stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דרשות אורגניה

דרשות אורגניה (בקטלאנית: Homilies d'Organyà) הן מסמך ספרותי בשפה הקטלאנית. המורכב משש דרשות הכוללות פירושים שונים לבשורות ולאיגרות. הן ידועות בשל עתיקות השפה בהן, בין לטינית וולגרית וקטלאנית.
טקסטים עתיקים יותר בקטלאנית כוללים פרגמנט של Forum Iudicum, את השבועה הפיאודלית של 1098, את ה-"Greuges de Guitard Isarn" של 1080–1091, גם כן מאורגניה, כמו גם הגהות בקטלאנית על מסמכים בלטינית שמתוארכים לשנת 1034.
את דרשות אורגניה גילה ההיסטוריון ז'ואקים מיראט אי סאנס בבית הכומר של אורגניה בשנת 1904. הדרשות מתוארכות לסוף המאה ה-12.
המסמך המקורי נשמר בספריית קטלוניה, ושכפול מוצג גם באורגניה.
מקור

את הדרשה שגילו באורגניה מצאו כקשורה לאחרות שנמצאו בטורטוסה בסוף המאה ה-19, על ידי אנטואן תומא. המשותף לדרשות - הן של יום רביעי של האפר - וקישר ביניהן אוספים של הטפות מוסר של ממקור פרובנס, אשר היו נפוצים באותה התקופה.[דרושה הבהרה] בעוד הדרשות מטורטוסה העתיקו את הטקסטים מפרובנס, אלו של אורגניה הם תרגומים לתוך קטלאנית, שיותר טיפחו את הטון.
רמת הפיתוח הלשוני

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה .  הסיבה היא: ניסוחים שנובעים מתרגום מכונה.
הדרשות ייחודיות לרמת הפיתוח הארכאית של הקטאלנית המשמשת אותן, כגון plader (בבקשה, לחייב), pad (שלום), crod (צלב), fed ("לעשות", ציווי רבים), וכו'., כמו גם את השמירה של הסיומת s בגוף ראשון ברבים של פעלים כמו soms ("אנחנו", מודרני קטלאנית som) או vulams (התניה "אנחנו אוהבים" או "כמו"; הקטאלנית המודרנית, vulguem). השגיאות מדרשות פרובנס נראות אורתוגרפיות, פונטיות, ארכאיים מורפולוגיים, קרובים פוליטית, כלכלית ותרבותית ליחסים בין אוקסיטנית בשטחי המחוזות הקטלאניים.
הערות שוליים

↑  Josep Moran, J.A. Rabella.
↑  Lluís Gimeno, Aproximació lingüística als inicis de la llengua catalana: segles VIII al XIII, Universitat Jaume I, 2005, pág. 90.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "דרשות אורגניה".
אקספו 2017

| --- | --- |

 פרטים
 מקום תצוגה:  אסטנה, קזחסטןקזחסטן
 קואורדינטות:  51°05′29″N 71°24′46″E﻿ / ﻿51.09125°N 71.412806°E﻿ / 51.09125; 71.412806
 תאריך פתיחה:  10 ביוני 2017
 תאריך סגירה:  10 באוקטובר 2017
 שנה:  2017
 http://www.expo2017astana.com/fr
  (למפת קזחסטן מוגדלת) אלמטי שימקנט קראגנדי טראז פבלודר אוסקמן סמיי אקטובה אורל רוסיה רוסיה אזר. טורקמניסטן אוזבקיסטן קירגיזסטן סין הים הכס. אסטנה(למפת קזחסטן רגילה) אלמטי שימקנט קראגנדי טראז פבלודר אוסקמן סמיי אקטובה אורל רוסיה רוסיה אזר. טורקמניסטן אוזבקיסטן קירגיזסטן סין הים הכס. אסטנה
 
אקספו 2017 (באנגלית: Expo 2017) היא תערוכה עולמית אשר התקיימה באסטנה, בירת קזחסטן, כחלק ממסורת התערוכות העולמיות והירידים הבינלאומיים המתקיימים מאז שנת 1851.
תערוכת אקספו 2017 נפתחה רשמית ב-10 ביוני 2017, ונמשכה 93 ימים, עד 10 באוקטובר 2017.
בתערוכה השתתפו כ-115 מדינות וארגונים בינלאומיים וביקרו בה כ-5 מיליון איש.
הנושא ולוגו התערוכה

הנושא שנבחר לתערוכה הוא "אנרגיה עתידית", ומטרתו ליצור דיון עולמי בין מדינות, ארגונים לא-ממשלתיים, חברות והציבור הרחב, בשאלה המהותית: "כיצד מבטיחים גישה בטוחה ובריאה לאנרגיה, תוך הפחתת פליטות פחמן דו-חמצני?". הנושא נועד להתמקד בעתיד האנרגיה, ולמצוא פתרונות להתמודדות עם האתגר הגדול ביותר של המין האנושי. האקספו מציגה פתרונות אנרגיה עתידיים להתמודד עם אתגרים חברתיים, כלכליים וסביבתיים.
נושא הלוגו שנבחר הוא "אנרגיית רוח", ומציג טורבינה בעלת 3 כנפיים ושלושה צבעים שונים, עם הכיתוב אקספו 2017, אנרגיית עתיד.
מתחם התערוכה

לצורך התערוכה הוקם מתחם מיוחד באזור החדש של אסטנה בדרום העיר שבו רוכזו כל הביתנים. בתערוכה הוצגו כ-115 ביתני לאום, בשטח כולל של כ-1,740 דונם.
במרכז שטח התערוכה היה "הפביליון של קזחסטן" - מבנה כדורי ענק, הגדול מסוגו בעולם, ובו מוזיאון המספר את ההיסטוריה של קזחסטן עד לימנו.
הבחירה בקזחסטן

תערוכת האקספו העולמית בשנת 2017 נבחרה להתקיים בבירת קזחסטן, אסטנה, לאחר שבסוף 2012 העיר נבחרה על ידי הלשכה לתערוכות בינלאומיות, בהתמודדות על האירוח, וגברה על לייז', בלגיה.
נשיא קזחסטן, נורסולטן נזרבייב, אירח בפתיחת התערוכה ראשי מדינות ומכובדים מרחבי תבל. בדבריו ציין נזרבייב שקזחסטן היא הראשונה מבין מדינות "מזרח אירופה", כלומר ברית המועצות לשעבר, המארחת את האקספו, שבו משתתפות 115 מדינות ו-22 ארגונים בינלאומיים.
הביתן הישראלי בתערוכה

ישראל השתתפה בתערוכה והפעילה בה ביתן לאום - "הביתן הישראלי - אנרגיה של יצירתיות".
הביתן הישראלי הוקם על שטח של כ-350 מ"ר, ועלותו הוערכה בכ-10 מיליון שקלים.
תכנון הביתן, הקמתו, הפעלתו, ניהולו, ואחזקתו היו באחריות משרד החוץ הישראלי ובביצוע חברת AVS Creative..
הביתן הישראלי הוקם במטרה לייצר עניין ולבלוט ביחס ליתר הביתנים שהוצגו בתערוכה, ולמצב את ישראל כמדינה דינמית, מחדשת ומתקדמת, בעלת היסטוריה ומסורת עתיקים. מדינה שלמרות, מיעוט משאביה הטבעיים, מצליחה לפתח תעשייה יעילה ומתקדמת ופתרונות אנרגיה ירוקים ומתחדשים. וכמדינה התורמת לאומות העולם מהידע שלה בתחומי הקיימות.
הערות שוליים

1 2 3 4  Astana EXPO-2017 (ארכיון)
↑  city & country branding, אסטנה, קזחסטן, מציגה את הלוגו לאקספו 2017, ובעצם מציגה את עצמה לעולם, ‏24 ספטמבר, 2013 (ארכיון)
1 2  שוש להב, התערוכה הבינלאומית אקספו 2017: קזחסטן והעולם, באתר MONITOUR (ארכיון)
↑  Israel at Expo 2017: Energy of the future, Israel Ministry of Foreign Affairs, ‏Jun 2017
בירוק - המדינות להן ביתנים בתערוכה - באדום - המדינה המארחת, קזחסטן
האישי הוא הפוליטי

האישי הוא פוליטי או הפרטי הוא פוליטי היא טענה פוליטית שהפכה למטבע לשון נפוץ. "האישי הוא הפוליטי" מדגיש את ההשפעה של מבנים חברתיים והפוליטיים על הניסיון האישי. מצבים שנחשבו כמצבים אישים, למשל יחסים בין בני זוג, או ההחלטה אם ללדת או להפיל, מושפעים ונקבעים על בסיס נורמות פוליטיות וחברתיות. נושאים שנחשבו כפרטיים ולכן לא מתאימים לדיון בעולם הציבורי, כמו אלימות במשפחה, אמצעי מניעה, אונס וכדומה – הם נושאים שהתנועה הפמיניסטית דורשת שיתקיים בגינם דיון ציבורי והכרעות בתחום הפוליטי.
הטיעון "האישי הוא הפוליטי" שולל את התפיסה הפילוסופית המודרנית של הפרדה בין המרחב הפרטי לציבורי. הבסיס התאורטי להפרדה המודרנית בין פרטי לציבורי הונח על ידי הפילוסוף ג'ון לוק, שטען שקיימים שני סוגים שונים של צרכים אנושיים, המתמלאים באמצעות שני מוסדות שונים ונפרדים: המשפחה והמדינה: הצורך האינטימי, הרגשי והמיני, מנגנונים של עזרה ותמיכה מתמלאים על ידי המשפחה. אלו הם צרכים טבעיים. ואילו הצורך בסדר חברתי, מניעת קונפליקטים ופתרון בעיות מתמלאים על ידי המדינה.
המאמר של קרול האניש

קרול האניש הייתה פעילה בקבוצה "נשים רדיקליות בניו יורק", ודמות בולטת בתנועה הפמיניסטית, שכתבה מאמר על החשיבות הפוליטית של קבוצות להעלאת תודעה פמיניסטית בפברואר 1969 בגיינסוויל, פלורידה. במקור היא כתבה את המאמר עבור Southern Conference Educational Fund, אך הוא פורסם בספר Notes from the Second Year: Women’s Liberation ב-1970
האניש ביקשה להפריך את הרעיון שנושאים כמו מין, מראה חיצוני, הפלות, טיפול בילדים וחלוקת העבודה בין בני זוג הן רק בעיות אישיות, ללא משמעות או השלכות פוליטית. היא רצתה להוכיח שאילו אינן בעיות אישיות אלא סוגיות חברתיות שנשים רבות מתמודדות איתן. היא עודדה נשים להתגבר על האשמה עצמית, לדון על הסוגיות הללו עם נשים אחרות, ולהתארגן באופן קולקטיבי נגד השליטה הגברית בחברה. האניש לא השתמשה בביטוי "האישי הוא הפוליטי" במסה, אך כתבה:
אחד הדברים הראשונים שאנו מגלות בתוך הקבוצות האלה, זה שבעיות אישיות הן בעיות פוליטיות. אין בשלב זה פתרונות אישיים. יש רק פעולה קולקטיבית עבור פתרון קולקטיבי.
המאמר פורסם תחת הכותרת, "האישי הוא פוליטי", בספר Notes from the Second Year: Women’s Liberation ב-1970. נראה שעורכות הספר, שולמית פיירסטון ואן קוד (Anne Koedt), נתנו למאמר את כותרתו המפורסמת, אך לדברי קרי ברץ, עורכות הספר ופמיניסטיות אחרות לא לקחו קרדיט על חיבור האימרה. "במקום זאת," ברץ כתבה, "היא מצטטת מיליוני נשים בשיחות פרטיות וציבוריות, כאילו הביטוי נולד מהחוויות הקולקטיביות של המחברות". המאמר פורסם שוב בספר Radical Feminism: A Documentary Reader.
השימוש הרחב באמרה החל באספות של קבוצות פמיניסטיות רדיקליות עם פרסום המאמר כחלק מביקורת על מבנה המשפחה הגרעינית וערכי המשפחה. האמרה הפכה למטבע לשון ביקורתית של הפמיניזם הרדיקלי, תוכניות ללימודי נשים ופמיניזם בכלל. בניגוד לפמיניזם הליברלי שביקש לפלס לנשים מקום במסגרות גבריות (זכות הצבעה, למשל), הביטוי "האישי הוא הפוליטי" מבטא את הרעיון שהמסגרות הגבריות הן אלו שעיצבו את אי השוויון בחברה (ולכן אין להסתפק בפמיניזם הליברלי).
ביקורת

פמיניסטיות ליברליות טוענות שהביטוי מסוכן משום שהוא שוחק גבולות פוליטיים הכרחיים. הסיבה לכך היא שאומרים שהוא מוריד את חשיבות ההיבט הציבורי של הפוליטיקה. עוד נמתחת ביקורת על ידי חנה ארנדט כי בתהליך זה של כרסום גבולות פוליטיים, המרחב הציבורי של הפוליטיקה הופך לפסאודו-מרחב של אינטראקציה בו אינדיבידואלים אינם 'פועלים' עוד אלא רק מתנהגים כיצרנים וצרכנים כלכליים. יתרה מכך, על פי כמה מבקרים, הפרשנות של הביטוי להיות על נשים המדוכאות בבית מתמקדת מאוד בנשים לבנות ממעמד הביניים. זה לא כולל נשים שעובדות, זוגות לסביות, נשים שאינן יכולות להרשות לעצמן טיפול בילדים וחוויות של תרבויות אחרות. לדוגמה, הנרטיב "אישי הוא פוליטי" הוכח כפחות משמעותי בתרבות האפריקאית שכן נשים שחורות נוטות פחות לראות את הבית כמקור לדיכוי מכיוון שהוא מקור כוח נגד גזענות. [דרוש מקור]
הערות שוליים

↑  Kristin A. Kelly, Private Family, Private Individual: John Locke's Distinction Between Paternal and Political Power, Social Theory and Practice Vol. 28, No. 3, 2002, עמ' 361-380
↑  John Locke, Second Treatise, section 77, Two Treatises of Government, Awnsham Churchill
1 2 3 4  Hanisch, Carol (January 2006).
↑  Burch, Kerry T (2012).
↑  Radical feminism: A documentary reader.
↑  Angela Harutyunyan, Kathrin Hörschelmann, Malcolm Miles (2009) Public Spheres After Socialism pp.50-1
↑  "The great trust of radical feminist writing has been directed to the documentation of the slogan 'the personal is political.'"
↑  "At the heart of Women's Studies and framing the perspective from which it proceeds was the critical insight that 'the personal is political.'"
↑  Isenberg, Nancy (September 1992). "The Personal is Political: Gender, Feminism, and the Politics of Discourse Theory". American Quarterly. 44 (3): 449–458. doi:10.2307/2712985. ISSN 0003-0678. JSTOR 2712985.
↑  Benhabib, Seyla (1993). "Feminist theory and Hannah Arendt's concept of public sphere". History of the Human Sciences. 6 (2): 97–114. doi:10.1177/095269519300600205. S2CID 144223881 – via SAGE.
↑  Hannam, June (2013-08-21). Feminism. doi:10.4324/9781315836089. ISBN 9781317869818.
גרייס לי בוגס

| --- | --- |

גרייס לי בוגס בביתה, פברואר 2012
 לידה:  27 ביוני 1915 פרובידנס, רוד איילנד
 פטירה:  5 באוקטובר 2015  (בגיל 100) דטרויט, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית
 מקום מגורים:  דטרויט, מישיגן
 כינויים נוספים:  ריה סטון
 פעילות בולטת:  הוגה ופעילה סוציאליסטית
 ידועה בשל:  The Next American Revolution: Sustainable Activism for the Twenty-First Century
 השכלה:  מכללת ברנרד (תואר ראשון בפילוסופיה) מכללת ברין מאר (דוקטורט בפילוסופיה)
 תקופת הפעילות:  1940–2015 (כ־75 שנים)
 מקצוע:  סופרת, פילוסופית
 מעסיק:  אוניברסיטת שיקגו 
 בן זוג:  ג'יימס בוגס
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה של נשות מישיגן (2009) 
 http://graceleeboggs.com/
 
גרייס לי בוגס (27 ביוני 1915 - 5 באוקטובר 2015) הייתה פעילה חברתית, פילוסופית, פמיניסטית וסופרת סינו-אמריקאית. היא ידועה בעיקר עבור שנות פעילותה עם המהפכנים ס.ל.ר. ג'יימס וראיה דונייבסקיה בשנות ה-40 וה-50 אך בכמעט 80 שנים של אקטיביזם הייתה חלק מתנועות רבות, כולל התנועה השחורה לזכויות האזרח, תנועת הכוח השחור, זכויות ואיגוד עובדים, זכויות נשים, וכן צדק סביבתי.
ביוגרפיה

לי היא בת לשני מהגרים מסין. אביה הגיע לארצות הברית בעקבות השפל הכלכלי הכבד בסין שנוצר כתוצאה ממלחמת האופיום הראשונה באמצע המאה ה-19. כשממשלת סין חויבה בפיצויים אסטרונומיים אחרי המלחמה, היא העבירה את הנטל הכלכלי לאכרים העניים, וכשאלה לא יכלו לעמוד בחובות, נוצרה תנועת הגירה המונית שבה נאלצו רבים לעזוב את ביתם. במסגרת זו, אביה של לי, צ'ין לי, עקר ממולדתו יחד עם אשתו השנייה, יין לאן לי.
לי למדה במכללת ברנרד על מלגה, וקבלה משם תואר ראשון בפילוסופיה ב-1935. היא המשיכה ללימודי דוקטורט במכללת ברין מאר, אותם סיימה ב-1940.
קריירה

כאישה לא-לבנה, עמדו בפני לי מכשולים גדולים בעולם האקדמי של שנות ה-40, והיא נאלצה לעבוד במשרה זוטרה בשכר מינימום בספריית הפילוסופיה של אוניברסיטת שיקגו. בתקופה זו היא גילתה את הפעילות של מפלגת העובדים השמאלנית בגין עבודתם למען זכויות שוכרי דירות. המפלגה הייתה ידועה בשל עמדתה הקומוניסטית האנטי-סטליניסטית.
היא פגשה את האקטיביסט ס.ל.ר. ג'יימס - סוציאליסט והיסטוריון ממוצא אפרו-טרינידדי - ובכך החלה הפעילות לזכויות אפרו-אמריקאיות שעסקה בה במהלך כל חייה. היא עברה לניו יורק, שם הכירה דמויות תרבותיות ואקטיביסטיות כמו ריצ'רד רייט וקתרין מארי דאנהם. היא החלה לתרגם לאנגלית, לראשונה, מאסות מ"כתבים פילוסופיים-כלכליים (1844)" של קרל מרקס. לי, ג'יימס וראיה דונייבסקיה, המייסדת של הפילוסופיה המרקסיסטית-הומניסטית בארצות הברית, הקימו את תנועת "נטיית ג'ונסון פורסט" או "הג'ונסוניטים" - התארגנות שמאל רדיקלית שהתפצלה ממפלגת העובדים ותנועתו של טרוצקי. הקבוצה התמקדה יותר בקבוצות שוליים ואוכלוסיות מודרות, כמו נשים, אנשים של צבע, ונוער. הג'ונסוניטים האמינו שברית המועצות היא ישות מדינית-קפיטליסטית. כלומר, שלמרות התארגנות המדינה כסוציאליסטית לכאורה, מטרותיה של הישות המדינית הן מטרות רווח. היא כתבה מאמרים ומאסות עבור הארגון בשם העט ריה סטון.
הג'ונסוניטים התפרקו על רקע אידאולוגי באמצע שנות ה-50, ולי ובוגס המשיכו לתמוך בעשייתו של ג'יימס במסגרת ארגונו החדש - Correspondence Publishing Committee. אחד ההשגים העיקריים של הארגון היה פרסום ספר על מהפכת העובדים בהונגריה ב-1956 בשם "Facing Reality". ב-1962 נפרדו דרכיהם של ג'יימס והזוג בוגס, והאחרונים המשיכו לנהל את הארגון יחד עם פעילי שמאל אחרים, בעוד ג'יימס הקים ארגון חדש, שלא ארך ימים, בשם Facing Reality, כמו הספר. ג'יימס כתב מאוחר יותר, בספרו "The American Revolution: Pages from a Black Worker's Notebook" על הבסיס לסכסוך, שהיה כנראה הנטיות המאואיסטיות של חבריו, והקשיים שלו להנהיג את הארגון בארצות הברית בעודו חי באנגליה, לשם גורש על ידי הרשויות האמריקאיות.
בשנת 1964 ניסתה בוגס לשכנע את מלקולם X, אשר היה חבר מקורב לזוג בוגס והיה לן בביתם כששהה בדטרויט, לרוץ לבחירות לסנאט, אך הוא סירב. ב-1967, לי החליטה, למרות שנים של תמיכה בו, שדרכם של מלקולם X ושל תנועת הכוח השחור לוקים בחסר - שמהפכנות שרק מפרקת ושאין לה תוכנית בניה נועדה לכישלון. היא התעקשה שמהומות הגזע של התקופה היו מהפכות ולא פורענות, אך עדיין החליטה לאמץ את דרכיו של מרטין לותר קינג - שלפני כן תפשה כנאיביות - באמרה:
מהפכות נוטות להיות שליליות, הן מוקיעות וחושפות את האויב בלי להציע חזון חיובי לעתיד... מהפכה אינה יכולה להתקיים רק כדי לתקן את עוולות העבר, היא חייבת לכלול תכנון עבור כל איש/אישה לגבי העתיד... זה מתחיל בהתכווננות לאנושות אנושית יותר, כלומר - הבניית אנושות מתקדמת יותר בתחומים שהם של אנשים בלבל - יצירתיות, מודעות ומודעות עצמית, וחוש אחריות פוליטית וחברתית
החל בשנות השמונים, לי התמקדה באקטיביזם מקומי בעיר מגוריה, דטרויט, יחד עם בן זוגה ג'ייס בוגס. פעילותה כללה אקטיביזם סביבתני, ארגון קהילתי, העלאת תודעה פוליטית, פמיניזם, ועוד. בין מיזמיה בדטרויט היא התוכנית "קיץ דטרויט" (Detroit Summer), תוכנית רב-דורית ורב-תרבותית לנוער, אשר זכתה בפרסים מרובים. ביתם של הזוג בוגס הפך למטה של "מרכז בוגס לטיפוח מנהיגות קהילתית" אותו יסדו בשנות ה-90 המוקדמות חבריהם לאקטיביזם, ומשם התנהלו מיזמים קהילתיים רבים וכן קמפיינים חברתיים מקומיים וארציים. במשך שנים רבות כתבה לי טור בעיתון Michigan Citizen. לי נפטרה בגיל 100 ב-5 באוקטובר 2015.
מורשת

חייה של לי הם נושא הסרט התיעודי גרייס לי בוגס: מהפכנית אמריקאית שיצא בשנת 2013, של הבמאית גרייס לי, שרצתה לתעד את חייהן של נשים בעלות אותו השם.
ב-2014, המרכז לצדק חברתי של הניו סקול נקרא "מרכז בולדווין ריברה בוגס" על שמם של סילביה ריברה, ג'יימס בולדווין, וגרייס לי בוגס.
הערות שוליים

↑  Aguirre Jr., Adalberto; Lio, Shoon (2008). "Spaces of Mobilization: The Asian American/Pacific Islander Struggle for Social Justice". Social Justice. Asian American & Pacific Islander Population Struggles for Social Justice. 35 (2): 5.
↑  Gay, ed., Kathlyn (2013). American Dissidents: An Encyclopedia of Activists, Subversives, and Prisoners of Conscience, Volume 1. Santa Barbara, California: ABC-CLIO. pp. 71–73. ISBN 9781598847642. {{cite book}}: |last= has generic name (עזרה)
↑  Grace Lee Boggs, Bill Moyers Journal, PBS, June 15 2007
↑  "Grace Lee Boggs – A Century in the World". On Being with Krista Tippett.
↑  Michael Jackman (5 אוק' 2015). "Grace Lee Boggs dead at 100". Metro Times. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007434345105171  BIBSYS: 11025111  BNE: XX6424917  BnF: cb165797937 (data)  CiNii: DA0128189X  GND: 1026134072  ISNI: 0000 0000 2755 0951  LCCN: n87122677  MusicBrainz: 0f05f8e4-aaf4-45c0-973c-c834c8151b00  NKC: ola2017948988  NTA: 070464529  SNAC: w6bp0rx1  SUDOC: 069918805  VIAF: 67976526   WorldCat (עם VIAF): 67976526
איש הנמלה

ערך זה עוסק בדמותו של גיבור העל אנט-מן. אם התכוונתם לסרט מ-2015, ראו .
| --- | --- |

איש הנמלה (האנק פים), כפי שהופיע על עטיפת החוברת Mighty Avengers #5 מנובמבר 2007, אמנות מאת פרנק צ'ו.
 סוג:  גיבור-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  האנק פים: Tales to Astonish #27 (ינואר 1962) סקוט לאנג: The Avengers #181 (מרץ 1979) אריק אוגריידי: The Irredeemable Ant-Man #1 (ספטמבר 2006)
 יוצרים:  סטן לי, לארי לייבר, ג'ק קירבי (פים) דייוויד מיצ'ליני, ג'ון ביירן (לאנג) רוברט קירקמן, פיל הסטר (אוגריידי)
 מידע
 שם אמיתי:  הנרי "האנק" ג'ונתן פים סקוט אדוארד האריס לאנג אריק אוגריידי
 כינויים:  האיש הענק, גוליית, יילוג'אקט, הצרעה (פים) מירמידון (לאנג) דריק סוליבן, מנטיס הקוטל (אוגריידי)
 סטטוס:  פעיל (לאנג, פים) לא פעיל (אוגריידי)
 כוחות:  ללא כוחות-על מצויד בחליפה המעניקה לו אפשרות לשנות את גודלו, ומסיכה המסוגלת לשלוט בנמלים.
 חבר בקבוצה:  פתרונות הביטחון של איש הנמלה (לאנג)
 חבר לשעבר בקבוצה:  האוונג'רס העוצמתיים, האוונג'רס (פים) האוונג'רס, ארבעת המופלאים דפנדרס (לאנג) האוונג'רס הסודיים, ת'נדרבולטס, S.H.I.E.L.D (אוגריידי)
איש הנמלה (באנגלית: Ant Man) הוא שמן של מספר דמויות בדיוניות של גיבורי-על המופיעות בחוברות הקומיקס האוונג'רס ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Tales to Astonish #27 מינואר 1962 ונוצרה על ידי צמד הכותבים סטן לי ולארי לייבר והמאייר ג'ק קירבי.
איש הנמלה היה האלטר אגו של הנרי פים, מדען מבריק אשר המציא חומר שמאפשר לו לשנות את מצב צבירת גופו, ובכך להגדיל את מסת גופו או להקטינה לגודל נמלה. אחרי שהאנק פרש מזהותו כאיש הנמלה, דמויותיהם של סקוט לאנג ואריק אוגריידי השתמשו בטכנולוגיה של פים (הנקראת "חלקיקי פים") כדי להפוך לממשיכי דרכו.
דמותו של הנרי פים כאיש הנמלה מדורגת במקום ה-67 ברשימת מאה גיבורי-העל הגדולים של כל הזמנים, לפי אתר IGN, בעוד דמותו של אריק אוגריידי כאיש הנמלה מדורגת במקום ה-82. סרט קולנוע לייב אקשן המבוסס על הדמות, "אנטמן", יצא לאקרנים ב-17 ביולי 2015 בתור החלק האחרון והמסכם של השלב השני ביקום הקולנועי של מארוול.
ביוגרפיה בדיונית > הנרי פים

הביופיזיקאי והמומחה למערכות מידע ד"ר הנרי "האנק" פים החליט להפוך לגיבור-על לאחר שגילה כימיקל המאפשר למשתמשו לשנות את גודלו. הוא חבש קסדה המסוגלת לשלוט בנמלים, והתכווץ לגודל של נמלה. עד מהרה, הוא שיתף את גילויו עם חברתו, ג'אנט ואן דיין, שהפכה לשותפתו ללחימה בפשע הצרעה. השניים היו לחברים המייסדים של קבוצת האוונג'רס. בשעה שפים הוא איש הנמלה המקורי, הוא אימץ כינויים שונים לאורך השנים, ביניהם "האיש הענק", "גוליית", "יילוג'אקט" ואף את זהותה של הצרעה לאחר מותה של ג'אנט באירועי "פלישה סודית". בזמן זה, שניים נוספים אימצו את זהותו של איש הנמלה.
ביוגרפיה בדיונית > סקוט לאנג

סקוט לאנג היה גנב שהפך לאיש הנמלה לראשונה לאחר שגנב את חליפתו של הנרי פים כדי להציל את בתו קאסי ממחלת לב. בעקבות כך, הוא חזר למוטב, ובעידודו של פים המשיך בנטל איש הנמלה. הפך לבן בריתם של ארבעת המופלאים ובסופו של דבר גם לחבר באוונג'רס. למשך זמן מה הוא יצא עם ג'סיקה ג'ונס. נהרג באירועי "האוונג'רס מתפרקים" בידי מכשפת השני, שבעקבות טירופה חשבה אותו לנבל. בתו קאסי המשיכה את דרכו כסטאטור בקבוצת האוונג'רס הצעירים. במיני סדרה The Children's Crusade משנת 2011 הוא חוזר לחיים. הוא הופך למנהיג הצוות השני בקבוצת ארבעת המופלאים וכן למנהיג קרן העתיד.
ביוגרפיה בדיונית > אריק אוגריידי

אריק אוגריידי הוא סוכן נחות מסוכנות הביון S.H.I.E.L.D בעל ערכי מוסר נמוכים, המוכן לשקר, לרמות, לגנוב ולהפעיל מניפולציות על אחרים בשביל להתקדם בחיים. הוא השתמש בחליפת השריון למטרותיו האנוכיות ולהשפיל אחרים. הייתה לדמות סדרת סולו משלה בטרם הפכה לחברה בקבוצות-על אחרות, כמו ת'נדרבולטס והאוונג'רס הסודיים. הדמות מתה בצורה לא צפויה בחוברת Secret Avengers #23 כמו גיבור אמיתי, אבל עד לחוברת מספר 37 חשבו שהוא נשאר בחיים בגלל העתק מדויק שנוצר על ידי דוקטור דום.
אזכור במדיות אחרות

שלוש גרסאות של הדמות (האנק פים, סקוט לאנג ויילוג'אקט) מופיעות בסדרת האנימציה "האוונג'רס: סדרת האנימציה" משנים 2010–2012.
עיבוד קולנועי המתבסס על הדמות יצא לאקרנים ב-17 ביולי 2015 בשם "אנטמן" בבימויו של פייטון ריד ובכיכובם של פול ראד כסקוט לאנג, מייקל דאגלס כד"ר הנרי פים, אוונג'לין לילי כהופ ואן דיין, קורי סטול כדארן קרוס / ילוג'אקט, מייקל פניה כלואיס ואנתוני מאקי כסאם וילסון / פלקון.
פול ראד שב לגלם את הדמות בסרט "קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים" של שנת 2016 ונוסף על יכולתו לשנות את גודלו לגודל מיקרוסקופי הציג יכולת לגדול לממדי ענק.
ראד, דאגלאס ולילי שבו לגלם את דמויותיהם של סקוט לאנג, הנרי פים, והופ ואן דריין בסרט "אנטמן והצרעה", אשר יצא ביולי 2018.
ראו גם

אטום (קומיקס) - דמות בדיונית דומה של חברת DC קומיקס המתחרה
הערות שוליים

↑  Top 100 Comic Book Heroes: #67 - Henry Pym
↑  Top 100 Comic Book Heroes: #82 - Eric O'Grady
פסל בדמותו של איש הנמלה מהסרט "אנטמן" בחזית חנות מקדונלד'ס.
Sucks to Know You (FU)

"Sucks to Know You (FU)" הוא סינגל של הזמר-יוצר הישראלי, מרגי. השיר הוא הראשון של מרגי בשפה האנגלית. הוא יצא לאור ב-15 ביולי 2022 תחת הוצאת סבן מיוזיק גרופ. השיר הוא הסינגל הראשון מתוך המיני-אלבום Dark Side of the Rainbow.
רקע

השיר ואלה שייצאו אחריו מתוך המיני אלבום מדברים על השנים האחרונות בחיים שלי. אני הרגשתי שהרבה אנשים מבחוץ מרגישים שהחיים שלי הם כמו קשת בענן כזה, וזה היה בזמן שאני הייתי בחלקים פחות כיפיים. השיר הזה מדבר על מצב שאחרי מערכת יחסים, סיטואציה היפותטית של זוג אחרי פרידה, ויש מערבולת רגשות גדולה, מה היה קורה אם היית פוגש את האקסית שלך והיית צריך לסכם את כל מה שיש לך להגיד לה בארבעה דברים
ב-15 ביוני 2022 הכריז מרגי על הופעה חד פעמית בהאנגר 11 בתל אביב, בה יבצע לראשונה את הסינגל הבינלאומי הראשון שלו. ב-22 ביוני הוציא מרגי טיזר של השיר בעמוד הטיקטוק שלו.
השיר יצא לאור ב-15 ביולי 2022 תחת הוצאת סבן מיוזיק גרופ כסינגל הראשון מתוך מיני אלבום עתידי בשפה האנגלית בשם Dark Side of the Rainbow. מרגי השיק את הסינגל ואת הפרויקט ב-14 ביולי בהופעת השקה שנערכה באולם "סאן רוז" בלוס אנג'לס לפני אישים מתעשיית המוזיקה האמריקאית: ביניהם המפיק אטון בן חורין (אנ') ומנכ"לית קבוצת ההפצה של יוניברסל מיוזיק גרופ, ג'ודי גרסון (אנ').
מרגי אישר כי השיר נכתב במהלך שנת 2021 וכי הוא עוסק בפרידה שלו מהזמרת הישראלית נועה קירל, איתה ניהל זוגיות במשך שלוש שנים: ”בישראל, יצאתי עם זמרת אחרת, וזו הייתה מערכת יחסים ייחודית. זה היה מול המצלמות. התקשורת כמעט ישנה במיטה שלנו. [...] השיר עוסק במצב שאחרי הזוגיות; כבר היינו פרודים, זו פנטזיה של מה יקרה כשאתה רואה את האקסית שלך בפעם הראשונה לאחר זמן מה.”.
הצלחה מסחרית

בשבוע הראשון לצאתו, צבר השיר כ-221,878 השמעות בספוטיפיי והיה לשיר המושמע ביותר בישראל באותו השבוע. בנוסף, היה גם לשיר החדש הראשון של זמר ישראלי שהגיע לראש טבלת ההשמעות עם צאתו. ביוטיוב צבר השיר מעל לחצי מיליון צפיות בשבוע הראשון לצאתו והיה לסרטון החמישי הנצפה ביותר באותו השבוע.
וידאו קליפ

הקליפ צולם בקרואטיה בחודש מאי 2022 ובוים על ידי עומר בן שחר.
הקליפ מתחיל כשרואים את מרגי מחבק אישה בשדה פרחים. לאחר מכן הוא מוצג כאשר הוא נוהג במכונית אדומה ישנה בשביל עפר במרכז השדה בעודו דומע, כשלוחית הרישוי של הרכב נושאת את שמו ואת ראשי התיבות של המיני אלבום אליו משתייך השיר. לאחר מכן המכונית חותכת משביל העפר לתוך השדה ומרגי שר את הפזמון בתוך הרכב. הוא יוצא מתוך הרכב ומסיים את השיר. בסוף השיר הוא חוזר לדרך בה נסע, וקוטף את הפרח היחיד שהרכב לא רמס.
מרגי סיפר כי התייחס לפרידה ולהתמוטטות הנפשית שחווה לאחריה בקליפ בתור מטאפורה ויזואלית: ”זה כאילו שאני מושך מכונית שכבר לא עובדת [...] כשמשהו במכונית נשבר או נפגע, תמיד אפשר לתקן את זה. אבל כשהמנוע מתקלקל, ואין אהבה יותר, לא נשאר מה לעשות.”.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 9 |  |
|  ישראל | העשירייה | 1 |  |
|  ישראל | גלגלצ | 1 |  |