stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שרי צוריאל
ביוגרפיה > קריירה מוזיקלית

ב-1978 הופיעה כזמרת ליווי במופע בידור של מוטי גלעדי "שלכם בפאניקה".
ב-1979 הופיעה כזמרת ליווי יחידה בסיור ההופעות של צביקה פיק שנקרא "המראה".
ב-1984 השתתפה בפסטיבל שירי הילדים עם השיר "הכל על הקול" שכתבה ענת שרים והלחין אלדד שרים שהגיע למקום הרביעי.
ב-1985 השתתפה בשנית בפסטיבל שירי הילדים עם השיר "חברי הטייפ" שכתב דן אלמגור הלחין רוני וייס ועיבד ירון בכר שהגיע למקום השלישי.
ב-1986 זכתה יחד עם מוטי גלעדי  במקום הראשון בתחרות הקדם-אירוויזיון עם השיר "יבוא יום".והשניים ייצגו את ישראל באירוויזיון 1986 אשר נערך בברגן, נורווגיה, שם הגיע השיר למקום ה-19 בתחרות.
באותה שנה הוציאה לרדיו סינגל בשם "שד" אותו כתב עלי מוהר והלחין ועיבד גרי אקשטיין. השיר הגיע למקום החמישי במצעד הפזמונים.
באותה שנה הנחתה את הפסטיגל יחד עם גידי גוב, שולה חן ואברי גלעד והתמודדה עם השיר "מתוק" שהגיע למקום השלישי.
ב-1987 הנחתה את פסטיבל שירי הילדים לצד רבקה מיכאלי, מני פאר ואייל גפן, והתמודדה עם השיר "אוהבת את בן" שכתב בן בר-שביט, שהלחין ועיבד קובי אשרת שהגיע למקום התשיעי.
בשנת 1988 הוציאה אלבום לילדים ב"הד ארצי" בשם "על הגובה" בהפקת דורית לנץ, הפקה מוזיקלית של אלון אולארצ'יק ועריכה של בן-בר-שביט.
באותה שנה השתתפה בפסטיגל, והתמודדה עם השיר "אמא ממתינה" שכתב מיכה שטרית, הלחין ארקדי דוכין ועיבד רון דרויאן שהגיע למקום השמיני.
צוריאל השתתפה בכמה וכמה תוכניות "זהו זה!" בטלוויזיה החינוכית, בהן צולמו שלושה שירים מתקליט הילדים שלה וכן שיר ביידיש: "דה גולדנה פווה" שהלחין דובי זלצר למילים של איציק מאנגר במסגרת ערב חידוש שירים ביידיש שנערך בהבימה.
עיסוקים נוספים: בין השנים 1976–1979 השתתפה צוריאל כדוגמנית בתצוגות האופנה המרכזיות של שבוע האופנה בהילטון ת"א. בתצוגה הראשונה דגמנה בתצוגה של "בגד עור" ואחר כך בעוד שלוש תצוגות של מכון היצוא. כמו כן ב-1979 הנחתה יחד עם זזי שביט את התצוגה של מכון היצוא באותה שנה, והייתה דוגמנית הבית של חברה קטנה בשם "רומי" בשבוע האופנה בהילטון.
ביוגרפיה > חיים אישיים

צוריאל אם לבן מנישואיה השניים לשחקן רפי תבור.
מתגוררת בתל אביב.
הערות שוליים

↑  חן מענית, ‏"ההורה הישראלי הוא משרת ולא מחנך", באתר גלובס, 15 בספטמבר 2014
↑  שוש אביגל, הגירסה הנשית – "הזוג המוזר", חדשות, 8 במרץ 1991
↑  לירון זייד, ‏חוזרת לבמה: הקאמבק של שרי צוריאל, באתר ‏מאקו‏, 5 באפריל 2018
↑  מיכאלה חזני, "לא מבאס אותי שזוכרים אותי רק כקיפי. כמה אנשים זוכים במתנה כזאת?", באתר ynet, 8 בינואר 2022
↑  דודי פטימר, ‏שרי צוריאל בראיון: "אני יכולה להרשות לעצמי יותר להעז מאשר פעם", באתר מעריב אונליין, 26 ביולי 2022
↑  חמישה עשר יפים, דבר, 27 באפריל 1979
↑  איה אורנשטיין, נערת הטלפון דורשת 200 שקלים, מעריב, 28 בפברואר 1980
↑  אביב הברון, רחוב הסומסום בעברית, בטלוויזיה / השוטף החדש של מוחות הילדים, כותרת ראשית, 7 בספטמבר 1983
↑  מאיר שניצר, סרטו הראשון של עודד קוטלר כבמאי קולנוע "רומן בהמשכים", יוצא הערב למסכים, חדשות, 11 באוקטובר 1985
↑  לקיפי יש להיט בראש, חדשות, 31 בדצמבר 1984
↑  טל פרי, קיפוד בטעם סוסמסום, מעריב, 17 ביוני 1990
↑   איתי שטרן, חגיגות 50 שנה לשידור הציבורי: האם אפשר להציל אותו?, באתר הארץ, 23 במרץ 2016
↑  מי שרוי בפאניקה?, דבר, 11 בינואר 1978
↑  איציק יושע, "יבוא יום": נקע ברגל, מתח בלב, חדשות, 29 באפריל 1986
↑  טל פרי, שרי צוריאל תחליף את גלי עטרי בפסטיגל, מעריב, 26 באוקטובר 1988
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 9273 051X  MusicBrainz: 1524e618-2af3-446a-9e2a-da313d747d94
ה'תשע"ד

ה'תשע"ד (5,774) ובקיצור תשע"ד – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-5 בספטמבר 2013, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 24 בספטמבר 2014.
המולד של תשרי חל ביום חמישי, 16 שעות ו-830 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג השג. היא מעוברת, ואורכה 385 ימים.
זו שנה שישית לשמיטה, ושנת 17 במחזור העיבור ה-304. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 6 (סימנה ולגז) במחזור השמש ה-207.
שנה זו היא שנת 1,945 לחורבן הבית, ושנת 2,325 לשטרות.
מדינת ישראל חגגה ביום העצמאות ה'תשע"ד 66 שנות עצמאות.
אירועים בשנה זו > בפוליטיקה

י"ח בחשוון – הבחירות לרשויות המקומיות בישראל.
י"ב בסיוון – ראובן ריבלין נבחר לנשיא מדינת ישראל העשירי.
י' בתמוז – פורץ מבצע צוק איתן, עימות צבאי בין ישראל לארגוני הטרור הפלסטינים ברצועת עזה. המבצע מסתיים כעבור 50 ימים, ב–ל' באב, בהפסקת אש שאחריה השקט נשמר באופן יחסי עד לתחילת ה'תשע"ו.
נפטרו

ג' בחשוון – הרב עובדיה יוסף הראשון לציון הרב הראשי הספרדי וראש מועצת חכמי התורה (נולד בה'תרפ"א).
ט"ז בחשוון – הרב אברהם צוקרמן ראש ישיבת בני עקיבא כפר הרואה וראש מרכז ישיבות בני עקיבא (נולד בה'תרע"ו).
כ"ד בכסלו – אריק איינשטיין זמר ישראלי (נולד בה'תרצ"ט).
א' בטבת – ספי ריבלין, שחקן וקומיקאי ישראלי (נולד בה'תש"ח).
ה' בטבת – אסתר שטרייט–וורצל, סופרת ישראלית, מורה במקצועה, שכתבה בעיקר לבני נוער (נולדה בה'תרצ"ב).
י"ג בטבת – הרב בנימין בצרי, ראש מוסדות בית יוסף בבאר שבע ומיסד הסליחות באצטדיון באר שבע.
י"ז בטבת – דידי מנוסי, פזמונאי, עיתונאי וסאטיריקן ישראלי (נולד בה'תרפ"ח).
י' בשבט – אריאל שרון, ראש ממשלת ישראל לשעבר (נולד ה'תרפ"ח).
י"ח בשבט – עזריה אלון – סופר בנושא טבע וארץ ישראל, ממייסדי החברה להגנת הטבע (נולד ב-ה'תרע"ט).
כ"ג באדר א' – פרופ' מנשה הראל, סייר הפלמ"ח, חוקר גאוגרפיה מקראית והיסטורית וחתן פרס ישראל לחקר ידע ארץ ישראל.
י"ב באדר ב' – מאיר הר–ציון, מייסד יחידה 101 (נולד בה'תרצ"ד).
א' באייר – אסי דיין– במאי, תסריטאי, שחקן, סופר, פזמונאי, עיתונאי ופובליציסט ישראלי, בנו של השר והרמטכ"ל לשעבר משה דיין (נולד ב–ה'תש"ו)
כ"ב באייר – אורי אליצור, פובליציסט ועיתונאי ועורך מקור ראשון.
כ"ח באייר - הרב מרדכי פירון, הרב הצבאי הראשי השני של צה"ל ורב בציריך.
ג' בסיון – חנה מרון, שחקנית ישראלית, מהכוכבות הגדולות של התיאטרון הישראלי, כלת פרס ישראל לשנת 1973 (נולדה ב–ה'תרפ"ד)
כ"ב בתמוז - שלום דנינו, ראש מועצת נתיבות לשעבר, וממונה מחוז דרום במשרד הפנים.
ח' באלול – מני פאר, שחקן ומנחה טלוויזיה ורדיו ישראלי
י' באלול – ג'ואן ריברס, קומיקאית, סופרת, תסריטאית, במאית ושחקנית קולנוע ושחקנית תיאטרון וידוענית יהודייה אמריקאית, שנודעה בין השאר בשל אהבתה ותמיכתה במדינת ישראל.
פרסי ישראל

שמא פרידמן – חקר התלמוד
מוטי שגב – חקר הפיזיקה
יעקב קטן – חקר החקלאות ומדעי הסביבה
עירד מלכין – חקר ההיסטוריה הכללית
הרב אהרן ליכטנשטיין – ספרות תורנית
מרטה וינשטוק–רוזין – חקר הרפואה
מיכל נאמן – אמנות
חיים לוי – חקר מדע המדינה, מדעי הניהול ויחסים בינלאומיים
אבי נאור – מפעל חיים – תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה
עדינה בר–שלום – מפעל חיים – תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג השג, ובה 385 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
כ"ט בחשוון חל ביום השבת, ולכן חג הסיגד מוקדם ליום חמישי כ"ז בחשוון
י"ג באדר ב' חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר ב'.
כ"ז בניסן חל ביום ראשון, ולכן יום הזיכרון לשואה ולגבורה נדחה ליום שני כ"ח בניסן (כלל זה הוחל משנת ה'תשנ"ז - 1997).
ד' באייר חל ביום ראשון, ולכן יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל נדחה ליום שני ה' באייר ויום העצמאות נדחה ליום שלישי ו' באייר (כלל זה הוחל משנת ה'תשס"ד - 2004).
י' באייר חל בשבת, ולכן יום הרצל נדחה ליום ראשון י"א באייר.
להיט

.
לָהִיט הוא יצירה מוזיקלית, בדרך כלל שיר או נעימה, הזוכה להצלחה רבה. הגורמים העיקריים להפיכת שיר ללהיט הם היותו קליט לאוזן וקל לשירה, קצבי לריקוד, או נסיבות כתיבתו – לרגל אירוע חריג כמו מלחמה. במקרים רבים די בעובדה שהשיר מושר בפי זמר או להקה ידועים כדי שהוא יהפוך להיט.
אטימולוגיה

המילה "להיט" מבוססת על שילוב המילה האנגלית "Hit" עם המילה העברית "להט" (תרגום שומר משמעות וצליל). היא הומצאה ב-1960 על ידי שדרני הרדיו רבקה מיכאלי ומשה חובב, ואומצה על ידי האקדמיה ללשון העברית במקום תחדישה המקורי "כפתור". לפני כן הרבו להשתמש במילה שְלָאגֶר (מילה שאולה מגרמנית: Schlager). מאז חדר הביטוי ללשון העברית נעשה בו שימוש גם בתחומים אחרים, בעיקר מסחריים; כך למשל אומרים על מוצר הזוכה לפופולריות כי הוא "להיט". הצעתו של דב סדן לתרגום המילה הלועזית "Hit" הייתה לתרגמה ל"יהלום", הן במשמעות של המינרל הנושא את אותו השם והן כתרגום בבואה של השורש האנגלי "Hit", שמשמעותו היא "להלום".
פופולריות

המדד המדויק לפופולריות אינו מוחלט, אך מקובל לראות שיר כלהיט על פי הצלחתו במספר קריטריונים:
מספר הפעמים שהוא מושמע ברדיו או בערוצי המוזיקה בטלוויזיה.
היקף המכירות של הסינגל או האלבום בו הוא מוקלט.
השימוש שעושים בשיר במסגרות שונות כמו: מועדונים, מסיבות, ערבי שירה בציבור וכדומה.
מיקומו ברשימות דירוג שונות, כמו: מצעדי פזמונים.
הפיכתו של השיר לרינגטון.
מספר הצפיות שקיבל השיר באתרי אינטרנט כדוגמת יוטיוב או שירותי מוזיקה דיגיטליים כגון ספוטיפיי, Apple Music ו-Deezer.
שיר או נעימה יכולים להיות להיט בקרב קבוצות אוכלוסייה מסוימות – על פי חלוקה של גיל, ארץ מוצא, או אזור גאוגרפי. וכן בהקשר לסוג מסוים של פעילות, כמו ריקודי עם.
להיט בעולם המוזיקה

בתעשיית המוזיקה מייחסים חשיבות רבה ללהיט, בהיותו מקור הכנסה מובהק. כותבים, מלחינים ומעבדים מוזיקליים אשר יודעים לקלוע לטעמו של ציבור רחב יותר - מבוקשים ומתוגמלים בהתאם. גם זמרים אשר יש להם את הכישורים המתאימים לבצע להיטים, יזכו בקידום הקריירה שלהם. בדרך כלל תהילתו של זמר נמדדת בכמות הלהיטים שהוא יכול לנפק.
מנגד, היות הלהיט פופולרי בקרב המונים, יכול במקרים מסוימים ליצור לו תדמית שלילית. כך למשל יוצרים או חובבי מוזיקה הרואים עצמם אניני טעם מוזיקלי, יכולים לראות בלהיט יצירה בלתי אומנותית המיועדת להמונים. גם חובבים אדוקים של ז'אנר מוזיקלי מסוים, יכולים לראות בלהיט מז'אנר אחר - סוג של מוזיקה זולה וממוסחרת.
להיט בעולם המוזיקה > להיט קיץ

להיט קיץ הוא מונח מתעשיית הבידור, המתייחס לשיר שמפורסם במהלך הקיץ, מגיע לשיא הפופולריות שלו במהלכו ודועך אחריו. שיר פופ יכול לצבור פופולריות בין לאומית במהלך חופשת הקיץ ועל ידי כך להפוך ללהיט הקיץ המובהק בארצות רבות.
להיט בעולם המוזיקה > זמר של להיט אחד

זמר של להיט אחד, או להקה של להיט אחד, הוא כינוי לתופעה בעולם המוזיקה המסחרית, בה שיר אחד של זמר או להקה הפך ללהיט, בעוד שאר השירים שביצעו אינם מוכרים. בישראל עונים להגדרה זו רבים מהזמרים ומהלהקות שנבחרו לייצג את המדינה באירוויזיון.
ראו גם

להיט רדום
הערות שוליים

↑  להיט וריבויו, לשוננו לעם לו, תשמ"ה, עמ' 183;
 אילון גלעד, גלגולה של מילה - איך הפכה רבקה מיכאלי את המילה "שלאגר" ל"להיט", באתר הארץ, 5 ביולי 2013
↑  הלשונאי והבלשן יצחק אבינרי הציע ב-1956 את המילה זמרון: "שכן אין לפנינו אלא זמר שהשעה משחקת לו, ורק לפי שעה הוא מנסר באון" (יצחק אבינרי, יד הלשון, יזרעאל, 1964, עמ' 168).
↑  נדב אבקסיס, התכתבות עם רבקה מיכאלי, באתר טוויטר, ‏9 באוקטובר 2017
↑  גלעד צוקרמן, ישראלית שפה יפה, תל אביב: עם עובד, 2008, עמ' 140-139
| זמרה, שירים וכתיבה |
| --- | --- | --- |
| סוגי שיר | שיר תשובה • שיר אמנותי • בלדה (בלדת הוצאה להורג • בלדת רצח • בלדה סנטימנטלית) • שיר מכונית • שיר ילדים (שיר מדורה • שיר מצטבר • שיר שחוזר על עצמו) • מזמור חג המולד (שיר הציפייה) • שיר שתייה • להיט (להיט רדום • להיט קיץ) • שיר רשימה • שיר אהבה (שיר לפידים • שיר פרידה) • שיר גימיק (שיר שטותי) • שיר להג • שיר פשוט (ניגון מזמור) • שיר פוליטי או מהפכני (שיר קמפיין • שיר חופש • שיר מחאה • שיר מלחמה) • שיר מחזמר (שיר "אני רוצה") • שיר חותם • שיר ספורטיבי (שיר קרב • שיר כדורגל) • שיר נושא • שיר טרגדיה • שיר עבודה (שיר מלחים) |  |
| סוגי זמרה | א-קפלה • שירה בחדר הרחצה • טכניקה מורחבת (שירה גרונית • שירת צלילים עיליים) • שירה עילאית • ראפ • שירת סקאט • שירה מתוזמנת • שירה בציבור (קריוקי • ליפ סינק) • כלי הקשה קוליים (ביטבוקס) |  |
| ערכים קשורים | מחזור שיר • מבנה השיר |  |
רן מלובני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 במרץ 1967 (בן 57)
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  בית הספר רנה קסין  אוניברסיטת אריאל בשומרון  אוניברסיטת בר-אילן 
 עיסוק:  עיתונאי, שדרן ופרשן ספורט
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  ran.malovani
 
רן מלובני (נולד ב-7 במרץ 1967) הוא עיתונאי, שדרן ופרשן ספורט ישראלי.
ביוגרפיה

מלובני סיים את לימודיו בבית הספר רנה קסין. בוגר תואר ראשון בתקשורת באוניברסיטת אריאל בשומרון ותואר שני בתקשורת פוליטית באוניברסיטת בר-אילן.
מלובני משמש כשדרן וכמגיש תוכניות בערוץ הספורט. בין היתר משמש כשדרן משחקי כדורגל, כדורסל, כדוריד, כדורעף ועוד. מרצה באוניברסיטת אריאל בשומרון.
הערות שוליים

↑  מתוך עמוד הפייסבוק של רן מלובני
↑  בית ספר לתקשורת אוניברסיטת אריאל
↑  ידיעון הלימודים לשנת תשפ"א - אוניברסיטת אריאל בשומרון, באתר אוניברסיטת אריאל בשומרון
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מלאכי לוינגר

יצחק מלאכי לוינגר (נולד ב-18 באוגוסט 1971), הוא ראש מועצת קריית ארבע-חברון לשעבר. כיהן בתפקיד בין השנים 2008 ל-2018.
קורות חיים

נולד בחברון, בן למרים ולרב משה לוינגר. למד בישיבת ההסדר קריית שמונה ושירת בצה"ל בחטיבת הצנחנים. בסוף שנות ה-90 הצטרף לליכוד והוא חבר מרכז המפלגה. היה שליח בברית המועצות מטעם "נתיב", ניהל את מדרשת חברון ושימש כמזכיר היישובים שבות רחל והר ברכה במסגרת "אמנה". עסק בתחומים חברתיים שונים והיה שותף לפרויקטים הקשורים לנוער, חינוך ועלייה. פעל בארגון סיורים של ישראלים בחברון. בעל תואר בכלכלה ומינהל עסקים מהמרכז האוניברסיטאי באריאל.
כיהן במשך כשנה כסגן ראש מועצת קריית ארבע. בנובמבר 2008 נבחר לראשות המועצה כשהוא גובר על מאיר לפיד, בנם של מרדכי ומרים לפיד, ועל יעקב שרביט.
בבחירות לרשויות המקומיות שנערכו באוקטובר 2013 נבחר לקדנציה שנייה לראשות המועצה לאחר שגבר על ישראל ברמסון. באוקטובר 2018, הוחלף בבחירות המוניציפליות על ידי אליהו ליבמן.
בבחירות המקומיות ב-2024 התמודד שוב לראשות המועצה והפסיד לישראל ברמסון, שזכה ב-41.7% מקולות הבוחרים, לעומת 38.2%, שקיבל לוינגר.
נכון ל-2025 לוינגר מכהן כמנהל תחום קשרי ממשל בחברת מוזאיק יונייטד
חיים אישיים

נשוי לעטרת (לבית גרינגרס) ואב לשישה.
הערות שוליים

↑  אחרי יממה מתוחה: ישראל ברמסון ניצח בקריית ארבע, באתר "סרוגים", 29 בפברואר 2024
↑   הילו גלזר, איך זוג מבת עין מארגן את הקהילות הישראליות באירופה (בחסות ממשלת ישראל), באתר הארץ, 9 בינואר 2025
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חומצה

חומצה, בהגדרה המקובלת ביותר, היא תרכובת המתפרקת במים ליצירת יוני הידרוניום, כך שה-pH של התמיסה המתקבלת יהיה נמוך מ-7. הגדרה כללית יותר לחומצה היא תרכובת המוסרת פרוטון במהלך תגובה כימית; ההגדרה הכללית ביותר של חומצה היא תרכובת המקבלת זוג אלקטרונים מתרכובת אחרת (או, במילים אחרות: תרכובת הנוטלת זוג אלקטרונים מתרכובת אחרת).
חומצות וחומציות הן גורמים חשובים בתהליכים כימיים רבים, ומשמשות את האדם רבות בחיי היום-יום. לדוגמה, מצבר הרכב מכיל חומצה גופרתית, משקה קולה מכיל חומצה זרחתית, והקיבה האנושית מכילה חומצת מימן כלורי. לחומצות חלשות (חומצות בעלות pH גבוה יותר אך קטן מ-7) טעם חמוץ, ומכאן שמן. מיץ לימון, לדוגמה, מכיל חומצה ציטרית.
הגדרות של חומצה

בחלוף השנים הועלו מספר הגדרות שונות לחומצה (ולבסיס). ההגדרות אינן שונות בתכלית אלא מתארות, ברמות שונות של הכללה, את אותה המהות. הראשון שהגדיר חומצה היה לבואזיה, במאה ה-18. ההגדרה של לבואזיה כללה נוכחות של חמצן, כיוון שאז הכיר רק חומצות המכילות חמצן בדרגות חמצון גבוהות, כמו חומצה גופרתית וחומצה חנקתית. לבואזיה טבע את השם חמצן (Oxygen) כתרגום מלטינית של "יוצר חומצה". ב-1810 גילה סר האמפרי דייווי כי החומצות HI, HBr, ו-HCl אינן מכילות חמצן, והגדרתו של לבואזיה נזנחה. כיום מכירים בשלוש הגדרות של חומצה (ובסיס):
הגדרות של חומצה > ההגדרה של ארהניוס

על פי ארהניוס, חומצה היא חומר שמגדיל את ריכוז יוני ה-+H3O (הידרוניום) בתמיסה בעת התמוססותו במים, ומקטין את ריכוז יוני ה-–OH (הידרוקסיד). באופן דומה, בסיס הוא חומר שמקטין את ריכוז יוני ה-+H3O ומגדיל את ריכוז יוני ה-–OH בתמיסה הנוצרת בעת התמוססותו במים. סימטריה זו אינה מקרית: הגדלת האחד גורמת בהכרח להקטנת השני, ולהפך.
הגדרה זו מוגבלת מעט, מכיוון שניתן להחילה רק לגבי חומרים מסיסים במים.
הגדרות של חומצה > ההגדרה של ברונסטד ולאורי

על פי ההגדרה של ברונסטד ולאורי, חומצה היא חומר המוסר פרוטון +H בעת תגובה כימית; בסיס הוא חומר הקולט פרוטון +H בתגובה זו. תגובה שבה חומר אחד תורם פרוטון והאחר קולט אותו נקראת תגובת חומצה-בסיס. הגדרה זו היא הרווחת ביותר כיום, ובניגוד להגדרה של ארהניוס, היא יכולה לתאר גם תגובות בין חומרים שאינם מסיסים במים.
על פי הגדרה זו, בתגובת פירוק החומצה במים, המים מתפקדים כבסיס, שכן החומצה "תורמת" פרוטון למים.
הגדרות של חומצה > ההגדרה של לואיס

לפי הגדרתו של גילברט לואיס, חומצה היא צורון כימי אשר מקבל זוג אלקטרונים, ובסיס הוא צורון בעל זוג אלקטרונים בלתי קושר המסוגל לתרום אותו ליצירת קשר קוולנטי. הגדרה זו כוללת גם תגובות שאינן כוללות שחרור או קבלה של פרוטון (+H), ולכן היא כללית יותר מההגדרה של ברונסטד ולאורי. על פי תאוריית האורביטלים המולקולריים, ניתן לומר שלחומצת לואיס יש LUMO (האורביטל המולקולרי הנמוך ביותר שאינו מאוכלס באלקטרונים) בעל אנרגיה נמוכה, הקולט זוג אלקטרונים מה-HOMO (האורביטל המולקולרי הגבוה ביותר, המאוכלס באלקטרונים) של הבסיס.
כל חומצה העונה להגדרה של ברונסטד ולאורי עונה גם על הגדרתו של לואיס, אך ההפך אינו נכון. כלומר, כל בסיסי/חומצות ברונסטד-לאורי הם בסיסי/ חומצות לואיס, אך לא להפך. הגדרתו של לואיס אינה הנפוצה ביותר. לכן, כאשר מדברים על חומצות לואיס שאינן חומצות על פי ברונסטד ולאורי, מציינים לרוב במפורש כי אלו חומצות לואיס.
תכונות כימיות

בתגובה עם מים, חומצות עוברות תהליך של פירוק, או דיסוציאציה ליונים: יון מימן חיובי +H (פרוטון) מתנתק מהחומצה ומתרכב עם המים ליצירת יון הידרוניום +H3O. אם מסמנים חומצה באופן כללי ב-HA, ניתן לרשום את התהליך:
{\ce {HA + H2O(l) <=> H3O+(aq) + A- (aq)}}
היון – A, שנותר מפירוק החומצה, נקרא הבסיס המצומד של החומצה. על פי אחת ההגדרות, פליטת יוני +H היא שמגדירה חומצה (ראו להלן). ישנם מקרים שבהם תגובה זו אינה מתרחשת עד הסוף. כלומר: קיימות חומצות שלא מתפרקות לגמרי במים, ויוצרות תגובת שיווי משקל. חומצות המתפרקות לגמרי נקראות חומצות חזקות, וחומצות שאינן מתפרקות לגמרי נקראות חומצות חלשות. לתגובה קוראים דיסוציאציה מלאה או חלקית, בהתאם.
מידת החוזק של חומצות נקבעת לפי מידת ההתרחשות של תגובת פירוק זו. ניתן לתאר "עד כמה" התרחשה התגובה לפי היחס בין כמות יוני ההידרוניום והבסיס המצומד לבין כמות החומצה שלא התפרקה, לאחר שהמערכת הגיעה לשיווי משקל. יחס זה, שנקרא קבוע הפירוק של החומצה, הוא קבוע (בטמפרטורה נתונה), ומסומן ב-Ka.
K_{a}=\mathrm {\frac {[H_{3}O^{+}][A^{-}]}{[HA]}}
Ka הוא מדד לחוזק החומצה. לחומצות חזקות Ka גבוה (כלומר, שיווי המשקל נוטה בעיקר לכיוון ימין, והפירוק במים כמעט מוחלט). דוגמאות לחומצות חזקות הן חומצות כבדות כגון חומצה גופרתית (H2SO4) וחומצה חנקתית (HNO3), וגם חומצות קלות כגון תרכובות של מימן עם הלוגנים: מימן ברומי (HBr), מימן יודי (HI) ומימן כלורי (HCl, נקראת גם חומצת מלח). עבור חומצת מלח, לדוגמה,  K_{a}=10^{7}.
לחומצות חלשות Ka נמוך יותר. (כלומר, שיווי המשקל אינו נוטה לגמרי לכיוון התוצרים, והפירוק אינו מוחלט). דוגמאות לחומצות חלשות הן חומצה פחמתית (H2CO3), חומץ (CH3COOH, נקראת גם חומצה אצטית), וגם אספירין (C6H4OCOCH3CO2H, השם הכימי: חומצה אצטילסליצילית). עבור חומצת חומץ, לדוגמה,  K_{a}=1.7\times 10^{-5} – פי מיליון מיליונים פחות מאשר חומצת מלח. רוב החומצות בטבע הן חומצות חלשות.
לעיתים, במקום להתייחס ל-Ka, משתמשים ב-pKa, המוגדר כך:  pK_{a}=-\log(K_{a}). גודל זה הוא בסולם לוגריתמי, ולכן הוא נוח יותר במקרים מסוימים. כאשר Ka גדל, pKa קטן. כלומר, ככל שחומצה חזקה יותר, כך ה-pKa שלה קטן יותר.
תכונות כימיות > מאפיינים של חומצות

מושג מרכזי הוא מושג ה-pH. ה-pH מוגדר כ  p\mathrm {H} =-\log([\mathrm {H_{3}O^{+}} ]) – מינוס הלוגריתם של ריכוז יוני ההידרוניום במים. ככל שה-pH נמוך יותר כך התמיסה חומצית יותר. במים מזוקקים, ובכל תמיסה נייטרלית, ה-pH הוא 7 (הסיבה מפורטת למטה). כשה-pH גבוה מ-7, התמיסה היא בסיסית, וכשהוא קטן מ-7, התמיסה היא חומצית. בסביבה טבעית, ה-pH נע לרוב בין 0 ל-14, אך הוא יכול לקבל כל ערך (גם שלילי).
בשפה מדוברת מתייחסים לעיתים ליוני המימן בתמיסה (ומסמנים +H). בפועל, המימן אינו מתקיים כיון בתמיסה מימית, אלא מגיב עם המים ליצירת יוני הידרוניום +H3O (אין זאת אומרת כי לא קיים יון +H, יון זה קיים, אך לא בתמיסה מימית. ניתן למצוא אותו, לדוגמה, בחומצות כגון HCl או HF ואפילו במים). הסימון +H נפוץ מאוד, אם כי אינו מדויק מבחינה כימית.
לחומציות של תמיסה יש השפעה גדולה על התרחשות תגובה, גם אם יוני ההידרוניום (או ההידרוקסיד) אינם מגיבים. תהליכים ביולוגיים רבים המתרחשים בתמיסות אינם מתנהלים בצורה תקינה, אם ה-pH אינו מתאים. גוף האדם עשוי רובו מים, ורוב התהליכים הכימיים בו מתרחשים בתמיסה מימית. על כן יש חשיבות גדולה לחומציות התמיסה (ראו בופר).
חומצה הבאה במגע עם העור גורמת לתחושת עקצוץ, וחומצות חזקות עלולות לגרום כוויות חריפות, אפילו במינון נמוך. במקרה של פגיעה, יש לשטוף בכמויות גדולות של מים, ולפנות לייעוץ רפואי.
חומצות חזקות הן חומר משתך (קורוזיבי) מאוד, הן מגיבות בחוזקה וממיסות מתכות. קיים שילוב מיוחד של חומצות (הנקרא מי מלכים) שיכול להמיס אפילו זהב ופלטינה.
תמיסות של חומצות מוליכות זרם חשמלי. ככל שחומצה חזקה יותר (משמע: מתפרקת יותר במים) כך המוליכות של תמיסתה עולה.
חומצות פוליפרוטיות

ישנן חומצות המסוגלות לתרום יותר מפרוטון אחד. חומצות אלה נקראות חומצות פוליפרוטיות או חומצות רב-פרוטיות. חומצות בעלות פרוטון אחד נקראות חומצות חד-פרוטיות. בהתאם, חומצות בעלות שני פרוטונים נקראות חומצות דו-פרוטיות, וחומצות בעלות שלושה פרוטונים נקראות חומצות תלת-פרוטיות.
בניגוד לחומצה חד-פרוטית, המתפרקת בתגובה אחת, כמוסבר לעיל, חומצה פוליפרוטית מתפרקת במספר שלבים. בכל שלב נפלט פרוטון אחד. נשתמש בסימון הכללי H2A לחומצה דו פרוטית. שלבי פירוק חומצה פולי-פרוטית באופן כללי:
{\ce {H2A + H2O <=> HA- + H3O+}}
{\ce {HA- +H2O <=> A^2- + H3O+}}
לחומצה דו-פרוטית יש שני קבועי פירוק: Ka1 עבור התגובה הראשונה ו-Ka2 עבור התגובה השנייה. קבוע הפירוק הראשון תמיד גדול מקבוע הפירוק השני. כלומר, החומצה "מוותרת" יותר בקלות על הפרוטון הראשון מאשר על השני. תוצאה זו צפויה, שכן לאחר פליטת הפרוטון הראשון מתקבל יון שלילי, ולכן יהיה קשה יותר להוציא ממנו פרוטון חיובי נוסף. ישנן חומצות דו-פרוטיות חזקות וחלשות. לדוגמה, חומצה גופרתית (H2SO4) היא חומצה חזקה מאוד, וחומצה פחמתית (H2CO3) היא חלשה יחסית.
לחומצה תלת-פרוטית, אם כן, יש שלושה קבועי פירוק, והיא מתפרקת בשלושה שלבים:
{\ce {H3A + H2O <=> H2A- + H3O+}}
{\ce {H2A- + H2O <=> HA^2- + H3O+}}
{\ce {HA^2- + H2O <=> A^3- + H3O+}}
או בשלב אחד:
 {\ce {H3A + 3H2O <=> A^3- + 3H3O+}}
דוגמאות לחומצות תלת-פרוטיות הן חומצה זרחתית (H3PO4) וחומצה ציטרית. גם עבור חומצה תלת-פרוטית מתקיים תמיד Ka1>Ka2>Ka3. כלומר, ככל שמוציאים יותר פרוטונים, כך קשה יותר להוציא פרוטונים נוספים.
הדיסוציאציה של מים

יוני הידרוקסיד והידרוניום קיימים גם במים מזוקקים. זאת, כיוון שהמים מתפרקים באופן טבעי בתגובת דיסוציאציה:
{\ce {2H2O <=> H3O+ + OH-}}
זוהי תגובת שיווי משקל בעלת קבוע  K_{w}=\mathrm {[OH^{-}][H_{3}O^{+}]} =10^{-14}.
לכן, בתמיסה נייטרלית,  \mathrm {[OH^{-}]=[H_{3}O^{+}]} =10^{-7}]. עובדה זו מסבירה מספר עובדות שהוזכרו מעלה:
ה-pH של תמיסה נייטרלית הוא 7, כי  \ p\mathrm {H} =-\log \mathrm {[H^{+}]} =-\log(10^{-7})=7.
כאשר אומרים כי תמיסה היא חומצית (pH<7), משמעות הדבר היא כי ריכוז יוני ההידרוניום גדול מריכוז יוני ההידרוקסיד. כאשר אומרים כי תמיסה היא בסיסית (pH>7), משמעות הדבר היא כי ריכוז יוני ההידרוקסיד גדול מריכוז יוני ההידרוניום.
העלאת ריכוז יוני ההידרוניום גוררת הורדת ריכוז יוני ההידרוקסיד ולהפך (כי מכפלת הריכוזים קבועה).
בתגובת הפירוק (דיסוציאציה) של מים, מולקולה אחת של מים מוסרת פרוטון, ולכן מתפקדת כחומצה, ומולקולת מים שנייה מקבלת פרוטון ולכן מתפקדת כבסיס. מכאן שמולקולת מים יכולה לתפקד גם כבסיס וגם כחומצה. לחומרים המתפקדים גם כבסיס וגם כחומצה קוראים חומרים אמפותריים.
סתירת חומצה ("ניטרול")

כדי לנטרל חומצה, בין אם בשל סכנות בריאותיות ובין אם בשל סיבות תעשייתיות, יש לסתור אותה. בתהליך הסתירה מוסף בסיס בכמות ובריכוז מולים זהה לחומצה. בתום התהליך לא יוותרו חומצה או בסיס במגיבים והתמיסה תהיה נייטרלית בחומציותה, כלומר בעלת pH = 7.
ראו גם

פיגוע חומצה
נזקים של גשם חומצי לפסל אבן
נין ג'וטסו

| --- | --- |

 
 נינג'ה בפארק השעשועים "Edo Wonderland" ביפן, 2008
 ארץ מקור:  יפן יפן
 מייסד:  לא קיים מייסד בודד
 סגנון:  משולב, סטרייקינג משולב עם גראפלינג
 ספורט אולימפי:  לא
נין ג'וטסו או נינג'יטסו (ביפנית: 忍術 - נין ג'וצו או נינג'יצו) או נינפו (ביפנית: 忍法) הוא שם כולל לקובץ אמנויות לחימה יפניות עתיקות (קוריו), שהתגבשו בהשראת לוחמים יפנים הקרויים במערב "נינג'ות". אלו היו פעם לוחמים שהשתייכו לקבוצות שונות והתמחו באמנויות לחימה שונות, ביניהן מיומנויות ריגול. אמנויות לחימה אלו עסקו באספקטים קרביים ופילוסופיים.
בית הספר הגדול והידוע ביותר לנין ג'וטסו הוא "בוג'ין קאן" (bujinkan), בראשותו של מאסאקי האצוּמי, הסוֹקֵה (ראש שיטה) ה-34 בשושלת ראשי שיטות הנין ג'וטסו. האצומי קיבל את אוסף השיטות מטושיצוגו טאקמאצו, וישנם עוד שני בתי ספר רשמיים ומכובדים שיצאו מטאקמאצו: גִ'ינֶן קאן, בית ספרו של מנקה וגֶנבּוֹקאן, בית ספרו של טנמורה. בתי ספר אלו מאחדים תשע שיטות (רִיוּ) אשר הועברו בירושה לטאקמאטצו.
לישראל מקום חשוב בהיסטוריה המודרנית של הנין ג'וטסו. המערביים הראשונים אשר נחשפו לאמנות לחימה זו היו דורון נבון ודני וקסמן, שני ישראלים שהגיעו ליפן בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 במטרה ללמוד ג'ודו. דורון נבון היה המערבי הראשון שקיבל התואר שיהאן (תואר כבוד שפירושו מומחה או בכיר). בשנת 2006 מאסטר דייוויד חליוה הביא לישראל את שיטת השאדו, המשלבת נין ג'וטסו והגנה עצמית.
הנין ג'וטסו בעולם עבר שינויים רבים ובמקומות מסוימים התעדן. בישראל ישנם מורים מבוג'ין קאן ומאקבן המשמרים את צורת העבודה והתובנות הקרביות של הנין ג'וטסו המסורתי.
היסטוריה

הנין ג'וטסו פותח על ידי קבוצת סמוראים בעיקר מהמחוזות איגה וקוגה שביפן. השינוֹבי (המילה המקורית לתיאור הנינג'ה) ניראו בעין העם כלוחמים לא סדירים, סיירים ומרגלים, והיו מוכרים בעיקר בזכות יכולות הולכת השולל וההתגנבות שלהם. לאורך ההיסטוריה היו קיימים מספר בתי ספר או שיטות (הידועים כרִיוּ: זרם רעיוני או תפיסה) שלימדו גרסה מסוימת של נין ג'וטסו. הארגון בוג'ין קאן מלמד עירוב של תשעה מבתי ספר אלו.
הנין ג'וטסו נוצר כתערובת של טכניקות ומיומנויות של לוחמת גרילה. חלקן פותחו במאות ה-15 וה-16 על ידי אנשי איגה וקוגה במהלך תקופת סנגוקו (המדינות הלוחמות) ביפן, אולם רובן עברו סיסטמטיזציה בתקופת אדו. הנין ג'וטסו המסורתי מערב טכניקות של התחפשות, הסוואה, בריחה, קשתות, רפואה, חומרי נפץ ורעלים.