stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מטריארכיה
מבנה החברה המטריארכלית > מבנה תרבותי

מבחינת השקפת העולם, יש בחברות המטריארכליות אמונה עמוקה בלידה מחדש. החיים והמוות נתפשים כחוזרים על עצמם שוב ושוב במחזור הישות. הרעיון של לידה מחדש הוא קונקרטי: פירושו לחזור לתוך אותה חמולה, לכן הקְלֶנִים מטפחים פולחנים חזקים של אמהות ואבות קדמונים, והילדים נתפשים כאבות ואמהות קדמוניים שנולדו מחדש. הם סוגדים לאמא אדמה ולאלת היקום; העולם כולו נתפש כאלוהות נשית. מאחר שהכול קדוש, הכול בחיים הוא חלק ממערכת סמלים. אם כן, אלה חברות פולחניות המקיימות את תרבות האלילה. כל אישה מאמינה שאחרי מותה היא תיוולד מחדש; מחזוריות החיים והמוות והמחזוריות של הטבע הן חלק מעולם האמונות והסמלים ההיולי והראשוני אשר מהווה מעין דת. האם הקדומה היא המניעה את גרמי השמיים ובוראת החיים. הקיום האנושי הוא המשך ישיר למעגליות החיים והטבע, וההפרדה בין הטבע לתרבות היא טעות פטריארכלית. בפרספקטיבה המטריארכלית מוות מוביל לחיים, וחיים מובילים לטוב, התכתשות בין טוב לרע איננה קיימת, אין יחס לאף סוג / מין כחלש יותר או חזק יותר. אין דואליות של טוב ורע באותו הסמל. הקדושה מפוזרת במרכיבי חיים שונים: כל דבר מסמל משהו, כל בית הוא קדוש, כל מעשה ביום יום הוא בעל משמעות קדושה.
מבנה החברה המטריארכלית > מבנה כלכלי

כלכלתן של חברות מטריארכליות מבוססת על חקלאות זעירה וסחר חליפין. בעבר החקלאות הייתה בעיקרה גידול פירות וירקות בגינות, אך במאה האחרונה ישנה גם חקלאות שלחין. הנשים הן הבעלות של האדמה, כלומר, יש להן שליטה על אמצעי היצור. התוצר מחולק על פי מערכת שוויונית, שפועלת בדומה לחלוקה תוך משפחתית, כולם נהנים יחד מהתוצר. עקרונות השיתוף והשוויון פועלים באופן מודע. היתרונות והחסרונות הקשורים בקניית סחורות מושפעות מחוקים חברתיים: אם העושר מתחיל להתפתח אז מתבצעת חלוקה מחדש ביוזמת המתעשרות וזאת באמצעות חלוקת משאבים. לדוגמה: אירועים בהם השבט שקיבל הכי הרבה יבול מארח את הפסטיבל ומחלק בו את העודפים. אין צבירה של סחורות. הערך המוביל את הפעולות הכלכליות השונות, ומקביל לתחרותיות בעולם המודרני, הוא הנתינה.
ראו גם

פטריארכיה
קיריארכיה
אמזונות
דומינטריקס
הערות שוליים

↑  אִמְּהָתָנוּת במילון גאוגרפיה אנושית (תשע"ז), באתר האקדמיה ללשון העברית
1 2 3 4 5  היידה גוטנר-אבנדרות, מבנה החברה המטריארכלית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557993505171  BNE: XX524858  BnF: cb11939511p (data)  GND: 4037966-8  LCCN: sh85082204  NKC: ph561679
מי תרצי

| --- | --- |
 סינגל בביצוע גידי גוב
 מתוך האלבום "בקצה ההר"
 יצא לאור:  דצמבר 2004
 תאריך הקלטה:  2004
 מקום הקלטה:  אולפני DB‏
 שפה:  עברית
 אורך:  3:49
 חברת תקליטים:  הד ארצי
 כתיבה:  עמיר בניון
 לחן:  עמיר בניון
 הפקה:  אלון אולארצ'יק
 עיבוד:  אלון אולארצ'יק
 
"מי תרצי" הוא שיר בביצוע הזמר הישראלי גידי גוב, שהתפרסם בדצמבר 2004 כסינגל הראשון מתוך אלבומו של גוב "בקצה ההר" (2005). עמיר בניון כתב והלחין את השיר.
יחס הביקורת

באתר סרוגים תיארו את השיר כ"קלאסיקה". באתר "חריף" תיארו אותו במילים "בלדה ענקית".
מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי העניק לשיר ציון של 4.5 כוכבים (מתוך 5). הוא כתב (ב־2022) ש"ממרחק 17 שנה – החיבור בין עמיר בניון וגידי גוב נראה ונשמע מפתיע ומיוחד", ושהשיר עמד במבחן הזמן. הוא המשיך: "מנגינת הלב של עמיר בניון מעניקה משמעות ומהות למילים. יופיה המלנכולי. החספוס של גידי גוב. הסלסול של עמיר. אצל שניהם שירת הרגש אומרת יותר מאשר המילים שחור על גבי נייר. גם זה וגם זה מעידים על יופיו וייחודו של השיר".
מצעדי פזמונים

"מי תרצי" היה הלהיט הגדול ביותר מהאלבום "בקצה ההר". השיר הוצג למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב־23 בדצמבר 2004 וצעד 13 שבועות, עד 31 במרץ 2005, אז יצא מהמצעד. בשיאו הגיע למקום השני ב־20 בינואר 2005.
במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת תשס"ה של רשת ג' השיר דורג במקום ה־17, ובמצעד השנתי הישראלי של גלגלצ הוא דורג במקום ה־19.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2004–2005)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2004–2005)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2004–2005)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2004–2005)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | רשת ג' | 2 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (תשס"ה)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (תשס"ה)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (תשס"ה)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (תשס"ה)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | רשת ג' | 17 |  |
|  ישראל | גלגלצ | 19 |  |
משתתפים

גידי גוב – זמרה
אלכס פולק – גיטרה חשמלית
בנצי גפני – בס
אלון הלל – תופים
רוני עברין – כלי הקשה
אורי סנדר – פסנתר חשמלי
אמיר גבירצמן – חליל
אלון אולארצ'יק – דוגם צלילים
עמיר בניון – קולות רקע
משתתפים > הפקה

מפיק מוזיקלי ומעבד – אלון אולארצ'יק
הקלטה, מיקס – יואב שדמה
טכנאי הקלטה – עדי דרוקר, שחר שיין
מאסטרינג – יעקב מורנו
נמרוד מור – תכנותים
הערות שוליים

1 2 3 4  בקצה ההר (אלבום), באתר Discogs
1 2 3  נתוני היצירה, באתר אקו"ם
↑  צפו: עמיר בניון, גידי גוב ושלומי שבן בחידוש מיוחד, באתר "סרוגים", 4 באפריל 2021
↑  יואב יצחק שר גידי גוב – "מי תרצי שאהיה", באתר harif.co.il
↑  יוסי חרסונסקי, גידי גוב עמיר בניון מי תרצי | הסינגל הראשון שיצא מאלבומו של גידי גוב "בקצה ההר", באתר יוסמיוזיק, 8 באפריל 2022
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 23 בדצמבר 2004, באתר פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 31 במרץ 2005, באתר פזמונט
1 2  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 20 בינואר 2005, באתר פזמונט
1 2  המצעד השנתי לשנת תשס"ה של רשת ג', באתר פזמונט
1 2  המצעד השנתי הישראלי תשס"ה, באתר גלי צה"ל
מייקל מילקן

| --- | --- |

 לידה:  4 ביולי 1946 (בן 78) אנסינו, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  אנסינו 
 השכלה:  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי  בית הספר וורטון  תיכון בירמינגהאם 
 פרסים והוקרה:  פרס איג נובל (1991) 
 www.mikemilken.com
 
מייקל רוברט מילקן (בשם מלא באנגלית: Michael Robert Milken; נולד ב-4 ביולי 1946) הוא איש עסקים ופילנתרופ יהודי-אמריקאי. שווי נכסיו מוערך ב-3.7 מיליארד דולר (נכון ל-2019), והוא מדורג על ידי מגזין פורבס במקום ה-606 ברשימת האנשים העשירים בעולם.
קורות חייו

מילקן נולד באנסינו, קליפורניה, למשפחה יהודית מהמעמד הבינוני.
במהלך שנות ה-70 וה-80, יצר מילקן כמעט לבדו את שוק איגרות החוב בעלות תשואה גבוהה, המכונות גם "אג"ח זבל". בתקופה זו כינו אותו מתנגדיו "מלך אג"ח הזבל".
ב-1989 הואשם מילקן בהפרת חוקי מס של ארצות הברית, סחיטה ומרמה בניירות ערך, כתוצאה של חקירה בנושא מידע פנים. ב-1990 הודה מילקן בעסקת טיעון בשש עבירות על חוקי ניירות ערך ודיווחים כוזבים, ונידון לעשר שנות מאסר; תקופת המאסר קוצרה בהמשך, ומילקן שוחרר לאחר 22 חודשי מאסר. הוא זכה לחנינה נשיאותית מדונלד טראמפ.
מילקן עוסק לאורך השנים בתרומות ופעילות פילנתרופית רחבה. הוא נמנה עם מייסדי קרן הצדקה "Milken Family" שהוקמה ב-1982 כדי לתמוך בחינוך ומחקר רפואי; הוא מכהן כיו"ר "מכון מילקן", המקיים מדי שנה כינוס עולמי בו משתתפים יותר מ-3,000 מנהיגים ומקבלי החלטות מכ-60 מדינות ברחבי העולם. המכון פעיל גם בישראל, כמרכז מחקר כלכלי בתוך מכון ירושלים למחקרי מדיניות. הוא מייסד מרכז המחקר לסרטן העור, FasterCures, והקרן לחקר סרטן הפרוסטטה. המגזין "פורצ'ן", בכתבה מ-2004, כינה אותו "האיש ששינה את הרפואה", בשל תרומתו הרבה למחקר הרפואי.
הערות שוליים

↑  בית, באתר מרכז מילקן לחדשנות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007440029605171  ISNI: 0000 0000 3085 9263  LCCN: n87910231  NTA: 185644414  SNAC: w6059sz1  VIAF: 31067011   WorldCat (עם VIAF): 31067011 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים ובנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מייקל מיפסוד

מייקל מיפסוד (Michael Mifsud; נולד ב-17 באפריל 1981) הוא כדורגלן עבר מלטזי. מיפסוד היה קפטן נבחרת מלטה והוא מלך השערים שלה בכל הזמנים עם 42 שערים ושיאן ההופעות (142).
קריירת מועדונים

מיפסוד התחיל את הקריירה שלו בסלימה ונדררס ובעונת 1997/1998 עלה לקבוצה הבוגרת. באותה עונה הבקיע שער אחד ב-6 משחקי ליגה וסיים עם קבוצתו במקום השלישי. בעונת 1998/1999 הפך לשחקן הרכב ראשון בקבוצה. ביולי 1999 מנצ'סטר יונייטד הביעה עניין בשחקן אך בסופו של דבר הוא נשאר במלטה. בעונת 1999/2000 הבקיע 21 שערים ב-28 שערים.
בקיץ 2001 חתם בקייזרסלאוטרן. בקייזרלסאוטרן שיחק בעיקר בקבוצת המילואים וסיים כמלך השערים של הליגה, ובמדי הקבוצה הראשונה הבקיע 2 שערים. בחורף 2004 חזר מיפסוד לסלימה ונדררס וזכה עם המועדון באליפות.
בקיץ 2005, עבר ללילסטרום בנורווגית, בעונת 2006 סיים כמלך השערים של המועדון עם 11 שערים.
ב-10 בינואר 2007 חתם מיפסוד בקובנטרי סיטי מליגת המשנה באנגליה. ב-13 בינואר 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו נגד קריסטל פאלאס. ב-22 בינואר 2007 הבקיע את שער הבכורה שלו נגד פלימות' ארגייל. ב-26 בספטמבר 2007 מיפסוד הבקיע שני שערים בניצחון 0-2 של קבוצתו נגד מנצ'סטר יונייטד במסגרת הסיבוב השלישי של גביע הליגה האנגלי. ב-12 בנובמבר 2007 מיפסוד קיבל כרטיס אדום ראשון בקריירה אחרי שנתן מרפק לקרל הופקנס במשחק נגד וסט ברומיץ' אלביון. ב-23 באפריל 2008 נבחר מיפסוד לשחקן השני הכי אהוב בסקר שנערך באתר הרשמי של המועדון.
ב-2 בפברואר 2009 הושאל לבארנסלי. ב-10 במרץ 2009, מיפסוד הבקיע את שערו הראשון בתיקו 1-1 נגד ברמינגהאם סיטי. בינואר 2010 הפך לשחקן חופשי ולאחר שלא קיבל הצעות, החליט לחזור למלטה וחתם בוולטה עד לסיום העונה. ב-19 במרץ 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי ולטה בניצחון 0-3 נגד אורמי. את העונה הוא סיים עם 13 שערים ב-12 משחקים. בסיום העונה מיפסוד הפך שוב לשחקן חופשי ולפי דיווחים קיבל הצעות משיקגו פייר, בנפיקה ליסבון, א.א.ק. לרנקה ומועדונים שונים מהסרייה ב'.
במהלך עונת 2010/2011 חתם באורמי. ב-5 ביולי 2011, מיפסוד חזר לוולטה כאשר חתם על חוזה ל-4 שנים. בעונת 2011/2012 זכה עם המועדון באליפות כאשר הוא הבקיע 12 שערים ב-24 הופעות. ב-3 ביולי 2012, הוא הבקיע רביעייה בניצחון 0-8 נגד לוסיטאנוס האנדורית במסגרת מוקדמות ליגת האלופות.
ב-18 בספטמבר 2013, מיפסוד חתם במלבורן הארט האוסטרלית לשנה אחת. מיפסוד הבקיע את שערו הראשון עבור המועדון במחזור ה-10 בהפסד 2-1 נגד סידני. ב-21 במרץ 2014 שוחרר רשמית מהמועדון בעקבות געגועים למשפחתו. בקיץ 2014 חתם לקדנציה שלישית בסלימה ונדררס.
ב-10 בפברואר 2000 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת מלטה נגד אלבניה. ב-27 במרץ 2008, מיפסוד כבש חמישייה בניצחון 1-7 של נבחרתו נגד ליכטנשטיין. ב-3 במרץ 2010, הבקיע את שערו ה-24 בנבחרת בהפסד 2-1 נגד פינלנד ובכך הפך למלך השערים של הנבחרת בכל הזמנים לאחר ששבר את שיאו של כרמל בוסוטיל. ב-7 ביוני 2013 הבקיע את שער הניצחון בניצחון 0-1 נגד ארמניה. ב-11 באוקטובר 2013, מיפסוד ערך את הופעתו ה-100 בנבחרת במשחק בהפסד 4-1 נגד צ'כיה כאשר מיפסוד הבקיע את השער עבור מלטה.
תארים

אליפות מלטה: 2003/2004
הגביע המלטזי: 2000
אליפות מלטה: 2011/2012, 2015/2016
הגביע המלטזי: 2010
כלי נגינה במקרא

מנגנות בקתרוס בציור מצרי קדום
איור מראשית המאה ה-20 של מנגנים בשלל כלי נגינה בסגנון ציור מצרי קדום, מתוך הערך: Music באנציקלופדיה לתנ"ך - Encyclopaedia Biblica, 1903
נגני נבל מצרים, ציור מקבר רעמסס השלישי
בתנ"ך מוזכרים כלי נגינה אחדים. פעמים רבות מוזכר רק שמו של כלי הנגינה, ולעיתים ניתן מידע מצומצם על אופיו של הכלי, כגון אופן הנגינה בו או החומר שממנו הוא עשוי. מידע עיקרי על כלים אלה מגיע מממצאים ארכאולוגיים שנמצאו בארץ ישראל ובסביבתה.
השימוש בכלי נגינה החל בראשית התרבות האנושית והשתכלל עם התפתחותה. כלי נגינה מסוגים שונים נמצאו בחפירות ארכאולוגיות ודימוייהם מופיעים באמנות הקדומה, כגון בתבליטים, פסלים וציורים. כלי הנגינה המוזכרים בתנ"ך היו חלק מתרבות הסהר הפורה בתקופתם. כלי הנגינה הוכנו ממגוון חומרים: אבן, מתכת, צמחים, ומחלקי בעלי חיים: עצמות, קרניים, מעיים ועורות.
כלי הנגינה והמגינות, שנקראו בתנ"ך: "כלי שיר", הוזכרו כתחביבם של שאול המלך ודוד המלך; בנבואת אלישע תוארה הנגינה כאמצעי להשראה נבואית, ככתוב בספר מלכים:
” וַיֹּאמֶר אֱלִישָׁע ... וְעַתָּה קְחוּ לִי מְנַגֵּן וְהָיָה כְּנַגֵּן הַמְנַגֵּן וַתְּהִי עָלָיו יַד ה':”
המילים: נגינות ונגינת המוזכרות במזמורי תהילים, לא זוהו בבירור אצל החוקרים, האם הם שם למצב הנגינה או שמו של כלי מסוים.
תזמורת מצוידת בשלל כלי נגינה ושירת לויים שהתלוותה אליה, היו חלק מהפולחן בבית המקדש הראשון והשני, כמקובל במקדשים אחרים בעת העתיקה.
כלי נגינה > גִּתִּית

חוקרים סבורים שהמילה גתית מכוונת למספר כלי נגינה, ואף אולי לקבוצת "נוגנים ושרים". מקור המילה, כנראה בגת, שבה היו נוהגים לשיר תוך כדי עבודת הדריכה של הענבים, או על שם העיר גת. מוזכרת בתנ"ך בספר תהילים:
”לַמְנַצֵּחַ עַל הַגִּתִּית מִזְמוֹר לְדָוִד:”
כלי נגינה > חֲלִיל

כלי נשיפה עממי שהיו ברשותם של רבים, וממנו באחד מגיגלגוליו התפתח החליל המודרני. הוכן ממגוון חומרים: קנה סוף, עץ או עצם. מוזכר בספר מלכים ככלי נגינה בתהלוכות חגיגיות:
”וַיַּעֲלוּ כָל הָעָם אַחֲרָיו וְהָעָם מְחַלְּלִים בַּחֲלִלִים וּשְׂמֵחִים שִׂמְחָה גְדוֹלָה וַתִּבָּקַע הָאָרֶץ בְּקוֹלָם:”
וככלי שבאמצעותו ניתן להפיק קולות עצב וקינה; בספר ירמיהו משורר הנביא בצלילי המילים: חלל וחליל בפסוק המקונן על נפילת מואב במילים:
” עַל כֵּן לִבִּי לְמוֹאָב כַּחֲלִלִים יֶהֱמֶה וְלִבִּי אֶל אַנְשֵׁי קִיר חֶרֶשׂ כַּחֲלִילִים יֶהֱמֶה עַל כֵּן יִתְרַת עָשָׂה אָבָדוּ:”
בתרגום השבעים נקרא החליל (בתעתיק עברי:) אולוס; יש הסוברים שממנו התפתח האבוב (אך הוא אינו האבוב שהיה בבית המקדש השני, המוזכר במסכת ערכין). ובוולגטה tibia טיביה, שהוא קנה עם נקב שבו נושף המחלל וספק רב אם הוא החליל המקראי.
כלי נגינה > חֲצוֹצְרָה

כלי נשיפה עשוי ממתכת, בעת החדשה התפתח לחצוצרה. מוזכר בספר במדבר:
”עֲשֵׂה לְךָ שְׁתֵּי חֲצוֹצְרֹת כֶּסֶף מִקְשָׁה תַּעֲשֶׂה אֹתָם וְהָיוּ לְךָ לְמִקְרָא הָעֵדָה וּלְמַסַּע אֶת הַמַּחֲנוֹת:”
שתי חצוצרות הכסף צוטטו במטבעות בר כוכבא.
בספרות חז"ל פרשו את פסוקי התורה והמסורת הנהוגה, ופירטו את סוגי החצוצרות, ואף את מיקומן במבנה תזמורת המקדש.
כלי נגינה > כִּנּוֹר

הכינור המוזכר במקרא היה כלי מיתרים של פריטה (ולא כלי קשת), עם תיבת תהודה ושתי זרועות, מחוברות על ידי עול, שממנו נמתחים המיתרים (שהותקנו באמצעות מעי כבשים) אל תיבת התהודה. מוזכר מספר פעמים בתנ"ך; בספר בראשית מסופר על יובל בנו של למך בן מתושאל שנחשב לאבי הנגינה בכינור המקראי:
”וְשֵׁם אָחִיו יוּבָל, הוּא הָיָה אֲבִי, כָּל-תֹּפֵשׂ כִּנּוֹר וְעוּגָב:”
הכלי הוזכר בספר ישעיהו, ובספר דברי הימים בפסוק שפירט את שלל הכלים שניגנו בבית המקדש:
”וְהַלְוִיִּם הַמְשֹׁרֲרִים לְכֻלָּם לְאָסָף לְהֵימָן לִידֻתוּן וְלִבְנֵיהֶם וְלַאֲחֵיהֶם מְלֻבָּשִׁים בּוּץ בִּמְצִלְתַּיִם וּבִנְבָלִים וְכִנֹּרוֹת עֹמְדִים מִזְרָח לַמִּזְבֵּחַ וְעִמָּהֶם כֹּהֲנִים לְמֵאָה וְעֶשְׂרִים מחצררים [מַחְצְרִים] בַּחֲצֹצְרוֹת”
כמו כן, הוזכר בספרות חז"ל שלאחר חתימת הקאנון המקראי.
כלי נגינה > מחול

ייתכן שהוא כלי הנשיפה הדומה לחליל. מוזכר למשל בספר תהילים.
”הַלְלוּהוּ בְתֹף וּמָחוֹל הַלְלוּהוּ בְּמִנִּים וְעוּגָב:”
כלי נגינה > מִנִּי או מִנִּים

החוקרים לא מצאו זיהוי לכלי זה, אשר מוזכר למשל בספר תהילים: אולם יש לציין כי בסורית-ארמית: מֶנָיא (ܡܢܝ̈ܐ) משמשת כשם כולל: "כלי מיתר" השוו לסורית-ארמית מנא: (ܡܢܐ) כלשון ריבוי של מינָטה (mennəṯā) בהוראת: מיתר.
כלי נגינה > מְנַעַנְעִים

כלי נקישה. על פי ספרות המחקר היה עשוי כשיבולת של ריקועי נחושת שנענועיה, על ידי הנגנים, גרמה לנקישתם. מוזכר למשל בספר שמואל.
”וְדָוִד וְכָל בֵּית יִשְׂרָאֵל מְשַׂחֲקִים לִפְנֵי ה' בְּכֹל עֲצֵי בְרוֹשִׁים וּבְכִנֹּרוֹת וּבִנְבָלִים וּבְתֻפִּים וּבִמְנַעַנְעִים וּבְצֶלְצֶלִים:”
כלי נגינה > מְצִלְתַּיִם

כלי נקישה, עשוי מנחושת. ייתכן, שהייתה בנויה משני חלקים אשר הוקשו זה בזה. מוזכר למשל בספר דברי הימים.
כלי נגינה > מַשְׁרוֹקִיתָא

כלי נשיפה, שקולו דומה לשריקה. כנראה כליווי לתזמורות ומקהלות, מוזכר בספר דניאל בצוותא עם מבחר כלים במסיבה מפוארת בחצרו של נבוכדנצר:
”וּנְבוּכַדְנֶצַּר מַלְכָּא שְׁלַח לְמִכְנַשׁ לַאֲחַשְׁדַּרְפְּנַיָּא סִגְנַיָּא וּפַחֲוָתָא אֲדַרְגָּזְרַיָּא גְדָבְרַיָּא דְּתָבְרַיָּא תִּפְתָּיֵא וְכֹל שִׁלְטֹנֵי מְדִינָתָא לְמֵתֵא לַחֲנֻכַּת צַלְמָא דִּי הֲקֵים נְבוּכַדְנֶצַּר מַלְכָּא: ... וְכָרוֹזָא קָרֵא בְחָיִל לְכוֹן אָמְרִין עַמְמַיָּא אֻמַּיָּא וְלִשָּׁנַיָּא: בְּעִדָּנָא דִּי תִשְׁמְעוּן קָל קַרְנָא מַשְׁרוֹקִיתָא קיתרוס [קַתְרוֹס] סַבְּכָא פְּסַנְתֵּרִין סוּמְפֹּנְיָה וְכֹל זְנֵי זְמָרָא תִּפְּלוּן וְתִסְגְּדוּן לְצֶלֶם דַּהֲבָא דִּי הֲקֵים נְבוּכַדְנֶצַּר מַלְכָּא:”
כלי נגינה > נבל

נודע גם בשמו הנוסף: עשור. הדעות בין החוקרים חלוקות באשר לצורתו, וייתכן שהיו מספר סוגי נבלים. יש הסוברים שהכינור המקראי היה כלי מיתרים של פריטה, ויש הסוברים שהיה "כלי נשיפה עם שק של עור". הנבל היה כלי אהוד ונהגו לנגן עליו ככלי יחיד, עם נגינת כינור, וכחלק מהרכב כלים תזמורתי, למשל בתזמורת בארמונו של המלך שלמה. מוזכר למשל בספר תהילים, בספר ישעיהו, ובספר דברי הימים. דימוי הנבל הוטבע במטבעות היהודים בעת העתיקה.
כלי נגינה > נְחִילוֹת

החוקרים לא הצליחו עד כה לזהות את הכלי או ההתרחשות המוזיקלית המדויקת שהמילה מתארת. מוזכר בספר תהילים.
כלי נגינה > נקב

יש הסוברים שמדובר בכלי נגינה מנוקב, אולי חליל. מוזכר בספר יחזקאל.
”... תֻּפֶּיךָ וּנְקָבֶיךָ בָּךְ בְּיוֹם הִבָּרַאֲךָ כּוֹנָנוּ:”
כלי נגינה > סוּמְפֹּנְיָה

מוזכר מספר פעמים בספר דניאל, לעיל, בצוותא עם מבחר כלים בחצרו של נבוכדנצר.
כלי נגינה > סַבְּכָא, שבכא

מוזכר רק בספר דניאל, כמצוטט לעיל. החוקרים נחלקו אם מדובר בכלי או בהרכב מוזיקלי של נגנים וכלים. מוזכר בצוותא עם מבחר כלים בחצרו של נבוכדנצר. יש הסוברים כי נעשה מעץ ששמו הרומי הוא sambücus ויש גורסים, שהיה כלי פריטה בן שבעה מיתרים (סיבֵּי הוא שבעה בלטינית).
כלי נגינה > עוּגָב

החוקרים נחלקו על זיהויו, האם הוא כלי מיתרים של פריטה או שהוא כלי נשיפה, סוג של חליל או בלווית "נאד לנשיפת האוויר". מוזכר בספר בראשית, בהקשרו של יוּבָל.
”וְשֵׁם אָחִיו יוּבָל, הוּא הָיָה אֲבִי, כָּל-תֹּפֵשׂ כִּנּוֹר וְעוּגָב:”
כלי נגינה > עֲלָמוֹת

כלי שהתלווה לנבל או לתזמורת, ייתכן שהופקו ממנו קולות גבוהים. מוזכר למשל בספר תהילים, ובספר דברי הימים, כאחד מתזמורת תהלוכת ארון הברית:
”וַיֹּאמֶר דָּוִיד לְשָׂרֵי הַלְוִיִּם לְהַעֲמִיד אֶת אֲחֵיהֶם הַמְשֹׁרְרִים בִּכְלֵי שִׁיר נְבָלִים וְכִנֹּרוֹת וּמְצִלְתָּיִם מַשְׁמִיעִים לְהָרִים בְּקוֹל לְשִׂמְחָה: ...   וְהַמְשֹׁרְרִים הֵימָן אָסָף וְאֵיתָן בִּמְצִלְתַּיִם נְחֹשֶׁת לְהַשְׁמִיעַ: וֶאֱלִיאָב וּמַעֲשֵׂיָהוּ וּבְנָיָהוּ בִּנְבָלִים עַל עֲלָמוֹת: ... וִיעִיאֵל וַעֲזַזְיָהוּ בְּכִנֹּרוֹת עַל הַשְּׁמִינִית לְנַצֵּחַ: ... וּבְנָיָהוּ וֶאֱלִיעֶזֶר הַכֹּהֲנִים מחצצרים [מַחְצְרִים] בַּחֲצֹצְרוֹת לִפְנֵי אֲרוֹן הָאֱלֹהִים ... וְכָל יִשְׂרָאֵל מַעֲלִים אֶת אֲרוֹן בְּרִית ה' בִּתְרוּעָה וּבְקוֹל שׁוֹפָר וּבַחֲצֹצְרוֹת וּבִמְצִלְתָּיִם מַשְׁמִעִים בִּנְבָלִים וְכִנֹּרוֹת:”
כלי נגינה > פסנטרין, פְּסַנְתֵּרִין

מוזכר בספר דניאל לעיל, בצוותא עם מבחר כלים בחצרו של נבוכדנצר;
נראה שהוא כלי מיתרים, נלקח מהמילה היוונית במקורה "פסלתר". יש הקושרים אותו עם הסנטור, כלי מיתרים פרסי עתיק.
כלי נגינה > צֶלְצֶלִים

כלי שהופקו ממנו קולות דומים להקשת המצילתיים, על פי אברהם אבן-שושן. מוזכר בספר שמואל, ובספר תהילים:
” הַלְלוּהוּ בְצִלְצְלֵי שָׁמַע הַלְלוּהוּ בְּצִלְצְלֵי תְרוּעָה.”
נראה ששני הצלצלים מתארים סוגים שונים, או שמדובר במנעד צלילים שונה המיועד לעתות ובמועדים שונים, שניתן להפיק מהם.
כלי נגינה > קיתרוס, קַתְרוֹס

מוזכר רק בספר דניאל, לעיל, בצוותא עם מבחר כלים בחצרו של נבוכדנצר. יש שקושרים את הקתרוס עם הלאוטה. שהופיעה באירופה בימי הביניים. מניחים ששני הכלים התפתחו מן העוד הערבי, שהתיעוד המוקדם ביותר שלו הוא בממצא ארכאולוגי ממסופוטמיה, מן האלף השלישי לפני הספירה.
כלי נגינה > קרן, קַרְנָא

קרן, או בארמית: קרנא, היה כלי נשיפה עשויים מקרן של בקר, כגון: אייל, יעל, צבי ועז. מוזכר בספר דניאל, לעיל, בצוותא עם מבחר כלים בחצרו של נבוכדנצר;
כלי נגינה > שופר

שופר הוא כלי נשיפה עשוי מקרני בקר, ויש הסוברים שלהלכה כיום, אך מקרן של אייל. קול שופר הושמע במעמד הר סיני,
בספרות חז"ל פרשו את פסוקי התורה והמסורת הנהוגה בזמנם, ופירטו את סוגי השופרות, כגון "שופר של בית המקדש" העשוי מקרן של יעל ופיו מצופה בזהב או כסף.
בתנ"ך מסופר על המנהיגים: יהושע, גדעון ודוד, אשר השתמשו בשופר כדי להתריע ולהזעיק בעתות מלחמה, ולרגל שמחה, כגון העלאת ארון הברית. וכן, מוזכר השופר בספר תהילים, ובספר דברי הימים.
שמותיו הנוספים: יובל, מוזכר בספר שמות, שופרות היובלים, מוזכרים בספר יהושע, וקרן יובל, המוזכר גם כן בספר יהושע.
על פי התורה תוקעים בו בראש השנה הנקרא "יום תרועה" או "זיכרון תרועה" וביום הכיפורים בשנת היובל:
”וְהַעֲבַרְתָּ שׁוֹפַר תְּרוּעָה בַּחֹדֶשׁ הַשְּׁבִעִי בֶּעָשׂוֹר לַחֹדֶשׁ בְּיוֹם הַכִּפֻּרִים תַּעֲבִירוּ שׁוֹפָר בְּכָל אַרְצְכֶם:”
פסוקי התורה הם המקור למנהג לתקוע בשופר במשך בחודש אלול ועשרת ימי תשובה כקול קורא לתשובה ולאמירת סליחות.
כלי נגינה > שָלִשִים

יש הסוברים שהוא כלי פריטה בעל שלושה מיתרים ואחרים נוטים לראות בו משולש, כלי הקשה עשוי מתכת בצורת משולש, שמכים בו במקל מתכת קטן כשהוא אחוז במתלה, כדי לא לעמעם את צלילו, אותו שליש, או משולש, המשמש בגני ילדים אך גם בתזמורת סימפונית גדולה; גוסטב מאהלר השתמש בו בסימפוניה השנייה, השלישית והרביעית שלו ובשיר על הארץ, כפי שעשו גם שנברג בשירי גורה, ראוול באמא אווזה ועוד. השליש מוזכר רק פעם אחת בספר שמואל:
”וַיְהִי בְּבוֹאָם בְּשׁוּב דָּוִד מֵהַכּוֹת אֶת הַפְּלִשְׁתִּי וַתֵּצֶאנָה הַנָּשִׁים מִכָּל עָרֵי יִשְׂרָאֵל לשור [לָשִׁיר] וְהַמְּחֹלוֹת לִקְרַאת שָׁאוּל הַמֶּלֶךְ בְּתֻפִּים בְּשִׂמְחָה וּבְשָׁלִשִׁים:”
כלי נגינה > שְּׁמִינִית

ישנם חוקרים הסוברים שהוא כלי 8 מיתרים. מוזכר בספר תהילים, בספר דברי הימים, ובשמו הנוסף או אחד מסוגיו נבל עשור, מוזכר בספר תהילים.
כלי נגינה > תֹף

כלי נקישה, שהיה בשימוש רב. מוזכר בין השאר בספרים: בראשית, שמות, שופטים, שמואל, ישעיהו, ירמיהו, איוב, תהילים, ודברי הימים.
ראו גם

תקיעת הכהנים בחצוצרות
בית התקיעה
מוזיקה יהודית
לקריאה נוספת

הערך: "כלי נגינה", לכסיקון מקראי, (עורכים: מנחם סוליאלי, משה ברכוז), א-ב, תל אביב: הוצאת דביר, תשכ"ה-1965, עמ' 403–405.
בתיה באיאר, הערך: "נגינה וזמרה", אניציקלופדיה מקראית, ה, תשכ"ח, עמ' 755–781.
אברהם אבן-שושן, קונקורדנציה חדשה לתורה נביאים וכתובים, ירושלים: הוצאת המִלון החדש, 2000.
יוחנן אהרוני, אטלס כרטא לתקופת המקרא, ירושלים: הוצאת כרטא, 1974.
משה גורלי, "שירה ונגינה בארץ־ישראל העתיקה", בתוך: עירית זהרוני (עורכת), דרך ארץ: אבן חרס ואדם, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1997, עמ' 42–53.
הערות שוליים

↑  ספר דברי הימים א', פרק ט"ו, פסוקים ט"ז–כ'.
↑  ספר מלכים ב', פרק ג', פסוקים י"ד–ט"ו.
1 2 3  לכסיקון מקראי, כלי נגינה, עמ' 404.
↑  לכסיקון מקראי, כלי נגינה, עמ' 403.
↑  ראו למשל:ספר תהילים, פרק ח', פסוק א'.
↑  ספר מלכים א', פרק א', פסוק מ'.
↑  ספר ירמיהו, פרק מ"ח, פסוק ל"ו.
↑  תלמוד בבלי, מסכת ערכין, דף י', עמוד ב'.
↑  מטבע בר כוכבא מהשנה השנייה למרד; ראו: יעקב משורר, אוצר מטבעות היהודים: מימי שלטון פרס ועד מרד בר-כוכבא, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, תשנ"ח, עמ' 136-130.
↑  ספר במדבר, פרק י', פסוק ב'.
1 2  משנה, מסכת ראש השנה, פרק ג', משנה ג'–ד.
1 2  ספר בראשית, פרק ד', פסוק כ"א.
1 2  ספר ישעיהו, פרק ה', פסוק י"ב.
↑  ספר דברי הימים ב', פרק ה', פסוק י"ב.
↑  ספר תהילים, פרק ק"נ, פסוק ד'.
↑  ספר תהילים, פרק ק"ג, פסוק ד'.
1 2  ספר שמואל ב', פרק ו', פסוק ה'.
↑  ספר דברי הימים א', פרק ט"ו, פסוק י"ט.
1 2 3 4 5 6  ספר דניאל, פרק ג', פסוקים ב'–ה'.
↑  לכסיקון מקראי, כלי נגינה, (חסר עמוד)
↑  ראו למשל: ספר דברי הימים ב', פרק כ', פסוק כ"ח.
1 2  ספר תהילים, פרק ק"נ, פסוק ג'.
↑  ספר דברי הימים ב', פרק כ', פסוק כ"ח.
↑  ראו למשל: Norman A. Rubin, Musical Instruments in Biblical Israel, באתר bibarch.
חנן אשל, על נבל וכינור: הערה על מטבעות הברונזה הבר-כוכבאיים, לאוריאל, תשס"ו 2005, עמ' 29–40.
↑  ספר תהילים, פרק ה', פסוק א'.
↑  ספר יחזקאל, פרק כ"ח, פסוק י"ג.
↑  ספר תהילים, פרק מ"ו, פסוק א'.
↑  ספר דברי הימים א', פרק ט"ו, פסוקים ט"ז–כ"ח.
↑  ספר תהילים, פרק ק"נ, פסוק ה'.
↑  ספר שמות, פרק י"ט, פסוקים ט"ז–י"ט.
↑  ספר שמואל ב', פרק ו', פסוק ט"ו.
↑  ספר תהילים, פרק צ"ח, פסוק ו'.
↑  ספר דברי הימים א', פרק ט"ו, פסוק כ"ח.
↑  ספר שמות, פרק י"ט, פסוק י"ג.
↑  ספר יהושע, פרק ד', פסוק ז'.
↑  ספר יהושע, פרק ו', פסוק ה'.
↑  ספר ויקרא, פרק כ"ה, פסוק ט'.
↑  לכסיקון מקראי, כלי נגינה, עמ' 405
1 2  ספר שמואל א', פרק י"ח, פסוק ו'.
↑  ספר תהילים, פרק ו', פסוק א'.
↑  ספר דברי הימים א', פרק ו', פסוק כ"א.
↑  ספר תהילים, פרק ל"ג, פסוק ב'.
↑  ספר בראשית, פרק ל"א, פסוק כ"ז.
↑  ספר שמות, פרק ט"ו, פסוק כ'.
↑  ספר שופטים, פרק י"א, פסוק ל"ד.
↑  ספר שמואל א', פרק י', פסוק ה'.
↑  ספר ישעיה, פרק ה', פסוק י"ב.
↑  ספר ישעיהו, פרק כ"ד, פסוק ח'.
↑  ספר ישעיהו, פרק ל', פסוק ל"ב.
↑  ספר ירמיהו, פרק ל"א, פסוקים ג'–ד'.
↑  ספר איוב, פרק כ"א, פסוק י"ב.
↑  ספר תהילים, פרק פ"א, פסוק ג'.
↑  ספר תהילים, פרק קמ"ט, פסוק ג'.
↑  ספר דברי הימים א', פרק י"ג, פסוק ח'.
דימויי כִּנּוֹר או נבל ושתי חצוצרות, ששימשו במקדש הראשון והשני, גולפו במטבע מתקופת מרד בר כוכבא
איור הדמיה לתקיעת הכהנים בחצוצרה בבית המקדש
אפולו מנגן בנבל בציור על מֵכל חרס מהשנים 380 לפנה"ס עד 400 לפנה"ס
אפולו מנגן בנבל או בכינור, בציור מתקופת אוגוסטוס קיסר, אשר פעל במפנה המאות הראשונה לפני הספירה והראשונה
נגנית נבל, בפסיפס מבישָפּור, האימפריה הסאסאנית בשנת 260
שופר
מכון הזיכרון הלאומי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  רשות ממשלתית, ארכיון 
 כתובת:  ברטיסלאבה 
 מדינה:  סלובקיה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2003
 תאריך פתיחה רשמי:  2003 
 קואורדינטות:  48°09′11″N 17°06′46″E﻿ / ﻿48.1530712°N 17.1127275°E﻿ / 48.1530712; 17.1127275
 www.upn.gov.sk
 he
 
מכון הזיכרון הלאומי (בסלובקית: Ústav pamäti národa) הוא מוסד ציבורי סלובקי, המחזיק ברישומי המשטרה של משטרי מדינת סלובקיה הפשיסטית ומשטר הרפובליקה הסוציאליסטית הצ'כוסלובקית ששלטו בסלובקיה במאה ה-20. המכון מקדם מחקר על תקופות אלה בהיסטוריה של סלובקיה ומחנך את הציבור הרחב לגבי היסטוריה זו. הוא מפרסם כתב עת בשם "Pamäť národa: (הזיכרון הלאומי), שעורכו הוא רוברט לץ. מייסד המכון היה יאן לנגוש (אנ'), ששימש מנהל עד מותו בתאונת דרכים בשנת 2006.
אשת מדע המדינה ילנה סובוטיץ' טענה כי לאחר מותו של לנגוש, "המטרה העיקרית של המכון הפכה לדה-לגיטימציה של המשטר הקומוניסטי של סלובקיה, שהושגה בכך שהמכון הזכיר משטר זה בכפיפה אחת עם הפשיזם, תוך שהוא טוען כי הדיקטטורה הקומוניסטית הייתה, למעשה, גרועה יותר."
לקריאה נוספת

Nedelsky, Nadya (2016). ""The Struggle for the Memory of the Nation": Post-Communist Slovakia and its World War II Past". Human Rights Quarterly. 38 (4): 969–992. doi:10.1353/hrq.2016.0053.