stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אורגנואיד
פעילות בישראל ורפואה מותאמת אישית

אורנואידים מאפשרים לגדל "מודל" של אדם ספציפי ו"לתפור" עבורו טיפול המותאם לו אישית ורק אחרי שיעילות הטיפול הוכחה על ה"אורגנואיד", לבצע את הטיפול על האדם.
בספטמבר 2024, רשות החדשנות הישראלית הקימה מאגד שעניינו קידום נושא האורגנואידים בכלל והשימוש בהם כדי לקדם רפואה מותאמת אישית ובפרט, בהקשר לגידולים סרטניים. במאגד משתתפים בין השאר: מרכז רפואי הדסה, אוניברסיטת בר-אילן, המרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא – תל השומר והחברות Rhenium, Protai, Nectin Therapeutics, Biond Biologics, Teva, Merck KGaA, Tissue Dynamics, Aummune, PreCure
מודלים למחקר ביולוגיה התפתחותית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הערות שוליים

↑  דו"ח מהאתר the-scientist מדצמבר 2013
↑  מאמר מ 2014, במגזין science
↑  דו"ח מהאתר של המכון הלאומי לבריאות בארצות הברית
↑  דו"ח מהאתר של המכון הלאומי לבריאות בארצות הברית 2015
↑  דו"ח מהאתר של המכון הלאומי לבריאות בארצות הברית, מאוגוסט 2014
↑  דו"ח מהאתר של המכון הלאומי לבריאות בארצות הברית, מינואר 2015
↑  תיאור המאגד באתר הרשות לחדשנות
אד אסטרה

| --- | --- |

 בימוי:  ג'יימס גריי
 הופק בידי:  דידי גראדנר, בראד פיט, ג'רמי קליינר, אנתוני קטגס
 תסריט:  Ethan Gross, ג'יימס גריי
 עריכה:  איתן גרוס, ג'יימס גריי
 שחקנים ראשיים:  בראד פיט אליסון ריד ג'ון אורטיז Ravi Kapoor ליסה גיי המילטון ליב טיילר לורן דיין גרג בריק ג'יימי קנדי דונלד סאת'רלנד טומי לי ג'ונס קימברלי אליס רות' נגא נטשה ליון שון בלייקמור ג'ון פין דוני קשבארץ 
 מוזיקה:  מקס ריכטר
 צילום:  ואן יוטי יטאמה
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  Plan B Entertainment, Regency Enterprises, פוקס המאה ה-20, New Regency Productions, Polybona Films 
 חברה מפיצה:  אולפני וולט דיסני 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  18 בספטמבר 2019
 משך הקרנה:  124 דק'
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט מדע בדיוני, סרט מותחן, סרט אפי
 תקציב:  87,500,000 דולר אמריקני
 הכנסות:  127,000,000 דולר אמריקאי
 הכנסות באתר מוג'ו:   adastra
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
אד אסטרה (באנגלית: Ad Astra); הוא סרט מדע בדיוני הרפתקאות אפי אמריקאי משנת 2019 שהופק, נכתב יחד ובוים על ידי ג'יימס גריי. בכיכובם של בראד פיט, טומי לי ג'ונס, רות נגה, ליב טיילר ודונלד סאת'רלנד. הסרט מתאר אסטרונאוט שנכנס לחלל החיצון בחיפוש אחר אביו האבוד, שהניסוי שלו מאיים על מערכת השמש.
רוי מקברייד הוא אסטרונאוט. אביו עזב לפני 20 שנה למשימה בכוכב נפטון, ללא יכולת לחזור, כדי לחפש סימני חיים. רוי טס מחוץ לגבולות מערכת השמש על מנת למצוא את אביו, במהלך המסע הוא מגלה סודות ותופעות שמהווים איום על האנושות ועל קיומו של כדור הארץ.
שחקנים ודמויות

בראד פיט - רוי מק'ברייד
טומי לי ג'ונס - קליפורד מק'ברייד
רות נגה - הלן לאנטוס
ליב טיילר - איב
דונלד סאת'רלנד - תומאס פריט
ג'ון אורטיז - ריבאס
גרג ברייק - צ'יפ
לוראן דין - דונלד
נטשה ליון - טניה
ג'ון פין - סטראוד
טיפי הדרן

| --- | --- |

 לידה:  19 בינואר 1930 (בת 95) מינסוטה, ארצות הברית ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1950 
 מקום לימודים:  Huntington Park High School  West High School 
 בן או בת זוג:  Noel Marshall (22 בספטמבר 1964–1982)  Peter Griffith (1952–1961) 
 צאצאים:  מלאני גריפית' 
 פרסים והוקרה:  פרס ג'נסיס (2010)  פרס גלובוס הזהב לכוכב החדש של השנה – שחקנית (1964)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
נטלי קיי "טיפי" הדרן (באנגלית: Nathalie Kay "Tippi" Hedren; נולדה ב-19 בינואר 1930) היא שחקנית אמריקאית, פעילה למען זכויות בעלי חיים ודוגמנית אופנה לשעבר.
הדרן הייתה דוגמנית אופנה מצליחה משנות העשרים לחייה, שהופיעה בין היתר על שערי המגזינים "לייף וגלמור". היא הפכה לשחקנית לאחר שהתגלתה על ידי הבמאי אלפרד היצ'קוק כשהופיעה בפרסומת טלוויזיה בשנת 1961. היא קיבלה הכרה עולמית על עבודתה בשניים מסרטיה, המותחן "הציפורים" בשנת 1963, עבורו זכתה בפרס גלובוס הזהב, והדרמה הפסיכולוגית "מארני" בשנת 1964. הדרן הופיעה ביותר משמונים סרטים ותוכניות טלוויזיה כולל סרטו האחרון של צ'ארלי צ'פלין, "הרוזנת מהונג קונג" (1967), הסאטירה הפוליטית של אלכסנדר פיין "האזרח רות" (1996), והקומדיה הקיומית של דייוויד או ראסל I Heart Huckabees (2004). תרומתה לקולנוע העולמי זיכתה אותה בפרס ז'ול ורן ובכוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
מחויבותה העמוקה להצלת בעלי חיים החלה בשנת 1969 בזמן שהיא צילמה שני סרטים באפריקה והתוודעה למצוקת האריות האפריקאים. בניסיון להעלות את המודעות לחיות הבר, היא בילתה כמעט אחת עשרה שנים בהעלאת "הרעם" (1981) למסך. בשנת 1983 הקימה את העמותה שלה, קרן שאגה, כדי לתמוך בבית גידול לחיות בר "שמבלה" של 80 דונם (32 דונם), המאפשר לה להמשיך בעבודתה בטיפול ובשימור אריות ונמרים. הדרן טיילה גם ברחבי העולם כדי להקים תוכניות סיוע בעקבות רעידות אדמה, הוריקנים, רעב ומלחמה.
ראשית חייה

הדרן נולדה ב-19 בינואר 1930, בניו-אולם, מינסוטה, לברנארד קארל הדרן ודורות'יאה הנרייטה הדרן לבית מאיק הדרן. במשך חלק ניכר מהקריירה שלה, דווח על שנת לידתה של הדרן כשנת 1935. בשנת 2004 היא הכירה בכך שהיא נולדה למעשה בשנת 1930 (בהתאם לרישומי הלידה בחברה ההיסטורית של מינסוטה). הסבא והסבתא מצד אביה היו מהגרים משוודיה, בעוד השושלת מצד אמה היא גרמנית ונורווגית. אביה ניהל חנות כללית קטנה בעיירה לאפייט שבמינסוטה, והעניק לה את הכינוי "טיפי" מהמילה "tupsa" בשוודית כינוי חיבה שמשמעו "מתוקה שלי". כשהייתה בת ארבע עברה עם הוריה למיניאפוליס.
כנערה השתתפה הדרן בתצוגות אופנה של חנויות כלבו. הוריה עברו להתגורר בקליפורניה בזמן שהייתה תלמידה בתיכון. עם הגיעה ליום הולדתה העשרים קנתה כרטיס לעיר ניו יורק שם הצטרפה לסוכנות פורד מודלס. בתוך שנה עשתה את הופעת הבכורה הקולנועית הלא רשמית שלה בתפקיד משני כניצבת בקומדיה המוזיקלית "הילדה הקטנה". עם זאת בראיונות עמה התייחסה ל"ציפורים" כאל סרטה הראשון. במהלך אותה תקופה הדרן דחתה מספר הצעות להופיע בסרטים, משום שסברה שקשה מאוד להצליח בתחום המשחק. הייתה לה קריירת דוגמנות מצליחה במיוחד בשנות החמישים ובתחילת שנות השישים, והיא כיכבה בעמודי השער של המגזינים לייף, גלמור, The Saturday Evening Post וMcCall's. בשנת 1961, לאחר שבע שנות נישואין לשחקן פיטר גריפית', התגרשה הדרן חזרה לקליפורניה עם בתה, מלאני גריפית', ושכרה בית יוקרתי בשרמן אוקס, לוס אנג'לס. מאוחר יותר סיפרהː "חשבתי שאוכל להמשיך בקריירה שלי כמו שהיה בניו יורק. חשבתי שהכל יהיה בסדר וזה לא היה. אז חשבתי, טוב, אני לא יודעת להקליד, מה אני אעשה?"
קריירה > שיתופי פעולה עם אלפרד היצ'קוק (1961–1964) > גילוי (1961)

ב־13 באוקטובר 1961 היא קיבלה שיחה מגורם שאמר לה כי המפיק מעוניין לעבוד איתה. לאחר שנאמר לה שמדובר באלפרד היצ'קוק שבזמן שהוא צפה בתוכנית Today ראה אותה בפרסומת למשקה דיאטתי בשם סגו, היא הסכימה לחתום על חוזה לשבע שנים. במהלך הפגישה הראשונה שלהם, השניים דיברו על הכל חוץ מהתפקיד המיועד. הדרן הייתה משוכנעת במשך כמה שבועות שהתפקיד היה עבור סדרת הטלוויזיה שלו, אלפרד היצ'קוק מציג. מאוחר יותר אמר היצ'קוק, "לא עסקתי בעיקר באיך שהיא נראית באופן אישי. הכי חשוב היה המראה שלה על המסך, ומיד אהבתי את זה. יש לה סגנון ואיכויות של ליידי, שבעבר הוצגה היטב על המסך בסרטים של שחקניות כמו אירן דאן, גרייס קלי, קלודט קולברט ואחרים, אבל זה די נדיר."
היצ'קוק ערך להדרן מבחן בד שנמשך יומיים ועלה 25,000 $, בו נתבקשה לבצע סצנות מסרטיו הקודמים, כגון רבקה, Notorious ולתפוס גנב עם השחקן מרטין בלסם. לטענת בלסם, הדרן הייתה עצבנית מאוד אך למדה כל שורה, עשתה כל מהלך שהתבקשה וניסתה לעשות הכל נכון. היצ'קוק ביקש ממעצב התלבושות אדית ראש לעצב בגדים לחיים הפרטיים של הדרן והוא יעץ לה באופן אישי על יין ואוכל. הוא גם התעקש לצורכי פרסום כי יש להדפיס את שמה רק בציטוטים של כינויה בלבד, 'טיפי'. העיתונות התעלמה ברובה מהנחיה זו של הבמאי, שחש שהשם "טיפי" הוסיף ייחודיות ומסתורין לשמה. היצ'קוק התרשם מהדרן. כפי שהסביר מעצב ההפקה רוברט פ. בויל, "היץ' תמיד אהב נשים עם איכויות של ליידי. טיפי יצרה את האיכות הזו."
לאחר מכן, הדרן הוזמנה לארוחת צהריים עם היצ'קוק, אשתו, עלמה, ולו וסרמן, ראש יוניברסל, באחת המסעדות האהובות של היצ'קוק, Chasen. שם הוצגה לה סיכה מוזהבת של שלוש ציפורים בתעופה, מעוטרת בשלוש פניני זרע קטנטנות, והתבקשה על ידי היצ'קוק לשחק את התפקיד הראשי בסרטו הקרוב "הציפורים". "הייתי כל כך המומה. מעולם לא עלה בדעתי שיוכל לתת לי תפקיד מוביל בסרט קולנוע גדול. היו לי דמעות גדולות בעיניים", נזכרה הדרן מאוחר יותר.
קריירה > שיתופי פעולה עם אלפרד היצ'קוק (1961–1964) > "הציפורים" (1963)

הציפורים (1963) היה הופעת הבכורה של הדרן על גבי מסכי הקולנוע. היצ'קוק הפך למאמן הדרמה שלה, והעניק לה השכלה בעשיית קולנוע כשהיא משתתפת ברבים ממפגשי ההפקה, כגון תסריט, מוזיקה או כנסי צילום. הדרן אמרה, "כנראה שלמדתי בשלוש שנים מה שהיה לוקח לי 15 שנה ללמוד אחרת." היא למדה כיצד לפרק תסריט, להפוך לדמות אחרת ולחקור את הקשר בין דמויות שונות. הדרן הציגה את תפקידה כמלאני דניאלס כפי שביקשה היצ'קוק. היא אמרה, "הוא נותן לשחקנים שלו מרחב קטן מאוד. הוא יקשיב, אבל יש לו תוכנית מאוד מוגדרת כיצד הוא רוצה שהדמויות שלו יפעלו. איתי זה היה מובן, כי לא הייתי שחקנית בעלת שיעור קומה. בירכתי על הנחייתו."
במהלך ששת החודשים של הצילום הראשי לוח הזמנים של הדרן היה הדוק, מכיוון שניתן לה רק אחר צהריים חופשי אחד בשבוע. בהתחלה, היא תיארה את הצילומים כ"נפלאים". היצ'קוק אמר לכתב, אחרי כמה שבועות של צילומים, שהיא הייתה מדהימה, ומשחקת היטב את רגעי האימה בסרט. עם זאת, הדרן נזכרה בשבוע בו עשתה את סצנת התקיפות הציפורים בחדר השינה בקומה השנייה כגרועה בחייה. לפני שצילמה את הסצנה, שאלה את היצ'קוק על המוטיבציות של הדמות שלה לעלות למעלה, והתגובה שלו הייתה "כי אני אומר לך." אז הובטח לה שהצוות ישתמש בציפורים מכניות.
במקום זאת, במשך חמישה ימים נאלצה הדרן לעמוד מול אנשי הפעלולים שידיהם היו מוגנות בכפפות כאשר הם מעיפים לעברה עשרות שחפים ועורבים חיים (שמקוריהם סגורים בתחבושות אלסטיות) ברגע מסוים כאשר אחת מהציפורים ניקרה את לחיה וכמעט את עינה, התיישבה הדרן המותשת והמבוהלת על הרצפה והחלה לבכות. והרופא המליץ לאפשר לה שבוע של מנוחה לצורך התאוששות פיזית ונפשית. לפי דבריה התנגד לכך היצ'קוק שהיה מעוניין להמשיך בצילומים. הרופא הגיב בנחרצות ושאל בעוקצנות האם הוא מנסה להרוג את השחקנית. היצ'קוק התרצה ואפשר לה שבוע מנוחה ששימשה גם בשבילו כהפוגה מהעבודה האינטנסיבית על הסרט.
אולפני יוניברסל שבתחילה לא גיבו את הבמאי בהחלטתו לאיוש התפקיד על ידי הדרן התרשמו ביותר מהופעתה והיא זכתה לשבחים רבים. בזמן קידום הסרט שיבח היצ'קוק את הדרן והשוותה אותה לגרייס קלי (שהופיעה אף היא בסרטיו). כמו כן זכתה לתשבחות במגזין וראייטי ובפרס גלובוס הזהב לכוכבת החדשה של השנה יחד עם השחקניות אלקה זומר ואורסולה אנדרס. מגזין פרמייר אף הרחיק לכת והגדיר את תפקידה כמלאני דניאלס כאחת מהדמויות הקולנועיות הגדולות בכל הזמנים.
פילמוגרפיה חלקית > תפקיד ראשי

הציפורים (1963) - בתפקיד: מלאני דניאלס
מארני (1964) - בתפקיד: מרגרט "מארני" אדגר
הרוזנת מהונג קונג (1967) - בתפקיד: מרתה
שאגה (1981) - בתפקיד: מדלין
במרומי הפסיפיק (1990) - בתפקיד: פלורנס פיטרס
פילמוגרפיה חלקית > תפקיד משני

היפים והאמיצים (1990–1991) בתפקיד: הלן מקליין
הקעקוע של טרזה (1994) בתפקיד: אוולין היל
כאב הפרידה (1998) - בתפקיד: אמא.
להחליף את אבא (1999, סרט טלוויזיה) - בתפקיד: דיקסי.
זאב אפל (2003) בתפקיד: מרי
גאון עולה (2004) בתפקיד: בייב
אני אוהב האקביז (2004) בתפקיד: מרי ג'יין האצ'ינסון
פילמוגרפיה חלקית > תפקיד אורח בסדרות

האישה הביונית (1976) בתפקיד: סוזן ויקטור (פרק: Claws)
כחום הלילה (1988-1994) בתפקיד: (פרק: Liar's Poker)
רצח במשיכת קולמוס (1993) בתפקיד: קתרין נובל (פרק: Bloodlines)
שיקגו הופ (1998) בתפקיד: אלפרדה פרקינס (פרק: Psychodrama)
ההרפתקאות החדשות של באטמן (1998) תפקיד: Donna Day (פרק: Mean Seasons) דיבוב
קוגר טאון (2013) בתפקיד עצמה (פרק: Have Love Will Travel)
פרסים

1964: פרס השחקנית החדשה והמבטיחה של המגזין Photoplay
1994: פרס מפעל חיים בצרפת בפסטיבל בוביז בסינמליה
1995: פרס מפעל חיים בספרד, La Fundación Municipal de Cine
1995: פרס ההומאן השנתי של מרכז הלן וודוורד
1996: פרס המייסד של החברה האמריקאית למניעת אכזריות לבעלי חיים
1997: פרס האריה והכבש מווילדאהן
1999: פרס אשת החזון מנשות הקולנוע והווידאו בוושינגטון הבירה
1999: מדליית הנשיאות על עבודתה בסרטים מאוניברסיטת הופסטרה
1999: פרס הומניטרי בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בלאס וגאס
2000: השחקנית הטובה ביותר בפרס קצר של קומדיה בסרט הקצר " מוליגאנס"! בפסטיבל Method Method, פסטיבל הסרטים העצמאי
2002: פרס השחקנית הטובה ביותר לסרט הקצר תה עם סבתא מפסטיבל הסרטים העצמאי הבינלאומי בניו יורק
2003: קיבל כוכב על שדרת התהילה של הוליווד
2003: נקודת התואר השנתית של נשים מלוס אנג'לס
2004: פרס PAWS Companion for Life
2004: פרס השחקנית הטובה ביותר לסרט הקצר של גן רוז מפסטיבל הסרטים הקצר בטלוויזיה בלוס אנג'לס
2004: פרס זכויות בעלי חיים בפסטיבל הסרטים האומנים
2005: פרס Living Legacy
2006: שמירת השנה - פרס דינו ממוזיאון ההיסטוריה הטבעית בלאס וגאס
2007: פרס מפעל חיים - פסטיבל הסרטים על ריברסייד
2007: פרס "הטבע" של ז'ול ורן - פסטיבל סרטי ההרפתקאות השנתי הראשון של ז'ול ורן בלוס אנג'לס
2008: פרס פסטיבל הסרטים המגפה השנייה של האקדמיה לאמנות
2008: פרס ז'נדר ורן אגדה
2008: פרס התספיאן - פסטיבל LA LA Femme
2009: "כשאישה תרצה שהיא תרצה!" פרס על ידי מועדון האישה בהוליווד
2009: מפעל החיים הראשון של Workhouse בפרס האמנויות
2009: קיבל את הכוכב הראשון בהליכת התהילה של תיאטרון אורינדה
2010: פרס BraveHeart
2010: פרס מי-מניטרי
2011: פרס מפעל חיים מטעם לשכת המסחר בהוליווד בארוחת הצהריים השנתית ה-90 וההשתתפות בפרסים
2011: "פרס הנשים ביחד" מטעם האו"ם
2011: פרס מרטון סנט הווייטנאמי-אמריקאי מטעם הארגון SOS People Boat
2011: פרס אומני לנוער הומניטארי / קריירה
2012: תואר שני בכבוד לאמנויות יפות מהאקדמיה לקולנוע בניו יורק
2012: פרס מפעל קריירה על ראש העיר מפסטיבל הסרטים של דנבר
2013: פרס Legacy of Style
2013: פרס "אנשים עוזרים לאנשים" מטעם תוכנית הפרסים לגעת בטלוויזיה בשידור חי
2014: פרס מפעל חיים מפסטיבל סרטי בל-אייר
2014: פרס הכרה מיוחד ממועדון הנשים של אקטון
2014: פרס חלוקת הראייה הבינלאומית לקולנוע וטלוויזיה לנשים
2015: כוריאוגרפיה של תשוקה (מחווה לטיפי הדרן) מאת פסטיבל הסרטים הבינלאומי בווינה
2015: פרס האמן, השג, העצם
2017: פרס האייקון
2018: "פרס חבר לחיים" מבית המחסה לחיות מחמד פאלם ספרינגס
פרס ג'נסיס (2010)
פרס גלובוס הזהב לכוכב החדש של השנה – שחקנית (1964)
כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד
חייך וחיי

| --- | --- |
 סינגל בביצוע בעז שרעבי
 יצא לאור:  מאי 1972
 שפה:  עברית 
 אורך:  4:20
 כתיבה:  דודו ברק
 לחן:  בעז שרעבי
 הפקה:  אלברט פיאמנטה
 
"חייך וחיי" הוא שיר שנכתב על ידי דודו ברק, הולחן על ידי בעז שרעבי ועובד על ידי אלברט פיאמנטה. השיר יצא לאור במאי 1972 כסינגל מתוך אלבומו השני של בעז שרעבי.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1972)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1972)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1972)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1972)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | קול ישראל | 1 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1972)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1972)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1972)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1972)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | קול ישראל | 2 |  |
|   ‏‏‏  מצעדים נוספים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים נוספים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים נוספים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים נוספים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' (2009) המצעד של המדינה | 222 |  |
ריטה וגידי גוב

השיר בגרסת הכיסוי של ריטה וגידי גוב יצא לאור בספטמבר 1997, עובד על ידי רמי קלינשטיין ונכלל באלבום של גידי גוב "שירים מלילה גוב: האוסף השני" ובאלבום האוסף של ריטה.
השיר בוצע לראשונה במסגרת תוכנית הטלוויזיה "לילה גוב" של גידי גוב.
ריטה וגידי גוב > רשימת השמעה

| חייך וחיי> מס' | חייך וחיי> שם | חייך וחיי> מילים | חייך וחיי> לחן | חייך וחיי> עיבוד | חייך וחיי> משך | חייך וחיי>  | חייך וחיי>  | חייך וחיי>  | חייך וחיי>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | חייך וחיי  | דודו ברק | בעז שרעבי | רמי קלינשטיין | 3:53 |  |  |  |  |
ריטה וגידי גוב > מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1997)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1997)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1997)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1997)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 1 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1998)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1998)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1998)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1998)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 20 |  |
ביצועים נוספים

ביצועים נוספים לשיר כוללים את אלה של אורנה ומשה דץ ונכלל באלבומם "אריס-משל יווני", של עמוס ברזל ושל הצמד זיווה ואילן.
ישנם ביצועים נוספים לשיר, בין היתר של אורנה ומשה דץ, זיוה ואילן ועמוס ברזל.
חותם (תוכנית)

חותם הוא ארגון המוביל שינוי חברתי דרך החינוך.
חותם שואף לחזק את החינוך הציבורי כך שיאפשר לכל ילד וילדה לממש את עצמם ללא תלות ברקע ממנו באו.
משימתו היא פיתוח מנהיגות חינוכית מגוונת, השותפה ליצירת ידע יישומי, ולהובלת שינויים מערכתיים המקדמים חינוך ציבורי שוויוני וטוב.
היסטוריה

תוכנית חותם נוצרה בשנת 2010 ביוזמת ארגון הג'וינט, משרד החינוך, תנועת הכל חינוך וקרן נעמי. חותם היא הגרסה הישראלית לתוכנית "Teach For All" (אנ') העולמית, שנוסדה בארצות הברית בשנת 1992, ופועלת (נכון לסוף 2019) ב-52 מדינות. שלומית עמיחי, מנכ"לית משרד החינוך לשעבר, יחד עם אסף בנר, הובילו את הקמתה. בשנים הראשונות פעלה התוכנית במכללת בית ברל ובאוניברסיטת חיפה. בהמשך עברה למכללת אורנים ומכללת לוינסקי. מאז 2018 מאורגנת חותם כחברה לתועלת הציבור (חל"צ).
תיאורית השינוי של חותם היא מעגל של יצירת מנהיגות מקומית בבית הספר ובעיר, גיבוש ידע ופדגוגיה דרך השטח והאקדמיה, ויצירת תנאים לשינוי מערכתי.
תוכניות הפעולה של חותם כוללות הכשרות של מורים ומנהלות, קורסים וסמינרים לאנשי חינוך, ליווי מנהלים ובתי ספר מקדמי שוויון, גיבוש קהילות משימה ועוד.
הכשרה להוראה ועתודות ניהול

הכשרה להוראה
חותם מתמחה בהכשרת מורים ומורות, מנהלים ומנהלות, בעלי שליחות חברתית וכושר מנהיגות – אנשי חינוך שרואים ערך וייעוד בפעולה משמעותית בבתי הספר בפריפריה החברתית של מדינת ישראל.
שיטת ההכשרה של חותם היא למידה תוך כדי התנסות ׳On the job training׳ – תהליך התחנכות עצמי וחברתי שנעשה תוך כדי עבודה. חותם רואה ערך בשילוב הלימוד והמעשה באופן תדיר, כך שפעילות החיים היא מקור עמוק לרכישת ידע וכישורים, והלמידה המשותפת עצמה מייצרת ממשות חינוכית חברתית.
הכשרת חותם נעמי מציעה תהליך הסבת אקדמאים להוראה בתוך שנתיים, והכשרת ׳אופק לניהול׳ מיועדת למנהלים ומנהלות בעלי ניסיון שרוצים להפוך למחנכים ולהשתלב בתפקידי הנהגה במערכת.
עתודות ניהול
תחום המנהלות והמנהלים בחותם פורץ דרך עבור אנשי חינוך שמבקשים לחולל שינוי ערכי וחברתי במערכת, באמצעות השתלבות בתפקידי הנהגה בבתי הספר ובכלל.
אנשי חינוך המזוהים עם ערכי ומטרות ׳חותם׳ מצטרפים לתוכניות שמסייעות להם להשתלב בתפקידי ניהול כמו לימודי תואר שני, הכשרות מנהלים ותוכניות מנהיגות.
מנהלי בתי ספר, ומנהלי מחלקות ואגפים שצמחו בחותם בוחרים ליישם את הערכים עליהם התחנכו במקומות בהם הם פועלים, ורואים בחותם שותף פעיל לגיבוש אסטרטגיות, תוכניות לימודים, פרקטיקות חינוכיות, ייעוץ וליווי צוותי הוראה ועוד.
ארגון חותם פועל בפריפריה החברתית והגאוגרפית של ישראל מתוך אמונה שזהו המקום הראוי והחשוב ביותר לפעול בו בחברה הישראלית בעת הזו.
תוכנית אופק לניהול הנה עתודה לניהול בתי ספר, אשר מבקשת להכניס בכירים ובכירות לתחום החינוך ולהכשירם לעתודה לניהול בתי ספר.
תוכנית לשם הנה תוכנית עתודת ניהול לבתי ספר מקדמי שוויון ורלוונטיים. תוכנית שנתית, בהיקף של יום למידה שבועי, המבוססת על התנסות בפיתוח מודלים של בתי ספר, הלכה למעשה, בשיתוף עם רשויות מקומיות. התכנית מכשירה את העמיתים בפיתוח פרקטיקות להובלת שינוי בבתי הספר ולהקמת בתי ספר חדשים
תוכנית התואר השני יישומי בניהול וארגון מערכות חינוך הנה תוכנית ללימודי תואר שני יישומי בניהול וארגון מערכות חינוך, בשיתוף המכללה האקדמית בית ברל. תוכנית ייחודית המותאמת לניהול ומנהיגות ברוח חותם בדגש על צמצום פערים ויצירת שוויון הזדמנויות בחינוך.
תוכנית מנהיגות ירושלמית אשר הנה תוכנית דו-שנתית, שמטרתה פיתוח מנהיגות ומנהיגים חינוכיים, להובלה וניהול של בתי ספר פורצי דרך במזרח ירושלים. התכנית מבוססת על תהליך למידה דרך מסע התפתחות פנימית ועיצוב זהות חינוכית, בדגש על התנסות מעשית, תכנון ויצירה של המודל הפדגוגי של בתי ספר חדשים מקדמי שוויון ורלוונטיים, המותאמים לקהילה.
הישגים

במחזור הראשון של התוכנית הוכשרו 66 "חותמיסטים" מתוך 715 סטודנטים מצטיינים שנגשו למיון. למחזור השני התקבלו 110 מועמדים מתוך 1,422 פניות.
בסוף 2019 היו במערכת החינוך בישראל כ-1,100 מורים בוגרי התוכנית. רוב הבוגרים משתתפים בפעילויות ההמשך של התוכנית, ביניהן מפגשים, פורומים ואירועים חברתיים.
בכל שנה מצטרפים כ-200 מורות ומורים, מנהלות ומנהלים, לקהילת חותם, המונה כ-1,500 אנשי חינוך. חברי הקהילה פעילים בקידום פרקטיקות חינוכיות מקדמות שוויון, ויצירתן של פדגוגיות חברתיות פורצות דרך.
הערות שוליים

↑  תוכנית חותם באתר האינטרנט של ג'וינט ישראל
↑  תוכנית חותם באתר האינטרנט של קרן נעמי (באנגלית)
איזק ואן אוסטדה

| --- | --- |

איזק ואן אוסטדה, ציור של קורנליס דוסארט
 לידה:  2 ביוני 1621 הארלם, הרפובליקה ההולנדית 
 פטירה:  16 באוקטובר 1649 (בגיל 28) הארלם, הרפובליקה ההולנדית 
 מדינה:  הרפובליקה ההולנדית 
 
איזק ואן אוסטדה (בהולנדית: Isaac van Ostade; הוטבל 2 ביוני 1621 – נקבר 16 באוקטובר 1649) היה צייר נוף בתור הזהב של הציור ההולנדי.
ביוגרפיה

ואן אוסטדה נולד בהארלם. הוא החל את לימודיו בהשפעת אחיו, אדריאן ואן אוסטדה, איתו הוא נשאר עד שנת 1641, אז החל לעבוד בעצמו. בשלב מוקדם הוא צייר בהשפעתו של רמברנדט, מה שניכר בציור ״החזיר השחוט״ משנת 1639, בגלריה באוגסבורג. עד מהרה דבק בסגנון שמתאים יותר לנטיותיו. הוא צייר תמונות בשנים 1641–1642 בסגנון של אחיו - ביניהם ״חמשת החושים״, ולאחר מכן בציור ״אדם קורא עיתון״, ״איכר טועם בירה״ ועוד. ניתן לראות דוגמה מיצירתו של איזק בתקופה זו ב״בורי הצוחק וכוס בירה״, במוזיאון אמסטרדם. "פנים הקוטג', עם שני איכרים ושלושה ילדים ליד האח", במוזיאון בברלין; "קונצרט", ו"בורי שגונב נשיקה מאישה", בלובר.
פנים החדר המוצג בברלין מוארים באותו סגנון רמברנדטי כמו הציור משנת 1643 בלובר. הוא קיבל מחירים נמוכים עבור ציורים מסוג זה, ולכן היה חייב להישאר בחסות אחיו. בהדרגה נטש את נושאי ציורי הקוטג' לציורי נופים שהיו באופנה של ואן דה ולדה וסלומון ואן רויסדאל. פעם אחת בלבד, בשנת 1645, הוא חזר לנושא הקודם, כאשר ייצר את "החזיר השחוט", במוזיאון ליל.
ההתקדמות של איזק בדרכו החדשה הייתה קלה יחסית עקב הניסיון הקודם שלו כצייר דמויות. אף על פי שבחר כעת את דמויותיו בין השכבות הגבוהות בכפר או מתחתית התעלות הקפואות, הוא הקדיש יצירות לסצנות שמציגות קבוצות אנשים המתוארים בניגודים ציוריים. הוא לא חי מספיק זמן כדי להביא את אמנותו לכדי שלמות גבוהה. הוא נפטר בגיל 28, ב-16 באוקטובר 1649 בהארלם, לאחר שצייר כ-400 תמונות .
הביטוי הראשון לכניעתו של איזק לסגנונו של אחיו אדריאן, ניכר בשנת 1644 כאשר יצר סצנות ההחלקה ומזחלת אשר רואים באוסף לאקז ובגלריית הארמיטאז', אנטוורפן וליל. שלוש מהדוגמאות הללו נושאות את שם האמן איזק ואן אוסטדה, ותאריכים 1644 ו-1645. "הפונדקים שבצד הדרך", מהווים סדרה קומפקטית משנת 1646 עד 1649. זוהי הצורה האחרונה של סגנון אמנותו של איזק ויש בה מוזרויות מאוד ברורות.
האווירה השולטת בקומפוזיציות היא חמה ושמשית, ועם זאת רכה וערפילית, כאילו השמיים היו עטויים באדים בצבע עשן. העצים בצבע אמבר, בהם העלווה הבולטת מוטה בנגיעות שהתקשו ממצב נוזלי על ידי חומרי לכה ענבריים. אותו עיקרון המיושם בפרטים כמו לבנים מזוגגות, נותן להם חותם לא מציאותי וקונבנציונלי.
הטכניקות המוזרות האלה מגבירים את הניגודים הרחבים שלו בין אור לצל ולדמויות כמו של סוסים, רוכבים, מטיילים, כפריים, ילדים, כלבים, עופות ובקר. מקום אהוב בציוריו ניתן תמיד לסוס הלבן, שנראה כליווי בלתי משתנה.
איזק מציג את יכולותיו הטובות ביותר בסצנות חורפיות. היעדר העלווה, האווירה הפריכה והאוויר הרגוע של ימי ינואר הקרים, ללא עשן או אדים, מונעים את השימוש בגוון חום ולא משאירים לצייר ברירה אלא להגיע אל השינויים במגוון גדול של גוונים אופל. הדמויות מופיעות בנוכחות חזקה על הרקע הקליל. הציור ״בין הפונדקים בצד הדרך״ ראוי לציין את אלה באוספי ארמון בקינגהאם, הגלריה הלאומית, לונדון, אוסף וואלאס ואוספי הולפורד באנגליה, הלובר, ברלין, ואוסף רוטשילד בווינה. מיטב סצנות הקרח הוא זה הנמצא בלובר.
הערות שוליים

↑  (in Dutch) Adriaan & Izaak van Ostade biography in De groote schouburgh der Nederlantsche konstschilders en schilderessen (1718) by Arnold Houbraken, courtesy of the Digital library for Dutch literature

Dagelijckse aantekeninge, by Vincent Laurensz van der Vinne, with an introduction by Bert Sliggers Jr., Haarlem, 1979
1 2 3 4  One or more of the preceding sentences incorporates text from a publication now in the public domain:
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007515209705171  PLWABN: 9810635250105606  BNE: XX1369551  BnF: cb149529577 (data)  BPN: 45060130  GND: 11859043X  ISNI: 0000 0000 6632 3137  KulturNav: 5de6a371-84eb-4114-9d66-3068e150521b  LCCN: n82090386  NGV: 6724  NKC: xx0057802  NTA: 06871341X  RKD: 61083  SNAC: w603088r  SUDOC: 15590020X  ULAN: 500013442  VIAF: 12574268   WorldCat (עם VIAF): 12574268 
סצנת חורף, צייר איזק ואן אוסטדה
החזיר השחוט, 1640, הצייר איזק ואן אוסטדה
מנוחה חרל"פ

מנוחה חרל"פ, 1967
מנוחה חרל"פ (21 בפברואר 1931, ד' באדר ה'תרצ"א – 29 בנובמבר 2019, א' בכסלו ה'תש"ף) הייתה ראש המועצה המקומית יקנעם במשך חמישה חודשים בשנת 1967.
ביוגרפיה

מנוחה חרל"פ נולדה בירושלים, בת לאסתר ולרב יצחק אפשטיין, משפחה שבה שמונה ילדים. סיימה לימודים בבית ספר תיכון וקורס למטפלות מוסמכות. ב-1951 נישאה לרב יצחק מאיר חרל"פ. בשנת 1955 עברו ליקנעם, שם כיהן הרב חרל"פ כרב המקום. ב-1965 נבחרה לעמוד בראש רשימת המפד"ל בבחירות למועצה המקומית, נבחרה למועצה והייתה אישה יחידה בה. בפברואר 1967 הודח ראש המועצה, יעקב שמואל, ומנוחה חרל"פ נבחרה במקומו לראשות המועצה המקומית. כעבור חמישה חודשים, ביולי 1967, הודחה חרל"פ מכהונתה, ויעקב שמואל חזר לכהן כראש המועצה.
בשנת 1973 עמדה חרל"פ בראש רשימת אגודת ישראל ביקנעם.
מנוחה חרל"פ נפטרה בבית החולים שערי צדק ב-29 בנובמבר 2019, והובאה לקבורה בבית העלמין הר המנוחות .