stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חגית בת-עדה
ספרים שתרגמה מצרפתית

"כל איש בלילה שלו" / ז'וליין גרין, הוצאת זמורה-ביתן, 1990
"אמנות הרומן" / מילן קונדרה, זמורה-ביתן, 1992
"צוואות נבגדות" / מילן קונדרה,  זמורה-ביתן, 1994
"לכל הרוחות... גברת פרויד" / פראנסואז קסנאקיס, זמורה-ביתן, 1994
"ההנאה שבאטיות"	/ מילן קונדרה, זמורה-ביתן, 1995
"מבטו של ונסן" / אן פיליפ, הוצאת מודן, 1997
"כיתת השלג" / עמנואל קארר, הוצאת ספריית פועלים, 1997
"זהות" / מילן קונדרה, זמורה-ביתן, 1997
"באלזאק" / אנרי טרויה, דביר, 1997
"כמו רומאן" / דניאל פנאק, הוצאת שוקן, 1997
"מה קרה לדורה ברודר" / פטריק מודיאנו, זמורה-ביתן, 1997
"צוואה צרפתית" / אנדריי מאקין, הוצאת ידיעות אחרונות, 1998
"הפיה קרבין" / דניאל פנק, שוקן, 1998
"דג זהב" / ז'אן-מארי גוסטאב לה קלזיו, ספריית-פועלים, 1999
"אום, הרומן של אום כולתום" / סלים נסיב, הוצאת אסיה, 1999
"קול קורא במדבר" / דומיניק סיגו, שוקן, 1999
"המסע של תיאו" / קתרין קלמון, הוצאת זמורה-ביתן, 2000
"על פצצות ומפלצות" / דניאל פנק, שוקן, 2000
"חטאה של אולגה" / אנדריי מאקין, שוקן, 2001
"פונדק האביונים" / טאהר בן ג'לון, הוצאת כנרת, 2001
"נכדו של הסרדין" / אילן דוראן-כהן, הוצאת כתר, 2001
"עבר בדוי" / ארנולד לזר, הוצאת כרמל, 2001
"איזה טוסטוס קטן עם כידון..." / ז'ורז' פרק, הוצאת בבל, 2001
"על שפת נהר אמור..." / אנדריי מאקין, כתר, 2001
"באלזאק והתופרת הסינית הקטנה" / דאי סיג'י, כנרת, 2001
"הייתי רוצה שמישהו יחכה לי ..." / אנה גאבאלדה, כנרת, 2001
"בורות"	/ מילן קונדרה, זמורה-ביתן, 2001
"גרגרנות" / מוריאל בארברי, זמורה-ביתן, 2002
"מנגינת חיים" / אנדריי מאקין, כתר, 2002
"ולו זה היה באמת?" / מארק לוי, כנרת, 2002
"מותק הקטנה" / פטריק מודיאנו, זמורה-ביתן, 2002
"שנאת המשפחה" / קתרין קיסה, כנרת, 2003
"גנים אפלים" / מישל קנט, כנרת, 2003
"לנשום"	/ אן-סופי בראסם, שוקן, 2003
"אהבתיה" / אנה גאבאלדה, כנרת, 2003
"אני, הזונה של רמבראנדט" / סילבי מאטון, כנרת, 2003
"שובו של הנסיך הקטן" / זאן-פייר דויד, ידיעות-אחרונות, 2004
"איפה את" / מארק לוי, כנרת, 2004
"גם ילדים קטנים נולדים מכוכבים" / עמנואל ב. דונגאלה, שוקן, 2004
"השימוש במילים" / נטלי סארוט, הוצאת רסלינג, 2004
"נס הדולפין" / פסקאל נעה ברקוביץ', הוצאת מטר, 2005
"הילד של נוח" / אריק-עמנואל שמידט, מטר, 2005
"עץ האפשרים" /	ברנאר ורבר, כנרת זב"מ, 2005
"סימון" / פיליפ גרימבר, מטר, 2005
"האשה שחיכתה" / אנדריי מאקין, מטר, 2006
"המסך" / מילן קונדרה, כנרת זב"מ, 2006
"להיות יחד, זה הכל" / אנה גאבאלדה, שוקן, 2006
"מצב גבולי" / פייר אסולין, שוקן, 2006
"ליל הקליגראפים" / יסמין גאטה, שוקן, 2006
"הרומן של בולגאקוב" / ז'מה סאלם, ידיעות-אחרונות, 2007
"צ'יקן-סטריט" / אמאנדה סטרס, מטר, 2007
"חומצה גופריתנית" / אמלי נותומב, אסיה, 2007
האי הגדול" / כריסטיאן סיניול, מטר, 2007
"לילות שטרסבורג" / אסיה ג'באר, שוקן, 2007
"לשרוד עם זאבים" / מישה דפונסקה, מודן, 2007
"היורש" / איסמעיל קאדארה, כתר, 2008
"כוס שבורה" / אלן מאבאנקו, מטר, 2008
"כחום הדם" / אירן נמירובסקי, כתר, 2009
"עוברת אורח בדממה" / פביאן ורדייה, אסיה, 2009
"מחברות המלחמה" / מרגריט דיראס, כתר, 2010
"יומן אבל" / רולאן בארת, כתר, 2010
"אדון הנשמות" / אירן נמירובסקי, כתר, 2011
"הארנב מפטגוניה" / קלוד לנצמן, כתר, 2011
"נוכחות כה ארוכה" / נתן ויינשטוק, בבל, 2014
הערות שוליים

↑  תואר כבוד מטעם ממשלת צרפת למתרגמת חגית בת-עדה, באתר הארץ, 10 ביולי 2003
↑  נמרוד דביר, סופרים פרסים: הזוכים בפרס שרת התרבות בתחום היצירה הספרותית, 28 בפברואר 2011, באתר nrg
↑   עדי שורץ, האמת הלא נעימה על יהודי ערב רחוקה מהאידיליה המדומיינת של המזרחים, באתר הארץ, 9 במאי 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311852705171  ISNI: 0000 0000 6895 9243  LCCN: no2002067126  VIAF: 97304091   WorldCat (עם VIAF): 97304091
דיבייט בישראל

פעילות דיבייט בישראל קיימת במספר מועדוני דיבייט בחלק ניכר מהמוסדות האקדמיים בישראל ובבתי ספר תיכונים רבים. מתוכם, מועדונים רבים מאורגנים בליגות ומקיימים ביניהם תחרויות ארציות ואירועים משותפים אחרים.
היסטוריה

מועדון הדיבייטינג הראשון בישראל הוקם באוניברסיטה העברית בשנת 1984. ביוזמת פרופסור אדי קאופמן, שכיהן באותה עת כמנהל מכון טרומן לקידום השלום, במטרה לקדם את תרבות הדיון בישראל. הרעיון עלה לאחר רצח אמיל גרינצווייג, שקאופמן ביקש לייצור מסגרת בה אנשים מכל קצווי הקשת הפוליטית יוכלו להיפגש ולדון בנושאים שנויים במחלוקת, בוויכוח סובלני בצורת דיבייט. בוויכוח הראשון השתתפו יוסי ברנע מהצד הימני של המפה הפוליטית ונעם קמינר מהצד השמאלי. נושא הדיון היה "משא ומתן עם אש"ף - כן או לא".
בשנים הראשונות לפעילותו היה מועדון הדיבייטינג היחיד שפעל בקביעות בישראל. עם התפתחות התחום בישראל, החל להשתתף במסגרת התחרויות של ליגת הדיבייט הישראלית ובאליפות העולם בדיבייטינג לאוניברסיטאות.
פעילות תחרותית החלה בישראל בסוף שנות ה-80 ביוזמת "אגודת שיח ושיג" אשר פעלה בבתי הספר ובאוניברסיטאות. פעילות הדיבייט האקדמאית התמקדה במועדונים אשר הוקמו באוניברסיטאות חיפה, בטכניון, בתל אביב ובירושלים והתמקדה באליפות שנתית ארצית. בשנת 1993 התפרקו מועדוני הדיבייט בחיפה ובתל אביב ופעילות הדיבייט האקדמית דעכה כמעט לחלוטין (למעט מועדון האוניברסיטה העברית אשר המשיך לקיים פעילות באופן רציף). פעילות הדיבייט בתיכונים לעומת זאת שמרה על היקף אחיד, אשר הגיעה לשיא באירוח אליפות העולם לתיכונים.
בשנת 1998 הקים מר אורי זכאי מחדש את מועדון הדיבייט של אוניברסיטת חיפה, יזם את הקמתם של מועדוני הטכניון ואוניברסיטת תל אביב, וסייע לפעילותם של מועדוני המרכז הבין תחומי, אוניברסיטת בר-אילן ועוד. במקביל הקים מר זכאי בשנת 1999 את מועצת ליגת הדיבייט שנועדה לאפשר למועדונים לקיים שיגרת פעילות של ליגה פעילה.
בשנים הבאות חל גידול עקבי במספר המוסדות הפעילים: הטכניון ומכללת נתניה ב-2002 (נסגר ב-2005), אוניברסיטת בר-אילן ב-2003, אוניברסיטת בן-גוריון ב-2005, האקדמית ת"א-יפו ב-2005 (נסגר ב-2007), מכללת שערי משפט ב-2007, בשנת 2009 נפתחו שלושה מועדוני דיבייט: המסלול האקדמי המכללה למנהל, האקדמית ת"א-יפו, האוניברסיטה הפתוחה. בשנת 2010 הוקם מועדון הדיבייט של המכללה האקדמית נתניה, בשנת 2011 הוקם מועדון הדיבייט של המרכז האקדמי למשפט ועסקים.
בשנת 1998 התארחה בירושלים אליפות העולם בדיבייטינג לבתי ספר, ובשנת 2002 אירחה אוניברסיטת חיפה את אליפות אירופה בדיבייט. ישראלים אף זכו בהצלחות רבות אחרות בזירת הדיבייט הבינלאומית, בקטגוריות למתחרים שאנגלית אינה שפתם הראשונה. אכן, בדיבייט העל-תיכוני נחשבת ישראל לאחת המדינות החזקות ביותר בתחום בעולם הלא-דובר-אנגלית, יחד עם מדינות כמו הולנד, מלזיה והפיליפינים.
בשנת 2010 הייתה מורכבת ליגת הדיבייט הישראלית מ-15 מוסדות אקדמיים, והיא ממשיכה להתרחב. ליגת הדיבייט הישראלית נחשבת לליגה איכותית מאוד וחבריה נמצאים בצמרת הדיבייט העולמי באופן רציף משנת 1999 ועד לתקופה הנוכחית.
בשנת 2012 זכו האחים עומר וסלע נבו, סטודנטים מאוניברסיטת תל אביב, באליפות העולם הסטודנטיאלית לתרבות הדיון. הם השלימו זכייה ישראלית שלישית ברציפות בתואר, אחרי מייקל שפירא ומאיר ירום מאוניברסיטת חיפה ב-2011, ויוני כהן-אידוב ואורי מרחב, גם כן מתל אביב, ב-2010.
מוסדות להשכלה גבוהה

מועדוני דיבייט קיימים בכל האוניברסיטאות בישראל, למעט
אוניברסיטת אריאל. בנוסף קיימים מועדונים במספר מכללות ובתי ספר לתלמידי חו"ל. רמת השילוב האקדמי במוסד משתנה ממועדון למועדון. חלקם מהווים פעילות במסגרת קורסים אקדמיים לכל דבר; חלקם מקנים למשתתפיהם נקודות זכות אקדמיות המוקצות לפעילות ספורט, התנדבות וכדומה; וחלקם הם חוגים חוץ-לימודיים המנוהלים על ידי אגודת הסטודנטים או דיקנאט הסטודנטים של המוסד. גודל מועדון נע ככלל בין 10 ל-50 משתתפים.
מוסדות להשכלה גבוהה > ליגת הדיבייט הישראלית

בישראל מאורגנים מועדוני הדיבייט האקדמאיים תחת ארגון הגג "ליגת הדיבייט הישראלית". "מועצת ליגת הדיבייט הישראלית" היא הגוף המתאם בין מועדוני הדיבייט השונים המאורגנים בחסותה. המועצה מורכבת מנציגי המועדונים החברים בה.
מועדוני הדיבייט האקדמאיים המשמשים כחברים מצביעים בליגת הדיבייט הישראלית:
האוניברסיטה העברית בירושלים, אוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת חיפה, הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, אוניברסיטת בר-אילן, האוניברסיטה הפתוחה, אוניברסיטת רייכמן, בית הספר הבינלאומי RRIS, המסלול האקדמי המכללה למנהל.
מלבד אלו קיימים במוסדות נוספים בארץ מועדונים הלוקחים חלק בפעילות הליגה.
מוסדות להשכלה גבוהה > תחרויות ליגת הדיבייט הישראלית

בכל שנה מועדונים אלה מקיימים בתיאום מועצת ליגת הדיבייט הישראלית חמש תחרויות קבועות:
אליפות ישראל בדיבייט למוסדות אקדמאיים.
אליפות ישראל בדיבייט לדוברים בשנתם הראשונה.
תחרות "The English Cup" - תחרות המתקיימת בשפה האנגלית.
"אליפות ישראל הפתוחה" - בה יכולים להשתתף גם דיבייטורים שאינם סטודנטים.
תחרות "The English Open"- תחרות בשפה האנגלית בה יכולים להשתתף גם דיבייטורים שאינם סטודנטים.
גודל תחרויות אלו משתנה בין השנים, ונע בין 40 ל-150 משתתפים.
מוסדות להשכלה גבוהה > מוסדות משתתפים

אוניברסיטאות
האוניברסיטה העברית בירושלים: תא סטודנטים בחסות דיקנאט הסטודנטים - מועדון תרבות הדיון - דיבייטינג
אוניברסיטת תל אביב: חוג של אגודת הסטודנטים
אוניברסיטת חיפה: מקנה נקודות זכות
אוניברסיטת בר-אילן: מועדון אקדמי בחסות אגודת הסטודנטים
הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל: נבחרת ספורט, מקנה נקודות זכות
אוניברסיטת בן-גוריון בנגב: חוג של אגודת הסטודנטים
האוניברסיטה הפתוחה: חוג של אגודת הסטודנטים וחסות של דיקנאט הסטודנטים
אוניברסיטת רייכמן: מקנה נקודות זכות
מכון ויצמן/מדרשת פיינברג: תא סטודנטים
מכללות
המסלול האקדמי המכללה למינהל: מועדון בחסות דיקאנט הסטודנטים ואגודת הסטודנטים
המכללה האקדמית תל אביב-יפו: בחסות דיקאנט הסטודנטים (נסגר)
המכללה האקדמית ספיר: מועדון בחסות דיקאנט הסטודנטים ואגודת הסטודנטים
סמינר הקיבוצים
המכללה האקדמית נתניה: מועדון בחסות מנכ"ל המכללה
המרכז האקדמי שערי מדע ומשפט: קורס אקדמי המקנה נקודות זכות
המרכז האקדמי למשפט ולעסקים: קורס אקדמי המקנה נקודות זכות בחסות דיקאן החוג למשפטים
בתי ספר לתלמידי חו"ל
בית הספר הבינלאומי ע"ש רפאל רקנאטי (על ידי אוניברסיטת רייכמן)
בתי ספר

בשנת 2010 יזם משרד החינוך הקמת קבוצות דיבייט בכ-20 בתי ספר, ותחרויות דיבייט בין נבחרות של בתי ספר תיכוניים. בפרויקט משותף עם "המרכז להעצמת האזרח". תחרות הגמר התקיימה במרץ 2011, ביום האשה הבינלאומי, נוכח הנושא שנבחר להוביל את הדיונים היה "היבטים שונים בסוגיית המגדר בישראל". על פי התכנון הפרויקט היה אמור לגדול ולהיות כלל-ארצי, אך הדבר לא בוצע מחוסר תקציב.
במספר תיכונים מופעלת תוכנית לימודים לדיבייטים על ידי חברת דיבייטים.
בתי ספר > ארגון

פעילות הדיבייט בבתי ספר תיכונים בארץ מתקיימת ברחבי ישראל. חלק מפעילות זו מתנהלת במסגרת ליגה בארגון ובסיוע של עמותת "שיח ושיג", האגודה הישראלית לתרבות הדיון. בכל שנה בתי הספר בליגה מנהלים ביניהם אליפות דיבייט, אשר סיבוב הגמר שלה מתקיים בדרך כלל במשכן הכנסת. בנוסף לכך, מתקיימת פעילות דיבייט פרטית בבתי ספר תיכונים ועל-יסודיים.
בנוסף לאליפות הדיבייט, מתקיימת משנת 2010 תחרות דיבייט ארצית שהחלה כפרויקט של התאחדות הסטודנטים בישראל, וכיום מתקיימת בארגונה ובניהולה של גב' רינת גרשפלד והעמותה לקידום תרבות הדיון והמנהיגות בישראל, הרואה חשיבות רבה בהפצת שיטת הדיבייט בבתי-הספר בישראל.
בתי ספר > אליפות ישראל בדיבייט לתיכונים - "שיח ושיג"

בשנת הלימודים תשע"א, יצא משרד החינוך בשיתוף המרכז הישראלי להעצמת האזרח (ע"ר) ומרכז יוני כהן-אידוב לדיבייט ורטוריקה בתחרות דיבייט חדשה. ההכשרה מועברת על ידי דיבייטורים מקצועיים למור בתי הספר אשר פותחים מקימים מועדוני בית ספריים אשר מתחרים בבתי ספר אחרים מכל הארץ.
בשנת הלימודים תשע"א, פעלה התוכנית במתכונת מצומצמת בקרב 40 בתי ספר. נושא התחרויות סבב סביב שוויון בין המינים ומאפיינים לאי-שוויון בתחומי החיים. בתחרות זכתה קבוצת עירוני ד' מתל אביב.
בשנת הלימודים תשע"ב, התרחב הפרויקט עד לכדי 100 בתי ספר מדפנה שבצפון ועד מצפה רמון. בשנה זו, התחרו בתי הספר על נושאי "שימור מול פיתוח" במראה חברתית - אזרחית. בתחרות זכתה קבוצת אהל שם מרמת גן.
בשנת הלימודים תשע"ג התוכנית עתידה להתרחב אף יותר.
במקביל לתוכנית זו, השיק המרכז הישראלי להעצמת האזרח (ע"ר) תוכנית דיבייט מקבילה בשיתוף מחוז תל אביב במשרד החינוך בשפה האנגלית המיועדת לכיתות ט'. עד כה נרשמו כ-40 בתי ספר. הנושא השנתי אותו למדו התלמידים ועליו התחרו היה: "זכויות הילד והתלמיד". בתחרות זכתה קבוצת אהל שם מרמת גן, והשיגה זכייה שנייה בתחרויות הדיבייט בשנת תשע"ב. במקביל עתידה גם תוכנית זו להתרחב בשנת הלימודים תשע"ג לכדי בתי ספר רבים נוספים.
בתי ספר > תוצאות אליפות ישראל בדיבייטינג לתיכונים

2000: באליפות העולם לדיבייטינג לתיכונים (WSDC) שנערכה בפיטסבורג שבארצות הברית, זכתה נבחרת ישראל שעל שורותיה נמנו זהר נוימן, אלונה טולדנו (אברמוביץ דאז), שמעון מרסר-ווד, אריה להרר וטוד סטוק, במקום השלישי לאחר שהובסה בחצי הגמר על ידי נבחרת אנגליה. ההחלטה שעמדה לדיון בדיבייט המכריע הייתה "בית זה מאמין כי המטרה מקדשת את האמצעים". תוצאה זו היא ההישג הגבוה ביותר בה זכתה נבחרת ישראלית עד כה.
בתי ספר > גביע המלומדים העולמי

גביע המלומדים העולמי (World Scholars cup) היא תחרות אקדמאית בינלאומית לתלמידים בגילאי חטיבת ביניים-תיכון. תחרות זו עוסקת בידע כללי בנושאים שונים המשתנים כל שנה. כל קבוצה שניגשת לתחרות מורכבת משלושה תלמידים שנדרשים להפגין ידע בתחומי דעת שונים שנשלחים אל התלמידים מראש. התחרות מבוססת על דיבייט קבוצתי וכתיבה יצירתית, וגם על חידון ידע אינטראקטיבי קבוצתי ושאלון ידע על תחומי הדעת שאותם למדו המתחרים. בכל שנה ישנן תחרוית עולמית המתרחשת במדינה כלשהי בעולם ובה מתחרים תלמידים אשר צלחו את התחרות האזורית בה השתתפו, שבדרך כלל מתקיימת במדינה ממנו באו, והמצנחים באותן תחרויות עולמיות יעלו אל התחרות האחרונה באוניברסיטת ייל.
בשנת 2010 השתתפו בתחרות העולמית שנערכה בשנחאי 2 קבוצות מישראל לראשונה. בנוסף, בשנת 2012 התקיים במרכז חינוך ליאו באק שבחיפה הסיבוב הישראלי של התחרות.
ראו גם

מודל האו"ם
הערות שוליים

↑  שרה ליבוביץ, בעד, נגד, נמנע, מעריב, 12 במרץ 1984
↑  ריבה גולד, מתווכחים כל הדרך למקום הראשון: האחים נבו זכו באליפות העולם בדיבייט, באתר הארץ, 5 בינואר 2012
↑  יוני כהן-אידוב, אנחנו אלופי העולם, באתר ynet, 5 בינואר 2012
↑  אור קשתי, משרד החינוך ילמד את תלמידי התיכון להתווכח לפי הכללים, באתר הארץ, 15 בנובמבר 2010
↑  לצפייה בטקס הפתיחה באתר youtube
סיפור הפרברים (מחזמר)

| --- | --- |

עטיפת אלבום הקלטת צוות השחקנים המקורי
 מילות השירים:  סטיבן סונדהיים
 מבוסס על:  רומיאו ויוליה מאת ויליאם שייקספיר
 ליברטיסט:  ארתור לורנץ
 מוזיקה:  ליאונרד ברנשטיין
 מקום ההתרחשות:  אפר וסט סייד, ניו יורק
 תקופת ההתרחשות:  שנות ה-50 של המאה ה-20
 מדינה:  ארצות הברית
 סוגה:  מחזמר טרגדיה
 הצגת בכורה:  1957 (ברודוויי) 1958 (וסט אנד)
 מספר מערכות:  2
 שפה:  אנגלית
 פרסים:  זוכה 3 פרסי טוני זוכה פרס גראמי
 westsidestory.com
סיפור הפרברים (באנגלית: West Side Story‏) הוא מחזמר אמריקאי שעלה לראשונה בברודוויי בשנת 1957. המחזמר הפך ב-1961 לסרט באותו שם שבוים על ידי רוברט וייז, הצליח מאוד וזכה בעשרה פרסי אוסקר, בהם לסרט הטוב. המחזמר מהווה מעין עיבוד מודרני של סיפור "רומיאו ויוליה", עם מוזיקה מקורית מאת המלחין ליאונרד ברנשטיין, וטקסט מאת ארתור לורנץ (מחזה) וסטיבן סונדהיים (מילות השירים). הכוריאוגרפיה והבימוי המקוריים הם מאת הכוריאוגרף ג'רום רובינס.
תקציר העלילה

סיפור העלילה מתרחש בשכונת אפר וסט סייד בניו יורק (שהייתה שכונה אתנית של מעמד הצווארון הכחול) באמצע שנות ה-50, ובוחן את היריבות בין שתי כנופיות רחוב בגיל ההתבגרות בעלי רקע אתני שונה: "הכרישים" ו"הסילונים". חברי ה"כרישים", שמוצאם מפוארטו ריקו, מתעמתים עם ה"סילונים" (הג'טס), קבוצה של בני מעמד הפועלים ממוצא פולני-אמריקני. הגיבור הצעיר, טוני, אחד מקבוצת ה"סילונים", מתאהב במריה, אחותו של מנהיג "הכרישים". הסיפור, המוזיקה המתוחכמת, סצנות הריקוד המורחבות וההתמקדות בבעיות חברתיות ציינו נקודה מפנה בתיאטרון המוזיקלי האמריקאי. המחזמר כולל את השירים "משהו מגיע", "מריה", "אמריקה", "אי שם", "הלילה"-"Tonight" ועוד.
ההפקה

הצגת הבכורה של המחזמר התקיימה בברודוויי ב-26 בספטמבר 1957, ובמהלך שנות החמישים הוא הוצג שם 732 פעמים ועוד 1,040 בווסט אנד, ועלה פעמים רבות נוספות בארצות הברית ובמדינות רבות בעולם.
ההפקה > בישראל

המחזמר עלה לראשונה בישראל בשנת 1961 בהפקתו של גיורא גודיק באולם ששכר מתיאטרון הבימה. בשנת 1996 עלה המחזמר בתיאטרון הבימה בתרגומו של אהוד מנור כשבתפקידים הראשיים שיחקו אדם (ריף), אקי אבני (טוני), חיליק כהן (ברנרדו), מיטל טרבלסי (מריה), נועה תשבי (אניטה), צביקה פורמן (אקשן) ושלמה בר שביט (דוק). בשנת 2010 הועלה שנית בהפקת בית צבי.
בפברואר 2016 המחזמר עלה שוב, בהפקת התיאטרון הקאמרי בתרגומו של אלי ביז'אווי, בבימויו של צדי צרפתי ובכראוגרפיה של אביחי חכם כשבתפקידים הראשיים שיחקו רונה לי שמעון (אניטה), משי קלינשטיין (מריה), עידו רוזנברג / ארז רגב (טוני), גלעד שמואלי (ברנרדו), יפתח מזרחי (ריף), תום אפלבאום (אקשן), שלמה וישינסקי (דוק).
עיבודים קולנועיים

המחזמר הפך ב-1961 לסרט באותו שם שבוים על ידי רוברט וייז, הצליח מאוד וזכה בעשרה פרסי אוסקר, בהם לסרט הטוב.
בשנת 2014 הבמאי המוערך סטיבן ספילברג אמר שהוא ירצה לעשות עיבוד מחודש לסיפור הפרברים. בשנת 2016 הוא ציין שהוא יביים את הרימייק רשמית. בתפקידים של טוני ומריה יככבו אנסל אלגורט ורייצ'ל זגלר בהתאמה. ריטה מורנו שגילמה את אניטה בסרט המקורי משנת 1961 תחזור בסרט הזה בתפקיד ולנטינה, בעלת חנות שתשמש תחליף לדוק, בעל החנות בסרט המקורי.
בשנת 2021 עלה הסרט וזכה בהצלחה רבה ופרסים נחשבים.
אזכורים בתרבות

בספיישל חנוכה של התכנית "זהו זה!" משנת 1987, נעשתה גרסה ל"סיפור הפרברים" שבה העלילה הועתקה לתקופת מרד החשמונאים.
בעונה השלישית של הסדרה האמריקאית "Glee" הועלה המחזמר ושירים ממנו בוצעו מספר פעמים בתוכנית.
המחזמר הועלה בסדרת הנוער "בת השוטר" בשנת 2020.
הערות שוליים

↑  מאנגלית: סיפור הצד המערבי, כאשר הכוונה לצד המערבי של מנהטן
↑  מרב יודילוביץ', ורדי ולבינסון עושים את "סיפור הפרברים", באתר ynet, 3 באוקטובר 2010
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 1985: סטיבן סונדהיים - "יום ראשון בפארק עם ג'ורג'" | פרס גראמי לאלבום המחזמר הטוב ביותר  1986: ג'ון מק'קלור - "סיפור הפרברים" | הבא: 1987: תומאס זי שפרד - Follies in Concert |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007602184005171  BnF: cb13908546r (data)  GND: 300019726  LCCN: no99013258  MusicBrainz work: 549c1a89-8fe6-4c08-a8a0-4f2344c14fcb  VIAF: 184912960   WorldCat (עם VIAF): 184912960
ערן פרייס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 במרץ 1947 (בן 77) המנדט הבריטי עפולה, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ארצות הברית
 מקום לימודים:  בית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים, אוניברסיטת תל אביב
 פרופיל ב-IMDb
 
ערן פרייס (נולד ב-24 במרץ 1947) הוא תסריטאי, מעבד ומחזאי ישראלי, במאי ומפיק סרטי וידאו דוקומנטרי, המתגורר בארצות הברית. פרופסור מן המניין לקולנוע דוקומנטרי באוניברסיטת טמפל, פילדלפיה.
ביוגרפיה

ערן פרייס נולד בעפולה, שעה שהוריו היו חברי קיבוץ עין דור. לאחר מכן, המשפחה התגוררה בבית חרות. פרייס למד בבית-הספר על שם רופין בעמק חפר. היה חבר קיבוץ מגל במשך חמש שנים. סיים את שירותו הצבאי בנח"ל. התחתן עם אנדרייה שהייתה עולה חדשה מארצות הברית. בארץ נולדו להם שלושה בנים.
למד משחק בבית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים בתל אביב ולאחר מכן, בימוי וכתיבה בחוג לאמנות התיאטרון באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1974 ביים באוניברסיטה את "לתקן את התנ"ך", מאת אוריאל זוהר בהשתתפות נטע פלוצקי ומשה אסם, שחקני תיאטרון החאן.
החל משנת 1979 מחזותיו הועלו בתיאטרונים מרכזיים בארץ.
בשנת 1982 הסרט "אות קין", של אורי ברבש וערן פרייס זכה בפרס כינור דוד.
בשנת 1983 כתב (ביחד עם בני ברבש) את התסריט לסרט מאחורי הסורגים. הסרט היה מועמד ב-1984 לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.
תסריטיו

"חתום לכל החיים", בימוי אורי ברבש, 16 מ"מ, שחור-לבן, 60 ד', עם ארנון צדוק ועפרה ויינגרטן, הטלוויזיה הישראלית, 1979.
"ברקיע השביעי", בימוי אורי ברבש, 16 מ"מ, שחור-לבן, 60 ד', הטלוויזיה הישראלית 1981.
"אות קין" (סטיגמה), בימוי אורי ברבש, צבע, 105 ד', בהשתתפות עפרה ויינגרטן, פירה קנטור, איציק גייר, זאב שמשוני, עזרא כפרי, ארנון צדוק, דליק ווליניץ, עמוס לביא, רוברטו פולק ורות חרל"פ 1982.
"גבי בן יקר", בימוי אורי ברבש, 16 מ"מ, צבע, 110 ד', בהשתתפות משה איבגי ואלברט אילוז, הטלוויזיה הישראלית, בהפקת דובר צה"ל, 1982.
"מאחורי הסורגים" עם בני ברבש, בימוי אורי ברבש, בהשתתפות מוחמד בכרי, אסי דיין וארנון צדוק. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר בקטגוריה של הסרט הזר הטוב ביותר 1984.
"החולמים", עם בני ברבש, בימוי אורי ברבש, 35 מ"מ, ישראל, 1987.
מחזותיו

"ערב זיכרון ללודוויג ון ריצ'י", קומדיה שחורה, בבימוי פרופ' תום לוי הועלה בתיאטרון צוותא, ת"א, ובימת הקיבוץ, (1979).
"נפש רווקים", קומדיה בתיאטרון בימת הקיבוץ, (1980).
"פאולה", תיאטרון הקאמרי, (1979-80) ובקול ישראל, בבימוי פרופ' עדנה שביט (1988).
"אור ישר אור חוזר", פסטיבל ישראל תיאטרון צוותא, ת"א, בבימוי חנן שניר (1982).
"העוזר" עיבוד על פי ברנרד מלמוד בתיאטרון העירוני חיפה (1983).
"להיות יהודי" - סוציו-דרמה חינוכית, בהשתתפות מרדכי בן זאב ואמנון רוטשטיין, בבימוי אילן תורן ומייקל רוזנברג, 1979.
הפקה ובימוי

"הילדים האבודים", אוניברסיטת טמפל, פילדלפיה (1988).
"המעודדים", סרט דוקומנטרי, 32 ד', אוניברסיטת טמפל (1991).
"מלך המערב", דוקומנטרי, 52 ד', אוניברסיטת טמפל (1993).
"יונתן פולארד", סרט דוקומנטרי, אוניברסיטת טמפל, פילדלפיה (1998).
"Viewfinder", סרט דוקומנטרי, הוקרן בפסטיבל "הארץ השחורה" בגלסברג ארצות הברית, (2004).
"בית חרות, תחילת הסוף", סרט דוקומנטרי על התאבדות בבית-חרות. הסרט הוקרן בסינמטק תל אביב, סינמטק חיפה ובראש פינה ועורר הדים חזקים מאוד בקהילה המקומית. הוקרן בניו יורק, בפסטיבל הבינלאומי לקולנוע בפילדלפיה, באתונה, בדאלאס ובפסטיבל אתנוגרפיה במונטריאול, (2005).
"פטריסיה בלטימור", סרטו מ-2007.
"שובו של יונתן", סרט דוקומנטרי באורך 70 ד', על חייו של יונתן פרייס בנו של היוצר, ערן. בהשתתפות כל משפחת פרייס. רעיון: אנדריאה פרייס. אנגלית (2012)
פרסים

פרס על כלל יצירתו מאוניברסיטת אוהיו, ארצות הברית, (2008).
פרס לסרטו "פטריסיה בלטימור", נבחר להקרנה בארבעה פסטיבלים WHYY, PBS Phiadelphia ובטלוויזיה (2007).
פרס השופטים באגודת UFVA לסרטו "Viewfinder", בקטגוריה לסרט הדוקומנטרי, (2005).
פרס לסרטו "יונתן פולארד", פרס ליוצרים חדשים, פסטיבל לקולנוע יהודי, פילדלפיה (2003). הוקרן בפסטיבלים לקולנוע יהודי, בטורונטו, ונקובר, דאלאס (2002), בפסטיבל הבינלאומי לקולנוע ולווידאו של פורט לאודראל (2002). בפסטיבל לקולנוע UNA ג'ורג' לינדזי, בפסטיבל הקולנוע בוילמינגטון, בפסטיבל דאיטונה ביץ', ובפסטיבל וידאו בוקס קאונטי (2003).
פרס כבוד על יצירתו מהאגודה הלאומית לתחרויות באמנות הווידאו, אוניברסיטת מיזורי-קנזס סיטי (1992).
פרס כבוד על יצירתו מפסטיבל הווידאו השנתי הראשון, טוסקולום קולג', פאל (1992).
פרס שני, "מאחורי הסורגים", הסרט הטוב ביותר בישראל בארבעים השנים עד 1988.
פרס לסרט "החולמים" שכתב עם בני ברבש בפסטיבל הבינלאומי בטוקיו (1988). הסרט הוקרן בפסטיבל הישראלי בניו יורק 1988.
פרס המבקרים הבינלאמי, "מאחורי הסורגים", פסטיבל ונציה (1984).
פרס ראשון, "מאחורי הסורגים", פרס אופיר (1984).
פרס עבור "מאחורי הסורגים", התסריט הטוב ביותר, פרס אופיר (1984).
פרס האקדמיה הישראלית לקולנוע עבור המשחק הטוב ביותר בסרט אות קין (סרט) ("סטיגמה") (1982).
פרס כינור דוד לסרט "חתום לכל החיים" (1979).
פרס כינור דוד למחזה "פאולה" (1979).
יום פאי

| --- | --- |

עוגה ועליה הספרות הראשונות של הערך פאי
 סוג:  מועד בינלאומי
 סיבה:  חגיגות לציון הערך המתמטי פאי
 מועד
 תאריך:  14 במרץ
יום פַּאי הוא מועד בינלאומי לא רשמי הנחוג לכבוד הקבוע המתמטי פאי ( \pi ). ישנם שני ימי חג מקובלים כדי לציין את האירוע: יום פאי ויום קירוב פאי.
14 במרץ מצוין במחלקות למתמטיקה באוניברסיטאות ברחבי העולם כ"יום פאי" (או: "יום פאי הבינלאומי"), זאת כנגזרת מהקירוב בן שלוש הספרות לערך פאי, 3.14. החג נחוג בדרך כלל בשעה 1:59 אחר הצהריים (3.14159).
חג זה, שאינו חג מוכר או רשמי, נחוג בדרכים שונות לאורך השנים. קבוצות של אנשים, בדרך כלל ממועדוני פאי, מקדישים מחשבה לאופן בו פאי מילא תפקיד בחייהם ומדמיינים עולם ללא פאי, אוכלים מאפה פאי, בדרך כלל משחקים בפינייטה (piñata), ואף שותים פינה קולדה.
בחג נשמעות ברכות כגון "בקירוב טוב" ו"שתזכה לספרה הבאה"[דרוש מקור]. בחג נוהגים אף לקיים תחרויות שינון ספרותיו של פאי, מדליקים 3.14 נרות (בקירוב טוב) ועוד.
מרץ 2014 צוין כחודש פאי (3.14). ב-14 במרץ 2015 נחגג יום הסופר-פאי, שמקיים את הקירוב 3.1415. יש שציינו גם את השעה 9:26:53 כהמשך סדר הספרות של פאי.
ביום פאי של שנת 2004 קבע דניאל טאמט שיא אירופי בדקלום פאי, כאשר דקלם אותו עד הספרה ה-22,514 שלו.
תאריכים חלופיים

יום פאי נחגג לעיתים קרובות ב-14 במרץ (3/14 בפורמט התאריך חודש/יום), אך חגיגות קשורות נערכו גם בתאריכים חלופיים.
תאריכים חלופיים > יום קירוב פאי

יום קירוב פאי הוא 22 ביולי. תאריך זה נכתב בצורה 22/7, שבר שהוא קירוב פשוט לערך של פאי.
תאריכים חלופיים > יום פאי הקנוני

יש החוגגים את יום פאי ב-10 בנובמבר, מכיוון שזהו היום ה-314 בשנה (בשנים מעוברות - 9 בנובמבר). המדען והממציא איוון בסוב (רו') מציע להתייחס ליום הזה כיום פאי הקנוני או האורתודוקסי, שכן הוא משקף באופן מדויק יותר את שלוש הספרות הראשונות של פאי (3.14), מאשר התאריך הפופולרי 14 במרץ (3/14), המבוסס על פורמט התאריכים האמריקאי. יתרה מזאת, מאחר שבסוב עצמו נולד ביום ה-314 בשנה (10 בנובמבר 1973), הוא גם מציין את יום הולדתו ב-10 בנובמבר בשנים רגילות וב-9 בנובמבר בשנים מעוברות.
יום פאי הקנוני אינו החג היחיד שתאריכו משתנה בשנים מעוברות. גם יום המתכנת, חג מקצועי ברוסיה, נושא תכונה דומה. חג זה מצוין ביום ה-256 בשנה, ובשנים שאינן מעוברות הוא חל ב-13 בספטמבר, בעוד שבשנים מעוברות הוא חל ב-12 בספטמבר.
ראו גם

יום מול
יום המגבת
יום המתכנת
הערות שוליים

↑  "יום פאי - חג מהנה" (באנגלית). Timeanddate.com.
↑  ד״ר איוון בסוב [@IvanBassov]. "יום פאי הקנוני" (Tweet) (באנגלית) – via Twitter.
אופיר

ערך זה עוסק בארץ המקראית אופיר. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
אוֹפִיר היא ארץ הנזכרת במקרא ובממצא הארכאולוגי, ממנה יובאו לארץ ישראל זהב ואוצרות טבע אחרים.