stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אין אדם פורע תוך זמנו
בחוב לגוי

רבי מאיר הלוי אבולעפיה, כותב כי החייב כסף לגוי, לא נאמרה חזקה זו, הואיל ויש סברא לומר שאדם מעדיף לפרוע גם בתוך הזמן. אולם הב"ח סבור שאין חילוק בין יהודי לגוי.
תוקפה > ביחס לרוב

חזקת "אין אדם פורע תוך זמנו" עדיפה מרוב, וניתן להוציא ממון על פיה.
תוקפה > מול עדות

באחרונים דנו מה דין חזקה זו במקום שיש תרי ותרי, היינו במקרה שישנן שתי כתות עדים המכחישות זו את זו האם פרע את חובו, וחזקה זו מסייעת לאחד הצדדים.
יש מי שסבור שבמקרה זו החזקה אינה מעלה ואינה מורידה, שכן תוקף החזקה היא משום "אנן סהדי", ואין לה כוח יותר מהעדים, ולכן אין לה כל תוקף כאשר יש עדים שסותרים זה את זה, כי דין מאה עדים כדין שני עדים. אמנם בשו"ת רבי עקיבא איגר נשאר להלכה בספק.
לקריאה נוספת

אנציקלופדיה תלמודית, ערך "אין אדם פורע תוך זמנו", כרך א', טור תקס"ד-תקע"א
הערות שוליים

↑  רא"ש, שו"ת הרא"ש, כלל ס"ו, סי' ג', וכלל צ', סי' א'; רבי יהושע פלק כץ, סמ"ע, סי' ע"ח, ס"ק א.
↑  רבי אריה לייב הלר בספרו קצות החושן בסימן ע"ח, ס"ק ח.
↑  וראה עוד אצל הרב אחיקם קשת, קובץ יסודות וחקירות, ערך חזקת אומדנא, עמ' 231, על היסודות הלימודיים לתוקפה של החזקה.
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף ה', עמוד א'.
↑  טור ושולחן ערוך, חושן משפט, סימן ע"ח, סעיף א'.
↑  בספרו יד רמ"ה, בבא בתרא, דף קע"ד, עמוד א'.
↑  רבי יואל סירקיש, בית חדש, על ארבעה טורים, חושן משפט, סימן ק"י, סעיף ו'. וראה עוד אנציקלופדיה תלמודית, ערך אין אדם פורע תוך זמנו, כרך א', הע' 14, טור תקס"ה.
↑  רבי משה סופר, שו"ת חתם סופר, חושן משפט, סימן ס"ז; רבי אריה לייב הלר, שב שמעתתא, שמעתא ו', פרק כ"ב.
↑  רבי עקיבא איגר, שו"ת רבי עקיבא איגר, חלק א', סימן קל"ו, במכתב לרבי משה אב"ד שאנלאנק (היא Schönlanke, כיום צ'יאנקה תבנית:פול שבפולין.
שוקי ודורית

| --- | --- |

 חברים
 דורית פרקש 
 
שוקי ודורית היה צמד זמרים ישראלי שפעל בשנים 1978–1990 בתל אביב. חברי הצמד היו דורית פרקש ושוקי שוקי, שגם הלחין את כל שיריהם המשותפים.
קריירה

תחילת דרכם הייתה בשנת 1978 כששוקי, בן להורים מוזיקאים שעלו איתו מלבנון וחניך בקיבוץ, שהיה אז סטודנט באוניברסיטה, הכיר את דורית, גם היא סטודנטית באותה תקופה, אותה שמע שרה קודם לכן, והציע לה להקליט איתו את השיר "גן נעול", שהלחין למילים של רחל המשוררת. השיר הוקלט לראשונה בשנת 1979 וזכה להצלחה גדולה. בעקבות הצלחת השיר הוציא לאור הצמד את אלבומם הראשון בשנת 1980, "גן נעול", בהפקתו של דודו אלהרר. בין שירי האלבום שהתפרסמו ניתן למנות את ״גן נעול״, "רוח בהרים" (שהלחין שוקי למילותיה של לאה גולדברג) ו"על נהרות בבל" (בלחנו של המלחין האנגלי בן המאה ה-18 פיליפ הייז, שהתפרסם בביצועו של דון מקליין, והושר באלבום עם המילים המקוריות מספר תהילים, פרק קל"ז). האלבום לא זכה להצלחה מסחרית.
ב-1982 השתתף הצמד בפסטיבל הזמר המזרחי (דרור - למנצח שיר מזמור) עם השיר "תני לי את ידך". באותה שנה הקליטו את השיר "יום חדש" שזכה להצלחה. ב-1983 הופיע הצמד במופע המשותף ״שיישאר בינינו״ בצוותא עם יורם טהרלב. הצמד הקפיא את עבודתו המשותפת ב-1984.
דורית החלה לעבוד על שירים עם הנרי ברטר (המפורסם שבהם הוא השיר "סרפד" שכתבה רחל שפירא). בשנת 1988 נישאו שוקי ודורית זה לזה וחזרו לשתף פעולה באופן מקצועי, כאשר הקליטו את השיר "תותים" למילותיו של יורם טהרלב. השיר זכה להצלחה יחסית ובעקבות זאת הוציאו בשנת 1990 את אלבומם השני והאחרון "תותים". לאחר יציאת האלבום הפסיקו לעבוד יחד על שירים חדשים. שוקי עבד כטכנאי הקלטות, ודורית החלה קריירת סולו.
בשנים האחרונות מופיע הצמד ברחבי הארץ.
בראשית עבודתם המשותפת של הצמד לא היה ביניהם קשר רומנטי. במהלך שנות ה-80, התגרשה דורית מבעלה וב-1988 נישאה לשוקי, והם נשואים עד היום. לשניים בת משותפת בשם תמר שוקי (שאוקי), זמרת.
בעונה השנייה של ארץ נהדרת, הופיעה סדרת מערכונים על זוג ישראלי ממוצע: שוקי (דב נבון) ודורית (עלמה זק) על שמם של הצמד.
באוקטובר 2018 הקליטו השניים את השיר אל ארצי של רחל המשוררת, בלחנו של שוקי, לציון 128 שנה להולדת המשוררת ולציון 70 שנה לעצמאות ישראל.
הערות שוליים

↑  מערכון לדוגמה, באתר MAKO
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302704105171  VIAF: 138921564   WorldCat (עם VIAF): 138921564 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חתול דגים נמרי

| חתול דגים נמרי |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי חתול
משפחה:: חתוליים
סוג:: חתול נמרי
מין:: חתול דגים נמרי
תת-מינים
 Prionailurus viverrinus rizophoreus  Prionailurus viverrinus viverrinus
שם מדעי
 Prionailurus viverrinus ‏בנט, 1833
תחום תפוצה


חתול דגים נמרי (שם מדעי: Prionailurus viverrinus) הוא מין קטן של חתול מהסוג חתול נמרי (Prionailurus), החי ביערות גשם טרופיים בדרום-מזרח אסיה וכן בביצות וביערות מנגרובים. שמו ניתן לו עקב מיומנותו הרבה בציד דגים ועקב חברבורותיו, המזכירות חברבורות נמר. הוא המין הגדול ביותר בסוגו.
מאפיינים

חתול זה גדול בהרבה מחתול הבית ומשקלו 5–16 קילוגרם. אורכו 57–78 סנטימטרים והזנב הגדול 20–30 סנטימטרים. יש לו רגליים קצרות ושריריות וטפריו יכולים להינעל על מה שנתפס בהם. פרוותו אפורה מעט עם כתמים כהים על הגוף וכמה פסים כהים על ראשו ועל זנבו.
החתול נפוץ ברחבי אזור ההימלאיה וסביבותיה במדינות: הודו, נפאל, בנגלדש, סרי לנקה, פקיסטן, מלזיה, וייאטנאם, האי ג'אווה שבאינדונזיה, קמבודיה, תאילנד ולאוס.
חתול זה הוא צייד לילי, המתמחה בטרף מימי ומסוגל לשחות ולצלול הרבה זמן. טרפו העיקרי הוא דגים, אותם הוא צד ממארב ליד המים, מחכה שדג יגיע ותופס אותו במהירות ולעיתים אף צולל אליו. בנוסף לדגים, החתול אוכל עופות, חרקים, רכיכות, זוחלים מימיים, דו-חיים ומכרסמים.
החתול מצוי בסכנת הכחדה, בעיקר עקב אובדן מקום חיותו וכן מציד אנושי.
תת-מינים

Prionailurus viverrinus rizophoreus
Prionailurus viverrinus viverrinus
ראו גם

אוכלי דגים
חתול זהוב אסייתי
חתול שיש
הערות שוליים

↑  חתול דגים נמרי באתר הרשימה האדומה של IUCN
| חתוליים |
| --- | --- | --- |
| חתולים קטנים | חתולים קטנים |  |
| חתול | חתול חולות • חתול ביצות • חתול שחור-רגל • חתול מדבר סיני • חתול בר (חתול הבית) |   |
| חתול פאלאס (סוג ומין יחיד) | חתול פאלאס |   |
| חתול זהוב | חתול זהוב אסייתי • חתול זהוב בורנאי |   |
| חתול נמרי | חתול נמרי בנגלי • חתול דגים נמרי • חתול נמרי שטוח-ראש • חתול נמרי כהה • חתול נמרי סונדי |   |
| שונר | שונר צפוני • שונר קנדי • שונר איברי • שונר מצוי |   |
| קרקל | קרקל • חתול זהוב אפריקני |   |
| סרוואל (סוג ומין יחיד) | סרוואל |   |
| נמרון | אוצלוט • מרגיי • נמרון מנוקד • חתול קולוקולו • נמרון הפנטנל • נמרון הפמפס • נמרון ג'ופרי • חתול קודקוד • נמרון האנדים • נמרון דרומי |   |
| פומה | פומת ההרים • יגוארונדי |   |
| חתול שיש (סוג ומין יחיד) | חתול שיש |   |
| חתולים גדולים | חתולים גדולים |   |
| נמר ערפילי | נמר ערפילי מצוי • נמר ערפילי בורנאי |  |
| ברדלס (סוג ומין יחיד) | ברדלס |  |
| פנתר | אריה • טיגריס • נמר • יגואר • נמר השלג |  |
חתול נמרי שוכב
מחיר הדלק

מחיר הדלק מתייחס למחיר לצרכן של בנזין וסולר, המשמשים לתדלוק כלי רכב.
מחיר הדלק מושפע בעיקר ממחיר הנפט הגולמי, ממנו מופקים בנזין וסולר. אליו נוספים עלויות עיבוד והפצה, מיסוי, והפרשים בשערי מטבע חוץ. במידה פחותה הוא מושפע מהיצע וביקוש ומתחרות בין חברות דלק או תחנות דלק.
רכיב המיסוי משתנה ממדינה למדינה. במדינות אירופה, יפן וישראל מוטל מיסוי גבוה על דלק, בארצות הברית רמת המיסוי נמוכה, ויש גם מדינות כמו ערב הסעודית או ונצואלה המסבסדות את עלות הדלק לצרכן.
הביקוש לדלק בעולם המערבי גבוה בהרבה מהביקוש בשאר העולם. בשנת 2011 נצרכו בארצות הברית 1.46 מיליארד ליטר דלק בממוצע מדי יום.
מרכיבי מחיר הדלק

מחיר הדלק במדינות העולם מורכב משלושה מרכיבים עיקריים:
מחיר הנפט הגולמי ותזקיקי נפט
מיסים
גורמים נוספים, בעיקר עלויות הפצה ושיווק
מרכיבי מחיר הדלק > נפט גולמי

נפט גולמי משמש לייצור בנזין וסולר, והוא הגורם העיקרי לפיו נקבע מחיר הדלק. העליות והירידות במחיר הנפט הגולמי בארצות הברית משנת 1992 עד 2016 לוו בעליות וירידות כמעט זהות במחירי הדלק.
מרכיבי מחיר הדלק > מיסוי דלק

בארצות הברית שיעור המיסים על דלק הוא כ-12%. המיסים המוטלים כוללים מס פדרלי, מס של כל מדינה, ומספר מיסים נוספים.
ברוב מדינות אירופה מוטלים מיסי דלק גבוהים. עד שנת 2005 מחירי הדלק באירופה היו גבוהים פי 3 או יותר מהמחיר בארצות הברית. במהלך המשבר הכלכלי העולמי של 2008 חלו ירידות ועליות חדות במחירי הדלק בעולם, ואחריו הפער הצטמצם מעט. על אף זאת, מחיר הדלק באירופה כיום לרוב כפול או יותר מהמחיר בארצות הברית. לדוגמה, במאי 2020 מחיר ליטר דלק בארצות הברית היה 0.59 דולר, ובצרפת 1.36 דולר.
ברוסיה ובמדינות מזרח אירופה שיעור המס נמוך יותר, ומחירי הדלק שם זולים יותר מאשר במערב אירופה.
מרכיבי מחיר הדלק > גורמים נוספים

עלויות הפצה ושיווק מהוות ברוב המדינות כ-5% ממחיר הדלק. עלויות אלה כוללות, בין השאר, את מחיר הובלת הנפט הגולמי לבתי הזיקוק, עלויות הובלת הדלק לתחנות הדלק, ועלויות פרסום.
מחקרים בארצות הברית גילו שלאורך השנים מחיר הדלק יקר יותר בקיץ מאשר בחורף, בגלל ביקוש גבוה יותר.
מדינות בהן הדלק מסובסד

מספר מדינות בהן מופק נפט גולמי רב מסבסדות את עלות הדלק לצרכנים. בין המדינות הללו נמנות אינדונזיה, איראן, אקוודור, בוליביה, בורמה, בחריין, ברוניי, ונצואלה, טרינידד וטובגו, כווית, מלזיה, מצרים, מקסיקו, ניגריה וערב הסעודית.
החל משנת 2003 ניסו רוב המדינות הללו לצמצם את שיעור הסבסוד, דבר שהוביל לעיתים לתסיסה פוליטית. הדוגמאות הבולטות הן הרפורמה במחירי הדלק באיראן (עלייה במחיר מ-1,000 ל-4,000 ריאל איראני לליטר בתקופה של חמש שנים), בבוליביה (עלייה של 83% במחיר הדלק בשנת 2010) ובוונצואלה (עלייה חדה של כ-6,000% בפברואר 2016, לאחר 20 שנה בהן מחיר הדלק היה מסובסד).
מחיר הדלק במדינות העולם

רשימה ובה מחיר הדלק במדינות העולם מתפרסמת מדי שנה, החל משנת 1991, על ידי הסוכנות הגרמנית לשיתוף פעולה בינלאומי. בנוסף לכך קיימים אתרי אינטרנט ובהם רשימת נתונים עם מחירי הדלק בעולם.
מחיר הדלק בישראל

מחיר בנזין 95 בתחנות התדלוק מפוקח לפי "צו פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים (מחירים מרביים בתחנות תדלוק), התשס"ב - 2002".
המחיר מתעדכן בחצות הלילה ביום העבודה הראשון בכל חודש. החישוב מתחיל 7 ימי עבודה לפני כן: רושמים בטבלה במשך 5 ימים את מחיר הדלק הממוצע באירופה באותו יום, בדולר אמריקני. מחשבים את הממוצע של חמשת המחירים, ומכפילים בשער היציג של היום החמישי. מחיר זה הוא מחיר הבסיס לחודש הבא.
למחיר הבסיס נוספים:
מס בלו, שהוא מס עקיף בשיעור קבוע, הנקבע מספר פעמים בשנה על ידי משרדי האנרגיה והאוצר
מס ערך מוסף (למעט באילת)
מרווח שיווק של חברות הדלק.
שיטת חישוב זו כוללת עיוות כלכלי, מכיוון שגובה מס הבלו הוא קבוע, ללא קשר לשינוי במחירי הנפט הגולמי והתזקיקים בעולם. שיטה זו גורמת לכך שמחירי הבנזין לצרכן נותרים גבוהים גם כאשר מחירי הנפט הגולמי יורדים. דוגמה לכך הייתה באפריל 2020, כאשר מחירי הנפט הגולמי צנחו בהשפעת מגפת הקורונה העולמית. מחיר הבנזין בישראל ירד ל-4.89 שקל לליטר, שהם כ-1.35 דולר, מה שהביא לכך שבאותו חודש מחיר הדלק בישראל היה הגבוה ביותר בעולם. מחיר זה היה המחיר הנמוך ביותר בישראל מזה שנים רבות, ומתוכו 78% היו מס בלו (בערך קבוע של 3.074 שקלים לליטר בנזין) ומס ערך מוסף.
ראו גם

תחנות דלק בישראל
הערות שוליים

↑  Gasoline prices, liter, 25-May-2020, ‏25 במאי 2020 (באנגלית).
↑  מבנה מחיר הדלק והגפ"מ לשנת 2020, באתר משרד האנרגיה, ‏31 במאי 2020.
↑  מחיר הדלק – איך נקבע ומהו מחיר דלק היום?, באתר "הכסף שלי", ‏31 במאי 2020.
↑  מחיר הדלק מעודכן – ממה מורכב ומה מחיר דלק היום?, באתר "פרוטוקול", ‏31 במאי 2020.
↑  מחירי דלק וגפ"מ, באתר משרד האנרגיה, ‏3 בפברואר 2023.
↑  דובי בן גדליהו, ‏מחירי הדלק ירדו, אבל ישראל הפכה לשיאנית העולם בגובה המיסוי על בנזין, באתר גלובס, 5 באפריל 2020.
מחיר הנפט הגולמי לעומת מחיר הדלק בארצות הברית בשנים 1992 עד 2016
פילוח מרכיבי מחיר הדלק בישראל (אוגוסט 2016)
הפיקוד המאוחד לאזור שממזרח לתעלת סואץ

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  מצרים מצרים
 
הפיקוד המאוחד לאזור שממזרח לתעלת סואץ היא יחידה צבאית מצרית שנוצרה כדי להילחם במלחמה בטרור בסיני. זהו אחד מחמשת האזורים הצבאיים העיקריים של צבא מצרים. הוא מאחד את הארמייה השנייה ואת הארמייה השלישית. צו נשיאותי מאת עבד אל-פתאח א-סיסי מינה את המפקד הראשון של הפיקוד, לוטננט גנרל אוסאמה עסכר. הפיקוד נוצר כדי לשפר את שיתוף הפעולה ואחדות הפיקוד והתיאום בין הארמייה השנייה והשלישית.
היסטוריה

בינואר 2015, פרסם הנשיא עבד אל-פתאח א-סיסי בישיבת המועצה העליונה של הכוחות המזוינים שתי הצהרות. הראשון שינה את מבנה הכוח של הצבא על ידי יצירת "פיקוד מאוחד" שיפקח על פעולות הסיכול בטרור מזרחית לתעלת סואץ. השני קידם את אוסאמה עסכר, מפקד הארמייה השלישית, הן בדרגה והן בתואר: כעת הוא סגן אלוף - אחד מקומץ בכוחות המזוינים - ואחראי על "הפיקוד המאוחד" הוא גם ישמור על מושבו ב-SCAF. סגנו לשעבר של עסכר, מוחמד עבדאללה, מונה למפקד, וטארק אנואר חלל הרמטכ"ל של הארמייה השלישית.
נאסר 13 היה התמרון הראשון מסוגו מאז הועבר השטח המזרחי לפיקוד מאוחד. התמרון החל כשהכוחות המצריים ביצעו מנע מדומה של שתי התקפות גדולות שתוכנן על ידי אנסאר בית אל-מקדס, בתמיכת המדינה האיסלאמית (דאעש), כנקמה על המתקפה האווירית של מצרים על מעוזי דאעש בלוב. המסר שנסר 13 נועד להעביר סוכם על ידי סובהי כשהתייחס לרמות "המוכנות והנכונות של הצבא המצרי לבצע את המשימות שהוטלו עליהם כדי להגן על העם המצרי".
מבנה > מטה, אזור צבאי מזרחי: אל סואץ > הארמייה השנייה

מטה שדה, פורט סעיד, אזור צבאי צפון תעלת סואץ
מפקדת שדה, איסמאליה, אזור צבאי מרכזי של תעלת סואץ
מטה שדה, אל מנסורה, אל דקהליה, אזור צבאי מזרח הדלתא
מבנה > מטה, אזור צבאי מזרחי: אל סואץ > הארמייה השלישית

מטה שדה, אל סואץ, אזור צבאי דרום תעלת סואץ
מטה שדה, אזור צבאי כביש קהיר-סואץ
מפקדת שדה, הורגהדה, אזור צבאי ים סוף
הערות שוליים

↑  "Egyptian army makes leadership changes". Middle East Monitor - The Latest from the Middle East. נבדק ב-2016-01-30.
↑  "Egypt: Land of the Generals". Middle East Eye. נבדק ב-2016-01-30.
משפט גאוס

שדה וקטורי שכיוונו החוצה מפני משטח שצורתו כדורית
באנליזה וקטורית, משפט גאוס או משפט הדיברגנץ מקשר בין השטף של שדה וקטורי על פני משטח סגור לדיברגנץ של השדה בתוך המשטח. המשפט נקרא על שם קרל פרידריך גאוס שגילה אותו בשנת 1813 (והוכיח אותו למקרים פרטיים), אך רק בשנת 1831 מיכאיל אוסטרוגרדסקי הוכיח את המשפט במלואו, לכן לעיתים קוראים לו משפט גאוס-אוסטרוגרדסקי. למשפט יש שימושים חשובים בפיזיקה ובפרט באלקטרוסטטיקה. משפט סטוקס הוא הכללה של משפט גאוס למימד כללי.
ניסוח פורמלי

יהי  V תחום חלקי ל- \mathbb {R} ^{3} סגור ובעל שפה חלקה למקוטעין, ויהי  F שדה וקטורי גזיר ברציפות בסביבת  V, אזי מתקיים:
\iiint _{V}\left(\nabla \cdot \mathbf {F} \right)dV= {\scriptstyle _{S}} \mathbf {F} \cdot d\mathbf {S}
כאשר  S=\partial V הוא שפת התחום  V, ו- d\mathbf {S} 
הוא וקטור בעל גודל אלמנט שטח אינפיניטסימלי ובעל כיוון ניצב למשטח כלפי חוץ (לעיתים מסמנים  {\hat {n}}\ dS, כאשר  {\hat {n}} הוא הנורמל הפונה החוצה מהמשטח  \partial V), וכאשר
 \nabla =\left({\frac {\partial }{\partial x}},{\frac {\partial }{\partial y}},{\frac {\partial }{\partial z}}\right) .
ראו גם

חוק גאוס
משפט סטוקס
פלמינגו זוטר

| פלמינגו זוטר |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: פלמינגואים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: פלמינגואיים
סוג:: Phoeniconaias
מין:: פלמינגו זוטר
שם מדעי
 Phoeniconaias minor ‏ז'ופרואה סנט-אילר, 1798
תחום תפוצה


פלמינגו זוטר (וכן פלמינגו קטן; שם מדעי: Phoeniconaias minor) הוא מין של פלמינגו החי ביבשת אפריקה ומזדמן נדיר לבריכות המלח שבישראל. זהו מין יחיד בסוג Phoeniconaias כאשר שויך בעבר לסוג פלמינגו.
מאפיינים

הפלמינגו הזוטר הוא הפלמינגו הנפוץ ביותר, ואוכלוסייתו עומדת על כשני מיליון פרטים. אוכלוסיית הפלמינגו הזוטר ממוקמת באגמים ובבריכות מלח שבשבר הסורי-אפריקני. בישראל הוא מזדמן נדיר ביותר, ונצפה לאחרונה באילת ב-2018. ככל מיני הפלמינגו, הפלמינגו הזוטר ניזון מפלנקטון, שרימפס ואצות כחולות-ירוקות המעניקות לו את צבעו הוורוד.
הפלמינגו הזוטר הוא מין הפלמינגו הקטן ביותר, אף על פי שבהשוואה להרבה עופות אחרים הוא גדול למדי – גובהו 80 עד 90 ס"מ, בעוד שגובהו של הפלמינגו המצוי 1.1 עד 1.5 מ' ומוטת כנפיו היא מ-90 ל-105 ס"מ, בעוד שמשקלו 1.2 עד 2.7 ק"ג.
כמו כל שאר המינים במשפחתו, הפלמינגו הזוטר מטיל גם הוא ביצה לבנה אחת, ובונה קן בצורת מכתש מבוץ. ההורים דוגרים על הביצה במשך 28–32 ימים.
תוחלת חייו מגיעה ל-30 שנה,אך לעיתים הוא נטרף על ידי צבועים, תנינים, ועופות דורסים כגון העיט הלוחם.
גלריה

להקת פלמינגו מלמעלה
ביצי הפלמינגו, אוסף מוזיאון טולוז
הערות שוליים

↑  פלמינגו זוטר באתר הרשימה האדומה של IUCN
| פלמינגואים (פלמינגואיים) |
| --- | --- | --- |
| פלמינגו | פלמינגו מצוי • פלמינגו אמריקני • פלמינגו צ'יליאני |  |
| פלמינגו זוטר (סוג ומין יחיד) | פלמינגו זוטר |  |
| פלמינגו צהוב-מקור | פלמינגו האנדים • פלמינגו ג'יימס |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007290975805171
גלסטונברי טור

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  158 מ' 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מיקום:  גלסטונברי, הממלכה המאוחדתהממלכה המאוחדת
 קואורדינטות:  51°08′40″N 2°41′55″W﻿ / ﻿51.144444444444°N 2.6986111111111°W﻿ / 51.144444444444; -2.6986111111111
  (למפת אנגליה מוגדלת) לונדון ברמינגהאם לידס ברדפורד מנצ'סטר ליברפול בריסטול לסטר פורטסמות' פלימות' ניוקאסל סקוטלנד צרפת ויילס צ. אירלנד  איר. תעלת למאנש הים הצפוני  הים האירי גלסטונברי טור(למפת אנגליה רגילה) לונדון ברמינגהאם לידס ברדפורד מנצ'סטר ליברפול בריסטול לסטר פורטסמות' פלימות' ניוקאסל סקוטלנד צרפת ויילס צ. אירלנד  איר. תעלת למאנש הים הצפוני  הים האירי גלסטונברי טור
 
גלסטונברי טור (באנגלית: Glastonbury Tor) הוא תל בצורת טיפה המצוי בגלסטונברי באזור סאמרסט שבאנגליה. גובה שיאו של התל כ-158 מטרים מעל פני הים, וגובהו הממוצע 145 מטרים. על התל מצויים שרידי "מגדל סנט מייקל".
מקור השם

מקור שם התל במילה הקלטית "טור" שמשמעה "גבעה חרוטית".
גאוגרפיה

התל מצוי באמצע מישור הקרוי מדשאות סאמרסט, חלק ממישור סאמרסט. התל מהווה לשון יבשה המוקף משלושת צדדיו על ידי הנהר ברו (Brue). בערך בשנת 300 לפני הספירה היה התל מוקף באגם, ועליו היה ממוקם יישוב קלטי. במהלך השנים ירדו פני המים, אולם התל נותר מוקף ביצות עד ניקוז הביצות בסוף ימי הביניים, ולכן על פי המסורת הבריטית התל הוא אבלון, האי המהווה מקום קבורתו של המלך ארתור.
הביצות נוקזו על ידי נזירים שגרו במנזר גלסטונבורי על מנת להפוך את האזור שסביב התל לאזור חקלאי.
התל בנוי בצורת טבעות, המזכירות טרסות. מספר המשערים שזו תופעה גאולוגית טבעית דומה למספר המשערים שזה מעשה ידי אדם ואולי נבנה כמקום פולחן קלטי.
היסטוריה

בראש התל התגלו שרידי כלי צור מהתקופה הנאוליתית, המעידים על קיומו של יישוב במקום. חפירות שנערכו באתר על ידי פיליפ רהנטז בין השנים 1964–1969 גילו שהתל היה מיושב בעת העתיקה. במקום התגלו שרידי קבר פגני קלטי מהמאה השישית. בקבר התגלו חפצים קלטיים וכן אמפורה של יין או שמן שיוצרה באגן הים התיכון.
במאה החמישית נבנתה במקום מצודה קלטית, שנהרסה בימי הביניים ובמקומה הוקמה כנסיית סנט מייקל. כנסייה זו נהרסה בשנת 1275 אולם המגדל שלה השתמר בחלקו, מתנשא בראש התל ונראה מרחוק. באתר נבנתה כנסייה נוספת בשנת 1360 וזו נהרסה על ידי הנרי השמיני, מלך אנגליה בשנת 1539. שרידי מגדל כנסיית סנט מייקל שוחזרו במאה ה-19.
האתר מנוהל כיום על ידי קרן הנאמנות הלאומית למקומות בעלי עניין היסטורי או יופי טבעי.
התל במיתולוגיה

במהלך השנים זוהה התל עם אבלון - מקום קבורתו האגדי של המלך ארתור ואשתו המלכה גווינביר. בשנת 1191 התגלה במנזר גלסטונברי "לכאורה" ארונו של ארתור, שנקבר בהלוויה ממלכתית במנזר גלסטונברי. במקום אכן התגלתה מצודה מהמאה ה-5 - תקופת חייו המשוערת של ארתור.
מקור השיוך באמונה הקלטית כי במקום היה ארמונו של גווין אפ נוד -- מלך העולם התחתי והפיות. התל היה על פי האמונה הקלטית הכניסה לאנווין - עולם הפיות.
מגדל סנט מייקל הוא אחד האתרים המוקדשים לסנט מייקל הנמצאות על קו ליי (ley line) המכונה "קו סנט מייקל" (St. Michael's Ley) שעליו הצביע הסופר ג'ון מיצ'ל. מבנים נוספים הקשורות לסנט מייקל על קו זה הם הכנסיות באותרי (Othery), בבורו ממפ וגבעת סנט מייקל.
באר הגביע

בתחתית הגבעה נמצאת באר הגביע, באר מים שגם לה מיוחסות אגדות וסגולות. יש מסורת שבתחתית הבאר הוסתר הגביע הקדוש עם דמו של ישו, גביע שהובא למקם על ידי יוסף הרמתי. מסורת אחרת אומרת למימי הבאר יש סגולות ריפוי.
נעשו סביב הבאר חפירות ארכאולוגיות ומהן הסתבר שהיה יישוב קדום בסמוך לבאר, ושהתקיימו במקום פולחנים.
גאולוגיה

התל נוצר עקב זרימה של מים עשירים בברזל במשך אלפי שנים מעל אבן חול ושקיעה של תחמוצות ברזל בתוך האבן. עם הסחיפה של אבן החול השתמר רק אזור התחמוצת - הוא התל שנוצר המתנשא מעל סביבתו.
ראו גם

באר הגביע
ולסלי טיודור פול
הערות שוליים

↑  "The St. Michael's Ley, England". Ancient-Wisdom. אורכב מ-המקור ב-2010-09-22. נבדק ב-2018-09-13.
גלוסטנבורי טור ב-1908.
שרידי כנסיית סנט מייקל
יוסף הרמתי

| --- | --- |

יוסף הרמתי, פרט מתוך תמונה גדולה יותר של פייטרו פרוג'ינו
 לידה:  רמתיים
 חג:  31 ביולי 
 
יוסף הרמתי מוזכר בברית החדשה כבעל חלקת הקבר בה נקבר ישו לאחר צליבתו. יוסף היה תושב רמתיים ועל פי המסופר בבשורה על פי מתי כ"ז 57, היה עשיר ונעשה לתלמיד של ישו. על פי הבשורה על פי לוקאס הוא האמין בישו, ועל פי הבשורה על-פי מרקוס היה יוסף הרמתי חבר הסנהדרין (מרקוס ט"ו 42), הלך לפונטיוס פילאטוס וביקש את גופתו של ישו. יוסף רכש את התכריכים (על פי מרקוס ט"ו 46) והוריד את גופת ישו מהצלב בגולגותא, ואז בסיועו של ניקודמוס קבר את ישו בקבר שנכרה עבור יוסף, בנוכחות מרים המגדלית, מרים אם ישו ומספר נשים נוספות (לוקאס כ"ג 53- 55).
על פי האמונה הנוצרית מעשיו נובאו על פי האמור בספר ישעיהו בפרק נ"ג המתאר בפסוק ט', על פי האמונה הנוצרית את צליבת ישו בין שני רשעים ואת קבורתו בקבר אדם עשיר: "ויתן את רשעים קברו ואת עשיר במתיו על לא חמס עשה ולא מרמה בפיו".
על שמו ועל שם ניקודמוס הקדוש קרוי מנזר ניקודמוס הקדוש בעיר רמלה, והקפלה המערבית ביותר בכנסיית הקבר מוקדשת לו.
התפתחות האגדות

מאז המאה השנייה החלו להיווצר אגדות רבות על דמותו של יוסף הרמתי. בספר מעשי פילאטוס (המהווה ספר חיצוני לברית החדשה), המופיע בבשורה על פי ניקודמוס, מוזכר יוסף.
היסטוריונים נוצריים כגון אירנאיוס, היפוליטוס מרומא, טרטוליאנוס ואוסביוס הוסיפו פרטים נוספים על סיפור יוסף המתואר בברית החדשה, וגם הילריוס מפואטיה הוסיף אגדות רבות המזכירות אותו.
במהלך המאה ה-12 קושר יוסף עם אגדות המלך ארתור והוא מוזכר בתור השומר הראשון של הגביע הקדוש. על פי המסופר בספרו של רוברט דה בורון הקרוי "Joseph d'Arimathie", קיבל יוסף את הגביע מדמותו של ישו שהופיע בפניו, ולאחר מכן נסע יוסף לאנגליה עם הגביע.
התפתחות האגדות > הבשורה על פי ניקודמוס

ב"בשורה על פי ניקודמוס" מתוארים פרטים רבים שאינם מוזכרים בברית החדשה. בין פרטים אלה מופיע תיאור של המפגש בין יוסף לפילטוס בבואו לבקש את גופת ישו, וכן מסופר על הקבר שבנה יוסף לעצמו. על פי ספר זה הסנהדרין כולאים את יוסף לאחר שקבר את ישו בחדר שחותם על דלתו, אולם יוסף נעלם מהחדר אף שהחדר נשאר נעול וחתום. מאוחר יותר הוא נפגש עם הזקנים ומספר להם שבעת שהתפלל בכלאו את תפילת השבת הופיע אור גדול סביבו והוא הורם ונלקח למקום אחר שם הוא נשטף במים ובמור ובשמים וכאשר פתח את עיניו ראה את ישו, שהודה לו על קבורתו ותכריכיו והוא נלקח למיטתו ברמתיים.
תיאורי יוסף מימי הביניים

ההתייחסויות ליוסף הרמתי בימי הביניים נסובים סביב שתי תמות עיקריות:
יוסף כמייסד הנצרות בבריטניה הקלטית
יוסף כשומר הגביע הקדוש
תיאורי יוסף מימי הביניים > שליח במאה הראשונה

אחת ה"אגדות" העיקריות סביב יוסף היא בדבר היותו של מייסד הנצרות באיים הבריטיים. אף שהייתה אמונה רבה באמיתותם של אגדות אלה בימי הביניים, היסטוריונים מודרניים מטילים ספקות רבים באשר לאמיתותן.
ההיסטוריון טרטוליאנום (155 - 222) כתב כי בריטניה הפכה נוצרית בזמנו, אולם לא כתב מי ניצר את תושבי המקום.
אוסביוס (260 - 340), בישוף קיסריה כותב בספרו "Demonstratio Evangelica Bk. 3" כי היה שליח שניצר את האיים הבריטיים, וכך כותב גם הילריוס מפואטייה (300 - 376)
.
היפוליטוס מרומא (170 - 236) מזהה את שבעים התלמידים של ישו שנשלחו על ידו להפיץ את הנצרות וקובע כי היה זה יוסף שנשלח לבריטניה.
רבנוס מאורוס מתאר את הדרך בה הפליגו - דרך מסחר פיניקית, ודיודורוס סיקולוס מציין כי עם יוסף הגיעה גם מרים המגדלית לבריטניה.
תיאורי יוסף מימי הביניים > הגביע הקדוש

האגדה המקשרת בין יוסף לגביע הקדוש מספרת כי יוסף החזיק את הגביע הקדוש - הכוס אליה נזל דמו של ישו בזמן צליבתו - והמשיך לשמור עליו. על פי חלק מהמסורות מדובר בגביע העץ שישו שתה ממנו בזמן הסעודה האחרונה. אחרים אומרים שמדובר בגביע העץ בו הוא שתה, ובשני כלים נוספים: האחד מכיל את דמו של ישו והאחר את זעתו שנוגבה מגופו לאחר שהורד מהצלב.
ג'ון מגלסטונבורי (1393–1464) טוען כי המלך ארתור היה צאצא של יוסף מצד אימו. אולם בעת שנכתב ספרו היו האגדות הארתוריות וקישורן לגביע הקדוש נפוצות בבריטניה. אין מקור מוקדם יותר המקשר בין יוסף לארתור.
תיאורי יוסף מימי הביניים > המטה הפורח

על פי אחת האגדות הקשורות ליוסף, יוסף נעץ באדמה את מטהו וזה פרח והצמיח עלים. מעשה דומה מיוחס למספר קדושים נוצריים נוספים.
ראו גם

הגביע הקדוש
גלסטונברי טור
ולסלי טיודור פול
הערות שוליים

↑  התנ"ך והחרב: אנגליה וארץ ישראל (1956), תרגם אהרן אמיר, הוצאת זמורה ביתן, 1987. פרק ב', איגרת אל הבריטים: יוסף איש ארימִתיאה, עמ' 25–31.
↑  "NPNF2-09. Hilary of Poitiers, John of Damascus - Christian Classics Ethereal Library". www.ccel.org.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 132697661  NKC: jn20000700831  Trove: 1265782  VIAF: 70097830   WorldCat (עם VIAF): 70097830