילה בר-אור, ‏מחליפות תפקידים, ארץ אחרת גיליון 6 2001
טובה כהן, "מנשים באהל תברך" – האומנם? מרים, דבורה ואסתר כנשים מנהיגות בחברה פטריארכלית, "אחריו" – על מנהיגות ומנהיגים, עורכת: חנה עמית. ספר לזכרו של רס"ן נדב מילוא. הוצאת משרד הביטחון, תש"ס 2000, עמ' 179–188
אורלי לובין, אישה קוראת אישה, תיאוריה וביקורת 3 מכון ון ליר ירושלים, 1993.
אילנה פרדס, הבריאה על פי חווה, (תל אביב, הוצאת הקיבוץ המאוחד 1996).
אורית קמיר, "רצון בת מלך – כבודה, הזמנה לפמיניזם ישראלי", תרבות דמוקרטית 10 (תשסו) 475-409
אורית קמיר, שאלה של כבוד, (ירושלים, הוצאת כרמל 2004).
תמר רוס, ארמון התורה ממעל לה, על אורתודוקסיה ופמיניזם, (תל אביב, הוצאת עם עובד ועלמא, 2007).
חברים בחווה

| --- | --- |

סמליל הסדרה באנגלית
 מבוסס על:  בלאגן בחווה
 סוגה:  קומדיה, אנימציה
 יוצרים:  סטיב אודקרק
 בימוי:  סטיב אודקרק 
 מדבבים:  כריס הרדוויק (Otis) מריה במפורד (Mrs. Beady) ג'פרי גארסיה (Pip) סטיב אודקרק (Snotty Boy) ונדה סייקס (Bessy) לי-אלין בייקר (Abby) רוב פאולסן קם קלארק Dom Irrera פרד טטצ'יורה בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מדבבים בעברית:  דניאל מגון, נורית בנאי קורן, עפרון אטקין, לירון לב, אורלי קטן, אסף אבידן, זיו מאיר, יהונתן מגון, נעה קשפיצקי, עמי מנדלמן, גלעד קלטר, דדי זהר, דור סרוגו, גדי לוי, טליה ברקאי, יורם יוספסברג, איטן גרינברג, אלעד סמוכה, אמנון וולף, בניהו שיר, גיא קשפיצקי, חנן רוזן, מיכה מורים, מירון אהרנוביץ', נועם טל, נעמה אוזן, צביקה שוורצברג, קובי ליקורמן, עדי רז, רונה בקרמן, שירלי לילו, תובל שפיר, תום שוורצברג
 פרסים:  שני פרסי אמי
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפות:  אנגלית ועברית
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  52
 הפקה
 חברת הפקה:  O Entertainment, אולפני ההנפשה של ניקלודיאון 
 הפצה:  ViacomCBS International 
 מוזיקה:  גיא מון 
 אורך פרק:  22 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ניקלודאון
 רשת שידור בישראל:  ניקלודאון ישראל
 פורמט (תמונה):  SDTV 4:3 480X576
 פורמט (קול):  Dolby digital
 תקופת שידור מקורית:  29 בספטמבר 2007 – 12 בנובמבר 2011 – 12 בנובמבר 2011 
 תקופת שידור בישראל:  2008–2012
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
חברים בחווה (באנגלית: Back at the Barnyard) היא סדרה קומית באנימציה ממוחשבת של ערוץ ניקלודאון המהווה ספין אוף לסרט "בלאגן בחווה". הסדרה נוצרה על ידי התסריטאי, הבמאי והשחקן סטיב אודקרק שהיה התסריטאי של הסרט המקורי. הסדרה עלתה לאוויר לראשונה ב-29 בספטמבר 2007.
הסדרה זכתה בשני פרסי אמי מתוך חמש מועמדויות, והייתה מועמדת פעמיים בתחרות פרסי האנימציה.
תקציר העלילה

הסדרה סובבת סביב חיות חווה מדברות, ובעיקר סביב אוטיס השור, שפעמים רבות נקלעות להרפתקאות. את היותן חיות מדברות מגלה שכנה של החווה, נורה בידי, שבמהלך הסדרה מנסה להוכיח זאת לשאר העולם, ללא הצלחה. כשהחיות נמצאות בחברת בני- אדם, הן מתחפשות כדי להראות אנושיות.
הסדרה מביעה מחווה לריקוד הבבארן, ריקוד אירי שהומצא באזור הבארן באירלנד.
דמויות > דמויות ראשיות

אוטיס (דניאל מגון) – שור בצבעים שחור ולבן. אוטיס הוא מנהיג החיות בחווה. אף על פי שאוטיס זכר, הוא מוצג כפרה ולא פר (העטינים שיש לו הם הוכחה בולטת לכך). בכל פרקי הסדרה אוטיס נקלע לצרות, וכמעט בסוף כל פרק לומד לקח ממעשיו, מאוהב באבי והיריב של בסי. יתום. נוהג להגיד "תחלבו אותי" כאשר הוא לחוץ. אביו בן נהרג על ידי דאג וחבריו הקויוטים בסרט "בלאגן בחווה".
אביגיל (אבי) (נעה קשפיצקי) – פרה שצובעת את השיער שלה לבלונד, אשר מתגוררת בחווה (במקום דייזי מהסרט המקורי). חובבת אגרוף ומגוון פעילויות גופניות, אוהבת לצחוק ונחשבת לאחראית בחבורה. הייתה במגוון קורסים ומשחקי אקסטרים, בת דודה של ורוניקה. מאוהבת באוטיס.
פיפ (עפרון אטקין) – עכבר אפור, אשר לרוב יושב על כתפו של אוטיס ומצטרף לחבורה בהרפתקאותיהם המשונות. משפטו המפורסם ביותר הוא "אחי". פעמים רבות הוא היחיד בעל תגובות מאוזנות ופתרונות ריאליים. בעל אובססיה מיוחדת שגורמת לו להתאהב בבסי אך ללא הצלחה.
חזיר (גלעד קלטר) – חזיר בעל בואש כחיית מחמד, אוהב לאכול ולהתלכלך. מעט תמים. מומחה לסיפורי אגדות, פיות ושדונים. מאמין בקסמים ובחדי קרן. טבח מעולה. לפעמים קוטע את הפרק בשיא המתח וקורא מכתבים של מעריצי התוכנית.
פרדי (יהונתן מגון) – סמור פרנואיד צמחוני, בעל אובססיה לאכול את פק, שהוא חברו הטוב ביותר. הוריו של פרדי הגיעו לחווה לביקור וכמעט בישלו את פק. מתואר כטיפש.
פק (אסף אבידן) (מפרק 1)/(זיו מאיר) (מפרק 6) – תרנגול מועד לתאונות, הוא החבר הטוב ביותר של פרדי, הוא כלל לא מודע לרצונו העז של פרדי לאכול אותו. לפעמים הוא מוצג כדמות חכמה המשמשת כמורה לחיות הצעירות בבית הספר של החווה ולפעמים מוצג כדמת חסרת חוכמה אשר משתפת פעולה עם מעשיו של פרדי.
דמויות > חיות נוספות

דוכס (דדי זהר) – כלב רועים האחראי על להקת הכבשים בחווה. מנסה שאוטיס יצא מתפקיד המנהיג, אך אף אחד לא מקשיב לו. חברו הטוב ביותר של האיכר.
בסי (נורית בנאי קורן) – פרה חומה הידועה בתגובותיה הסרקסטיות כלפי החיות האחרות. פיפ מאוהב בה אך נוהגת להשיב לו במכה. מכה הרבה פעמים את חיות החווה. נוהגת לריב הרבה עם אוטיס.
אווארט (עמי מנדלמן) – כלב קשיש.
להקת הכבשים – תמיד נמצאות יחד בעדר צפוף כאשר לעיתים קרובות יצטטו משפטים מפורסמים מן הספרות ויעירו הערות נבזיות.
התרנגולות – התרנגולות של החווה. ישנות בלול ומאוהבות בפק (ייתכן שרגש זה הדדי כלפי חנה). פרדי רוצה לאכול אותן. בסרט "בלאגן בחווה" בן נהרג תוך כדי שהציל אותן מהקויוטים.
ביגפוט (עמי מנדלמן) – מפלצת ממין זכר שיודע להזיק אך מאוד מאוד חברותי לבני אדם וחיות החווה, מדבר בהברות. אוהב במיוחד את אבי. מפחד מהבזקי מצלמות ונעשה תוקפני בחשיפה אליהם.
העורבים – אויבים של החיות. קנדים לאומנים בעלי מבטא צרפתי ונאמנות קלה לשוודיה. אוהבים תירס ויעשו הכול כדי לגנוב אותו מהחיות.
האוגרים – חבורת אוגרים מאפיונרים ומוכרי דברים אנושיים. בראשם עומדים טוני לחי גדולה וצ'אבס מלון.
מר וויגלפליקס - קיפוד מגודל שהחיות חשבו שהוא חבר דמיוני של חזיר. בסוף הפרק מתברר שהוא אמיתי. אפשר לראות אותו רק אם מאמינים בו בלב שלם או כששופכים עליו משהו.
בקסטר – כלב מעצבן ואויבו של דוכס, מנסה בעיקר לגנוב את זהותו. מכנה את החיות בשמות שונים כאשר לדוכס הוא קורא בעיקר "דורק". ניסה להתחתן עם אחותו של דוכס אבל אז התברר שהוא רצה את אוצר העצמות המשפחתי.
דמויות > דמויות משנה

האיכר קונים (עפרון אטקין) – בעל החווה. אשתו נפטרה בשנת 2005 (על אף שהסדרה התחילה ב-2007) ובמקומה יצא עם איוונה, (עונה 1, פרק 4) עד שגילה שהיא מנצלת אותו בשביל כסף. ברוב הפרקים הוא נמצא בקייטנות וכך החיות נהנות ועושות מסיבות ואף אחד לא מגלה אותם מלבד גברת בידי, שכנתו.
גברת נורה בידי (אורלי קטן) – אישה שגרה קרוב לחווה, היא מודעת לחיות ומנסה לחשוף אותן לעולם בדרכים שונות אבל אף אחד לא מאמין לה. אשתו של נתן.
נתן בידי (עמי מנדלמן) – גר קרוב לחווה יחד עם אשתו, נורה בידי, ומאמין שהיא משוגעת.
יוג'ין בידי (דור סרוגו) – האחיין של גברת בידי. מכונה גם בתור "אדון הטרולים הבלתי מנוצח" ובדיבוב האנגלי כ"Snotty Boy" וכ"הילד הדוחה". בסדרה הוא מציק לחיות ונראה שלכל העולם. שונא את אביו ומתחבר מעט לדודתו. אוהב פיצה, עוגות שומן ולהציק לסביבתו. אוטיס והחיות תמיד יסכלו את מזימותיו ויחזירו את כיוון הגלגל.
ג'סיקה אולספייס (טליה ברקאי): מבוססת על הדוגמנית ג'סיקה אולסטרט.
הילי בורפורד (גדי לוי) – כתב החדשות ומנחה הטלוויזיה הראשי. אובססיבי לכתבות מוזרות.
אמא ואבא של פרדי – זוג סמורים אשר בהתחלה נראה שהם נחמדים, אך מתברר שהם רוצים לאכול את התרנגולות (במיוחד את פק), אבל פרדי הציל אותם.
רג'ינלד בידי (גדי לוי/לירון לב) – אביו של יוג'ין ואחיה של נורה בידי. מקצועו הוא ליצנות ונראה כי בנו אינו אוהב אותו.
סרינה בידי - אימו של יוג'ין. הופיעה בסרט אבל לא בסדרה.
החבורה של יוג'ין – שני חברים של יוג'ין אשר נראה שהוא מנצל אותם. טיפשים למדי.
פרד השוטר (עמי מנדלמן) – השוטר והסוהר של העיירה. נפצע פעמים רבות.
גורלדו (עמי מנדלמן/גדי לוי) – כתב חדשות בעל שפם ארוך ומטופח. גברת בידי מאוהבת בו. דמותו היא פרודיה על הראלדו ריברה.
סבתא בידי – הגיעה להתארח בביתו של בנה נתן וגרמה לנזקים, נורה בעקבות זה עברה להתגורר בחווה עד שאוטיס וחבריו עזרו לה לסלק את אמו, ולבסוף הלכה מהבית.
משחק וידאו

חברים בחווה: סלופ באקט (יצא לאור תחילה תחת השם חברים בחווה: קאולימפיאדה) הוא משחק פעולה שפותח על ידי THQ בשנת 2008 לקונסולת הנינטנדו DS. המשחק צבר ביקורות שליליות ממבקרים וקיבל דירוג של 43.86% מהאתר GameRankings (אנ').
הערות שוליים

↑  נעמה אוזן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
מכינה קדם צבאית גל

| --- | --- |

מכינת גל - המכינה הקדם צבאית להכשרת מנהיגות, מתחם שלוחת בורלא
 מכינה קדם-צבאית
 על שם:  מיכאל גל 
 תקופת הפעילות:  2008–הווה (כ־17 שנים) 
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°56′01″N 35°05′27″E﻿ / ﻿32.933583333333°N 35.090861111111°E﻿ / 32.933583333333; 35.090861111111
 אתר רשמי
  (למפת הגליל המערבי מוגדלת) מכינה קדם צבאית גל(למפת הגליל המערבי רגילה) מכינה קדם צבאית גל(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מכינה קדם צבאית גל(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מכינה קדם צבאית גל
 
מכינת גל היא מכינה קדם צבאית שמטרתה להכשיר בני-נוער להנהגה והובלה בחברה הישראלית.
המכינה הוקמה בספטמבר 2008 כמכינה "כללית" על מנת לקדם שוויון הזדמנויות ולפתח מנהיגות מקומית מקרב תושבי הפריפריה החברתית-כלכלית. המכינה הוקמה על ידי "מרכז מעשה" ותנועת "אחריי!". חזון המכינה מוגדר כ"חינוך לחברת מופת בעלת תרבות יהודית וזהות ישראלית שאנשיה בעלי רצון ויכולת לפעול ולשאת באחריות לכך".
המכינה עוסקת הן בלמידה חווייתית והן בעשייה חברתית ענפה, במקביל לתהליך התפתחות אישי וקבוצתי, תהליך המלווה בצוות הדרכה מקצועי. ייחודה של המכינה בכך שהיא ממוקמת בלב השכונות בערים עכו, חיפה וצור שלום שבקריית ביאליק ובמגוון אשר ממנו מגיעים החניכים. הקבוצות בנויות מצעירים מכלל גוני החברה הארץ ישראלית.
המכינה קרויה על שמו אלוף-משנה במילואים מיכאל גל, שהיה ממקימי מדרשת "שדה בוקר", מייסד פרויקט מקא"מ, מנכ"ל מנח"י ומנהל מכון מנדל למנהיגות.
רציונל

המכינה הקדם צבאית מיועדת לבני נוער בגיל שמונה עשרה, עם דגש גיוס מקרב תושבי הפריפריה החברתית והגאוגרפית. בוגרי תיכון הנרתמים לשנת עשייה משמעותית בחברה לפני שירותם הצבאי. המכינה מטפחת ומכשירה קבוצת בני-נוער העוסקת בפיתוח כישורי מנהיגות ומודעות חברתית, בהיסטוריה החברתית, בגאוגרפיה של ארץ ישראל, בלימודי התרבות היהודית, בפוליטיקה וממשל, פילוסופיה, פסיכולוגיה ובהכנה לשירות צבאי משמעותי, לתפקידי פיקוד וקצונה.
מטרות המכינה

חינוך לדמוקרטיה, לאזרחות פעילה ולמעורבות חברתית.
להוות בסיס להעצמת כוחות הנהגה חברתית צעירה בפריפריה הישראלית.
העמקת הזהות היהודית הציונית ואהבת הארץ תוך הגברת הנכונות והמוכנות לשירות משמעותי בצה"ל.
השיטה

המכינה הנה מרחב פעולה לעשייה למען החברה ולטיפוח מנהיגות. במכינה מתגבשים רצונות, שאיפות, זהות והכרה ביכולות. המכינה היא חוויה ייחודית ומהנה. במכינה נחשפים לנושאי תוכן מעניינים דרך שישה מעגלי פעילות עיקריים:
מעגל הרחבת האופקים - לימוד נושאים מגוונים ומרחיבי אופקים המביאים לידי מעשה.
מעגל הכנה לצבא - פעילות כושר קרבי והכנה מנטלית בדגש על פיקוד והנהגה.
מעגל התנדבות בקהילה - מעורבות חברתית והובלת מיזמים ארוכי טווח בחברה הישראלית.
מעגל חיי שיתוף - ניהול אורח-חיים משותף כקבוצה המתגוררת בדירות נפרדות בעיר.
מעגל הכרת וידיעת הארץ - סיורים מסקרנים במיוחד ברחבי הארץ וחיבור לנופיה של ארץ ישראל.
מעגל ניהוג משותף - שותפות בקבלת החלטות. כחלק מניהוג משותף, פועלים המכיניסטים ב-6 חוליות עשייה שמטרתן להוביל עשייה ולהמיר את הלמידה, החלום והחזון לכדי מציאות בפועל. כשמילים גדולות פוגשות מציאות, קשה עליהן דרכן ונדרש מאמץ משולב ויכולות גבוהות כדי לממשן.
כמו כן פועלים החניכים בקבוצות/חוליות מיקוד על פי תחומים:
חוליית קהילה- אחראית על תחום ההתנדבות בקהילה. חברי החוליה מאתרים צרכים קהילתיים בעיר ועל פיהם משבצים את המכיניסטים במקומות התנדבות בהם יתנדבו במהלך השנה כולה. חברי חוליה זו גם מובילים את מיזמי ההתנדבות הגדולים שהמכינה מקיימת בעיר ומחוצה לה בשיתוף בני-נוער, תנועות נוער וגופי התנדבות נוספים.
חוליית תכנים- אחראית על הקשר עם המרצים והעמקת התכנים במכינה. חברי החוליה נמצאים בקשר עם המרצים, יוזמים מפגשים עם מרצים נוספים מעבר לאלו המעבירים קורסים קבועים וזאת על-פי תחומי תוכן ורוח המכינה. כמו כן הם אחראים על סמינרים ופעילויות כגון שיעורי מכיניסטים, חוגים, שיחות פתיחה ועוד.
חולית אורחות חיים- אחראית על התנהלות הקבוצה תוך שמירה על סטנדרטים וערכים גבוהים מן המקובל, תוך ניהול תהליכי קבלת החלטות קבוצתיות. כמו כן החוליה אחראית על קביעת לוחות זמנים שבועיים ועל הסנכרון בין פעילות החוליות.
חולית יחד ותרבות- אחראית על העשרת הקבוצה בתכני תרבות כמו גם על קיום והובלת פעילויות שוברות שגרה לגיבוש ושדרוג "היחד הקבוצתי".
חולית שטח וסביבה- אחראית על סיורי השטח, היכרות עם נופי המולדת וכלל הלוגיסטיקה הקשורה לפעילויות שיא בשטח- בסדרות, בטיולים, בסיורים ובשוטף, על-פי ראות עיניהם. חברי החוליה מובילים בסוף שנה את מסע חובק ישראל, הנמשך כשבועיים ברחבי הארץ כולה. בנוסף אחראיים חבריה על העלאת המודעות לסביבה ואיכות הסביבה.
חולית קשרי חוץ- אחראית על איתור מועמדים למכינה לשנה הבאה וחבריה מובילים את הקשרים עם מכינות אחרות, משלחות מחו"ל והעיריות, בכל הנוגע לפעילויות משותפות וקידום יוזמות.
ארגון הבוגרים

החל מתשע"ד החל לפעול במתכונת איכותית ארגון הבוגרים של המכינה. הארגון הוקם ומנוהל על ידי הבוגרים עצמם, אשר מצאו בו פלטפורמה נכונה להמשך פעולתם בעולם הבוגרים והשפעתן על המשך חייהם והחברה הישראלית. כיום למכינה כ-400 בוגרים אשר בעברם שירות צבאי משמעותי בתפקידי פיקוד וקצונה.
עקיבא איגר

ערך זה עוסק ברבי עקיבא איגר, בעל גיליון הש"ס. אם התכוונתם לסבו של רבי עקיבא איגר, שנקרא גם הוא כך, ראו .
| --- | --- |

חתימותיו של רבי עקיבא איגר בעברית ובגרמנית
 לידה:  29 באוקטובר 1761 א' בחשוון ה'תקכ"ב ממלכת הבסבורג אייזנשטאדט, ממלכת הונגריה
 פטירה:  12 באוקטובר 1837  (בגיל 75) י"ג בתשרי ה'תקצ"ח ממלכת פרוסיה (1803-1892) פוזנן, ממלכת פרוסיה 
 מדינה:  האימפריה האוסטרית 
 מקום פעילות:  ליסא, מרקיש-פרידלנד, פוזנא
 תקופת הפעילות:  ? – 12 באוקטובר 1837 
 השתייכות:  יהדות אשכנז
 תחומי עיסוק:  פרשנות לתלמוד, פסיקת הלכה
 רבותיו:  דודו – רבי בנימין וולף איגר
 תלמידיו:  רבי יוסף זונדל מסלנט, רבי צבי הירש קלישר, רבי אליהו גוטמכר
 חיבוריו:  רשימת חיבוריו
 צאצאים:  שלמה איגר  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 
רבי עקיבא איגר. ציור במוזיאון וולף באייזנשטט
רבי עֲקִיבָא (גינְז) אֵיגֶר (מכונה בקיצור גם: רעק"א, רע"א או רע"ק איגר; א' בחשוון ה'תקכ"ב, 29 באוקטובר 1761 – י"ג בתשרי ה'תקצ"ח, 12 באוקטובר 1837) היה רב, ראש ישיבה ופוסק הלכה רב-השפעה. נחשב בדורו לגדול הדור והיה מגדולי התורה הבולטים בתקופת האחרונים. הוא נעשה לסמל של ענק רוחני, למדן וגאון בתרבות היהודית של בית המדרש הישן.
רבי עקיבא איגר נחשב לאחד מגדולי הלמדנים התורניים בעת החדשה ומהבולטים שבהם. שמו הפך למילה נרדפת לגאונות למדנית בתרבות היהודית-תורנית, ותורתו נלמדת בבתי המדרשות של הישיבות בנות זמננו. הרלוונטיות של דרכי לימודו והלוגיקה שהפעיל נשתמרו אף כיום, בניגוד לאחרונים אחרים שנטו לשיטת הפלפול. לבד מהשפעתו העצומה על צורת לימוד התלמוד ודברי הראשונים, הייתה לרבי עקיבא איגר השפעה מכריעה בתחום ההלכה, הגהותיו הנדפסות על גיליון השולחן ערוך וכן פסקיו בספרי השו"ת שלו הם אבן יסוד בעולם הפסיקה היום-יומית ובעולם הדיינות.
בראשית דרכו נמנע מלקבל על עצמו משרת רבנות שבכללה פסיקת הלכה, אך לא נמנע מלשמש כראש ישיבה. בהמשך שימש 24 שנים כרבה של העיירה מרקיש-פרידלנד. עיקר פעילותו הציבורית באה כאשר לאחר פעילות של חתנו המפורסם, החת"ם סופר, נבחר לשמש כרבה של עיר המחוז הפולנית פוזנא, משרה שבה החזיק 23 שנים, עד יום מותו.
ביוגרפיה > נעוריו

נולד בא' בחשוון תקכ"ב (29 באוקטובר 1761) באייזנשטט שבמערב ממלכת הונגריה ההבסבורגית (כיום בבורגנלנד, אוסטריה), אחת מ"שבע קהילות". ברית המילה שלו מתוארת בפנקס המילה של המוהל רבי בנימין וואלף טעבין, מפרנסי ומנהיגי קהילת פרשבורג, והיא נערכה בט' בחשוון, שלא בזמנה. הוא היה בנם הבכור של רבי משה גינז וגיטל איגר.
האם גיטל, שאחיה מתאר אותה "הצדקת ומלומדה כגברא [=כגבר]", הייתה בתו של הרב עקיבא איגר מהלברשטאדט, מחבר הספר "משנת דרבי עקיבא", רבן של צילץ (ביאלה) ופּרֶשׂבורג, שנחשב לאחד מגדולי רבני גרמניה וכלל האימפריה הרומית הקדושה. הרב איגר מהלברשטאט נפטר בגיל 39, ובתו גיטל בחרה לקרוא את שם בנה הבכור על שמו, עקיבא. רבי עקיבא איגר נהג כל ימיו לחתום על איגרותיו את שמו: ”עקיבא גינז מא"ש” (=מאייזנשטט), כשם אביו, אך בתעודות רשמיות הוא חותם ”יעקב משה איגר”, כשהשם "יעקב" מהווה אנגרמה של השם עקיבא ו"משה" מייצג כנהוג את שם אביו. לימים, עוד בחייו, אימצו בני המשפחה את שם משפחת האם "איגר", כי משפחתה נחשבה "מיוחסת" יותר. האב, ר' משה גינז, היה בנם של ר' שמואל שלזינגר ושרה בתו של רבי משה ברודא ונכדתו של רבי אברהם ברודא רבן של פראג ופרנקפורט.
כילד אובחן כבעל תפיסה מהירה וזיכרון פנומנלי, והוריו הפנו אותו ללימודי גמרא כבר בגיל צעיר מאוד. שמו החל מתפרסם בין למדני הסביבה, כאשר בגיל שש או שבע שנים בלבד פיצח סוגיה תלמודית קשה שהוגיעה את טובי המוחות בישיבת ברסלאו זמן ממושך מבלי שבאה על פתרונה, ונשלחה אל אביו בידי גיסו, ראש הישיבה בנימין וולף איגר, לעתיד רבן של צילץ ולַייפּניק (בסלאבית: ליפּניק). הצעת הפתרון של איגר הקטן קנתה לו שם של ילד פלא ועוררה סקרנות. רבים החלו מבקשים להיפגש עמו ולעמוד מקרוב על יכולותיו. במשך השנים, לאחר שעמד על רמתו התורנית, שידל דודו (אחי־אמו של איגר) את הוריו לשולחו ללימודים מתקדמים בישיבתו שבברסלאו. בשל גילו העדיפו הוריו לימודים בקרבת מקום. בהיותו בגיל שבע נשלח בידי אביו למטרסדורף ללמוד מפי הרב המקומי רבי נתן נטע פרנקפורטר. בהמשך חזר לאייזנשטט, בה למד בעיקר אצל אביו, ואצל רבה החדש של העיר, הרב אשר למיל מגלוגא (Głogów) שבשלזיה, פרוסיה (כיום בפולין). בגיל 12 (תקל"ג, 1773) נסע לברסלאו והיה לתלמידו הקרוב של דודו הרב וולף איגר, שאף ייעד אותו למלא את מקומו אם ייעדר. בישיבה זו התוודע לרב ישעיה פיק ברלין שנעשה מאוחר יותר לרבה של ברסלאו ונודע בשל הגהותיו לתלמוד הבבלי שנדפסו כתוספות ל"מסורת הש"ס" על גיליונות ש"ס וילנא.
ביוגרפיה > תקופת ליסא

בקיץ של שנת תקמ"א (1781), בהיותו כבן 20, נישא לגְליקְל, בתו בת ה-18 (ילידת 1763) של הנגיד יצחק (איציק) מרגלית מליסא. החתונה נערכה בליסא, ועל פי סיכום מוקדם ביניהם קבע בה רע"א את מגוריו. חותנו העמיד לרשותו בית גדול מאובזר כיאות, ובו ספרייה עשירה, ואף תמך בו כלכלית כדי שיהיה פנוי לעסוק בתורה. בעת מגוריו בליסא התיידד עם רבי יהודה נוימבורג, רבה של רָאבִיץ' (ראוויטש), חתנו של רבי מאיר פוזנר, מחבר הספר "בית מאיר", שניהל מאוחר יותר תכתובת תורנית עם רע"א. הרב דוד טבל בן נתן נטע מליסא, נהג לצרפו לבית דינו בתקופת מגוריו בעיר.
בליסא נולדו לרע"א וגליקל שלושת ילדיהם הראשונים:
אברהם (סוף 1781–1853): ר' אברהם איגר, בנו בכורו של רע"א נשא לימים אישה מהעיר ראביץ' (ראוויטש) שבקרבת פוזנא (פוזנן), והתגורר בה. לימים נעשה רבה של רוגוזין. עסק רבות בעריכת כתביו של אביו וסידורם לדפוס, נפטר בא' כסלו תרי"ד (1853) ונקבר בפוזנא.
שלמה (1787–1852): ר' שלמה איגר, לימים רבה של קאליש, וממלא מקום אביו ברבנות פוזנא.
שיינדל (1788–?), לימים נישאה לרב משה היינריך דודזון מברומברג.
עוד בהיותו בליסא יסד רע"א ישיבה בבית שהעמיד חמיו לרשותו, ובה החלו מתקבצים סביבו תלמידים, שחלקם נעשו בבוא העת רבנים בפני עצמם ועמדו עם רבם בקשרי מכתבים. הסדר זה התקיים עד חורף שנת תק"ן (1789–1790). באמצע שבט תק"ן מת אביו של רע"א והוא התאבל עליו מרות. עם בוא הקיץ פרצה דלקה שכילתה את מרבית בתי היהודים בליסא ובהם גם בתיו של איציק מרגלית, שנשאר עם משפחתו המורחבת חסר־כל. תלמידי הישיבה התפזרו, ורבי עקיבא איגר נאלץ לעקור לעיר הסמוכה ראביץ' בה נתמנה לדיין. קיומו הכלכלי בראביץ' נעשה קשה מיום ליום, והקהילה היהודית הקטנה שלה לא יכלה לשאת בעלות השכר של בעלי התפקידים התורניים בעיר.
ביוגרפיה > רבנות מרקיש-פרידלנד

מתחילה לא רצה רבי עקיבא איגר לקבל משרת רבנות, והעדיף להיות ראש ישיבה ומורה לתלמידים, ולהתפרנס ממלגת קיום שניתנה לו בידי עשירים יהודיים מקומיים. אך מצוקת הפרנסה הכריחה אותו לבסוף לקבל משרות רבנות, וכך בשנת 1791, לאחר השריפה גדולה שפרצה בליסא והמשבר הכלכלי שפרץ בעקבותיה כמו גם אובדן הונו של חותנו, ואחרי שנת הניסיון בעיר ראוויטש, נבחר רבי עקיבא איגר בי"ח באדר א' תקנ"א, בהשתדלות חותנו וחבריו, לכהן ברבנות העיר מֶרקיש-פרידלנד בפרוסיה המערבית, תפקיד שאותו מילא 24 שנים.
מיד עם הגיעו למרקיש-פרידלנד הקים בה ישיבה והחל מקבץ סביבו תלמידים רבים, בהם תלמידיו מישיבתו הקודמת בליסא. כמנהג התקופה, מימנה הקהילה היהודית המקומית את החזקת ישיבתו של הרב ותלמידיה, בנוסף למשכורתו הקבועה. פרוטוקול ועד הקהילה במרקיש-פרידלנד, העוסק בתנאי שכרו של הרב החדש, מיום ח' באדר א' תקנ"א (1791), נשתמר. בתקנון זה, תחת הכותרת ”הסכמנו כולנו קַּבֵּל בתוכנו הרב, להורות עם ישראל בדרך אשר ילכו בה, ונמנו וגמרנו שיהיה ארוחתו תמיד מזה...”, מפורט שכרו החודשי נקוב במטבע המקומי (רייכסטאלר), שכר ייחודי עבור דרשות שבת שובה ושבת הגדול, קמחא דפסחא וארבע כוסות, אתרוג ולולב, מגורי חינם בדירת רב הקהילה, שכר נוטריון על אישורי נישואין והסכמי עיזבון. עוד נקבעו בהסכם הרבנות: המועדים בהם זכאי הרב לעלות לתורה, לקרוא את ההפטרה. וכן: הרב יזכה לשמש כסנדק בפעם הראשונה בה נערכת בקהילה ברית מילה, בכל חודש. המשכורת שנקבעה מתחילה הייתה זעומה, ורע"א, שראה שאין בה כדי לפרנס את משפחתו, חשב שפרנסי הקהילה קבעו לו משכורת נמוכה מפני שחשבו שבידיו חיסכון מכסף הנדוניה שקיבל מחמיו הגביר. אך משום שכסף כזה לא היה בנמצא, פנה לוועד הקהילה בבקשה להעלאת שכר, והוא מדגיש כי ברצונו לקבל רק את המינימום ההכרחי למחייתו:
האלופים רוזנים ראשים קצינים נגידים פרנסים קהל-עדת-ישורון דק"ק מארקיש פרידלאנד!

אליכם אישים אקרא ואביעה לכם רוחי להודיעכם, שהשכירות הקצובה לי בצירוף כל ההכנסות, אינה מגיעה לשני שלישי ההצטרכות, ואינני אוכל להתפרנס מזה. ובלתי ספק גם רצונכם איננו שיהא שבתי בדוחק ויהא מגמתי להשתדל למצוא דרך אחר לפני. אל תחשבו כי אתי הון עתק וכי יש לי סיוע ממקום אחר, העבודה שאיננו כן. לזאת מבוקשי מכבודכם לשום לבכם לזה ולהפיק לי שכירות קצובה שיהיה לי מלא סיפוקי בצמצום. ואם היה לי חמשה ר"ט [=רייכסטאלר] לשבוע שכירות קצוב, אחשוב שתשיג לי פרנסתי בצמצום.
בתקופה הראשונה אחר הגיעו למרקיש-פרידלנד, נולדה בתו הרביעית שרל (שרה), שהייתה נשואה בזיווגה הראשון לרב אברהם משה קלישר רבה של שניידמיל, בנו של רבי יהודה ליב קלישר מליסא מחבר הספר "יד החזקה". בתו ציפורה שנולדה במרקיש-פרידלנד נפטרה בנערותה.
בתקופת מרקיש-פרידלנד העמיד את תלמידיו הראשונים, וחידושיו על הש"ס כמו גם הערותיו למשניות ולשולחן ערוך, נכתבו ברובם כאן. רע"א החל משיב לשאלות הלכתיות שהופנו אליו מכל רחבי אירופה, ונעשה מוכר כאחד מגדולי המשיבים בדורו. תשובותיו מתקופה זו ממוענות לרבני קהילות גדולות באיטליה, בגרמניה, במוראביה, בפולין וברוסיה. גם השלטונות המקומיים הפקידו בידיו החלטות הנוגעות לחיי היהודים.
בנוסף לפסיקת הלכה ולימוד והפצת תורה, עסק רבי עקיבא איגר בעירו בכל צורכי הציבור, ובפרט בצורכי השכבות החלשות. הוא שימש כחבר דירקטוריון בכל ארגוני הצדקה בעיר, ואף יסד ארגוני צדקה ייעודיים לתחומים שהוזנחו עד בואו. ביוזמתו קמה בעיר "חברה קדושה לחלוקת עצים", קרן צדקה שמטרתה הייתה לדאוג לאספקה סדירה של עצי-הסקה לחימום בתי העניים בחורף הקר.
ביוגרפיה > רבנות מרקיש-פרידלנד > פטירת אשתו הראשונה

בי"ב באדר א' תקנ"ו (1796), חודשיים לאחר שהוליכו יחד את בתם אל חופתה, נפטרה אשת נעוריו גליקל. רע"א התאבל עליה הרבה, כך הוא מתאר במכתב מאותם ימים ”רעיוני נבוכים, לבי סגור, וידי קצרה מלהתיישב בשום ענין, והנני רק כשופך דבריי במרירות לב... לזה אוהביי אם חלילה תמצאו עוול במכתבי לא תאשימוני, אין אדם נתפס על צערו”. הוא תלה את מחלת הקיבה שלקה בה בתקופה זו וליוותה אותו לשארית חייו, בצערו באותה תקופה. לידידיו שביקשו לעודדו ומיהרו להציע לו שידוך מיד בתום ימי האבל על אשתו, הוא פונה במכתב מריר ממנו ניתן לעמוד על גודל אהבתם: ”האם נתתוני לאביר ורע לב, כי אמהר לעשות שידוך בימי אבלי? האם אשכח אהבת אשת נעורים יונתי תמתי אשר חנן אלהים את עבדו...? היא היתה בעוזרי למעט תורת ה' אשר בקרבי... היא היתה שומרת לראשי להשגיח על גופי החלש והנדכה, היא הסתירה ממני דאגת הפרנסה שלא להשביתני מעבודת ה', כאשר אנכי רואה ומבין את זאת כעת בעוונותי הרבים... גדול כים שברי, מכתי אנושה, עולם חשך בעדי”. רע"א ראה בה לא רק רעיה, ואם לבניו, אלא גם עמיתה לכל דבר בענייני עבודת ה' ויראת שמים, בהם היה נוהג להיוועץ בה: ”מי מקרוצי חומר יודע גודל צדקתה ויראתה יותר ממני? – פעמים רבות היה לי משא ומתן עמה בויכוח ביראת ה' עד חצי הלילה”.
זמן קצר לפני פטירת אשתו, הועלתה בפני רבי עקיבא איגר הצעה לקבל על עצמו את רבנות העיר לייפניק, לאחר שרב העיר הקודם, בנימין וולף איגר, דודו ורבו של רע"א, נפטר, ומשרתו עמדה פנויה. ההצעה עמדה על הפרק עד לאחר נישואיו השניים, ולבסוף לא יצאה אל הפועל.
בעקבות פטירת אשתו שקל רבי עקיבא איגר לפרוש ממשרת הרבנות ”למצוא מנוח לפרוק עול הרבנות ולישב כאחד ההמונים... מלבד אימת ההוראה, בכל עת כאילו גיהנם פתוח תחתי... גם קשה בעיני ענין הפרנסה, להטיל עול על הציבור על לא-דבר בלי יגיע כפיים, אשר אולי קצתם נותנים מחמת בושה בלי רצון נפשם... לדעתי בוחר אנכי יותר להיות שמש בבית הכנסת או שומר לילה, להתפרנס מיגיע-כף וללמוד רוב היום”, מחשבה שלא יצאה אל הפועל.
ביוגרפיה > רבנות פוזנא

בשנת 1812 קיבלו יהודי פרוסיה אמנציפציה רשמית. תהליך החילון שגרר "עידן הנאורות" הורגש ביתר שאת בערים הקטנות, ורבי עקיבא איגר בן ה-51 החל מתלבט באשר למידת השפעתו על הקהילה היהודית המקומית ועל בני הנוער בפרט. הוא החל מהפך שוב ברעיונות הפרישה מהרבנות בכלל, ונעשה פתוח יותר להצעות רבנות מקהילות אחרות בהן יוכל כושרו התורני לבוא לידי ביטוי ביתר שאת. בשנים הבאות התנהל משא ומתן בעניין כהונתו מול כמה וכמה ערים.