תקשורת הספורט בישראל
ביקורת

ביקורת נכתבת על תופעת "כתבי החצר", על עבודה עיתונאית לא מעמיקה, על פרשנות שטחית ועל חוסר אובייקטיביות בפרשנות ובדיווח ועל נושאים נוספים. העיתונאים הבולטים המרבים לעסוק בביקורת תקשורת הספורט הם עמיר פלג מ"ידיעות אחרונות" ושלמה מן מ"העין השביעית". בעשור השני של המאה ה-21 נפתחו על ידי אוהדים שמאסו בחוסר המקצועיות שפשה בתחום מספר דפי פייסבוק בעלי אלפי עוקבים, העוסקים אף הם בביקורת תקשורת הספורט ושמים ללעג כתבים ופרשנים שדיווחיהם מוטים באופן בולט או נתפסים כלא מקצועיים או מעמיקים. דפי הפייסבוק מפרסמים ציטוטים של אנשי תקשורת שטעו בפרשנותם או מסרו פרשנות סותרת ומפרסמים בדיקות שונות החושפות את אנשי תקשורת הספורט במערומיהם: לדוגמה, אחד מבעלי הדפים ערך בדיקה שהעלתה כי אילו היו מתממשות התחזיות שמסר הפרשן יוני הללי, שסיקר משך שנים את קבוצת הכדורגל מכבי חיפה, לפני כל אחד ממשחקי הקבוצה במהלך העונה בתוכנית "יציע העיתונות" בערוץ הספורט, האלופה מכבי תל אביב, יריבתה של מכבי חיפה, אמורה הייתה להיאבק נגד הירידה לליגת המשנה ואילו מכבי חיפה, שסיימה את העונה בפועל במרכז הטבלה, הייתה זוכה באליפות בהפרש ניכר.
טענות נוספות שחוזרות ועולות כלפי תקשורת הספורט בישראל נוגעות לנושאי סיקור המקבילים לספורט אך אינם נוגעים לו במישרין. התחום הבולט הוא רכילות הספורט המסוקרת באתרי הספורט ובמדורי העיתונים בפינות המוקדשות אך ורק לחייהם האישיים של אנשים מתחום הספורט, אך מוצאת דרכה לעיתים אל תוך הידיעות החדשותיות. על כך כתב שלמה מן:
נהוג להצביע על הזליגות בין "דעה" ל"ידיעה" כעל אחת המחלות העיקריות של התקשורת בכל מקום ובכל תחום. ONE לקח את אזור הדמדומים הזה צעד ענק אחד קדימה: במקום ידיעות – הוא עוסק רוב הזמן במשיכה גלויה ועזה בחוטים של מסוקריו, הפצת שמועות מכוונת שנועדה להשפיע ישירות על מפת הספורט המקומית, המלכת מקורבים תוך הבלטה או העלמה של מעשיהם, הכל בהתאם לאינטרס התורן, שימוש בוטה ברכילות, שמועות וחלקי אמיתות כדי ליצור מציאות, ואז "לסקר" אותה בגלגול עיניים. המונח המקצועי "דעות", או "פרשנות", הפך ב-ONE לתעשייה שלמה של מאמרים-מטעם, שכל מטרתם להטות את השדה הספורטיבי בהתאם לצרכיהם...השיטה של ONE, ויש לחזור ולומר זאת שוב ושוב, מרעילה את תקשורת הספורט כולה...ONE גורר עיתונאים מכלי תקשורת אחרים, שלא בטובתם, לסיקורים מוטים שנשענים בין היתר על ה"מידע" שהוא יוצר ומעוות, ולמשחקי בוץ שמעמיקים את הבוז העמוק והחשדנות של אוהדי הספורט, שעבורם, לכאורה, מתקיימת החגיגה המסוכסכת הזאת.
בנוסף, ישנו עיסוק נרחב בתחום הכלכלי שבא לידי ביטוי הן בחשיפת הכנסותיהם של ספורטאים והן בעיסוק בהשקעה הכספית של נותני חסות ושל בעלי מועדונים. כך למשל, סיקור קפדני שעקב אחר מקרים שבהם החליט בעלי מועדון הכדורגל הפועל חיפה יואב כץ לחסוך בהוצאות אלמנטריות בעיני התקשורת גרמה לכך שנוצרה לו תדמית של קמצן. מקרה בולט נוסף הוא העיסוק הממושך של תקשורת הספורט המקומית בחיפה במצבו הכלכלי של בעלי הפועל חיפה, רובי שפירא, שכללה יחס ציני ולעג למצב הכלכלי הקשה אליו נקלע בתקופה שקדמה להתאבדותו.
...קיימות דעות מנוגדות הטוענות כי הכדורגל אינו יכול להתקיים ללא אמצעי התקשורת, משום שאלה האחרונים, למרות הגזמתם וסילופם לעתים את העובדות, מזינים את התעניינותם, דמיונם וציפיותיהם של מיליוני קוראים, שומעים וצופים, עד כי לעתים נדמה שהעיתונות, במקום לדווח עניינית על המתרחש, מנהלת את עולם הכדורגל, באמצעות דיווחיה ופרסומיה השונים.
עוד נטען כלפי תקשורת הספורט כי היא אינה משתמשת בכוחה להשפיע ואינה עושה די למיגור האלימות בספורט בישראל. מבקריה של תקשורת הספורט טוענים כי אם לא די בכך שאינה נמנעת מהענקת במה למקרי אלימות ולביטויי גזענות משיקולי רייטינג, השיח הייצרי, הרדוד והאלים שפשה בה מביא לכך שהיא מלבה בעצמה את האלימות.
כדי להוכיח את אנשי התקשורת על עבודה עיתונאית שאינה מעמיקה, נעשו מספר ניסיונות על ידי אוהדים להזין עיתונאים בישראל במידע שגוי במכוון כדי שימצא את דרכו עד מהרה למדיה, יתברר כשגוי ויחשוף את מערומיה של העבודה העיתונאית השטחית.