בז'סקו
היסטוריה יהודית > בין שתי המלחמות

השפל הכלכלי שהיה סביב מלחמת-העולם הראשונה נמשך גם בתקופה שבין שתי מלחמות העולם. מרבית יהודי בז'סקו המשיכו לעסוק במסחר זעיר וברוכלות בכפרים והתפרנסו מכך בדוחק. מעט האמידים היו סיטונאים, או בעלי הסוכנות של מבשלת הבירה באוקוצ'ים. בשנים הראשונות אחרי המלחמה הוטלו מיסים כבדים על הקהילה שהתקשתה לעמוד בהם. בשנות ה-30 המצב הוחמר עקב התגברות התעמולה האנטי-יהודית והחרם שהוכרז על המסחר והמלאכה היהודית. לצורך סיוע פעלו בעיר מספר קופות גמ"ח: חברת צדקה שהוקמה ב-1925 מתרומות בני העיר שבארצות-הברית; קופה שהוקמה ב-1927 בתמיכת הג'וינט; "האגודה למען היתומים בבז'סקו", שנתמכה בכספי סניף "צנטוס" בקרקוב, וטיפלה ביתומים וילדי עניים ובנצרכים בכלל; חברת "ביקור חולים" שהושיטה עזרה רפואית לעניים; "אגודה לטיפול בחולי שחפת" שהקימו בשנות ה-30 הרופאים היהודים בעיר, ועוד.
בין שתי מלחמות העולם הוקמו ופעלו ארגונים ציוניים רבים, כמו: תקוות ציון, הציונים הכלליים, השמאל הציוני ותנועת המזרחי, השומר הצעיר, הנוער העברי (שלאחר מכן נקרא הנוער הציוני), עקיבא, בית"ר, ארגון הנוער של הציונים הרוויזיוניסטים, החלוץ וארגון עזרה לחלוצים ופועלי ציון שמאל. מלבד הארגונים הציוניים פעלו בעיר אגודת ישראל וקבוצה קטנה של חברי הבונד. כמה וכמה מבני הנוער היהודי היו פעילים בשורות המפלגה הקומוניסטית הבלתי-ליגאלית. אחד מהם, מנדל פליישר, אף הועמד ב-1934 לדין בבית המשפט בטרנוב באשמת הפצת עלונים קומוניסטיים. על אף התנגדותם של חוגי החסידים לפעילות הציונית, ועל אף המכשולים שהעמידו בפניה השלטונות, הלכה וגברה השפעתם של הציונים בקרב האוכלוסייה היהודית בעיר שהובילו פעילות תרבותית ואמנותית ענפה, לרבות הפקות תיאטרון ופעילויות ספורט. למרות החיפושים והחרמת חומר ציוני, כ-70 אחוז מן היהודים בעלי זכות הבחירה בעיר הצביעו בעד הרשימה הציונית הלאומית, בבחירות לפרלמנט (הסיים) הפולני ב-1928. עם זאת המשיכה השליטה המסורתית של החרדים ובעלי הבתים בוועד הקהילה. בבחירות למועצת העירייה, שנתקיימו ב-1929 הסכימו היהודים, בלחץ השלטונות, להסתפק רק ב-5 מאנדאטים בלבד מתוך 12. כסגן ראש המועצה נבחר אז הציוני ד"ר הנריק בלוך.
בין המלחמות פעלה רשת ענפה של מוסדות תרבות יהודיים: תלמוד תורה, בית-ספר לנערות בית יעקב, שיעורי-ערב לעברית לנוער ולמבוגרים שהופעלו על ידי אגודת תרבות. האגודה אף ניהלה ספרייה ואולם קריאה. ב-1931 הוקם ליד אגודת תרבות ארגון בני ציון, שנועד להפיץ השכלה ותרבות בקרב הנוער היהודי ולשמש תשתית חברתית לאוניברסיטה עממית שפעלה שנים אחדות. גם פעלה גימנסיה פרטית, שייסד בזמנו הבארון גץ Johann Evangelist Götz, הבעלים של מבשלת-הבירה באוקוצ'ים. ב-1933 הוקם ליד בית העם "ועד האינטליגנציה", שגם יעדו היה הפצת השכלה. בעיר פעלו גם: "אגודה לתרבות מוזיקלית", מועדון מכבי, ובו סקציות להתעמלות, כדורגל ועוד. על חיי התרבות היהודית בעיר העיבה כל העת הסתה אנטי יהודית שהלכה וגברה בשנות השלושים. בראש המתפרעים ביהודים עמדו תושבי הכפר יאדובניקי, שהיה ידוע כקן של פורעים. באפריל 1939 הגיבו השלטונות על מעשיהם ואסרו 18 איש. הם נשפטו לתקופות מאסר מחודש עד לשלושה חודשים בגלל התפרעויות נגד היהודים.
ערב הכיבוש הגרמני חיו בעיר כ-3,600 יהודים. רבים מהם עסקו במסחר ותעשייה זעירים, חלקם עסקו במכירת יי"ש בפונדקים, מוצרי חקלאות ומלאכות שונות. לעומת בוכניה הקרובה שחיה ב"סגנון קרקוב" בז'סקו הייתה דומה יותר לטרנוב בכל שטחי החיים, מרבית תושביה דברו יידיש והתענינו בעיקר בפרנסתם. מועטים סיימו בית ספר על יסודי. חלק מהתושבים התרכז בעיקר סביב המרא דאתרא, רב העיר רבי משה ליפשיץ, סביב חסידות ויליפולער וחסידות באבוב. הקהילה נחשבה עניה מרודה. רק כשליש היו אנשי עסקים ומשכילים שעסקו במשפט, רפואה, וכדומה, ומעורבותם בחיי העיר הייתה גבוהה. הם גם לקחו חלק במועצת העיר.