stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נבחרת סקוטלנד בכדורגל
הערות שוליים

↑  תיאור משחק הכדורגל הראשון בהיסטוריה באתר ה-BBC
↑  מידע באתר ה-BBC
↑  מידע באתר ההתאחדות
↑  כתבה באתר הטיימס
↑  פול בראון, The Unofficial Football World Championships, טונטו ספורט, 2006 (ISBN 0955218314)
↑  כתבה באתר הדיילי מייל וכתבה באתר הסקוטסמן
↑  מידע באתר ה-BBC
↑  כתבה באתר הסקוטסמן
↑  מידע באתר ה-BBC
↑  כתבה באתר ה-BBC
↑  כתבה באתר הסקוטסמן
↑  כתבה באתר ה-BBC
↑  כתבה באתר ה-BBC
↑  כתבה באתר ה-BBC
↑  כתבה באתר ה-BBC
↑  מערכת ONE, בתום דו קרב פנדלים: סקוטלנד העפילה ליורו, באתר ONE, ‏13 בנובמבר 2020
↑  דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א
1 2  החל מאוגוסט 1993 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרות גברים בכלל
↑  מידע באתר אופ"א
↑  מידע באתר האצטדיון
↑  כתבה באתר הסקוטסמן
↑  כתבה באתר ה-BBC
↑  סיקור משחק הכדורגל הבינלאומי הראשון באתר ה-BBC
↑  מידע באתר ההתאחדות הסקוטית לכדורגל
↑  כתבה באתר ה-BBC
↑  כתבה באתר הדיילי מייל ועמוד 77 בספרSport and National Identity in the Post-War World Routledge של אדריאן סמית' ודילווין פורטר (ISBN 0415283000)
↑  כתבה באתר התאחדות הכדורגל הסקוטית
1 2  כתבה באתר ה-BBC
↑  כתבה באתר צבא הטרטן
↑  כתבה באתר ה-BBC
↑  דוסון היה אחראי על הנבחרת במשך זמן קצר כיוון שהמאמן הקבוע מאט באזבי נפצע באסון האווירי במינכן
↑  ברנס כיהן בתפקיד המאמן באופן זמני בלבד
↑  מידע באתר RSSSF
↑  כתבה באתר הסקוטסמן ומידע באתר פיפ"א
| כדורגל בסקוטלנד סקוטלנד |
| --- | --- | --- |
| ניהול | התאחדות הכדורגל הסקוטית • SPFL • קבוצות • אצטדיונים • תחרויות |  |
| תחרויות ליגה | הפרמיירשיפ הסקוטית • הצ'מפיונשיפ הסקוטי • הליגה הסקוטית הראשונה • הליגה הסקוטית השנייה • מבנה הליגות |  |
| תחרויות גביע | הגביע הסקוטי • גביע הליגה הסקוטית • גביע האתגר הסקוטי |  |
| נבחרות | הנבחרת הלאומית • הנבחרת הצעירה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1254573968  LCCN: no2008088615  VIAF: 134082419   WorldCat (עם VIAF): 134082419 
סקוטלנד מול הולנד ביורו 1996
האמפדן פארק
צבא הטרטן במילאנו
קני דלגליש שיאן ההופעות (102) ומלך השערים (30) במשותף בנבחרת סקוטלנד בכל הזמנים.
טאואר סמיקונדקטור

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית, נאסד"ק: TSEM
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  טאואר
 תקופת הפעילות:  1993–הווה (כ־32 שנים)
 מיקום המטה:  ישראל מגדל העמק, ישראל
 משרד ראשי:  מגדל העמק
 בעלות:  ציבור
 ענפי תעשייה:  מוליך למחצה 
 מוצרים עיקריים:  מוליכים למחצה, מעגלים משולבים
 שווי שוק:  17.9 מיליארד ש"ח (23 בפברואר 2025)
 הכנסות:  1.44 מיליארד דולר (2024)
 רווח תפעולי:  547 מיליון דולר (2023)
 רווח:  520 מיליון דולר (2023)
 הון עצמי:  2.43 מיליארד דולר (2023)
 סך המאזן:  2.92 מיליארד דולר (2023)
 מנכ"ל:  ראסל אלוונגר
 עובדים:  5,500
  
 www.towersemi.com
 
"טאואר סמיקונדקטור בע"מ" (באנגלית: "Tower Semiconductor"; נקראה בעבר "טאואר-ג'אז") היא חברה ישראלית העוסקת בפיתוח וייצור מוליכים למחצה ומעגלים משולבים. טאואר סמיקונדקטור היא חברה ציבורית שמניותיה נסחרות בנאסד"ק ובבורסה לניירות ערך בתל אביב וכלולות במדד תל אביב 35 ובמדד תל אביב טק-עילית.
היסטוריה > הקמת המפעל על ידי נשיונל סמיקונדקטור

חברת טאואר סמיקונדקטור החלה את דרכה כמפעל ייצור במגדל העמק של חברת "נשיונל סמיקונדקטור" האמריקאית, שעסק בהכנת מוליכים למחצה. תחילת דרכה של נשיונל בישראל הייתה בשנת 1978 כאשר צבי סוחה יזם והקים מרכז למחקר ופיתוח בשם National Semiconductor Israel - NSCI בהרצליה. ד"ר גיורא ירון פעל מתוך חברת נשיונל סמיקונדקטור לקידום הקמתו של מפעל שבבים בישראל, כשהחל לעבוד כפיזיקאי במשרד הראשי של החברה בסנטה קלרה ב־1979, ושכנע את הנהלת החברה להשקיע בישראל. בשנת 1984 הונחה אבן הפינה למפעל היצור. רשות ההשקעות סייעה לחברה בבחירת המיקום של המפעל במגדל העמק ובהשגת התמריצים להשקעות שהיו מקובלים באותה תקופה כולל קבלת תמיכה בהכשרת עובדים ישראלים למפעל החדש במגדל העמק במפעלי החברה בארצות הברית. ראש עיריית מגדל העמק, שאול עמור, הצליח לשנות את מעמד העיר מאזור פיתוח ב' לאזור פיתוח א', כדי לאפשר לנשיונל סמיקונדקטור לזכות במרב ההטבות הניתנות במסגרת החוק לעידוד השקעות הון. בניית המפעל הושלמה בשנת 1985. אחד המוצרים הראשונים שיוצר במפעל היה NS32332, שבב מסדרת NS32000 (אנ').
היסטוריה > הקמת "טאואר סמיקונדקטור"

בשנת 1993, על רקע משבר עולמי בתעשיית המעגלים המשולבים, החליטה נשיונל סמיקונדקטור לסגור את המפעל במגדל העמק, אך הסגירה נמנעה לאחר ש"החברה לישראל" רכשה אותו תמורת 250 מיליון דולר והקימה אותו כחברה עצמאית בשם טאואר סמיקונדקטור. בשנים 1994–1995 ביצעה טאואר שתי הנפקות בנאסד"ק, והפכה לחברה ציבורית, בהמשך החלו מניות החברה להיסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב. החברה גם הקימה מרכז מחקר ופיתוח בנתניה. אחד המוצרים הראשונים שיצרה החברה היה שבב זיכרון מסוג EPROM שפיתח בועז איתן בחברת הסטארט אפ WaferScale.
בשנת 2001 החלה הקמתו של מתקן ייצור חדש, "פאב 2", המייצר מעגלים משולבים על גבי פרוסות סיליקון בקוטר של 8 אינץ' (200 מ"מ), בטכנולוגיות 0.18-0.13 מיקרון, בהשקעה כוללת של 1.1 מיליארד דולר. ההשקעה הגיעה מ"החברה לישראל", ממענק ממשלתי של 250 מיליון דולר ומאשראי מבנק לאומי ומבנק הפועלים בסך 550 מיליון דולר. בניית המתקן הושלמה בשנת 2003.
ההשקעות הגדולות בהקמת "פאב 2", ובהמשך המשבר הכלכלי ב-2008, הביאו לכך שהחברה צברה הפסדים גדולים ודרשה גיוס הון נוסף (לרבות ויתור על החזר ההלוואות מצד הבנקים לאומי והפועלים, והפיכתן לניירות ערך המירים למניות). בהובלת המנכ"ל שהובא מארצות הברית, ראסל אלוונגר ב-2005, החברה התאוששה ובשנת 2010 החלה ליהנות מתזרים מזומנים חיובי, תוך שהכנסותיה עברו לראשונה את רף חצי מיליארד הדולר. בשנת 2016 הודיעה החברה על פריעת כל חובותיה לבנקים בישראל לאחר שגייסה 100 מיליון דולר באיגרות חוב ארוכות טווח לצורך זה.
היסטוריה > המיזוג ליצירת "טאואר-ג'אז"

בשנת 2008 רכשה טאואר את חברת ג'אז האמריקאית, ומיזגה את פעילות החברות לכדי חברה אחת בשם "טאואר-ג'אז".
בשנת 2014 הודיעה החברה על מיזם משותף עם חברת "פנסוניק", בו מחזיקה טאואר 51% מהבעלות ופנסוניק 49%. כחלק מהמיזם קיבלה טאואר גישה לשלושה מתקני ייצור ביפן (שניים 200 מ"מ ואחד 300 מ"מ).
במרץ 2015 החלה החברה ייצור חיישני אינפרה אדום עבור אינטל במסגרת הסכם בהיקף מוערך של 160–200 מיליון דולר לארבע שנים.
בינואר 2015 העבירה "החברה לישראל" את מלוא מניותיה בחברת טאואר-ג'אז לחברת קנון הולדינגס, שפוצלה באותו מועד מ"החברה לישראל". ביולי 2015 חילקה קנון את הרוב הגדול של מניותיה בחברת טאואר-ג'אז בתור דיבידנד לבעלי מניותיה של קנון.
בשנת 2016 הרחיבה החברה את כושר הייצור שלה עם רכישת מתקן ייצור נוסף (200 מ"מ) בסן אנטוניו, טקסס, ארצות הברית, מחברת מקסים אינטגרייטד (אנ').
היסטוריה > מיתוג חדש של "טאואר-ג'אז" כ"טאואר סמיקונדקטור"

בשנת 2020 הודיעה טאואר-ג'אז מהלך מיתוג מחדש המשקף את מיצובה העולמי המוביל של החברה ומדגיש את מיקודה באספקת פתרונות טכנולוגיים מתקדמים עבור שבבים בתחום האנלוגי תוך בידולה של החברה כמובילה בענף זה.
תהליך מיתוג מחדש של החברה כלל שינוי שם, לוגו, חזון וערכים, ונועד לשקף את חוזקה ונוכחותה הגלובלית של החברה תוך הדגשת מחויבותה לספק פלטפורמות טכנולוגיות ופתרונות ייצור מתקדמים עבור שוקי השבבים האנלוגיים.
שמה של החברה הוא טאואר סמיקונדקטור Tower Semiconductor וחל על כל חברות הבת העולמיות אשר בבעלותה כשם הרשמי. שם זה נבחר מהיותו נכס המזוהה עם החברה לאורך השנים.
ב-6 בספטמבר 2020 דיווחה החברה כי היא נפלה קורבן למתקפת כופר שפגעה בייצור שלה.
ב-15 בפברואר 2022 הודיעה אינטל כי תרכוש את טאואר תמורת 5.4 מיליארד דולר. ב-16 באוגוסט 2023 הודיעה חברת אינטל שהיא מבטלת את העסקה, ותשלם לטאואר 353 מיליון דולר דמי ביטול.
מנהלים

החברה נוהלה במשך 10 שנים, מאז הקמתה בשנת 1993, על ידי שני מנכ"לים משותפים, ד"ר רפאל מ. לוין וד"ר יואב ניסן-כהן, ובהובלתם החברה נרשמה למסחר בנאסד"ק ובתל אביב, הוקם מרכז הפיתוח בנתניה והוקם מפעל FAB2. במאי 2003 החליף אותם כרמל ורניה. המנכ"ל, נכון ל-2024, הוא ראסל אלוונגר אשר מוביל את החברה מאז מאי 2005.
הערות שוליים

↑  טאואר סמיקונדקטור בע"מ: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
1 2 3 4  טאואר סמיקונדקטור בע"מ: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
↑  גלית ימיני, ענקית השבבים נשיונל סמיקונדקטורס יוצאת מישראל: מוכרת את חטיבת הפיתוח לחברה טייוואנית תמורת כ-65 מיליון דולר, באתר הארץ, 15 במרץ 2005
↑  תמר גיא, מגדל עמק הסיליקון, מעריב, 3 באוקטובר 1986
↑  טאואר סמיקונדקטור תשלם 12 דולר למ"ר בנתניה, באתר גלובס, 2 ביוני 1998
↑  שבבים של תקווה : סיפוריהם של יזמי תעשיית ההיי-טק הישראלית; מאת עמוס לבב, זמורה-ביתן 1998
↑  יוסי עלמני, טאואר: הושלמו הסכמי השקעה במפעל "פאב 2", במקור מאתר ynet‏, 28 בינואר 2001; בארכיון האינטרנט "archive.today"
↑  ניר צליק, מנכ"ל טאואר: "נגיע להכנסות של מיליארד דולר", באתר כלכליסט, 7 בפברואר 2011
↑  טאואר-ג'אז פרעה את כל חובותיה לבנקים בישראל, באתר TechTime‏, 13 ביוני 2016
↑   שלי אפלברג, מיזם משותף של טאואר עם פנסוניק יגדיל את מכירותיה ב-400 מיליון ד', באתר TheMarker‏, 20 בדצמבר 2013
↑  ניר צליק, טאואר עוברת לשלב הייצור ההמוני של חיישני אינפרא אדום עבור אינטל, באתר כלכליסט, 3 במרץ 2015
↑  חילקה 18,030,041 מניות והשאירה בידיה 1,669,795 מניות.
↑  גיא בן סימון, קנון אישרה: הפצת ההחזקה בטאואר ב-23 ליולי - צפו מה קרה למניה, באתר ביזפורטל, 7 ביולי 2015
↑  חלוקת מניות טאואר: קובע 20.7, תשלום 23.7, יחס 0.335861 למניה, עמוד 4, באתר הבורסה
↑  TowerJazz Completes Acquisition of Maxim’s Fabrication Facility in San Antonio, Texas, ‏26/02/2016
↑  מאיר אורבך, טאואר הותקפה - ותשלם כופר להאקרים ששיתקו את שרתיה, באתר כלכליסט, 7 בספטמבר 2020
↑  סופי שולמן, עכשיו זה רשמי: אינטל רוכשת את טאואר ב-5.4 מיליארד דולר, באתר כלכליסט, 15 בפברואר 2022
↑  Sponser, הפור נפל: אינטל נסוגה מהעסקה לרכישת טאואר בצל העדר אישור מהסינים, באתר Investing.com Israel, ‏16 באוגוסט 2023
| החברה לישראל |
| --- | --- | --- |
| החזקות נוכחיות | כימיקלים לישראל (46%) •  AKVA Group ASA (נו') |  |
| החזקות בעבר | צים (98%) • טאואר סמיקונדקטור (39%) • קורוס אוטו (50%) • איי.סי. פאואר (100%) • בתי זיקוק לנפט |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 0545 3308 
סמלילה של החברה בימים בהם שמה היה "טאואר-ג'אז"
ז'קט ג'ינס

ז'קט ג'ינס
ז'קט ג'ינס לאישה
ז'קט ג'ינס הוא ז'קט העשוי מבד דנים או ג'ינס.
השתמשו בו בצבא האמריקאי בשתי מלחמות עולם, ולבשו אותו מפורסמים רבים מג'יימס דין, מרילין מונרו ואלביס פרסלי. צעירים מרדניים בשנות ה-50 העדיפו ללבוש אותו, וכן לבשו אותו היפים בשנות ה-60 ופנקיסטים בשנות ה-70. הוא נלבש על ידי מעמד הפועלים וגם האליטות והפך אף לבגד שמעצבי צמרת עיצבו אותו.
היסטוריה

ב-1880 יצר לוי שטראוס את חולצת הג'ינס הראשונה שתפקדה כז'קט ונקראה Levi's Triple. ז'קט זה נקרא גם Pleat Blouse ע"ש שלושת הקפלים בחזיתה. במהרה הפכה חולצה זו ללבושם של העובדים והקאובויס באמריקה.
בתחילת המאה ה-20 לוי יצר את ז'קט Type I, שהיה הפרוטוטיפ של ז'קט הג'ינס הידוע שגם היה ידוע כ-506. זה היה הז'קט של הקאובויס.
ב-1921 לי Lee (אנ') הציג את "ז'קט פסי הרכבת" שלו, שתוכנן במיוחד לעובדי מסילת הרכבת. הוא נקרא Loco Jacket. בסוף עשור זה לי הציג גם את ז'קט ג'ינס עם רוכסן שידוע כ-91 וגם נוסף לו תג "UNION MADE" .
ב-1933 לי השיק את אחד הז'קטים מג'ינס הידועים ביותר - the Storm Rider. ז'קט זה רופד בצמר.
צי ארצות הברית החל להשתמש בז'קט ג'ינס כבר משנת 1914. ב-1919 צבא ארצות הברית הכניס את ז'קט הג'ינס למדים שלו.
הזמר האמריקאי בינג קרוסבי לבש חליפת ג'ינס ב-1951 ונאסר עליו להיכנס למלון קנדי לבוש בה. המלון הכיר בטעותו והכניס את קרוסבי ולוי יצר טוקסידו מג'ינס לקרוסבי מדנים והפך לקאלט כשקרוסבי לבש אותו בסרט Here Comes the Groom.
ז'קט ג'ינס ומכנסי ג'ינס קושרו בעיקר למעמד הפועלים בעת מלחמת העולם השנייה. אך בשנות ה-50 הם הפכו לתלבושת של כל הצעירים. היה זה אלביס פרסלי בסרט "רוק בית הסוהר" שלבש ז'קט ג'ינס, שגרם לפופולריות שלו בקרב הצעירים. בעקבות הסרט "רוק בבית הסוהר" של אלביס פרסלי, לוי ייצר ג'ינס אלביס פרסלי שהפך ללהיט.
ב-1953 יצר לוי את ז'קט Type II שהתאפיין בשני כיסים בחזיתו. הוא נקרא גם מודל 507XX.
ב-1962 יצר לוי יצר את ז'קט הג'ינס עם שני כיסים מקדימה שנודע כ-Type III ואחר כך כ-XX והפך למודל הפופולרי ביותר של ז'קט הג'ינס. הוא ידוע בשמו גם כ-"trucker jacket" . מספרי המודלים של הז'קטים היו “70505,” “71205,” “70518.” ההבדלים ביניהם היו מינימליים. אם על התווית האדומה בז'קט רשום LEVI'S הז'קט הוא משנות 50 עד 71. אם רשום על התווית האדומה Levi's הז'קט הוא משנת 1972 ואילך.
החל משנות ה-60 יצר לוי מודל זול יותר של ז'קט הג'ינס שנקרא Orange Tab Trucker Jacket שסימנו תווית כתומה (לא מעור).
החל מאמצע שנות ה-80, מעצבי אופנה כמו קלווין קליין עיצבו ז'קט ג'ינס שהפך לאופנתי ונלבש לא רק לעבודה אלא אפילו בערב. מותגים כמו Diesel ו-Guess עיצבו ז'קטים מג'ינס. דוגמניות צמרת כמו קייט מוס וקלאודיה שיפר לבשו ז'קטים מג'ינס.
בשנות ה-2000 ואילך עדיין ז'קט הג'ינס אופנתי ויש גם חזרה לז'קט ג'ינס וינטג'.
הערות שוליים

↑  היסטוריה של ז'קט ג'ינס, באתר https://www.glamour.com/story/fall-fashion-essentials-jacket-denim-c
↑  שלבים ביצירת ז'קט ג'ינס, באתר http://www.complex.com/style/2014/09/a-brief-history-of-the-denim-jacket/navy-denim-fatigues
חצאית האבל

שמלת האבל, 1911
חצאית האבל (hobble) היא חצאית באורך מידי שהמאפיין הבולט שלה הוא היצרות מתחת לברכיים. החצאית הייתה באופנה בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20. פירוש השם האבל הגיע מהביטוי לרסן סוסים.
חצאיות דומות הופיעו לראשונה בספרות ב-1880 אך המושג חצאית האבל הופיע רק ב-1910–1913, אז התפתחות סגנון החצאיות הפכה אותן לצרות יותר ויותר, מתוך מטרה להבליט את מבנה האגן והחמוקיים של האישה. מעצב האופנה הפריזאי פול פוארה נחשב כמעצב חצאית האבל.
מאחר שהחצאית צרה מתחת לגובה הברכיים היא מנעה מהאישה לפסוע בצעדים גדולים ולכן בתחילת המאה נקרעה פעמים רבות כאשר האישה לא הקפידה על צעדים קטנים מספיק. כדי לפתור בעיה זו נהגו נשים לפעמים לקשור את רגליהן ברצועת עור שתמנע מהן לפסוע פסיעה גדולה מדי. עיצוב שהופיע מאוחר יותר פתר את הבעיה על ידי יצירת שסע המאפשר גמישות תנועה טובה יותר ופחות לחץ על הבד. חצאיות צרות וארוכות הופיעו במגוון צורות לאורך המאה והיו נהוגות בעיקר כלבוש ערב מכובד או אירועים יוקרתיים כדוגמת האוסקר.
ההיסטוריה המודרנית

חצאיות האבל הופיעו שוב במהלך המאה ה-20 בצורות שונות, במיוחד בתחום שמלות ערב. החצאיות גם היוו השראה לחצאיות קשירה באופנת פטיש, והיו לעיתים קרובות עשויות מעור, PVC, או לטקס. חצאיות האבל עדיין קיימות היום בסגנון אופנה גותית ובקהילות BDSM .
מגמת אופנה עכשווית הדומה לחצאית האבל היא "שמלת בת הים" המכונה כך בגלל הדמיון לזנב של דג.
גלריה

גלויה סאטירית בה נראית אישה לובשת חצאית האבל עם חגורה על רגלייה שמונעת ממנה ללכת
חצאית עיפרון ארוכה נחשבת כגרסה מודרנית של חצאית האבל הישנה
חצאית A

אישה לבושה בחצאית A.
1958 טרפז השמלה של איב סאן לורן עבור דיור.
חצאית בגזרת A היא חצאית הצמודה לירכיים ומתרחבת בהדרגה לכיוון המכפלת, כך שהיא מזכירה את צורת האות A. המונח משמש גם כדי לתאר שמלות ומעילים בעלי צורה דומה.
היסטוריה

עוד בתקופה האליזבתנית (1558-1603) נראתה המקבילה של חצאית A. גם בתקופה האדוארדית (1901-1910) ניתן היה לראות שמלות בגזרת A. לרוב השתמשו בשמלה תחתונית כדי ליצור מראה צר למעלה ורחב למטה. חצאיות בגזרה זו היו קיימות גם בתקופה של שושלת קינג בסין (1644-1911).
המונח "גזרה A" נטבע לראשונה על ידי המעצב כריסטיאן דיור כתווית עבור האוסף שלו של באביב 1955., והפך לפופולרי על ידי יורשו של דיור, איב סן לורן, עם גזרת "טרפז" בבגדים שהוצגה ב-1958. הוא הציג שמלות שמתרחבות באופן דרמטי מקו הכתפיים.
בגדים בסגנון A הפכו לפופולריים בשנות ה-60 וה-70. בשנות ה-80 ירדה גזרה זו מגדולתה, וקמה לתחייה בשנות ה-90 המאוחרות. מאז, גזרה זו מתארת כל שמלה הרחבה במותניים יותר מאשר בבית החזה, וכן חצאית הצרה במותניים ומתרחבת כלפי מטה.
סגנון

חצאית A יכולה להופיע עם קישוטים שונים: כיסים, כפתורים במרכז החצאית רוכסן מאחורנית או מקדימה. החצאית יכולה להופיע באורכים שונים.
הערות שוליים

↑  Women's Wear Daily: Glossary
1 2 3  היסטוריה של חצאית A, באתר http://visforvintage.net/2012/03/15/a-line/
↑  Ward, Susan (2005). "A-Line dress".  In Steele, Valerie (ed.). Encyclopedia of Clothing and Fashion. Thomson Gale. pp. 35–36. ISBN 0-684-31394-4.
גאפ

ערך זה עוסק בחברת ביגוד אמריקאית. אם התכוונתם לתנועת טרור פלסטינית המכונה גא"פ או גאפ, ראו .
| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בניו יורק (GPS) 
 מייסדים:  דונלד פישר דוריס פישר
 תקופת הפעילות:  1969–הווה (כ־56 שנים)
 חברות בנות:  Janie & Jack  Yeezy Gap  בננה ריפבליק 
 מיקום המטה:  סן פרנסיסקו 
 משרד ראשי:  ארצות הברית סן פרנסיסקו, קליפורניה, ארצות הברית
 ענפי תעשייה:  קמעונאות 
 מוצרים עיקריים:  ביגוד
 הכנסות:  15.85 מיליארד דולר (2017)
 רווח:  848 מיליון דולר
 מנכ"ל:  ארט פק 
 עובדים:  135,000 (2008)
  
 www.gapinc.com
 
The Gap, Inc.‎ (הידועה בעיקר בשם גאפ (Gap), היא רשת ביגוד אמריקאית למכירת בגדי גברים, נשים וילדים.
לחברה כ-3,300 חנויות ב-90 מדינות ברחבי אירופה, צפון אמריקה, המזרח התיכון, אוסטרליה, אפריקה ואסיה. החברה מעסיקה כ-141,000 עובדים ברחבי העולם. החברה מפעילה תחתיה את המותגים: אולד נייבי, בננה ריפבליק Athleta ו-Intermix. תחת Gap החברה מפעילה את המותגים GapKids, babyGap, GapMaternity, GapBody ו-GapFit.
היסטוריה

החנות הראשונה של גאפ נפתחה על ידי אנשי העסקים ובני הזוג דונלד ודוריס פישר ב-21 באוגוסט 1969, באושן אווניו שבסן פרנסיסקו, קליפורניה. בחנות נמכרו תחילה ג'ינסים של ליוויס ותקליטי פטיפון. בני הזוג פישר השיגו 63 אלף דולר כדי לפתוח את החנות, ובתוך שנה הגיעו המכירות ל-2 מיליון דולר.
החנות השנייה של גאפ נפתחה בסן חוזה, קליפורניה ב-1970. במקביל הוקם מטה החברה בבורלינגיים, קליפורניה, שהעסיק תחילה רק ארבעה עובדים. ההכנסות המשיכו לגדול ובין השנים 1972–1973 התרחבה הרשת ל–25 חנויות גם מחוץ לקליפורניה; החנות הראשונה בחוף המזרחי של ארצות הברית נפתחה בוורהיס, ניו ג'רזי.
ב-1974 החלה גאפ למכור בגדים בייצור עצמי בעלי מותג החברה.
ב-1983 רכשה החברה את חברת בגדי הנסיעות והטיולים "בננה ריפבליק". ב-1994 יצא במסגרת החברה קו הבגדים "אולד נייבי". ב-2005 יצא גם "Forth & Towne", שכוון לקהל הנשים מעל גיל 35, אך 19 חנויות המותג נסגרו ב-2007. ב-2006 יצא קו הנעליים אונליין "Piperlime", וב-2009 יצא קו בגדי הספורט לנשים "Athleta".
בישראל

בסוף שנת 2009 ובתחילת שנת 2010 נפתחו שתי החנויות הראשונות של הרשת בישראל - בירושלים ובתל אביב, בהמשך שנת 2010 נפתחו שתי חנויות נוספות בהרצליה, ברעננה ובאילת. הזיכיון בישראל ניתן לחברת אלביט מסחר וקמעונאות, חברה בת בבעלות מלאה של אלביט הדמיה.
קבוצת גוטקס מותגים, זכיינית הרשת בישראל, פרסמה הודעה בדצמבר 2016 בה היא תסגור את סניפיה בישראל במהלך 2017.
באוקטובר 2021 הודיע חברת גאפ על רכישת הסטארטאפ הישראלי CB4 המפתחת טכנולוגיה לניתוח נתונים, שמסייעת בהגדלת מכירות קמעונאיות.
הערות שוליים

1 2  Annual Report 2017
↑  רשימת סניפי גאפ בישראל, באתר הישראלי של גאפ
↑  משה בנימין, נחתם סופית הסכם הזיכיון הבלעדי של מוטי זיסר לשיווק "גאפ" בישראל, באתר ביזפורטל, 18 בפברואר 2009
↑  Ynet, ענקית הביגוד גאפ רכשה סטארט אפ ישראלי, באתר ynet, 5 באוקטובר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007347290405171  LCCN: nr99016044  MusicBrainz: 096369eb-8fd0-49d7-933e-7f19078fa878  VIAF: 124111703   WorldCat (עם VIAF): 124111703 
חנות גאפ בירושלים ברחוב ממילא. נסגרה לצמיתות.
חצאית ג'ינס (דנים)

חצאית ג'ינס מיני
חצאית ג'ינס
חצאית ג'ינס או חצאית דנים היא חצאית העשויה מבד דנים, החומר ממנו נתפרים מכנסי ג'ינס כחולים.
חלק מהחצאיות נתפרות בסגנון מכנסי ג'ינס כחולים עם כיסים מאחור ורוכסן מלפנים. חצאיות ג'ינס אחרות נתפרות בכל מיני סגנונות, אך המאפיין אותם הוא בד דנים כחול. חצאית ג'ינס קיימת במבחר סגנונות ואורכים שהמשותף להן הוא בד הדנים.
היסטוריה

בשנות ה-70 של המאה ה-20, ההיפים יצרו את הרעיון של מיחזור מכנסי ג'ינס לחצאיות ג'ינס.
בגלל עמידות הבד בפני שחיקה וקלות הטיפול בו. היה כדאי להמשיך להשתמש במכנסיים בצורת בגד אחר, פתחו את תפר המפשעת קיפלו את העודף לצד, תפרו אותו לצד ואחר הוסיפו בד גינס או בד אחר כדי למלא את המשולש שנוצר מפעולה זו, יש המוסיפים בדים שונים כדי להרחיב את החצאית המיועדת ולעשותה יותר מגוונת. היו גם נשים שפרקו את המכנסים לחתיכות ותפרו מהם חצאיות עם כתפיות ולבבית.
חצאיות הג'ינס הפכו למיינסטרים בסוף שנות ה-70. חצאיות ג'ינס מיני הפכו לפופולריות בקרב הנערות וכן גם חצאיות ג'ינס בגזרת עפרון. חצאיות ג'ינס הפכו מחדש לפופולריות במאה ה-21.
נשים מפורסמות רבות לבשו חצאית ג'ינס במשך השנים.
ראו גם

מיחזור משביח לבגדים
ביגוד
תפירה
בד
הערות שוליים

↑  היסטוריה של חצאית ג'ינס, באתר http://www.instyle.com/fashion/history-denim-skirt-see-its-evolution-through-years
↑  Jean ray Laury & Joyce Aiken, Patchwork, Creating Body Coverings, 1973, New York: Van Nostrand, 1973, עמ' 124, ISBN 0-442-24698-6. (באנגלית)
↑  נשים מפורסמות חצאית ג'ינס לאורך השנים, באתר http://www.instyle.com/fashion/history-denim-skirt-see-its-evolution-through-years
ננו-יהלום

ננו-יהלום הוא יהלום זעיר במשפחה המבנית המגוונת של ננו-פחמנים הכוללת זנים רבים המבוססים על תנאי סינתזה, קוטרו קטן מעשירית מיקרון (מיקרון = nm‏1,000). ננו-יהלומים יכולים להיווצר בטבע כתוצאה מפגיעת מטאוריט בכדור הארץ או בצורה סינתטית במעבדה, למשל באמצעות ריבוץ אדים כימיים (CVD) או על ידי ריסוק יהלום. ננו-יהלומים עשויים להכיל סוגים שונים של פגמים נקודתיים פנימיים, כגון מקומות פנויים בסריג וזיהומים מקריים שהם תוצאה של טיהור או תהליכי סינתזה. לננו-יהלומים הולכת חום גבוהה מאוד, ויכולת בידוד חשמלי גבוהה ביותר.
פגם אטומי בודד יכול לגרום לשינוי תכונות אופטיות של ננו-יהלומים, למשל שינוי צבע. מאחר שננו-יהלומים הם אינרטיים וביוקומפטביליים, הם בעלי פוטנציאל לשימושים ביורפואיים, יישומים מכניים, הנדסת רקמות, שיגור תרופות ודימות ביולוגי (bioimaging). השימוש בננו-יהלום כחומר נוגד סרטן אנושי והשימוש בו במוצרי בריאות כבר מראה תוצאות מבטיחות להמשך פיתוח.
קיים סוג נוסף של ננו-יהלומים שגדלו עם קצב התגרענות משמעותי הנוצר על ידי הפחתת ריכוז המימן בפלזמה כדי לאפשר חיבור sp2 ליצירת אתרי התגרענות לא-אפיטקסיאליים חדשים על דפנות של גבישים גדלים. ההפרעה המתמדת של התפתחות הגביש פירושה שיש מגבלה בסיסית על גודל הגרגיר המרבי, משמעות הדבר גם היא שגבול הגרגיר מהווה נפח משמעותי מכלל החומר, אשר יש לו השפעות דרסטיות על תכונות החומר. ישנם סוגי פגמים שהם מאוד שימושיים, ולכן מוכנסים בכוונה, דוגמאות ידועות לכך הן דופנטים מסוג p או מסוג n המשמשים ביישומים אלקטרוניים.
הערות שוליים

1 2  Amanda M. Schrand, Suzanne A. Ciftan Hens, Olga A. Shenderova, Nanodiamond Particles: Properties and Perspectives for Bioapplications, Critical Reviews in Solid State and Materials Sciences 34, 2009-05-05, עמ' 18–74 doi: 10.1080/10408430902831987
↑  Kennett, Douglas J., et al. "Nanodiamonds in the Younger Dryas boundary sediment layer." Science 323.5910 (2009): 94-94.
1 2  Oliver A. Williams, Nanodiamond, Royal Society of Chemistry, 2014-03-18, ISBN 978-1-84973-761-6. (באנגלית)
↑  Mochalin, Vadym N., et al. "The properties and applications of nanodiamonds." Nature nanotechnology 7.1 (2012): 11-23.
↑  O. A. Williams, M. Nesladek, M. Daenen, S. Michaelson, A. Hoffman, E. Osawa, K. Haenen, R. B. Jackman, Growth, electronic properties and applications of nanodiamond, Diamond and Related Materials, Proceedings of Diamond 2007, the 18th European Conference on Diamond, Diamond-Like Materials, Carbon Nanotubes, Nitrides and Silicon Carbide 17, 2008-07-01, עמ' 1080–1088 doi: 10.1016/j.diamond.2008.01.103
ערך זה הוא קצרמרבנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סדנת יזע

סדנת יזע בשיקגו, 1903
סדנת יזע (באנגלית: Sweatshop) היא סביבת עבודה בעלת תנאי עבודה קשים ביותר, כאשר בדרך כלל לעובדים במקומות אלו מעט מאוד זכויות או אמצעים להתמודד עם מצבם, ולפעול לשיפורו. תנאים אלו יכולים לכלול חשיפה לחומרים מסוכנים, חשיפה לסיכון פיזי, טמפרטורות גבוהות במיוחד, או יחס נוקשה מאוד מצד המעסיקים (שעות עבודה ארוכות מאוד, עונשים, עבודה ללא הפסקה, ועוד). עובדי סדנאות היזע נאלצים בדרך כלל לעבוד זמן רב עבור שכר נמוך. פעמים רבות ישנה תופעה של העסקת ילדים בסדנאות יזע.
אף על פי שמרבית סדנאות היזע נמצאות במדינות העולם השלישי ובפרט במזרח ובמרכז אסיה, הן עלולות להתקיים בכל מדינה. סדנאות יזע התקיימו במספר תרבויות, כולל בתרבות האמריקאית של תחילת שנות ה-50 של המאה ה-19. סדנאות יזע מייצרות מגוון של מוצרים, החל במוצרי טקסטיל וכלה בריהוט.
בעוד דעת הקהל בעולם המערבי נוטה להתנגד לקיומן של סדנאות יזע, ישנם כאלו התומכים בהן (כגון פול קרוגמן ויוהאן נורברג), בטענה שאנשים בוחרים לעבוד בסדנאות יזע מאחר שאלו מציעות להן שכר גבוה באופן משמעותי ותנאים טובים יותר בהשוואה לעבודתם הקודמת בחקלאות ידנית או חיפוש מזונם במטמנות, ושסדנאות יזע הן שלב מוקדם בתהליך של התפתחות טכנולוגית וכלכלית, במהלכו מדינה ענייה נהפכת למדינה עשירה.
חברות ענק כמו נייקי, ויקטוריה סיקרט, אייץ' אנד אם, וולמארט, הואשמו בניצול ילדים בעבודה בסדנאות יזע.
במקביל לממשיכות המסורתיות של סדנאות היזע ההיסטוריות, בעשור האחרון צומחות סדנאות יזע מסוג חדש. הן לא נמצאות במפעלי ענק, ולא מספקות מוצרים שניתן להחזיק ביד, אך פועלות על אותו עיקרון בסיס שמאחורי אחיותיהן הוותיקות. במקום מפעלים צפופים ודחוקים, העובדים יושבים מול מחשב, לרוב בבתיהם. ובמקום לייצר אייפון או נייקי, הם מספקים את הבסיס האלגוריתמי למה שאמורה להיות המהפכה הטכנולוגית הבאה: מכוניות אוטונומיות.
בסדנאות היזע החדשות לא מייצרים נעליים - אלא בודקים אלגוריתמים להייטק כדי לאמן את האלגוריתמים של המכונית האוטונומית, חברות הטכנולוגיה מעסיקות עובדים במדינות עניות בשכר נמוך, בעוד הן ממשיכות לגייס הון. מה שהחל כפתרון לעבודה מרחוק עלול להפוך לבעיית זכויות אדם.
הערות שוליים

↑  עומר כביר, בסדנאות היזע החדשות לא מייצרים נעליים - אלא בודקים אלגוריתמים להייטק, באתר כלכליסט, 15 באוגוסט 2021
↑  עומר כביר, בסדנאות היזע החדשות לא מייצרים נעליים - אלא בודקים אלגוריתמים להייטק, באתר כלכליסט, 15 באוגוסט 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007551006305171  LCCN: sh85131031 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
צווארון קולר

סגנונות שונים של צווארון אפסר.
צווארון קולר או צווארון אפסר הוא סגנון עיצוב של בגדי נשים בו הרצועה שמחברת את החלק הקדמי של הבגד נכרכת סביב העורף ומשאירה את רוב החלק האחורי חשוף.
גזרה זו נהוגה לרוב בגדי ים, כדי למקסם חשיפת העור לשיזוף ולמזער את סימני השיזוף (אנ') (אזורים שלא השתזפו). גזרה זו משמשת גם בשמלות או חולצות, כדי ליצור בעיקר שמלה חשופת גב. כאשר הקולר מכוסה על ידי שיער שמסתיר את העורף הקולר נחשב כקולר סמוי ומשאיר את הרושם ששום דבר לא מחזיק את החלק הקדמי של השמלה או החולצה.
הערות שוליים

↑  Halter neck top – A DIY pattern