stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דניאל סגל

| --- | --- |

 לידה:  26 באוקטובר 1947 (בן 76)
 ענף מדעי:  מתמטיקה
 מקום מגורים:  אנגליה
 מקום לימודים:  קולג' פרטהאוס  אוניברסיטת לונדון 
 מנחה לדוקטורט:  Bertram A. F. Wehrfritz 
 מוסדות:  אוניברסיטת אוקספורד 
 תלמידי דוקטורט:  מרכוס דו סוטוי, Inger Christin Borge, Benjamin Klopsch, Elisabeth Fink, Juliette White, J. R. Bolgar, Nikolay Valeriev Nikolov, Geoff Smith, Dermot John Grenham 
 פרסים והוקרה:  פרס אדמס (1981) פרס וייטהד (1985) פרס פראן סונייר בלגר (2002) פרס פוליה (2012)
 
דניאל סגל (באנגלית: Daniel Segal‏; נולד ב-26 באוקטובר 1947) הוא מתמטיקאי בריטי המכהן כפרופסור למתמטיקה באוניברסיטת אוקספורד.  הוא חוקר בכיר באול סולס קולג'.  מתמחה באלגברה ובתורת החבורות.
נולד בשנת 1947 לפסיכואנליטיקאית חנה סגל ולמתמטיקאי פול סגל, בן שני במשפחה של שלושה בנים.
בתחילה למד בפיטרהאוס קולג' באוניברסיטת קיימברידג' ואת הדוקטורט שלו קיבל באוניברסיטת לונדון בשנת 1972.
בשנת 1982 זכה בפרס אדמס המוענק על ידי הפקולטה למתמטיקה של אוניברסיטת קיימברידג' למתמטיקאים צעירים, תושבי הממלכה המאוחדת עבור מחקר מתמטי בינלאומי ממדרגה ראשונה.
בשנת 2012 זכה בפרס פוליה המוענק על ידי החברה המתמטית של לונדון.
סגל היה המנחה לדוקטורט של מרכוס דו סוטוי.
ספריו

Polycyclic Groups, Cambridge University Press 1983
with J. Dixon, M. Du Sautoy, A. Mann Analytic pro-p-groups, Cambridge University Press 1999, Paperback edn. 2003
ed. with M. Du Sautoy, A. Shalev New horizons in pro-p-groups, Birkhäuser 2000
with Alexander Lubotzky Subgroup growth, Birkhäuser 2003
Words: notes on verbal width in groups, London Mathematical Society Lecture Notes, vol. 361, Cambridge University Press 2009
הערות שוליים

↑  2007 website for a mathematical conference held on the 60th birthday of Dan Segal
↑  Homepage in Oxford
1 2  Lubotzky, Alexander (2001). "Review of Analytic pro-p-groups, New horizons in pro-p-groups, and two other books". Bull. Amer. Math. Soc. (N.S.). 38 (4): 475–479. doi:10.1090/S0273-0979-01-00914-4.
↑  Grigorchuk, Rostislav I. (2004). "Review: Subgroup growth, by Alexander Lubotzky and Dan Segal". Bull. Amer. Math. Soc. (N.S.). 41 (2): 253–256. doi:10.1090/s0273-0979-03-01003-6.
↑  Nekrashevych, V. (2011). "Review: Words: notes on verbal width in groups, by Dan Segal". Bull. Amer. Math. Soc. (N.S.). 48 (3): 491–494. doi:10.1090/s0273-0979-2011-01333-7.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007437839905171  BnF: cb12375652h (data)  CiNii: DA01217438  GND: 133203670  ISNI: 0000 0001 0888 2325  LCCN: n82064944  MGP: 52887  NTA: 202292436  SUDOC: 075001608  VIAF: 36997747   WorldCat (עם VIAF): 36997747 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מתמטיקה ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דינמוטרור

| דינמוטרור |
| --- | --- |
 עצמות גולגולת של דינמוטרור
תקופה
קרטיקון עליון 78 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: טירנוזאוריים
סוג:: דינמוטרור
מין:: Dynamoterror dynastes
שם מדעי
 Dynamoterror

דינמוטרור (שם מדעי: Dynamoterror) הוא סוג דינוזאור טורף בן למשפחת הטירנוזאוריים, אשר התגלה בשנת 2018. המאובנים שלו התגלו בניו מקסיקו, ארצות הברית ושוויכו לתקופת הקרטיקון לפני 78 מיליון שנים מהיום. משמעות שמו היא: "dynamis" - "חזק", "terror" - טרוריסט, כלומר: "טרוריסט חזק". סוג זה הכיל מין בודד - Dynamoterror dynastes, שפירושו: "שליט".
הדינוזאור שהגיע לאורך ממוצע של 9 מטרים, התגלה בתצורת מנפי (אנ') שבצפון-מערב ניו מקסיקו משרידים של גולגולת, עצמות חוליות וצלעות וכמהמעצמות הבוהנות. לצידו התגלו מאובנים של הנודוזאור אינביקטארקס (Invictarx), תנינאים כמו הברכיצ'יימפסה והדיינוסוכוס הענקי ושרידים של דינוזאור צרטופסי חסר שם. מאובניו מצויים כיום במוזיאון להיסטוריה של הטבע שבסולט לייק סיטי, יוטה.
לצד הליתרונקס הדינמוטרור הוא כנראה העתיק שבבני משפחת הטירנוזאוריים. הוא חי לחופי הים הפנימי המערבי וכנראה ניזון מטרף גדול כמו דינוזאורים צמחוניים או מנבלות והיה אולי מאבות הטירנוזאורים המאוחרים יותר.
דיולה לוקאץ'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 בינואר 1890 נירג'האזה, הונגריה 
 פטירה:  24 בנובמבר 1954 (בגיל 64) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 שם לידה:  Lichtschein Gyula 
 מדינה:  הונגריה 
 
דיולה לוקאץ', (במקור ליכטשיין או לוי לפי מקור אחר, בהונגרית: Lukács Gyula;‏ נירג'האזה, 4 בינואר 1890 – בודפשט, 24 בנובמבר 1854) היה עיתונאי, סופר, עורך עיתון ומשפטן יהודי-הונגרי. מהבולטים בבקורת חיי התיאטרון בממלכת הונגריה, הוא כתב את הרביו הבמה ההונגרי הראשון והיה מהיוזמים והמארגן של הבחירות למלכת היופי מיס הונגריה שנערכו מדי שנה החל מ-1929. כל יצירתו נכללת בצו סופרים אסורים (הונגריה 1944) שהוצא ב-1944 על ידי ממשלת הונגריה הימנית קיצונית הפרו-גרמנית והיא יועדה להשמדה.
קורות חייו

דיולה ליכטשיין נולד במשפחה יהודית כבנם של הסוחר מיקשה ליכטשיין ושל תרזיה וייס. הוא השלים את לימודיו בבית הספר התיכון הלותרני בעיר הולדתו ובגימנסיה הראשית ברחוב דמיאניץ' בבודפשט. ב-1906 שינה ליכטשיין את שם משפחתו ללוקאץ'. לאחר סיום הלימודים הוא נרשם ללימודי משפטים, אך כבר כסטודנט שנה א' כתב ביקורות תיאטרון לעיתונו של שאנדור בראון "היום" (A Nap). משנת 1920 הפך לכתב קבוע ובכיר של כתב העת "חיי תיאטרון" (Színházi Élet), הוא עמד בראש מדור התיאטרון וככזה השתתף בכל תנועות הצדקה שאורגנו על ידי השחקנים. משנת 1933 היה עורך העיתון. בינתיים הועלו כמה ממחזותיו החד-מערכתיים (אחד כבר ב-1916 בשם "קברט באנג'לפלד" (Kabaré az Angyalföldön). הוא כתב ב-1921 את רביו הבמה ההונגרי הראשון לתיאטרון של אימרה נאג' בשם "הכנר הוא הסיבה לכל". יחד עם ז'ולט הרשאני, הוא היה מארגן הבחירות למלכת היופי מיס הונגריה שנערכו מדי שנה מ-1929 במסגרת כתב העת חיי התיאטרון.
ב-31 באוגוסט 1925, בבודפשט, נישא לאיבויה ברגר, שהייתה צעירה ממנו ב-12 שנים, בתם של יוז'ף ברגר ושל אולגה בלונדר. אמנם ב-1938 המיר את דתו לקתולית בשל האנטישמיות הגואה והחוקים ה (אנטי)יהודיים בממלכת הונגריה, אך זה לא עזר לו במאומה והוא לא יכול היה להמשיך את הקריירה העיתונאית שלו משנת 1939 בשל אותם החוקים היהודיים (במיוחד החוק היהודי השני ואחריו החוק היהודי השלישי), אך הוא המשיך לפרסם כתבות בעיתונים שונים. הוא תרם באופן משמעותי לכתיבת ספרה של רוז'ה ג. היינוצי "אש בנגלית". ב-1944 גורש לטרזיינשטט עם משפחתו, ובמהלך הגירוש הרגו בדרך את אשתו ואת בתו ז'וז'י (כתיבתו הלירית המנציחה זאת נכללה באנתולוגיה "קדושי העט" (A toll martírjai) ב־1947).
לאחר המלחמה, יחד עם בלה ז'ולט היה עורך השבועון הרדיקלי הבורגני "קידמה" (Haladás) עד שנאסר (1949). לאחר מכן לא הועסק במשך זמן מה. מאוחר יותר עבד עבור "העיתון הספרותי" (Irodalmi Újság) (בעריכת בלה אילש). בנוסף לכך מאמרים קצרים שלו על דיג פורסמו בכתב העת של איגוד הדייג ופורסמו גם ברדיו ההונגרי. בשנת 1947, הוא התחתן בפעם השנייה עם אלמנתו של פאל ברנואר, ארז'בט ורמן.
ממחזותיו

קברט באנג'לפלד (Kabaré az Angyalföldön)
הכנר הוא הסיבה לכל (1921).
מסיפוריו

עשר דקות (1912)
אורפאום
לקריאה נוספת

לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת
Magyar Színművészeti Lexikon, szerk. - Erődi Jenő és Kürthy Emil összegyűjtött anyagának felhasználásával, a szerkesztőbizottság közreműködésével - Schöpflin Aladár. [Bp.], Országos Színészegyesület és Nyugdíjintézete, [1929-1931] (לקסיקון לאמנויות הבמה ההונגריות, עורך. אלדאר שפפלין, איגוד השחקנים הלאומי ומכון הפנסיה, [1929-1931])
Reményi Gyenes István: Ismerjük őket?, Budapest, Ex Libris kiadó, 1995. (האם אנו מכירים אותם?)
Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában (נתוניו במאגר המוזיאון הספרותי פטפי)
Mester Sándor [szerk.]: A toll mártírjai, Budapest, 1947. (נתוניו במאגרי הספרייה הספרותית פטפי)
Szerdahelyi István: A Germanus-titok, Remény, 3. évfolyam, 5. szám, 2000. 4. negyedév, 97-104. (אישטוואן סרדהיאי: סוד הגרמנוס. הוצאת "תקוונ"")
ראו גם

פאל גויאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים. בודפשט, האגודה ההונגרית של ספרנים וארכיונאים, 1939-2002.
אנציקלופדיית הומור. עורך מיקלוש קפושי. בודפשט, הוצאת טרשוי, 2001.
הערות שוליים

↑  PIM szerint 1909-ig Lőwy
↑  "Születési bejegyzése a nyíregyházi izraelita hitközség születési akv. 93/1890. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-10-17.
↑  Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 39396/1906.
Forrás: MNL-OL 30800. mikrofilm 284. kép 3. karton. Névváltoztatási kimutatások 1906. év 26. oldal 31. sor
↑  http://mek.oszk.hu/08700/08756/html/III/szin_III.0170.pdf
↑  Színházi Élet, V. évf. 10. sz., 1916., 20. o.
↑  8 Órai Újság, 1921. aug. 2., 4. o.
↑  Simon Böske, a gyógyír Trianonra, Múlt-kor történelmi magazin, ‏2010-06-04 (בהונגרית)
↑  A házasságkötés bejegyezve a Bp. VI. ker. 1212/1925. folyószáma alatt.
↑  A budapesti városmajor zugligeti r. kath. plébánia hivatal által 1938. dec. 4-én 181/1938. sz. a. kiállított keresztlevél szerint.
↑  Haladás, 1947 (3. évfolyam, 1-52. szám) | Arcanum Digitális Tudománytár, adt.arcanum.com (בהונגרית)
דלפין ג'יראיבה

| --- | --- |

 לידה:  1 בדצמבר 1960 (בת 63) Koumra, צ'אד 
 מדינה:  צ'אד 
 השכלה:  Marien Ngouabi University (1989) 
 פרסים והוקרה:  פרס זכויות האדם ע"ש רוברט קנדי (2004) 
 
דלפין ג'יראיבה (שמה המלא בצרפתית: Delphine Kemneloum Djiraïbé), נולדה ב-1 בדצמבר 1960. היא עורכת דין צ'אדית ואקטיביסטית לזכויות אדם. היא הקימה את "האגודה הצ'אדית לקידום והגנה על זכויות אדם"(אנ') (ATPDH) ואת "מרכז המשפטים לאינטרסים ציבוריים" (PILC). בשנת 2004 הוענק לה פרס RFK(אנ'), ב-2019 פרס זכויות האדם הצרפתי-גרמני וב-2023 פרס מרטין אנלס. ערוץ החדשות BBC כתב עליה כי היא "אחת מעורכי הדין הבולטים ביותר לזכויות אדם בצ'אד".
ביוגרפיה

דלפין קמנלום ג'יראיבה נולדה בעיירה קומרה, בירת מחוז מנדול, צ'אד ב-1 בדצמבר 1960. היו לה תשעה אחים ואחיות. אביה היה חייל ואחד מתלמידיו הטובים ביותר של פרנסואה טומבלבאי, שהפך לנשיאה הראשון של צ'אד מאוחר יותר. ג'יראיבה התחילה את לימודיה היסודיים בבית ספר קתולי בקומרה וכשאביה עבר למונדו, בירת מחוז לוגון בדרום צ'אד היא המשיכה את לימודיה שם. בשנת 1979, כשהייתה בתיכון התחוללה מלחמת אזרחים אך בית ספרה המשיך לפעול והיא עברה את מבחני הבגרות בהצלחה ב-1982. באותה שנה עלה לשלטון היסן הארבה, נשיא צ'אד החמישי. ג'יראיבה ומשפחתה הצליחו לברוח לפני שהשתלט הצבא על מונדו. היא עברה לגור עם קרוב משפחה בברזוויל בירת קונגו, שם החלה ללמוד משפטים באוניברסיטת מריאן נגואבי. ג'יראיבה התקשתה להסתגל לתנאים החדשים והכיתות העמוסות. היא נתקלה בקשיי למידה, למדה את שנת הלימודים הראשונה פעמיים ולכן קיבלה את התואר רק בשנת 1989. בגלל קשיים כלכליים, נאלצה לחזור לבירת צ'אד נג'מנה.
ביוגרפיה > אקטיביזם

כשג'יראיבה חזרה מקונגו ב-1990, היא ראתה את זוועות הרעב והעוני שהתרחשו בצ'אד לאחר המרד שגרם לנפילתו של הדיקטטור הארבה. האירועים האלה הניעו אותה ואת שותפיה לעסוק באקטיביזם לזכויות אדם "הייתי עדה לתחילת המשבר הפוליטי. זה היה פשוט נורא, אנשים מתו מרעב ולא הייתה להם גישה למים. החלטתי להקים מערכת שתתמוך בזכויות האדם של האזרחים, כדי שדבר כזה לא יקרה שוב" אומרת בראיון לאל ג'זירה בשנת 2010 לאחר נפילתו של הארבה ב-1990, ג'יראיבה הקימה את "האגודה הצ'אדית לקידום והגנה על זכויות אדם" (ATPDH). האגודה הפכה לארגון זכויות האדם המוביל בצ'אד ב-20 השנים שלאחר מכן. ג'יראיבה נבחרה לנשיאה של האגודה, שהחלה לפעול רשמית בנובמבר 1991.
עיקר עבודתה של ג'יראיבה התמקדה בפרויקט צינור הנפט צ'אד-קמרון שמומן ונתמך על ידי הבנק העולמי. הייתה לה ביקורת חריפה על הפרויקט בטענה שהכנסותיו לא הגיעו לאזרחי צ'אד אלא לצבא שקנה בעזרתן כלי נשק ואמצעי לחימה, ובכך מנציח את המשבר הכלכלי. בראיון לאל ג'זירה אמרה: "הפרויקט החמיר את המצב, אזרחים נעשו עניים יותר, בתים נלקחו מהם והפיצויים לא מספיקים". היא כינתה את הפרויקט "קללה" והאמינה שהרווחים ממנו היו מרכיב במלחמת האזרחים בצ'אד ב-2005-2010. לאחר מאבק ארוך עם הבנק העולמי, ג'יראיבה הצליחה להבטיח שהאזרחים ירוויחו מהפרויקט ומנעה נזקים סביבתיים בתהליך בניית צינור הנפט. בעקבות מאמציה, הממשלה אימצה ועדה לפיקוח על השימוש ברווחי הפרויקט.
בשנת 2006, בתמיכה של מרכז רוברט פרנסיס קנדי הקימה ג'יראיבה את "מרכז המשפטים לאינטרסים ציבוריים" (PILC). זהו מרכז ראשון מסוגו בצ'אד שמספק לאזרחים שירותי משפטים במחיר זול. מטרתו העיקרית של המרכז היא לטפל בגורמים הבסיסיים להפרות זכויות אדם בצ'אד והעלאת המודעות של אוכלוסיות מסוימות וזכויותיהן. PILC מספק שירות בעיקר לנשים וילדים. נכון לשנת 2023, המרכז נתן הדרכה ללמעלה מ-220 מתנדבים משפטנים.
לעיתים קרובות היא ביקרה את הממשלה (בתקופה של אידריס דבי) והביעה את דעותיה לקהל, מה שגרם למשטרה לעקוב אחר מעשיה. ב-2008 נשלחה שיירה לסייר סביב ה-ATPDH ולא פעם היא סיכנה את חייה. מאוחר יותר באותה השנה, במהלך תקיפה של הנשיא אידריס דבי נגד יריבים פוליטיים, נעשו מאמצים להבטחת מעבר בטוח של ג'יראיבה לפריז. ג'יראיבה גם ידועה על כך שיזמה את העמדתו לדין של הדיקטטור היסן הארבה בפשעי מלחמה ב-2016. היא ממשיכה להילחם על הזכויות של אזרחי צ'אד ופגיעה סביבתית.
ביוגרפיה > פרסים

ב-16 בנובמבר 2004, הוענק לג'יראיבה פרס RFK לזכויות אדם "על מאמציה הבלתי פוסקים לקדם את זכויות האדם של העם הצ'אדי, תוך סיכון אישי גדול שלה ושל משפחתה"
בשנת 2019 היא קיבלה את פרס זכויות האדם הצרפתי-גרמני. הפרס ניתן לה על מאבק נגד אלימות בנשים, עינויים ומעשים לא הומניים.
ב-2023 ניתן לה פרס מרטין אנלס לזכויות אדם (Martin Ennals Award for human rights) על אקטיביזם בתחום. "היותה חלוצה של התנועה לזכויות אדם, כבוד ושוויון בצ'אד כבר למעלה מ-30 שנה".
הערות שוליים

1 2 3 4  Delphine Kemneloum Djiraibé, Martin Ennals Award (באנגלית אמריקאית)
↑  "Chad euphoric at Habre's arrest" (באנגלית בריטית). 2005-11-17. נבדק ב-2023-11-26.
1 2 3  Emmanuel Kwaku Akyeampong, Professor Henry Louis Gates Jr, Dictionary of African Biography, OUP USA, 2012-02-02, ISBN 978-0-19-538207-5. (באנגלית)
↑  Delphine Djiraibe: Chad’s challenges, Al Jazeera (באנגלית)
1 2 3  2004: Delphine Djiraibe, Chad | Robert F. Kennedy Center for Justice & Human Rights | Robert F. Kennedy Center for Justice & Human Rights, web.archive.org, ‏2013-05-12
↑  Chad’s long road to independence, Al Jazeera (באנגלית)
1 2  Chadian Activist Wins 2004 RFK Human Rights Award | Robert F. Kennedy Center for Justice & Human Rights | Robert F. Kennedy Center for Justice & Human Rights, web.archive.org, ‏2013-06-20
↑  Public Interest Law Center (PILC) | Observatoire Sécurité Privée, www.privatesecurityobservatory.org
↑  Ministère de l'Europe et des Affaires étrangères, 2019 Franco-German Human Rights and the Rule of Law Prize (10 Dec. 2019), France Diplomacy - Ministry for Europe and Foreign Affairs (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 5068 9695  LCCN: no2008008357  VIAF: 17022485   WorldCat (עם VIAF): 17022485 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "דלפין ג'יראיבה".
גדנ"ע קליעה

סיכת גדנ"ע קליעה
גדנ"ע קליעה היא מסגרת טרום צבאית ישראלית, שמטרתה הייתה לעודד בני נוער לעסוק בקליעה, על מנת להגביר את הגיוס לתפקידים בתחום זה בצה"ל - תפקידי הדרכה, צליפה ונשקות, ובצורה זו להעלות את רמת הקליעה הכללית בצה"ל. המסגרת פעלה כ-50 שנה, עד שנת 2007, ובמהלך שנותיה הכשירה לצה"ל מאות בעלי תפקידים בתחום הקליעה והצליפה והכשירה ספורטאים מצטיינים בתחום הירי האולימפי.
מהות המסגרת > ירי ספורטיבי או צבאי?

לאורך השנים בתוך ומחוץ למסגרת התעוררו מחלוקות על אופי גדנ"ע קליעה ונחיצותו: מצד אחד נטען שאם המסגרת נועדה לטיפוח ענפי הקליעה הספורטיביים, אין צורך בקיומה משום שהיא לא מסייעת בכך לצה"ל. טענה דומה גרסה שאם המסגרת נועדה לשיפור רמת הקליעה בצה"ל עדיף למקד את הפעילות בירי ברובים צבאיים. קלעים שהעדיפו ירי ספורטיבי השמיעו טענות מנוגדות בדבר הקלות היחסית של מעבר משיטה זו של ירי לירי צבאי, בעוד שההפך אינו כה קל.
ויתור על הפעילות באחד משני המסלולים היה עשוי לפגוע בהכשרת הקלעים-תאוריית הקליעה נלמדת באופן מיטבי על רובה ספורטיבי (מדויק ביותר וניתן להתאימו לכל אדם), בעוד שיישום עקרונות הקליעה לתנאי המציאות (ירי במצבים שונים ללא עזרים מסייעים), לצד הרגלי בטיחות והכרת הנשק האישי (על כל המשמעויות הנלוות לכך-תפעול מעצורים, איפוס, מבנה הנשק, פירוק והרכבה, תחזוקה) נלמדים היטב על רובה שירות המוסב לקליבר זעיר. סמל הגדנ"ע קליעה לא הותיר מקום לספק-לצד סמל החץ וקשת של פיקוד הגדנ"ע, שולבו בו צלליות של רובה צבאי ורובה ספורטיבי. שילוב זה הבהיר שבמסגרת יש מקום לירי ספורטיבי וצבאי גם יחד.
מבנה

משרד הביטחון פיקח על פעולות הגדנ"ע באמצעות האגף הביטחוני חברתי (בעבר, אגף הנוער והנח"ל). מערך מג"ן בחיל החינוך והנוער היה אחראי על החיילים המשרתים בגדנ"ע קליעה, הכשרתם והציוד במועדוני הקליעה.
מבנה > מטווחים ומועדונים

הגדנ"ע פעל במטווחים אזרחיים ברחבי הארץ (כאשר הארץ חולקה למרחבים-צפון, דרום, מרכז ות"א). בכל מועדון גדנ"ע שירת לפחות חייל אחד-מדריך נוער. בחלקם הוצב מפקד מועדון שהוא מדריך ירי, אזרח עובד משרד הביטחון. בשנות השבעים, כאשר היה בשיאו, היו פעילים ברחבי הארץ עשרות מטווחים. בשנים האחרונות לפעילותו הגדנ"ע קליעה פעל בעיקר במטווחים: אבו כביר, אוסישקין, הרצליה, חיפה, עמק הירדן, רחובות, רמת גן ורעננה.
מבנה > מטווחים ומועדונים > רשימת מועדוני גדנ"ע קליעה בשנות פעילותו-לפי מיקום גאוגרפי

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  מרחב צפון קריית שמונה  נהריה  כפר גלעדי  מגדל העמק  ירכא  כרמיאל  דגניה א'  חצור הגלילית (מטווח לרובה אוויר, נמצא במקלט קניון הגליל העליון)  עמק הירדן (צמח)  שפרעם  חיפה (נשר)  בת גלים  דליית אל-כרמל  נצרת  עפולה  בית שאן |  מרחב מרכז פרדס חנה-כרכור  חדרה (גבעת אולגה)  רעננה  כפר סבא-עבר לרשות עסק פרטי.  הרצליה-פעל במטווח האולימפי.  בית שמש-פעילות הגדנ"ע במטווח נפסקה לאחר שנטען כי קליעים נורים אל מחוץ לשטח המטווח.  אלנבי בירושלים-נבנתה שכונה על השטח שבו שכן המטווח. הובטח מטווח חלופי.  מבשרת ציון  אור יהודה  ראשון לציון  נס ציונה-נעשה ניסיון לפתיחת מועדון  רחובות-פעל במטווח העירוני בעיר  רמלה |  גוש דן אבו כביר (דרום ת"א)-מטווח הגדנ"ע הראשון  אביב (שייח' מוניס/רמת אביב)-נהרס  אוסישקין (צפון ת"א)  חולון-קריסת מתרס  רמת גן-ברשות עסק פרטי  פתח תקווה |  מרחב דרום אשדוד-עבר לרשות עסק פרטי  אשקלון-משמש מועדון קליעה  קריית מלאכי  קריית גת-נסגר לאור מיעוט חניכים  נתיבות-אופקים  באר שבע-נסגר לאור מיעוט חניכים ומרחק המטווח מהעיר  דימונה-המטווח נסגר לאחר קריסת תקרה  ערד  ירוחם  מצפה רמון |
מבנה > קצין קליעה של הגדנ"ע

קצין הקליעה של הגדנ"ע הוא הממונה על הגדנ"ע קליעה מטעם הצבא. רוב קציני הקליעה של הגדנ"ע היו אזרחים כמו חי אלופי ורמי סידס, חלקם היו קצינים בקבע כמו רובי ורשבסקי וחלקם חיילים בשירות סדיר. קצין הקליעה הראשון של הגדנ"ע היה אלכס רובין.
היסטוריה

בימי המנדט הבריטי, בעת שבה הגדנ"ע פעל כארגון נוער של ההגנה, בני נוער רבים ביישוב הוכשרו בנשק. לימוד יסודות הקליעה היה חלק מתוכנית ההכשרה הכללית של הגדנ"ע אך לא כמקצוע שנערים יכלו לבקש לסגל לעצמם התמחות מיוחדת בו. גם לאחר המעבר למסגרת צבאית בסיום מלחמת העצמאות המשיכו לאמן את הנוער בנשק, אך לא באותה כמות ודחיפות כפי שנדרש עד לפרוץ המלחמה. 
במהלך כהונתו של עקיבא עצמון כמפקד הגדנ"ע, טיפוח יכולת הקליעה התבטא בשיעורי הרובה שהיו בחוגי הסיירים ובקביעת ל"ג בעומר כיום הקליעה של הגדנ"ע.
היסטוריה > הקמת המסגרת

רק בתקופתו של רם רון כמפקד הגדנ"ע הוקם הגדנ"ע קליעה כחוג נפרד מפעולות פיקוד הגדנ"ע-במילים אחרות, חניך המבקש להירשם לחוג לא מחויב להשתתף בפעילויות אחרות של פיקוד הגדנ"ע.
מועדוני הגדנ"ע שפעלו בקרב המעברות ומושבי עולים ובהם התבצעה בעיקר פעילות חינוכית לנוער עולה, היו ביתם הראשון של חוגי הקליעה. בהמשך הוקמו מועדונים גם בערים הגדולות. במועדונים לא ניתן היה לקיים אימוני ירי ולכן עיקר הפעילות הייתה הדרכתית, על השלבים המקדימים לירי.
בהמשך הוקמו מטווחי גדנ"ע, כשהראשון הוקם ב-1955 באבו כביר, וכן הועמדו לרשות הגדנ"ע מטווחים צבאיים ומטווחים של מועדוני קליעה אזרחיים.
היסטוריה > פעילות המסגרת לאורך השנים > אליפויות הגדנ"ע

התחרות על שם כ"ג יורדי הסירה בתשנ"ב (91/92):
מתוך 1600 החניכים שהיו רשומים ב-22 מועדונים שהיו קיימים אז, 100 חניכים השתתפו בתחרות. התחרות נפרשה על פני שלושה ימים (בין 3 ל-5 בדצמבר 1991) וכללה שלושה תרגילים: 20X3 (שלושה מצבים), 60 שכיבה ו-40 כדור ברובה אוויר. ביומיים הראשונים התחרויות התקיימו במטווח רמת גן, וביום השלישי נערכה התחרות במטווח האולימפי בהרצליה, בו גם נערך טקס הסיום. מזג האוויר ביום הראשון של התחרות גרם לעיכוב בהגעה של קבוצות מצפון ומדרום, אך בהמשך החניכים לנו בבסיס האימון הפיקודי בבית ליד.

המנצח בתחרויות, שזכה על הישגיו ברובה אוויר, היה עמרי פורת. פורת, שהיה אלוף צה"ל בקליעה בתשנ"א, התגייס לצה"ל 4 ימים לאחר התחרות. הזוכה במקום השני היה יואב זאבי, לימים אלוף העולם בתרגיל שלושה מצבים. מבין המנצחים הורכבה כמנהג אותם ימים נבחרת גדנ"ע, שהשתתפה בתחרויות קליעה בישראל ומחוצה לה.
היסטוריה > לקראת סגירה

לאחר כניסתו של אביגדור קהלני לתפקיד ראש האגף הביטחוני חברתי, הוקמה ועדה לבדיקת נחיצות הגדנ"ע קליעה (בהמלצת קצין חינוך ראשי לשעבר, אילן הררי)  שאף אחד מחבריה לא היה מתחום הקליעה, הופסקה הכשרת אזרחים עובדי צה"ל ובוטלו קורסי קיץ. 

עם פרוץ מלחמת לבנון השנייה הוחלט על סגירת הגדנ"ע קליעה תוך חצי שנה. ראשית הופסקה הרשמתם של חניכים חדשים למסגרת. בוטלה תחרות חנוכה המסורתית שהייתה אמורה להתקיים בפרק זמן זה. הסתיים החוזה עם עובדי משרד הביטחון, ובינואר 2007 נאסף מירב הציוד ונלקחו כלי נשק מהמועדונים.

לאור מחאות חניכים לשעבר, הוחלט באופן זמני להשהות את סגירת מועדון הגדנ"ע שברעננה עד לקיץ 2007.
אמצעים > כלי נשק

רובי קליבר זעיר (0.22 אינץ')
רובה בריחי מוסב-מאוזר (כונה גם FN על שם חברת Fabrique National שייצרה חלק מרובים אלו)
אם 16 מוסב
רובה קליבר זעיר מקצועי/אולימפי-דגם 1807 מתוצרת חברת הנשק הגרמנית אנשוץ (אנ') (כונה בפשטות "אנשוץ")
רובה אוויר
דגם S300 מתוצרת פיינוורקבאו (אנ')
דגם S601 מתוצרת פיינוורקבאו
אמצעים > לבוש מסייע

ציוד המשמש לירי אולימפי:
מעיל קליעה - השימוש בו נעשה משום שכדי לקבל את הירי המדויק ביותר הגוף צריך להישאר יציב ובאותו מצב בין כדור לכדור. הגוף גמיש והמעיל מסייע לקיבועו. המעיל מסייע גם למניעת כאבי גב בירי עם רובה בעמידה ומהווה נקודת משען טובה ליד המחזיקה את הרובה (הודות לפני השטח המחוספסים).
כפפה - להגנה על כף היד מלחץ הרובה והרצועה בירי בשכיבה, הגנה על שורש כף היד (להגביל את תנועת הפרק) ולמניעת החלקת הרובה.
רצועה - מספקת תמיכה למשקל הרובה ויציבות רבה יותר בירי בשכיבה. מפחיתה את האפשרות של שימוש מיותר בכוח השרירים או תנועות לא רצוניות (לחץ הרצועה גורם לעיתים קרובות להרדמת היד שתומכת ברובה מלפני המרפק ועד לאצבעות)
מסתור - למנוע מהחזר אור רקע להפריע ליורה בהתרכזות במטרה וכן לאפשר ליורה לא לעצום את העין הבלתי מכוונת ולירות בשתי עיניים פקוחות. עצימת העין הבלתי מכוונת עלולה להפחית מכושר הראייה ולגרום לקלע להשקיע מאמץ מיותר. קלעים מקצועיים משתמשים לרוב במסתור ייעודי אך בגדנ"ע קליעה המסתור אולתר.
אמצעים > ציוד נוסף

טלסקופ תצפית - לבחינת מיקום הפגיעות בזמן הירי. זאת לשם הצבעה על טעויות ירי או להערכה של האיפוס שיש לעשות לכוונת.
אטמי אוזניים - למניעת פגיעה בשמיעה וכן להגברת הריכוז.
פעילות

המסגרת פעלה באופן שנתי והייתה פתוחה לנערים מגיל 15 ועד הגיוס. עובדה שסייעה מאוד לכדאיות הגדנ"ע קליעה לבני הנוער הייתה הסובסידיה לתחמושת. הודות לסובסידיה, בני הנוער היו צריכים לשלם על ביטוח למשך שנה אחת ולא על תחמושת, וכך מחיר הרישום לתוכנית היה נמוך בהרבה ממה שהוא היה יכול להיות בפועל.
פעילות > אימוני ירי

אימוני הירי התקיימו בימי חול , כאשר באופן רשמי אושר לכל חניך להתאמן פעמיים בשבוע-שריד להוראה מימי המנדט שנועדה למניעת פגיעה בלימודי הנערים שהתנדבו לגדנ"ע.
בני הנוער במסגרת התאמנו על קליעה במצבים שונים עם ובלי עזרים מסייעים: במטווחים בהם קיים מטווח אוויר, החניכים מתחילים מירי בישיבה עם משען על מדף ברובה הבסיסי, עוברים לירי מרפקים ולבסוף ירי בעמידה בו משתמשים בציוד מסייע, בדרך כלל עם רובה מתקדם. במטווחים בהם קיים מטווח 50 מטר, החניכים מתחילים בירי עם מאוזר בשכיבה עם משען, לאחר מכן עוברים לשכיבה בלי משען עם אם 16, ולבסוף לשכיבה עם אנשוטס ועזרים מסייעים.
כשגרה, בני הנוער חונכו להתנהג באופן בטיחותי וזהיר עם נשק וטיפלו בניקוי הנשק וניקיון המטווח.
פעילות > תחרויות ירי

במהלך כל שנה נהגו לקיים תחרויות שהיוו תמריץ להגברת כושר הקליעה. 
בעשורים הראשונים לפעילות המסגרת התקיימו בכל שנה התחרויות הבאות:
בסוכות - אליפות צה"ל על גביע ראש מה"ד ואליפות ישראל לנוער
בחנוכה - אליפות הקליעה ע"ש כ"ג יורדי הסירה ותחרות על גביע שגריר בורמה.
בל"ג בעומר - האליפות הארצית של פיקוד הגדנ"ע.
התקיימו גם תחרויות נוספות בהיקפים שונים, חלקן קבועות וחלקן חד פעמיות.
בשנותיו האחרונות של הגדנ"ע, בכפוף למצב הביטחוני ששרר במדינה (שנותיה הראשונות של האינתיפאדה השנייה) התקיימו התחרויות הבאות:
תחרות הנצחה בחנוכה ע"ש כ"ג יורדי הסירה ויואב פכטהולד שמתקיימת ברעננה-תרגיל 40 כדור אוויר, ותרגיל 20 כדור קליבר זעיר.
תחרות הנצחה בפורים ע"ש עמנואל כהן שמתקיימת ברחובות-תרגיל 40 כדור ברובה אוויר ותרגיל 20/18 כדור באם 16 מוסב (עם/בלי משען).
תחרות אות הקלע בפסח שמתקיימת בחיפה/עמק הירדן - מאוזר ואם 16.
פעילות > הכשרות

בני הנוער היו נשלחים במהלך חופשת הקיץ לקורסים במחנה גדנ"ע, לקורס שלושה מצבים או לקורס עוזר מדריך. בעבר התקיים קורס צליפה במתקן אדם, כשהאחרון התקיים בקיץ 2001. לעיתים רחוקות, כחלק מקורסים בבסיסי צבא או פעילויות שונות בחופשות, ניתנה לחניכים הזדמנות להתנסות בירי ברובים צבאיים של ממש, כאשר המטרה של כל אלו למשוך את בוגרי המסגרת לתפקידים משמעותיים בתחום הקליעה והצליפה בצבא.
סיכה למשתתף בתחרות הקליעה של גדנ"ע קליעה, ל"ג בעומר תשכ"ו
דיולה הבשי

זהו שם הונגרי; שם המשפחה הוא .
| --- | --- |

 לידה:  21 בנובמבר 1890 אוז'הורוד, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  25 בפברואר 1970 (בגיל 79) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 ענף מדעי:  כלכלה, קומוניזם 
 מקום קבורה:  בית הקברות קרפשי 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה לטכנולוגיה ולכלכלה של בודפשט (1912) 
 פרסים והוקרה:  פרס קושוט (1959) 
 
דיולה הבשי (בהונגרית: Hevesi Gyula;‏ אוז'הורוד, 21 בנובמבר 1890 – בודפשט, 25 בפברואר 1970) היה מהנדס כימי, כלכלן ופוליטיקאי הונגרי-יהודי. הוא היה גם קומיסר עם (שר, חבר ממשלה), זוכה פרס קושוט, וחבר האקדמיה ההונגרית למדעים.