stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פיליפ הראשון, דוכס אורליאן
צאצאיו > נישואים שניים

נישואיו לאליזבת שארלוטה, נסיכת הפפאלץ, בתם היחידה של קרל הראשון לודוויג, אלקטור פלטין, ואשתו בנפרד, שארלוט, דוכסית הסן-קאסל. לזוג נולדו 3 ילדים:
לואי אלכסנדר, דוכס ולואה (2 ביוני 1673 - 16 במרץ 1676) - נפטר בגיל שנתיים וחצי.
פיליפ השני, דוכס אורליאן (2 באוגוסט 1674 - 2 בדצמבר 1723) - נישא למארי אן דה בורבון, בתו של לואי הארבעה עשר. שימש כעוצר הכתר הצרפתי בתקופת לואי החמישה עשר.
אליזבת שארלוט, נסיכת אורליאן (‏13 בספטמבר 1676 - 23 בדצמבר 1744) - נישאה ללאופולד, דוכס לורן.
תוארי אבירותו, כינוייו וסמליו > תוארי אבירותו

אביר מסדר רוח הקודש.
אביר מסדר גיזת הזהב.
אביר מסדר סן-מישל.
תוארי אבירותו, כינוייו וסמליו > כינוייו

דוכס אנז'ו
מסייה (Monsieur)
תוארי אבירותו, כינוייו וסמליו > סמליו

שלט אצולה שכתר בראשו הכולל 3 פלר דה ליס ברקע כחול. שימש כסמל ממלכת צרפת לאחר 1376.
ראו גם

בית אורליאן
מלחמת הולנד
הערות שוליים

↑  Louisa Anthony, Footsteps to History: being an epitome of the histories of England and France, embracing the cotemporaneous periods from the fifth to the nineteenth century, Longman, 1853
↑  F. Velde, The French Royal Family: Titles and Customs, heraldica.org, ‏2005
1 2 3 4 5 6  Nancy Nichols Barker, Brother to the Sun King: Philippe, Duke of Orleans, Johns Hopkins University Press, 1989
1 2 3 4  Julia Mary Cartwright, Madame, a life of Henrietta, daughter of Charles I. and duchess of Orleans, London, Seeley and co, 1900
1 2 3  Fraser, Antonia, Love and Louis XIV; The Women in the Life of the Sun King, Anchor Books, London, 2006
↑  V. Sackville-West, Daughter of France: The Life of Anne Marie Louise d'Orléans, Duchesse de Montpensier, 1627-1693, La Grande Mademoiselle, Doubleday & Company, Inc, London, 1959
↑  Christine Pevitt, The Man Who Would Be King: The Life of Philippe d'Orléans, Regent of France, Phoenix, London, 1997
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007432364905171  PLWABN: 9810694321205606  BNE: XX1654060  BnF: cb11945197c (data)  GND: 118820206  ISNI: 0000 0001 1944 2608  LCCN: n88672582  NKC: jo2018997001  NTA: 074591908  SELIBR: 204885  SNAC: w6vd7p7s  SUDOC: 027402061  ULAN: 500373184  VcBA: 495/172798  VIAF: 2478821   WorldCat (עם VIAF): 2478821 
פיליפ כילד יחד עם אחיו הגדול, המלך לעתיד לואי ה-14, יושבים על כיסא המלכות.
פיליפ בטקס ההכתרה של אחיו, לואי הארבעה עשר, מלך צרפת, ב-1654.
אשתו הראשונה של פיליפ, הנרייטה אן, נסיכת אנגליה, ב-1660.
ציור קיר מ-1670 שהוזמן על ידי פיליפ הראשון, דוכס אורליאן, המתאר את משפחת המלוכה הצרפתית בלבוש קלאסי.
משמאל לימין : דודתו וחמותו של פיליפ, הנרייטה מריה, מלכת אנגליה, פיליפ בעצמו, בתו, מארי לואיז, אשתו, הנרייטה, אמו, המלכה אן, בנותיו של דודו גאסטון, אחיו, לואי הארבעה עשר, מלך צרפת; אחיינו, לואי, יורש העצר של צרפת, גיסתו, המלכה מריה תרזה עם בתה מארי תרז, מאדאם רויאל, אחיינו, פיליפ-שארל, דוכס אנז'ו והימנית ביותר היא בת דודו של פיליפ, אן, דוכסית מונפנסייה.
2 הילדים המצוירים בתמונה הקטנה הם ילדיהם של לואי ומריה תרזה שנפטרו.
אשתו השנייה של פיליפ, אליזבת שארלוט, נסיכת הפלטין עם שני ילדיה ב-1679.
שלט האצולה של פיליפ הראשון, דוכס אורליאן.
חטיפת נטשה קמפוש

נטשה קמפוש, 2019
נטשה קמפוש (בגרמנית: Natascha Kampusch, נולדה ב-17 בפברואר 1988) היא אזרחית אוסטרית אשר נחטפה ב-2 במרץ 1998 בהיותה ילדה בת עשר בדרכה לבית ספר, והוחזקה על ידי חוטפה וולפגנג פריקלופיל (Wolfgang Priklopil) כמעט שמונה שנים וחצי, עד שנמלטה ב-23 באוגוסט 2006.
החטיפה

החטיפה התרחשה ב-2 במרץ 1998. באותו הבוקר התחוללה מריבה בין נטשה לאמה. מאחר שיום זה הסתיים בחטיפה הועלתה סברה כי היעלמותה של הילדה קשורה למריבה עם האם. אביה של נטשה אף האשים את אשתו לשעבר כאחראית להיעלמותה של קמפוש, טענה שלאחר מכן הוא נאלץ להתנצל עליה.
בפועל, באותו יום הלכה קמפוש מבית מגוריה ברובע דונאוושטט לכיוון בית ספרה, אליו לא הגיעה באותו יום. עדי ראייה דיווחו כי ראו אותה נכנסת למכונית מסחרית לבנה, שאחוריה וחלונותיה שחורים והאותיות G או GF היו רשומות בלוח הרישוי של הרכב. חיפוש מאסיבי התנהל בכל האזור אך ללא תוצאות. מעל ל-700 כלי רכב אשר תאמו על פי העדויות את זה של החוטף נבדקו, כולל זו השייכת לחוטף ושהוחזקה בביתו בשטראסהוף שבצפון אוסטריה, כחצי שעה נסיעה במכונית מווינה. פריקלופיל טען שבאותו הבוקר של 2 במרץ 1998 הוא היה לבדו בביתו. חקירה מתקדמת נוספת בנושא לא הופנתה אליו כיוון שהמשטרה הסתפקה בהסבריו המשכנעים, ויתר על כן הוא היה חסר כל רישום פלילי.
השבי

קמפוש הוחזקה בחדר קטן שנבנה מתחת לאדמה, שהיה אטום עם שתי דלתות ודלת חזקה מפלדה.
במשך שנותיה הראשונות בשבי היא לא הורשתה לעזוב את המרחב הקטן שבו חיה. לאחר כמה שנים הורשתה קמפוש לעצב מחדש את החדר לפי העדפותיה, וכשגבר ביטחונו של פריקלופיל היא הורשתה להסתובב בגינתו (יוני 2005), וכמו כן בפברואר 2006, חצי שנה לפני בריחתה, אף יצאה עמו משטח הבית.
הבריחה

קמפוש הצליחה לברוח מביתו של פריקלופיל ב-23 באוגוסט 2006, תוך ניצול חוסר תשומת לב מצדו. היא הקישה בחלון ביתה של אישה מבוגרת, בעודה אומרת לה "אני נטשה קמפוש". האישה התקשרה מיד למשטרה, וקמפוש הועברה לתחנת המשטרה בעיירה דויטש ואגרם לצורך חקירה וזיהוי. הזיהוי הושלם על פי צלקת על גופה, דרכון עם שמה שנמצא בחדר החבוי שבו הוחזקה, ובנוסף גם על ידי דגימות DNA. בריאותה הפיזית הייתה תקינה אך המשקל נותר זהה למשקלה בעת חטיפתה. בנוסף גבהה ב-15 סנטימטרים. 
קמפוש ציינה לאחר בריחתה שפריקלופיל נהג בשבי להתעלל בה באלימות פיזית ומילולית.
פריקלופיל, שהבין שהמשטרה בעקבותיו לאחר גילוי בריחתה של קמפוש, התאבד באותו יום בכך שהשליך את עצמו על פסי רכבת הפרברים ליד תחנת נורדבאנהוף בווינה ורכבת שעברה דרסה אותו למוות.
ראו גם

חטיפת ג'ייסי לי דוגארד
3096 ימים - סרט דרמה גרמני מ-2013 המבוסס על מקרה החטיפה של נטשה קמפוש ועל ספרה.
לקריאה נוספת

נטשה קמפוש, 3096 ימים: כתבים מן המרתף, תרגם מאנגלית: גיא הרלינג, הוצאת כנרת, 2011
ביתו של וולפגנג פריקלופיל שבו הוחזקה נטשה קמפוש
שירות בתי הכלא של קנדה

| --- | --- |


המשרד הראשי של שירות בתי הכלא של קנדה באוטווה
 מידע כללי
 מדינה:  קנדה 
 סוכנות אם:  ביטחון הציבור של קנדה
 תאריך הקמה:  1978
 מטה מרכזי:  אוטווה 
 www.csc-scc.gc.ca
 
שירות בתי הכלא של קנדה (בצרפתית: Service correctionnel du Canada, באנגלית: Correctional Service of Canada), הידוע גם בשם שירות הכליאה של קנדה, הוא גוף פדרלי של ממשלת קנדה האחראי לכליאה ושיקום של מורשע פלילי שנידון לשנתיים מאסר או יותר. משרדי הסוכנות ממוקמים באוטווה, אונטריו.
שירות הכליאה של קנדה פועל מאז 1977, אך הוקם רשמית ב-10 באפריל 1979, לאחר שהמלכה אליזבת השנייה חתמה על אישור להקמת סוכנות חדשה לענייני כליאה. נציב השירות ממונה בהמלצת ראש הממשלה ובאישור המלכה. הנציב מדווח ישירות לשר ביטחון הציבור והמוכנות לשעת חירום והוא נותן דין וחשבון לציבור באמצעות הפרלמנט.
הנציבה הנוכחית אן קלי, שימשה כסגנית הנציב ומונתה לקראת פרישתו של דון הד בפברואר 2018.
רשימת נציבי השירות

אן קלי (2018–הווה)
דון הד (2008-2018)
קית' קולטר (2005–2008)
לוסי מק'לונג (2000–2005)
אולה אינגסטראפ (1996–2000)
ג'ון אדוורדס (1993–1996)
אולה אינגסטראפ (1988–1992)
ריאל ג'יי לבלנק (1985–1988)
דון יאומונאס (1979–1985)
האמנות הבינלאומיות החלות על השירות

מגילת האו"ם
ההכרזה האוניברסלית בדבר זכויות האדם
האמנה בדבר זכויות הילד
האמנה הבינלאומית בדבר זכויות אזרחיות ופוליטיות
האמנה הבינלאומית בדבר ביעור כל הצורות של אפליה גזעית
האמנה נגד עינויים ויחס אכזרי, לא אנושי או משפיל
כללי תקן המינימום לטיפול באסירים.
מוסדות הכליאה

מתקן באודן
מתקן דרמהלר
מתקן אדמונטון
מתקן אדמונטון לנשים
מתקן גראן קאש
מרכז גרירסון
מתקן Pê Sâkâstêw
מתקן פרייזר ואלי לנשים
מתקן פרנדייל
מתקן קנט
מתקן הריפוי Kwìkwèxwelhp
מתקן מטסקי
מתקן מישן
מתקן מאונטיין
המתקן הפסיפי/מרכז טיפול אזורי/מרכז הערכה וקבלה אזורי (RRAC)
מתקן ויליאם הד
מתקן רוקווד
מתקן סטוני מאונטיין
כלא אטלנטיק
בית הסוהר דורצ'סטר
מתקן ווסטמורלנד
מתקן נובה לנשים
מתקן ספרינגהיל
מתקן באת'
מתקן ביבר קריק
מתקן קולינס ביי
מתקן פנברוק (מוזג עם מתקן ביבר קריק ב-1 באפריל 2014)
מתקן פרונטנאק
מתקן גרנד ואלי לנשים
מתקן ג'ויסוויל
כלא קינגסטון (נסגר ב-2013)
מתקן מילהייבן
מתקן פיטסבורג
מרכז הטיפול האזורי (נסגר ב-2013)
מתקן וארקוורת'
מתקן ארצ'מבו
מתקן קואנסוויל
מתקן דונאקונה
מתקן דראמונד
מרכז הכשרה פדרלי
מתקן ז'ולייט לנשים
מתקן לה מקאסה
מתקן לקלרק (סגור מ-2013)
מתקן מונטה סנט פרנסואה
מתקן פורט קרטייה
מרכז קבלה אזורי
מתקן סן-אן-דס-פלן
מרכז הריפוי Okimaw Ohci
מרכז פסיכיאטרי אזורי
מתקן ריברבנד
הכלא הפדרלי ססקצ'ואן
בקרב מתקני השירות פועלים גם מה שמכונה "לשכות ריפוי" עבור עבריינים אבוריג'ינים.
ראו גם

לשכת בתי הכלא הפדרלית, המקבילה האמריקאית, האחראית לטיפול באסירים שהורשעו בפשעים פדרליים
שירות בתי הסוהר הפדרלי, המקבילה הרוסית
שירות בתי הסוהר, המקבילה הישראלית
הערות שוליים

↑  "About Us". Correctional Service of Canada. נבדק ב-2018-11-09.
↑  "Contact Us." Correctional Service of Canada. Retrieved on December 21, 2009. "National Headquarters: 340 Laurier Avenue West, Ottawa, Ontario K1A 0P9"
↑  Appointment of an Interim Commissioner of the Correctional Service of Canada
↑  "The Prime Minister announces a change in the senior ranks of the Public Service" (הודעה לעיתונות). PMO. 27 ביולי 2018. {{cite press release}}:  (עזרה)
↑  "Correctional Service of Canada". Correctional Service of Canada. נבדק ב-2011-07-18.
↑  "Healing Lodges For Aboriginal Federal Offenders." Correctional Service of Canada. Retrieved August 15, 2010.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011257511505171  ISNI: 0000 0001 2111 4881  LCCN: n93054352  SUDOC: 026363836  VIAF: 159368441   WorldCat (עם VIAF): 159368441 
דגל האו"ם
מרכז גרירסון, אדמונטון, אלברטה.
סטוני מאונטיין, מניטובה.
בית הסוהר דורצ'סטר בניו ברונסוויק.
מתקן קולינס ביי.
מיליציה (ברית המועצות)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  ברית המועצות 
 תחום שיפוט:  ברית המועצות ברית המועצות
 משרד אחראי:  משרד הפנים
 תאריך הקמה:  8 בנובמבר 1917
 סוכנות קודמת:  מחלקת המשטרה
 תאריך פירוק:  1 במרץ 2011
 סוכנות מחליפה:  משטרת הפדרציה הרוסית
 מטה מרכזי:  מוסקבה
 
מיליציה (ברוסית: милиция) היה שמה הרשמי של משטרת ברית המועצות וכן שמה של המשטרה הרוסית עד שנת 2011. "מיליציה" היה שמן של רוב המשטרות במדינות הסוציאליסטיות לשעבר: בולגריה, פולין, רומניה ויוגוסלביה.
כיום נותר מושג זה שמן של המשטרות בבלארוס, אוזבקיסטן, קירגיזסטן, וטג'יקיסטן.
היסטוריה

מיליציה הוא שמה של המשטרה הסובייטית אשר נוסדה בנובמבר 1917. במונח "מיליציה" הייתה כוונה לבדל את המשטרה החדשה מזו הצארית, שנקראה בפשטות "משטרה". השם נבע מרצונה של הממשלה הסובייטית לקרב את המשטרה אל העם, אף שהמונח "מיליציה" בכללותו מדבר על כוחות גרילה המתנגדים לשלטון ומקושרים לגורמים מהפכניים.
לאחר מהפכת פברואר, הז'נדרמריה הרוסית, מחלקת המשטרה והאוכרנה פורקו (על פי הנחיות מה-6 במרץ וה-10 במרץ 1917, בהתאמה) ובמקומן הוקמה "מיליציית הפועלים העממית" על פי הנחיות הממשלה הסובייטית מה-17 באפריל 1917. היה זה הצעד הראשון לפירוקה של המשטרה המקצועית וחוסר רצון באחזקת צבא והעברת תפקידי הצבא אל הפלוגות החמושות העממיות (אנרכיה). אולם המונח "מיליציה" היה לשם נרדף ברוסיה ושכנותיה כארגון לביטחון הציבור עד היום.
מהפכת אוקטובר שבאה אחר כך, שינתה גם את מערך "המיליציה העממית" ויצרה את "המיליציה של הפועלים והאיכרים" - שמה הרשמי של משטרת ברית המועצות, וכך נכתב למשל בהנחיה מן הנקוו"ד, ב-28 באוקטובר (10 בנובמבר על פי לוח השנה הגריגוריאני) 1917. לפיכך ה-10 בנובמבר נחשב מאז ליום המיליציה - חגה הרשמי של המשטרה הסובייטית והרוסית כיום. כך המשיכה המיליציה להתקיים ולשרוד את התפרקות ברית המועצות. בעגה הרוסית, שוטר נקרא "מיליציונר". ב-5 באוקטובר 1918 הוקמו יחידות פליליות לצורך חקירות פשעים. ב-13 באפריל 1922 יצאה צו המסדיר עבודה במיליצה של עובדי המשטרה וז'נדרמים מתקופת האימפריה הרוסית. בעקבות הצו פוטרו רבים מהמומחים שנקלטו מאז שנת 1918. בדצמבר 1932 במסגרת המיליציה הוקמו מחלקות להסדרת התנועה בערים הגדולות. בשנת 1935 הוקם מינהל פיקוח על הרכב המטפל בהסדרת התנועה, בדיקות רכב שנתיות והנפקת רישיונות נהיגה. במשך עשרות שנים מיליציה סובייטית הייתה שייכת לאותו משרד עם ארגוני הביטחון (צ'קה, ג.פ.ו, ק.ג.ב) כתוצאה מכך היה לה חשיבות משנית וחלוקת תקציבים הייתה בהתאם. בשנת 1959 הוחלט על הקמת המשמר העממי המתנדב שפעל בכפיפות למיליציה.
בשנת 1966 לשר הפנים מונה ניקולאי שצ'ולוקוב. הוא היה בתפקיד במשך 16 שנים ופעל רבות לשיפור תנאים מיליציונרים ושיפור האמצעים הטכניים העומדים ברשותם. במשך כל תקפות כהונתו הוא ניהל מאבקים קשים נגד יורי אנדרופוב. בסופו של דבר, כאשר אנדרופוב הגיע לשלטון, שצ'ולוקוב הואשם בשחיתות.
לאחר פיטורי שצ'ולוקב בראש הארגון הועמד וילאטי פדורצ'וק שבא משורות הק.ג.ב. תוך שנתיים (1982–1984) הוא פיטר מעל 90 אלף מיליציונרים.
בשנת 1988 הוקמו יחידות אומו"ן - יחידות הניידת למטרות מיוחדות. היחידות היו מיועדות להתמודדות עם פושעים מזוינים, אבטחת סדר במהלך הפגנות המוניות ודיכוי הפגנות לא מאושרות. תחילה הם הוקמו ב-12 ערים הגדולות.
הכשרת המיליציונרים הרוסיים

בתי ספר למיליציונרים הוקמו כבר בתחילת דרכה של המיליציה הסובייטית. בשנת 1922 כבר פעלו 48 בתי ספר בערים שונות. ב-7 בפברואר 1931 במוסקבה הוקם בית הספר הגבוה של מיליציה. הוא פועל עד היום תחת השם "אקדמיה של משרד הפנים". בהמשך הוקמו מכוני הכשרת קצונה בסנקט פטרבורג, מינסק (פועלת היום כאקדמיה של משרד הפנים הבלארוסי), קאזאן, אומסק, קייב (פועלת היום כאקדמיה של משרד הפנים האוקראיני), וולגוגרד, ניז'ני נובגורוד וקרגנדה (היום בקזחסטן). בנוסף לכך פעלו בית ספר לשוטים ומפקדים זוטרים.
ציוד ומכשור

בשנות ה-70, המיליציה הסובייטית הייתה מצוידת בניידות לאדה מתוצרת אווטוואז וניידות גא"ז (מפעל כלי הרכב של גורקי). בשנות ה-80 נכנסו לשירות גם ניידות מוסקביץ'. במהלך שנות ה-90 נכנסו לשירות ניידות וכלי רכב מתוצרת חוץ כמו טויוטה, אאודי, פורד, BMW ומספר רכבי לאדה.
ציוד ומכשור > חימוש

החל משנות ה-20 הנשק האישי היה אקדח TT ושימוש בו נמשך עד לשנות ה-70. החל משנת 1952 החל שימוש האקדח חדש מדגם מאקארוב PM. בנוסף לכך המיליציה הסובייטית נהגה להתחמש ברובי AK-47 (קלשניקוב).
דרגות

דרגות טרום קצונה
מיליציונר - מקבילה לחייל בצבא
יפרייטור
סרג'נט זוטר
סרג'נט
סרג'נט בכיר
סטרשינה
קצינים
לוטננט זוטר (בישראל דרגה המקבילה סגן-מפקח)
לוטננט (בישראל דרגה המקבילה מפקח משנה)
לוטננט בכיר (בישראל דרגה המקבילה מפקח)
קפיטן (בישראל דרגה המקבילה פקד)
מייג'ור (בישראל דרגה המקבילה רב-פקד)
לוטננט-קולונל (בישראל דרגה המקבילה סגן-ניצב)
קולונל (בישראל דרגה המקבילה ניצב משנה)
קומיסר מדרגה השלישית - הוחלפה לגנרל-מייג'ור בשנת 1973 (בישראל דרגה המקבילה תת-ניצב)
קומיסר מדרגה השנייה - הוחלפה לגנרל-לוטננט בשנת 1973 (בישראל דרגה המקבילה ניצב)
קומיסר מדרגה הראשונה -הוחלפה לגנרל-קולונל בשנת 1973 (בישראל דרגה המקבילה רב-ניצב)
מיליציה בתרבות הסובייטית

במשך התקופה הסובייטית נכתבו מספר ספרים וצולמו סרטים על המיליציה שהפכו ליסודות של התרבות הסובייטית. ביניהם ניתן לציין:
סדרת שירי ילדים "דוד סטיופה" (Дядя Стёпа) של סרגיי מיכלקוב.
סדרת ספרים של אחים ויינר
סדרת טלוויזיה "החקירה מנוהלת על ידי ידענים" (Следствие ведут знатоки) ‏ 22 פרקים שצולמו בשנים 1971–1989. שיר נושא הסדרה הפך להמנון הלא רשמי של המיליציה.
סדרת טלוויזיוה "מקום המפגש אינו ניתן לשינוי" (Место встречи изменить нельзя) עם ולדימיר ויסוצקי בתפקיד הראשי.
סדרה של 3 סרטים על מיליציונר אנסיקין עם מיכאיל ז'ארוב בתפקיד הראשי.
ראו גם

אם.וה.דה
משטרת הפדרציה הרוסית
הערות שוליים

↑  המיליציה פורקה ברוסיה ובמדינות נוספות, אך ממשיכה להתקיים כגוף שיטור במדינות כבלארוס, אוזבקיסטן, קירגיזסטן, וטג'יקיסטן
צוערים שוטרים סובייטים ("מיליציונרים"), 1917
שירות בתי הסוהר הממלכתי (קירגיזסטן)

| --- | --- |

 מידע כללי
 תחום שיפוט:  קירגיזסטן קירגיזסטן
 סוכנות אם:  ממשלת קירגיזסטן
 תאריך הקמה:  22 באוקטובר 2009
 מטה מרכזי:  רחוב איברהימוב 106, בישקק
 שמות קודמים:  מחלקת הכלא
 http://www.gsin.gov.kg
 
שירות בתי הסוהר הממלכתי של הרפובליקה הקירגיזית (בקירגיזית: Жазаларды Аткаруу Мамлекеттик Кызматы; ברוסית: Государственная Служба Исполнения Наказаний) הוא גוף ציבורי, של ממשלת הרפובליקה הקירגיזית האחראי על ניהול ואחזקת בית סוהר, מוסדות כליאה ומערכות המאסר של הרפובליקה כולה. הגוף אינו כפוף לאף משרד ממשלתי, אף על פי שהוא עובד בשיתוף פעולה הדוק עם משרד הפנים ומשרד המשפטים כדי להגן על המדינה. ראשי התיבות GSIN נובעים משם הארגון בשפה הרוסית והוא משתף פעולה עם המקבילה הרוסית, שירות בתי הסוהר הפדרלי (FSIN).
היסטוריה

גוף בתי הסוהר הראשון ברפובליקה הקירגיזית נוסד בשנת 1918, כאשר קומיסריון המשפטים העממי של רפובליקת טורקיסטן אישר להקים שלושה בתי סוהר ושני מחנות עבודה באזור. ב-1920, הוקם מחנה הריכוז הסובייטי הראשון בקירגיזיה ועוד כמה נוספים נפתחו מאוחר יותר בתקופת שלטונו של סטלין. כמה מאתרים אלה הופיעו במהלך הזמן הזה כדי לדכא את מתנגדי המשטר. במהלך המלחמה הפטריוטית הגדולה, אסירים ושבויי מלחמה הועברו לשם ממחנות ריכוז אחרים.
אחרי המלחמה, משנת 1954 עד 1969, מערך הכליאה ברפובליקה הובא תחת פיקוד המינהל הכללי למקומות מעצר שהיה כפוף למשרד הממשלתי להגנה וסדר וציבורי.
לקראת סופה של ברית המועצות, בין 1989 ל-1990, פרצו הפגנות ברחבי בתי הכלא השונים בברית המועצות בכלל ובקירגיזסטן בפרט, אלה דרשו שינויים שנועדו לשפר את רווחת האסירים. לאחר קבלת העצמאות הקירגיזית ב-1991, המחלקה שמרה על שמה כמינהל ממלכתי למתקני מעצר והובאה תחת פיקודו של שר הפנים.
בשנת 2002, משרד המשפטים לקח לידיו את הפיקוד על המחלקה, כמו גם את הפיקוח על כמויות גדולות של כוח אדם לשעבר. זאת כדי לספק ולהבטיח סביבה אנושית בתוך בתי הכלא ובקנה אחד עם דרישות התקינה הבינלאומית לתנאי מאסר.
ב-22 באוקטובר 2009, צו נשיאותי של נשיא קירגיזסטן, הורה על הקמת שירות בתי הסוהר הממלכתי כמחלקה עצמאית בממשלה שנועדה לפקח על בתי הסוהר, מוסדות כליאה וכוח האדם האחראי לאבטחתם. הצו אושרר מאוחר יותר גם בצו ממשלתי מ-18 בדצמבר באותה שנה והחלה בנייתם של מתחמי כליאה ועבודות של שדרוג תשתיות קיימות.
אחריות

האחריות של שירות בתי הסוהר, כוללת :
הבטחת ביצוע ויישום החלטות משפטיות בהתאם למשפט הפלילי והחקיקה
הבטחת מאסרו הנאות של חשוד, המואשם בביצוע עבירות ואסירים בכלא
הבטחת ההגנה על זכויות, חירויות והאינטרסים הלגיטימיים של האסירים והעצורים
הבטחת שלטון החוק וחוקיות המעשים של שירות בתי הסוהר, כמו גם טיפול בעצורים זמניים, הגנה על אסירים מורשעים כמו גם עובדים, אנשי צבא, פקידים ואזרחים הנמצאים במתחמי המאסר
הבטחת ההגנה על מתקני המאסר ובתי סוהר, כמו גם יחידות אחרות ומוסדות כליאה אחרים
הבטחת ליווי בטוח של אסירים ונאשמים, ליווי אזרחים קירגיזיים ואנשים חסרי אזרחות בשטח הרפובליקה הקירגיזית, כמו גם ליווי אזרחים זרים ואנשים חסרי אזרחות במקרה של הסגרה שלהם.
לסייע לסוכנויות אכיפת החוק ושאר סוכנויות הביטחון של הרפובליקה הקירגיזית כדי להבטיח את ביטחון הציבור והמשטר בעת מצב חירום.
אספקת הגנה משפטית וסוציאלית לעובדים וסגל בדימוס של השירות
ארגון הכשרה והסבה מקצועית של אנשי השירות בשיתוף פעולה עם מוסדות החינוך של הרפובליקה הקירגיזית ומדינות זרות
מבנה

שירות בתי הסוהר מחולק למספר חטיבות, אלה כוללים:
מטה ראשי
מחלקת להגנת מוסדות כליאה וליווי אסירים ושאנשים במעצר
מחלקת פיקוח בתי סוהר
לשכת תמיכה חברתית
שירות רפואי
מרכז שיקום "אטלנטיס"
מרכז שיקום והסתגלות חברתית של אסירים
מחלקת פנסיה
אגודת הספורט "סמטיי"
מרכז חינוכי
ביטאון "אומוט"
יחידת אומגה לפיזור מהומות
ראו גם

הוועדה הממלכתית לביטחון לאומי (קירגיזסטן)
שירות האבטחה הממלכתי של קירגיזסטן
הערות שוליים

↑  "History of GSIN of Kyrgyz Republic". 2018. אורכב מ-המקור ב-2018-11-19. נבדק ב-2018-11-05.
↑  "Комплекс "Ата-Бейит" переименовали в национальный историко-мемориальный". 2016-09-07. נבדק ב-2018-11-19.
↑  "Establishment of the State Penitentiary Service". 2018. אורכב מ-המקור ב-2018-11-01. נבדק ב-2018-11-05.
↑  "Положение о ГСИН". 2011-10-04. אורכב מ-המקור ב-2018-11-17. נבדק ב-2018-11-19.
↑  "Structure in side navigation bar". 2018. נבדק ב-2018-11-19.
מנדי ורדיגר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1959 (בן 66 בערך) ברוקלין, ניו יורק
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 סוגה:  מוזיקה חסידית
 צאצאים:  ישראל ורדיגר 
 
מנדי ורדיגר (נולד ב־1959) הוא זמר חסידי אמריקני.
ביוגרפיה

ורדיגר נולד בברוקלין וגדל בקראון הייטס לחזן דוד ורדיגר. בילדותו, היה סולן במקהלת הילדים של אביו. הוא למד בישיבה ובכולל, ובגיל 21 הצטרף לעסק של אביו, "אדרת רקורדס".
ורדיגר מתגורר בניו יורק שבארצות הברית, ומשמש כמנכ"ל חברת הפקת הדיסקים "אדרת" בניו יורק המתמחה בקלאסיקה חסידית.
נכון ל-2010 הוציא ורדיגר חמישה אלבומים. הוא אינו מופיע בציבור, למעט בחתונות של אדמו"רי חסידות גור. בבעלותו חנות תקליטים בלב השכונה היהודית "בורו פארק" שבניו יורק, ואתר אינטרנט המשדר מוזיקה יהודית 24 שעות ביממה, שישה ימים בשבוע.
אחיו מרדכי בן-דוד ובנו ישראל ורדיגר אף הם זמרים.
דיסקוגרפיה > אלבומים

חברים
חברים 2
אני הולך בשמחה
רבש"ע זכנו
תמיד בכל יום, 2010
דיסקוגרפיה > השתתפות באלבומים

שמחת החיים 10, אברומי ברקו, 2022
הערות שוליים

↑  Berger, Joseph (2010-07-20). "Bit by Electronic Bit, a Great Cantor Is Restored". The New York Times (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2019-07-22.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297089605171  LCCN: n2011076594  MusicBrainz: 16dfb8e9-fd67-4fff-9170-c23df618c5c4  VIAF: 208727666   WorldCat (עם VIAF): 208727666 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קני בורל

| --- | --- |

 לידה:  31 ביולי 1931 (בן 93) דטרויט, מישיגן, ארצות הברית
 שם לידה:  קנת' ארל בורל
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1951 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ויין, התיכון הטכני של קאס, Wayne State University College of Fine, Performing, and Communication Arts 
 עיסוק:  מוזיקאי, מלחין
 סוגה:  ג'אז, בלוז
 כלי נגינה:  גיטרה
 חברת תקליטים:  בלו נוט, ורב רקורדס, קולומביה רקורדס 
 שיתופי פעולה בולטים:  ג'ון קולטריין, ג'ימי סמית, פול צ'יימברס, קני קלארק
 פרסים והוקרה:  אמני הג'אז של NEA 
 
קני בורל (באנגלית: Kenny Burrell; נולד ב-31 ביולי 1931) הוא אחד המוזיקאים המוערכים ביותר בעולם הג'אז. בורל החל לפעול כבר ב-1951 ולא הפסיק את פעילותו, כגיטריסט ומלחין במגוון רחב של הקשרים מוזיקליים כגון סולו, הרכבים קטנים וגדולים ועד לתזמורות סימפוניות. הוא הקליט למעלה מ-97 אלבומים, ועוד מאות הקלטות עם אמנים אחרים. הוא הופיע והקליט עם כמה מהאמנים המשפיעים ביותר בג'אז כגון: דיוק אלינגטון, הרבי הנקוק, דיזי גילספי, מיילס דייוויס, ג'ון קולטריין, צ'ארלי פארקר, אוסקר פטיפורד, טוני בנט, בילי הולידיי, קווינסי ג'ונס, קולמן הוקינס, סאני רולינס, ג'ימי סמית, ארט בלייקי, נט קינג קול, ריי צ'ארלס, לואי ארמסטרונג ואחרים.
ביוגרפיה

בורל נולד בדטרויט, מישיגן למשפחה מוזיקלית. אמו הייתה זמרת בכנסייה ופסנתרנית, ואביו ניגן בבנג'ו וביוקולילי. המוזיקאים המשפיעים ביותר על בורל היו צ'ארלי כריסטיאן, ג'אנגו ריינהארדט ואוסקר מור.
הוא החל את דרכו המוזיקלית בגיל 12 וכמה שנים אחר כך, בשנת 1951, בהיותו סטודנט באוניברסיטה, הקליט את יצירותיו המשמעותיות הראשונות עם דיזי גילספי, ג'ון קולטריין, פרסי הית', ומילט ג'קסון. כבר בגיל צעיר, הפכו ענקי הג'אז בזמנו לעמיתים מוזיקליים עבורו. בורל הושפע גם מהם: פול צ'יימברס, טומי פלאנאגן, פרנק פוסטר, יוסף לטיף, בטי קרטר והאחים האנק, ת'אד ואלווין ג'ונס.
בורל נשאר בדטרויט עד שסיים את לימודיו ב"Wayne State University", ובשנת 1955 קיבל תואר BA במוזיקה ובתיאוריה. באותה תקופה גם למד גיטרה קלאסית אצל ג'וזף פאבה. סיבוב הופעות בן 6 חודשים עם אוסקר פטיפורד עזר לבורל לבסס את מעמדו ב"ניו יורק". בשנת 1956 עבר בורל מדטרויט לניו יורק, ומיד הפך לגיטריסט מבוקש. בורל הופיע בלמעלה מ-200 הקלטות גם כמוביל וגם כמלווה.
אותה שנה גם נחשבת לאחת השנים החשובות והמצליחות ביותר של בורל שבה הוציא את האלבום הראשון שלו "Introducing Kenny Burrell", ועוד כמה אלבומים מהחשובים בקריירה שלו כמו "All Night Long ,All Day Long". בורל אף הקליט מספר הקלטות חשובות עם אמנים כגון ג'ון קולטריין, פול צ'יימברס, קני קלארק ואחרים.
אלבום חשוב נוסף של בורל, Midnight Blue, יצא לאור בשנת 1963, ובשנת 1964 יצא עוד אלבום חשוב  Guitar Forms והיה ראשון לרצף הקלטות תזמורתיות עבור חברת ורב. בין השנים 1963-1970 המשיך קני לעבוד באולפנים של ניו יורק עם אמנים כגון האנק ג'ונס ואילינוי ג'אקט.
בתחילת שנות ה-70, עבר בורל לקליפורניה והתחיל ללמד ולהוביל סמינרים שבדרך כלל התמקדו במוזיקה של דיוק אלינגטון. בשנת 1975, הקליט בורל תקליט מחווה לאלינגטון-"Ellington Is Forever". בורל היה ידוע לא רק בגלל היצירתיות ההרמונית והליריות שלו, אלא גם בגלל היותו מלחין מוערך. יצירותיו בוצעו והוקלטו על ידי אמנים חשובים רבים, כגון ריי בראון, ג'ימי סמית,, גרובר וושינגטון, ג'ון קולטריין, ג'וּן כריסטי, פרנק ווס וסטיבי ריי ווהן. הקטע "Dear Ella", שבוצע על ידי די די ברידג'ווטר,, זכה בשנת 1988 בפרס גראמי. מתחילת הקריירה שלו בורל  הוא פיתח סגנון וצליל ייחודיים בנגינתו ותואר כנגן סגנונות שונים כגון בלוז ובי בופ. וגם בערבוב של שניהם.
בורל הוכיח את עצמו גם כסוליסט גדול, אך הוא העדיף סגנון עדין ומלודי יותר של נגינה. אותו סגנון נשקף בשתיים מהקלטותיו הראשונות של בורל, שהצביעו על דרך לסגנון שבו ישתמש בורל במשך כל הקריירה שלו. אותן שתי הקלטות - "Autumn In New York", (פתיחה ו-32 התיבות הראשונות), ( Blue Lights (1958 ו (Night at The Village Vanguard (1959, הוקלטו באמצעות גיטרה, בס ותופים. פורמט כזה של אנסמבל לא היה חדש ב-1958, הווארד רוברטס וג'ים הול השתמשו בו בהצלחה עוד ב-1953, אך הסגנון שבורל הוסיף לו, הפך את אותו הרכב לשם נרדף עבורו, ולפעמים אפילו נחשב לטריו גיטרה הטוב שקיים. רבים חשו שהקלטות של הטריו הן הטובות ביותר בקריירה של בורל.
קני בורל זכה בפרסים רבים והערכות והשפיע רבות על גיטריסטים אחרים כגון: בי בי קינג, ג'ורג' בנסון, ג'ימי הנדריקס ופט מתיני.