stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נזירה (דת)
נַצְרוּת > פרוטסטנטיות > לותרניות

יש שפע של מסדרים דתיים בתוך הכנסיות הלותרניות, כמו מסדר הפרנציסקנים הלותרניים ובנות מרי. כמעט כל המסדרים הלותרניים הפעילים נמצאים באירופה.
אחוות מריה האוונגליסטית, הוא מסדר של נזירות לותרניות, אשר מפעילות בית הארחה לניצולי שואה בירושלים.
נַצְרוּת > פרוטסטנטיות > אנגליקניזם

קהילות דתיות ברחבי אנגליה נהרסו על ידי המלך הנרי השמיני כאשר הוציא את הכנסייה של אנגליה מסמכות האפיפיור במהלך הרפורמציה האנגלית (ראה פירוק המנזרים). מנזרים ומנזרים נשללו מאדמותיהם ורכושם, והנזירים נאלצו לחיות חיים חילוניים בפנסיה או לברוח מהארץ. נזירות קתוליות רבות נסעו לצרפת.
מסדרים דתיים אנגליקניים הם ארגונים של הדיוטות או אנשי דת בקהילה האנגליקנית שחיים תחת שלטון משותף. המונח "מסדרים דתיים" נבדל ממסדרים קדושים (סקרמנט הסמיכה שמקבלים בישופים, כמרים ודיאקונים), אם כי בקהילות רבות יש חברים מוסמכים.
המבנה והתפקוד של מסדרים דתיים באנגליקניזם מקבילים בערך לזה שקיים בקתוליות. הקהילות הדתיות מחולקות למסדרים ממש, שבהם חברים נודרים נדרים חגיגיים וקהילות, שחבריהן נודרים נדרים פשוטים.
עם עלייתה של תנועת אוקספורד באנגליקניזם בתחילת המאה ה-19 התחילה התעניינות בהחייאת "החיים הדתיים" באנגליה. בין 1841 ל-1855, נוסדו כמה מסדרים דתיים לנזירות, ביניהם החברה של מרגרט הקדושה באיסט גרינסטד.
בארצות הברית ובקנדה, ייסודם של מסדרי נזירות דתיים אנגליקניים החלה בשנת 1845 עם אחוות הקודש (שנכחדה כעת) בניו יורק.
אמנם אין סמכות מרכזית אחת לכל המסדרים הדתיים, ולכנסיות רבות החברות בקהילה האנגליקנית יש מבנים פנימיים משלהן להכרה והסדרה של מסדרים דתיים, חלק מהפונקציות המרכזיות מבוצעות על ידי המחלקה לקהילות דתיות אנגליקניות בבית הכנסייה, וסנטימטר המטה של נציבי הכנסייה של כנסיית אנגליה, הסינוד הכללי, מועצת הארכיבישופים והחברה הלאומית. מחלקה זו מפרסמת את חיי האנגליקן הקדוש הדו-שנתי, ספרייה עולמית של מסדרים דתיים, וכן מתחזקת אתר אינטרנט רשמי של קהילה אנגליקנית למסדרים דתיים. חיי דת אנגליקניים מגדירים ארבע קטגוריות של קהילה.
"מסדרים וקהילות דתיים פרישות מסורתיות": חברים נודרים נדר של פרישות (בין נדרים אחרים) ועוקבים אחר כלל חיים משותף. הם עשויים להיות סגורים ומהורהרים או פתוחים ועסוקים בעבודות שליחים.
"קהילות מפוזרות": אלו הם מסדרים או קהילות שחבריהם, תוך התרת נדרים (כולל פרישות), אינם חיים יחד בקהילה. ברוב המקרים החברים מפרנסים את עצמם וחיים לבדם, אך ממלאים אחר אותו כלל חיים, ונפגשים לעיתים קרובות יחד באסיפות המכונה לעיתים קרובות 'מפגשי פרק'. במקרים מסוימים חלק מהחברים עשויים לחלוק חיים משותפים בקבוצות קטנות מאוד של שניים או שלושה.
"קהילות מוכרות": קהילות אלו חיות חיים נוצריים מסורתיים, כולל התרת נדרים, אך הנדרים המסורתיים מותאמים או משתנים. במקרים רבים קהילות אלו מקבלות כחברים רווקים ונשואים כאחד, דבר המחייב פרישות מצד הרווקים ומחויבות בלתי נכשלת כלפי בן זוגם מצד חברים נשואים. הם גם משנים את נדר העוני, מאפשרים רכוש אישי, אך דורשים סטנדרטים גבוהים של מעשר לקהילה ולכנסייה הרחבה יותר. בקהילות אלו יש לרוב אלמנטים של מגורים, אך לא חיי קהילה מלאים של מגורים, מכיוון שהדבר אינו תואם מרכיבים מסוימים בחיי המשפחה הנשואים.
"קהילות אחרות": קבוצה זו מכילה קהילות שהן אקומניות (כולל אנגליקניות) או ששייכות לכנסיות שאינן אנגליקניות שנכנסו ליחסים של איחוד מלא עם הכנסייה האנגליקנית (במיוחד, אך לא רק, כנסיות לותרניות מסוימות).
בארצות הברית (בלבד), יש הבחנה ברורה בין "מסדרים" ו"קהילות", שכן לכנסייה האפיסקופלית יש הגדרה כפולה משלה ל"מסדרים דתיים" (מקבילים לשתי הקבוצות הראשונות לעיל) ו"נוצרי קהילות" (מקביל לקבוצה השלישית לעיל). ספריית חיי הדת האנגליקנית מאשרת זאת, ומציינת "ההבחנה הזו אינה בשימוש בחלקים אחרים של הקהילה האנגליקנית, שבהן 'קהילות' משמשות גם לאלה הנודרים נדרים מסורתיים."
בחלק מהמסדרים האנגליקניים, יש אחיות שהוסמנו ויכולות לחגוג את סעודת האדון.
נַצְרוּת > פרוטסטנטיות > פרסביטריאני

האחיות עמנואל בקמרון, אפריקה, היא חלק מהכנסייה הפרסביטריאנית בקמרון.
נַצְרוּת > פרוטסטנטיות > מתודיזם

מנזר בנדיקטיני הקדוש של קילדר הוא מנזר כפול מתודיסטי מאוחד עם נזירים ונזירות כאחד.
בודהיזם

לכל המסורות הבודהיסטיות יש נזירות, אם כי מעמדן שונה בין המדינות הבודהיסטיות. על פי הדיווחים, הבודהה איפשר לנשים להיכנס לסנגהה רק בחוסר רצון רב, וחזה שהמהלך יוביל להתמוטטות הבודהיזם לאחר 500 שנה, ולא ל-1,000 השנים שבהן היה נהנה אחרת. (נבואה זו מתרחשת רק פעם אחת ב-Canon והיא הנבואה היחידה הכוללת זמן ב-Canon, מה שמוביל את חלקם לחשוד שמדובר בתוספת מאוחרת.) לנזירות בודהיסטיות שהוסמכו לחלוטין יש יותר חוקי פטימוקה מאשר לנזירים (בהכוס). עם זאת, הנדרים החשובים זהים.
כמו אצל נזירים, יש די הרבה שונות בלבושן של הנזירות ובמוסכמות החברתיות בין התרבויות הבודהיסטיות באסיה. לנזירות סיניות יש את הסמכת הבהיקוני המלאה, לנזירות טיבטיות אין. במדינות תרוואדה מאמינים בדרך כלל ששושלת הסמיכה המלאה של הבהיקוניס גוועה, אם כי במקומות רבים הם לובשים את הגלימות הצבעוניות "זעפרן", ומקיימים רק עשר מצוות כמו טירונים.
בודהיזם > תאילנד

בתאילנד, מדינה שמעולם לא הייתה לה מסורת של נזירות מוסמכות לחלוטין, התפתח סדר נפרד של נקבות לא מוסמכות בשם מיי צ'י. עם זאת, כמה מהם מילאו תפקיד חשוב בקהילת מתרגלי הדהמה. בתחילת המאה ה-21, כמה נשים בודהיסטיות בתאילנד החלו להציג את הבהיקהוני סנגה גם בארצן, גם אם עדיין אין הסכמה ציבורית. Dhammananda Bhikkuni, לשעבר החוקר האקדמי המצליח ד"ר צ'טסומארן קבילסינג, הקים מנזר שנוי במחלוקת להכשרת נזירות בודהיסטיות בתאילנד.
בודהיזם > טייוואן

התפקידים הפעילים יחסית של נזירות טייוואניות צוינו על ידי כמה מחקרים. החוקר צ'ארלס ברואר ג'ונס מעריך כי משנת 1951 עד 1999, כאשר האגודה הבודהיסטית של ה-ROC ארגנה הסמכה ציבורית, מספר הנשים המועמדים עלה על מספר הגברים בכשלוש לאחד.
Wei-yi Cheng חקר את מסדר האור (Hsiang Kuang 香光) בדרום טייוואן. צ'נג סקרה מחקרים קודמים המצביעים על כך שלמסורת ה-Zhaijiao של טייוואן יש היסטוריה של יותר השתתפות נשית, ושהצמיחה הכלכלית והתרופפות ההגבלה המשפחתית אפשרו ליותר נשים להפוך לנזירות. בהתבסס על מחקרים על מסדר האור, צ'נג הגיע למסקנה שהמסדר הנזירי בטייוואן עדיין צעיר ונתן לנזירות יותר מקום להתפתחות, ומאמינים ניידים יותר עזרו למסדר.
בודהיזם > טיבט

הקונגרס הבינלאומי באוגוסט 2007 בנושא תפקיד נשים בודהיסטיות בסנגהה, בתמיכת הדלאי לאמה ה-14, החזיר את שושלת הגלונגמה, לאחר שאבדה בהודו ובטיבט במשך מאות שנים. הסמכת ג'לונגמה מחייבת נוכחות של עשרה אנשים שהוסמכו במלואם המקיימים בדיוק את אותם נדרים. מכיוון שעשר נזירות נדרשות להסמיך אחת חדשה, המאמץ לבסס את מסורת הדהרמגופטקה בהיקו נמשך זמן רב.
מותר לנזירה טיבטית לקבל סמיכה בהיקהוני ממסורת חיה אחרת, למשל בווייטנאם. בהתבסס על כך, נזירות מערביות שהוסמכו במסורת הטיבטית, כמו תובטון צ'ודרון, קיבלו הסמכה מלאה במסורת אחרת.
הסמכת הנזירים והנזירות בבודהיזם הטיבטי מבחין בשלושה שלבים: rabjung-ma, getshül-ma ו-gelong-ma. הבגדים של הנזירות בטיבט זהים בעצם לאלו של נזירים, אבל יש הבדלים בין גלימות מתחילים לג'לונגים.
בודהיזם > יפן

הוקה-ג'י בשנת 747 הוקם על ידי בת זוגו של הקיסר. היא לקחה אחריות על מנזרים פרובינציאליים, ערכה טקסים להגנת המדינה והפכה לאתר עלייה לרגל. נשים יפניות אריסטוקרטיות הפכו לעיתים קרובות לנזירות בודהיסטיות בתקופה הקדם-מודרנית. במקור חשבו שהן לא יכולות לזכות בישועה בגלל חמשת המכשולים, שאמרו שנשים לא יכולות להגיע לבודהה עד שהן יהפכו לגברים. עם זאת, בשנת 1249, 12 נשים קיבלו הסמכה מלאה ככוהנות.
בתרבות נפוצה

לנזירות תפקיד חשוב בדימוי הציבור לסמליות הדתית. רשימה של יצירות בולטות שבהן נזירות ממלאות תפקיד מרכזי נעה בין "זמן לניסים", שהיא הגיוגרפיה, לתיאורים ריאליסטיים של קתרין האלמה ומוניקה בולדווין, ועד לניצול הנזירות הבוטה של בשר קדוש. יצירות יכולות לכלול כאלה שמציגות נזירות קתוליות או לא-קתוליות כמו נרקיס שחור (אנגליקני).
סיפורים רבים שתיארו נזירות זכו לשבחי הביקורת והקהל כגון הנזירות בלוז, הנזירות בלוז 2 ו-צלילי המוזיקה. הסיפורים הללו שוחזרו גם בבמה וגם בסרט. דוגמאות נוספות לנזירות בטלוויזיה ובקולנוע כוללות את טאיסה פרמיגה ב"הנזירה" והנזירה השנייה", סאלי פילד ב"הנזירה המעופפת", סטפני ביצ'אם ב"אחות קייט" ומריל סטריפ בספק. מיס קלאבל בספרי מדליין ובסדרת הטלוויזיה היא נזירה של פנימייה קתולית צרפתית.
נזירות אשר שימשו כאנטגוניסטיות בסיפורים כוללים את ג'סיקה לאנג בתור האחות ג'וד בסיפור האימה האמריקאי או ונסה רדגרייב ב"השטנים".
לקריאה נוספת

Arai, Paula Kane Robinson (1999). Women Living Zen: Japanese Soto Buddhist Nuns.
Bechert, Heinz; Gombrich, Richard Francis (1991). The World of Buddhism: Buddhist Monks and Nuns in Society and Culture.
Lohuis, Elles (2013). Glocal Place, Lived Space: Everyday Life in a Tibetan Buddhist Monastery for Nuns in Northern India.
Chadwick, Owen (1981). The Popes and European Revolution. Clarendon Press. pp. 211–52. ISBN 9780198269199. also online(הקישור אינו פעיל, August 2023)
Curtis, Sarah A. (2016). "The Double Invisibility of Missionary Sisters". Journal of Women's History. 28 (4): 134–143. doi:10.1353/jowh.2016.0037. Deals with French nuns in the 19th century.
Kennedy, Teresa (1991). Women Religious in the Church: a directory of individual orders / institutes. Southport: Gowland. ISBN 1-872480-14-4.
McGuinness, Margaret M. (2013). Called to Serve: A History of Nuns in America. New York University Press. 266 pages
McNamara, Jo Ann Kay (1998). Sisters in Arms: Catholic Nuns through Two Millennia. Excerpt and text search
O’Brien, Anne (2016). "Catholic nuns in transnational mission, 1528–2015". Journal of Global History. 11 (3): 387–408. doi:10.1017/S1740022816000206.
Power, Eileen (1922). Medieval English Nunneries c. 1275 to 1535. Cambridge University Press – via Internet Archive.
Roberts, Rebecca (2013). "Le Catholicisme au féminin: Thirty Years of Women's History". Historical Reflections. 39 (1): 82–100. On France, especially research on Catholic nuns by Claude Langlois
Shank, Lillian Thomas; Nichols, John A., eds. (1987). Medieval Religious Women: Peaceweavers.
Veale, Ailish (2016). "International and Modern Ideals in Irish Female Medical Missionary Activity, 1937–1962". Women's History Review. 25 (4): 602–618. doi:10.1080/09612025.2015.1114330.
Williams, Maria Patricia (2015). "Mobilising Mother Cabrini's educational practice: the transnational context of the London school of the Missionary Sisters of the Sacred Heart of Jesus 1898–1911". History of Education. 44 (5): 631–650. doi:10.1080/0046760X.2015.1063711.
סורת הוד

| --- | --- |
כיתוב בערבית אשר מציג את השם "הוד" ומתחתיו המספר 11, המציין את מספר הסורה
 שם מתורגם:  סורת הוד
 מספר הסורה:  11
 מספר פסוקים:  123
 מיקום:  מכה
 ויקיטקסט:  סורת הוד (תרגום רקנדורף)
 → סורת יונססורת יוסף ←
סורת הוד (בערבית: سورة هود) היא סורה מספר 11 בקוראן, והיא מכילה 123 פסוקים, המורכבים מ-1948 מילים, המכילות 7820 אותיות.
המוסלמים מאמינים שאללה הכתיב למוחמד את הסורה הזאת בתקופה שקדמה להג'רה.
שם הסורה נגזר משמו של הוד.
תוכן

סורת הוד עוסקת בתולדות הנביאים, ובפרט בסיפורו של הנביא נח. לצד זה, הסורה עוסקת גם בסוגיות כלכליות. הסורה מתמקדת בהיסטוריה של הנביאים, ומציגה את המסר שלהם כתהליך היסטורי מתמשך, ולא כמקרים שאינם קשורים זה בזה.
שמו של הוד מוזכר חמש פעמים בסורה הזאת.
תוכן > נביאים

סורת הוד מזכירה את סיפורים של כמה מהנביאים בהם מאמינים המוסלמים, וביניהם נח, לוט, הוד, צאלח, עוד.
סיפורו של נח: פסוקים 25 - 48 מציגים את סיפורו של הנביא נח, את פנייתו אל עמו, בניית התיבה, המבול, טביעת בנו של נח, סופו של המבול, ועגינת התיבה על ההר.
סיפורו של הוד: פסוקים 50 - 60 מגוללים את סיפורו של הנביא הוד, את משימתו, פנייתו לעמו, ואת העונש האלוהי שלכאורה הכחיד את עמו.
סיפורו של צאלח: פסוקים 61 - 68 מספרים את סיפורו של הנביא צאלח. הסיפור מתחיל מצאלח שמזמין את עמו לעבוד אל אחד, ממשיך בתגובתם של בני עמוד הבאה לידי ביטוי בהריגתה של הנאקה שצאלח ביקש מהם לתת לה לשתות מים, ומסתיים בעונש האלוהי שלכאורה הכחיד את הרשעים מבני עמו.
סיפורו של לוט: פסוקים 69 - 83 מספרים כיצד המלאכים ביקרו לכאורה את אברהם, וסיפרו לו על כך שבני עמו של לוט עומדים לפני הכחדה. לאחר מכן מסופר כיצד הם ממשיכים בדרך ללוט ומבשרים לו את הבשורה. לאחר מכן מסופר כיצד לוט עוזב את בני עמו ביחד עם משפחתו, מלבד אשתו שנותרת מאחור. החלק הזה של הסורה מסתיים בתיאור העונש האלוהי שהביא לכאורה את הקץ על בני עמו של לוט.
סיפורו של יתרו: פסוקים 84 - 95 מתעדים לכאורה את הדיאלוג של הנביא יתרו עם עמו, ואת העונש האלוהי שכביכול נחת עליהם לבסוף.
סיפורו של משה: פסוקים 96 - 99 מזכירים את התייצבותו של משה מול פרעה.
שאר הסורה מדברת על נושאים כללים יותר הקשורים בדת ורוחניות.
במסורת האסלאמית

בסורה זו הנביא מתייחס לאפשרות שהקוראן נבדה מליבו, ומאתגר את המפקפקים לומר עשר סורות כמוהו. על כך התבססו הוגים באסלאם כאשר ניסחו את העיקרון אעג'ז אל-קוראן.
במסורת האסלאמית > בהלכה

על פי מומחים בתחום הפיקה, לפסוק 114 בסורת הוד יש חשיבות גדולה מבחינת ההלכה האסלאמית, מפני שבו מוזכרים הזמנים של שלוש מתוך חמש התפילות היומיות שהמוסלמים מצווים לקיים.
במסורת האסלאמית > סגולות

על פי המסורת האסלאמית, השכר של האדם שקורא ולומד את סורת הוד יהיה גדול פי עשרה ממספר האנשים שהאמינו בנביאים נוח, הוד, צאלח, יתרו, לוט, אברהם ומשה. מסורת אחרת גורסת כי האדם שקורא את הסורה הזאת בכל יום שישי, יהיה ביום תחיית המתים בחברת הנביאים, וחטאיו יוסתרו לחלוטין ולא יוצגו לפניו. על פי מסורת נוספת, קריאת הסורה הזאת חזקת את גופו של הקורא, ומקלה עליו את השגת צרכיו ורצונותיו.
הערות שוליים

↑  TheLastDialogue, Surah Hud Summary, The Last Dialogue, ‏2019-03-06 (באנגלית)
↑  Surah Hud, Chapter 11, Al-Islam.org, ‏2014-01-24 (באנגלית)
↑  NGEBOLANG | 11. Hud, NGEBOLANG, Trip Tour Travel.
↑  011-Surah-Hood.pdf - Rahnuma eBooks Library, ebooks.rahnuma.org
↑  Revolvy LLC, "Yunus (surah)" on Revolvy.com, www.revolvy.com (באנגלית)(הקישור אינו פעיל)
↑  Sura Hud (Arabic سورة هود, ) is the 11th Chapter of the Qur’an – Quran Classes (באנגלית)
↑  Surah Hud - برنامه‌ها در Google Play, play.google.com (בפרסית)
↑  סורה 11 (סורת הוד), פסוק 16
↑  Sura Hud, WikiShia (באנגלית)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הסורה הקודמת: סורת יונס | הקוראן | הסורה הבאה: סורת יוסף |
| הסורה הקודמת: סורת יונס | סורה 11 | הסורה הבאה: סורת יוסף |
 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70 71 72 73 74 75 76 77 78 79 80 81 82 83 84 85 86 87 88 89 90 91 92 93 94 95 96 97 98 99 100 101 102 103 104 105 106 107 108 109 110 111 112 113 114
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008877327505171  GND: 4462770-1  LCCN: n90708445  TDVİA: hud-suresi  VIAF: 5451151002116430280004   WorldCat (עם VIAF): 5451151002116430280004
סינסתזיה

ניסוי המדגים תופעה של סינסתזיה. חשבו איזו צורה תקרא "בובה" (Bouba) ואיזו "קיקי" (Kiki)? (לחצו על התמונה להסבר מפורט)
סִינֶסְתֶזְיָה (בכתיב לועזי: Synesthesia; סינ = תחילית שמשמעה יחד, אסתזיס = חושים; בעברית: עירוב חושים או ערבוב חושים) היא תופעה שבה גירוי חושי אובייקטיבי אחד מעורר חוויה סובייקטיבית בחוש אחר ונוצר מיזוג קוגניטיבי בין מספר חושים. לדוגמה, שמיעת צלילים עשויה לגרום לאדם שיש לו סינסתזיה לחוש טעם בפיו. אדם שהתופעה מופיעה אצלו בצורה חזקה ועקבית נקרא סינסתז. שכיחות התופעה באוכלוסייה היא כ-4% (1 ל-25), כאשר השכיחות בין גברים לנשים זהה.
היסטוריה

קיומה של התופעה מוכר מעל ל-250 שנים, אך רק בשנת 1880 תועדה בפרוטרוט על ידי סר פרנסיס גולטון, אחיינו של צ'ארלס דרווין, שערך מספר ניסויים על סינסתזים.
בין השנים 1881 ו-1931 פורסמו יותר משבעים מאמרים בנושא. במאמרים הוצגו ניסויים שבהם תיארו הנסיינים את תחושותיהם, כמקובל בניסויים פסיכולוגיים באותה התקופה. גל המאמרים בנושא פסק כמעט לגמרי בעקבות פריחת הגישה הביהביוריסטית. הגישה התנגדה לניסויים בלתי אובייקטיביים, כגון אלו שנעשו עם סינסתזים, בטענה שאין עניין מדעי במחקר של חוויה סובייקטיבית. כתוצאה מההתנגדות, במשך ארבעים השנים הבאות פורסמו רק שישה עשר מאמרים העוסקים בתחום.
החל מסוף המאה ה-20 נהנה הנושא מעדנה מחודשת, בעקבות התבססות הגישה הקוגניטיבית המנסה לתת מדדים אובייקטיביים לחוויה האישית ולתאר את הפעילות המוחית המתרחשת במקביל.
במאה ה-21 החלה מגמה נוספת של שימוש בסינסתזיה ככלי לחקר תאוריות קוגניטיביות העוסקות בחוויות לא-סינסתטיות. ממצאים מתחום הסינסתזיה מקדמים תאוריות קוגניטיביות בתחומים שונים כדוגמת פעולה אוטומטית, מודעות, קוגניציה מספרית ועוד.
המנגנון הנוירוביולוגי

קיימות שתי תיאוריות שמנסות להסביר את המנגנון הנוירו-ביולוגי שגורם לסינסתזיה.
אצל מרבית האנשים קיים אלמנט שתפקידו לעכב את קשרי המשוב בין אזורים שונים במוח שאחראיים על עיבוד המידע החושי. בשל כך, לא מתאפשר מעבר של מידע בין החושים השונים. התאוריה הראשונה גורסת שבמוח של סינסתזים חסר האלמנט הזה, ולכן מתאפשר מעבר של מידע בין האזורים השונים במוח. בשל כך גירוי חושי חיצוני שחש אדם עם סינסתזיה עשוי לגרום לו לחוש גירוי באזור שונה במוח, שיתרגם לתחושה בחוש נוסף.
התאוריה השנייה גורסת כי קשרים מעין אלה קיימים אצל כל בני האדם בלידה, ומתנוונים עד גיל שלוש. אצל סינסתזים, הקשרים הסינפטיים אינם מתנוונים במהלך התקופה הקריטית של ההתפתחות. כתוצאה מכך, נותרת קישוריות יתר בין הנוירונים, כך שהפעלה של נוירון אחד (לדוגמה נוירון שמגיב כאשר האדם רואה את המספר "2") תגרום להפעלה של נוירון באזור אחר של המוח (לדוגמה נוירון שמגיב כאשר נקלט צבע כחול). הקשרים האלו שאצל מרבית האנשים מתנוונים בגיל צעיר, נשארים אצל חלק מהאוכלוסייה וגורמים לסינסתזיה. ככל הנראה קיים קשר בין סינסתזיה לבין אוטיזם, מכיוון שבשני המקרים קיימת קישוריות יתר בין הנוירונים במוח.
גורמים לסינסתזיה

סינסתזיה יכולה להופיע כתוצאה מכל אחד משלושת הגורמים הבאים:
סינסתזיה התפתחותית - אנשים החווים סינסתזיה מגיל צעיר בצורה עקבית. סיבותיו של סוג זה של סינסתזיה הן כנראה גנטיות ותורשתיות בעיקרן.
סינסתזיה בעקבות פגיעה - פגיעה במוח עשויה אף היא לעורר את התופעה. במקרה זה הסינסתזיה תבוא לידי ביטוי בקישור של גירויים בסיסיים (צבע, צליל) חסרי משמעות סמנטית.
סינסתזיה פרמקולוגית - שימוש בסמים מעוררי הזיות כגון LSD עשוי אף הוא לגרום לסינסתזיה. גם כאן לא ידועים מקרים של סינסתזיה סמנטית.
הסוג השכיח ביותר הוא סינסתזיה התפתחותית, מכיוון שסמים מעוררי הזיות אינם חוקיים, וסינסתזיה הנרכשת מפגיעה היא נדירה למדי. בשל כך, רוב המחקרים בתחום נעשים על אנשים בעלי סינסתזיה התפתחותית.
סוגי סינסתזיה

קיימים למעלה מחמישים סוגים מתועדים של סינסתזיה. בחלק מהסוגים מעורב גירוי מעורר ובעקבותיו חוויה חושית נלווית. למשל, בסינסתזיה מסוג גרפמה-צבע, אותיות וספרות מלוות בחוויה של צבע (פוטיזם). באחרים, הגירוי המעורר גורם לעירוב תפיסה של מספר חושים המתקשרים זה לזה. לדוגמה, בסוג מסוים של סינסתזיה, מילים יכולות לגרום לתחושת טעם על הלשון. בסוג אחר, יחידות זמן כגון שנים או חודשים, נחוות כממוקמות במיקום ספציפי וקבוע במרחב, כאשר צורתה הנפוצה ביותר של סינסתזיה מסוג זה היא של ימים המופיעים בצבעים קבועים וממוקמים במרחב מול עיניו של הסינסתז. הסוג הנחקר ביותר של סינסתזיה היא גם הסוג הנפוץ ביותר שלה, גרפמה-צבע, המופיעה באחוז אחד מהאוכלוסייה.
סינסתזיה לשונית

בלשון העברית קיימות מטאפורות ששייכות לשדה הסמנטי של חושי האדם. לעיתים מגולמת בביטויים האלו סינסתזיה בכך שמעורבים בהם מספר חושים יחדיו, למשל "צליל מתוק". הסוג הזה של סינסתזיה נקרא "סינסתזיה לשונית". חוקרי לשון אבחנו מעין כיווניות בסינסתזיה הלשונית דרך היררכיה של חמשת החושים. ניתן לסדר את החושים בסדר יורד, ראייה > שמיעה > ריח > טעם > מגע, כך שהשוואה של חוש "גבוה" יותר, למשל שמיעה לחוש "נמוך" יותר, למשל טעם, תהיה ברורה לאדם, אך לא להפך. כך למשל אנשים יבינו בקלות את הביטוי "צליל מתוק" ויתקשו בהבנת מטאפורות שכיוונן מנוגד להיררכיית החושים, כמו "טעם רועש".
ממחקרים של חוקרים בתחום המדעים הקוגניטיביים בנושא המטפורה, עולה כי כאשר ממפים תחום נגיש לתחום נגיש פחות (או בניסוח פשטני מעט - מתארים את הלא ידוע באמצעות הידוע), מתקבל מבנה פשוט יותר להבנה ולזכירה. בהתאם לכך, מספר חוקרים טענו כי היררכיית החושים משקפת היררכיה של נגישות. ככל שחוש כלשהו "גבוה" יותר בהיררכיה, כך הוא פחות נגיש קוגניטיבית. לפי תאוריה זו, מגע הוא חוש מוחשי יותר מאשר ראייה או ריח, ומכאן שאנשים יעדיפו סינסתזיה שבה משווים ראייה לטעם, על פני סינסתזיה שבה משווים טעם לראייה.
סינסתזיה בספרות ובתרבות

הסינסתזיה משמשת כאמצעי פיגורטיבי בספרות ובשירה, על מנת להפיק תיאור מדויק ככל האפשר של תחושה מסוימת או על מנת להעצימה.
סינסתזיה בספרות ובתרבות > בתנ״ך

היו שפירשו את הפסוק "וְכָל הָעָם רֹאִים אֶת הַקּוֹלֹת וְאֶת הַלַּפִּידִם וְאֵת קוֹל הַשֹּׁפָר וְאֶת הָהָר עָשֵׁן" (שמות, כ', ט"ו) כדוגמה לערבוב בין חוש הראייה וחוש השמיעה.
גם בפסוק וּמָתוֹק הָאוֹר וְטוֹב לַעֵינַיִם לִרְאוֹת אֶת הַשָּׁמֶשׁ (קהלת, י"א, ז') נעשה שימוש בסינסתזיה של טעם ושל ראייה.
סינסתזיה בספרות ובתרבות > בספרות

בספר "מריר בפה" מאת מוניק טרואונג, מסופר על אישה שיש לה סינסתזיה.
בספר  "אמני הזיכרון" מאת ג'פרי מור, מסופר על אדם שיש לו סינסתזיה.
רבות מעבודותיו של המשורר הצרפתי שארל בודלר הושפעו מנטייתו לסינסתזיה. הוא כתב מספר שירים על נושא זה עצמו, כדוגמת השיר "זיקות" (Correspondances), המשתמש בדימויים ובסמליות המבוססים על ניסיונו בסינסתזיה.
סופר המדע הבדיוני אלפרד בסטר הרבה להשתמש בספריו בתיאורים של סינסתזיה. בספר פני מועדות לכוכבים מתואר אדם שעובר בטלפורטציה ממקום למקום בעודו בוער, וחווה צלילים כמראות ותחושות כטעמים.
לבלש ראסט קול מסדרת הטלוויזיה "בלש אמיתי" יש סינסתזיה, בסדרה הוא מתאר את תחושותיו ואת הרושם שמשאירים בו ריחות, צבעים, מילים וכדומה.
בספר "האישה ששמעה צבעים" מאת קלי ג'ונס, גיבורת הספר היא סינסתזית והתופעה מתוארת בפירוט.
בטרילוגיית הריגול דרור אדום (אנ') מאת ג'ייסון מאתיוז (אנ') הגיבורה דומינקה אגרונובה מתוארת כסינסתזית, ומשתמשת בכך כדי לקדם הן את הקריירה האומנותית שלה והן את הקריירה כמרגלת, משום שהצבעים מבטאים את האינטואיציות שלה על אופיין של דמויות אחרות.
בספר "נולדתי ביום כחול" מתאר דניאל טאמט את חייו כבעל סינסתזיה ותסמונת סוואנט.
המלחין הצרפתי הקטור ברליוז כתב בספרו "Treatise on Instrumentation" על "הצליל החמוץ-מתוק" של האבוב.
בספר "הקרקס הגדול של הרעיונות" מאת מיקי בן כנען, אחד מגיבורי הסיפור בעל בסינסתיזה בעקבות פגיעה בראשו מסיר לחץ. בשל כך הוא רואה מספרים ואותיות צבעוניות.
בסדרה האוס עונה 4 פרק 2, הדמות של קפטן גרטה קופר מתוארת כבעלת סינסתזיה ומתארת את החוויה כ- "רואה צלילים ושומעת צבעים".
דמותו של שלדון קופר בסדרה "המפץ הגדול" מתוארת באחד הפרקים כבעלת תופעה זו. בפרק שלדון תיאר מספרים ראשוניים כאדומים, ואמר שראשוניים תאומים הם ורודים ובעלי ריח של בנזין.
בסדרת הספרים של דייוויד באלדאצ'י, הבלש אימוס דקר מתואר כבעל התופעה. הוא רכש אותה בעקבות פגיעת ראש שחווה בהיסטוריה שלו כשחקן פוטבול.
הערות שוליים

↑  עירוב חושים במילון ספרות: שירה (תשס"ח), באתר האקדמיה ללשון העברית
1 2  Julia Simner, Catherine Mulvenna, Noam Sagiv, Elias Tsakanikos, Sarah A Witherby, Christine Fraser, Kirsten Scott, Jamie Ward, Synaesthesia: the prevalence of atypical cross-modal experiences doi: 10.1068/p5469
↑  Roi Cohen Kadosh, Avishai Henik, Can synaesthesia research inform cognitive science?, pubMed, 2007 doi: 10.1016/j.tics.2007.01.003
↑  P G. Grossenbacher, C T. Lovelace, Mechanisms of synesthesia: cognitive and physiological constraints, 2001 doi: 10.1016/s1364-6613(00)01571-0
↑  Alex O Holcombe, Eric L Altschuler, Harriet J Over, A developmental theory of synaesthesia, with long historical roots: a comment on Hochel & Milan, PubMed, 2008 doi: 10.1080/02643290802405601
↑  התרגום כאמצעי לקידום מודל שירי - ניתוח תרגומו של דורי מנור לפרחי הרע של בודלר (תזה), לוי מלינסקי ליאורה, בעמ' 132. (הוסר מהרשת)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555934805171  GND: 4184220-0  LCCN: sh85131632  NKC: ph486119
עובד נור

נשיא המדינה ראובן ריבלין מעניק את אות הנשיא לחינוך לשותפות לשנת תשע"ז 2016/17 לראש המועצה האזורית הגלבוע עובד נור, נובמבר 2017
עובד נור (נולד ב-26 במאי 1971) הוא פוליטיקאי ישראלי. שימש ראש המועצה האזורית הגלבוע.
ביוגרפיה

נור, נשוי לדורית ואב לשלוש בנות, הוא תושב היישוב הקהילתי גן נר, יליד קיבוץ עין חרוד איחוד.
בהשכלתו, בעל תואר ראשון בחינוך ולימודי ארץ ישראל, את שירותו הצבאי מילא כקצין ומפקד ביחידה מובחרת (רב-סרן במילואים).
הערות שוליים

↑    ישראל מושקוביץ, הגיעו מים עד נפש, באתר "ידיעות אחרונות", 19 ביוני 2017
↑  "גלבוע: יוגדלו שטחי הנחלות במושבים ומספר הנחלות לישובים הוותיקים | עמקניוז - חדשות העמק". עמקניוז - חדשות העמק. 2018-04-26. נבדק ב-2018-05-09.
↑  "פרס למועצת הגלבוע על פעילותה בתחום החינוך לשותפות". אורכב מ-המקור ב-2018-05-10. נבדק ב-2018-05-09.
↑  ארז רביב, ‏שיתוף הציבור: במועצה אזורית גלבוע בחרו באנרגיות מתחדשות, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 2 בנובמבר 2017
↑  אחיה ראב"ד, מעבר פרוטרום לגלבוע תלוי במשאל תושבים, באתר ynet, 13 בנובמבר 2016
↑  "מאחדים כוחות כנגד הקמת תחנות הגז המזהמות". בלינקר. 2017-12-05. נבדק ב-2018-05-09.
↑  מועצה אזורית הגלבוע (2016-09-18), כפרי הגלבוע צורפו לתכנית החומש לחיזוק החברה הערבית, נבדק ב-2018-05-09
↑  דין וחשבון מבקר המדינה לשנת 2013, ‏דצמבר 2013
↑  לינוי בר גפן, ברק עם הסטודנטים - אבל בלי פרס..., באתר ynet, 18 בדצמבר 2000
סקי סלאלום

סקי סלאלום
סקי סְלאלוֹם (מהמילה הנורווגית: Slalåm שפירושה "שביל לאורך מדרון") הוא ענף תחרותי של סקי אלפיני בו המתחרים צריכים לגלוש במורד בזיגזג בין זוגות דגלים קרובים אחד לשני (במרחקים של בין 4 ל-15 מטרים) בפריסה צפופה, מה שמחייב פניות חדות מאוד כדי לעבור בין הדגלים תוך כדי שליטה מבוקרת במהירות הגוברת באופן טבעי בזמן המקצה. בשל הצפיפות של הדגלים זהו ענף הסקי האלפיני עם אחוז הפסילות הגבוה ביותר. הקושי הרב לשמר את המהירות בד בבד עם שימור היכולת לזגזג בין השערים מאלצת את הגולש להפעיל את כל יכולתו הפיזית בצורה מתפרצת כל שער מחדש, ובפרץ אנרגיה כזה כל אי דיוק בתזמון עלול להוציא את הגולש מהמסלול ללא שליטה. בכל תחרות בדרך כלל נפסל אחוז גבוה מהגולשים בגלל אי מעבר בין זוג דגלים.
מסלולי סלאלום למתחרים גברים כוללים בדרך כלל בין 55 ל-75 דגלים, בעוד שמסלולי סלאלום לנשים כוללים בדרך כלל בין 40 ל-60 דגלים.
תחרויות של סקי סלאלום נערכות במשחקי החורף האולימפיים.
היסטוריה

הכללים של סקי הסלאלום המודרני פותחו על ידי סר ארנולד לון בשנת 1922 עבור אליפות הסקי הלאומית הבריטית והענף אומץ בהמשך באולימפיאדת החורף של 1936.