stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Delirium
הערות שוליים

↑  מייג'ור לייזר, קלווין האריס, פרד אגיין, כריס קטלי, גרג קורסטין, דיסקלוז'ר, ג'ואל ליטל, קריסטיאן לונדין, קלאס אלונד, ג'ים אליוט, קרל פאלק, ג'ו קארנס
↑  מידע על Delirium, באתר המצעד האוסטרי, ארכיון
↑  מידע על Delirium, באתר המצעד האיטלקי, ארכיון
↑  מידע על Delirium, באתר המצעד הגרמני
↑  מידע על Delirium, באתר מצעד דנמרק
↑  מידע על Delirium, באתר המצעד הנורווגי
↑  מידע על Delirium, באתר המצעד של ניו זילנד
↑  מידע על Delirium, באתר המצעד הספרדי
↑  מידע על Delirium, באתר המצעד הפורטוגזי, ארכיון
↑  מידע על Delirium, באתר המצעד הפיני
↑  מידע על Delirium, באתר המצעד הצרפתי, ארכיון
↑  מידע על Delirium, באתר המצעד השוודי
↑  Auszeichnungen Archiv, IFPI Austria - Verband der österreichischen Musikwirtschaft (בגרמנית)
↑  Gold & Platinum, RIAA (באנגלית אמריקאית)
↑  Ellie Goulding "Delirium" | IFPI, ifpi.dk
↑  Ellie Goulding – Delirium, BPI (באנגלית)
↑  AMPROFON, amprofon.com.mx
↑  Trofeoversikt – IFPI (ב־)
↑  RIAS Accreditations, RIAS (באנגלית בריטית)
↑  ZPAV :: Bestsellery i wyróżnienia - Wyróżnienia - Platynowe płyty CD - Archiwum, bestsellery.zpav.pl
↑  Ellie Goulding – Delirium, איגוד תעשיית ההקלטות הקנדי
| אלי גולדינג |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות • שירים | דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות • שירים |  |
| אלבומי אולפן | Lights • Halcyon (Halcyon Days) • Delirium • Brightest Blue • Higher Than Heaven |  |
| מיני-אלבומים | An Introduction to Ellie Goulding • Run into the Light |  |
| סינגלים | "Under the Sheets" • "Starry Eyed" • "Guns and Horses" • "The Writer" • "Your Song" • "Lights" • "Anything Could Happen" • "Figure 8" • "Explosions" • "Burn" • "How Long Will I Love You" • "Goodness Gracious" • "Beating Heart" • "Love Me like You Do" • "On My Mind" • "Army" • "Something in the Way You Move" • "Still Falling for You" • "First Time" • "O Holy Night" • "Vincent" • "Close to Me" • "Flux" • "Sixteen" • "Hate Me" • "River" • "Worry About Me" • "Power" • "Slow Grenade" • "Love I'm Given" • "Easy Lover" • "All by Myself" • "Let It Die" • "Like a Saviour" • "Miracle" • "By The End of The Night" |  |
| השתתפות בסינגלים | "Wonderman" • "I Need Your Love" • "Flashlight" • "Outside" • "Do They Know It's Christmas?" • "Powerful" • "Mama" • "Return to Love" • "Times Like These" • "New Love" |  |
| סינגלים שיווקיים | "Lost and Found" • "Hanging On" |  |
| סיבובי הופעות | The Lights Tour • The Halcyon Days Tour • Delirium World Tour • Brightest Blue Tour |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 06d2399d-4b6b-4fff-8570-8fa31c73d9bd
אבא פרומצ'נקו

אין תמונה חופשית
אַבָּא גֵּרְשׁוֹן פְרוֹמְצֶ'נְקו (4 באוגוסט 1916 – 5 בנובמבר 2005) היה תעשיין ישראלי, מבעלי עלית ומנכ"ל החברה במשך 21 שנה.
ביוגרפיה

פרומצ'נקו נולד בלטביה לשרה ואליהו פרומצ'נקו. בשנת 1933, בהיותו בן 17, עלה עם משפחתו לארץ ישראל, וכעבור שנה, בשנת 1934, הקים אביו את בית החרושת עלית ברמת גן. למד הנדסה בטכניון בחיפה, ועם סיום לימודיו, בשנת 1938, החל לעבוד בעלית. תפקידו הראשון היה ספק לחנויות של סוחרים ערבים, וכעבור זמן היה נציג עלית לצבא הבריטי בארץ ישראל. הוא הצטרף לצוות הניהולי ופיקח על תהליכי הייצור.
פרומצ'נקו, יחד עם שותפו, מרק מושביץ, היה אחראי לפיתוחה של חברת עלית ולהפיכתה לאחד הקונצרנים הגדולים בישראל. בשנת 1955 החליטה עלית לייצר לראשונה בישראל קפה נמס. עד אז היה הקפה הנמס נפוץ בחו"ל בלבד ולא יובא לישראל. עלית הקימה מפעל לקפה בצפת, ואת הידע סיפק יצרן קפה נמס יהודי מארצות הברית. פרומצ'נקו היה המהנדס ואיש הביצוע של היוזמה החדשה, ומושביץ היה אחראי לשיווק ולפרסום המוצר. בשנים הראשונות לשיווקו בישראל נחשב הקפה הנמס מוצר יוקרתי, אבל בתוך עשור הוא נהפך למוצר עממי ופופולרי מאוד בישראל, ועד היום הוא נחשב למוצר המזוהה ביותר עם עלית. פרומצ'נקו היה גם אחראי לעיצוב קופסת הקפה הנמס של עלית, שנותרה כמעט ללא שינוי במשך שנים רבות. בשנות ה-70 החלה עלית לייצר צנצנות זכוכית לקפה הנמס שמתוצרתה, אך בעקבות הביקוש של צרכני הקפה הנמס לאריזת הפח המקורית חזרה עלית לשווק את הקפה באריזת המותג שלו.
בשנות ה-60 התמנה פרומצ'נקו למנכ"ל עלית ויו"ר מועצת המנהלים של חברות הבת, ועמיתו מרק מושביץ שימש יו"ר החברה ומנכ"ל חברות הבת.
בשנת 1979 נמנה עם מייסדי חברת ההחזקות "דנות" שקרסה ב-1985.
בשנות ה-80 רכשה קבוצת פדרמן את השליטה על עלית, בין השאר על ידי רכישת המניות שהחזיק אחיו, יעקב פרומצ'נקו. בעקבות זאת החליט אבא פרומצ'נקו לפרוש מן החברה. בשנת 1987, לאחר חמישים שנות פעילות בעלית, הודיע על התפטרותו ממועצת המנהלים של עלית ועל מכירת מניותיו בחברה.
היה נשוי לרות ואב לשתי בנות: תמרה (תמי) וולף-פילוסוף, שהייתה נשואה לעורך הדין אבי פילוסוף, ולביה עוז.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007314010105171  VIAF: 377149366097185600829   WorldCat (עם VIAF): 377149366097185600829
נקב

באנטומיה ובאוסטאולוגיה, נקב או פוראמן (בלועזית: Foramen, Foramania, Foramens) הוא חור פתוח הקיים בבעלי שפיר עוברי קיימים ונכחדים. הנקבים אשר קיימים בתוך גופם של בעלי החיים, מאפשרים בדרך כלל לעצבים, עורקים, ורידים או מערכות אחרות להתחבר מחלק אחד של הגוף לחלק אחר.
גולגולת

לגולגולות של בעלי חוליות יש נקבים שדרכם עוברים עצבים, עורקים, ורידים ומערכות אחרות. לדוגמה, לגולגולת אנושית יש נקב פריאטלי.
עמוד שדרה

בכל עצם בתוך עמוד השדרה של בעלי החוליות, כולל בעמוד השדרה של בני האדם, יש נקב בחלק העליון והתחתון כדי לאפשר מעבר של עצבים, עורקים, ורידים וכו'.
ראו גם

שלד
ליגת העל של סרביה ומונטנגרו

| --- | --- |
 ענף:  כדורגל
 תאריך ייסוד:  1992
 תאריך פירוק:  2006
 ארגון מפעיל:  התאחדות הכדורגל של סרביה ומונטנגרו
 מספר מתמודדים:  16 
 מדינות משתתפות:  סרביה ומונטנגרו סרביה ומונטנגרו
 שמות קודמים:  ליגת העל של הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה
 הכי הרבה זכיות:  פרטיזן בלגרד (8)
 מפעל מקביל:  הגביע של סרביה ומונטנגרו
 מפעל נמוך יותר:  הליגה הסרבית השנייה   הליגה המונטנגרית השנייה
 
הליגה הפדרלית הראשונה (בסרבית: Прва лига Србије и Црне Горе; בתרגום מילולי לעברית: "הליגה הראשונה של סרביה ומונטנגרו") הייתה ליגת הכדורגל הבכירה בסרביה ומונטנגרו. הליגה נשלטה על ידי התאחדות הכדורגל של סרביה ומונטנגרו.
בעבר מ-1945 ועד 1992, הקבוצות של סרביה ומונטנגרו שיחקו בליגת העל היוגוסלבית, וליגה זו היא הליגה היורשת של הליגה היוגוסלבית.
עם הכרזת עצמאותה של סרביה ומונטנגרו בשנת 1992 כ"רפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה" כך נקראה גם הליגה עד לשינוי שם המדינה ל"סרביה ומונטנגרו" בשנת 2003.
בתום כל עונה, הקבוצה שהייתה האלופה מעפילה לסיבוב ההעפלה השני של ליגת האלופות. הקבוצות שסיימו במקומות שני ושלישי, וכן זוכת הגביע של סרביה ומונטנגרו מעפילה לגביע אופ"א והקבוצה מהמקום הרביעי בטבלה מעפילה לגביע האינטרטוטו.
כמו כן, הקבוצות מתחתית הטבלה היו מורדות לליגה הסרבית השנייה והליגה המונטנגרית השנייה (ליגות מחוזיות מפוצלות לפי אזורים).
בעקבות פיצולה של הישות סרביה ומונטנגרו למדינת סרביה ומדינת מונטנגרו, נוצרו שתי ליגות חדשות בחסות המדינות הללו, החל מעונת 2006/2007 – ליגת העל הסרבית וליגת העל של מונטנגרו. אך מכיוון שרובה של ליגת העל של סרביה ומונטנגרו הייתה מקבוצות מסרביה, מבנה הליגה של ליגת העל הסרבית לא שונה בהרבה מהרכב הליגה של סרביה ומונטנגרו יחד.
אלופות הליגה לפי עונות (לאחר התפרקות ליגת העל היוגוסלבית)

קבוצה המסומנת בכתב מודגש זכתה בגביע של סרביה ומונטנגרו באותה העונה והשלימה דאבל מקומי.
| עונה | אלופה | סגנית |
| --- | --- | --- |
| 1992/1993 | פרטיזן בלגרד | הכוכב האדום בלגרד |
| 1993/1994 | פרטיזן בלגרד | הכוכב האדום בלגרד |
| 1994/1995 | הכוכב האדום בלגרד | פרטיזן בלגרד |
| 1995/1996 | פרטיזן בלגרד | הכוכב האדום בלגרד |
| 1996/1997 | פרטיזן בלגרד | הכוכב האדום בלגרד |
| 1997/1998 | FK אוביליץ' | הכוכב האדום בלגרד |
| 1998/1999 | פרטיזן בלגרד | FK אוביליץ' |
| 1999/2000 | הכוכב האדום בלגרד | פרטיזן בלגרד |
| 2000/2001 | הכוכב האדום בלגרד | פרטיזן בלגרד |
| 2001/2002 | פרטיזן בלגרד | הכוכב האדום בלגרד |
| 2002/2003 | פרטיזן בלגרד | הכוכב האדום בלגרד |
| 2003/2004 | הכוכב האדום בלגרד | פרטיזן בלגרד |
| 2004/2005 | פרטיזן בלגרד | הכוכב האדום בלגרד |
| 2005/2006 | הכוכב האדום בלגרד | פרטיזן בלגרד |
אליפויות לפי קבוצה

| # | קבוצה | אליפויות | סגנויות | שנות זכייה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | פרטיזן בלגרד | 8 | 5 | 1993, 1994, 1996, 1997, 1999, 2002, 2003, 2005 |
| 2 | הכוכב האדום בלגרד | 5 | 8 | 1995, 2000, 2001, 2004, 2006 |
| 3 | FK אוביליץ' | 1 | 1 | 1998 |
הליגות הממשיכות שנוצרו

סרביה סרביה ← ליגת העל הסרבית (החל משנת 2006)
מונטנגרו מונטנגרו ← ליגת העל של מונטנגרו (החל משנת 2006)
ראו גם

ליגת העל היוגוסלבית
ליגת העל של מונטנגרו
ליגת העל הסרבית
| ליגות הכדורגל העליונות של אירופה (אופ"א) |
| --- | --- | --- |
| מפעלי הווה | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה • איי פארו • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנגליה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בוסניה והרצגובינה • בלארוס • בלגיה • גאורגיה • גיברלטר • גרמניה • דנמרק • הולנד • הונגריה • ויילס • טורקיה • יוון • ישראל • לוקסמבורג • לטביה • ליטא •  מולדובה • מונטנגרו • מלטה • צפון מקדוניה • נורווגיה • סן מרינו • סלובניה • סלובקיה • ספרד • סקוטלנד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צפון אירלנד • צרפת • קוסובו • קזחסטן • קפריסין • קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| מפעלי עבר | הפוטבול ליג (אנגליה) • ברית המועצות • יוגוסלביה • מזרח גרמניה • סרביה ומונטנגרו • צ'כוסלובקיה |  |
קני סנסום

קנת' גרהאם סנסום (באנגלית: Kenneth Graham Sansom; נולד ב-26 בספטמבר 1958 בקמברוול שבלונדון) הוא כדורגלן עבר אנגלי. סנסום הוא המגן שהופיע הכי הרבה פעמים במדי נבחרת אנגליה (86), והוא נמצא במקום השמיני הכללי.
קריירת מועדונים

סנסום החל לשחק בקבוצת הנוער של קריסטל פאלאס, אליה הצטרף כשהיה בבית הספר. סנסום ערך את הופעת הבכורה שלו בסגל הבוגר בגיל 16 בלבד, והוא השחקן השלישי בתולדות קריסטל פאלאס מבחינה זו. הוא היה קפטן קבוצת הנוער של קריסטל פאלס שזכה בגביע ה-FA לנוער במקביל להיותו הקפטן של נבחרת אנגליה באותה רמה, וזכה בתואר שחקן השנה של קריסטל פאלאס בעונתו הראשונה במועדון.
סנסום התבלט בזכות מהירותו, שלוותו, תיקוליו החזקים ומסירותיו הטובות. הוא החמיץ משחק ליגה אחד בלבד מתוך 156 אפשריים החל מ-1976, כאשר מועדונו היה בליגה השלישית הישנה. בסופו של דבר העפיל המועדון לליגה הראשונה, ולמשך תקופה קצרה ב-1979 אף היה בראש הטבלה. למרות זאת לא הצליח המועדון לזכות בתארים כלשהם כשסנסום שיחק בשורותיו. בקיץ 1979 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת, בתיקו 0 - 0 נגד נבחרת ויילס.
הנהלת ארסנל פנתה אל קריסטל פאלאס בקיץ 1980 והציעה מיליון לירות שטרלינג תמורת סנסום, וכן את החלוץ קלייב אלן; היה זה צעד מפתיע כיוון שאלן היה שחקן צעיר ומבטיח שהצטרף לארסנל רק מספר שבועות קודם לכן, וטרם הספיק לשחק במדי ארסנל במשחק רשמי. הנהלת פאלאס קיבלה את ההצעה וסנסום עזב להייבורי. באותו קיץ הוא הצטיין במדי הנבחרת ביורו 1980 שנערך באיטליה, אם כי הנבחרת לא התקדמה לשלבי הטורניר המאוחרים.
משחקו הראשון של סנסום במדי ארסנל היה נגד וסט ברומיץ' אלביון ב-16 באוגוסט 1980, ובאותה עונה ובזו שאחריה הוא היה שחקן הרכב קבוע. סנסום נבחר ב-1981 לשחקן השנה של ארסנל, אך רק כעבור שבע שנים הוא זכה עם ארסנל בתואר.
סנסום זכה לתואר ראשון ב-1987 כאשר היה הקפטן של ארסנל והוביל את השחקנים לניצחון בגמר גביע הליגה נגד ליברפול. הוא היה השחקן שהתחיל את המהלך שהוביל לשער הניצחון של צ'ארלי ניקולאס.
בעונה שלאחר מכן הסתכסך סנסום עם המאמן ג'ורג' גרהאם, שהחליט להדיח אותו מתפקיד הקפטן ולמנות במקומו את טוני אדמס בן ה-21. עם זאת, סנסום נותר שחקן קבוע בהרכב למרות החתמתו של נייג'ל וינטרברן, שבעונתו הראשונה שיחק דווקא בעמדת המגן הימני. המועדון העפיל לגמר גביע הליגה גם בעונת 1987/1988, אך הפעם הפסיד ללוטון טאון בתוצאה 2 - 3.
סנסום עזב את ארסנל בדצמבר 1988 לאחר שלא שיחק כלל בארבעת החודשים הראשונים של עונת 1988/1989; גרהאם החתים את לי דיקסון וארגן מחדש את ההרכב כאשר דיקסון משחק בעמדת המגן הימני ווינטרברן בעמדת המגן השמאלי במקום סנסום. בסך הכל השתתף סנסום ב-394 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם שישה שערים. הוא השחקן השני בהיסטוריה של ארסנל מבחינת הופעות בנבחרת לאומית (77) לאחר פטריק ויירה (79).
סנסום המשיך לשחק במשך שש שנים נוספות עד לפרישתו. בהתחלה הוא הצטרף לניוקאסל יונייטד ולאחר מכן עבר לקווינס פארק ריינג'רס, קובנטרי סיטי, אברטון, ברנטפורד וווטפורד. כמו כן, הוא שיחק בשלוש קבוצות חובבניות בתקופה זו (קרוידון, צ'רטסי וסלוג טאון).
סנסום נקלע לקשיים כלכליים לאחר פרישתו וסבל מבעיות בעסקים, בהימורים ובאלכוהוליזם. אולם, הוא חזר לשחק בקבוצות ותיקים. מדי פעם הוא נקרא לשמש כפרשן בנושא כדורגל, בעיקר בעניינים הנוגעים לקריסטל פאלאס או לארסנל. הוא גם אחד מהמדריכים בסיור המאורגן שנערך באצטדיון האמירויות של ארסנל.
סנסום הוא אחד מהמגישים בתוכנית הכדורגל של רשת LBC הלונדונית, המשודרת אחר הצהריים בשבת. בשנת 2005 הוא נבחר לאחד מ-16 השחקנים הטובים ביותר בתולדות קריסטל פאלאס.
נבחרת אנגליה

כיוון שבתחילת דרכו בארסנל הוא לא זכה בתארים כלשהם הייתה זו הקריירה שלו בנבחרת אנגליה שזיכתה אותו בהכרה ובהערכה. הוא הרבה לשחק בנבחרת והשתתף בכל משחקיה במונדיאל 1982 שנערך בספרד, שבו הודחה הנבחרת בשלב הבתים השני. הוא היה שחקן קבוע גם במונדיאל 1986 שנערך במקסיקו, ושיחק בטורניר זה עד להפסד ברבע הגמר לנבחרת ארגנטינה. סנסום היה אחד מהשחקנים האנגליים שעל פניהם חלף דייגו מראדונה בדרכו להבקיע את שערו השני.
סנסום החמיץ מעט משחקים של הנבחרת בין 1980 ל-1988, ורובם היו משחקי ידידות שבהם נבדקו מחליפים אפשריים למקרה שהוא ייפצע. סנסום אמנם לא נפצי, אך החל מ-1987 נאלץ להתחרות על עמדת המגן השמאלי עם סטיוארט פירס מנוטינגהאם פורסט, שערך את הופעת הבכורה שלו במשחק נגד נבחרת ברזיל ובמהלכה בישל שער לגארי לינקר. למרות זאת סנסום היה שחקן הרכב קבוע במוקדמות יורו 1988.
סנסום היה בחירתו הראשונה של בובי רובסון לעמדת המגן השמאלי לקראת יורו 1988, שהיה טורניר גרוע מבחינת אנגליה. הנבחרת פתחה את שלב הבתים בהפסד לנבחרת אירלנד שהופיעה לראשונה בטורניר ומאמנה היה ג'ק צ'רלטון. סנסום ביצע טעות קריטית מבחינה אנגליה והיה אחד מהאחראים העיקריים לשער של הנבחרת האירית, לאחר שהתערב ללא צורך והפריע לשחקני ההגנה האחרים לחלץ את הכדור משחקני אירלנד. סנסום שיחק גם בשני המשחקים האחרים של אנגליה בשלב הבתים, אך לאחר מכן הוחלף על ידי סטיוארט פירס. הקריירה הבינלאומית של סנסום הסתיימה לאחר תשע שנים שבהן השתתף ב-86 משחקים והבקיע שער אחד. הוא זומן פעם נוספת ב-1989 כיוון שפירס נפצע, אך לבסוף לא שותף במשחק.
מועצה אזורית הרי יהודה

מועצה אזורית הרי יהודה הייתה מועצה אזורית במחוז ירושלים בישראל. ב-1964 אוחדה המועצה עם כמה משכנותיה למועצה אזורית מטה יהודה.
היסטוריה

המועצה הוקמה בשנת 1949. בעת הקמתה היא כללה 11 יישובים, במרחב שבין מוצא לצרעה. בשטחי המועצה הוקמו יישובי עולים רבים וכבר ב-1952 נכללו בה כ-35 יישובים. ב-1958 התגוררו בה כ-9500 נפש.
ביולי 1963 בוטלה המועצה המקומית רמת רחל וסופחה למועצה.
משרדי המועצה שכנו בירושלים.
ב-1963 עלתה הצעה לאחד את ארבע המועצות האזוריות באזור ירושלים (הרי יהודה, גיזו, אבן העזר והאלה) למועצה אחת גדולה. הוקמה ועדה שדנה בכך, וראשי ארבע המועצות תמכו במהלך. במאי 1964 הוחלט על איחוד ארבע המועצות למועצה אחת: מועצה אזורית מטה יהודה.
ראשי המועצה

בראשות המועצה עמדו:
נפתלי אושפיז מקריית ענבים (1950)
מנחם כץ ממעלה החמישה (1953-1955)
אפרים בן-חיים מקריית ענבים (1958)
יעקב הוכמן מבית זית (מ-1959)
הערות שוליים

↑  הוקמה מועצת איזור ירושלים, דבר, 16 באוקטובר 1949
1 2  רשויות מקומיות בחיי יום-יום, דבר, 14 במרץ 1958
↑  הישובים החקלאיים בפרוזדור ירושלים תובעים הפחתת מחיר המים לתצרוכת חקלאית, קול העם, 3 בדצמבר 1952
↑  השר ביטל המועצה המקומית רמת רחל, מעריב, 17 ביולי 1963
↑  ילקוט התקנות התשכ"ג 1973
↑  יוסף בן שאול, המועצה האזורית המאוחדת של הפרוזדור תהיה הגדולה במדינה, מעריב, 28 באוקטובר 1963
↑  50 ישובים בפרוזדור ייכללו במועצת "יהודה", הצופה, 26 במאי 1964
ערן בן זאב

| --- | --- |

ערן בן-זאב
 לידה:  7 באוגוסט 1959 (בן 65) תל אביב-יפו, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  סטודיו למשחק ניסן נתיב
 פרופיל ב-IMDb
 
ערן בן-זאב כהרשלה בהצגה "חלם"
ערן בן-זאב יחד עם ציפקה העז (מיכל ברנד) בהצגה "חלם"
ערן בן זאב (נולד ב-7 באוגוסט 1959) הוא שחקן ישראלי.
חיים אישיים

באוקטובר 2012 סיים לביים הצגת יחיד עם איל מסד, שחקן שחולה בטרשת נפוצה, ומבצע את ההצגה כולה על כיסא הגלגלים שלו.
משנת 2013 מלמד בן זאב תיאטרון בתיכון המושבה, זכרון יעקב.
משנת 2022 מלמד בן זאב תיאטרון בתיכון בית אקשטיין, גן שמואל.
פילמוגרפיה > תיאטרון

| שנה | הצגה | תפקיד | תיאטרון/חברת הפקות | מחזאי | במאי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013 | הגלגול | הדייר | תיאטרון בימת המושבות | רונן שמי על פי קפקא | רונן שמי |
| 2013 | בגדי המלך החדשים | חייט נוכל | תיאטרון נדנדה | עיבוד של איילה קורקוס להנס כריסטיאן אנדרסן | אבי מלכה |
| 2013 | פפפפפפפ | הרמטכ"ל | ההצגה הזוכה בפסטיבל עכו, עתידה לעלות בצוותא בהפקת תיאטרון האינקובטור | אהרון לוין וירון אדלשטיין | אהרון לוין וירון אדלשטיין |
| 2012 | עדות שקר | מר גליצר | פסטיבל תיאטרון קצר בצוותא | גור קורן | גור קורן |
| 2010 | מחזה ליום המשפחה | לקוח ב' | פסטיבל תיאטרון קצר בצוותא | גור קורן | גור קורן |
| 2009–2007 | האגם המוזהב | צ'רלי | תיאטרון בית ליסין | ארנסט תומפסון | רוני פינקוביץ' |
| הצגת בכורה: 14 באוגוסט 1997 | התאומים מוונציה | ברגלו | קופרודוקציה של בית ליסין עם באר-שבע | קרלו גולדוני | מיקי גורביץ' |
|  | כסף קל |  | תיאטרון באר שבע | ריי קוני | לסלי לוטון |
| 1997 | חשבון פתוח |  | תיאטרון באר שבע (קופרודוקציה עם תיאטרון יובל) | מייקל קוני | בריאן גודפריי |
|  | פרלוד לנשיקה | טום/פרד | תיאטרון באר שבע |  | עידו ריקלין |
| 1995 | חלום ליל קיץ | שגם, הנגר | תיאטרון באר שבע | שייקספיר | שחר סגל |
| 3 בדצמבר 1994 | המתחזה | פררו, משרת | תיאטרון באר שבע | ויליאם ריילי | רוברט וודרופ |
| 1994 | אשת האופה |  | תיאטרון באר שבע | מרסל פניול | גדי רול |
| 1993 | נוכלים ואוהבים | פוגאר | תיאטרון באר שבע | ג'ורג' פרקר | פיטר ג'יימס |
| 1992 | מלון מינסק |  | תיאטרון החאן | יוסף אל-דרור | גדי רול |
| 1992 | ירושלימה |  | תיאטרון החאן | יוסף אל-דרור | גדי רול |
| 1992 | אהבת מוות |  | תיאטרון החאן | ענת גוב | אלדד זיו |
| 1992 | לוקאס הפחדן |  | תיאטרון החאן | נסים אלוני | אלדד זיו |
| ספטמבר 1991 | ציונה הלא תשאלי |  | פסטיבל עכו | אסטבן גוטפריד | אסטבן גוטפריד |
| 1990 | המוזג |  | פסטיבל עכו | אברהם שושנר | רוני פינקוביץ |
| 1989 | פרודו | המארח | תיאטרון הבטון | רוני פינקוביץ' ביחד עם השחקנים | רוני פינקוביץ |
| 1988–1987 | חיי נישואין | יוהאן | תיאטרון חיפה | דוד פוגל | גדליה בסר |
פילמוגרפיה > הצגות ילדים

| שנה | הצגה | תפקיד | תיאטרון/חברת הפקות | מחזאי | במאי | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012–1999 | החיפושיות | אבא של שירי וקישתא העכביש | תיאטרון הקיבוץ | חמוטל בן-זאב | יקי מחרז |  |
| 24 בנובמבר 2004 – 2007 | רובין הוד | הנסיך ג'ורג' | תיאטרון חיפה | חמוטל בן-זאב | נורמן עיסא |  |
|  | וגר זאב עם כבש | זאביק הזאב | נאוה הפקות | חמוטל בן-זאב | יקי מחרז | זוכת פרס פסטיבל חיפה להצגות ילדים 1997 |
| 1998 | אין כמו בבית | כרוב, אבא צדוק, דודון השדון | משה בן עזרי וחן בלום | חמוטל בן זאב, על פי ספרה: אין כמו בבית | צביקה כרמון |  |
| 1990 | מחסן השטוזים של דתיה |  | נאווה הפקות | דתיה בן דור | יקי מחרז |  |
| 2009 | חלם | הרשלה |  | חמוטל בן זאב | גולן אזולאי | פרס חביבת הקהל בפסטיבל הצגות ילדים בחיפה |
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | במאי | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009 | להציל את תקווה | צביקי | סרט גמר בסמינר הקיבוצים, בבימויה של אלה פוליצר | השתתף בפסטיבל הקולנוע ירושלים 2009 ובפסטיבל הבינ"ל ה-13 לסרטי סטודנטים, 2009 |
| 2010 | חלום צהרים (סרט קצר) | ליצן | עומר רייס |  |
| 2011 | רסיסי אהבה | אברהם ליפשיץ | ניסים נוטריקה | מועמד לפרס אופיר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 2011 |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה/תוכנית | תפקיד | ערוץ | תסריטאי | במאי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009 | פולישוק | יוז'י ולדמן | ערוץ 2 | שמואל הספרי | שמואל הספרי |
| 2008 | הנפילים | בנצי שלום | ערוץ הילדים בyes |  | רובי דואניאס |
| 2004 | הפיג'מות | פסיכולוג | ערוץ הילדים | רובי דואניאס | יואב צפיר |
| 2004–2001 | קולות מהיציע | הגשה | תוכנית שבועית בערוץ הקבוצות |  |  |
| 2001 | הלילה השנים עשר |  | סדרת מופת בערוץ הילדים |  |  |
| 2002 | ג'וני | אבינועם | ערוץ 2 |  | איתן ענר |
| 1999 | המופע של קושניר | דדי | ערוץ 1 | דניאל לפין וחיים אידיסיס | עדי בנימינוב |
| 1996–1995 | חמש על האש | הגשה | ערוץ הספורט בכבלים |  |  |
| 1996–1994 | אקשן |  |  | אבי שמש ועופר קניספל | דוד אורבך |
| 1993 | קופיקו | אברום | ערוץ הילדים | חנן פלד על פי ספריה של תמר בורנשטיין לזר | עדי בנימינוב |
|  | כתר בראש |  | ערוץ 1 | יעקב שבתאי | רם לוי |
| 1990 | שרה |  | ערוץ 1 | אורנה בן דור | אורנה בן דור |
|  | רמי ורד | תפקידי אורח | ערוץ 10 |  |  |
| 2000–1999 | מלך הפנדלים | מגיש | ערוץ 2 וערוץ הספורט |  |  |
| 1995 | חמש על האש | מגיש | ערוץ הספורט |  | עורך נועם שניידר |
| בזמן משחקי אליפות אירופה 1996 | הגול הגדול | מגיש | ערוץ הספורט |  |  |
|  | רצח תרתי משמע |  | ערוץ 1 |  |  |
| 1992 | "אנשים מדברים..." - תשדיר תעמולת בחירות מרצ |  | ערוץ 1 |  |  |
|  | החיים זה לא הכל | תפקיד השוטר בשלוש עונות שונות | ערוץ 2 | דניאל לפין |  |
| 1992 | מקומון | שחקן אורח | ערוץ 1 |  |  |
| 1991 | לחברים בלבד |  | ערוץ 1 |  | עידו בהט |
| 1992–1989 | זהו זה! | שחקן אורח בתוכניות רבות |  |  |  |
כרמן אלקטרה

| --- | --- |

אלקטרה, 2005
 לידה:  20 באפריל 1972 (בת 52) שרונוויל, אוהיו, ארצות הברית 
 שם לידה:  Tara Leigh Patrick 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1990
 מקום לימודים:  תיכון פרינסטון (1990)  בית ספר לדוגמנות ומשחק ברביזון 
 בן או בת זוג:  דניס רודמן (1998–1999)  דייב נבארו (2003–2007)   רוב פטרסון (2008–2012) 
 פרופיל ב-IMDb
 
כרמן אלקטרה, 2013
טארה לי פטריק (באנגלית: Tara Leigh Patrick; נולדה ב-20 באפריל 1972), המוכרת בשם הבמה כרמן אלקטרה (Carmen Electra), היא דוגמנית, שחקנית, זמרת מנחת טלוויזיה ואישיות טלוויזיונית אמריקאית.
ביוגרפיה

אלקטרה נולדה בשם טארה לי פטריק בעיר שרונוויל, אוהיו שבארצות הברית, בתם של הארי פטריק ופטרישיה. אמה הייתה זמרת ואביה הוא גיטריסט ובדרן. יש לה ארבעה אחים ואחות אחת. היא ממוצא גרמני ואירי. בילדותה, למדה ריקוד בסטודיו לריקוד של לוריה ג'יי סימפסון עד גיל 9, ולאחר מכן נרשמה לבית ספר לאמנויות (SCPA) בסינסינטי. סיימה את לימודיה בתיכון פרינסטון בשרונוויל ב-1990, לאחר שעברה לשם מ-SCPA שנתיים קודם לכן. בנוסף, אלקטרה למדה בבית הספר לדוגמנות ומשחק של ברביזון בסינסינטי.
באוגוסט 1998, אמה של אלקטרה נפטרה מסרטן המוח, ושבועיים לאחר מכן, אחותה הגדולה, דבי, מתה מהתקף לב.
קריירה

ב-1991 אלקטרה עברה ללוס אנג'לס ובתוך שבוע הכירה את המוזיקאי פרינס. פרק זמן קצר לאחר מכן, חתמה על חוזה הקלטות עם חברת פייזלי פארק רקורדס ששייכת לפרינס. קריירת השירה שלה הייתה קצרה שכללה אלבום אחד "Carmen Electra" שיצא ב-1993 ולא זכה להצלחה.
ב-1995 השתתפה אלקטרה בתוכנית טלוויזיה בערוץ ניקלודיאון. במאי 1996 היא הופיעה בעירום למגזין "פלייבוי". מכאן הייתה דרכה סלולה לשורה של תפקידים.
בין 1997 ל-1998 גילמה את המצילה לני מקנזי בסדרה הפופולרית "משמר המפרץ".
אלקטרה הופיעה בסרטים רבים ביניהם "משחקי חיזור" ופרודיית סרטי האימה: "מת לצעוק", אשר בסרט הרביעי שלהם זכתה בפרס פטל הזהב לשחקנית המשנה הגרועה ביותר. היא גם הופיעה כרקדנית בקביעות בלהקת הבורלסק, הפוסיקט דולז, אך עזבה את הלהקה עם קבלת החוזה המוזיקלי של הלהקה.
חיים אישיים

בנובמבר 1998, נישאה אלקטרה לכדורסלן ה-NBA, דניס רודמן בלאס וגאס. תשעה ימים לאחר מכן רודמן הגיש תביעת גירושין. הזוג השלים, אך לבסוף התגרש באפריל 1999. הזוגיות של השניים זכתה לתודעה תקשורתית רבה. בנובמבר 1999, אלקטרה ורודמן נעצרו לאחר שנודע למשטרה על סכסוך ביתי במלון במיאמי ביץ'. הם שוחררו בערבות של $2,500 כל אחד והצטוו להתרחק אחד מהשני. האישומים נגדם בוטלו בסופו של דבר.
ב-22 בנובמבר 2003, אלקטרה התחתנה עם דייב נבארו, גיטריסט להקת ג'יינז אדיקשן בהווה ולהקת רד הוט צ'ילי פפרז בעבר. הזוגיות שלהם תועדה בתוכנית הריאליטי "'Til Death Do Us Part: Carmen and Dave" ב-2004 בערוץ MTV. ב-17 ביולי 2006 היא הודיעה על פרידתם. אלקטרה הגישה תביעת גירושים נגדו ב-10 באוגוסט של אותה שנה, והתהליך הסתיים ב-20 בפברואר 2007. לאחר מכן יצאה תקופה קצרה עם מפיק הטלוויזיה הבריטי סיימון קאוול.
באפריל 2008, מקורבת של אלקטרה אישרה כי היא נמצאת בזוגיות עם רוב פטרסון, גיטריסט בעבר של להקות הרוק "Otep" ו-"Filter". השניים אף היו מאורסים מספר שנים עד לפרידתם ב-2012.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

1993: Carmen Electra
דיסקוגרפיה > סינגלים

1998: "Fun"
2012: "I Like It Loud"
2013: "Bigger Dick"
2014: "WERQ"
2014: "Around the World"