stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Enema of the State
עטיפת האלבום

כוכבת הפורנו, ג'נין לינדמולדר, היא האחות המוצגת על עטיפת האלבום.
בנוסף היא השתתפה בקליפים לשירים "What's My Age Again?" ו"Man Overboard".
הסמל של הצלב האדום הוצג בכובע של האחות בעטיפת האלבום המקורית. זמן קצר לאחר מכן, הצלב האדום דרש להסיר את הסמל מעטיפת האלבום לאחר שכל העותקים כבר הודפסו.
בדומה, בתחילת הדפסות העותקים לא הופיעה תווית השגחת הורים של חברת התקליטים, אך לאחר שהאלבום גרף הצלחה, צורפה אליו המדבקה.
רשימת שירים

| # | שם השיר | זמן | קולות ראשיים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | " Dumpweed" | 2:23 | טום דה-לונג' |
| 2. | " Don't Leave Me" | 2:23 | מארק הופוס |
| 3. | " Aliens Exist" | 3:13 | טום דה-לונג' |
| 4. | "Going Away to College" | 3:00 | מארק הופוס |
| 5. | "What's My Age Again?" | 2:28 | מארק הופוס |
| 6. | "Dysentery Gary" | 2:45 | דה-לונג' והופוס |
| 7. | "Adam's Song" | 4:09 | מארק הופוס |
| 8. | "All the Small Things " | 2:48 | טום דה-לונג' |
| 9. | "The Party Song" | 2:19 | מארק הופוס |
| 10. | "Mutt" | 3:23 | טום דה-לונג' |
| 11. | "Wendy Clear" | 2:50 | מארק הופוס |
| 12. | "Anthem" | 3:36 | טום דה-לונג' |
רשימת שירים > בונוסים

ביפן ואוסטרליה התווספו לאלבום שירי בונוס מהופעות חיות.
יפן:
13. "Dumpweed"
14. "What's My Age Again?"
15. "All the Small Things"
16. "Dammit"
17. "Mutt"
18. "Aliens Exist"
אוסטרליה:
13. "Pathetic" (הופעה חיה בלוס אנג'לס)
14. "Untitled" (הופעה חיה בלוס אנג'לס)
15. "Josie" (הופעה חיה בלוס אנג'לס)
16. "Aliens Exist" (הופעה חיה בלוס אנג'לס)
באוסטרליה מצורף לאלבום דיסק בונוס מסיבוב ההופעות במדינה, אשר יצא עם האלבום במהדורה מוגבלת.
אוסטרליה דיסק 2:
"Dumpweed"
"What's My Age Again?"
"All the Small Things"
"Dammit"
סינגלים

"What's My Age Again? " – יצא באפריל 1999.
"All the Small Things" – יצא באוגוסט 1999.
"Adam's Song" – יצא בדצמבר 1999.
סינגלים > קליפים

לשלושת הסינגלים יצאו קליפים. ה"קליפ" לשיר "Going Away To College", הוא בעצם הקדמה של הסרט "The Urethra Chronicles" שהוציאה הלהקה.
מיקום במצעדים > אלבום

| שנה | מצעד | מיקום |
| --- | --- | --- |
| 1999 | The Billboard Top 200 | 9 |
| 1999 | Top Internet Albums | 3 |
| 1999 | Top Canadian Albums | 7 |
מיקום במצעדים > סינגלים

| שנה | סינגל | מצעד | מיקום |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999 | "What's My Age Again?" | Billboard Hot 100 | 58 |
| 1999 | "What's My Age Again?" | Modern Rock Tracks | 2 |
| 1999 | "What's My Age Again?" | Mainstream Rock Tracks | 19 |
| 1999 | "What's My Age Again?" | Top 40 Mainstream | 28 |
| 1999 | "What's My Age Again?" | Top 40 Tracks | 40 |
| 1999 | "What's My Age Again?" | מצעד 40 השירים למבוגרים | 36 |
| 1999 | "All the Small Things" | Billboard Hot 100 | 6 |
| 1999 | "All the Small Things" | Modern Rock Tracks | 1 |
| 1999 | "All the Small Things" | Mainstream Rock Tracks | 25 |
| 1999 | "All the Small Things" | Top 40 Mainstream | 8 |
| 2000 | "All the Small Things" | Top 40 Tracks | 17 |
| 2000 | "All the Small Things" | מצעד 40 השירים למבוגרים | 26 |
| 2000 | "Adam's Song" | Modern Rock Tracks | 2 |
| 2000 | "Adam's Song" | Mainstream Rock Tracks | 33 |
קרדיטים

טום דה-לונג' – קולות וגיטרה
מארק הופוס – קולות וגיטרת בס
טראוויס בארקר – תופים
רוג'ר מנינג – קלידים
ג'רי פין - מפיק
שון או'דוויר - מהנדס
רוברט ריד – עוזר מהנדס
ג'ון נלסון - עוזר מהנדס
מייק פאסנו – טכנאי תופים
טים סטידמן – ניהול אומנותי, עיצוב
קייט טמאשירו – עיצוב
HVA

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  גרמניה המזרחית 
 סוכנות אם:  שטאזי 
 תאריך הקמה:  1955 
 תאריך פירוק:  1990 
 מטה מרכזי:  פנקו 
 
HVA הוא ראשי התיבות של Hauptverwaltung Aufklärung בגרמנית, שמשמעותו מינהל הביון הכללי והיה שירות ביון החוץ של המשרד לביטחון המדינה ("שטאזי"), סוכנות הביטחון המרכזית של הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית (גרמניה המזרחית) משנת 1955 ועד 1990.
ה-HVA היה חלק בלתי נפרד מהשטאזי, אחראי על פעולות מחוץ למזרח גרמניה כגון ריגול, מבצעים חשאיים, איסוף מודיעין זר, הערכת מודיעין וסיכול ריגול של מדינות ברית נאט"ו וסוכנויות הביון שלהן.
השטאזי פורק בינואר 1990 ואיתו מינהל הביון. אז נחשף לציבור אופן הפעולה של HVA, כולל המבנה הפנימי, השיטות וזהות עובדיו. HVA הפך לעניין רחב ומחקר אינטנסיבי באחריות הממונה הפדרלי לרשומות השטאזי. חלק מ-HVA נחשב לשירות הביון הזר היעיל ביותר במהלך המלחמה הקרה והשני בגודלו אחרי כוחות המודיעין של ברית המועצות. על פי ה-CIA, הוא סיפק עד 80 אחוזים מכל המידע על מדינות נאט"ו לפני ברית ורשה.
קודמיו

בשנת 1951, נוסד שירות המודיעין הזר (APN), בהנהגתו של אנטון אקרמן, כשהוא עבד בכיסוי בתור Institut für wirtschaftswissenschaftliche Forschung (IPW) = המכון למחקר כלכלי. על פי מרקוס וולף, שמונה גרמנים וארבעה "יועצים" סובייטים נכחו ב-1 בספטמבר 1951 בבוהנסדורף ברובע טרפטו-קופניק. ה-APN היה כפוף למשרד החוץ הגרמני. המנהיג הראשון היה אקרמן, סגנו היה ריכרד שטלמן. ראש "היועצים" היה קצין הק.ג.ב. אנדריי גראואר, שלדברי וולף, סטלין הטיל עליו באופן אישי ל"סייע לשיקום".
בשנת 1952 קמה מכללת APN (מכללת HVA מאוחר יותר), שם סוכנים עברו הכשרה וכונו בשם "צופים לשלום" (Kundschafter des Friedens) בז'רגון השטאזי למבצעים במדינות המערב. לקראת סוף השנה עתר אקרמן לעיתון הפוליטביורו של מפלגת השלטון שיחליף אותו, במקומו מונה ולטר אולבריכט.
חובות

תפקידו העיקרי של ה-HVA היה ריגול, שכלל איסוף מודיעין פוליטי, צבאי, כלכלי וטכנולוגי. בין תפקידיה האחרים היו פעילויות נגד סוכנויות הביון המערביות (באמצעות חדירה והסתננות), הכנת פעולות חבלה וכן מבצעים חשאיים כמו הפצת מודיעין כוזב ב"תחום המבצעי של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה", כולל מערב ברלין.
בתחילת שנות השמונים החל הריגול הצבאי לקבל משמעות. ברית המועצות, הממשל בהנהגת ה-SED של הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית ומזכיר הביטחון הלאומי אריך מילקה ציפו למידע עליון בנוגע לגילוי מוקדם של הכנות המלחמה מהמדינות המערביות מ-HVA, לאור המתח הגובר בימי המלחמה הקרה.
חובות > שיתוף פעולה עם הק.ג.ב

תנאים אופטימליים אפשרו ל-HVA לספק את "שירותי האחות" המזרחיים שלה, במיוחד הק.ג.ב., כמות המודיעין שזרם מהרפובליקה הפדרלית של גרמניה, שהייתה חברה אירופית משמעותית ביותר בנאט"ו, היה רב.
תחנת ברליו של הק.ג.ב. התמקמה בברלין-קרלשורסט, כשמטה השירות החשאי של ברית המועצות היה בפוטסדאם-בבלסברג, ובנוסף, הופעלו אנשי קשר לכל מנהלת מחוז. פעולות מוצלחות נגד מטה נאט"ו בבריסל, כמו גם כמה מדינות מערב אירופיות אחרות, כמו בריטניה, תרמו גם הן לחשיבוות ה-HVA. בארצות הברית, להפך, ה-HVA מעולם לא הצליח לפרוץ שום כיוון, מכיוון שהק.ג.ב פעל שם כמעט באופן בלעדי (החדירות המשמעותיות של המודיעין המזרח גרמני, למשל, ל-NSA, מקורן בצוות שהיה מוצב במערב ברלין).
ארגון ומבנה > מחלקות

בשנת 1989 היו ב-HVA 21 מחלקות (Abteilungen) וחמישה כוחות משימה (Arbeitsgruppen). בנוסף, היו לה מטה (Stab der HVA) ותחום מדע וטכנולוגיה (Sektor Wissenschaft und Technik, SWT), שהיה אחראי לריגול טכנולוגי. במובן מסוים מינהל הביון הראשי היה שירות חשאי בתוך השירות החשאי עם אוטונומיה בתוך השטאזי בדומה לזו שנהנה ממנה המינהל הראשי הראשון בתוך הק.ג.ב או מנהלת המבצעים של ה-CIA נהנית ממנו.
ל-HVA היה תקציב משלה ומיזמים משלה, אשר לא רק סיפקו תעסוקת כיסוי לפעילים שלה, אלא גם תרמו כספים מפעילותם העסקית לתחזוקת השירות. המינהל הראשי טיפל גם בסיכול ריגול. זו הייתה זכות בלעדית של השטאזי בתוך הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית, אך בעוד שהמינהל הראשי טיפל במשימה זו בתוך צבא העם הלאומי ובכוחות משמר הגבול, המינהל הראשי השביעי טיפל בנושאי סיכול ריגול במשרד הפנים ובמשטרת העם, דיוויזיה XX טיפלה בניסיונות חדירת ריגול בתוך מנגנון המדינה של הרפובליקה והמינהל הראשי השני טיפל בסיכול ריגול בקרב הציבור במזרח גרמניה באופן כללי, ריגול נגדי ב-HVA טופל אך ורק על ידי מחלקה A IX.
ארגון ומבנה > מטה

קודמתו של HVA, APN (Außenpolitischer Nachrichtendienst: שירות מודיעין החוץ) התמקם בשנת 1950 בפנקו, אז עברה אל רולנדופר במיטה, ברלין. מטה HVA היה ממוקם מאמצע עד סוף שנות החמישים במתחם הבניין של מפקדת השטאזי ברובע ליכטנברג בברלין. לאחר השלמת בנייני המשרדים החדשים בפינת Ruschestße ו-Frankfurter Allee, הקים HVA את בסיס הפעילות בו. (לאחר 1990 נכנסה סוכנות תעסוקה לבניין. הבניין שעל רחוב פרנקפורטר נמצא בשימוש דויטשה באן. לוגו של חברת דויטשה באן הודבק וניתן להבחין בו בקלות). מחלק המבצעים הטכניים, Sektor Operativ-Technische (OTS), היה ממוקם ברחוב רודרנשטראסה בהוהנשונהאוזן.
הנהגה

מחלקות VII, IX, X וכוח המשימה S הוכפפו ישירות לראש HVA, קולונל גנרל ורנר גרוסמן. קודמו היה קולונל גנרל מרקוס וולף, שהנהיג את ה-HVA במשך 34 שנים עד 1986 וזכה להערכה מקצועית גבוהה בקהילת המודיעין. לראש HVA היו חמישה סגנים. במקרה האחרון, אלה היו הגנרלים הורסט פוגל, היינץ גייר, היינריך טאוכרט ורנר פרוסצקי וכן ראלף-פטר דבו.
הנהגה > ראשי HVA

| שם | תחילת כהונה | סיום כהונה |
| --- | --- | --- |
| אנטון אקרמן | 1951 | 1952 |
| מרקוס וולף | 1952 | 1986 |
| ורנר גרוסמן | 1986 | 1989 |
הערות שוליים

↑  "Overview – Ministry of State Security". bstu.bund.de. Federal Commissioner for the Stasi Records. נבדק ב-2014-06-27.
↑  Rappaport, Sarah. "Take A Look At These Creepy Cold War Images From The East German Stasi's Archives". Business Insider (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-08-18.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4284385-6  LCCN: nr92021610  VIAF: 157549099   WorldCat (עם VIAF): 157549099 
מילקה נואם בפני אגודת דינמו, 25 במרץ 1983.
HVA-ברלין
מרקוס וולף (נובמבר 1989)
אבאדאן

ערך זה עוסק בעיר באיראן. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מדינה:  איראן איראן
 גובה:  6.0 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  231,476 (24 בספטמבר 2016)
 קואורדינטות:  30°20′21″N 48°18′15″E﻿ / ﻿30.339166666667°N 48.304166666667°E﻿ / 30.339166666667; 48.304166666667 
 אזור זמן:  UTC +3:30
 https://abadan.ir
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת איראן מוגדלת) טהראן משהד כרג' אספהאן תבריז שיראז קום אהוואז רשת כרמאנשאה בנדר עבאס אפגניסטן פקיסטן טורקמניסטן אוזבקיסטן אזרבייג'ן ארמניה טורקיה עיראק כווית ערב הסעודית  קטר איחוד האמירויות הערביות ע. הים הכספי  המפרץ הפרסי  מפרץ עומאןאבאדאן(למפת איראן רגילה) טהראן משהד כרג' אספהאן תבריז שיראז קום אהוואז רשת כרמאנשאה בנדר עבאס אפגניסטן פק. טורקמניסטן או. אזר. א. ט. עיראק כ. ערב הסעודית  ק. אי. ע. הים הכספי  המפרץ הפרסי  מפרץ עומאןאבאדאן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אַבָּאדָאן (בפרסית: آبادان) היא עיר בפרובינציית ח'וזסתאן בדרום-מערב איראן, השוכנת על האי אבאדאן שבנהר ארוואנד רוד, כ-53 קילומטרים מהמפרץ הפרסי, סמוך לגבול איראן-עיראק. האי, 68 קילומטרים אורכו ו-3–19 קילומטרים רוחבו, גובל במערב בארוואנד רוד ובמזרח בבאהמנשיר, שפך נהר כארון. אבאדאן היא בירת מחוז אבאדאן (אנ'). היא ידועה גם כעיר נפט גדולה, ועיקר התעשייה בעיר הוא מהפקת נפט.
היסטוריה

אבאדאן נחשבת לעיר שהתפתחה במקור כעיר נמל תחת שלטון בית עבאס. על-פי האגדה, היא נוסדה על ידי איש קדוש, "אבאד", ובתקופה זו הייתה מרכז סחר של מלח ומחצלות ארוגות. שקיעת הסחופת בשפך הנהר הרחיקה את העיר מהנהר; אבן בטוטה תיאר את אבאדאן בתור עיר קטנה על מישור שטוח הסמוך לים. מן הבחינה המדינית, אבאדאן הייתה פעמים רבות מוקד של מחלוקת בין כוחות פוליטיים סמוכים. בשנת 1847, רכשה אותה ממלכת פרס, ומאז ואילך נותרה העיר תחת שלטונה. למן המאה השבע-עשרה היה האי אבאדאן חלק מאדמות שבט כעב (בני כעב) הערבי. ענף של חמולה זו, מוחייסן, מיקם את מרכז העניינים שלו במוחמרה (כיום ח'וראמשהר), עד לסילוקו מהשלטון של השייח' ח'זעל בשנת 1924.
בשנת 1978 התרחש בעיר פיגוע השרפה בקולנוע רקס בה נהרגו מאות אנשים.
אוכלוסייתה האזרחית של העיר נפלה וכמעט נעלמה כליל במרוצת שמונה השנים של מלחמת איראן–עיראק בשנות ה-80 של המאה ה-20. בשנת 1992 רק 84,774 מתושביה שבו לחיות בה. מאז ועד שנת 2001 זינקה אוכלוסיית העיר ל-206,073 תושבים.
אקלים

האקלים בעיר הוא מדברי. הקיץ יבש וחם בצורה קיצונית, ובו הטמפרטורה היא מעל 45 מעלות צלזיוס. הטמפרטורה בחורף היא 16-20 מעלות צלזיוס.
Le temps perdu

"Le temps perdu" (בעברית: "הזמן שאבד") הוא שיר שבצעה הזמרת הצרפתייה מטה אלטרי. השיר ייצג את צרפת בהופעת הבכורה, באירוויזיון 1956. השיר נכתב על ידי הסופרת רחל ת'ורו, והולחן על ידי אנדרה לודג'. השיר הושר חמישי בסדר ההופעות, לפני לוקסמבורג ואחרי גרמניה.
רקע

בדומה לשאר שירי התקופה, השיר נכתב בסגנון שאנסון צרפתי. במרכז מילות השיר עומד המאהב לשעבר של אלטרי, שמנסה לחזור אליה. אלטרי שרה את השיר בתקווה שהפעולה תסיח את דעתה מהכאב שעברה עם אותו המאהב.
באירוויזיון

ב-24 במאי 1956, השיר בוצע על ידי אלטרי בתחרות האירוויזיון. מיקומו הסופי של השיר אינו ידוע היות שמארגני התחרות הכריזו על הזוכה בלבד. מעריצים רבים של התחרות טוענים כי השיר סיים במקום השלוש עשרה עם אפס נקודות. השיר השני של צרפת בתחרות, "Il est là", בוצע על ידי הזמרת דני דאוברסן.
הערות שוליים

↑  Eurovision Song Contest 1956
↑  Le temps perdu (English translation), מילות השיר
↑  Eurovision Song Contest in 1956
אבא שלי כוכב רוק

| --- | --- |
 סוגה:  הנפשה
 יוצרים:  ג'ין סימונס
 מדבבים:  לורנס ביין ג'ואן וניקולה ג'ון פרנקס שרה גאדון מרטין וילפאנה קתי לסקי סטפני אן מילס רוב סטפאניוק
 ארץ מקור:  קנדה קנדה צרפת צרפת
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  26
 הפקה
 חברת הפקה:  נלוונה קבוצת קרר
 אורך פרק:  30 דקות
 שידור
 רשת שידור:  Teletoon
 תקופת שידור מקורית:  1 בספטמבר 2003 – 5 ביולי 2004
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
אַבָּא שֶׁלִּי כּוֹכַב רוֹק (באנגלית: My Dad the Rock Star) היא סדרת טלוויזיה מונפשת קנדית-צרפתית, שנוצרה על ידי ג'ין סימונס, הבסיסט של להקת הגלאם רוק האמריקאית קיס. הסדרה מספרת על ילד בן 12 בשם וילי שמתמודד בשגרת יומו עם היותו של אביו כוכב רוק מפורסם.
דמויות בסדרה > משפחת זילה

וילי זילה: נער בן 12 והכוכב הראשי של הסדרה. מאוהב באליסה. מנסה לנהל חיים נורמליים, אך לא מצליח כל כך.
רוק זילה: אביו של וילי וכוכב רוק.
קריסטל זילה: אמו של וילי שמתעניינת במיסטיקה.
סראנטי זילה: אחותו הסנובית של וילי בת ה-17.
דמויות בסדרה > דמויות אחרות

סקאנק: חבר של המשפחה ולשעבר נהג אוטובוס ההופעות של רוק זילה.
אליסה: חברתו הטובה ביותר של וילי ומאוהבת בו.
קווינסי "קיו": חברו הטוב ביותר של וילי. במשך כל העונה הוא לא מודע לכך ששני חבריו מאוהבים זה בזו.
בילי "באז" סוואצ'ק: הבריון של בית הספר. אויבו של וילי.
סאלי: הילדה המקובלת בבית הספר.
Distorted Harmony

| --- | --- |

 מקום הקמה:  תל אביב-יפו 
 מוקד פעילות:  תל אביב, ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2009
 סוגה:  פרוגרסיב מטאל רוק מתקדם רוק אלטרנטיבי דג'נט
 חברת תקליטים:  Unsigned
 שיתופי פעולה בולטים:  התחתונים, סיסטמה טליון, אנקונדה.
 http://www.distortedharmony.com/
 חברים
 יואב אפרון יוגב גבאי איגי כהן מייקל רוז עמית פלשקס יואל גנין
 חברים לשעבר
 גיא לנדאו
 
Distorted Harmony (מילולית: "הרמוניה מעוותת" מבוטא: "דיסטורטד הרמוני") היא להקת  מטאל מתקדם ישראלית מתל אביב שהוקמה ב-2009.
היסטוריה

הלהקה הוקמה ב-2009 על ידי הקלידן והמלחין יואב אפרון והמתופף יוגב גבאי. ב-2011 הצטרפו ללהקה שלושה מחברי להקת הרוק האלטרנטיבי התחתונים: מייקל רוז (לשעבר מישה סוחינין) בשירה, גיא לנדאו בגיטרה ואיגי כהן בבס אשר פרש מאז מלהקת התחתונים.
בשנת 2016 הצטרף ללהקה הגיטריסט עמית פלשקס.
בשנת 2017 עזב לנדאו את הלהקה והוחלף בגיטריסט יואל גנין.
סגנון מוזיקלי והשפעות

דיסטורטד הרמוני מסווגים עצמם כ"שילוב עדין בין המורכבות של פרוגרסיב מטאל, הצליל של רוק אלטרנטיבי מודרני, הרמוניות ייחודיות של ג'אז מודרני ומוזיקה קלאסית וקצת שיט כבד".
הלהקה מציינת כמקור השראה את הלהקות דרים ת'יאטר, פורקיופיין טרי, מיוז, אופת', משוגע ו-Periphery לצד ג'אז, מוזיקה קלאסית, רוק אלטרנטיבי, פאנק (Funk), אינדי ופולק.
פרסים ומועמדויות

ב-2013 היו מועמדים ל"Progressive Music Award for New Blood" מטעם המגזין "Classic Rock".
חברי ההרכב

יואב אפרון - קלידים ותכנות (2009-הווה)
יוגב גבאי - תופים (2009-הווה)
איגי כהן - גיטרה בס (2011-הווה)
מייקל רוז – שירה (2011-הווה)
עמית פלשקס - גיטרה (2016-הווה)
יואל גנין - גיטרה חשמלית (2017-הווה)
חברי ההרכב > חברים לשעבר

גיא לנדאו - גיטרה חשמלית (2011–2017)
דיסקוגרפיה

Utopia ‏ (2012)
Chain Reaction ‏ (2014)
A Way Out ‏ (2018)
הערות שוליים

↑  Distorted Harmony האתר הרשמי
1 2  Distorted Harmony דף הפייסבוק הרשמי
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
League of Legends

| --- | --- |

סמל המשחק
 כללי
 תאריך הוצאה:  27 באוקטובר 2009
 סוגה:  זירת קרב מרובת משתתפים
 פיתוח:  מיכה גורפינקל
 הוצאה לאור:  Riot Games 
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 סדרה:  League of Legends 
 דרישות תוכנה
 מצבי משחק:  משחק מרובה משתתפים
 פלטפורמות:  Windows, Mac
 www.leagueoflegends.com
 
הלוגו הקודם של המשחק
League of Legends (בתרגום חופשי לעברית: ליגת האגדות; נקרא גם בקיצור LoL) הוא משחק "זירת קרב מרובת משתתפים" (MOBA), שיצא לאור ב-27 באוקטובר 2009 על ידי חברת Riot Games. המשחק מבוסס על הרחבת-מעריצים שפיתחו יוצריו קודם למשחק DotA. המשחק חינמי ומבוסס על מודל Freemium. ניתן לשלם ולרכוש הרחבות קוסמטיות למשחק, אך לא עזרים המקנים יתרון. המשחק צבר פופולריות רבה מאז יציאתו וביולי 2012 הפך למשחק המחשב המשוחק ביותר בעולם.
משחקיות

League of Legends או בקיצור LoL, הוא משחק זירת קרב מקוונת מרובה משתתפים (MOBA) בו השחקן שולט בדמות ("champion") עם סט של יכולות ייחודיות לכל דמות שונה. נכון לשנת 2023, יש למעלה מ-160 דמויות במשחק. במהלך המשחק, השחקן צובר רמות על ידי צבירת נקודות ניסיון (XP) באמצעות הריגת אויבים. ניתן לרכוש פריטים כדי להגביר את כוחם של השחקנים, והם נקנים עם זהב, ששחקנים צוברים לאורך זמן. ניתן להרוויח זהב על ידי הריגת המניונים של הקבוצה היריבה, שחקנים אחרים או מבני הגנה ("Turrets") של הקבוצה היריבה. במצב המשחק הראשי, Summoner's Rift, יש 2 קבוצות כל אחת בעלת חמישה שחקנים, כאשר לכל שחקן בכל קבוצה יש את התפקיד: Top, Jungle, Mid, Bot, Support לכל תפקיד יש דרך שונה לשחק ודמויות מסוימות שמתאימות לו וחלק במפה שעליו הוא צריך להגן. פריטים נרכשים דרך תפריט חנות הזמין לשחקנים רק כאשר הדמות שלהם נמצא בבסיס הקבוצה. הקבוצה המנצחת היא הקבוצה שהרסה את המבנה הראשי של הקבוצה השנייה, שנמצא באמצע הבסיס של הקבוצה השנייה.
המשחק כולל שתי מפות קבועות בהן ניתן לשחק: Summoner's Rift ו-Howling Abyss.
קיימים מספר מצבי משחק שונים לחלק מהמפות, אך בכולם מטרת המשחק זהה ורק כמות השחקנים או מהלך המשחק משתנה בהתאם. בנוסף לשתי המפות הקיימות, מתווספות לעיתים מפות זמניות כחלק מאירועים במשחק. בעבר כלל המשחק עוד מצבי משחק קבועים, כגון: The Crystal Scar, אך בשל היותו פחות פופולרי מהשאר, הוסר ב-2016. כמו כן המפה: Twisted Treeline ששמשה בעבר למשחק יחסית מהיר של 3 נגד 3, גם כן הוסרה.
ראו גם

World of Warcraft
DotA
StarCraft
זירת קרב מרובת משתתפים (MOBA)
הערות שוליים

↑  Riot Games' League Of Legends Officially Becomes Most Played PC Game In The World באתר המגזין הכלכלי פורבס, 11.7.2012.
↑  League of Legends most-played PC game – Report באתר gamespot,‏ 11.7.2012.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX5719722  BnF: cb17032434n (data)  VIAF: 6876149416769889730007   WorldCat (עם VIAF): 6876149416769889730007
Le plus beau jour de ma vie

"Le plus beau jour de ma vie" (בעברית: "היום היפה בחיי") היא שיר שבוצע על ידי הזמרת הבלגית, מוני מארק. השיר ייצג את בלגיה בהופעתה השנייה באירוויזיון 1956. השיר נכתב על ידי קלוד אליקס, הולחן על ידי דייוויד בי ונוצח על ידי ליאו סוריס. השיר הושר עשירי בסדר ההופעות, לפני גרמניה ואחרי שווייץ.
רקע

בדומה לשירי התקופה, השיר הושר בסגנון שאנסון צרפתי. במרכז מילות השיר, עומדת מארק ומתארת את יום חתונתה. על פי השיר, יום חתונתה הוא יומה היפה בחייה.
באירוויזיון

ב-24 במאי 1956, השיר בוצע על ידי פרל בתחרות האירוויזיון. מיקומו הסופי של השיר אינו ידוע היות שמארגני התחרות הכריזו על הזוכה בלבד, מעריצים רבים של התחרות טוענים כי השיר סיים במקום ה-11 עם נקודה אחת. השיר השני של בלגיה בתחרות, "Messieurs les noyés de la Seine", בוצע על ידי הזמר פוד לקלרק.
הערות שוליים

↑  Eurovision Song Contest 1956
↑  Le plus beau jour de ma vie lyrics
↑  Eurovision Song Contest in 1956
DoubleClick

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  Dwight Merriman, Kevin O'Connor 
 תקופת הפעילות:  1996–הווה (כ־28 שנים) 
 חברת אם:  חברת גוגל 
 מיקום המטה:  ניו יורק 
 ענפי תעשייה:  שיווק באינטרנט 
  
 אתר רשמי
 
DoubleClick היא חברת בת של גוגל המפתחת ומספקת שירותי פרסום באינטרנט. לקוחותיה כוללים חברות, משווקים ובעלי אתרים רבים המשרתים לקוחות כמיקרוסופט, קוקה-קולה, אפל, נייק וכדומה. משרדיה הראשיים של דאבל-קליק שוכנים בניו יורק, ארצות הברית.
היסטוריה

דאבל-קליק נוסדה ב-1996 על ידי קווין אוקונור ודווייט מרימן ובשונה מחברות רבות שנוסדו בתקופתה היא שרדה את תקופת בועת הדוט קום. מייסדי החברה זיהו מוקדם את הצורך של מפרסמים למדוד את אפקטיביות הפרסום ברשת. דאבל-קליק הייתה מהחברות הראשונות בעולם שפיתחו שרתי מודעות (Ad serving). שרתים אלו אפשרו הטמעה של מודעות באנרים באתרים, ומדידה מדויקת של הקלקות על המודעות. יכולת טכנולוגית זו נחשבה למהפכנית בעולם הפרסום בשנות ה-90. כשנוסדה הייתה רשומה החברה בנאסד"ק בשם DCLK. היא נרכשה על ידי חברות השקעה פרטיות – "הלמן אנד פרידמן" וJMI Equity.
באפריל 2007 הודיעה גוגל על רכישת החברה תמורת 3.1 מיליארד דולר. עקב חשש מפגיעה בתחרות הודיעה גוגל כי דאבל-קליק תמשיך לפעול כחברה נפרדת, ולא תעביר את המידע שנצבר על לקוחותיה לידי גוגל עצמה.
מתחרותיה של גוגל, כולל יאהו, מיקרוסופט ו-AT&T, הביעו חששות שהמיזוג עלול לפגוע בתחרות בשוק הפרסום המקוון העולמי, ופנו לרשויות בארצות הברית. ומספר חברות התלוננו שהמיזוג בין גוגל ודאבל-קליק עלול לפגוע בפרטיות הצרכנים. גם רשויות הפיקוח באיחוד האירופי פתחו בחקירה, מכיוון שלהערכתם העסקה עלולה לפגוע בתחרות בשוק הפרסום המקוון.
במרץ 2008 אישרה הנציבות האירופית את העסקה.
היסטוריה > לאחר הרכישה

עד לרכישת "DoubleClick" גוגל התמחתה בעיקר בפרסום באמצעות חיפוש בתשלום, קישורים ממומנים במנוע החיפוש שלה, בשיטת תשלום לפי לחיצה, אם הצרכן לחץ על הקישור, המפרסם משלם. תחום זה היה אחראי ל-40% מתקציבי הפרסום ברשת אז. הרכישה הכניסה את גוגל לתחום מודעות פרסום נראות (Display Ad) ובאנרים, ולפי הערכות באותה עת לשליטה ב-70% משוק הפרסום המקוון. ל-"DoubleClick" גם הייתה טכנולוגיה שאספה מידע על הגולשים שעזר למפרסמים לפלח את הפרסמות שלהם בצורה יותר מדויקת.
בשנת 2009, קישרה גוגל בין שירותי הפרסום שלה, Google AdSense וGoogle Ads, לשירות "בורסת הפרסום" של "DoubleClick", המאפשרת למפרסמים למצוא אתרים שמתאימים לקהל היעד שלהם.
בשנת 2020, הגישו הרשויות בארצות הברית תביעה נגד גוגל בטענה כי פועלת כמונופול בשוק הפרסום המקוון, הן בצד הקנייה והן בצד המכירה של מודעות. ספקי תוכן, עיתונים ומוציאים לאור, נדרשים לחתום על חוזים שבהם נדרשים להשתמש בכלים של גוגל בלבד אם ברצונם לפרסם בפלטפורמת הפרסום שלה. בתביעה נטען, בין השאר, כי רכישת חברת דאבל-קליק ב–2008 הובילה לשינוי יסודי בדרך שבה גוגל החלה להפעיל לחץ בתור מתווכת בפרסום, כדי לקבל תשלומים מכל שלב בתהליך רכישת המודעות.
פעילות בישראל

החל משנת 2005 יצגה את "DoubleClick" בישראל חברת "טוטאל מדיה" שבין לקוחותיה הייתה המתחרה של גוגל, MSN ישראל של חברת מיקרוסופט, ו-ynet. לאחר רכישת "DoubleClick" בידי גוגל המשיכה חברת "טוטאל מדיה" לשווק את מוצריה בישראל, וגם במדינות נוספות. ב-2015 נבחרה להשתתף בתוכנית Google Certified Publisher Partner.
הערות שוליים

↑  ההיסטוריה של הפרסום באינטרנט: 1994-2021, באתר טרגטת, ‏2021-03-11
↑  שירות רויטרס, ‏גוגל ממשיכה את ההשתלטות על שוק הפרסום באינטרנט: רוכשת את דאבל-קליק ב-3.1 מיליארד ד', באתר גלובס, 15 באפריל 2007
↑  ארז וולברג, ‏דאבל-קליק מרגיעה את המפרסמים: "גוגל לא תוכל להצליב את המידע שייאסף על-ידנו", באתר גלובס, 20 באפריל 2007
↑  יזהר גביש, מיקרוסופט: עסקת גוגל-דאבל קליק מפירה את פרטיות הגולשים, באתר הארץ, 17 באפריל 2007
↑  שירות בלומברג, ‏גוגל בחקירה: הנציבות בבריסל תבדוק אם רכישת דאבל-קליק פוגעת בתחרות, באתר גלובס, 14 בנובמבר 2007
↑  אוריאל הרמן, ‏האיחוד האירופי צפוי לאשר לגוגל לרכוש את דאבל קליק עבור 3.2 מיליארד דולר, באתר גלובס, 6 במרץ 2008
↑  רויטל סלומון, על מה שילמה גוגל 3.1 מיליארד דולר?, באתר TheMarker‏, 14 באפריל 2007
↑  אקונומיסט, גוגל – "אוטופיה" או "דיסטופיה": האם גוגל תשפר את העולם או אולי דווקא היא מאיימת עליו?, באתר TheMarker‏, 23 בספטמבר 2007
↑  סוכנויות הידיעות, גוגל מגבירה את התחרות בשוק הפרסום המקוון: משדרגת את מערכת הפרסום דאבלקליק, באתר TheMarker‏, 18 בספטמבר 2009
↑   דפנה מאור, "הם המגיש, החובט והשופט": התביעות שעשויות לחרוץ את גורלה של גוגל, באתר TheMarker‏, 19 בדצמבר 2020
↑  גיא גרימלנד, נציג דאבל קליק בישראל מרגיע את הגולשים: החשש מפגיעה בפרטיות הוא פארנויה, באתר TheMarker‏, 15 באפריל 2007
↑  נועה פרג, ‏ynet משדרג את מערך הפרסום באתר, באתר גלובס, 4 במאי 2011
↑  שירות גלובס, ‏טוטאל מדיה: יניב לוי ימונה למנכ"ל, אמיתי טפלא – סגן יו"ר, באתר גלובס, 2 במרץ 2011
↑  רועי גולדנברג, ‏טוטאל מדיה הישראלית תנהל את בורסת הפרסום של גוגל ברוסיה, באתר גלובס, 11 ביוני 2012
↑  שירות גלובס, ‏טוטאל מדיה – הנציגה הישראלית בתוכנית GCPP של גוגל, באתר גלובס, 13 באוקטובר 2015
Le Soir

| --- | --- |

 פורמט:  ברלינר 
 בעלים:  Rossel 
 עורך ראשי:  Daniel Van Wylick 
 תאריכי הופעה:  1887–הווה (כ־137 שנים) 
 שפה:  צרפתית 
 מערכת:  בריסל 
 מדינה:  בלגיה 
 ISSN:  1186-4583
 www.lesoir.be
 
Le Soir (בעברית: הערב) הוא עיתון יומי בלגי המתפרסם בצרפתית, שנוסד בשנת 1887 על ידי אמיל רוסל. "Le Soir" הוא אחד העיתונים בצרפתית הפופולריים ביותר בבלגיה. מאז שנת 2005 הוא מתפרסם בפורמט ברלינר ונמצא בבעלות חברת  Rossel & Cie (אנ').