stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נמר השלג
מאפיינים גופניים

מאפייניו הגופניים של נמר השלג מדגימים את הסתגלותו האבולוציונית הטובה לנופים הסלעיים הגבוהים של בית הגידול שבו הוא חי ולאקלים הקר השורר בו. הוא מתאפיין בפרווה עבה ומעט צמרירית שאורכה בבטנו כ-12 סנטימטרים, המכסה אף את כפות רגליו. הפרווה בראשו, בפניו ובעורפו עטויה בנקודות שחורות רבות, ההופכות בשאר גופו לצורת טבעות וחברבורות המתוחמות בקו שחור. צבע הפרווה הלבן כשלג בחלקיו התחתונים, משתנה בהדרגה מלבן חיוור לאפור ולצבע שמנת זהוב בחלקיו העליונים. צבע הפרווה מסייע לו להסתוות בנוף הסלעים, והחברבורות מסוות אותו כאשר הוא מסתתר בין צללי שיחי הערער, עצי השדר והאשוחיות הגדלים באזורו. (ראו תמונות הסוואה בקישורים החיצוניים). גודלן הקטן של אוזניו מסייע בשמירת חום גופו, ואפו הרחב, המתאפיין בנחיריים גדולים, מסייע לו לחמם את האוויר הקר בטרם היכנסו אל ריאותיו.
נמר השלג ניחן ביכולת טיפוס יוצאת דופן. חזהו הרחב והשרירי וזנבו הארוך והעבה משמשים לאיזון כאשר הוא מטפס, מקפץ, או רודף אחרי טרפו במדרונות התלולים והחלקלקים. כאשר הוא סובל מקור, זנבו משמש אף כצעיף המכסה את ראשו (בעיקר את קצה אפו החשוף והרגיש), כשהוא שוכב ומתכרבל לתוך עצמו. 
רגליו נתמכות בכפות חזקות וגדולות המקנות לו הן אחיזה איתנה במדרונות מסולעים והן הגנה מפניהם. הן משמשות גם כ"נעלי שלג" טבעיות (בדומה לאלו של השונר).
הודות לשריריו המפותחים ולמבנה האנטומי של רגליו האחוריות, הארוכות מרגליו הקדמיות, הוא מסוגל לקפוץ למרחקים גדולים מאוד. המתחרה היחידה שלו היא הפומה, המסוגלת לקפוץ למרחק של 11.7 מטרים, ותועדה בקפיצה למרחק של 3.6 מטרים כשגופת אייל בפיה (שני המינים הללו יכולים לקפוץ מגובה של כ-15–18 מטרים אל הקרקע ולנחות על רגליהם ללא פגע). הביולוג הרוסי סרגיי איוונוביץ' אוגנב (Серге́й Ива́нович Огнёв) תיעד נמר שלג הקופץ למרחק של כ-15 מטרים. כושר הטיפוס המעולה שלו היה לעיתים בעוכריו, לדוגמה, כשנמר השלג הראשון שהגיע לארצות הברית בשנת 1903 נורה בגן החיות ברונקס כשניסה לברוח באמצעות טיפוס דרך צוהר בכלובו.
הוא קטן באופן ניכר מחתוליים גדולים אחרים, וצבע עיניו הירוקות או האפורות (עכור) שונה אף הוא מצבע עיניהם של מרבית החתוליים (חוץ מאלה של הטיגריס הלבן ושל האריה הלבן). עיניו ניחנות בראיית לילה מצוינת. בדומה לחתוליים, יש לו טפרים נשלפים, ניבים גדולים המשמשים לאחיזה ולחניקה, ולשון מחוספסת המשמשת אותו לניקוי עצמי ולהסרת שאריות טרף מפרוותו ומעורו. גולגולתו, המאופיינת בקשתות לחיים (Zygomatic arch), חזקה למדי ורחבה, אך קטנה, קצרה ומפותחת פחות מגולגולותיהם של החתולים הגדולים האחרים. כמו כן, אף שיניו קטנות יותר משיניהם.
בדומה לטביעות האצבע האנושיות, לכל נמר שלג יש דפוס חברבורות ונקודות הייחודי לו. דוקטור לייף בלומקויסט (Leif Blomqvist) – האוצר של גן החיות בהלסינקי, המציא שיטה לזיהוי פרטים על פי דפוסים אלו במצחם.
התנהגות

נמר השלג הוא יצור מתבודד וחמקמק, המעדיף את הביטחון והאנונימיות שמקנות לו השעות שבין רדת הערב לעלות השחר. עם זאת, באזורים בהם פעילות אנושית אינה נפוצה, הוא פעיל לעיתים גם בשעות היום. בעת סיורו בשטח, נמר השלג נוטה ללכת במסלולים העוקפים שטחים פתוחים.
בתקופות מושלגות ביותר מעדיף נמר השלג ללכת בשבילים שנכבשו על ידי חיות אחרות. כאשר אין בנמצא דרך כזו, הוא מסוגל ללכת מרחקים ארוכים בשלג המגיע לגובה של כ-85 סנטימטרים. מדענים שעקבו אחר מסלול הליכתו של נמר השלג ברכס ההרים טיין שאן, גילו כי הלך מרחק של כעשרה קילומטרים ללא מנוחה בשלג עמוק, כשכפותיו חדרו לעומק של כ-45 סנטימטר, ובטנו יצרה תלמים על גבי השלג.
נמרי השלג ידועים בהתנהגותם הרגועה והצייתנית כאשר הם נמצאים בשבי, ולעיתים קרובות הם יוצרים קשרים הדוקים עם מטפליהם. נאמר עליהם כי הם הרגועים מבין החתוליים הגדולים: ישנוניים ושקטים כמו חתול מבוית. מסתבר כי גם בטבע נמרי השלג אינם מתנהגים באגרסיביות כפי שמתנהגים קרוביהם החתולים הגדולים האחרים. כמו כן, על פי הדיווחים, תקיפת בני אדם היא נדירה מאוד והם נוטים לוותר בקלות על תקיפת חיות משק כאשר אדם בוגר מאיים עליהם, או אפילו אם ילד מנופף לעברם במקל. הם ממעטים להגן על עצמם ומעדיפים לברוח כאשר הם נקלעים לעימות עם האדם. ישנו תיעוד רב על נמרי שלג שהוכו או נסקלו למוות על ידי כפריים בלתי חמושים. דוגמה לכך הוא תיעוד סובייטי על נמר שלג שנכנס לדיר כבשים באחו הררי:
כששמעה רועת הצאן את ההמולה בדיר הכבשים, היא מיהרה פנימה, תפסה את הנמר בזנבו, ומשכה אותו הרחק מהכבשה הפצועה תוך כדי צעקות. הנמר לא ניסה להגן על עצמו, ונהרג על ידי רועים אחרים שהגיעו למקום ההתרחשות.
חוקרים טוענים כי הסיבה לאירועים מעין אלה, היא מיעוט פגישותיו עם האדם, וכי טרם הפנים את העובדה כי הלה עלול להוות עבורו איום קטלני. לעומת זאת, הוא עלול להיות תוקפני כאשר הוא פוגש זכר בן מינו, והנקבה מגלה תוקפנות כאשר גוריה עומדים בפני איום.
כל פרט מאכלס טריטוריה שגודלה משתנה, בהתאם לזמינות הטרף ולתנאי השטח. באזורים המשופעים בטרף רב, מסתפקים נמרי השלג בטריטוריה שגודלה 30–65 קמ"ר, בעוד שבאזורים החסרים את הטרף הדרוש למחייתם, הנמרים חיים בטריטוריה שגודלה מעל 1,000 קמ"ר. הם מסיירים תכופות בשטחם, כדי לצוד ולהותיר סימנים המעידים על נוכחותם במקום ועל בעלותם עליו. הם נוהגים לישון במקומות שמהם נשקף הנוף של הסביבה המקיפה אותם.
התנהגות > תזונה

נמר השלג הוא טורף-על מוכשר ביותר, היכול להרוג טרף הגדול ממנו פי שלושה. הוא מתגנב לרוב מעל הטרף, ממתין קמעה, מזנק עליו או רודף אחריו על גבי הקרקע הסלעית והחלקלקה ללא חשש מנפילה (ראו סרטון ציד בקישורים החיצוניים). הוא הורג את הטרף באמצעות נשיכה בצווארו או בעורפו, ולאחר מכן הוא נושא אותו ברוב המקרים למקום שבו הוא יחוש בטוח ונינוח לאוכלו ללא הפרעה.
מזונו משתנה בהתאם לזמינות מיני הטרף הקיימים באזור תפוצתו. הטרף החביב עליו בהרי ההימלאיה הוא הכבש הכחול (Pseudois; בעיקר המין כבש כחול מצוי) ולפיכך הוא מכונה בחלקים מסוימים בהודו "רוצח הכבשים הכחולים". בהרי קארקוראם, בהרי אלטאי ובהרי טיין שאן הוא צד למחייתו יעלים סיביריים, וכבשים ארגאליים. מזונו כולל גם מינים אחרים מתת-משפחת היעלים, כמו כבש אוריאל ועז הבר. כמו כן הוא צד קיאנגים, פראים, איילי מושק, איילי ת'ורולד, איילים סיבירים, חזירי בר, צבאים, עזי מבריגה, מרמיטות, ארנבים, פסיונים, חוגלות ותרנגולי שלג. בתקופות מחסור הוא נוהג לתקוף חיות משק מבויתות כגון כבשים, עזים, פרות, סוסים, יאקים מבויתים, תרנגולות ואף כלבים. נמר השלג אוכל בעת שהותו בשבי בין 6 ל-27 קילוגרם בשר בשבוע. הוא ניזון גם ממזונות צמחיים כגון דשא. בפקיסטן לדוגמה, נמצאו בגלליו למעלה מ-22% חומר צמחי ובלדאק אף למעלה מ-50%. בפארק הלאומי המיס שבלדאק נבחנו 173 גללים, שחלקם הכילו חומר צמחי מעובד שמקורו בשיח myricaria germanica). בשמורת הטבע שבהרי טיין שאן נמצאה בגלליו אף כמות לא מבוטלת של חלקי אשל. אף על פי שכל סוגי החתוליים אוכלים מזון צמחי, כמויות המזון הצמחי שצורך נמר השלג גדולות מאלו של חתוליים אחרים. החוקרים משערים כי צריכת המזון הצמחי של החתוליים נועדה לסייע לפעילות תקינה של מערכת העיכול שלהם, וכי צריכת המזון הצמחי של נמר השלג מסייעת אף להרחקת טפילים ולהשלמת תזונתו.
אין מידע מקיף על אודות השפעת מזג האוויר על יכולת הציד ועל אחוז הצלחותיו של נמר השלג, אך ישנה סברה כי הוא צד טוב יותר בתנאי מזג אוויר גשומים ומושלגים, המספקים לו את ההזדמנות להתקרב לטרפו מבלי שהלה יבחין בו. עם בוא הסתיו מתחילה עונת השלגים, שבה נודדים עדרי הטרף משכבת השלג הגבוהה במורד ההרים אל עבר הרמות הנמוכות בחיפושם אחר מצבורי מזון ומחסה טוב יותר. נמר השלג מגיע בעקבותיהם ולפיכך ניתן למצוא אותו בזמנים אלו בגובה של כ-1,220 מטרים ואף נמוך מכך.
מתחריו היחידים על הטרף, מלבד האדם, הם זאבים השוכנים בגבהים דומים לשלו. נמר שלג נצפה גונב גופת עז מבויתת שנטרפה על ידי דולים, שאפשרו לו לקחת את הטרף ללא התנגדות אל הצוקים הגבוהים.
התנהגות > מבנה חברתי והתנהגות חברתית

נמרי השלג נוהגים לתקשר ביניהם באמצעים שונים. עיקר התקשורת מתבצע באמצעות סימני ריח הנוצרים מהפרשת גללים ושתן. כמו כן הם משפשפים את הקרקע באמצעות גרירת רגליהם האחוריות היוצרת עקבה בגודל של כ-20 ס"מ, שבקצה שלה נותרת תלולית קטנה של חול.
מגוון קולותיהם דומה במידת מה לקולותיהם של חתוליים אחרים (הם יכולים אף להשמיע קולות "מיאו", אך הם אינם מגרגרים). בניגוד למשפחת החתולים הגדולים, נמר השלג אינו שואג כמוהם, וקולו נשמע כשיעול, בשל מבנה גרונו והמורפולוגיה של בית הקול שלו.
הן הזכר והן הנקבה משמיעים יללות-יבבה, בדרך כלל בין השעות 19:00 ל-22:00. יללות אלה משמשות את הנקבה המיוחמת כדי למשוך את תשומת לבו של הזכר (היא אף עולה לעיתים על ראש צוק כדי שתישמע טוב יותר). ביולוגים בנפאל ציינו כי שמעו ממרחק רב את יבבת הנקבה בעונת הרבייה, וכי די היה בעוצמתה החזקה כדי להתגבר על שאון הנהר הסמוך.
מפגשים בין נמרי השלג לבין עצמם מתרחשים בעיקר בין האם לגוריה ובין הזכרים לנקבות בעונת הרבייה. לעיתים נדירות הם משחקים יחדיו, כדי לשפר את יכולותיהם וקשריהם החברתיים המזדמנים.
התנהגות > רבייה

עונת הרבייה של נמרי השלג החיים בטבע היא בחורף, ובשל כך ההמלטה מתרחשת בחודשי האביב בתנאי מזג אוויר נוחים יותר, שבהם הטרף מצוי בשפע. כאשר נמרי השלג שוהים בשבייה, עונת הרבייה מתרחשת בין החודשים ינואר עד יוני (בדרך כלל בין ינואר לפברואר). ממידע שנאסף אודות 427 נמרי שלג בשבייה, נמצא כי 89 אחוז מההמלטות התרחשו בחודשים אפריל, מאי ויוני (למעלה ממחציתן בחודש מאי). זמן ההתרבות נמשך בין שלושה לשישה ימים, שבו הזוג מטייל יחדיו ומזדווג 12 עד 23 פעמים ביום. ההזדווגות נמשכת בין 15 ל-45 שניות (ראו סרטונים בקישורים החיצוניים). לאחר ההזדווגות נפרדים הזכר והנקבה זה מזה. תקופת ההיריון נמשכת בין 93 ימים ל–110 ימים, ולאחר ההמלטה נוטלת הנקבה אחריות מלאה על גידול הגורים.
גודל השגר הוא בין אחד לחמישה גורים. הנקבה מעדיפה להמליט את גוריה במקום מוגן ומבודד, כגון מערה. היא דואגת לרפד את המקום בפרוות בטנה הרכה (במחוז סצ'ואן שבסין, נמצא מחסה שרופד בפרווה בעובי של 1.27 סנטימטר). כאשר יש פעילות אנושית באזור, הנקבה משקיעה מאמצים באיתור מקום מוגן ומבודד במיוחד שיקשה על האדם למוצאו. הגורים נולדים עיוורים וחסרי-ישע, במשקל 320 עד 567 גרם. פרוותם העבה והצמרירית נועדה להגן עליהם מפני הקור. הנקבה מקדישה את רוב זמנה לטיפול בגורים במשך השבוע הראשון להיוולדם, שבסיומו הם פוקחים את עיניהם. הם מעלים במשקלם במהירות, כ-300–500 גרם בשבוע בשבועות הראשונים לחייהם, ובגיל ארבעה וחצי שבועות הם מפגינים לראשונה סימנים של התנהגות חברתית (כגון הצטופפות ומשחק). בגיל חמישה שבועות הם מגיעים למשקל הנע בין 2.5 ל-3 ק"ג, המאפשר להם ללכת ביציבות. בגיל זה הם מתחילים לאכול מזון מוצק, ומאפשרים לאמם להתפנות לעיסוקים אחרים. בגיל חודשיים הם שוקלים כארבעה ק"ג, ובגיל 10 חודשים כשישה ק"ג ונגמלים לחלוטין מחלב אמם. גידול הגורים מצריך עבודה רבה יותר ככל שהם גדלים, במיוחד בחודשי המחסור של החורף, שבו נדרשת הנמרה לצוד כמות טרף הגדולה פי שניים מאשר בתקופת שגרה. אף על פי שהגורים לומדים לצוד בגיל חודשיים–שישה חודשים, הם עדיין אינם מנוסים, ולפיכך האם חייבת להקדיש זמן הן לשמירה על הגורים והן למציאת מזון להם ולה.
אין מידע מבוסס על אודות הזמן שבו הם מתחילים ללכת אחר אמם, אך משוער כי הם מוגבלים למחסה בחודשיים הראשונים לחייהם, ומתחילים לעקוב אחר אמם בין גיל זה לגיל ארבעה חודשים. בדומה לחתוליים גדולים אחרים, נמרי השלג הצעירים תלויים באמם במשך זמן רב יותר מאשר הזמן שנדרש אצל חיות אחרות. בשונה מחתוליים אחרים, נמרי השלג בשבייה נוטים שלא להתרבות שוב אם גוריהם מתו. נמרי השלג בשבייה, מגיעים לבגרות מינית בגיל שנתיים עד שלוש שנים, אולם הם מעדיפים להמתין שנה נוספת בטרם יתרבו. בנוסף, לאחר המלטה מעדיפים הנמרים להמתין שנתיים עד ההמלטה הבאה.
איומים

בדומה לרוב חתולי הפרא, נמר השלג נמצא בסכנת הכחדה. ביטוי לכך ניתן למצוא באוכלוסייתו המצומצמת: בין 4,000 ל-7,000 פרטים השוהים בשטח שגודלו נע בין 2–2.5 מיליון קמ"ר ובעובדה כי מאז 1992 הידלדלה האוכלוסייה בכ-20 אחוזים (נכון לשנת 2008). עיקר האיומים המסכנים את נמר השלג מפורטים להלן:
ציד: ציד לא חוקי וסחר בפרוותו ובחלקי גופו הם הגורם העיקרי לסכנה שבה נתונה אוכלוסיית נמרי השלג. נדירותו וחמקמקותו של נמר השלג מגינות עליו, אך גם מהוות גורם מדרבן נוסף לצוד אותו, בעיקר בשל יפי פרוותו המהווה מקור הכנסה לקהילות העניות המתגוררות סמוך לבית הגידול שלו ומסמלת מעמד חברתי גבוה.
 הקלות היתרה בהשגת כלי נשק באזור תפוצתו, היוותה גורם נוסף שסייע להגברת היקף ציד נמרי השלג. היקף הציד עלה אף יותר משנת 1932, ולאחר התפרקות ברית המועצות. הביקוש לפרוותיהם, לקרניהם ולעצמותיהם של כלל בעלי החיים הגדלים באזור, כגון שונרים, מינים מתת-משפחת היעלים ומרמיטות, עלה באופן ניכר, והיה גבוה ב-30 אחוזים ולעיתים אף ב-150 אחוזים ממחירם הרגיל. השוק אינו משופע בפרוותו, וזאת בשונה מפרוותיהם של קרוביו היגואר והנמר שניתן להשיגם ביתר קלות. מחיר השוק של פרווה שלמה עשוי להגיע ליותר מ-60,000 דולר אמריקני. ישנו אף ביקוש רב לעצמותיהם כמרכיבים בתרופות עממיות, וכתחליף לאלו של הטיגריס והנמר.
הידלדלות אוכלוסיות הטרף: הטרף ממנו ניזון נמר השלג, החל מהכבש הכחול וכלה במרמיטה, מהווה מזון גם לחיות אחרות. יתר על כן, הידלדלות אוכלוסיות הטרף נובעת גם כתוצאה מהתחרות היומיומית על מזון ועל שטחי מרעה המיועדים לחיות משק הבית הגדלות באזורו.
היתקלויות עם האדם: בואו של החורף יוצר תנאים קיצוניים המקשים הן על נמר השלג והן על טרפו. בשל כך נאלץ נמר השלג לנדוד לעיתים למורד ההר כדי לתור אחר מזון זמין בדמות חיות משק. טרף חיות המשק בידי נמר השלג פוגע קשות במצבם הכלכלי של משפחות הכפריים, התלויות בהן לכלכלתן ותזונתן. לפיכך הם פועלים כדי למנוע זאת באמצעים שונים כגון, הטמנת מלכודות ורעל, ואף הריגתם באש חיה. 
 רוב הכפריים חסרי השכלה, ומשום כך אינם מודעים לחשיבותו האקולוגית של נמר השלג ולצורך בשימורו.
מחסור בהגנה ובמשאבים: הנמר מוגן על פי חוק במדינות החברות באמנת וושינגטון מאז 1983, אך הגנה זו בדרך כלל אינה נאכפת. לחלק מהמדינות, כמו סין, הודו ופקיסטן אין תקציבים או אנשי צוות מתאימים כדי לאכוף את החוק. כמו כן, רוב אזורי השימור קטנים ומרוחקים, מה שמגביר את הקושי בהגנה על חייו של נמר השלג.
כרייה ופלישה: כריית מחצבים באזור תפוצתו של נמר השלג כרוכה בשימוש בכימיקלים ובחומרי נפץ מסוכנים, היוצרים מפגעים אקולוגיים, והללו מאלצים את נמרי השלג ואת טרפם לעקור ממקומם. כמו כן, מתבצעת פלישה הדרגתית והתיישבות באזור תפוצתם של נמרי השלג וטרפם.
מאמצי השימור

בשל אופיו המתבודד של נמר השלג, נדירותו והתנאים הקשים של בית גידולו, מהווה המעקב אחריו אתגר בפני החוקרים. כדי להתגבר על הקשיים הללו, מתקיים שיתוף פעולה בינלאומי במטרה להעמיק ולהעשיר את הידע עליו.
נמר השלג מוגן בנספח הראשון של האמנה על הסחר הבינלאומי במינים של בעלי חיים וצמחי בר המצויים בסכנה. בנספח זה, החמור ביותר מאז 1975, חל איסור על הסחר בו, חי או מת, וכל העובר על חוק זה צפוי לעונשים. בארצות הברית לדוגמה, העונש הוא קנס בגובה של עד 25,000 דולר, ובנפאל מאסר שבין 5 ל-15 שנה. ב"רשימה האדומה של מינים מאוימים" של איגוד השימור העולמי (IUCN), הוא מוגדר כנתון ב"סכנת הכחדה" (Endangered), תחת נספח C1.
רשת שימור פרושה לאורך האזורים ההרריים של אסיה. למעלה מ-20% משטחן של בהוטן וסיקים הוגדרו כאדמות מוגנות, ו-9% משטחי הודו, נפאל ופקיסטן מהווים אף הם אזורי שימור. לעומת זאת, בסין, באפגניסטן ובמדינות הסובייטיות לשעבר, מוקצה פחות מאחוז משטחן למטרות שימור.
ישנם מספר ארגוני שימור הפועלים להצלתו וחלק מהעומדים בראשם הם מומחים בעלי שם בתחום.
דוגמאות לארגוני שימור:
"שימור נמר השלג" (Snow Leopard Conservancy)
"תוכנית שימור נמר השלג של פנתרה" (Panthera’s Snow Leopard Program) – "תאגיד פנתרה" ("Panthera Corporation")
"הקרן העולמית לשימור הטבע" – נמר השלג נכלל ב"רשימת המינים המועדפים" של הקרן ("Priority species"), המבטיחה את קיומן של פעולות השימור.
"רשת נמר השלג (Snow Leopard Network)
The Cat Survival Trust – עמותת נאמנות העוסקת בשימור חתולים גדולים על ידי רבייה יציבה ושחרורם בטבע.
Snow leoaprd trust
דוגמאות למומחים:
רודני ג'קסון – בעל ניסיון של יותר מ-30 שנה בחקר ובשימור נמרי השלג. הקים את "שימור נמר השלג" (Snow Leopard Conservancy).
George Beals Schaller – סגן נשיא 'פנתרה' (Panthera). צילם את התמונה הראשונה של נמר השלג בטבע ואחראי להקמתם של שטחי שימור רבים.
ד"ר טום מקארת'י – מנהל "תוכנית שימור נמר השלג של פנתרה" (Panthera’s Snow Leopard Program).
אלן פרימן –המייסדת של Snow leoaprd trust.
מאמצי השימור > הקרן לנמרי השלג

הקרן לנמרי השלג (Snow leopard trust) הוא מוסד ללא כוונת רווח ותיק, שהוקם למטרת שימור נמר השלג ובית גידולו. הוא שואף לבצע זאת באמצעים מדעיים וטכנולוגיים מתקדמים ביותר. השימור מתבסס על הקהילה המקומית, על פעילות מדינית, ועל איתור משאבים שיוכלו להוות בסיס יציב לתוכניות שימור ארוכות טווח.
מדע וטכנולוגיה: הארגון מנהל רשת חוקרים הלומדים את אורח חייו של נמר השלג ושל טרפו, את תנאי השטח של בית גידולו ואת הגנטיקה שלו. הם משתמשים במצלמות רגישות לתנועה ובקולרי GPS המוצמדים לנמרים, במטרה לספק מידע על תנועתם ועל אורח חייהם.
שימור המבוסס על הקהילה המקומית: רבות מן המשפחות המתגוררות באזור מחייתם של נמרי השלג, הן משפחות מעוטות יכולת של רועים, המתקיימות בדוחק מתקציב של כשני דולר ביום. ציד נמר השלג מהווה עבורם לעיתים פיתוי כמקור הכנסה. בשל כך, פועל ארגון השימור ליצירה ולטיפוח קשרים עם הקהילות באזור, במטרה לשבור את מעגל העוני ולמנוע עימותים בינן לבין נמרי השלג. הארגון מנסה לסייע למקומיים בעזרת ציוד שהוא מספק להם, להגדיל את הכנסותיהם ובדרך זו להמריצם להגן על נמרי השלג ועל בית גידולם. הוא מכשיר את תושבי המקום, בסיוע של שותפים מקומיים, לייצר מלאכות יד שונות, בהן שטיחי לבד, תיקי יד ונעלי בית מחומרים המצויים באזורם, כגון צמר כבשים. מלאכות היד הנמכרות דרך אתר הארגון, אמורות לשמש כתחליף להכנסה הנובעת מציד נמרי השלג. כדי להתקבל לפרויקט זה, על הרועים לחתום על חוזה, שבו הם מתחייבים שלא להרוג את נמרי השלג או את טרפם, ולנהל את עדריהם בשיטות יעילות, כגון מתן חיסונים לחיות המשק. הארגון אף מעניק מעין ביטוח חיים לחיות המשק, המבטיח פיצוי כספי אם ייטרפו. בראשית כל שנה, נחתם החוזה בין הצדדים מחדש, ובסיומה נבחנים מצב שימורו של נמר השלג ובית גידולו ופעילותה של הקהילה. אם הקהילה הצליחה לעמוד בתנאי החוזה במהלך השנה, היא זכאית לקבלת מענק כספי המדרבן אותה לפעול באופן דומה גם במהלך השנה הבאה.
הפצת ידע : הארגון מציע תוכנית לימודים למורים, כדי שהללו יוכלו ללמד על אורח חייו של נמר השלג ועל חשיבות שימורו. התוכנית כוללת חמישה שיעורים המותאמים לגילאי 10–14, שבמסגרתה לומדים גם כיצד לגייס תרומות לשימור נמרי השלג. כדי לחזק את מאמצי השימור המתמשכים, הארגון מפעיל סמינרים בקרב המקומיים, הכוללים לימודי אקולוגיה הממוקדים בבית גידולו של נמר השלג. הסמינרים מיועדים הן למבוגרים והן לילדים ומתחלקים לשלוש קבוצות:
מחנות אקולוגיים (גילאי 10–14) – במשך חודשי הקיץ מפעיל הארגון מחנות לימודיים חווייתיים בני שלושה ימים, המתקיימים באדמות המרעה של הרמות הנמוכות באזורו של נמר השלג. פעילויות המחנות מתמקדות בהגברת המודעות לשימור הסביבה ולהכרת בעלי החיים הגדלים בה.
מועדוני טבע (גילאי 10–14) – מועדוני טבע מופעלים בבתי ספר ברחבי האזורים החיוניים לשימורו של נמר השלג. התלמידים לומדים על חשיבות שימורו של נמר השלג, מטיילים בבית גידולו ומשתתפים בפעילויות אקולוגיות.
תוכניות חינוך לרועי-צאן – תוכניות השימור המבוססות על הקהילה המקומית.
פעילות מדינית: הארגון פועל ב-5 מדינות מתוך 12 המדינות המהוות את בית גידולו של נמר השלג: סין, הודו, קירגיזסטן, מונגוליה ופקיסטן – המכילות יחדיו כ-75% מהאוכלוסייה הכללית של נמרי השלג בטבע ומשתף פעולה עם הממשלות במטרה לחזק את מדיניות השימור. הארגון הצליח לבנות תוכניות שימור יעילות באזורים החיוניים לנמר השלג.
מאמצי השימור > בשבי

נמר השלג נלקח לראשונה בשבי בשנת 1851 והוצג לציבור בגן החיות שבאנטוורפן (Antwerp Zoo), בלגיה. אורח חייו והתנהגותו בעבר, של המין בטבע ובשבייה לא היו ידועים דיים. אף בשבייה נלמד מעט מאוד אודותיו, שכן התרבותו בתנאי שבי הייתה אז נדירה. לפיכך בטרם החלו לחקור אותם באופן מקיף, שימשו נמרי השלג שנלכדו, כחיות תצוגה בלבד. מאז שנות החמישים החל רישום האוכלוסין שלהם בשבייה, ובמהלך שלושים השנים הבאות, הודות לשיתוף פעולה בינלאומי, עבודת צוות והקצאת משאבים, הפכה אוכלוסיית נמרי השלג לאחת מאוכלוסיות החתוליים המעטות המוגנות מבחינה מספרית וגנטית. משנת 1980 ואילך, התנסתה האוכלוסייה בשבי בהתפוצצות אוכלוסין. בניגוד לעתידו העגום בטבע, עתידו בשבייה נראה מבטיח: נכון לשנת 2008, חיים 445 נמרי שלג בשבי ברחבי העולם, המעניק להם רשת ביטחון מפני מחלות ואסונות טבע.
דוקטור לייף בלומקויסט (Leif Blomqvist), אוצר גן החיות בהלסינקי, הוא אחד המומחים הבולטים בחקר נמרי השלג. לזכותו נזקפת היסטוריה של תיעודים קפדניים שהועילו רבות להבנת דרכי הרבייה ואורח חייהם. משנת 1976 ואילך, הוא מפרסם פעמיים בשנה ספר גנאלוגי המספק מידע על הגנאלוגיה ועל היסטוריית הרבייה של כל פרט ועל השינויים המתרחשים אצל האוכלוסייה בשבי. הספר סייע לרבים לנהל באופן יעיל את אוכלוסיית נמרי השלג שבפיקוחם, ובכך לשמור על שונותה הגנטית (על פי הסברה, אוכלוסייה המנוהלת היטב, המונה 230 פרטים, תשמור על 90% מהשונות הגנטית המקורית שלה במשך 200 שנים).
גן החיות בציריך (Zurich Zoo) – חנך בשנת 2002 מתחם רחב ממדים, המדמה את בית גידולו המקורי של נמר השלג.
גן החיות ברונקס – חבר באגודה לשימור חיות הבר (Wildlife Conservation Society) המנהל מערכת רבייה מצליחה, ואף שולח גורים להתרבות בגני חיות ברחבי העולם.
מקרה בו נמרת שלג נהרגה על ידי יגואר, אירע בפארק הזואולוגי "Louisiana Purchase Gardens and Zoo" שבמונרו, לואיזיאנה, ארצות הברית. עקב טעות של אחד העובדים, ברח יגואר ממכלאתו ותקף את נמרת השלג במכלאתה. היגואר, הספיק לשסע את אחת מרגליה לפני שהוזרק לו סם הרדמה. כיוון שעובדי הגן נאלצו להרחיק בתחילה את היגואר, הם לא הספיקו להציל את חייה של נמרת השלג המדממת, בת השמונה, שנולדה במקום.
בתרבות

נמר השלג נראה לעיתים רחוקות בטבע ובשל כך הוא מכונה "רוח הרפאים של ההרים" ומתואר בפולקלור המקומי כסוג של רוח הררית היכולה לשנות צורה. אופיו המתבודד של נמר השלג, תנאיו הקשים של בית גידולו ויכולתו להיעלם בניתור יחיד או באמצעות הסוואה ברקע הנוף הסלעי והמושלג תרמו להילה המיסטית האופפת אותו בקרב המקומיים.
חלק מהמקומיים, מאמינים כי טוטם של נמר השלג "יתעל" את כושר ניתורו המעולה אל האדם, ובכך יסייע לו "לנתר" מעל מכשולים נפשיים בחייו.
במרכז אסיה ישנה אמונה נפוצה כי נמר השלג אינו טורף את בשרם של קורבנותיו, אלא מוצץ את דמם. ככל הנראה אמונה זו נבעה מהיתקלות בגופת טרף שלא נאכלה בשלמותה על ידי נמר השלג, ובשל כך ניתן היה לראות עדיין את ניקוב הניבים על צווארה.
מונומנט עשוי זהב של אדם הרכוב על נמר שלג מכונף נמצא ב"כיכר הרפובליקה" אשר באלמטי, קזחסטן ("Monument of Independence").
רקמות נמרים הופיעו על מדיהם של קצינים בצבא סין העתיקה כדי לרמוז על כישורי הלחימה המעולים שלהם.
בתרבות > בתרבות הנפאלית והטיבטית

במחוז מנאנג (Manang District) בנפאל מאמינים כי אסור לרועי הצאן לצלות בשר, ואם עשו כן, אל ההרים ישלח את "כלבו" (נמר השלג) לטרוף את חיות המשק.
באזור דולפו (Dolpo region, in Dolpa District) בנפאל, נפוצו סיפורים שבהם נטען כי לאמות מכובדים (לאמה=הדרגה הרוחנית הגבוהה ביותר בבודהיזם הטיבטי) יוצאים לעיתים קרובות למסע רגלי בהרים כשהם עוטים את דמותו של נמר השלג, כדי לתור אחר צמחי מרפא נדירים. כמו כן מתייחסים אליו בנפאל כאל "חומה" המונעת את פלישת חיות המשק לשדות היבולים.
מקומיים ברחבי נפאל מאמינים כי חטאי העבר שלהם עוברים אל נמרי השלג (ואל חתולי הבית) שרק נולדו – בדומה לגלגול נשמות – ובשל כך, הריגתם תשיב את החטאים אליהם.
על פי האמונה הרווחת במחוז מוסטנג (Mustang District), הריגת נמר שלג מהווה פשע חמור, כיוון שהרג הטרף שבצע נמר השלג במהלך חייו, הוא חטא שידבק באדם.
ישנו עמק מקודש בשם "Khembalung", המוגן על ידי האלים שאותם הציב גורו רינפוצ'ה במטרה להסתירו מן העולם. למקום זה יכולים להגיע רק המאמינים האמיתיים, כדי לבצע מדיטציה בשקט ובשלווה. בספר הדרכה מיוחד ניתנים הסברים כיצד להגיע למקום, אך אנשים מה"סוג הלא נכון" אשר יהינו להגיע לשם, יותקפו במעברי ההרים על ידי נמרי השלג ויסיימו את חייהם.
ישנו סיפור עתיק על ג'טסון מילארפה – בודהיסט טיבטי ואחד מהמורים הרוחניים הבודהיסטים המפורסמים ביותר בבודהיזם הטיבטי – הטוען כי הוא הפך לנמר שלג.
בתרבות > בתרבות המודרנית

בספר "המצפן הזהוב" מטרילוגיית חומריו האפלים, הדמון של לורד עזריאל הוא נמרת שלג ששמה "Stelmaria".
בסרט "קונג פו פנדה", אמן הלחימה המרושע - טאי לונג – הוא נמר שלג.
בסרט "חייו הסודיים של וולטר מיטי (2013)" מוצג נמר השלג כאחד מבעלי החיים היפים והנדירים ביותר שקשה לתעדו.
נמר השלג מופיע על מספר סמלים ודגלים ברחבי העולם, שביניהם: סמל טטרסטן, סמל אלמטי, סמל בישקק וסמל סמרקנד.
מקורות עיקריים

Joseph L. Fox (1989), "A review of the status and ecology of the snow leopard (Panthera uncia)", International Snow Leopard Trust, Seattle.
Joseph L. Fox (1994), "Snow leopard conservation in the wild - a comprehensive perspective on a low density and highly fragmented population". In: Joseph L. Fox, Jizeng D (editors), "Proceedings of the Seventh International Snow Leopard Symposium", P. 3–15, Xining, Qinghhai, China.
V. G. Heptner et al (1992), "Mammals of the Soviet Union", Volume II, Part 2. Carnivora (hyaenas and cats). Smithsonian Inst. Libraries, Washington DC: Smithsonian Institution Libraries and National Science Foundation.
Rodney Jackson and Gary Ahlborn (1984), "A preliminary habitat suitability model for the snow leopard, Panthera uncia, in West Nepal", International Pedigree Book of Snow Leopards 4: 43-52.
Leif Blomqvist, "International Pedigree Book for Snow leopards, Uncia uncia", Volume 9, 2008 Helsinki Zoo.
Mark Carwardine (2008), "Animal Records", Sterling Publishing Company, Inc. ISBN 9781402756238.
Mel Sunquist, Fiona Sunquist; "Wild Cats of the World", University of Chicago Press, 2002. ISBN 9780226779997
Stephanie Theile (2003), "Fading Footsteps: the Killing and Trade of Snow Leopards", International Traffic Network and World Wide Fund for Nature. ISBN 9781858502014.
לקריאה נוספת

מאגר מידע ביבליוגרפי בנושא נמר השלג, Snow Leopard Network המאפשר לחפש נתונים לפי שם וסוג ההוצאה לאור, שפה, טווח תאריכים, מחבר, כותרת ומילת מפתח.
Rodney Malcolm Jackson and Don O. Hunter (1996), "Snow Leopard Survey and Conservation Handbook ", 2nd edition, International Snow Leopard Trust, Seattle, Washington and U.S. Geological Survey, Fort Collins Science Center, Colorado. 154 pages + appendices:
Part I: Introduction (Objectives & Background).
Part II: Snow Leopard Survey Methods.
Part III: Prey Species, Habitat Assessment, Conservation and Appendices.
Evgeniy Kashkarov et al (2008), "Global Warming and the Northern Expansion of the Big Cats of Asia", Cat News 48, Spring, 24-27.
Lei Wei, Xiaobing Wu, Zhigang Jiang (2009), "The complete mitochondrial genome structure of snow leopard Panthera uncia", Molecular Biology Reports 36, 871–878.
Wildlife Watch Group, "Nepal's Snow Leopard Action Plan yet to be Implemented: Rodney Jackson page 3", Wildlife times, Year 5, No.33. May 2011.