stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אופיר לייבוביץ'
הערות שוליים

↑  שמות הזוכים במוסיקה הפופולארית, באתר אקו"ם, ‏6 במרץ 2012
↑  איתמר רונאל, ‏האישה שלא הייתה שם, באתר ‏מאקו‏, 19 בספטמבר 2017
↑   אורון שמיר, עכבר העיר, "תיקון" הוא הזוכה בפסטיבל ירושלים, באתר הארץ, 16 ביולי 2015
↑  הזוכים והזוכות : על טקס פרסי הקולנוע הדוקומנטרי 2018, באתר הפורום הדוקומנטרי בישראל, ‏דצמבר 2018
↑  עץ המוזיקה הישראלית, באתר Qube
↑   אופיר לייבוביץ', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
↑  אינה טוקר, "פוקסטרוט" זכה בפרס חבר השופטים בפסטיבל ונציה, באתר ynet, 9 בספטמבר 2017
↑  יאיר רוה, מן הארכיון: לקראת פרס אופיר 2002, בבלוג הקולנוע "סינמסקופ", 7 בנובמבר 2002
↑  אורון שמיר, ‏פרסי אופיר 2013: המועמדים, באתר "סריטה", 13 באוגוסט 2013
↑  אבנר שביט‏, פרסי אופיר 2019: "הבלתי רשמיים" מוביל במספר המועמדויות, באתר וואלה, 22 ביולי 2019
↑  האקדמיה הישראלית לטלוויזיה וקולנוע פותחת את תחרות פרסי הטלוויזיה 2023, באתר האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה
↑   טקס פרסי הטלוויזיה לתכניות 2016 (דקה 33:30), סרטון  באתר יוטיוב
↑   נירית אנדרמן, ארבעה סרטים ישראליים יתמודדו בפסטיבל סרטי התעודה IDFA , באתר הארץ, 10 באוקטובר 2015
↑  "פופ 30", בפסטיבל פאלם ספרינגס, באתר מעלה, ‏29/05/19
↑  מערכת ערוץ התרבות, ‏2 סרטים ישראלים בדרך לפסטיבל טרייבקה, באתר ‏מאקו‏, 7 במרץ 2013
| פרס אופיר למוזיקה המקורית הטובה ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1990–2000 | שם טוב לוי (1990) • שלמה גרוניך (1991) • נפתלי אלטר (1992) • שלמה יידוב (1993) • ארקדי דוכין (1994) • אהוד בנאי (1995) • ברי סחרוף (1996) • יובל שפריר (1997) • עדי כהן (1998) • אמיר בן-דוד, קיטש יחיאל אמסלם, קובי רכט, חיים רומנו וטל יניב (1999) |  |
| 2000–2010 | שם טוב לוי (2000) • ברי סחרוף (2001) • שם טוב לוי (2002) • אהוד בנאי, גיל סמטנה, נועם הלוי (2003) • עברי לידר (2004) • אבי בללי (2005) • צוף פילוסוף, עדי רנרט (2006) • חביב שחאדה חנא (2007) • אסף אמדורסקי (2008) • רביע בוכארי (2009) |  |
| 2010–2020 | אבי בללי (2010) • אבי בללי (2011) • מרק אליהו (2012) • חיים פרנק אילפמן (2013) • רן בגנו (2014) • אייל סעיד מני (2015) • תאמר נפאר ואיתמר ציגלר (2016) • אופיר לייבוביץ', עמית פוזננסקי (2017) • אקים גולאייב, אלכסנדר רומננקו, ולאד דובינסקי ודידי ארז (2018) • דודו טסה, אהוד בנאי, יוסי מר חיים, ניר מימון (2019) |  |
| 2020 ואילך | קרני פוסטל (2020) • אסף תלמודי, יונתן אלבק (2021) • גל לב, ליאור פרלה (2022) • רן שם טוב, דניאל מרקוביץ' ובן זיידמן (2023) • עומר מור (2024) |  |
אז'ן בלוך

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  10 ביוני 1878 סולץ-או-רן, אלזס-לורן, צרפת
 נרצח:  12 במרץ 1944 (בגיל 65) מחנה ההשמדה אושוויץ, גנרלגוברנמן
 שם לידה:  Meyer Eugène Bloch 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  צרפת 
 מקום לימודים:  אקול נורמל סופרייר  אוניברסיטת פריז
 מוסדות:  אקול נורמל סופרייר
 תלמידי דוקטורט:  איב רוקאר 
 פרסים והוקרה:  לגיון הכבוד 
 
אֵזֵ'ן בְּלוֹךְ (בצרפתית: Eugène Bloch; ‏10 ביוני 1878 – 12 במרץ 1944) היה פיזיקאי צרפתי-יהודי.
ביוגרפיה

בלוך נולד בסולץ-או-רן שבאלזס-לורן בקיסרות הגרמנית. אביו היה תעשיין בתחום הטקסטיל, ולאחר שמכר את בית החרושת שלו באלזס השתקע בפריז במטרה להעניק לשני בניו, לאון ואז'ן, חינוך צרפתי. בלוך למד פיזיקה באקול נורמל סופרייר בין השנים 1897 ל-1900, תחת ידיהם של ז'ול ויול, מרסל בריוון ואנרי אברהם, וכן בפקולטה למדעים באוניברסיטת פריז, שם השתתף בקורסים של גבריאל ליפמן ואדמון בוטי ולבסוף קיבל תארים בפיזיקה ובמדעי המתמטיקה ב-1899.
לאחר שהשיג את הציון הגבוה ביותר במבחני ההסמכה להוראה (Agrégation), החל ללמד במעבדת הפיזיקה באקול נורמל סופרייר, במקביל להשלמת הדוקטורט שלו בפיזיקה על היינון בפוספורסצנציה. את התואר קיבל מהפקולטה למדעים שבאוניברסיטת פריז ב-1904.
בשנת 1906 הפך בלוך למרצה לפיזיקה בכיתה המיוחדת למתמטיקה שבבית הספר התיכון סן-לואי בפריז, שם לימד במשך 11 שנים. בנוסף להוראה, ערך גם מחקר במעבדת הפיזיקה של אקול נורמל סופרייר על האפקט הפוטואלקטרי ועל ספקטרוסקופיה.
ב-1908 השלים בלוך את המחקרים הקשורים בתזת הדוקטורט, והקדיש את זמן המחקר שלו לחקר האפקט הפוטואלקטרי. בניגוד לפיליפ לנארד, בלוך הבין את חשיבות ההבחנה בין צבעים שונים, או אורכי הגל של האור, להבדיל משימוש באור לבן. ניסוייו סייעו באישוש הפרשנות של אלברט איינשטיין מ-1905.
בשנת 1925 פיתח את הספקטרוגרף הראשון שבו רשת ריק קעורה ומחזירה, ושעבד בתחום העל-סגול הקיצוני עד אורכי גל של עד 20 ננומטר. טבלאות אורכי הגל שנרשמו בעזרת מנגנון זה על 30 יסודות כימיים, ומגוון היונים הטעונים שלהם, עודן בשימוש.
בשנת 1940 פוטר בלוך מעבודתו כמרצה בעקבות חוק מעמד היהודים של משטר וישי, והוא נאלץ לעזוב את האקול נורמל סופרייר . החליף אותו בתפקיד ז'ורז ברואה. בלוך נמלט בחשאי לצרפת החופשית, ועבד במעבדה באוניברסיטת ליון. העסקתו הפכה רשמית בשנת 1941 כמינוי מטעם המרכז הלאומי הצרפתי למחקר מדעי שהוקם באותה העת. כאשר הצבא הגרמני פלש לתחומי צרפת החופשית ב-1942, ניסה בלוך להימלט לשווייץ ללא הצלחה, והוא הסתתר בזהות בדויה בהרי סבויה. הוא נמצא על ידי הגסטפו באלוואר ב-24 בינואר 1944 ונעצר. הוא גורש מתחנת בוביני בשיירה מס' 69 ב-7 במרץ 1944 ונרצח במחנה הריכוז וההשמדה אושוויץ.
על שמו, יחד עם אנרי אברהם וז'ורז' ברואה, ניתן פרס שלושת הפיזיקאים מטעם אקול נורמל סופרייר.
פרסומים

Théorie cinétique des gaz, עורך ארמן קולן, 1921.
Phénomènes Thermoioniques, éditions du Journal de Physique 1921.
Enregistrement des signaux de TSF, 1921.
L'ancienne et la nouvelle théorie des quanta, מהדורות הרמן, 1930.
תערוכת הרכב הבין-לאומית של בייג'ינג

| --- | --- |

 פרטים
 מקום תצוגה:  הרפובליקה העממית של סין 
 תאריך פתיחה:  1990 
 http://www.china-autoshow.com/2010bjx/CH/
 
תערוכת הרכב הבין-לאומית של בייג'ינג (ידועה גם בשם: אוטו צ'יינה) היא תערוכת רכב, המתקיימת אחת לשנתיים בעיר בייג'ינג. התערוכה מתקיימת בשנים זוגיות, כאשר בשנים האי־זוגיות, התערוכה מתקיימת בתערוכת הרכב הבין-לאומית של שאנגחאי. התערוכה התקיימה לראשונה בשנת 1990.
התערוכה מתקיימת במרכז הכנסים הבין-לאומי של סין (אנ')‏ (CIEC) בסמוך לנמל התעופה הבין-לאומי בייג'ינג קפיטל, והיא מאורגנת על ידי הארגון הבין-לאומי של יצרני הרכב (אנ')‏ (OICA).
מיגלומורפה

| מיגלומורפה |
| --- | --- |
 טרנטולת עצים סגולה
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: עכבישניים
סדרה:: עכבישאים
תת־סדרה:: אופיסתותלה
אינפרא־סדרה:: מיגלומורפה
שם מדעי
 Mygalomorphae ‏פוקוק, 1892

Diplura rodrigoi
Fufius lucasae
מִיגָלוֹמוֹרְפָה (שם מדעי: Mygalomorphae; מילולית: "צורת חדף"; בעבר נקראה Orthognatha) היא אינפרא-סדרה של עכבישאים מתת-הסדרה אופיסתותלה והיא אחת משתי האינפרא-סדרות בתת-הסדרה לצד הקבוצה ארנומורפיה.
בני קבוצה זו מכילים פחות מינים, אך רובם גדולים יותר ובעלי ניבים (כליצרות) בולטים ומעוקלים קדימה. מרבית המינים בעלי גוף כבד הבולט בעיקר אצל הפרווניתיים, הגדולים שבעכבישים וחלקם גם מכוסים בשערות צורבות לאורך גופם. לעומת זאת הם מפיקים קורי עכביש קטנים וחלשים יותר משל הארנומורפים.
עכבישים אלה צדים בשיטות שונות, לרוב במארב לטרף מתחת לעלים או סלעים. ניביהם הגדולים עוזרים להם להחדיר ארס לתוך גוף טרפם ולהרוג אותו מהר. אחרים משתמשים ב"דלת מלכודת", בדומה לליפיסטידיים ועטים על טרף שדורך על הדלת הלא-נראית. המינים הגדולים ביותר ובראשם תראפוזה בלונדי, הכבד שבעכבישים שמגיע לרוחב 30 סנטימטרים ומשקל של 170 גרם, יכולים להרוג גם חולייתנים קטנים כמו עופות, זוחלים ומכרסמים קטנים.
הארס של רוב חברי הקבוצה חלש יחסית מכדי לפגוע באדם, למעט יוצאי דופן בודדים כמו עכבישי משפך אוסטרליים.
מיון

קבוצה Atypoidea
משפחה Antrodiaetidae
משפחה Atypidae
משפחה Hexurellidae
משפחה Mecicobothriidae
משפחה Megahexuridae
קבוצה Avicularioidea
משפחה אקטינופודיים (Actinopodidae)
משפחה Anamidae
משפחה עכבישי משפך אוסטרליים (Atracidae)
משפחה Barychelidae
משפחה Bemmeridae
משפחה קתזיניים (Ctenizidae)
משפחה Cyrtaucheniidae
משפחה Dipluridae
משפחה Entypesidae
משפחה Euagridae
משפחה אוקטניזיים (Euctenizidae)
משפחה Halonoproctidae
משפחה משפכנים אוסטרלים (Hexathelidae)
משפחה מלכודניים (Idiopidae)
משפחה Ischnothelidae
משפחה Macrothelidae
משפחה Microhexuridae
משפחה Microstigmatidae
משפחה Migidae
משפחה נמסידיים (Nemesiidae)
משפחה Paratropididae
משפחה Porrhothelidae
משפחה Pycnothelidae
משפחה Stasimopidae
משפחה פרווניתיים (Theraphosidae)
לקריאה נוספת

"מִיגָלוֹמוֹרְפָה" באנציקלופדיית החי והצומח של ארץ ישראל, כרך 2 – "חסרי חוליות יבשתיים", בעריכת גרשום לוי, הוצאת משרד הביטחון, 1985, עמ' 40-38
יאסוהירו ימאשיטה

יאסוהירו ימאשיטה (ביפנית: 山下泰裕; באנגלית: Yasuhiro Yamashita;‏ נולד ב-1 ביוני 1957) הוא ג'ודוקא יפני, ואחד מהג'ודוקא המוצלחים ביותר בכל הזמנים. כיום הוא משמש כיועץ לאיגוד הג'ודו העולמי ולפדרציית הג'ודו של יפן. הוא פרש מג'ודו תחרותי ב-17 ביוני 1985, לאחר קריירה יוצאת דופן שבה זכה בחמש מדליות זהב בתחרויות הגדולות וסימן 203 ניצחונות רצופים עד פרישתו. ב-9 באוקטובר 1984 הוא קיבל את פרס הכבוד הלאומי של יפן.
ביוגרפיה > קריירה תחרותית

ימאשיטה החל להתאמן בג'ודו בבית הספר היסודי לאחר שקיבל השראה מג'יגורו קאנו, מייסד הג'ודו, אמנות לחימה אשר הייתה חדשה יחסית בזמנו. כאשר הגיע לחטיבת הביניים, הוא כבר השיג חגורה שחורה. לאחר שסיים את לימודיו ב'תיכון טוקיידאי סגאמי', ימאשיטה המשיך להתאמן בג'ודו תחת הדרכתם של איסאו אינוקומה, האלוף האולימפי מאולימפיאדת טוקיו 1964, ונובויוקי סאטו זוכה מדליית הזהב מאליפות העולם 1967. רצף 203 ניצחונותיו החל באוקטובר 1977 במשחק ראווה שנערך בברית המועצות והסתיים באפריל 1985 במשחקו האחרון, בו זכה באליפות יפן בפעם התשיעית ברציפות.
בשנת 1977, כאשר היה בן 19, הוא הפך לג'ודוקא הצעיר בהיסטוריה שזוכה בקטגוריית המשקל הפתוח באליפות יפן. ימאשיטה המשיך בהצלחתו כאשר זכה במדליית הזהב באליפות העולם אשר נערכה בפריז בשנת 1979, והבטיח את מקומו בנבחרת האולימפית של יפן אחרי תיקו מתוקשר מול סומיו אנדו, זוכה מדליית הארד מאולימפיאדת מונטריאול. ימאשיטה הגיע לגמר אליפות יפן שם פגש את אנדו, תוך כדי תרגיל שביצע אנדו, הוא שבר את השוקית של ימאשיטה. המשחק הוכרז כתיקו, למרות שימאשיטה נפצע ולא היה מסוגל להמשיך. התרגיל שביצע אנדו נקרא "קאני בסאמי" והיה מהלך חוקי עד אותו המשחק, אך חומרת פציעתו של ימאשיטה גרמה לבכירים בענף לאסור שימוש בתרגיל זה בתחרויות בינלאומיות.
יפן החרימה את אולימפיאדת מוסקבה 1980 יחד עם עשרות מדינות אחרות בחרם שהובילה ארצות הברית על ברית המועצות עקב פלישתה לאפגניסטן, ימאשיטה נאלץ להשקיף כצופה בזמן שיריביו התחרו על הבמה האולימפית. ימאשיטה הספיק לזכות בעוד שלוש מדליות זהב מאליפויות העולם לפני שהעפיל למשחקים האולימפיים ב-1984. הוא היה הג'ודוקא היפני היחיד מהחרם ב-1980 שהעפיל גם לאולימפיאדת 1984.
בפעם היחידה שהופיע במשחקים האולימפיים, ימאשיטה קרע את שריר הירך ברגלו הימנית במהלך קרב מוקדם נגד ארתור שנאבל הגרמני. ימאשיטה המשיך את הקרב בחיסרון גדול מאחר שהוא היה נעזר ברגל ימין על מנת לזרוק את יריביו. למרות זאת הוא ניצח את הקרב ובחצי הגמר כבר היה ניתן לראות את ימאשיטה צולע, 30 שניות מפתיחת קרב חצי הגמר מול לורן דל קולומבו הצרפתי, ימאשיטה נזרק בתרגיל אוסוטו גרי אך הצליח לחזור והגיב באוסוטו גרי משלו ולבסוף ניצח את המשחק עם יוקו-שינו-גאטמאה. בגמר התמודד מול מוחמד עלי רשוואן המצרי וניצח למרות פציעתו. לאחר המשחק, הוועדה הבינלאומית למשחק הוגן העניקה פרס לרשוואן כאשר באופן יוצא דופן, בחר רשוואן לא לכוון לרגלו הימנית של ימאשיטה.
ימאשיטה נותר בלתי מנוצח בזירה הלאומית והבינלאומית, למרות שסיים בתיקו מספר פעמים עם היטושי סאיטו, פעמיים אלוף אולימפי. בין השנים 1983–1985, ימאשיטה התמודד מול סאיטו בגמר אליפות יפן וניצח בכל אחד מהגמרים. ב-17 ביוני 1985, לאחר שסבל ממספר פציעות במהלך הקריירה, ימאשיטה החליט לפרוש מג'ודו תחרותי בגיל 28 בלבד.
ביוגרפיה > לאחר פרישתו

ימאשיטה שימש כיועץ למספר ארגונים ובספטמבר 2003 מונה למנהל החינוך באיגוד הג'ודו העולמי. במהלך אולימפיאדת סידני, ימאשיטה שימש כמאמן הראשי של נבחרת הג'ודו היפנית וביקר את השופטים בהחלטתם במשחק הגמר של שיניצ'י שינוהארה נגד דויד דוייה. ימאשיטה גם צילם סרטון הדרכה לג'ודו יחד עם נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, שמחזיק בחגורה שחורה בג'ודו.
ב-2020 נבחר לוועד האולימפי הבין-לאומי.
סגנון ג'ודו

לימאשיטה היה מבנה גוף מוצק, גובהו היה 180 סנטימטרים והוא שקל 127 ק"ג במהלך שנותיו התחרותיות. הוא עמד בתנוחת יד-שמאל ומהלכו הטוב ביותר היה שילוב של תרגיל האוסוטו-גרי עם אוצ'י-גארי. בשנותיו היותר מאוחרות הוא גם אהב להשתמש בתרגיל האוצ'י-מטה נגד יריבים לא יפנים עקב יעילות התרגיל. ימאשיטה היה יעיל מאוד על הקרקע וניצחונות רבים שלו הגיעו מתרגילי אחיזה או חניקה. מיומנותו גם בתנוחות העמידה וגם בתנוחות הקרקע עזרו להישאר בלתי מנוצח מעל ל-9 שנים.
הערות שוליים

1 2  Ohlenkamp, Neil (ביוני 2005). "The Story of Yasuhiro Yamashita". נבדק ב-2007-02-06. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Sumio Endo breaks fibula of Yasuhiro Yamashita with a Kani Basami". Judovision.org. 2008-04-04. נבדק ב-2008-04-08.
↑  "International Fairplay Committee - Mohamed Ali Rashwan". אורכב מ-המקור ב-2007-10-10. נבדק ב-2008-01-21.
↑  "Douillet retains world judo crown in controversial style". CNN Sports Illustrated. 2000-09-22. נבדק ב-2008-01-21.
↑  "Putin to feature in judo manual". BBC News. 2007-12-22. נבדק ב-2008-01-21.
|  אלופים אולימפיים בג'ודו – קטגוריה פתוחה (גברים) |
| --- | --- | --- |
| ללא הגבלת משקל | 1964: הולנד אנטון חסינק   •   1972: הולנד וים רוסקה   •   1976: יפן הארוקי אואמורה   •   1980: גרמניה המזרחית דיטמר לורנץ   •   1984: יפן יאסוהירו ימאשיטה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX1262931  BnF: cb12478844b (data)  CiNii: DA00752527  ISNI: 0000 0000 8148 6938  LCCN: n80054416  LNB: 000097254  NDL: 00144385  NLK: KAC201009501  SUDOC: 033987645  VIAF: 69030974   WorldCat (עם VIAF): 69030974 
ימאשיטה עם נשיא רוסיה ולדימיר פוטין וראש ממשלת יפן ג'וניצ'ירו קואיזומי. סנט פטרבורג, 2003.
שכר בטלה

שכר בטלה הוא מונח המתאר תשלום הניתן לאדם עבור ביטול זמנו הפרטי למען עניין ציבורי.
המונח מקובל במשפט העברי ובמשפט הפרוצדורלי של מדינת ישראל.
במשפט העברי תשלום שכר בטלה לדיינים ועדים מותנה בכך שהתשלום אינו עולה על השכר שמקבל התשלום יכול היה להשתכר בזמן שהתבטל לו. אם מתברר שהתשלום חורג מכך, עדותו או דינו בטלים מאחר שאסור לדרוש שכר על קיום מצווה (ולא בגלל חשש להטיית משפט). גם עבור לימוד תורה שבעל פה מותר ליטול שכר בטלה, אולם כאשר אין למלמד מקור פרנסה אחר, מותר לו ליטול שכר על עבודתו.
מונח דומה הוא "פועל בטל", המחייב אדם שמנע מחברו עבודה, לשלם לו משכורת של זמן בטלתו, אך בשכר נמוך המשולם עבור הימנעות מעבודה.
ראו גם

לימוד תורה בשכר
הוצאות משפט בישראל
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת בכורות, דף כ"ט, עמוד א'
1 2  תוספות ד"ה מה אני בחנם, על תלמוד בבלי, מסכת בכורות, דף כ"ט, עמוד א'
↑  שולחן ערוך, יורה דעה, סימן רמ"ו, סעיף ה'
↑  מנחת שלמה קמא כרך ב סימן פז: ”נראה דאפילו מלמדי תורה שבעל פה, שמקבלים שכר מפני שאין להם ממה להתפרנס או משום שכר בטלה, גם כן אפשר להשוותם למורים אחרים שנוטלים שכר עבור עבודתם, כיון דשכר פיסוק טעמים [לימוד קריאה בתורה] מיהא שרי [מותר] ואין זה חשיב רק שכר בטלה.”
ערך זה הוא קצרמרבנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קלרה אשכנזי

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
קלרה אשכנזי
 לידה:  12 בנובמבר 1922 צ'ירפאן, בולגריה 
 פטירה:  3 בספטמבר 1944 (בגיל 21) 
 כינויים נוספים:  "איסקרה"
 ידועה בשל:  היותה פרטיזנית
 תקופת הפעילות:  מ-1938 
 מפלגה:  המפלגה הקומוניסטית של בולגריה
 
קלרה אברם אשכנזי (בבולגרית: Клара Аврам Ешкенази;‏ 2 בנובמבר 1922, צ'ירפאן, ממלכת בולגריה – 3 בספטמבר 1944, הכפר פופובו, מחוז פלובדיב, ממלכת בולגריה) הייתה פרטיזנית יהודייה, חברת המפלגה הקומוניסטית של בולגריה. אשכנזי, שכינויה המחתרתי היה "איסקרה", השתתפה במספר קרבות עם המשטרה הבולגרית באזורי פלובדיב וצ'ירפאן ושמעה יצא למרחוק. היא נרדפה על ידי כוחות הביטחון הבולגריים, ובראשית ספטמבר 1944, מספר ימים לפני הפיכת חזית המולדת של בולגריה נהרגה בקרב.
קורות חיים

קלרה אשכנזי נולדה בצ'ירפאן לאברהם שהיה גבאי בית הכנסת המקומי, ולליזה לבית בז'רנו. המשפחה היגרה בשלהי המאה ה-19 מהעיר אדירנה, ובצ'ירפאן עסקה בסחר זעיר של מוצרי סדקית. מ-1938 הייתה קלרה ראש תא הנוער של המפלגה הקומוניסטית בצ'ירפאן. בעת ההיא הייתה המפלגה הקומוניסטית מחוץ לחוק. ב-1941 עברה לפלובדיב, ובה הפכה לחברה מלאה במפלגה הקומוניסטית והצטרפה לתנועת ההתנגדות למשטר המלוכני. בסתיו 1941 נעצרה אשכנזי על ידי המשטרה הבולגרית בחשד לפעילות מחתרתית. היא עברה עינויים קשים, אך לא הודתה בפעילותה ולבסוף שוחררה. היא הצטרפה לחטיבת הפרטיזנים השנייה "רודופי" והשתתפה במספר קרבות נגד המשטרה הבולגרית, ופעולות חבלה נגד תשתיות של הצבא הגרמני. בעקבות תעוזתה בקרבות נודע שמה בקרב יהודי בולגריה ובקרב האוכלוסייה הכללית. בראשית ספטמבר 1944 נקלעה פלוגתה למארב של המשטרה הבולגרית ליד הכפר פופובו. 16 חברי הפלוגה סירבו להיכנע וניהלו קרב עם הכוחות העדיפים אשר כיתרו אותם, עד למות כולם ובהם קלרה אשכנזי. מותן בקרב של קלרה אשכנזי, ויולטה יאקובה, אנה ונטורה, ומתי רובנובה הבליט והעצים את חלקן הגדול של הנשים בקהילה היהודית, במאבק הפרטיזני נגד המשטר המלוכני משתף הפעולה עם גרמניה הנאצית.
הנצחתה

ב-1950 שונה שם הכפר פופובו לאיסקרה (אנ') על שם כינוייה המחתרתי של קלרה אשכנזי, והוקמה אנדרטה לזכרה. בעיר צ'ירפאן נקרא רחוב על שמה של אשכנזי.
משפחתה

סבה של קלרה, אליהו חייא בן משה בג'רנו (1862–1949) עלה לארץ ישראל עם אשתו וארבעת בנותיו ב-1924 והתיישב בפתח תקווה. דודה מואיז בג'רנו עלה עם משפחתו לארץ ישראל ב-1936 והתגורר בפתח תקווה. הוריה ואחיה של אשכנזי עלו לישראל ב-1949, במהלך העלייה ההמונית והתגוררו בירושלים. לקלרה היו שתי אחיות שושנה (רוזה) יעקב (1912–2000), דונקה (דונקה אטנסובה שהייתה פרטיזנית אף היא ונשארה להתגורר בבולגריה, ילידת 1920), ודוד (1929–2019). ב-1976 נפל בנו של דוד, אבי אשכנזי שהיה פרח טיס בתאונת אימונים. בתו של דוד קלרית, נקראה על שם דודתה, קלרה אשכנזי.
הערות שוליים

↑  רחוב קלרה אשכנזי בצ'ירפאן, באתר bulgarskite-ulitsi.openalfa.com (בבולגרית).
סינאן בולאט

סינאן בולאט (טורקית: Sinan Bolat; נולד ב-3 בספטמבר 1988) הוא כדורגלן טורקי המשחק בוסטרלו בעמדת השוער.
קריירה

בולאט התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ראסינג גנק. לאחר שלא הצליח לצבור דקות משחק בדצמבר 2008 חתם בסטנדרד לייז' ל-4 וחצי שנים תמורת 150 אלף אירו כמחליפו של רוריס אראגון שנפצע בתחילת העונה. במהלך העונה הוא שיחק 7 משחקים וספג רק בשניים מהם. ב-26 בפברואר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת אירופאית נגד ספורטינג בראגה אך הוחלף במחצית על ידי אראגון שחזר מפציעה. במשחק האחרון של העונה בולאט הדף פנדל בדקה ה-92, ובכך הבטיח את השתתפותה של ליאז' בפלייאוף האליפות בו ניצחה 1–2 את אנדרלכט בסיכום כולל של שני משחקים וזכה עם המועדון באליפות. ב-27 ביולי 2009 זכה עם המועדון בסופר קאפ. ב-30 ביולי 2013 עבר בהעברה חופשית לפורטו הפורטוגזית אך שיחק רק בקבוצת המילואים של המועדון. בינואר 2014 הושאל לקייסריספור עד לסיום העונה. ב-22 ביולי 2014 הושאל לגלאטסראיי. לקראת עונת 2015/2016 הושאל לקלאב ברוז'. לקראת עונת 2016/2017 הושאל לנסיונל מדיירה. ב-31 בינואר 2017 חתם בארוקה עד לסיום העונה.
בצעירותו, שיחק בכל הנבחרות הצעירות של טורקיה. בשנת 2009 זומן לראשונה לסגל נבחרת טורקיה. ב-10 באוגוסט 2011 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד אסטוניה בו ניצחה טורקיה 0–3.
תארים

אליפות בלגיה: 2008/2009
הגביע הבלגי: 2010/2011, 2021/2022
הסופר קאפ הבלגי: 2009
אליפות טורקיה: 2014/2015
הגביע הטורקי: 2014/2015
אליפות בלגיה: 2015/2016
ה'תשס"ו

מלחמת לבנון השנייה
ה'תשס"ו (5,766) ובקיצור תשס"ו – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-4 באוקטובר 2005, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 22 בספטמבר 2006.
המולד של תשרי חל ביום שני, 16 שעות ו-876 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג גכה. איננה מעוברת, ואורכה 354 ימים.
זו שנה חמישית לשמיטה, ושנת 9 במחזור העיבור ה-304. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 26 (סימנה כולזז) במחזור השמש ה-206.
שנה זו היא שנת 1,937 לחורבן הבית, ושנת 2,317 לשטרות.
מדינת ישראל חגגה ביום העצמאות ה'תשס"ו 58 שנות עצמאות.
אירועים

ט"ז בתשרי – מתחיל משפטו של סדאם חוסיין
כ"ג בתשרי – חמישה הרוגים בפיגוע התאבדות שבוצע על ידי ארגון הג'יהאד האיסלאמי בשוק מקומי בחדרה
כ"ט בתשרי – האו"ם מאשר את ההחלטה לפיה ה-27 בינואר יהיה יום הזיכרון הבין-לאומי לשואה
ז' בחשוון – עמיר פרץ נבחר ליושב ראש מפלגת העבודה, לאחר מערכת בחירות בה התמודד כנגד שמעון פרס ובנימין בן אליעזר
ט' בחשוון – ההיסטוריון הבריטי דייוויד אירווינג נעצר באוסטריה באשמת הכחשת השואה
י"ט בחשוון – ראש ממשלת ישראל אריאל שרון עוזב את הליכוד ומקים את מפלגת קדימה
כ"ג בחשוון – סיום ביצוע תוכנית ההתנתקות עם העברת מעבר רפיח לאחריות הרשות הפלסטינית
ד' בכסלו – 5 הרוגים ו-54 פצועים בפיגוע התאבדות שביצע מחבל מתאבד בקניון השרון שבנתניה
ט' בכסלו – פרופסור ישראל אומן זוכה בפרס נובל לכלכלה על תרומתו לפיתוחה של תורת המשחקים
י"ז בכסלו – אחמד קריע מתמנה לראש הממשלה הפלסטיני השני
ה' בטבת – ראש ממשלת ישראל, אריאל שרון, לוקה בשבץ מוחי חמור ושוקע בתרדמת. סמכויות ראש הממשלה מועברות לממלא מקומו, אהוד אולמרט
כ' בטבת – החללית הבלתי מאוישת ניו הוריזונס משוגרת במטרה להגיע אל כוכב הלכת הננסי פלוטו ולאסוף מידע ותמונות עליו
כ"א בטבת – אילן חלימי, יהודי צרפתי, נחטף וכעבור שלושה שבועות נרצח על רקע אנטישמי על ידי חבורת מהגרים מוסלמים
כ"ה בטבת – מתגלה OGLE-2005-BLG-390Lb, כוכב הלכת הדומה ביותר לכדור הארץ מחוץ למערכת השמש
ג' בשבט – הריסת 9 מבני קבע במאחז עמונה הופכת לעימות אלים בין המשטרה והיס"מ למתנחלים, אשר מעורר סערה ציבורית גדולה
ט"ו בשבט – אילן חלימי, יהודי-צרפתי נרצח כשלושה שבועות לאחר שנחטף
כ"ב בשבט – דייוויד אירווינג נידון ל-3 שנות מאסר על הכחשת השואה
י"ד באדר – מבצע הבאת ביכורים – כוחות צה"ל וימ"מ מכתרים את הכלא בעיר יריחו במטרה לתפוס את רוצחי רחבעם זאבי הכלואים שם
י"ז באדר – מקרה ראשון של התפרצות שפעת העופות התגלה בישראל – בקיבוצים חולית ועין השלושה שבדרום הארץ, ובמושב שדה משה שבחבל לכיש
כ"ח באדר – הבחירות לכנסת השבע עשרה בישראל
כ"ט באדר – מפלגת קדימה זוכה בבחירות לכנסת ה-17 בישראל, ובכך לראשונה לאחר 57 שנים לא זוכה מפלגת הליכוד או מפלגת העבודה בבחירות
כ"ט באדר – ליקוי חמה: בברזיל ובטורקיה נצפה ליקוי חמה מלא ובישראל נצפה ליקוי חמה חלקי של 83%
י"ט בניסן – הושבעה הכנסת השבע עשרה
כ"ז בניסן – ארגון הטרור אל-קאעידה מבצע פיגוע באתר הנופש דהב בסיני
ו' באייר – מושבעת הממשלה ה-31 בראשות אהוד אולמרט. דליה איציק נבחרת ליושבת ראש הכנסת, והיא האישה הראשונה הנבחרת לתפקיד
כ"ט בסיון – החייל גלעד שליט נחטף לרצועת עזה
ב' בתמוז – צה"ל פותח במבצע גשמי קיץ ברצועת עזה
ט"ז בתמוז – חטיפת שני חיילי צה"ל ונפילתם של שמונה, מה שהוביל לפתיחת מלחמת לבנון השנייה
י"ז בתמוז – בעקבות תקיפת החזבאללה, ישראל מכריזה על מבצע שכר הולם שהתפתח בסופו של דבר למלחמת לבנון השנייה. צה"ל פותח במבצע "שינוי כיוון" כתגובה על פעולות חזבאללה יום קודם בגבול ישראל–לבנון, המבצע נהפך למלחמת לבנון השנייה.
כ' בתמוז – רקטת פג'ר, ששיגר חזבאללה מלבנון, פגעה במוסך של רכבת ישראל בחיפה וגרמה למות שמונה עובדים
ה' באב – במהלך מלחמת לבנון השנייה קורס בניין מגורים בכפר קאנא בדרום לבנון ונהרגים עשרות אזרחים
כ' באב – נכנסת לתוקפה הפסקת האש שמביאה לסיומה של מלחמת לבנון השנייה
כ"א באלול – דורית ביניש מתמנה לנשיאת בית המשפט העליון ובכך הופכת לאישה הראשונה בתפקיד
כ"ז באלול – עצמות פאולינה והאנס הרצל, ילדיו של הרצל מובאים לקבורה בהר הרצל
נולדו

כ' בתמוז – מאיה דדון, זמרת ישראלית
כ' באלול – אלין גולן, שחקנית וזמרת ישראלית
נפטרו

י"א בתשרי – דניאל רוזוליו, ממנהיגי התנועה הקיבוצית וחבר הכנסת מטעם המערך השני (נולד ה'תרפ"ז)
כ' בתשרי – רבי אברהם ישכר אנגלרד האדמו"ר השישי בחסידות ראדזין. הוא אשר הקים מחדש את חסידות איזביצה ראדזין לאחר השואה
י"א בחשוון – הסופרת והמחנכת מרים רות (נולדה ה'תר"ע)
כ"א בחשוון – נפטר נפתלי הריברטו הבר, פרופסור לספרות, סופר ומורה ישראלי-ארגנטינאי (נולד ה'תרצ"א)
א' בכסלו – פרופסור יהודה פליקס, חוקר הריאליה המקראית והתלמודית (נולד ה'תרפ"ב)
י"ב בכסלו – אברהם מלמד, חבר הכנסת מטעם המפד"ל (נולד ה'תרפ"ב)
י"ד בטבת – שלי וינטרס, שחקנית קולנוע אמריקאית, זוכת פרס אוסקר (נולדה בה'תר"ף)
כ"ב בטבת – יואל דה-מלאך חוקר חקלאות ובוטנאי ישראלי, חתן פרס ישראל (נולד בה'תרפ"ד)
כ"ט בטבת – הרב המקובל יצחק כדורי, זקן המקובלים
ט"ו בשבט – אילן חלימי, יהודי-צרפתי (נרצח)
ט"ז בשבט – שושנה דמארי, זמרת ישראלית (נולדה ה'תרפ"ג)
כ"ח בשבט – שלמה ניצן, סופר ומתרגם ישראלי (נולד ה'תרפ"א)
כ"ו באדר – רודולף ורבה, פרופסור לפרמקולוגיה סלובקי יהודי, ניצול אושוויץ (נולד ה'תרפ"ד)
ט"ו בניסן – מיכאל שיר, סופר ישראלי (נולד בה'תרפ"ג)
כ"ו בניסן – הרב משה טייטלבוים, האדמו"ר מסאטמר (נולד ה'תרע"ה)
כ"ח בניסן – יובל נאמן, פיזיקאי, פוליטיקאי ישראלי ואיש צבא (נולד ה'תרפ"ה)
כ"ח בניסן – הרב משה הלברשטאם, דיין בבד"ץ של העדה החרדית (נולד ה'תרצ"ב)
ל' בניסן – בן-ציון אורגד, מלחין ישראלי, זוכה פרס ישראל (נולד בה'תרפ"ו)
א' באייר – הרב משה שמואל שפירא – ראש ישיבת באר יעקב ומחשובי ראשי הישיבות בזמנו. חבר מועצת גדולי התורה של תנועת דגל התורה, וחבר נשיאות מפעל הש"ס
י"ג באייר – יוסי בנאי, זמר, מחזאי, שחקן ישראלי וחתן פרס ישראל (נולד ה'תרצ"ב)
כ"א באייר – יצחק בן-אהרן, מדינאי ישראלי, אחד המנהיגים החשובים של תנועת הפועלים בישראל, זוכה פרס ישראל (נולד בה'תרס"ו)
כ"ה באייר – ברכה עדן, פסנתרנית ישראלית
כ"ו באייר – יעל רום, טייסת, האישה הראשונה שסיימה קורס טיס בצה"ל
כ"ז באייר – מיכאל ששר (שרשבסקי), עיתונאי ואיש הגות ישראלי (נולד ט' בשבט ה'תרצ"ג)
ב' בסיוון – ברכה רמות, פרופסור לרפואה וכלת פרס ישראל לרפואה
י"ד בסיוון – צבי צימרמן, חבר הכנסת מטעם הציונים הכלליים וגח"ל (נולד בה'תרע"ג)
י"ז בסיוון – מיכאל כספי, עורך דין ישראלי
כ' בסיוון – רבי ישראל דן טאוב, האדמו"ר ממודז'יץ
כ"ט בסיוון – הרב גד נבון, הרב הצבאי הראשי השלישי של צה"ל (נולד ה'תרפ"ב)
א' באב – רב-סרן רועי קליין נהרג בקרב בינת ג'בייל בעת שנשכב על רימון ובמותו הציל את חיי חייליו (נולד ה'תשל"ה)
א' באב – עזרא פליישר, חוקר הפיוט והתפילה, זוכה פרס ישראל (נולד בה'תרפ"ח)
כ"ד באב – עמנואל מורנו, קצין בסיירת מטכ"ל, נהרג במלחמת לבנון השנייה (נולד בה'תשל"א)
כ"ו באב – ג'ו רוזנטל, צילם את התמונה המפורסמת של הנפת הדגל באיוו ג'ימה (נולד בה'תרע"ב)
כ"ז באב – ס. יזהר, סופר ישראלי (נולד ה'תרע"ז)
ב' באלול – יוסף הדר, מלחין ישראלי (נולד בה'תרפ"ז)
כ' באלול – רבי אברהם אלטר פולק, האדמו"ר מבערגסאז – פתח תקווה, ובנו החורג של האדמו"ר רבי אהרן רוקח מבעלז (נולד ה'תרצ"ה)