stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מישל רנדולף
קריירה

רנדולף חתמה עם הסוכנות וילהלמינה מודלס ב-2016 והחלה את הקריירה שלה בהופעה בתוכנית הריאליטי "Young Once". היא הופיעה בנספר סרטים בתקציב נמוך עד שהגיע התפקיד שפרסם אותה בשנת 2022 בתור אליזבת סטפורד בסדרה "1923" של טיילור שרידן. בשנת 2024 היא קיבלה תפקיד בסדרה "לנדמן" (אנ') אף היא של שרידן בתור איינסלי נוריס, בתו של טומי נוריס (בילי בוב תורנטון).
פילמוגרפיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2017 | House of the Witch | רייצ'ל | סרט טלוויזיה |
| 2018 | A Snow White Christmas | בלנקה סנואו | סרט טלוויזיה |
| 2019 | 5 Years Apart | ברי |  |
| 2021 | The Resort | ברי |  |
| 2022–הווה | 1923 | אליזבת סטרפורד | תפקיד ראשי |
| 2024 | The Throwback | שיאה |  |
| 2024–2025 | לנדמן (אנ') | איינסלי נוריס | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
הערות שוליים

↑  Strause, Jackie (2024-12-22). "Michelle Randolph Has Seen the Reactions to Her 'Landman' Character: "It's Sparking Conversation"" (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2025-01-06.
↑  Dukes, Billy (2024-12-23). "Who Is Michelle Randolph? 'Landman,' '1923' Star + Her Famous Sister". Taste of Country (באנגלית). נבדק ב-2025-01-13.
↑  Roth, Jaclyn (2023-02-24). "'1923' Star Michelle Randolph Is Riding the Wave". Grazia USA (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2025-01-13.
↑  Dukes, Billy (2024-12-23). "Who Is Michelle Randolph? 'Landman,' '1923' Star + Her Famous Sister". Taste of Country (באנגלית). נבדק ב-2025-01-06.
↑  Sullivan, Corinne (2024-12-09). "'Landman' Star Michelle Randolph Has a Shocking 'Bachelor' Connection". Yahoo Entertainment (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2025-01-13.
↑  Garcia, Brayden (23 בדצמבר 2024). "'Landman' star Michelle Randolph on reuniting with Taylor Sheridan on Fort Worth series". Fort Worth Star-Telegram. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Rice, Lynette (2025-01-12). "'Landman' Star Michelle Randolph On Playing Billy Bob Thornton's Daughter & Entertaining The Old Folks With Her MILF Mom". Deadline Hollywood (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2025-01-13.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1266808515  LCCN: no2023119719  SUDOC: 272467766  VIAF: 19169920410358172104   WorldCat (עם VIAF): 19169920410358172104
ז'אק אסיאו

| --- | --- |

 לידה:  9 בינואר 1896 דופניצה, נסיכות בולגריה נסיכות בולגריה 
 פטירה:  27 באוקטובר 1982 (בגיל 86) ניו יורק סיטי ארצות הברית ארצות הברית 
 מדינה:  ממלכת בולגריה ממלכת בולגריה, ארצות הברית ארצות הברית
 ידוע בשל:  היותו תעשיין, טייקון, פילנתרופ, מראשי ענף הטבק בבולגריה, ייבואן מכוניות, הקים את בית הקולנוע הראשון בבולגריה "סינמה רויאל". בתקופת השואה בבולגריה לחם להצלת יהודי בולגריה באמצעות קשריו עם הממשל בארצות הברית.
 השכלה:  אוניברסיטת סופיה  אוניברסיטת וינה 
 תקופת הפעילות:  מ-1919 
 
מבנה בית הקולנוע "סינמה רויאל" אשר הפך לימים ל"תיאטרון הצבא הבולגרי" בסופיה
האנדרטה לזכר הנופלים היהודים מדופניצה במלחמות הבלקן ובמלחמת העולם הראשונה. את האנדרטה המקורית מימן אסיאו.
ז'אק חיים אסיאו וגם אסיאוב (בבולגרית: Жак Хаим Асео וגם Жак Хаим Асеов; ‏9 בינואר 1896, דופניצה, נסיכות בולגריה – 27 באוקטובר 1982, ניו יורק סיטי, ארצות הברית) היה איש עסקים, יזם, נדבן, כלכלן ומשפטן יהודי–בולגרי שפעל בבולגריה ובארצות הברית. בתקופת מלחמת העולם השנייה ניהל ומימן פעילות ענפה להצלת יהודי בולגריה מגירוש למחנות ההשמדה וסייע להעלאת יהודים לארץ ישראל.
קורות חיים > ראשית חייו והקריירה בבולגריה

משפחת אסיאו נמנית עם מגורשי ספרד שהתיישבו בסלוניקי. לאורך השנים צברה המשפחה מעמד כלכלי איתן והייתה בעלת מכרות כרום, מפעלי טקסטיל ונכסי נדל"ן, ובניה התיישבו בערים נוספות באזור יוון. לאחר מלחמת העצמאות היוונית התחולל פרץ אנטישמיות ביוון ובערים בעלות אוכלוסייה יוונית כגון סלוניקי, ורבים מבני משפחת אסיאו היגרו לאזורי בולגריה ומקדוניה, אזורים שהיו נתונים עדיין לשליטת העות'מאנים ונחשבו בטוחים ויציבים בעת ההיא.
ז'אק אסיאו נולד בדופניצה (הסמוכה במאה ה-21 לגבול עם מקדוניה הצפונית) למשפחה עשירה שצברה את הונה מעסקי הטבק. הוא רכש השכלה תיכונית בקיוסטנדיל ובהמשך למד משפטים באוניברסיטת סופיה, והמשיך לתארים מתקדמים בכלכלה ובמשפטים באוניברסיטת וינה. לאחר מות אביו חיים, ירש את מפעל הטבק "פרננדז" אשר בבעלותו והחל לשווק בבולגריה סיגריות עם המותג "אסיאוב".
ב-1926 הפך לסוכן הרשמי בבולגריה של חברת הטבק הגרמנית רימטסמה (אנ'). אסיאוב ואחיו אוריאל הקימו את חברת הטבק הגדולה בבולגריה "בלקן-טבק" (בבולגרית: Балкантабаkъ) ולה סניפים בסופיה, דופניצה, פלובדיב, קיוסטנדיל וחסקובו. אסיאו נחשב לאחד המעסיקים הראשונים בבולגריה שהעניק לעובדיו זכויות סוציאליות ודאג לרווחתם. בהמשך היה הסוכן הראשון בבולגריה של ג'נרל מוטורס וייבא לראשונה מכונית ביואיק לבולגריה. הצלחתו בעסקים הפכה אותו לטייקון בבולגריה, והוא הפך גם לפילנתרופ. אסיאו היה הבעלים של העיתון הנפוץ "סלובו" (בבולגרית: "Слово"), וייסד את ארגון העיתונאים בבולגריה. הוא הקים את בית הקולנוע "סינמה רויאל", וסייע במימון הקמת התחנה המטאורולוגית הראשונה בבולגריה על הר מוסלה (בול'), מימן את הקמתם של מרכז קהילתי ובית יתומים, את האנדרטה לזכר הנופלים היהודים במלחמות הבלקן ובמלחמת העולם הראשונה, וקרן סיוע לנזקקים בדופניצה, ואת הקמתו של מרכז מבקרים בגינה המרכזית של סופיה (אנ'). אסיאו תרם להקמת סכר בכפר סאמוראנובו (אנ'), מימן בניית דרך סלולה לפועלי הכפר, ותרם 300 אלף לבות לרכישת ספרי לימוד לילדי הכפר. לאות הוקרה נקרא הסכר שנבנה על שמו.
השפל הגדול פגע גם בעסקיו של אסיאו. בנוסף, ב-1934 התחוללה הפיכת הליגה הצבאית בבולגריה, והממשל החדש של קימון גאורגייב פעל בגישת המדינתיות ומפעלי טבק הולאמו. במקביל, ככל שבולגריה העמיקה את קשריה עם גרמניה הנאצית התגברה האנטישמיות הממוסדת בממלכה. אסיאו מכר חלק מנכסיו והיגר לארצות הברית.
קורות חיים > אירועי מלחמת העולם השנייה

בשלהי שנות ה-30 של המאה ה-20 וראשית שנות ה-40, בגבור רדיפות היהודים הממוסדות בבולגריה, העניק אסיאו סיוע בסך 500 לבות לכל עולה בעל סרטיפיקט מבולגריה לישראל, סכום שהיווה כשליש מהוצאות המסע לארץ ישראל. אסיאו סייע בעקיפין להגירת יהודים מבולגריה באמצעות השגת דרכונים, ויזות ופטור משירות צבאי. כן עמד בעקיפין בקשר עם אנשי המוסד לעלייה ב' לצורך בחירת נציג מטעם המוסד לארגון העלייה מבולגריה.
באוקטובר 1942 הקים ז'אק אסיאו בארצות הברית את "הוועד להצלת יהודי בולגריה" וכיהן כנשיאו. הוועד הפעיל לחץ על הממשל בארצות הברית להתערב מול ממשלת בולגריה להפסקת רדיפות היהודים, למניעת גירושם למחנות ההשמדה, ולמתן אשרות יציאה מבולגריה. הוועד פעל ביחד עם ההסתדרות הציונית הדסה כדי להביא לעלייתם של ילדים ובני נוער מבולגריה לישראל. אסיאו פעל מול הקונגרס היהודי העולמי כדי שיופעל לחץ על ממשלת בולגריה. בעקבות פועלו, שידרו במאי 1943 תחנות רדיו מניו יורק, לונדון, קהיר ובארי שלוש פעמים ביום בבולגרית "מסרים" שהופנו לעם הבולגרי ולממשלת בולגריה בדבר אחריותם לרדיפות יהודים והצורך בביטול החוקים האנטי-יהודיים שאין להם סליחה ומחילה. עוד צוין בשידורים כי נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט הכריז שהתנהגות הארצות הכבושות וחברות הציר כלפי המיעוט היהודי תובא בחשבון לאחר סיום המלחמה, ולא תתקבל כל הצדקה להתנהגות בלתי אנושית כלפי המיעוט היהודי.
אסיאו פעל והשיג שליחת מחאות חריפות לממשלת בולגריה מטעם ארגונים בולגריים ומקדוניים בארצות הברית ובאמריקה הלטינית, שאף פנו לאפיפיור בבקשת עזרה. ביולי 1943 הודיע הממשל בארצות הברית לאסיאו שהם "ערים למצב המדאיג של הקהילות היהודיות בבולגריה, ושננקטו כל הצעדים האפשריים". בהמשך, הודיע לו הרב מרקוס אהרנפרייז משוודיה, אשר כיהן בשעתו כרב הראשי של יהודי בולגריה, כי מצב היהודים אזרחי בולגריה המתגוררים בשטחה "פחות מדאיג".
מותו והנצחתו

ז'אק אסיאו נפטר בניו יורק ב-1982 והוא בן 86. היה חבר הבונים החופשיים ורוטרי. ב-1962 הוקם בראשון לציון במימונו של ז'אק אסיאו בית אבות ליוצאי בולגריה והוא נקרא על שמו.
לקריאה נוספת

לאה כהן, נשות קולנוע רויאל, סופיה, 2019 (בבולגרית)
ביאורים

↑  לעניין תעתוק שם המשפחה לעברית ראו לדוגמה צילום המצבה להלן: קובץ:RachamimAseo gravestone.jpg, וכן המקורות העבריים המצורפים לערך כהערות שוליים.
↑  הסיומת "אוב" הוספה לשם המשפחה כדי לייצר קונוטצייה בולגרית-סלאבית.
הערות שוליים

↑  ג'ני לבל, גאות ושבר, פרקים בתולדות יהודי מקדוניה הווארדארית, הוצאת ועד עדות הספרדים ועדות המזרח בירושלים, ירושלים, 1986, עמוד 132.
1 2  רומיאנה קישקינה, אסיאוב נגד פוצ'קאנוב, באתר kamerton.news (בבולגרית).
↑  Jacky Comforty, Martha Aladjem Bloomfield, The Stolen Narrative of the Bulgarian Jews and the Holocaust, Rowman & Littlefield, 2021, ISBN 9781793632913, page 69.
↑  Jacky Comforty, Martha Aladjem Bloomfield, The Stolen Narrative of the Bulgarian Jews and the Holocaust, page 102.
↑  שלמה שאלתיאל, מארץ הולדת למולדת, עלייה והעפלה מבולגריה ודרכה בשנים 1939 – 1949, הוצאת עם עובד, 2004, עמוד 62.
↑  שלמה שאלתיאל, מארץ הולדת למולדת, עמוד 116.
↑  חיים קשלס, קורות יהודי בולגריה, כרך ג'–תקופת השואה, הוצאת דבר, תל אביב, 1969 עמודים 194–196.
↑  בית האבות על שם ז'אק חיים אסיאוב, באתר bulgari.org.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012935173505171
מגדל המים (נגבה)

| --- | --- |

מגדל המים לאחר שנוקב במערכה על נגבה
 מידע כללי
 סוג:  מגדל מים
 שימוש:  אגירת מים, תצפית על האזור
 כתובת:  המוזיאון הפתוח בנגבה 
 מיקום:  נגבה
 מדינה:  ישראל
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  12 ביולי 1939 – 13 ביולי 1939 (יומיים)
 חומרי בנייה:  בטון
 אדריכל:  אלכסנדר בסין
 מידע טכני
 קיבולת:  100 מ"ק
 
 קואורדינטות:  31°39′43″N 34°41′01″E﻿ / ﻿31.662072167415°N 34.683698156198°E﻿ / 31.662072167415; 34.683698156198
  (למפת השפלה מוגדלת) מגדל המים(למפת השפלה רגילה) מגדל המים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מגדל המים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מגדל המים
 
מגדל המים מזווית אחרת
מגדל המים בנגבה היה מכל אגירת מים ומגדל תצפית ואיתות. המגדל נבנה ב-12 ביולי 1939. בעת מלחמת העצמאות כחלק מהמערכה על נגבה, המגדל שימש כמגדל תצפית ואגירת מים ונוקב על ידי פגזי טנקים מצרים על מנת שלא יוכלו לאגור בו מים יותר. כיום המגדל הוא חלק מהמוזיאון בקיבוץ נגבה. המכל על גבי המגדל היה בעל קיבולת המוערכת כ-100 מ"ק ואדריכל המכל היה אלכסנדר בסין שנשלח מטעם חברת סולל בונה.
הקמת המגדל

נגבה, כשמה כן היא, ממוקמת באזור צחיח ויבש בו לו ניתן להתקיים בלי מים. לפני הקמת היישוב נראה היה כי לא ניתן ליישב את האזור ולהקים בו משק חקלאי ללא מים. לכן, טרם הקמת המגדל, משאית שמשה לשינוע מים לישובי האזור, ביניהם באר טוביה. לאחר הקמתו, המשאית גם שמשה על מנת לשנע מים אל המגדל בכל בוקר.
המגדל במערכה על נגבה

לאחר שהבריטים עזבו את ארץ ישראל, הם מסרו את אזור מצודת יואב לידי המצרים, דבר שאפשר להם שליטה על כל האזור שליד קיבוץ נגבה. במהלך הפלישה הגדולה המצרית במלחמת העצמאות, בתי הקיבוץ וכן מגדל המים הופצצו רבות על ידי הצבא המצרי.
במהלך ההפגזה הראשונה שבוצעה על הקיבוץ נגבה על ידי תותחי 25 ליטראות, נפגע מגדל המים לראשונה על ידי אחד הפגזים. הפגזים שוגרו מסוללות שהוצבו ליד מג'דל (אשקלון של ימינו) ופאלוג'ה. המגדל שימש כעמדת תצפית ולכן היה יעד עיקרי להפגזה. במהלך ההפגזה המגדל נפגע מכ-150 פגזים.
במהלך המלחמה המגדל שימש כבעל משמעות סמלית והיה סמל לזיהוי הקיבוץ נגבה.
היא לא ראתה כלום... היא ידעה שזו נגבה, הלום קרב, תחת התקפה, מגדל המים (של נגבה) עדיין עומד
לאחר המלחמה

לאחר המלחמה דנו חברי הקיבוץ ומומחים בשאלה האם לשקם את מגדל המים או לא. כמו כן, היה צורך במגדל המים שכן הוא שימש כמקור אספקת מים ליישוב. בשנת 1949 התקבלה החלטה לא לשקם את המגדל.
על פי הצעת המוסדות, תישאר בריכת המים הקודמת לעמוד נקובה, וייעשו בה רק כמה תיקונים כדי להבטיחה ממפולת - לזכרון תעמוד - לזכר הקרבות על ביתנו ומפלתו של האויב. בפינה שליד חדר האוכל נורתה כבר אבן הפינה לבריכה חדשה
על פי הציטוט נראה כי הוחלט לא לשקם את מגדל המים, אלא רק לערוך בו תיקונים שונים על מנת לשמר בו, כיוון שלאחר ההפגזות הוא נותר מט ליפול. כמו כן נראה כי הוחלט להשתמש במגדל כאתר זיכרון ולהחליף את השימוש במגדל כמקום אספקת מים במקום אחר ליד חדר האוכל. בתחילת הציטוט מצוין שמדובר ב"החלטת המוסדות", ככל הנראה התוספת הזו נאמרה על מנת להדגיש את הפער בין חברי הקיבוץ לבין המוסדות. חברי הקיבוץ היו מעוניינים לשקם את מגדל המים, או לחלופין - לבנות חדש, על מנת שיהיה לקיבוץ מקור אספקת מים. ואילו המוסדות היו מעוניינים להפוך את המגדל שנהרס במלחמת העצמאות לאתר זיכרון.
העיסוק במגדל המים והסוגיה לשחזר אותו נדונה לא רק בנגבה. בחורף 1949 ילדה צעירה מקיבוץ אחר שלחה לילדים בקיבוץ השכן יד מרדכי את המכתב הבא:
אנו קוראים על הסיפור שלכם. אנחנו רוצים לדעת האם הוא נכון במדויק ואם מגדל המים עדיין הרוס או שבניתם מגדל חדש
כיום המגדל משתמש כאתר הנצחה תיירותי ונמצא במוזיאון הפתוח שבנגבה.
הערות שוליים

↑  Water towers: a study in the cultural geographies of Zionist mythology, עמוד 19
1 2 3  mynet - ניצחון הרוח, סיפור קצר
1 2  מגדל המים בקיבוץ נגבה - מפה
↑  מסלול טיול בנגבה - קק"ל
↑  מתוך כיצד נלכדה המצודה - כיבוש משטרת עיראק סואידן במלחמת העצמאות באתר יד לשריון.
1 2 3  בצלאל - מגדלי מים בנוף הזיכרון
↑  בר יוסף, נגבה:חומה ומגן, הוצאת צה"ל, עמוד 9
↑  Water towers: a study in the cultural geographies of Zionist mythology, עמוד 11
1 2  Water towers: a study in the cultural geographies of Zionist mythology, עמוד 12
אקטיון

| --- | --- |

 תרבות:  מיתולוגיה יוונית 
 אב:  אריסטיוס 
 אם:  אוטונואה 
 אחים:  Nysa, מקריס 
 
דיאנה ואקטיון מאת טיציאן.
אקטיון (ביוונית: ακταιον) הוא צייד ידוע מהמיתולוגיה היוונית. הוא נולד בתבאי לאל אריסטיוס ולאוטונואה, בתו של קדמוס מייסד העיר האגדי.
אקטיון מוכר מהמיתוס המתאר את נסיבות מותו; לאחר שהרגיז את האלה ארטמיס, עונשו היה שהוא ניצוד על ידי כלבי הציד שלו עצמו. בעקבות הופעת המיתוס ביצירה מטמורפוזות של אובידיוס הוא מזוהה בעיקר בגרסתו הרומית עם האלה דיאנה.
המיתוס

אקטיון נולד לאריסטיוס ואוטונואה בבויאוטיה. הוא גדל והתחנך אצל הקנטאור כיירון, בדומה לאביו, ולמד אצלו את מלאכת הציד.
המיתוס > המיתוס בגרסת אובידיוס

אקטיון יצא לצוד עם רעיו בבויאוטיה. באותו אזור נהגה האלה דיאנה להתרחץ במעיין כאשר הייתה שבה ממסעות ציד. יום אחד, תעה אקטיון בדרכו והגורל הביאו אל המעיין; בנות לווייתה של האלה ניסו להסתיר, אך אקטיון ראה בטעות את גופה העירום. דיאנה המובכת הייתה רחוקה מידי מאשפת החצים שלה; היא התיזה עליו מים ובכך הפכה אותו לאייל. הוא ברח ובהגיעו לפלג מים הביט בבבואתו ורצה לקונן על שאירע לו, אך קול לא יצא יותר מפיו. אקטיון גילה שהפך כולו לאייל ורק בינת בן-אנוש נותרה לו. בשלב זה, כלבי הציד של אקטיון מרגישים בנוכחותו של האייל ומתחיל מרדף. הוא מנסה לומר להם שהוא אקטיון אדונם, אך שום קול לא יוצא. הכלבים משיגים אותו ובעידוד רעיו הציידים קורעים את גופו לגזרים.
נאמר שרק לאחר שמת אקטיון מפצעיו שכך זעמה של דיאנה.
המיתוס > גרסאות ואזכורים נוספים

בכל הגרסאות השונות של המיתוס קיים המוטיב של כלבי הציד שצדים את הציד. אולם הסיבה לעונשו של אקטיון משתנה בין המקורות השונים. למשל, במחזה "הבאקכות" מאת אוריפידס נאמר שאקטיון התרברב בכישרונו כציד טוב יותר מארטמיס. דוגמה נוספת היא אצל אפולודורוס, שמזכיר מסורת נוספת לפיה אקטיון חשק בדודתו סמלה, וזאוס העניש אותו מכיוון שחיזר אחריה בעצמו (ובהמשך אף הביא עמה את בנם האל דיוניסוס).
אפולודורוס אף מוסיף שלאחר מותו של אקטיון, כלביו שבו למערה של כיירון וחיפשו את אדונם. כדי לתת לכלבים מנוח יוצר כיירון פסל בדמותו של אקטיון וגורם לכלבים לחשוב כי זהו אדונם.
מסופר שלאחר מותו של אקטיון חיפשו הוריו את גופתו מכיוון שלא ידעו מה עלה בגורל בנם שנעלם. רוחו של אקטיון אז הופיע לפני אריסטיוס אביו וסיפרה לו שעליו לחפש גופה של אייל. אריסטיוס מצא את גופת בנו בדמות האייל וקבר אותה כראוי.
המיתוס מוזכר במזמור החמישי של קאלימאכוס: "רחיצתה של פאלאס". המזמור מספר את המיתוס על הנביא טירסיאס, שאיבד את מאור עיניו לאחר שראה בטעות את האלה אתנה מתרחצת. אמו של טירסיאס, הנימפה כריקלו, מתלוננת על גורלו את בנה. אתנה משיבה לנימפה דברי תוכחה ואומרת לה שעליה להודות שקיבלה בחזרה את בנה עיוור, כאשר אוטונואה אמו של אקטיון נאלצה להתפלל למצוא את עצמותיו לאחר שזה ראה בטעות אלה במערומיה.
ייצוגים באמנות

הצייר טיציאן מהמאה ה-16 צייר שתי יצירות על המיתוס: "מותו של אקטיון" ו"אקטיון ודיאנה".
ישנה אופרה פסטורלית בשם "אקטיון" מאת המלחין מארק-אנטואן שרפנטייה.
בפואמה "אדוניס" מאת המשורר האיטלקי ג'מבטיסטה מרינו הדמות הראשית צופה בהצגה המתארת את המיתוס של אקטיון. פרט זה מטרים את מותה של הדמות בעת מסע ציד.
המיתוס מופיע באופרה "אורפאוס בשאול" מאת ז'אק אופנבך. בגרסה זו אקטיון ודיאנה מתאהבים, ויופיטר הופך את אקטיון לאייל בשביל לשמור על בתוליה של האלה.
הסיפור הוא אחד מ-24 הסיפורים להם כתב טד יוז גרסה בתרגומו לסיפורי אובידיוס.
בספר "המלכה מרגו" מאת אלכסנדר דיומא האב ישנו מלך חובב ציד שלכלבו קרא דיומא "אקטיון".
במחזה "הלילה השנים עשר" מאת שייקספיר, אורסינו מתאר את אהבתו לאוליביה על ידי אזכור של המיתוס של אקטיון:
הוֹי, בּוֹ בַיּוֹם רָאִיתִי אֶת אוֹלִיבְיָה,
אָמַרְתִּי: הָאֲוִיר נִטְהַר בְּהֶבְלָהּ.
וּבְרֶגַע זֶה אֲנִי לִצְבִי הָפַכְתִּי,
תַּאֲווֹתַי כָּאַכְזָרִים כַּכְּלָבִים
מֵאָז דּוֹלְקוֹת אוֹתִי.
ראו גם

ארטמיס
דיאנה (מיתולוגיה)
הערות שוליים

↑  פסאודו-אפולודורוס, ביבליותקה. 4.3.3.
↑  נונוס, דיוניסיאקה. ספר 5.
↑  מזמור V, קאלימאכוס.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007407727605171  PLWABN: 9810570704905606  BnF: cb123360319 (data)  GND: 118647504  LCCN: nb2016013948  SUDOC: 032304943  VIAF: 62342124   WorldCat (עם VIAF): 62342124 
אקטיון נלחם בכלביו
אקטיון מותקף על ידי כלבי הצייד שלו בפרסקו בבית אוטאביו קוורטיונה בפומפיי
פסל המציג את סצנת מותו של אקטיון
פסל אקטיון בביצוע איוואן מרטוס במזרקת הפסלים הגדולה של פטרהוף
מרדכי זייץ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 באוקטובר 1978 (בן 46) ישראל
 מקום מגורים:  צפון תל אביב
 פעילות בולטת:  ניהול תיקי השקעות
 ידוע בשל:  חשד למעורבות בהונאת פונזי במיליוני שקלים
 עיסוק:  לשעבר מנכ"ל ובעלים של גרניט ניהול תיקים
 
מרדכי (מוטי) זייץ (נולד ב-30 באוקטובר 1978) הוא מנהל השקעות ישראלי לשעבר שרישיונו נשלל ממנו על ידי רשות שוק ההון. זייץ היה הבעלים של חברת גרניט ניהול תיקים. הוא התפרסם בעקבות מעורבותו בפרשת הונאה רחבת היקף. הוא נחשד בביצוע הונאת פונזי בהיקף של מיליוני שקלים, אשר פגעה בעשרות לקוחות. הוא הצטרף לקטגוריית הפשעים הכלכליים, עבירות מס, הונאה וזיוף שפגעו כלכלית בלקוחותיהם בדומה לנזק שגרמו אלדד פרי נדל"ן, קרן הגשמה, ענבל אור, קבוצת יעדים, אילן מיכאלי.
ביוגרפיה

זייץ בעל תואר ראשון בכלכלה וניהול מהאוניברסיטה הפתוחה.[דרוש מקור] בשנת 2000 החל את דרכו המקצועית בשוק ההון.[דרוש מקור] ב-2005 קיבל רישיון יועץ השקעות, וב-2006 קיבל רישיון מנהל השקעות מטעם הרשות לניירות ערך.[דרוש מקור]
זייץ פעל בשוק ההון הישראלי כמנהל תיקי השקעות. הוא היה הבעלים והמנכ"ל של חברת גרניט ניהול תיקים, ועדין מחזיק בחברת "אמפירי". עבד בשוק ההון למעלה מ-20 שנה ושימש כמנהל לקוחות אמידים בבתי השקעות גדולים במשק. זייץ עמד בראש נציגות/שלוחה בכלל פיננסים ועבד 3 שנים בבנק הבינלאומי בתפקידים שונים.
קיבל רישיון יועץ השקעות בשנת 2005 ורישיון לניהול השקעות בשנה שלאחר מכן.
בשנת 2013 הצטרף כשותף לחברת גרניט. בשנת 2018 רכש את החברה והפך למנכ"ל ובעלים. באותה שנה הקים זייץ שתי חברות: "אמפירי אחזקות", חברה תפעולית לאחזקת חברת גרניט, וחברה נוספת בשם "אמפירי ניהול עושר". בחברות אלו שותפים הוריו, צבי ונינה זייץ.
ביוגרפיה > גרניט השקעות

בית ההשקעות גרניט נוסד ב-2009 על ידי מושיק טייכהולץ כבוטיק ההשקעות קטן. זייף הצטרף לחברה ב-2013 כשותף ובשנת 2018 הוא רכש את החברה לאחר שהשותפות עם טייכהולץ הסתיימה. לחברה מונה מנכ"ל, דויד רוקח, איש כספים ותיק בניהול תיקים בישראל ומחוצה לה. בשנת 2020 החלו בעיות בחברה של התנהלות לא תקינה ורשות ניירות ערך נכנסה לתמונה. בשנת 2021 הרשות לניירות ערך שללה את רישיון ניהול תיקי השקעות של גרניט ניהול תיקים.
ביוגרפיה > האשמות והליכים משפטיים

בדצמבר 2020 נכפה על זייץ לשלוח מכתב ללקוחותיו לאחר שרשות ניירות הערך מצאה פגמים מהותים בניהול החברה בה זייץ עמד בראשה.
באוגוסט 2020 פסק בית המשפט על העברת חברת גרניט לחברת כוון ואסר על זייץ מעורבות בחברה.
בנובמבר 2022, ועדת האכיפה המנהלית של הרשות לניירות ערך שללה את רישיונו של זייץ לנהל תיקי השקעות לצמיתות. הוועדה קבעה כי זייץ העדיף את טובתו האישית על פני טובת לקוחותיו, תוך הפרת חובת האמון שחב ללקוחותיו.
זייץ נחשד בגניבה והלבנת הון. לפי כתב האישום, הוא שלח יד בכספם של 54 מלקוחות החברה שבבעלותו, בסכום כולל של 7.8 מיליון שקל. הוא השתמש בכספים אלה לרכישת תכשיטים ושכירת מכונית.
עשר תביעות חוב בסך כולל של מיליוני שקלים הוגשו נגד זייץ. לאחר שהגיש בקשת הסדר חובות לבית המשפט, הוגשו תביעות חוב על ידי עורכי הדין גיא סרוסי ואוריאל זעירא בשם כעשרה תובעים שונים.
במרץ 2022, הרשות לניירות ערך עצרה את זייץ. הוא נחקר בחשד להונאה של לקוחות החברות שלו "גרניט ניהול תיקים".
באוגוסט 2024 הגישה הפרקליטות כתב אישום נגד זייץ בגין גניבת כספים מלקוחותיו בסך 8 מיליון שקל. הוצא נגד זייץ צו עיכוב יציאה מהארץ, ערבות בסך 400 אלף ש"ח והפקדת דרכון ברשות ניירות הערך.
זייץ גרוש ולו 3 בנות.
לקריאה נוספת

ת"א 40313-10-22 פוריה נ' אמפירי א.מ. ניהול עושר בע"מ ואח'
החלטת הרשות לניירות ערך על שלילת רישיון ניהול התיקים - חברת גרניט ניהול תיקים בע"מ
הערות שוליים

↑  granit, www.granitbest.com
↑  ניצן שפיר, ‏"הבטיח תשואה גבוהה": כתב אישום נגד מנהל תיקי ההשקעות מוטי זייץ, באתר גלובס, 5 באוגוסט 2024
↑  אלמוג עזר, מנכ"ל קבוצת יעדים נדל"ן חשוד בהונאת משקיעים בעשרות מיליוני שקלים, באתר כלכליסט, 8 במרץ 2022
↑  יורם ירקוני, הסטודנטים תובעים את בעל מכללת אומנות הנדל"ן: לווה כסף ולא החזיר, באתר ynet, 2 בנובמבר 2020
↑  הסדנא לידע ציבורי, מפתח התקציב - אמפירי אחזקות מ.נ.ד בע״מ (חברה פרטית), באתר מפתח התקציב
↑  נתן שבע, דוד רוקח מכלל פיננסים: "כרגע לא הייתי ממליץ להשקיע במניות - הכי טוב להחזיק את הכסף קרוב לחזה", באתר TheMarker‏, 17 בדצמבר 2008
↑  רשות ניירות ערך, [https://www.new.isa.gov.il/images/Fittings/isa/asset_library_pic/al_lobby/al_lobby-6283705a39f5d/Granit1.pdf החלטת הרשות על שלילת רישיון ניהול התיקים - חברת גרניט ניהול תיקים
בע"מ], ‏29 בדצמבר 2021
↑  כבוד השופט יעקב שרביט, פסק דין: ת"א 49121-05-22 כוון ניהול תיקי השקעות בע"מ ואח' נ' רשות ניירות ערך, באתר נט המשפט, ‏17 באוגוסט 2022
↑  נבו, 2022  הודעות  מוסדות ממשל  רשות ניירות ערך. סעיף 12, באתר נבו, ‏2022
↑  ניצן כהן, רשות ני"ע שללה רישיון ליועץ השקעות שלקח הלוואות מלקוחות, באתר אייס, 13 בדצמבר 2022
↑  זיו קריסטל, אישום נגד מנהל חברה לתיקי השקעות על גניבת שמונה מיליון שקל, באתר posta.co.il, ‏05/08/2024
↑  smguylawyers, מרדכי זייץ - איש שוק ההון שחייב ללקוחותינו מיליוני שקלים, באתר גרי, סרוסי, רשף, סמרה ושות׳, משרד עו״ד, ‏2023-09-11
↑  רשות ניירות ערך, בקשה לשחרורו של מרדכי זייץ בתנאים מגבילים, באתר Funder פאנדר פורטל קרנות נאמנות קופות גמל קרנות השתלמות קרנות פנסיה, ‏2022-03-24
↑  מגזין בית המשפט, מוטי זייץ מואשם בגניבה בהיקף של 7.8 מיליון שקל "הבטיח תשואה גבוהה", באתר מגזין בית המשפט, ‏2024-08-05
↑  תומר גנון, אישום: מנהל השקעות גנב כ-8 מיליון שקל מלקוחותיו וקנה בכסף תכשיטים, באתר כלכליסט, 5 באוגוסט 2024
שירת דבורה

שירת דבורה, תחריט מעשה ידי גוסטב דורה 

א וַתָּשַׁר דְּבוֹרָה, וּבָרָק בֶּן-אֲבִינֹעַם, בַּיּוֹם הַהוּא,
לֵאמֹר. ב בִּפְרֹעַ פְּרָעוֹת בְּיִשְׂרָאֵל, בְּהִתְנַדֵּב עָם, בָּרְכוּ, ה'. ג שִׁמְעוּ מְלָכִים, הַאֲזִינוּ רֹזְנִים: אָנֹכִי, לַה' אָנֹכִי אָשִׁירָה, אֲזַמֵּר, לַה' אֱלֹהֵי יִשְׂרָאֵל.

— ספר שופטים, פרק ה', פסוקים א'–ג'
שירת דבורה היא שירת הודיה וניצחון, המספרת בשבח ניצחון בני ישראל על הכנענים, בעזרת ה'. לפי פסוקו הראשון של פרק ה בשופטים, את השירה שרים דבורה וברק בן אבינעם. המלחמה בין ישראל בהנהגתם של דבורה הנביאה וברק בן אבינועם, לבין הכנענים בהנהגת סיסרא מתוארת מזווית אישית בשירה. שירה זו היא מעין שירת ניצחון המתארת את הרקע למלחמה, מותחת ביקורת על השבטים שנמנעו מליטול חלק במלחמה משום שלא אויימו על ידי סיסרא, ומשבחת את יעל אשת חבר הקיני על שהרגה את סיסרא. שירת דבורה מופיעה בספר שופטים, פרק ה', ומורכבת מ-31 פסוקים. את שירת דבורה קוראים בבתי הכנסת כהפטרה של פרשת בשלח שבה קוראים את שירת הים.
תוכן השירה

שירה זאת ממשיכה את הסיפור המופיע בפרק הקודם, ניצחון ישראל על הכנענים. כתגובה לניצחון ישראל שרה דבורה הנביאה שירת הלל והודיה לאל. השירה לא מקדישה מקום לתיאור הקרב, אף על פי שהשתתפו בו עשרת אלפים מבני ישראל תחת זאת היא מדגישה את חלקו של ה' בניצחון.
בפתיחת השירה מתארים המשוררים - דבורה וברק בן אבינועם - את הרקע ההיסטורי- פוליטי: "בפרוע פרעות", ולא חוסכים תוך כך, את שבט ביקורתם ממנהיגותו של המנהיג הקודם, שמגר בן ענת. הפתיחה הדרמטית, הדומה במבנה לפתיחתה של שירת האזינו, בה משמשים כעדים השמים והארץ, משמשת, לא רק כאמצעי ספרותי, אלא אף כאמצעי סיפורי. אל מול גבורת האל אשר מפניו "הרים נזלו", מתוארת רפיסותו של העם בימי שמגר בן ענת, אשר בימיו "חדלו ארחות" והולכי נתיבות נאלצו ללכת בדרכים עוקפות "ארחות עקלקלות". העם כולו נאלץ לחיות מאחורי חומות מחוסר ביטחון "חדלו פרזון בישראל חדלו" עד שקמתי דבורה.
בשירה מותחת דבורה ביקורת על השבטים שנעדרו מהמלחמה ומשבחת את אלה שהתנדבו להגן ולהילחם. השבטים יהודה ושמעון נעדרים מהשירה. בהמשך היא משבחת את יעל אשת חבר הקיני על גבורתה ותרומתה לניצחון. דבורה מכנה את עצמה "אם בישראל", והיא מתייחסת בשירה לאם נוספת - אם סיסרא, אמו של האויב המנוצח. כאישה, היא מזכירה את הנשים אשר היו אמורות להינתן כשלל לאויב - "רַחַם רַחֲמָתַיִם לְרֹאשׁ גֶּבֶר".
תוכן השירה > זיקת השירה לסיפור המקראי

שירת דבורה מעוצבת בדרך פרוזאית ומספרת באופנים שונים את הסיפור בספר שופטים, פרק ד', מלחמת ישראל בכנענים. בשני הסיפורים יוצאים מספר שבטים למלחמה בהנהגתם של דבורה וברק בן אבינועם. בשני הפרקים נוחל האויב תבוסה בסיוע ה' ושני הסיפורים יעל היא זאת שהורגת את שר הצבא הכנעני, סיסרא. בסיפור המלחמה לא מופיעה התגלות ה' כמו שבשירה. השירה משבחת את המתגייסים למלחמה. בפסוקים החותמים את השירה, שרה ומהללת דבורה את האל על הניצחון במלחמה נגד הכנענים.