stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרס ארנסט פון סימנס

| --- | --- |
 מיקום הטקס:  מינכן 
 מדינה:  גרמניה 
 הגוף המעניק:  Ernst von Siemens Music Foundation, האקדמיה הבווארית לאמנות גבוהה 
 סכום הזכייה:  150,000 אירו 
 תקופת הפרס:  1972–הווה (כ־52 שנים) 
 נקרא על שם:  Ernst von Siemens 
 אתר רשמי
 
פרס ארנסט פון סימנס למוזיקה (בגרמנית: Ernst von Siemens Musikpreis) הוא פרס המוענק מדי שנה על ידי האקדמיה הבווארית לאמנויות יפות מטעם קרן ארנסט פון סימנס למוזיקה. הקרן הוקמה בשנת 1972 על ידי התעשיין הגרמני ארנסט פון סימנס (1903–1990), נכדו של מייסד חברת סימנס, ארנסט ורנר פון סימנס.
הפרס מוענק למלחין, מבצע, או מוזיקולוג אשר תרם תרומה בולטת לעולם המוזיקה. הסכום הכספי המוענק עם הפרס עומד על 250,000 אירו. הפרס מכונה לפעמים "פרס נובל למוזיקה".
רשימת הזוכים בפרס

1974 – בנג'מין בריטן
1975 – אוליבייה מסייאן
1976 – מסטיסלב רוסטרופוביץ'
1977 – הרברט פון קאראיאן
1978 – רודולף סרקין
1979 – פייר בולז
1980 – דיטריך פישר-דיסקאו
1981 – אליוט קרטר
1982 – גדעון קרמר
1983 – ויטולד לוטוסלבסקי
1984 – יהודי מנוחין
1985 – אנדרס סגוביה
1986 – קרלהיינץ שטוקהאוזן
1987 – ליאונרד ברנשטיין
1988 – פטר שרייר
1989 – לוצ'אנו בריו
1990 – הנס ורנר הנצה
1991 – היינץ הוליגר
1992 – ה. צ'. רובינס לנדון
1993 – ג'רג' ליגטי
1994 – קלאודיו אבאדו
1995 – הריסון ברטוויסל
1996 – מאוריציו פוליני
1997 – הלמוט לכנמן
1998 – גיאורגי קורטאג
1999 – רביעית ארדיטי
2000 – מאוריציו קאגל
2001 – ריינהולד ברינקמן
2002 – ניקולאוס הרנונקור
2003 – וולפגנג ריהם
2004 – אלפרד ברנדל
2005 – אנרי דיטייה
2006 – דניאל בארנבוים
2007 – בריאן פרניו
2008 – אן-סופי מוטר
2009 – קלאוס הובר
2010 – מיכאל גילן
2011 – אריברט ריימן
2012 – פרידריך צ'רה
2013 – מאריס יאנסונס
2014 – פיטר גולקה
2015 – כריסטוף אשנבאך
2016 – פר נורגארד
2017 – פייר לורן איימארד
2018 – ביט פורר
2019 – רבקה סונדרס
2020 – טביאה צימרמן
2021 – ג'ורג' אפרגיס
2022 – אולגה נויווירת
2023 – ג'ורג' בנג'מין
2024 – אונשוק צ'ין
פיתון צ'ילדרן

| פיתון צ'ילדרן |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: פיתוניים
סוג:: פיתון קטן
מין:: פיתון צ'ילדרן
שם מדעי
 Antaresia childreni ‏גריי, 1842

פיתון צ'ילדרן (שם מדעי: Antaresia childreni) הוא מין של נחש ממשפחת הפיתוניים החי בצפון אוסטרליה ובכמה איים בקרבתה. הנחש קרוי ע"ש החוקר ג'ורג' צ'ילדרן (John George Children).
אורכו של נחש זה הוא 1-1.5 מ' והוא בעל גוף בהיר עם שקשים מעט מפוספסים ומבריקים. הראש גדול ומעוגל, השפתיים צהובות, הלשון ורודה והעיניים ירוקות. הפיתון נמצא רוב זמנו על הקרקע אך גם יטפס על עצים או ישחה בעת הצורך.
הוא חי ביערות הגשם הצפוניים של אוסטרליה. הוא יוצא לפעילות בלילות ומחפש טרף קטן כמו יונקים קטנים, עופות וזוחלים אחרים. הוא יכול לבלוע טרף הגדול מראשו והורג אותו על ידי כריכת גופו סביב הטרף עד למותו. הוא מגיע למערות מסוימות כדי לתפוס עטלפי חרקים שיוצאים ממנה ואז תופס אותם.
הפיתון הוא חיית מחמד נפוצה וקלה לגידול ברחבי העולם.
גלריה

אוכל חולדה
הערות שוליים

↑  פיתון צ'ילדרן באתר הרשימה האדומה של IUCN
| פיתוניים |
| --- | --- | --- |
| פיתון קטן | פיתון צ'ילדרן • פיתון מנומר • פיתון גמדי • פיתון סטימסון |  |
| פיתון איריאן (סוג ומין יחיד) | פיתון איריאן |  |
| פיתון מפוספס | פיתון שחור-ראש • פיתון וומה |  |
| פיתון ביסמרק טבעתי (סוג ומין יחיד) | פיתון ביסמרק טבעתי |  |
| פיתון לבן-שפה (סוג ומין יחיד) | פיתון לבן-שפה |  |
| פיתון מים | פיתון מים חום  • פיתון מקלוט • פיתון זית |  |
| פיתון עצים | פיתון השיחים • פיתון בולן • פיתון ברדלי • פיתון עבה-קשקשים • פיתון אונפלי • פיתון השטיחים • פיתון עצים ירוק |  |
| פיתון | פיתון טימור • פיתון מלכותי • פיתון דם • פיתון הודי • פיתון בורמזי • פיתון אנגולה • פיתון ברונגרסמה • פיתון בורנאו • פיתון סלעים אפריקני • פיתון מרושת • פיתון מיאנמר |  |
פיתונים בורמזיים בפלורידה

אזור המחיה המתועד בשנת 2007
פיתון בורמזי באוורגליידס, 2016
פיתונים בורמזיים (שם מדעי: Python bivittatus) הם נחשים שנפוצים בדרום-מזרח אסיה. עם זאת, מאז סוף המאה ה-20 הם הפכו למין פולש ואוכלוסייה מבוססת ומתרבה בדרום פלורידה. אף על פי שנראו לראשונה פיתונים בורמזיים בפארק הלאומי אוורגליידס בשנות התשעים, הם לא הוכרו רשמית כאוכלוסייה מתרבה עד שנת 2000. מאז, מספר תצפיות הפיתון גדל באופן אקספוננציאלי עם למעלה מ-300 תצפיות בין השנים 2008 ל-2010.
פיתונים בורמזיים טורפים מגוון רחב של ציפורים, יונקים ומיני תנינים המצויים באוורגליידס. ירידות בולטות בכמה מינים של יונקים חפפו מרחבית וזמנית עם ריבוי הפיתונים בדרום פלורידה, דבר המצביע על כך שההשפעה על בעלי חיים מקומיים היא כבר הרסנית. אף על פי שהקושי לזהות פיתונים מקשה לאמוד את גודל האוכלוסייה, רוב החוקרים מציעים שלפחות 30,000 וככל הנראה למעלה מ-300,000 פיתונים כבר מצויים בדרום פלורידה, וכי אוכלוסייה זו רק תמשיך לגדול. יבוא פיתונים בורמזיים נאסר בארצות הברית בינואר 2012 על ידי מחלקת הפנים של ארצות הברית.
השפעת הפלישה

פיתונים בורמזיים מסווגים כמין פולש במדינת פלורידה. הם משבשים את המערכת האקולוגית בכך שהם טורפים מינים מקומיים, מונעים ממינים מקומיים מזון או משאבים אחרים או משבשים את האופי הפיזי של הסביבה. הם דומים בגודלם או אפילו גדולים יותר מהנחשים המקומיים ומגיעים במהירות לגדלים המפחיתים את סיכוייהם להיטרף. עם זאת, חשוב לציין שהם לעיתים קרובות מותקפים ונטרפים על ידי האליגטור האמריקני כאשר הם פולשים לטריטוריה שלו.
פוטנציאל הרבייה הגבוה, ההגעה המהירה לבגרות מינית ואריכות החיים של פיתונים בורמזיים מקשים לשלוט בגודל האוכלוסייה. נקבה טיפוסית מייצרת מקבץ של בין עשרים לחמישים ביצים פעם בשנתיים, ויכולה לחיות עשרים שנה ומעלה.
בנוסף, כטורפי-על בעלי תזונה מגוונת, פיתונים בורמזיים תוקפים מגוון רחב של קבוצות טקסונומיות. לפיכך, הם אינם תלויים במין טרף ספציפי. הדרישות התזונתיות הגמישות של פיתונים בורמזיים מאפשרות להם לשרוד לפרקי זמן ארוכים ללא אוכל, אך כאשר הטרף זמין, הם אוכלים באופן קבוע. כתוצאה מכך, פיתונים בורמזיים מהווים איום גדול על חיות הבר, ובפרט על יונקים בגודל בינוני.
הירידה הדרסטית שחלה באוכלוסיות של יונקים שונים ברחבי אוורגליידס עשויה להיות קשורה להתרבות הפיתונים. השוואה בין סקרי דרכים שנערכו בשנים 1996–1997 (לפני ההתפשטות) ובשנים 2003–2011 (לאחר ההתפשטות) הצביעה על ירידה של בין 88% ל 100% בתדירות התצפיות של דביבונים, אופוסומים, שונרים מצויים, ארנבים, שועלים ומיני יונקים אחרים. ירידות אלה תואמות את הגאוגרפיה המרחבית של התפשטות הפיתון. מאידך, ידוע כי רוב המינים הללו גדלו במספרם בעקבות הפרעה אנושית.
אוורגליידס הוא אזור של שטחי ביצות סובטרופיות המרכיבות את השליש התחתון של חצי האי פלורידה. רק 25% מהאוורגליידס המקוריים נותרו מוגנים בתוך הפארק הלאומי של אוורגליידס (ENP). האקלים של דרום פלורידה ומיקומו של אוורגליידס, מוקפים באזור מטרופולין ממזרח, נאפולי ממערב ומפרץ פלורידה מדרום, הופכים אותו לפגיע במיוחד להתפשטות של מינים אקזוטיים. מיאמי, במיוחד, היא המרכז לסחר בחיות מחמד אקזוטיות בארצות הברית. אף על פי שמקורם המדויק של פיתונים בורמזיים באוורגליידס אינו ידוע, סביר להניח שרבים היו בעבר חיות מחמד ששוחררו על ידי בעלים שהתקשו לטפל בהם. אולם, רוב החוקרים מסכימים שאוכלוסיית הפיתונים גדלה במיוחד לאחר הוריקן אנדרו (אנ'). ההוריקן הרס מתקן לגידול פיתונים, ושחרר מספר עצום של פיתונים לביצות הסמוכות. בדיקה גנטית שנערכה לפיתונים בורמזיים שנדגמו בפארק הלאומי אוורגליידס הראתה שהאוכלוסייה נבדלת מבחינה גנטית מפיתונים שנדגמו באזור המחיה המקורי שלהם, אך בקרב אוכלוסיית אוורגליידס, יש מגוון גנטי קטן.
בשנת 2001 החל הסקר הגאולוגי של ארצות הברית לבצע מחקר שנמשך 10 שנים ובמסגרתו בוצעו בדיקות גנטיות ל-400 פיתונים שנלכדו באוורגליידס. הסקר זיהה קשרים גנטיים סבוכים בין הנחשים שנתפסו, וגילה שחלק מהפיתונים באוורגליידס הם בני כלאיים. 13 מתוך 400 הפיתונים שנבדקו היו בעלי חתימות גנטיות של פיתון הסלעים ההודי בתוך ה-DNA שלהם. פיתון הסלעים ההודי ידוע כזן קטן יותר, מהיר ותוקפני יותר מהפיתון הבורמזי. ניתן לשער כי הכלאה זו מאפשרת למין ההיברידי הפולשני להסתגל במהירות רבה יותר למערכת האקולוגית של אוורגליידס.
קשה להעריך את גודלה של אוכלוסיית הפיתונים הבורמזיים באוורגליידס בגלל אופיו החשאי של מין זה, ובגלל היכולת המוגבלת לבצע הערכה בשיטה המסורתית של לכידת בעלי חיים, סימונם ושחרורם. אינטואיטיבית, שחרור מחדש של פיתונים שנלכדו נוגד את המטרה העיקרית שהיא הפחתת מספרם.
הערות שוליים

↑  Reed, Robert N., John D. Willson, Gordon H. Rodda, and Michael E. Dorcas. "Ecological Correlates of Invasion Impact for Burmese Pythons in Florida." Integrative Zoology 7, no. 3 (September 2012): 254–70. doi:10.1111/j.1749-4877.2012.00304.x.
1 2  Dorcas, M. E., and J. D. Willson. 2011. Invasive pythons in the United States: ecology of an introduced predator. Athens, GA: University of Georgia Press.
↑  Dorcas, M. E., J. D. Willson, R. N. Reed, R. W. Snow, M. R. Rochford, M. A. Miller, W. E. Mehsaka, Jr., P. T. Andreadis, F. J. Mazzotti, C. M. Romagosa, and K. M. Hart. 2012. "Severe mammal declines coincide with proliferation of invasive Burmese pythons in Everglades National Park." Proceedings of the National Academy of Sciences 109:2418-2422.
↑  McCleery RA, Sovie A, Reed RN, Cunningham MW, Hunter ME, Hart KM (2015) Marsh rabbit mortalities tie pythons to the precipitous decline of mammals in the Everglades.PROC B, 282, 1805, in press
↑  Luscombe, Richard (25 באוגוסט 2018). "Super-snake: hybrid pythons could pose new threat to Florida Everglades". Guardian. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Katz, Brigit (30 באוגוסט 2018). "Newly Discovered Hybrid Pythons Are Threatening Florida's Wildlife". Smithsonian Magazine. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Dorcas, M. E. and J. D. Willson. 2009. Innovative methods for studies of snake ecology and conservation. In S. J. Mullin and R. A. Seigel (Eds.). Snakes: ecology and conservation. Ithaca, NY: Cornell University Press.
מאבק בין פיתון בורמזי לתנין בפארק אוורגליידס
פרס אפרים קציר

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפרס:  2014–הווה (כ־10 שנים) 
 נקרא על שם:  אפרים קציר 
 
פרס אפרים קציר הוא פרס על הצטיינות במחקר בתחום מדעי החיים, המוענק מדי שלוש שנים על ידי התאחדות האגודות הישראליות לביולוגיה ניסויית. הפרס קרוי על שמו של פרופ' אפרים קציר, ביופיזיקאי ונשיאהּ הרביעי של מדינת ישראל.
זוכי הפרס

2014 – פרופ' ישראל סילמן ופרופ' יואל סוסמן
2017 – פרופ' איתנה פדן ופרופ' חרמונה שורק
2020 – פרופ' נסים בנבניסטי
2023 - פרופ' שולמית מיכאלי
הערות שוליים

↑  פרס אפרים קציר יוענק השנה לפרופ' נסים בנבניסטי, באתר האוניברסיטה העברית בירושלים, ‏20 בינואר 2020
פיג'ו 404

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פיג'ו
 שנות ייצור:  1960–1975
 הרכבה:  צרפת צרפת  אוסטרליה אוסטרליה  צ'ילה צ'ילה  דרום אפריקה דרום אפריקה  ארגנטינה ארגנטינה  קניה קניה
 מודל קודם:  פיג'ו 403
 מודל אחריו:  פיג'ו 405
 סיווג:  משפחתית
 אורך:  4492 מ"מ
 רוחב:  1680 מ"מ
 גובה:  1300 מ"מ
 משקל:  1060 ק"ג
 מפרט טכני
 מנוע:  1.9 ליטר דיזל ארבעה צילינדרים בטור  1.6 ליטר בנזין ארבעה צילינדרים בטור
 הילוכים:  אוטומט ZF 3 הילוכים, ידני 4 הילוכים עם מוט הילוכים על בסיס ההגה.
פיג'ו 404 הייתה מכונית משפחתית מתוצרת יצרן הרכב הצרפתי פיג'ו, שיוצרה בין השנים 1960–1988.
הדגם עוצב על ידי פינינפארינה ויוצר במספר מרכבים: סדאן, טנדר, מסחרי, גג נפתח ודגם קופה.
הפיג'ו 404 זכתה להצלחה מסחרית גדולה ובמספר ארצות עדיין משמש כמונית עקב המוניטין שיצא לרכב זה כרכב אמין ביותר. את הרכב היה ניתן להשיג גם בגרסת מנוע 1.9 דיזל, מנוע שעבר לאחר מכן לפיג'ו 504.
יוצרו 2,885,267 יחידות.
טנדר פיג'ו 404, סמוך לעיר בורייקה בלוב. צולם ב-2011, כ-40 שנה לאחר יצור המכונית.
רכב אספנות פיג'ו 404 מודל 1967
עונש מוות בברית המועצות

עונש מוות בברית המועצות היה קיים במשך רוב שנות קיומה של המדינה. ההצדקה המשפטית של עונש מוות נמצאה בסעיף 22 בעקרונות היסוד של החוק הפלילי, שקבע כי עונש מוות מותר אך הוא "אמצעי ענישה חריג, שמותר להשתמש בו עד לביטולו המוחלט".
לפי הערכות של הגוש המערבי, בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 מדי שנה גזרו בתי המשפט הסובייטיים כ-2,000 גזרי דין מוות, מתוכם שני שלישים הומתקו למאסר עולם. עונש מוות לא הוחל על קטינים או על נשים בהיריון.
בנוסף לפשעים כמו בגידה, ריגול, טרור ורצח, עם השנים הוחלט להטיל עונש מוות גם על פשעים כלכליים, כמו "גניבת רכוש המדינה או רכוש הציבור בסכומים גדולים במיוחד". חטיפת מטוס הפכה לפשע שניתן לגזור בעקבותיו גזר דין מוות ב-1973.
היסטוריה

במהלך הקונגרס הכל-רוסי השני של מועצות צירי הפועלים והחיילים (אנ') בנובמבר 1917 החליטה הממשלה הסובייטית על ביטול עונש המוות. מאוחר יותר, בפברואר 1918 הוחזר עונש המוות, במיוחד לאחר גל הטרור האדום (אנ').
האדם הראשון שנידון למוות על ידי בית משפט סובייטי היה אלכסיי שסטני, שהיה אדמירל בצי הבלטי והוא נידון למוות ב-21 ביוני 1918, מספר שבועות לאחר מכן הוצאה להורג פאני קפלן בגין ניסיונה להתנקש בחייו של לנין.
במהלך העשורים הבאים, עונש מוות היה מותר ואסור לסירוגין, לפעמים ברצף מהיר מאוד. גם רשימת הפשעים עברה מספר שינויים. במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20 העניקה הממשלה למשטרה את הזכות לבצע הוצאות להורג מהירות, אך הן בוטלו ב-1959. עונש המוות בוטל בשנית ב-26 במאי 1947 אך הוחזר עונש המוות ב-12 במאי 1950: תחילה בגין בגידה וריגול, ואחר כך בגין רצח בנסיבות מחמירות.
תחת שלטונו של סטלין, רבים הוצאו להורג במהלך הטיהור הגדול בשנות השלושים. רבים מעונשי המוות נקבעו על ידי ועדת פקידים בת שלושה אנשים שמונתה במיוחד, וכונתה בשם "טרויקת הנ.ק.ו.ד." המספר המדויק של הוצאות להורג נתון לוויכוח, כאשר מחקרים ארכיוניים מצביעים על כך שבין 700,000 ל-800,000 איש הוצאו להורג, בעוד דו"ח רשמי שנמסר לניקיטה חרושצ'וב משנת 1954 טוען כי בוצעו 642,980 עונשי מוות. פסקי הדין על פי סעיף 58 (פעילות של מתנגדי המהפכה) הסתיימו לעיתים קרובות במשפט שבדרך כלל נפסקה בו הוצאה להורג בירייה, אם כי פסקי דין תכופים אחרים הטילו על הנאשמים עונשי מאסר של 10 שנים ו-25 שנים.
חוק העונשין משנת 1960 הרחיב משמעותית את רשימת הפשעים שעליהם נפסק עונש מוות. לפי מאגר הארכיונים של הארכיון הממלכתי של הפדרציה הרוסית, בין 1978 ל-1985 היו 3,058 עונשי מוות שהוגשו לערעור לסובייט העליון.
כמה פקידים הוצאו להורג בגין פשעים כלכליים במסגרת התוכנית של יורי אנדרופוב נגד שחיתות. מנהל גסטרונום 1 (אחת מחנויות מזון הגורמה הבולטות במוסקבה) הוצא להורג ב-1984 באשמת שחיתות. יו"ר Technopromexport הוצא להורג ב-1984 בגין "לקיחת שוחד גדול באופן שיטתי". בלה בורודקינה, ראש מחלקת המסעדות והקנטינות בעיר ג'לנדז'יק, נידונה למוות בגין קבלת שוחד בסכום של כ-758,500 דולר.
פשעי הון

בפסקה זו אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב בה וייתכן שמדובר במחקר מקורי. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפסקה באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפסקה בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים.
בנוסף לפשעים כמו בגידה, ריגול, טרור ורצח, הוטל עונש מוות על פשעים כלכליים, כגון " גניבת רכוש המדינה או הציבור בסכומים גדולים במיוחד". חטיפת מטוס הפכה לפשע מוות בשנת 1973.
פשעי הון > פשעים כלכליים

עונש מוות על פשעים נגד רכוש המדינה והציבור הוכנס מחדש בשנת 1961. במהלך אותה שנה, שני סוחרי מטבע חוץ, רוקוטוב ופייבישנקו, נידונו רטרואקטיבית למוות והוצאו להורג. עד 1987, יותר מ-6,000 אנשים הוצאו להורג בגין ביצוע פשע כלכלי. עונש מוות הוחל בדרך כלל אם הפשע כלל סכומים העולים על כ-10,000 רובל, אם כי לא היה רף קבוע.
כמה פקידים הוצאו להורג בגין פשעים כלכליים כחלק מהקמפיין של יורי אנדרופוב נגד שחיתות . ולדימיר א' ריטוב, סגן שר הדיג, הוצא להורג ב-1982 בגין הברחת קוויאר בשווי מיליוני דולרים למערב . מנהל גסטרונום 1, אחת מחנויות מזון הגורמה הבולטות במוסקבה, הוצא להורג ב-1984 בגין שחיתות. יו"ר Technopromexport הוצא להורג ב-1984 בגין "לקיחת שוחד גדול באופן שיטתי". בלה בורודקינה, ראש מחלקת המסעדות והקנטינות בג'לנדז'יק, נידונה למוות בגין קבלת שוחד בסך 758,500 דולר .
בשנת 1964 הניו יורק טיימס ציין כי "60 אחוז מ-160 האנשים שהוצאו להורג בגין פשעים כלכליים מאז 1961 היו יהודים ".
סטטוס עכשווי

בפסקה זו אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב בה וייתכן שמדובר במחקר מקורי. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפסקה באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפסקה בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים.
הערות שוליים

↑  Ioffe, O. Olimpiad Solomonovich; Janis, Mark Weston (1987). Soviet Law and Economy (באנגלית). Martinus Nijhoff Publishers. ISBN 9024732654.
1 2  Schmemann, Serge (3 באוגוסט 1983). "In Soviet, The Death Penalty Persists Without Any Debate". New York Times (באנגלית). נבדק ב-1 באוקטובר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  van den Berg, Ger P. (באפריל 1983). "The Soviet Union and the death penalty". Soviet Studies. 35 (2): 154–174. doi:10.1080/09668138308411469. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Clark, William A. (2016). Crime and Punishment in Soviet Officialdom: Combating Corruption in the Soviet Elite, 1965-90: Combating Corruption in the Soviet Elite, 1965-90 (באנגלית). Routledge. ISBN 9781315486635.
↑  "At Least Seven Die In Shootout After Hijacking Of A Soviet Plane". The New York Times (באנגלית). 23 בנובמבר 1983. נבדק ב-1 באוקטובר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  The Soviet Penal System in the USSR and the SBZ/GDR Retrieved 3 April 2010.
↑  Peter Hodgkinson and William A. Schabas, Capital Punishment: Strategies for Abolition (Cambridge University Press, 2004) p274
↑  Письмо Генерального прокурора СССР Р.А. Руденко, Министра внутренних дел СССР С.Н. Круглова и Министра юстиции СССР К.П. Горшенина 1-му секретарю ЦК КПСС Н.С. Хрущеву о пересмотре дел на осужденных за контрреволюционные преступления. Реабилитация: как это было. Документы Президиума ЦК КПСС и другие материалы. В 3-х томах. Vol. 1. pp. 103-105.
↑  ф.А385. ВЕРХОВНЫЙ СОВЕТ РСФСР. оп.39. Дела по ходатайствам о помиловании осужденных к высшей мере наказания за 1978-1985 гг., retrieved 2013-6-8
1 2  "2 High Soviet Officials Are Executed For Graft". The New York Times (באנגלית). 14 בינואר 1984. נבדק ב-1 באוקטובר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Mydans, Seth (5 באוגוסט 1984). "Soviet Millionaire's Path To The Firing Squad". New York Times (באנגלית). נבדק ב-1 באוקטובר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Two soldiers and two civilian defense arms experts were..." UPI (באנגלית). 26 באפריל 1984. נבדק ב-1 באוקטובר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
הצעתו של לברנטי בריה מ-29 בינואר 1942 להוציא להורג 46 גנרלים. החלטתו של סטלין הייתה "תירה בכל הנקובים ברשימה. – י. סט. "
פיג'ו 403

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פיג'ו
 שנות ייצור:  1955–1966
 הרכבה:  צרפת צרפת  אוסטרליה אוסטרליה  ארגנטינה ארגנטינה  ניו זילנד ניו זילנד
 מודל קודם:  פיג'ו 402
 מודל אחריו:  פיג'ו 404
 סיווג:  משפחתי גדול
 מרכב:  משפחתי
 אורך:  447 סנטימטר
 רוחב:  167 סנטימטר
 גובה:  151 סנטימטר
 משקל:  1,730 קילוגרם
 בסיס גלגלים:  2,667 מ"מ 
 מפרט טכני
 מנוע:  1498 סמ"ק
 מהירות מרבית:  135 קמ"ש
 צריכת דלק:  8 ליטר/100 קילומטר
 קשר:  סימקה ארונדה
 
פיג'ו 403 היא מכונית צרפתית מתוצרת פיג'ו, שיוצרה בין השנים 1955–1966. המכונית עוצבה בידי פינינפארינה.
הרכב הגיע עם 2 סוגים של מנועים: מנוע 1.5 ליטר בנזין שסיפק 65 כ"ס, ומנוע 1.3 ליטר בנזין שסיפק 54 כ"ס.
לרכב זה 4 גרסאות: סטיישן, סדאן, טנדר וקונוורטבל (עם גג נפתח).
האחרון זכה לפרסום כשהופיע בסדרה הטלוויזיונית "קולומבו", כרכבו של גיבור הסדרה.
דגם זה הוחלף בפיג'ו 404, וב־1966 הופסק יצורו.
פיג'ו 4007

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פיג'ו 
 מודל אחריו:  פיג'ו 4008 
 אורך:  4,635 מ"מ 
 רוחב:  1,805 מ"מ 
 בסיס גלגלים:  2,670 מ"מ 
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע בנזין 
 
פיג'ו 4007 (בצרפתית: Peugeot 4007) היא רכב פנאי (קרוסאובר) שתוכנן בשיתוף פעולה של חברת הרכב פיג'ו הצרפתית עם חברת מיצובישי מיפן. הרכב הוצג לראשונה ביולי 2007, ובדומה לדגמים מסחרים אחרים של חברת פיג'ו גם לרכב זה יש דגם מקביל של חברת סיטרואן שנקרא C-Crosser .
הרכב מוצע עם מנועי דיזל בנפח של 2.0 ו-2.2 ליטר, או מנוע בנזין בנפח של 2.4 ליטר. יעד המכירות של הרכב הוא 30,000 כלי רכב לשנה.
פיליצה (עיירה)

| --- | --- |
סמל פיליצהסמל פיליצה

 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  שלזיה שלזיה
 מחוז:  זוויירצ'ה
 שטח:  8.22 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  1,790 (31 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  50°27′N 19°39′E﻿ / ﻿50.450°N 19.650°E﻿ / 50.450; 19.650
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.pilica.pl
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיפיליצה(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיפיליצה(למפת פרובינציית שלזיה רגילה) קטוביץ צ'נסטוחובה סוסנוביץ גליביצה ביילסקו ביאלה  לודז' שוו. אופולה פולין קטן צ'כיה סלובקיהפיליצה(למפת פרובינציית שלזיה מוגדלת) קטוביץ צ'נסטוחובה סוסנוביץ גליביצה ביילסקו ביאלה  לודז' שוויינטו. אופולה פולין קטן צ'כיה סלובקיהפיליצה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
פיליצה (בפולנית: Pilica, ביידיש: פילץ) היא עיירה במחוז זוויירצ'ה שבפרובינציית שלזיה בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

פיליצה נזכרת מראשית המאה ה-12, ובשנים אלה נבנו בה כנסייה וארמון. באמצע המאה ה-16 הוענקו לפיליצה זכויות עיר, ובמאה ה-17 הייתה העיירה למרכז כנסייתי.
באמצע המאה ה-17 הוחרבה העיירה בידי השוודים. בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכללה העיירה בתחום אוסטריה, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית.
יהודי פיליצה

התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא משנת 1581, ובמאה ה-17 הוקם בה בית כנסת. מאמצע המאה ה-18 התקיימה בעיירה קהילה יהודית מאורגנת, ובשנים 1760 עד 1764 התכנס בעיירה ועד ארבע הארצות. במהלך המאה ה-19 גדל מספר היהודים בעיירה, ואלו נטלו חלק מרכזי בפיתוחה התעשייתי. משנת 1894 התקיימה בעיירה פעילות ציונית. בתחילת המאה ה-20 נמנו בעיירה 2,688 יהודים, שהיוו רוב תושביה.
בשנת 1911 פרעו איכרים פולנים ביהודי העיירה, ובמהלך מלחמת העולם הראשונה נמלטו מהעיירה רוב יהודיה. בשנים אלה כילו שריפות גדולות את רוב בתי היהודים בעיירה. לאחר המלחמה, שבו לעיירה רק חלק מיהודיה. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-2,000 יהודים, והתקיימה בה פעילות ציונית ענפה, שכללה תנועות נוער ציוניות ובית ספר עברי. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיירה מתקיפות אנטישמיות מצד איכרי הסביבה ומצד הפולנים תושבי העיירה.
במהלך השואה הושמדה לחלוטין קהילת פיליצה.
רבני העיירה: הרב יואב רוזנבוים (הראשון), בין השנים תקל"ח (1778) - תקס"א (1800) כיהן בעיר רבי אלעזר לעוו מחבר הספר "שמן רוקח". הרב לעוו עמד גם בראשות ישיבה במקום. הרב יוסף ניימינץ, מחבר הספר "מעשה חושב" (נפטר בתק"ס, -1800), רבי אברהם צבי הירש פצנובסקי  מחבר הספר "ברית אברהם" (עד תקע"ב אז עבר לפיטרקוב), הרב לוי יצחק (היה חסיד קוצק, בהמשך כיהן בזדונסקה וולה), רבי יחיאל דנציגר, לימים מייסד חסידות אלכסנדר, הרב פנחס אליהו רוטנברג (אחיינו של החידושי הרי"ם, נפטר תרס"ג, 1903), רבי פנחס מנחם יוסטמן מחבר הספר "שפתי צדיק" ונכדו של החידושי הרי"ם (בהמשך עבר לצ'נסטוחובה). בשנת תרפ"ד (1924) החל לכהן בעיר כרב ואדמו"ר רבי ברוך קלונימוס הורוביץ-שטרנפלד משושלת חנצ'ין. נרצח בשואה בשנת תש"ב (1942).
כמו כן בלט בעיר "האופה מפילץ", רבי יעקב, שזכה להערכתו של החוזה מלובלין.
לזכרם של יהודי פיליצה שנרצחו במהלך מלחמת העולם השנייה התקיים מצעד חיים בנוכחות מאות משתתפים מישראל, פולין ואוסטרליה. במצעד שוחזר אחד ממסעות ההרג של 20 מיהודי העירייה שהתרחש ב-5 בספטמבר 1942 מכיכר העירייה ועד קבר אחים שאותר ב-2014 במרחק של 600 מטר מכיכר העירייה.
יהודי פיליצה > גלריה

בית הקברות היהודי בפיליצה - קברו של הרב אבא אברהם ליברמנש
איתור מיקום קבר האחים ב-2014
מצעד החיים ב-2019
מצעד החיים ב-2019
לקריאה נוספת

מ. צאנין, פיליץ בתוך: תל עולם: מסע על פני מאה קהילות נחרבות, תל אביב: המנורה, 1962. עמ' 241–244 (תיאור החורבן ותיאור של המקום מיד לאחר מלחמת העולם השנייה ומבט האוכלוסייה המקומית על חיסול היהודים והשימוש בשללם)
פילישמארוט

פילישמארוט (בהונגרית: Pilismarót) הוא כפר במחוז קומארום-אסטרגום, בנפת אסטרגום.
מיקום

הכפר שוכן במחוז קומארום-אסטרגום, בעיקול הדנובה, על הגדה הימנית של הנהר, למרגלות הרי המארוטי השייכים להרי וישגראד (סותר במידת מה את הקידומת "פיליש" כי היישוב איינו שייך להרי פיליש). היישוב שוכן בסמוך לכביש מהיר 11, בצד הנגדי של הדנובה מזבגן וסוב. הוא מחובר לזבגן וסוב במעבורת.
היסטוריה

היישוב היה מיושב עוד מימי קדם, כפי שמעידים הממצאים הארכאולוגיים הרבים שנמצאו שם. במקום הכפר עמד היישוב הרומי לשעבר קסטרה עד הרקולם (Castra Ad Herculem).
שמו של מארוט מוזכר לראשונה בשנת 1138 באמנה של בלה השני, מלך הונגריה, השם נכתב בצורת Marout באותה תקופה. במהלך פלישת המונגולים לאירופה הפכה את מארוט לשממה, יחד עם היישובים שמסביב. בשנת 1260, המלכה מריה לסקרינה תרמה את היישוב למנזר הבנדיקטיני אנדראס הקדוש בווישגראד. בשנת 1278 לאסלו הרביעי, מלך הונגריה תמלל ואישר את תעודת התרומה של המנזר.
בשנת 1391, מלך הונגריה, זיגיסמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לקח את אחוזת מארוטי מהבנדיקטינים ותרם אותה לפרובוסט של אישטוואן הראשון, מלך הונגריה באסטרגום. בשנת 1398, לעומת זאת, היישוב שוב היה ברשותו של מנזר אנדראס הקדוש. בשנת 1493 המלך אולסלו השני, מלך בוהמיה והונגריה תרם את אחוזות מארוט של המנזר הבנדיקטיני של אנדראס הקדוש בווישגראד למסדר הפאוליסטי (משורש פאולוס). מארוט נשאר עם הפאוליסטים עד 1786.
בתקופת הטורקים, מארוט נחשבה שוב בין היישובים ההרוסים, רק פה ושם נותר תושב אחד או שניים.
במהלך מלחמת העצמאות של ראקוצי, כתוצאה מהמלחמות והקרבות שעברו במארוט וסביבתו, הפך הכפר לשומם שוב, אך אנשי הפאוליסטים התיישבו בכפר וגם הונגרים וסלובקים מהונגריה העליונה שבמחוז ניטרה.
אתרים בעלי עניין

כנסייה קתולית שנבנתה בשנת 1821
כנסייה קלוויניסטית שנבנתה בשנת 1685
שרידי מבצר רומי
פסל מיהאי ואילונה דובוזי ו
אחוזת Heckenast - נבנתה על ידי גוסטב הקנסט בסביבות שנת 1860.
האנדרטה ההיסטורית עם הדגל הלאומי (התיישבות המדיארים במרכז אירופה, מהפכת 1848 בהונגריה, חוזה טריאנון, המרד ההונגרי)
נולדו כאן

ארפאד לנדיאל, רופא, אחד הרופאים על הספינה קרפטיה (RMS Carpathia) שהשתתפה בחילוץ במהלך הטרגדיה של הטיטניק.