stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ישראל בידרמן
הערות שוליים

1 2 3 4  ישראל בידרמן, באתר הבימה
1 2   ישראל בידרמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
1 2  ישראל בידרמן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
↑  ישראל בידרמן, באתר ספר הקולנוע הישראלי
קרדיט (יצירה)

שמותיהם של המשתתפים בתכנון והקמת מגדל התצפית של מרטין רייניש, בחצר בית הנסן בירושלים, מפורטים בשלט למרגלותיו.
קרדיט (מאנגלית: Credit; האקדמיה ללשון העברית הציעה את המילה מִזְכֶּה כחלופה, אך השימוש בה אינו נפוץ) ליוצר הוא ציון שמו בעת אזכור של מידע, רעיון או ניסוח שיצר, על מנת לייחס את היצירה ליוצר ולא למי שמאזכר אותה.
לעיתים אדם מעדיף שלא לקבל קרדיט על רעיון, ומציין זאת במפורש.
סוגים

ביצירה מקורית, כגון סרט קולנוע, ספר, תקליטור וכדומה, ניתנת רשימה של השותפים ליצירתה. בסרט קולנוע, למשל, מצוינים כל השחקנים (לעיתים למעט ניצבים, שתרומתם פחות משמעותית ומספרם רב), וכל העוסקים ביצירת הסרט, ברשימה המופיעה בסופו. מרבית העיתונים נותנים קרדיט לעיתונאי על כל ידיעה או מאמר שמסר לפרסום (יוצא דופן בולט הוא השבועון האקונומיסט, שמרבית תוכנו מתפרסם ללא קרדיט), ושמו של העיתונאי מתנוסס בראש הכתבה. שותפים נוספים ליצירת הכתבה, כגון עורך שיזם את כתיבתה, עורך לשוני שסגנן אותה ואחרים, אינם מקבלים קרדיט לכתבה הספציפית, אך לעיתים הם מוזכרים באזור קרדיטים כללי בעיתון.
לעיתים במאי קולנוע מסרב לקבל קרדיט על סרט שביים, למשל בעקבות חילוקי דעות עם המפיק. במשך תקופה מסוימת נהוג היה לתת את הקרדיט על הבימוי במקרה זה לאלן סמית'י.
גם ברישיונות של תוכנה חופשית או תוכן חופשי, כגון GNU FDL, המאפשרים העתקה חופשית של הקוד או המסמך, נדרש מתן קרדיט ליוצרים.
בעת ציטוט של יצירה יש לציין את מקור הציטוט. גם בעת הצגה של רעיון מקורי בדרך של ציטוט ישיר יש לציין את מקורו. עיקרון זה הוא עיקרון קדום, כפי שאמר רבי אלעזר בשם רבי חנינא "כל האומר דבר בשם אומרו, מביא גאולה לעולם" (תלמוד בבלי, מסכת מגילה, דף ט"ו, עמוד א'). חובה למתן קרדיט מוטלת בחוק בעת ציטוט של יצירה המוגנת בזכויות יוצרים. גם כאשר אין חובה כזו מכוח חוק, נהוג לעשות כך. שימוש ברעיון בלי מתן קרדיט ליוצרו נחשב לעיתים לפלגיאט.
קרדיט נועד לתת ליוצר את הכבוד המגיע לו. מתן קרדיט למאמר אקדמי הוא יותר מאשר כבוד - בין הקריטריונים למדידת חשיבותו של מאמר אקדמי נמצא גם מספר ההתייחסויות אליו במאמרים אחרים (citation index).
זכות יוצרים וזכות מוסרית

חוקי זכויות יוצרים עוסקים בזכות על יצירה. הזכות הבסיסית ביצירה היא זכות יוצרים, שהיא סוג של זכות קניין, המקנה לבעליה שליטה מלאה ביצירה, וניתנת להעברה מהיוצר לאדם אחר, כגון מו"ל או מזמין של היצירה. גם כאשר זכות היוצרים ביצירה אינה בידי היוצר, עוסק החוק בזכותו לקרדיט, זכות הקרויה "זכות מוסרית".
בישראל נכנס לתוקף במאי 2008 חוק זכויות יוצרים חדש, המחליף את החוק שהיה בתוקף מתחילת תקופת המנדט. שני החוקים עוסקים בזכות יוצרים.
בחוק הישן נקבע: "מחבר זכאי ששמו ייקרא על יצירתו בהיקף ובמידה המקובלים" (סעיף א(1) לפקודת זכות יוצרים, 1924).
בפרק ז' לחוק החדש הוגדרה הזכות המוסרית של היוצר ביתר הרחבה:
45. (א) ליוצר של יצירה אמנותית, יצירה דרמטית, יצירה מוזיקלית או יצירה ספרותית, למעט תוכנת מחשב, שיש בה זכות יוצרים, תהיה ביחס ליצירתו זכות מוסרית, למשך תקופת זכות היוצרים באותה יצירה.

(ב)	הזכות המוסרית היא אישית ואינה ניתנת להעברה, והיא תעמוד ליוצר אף אם אין לו ביצירה זכות יוצרים או אם העביר את זכות היוצרים ביצירה, כולה או חלקה, לאחר.

46. זכות מוסרית ביחס ליצירה היא זכות היוצר –

(1) כי שמו ייקרא על יצירתו בהיקף ובמידה הראויים בנסיבות העניין;

(2) כי לא יוטל פגם ביצירתו ולא ייעשה בה סילוף או שינוי צורה אחר, וכן כי לא תיעשה פעולה פוגענית ביחס לאותה יצירה, והכל אם יש באילו מהם כדי לפגוע בכבודו או בשמו של היוצר.
חידוש משמעותי של החוק משנת 2007 הוא הכפפת הזכות המוסרית לסייג של סבירות. סעיף 50(ב) קובע ש"... עשיית פעולה ביצירה הפוגעת בזכות המוסרית האמורה בסעיף 46(2) אינה מהווה הפרה של הזכות האמורה, אם הפעולה הייתה סבירה בנסיבות העניין". סעיף 50(ג) מונה שיקולים שעל בית המשפט להתחשב בהם בעת קביעת הסבירות של הפעלת הזכות המוסרית. משמעות הסייג תיקבע בבתי המשפט.
הערות שוליים

↑  חוק זכות יוצרים, התשס"ח-2007, ס"ח 2119 מיום 25.11.2007
אנדי נחאר

אנדי אריאל נחאר רודריגס (בספרדית: Andy Ariel Najar Rodríguez; נולד ב-16 במרץ 1993) הוא כדורגלן הונדורסי המשחק בעמדת הקשר תוקף באולימפיה.
קריירת מועדונים

נחאר נולד בהונדורס ובגיל 13 עברה משפחתו לווירג'יניה. בשנת 2008 הצטרף לאקדמיה לכדורגל של די. סי. יונייטד, וב-22 במרץ 2010 חתם בקבוצה הבוגרת. ב-27 במרץ 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה נגד ספורטינג קנזס סיטי, וב-28 באפריל הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון במסגרת אליפות ארצות הברית הפתוחה. בסוף עונת 2010 נבחר לרוקי השנה.
ב-7 בינואר 2013, נחאר הושאל לאנדרלכט עד לסיום העונה. ב-30 בינואר 2013 אנדרלכט רכשה את כרטיס השחקן שלו, תמורת כ-3 מיליון דולר. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו נגד סרקל ברוז' ב-2 באוגוסט 2013. ב-19 בינואר 2014 הבקיע את שערו הראשון בהפסד 2-1 למכלן.
ב-17 ביוני 2020 חזר נחאר לארצות הברית וחתם במועדון הכדורגל לוס אנג'לס.
בינואר 2024 חתם לעונה באולימפיה.
קריירה בינלאומית

ב-3 בספטמבר 2011 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הונדורס כאשר נכנס כמחליף נגד קולומביה בדקה ה-67. בקיץ 2012 זומן לסגל הנבחרת לקראת אולימפיאדת לונדון. ב-21 ביולי 2013 נג'אר הבקיע את השער הבינלאומי הראשון שלו נגד קוסטה ריקה במסגרת גביע הזהב 2013.
תארים

אליפות בלגיה: 2012/2013, 2013/2014
הסופר קאפ הבלגי: 2013, 2014
רוקי השנה ב-MLS: 2010
3 באוקטובר

3 באוקטובר הוא היום ה-276 בשנה (277 בשנה מעוברת). עד לסיום השנה, נשארו עוד 89 ימים.
אירועים היסטוריים ביום זה

42 לפנה"ס – קרב פיליפי הראשון, בין יורשי יוליוס קיסר לרוצחיו
1210 – ז'אן דה בריין מוכתר למלך ירושלים
1789 – ג'ורג' וושינגטון מכריז על חג ההודיה הראשון
1932 – עיראק זוכה בעצמאות
1935 – איטליה פולשת לאתיופיה
1940 – צרפת של וישי מקבלת את חוק מעמד היהודים האנטישמי
1942 – גרמניה עורכת ניסוי ראשון של הטיל V-2
1952 – בריטניה עורכת ניסוי ראשון בנשק גרעיני
1990 – איחוד מחדש של גרמניה – גרמניה המזרחית חדלה מלהתקיים
1993 – פורץ קרב מוגדישו בין הכוחות המזוינים של ארצות הברית וחמושים סומלים
1995 – או. ג'יי. סימפסון מזוכה על ידי חבר המושבעים במשפט על רצח אשתו, ניקול בראון סימפסון, ורצח רונלד גולדמן
נולדו

85 לפנה"ס – גאיוס קסיוס לונגינוס, איש צבא ופוליטיקאי רומאי, מראשי הקשר נגד יוליוס קיסר (התאבד ב-42 לפנה"ס)
1373 – ידוויגה, מלכת פולין (נפטרה ב-1399)
1390 – המפרי, דוכס גלוסטר (נפטר ב-1447)
1885 – סופי טרדוול, מחזאית ועיתונאית אמריקאית (נפטרה ב-1970)
1889 – קרל פון אוסייצקי, עיתונאי ופציפיסט גרמני שזכה בפרס נובל לשלום לשנת 1935 (נפטר ב-1938)
1897 – לואי אראגון, משורר, סופר ועיתונאי צרפתי (נפטר ב-1982)
1900 – תומאס וולף, סופר אמריקאי (נפטר ב-1938)
1916 – ג'יימס הריוט, וטרינר וסופר בריטי (נפטר ב-1995)
1922 – רפאלה לה קפריה, סופר ותסריטאי איטלקי (נפטר ב-2022)
1923 – אולריך שנפט, חייל בוואפן אס.אס, שלאחר המלחמה התחזה ליהודי ואף שירת כקצין בצה"ל (נפטר ב-2013)
1928 – רם גופנא, ארכאולוג ישראלי (נפטר ב-2021)
1935 – עמירם גונן, גאוגרף ישראלי (נפטר ב-2018)
1935 – ארמן ג'יגרחניאן, שחקן קולנוע ותיאטרון סובייטי ורוסי ממוצא ארמני (נפטר ב-2020)
1935 – צ'ארלס דיוק, האיש העשירי שהלך על הירח
1936 – סטיב רייך, מלחין יהודי-אמריקאי
1936 – יהודה ג'אד נאמן, במאי ומפיק סרטים (נפטר ב-2021)
1940 – מייק טרוי, שחיין אמריקאי (נפטר ב-2019)
1940 – תמר גוז'נסקי, פוליטיקאית ישראלית
1944 – מאיר שטרנברג, פרופסור בחוג לתורת הספרות הכללית ובחוג למקרא באוניברסיטת תל אביב
1945 – ויקטור סנייב, אתלט סובייטי (נפטר ב-2022)
1946 – אילן בירן, אלוף בצה"ל, ראש אט"ל, אלוף פיקוד המרכז, יו"ר בז"ן, מנכ"ל משרד הביטחון, מנכ"ל בזק, יו"ר רפא"ל
1946 – חנן יובל, זמר ויוצר ישראלי
1948 – אמנון ז'קונט, סופר ועורך ישראלי
1949 – צביקה פיק, זמר ומלחין פופ ישראלי (נפטר ב-2022)
1949 – מאיר גלבוע, קרימינולוג ישראלי
1951 – קתרין סאליבן, גאולוגית ואסטרונאוטית אמריקאית
1954 – סטיבי ריי וון, זמר בלוז אמריקאי (נפטר ב-1990)
1957 – עזמי נסאר, כדורגלן ומאמן כדורגל ערבי־ישראלי נוצרי (נפטר ב-2007)
1965 – אוהד אזרחי, מורה רוחני ישראלי
1966 – גדי צדקה, מחזאי, מנהל, במאי תיאטרון ושחקן שומרוני-ישראלי, מייסד ומנכ"ל התיאטרון העברי
1966 – בנימין זאב כהנא, ראש ישיבת הרעיון היהודי, פעיל פוליטי ימני ישראלי, שהקים והנהיג את תנועת כהנא חי (נפטר ב-2000)
1966 – תומר שטיינהאור, כדורסלן ישראלי
1967 – עודד ראור, מפקד סיירת מטכ"ל וחטיבה 5 (נפטר ב-2014)
1969 – גוון סטפאני, זמרת אמריקאית
1969 – מייסרה מסרי, שחקן תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע, במאי ויוצר ערבי-ישראלי
1971 – עידן אלתרמן, שחקן ישראלי
1971 – גלית גיאת, שחקנית ישראלית
1972 – אלי כהן, שר המודיעין וחבר הכנסת מטעם מפלגת הליכוד
1978 – שאנין סוסאמון, שחקנית אמריקאית
1981 – זלאטן איברהימוביץ', כדורגלן שוודי
1988 – אליסיה ויקנדר, שחקנית ורקדנית שוודית
1994 – עטאא ג'אבר, כדורגלן ערבי-ישראלי
1999 – מיכל להב, שחמטאית ישראלית
1997 – קתלין דוסון, שחיינית סקוטית
2001 – ליאל עבדה, כדורגלן ישראלי
2004 – נואה שנאפ, שחקן יהודי-אמריקאי
נפטרו

42 לפנה"ס – גאיוס קסיוס לונגינוס, איש צבא ופוליטיקאי רומאי, מראשי הקשר נגד יוליוס קיסר (נולד ב-85 לפנה"ס)
1078 – איזיאסלאב הראשון, נסיך קייב (נולד ב-1024)
1226 – פרנסיס מאסיזי, איטלקי נוצרי, מייסד מסדר הפרנציסקנים (נולד ב-1182)
1369 – מרגרטה, רוזנת טירול (נולדה ב-1318)
1568 – אליזבת דה ולואה, נסיכת צרפת, בתו של אנרי השני, מלך צרפת ורעייתו השלישית של פליפה השני, מלך ספרד (נולדה ב-1545)
1611 – שארל מלורן, דוכס מיין (נולד ב-1554)
1914 – רנה גאטו, מתמטיקאי צרפתי (נולד ב-1889)
1929 – גוסטב שטרזמן, מדינאי גרמני, זוכה פרס נובל לשלום (נולד ב-1878)
1932 – מקס וולף, אסטרונום גרמני מראשוני האסטרופוטוגרפים ויושב ראש המחלקה לאסטרונומיה באוניברסיטת היידלברג (נולד ב-1863)
1941 – לואי ברנדייס, משפטן אמריקאי, שופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית (נולד ב-1856)
1953 – פלורנס סאבין, מדענית רפואית אמריקאית (נולדה ב-1871)
1981 – אנה הדוויג בול, מיסיונרית אסטונית (נולדה ב-1887)
2003 – עפרה שפירא-אלוני, מדענית ישראלית (נולדה ב-1940)
2004 – זאב לב, פיזיקאי ישראלי ומייסד בית הספר הגבוה לטכנולוגיה בירושלים (נולד ב-1922)
2004 – ג'נט לי, שחקנית אמריקאית (נולדה ב-1927)
2010 – עזרא הס, קריין ומדבב ישראלי (נולד ב-1933)
2013 – סרגיי בלוב, כדורסלן סובייטי (נולד ב-1944)
2018 – לאון לדרמן, פיזיקאי אמריקאי ממוצא יהודי, חתן פרס נובל לפיזיקה (נולד ב-1922)
2019 – רמי דנון, שחקן קולנוע, טלוויזיה, תיאטרון, מחזאי ובמאי ישראלי (נולד ב-1943)
2020 – מארק אנדרוז, פוליטיקאי אמריקאי (נולד ב-1926)
2020 – שמריהו בירן, ראש עיריית עכו (נולד ב-1942)
2021 – סינתיה האריס, שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית (נולדה ב-1934)
2022 – בני שלמה, עבריין מורשע ישראלי אשר עמד בראש ארגון פשע (נולד ב-1980)
2023 – אפרים חירם, תת-אלוף בצה"ל, ראש המועצה השמיני של רמת השרון (נולד ב-1934)
2024 – ישעיהו גביש, לוחם פלמ"ח, אלוף פיקוד הדרום במלחמת ששת הימים ומנכ"ל כור תעשיות (נולד ב-1925)
2024 – נסים לוי, מפיק ובמאי קולנוע וטלוויזיה ישראלי (נולד ב-1943)
חגים ואירועים החלים ביום זה

גרמניה: יום האחדות הגרמנית
קוריאה הדרומית: יום הקמת המדינה
יום ה"ילדות רעות"
2 באוקטובר – 4 באוקטובר
אוקטובר
לוח אירועים שנתי
גאיוס קסיוס לונגינוס
צ'ארלס דיוק
צביקה פיק
גאיוס קסיוס לונגינוס
יונה עטרי

| --- | --- |

 לידה:  4 בדצמבר 1933 צנעא, תימן 
 פטירה:  11 במרץ 2019 (בגיל 85) תל אביב-יפו, ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין ירקון 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  1949–2015 (כ־66 שנים)
 עיסוק:  זמרת, שחקנית
 בן או בת זוג:  אורי יפה 
 פרופיל ב-IMDb
 
יונה עטרי בחזרות למופע של להקת "בצל ירוק", 1958
יונה עטרי (משמאל) ומתי עינב בהופעה, אוגוסט 1958
יונה עטרי ואילי גורליצקי, יוני 1979
יונה עטרי (4 בדצמבר 1933 – 11 במרץ 2019) הייתה זמרת, שחקנית וקומיקאית ישראלית, מכוכבות הבמה והבידור הבולטות בישראל בשנות החמישים והשישים.
ביוגרפיה > תחילת הדרך

עטרי נולדה בשם חממה (יונה בערבית) בצנעא שבתימן כבת בכורה לשלום ונעמי עטרי במשפחה בת חמש אחיות ושני אחים. שדרנית הרדיו שוש עטרי והזמרת גלי עטרי הן אחיותיה הקטנות.
עטרי עלתה לארץ ישראל עם הוריה בהיותה תינוקת בת שלושה חודשים, וגדלה בשכונת שעריים ברחובות. אביה החזיק דוכן ירקות בשוק העירוני ושימש חזן בבית כנסת, ואמה עבדה בעבודות מזדמנות, ובהמשך אף סיימה קורס בסיעוד ועסקה בקליטת עולים חדשים.
לאחר ששירָתהּ הרשימה את בעלת הבית בו עבדה אמה כעוזרת, החליטה האם לשלוח את יונה ללמוד נגינה, אולם האב גילה זאת, ואסר עליה להמשיך, כי לימודי נגינה ותיאטרון נחשבו בעיניו כ"עבודה זרה".
בגיל 10 בלבד נאלצה עטרי להפסיק את לימודיה בבית הספר, והחלה לעזור בפרנסת המשפחה כמטפלת בתאומים ברחובות. מאז ועד גיל 14 עבדה במשק בית, ומאוחר יותר עבדה בכריכיית ספרים.
בגיל 15 עזבה את ביתה ועברה לתל אביב, שם התגוררה בכרם התימנים אצל חברה. המלחין והפסנתרן נחום נרדי צירף אותה למקהלת הבנות שהקים, לאחר שאת ההיכרות ביניהם יזמה הזמרת אסתר גמליאלית.
ביוגרפיה > קריירה

ב-1950 עם הקמתה של להקת הנח"ל הצטרפה עטרי ללהקה והייתה לכוכבת הראשונה שלה. היא למדה משחק בשנים 1951–1955 בסטודיו הדרמטי של תיאטרון הבימה בהדרכת צבי פרידלנד. בסיום לימודיה הצטרפה לצוות שחקני "הבימה" ושיחקה במחזות "אגדת שלושה וארבעה" (1955), "מדיאה" (1955), "פאוסט" (1956), "שחור על גבי לבן" (מאת אפרים קישון, 1956), "מעיינה" (1956), "מראה מעל הגשר" (1956), "סנונית בחוף מיומבה" (1957) ו"הביצה" (1957).
בתחילת 1958 עזבה עטרי את "הבימה" לאחר שלא קיבלה קביעות, והצטרפה ללהקת "בצל ירוק" של יוצאי להקת הנח"ל, במקביל השתתפה בהצגה המוזיקלית "תל אביב הקטנה" שכתבו חיים חפר ודן בן אמוץ, שם ביצעה שירים שהפכו ללהיטים כמו "רינה" ו"טיטינה".
ב-1960 שיחקה במחזה "אופרה בגרוש" ב"הבימה".
ב-1961 הופיעה יחד עם יוסי בנאי ואבנר חזקיהו במופע "יוסי-חזקי-יונה", עם שירים שהלחין סשה ארגוב. הלהיט הגדול שלה באותה תקופה היה "המורה לזמרה".
ב-1964 כיכבה עטרי יחד עם אילי גורליצקי ורחל אטאס במחזמר "שלמה המלך ושלמי הסנדלר" שזכה להצלחה רבה והפך לקלאסיקה. היא גילמה את דמותה של נעמה אשת שלמי, וביצעה את השירים "זה לא בשבילי", "שיר המריבה" ו"שיר הפיוס", שהפכו ללהיטי התקופה. המחזה עלה שוב ב-1971.
ב-1965 השתתפה עם אילי גורליצקי במופע המוזיקלי "שוק המציאות", עם שירים שכתב נתן אלתרמן כגון "קונצרטינה וגיטרה" ו"אלימלך".
ב-1976 השתתפה יחד עם אילי גורליצקי, ששי קשת ונירה רבינוביץ במופע הריוויו "זהו בידור", בהפקתו ובימויו של דני ליטאי (הגרסה הטלוויזיונית בבימויו של דוד גרינברג). במופע שרה עטרי גרסה מחודשת של "הטנדר נוסע" (שבוצע במקור על ידי אסתר גמליאלית בתיאטרון המטאטא).
ב-1982 שבה לגלם את נעמה בגרסה השנייה של "שלמה המלך ושלמי הסנדלר" שעלה למספר הופעות מצומצם.
בשנים 1983– 1987 השתתפה בסדרת הטלוויזיה לילדים "רחוב סומסום" ששודרה בטלוויזיה החינוכית בתפקיד יונה השכנה ברחוב.
בשנים 1999–2001 השתתפה בסדרה הקומית בערוץ 2 "משפחת עזאני" בתפקיד כרמלה, אמהּ של נורית עזאני (אותה גילמה אחותה גלי עטרי).
בקולנוע הופיעה עטרי בסרט "השכונה שלנו" (1968) בתפקיד יונה, אשתו של ז'אקו (שייקה אופיר), ובסרט "צדק מוחלט" (1998), שהתבסס על פרשת ילדי תימן הנעדרים, בתפקיד שולמית, אמהּ של רוני שרון (עפרה חזה).
ביוני 2006 השתתפה במופע מחווה לסשה ארגוב, ובספטמבר 2010 במופע המחווה לציון 50 שנה ללהקת התרנגולים.
הופעתה האחרונה של עטרי הייתה בשנת 2015 במופע מיוחד שנערך לכבוד יום הולדתו ה-80 של חברה אילי גורליצקי בתיאטרון הקאמרי. עטרי כבר הייתה חולה, אך בכל זאת הועלתה לבמה והקהל קם על רגליו והריע לה.
חיים אישיים

ב-1960 עטרי נישאה לאיש חיל האוויר הישראלי וקברניט אל על אורי יפה ולהם בן ובת. יפה נפטר ב-10 ביוני 2012.
ב-11 במרץ 2019 עטרי נפטרה בגיל 85 לאחר שנאבקה בשנים האחרונות לחייה במחלת אלצהיימר. ביום למחרת, ב-12 במרץ, הוצב ארונה בתיאטרון הקאמרי, ולאחר מכן היא הובאה למנוחות בבית העלמין ירקון.
הערות שוליים

↑  מעריב אונליין, ‏הזמרת והשחקנית יונה עטרי הלכה לעולמה בגיל 85, באתר מעריב אונליין, 11 במרץ 2019
↑  על פי ביוגרפיה פרק ילדות זרועה במכשולים, באתר זמרשת
↑  "אגדת שלשת וארבעה" במוצ"ש ב"הבימה", קול העם, 10 בפברואר 1955
"אגדת השלושת והארבעה" לח.נ. ביאלק ב" הבימה", על המשמר, 10 בפברואר 1955
↑  הצגת הבכורה של "מדאה"-במוצ"ש, דבר, 3 בנובמבר 1955
↑  "שחור על גבי לבן" יוצג במוצ"ש ב"הבימה", דבר, 26 בדצמבר 1956
↑  חיים גמזו, "מעינה" ־ ב"הבימה*, הארץ, 27 בינואר 1956
מחזה מקורי חדש ב"הבימה", על המשמר, 19 בינואר 1956
↑  חיים גמזו, 'מראה מעל הגשר' ־ ב'הבימה', הארץ, 20 באפריל 1956
↑  נתן דונביץ, פיטורים ב"הבימה", הארץ, 3 באוגוסט 1959
↑  שלמה ושלמי בלבוש מודרני, דבר, 1 באפריל 1971
יונה עטרי חוזרת לבמה, על המשמר, 24 במרץ 1971
↑  "זהו בידור", מעריב, 3 בנובמבר 1976
↑   גירסה טלוויזיונית של ההצגה "זהו בידור" - הצדעה לשירי הבידור של שנות ה-40-50, סרטון  באתר יוטיוב, מתוך ערוץ כאן 11 - תאגיד השידור הישראלי
↑  אביב הברון, רחוב הסומסום בעברית, בטלוויזיה / השוטף החדש של מוחות הילדים, כותרת ראשית, 7 בספטמבר 1983
↑  אביבה קרול, ‏"משפחת עזאני" תוביל את עונת הסתיוחורף של רשת, באתר גלובס, 9 באוגוסט 1999
ניר קיפניס, ‏ברוך שלא עזאני אישה, באתר גלובס, 13 ביוני 2000
↑  בכבוד, באתר גלובס, 26 ביוני 2006
↑  אסף נבו, ‏קוקוריקו, באתר ‏מאקו‏, 26 בספטמבר 2010
↑  אמיר אורן, מת אורי יפה, מוותיקי חיל האוויר, באתר הארץ, 10 ביוני 2012
↑  יעקב בר-און, ‏נדם קולה של הסינדרלה מהפחונים שהצליחה לכבוש את ישראל, באתר מעריב אונליין, 12 במרץ 2019
 איתמר זהר ואיה חיות, השחקנית והזמרת יונה עטרי מתה בגיל 85, באתר הארץ, 11 במרץ 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301885805171  BnF: cb17707203m (data)  ISNI: 0000 0000 7018 1442  MusicBrainz: f5d1b1e3-b316-4f31-ba5c-4e89db337c5b  VIAF: 97562375   WorldCat (עם VIAF): 97562375
אוגוסט פרדיננד מביוס

| --- | --- |

 לידה:  17 בנובמבר 1790 שולפפורטה, נסיכות הבוחר מסקסוניה, האימפריה הרומית הקדושה 
 פטירה:  26 בספטמבר 1868 (בגיל 77) לייפציג, ממלכת סקסוניה, הקונפדרציה הגרמנית 
 ענף מדעי:  אסטרונומיה, מתמטיקה
 מקום מגורים:  גרמניה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת לייפציג (1813)  אוניברסיטת גטינגן (1814)  אוניברסיטת האלה-ויטנברג  פפורטה 
 מנחה לדוקטורט:  יוהאן פרידריך פף 
 מוסדות:  אוניברסיטת לייפציג (1814–26 בספטמבר 1868) 
 תלמידי דוקטורט:  וילהלם פידלר, פרדיננד אוסקר ורנר, Otto von Littrow, הרמן הנקל, היינריך ריכארד בלצר, רודולף סונדורפר 
 צאצאים:  תאודור מביוס, פאול מביוס 
 הערות:  פרופסור לאסטרונומיה באוניברסיטת לייפציג
 תרומות עיקריות
 גילוי טבעת מביוס, העתקת מביוס, פונקציית מביוס, נוסחת ההיפוך של מביוס
 
אוגוסט פרדיננד מביוס (בגרמנית: August Ferdinand Möbius;‏ 17 בנובמבר 1790 - 26 בספטמבר 1868) היה מתמטיקאי ואסטרונום גרמני.
פאול יוליוס מביוס היה נכדו.
ביוגרפיה

מביוס נולד ביישוב קטן ליד אלטנבורג (כיום בגרמניה). בשנת 1813 הוא התחיל לימודים באוניברסיטת לייפציג אצל קרל מולביידה והמשיך ללמוד אצל קרל פרידריך גאוס. בשנת 1815 הוא סיים עבודת דוקטורט בהדרכת יוהאן פרידריך פף. בשנת 1816 הוא מונה לפרופסור לאסטרונומיה ומתמטיקה באוניברסיטת לייפציג ועבד בה עד שנפטר בשנת 1877.
ידוע בעיקר בשל טבעת שעיצב הקרויה על שמו, טבעת מביוס.
היה גם הראשון שהציג פונקציה אריתמטית הקרויה פונקציית מביוס.
על שמו קרויה גם פונקציה באנליזה מרוכבת בשם העתקת מביוס. מביוס פיתח גם את הקואורדינטות הבריצנטריות בחיבור חשוב מ-1827.
עוד לפני שבעיית ארבעת הצבעים הועלתה, מביוס הציע ב-1840 את השאלה הבאה: האם ניתן לחלק ממלכה נתונה לחמישה אזורים כך שלכל אזור יהיה גבול משותף עם כל אחד מארבעת האחרים? הקורא המתמטי המנוסה עשוי לזהות במהירות כי התשובה שלילית, שכן מבעד לניסוח הציורי של הבעיה מסתתרת השאלה האם הגרף השלם  K_{5} הוא גרף מישורי. שאלה זאת שהעלה מדגימה את העניין שהיה למביוס ברעיונות טופולוגיים, ואת התפקיד החלוצי שמילא בפיתוח המוקדם של ענף הטופולוגיה.
טבעת מביוס
ונדיי סטנצלר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  המאה ה־20 פלינט, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 פרופיל ב-IMDb
 
ונדיי סטנצלר (באנגלית: Wendey Stanzler) היא עורכת קולנוע ובמאית טלוויזיה אמריקאית.
ב-1989 ערכה את הסרט התיעודי של מייקל מור "Roger & Me", וב-1993 את הסרט הבדיוני "Canadian Bacon". בהמשך החלה לעבוד כעורכת ב"סקס והעיר הגדולה". היא ביימה אף את פרקים בעונה האחרונה של הסדרה. סטנצלר ערכה פרקים לסדרות, כמו "אד", וביימה פרקים מספר תוכניות, דוגמת "האנטומיה של גריי", "עקרות בית נואשות", "מקום טוב באמצע", "יומני הערפד" ו"מחלקת גנים ונוף".
בשנים 2008–2009 שימשה כמפיקה וכבמאית בעונה הראשונה של הסדרה "90210". בשנת 2015 החלה לביים פרקים של "You're the Worst", ובעונה השלישית של הסדרה שימשה כמפיקה שותפה וביימה את מרבית פרקיה.
סטנצלר זכתה פעמיים בפרס עורכי הקולנוע של אמריקה: בשנת 1990 על הסרט "Roger & Me", וב-2004 על הפרק "American Girl in Paris, Part 2" ב"סקס והעיר הגדולה". בשנים 2003–2004 הועמדה פעמיים לפרס אמי עבור עבודות העריכה והבימוי שלה בסדרה.
הערות שוליים

↑  Soares, Andre (20 בפברואר 2005). "American Cinema Editors Awards 2005". Alt Film Guide. נבדק ב-7 בדצמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Awards for Wendey Stanzler, IMDb
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007366597005171  ISNI: 0000 0001 1281 2928  LCCN: no2006015949  VIAF: 164535109   WorldCat (עם VIAF): 164535109
הוועד הציבורי למען שארית יהודי אתיופיה

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  באר שבע 
 תקופת הפעילות:  2018–הווה (כ־6 שנים) 
 
הוועד הציבורי למען שארית יהודי אתיופיה היא עמותה ישראלית הפועלת למען עליית שארית הפלשמורה מאתיופיה לישראל. נשיא העמותה הראשון היה השופט בדימוס מאיר שמגר. מרכז הוועד הוא הרב מנחם ולדמן.
בוועד חברים אישי ציבור מגוונים שונים של האוכלוסייה.
דבש פרא

| --- | --- |
 כתיבה:  מייקל פריין 
 מבוסס על:  פלאטונוב 
 
דבש פרא (באנגלית: Wild Honey) הוא מחזה משנת 1984 מאת המחזאי הבריטי מייקל פריין. המחזה הוא עיבוד של מחזה מוקדם של אנטון צ'כוב, ככל הנראה מחזהו הראשון, שהצגתו ארכה שש שעות. המחזה נכתב בראשית הקריירה הספרותית של צ'כוב ולא ניתנה לו כותרת. באנגלית הוא מוכר בדרך-כלל בשם "פלאטונוב", על-שמו של הגיבור הראשי, מיכאיל פלאטונוב, מנהל בית ספר פרובינציאלי.
עיבוד המחזה

המחזאי מייקל פריין התייחס למחזה המקורי של צ'כוב כאל טיוטה ראשונה למחזה שהוא, כביכול, כתב בעצמו ועבד על שיפורו. הוא קיצר אותו במידה ניכרת, ארגן מחדש את התמונות, העביר חומר ממקום למקום ומדמות לדמות, כתב קטעים חדשים, שיכתב קטעים ישנים והשמיט עלילות משנה. הוא הפחית את מספר הדמויות המקוריות מ-20 ל-16 והוסיף דמויות חדשות משלו. פריין קרא למחזה בשם "דבש פרא", מכיוון שהוא מתרחש בתקופת ירח הדבש של הזוג וויניצב. השם לקוח ממשפט המופיע במחזה: "חודש של דבש פרא". החודש הוא אחד מחודשי הקיץ החמים ו'דבש הפרא' מרמז על
טעמה המתוק של משיכה מינית אסורה ופרשיות אהבים ארוטיות המתרחשות במחזה.
ההיסטוריה של ההפקה

ההפקה הראשונה לעיבודו של פריין התקיימה בתיאטרון המלכותי הלאומי ב-1984 וזכתה בפרס אוליבייה בשלוש קטגוריות: איאן מקלן זכה בפרס שחקן השנה בהעלאה מחודשת של מחזה, כריסטופר מורהאן זכה בפרס במאי השנה וג'ון גונתר זכה בפרס מעצב השנה. שרלוט קורנוול גילמה את דמותה של אנה פטרובנה.
הצגת הבכורה של המחזה בניו יורק התקיימה בתיאטרון וירג'יניה בדצמבר 1986, בבימויו של דאגלס אורנסקי. מקלן שב לשחק את פלאטונוב, אולם יתר הצוות היה אמריקאי, ביניהם קים קטרל, קתרין ווקר וקייט ברטון.
המחזה שודר כתסכית רדיו בתחנת הרדיו BBC7 ב-31 בינואר 2010 כחלק מסדרת תוכניות של ה-BBC שעסקו בחומר תיעודי, דרמטי וסיפורים קצרים לציון יום הולדתו ה-150 של אנטון צ'כוב. איאן מקלן שב וגילם את דמותו של פלאטונוב, ואנה קולדר מרשל גילמה את דמותה של סשה.
דמויות > משפחת וויניצב

אנה פטרובנה - אלמנתו של הגנרל וויניצב.
סרגיי וויניצב - בנה החורג.
מריה ייגורובנה (סופיה) - אשתו של סרגיי.
דמויות > משפחת טרילצקי

קולונל טריליצקי - קצין תותחנים בדימוס.
דר' טריליצקי (קוליה) - בנו של הקולונל, הרופא המקומי.
אלכסנדרה איבנובנה (סאשה) - בתו של הקולונל, אשתו של פלאטונוב.
מיכאיל ואסילייביץ' פאלטונוב (מישה) - המורה המקומי.
דמויות > שכנים אחרים

גלאגולייב פורפירי סמיונוביץ' - בעל אחוזה
גראסים קוזמיץ' פטרין - סוחר אמיד
מארקו - שליח בית הדין
מריה יפימובנה גרקובה - סטודנטית לכימיה
אוסיפ - גנב סוסים
יעקוב - משרת ואיכר
ואסילי - משרת ואיכר
התרגום העברי בדפוס

אנטון צ'כוב, דבש פרא, עברית: אברהם עוז; תל אביב: בית צבי - בית הספר לאמנויות הבמה, 1985.
דבש פרא בתיאטרון המקצועי הישראלי

התיאטרון הקאמרי, הצגת בכורה: 21 בנובמבר 1985
יוצרים: מאת אנטון צ'כוב בעיבודו של מייקל פריין, נוסח עברי - אברהם עוז, בימוי - אילן רונן, תפאורה - אדריאן ווקס, תלבושות - יעל פרדס, תאורה - בריאן האריס, אבי צברי, מוזיקת רקע - מישה בלכרוביץ'.
המשתתפים: אנה פטרובנה - גילה אלמגור, פטרין - יוסי גרבר, סאשה - תיקי דיין, אוסיפ - שלמה וישינסקי, גרקובה - אורלי זילברשץ, ד"ר טרילצקי - יצחק חזקיה, קולונל טרליצקי - יוסי ידין, גלאגולייב - אלברט כהן, סופיה - רבקה נוימן, מארקו - ראובן שפר, פלאטונוב - דורון תבורי.
הערות שוליים

↑  The Cambridge companion to Chekhov, 1st ed, Cambridge [England], 2000, ISBN 0-521-58117-6
↑  מייקל פריין, "מחזהו הראשון של אנטון צ'כוב", מופיע בתוכניית ההצגה, התיאטרון הקאמרי, 1985.
↑  זוכי פרס אוליבייה לשנת 1984, באתר פרס אוליבייה
↑  השחקנים בן וישו, סימון ראסל ודניאל נרדיני העלו תסכית ברדיו BBC לרגל חגיגות יום הולדתו ה-150 של אנטון צ'כוב, באתר רשת BBC‏ 17 בדצמבר 2009
כתף קרה

ערך זה עוסק בביטוי המביע התעלמות. אם התכוונתם לתסמונת לכאבים בכתף, ראו .
"כתף קרה" (באנגלית: Cold shoulder) הוא ביטוי המשמש להביע פעולה של התעלמות, דחייה או התכחשות לאחר. כמו כן הביטוי משמש לציין התנהגות אדישה וקרירה.
מקורו של הביטוי מיוחס למשורר סר וולטר סקוט שטבע את הביטוי ביצירה שפורסמה בשנת 1816, שהוא למעשה תרגום שגוי של ביטוי שהופיע בתרגום הלטיני של הביבליה, וולגאטה. ישנה גם אטימולוגיה עממית מוטעית שהיא נפוצה לביטוי זה.
הביטוי "כתף קרה" שימש ביצירות ספרותיות רבות ונכנס לשפת העם. הביטוי משמש כתיאור ליחס של ריחוק ובוז, מבט מבזה מעבר לכתף ואפילו בהקשר של אישה שמנסה לדחות התנהגות של גבר אגרסיבי ואף תוקפני. השימוש בביטוי כתף קרה פופולרי מאוד בעיקר כביטוי לתיאור פעולת התעלמות ממישהו או משהו, או מתן תגובה לא ידידותית.