stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סקורפיון (מורטל קומבט)
אפיון הדמות > משחקיות

המהלך המיוחד המזוהה ביותר עם סקורפיון, ואחד הידועים ביותר במשחקי הלחימה, הוא ירי הצלצל. הצלצל מורכב מראש קרב מסוג קונאי המחובר לכבל שנע בין חבל לשרשרת מתכתית (תלוי בגרסה ובמשחק). סקורפיון יורה צלצל מידיו שפוגע ביריבו ומושך אותו אליו (תוך כדי הקריאה "Get over here!" או "Come here!") כשהוא חסר הכרה למספר שניות, דבר המעניק לסקורפיון את האפשרות לתת לו מכה חופשית מבלי שיוכל להגיב. מהלך זה נשמר בכל סדרת משחקי המחשב של מורטל קומבט.
מהלך מיוחד נוסף שמזוהה עם סקורפיון, ואפיין אותו בכל משחק למעט "מורטל קומבט: ברית קטלנית" הוא "אגרוף טלפורטציה": במהלך זה סקורפיון מזנק אחורה באוויר, נעלם בקצה המסך ואז מופיע בקצה השני של המסך תוך שיגור אגרוף אווירי ליריבו מאחור. מהלך זה, על אף שהוא אינו ספקטקולרי, התגלה כשימושי למדי.
ב"מורטל קומבט 11" נוספו לסקורפיון מהלכים מיוחדים נוספים בהם הוא משתמש בצלצל או בחרב.
במשחק הראשון וברבים מממשחקי המחשב שבאו אחריו, ה-Fatality (מהלך הסיום שבו אפשר להרוג את היריב בדרך אכזרית במיוחד אחרי שהובס) שלו היה הסרת המסכה ונשיפת אש מפיו ששורפת את היריב והופכת אותו לגל עצמות מפויחות. בחלק ממשחקי המחשב מהלך ה-Fatality שלו הוחלף בשחיטת היריב באמצעות הצלצל: על ידי עריפת ראש, קטיעת גפיים או שיפודו בחזה ותלייתו אחרי שעבר בשער בין-ממדי אל ממלכת השאול. באחד המשחקים, במהלך ה-Fatality שלו הוא הופך לעקרב ענק שמשפד את יריבו בחזה עם העוקץ שלו ואז עוקר אותו מחלקו התחתון של הגוף. במשחק האתחול מ-2011 נוסף לו מהלך Fatality בו הוא מבתר את יריבו עם החרב שלו. ב"מורטל קומבט 11" מהלכי ה-Fatality של סקורפיון הם ביתור היריב לשני חצאים באמצעות שרשרת הצלצל המלובנת, ושריפת הבטן של היריב באמצעות זינוק בוער דרכו ואז עריפת ראשו בחרב קטאנה ושיפוד הראש באוויר עם הצלצל. המהלך הקלאסי של שריפת היריב באמצעות נשיפת אש הפך ל-Brutality.
במשחק "מורטל קומבט 4" סקורפיון יכול להילחם עם חרב נינג'אטו רחבה, ב"מורטל קומבט X" עם צמד חרבות נינג'אטו וב"מורטל קומבט 11" עם חרב קטאנה (אך היא נחגרת כמו טאצ'י).
סיפור במשחקי מורטל קומבט > הטרילוגיה המקורית

בסיפור הרקע של המשחק הראשון מ-1992 לא מוזכר רצח משפחתו אלא רק מתוארת יריבות בינו לבין סאב-זירו כיריבות בין שני שבטי נינג'ות יריבים. בסיפור הסיום (אחרי שסקורפיון מנצח את הטורניר במוד של שחקן יחיד) נחשף שהוא בעצם אל-מת שנרצח בידי סאב-זירו אך משפחתו (אשה ובן) נותרה בחיים. סיפור זה פותח בקומיקס שכתב ואייר יוצר הזיכיון ג'ון טוביאס ושפורסם על ידי Midway Games. באחת הסצנות בקומיקס סקורפיון פוגש את סאב-זירו באי של שאנג טסונג ומפתיע אותו, ואז מכריז בפניו שה"שדים" שלו אפשרו לו לחזור ולנקום את מותו, ושהוא לא יהרוג אותו כך סתם על המקום אלא רק כחלק מהטורניר כי הוא "לא רוצח". אחרי תבוסתו של גורו בידי לו קאנג, שמוכתר לאלוף הטורניר מטעם ממלכת הארץ, האי קורס וסקורפיון הוא משבעת הבודדים ששורדים את האסון. הוא משתף פעולה עם סאב-זירו ואל הרעם ריידן בעיכוב צבאו של שאנג טסונג, ואחרי שהצליחו הוא הורג את סאב-זירו ונעלם.
במשחק ההמשך "מורטל קומבט 2" מ-1993, סקורפיון מגלה שסאב-זירו איכשהו חזר ומתכנן להתמודד בטורניר השני שמתרחש במימד של ממלכת העולם החיצון אותו מארח הקיסר הממלכה הרשע שאו קאהן. סקורפיון עוקב אחרי סאב-זירו במטרה להורגו בשנית אך שם לב שהוא חס על יריב שהביס בקרב, דבר שגורם לסקורפיון להבין שאותו סאב-זירו הוא לא אותו אדם שאותו הוא הרג. הוא חוקר ומגלה שסאב-זירו החדש הוא קוואי ליאנג, אחיו הצעיר של בי-האן, סאב-זירו המקורי אותו הרג סקורפיון. ליאנג לקח את שמו ומדיו של אחיו כדי לכבד את מורשתו ולסיים את מלאכתו: להתנקש בחייו של שאנג טסונג. בעקבות גילוי זה סקורפיון מחליט לא להורגו ותחת זאת נודר נדר להגן על חייו של ליאנג, ככפרה על הריגת אחיו הבוגר, בי-האן. מאוחר יותר מתגלה שלא בי-האן הוא זה שרצח את סקורפיון ומשפחתו אלא קואן צ'י, מכשף ושליט ממלכת השאול שהתחזה לסאב-זירו.
במשחק הספין-אוף מ-2005 "מורטל קומבט: נזירי השאולין" שמתרחש בתקופת המשחק הראשון, סקורפיון הוא דמות בוס שמנסה להרוג את גיבורי המשחק לו קאנג וקונג לאו. הוא מופיע הן עם מסכה והן בלי (דמות שזכתה לכינוי "סקורפיון של התופת"). במשחק שתוכנן לפיתוח בשם "מורטל קומבט: אש וקרח", סקורפיון וסאב-זירו היו אמורים לשתף פעולה ביניהם, אך הוא בוטל לטובת משחק "נזירי השאולין" משיקולי זמן ותקציב. עם זאת, ניתן "לפתוח" את הדמויות שלהם ולשחק בהם בקמפיין הראשי.
סקורפיון, יחד עם כל דמויות הנינג'ה האנושיות המבוססות על אותם מדים רק בחילופי צבע (סקורפיון, סאב-זירו, רפטייל וכו') לא הופיעו במשחק "מורטל קומבט 3", אך נוספו בשדרוג "אולטימייט מורטל קומבט 3" מ-1995 שבו הקיסר שאו קאהן מנסה לכבוש את ממלכת השאול אחרי שהוא פולש לממלכת הארץ, ומגייס את הנינג'ה לשורותיו. הברית בין סקורפיון לשאו קאהן נקטעת מהר כאשר הוא מגלה שבהמשך לעלילת "מורטל קומבט 2", סאב-זירו היה מבין הלוחמים הנבחרים של ממלכת הארץ. סקורפיון עובר לצידו של סאב-זירו ומסייע לו בקרב נגד שאו קאהן.
סיפור במשחקי מורטל קומבט > הנקמה בקואן צ'י

במשחק המחשב "מיתולוגיות מורטל קומבט: סאב-זירו", קואן צ'י נוסף באופן רשמי לקו העלילתי שעוסק ביריבות בין סקורפיון לסאב-זירו. סקורפיון מופיע במשחק זה כבוס שלא ניתן לשחק בו, ומופיע פעמיים במהלך המשחק, שבמהלכו נחשפים שמו האמיתי ושם השבט שלו (שיראי ריו). מדיו הצהובים תוארו כצורה של לעג למדים הכחולים של שבט הלין קוויי, אחרי שחבר השבט לשעבר טאקדה פיתח את הנינג'יטסו לפני שעזב את השבט והקים את שבט השיראי ריו היריב. הוא גויס על ידי המכשף קואן צ'י למצוא מפה נסתרת במקדש השאולין, משימה שהוא נתן גם לסאב-זירו במטרה לגרום לשני הנינג'ות להילחם אחד בשני עד המוות. אם השחקן מבצע Fatality על סקורפיון, הוא יופיע כבוס אחר בהמשך במשחק.
במשחק "מורטל קומבט 4" מ-1997, קואן צ'י מרמה את סקורפיון וגורם לו לחשוב שסאב-זירו היה מעורב ברצח משפחתו וחברי השבט שלו, ובכך גורם לו להצטרף אליו. בסיום המשחק של סקורפיון הוא מנצח את סאב-זירו ואז קואן צ'י חושף את האמת על רצח משפחתו של סקורפיון והשבט שלו. כאשר קואן צ'י מנסה להגלות את סקורפיון בחזרה לממלכת השאול, סקורפיון תופס את קואן צ'י בעת הטלפורטציה ובכך שניהם משוגרים לממלכת השאול. וריאציה של סיום זה מופיעה גם בסיום של סאב-זירו, כאשר הוא ניצב מעל סקורפיון המובס לפני שהוא מוכה על ידי קואן צ'י, ששוב חושף את המזימה שלו וששני הנינג'ות היו כלי משחק בתוכניתו להחזיר את האל שינוק. כתוצאה מכך, סקורפיון הורג אותו ומשחרר את סאב-זירו מרדיפתו.
סיפור הסיום של סקורפיון ממשיך למשחק "מורטל קומבט: ברית קטלנית" מ-2002, בו הוא רודף אחר קואן צ'י במטרה לנקום, אך מותקף בידי שדי האוני דרהמין ומולוך, אותם קואן צ'י שכר כשומרי ראש. בסיום המשחק, שלא נכנס לקאנון של הזיכיון, דרהמין ומולוך הורגים את סקורפיון כאשר הוא משליך אל ה-Soulnado, טורנדו קסום של נשמות מעונות בין ממלכת הארץ לממלכת העולם החיצון. אולם, בביוגרפיה של סקורפיון במשחק "מורטל קומבט: הטעיה" מתואר שהצליח להימלט משם. לאחר מכן הוא נפגש עם האלים הבכירים ונהפך למשרתם. דבר זה קורה בסמיכות למותו של ריידן (בו סקורפיון חזה) ועלייתו של אונאגה מלך הדרקון שמנסה למזג את הממלכות. סקורפיון פועל כדי למנוע מאונאגה למזג את הממלכות.
במצב המשחק Konquest של המשחק "מורטל קומבט: ארמגדון" מ-2006 סקורפיון מבצע עסקה עם האלים הבכירים שבה הוא ישרת אותם והם בתמורה יקימו לחיים את שבט השיראי ריו ואת בני משפחתו שנרצחו. אולם, האלים הבכירים החזירו אותם לחיים כאל-מתים. בתגובה סקורפיון הזועם מנסה להרוס את הסיכוי של האלים למנוע ארמגדון על ידי לקיחת כוחו של בלייז שנועד עבור טייבן או דייגון. דייגון מביס את סקורפיון שנהרג על ידי סאב-זירו בקרב חופשי רב-משתתפים שמתרחש בתחילת המשחק.
סיפור במשחקי מורטל קומבט > משחקי האתחול השני

במשחק האתחול מ-2023 "מורטל קומבט 1" מוצג קו-זמן חלופי שמספר מחדש את העלילה, כשהפעם בתפקיד מגן ממלכת הארץ משמש אל האש לו קאנג (במקום אל הרעם ריידן). במשחק זה קוואי ליאנג הוא זה שמחזיק בזהות של "סקורפיון", ובנוסף לקונאי הוא חמוש בקאמה, מעין חרמש יד יפני. עם זאת, ישנה הופעת קמע של הנזו הסאשי כסקורפיון מקו זמן מקביל במדי הנינג'ה הקלאסיים שלו. בסיום המשחק של סקורפיון, קוואי ליאנג מביס את שאנג טסונג וקואן צ'י אך נבגד על ידי בי-האן ושבט הלין קווי. הוא בורח ליפן (יחד עם  סמוק) ומתאהב בהארומי שיראי, בתו של חבר ותיק. השניים מתחתנים ומקימים ביחד את שבט השיראי ריו, על מנת להילחם בשבט הלין קווי. בסיום של סמוק, הוא בורח ביחד עם קוואי ליאנג ליפן, שם הוא מוצא ילד קטן שגונב אוכל ומתגלה כלוחם מוכשר מאוד. הילד הוא הנזו הסאשי וסמוק מגייס אותו לשבט השיראי ריו.
במדיות אחרות > בספרות ובקומיקס

ב-1995 התפרסמה נובליזציה שלא נכנסה לקאנון של הזיכיון מאת ג'ף רובין. הנובלה מתרחשת לפני המשחק הראשון וסקורפיון נוטל בה תפקיד שולי. סיפור הרקע שלו שונה מהסיפור הקאנוני, והוא מתואר כשילוב של אב ובן ולא כנינג'ה רפאים. האב היה חבר לין קוויי לשעבר שהפך לגובה מיסים בשם יונג פארק, שנרצח על ידי סאב-זירו לעיני משפחתו וגופתו הושלכה לתעלה. רוחו של יאנג מתמזגת עם גופו של בנו טסואי כדי לנקום בסאב-זירו תחת הזהות של "סקורפיון", ומדיו ושריונו מופיעים באורח קסם על גופו. כאשר סקורפיון קורא תיגר על סאב-זירו בתקווה לנקום את מות אביו, הם מתעמתים רק באופן מילולי לפני שסאב-זירו זורק רימון עשן ובורח. בנובליזציה סקורפיון מעולם לא משתמש בצלצל שלו למעט בסצנה אחת בה הוא יורה אותו על עץ אחרי הפיכתו לסקורפיון.
במדיות אחרות > בסרטי הקולנוע וסדרות הטלוויזיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בסרט הקולנוע המקורי סקורפיון משחק תפקיד משני. הוא נלחם בג'וני קייג' ומובס על ידו. גם בסרט ההמשך מורטל קומבט 2 לסקורפיון תפקיד משני בעלילה. הוא נלחם בסאב-זירו וחוטף את הנסיכה קיטאנה במצוותו של הקיסר שאו קאהן.
סיפור מקורו של הנזו הסאשי והפיכתו לסקורפיון מתוארים בהרחבה בסרט הלייב אקשן "מורטל קומבט (2021)", שיצא ב-23 באפריל 2021 לשירות הסטרימינג HBO Max, ומהווה אתחול לסרטי מורטל קומבט. בסרט מתואר כיצד הסאשי ובני משפחתו נרצחו בידי בי-האן ונינג'ות הלין קווי, וילדתו התינוקת שהוחבאה על ידי בנו סטושי ניצלת בידי לורד ריידן, כדי להמשיך את השושלת. בסוף הסרט הוא חוזר כסמוראי רפאים מממלכת השאול כדי לסייע לצאצאו קול יאנג להביס את המתנקש בי-האן "סאב זירו", אותו הוא דוקר בצלצל הקונאי שלו ואז שורף אותו למוות, בדומה ל-Fatality הידוע שלו ממשחקי הווידאו.
במדיות אחרות > אגדות מורטל קומבט

"אגדות מורטל קומבט" היא סדרת סרטי הנפשה למבוגרים, שמופצים ישירות לטלוויזיה באמצעות שירותי VOD או תקליטורי בלו ריי. הסרטים מאופיינים באלימות גרפית רבה ושפע של דם, ברוח המשחקים, וסיווג הצפייה שלהם הוא R. בסדרת סרטים אלו סקורפיון מוצג כדמות טובה, הוא מופיע בכל שלושת הסרטים ובסרט הראשון הוא הדמות הראשית (פרוטגוניסט).
"אגדות מורטל קומבט: נקמתו של סקורפיון" שיצא ב-2020 מספר את סיפור המקור של סקורפיון ומתרחש בתקופת המשחק המקורי. בסרט סקורפיון מוצג כדמות טובה שעוזרת למגיני ממלכת כדור הארץ להביס את הרעים.
סקורפיון מופיע גם בסרט ההמשך "אגדות מורטל קומבט: קרב הממלכות" מ-2021 בתור דמות טובה שמנסה להתפייס עם קוואי ליאנג, אחיו של סאב-זירו אותו סקורפיון הרג בסרט הראשון, על מנת למנוע מהאל המטורף שינוק להשמיד את הממלכות, בהן ממלכת כדור הארץ.
סקורפיון מופיע גם בסרט השלישי בסדרה "אגדות מורטל קומבט: עיוור השלג" מ-2022, בו הוא חוזר כלוחם אל-מת רב-עוצמה ומסייע לקנשי וקוואי ליאנג להילחם בקיינו הסייבורג וכנופיית הדרקון השחור שמאיימים להחריב את ממלכת הארץ.
ראו גם

סאב זירו
מורטל קומבט (זיכיון)
מורטל קומבט - דמויות
סקורפיון יורה צלצל ברפטייל, צילום מסך מתוך משחק הווידאו "מורטל קומבט MKII"
סקורפיון מבצע את ה-Fatality הידוע שלו: שריפת יריבו למוות. צילום מסך ממורטל קומבט 11.
קוספליי של סקורפיון, וונדרקון 2012
קוספליי של סקורפיון עם ובלי מסכה, קומיק-קון 2014
חסידות קוידנוב

|  שורשים, סיווג והנהגה |
| --- | --- |
 דת:  יהדות
 ענף:  יהדות חרדית
 קבוצה:  תנועת החסידות
 מקור השם:  דזיארז'ינסק 
 מקום ייסוד:  דזיארז'ינסק 
 מייסד:  רבי שלמה חיים פרלוב
 אדמו"ר:  יעקב צבי מאיר ארליך
 
חסידות קוידנוב היא חצר חסידית שצמחה במרחב הליטאי וראשיתה בתחילת המאה ה-19. מייסד החסידות היה רבי שלמה חיים פרלוב, נכדם של רבי מרדכי מלעכוויטש ושל רבי אשר מסטולין (הראשון). מרכז החסידות היה בעיירה קוידנוב (כיום דזיארז'ינסק (Дзяржынск) בבלארוס), האדמו"ר הנוכחי הוא רבי יעקב צבי מאיר ארליך, המכהן בבני ברק.
היסטוריה

רבי מרדכי מלעכוויטש (ה'תק"ב – י"ג בשבט ה'תק"ע, 1810) היה תלמידו המובהק של רבי שלמה מקרלין ומהאדמו"רים הבולטים שפעלו בליטא בתקופתו. עמד בראש המגבית למען היישוב החסידי בארץ ישראל. את מקומו מילא בנו, רבי נח מלעכוויטש שעם תלמידיו נמנו רבי משה מקוברין ורבי אברהם וינברג מסלונים. חתנו של רבי נח, רבי מרדכי מלעכוויטש (השני), וכמה מצאצאיו כיהנו כאדמו"רים בלעכוויטש.
היסטוריה > רבי שלמה חיים פרלוב מקוידנוב

רבי שלמה חיים פרלוב מקוידנוב (ה'תקנ"ז – י"ז באב ה'תרכ"ב, 1862), נכדו של רבי מרדכי מלעכוויטש (הראשון), היה האדמו"ר הראשון מקוידנוב. אביו, רבי אהרן (?–  ג' בשבט ה'תקס"ו, 1806), היה נשוי לפערל, בתו של רבי אשר מסטולין (הראשון) ונפטר בגיל צעיר. שלמה חיים פרלוב גדל בבית סבו, רבי אשר מסטולין ואימץ את שם משפחתו פרלוב. בהמשך נישא ללאה ריזל, בת בתו של רבי שלמה מקרלין וכיהן כרב בעיירות סטולין, טורוב וקוידנוב. משנת ה'תקצ"ג (1834), לאחר פטירת דודו, רבי נח מלעכוויטש, החל לכהן כאדמו"ר. מכונה בחסידות קוידנוב "האדמו"ר הזקן". לאחר פטירתו מילא את מקומו בקוידנוב בנו, רבי ברוך מרדכי פרלוב. גם שני בניו הנוספים כיהנו כאדמו"רים, רבי נח (-י' בטבת ה'תרס"ד, חתן רבי מרדכי מאוסטילה) בהורודישץ הסמוכה לנובהרדוק ורבי אברהם אהרן בפוחוביץ'. חתנו הוא רבי שמעון מזאוויחוואסט, נינו של רבי מרדכי מנסכיז ואביו של רבי יעקב פרלוב מייסד חסידות נובומינסק.
היסטוריה > רבי ברוך מרדכי פרלוב מקוידנוב

רבי ברוך מרדכי פרלוב מקוידנוב (ה'תקע"ח – ב' בתשרי ה'תרל"ב, 1871) מילא את מקום אביו בקוידנוב וכיהן כ"נשיא ארץ ישראל" עוד בחיי אביו. היה חתנו של רבי שלום מאוזודא. מכונה בחסידות "האדמו"ר האמצעי". בנו רבי אהרן מילא את מקומו באדמו"רות והרחיב את גבולות החסידות. חתנו היה קרוב משפחתו, רבי נח מלוביצקי מלעכוויטש.
היסטוריה > רבי אהרן פרלוב מקוידנוב וצאצאיו

רבי אהרן פרלוב מקוידנוב (ה'תקצ"ט – כ"ו באלול ה'תרנ"ז, 1887) היה האדמו"ר הכריזמטי ביותר בשושלת. הביא את חסידות קוידנוב לשיא מבחינת מספר החסידים. עמד בראש כולל קוידנוב בארץ ישראל ורכש קרקעות בירושלים ובטבריה. הוציא לאור את ספרו של רבי משה קורדוברו, "אור נערב", בתוספת הגהות משלו וכתב את ההקדמה לסידור של חסידות קוידנוב. מדברי תורתו נדפסו לאחר פטירתו בספר "זכר צדיק".
רבי יוסף פרלוב מקוידנוב (ה'תרי"ד – כ"ו בכסלו ה'תרע"ו) חתן דודו רבי נח מהורודשיץ. הקים ישיבה גדולה בקוידנוב בשם "תומכי צדק" ועמד בראשה. הותיר אחריו הרבה כתבי יד מתורתו ומכתבי הדרכה לתלמידיו שלא נדפסו. היה אדמו"ר עם אלפי חסידים והקים את בית הכנסת לחסידי קוידנוב בבית ישראל בירושלים. רב חיים שניאורסון היה חתנו שפעל בארצות הברית.
רבי אלתר שלמה חיים פרלוב מקוידנוב (? – י"ז באייר ה'תרע"ז), חתנו של רבי אברהם שמואל מברזנה.
רבי יעקב יצחק פרלוב מקוידנוב (תרס"א – כ"ח בטבת ה'תרע"ט). כיהן זמן קצר באדמו"רות, בהיותו צעיר ומכונה על שם כך "האדמו"ר הצעיר". לאחר פטירתו החסידות נותרה ללא אדמו"ר, ועקב החלת שלטון הקומוניזם באותה תקופה החלה תקופת המשבר בחסידות, עד לשואה בה נכחדה רובה המוחלט של החסידות.
חתנו רבי חיים משה יהושע מטומשפול-קוידנוב. נין של רבי יעקב ישראל מצ'רקס (קבור בסמיכות לאוהל חב"ד לובביץ').
רבי שלמה חיים פרלוב מאוורוטש (? – י"ד בניסן ה'תרנ"ז, 1897) היה חתן דודו, רבי נחום דב שניאורסון מאוורוטש. כיהן כאדמו"ר באוורוטש, אך נפטר בגיל צעיר.
רבי נחמיה פרלוב אדמו"ר מקוידנוב-ברנוביץ (? – כ"א בתמוז ה'תרפ"ז, 1927). היה חתנו של דודו רבי אברהם אהרן מפוחוביץ' ובזיווג שני חתנו של רבי נפתלי צבי מרדיחוב בשנת ה'תרפ"א עבר לברנוביץ'. היה לו שם בית מדרש גדול וכמעט כל הבחורים בישיבת הגאון ר' אלחנן וסרמן היו אוכלים על שולחנו. הייתה לו ישיבה לחסידי קוידנוב בניהולו של ראש הישיבה חתנו הגאון רבי מנחם נחום רבינוביץ שניצל ועלה לחיפה והקים שם ביה"כ והיה אב"ד בבית הדין הרבני.
רבי שלום אלתר חיים פרלוב אדמו"ר מקודינוב (ה'תרס"ד – ז' בחשוון ה'תש"א, 1940) היה תלמידו של רבי אלחנן וסרמן. נישא לבתו של רבי צבי רבינוביץ משדליץ. משנת ה'תרפ"ג החל לכהן כאדמו"ר. ניחן בחן וגאוניות מיוחדת והיה בעל קול ערב. בתקופת השואה שהה בגטו וילנה ושם נספה. למרות שהושג עבורו אפשרות לצאת מהגטו, העדיף להישאר עם כל היהודים.
רבי נפתלי צבי גליקמן אדמו"ר מסוסנוביץ'-קוידנוב (ה'תרס"ה, 1905 – ט' בטבת ה'תשנ"ה) היה חתנו ובן אחיינו של רבי נחמיה פרלוב (היה נינו של רבי נפתלי צבי מרדיחוב). כיהן כאדמו"ר ברובע הברונקס בניו יורק שבארצות הברית ומשנת ה'תשל"ג בחיפה שם כיהן כרב בית הכנסת "פאר ישראל".
הרב נפתלי פרלוב מתל אביב, חתן רבי ישכר דב מבעלז.
חתנו רבי מרדכי מטיטשלניק.
רבי משולם זלמן יוסף זילברפרב מטופרוב (? – ח' בתשרי ה'תש"ב, 1941) היה חתנו של רבי אהרן מקוידנוב. היה נכדו של רבי חנוך העניך מאלעסק. היה חסיד טריסק ובהמשך היה גם מקורב לחסידות בעלז. כיהן כרב בטופרוב והיה למעשה מנהיג החסידות לאחר פטירת אחיינו רבי יעקב.
רבי חנוך דוב זילברפרב - אדמו"ר בבוטושאן ובתל אביב.
רבי חיים מאיר יחיאל שפירא - חתנו של רבי משולם זלמן יוסף. אדמו"ר בנארול ולאחר השואה בניו יורק ובבני ברק.
היסטוריה > רבי שלום פרלוב מבראהין

רבי שלום מבראהין (תרי"א – כ"ו בחשוון ה'תרפ"ו, 1925), אחיו של רבי אהרון, היה חתנו של רבי יוסף מברזנה. רבי שלום לא כיהן באדמו"רות אך התפרסם בשל השפעתו הרבה. כיהן כרב בברזנה ובבראהין. ספריו: "דברי שלום", "משמרת שלום", "עטרת שלום", "דובר שלום" "מדרש פנחס החדש" ו"שם אהרן". ספרו "משמרת שלום" הוא ספר הלכה לפי סדר השולחן ערוך. בספרו זה הביא המחבר מקורות ונימוקים למנהגי האדמו"רים וחסידיהם. כך למשל, בסימן ב' הוא מגן על מנהג הטבילה במקווה לפני תפילת שחרית ואפילו על חשבון תפילה בציבור. היה חותנם של רבי ישכר לייב וינברג מסלונים ורבי יוסף פיצ'ניק מסארני.
בנו, רבי שלמה חיים פרלוב (תרמ"ז, 1886 – ?), מילא את מקום אביו לאחר פטירתו. בה'תרצ"ה נשלח לסיביר ושם נפטר כתוצאה מעבודות פרך שהוטלו עליו.
החסידות לאחר השואה

לחסידות קוידנוב היה בית כנסת בשכונת בית ישראל בירושלים, בשם "בית יוסף", על שמו של האדמו"ר רבי יוסף פרלוב מקוידנוב. בהמשך עבר בית הכנסת לרשות חסידי חב"ד.
רבי חנוך דב זילברפרב (ה'תר"ן – ח' באב ה'תשל"ח, 1978), בנו של רבי משולם זלמן יוסף, נולד וגדל בבית סבו בקוידנוב. בהמשך עבר לטופרוב שבה התמנה אביו כרב. כאביו, היה גם הוא מקורב לחסידות בעלז. בשנת ה'תרפ"ט הוכתר כאדמו"ר בעיר בוטושאן שברומניה במקום חותנו רבי מרדכי יוסף משה מסוליצא. היה ידוע כעסקן ציבורי. בתקופת השואה פעל רבות למען הפליטים מפולין שהגיעו לרומניה. בשנת ה'תש"ח עלה לארץ ישראל והתיישב בתל אביב. בית המדרש של החסידות הוקם ברחוב דיזנגוף. נפטר בשנת ה'תשל"ח ונטמן בבית הקברות שומרי שבת. נכדו הוא הכלכלן בן ציון זילברפרב.
את מקומו מילא בנו, רבי אהרן זילברפרב. רבי אהרן (ה'תרע"ד – ט"ז באדר ה'תשנ"ד, 1994) נולד בסוליצה, שם כיהן סבו כרב. נישא לבתו של רבי יחיאל מיכל מקלויזנבורג-ברוד. בתקופת השואה שהה בבוטושאן ובבוקרשט. בשנת ה'תש"ט עלה לישראל. בה'תשל"ח מונה לאדמו"ר. בשנת ה'תשמ"ט הקים בית מדרש נוסף לחסידות קוידנוב ברחוב רבי עקיבא בני ברק המהווה כיום את מרכז החסידות.
האדמו"ר הנוכחי מקוידנוב הוא רבי יעקב צבי מאיר ארליך. אביו, רבי יחיאל מיכאל ארליך, כיהן כרב שכונה בתל אביב, נשוי לברכה, בתו של האדמו"ר רבי בעריש שפירא מנארול.
אדמו"ר נוסף מבית קוידנוב הוא רבי נפתלי צבי גליקמן מסוסנוביץ'-קוידנוב (ה'תרס"ה, 1905 – ט' בטבת ה'תשנ"ה) שהיה חתנו של דודו זקינו רבי נחמיה פרלוב. שהיה אדמו"ר מקוידנוב בעיר בראנוביץ.  רבי נפתלי צבי היה בנו של רבי יצחק גליקמן משושלת רופשיץ-אפטא. היה מיוחס לרבים מגדולי החסידות. בתקופת השואה הצליח לברוח לרוסיה ונשלח לסיביר. בהמשך היגר לארצות הברית ושימש שם כאדמו"ר מסוסנוביץ'-קוידנוב. בשנת ה'תשל"ח עלה לישראל והתיישב בחיפה.
החסידות לאחר השואה > מכון שיח אבות

לחסידות בבני ברק מכון הוצאה לאור בשם שיח אבות. המכון הוציא בשנת תשע"א את סידור "אור הישר" בנוסח אדמו"רי קוידנוב, בתוספת הלכות ומנהגים. סידור קוידנוב היה אחד מסידורי התפילה הנפוצים בקרב חסידים במזרח אירופה, והיו אדמו"רים שהקפידו להתפלל בו, כמו רבי אהרן מבעלז.
לקריאה נוספת

הרב מיכאל ארליך, שיח אבות, תל אביב: מכון שיח אבות, ה'תשט"ו
יצחק אלפסי, תורת החסידות, ירושלים: הוצאת מוסד הרב קוק, 2009, חלק ב'
יצחק אלפסי, החסידות, מעריב, 1977, עמ' 109-106
יצחק אלפסי אנציקלופדיה לחסידות הוצאת מוסד הרב קוק
אברהם יצחק ברומברג, מגדולי התורה והחסידות. ספר כ: אדמו"רי נסכיז, לכוביץ, קידנוב נובמינסק, ה'תשכ"ג
סידור שיח אבות בנוסח קוידנוב
אנה ליאה מריט

| --- | --- |

 לידה:  13 בספטמבר 1844 פילדלפיה, ארצות הברית 
 פטירה:  7 באפריל 1930 (בגיל 85) הרסטבורן טארנט, הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  בית הקברות ברוקווד 
 מקום לימודים:  בית הספר לרפואה לנשים של פנסילבניה 
 תקופת הפעילות:  1864–1930 (כ־66 שנים) 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  האחווה הפרה-רפאליטית 
 בן או בת זוג:  הנרי מריט 
 חתימה:   
 
אנה מאסי ליאה מריט (באנגלית: Anna Massey Lea Merritt ;‏ 13 בספטמבר 1844 - 7 באפריל 1930) הייתה ציירת אמריקאית, היא ציירה דיוקנאות, נופים וסצנות דתיות. היא נולדה בפילדלפיה אך חיה ועבדה רוב חייה בבריטניה.
חייה

אנה מאסי ליאה נולדה בפילדלפיה, פנסילבניה, בת לזוג קווייקרים אמידים, ג'וזף לאה וסוזנה מאסי, והבכורה מבין שש אחיות. היא למדה אנטומיה במכללה לרפואה בפנסילבניה. בשנת 1865 עברה המשפחה לאירופה, שם לקחה שיעורי אומנות של סטפנו אוסי, היינריך הופמן, ליון קוגנייט ואלפונס לגרוס.
הם עברו ללונדון בשנת 1870 כדי לברוח ממלחמת צרפת–פרוסיה.
בשנת 1871 היא פגשה את הנרי מריט (1822–1877), מבקר אמנות ומשמר תמונות, שיהפוך למנחה שלה ובהמשך לבעלה. הם התחתנו ב־17 באפריל 1877 אך הוא נפטר ב-10 ביולי באותה שנה. לא היו לה ילדים והיא לא התחתנה שוב.
מריט בילתה את שארית חייה באנגליה, אם כי נסעה תכופות לארצות הברית, והציגה תערוכות וקיבלה פרסים בשתי המדינות, והפכה לאמנית מפורסמת. היא הציגה את עבודותיה בארמון האמנויות ובניין האישה בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשנת 1893 בשיקגו, אילינוי.
היא נפטרה ב־5 באפריל 1930, בהרסטבורן טארנט, המפשייר.
בשנים 1894–1895 היא ציירה את קירות כנסיית סנט מרטין, בלקהיט וילג', בטכניקה חדשה של ציור על טיח יבש באמצעות צבעים על בסיס סיליקון כדי להתמודד עם השפעות הלחות. הציורים היו סצנות מחייו של ישו.
אהבה נעולה

מריט ציירה את יצירתה הידועה ביותר, Love Locked Out, בשנת 1890, לזכר בעלה שנפטר בשנת 1877 שלושה חודשים בלבד לאחר חתונתם. היא קיוותה ליצור את דימויה, קופידון עומד לפני דלת נעולה, כפסל ברונזה, אך לא יכלה להרשות זאת לעצמה. בתחילה סירבה מריט להתיר את העתקת הציור למרות אין ספור בקשות, מכיוון שחששה שהנושא יפורש שלא כהלכה: "חששתי שאנשים יאהבו אותו כסמל לאהבה אסורה", כתבה בספר זיכרונותיה, "בזמן שאהבתי חיכתה שדלת המוות תפתח ותאחד את הצמד הבודד". אף שמריט הייתה כבר אמנית מוכרת, היא התכוונה לסיים את הקריירה המקצועית שלה לאחר חתונתה, אך חזרה לציור לאחר מות בעלה.
אף על פי שהייתה אמריקאית, Love Locked Out הוצג באקדמיה המלכותית בשנת 1890 והפך לציור הראשון על ידי אמנית שנרכשה עבור האוסף הלאומי הבריטי.
נשים באמנות

בשנת 1900 כתבה מריט כי היא חשה שהיא לא התמודדה עם האפליה הרבה בגלל המגדר שלה, וציינה את הלחצים החברתיים שעלולים לעכב את הקריירה של אמנית.
במהלך המאה ה-19 מספר לא מבוטל של נשים שהפכו לאמניות מצליחות ומשכילות, דבר נדיר לפני אותה תקופה, למעט כמה נשים כמו אנג'ליקה קאופמן ולואיז אליבת ויגה לה ברון (1755-1842).
האמניות המתעוררות בין הנשים, יצרו יצירות בפרספקטיבה שונה מזו של הגברים. הן אתגרו את מושג הנשים המוגבלות ויצרו ז'אנר של ציורים פרחוניים-נשיים, בהם "האמנית מיקמה אישה אחת או יותר בתפאורה של גן פרחים ותימרנה קומפוזיציה, צבע, מרקם וצורה כדי לגרום לנשים להיראות כמו פרחים ככל האפשר".
הגישה לא שימשה בזמן ציור דיוקנאות. צורת הייצוג הנשי שלה לא הוכרה ברובה על ידי חוקרי האמנות האמריקאים והחברה השמרנית שהתעלמו ממנה כתגובה לתנועת "האישה החדשה" שהתפתחה החל בסוף המאה ה -19. מריט יצרה ציורי פרחים-נשיים, וציינה סימבוליזם פרחי-נשי שנוצר על ידי אמנים גברים כמו צ'ארלס קורטני קורן ורוברט ריד.
מריט חיפשה גם טכניקות ונושאים מסורתיים יותר התואמים את מה שאמנים גברים עסקו באותה תקופה. כך היא לימדה את עצמה לעשות ליתוגרפיה והפיקה תחריט של השחקנית אלן טרי בתור אופליה של שקספיר.
הערות שוליים

↑  Clarke, Meaghan E. (2004). "Merritt, Anna Massey Lea (1844–1930)". Oxford Dictionary of National Biography (online ed.). Oxford University Press.
↑  Brian Stewart & Mervyn Cutten (1997). The Dictionary of Portrait Painters in Britain up to 1920. Antique Collectors' Club.
↑  United States Women Painters: 1893 Exposition--page 8, arcadiasystems.org
↑  "St Martins Church History and Murals"
↑  Tate, ‘Love Locked Out’, Anna Lea Merritt, 1890, Tate
↑  Annette Stott. "Floral Femininity: A Pictorial Definition".American Art. The University of Chicago Press. 6: 2 (Spring, 1992). p. 75.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007341889305171  BnF: cb11967645d (data)  GND: 13272488X  ISNI: 0000 0000 6641 5162  LCCN: n83162270  RKD: 55408  SNAC: w6cn74wr  SUDOC: 253202477  ULAN: 500028867  VIAF: 41848652   WorldCat (עם VIAF): 41848652 
אנה ליאה מריט, אהבה נעולה, 1890
אנה ליאה מריט, אופליה - תחריט, 1889
מקום שבעלי תשובה עומדין צדיקים גמורים אינם עומדין

מקום שבעלי תשובה עומדין צדיקים גמורים אינם עומדין היא אמרה ידועה שמקורה בתלמוד הבבלי, מסכת ברכות, ונאמרה על ידי רבי אבהו. פשוטה של האמרה: גדולה מעלתם של אנשים שחזרו בתשובה, על פני אנשים שהם צדיקים מלכתחילה, ולא חטאו.
רבי יוחנן חלק על דעתו של אבהו וגרס: ”כל הנביאים כולן לא נתנבאו אלא לבעלי תשובה, אבל צדיקים גמורים עליהם נאמר: 'עין לא ראתה אלהים זולתך'.”
המפרשים נתנו פירושים שונים למחלוקת זו שבין רבי אבהו ורבי יוחנן, אם כי בעברית המודרנית השתרשה היטב הגרסה של רבי אבהו.
כיום, אנשים שעברו את תהליך החזרה בתשובה נקראים בציבור הדתי בעלי תשובה
האמרה מקבילה לפסוק מן הבשורה על פי לוקס, שלפיו, ”שִׂמְחָה תִהְיֶה בַּשָּׁמַיִם עַל־חוֹטֵא אֶחָד אֲשֶׁר שָׁב יוֹתֵר מֵעַל־תִּשְׁעִים וְתִשְׁעָה צַדִּיקִים אֲשֶׁר לֹא־יִצְטָרְכוּ לִתְשׁוּבָה.”