stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אחוזת הווארד (מיני-סדרה)
הערות שוליים

1 2 3 4  Andreeva, Nellie (15 בפברואר 2017). "Starz Boards 'Howards End' BBC Limited Series; Hayley Atwell, Matthew Macfadyen & Tracey Ullman To Star". Deadline Hollywood. נבדק ב-9 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Andreeva, Nellie; Tartaglione, Nancy (28 בנובמבר 2012). "BBC Two Preps 'Howards End' Miniseries Produced By Colin Callender". Deadline Hollywood. נבדק ב-9 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Tartaglione, Nancy (11 באוקטובר 2013). "Kenneth Lonergan To Script 'Howards End' Miniseries Project For BBC, Playground". Deadline Hollywood. נבדק ב-9 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Tartaglione, Nancy (28 בדצמבר 2015). "'Howards End' Drama Greenlit By BBC One With Kenneth Lonergan Scripting". Deadline Hollywood. נבדק ב-9 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jaafar, Ali (7 ביוני 2016). "Hettie Macdonald To Direct 'Howards End' Adaptation For BBC". Deadline Hollywood. נבדק ב-9 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Petski, Denise (17 בפברואר 2017). "'Howards End': Julia Ormond, Philippa Coulthard, Joseph Quinn, More Join Starz/BBC Miniseries". Deadline Hollywood. נבדק ב-9 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑    Stephen Lacey, ‏Edwardian spirit: Vann garden in Surrey, The Telegraph, 30 April 2014
↑  "Where is BBC drama Howards End filmed?". Radio Times (באנגלית). 28 במרץ 2018. נבדק ב-10 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Keegan, Natalie (3 בדצמבר 2017). "The lowdown on where new BBC series Howards End was filmed". The Sun. נבדק ב-10 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Deehan, Tom (10 בנובמבר 2017). "London and Surrey locations bring new Howards End adaptation to life » The Location Guide". The Location Guide. נבדק ב-10 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Petski, Denise (4 במאי 2017). "'Howards End': Hayley Atwell & Matthew Macfadyen In First Image From Starz Series". Deadline Hollywood. נבדק ב-10 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Evans, Greg (7 בדצמבר 2017). "'Howards End': Trailer, Premiere Set For Starz Limited Series". Deadline Hollywood. נבדק ב-10 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Mohr, Ian (4 בנובמבר 2017). "'Manchester by the Sea' screenwriter debuts latest project". Page Six. נבדק ב-10 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Funmbi (5 באפריל 2018). "'Howards End' Cast & Creators Attend NYC Premiere - We So Nerdy". We So Nerdy. נבדק ב-10 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Howards End: Series 1 Ep 1". ABC TV. במרץ 2018. נבדק ב-13 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Pedersen, Erik (12 בינואר 2018). "Starz Sets Premiere Dates For Rookie Dramas 'Howards End', 'Vida' & Sweetbitter' – TCA". Deadline Hollywood. נבדק ב-12 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
איציק כהן (כדורסלן)

| --- | --- |
 לידה:  10 באוגוסט 1968 (בן 56) ירושלים, ישראל
 עמדה:  סנטר
 גובה:  2.04 מטרים
 קבוצות כשחקן
 1987–1991 1991–1992 1992–1993 1993–1995:  מכבי תל אביב הפועל אילת הפועל גבת/יגור הפועל אילת
 הישגים כשחקן
 4 זכיות באליפות ליגת העל (1988–1991) 3 זכיות בגביע המדינה (1989–1991)
יצחק (איציק) כהן (נולד ב-10 באוגוסט 1968) הוא כדורסלן עבר ישראלי. גובהו 2.04 מטר, שיחק בעמדת הסנטר.
ביוגרפיה

כהן נולד בירושלים ושיחק בנערותו במחלקת הנוער של מכבי ירושלים, ולאחר מכן עבר למחלקת הנוער של מכבי תל אביב. כשבגר הוא הושאל למכבי דרום תל אביב שהייתה קבוצת בת של מכבי תל אביב ושיחקה בליגה הארצית.
כהן שיחק במכבי תל אביב במשך 6 עונות.
כשחקן מכבי תל אביב, שימש כמחליף לגבוהים. אחד ממשחקיו הזכורים הוא משחק גמר גביע אירופה לאלופות בשנת 1988 נגד טרסר מילאנו. במשחק זה עלה מן הספסל, לאחר שקווין מגי נקלע לבעיית עבירות, וקלע 6 נקודות נוסף על 7 ריבאונדים, אך למרות זאת מכבי תל אביב הפסידה במשחק. בסך הכל קלע 69 נקודות במדי הקבוצה באירופה.
בעונת 1991/92 הצטרף לעולה החדשה הפועל אילת. בעונה הבאה שיחק בהפועל גבת. בתום העונה חזר לאילת ושיחק במסגרתה שתי עונות נוספות.
בסך הכל קלע 882 נקודות בליגה הלאומית.
שיחק 82 פעמים בנבחרת ישראל. הוא היה חבר בנבחרת הקדטים של ישראל. השתתף איתה באליפות אירופה בבולגריה בשנת 1985, וקלע 9.9 נקודות בממוצע למשחק. השתתף עם הנבחרת הבוגרת באליפות אירופה שנערכה ב-1987 ביוון בה סיימה ישראל במקום האחד עשר. הוא תרם 2.5 נקודות בממוצע למשחק, כשחקן מחליף של לבאן מרסר והאווי לאסוף הגבוהים. לקראת המשחקים האולימפיים בסיאול (1988), היה חלק מסגל הנבחרת במשחקי המוקדמות, אך הנבחרת לא העפילה לאולימפיאדה.
לאחר פרישתו ממשחק

לאחר פרישתו איציק כהן הוא יזם הייטק. מתגורר בארצות הברית ופועל בעמק הסיליקון.
הערות שוליים

↑  פרופיל שחקן, באתר ספסל
↑  יוני לב ארי, טופ 10: ההופעות הגדולות של מכבי ת"א בפיינל 4, באתר ynet, 5 במאי 2011
↑  הפועל גבת 1993-1992, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל
↑  , באתר fiba
↑  , באתר fiba
| ‏‏נבחרת ישראל‏ - אליפות אירופה בכדורסל 1987 (מקום אחד עשר) |
| --- | --- | --- |
|  1 לאסוף •  2 דניאל •  3 גורדון •  4 הנפלד •  5 פליישר •  6 רוזנברג •  7 ליפין •  ‏8‏ ‏שפע‏‏  •‏ 9 ג'מצ'י • 10 מרסר • 11 שטיינהאור • 12 כהן • מאמן: שרף  |  1 לאסוף •  2 דניאל •  3 גורדון •  4 הנפלד •  5 פליישר •  6 רוזנברג •  7 ליפין •  ‏8‏ ‏שפע‏‏  •‏ 9 ג'מצ'י • 10 מרסר • 11 שטיינהאור • 12 כהן • מאמן: שרף  | ישראל |
אנדז'יי קוביקה

אנדז'יי קוּבִּיקַה (בפולנית: Andrzej Kubica, הגיית שמו בפולנית: אנדז'יי קוביצה; נולד ב-7 ביולי 1972) הוא כדורגלן עבר פולני ששיחק בעמדת החלוץ.
קוביקה שיחק בין היתר בישראל במדי מכבי תל אביב, מועדון ספורט אשדוד ובית"ר ירושלים, ובתקופתו במכבי תל אביב זכה בתואר מלך השערים לעונת 1998/1999.
כמו כן, שיחק קוביקה במהלך השנים גם באוסטריה, בלגיה, צרפת ויפן, ופרש ממשחק פעיל בשנת 2007.
תארים

הגביע הצרפתי: 1996/1997
גביע הטוטו: 1998/1999
מלך השערים של הליגה הלאומית: 1998/1999
הערות שוליים

↑  "מועדון שחקני העבר: אנדז'יי קוביקה - מועדון הכדורגל מכבי תל אביב". מועדון הכדורגל מכבי תל אביב. 2017-04-12. אורכב מ-המקור ב-2017-04-27. נבדק ב-2017-04-26.
↑  אשר גולדברג‏, קוביקה: "הפועל ת"א בגדה בי", באתר וואלה, 3 ביולי 2001
↑  משה גוזגל ויובל פייס, קוביקה: מכבי ת"א מנעה את בואי להפועל, באתר ynet, 3 ביולי 2001
↑  גור מוטולה, אשדוד: אנדז'יי קוביקה חתם על חוזה עד תום העונה, באתר ynet, 7 בינואר 2002
↑  משה גוזגל, מ.ס אשדוד שיחררה את אנדז'יי קוביקה, באתר ynet, 8 ביולי 2002
↑  מירי אליקים, ‏אנדז'יי קוביקה חתם לשנתיים בבית"ר י-ם, באתר ONE‏, 19 ביולי 2002
↑  דוד בן-שימול, בית"ר ירושלים מוותרת על אנדז'יי קוביקה, באתר ynet, 29 ביוני 2003
↑  משה גוזגל וגור מוטולה, אנדז'יי קוביקה חתם לעונה במכבי תל אביב, באתר ynet, 1 בספטמבר 2003
איסוזו פלורין

| --- | --- |

Isuzu Florian
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  איסוזו
 שנות ייצור:  1967–1983
 הרכבה:  יפן יפן
 מודל קודם:  Isuzu Bellel
 מודל אחריו:  Isuzu Aska
 אורך:  4,225–4,430 מ"מ
 רוחב:  1,620 מ"מ
 גובה:  1,480–1,445 מ"מ
 משקל:  940–1,115 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,500 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, בטור, 1,584 סמ"ק, המפיק 84 כ"ס, 90 כ"ס, יחס דחיסה 8.7:1 (מנועי "איסוזו" סוג "G160/161". 4 צילינדרים, בטור, 1,817 סמ"ק המפיק 94 כ"ס, 100 כ"ס, 110 כ"ס, 115 כ"ס 4 צילינדרים, 1,582 סמ"ק המפיק 62 כ"ס, יחס דחיסה 20.0:1 (מנוע דיזל, איסוזו סוג "C190")
 הילוכים:  תמסורת ידנית  – 3 מהירויות  תמסורת ידנית  – 4 מהירויות  תמסורת ידנית  – 5 מהירויות  תמסורת אוטומטית – 3 מהירויות
 צריכת דלק:  12 ליטר ל-100 ק"מ (דגם מנוע 1,600 סמ"ק, תמסורת ידנית – 3 מהירויות שנת 1967)
איסוזו פלורין (באנגלית: Isuzu Florian) היא מכונית משפחתית מתוצרת יצרנית הרכב היפנית איסוזו, בין השנים 1967–1983.
תאוצת "איסוזו פלורין" בין 0–100 קמ"ש היא 15.2 שניות (דגם מנוע 1,600 סמ"ק, תמסורת ידנית – 3 מהירויות שנת 1967).
תצורות "איסוזו פלורין

סדאן – 4 דלתות
סטיישן – 4 דלתות
סדרות "איסוזו פלורין"

סדרה ראשונה (יוצרה בין השנים 1967–1977)
סדרה שנייה (יוצרה מאוקטובר 1977)
סדרות "איסוזו פלורין" > דגמים

1600
Super 1600
1800
1800 TS
דיזל
תמונות

"איסוזו פלורין"
"איסוזו פלורין"
"איסוזו פלורין", שנת 1970, דגם "Deluxe"
"איסוזו פלורין", שנת 1970, דגם "Deluxe"
"איסוזו פלורין"
"איסוזו פלורין"
"איסוזו פלורין"
"איסוזו פלורין"
הערות שוליים

↑  איסוזו פלורין - מפרט טכני automobile-catalog
↑  איסוזו פלורין curbsideclassic.com/blog/cohort-classic-isuzu-florian
איברוחימחליל יולדושב

איברוחימחליל יולדושב (נולד ב-14 בפברואר 2001 ביאנגייר שבאוזבקיסטן) הוא כדורגלן אוזבקי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת ניז'ני נובגורוד מליגת העל הרוסית ובנבחרת אוזבקיסטן.
קריירת מועדונים > פחטקור טשקנט

יולדושב גדל במחלקת הנוער של פחטקור טשקנט מליגת העל האוזבקית. ב-1 באוקטובר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–3 על סוגדיאנה דז'יזק במסגרת המחזור ה-21 בליגה לעונת 2019. זו הייתה הופעתו היחידה במועדון בעונה זו, בסופה זכה המועדון באליפות אוזבקיסטן.
קריירת מועדונים > ההשאלה לבוניודקור

בעונת 2020 הושאל יולדושב לבוניודקור מליגת העל האוזבקית למשך עונה אחת. ב-25 ביוני 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–2 על לוקומוטיב טשקנט במסגרת הליגה. ב-22 באוקטובר הבקיע יולדושב את שער הבכורה שלו במועדון ובקריירה, בניצחון 2–6 על אנדיז'ן במסגרת המחזור ה-20 בליגה. בסך הכל ערך יולדושב 21 הופעות ליגה במדי המועדון במהלך תקופת ההשאלה, והבקיע שער אחד.
קריירת מועדונים > החזרה לפחטקור טשקנט

לקראת תחילת עונת 2021 חזר יולדושב לפחטקור טשקנט. ב-10 במרץ 2021 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שער הניצחון 2–3 על נסאף קארצ'י במסגרת המחזור הראשון בליגה. יולדושב ערך 12 הופעות ליגה במדי המועדון בעונה זו לפני שעזב, והבקיע שני שערים. הוא זכה עם המועדון בסופר קאפ האוזבקי.
קריירת מועדונים > ניז'ני נובגורוד

ב-26 באוגוסט 2021 חתם יולדושב בניז'ני נובגורוד מליגת העל הרוסית. יום לאחר מכן, ב-27 באוגוסט, ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד חימקי במסגרת המחזור השישי בליגה לעונת 2021/2022.
קריירה בינלאומית

ב-3 בספטמבר 2020 ערך יולדושב את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אוזבקיסטן, בניצחון 1–2 על נבחרת טג'יקיסטן במשחק ידידות.
נכלל בסגל הנבחרת האולימפית של אוזבקיסטן לטורניר הכדורגל באולימפיאדת פריז (2024).
תארים

אליפות אוזבקיסטן (1): 2019
הסופר קאפ האוזבקי (1): 2021
הערות שוליים

↑  Юлдошев – в «Нижнем Новгороде» באתר הרשמי של ניז'ני נובגורוד, 26 באוגוסט 2021 (ברוסית)
↑  Ўзбекистон U-23 терма жамоасининг Париж Олимпиадасида иштирок этувчи якуний таркиби эълон қилинди באתר Championat Asia, ‏ 9 ביולי 2024
| נבחרת אוזבקיסטן – אולימפיאדת פריז 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 נמאטוב •  2 מירסיידוב •  3 חוסאנוב •  4 אליקולוב •  5 חמרלייב •  6 יולדושב •  7 פייזולייב •  8 ג'יאנוב •  9 נורצ'ייב •  10 ג'אלולידינוב •   11 אורונוב •  12 נזרוב • 13 עבדורחמטוב •  14 שומורודוב • 15 רחמונאלייב • 16 רחימז'ונוב • 17 חולמטוב • 18 בורייב • מאמן: קפדזה |  1 נמאטוב •  2 מירסיידוב •  3 חוסאנוב •  4 אליקולוב •  5 חמרלייב •  6 יולדושב •  7 פייזולייב •  8 ג'יאנוב •  9 נורצ'ייב •  10 ג'אלולידינוב •   11 אורונוב •  12 נזרוב • 13 עבדורחמטוב •  14 שומורודוב • 15 רחמונאלייב • 16 רחימז'ונוב • 17 חולמטוב • 18 בורייב • מאמן: קפדזה | אוזבקיסטן |
אלכסיוס הרביעי, קיסר האימפריה הביזנטית

אלכסיוס הרביעי אנגלוס (ביוונית: Ἀλέξιος Ἄγγελος; בערך 1182 - פברואר 1204), היה קיסר ביזנטי מאוגוסט 1203 עד ינואר 1204. הוא נחשב באופן נרחב כאחד הקיסרים הביזנטים הגרועים ביותר על שקרא למסע הצלב הרביעי לעזור לו להשיג את השלטון, מה שהוביל בסופו של דבר לביזה של קונסטנטינופול.
ביוגרפיה > ראשית חייו

אלכסיוס נולד בערך בשנת 1182, והיה בנו של הקיסר איסאאקיוס השני אנגלוס ושל אשתו הראשונה, פלאיולוגינה לא ידועה, שהפכה לנזירה בשם אירנה. דודו מצד אביו היה קודמו הקיסר אלכסיוס השלישי אנגלוס.
ביוגרפיה > נסיך בגלות

אלכסיוס הצעיר נכלא בשנת 1195 כאשר אלכסיוס השלישי הדיח את איסאאקיוס השני בהפיכה. אביו היה בסופו של דבר עיוור, אבל אלכסיוס לא נפגע ברובו. בשנת 1201 הועסקו שני סוחרים פיזאניים כדי להבריח את אלכסיוס מקונסטנטינופול אל האימפריה הרומית הקדושה, שם מצא מקלט אצל גיסו פיליפ משוואביה  מלך גרמניה.
לפי התיאור מהתקופה של רוברט מקלארי, בזמן שאלכסיוס שהה בחצר שוואביה הוא נפגש עם המרקיז בוניפאס ממונפראט, בן דודו של פיליפ, שנבחר להוביל את מסע הצלב הרביעי, אך עזב זמנית את מסע הצלב במהלך המצור על זארה. בשנת 1202 כדי לבקר את פיליפ. בוניפאס ואלכסיוס דנו לכאורה בהפניית מסע הצלב לקונסטנטינופול כדי שאלכסיוס יוחזר לכס אביו. מונפראט חזר למסע הצלב בזמן שהוא חורף בזארה ולאחריו הגיעו תוך זמן קצר שליחיו של הנסיך אלכסיוס שהציעו לצלבנים 10,000 חיילים ביזנטיים לסייע בלחימה במסע הצלב, לשמור על 500 אבירים בארץ הקודש, שירות הצי הביזנטי (20 ספינות) בהעברת הצבא הצלבני למצרים, וכן כסף כדי לשלם את חובם של הצלבנים לרפובליקה של ונציה עם 200,000 מארק כסף. בנוסף, הוא הבטיח להעביר את הכנסייה היוונית-אורתודוקסית תחת סמכותו של האפיפיור. הוונציאנים ורוב המנהיגים היו בעד התוכנית; עם זאת, חלקם התנגדו, ואף היו עריקות, כולל סימון ממונפור. בשנת 1202 הגיע הצי לקונסטנטינופול. אלכסיוס הוצג מחוץ לחומות, אך האזרחים היו אדישים, שכן אלכסיוס השלישי, אף על פי שגזל את השלטון ולא היה לגיטימי בעיני המערב, היה קיסר מקובל על האזרחים הביזנטים.
ביוגרפיה > קיסר

ב-18 ביולי 1203, פתחו הצלבנים בהסתערות על העיר, ואלכסיוס השלישי ברח מיד לתראקיה. למחרת בבוקר הופתעו הצלבנים לגלות שהאזרחים שחררו את איסאאקיוס השני מהכלא והכריזו עליו כקיסר, למרות העובדה שהוא עוור כדי שלא יהיה כשיר לשלוט. הצלבנים לא יכלו לקבל זאת, ואילצו את איסאאקיוס השני להכריז על בנו אלכסיוס הרביעי כקיסר שותף.
למרות הבטחותיו הגדולות של אלכסיוס, איסאאקיוס, המנוסה והמעשי מבין השניים, ידע שלעולם לא ניתן יהיה להחזיר את חובם של הצלבנים מהאוצר הקיסרי. אולם, ככל הנראה, אלכסיוס לא הבין עד כמה הדלדלו המשאבים הכספיים של האימפריה במהלך חמישים השנים הקודמות. אלכסיוס אכן הצליח לגייס מחצית מהסכום שהובטח (100,000 מארק כסף), על ידי ניכוס אוצרות מהכנסייה ועל ידי החרמת רכוש אויביו. לאחר מכן הוא ניסה להביס את דודו אלכסיוס השלישי, שנשאר שולט על תראקיה. ביזה של כמה עיירות תראקיות סייעה במעט למצבו של אלכסיוס, אך בינתיים גברה העוינות בין הצלבנים הסוררים לבין תושבי קונסטנטינופול.
בדצמבר 1203 התפוצצה האלימות בין אזרחי קונסטנטינופול לצלבנים. המון זועם תפס ורצח באכזריות כל זר שיכלו לשים עליו יד, והצלבנים הרגישו שאלכסיוס לא מילא את הבטחותיו כלפיהם. אלקסיוס סירב לדרישותיהם, והוא מצוטט כאומר, "אני לא אעשה יותר ממה שעשיתי." בזמן שהיחסים עם הצלבנים הידרדרו, אלכסיוס הפך מאוד לא פופולרי בקרב האזרחים הרומיים ואצל אביו שלו. עיוור וכמעט חסר אונים, איסאאקיוס השני התרעם על הצורך לחלוק את כס המלכות עם בנו; הוא הפיץ שמועות על הסטייה המינית כביכול של אלכסיוס, בטענה שהוא חבר עם "'גברים מושחתים". כותב הכרוניקה ניקטאס כוניאטס דחה את אלכסיוס כ"ילדותי" וביקר את היכרותו עם הצלבנים ואת אורח חייו המפואר. בתחילת ינואר 1204, אלכסיוס הרביעי נקם בצלבנים כשהצית 17 ספינות מלאות בחומרים דליקים ושלח אותן נגד הצי הוונציאני, אך הניסיון נכשל.
ביוגרפיה > הדחה

בסוף ינואר 1204, התמרדה אוכלוסיית קונסטנטינופול וניסתה להכריז על קיסר יריב ניקולאוס קנאבוס שתפס מקלט בתוככי איה סופיה. אלכסיוס הרביעי ניסה להגיע לפיוס עם הצלבנים, והפקיד בידי איש החצר האנטי-מערבי אלכסיוס דוקאס מורזופלוס משימה להשיג תמיכה צלבנית. עם זאת, אלכסיוס דוקאס כלא את אלכסיוס הרביעי ואת אביו בליל ה-27 בינואר 1204. איסאאקיוס השני מת זמן קצר לאחר מכן, אולי מזקנה או מרעל, ואלכסיוס הרביעי נחנק (כנראה ב-8 בפברואר). אלכסיוס דוקאס הוכרז כקיסר אלכסיוס החמישי. במהלך שלטונו הקצר של אלכסיוס הרביעי, שטחי האימפריה לאורך חוף הים השחור הכריזו על עצמאות, מה שהוביל למדינת היורשת הביזנטית הידועה בשם האימפריה של טרפזונטס. המצב ההפכפך בקונסטנטינופול דאז הבטיח שלאימפריה לא היו משאבים או אמצעים לשמור על השליטה בטרפזונטס, מה שהביא להכרה דה פקטו בעצמאותה, למרות שהיא דה יורה נותרה נחלה אימפריאלית.
ביוגרפיה > מסע הצלב הרביעי

במרץ 1204, קונסטנטינופול הייתה בעיצומו של משבר ירושה. אלכסיוס הרביעי הדיח לאחרונה את הקיסר הקודם, איסאאקיוס השני. במקביל, החל להיווצר מסע צלב חדש במטרה לפתור את הבעיה בקונסטנטינופול. הביזנטים התחלקו בין שני פלגים; אחד שתמך במסע הצלב ואחד שיצא נגד מסע הצלב. אולם בסופו של דבר, לאחר הדחתו של אלכסיוס הרביעי, שהיה בעד מסע הצלב, לביזנטים עדיין לא היה את היכולת לשלם את חובם. הקיסר הנוכחי, אלכסיוס החמישי, ניסה לחזק את הגנת העיר עד שהגיעו הצלבנים, אך לבסוף העיר נכבשה. הכאוס שנגרם על ידי אירועים אלה הוביל בסופו של דבר להסכם הקמת האימפריה הלטינית שיימשך עד שנת 1261 לספירה.
מורשת

אלכסיוס הרביעי ומעשיו הביאו את האימפריה למצב גרוע בהרבה ממה שהיה אי פעם בעבר. היא איבדה שטחים רבים והיא תמשיך לאבד שטחים נוספים בשל מאבק הכוחות ומסע הצלב שלאחר מכן. עד סוף מסע הצלב הרביעי, האימפריה הביזנטית הופחתה למעצמה אזורית. היא התאוששה במקצת, שכן בירתה קונסטנטינופול תוחזר בסופו של דבר בשנת 1261, כמעט שישה עשורים לאחר שלטונו הקצר של אלכסיוס. עם זאת, השלכותיו של מסע הצלב הרביעי היו בסופו של דבר גורם מפתח בנפילת האימפריה לידי האימפריה העות'מאנית מאתיים וחמישים שנה מאוחר יותר.
ניתן להתווכח אם אלכסיוס אשם ישירות בשקיעתה ובנפילתה של האימפריה הביזנטית או לא, אך בשל מספר גורמים, כמו שלטונו הקצר וגורמים חיצוניים מסוכנים לביטחונה של האימפריה, הוא חסר גם את הכספים וגם הניסיון הדרוש לטיפול נכון במצב. הוא חסר חינוך טיפוסי וחינוך למלוכה בשל מאסרו וגלותו, מה שכנראה תרמו לחוסר הניסיון שלו.
הערות שוליים

↑  פיליפ התחתן עם אירנה אנגלינה אחותו של אלכסיוס הרביעי.
↑  Nicolle, David (2011). The Fourth Crusade 1202-04 - the Betrayal of Byzantium. Oxford: Osprey Publishing Ltd. p. 65. ISBN 978-1-84908-319-5.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SUDOC: 060841370  VIAF: 217145684   WorldCat (עם VIAF): 217145684 
אלכסיוס מגיע לזארה כדי לבקש את עזרת הצלבנים; סקיצה מציור בארמון הדוג'ים, ונציה
איסוזו פיאצה

| --- | --- |

Isuzu Piazza, דור שני
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Isuzu Impulse (אמריקה הצפונית)  Holden Piazza (אוסטרליה)  Asüna Sunfire (קנדה, דור שני)
 יצרן:  איסוזו
 שנות ייצור:  1980 – 1993
 הרכבה:  יפן יפן
 מודל קודם:  איסוזו 117 קופה
 מודל אחריו:  Geo 
 סיווג:  מכונית ספורט בתצורת קופה
 אורך:  4,385 מ"מ (דור ראשון)  4,186–4,216 מ"מ (דור שני)
 רוחב:  1,655–1,669 מ"מ (דור ראשון)  1,694 מ"מ (דור שני)
 גובה:  1,300 מ"מ (דור ראשון)  1,298–1,313 מ"מ (דור שני)
 משקל:  1,180 ק"ג (דגם מנוע 1,994 סמ"ק, מגדש טורבו משודך לתיבת הילוכים ידנית - 5 מהירויות, דור ראשון)  1,200 ק"ג (דגם מנוע 1,588 סמ"ק, מגדש טורבו משודך לתיבת הילוכים ידנית - 5 מהירויות, שנת 1990, דור ראשון)
 בסיס גלגלים:  2,440 מ"מ (דור ראשון)  2,451 מ"מ (דור שני)
 מפרט טכני
 מנוע:  דור ראשון 4 צילינדרים, 1,950 סמ"ק המפיק 90 כ"ס, מנוע איסוזו (אנ') מסוג "G200Z"  4 צילינדרים, 1,950 סמ"ק המפיק 135 כ"ס, מנוע איסוזו מסוג "G200W"  4 צילינדרים, 1,994 סמ"ק המפיק 180 כ"ס, יחס דחיסה 8.2:1, מנוע איסוזו מסוג "4ZC1-T" מגדש טורבו  4 צילינדרים, 1,994 סמ"ק המפיק 162 כ"ס ב-6,600 סל"ד, יחס דחיסה 8.5:1, מגדש טורבו (הורכב ב דגם "RS")  4 צילינדרים, 2,254 סמ"ק המפיק 110 כ"ס ב-5,500 סל"ד, מנוע איסוזו מסוג "4ZD1" (שווק בארצות הברית בלבד) דור שני 4 צילינדרים, 12 שסתומים, 1,588 סמ"ק המפיק 130–140 כ"ס, מנוע איסוזו מסוג "4XE1-UW" (יוצר בין השנים 1990–1991 לדגמים ששווקו בקנדה ובארצות הברית בלבד)  4 צילינדרים, 16 שסתומים, 1,588 סמ"ק המפיק 160–180 כ"ס, מנוע איסוזו מסוג "4XE1WT" מגדש טורבו  4 צילינדרים, 1,809 סמ"ק המפיק 150 כ"ס, מנוע איסוזו מסוג "4XF1" (יוצר בין השנים 1992–1993)
 הילוכים:  תמסורת ידנית  - 5 מהירויות (דור ראשון)  תמסורת אוטומטית - 4 מהירויות מתוצרת "Aisin Seiki" (אנ') (דור ראשון)
 מהירות מרבית:  180 קמ"ש (מנוע 1,994 סמ"ק, דור ראשון)
 מעצב:  ג'ורג'טו ג'וג'ארו (דור ראשון)
 
איסוזו פיאצה (ביפנית: いすゞ・ピアッツァ, באנגלית: Isuzu Piazza, קרוי גם: Isuzu Impulse  (אמריקה הצפונית), Holden Piazza (אוסטרליה) היא מכונית ספורט בתצורת קופה, מתוצרת קונצרן הרכב היפני איסוזו, אשר יוצרה בין השנים 1980–1993 ביפן.
דורות "איסוזו פיאצה"

דור ראשון (JR120/130) - יוצר בין השנים 1980–1990.
דור שני (JT22) - יוצר בין השנים 1990–1993.
איסוזו פיאצה

מספר מושבים: 2+2.
2 דלתות + דלת אחורית.
מנוע קדמי.
מנוע בנזין.
סוגי הנעות: הנעה אחורית (דור ראשון), הנעה קדמית, הנעה 4x4 כפולה (דור שני).
קיבולת מכל דלק - 58 ליטר (דור ראשון).
תמונות

"איסוזו פיאצה", דור ראשון, שנת 1986
"איסוזו פיאצה", דור ראשון
"איסוזו פיאצה", דור ראשון - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
"איסוזו פיאצה", דור ראשון
"איסוזו פיאצה", דור ראשון
"איסוזו פיאצה", דור ראשון
דגם "Isuzu Impulse", דור ראשון
דגם "Isuzu Impulse", דור שני
"איסוזו הולדן"
דגם "Isuzu Impulse", דגם "RS Turbo" דור שני, שנת 1991
ראו גם

איסוזו
איסוזו באלאט
איסוזו 117 קופה
הערות שוליים

↑  דגם Isuzu Impulse isuzuperformance.com/isupage/hist/specimpjr
↑  "איסוזו פיאצה" דגם "RS", שנת 1990 - מפרט
↑  "איסוזו פיאצה", מגדש טורבו, שנת 1985 - מפרט carfolio.com/specifications/models/car
↑  "איסוזו פיאצה" jalopnik.com/forgotten-cars-the-isuzu-piazza-impulse
↑  "איסוזו פיאצה" - תמונה italdesign.it/project/piazza
אנדז'יי ספקובסקי

| --- | --- |

 לידה:  21 ביוני 1948 (בן 76) לודז', רפובליקת פולין 
 מדינה:  פולין 
 לאום:  פולני
 מקום לימודים:  אוניברסיטת לודז', XXI Liceum Ogólnokształcące in Łódź 
 שפות היצירה:  פולנית, אנגלית 
 סוגה:  פנטזיה, מדע בדיוני
 יצירות בולטות:  The Witcher
 תקופת הפעילות:  מ-1986 
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  Silver Medal for Merit to Culture – Gloria Artis‎ (2012)  פרס יאנוש א. זיידל (1992)  פרס ספינקס (2007)  פרס ספינקס (2005)  פרס ספינקס (2000)  פרס יאנוש א. זיידל (1993)  פרס יאנוש א. זיידל (2002)  פרס יאנוש א. זיידל (1994)  Tähtifantasia Award (2012)  FantLab's Book of the Year Award (2011)  פרס ספינקס (1998)  David Gemmell Legend Awards (2009)  אזרח כבוד של לודז' (2008)  Paszport Polityki (1997)  Ignotus Award for Best Anthology (2003)  פרס ספינקס (1997)  פרס יאנוש א. זיידל (1990)  City of Łódź Award (2004)  פרס ספינקס (1995)  פרס עולם הפנטזיה (2016)  פרס איגנוטוס (2003) 
 חתימה:   
 
אנדז'יי ספקובסקי (בפולנית: Andrzej Sapkowski;‏ נולד ב-21 ביוני 1948) הוא סופר פנטזיה פולני הידוע בעיקר בשל סדרת הספרים שלו המכשף. מכונה גם "טולקין הפולני".
קורות חיים

אנדז'יי ספקובסקי נולד בלודז' שבפולין. בצעירותו למד כלכלה באוניברסיטת לודז', ולפני שהתמקד בכתיבה, עבד כנציג מכירות של חברת מסחר זרה. הוא החל את הקריירה הספרותית שלו כמתרגם, במגזין פנטזיה פולני (Fantastyka magazine). בעקבות העבודה בעיתון הוא הגיש סיפור קצר (The Witcher) לתחרות שהמגזין ערך, וזכה במקום שלישי. הסיפור פורסם במגזין בשנת 1986 וזכה לביקורות חיוביות מאוד. הסיפורים הבאים שלו פורסמו לראשונה ב-Fantastyka magazine. ספקובסקי כתב את מעגל האגדות אשר התבסס על העולם של "The Witcher". הכתבים כוללים שלושה אוספים של סיפורים קצרים, וחמישה רומנים. עבודותיו הפכו אותו לאחד מכותבי ספרי הפנטזיה הגדולים בפולין בשנות התשעים.
הדמות הראשית בסדרת הספרים היא גארלט, בן אנוש שעבר השבחה גנטית דרך מוטציות והתאמן מילדות במטרה לצוד ולחסל מפלצות. גארלט חיי בעולם מעורער מוסרית, אך מצליח לשמור על קוד מוסר משלו. הספרים מושפעים הן מטולקין והן מהמיתולוגיה הסלאבית.
על בסיס הספרים פותחו משחקי וידאו בשם הספר, The Witcher, על ידי חברת CD Projekt הפולנית.
ספקובסקי זכה בחמישה "פרסי זיידל" (Janusz A. Zajdel Award), פרס לכותבי ספרות מדע בדיוני בפולין. בשנת 1997 זכה בפרס "Polityka's Passport", המוענק מדי שנה לאמנים פולנים עם פוטנציאל לחשיפה בינלאומית. ב-2003 הוא זכה בפרס הספרדי לספרות "Premios Ignotus", על האנתולוגיה הטובה ביותר, "The Last Wish" ("המשאלה האחרונה") והסיפור "מוזיקאים" כסיפור הקצר הזר הטוב ביותר.
ספקובסקי הוא אזרח כבוד של העיר לודז', ומתגורר בה. בנו היחיד, קשישטוף, נולד ב-1972 ונפטר ב-2019 ממחלת הסרטן. הוא היה קורא מושבע של מגזין הפנטזיה הפולני "Fantastyka", ואנדז'יי הקדיש עבורו את סיפור "המכשף" הראשון שכתב אי פעם.
ספריו > סאגת המכשף > אוספי סיפורים

המכשף
חרב הגורל
המשאלה האחרונה
משהו מסתיים, משהו מתחיל
המלדי וסיפורים אחרים
ספריו > סאגת המכשף > רומנים

דם האלפים
זמן של בוז
טבילת האש
מגדל הסנונית
גבירת האגם
הערות שוליים

↑  עודד ירון, נטפליקס מביאה את הוויטצ'ר לטלוויזיה, באתר הארץ, 21 במאי 2017
↑  "Andrzej Sapkowski | Artist | Culture.pl". Culture.pl (באנגלית). נבדק ב-2017-06-14.
1 2  Andrzej Sapkowski, Goodreads
↑  Andrzej Sapkowski / Instytut Książki, www.bookinstitute.pl (בפולנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007426344405171  PLWABN: 9810609479505606  BIBSYS: 12053303  BNE: XX1623456  BnF: cb14482914q (data)  CANTIC: a11890393  CiNii: DA17875612  GND: 12249945X  ISNI: 0000 0001 1461 8264  LCCN: no95039140  LNB: 000227476  MusicBrainz: 1f48ed9d-e933-4f8d-80fc-d19ae21e8821  NDL: 01211751  NKC: jn20000604794  NLK: KAC201619679  NSK: 000714555  NTA: 182580512  RERO: 02-A013739507  SELIBR: 341720  SUDOC: 087448971  VIAF: 74736122   WorldCat (עם VIAF): 74736122
אלאן גרסיה

אלאן גבריאל לודוויג גרסיה פרס (בספרדית: Alan Gabriel Ludwig García Pérez; ‏ 23 במאי 1949 - 17 באפריל 2019) היה פוליטיקאי פרואני, מנהיג מפלגת APRA ונשיא פרו בשנים 1990-1985 ו-2011-2006.