טיבינגן
היסטוריה

האזור יושב כנראה לראשונה על ידי בני אדם קדומים באלף ה-12 לפני הספירה. הרומאים השאירו כאן כמה עקבות בשנת 85 לספירה, כאשר בנו חומת גבול לימונית בנהר נקר. הקמתו של ישוב קבע באיבינגן מתוארכת למאה ה-6 או ה-7, כאשר האזור היה מאוכלס על ידי העם האלמני. חלק מהיסטוריונים טוענים כי קרב סוליציניום מערך בשפיצברג, הר בטיבינגן, בשנת 367 לספירה, אם כי אין לכך הוכחות.
טיבינגן מופיעה לראשונה ברישומים רשמיים בשנת 1191. לטירה המקומית, Hohentübingen, יש תיעודים החל משנת 1078, אז הייתה תחת מצור של היינריך הרביעי, מלך גרמניה. שמו תועתק בלטינית של ימי הביניים כ-Tuingia ו-Twingia.
טיבינגן הוקמה כבירת מחוז פלטין של טיבינגן. עד 1231, טובינגן הייתה עיר אזרחית, מה שמעיד על הכרה על ידי הכתר של חירויות האזרח ומערכת בתי המשפט.
בשנת 1262 הוקם מנזר אוגוסטיני על ידי האפיפיור אלכסנדר הרביעי בטיבינגן; בשנת 1272 נוסד מנזר פרנציסקני. בשנת 1300 נוסד בית ספר לטיני (גימנסיית אוהלנד). במהלך הרפורמציה הפרוטסטנטית, אליה המיר את הדוכס אולריך מוירטמברג, הוא ביטל את המנזר הפרנציסקני ב־1535.
ב-1342 נמכר המחוז פאלאטין לאולריך השלישי, רוזן וירטמברג ושולב במחוז וירטמברג.
בין 1470 ל-1483 נבנתה כנסיית ג'ורג' הקדוש. משרדי הכנסייה סיפקו את ההזדמנות למה שהפך זמן קצר לאחר מכן לאירוע המשמעותי ביותר בתולדות טיבינגן: ייסוד אוניברסיטת אברהרד קרלס על ידי הדוכס אברהרד אים בארט מוורטמברג ב־1477 ובכך הפך אותה לאחת האוניברסיטאות העתיקות ביותר במרכז אירופה. עד מהרה הוא התפרסם כאחד ממקומות הלימוד המשפיעים ביותר באימפריה הרומית הקדושה, במיוחד לתאולוגיה (פקולטה פרוטסטנטית, Tübinger Stift, הוקמה ב-1535 במנזר האוגוסטיני לשעבר). כיום, האוניברסיטה היא עדיין מקור ההכנסה הגדול ביותר עבור תושבי העיר ואחת האוניברסיטאות הגדולות בגרמניה עם יותר מ־26,000 סטודנטים.
בין 1622 ל-1625, הליגה הקתולית כבשה את וירטמברג הלותרנית במהלך מלחמת שלושים השנים. בקיץ 1631 פשטו על העיר ובשנים 1635–1636 נפגעה העיר במגפה. בשנת 1638 כבשו כוחות שוודים את טיבינגן ולקראת סוף המלחמה, כוחות צרפתים כבשו את העיר מ-1647 עד 1649.
ב־1789 נשרפו חלקים מהעיר העתיקה, אך נבנו מאוחר יותר בסגנון המקורי. בשנת 1798 נוסד בטיבינגן העיתון "אלמיין צייטונג", עיתון מוביל בגרמניה של תחילת המאה ה-19 על ידי יוהאן פרידריך קוטה. מ-1807 עד 1843 חי המשורר פרידריך הולדרלין בטיבינגן במגדל המשקיף על נקר.
בתקופת גרמניה הנאצית, בית הכנסת של טיבינגן נשרף בליל הבדולח ב-9 בנובמבר 1938. העיר היוותה מוקד פעולה נאצי וידועה כמקום הולדתו של תיאודור דנקר, מעוזריו של אדולף אייכמן. מלחמת העולם השנייה הותירה את העיר ללא פגע, בעיקר בגלל יוזמת השלום של רופא מקומי, תיאודור דובלר. היא נכבשה על ידי הצבא הצרפתי והפכה לחלק מאזור הכיבוש הצרפתי. מ־1946 עד 1952 הייתה טובינגן בירת מדינת וירטמברג-הוהנצולרן שהוקמה לאחר מכן (בצרפתית: Tubingue), לפני שנוצרה מדינת באדן-וירטמברג על ידי מיזוג באדן, וירטמברג-באדן ווירטמברג-הוהנצולרן. לכוחות הצרפתים היה חיל מצב שהוצב בדרום העיר עד סוף המלחמה הקרה בשנות ה-90.
בשנות ה-60 הייתה טיבינגן אחד ממרכזי תנועת הסטודנטים הגרמנית והמחאות שפרצו בשנת 1968 ומאז עיצבה דעות פוליטיות שמאליות וירוקות. כמה סטודנטים רדיקליים מטיבינגן תמכו בקבוצת הטרור השמאלנית Rote Armee Fraktion, כאשר חבר פעיל בשם גודרון אנסלין, מקומי וסטודנט מטיבינגן מ-1960 עד 1963, הצטרף לקבוצה ב-1968.
ב-27 במאי 1968, הכספומט הראשון אי פעם בגרמניה הותקן בטיבינגן, לתוך הקיר של הבנק הקהילתי המקומי Kreissparkasse Tübingen, שנבנה על ידי חברת בניית הכספות Ostertag AG בשיתוף עם AEG-Telefunken. הוא הפך זמין לשימוש עבור 1000 לקוחות נבחרים של הבנק.
במחצית השנייה של המאה ה-20, שטח השיפוט של העיר הורחב מעבר למה שמכונה כיום "עיר הליבה" כדי לכלול כמה ערים וכפרים קטנים מרוחקים. הבולטים שבהם הוא בֶּבּנהאוזן, כפר המקובץ סביב טירה ומנזר באותו שם, שהוא מנזר ציסטרסיאני כ-3.2 ק"מ צפונית לטיבינגן.
העיר הפכה במשך השנים לחממה של דעות פוליטיות הנוטות שמאלה ושל מעורבות חברתית וסביבתית. זוהי אחת הערים הבודדות בגרמניה בהן ראש העיר משתייך למפלגת הירוקים ובהן מפלגה זו היא הגדולה ביותר במועצת העיר. ראש עיריית טיבינגן מאז ינואר 2007 הוא בוריס פאלמר (Boris Palmer), שכיהן לפני כן כחבר בפרלמנט של באדן-וירטמברג. פאלמר החליף את בירגיטה רוס-שרר (Birgitte Russ-Scherer), שכיהנה בתפקיד מטעם מפלגת SPD במשך שמונה שנים.
באופן הדרגתי, החל מסוף מלחמת העולם השנייה- ובעיקר החל מהמאה ה-21, קמה מהאזור של העיר טיבינגן קהילה שפעילה מאוד למען היהודים וישראל וכנגד אנטישמיות, שרבים מחבריה מעידים שהם צאצאי נאצים, הרוצים לעשות היכירות וחיבור מעמיק אל החברה היהודית והישראלית.