stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הקרב על הים התיכון
הצדדים הלוחמים > הצי הגרמני

הצי הגרמני עשה שימוש רב בצוללות. במזרח התיכון נמשכה מערכת הצוללות מ-21 בספטמבר 1941 למאי 1944. הקריגסמרינה התכוון לבודד את גיברלטר, מלטה ותעלת סואץ על מנת לנתק את נתיבי הסחר של בריטניה. יותר מ-60 צוללות נשלחו לשבש את הספנות בים אך רבות מהן הותקפו כבר בהגיען למיצרי גיברלטר שהיו תחת שליטה בריטית (תשע צוללות טובעו ועשר ניזוקו).
השתלשלות המערכה > פעולות ראשונות

ב-10 ביוני 1940 הכריזה איטליה מלחמה על בריטניה ועל צרפת ולמחרת הפציצו האיטלקים את מלטה מהאוויר לראשונה כחלק מהמצור על מלטה. באותו הזמן, הפגיז הצי הצרפתי מספר מטרות בחוף הצפון מערבי של איטליה ובפרט את נמל ג'נובה. לאחר כניעת צרפת ב-24 ביוני התירו מנהיגי הציר לממשלת וישי החדשה בצרפת את המשך הבעלות על הצי הקיים.
התנגשות ראשונה בין כוחות ימיים יריבים התרחשה בקרב קלבריה ב-9 ביולי 1940, ארבעה שבועות לאחר תחילת מעשי האיבה. לאחר מכן, במהלך הקיץ, התרחשה שרשרת פעולות מצומצמות. בין הפעולות ניתן למנות את קרב שיירת אספרו וקרב כף ספאדה. בנובמבר ביצע הצי הבריטי התקפה אווירית על כוח ימי איטלקי במפרץ טאראנטו. בהתקפה הושמדו 3 אניות וכתוצאה מכך השתנה מאזן הכוחות במפרץ התיכון.
השתלשלות המערכה > הקרב על טאראנטו

כדי להפחית את האיום של הצי האיטלקי מנמל טאראנטו לשיירות שהפליגו ממלטה, פתח האדמירל אנדרו קנינגהם במבצע שיפוט, במהלכו התקיפו מפציצי טורפדו בריטיים את אוניות הצי האיטלקי בעודן עוגנות. הייתה זו הפעם הראשונה בהיסטוריה שבוצעה תקיפה מסוג זה. המבצע נחל הצלחה, וב-11 בנובמבר 1940 השמיד הצי המלכותי 3 אוניות מלחמה איטלקיות בקרב טאראנטו. ההתקפה אילצה את האיטלקים לסגת לנמלי ים בצפון איטליה כדי לצאת מטווח נושאות המטוסים. כך שובשו ההתקפות על שיירות למלטה. ברם, כבר ב-27 בנובמבר הצליחו האיטלקים לחזור לזירת הים התיכון בקרב כף ספרטיבנטו.
השתלשלות המערכה > קרב כף מטאפאן

קרב שהוכרע בניצחון בעלות הברית ונערך לחופי הפלופונסוס בדרום יוון מ-27 במרץ ועד 29 במרץ 1941. בקרב השתתפו כוחות ימיים מהצי הבריטי ומהצי המלכותי האוסטרלי תחת פיקודו של האדמירל הבריטי אנדרו קנינגהם כנגד כוחות מהצי האיטלקי תחת פיקודו של אנג'לו איאצ'ינו.
בעלות הברית הטביעו את הסיירות הכבדות פיומה, זארה ופולה. כמו כן הושמדו המשחתות האיטלקיות ויטוריו אלפיארי וגיוסו קארדוצי. אוניית המערכה האיטלקית ויטוריו ונטו ניזוקה. הבריטים איבדו מפציץ טורפדו אחד וספגו נזק קל לחלק מהסיירות כתוצאה מהמטחים שירתה אוניית המערכה האיטלקית.
הגורמים המכריעים שסייעו לניצחון בעלות הברית היו השימוש במידע מודיעיני שהתקבל מאולטרה והעדר רדאר על הספינות האיטלקיות.
השתלשלות המערכה > כרתים

המאמץ למנוע מכוחות גרמניים להגיע לכרתים דרך הים וכן פינוי כוחות קרקע של בעלות הברית לאחר תבוסה בקרב מול הגרמנים על כרתים במאי 1941, גבו מחיר כבד מציי בעלות הברית שאיבדו מספר אניות.
קרוב ל-2,000 מלחים בריטים נהרגו. הלופטוופה הגרמני הוכיח שהצי המלכותי לא מסוגל להתגבר על האיום האווירי הגרמני. בשורה התחתונה עובדה זו התבררה כבעלת חשיבות אסטרטגית שולית שכן מספר שבועות לאחר מכן הופנתה תשומת הלב של הוורמאכט לברית המועצות במסגרת מבצע ברברוסה.
השתלשלות המערכה > מלטה

המיקום של מלטה בין סיציליה לבין צפון אפריקה היה אידיאלי על מנת לשבש את תנועת שיירות האספקה של מדינות הציר לצפון אפריקה. מדינות הציר הבינו זאת ועשו מאמצים רבים על מנת לנטרל את האיום הן בהתקפות מהאוויר והן בניסיונות לנתק את מלטה מאספקה.
במהלך המצור על מלטה בין 1940 ל-1942 הביאו התקפות אוויריות וימיות את מלטה לסף כניעה. המפנה במצור התרחש באוגוסט 1942, כאשר הבריטים שלחו שיירה מוגנת היטב שכונתה "פדסטל".
ההגנות האוויריות של מלטה חוזקו באמצעות מטוסי הוריקן וספיטפייר. הקלה משמעותית במצב התרחשה רק כאשר כוחות הציר גורשו מבסיסיהם בצפון אפריקה.
הבריטים הקימו מחדש הגנות אוויריות ובסיס ימי התקפי על האי. באמצעות מודיעין אולטרה, הצליחו כוחות ממלטה לשבש את האספקה של מדינות הציר לצפון אפריקה בסמוך לתחילת קרב אל עלמיין השני. 
עבור גבורתם של המלטזים במהלך המצור הוענק למלטה צלב ג'ורג'.
השתלשלות המערכה > הפסקת אש איטלקית

ב-25 ביולי 1943, הדיחה המועצה הפשיסטית העליונה את מוסוליני. הממשלה החדשה באיטליה, בראשות מלך איטליה ויטוריו אמנואלה השלישי ופייטרו באדוליו, החלה מיד במשא ומתן חשאי עם בעלות הברית, על מנת להביא לסיום הלחימה ולחבור לבעלות הברית. ב-3 בספטמבר, נחתם הסכם שביתת נשק עם איטליה בסיציליה. שביתת הנשק הוכרזה רשמית ב-8 בספטמבר.
לאחר שביתת הנשק התפצל הצי האיטלקי לשניים: כוחות הצי שבסיסם בדרום איטליה לחמו עבור המלך ועבור באדוליו. כוחות הצי שבסיסם בצפון איטליה עברו ללחום עבור הגרמנים.
לקריאה נוספת

Benbow, Tim. (2011) British Naval Aviation: The First 100 Years. Ashgate Publishing. ISBN 1409406121
Blitzer, Wolf; Garibaldi, Luciano (2001). Century of War. Friedman/Fairfax Publishers. New York. ISBN 1-58663-342-2
Mollo, Andrew (1981). The Armed Forces of World War II. New York: ISBN 0-517-54479-4: Crown.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: location (link)
Sadkovich, James (1994). The Italian Navy in World War II. Greenwood Press, Westport. ISBN 0-313-28797-X
Walker, Ian W. (2003). Iron hulls, iron hearts : Mussolini's elite armoured divisions in North Africa. Marlborough: Crowood. ISBN 9781861266460.
הערות שוליים

↑  Mollo, p.128
↑  Sadkovich, pp. 286-287
↑  Mollo, p.55
| הקרב על הים התיכון |
| --- | --- | --- |
| קרבות | קרב אספרו • השמדת השייטת הצרפתית במרס אל כביר • קרב קלבריה • קרב ספאדה • קרב כף פאסרו •  קרב טאראנטו • קרב מיצרי אוטרנטו • מבצע ווייט  • קרב כף ספארטיבנטו  • מבצע אקסס  • מבצע אבסטנשן  • הקרב על כרתים •  פלישת בעלות הברית לסיציליה |  |
| זירות ומערכות במלחמת העולם השנייה |
| --- | --- | --- |
| הזירה האירופית | המערכה בפולין • מתקפת הסאר • המלחמה המדומה • המערכה בנורווגיה • המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה • הקרב על בריטניה • המערכה בבלקן • מבצע ברברוסה • החזית המזרחית • הזירה האיטלקית • החזית המערבית |  |
| המערכה באסיה ובאוקיינוס השקט | מלחמת סין–יפן השנייה • המערכה באוקיינוס השקט • המערכה בדרום מערב האוקיינוס השקט • הזירה הדרום-מזרח אסייתית • מבצע סערת אוגוסט |  |
| הים התיכון, המזרח התיכון וצפון אפריקה | הקרב על הים התיכון • המערכה בצפון אפריקה • המערכה במזרח התיכון • המערכה במזרח אפריקה • המלחמה האנגלו–עיראקית • הפלישה הבריטית-סובייטית לאיראן |  |
| זירות ומערכות אחרות | המערכה באוקיינוס האטלנטי |  |
| מערכות שלא יצאו אל הפועל | מבצע טננבאום: כוונות לכיבוש שווייץ וליכטנשטיין • מבצע ארי-הים: כוונות לכיבוש בריטניה • מבצע איקרוס: כוונות לכיבוש איסלנד • כוונות לכיבוש היישוב היהודי בארץ ישראל (התוכנית לארץ ישראל שלאחר כיבוש • תוכנית המבצר האחרון) • מבצע גרין: כוונות לכיבוש אירלנד • מבצע הרקולס: כוונות לכיבוש מלטה • מבצע פליקס: כוונות לכיבוש ספרד וגיברלטר • מבצע נפילה: כוונות לכיבוש יפן |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007544681505171  LCCN: sh2002005970 
אזורי השליטה של האיטלקים בקיץ/סתיו 1942 מסומנים בין הקווים והנקודות הירוקים. אזורים בשליטת בעלות הברית מסומנים באדום
הצפנת רבין

צופן רבין הוא שיטת הצפנה אסימטרית וחתימה דיגיטלית, שהומצאה על ידי פרופסור מיכאל רבין (האוניברסיטה העברית בירושלים) בהיותו אורח במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT) ב-1979. אלגוריתם רבין מבוסס על בעיית שורש ריבועי מודולו שלם פריק והוא אלגוריתם הצפנת מפתח-פומבי הראשון שהוכח מתמטית כי פיצוחו קשה כפתרון בעיית פירוק לגורמים של מספר שלם הנחשבת כבעיה חישובית קשה. ביתר פירוט, שחזור טקסט המקור מתוך הטקסט המוצפן עבור טקסט מקור שנבחר באקראי שקול מבחינה חישובית לפירוק לגורמים. (זאת בניגוד לפונקציית-RSA, שלגביה  לא ידועה הוכחה דומה). הוכח אף כי מציאת הסיביות הראשונות בטקסט המקור (LSB) שקול לפירוק לגורמים.
בדומה ל-RSA גם בשיטה זו מכינים מודולוס  \ n שהוא כפולה של שני מספרים ראשוניים גדולים  \ (p,q). ההצפנה היא פשוט העלאת המסר בריבוע (מודולו  \ n) ואילו פענוח הוא חישוב שורש ריבועי מודולו  \ n. אם הגורמים הראשוניים של  \ n אינם ידועים זו בעיה קשה שעליה מסתמכת ההצפנה. מאידך אם הגורמים הראשוניים ידועים קל לפתור אותה, כיוון שמודולו  p ומודולו  q יש למספר ריבועי שני שורשים, ולפי משפט השאריות הסיני יש בסך-הכול ארבעה שורשים מודולו  n. מתוכם על המקבל להחליט בדרך כלשהי איזה מהם תואם את המסר שהוצפן. זהו חסרונה העיקרי של הצפנת רבין. ישנן מספר דרכים להתמודד עם בעיה זו כמו הוספת יתירות מכוונת, כפי שיובהר להלן.
הכנת מפתחות הצפנה

בוחרים שני מספרים ראשוניים אקראיים  \ p ו- \ q (שווים בגודלם בקירוב).
מחשבים את  \ n=pq.
המפתח הפומבי הוא  \ n והמפתח הפרטי הוא הגורמים הראשוניים ( \ p,q).
הכנת מפתחות הצפנה > הצפנה

להצפנת המסר  \ m מחשבים את:
הכנת מפתחות הצפנה > פענוח

לפענוח יש לחשב תחילה את השורשים הריבועיים של  \ c כלומר לפתור את  \ c\equiv m^{2}\ ({\mbox{mod }}n) (באמצעות הגורמים הראשוניים של  n).
התוצאה היא ארבעה פתרונות אפשריים  \ m_{1},m_{2},m_{3},m_{4}. מה שנותר למקבל זה, להחליט בדרך כלשהי איזה מהם הוא הנכון.
הגרסה המקורית של אלגוריתם רבין כפי שהוצגה לראשונה על ידי רבין שונה במעט. ההצפנה היא:  \ c=m(m+b){\mbox{ mod }}n. כאשר  \ b מהווה חלק מהמפתח הפומבי. בטיחות השיטה המתוארת זהה למקורית.
שורש ריבועי

שיטת ההצפנה של רבין מבוססת על הקושי של הוצאת שורש ריבועי מודולו מספר שלם, השקולה לפירוק שלו. כדי למצוא שורש ריבועי מודולו שלם פריק, די לפרק תחילה את המספר לגורמיו הראשוניים ואז לחשב את הפתרונות עבור כל אחד מהם. חישוב שורש ריבועי מודולו מספר ראשוני קל יחסית מבחינה חישובית (קיימים מספר אלגוריתמים יעילים למטרה זו). השיטה הישירה לחישוב שורש ריבועי של השלם  \ a מודולו  \ p (ראשוני כלשהו) היא כדלהלן:
בוחרים שלם אקראי  \ b הנמוך מ- \ p כאשר  \ b^{2}-4a אינו שארית ריבועית מודולו  \ p, כלומר:
מגדירים את הפולינום  \ f(x)=x^{2}-bx+a בשדה  \ \mathbb {Z} _{p}[x].
מחשבים את  \ r=x^{(p+1)/2}{\mbox{ mod }}f.
התוצאה היא  \ (r,-r).
סיבוכיות האלגוריתם המתואר היא  \ O({\mbox{lg}}\ p)^{3}). על כן הדרך העדיפה היא לבחור מספרים ראשוניים בעלי מבנה ייחודי המקל על חישוב השורש הריבועי, כפי שמובא במאמר של רבין. אם  \ p מקיים  \ p\equiv 3\ ({\mbox{mod }}4) כלומר  \ 4|(p+1) כנ"ל לגבי  \ q, חישוב השורשים הריבועיים יהיה קל יותר באופן משמעותי, כדלהלן:
באמצעות אלגוריתם אוקלידס המורחב מוצאים שלמים  \ a ו- \ b המקיימים את משוואת אוקלידס:  \ ap+bq=1.
מחשבים את  \ r=c^{(p+1)/4}{\mbox{ mod }}p.
מחשבים את  \ s=c^{(q+1)/4}{\mbox{ mod }}q.
מחשבים את  \ x=(aps+bqr){\mbox{ mod }}n.
מחשבים את  \ y=(aps-bqr){\mbox{ mod }}n.
התוצאה היא:  \ \pm x ו- \ \pm y (מודולו  \ n).
שימו לב שבידיעת  r ו- s אפשר לפרק את  n לגורמים כמו שציין רבין, כי  \ {\mbox{gcd}}(|r-s|,n) שווה לאחד הגורמים של  n.
דוגמה

נבחר את הראשוניים  \ p=211,q=227, (שניהם שקולים ל- \ 3 מודולו  \ 4, במילים אחרות  \ 4|212 וכן  \ 4|228). אז  \ n=pq=47897, כך שהמפתח הפרטי של אליס הוא  \ (211,227), והמפתח הפומבי הוא  \ 47897. (את הגורמים של 47897 אפשר למצוא בזמן קצר, אבל דוגמה זו ממחישה את עיקרי השיטה).
בוב מעוניין להצפין את המסר  \ m=23 עבור אליס (למען הפשטות, נניח שהוא בוחר לבנות את המסר כמתואר להלן, כלומר משרשר את המסר פעמיים  \ m||m=2323), כדי להצפין את המסר הוא מחשב את  \ m^{2}{\mbox{ mod }}n=2323^{2}{\mbox{ mod }}47897=31865 ושולח את  \ c=31865 לאליס.
כאשר אליס מקבלת את  \ c היא מחשבת את השורשים הריבועיים שלו כדלהלן:
מחשבת את  \ r=31865^{53}{\mbox{ mod }}211=209,
מחשבת את  \ s=31865^{57}{\mbox{ mod }}227=53,
מחשבת את משוואת אוקלידס  \ ap+bq\ =\ -71\cdot 211+66\cdot 227=1,
מחשבת את  \ x=(-71\cdot 211\cdot 53)+(66\cdot 227\cdot 209){\mbox{ mod }}47897=38189,
מחשבת את  \ y=(-71\cdot 211\cdot 53)-(66\cdot 227\cdot 209){\mbox{ mod }}47897=-45574,
אמנם אליס אינה יכולה לדעת מה שלח בוב אולם מהתבוננות בערכים שהתקבלו, קל לראות כי  \ y נראה שונה מהיתר, בכך שהוא מורכב מערך שחוזר על עצמו פעמיים, משמע זהו הפתרון הנכון, על כן  \ m=y.
ביטחון

המשימה של תוקף פוטנציאלי, קרי שחזור  \ m מתוך הטקסט המוצפן  \ c היא בעיה קשה. למעשה בעיה זו נקראת בעיית שורש ריבועי מודולו שלם פריק. הבעיה הכללית מוגדרת כדלהלן:
היכולת להוציא שורש ריבועי מודולו  n שקולה חישובית ליכולת לפרק את  n לגורמים. על כן, כל עוד בעיית פירוק לגורמים נותרת בעיה קשה, שיטת רבין תהיה בטוחה, בתנאי שהמודולוס הוא מספר גדול (כ-2,000 סיביות לפחות) כלומר מעבר ליכולת לפרקו לגורמים בזמן סביר.
אם נסמן  q=x^{2} (מודולו  n) הוא 'שארית ריבועית'. משפט רבין אומר שאם אפשר למצוא שורש ריבועי של  q עבור 1% מכל השאריות הריבועיות ב- \mathbb {Z} _{n} אזי אפשר לפרק לגורמים את  n בזמן פולינומי. ההוכחה היא, נניח שנתונה קופסה שחורה  B כך כאשר מזינים קלט  q מחזירה את השורש הריבועי שלו באחוז אחד מהמקרים, אזי אפשר לבצע את הניסוי הבא: בוחרים  i אקראי כלשהו ב- Z_{n} ומזינים ל- B את  q=i^{2} (מודולו  n) אם התוצאה אינה  i או  -i אזי אפשר לפרק את  n בגלל העובדה שאם נתונים  x,y\in Z_{n} כך שמתקיים  x^{2}\equiv y^{2} אך  x\neq \pm y (מודולו  n) אזי  {\mbox{Gcd}}(n,x\pm y) הוא גורם ראשוני לא טריוויאלי של  n. Gcd היא מחלק משותף מקסימלי. מספר הניסיונות הממוצע הוא 2, היות שכמחצית מהאלמנטים ב- Z_{n} הם שורשים ריבועיים, מכאן שהסיכויים לפרק את  n הם 50%. לכן מספיק יהיה להוכיח שאפשר לפרוץ את הצפנת רבין רק ב-1% סיכויי הצלחה כדי לפרק את  n לגורמים ומכאן שאם פירוק לגורמים היא בעיה קשה, הצפנת רבין תהיה קשה גם היא.
ההוכחה נכונה רק אם האלמנטים נבחרו באקראי. כלומר רק אם המסר שהוצפן נבחר באקראי בהסתברות שווה מתוך כל המסרים האפשריים. במציאות מסרים אינם לגמרי אקראיים, אם המסר הוא בעל יתירות מסוימת או מבנה מיוחד ייתכן שיהיה אפשר לנחש חלק ממנו או לקבל מידע מסוים לגביו למרות שחישוב שורש ריבועי מודולו  n היא בעיה קשה. למשל אפשר לנחש את הסיבית הנמוכה ביותר (LSB) באמצעות סימן יעקובי. לכן מעצם ההגדרה הצפנת רבין אינה בטוחה סמנטית.
שיטת רבין מוכחת כבטוחה רק כנגד יריב פסיבי, אך פגיעה להתקפה אקטיבית שנקראת התקפת מוצפן-נבחר (שבה היריב מסוגל לבחור את הטקסט אותו הוא מעוניין להצפין). בהתקפה כזו היריב יכול לחשוף את הגורמים הראשוניים של  \ n כדלהלן: היריב בוחר  \ m אקראי כלשהו מחשב את  \ c=m^{2}{\mbox{ mod }}n ואז מבקש מהמקבל לפענח עבורו את  \ c. מכיוון שהמקבל לא מכיר את  \ m שנבחר על ידי התוקף יש סיכוי שהתוצאה שתוחזר לא תהיה  \ m אלא אחת מהתוצאות האחרות האפשריות אם נקרא לתוצאה שהוחזרה  \ y כאשר  \ y\neq \pm m אזי  \ {\mbox{gcd}}(m-y,n) הוא אחד הגורמים של  \ n (הפונקציה gcd מייצגת מחלק משותף מרבי). בסוג כזה של התקפה מניחים כי התוקף מסוגל לדרוש מהצד המפענח (למשל שרת) לפענח עבורו כל מסר שידרוש.
צופן רבין חשוף כמובן לאותן התקפות היעילות כנגד RSA. ניתן למנוע התקפות אילו על ידי בניית המסר באופן בטוח. השיטות הידועות לבניית מסרים (כמו OAEP) הנהוגות ב-RSA מתאימות גם להצפנת רבין.
יתירות

החסרון העיקרי של הצפנת רבין הוא בעובדה שתוצאת ההצפנה היא אחת מארבע אפשרויות (פתרונות שורש ריבועי מודולו  \ n), הבעיה היא לזהות איזו מהן היא הנכונה. ניתן בקלות להתגבר על מכשלה זו על ידי הוספת יתירות מסוימת למסר המקורי לפני ההצפנה. לדוגמה אם המסר המיועד להצפנה הוא מהצורה  \ m||m (|| מסמל שרשור) רוב הסיכויים שרק אחד מארבעת הפתרונות האפשריים יהיה בעל מבנה זה ועל כן ניתן יהיה לזהותו בקלות. שיטה זו תמנע את ההתקפות המתוארות. למשל אם התוקף יבקש לפענח את השורש הריבועי של  \ m^{2} שהוא עצמו הכין עם היתירות האמורה. המערכת תחזיר עבורו את  \ m עצמו, עובדה שאין בה כל מידע חדש שעשוי לסייע לו בהתקפה. אולם יש לשים לב כי בשיטה זו ההוכחה כי הצפנת רבין שקולה לפירוק לגורמים לא תהיה תקפה.
ראו גם

חתימה דיגיטלית רבין
הרתי

ממלכת הרתי, 950
הֶרֶתי (בגאורגית: ჰერეთი) הייתה פרובינציה היסטורית של אלבניה הקווקזית ואחר כך של גאורגיה, והיא ממוקמת בפינה הדרום-מזרחית של מחוז קאחתי, במזרח גאורגיה. חלק מהפרובינציה ידוע בשם סאינגילו ונמצאת כיום באזרבייג'ן. בשנים 759–787, הייתה הפרובינציה מונרכיה עצמאית ששיחקה תפקיד חשוב בהיסטוריה של ימי הביניים של גאורגיה.
היסטוריה

האזור של פרובינציית הרתי היה מיושב בימי קדם על ידי הרים, סוג'ים, טצ'ילבים ולבינים. באופן קיבוצי נקראו כולם "הרים" ("הרתים"), שבטים אלה חיו תחת שלטונה של הממלכה האלבנית במאה ה-3 לפנה"ס. עם התפוררותה של הממלכה האלבנית התאגד האזור בהדרגה לתוך המחוז של הממלכה האיברית (סאֶריסתַבוֹ) במאה ה-5 ואנשיה נטמעו לתוך הגאורגים לחלוטין. בתקופה זו הופיע השם "הרתי" בפעם הראשונה במקורות הגאורגיים. לפי רישומים מסורתיים, שם הפרובינציה נובע מהאוס (אבי הארמנים), מבניו של תוגרמה ואחיו של כרתלוס, שייסד את העיר הרתי (נקראה לאחר מכן חורנתה) על גדות נהר האלזני.
כפרס על התרומה למאבק כנגד הכיבוש הערבי, נתן השליט הכארתלי (אֶריסמתַבַרי), ארצ'יל, את הרתי למשפחת האצולה בגרטיוני בשנים 740–750. לאחר מותו של אחרון האריסמתברים הכארתלים ג'ון וג'ואנשר, אצילי הרתי האריכו את הסמכויות הפאודליות שלהם, ובשנת 787, יסדו נסיכות (סַמתַברוֹ) שבירתה שאקי. הנסיכות אגרה כוח עצום ויוקרה בשנת 893 ואפשרה לנסיך הַמַם לרשת את המלך. קוויריקה הראשון (892–918), השליט השכן של נסיכות קאחתי, הודאג מהכוח העולה של ממלכת הרתי, כרת ברית עם המלך קונסטנטין השלישי מלך אבחזיה, ובשנת 915, יצא למערכה כנגד אדרנסה השני פטריקיוס מלך הרתי (897–943). בעלי הברית כבשו את הרתי וחילקו אותה, אבל לזמן קצר בלבד. אדרנסה פטריקיוס כבש מחדש תוך זמן קצר את שאבד. בנו ויורשו, אישחניק (943–951) שלט יחד עם אימו דינאר, אחותו של הרודן הגדול גורגן הרביעי, נסיך טאו-קלארג'תי (918–941). תחת שלטונם, הוכרחה הרתי להכיר בעליונותה של שכנתה החזקה, נסיכות דאילם, שנשלטה על ידי שושלת סלריד (דרום אזרבייג'ן). בשנת 950, אישחניק ניצל מאבק כוחות מר במדינה הסלרידית, והפסיק לשלם מס, והחזיר ביעילות את עצמאותו. בזמן שלטונו נטשו ההרתים את האמונה במינות המונופיזיטית והמירו את דתם לנצרות הגאורגית האורתודוקסית.
השליט ההרתי הבא אחריו, ג'ון (יוהאן סנכרים, 951–959) צירף לממלכתו חלק מממלכת אלבניה ואזור הרי מזרח גאורגיה, צנריה. אחרי מותו, נקטעה שושלת המלוכה המקומית והממלכה נפלה תחת שלטונו של קוויריקה השני, הבישוף של קאחתי (929-976). על האזור התחרו יורשו, דוד (976-1010), ומלך הגאורגי בגרט השלישי, ששאף לאחד מחדש את כל האדמות הגאורגיות למונרכיה אחת. השליט הקאחתי הבא, שנקרא בתואר מלך, קוויריקה השלישי הגדול (1010–1037) סיפח בסופו של דבר את הרתי לממלכתו "ממלכת הקאחים והראנים" ב-1020. כאשר המלך הגאורגי דוד הבנאי הביא את הממלכה תחת שלטונו בשנת 1104, הפכה הרתי למחוז (סאריסתבו) בתוך הממלכה הגאורגית. לאחר ההתפוררות הסופית של הממלכה הגאורגית המאוחדת בשנת 1466, נשלטה הרתי על ידי הכתר הקאחתי. לאחר מכן אבד שם הפרובינציה עצמה בהדרגה מהרשומות ההיסטוריות ובשיח הציבורי.
| שם המלך | שנות שלטון |
| --- | --- |
סומבט (סהיל איבן סומבט): 815-840
אדרנסה הראשון: 840-865
המאם: 865-893
אדרנסה השני (אדרנסה פטריקיוס): 897-943
אישחניק: 943-951
ג'ון (יואן סנכרים): 951-959
ולי

וַלִיּ (בערבית: وَلِيّ, רבים: أَوْلِيَاء) הוא תואר מוסלמי שפירושו "מגן" או "משגיח". מילה זו אומצה על ידי מספר רב של תרבויות איסלאמיות, מלבד זו של הערבים.
בזרם הסופיות, "ולי" או "ולי אללה", הוא כינוי שפירושו "חברו של אללה". חברים בקהילה סופית המכונים בשם זה נחשבים לקרובים לאלוהים (כבכיול כי האל קירב אותם אליו).
קדוש אסלאם שכזה יכול לברך את המאמינים בברכה שנשמרת גם אחרי מותו ומכאן בא "זיארת אל-קבור" - הביקור בקברי השייך (קברי צדיקים באסלאם).
בשיעה המשמעות היא דומה, כלומר "חברו של אללה", אולם רק האימאם השיעי הראשון עלי בן אבי טאלב (בן דודו של הנביא מוחמד) ואשתו פאטמה בת הנביא מוחמד מכונים בתואר כבוד זה.
סלפים, ובהם הווהאבים, מתנגדים להענקת הכינוי "ולי" לבני אדם, הם מסתמכים בכך על פירוש המילה מה"קוראן" בסורת אל-מאאידה (סורה 5), איה 55: "מגנכם/משגיחכם ("ולי") אללה ושליחו (הנביא מוחמד) והמאמינים המקיימים את התפילה והנותנים זכאת כשהם כורעים (לתפילת הצלאה)".
ראו גם

ואלי (תואר שלטוני)
ז'פצ'ה

זֶ'פְּצֶ'ה (בבוסנית: Žepče) היא עיירה ורשות מקומית בצפון הפדרציה של בוסניה והרצגובינה אשר בבוסניה והרצגובינה, הנחצית על ידי הנהר בוסנה.
היסטוריה

תיועד ראשון בכתובים לעיירה הוא מ-1458 עת נשלט המקום על ידי ממלכת בוסניה. ב-1463 נכבש האזור על ידי צבאותיו של מהמט השני סולטאן האימפריה העות'מאנית. במהלך מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) נכבש היישוב על ידי צבא ממלכת הבסבורג בפיקודו של הנסיך אויגן מסבויה והועלה באש. בתום המלחמה נחתם הסכם קרלוביץ ואזור בוסניה נותר בחזקת העות'מאנים. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) סיפחה האימפריה האוסטרו הונגרית את האזור ושלטונה נמשך עד מלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה נכללה ז'פצ'ה בשטחי ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים שהפכה בהמשך לממלכת יוגוסלביה.
באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה את צבאה תוך ימים אחדים. אזור בוסניה הועבר לחזקת ממשלת הבובות של האוסטאשה. לאחר המלחמה הוקמה הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה וז'פצ'ה נכללה בשטחה. בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 החל תהליך התפרקותה האלים של יוגוסלביה. כחלק מהתהליך פרצה מלחמת בוסניה וז'פצ'ה הפכה לאזור קרבות בין כוחות בוסניים לכוחות צבא הרפובוליקה של סרפסקה וכוחות קרואטיים. ז'פצ'ה הופגזה, נוהלו בה קרבות רחוב קשים והעיר חרבה. לאחר חתימת הסכם דייטון שסיים את המלחמה נכללה ז'פצ'ה בשטחי בוסניה והרצגובינה והוחל בשיקומה, בתהליך שנמשך לאורך למעלה מ-10 שנים.
הקהילה היהודית

תיעוד לנוכחות יהודים ספרדים דוברי לאדינו בז'פצ'ה קיים משלהי המאה ה-18, אם כי קהילה מאורגנת נוסדה במקום במחצית השנייה של המאה ה-19 על ידי מהגרים מקהילת סרייבו. במקום הוקם בית עלמין יהודי וב-1903 הוקם בית הכנסת. ב-1931 הגיעה הקהילה לשיא גודלה ומנתה 218 נפשות שהיוו כ-3 אחוזים מכלל תושבי העיירה. בני הקהילה עסקו במסחר זעיר, ומהם נמנו גם אומנים. במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר העברת השליטה באזור לאוסטאשה הוחל ברדיפות יהודים. קיים תיעוד למחנה ריכוז ועבודות כפייה שהוקם בפאתי העיירה. הכומר סטייפן לוּקִיץ' היה שליש המחנה. כל בני הקהילה גורשו למחנה ההשמדה יאסנובאץ ונרצחו שם. מבנה בית הכנסת נהרס לאחר המלחמה. את שרידי בית העלמין ניתן היה עדיין לאתר במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20.
הערות שוליים

↑  David Cymet‏, History vs. Apologetics: The Holocaust, the Third Reich, and the Catholic Church, הממלכה המאוחדת, 2010, עמוד 337.
↑  הקהילה היהודית בז'פצ'ה, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמ' 157 - 158.
↑  זוסיה עפרון, תמונות שרידי בית העלמין בז'פצ'ה מספטמבר 1966, באתר המרכז לאמנות יהודית.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007489416405171  GND: 4445262-7  LCCN: n2001119679  NKC: ge735259  VIAF: 123345820   WorldCat (עם VIAF): 123345820 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ז'פצ'ה".
וסלי קלארק

| --- | --- |

וסלי קלארק
 לידה:  23 בדצמבר 1944 (בן 79) ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  מודלין קולג'  בית הספר התיכון הול  האקדמיה הצבאית של ארצות הברית  המכללה לפיקוד ומטה של צבא ארצות הברית  מכללת המלחמה הלאומית 
 השתייכות:  הצבא האמריקני צבא ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1966 
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד שריון בחטיבה 77 מפקד החטיבה ה-3 בדיוויזיית הרגלים ה-4 מפקד דיוויזיית הפרשים הראשונה מפקד פיקוד דרום של ארצות הברית מפקד פיקוד אירופה של ארצות הברית מפקד הכח הצבאי של נאט"ו באירופה
 פעולות ומבצעים
 מלחמת וייטנאם  מבצע כוח מאוחד
 עיטורים
  מדליית השירות המצוין של מחלקת ההגנה (4)   מדליית השירות המצוין (2)   כוכב הכסף   לגיון ההצטיינות (4)  כוכב הארד (2)   לב הארגמן (3)
 
וסלי קאן קלארק (באנגלית: Wesley Kanne Clark;‏ נולד ב-23 בדצמבר 1944) הוא גנרל יהודי-אמריקאי ששירת בעבר בצבא ארצות הברית ושימש כמפקד כוחות נאט"ו.
ביוגרפיה

קלארק, בנם של ג'יקוב קאן וונטה, נולד כווסלי קאן בשיקגו. הוריו נפרדו בטרם מלאו לו חמש ואמו נשאה לוויקטור קלארק אשר אימץ את הילד והעניק לו את שמו. הוא גדל בארקנסו ובשנת 1962 נרשם לאקדמיה הצבאית ווסט פוינט. עם סיום לימודיו באקדמיה הצבאית בשנת 1966, הוסמך כקצין שריון בדרגת לוטננט. לאחר מכן התנדב לכוחות המוטסים של צבא ארצות הברית, הוסמך כצנחן, השלים את קורס הסיירים בבית הספר לחי"ר של הצבא האמריקני בפורט בנינג, ג'ורג'יה וכן קורס קציני שריון בפורט נוקס. תחילה שימש כמפקד פלוגת טנקים בדיוויזיית החי"ר ממוכן ה-24. לאחר מכן נשלח לווייטנאם.
קלארק לחם במלחמת וייטנאם. בשנת 1969 כמפקד פלוגת חי"ר ממוכן בדיוויזיית ההרגלים ה-1 הוביל פטרול שנקלע למארב וייטקונג. על גבורתו בקרב, בהמלכו נפצע קשה אך הוסיף לפקד על יחידתו עד להשמדת האויב, עוטר בכוכב הכסף. בהמשך שימש קלארק בשורת תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1980 מונה למפקד גדוד שריון בחטיבה 77 ולאחר מכן כמפקד החטיבה ה-3 בדיוויזיית הרגלים ה-4. בשנת 1993 מונה למפקד דיוויזיית הפרשים הראשונה. בהמשך שימש כמפקד פיקוד דרום של ארצות הברית וכמפקד פיקוד אירופה של ארצות הברית, וסייע לגיבוש הסכם דייטון. כמפקד הכח הצבאי של נאט"ו באירופה פיקד קלארק על מבצע כוח מאוחד.
לאחר פרישתו מן הצבא התמודד בבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית 2004 מטעם המפלגה הדמוקרטית, והפסיד לג'ון קרי.
קלארק הביע מספר פעמים התנגדות לעימות צבאי עם איראן.
הערות שוליים

↑  רן דגוני, וושינגטון, ‏משחקי מלחמה: וול סטריט קרס, התקפת סייבר בישראל, באתר גלובס, 19 בנובמבר 2013.
↑  יואב פרומר, כולנו יהודים, באתר nrg‏, 14 בנובמבר 2003.
↑  שמואל רוזנר, בחזרה לווייטנאם, באתר הארץ, 3 ביולי 2008.
↑  גל פרל פינקל, "אחרי!" ולא "קדימה!", מערכות, 6 בפברואר 2019.
↑  Peter J. Boyer, GENERAL CLARK’S BATTLES, The New Yorker, November 17, 2003.
↑  רופרט סמית, "התועלת שבכוח", הוצאת מערכות, 2013, עמוד 265.
↑  הארץ‏, מפקד נאט"ו לשעבר רוצה להיות נשיא ארה"ב, באתר וואלה, 16 בספטמבר 2003.
↑  מערכת וואלה! NEWS‏, קרי ניצח בפריימריס הדמוקרטיים באיווה, באתר וואלה, 20 בינואר 2004.
↑  דנה צימרמן, מפקד נאט"ו לשעבר ל-ynet: סוריה במשחק כפול, באתר ynet, 9 בספטמבר 2007.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007428957205171  PLWABN: 9810712483205606  BIBSYS: 1035762  BNE: XX1669213  GND: 123824354  ISNI: 0000 0001 1476 9660  LCCN: no00028191  LNB: 000187680  NARA: 10611758  NKC: jx20051025003  NTA: 229340008  SNAC: w6nm9hb1  SUDOC: 078784492  VIAF: 87407050   WorldCat (עם VIAF): 87407050