ז'ילברטו סילבה
ביוגרפיה > קריירה בוגרת > ארסנל

כאשר ז'ילברטו עבר לאנגליה והחל באימונים בארסנל, הוא קנה דירה בדרום הרטפורדשייר. עקב היותו רגיל לחיים בעיירות ברזילאיות קטנות, הוא התקשה בהתחלה להסתגל לדרך החיים החדשה בלונדון. אף על פי כן, ביצועיו במגרש כמעט ולא הושפעו מכך. ב-1 באוגוסט 2002 הוא ביצע הופעת הבכורה שלו במדי ארסנל כמחליף, במשחק נגד ליברפול במחצית השנייה של משחק גביע הקהילה, בו הבקיע את שער הניצחון. כאשר החלה עונת 2002/03, ז'ילברטו נעמד מול תחרות קשה על מקום בהרכב הפותח עם חברו למדינה אדו. אחרי שני משחקים בהם נכנס כמחליף, ז'ילברטו שיחק להרכב הפותח ב-27 באוגוסט, ועזר לארסנל לנצח 5-2 את ברומוויץ'. הכושר הטוב של ז'ילברטו המשיך ובא לידי ביטוי כשהבקיע את השער המהיר ביותר שהובקע בליגת האלופות, 20.07 שניות לאחר הפתיחה במשחק נגד פ.ס.ו איינדהובן ב-25 בספטמבר 2002. למרות זאת, הבעיות המשפטיות המשיכו, מאחר שמעברו לאנגליה לא הושלם לחלוטין באופן חוקי. כתוצאה מכך ז'ילברטו הורה לעורכי דינו להחל בהליכים חוקיים נגד אתלטיקו מיניירו על השכר שלא שולם לו בנובמבר 2002. נטען נגד אתלטיקו מיניירו ששילמה לז'ילברטו רק חצי ממה שהגיע לו במעברו לארסנל. 
במחצית השנייה של עונת 2002/03, הוא נשאר שחקן הרכב פותח קבוע בארסנל. אפילו אף על פי שסבל מירידה בכושר לקראת סוף העונה, הוא זכה עם הקבוצה בגביע האנגלי כשניצחו בגמר את סאות'המפטון 1-0 באצטדיון המילניום.
בעונת 2003/04 מצבו של ז'ילברטו השתפר אף יותר, והיה לו חלק מרכזי בזכייתה של הקבוצה באליפות ללא אף הפסד בליגה. הוא שיחק ב-32 מתוך 38 משחקים בלתי מנוצחים באותה עונה. עונתו הבאה התחילה באופן מרשים כקודמתה, כשהבקיע באצטדיון המילניום את השער הראשון מתוך שלושה של ארסנל על מנצ'סטר יונייטד במגן הקהילה, משחק בו ארסנל ניצחה 3-1. בזמן משחקי פתיחת העונה הוא החל לסבול מכאבים חזקים בגב, ואחרי משחק בבולטון ב-27 בספטמבר 2004 סריקה חשפה שבר בגבו. בהתחלה דווח כי יהיה מושבת למשך חודש. בדיווחים מאוחרים יותר נאמר כי הפציעה עלולה להשבית אותו לעונה שלמה.
רופאו של ז'ילברטו הורה לו לשים משען לגב לשלושה חודשים שיעזור לו להחלים מהשבר. ז'ילברטו חזר לארץ מולדתו, ברזיל, בתקופת ההשתקמות. בזמנו שם, היה לו ספק רב אם יחזור אי פעם לשחק כדורגל, מאחר שהיו חששות שהפציעה תפגע בקריירה שלו. על אף חששותיו, השיקום הארוך שלו השתלם והוא החלים לגמרי. הוא חזר לשחק כדורגל בניצחון ארסנל 4-1 על נוריץ' סיטי ב-22 באפריל 2005. בעונת 2004/05 ג'יבלרטו היה פצוע לשבעה חודשים ושיחק רק 17 משחקים. חסרונו, בשילוב עם הירידה בכושר של ארסנל באותה תקופה, הוביל לדיונים רבים בשאלת חשיבותו לקבוצה. היו שהציעו שארסנל מתקשה מאוד ולא יכולה להסתדר בלעדיו. עונתו הקשה של ז'ילברטו הסתיימה בנחמה, לאחר שארסנל סיימה את העונה כסגנית האלופה בליגה וכזוכת הגביע האנגלי אחרי שניצחה את מנצ'סטר יונייטד בבעיטות עונשין. בזמן הקיץ, ב-22 ביוני 2005, ז'ילברטו שיחק עם נבחרת ברזיל בגביע רק משחק אחד - הוא היה בכושר ירוד מאחר שכמעט לא שיחק בהרכב ארסנל.
ביוני 2005 סוכן הכדורגל ג'ק ליכטנשטיין תבע את אתלטיקו מיניירו על מעברו של ז'ילברטו ב-2002. עורך דינו של ליכטנשטיין טען כי הוא ושותפו הלא רשמי, רוני רוזנטל, מעולם לא קיבלו את חלקם ממחיר העברתו של ז'ילברטו לארסנל מאתלטיקו מיניירו ביולי 2002. ארסן ונגר וסגן-יושב ראש הקבוצה דייוויד דין הביאו את עדותם במשפט וטענו כי ארסנל ניהלה משא ומתן ישיר עם אתלטיקו מיניירו וששום סוכן היה מעורב בעסקה. השופט במשפט היה ריימונד ג'אק, ובסיומו, ב-29 ביוני פסק נגד ליכטנשטיין, והורה על התובעים לשלם לאתלטיקו מיניירו 94,000£. שנה לאחר מכן המקרה המקרה הקשה הִקְשָׁה על ארסנל, כאשר שחקנה לשעבר אשלי קול ביקר את המועדון על "צביעות וסטנדרטים כפולים" בגישתם לז'ילברטו.
עם הרגעות האירועים המשפטיים, עונת 2005/06 החלה. בעקבות עזיבתו של הקשר וקפטן הקבוצה פטריק ויירה ז'ילברטו נהיה דמות ראשית בארסנל. בתחילת העונה, בספטמבר 2005, רצונו לעזוב את ארסנל גרמה לו להאריך את חוזהו עד יוני 2009.
חודש לאחר מכן נאמנות זו השתלמה, ב-18 באוקטובר 2005, ז'ילברטו הופיע לראשונה כקפטן הקבוצה במשחק נגד ספרטה פראג. על אף תקופה של כושר ירוד בחודשי החורף של העונה, ביצועיו המרשימים בהגנה בזמן השלבים המאוחרים של ליגת האלופות, בייחוד במשחקים נגד ריאל מדריד, יובנטוס, וויאריאל, הביאו לשיבוחו בתקשורת. ב-17 במאי 2006 ז'ילברטו שיחק במדי ארסנל בגמר ליגת האלופות נגד ברצלונה, משחק בו ארסנל הפסידו 2-1. בזמן הקיץ שלאחר מכן היו שמועות שמילאן וליון מעוניינות בשירותיו של השחקן. אף אחת מהקבוצות הללו הגישה הצעות רשמיות. לאור יכולתו בליגת האלופות, ז'ילברטו נבחר לייצג את נבחרת ברזיל במונדיאל 2006. ז'ילברטו שיחק כמחליף ופתח פעמיים, בגלל פציעה של אמרסון. ברזיל הפסידה לצרפת 1-0 ברבע הגמר. עקב אכזבת הנבחרת במונדיאל, הקשר ז'וניניו קרא לחברין המבוגרים בקבוצה, ביניהם ז'ילברטו, לפרוש מכדורגל בינלאומי, אך לאחר מינויו של גיבול ילדותו דונגה להיות מאמן הנבחרת, ז'ילברטו החליט לסבר לעצתו של ז'ויניו והוא המשיך לייצג את הנבחרת.
בעקבות עזיבתם של המגן סול קמפבל ופרישתו של החלוץ דניס ברגקאמפ בקיץ 2006, ז'ילברטו הוכרז כסגן-הקפטן של הקבוצה בעונת 2006/07. הוא התחיל את העונה היטב, בכך שהבקיע את שערה הראשון של ארסנל באצטדיון האמירויות בשוויון 1-1 עם אסטון וילה. הכושר המעולה שלו המשיך, והוא הבקיע מספר שערי ליגה שעזרו לו לקבל שבחים בעוד הקפטן תיירי הנרי היה פצוע.
במעבר לשנה החדשה, שנת 2007, ז'ילברטו קושר למעבר ליובנטוס, שמועה שמיד הוכחשה על ידי ארסן ונגר. ז'ילברטו וסוכנו, פאולו ויאנה, התעקשו על כך שרצונו של השחקן הוא לכבד את חוזהו עם התותחנים. בינתיים, היכולת הטובה של ז'ילברטו המשיך בחצי העונה השנייה. אף על פי שארסנל סיימה רק במקום הרביעי בליגה, הוא סיים את העונה כמבקיע השני הטוב ביותר בקבוצה עם עשרה שערים בפרמייר ליג. ייתכן שהסיבה לכמות השערים הגבוהה הבלתי רגילה שלו היא שתי פציעותיו של תיירי הנרי, שבזמנן ז'ילברטו בעט את בעיטות העונשין של הקבוצה. כמות השערים הגבוהה שלו, בשילוב עם היכולת הטובה שלו בקישור וכושר המנהיגות שלו בקבוצה הצעירה של ונגן גרמה לכמה אוהדי ארסנל ואוהבי כדורגל לתייג אותו כשחקן הטוב ביותר של ארסנל באותה עונה, ואחד הטובים בליגה. ב-1 ביוני 2007 ז'ילברטו שימש כקפטן נבחרתו במשחק של ברזיל נגד אנגליה, הראשון אי פעם באצטדיון ומבלי המחודש.
כקפטן הנבחרת היה לו משחק מוצלח מאוד נגד נבחרת אנגליה, בו הוא הצליח להבקיע שער בנגיחה, שנפסל בטענת נבדל ולבשל את שערה היחיד של ברזיל שסיימה בשוויון 1-1.
בקיץ 2007 ז'ילברטו שיחק בקופה אמריקה, בה שימש כקפטן ברזיל בחסרונו של לוסיו. הנבחרת ניצחה את ארגנטינה בגמר 3-0 וניצחה, אך ז'ילברטו לא שותף במשחק עקב השעיה.
במעבר לעונת 2007/08 תיירי הנרי, קפטן ארסנל, עזב את המועדון לברצלונה. מעברו של הנרי השאיר את סרט הקפטן פנוי, ובהתאם עובדה שהיה סגן הקפטן בעונה שעברה, גרמה לרבים לשער כי ז'ילברטו יירש את מקומו של הנרי כקפטן. למרות זאת, למרבה הפתעתו של ז'ילברטו, ויליאם גאלאס קיבל את סרט הקפטן במקומו. מעמדו של ז'ילברטו התערער בקבוצה והוא שותף במספר קטן של משחקים יחסית לעונות הקודמות. הוא שיחק ב-36 משחקים בלבד בכל המסגרות. זה, לצד מצבה העגום של הקבוצה, שלא זכתה באף תואר גם בעונה זו, הוביל למעברו לפנאתינאיקוס ב-17 ביולי 2008. בעונתו הראשונה בפנאתינייקוס עזר סילבה לקבוצה להעפיל לשמינית גמר ליגת האלופות. בענותו השנייה במועדון עזר סילבה לקבוצה לזכות באליפות הליגה היוונית ובגביע היווני.
במאי 2011 חתם סילבה בגרמיו הברזילאית לשנה וחצי, בנובמבר 2012 הסתיים חוזהו וסיים את דרכו בקבוצה. ב-9 בדצמבר 2012 חזר למועדון נעוריו אתלטיקו מיניירו, איתה זכה באליפות ברזיל ובגביע ליברטדורס.