stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ירגזי תכול
הערות שוליים

↑  יַרְגָּזִי תכול באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  קיליאן מולארני, לארס סוונסון, דן צטרסטרום, פיטר ג'. גרנט, דן אלון, יוסי לשם, אבי ארבל (ע), לקסיקון מפה: הציפורים - המדריך השלם לציפורי אירופה וישראל, מפה הוצאה לאור, 2003, עמ' 316
↑  הסוג Cyanistes. סוג טרם זכה לשם מדעי עברי אך מקובל לתרגמו כירגזי-כחול, אותו סוג של ירגזי כחול אירואסייתי. למרות זאת השם המדעי העברי הישן "ירגזי תכול" נשמר.
↑  Frank B. Gill, Beth Slikas, Frederick H. Sheldon, Phylogeny of Titmice (Paridae): II. Species Relationships Based on Sequences of the Mitochondrial Cytochrome-B Gene, The Auk 122, 2005-01-01, עמ' 121–143 doi: 10.1093/auk/122.1.121
↑  Azure Tit (Cyanistes cyanus) - BirdID's Bird Guide - Nord University - Birdid, www.birdid.no
↑  ירגזי תכול - eBird, באתר ebird.org
↑  Azure Tit (Cyanistes cyanus) - Feathers on featherbase.info, www.featherbase.info
1 2 3 4 5  admin, Azure Tit (Parus cyanus) – Planet of Birds (באנגלית אמריקאית)
1 2 3  Azure Tit (Cyanistes cyanus) - BirdLife species factsheet, datazone.birdlife.org
↑  BirdLife International (BirdLife International), IUCN Red List of Threatened Species: Cyanistes cyanus, IUCN Red List of Threatened Species, 2016-10-01
↑  Cyanistes cyanus (Pallas, 1770), www.gbif.org (באנגלית)
↑  Cyanistes flavipectus (Yellow-breasted Tit) - Avibase, avibase.bsc-eoc.org
↑  Avibase - מסד בירד העולם, באתר avibase.bsc-eoc.org
| ירגזיים |
| --- | --- | --- |
| ירגזי | ירגזי אפרפר • ירגזי יפני • ירגזי מצוי • ירגזי ירוק-גב |       |
| מכלולופוס (אנ') | ירגזי לבן-עורף (אנ') • ירגזי טאיוואני • ירגזי שחור-פס • ירגזי צהוב הודי (אנ') • ירגזי צהוב-לחי |       |
| מלאניפרוס (אנ') | ירגזי גינאי (אנ') • ירגזי לבן-כנף (אנ') • ירגזי מפויח • ירגזי קארפ • ירגזי לבן-בטן (אנ') • ירגזי לבן-גב (אנ') • ירגזי כהה (אנ') • ירגזי אדום-גחון • ירגזי שחור-ראש (אנ') • ירגזי אדום-גרון • ירגזי מפוספס-חזה (אנ') • ירגזי סומלי (אנ') • ירגזי אפור-שת • ירגזי אפרורי • ירגזי הכף |       |
| פויסילה | ירגזי סצ'ואני • ירגזי שחור-סינר • ירגזי חלוד-חזה • ירגזי גמבל • ירגזי קרוליינה • ירגזי מקסיקני • ירגזי הדסון • ירגזי ערמוני-גב • ירגזי לבן-גבה • ירגזי פרסי • ירגזי שחור-כיפה • ירגזי סיבירי • ירגזי הרים • ירגזי ביצות • ירגזי החרמון |       |
| ירגזי-כחול | ירגזי כחול • ירגזי קנרי • ירגזי תכול (ירגזי פלסקה) |       |
| סיטיפרוס (אנ') | ירגזי לבן-מצח (אנ') • ירגזי אדום-בטן • ירגזי איריומוטה (אנ') • ירגזי רבגוני • ירגזי איזו (אנ') |       |
| לופופאנס | ירגזי מצויץ • ירגזי אפור-ציצה |       |
| באולופוס | ירגזי דו-גוני • ירגזי טקסני • ירגזי הערער • ירגזי חדגוני • ירגזי הרסן |       |
| פריפרוס | ירגזי האשוחית • ירגזי שחור-ציצה • ירגזי שחור |       |
| פרדליפרוס (אנ') | ירגזי צהוב-בטן • ירגזי פיליפיני • ירגזי פלאוואני (אנ') |       |
| מינים יחידים בסוגם | ירגזי כיפת-אש • ירגזי צהוב-גבה • ירגזי סולטני • ירגזי קרקעי |  |
המערכות באיטליה במהלך מלחמות המהפכה הצרפתית

המערכות באיטליה במהלך מלחמות המהפכה הצרפתית (1792–1801) היו סדרה של סכסוכים שהתקיימו בעיקר בצפון איטליה בין צבא המהפכה הצרפתית לבין קואליציה של אוסטריה, רוסיה, פיימונטה-סרדיניה ומספר מדינות איטלקיות אחרות.
המערכה של 1796–1797 הבליטה את נפוליאון בונפרטה, מפקד צעיר, לא ידוע כמעט, שהוביל את הכוחות הצרפתיים לניצחון על צבאות אוסטריה וסרדיניה שהיו עדיפים מבחינה מספרית.
הקואליציה הראשונה (1792–1797)

מלחמת הקואליציה הראשונה פרצה בסתיו 1792, כאשר כמה מעצמות אירופיות כוננו ברית נגד צרפת הרפובליקנית. המבצע הגדול הראשון היה סיפוח רוזנות ניס ודוכסות סבויה (שתי מדינות ממלכת פיימונטה-סרדיניה) על ידי 30,000 חיילים צרפתים. זה התהפך באמצע 1793, כאשר הכוחות הרפובליקנים נסוגו כדי להתמודד עם מרד בליון, מה שגרם לפלישה נגדית לסבויה על ידי ממלכת פיימונטה-סרדיניה (חברה בקואליציה הראשונה). לאחר דיכוי המרד בליון, הצליחו הצרפתים בפיקודו של גנרל קלרמן לדחוק את חיילי פיימונטה עם 12,000 חיילים בלבד, וניצחו בקרבות בארז'נטינה ובסן-מוריס בספטמבר ובאוקטובר 1793.
עד מהרה הסלים הסכסוך עם כוחות אוסטריים ונפוליטניים שגויסו לפלישה לדרום צרפת כדי לכבוש מחדש את ניס ולפגוע בפרובאנס. כוחות בעלות הברית חוזקו על ידי כ-45,000 אוסטרים, פיימונטים ונפוליטנים, עם תמיכה נוספת מהצי המלכותי הבריטי. לפני שבעלות הברית יכלו לפתוח בהתקפה זו, פתחו הצרפתים, בפיקודו הטקטי של אנדרה מסנה, את מתקפת סאורג'יו (אפריל, 1794), שתוכננה על ידי מפקד הארטילריה של הצבא, גנרל נפוליאון בונפרטה. מתקפה צרפתית דו-שכבתית זו דחקה את כוח בעלות הברית, למרות עמדותיהן החזקות, וכבשה בחוזקה את מעברי ההרים שהובילו לפיימונטה.
מתקפה נוספת, שתוכננה גם היא על ידי הגנרל בונפרטה כדי לנצל את הניצחון בסאורג'יו, בוטלה בהוראת שר המלחמה קרנו, שדאג לקווי אספקה שנותקו על ידי המורדים מאחורי החזית. המפקדים בשטח לא היו מרוצים מהחלטה זו, אך הערעורים נקטעו בעקבות הפלת הוועד לשלום הציבור ומנהיגו, מקסימיליאן דה רובספייר (28 ביולי 1794). במהלך הכאוס הפוליטי שנוצר בצבא הצרפתי, פתחו בעלות הברית בהסתערות על סבונה. תוך התעלמות מפקודותיו של קרנו, מפקד הצבא הצרפתי של איטליה, אנדרה מסנה, פתח במתקפה נגדית ומאובטח נתיבי אספקה לג'נובה בעקבות הניצחון בקרב הראשון על דגו. בעקבות זאת הצרפתים גיבשו את החזית וחיכו להזדמנויות נוספות.
המוקד העיקרי של המלחמה עבר אז צפונה אל הריין, עד ל-29 ביוני 1795, כאשר האוסטרים פתחו במתקפה נגד צבא איטליה המדולדל והלא מסופק. צבא איטליה היה בעל 107,000 חיילים באופן רשמי, והצליח להעמיד כוח אפקטיבי של כ-30,000 בלבד. קלרמן, שחידש את הפיקוד, פנה לקרנו בבקשה לתגבורת. במקום זאת, הגנרל בונפרטה מונה לשרת במטה הכללי, שם הגה תוכנית שלישית להתקפה לעבר ואדו וסווה. קלרמן הוחלף בגנרל שרר זמן קצר לאחר מכן והוא ביצע את ההתקפות, והשיג ניצחון בלואנו.
מערכות במרכז איטליה (1797–1799)

פלישת נפוליאון לצפון איטליה גרמה לאי סדר במדינות האפיפיור . על פי הסכם טולנטינו, האפיפיור פיוס השישי ויתר על אזור רומאניה לרפובליקה הציסאלפינית שזה עתה נוסדה, והכיר בז'וזף בונפרטה כשגריר ברומא. לאחר פירוק הקואליציה הראשונה, מרד רפובליקני שערך הגנרל בונפרטה והבריגדיר גנרל מאתורין-לאונרד דופוט הוביל להרג של דופוט בארמונו של ז'וזף על ידי חיילי מדינת האפיפיור.
התנצלות פורסמה על ידי האפיפיור ב-29 בדצמבר 1797, אולם היא נדחתה על ידי הרפובליקה זמן קצר לאחר מכן. לאחר מכן הכריז נפוליאון מלחמה על מדינות האפיפיור בפעם השנייה, ושלח 9,000 חיילים תחת הגנרל לואי-אלכסנדר ברתייה לכבוש את רומא ולפזר את המדינה.
לאחר שסירב לוותר על סמכותו הזמנית, פיוס השישי הוגלה מרומא, ומת מאוחר יותר בואלנס, צרפת. נפוליאון פיזר רשמית את מדינות האפיפיור בפברואר 1798, שבה הוכרו הרפובליקה האנקונית ורפובליקת טיברינה כרפובליקות אחיות. ברומא, ברתייר הכריז על הקמת הרפובליקה הרומית, והפיל את המלוכה הנבחרת הקודמת. עם זאת, זמן קצר לאחר מכן, כוחות הקואליציה התערבו, וגרמו למאבקים פנימיים בתוך מה שמכונה "המועצה הרומית", שנמשכה עד הפלישה הנפוליטנית ב-1799. המושל ז'אק מקדונלד הגן על העיר עם צבא קטן של 9,000 חיילים ב-19 בנובמבר, והקרבות של פרנטינו, אוטריקולי וציוויטה קסטלנה, יחד עם רומן בקאלווי ריסורטה וקפואה דחפו את המלך פרננדו הרביעי לקסטל סנטאלמו, והובילו. להכרזה על הרפובליקה הפרתנופית בנאפולי, שגרמו לכ-8,000 הרוגים נפוליטניים ו-1,000 צרפתים.
באפריל, הקרדינל פבריציו רופו צעד לתוך קלבריה עם צבא של 17,000 חיילים והחזיר את המלוכה, ויזם מצור על נאפולי ביוני. בסיוע הבריטים, הפרתנופאים קרסו זמן קצר לאחר מכן. פלישה נפוליטנית בספטמבר הובילה לפירוק הרפובליקה הרומית, שהוחלפה לאחר מכן על ידי האפיפיור עד למלחמות נפוליאון.
הערות שוליים

↑  Schneid, Frederick C. (2023),  Mikaberidze, Alexander; Colson, Bruno (eds.), "Napoleon's Italian Campaigns, 1796–1800", The Cambridge History of the Napoleonic Wars: Volume 2: Fighting the Napoleonic Wars, Cambridge University Press, 2: 327–354, doi:10.1017/9781108278096.018, ISBN 978-1-108-41766-2
1 2  
John Gibson Lockhart, Napoleon Buonaparte, new edition, (London: Bickers & Son, 1927).
↑  McLynn 1998, p.94
↑  Dodge, Theodore Ayrault Dodge (1904). Napoleon: A History of the Art of War. Volume 1: From the beginning of the French Revolution to the end of the eighteenth century, with a detailed account of the wars of the French Revolution. New York: Houghton Mifflin and Company. p. 351.
↑  Imperial City: Rome under Napoleon. Susan Vandiver Nicassio. p. 20.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007292465505171 
נפוליאון חוצה את האלפים מאת ז'אק-לואי דויד.
המצור על מנטובה הסתיים בניצחון צרפתי
גנרל בונפרטה וחייליו חוצים את הגשר של ארקול
הגנרל בונפרטה במהלך המערכה האיטלקית ב-1797
הקרב על נובי
חיילים רוסים תחת גנרליסימו סובורוב חוצים את האלפים ב-1799.
אנדרטת סובורוב באלפים השווייצרים
קרב מרנגו, כפי שצייר לואי-פרנסואה לז'ון
VPN

VPN (ראשי תיבות של Virtual Private Network; בעברית: רשת פרטית וירטואלית או רשת פרטית מדומה) הוא שירות להעברת מידע פרטי על גבי תשתית שעיקרה או כולה בבעלות ציבורית או בבעלות פרטית עם גישה לכלל הציבור.
מטרתה של רשת VPN היא להעביר מידע מהרשת הארגונית למשתמש קצה, שנמצא במקום שבו לא קיימת תשתית תקשורת פרטית של הארגון, אבל קיימת תשתית ציבורית – אינטרנט או טלפוניה.
ארגונים בעלי סניפים בכל רחבי העולם מעדיפים שלא להקים רשת פרטית בין כל הסניפים. הסיבה לכך היא המורכבות והעלות הגבוהה הכרוכה בשכירה, סלילה או רכישה של קווי תקשורת בינלאומיים. לפיכך, ארגונים כאלו מרבים להשתמש ברשתות VPN המתבססות על תשתיות ציבוריות קיימות כדי להעביר מידע בין סניפי הארגון.
בתחילה השימוש העיקרי ב-VPN היה בחברות מסחריות וארגונים גדולים, כדי לשמור על תקשורת בטוחה בתוך הארגון. בהמשך הפך שימושי עבור משתמשים פרטיים לצורך הצפנה של נתונים, שמירה על פרטיות והגנה מפני האקרים. צורך נוסף הוא הסתרת המיקום של המשתמש, על ידי הסתתרות מאחורי המיקום של השרת.
ישנם מקרים בהם נעשה שימוש בטכנולוגיה זו גם על ידי סוכני שטח, על מנת שיוכלו לעבוד גם כאשר הם אצל לקוח, כאשר ישנם שיקולי אבטחת מידע נוספים כמו מניעת ריגול תעשייתי ושמירה על סודות מסחריים.
יתרונות

הרשת מאפשרת קשר בין יחידות שונות של החברה במקומות גאוגרפים מרוחקים יותר. מאפשרת עבודות בינלאומיות ומונעת את הצורך בניוד עובדים.
עלויות נמוכות יותר מאשר השימוש בטכנולוגיית WAN.
מפשטת את מבנה הרשת וידידותית עבור מנהל הרשת ומשתמש הקצה.
VPN לרשתות פנים ארגוניות

כאשר משתמש מעוניין להתחבר לרשת פנים ארגונית (אינטראנט) ממקום אשר בו אין לו גישה פיזית לרשת הוא יכול להתחבר לרשת ציבורית כגון האינטרנט (בתנאי שהרשת הארגונית מחוברת אליה) ולהיעזר בתוכנת לקוח על מנת להתחבר אל תוך הרשת הארגונית, ללא צורך בחיבור פיזי אליה.
VPN מסוג זה עושה שימוש במספר פרוטוקולי תיעול (Tunneling) והצפנה על מנת שהנתונים שעוברים דרך רשת זו יהיו נגישים רק בסניפי הארגון ולא יינתנו לפיענוח על ידי גורם לא מורשה.
בנוסף, רוב החברות מגבילות את מספר המחשבים המסוגלים להתחבר אל ה-VPN מכיוון שאם ישנו מחשב שאינו מאובטח המחובר לרשת הארגונית הוא עלול לסכן בכך את כל הרשת.
הטכנולוגיות לאבטחת מידע ברשתות VPN הולכות ומתפתחות, במטרה להגן על פרטיות הרשת. בעבר הסתפקו בטכנולוגיות של סיסמאות או טכנולוגיות אחרות, שעם הזמן הפכו לקלות לפריצה. וכיום יש מגמה הולכת וגוברת לשילוב OTP וכרטיסים חכמים ברשתות אלו.
VPN טלפוניה

VPN טלפוני לרוב אינו פעולה טכנית בלבד, אלא נובע מהסכם שנחתם בין חברת טלפונים (לרוב סלולריים) לבין חברה מסחרית המאפשר לאנשיה להשתמש בטלפונים שלה כטלפונים הנמצאים בתוך הארגון.
אמנם, ברוב המקרים השיחות עוברות כרגיל, אבל המנוי יכול לחייג את המספרים המקוצרים של הארגון ולעיתים גם מספרים פנימיים במרכזייה.
ישנם גם מקרים שבהם מדובר על הבדל תמחורי בלבד בין עבודה ב-VPN לבין עבודה בלעדיו.
סוגי VPN

על מנת למנוע חשיפת המידע העסקי, נהוג לאבטח את המידע באמצעות הצפנה בצד השולח ופיענוח בצד המקבל.
מערכות VPN שונות מאפשרות סוגי שירותים שונים:
Remote access VPN – באפליקציה זו, מעורב שער VPN המאפשר גישה מאושרת לרשת הארגונית. המעורב הנוסף באבטחת חיבור תקשורת עם שער ה-VPN הוא מחשב אישי או מחשב נייד שמחובר לאינטרנט ומריץ תוכנת לקוח של VPN. לקוח ה-VPN מאפשר למתקשרים מרחוק (עובדים מהבית, בנסיעות וכו') להשתמש ברשת הציבורית על מנת להגיע ולקבל גישה לשרתים של הרשת הפרטית.
Site to site intranet VPN – אינטראנט VPN המאפשר ערוצי תקשורת מאובטחים על גבי האינטרנט בין מיקומים פיזיים שונים. סוג זה של VPN חוסך הקמה של קווי תקשורת פרטי בין סניפים שונים של הארגון.
Site to site extranet VPN – כמעט וזהה ל-Site to site intranet VPN, למעט העובדה שהם מיועדים לשותפים חיצוניים. כיוון שכך, ישנה הגבלת גישה על ידי חומות אש (Firewall) ואמצעים נוספים, על מנת שלא לאפשר לשותפים העסקיים להגיע למידע פרטי של הארגון. ישנו מידע ספציפי אליו ניתנת הגישה.
ישנם מספר פרוטוקולים שונים לשימוש ב-VPN:
PPTP ‏(Point-to-Point Tunneling Protocol) – פורסם על ידי מיקרוסופט בשנת 1999 ונחשב למיושן.
L2TP‏ (Layer 2 Tunneling Protocol) – פרוטוקול מסוג "מנהרה" שנחשב לא מוצפן דיו.
OpenVPN – טכנולוגית קוד פתוח שנחשבת לפופולרית ביותר.
SSTP‏ (Secure Socket Tunneling Protocol) – פרוטוקול נוסף מבית מיקרוסופט, עם יכולות דומות ל-OpenVPN.
IKEV2‏ (Internet Key Exchange version 2) – פרוטוקול מנהרה שפותח בשיתוף מיקרוסופט וסיסקו.
ראו גם

NordVPN
הערות שוליים

↑  What Is a VPN? - Virtual Private Network, Cisco (באנגלית)
1 2 3  What is a VPN? Definition from SearchNetworking, SearchNetworking (באנגלית)
↑  Archiveddocs, The Cable Guy: IPv6 Traffic over VPN Connections, docs.microsoft.com (באנגלית אמריקאית)
↑  Point-to-Point Tunneling Protocol (PPTP), RFC 2637, K. Hamzeh et al., July 1999
↑  Layer Two Tunneling Protocol "L2TP", RFC 2661, W. Townsley et al., August 1999
↑  How To Setup Layer 2 Ethernet Bridging, OpenVPN (באנגלית)
הבודהה מהפרברים

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  חניף קוריישי
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  רומן
 מקום התרחשות:  לונדון 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1990
 מספר עמודים:  284
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  זמורה-ביתן
 תאריך:  1993
 תרגום:  אלי הירש
 מספר עמודים:  270
 
הבודהה מהפרברים (באנגלית: The Buddha of Suburbia), הוא רומן משנת 1990 מאת חניף קוריישי. הספר תורגם ל-20 שפות ועובד בידי ה-BBC לסדרת דרמה בת ארבעה חלקים בשנת 1993, בליווי פסקול מאת דייוויד בואי, שאהב את הספר וגדל ברובע שבו גדל קוריישי. הספר יצא לאור בעברית בשנת 1993 ותורגם בידי אלי הירש.
עלילה

"הבודהה מהפרברים” הוא ספר אוטוביוגרפי למחצה. גיבור הספר, כרים אמיר, הוא נער מתבגר ממוצא מעורב שנואש לברוח מפרברי דרום לונדון ולחוות חוויות חדשות בלונדון בשנות ה-70. לאחר שנקרית בפניו הזדמנות נדירה לחיי תיאטרון הוא מנצל אותה בהתלהבות. דרך עבודתו בשתי להקות תיאטרון, כרים מתוודע לאנשים חדשים שמגיעים מרקעים שונים לגמרי. למשל, איש מעמד הפועלים הוולשי טרי, טרוצקיסט פעיל שרוצה שכרים יצטרף למפלגה, או המאהבת של כרים, אלינור, שמגיעה מהמעמד הבינוני-גבוה אבל מעמידה פנים שהיא ממעמד הפועלים. כרים מתערה באנשים שסובבים את אלינור ופייק (במאי תיאטרון), ומבין שהם מדברים בשפה שונה מכיוון שזכו להשכלה ראויה שאינה מוערכת בפרברים. במקביל, כרים חווה חוויות ארוטיות ראשונות.
כאשר אין לו יותר תעסוקה בלונדון, כרים עובר לניו יורק לעשרה חודשים, ולאחר ששב ללונדון הוא משתתף באופרת סבון טלוויזיונית.
בספר מתוארות דמויות נוספות, כמו גם מאבקיהן להצליח בלונדון. למשל, קוריישי מתאר את אווה, בת זוגו של אביו של כרים (מהגר הודי, בירוקראט משעמם שגר עם משפחתו בפרבר אפור), כמי שמטפסת בסולם המעמדות. בהמשך הרומן, החברה הגבוהה בלונדון שרעבה לבידור אקזוטי מגלה לפתע את האב, וכך הוא הופך לגורו דמוי בודהה, בעוד הוא עצמו לא מאמין בתפקיד זה.
סגנון

התקשורת המילולית המתוארת בספר, האירועים ההיסטוריים והדיאלוגים הרבים המלאים בניבים דיבוריים, יוצרים אצל הקורא רושם של ריאליזם. הרומן אפיזודי מאוד וקוריישי משתמש בהנגדה ובקולאז'. דוגמה להנגדה היא ההתייחסות למיקום הגאוגרפי. הספר מורכב משני חלקים – העיר והפרברים. הפרברים הם מקום מגורים שממנו דמויותיו של קוריישי חייבות להתרחק. עבור כרים, לונדון נראית כמו עולם אחר לחלוטין אף על פי שאינה רחוקה גאוגרפית מביתו, ולכן ציפיותיו מהעיר גבוהות. המעבר בספר לתוך (ואחר כך דרך) העיר הוא כמו אודיסאה או עלייה לרגל.
בין סוגיות הדעות הקדומות והגזענות מופיע אחד המוטיבים של רומני חניכה – שאלת הזהות. כמו כן, נראה שלונדון היא הרקע המושלם ל"התפתחות המכאיבה לעיתים קרובות אל הבגרות דרך טווח של דילמות וקונפליקטים חברתיים, מיניים ופוליטיים" של הדמויות הראשיות. המאפיינים האלה מסמנים את הרומן של קוריישי כדוגמה לרומן חניכה.
בעמוד הראשון בספר, כרים מציג את עצמו כך: "שמי כרים אמיר, ואני אנגלי מבטן ומלידה, כמעט." מוטיב הזהות החצויה והשייכות שמופיע בציטוט מתחזק לאורך הרומן.
מוזיקת הפופ היא מוטיב חשוב ברומנים של קוריישי. אפשר אף לומר שלרומנים שלו יש פסקול. לונדון עצמה מקושרת בידי כרים לצליל: "היה ללונדון צליל אופייני. אנשים בהייד פארק מתופפים בבונגוס, והקלידים ב"Light My Fire" של הדלתות."
"הבודהה מהפרברים" מתרחש בשנות ה-70 ומסתיים רגע לפני תחילת עידן תאצ'ר (תבוסת ממשלתו של ג'ים קלהאן בהצבעת אי-אמון מוזכרת במפורש בעלילה). עם זאת, קוריישי כתב את הספר תחת ההשפעה הישירה של תוצאות התאצ'ריזם (אנ'), ולכן היה מסוגל במבט לאחור להבחין בשורשי השמרנות התאצ'רית כבר בשנות ה-70, אף על פי שתאצ'ר לא מוזכרת כלל בספר ואין בו דיון פוליטי ישיר.
פרסים והכרה

בשנת 1990 זכה "הבודהה מהפרברים" בפרס ווייטברד לרומן הביכורים הטוב ביותר. בשנת 2009 מיקם מגזין הספרות וסאפירי את הרומן ברשימת 25 הספרים המשפיעים ביותר שפורסמו ברבע המאה הקודמת.
לקריאה נוספת

Moore-Gilbert, B.: Hanif Kureishi. In the series 'Contemporary World Writers'. (Manchester: Manchester University Press, 2001) [ISBN 0719055342 (hardback); ISBN 0719055350 (paperback)]. A treatment of Kureishi's oeuvre up to 1999, including a chapter on The Buddha and The Black Album
הערות שוליים

↑  Marc Spitz, Bowie: A Biography, New York City: Crown Publishing Group, 2009, עמ' 357
↑  חניף קוריישי, הבודהה מהפרברים, תל אביב: זמורה-ביתן, 1993
↑  Buddha of Suburbia and My Beautiful Laundrette writer Hanif Kureishi named Kingston University professor, Kingston University London, ‏October 10, 2013
1 2 3  Rachel Foss, An introduction to The Buddha of Suburbia, The British Library, ‏May 25, 2016
↑  Bart Moore-Gilbert, Hanif Kureishi, Manchester: Manchester University Press, 2001, Contemporary World Writers, עמ' 113, ISBN 0719055342
↑  חניף קוריישי, הבודהה מבפרברים, תל אביב: זמורה-ביתן, 1993, עמ' 1
↑  'Music was our common culture in the 60s and 70s', The Guardian, ‏March 16, 2001
↑  חניף קוריישי, הבודהה מהפרברים, תל אביב: זמורה-ביתן, 1993, עמ' 119
↑  Susanne Reichl, Susanne Peters, Klaus Stierstorfer, Laurenz Volkmann (ע), Teaching the Buddha of Suburbia, Teaching Contemporary Novels, Trier: Wissenschaftlicher Verlag Trier, 2008
↑  Costa Book Awards, Britannica
↑  Twenty-Five Most Influential Books, Wasafiri, ‏19 January 2009
עונת 1930/1931 בליגת ארץ ישראל בכדורגל

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  מאי 1930 – נובמבר 1930 (כ־185 ימים)
 מספר משתתפות:  11
 הזוכה:  אין
 מספר משחקים:  24
 מספר שערים:  132 (5.5 בממוצע למשחק)
 → 1929/19301931/1932 ←
 
עונת 1930/1931 בליגת ארץ ישראל בכדורגל (כונתה גם ליגה א') הייתה אמורה להיות העונה הראשונה של הליגה בכירה בכדורגל בארץ ישראל. וזאת לאחר הקמת ההתאחדות לכדורגל הישראלית ב-1928 במהלך תקופת המנדט. הליגה אמורה הייתה להיות הבכירה ביותר בארץ ישראל.
העונה החלה במאי 1930 והופסקה בנובמבר 1930. על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. במידה והיה שוויון בנקודות, נקבע הדרוג בטבלה על פי ממוצע השערים.
בליגה זו שיחקו 11 קבוצות, נציגות המחוזות השונים, כמו כן, 5 נציגות של השלטון הבריטי ששלט בארץ ישראל.
ליגת המשנה מתחת לליגה זו התחלק ל-4 מחוזות וכללו קבוצות חלשות יותר, קבוצות מילואים של הקבוצות מהליגה הראשונה וקבוצות קטנות של יחידות בצבא הבריטי.
לאחר פרסום הספר הלבן השני, נוצרה מתיחות בין תושבי האזור לבין המשטר הבריטי ולכן נאסר על הקבוצות הבריטיות לשחק אל מול הקבוצות העבריות ועל כן המשחקים הופסקו מעט לאחר מכן על ידי ההתאחדות.
ניסיון להמשיך את הליגה עם הקבוצות העבריות בלבד לא צלח, והליגה נזנחה.
טבלת הליגה לפני הפסקתה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מכבי תל אביב | 6 | 5 | 1 | 0 | 27 | 10 | 11 |
| 2 | הגדוד ה-48 | 4 | 4 | 0 | 0 | 23 | 1 | 8 |
| 3 | מכבי פתח תקווה | 5 | 3 | 1 | 1 | 18 | 12 | 7 |
| 4 | המעופפים רמלה | 9 | 3 | 0 | 6 | 22 | 36 | 6 |
| 5 | המשטרה הבריטית | 3 | 2 | 0 | 1 | 9 | 6 | 4 |
| 6 | הפועל חיפה | 5 | 1 | 2 | 2 | 6 | 10 | 4 |
| 7 | מכבי חשמונאי ירושלים | 3 | 1 | 1 | 1 | 7 | 7 | 3 |
| 8 | המעופפים ירושלים | 4 | 1 | 0 | 3 | 8 | 12 | 2 |
| 9 | הפועל תל אביב | 3 | 0 | 1 | 2 | 3 | 8 | 1 |
| 10 | גדוד סטאפורדשייר | 1 | 0 | 0 | 1 | 0 | 4 | 0 |
| 11 | הפועל ירושלים | 3 | 0 | 0 | 3 | 0 | 17 | 0 |
הערות שוליים

↑  המאזן של תחרויות הליגה ממדרגה א' בארץ ישראל, דאר היום, תאריך: 14.11.1930
| עונות בליגה העליונה בישראל |
| --- | --- | --- |
| ליגת ארץ ישראל | 1929/1930 • 1930/1931 • 1931/1932 • 1932/1933 • 1933/1934 • 1934/1935 • 1935/1936 • 1937 • 1938 • 1939 • 1940 • 1940/1941 • 1941/1942 • 1942/1943 • 1943/1944 • 1944/1945 • 1945/1946 • 1946/1947 • 1947/1948 • 1948/1949 |  |
| ליגה א' והליגה הלאומית | 1949/1950 • 1950/1951 • 1951/1952 • 1952/1953 • 1953/1954 • 1954/1955 • 1955/1956 • 1956/1957 • 1957/1958 • 1958/1959 • 1959/1960 • 1960/1961 • 1961/1962 • 1962/1963 • 1963/1964 • 1964/1965 • 1965/1966 • 1966/1968 • 1968/1969 • 1969/1970 • 1970/1971 • 1971/1972 • 1972/1973 • 1973/1974 • 1974/1975 • 1975/1976 • 1976/1977 • 1977/1978 • 1978/1979 • 1979/1980 • 1980/1981 • 1981/1982 • 1982/1983 • 1983/1984 • 1984/1985 • 1985/1986 • 1986/1987 • 1987/1988 • 1988/1989 • 1989/1990 • 1990/1991 • 1991/1992 • 1992/1993 • 1993/1994 • 1994/1995 • 1995/1996 • 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 |  |
| ליגת העל | 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 • 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 • 2008/2009 • 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 • 2019/2020 • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 • 2023/2024 • 2024/2025 |  |
אמנות רחוב

ציור קיר ברח' שמשמעות שמו "רחוב החתול הדג" (Rue du Chat-qui-Pêche) בפריז, הציור מתייחס לשם הרחוב ולחלל בו הוא ממוקם
אמנות רחוב היא אמנות חזותית שנוצרת במקומות ציבוריים לצורך נראות ציבורית. היא נקשרת למונחים "אמנות עצמאית", "פוסט-גרפיטי", "נאו-גרפיטי" ואומנות גרילה (אנ').
אמנות הרחוב התפתחה מהצורות המוקדמות של גרפיטי מתריס לצורה מסחרית יותר של אמנות. אחד ההבדלים העיקריים נעוץ במסרים. אמנות רחוב נועדה לרוב לעורר מחשבה ולא דחייה בקרב הקהל הרחב באמצעות הפיכת מטרתה ברורה יותר מזו של גרפיטי. נושא ההרשאה הוא אחד השנויים המרכזיים באמנות הרחוב, שכן גרפיטי נעשה בדרך כלל באופן בלתי חוקי, ואילו אמנות רחוב יכולה כיום להיות תוצר של הסכם, או אפילו לפעמים הזמנה תמורת תשלום. עם זאת, היא נותרה שונה מאמנות מסורתית הנחשפת במרחבים ציבוריים על ידי השימוש המפורש שלה בחלל האמור בשלב היצירה.
אמני רחוב מאתגרים את תפיסת האמנות המסורתית על ידי הצבת יצירות בהקשרים שאינם אמנותיים. הם אינם מבקשים לשנות את הגדרת יצירת האמנות, אלא לבחון את הסביבה הקיימת בשפה שלה. הם מבקשים לתקשר עם הצופים בנושאים חברתיים רלוונטיים באמצעות אמנותם, בדרך בה הם מודעים לערכים האסתטיים מבלי להיות כבולים על ידם. ג'ון פקנר מגדיר את אמנות הרחוב ככל אמנות שאינה גרפיטי.
בין אמני הרחוב הבולטים בארץ, ניתן לראות את Dede, Know hope, Broken Fingaz Crew ואחרים.
גרפיטי אומץ, בין היתר, כשיטת פרסום. הדבר אף הוביל במקרים מסוימים לעבודה של אמני הגרפיטי עם חוזה מול תאגידים התווית "אמנות רחוב" לרוב מאומצת על ידי אמנים המבקשים לשמור על עבודתם לא מסונפת תחת תאגיד או חברה כלשהי, וכך להשאירה פוליטית. אמני רחוב אלה יוצרים במרחב הציבורי ללא אישור רשמי. מסיבות אלה אמנות הרחוב נחשבת לעיתים ל"פוסט גרפיטי" וגם ל"ניאו גרפיטי". ניתן למצוא אותה ברחבי עולם ומעצבי רחוב נוסעים לעיתים קרובות למדינות אחרות כדי להפיץ את העיצובים שלהם.
רקע

אמנות רחוב היא אמנות המוצגת בפומבי במרחב הציבורי על מבנים, ברחובות, ברכבות ובשטחים אחרים החשופים לציבור. במקרים רבים זו צורה של אמנות גרילה, שנועדה להצהיר אמירה אישית על החברה שבתוכה חי האמן. אמנות הרחוב התפתחה והשתנתה מיצירת גרפיטי שנתפס בתחילה כוונדליזם לאמנות "מבויתת" יותר שזוכה בחלקה להכרה ממסדית, דרכה אמנים פועלים כדי להעביר מסרים, או סתם איכות דקורטיבית לקהל.
חלק מהאמנים הפעילים בתחום כגון בנקסי עושים שימוש ב"וונדליזם חכם" כדרך להעלות את המודעות לנושאים חברתיים ופוליטיים, בעוד שאמנים אחרים עושים שימוש במרחב העירוני כהזדמנות להציג יצירות אמנות אישיות. יצירת אמנות בפורמט המנצל את המרחב הציבורי מאפשרת לאמנים שאחרת לא היו נחשפים - להגיע לקהל רחב הרבה יותר ממה שעולם האמנות הממוסד או גלריות מאפשרים.
טכניקות

בעוד שאמני גרפיטי מסורתיים השתמשו בעיקר בצבעי ספריי בצורה חופשית להפקת עבודתם, "אמנות רחוב" כיום כוללת מדיות רבות אחרות, כגון אמנות לד (אנ') (תאורה), פסיפס, ציור תוך שימוש בשבלונות (אנ'), אמנות מדבקות (אנ'), גרפיטי הפוך (אנ'), "פסלים נעולים" (אנ'), הדבקת דבק קמח (אנ'), ציורים על דיקט (Woodblock Graffiti), עצים סרוגים (אנ') ואיזון סלעים (אנ').
גם צורות מדיה חדשות כמו הקרנות וידאו על בניינים גדולים הן כלי פופולרי יותר ויותר באמנות רחוב - והזמינות של חומרה ותוכנה זולות מאפשרת ליצירות אמנות כאלה להיות תחרותיות מול פרסומות מסחריות.
גלריית תמונות

אומנות רחוב בפורטוגל
סמטת הטטריס בסידני, אוסטרליה
גרפיטי בבריסטול, בריטניה
גרפיטי ברחוב brucke str בברלין
מבנה מיצגי של שיחה ממתינה
אמנות רחוב אנונימית באמסטרדם
קופידון ברחוב בניו יורק, ארצות הברית
ברז כיבוי בגרמניה
אמנות רחוב בבואנוס איירס, ארגנטינה
גרפיטי של עדי סנד בתל אביב
מים: מעבודותיו של האמן מיכה אולמן בכיכר ציון בירושלים. פסל חוצות מקביל לזה נמצא ברחוב האחים בירושלים
עבוקה של דמיאן טאב ברחוב יהודה הלוי בתל אביב
עבודה של פנמלה קסטרו
ראו גם

Reclaim the Streets