stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליהו אבא שאול
משפחתו

מבניו;
הרב בן ציון ממלא מקומו בראשות ישיבת אור לציון
הרב יהושע, ראש ישיבת המכבים וראש רשת הכוללים "והגית" ראש מוסדות מרכזי רוחני עולמי אור אליהו.
הרב יהודה, ר"מ בישיבה קטנה "תפארת שמואל" בבני ברק
הרב עקיבא, ר"מ בישיבה קטנה "תפארת שלמה" בבני ברק
הרב יוסף חיים, ר"מ בישיבת אור לציון
הרב אלחנן, ראש מכון אור לציון
הערות שוליים

↑  חנני ברייטקופף, ‏'אור לציון' מצאו פטנט: בחורים פוזרו ב-10 סניפים, באתר כיכר השבת, 11 במאי 2020
↑  יעקב מלמד, ‏אבל בעולם התורה: ראש הישיבה הגר"א אבא שאול נפטר בביתו, באתר JDN‏, 9 במאי 2022
↑  הספר באתר אוצר הספרים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012462868505171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אל המשורר

עטיפת האלבום "אל המשורר"
אל המשורר הוא שמה של להקה ישראלית שהוקמה במטרה להעניק רוח חדשה ליצירתו של חיים נחמן ביאליק, לקרב את הקהל הצעיר יותר ליצירתו ולהלחין שירים שטרם הולחנו וטרם נלמדו בבתי הספר. "אל המשורר" הוא שמו של שיר גנוז של ביאליק. חברי הלהקה הם בעז אלברט, חי שושן, טל גולדברג ואורי מייזלמן, כולם עוסקים בחינוך, בין היתר במסגרת תנועת "דרור ישראל".
בינואר 2011 הוציאה הלהקה את השיר "עשן שחור" לציון יום ה-30 לחללי אסון הכרמל. השיר נכתב והולחן על ידי חבר הלהקה חי שושן.
בשנים האחרונות עובדת הלהקה על פרויקט חדש בשם "אשר קראתי למתים" - משירי המשורר ולדיסלב שלנגל אשר כתב בגטו ורשה. במסגרת הפרויקט הלחינה הלהקה משירי ולדיסלב שלנגל, המשורר מגטו ורשה. השיר "שתי מיתות", הראשון מתוך האלבום שבדרך, הוקלט במסגרת פרויקט משותף של משרד ההסברה ורשת ג', "הקול עוד נשאר", באפריל 2011. הפרויקט המלא נחשף לראשונה ביולי 2013 בהופעה מיוחדת לרכזי תרבות וחינוך, אשר התקיימה בת"א.
דיסקוגרפיה > "אל המשורר"

הלהקה הוציאה אלבום ראשון בשנת 2010 (הוצאת נענע דיסק) הנושא את שם הלהקה. האלבום נמכר כספר שבתוכו דיסק. הספר מכיל ביוגרפיה בת מספר עמודים של ביאליק, צילומים רבים שלו, דברים שאמר בראיונות ובשיחות, עמדותיו בנושאים שונים, דברים שאמרו עליו וכן יצירות שכתב ושלא הולחנו על ידי הלהקה. לצד השיר "על השחיטה" מופיע השיר "בעיר ההריגה" שגם אותו כתב ביאליק, אך השני לא הולחן מעולם. חלק מהשירים באלבום תורגמו על ידי ניצולת השואה והמשוררת הלינה בירנבאום מהספר "אשר קראתי למתים".
דיסקוגרפיה > רשימת השירים

אל המשורר
עיניה
הלילה ארבתי
רק קו שמש אחד
ים הדממה פולט סודות
לבדי
לא זכיתי באור מן ההפקר
על השחיטה
משירי החורף א'
הקיץ גוע
היה ערב הקיץ
ציל-צליל
לנתיבך הנעלם
באלבום ולעיתים בהופעות מצטרפים גם אייל תלמודי, אסף תלמודי, גרשון ליזרסון, נעם רותם, איה אלברט, עוזי פיינרמן ו-גור שפיגל.
דיסקוגרפיה > "שני אדונים בשלג"

בשנת 2016 הוציאה הלהקה את אלבומה השני: שני אדונים בשלג - שירי ולדיסלב שלנגל מגטו ורשה.
דיסקוגרפיה > רשימת השירים

אין חדש
שק נדודים
ספינות שטות
אזעקה
הצילינדר
דרכונים
שתי מיטות
דף מיומן האקציה
הגיע הזמן
התקפת נגד
שני אדונים בשלג
אנדרטת החייל האלמוני (קהיר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אתר הנצחה 
 על שם:  החיילים המצריים שנפלו במלחמת יום הכיפורים
 מיקום:  קהיר, מצריםמצרים
 מדינה:  מצרים 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1974
 תאריך פתיחה רשמי:  אוקטובר 1975 
 יוצר:  סאמי ראפע 
 קואורדינטות:  30°03′54″N 31°18′50″E﻿ / ﻿30.065°N 31.3139°E﻿ / 30.065; 31.3139
 אתר רשמי
  (למפת קהיר מוגדלת) אנדרטת החייל האלמוני(למפת קהיר רגילה) אנדרטת החייל האלמוני
 
קבר אנואר סאדאת
אנדרטת החייל האלמוני (בערבית: قبر الجندي المجهول) היא אנדרטה הממוקמת בקהיר.
היסטוריה

האנדרטה הוקמה בהוראת נשיא מצרים אנואר סאדאת בשנת 1974 לזכר החיילים המצרים שנפלו במלחמת יום הכיפורים (המכונה במצרים "מלחמת אוקטובר"). האנדרטה נחנכה באוקטובר 1975. לאחר הירצחו של אנואר סאדאת באוקטובר 1981, סאדאת נקבר באתר האנדרטה.
האנדרטה עשויה בטון ובנויה בצורת פירמידה חלולה שגובהה 36.64 מטרים ורוחב בסיסה 14.3 מטרים. עובי כל אחד מארבעת עמודיה (דפנות הפרמידה החלולה) - 1.9 מטרים. את האנדרטה עיצב האמן המצרי סאמי ראפע.
במרכז האנדרטה קובייה עשויה אבן בזלת המדמה קבר של חייל.
ראו גם

מוזיאון מלחמת יום כיפור (מצרים)
אנדרטת הטיטניק

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אתר הנצחה 
 מיקום:  וושינגטון די. סי. 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מפעיל:  וייט סטאר ליין 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1931
 תאריך פתיחה רשמי:  1931 
 יוצר:  ג'ון הוריגן
 קואורדינטות:  38°52′19″N 77°01′10″W﻿ / ﻿38.871944°N 77.019306°W﻿ / 38.871944; -77.019306
 אתר רשמי
  (למפת מחוז קולומביה מוגדלת) וירג'יניה מרילנדאנדרטת הטיטניק(למפת מחוז קולומביה רגילה) וירג'יניה מרילנדאנדרטת הטיטניק
 
אנדרטת הטיטניק
הכתובת על האנדרטה
אנדרטת הטיטניק (בשמה המלא: אנדרטת הטיטניק של הנשים; באנגלית: Women's Titanic Memorial) היא אנדרטה בדרום מערב וושינגטון, בירת ארצות הברית. האנדרטה הוקמה לזכר הגברים שמתו על האונייה טיטניק, מאחר שנתנו לנשים ולילדים לעלות לפניהם לסירות ההצלה. האנדרטה ממוקמת ברחוב P, בסמוך לתעלת וושינגטון וליד מצודת לזלי ג'י. מקניר.
הקמה

האנדרטה, שתוכננה על ידי גרטרוד ואנדרבילט ויטני, נבחרה בעקבות תחרות שנערכה על ידי איגוד ההנצחה של נשות הטיטניק (Women's Titanic Memorial Association). האנדרטה נוצרה על ידי הפסל ג'ון הוריגן והיא פסל שגובהו כ-4 מטרים של גבר לבוש למחצה שזרועותיו מונפות לצדדיו. האנדרטה נחנכה ב-26 במאי 1931 על ידי הלן הרון טאפט, אלמנתו של נשיא ארצות הברית ויליאם הווארד טאפט.
על האנדרטה מופיעה הכתובת:
לזכרם של הגברים האמיצים 
 אשר איבדו חייהם 
 בעת שנטרפה 
 הטיטניק 
 15 באפריל 1912 
 הם נתנו 
 חייהם על מנת שנשיהם 
 וילדיהם 
 ינצלו 


 הוקמה על ידי 
 נשות אמריקה
בעת הקמתה ניצבה האנדרטה במקום בו ניצב כיום מרכז ג'ון פ. קנדי לאמנויות הבמה. היא הועברה ממקומה בשנת 1966 והועתקה למקומה הנוכחי בשנת 1968.
העתק של האנדרטה, העשוי שיש נרכש על ידי ממשלת צרפת.
בסרט טיטניק משנת 1997 ישנה סצנה מפורסמת בה גיבורת הסרט, המגולמת על ידי קייט וינסלט, עומדת בתנוחת פסל האנדרטה.
הערות שוליים

↑  הנוסח המקורי: 

TO THE BRAVE MEN

WHO PERISHED

IN THE WRECK

OF THE TITANIC

APRIL 15 1912

THEY GAVE THEIR

LIVES THAT WOMEN

AND CHILDREN

MIGHT BE SAVED


ERECTED BY THE

WOMEN OF AMERICA
אלצק

| --- | --- |

אנדרטה לאלצק הממוקמת בצלה בולגריה שבסלרנו, איטליה.
 לידה:  המאה ה-7 בולגריה בולגריה הישנה
 פטירה:  לא ידוע איטליה איטליה
אלצק היה מנהיג בולגרי, מחמשת בניו של קובראט.
לאחר מות קובראט התפצלו הבולגרים לחמש חטיבות נפרדות בראשות חמשת בניו. אלצק הוביל את אנשיו, יחד עם האווארים למרכז אירופה. לאחר שהסתכסך עם האווארים המשיך לכיוון בוואריה ושם נוצח על ידי מלך הפרנקים Dagobert הראשון ומ-9000 אנשיו ניצלו רק 700, אותם הוביל אמנצור להתיישבות באיטליה, מצפון מזרח לנאפולי.
אנדרטת החיפושית בול ויוויל

| --- | --- |

תמונת האנדרטה המקורית, שצולמה בשנות ה-40
 מידע כללי
 סוג:  מונומנט 
 על שם:  Boll weevil 
 מיקום:  Enterprise 
 מדינה:  ארצות הברית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1919
 תאריך פתיחה רשמי:  1919 
 מידות
 גובה מעל פני הים:  108 מ' 
 קואורדינטות:  31°18′52″N 85°51′15″W﻿ / ﻿31.314444444444°N 85.854027777778°W﻿ / 31.314444444444; -85.854027777778
 he
 
אנדרטת החיפושית בול ויוויל ניצבת בעיירה אנטרפרייז במדינת אלבמה שבארצות הברית. היא הוקמה לציון תרומתה של החיפושית לשינוי לטובה של החקלאות והכלכלה במחוז שסביב העיירה. זוהי האנדרטה הראשונה בעולם שהוקמה לכבודו של מזיק חקלאי.
רקע

החיפושית בול ויוויל (Boll weevil) ‏(שמה הלטיני: Anthonomus grandis) (אנ') היא מין אנדמי למקסיקו, הניזון מצמח הכותנה וגורם נזקים כבדים למגדליו. בסוף המאה ה-19 היא החלה להתפשט אל תחומי ארצות הברית ופגעה באלבמה בשנת 1915. תוך שלוש שנים החלו חקלאים שם לאבד את כל יבולי הכותנה שלהם, שהיוו מרכיב עיקרי בכלכלה המקומית.
אחד מתושבי אלבמה ראה בנזקי החיפושית הזדמנות לגוון את החקלאות במחוז על ידי הכנסת גידולי בוטנים במקום הכותנה. הוא שיכנע בכך את אחד ממגדלי הכותנה ששקע בחובות. יבול הבוטנים הראשון שלו כיסה את חובותיו וחקלאים נוספים הלכו בדרכו. גידול הכותנה במחוז לא פסק, אך החקלאים למדו לגוון את הגידולים במשקיהם ועקב כך גדלה ההכנסה הכספית של המחוז.
איש העסקים המקומי בון פלמינג (Bon Fleming) הציע להקים אנדרטה לכבוד החיפושית בעיירה אנטרפרייז ומימן את הקמתה. היא נועדה להדגשת האופן בו מאורע הרסני יכול לשמש כמנוע לשינוי וכן האופן שבו אנשי העיירה התאימו עצמם למציאות בעיצומו של משבר. האנדרטה נחנכה ב-11 בדצמבר 1919.
האנדרטה

האנדרטה, בגובה של ארבעה מטר, מציגה דמות נשית הניצבת על גבי כן ומרימה כלפי מעלה כן שעליו ניצבת דמות בקנה מידה גדול של החיפושית. אל הכן הראשי הוצמדו שני פנסי רחוב עגולים והוא היה מוקף בריכת מים עגולה שבה מזרקות וסביבה גדר. דמות החיפושית הוספה לאנדרטה כשלושים שנה לאחר הקמתה. הכיתוב בבסיס האנדרטה הוא: בהערכה עמוקה לבול ויוויל ולמה שעשתה כחלוצת השיגשוג הוקמה אנדרטה זו על ידי אזרחי אנטרפרייז, מחוז קופי, אלבמה (אנ')
בשנת 1973 הוספה האנדרטה למרשם הלאומי של מקומות היסטוריים של ארצות הברית.
במהלך שנות קיומה סבלה האנדרטה ממעשי גנבה של חלקים ממנה ומוונדליזם, שנזקיהם תוקנו. בשנת 1998 נגרם לה נזק כבד. בעקבות זאת הוצב במקומה המקורי של האנדרטה העתק שלה משרף פולימרי, ואילו המקור עצמו הועבר לתצוגה במיקום מוגן.
האנדרטה זכתה לאזכור בארצות הברית במסגרת שירים, תוכניות טלוויזיה ועבודת אמנות.
אלגוריתם פונטי

אלגוריתם פונטי הוא אלגוריתם לניתוח מילים ומיפוי צורת ההגייה שלהן. מיפוי כזה מאפשר השוואה בין צורות שונות לכתיב של אותה מילה ומאפשר להתגבר על שגיאות כתיב או הקלדה של מילים ושמות זהים באיות שונה. אלגוריתם פונטי תלוי באופן טבעי בשפה שבה הוא מופעל, ועקב שליטתה של האנגלית בתחומי מדעי המחשב מרבית האלגוריתמים הפונטיים מותאמים לאנגלית (אך ניתן להתאימם לשפות אחרות, תוך שמירה על עקרונותיהם).
אלגוריתמים פונטיים נפוצים לשפה האנגלית הם -
סאונדקס (soundex) - פותח בארצות הברית בתחילת המאה ה-20 ושימש לניתוח שמות מתוך מרשם האוכלוסין. משמש פעמים רבות כשם גנרי לכלל האלגוריתמים הפונטיים.
Daitch-Mokotoff Soundex - אלגוריתם שפותח על מנת להתאים להגייה של שמות יהודיים וסלאביים באנגלית
מטאפון (אנ') וDouble Metaphone - שני דורות של אלגוריתם שנועד לתת מענה טוב לכל המילים בשפה האנגלית, ולא מוכוון לשמות.
בישראל פותחו מספר אלגוריתמים פונטיים לשפה העברית. בהם אלגוריתם דמוי סאונדקס שפותח במסגרת מרשם האוכלוסין בשנות ה-60 ואלגוריתם בשם GRAPHEX שפותח בצה"ל על ידי אסא כשר.
שימוש באלגוריתם

אלגוריתם פונטי משמש בעת הזנת נתונים למחשב, כחלק מבדיקות הקליטה, ובעת אחזור מידע.
בעת עדכון מאגר נתונים משמשת בדיקה באמצעות אלגוריתם פונטי כאישור נוסף לכך שרשומה שמצאנו במאגר הנתונים (על-פי מפתחה) אכן מתאימה לרשומת התנועה שבאה לעדכן אותה.
דוגמה: בקובץ חיילי צה"ל רשומה לכל חייל. מפתח הרשומה הוא המספר האישי של החייל, שאינו כולל ספרת ביקורת. עקב היעדר ספרת ביקורת, טעות בהקלדת ספרה במספר האישי תוביל בסבירות גבוהה לרשומה של חייל אחר, שאין כוונה לעדכנה. השוואה בין שם החייל הרשום במאגר הנתונים לשמו המוקלד תאפשר לוודא שאכן מדובר ברשומה הנכונה. השוואה רגילה בין השמות אינה יעילה, כיוון ששמות נכתבים בצורות שונות עקב סיבות רבות, כגון:
כתיב מלא וכתיב חסר (דוד - דויד, למשל)
החלפת אותיות בעלות צליל דומה (מכבי - מקבי, למשל)
החלפת אותיות בעלות גופן דומה (ף - ץ, למשל)
שינוי סדר אותיות סמוכות (ידין - דיין, למשל).
שיבוש אקראי (כוכבא - כוזיבא, למשל).
על-מנת להיות יעילה, על השוואת השמות להיות כזו שתתעלם מהבדלים לא משמעותיים ביניהם, ולכך משמש אלגוריתם פונטי.
בעת אחזור מידע ממאגר נתונים, מסייע אלגוריתם פונטי לאיתור הרשומות המבוקשות.
דוגמה: אדם מנסה לאתר בספר טלפונים ממוחשב את ידידו מנוער, יהושע דוידוביץ. יש דרכים שונות לאיית שם זה, וחיפוש המסתייע באלגוריתם פונטי יאתר את כל השמות השקולים לשם המבוקש
אלגוריתמים פונטיים משפיעים באופן משמעותי על מגוון תחומים, כאשר התרומה שלהם ניכרת ביותר בעיבוד שפה טבעית. דרך סיוע בהבנת הקשר והמשמעות של מילים, בהתאם להגייתן, הם מאפשרים למערכות לעבד טקסטים ודיבור בצורה טבעית יותר. הבנה זו של וריאציות באיות הנובעות מהגייה דומה חשובה לא רק בהקשר של עיבוד טקסט, אלא גם בתחומים כמו ביומטריה, שם מיפוי תבניות הגייה ייחודיות מאפשר זיהוי מדויק של אנשים דרך הקול. בנוסף, בתחום מערכות החיפוש וההמלצה, השימוש באלגוריתמים אלו משפר את הדיוק במציאת תוצאות רלוונטיות, תוך מתן מענה לאיות שגוי או וריאציות פונטיות, מה שמעלה את חוויית המשתמש. מעבר לשפה האנגלית, הפיתוח וההתאמה של אלגוריתמים פונטיים לשפות אחרות מעידים על המאמץ להתמודד עם האתגרים הייחודיים לכל שפה. למשל, בעברית, שפה בעלת מאפיינים פונטיים מיוחדים, התאמה זו מתבצעת דרך פיתוח אלגוריתמים ייחודיים המתאימים למבנה ולהגיית השפה.
ראו גם

מרחק המינג
אליפות אוסטריה הפתוחה

| --- | --- |

 מיקום:  קיצביהל, אוסטריה אוסטריה
 קטגוריה:  סדרת טורנירי הזהב הבינלאומיים
 משטח:  חימר/פתוח
 הגרלה:  48S/24Q/16D
 סך פרסים:  925,000 $
 austrianopen.eu
 
אליפות אוסטריה הפתוחה בטניס (באנגלית: Austrian Open) הוא טורניר טניס שנתי, הנערך בקיצביהל שבאוסטריה. הטורניר הוא חלק מסדרת טורנירי הזהב הבינלאומיים של סבב ה-ATP. מאז 1894, הוא משוחק על מגרשי חימר.
קולין דיבלי האוסטרלי הוא הזוכה הראשון בטורניר. השחקנים בעלי מספר הזכיות הגבוה ביותר הם אלברט קוסטה וגילרמו וילאס, עם 3 זכיות של כל אחד.
הוא הועבר לסיור הצ'לנג'ר של ATP בשנת 2010, והוחלף על ידי ה- Open דה ניס קוט ד'אזור, לפני שחזר למעמד ההופעות הגבוה ביותר בשנת 2011.
זוכים אחרונים

| שנה | אלוף | סגן | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2008 | ארגנטינה חואן מרטין דל פוטרו | אוסטריה יורגן מלצר | 6-2, 6-1 |
| 2007 | ארגנטינה חואן מונקו | איטליה פוטיטו סטראצ'ה | 5-7, 6-3, 6-4 |
| 2006 | ארגנטינה אגוסטין קאלרי | ארגנטינה חואן איגנסיו צ'ילה | 7-6, 6-2, 6-3 |
| 2005 | ארגנטינה גסטון גאודיו | ספרד פרננדו ורדסקו | 2-6, 6-2, 6-4, 6-4 |
| 2004 | צ'ילה ניקולס מאסו | ארגנטינה גסטון גאודיו | 7-6, 6-4 |
אל הפחד

| --- | --- |
 מבוסס על:  מסע התמודדות עם פוסט טראומה דרך מפגשים של ספורט אקסטרים
 סוגה:  דוקומנטרי
 יוצרים:  תומר לוין
 בימוי:  תומר לוין
 משתתפים:  תומר לוין, פרופ׳ יניב שני, דוד כהן, אהרון סולומונס, תומר מור
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית אנגלית
 מספר פרקים:  4
 הפקה
 מפיק:  תומר לוין, כאן דיגיטל
 הפצה:  תאגיד השידור הישראלי
 עורכים:  נדב אלוביק
 צלמים:  בני דויטש, תומר לוין
 אורך פרק:  כ-12 דקות
 שידור
 רשת שידור:  כאן 11 
 רשת שידור בישראל:  כאן 11
 תקופת שידור מקורית:  08 בפברואר 2024 – 29 בפברואר 2024
 קישורים חיצוניים
 אתר הסדרה בכאן 11
 
אל הפחד היא סדרת רשת תיעודית, שכתב וביים תומר לוין, לוחם לשעבר ביחידת דובדבן, היוצא במסע של חקירה עצמית. במהלך מפגשים של ספורט אקסטרים, תומר והדמויות בסדרה מנסים להבין איזה תפקיד משחקת פוסט הטראומה בחיים שלו, ואילו כלים יוכל לרכוש שישרתו אותו בהתמודדות. הסדרה משודרת בערוץ היוטיוב של כאן דיגיטל, ובערוץ כאן 11 בטלוויזיה ובאתר תאגיד השידור הישראלי. בשנת 2023 הוכרזה הסדרה כמועמדת לפרס הפורום הדוקומנטרי בישראל בקטגוריה של סדרת רשת.
הסדרה מורכבת מארבעה פרקים קצרים, כאשר בכל אחד מהם תומר עובר תהליך של גילוי וחקירה עצמית אחר דרכי התמודדות וההתמכרות אל הפחד והטראומה שחיה לצידו.
פרק ראשון - מצנחי רחיפה

בפרק הראשון תומר ממריא מפסגת מונטה באלדו (אנ') שמעל אגם גארדה כחלק מקורס מצבי חירום במצנח רחיפה. בפסגה, תומר חווה התקף חרדה המחזיר אותו לשירותו הקרבי. יחד עם הפסיכולוג פרופ׳ יניב שני, הם מנסים להבין איזה תפקיד הפחד משחק בחיים של תומר ומהיכן מגיעה המשיכה לספורט אקסטרים.
פרק שני - אנדורו

ב-2011, דוד כהן נלחם מול מחבלים במסגרת מתקפת הטרור בדרום ישראל. את הצלקות שנשארו בנפשו הוא מרפא עם רכיבת שטח אנדורו על אופנוע. תומר לוין מצטרף אליו למסע רכיבה אתגרי ויחד הם מנסים להבין: מה בסכנת המוות עוזר להם להרגיש חיים?
פרק שלישי - צלילה חופשית

אהרון סולומונס (אנ') עבר חמש מלחמות בחייו, כיום הוא מדריך צלילה חופשית בכיר. תומר מצטרף אליו בניסיון להבין איך עוצרים את הנשימה, צוללים למעמקים ומכבים את המחשבות הטורדניות.
פרק רביעי - לילה בחרמון המושלג

בפרק האחרון בסדרה, תומר מצטרף למדריך אלפיניסטים בכיר, תומר מור, ויחד הם מטפסים את החרמון לאחר שהסופה "ברברה" כיסתה את החרמון בשלג. את הלילה הם ישנים במערת שלג ולמחרת הם גולשים בסנובורד בחזרה למטה. במהלך הפרק תומר מנסה לענות על השאלה שרודפת אותו: האם כדי להרגיש חי, הוא נידון לעולם לחיות בקצוות שבין ריק לריגוש שיא?
הערות שוליים

↑  סדרה חדשה בכאן 11 - איך מתמודדים עם פוסט טראומה? - פודקאסט הגשר, באתר פודקאסט הגשר, ‏8 בפברואר 2024
↑  אל הפחד - הפורום הדוקומנטרי בישראל, באתר הפורום הדוקומנטרי בישראל, ‏26 בנובמבר 2023
↑  ynet, הסדרה "עד העונג הבא" מבית ynet original מועמדת לפרס הפורום הדוקומנטרי, באתר ynet, 3 באוקטובר 2023
↑  עדיאל קורן, אל הפחד: ביקורת סדרת רשת, באתר Seret.co.il | אתר סרט, ‏14.03.2024
↑  "אל הפחד": סדרה חדשה תעזור לכם להתמודד עם תופעת הפוסט טראומה, באתר אייס, 7 בפברואר 2024
↑  דני רופ, אלישע בן קימון, הסערה "ברברה" נמשכת עם אחד הימים הקרים ביותר בשנה | צפו במכ"ם הגשם, באתר ynet, 7 בפברואר 2023
אליהו (לורנצטו)

| --- | --- |

 מידע כללי
 פַּסל:  לורנצו לוטי (לורנצטו)
 תאריך יצירה:  שנת 1520 לערך
 טכניקה וחומרים:  שיש
 נתונים על היצירה
 מיקום:  קפלת קיגי רומא שבאיטליה
אליהו (באיטלקית: Elia) הוא פסל שיש של הפסל לורנצו לוטי (לורנצטו), שפוסל בשנת 1520 לערך ומתאר את אליהו הנביא. הפסל מוצג בקפלת קיגי בבזיליקת סנטה מריה דל פופולו ברומא.
היסטוריה ורקע

הפסל היה חלק מתוכנית האב המקורית של רפאל, יחד עם פסל יונה. לורנצטו, תלמידו של רפאל, החל בפיסול שני הפסלים בהנחיית רפאל. אחד הנושאים האיקונוגרפיים העיקריים בקפלת הקבורה של אגוסטינו קיגי היה תחיית המתים. ניתן לפרש את שני הפסלים של יונה ואליהו בהקשר זה: סיפורו של יונה, שנבלע על ידי דג גדול והוצא ממנו כעבור שלושה ימים בפקודת האל, היה סמל להתגברות על המוות. ואליהו מסמל את העלייה השמיימה ככתוב בתנ"ך: ”וַיַּעַל אֵלִיָּהוּ בַּסְּעָרָה הַשָּׁמָיִם” (מלכים ב', ב', י"א).
ג'ורג'ו וזארי מדגיש בספרו חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר היבט אחר בסיפורו של אליהו: "... אליהו התקיים בזכות החסד האלוהי, עם קנקן מים ולחם אפוי באפר, מתחת לעץ הערער". על הדברים האלה חזר במכתב פאביו קיגי, לימים האפיפיור אלכסנדר השביעי, שבימיו כקרדינל הבזיליקה השלים ברניני את בניית הקפלה.
בניגוד לפסל יונה, לורנצטו היה רחוק מלהשלים את פסל אליהו עם מותו של רפאל בשנת 1520, אז הופסקה העבודה, ועל כן הגרסה הסופית של הפסל יכולה להיות שונה יותר מהתכנון המקורי של רפאל (שאבד). עוזר צעיר של לורנצטו בשם רפאלו דה מונטלופו מתועד כמי שהשלים את פיסול היצירה בין השנים 1523–1524. שני הפסלים נותרו בסדנתו של לורנצטו זמן רב, כפי שתיעד וזארי. לורנצטו מת בשנת 1541, כעשור לאחר מכן, בשנת 1552, שילם בן המשפחה לורנצו קיגי את החוב ליורשיו של לורנצטו והפסלים הועברו לקפלה, שם הוצבו ככל הנראה בשתי הגומחות מצידי הכניסה.
כאשר ביקר פאביו קיגי לראשונה בקפלה בשנת 1626, פסלו של אליהו היה משמאל לכניסה. בין השנים 1652–1656 שיחזר ברניני את הקפלה וייצר שני פסלים חדשים: דניאל והאריה וחבקוק והמלאך, ופסלו של אליהו הועבר למקומו הנוכחי, מימין לכניסה.
ישנן חילוקי דעות ביחס למיקומו המיועד של הפסל. ג'ון שירמן חשב שפסל אליהו יועד ככל הנראה לאחת משתי הגומחות ליד הכניסה, ועל כן מיקומו הנוכחי נכון.
תיאור היצירה

הפסל מתאר את הנביא במדבר עם מלאך. הסביבה המדברית מתוארת בפירוט, במיוחד השורשים והצמחים הסבוכים מתחת לרגלי הנביא וחלק מן העץ שגדל מאחוריו. אליהו מתואר כאדם מבוגר ומזוקן עם החפצים הרגילים: קנקן מים וספר. הוא מביט כלפי מעלה אל השמיים, מה שאומר שהוא מביט במרכז הכיפה של קפלת קיגי, בה מצוירת דמותו של אלוהים.
ראו גם

קפלת קיגי
יונה (לורנצטו)
דניאל והאריה (ברניני)
חבקוק והמלאך (ברניני)
הערות שוליים

↑  
"Lorenzetto, Elijah". Web Gallery of Art. (באנגלית)
1 2  
Shearman, John (1961). "The Chigi Chapel in S. Maria del Popolo". JSTOR. (באנגלית)
איירבוס A350

המטוס בשירות קטאר איירוויז
איירבוס A350 (באנגלית: Airbus A350) הוא מטוס נוסעים דו מנועי, מתוצרת חברת איירבוס.
איירבוס A350 הוא מטוס ארוך טווח, בגודל בינוני עד גדול ורחב גוף. זהו מטוס הנוסעים הראשון מתוצרת איירבוס עם מרכב וכנפיים העשויים בעיקר מפלסטיק המחוזק בסיבי פחמן. המטוס יכול להכיל 280 עד 366 נוסעים בהתאם לסידור המושבים.
דגם זה נועד להחליף את דגמי איירבוס A330 ואיירבוס A340, ולהתחרות בדגמי 787 ו-777 של חברת בואינג. אב הטיפוס הראשון של המטוס טס ב-14 ביוני 2013 מטולוז שבצרפת, בה נמצא המפעל הראשי.
תכנונו של דגם זה החל בשנת 2004 והתבסס על שיפורים באירודינמיקה ובמנועים של הדגם A330. חברת איירבוס שינתה את תכנון המטוס בעקבות הערות שקיבלה מלקוחות, וקבעה את שם הדגם לאיירבוס A350 XWB, צירוף אותיות שנועד להעיד על מבנה רחב-גוף באופן מיוחד של מטוס זה. הוצאות התכנון של המטוס נאמדו ב-11 מיליארד אירו. בספטמבר 2014 אושר המטוס לטיסות נוסעים על ידי הסוכנות האירופית לבטיחות תעופה, וחודשיים אחר כך קיבל את אישור רשות התעופה הפדרלית של ארצות הברית. טיסת הבכורה המסחרית של המטוס הייתה ב-15 בינואר 2015 בשירות קטאר איירווייז.
נכון ליוני 2024, יש 606 מטוסי A350 בשירות עם 40 מפעילים ו-54 לקוחות. חמשת המפעילים הגדולים הם סינגפור איירליינס (64), קטר איירווייז (53), קת'אי פסיפיק (46), דלתא איירליינס (28) ואייר צ'יינה (23).
פיתוח > עיצובים מוקדמים

כאשר הודיעה בואינג על ה-787 דרימליינר, נטען כי עלויות התפעול הנמוכות של המטוס עלולות להוות איום רציני לאיירבוס A330. מנגד, איירבוס הכחישו את הטענה, וטענו שה-787 הוא תגובה ל-A330, ולכן לא נדרשת תגובה מיוחדת ל-787. בעקבות לחץ של חברות התעופה להציג מתחרה ל-787, הציעה איירבוס גרסה מתקדמת של ה-A330 - ה-A330-200Lite - עם אווירודינמיקה משופרת ומנועים דומים לאלו של ה-787.
ב-16 בספטמבר 2004 אישר נואל פורגרד, אז נשיא ומנכ"ל איירבוס, כי החברה בוחנת את האפשרות להתחיל פרויקט חדש, מבלי שנקב בשמו באותה עת. הוא גם לא הצהיר אם יהיה זה עיצוב חדש או שינוי למטוס קיים. חוסר שביעות הרצון של חברות התעופה מההצהרה שכנע את איירבוס להשקיע 4 מיליארד אירו בעיצוב של מטוס חדש שלימים נקרא A350.
ב-10 בדצמבר 2004, מועצות המנהלים של EADS ושל BAE מערכות, אז שותפים במניות של איירבוס, נתנו לאיירבוס אישור להציע את המטוס כפרויקט רשמי ששמו A350.
ב-6 באוקטובר 2005 הוכרז על השקה תעשייתית מלאה של התוכנית, בעלות פיתוח מוערכת של 3.5 מיליארד אירו. הגרסה הזאת של A350 תוכננה לשאת 250–300 נוסעים, שני מנועים, וגוף רחב המבוסס על A330. לפי התוכנית, ל-A350 יהיו כנפיים משופרות ומנועים חדשים, אך אותו מרכב וחתך רוחב כמו של קודמו. בהחלטה שעוררה מחלוקת, מבנה הגוף היה אמור להיות מורכב בעיקר מ-AL-Li (שילוב של אלומיניום וליתיום), במקום CFRP (סיבי פחמן מחוזקים בפלסטיק; Carbon Fibers Reinforced Plastic) שהיו בשימוש במטוסי הבואינג 787. האיירבוס A350 אמור היה להיכנס לשירות בשנת 2010 בשתי גרסאות: A350-800 עם טווח טיסה של 8,800 מיילים ימיים (16,300 ק"מ) ויכולת נשיאה של 253 נוסעים ב-3 מחלקות, ו-A350-900 עם 300 מושבים ב-3 מחלקות, וטווח טיסה של 7,500 מייל ימי (13,890 ק"מ). זאת כדי ליצור מתחרה ישיר לבואינג 787-9 ול-777-200ER.
כמעט מיד נתקלה איירבוס בביקורת על פרויקט A350 על ידי ראשי שני הלקוחות הגדולים שלה - ILFC (אנ') ו-GECAS (אנ') (חברות להחכרת מטוסים ומתן שירותים). ב-28 במרץ 2006 גינה סטיבן פ. אודבר-האזי מ-ILFC, בפני מאות מראשי תחום התעופה, את האסטרטגיה של איירבוס להביא לשוק את מה שהוא ראה כ"פתרון מהיר וזמני כתגובה ל-787", דעה שלה היה שותף אף נשיא GECAS הנרי הובסכמן. אודבר-האזי קרא לאיירבוס לפתוח דף חדש ולהניח עיצוב חדש על השולחן, או שתסכן את רוב נתח השוק שלה לבואינג.
מספר ימים מאוחר יותר, הובאו תגובות דומות על ידי צ'או צ'ון סנג, נשיא סינגפור איירליינס. צ'או אמר כי הצרות שבעיצוב מחדש של כנף, זנב ותא טייס, יחד עם הוספת חומרים מתקדמים, על איירבוס ללכת על כל החבילה, ולעצב גם שלדה חדשה. בו בזמן, החברה בחנה הצעות ל-787 ול-A350.
איירבוס טענה בתגובה שהיא שוקלת שיפורים ל-A350 כדי להיענות לדרישת הלקוחות. באותו הזמן, הצהיר מנכ"ל איירבוס דאז גוסטב הומברט כי לא יהיו שינויים מהירים וחפוזים, וטען כי "האסטרטגיה שלנו אינה מונעת מהצרכים של הקמפיין או שניים הקרובים, אלא מראייה לטווח ארוך של השוק והיכולת שלנו למלא את הבטחותינו."
ב-14 ביוני 2006, הודיעה סינגפור איירליינס כי היא מעדיפה את ה-787 על פני ה-A350, והזמינה 20 מטוסים מדגם 787-9. חברת התעופה אמירטס החליטה כי לא תבצע הזמנה של הגרסה הראשונית של ה-A350, בשל הפגמים בעיצוב.
פיתוח > XWB

כתוצאה מהביקורות הללו, החליטה איירבוס באמצע שנת 2006, על בחינה מחדש של רעיון ה-A350. ה-A350 החדש המוצע היה מתאים יותר להתחרות במטוס ה-777 הגדול, כמו גם ב-787, עם חתך גוף רחב דיו ל-9 נוסעים בשורה במחלקת תיירים. רוחב תא הנוסעים בגרסאות הקודמות של ה-A350 הכיל לכל היותר רק 8 נוסעים בשורה. ב-787 יכולים לשבת 8 או 9 נוסעים בשורה, בעוד ב-777 ישנם 9 או 10 בשורה. מנקודת המבט של נוסע יושב, תא הנוסעים רחב יותר ב-13 ס"מ בגובה העיניים מה-787 המתחרה, אך צר יותר ב-28 ס"מ ממטוס הבואינג 777. לכל דגמי ה-A350 הוצע טווח טיסה של לפחות 8,000 מייל ימי (15,000 ק"מ).
על פי ספקולציות שונות, המטוס בגרסתו החדשה אמור היה להיקרא איירבוס A370 או A280. החברה אף הפיצה בטעות פרסומת המתייחסת למטוס כאל A280, באתר האינטרנט של הטיימס. למרות זאת, ב-17 ביולי 2006 בסלון האווירי בפארנבורו איירבוס הודיעה כי המטוס המעוצב מחדש ייקרא מעתה A350 XWB (קיצור של eXtra Wide Body).
ארבעה ימים לאחר שנחשף עיצובו החדש של ה-A350, הודיעה סינגפור איירליינס על הזמנת 20 מטוסי A350 XWB, עם אופציה ל-20 מטוסים נוספים. מנכ"ל החברה, צ'או צ'ון סנג, הודיע כי "זה מעודד שאיירבוס נענית לחברות התעופה הלקוחות, ויצרה עיצוב חדש לגמרי ל-A350".
בסיומה של שנת 2006 ההחלטה על ההשקה הרשמית נדחתה כתוצאה מהעיכובים בהשקתו של ה-A380 ומהוויכוחים על מימון תהליך הפיתוח. ב-1 בדצמבר אותה שנה מועצת המנהלים של EADS אישרה את השקתה התעשייתית של הגרסה השישית של ה-A350, למרות החוסר בתזרים מזומנים. מסירה ראשונה של דגם ה-900 תוכננה לאמצע 2012, כאשר דגמי ה-800 וה-1000 יושקו, בהתאמה, 12 ו-24 חודשים מאוחר יותר. במסיבת עיתונאים שנערכה ב-4 בדצמבר 2006 נחשפו מעט פרטים טכניים חדשים אודות ה-A350 XWB, אך לא נודע על לקוחות חדשים. כמו כן, ג'ון ליהי מסר כי החוזים הקיימים בנושא ה-A350 נמצאים תחת משא ומתן מחדש, בשל עליה במחירים בהשוואה לדגם המקורי, עליו נחתמו ההסכמים.
ב-4 בינואר 2007 איירבוס הודיעה כי "החברה הכלכלית פגסוס תעופה" היא הראשונה להזמין את ה-A350 XWB, עם הזמנה של שני מטוסים.
חבר המנהלים של איירבוס אישר את השקת שלושת הדגמים - A350-800,‏ - 900, ו-1000 בדצמבר 2006. ה-XWB כפה כשנתיים של עיכוב בלוח הזמנים המקורי, ועלויות פיתוח כמעט כפולות - מ-5.3 מיליארד $ לכמעט 10 מיליארד $.
במהלך הסלון האווירי בפריז, קיבלה איירבוס 141 הזמנות חדשות, כמו גם 165 הזמנות שהתקבלו במהלך הסלון האווירי בדובאי.
בתאריך 14 ביוני 2013, טס המטוס את טיסת הבכורה שלו, בשעה 11:00 שעון ישראל.