stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ביות תת-אדום
אמצעי נגד > נורי הטעיה

ראשי ביות מוקדמים לא דימו את המטרה, כך שכל עצם קורן בתת-אדום בתוך שדה הראייה שלהם היה יוצר פלט. נור הטעיה ששוחרר על ידי המטרה היה גורם להבזק שני להופיע בתוך שדה הראייה, מה שהפיק אות זוויתי שני, כך שהיה קיים סיכוי שראש הביות יכוון עצמו אל הנור במקום אל המטרה. כנגד ראשי ביות מבוסי סריקה סיבובית מוקדמים טכניקה זאת הייתה יעילה במיוחד כיוון שההבזק של המטרה היה מינימלי במהלך השלב האמצעי של ההנחיה (midcourse guidance), כך שאפילו אות כהה מהנור היה נראה ונעקב. אם זה קורה (הטיל מתחיל להנחות עצמו אל הנור), הנור ייעלם בשלב מסוים (כשהטיל חולף על פניו) והמטוס עשוי להיראות שוב. עם זאת, אם המטוס נע החוצה משדה הראייה של הטיל במשך זמן זה, מה שקורה מאוד מהר, ראש הביות של הטיל לא יוכל לרכוש שוב את המטרה.
פתרון אחד לבעיה שמציגים נורי ההטעיה הוא להשתמש בראש ביות שמבחין בשתי תדירויות תת-אדום עיקריות (dual-frequency seeker). ראשי ביות קודמים נעזרו בגלאי יחיד שהיה רגיש לחלקים המאוד חמים של המטוס ולסילון הפליטה, מה שהפך אותם מתאימים לתרחישי רדיפת-זנב. כדי לאפשר לטיל לבצע עקיבה מכל זווית, גלאים חדשים נוספו למערכת שהיו גם רגישים יותר וגם בעלי יכולת להבחין בתדירויות אחרות. יכולת חדשה זו סיפקה דרך להבחין בין המטרה לנורי ההטעיה; שני הגלאים יראו מיקומים שונים למטוס המטרה - גוף המטוס (הקר יותר) לעומת הסילון הנפלט ממנו (החם יותר) - זאת בעוד נור ייראה באותו מקום בשתי התדירויות[דרוש מקור]. בדרך זו ניתן היה לעשות אלימינציה של האות מהנור.
מערכות מורכבות יותר עשו שימוש בעיבוד אותות, במיוחד מערכי-צלב (Crossed array seekers) וראשי ביות rosette. למערכות אלו היה שדה ראייה רגעי כה צר שהפלט שלהן ניתן היה לעיבוד כדי להפיק תמונה, בעקרון פעולה דומה לזה של סורק שולחני. באמצעות זכירת המיקום של המטרה מסריקה לסריקה, עצמים שנעים במהירויות גבוהות יחסית למטרה ניתנים היו להסרה באמצעות שיטת האלימינציה. תהליך זה ידוע בשם 'סינון קולנועי' (cinematic filtering). בתהליך דומה עושים שימוש במערכות דימות תת-אדום, אשר מדמות באופן ישיר במקום לסרוק, כשבנוסף יש להן יכולת נוספת של אלימינציה של מטרות קטנות באמצעות מדידה ישירה של הגודל הזוויתי שלהן.
אמצעי נגד > שבשי תת-אדום

מערכות ביות מוקדמות קבעו את הזווית למטרה דרך התזמון של קבלת האות מהמטרה. זה הפך אותם לנוחים לשיבוש באמצעות שידור אותות שגויים שהם כה חזקים שהם נראים אפילו כאשר החלק האטום של דיסקת הרשתית של ראש הביות מכסה את החיישן. שבשים מוקדמים כמו ה-AN/ALQ-144 עשו שימוש בבלוק מחומם של צורן קרביד כמקור תת-אדום, והקיפו אותו בתריס מכני גלילי מסתובב המכיל סדרה של עדשות מרכזות הממקדות את התאורה של הבלוק על ראש הביות של הטיל. מערכת זאת נראתה לראש הביות של הטיל כסדרה מהבהבת של כתמי תת-אדום בהירים הנעים לאורך השמיים, באופן שמשבש את חוש התזמון של ראש הביות וגורם לו לפרש את מיקום המטרה באופן שגוי. גרסאות מודרניות יותר עושות שימוש בלייזר תת-אדום הקורן על מראה שסובבת במהירות. כשאלומת הלייזר פוגעת בראש הביות היא נקלטת כהבזק אור שאינו שייך לסדרת ההבזקים מהמטרה, מה שמשבש את תבנית התזמון שנעשה בה שימוש כדי לקבוע את הזווית למטרה (בדומה לשבש ה-AN/ALQ-144). כאשר השיבוש מצליח, שבשי תת-אדום גורמים לטיל לטוס באופן אקראי.
שבשי תת-אדום מצליחים הרבה פחות כנגד ראשי ביות מודרניים מבוססי דימות, כיוון שאלו לא נסמכים על תזמון במדידות שלהם. במקרים אלו, השבש עשוי להיות מזיק, שכן הוא מספק סיגנל נוסף באותו המיקום כמו המטרה. מספר מערכות מודרניות ממקמות כעת את השבשים שלהם על פודים נגררים נתיקים, ונסמכות על כך שהטיל יתביית על האות החזק מהפוד, אולם מערכות עיבוד תמונה מודרניות יכולות להפוך גם שיטה זאת ללא אפקטיבית, שכן הן מצריכות שהפוד ייראה דומה ככל האפשר למטוס המקורי, ובכך מסבכות את התכנון.
בטכניקה מבוססת לייזר מודרנית יותר אין צורך בסריקה, ובמקומה משתמשים בצורה כלשהי של אמצעי גילוי כדי לזהות את הטיל ולכוון את הלייזר ישירות עליו. טכניקה זו מעוורת את ראש הביות ברציפות, והיא שימושית כנגד ראשי ביות מודרניים מבוססי דימות. אמצעי נגד תת-אדום כיווניים (DIRCMs - directional infrared countermeasures) אלו הם מאוד אפקטיביים, אולם הם גם יקרים מאוד ובאופן כללי מתאימים למטוסים שאינם מתמרנים, כמו מטוסי מטען ומסוקים. המימוש של טכניקה זאת נעשה סבוך אף יותר מבחינה מעשית, זאת שכן ניתן לצייד את ראשי הביות של הטילים במסננים אופטיים לפני מערך החיישנים כדי להסיר תדרים לא רצויים, מה שמצריך שהלייזר יכוונן עצמו לתדירות של ראש הביות. מעט עבודה נעשתה על פיתוח מערכות עם הספק כה גבוה שהן יוכלו להזיק לחרוט האף של הטיל או למסננים בתוך הטיל, אך מערכת כזאת נותרת מעבר לטכנולוגיה העכשווית.
עקיבה

ברוב טילי החום המונחים ראש הביות מוצב על גימבל. זה מאפשר לראש הביות להצביע על המטרה גם כאשר הטיל לא. יכולת זו חשובה משתי סיבות עיקריות. האחת היא שלפני ובמהלך השיגור, הטיל לא יכול תמיד להצביע על המטרה. במקום זאת, הטייס או המפעיל מכוון את ראש הביות אל המטרה באמצעות מכ"ם, תצוגת קסדה עילית, כוונת אופטית או לפעמים באמצעות תמרון המטוס כך שהאף של המטוס או משגר הטיל יצביעו ישירות על המטרה. ברגע שראש הביות רואה ומזהה את המטרה, הוא ממסר זאת חזרה למפעיל שאז "משחרר לחופשי" את ראש הביות (כלומר מאפשר לעין הטיל לעקוב אחרי המטרה באופן עצמאי). אחרי נקודת זמן זו ראש הביות נשאר נעול על המטרה, אפילו אם המטוס או פלטפורמת השיגור נעה. כאשר הנשק משוגר, הוא עשוי לא להיות מסוגל לשלוט על הכיוון עליו הוא מצביע עד שהמנוע מאתחל את פעולתו והטיל מגיע למהירות גבוהה מספיק כדי שמשטחי הניהוג שלו יוכלו לשלוט אווירודינמית בכיוון תנועתו. עד אז, ראש הביות הגימבלי צריך להיות מסוגל לעקוב אחרי המטרה באופן עצמאי.
לבסוף, גם כאשר הטיל נתון תחת בקרת טיסה חיובית והוא בדרכו ליירט את המטרה, קרוב מאוד לוודאי שהוא לא יצביע ישירות עליה; למעט המקרה שבו המטרה נעה בדיוק החוצה או פנימה מהפלטפורמה המשגרת, המסלול היעיל ביותר ליירט את המטרה לא יהיה הנתיב שנוצר כאשר הטיל מצביע כל העת כל המטרה (במה שמכונה "מרדף כלב"), זאת שכן המטרה משנה את מיקומה הזוויתי בשדה הראייה של הטיל. טילי החום הראשונים פשוט הצביעו על המטרה ורדפו אחריה; זה היה לא יעיל ביותר. טילים חדשים יותר הם חכמים יותר ונעזרים בראש הביות הגימבלי כדי לממש אלגוריתם הנחיה המכונה הנחיה פרופורציונלית המאפשר להימנע מאוסצילציות במסלול ולטוס במסלול יירוט יעיל.
ראו גם

מערכת תת-אדום לחיפוש ומעקב
הערות שוליים

↑  Kutzscher, Edgar (1957). "The Physical and Technical Development of Infrared Homing Devices". In Benecke, T,; Quick, A,. History of German Guided Missiles Development. NATO.
1 2  Heat-Seeking Missile Guidance
↑  Encyclopedia of Optical Engineering,p. 2409
↑  כך נעשה בפועל במערכת ה-Hamburg.
↑  למעשה הצורה שמניבה יחס ישר בין מרחק הדמות למשך הזמן בו נקלט אות אינה בדיוק קרדיואידה (אך מזכירה אותה מאוד) אלא חיבור של שני עותקים של גזרה של ספירלת ארכימדס, בעלי סימטריית ראי אחד ביחס לשני.
1 2  Encyclopedia of Optical Engineering: Pho-Z, pages 2403-2404
↑  Introduction to Modern EW Systems, p.144
↑  Encyclopedia of Optical Engineering, p.2407-2408
הכוונת הלילית האקטיבית "ערפד" עשתה שימוש במכפילור ובמנורת תת-אדום המוצבת מעליו כאמצעי המאיר את הסביבה. האור שמוחזר מן העצמים השונים בסביבה נקלט בגלאי ומספק מידע על הסביבה.
ראש הביות "Madrid" פותח לשימוש בטיל הקרקע-אוויר Enzian.
ה-AIM-4 Falcon היה טיל החום המונחה הראשון שנכנס לשירות. הכיפה השקופה למחצה מאפשרת לקרינה האינפרה-אדומה להגיע לחיישן.
ה-AIM-9 Sidewinder נכנס לשירות מיד אחרי ה-AIM-4 Falcon. הוא היה פשוט בהרבה מהפאלקון והוכיח את עצמו כנשק אפקטיבי בהרבה בעימותים צבאיים.
פרויקט ה-SRAAM היה ניסיון להתמודד עם רוב הבעיות שהופיעו בטילי תת-אדום מוקדמים.
יותר מחצי מאה אחרי הצגתו, גרסאות משודרגות של הסיידווינדר נותרו טיל התת-אדום העיקרי ברוב חילות האוויר המערביים.
בסטינגר נעשה שימוש בכוחות אפגניים מאז 1986, אז הוא סופק למיליציות אנטי-סובייטיות על ידי ארצות הברית.
תמונת תקריב של טיל נאג עם חיישן דימות תת-אדום (IIR).
ה-reticle של AEG.
נורי הטעיה המשוגרים ממטוס קרב F-15.
שבש ה-AN/ALQ-144. בשל עקרון הפעולה שלו, שבש זה זכה לכינוי "שבש דיסקו".
לטיל הכתף שבתצלום יש ראש ביות אופטי המוצב כאמצעי לעקוב אחרי מטרות מוטסות.
גבריאלה ברום

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 במרץ 1962 (בת 62) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 בן או בת זוג:  וולפגנג בלנבאום 
 
גבריאלה ברום (בגרמנית: Gabriella Brum; נולדה ב-19 במאי 1962) היא דוגמנית גרמנייה ומיס עולם לשנת 1980 שוויתרה על תוארה לאחר כהונה של יום בלבד.
ביוגרפיה

ברום נולדה ב-19 במאי 1962 בלונדון, לאם גרמנייה ואב אנגלי, אשר הכירו כאשר אביה הוצב בגרמניה בעת ששירת בצבא הבריטי, מספר שנים לאחר לידתה הוריה נפרדו, היא למדה בתיכון בברלין אך עזבה את הלימודים על מנת לממש את רצונה לקריירה קולנועית, היא הכירה את במאי והמפיק וולפגנג בנו בלנבאום, עמו היא נסעה ללוס אנג'לס ועבדה שם כדוגמנית.
בשנת 1980 היא הוכתרה כמיס גרמניה במרכז הקונגרסים הבינלאומי של ברלין. בחירתה לוותה בביקורת בטענה כי היא כבר אינה מתגוררת בגרמניה כמקום מגורייה המרכזי.
בנובמבר אותה שנה יצגה את גרמניה בתחרות מיס עולם שנערכה בלונדון, ושם נבחרה על ידי חבר השופטים למקום הראשון. היא הגרמנייה השנייה שזכתה בתואר לאחר פטרה שירמן ב-1956. יום לאחר מכן היא הודיעה שהיא מוותרת על הכתר, מכיוון שאינה מעוניינת לקחת על עצמה את חובות התפקיד ולהיות תחת חוזה קפדני. לאחר מכן התברר שהיא נאלצה להתפטר עקב תמונות עירום שלה שפורסמו, דבר שמנוגד לתקנון התחרות.
בשנים לאחר מכן היא נהייתה לדוגמנית מצליחה בארצות הברית והצטלמה למגזין פלייבוי במאי 1981.
גבריאל נרוטוביץ'

נרוטוביץ' (מימין) נועד עם יוזף פילסודסקי לאחר מינויו לנשיא בשנת 1922
גבריאל נרוטוביץ' (בפולנית: Gabriel Narutowicz; ‏17 במרץ 1865 – 16 בדצמבר 1922) היה נשיאה הראשון של פולין בתקופת הרפובליקה השנייה.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
נרוטוביץ' גדל במחוז וילנה-קובנה, והוריו הפטריוטיים הפולנים סירבו לשלוח אותו לבית ספר רוסי כמחאה על כפיית השפה והתרבות הרוסית על הפולנים. במקום זאת למד גבריאל הצעיר בגימנסיה גרמנית באזור הבלטי.  את לימודי ההנדסה שלו השלים במכון הפוליטכני בציריך, ומשנת 1908 הוא שימש בה כפרופסור, ואף עסק בבניית תחנות כוח חשמליות בכל רחבי מזרח אירופה. לאחר שפולין קיבלה את עצמאותה בשנת 1918, החל להיות מעורב בפוליטיקה, ושימש כשר לעבודות ציבוריות בין השנים 1920 – 1921, וכשר החוץ בשנת 1922.
פולין קיבלה חוקה חדשה ודמוקרטית בשנת 1921 ומכוחה התכנס ה'סיים' (הפרלמנט) ב-9 בדצמבר 1922, ובזכות 'גוש המיעוטים' שהוקם על ידי יצחק גרינבוים, בתגובה לאופן בו הוגדרו מחוזות הבחירה בפולין כך שליהודים לא תהיה נציגות ב'סיים', נבחר נרוטוביץ' להיות לנשיאה הראשון של הרפובליקה הפולנית השנייה. נרוטוביץ' הושבע לתפקידו ב-11 בדצמבר, ולמרות איומים על חייו סירב לקבל הבטחה ואף הצהיר שהוא לא יצא לרחוב עם אקדחו, מתוך אמון בדמוקרטיה. אלא שבחירתו בזכות 'גוש המיעוטים' רק חיזקה את כוחות הריאקציה והפוליטיקה הפולנית שהייתה מפולגת ומסוכסכת עוד לפני כן, הפכה לקיצונית עוד יותר. תהליך הבחירה היה לצנינים גם בעיני המדינאי הפולני, יוזף פילסודסקי אשר שלט ביד רמה בפוליטיקה של הרפובליקה הפולנית השנייה, והוא הודיע על פרישתו מתפקידיו. בחירתו של נרוטוביץ' הייתה בקולותיהם של נציגי השמאל, המרכז, האיכרים והמיעוטים, ומכיוון שכך, החל הימין הקיצוני (שהונהג על ידי מפלגת "הדמוקרטים הלאומים" המכונים "אנדקים") במסע תעמולה כנגד נרוטוביץ' בטענה כי רבים מחברי הפרלמנט שבחרו אותו לנשיא היו יהודים והנשיא כונה "נשיא היהודים".
ב-16 בדצמבר 1922, חמישה ימים לאחר השבעתו לנשיא, כאשר ביקר בתערוכת אומנות בוורשה נורה נרוטוביץ' למוות על ידי צייר ומבקר אומנות בשם פרופסור אליגיוס נייביאדומסקי(אנ'). נייביאדומסקי נשפט כרוצח והוצא להורג. רציחתו של נרוטוביץ' הייתה אך סממן לחוסר התפקוד של הדמוקרטיה ברפובליקה הפולנית השנייה, אשר הביא, כעבור שנים מועטות, בשנת 1926 לתפיסתו של פילסודסקי את השלטון, בהפיכה אלימה, ולייסוד שלטון אוטוריטארי, עריץ למחצה.
הערות שוליים

1 2  יוסף קרוק, תחת דגלן של שלוש מהפכות - כרך ב', תל אביב, מחברות לספרות, 1970, עמ' 415-417
| נשיאי פולין |
| --- | --- | --- |
| רפובליקת פולין (1918–1939) | יוזף פילסודסקי • גבריאל נרוטוביץ' • מאצ'יי רטאי (בפועל) • סטניסלב וויצ'חובסקי • מאצ'יי רטאי (בפועל) • איגנצי מושצ'יצקי |  |
| הממשלה הפולנית הגולה (1939–1990) | ולדיסלב רצקייביץ' • אוגוסט זאלצקי • סטניסלב אוסטרובסקי • אדוארד רצ'ינסקי • קזימירץ שבת • רישרד קאקזורוסקי |  |
| הרפובליקה העממית של פולין (1944–1989) | בולסלאב ביירוט • אלכסנדר זבצקי • אדווארד אוחאב • מריאן ספיצ'לסקי • יוסף צירנקביץ' • הנריק יבלונסקי • וויצ'ך ירוזלסקי |  |
| רפובליקת פולין (1990–היום) | וויצ'ך ירוזלסקי • לך ואלנסה • אלכסנדר קוושנייבסקי • לך קצ'ינסקי • ברוניסלב קומורובסקי (בפועל) • בוגדן ברוזניץ' (בפועל) • גז'גוז' סכטינה (בפועל) • ברוניסלב קומורובסקי • אנדז'יי דודה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007273751105171  PLWABN: 9810648430405606  BnF: cb12468047z (data)  GND: 118866192  HDS: 028450  ISNI: 0000 0001 0980 6156  LCCN: n82006659  LNB: 000270386  NKC: js2018997747  SUDOC: 098522051  VIAF: 64805152   WorldCat (עם VIAF): 64805152
ג'ק פוסטר

ג'ייקוב ג'ק פוסטר (באנגלית: Jacob Jack Foster; נולד ב-6 בספטמבר 2000) הוא שחיין אמריקאי, אלוף עולם (דוחה 2024) במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב משולב ואלוף המשחקים הפאן-אמריקאיים (סנטיאגו 2023) במשחה ל-100 מטר חזה ול-200 מטר חזה.
ביוגרפיה

פוסטר מתאמן באוניברסיטת טקסס באוסטין בהדרכתו של אדי ריס. אחיו הצעיר, קרסון פוסטר, סגן אלוף העולם בשחייה.
ביוגרפיה > 2019

באליפות ארצות הברית שנערכה בסטנפורד, קליפורניה בתחילת אוגוסט 2019 הוא זכה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:59.15 דקות, אחרי ריאן לוכטה (1:57.76 דקות) ושיין קאסאס (1:58.83 דקות).
ביוגרפיה > 2022 > מדליית זהב באליפות עולם (בריכת 25 מטר)

באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה במלבורן, אוסטרליה בדצמבר אותה שנה הוא זכה במדליות זהב במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי, לאחר ששחה בשלב המוקדמות. נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא איש חדש של 4:02.51 דקות.
ביוגרפיה > 2023 > מדליית ארד באליפות ארצות הברית

באליפות ארצות הברית שנערכה באינדיאנפוליס, אינדיאנה בסוף יוני 2023 הוא זכה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:09.10 דקות, אחרי מאט פלון (2:07.71 דקות) וג'וש מת'ני (2:08.32 דקות).
ביוגרפיה > 2023 > אלוף המשחקים הפאן-אמריקאיים

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בסנטיאגו, צ'ילה בסוף אוקטובר אותה שנה הוא זכה ב-4 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה (59.99 שניות), במשחה ל-200 מטר חזה (2:10.71 דקות), במשחה שליחם 4x100 מטר מעורב ובמשחה שליחם 4x100 מטר מעורב משולב.
ביוגרפיה > 2024 > מדליית זהב באליפות עולם

באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר בפברואר הוא זכה במדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב משולב לאחר ששחה בשלב המוקדמות. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:09.31 דקות, בשלב חצי גמר הוא קבע שיא אישי חדש של 2:08.78 דקות ועלה למשחה הגמר מהמקום הראשון ובמקום תשיעי במשחה ל-100 מטר חזה בשיא אישי חדש של 59.48 שניות.
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

100 מטר חזה: 59.48 שניות (2024)
200 מטר חזה: 2:08.78 דקות (2024)
200 מטר מעורב אישי: 1:58.64 דקות (2022)
400 מטר מעורב אישי: 4:13.74 דקות (2021)
שיאים אישיים > בריכת 25 מטר

400 מטר מעורב אישי: 4:02.51 דקות (2022)
גדר הגבול אוקראינה–רוסיה

ראש ממשלת אוקראינה, ארסני יאצניוק, מבקר באתר העבודה של מכשול רוסיה-אוקראינה. אוקטובר 2014
גדר הגבול בין רוסיה לאוקראינה נועדה למניעת התערבות צבאית רוסית באוקראינה ולקידום יוזמת נסיעות ללא ויזה מאוקראינה למדינות האיחוד האירופי.
ראש ממשלת אוקראינה, ארסני יאצניוק, הציג את הפרויקט הזה ב-3 בספטמבר 2014, והבנייה החלה רשמית ב-2015. ביוני 2020, משמר הגבול של אוקראינה ציפה שהפרויקט יסתיים עד 2025. עם זאת, בהודעה לפוקוס בינואר 2022, הם ציינו כי הפרויקט הושלם בעלות של  2.5 מיליארד הריבניה.
ב-24 בפברואר 2022, כל עבודות הבנייה שנותרו על המכשול הושעו עקב הפלישה הרוסית לאוקראינה.
היסטוריה

לאחר ההתערבות הצבאית הרוסית באוקראינה ב-2014, ביוני 2014, הפוליטיקאי ואיש העסקים האוקראיני איגור קולומויסקי הציע שאוקראינה תקים גדר גבול לאורך הגבול עם רוסיה. ב-3 בספטמבר 2014, ראש ממשלת אוקראינה, ארסני יאצניוק, הודיע כי אוקראינה תחזק את גבולה עם רוסיה וכינה את הגדר "פרויקט החומה". פיקוד הכוחות נגד הטרור של אוקראינה קבע כי "תוכננו שני קווי הגנה, ומטרתם העיקרית היא למנוע את חדירת האויב לשטח אוקראינה". לדברי יצניוק, הפרויקט היה נחוץ כדי לנתק את התמיכה הרוסית במורדים באזור דונבאס שהתקוממו במהלך מלחמת האזרחים באוקראינה וגם כדי להשיג הסכם תנועה ומעבר ללא ויזה עם האיחוד האירופי.
ב-12 בספטמבר 2014 הקצתה ממשלת אוקראינה כ-100 מיליון הריבניה לבניית ביצורים בגבול עם רוסיה ובגבול עם חצי האי קרים. ב-18 במרץ 2015 הקצתה ממשלת אוקראינה כ-865 מיליון הריבניה נוספים לבניית ביצורים על הגבול בין אוקראינה לרוסיה.
החל ממאי 2015, החלו העבודות להקמת הגדר לאורך הגבול הרוסי עם מחוז חרקוב. כבר באוגוסט 2015, הוכרז כי אוקראינה השלימה כ-10% מקו הביצור, שהן למעלה כ-180 ק"מ של תעלות נ"ט, כ-40 ק"מ של גדר תיל וכ-500 מכשולי ביצור.
באוגוסט 2017 התברר כי סכומים גדולים מהכסף שנועדו לשלם עבור פרויקט נוצלו לרעה ואף נגנבו. הלשכה הלאומית למלחמה בשחיתות הודיעה על מעצרם של כמה אנשים המעורבים בבניית הגדר.
ביוני 2020, שירות משמר הגבול של אוקראינה הצהיר כי הושלמו כ-40% מהפרויקט הושלם. שנה לאחר מכן, במאי 2021 פורסם כי אוקראינה בנתה כבר כ-400 ק"מ של תעלות נגד טנקים, כ-100 ק"מ של גדר רגילה וכ-70 ק"מ של גדר תיל כחלק מ"פרויקט החומה".
ראו גם

גבול אוקראינה–רוסיה
מלחמת אוקראינה-רוסיה
הערות שוליים

1 2  Vijai Maheshwari (27 באוקטובר 2014). "The Great Wall of Ukraine". The Daily Beast. נבדק ב-24 בספטמבר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Yatseniuk: Project Wall to allow Ukraine to get visa-free regime with EU" (באנגלית). נבדק ב-19 באוקטובר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Ukraine’s Wall project along border with Russia monument to human stupidity — CSTO SecGen, Russian News Agency "TASS" ( October 21, 2014)
↑  Anna Dolgov. Ukraine Starts Building Wall to Keep Russia Out. Moscow Times. Sep. 11 2014.
↑  Ukraine to spend 83.5 mln USD in building wall with Russia: PM, Xinhua News Agency (2014-10-08)
↑  Yatseniuk: Project Wall to allow Ukraine to get visa-free regime with EU, Interfax-Ukraine (15.10.2014)
↑  Уряд уже виділив 100 млн грн на проект "Стіна" [The government has allocated 100 million hryvnias for "The Wall" project] (באוקראינית). Espreso. 12 בספטמבר 2014. נבדק ב-29 במרץ 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Government to allocate 865 mln to build fortified border with Russia". Ukrinform. 18 במרץ 2015. נבדק ב-29 במרץ 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  As Ukraine Erects Defenses, Critics Fear Expensive Failure. Moscow Times. May 6, 2015
↑  "Корупційні дірки в "Стіні Яценюка"". Українська правда. נבדק ב-2017-09-07.
↑  "Ukraine has built 400 km of anti-tank trench and 100 km of fence within the framework of the Wall project" (באוקראינית). Lb.ua. 5 במאי 2021. נבדק ב-6 במאי 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
בלנסיאגה

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברה בעירבון מוגבל (S.A.)
 מייסדים:  כריסטובל בלנסיאגה
 תקופת הפעילות:  1919–הווה (כ־105 שנים)
 חברת אם:  קרינג
 מיקום המטה:  פריז 
 משרד ראשי:  פריז, צרפת
 ענפי תעשייה:  אופנה
 מוצרים עיקריים:  ביגוד, נעליים 
 עובדים:  1,325 (2019)
  
 https://www.balenciaga.com/en-en
 
בלנסיאגה (בספרדית: Balenciaga, נהגה: [balenˈθjaɣa]) הוא בית אופנה שנוסד בשנת 1917 על ידי המעצב הספרדי כריסטובל בלנסיאגה בסן סבסטיאן, ספרד וכיום מבוסס בפריז. בית האופנה נודע בחצאיות "בועה" ובצלליות לא שגרתיות המשלבות מודל של נשיות מודרנית. בלנסיאגה (המעצב) צבר מוניטין רב מעמיתיו בתעשיית האופנה ואף כונה "המאסטר של כולנו" על ידי מעצב האופנה כריסטיאן דיור. בית האופנה נסגר בשנת 1972 ונפתח מחדש בבעלות חדשה בשנת 1986. המותג נמצא כיום בבעלות קבוצת היוקרה קרינג.
היסטוריה

בשנת 1919, פתח כריסטובל בלנסיאגה  את החנות הראשונה של המותג הנושא את שמו בסן סבסטיאן, ספרד. ומאוחר יותר פתח חנויות נוספות במדריד וברצלונה. בית המלוכה הספרדי והאריסטוקרטיה המקומית נהגו ללבוש את הבגדים שעיצב. עם פתיחת מלחמת האזרחים בספרד, נאלץ לסגור את חנויותיו והוא עבר לפריז, שם פתח באוגוסט 1937 בית אופנה ברחוב המלך ג'ורג' החמישי ותצוגת האופנה הראשונה שלו שם הייתה מושפעת מאוד מהרנסאנס הספרדי(אנ'). הצלחתו הייתה כמעט מיידית, ומקץ שנתיים העיתונות שיבחה והיללה אותו כמהפכני, ועיצוביו היו מבוקשים מאד. כרמל סנו, העורכת של הרפרס בזאר, הייתה מאוהדיו הראשונים.
במהלך מלחמת העולם השנייה, לקוחות בלנסיאגה המשיכו להגיע לרכוש את בגדיו למרות הסיכון שבכך. בתקופה זו הוא התפרסם בזכות ה"מעיל המרובע" שלו, בעל השרוולים הייחודיים המורכבים מחתיכת בד אחת, ובזכות עיצוביו הכללו שילוב של שרוכים שחורים וחומים על גבי בד ורוד. ישנם חוקרי היסטורית אופנה החושדים שהמשך פעילותו של בלנסיאגה בתקופת הכיבוש הנאצי על פריז(אנ') התאפשרה בזכות קשריו של האחרון עם מקורבו של אדולף היטלר, הגנרל פרנסיסקו פרנקו. החברה שלו הייתה אחת מ-60 חברות שהורשו לפעול בזמן הכיבוש, והאספקה השוטפת של חומרי גלם מספרד, שהיו במחסור בפריז באותה עת בשל המלחמה, נתנה לבלנסיאגה יתרון תחרותי. עם זאת, העיד בלנסיאגה שסירב לבקשתו של היטלר להעברת פעילות החברה שלו לברלין.
בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה המשיך לפתח קולקציות ייחודיות ביניהן שמלת הטוניקה ב-1955, שפותחה ב-1958 לשמלת ז'קט. עיצובים בולטים נוספים בשנים אלו היו ז'קט הבלון האליפטי (1953), שמלת בייבי דול בגזרה גבוהה (1957) וחצאית הבלון (1957).
השינויים שביצע בגזרת המותניים בעיצוביו נחשבים לתרומתו הגדולה ביותר לעולם האופנה.
בשנות ה-60, בלנסיאגה פנה לחדש בגזרת הבדים בהם השתמש: הוא העדיף בדים כבדים, תחרות מורכבות וחומרים בולטים. סימני ההיכר שלו כללו צווארונים מרוחקים מעצם הצוואר, אשר השוו מראה "ברבורי" ושרוולי "צמיד" מוצרים. עיצוביו הכוללים חלוקים בצורת משפך נלבשו על ידי לקוחותיו המפורסים כגון פאולין דה רוטשילד, באני מלון, מרלה אגנלי, הופ פורטוקרטו, גלוריה גינס, ומונה וון ביסמרק. ב-1960 עיצב את שמלת החתונה של מלכת בלגיה פביולה. כמו כן פורסם שג'קי קנדי גרמה לבעלה ג'ון פיצג'רלד קנדי צער רב בעת שהיה נשיא ארצות הברית מכיוון שרכשה מעיצוביו היקרים מאד. קנדי חשש שהציבור האמריקאי יראה בכך מעשה של ניקור עיניים ואורח חיים פזרני מדי. לבסוף מסע רכישותיה שולם בסודיות על ידי חמה, ג'וזף קנדי.
היסטוריה > מעצבים בחסות בית האופנה

מספר מעצבים שעבדו תחת בלנסיאגה יצאו בסופו של דבר לדרך עצמאית ופתחו בתי אופנה מצליחים משלהם, הנודעים מביניהם היו אוסקר דה לה רנטה (1949), אנדרה קורג'ס (1950), ועמנואל אונגרו (1958). המפורסם מכל היה הוברט דה ג'יבנשי, שהיה המעצב היחיד שתמך מאוחר יותר במאבקו נגד מועצת האופנה הצרפתית ונגד העיתונות בנוגע לתזמון תצוגות האופנה שלו.
היסטוריה > מאבק נגד העיתונות

ב-1957, בלנסיאגה החליט להציג את הקולקציה שלו לעיתונות יום לפני השליחה לחנויות הקמעונאיות, ובכך שבר מסורת של הצגת קולקציה 4 שבועות קודם להשקה בחנויות לעיתונות שהייתה נהוגה באותה עת. במהלך זה קיווה בלנסיאגה לשמור על זכויות יצירותיו ולמנוע חיקויים. העיתונות התעקשה וטענה שזה כמעט בלתי אפשרי להכניס את יצירותיו להדפסה בכתבי העת בזמן כל כך קצר, אך בלנסיאגה וג'יבנשי התעקשו עמדו בפרץ ובתוך כך פגעו בסיקור הקולקציה. תומכיו של בלנסיאגה טענו שהמתחרה כריסטיאן דיור היה עושה שימוש במידע לחיקוי עבודותיו של בלנסיאגה וללקיחת קרדיט לעצמו. ב-1967 חזרו בהם שני המעצבים והצטרפו מחדש ללוח הזמנים המסורתי.
היסטוריה > מאבק במועצת האופנה הצרפתית

בלנסיאגה התנגד בהתרסה לכללים, להנחיות ולמעמד הבורגני של מועצת האופנה הצרפתית, ולפיכך מעולם לא היה חבר בה. למרות הכבוד הרב שנרכש לו בתעשיית האופנה, מבחינה טכנית, בלנסיאגה מעולם לא הוגדרה כאופנה עילית.
היסטוריה > סגירת בית האופנה

כריסטובל בלנסיאגה סגר את בית האופנה שלו בשנת 1968 ומת בשנת 1972. בית האופנה היה למעשה במצב רדום עד שנת 1986.
היסטוריה > פתיחה מחדש בשנת 1986 ועד היום

בשנת 1986 רכשה חברת Jacques Bogart S.A. את הזכויות על בית האופנה והשיקה קולקציה חדשה של בגדי "Ready to Wear" (אנ') תחת השם "Le Dix"‏. האוסף הראשון עוצב על ידי מישל גומה (אנ') באוקטובר 1987, שנשאר לתפקד כמעצב ראשי בבית האופנה במשך חמש השנים הבאות. הוא הוחלף בשנת 1992 במעצב ההולנדי יוזסוף טימיסטר (אנ') שהתמקד בהחזרת המותג למעמדו בתעשיית האופנה. במהלך כהונתו של טימיסטר, ניקולה ג'סקייר (אנ') צורף כמעצב, ובסופו של דבר קודם לתפקיד המעצב הראשי בשנת 1997.
בשנת 1992, נבחר בית האופנה לעצב את בגדי הנבחרת הצרפתית לאולימפיאדת ברצלונה.
בשנת 2000 עמדו הכנסות החברה על 113.2 מיליון פרנקים צרפתים.
ב-2001 נמכר בית האופנה לתאגיד קרינג (לשעבר קבוצת גוצ'י/PPR).
ב-2018, הצהיר מנכ"ל בלנסיאגה סדריק שרבי, כי מכירות המותג הן הצומחות בקצב המהיר ביותר בקבוצת קרינג, לפני המותג המוביל גוצ'י.
בתחילת שנת 2020, התקבלה החלטה בחברה לחזור לתחום האופנה העילית, 52 שנים לאחר שהפסיק בית האופנה להציגה בתצוגת הקיץ.
מעצבים ראשיים

1919–1968 – כריסטובל בלנסיאגה
1987–1992 – מישל גומה (אנ')
1992–1997 – יוזסוף טימיסטר (אנ')
1997–2012 – ניקולה ג'סקייר (אנ')
2013–2015 – אלכסנדר וונג (אנ')
2015–הווה – דמנה גבסליה (אנ')
בתרבות הפופולרית

בסרט "For Richer or Poorer" דמותו של טים אלן מעלה בטעות באש שמלה של בלנסיאגה בעוד הוא מנסה להגחיך את הסיטואציה ושואל "What the hell's a Balenciaga?"
ב-29 בינואר 2014, הדמות "Myrtle Snow" צועקת "בלנסיאגה!" כמילתה האחרונה לפני מותה בפרק הסיום של הסדרה אימה אמריקאית: הכישוף.
במאי הקולנוע פול תומאס אנדרסון קיבל השראה לסרטו חוטים נסתרים לאחר שהחל להתעניין בעולם האופנה ולאחר קריאת הביוגרפיה של כריסטובל בלנסיאגה.
באוקטובר 2021 הפיצו הסימפסונס מיני-פרק שהופק במיוחד עבור מותג בלנסיאגה לקראת שבוע האופנה של פריז.