stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הגנה מרחבית
לקריאה נוספת

בפסקה זו אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב בה וייתכן שמדובר במחקר מקורי, וכן מיותר להכניס כאן ספרייה שלמה לענייני ביטחון, שרובה לא קשור בכלל להגנה מרחבית. מה שקשור - צריך להיות מקושר באופן ספציפי מגוף הערך בהערת שוליים, וכל שאר המקורות צריכים להימחק.. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפסקה באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפסקה בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים. (7 בינואר 2024)
יגאל אלון, מסך של חול, תל אביב, 1959.
יגאל אלון, כלים שלובים, תל אביב, 1980.
ישראל בר, במעגל בעיות הביטחון, תל אביב, 1957.
דני נוי, "ההגנה המרחבית בביטחון הלאומי", מבפנים, ל"ט, 3, דצמבר 1977, עמ' 243–255.
גבי שריג, ביטחון שוטף (צה"ל) בפיקוד הצפון 1967-1949, קצרין, 1987/8.
גבי שריג, גדות של גשרי הירדן 1967-1949, קצרין, 1985/6.
שושנה שטיפטל, ההתיישבות הביטחונית בזיקה למלחמת העצמאות: נובמבר 1947 - יולי 1949, תל אביב, 1992.
זאב דרורי, אוטופיה במדים: תרומת צה"ל להתיישבות, לקליטת העלייה ולחינוך בראשית ימי המדינה, ירושלים, 2000.
זאב דרורי, "התנועה הקיבוצית כאליטה מגויסת", הקיבוץ: מאה השנים הראשונות,ירושלים, עמ' 81–102.
אלחנן אורן, "ההתיישבות, ייעודה ויעדיה - והביטחון", מערכות, 270-1, אוקטובר 1979, עמ' 109–125.
דותן דרוק, "הגנה מרחבית – התאוריה ויישומה ממלחמת העצמאות ועד מלחמת סיני", חיבור לשם קבלת תואר דוקטור לפילוסופיה, האוניברסיטה העברית, ירושלים, 2017.
דוד טל, תפיסת הביטחון השוטף של ישראל: מקורותיה והתפתחותה 1956-1949, ירושלים, 1998.
יגאל עילם, "התיישבות וביטחון", מערכות, 280-279, מאי 1981, עמ' 57–63.
מרדכי גור, "הגנה מרחבית", דפי אלעזר, 3, 1981.
ישראל גלילי, "התיישבות וביטחון", דפי אלעזר, 3, 1981.
היש תמורות בתפקידו הביטחוני של הקיבוץ? : מקראה סימפוזיונית, תל אביב, 1974.
הנועד תפקיד ביטחוני לקיבוצים ולהתיישבות בגבולות המדינה? יום עיון על הנושא, חיפה, 1978.
התיישבות וגבולות מדינת ישראל, ימי עיון בפרשיות היסטוריות ובעיות יסוד, 13, 1975.
רחבעם זאבי, תפקיד ההתיישבות בהבטחת הגבולות ובשמירת הריבונות ממלחמת ששת הימים ואילך, דפי אלעזר, 3, 1981.
יצחק זייד, "ההגנה האזרחית וההגנה המרחבית במלחמת המחר", מערכות, 271-270, אוקטובר 1979.
אהרן יריב, "עומק אסטרטגי - השקפה ישראלית", מערכות, 271-270, אוקטובר 1979.
אלי פיינגרש, "ההגנה המרחבית בעבר ובהווה", על המשמר, 26/9/1980.
אלי פיינגרש, "הגנה מרחבית אזורית כתפיסה אסטרטגית", על המשמר, 3/10/1980.
זאב צור, התיישבות וגבולות מדינה, מרחביה, 1980.
אורי אולניק, ההגנה המרחבית, עבודת גמר מוגשת למשרד החינוך, ינואר 1981.
זאב שיף ואיתן הבר, לקסיקון לביטחון ישראל, תל אביב, 1976.
משה כרמל, "ההתיישבות במערכות ישראל", מבפנים, ל"ו, 2-1, מרץ 1974.
צבי רענן (עורך), צבא ומלחמה בישראל ובעמים, תל אביב, 1955.
עמירם אורן, שטחים מגויסים, 2009.
יוסי כהן, "הגמ"ר חלק מהצבא הסדיר", העורף, אפריל-מאי 1980.
אלי מלמד, התיישבות בהגנה המרחבית בשנות ה-80, עבודת מחקר במכללה לביטחון לאומי, יולי 1980.
יצחק חביו, ההתיישבות וההגנה המרחבית לאחר מלחמת ששת הימים - חזון מול מציאות, חיבור לשם קבלת תואר דוקטור לפילוסופיה מטעם אוניברסיטת חיפה, אפריל 2020.
הערות שוליים

1 2 3  אבשלום בן צבי, יסודות לתפישת ביטחון – פרק ז' – ההגנה המרחבית, באתר "עמדת תצפית", ‏31 בדצמבר 2023
1 2  זאב שיף ואיתן הבר, לקסיקון לביטחון ישראל, עמ' 158.
↑  זאב דרורי, "התנועה הקיבוצית כאליטה מגויסת", הקיבוץ: מאה השנים הראשונות,ירושלים, עמ' 87.
↑  דותן דרוק, ‏הגנה מרחבית - עלייתה, ירידתה ולידתה מחדש, בין הקטבים ‏19, פברואר 2019, עמ' 79-100
↑  אורי אולניק, ההגנה המרחבית, עמ' 13
1 2  דני נוי, "ההגנה המרחבית בביטחון הלאומי", עמ' 249.
↑  אתר פיקוד העורף, http://www.oref.org.il/1045-he/Pakar.aspx
↑  דני נוי, "ההגנה המרחבית בביטחון הלאומי", עמ' 251.
1 2 3  דני נוי, "ההגנה המרחבית בביטחון הלאומי", עמ' 252.
↑  דני נוי, "ההגנה המרחבית בביטחון הלאומי", עמ' 254-253.
↑  מחשבות בעקבות מחדל אוקטובר 23, באתר "מגרש עולמי - פודקאסט גיאופוליטי", ‏2 בנובמבר 2023
↑  בעקבות ה-7 באוקטובר ביהודה ושומרון מתכוננים לתרחיש קיצון: "אנחנו מתרגלים את זה כל הזמן",  באתר כיפה, 24 בדצמבר 2023
↑  דודי פטימר, ‏“עובדים על שיטת הגנה מעודכנת שתיתן מענה לפער שהתגלה ב–7 באוקטובר", באתר מעריב אונליין, 31 בדצמבר 2023
דניאל נמיר

נבחרת ישראל בשחייה שהשתתפה באליפות העולם ובאליפות אירופה בשחייה לנוער 2019. עומדים מימין: מירון חרותי, יונתן קופלב, רון פולונסקי, מיכאל לייטרובסקי, לאה פולונסקי, איתי גולדפדן, יעקב טומרקין, המאמן ניקיטה שקילנקו,  המאמן חנן שטרלינג, המאמנת לודמילה זליצ'ונוק. יושבים מימין: דניאל נמיר, תומר פרנקל, אנדראה מורז, אנסטסיה גורבנקו, דניס לוקטב וגל כהן גרומי
דניאל נמיר (נולד ב-12 באוגוסט 1997) הוא שחיין ישראלי. אלוף ישראל (2019) במשחה ל-400 מטר חופשי. ייצג את ישראל במשחקים האולימפיים (טוקיו 2020), בשתי אליפויות עולם (בודפשט 2017 וקוואנגג'ו 2019) ובשתי אליפויות אירופה (גלאזגו 2018 ובודפשט 2021). שותף לשיא הישראלי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי.
ביוגרפיה

נמיר שחיין הפועל דולפין נתניה  מתאמן בהדרכתם של אהוד סגל ולוקה גברילו. בין השנים 2018 ל- 2022 למד והתאמן באוניברסיטת אריזונה.
ביוגרפיה > 2017

באליפות העולם שנערכה בבודפשט בסוף יולי 2017 סיים נמיר במקום 16 במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם דניס לוקטב, לירן קונובלוב, תומר פרנקל בתוצאה של 7:19.32 דקות, כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:49.34 דקות.
באליפות ישראל שנערכה בתחילת אוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:50.10 דקות, אחרי דניס לוקטב ממכבי אשדוד (1:49.34 דקות) ולפני גיל קיזלר ממכבי חיפה (1:50.22 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 2:07.58 דקות, במקום שביעי במשחה ל-50 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 25.06 שניות ובמקום 11 במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 51.14 שניות.
ביוגרפיה > 2018

באליפות אירופה שנערכה בגלאזגו, סקוטלנד באוגוסט 2018 סיים נמיר במקום שביעי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי משולב ביחד עם דניס לוקטב, אנסטסיה גורבנקו אנדראה מורז בשיא ישראלי חדש של 7:40.07 דקות, כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:48.71 דקות. בשלב המוקדמות הוא שחה כשחיין ראשון שיא אישי חדש של 1:49.58 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום 11 במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם דניס לוקטב, דוד גמבורג ויונתן בטשא בתוצאה של 7:22.71 דקות, כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 1:50.19 דקות, במקום 30 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:57.37 דקות ובמקום 35 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:50.08 דקות.
ביוגרפיה > 2019

בתחרות שבע הגבעות שנערכה ברומא, איטליה ביוני 2019 קבע נמיר במשחה ל-200 מטר חופשי שיא אישי חדש של 1:49.68 דקות ובמשחה ל-400 מטר חופשי שיא אישי חדש נוסף של 3:57.35 דקות. שבוע לאחר מכן, בתחרות המבחן האחרונה לקראת אליפות העולם שנערכה בווינגייט בסוף יוני 2019 הוא סיים במקום שני במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 3:54.92 דקות, אחרי דניס לוקטב (3:54.65 דקות), במקום שלישי במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:49.13 דקות, אחרי דניס לוקטב (1:48.50 דקות) וגל כהן גרומי (1:49.05 דקות) ובמקום חמישי במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 50.43 שניות.
ביוגרפיה > 2019 > קריטריון אולימפי

באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו שבקוריאה הדרומית ב-26 ביולי סיים במקום עשירי ביחד עם דניס לוקטב, תומר פרנקל וגל כהן גרומי בשיא ישראלי חדש של 7:11.99 דקות, שיפור של יותר מ-4 שניות לשיא בן 3 השנים (7:16.25 דקות), כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:47.96 דקות ובכך קבעו את הקריטריון האולימפי לאולימפיאדת טוקיו (2020).
ביוגרפיה > 2019 > אלוף ישראל

שבוע לאחר מכן, באליפות ישראל שנערכה בווינגייט הוא זכה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 3:53.24 דקות, לפני מתן רודיטי מבני הרצליה (3:53.65 דקות) ובר סולובייצ'יק ממכבי קריית ביאליק (3:54.85 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:49.31 דקות, אחרי יעקב טומרקין ממכבי אשדוד (1:49.22 דקות) ודניס לוקטב (1:49.25 דקות), שניהם ממכבי אשדוד. נוסף לכך, הוא סיים במקום שביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 50.47 שניות.
ביוגרפיה > 2020

בתחרות קריטריון שנערכה ברוטרדם, הולנד בתחילת דצמבר 2020 סיים במקום שישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:57.00 דקות, במקום שמיני במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:49.26 דקות ובמקום 12 במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 50.15 שניות.
שבועיים לאחר מכן, בתחרות קריטריונים לאולימפיאדה שנערכה בווינגייט הוא סיים שני במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:48.77 דקות, מאית השנייה אחרי גל כהן גרומי (1:48.76 דקות) ולפני דניס לוקטב (1:49.04 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 50.39 שניות.
ביוגרפיה > 2021

באליפות אירופה שנערכה בבודפשט, הונגריה במאי 2021 הוא סיים במקום תשיעי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם תומר פרנקל, דניס לוקטב וגל כהן גרומי בתוצאה של 7:15.79 דקות, כשחיין שלישי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:48.58 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום 39 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:50.24 דקות ובמקום 40 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:02.39 דקות.
חודש לאחר מכן, באליפות ישראל שנערכה באמצע יוני 2021 זכה במדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:56.93 דקות, אחרי דניס לוקטב (3:54.59 דקות) וגיל קיזלר ממכבי חיפה (3:57.47 דקות). נוסף לכך, הוא סיים רביעי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:48.95 דקות, לאחר שבגד הים נקרע לו, עם תחילת המשחה. בשלב המוקדמות הוא קבע שיא אישי חדש של 1:47.86 דקות, התוצאה השלישית בטיבה באליפות. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 50.52 שניות.
ביוגרפיה > 2021 > מקום עשירי באולימפיאדה

במשחקים האולימפיים שנערכו בטוקיו ב-27 ביולי הוא סיים במקום עשירי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם דניס לוקטב, תומר פרנקל וגל כהן גרומי בשיא ישראלי חדש של 7:08.65 דקות, כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:47.41 דקות.
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

100 מטר חופשי: 49.64 שניות (2024)
200 מטר חופשי: 1:47.86 דקות (2021)
400 מטר חופשי: 3:53.24 דקות (2019)
שיאים אישיים > בריכת 25 מטר

100 מטר חופשי: 48.55 שניות (2020)
200 מטר חופשי: 1:44.87 דקות (2019)
400 מטר חופשי: 3:46.60 דקות (2018)
תחנת רומא טרמיני

| --- | --- |

  wheelchair accessible with help
 מידע על הבנייה
 חנוכת התחנה:  1863 
 אדריכל:  Angiolo Mazzoni, Achille Pintonello, Eugenio Montuori, Annibale Vitellozzi 
 מיקום
 מדינה:  איטליה איטליה
 קואורדינטות:  41°54′02″N 12°30′06″E﻿ / ﻿41.900648°N 12.501755°E﻿ / 41.900648; 12.501755
 תחנות סמוכות:  Roma Tuscolana railway station, Capannelle railway station, Capannelle railway station, Torricola railway station, Torricola railway station, Roma Prenestina railway station, Roma Casilina railway station, Roma San Lorenzo railway station, Roma Tiburtina railway station 
 מידע על התחנה
 רציפים:  32 
 קווים העוברים בתחנה:  Pisa–Rome railway, Rome–Cassino–Naples railway, מסילת הרכבת רומא-פורמיה-נאפולי, Rome–Velletri railway, Rome–Sulmona–Pescara railway, Rome–Frascati railway, Florence–Rome railway, Florence–Rome high-speed railway, Rome–Albano railway, Rome–Naples high-speed railway 
  (למפת רומא מוגדלת) תחנת רומא טרמיני(למפת רומא רגילה) תחנת רומא טרמיני
 
רומא טרמיני מהאוויר
חזית התחנה
מראה ברציפים
תחנת הרכבת רומא טרמיני (באיטלקית: Stazione Roma Termini) על שם האפיפיור יוחנן פאולוס השני, היא תחנת הרכבת הראשית של העיר רומא, והיא התחנה העמוסה ביותר באיטליה, ואחת העמוסות באירופה. התחנה משרתת כ-480,000 נוסעים בכ-800 רכבות מדי יום, ובכל שנה עושים בה שימוש כ-150 מיליון איש. היא משתרעת על פני שטח של 225,000 מ"ר ובה 29 רציפים. מהתחנה יוצאות רכבות מכל הדרגות לכל חלקי איטליה, ולרבות מערי אירופה המרכזיות. בנוסף משמשת כיכר צ'ינקווצ'נטו (Piazza Cinquecento - "כיכר החמש מאות") שבחזית התחנה כמרכז התחבורה הציבורית בעיר, ושני קווי הרכבת התחתית של העיר נפגשים מתחתיה. התחנה שוכנת באזור אסקווילינו, סמוך למרחצאות דיוקלטיאנוס שהעניקו לה את שמה (באיטלקית Terme הן מרחצאות).
היסטוריה

מבנה התחנה הראשון הוקם החל בשנת 1862, ונחנך ב-25 בפברואר 1863 בשם "התחנה המרכזית של הרכבת הרומאית" (Stazione Centrale delle Ferrovie Romane). ב-1869 נחגגה תחילתן של העבודות המקדימות להקמת מבנה חדש לתחנה, במעמד האפיפיור פיוס התשיעי.
בשל השתלטות איטליה על העיר שנה לאחר מכן, העבודות התעכבו, והמבנה הושלם לבסוף בשנת 1874. מבנה זה שכן כ-200 מטרים צפונית-מערבית למבנה הנוכחי, ותפס כמעט את כל שטחה של כיכר צ'ינקווצ'נטו. ב-1935 החלו הרכבות החשמליות הראשונות לפקוד את התחנה, ובד בבד הוחלט להקים במקום מבנה חדש אשר יעניק מענה לצרכים התחבורתיים המתפתחים. התוכניות אושרו בשנת 1939, וחלק מהתחנה נהרס. הקמתם של אגפי הצד החלה ומרבית הבניין הושלם בסגנון אדריכלי פשיסטי, בטרם פסקו העבודות ב-1943 עקב התמוטטות איטליה הפשיסטית. לאחר מלחמת העולם השנייה המשיכו עבודות ההקמה, אך התוכניות המקוריות לחזית המבנה נזנחו, ותחת זאת נערכה תחרות אשר במהלכה נבחרה תוכנית חדשה. התוצאה העיקרית של תוכנית זו הייתה תוספת של מבואה גדולה שקירותיה עשויים מזכוכית, וגגה מעוצב בצורת גל. המבואה, שמרככת במעט את החזות הפשיסטית של המבנה, זכתה לכינוי "הדינוזאור", בשל הפרופיל שלה.
התחנה החדשה נחנכה בשנת 1950. המבואה מובילה אל הגלריה, חלל רוחבי גבוה ובו חנויות ושירותים נוספים לנוסעים, וממנה מתבצעת הגישה אל הרציפים. מתחת לתחנה שוכן מרכז מסחרי המכונה "פורום טרמיני" (Forum Termini). בשנת 1955 נפתחה תחנת רכבת תחתית באזור התחנה אשר נושאת את שמה.
התחנה חודשה לקראת שנת 2000, ומאז 23 בדצמבר 2006 היא מנציחה את שמו של האפיפיור יוחנן פאולוס השני.
הערות שוליים

↑  Roma Termini
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4496791-3
VIZE

| --- | --- |
 מקום הקמה:  ברלין 
 תקופת הפעילות:  מ-2018 
 סוגה:  אלקטרו 
 חברת תקליטים:  קונטור רקורדס 
 www.vize-music.com
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 ויטלי זסטובסקי יוהנס וימלבונג
 חברים לשעבר
 מריו פייביגר
 
VIZE (מוכר גם בשם Vize Music) הוא צמד מוזיקלי גרמני.
קריירה

הצמד נוסד ב-2018 על ידי מריו פייביגר וויטלי זסטובסקי. שם הצמד מורכב מראשי התיבות של 2 האותיות הראשונות של השם הפרטי ושל שם המשפחה של זסטובסקי.
ב-15 ביוני 2018, הצמד הוציא גרסת כיסוי לסינגל "Glad You Came" של הוונטד. גרסת הכיסוי הגיעה בשיאה למקום ה-44 בגרמניה ולמקום ה-52 באוסטריה.
ב-3 במאי 2019, הצמד הוציא בשיתוף פעולה עם הזמרת הגרמנייה לנייה (גר') את הסינגל "Stars". הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-18 בגרמניה ולמקום ה-24 באוסטריה.
בנובמבר 2019, יוהנס וימלבונג החליף את מריו פיביגר בתפקידו. ב-22 בנובמבר 2019, הם הוציאו, בשיתוף פעולה עם פליקס ין ומיס לי את הסינגל "Close Your Eyes". הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-21 בגרמניה, למקום ה-24 באוסטריה ולמקום ה-63 בשוודיה.
ב-31 בינואר 2020, הצמד הוציא בשיתוף פעולה עם Capital Bra (גר') את הסינגל "Baby". הסינגל הגיע בשיאו למקום הראשון בגרמניה, למקום הראשון באוסטריה ולמקום השלישי בשווייץ.
ב-7 בפברואר 2020, הצמד הוציא בשיתוף פעולה עם פליקס ין גרסת כיסוי לסינגל "Thank You" של דיידו, בשם "Thank You [Not So Bad]". גרסת הכיסוי הגיעה בשיאה למקום ה-71 בגרמניה ולמקום ה-62 באוסטריה.
ב-24 באפריל 2020, הצמד הוציא בשיתוף פעולה עם טום גרגורי את הסינגל "Never Let Me Down". הסינגל הגיע בשיאו למקום הרביעי באוסטריה, למקום ה-192 בצרפת, למקום השמיני בגרמניה, למקום הראשון בפולין ולמקום ה-12 בשווייץ.
ב-29 במאי 2020, הצמד הוציא בשיתוף פעולה עם טוג'אמו (גר') ומג'אן (גר') את הסינגל "Lonely". הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-34 בגרמניה ולמקום ה-44 באוסטריה.
ב-10 ביולי 2020, הצמד הוציא בשיתוף פעולה עם איימנבק, דיטר בוהלן ולאוני (גר') גרסת כיסוי לסינגל "Brother Louie" של מודרן טוקינג. גרסת הכיסוי הגיעה בשיאה למקום ה-64 בגרמניה ולמקום ה-58 באוסטריה.
ב-25 בספטמבר 2020, הצמד הוציא בשיתוף פעולה עם מארק פורסטר (גר') את הסינגל "Bist du okay". הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-11 בגרמניה, למקום ה-46 באוסטריה ולמקום ה-55 בשווייץ.
ב-13 בנובמבר 2020, הצמד הוציא בשיתוף פעולה עם רי גארווי (גר') את הסינגל "The One". הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-52 בגרמניה ולמקום ה-20 באוסטריה.
ב-15 בינואר 2021, הצמד הוציא בשיתוף פעולה עם טוקיו הוטל את הסינגל "White Lies". הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-13 בגרמניה, למקום ה-17 באוסטריה ולמקום ה-28 בשווייץ.
ב-5 בפברואר 2021, הצמד הוציא בשיתוף פעולה עם אלוק ואלידה גרפסטד פק (גר'), את הסינגל "Love Again". הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-43 בגרמניה, למקום ה-50 באוסטריה ולמקום ה-95 בשווייץ.
ב-23 באפריל 2021, הצמד הוציא בשיתוף פעולה עם אילירה (גר') את הסינגל "Dynamite". הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-72 בגרמניה ולמקום ה-71 באוסטריה.
ב-7 במאי 2021, הצמד הוציא את אלבום המוזיקה הראשון שלו בשיתוף פעולה עם אלוט (Alott)‏, Prock House.
ב-27 במאי 2021, הצמד הוציא בשיתוף פעולה עם טוקיו הוטל גרסת כיסוי לסינגל "Behind Blue Eyes" של The Who.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2021: Prock House ‏(ביחד עם אלוט)
הערות שוליים

↑  Dusted Decks, archive.ph, ‏2019-10-31
↑  Dusted Decks, web.archive.org, ‏2019-11-10
↑  DE (אורכב 04.05.2021 בארכיון Wayback Machine)
↑  AT (אורכב 22.02.2021 בארכיון Wayback Machine)
↑  CH (אורכב 05.05.2021 בארכיון Wayback Machine)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 7943 1160  MusicBrainz: f5da9e43-d7db-4e20-a24c-7fccfe328f61
ב.מ.וו סדרה Z

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  ב.מ.וו
 שנות ייצור:  1989–1992, 1995–2016, 2018–הווה
 הרכבה:  גרמניה
 סיווג:  מכונית ספורט (S)
 מרכב:  רודסטר עם 2 דלתות קופה עם 2 דלתות
ב.מ.וו סדרה Z (באנגלית: BMW Z4) הם סדרה של רודסטרים המיוצרים על ידי יצרנית הרכב הגרמנית ב.מ.וו ממרץ 1989.
דגמים > ב.מ.וו Z1

ב.מ.וו Z1 הוא רודסטר בעל שני מושבים שפותח על ידי ב.מ.וו והופק ממרץ 1989 עד יוני 1991. ה-Z1 הציג דלתות יוצאות דופן שבמקום להיפתח החוצה או כלפי מעלה, נפלו אל אדני הדלתות.  8,000 יחידות נמכרו.
דגמים > ב.מ.וו Z3

ה-Z3 הוצג בשנת 1996 זמן קצר לאחר שהוצג בסרט ג'יימס בונד GoldenEye. שהמכונית הוצגה נמכרו יותר מ-15,000 יחידות.  ה-Z3 עבר מתיחת פנים בשנת 1999 עם הצגת סגנון גוף קופה. בשנת 2002 הופסק הייצור.
דגמים > ב.מ.וו Z8

ה-Z8 הופק בין השנים 2000–2003. נבנו 5,703 מכוניות, כמחציתן יוצאו לארצות הברית.
דגמים > ב.מ.וו Z4 דור ראשון

הדור הראשון של ב.מ.וו Z4 היה ידוע כ-E85 בצורת רודסטר ו-E86 בצורת קופה.  הוא תוכנן על ידי מעצב הב.מ.וו הדני אנדרס ווארמינג.
העיצוב של ה-Z4 התייחס לביקורות רבות על ה-Z3 הקודם, הוא היה גדול יותר והציג שלדה קשיחה ומשמעותית.  ה-Z4 היה זמין בתחילה כרודסטר בלבד, אך גרסת קופה הושקה רשמית בשנת 2006.  הדגם האחרון יצא מקו הייצור ב 27 באוגוסט 2008.
דגמים > ב.מ.וו Z4 דור שני

הדור השני של ה-Z4 הוכרז ב־13 בדצמבר 2008 והופיע לראשונה בתערוכת הרכב של דטרויט בחודש שלאחר מכן.  זהו הדגם הראשון מסדרת Z שהשתמש בכיסוי קשיח נשלף ומשמעותו שכבר לא היו גרסאות רודסטר וקופה נפרדות של המכונית.  החלק העליון עשוי מעטפת אלומיניום קלה משני חלקים ונדרש 20 שניות לפתיחה וסגירת הגג. הייצור הועבר מספרטנבורג שבארצות הברית לרגנסבורג שבגרמניה.
דגמים > ב.מ.וו Z4 דור שלישי

ה-G29 Z4 הוא הדור השלישי והנוכחי של ה-Z4 ונחשף ב־23 באוגוסט 2018.  הוא עושה שימוש חוזר בגג הממיר הרך שנמצא בדור ראשון במקום בקשיח כמו בדור השני. ה-G29 Z4 חולק גם את הפלטפורמה שלו עם הדור החמישי של טויוטה סופרה ומיוצר באותו מפעל כמו הסופרה.
ב.מ.וו Z1
ב.מ.וו Z3 רודסטר
ב.מ.וו Z3 קופה
ב.מ.וו Z8
ב.מ.וו Z4 דור ראשון קופה
ב.מ.וו Z4 דור ראשון רודסטר
ב.מ.וו Z4 דור שני
ב.מ.וו Z4 דור שלישי
ייצור ומכירות

נתוני הייצור והמכירות של דגמי Z, למעט Z1:
| שנה | הפקה | מכירות באיחוד האירופי | מכירות בארצות הברית |
| --- | --- | --- | --- |
| 1996 | - | - | 15,040 |
| 1997 | 57,100 | 30,954 | 19,760 |
| 1998 | 53,000 | 27,776 | 20,613 |
| 1999 | 51.000 | 24,268 | 20,062 |
| 2000 | 42,800 | 18,681 | 16,699 |
| 2001 | 39,579 | 17,358 | 15,884 |
| 2002 | 26,428 | 10,749 | 10,490 |
| 2003 | 52,016 | 24,224 | 20,324 |
| 2004 | 38,483 | 18,593 | 13,654 |
| 2005 | 28,808 | 14,137 | 10,045 |
| 2006 | 30,981 | 15,844 | 12,284 |
| 2007 | 28,383 | 15,281 | 10,097 |
| 2008 | 18,006 | 6,116 | 5,879 |
| 2009 | 22,761 | 13,497 | 3,523 |
| 2010 | 24,575 | 13,153 | 3,804 |
| 2011 | 18,809 | 9,417 | 3,479 |
| 2012 | 15,249 | 7,508 | 2,751 |
| 2013 | 12,866  | 5,970 | 2,480 |
| 2014 | 10,802 | 5,373 | 2,151 |
| 2015 | 7,950 | 4,093 | 1,829 |
| 2016 | 5,432 | 3,006 | 1,187 |
| 2017 | - | 244 | 502 |
| 2018 | - | 125 | 4 |
| 2019 | - | 9,681  | 2,941  |
| סך הכל: | 585,028 | 271,086 | 211,354 |
הערות שוליים

↑  "Retro review: the oddly doored BMW Z1". Top Gear (באנגלית). 2017-09-24. נבדק ב-2018-06-05.
↑  "1989 - 1991 BMW Z1 Review @ Top Speed". Top Speed (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-06-05.
↑  Meier, Jeff. "z3roadster.com - Smiting swarms of untamed hippos since 1997".
↑  "BMW Z8 models for sale starting at $360,000". BMW BLOG (באנגלית אמריקאית). 2015-04-16. אורכב מ-המקור ב-2018-10-28. נבדק ב-2018-06-05.
↑  "AustralianCar.Reviews: #1 for Reviews and Used Car Valuations". australiancar.reviews (באנגלית). נבדק ב-2018-06-05.
↑  "Design to Reality: the Z4 Roadster". AutoFieldGuide. אורכב מ-המקור ב-2009-01-12.
↑  "2003 BMW Z4". Road & Track (באנגלית אמריקאית). 2012-11-06. נבדק ב-2018-06-05.
↑  "2006 BMW Z4 3.0si Coupe". Car and Driver (באנגלית). נבדק ב-2018-06-05.
↑  "The last BMW Z4 built at Spartanburg Plant". BMW BLOG (באנגלית אמריקאית). 2008-08-31. נבדק ב-2018-06-05.
↑  "2009 BMW Z4 Review: The New Landshark has landed". Autospies.com. 2008-12-14. אורכב מ-המקור ב-15 בדצמבר 2008. נבדק ב-2008-12-14. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Detroit Auto Show Preview: 2009 BMW Z4 Roadster". Road & Track (באנגלית אמריקאית). 2008-12-12. נבדק ב-2018-06-05.
↑  "2009 BMW Z4 Convertible - Prices & Reviews". www.autotrader.com. נבדק ב-2018-06-05.
↑  "New BMW Z4 to debut on Jan 11th". iCars Singapore. אורכב מ-המקור ב-2009-03-01.
↑  "BMW Z4 finds home in Regensburg". Automotive News. 2009-04-20. נבדק ב-2018-06-05.(הקישור אינו פעיל, October 2019)
↑  Constantine, Chris. "BMW Teases New Model Ahead of Pebble Beach Concours d'Elegance". The Drive (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-08-23.
↑  "Toyota Supra to be little more than a rebodied BMW Z4?". Autoblog (באנגלית). נבדק ב-2018-06-05.
↑  "BMW Z3 US car sales figures". carsalesbase.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-06-05.
↑  "BMW Z4 US car sales figures". carsalesbase.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-06-05.
↑  "BMW Z8 US car sales figures". carsalesbase.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-06-05.
↑  "BMW Z4 European sales figures". carsalesbase.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-06-05.
↑  "BMW Z8 European sales figures". carsalesbase.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-06-05.
↑  http://www.autointell.com/european_companies/BMW/business-figures/BMW-business-figures-1997-2006-WB.xls
↑  http://www.bmwgroup.com/e/0_0_www_bmwgroup_com/investor_relations/downloads/_pdf/InvestorPresent_March_2014_online.pdf
↑  "BMW Z4 European sales figures". carsalesbase.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-03-15.
↑  "BMW Z4 US sales figures". carsalesbase.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-03-15.
כיספו

הארמון בקטנה, שבו נמצאו מערות קבורה מלכותיות עם עדויות חומריות לכיספו
כיספו או כיספום היה טקס מסופוטמי קדום שבו האבות הקדומים נסגדו, הוזנו וטופלו. הטקס כלל מנחות סדירות של מזון ומשקה למתים. עדויות טקסטואליות לכיספו נמצאו עוד מהאלף השלישי לפנה"ס; עדויות אלה מלמדות על טקס שכלל קרבנות ומנחות. העדות הקטסטואלית מאפשרת זיהוי של ממצאים ארכאולוגיים, כגון כמויות גדולות של כלי קיבול וסעודה לצד שלדים בקבורה משנית בהיפוגאום המלכותי שבקטנה, עם טקס הכיספו.
ראו גם

פולחן אבות
לקריאה נוספת

Akio Tsukimoto, Peace for the Dead, or kispu(m) Again, Orient 45, 2010, עמ' 101–109 doi: 10.5356/orient.45.101
Miranda Bayliss, The Cult of Dead Kin in Assyria and Babylonia, Iraq 35, 1973, עמ' 115–125 doi: 10.2307/4199959
הערות שוליים

1 2 3  Nicola Laneri, "Sensing the ancestors", in: Kiersten Neumann, Allison Thomason, (eds.), The Routledge Handbook of the Senses in the Ancient Near East, Routledge, 2021, p. 400. doi:10.4324/9780429280207
↑  Peter Pfälzner, "How Did They Bury the Kings of Qatna?", in: Peter Pfälzner, Herbert Niehr, Ernst Pernicka, Anne Wissing, (eds.), Qaṭna Studien Supplementa Vol. 1: (Re-)Constructing Funerary Ritualsin the Ancient Near East, Otto Harrassowitz Verlag, 2012, p. 216
↑  Wayne T. Pitard, The Ugaritic Funerary Text RS 34.126, BASOR, 1978, עמ' 67 doi: 10.2307/1356702
↑  Peter Pfälzner, "How Did They Bury the Kings of Qatna?", in: Peter Pfälzner, Herbert Niehr, Ernst Pernicka, Anne Wissing, (eds.), Qaṭna Studien Supplementa Vol. 1: (Re-)Constructing Funerary Ritualsin the Ancient Near East, Otto Harrassowitz Verlag, 2012, p. 213–216
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה ובנושא דת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קוקו (תסרוקת)

זנב סוס הוא תסרוקת שבה השיער נאסף בחלק האחורי של הראש, לרוב על ידי גומייה.
פרט מתחריט מהמאה ה-18 המראה ילדה (משמאל) עם קוקו
קוקו או זנב סוס היא תסרוקת שבה כל או רוב השיער על הראש נמשך מכיוון הפנים, העורף והצדדים אל הראש, נאסף ומהודק בחלק האחורי של הראש (בדרך כלל על ידי גומייה המיועדת לכך) ונותר תלוי בחופשיות מנקודה זו. התסרוקת קרויה גם "זנב סוס", בזכות הדמיון שלה לזנב של סוס ובמקביל לשמה בשפות אחרות.
על פי רוב השיער נאסף עם גומיית שיער (אנ'), המכונה לעיתים קוקייה על שם התסרוקת. כמו כן, השיער יכול להיאסף גם על ידי סיכה, סרט בד וכלים דומים. בתרבויות שונות, בימי קדם, לעיתים נעשה הדבר בעזרת חוט או מעין קליפסים ממתכת.
סוגי קוקו

קוקו נאסף בדרך כלל מאמצע החלק האחורי של הראש, או מבסיס הצוואר. בהתאם לסוגו, הוא יכול גם להיאסף בצד הראש, מעבר לאוזן, או בחלקו העליון של הראש.
קוקו יפני: קוקו זה דורש שיער חלק והוא מאופיין מצד אחד באיסוף רוב השיער לכיוון הגב, ומצד שני, פיצול של השיער הנותר בקדמת הראש לשני קטעים (קטע אחד מימין הפנים וקטע שני משמאלם). וריאציה אפשרית היא סידור 2 הקטעים הנותרים (או אחד מהם) לצורה המזכירה משולש, שהיא סימטרית עוד יותר מהצורה המתקבלת בתפזורת הטבעית של השיער.
קוקיות - השיער מחולק למספר חלקים, שכל אחד מהם נאסף בנפרד וכך נוצרת תסרוקת. לרוב נהוג לאסוף את השיער בשתי קוקיות - אחת מכל צד של הראש. תסרוקת זו משמשת לרוב ילדות.