stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קתרין טאי
הערות שוליים

↑  אלכס רוג'רס, Senate confirms Katherine Tai to be US trade representative, באתר CNN‏, 17 במרץ 2021 (באנגלית)
↑  "Neal Announces New Ways and Means Democratic Chief Trade Counsel". House Ways and Means Committee. נבדק ב-9 בדצמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Katherine Tai, ‏https://www.uschina.org/
↑  Lawder, David; Shalal, Andrea (2020-11-25). "Lawyer Katherine Tai a Congress favorite for Biden trade czar". Reuters (באנגלית). נבדק ב-2020-12-10.
↑  Bade, Gavin; Pager, Tyler; Rodriguez, Sabrina (2020-12-09). "Biden to name Hill staffer Katherine Tai for top trade job". Politico (באנגלית). נבדק ב-2020-12-09.
↑  Biden selects Katherine Tai as U.S. trade representative, באתר וושינגטון פוסט, 9 בדצמבר 2020 (באנגלית)
↑  פול וייזמן, Senate confirms Katherine Tai as Biden’s top trade envoy, באתר AP‏, 17 במרץ 2021 (באנגלית)
| הקבינט של ארצות הברית בממשל ג'ו ביידן ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| בעלי תפקידים על פי חוק | בעלי תפקידים על פי חוק |  |
| סגנית הנשיא | קמלה האריס (2021–2025) |  |
| מזכיר המדינה | אנתוני בלינקן (2021–2025) |  |
| מזכירת האוצר | ג'נט ילן (2021–2025) |  |
| מזכיר ההגנה | לויד אוסטין (2021–2025) |  |
| התובע הכללי | מריק גרלנד (2021–2025) |  |
| מזכירת הפנים | דב האלנד (2021–2025) |  |
| מזכיר החקלאות | טום וילסאק (2021–2025) |  |
| מזכירת המסחר | ג'ינה ריימונדו (2021–2025) |  |
| מזכיר העבודה | מרטי וולש (2021–2023) |  |
| מזכיר הבריאות ושירותי האנוש | חוויאר ביסרה (2021–2025) |  |
| מזכירת השיכון והפיתוח העירוני | מרשה פאדג' (2021–2024) |  |
| מזכיר התחבורה | פיט בוטיג'ג' (2021–2025) |  |
| מזכירת האנרגיה | ג'ניפר גרנהולם (2021–2025) |  |
| מזכיר החינוך | מיגל קרדונה (2021–2025) |  |
| המזכיר לענייני חיילים משוחררים | דניס מקדאנה (2021–2025) |  |
| מזכיר ביטחון המולדת | אלחנדרו מיורקס (2021–2025) |  |
| בעלי תפקידים ברמת קבינט | בעלי תפקידים ברמת קבינט |  |
| מנהל הסוכנות להגנת הסביבה | מייקל רייגן (2021–2025) |  |
| מנהלת משרד הניהול והתקציב | שאלנדה יאנג (2021–2025) |  |
| ראש המודיעין הלאומי | אווריל היינס (2021–2025) |  |
| ראש ה-CIA | ויליאם ברנס (2021–2025) |  |
| נציבת הסחר של ארצות הברית | קתרין טאי (2021–2025) |  |
| שגרירת ארצות הברית באומות המאוחדות | לינדה תומאס-גרינפילד (2021–2025) |  |
| היועץ המדעי לנשיא ארצות הברית | אריק לנדר (2021–2023) • אראטי פרבהאקר (2023–2025) |  |
| יו"ר מועצת היועצים הכלכליים של ארצות הברית | ססיליה ראוס (2021–2025) • ג'ארד ברנסטיין (2021–2025) |  |
| מנהלת הסוכנות לעסקים קטנים של ארצות הברית | איזבלה קסיאס גוזמן (2021–2025) |  |
| ראש סגל הבית הלבן | רון א. קליין (2021–2023) • ג'ף זיינטס (2023–2025) |  |
| הערה |  ↑  רשימה זו אינה כוללת מזכירים שכיהנו בפועל  ↑  ג'ולי סו כיהנה כמזכירת העבודה בפועל במשך כשנתיים.  |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9812076474405606  VIAF: 2099162422739032460007   WorldCat (עם VIAF): 2099162422739032460007
מקצוע פארא-רפואי

רופא שיניים נעזר בסייע בעת ביצוע עקירה כירורגית של שן
טיפול פיזיותרפיה
מקצוע פָּארָא-רפואי (בעברית, בהתאם לקביעת האקדמיה ללשון העברית: מקצוע נִלְוֵה רְפוּאָה, והתעתיק המומלץ הוא פָּרָה־רְפוּאִי) הוא מקצוע הקשור בטיפול רפואי אישי באדם, יש לו בסיס תאורטי מדעי, אך העוסק בו אינו רופא.
ראו גם

חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות
מכשור רפואי
רפואה אלטרנטיבית
הערות שוליים

↑  מילים לרפואה: מסעד, רופא צוער, מסכת, מקצוע נלווה רפואה, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏10 ביוני 2012
↑  בינלאומי ויומיומי או בין־לאומי ויום־יומי?, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏15 בנובמבר 2017
↑  ההסתדרות הרפואית בישראל, מקצוע עוזר רופא - מסמך רקע, אתר משרד הבריאות, 2009
↑  רישוי המקצוע פיזיותרפיה, באתר משרד הבריאות
↑  תנאים לרישוי שינניות בישראל, באתר משרד הבריאות
↑  ציטוט מאתר משרד הבריאות: http://www.health.gov.il/Subjects/MedicalAndHealthProfessions/Pages/default.aspx
↑  ציטוט מאתר משרד הבריאות הנ"ל
↑  מידע על מסלולי לימודים במקצועות פרא רפואיים, ‏2020
↑  אגף לרישוי מקצועות רפואיים, משרד הבריאות, באתר www.health.gov.il
↑  מתוך פסיקת בג"ץ 6021/02, 2005
↑  חוק הסדרת מקצועות הבריאות 2010, ספר החוקים, עמ' 476–485, באתר הכנסת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293918805171  LCCN: sh85003678  NDL: 00564242
ממשל קוריאה הצפונית

ממשל קוריאה הצפונית, המורכב מכלל מוסדות השלטון במדינה, איננו הרשות המבצעת של קוריאה הצפונית – תפקיד זה שמור לקבינט של קוריאה הצפונית. ממשל קוריאה הצפונית מורכב משלושה ענפי ממשל: הרשות המנהלית הקרויה הוועדה לענייני המדינה בראשות מנהיג מפלגת הפועלים, בימינו קים ג'ונג-און, הרשות המבצעת - הקבינט של קוריאה הצפונית (הממשלה) והרשות המחוקקת - אספת העם העליונה . עם זאת, שלוש הרשויות אינן תלויות זו בזו, ואינן מקיימות מערכת איזונים ובלמים ביניהן.
מוסדות השלטון

קוריאה הצפונית מתאפיינת דה פקטו בשלטון טוטליטרי בראשות המנהיג העליון של קוריאה הצפונית. באופן רשמי (דה יורה) הנהגתה מתבצעת באמצעות שורה של מוסדות שונים, שבאופן תאורטי יכולים לדחות, לשנות, או אפילו להתנגד להוראותיו של המנהיג העליון. מוסדות אלו עשויים לעצב ולהגדיר את מדיניות הפנים והחוץ הכוללת של קוריאה הצפונית, להציע הצעות ייעול שונות, ואף לחזק או לערער את מעמדו של המנהיג העליון עצמו.
זהותם של חברי הממשל של קוריאה הצפונית נקבעת על ידי מפלגת הפועלים של קוריאה, השולטת בקוריאה הצפונית מאז הקמתה בשנת 1948. עם זאת, ובהתאם לחוקת קוריאה הצפונית, על הממשל גם לזכות באישור מצד אספת העם העליונה, הרשות המחוקקת של קוריאה הצפונית.
על הנייר הרשות המבצעת, הקבינט, זכה תחת שלטונו של קים ג'ונג-איל למעמד "שווה" מול מפלגת הפועלים של קוריאה וצבא העם הקוריאני.
בסקר מדד הדמוקרטיה של שבועון האקונומיסט לשנת 2012, קוריאה הצפונית דורגה במקום האחרון מבין 168 מדינות במדד הטוטליטריות של השלטון.
מוסדות השלטון > הרשות המחוקקת

אספת העם העליונה היא הפרלמנט החד-ביתי של קוריאה הצפונית. בפרלמנט חברים 687 צירים הנבחרים בבחירות כלליות בשיטה הרובנית אחת לחמש שנים. קוריאה הצפונית היא מדינה בעלת משטר חד-מפלגתי ורק רשימה אחת מורשית להשתתף בבחירות והיא החזית הדמוקרטית לאיחוד המולדת המאגדת בתוכה את המפלגה השלטת, מפלגת הפועלים של קוריאה ועוד מספר גופים מינוריים.
ההצבעה בבחירות היא חובה, והבחירות הן חשאיות. ניתן להצביע 'נגד' מועמד, אף אם הוא המועמד היחיד.
מוסדות השלטון > הרשות המבצעת

הקבינט של קוריאה הצפונית הוא, בהתאם לחוקת קוריאה הצפונית, הרשות המבצעת במדינה, במסגרת "ממשל קוריאה הצפונית". הקבינט אחראי על יישום המדיניות הכלכלית של המשטר, כפי שנקבעת מטעם מפלגת הפועלים של קוריאה.
הקבינט מחויב במתן דין וחשבון כלפי אספת העם העליונה.
ראש הקבינט של קוריאה הצפונית החל מאפריל 2019 הוא קים ג'אה-ריונג.
מוסדות השלטון > הוועדה לענייני המדינה

ביוני 2010 קים ג'ונג-איל מינה את דודו (דרך נישואים) צ'אגנ- סונג טק בסגן יושב ראש הוועד לביטחון לאומי, צעד שנראה באמצעי חיזוק של מעמדו. צ'אנג נחשב אז לאישיות החשובה ביותר בשלטון ומינויו הצביעה על האפשרות שבעתיד תפקידו יימסר לבנו השלישי של קים ג'ונג איל, קים ג'ונג-און. בדצמבר 2013 צ'אנג פוטר מכל תפקידיו בממשל ובהמשך הוצא להורג.
ביוני 2016 בעקבות הוועידה השביעית של מפלגת הפועלים של קוריאה, עודכנה חוקת קוריאה הצפונית שהחליפה את הוועדה לביטחון הלאומי על ידי הוועדה לענייני המדינה של קוריאה הצפונית בראשות קים ג'ונג-און. בתוקף תפקידו זה הפך קים ג'ונג-און לראש המדינה הרשמי.
מוסדות השלטון > הוועדה לענייני המדינה > ועדת ההגנה הלאומית 2010–2016

ועדת ההגנה הלאומית הייתה עד שנת 2016 הגוף המנחה העליון על פי חוקת קוריאה הצפונית בכל הקשור לצבא וביטחון. העומד בראש הוועדה היה המפקד העליון של צבא העם הקוריאני. בין דצמבר 2011–2016 כיהן בתפקיד יושב ראש הוועדה קים ג'ונג און, במקביל לתפקידו כיו״ר מפלגת הפועלים של קוריאה.
לוועדה היו סמכויות רשמיות רחבות. כזאת האחראית על המדיניות הביטחונית-הגנתית במדינה הוועדה שולטת ישירות על ארגוני הביטחון בקוריאה הצפונית, ובכלל זה המשרד לביטחון העם (כוח השיטור ושמירת הסדר הציבורי), משרד הכוחות המזוינים העממיים (אחראי על תחומים צבאיים אך לא שולט ישירות על הצבא) ומחלקת ביטחון המדינה (המשטרה החשאית). חוקת קוריאה הצפונית הצהירה בסעיף 106 כי ועדת ההגנה הלאומית הייתה "הגוף העליון של ההדרכה בתחום ההגנה הלאומית של ריבונות המדינה".
בשנת 2016 הוחלפה הוועדה להגנה לאומית על ידי הוועדה לענייני המדינה של צפון קוריאה גם כן בראשות קים ג'ונג-און.
מוסדות השלטון > הרשות השופטת

בראש מערכת המשפט ניצב בית המשפט העליון של קוריאה הצפונית, אשר מורכב מנשיא בית המשפט ושני סגנים. מערכת המשפט במדינה אינה נהנית מעצמאות שיפוטית, כאשר בתי המשפט מחויבים במתן דין וחשבון לאספת העם העליונה, מה שמבטא את כפיפותה דה-יורה של הרשות השופטת לרשות המחוקקת, ודה פקטו לרשות המבצעת (שכן אספת העם נשלטת אף היא על ידי מפלגת הפועלים של קוריאה).
משכך, הרשות השופטת אינה מפעילה ביקורת שיפוטית ביחס להתנהלות יתר רשויות השלטון במדינה. יתרה מכך, לעיתים קרובות כוחות הביטחון של קוריאה הצפונית מפריעים או מתעלמים מפעולותיה של הרשות השופטת, כך גם לדברי מומחים חיצוניים ועריקים מהמדינה.
הגרסה החמישית והסופית של חוקת קוריאה הצפונית אושרה ואומצה בספטמבר 1998. בהתאם לחוקה, קוריאה הצפונית היא מדינה סוציאליסטית המייצגת את האינטרסים של כל בני העם הקוריאני. עם זאת, לאור הצנזורה החמורה שמטיל המשטר הצפון-קוריאני אודות המצב במדינה בפועל, לא ברור האם קוריאה הצפונית אכן מכירה ומכבדת את שלטון החוק ביחס לתושבי המדינה ולנציגי המשפט, ואם כן, באיזו מידה. לעומת זאת, קוריאה הצפונית ידועה כמדינה הרומסת את זכויות האדם באופן קבוע, בין היתר במעצר של אלפי מתנגדי משטר ללא משפט או זכות לייעוץ משפטי. על פי דו״ח מטעם מחלקת המדינה של ארצות הברית, ממשלת קוריאה הצפונית מטילה לעיתים קרובות עונש קולקטיבי על בני משפחתו של עבריין, כאשר משפחות שלמות נשלחות למחנות מעצר בשל ״ביצוע פשע״ לכאורה של אחד מבני המשפחה.
מוסדות השלטון > מפלגת הפועלים של קוריאה

מפלגת הפועלים של קוריאה, אשר מחזיקה בפועל בשליטה בקוריאה הצפונית מאז הקמתה במסגרת משטר חד-מפלגתי, מאורגנת בהתאם לעשרת העקרונות להקמתה של מערכת אידאולוגית מרכזית, אשר זכו לכאורה למעמד רשמי על ידי המנהיג העליון קים ג'ונג-איל בשנת 1974. בדומה למפלגות נוספות בעלות אוריינטציה קומוניסטית, הפוליטיקה ומאבקי הכוחות משחקים תפקיד משמעותי בהתנהלות היום-יומית של המפלגה. אף שבמפלגה פועלים מוסדות מסורתיים כגון הוועד המרכזי, המזכירות, הוועדה הצבאית המרכזית, הפוליטבירו ונשיאות המפלגה (בראשות המזכ״ל קים ג׳ונג-און), מעמדם בפועל של כל אחד מהגופים משתנה תדירות בהתאם למאבקי הכוח הפנימיים, אשר לרוב אינם גלויים למשקיפים מבחוץ..
בהשוואה למוסדות שלטון אחרים בקוריאה הצפונית, מפלגת הפועלים של קוריאה מתאפיינת בגוון אידאולוגי קיצוני יחסית, ועדיין מתייחסת אל עצמה כמשמר המרכזי של ערכי המהפכה, הסוציאליזם והריבונות הלאומנית. מסיבה זו, מפלגת הפועלים של קוריאה נחשבת כגוף בעל אוריינטציה שמרנית ביחס ליתר גופי השלטון, כאשר חברי המפלגה נוטים להתנגד לשינויים דרסטיים למיניהם, לרבות רפורמות כלכליות.
ראו גם

פוליטיקה של קוריאה הצפונית
הערות שוליים

↑  "North Korea names Kim Jong-un army commander". BBC News. 2011-12-31. ארכיון מ-2012-01-14.
↑  Teen Life in Asia By Judith J. Slater
↑  Miller, Gary J. "The Political Evolution of Principal-Agent Models". Annual Review of Political Science. 8: 203–225.
↑  Kang, David C. "They Think They're Normal: Enduring Questions and New Research on North Korea- A Review Essay". International Security. 36 no. 3: 148.
↑  Kang, David C. "They Think They're Normal: Enduring Questions and New Research on North Korea- A Review Essay". International Security. 36 no. 3: 147.
↑  "S.Korea Outranks U.S. in Democracy Index". Chosun Ilbo. 2013-03-22. ארכיון מ-2014-05-06. נבדק ב-2013-04-15.
↑  סעיף 123 לחוקת קוריאה הצפונית
↑  "Freedom in the World, 2006". Freedom House. ארכיון מ-2007-07-14. נבדק ב-2007-02-13.
↑  Teen Life in Asia By Judith J. Slate
↑  Kang, David C. "They Think They're Normal: Enduring Questions and New Research on North Korea—A Review Essay". International Security. 36 no. 3: 148.
מעמד האישה באפגניסטן

נשים אפגניות, 2006
מעמד האישה באפגניסטן כולל את תפיסתה של האישה בחברה האפגנית, אצל נשים ואצל גברים, מקומן של נשים ויכולת ההשפעה שלהן, בשלבי התמקצעות ובמסגרות התעסוקה, בציבוריות, בממשל ובפוליטיקה.
רקע

אוכלוסיית אפגניסטן מונה כ-26,800,000 תושבים. מתוכם כ-13 מיליון נשים. אוכלוסיית המדינה מורכבת מבחינה דתית מ-84% מוסלמים סונים, 15% מוסלמים שיעים ו-1% בני דתות אחרות.
אפגניסטן המודרנית מוגדרת כשייכת לאזור גאוגרפי בדרום אסיה הכולל מדינות בעלות אופי פטריארכלי. החברה האפגאנית היא חברה בעלת אופי זה והיחידה החברתית הבסיסית בה היא המשפחה. לגבר המבוגר במשפחה יש סמכות על שאר בני המשפחה, כולל על הגברים הצעירים ממנו. הנשים בחברות אלו כפופות לצורות שונות של שליטה ושיעבוד הכוללות קוד התנהגות מגביל, הפרדה נוקשה בין המינים וקישור בין מידותיה הטובות של האישה לכבוד המשפחה. במקרים רבים, בתרבויות אלו האישה מבודדת משאר העולם מלבד ממשפחתה ובאזורים גאוגרפיים מסוימים מותר לה להופיע בציבור רק כשהיא עטופה ברעלה המכסה את כולה. נשים וילדים נטמעים בתוך הקונספט של רכוש ושייכים לגבר.
בעיני הפונדמנטליזם האסלאמי הנשים הן בעלות מעמד משני בחשיבותו לגבר. הנשים, בעיניהם, מתאימות לעבודות משק בית ומשמשות כאמצעים לפריון ורבייה. משטר פוליטי המבוסס על האסלאם, רואה בביטול הזכויות לנשים מטרה עליונה כשחוקי השריעה מובאים כאסמכתא לעניין זה.
מעמד האישה באפגניסטן

מעמדן של הנשים באפגניסטן היה תמיד תלוי ביציבות ובמידת דתיות השלטון. אף על פי שבעבר נעשו מספר ניסיונות על ידי ממשלות שונות, לשפר את מעמד הנשים במדינה, כחלק ממאמץ כולל למודרניזציה, הניסיונות נתקלו תמיד בהתנגדות השבטים ואף במרידות בסמכות הממשל.
המלך אמאנאללה (אשר שלט בין השנים 1919–1929), יחד עם עוד שליטים ששלטו אחריו, קידמו את הנושא של חופש הנשים בתחום הציבורי, במטרה להפחית את השליטה של המשפחות הפטריארכליות על הנשים.
מעמד האישה באפגניסטן > עליית המשטר הקומוניסטי

כאשר עלה המשטר הקומוניסטי, נעשה ניסיון להנהיג רפורמות משמעותיות במעמד הנשים במדינה. ב-1978 נאסרו מנהגים כגון מכירת כלות ונישואי כפייה וגיל הנישואין המינימלי הועלה. החינוך הפך לחובה עבור שני המינים ותוכניות חינוך מיוחדות ללימוד קרוא וכתוב תוגברו. אולם, רפורמות אלו לא התקבלו באהדה על ידי האפגנים, היות שלטענתם, רפורמות אלו התבססו על ערכים מערביים אשר נתפסו כאנטי איסלאמיים.
מעמד האישה באפגניסטן > התמוטטות המשטר הפרו סובייטי

לאחר התמוטטות המשטר הפרו-סובייטי באפגניסטן וכישלון המוג'אהדין, לוחמים חמושים שתמכו באידאולוגיות איסלאמיסטיות, הגיעו להסכמה בדבר חלוקת השלטון ביניהם, מצבן של הנשים הורע. נשים נאנסו ואף נלקחו בשבי על ידי כוחות המוג'האדין ושימשו את החיילים כשפחות מין עד להריגתן. בחלקים מסוימים של המדינה נשללו זכויותיהן הבסיסיות של נשים כמו הזכות להתאגד, חופש הביטוי וחופש העיסוק. פסק דין (פאתווה-1990) של 80 ממנהיגי הדת (מולות) של המוג'האדין, אסר על נשים ללבוש ביגוד מערבי, להשתמש בבושם, ללכת במרכז הרחוב או לנענע את המותניים. בנוסף נאסר עליהן לדבר או להתבדח עם זרים ונקבע כי הן חייבות להתעטף ברעלה. נשים שלא צייתו לחוק והמשיכו לעבוד או ללמוד אוימו על ידי המוגא'הדין. איומים אלו לא תמיד באו לידי מימוש בשל חוסר יציבות השלטון ואי יכולת אכיפה.
מעמד האישה באפגניסטן > מצב הנשים תחת שלטון הטליבאן

בשנת 1992, עם עליית הפונדמנטליסטים לשלטון, הוגבלה זכות הנשים להשתתפות מלאה בחיים החברתיים, התרבותיים והפוליטיים באפגניסטן. הכיבוש של הטליבאן העלה השקפת עולם זו למעמד של מדיניות רשמית וכל זכויות הנשים בוטלו כליל. המאבק העולמי נגד שלטון הטליבאן אשר החל לאחר פיגועי 11 בספטמבר, הסב את תשומת הלב העולמית אל מצבן של הנשים באפגניסטן. השלטון שלל מהן את זכויות האדם הבסיסיות ביותר ואכף את החקיקה החדשה בכובד ראש. הפיכתה של אפגניסטן למדינה "מוסלמית טהורה" והסתמכות על פרשנות קיצונית לשריעה הובילה לכך שנשללו זכויות הנשים כמעט בכל תחום אפשרי: חופש הביטוי, חופש התנועה, חופש העיסוק, קבלת טיפול רפואי, החינוך, הספורט והבידור. נשים רבות הגיעו לסף רעב בהיותן משוללות פרנסה ואחרות נענשו עונשים פיזיים ואף הוצאו להורג כיוון שעברו על חוקי הטליבאן.
בתקופה זו חלו על הנשים האפגאניות איסורים כמו הנהגת קוד לבוש מחמיר שכלל את החובה ללכת עם צעיף המכסה את כל הגוף מכף רגל ועד ראש המכונה "בורקה", האיסור ללבוש בגדים צבעוניים, ללכת בנעלי עקב או בנעליים מרעישות והאיסור להתאפר. נשים פוטרו מעבודתן ונאסר עליהן לעבוד ורק מעט נשים ששימשו כרופאות ואחיות הורשו לעבוד. הן לא הורשו לצאת לרחוב ללא ליווי של גבר קרוב משפחה. כל הפרה או סטייה מחוקי האסלאם הנוקשים היוותה עילה מספקת לגזר דין מוות. נשים שעברו על החוקים הוכו, נסקלו באבנים או הוצאו להורג במפגן ראווה.
הקוד הדתי החדש שהוחל באפגניסטן בספטמבר 2024, אוסר על נשים להרים את הקול שלהן במרחב הציבורי. בנוסף, נאסר על נשים לדקלם את הקוראן בפומבי, וגם אוסר עליהן להסתכל על גברים שאינם בני זוגן או קרובי משפחתן. זהו שלב נוסף במסכת המכות הקשה שמטיל הטליבאן על זכויות הנשים במדינה בשנים האחרונות. כוחות משטרה וביטחון מגבירים לאחרונה את פעילותם ופשיטותיהם, בין השאר על תחנות אוטובוס ומתחמים מסחריים – בחיפוש אחר נשים המפירות את קוד הלבוש המחמיר
מעמד האישה בתחומים שונים > בריאות

הפגיעה בבריאות הנשים תחת שלטון הטליבאן היא מן החמורות ביותר. נאסר עליהן לקבל טיפול רפואי מידי גבר, ביקורי בית נאסרו, עבודה עם גברים נאסרה ועבודתן של הנשים אושרה בתחומים ספציפיים בלבד. כתוצאה מכך, רוב הנשים לא זכו לקבל טיפול רפואי ובריאותן נפגעה מאוד. רק בכ-8% מהלידות באפגניסטן נוכח צוות רפואי מיומן, ותמותת נשים מסיבוכים בעת לידה גבוהה מאוד ועומדת על כ-1700 מיתות על כל מאה אלף לידות, כלומר, 1.7% מהלידות מסתיימות במוות.
מעמד האישה בתחומים שונים > חינוך

החינוך לנשים עוד לפני שלטון הטליבאן היה לא נפוץ, והוא פסק לחלוטין תחת חוקי הטליבאן. בנוסף לעובדה שבנות לא הורשו ללמוד, הנשים לא הורשו ללמד. תחת שלטון זה אף נאסר על הנשים לחפש עבודה ורבות מהן נאלצו לקבץ נדבות. ביוני 1998 נסגרו בתי הספר של הבירה קאבול בפני נשים. בשנת 1999 על פי נתוני האו"ם, 47.2% מסך הגברים באפגניסטן ידעו קרוא וכתוב לעומת 15% מכלל הנשים באפגניסטן.עם תחילת שלטון הטליבאן פורסמו איסורים מחמירים על תחום החינוך לנערות ולנשים. נאסר על נערות ללמוד בבית הספר מכיתה ו' ומעלה, ונאסר על נשים ללמוד באוניברסיטאות ובמוסדות השכלה גבוהה. דיווחים ופרסומים שונים במערב בשנים האחרונות חשפו מרכזים מחתרתיים ללימוד נשים בחשאי, בניסיון לעקוף את האיסורים החמורים ולאפשר לילדות, נערות ונשים לזכות בחינוך מינימלי. למרות זאת, בסוף שנת 2024 החלה משטרת הצניעות לפשוט על מרכזים מחתרתיים כאלה, וגם פרסמה אזהרה למורים גברים שפועלים בהם – וכעת מסתמן שמשפחות רבות של ילדות ונערות פשוט חוששות לאפשר להן לצאת מהבית.
מעמד האישה בתחומים שונים > נשים בכוח העבודה המקצועי

בשנת 1996 היוו הנשים באפגניסטן כ-70% מסך כל המורים, כ-40% מסך כל הרופאים, כ-50% מסך כל עובדי הממשל ו-50% מסך הסטודנטים. תחת שלטון הטליבאן רק 24% מהנשים עבדו, ועל כ-56% נאסר לעבוד. נאסר על הנשים לחפש עבודה ועל פי דיווחים עיתונאיים, נשים רבות נאלצו לקבץ נדבות כדי להשיג מזון.
ד"ר ברנדה שפר ממכון טרומן באוניברסיטה העברית ואוניברסיטת הרווארד, העריכה כי השינוי הצפוי במצב הנשים באפגניסטן יהיה מצומצם ומועט. למרות זאת צפוי שיפור מסוים מבחינת חוקי המשטר כך שנשים יוכלו לשוב, לדוגמה, ללמוד ולעבוד. אמנם הדבר יהיה תלוי בפלג ובקבוצה האתנית אשר תתפוס את השלטון המרכזי. מעמדן של הנשים האפגאניות קשור יותר מכל בתרבות הפטריארכלית שלה, ואכן השיפור הצפוי לא יהיה משמעותי בהכרח. השינויים שיתרחשו יהיו בעיקרם סמליים ומתוקשרים. שינוי משמעותי במעמדן של נשות אפגניסטן עשוי לנבוע רק במדיניות של קידום אקטיבי שתופעל על ידי השלטונות. ייתכן כי על מדינות המערב אשר נשאו את דגל מעמד האישה במלחמה נגד הטליבאן, להתנות את הסיוע לשלטון העתידי אשר יקום, בחקיקה למען קידום מעמדן של הנשים במדינה.
ארגוני התנגדות

את המאבק בעד זכויות הנשים באפגניסטן מנהלות מספר קבוצות נשים אפגניות גולות.
בין הארגונים ניתן למנות את:
Rawa-Revolutionary Association of Woman in Afghanistan (אגודה מהפכנית של נשים באפגניסטן) - ארגון נשים אפגניות הנלחם למען זכויות הנשים באפגניסטן. הארגון מספק שירותי מקלט, חינוך ורפואה לנשים אפגניות. נשות הארגון נמצאות בסכנה מתמדת מצד ההנהגה, לכן הארגון עובד באופן מחתרתי או מפקיסטן.
The Afghan Womens Council (AWC) (מועצת הנשים האפגניות) - נוסדה ב-1993 על ידי נשים אפגניות. מטרת הארגון לספק עזרה רפואית והשכלה לילדים ולנשים הנמצאים במחנות פליטים.
The women Alliance for peace and human rights in Afganistan (ברית הנשים לשלום וזכויות האדם באפגניסטן) - ארגונים אפגניים אלו יחד עם ארגונים בינלאומיים המשיכו לספק לנשים אפגניות במהלך השנים השכלה ושירותי בריאות מינימליים, תוך לקיחת סיכונים בלתי פוסקים.
ארגונים לא ממשלתיים בינלאומיים רבים מנסים לעזור לעם האפגני אולם התנגדות המשטר, והתנאים הקשים הקיימים במדינה מקשים מאוד על נתינת עזרה הולמת לכלל האוכלוסייה.
שורה של תקיפות פיזיות ב-2013 נגד נשים בעלות פרופיל גבוה הדגישה את הסכנה של נשים אלו אשר פעילות בחיים הציבוריים. התקיפות כאמור:
5 ביולי 2013: פרלמנטרית לשעבר, נור זיה אטמר, סיפרה שהיא חיה במקלט לנשים מוכות במשך ההתקפות מבעלה. ואחר כך אישרה כי חיפשה מקלט מחוץ לארצה.
7 באוגוסט 2013: תוקפים לא ידועים ירו ברוח גול, פרלמנטרית, כאשר היא טיילה לאורך הכביש של מחוז גזני. היא ובעלה שרדו, אבל הילדה בת השמונה שלה והנהג נרצחו.
4 בספטמבר 2013: קבוצת טליבאן ירתה שוב ושוב בסוסחמיטה בנרג'י, אישה הודית אשר התחתנה עם עובד אפגני בריא. ולבסוף, גופתה הושלכה מחוץ לבית ספר דתי.
16 בספטמבר 2013: סגן הניאגרה, הדירוג הגבוה ביותר של אישה בתור שוטרת באזור הלמנד, נרצחה בדרך לעבודתה תוך פחות משלושה חודשים אחרי הרצח שהתרחש ב-3.7 של קודמה בתפקיד.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9  רחל ורצברגר שרה צוובנר ושמוליק חדד חזקיה, מסמך רקע לדיון בנושא: "מצב הנשים באפגניסטן תחת שלטון הטליבאן" הוגש לוועדה לקידום מעמד האישה, 20 בנובמבר 2001
↑  Rosemarie Skaine, Women of Afghanistan in the Post-Taliban Era: How Lives Have Changed and Where They Stand Today, McFarland, 2008-09-23, ISBN 978-0-7864-3792-4
↑   אריאלה דאור, הנשים הבלתי נראות של אפגניסטן, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח
↑  החוק החדש והמחמיר של הטליבאן: אסור לנשים להרים את הקול ולצחוק בציבור, באתר ‏מאקו‏, 16 בספטמבר 2024
↑  N12, [עם תחילת שלטון הטליבאן פורסמו איסורים מחמירים על תחום החינוך לנערות ולנשים. נאסר על נערות ללמוד בבית הספר מכיתה ו' ומעלה, ונאסר על נשים ללמוד באוניברסיטאות ובמוסדות השכלה גבוהה. דיווחים ופרסומים שונים במערב בשנים האחרונות חשפו מרכזים מחתרתיים ללימוד נשים בחשאי, בניסיון לעקוף את האיסורים החמורים ולאפשר לילדות, נערות ונשים לזכות בחינוך מינימלי. למרות זאת, לאחרונה החלה משטרת הצניעות לפשוט על מרכזים מחתרתיים כאלה, וגם פרסמה אזהרה למורים גברים שפועלים בהם – וכעת מסתמן שמשפחות רבות של ילדות ונערות פשוט חוששות לאפשר להן לצאת מהבית. החוק החדש והמחמיר של הטליבאן: אסור לנשים להרים את הקול ולצחוק בציבור], באתר N12, ‏16.09.2024
↑  "World Report 2014: Afghanistan". Human Rights Watch. 2014-01-21. נבדק ב-2016-11-27.
מפרץ מלוויל (גרינלנד)

ערך זה עוסק במפרץ בגרינלנד. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

סירת צייד של האינואיטים בדרום מפרץ מלוויל. ערפל של שעת בוקר מאוחרת וקרחונים ברקע.
 מידע כללי
 על שם:  רוברט דאנדס 
 סוג:  מפרץ 
 מידות
 שטח:  1,050,000.0 הקטאר
 מידע נוסף
 מדינות באגן הניקוז:  גרינלנד 
 קואורדינטות:  75°45′N 61°00′W﻿ / ﻿75.75°N 61°W﻿ / 75.75; -61
  (למפת גרינלנד מוגדלת) נוק קאקורטוק אילוליסאט סיסימיוט אסיאט מאניצוק טאסילאק פאמיוט נארסאק קאנאק קנגרטיטיווק קנדה איסלנד אוקיינוס הקרח הצפוני מפרץ באפין  ים גרינלנד  האוקיינוס האטלנטי  ים לברדור מפרץ מלוויל(למפת גרינלנד רגילה) נוק קאקורטוק אילוליסאט סיסימיוט אסיאט מאניצוק טאסילאק פאמיוט נארסאק קאנאק קנגרטיטיווק קנדה איסלנד אוקיינוס הקרח הצפוני מפרץ באפין  ים גרינלנד  האוקיינוס האטלנטי  ים לברדור מפרץ מלוויל
 
מבט אווירי לעבר ראש וילקוקס.
מפרץ מלוויל (באנגלית: Melville Bay; בדנית: Melville Bugt ; בגרינלנדית: Qimusseriarsuaq) הוא מפרץ גדול מול חופי צפון-מערב גרינלנד.
גאוגרפיה

המפרץ ממוקם צפונית לארכיפלג אופרנאביק, ונפתח לכיוון דרום-מערבה לתוך מפרץ באפין.
אורכו של המפרץ 300 קילומטרים, רוחבו - 100 קילומטרים, ועומקו 1,000 מטרים מתחת לפני הים. שטחו של המפרץ 10,500 קמ"ר.
מפרץ מלוויל מתוחם על ידי כף יורק שמצפון-מזרח למפרץ, וראש וילקוקס שמדרום למפרץ. מספר איים בארכיפלג אופרנאביק מצויים בשטח המפרץ (ובהם: האי קיאטאסואק, האי קולורסוארק, האי סאארליה והאי סאקארלסואק).
אף שמפרץ מלוויל, על פי רוב, אינו מכוסה כולו קרח בין אמצע אוגוסט לסוף ספטמבר; הניווט במפרץ מסוכן בשל מספר הקרחונים הרב המצוי בו כל ימות השנה.
היסטוריה

במאה ה-19 היה מפרץ מלוויל מקום חשוב לציי ציידי לווייתנים.
בשנת 1977 הוכרז המפרץ, ששטחו 10,500 קמ"ר, כשמורת טבע.
היסטוריה > מקור השם

שמו הגרינלנדי של המפרץ - "קימסרסאראראסוק" משמעו: "מקום מזחלות הכלבים הגדול".
המפרץ נקרא על שמו של רוברט דונדס, ויסקונט מלוויל השני, שהיה הלורד הראשון של האדמירליות בין השנים 1812–1827.
| --- | --- |
 מבט לשתי אוניות במפרץ מלוויל ציור מעשה ידי אדוארד אוגוסטוס אינגלפילד .:  תצלום של ספינת קיטור ומשלחת ציידי לווייתנים במפרץ מלוויל בשנת 1869.
ראו גם

קלמנטס מרקהם
לקריאה נוספת

• David Boertmann, Nicholas Per Huff eldt, , Scientific Report from DCE – Danish Centre for Environment and Energy 2013
• Altenbernd, T., Jokat, W., Damm, V., Heyde, I. and Schreckenberger, B. (2013): , 3P Arctic, Stavanger, Norway, 15 October 2013 - 18 October 2013 .
• Altenbernd, T., Jokat, W., Heyde, I. and Damm, V. (2014): , Journal of Geophysical Research-Solid Earth, 119 (119), pp. 8610-8632 . doi: 10.1002/2014JB011559
• NATIONAL GEOSPATIAL-INTELLIGENCE AGENCY, , P 325