stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גרייפסוואלד
היסטוריה > 1815 עד היום

במהלך המאה ה-19 הייתה גרייפסוואלד, שנקראה בפולנית גריפיה (Gryfia), לאחד המרכזים של הסטודנטים הפולנים בגרמניה. לאחר ורוצלב וברלין הייתה גרייפסוואלד מקום מושבם של מספר הסטודנטים הפולנים השלישי בגודלו.
ב-1872 נפגעה העיר בשיטפון שהתחולל בים הבלטי. בשנת 1900 לערך התרחבה העיר, בפעם הראשונה מאז ימי הביניים, באופן משמעותי מעבר לחומות העיר העתיקה. כמו כן חוברה העיר במסילת רכבת ראשית עם שטרלזונד ועם ברלין. קו רכבת מקומי קישר את גרייפסוואלד עם וולגסט (Wolgast).
העיר שרדה את מלחמת העולם השנייה עם הרס מועט יחסית, אף על פי שכוחות צבא גדולים השתכנו בה. במהלך המלחמה שכן בעיר מחנה שבויים (סטלג 2-C). באפריל 1945 נכנע המפקד הגרמני של העיר לכוחות הצבא האדום ללא קרב.
בין השנים 1949–1990 הייתה גרייפסוואלד חלק מגרמניה המזרחית. בתקופה זו הוזנחו רוב הבניינים ההיסטוריים מימי הביניים וכמה בתים עתיקים נהרסו. מספר תושבי העיר גדל באופן משמעותי בעקבות הקמתה של תחנת כוח בלובמין (Lubmin), שנסגרה בשנות התשעים. פרברי העיר נבנו בסגנון בנייה מונוליטי סוציאליסטי. בניינים אלה עדיין מהווים מקום מגורים לרוב אוכלוסיית העיר. פרברים חדשים אלה נבנו במזרח ובדרום-מזרח העיר ובכך נדד מרכז העיר לשוליים הצפון-מערביים של העיר המודרנית.
שחזור העיר העתיקה החל כבר בסוף שנות השמונים, ועד כה רוב הבניינים שוחזרו. לפני כן כמעט כל החלק הצפוני של העיר העתיקה שליד הנמל נהרס ונבנה מחדש. ראוי לציון השוק ההיסטורי שנחשב לאחד היפים בצפון גרמניה. העיר מהווה נקודת משיכה לתיירים עקב קרבתה לים הבלטי.
מספר תושבי העיר הגיע ב-1988 לשיא של 68,000, אך לאחר מכן ירד ל-55,000 והתייצב על מספר זה. הסיבות לכך הן הגירה לערים במערב גרמניה כמו גם פרוור ואי רצון של התושבים להתגורר בעיר במקרה שהשלטון הקומוניסטי ישוב. יחד עם זאת מספר הסטודנטים הלומדים בעיר גדל מ-3000 ב-1990 ליותר מ-11,000 ב-2007 ומספר אנשי הסגל של האוניברסיטה עומד על 5000 איש. כמעט אחד מתוך שלושה מתושבי העיר קשור בצורה זו או אחרת לחינוך גבוה.
למרות מספר תושביה הקטן יחסית, יש לגרייפסוואלד חשיבות על-אזורית הודות לתפקידה כעיר אוניברסיטאית ועקב היותה מרכז לחבל פומרניה מאז תום מלחמת העולם השנייה. בין השאר היא משמשת כמקום מושב לבישוף של פומרניה, היא משכנת בה את הארכיון המדינתי ואת המוזיאון של פומרניה ושלושה מבין בתי המשפט של המדינה פועלים בעיר.
תושבים מפורסמים

קספר דויד פרידריך נולד וקיבל את שיעורי הציור הראשונים שלו בגרייפסוואלד. 
גרייפסוואלד היא גם עיר הולדתו של שחקן נבחרת גרמניה לשעבר טוני קרוס.
וולפגנג קפן. נולד, למד והתגורר בעיר בצעירותו. הקרן המטפלת במורשתו פועלת החל מ-2000 בגרייספוואלד.
כלכלה

גרייפסוואלד ושטרלזונד הן הערים הגדולות ביותר במערב פומרניה. גורם בעל חשיבות גדולה לכלכלת העיר היא האוניברסיטה, ש-12,000 סטודנטים לומדים בה ו-5000 אנשי סגל מועסקים בה, בנוסף לתושבים רבים המועסקים במכוני מחקר עצמאיים ובחברות ספין-אוף.
גרייפסוואלד היא גם מקום מושבה של הבישופות האוונגלית של פומרניה ושל בית המשפט העליון לחוקה של המדינה ושל בית המשפט העליון לכלכלה.
לתיירות יש חלק נכבד בכלכלת העיר בשל היותה של גרייפסוואלד ממוקמת בין האיים ריגן ואוסדום אשר על החוף הפופולרי של הים הבלטי.
אחד הייצרנים הגדולים ביותר באירופה לייצור תאים פוטו-וולטאיים, חברת Solon SE, מחזיק מפעל ייצור בגרייפסוואלד. יצרנית היאכטות השלישית בגודלה בעולם, חברת Hanse, פועלת בעיר. בתחום האנרגיה, צינור גז בין-מדינתי שמספק גז מרוסיה לגרמניה, עובר בקרבת מקום. חברת התרופות Riemser Arzeimittel מחזיקה מפעל על העיר רימס שהוא חלק מהעיר. חברת סימנס מייצרת בעיר מוצרי תקשורת.
במחקר משנת 2008 הוגדרה גרייפסוואלד לעיר הדינמית ביותר בגרמניה. על פי מחקר נוסף מאותה שנה, הוגדרה העיר כצעירה ביותר בגרמניה בהיותה בעלת האחוז הגבוה ביותר של ראשי משפחה מתחת לגיל 30.
ערים תאומות

צרפת אנז'ה, צרפת
ארצות הברית קולג' סטיישן, טקסס, ארצות הברית
פולין גולניוב (אנ'), פולין
נורווגיה האמר, נורווגיה
פינלנד קוטקה, פינלנד
שוודיה לונד, שוודיה
ארצות הברית ניופורט ניוז, וירג'יניה, ארצות הברית
גרמניה אוסנבריק, גרמניה
פולין שצ'צ'ין, פולין
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309196505171  BnF: cb119737030 (data)  GND: 4021965-3  LCCN: n81054169  MusicBrainz: bc7a1dca-1d2a-4fbf-a0b1-6191152e36a0  NKC: ge138418  VIAF: 124343659   WorldCat (עם VIAF): 124343659
דיוויזיית השריון השנייה (צרפת)

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  צרפת צרפת
 שיוך:   צבא צרפת
 סוג:  דיוויזיית שריון
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1943 1977 – 1946–1999
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
דיוויזיית השריון הצרפתית השנייה (בצרפתית: 2e Division Blindée‏, 2e DB), בפיקודו של הגנרל פיליפ לקלרק, לחמה בשלבים האחרונים של מלחמת העולם השנייה בחזית המערבית לשחרור צרפת.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

הדיוויזיה הוקמה סביב גרעין של יחידות שלחמו במערכה בצפון אפריקה כהדיוויזיה הקלה השנייה, והתארגנה מחדש לדיוויזיה משוריינת קלה ב-1943. הדיוויזיה יצאה לדרך באפריל 1944 ונשלחה לנמלים שונים בבריטניה. ב-29 ביולי 1944, בדרך לצרפת, החלה הדיוויזיה להתאסף בנמל סאות'המפטון. ב-1 באוגוסט 1944 נחתה הדיוויזיה בחוף יוטה בנורמנדי, והצטרפה ללחימה שם כחלק מהארמייה השלישית. במהלך הלחימה ב-1944, הדיוויזיה שחררה את פריז, השמידה את חטיבת הפאנצר ה-112 במהלך עימותי השריון בלורן, לכדה את מעבר סאברן ושחררה את שטרסבורג. לאחר שהשתתפה בקרב כיס קולמר, הדיוויזיה הוזזה מערבה ותקפה את הנמל האטלנטי רואן שבידי גרמניה, לפני שחצתה מחדש את צרפת באפריל 1945 והשתתפה בלחימה האחרונה בדרום גרמניה כחלק מקבוצת הארמיות השישית, ואפילו נכנסה ראשונה ל"קן הנשרים של היטלר" בברכטסגאדן (האמריקאים כבשו את העיר למטה).
לפי נתוני השירות ההיסטורי של ההגנה, הדיוויזיה ספגה 1,224 הרוגים ו-5,257 פצועים בסוף המערכה בצפון מערב אירופה. היא הרגה 13,000 חיילי הציר, לכדה 50,000 שבויים והשמידה 332 טנקים כבדים ובינוניים, 2,200 כלי רכב אחרים ו-426 תותחים מסוגים שונים. לפי מקור אחר, הדיוויזיה ספגה 1,687 הרוגים, כולל 108 קצינים, ו-3,300 פצועים.
היסטוריה > לאחר המלחמה

ב-13 במאי 1945 ויתר SHAEF על השליטה המבצעית של דיוויזיית השריון השנייה לצרפת. בין ה-23 ל-28 במאי 1945 עברה הדיוויזיה השנייה לחיל המצב החדש שלה באזורי פריז, שם היא הושבתה ב-31 במרץ 1946.
ישנם תיעודים מסוף שנות ה-60 ותחילת שנות ה-70 של 501 Regiment de Chars de Combat‏ (501 RCC) בהיותו חלק מהחטיבה השנייה של דיוויזיית השריון ה-8, חלק מהקורפוס ה-1 של הארמייה הראשונה, 'qui est l'heritière des traditions de la 2e DB' – נשאה את מסורות הדיוויזיה המשוריינת השנייה.
הצבא הצרפתי אורגן מחדש בהרחבה ב-1977, כאשר דיוויזיות של שלוש חטיבות פורקו ויצרו דיוויזיות קטנות של ארבעה או חמישה גדודים/גדודי תמרון. נראה כי דיוויזיית השריון השנייה עברה רפורמה בשלב זה. מסוף שנות ה-70 ועד 1999, מטה הדיוויזיה השנייה היה בוורסאי והיה כפוף לקורפוס ה-3. היא הפכה לחטיבת השריון השנייה ב-1999.
ראו גם

פיליפ לקלרק
שחרור צרפת
שחרור פריז
דב זקהיים

| --- | --- |

 לידה:  18 בדצמבר 1948 (בן 75) ברוקלין, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת קולומביה  קולג' סנט אנתוני  האקדמיה התלמודית מרשה שטרן (1966) 
 מעסיק:  אוניברסיטת קולומביה 
 מפלגה:  המפלגה הרפובליקנית 
 אתר רשמי
 
דב זקהיים, 2003
דב ס' זקהיים (באנגלית: Dov S. Zakheim; נולד ב-18 בדצמבר 1948) הוא פקיד בכיר לשעבר בממשל של ארצות הברית.
קורות חיים

נולד למשפחה יהודית בברוקלין שבניו יורק. אביו היה רב ועסקן ציבור שבא ממשפחה בעלת מסורת רבנית ארוכה. תואר ראשון בממשל ציבורי הוא קיבל באוניברסיטת קולומביה ב-1970. תואר שלישי בפוליטיקה וכלכלה הוא עשה בקולג' סט. אנטוני באוניברסיטת אוקספורד. כן למד בישיבה אוניברסיטה, שם קיבל סמיכה לרבנות. שימש כמרצה באוניברסיטת קולומביה, בישיבה יוניברסיטי ובמוסדות נוספים.
בתקופת ממשל רונלד רייגן שימש בכמה עמדות מפתח במחלקת ההגנה של ארצות הברית. בין השאר היה עוזר תת-שר ההגנה לתכנון ולמשאבים. זקהיים היה מעורב בפעילות לחידוש חיל הים הישראלי, ובבניית ספינות הטילים החדשות. במסגרת תפקידו זה הוא פעל להפסקת פרויקט מטוס הלביא שישראל עמלה עליו באותו זמן. בעקבות ביקורו בישראל בינואר בקשר לנושא זה, והעברת המסר ממזכיר ההגנה קספר ויינברגר התבטל המשך פיתוח המטוס.
זקהיים שרת כיועץ למדיניות חוץ לנשיא ג'ורג' ווקר בוש, בקבוצה שהונהגה בידי קונדוליזה רייס ונקראה "הוולקנים" (The Vulcans).
כן שימש במספר תפקידים נוספים בממשל הנשיאותי, בעיקר בנושאים ביטחוניים הקשורים למלחמה בעיראק ובאפגניסטן וכן עמד בראש מספר מכונים שעסקו בנושאי מדיניות חוץ וביטחון.
בשנת 2002 הועלה שמו כמועמד להיות נשיא הישיבה יוניברסיטי, אך הוא הסיר את מועמדותו.
דב זקהיים חבר בקהילה אורתודוקסית בסילבר ספרינג שבמרילנד. לדבריו, שמירת שבת וכשרות לא הפריעו לו במילוי תפקידו, כולל בנסיעותיו לעיראק ולאפגניסטן.
ספריו

Flight of the Lavi: Inside a U.S.-Israeli Crisis (Brassey's, 1996)
Congress and National Security in the Post-Cold War Era (The Nixon Center, 1998)
Toward a Fortress Europe? (Center for Strategic and International Studies, 2000)
A Vulcan's Tale (Brookings Institution Press, 2011)
הערות שוליים

1 2  גבריאל בראון,ריאיון עם רבי דב זקהיים, מגזין ישיבה אוניברסיטה, 20 בנובמבר 2012
↑  יוסף ולטר, בקרוב שיחות על רכש צוללות לחיל הים, מעריב, 20 באוקטובר 1986
↑  דן ארקין, נשיא ארצות הברית יכול לקום יום אחד ולומר: ממחר אין כנפיים ללביא, מעריב, 8 בינואר 1987
↑  יאיר שלג, הנשיא החדש של "ישיבה יוניברסיטי" - לא רב ולא אקדמאי, באתר הארץ, 24 בדצמבר 2002
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007279027505171  BIBSYS: 11053381  BnF: cb13320818s (data)  GND: 1047634333  ISNI: 0000 0000 8388 8711  LCCN: n80139958  NARA: 177987906  NKC: ola2013757516  SUDOC: 035305789  VIAF: 64149292   WorldCat (עם VIAF): 64149292
דונאג'האזה

דונאג'האזה (בהונגרית: Dunaegyháza) הוא כפר בנפת קונסנטמיקלוש שבמחוז באץ'-קישקון בדרום־מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית.
שמה של הכפר דונאג'האזה הוזכר במסמכים לראשונה בשנת 1560.
יהודי דונאג'האזה

במאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 חיו יהודים בכפר, עד שנת 1944 היו היהודים חלק מקהילת אפושטג אז נרצחו יהודים רבים מהכפר במהלך שואת יהודי הונגריה.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1880 | 34 | 2,224 |
| 1910 | 19 |  |
| 1920 | 14 |  |
| 1930 | 7 |  |
| 1941 | 8 | 1,813 |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  אפשוטג בפנקס הקהילות הונגריה
↑  תיעוד יהודי דונאג'האזה שנרצחו בשואה
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז באץ'-קישקון |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז |  קצ'קמט •  באיה |  |
| ערים |  באצ'אלמאש •  דונווצ'ה •  • האיוש Hajós •  איז'אק •  יאנושהלמה •  קלוצ'ה •  קצל •  קרקאג'האזה •  קישקרש •  קישקונפלדיהאזה •  קישקונהלש •  קישקונמאישה •  קונסנטמיקלוש •  לאיושמיז'ה •  מייקוט •  שולט •  שולטוואדקרט •  סבדסאלאש •  טיסקצ'קה •  טומפה Tompa |  |
| כפרים | מדראש • דושנוק • אגשג'האזה • בלוסג • פלשלאיוש • פילפהאזה • פילפיאקב • הלווציה • יאקבסאלאש • קונברץ' • קונסאלאש • ניארלרינץ • לדאנבנה • וארושפלד • אורגוואן • באצ'בוקוד • באצ'סלש • צ'יקריה • קטימאר • קונבאיה • מאטטלקה • טטהאזה • באצ'סנטגיירג' • באטמונושטור • צ'אטאליה • צ'אבוי • דאבוד • דונפלווה • ארשקצ'נאד • ארשקהלמה • פלשסנטאיוואן • גרה • הרצגסאנטו • נג'ברצ'קה • נמשנאדאודבר • שיקשד • סרמלה • ושקוט • אפושטג • דונאג'האזה • קונדץ' • קונפסר • סלקסנטמארטון • צ'ויושפאלוש • טאש • יאסנטלאסלו • קמפץ • מוריצגאט • באצ'בורשוד • באטיה • דראגסל • דונפטאי • דונסנטבנדק |  |
| יישובים בנפת קונסנטמיקלוש |
| --- | --- | --- |
| יישובים | קונסנטמיקלוש • אפושטג • דונאג'האזה • דונווצ'ה • קונדץ' • קונפסר • סבדסאלאש • סלקסנטמארטון • טאש |  |
דיוויזיית השריון התשיעית (בריטניה)

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שיוך:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1 בדצמבר 1940 – 31 ביולי 1944 (3 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 דרגת המפקד:   מייג'ור גנרל
דיוויזיית השריון התשיעית של הצבא הבריטי היא דיוויזיית שריון בריטית שהוקמה במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לא השתתפה בלחימה ככוח דיוויזיוני.
היסטוריה

דיוויזיית השריון ה-9 הוקמה ב-1 בדצמבר 1940 ופורקה ב-31 ביולי 1944. היא מעולם לא לחמה כדיוויזיה שלמה במהלך המלחמה, אם כי חטיבת השריון ה-27 שלה לחמה במערכה בנורמנדי ובצפון מערב אירופה ב-1944.
מפקדים

מייג'ור גנרל ברוקאס בורוז (4 בדצמבר 1940 – 20 במרץ 1942)
מייג'ור גנרל בריאן הורוקס (20 במרץ 1942 – 12 באוגוסט 1942)
מייג'ור גנרל ג'ון ד'ארסי (12 באוגוסט 1942 – 31 ביולי 1944)
הערות שוליים

↑  Anderson, Richard C. (2009). Cracking Hitler's Wall: The 1st Assault Brigade Engineers on D-Day: The 1st Assault Brigade Royal Engineers on D-Day. Stackpole Books. p. 8. ISBN 978-0811705899.
דגל המושל הכללי של קנדה

| --- | --- |

 יחס אורך/גובה:  2:3 (ביבשה) 1:2 (בים)
 הונף לראשונה:  1901 בגרסתו המקורית  1981 בגרסתו הנוכחית
 מוטיבים עיצוביים:  דגל כחול, במרכזו ציצת סמל קנדה - אריה פוסע ומוכתר בכתר אדוארד הקדוש מחזיק בכפו עלה עץ אדר
דגל המושל הכללי של קנדה הוא דגלו האישי של המושל הכללי של קנדה. עיצובו הוא כחול כאשר במרכזו ציצת שלט האצולה המלכותי של קנדה. הדגל הונף לראשונה בשנת 1901 אולם במרוצת השנים שונה עיצובו אשר קיבל את עיצובו הנוכחי בשנת 1981.
תיאור הדגל

הדגל הנוכחי אומץ בשנת 1981. במרכז הדגל מופיע הסמל המלכותי הקנדי - אריה שלראשו כתר האחוז בכפתו עלה עץ אדר (מייפל) אדום, על רקע כחול. עלה עץ האדר משמש כסמל לאומי של קנדה. האריה עומד על עטרה בצבעים הלאומיים הרשמיים של קנדה (אדום ולבן).
דגל זה שונה מהדגלים של המושלים הכלליים של יתר ממלכות חבר העמים הבריטי בכך שהדגל אינו כולל את שם הממלכה, ובכך שהדגל כולל סמלים וצבעים לאומיים. קודם לשנת 1981 כלל הדגל את שם הממלכה, בדומה ליתר דגלי המושלים הכלליים, ולא כלל את עלה עץ האדר או את העטרה.
שימושים

דגל זה מקבל עדיפות על הדגל הלאומי של קנדה אך פחות בחשיבותו מהדגל המלכותי של קנדה. כאשר מבקר המושל הכללי במגורי המשנה למושל של אחת הפרובינציות מקבל דגל המשנה למושל עדיפות על דגל זה, וכן במקרים בהם המשנה למושל משמש בתפקיד נציג המלוכה הקנדית מקבל דגל המשנה למושל עדיפות על דגל זה.
דגל המושל הכללי של קנדה מונף על מגורי המושל הרשמיים (אחוזת רידו ולה סיטדל) וכן על בניינים אחרים בהם מבקר המושל הכללי של קנדה. הדגל מונף על מכוניתו של המושל הכללי. בעת ביקורים בארצות אחרות, משתמש המושל הכללי של קנדה בדגל הלאומי הקנדי.
התפתחות הדגל

1901-1921
1921-1931
1931-1981
1981-1999, 2002 - היום
1999-2002
דגל המשנה למלך הראשון אומץ בשנת 1901. עיצובו של דגל זה היה דומה לעיצוב דגלי המשנים למלך ברחבי האימפריה הבריטית: יוניון ג'ק שבמרכזו סמל המדינה - במקרה זה סמל קנדה. הדגל שונה בשנת 1921 בהתאם לעדכונים שנעשו לסמל קנדה, ובשנת 1931 שונה הדגל בהתאם להצהרת בלפור משנת 1926 בו הפך המושל הכללי לנציג המלוכה הקנדית (במקום המלוכה הבריטית). הדגל משנת 1931 זהה בעיצובו ליתר דגלי המושלים הכלליים של ממלכות חבר העמים הבריטי.
בעת כהונתו של רומאו לבלן כמושל כללי בוצעו מספר שינויים בדגל - ובהם הוסרו טופריו והלשון של האריה (שנראה כאילו הוא מוציא לשון). השינויים בוצעו לבקשת המושל על מנת "להעניק לאריה מראה קנדי יותר". שינוי זה בוטל בשנת 2002.
ראו גם

הנס המלכותי של קנדה
דגלי המשנים למושל קנדה
דגל קנדה
גן תעשייה

גן תעשייה או: פארק טכנולוגי הוא מוסד המהווה חממה לתעשיינים ויזמים בראשית דרכם. גן התעשייה מאגד בשטחו מפעלי תעשייה קטנים, המצויים בשלבי הקמה, ומאפשר להם לחסוך בהוצאות על ידי שכירה משותפת של שירותים. המפעלים שבשטח גן התעשייה יכולים לשכור יחדיו שירותי משרד, אריזה ושיווק שמפעל קטן מתקשה לשכור בעצמו. כשהמפעלים שבגן מתבססים כלכלית, הם עוזבים את הגן ועל פי רוב הם מתמקמים מחדש באזור התעשייה שמחוץ לגן.
יתרון אפקטיבי זה נובע גם מתוך מבנה הגן ומתוך השירותים הנלווים שהוא מספק (חדר אוכל וקפיטריה לשימוש הצוות ומבקרים, שירותי ביטחון כלליים ומאורגנים, תכנון נוף, גינון וניקיון, איסוף אשפה, שירותי דואר, אולמות כינוס, ישיבות והרצאות, שירותי תחזוקה כללית וכדומה).
היזם חופשי להתמקד בנושאים שהם בעדיפות ראשונה, כמו ייצור ושיווק המוצר. כך הוא יוכל לתפקד במלוא כוחו, תוך שהוא מתרכז בהיבטים הקריטיים של העסק, הודות לתמיכה הישירה שהוא מקבל מסביבת הגן. הגנים ממוקמים בתוך אזורי תעשייה כללית, בהם יוכלו חברות, לאחר תקופת צמיחה מסוימת, לעבור למתקנים גדולים יותר.
מטרת גן התעשייה, אפוא, היא לשמש בית זמני עבור המפעל עד שיוכל לעמוד על רגליו ולהיות עצמאי כלכלית, וכדי שיוכל להגיע למצב בו המפעל בשל לעזוב את גן התעשייה, לשכור שטח ומבנה, ולהקים את המפעל כאשר יש לו בסיס התחלי איתן.
על החברות המצטרפות לגן התעשייה לעמוד בשלושה תנאים: בעלות פרטית, מגמת יצוא ותעשייה נקייה השומרת על איכות הסביבה. על החברה להציג תוכנית עסקית ולהציג יכולות ייצור ושיווק. החברות הצעירות נהנות מהדרכה של תעשיינים ויזמים מנוסים לצד גישה למרכז העסקים המשוכלל של גן התעשייה.
גני התעשייה ממוקמים באזור פיתוח א'. מדינת ישראל מעניקה לחברות הממוקמות באזורים אלו הטבות כלכליות נוספות על מנת לעודד את פעילותן שם. הטבות אלו כוללות[דרושה הבהרה] תמריץ השקעה בסך 24% מכלל ההשקעות, או לחלופין, פטור מתשלום מס הכנסה למשך 10 שנים.
הוגה שיטת גן התעשייה הוא סטף ורטהיימר שהקים את גן התעשייה הראשון בתפן[דרוש מקור]. אחריו נבנו גני תעשייה נוספים בתל חי, בעומר ובלבון. נכון לעשור הראשון של המאה ה-21 ישנם במדינת ישראל גני תעשייה רבים[דרוש מקור]. גני התעשייה מוקמים ומסובסדים, על פי רוב, על ידי הרשויות המקומיות במטרה לפתח את התעשייה בשטחן[דרוש מקור].
בחלק מגני התעשייה מכילים גם מוזיאונים שמהווים מוקדי משיכה לביקורי משפחות וטיולי בתי ספר. ביקור הקהל הרחב בגני התעשייה מסייע בשינוי תדמיתה של התעשייה כמקום עבודה רועש, אפוף עשן ומלוכלך.
ראו גם

אזור תעשייה
גנתוזאורוס

| גנתוזאורוס |
| --- | --- |
 Gnathosaurus subulatus
תקופה
יורה עליון, 124.5 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: פטרוזאוריה
תת־סדרה:: פטרודקטיליים
משפחה:: קטנוצ'סמטיים
סוג:: גנתוזאורוס
מין:: גנתוזאורוס
מינים
 Gnathosaurus subulatus  Gnathosaurus macrurus
שם מדעי
 Gnathosaurus subulatus

גנתוזאורוס (שם מדעי: Gnathosaurus; מילולית: "לסת לטאה/זוחל") הוא סוג של פטרוזאור בן למשפחת הקטנוצ'סמטיים אשר חי בסוף היורה באירופה. הממצאים שלו התגלו לראשונה בתצורת זולהופן (אנ'), שבבוואריה, גרמניה ותוארו בידי החוקר הגרמני כריסטיאן אריך הרמן פון מייר (אנ'). המין אליו השתייך המאובן נקרא: Gnathosaurus subulatus. מין נוסף מהסוג, Gnathosaurus macrurus, התגלה לחופי דורסט שבדרום אנגליה. שם הסוג נקבע כבר בשנה קודמת לכך, אך על סמך טעות של זיהוי לסת טלאוזאור אשר הוחלף כסוג של תנין נכחד.
הגנתוזאורוס היה פטרוזאור בינוני עם מוטת כנפיים של 1.7 מטר בממוצע. הוא היה בעל גולגולת באורך 28 סנטימטרים שהסתיימה בלסת ישרה ובתוכה מעל 130 שיניים חרוטיות שדמו ללסתות גוויאל הודי. לסתות אלה כנראה נועדו לתפוס ולשלות דגים מהמים. המבנה גם הזכיר מקור של כפן שטובל את לסתותיו לאורך הגדות וסוגר אותם כשמשהו נתקל בהם. הוא עצמו נטרף בידי זוחלים ימיים כמו הדקוזאורוס כאשר הנמיך עוף לעבר המים.
מבנה גופו של הגנתוזאורוס דמה לזה של הפטרודקטיל ושל פטרוזאורים קדומים מקבוצת הפטרודקטיליים בהתבסס על מבנה הלסתות והכנפיים. לצידו של הגנתוזאורוס התגלו שרידים של קרוב משפחתו - הקטנוצ'סמה ששרד עד תחילת הקרטיקון.
גורנות הגליל

| --- | --- |
גרנות הגליל בשנת 2020
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הצפון
מועצה אזורית: מעלה יוסף
גובה ממוצע: ‎394 מטר
תאריך ייסוד: 1980
סוג יישוב: יישוב כפרי אחר
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 267 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎9.4% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הגליל המערבי מוגדלת) גורנות הגליל(למפת הגליל המערבי רגילה) גורנות הגליל(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גורנות הגליל(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גורנות הגליל33°03′36″N 35°14′57″E﻿ / ﻿33.0599719041368°N 35.2492004113542°E﻿ / 33.0599719041368; 35.2492004113542  heמפת היישובים של מועצה אזורית מעלה יוסף (in English: Ma'ale Yosef Regional Council) באדום - גורנות הגליל בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10

גורנות הגליל (גָרְנוֹת הַגָּלִיל) אך מוכר גם בשמו המקוצר גָרְנוֹת הוא יישוב קהילתי בצפון ישראל במועצה אזורית מעלה יוסף.
היסטוריה

גורנות הגליל הוקם בשנת 1980 על ידי בנים למשפחות מהמושבים באזור, בעיקר ממושב גורן הסמוך (מכאן מקור השם). היישוב תוכנן כמרכז אזורי. ביישוב נמצאים משרדי ההנהלה של המועצה האזורית מעלה יוסף והמרפאה האזורית. בנוסף, ביישוב תוכננו מבני ציבור רבים כגון: בי"ס יסודי, מתנ"ס אזורי ומארג קהילתי. למרות התוכניות, במשך מספר רב של שנים היישוב לא הצליח להתפתח ולקדם הרחבות קהילתיות עקב סכסוכים פנימיים. הדבר הוביל לכך שבשנת 2014 התגוררו ביישוב כ-40 משפחות בלבד, כמחציתם - בשכירות.
בשנת 2014 החלה החטיבה להתיישבות של ההסתדרות הציונית בקידום הרחבות קהילתיות ביישוב כמענה לבקשה של קבוצת ההתיישבות של בוגרי הטכניון "ביתנו בגליל" אשר ביקשה להקים יישוב לאקדמאים בגליל. המהלך זכה לתמיכה מצד המועצה האזורית מעלה יוסף אשר ראתה בו הזדמנות להתפתחות היישוב.
בשנת 2016 התחילה קליטת המשפחות להרחבה הקהילתית הראשונה של גרנות הגליל. ההרחבה הקהילתית הורכבה מחברי קבוצת ההתיישבות "ביתנו בגליל" ובנים ממשיכים של המועצה האזורית מעלה יוסף. בהמשך צפויות הרחבות קהילתיות נוספות ביישוב אשר גודלו תוכנן להגיע ל-400 משפחות.
ההרחבה הקהילתית הראשונה מתאפיינת בגיל צעיר יחסית של המתיישבים, רובם מוחלט מתחת לגיל 40. את המתיישבים מאחדים הערכים של הציונות - אהבת הארץ, התיישבות, קהילתיות וכבוד האדם. המתיישבים מאמינים בפלורליזם כאבן יסוד של בניית קהילה איתנה.
ילדי גרנות הגליל לומדים בתיכון האזורי "גליל מערבי" אשר משלב מגוון מקצועות מדע וטכנולוגיה לצד תקשורת ותיאטרון. התיכון "גליל מערבי" נחשב לאחד התיכונים הטובים של אזור הגליל מושך הרבה תלמידים מחוץ תחומי המועצה האזורית מעלה יוסף. בתחום התיכון שוכן "מרכז אשכול פייס" המפעיל מגוון רחב של חוגים לתלמידים.
בית הספר היסודי גרנות הגליל

במהלך 2020 החל הקמתו של בית הספר היסודי של גרנות הגליל. בית הספר הוא פרויקט של משרד החינוך להגברת התעניינות ילדים במקצועות המדעים עוד מגיל צעיר. בית הספר החדש צפוי לקלוט תלמידים ראשונים בשנת הלימודים 2022.
כחלק מבנית התשתיות עבור בית הספר ב-2019 הושלמה בניה של אולם ספורט עבור בית הספר אשר ישרת גם כשלוחת מתנ"ס אזורי ויתקיים בו מגוון רחב של חוגים לילדים והורים.
גלריה

תמונות מפרויקט הרחבה א' של היישוב
תמונות במהלך עבודות ההקמה של בית הספר היסודי גרנות הגליל
אולם ספורט של בית הספר היסודי גרנות הגליל
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
אתר של קבוצת ההתיישבות "ביתנו בגליל"
www.bbgalil.co.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588273205171  VIAF: 317132466   WorldCat (עם VIAF): 317132466 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דוריס שרדר-קפף

| --- | --- |

 לידה:  5 באוגוסט 1963 (בת 61) נויבורג על הדנובה, בוואריה, גרמניה 
 שם לידה:  Doris Köpf 
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 בן או בת זוג:  גרהרד שרדר (1997–2015)  סוון קונץ (1989–1991) בוריס פיסטוריוס (2016–יוני 2022) 
 מספר צאצאים:  3 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  doris.schroederkoepf.3
 טוויטר:  DorisSchroederK
 www.schroeder-koepf.de
 
דוריס שרדר-קפף (בגרמנית: Doris Schröder-Köpf; נולדה ב-5 באוגוסט 1963) היא עיתונאית גרמנייה. הייתה אשתו הרביעית של קנצלר גרמניה לשעבר גרהרד שרדר.
ביוגרפיה

קפף נולדה בעיירה בבוואריה למכונאי ועקרת בית.
בין השנים 1982–1984 עבדה במערכת העיתון "Augsburger Allgemeine" ושם שימשה גם כעורכת.
ב-1987 הצטרפה לצוות העיתון בילד והייתה כתבת בבון. במסגרת עבודתה נשלחה לניו יורק שם הכירה את כתב ARD סוון קונץ וב-1991 נולדה בתם המשותפת קלרה. ב-1992 העתיקה את עבודתה לעיתון "פוקוס" שם עבדה במחלקת הפוליטיקה הפנים מדינתית.
ב-1997 נישאה למושל סקסוניה התחתונה גרהרד שרדר, שהיה מבוגר ממנה ב-19 שנה. כעבור שנה נבחר בעלה לקנצלר גרמניה וקפף הפכה לאשת הקנצלר. במסגרת תפקיד זה הייתה פעילה בארגוני ילדים ונוער רבים. בשנת 2015 בני הזוג נפרדו, ובשנת 2018 הם התגרשו.
מ-2011 ועד 2012 הייתה חברה בצוות ההנהלה של רשת חנויות הכלבו "Karstadt"‏.
הערות שוליים

↑  הקריירה השונה של דוריס שרדר-קפף
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 122043790  ISNI: 0000 0000 1223 4956  NLK: KAC201763912  SUDOC: 078425492  VIAF: 52560862   WorldCat (עם VIAF): 52560862
גדילים

חולצה אינדיאנית עם גדילים (פרנזים).
שטיח עם פרנזים בשוליים
חצאית ריקוד עם גדילים המתנופפים בזמן סיבוב
גדילים או פרנזים הם קישוטי מקלעת (Passementerie) של חוטים, סרטים, קרעי בד או עור מעטרים שולי חפצים, לרוב ביגוד, שטיחים, כריות, וילונות.
גדילים כמו קישוטים אחרים הם גם פריט אופנתי ובתקופות מסוימות הרבו לקשט בהם, למשל באמצע המאה ה-18 היו בפריז 530 יצרני קישוטים שונים שכללו גם גדילים. בתקופות אחרות המעיטו להשתמש בהם.
אטימולוגיה

מקור הביטוי הלועזי פרנזים הוא סירוס של המילה הגרמנית Franse גדיל מלל, ומזכיר את המילה האנגלית Fringe - שוליים, ציצית.
שמות נרדפים לגדיל הם גרד, פיף, פתיל, ציצה, ציצית, קישוט.
המונח גדיל משמש לעיתים לתיאור צורות אשר מזכירות את הגדיל בצורתו כגון גדילן מצוי או גדילים של DNA.