stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ביאטריס, נסיכת אדינבורו וסקסה-קובורג-גותה

| --- | --- |

 לידה:  20 באפריל 1884 איסטוול פארק, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  13 ביולי 1966 (בגיל 82) סנלוקר דה ברמדה, ספרד 
 שם מלא:  ביאטריס לאופולדין ויקטוריה
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מקום קבורה:  Convent of the Capuchinos 
 בן או בת זוג:  Infante Alfonso, Duke of Galliera (15 ביולי 1909–13 ביולי 1966) 
 
ביאטריס, נסיכת סקסה-קובורג וגותה (באנגלית: Princess Beatrice Leopoldine Victoria of Saxe-Coburg and Gotha)(20 באפריל 1884 – 13 ביולי 1966) הייתה נסיכת אדינבורו וסקסה קובורג וגותה ונכדתה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת. מאוחר יותר נישאה לבן משפחת המלוכה הספרדית, אלפונסו, נסיך ספרד, דוכס גליירה, בן דודו הראשון של אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד.
ראשית חיים

הנסיכה ביאטריס לאופולדין ויקטוריה נולדה ב-20 באפריל 1884 בקנט, אנגליה, לאלפרד, דוכס אדינבורו, בנה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, ולמריה אלכסנדרובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתם של אלכסנדר השני, קיסר רוסיה ומריה, נסיכת הסן. היא נקראה "בייבי בי" על ידי משפחתה.
היא הוטבלה בבית איסטוול ב-17 במאי 1884 על ידי הכומר ויליאם לויד. הסנדקים שלה היו ביאטריס, נסיכת הממלכה המאוחדת, הלנה, נסיכת ולדק ופירמונט ווילהלם הראשון, קיסר גרמניה .
ביאטריס בילתה את רוב שנותיה הראשונות במלטה, שם שירת אביה בצי המלכותי. יחד עם אחותה הגדולה אלכסנדרה, נסיכת אדינבורו וסקסה-קובורג-גותה, היא הייתה שושבינה בחתונת בני דודיהן מצד אביהן הדוכס והדוכסית מיורק (לעתיד ג'ורג' החמישי והמלכה מרי) ב-6 ביולי 1893.
עם מות דודו של הנסיך אלפרד, ארנסט השני, דוכס סקסה-קובורג-גותה, ב-22 באוגוסט 1893, הדוכסות עברה בירושה אל הדוכס מאדינבורו, שכן אדוארד, נסיך ויילס, אחיו הבכור של הדוכס והמלך לעתיד אדוארד השביעי, ויתר על זכותו לירושה. הדוכס והדוכסית, עם חמשת ילדיהם ששרדו, נסעו זמן קצר לאחר מכן לקובורג כדי להתיישב.
סיכויי נישואין

בשנת 1902 ניהלה הנסיכה ביאטריס רומן עם מיכאיל אלכסנדרוביץ', אחיו הצעיר של ניקולאי השני, ובאותה תקופה היורש של כס המלוכה הקיסרי. היא החלה לקבל ממנו מכתבים בספטמבר 1902, ואף על פי שהיה דוכס רוסי והיא נסיכה גרמנית, הם התכתבו באנגלית, והוא כינה אותה "סימה" עם זאת היא נמנעה מלהתחתן עם הדוכס הגדול כאשר הכנסייה הרוסית האורתודוקסית אסרה על נישואי בני דודים מדרגה ראשונה. אף על פי שנישואים כאלה הורשו בעבר בבית רומנוב (הדוכסית הגדולה יקטרינה פבלובנה, שידה נדחתה לנפוליאון בונפרטה, הורשתה פעמיים להינשא לבני דודים ראשונים. צאצאיה הפכו לסניף הרוסי של הדוכסים מאולדנבורג). ניקולאי השני האדוק, ראש הכנסייה הרוסית הרשמי, למען אחיו.
בנובמבר 1903, מיכאיל כתב לביאטריס ואמר לה שהוא לא יכול להתחתן איתה. המצב הוחמר על ידי מכתב שביאטריס קיבלה אז מאחותה הגדולה ויקטוריה מליטה, נסיכת אדינבורו וסקסה-קובורג-גותה ("דאקי"), שבו מיכאיל הואשם בכך שיזם בקפדנות את הרומן האבוד (כאשר כמה שנים לאחר מכן ויקטוריה מליטה עצמה ניסתה להינשא לבן דודה קיריל ולדימירוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה והקיסר סירב, אך היא התעקשה ונשלחה עם קיריל לגלות). ביאטריס המושפלת נשלחה למצרים כדי להתאושש משברון הלב, אך השתוקקה וכתב מכתבי נזיפה למיכאיל עד 1905.
על פי השמועות, ביאטריס התכוונה להתחתן עם אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד, אך זו התגלתה כשמועה שקרית כאשר נשא לאישה את בת דודתה ויקטוריה אֶאוּחֶנִיַה, נסיכת בטנברג בשנת 1906. בחתונתם פגשה ביאטריס את בן דודו של המלך אלפונסו, אלפונסו, נסיך ספרד, דוכס גליירה, (1886-1975), אינפנטה מספרד, הדוכס החמישי מגליירה. ממשלת ספרד התנגדה להצעה של אינפנטה להתחתן עם נסיכה בריטית, שבניגוד למלכה ויקטוריה אאוחניה לא הסכימה להמיר את דתה לקתוליות הרומית: המלך נאלץ להבהיר שאם החתונה תתקיים, בני הזוג יצטרכו לחיות בגלות.
עם זאת, ביאטריס ואלפונסו נישאו בטקס קתולי ולותרני בקובורג ב-15 ביולי 1909. בני הזוג התיישבו בקובורג עד שב-1912 הורשו לשוב לספרד ותוארו כאינפנטה הוחזר.
באוגוסט 1913 התקבלה ביאטריס לכנסייה הקתולית.
סיכויי נישואין > שערורייה וגלות

במהלך נישואיו של המלך אלפונסו השלושה עשר, היו לו פרשיות ורומנים רבים, שחלקם הולידו ילדים לא חוקיים. הוא לכאורה גם התאהב בהנסיכה ביאטריס, שדחתה אותו. המלך גירש אותה ואת בעלה מספרד, באמתלה של שליחת אינפנטה אלפונסו למשימה לשווייץ. במקביל, מעגל החברים של המלך, שתעב הן את ביאטריס והן את המלכה ויקטוריה אאוחניה, החל להפיץ שמועות זדוניות, באומרו שביאטריס גורשה בגלל התנהגותה הרעה, דבר שלא היה נכון.
לזוג נולדו שלושה בנים:
אלברו אנטוניו פרננדו קרלוס פליפה (1910 – 1997)
אלונסו מריה כריסטינו ג'וסטו (1912 – 1936)
אטאולפו קרלוס אלחנדרו איזבלו (1913 – 1974)
מלחמת האזרחים

המשפחה עברה לאנגליה, שם התחנכו שלושת בניהם במכללת ווינצ'סטר. משפחת המלוכה הספרדית ויתרה לבסוף, וביאטריס ומשפחתה הורשו לשוב לספרד, שם הקימו את ביתם באחוזה בסנלוקר דה באראמדה.
שנות השלושים היו תקופה אומללה עבור המשפחה, שכן קריסת המלוכה הספרדית ומלחמת האזרחים שבאה בעקבותיה הובילו לאובדן חלק גדול מעושרה של המשפחה. לאחר הקמת הרפובליקה הספרדית השנייה בשנת 1931 נמלטו המלך אלפונסו ומשפחתו לגלות באיטליה. בשנים שלאחר מכן, המצב הפוליטי בספרד החמיר כאשר קבוצות שונות נאבקו על השלטון. בסוף שנות ה-30 של המאה ה-20 פרצו העימותים למלחמת אזרחים כוללת. ביאטריס ואלפונסו איבדו את עזבונם במהלך המלחמה ובנם האמצעי של בני הזוג, אלונסו, נהרג בלחימה למען הכוחות הפשיסטיים.
חיים מאוחרים יותר

ביאטריס מתה באחוזתה באל בוטנקו בסנלוקר דה בארמדה ב-13 ביולי 1966. בעלה שרד אחריה תשע שנים. בנם אטאולפו מת בשנת 1974. הנכדים היחידים שלהם הם ילדיו של הנסיך אלברו.
בעת מותה, ביאטריס הייתה בתם האחרונה ששרדה של הנסיך אלפרד והדוכסית הגדולה מריה אלכסנדרובנה.
בויאר נישני

בויאר פאיק נישני (באלבנית: Bujar Faik Nishani;‏ 29 בספטמבר 1966 – 28 במאי 2022) היה פוליטיקאי אלבני, שכיהן כנשיא אלבניה מ-2012 עד 24 ביולי 2017. היה פעיל במפלגה הדמוקרטית של אלבניה.
בשנים 2007–2009 ו-2011–2012 כיהן נישני כשר הפנים, ובשנים 2009–2011 כיהן כשר המשפטים.
נולד בדורס. ב-1 ביוני 2012 נבחר ברוב של 73 מתוך 140 קולות לנשיא. ב-24 ביולי 2012 הושבע לתפקיד והחליף את הנשיא המכהן באמיר תופי. חמש שנים לאחר מכן, ב-24 ביולי 2017, החליף אותו בתפקיד איליר מטה.
נישני נפטר בברלין שבגרמניה ב-28 במאי 2022. הותיר אחריו אישה, אודטה נישני, ושני ילדים.
בובאל מערבי

| בובאל מערבי |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: פריים
תת־משפחה:: בובאלים
סוג:: בובאל
מין:: בובאל איילי
תת־מין:: בובאל מערבי
שם מדעי
 Alcelaphus buselaphus major ‏בליית, 1869
תחום תפוצה


בובאל מערבי (שם מדעי: Alcelaphus buselaphus major; קרוי גם בובאל ענק), הוא אחד מששת תת-המינים של בובאל איילי החי במערב אפריקה, ותואר לראשונה בשנת 1869. ברוב הטקסונומיות מתייחסים אליו עדיין כתת-מין של הסוג בובאל (הנחשב כסוג ומין יחיד). תת-מין זה הוא הגדול ביותר משאר תת-המינים, והשני בגודלו בתת-משפחת הבובאלים לאחר הגנו הכחול. בעבר הלא רחוק תפוצתו חפפה עם תת-המין בובאל ג'קסון, וייתכן כי בתקופות מוקדמות יותר אף עם תת-המין הנכחד בובאל צפוני. מבחינה חיצונית האנטילופה הדומה לו ביותר היא ההירולה הנדירה, ולאחר מכן הבובאל הצפוני; שניהם קטנים ממנו באופן ניכר. שמו המדעי נגזר מיוונית כדלהלן: "Alcelaphus" = אייל וצבי, "buselaphus" = פר וצבי, ומתייחס לדמיון שלו לשלושת פרסתנים האלה: גובה, קרניים ולוע של פר, ראש ומבנה גוף של אייל, וצבע פרווה בהיר ורגליים ארוכות כשל צבי. "major" = גדול, בהתייחסו לגודל הגוף שלו היוצא דופן משאר תת-המינים. שמותיו הרשמיים "בובאל מערבי" ו"בובאל ענק", מתייחסים לתפוצתו במערב אפריקה ולגודלו. הבובאל המערבי הוא אחד מהפרסתנים הגדולים של מערב אפריקה, לצד איילנד ענק, תאו היער ובונגו.
הערות שוליים

↑  בובאל מערבי באתר הרשימה האדומה של IUCN
בובאלים מערבים בריצה.
עדר של בובאלים מערבים.
בועת חד-קרן

מימון הון סיכון לפי שנה
בועת חד-קרן היא בועה כלכלית תאורטית שתתרחש כאשר חברות הזנק חד-קרן יוערכו יתר על המידה על ידי קרנות הון סיכון או משקיעים. מצב זה יכול להתרחש כאשר חברת ההזנק עדיין בבעלות פרטית או במהלך הנפקה הראשונית לציבור.
"חברת חד-קרן" היא חברה ששווי השוק שלה מוערך בסכום של מיליארד דולר לפחות.
גורמי צמיחת הבועה

עלייה במספר חברות ההזנק חד-קרן נובעת מהמוכנות של המשקיעים להעביר כסף למחזורי מניות בחברות הזנק.
בעלי הון סיכון ואנשי אקדמיה מזהירים כי בהתחשב בחוסר השינוי ברווחיות הכוללת של חברות ההזנק ובתזרימי המזומנים העתידיים, עליית השווי איננה בר-קיימא ואינה מוצדקת.
חברות הזנק מתפקדות כלכלית ללא שינוי, אך עם משאבים גדולים יותר. לדוגמה, סקר שנערך באוניברסיטת הרווארד בקרב בעלי הון סיכון מצא כי 91% מבעלי ההון סיכון חושבים כי חברות חד-קרן מוערכות יתר על המידה.
היעילות בשימוש במשאבים אפוא מצטמצמת ומסמנת רווחיות נמוכה לעתיד. שיעורי צריבה (הקצב שבו חברה חדשה מוציאה את גיוס ההון שלה לפני שהיא מייצרת תזרים מזומנים חיובי מפעילות) גבוהים יותר יובילו לרווחיות נמוכה יותר ויפחיתו את הרווחים של המשקיעים ב-5 עד 10 השנים הקרובות.
ההשפעה השלילית על חברות הון סיכון תשאיר את המשקיעים שנוטים פחות להמשיך ולהשקיע בחברות חדשות. הירידה הזו כבר מתבטאת במספר חברות ההזנק הנחשבות לחד-קרן.
צמיחה בשנים האחרונות

בין 2015 ל-2016, נראתה צמיחה אדירה במספר חברות החד-קרן בעולם – 2015 נפתחה עם 82 חברות ואילו שנת 2016 הסתיימה עם 208 חברות, ומאז נרשמה האטה בצמיחת החברות, בשנת 2017 נרשמו 224 חברות, ובשנת 2018 הסתיימה עם 266 חברות. הערכת השווי הכוללת ירדה גם היא בהתאמה מ-1.3 טריליון דולר בשנת 2015 ל-861 מיליארד דולר בשנת 2018 מה שמצביע על ירידת ערך של 34% במשק ההזנק. הסיבה לכך היא דרישה לאסטרטגיות השקעה מדויקות וברורות יותר.
צמיחה בשנים האחרונות > ארצות הברית

לארצות הברית כלכלת ההזנק הגדולה בעולם, עם למעלה מ-400,000 חברות חדשות שנוצרות מדי שנה, מה שהופך אותה לרגישה ביותר ולמניעה של בועת ההזנק. 14% מהאמריקאים בכוח העבודה עובדים עבור עסקים קטנים או סטארט-אפים. הצטמקות של מגזר זה במשק תשפיע על 27 מיליון אמריקאים. בעוד שמספרים אלה פירושם שיזמות הביאה מיליוני משרות וחיזקה את הכלכלה האמריקאית ביחס לשאר העולם, גודל הענף פירושו שבּועת החד-קרן עלולה לפגוע במיליוני עובדים.
צמיחה בשנים האחרונות > אסיה

חברות ההזנק האסיאתיות צומחות במהירות, ולמעשה באופן המהיר ביותר בעולם. 42 מיליארד דולר הושקעו על ידי חברות הון סיכון ובמרכזי יזמות באסיה. בהודו ובסין נרשמה צמיחה של 10% בחברות הזנק וגידול של 50% בפעילות הון סיכון בהתאמה. ארצות הברית משקיעה עשרות מיליארדים בחברות הזנק אסייתיות ולהפך. בהתחשב בזרימה העולמית של השקעות בחברות הזנק האטה בעולם ההפעלה בארצות הברית או באסיה תביא להאטה גם באזור השני.
תוצאות פוטנציאליות

אם אכן ישנה בועה, היא עלולה להתמוטט כתוצאה מתפקוד לוקה בחסר של חברות חד-קרן שהשקיעו בהן, מה שיוביל להפחתת הרווחים עבור חברות הון סיכון. הרווחיות המופחתת תביא לקיצוץ באמצעים ונטייה של המשקיעים שלא להשקיע ולממן חברות הזנק. דבר זה, בראש ובראשונה, יפגע בחברות הזנק ובמוסדות הון סיכון כמו גם בעובדים שלהם. עם זאת, גם הקמת חברות חדשות יפגעו וזה יוביל לפגיעה בצמיחה הכלכלית בעולם ובחדשנות בעתיד הקרוב.
מניעה

התמתנות מוגברת במימון מצד בעלי הון סיכון ומשקיעים, כמו גם חסכנות מצד עובדי ובעלי חברות ההזנק, נחשבות לפתרון בר-קיימא לבעיה זו. הסיבה הבסיסית לבועה נעוצה בשערוך ממוצע של הערכות שווי ופעילויות מימון, כאשר בפועל רוב חברות ההזנק נותרות ללא רווחיות. בעיה זו אינה ניתנת לשינוי שכן רוב חברות ההזנק תהיינה בלתי רווחיות בנקודת המימון, שכן החברות משתמשות במימון כדי להגדיל את ההכנסות והרווחיות. עם זאת, ניתן להפחית את הסיכון עבור חברות הון סיכון ולהקטין גורמים התורמים לבועה על ידי שימוש באמצעים מחמירים יותר בעת מתן הערכות שווי ומכאן נדיבים פחות בגודלי עסקות. בנוסף, הפחתת שיעורי הצריבה היא המפתח ליציבות הכללית של חברות ההזנק ויכולתן לעמוד בציפיות.
הערות שוליים

↑  Paul Gompers, William Gornall, Steven Kaplan, Ilya Strebulaev, How Do Venture Capitalists Make Decisions?, 2016-09
↑  Peggy Eastman, Despite Slight Dip, Employer-Based Health Insurance Continues to Rise, Oncology Times 29, 2007-10, עמ' 39–42 doi: 10.1097/01.cot.0000298600.20739.93
1 2  A Dozen Lessons for Entrepreneurs, New York Chichester, West Sussex: Columbia University Press, 2017-12-31, עמ' 58–68, ISBN 978-0-231-54569-3
↑  Founders at Work, Berkeley, CA: Apress, 2008, עמ' 447–453, ISBN 978-1-4302-1078-8
↑  Table II.18b. Countries with expatriation rates to OECD countries greater than 5% (2001), dx.doi.org
↑  The Greatest Sport of All, University of Arkansas Press, עמ' 237–240, ISBN 978-1-61075-643-3
↑  E. К. Moldakenova, THE EXPERIENCE OF INNOVATIVE ACTIVITY OF DEVELOPED ECONOMIES, SCIENTIFIC ASPIRATIONS, 2018-12-28 doi: 10.31882/2311-4711.2018.24.34
↑  Venture capital trends, 2007-14, dx.doi.org, ‏2015-10-28
↑  Dot.compradors, Pluto Press, עמ' 135–135, ISBN 978-1-84964-734-2
↑  Frank J. Adamcik, Project CHECO Southeast Asia Report. Short Rounds, 1972-07-15
בית הכנסת בית רחל (אסטנה)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת, אטרקציה תיירותית 
 מיקום:  אסטנה 
 מדינה:  קזחסטן 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 4 בספטמבר 2007
 תאריך פתיחה רשמי:  4 בספטמבר 2007 
 קואורדינטות:  51°09′26″N 71°27′42″E﻿ / ﻿51.1573088°N 71.4616569°E﻿ / 51.1573088; 71.4616569
 he
 
בית הכנסת בית רחל הוא בית כנסת באסטנה, קזחסטן. בית הכנסת הוקם ב-7 בספטמבר 2004, והוא בית הכנסת הגדול ביותר במרכז אסיה.
בטקס הפתיחה של בית הכנסת השתתפו נשיא קזחסטן נורסולטן נזרבייב והרב האשכנזי הראשי לישראל יונה מצגר. בנייתו מומנה על ידי המיליארדר הקזחי-ישראלי אלכסנדר משקביץ'. בית הכנסת נקרא על שם רחל יופה, אמו של אלכסנדר משקביץ', מנהיג יהדות קזחה ונשיא ה-EAJC. ה"ג'קרטה פוסט" תיאר את בית הכנסת כדוגמה נדירה מסוגה במדינה בעלת רוב מוסלמי, כ"סמל לאופן שבו מדינה מוסלמית יכולה לבנות ולקיים יחסי שלום בין האסלאם ליהדות".
בבית הכנסת פועל בית חב"ד מקומי בשם חב”ד ליובאוויטש נור-סולטן.
עיצוב אדריכלי

שטחו של בית הכנסת "בית רחל" הוא 5.6 אלף מ"ר. הגג מגיע לגובה של 25 מטר. חלקו העליון של הגג מעוטר במגן דוד המהווה סמל לאמונה ולקהילה. בפנים יש אולמות תפילה נפרדים לגברים ולנשים. ישנם חדרים ללינת לילה לאלו המגיעים להתארח לשבת.
ראו גם

יהדות קזחסטן
הערות שוליים

↑  נחנך בית הכנסת המרכזי באסטנה בירת קזחסטאן, באתר COL
↑  חדשות, חדשות בתי הכנסת, באתר איגוד בתי הכנסת העולמי
↑  Staff, J. (2004-09-10). "Largest synagogue in Central Asia opens in Kazakhstan". J. (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2023-05-10.
↑  "Jewish and proud in provincial Kazakhstan". The Jerusalem Post | JPost.com (באנגלית). נבדק ב-2023-05-10.
↑  Jordan, Michael J. (2008-12-19). "A shared destiny among Jews, Kazakhs". Jewish Telegraphic Agency (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2023-05-10.
1 2  Beit Rachel Synagogue, https://welcome.kz/en/ (באנגלית)
↑  "Learning to tolerate Judaism in Kazakhstan - The Jakarta Post". www.thejakartapost.com. נבדק ב-2023-05-10.
↑  מזכירות בית חב״ד, חב"ד ליובאוויטש נור-סולטן, באתר חב"ד קזחסטאן, ‏2020-07-21
בו אנדרסון

| --- | --- |

 לידה:  16 באוקטובר 1955 (בן 68) פאלקנברג, שוודיה 
 מדינה:  שוודיה, ארצות הברית 
 מקום מגורים:  דלריי ביץ' 
 השכלה:  אוניברסיטת סטוקהולם  האקדמיה הצבאית קרלברג  אוניברסיטת הרווארד  בית הספר לעסקים של הרווארד 
 תקופת הפעילות:  מ-2017 
 מעסיק:  אווטוואז, קבוצת גא"ז, סאאב, UzAuto Motors, ג'נרל מוטורס, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 פרסים והוקרה:  אזרחות כבוד של ניז'ני נובגורוד (2013) 
 
בו אינגה אנדרסון (בשוודית: Bo Inge Andersson; נולד ב-16 באוקטובר 1955 בפאלקנברג, שוודיה) הוא קצין שוודי לשעבר, איש עסקים ודיפלומט. הוא היה המנכ"ל הלא-רוסי הראשון של חברת אווטוואז.
קריירה

אנדרסון עבד כמנהל הרכישות בחברת SAAB (אנ') וג'נרל מוטורס ששם הוא היה סגן הנשיא של מחלקת הרכישות העולמיות והלוגיסטיקה.
מ-2008 עד-2013 עבד אנדרסון עבד ברוסיה בקבוצת GAZ (אנ'). שם הצליח לפנות את החברה מ-1 מיליארד דולרים של הפסד לרווח קבוע של כ-256 מיליונים דולרים ב-2012. בזמן עבודתו תיקן את העסק, צמצם את מספר העובדים ל-50,000 עובדים. בנוסף על כך, סגר את קווי התפוקה הבלתי רווחיים וחידש את התוצרת העיקרית.
ב-2014 החל לעבוד כנשיא ומנכ"ל של אווטוואז – יצרן המכוניות הגדול ביותר ברוסיה. במשך השנים שהוא עבד באווטוואז השיקה החברה 14 רכבים, בינם שני הרכבים לאדה וסטה ו-לאדה אקסריי (אנ'), שהיוו את הדגמים החדשים הראשונים של הרכב מסוג "לאדה" ב-30 השנים האחרונות של החברה. כן צמצם אנדרסון את מספר העובדים באופן משמעותי.
בית הכנסת בית תפילה בנימין

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 מיקום:  צ'רנוביץ 
 מדינה:  אוקראינה 
 קואורדינטות:  48°17′05″N 25°56′42″E﻿ / ﻿48.284611111111°N 25.944888888889°E﻿ / 48.284611111111; 25.944888888889
 he
 
בית הכנסת "בית תפילה בנימין" הוא בית כנסת בצ'רנוביץ.
היסטוריה

בית הכנסת נבנה ב-1923. ב-1938, שעה שצ'רנוביץ הייתה נתונה לשלטון ממלכת רומניה, הונח בכניסה לבית הכנסת לוח זיכרון בגרמנית שנכתב באלפבית עברי. בין 1959 ל-2012 היה זה בית הכנסת הפעיל היחיד בצ'רנוביץ, עד לפתיחתו המחודשת של בית הכנסת קורן בעיר.
ראו גם

בית הכנסת הכוראלי של צ'רנוביץ
בית הכנסת הגדול של צ'רנוביץ
הערות שוליים

↑  Beit Tefilla Benjamin Synagoge, באתר "Digitale Topographie der multikulturellen Bukowina" (בגרמנית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא בתי כנסת ובנושא אוקראינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בית הקברות לחללי מלחמת העולם הראשונה בצארסקויה סלו

כנסיית העץ במתחם בית הקברות, 1915.
בית הקברות לחללי מלחמת העולם הראשונה (ברוסית: Братское кладбище воинов, погибших в Первую мировую войну) הוא בית קברות ישן בפושקין (צארסקויה סלו) שבמחוז לנינגרד, רוסיה. בית הקברות נפתח בשנת 1914 ונהרס בתקופת ברית המועצות.
מתחם בית הקברות שוכן בצמוד לבית הקברות קאזאן המשמש כבית קברות צבאי מאז 1790. בית הקברות הוקם ביוזמת הנסיך הגדול ולדימיר אלכסנדרוביץ'. בתקופת בניית בית הקברות בשנים 1914–1917 שכנה במרכזה כנסייה קטנה. עם תחילת מלחמת העולם הראשונה נקברו בה חיילי הצבא הרוסי הקיסרי שנהרגו במלחמה, זאת ביוזמת אלכסנדרה מלכתו רעייתו של ניקולאי השני.
לקראת סוף שנת 1914 נקברו בבית הקברות 25 לוחמים (10 חיילים ו-15 קצינים). בית הקברות החל להיקרא בית קברות "האחווה", בדומה למקבילו המוסקבאי. באוגוסט 1915 הונחה אבן פינה לכנסיית עץ שנבנתה על ידי האדריכל ס. סידורצ'וק. באותה העת כבר נקברו במתחם יותר מ-400 חיילים.
לאחר מהפכת אוקטובר 1917 נזירי הכנסייה נטלו לעצמם את הטיפול בבית הקברות וטיפוחו, ברם בפברואר 1938 הכנסייה נסגרה והשלטונות הסובייטים חיללו את בית הקברות בבולדוזרים בשנות 1950 ללא השארת זכר.
לאחר התפרקות ברית המועצות התפילות במקום חודשו בשנת 2000. במתחם שבו עמדה בעבר הכנסייה הוצב בפברואר 2001 צלב עץ גדול והוחל בעבודות ניקוי. בשנת 2006 האתר הוכנס לרשימת אתרי מורשת תרבותית של רוסיה. ב-11 בנובמבר 2008 הוצב במתחם בית הקברות ההרוס אסטלת זיכרון ענקית לזכר גיבורי מלחמת העולם הראשונה והוחל בתכנון פיתוח האתר כאתר זיכרון להרוגי המלחמה.
ביולי 2014 צוות עבודה של המועצה להגנה על מורשת התרבות של מועצת סנקט פטרבורג אישרה תוכנית עבודה להכנסת האתר למאגר הממלכתי המאוחד. מה-1 ועד ה-4 באוגוסט 2015, במלאת 100 שנה לתחילת מלחמת העולם הראשונה, האתר שימש כאחד מהאתרים העיקריים שנערכו בהם טקסי הזיכרון הממלכתיים להרוגי המלחמה. בנובמבר אותה שנה ועדת הבינוי והאדריכלות של סנקט פטרבורג אישרה תוכנית עבודה של האדריכל מיכאיל פיליפוב לבניית קומפלקס זיכרון עם השם "קבר החייל האלמוני ממלחמת העולם הראשונה" (Могила Неизвестного Солдата Первой мировой войны) ובו מתחם עם דגלונים ודגלי הצבא הרוסי הקיסרי ואש תמיד. לפי התכנון יוצבו 26 צלבים לזכר כל היחידות שנטלו חלק בלחימה, שלטי זיכרון עם התאריכים העיקריים של המלחמה ושלט זיכרון לאחיות שטיפלו בפצועים. בנוסף תיבנה כנסייה משוחזרת בדמות כנסיית העץ שנהרסה.
בלאגויה מריאנוביץ'

בלאגויה "מושה" מריאנוביץ' (בסרבית: Blagoje "Moša" Marjanović;‏ 9 בספטמבר 1907 – 1 באוקטובר 1984) היה כדורגלן ומאמן יוגוסלבי, ששיחק בעמדת החלוץ. במדי נבחרת יוגוסלביה השתתף במונדיאל 1930 והוא ממוקם במקום השני בטבלת מלך השערים שלה בכל הזמנים עם 37 שערים.
ביוגרפיה

מריאנוביץ' נולד ב-9 בספטמבר 1907 בבלגרד שבממלכת סרביה. אביו, דימיטריה, היה סוחר ואמו סופיה הייתה עקרת בית. הוא נחשב לאחד החלוצים הגדולים שהיו ליוגוסלביה ועם המועדון OFK בלגרד בו שיחק 14 שנה כבש 575 שערים בסך הכל. לפני שעבר אליה שיחק מריאנוביץ' ב-SK יוגוסלביה וזכה עימה באליפות בשנת 1924. במהלך התקופה הארוכה ב-OFK הוא הרוויח כ-1,800 דולר יוגוסלבי בחודש וזכה ב-5 תוארי אליפות, גביע אחד והיה למלך השערים בליגה 3 פעמים בעונות של 1930, 1935/36 ו-1936/37.
שיתוף הפעולה שלו עם אלכסנדר טירנניץ' היה לאחד הטובים בתולדות הכדורגל היוגוסלבי אך הייתה לו גם הבנה טובה מאוד עם שאר חברי הקבוצה והנבחרת הלאומית. מריאנוביץ' ידע לכבוש כמעט מכל מצב אליו הגיע והוכחה לכך היא בכך שכבש לא מעט שערים בזכות העקב האחורי, החזה ואף הבטן שלו. מומחי כדורגל רבים מאותה תקופה גילו הערכה כלפיו ואחד מהם היה מאמן נבחרת ה"וונדר טים" של אוסטריה, הוגו מייזל היהודי, שטען כי אם היה משחק בשורותיו המצב של נבחרתו היה מושלם.
לפני משחק של OFK נגד היידוק ספליט פגש מריאנוביץ' בחורה שאוהדת את היידוק. הם נישאו בשנת 1938 וצברו התעניינות רבה בקרב הציבור והעיתונאים. במהלך מלחמת העולם השנייה היה חייל ונהג משאיות של צבא יוגוסלביה. עם פלישת גרמניה לשטחי יוגוסלביה מריאנוביץ' נלכד והוכנס לכלא בפירסטנברג, שם מדי פעם ארגן משחקי כדורגל בין אסירי המלחמה. עם סיום המלחמה ושחרורו חזר לשחק בדינמו פנצ'בו ואחר כך בפרולטר אוייסק שם סיים את הקריירה בשנת 1949.
ביוגרפיה > נבחרת יוגוסלביה

במדים הלאומיים מריאנוביץ' שותף באולימפיאדה של 1928 ובמונדיאל הראשון ב-1930. בשלב הבתים כבש בניצחון 0–4 על בוליביה ונבחרתו סיימה את דרכה בחצי הגמר לאחר הפסד 6–1 למארחת אורוגוואי. עם חזרתו מאמריקה הדרומית החלוץ המצוין היה לכדורגלן היוגוסלבי הרשמי הראשון בצוותא לטירנניץ'. מריאנוביץ' כבש עבורה שלושער כמה פעמים, אך הזכור מכולם היה בניצחון 4–8 בשנת 1934 על ברזיל בבלגרד. במונדיאל 1934 הוא כבש במוקדמות נגד שווייץ אך יוגוסלביה כשלה להעפיל. גם באותו טורניר ב-1938 נכשלה, ומשחקו האחרון של מריאנוביץ' היה ב-3 באפריל 1938 בניצחון 0–1 נגד פולין. בסך הכל כבש עבורה 37 שערים ב-58 הופעות והוא ממוקם במקום השני במלכות השערים של יוגוסלביה בכל הזמנים אחרי סטפאן בובק.
ביוגרפיה > אחרי פרישה

הוא היה למאמן כדורגל תחילה בפרולטר אוייסק ולאחר מכן ב-OFK בלגרד, אותה הוביל לזכייה בגביע בשנת 1955. מאוחר יותר באותה שנה מרשל טיטו כיבד את מריאנוביץ' במסדר הכבוד של העם היוגוסלבי ובנוסף לכך יצא לסיור באסיה שם פגש את מנהיג סין, מאו דזה-דונג. בהמשך אימן באיטליה בקבוצות טורינו וקטניה לפני שחזר ליוגוסלביה בשביל מועדון פובדה פרילפ שהייתה האחרונה שאימן. בשנת 1961 מריאנוביץ' לקה בשבץ מוחי וכל הצד הימני של גופו היה משותק. לבסוף הוא נפטר ב-1 באוקטובר 1984 היכן שנולד בגיל 77.
בשנת 2014 יצא סרט קולנוע סרבי בשם "נראה אותך במונטווידאו" המדבר על הנבחרת היוגוסלבית במונדיאל 1930. דמותו שוחקה על ידי פטר שטרוגר.
תארים > כשחקן

אליפות יוגוסלביה: 1924
אליפות יוגוסלביה (5): 1930/31, 1932/33, 1934/35, 1935/36, 1938/39
הגביע היוגוסלבי: 1934
מקום רביעי בגביע העולם: 1930
מלך השערים בליגה היוגוסלבית (3): 1930, 1935/36, 1936/37
תארים > כמאמן

הגביע היוגוסלבי: 1955
אנטי-סובייטיזם

קריקטורה פוליטית משנת 1919 המתארת את השפעת המהפכה הרוסית על שיחות השלום בפריז
"אנרכיסט אירופי" מנסה להרוס את פסל החירות בקריקטורה הפוליטית משנת 1919
אנטי-סובייטיזם (באנגלית: Anti-Sovietism) מתייחס לאנשים ופעילויות המכוונים לכאורה נגד סובייטים, ברית המועצות, מדינות ברית המועצות לשעבר, יוצאי החזית המערבית, או שלטון ברית-המועצות.