stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סחלין (מחוז)
דמוגרפיה

נכון לינואר 2024 התגוררו במחוז 457,590 תושבים. זאת לעומת כ-700 אלף בתקופת ברית המועצות כ-86% מאוכלוסיית המחוז מתגוררת בערים. בעיר הגדולה - יוז'נו-סחלינסק מתגוררים כ-182 אלף תושבים - מעל לשליש מאוכלוסיית המחוז. ביחד עם 2 ערים בסיבתו באזור מתגוררים מעל למחצית אוכלוסיית המחוז. בכלל האיים הקוריליים מתגוררים כ-20 אלף תושבים.
הרוסים מהווים כ-84.5% מאוכלוסיית המחוז, הקוריאנים כ-0.8%. במהלך השנים האחרונות רמת התמותה ועזיבת התושבים עולה על רמת הילודה ואוכלוסיית המחוז קטנה. כל האוכלוסייה היפנית שהתגוררה באזור עברה ליפן.
כלכלה

בשטח המחוז נמצאים שדות נפט וגז טבעי רבים. בנוסף לכך התגלו מרבצי פחם. הכלכלה ניצול שדות נפט וגז. בנוסף מפותח עיבוד דגים ועץ.
כלכלה > תחבורה

באי סחלין הוקמו מספר מסילות ברזל להעברת סחורות ונוסעים.
רוב הסחורות לאיים מגיעים דרך הים. במחוז פועלים 8 נמלים.
לתעופה אזרחית תפקיד חשוב לתנועת נוסעים בין האיים. בעיר יוז'נו-סחלינסק פועל נמל תעופה בעל מעמד בין-לאומי. בשנת 2021 דרכו עבדו מעל למיליון נוסעים.
זיל 114

זיל 114
| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  (ZiL (Zavod imeni Likhachova
 שנות ייצור:  1967–1978
 הרכבה:  רוסיה רוסיה
 מודל קודם:  זיל 111
 מודל אחריו:  זיל 4104
 חברת אם:  זיל
 סיווג:  מכונית מנהלים (לימוזינה)
 מרכב:  4 דלתות
 אורך:  6,305 מ"מ – דגם זיל 111, 6,190 מ"מ – דגם זיל 111G
 רוחב:  2,068 מ"מ
 גובה:  1,540 מ"מ
 משקל:  3,085 ק"ג
 בסיס גלגלים:  3,880 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע V8 צילינדרים, 6,959 סמ"ק המפיק 300 כ"ס
 הילוכים:  תמסורת אוטומטית – 2 מהירויות, תמסורת אוטומטית – 3 מהירויות (מאפריל 1975)
 מהירות מרבית:  119 קמ"ש
 
זיל 114 (ברוסית: ZIL-114) היא מכונית סלון (לימוזינה), מפוארת, מתוצרת יצרנית הרכב זיל (ברוסית: "Zavod imeni Likhachova"), מברית המועצות, אשר יוצרה בין השנים 1967–1978.
הזיל 114 הייתה המכונית הסובייטית הראשונה אשר יוצרה עם בלמי דיסק בכל 4 הגלגלים.
סך הכול יוצרו כ-150 יחידות.
היסטוריה חברת זיל

חברת זיל החלה את דרכה כמפעלי הרכב של משפחת ריאבושקינסקי העשירה, שהקימה את המפעל ב-1915 ותכננה לייצר סדרת רכבי FIAT-15 Ter, ברישיון פיאט האיטלקית, אבל התוכנית סוכלה על ידי הלאמת המפעלים בידי השלטון הסובייטי.
ב-1925 חברת הרכבים המוסקבאית הולאמה ונקראה בשם "מפעל הרכבים הממלכתי מ' 1". ב-1927 מונה איוואן אלכסייביץ' ליחאצ'וב למנהל המפעל ובתקופתו החלו התפוקה והייצור לשגשג. ב-1933 הוקמו מפעלי זיס מאיחודן של מפעלי רכב באזור מוסקבה (כמו מפעל הרכבים של ירוסלבל) על ידי השלטון הקומוניסטי, והדגם הראשון של מכונית נוסעים היה הזיס 101, בהשראת דגמי פאקארד האמריקניים.
זיל 114

דגם הזיל 114 נחשב למכונית רשמית של המדינה. זיל 114 היה זמין לחברי הפוליטביורו של המפלגה הקומוניסטית בלבד. תקופה קצרה שימש כרכב שרד של מזכירי הוועד המרכזי, שימש כרכב ליווי של שיירת ראשי המדינה, ושימש את המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית.
הגה הזיל 114 היה "הגה כוח", ובלם היד הופעל באמצעות דוושה.
מאבזרי הרכב המפואר: מיזוג אוויר, חלונות חשמל.
בספר השיאים של גינס מאוקטובר 1971 – אוקטובר 1974 הוגדרה הזיל 114 כמכונית הרחבה ביותר והכבדה ביותר בייצור.
תמונות

זיל 114, שנת 1972
ראו גם

זיל
זיל 118, (הדגם קרוי גם: ZiL-118 Yunost)
זיל-3250
זיס 101
זיל 111
זיל 115
זיל 117
זיל 4104
זיל-4112R
לימוזינה
לקריאה נוספת

זיל 114 של ברז'נייב מוכנה לפעול
טאקומי מינאמינו

טאקומי מינאמינו (ביפנית: 南野 拓実; נולד ב-16 בינואר 1995) הוא כדורגלן יפני המשחק בעמדת החלוץ במונקו ובנבחרת יפן.
קריירת מועדונים

מינאמינו ערך 62 הופעות בליגה היפנית במדי סרסו אוסקה (אנ'), בה שיחק לצד דייגו פורלאן, אך בתום העונה האחרונה שלו בקבוצה, היא ירדה ליגה. רד בול זלצבורג מהליגה האוסטרית עקבה אחריו במשך שנה וחצי עד שהחתימה אותו בסופו של דבר ב-7 בינואר 2015.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה ב-26 בפברואר, כששיחק את המחצית הראשונה בהפסד הבית 1–3 לויאריאל במסגרת משחק הגומלין בשלב 32 האחרונות של הליגה האירופית.
ב-8 בנובמבר 2018 כבש את השלושער הראשון שלו במחצית אחת, בניצחון החוץ 2–5 על רוזנבורג במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית.
בעונת 2019/2020 הרשים במדי רד בול זלצבורג בשלב הבתים של ליגת האלופות וכבש שני שערים בקמפיין זה. ב-19 בדצמבר 2019 חתם על חוזה בליברפול מהפרמייר ליג תמורת שבעה מיליון ליש"ט בלבד, מינאמינו הפך רשמית לשחקן ליברפול ב-1 בינואר 2020. הוא היפני הראשון שמשחק במועדון.
ב-5 בינואר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בליברפול בניצחון במסגרת הגביע האנגלי בדרבי נגד אברטון. ב-23 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת הפרמייר ליג כשנכנס עוד במחצית הראשונה נגד וולבס. את שער הבכורה בקבוצה כבש במשחק מגן הקהילה, ב-29 באוגוסט 2020 במשחק שהסתיים בתיקו 1-1 ובהפסד קבוצתו בדו-קרב פנדלים לארסנל. את שער הבכורה בפרמייר ליג כבש ב-19 בדצמבר, בניצחון קבוצתו 0–7 על קריסטל פאלאס.
ב-1 בפברואר 2021 חתם מינאמינו בסאות'המפטון בהשאלה עד לסיום עונת 2020/2021. את שער הבכורה כבש בהופעת הבכורה ב-6 בפברואר בהפסד קבוצתו 2–3 לניוקאסל יונייטד.
ב-28 ביוני 2022 חתם מינאמינו במונקו.
קריירה בינלאומית

ב-13 באוקטובר 2015 ערך מינאמינו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת יפן, כשנכנס כמחליף בדקה ה-83 במסגרת משחק ידידות נגד נבחרת איראן.
את שערו הראשון בנבחרת כבש ב-11 בספטמבר 2018 במסגרת משחק ידידות נגד נבחרת קוסטה ריקה.
בדצמבר 2018 נבחר כאחד מ-23 השחקנים לקראת גביע אסיה 2019. בינואר 2019, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בהרכב הפותח נגד נבחרת טורקמניסטן, כשבמשחק זה רשם בישול. בשלב חצי הגמר נגד איראן, הוא רשם שני בישולים ובנוסף סחט פנדל לזכות נבחרתו. את שערו הראשון בטורניר כבש בגמר נגד נבחרת קטר, משחק שנגמר בהפסד 1–3. מינאמינו רשם שש הופעות בסך הכל במסגרת טורניר זה.
נכלל בסגל נבחרת יפן לטורניר מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת יפן לטורניר גביע אסיה 2023.
תארים > קבוצתיים

אליפות אוסטריה (5): 2014/15, 2015/16, 2016/17, 2017/18, 2018/2019
הגביע האוסטרי (4): 2014/15, 2015/16, 2016/17, 2018/2019
ליגה אנגלית: 2019/2020
גביע הליגה האנגלי: 2021/2022
גביע אנגלי: 2021/2022
תארים > אישיים

רוקי השנה של הליגה היפנית: 2013
הערות שוליים

↑  זלצבורג שומרת על מאזן מושלם בבית ב'; מינאמינו עם שלושער
↑  Hajime Moriyasu announces Japan squad for World Cup, באתר The Japan Times, ‏ 1 בנובמבר 2022 (באנגלית)
↑  🔹𝗦𝗔𝗠𝗨𝗥𝗔𝗜 𝗕𝗟𝗨𝗘🔹⚽メンバー発表⚽ בחשבון הטוויטר הרשמי של התאחדות הכדורגל היפנית, 1 בינואר 2024 (ביפנית)
| נבחרת יפן – אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) |
| --- | --- | --- |
|  1 קושיביקי •  2 מורויה •  3 אנדו •  4 פוג'יארו •  5 אואדה •  6 שיאוטני •  7 הרקווה •  8 אושימה •  9 יג'ימה •  10 נקג'ימה •   11 סוזוקי •  12 נקמורה • 13 קורוקי •  14 אידגוצ'י • 15 קמקאווה • 16 אסאנו • 17 איווהנמי • 18 מינאמינו • מאמן: טגורמורי |  1 קושיביקי •  2 מורויה •  3 אנדו •  4 פוג'יארו •  5 אואדה •  6 שיאוטני •  7 הרקווה •  8 אושימה •  9 יג'ימה •  10 נקג'ימה •   11 סוזוקי •  12 נקמורה • 13 קורוקי •  14 אידגוצ'י • 15 קמקאווה • 16 אסאנו • 17 איווהנמי • 18 מינאמינו • מאמן: טגורמורי | יפן |
| נבחרת יפן – גביע אסיה בכדורגל 2019 |
| --- | --- | --- |
|  1 היגשיגוצ'י •  2 מיורה •  3 מורויה •  4 ססאקי •  5 נגאטומו •  6 ו. אנדו •  7 שיבסאקי •  8 הראגוצ'י •  9 מינאמינו •  10 אינוי •   11 גיטאקווה •  12 גונדה • 13 מוטו •  14 איטו • 15 אוסאקו • 16 טומיאסו • 17 אאוימה • 18 שיאוטני • 19 ה. סאקאי • 20 מקינו • 21 דואן • 22 יושידה • 23 שמידט • מאמן: מוריאסו |  1 היגשיגוצ'י •  2 מיורה •  3 מורויה •  4 ססאקי •  5 נגאטומו •  6 ו. אנדו •  7 שיבסאקי •  8 הראגוצ'י •  9 מינאמינו •  10 אינוי •   11 גיטאקווה •  12 גונדה • 13 מוטו •  14 איטו • 15 אוסאקו • 16 טומיאסו • 17 אאוימה • 18 שיאוטני • 19 ה. סאקאי • 20 מקינו • 21 דואן • 22 יושידה • 23 שמידט • מאמן: מוריאסו | יפן |
| נבחרת יפן – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 קוואשימה •  2 ימאנה •  3 טאניגוצ'י •  4 איטקורה •  5 נגטומו •  6 אנדו •  7 שיבסאקי •  8 דואן •  9 מיטומה •  10 מינאמינו •   11 קובו •  12 גונדה • 13 מוריטה •  14 ג'. איטו • 15 קמאדה • 16 טומיאסו • 17 טנאקה • 18 אסאנו • 19 סאקאי • 20 מאצ'ינו • 21 אואדה • 22 יושידה • 23 שמידט • 24 סומה • 25 מאדה • 26 ה. איטו • מאמן: מוריאסו |  1 קוואשימה •  2 ימאנה •  3 טאניגוצ'י •  4 איטקורה •  5 נגטומו •  6 אנדו •  7 שיבסאקי •  8 דואן •  9 מיטומה •  10 מינאמינו •   11 קובו •  12 גונדה • 13 מוריטה •  14 ג'. איטו • 15 קמאדה • 16 טומיאסו • 17 טנאקה • 18 אסאנו • 19 סאקאי • 20 מאצ'ינו • 21 אואדה • 22 יושידה • 23 שמידט • 24 סומה • 25 מאדה • 26 ה. איטו • מאמן: מוריאסו | יפן |
| נבחרת יפן – גביע אסיה בכדורגל 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 מאקאווה •  2 סוגאווארה •  3 טאניגוצ'י •  4 איטקורה •  5 מוריטה •  6 אנדו •  7 מיטומה •  8 מינאמינו •  9 אואדה •  10 דואן •   11 הוסויה •  12 נוזאווה • 13 נקמורה •  14 ג'. איטו • 15 מצ'ידה • 16 מאיקומה • 17 הטאטה • 18 אסאנו • 19 נקאיאמה • 20 קובו • 21 ה. איטו • 22 טומיאסו • 23 סוזוקי • 24 וטאטנבה • 25 מאדה • 26 סאנו • מאמן: מוריאסו |  1 מאקאווה •  2 סוגאווארה •  3 טאניגוצ'י •  4 איטקורה •  5 מוריטה •  6 אנדו •  7 מיטומה •  8 מינאמינו •  9 אואדה •  10 דואן •   11 הוסויה •  12 נוזאווה • 13 נקמורה •  14 ג'. איטו • 15 מצ'ידה • 16 מאיקומה • 17 הטאטה • 18 אסאנו • 19 נקאיאמה • 20 קובו • 21 ה. איטו • 22 טומיאסו • 23 סוזוקי • 24 וטאטנבה • 25 מאדה • 26 סאנו • מאמן: מוריאסו | יפן |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  CiNii: DA19965793  NDL: 032297709  VIAF: 4905166063385680560009   WorldCat (עם VIAF): 4905166063385680560009
אופני פיקסי

תצלום תקריב של גלגל השיניים האחורי באופני פיקסי. כאשר הגלגל האחורי מסתובב, הוא מסובב את גלגל השיניים ואת השרשרת. לכן, גם הדוושות, שמחוברות לגלגל השיניים הגדול, מסתובבות.
אופני פיקסי (פיקסד גיר / במקור מאנגלית:  Fixed-gear) הם אופני כביש ללא מנגנון הילוכים. לחלופין, יחס התמסורת בין גלגלי השיניים הקדמי והאחורי שלהם קבוע, ובאנגלית: Fixed-gear. באופניים אלה גלגל השיניים האחורי מחובר לגלגל האחורי ללא מנגנון גלגל חופשי (פריי-לוף מגרמנית, Free-wheel באנגלית), אז תנועה של הגלגל האחורי אינה יכולה להתקים ללא תנועה של גלגל השיניים האחורי, שבתורה, באמצעות השרשרת, מיצרת כח מניע בדוושות. לפיכך, כל עוד אופניים כאלו בתנועה - הדוושות מסתובבות בכיוון התנועה. בפרט, בניגוד לאופניים אחרים, אופניים כאלו אינם יכולים לגלוש ללא תנועת דוושות. מנגנון כזה מאפשר לרוכב לבלום ללא בלם, בעזרת התנגדות לתנועת הדוושות, ואף לנסוע לאחור.
שימושים

באופן מסורתי, נעשה שימוש במנגנון אופני הפיקסי באופני מסלול בתחרויות בוולודרום. רוכבי כביש מקצועיים ומועדוני אופניים השתמשו במנגנון לאימונים לשיפור טכניקת הדיווש. החל מתחילת שנות ה-2000 החלו אופני הפיקסי לצבור פופולריות רבה לשימוש עירוני. את תחילת הטרנד מייחסים לשליחי אופניים בערים מרכזיות בארצות הברית.[דרוש מקור]
הודות ליכולת השליטה הגבוהה, משמשים אופני הפיקסי ברכיבה אומנותית (בדרך כלל בתוך אולם סגור) ובמשחקי מגרש כגון כדור-אופן ופולו-אופן.
יתרונות וחסרונות

רוכבי אופניים רוכבים על אופני פיקסי עירוניים מסיבות רבות, ביניהן משקלם הקל, פשטותם, עיצובם המיוחד ותחזוקתם המינימלית.
בקרב חלק מהרוכבים פיקסד גיר נחשב אופנתי יותר משאר צורות העברת הכוח באופניים. בין הנימוקים לכך, האסתטיקה הנקייה בגלל מעוט החלקים והעובדה שהרוכב מתאמץ יותר בעצירת האופניים.
הרכיבה באופני פיקסי בירידה קשה יותר, מכיוון שהדוושות מסתובבות בהתאם למהירות הנסיעה ופעולת הבלימה קשה יותר.
רכיבה על אופני פיקסי נחשבת באופן כללי כמשפרת את יעילות טכניקת הדיווש.
פעולת ההטייה בפניות באופני פיקסי מסוכנת יותר, שכן הדוושות ממשיכות להסתובב במהלך התנועה ולכן נוצרת סכנת התהפכות גבוהה יותר מאשר באופניים שאינם פיקסי, בהם ניתן להרים את הדוושה הקרובה לפנייה בזמן הפנייה.
בזמן סיבוב הדוושות אין אפשרות נתק בין גלגל השיניים הקדמי לגלגל האחורי, לכן כל חפץ שיתפס בין אחד מגלגלי השיניים לשרשרת יהיה נתון לגזירה בגלל התנע של סיבוב הגלגל האחורי. שרוך נעל מדלדל עלול לכן ללכוד את נעל הרוכב שבתורה תילחץ בין גלגל שיניים לשרשרת ותגרום לנעילת השרשרת והגלגל האחורי בזמן רכיבה. בזמן סבוב הדוושות כאשר הגלגל האחורי באוויר (לצורך תחזוקה למשל) חפצים עלולים להתפס בשיני הגלגלים המסתובבים ולגרום נזק או לחפץ עצמו או לאופנים או לשניהם. ידועים מקרים בהם קצות אצבעות נקצצו כשנתפסו בשיני גלגל שיניים מסתובב של אופני פיקסד גיר.
בגלל המנגנון הפשוט יותר, יצור האופניים זול יותר.
רכיבה ללא שימוש בבלם

חלק מרוכבי הפיקסי אינם רואים צורך בהרכבת בלם. במקרים מסוימים רואים רוכבי פיקסי ייחודיים ברכיבה בפיקסי ללא בלמים, מתוך הנחה שרכיבה ללא בלמים מחייבת ריכוז אינטנסיבי ברכיבה.[דרוש מקור] באופני פיקסי ישנה אפשרות לעצור גם ללא שימוש בבלם וזאת על ידי האטה הדרגתית של הגלגל האחורי בלבד בעזרת תנועת הדוושות עד לעצירה, או נעילת הדוושות. בשני המקרים מרחק הבלימה גדול יותר ממרחק הבלימה בשימוש בבלם בשל העובדה שעבודת העצירה איננה מתקיימת בכל מיקומי הדוושות. [דרוש מקור]
עיצוב

אופני פיקסי עירוניים מאופיינים בעיצוב נקי ופשוט. הרעיון העיצובי המרכזי הוא פשטות ושימוש בחלקי האופניים ההכרחיים בלבד. רוכבי פיקסי רבים מעצבים ובונים את אופניהם בעצמם, תוך שימוש בשלדות ובחלקי אופני כביש ישנים אשר נוקו ונצבעו מחדש.
פיקסי בישראל

תופעת הרכיבה על אופני הפיקסי החלה בסביבות שנת 2007 כשמספר רוכבי אופניים הסבו את אופני הכביש הישנים שלהם לאופנים נקיים מכבלים, נטולי הילוכים או מעצורים. בין חלוצי השינוי ניתו למנות את אייל צ'רניכובסקי, שי אלקן ורני בן-יליד. ב-2008 הצטרף אל הרוכבים גם ארנון פישר שפתח את החנות הראשונה בישראל לרוכבי הפיקסי והפך את התופעה השולית לנפוצה. פישר, שכונה על ידי רבים "הסנדק של הפיקסי", החל לייצר אופני פיקסי מקומיים תחת השם "מידליסטה". אופני פיקסי קלים ומיוחדים שיוצרו בישראל על ידי חברת סגל מקרית ביאליק.
חברות האופניים הגדולות זיהו את המגמה העולמית המתרחבת והחלו לייצר בעצמן אופני פיקסי ברמות ובסגנונות שונים. דבר זה העלה את תפוצת השימוש בסוג זה של אופניים שהפכו נפוצות בתרבות התחבורתית העירונית.
אופני כביש יפניים מתחילת שנות השמונים שהוסבו לאופני פיקסי.
אורסוס A

| --- | --- |

Ursus A - אוטובוס (אוטובוס מבוסס על תושבת אורסוס AW) בוורשה (צולם ב-27 בפברואר 1932)
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Ursus SA
 שנות ייצור:  1931–1928
 יחידות שיוצרו:  884
 הרכבה:  פולין פולין
 מודל אחריו:  פולסקי פיאט 621
 אורך:  5,115 מ"מ
 רוחב:  2,000 מ"מ
 גובה:  2,500 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, מנוע ארבע פעימות, 2,873 סמ"ק המפיק 35 כ"ס ב-1,800 סל"ד, מנוע קירור מים
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות + הילוך אחורי
 מהירות מרבית:  60 קמ"ש
 צריכת דלק:  21 ליטר ל-100 ק"מ
אורסוס A (בפולנית: Ursus A) היא סדרה של משאיות ואוטובוסים מתוצרת יצרנית כלי הרכב החקלאים Ursus SA (אנ') אשר יוצרו בין השנים 1931–1928 ב-פולין ברישיון יצרנית הרכב הצבאי האיטלקי S.P.A.
Società Piemontese Automobili (אנ')
"אורסוס A" היסטוריה

בשנת 1924 הזמינה ממשלת פולין סדרה גדולה של משאיות 1.5-3.0 טון. "אורסוס" אמור היה לספק 1050 משאיות בשלוש פעימות. משאיות הפעימה הראשונה היו אמורות להיות מיובאיים מצרפת ואיטליה, משאיות הפעימה השנייה שהורכבה מקומית מחלקים מיובאים, ואילו משאיות הפעימה האחרונה הייתה אמורה להיות מיוצרת במקום בפולין. החברה החלה לבנות מפעל חדש ב-"Czechowice-Dziedzice" (אנ') ליד ורשה כדי להתאים את קווי הייצור החדשים, אך הבנייה הייתה איטית.
בסופו של דבר הצבא הפולני הסכים לרכוש 400 יחידות מצרפת ואיפשר לחברת "Ursus SA" להתמקד בייצור. ב־11 ביולי 1928 יצאו מהמפעל 52 משאיות "אורסוס A" הראשונות.
"אורסוס A" היה בעצם שינוי של המשאית האיטלקית, המותאמת למזג האוויר הפולני הקשה ולכבישים גרועים. בתחילה היו השינויים קלים, ההבדל הבסיסי היה מטען גדול יותר (2.5 טון במקום 2 טון) ומצנן פשוט.
עם הזמן נוספו שינויים נוספים (בעיקר שלושה סוגים של משאיות) שהביאו לייצור מגוון של גרסאות. הגרסה המוקדמת ביותר הייתה משאית פתוחה, עם פנל בד מתקפל, שהוחלפה במהירות במשאית עם גג קבוע וחלונות צד פתוחים. הגרסה הסופית כללה משאית סגורה. עד שנת 1931, כאשר הייצור הועבר לטובת היצרנית "Państwowe Zakłady Inżynierii" (אנ') שייצרה את דגם "פולסקי פיאט 621" (אנ')
נמסרו 884 כלי רכב, כולל 509 לשוק האזרחי.
ממאפייני משאיות "אורסוס A"

שלדה: משאית: פלדה ועץ
מנוע: 4 צילינדרים, 4 פעימות, שסתום צדדי, מקורר נוזלים, בפוזיציה קדמית
מצמד: רב-פלטה יבשה
תיבת הילוכים: 4 מהירויות קדימה + 1 אחורה
מתלים: קדמי ואחורי עם סרנים קשיחים עם קפיצי עלים חצי אליפטיים
בלמים: דוושה על הגלגלים האחוריים, ידנית על גל הארכובה
משקל שפה: 1540 ק"ג
סוגי הנעות

הנעה 4x2
הנעה 4x6
דגמים

"Ursus A" - דגם בסיסי
"Ursus A30" - דגם משופר (מודרני)
"Ursus AW" - מסגרת מאורכת המותאמת לעד 3 טון מטען, המשמשת בעיקר לבניית אוטובוסים
"Ursus AT 3" - גרסת שטח עם שלושה סרנים, דגם ה- "Ursus AT 3" שלושת הצירים נבנה על בסיס השלדה הסטנדרטית, עם משיכה על שני הצירים האחוריים,
"Ursus 303" - הגרסה המודרנית של "Ursus AT 3"
גלריה

"אורסוס A" - משאית
"אורסוס A" - משאית
"אורסוס A" - משאית, תמרוני הגדוד הראשון של רובים רכובים (צולם באוגוסט 1933)
"אורסוס A" - משאיות (קבוצת בתי ספר לאופנועים)
"אורסוס A" - משאית
הערות שוליים

↑  אורסוס A - תמונות topworldauto.com/cars/ursus/ursus-a
↑  אורסוס polskie-auta.pl/stara/ursus
↑  כוחו של אורסוס - חלק 1 (פולנית) konstrukcjeinzynierskie.pl/redakcja
אלכסנדר אובארוב

אלכסנדר ויקטורוביץ' אובארוב (ברוסית: Александр Викторович Уваров; נולד ב-13 בינואר 1960 באורחובו זוייבו, מחוז מוסקבה, ברית המועצות), הידוע בעיקר בכינויו שורה אובארוב (Шура Уваров), הוא שוער כדורגל ישראלי-רוסי-סובייטי לשעבר. הוא שיחק שנים רבות במכבי תל אביב ופרש ממשחק פעיל בשנת 2000. משמש כמאמן השוערים בקבוצת הנוער של מכבי תל אביב.
קריירה

אובארוב הגיע לישראל בשנת 1991 מקבוצת דינמו מוסקבה איתה זכה בגביע הסובייטי ב-1984. שנה קודם לכן עוד הופיע במונדיאל במדי נבחרת ברית המועצות. הפתיחה במכבי הייתה קשה, ובארבעת המשחקים הראשונים שלו ספג 9 שערים. התקשורת והקהל הפעילו לחץ רב להחליפו, אולם אברהם גרנט, מאמן הקבוצה באותם ימים, החליט לתת לו הזדמנות נוספת. החלטתו של גרנט התבררה כנכונה. אובארוב והגנת מכבי שכללה גם את חברו אלכסנדר פולוקארוב, ספגו בחמשת המחזורים הראשונים 12 שערים, אך השתפרו בצורה ניכרת וב-25 המחזורים הנותרים ספגו רק 16 שערים. בסיום אותה עונה זכתה מכבי תל אביב באליפות. בסך הכול זכה אובארוב במדי מכבי בשלוש אליפויות, שני גביעי מדינה ופעמיים בגביע הטוטו. משחק הפרישה של אובארוב ב-13 במאי 2000 הסתיים בניצחון 1-4 על בית"ר ירושלים.
אובארוב נחשב לאחד מגדולי השחקנים ששיחקו במכבי תל אביב ובכדורגל הישראלי. במרוצת הזמן הוא גם זכה לאהדת הקהל.
לאחר פרישתו ממשחק מונה למאמן השוערים של מכבי תל אביב ושל נבחרת ישראל. בנבחרת ישראל מילא תפקיד זה עד שנת 2012, עת החליט מאמן הנבחרת החדש אלי גוטמן למנות במקומו את גיורא אנטמן.
ולדימיר איביץ', שמונה למאמן הקבוצה לקראת עונת 2018/19, הביא עימו צוות אימון. בעקבות כך סיים אוברוב את תפקידו בקבוצה הבוגרת, לאחר 18 שנים, ומונה למאמן שוערים בקבוצת הנוער.
משפחתו

אובארוב מחזיק כיום באזרחות ישראלית ומתגורר בישראל יחד עם ילדיו ג'ניה ואליסה. ב-2021 התאלמן מאשתו לובה.
תארים > כשחקן

הגביע הסובייטי 1983/1984
אליפויות: 3 (1991/1992, 1994/1995, 1995/1996)
גביע המדינה:
זכיות: 2 (1993/1994, 1995/1996)
פיינליסט: 3 (1991/1992, 1992/1993, 1996/1997)
גביע הטוטו: 1 (1992/1993)
תארים > כמאמן שוערים

אליפויות: 4 (2002/2003, 2012/2013, 2013/2014, 2014/2015)
גביעי המדינה: 4 (2000/2001, 2001/2002, 2004/2005, 2014/2015)
גביע הטוטו: 3 (2008/2009, 2014/2015, 2017/2018)
הערות שוליים

↑  "מועדון שחקני העבר: שורה אובארוב - מועדון הכדורגל מכבי תל אביב". מועדון הכדורגל מכבי תל אביב. 2017-01-13. נבדק ב-2017-01-13.
↑  גידי ליפקין, ‏אובארוב הודח לנוער של מכבי: לא מתכוון לעזוב, באתר ONE‏, 10 ביוני 2018
↑  אשר גולדברג, אובארוב, טרטיאק ומגאמדוב קיבלו אזרחות, באתר הארץ, 3 ביוני 2003
| נבחרת ברית המועצות – מונדיאל 1990 |
| --- | --- | --- |
|  1 דסאייב •  2 בסונוב •  3 חידיאטוללין •  4 קוזנצוב •  5 דמיאננקו •  6 רץ •  7 אלייניקוב •  8 ליטובצ'נקו •  9 זאברוב •  10 פרוטאסוב •   11 דוברובולסקי •  12 בורודיוק • 13 צווייבה •  14 ליוטיי • 15 ירמצ'וק • 16 צ'אנוב • 17 זיגמנטוביץ' • 18 שאלימוב • 19 פוקין • 20 גורלוקוביץ' • 21 ברושין • 22 אוברוב • מאמן: לובנובסקי |  1 דסאייב •  2 בסונוב •  3 חידיאטוללין •  4 קוזנצוב •  5 דמיאננקו •  6 רץ •  7 אלייניקוב •  8 ליטובצ'נקו •  9 זאברוב •  10 פרוטאסוב •   11 דוברובולסקי •  12 בורודיוק • 13 צווייבה •  14 ליוטיי • 15 ירמצ'וק • 16 צ'אנוב • 17 זיגמנטוביץ' • 18 שאלימוב • 19 פוקין • 20 גורלוקוביץ' • 21 ברושין • 22 אוברוב • מאמן: לובנובסקי | ברית המועצות |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007394743905171  VIAF: 3758154923701963780006   WorldCat (עם VIAF): 3758154923701963780006
סוברהמניאם ג'אישנקר

זהו שם פטרונומי הודי; השם  הוא פטרונים, ונהוג להתייחס לנשוא הערך בשמו הפרטי, ג'אישנקר.
סוברהמניאם ג'אישנקר (בהינדי: सुब्रह्मण्यम जयशंकर‏; נולד ב-9 בינואר 1955) הוא דיפלומט ופוליטיקאי הודי המכהן כשר החוץ בממשלת הודו מ-30 במאי 2019. הוא חבר במפלגת העם ההודית וחבר ברג'יה סבהה מ-5 ביולי 2019. כיהן כמנכ"ל משרד החוץ של הודו מינואר 2015 עד ינואר 2018.
הוא הצטרף לשירות החוץ ההודי בשנת 1977 ובמהלך הקריירה הדיפלומטית שירת בתפקידים שונים בהודו ומחוצה לה, כולל כנציב העליון בסינגפור (2007–2009) וכשגריר בצ'כיה (2001–2004), סין (2009–2013) וארצות הברית (2014–2015).
ביוגרפיה

ג'אישנקר נולד בדלהי ב-9 בינואר 1955 למשפחה טמילית-הינדית.
ג'אישנקר למד בבית הספר של חיל האוויר, בדלהי, ובבית הספר הצבאי בנגלור. לאחר מכן עשה את התואר הראשון שלו בכימיה ממכללת סנט סטפן, דלהי. הוא מחזיק בתואר שני במדעי המדינה ודוקטורט ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת ג'ווהרלל נהרו, שם התמחה בדיפלומטיה גרעינית.
קריירה דיפלומטית

ג'אישנקר הצטרף לשירות החוץ ההודי ב-1977, ושימש כמזכיר שלישי ומזכיר שני בשגרירות הודו במוסקבה בין השנים 1979 ל-1981, שם למד רוסית. מ-1985 עד 1988 הוא היה המזכיר הראשון בשגרירות הודו בוושינגטון.
מ-1988 עד 1990 שירת בסרי לנקה כמזכיר ראשון ויועץ מדיני לכוח שמירת השלום ההודי (IPKF). מ-1990 עד 1993, הוא היה יועץ (מסחרי) בשגרירות הודו בבודפשט. כשחזר לניו דלהי, שימש כמנהל אגף מזרח אירופה במשרד החוץ ההודי וכמזכיר העיתונות וכותב הנאומים של נשיא הודו שנקר דיאל שרמה.
ג'אישנקר מונה למנכ"ל משרד החוץ של הודו ב-29 בינואר 2015 וכיהן בתפקיד עד ינואר 2018.
קריירה דיפלומטית > תפקידים דיפלומטיים

סגן שגריר הודו ביפן (1996–2000)
שגריר הודו בצ'כיה (נובמבר 2000–יולי 2004)
נציב העליון של הודו בסינגפור (ינואר 2007–יולי 2009).
שגריר הודו בסין (אוגוסט 2009–דצמבר 2013)
שגריר הודו בארצות הברית (ספטמבר 2013–ינואר 2015)
קריירה פוליטית

ג'אישנקר מונה על ידי נרנדרה מודי ב-31 במאי 2019 לשר החוץ של הודו הוא החליף את סושמה סוואראג', שהייתה שר החוץ בממשלתו הראשונה של מודי.
ב-5 ביולי 2019, הוא נבחר כחבר הרג'יה סבהה מטעם מפלגת העם ההודית עבור מדינת גוג'ראט.
חיים אישיים

ג'ישנקר היה נשוי לשובהה עד שמתה מסרטן. השניים הכירו בזמן שלמדו באוניברסיטת ג'ווהרלל נהרו. מאוחר יותר, הוא התחתן עם קיוקו, ממוצא יפני. יש לו שני בנים ובת.
אחיו הוא ההיסטוריון סנג'איי סוברהמניאם.
הערות שוליים

↑  "Shri S. Jaishankar". National Portal of India. נבדק ב-18 באוגוסט 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ACC Appointment, Press Information Bureau, 29 January 2015.
1 2  S Jaishankar, is the new foreign secretary, Hindustan Times, 29 January 2015.
↑  "MEA | About MEA : Profiles : Foreign Secretary". www.mea.gov.in. נבדק ב-7 בפברואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "A gentleman Brahmin". Hindustan Times (באנגלית). 6 בפברואר 2011. נבדק ב-7 באפריל 2023. he was like all displaced Tamil Brahmins {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Who is S Jaishankar?". The Times of India (באנגלית). 29 בינואר 2015. נבדק ב-8 בינואר 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Dr. S. Jaishankar, Ambassador of India - Beijing. Embassy of India, Beijing, China". אורכב מ-המקור ב-16 בינואר 2010. נבדק ב-4 ביוני 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "ANI Podcast with Smitha Prakash". ANI News (באנגלית). 21 בפברואר 2023. נבדק ב-21 בפברואר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Dr. S. Jaishankar, Ambassador of India – Beijing. Embassy of India, Beijing, China". אורכב מ-המקור ב-16 בינואר 2010. נבדק ב-4 ביוני 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Dixit, Jyotindra Nath (4 ביוני 1998). Assignment Colombo. Konark Publishers. ISBN 9788122004991. נבדק ב-4 ביוני 2019 – via Google Books. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "S Jaishankar, India's New Foreign Secretary: 10 Things you should know about him". India Today. אורכב מ-המקור ב-30 באוקטובר 2016. נבדק ב-1 בפברואר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Dr. Subrahmanyam Jaishankar, External Affairs Minister, משרד החוץ של הודו (באנגלית)
↑  "Embassy Of India, Beijing". 16 בינואר 2010. אורכב מ-המקור ב-16 בינואר 2010. נבדק ב-4 ביוני 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Jaishankar moving to U.S. after eventful tenure in China, The Hindu, 13 December 2013.
↑  "Meet Subrahmanyam Jaishankar, the new Indian Ambassador to USA". נבדק ב-24 בדצמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "PM Modi allocates portfolios. Full list of new ministers", Live Mint, 31 במאי 2019 {{citation}}:  (עזרה)
↑  Roche, Elizabeth (30 במאי 2019). "S Jaishankar: Modi's 'crisis manager' sworn-in as union minister". LiveMint. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "S Jaishankar takes oath as Rajya Sabha member". India Today (באנגלית). Delhi. PTI. 8 ביולי 2019. נבדק ב-13 ביוני 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Meet S Jaishankar's Japan-origin wife Kyoko, daughter Medha Jaishankar". DNA India. 2 במרץ 2023. נבדק ב-11 במרץ 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "S Jaishankar, Surprise Pick in Modi's Cabinet, May Play Key Role On Foreign Affairs". Pranay Sharma. Outlook. 30 במאי 2019. נבדק ב-12 ביוני 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Haniffa, Aziz (11 במרץ 2014). "India's new US envoy presents credentials to Joe Biden". Rediff.com. נבדק ב-15 בפברואר 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012377355305171  The CINII id DB00032707 is not valid.  GND: 1215290152  LCCN: n2021241329  NDL: 032562539  SUDOC: 276151488  VIAF: 5816161634384610850000   WorldCat (עם VIAF): 5816161634384610850000