stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מון (כתר)
ראו גם

סמל יפן
| הרלדיקה |
| --- | --- | --- |
| מושגים הרלדיים | שלט הרלדי • בלאזון • סיכה • כרזה • קדנסיה • כיוונים |  |
| תפקידים | כרוז • ממונה על השלטים |  |
| בלאזון | מטען • שדה • קו • צורה • טינקטורה • מסגרת • תנוחה   חלוקה לרבעים • חלוקה בניצב • חלוקה לשדות |  |
| חלקי השלט ההרלדי | מגן • שדה • תומכים • סלוגן • ציצה • עטרה • מעטה • קסדה • חלקה • מוטו |  |
| מטענים |  בנד •  גבול •  קנטון •  שברון •  צ'יף •  צלב •  פס •  פלונץ •  פאל •  פאלה •  סאלטייר |  |
| טינקטורות | טינקטורות |  |
| מתכות |  אור •  ארז'ן |  |
| צבעים |  אזור •  גולס •  פורפור •  סאבל •  ור |  |
| פרוות |  ארמין •  ואיר |  |
| כתמים |  מורי •  טנה •  סנגין |  |
| אחרים |  כחול שמיימי •  ציפורן •  סנדרה •  אורנג' |  |
מועצת השפה הנורווגית

| --- | --- |


 שפה רשמית:  נורווגית
 מדינה:  נורווגיה 
 מטה הארגון:  אוסלו 
 יושב ראש:  Guri Melby, Erik Ulfsby 
 תקופת הפעילות:  2005–הווה (כ־19 שנים) 
 www.sprakradet.no
 
מועצת השפה הנורווגית (בנורווגית: Språkrådet) היא גוף סטטוטורי המייעץ לממשלת נורווגיה בעניינים הקשורים לשפה הנורווגית.
מטרות מועצת השפה הנורווגית הן כדלקמן:
להגן על הירושה התרבותית של השפה הנורווגית הכתובה והמדוברת;
לקדם את המודעות לשפה ואת ידיעתה, ובכלל זה - ההיסטוריה שלה ומאפייניה;
לקדם ולהגן על זכויות האזרחים בכל הקשור לשפה הנורווגית;
לקדם סובלנות וכבוד הדדי בין דוברי הניבים השונים של השפה.
המועצה יועצת לרשויות הקשורות בשפה הנורווגית, בעיקר בתי-ספר, איגוד השידור הנורווגי וגופים ממשלתיים.
המועצה נוסדה בשנת 1972 ובה 20 חברים, והיא מפרסמת את הרבעון "חדשות השפה" (Språknytt).
מחוז אזמרלדה

| --- | --- |
בית המשפט של מחוז אמרלדה
בית המשפט של מחוז אמרלדה
 מדינה / טריטוריה:  ארצות הברית נבדה, ארצות הברית
 בירת המחוז:  גולדפילד
 העיר הגדולה:  גולדפילד
 תאריך ייסוד:  1861
 על שם:  ברקת 
 שטח:  9,300 קמ"ר
  ‑ שטח ואחוז מים:  19 קמ"ר (0.2% מכלל השטח)
 גובה:  1,310 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  873 (2019)
  ‑ צפיפות:  0.084 נפש לקמ"ר (2019)
 קואורדינטות:  37°47′05″N 117°37′57″W﻿ / ﻿37.7847°N 117.63237°W﻿ / 37.7847; -117.63237 
 אזור זמן:  UTC -8
 http://accessesmeralda.com/
 he
 
מחוז אזמרלדה הוא אחד מהמחוזות המוקדמים יותר של נבדה, שהוקם בשנת 1861 במדינת נבדה שבארצות הברית. המחוז הוא המחוז הכי פחות מאוכלס ממחוזות נבדה, עם 873 איש נכון לשנת 2019. עיר הבירה של המחוז היא גולדפילד.
בשנת 2000 צפיפות האוכלוסין במחוז הייתה 0.1045 איש לקמ"ר - המחוז השני הכי פחות צפוף מכל מחוז אחר בארצות הברית (אחרי מחוז לאבינג (אנ') שבטקסס).
מרבית התושבים גרים בעיר הבירה של המחוז גולדפילד, או בעמק אגם הדגים, על יד הגבול עם קליפורניה.
אטימולוגיה

מחוז אזמרלדה נקרא על שם המילה אזמרלדה, שמשמעותה בספרדית ובפורטוגזית היא ברקת. המחוז נקרא גם על שם אחד מרקדני הצוענים בספר הגיבן מנוטרדאם.
גאוגרפיה

ע"פ לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, שטח מחוז אזמרלדה הוא 9,295 קמ"ר, שמתוכם 19 קמ"ר הם מים. המחוז הוא הרביעי הכי קטן במחוזות נבדה לפי שטח. המחוז כולל גם חלק קטן מהפארק הלאומי עמק המוות.
המחוז גובל בצפון מערב במחוז מינרל, במזרח במחוז ניי, ומדרום וממערב במחוזות איניו ומונו של קליפורניה, בהתאמה.
גאוגרפיה > ההרים במחוז

המחוז כולל את רכס פסגת הכסף ואת רכס מונטה קריסטו. הפסגות הגבוהות יותר במחוז הם:
| שם | גובה (במטרים) | תיאור |
| --- | --- | --- |
| פסגת באונדרי | 4007 | הנקודה הטבעית הגבוהה ביותר בנבדה |
| פסגת פייפר | 2880 | הפסגה הבולטת ביותר במחוז אזמרלדה |
| הר מרגודר | 2756 |  |
| פסגת מונטזומה | 2552 |  |
| פסגת אמיגרנט | 2069 |  |
גאוגרפיה > פארקים לאומיים במחוז

הפארק הלאומי עמק המוות (חלק)
היער הלאומי איניו (חלק)
אזור הטבע הבראשיתי פסגת באונדרי
דמוגרפיה

בשנת 2000 היו במחוז 971 אנשים, 455 בעלי בתים, ו-259 משפחות. ההרכב האתני של המחוז היה 81.98% לבנים, 0.1% שחורים, 5.15% מהעמים הילידיים של האזור, 7.83% אחרים, ו4.94% משני גזעים או יותר. 10.20% מהמחוז היו היספאנים.
מתוך 455 בעלי הבתים היו 21.10% שהיו עם ילדים מתחת לגיל 18, 46.40% נשואים, 6.40% אמהות חד-הוריות, ו42.90% ללא משפחה. 13.20% מבעלי הבתים היו אנשים בני 65 ומעלה. ממוצע גודל המשפחה היה 2.79.
חלוקת הגיל הייתה 20.50% מתחת לגיל 18, 6% בין 18 ל-24, 23.4% מ-25 ל-44, 33% מ-45 ל-64, ו-17.2% בני 65 ומעלה. הגיל הממוצע הוא 45. עבור כל 100 נשים במחוז יש 123.7 גברים.
חוק ומנהל

גולדפילד היא עיר הבירה של המחוז מאז 1 במאי 1907.
חוק ומנהל > תוצאות הבחירות

| שנה | רפובליקנים | דמוקרטים | מפלגות אחרות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012 | 317 - 72.9% | 92 - 21.2% | 26 - 6% |
| 2016 | 329 - 77.8% | 65 - 15.4% | 29 - 6.9% |
| 2020 | 400 - 82.1% | 74 - 15.2% | 13 - 2.7% |
הערות שוליים

↑  https://web.archive.org/web/20110606144330/http://quickfacts.census.gov/qfd/states/32/32009.html
1 2  הערכה. בשנת 2010 נמדדו 783 איש.
↑  http://explorer.naco.org/
↑  http://www2.census.gov/geo/docs/maps-data/data/gazetteer/counties_list_32.txt
↑  https://www.census.gov/
↑  http://uselectionatlas.org/RESULTS
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552716305171  LCCN: n82091953  NARA: 10039338  VIAF: 125512161   WorldCat (עם VIAF): 125512161
מילאן גאליץ'

מילאן גאליץ' (בסרבית: Milan Galić; ‏8 במרץ 1938 – 13 בספטמבר 2014) היה כדורגלן יוגוסלבי ששיחק בעמדת החלוץ.
לאורך הקריירה שיחק גאליץ' בליגות הבכירות ביוגוסלביה, בבלגיה ובצרפת. גאליץ' הוא סגן מלך השערים של כל הזמנים בנבחרת יוגוסלביה, עם 37 שערים ב-51 הופעות במדיה.
קריירת משחק

גאליץ' החל את דרכו בקבוצת הנוער של פרולטר זרניאנין. הוא עבר לפרטיזן בלגרד לקראת עונת 1958/1959, וכבר באותה עונה כבש שבעה שערי ליגה בעשרה משחקים, בדרך למקום השני בליגת העל היוגוסלבית. גאליץ' שיחק במדי הקבוצה במשך שמונה עונות, וזכה עימה בארבע אליפויות יוגוסלביה, מתוכן שלוש ברציפות. באירופה רשמה הקבוצה את הישג השיא שלה בכל הזמנים בעונת 1965/1966, כשהעפילה לגמר גביע אירופה לאלופות. גאליץ' פתח בהרכב קבוצתו למשחק הגמר, בו נוצחה פרטיזן 1–2 על ידי ריאל מדריד.
בתום אותה עונה, ולקראת עונת 1966/1967, עבר גאליץ' לקבוצת סטנדרד לייז' הבלגית. את הקבוצה אימן אז בן ארצו, מילוראד פאביץ'. בעונת הבכורה שלו בקבוצה זכה גאליץ' עם קבוצתו בגביע הבלגי, לאחר ניצחון במשחק הגמר מול מכלן, 3-1 בהארכה. גאליץ' פתח בהרכב למשחק הגמר אך הוחלף במהלך המחצית השנייה. גאליץ' שיחק בקבוצה במשך ארבע עונות, כשבשתיים האחרונות הוא זכה עימה באליפות בלגיה. עונת השיא האישית שלו בקבוצה הייתה עונתו האחרונה במדיה, בה כבש 17 שערי ליגה וסייע לקבוצתו לזכות באליפות השנייה ברצף.
לקראת עונת 1970/1971 עבר גאליץ' לסטאד ריימס הצרפתית. בעונת הבכורה שלו השתלב גאליץ' היטב בקבוצה, וכבש 14 שערי ליגה ב-36 הופעות. עונה אחר כך הסתבכה הקבוצה במאבקי התחתית, ועל אף שהצליחה לשרוד בליגה הבכירה, גאליץ' החל לאבד את מקומו בהרכב, ורשם 16 הופעות ליגה בלבד. בסיום עונת 1972/1973, בה רשם הופעות בודדות במדי הקבוצה הראשונה ושיחק בעיקר עם קבוצת המילואים, פרש גאליץ' ממשחק פעיל בגיל 35.
קריירת משחק > נבחרת יוגוסלביה

גאליץ' רשם את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת יוגוסלביה ב-31 במאי 1959, בניצחון הנבחרת 0–2 על בולגריה במסגרת מוקדמות יורו 1960. גאליץ' כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת כבר בדקה הראשונה למשחק, שנערך באצטדיון פרטיזן, אצטדיון הבית של קבוצתו פרטיזן בלגרד.
יוגוסלביה הייתה אחת מארבע הנבחרות שהצליחו להעפיל לטורניר יורו 1960 בצרפת, וגאליץ' זומן לסגל נבחרתו לטורניר. בשלב חצי הגמר פתח גאליץ' את מסכת ההבקעות במשחק מול צרפת כשהעלה את נבחרתו ליתרון 0–1 בדקה ה-11, בדרך לניצחון 4–5 בסיום. במשחק הגמר מול ברית המועצות כבש גאליץ' את השער הראשון במשחק בדקה ה-43, אך ברית המועצות חזרה לניצחון 1–2 בהארכה, ויוגוסלביה סיימה את אליפות אירופה הראשונה בהיסטוריה במקום השני. גאליץ' זכה (במשותף עם ארבעה שחקנים נוספים) בתואר מלך שערי הטורניר בזכות צמד שעריו, ואף זכה למקום בנבחרת הטורניר לצד שלושה משחקני נבחרתו.
בהמשך אותו הקיץ ייצג גאליץ' את נבחרתו באולימפיאדת רומא, והוביל אותה לזכייה במדליית הזהב. גאליץ' כבש בכל חמשת משחקיה של יוגוסלביה בטורניר, כולל שלושער במשחק שלב הבתים מול בולגריה שהסתיים בשוויון 3-3, והשער הפותח כבר בדקה הראשונה בניצחון יוגוסלביה 1–3 על דנמרק בגמר. עם שבעה שערים בחמישה משחקים, זכה גאליץ' בתואר מלך השערים של הטורניר.
במסגרת מוקדמות מונדיאל 1962, כבש גאליץ' ארבעה שערים בארבעת משחקיה של יוגוסלביה וסייע לה להעפיל למונדיאל 1962 בצ'ילה. גאליץ' הוביל את סגל יוגוסלביה כקפטן הנבחרת בטורניר הגמר, בו הוגרלה יוגוסלביה לבית א', לצדן של אלופת אירופה ברית המועצות, אורוגוואי וקולומביה. בשלב הבתים כבש גאליץ' שלוש פעמים, שער אחד בניצחון 1–3 על אורוגוואי וצמד שערים בניצחון 0–5 על קולומביה. הוא הוסיף לפתוח בהרכב בכל משחקיה של נבחרתו בטורניר, בו סיימה הנבחרת רביעית לאחר הפסד 0–1 לצ'ילה המארחת במשחק על המקום השלישי. בסך הכול רשם גאליץ' שש הופעות ושלושה שערים בטורניר.
גאליץ' הוסיף לשחק בנבחרת עד לשנת 1965. בקריירה הבינלאומית שלו רשם גאליץ' 51 הופעות במדי הנבחרת, בהן כבש 37 שערים. הוא ממוקם שני בטבלת מלך השערים של הנבחרת בכל הזמנים, עם שער אחד פחות מהמקום הראשון, סטפאן בובק.
תארים

אליפות יוגוסלביה (4): 1960/1961, 1961/1962, 1962/1963, 1964/1965
אליפות בלגיה (2): 1968/1969, 1969/1970
הגביע הבלגי: 1966/1967
מדליית זהב אולימפית: 1960
אליפות אירופה: 1960 (מקום שני)
מלך השערים של יורו 1960
מלך השערים של אולימפיאדת רומא (1960)
נבחרת הטורניר של יורו 1960
סטטיסטיקות > מועדונים

| עונה | קבוצה | ליגה | בליגה> הופעות | בליגה> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1958/1959 | פרטיזן בלגרד | יוגוסלביהליגת העל היוגוסלבית | 10 | 7 |
| 1959/1960 | פרטיזן בלגרד | יוגוסלביהליגת העל היוגוסלבית | 22 | 10 |
| 1960/1961 | פרטיזן בלגרד | יוגוסלביהליגת העל היוגוסלבית | 21 | 14 |
| 1961/1962 | פרטיזן בלגרד | יוגוסלביהליגת העל היוגוסלבית | 21 | 7 |
| 1962/1963 | פרטיזן בלגרד | יוגוסלביהליגת העל היוגוסלבית | 25 | 16 |
| 1963/1964 | פרטיזן בלגרד | יוגוסלביהליגת העל היוגוסלבית | 20 | 4 |
| 1964/1965 | פרטיזן בלגרד | יוגוסלביהליגת העל היוגוסלבית | 24 | 15 |
| 1965/1966 | פרטיזן בלגרד | יוגוסלביהליגת העל היוגוסלבית | 5 | 1 |
| 1966/1967 | סטנדרד לייז' | בלגיהליגת העל הבלגית | 22 | 9 |
| 1967/1968 | סטנדרד לייז' | בלגיהליגת העל הבלגית | 14 | 2 |
| 1968/1969 | סטנדרד לייז' | בלגיהליגת העל הבלגית | 23 | 5 |
| 1969/1970 | סטנדרד לייז' | בלגיהליגת העל הבלגית | 25 | 17 |
| 1970/1971 | סטאד ריימס | צרפתליגת העל הצרפתית | 36 | 14 |
| 1971/1972 | סטאד ריימס | צרפתליגת העל הצרפתית | 16 | 3 |
| 1972/1973 | סטאד ריימס | צרפתליגת העל הצרפתית | 3 | 1 |
| סך הכל בקריירה | סך הכל בקריירה | סך הכל בקריירה | 287 | 125 |
סטטיסטיקות > נבחרת לאומית

| נבחרת יוגוסלביה> שנה | נבחרת יוגוסלביה> הופעות | נבחרת יוגוסלביה> שערים |
| --- | --- | --- |
| 1959 | 2 | 1 |
1960: 14
| 1961 | 11 | 7 |
| 1962 | 10 | 8 |
| 1963 | 3 | 2 |
| 1964 | 5 | 2 |
| 1965 | 6 | 3 |
| סה"כ | 51 | 37 |
מורוני

| --- | --- |
נמל מורוני
נמל מורוני
 מדינה:  קומורו קומורו
 תאריך ייסוד:  1962
 שטח:  30 קמ"ר
 גובה:  29 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  74,749 (15 בדצמבר 2017)
  ‑ צפיפות:  1,800 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  11°42′13″S 43°15′13″E﻿ / ﻿11.703611°S 43.253611°E﻿ / -11.703611; 43.253611
 אזור זמן:  UTC +3
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת קומורו מוגדלת) פומבוני מוטסמודו מיוט (צרפת) מצר מוזמביקמורוני(למפת קומורו רגילה) פומבוני מוטסמודו מיוט (צרפת) מצר מוזמביקמורוני  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מורוני (בערבית: موروني) היא העיר הגדולה ביותר באיי קומורו. משנת 1958 שימשה כבירת הקולוניה הצרפתית קומורו, והחל משנת 1975, בירת המדינה העצמאית.
היסטוריה

העיר נוסדה על-ידי מתיישבים ערבים, ככל הנראה במהלך המאה ה-10. לאחר העצמאות, העיר גדלה בקצב מהיר. בשנת 1990 התגוררו בעיר כ-23,400 תושבים ובשנת 2013 התגוררו בעיר כ-81,329 תושבים. המוסלמים הסונים מהווים 98% מהאוכלוסייה, ויש מיעוט של קתולים. ערבית וצרפתית הן השפות הרשמיות, כאשר אחת השפות המדוברות ביותר היא קומורית.
כלכלת העיר מבוססת בעיקר על מסחר, תיירות ועל ייצור של מוצרים רבים כגון קקאו וקפה.
מורוני ממוקמת על החוף המערבי של האי גרנד קומורו לחוף מצר מוזמביק. בעיר נמצא הנמל הראשי של איי קומורו וכן שדה התעופה הבינלאומי מורוני האהאיה. העיר ערבית באופייה ויש בה מספר מסגדים.
מורוסרפטור

| מורוסרפטור |
| --- | --- |

תקופה
קרטיקון עליון, 88–86 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: מגרפטוריים
סוג:: מורוסרפטור
מין:: Murusraptor barrosaensis
שם מדעי
 Murusraptor ‏קוריאה וקורי, 2016
תחום תפוצה


מורוסרפטור (שם מדעי: Murusraptor; מלטינית: "גנב חומות") הוא סוג של דינוזאור טורף ממשפחת המגרפטוריים שחי באמריקה הדרומית במשך הקרטיקון העליון שלפני 88 עד 86 מיליון שנה מזמננו.
הסוג תואר ב-2016 בידי החוקרים: פיליפ קורי (אנ') ורודולפו קוריה (אנ') ונכלל בו מין יחיד - Murusraptor barrosaensis. הוא ידוע רק מממצאי מאובנים מתצורת סיירה ברוסה (אנ') שבפטגוניה, ארגנטינה. הממצאים השתייכו לפרט אחד והורכבו מגולגולת חלקית, כמה צלעות, אגן ירכיים חלקי ושרידי רגליים וכן ממספר עצמות לא ברורות. המממצאים מצויים כיום במוזיאון כרמן פונס (אנ') שבעיר פלאסה וינקול שבמחוז נאוקן.
דינוזאור זה היה טורף גדול באמריקה הדרומית והוא השתייך למשפחת המגרפטוריים, בה היו מספר זנים גדולים כמו המגרפטור, האירוסטאון והאורקורפטור ולפי השוואת גודלו הגיע לאורך של 6.4 מטרים, אם כי נראה שהפרט עוד לא הגיע לבגרות והיה עשוי להיות גדול עוד יותר. הוא היה בעל ראש מוארך מעט ולסתות בעלות שורות שיניים כפופות, זרועות חזקות וצוואר נמוך עם זנב ארוך. הוא היה כנראה טורף עיקרי ואולי היה אוכל נבלות אפשרי.
לפי מספר רמזים הפרט שנמצא היה בעל זיהום או פגיעה ממחלה, מה שלא ודאי אם גרם למותו.
הערות שוליים

↑  Coria, R. A.; Currie, P. J. (2016). "PLOS ONE: A New Megaraptoran Dinosaur (Dinosauria, Theropoda, Megaraptoridae) from the Late Cretaceous of Patagonia". PLOS ONE. Journals.plos.org. 11 (7): e0157973. doi:10.1371/journal.pone.0157973. PMC 4954680. PMID 27439002.
↑  "Meet Murusraptor: The Supermodel of Megaraptors - Dead Things : Dead Things". Blogs.discovermagazine.com. 2015-07-16. Retrieved 2016-07-22
מולין אוקרמן

| --- | --- |

 לידה:  12 במאי 1978 (בת 46) שוודיה סטוקהולם, שוודיה 
 שם לידה:  מולין מריה אוקרמן
 מדינה:  ארצות הברית, שוודיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1997 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת יורק  Sir Winston Churchill Secondary School  Niagara District Secondary School  North Toronto Collegiate Institute  Dante Alighieri Academy 
 בן זוג:  ג'ק דונלי (2017 - הווה)
 מספר צאצאים:  1
 פרופיל ב-IMDb
 
מולין מריה אוקרמן (בשוודית: Malin Maria Åkerman; נולדה ב-12 במאי 1978) היא שחקנית ודוגמנית שוודית-קנדית-אמריקאית.
בילדותה ונערותה הופיעה במספר פרסומות טלוויזיה ועבדה כדוגמנית. קריירת המשחק שלה החלה ב-1997, כשהופיעה בסדרת הטלוויזיה הקנדית "ארץ: הקונפליקט האחרון". לאחר התפקיד הקטן שלה בסדרה, קיבלה תפקידים קטנים בסרטים "The Utopian Society"‏ (2003) ו"הרולד וקומר משתוללים באמריקה" (2004).
התפקיד הראשי הראשון שקיבלה היה בסרט "אשת החלומות" (2007), לצד בן סטילר. בשנה שלאחר מכן שיחקה בתפקיד משנה בסרט "27 שמלות", לצד קתרין הייגל. הפריצה הגדולה שלה הייתה ב-2009 בסרט "השומרים", עליו הייתה מועמדת לפרס סאטורן. היא השתתפה גם בסרטים "ההצעה", "טיפול זוגי", ו"בעין העדשה".
מלבד דיבור שוטף באנגלית ובשוודית, היא דוברת גם צרפתית וספרדית.
ראשית חייה

אוקרמן נולדה בסטוקהולם שבשוודיה למשפחה קתולית, אך גדלה כבודהיסטית. אמה, פיה (לבית סנדסטורם), מורה לאירובי ודוגמנית, ואביה, מגנוס אוקרמן, סוכן ביטוח. כשהייתה בת שנתיים, המשפחה עברה לקנדה. ארבע שנים לאחר מכן הוריה התגרשו, ואביה חזר לשוודיה. שני הוריה נישאו בשנית, והביאו לאוקרמן אח למחצה ושתי אחיות למחצה. היא הגדירה את ילדותה כקשה, ואמרה: "אהבתי את אבי מאוד, וזכיתי לראות אותו רק בחגים. עם זאת, אני חושבת שהפרידה שלהם (של הוריה) הייתה מועילה, מכיוון שהייתי אז צעירה מאוד, כך שיכולתי להתרגל לזה. הקשרים שלי לשוודיה היו תמיד חזקים, ואני שמחה להיות חלק משתי תרבויות".
היא בעלת אזרחות שוודית מלידה, ובעלת תושבות קבע בקנדה. מכיוון שנולדה בשוודיה וגדלה בקנדה, יש לאוקרמן "רגשות סותרים" כלפי שתי המדינות. בראיון שנתנה לכתב העת "Toronto Star", אמרה: "בכל פעם שאני בקנדה אני מרגישה יותר שוודית, ובכל פעם שאני בשוודיה אני מרגישה יותר קנדית. אני שייכת לשני המקומות, ואני אוהבת את שניהם במידה שווה. זה מצחיק כי השוודים טוענים שאני הגאווה של המדינה שלהם והקנדים קוראים לי הילדה הקנדית שלהם. אני אקח את הכל".
כילדה, אוקרמן לא תכננה להיות שחקנית. אמה קישרה את מולין לעולם הדוגמנות בעת לימודיה בבית הספר היסודי, ואוקרמן אף השיגה עבודות דוגמנות בכמה קמפיינים, אך בגיל 12 החליטה להפסיק לדגמן. ארבע שנים לאחר מכן, היא חזרה לדגמן לאחר שסוכנות הדוגמנות "פורד מודלס" גילתה אותה בקניון. אוקרמן חתמה על חוזה עם הסוכנות, וזכתה לדגמן לחברת הטיפוח "Noxzema".
בגיל 18 החליטה אוקרמן לשנות כיוון ולפנות לפסיכולוגיה התפתחותית. היא למדה במשך שנה באוניברסיטת יורק שבטורונטו, אך בגלל כמה הצעות משחק בסרטים וסדרות טלוויזיה, החליטה לפרוש מלימודיה, לשנות כיוון ולהיות שחקנית.
קריירת משחק > 1997–2008: תחילת הקריירה

לאחר שדגמנה לכמה קטלוגים ופרסומות, הוזמנה אוקרמן להופיע בתפקיד אורח במספר סדרות טלוויזיה. הופעתה הראשונה בטלוויזיה הייתה בסדרת המדע הבדיוני הקנדית "ארץ: הקונפליקט האחרון" ב-1997, שבה שיחקה רובוט. לפני כן, היא צילמה פיילוט לפרויקט ב-MTV יחד עם השחקנית רייצ'ל מקאדמס, אך הפרויקט לא יצא לאור. בשנת 2000 הופיעה בתפקיד אורח בסדרה "אוצרות מן העבר", וביצעה תפקיד קטן בסרט הקנדי "מועדון הגולגולות". בשנה שלאחר מכן, היא הופיעה בסדרות הקנדיות "Doc" ו"בנות הזהב".
ב-2001 היא עברה ללוס אנג'לס כדי לפתח את קריירת המשחק שלה. במקביל למעברה ללוס אנג'לס, היא לוהקה לסרט "The Utopian Society" שיצא ב-2003.
ב-2003 הצטרפה אוקרמן ללהקת הרוק אלטרנטיבי "The Petalstones" כסולנית הלהקה. ב-2005 הוציאה הלהקה אלבום, "Stung", אך אוקרמן עזבה לבסוף את הלהקה וחזרה למשחק, כי "זה היה מדהים וכיפי, אך אני לא חושבת שאי פעם אהיה זמרת. ניסיתי, וזה לא עבד".
ב-2004 הופיעה בסרט הקומדיה "הרולד וקומר משתוללים באמריקה" בתפקיד ליאן. ב-2005, היא לוהקה לתפקיד ג'ונה בסדרה של HBO "הקאמבק" לצד ליסה קודרו. הסדרה היא מוקומנטרית, ובכורתה הייתה ביוני 2005. הסדרה בוטלה לאחר עונה אחת בלבד. אוקרמן סיכמה את זמנה בסדרה כך: "החוויה הכי מגניבה שעברתי בחיי. ליסה קודרו היא האלילה שלי". ב-2006 הופיעה אוקרמן בשני פרקים של הסדרה "הפמליה" (HBO). ב-2007 שיחקה בסרט הקומי "האחים סולומון". באותה שנה הופיעה בסרט "הפלישה" לצד ניקול קידמן, וכיכבה בסרט "אשת החלומות" לצד בן סטילר. בסרט יוצאים השניים לירח דבש שמסתבך. הסרט קיבל בעיקר ביקורות שליליות.
אוקרמן שיחקה בקומדיה הרומנטית "27 שמלות" (2008) לצד קתרין הייגל. הסרט קיבל ביקורות מעורבות. אוקרמן שיחקה את סאלי בסרט הקצר "Bye Bye Sally"‏ (2009).
קריירת משחק > 2009: פריצת הדרך ו"השומרים"

ב-2007 החלה הפקת הסרט "השומרים", שמבוסס על ספר בעל אותו שם. בסרט אוקרמן מגלמת את הגיבורה הראשית, "סילק ספקטר II", תפקיד שאליו נבחנו מאות שחקניות. במאי הסרט, זאק סינדר, טען שבחר את מולין לתפקיד מכיוון ש"אתה מרגיש שמולין יכולה להרביץ לך, אבל מצד שני, יש לה קצת תמימות, וזה משהו שאני אוהב". ג'סיקה אלבה ומילה יובוביץ' היו המועמדות העיקריות לגילום התפקיד, אך סינדר הרגיש שהן מוכרות מדי לגילום תפקיד כה רציני. לאחר שקיבלה את התפקיד, מולין הכריזה: "זה תסריט באמת, באמת, באמת כתוב היטב. (זה) תפקיד באמת גדול, שאני כל כך מתרגשת לעשות, כי הוא הפוך מכל מה שאי פעם עשיתי. זה רומן נהדר". היא התמודדה עם חודשים של אימונים מפרכים ודיאטה קפדנית. הצילומים החלו באוקטובר 2007, והסתיימו בפברואר 2008. בסרט היה עליה לנעול נעליים גבוהות-עקב וללבוש חליפת לטקס. Rotten Tomatoes עם ממוצע של 64%. אוקרמן הייתה מועמדת ל"פרס סאטורן לשחקנית המשנה הטובה ביותר" ול"פרס השחקנית הטובה ביותר בטקס פרסי הילדים" על תפקידה בסרט.
חודש לאחר סיום צילומי הסרט, הוכרז שאוקרמן תשחק בסרט "ההצעה" לצד סנדרה בולוק וראיין ריינולדס. בסרט היא משחקת את גרטרוד, חברתו לשעבר של דמותו של ריינולדס, אשר נטש אותה כדי לעבור לניו יורק. על אף שקיבל ביקורות מעורבות, הסרט גרף 317 מיליון דולר ברחבי העולם.
אוקרמן שיחקה בסרט "טיפול זוגי" (2009) שכתבו ג'ון פאברו ווינס ווהן. בסרט מוצגים ארבעה זוגות שטסים לאיים הטרופיים לייעוץ זוגי. אוקרמן משחקת את רוני, אשתו של דייב (וון) ואמם של שני ילדיהם. אוקרמן הצהירה שהיא אהבה את תסריט, את הסרט ואת הדינמיקה בין השחקנים. היא נהנתה לשחק דמות אם, בטענה ש"אני הבכורה מבין ארבעה אחים, אז יש לי הרבה ניסיון בגידול ילדים". הסרט צולם בבורה בורה במשך שלושה וחצי שבועות, והבמאי הרשה לשחקנים לשנות את התסריט מדי פעם, אם יש להם רעיונות טובים. זו הפעם הראשונה שאוקרמן שיחקה אם ואישה, והיא ניסתה לעשות את הדמות אמינה ככל האפשר. המבקרים קטלו את הסרט, אך הוא הכניס 70 מיליון דולר בשבוע הראשון לצאתו, וגרף 171 מיליון דולר ברחבי העולם.
קריירת משחק > 2010–2016

כוכב "איך פגשתי את אמא", ג'וש רדנור, כתב וביים את הסרט "שמחתודהעודבבקשה", שבו אוקרמן מככבת בתור אנני, אישה עם בעיות התקרחות שיש לה נטייה לצאת עם הגברים הלא-נכונים. היא לבשה פאת קרחת בשביל הדמות, והייתה צריכה לגלח את גבותיה. במקור, רנדור שלח לאוקרמן את התסריט והציעה לה לשחק דמות שונה, אך היא רצתה לשחק את אנני, ולוהקה לתפקיד. לפני ששיחקה את הדמות, היא חקרה על ההתקרחות וההתמודדות של נשים עם המחלה. בכורת הסרט הייתה בפסטיבל סאנדנס ב-22 בינואר 2010, והוא קיבל מהקהל את פרס "סרט הדרמה האמריקאי הטוב ביותר".
ב-17 במאי 2010 הוקרן פרק בסדרה של CBS, "איך פגשתי את אמא", בו השתתפה בהופעת אורח.
אוקרמן מככבת לצד ברוס ויליס ופורסט ויטאקר בסרט "קאץ' 44.", שיצא ביולי 2010. בספטמבר 2010, מגזין Variety דיווח שאוקרמן תככב לצד אית'ן הוק במותחן "The Numbers Station". באותו חודש הוכרז שהיא תככב לצד ג'ניפר אניסטון בסרט "את, אני והשאר", ובסרט העצמאי "Criminal Empire for Dummy's" לצד גארי אולדמן ומיילו ונטימיליה. אוקרמן כיכבה בקומדיה הרומנטית "הרומנטיקנים" (2010).
בסרט "מועדון הבנג בנג", אוקרמן מככבת כגיבורה הראשית, רובין קומלי. בכורת הסרט הייתה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו 2010, והוא הוצג גם בפסטיבל הסרטים טרייבקה ב-21 באפריל 2011.
ב-2011 אוקרמן ביצעה תפקיד משני בסרט הקומי "אלקטרה לוקס", שמספר על חייה של כוכבת הפורנו אלקטרה לוקס, לאחר פרישתה. הסרט הוא סרט המשך ל"נשים מסובכות". בסרט אוקרמן משחקת את טריקסי, פקידה בבית מרקחת, שמתאהבת בדמותו של ג'וזף גורדון-לוויט. הסרט צולם במשך עשרה ימים בלבד, ויצא לאקרנים ב-11 במרץ 2011 במהדורה מוגבלת. המבקרים תיארו את הסרט כ"מין קומדיה מוזרה המלאה בעלילות משנה מתפתלות, שנינות פה ושם, וגם, למרבה הצער, לא הרבה בדיחות מצחיקות".
אוקרמן החליפה את לינדזי לוהן בתפקיד הדמות הראשית בסרט "Inferno: A Linda Lovelace Story" שמבוסס על חיי לינדה לאבלייס. פרויקטים נוספים שאוקרמן השתתפה בהם כוללים את הסרטים "המדליון" ו"האיש המכני הענק".
הסדרה בכיכובה, "ילדי בית החולים", עלתה לאוויר ב-2010, ובה אוקרמן משחקת את ד"ר ואלרי פליים, עד לשלהי 2016.
ב-2012 החלה להופיע בעונה ה-2 של "פרברי הגיהנום" כאמה הביולוגית של טסה אלטמן.
קריירת משחק > 2016 – היום

ב-2019 הפיקה את הסרט הקומי "Friendsgiving" וכיכבה בו לצידה של קאט דנינגס, כמו כן שיחקה באותה שנה בסדרה "דולפייס"לצידה של דנינגס.
בשנת 2020 השתתפה בתפקיד קטן בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "משטרה רפואית" של נטפליקס.
בשנת 2024 הנחתה את אירועי תחרות האירוויזיון 2024 במאלמה, שוודיה, לצד פייטרה מיידה.
תדמית

אוקרמן היא דיסלקטית והצהירה שלוקח לה זמן רב ללמוד טקסט. לדבריה, "אני נחרדת כאשר אני צריכה לעשות הקראה עם כל הקאסט (צוות השחקנים) כי אז אני מתחילה לגמגם, אז אני צריכה להתכונן הרבה מראש".
היא ידועה בכך שהיא מצטלמת לעיתים קרובות לסצנות עירום. בריאיון ל"Daily Mail", היא הגיבה: "אני לא מתביישת להתפשט בשביל סרט, כל עוד זה לא מיותר. ביליתי זמן רב כילדה בשוודיה, שם זה טבעי... אין הרבה נשים שמקיימות יחסי מין עם בעלן כשהן לובשות חזייה, נכון? אז בואו נעשה את זה אמיתי בסרטים". ב-2007 פרסם "Rotten Tomatoes" את רשימת "20 סצנות העירום הטובות ביותר", כשסצנת העירום של אוקרמן ב"אשת החלומות" מדורגת במקום השביעי. היא הצהירה שבעלה "מאוד תומך ואין לו שמץ של קנאה, ולא דואג בגלל דברים שאני עושה בסצנות שונות".
בעבר היא טענה שסקס אפיל "זה אחד הנכסים הטובים ביותר". ב-2008 היא הופיעה לראשונה ברשימת "99 הנשים הנחשקות" של מגזין AskMen.com, ודורגה במקום השישים. באותה שנה, מגזין הגברים "מקסים" דירג אותה במקום ה-59 ברשימת "100 הנשים השוות ביותר", וב-2009, היא דורגה במקום הרביעי ברשימת "הנשים הכי שוות של השנה" במגזין.
אוקרמן מגדירה את עצמה כפמיניסטית. היא מאמינה שגברים ונשים צריכים לקבל יחס שווה, אך גם סבורה ש"אנחנו (הנשים) שונות" ומוסיפה שהיא "מודה על ההבדלים הללו".
חיים אישיים

ב-2018 התאזרחה אוקרמן כאמריקאית, לאחר שבמשך עשורים נחשבה רק לתושבת גם בארצות הברית וגם בקנדה. אמה עדיין גרה בטורונטו.
אוקרמן פגשה את המוזיקאי האיטלקי רוברטו זינקון בשנת 2003, כשהיא שימשה כסולנית של הלהקה "The Petalstones", שם זינקון היה המתופף. הם התחתנו בסורנטו, איטליה ביוני 2007. בשנת 2013, נולד להם בן, סבסטיאן זינקון. בני הזוג נפרדו בנובמבר 2013, וזינקון הגיש בקשה לגירושין מאוחר יותר באותו חודש, שהסתיים בסופו של דבר בתחילת 2014. באוקטובר 2017, אוקרמן הודיעה על אירוסיה לשחקן האנגלי ג'ק דונלי. הם נישאו בטולום, מקסיקו בדצמבר 2018.
אוקרמן גרה כבר שנים רבות בניאגרה און דה לייק שבאונטריו.