stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מארבי ינשוף וגירית
תוצאות

בשנים 1968–1969 נערכו כ-400 מבצעי "ינשוף ו"גירית". רוב הפעולות נעשו מול גזרת פיקוד הצפון. במהלך פעולות אלו נהרגו 15 חיילים מצבא ירדן ו-17 מחבלים ופוצצו 71 מבנים. לצה"ל היו בפעולות אלו 9 הרוגים ו-21 פצועים.
לקריאה נוספת

מירב הלפרין, טורפי הלילה - סיפורה של סיירת גולני, הוצאת ידיעות אחרונות, 2018, עמודים 49–50
הערות שוליים

1 2  זאב דרורי, אש בקווים: מלחמת ההתשה בחזית המזרחית 1967–1970, בן שמן: מודן הוצאה לאור בע"מ, 2012, עמ' 169–170
↑  טל טובי, עורכים: יגאל אייל ואלי מיכלסון, "בושם מסריח העיקר שיעשה את העבודה" – עיצוב תפיסת ההגנה בגבולה המזרחי של מדינת ישראל: 1967–1968, "יסודות" - כתב העת של המחלקה להיסטוריה בצה"ל, מודן הוצאה לאור (בן שמן), ומשרד הביטחון ההוצאה לאור, 2019, עמ' 227
מוחראני

מצודת מוחראני
מפת אחוזת נסיך מוחראני
מוּחרַאנִי (בגאורגית: მუხრანი; במקור מוּחנַארִי בגאורגית: მუხნარი, "חֹרֶשׁ-אַלוֹן") הוא מחוז היסטורי במזרח גאורגיה, שפלה בשטח של מחוז מצחתה מתיאנתי בגאורגיה של היום, צפונית לעיר מצחתה. הוא שוכן בתוך הגבולות ההיסטוריים של כארתלי מוקף בנהר הקורה ושני יובלות שלו: כּסַאנִי (אנ') ואראגווי.
ממוקם בצורה אסטרטגית על נתיבי מעבר ראשיים החוצים את גאורגיה של העת העתיקה ושל ימי הביניים. שפלה פורייה וברת השקיה, אזור מתקדם מבחינה כלכלית ובמובן מסוים קישרה בין המחוזות שנמצאות בשפלה של כארתלי למחוזות שנמצאות ברמה של כארתלי.
במאה השנייה עד המאה הרביעית לספירה, שכן באזור היישוב דזַאלִיסִי (אנ'), אחד היישובים החשובים ביותר באיבריה הקווקזית. הרשומות הגאורגיות מימי הביניים מתארים את מוחראני כאזור מיוער, שהיה מועדף על ידי מלכי גאורגי לציד. לאחר מכן מסופר כי משפחת האצולה דזַאגַאנִיסדזֶה (ძაგანისძე) הייתה בעלת המחוז מן המאה ה-8/9 לשנת 1123, עת בו הוחרמה על ידי דוד הבנאי. מוחראני הפכה לחלקה משגשגת של השטחים המלכותיים. חלקו נתרם על ידי הכתר מאוחר יותר למנזר שיו-מר'ווימה וקתדרלת סווטיצחובלי.
בשנת 1512 עבר המחוז בבעלות תורשתית לענף עקיף של שושלת בגרטיוני ששלטה בממלכת כארתלי (אנ'). זה קרה כאשר בגרט הראשון (אנ') הצליח לקבל את הזכות להחזיק את מוחראני ללא תשלום מידי דוד העשירי, מלך כארתלי, שהיה אחיו הבכור. כגמול על סיוע קריטי שלו במאבק של דוד בגאורגי השני (אנ'), מלך ממלכת קאחתי. מאותו זמן ואילך, נקרא האדון של מוחראני בשם מוּחרַאן-בַּאטוֹנִי (მუხრან-ბატონი), והענף הבגרטיוני נקרא בַּגרַטִיוֹן-מוּחרַאנֵלִי (חלק מנציגי המשפחה התאזרחו ברוסיה בשם נסיכי בַּגרַטִיוֹן-מוּחרַאנסקִי). עם ירידת סמכותו של השלטון המרכזי, הפכה מוחראני לאחוזה פאודלית אוטונומית שנקראה סַאתַאווַאדוֹ (אנ') - "אחוזת התַאווַאדִי (אנ')" או נסיכות גאורגית. היא נקראה סַאמוּחרַאנבַּאטוֹנוֹ (גאו') - "אחוזת מוחראן-באטוני". היישוב הראשי של נסיכות זו נקראה שִׁיוֹסאוּבַּאנִי ומשנות השבעים של המאה ה-18 היא ידועה בשם מוחראני (גאו'). המבצר שנבנה במפגש הנהרות הקורה והכּסַאנִי (אנ'), בתחילת המאה ה-16, שימש כמעוז מרכזי באזור. כפרים נוספים שהוחזקו על ידי נסיכי מוחראן-באטוני היו: אר'איאני (אנ'), חַאנדַאקִי (גאו'), תֵזִי (גאו'), אוֹקַאמִי (גאו') ובחלק מהזמן לַאמִיסקַאנָה (גאו') גרֵמִיסחֶווִי (גאו'). המעמד האוטונומי של מוחראני נמשך עד לסיפוח הרוסי של מזרח גאורגיה בשנת 1801 (אנ'), אבל לא בוטל לחלוטין עד לשנות הארבעים של המאה ה-19.
הערות שוליים

↑  בַּאטוֹנִי (אנ') היה תואר גאורגי שבימי הביניים היה יכול להיות מיוחס לריבון הגבוה ביותר בהיררכיה הפאודלית - מלך או בעלים פאודלי של איכרים. כיום משמעותו "אדון".
מחלות והפרעות של הוושט

| --- | --- |
 תחום:  גסטרואנטרולוגיה 
 מיקום אנטומי:  ושט 
 טיפול:  לידוקאין 
 קישורים ומאגרי מידע
 MeSH:  D004935
 
מחלות של הוושט יכולות לנבוע כתוצאה ממומים מולדים, או שהן יכולות להתרחש מאוחר יותר במהלך החיים. כך למשל, אנשים רבים חשים תחושת "שרפה" בחזה באופן תדיר, (באנגלית- heartburn) הנגרמת כתוצאה מעלייה חזרה של תוכן חומצות בקיבה בחזרה אל הוושט - תופעה המכונה רפלוקס קיבתי ושטי. לטווח הארוך, חזרה של חומצות קיבה אל הוושט עלולה לגרום לתסמונת בארט, שהיא הסיבוך השכיח ביותר של רפלוקס קיבתי וושטי כאמור, המקושר לסיכון מוגבר של אדנוקרצינומה בוושט.
מחלות שונות או מומים שונים של הוושט:
מומים מולדים בוושט
אכלזיה
סרטן הוושט
דלקות הוושט
תסמונת בארט
סינדרום מלורי ווייס
דיספגיה נוירוגנית
מחירון לוי יצחק

שער מחירון לוי יצחק מ-1 ביולי 2009
מחירון לוי יצחק הוא מחירון חודשי לכלי תחבורה, אשר נחשב למוסמך בענף הביטוח ושמאות הרכב בישראל.
המחירון מציג את מחירי מרבית דגמי כלי הרכב הנמכרים בארץ, בטבלאות ממוינות לפי שם יצרן, דגם, שנת ייצור, רמת גימור ועוד. המחירון מספק כלים לשקלול גורמים נוספים המשפיעים על המחיר כגון מספר הבעלויות הקודמות ("יד"), קילומטראז' ואבזור.
המחירון החל להתפרסם בשנת 1974 על ידי שמאי הרכב לוי יצחק, ותחילה כלל מספר מועט של דגמי מכוניות, אלה שהיו מקובלים בשוק הרכב הישראלי. עם גידול מספר הדגמים המיובאים לישראל, למשל עם התרחבות כניסתם של יצרני הרכב היפנים באמצע שנות ה-80 גדל המחירון בהתאם. חשיבותו של המחירון גדלה כאשר החל לשמש את הבנקים ואת חברות הביטוח כבסיס להערכת שוויין של מכוניות.
בשנת 1982 הקים לוי יצחק את חברת לוי יצחק – החברה לשמאות וסקרים בע"מ, המפרסמת את המחירון. בנוסף להכנסה ממכירת המחירון, לחברה הכנסה ממודעות המתפרסמות במחירון.
בשנת 2020 הושקה אפליקציית מובייל לעיון בנתוני המחירון.
מחירון לוי יצחק מקובל כל כך לשימוש שיש שטענו כי הוא מהווה מונופול. בשנת 2021 קמה למחירון תחרות ממשרד התחבורה, שהשיק את "מחירון העם" - מחירון המבוסס על דיווחי הציבור בעסקאות מכירת רכב. לוי יצחק התנגד לצעד זה.
ראו גם

קארספורום
מחירון דקל
הערות שוליים

↑  מחירון לוי יצחק בחינם באינטרנט עובר לטלפון החכם, באתר Wheel חדשות ומבצעי רכב, ‏25 בספטמבר 2020
↑  מחירון יצחק לוי, דה מרקר - קפה.
↑  קינן כהן‏, "מחירון העם": מהיום זמין לכולם, באתר וואלה, 23 במאי 2021
↑  עמר כהן, ‏מחיר הרכב / לוי יצחק דורש משרת התחבורה מירי רגב לגנוז את היוזמה למחירון רכב ממשלתי, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 7 בדצמבר 2020
מבצע ממשי

מבצע ממשי (הידוע גם בשם קרב הרייכסוואלד) היה החלק הצפוני בתנועת מלקחיים של בעלות הברית שהתרחשה בין 8 בפברואר ל-11 במרץ 1945 במהלך השלבים האחרונים של מלחמת העולם השנייה. המבצע נוהל על ידי קבוצת הארמיות ה-21 האנגלו-קנדית של פילדמרשל ברנרד מונטגומרי, שהורכבה בעיקר מהארמייה הקנדית הראשונה בפיקודו של לוטננט-גנרל הארי קריראר והקורפוס הבריטי ה-30 בפיקודו של לוטננט-גנרל בריאן הורוקס.
המבצע היווה את תנועת המלקחיים הצפונית והחל עם הקורפוס ה-30 שהתקדם דרך יער רייכסוואלד (Reichswald) בעוד שדיוויזיית הרגלים הקנדית ה-3, בכלי רכב אמפיביים, טיהרה עמדות גרמניות במישור הריין המוצף. ההתקדמות של בעלות הברית התנהלה לאט מהצפוי ובמחיר גבוה יותר מאחר שהצבת הדרומית האמריקאית; מבצע רימון התעכב בשל הצפה מכוונת של נהר הרור על ידי הכוחות הגרמניים בפיקודו של אלפרד שלם, מה שאיפשר את ריכוזם נגד התקדמות כוחות חבר העמים הבריטי.
הלחימה הייתה קשה, אך התקדמות בעלות הברית נמשכה. ב-22 בפברואר, לאחר שהתרחקו מהרייכסוואלד, ועם הערים קלווה וגוך (Goch) בשליטתן, חודשה המתקפה כמבצע בלוקבאסטר על ידי הארמייה התשיעית של ארצות הברית ליד גלדרן (Geldern) ב-4 במרץ כהמשך למבצע רימון. הלחימה נמשכה כשהגרמנים ניסו לשמור על ראש גשר בגדה המערבית של הריין בווזל ולפנות כמה שיותר אנשים וכמה שיותר ציוד. לבסוף, ב-10 במרץ, הסתיימה הנסיגה הגרמנית והגשרים האחרונים נהרסו.
רקע

גנרל דווייט ד. אייזנהאואר, מפקד בעלות הברית, החליט שהדרך הטובה ביותר לתוך גרמניה תהיה על פני האדמות השטוחות יחסית של צפון אירופה, תוך כדי כיבוש הלב התעשייתי של חבל הרוהר. זה דרש תחילה שכוחות בעלות הברית יגיעו אל הריין לכל אורכו. קבוצת הארמיות ה-21 של מונטגומרי הקימה חזית לאורך המז בסוף 1944 ושקלה גם כמה פעולות התקפיות להרחבת והגנת ראש הגשר של ניימכן והגשרים החשובים שלו (שנכבשו במהלך מבצע מרקט גארדן). הצעה אחת כזו, Valediction (פיתוח של תוכנית קודמת; Wyvern) – הסתערות מדרום-מזרח לניימכן בין נהרות הריין והמז, נגנזה בתחילה על ידי מונטגומרי. ב-7 בדצמבר 1944 התכנסה ועידה במאסטריכט שכללה גנרלים של בעלות הברית, כדי לשקול דרכים לשמור על לחץ על הגרמנים לאורך כל החורף. כתוצאה מכך, Valediction קודם והוקצה לארמייה הקנדית הראשונה. הקורפוס ה-30 הבריטי צורף לקנדים לצורך המבצע והתאריך נקבע באופן זמני ל-1 בינואר 1945. בשלב זה, השם Veritable (ממשי) ניתן למבצע במקום Valediction.
במקרה, המבצע התעכב בשל הסחת הכוחות לבלימת המתקפה הגרמנית דרך הארדנים בדצמבר (הקרב על הבליטה), ויתרונות בעלות הברית באדמה קשה וקפואה אבדו.
מטרת המבצע הייתה לפנות את הכוחות הגרמניים מהאזור שבין נהרות הריין למז, מזרחית לגבול גרמניה־הולנד בחבל הריין. זה היה חלק מאסטרטגיית "החזית הרחבה" של אייזנהאואר לכבישת כל הגדה המערבית של הריין לפני חצייתו. הציפייה של בעלות הברית הייתה שהקצה הצפוני של קו זיגפריד יהיה מוגן פחות טוב מאשר במקומות אחרים ותנועת איגוף סביב הקו אפשרית ותאפשר הסתערות מוקדמת על חבל הרוהר התעשייתי.
המבצע הייתה הזרוע הצפונית של תנועת מלקחיים. זרוע הצבת הדרומית, מבצע רימון, הייתה אמורה להתבצע על ידי הארמייה התשיעית האמריקאית בפיקודו של לוטננט גנרל ויליאם הוד סימפסון. למבצע היו כמה סיבוכים. ראשית, השטח המיוער בכבדות, הדחוס בין נהרות הריין והמז, הפחית את היתרונות האנגלו-קנדיים בכוח אדם ובשריון; המצב החריף בשל קרקע רכה שהופשרה לאחר החורף וגם בשל הצפה מכוונת של מישור הריין הסמוך.
סדר הכוחות > בעלות הברית

בשלב זה, קבוצת הארמיות ה-21 הייתה מורכבת מהארמייה השנייה הבריטית (לוטננט גנרל מיילס דמפסי), הארמייה הקנדית הראשונה (לוטננט גנרל הארי קריראר) והארמייה התשיעית של ארצות הברית (לוטננט גנרל ויליאם סימפסון). במהלך המבצע תוכנן כי הקורפוס ה-30 הבריטי המתוגבר, בפיקודו של לוטננט גנרל בריאן הורוקס, יתקדם דרך יער רייכסוואלד ומישורי השיטפונות הסמוכים לו לכביש קלווה – גוך.
לארמייה הקנדית הראשונה היה תקופה קשה בה היה עליה לפנות את דרכי הגישה לאנטוורפן במהלך הסתיו שעבר. היא הייתה, מבחינה מספרית, הקטנה מבין ארמיות בעלות הברית בצפון אירופה, ולמרות שמה, הכילה יחידות בריטיות משמעותיות כחלק מהמבנה שלה. עבור מבצע ממשי, היא חוזקה עוד יותר על ידי הקורפוס ה-30. בתחילת המבצע, פריסת בעלות הברית הייתה, משמאל לימין על פני חזית בעלות הברית:
דיוויזיית הרגלים הקנדית השלישית (מייג'ור גנרל דניאל ספרי)
דיוויזיית הרגלים הקנדית השנייה (מייג'ור גנרל אלברט ברוס מתיוס)
דיוויזיית השריון הקנדית הרביעית (מייג'ור גנרל כריס ווקס)
דיוויזיית הרגלים ה-15 (הסקוטית) (מייג'ור גנרל קולין מיור ברבר)
דיוויזיית הרגלים ה-53 (הוולשית) (מייג'ור גנרל רוברט נוקס רוס)
דיוויזיית הרגלים ה-51 (היילנד) (מייג'ור גנרל טום רני)
דיוויזיות נוספות הוכפפו עם התקדמות המבצע:
דיוויזיית הרגלים ה-43 (וסקס) (לוטננט גנרל אייבור תומאס) – חלק מהעתודה של הקורפוס ה-30 בתחילת המבצע.
דיוויזיית המשמר המשוריינת (מייג'ור גנרל אלן אדייר) – חלק מהעתודה של הקורפוס ה-30 בתחילת המבצע.
החטיבה המשוריינת הבריטית ה-4 (בריגדיר ה. קראקרופט) – חלק מהעתודה של הקורפוס ה-30 בתחילת המבצע.
דיוויזיית השריון ה-11 (מייג'ור גנרל פיליפ רוברטס) – הועברה מעבר למז מהארמייה השנייה הבריטית עם התקדמות המבצע.
סדר הכוחות > הגרמנים

הערכות של הפיקוד העליון הגרמני היו שהתקדמות של בעלות הברית דרך הרייכסוואלד תהיה קשה מדי וההסתערות הצפויה תהיה של הארמייה השנייה הבריטית מאזור פנלו. לכן הוצבו שם עתודות להגיב על כך. אלפרד שלם, המפקד הגרמני המקומי, לא הסכים בתוקף, והאמין שהרייכסוואלד הוא הנתיב הסביר יותר. הוא פעל בניגוד להערכות הממונים עליו ולכן דאג שהאזור יהיה מבוצר היטב, חיזק את הגנות קו זיגפריד והעביר בשקט חלק מהעתודות שלו להתקרב לקו ההתקפה הזה, מה שאומר שכוחות עילית טריים היו זמינים עבורו.
דיוויזיית הרגלים ה-84 (פיביג)
גדוד נגד טנקים כבד 655
דיוויזיית הרגלים ה-180 (קלוסטרקמפר)
דיוויזיית הצנחנים ה-6 (פלוכר)
דיוויזיית הצנחנים ה-7 (ארדמן)
קורפוס הפאנצר ה-47 (גנרל היינריך פון ליטוויץ)
דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-15 (וולפגנג מאוקה)
הדיוויזיה ה-346 (שטיינמולר)
פני השטח

בעלות הברית התקדמו מחרוסביק (Groesbeek), שנכבשה במהלך מבצע מרקט גארדן, מזרחה לקלווה וגוך, פנתה דרומה מזרחה לאורך הריין עד לקסנטן (Xanten) ולהתקדמות כוחות ארצות הברית. כל אזור הקרב היה בין נהרות הריין והמז, בתחילה דרך הרייכסוואלד ולאחר מכן על פני ארץ חקלאית.
הרייכסוואלד הוא אזור מיוער קרוב לגבול הולנד-גרמניה. מישור השיטפונות של הריין, היה ברוחב 3.2–4.8 קילומטרים (ואשר בעת המבצע הותר להציפו לאחר חורף רטוב), היה הגבול הצפוני של השטח ומישור ההצפה היה הגבול הדרומי. רכס רייכסוואלד הוא שריד קרחוני שכשהוא רטוב הופך בקלות לבוץ. בזמן המבצע, הקרקע הופשרה ובעיקר לא הייתה מתאימה לכלי רכב גלגליים ובעלי זחלים, ותנאים אלו גרמו לתקלות במספר ניכר של טנקים.
המסלולים ביער היו בעיה עבור בעלות הברית, הן במהלך ההתקדמות ביער והן בהמשך לאספקה ותגבורת. הכבישים הראשיים היחידים באזור עברו מצפון ליער (מניימכן לקלווה) ומדרומו (ממוק (Mook) לגוך) – שום נתיב סלול ממזרח למערב לא עבר דרכו. היו שלושה מסלולים מצפון לדרום: מהקנס (Hekkens) לקרננבורג (Kranenburg), מהקנס לקלווה ומקלווה לגוך, לאורך הקצה המזרחי של הרייכסוואלד. המחסור בדרכים מתאימות הוחמר בשל הקרקע הרכה וההצפה המכוונת של מישורי השיטפונות, שהצריכו שימוש בכלי רכב אמפיביים. הכבישים הטובים המעטים נפגעו במהירות והתפרקו בשל התנועה הכבדה המתמדת בהם במהלך המבצע.
הגרמנים בנו שלושה קווי הגנה. הראשון היה מוילר (Wyler) למז לאורך הקצה המערבי של הרייכסוואלד, אשר אויש על ידי הדיוויזיה ה-84 ורגימנט הצנחנים ה-1; זה היה קו "מלכודות" שנועד רק לעכב מתקפה ולהזעיק את הכוחות העיקריים. השני, מעבר ליער, כלל את רס (Rees), קלווה וגוך, והשלישי נפרש מרס, דרך יער הוכוואלד (Uedemer Hochwald) לגלדרן.
מבצע ממשי (קרב הרייכסוואלד) > מבצע בלוקבאסטר

לאחר שהרייכסוואלד נכבש, כוחות בעלות הברית עצרו להתאגד מחדש לפני שהמשיכו בהתקדמותם לעבר הרכס המיוער הוכוואלד, בתוספת קסנטן ממזרח לו, על מנת לחבור אל הארמייה האמריקאית התשיעית. השלב הזה נקרא מבצע בלוקבאסטר. כמתוכנן, המבצע התחיל ב-22 בפברואר כאשר הדיוויזיה ה-15 (הסקוטית) תקפה יערות צפונית-מזרחית לוצה (Weeze), והמשיך יומיים לאחר מכן, ב-24 בפברואר, כאשר הדיוויזיה ה-53 (הוולשית) תתקדם דרומה מגוך, תכבוש את וצה ותתמשיך לכיוון דרום מערב. לבסוף, ב-26 בפברואר, פתח הקורפוס הקנדי השני את המבצע שנועד להתגבר על ההגנות הגרמניות המבוססות על הוכוואלד ולאחר מכן להתקדם לקסנטן.
עד שזרמי המים מסכרי הרור שככו והארמייה האמריקאית התשיעית הצליחה לחצות את הרור ב-23 בפברואר, גם כוחות אחרים של בעלות הברית התקרבו לגדה המערבית של הריין. הדיוויזיות של רונדשטדט שנותרו בגדה המערבית של הריין נופצו לרסיסים בחבל הריין ו-230,000 איש נפלו בשבי.
לאחר מכן

לאחר הקרב ערכה חטיבת השריון ה-34 תחקיר של חלקה בשלב הקרבות ביער על מנת להדגיש את פעילות השריון ולהפיק לקחים.
לאחר המלחמה, אייזנהאואר העיר כי "זו הייתה חלק מהלחימה החריפה ביותר של המלחמה כולה" ו"קרב עיכוב מר שבו היה צריך להכריח את האויב לסגת חצר אחר חצר". מונטגומרי כתב "חיילי הצנחנים של האויב נלחמו בקנאות שאינה מצטיינת בכל עת במלחמה" ו"עוצמת האש מכלי נשק האויב הייתה הכבדה ביותר שנפגשה עד כה על ידי חיילים בריטיים במערכה".
הערות שוליים

↑  "Geilenkirchen to the Rhine". A Short History of the 8th Armoured Brigade. 2000. נבדק ב-26 במאי 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Stacey, Chapter 17, pp 436 - 439
↑  Stacey, Chap 18, p 463
↑  עיירה שנמצאה בין 2 ל-5 קילומטרים מאחורי קו החזית הגרמני
↑  Stacey, Chap 17, p 458
↑  Stacey, Chap 18, p 464
↑  Note, Kleve was bombed by a force of 295 Lancasters and 10 Mosquitoes of No. 1 and No. 8 Groups, Goch by 292 Halifaxes, 156 Lancasters and 16 Mosquitoes of No. 4, No. 6 and No. 8 Groups. The attack on Goch was stopped after 155 aircraft had bombed as the smoke from the resulting fires on the ground was stopping the Master Bomber from controlling the remaining crews bombing accurately. The attack on Kleve had been offered to Horrocks by the RAF, and he had accepted the offer, and was later to state it was "the most terrible decision I had ever taken in my life".
↑  Everitt, Chris; Middlebrook, Martin (2 באפריל 2014). The Bomber Command War Diaries: An Operational Reference Book. ISBN 9781473834880. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  War Monthly (1976). Operation Veritable: A dirty slogging-match in the mud of the Rhineland, by William Moore (p. 2).
↑  Stacey, Chap 18, pp 465-466
↑  War Monthly (1976). Operation Veritable: A dirty slogging-match in the mud of the Rhineland, by William Moore (p. 3).
↑  War Monthly (1976). Operation Veritable: A dirty slogging-match in the mud of the Rhineland, by William Moore (pp. 3–5).
↑  War Monthly (1976). Operation Veritable: A dirty slogging-match in the mud of the Rhineland, by William Moore (p. 5).
↑  Veale, MC, Lt-Col P.N. "REPORT ON 34 ARMOURED BRIGADE OPERATIONS: The Reichswald Forest Phase, 8 to 17 February 1945". נבדק ב-3 באוקטובר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Stacey, Chap 19
↑  Stacey, Chap 19, p 524
↑  Thacker, Toby (2006). The End of the Third Reich. Stroud: Tempus Publishing. pp. 92–93. ISBN 0-7524-3939-1.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529513305171  LCCN: sh85112423  NARA: 10664296 
רקטות RP-3 נטענות למשגרי קרקע לקראת המתקפה ברייכסוואלד
חיילי רגלים בריטים מתקדמים דרך הרייכסוואלד במהלך מבצע ממשי, 8 בפברואר 1945.
טנק ולנטיין Mk XI Royal Artillery OP (משמאל) וטנק צ'רצ'יל (מימין) בגוך, 21 בפברואר 1945
מוחסן לארי

מולא מוחסן לארי (בפרסית: ملا محسن لاری; שינה את שמו ממולא מרדכי קצב, ملا مردکی قصب) היה יהודי מהעיר לאר (אנ') שליד שיראז, שהמיר את דתו לאסלאם.
ביוגרפיה

מולא מוחסן לארי חי בתקופת השושלת הספווית ועסק בשחיטה וקצבות. לאחר סכסוך עם יהודי קהילתו לאור זאת שלא קנו ממנו בשר ליום כיפור, המיר לארי את דתו לאסלאם. אז ביקש מאחד ממנהיגי הדת המוסלמים פתווה שיחיל חוק שיחייב את כלל היהודים להניח כובע כחול לראשם. מוחסן לארי פעל ברחבי הממלכה ליישום הצו. הוא עבר מעיר לעיר ומכפר לכפר, גבה מיהודים דמי חסות כמס וחייב אותם להניח את הכובע. בסופו של דבר כשהגיע לארי למחוז גילאן - מאזנדראן שלצד הים הכספי, בו שכנו מספר גדול של תושבים יהודים, ראש הקהילה היהודית הוציא את מוחסן לארי לסיור בסירתו בלב הים והטביע אותו. והיהודים החלו אט אט להוריד את הכובע והפסיקו לעשות בו שימוש.
הערות שוליים

↑  חביב לוי, היסטוריית יהודי איראן, כרך שלישי, הוצאת ברוכים, 1960, עמ' 224. (בפרסית: حبيب لوي, تاريخ يهود ايران, بروخيم,کتب فروش بروکیم, جلد 3. 1960. 224.)
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים ובנושא תולדות עם ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מיכאל גאורג קונרד

| --- | --- |

מיכאל גאורג קונרד וחתול (תמונה ללא תאריך)
 לידה:  5 באפריל 1846 גנושטאדט, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  20 בדצמבר 1927 (בגיל 81) מינכן, רפובליקת ויימאר 
 מדינה:  גרמניה 
 שם עט:  Fritz Hammer 
 שפות היצירה:  גרמנית 
 זרם ספרותי:  נטורליזם
 יצירות בולטות:  "באפלת ארגמן" (In purpurner Finsterniß), "מה רוחש הנהר איזר" (Was die Isar rauscht)
 
המהדורה המקורית של "באפלת ארגמן"
מִיכָאֵל גֶאוֹרְג קוֹנְרַד (בגרמנית: Michael George Conrad‏; 5 באפריל 1846 – 20 בדצמבר 1927) היה פילוסוף וסופר גרמני מהזרם הספרותי של הנטורליזם. הוא היה המייסד והעורך של כתב העת הספרותי החשוב "Die Gesellschaft (אנ')".
ביוגרפיה

קונרד היה בנו הבכור של איכר מגנושטאדט (גר') (כיום מחוז מרקטבריט (אנ')) ליד אוכסנפורט (אנ'). הוא למד במכללה להכשרת מורים באלטדורף ליד נירנברג (אנ') כדי ללמוד פדגוגיה. מאוחר יותר נוספו מקצועות הפילוסופיה והפילולוגיה המודרנית. קונרד עבר מאוחר יותר לאוניברסיטאות ז'נבה, נאפולי ופריז. הוא השלים את לימודיו וקיבל תואר דוקטור לפילוסופיה ב-1868.
באותה שנה נסע לז'נבה לשנתיים כדי ללמד שם כמורה בבית הספר הגרמני-לותרני. שם הוא התקבל ללשכת הבונים החופשיים "L'union des coeurs" בפברואר 1870. ב-1870/71 הוא התיישב באיטליה, וחי עד 1878. גם שם הוא היה פעיל כמייסד שותף ומנהל לשכת הבונים החופשיים Pestalozzi של דוברי הגרמנית. בשנת 1878 עבר לפריז, שם שהה חמש שנים ועבד כמרצה במכון פוליגלוט (Institut Polyglotte). בשנה האחרונה לשהותו בצרפת עבד בעיקר במשרד הפריזאי של פרנקפורטר צייטונג.
בשנת 1883 הוא עבר למינכן. כאן הפך קונרד עד מהרה לדמות מרכזית בתנועה הנטורליסטית. ב-1885 ייסד את כתב העת הנטורליסטי הספרותי החשוב "Die Gesellschaft (אנ')". בשנת 1891 נבחר קונרד למועצת המנהלים של "החברה לחיים מודרניים (גר')" שהגה יוליוס שאומברגר (Julius Schaumberger). הוא גם היה אחראי על העיתון של המועדון "עלים מודרניים" (Moderne Blatter) ועל כתב העת "במה חופשית" (Freie Bühne). כתבי עת אלו השלימו את כתב העת "החברה", שלה תרם מסות רבות, מאמרי מערכת וסקירות בעיקר עבור ספרות גרמנית מחודשת במובן של ריאליזם ונטורליזם, אך גם עבור החברה. הוא היה הפטרון של אמנים שונים, כולל אוטו יוליוס בירבאום (אנ'), שניהם נשארו קשורים לאורך כל חייהם.
הוא היה מקורב לצייר והפעיל החברתי קרל וילהלם דיפנבאך, שלמענו ערך קמפיין נמרץ במספר הזדמנויות, וכן תמך בגוסטב גראסר (אנ'), המייסד השותף של ההתיישבות האוטופית (הנטושה כיום) מונטה וריטה (אנ') בשווייץ.
מיכאל קונרד השתמש לעיתים קרובות בשמות בדויים: ארתור פלדמן, הנס פרנק, פריץ האמר, איגנטוס, אריך שטאל, ארווין שטורם וולט.
ב-1887 נשא קונרד לאישה את שחקנית החצר והסופרת של מינכן מארי רמלו, שגם פרסמה תחת השם מארי קונרד-רמלו.
בשנים 1893–1898 היה חבר הרייכסטאג הגרמני של מפלגת העם הגרמנית כחבר במחוז הבחירה של פרנקוניה התיכונה.
מיכאל גאורג קונרד נפטר ב-20 בדצמבר 1927 במינכן בגיל 81. קברו נמצא בבית הקברות של גנודשטאט.
על יצירתו

קונרד תכנן להכין מחזור רומנים על מינכן על בסיס מחזור הרומנים של אמיל זולה, אותו הכיר והעריך כששהה בפריז, אבל הספיק לחבר רק כמה רומנים שבהם בלט "מה רוחש הנהר איזר" (Was die Isar rauscht) אותו כתב ב-1888. ספר פופולרי נוסף שלו, שממנה פורסמו 13 מהדורות בין 1885 ל-2012 בגרמנית ובאנגלית, הוא "באפלת ארגמן" (In purpurner Finsterniß). יצירה אוטופית גרוטסקית המתרחש בשנת 3000 ושבה הטכניקה משתלטת על הטבע.
הערות שוליים

↑  Conrad, M. G. (Michael Georg) 1846-1927
↑  הערך קוֹנְרַד, מִיכָאֵל גֶאוֹרְג באנציקלופדיה העברית, כרך כ"ט, עמוד 429
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007271357205171  PLWABN: 9810644924205606  BnF: cb15014128p (data)  GND: 118669915  ICCU: MUSV017544  ISNI: 0000 0001 0987 9363  LCCN: n85035948  NKC: xx0075577  NTA: 073052140  SUDOC: 081570694  VIAF: 74130481   WorldCat (עם VIAF): 74130481
מחירון דקל

מחירון דקל הוא מחירון לאומדן עלויות בענף הבנייה. המחירון מופק על ידי קבוצת דקל והוא נחשב למחירון המקובל בענף הבנייה.
המחירון מפרט עלויות בנייה שונות.
חברת דקל מפרסמת מחירון לבניית בית פרטי, מחירון לעבודות בנייה ותשתית, מחירון שיפוצים ועלויות שינויי דיירים (עלויות ביצוע עבודות נוספות מעבר למפרט הטכני שמובצעות ידי קבלן דירות עבור רוכשי הדירה, או קבלת זיכוי על עבודות שלא בוצעו על ידי הקבלן אך מופיעות במפרט הטכני של הדירה).
במכרזים ובחוזים בתחום הבנייה נעשה פעמים רבות שימוש במחירון זה כבסיס לאומדן עלויות. המחירון מוצג באופן מקוון בתשלום.
ראו גם

מחירון לוי יצחק
הערות שוליים

↑  נמרוד בוסו, דקל זכתה במכרז של משרד השיכון למחקר חישוב עלויות בנייה, באתר TheMarker‏, 25 בדצמבר 2011
↑  דוד גולדמן, ‏שלילי מהעליון לחשבונית השלילית, באתר גלובס, 31 באוקטובר 2005
↑  אורי חודי, ‏הקבלנים נאבקים ביוזמת משרד האוצר לייבא חברות בנייה, באתר גלובס, 28 בדצמבר 2015
↑  אבי בר-אלי, מחירון חברת הדיור הציבורי עמידר יהווה בסיס לתעריפי השיפוצים מטעם מס רכוש, באתר הארץ, 4 באוגוסט 2006
↑  אורן אהרוני, ‏סקירה: תחילת עונת השיפוצים, באתר ‏מאקו‏, 17 במרץ 2011
↑  יוסי שלו וקארן אבנם, איך אפשר לחסוך בשינויים במפרט הדירה, באתר ynet, 28 באוקטובר 2014
↑  עו"ד אלון מידן, קונים דירה? כך תקבלו את המקסימום מהקבלן, באתר ynet, 24 במרץ 2015
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מארס 3

| --- | --- |

המקפת של מארס 3
 מידע כללי
 מפעיל:  ברית המועצות
 תאריך שיגור:  28 במאי 1971
 משגר:  פרוטון K
 אתר שיגור:  Baikonur Cosmodrome Site 81/23 
 משימה
 סוג משימה:  מקפת
 לוויין של:  מאדים
 תאריך כניסה למסלול:  2 בדצמבר 1971
 נטייה:  60°
 אפואפסיד:  211,400 ק"מ
 פריאפסיד:  1,500 ק"מ
 זמן הקפה:  12.79 ימים
 הקפות:  20
 משך המשימה הכולל:  28 במאי 1971 – הווה (53 שנים) 
 משך המשימה:  שנה, חודשיים ו־25  ימים
 מידע טכני
 משקל:  2,265 ק"ג
 קישורים חיצוניים
 מספר קטלוג לוויינים:  05252
 מאגר המידע הלאומי:  1971-049A
 
מארס 3 הייתה גשושית לא מאוישת, שהייתה חלק מתוכנית מארס הסובייטית, תוכנית שנמשכה בין השנים 1960 עד 1973 ומטרתה הייתה לחקור את כוכב הלכת מאדים. מארס 3 שוגרה תשעה ימים לאחר שיגור חללית התאום שלה מארס 2. הגשושיות היו זהות וכל אחת הכילה מקפת ונחתת. לאחר שמארס 2 נחת בהתרסקות אל פני השטח של המאדים, הנחתת של מארס 3 הקדימה את ויקינג 1 האמריקאי, נחתה בהצלחה והפכה לחללית הראשונה שהצליחה לנחות נחיתה רכה על פני השטח של מאדים, אולם הפסיקה לעבוד תוך 20 שניות בלבד.
סקירה כללית

תאריך שיגור: 28 במאי 1971
משקל (כולל דלק): 4,650 ק"ג
מקפת: 3,440 ק"ג
נחתת: 1,210 ק"ג
משקל המקפת במסלול: 2,265 ק"ג
מידות:
גובה: 4.1 מטרים
רוחב: 2 מטרים (5.9 מטרים עם פאנלים סולריים פרושים)
ציוד

| --- | --- |

מודל של הנחתת במוזיאון החלל הרוסי
 מידע כללי
 מפעיל:  ברית המועצות
 תאריך שיגור:  28 במאי 1971
 משגר:  פרוטון K
 אתר שיגור:  Baikonur Cosmodrome Site 81/23 
 משימה
 סוג משימה:  נחתת
 גרם שמיים:  מאדים
 אתר נחיתה:  45°S 202°E﻿ / ﻿45°S 202°E﻿ / -45; 202 אתר הנחיתה המשוער היה במכתש פטולמאיוס
 תאריך נחיתה:  2 בדצמבר 1971
 משך המשימה הכולל:  28 במאי 1971 – הווה (53 שנים) 
 מידע טכני
 משקל:  1,210 ק"ג
 קישורים חיצוניים
 מספר קטלוג לוויינים:  05252
 מאגר המידע הלאומי:  1971-049A
ציוד > מקפת

המטרה העיקרית של המקפת הייתה ללמוד את טופוגרפיית פני השטח של מאדים, לנתח את הרכב היסודות באדמת מאדים, ללמוד מאפיינים שונים על האטמוספירה של מאדים, לבדוק את הקרינה הסולארית, הרוח הסולארית והשדה המגנטי של מאדים.
מקפות מארס 2 ו-3 שלחו מידע רב בין 1 בדצמבר 1971 למרץ 1972, אפילו שהתקשורת נמשכה עד אוגוסט. ההכרזה על סיום משימות מארס 2 ו-3 הגיעה ב-22 באוגוסט 1972 אחרי 362 הקפות שבוצעו על ידי מארס 2 ו-20 הקפות של מארס 3. הגשושיות שלחו ביחד 60 תמונות. התמונות והמידע שהתקבל שימשו למיפוי קל יותר של מאדים ונתן מידע על שדה הכבידה והשדה המגנטי של מאדים.