צ'אנגואים
מוצא הצ'אנגואים > תאוריית המוצא ההונגרי המזרחי

בהתחלת המאה ה-19 פיתח מוזש רוביני את הרעיון שלפיו הצ'אנגואים הם צאצאי ההונגרים (מדיארים) מאטלקז.
כך סברו גם אישטוואן גיירפי, מיכאל בומברדי גיירג' פראי (1774) ויאנוש ירמה (1852). לאסלו מיקץ' העיר שאין טיעונים מהימנים בכיוון הזה, אבל פאל פטר דומוקוש תמך בתאוריה של רוביני ויחד איתו גם ז'יגמונד שימוני, ברנאט מונקאצ'י, אנדרה ורשי, פורטונאט בורוש,, ארפאד ביטאי, גיירג' אנדרה ובאלינט צ'ורי.
אף על פי שחוקרים הונגרים אחדים מסכימים שקבוצות מדיארים יצאו מאטלקז, אזור שייתכן כי כלל גם את עמק הסירט ואת עמק הפרוט באגף הקרפטי שנכבש על ידי ארפאד והשבטים ההונגרים, ההוכחות הארכאולוגיות וההיסטוריות סותרות את ההשערה שלפיה מוצא הצ'אנגואים היה בשבט הונגרי שמלפני תקופת הכיבושים.
ההקשר שבו התיישבו המדיארים באטלקז היה הלחץ מצד עמים שכנים אחרים. הראשונים המוזכרים בהקשר זה היו הפצ'נגים, בתקופה שבה המדיארים ישבו בין הנהרות אוראל וולגה, כשהנהרות קאמה ובלאיה היו גבולם הצפוני והנהר סאמארה - גבולם הדרומי. שטח זה נקרא הונגריה הגדולה או בשקיריה.
בין השנים 894–899 הכוזרים בברית עם הע'וזים הגיעו לאזורי הפצ'נגים וגרשו אותם מערבה. הפצ'נגים עצרו קודם ברוס של קייב בשנת 915, חתמו שם הסכם עם הקניאז הווארגי איגור של קייב. אחר כך פלשו בתורם אל האזור אטלקז שבו התרכזו המדיארים וגרשו אותם סופית לאגן הקרפטי.
תחת הנהגת השבטים הקאווארים בראשות אלמוש, פנו המדיארים אל פנוניה דרך המעבר "אוגרסקויה " ("מעבר ההונגרים") שבהרי מרמורוש שבהרי הקרפטים הצפוניים. הנקרא כיום מעבר ורצקה.
מאוד ייתכן כי חלק מהשבטים הקאווארו - מדיארים עברו לפנוניה גם דרך המעבר אוז, שהיה ידוע לכוזרים.
הפצ'נגים כבשו בהזדמנות זו שטח גדול בין הדנייפר, הדנובה, והרי הקרפטים.
הכיבוש הפצ'נגי הסתיים בסביבות שנת 1050, כשהם נהדפו על ידי הע'וזים שבאו מהמזרח. העוז'ים השאירו באזור אטלקז לשעבר שני הידרונימים: הנהר עוז והנהר אויטוז ובשפך הדנובה השם "אוזו-לימנה". (כלומר "ביצות העוזים")
המיסיונר מרקו בנדיני מסר בספרו "קודקס בנדיני" (Visitatio generalis omnium ecclesiarum catholicarum romani ritus in Provincia Moldaviae) מידע שלפיו עיר שוק מדיארית בשם גיולה (יולה) הוקמה בשנת 744 באמצע המרחק בין טרגו ניאמץ ולבאיה על ידי גיולה, (דיולה), אחד משבעת ראשי השבטים המדיארים שהגיע בפלישה השנייה לפאנוניה ובדרך עצר כאן לזמן קצר. גיולה כיהן כקורסאן, תפקיד צבאי השקול נגד התפקיד הכוזרי של באיג או בק.
בשלהי המאה ה-19 הועלתה ההשערה שהצ'אנגואים היו צאצאי שבט מדיארי שהתיישב במולדובה לפני הרומנים.

כעבור כמה עשורים אנדרה ורש האמין גם הוא שלצ'אנגואים ותק יותר רב במרחב המולדובי מאשר לרומנים.
הטענות בעד המוצא המדיארי מזרחי של הצ'אנגואים היו בתחום הלשון והארכאולוגיה, אולם יסודן המדעי הוא רעוע.
בעוד שאטלקז השתרע מאגן הסירט ומהדנובה מזרחה, הצ'אנגואים שהתיישבו במולדובה התקבצו במיוחד בין הקרפטים לסירט, שם הותירו עקבות בטופנימיה ובהידרונימיה
ההשערה משכה בקורת גם מצד חוקרים רומנים וחוקרים הונגרים כאחד.
. לפיכך התאוריות לפיהן השכבה הבסיסית של הצ'אנגואים המולדובנים השתייכה לקבוצת כובשים מדיארים שנשארו מחוץ לקרפטים, בדרכם לטרנסילבניה, נדחו.
מבחינה טופונימית השמות העתיקים ביותר ממקור מדיארי בקרב הכפרים המולדבים,, הכוללים את הסיומות "פאלווה" או "ואשארה"(המונח האחרון הוא בעל שורשים איראניים-פרסיים) שמשמעותם היא "כפר" ובהתאמה "יריד", מוכיחים לדעת חוקרים כמו קלמן בנדה או אדם ט. סאבו שמגמה זו בטופונימים התחילה בתחילת המאה ה-13. על יסוד זה ניתן למקם את מקור היישובים ההונגריים האלה בתקופה שלפני הפלישה המונגולית ולפיכך להסיק כי המדיארים המשיכו לחיות בהם לכל אורך הפלישות המונגוליות. עם זאת, ניכר שהצביון הטופונימי הזה הופיע רק במאה ה-13 ושיאו במאות ה-14–15.
מכאן אפשר להבין שהכפרים המדיאריים ההתחלתיים במולדובה יושבו מחדש או הוקמו במולדובה אחרי תקופת הפלישות.
לפי ההיסטוריון רובין בייקר רציפות קיומן של אוכלוסיות, ללא הדבל מוצא (קומני, רומני, הונגרי או גרמני) במרחב במולדבי הוא פחותסביר, בגלל הפלישות המונגוליות שהתרחשו במאה ה-13.
אולם היסטוריונים שונים כמו ברנאט מונקאץ', פאל פטר דומוקוש, הוגו וצרקה, שטפאן גורוביי, ויקטור ספיניי, בלה גונדה, זולטאן ז'ופוש, סברו שהתקיימה צורה כלשהי של רציפות. מבחינת מונקאצ'י התושבים שנותרו היו קומנים, בעיני דומוקוש, גונדה וז'ופוש - היו הונגרים, אבות הצ'אנגואים של ימינו, עבור גורוביי וספיניי - הם היו רומנים, ומבחינת וצרקה - היו סקסונים טרנסילבנים.

אנליזה גנטית משנת 1996 תמכה בתאוריה שלפיה הצ'אנגואים יכולים להיות צאצאים של קבוצה שהכובשים מדיארים השאירו מאחור בשנת 896. מחקר דומה שפורסם בשנת 2007 ב-Annals of Human Genetics מצא הבדל גנטי בולט בין שני מדגמי אוכלוסייה, אחד - סקלרים ממיירקוריה צ'וק והשני - צ'אנגואים מאזור גימש (לונקה דה סוס, מחוז הרגיטה, דבר די מפתיע בהתחשב בקרבתם של שני האזורים. צוין שהצ'אנגואים היו נתונים לבידוד גנטי לעומת הסקלרים.

במחקר אחר שפורסם באותו כתב עת מדעי בשנת 2000 מצאו נתונים המצביעים שהצ'אנגואים הם הקרובים ביותר להונגרים מהאזור קישקושאג במחוז באץ'-קיסקון בהונגריה, שהם צאצאי אוכלוסייה קומנית. המחקר הדגיש גם כן שאחרי סלאבים וגרמנים, לאיראנים ועמים טורקיים היו יסודות חשובים במקורם של הצ'אנגואים והסקלרים, שיש להם ככל הנראה גנטיקה איכשהו דומה
המחקר תאם את ההשערה לפיה מוצאן של קבוצות אלה הוא באנשים שהושארו מאחור על ידי הכובשים המדיארים, ותמך ברעיון התיישבותם לפני הפלישה המונגולית הגדולה. אף על פי שלא ניתן היה לתמוך במוצא חלופי, בהיעדר ראיות, ידוע כי בין השבטים המדיארים היו בני אוכלוסיות ממוצא איראני (אלאני) וטורקי.

מחקר משנת 2015 על מדגם של אוזבקים מעמק פרגנה, טשקנט, ח'ווארזם, סמרקנד, אזור סורחאנדריה, קאראקלפקסטן, קזחים ממחוז אקטובה, מנוגולים ובוריאטים ועל קבוצות דוברות הונגרית מהונגריה, סקלרים וצ'אנגואים מחבל מולדובה, הצביע על תערובת מרכז אסיאטית בשיעור של 5.1% אצל המדיארים של הונגריה, 7.4% אצל הסלקרים ו-6.3% אצל הצ'אנגואים, עם שונויות מסוימות.

במחקר אחר משנת 2020 נמצאה קרבה יותר גדולה בין הצ'אנגואים להונגרים מאשר אל הרומנים. כמו כן נמצא קשר חשוב לקבוצות אתניות טורקיות ממרכז אסיה וסיביר, מה שייחד אותם בהשוואה לכל שאר האוכלוסיות ממרכז אירופה ומזרח אירופה, שנחקרו באותו מחקר.