מוסא אל-עלמי
הערות שוליים

↑  אורי שטנדל, "המשפחות המוסלמיות המנהיגות בירושלים בתקופה העות'מאנית", בתוך: התנועה הלאומית הפלסטינית: מעימות להשלמה? (עורכים: משה מעוז וב"ז קדר), משרד הביטחון 1996, עמ' 57.
1 2 3 4  יואב גלבר, קוממיות ונכבה, עמ' 608.
↑  Acting appointments, פלסטיין בולטין, 17 באפריל 1928
↑  Appointments, פלסטיין פוסט, 23 באפריל 1935
↑  Stavsky appeal today, פלסטיין פוסט, 16 ביולי 1934
1 2 3 4 5 6  יעקב שמעוני, ערבי ארץ-ישראל, פרק 11: המשפחות החשובות, עמ' 220-219.
↑  בני מוריס, מדינה אחת, שתי מדינות, פרק 2, עמ' 71.
↑  ראו גם: יהושע פורת, ממהומות למרידה: התנועה הלאומית הערבית הפלסטינית 1939-1929, עמ' 180.
1 2 3  מיכאל בר-זוהר, בן-גוריון, כרך א, פרק יד, עמ' 312–315.
1 2  תום שגב, ימי הכלניות, עמ' 306.
↑  צבי אל-פלג, מנקודת ראותו של המופתי, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשנ"ה, עמ' 165
↑  תום שגב, ימי הכלניות, עמ' 226.
↑  בני מוריס, מדינה אחת, שתי מדינות, פרק 2, עמ' 48.
↑  יהושע פורת, ממהומות למרידה: התנועה הלאומית הערבית הפלסטינית 1939-1929, עמ' 205-204.
↑  שמואל דותן, המאבק על ארץ ישראל, עמ' 409, הערה 17.
↑  יהושע פורת, ממהומות למרידה: התנועה הלאומית הערבית הפלסטינית 1939-1929, עמ' 335.
↑  תום שגב, ימי הכלניות, עמ' 380.
↑  בני מוריס, קורבנות, פרק חמישי, עמ' 172–173; 1948, פרק 1, עמ' 48–49.
↑  Ilan Pappé, The Making of the Arab-Israeli Conflict, 1947-1951, page 64
↑  בני מוריס, קורבנות, פרק חמישי, עמ' 177.
↑  בני מוריס, 1948, פרק 2, עמ' 67.
↑  בני מוריס, 1948, פרק 5, עמ' 278.
↑  בני מוריס, הדרך לירושלים, פרק רביעי, עמ' 126.
↑  יואב גלבר, קוממיות ונכבה, פרק 1, עמ' 36.
↑  יואב גלבר, קוממיות ונכבה, פרק 14, עמ' 386.
↑  ברוך קימרלינג ויואל שמואל מגדל, פלסטינים: עם בהיווצרותו, פרק 7, עמ' 177.
↑  עדי שורץ, עינת וילף, מלחמת זכות השיבה, דביר, תשע"ח 2018, עמ' 46.
↑  Musa, Alami (1949). "The Lesson of Palestine". Middle East Journal. 3 (4): 373–405. JSTOR 4322113.
1 2  מפעל ליישוב פליטים ערביים, דבר, 3 ביוני 1958
↑  Shock troops of Mercy, פלסטיין פוסט, 13 בינואר 1950
↑  מוסא אל עלמי, קול העם, 6 בינואר 1950
↑  Maggie Black, A Cause for Our Times: Oxfam - The First Fifty Years, page 53
↑  עדי שורץ, עינת וילף, מלחמת זכות השיבה, עמ' 82.
↑  עדי שורץ, עינת וילף, מלחמת זכות השיבה, עמ' 100.
↑  בני מוריס, מלחמות הגבול של ישראל, 1949–1956, פרק שני, עמ' 76.
↑  עדי שורץ, עינת וילף, מלחמת זכות השיבה, עמ' 108.
↑  מוסא עלמי הורשה לשוב ליריחו, מעריב, 18 ביוני 1967
↑  גבריאל שטרן, היום ביריחו, על המשמר, 19 ביוני 1967
↑  מנהל חוות עלמי ביריחו בא לתל־אביב - לקניות, מעריב, 6 ביולי 1967
↑  אברהם רוצם, בחווה מצפים למוסא עלמי, מעריב, 28 באוגוסט 1967
↑  זה מול זה, דבר, 18 במרץ 1968
↑  הירדנים שוב כיוונו תותוחיהם לעבר חוות מוסה אל־עלמי ליד יריחו, מעריב, 20 במאי 1969
↑  אבי שילון, בן-גוריון: אפילוג, עמ' 87–88.
↑  א. יוסף, אל עלמי נועד עם מנהל החווה ליד גשר אלנבי, למרחב, 11 בינואר 1970
↑  מוסא עלמי שוהה בחוותו ליד יריחו, דבר, 20 בינואר 1970
↑  יהושע פורת, ממהומות למרידה: התנועה הלאומית הערבית הפלסטינית 1939-1929, עמ' 68, 88.
↑  Musa Alami, Founder Of an Arab Aid Group, New York Times, ‏16 ביוני 1984 (באנגלית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007256737905171  BnF: cb16721900b (data)  GND: 133461483  ISNI: 0000 0000 9247 2734  LCCN: n88122818  NTA: 070226482  SNAC: w63s6v5j  VIAF: 86518659   WorldCat (עם VIAF): 86518659 
אולגה פיקמן פיינברג על גג הסנטוריום בהנהלתה ביריחו. לשמאלה האמיר עבדאללה. בשמאל התמונה מוסא אל-עלמי. לימינו עבאס חלמי השני ח'דיו מצרים לשעבר - 11 בינואר 1936
אלון מוסא אל-עלמי, האלון העתיק ביותר בירושלים, בחצר אחוזתו של אל-עלמי בשכונת שרפאת