stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דוד קוויאט
ביוגרפיה

נולד בביאליסטוק לחיה ריישא ולרב אברהם אליעזר, חסיד סלונים. התייתם בצעירותו. בגיל 16 התקבל לישיבת מיר והיה מהתלמידים הצעירים בישיבה. שמר שם על לבושו החסידי. בזמן מלחמת העולם השנייה נדד עם הישיבה לווילנה ולשאנגחאי שם התקרב לרב יחזקאל לוינשטיין ולרב חיים שמואלביץ.
לאחר המלחמה עבר לארצות הברית שם נישא לנכדת הרב שמואל בנימין סופר, ה"חשב סופר". התגורר בוויליאמסבורג והיה מקורב לרבי יעקב יוסף טברסקי, האדמו"ר מסקווירה. לאחר הקמת שיכון סקווירא היה מראשוני המתיישבים. לאחר תקופה חזר לברוקלין ועבד בתחום היהלומים אך לא הצליח בעבודתו. זמן מועט לאחר מכן נקרא על ידי חסידי גור למסור שיעור לקבוצת בחורים והוא עזב את עבודתו. בתחילת שנות ה-60 תיקן הרב יעקב קמינצקי שבתי המדרש של אגודת ישראל ימנו רבנים. סניף "חפץ חיים" בשדרה ה-18 ביקש למנותו לתפקיד זה. הוא הסכים בתנאי שכל חברי הקהילה יסכימו למינוי וכך היה.
בשנת תשכ"ב (1962) נקרא על ידי הרב אברהם קלמנוביץ לכהן כמגיד שיעור בישיבת מיר. מלבד שיעורי הגפ"ת היה מוסר שיעור בחומש. לאחר 12 שנה החל לכהן כראש ישיבה (בתואר "מראשי הישיבה"), במשרה זו כיהן עד סוף ימיו.
בתחילת שנות ה-90 נבחר ליושב ראש ועד הרבנים של אגודת ישראל בארצות הברית.
נהג לרשום חידושי תורה במחברות ובספרי הלימוד, וכן כתב את דרשותיו בישיבה ובבית הכנסת. 37 מספריו יצאו לאור, כולם בשם "סוכת דוד". על החומש יצאו לאור עשרה כרכים.
גנאדי קרפיינקו

ד"ר גנאדי קרפיינקו (17 בספטמבר 1949 - 6 באפריל 1999) היה מדען בלארוסי ופוליטיקאי, שנודע בהתנגדות לנשיא אלכסנדר לוקשנקו.
ביוגרפיה

נולד במינסק. בשנת 1987 היה מנהל מפעל המטלורגיה של מלדזייצ'נה.
קרפיינקו היה מחברם של 50 המצאות, שיושמו ב-15 מדינות. בשנת 1994 הוא נבחר כחבר מן המניין באקדמיה הלאומית למדעים של בלארוס ונחשב למדען מוערך בארצו. קרפיינקו שימש כסגן יושב ראש הפרלמנט הבלארוסי, עמד בראש ועדת המדע והטכנולוגיה. הוא גם היה חבר ואחד ממנהיגי מפלגת האזרחים המאוחדת של בלארוס.
בשנת 1992 הוא התמנה לראש עיריית מלדזייצ'נה. תוך שנתיים מאז התמנה לראשות העיר, הציג קרפיינקו כמה רפורמות כלכליות מקומיות, הקים פסטיבלים מוזיקליים ותיאטרליים, הקים מועדון כדורגל מקומי וביצע דה-סובייטיזציה קיצונית של שמות הרחובות בעיר. בשנת 1996 הוביל יוזמה להדחת הנשיא לוקשנק, אם כי יוזמה זו לא צברה תמיכה משמעותית. בשנת 1998 היה ראש הוועד המנהל הארצי, ממשלת צל אופוזיציונית. הוא נחשב כמנהיג האופוזיציה בבלארוס וכמועמד האופוזיציוני הסביר ביותר להתמודד בחירות לנשיאות.
נסיבות מוות לא ברורות

ב-31 במרץ 1999 נלקח קרפיינקו לבית החולים העירוני התשיעי במינסק עם דימום מוחי לכאורה. ב-1 באפריל הוא נותח, אך לא חזר להכרה. הוא מת ב-6 באפריל בשבע בבוקר. מותו היה מאוד לא צפוי, לא הייתה היסטוריה של בעיות בריאותיות כאלה. חודש לאחר מותו של קריפנקה נחטף יורי זכרנקו, אחד מחבריו ועמיתיו הקרובים. תוך 6 חודשים אותו דבר קרה לעמיתו הקרוב השני של קרפיינקו, ויקטור גונצ'ר. חלק מהאופוזיציה בבלארוס, כולל משפחתו של קרפיינקו סבורים כי האירועים קשורים זה בזה.
הערות שוליים

↑
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 12433105X  ISNI: 0000 0000 2383 5474  SUDOC: 126494770  VIAF: 943486   WorldCat (עם VIAF): 943486
דג זברה

| דג זברה |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: קרפיונאים
תת־סדרה:: Cyprinoidei
משפחה:: קרפיוניים
סוג:: Danio
מין:: דג זברה
שם מדעי
 Danio rerio ‏המילטון, 1822

דג זברה (שם מדעי: Danio rerio) הוא דג אקווריום נפוץ אשר מוצאו בנהרות היורדים מהרי ההימלאיה בהודו ובפקיסטן. דג הזברה הוא אורגניזם מודל חשוב במחקרים של התפתחות חולייתנים ותפקוד הגנים שלהם. דג זברה זוהר הוא חיית המחמד הראשונה אשר תכונותיה שונו בשיטות של הנדסה גנטית והיא משווקת באופן מסחרי בארצות הברית החל משנת 2003‏.
תזונה

דג הזברה הוא אוכל-כול (אומניבור) וניזון בדרך-כלל מתולעים, מסרטנים, מפלנקטון וכן מלרוות של חרקים. הוא משמש כטרף לדגים ממינים רבים.
דג הזברה נפוץ במגוון בתי גידול, ובמיוחד בגופי מים מתוקים בעלי זרימה איטית או באזורים של מים עומדים כגון שדות אורז.
תיאור

אורכו של דג הזברה יכול להגיע עד ל-6 ס"מ. לדג חמישה פסי פיגמנטציה הנמשכים מראשו ועד זנבו.
ניתן להבחין ב- דימורפיזם קל במין זה. המאפיין האמין ביותר המבדיל בין זכר לנקבה הוא צבע ורדרד עדין שנצפה אצל הזכר אך לא אצל הנקבה. לנקבה בוגרת מינית לרוב תהיה בטן תפוחה מלאה ביציות אופיינית, אך זהו אינו סמן אמין מאחר שגם זכר שאכל היטב יראה תפוח.
רבייה

על פי תצפיות שנערכו בדגי זברה בבתי גידול טבעיים נמצא כי הם מתרבים בבריכות הנוצרות מנחלי הרים איתניים, בגובה של כ-100 מטרים. הביצים נאספו באזורים שקטים ורדודים, המכילים שפע אצות על גבן הוטלו הביצים. הביצים מוטלות בקבוצות אל תוך המים, בשעות הלילה בסמוך לזריחה, שוקעות לתחתית ואינן נדבקות אליה.
חוקרים גילו כי ערבול מים קרים מעודד הטלה במין זה, דבר המרמז על האפשרות כי דג הזברה (בדומה למיני דגים אחרים החיים באזורים דומים) מטיל באופן רגיל לאחר הצפת הנחל או הגדלת נפח מימיו על ידי ריבוי גשמים.
ממחקרים שנערכו על דג זברה באקווריום עולה כי הטמפרטורה האופטימלית לרבייה הנה ° 26-27. זמן קצר לפני ההטלה מתחיל חיזור פעיל מאוד המלווה במרדף אלים. הנקבה של דג הזברה לעולם אינה מטילה במהלך החיזור הפעיל אלא כאשר פתח איבר מינה בא במגע עם זה של הזכר.
דג הזברה, ככל הנראה, חסר עונת רבייה ומטיל ביצים במהלך כל השנה. גודל ביציו כ-1.2 מ"מ. מספר הביצים לתטולה גדול ולרוב נע בין 150-400 ביצים. מספר מקסימלי של ביצים שהוטל בתטולה יחידה עומד על כ- 1500-1800 ביצים. ההטלות מתרחשות בטווח של 5-45 ימים מההטלה האחרונה, כאשר המרווח האופטימלי בין התטולות הוא 5-10 ימים. תמותה ואנומליה של ביצים עקב הבשלת יתר (ripeness) מתרחשת כאשר הביצים מוטלות לאחר מנוחה של למעלה מ-15 ימים. מרווח הזמן האופטימלי בין התטולות הוא 10 ימים. אחוז התמותה עולה מ-5% ל-100% כאשר מרווח זה גדל מ-10 ל-40 ימים. ההטלה אצל דג הזברה מושפעת מאור. זמן ההטלה תלוי בפוטופריודה, כאשר 13 שעות הארה ו-11 שעות חשיכה הוא המחזור האופטימלי.
התפתחות בלוטות המין

על פי מחקר העוסק בהתפתחות מורפולוגית של בלוטות המין בדגי זברה החל מהשבוע השני להתפתחותם ועד הגעתם לבגרות מינית, קיימות שלוש דרגות התפתחות שונות. בשבועיים הראשונים לאחר ההפריה כל הצאצאים הם בעלי בלוטות מין ראשוניות לא ממוינות, שאינן זכריות ואינן נקביות (indifferent gonads). בין השבוע הרביעי לחמישי, כל הצאצאים מציגים בלוטות מין נקביות (ovary-like gonads ). במהלך השבוע החמישי ועד הגעתם של הפרטים לבגרות (12 שבועות), חלה התמיינות של בלוטות מין נקביות לזכריות (בפרטים מסוימים) עד למצב של שוויון בין מספר הפרטים הנקביים לזכריים.
התנהגות חברתית > תקשורת חברתית

דגי ה-Cyprinid ניחנו בראייה טובה, כולל ראיית צבעים. הראייה חשובה ביותר הן לרבייה והן לתקשורת שאינה רבייתית.
אמצעי תקשורת נוסף הוא שימוש בפרומונים בקהילות חברתיות של Cyprinid. קהילות אלה משתמשות בסוגי פרומונים שונים כגון: פרומוני אזהרה המתריעים על טורף קרוב, פרומוני אגרגציה, (" Crowding factors") המונעים רבייה וגדילה, פרומוני רבייה אותם משחרר הזכר ומשרה ביוץ אצל הנקבה וחומרים כימיים אותם מפרישה נקבת דג הזברה אשר מושכים את הזכר ומעודדים את תהליך החיזור.
התנהגות חברתית > יצירת קבוצה חברתית

התלהקות דגים (shoaling) נחוצה ככל הנראה משני טעמים עיקריים: הקלה באיתור מזון והקטנת סיכויי הטריפה. מחקר שבדק את הקשר בין גודל הלהקה והתגובה לפרומון אזהרה לא הוכיח קורלציה בין השניים. תגובתם של פרטים יחידאיים (סוליטרים) לפרומון לא הייתה שונה מזו של דגים החיים בלהקות של 6-12 דגים. כמו כן, לא נמצאה במחקר זה תלות בין גודל הלהקה ובין שיעור האכילה של דגי הזברה.
מחקר אחר בדק את אופן בחירת הלהקה על ידי דג הזברה תוך בדיקת המדדים הבאים: גודל הלהקה ורמת הפעילות שלה. הדגים ששימשו למחקר זה נאספו מבית גידולם הטבעי בנפאל וחולקו ללהקות בנות 1-4 דגים הנבדלות ברמת הפעילות שלהן על ידי החזקתם בשתי טמפרטורות שונות (°c15, °c25) המאפיינות בתי גידול טבעיים. תוצאות המחקר מצביעות באופן ברור, כי ישנה העדפה ללהקה גדולה יותר כאשר הטמפרטורה זהה (וכך גם רמת פעילות הלהקה) אולם כאשר הבדילו בין להקות על ידי שינוי פרמטר הפעילות (על ידי מניפולציות של טמפרטורה) נמצא כי ישנה העדפה ללהקה הפעילה יותר גם אם קטנה יותר במספר. מספר הסברים אפשריים להעדפה זו:
ייתכן והלהקות הפעילות בולטות יותר ולכן משכו את תשומת לבם של הדגים הנבדקים, אולם כל אחד מדגי המבחן ביקר לפחות פעם אחת גם בלהקה האחרת.
ייתכן שרמת פעילות הלהקה הנה מדד לגודלה בעיני הפרט ובשל הקניית יתרון ב- fitness ללהקה גדולה בוחר הדג בלהקה הפעילה יותר.
ייתכן כי דגי הזברה אכן מעדיפים להקה פעילה על להקה גדולה, ייתכן ובחירה זו מקנה העדפה במציאת מזון.
על פי תצפיות שנערכו בטבע על ידי חוקרים מקבוצה זו נמצא כי גודל הלהקה של דגי הזברה נע בין 2-10 פרטים.
מחקר נוסף בדק את ההשפעה של מצבו התזונתי של פרט מסוים על בחירת להקה. המחקר התבסס על פרטים שהובאו מבתי גידול טבעיים בבנגלדש. פרטי מבחן שלא הואכלו במשך 48 שעות, הוצגו בפני שתי להקות שונות:
להקה שהואכלה בכמות מזון גדולה טרם המבחן
להקה שלא הואכלה במשך 48 שעות
נמצא מתאם ברור בין פרטי מבחן רעבים לבחירה של להקות שבעות ומאידך לא נראה כל הבדל משמעותי בבחירת להקה, כאשר הוצג בפניה דג מבחן שבע. ייתכן ותוצאות אלה מעידות על האפשרויות הבאות:
להקה שבעה מעידה על תחרות קטנה יותר בין חבריה על מזון.
חברי להקה שבעה בעלי פוטנציאל טוב יותר לאיתור מזון.
בלהקות דגי זברה נמצא כי קיימים פרטים מסוימים מובילים (initiators) ופרטים אחרים הנעים בעקבותיהם.
מרכיב נוסף המשפיע על התלהקות דגי הזברה ועל התנהגויות סביבתיות נוספות כגון התחמקות מטורפים, הכרת בני המין ובחירת בן זוג לרבייה הוא דפוס הפיגמנטציה של הפרט. מחקר שהשווה בין דגי זברה מסוג W.T לבין דגים מוטנטים nacre חסרי מלנופור, הראה כי ישנה העדפה של פרטים להתלהק עם פרטים בעלי פנוטיפ הזהה לשלהם. העדפה זו מתרחשת במהלך ההתפתחות המוקדמת של הדג ותלויה בסיגנלים ויזואליים.
התנהגות חברתית > אינטראקציות טורף-נטרף

דגים ממשפחת ה- Cyprinids משחררים פרומון אזהרה (alarm pheromone) בעת פציעה או תפיסתם על ידי טורף. פרומון זה משוחרר מתאים אפידרמליים הקרויים alarm substance cells . הפרומון נקלט על ידי הדגים האחרים באמצעות הרחה ומעורר תגובת פחד המתבטאת בתגובות פיזיולוגיות והתנהגותיות המפחיתות את פגיעותו של הקולט.
התנהגות חברתית > אינטראקציות זכר- נקבה, זכר-זכר

נקבות דגי הזברה מבלות זמן ארוך יותר בקרב זכרים גדולים מאשר בקרב זכרים קטנים. העדפה כזו של זכר גדול יותר נפוצה בבעלי חיים בהם לזכר תפקיד בשמירת טריטוריה או בשמירת ביצים. זכרי דגי הזברה לא ממלאים תפקידים אלה וייתכן כי העדפה לזכר גדול נובעת משום שהוא מסמל דומיננטיות, fitness גבוה יותר של הצאצאים או ייתכן ומעיד על יכולת להקצאת זרע גדולה יותר (במידה ומאגר הזרע מוגבל). לעומת זאת הזכרים, בניגוד לנקבות, לא מראים העדפה לנקבות בעלות גודל גוף מסוים.
אינטראקציות בין זכרים של דגי זברה מלוות ברדיפה אגרסיבית של זכר דומיננטי אחר זכר פחות דומיננטי.
דג זברה GloFish

דג זברה GloFish הוא דג זברה אדום אשר לגופו הוחדר במניפולציה גנטית פפטיד המופק מאלמוג והמתבטא בצבע זוהר אדום כאשר הדג מואר באור על-סגול. על דג זברה זה, תוצר של הנדסה גנטית, נרשם פטנט ושמו GloFish, הוא סימן מסחרי רשום, אשר הזכויות בו נמכרו על ידי מפתחיו באוניברסיטה הלאומית של סינגפור לחברה מסחרית מטקסס בשם יורקטאון טכנולוגיות. בחודש דצמבר 2003, לאחר רכישת הזכויות, החל הדג להיות משווק מסחרית למגדלי דגי נוי בארצות הברית. במחצית שנת 2006, לאור ההצלחה בשיווקו המסחרי של הדג, החלה חברת יורקטאון לשווק את הדג בצבעים זוהרים נוספים: ירוק, כתום וצהוב.
עם תחילת שיווקו של הדג התעוררו שאלות בארצות הברית באשר לסיכונים הסביבתיים העלולים להתרחש כתוצאה משיווקו המסחרי של דג מהונדס גנטית בשוק החופשי. לאחר בדיקה הודיע מינהל המזון והתרופות האמריקאי כי מכיוון שדגי אקווריום אינם משמשים למאכל, אין הדג מהווה סכנה לשרשרת המזון. אין אף כל ראיה המצביעה על כך כי דגי זברה אשר שונו גנטית מהווים סיכון סביבתי גדול יותר מדגי זברה רגילים. לכן החליט מינהל המזון והתרופות האמריקאי שלא לאכוף הגבלות כלשהן על שיווקו המסחרי של הדג. מדינות האיחוד האירופאי אסרו על היבוא, השיווק או הגידול של ה-GloFish בכל ארצות האיחוד ובדיקות גנטיות מיוחדות פותחו לזיהויו של הדג. הדג אף נאסר לשיווק במדינת קליפורניה, ובקנדה.
הערות שוליים

↑  דג זברה באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  Eric Hallerman, GLOFISH, THE FIRST GM ANIMAL COMMERCIALIZED PROFITS AMID CONTROVERSY. ISB NEWS REPORT, June 2004.
↑  Jones1935 cited by Breder & Rosen., 1966
↑  Breder, C. M. Jr & Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (Natural History Press, New York, 1966).
↑  Roosen-Runge 1938 cited by Breder & Rosen.,1966
↑  Popeta 1910 & K.Baake 1928 cited by Breder & Rosen., 1966
↑  Johnson 1932 cited by Breder & Rosen.,1966
↑  Creaser 1934 cited by Breder & Rosen.,1966
↑  Hisaoka & Firlit 1962 cited by Laale, H. W. The biology and use
of zebrafish, B ra chydanio re r i o, in fisheries research: A literature review. J. Fish. Biol. 1977;10:121-173.
↑  Farris 1954 cited by Laale.,1977
↑  G. Maack & H. Sager,Morphological development of the gonads in zebrafish. J. Fish Biol. 2003;62(4):895–906
↑  Maack & Segner., 2003
↑  Algranati F.D. & Perlmutter A. Attraction of zebrafish,Brachydanio rerio, to isolated and partially purified chromatographic fractions. Environmental Biology of Fishes 1981;6(1):31-38; Yu M.L. & Perlmutter A. Growth inhibiting factors in the zebrafish, Brachydanio rerio and the blue gourami, Trichogaster trichopterus. Growth 1970;34(2):153-175; Chen & Martinich., 1975; Van den Hurk., 1982 cited by Winfield & Nelson., 1991
↑  Rehnberg G. & Smith R. J. F. The influence of alarm substance and shoal size on the behaviour of zebra danios, Brachydanio rerio (Cyprinidae) J. Fish Biol 1988;33(1):155-163.
↑  Prichard et al., 2001
↑  KRAUSE J. et al. The influence of nutritional state on shoal choice in zebrafish, Danio rerio. Animal Behaviour  1999;57(4):771-775.
↑  Pitcher., 1986 cited by Winfield, I. J. & Nelson, J. S. (Eds.) 1991: Cyprinid Fishes; Systematics, Biology and Exploitation. Chapman and Hall Ltd, London.
↑  Engeszer R. et al. Learned Social Preference in Zebrafish. Current Biology 2004;14(10):881-884
↑  Suboski., 1986 cited by Winfield & Nelson., 1991
↑  Pyron M. Female preferences and male–male interactions in zebrafish (Danio rerio). Can. J. Zool.2003;81:122–125
↑  FDA Statement Regarding Glofish December 9, 2003.
↑  Rehbein H. & Bogerd J. Identification of Genetically Modified Zebrafish ( Danio rerio) by Protein- and DNA-Analysis. J. Verbr. Lebensm. 2007;2:122–125.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534264005171  BnF: cb12566007d (data)  LCCN: sh85149694  NKC: ph1169816
האריה (נלסון דה מיל)

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  נלסון דה מיל 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  סיפורת 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  20 במאי 2010 
 סדרה
 ספר קודם:  אש תופת 
 הספר הבא:  הפנתר 
 
האריה הוא רומן משנת 2010 מאת הסופר האמריקאי נלסון דה-מיל. זהו הרומן החמישי של דה-מיל הכולל את הבלש ג'ון קורי, שעובד כעת כקבלן עבור כוח המשימה הבדיוני למלחמה בטרור של ה-FBI בעיר ניו יורק. הרומן הוא המשך למשחק האריה. אחרי האריה יצא רומן המשך של דה מיל מ-2012 בשם הפנתר.
עלילה

שלוש שנים לאחר האירועים המסופרים במשחק האריה. ג'ון קורי, שוטר לשעבר כיום חבר בכוח המשימה למלחמה טרור, יוצא למרדף אחר המחבל הלובי האכזר אסד חליל, הידוע יותר בשם "האריה" מבלי שהצליח לעצור אותו. שלוש שנים לאחר מכן קורי לא שכח את האיומים הנוראיים שהמחבל הפנה אליו וכעת הסיוט חוזר ומופיע בעוצמה בחייו. כאשר שותפתו, כיום אשתו, קייט מייפילד, עורכת דין של ה-FBI עם תחביב של צניחה חופשית, מותקפת על ידי גבר במהלך קפיצה, קורי מיד יודע מי זה. האריה חזר להשלים את משימתו וזו רק ההתחלה. במהלך תקיפה אווירית על טריפולי שהחליט עליה נשיא ארצות הברית רונלד רייגן ב-1986, משפחתו של חליל הושמדה. מאותו רגע, נקמה הייתה מטרתו היחידה, הן כלפי האנשים המעורבים ישירות באותה פרשה טרגית, והן כלפי ארצות הברית, מדינה שהוא מתעב מאוד. אף על פי שמטרותיו ידועות, אף אחד לא יכול למנוע את מהלכיו של הרוצח הזה שמבלי להשאיר רמזים שימושיים. הוא מחסל באכזריות זה אחר זה לא רק את קורבנותיו אלא גם את שותפיו, כדי לא להשאיר עקבות. החיפושים מתקרבים יותר ויותר, אבל האריה תמיד מצליח להימלט מרודפיו ונראה ששובל הדם לא אוזל. אף אחד לא יודע איך הוא נע בצורה חלקה כל כך על אדמת אמריקה ומי עוזר לו.
האריה השואג (תצלום)

| --- | --- |
הפורטרט של וינסטון צ'רצ'יל משנת 1941. זהו אחד הצילומים המפורסמים ביותר של יוסוף קארש, שהיה פעיל כצלם בעיקר בקנדה וארצות הברית. קארש היה פורטרטיסט והרבה מהעבודות שלו הפכו לצילומים אייקוניים של מפורסמים אותם הוא תיעד.
הפורטרט של וינסטון צ'רצ'יל משנת 1941. זהו אחד הצילומים המפורסמים ביותר של יוסוף קארש, שהיה פעיל כצלם בעיקר בקנדה וארצות הברית. קארש היה פורטרטיסט והרבה מהעבודות שלו הפכו לצילומים אייקוניים של מפורסמים אותם הוא תיעד.
 מידע כללי
 צלם:  יוסוף קארש 
 תאריך יצירה:  30 בדצמבר 1941 
 טכניקה וחומרים:  gelatin silver print 
 ממדים בס"מ
 רוחב:  24 ס״מ 
 גובה:  30.8 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 מספר יצירה:  MIKAN 3915740 (הספרייה והארכיון הלאומי של קנדה) 
 מיקום:  Centre Block
 
האריה השואג (באנגלית: The Roaring Lion) הוא דיוקן ותצלום מפורסם של ראש ממשלת הממלכה המאוחדת וינסטון צ'רצ'יל. הדיוקן צולם בשנת 1941 על ידי הצלם הארמני-קנדי יליד האימפריה העות'מאנית יוסוף קארש ב"גוש המרכזי" שבגבעת הפרלמנט באוטווה, בירת קנדה.
התצלום צולם ב-30 בדצמבר 1941 במשרדו של יו"ר בית הנבחרים של קנדה במשכן הפרלמנט הקנדי לאחר שצ'רצ'יל נשא נאום בפני חברי הפרלמנט על אודות מלחמת העולם השנייה. צ'רצ'יל הוזמן לנאום בידי ראש ממשלת קנדה מקנזי קינג.
הדיוקן נודע במיוחד בשל היציבה והבעת הפנים של צ'רצ'יל, שהושוו לתחושות המלחמה ששררו בבריטניה — התמדה מול אויב כובש. סשן הצילומים היה קצר, ורגע לפני החשיפה, קארש ניגש לעבר צ'רצ'יל ושמט את הסיגר שהיה בידו. צ'רצ'יל נכעס והביע את מורת רוחו מהדיוקן. הגלריה לאמנות ע"ש פישר באוניברסיטת דרום קליפורניה תיארה זאת כ"דיוקן מתריס שהפך לסמל מידי של העמידה הבריטית נגד הפשיזם".
צילום נוסף שנעשה באותו הסשן, בו צ'רצ'יל מחייך. צילום זה לא זכה לפרסום רחב
הוא הופיע על שער גיליון כתב העת "LIFE" מיום 21 במאי 1945, שקנה אותה תמורת 100 דולר אמריקני. בהווה, הדיוקן ניצב בחדרו של יו"ר בית הנבחרים של קנדה.
הערות שוליים

↑  From Colonel Sanders to Grace Kelly: Iconic American Portraits by Yousuf Karsh, באתר סמית'סוניאן, 19 בנובמבר 2013 (באנגלית)
↑  דייוויד טראוויס, Yousuf Karsh: Regarding Heroes, באתר הגלריה לאמנות ע"ש פישר של אוניברסיטת דרום קליפורניה (באנגלית)
↑  "Winston Churchill". Life., דרך גוגל ספרים, 21 במאי 1945 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb40323662b (data)
דב רוזן

| --- | --- |

דב רוזן
 לידה:  6 בינואר 1914 שדליץ, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  27 בינואר 1989 (בגיל 75) 
 מדינה:  ישראל, פולין 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 פרסים והוקרה:  פרס שפירא (1985) 
 
דב (בריש) רוזן (ח' בטבת תרע"ד, 6 בינואר 1914 – כ"א בשבט תשמ"ט, 27 בינואר 1989) היה איש הפועל המזרחי, פקיד בכיר במשרד הפנים במשך שלושה עשורים (מנהל המחלקה למעברות וליישובי עולים, מנהל המחלקה למועצות אזוריות ומנהל המחלקה לעיריות ולמועצות מקומיות), סופר ועיתונאי בנושאי יהדות מחשבת ישראל ומחנך.
חתן פרס שפירא לספרות תורנית (תשמ"ה).
ביוגרפיה

נולד בעיר שדליץ שבפולין ללאה מינדל ור' אברהם יהודה רוזן. בילדותו קיבל חינוך חסידי בחדר בפולין.
היה חבר ילדות של ברוך רבינוביץ (לימים האדמו"ר ממונקאטש, הרב הראשי לסאו פאולו שבברזיל והרב הראשי לחולון).
מגיל צעיר היה חבר פועלי אגודת ישראל (פא"י), ובקיץ תרצ"ג נסע להכשרה חלוצית מטעם התנועה באחוזה בכפר גונשֶרוב שליד מַלקין (Małkinie). בחורף תרצ"ד (ינואר 1934) עלה לארץ ישראל באונייה "פולוניה" עם הקבוצה הראשונה של התנועה, על יסוד מכסה ראשונה של סרטיפיקטים שקיבלה אגודת ישראל בפולין. הוא שימש כמעין שליש של מלווה הקבוצה, הרב פנחס (פיניע) לוין. מנמל יפו הגיע הישר לעבודה בפרדסי פתח תקווה. כעבור זמן קצר עבר לתל אביב, ושם עבד כפועל בבניין ובסלילת כבישים. עם פרוץ מאורעות תרצ"ו (1936) התנדב לקיבוץ היחיד של אגודת ישראל, מחנה ישראל שבעמק יזרעאל (שננטש לבסוף ב-1938).
משנת תרצ"ט כיהן כמזכירו האישי של הרב הראשי לתל אביב ויפו, הרב משה אביגדור עמיאל, מראשי תנועת המזרחי, וכמזכיר ישיבת היישוב החדש, שייסד עמיאל זמן קצר קודם לכן. בשנת ת"ש הצטרף לתנועת הפועל המזרחי, ולקח חלק פעיל בעסקנות ובארגון פעולות התרבות של התנועה.
לאחר קום המדינה ב-1948 הזמינוֹ חיים משה שפירא, שר העלייה והבריאות בממשלה הזמנית, לעבוד לצדו, ורוזן כיהן כמזכירו הפרטי, כקצין העיתונות וכסגן מזכ"ל המשרד. ב-1949, כאשר התמנה שפירא כשר הפנים, עבר איתו למשרד הפנים. רוזן עבד במשרד הפנים קרוב לשלושים שנה, עד שנת תשל"ט, ומילא בו שורה של תפקידים בכירים: בתחילה כיהן כמנהל המחלקה למעברות וליישובי עולים, אחר-כך כמנהל המחלקה למועצות אזוריות, ולבסוף כמנהל המחלקה לעיריות ולמועצות מקומיות.
במסגרת תפקידו היה מאדריכליו של איחוד הרשויות המקומיות.
בתוך כך סייע להקמתם של מוסדות דתיים – מקוואות ביישובי עולים, בית כנסת על הכרמל בחיפה, את ישיבת הכותל (שרוזן הוא שהציע את שמה), תיכון דתי בנהריה ועוד.
עם ייסודה של החברה לשיקום ולפיתוח הרובע היהודי לאחר מלחמת ששת הימים כיהן בדירקטוריון החברה, והיה חבר בה גם לאחר פרישתו לגמלאות, ועד פטירתו. במסגרת זו פעל לאכלוס העיר העתיקה במשפחות יהודיות, בעיקר של יהודים דתיים. הוא ראה בכך מפעל חיים, ואף ביקש בצוואתו לחרות על מצבתו "דאג לאכלוס העיר העתיקה".
לצד פעילותו העסקנית והפקידותית, רוזן שלח ידו בעבודה ספרותית ועיתונאית ענפה בנושאי יהדות ומחשבת ישראל.
בשנים תש"ג–תש"ד ערך את כתב העת של רשת החינוך התלמודי, "דו"ח ומאזן". בשנת תש"ה פרסם בהוצאת בני עקיבא ספר על רבי שניאור זלמן מליאדי.
פרסם לאורך עשרות שנים מאות מאמרים ביומון "הצופה", בביטאון הפועל המזרחי "נתיבה" ובביטאונים וספרים אחרים (לעיתים בשם העט "ד' זעירא").
ספריו ההגותיים החשובים: "עץ הדת: להשרשת תודעת היהדות" (ירושלים תשכ"ג) ו"שמע ישראל: לחיזוק התודעה היהודית" (ירושלים תשכ"ט).
לאחר הופעת הראשון זכה רוזן לשבחים רבים על עבודתו המקיפה מאישים בהם דוד בן-גוריון, אברהם קריב ואברהם שלונסקי.

בשנת תשכ"ד זכה בפרס היכל שלמה להסברה דתית על מאמרים בשנת תשכ"ג ועל ספרו "עץ הדת", שהופיע גם הוא באותה שנה.
בשנת תשמ"ה זכה בפרס למחשבת הציונות הדתית ע"ש חיים משה שפירא על ספריו "עץ הדת" ו"שמע ישראל".
גם ספרו "פסוק לי שמך: מדריך שמושי לבחירת שם פרטי" (ירושלים תשכ"ו) זכה להצלחה.
בשנת תשמ"ח-1988 פרסם את זיכרונותיו: "מיומנו של עובד מדינה: תש"ח–תשכ"ז".
דב רוזן נפטר בכ"א בשבט תשמ"ט, בגיל 75. נקבר בבית הקברות בהר הזיתים. הותיר אישה, בת ציון (בת מלכה וקהת גכטמן; אחותו של הרב פינחס קהתי; נפטרה בתשנ"ז-1997, ונטמנה לצדו).
ביוגרפיה > צאצאיו

בנו, הרב ישראל רוזן (1941–2017), היה מייסד מנהל הגיור ודיין במנהל, וראש מכון צומת.
בנו, הרב יגאל רוזן (נולד בתש"ד, 1944), משתייך למגזר החרדי ליטאי, ומכהן כראש ישיבת אור ישראל, הגדולה בפתח תקווה.
בתו, מילכה קורצטג (נולדה בתש"ז, 1947).
בין נכדיו:
הרב אביה רוזן, לשעבר ראש מכינת מיצר (מכינה קדם-צבאית חילונית בקיבוץ מיצר), ראש מדרשת עין הנציב (מדרשה תורנית לנשים בקיבוץ עין הנצי"ב) ומייסד מדרשת 'השילוב' בנטור שברמת הגולן (מדרשה משלבת בין לימודי יהדות ושירות צבאי, לבנים ולבנות, לדתיים ולחילוניים יחדו);
הרב יקהת רוזן, מנהל מכון "אור עציון – ספרי איכות תורניים";
הרב אפרים מרדכי רוזן, ר"מ בישיבת אור ישראל;
ללי (לאה) אוסטרוף, מנהלת יחידת האינטרנט של מכללת הרצוג;
הרב אביעד קורצטג, ר"מ בישיבה הגדולה רמות בביתר עלית (ישיבת הרב מן ההר).
גיתית רוזן אליצור, סמנכ״לית משאבי אנוש בתאגיד השידור הציבורי-כאן
כתביו

יהדות ומחשבת ישראל:
בעל התניא: רבי שניאור זלמן מלאדי (במלאת מאתים שנה להולדתו), תל אביב: ארגון בני עקיבא בארץ-ישראל, תש"ה. (ראה אור במהדורות נוספות)
קדמה מול קידמה, תל אביב: המרכז לתרבות של הפועל המזרחי בארץ-ישראל, תש"י.
עץ הדת: להשרשת תודעת היהדות, ירושלים: (דפוס לימודי קריית נוער); בסיוע מוסד הרב קוק, תשכ"ג. (ראה אור במספר מהדורות נוספות).
פסֹק לי שמך: מדריך שמושי לבחירת שם פרטי. מכיל אלפים שש מאות וששים שמות פרטיים עבריים המחלקים לשלש מאות ועשרים סוגים לפי האות הראשונה והאחרונה של השם, ולכל אחד צמוד פסוק תנכ"י לפי סוגו, ירושלים: (דפוס ש’ מונזון), תשכ"ו. (מהדורה מורחבת: תשל"א; ראה אור בהדפסות נוספות)
ניבון זוטא: שבע מאות חמישים ושמונה פתגמים חדשים המופיעים בספר "עץ הדת" (להשרשת תודעת היהדות); מקביל להם ארבע מאות ועשרה פתגמים עתיקים מספרי רבותינו שרובם לוקטו בידי שמעון תודר, ירושלים: (דפוס למודי קרית-נוער), תשכ"ו.
שמע ישראל: לחיזוק התודעה היהודית, ירושלים: ד. רוזן, תשכ"ט 1968. (בכתב גרפי; ראה אור ביותר מעשר מהדורות נוספות, ובתרגום לרוסית)
בורא מיני בשמים: מדריך שמושי בתמונות צבעוניות לחניטת אתרוג לבשמים / Bore mine besamim: a practical guide to the "embalming" of an etrog for use as Havdalah spices; translated into English by Leonard Oschry, ירושלים: (דפוס ש’ מונזון), תשל"ו. (עברית ואנגלית) (מהדורה ב: ירושלים: ד. רוזן, תשל"ח 1977)
באהלי שם: ספר שימושי חינוכי ופולקלורי לבית ולמשפחה ..., ירושלים: [חמו"ל], תשמ"ב.
Дов Розен, Шма Исраэль: справочник еврейской национальной традиции / שמע ישראל: לחיזוק התודעה היהודית, Изд. 2-е, Иерусалим: [б. изд-ва], 1990. (ברוסית)
משרד הפנים:
עובד המדינה והאזרח, תל אביב: (דפוס תרבות), תש"י. (חוברת)
סקר מוניציפלי: עיריות ומועצות מקומיות עבריות, ירושלים: משרד הפנים, תשכ"ח.
בחירות אישיות לראש רשות מקומית: קורס לעתודה ניהולית במשרד הפנים, ירושלים: משרד הפנים, האגף לשלטון מקומי ('פרויקט לימודי'), 1972.
סקר מוניציפלי תשל"ג 1973: עיריות ומועצות מקומיות עבריות, ירושלים: משרד הפנים, תשל"ג.
מסכת השלטון המקומי: ... עיקרים, קוים מנחים והצעות לריפורמה מוניציפלית זוטא, ירושלים: משרד הפנים, תשל"ז.
שש מערכות בחירות לעיריות ולמועצות מקומיות עבריות בשלושים שנות המדינה: נתונים וסיכומים, ירושלים: משרד הפנים, תשל"ט 1978.
דב רוזן (עורך), מעברות וישובי עולים באספקלריא של משרד הפנים, ירושלים: משרד הפנים, תשמ"ה 1985.
מיומנו של עובד מדינה: תש"ח–תשכ"ז, ירושלים: משרד הפנים, תשמ"ח 1988.
לקריאה נוספת

ישראל רוזן, 'ר' דב רוזן ז"ל - מנחיל מורשה', תחומין י (תשמ"ט), עמ' 9 ואילך. (כולל רשימה אוטוביוגרפית של דב רוזן)