stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זנוח
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוקטובר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  יואב רגב, מדריך ישראל החדש, כרך 10: השפלה, כתר, ידיעות אחרונות ומשרד הביטחון, 2001
↑  ספר יהושע, פרק ט"ו, פסוקים ל"ג–ל"ד.
↑  ספר דברי הימים א', פרק ד', פסוק י"ח.
↑  ספר נחמיה, פרק ג', פסוק י"ג.
↑  משנה, מסכת מנחות, פרק ח', משנה א'.
↑  אונומסטיקון, 92, 14.
↑  אנציקלופדיה מקראית - אוצר הידיעות של המקרא ותקופתו, הוצאת מוסד ביאליק, כרך ב', עמ' 933-934.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007590411005171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מושבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
משפט הטבע

משפט הטבע (בלטינית: jus naturale) היא אחת מגישות המשפט הקלאסיות ובבסיסה ניצבת העמדה כי קיים חוק טבעי נצחי, לא משתנה, שטבוע בעולם ובאדם. לפי הגישה הטבע משקף את החוכמה האלוהית וגילויו של החוק ניתן להסקה מתוך הטבע על ידי חשיבה רציונלית. משפט הטבע הוא נורמה הקיימת באופן עצמאי, ואינה תלויה בחוק שנחקק על ידי בני אדם תחת משטר מסוים, בחברה או במדינה. קרי, עיגונה של הנורמה בחוק הוא הצהרתי בלבד, שכן הנורמה קיימת גם ללא החוק. למונח משפט הטבע מספר שימושים ויש לו מקום בפילוסופיה של המשפט, בהשקפת עולם, או כסוג מיוחד של חוק, בהתאם לנסיבות שבהן נעשה שימוש במונח. תורת משפט הטבע הוצגה לראשונה על ידי אריסטו ומאוחר יותר אומצה לתוך הנצרות על ידי תומאס אקווינס.
הבנה אחת של המושג "משפט הטבע" היא "חוק של הטבע" – זאת אומרת, העיקרון כי הדברים הם צריכים להיות כמו שהם, כיוון שכך הם. שימוש כזה במונח נמצא באופן מיוחד בסקוטלנד, שם המונח "משפט הטבע" תופס מקום מקביל למשפט האזרחי ולמשפט הפלילי והשימוש בו אינו מוגבל לבני אדם.
מנקודת מבט פילוסופית, במסורות המשפט האנגלי והאמריקאי, העקרונות של משפט הטבע באים לידי ביטוי, בין במפורש או במשתמע, במסמכים כגון המגנה כרטה והצהרת העצמאות של ארצות הברית, שם מתייחסים לזכויות, באופן ישיר או עקיף, כזכויות טבועות. לדוגמה הביטוי: "...שהרי כל בני האדם נבראו שווים, ובוראם העניק להם זכויות שאין ליטול מהם" מבטא את הרעיון כי מדובר בזכויות טבעיות שתוקפן אינו מותנה בעיגונם בחוק. המילים המקדימות משפט זה: "אנו סבורים שאמיתות אלה ברורות מאליהן", מביעות בצורה מפורשת השקפה פילוסופית של משפט הטבע.
טענות המשפט הטבעי

בבסיס המשפט הטבעי עומדות שתי טענות בסיסיות:
פילוסופית אתית – יש בתחום המוסר עקרונות אובייקטיביים המחייבים את כל בני האדם בכל החברות ותוקפו לא תלוי בהסכמים של קבוצה מסוימת או אחרת.
פילוסופיה משפטית – נורמה שקובעים בני אדם בחברה מסוימת יכולה להיות חוק בעל תוקף משפטי רק אם אינה מנוגדת לעקרונות המוסר האובייקטיביים של המשפט הטבעי.
שתי טענות אלו משקפות שני שלבים: הראשון מניח כי ישנם עקרונות שמקובלים על כל בני האדם בעולם, השני קובע כי המשפט חייב להתאים לעקרונות אלו.
תאורטיקנים של המשפט הטבעי

אריסטו בספרו אתיקה ניקומאכית קובע את מושג "הצדק הטבעי" האוניברסלי שמקובל על הכול - ישנו משהו משותף כללי וצודק שממנו נובעים החוקים שבני האדם קובעים.
תומאס אקווינס בספרו סומה תאולוגיה משלב את מערכת הדת עם תפיסת המשפט הטבעי. אקווינס מבחין בין ארבעה סוגי חוקים:
חוק נצחי (lex aeterna) – מתפקד כעיקרון על בדומה לאידיאות של אפלטון. בגלל עליונותו לא יכול להיות מושג על-ידי בני האדם במלואו. החוק הטבעי הוא חלק מן החוק האלוהי.
חוק אלוהי (lex divina) – נמסר לבני האדם באמצעות כתבי הקודש וההתגלות.
חוק טבעי (lex naturalis) – ההשתתפות של האדם במחשבה האלוהית וקבלת כללי התנהגות. לבני האדם יש מספר נטיות שהם מפתחים (להתקיים, לגדול, להתנסות חושית...) והמשפט הטבעי מבוסס על נטיות האדם כיצור רציונלי. האדם מסיק את המשפט הטבעי מתוך התבוננות בטבע.
חוק אנושי (lex humana)– חוק של המושל. מהווה קונקרטיזציה של המשפט הטבעי וחייב להתאים לו.
משפט הטבע של הובס

משפט הטבע כפי שהוא מנוסח בספרו של תומאס הובס "לויתן", הוא ציווי, או כלל, אשר אפשר לבררו בהיגיון ולפיו אסור על האדם לעשות מעשה שהוא מזיק לחייו, או מסכן את אפשרות קיומם, או להפסיק את אותם אמצעים המאפשרים את קיומם.
קיימים תשעה-עשר חוקים. שני הראשונים מפורטים בפרק י"ד ויתרתם בפרק ט"ו של הספר:
"כל אדם חייב לשאוף לשלום, במידה שתקוה לו להשיגו; וכשאינו יכול להשיגו, זכאי הוא לבקש ולנצל את כל אמצעי-הסעד והיתרונות של מלחמה".
"יהי אדם נכון, כשגם אחרים נכונים לכך, לנטוש את זכותו זו לכל דבר, במידה שימצא לנחוץ למען השלום ולשם הגנה על עצמו; ויהי מסתפק באותה מידה של חירות כלפי בני-אדם אחרים, שהיה מניח בידם ביחס לעצמו."
"הצדק" - "הכורת אמנה חייב לקיימה". חוק טבעי זה הוא יסוד ומקור הצדק. כאשר נכרתת אמנה, הפרתה כרוכה באי-צדק והגדרת אי-צדק איננה אחרת מאשר אי-קיום אמנה. וכל אשר אינו בלתי צודק, הוא צודק.
"הכרת טובה" – "המקבל טובה מאחר מתוך חסד גרידא, יהיה משתדל שהגומל אותה לא תהא לו סיבה סבירה להתחרט על רצונו הטוב". הפרת חוק זה נקראת כפיות טובה.
"הסתגלות הדדית או נוחות לבריות" – "יהי כל אדם מתאמץ להסתגל לשאר הבריות". זהו התנאי לחיי חברה.
"נכונות למחול" – "כשהעבריין מביע חרטה ומבקש מחילה, חייב אדם למחול את חטאיו בעבר, ובלבד שתהא נתונה ערובה לעתיד."
"שבמעשי נקם יש לחשוב רק על הטובה העתידה" – "כשאדם לוקח נקם, אל יהי נותן דעתו על גודל הרעה בעבר, אלא על גודל הטובה שתבוא בעקבותיו". החוק אוסר על הטלת עונש אלא מתוך כוונה לתקן את דרכו של העבריין.
"נגד עזות פנים" – "אל יהי אדם מכריז במעשה, בדיבור, בהבעת פנים, או במחווה, על שנאתו או על בוז לבו לזולת".
"נגד הגאווה" – "יהי כל אדם מכיר בחברו כשווה לו על-פי הטבע"
"נגד השחצנות" – "כשבני-אדם עושים שלום ביניהם, אל יהי שום אדם דורש שתהא שמורה לו זכות כל-שהיא, שלא היה מסכים שתהא שמורה לכל אחד ואחד מן השאר".
"דין-יושר" – "מי שבוטחים בו וממנים אותו שופט בין אדם לחברו, יהיה פוסק ביניהם ביושר, על פי קנה-מידה שווה".
"שימוש שווה בדברים משותפים" – "דברים שאי-אפשר לחלקם לחלקים, יש להשתמש בהם במשותף, אם מן האפשר הוא; ואם כמות הדבר מניחה זאת, בלא הגבלה; ואם לאו, באורח פרופורציוני למספרם של בעלי הזכות".
"בדבר הפלת גורל" – באשר למקרים שבהם לא ניתן לחלקם ולא להשתמש במשותף ואז "הזכות כולה, או – במקרה של שימוש לסירוגין – החזקה הראשונה, תהא נקבעת על ידי הפלת גורל"
"בדבר בכורה, ובדבר תפישה ראשונה" – אותם דברים שלא ניתן להשתמש בהם במשותף ואף לא לחלקם לחלקים ואשר לא הסכימו על הפלת גורל, הרי שיהיו של התופש ראשון או הבכור.
"בדבר מתווכים" – "כל הבא לתווך לשם שלום, יש לאפשר לו מעבר בטוח"
"בדבר מסירת סכסוכים לבוררות" – "בכל סכסוך יהיו הצדדים מוסרים את קביעת זכותם למשפטו של בורר".
"שום אדם אינו דיין לעצמו" ואשר משמעותו היא כי אדם אינו יכול לשמש כבורר לענייניו שלו.
"לא יהא שופט מי שיש בו סיבה טבעית למשוא-פנים"
"בדבר עדים" כאשר קיימת מחלוקת עובדתית וכאשר אין לשופט ראיות נוספות להכריע בין עדות אחת למשנייה, יש להאמין למספר העדים הגדול יותר.
גישות של משפט הטבע בעולם המודרני

כיום יש ניסיון להוציא את המשפט הטבעי מהדת ולחבר אותו למוסר האוניברסלי. המשפט הטבעי מבוסס על חשיבה של האדם על מה שטוב ואין צורך בהוכחה. אם החוק סוטה מהטוב הבסיסי (חיים, ידע, הגיון, דת...) יש לו פחות תוקף מוסרי – הוא לא בטל אך הוא מבוקר על ידי המשפט הטבעי. המשפט הטבעי מפסיק להיות מקור תוקף למשפט הפוזיטיבי והופך להיות כלי פרשני לביקורת עליו. הבסיס למשפט הטבעי נלמד מהסכמות משותפות לכלל בני האדם. לכל קהילה יש טובים אנושיים שונים שנובעים מתפיסות מוסריות שונות ולכן המשפט הטבעי אינו מקור לדין הרצוי אלא רק ביקורת עליו. מקור התוקף של המשפט הוא פוזיטיבי.
הביקורת על המשפט הטבעי

בעבר - גם אנשי המשפט הטבעי וגם הפוזיטיביסטים מסכימים לטענה הראשונה לפיה יש מוסר שמקובל על כולם. הטענה השנייה (שהחקיקה המשפטית האנושית חייבת להתאים למשפט הטבע) נמצאת במחלוקת. הפוזיטיביסטים טוענים שיש הפרדה בין המוסר למשפט ואנשי המשפט הטבעי טוענים שהמוסר עומד מאחורי כל חוק.
כיום – לאור מגמת הרב-תרבותיות, דווקא הטענה הראשונה נמצאת במחלוקת. לטענת המבקרים, האמונה שקיים מוסר אוניברסלי אחד לכל האנושות היא בעייתית. הניסיון לקבוע מוסר אוניברסלי אחד נתפס בעיניהם כניסיון של תרבות מערב שמתנשא ומנסה להשליט את ערכיו על כל העולם. לכן, כשתוקפים את הטענה הראשונה של המשפט הטבעי, גם הטענה השנייה נופלת כי אין מוסר משותף שמכריע בכל מקום.
פוזיטיביזם גובר על המשפט הטבעי כי הוא מסכים שיש עקרונות מקובלים בכל חברה שצריך לכתוב אותם ובכך מתאפשרת בקרה פוזיטיביסטית על כללי המשפט שלנו.
מערכת המשפט בארץ מתנגדת בעיקרון למשפט טבעי ומסתמכת בפסקי הדין על חוק רשום. חריג יחיד לכך הוא במשפטי הנאצים אולם גם בהם ההסתמכות העיקרית היא על מוסר שמקובל בעולם כולו – מוסר אוניברסלי.
במקומות שיש בהם חוסר ניתן להשתמש בעקרונות השיטה המקובלים במערכת. גם הפוזיטיביסטים יסכימו למהלך כזה בתנאי שהמשפט הטבעי יתקבל כאמצעי ביקורת ולא כמייצר דין חדש.
יישום המשפט הטבעי בפסיקה בישראל

פסק דין חשוב, העוסק בשאלת "המשפט הטבעי" ומהווה אבן דרך בשיטת המשפט הישראלית, ובהיסטוריה של בית המשפט העליון הוא ע"ב1/65 ירדור נ. יו"ר ועדת הבחירות המרכזית לכנסת השישית, פ"ד יט (3), 365 (פסק דין ירדור). המדובר בערעור על סירובה של ועדת הבחירות המרכזית לאשר השתתפותה בבחירות לכנסת השישית של "רשימת הסוציאליסטים", רשימה שחלק מחבריה היו אף חברים בארגון הבלתי חוקי "אל ארד".
בערעור דנו שלושת שופטי בית המשפט העליון, שמעון אגרנט, חיים כהן, ויואל זוסמן. שלושתם נמנים עם גדולי המשפטנים שקמו במדינת ישראל. אגרנט וזוסמן הפכו מאוחר יותר נשיאי בית המשפט העליון וכהן המשנה לנשיא בית המשפט העליון.
חיים כהן ייצג את הגישה הפוזיטיביסטית, כאשר קבע כי אם אין למצוא חיקוק מפורש מכוחו יכולה ועדת הבחירות לפסול רשימה מלרוץ לבחירות, הרי שאין בכוחה של הוועדה לפסול את הרשימה, ואחת היא עד כמה יהיו חבריה מסוכנים, וכדבריו:
המדובר בניתוח החוק באופן פוזיטיביסטי, השואל את השאלה לא "מהי הנורמה המשפטית הרצויה", אלא "מהי הנורמה המשפטית הקיימת".
השופט יואל זוסמן בחר בדרך אחרת. השאלה היא, לדעתו, אם צריכה ועדת הבחירות המרכזית להסתפק בחוק הרשום עלי ספר, או שמא צריכה היא לשקול שיקולים ועקרונות שאינם רשומים בספר החוקים, והם שיאירו את דרכה. השופט זוסמן קבע כי בנוסף לאות הרשומה של החוק על ועדת הבחירות המרכזית לקחת בחשבון את השיקול הטבעי והמובן מאליו, של זכות ההתגוננות של המדינה מידי אויביה מבפנים ומבחוץ. בהסתמך על הניסיון המר של רפובליקת ויימאר, קבע השופט זוסמן כי זכות התגוננות זו היא חלק מן המשפט הטבעי, ויש חובה על הוועדה לקחת שיקול זה בחשבון בעת דיוניה, ולא לשבת בחיבוק ידיים ולהתייאש מהעדר דין פוזיטיבי כשבעל דין מבקש מהם, שיושיטו לו יד עזר כדי להביא את הקץ על המדינה.
כאן מאמץ השופט זוסמן את גישת "המשפט הטבעי" באופן מפורש, תוך שהוא יוצא באופן חזיתי נגד גישתו הפוזיטיביסטית של חברו השופט כהן, תוך שימוש בלקחי השואה, שמהווה כיום אחד הבסיסים האידאולוגיים המוצקים למצדיקי המשפט הטבעי.
השופט אגרנט, אשר דעתו הייתה המכרעת, קבע כי היות שלשאלה משמעות חוקתית, הרי שיש לקחת בחשבון נתוני יסוד, ובראשם היות מדינת ישראל מדינה יהודית, ולאור זאת לפרש את החוקים באופן שלא יכולה להיות פעולה הסותרת נתון בסיסי זה, ובכללה פעולת ועדת הבחירות המרכזית, אשר אינה יכולה לאפשר לכנסת להעלות על סדר יומה את השאלה אם יש לעשות לשם חיסול מדינת ישראל, שהרי עצם הצגת השאלה נוגדת את רצון העם השוכן בציון, את חזונו ואת האני מאמין שלו. גישה זו היא גישה מעט מרוככת מגישתו של השופט זוסמן.
פסק דין ירדור מהווה את אחת הדוגמאות הטובות ביותר להתנגשות בין "הפוזיטיביסטים" ובין "אנשי המשפט הטבעי", וזאת בדור שחווה את השואה, בה נעשה שימוש במערכת משפטית שלמה ובעלת הגיון פנימי, על מנת לעשות מעשים נוראים המנוגדים למוסר האנושי הבסיסי ביותר. אם כי בדיון זה קיבל בית המשפט את טענת "המשפט הטבעי" ישנן דוגמאות רבות לפסיקה "פוזיטיביסטית", ולא ניתן לומר כי אחת השיטות היא השיטה הדומיננטית במשפט ארצנו.
אחרי מספר שנים, בספרו על פרשנות, מפנה השופט חיים כהן את הקורא לדעת הרוב בירדור, ומתעלם כליל מדעת היחיד שלו עצמו.
לקריאה נוספת

ק.ס. לואיס, הנכון והשגוי כרמז למשמעות היקום. מאנגלית: עמית איזנמן. דחק: כתב עת לספרות טובה, גיליון י"ג, 2021.
ראו גם

פוזיטיביזם משפטי
אנרכיזם
כללי הצדק הטבעי
אקטיביזם שיפוטי
הערות שוליים

↑  אתיקה מהד' ניקומאכוס, ספר ה, פרקים ז, י א2א, עמ' 16
↑  סומה תאולוגיה שאלה 90, א 5, עמ' 27
↑  תומאס הובס, "לויתן או החומר, הצורה והשלטון של קהיליה" תרגם יוסף אור. הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, האוניברסיטה העברית, ירושלים, תשל"ג (מהדורה שנייה), עמ' 121.
| חוק ומשפט |
| --- | --- | --- |
| ענפים עיקריים | משפט ציבורי • משפט חוקתי • משפט מנהלי • משפט פלילי • דיני חיובים • דיני חוזים • דיני נזיקין • דיני עשיית עושר ולא במשפט • דיני קניין • דיון אזרחי • דיון פלילי • משפט בין-לאומי פומבי • דיני היושר |  |
| תחומים נוספים | משפט ימי • דיני חדלות פירעון • דיני תאגידים •  דיני הגבלים עסקיים • משפט בין-לאומי פרטי • דיני הגנת הצרכן • דיני משפחה • דיני ירושה • קניין רוחני • דיני עבודה • משפט צבאי • דיני מיסים • דיני נאמנות |  |
| מקורות המשפט | חוקה • חוק • תקנות • צו • תקדים • קודקס • מנהג • פקודה • אסדרה |  |
| שיטות משפט | משפט קאנוני • המשפט המקובל • המשפט הקונטיננטלי • המשפט הרומי • משפט עברי • שריעה • יאסה • השיטה האינקוויזיטורית • השיטה האדברסרית |  |
| תורת המשפט | פוזיטיביזם משפטי • פורמליזם משפטי • ריאליזם משפטי • הגישה הביקורתית למשפט • משפט הטבע • משפט השוואתי • הגישה הפמיניסטית למשפט • ניתוח כלכלי של המשפט • מחשבה מדינית |  |
| מוסדות ובעלי תפקידים | רשות מחוקקת • הרשות השופטת • רשות מבצעת • שופט • עורך דין • בוררות |  |
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560767105171  BNE: XX526882  GND: 4041411-5  LCCN: sh85090244  NDL: 00571320  NKC: ph124921
סיפור הפרברים (סרט, 2021)

| --- | --- |

כרזת הסרט בישראל
 מבוסס על:  "סיפור הפרברים" מאת ליאונרד ברנשטיין, ארתור לורנץ וסטיבן סונדהיים
 בימוי:  סטיבן ספילברג
 הופק בידי:  קריסטי מקוסקו קריגר קווין מק'קולם סטייסי סניידר סטיבן ספילברג
 תסריט:  טוני קושנר
 עריכה:  מייקל קאן 
 שחקנים ראשיים:  אנסל אלגורט רייצ'ל זגלר אריאנה דבוז דייוויד אלוורז מייק פייסט
 מוזיקה:  ליאונרד ברנשטיין דייוויד ניומן
 צילום:  יאנוש קמינסקי 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  אמבלין אנטרטיינמנט מטרו גולדווין מאייר פוקס המאה ה-20
 חברה מפיצה:  חברת וולט דיסני
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 10 בדצמבר 2021 ישראל 9 בדצמבר 2021
 משך הקרנה:  156 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט מוזיקלי סרט רומנטי סרט דרמה
 מקום התרחשות:  ניו יורק, North Jersey, San Juan Hill 
 תקופת התרחשות:  1957 
 תקציב:  100 מיליון דולר
 הכנסות:  73 מיליון דולר (2023)
 הכנסות באתר מוג'ו:   westsidestory2020
 פרסים:  פרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
סיפור הפרברים (באנגלית: West Side Story) הוא סרט דרמה מוזיקלי אמריקאי בבימויו של סטיבן ספילברג. הסרט הוא עיבוד קולנועי למחזמר באותו השם משנת 1957 מאת ליאונרד ברנשטיין וסטיבן סונדהיים, שמהווה עיבוד מודרני למחזהו של ויליאם שייקספיר "רומיאו ויוליה" שנכתב בשלהי המאה ה-16.
בסרט מככבים אנסל אלגורט ורייצ'ל זגלר (בהופעתה הקולנועית הראשונה), לצד אריאנה דבוז, דייוויד אלוורז ומייק פייסט (אנ'). עוד מככבת בסרט ריטה מורנו, שהופיעה גם בעיבוד הקולנועי משנת 1961.
הסרט עלה לאקרנים ב-10 בדצמבר 2021; בישראל, הסרט עלה לאקרנים ב-9 בדצמבר 2021.
בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-79, הסרט זכה בקטגוריות הסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי, השחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי (זגלר) ושחקנית המשנה הטובה ביותר (דבוז). בטקס פרסי אוסקר ה-94, הסרט היה מועמד ב-7 קטגוריות, וזכה בקטגוריה שחקנית המשנה הטובה ביותר (דבוז).
תקציר העלילה

כמו במחזמר ובסרט המקוריים, עלילת הסרט מתרחשת בשכונת האפר וסט סייד שבמנהטן, ניו יורק, במהלך קיץ 1957 ובוחנת את היריבות המתוחה בין כנופיית "הג'טס", קבוצת בני מעמד הפועלים ממוצא פולני-אמריקאי בהנהגת ריף לורטון, לבין כנופיית "השארקס", קבוצת בני מהגרים מפוארטו ריקו המונהגת על ידי ברנרדו וסקז. כשטוני ויזאק (חבר כנופיית "הג'טס") מתאהב במריה - אחותו של מנהיג "השארקס" - היריבות בין הכנופיות גואה ומאיימת על אהבתם של השניים.
שחקנים ודמויות

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| אנסל אלגורט | טוני | חבר כנופיית "הג'טס" לשעבר |
| רייצ'ל זגלר | מריה | אחותו של ברנרדו |
| אריאנה דבוז | אניטה | בת-זוגו של ברנרדו |
| דייוויד אלוורז | ברנרדו | אחיה של מריה, מנהיג כנופיית "השארקס" |
| ג'וש אנדרס ריברה | צ'ינו | מחזרה של מריה |
| קורי סטול | המפקח שראנק | מפקח במשטרה |
| בריאן דארסי ג'יימס | השוטר קראפקי |  |
| מייק פייסט (אנ') | ריף לורטון | מנהיג כנופיית "הג'טס" |
| אנה איזבל | רוזליה | בת-זוג של חבר כנופיית "השארקס" |
| ריטה מורנו | ולנטינה | אלמנתו של דוק. מורנו גילמה את דמותה של אניטה בסרט משנת 1961 |
| מאדי זיגלר | ולמה | בת-זוג של חבר כנופיית "הג'טס" |
| קייל אלן | בלקן | חבר בכנופיית "הג'טס" |
| מיילס ארליק | סנובוי | חבר כנופיית "הג'טס" |
חברי כנופיית "הג'טס" מגולמים על ידי בריאנה אברוצו, קייל אלן, קייל קופמן, בן קוק, הריסון קול, קווין קסלק, קלי דרובניק, ג'וליאן אליה, מיילס ארליק, ליי-אן אסתי, שרה אסתי, ג'ון מייקל פיומרה, פלומה גרסיה-לי, גארט האו, פטריק היגינס, שון הריסון ג'ונס, אלואיז קרופ, לורן ליץ', ג'ס לפרוטו, סקיי מאטוקס, עזרא מנאס, אדריאנה פירס, בריטני פולק, דניאל פטריק ראסל, טליה ריידר (אנ'), ג'ונלין סאקסר והאלי טולנד.
בני כנופיית "השארקס" מגולמים על ידי דייוויד אבילס מוראלס, יסניה איילה, מריה אלחנדרה קסטילו, אנליס צ'פרו, אנדריי צ'גאס, ג'נט דלגדו, קלווין דלגדו, גבי דיאז, יורל אצ'זארטה, אדריאל פלט, קרלוס גונזלס, דייוויד גוזמן, ז'קאל אנתוני רוביו, קרלוס סאנצ'ס פאלו, סבסטיאן סרה, גבריאלה סוטו, ריקי אובדה, טנארי ואסקז, ג'מילה ולאסקז, איזבלה וורד וריקרדו זיאס.
הפקה > פיתוח

במרץ 2014, נודע שהבמאי והיוצר סטיבן ספילברג הביע עניין בבימוי עיבוד מחודש למחזמר "סיפור הפרברים". מידע זה הניע את חברת פוקס המאה ה-20 לרכוש את הזכויות על הפרויקט. התסריטאי טוני קושנר, שעבד בעבר עם ספילברג על הסרט "לינקולן" משנת 2012, חשף בריאיון ביולי 2017 שהוא כתב את התסריט של הסרט, אמר שהוא לא נגע בנאמברים המוזיקליים והשאיר אותם כפי שהיו, ואף ציין בנוסף כי סיפור העלילה של הסרט יהיה דומה יותר לזה של המחזמר המקורי מאשר לגרסת הסרט משנת 1961.
בינואר 2018, הוכרז כי רוב הסיכויים הם שספילברג יביים את הסרט לאחר השלמת הצילומים עבור "אינדיאנה ג'ונס 5". הכרזה זו באה כמה ימים לאחר האודישנים הפתוחים שהתקיימו לדמויותיהם של מריה, טוני, אניטה וברנרדו. מספר אודישנים פתוחים התקיימו בניו יורק באפריל, ובאורלנדו שבפלורידה במאי. ביולי, תהליך הפקת "אינדיאנה ג'ונס 5" נדחה, מה שאיפשר לספילברג להתחיל בתהליכי הפקת הסרט. ג'סטין פק נשכר לתאם את הכוריאוגרפיה לסרט בספטמבר 2018.
הפקה > ליהוק

בספטמבר 2018, אנסל אלגורט לוהק לדמותו של טוני. בנובמבר, איזה גונזלס ניהלה משא ומתן על גילום דמותה של אניטה. ריטה מורנו, שהשתתפה בסרט המקורי בדמותה של אניטה, לוהקה לדמותה של ולנטינה, גרסה מחודשת לדמותו של דוק מהסרט המקורי. בינואר 2019, רייצ'ל זגלר לוהקה לדמותה של מריה, ואריאנה דבוז, דייוויד אלוורז וג'וש אנדרס ריברה לוהקו לדמויותיהם של אניטה, ברנרדו וצ'ינו, בהתאמה. במרץ 2019 קורי סטול ובריאן דארסי ג'יימס הצטרפו לצוות השחקנים. חודש לאחר מכן, הוכרזו שאר חברי הצוות המגלמים את חברי כנופיות "הג'סט" ו"השארקס".
הפקה > צילומים

צילומי הסרט התקיימו בהארלם, ובמיקומים נוספים במנהטן ובפלאטלנדס שבברוקלין, ניו יורק סיטי, ביולי 2019. באוגוסט 2019, התקיימו עשרה ימי צילום בפטרסון, ניו ג'רזי, שם הוקם סט חיצוני. הצילומים התקיימו גם בניוארק ובאזורים אחרים במחוז אסקס, ניו ג'רזי. צילומי הסרט הסתיימו ב-27 בספטמבר 2019.
מוזיקה

המלחין דייוויד ניומן עיבד את הפסקול המקורי שהולחן על ידי ברנשטיין עבור הסרט. גוסטאבו דודאמל, המנהל המוזיקלי של התזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס, ניהל את התזמורת במהלך הקלטת השירים עבור הסרט, והמאמנת הקולית ז'נין טסורי שימשה כמאמנת קולית עבור השחקנים על הסט.
הפצה

הסרט התעתד לעלות לאקרנים ב-18 בדצמבר 2020, תחת הפצתה של חטיבת אולפני המאה ה-20 בחברת וולט דיסני. אולם ב-23 בספטמבר 2020 נחשף כי הסרט יעלה לאקרנים ב-10 בדצמבר 2021.
הפצה > שיווק

ב-25 באפריל 2021, במהלך טקס פרסי אוסקר ה-93 ששודר בלייב בכפוף למגבלות ולהנחיות שננקטו בעקבות מגפת הקורונה, הוקרן קדימון הסרט הראשון. בנוסף, כחלק משיווק העיבוד המחודש וכמחווה לסרט המקורי, ריטה מורנו נבחרה להכריז על הזוכה בקטגוריית סרט הטוב ביותר במהלך הטקס. ב-15 בספטמבר 2021, במהלך התוכנית "בוקר טוב אמריקה", הופץ קדימון הסרט הרשמי.
1 בינואר

1 בינואר הוא היום הראשון בשנה בלוח הגרגוריאני, מאז 1622 עד לסיום השנה נשארו עוד 364 ימים (365 בשנה מעוברת).
נפטרו

379 – בסיליוס הגדול, תאולוג נוצרי (נולד ב-329)
404 – טלמכוס הקדוש, נזיר
874 – חסן אל-עסכרי, אימאם שיעי (נולד ב-846)
898 – אודו מלך צרפת (נולד ב-860)
1204 – הוקון השלישי, מלך נורווגיה (נולד ב-1182)
1387 – שארל הרע, מלך נווארה (נולד ב-1332)
1496 – שארל, רוזן אנגולם, אביו של פרנסואה הראשון (נולד ב-1459)
1515 – לואי השנים עשר, מלך צרפת (נולד ב-1462)
1559 – כריסטיאן השלישי, מלך דנמרק (נולד ב-1503)
1560 – ז'ואקן די בלה, משורר צרפתי (נולד ב-1522)
1748 – יוהאן ברנולי, מתמטיקאי שווייצרי (נולד ב-1667)
1782 – יוהאן כריסטיאן באך, מלחין גרמני (נולד ב-1735)
1856 – ג'ון מקפרסון ברין, פוליטיקאי אמריקאי וסנאטור מטעם ג'ורג'יה (נולד ב-1781)
1894 – היינריך הרץ, פיזיקאי (נולד ב-1857)
1943 – ארתור רופין, מנהיג ציוני (נולד ב-1876)
1948 – חנן זלינגר, מפקד פלוגת חי"ש (נולד ב-1921)
1972 – מוריס שבלייה, שחקן וזמר צרפתי (נולד ב-1888)
1992 – גרייס הופר, מתכנתת, מחלוצי המחשוב (נולדה ב-1906)
1995 – יוג'ין ויגנר, פיזיקאי יהודי ממוצא הונגרי, חתן פרס נובל לפיזיקה (נולד ב-1902)
1996 – עלי שכטמן, סופר יהודי, מחשובי סופרי היידיש (נולד ב-1908)
2005 – שירלי צ'יזהולם, המועמד/ת הראשונה בהיסטוריה לנשיאות ארצות הברית ממוצא אפרו-אמריקני, והאישה הראשונה מטעם המפלגה הדמוקרטית שרצה למועמדות לנשיאות (נולדה ב-1924)
2005 – אשר פרס, פיזיקאי ישראלי (נולד ב-1934)
2008 – אליעזר יונג, שחקן תיאטרון ישראלי (נולד ב-1928)
2012 – יפה ירקוני, זמרת ישראלית, כלת פרס ישראל לזמר עברי (נולדה ב-1925)
2013 – אברהם יעקב פרידמן, האדמו"ר מסדיגורה וחבר נשיאות מועצת גדולי התורה (נולד ב-1928)
2014 – חואניטה מור, שחקנית קולנוע ותיאטרון אמריקאית (נולדה ב-1914)
2015 – אולריך בק, סוציולוג גרמני (נולד ב-1944)
2015 – עומר כראמי, ראש ממשלת לבנון (נולד ב-1934)
2015 – מריו קואומו, פוליטיקאי אמריקאי (נולד ב-1932)
2017 – יעקב נאמן, שר המשפטים והאוצר (נולד ב-1939)
2017 – הילריון קפוצ'י, ארכיבישוף (נולד ב-1922)
2018 – זאב דב סלונים, רב מרכז ירושלים, זקן חבר בית דין רבני חב"ד בישראל (נולד ב-1934)
2018 – שלום ואנו, כדורגלן ישראלי, סוכן ביטוח, עסקן כדורגל וספורט, שדר ופרשן בשירים ושערים וכתב חדשות הספורט (נולד ב-1938)
2019 – אשר בלוט, כדורגלן ישראלי ששיחק בעמדת הקשר (נולד ב-1932)
2020 – דייוויד סטרן, עורך דין יהודי-אמריקאי שהיה נציב (קומישנר) ליגת ה-NBA (נולד ב-1942)
2020 – יוסי שריקי, מורה, מחנך, מפיק מוזיקלי, מעבד, מוזיקאי וכנר וירטואוז ישראלי (נולד ב-1952)
2021 – קרלוס אסקודה, חוקר מדע המדינה ואינטלקטואל ארגנטינאי (נולד ב-1948)
2022 – חנן רפפורט, פסיכולוג קליני (נולד ב-1928)
2024 – יהודה נאות, איש צבא ישראלי, מפקד באצ"ל וקצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה (נולד ב-1924)
2024 – ניקלאוס וירת, מדען מחשב שווייצרי (נולד ב-1934)
2025 – דייוויד לודג', סופר אנגלי (נולד ב-1935)
חגים החלים ביום זה

ראש השנה האזרחית נחגג במדינות רבות הנוהגות לפי הלוח הגרגוריאני
חג מילת ישו
יום העצמאות של האיטי
יום העצמאות של סודאן
יום העצמאות של ברוניי
שחרור קובה
היום האחרון של הקוואנזה
31 בדצמבר – 2 בינואר
ינואר
לוח אירועים שנתי
מטבע עם דמותו של פרטינקס
חפירת תעלת פנמה
לורנזו דה מדיצ'י
אולריך צווינגלי
פייר דה קוברטן
ג'יי אדגר הובר
ג'יי די סלינג'ר
איימן עודה
לואי השנים עשר, מלך צרפת
יפה ירקוני
בית הערבה (עיר מקראית)

נחלות שבטי ישראל
בֵּית הָעֲרָבָה הייתה עיר מקראית בנחלת שבט יהודה, ששכנה באזור צפון ים המלח. על שמה נקרא קיבוץ בית הערבה, השוכן סמוך לאתרה המשוער.
בית הערבה במקורות

העיר נזכרת תחילה בספר יהושע, בתיאור הגבול הצפוני של נחלת יהודה, בין נחלת שבט יהודה לנחלת שבט בנימין: ”וּגְבוּל קֵדְמָה יָם הַמֶּלַח עַד קְצֵה הַיַּרְדֵּן וּגְבוּל לִפְאַת צָפוֹנָה מִלְּשׁוֹן הַיָּם מִקְצֵה הַיַּרְדֵּן וְעָלָה הַגְּבוּל בֵּית חָגְלָה וְעָבַר מִצְּפוֹן לְבֵית הָעֲרָבָה וְעָלָה הַגְּבוּל אֶבֶן בֹּהַן בֶּן רְאוּבֵן וְעָלָה הַגְּבוּל דְּבִרָה מֵעֵמֶק עָכוֹר וְצָפוֹנָה פֹּנֶה אֶל הַגִּלְגָּל אֲשֶׁר נֹכַח לְמַעֲלֵה אֲדֻמִּים אֲשֶׁר מִנֶּגֶב לַנָּחַל”. היעדרה של בית הערבה בולט בתיאור המקביל של הגבול הדרומי בבנימין, שם מופיעה במקומה "כתף מול-הערבה".
בית הערבה נזכרת גם ברשימת ערי יהודה, בקבוצת המדבר שבנחלת שבט יהודה: ”בַּמִּדְבָּר בֵּית הָעֲרָבָה מִדִּין וּסְכָכָה וְהַנִּבְשָׁן וְעִיר הַמֶּלַח וְעֵין גֶּדִי עָרִים שֵׁשׁ וְחַצְרֵיהֶן”. העיר נזכרת גם ברשימה המקבילה של ערי בנימין, בקבוצה 1; חוקרים רבים מניחים כי ברשימה המקורית של ערי יהודה ובנימין, קבוצת המדבר ביהודה וקבוצה 1 בבנימין היוו קבוצה אחת, שפוצלה בהמשך.
זהו המקור הטופונימי המפורט ביותר במקרא, והבסיס למחקר הגאוגרפי-היסטורי של יהודה המקראית. ניתוח טקסטואלי והסטורי מראה כי היא חלק מרשימה גדולה יותר שכללה גם את ערי בנימין בספר יהושע, פרק י"ח, פסוקים כ"א–כ"ח, כלומר את מלוא היקפה של ממלכת יהודה. הרשימה איננה מהתקופה המשוערת של יהושע או של ההתנחלות, שכן היא משקפת שיא יישובי אליו הגיעה ממלכת יהודה רק במאות 7–8 לפסה"נ, בערך ימי חזקיהו או יאשיהו (עדיפות מסוימת לאחרון). אשר למהות הרשימה המקורית יש מחלוקת. היה מקובל להניח שהיא שיקפה חלוקה מנהלית של ממלכת יהודה, שכן הערים ערוכות בקבוצות גאוגרפיות. אולם, גבולותיהן של הקבוצות אינם מוגדרים, והן נכנסות לעיתים זו לתוך זו. כל שניתן לומר הוא שהרשימה משקפת את המצב היישובי בממלכת יהודה, כנראה בימי יאשיהו. סקר הר יהודה והמחקר הנלווה אליו תומך במסקנה זו.
מקובל להניח כי מכאן מוצאו של אחד מגיבורי דוד, אביאל (בן) הערבתי, הנזכר בספר ספר שמואל ב', פרק כ"ג, פסוק כ"א: "אבי עלבון הערבתי" (בחלק מנסחי תרגום השבעים: "אביאל בן הערבתי"); הוא נזכר גם בספר ספר דברי הימים א', פרק י"א, פסוק ל"ב: "אביאל הערבתי".