stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אל נבקש
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי תמי לוי והולחן על ידי משה נגר בשנת 1987, עבור זוהר ארגוב לתקליט הדרך הברוכה, שהיה גם האחרון בעקבות התדרדרות מצבו הבריאותי. נגר הלחין לארגוב באותה העת גם את "מה לך ילדה". שירים אלו היו ללהיטים ופרסמו את ארגוב לראשונה.
שם השיר הוא "סיבה לכל דבר" וכך הופיע באלבום "הדרך הברוכה" אך נתפרסם בשמות שונים על פי שורת הפתיחה "אל נבקש הכל לדעת..." והתחלת הפזמון החוזר "יש דברים נסתרים". השיר הופיע גם באלבום האוסף "אל נבקש (דברים נסתרים)".
במקור ראשון סקרו את ארגוב ואת "אל נבקש" בפרט וכתבו: ”שיר אחד ["אל נבקש"] מתוך האלבום הפך לקלאסיקה. שיר שנכתב על ידי ילדה בת 12 שקראה הרבה מאוד תנ"ך, בעיקר קהלת ומשלי ולמזלה הייתה לה דודה שעבדה ברדיו שמסרה את השיר לנגר, שהלחין אותו ונתן אותו לארגוב”.
גרסאות כיסוי

במרוצת השנים הוקלט השיר עשרות פעמים. בין הגרסאות הבולטות נמנות:
גרסתו של הזמר מתי סרי שהקליט אותו בשנת 1992 כחלק מהאלבום, מתי סרי שר זהר ארגוב.
גרסתה של הזמרת זהבה בן שהקליטה אותו בשנת 1998 כחלק מהאלבום, זהבה בן: בשירי נשמה שרה זוהר ארגוב.
גרסתו של הזמר עמיר בניון שהקליט אותו בשנת 2016.
גרסתה של הזמרת ספיר סבן שביצעה אותו בשנת 2017 כחלק מהתוכנית, "The Voice ישראל".
גרסתה של הזמרת מאיה פרחאן שביצעה אותו בשנת 2017 כחלק מהתוכנית, "אקס פקטור ישראל".
גרסתו של הזמר אייל גולן שהקליט אותו בשנת 2018 כחלק מהאלבום, נכון לתמיד.
גרסתן של הזמרת שרית חדד ותזמורת ירושלים מזרח ומערב שביצעו אותו בשנת 2019 כחלק מהופעה של "שרית חדד שרה זוהר ארגוב".
גרסתה של הזמרת גליקריה שהקליטה אותו בשנת 2019.
גרסתו של הזמר שלומי שבת שביצע אותו בטקס הדלקת המשואות שאירע בשנת 2019.
גרסתה של הזמרת ריטה שהקליטה אותו בשנת 2020 כחלק מהפרויקט, צו השעה: צו ראשון.
גרסתה של הזמרת רות חתומה שביצעה אותו בדצמבר 2021 כחלק מהתוכנית, "אקס פקטור ישראל".
גרסתו של הזמר שלומי סרנגה שהקליט אותו בשנת 2022.
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 1987 | תקליטור | האחים ראובני |  |
אנה סאסו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1963 (בת 61 בערך) ספליט, קרואטיה
 מדינה:  קרואטיה קרואטיה
 
אנה סאסו (בקרואטית: Ana Sasso; נולדה בשנת 1963) היא דוגמנית קרואטית.
ביוגרפיה

סאסו נולדה בספליט שהייתה אז חלק מיוגוסלביה, לאחר סיום התיכון החלה בקריירת דוגמנות.
ב-1982 קיבלה הצעה להשתתף בתחרות "מיס יוגוסלביה" לאחר שאחד המארגנים הראשיים של התחרות גילה אותה, היא נענתה להצעה וחודשיים לאחר מכן הוכתרה בתואר "מיס יוגוסלביה".
בתחרות מיס עולם 1982 עלתה לשלב חצי הגמר.
היא השתתפה במדינתה בפרסומת למי סודה של חברת "Pipi" לצד איוואן שולה. בנוסף, דגמנה בפריז ובמילאנו.
ב-1983 עשתה קולות רקע לאלבומה של הלהקה היוגוסלבית "Dʼ Boys".
סאסו הייתה אחת ממלכות היופי הידועות ביוגוסלביה ונחשבה כסמל ליופי נשי.[דרוש מקור]
ב-2005 התחתנה עם עורך דין מהעיר ספליט והתגרשה שנה לאחר מכן.
אלכסי סלזנייב

| --- | --- |

 לידה:  1888 טמבוב, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  יוני 1967 (בגיל 79 בערך) בורדו, צרפת 
 הישג בולט:  היה מס' 15 בעולם בשנים 1919–1920
 מד כושר מרבי:  2619 (בינואר 1920)
 מקצוע נוסף:  פרובלמאי 
 מדינה:  רוסיה, ברית המועצות, צרפת
 
אלכסי סלזנייב (באנגלית: Alexey (Alex) Selezniev;‏ 1888, טמבוב, רוסיה – יוני 1967, בורדו) היה שחמטאי סובייטי.
ביוגרפיה

סלזנייב נולד למשפחת סוחרים עשירה וסיים את לימודי המשפטים באוניברסיטת מוסקבה. הוא שיחק במספר תחרויות לפני המהפכה במועדון השחמט של מוסקבה. חלק מקום 8-10 בתחרות וילנה בשנת 1912 (ניצח: קארל הרומאדקה). בשנת 1913 חלק מקום 1-2 בתחרות במוסקבה, בתחרות אחרת במוסקבה חלק מקום 4-5.
בחודשים יולי ואוגוסט בשנת 1914 שיחק בתחרות מאנהיים, וחלק מקום 6-10 בתחרות שהופסקה (הוא שיחק בדרג ב') . (בקישור טבלה נכונה לעת הפסקת התחרות ותמונות מעניינות). לאחר הכרזת המלחמה נגד רוסיה, שלמעשה התחילה את מלחמת העולם הראשונה נכלאו בגרמניה סלזנייב ביחד עם עשרה שחקנים רוסים נוספים שהשתתפו בתחרות מנהיים. בחודש ספטמבר 1914 ארבעה מהשחמטאים (אלכסנדר אלכין, פדור בוגאטירצ'וק, סאבורוב וקופלמן) שוחררו והורשו לחזור לביתם. יתר השחקנים (אלכסנדר פלמברג, יפים בוגוליובוב, מליוטין, איליה רבינוביץ, פטר רומנובסקי, אלכסי סלזנייב ווינשטיין) נשארו ביחד כארבע שנים וקיימו שמונה תחרויות שחמט ביניהם. בתחרות הראשונה שהתקיימה בבאדן-באדן ניצח פלמברג. יתר התחרויות התקיימו בטריברג אים שוורצוואלד: בחמש מהתחרויות ניצח בוגוליובוב, באחת ניצח רבינוביץ' ובאחרונה חלקו רבינוביץ' וסלזנייב את המקום הראשון.
סלזנייב שיחק במספר דו-קרבות. בשנת 1916 סיים בתיקו עם הנס פארני בעיר טריברג +2 -2 =2 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו), בשנת 1917 הפסיד ליפים בוגוליובוב +2 -3 =3, בשנת 1920 ניצח את קורט פון ברדלבן  +2 -0 =4 בדו-קרב שהתקיים בברלין ובשנת 1921 ניצח את ריצ'רד טייכמן +1 -0 =1 .
לאחר מלחמת העולם הראשונה, בשנת 1919, ניצח  סלזנייב בתחרות ברלין. בתחרות אחרת הגיע שני, אחרי בוגוליובוב. בשנת 1920 ניצח שוב בתחרות ברלין,  והגיע למקום ה-14 בתחרות גטבורג (ניצח: ריכרד רטי). בשנת 1921 חלק מקום 3-4 בתחרות בה ניצח  אלכסנדר אלכין, והגיע למקום הרביעי בתחרות טריברג בה ניצח עקיבא רובינשטיין. בשנת 1922 חלק מקום 14-15 בתחרות פיסטיאן בה ניצח בוגוליובוב. בשנת 1923 הגיע למקום הרביעי בתחרות אוסטרבה בה ניצח עמנואל לסקר. בשנת 1924 חלק מקום 4-5 בתחרות מרן (ניצח: ארנסט גרינפלד).
לסלזנייב ולבוגוליובוב היו קריירות שהתפתחו באופן דומה. שניהם נכלאו בגרמניה במהלך מלחמת העולם הראשונה, ושניהם החליטו להישאר בגרמניה עד לשנת 1924. בשנה זו שניהם קיבלו הזמנות להשתתף באליפות השלישית של ברית המועצות ובדרך כלשהי הצליח ניקולאי קרילנקו לשכנעם לשחק ולהישאר בברית המועצות.
סלזנייב השתתף באליפות השלישית, הרביעית והחמישית של ברית המועצות (בשנים 1924, 1925 ו-1929) אך התוצאות שהשיג היו בינוניות. הוא חלק מקום 6-8 בתחרות מוסקבה בשנת 1924 (ניצח: בוגוליובוב), הגיע למקום ה-14 בתחרות לנינגרד 1925 (ניצח: בוגוליובוב), חלק מקום 15-17 בתחרות מוסקבה 1927 (ניצחו: פדור בוגאטירצ'וק ופטר רומנובסקי ),  סלזנייב ניצח בתחרות פולטבה בשנת 1927 (האליפות הרביעית של אוקראינה) בהקדימו את וסיולוד ראוזר, וחלק מקום 3-4 בתחרות אודסה בשנת 1928 (ניצחו: יעקב וילנר וולדימיר קירילוב). סלזנייב הודח ברבע הגמר של האליפות השישית של ברית המועצות. חלק מקום 4-6 בחצי הגמר של האליפות השביעית של ברית המועצות בשנת 1931. הגיע למקום העשירי בתחרות לנינגרד 1935 (ניצח: וסילי פאנוב).
לאחר תחרות זו למעשה חדל סלזנייב מפעילות תחרותית פעילה. הוא חי באוקראינה כאשר הנאצים השתלטו עליה וידידו בוגוליובוב סייע לו לעבור לטריברג, ומשם הצליח להגיע לצרפת.
לאחר מלחמת העולם השנייה הגיע למקום הרביעי בתחרות אולדנבורג (ניצח: פובילאס טאוטואיסאס).
אטיוד

הלבן מתחיל וזוכה, אטיוד משנת 1914
פתרון: 1. מב5 (המסע היחיד הזוכה) 1... מג3 2. מג5 מד3 3. מד5 מה3 4. מה5 מו3 5. מו5 מז3 6. ח6! ז:ח6 7. ח5 מח4 8. מז6 מז4 9. מ:ח6 מו4 10. מז7
אל-מת

במיתולוגיה ובסיפורי עם, אַל-מֵת הוא ישות שהייתה בעבר בחיים, והמשיכה להתקיים בעולם החיים גם לאחר מותה. אל-מתים מסוגים שונים, כגון ערפדים או זומבים, מתוארים באגדות של רוב תרבויות העולם, וביצירות בדיוניות רבות, בעיקר יצירות פנטזיה וספרות אימה.
מסורת האל-מתים

המונח "אל-מת" (באנגלית: Un-dead) הומצא על ידי ברם סטוקר, ברומן פרי-עטו "דרקולה":
כאן, ישנו משהו אחד שונה מכל אשר תועד. כאן ישנם חיים כפולים אשר אינם רגילים. היא ננשכה על ידי הערפד בזמן שהייתה בטראנס, מהלכת בשנתה, או, אתה תתחיל. אינך יודע זאת, החבר ג'ון, אבל עוד תדע זאת מאוחר יותר, ובזמן הוא יכול לבוא במיטבו כדי לקחת עוד דם. בטראנס היא מתה, ובטראנס היא אל-מתה, גם כן.
המסורת בתרבויות שונות גורסת כי אל-מתים נוצרים כשרוחות המתים לא מצליחות לעלות לשמים (גן עדן או גיהנום), ולכן נשארות על פני האדמה בגופן הקודם או ללא גוף גשמי בכלל. הסיבות להשארות הרוחות בעולמנו הן שונות: על הרוח נאסר לעלות בשל חטא שביצעה בעודה בחיים, הכניסה לעולם הבא נחסמה עבור הרוח על ידי כישוף מרושע, על ידי פגיעה מאוד קשה שנגרמה לה והרוח לא יכולה לעבור לעולם הבא עד שתקבל נקמה, או תרפא את הפגיעה ועוד. לפעמים הגורם שמכריח את הרוח להישאר בעולם החיים מטיל עליה משימה כלשהי, ומתנה את שחרורה של הרוח מכבליה בהשלמת המשימה. לפעמים, לעומת זאת, משימתו האל-מת היא נצחית ולכן נגזר עליו להישאר לעולמי עד מחוץ לעולם הבא (לעיתים הוא כבר הגיע לעולם הבא, אך הוחזר ממנו) ולבצע את אשר הוטל עליה; האל-מוות נתפס כסוג של קללה, שבה המקולל מתמיד בקיומו אך לא יכול לחוש סיפוק והנאה.
חשוב להבדיל בין "אל-מת" לבין "בן אלמוות" - אל-מת הוא מישהו שמת במובן הראשוני של המילה, אולם הוא שב מעולם המתים, או לא מצליח להשלים את ההליך ולנתק לחלוטין קשר עם העולם הזה, בן אלמוות לעומת זאת, אינו יכול למות.
לעומת זאת, אל-מתים רבים מתוארים כמפלצות חסרות בינה, שנשלטות כבובות על חוט בידי מפעיל מרושע. דוגמה לאל-מתים כאלה הם שלדים וזומבים (גופות מהלכות) שכוח מרושע מניע את איבריהם ועצמותיהם ומאפשר להם לבצע את מצוות אדוניהם.
דוגמאות לאל-מתים > גשמיים

לאל-מתים גשמיים ישנו גוף מוחשי מסוג כלשהו.
וריקולקאי מהמיתולוגיה הרומית.
זומבים, מדת הוודו.
דראוגים, מהמיתולוגיה הנורדית.
ערפדים, מתרבויות שונות.
מיילינגים, מהפולקלור הסקנדינבי.
גוויות מקפצות, (Jiangshi) מהפולקלור הסיני.
שדים, (למרות העובדה שיש סיפורים בהם שדים הם ישויות מסוג אחר ולא אל-מת).
דלואים, מהפולקלור האירי (ליל כל הקדושים).
דוגמאות לאל-מתים > לא גשמיים

אל-מתים אשר אינם גשמיים הם חסרי גוף מוחשי, אך מתקיימים בעולם החיים כיישויות רוחניות.
רוחות רפאים, נפוצות בתרבויות רבות - כל האל-מתים הלא גשמיים על סוגיהם יכולים להיחשב כוריאציות של רוחות.
פולטרגייסט, ממקור גרמני.
פנטום.
דוגמאות לאל-מתים > אל-מתים שמקורם בספרות או בקולנוע בדיוני או במשחקים

ליץ', קוסם או מכשף רב-עוצמה שהטיל כישוף עתיק על עצמו במטרה לזכות בחיי נצח.
שלד מונפש, הנפוץ באזורי בתי קברות.
אביר שלד, ממשחקים שונים.
אביר חסר ראש, מסרטים שונים ומספרים שונים.
אביר מוות (מתוך Dragonfable בו הם זוכים לחיי נצח והיווצרות מחדש במקום בו ירצו להיווצר אפילו כשהם שלדים, רומח הדרקון, Warcraft ו-World Of Warcraft).
מומיה מונפשת, הנפוצה בעיקר בפירמידות או היכלי קבורה מצריים.
מומיה מוזהבת, הנפוצה בספרי הרפתקאות.
יצור מעשה ידי אדם - כמו למשל המפלצת של ד"ר פרנקנשטיין המפורסם.
חיז"ל, מת שנעשה שימוש קסום בגופתו למטרות תקיפה; על פי ג'יי קיי רולינג, מחברת "הארי פוטר" (בתרגומה של גילי בר-הלל).
צל, אדם או מכשף אשר העלה רוחות באוב כדי שיעשו את מטרתו אך הרוחות חזקות ממנו והם משתלטות על גופו. מופיע בטרילוגיית "הירושה" (אראגון).
בספרה של מרי וולסטונקראפט שלי, "פרנקנשטיין, או פרומתאוס המודרני", תוארה צורה חדשה של המתים המהלכים בשנית, כשגופה הושבה ל'חיים' באמצעות המדע. פעולה דומה מכילים סיפורו הקצר של ה.פ. לאבקרפט "הרברט ווסט, מנפיש-מחדש", והסרט "המנפיש" שקיבל השראה מספר זה.
מספר עצום של סרטי-קולנוע נעשה על אל-מתים.
דוגמאות לאל-מתים > אל-מתים שמקורם בספרות או בקולנוע בדיוני או במשחקים > מבוכים ודרקונים

ב"מבוכים ודרקונים" ומערכות משחק דומות, כהן יכול לנסות "לגרש" אל-מתים על ידי פניה לאל הפטרון שלו או על ידי תיעול אנרגיה חיובית מסוג כלשהו. פעולה זו מאלצת את האל-מת לסגת מהכהן. כהנים עוצמתיים מסוגלים להשמיד לחלוטין אל-מתים חלשים באמצעות יכולת זו. למרות שהכוח לגרש אל-מתים תלוי בעיקר בעוצמת האמונה, חפץ או שריד קדוש בדרך כלל נחוצים על מנת למקד את הכוח האלוהי הנקרא לעזרה. עניין זה לקוח מהתפיסה המסורתית שניתן לדחות ערפדים על ידי צלב. כהנים של אלים מרושעים או מכשפים מרושעים עוצמתיים יכולים לעורר מתים מהמוות אל חיי אל-מת, ולשלוט על האל-מתים בצורה דומה, באמצעים של תאובה.
דוגמאות לאל-מתים > אל-מתים שמקורם בספרות או בקולנוע בדיוני או במשחקים > וורקראפט

ב-"World of Warcraft" האל-מתים מתחלקים לשני פלגים: המענים ומקוללים. המענים (Scourge) הם קבוצה גדולה של אל-מתים הנשלטת על ידי ישות חצי אל-מתה שנקראת הליץ' קינג (המלך הליץ'). הם היו הראשונים שהתפתחו בעולם של Warcraft הנקרא Azeroth. הפלג השני, העזובים (Forsaken), הצטרף לצד העדר (Horde) במלחמה.
כשהמענים החלו לפלוש לעולם הם הגיעו לעיר האלפים הגבוהים קואלת'אלס. הם הרגו את מנהיגת משמר האלפים, סילבאנאס ווינדריידר, והחזירו אותה לחיים בתור משרתתם. בשלב מסוים הליץ' קינג נחלש והיא הצליחה להשתחרר משליטתו. היא ועוד קבוצה של אל-מתים שהשתחררו משליטת מלך הליץ' הקימו את מסדר הForsaken ומאוחר יותר הצטרפו ל"עדר" ביחד עם האורקים של אורגימאר, הטאורנים וטרולי הג'ונגל משבט חנית האפלה.
במשחק World of Warcraft ניתן לשחק בתור אל-מת מהמקוללים ולבחור מבין המקצועות הבאים: לוחם, גנב, כהן, קוסם, מכשף, ובשלב מאוחר יותר גם כאביר מוות, צייד ונזיר.
ראו גם

האנשה של המוות
העלאה באוב
חיי נצח
חיים לאחר המוות
נשמה
תחיית המתים
אליהו התשואל

| --- | --- |

 לידה:  18 ביולי 1890 חיפה
 פטירה:  אוקטובר 1959 (בגיל 69) פתח תקווה
 פעילות בולטת:  התובע הכללי של ממשלת המנדט הבריטי
 תפקיד:  איש ציבור, צייר ומחנך
אליהו התשואל (18 ביולי 1890 – אוקטובר 1959) היה צייר, מורה ואיש ציבור, התובע הכללי של ממשלת המנדט הבריטי וממייסדי תנועת ברית הציונים הרוויזיוניסטים.
קורות חיים

נולד בחיפה לשרה ולרב מסעוד התשואל ב-18 ביולי 1890 (א' באב ה'תר"ן). מוצא משפחת אביו ממרוקו, ומשפחת אמו מסוריה. בילדותו למד אצל אביו, ובהמשך בבית הספר של כל ישראל חברים בעיר. בשל כישרונו, נשלח ללמוד בסמינר למורים של כל ישראל חברים בפריז שבצרפת.
בסיום לימודיו עבר לקהיר שבמצרים, שם מונה לשמש כמורה. בתקופת שהותו בקהיר ייסד בה את האגודה היהודית-לאומית "הנוער הישראלי".
בשנת 1907 (ה'תרס"ז) חזר לארץ ישראל, והחל לשמש כמורה לעברית, ערבית וצרפתית בבית הספר פקידות הברון רוטשילד וחברת יק"א בפתח תקווה. כן שימש בבית הספר כמורה לציור, זמרה והתעמלות, והיה הראשון שהנהיג את ההתעמלות כמקצוע קבוע. במקצועו כמורה שימש עד לשנת 1918 (ה'תרע"ח) לערך, ורבים מתלמידיו בשנים אלו שימשו בהמשך כחברי כנסת וכאלופים בצה"ל.
בשנת 1918 (ה'תרע"ח) החל לשמש כפקיד במנגנון המשפטי של ממשלת המנדט ביפו ובירושלים. במקביל לעבודתו למד את שיעורי המשפט הממשלתיים והוסמך בסיומם לעורך דין. לאחר הסמכתו מונה לשמש כתובע הכללי מטעם היועץ המשפטי של ממשלת המנדט במשך כשנתיים, בבית המשפט המחוזי בירושלים.
בשנת 1926 (ה'תרפ"ו) נישא למינה בת מאיר אקרמן. בשנה זו התפטר מתפקידו בעקבות התנכלותם של הבריטים למפעל הציוני, והחל לשמש כעורך דין פרטי בתל אביב.
כעורך דין, סייע בין היתר במשך כחמש שנים בהכרת המצאתו של אלכסנדר זרחין להתפלת מים, ונפגש לשם כך עם ראשי המדינה ושרים שונים.
נמנה עם ראשוני בוני הבתים ברמת גן, ובהמשך בקריית מטלון. כן נמנה עם מייסדי תנועת ברית הציונים הרוויזיוניסטים, וחבר הוועד של התנועה החל משנת 1930. בחודש נובמבר 1948 נבחר לשמש כחבר המועצה של הליגה להצלת יהודי ערב.
בשעות הפנאי עסק בציור אמנותי, וקיים מספר תערוכות בתל אביב, בהן הציג את ציוריו שהציגו לרוב את נופי ארץ ישראל, דיוקנים שונים, וכן מחוות לאירועי מלחמת העצמאות. כן עסק בפילוסופיה וחקר התנ"ך, ונודע כמומחה לשפות שמיות.
הלך לעולמו בחודש אוקטובר 1959 (אלול ה'תשי"ט) ונטמן בבית הקברות סגולה בפתח תקווה.
בחודש נובמבר 1960 התקיימה בבית הפרקליט בתל אביב תערוכת ציירים עורכי דין, שהציגה חלק מציורי הנוף שלו.
הערות שוליים

↑  לעיתים "חטואל" או "חתוויל"
↑  אליהו התשואל באתר GRAVEZ
אל נקמות (מחזה)

| --- | --- |

מודעת פרסומת ב"דואר היום", 1922.
 בימוי:  אפרים פריש (בכורה)
 הפקה:  ארנסט שטרן (בכורה)
 כתיבה:  שלום אש
 דמויות:  יעקל, רבקל'ה, מנקה
 מקום ההתרחשות:  ארץ הוויסלה
 תקופת ההתרחשות:  סביבות 1905
 מדינה:  שווייץ שווייץ
 סוגה:  דרמה
 הצגת בכורה:  19 במרץ 1907, דויטשס תיאטר, ברלין
 שפה:  יידיש
אל נקמות (ביידיש: גאט פון נקמה) הוא מחזה מאת שלום אש, שנכתב ביידיש ב-1906 והוצג לראשונה, בגרמנית, ב-1907. היצירה, המציגה זנות ולֶסבִּיוּת על רקע חיי היהודים בתחום המושב, היא אחת מעבודותיו המפורסמות והשנויות ביותר במחלוקת של אש.
דמויות

יעקל צַ'פְּצ'וֹבִיץ', בעליו של בית בושת המנסה לשוות לעצמו חזות מהוגנת כדי להשיא את בתו רבקל'ה.
שרה, אשתו של יעקל, זונה לשעבר.
רבקל'ה, בתם בת ה-17 של יעקל ושרה, נערה תמימה שאביה גידל אותה בנוקשות.
הינדל, זונה ותיקה בבית הבושת של יעקל, חולמת להינשא לשלוימ'ה.
מַנקֶה, זונה בבית הבושת של יעקל, חברתה הטובה של רבקל'ה המאוהבת בה.
רייזל ובאשא, זונות בבית הבושת של יעקל.
שלוימ'ה, סרסור ועבריין, מכרו של יעקל.
ר' אלי, שדכן המנסה למצוא חתן לרבקל'ה.
ר' יעקב, סופר סת"ם.
המחותן, אב שאלי מנסה לשדך את בנו לרבקל'ה.
עלילה

בהקדמה ציין אש כי הסיפור מתחולל בעיר ספר גדולה – לפי הכתוב, בתחום המושב ולא הרחק מלודז', בחודש מאי. תקופת ההתרחשות מצוינת כ"הווה"; המחזה חובר ב-1906.
יעקל צ'פצ'וביץ' הוא בעליו של בית בושת, המעסיק צעירות שנמלטו מהחברה הענייה והשמרנית בכפרי הולדתן. הוא אמיד למדי, והשקיע את כל מרצו בגידול בתו רבקל'ה כך שתהיה רחוקה ככל האפשר מעסקיו. הוא, אשתו ובתו מתגוררים בקומה העליונה של ביתם; במרתף פועל בית הבושת. בגלל החינוך הנוקשה של יעקל לא הותר לרבקל'ה לצאת לעיתים קרובות, וחברתה היחידה היא מנקה, אחת מהזונות העובדות אצל אביה. יעקל רוצה שבתו תינשא לבחור ישיבה ותקים משפחה מהוגנת, ולשם כך שכר את אלי השדכן. הוא שוקל לחזור בתשובה, ואף להתפרנס כעגלון, כמו אביו; עם זאת, בעלי-הבתים לא מעוניינים בקרבתו. אלי יעץ לו להזמין ספר תורה ולשים אותו בחדרה של רבקל'ה, כסגולה שתגן עליה מחטאי הוריה ותמנע מזל רע.
שלוימ'ה, אחד ממכריו המפוקפקים של יעקל, שואף להקים בית בושת משלו. הוא נעזר בהינדל, אחת מהעובדות. זו רוצה גם היא לעזוב את עיסוקה, ומציעה לשלם לו כדי שיינשא לה. היא מתכננת לקחת את מנקה ולהדיח את רבקל'ה לעבוד עבורם, כך שיוכלו להתפרנס מהן. יעקל מוצא את בתו במרתף, משוחחת עם מנקה. הוא מכה אותה ונועל אותה בחדרה.
בלילה יורד הגשם הראשון של האביב. רבקל'ה מצליחה לצאת מחדרה בעוד אביה ישן. מנקה מזמינה אותה לרקוד יחפה בבוץ, מנשקת אותה ואומרת שהיא רוצה שתחיינה כחתן וכלה. היא מציעה לה להימלט עמה אל מקום בו יוכלו להיות ביחד, ושתיהן בורחות אל ביתו של שלוימ'ה.
יעקל מתעורר ומגלה כי בתו נמלטה. הוא ושרה מבינים כי הלכה לשלוימ'ה, והוא מכה את אשתו בזעם. יעקל לוקח את ספר התורה בידיו ומקלל את אלוהים, באומרו כי הלה נוקם ונוטר ככל אדם. בעודו אחוז טירוף, הוא צועק כי היה מוכן לסבול כל עונש על חטאיו, אך לא פגיעה בתומתה של בתו. שרה מוצאת את שלוימ'ה והוא מסכים להשיב את רבקל'ה. אלי מגיע, נוזף ביעקל על דברי הכפירה ואומר כי עוד אפשר להסדיר שידוך עם בן-תורה עני, בתנאי שהנדוניה תוגדל וכי הכל יישמר בסוד. רבקל'ה מוחזרת הביתה; יעקל אומר לה כי לא יכה אותה, אך דורש לדעת אם היא עדיין "בת ישראל כשרה". היא עונה כי אינה יודעת. אלי מביא את אבי החתן המוצע. יעקל ממלמל שאין זה משנה, כי השטן לכד את בתו והיא נידונה לגורלם של הוריה. הוא תופס אותה בשערותיה וגורר אותה אל המרתף, וצועק לאלי שייקח את ספר התורה כי אינו זקוק לו יותר.
הפקות בישראל

"אל נקמות" הועלה עוד מספר פעמים בישראל:
בשנת 1982 בתיאטרון באר שבע בבימויה של אסתר איזביצקי; ביידיש בשנת 2002 בתיאטרון יידישפיל בבימויו של מוטי אברבוך.
בשנת 2007 בסל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין בבימויה של לילך סגל.
בשנת 2009 בבית צבי בבימויו של גיל ויינברג.
בשנת 2018 הפיק התיאטרון הקאמרי את "אל נקמות" (במקביל להפקה של "מעשיה מגונה") בבימויו של איתי טיראן ובעיבודם של טיראן ודני רוזנברג. בין השחקנים ג'וי ריגר, אלון דהן, הלנה ירלובה, אנסטסיה פיין וירדן ברכה.
הערות שוליים

↑  Ben Siegel. The Controversial Sholem Asch: An Introduction to His Fiction. Popular Press, 1976. עמ' 34–35
1 2  Beth Kaplan. Finding the Jewish Shakespeare: The Life and Legacy of Jacob Gordin. Syracuse University Press, 2007. עמ' 206
↑  סיגל, עמ' 37
↑  Alexander Weigel. Das Deutsche Theater: eine Geschichte in Bildern. Propylaën, 1999. עמ' 346
↑  Jeanette R. Malkin, Freddie Rokem. Jews and the Making of Modern German Theatre. University of Iowa Press, 2010. עמ' 49
↑  Vera Maximovna. PROscenium: voprosy teatra. כרך 1. Komkniga, 2006. עמ' 290
↑  סיגל, עמ' 39
↑  Jan Michalik. Dramat obcy w Polsce: premiery, druki, egzemplarze : [1765-1965] .  Ksieg. Akademicka, 2001. עמ' 207
↑  Joel Berkowitz. Yiddish Theatre: New Approaches. Littman Library of Jewish Civilization, 2003. עמ' 175–176
↑  Viktor Korotkii. Operatory i rezhissery russkogo igrovogo kino 1897-1921 : biofil'mograficheskii spravochni. NII Kinoiskustva, 2009. עמ' 240
↑  א. ב. יפה, עשרים השנים הראשונות. קרן תל אביב לספרות ולאמנות והוצאת הקיבוץ המאוחד, 1979. עמ' 74
↑  John H. Houchin. Censorship of the American Theatre in the Twentieth Century. Cambridge University Press, 2006. עמ' 83–85
↑  Warren Hoffman. The Passing Game: Queering Jewish American Culture. Syracuse University Press, 2009. עמ' 42
1 2 3  Alisa Solomon. Re-dressing the Canon: Essays on Theater and Gender. Taylor & Francis, 1997. עמ' 117–118
↑  הופמן, עמ' 43–44
↑  Monique Surel-Tupin. Charles Dullin. Presses Univ de Bordeaux, 1984. עמ' 778
↑  מסתלק מ"אל נקמות", דבר, 27 באוגוסט 1934
↑  Sholem Asch Bans His Own Play. יט"א, 27 במאי 1946
↑   ננו שבתאי, "אל נקמות": המחזה ששלום אש אסר להעלותו, זכה לביצוע מרשים בקאמרי, באתר הארץ, 21 באוגוסט 2018
איסור עבודה במקדש בבגדים קרועים

| --- | --- |
 מקרא:  ספר ויקרא, פרק י', פסוק ו', פרק כ"א, פסוק י'
 משנה תורה:  משנה תורה לרמב"ם, ספר עבודה, הלכות ביאת מקדש, פרק א'
 ספרי מניין המצוות:  ספר המצוות, לאו קס"ד; ספר מצוות גדול, לאו שב; ספר החינוך, מצווה ק"נ
 
האיסור לכהן להיכנס למקדש ולעבוד את עבודת הקרבנות בבגדים קרועים הוא מצוות לא תעשה מתוך תרי"ג מצוות התורה, לפיה אסור לכהן לעבוד במשכן או במקדש כשבגדיו קרועים.
מקור המצווה

לאחר מותם של נדב ואביהוא בני אהרון הכהן, שהקריבו אש זרה לפני ה', אמר משה לאהרון ולבניו הנותרים - אלעזר ואיתמר: ”רָאשֵׁיכֶם אַל תִּפְרָעוּ וּבִגְדֵיכֶם לֹא תִפְרֹמוּ וְלֹא תָמֻתוּ וְעַל כָּל הָעֵדָה יִקְצֹף וַאֲחֵיכֶם כָּל בֵּית יִשְׂרָאֵל יִבְכּוּ אֶת הַשְּׂרֵפָה אֲשֶׁר שָׂרַף ה'. וּמִפֶּתַח אֹהֶל מוֹעֵד לֹא תֵצְאוּ פֶּן תָּמֻתוּ כִּי שֶׁמֶן מִשְׁחַת ה' עֲלֵיכֶם וַיַּעֲשׂוּ כִּדְבַר מֹשֶׁה”.
בנוסף, כשהתורה מתארת את הכהן הגדול והמצוות המיוחדות שחלות עליו, היא אומרת: ”וְהַכֹּהֵן הַגָּדוֹל מֵאֶחָיו אֲ‍שֶׁר יוּצַק עַל רֹאשׁוֹ שֶׁמֶן הַמִּשְׁחָה וּמִלֵּא אֶת יָדוֹ לִלְבֹּשׁ אֶת הַבְּגָדִים אֶת רֹאשׁוֹ לֹא יִפְרָע וּבְגָדָיו לֹא יִפְרֹם. וְעַל כָּל נַפְשֹׁת מֵת לֹא יָבֹא לְאָבִיו וּלְאִמּוֹ לֹא יִטַּמָּא. וּמִן הַמִּקְדָּשׁ לֹא יֵצֵא וְלֹא יְחַלֵּל אֵת מִקְדַּשׁ אֱ-לֹהָיו כִּי נֵזֶר שֶׁמֶן מִשְׁחַת אֱ-לֹהָיו עָלָיו אֲנִי ה'”.
נחלקו הראשונים מה המקור ההלכתי לאיסור: הרמב"ם סובר שהדברים שציווה משה את אהרן ובניו מהווים את המקור ההלכתי לאיסור. הרמב"ן בהשגות על ספר המצות אומר שאין איסור מיוחד על קרועי בגדים, אלא כיוון שהבגדים קרועים הרי הם כמי שאינם, והאיסור הוא איסור עבודה במחוסר בגדים.
טעם המצווה

ספר החינוך הסביר שטעם האיסור הוא משום כבוד המקדש, בדומה לאיסור עבודה במקדש פרוע ראש.
חומרת האיסור

כהן שנכנס למקדש ועבד בעבודת הקרבנות כשבגדיו קרועים - חייב מיתה בידי שמים. ואם נכנס למקדש כשבגדיו קרועים כדרך אבלות אך לא עבד - הרמב"ם סובר שעבר באיסור תורה, ואילו הרמב"ן סבור שמדובר באיסור דרבנן בלבד.
דיני המצווה

המצווה חלה על הכהנים הזכרים, שלא יכנסו לעבוד במקדש כשבגדם קרוע באורך של טפח.
נחלקו לגבי המיקום בו חל האיסור: הרמב"ן סבור שהאיסור מהתורה הוא דווקא על מי שעובד ממש, ומדרבנן אסורה כניסה בלי עבודה רק בשטח שבין האולם למזבח, לא כולל השטח המקביל למזבח. הרמב"ם סבור שהאיסור מהתורה חל על כל השטח שמהמזבח ולפנים, כולל השטח שמקביל למזבח. בנוסף, לדעתו יש איסור מדרבנן על כל ישראל להיכנס לעזרת ישראל קרועי בגדים, מפני כבוד ומורא המקדש.
ראו גם

איסור עבודה במקדש פרוע ראש
הערות שוליים

↑  ספר ויקרא, פרק י', פסוקים ו'–ז'.
↑  ספר ויקרא, פרק כ"א, פסוקים י'–י"ב.
↑  ספר המצוות, לאו קס"ג.
↑  Hasagot HaRamban on Sefer HaMitzvot, Negative Commandments 163, www.sefaria.org
1 2 3 4  ספר החינוך, מצווה ק"נ.
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר עבודה, הלכות ביאת מקדש, פרק א', הלכה י"ד.
1 2  משנה תורה לרמב"ם, ספר עבודה, הלכות ביאת מקדש, פרק א', הלכה ט"ו.
1 2  ספר החינוך, מצווה קמ"ט.
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר עבודה, הלכות ביאת מקדש, פרק א', הלכה י"ז.
אלכסי לייהו

| --- | --- |

 לידה:  8 באפריל 1979 אספו, פינלנד 
 פטירה:  29 בדצמבר 2020 (בגיל 41) הלסינקי, פינלנד 
 שם לידה:  Markku Uula Aleksi Laiho 
 שם במה:  Alexi Laiho 
 מקום קבורה:  Malmi cemetery 
 מוקד פעילות:  פינלנד 
 תקופת הפעילות:  1993–2020 (כ־27 שנים) 
 מקום לימודים:  Pop & Jazz Conservatory 
 סוגה:  דת' מטאל מלודי, פאוור מטאל
 סוג קול:  בריטון 
 שפה מועדפת:  פינית 
 כלי נגינה:  גיטרה, פסנתר, כינור 
 חברת תקליטים:  ספיינפארם רקורדס, ניוקליר בלאסט 
 בן או בת זוג:  Kimberly Goss (2002–2004) 
 www.cobhc.com
 פרופיל ב-IMDb
 
אלכסי לייהו ב-2007
אלכסי " Wildchild" לייהו (בפינית: Alexi Laiho;‏ 8 באפריל 1979 – דצמבר 2020) היה סולן וגיטריסט בלהקות צ'ילדרן אוף בודום וקילהולוט. נוסף על כך, היה הגיטריסט הראשי בלהקת סינרג'י.
ביוגרפיה

לייהו נולד בשם מארקו וולה אלקסי לייהו באספו שבפינלנד. בגיל 7 הוא החל לנגן בכינור ובגיל 11 החל לקחת שיעורי גיטרה בקונסרבטוריון הפיני של פופ וג'אז. בנוסף, הוא למד שם לנגן בפסנתר.
הוא הושפע ממוזיקת ההבי מטאל ששמעה אחותו. לייהו היה חבר בלהקת "T.O.L.K", וב-1993 הקים את להקת המטאל נאו-קלאסי, " IneartheD". מאוחר יותר שינתה הלהקה את שמה ל"צ'ילדרן אוף בודום. באותה שנה, עברו חברי הלהקה לגור בהלסינקי.
בגיל 16, עזב לייהו את בית הספר, כדי להשקיע במוזיקה יחד עם צ'ילדרן אוף בודום.
ב-1997, הוא הצטרף ללהקת "Thy Serpent", אך עזב אותה לאחר תקופה קצרה.
במהלך קונצרט של צ'ילדרן אוף בודום ברוסיה עם להקת " Impaled Nazarene", הזמינו חברי הלהקה השנייה את לייהו להיות הגיטריסט הראשי שלהם. הוא הצטרף ללהקה, והיה חבר בה עד 2001, אך מעולם לא הביע עניין בלהקה.
ב-1999, הזמינה קימברלי גווס את לייהו להצטרף ללהקתה, סינרג'י, בתור גיטריסט ראשי. ב-2001, הצטרף גיטריסט נוסף ללהקה בשם רופה, דבר שיצר מתח בין הגיטריסטים, ותחרויות של מי יבצע סולואים בשירים.
בפברואר 2002, נישא לייהו לסולנית הלהקה, קימברלי גווס, והתגרש ממנה ב-2004, אך הם נשארו חברים טובים.
ב-2004, הקים לייהו פרויקט צד בשם Kylähullut, אשר הוקם עם חברו ללהקה טומי לילמן ווסה ג'וקינן מלהקת Klamydia.
התחביב העיקרי של לייהו היה מכוניות. אביו לימד אותו לנהוג כשהיה בן 10.
הכינוי שלו Wildchild (בתרגום לעברית:ילד פרא) בא מאחד השירים המפורסמים של W.A.S.P.