משה צבי סגל (לוחם מחתרת)
ביוגרפיה

נולד בפולטבה שבאוקראינה לרב אברהם מרדכי הלוי (מחבר הספר "ספרא דטבחא") ולהנה לאה בת נחום מנקין. מצד אמו היה בן דודו של הרב משה צבי נריה. למד בישיבת מיר ובישיבת תומכי תמימים. היה חבר בתנועות חובבי ציון והחלוץ וארגן שיעורי תורה חשאיים וקבוצות הכשרה.
בשנת תרפ"ד (1924) עלה עם הוריו לארץ ישראל. עבד בבניין בבית חרושת לשיש של דודיו. באותה שנה עבר לירושלים ולמד בישיבת מרכז הרב ובבית המדרש למורים מזרחי. ב-1925 עבד כפועל חקלאי ביישובים איילת השחר וכפר גלעדי בגליל.
ב-1926 הצטרף להגנה בתל אביב. באותן שנים נמנה סגל על הקבוצה הראשונה של בית"ר בארץ ישראל שאורגנה על ידי מנחם ארבר. הוא למד ב"בית הספר למדריכים" בראשות ירמיהו הלפרן ואב"א אחימאיר שנפתח ב-1929 וכלל לימודים בנושאים אידאולוגים ומעשיים. בביקורו של זאב ז'בוטינסקי בבית הספר ביקש לבחון את ידיעותיהם האידאולוגיות של התלמידים וכתלמיד לדוגמה נבחר סגל שהרצה בפני ז'בוטינסקי.
באותה שנה היה מיוזמי ומארגני הפגנת המחאה בתשעה באב תרפ"ט כנגד ההגבלות שהטיל השלטון הבריטי על תפילת יהודים בכותל המערבי. המשטרה הבריטית דרשה להימנע ממתן אופי פוליטי להפגנה, אולם המפגינים סירבו לדרישה זו, ולאחר עיכוב רב יצאה ההפגנה מבית הספר 'למל' לכותל, כאשר בראש הצועדים הלך סגל שנשא דגל ישראל. בדרכם חזרה עברו המפגינים דרך כיכר ציון וסגל נשא דברים כנגד השלטון הבריטי.
שבוע לאחר תשעה באב פרצו מאורעות תרפ"ט וסגל עם חבריו מתנועת בית"ר נטלו חלק בהגנה על השכונות בדרום תל אביב וצפונה תחת פיקודה של ההגנה. לאחר המאורעות יצא יחד עם חבר נוסף למנחמיה והחל לעבוד כשומר במקום השומר שנהרג במאורעות. באותה תקופה פעל גם למען עבודה עברית במושבה ועסק בפעילות של תנועת בית"ר בגליל, שם שהה עד 1931.
ביום הכיפורים תרצ"א (1930) הזדמן לירושלים. את תפילות היום הקדוש העביר בבית הכנסת של הרב אריה לוין ויחד איתו ירד לתפילת נעילה בכותל המערבי. בסוף התפילה תקע בשופר, למרות השמירה הכבדה של עשרות שוטרים בריטיים במקום שהוצבו במקום במטרה לשמור על קיום האיסור המנדטורי על תקיעת שופר ליד הכותל המערבי. הוא נעצר מיד והובא לבית המעצר בקישלה, אך שוחרר בהתערבות אישית של הרב הראשי לישראל, הרב קוק, אשר הודיע שלא ישבור את הצום עד שחרורו. בעקבות סגל באו אחרים, ותקיעת השופר והמעצר בעקבותיו הפכו למסורת, בה הוא תקע בשופר מדי שנה. במסע הלוויה של ז'בוטינסקי בישראל ב-1964 צעד סגל כאשר על צווארו ענוד השופר בו תקע בכותל.
ב-9 באוקטובר 1930 השתתף בהפגנת "ברית הבריונים" נגד סגן שר המושבות הבריטי שילס, שיצא מקבלת פנים שנערכה לכבודו על ידי הסוכנות היהודית ועיריית תל אביב. בראש המפגינים עמדו אב"א אחימאיר וסגל שנשא שלט בגנות הספר הלבן. כמה מראשי המפגינים, בהם אחימאיר וסגל נעצרו ושוחררו לאחר כמה ימים.
בניסן תרצ"א (1931) חזר לירושלים, התמנה למפקד בית"ר בעיר והצטרף לוועד המרכזי של התנועה הרוויזיוניסטית עם יוסף כצנלסון ואב"א אחימאיר בהנהלת סיעת 'המקסימליסטים'. בתקופה זו נישא לרחל בורובסקי (בת הרב שלמה יעקב בורובסקי מישיבת חברון) ועבד כשומר בדרום ירושלים.
ב-1932 חזר לתל אביב. במאורעות תרצ"ו-תרצ"ט (1936) היה אחראי מטעם האצ"ל על הגנת שכונות צפון תל אביב מפני הכפר סומייל. הוא קרא לשבירת מדיניות ההבלגה של היישוב וכינס סביבו קבוצה קטנה של חברי בית"ר וברית הבריונים שערכו מעט אימונים בנשק ומספר פעולות תגמול קטנות באזור תל אביב ויפו.
ב-1937 חזר לירושלים ובפסח של אותה שנה היה ממייסדי תנועת הנוער הדתית ברית החשמונאים ועמד בראשה עד התפרקותה סמוך להקמת מדינת ישראל. ב-1939 נעצר על ידי הבריטים ושהה בכלא יחד עם אברהם שטרן, דוד רזיאל והנהגת האצ"ל. לאחר שחרורו הצטרף למפקדת האצ"ל בראשותו של רזיאל.
לאחר בריחתו של יצחק שמיר מכלא מזרע נפגש שמיר עם סגל ומאיר מדן, מפקדי "ברית החשמונאים". מטרת הפגישה שהתקיימה בבית הכנסת של שכונת זיכרון משה בירושלים הייתה לגייס חברים חדשים ללח"י שכמעט ולא היה פעיל באותה תקופה. בעקבות אותה פגישה הוחלט על הפניית חניכי "ברית חשמונאים" ללח"י. להחלטה זו הייתה משמעות רבה בחזרת הלח"י להוות גורם משמעותי במערכה נגד הבריטים. סגל עצמו היה אחראי על סניף ירושלים של הלח"י.
בזמן המצור על ירושלים במלחמת העצמאות היה הרב סגל חבר ב"ועדת ירושלים".