stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אדוארד לורנס לוי
אלוף עולם ראשון בהרמת משקולות

החל משנת 1876 התקבל לוי לשורות מועדון הספורט "בינגלי הול", והפך במהרה לאחד מחבריו המצטיינים. היה ידוע בין חבריו כ"לורנס", וזכה גם בכינוי "הרקולס של כיס" ("Pocket Hercules") בשל קומתו הנמוכה. יומו הגדול הגיע כשב-24 בינואר 1891, בגיל 40, זכה כנציג של מועדון האתלטיקה של ברמינגהאם במדליית הזהב, באליפות בריטניה למרימי משקולות חובבים שהתקיימה בלונדון.
אמנם השתתפותו בתחרות בשבת עלתה לו במחיר אישי: הוא איבד את התפקיד של מנצח המקהלה בבית הכנסת.
ב-28 במרץ אותה שנה זכה בתחרות חופשית במסגרת האליפות הבינלאומית הראשונה להרמת משקולות, מול 6 מתחרים מבריטניה, גרמניה, אוסטריה-הונגריה, בלגיה ואיטליה. אליפות זו משנת 1891, שקיבלה לאחרונה את הכרת בכורתה על ידי הפורומים המובילים את ענף הרמת המשקולות בעולם, התקיימה ב"קפה מוניקו" ("Cafe Monico") בפיקדלי, לונדון.
המתחרים נדרשו להרים פעמים חוזרות, עד אפיסת כוחות, משקוליות בכל יד ששקלו 56 או 64 פאונד. לוי הצליח להחזיק מעמד במשך הזמן הממושך ביותר וביצע שמונה הרמות משקוליות. בשלוש השנים הבאות קבע עוד 14 שיאי עולם.
אחר כך לוי היה לחבר בוועד האולימפי הבריטי הראשון. במשחקים האולימפיים הראשונים באתונה בקיץ 1896, החליט בגלל שינויים בתקנון לוותר על השתתפות כמתחרה. במקום זאת כיהן לצד הנסיך יורגוס של יוון ואחרים כחבר בחבר השופטים של התחרות להרמת משקולות וכתב כתבות ב"ברמינגם טיימס".
לוי ייסד את האגודה לאתלטיקה של העיר ברמינגהם ואת הפדרציה להתעמלות חובבים של בריטניה ואירלנד.
אדוארד לורנס לוי נפטר בשנת 1932, בגיל 81, אחרי מחלה ארוכה.
ספרים

לוי כתב כמה ספרים, בהם:
"אוטוביוגרפיה של אתלט" (Autobiography of an athlete) - ספר אוטוביוגרפי (יצא לאור ב-1913).
"זכרונות תאטרליים מברמינגהאם לרגל יובל (1870-1920)"; (Birmingham theatrical reminiscences: Jubilee recollections)‏ (יצא לאור ב-1922)
"יהודי ברמינגהאם; אז - 1870, ועכשיו - 1929" (Birmingham Jewry: 1870, then; and 1929, now).
לקריאה נוספת

בוב וכסלר, תולדות הספורט היהודי - בתאריכים.
דר דון אנתוני, קוברטן, בריטניה והבריטים – כרונולוגיה - בג'ורנל אוף אולימפיק היסטורי, סתיו 1997.
Siegman, Joseph M Jewish Sports Legends. Edition: 3rd 2000 Publisher: Potomac Books, Incorporated
הערות שוליים

↑  כתבה JTA, מאי 1932
↑  כתבה ב-JTA, מאי 1932
↑  כתבה ב-JTA, מאי 1932
אוטו הראשון, דוכס שוואביה ובוואריה

אוטו הראשון, דוכס שוואביה בוואריה (בגרמנית: Otto I. von Schwaben und Bayern; ‏954–1 בנובמבר 982), היה דוכס שוואביה בין השנים 973–982 ובוואריה בין השנים 976–982.
ביוגרפיה

אוטו נולד בשנת 954, לליאודולף, דוכס שוואביה, בנו של אוטו הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ולאידה משוואביה, בתו של הרמן הראשון, דוכס שוואביה.
בשנת 957 מת אביו ליאודולף, דוכס שוואביה, גדל אוטו בחצר סבו אוטו הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה יחד עם דודו אוטו.
בשנת 973 מת בורכארד השלישי, דוכס שוואביה, ואוטו מונה על ידי סבו לדוכס שוואביה. בשנת 976 מרד היינריך השני, דוכס בוואריה בדודו אוטו השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ובעקבות כך מסר לו דודו גם את דוכסות בוואריה.
בשנת 980 ליווה אוטו את דודו לאיטליה, ולחם עמו בביזנטים ובערבים בסיציליה. ב-14 ביולי 982 ספגו הכוחות הקיסריים תבוסה בקרב סטילו, וב-1 בנובמבר אותה שנה מת אוטו כתוצאה ממלריה. לאחר מותו מסר דודו את דוכסות שוואביה לקונרד הראשון, דוכס שוואביה, ואת דוכסות בוואריה להיינריך השלישי, דוכס בוואריה.
אוונגרד (כלי רכב בלתי מאויש)

ה"אוונגרד"
האוונגרד (באנגלית: Avantguard UGCV) הוא כרב"מ (כלי רכב בלתי מאויש) שפותח על ידי חברת G-NIUS Autonomous Unmanned Ground Vehicles שהוקמה על ידי התעשייה האווירית ואלביט מערכות. הכלי נכנס לשירות בצה"ל.
האוונגרד נועד למשימות בקרב, סיוע ותמיכה לחיל הרגלים, סיור במקומות מסוכנים, גילוי אש אויב, גילוי מטעני חבלה ומוקשים, תמיכה באש באמצעות ירי במקלע, סחיבת ציוד ופינוי פצועים.
האוונגרד מבוסס על כלי רכב TAGS (ראשי תיבות של Tactical Amphibious Ground Support vehicle) מתוצרת חברת Dumur הקנדית ומצויד במצלמות, מכ"ם, גלאים שונים (כגון גלאי אינפרא-אדום וגלאי אש אויב), שבש מטעני חבלה (IED Jammer) ובעמדת "קטלנית" אותה ניתן לחמש במקלע מאג (7.62 מ"מ) או במקלע כבד M2 בראונינג (12.7 מ"מ). בנוסף מצויד הרכב במגלה מוקשים וכננת חילוץ. ניתן להתקין על הרכב ציוד שונה ומגוון בהתאם למשימה. הכלי ניתן לשליטה מרחוק ויכול לפעול גם באופן חצי-אוטונומי. יש לאוונגרד מצב עקיבה אחרי חייל, וכן יכולת להימנע מלהיתקל במכשולים.
בשנת 2016 החליטו התעשייה האווירית ואלביט מערכות לסגור את חברת ג'י-ניוס.
מפרט טכני

מנוע: Kubota - V3800DI-T, מנוע טורבו דיזל בעל 4 צילינדרים
הספק: 100 כוחות סוס
משקל: 1,746 ק"ג
מרווח גחון: 14 אינץ' (35.56 ס"מ)
רדיוס פנייה: 0
כושר נשיאה: 1,088 ק"ג
זחלים: 4 זחלים ברוחב 42 ס"מ ואורך 91.44 ס"מ.
מהירות מרבית: 20 קילומטר לשעה
הערות שוליים

↑  יובל אזולאי, ‏התע"א ואלביט סוגרות את החברה לרכב בלתי מאויש, באתר גלובס, 6 באפריל 2016
Sweet Nothing (שיר של טיילור סוויפט)

| --- | --- |

 שיר בביצוע טיילור סוויפט
 מתוך האלבום Midnights
 יצא לאור:  21 באוקטובר 2022
 שפה:  אנגלית
 אורך:  4:07
 חברת תקליטים:  ריפבליק
 כתיבה:  טיילור סוויפט, ויליאם באורי
 הפקה:  ג'ק אנטונוף, טיילור סוויפט
"Sweet Nothing" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט. את השיר הוציאה לאור בשנת 2022 חברת התקליטים ריפבליק רקורדס, כרצועה השנים־עשר מתוך אלבום האולפן העשירי של הזמרת, Midnights. השיר נכתב והופק על ידי סוויפט וג'ו אלווין, בן־זוגה באותה העת, שהשתמש בשם העט שלו, ויליאם באורי. זוהי בלדה אלקטרונית המובלת על ידי מנגינת פסנתר. הוא מלווה לצלילי סקסופון וקלרינט. מילותיו עוסקות בהערכתה של הזמרת כלפי בחיר לבה על נוכחותו המרגיעה ומחוויות שונות שעברה יחד איתו.
בביקורות על Midnights שיבחו המבקרים את מילותיו האינטימיות, הרגשות שהוא מציף בעת האזנה אליו והפקתו העדינה. חלק בחרו בו כאחת מהרצועות הטובות ביותר באלבום. Esquire דירג אותו בין השירים הטובים ביותר של 2022. מבחינה מסחרית, "Sweet Nothing" הגיע בשיאו למקום ה-14 בבילבורד גלובל 200 ולארבעים השירים הפותחים במצעדי הפזמונים באוסטרליה, קנדה, הפיליפינים, פורטוגל, סינגפור, ארצות הברית ווייטנאם.
רקע

ב-28 באוגוסט 2022, בעת נאום זכייתה בפרס קליפ השנה עבור All Too Well: The Short Film בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 2022, הכריזה סוויפט על תאריך יציאת אלבום האולפן העשירי שלה, 21 באוקטובר. בחצות חשפה ברשתות החברתיות את שמו של האלבום, Midnights, ואת עטיפתו. עם זאת, רשימת הרצועות של האלבום לא פורסמה באותו הזמן. בסרטון שפורסם באינסטגרם ב-16 בספטמבר בשם "The making of Midnights" אושר כי אנטונוף, שעבד עם סוויפט החל מהוצאת האלבום 1989 ב-2014, ישתתף בהפקת האלבום הנוכחי. החל מ-21 בספטמבר החלה לחשוף את שמות רצועותיו בסדר אקראי דרך סדרת סרטוני טיקטוק בת שלושה-עשר פרקים בשם "Midnights Mayhem with Me". בכל פרק סוויפט מגלגלת רולטת לוטו המכיל כדורים הממוספרים מאחת עד שלוש עשרה. כשכדור יוצא, היא מכריזה את שם השיר בהתאם למיקומו ברשימת הרצועות של Midnights. בפרק ה-12, שפורסם כמה ימים לאחר מכן, הכריזה סוויפט על כותרת השיר, "Sweet Nothing".‏
"Sweet Nothing" יצא לאור לצד שלוש-עשרה הרצועות המקוריות של Midnights ושירי בונוס שנכללו במהדורת ה-3am Edition ב-21 באוקטובר 2022 דרך חברת התקליטים ריפבליק רקורדס. סוויפט כתבה והפיקה את "Sweet Nothing" לצד אנטונוף ובן-זוגה, ג'ו אלווין, שיצר את השיר תחת שם העט ויליאם באורי. במהדורת הדלוקס של האלבום פורסם רמיקס פסנתר לשיר. סוויפט ביצעה לראשונה את "Sweet Nothing" ב-24 באוגוסט 2023 במהלך הופעתה במקסיקו סיטי כחלק מסיבוב ההופעות "The Eras Tour" מתוך הקטע של "שירי ההפתעה".
ניתוח מוזיקלי

אורכו של "Sweet Nothing" עומד על שלוש דקות ושמונה שניות. סוויפט כתבה אותו עם אלווין (המוכר בשם העט ויליאם באורי) והפיקה אותו לצד אנטונוף. ב-"Sweet Nothing" השתמש אנטונוף בכלים אינסטרומנטליים רבים, דוגמת תופים, פסנתר וסינתיסייזרים מסוגי מוג, ג'ונו 6 ופרופט 5. אוות סמית' ניגן את צלילי העוגב, הסקסופון, החליל והקלרינט, שהוקלטו בפלז'ר היל רקורדינג שבפורטלנד. "Sweet Nothing" עצמו הוקלט באולפני ראף קאסטמר בברוקלין ובאולפני אלקטריק ליידי בניו יורק. המיקסינג בוצע על ידי סרבאן גאנה וברייס בורדון בסטרלינג סאונד אדגוואטר.
"Sweet Nothing" היא בלדה המושפעת ממוזיקת המיינסטרים של שנות ה-70. העיבוד האקוסטי שלו מבדיל אותו משאר שירי האלבום, המאופיינים במקצבי פופ אלקטרוני. מנגינתו הכללית מבוססת על צלילי פסנתר חשמלי, וכולל כמה קטעים אינסטרומנטליים בהובלת סקסופון וקלרינט. כותרתו שאובה מהביטוי "Sweet Nothing", המציין מחוות רומנטיות חסרות משמעות שנועדו רק לצורך פיתוי וגירוי מיני. סביב עלילתו מספרת סוויפט על אהובה ועל כך שהיא איננה מצפה ממנו לכלום. היא מתארת אותו כאתנחתא מרגיעה בתוך העולם הסוער שלה. היא מתארת אינטימיות זוגית במטבח, שנרמזת בכמה משירי העבר שלה, כמו "All Too Well"‏ (2012) ו-"Cornelia Street"‏ (2019). כמו כן, מספר השיר על מאבקיה עם התהילה שלה כמוזיקאית מפורסמת.
ביקורות

"Sweet Nothing" זכה לשבחים רבים מצד מבקרי המוזיקה העכשווית. אלכס הופר מ-American Songwriter העריך את הפשטות הרומנטית שיש בשיר. ג'ייסון ליפשוץ מהבילבורד דירג אותו במקום השמיני בטיבו מבין רצועות האלבום. לדבריו, העדינות שלו השפיעה רבות על מכלולו של Midnights. מארק הירש מ-Entertainment Weekly תיאר את "Sweet Nothing" כמקסים בהכרת התודה של סוויפט למישהו שלא דורש ממנה כלום. ריק קווין מ-PopMatters בחר ב-"Sweet Nothing" כאחד השירים שהציגו בצורה הטובה ביותר את יכולתה של סוויפט להביע את רגשותיה. ניל מקורמיק מ-The Daily Telegraph טען כי מדובר בשיר הטוב ביותר מתוך Midnights.‏ כתב Financial Times, לודוויץ' האנטר-טילני, שיבח את אנטונוף על הפקת הרצועה, וב-Esquire הכלילו אותה ברשימת "45 השירים הטובים ביותר של 2022".
הצלחה מסחרית

לאחר יציאתו של Midnights הפכה סוויפט לאמן הראשון שאכלס בו-זמנית את כל עשרת המקומות הראשונים של מצעד הבילבורד הוט 100 בשיריו. "Sweet Nothing" דורג באותו שבוע במקום ה-15. בנוסף, הפכה לאמנית בעלת מספר השירים הגבוה ביותר שדורגו בעשרת המקומות הראשונים (40 בסך הכל. עקפה את שיאה הקודם של מדונה) ולאמן היחידי שאכלס בו-זמנית את כל עשרת המקומות הראשונים של הבילבורד הוט 100, שירי הסטרימינג והשירים הדיגיטליים במקביל. בקנדה הוט 100 הגיע בשיאו למקום ה-15, ואף קיבל מאיגוד תעשיית ההקלטות הקנדי תואר זהב. בשאר העולם נכנס "Sweet Nothing" למצעדי המוזיקה בפיליפינים (12), אוסטרליה (14), ארצות הברית (14), סינגפור (15), מלזיה (16), וייטנאם (27) ופורטוגל (34).
קרדיטים

כל הקרדיטים שלהלן לקוחים מהערות האלבום של Midnights:‏
טיילור סוויפט – קולות, כתיבה, הפקה
ויליאם באורי – כתיבה
ג'ק אנטונוף – הפקה, תכנות, הנדסה קולית, תופים, כלי הקשה, סינתיסייזר מוג, סינתיסייזר ג'ונו 6, סיניסייזר מודולרי, סינתיסייזר פרופט 5, פסנתר, הקלטה
אוון סמית' – הנדסה קולית, אורגן, סקסופון, חליל, קלרינט
מגן סירל – עוזר הנדסה קולית
ג'ון שר – עוזר הנדסה קולית
ג'ון רוני – עוזר הנדסה קולית
סרבן גניאה – מיקסינג
ברייס בורדון – עוזר מיקסינג
רנדי מריל – מאסטרינג
לאורה סיסק – הנדסה קולית, הקלטה
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2022)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2022)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2022)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2022)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  עולמי | בילבורד גלובל 200 | 14 |  |
|  עולמי | בילבורד גלובל ללא ארצות הברית | 23 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 14 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 15 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 15 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הסטרימינג | 13 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | – |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד שירי הסטרימינג | 18 |  |
|  הפיליפינים | בילבורד הפיליפינים | 12 |  |
|  וייטנאם | וייטנאם הוט 100 | 27 |  |
|  יוון | IFPI Greece | 30 |  |
|  ליטא | AGATA | 72 |  |
|  מלזיה | RIM | 16 |  |
|  סינגפור | RIAS | 16 |  |
|  סלובקיה | ČNS IFPI | 78 |  |
|  ספרד | PROMUSICAE | 89 |  |
|  פורטוגל | מצעד הסינגלים הפורטוגזי | 34 |  |
|  צ'כיה | מצעד 100 הסינגלים הדיגיטליים | 66 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 15 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 59 |  |
|  שווייץ | מצעד שירי הסטרימינג | 70 |  |
נתוני מכירות

| אזור | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה (ARIA) | פלטינה | 70,000 |
| ברזיל (Pro-Música Brasil) | זהב | 20,000 |
| הממלכה המאוחדת (BPI) | כסף | 200,000 |
| קנדה (Music Canada) | זהב | 40,000 |
סיכום
| בכל העולם | — | 330,000 |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 21 באוקטובר 2022 | הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית | ריפבליק |  |
אורט תל נוף

סמל אורט תל נוף
אורט תל נוף הוא בית ספר תיכון טכנולוגי של רשת החינוך אורט, הפועל בהנחיית חיל האוויר ומשרד הכלכלה. בית הספר משלב לימודים תיכוניים, לימודי מקצוע טכני ועבודה מעשית. הוא שוכן בשטח בסיס חיל האוויר תל נוף וכפוף לפיקודו של מפקד יחידת האחזקה האווירית 22 (יא"א 22).
היסטוריה

בית הספר נוסד בשנת 1971, בשיתוף פעולה בין משרד הרווחה, רשת אורט וחיל האוויר לשם הכשרת תלמידים ביחידה יא"א 22 (שמפקדה משמש יו"ר ועד המנהל) במטרה להכשירם כטכנאים לשירות במערך הטכני של חיל האוויר. בתחילת דרכו מנה בית הספר שתי כיתות שתלמידיהן למדו בצריפים ישנים. את המקצועות הכלליים לימדו מורים אזרחים ואת המקצועות הטכנולוגיים/תעופתיים לימדו מדריכים של חיל האוויר. בשנת הלימודים השנייה קיבלו החניכים שכר עבור עבודה שביצעו ביא"א 22 כחלק מתהליך ההכשרה המקצועית. בשנת הלימודים האחרונה ניגשו התלמידים לבחינות גמר של משרד התמ"ת המזכות ב-12 שנות לימוד ובתעודת שלב מקצועי של חיל האוויר.
בתחילות שנות ה-90 חל שינוי בתפיסה הייעודית של בית הספר. שילוב לימוד מקצוע טכנולוגי אטרקטיבי שנקבע בהמלצת מטה וצרכי חיל האוויר. החל תהליך ומיון וקליטת תלמידים איכותיים, התווספו שעות לימוד רבות במטרה להכין את התלמידים לבחינות בגרות המאפשרות המשך לימודים במסלול לתואר טכנאי והנדסאי, רמת ההוראה עלתה וההישגים החלו להיראות. תלמידים מצטיינים נשארו בבית הספר, החלו את לימודי הטכנאים והמשיכו ללימודי הנדסאים במכללות של רשת אורט באזור מגוריהם.
בשנת 1981 הונחה אבן הפינה למבנה בית הספר החדש והחל משנת 2002 החל תהליך העצמת בית הספר ותלמידיו, המגמות המקצועיות והצבאיות, נבנה בניין לימודים חדש שהחליף את הצריפים, הוקמו מעבדות המצוידות במיטב המכשור, הוטמעו תהליכים לשיפור מתמיד בהישגי התלמידים ואושרה פתיחתה של מכללה עצמאית להכשרת טכנאים והנדסאים עבור הבוגרים.
פעילות החינוך בבית הספר

בית הספר מפעיל מגוון רחב של פעילויות חינוכיות ערכיות ובמיוחד בכל הקשור לזהות ומורשת יהודית. במסגרת פעילויות אלה הושם דגש על הנחלת זיכרון השואה והגבורה וחקר השואה, יציאת משלחת למסע שורשים בפולין, תוכנית שנתית למניעת אלימות ושימוש באלכוהול, נהיגה מונעת ועוד.
ארגון FIrst הוקם בשנת 1994 במטרה לחשוף את בני הנוער מכל העולם ליישומים טכנולוגיים מדעיים, לעודד את תחושת היצירה, לגלות את תחום ההנדסה ולבחור בו כמקצוע לעתיד. הארגון מקיים תחרות שנתית לבניית רובוטים גדולים הנדרשים לבצע מספר משימות המשתנות מדי שנה. כל בית הספר תיכון בעולם המשתתף בתחרות חייב לחבור לתעשייה שתספק תמיכה מקצועית ומהנדסים שילוו את התלמידים לאורך הפרויקט, יהוו מודל לחיקוי ומקור למוטיבציה מקצועית. חברות רבות בארץ ובעולם מתגייסות למשימה זו ומשתפות פעולה מתוך הכרה בחשיבות הנושא. כחלק משיתוף הפעולה בין בית הספר ליחידת האחזקה האווירית, החל משנת 2004 משתתף בית הספר בתחרות First ולוקחים בה חלק התלמידים ואנשי היחידה מתחומי ההנדסה והייצור אשר יחד בונים רובוט בפרק זמן של שישה שבועות בלבד. בית הספר ויא"א 22 זוכים להערכה רבה מארגון First ישראל בשל ייחודו של הקשר בין התלמידים והמנחים ביחידה, איכות הרובוטים שניבנו במהלך השנים וההישגים בתחרויות בישראל ומחוצה לה.
שם קבוצת בית הספר הוא סינדרלה 1942.
הווה ועתיד

כיום בית הספר מונה 460 תלמידים בתיכון ועוד כ-50 תלמידים במכללה הטכנולוגית, מוכשרים (שלב 7) למקצועות חיל האוויר: מבנה מטוס, חשמל ציוד קרקע, מכונאות ציוד קרקע, מנועי סילון, מכונאי יסעור וחשמלאי יסעור. ביא"א 22 ובבסיס תל נוף רוכשים ניסיון מעשי ונחשפים לאופי העבודה בחיל.
מצוידים בידע טכנולוגי והכשרה מעשית עשירה, ולאחר שלקחו חלק בפעילות חינוכית ערכית ותרמו לקהילה - מגיעים בוגרי בית הספר לשירות בצה"ל בכלל ובחיל האוויר בפרט.
בבית הספר לאחר סיום כיתה יב, ניתן ללמוד שנתיים נוספות (יג יד) על מנת לאפשר לאנשי תל נוף לרכוש תואר מתקדם בחשמל ומכונות.
אדוארד בייטס

אדוארד בייטס (באנגלית: Edward Bates;‏ 4 בספטמבר 1793 –  25 במרץ 1869) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי. הוא ייצג את מיזורי כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית וכיהן כתובע הכללי של ארצות הברית בממשלו של הנשיא אברהם לינקולן. הוא היה בן למשפחה רבת השפעה וחבר הקבינט הראשון שהגיע ממדינה ממערב לנהר המיסיסיפי.
בייטס נולד במחוז גוצ'לנד שבווירג'יניה. בשנת 1814 הוא עבר לסנט לואיס, שם הוא הקים משרד עורכי דין. ב-1820 הוא מונה לתובע הכללי הראשון של מדינת מיזורי. במשך שלושים השנים הבאות הוא כיהן תקופת כהונה אחת בבית הנבחרים של ארצות הברית והיה חבר בבית המחוקקים והסנאט של מיזורי. הוא היה לחבר בולט במפלגה הוויגית. הוא ייצג בהצלחה את לוסי דילייני בתביעה שלה לחירותה.
לאחר שניתק את קשריו עם המפלגה הוויגית בראשית שנות ה-50 של המאה ה-19, הוא הצטרף לזמן קצר למפלגה האמריקאית ולאחר מכן היה חבר במפלגה הרפובליקנית. הוא היה מועמד לנשיאות בוועידה הארצית של המפלגה ב-1860, אך במועמדות המפלגה זכה לינקולן. ב-1861, עם פרוץ מלחמת האזרחים, מונה בייטס כתובע הכללי של ארצות הברית. הוא ביצע בהצלחה כמה מצעדי המדיניות של הממשל בנוגע למלחמה, אך התנגד להצהרת האמנציפציה והתפטר מהקבינט ב-1864 לאחר שלא מונה לשופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית. לאחר שסיים את כהונתו הוא התנגד ללא הצלחה לאימוץ החוקה החדשה של מיזורי.
ראשית חייו

אדוארד בייטס נולד במחוז גוצ'לנד שבווירג'יניה לתומאס פלמינג בייטס ולקרוליין מטילדה וודסון. אביו היה יליד המחוז ונולד באחוזת בלמונט המשפחתית. הוא שירת במיליציה המקומית, כולל במצור על יורקטאון בסוף מלחמת העצמאות של ארצות הברית. כמו אחיו, אחיותיו וחבריו, זכה בייטס לחינוך ביתי. לכשהתבגר הוא למד באקדמיית שארלוט הול שבמרילנד.
קריירה

בייטס השתתף במלחמת 1812 וב-1814 עבר לסנט לואיס, אז בטריטוריית מיזורי, יחד עם אחיו הגדול ג'יימס, שהחל לעבוד שם כעורך דין. אחיהם הבכור פרדריק כבר היה בסנט לואיס באותה עת, שם הוא שירת כמזכיר טריטוריית לואיזיאנה וטריטוריית מיזורי.
אדוארד בייטס למד משפטים בהדרכתו של רופוס איסטון והתגורר בביתו. איסטון היה שופט בטריטוריית לואיזיאנה, שהייתה מחוז השיפוט הגדול ביותר של ארצות הברית מאז רכישת לואיזיאנה. לאחר שהתקבל ללשכת עורכי הדין עבד בייטס כשותף במשרדו של איסטון. ב-1817 ארגנו השניים את מעבורת ג'יימס (James Ferry), שקישרה בין סנט צ'ארלס שבמיזורי לאלטון שבאילינוי. אלטון נוסדה על ידי איסטון והוא קרא לה על שם בנו הבכור.
שותפו לעריכת דין של בייטס היה ג'ושוע ברטון, שהיה מזכיר המדינה הראשון של מיזורי. ברטון נודע כמי שניהל דו-קרבות בבלדי איילנד שבנהר המיסיסיפי. ב-1816 היה בייטס ה"משנה" של ברטון בדו-קרב מול תומאס המפסטד, אחיו של אדוארד המפסטד, הנציג הראשון של טריטוריית מיזורי לבית הנבחרים של ארצות הברית. האירוע הסתיים ללא שפיכות דמים. ברטון נהרג בדו-קרב אחר שנערך על האי ב-1823.
כניסתו של בייטס לפוליטיקה הייתה ב-1820, כאשר הוא נבחר לוועידה החוקתית של מיזורי. הוא כתב את ההקדמה לחוקת המדינה, כבוד שהשפיע על מאבקו נגד חוקת מיזורי הרדיקלית ב-1865. התפקיד הבא שאליו הוא מונה היה התובע הכללי של מיזורי.
ב-1822 נבחר בייטס לבית הנבחרים של מיזורי. בשנים 1827–1829 הוא כיהן תקופת כהונה אחת כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית. לאחר מכן הוא כיהן כחבר הסנאט של מיזורי בשנים 1831–1835 ולאחר מכן בשנת 1835 הוא כיהן שוב בבית הנבחרים של המדינה. הוא התמודד על מושב בסנאט של ארצות הברית, אך הפסיד למועמד המפלגה הדמוקרטית תומאס הארט בנטון.
בשנות ה-40 של המאה ה-19 היה בייטס לחבר בולט במפלגה הוויגית, שם הוא התקרב בהשקפותיו הפוליטיות להנרי קליי. באותה תקופה הוא החזיק בבעלותו עבדים, והחל לגלות עניין במקרה של פולי ברי (אנ'), שב-1843 קנתה את חירותה לאחר שנים רבות לאחר שהוחזקה כשפחה באופן בלתי חוקי במדינת אילינוי במשך כמה חודשים.
לאחר שקנתה את חירותה, היא שכרה את שירותיו של בייטס כעורך הדין שלה בתביעה נפרדת לחירותה של בתה לוסי אן ברי (אנ'), אז בת 14 בערך. על פי עיקרון "ההליכה בעקבות הרחם" (Partus sequitur ventrem), מאחר שאמה הייתה אישה חופשית בעת לידת בתה, פסק בית המשפט שלוסי הייתה חופשייה גם היא. באותה תקופה, למד אוריון קלמנס, אחיו של מארק טוויין, משפטים בהדרכתו של בייטס.
ב-1850 ביקש הנשיא מילרד פילמור מבייטס לכהן כמזכיר המלחמה, אך הוא דחה את ההצעה ובמקומו מונה צ'ארלס קונרד. בוועידה הארצית של המפלגה הוויגית ב-1852 נחשב בייטס למועמד אפשרי לסגן הנשיא מטעם המפלגה, ובסבב ההצבעה הראשון הוא הוביל, אך בסבב השני הוא הפסיד לויליאם גרהאם.
לאחר שהתנתק מהמפלגה הוויגית בשנות ה-50 של המאה ה-19, הצטרף בייטס לזמן מה למפלגה האמריקאית ולאחר מכן הוא עבר למפלגה הרפובליקנית והיה אחד מהמועמדים הראשיים של המפלגה בבחירות לנשיאות של 1860. הוא קיבל בתחילה את תמיכתו של הוראס גרילי, שבהמשך העביר את תמיכתו לאברהם לינקולן. בשנה שלאחר מכן, לאחר שהושבע כנשיא, מינה לינקולן את בייטס כתובע הכללי של ארצות הברית, משרה בה הוא כיהן בשנים 1861–1864. בייטס היה חבר הקבינט הראשון של ארצות הברית שהגיע ממדינה ממערב לנהר המיסיסיפי.
התובע הכללי של ארצות הברית

תקופת כהונתו של בייטס כתובע הכללי של ארצות הברית זכתה לביקורות מנקודות מבט שונות. מחד, היה לו תפקיד מרכזי בהוצאה לפועל של כמה מצעדי מדיניות המלחמה המוקדמים של הנשיא לינקולן, כולל מעצרים שרירותיים של צפוניים שאהדו את הדרום והסיתו לטובתו. מאידך, כשצעדי המדיניות של לינקולן נעשו יותר רדיקאלים, הפך בייטס יותר ויותר בלתי רלוונטי. הוא חלק על דעתו של לינקולן בנוגע להצהרת האמנציפציה וגיוסם של השחורים לצבא האיחוד. ב-1864 מינה הנשיא לינקולן את סלמון צ'ייס כנשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית, משרה שבייטס שאף להתמנות לה. בעקבות זאת התפטר בייטס מתפקידו כתובע הכללי והוחלף בג'יימס ספיד, עורך דין מקנטקי בעל השקפות רפובליקניות רדיקליות.
שנותיו האחרונות

לאחר שהתפטר מתפקידו שב בייטס למיזורי. הוא השתתף במאבק של השמרנים נגד אימוץ חוקת מיזורי ב-1865. בעיקר הוא התנגד ל"שבועת השריון" (Ironclad Oath) שנדרשה להוכחת נאמנות, ולזמן מה גרמה לשלילת זכות הבחירה של תומכי הדרום. הוא כתב שבעה מאמרים בהם שטח את טענותיו נגד חוקת המדינה, אך בסופו של דבר היא אושררה. גם לאחר פרישתו מן החיים הפוליטיים נהג בייטס להגיב על אירועי השעה בעיתונות המקומית.
חיים אישיים

בייטס נשא לאישה את ג'וליה קואלטר מקרוליינה הדרומית. לזוג נולדו 17 ילדים. ההיכרות בין השניים החלה כאשר הגיעה ג'וליה לסנט לואיס כדי לבקר את אחיה דייוויד קואלטר ואת אחותה קרוליין קואלטר, שנישאה להמילטון גמבל, עורך דין ותומך האיחוד שלימים נבחר כמושל מיזורי.
בייטס היה מאושר במשפחתו הגדולה. בנו, ג'ון בייטס, שירת בצבא ארצות הברית, ולימים היה לראש מטה צבא ארצות הברית. במהלך מלחמת האזרחים, לחם בנו פלמינג בייטס בשורת צבא הקונפדרציה תחת פיקודו של גנרל סטרלינג פרייס. העניין גרם למתיחות בין האב לבן ובייטס הזכיר לעיתים רחוקות את פלמינג ביומנו מתקופת המלחמה. בנו הבכור, ברטון בייטס, כיהן במהלך המלחמה כשופט בבית המשפט העליון של מיזורי. בנו הצעיר, צ'ארלס בייטס, היה בתקופת המלחמה עדיין במהלך הכשרתו באקדמיה הצבאית של ארצות הברית.
אדוארד בייטס נפטר בסנט לואיס ב-25 במרץ 1869 ונטמן בבית הקברות בלפונטיין שבעיר.
הערות שוליים

1 2  Lucy A. Delaney, From the Darkness Cometh the Light: or Struggles for Freedom, St. Louis: J. T. Smith, 1891.
1 2 3  "Cabinet and Vice President: Edward Bates", Mr. Lincoln's White House, The Lincoln Institute, 1999–2011.
↑  Dennis K. Boman, Lincoln's Resolute Unionist: Hamilton Gamble, Dred Scott Dissenter and Missouri's Civil War Governor, Louisiana State University Press, 2006, pp. 1–7.
↑  Kenneth H. Winn, Missouri Law and the American Conscience: Historic Rights and Wrongs (2016), p. 92.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007359471305171  BnF: cb108827269 (data)  ISNI: 0000 0000 3435 2793  LCCN: n89125937  NARA: 10571091  NTA: 072503432  SNAC: w6t43sc7  US Congress: B000231  VIAF: 71382905   WorldCat (עם VIAF): 71382905 
הקבינט של לינקולן. בייטס ראשון מימין.
אדוארד בלאמי

| --- | --- |

 לידה:  26 במרץ 1850 צ'יקופי, ארצות הברית 
 פטירה:  22 במאי 1898 (בגיל 48) צ'יקופי, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Fairview Cemetery 
 מקום לימודים:  יוניון קולג' 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 סוגה:  רומן רומנטי 
 יצירות בולטות:  מבט לאחור 
 תקופת הפעילות:  מ-1878 
 חתימה:   
 
אדוארד בלאמי (באנגלית: Edward Bellamy; ‏26 במרץ 1850 - 22 במאי 1898) היה סופר וסוציאליסט אמריקאי, שהתפרסם בזכות הרומן האוטופי שלו - "מבט לאחור" - סיפור שהתבונן בעתיד הרחוק של שנת 2000. בחזון של בלאמי היה עולם הרמוני. הספר חולל תנועה חברתית שהקימה 165 "מועדונים לאומיים" ברחבי ארצות הברית, שהוקדשו להפיץ את הרעיונות הפוליטיים שלו ולהפוך אותם למציאות מעשית.
ראשית חייו

אדוארד בלאמי נולד בצ'יקופי (Chicopee) שבמסצ'וסטס. אביו היה רופוס קינג בלאמי (1816-1886), כומר בפטיסטי ומצאצאיו של יוסף בלאמי. אמו הייתה קלווניסטית, בתו של כומר בפטיסטי בשם בנימין פוטנאם, שנאלץ לעזוב את תפקידו הדתי בסאלם שבמסצ'וסטס בעקבות הצטרפותו לבונים החופשיים.
בלאמי למד בבית הספר הציבורי בעיר מולדתו, ועבר לקולג' במדינת ניו יורק, שם למד רק שני סמסטרים. עם עזיבתו את הקולג', בלאמי נסע לאירופה למשך שנה, ושהה בגרמניה. בלאמי למד משפטים אבל נטש את התחום בלי שעסק כעורך דין, במקום זה הוא נכנס לעולם העיתונות. בתפקיד עיתונאי שירת זמן קצר את צוות ה"ניו יורק פוסט" לפני שחזר אל מסצ'וסטס.
בגיל 25, חלה בלאמי במחלת השחפת - המחלה שבסופו של דבר תהרוג אותו. הוא סבל מהשפעותיה לאורך כל חייו הבוגרים. במאמץ לשקם את בריאותו, בילה בלאמי שנה באיי הוואי (1877 עד 1878). בשובו לארצות הברית, החליט לנטוש את העיתונות היומית לטובת יצירה ספרותית, אשר תשפיע פחות על זמנו ועל בריאותו.
בלאמי נישאה לאמה אוגוסטה סנדרסון בשנת 1882. לבני הזוג נולדו שני ילדים.