stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Face Yourself
רשימת השירים > מהדורות מוגבלות A·B

| Face Yourself בלו-ריי + DVD> מס' | Face Yourself בלו-ריי + DVD> שם | Face Yourself בלו-ריי + DVD> משך | Face Yourself בלו-ריי + DVD>  | Face Yourself בלו-ריי + DVD>  | Face Yourself בלו-ריי + DVD>  | Face Yourself בלו-ריי + DVD>  | Face Yourself בלו-ריי + DVD>  | Face Yourself בלו-ריי + DVD>  | Face Yourself בלו-ריי + DVD>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Blood Sweat & Tears Music Video (גרסה יפנית)   |   |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | MIC Drop Music Video (גרסה יפנית)   |   |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | MIC Drop Music Video (גרסה יפנית) (ריקוד)   |   |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Japan Documentary 5 Days  |   |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | DNA (Live @ Yokohama Arena Event)   |   |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | MIC Drop (Live @ Yokohama Arena Event)   |   |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Making of Album Jacket Photos  |   |  |  |  |  |  |  |  |
נתוני מכירות ותארים

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| יפן יפן (RIAJ) | פלטינה ×2 | 338,324 (פיזי) 4,871 (דיגיטלי) |
| הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת (BPI) | זהב | 100,000‡ |
| ארצות הברית ארצות הברית | — | 4,000 |
‡ נתוני מכירות+סטרימינג מבוססים על הסמכה בלבד.
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים |
| --- | --- | --- | --- |
| יפן | 4 באפריל 2018 | תקליטור • DVD • הורדה דיגיטלית • הזרמת מוזיקה | ביג היט מיוזיק • יוניברסל • דאף ג'אם • וירג'ין (אנ') |
| עולמי | 4 באפריל 2018 | הורדה דיגיטלית • הזרמת מוזיקה | ביג היט מיוזיק • יוניברסל • דאף ג'אם • וירג'ין (אנ') |
| ארצות הברית | 16 בנובמבר 2018 | תקליטור • הורדה דיגיטלית • הזרמת מוזיקה | ביג היט מיוזיק • יוניברסל • דאף ג'אם • וירג'ין (אנ') |
תקנון בנדיקטוס

בנדיקטוס כותב את חוקיו, ציור מהמאה ה-20
בנדיקטוס אוחז בידו את התקנון. כנסיית הדורמיציון, ירושלים
תקנון בנדיקטוס (בלטינית: Regula Benedicti) שנכתב בערך בשנת 540, הוא אחד מתקנוני המנזרים החשובים ביותר. תקנון זה, אשר נכתב על ידי בנדיקטוס מנורסיה, והתקנות הכתובות בו צוטטו פעמים רבות בתקנוני נזורה מאוחרים יותר. התקנון נכתב עבור נזירים נוצריים החיים בקהילה אוטונומית תחת סמכותו של אב מנזר. החל במאה ה-7 אומץ התקנון גם על ידי קהילות הנשים.
כתב היד

על פי האגדה, נכחד הנוסח המקורי של התקנון (שבנדיקטוס כתב במו ידיו) בשריפה במנזר טיאנו (Teano) שבאיטליה בשנת 896. העותק שנחשב הקרוב ביותר למקור נמצא בספריית המנזר של סן גלן (St. Gallen) בשווייץ (קודקס 914). עותק זה הועתק באאכן בתחילת המאה ה-9 מן הנוסח שהכין תיאודמר (Theodemar), אב המנזר של מונטה קאסינו, לבקשת קרל הגדול בעת ביקורו במנזר בשנת 787. על פי מכתב שצורף לכתב היד, הוכן העותק של תיאודמר מהעתק של כתב היד המקורי של בנדיקטוס, שנשרף ככל הנראה בפלישה הלומברדית לאיטליה בשנת 577, במהלכה נהרס ונשרף המנזר של מונטה קאסינו. כך למעשה, העותק של סן גלן הוא עד מהימן למקור.
על התקנון

התקנון של בנדיקטוס התבסס ככל הנראה על גרסאות קדומות של רגולות שונות, ביניהם הרגולה מגיסטרי (אנ') (Regula Magistri, "תקנון המורה"), ממנה העתיק חלקים שלמים.
התקנון, ובו 73 פרקים קצרים, כולל הוראות הנוגעות לרוחניות, כלומר כיצד לחיות חיים נוצריים (Christocentric) נכונים, לצד הוראות מנהלתיות, כלומר כיצד לנהל מנזר ביעילות. פרקים אלו מנחים עד היום מנזרים וקהילות נזירים בזרמים המערביים השונים בהם מתקיימת נזורה, כולל הקתולים והאנגליקנים.
כמחצית הפרקים מדברים על חובת הצייתנות והענווה, ומה נדרש לעשות כאשר אחד מחברי קהילת הנזירים אינו כזה. התקנון מתייחס גם לשתיקה, הנחשבת כאלמנט השלישי בתוכנית החינוך הקדושה.
יתרת הסעיפים עוסקים בעבודת האל (Opus Dei), וקובעים הנחיות פעולה לאב המנזר ודרכי ניהול המנזר. חלק מהנושאים אינם מכוסים בתקנון, והושארו לטיפולו של אב המנזר מתוך הנחה שאב המנזר חכם ומנוסה ומסוגל להתמודד עם בעיות פשוטות או להשליך מסעיפים אחרים.
עקרונות הנזכרים בתקנון הם הסתייגות מסגפנות מוגזמת ומסגפנות מתבודדת, לצד דרישה לעבודה קשה, הן כעבודה פיזית והן כעבודת האל הרוחנית. אלה מתבטאים במוטו העומד בבסיס התקנון - "אורה את לבורה" (ora et labora) - "תפילה ועבודה", המדגיש את הצורך באיזון בין שני האספקטים, בלי שאף אחד מהם יגבור על האחר, וכן על מנת שהמנזר יקיים את עצמו ללא תלות ביולם החיצון.
האפיפיור גרגוריוס הראשון כתב על התקנון: ”בנדיקטוס כתב רגולה לנזירים, מצוינת בחוכמתה ובבהירות לשונה. מי שחפץ לדעת יותר על מנהגיו וחייו של בנדיקטוס, ימצא את כל מבוקשו ברגולה, כי המורה הקדוש לא היה יכול ללמד אחרת מאשר הדרך בה היה חי.”
תקנון בנדיקטוס קובע פיקוח מתמיד על הנזיר הבודד, ובכמה מישורים:
פיקוח היררכי מצד אב המנזר, הדיקאנים, אחים ותיקים ונושאי תפקידים.
פיקוח הדדי - כל נזיר חייב לפקח על משנהו, ולוודא שחבריו ימלאו את הוראות התקנון. נזיר הרואה נזיר אחר המבצע מעשה שאינו ראוי חייב לטפל בבעיה, או על ידי הוכחת החוטא או על ידי דיווח לסמכות בכירה.
מעל הכל, כפיקוח עליון, אלוהים הרואה הכול יבוא חשבון עם החוטא בסוף ימיו.
תוכן התקנון > הפרולוג

סדר הפעולות אותו מכתיב בנדיקטוס בפרולוג הוא: לשמוע, לקבל ללא סייגים, ולבצע באופן מלא. לפי בנדיקטוס, על מנת לזכות ולהגיע לאלוהים, נדרשת צייתנות מוחלטת. מי שלא יציית יורחק מאלוהים, ומי שלא ישרתו כהלכה יענש לנצח.
ראו גם

קולומבנוס
לקריאה נוספת

אורה לימור, ראשיתה של אירופה, האוניברסיטה הפתוחה, כרך ג, יחידה 6, פרק ב: הרגולה של בנדיקטוס, עמ' 21–57.
הערות שוליים

↑  אורה לימור, ראשיתה של אירופה, כרך ג, יחידה 6, עמ' 22, 25–26.
↑  אורה לימור, ראשיתה של אירופה, כרך ג, יחידה 6, עמ' 24–25.
↑  ד"ר אפי זיו, בנדיקטוס, נזירים ומנזרים, באתר האתר של אפי זיו: https://efiziv.co.il/
↑  המילה התפתחה מהמילים koinos bios כלומר חיים משותפים
↑  קן פולט, "עמודי תבל", עמ' 612
1 2  אורה לימור, ראשיתה של אירופה, כרך ג, יחידה 6, עמ' 36.
↑  ד"ר יסכה הרני, הפסל של בנדיקטוס אוחז בידו את הרגולה, באתר www.yiscaharani.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007585717805171  PLWABN: 9810700346005606  BnF: cb12090349g (data)  GND: 4005488-3  LCCN: n81026379  NKC: aun2006372226  NLA: 35669598  NSK: 000729621  SUDOC: 029234913  VIAF: 266020535   WorldCat (עם VIAF): 266020535 
Regula, 1495
תומאס הארט בנטון (פוליטיקאי)

תומאס הארט בנטון (באנגלית: Thomas Hart Benton‏; 14 במרץ 1782 – 10 באפריל 1858), שכונה "העגל הזקן", היה פוליטיקאי, עורך דין, חייל וסנאטור ותיק ממיזורי. כחבר במפלגה הדמוקרטית, הוא היה אדריכל ומוביל של ההתרחבות מערבה של ארצות הברית, מטרה שכונתה הייעוד הגלוי. בנטון כיהן בסנאט מ-1821 עד 1851, והיה לחבר הראשון בגוף זה שכיהן חמש קדנציות. הוא נולד בקרוליינה הצפונית.
לאחר שהורחק מאוניברסיטת קרוליינה הצפונית ב-1799 בגין גניבה, הוא הקים משרד עריכת דין ומטעים ליד נאשוויל, טנסי. הוא שימש כעוזר לגנרל אנדרו ג'קסון במהלך מלחמת 1812 והתיישב בסנט לואיס, טריטוריית מיזורי, לאחר המלחמה. מיזורי הפכה למדינה ב-1821, ובנטון נבחר לאחד משני הסנאטורים הראשונים שלה. המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית התפצלה לאחר 1824, ובנטון הפך למנהיג דמוקרטי בסנאט, ושימש כבעל ברית חשוב של הנשיא ג'קסון והנשיא מרטין ואן ביורן. הוא תמך בג'קסון במהלך מלחמת הבנקים והציע חקיקת תשלום על קרקעות, שהיוותה השראה לצו הנשיאותי Specie Circular של ג'קסון.
הדאגה המרכזית של בנטון הייתה ההתפשטות מערבה של ארצות הברית. הוא קרא לסיפוח רפובליקת טקסס, שהושג ב-1845. הוא לחץ על פשרה בהסכמת החלוקה של ארץ אורגון עם הבריטים ותמך באמנת אורגון משנת 1846, שחילקה את השטח לאורך קו הרוחב ה-49. הוא גם חיבר את חוק הנחלות הראשון, אשר העניק אדמות למתיישבים שהסכימו לעבד אותן.
למרות שבנטון היה בעל עבדים, הוא התנגד למוסד העבדות לאחר מלחמת ארצות הברית–מקסיקו, והתנגד לפשרת 1850 כחיובית מדי לאינטרסים תומכי עבדות. עמדה זו פגעה בפופולריות שלו במיזורי, ובית המחוקקים של המדינה לא בחר בו מחדש ב-1851. בנטון נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית ב-1852 אך הפסיד בניסיונו להיבחר מחדש ב-1854 לאחר שהתנגד לחוק קנזס נברסקה. חתנו של בנטון, ג'ון פרימונט, זכה במועמדות המפלגה הרפובליקנית לנשיאות ב-1856, אך בנטון הצביע לג'יימס ביוקנן ונשאר דמוקרט נאמן עד מותו ב-1858.
ביוגרפיה > ראשית חייו

תומאס הארט בנטון נולד ב-14 במרץ 1782 בהארטס מיל, קרוליינה הצפונית, יישוב הממוקם ליד העיר הילסבורו של ימינו. אביו ג'סי בנטון, עורך דין ובעל קרקעות אמיד, נפטר ב-1790. סבו אבנר בנטון (בערך 1720–1770) נולד בווסטר, אנגליה, והתיישב בפרובינציית קרוליינה הצפונית. תומאס ה. בנטון למד גם משפטים באוניברסיטת קרוליינה הצפונית שם היה חבר באגודה הפילנתרופית. עם זאת, בשנת 1799 הוא סולק מבית הספר לאחר שהודה שגנב כסף מתלמידים אחרים. כשעזב את הקמפוס ביום שסולק, פנה לסטודנטים שצחקו עליו ואמר: "אני עוזב עכשיו, אבל לעזאזל, תשמעו עליי שוב". לאחר מכן עזב את בית הספר כדי לנהל את אחוזת משפחת בנטון, אך היסטוריונים סבורים כי בנטון השתמש באירוע זה כהשראה להוכיח את עצמו בבגרותו.
נמשך להזדמנויות במערב, עבר בנטון הצעיר עם משפחתו לאחוזה בגודל של 40,000 אקרים (160 קמ"ר) ליד נאשוויל, טנסי. שם הקים מטע עם בתי ספר, כנסיות וטחנות. חוויותיו כחלוץ הטמיעו בו נאמנות לדמוקרטיה ג'פרסונית, שהשפיעה על הקריירה הפוליטית שלו.
הוא המשיך בלימודי המשפטים והוסמך ללשכת עורכי הדין של טנסי בשנת 1805. בשנת 1809 שירת כהונה אחת כסנאטור במדינה. בתקופה זו משך את תשומת ליבו של "האזרח הראשון" של טנסי, אנדרו ג'קסון, ששימש כמנטור שלו.
עם פרוץ מלחמת 1812, מינה אותו ג'קסון לעוזר בכיר עם דרגת לוטננט קולונל. בנטון הוצב לייצג את האינטרסים של ג'קסון בפני פקידים צבאיים בוושינגטון די. סי., אך הוא התמרמר על התפקיד, שלא סיפק לו ניסיון קרבי. באוגוסט 1814, כוחות תחת פיקודו של תומאס הארט בנטון בנו את פורט מונטגומרי בטריטוריית מיסיסיפי. ביוני 1813, אנדרו ג'קסון התעמת בדו-קרב עם אחד מחברי צוות של בנטון ואחיו ג'סי בנטון. בספטמבר של אותה שנה, התרחש עימות פיזי בין ג'קסון לתומאס בנטון בבית מלון בנאשוויל. במהלך הקטטה, ג'סי ירה בג'קסון בזרועו. הכדור, שנותר בידו של ג'קסון, שבר עצם בזרועו השמאלית. רק במהלך נשיאותו של ג'קסון הוסר הכדור מזרועו.
לאחר המלחמה, בשנת 1815, העביר בנטון את אחוזתו לטריטוריית מיזורי, שנפתחה להתיישבות. בטנסי, הוא היה נתון בצלו של אנדרו ג'קסון; אך במיזורי, הוא יכול היה להיות "דג גדול בבריכה קטנה" יחסית. בנטון התיישב בסנט לואיס, שם עסק בעריכת דין וערך את העיתון Missouri Enquirer, העיתון הגדול השני ממערב לנהר המיסיסיפי.
בשנת 1817, במהלך משפט, האשימו זה את זה בנטון ועורך הדין היריב צ'ארלס לוקאס בשקר. לוקאס אתגר את בנטון לדו-קרב, שנערך ב-Bloody Island. בדו-קרב הראשון נפצע לוקאס בגרון ובנטון ברגל, אך הם סיימו את הדו-קרב לאחר שלוקאס אמר שהוא מרוצה. עם זאת, שמועות על כך שבנטון ניצל את יתרונו כצלף מיומן גרמו לו לאתגר את לוקאס לדו-קרב נוסף. בדו-קרב השני, שנערך ממרחק של 9 רגל, נורה לוקאס בסמוך ללבו. לפני מותו, אמר לוקאס לבנטון בתחילה: "אינני סולח לך". אך לקראת מותו אמר: "אני יכול לסלוח לך—אני סולח לך".
ביוגרפיה > הקריירה בסנאט של ארצות הברית > קריירה מוקדמת בסנאט

פשרת מיזורי משנת 1820 הפכה את הטריטוריה למדינה, ובנטון נבחר כאחד משני הסנאטורים הראשונים שלה. הבחירות לנשיאות בשנת 1824 היו מאבק מרובע בין אנדרו ג'קסון, ג'ון קווינסי אדמס, ויליאם ה. קרופורד והנרי קליי. בנטון תמך בקליי. ג'קסון זכה ברוב יחסי אך לא ברוב מוחלט של הקולות האלקטורליים, מה שגרם לכך שהבחירות הועברו לבית הנבחרים, שהיה אמור לבחור בין שלושת המועמדים המובילים. קליי היה רביעי בכמות הקולות, למרות שניצח במיזורי.
קליי, שהיה גם יושב ראש בית הנבחרים, ניסה לתמרן את הבחירה לטובת אדמס. בנטון סירב לבקשותיו של קליי לתמוך באדמס והצהיר שג'קסון היה הבחירה הברורה של העם. (לבנטון לא היה תפקיד רשמי במחלוקת זו, שכן לא היה חבר בבית הנבחרים). כאשר נציג מיזורי היחיד, ג'ון סקוט, אמר לבנטון כי בכוונתו להצביע עבור אדמס, בנטון הפציר בו שלא לעשות זאת: "הקול שאתה מתכוון לתת אינו שלך – הוא שייך לעם של מיזורי. הם מתנגדים למר אדמס. בשם העם, אני מוחה באופן רשמי נגד כוונתך ומכחיש את סמכותך המוסרית להעניק את קולך כך."
בנטון תחילה תמך בקרופורד, אך לאחר שהבין שהוא לא יוכל לנצח, עבר לתמוך בג'קסון. למרות הפצרותיו, סקוט הצביע עבור אדמס. אדמס נבחר ומינה את קליי למזכיר המדינה. רבים ראו בכך "עסקה מושחתת".
ביוגרפיה > הקריירה בסנאט של ארצות הברית > האיטי

יותר משני עשורים לאחר שהאפריקאים המשועבדים בהאיטי הביסו את שליטיהם הקולוניאליים הצרפתיים במרד העבדים בהאיטי, בנטון הסביר בנאום בסנאט של ארצות הברית מדוע המדינה סירבה להכיר ברפובליקה העצמאית. הוא אמר: "שלום אחת-עשרה המדינות באיחוד זה לא יאפשר את הצגת פירותיו של מרד מוצלח של שחורים בקרבם" וציין כי הלבנים בדרום "לא יאפשרו לקונסולים ושגרירים שחורים להתבסס בערינו, לצעוד בארצנו, ולספק לחבריהם השחורים בארצות הברית הוכחה ביד לכבוד שממתין להם, על מאמץ מוצלח דומה מצידם".
ביוגרפיה > הקריירה בסנאט של ארצות הברית > דמוקרטיה ג'קסונית

לאחר מכן, בנטון וג'קסון שמו בצד את המחלוקות האישיות ביניהם ושיתפו פעולה. בנטון הפך למנהיג בסנאט של המפלגה הדמוקרטית ונאם בלהט נגד הבנק של ארצות הברית. בשנת 1834, הסנאט גינה את ג'קסון על ביטול זיכיון הבנק. לקראת סיום נשיאותו של ג'קסון, הוביל בנטון קמפיין "מחיקה" מוצלח ב-1837 להסרת הגינוי מהרשומות הרשמיות.
בנטון היה תומך בלתי נלאה של "כסף קשה" – מטבעות זהב או מטילי זהב, בניגוד לשטרות נייר "המובטחים" בזהב במסגרת "תקן הזהב". בעיניו, מטבע "רך" (נייר או אשראי) העדיף את העשירים מהמזרח העירוני על חשבון החקלאים והסוחרים הקטנים במערב. הוא הציע חוק שדרש תשלום עבור קרקע פדרלית במטבע קשה בלבד, שנדחה בקונגרס אך אושר בהוראת ביצוע, ה-"Specie Circular", על ידי ג'קסון ב-1836. עמדתו בנושא המטבע הקנתה לו את הכינוי "העגל הזקן".
למרות זאת, דאגתו העיקרית של הסנאטור בנטון הייתה ההתרחבות הטריטוריאלית של ארצות הברית כדי להגשים את "הייעוד הגלוי" שלה כמעצמה יבשתית. במקור הוא חזה שהגבול הטבעי של ארצות הברית יהיה הרי הרוקי, אך הרחיב את חזונו כדי להקיף את חוף האוקיינוס השקט. הוא ראה שטחים בלתי מיושבים כבלתי בטוחים ופעל ללא לאות לעידוד ההתיישבות. מאמציו נגד מטבע רך נועדו בעיקר לעודד התיישבות ולא לעודד ספקולציות קרקע.
בנטון היה דמות מרכזית בממשל הבלעדי של טריטוריית אורגון. מאז האמנה האנגלו-אמריקאית משנת 1818, אורגון נשלטה במשותף על ידי ארצות הברית ובריטניה. בנטון דחף להסדר באורגון ובגבול ארצות הברית – קנדה לטובת ארצות הברית. הגבול הנוכחי בקו הרוחב ה-49 שנקבע באמנת אורגון ב-1846 היה בחירתו; הוא התנגד לקיצוניות של תנועת "Fifty-Four Forty or Fight" במהלך סכסוך הגבול.
בנטון היה מחברם של חוקי הנחלות הראשונים, שעודדו התיישבות על ידי הענקת קרקעות למי שהיו מוכנים לעבד את האדמה. הוא קידם חקר נוסף של המערב, כולל תמיכה בשליחויותיו של חתנו ג'ון סי. פרמונט. כמו כן, הוא דחף לתמיכה ציבורית ברכבת היבשתית ולשימוש נרחב יותר בטלגרף לתקשורת ארוכת טווח. עם זאת, הוא היה תומך נחרץ בהרחקת והפקעת אדמות של ילידים אמריקאים לטובת מתיישבים אירופים.
הוא היה נואם ומנהיג מהשורה הראשונה, שהתמודד מול חברי סנאט בולטים כמו דניאל ובסטר, הנרי קליי וג'ון קלהון. על אף שהיה תומך התרחבות, ערכיו המוסריים גרמו לו להתנגד להתנהגות חמדנית או בלתי ישרה, ולכן התנגד לתנועת "Fifty-Four Forty". בנטון תמך בסיפוח טקסס וביטול הסכם אדמס-אוניס משנת 1819, שבמסגרתה ויתרה ארצות הברית על טענותיה לשטח זה, אך התנגד לתמרונים שהובילו לסיפוחה ב-1845 ולמלחמת ארצות הברית–מקסיקו. הוא האמין שההתרחבות נועדה לטובת המדינה ולא לרווח של יחידים בעלי כוח.
ב-28 בפברואר 1844, בנטון נכח בפיצוץ ב-USS "פרינסטון" שבו תותח התפוצץ על הסיפון במהלך סיור בנהר הפוטומק. האירוע גרם למותם של לפחות שבעה אנשים, כולל מזכיר המדינה של ארצות הברית אבל פ. אפשור ומזכיר הצי של ארצות הברית תומאס וו. גילמר, ולפציעתם של מעל עשרים איש. בנטון היה בין הפצועים, אך פציעתו לא הייתה חמורה והוא לא החמיץ יום עבודה בסנאט.
ביוגרפיה > הקריירה בסנאט של ארצות הברית > קריירה מאוחרת ומתח בסנאט

נאמנותו למפלגה הדמוקרטית הייתה אגדה. בנטון היה איש יד ימינו של אנדרו ג'קסון והמשיך בתפקיד זה עבור מרטין ואן ביורן. עם בחירתו של ג'יימס ק. פולק, השפעתו החלה לדעוך ודעותיו התרחקו מעמדת המפלגה. נושא העבדות הפך לבעיה קשה עבורו. למרות שהיה דרומי ובעל עבדים, בנטון גילה אי נוחות הולכת וגוברת בנושא זה. בשנת 1849 הכריז על עצמו כמתנגד למוסד העבדות, מה ששם אותו בעימות עם מפלגתו ודעת הקהל במדינתו. באפריל 1850, במהלך דיונים סוערים בסנאט על פשרת 1850, כמעט נורה על ידי הסנאטור הנרי ס. פוט ממיסיסיפי, שהתרעם על חילופי הדברים החדים בין בנטון לסגן הנשיא מילרד פילמור. פוט נוטרל והופל לרצפה, שם חטפו ממנו את נשקו.
ביוגרפיה > אחרית חייו

ב-1851, בנטון לא הצליח להשיג כהונה שישית בסנאט, שכן סוגיית העבדות הפכה את הפוליטיקה למקוטבת מדי עבור מתון ותומך האיחוד במדינת מיזורי. בשנת 1852 הוא נבחר בהצלחה לבית הנבחרים של ארצות הברית, אך התנגדותו לחוק קנזס נברסקה הובילה לתבוסתו בבחירות ב-1854. בשנת 1856 התמודד על משרת מושל מיזורי אך הפסיד לטרוסטן פולק. באותה שנה, חתנו, ג'ון פרימונט, בעלה של בתו ג'סי, התמודד לנשיאות מטעם המפלגה הרפובליקנית; אך בנטון, שנשאר נאמן למפלגה עד סוף ימיו, הצביע עבור המועמד הדמוקרטי ג'יימס ביוקנן, שניצח בבחירות.
בשנת 1855, נבחר כחבר באגודת העתיקות האמריקאית (American Antiquarian Society).
הוא פרסם את האוטוביוגרפיה שלו, Thirty Years' View, בשנת 1854, ואת הספר *Historical and Legal Examination of ... the Decision o the Supreme Court ... in the Dred Scott Case בשנת 1857, שבו טען שהחלטת בית המשפט העליון הייתה פוליטית, ושבית המשפט היה צריך להימנע מהכרעה בנושא.
הוא מת בוושינגטון הבירה ב-10 באפריל 1858. צאצאיו המשיכו להיות דמויות בולטות בחיי מיזורי; אחיינו מדרגה שלישית, גם הוא בשם תומאס הארט בנטון, היה צייר בולט במהלך המאה ה-20.
בנטון נקבר בבית הקברות בלפונטיין בסנט לואיס. שכונת "בנטון פארק" בסנט לואיס קרויה על שמו.
קשרים משפחתיים

בנטון היה קשור בקשרי נישואים או דם למספר דמויות בולטות מהמאה ה-19. שניים מאחייניו - קולונל הקונפדרציה ובריגדיר גנרל לאחר מותו סמואל בנטון ממיסיסיפי, וקולונל האיחוד בעל דרגת ייצוג של בריגדיר גנרל תומאס ה. בנטון הבן מאיווה - לחמו משני הצדדים במהלך מלחמת האזרחים. הוא היה גיסו של ג'יימס מקדואל, סנאטור ומושל וירג'יניה; חותנו של ג'ון פרימונט, חוקר, סנאטור, מועמד לנשיאות, ומייג'ור גנרל של האיחוד; ובן דודם של הסנאטורים הנרי קליי וג'יימס בראון, וקתרין שרלוט בונפרטה, בתו הבלתי חוקית של אחיו של הקיסר נפוליאון ז'וזף בונפרטה. הוא היה דוד רבא של חבר בית הנבחרים, מייצנס איסון בנטון, אביו של הצייר תומאס הארט בנטון.
מורשת

לשבע מדינות (ארקנסו, אינדיאנה, איווה, מינסוטה, מיזורי, אורגון ווושינגטון) יש מחוזות על שם בנטון. שני מחוזות (מחוז קלהון, אלבמה ומחוז הרננדו, פלורידה) נקראו בעבר מחוז בנטון לכבודו. במהלך תקופת השיקום, מחוז בנטון, מיסיסיפי, הוצג על ידי התושבים כמי שנקרא על שם בנטון.
בנטונוויל, אינדיאנה, נקראה על שם הסנאטור, וכך גם העיירות בנטון ובנטונוויל, ארקנסו, בנטון הארבור, מישיגן, בנטון, מיין, בנטון, קנטקי, בנטון, טנסי ובנטון, אילינוי. בנוסף, עמדת הסחר בפרווה וכיום הקהילה של פורט בנטון, מונטנה, שעל שמו נקרא הבנטוניט, נקראה על שם בנטון.
ביולי 2018, נשיא אוניברסיטת המדינה של אורגון, אד ריי, הכריז ששמותיהם של שלושה בנייני קמפוס ישונו בשל הגזענות של שמותיהם. אחד המבנים הללו, שנקרא בעבר אגף בנטון על שם בנטון, הפך למרכז האטי רדמונד לנשים ומגדר. הבחירה לשנות את השם לכבוד רדמונד נעשתה כדי להכיר במאמציה כסופרג'יסטית באורגון.
באופן ייחודי, בנטון היה נושא למחקר ביוגרפי על ידי שני גברים שלימים הפכו לנשיאי ארצות הברית. ב-1887 פרסם תאודור רוזוולט ביוגרפיה של בנטון. בנטון הוא גם אחד משמונת הסנאטורים המופיעים בספרו של ג'ון פ. קנדי משנת 1956, Profiles in Courage. בנטון מופיע במצעד הרביעי ביולי ברומן "הרפתקאותיו של תום סויר" משנת 1876 מאת מארק טוויין. בתחילת פרק כ"ב נאמר: "אפילו הרביעי המפואר היה במובן מסוים כישלון, שכן ירד גשם חזק, לא הייתה שום תהלוכה כתוצאה מכך, והאיש הגדול בעולם (כפי שסבר טום), מר בנטון, הסנאטור האמיתי של ארצות הברית, הוכיח אכזבה סוחפת - כי הוא לא היה בגובה עשרים וחמישה רגל, ואפילו לא בשום מקום בסביבה שלה".
הערות שוליים

↑  Documenting the American South: Benton, Thomas Hart, 2005, נבדק ב-2023-12-02
↑  "Congress slaveowners", The Washington Post, 2022-01-27, נבדק ב-2022-01-31
↑  "Archived copy". FamilySearch. אורכב מ-המקור ב-2008-12-12. נבדק ב-2009-08-05. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Benton Genealogy". 9 בפברואר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "1824 US House Vote for President". אורכב מ-המקור ב-3 בדצמבר 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Porter, Catherine; Méheut, Constant; Apuzzo, Matt; Gebrekidan, Selam (2022-05-20). "The Root of Haiti's Misery: Reparations to Enslavers". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2023-10-14.
↑  "MemberListB | American Antiquarian Society". www.americanantiquarian.org.
↑  Stewart, Chloe (2018-08-13). "OSU renames three campus buildings after community reflection | The Daily Barometer: Oregon State University Student Newspaper, OSU Breaking News and Beaver Sports". orangemedianetwork.com. אורכב מ-המקור ב-11 בנובמבר 2018. נבדק ב-2019-01-17. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hubbard, Saul. "OSU changing three building names to promote inclusivity". The Register-Guard (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-19 בפברואר 2019. נבדק ב-2019-02-19. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299128305171  BnF: cb104937142 (data)  CANTIC: a11228854  GND: 116123567  ICCU: LO1V131299  ISNI: 0000 0000 8389 3166  LCCN: n50006872  NARA: 198248008  NKC: mub2015874873  NTA: 173315690  SNAC: w6dr32qh  SUDOC: 233421955  Trove: 1526316  US Congress: B000398  VIAF: 64749980   WorldCat (עם VIAF): 64749980 
דאגרוטיפ של תומאס הארט בנטון, בערך 1850
פסל בנטון מאת הארייט הוסמר שהוקם בשנת 1868 בסנט לואיס בפארק לאפייט
VillainS (מיני-אלבום)

| --- | --- |

עטיפת האלבום
 אלבום אולפן מאת דרים קאצ'ר
 יצא לאור:  22 בנובמבר 2023
 סוגה:  קיי-פופ
 שפה:  אנגלית • קוריאנית
 אורך:  13:52
 חברת תקליטים:  דרימקאצ'ר קומפני
VillainS הוא המיני-אלבום התשיעי של להקת הבנות הדרום קוריאנית דרים קאצ'ר שיצא לאור ב-22 בנובמבר 2023, כחלק מסדרה בת שני חלקים בשם VersuS.
זמן קצר אחר צאתו האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים העולמי באייטונס, וכן במצעדים במספר מדינות.
הוצאת האלבום

ב-13 בנובמבר 2023 עלה לערוץ הרשמי של הלהקה ביוטיוב טיזר עם המילים של השיר OOTD.
ב-22 בנובמבר יצא האלבום לאור, כחלק ראשון מסדרה בת שני חלקים בשם VersuS. הסינגל המוביל של האלבום נקרא על שם ההאשטג הנפוץ OOTD, שהוא ראשי תיבות של המילים Outfit of the Day, המשמש בעיקר בלוגרים בתחום האופנה שמציגים את התלבושת שלהם לאותו יום. הנושא העיקרי באלבום הוא עידוד ביטחון וקבלה עצמית. השיר OOTD קורא לנשים להרגיש חופשיות להתלבש כרצונן מבלי לחשוש למשוב שלילי מהסביבה.
האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים באייטונס בגרמניה, אוסטרליה, אוסטריה, מלזיה, נורווגיה, פולין ופורטוגל, ולחמישייה הראשונה ב-22 מדינות נוספות, ביניהן: קנדה, ניו זילנד, סינגפור, רומניה, רוסיה, צרפת ובריטניה.
ב-24 בנובמבר הלהקה הופיעה בערוץ KBS2 (אנ') בתוכנית Music Bank לשם קידום האלבום.
רשימת רצועות

| VillainS> מס' | VillainS> שם | VillainS> משך | VillainS>  | VillainS>  | VillainS>  | VillainS>  | VillainS>  | VillainS>  | VillainS>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Intro: This My Fashion  | 1:08 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | OOTD  | 2:56 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Rising  | 3:17 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Shatter  | 2:48 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | We Are Young  | 3:40 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 13:52 |  |  |  |  |  |  |  |
ראו גם

קיי-פופ
רולינג קוורץ
הערות שוליים

↑  [VillainS by Dreamcatcher], Genius (באנגלית)
1 2  "Dreamcatcher drops new MV for OOTD from mini album VillainS". The Economic Times. 2023-11-22. ISSN 0013-0389. נבדק ב-2024-02-06.
1 2 3  Dreamcatcher Tops iTunes Charts Around The World With “VillainS”, Soompi, ‏2023-11-23 (באנגלית)
↑  Dreamcatcher(드림캐쳐) 'OOTD' Lyrics Spoiler, נבדק ב-2024-02-06
↑  Dreamcatcher drops ninth EP 'VillainS' with confidence-boosting tracks, koreajoongangdaily.joins.com, ‏2023-11-22 (באנגלית)
קרל גאורג פון ראומר

| --- | --- |

 לידה:  9 באפריל 1783 ורליץ, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  2 ביוני 1865 (בגיל 82) ארלנגן, ממלכת בוואריה 
 מקום קבורה:  ארלנגן 
 השכלה:  אוניברסיטת גטינגן  אוניברסיטת האלה-ויטנברג 
 מעסיק:  אוניברסיטת ורוצלב, אוניברסיטת האלה-ויטנברג, אוניברסיטת ארלנגן-נירנברג 
 
פרוטומה של פון ראומר בארלנגן
קַרְל גֶאוֹרְג פוֹן רַאוּמֶר (בגרמנית: Karl Georg von Raumer; 9 באפריל 1783 –  2 ביוני 1865) היה גאולוג, גאוגרף ומחנך גרמני בן למשפחת האצולה של פון ראומר. הוא העניק את השם למסיב הריין (אנ').