stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שארי פוניו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 באפריל 1891 דושנוק, הונגריה 
 פטירה:  3 בינואר 1949 (בגיל 57) בודפשט, הרפובליקה ההונגרית 
 שם לידה:  Freund Sarolta 
 מדינה:  הונגריה 
 
שארי פוניו, (במקור עד 1912 שרולטה פרוינד בהונגרית: Fonyó Sári; דושנוק, 18 באפריל 1891 – בודפשט, 3 בינואר 1949) הייתה יהודייה-הונגרייה, מנהיגת תנועת נשים, פעילה במפלגה הקומוניסטית ההונגרית ובכירה בבנק הלאומי ההונגרי.
ביוגרפיה

שרולטה פרוינד נולדה במשפחה יהודית כבתם של הסוחר וילמוש פרוינד ושל קטלין פרוינד (1869–1905). סבה וסבתה מצד אמה היו שלמה פרוינד ושרולטה טרביטש. אמה, קטלין פרוינד, הייתה בת דודו מדרגה ראשונה של ההרפתקן טרביטש לינקולן ושל הפוליטיקאי הסוציאליסט לאיוש טרצאי.
שארי פוניו הצטרפה לתנועת הפועלים ב-1910, וכן הצטרפה למפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית (MSZDP), ומשנת 1915 עבדה כפקידה בבורסת הסחורות וניירות הערך של בודפשט. במהלך מלחמת העולם הראשונה, הייתה נציגה של "האגודה הלאומית של הפקידים המוסדות פיננסיים", ולאחר מכן בשנים 1918–1919 השתתפה בהקמה והארגון של מפלגת הקומוניסטים של הונגריה (KMP) הבלתי חוקית אז, ומאז היווסדה הייתה אשת הקשר של מנהלת שלושת החברים של הוועד המרכזי של המפלגה. באוקטובר 1918 נבחרה לסגנית נשיא ארגון המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית במחוז הבחירה 9. בתקופת הרפובלקה הסובייטית ההונגרית ניהלה תפיסה והלאמה של מוסדות פיננסיים ושימשה כראש המזכירות בקומיסריון העם לעניינים צבאיים. היא הייתה המזכיר, האישה, של בלה סאנטו וחברה ב"מועצת הפועלים והצבא של בודפשט". ב-27 באפריל 1919 בבודפשט, התחתנה עם פילפ פריישטאדט, בנם של מור פריישטאדט ושל הנרייטה פוקס. שני העדים בחתונה היו בלה קון ובלה סאנטו. היא נידונה לשש שנות מאסר לאחר נפילת הרפובליקה הסובייטית, אך הורשתה לצאת לרוסיה הסובייטית ב-1922 במסגרת חילופי השבויים ההונגרי-סובייטי. בברית המועצות מצאה עבודה ב"בנק הממלכתי של מוסקבה". לאחר מלחמת העולם השנייה, חזרה להונגריה והייתה בתפקיד בכיר ומנהלת בבנק הלאומי ההונגרי. היא התאבדה בתלייה ב-1949.
ראו גם

יוז'ף לנדייל: l : רחוב וישגראדי . [בודפשט]: Szépirodalmi Könyvkiadó. 1962
אטה נאג': שארי פוניו. בתוך: למהפכה הסוציאליסטית. לוחמים מצטיינים של תנועת העבודה המהפכנית ההונגרית . אד. אגנס באקו. [בודפשט]: Kossuth Könyvkiadó. 1975. 161–162. ע.
HU BFL - VII.5.c - 6693 - 1920
לקריאה נוספת

Munkásmozgalom-történeti lexikon. Szerkesztette Vass Henrik – Bassa Endre – Kabos Ernő. Budapest: Kossuth Könyvkiadó. 1972.(לקסיקון תולדות תנועת הפועלים).
Magyar életrajzi lexikon א' (א' - ק'). (לקסיקון ביוגרפי הונגרי, עורכת ראשית אגנש קניירש. 1967)
HU BFL - VII.102.a - תעודת אסירה - 1920 - 6998
הערות שוליים

↑  A Belügyminisztérium 1912. évi 102825. sz. rendelete.
MNL-OL 30793. mikrofilm 426. kép 2. karton. Névváltoztatási kimutatások 1912. év 7. oldal 32. sor.
↑  "Születési bejegyzése a kalocsai izraelita hitközség születési akv. 22/1891. folyószáma alatt".
1 2  Halálesete bejegyezve Budapest VI. ker. polgári akv. 19/1949. folyószám alatt.
↑  "Freund Vilmosné Freund Katalin halotti bejegyzése a Budapest VIII. kerületi polgári halotti akv. 714/1905. folyószáma alatt".
↑  Lásd Magyarország tiszti cím- és névtára 1915–1918. évi kiadványai.
↑  dr. Rákos Ferenc (1959). "A Kommunisták Magyarországi Pártja második (illegális) Központi Bizottságának munkájáról". Társadalmi Szemle (2): 96.
↑  "Pártügyek". Népszava. 46 (238): 8. 1918-10-11.
↑  "A megválasztott munkás- és katonatanácsok". Népszava. 47 (86): 8. 1919-04-10.
↑  "A központi tanács és a kerületi huszas bizottságok megválasztása". Népszava. 47 (88): 5. 1919-04-12.
↑  1918-ban önkéntesként a Vörös Hadseregben harcolt, 1918. októberben Moszkvában az OK(b)P Külföldi Nyelvcsoportjai Föderációja katonai osztályának vezetőjévé nevezték ki, ahová a permi frontról érkezett. Józsa Antal (1979). "Az internacionalisták szervezése és a Magyar Tanácsköztársaság katonai megsegítése". Hadtörténelmi Közlemények. 26 (1): 25.
↑  1919-ben ő is a Munkás- és Katonatanácsok központi munkástanácsának tagja lett."A központi szovjet megalakulása". Pesti Napló. 70 (89): 1. 1919-04-15.
↑  A házasságkötés bejegyezve Budapest IX. ker. polgári akv. 1049/1919. folyószám alatt.
↑  "A hadügyi népbiztos titkárnője". Budapesti Hírlap. 40 (203): 4. 1920-08-27.
↑  "A politikai elítéltek harmadik csoportját elszállították". Népszava. 50 (30): 3. 1922-02-07.
↑  "A Tebony és a sorsharag". Haladás. 4 (36): 8. 1948-09-02.
שוורצוואלדשטדיון

| --- | --- |

האצטדיון בשנת 2011
 שמות קודמים:  דרייזמשטדיון (1954–2004) אצטדיון באדנובה (2004–2011) אצטדיון מגה סולאר (2012–2014) שטדיון אן דר שוורצוואלדשטראסה (2004)
 מיקום:  פרייבורג, באדן-וירטמברג, גרמניה
 קואורדינטות:  47°59′20″N 7°53′35″E﻿ / ﻿47.988889°N 7.893056°E﻿ / 47.988889; 7.893056
 תקופת הפעילות:  1 בספטמבר 1954 – הווה (70 שנה)
 שופץ:  1970, 1980, 1993–1995, 1999, 2004
 עלות הבנייה:  24,000,000 אירו 
 משטח:  דשא
 קבוצות:  פרייבורג (1954–2021)
 מושבים:  24,000 (כולל יציעי עמידה) 18,000 (מושבים בלבד)
 ממדי משטח:  68×101 מטר
 he
 
שווארצוואלדשטדיון (בגרמנית: SchwarzwaldStadion; בתרגום לעברית: אצטדיון היער השחור) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם במזרח העיר פרייבורג שבגרמניה, על גדות נהר הדרייזם, אשר שימש את קבוצת פרייבורג המקומית בשנים 1954–2021. האצטדיון בעל תכולה של כ-24,000 צופים למשחק, כאשר 14,000 מתוכם הם מקומות ישיבה והיתר מקומות עמידה. במשחקים בינלאומיים בהם יציעי עמידה אינם אפשריים, עומדת תכולת האצטדיון על כ-18,000 מקומות ישיבה.
משטח האצטדיון קצר בארבעה מטרים מהקריטריונים של אופ"א לקיום משחקים בשלבים מתקדמים של טורנירים תחת חסותה, דבר המאלץ קבלת אישור מיוחד לקיים משחקים בשלבים אלה בעת הצורך.
היסטוריה

אצטדיונה הקודם של קבוצת פרייבורג היה וינטרשטדיון, בו עשתה הקבוצה שימוש החל משנת 1928. בשנת 1936 נאלצה הקבוצה לעזוב את האצטדיון, אשר הוסב למסלול המראה של הלופטוואפה, הזרוע האווירית של הוורמאכט. לאחר מלחמת העולם השנייה, לקבוצה לא היה מגרש ביתי משלה, והיא נאלצה לעשות שימוש במגרש של מועדון הספורט המקומי, טורנרשאפט. בשנת 1953 קיבל מועדון הכדורגל של פרייבורג שטח לטובת בניית אצטדיון אשר נחנך באופן רשמי ב-1 בספטמבר 1954 ונקרא "דרייזמשטדיון".
ב-1970 נבנה היציע הדרומי של האצטדיון, אשר הוסיף לתכולתו 480 מקומות ישיבה מקורים. לאחר העפלת הקבוצה לבונדסליגה השנייה בשנת 1978, עלה הצורך להגדיל את תכולת האצטדיון. בשנת 1980 נבנה היציע המרכזי, אשר הוסיף לתכולת האצטדיון 1,800 מקומות ישיבה. כמו כן, הורחב יציע העמידה של האצטדיון. בתום העבודות עמדה תכולת האצטדיון הכללית על כ-15,000 צופים למשחק.
לאחר העפלת הקבוצה לבונדסליגה בשנת 1993, הותקנו באצטדיון זרקורים. כמו כן, היציע המזרחי קורה והורחב ב-1,580 מקומות ישיבה. בשנת 1995 הורחבה תכולת היציע המרכזי לכ-5,000 צופים על ידי הוספת מקומות ישיבה ועמידה. בפגרת החורף של עונת 1994/1995 החל להיבנות יציע חדש בצידו הדרומי של האצטדיון, אשר נחנך ביולי 1995. בתום העבודות עמדה תכולת האצטדיון על כ-18,000 צופים. בשנת 1999 התקבע האצטדיון על תכולתו הנוכחית, לאחר הרחבת היציע הצפוני וחידוש היציע המזרחי. בתום העבודות עמדה תכולת היציע הצפוני על כ-6,000 מקומות עמידה, ושל היציע המזרחי על כ-7,000 מקומות ישיבה. כמו כן, כללו העבודות גם את קירוי היציעים, וכן הוספה של אזורים לבעלי מוגבלויות ביציע המזרחי.
בשנת 2004 רכשה חברת האנרגיה, באדנובה (Badenova), את זכויות שיום האצטדיון, ושמו שונה ל"אצטדיון באדנובה". באותה שנה נערכו שיפוצים באצטדיון במסגרתם הותקנו על גג האצטדיון לוחות סולאריים, המייצרים 250,000 ואט-שעה בשנה. משטח הדשא עבר להיות מחומם גם הוא בצורה ידידותית לסביבה, באמצעות מנוע סטרלינג. כמו כן, כללו השיפוצים את שדרוג אזור ה-VIP והקמה של מתחם אוהדים בצדו הצפוני של האצטדיון.
האצטדיון אירח מספר משחקים של נבחרות גרמניה השונות. כמו כן, במהלך מונדיאל 2006 שימש האצטדיון בתור מגרש האימונים של נבחרת הולנד.
בשנים 2012–2014 נקרא האצטדיון "אצטדיון מגה סולאר", על שם חברת האנגריה הסולארית הגרמנית, אשר רכשה את זכויות שיום האצטדיון. ב-25 בספטמבר 2014 רכשה חברת "שווארצוואלד טוריסמו" ("תיירות היער השחור") יחד עם מספר חברות שותפות נוספות את זכויות שיום האצטדיון, ושמו שונה תחילה ל"שטדיון אן דר שווארצוואלדשטראסה" ("אצטדיון על כביש היער השחור") ובהמשך ל"שווארצוואלדשטדיון" ("אצטדיון היער השחור").
באוקטובר 2021 עזבה פרייבורג את האצטדיון וחנכה את אצטדיונה החדש, אצטדיון אירופה פארק, המונה 34,700 מקומות ישיבה.
משחקים בינלאומיים > גברים

עד כה ערכה נבחרת גרמניה ארבעה משחקי ידידות באצטדיון:
7 ביוני 2000:  גרמניה –  ליכטנשטיין – 2:8
9 במאי 2002:  גרמניה –  כווית – 0:7
27 במאי 2004:  גרמניה –  מלטה – 0:7
27 במאי 2006:  גרמניה –  לוקסמבורג – 0:7
נבחרת גרמניה עד גיל 21 ערכה משחק ידידות אחד באצטדיון:
13 באוגוסט 2013:  גרמניה עד גיל 21 –  צרפת עד גיל 21 – 0:0
נבחרת הולנד ערכה באצטדיון משחק אימון נגד נבחרת מקסיקו, כהכנה למונדיאל 2010:
26 במאי 2010:  הולנד –  מקסיקו – 1:2
משחקים בינלאומיים > נשים

נבחרת הנשים של גרמניה בכדורגל ערכה משחק ידידות אחד באצטדיון:
28 בפברואר 2008:  גרמניה –  סין – 0:2
גלריה

חזית האצטדיון
הפינה הצפון-מזרחית של האצטדיון
הפינה הצפון-מערבית של האצטדיון
הערות שוליים

1 2  Schwarzwald-Stadion, באתר הרשמי של פרייבורג
1 2  Uefa genehmigt Europa-League-Spiele im SC-Stadion, באתר badische-zeitung‏, 5 ביולי 2013
1 2 3 4  Umbau des SC-Stadions vom Tisch – Standortsuche für neue Arena beginnt, באתר badische-zeitung, ‏14 בנובמבר 2012
↑  Mage Solar to name SC Freiburg’s stadium, באתר sportspromedia,‏ 11 בנובמבר 2011
↑  kicker, Grifos traumhaftes Premieren-Tor: Freiburg siegt bei Stadion-Eröffnung, kicker, ‏4 בספטמבר 2021
↑  Das Stadion in Bildern - SC Freiburg
↑  פרטי המשחק באתר transfermarkt
↑  פרטי המשחק באתר transfermarkt
↑  פרטי המשחק באתר transfermarkt
↑  פרטי המשחק באתר transfermarkt
↑  פרטי המשחק באתר transfermarkt
↑  פרטי המשחק באתר transfermarkt
↑  פרטי המשחק באתר התאחדות הכדורגל הגרמנית
שולחן מחשב

שולחן מחשב עם מחשב וציוד היקפי
שולחן מחשב הוא שולחן עבודה המותאם לעבודה עם מחשב אישי והציוד הנלווה אליו. השולחן כולל חלקי ריהוט שנועדו לספק נוחות שימוש ומראה אסתטי של אזור העבודה, בין השאר על ידי הסתרת חלק מהציוד ההיקפי והכבילה.
מבנה

הצורה הנפוצה ביותר של שולחן המחשב היא גרסה ארגונומית של שולחן העבודה המשרדי, שכוללת מגש מקלדת מתכוונן ושטח שולחן עבודה מספיק לכתיבה. בעיצוב משולב ציוד למיקום צג (מדף, בדרך כלל) וחורים לניתוב הכבלים המחברים את רכיבי המחשב יחד.
שולחן מחשב טיפוסי מספק מקום למקלדת, עכבר, צג, מדפסת ורמקולים. עיצובי שולחנות כוללים מגוון של מדפים, מגשים וחורים לניתוב כבלים למערכות מחשב. בחלק משולחנות המחשב, הכבלים מוצמדים ללוח בגב השולחן, כדי ליצור מראה מסודר יותר.
שולחנות מחשב מיוצרים בדרך כלל בייצור המוני ודורשים הרכבה עצמית מסוימת. המחשב והציוד ההיקפי אינם חלק ממבנה השולחן, והצבתם וחיבורם נעשים לאחר הצבת השולחן במקומו.
הצעות שונות ל"משרד העתיד" הציעו עיצובים ששילבו את המחשב והציוד באופן מובנה בשולחן, אך אלה לא זכו לפופולריות.
סוגים

יש מגוון צורות ועיצובים לשולחנות מחשב. הדוגמאות הנפוצות הן:
שולחן בודד "קלאסי" המיועד לשימוש אדם בודד, בבית, במשרד או במשרד ביתי.
שולחנות מחשב המאפשרים חיבורם זה לזה ליצירת שורות של עמדות מחשב, למשל במשרדים ובמוסדות חינוך. שולחנות אלו מעוצבים על מנת לאכלס עשרות מערכות מחשב תוך הקלת חיווט, תחזוקה כללית, מניעת גניבות והפחתת ונדליזם.
שולחנות מתגלגלים קטנים או עגלות מחשב עם שולחנות עבודה זעירים, המספקים מספיק מקום למחשב נייד ומשטח עכבר. תצורת שולחן מתגלגל מאפשרת ניידות וגישה משופרת במצבים בהם שולחן כתיבה אינו נוח. ניתן להשתמש בשולחנות מחשב ניידים מעל מיטה, למשל.
ארגונומיה

שולחנות מחשב ארגונומיים מכילים מנגנונים המאפשרים התאמות מכניות למיקום החלקים השונים, על מנת למקסם את הנוחות והיעילות למשתמש. השולחן הארגונומי הוא בדרך כלל רהיט "עומד בפני עצמו" המאפשר גישה למנגנוני ההתאמה. לשולחנות ארגונומיים מסוימים יש התאמת גובה שולחן גדולה מספיק כדי ליצור שולחן "ישיבה" או שולחן עמידה, המאפשר למשתמש לעבוד בעמידה.
תרשים ארגונומי לעבודה נכונה מול מחשב
שארטרז (ליקר)

| --- | --- |

 אחוז אלכוהול:  55 אחוז נפח אלכוהול 
 יצרן:  קרטוזיאנים 
 מוצא:  צרפת 
 מועד הכנה ראשוני:  1764 
 צבע:  ירוק, צהוב 
 
שארטרז (מצרפתית: Chartreuse) הוא ליקר על בסיס עשבי תיבול המיוצר בצרפת מיין מזוקק ומתובל ב-140 סוגי עשבים לערך. הליקר נקרא על שם מנזר "גראנד שארטרז" (הנמצא בהרי שארטרז, הנקראים על שם המנזר), בו הוא מיוצר על ידי נזירים מהמסדר הקארטוזיאני.
סוגים

לליקר ישנם שני סוגים עיקריים: ירוק וצהוב. ההבדל ביניהם הוא כמשתמע – בצבע, אך גם במידת האלכוהול בנפח. בעוד שבשארטרז הירוק ישנם 55% אלכוהול, הצהוב, אשר מקבל את צבעו מתבלין הזעפרן, מכיל 40% או 43% אלכוהול "בלבד" והוא בעל ארומה וטעם מעודן ומתוק יותר.
סוגים אחרים של הליקר הם שארטרז VEP – אשר מיוצר באותם תהליכים ותרכובות כמו הליקר המקורי, אך בנוסף הוא מיושן בחביות עץ אלון אשר מעניקות לו איכות מיוחדת. סוג זה קיים הן בצבע ירוק והן בצבע צהוב. כמו כן ישנו סוג בשם "שיקוי הצמחים של הגראנד שארטרז" (Elixir Végétal de la Grande-Chartreuse), למעשה השיקוי המקורי, אשר מיוצר מ-130 סוגי עשבים ארומטיים ורפואיים, שיחדיו יוצרים ליקר חזק (בעל 71% אלכוהול בנפח) ומאוד "אפקטיבי".
היסטוריה

על פי המסורת, הליקר הומצא לראשונה בשנת 1605, כאשר המרשל של הארטילריה של המלך אנרי הרביעי, פרנסואה חניבעל ד'אסטרה, הביא לנזירים הקארטוזיאנים באזור פריז שבצרפת מתכון של "שיקוי לחיים ארוכים". משקה זה היה חזק ביותר ובעל 71% אלכוהול בנפח. המתכון הגיע לבסוף להנהגת המסדר, במנזר גראנד שארטרז בהרים שמצפון לעיר גרנובל. אז החל ייצור השארטרז. בשנת 1737, לאחר שנים של שיפור ופיתוח, שופר המתכון על ידי האח ז'רום מובק והוחל בייצור נרחב יותר. הליקר נהיה פופולרי במהירות, ובשנת 1764 הנזירים עיצבו אותו למוצר חדש ומעודן יותר, בעל 55% אלכוהול "בלבד" – שארטרז ירוק. בשנת 1793, במהלך המהפכה הצרפתית, גורשו הנזירים מצרפת והדבר הוביל להפסקת הייצור של המשקה. מספר שנים לאחר מכן הם הורשו לחזור למנזר. האגדה מספרת, שעד שנת 1838 ייצרו הנזירים מן המשקה רק עבור עצמם. בשנה זו עצרו למנוחה במנזר פרשים של הצבא הצרפתי, טעמו מן המשקה והוציאו את שמו לתהילה. באותו זמן פותחה גרסה מתוקה ומעודנת יותר של המשקה – שארטרז צהוב. בשנת 1903 גורשו הנזירים שוב, וכל רכושם, כולל המנזר, הולאם על ידי הממשלה.
בספר משנת 1900: "The Practical Hotel Steward", נכתב כי שארטרז ירוק מכיל "קינמון, פפרמינט, פרחי ארניקה ועוד".
עם זאת, הנזירים לא קפאו על שמריהם, וכאשר מצאו מקום מפלט בספרד, הם התחילו לייצר את הליקר שם, על פי המתכון הסודי שהביאו. ההבדל היחיד היה בתווית נוספת על הבקבוק אשר ציינה כי הוא "יוצר בספרד על ידי האבות הקארטוזיאנים".
באותו זמן, ניסתה הממשלה הצרפתית לייצר את המשקה שוב ושוב על פי המתכון. התוצאה הייתה הרת אסון. ב-1927 פשטה חברת הייצור של המשקה את הרגל. קבוצה של אנשי עסקים מקומיים מווארון (Voiron) שבאזור הרי שארטרז קנתה את מניות החברה במחיר אפסי והעניקה אותן במתנה לנזירים הקארטוזיאנים בספרד.
יחד עם המניות שברשותם, שבו הנזירים לצרפת והחלו שנית בייצור המשקה במושבו המקורי. אף על פי שעל פי החוק הצרפתי הם נחשבו לשוהים בלתי חוקיים, כאשר מפולת בוץ החריבה את המזקקה ב-1935, שלחה הממשלה הצרפתית מהנדסים צבאיים לבנות את המזקקה מחדש בווארון, היכן שהייתה גישה לפסי רכבת על מנת לאפשר את ההפצה של המשקה ביתר קלות. לאחר מלחמת העולם השנייה, העניקה הממשלה מחדש לנזירים את אזרחותם.
כיום מיוצר המשקה מתערובת עשבים אשר נעשית על ידי שלושה נזירים במנזר בווארון. משקאות אלכוהוליים אחרים מיוצרים גם הם במנזר זה. המתכונים המדויקים של הסוגים השונים הם סוד מסחרי. עם זאת, ניתן להבחין באזוב כמרכיב עיקרי במשקה.
קוקטיילים על בסיס שארטרז

בליקר ייחודי זה נעשה שימוש על פי רוב בקוקטיילים ובבישול, אולם ניתן להגישו גם בצורתו ה"נקייה", בכוסות ליקר.
חלק מן הקוקטיילים המומלצים מובאים להלן:
מוס שארטרז: חלק אחד של שארטרז ירוק בתוך כוס שוקו חם
שארטרז תפוזים: חלק אחד שארטרז ירוק, 6 חלקים מיץ תפוזים, קרח
הלטאה הצורחת: 2 חלקים שארטרז ירוק, חלק אחד טקילה, הרבה קרח
שאטל: חלק אחד שארטרז צהוב, חלק אחד ויסקי סינגל מאלט, להגיש עם קרח
הערות שוליים

↑   יובל בן-עמי, מסע אל הדממה, באתר הארץ, 2 בינואר 2020
↑  John Tellman, The practical hotel steward, Chicago, The Hotel Monthly, 1900
| משקאות חריפים |
| --- | --- | --- |
| כוהל | אתנול • ההיסטוריה של האלכוהול • השפעות בריאותיות של צריכת אלכוהול • פרסום אלכוהול • תרבות שתייה • נזקי האלכוהול • שכרות • חמרמורת • אלכוהוליזם • אפריטיף • דיז'סטיף |  |
| טעימת יין וטעימת בירה | אוצר יין • אוצר בירה |  |
| הפקה | בישול • זיקוק אלכוהול • הכנת יינות • אבקת אלכוהול |  |
| משקאות מותססים | בירה (סוגי בירה, מותגי ויצרני בירה) • יין (סוגי יין) • סיידר • סאקה • חואנגג'יו • אחרים: באסי • קומיס • תמד • פאלק • סאטי • גוקי ג'יו |  |
| קוקטיילים | אלכופופ •  קוקטיילים של בירה • סוגי קוקטיילים • משקאות בוערים • שוטים • קוקטיילי יין • יין מתובל |  |
| משקאות מזוקקים וליקרים (לפי מרכיב/מתבל) | משקאות מזוקקים וליקרים (לפי מרכיב/מתבל) |  |
| פירות | ענבים/אחר: ברנדי • קוניאק • פיסקו • שנאפס • ראקיו ♦ פומאס: גראפה • אורוג'ו • זיווניה • טסיקודיה • טסיפורו ♦ שזיף: סלו ג'ין • סליבוביץ' • צויקה ♦ דובדבן: שרי הרינג • קירשווסר • וישניווקה • וישניאק ♦ תפוח: אפלג'ק • קלבדוס ♦  קוקוס: ערק • מליבו ♦ לימון: ליקר לימון • לימונצ'לו ♦ משמש: אמרטו |  |
| דגנים | תפוח אדמה: וודקה • אקוואויט • ברנווין ♦ תירס: בורבון • ויסקי תירס • טנסי ויסקי ♦  דורה:  באיג'יו (קאוליאנג) ♦ אורז: באיג'ו אורז • סוג'ו • אוואמורי ♦ שעורה: ויסקי סקוטי • ויסקי אירי • ויסקי יפני  ♦ שיפון: ויסקי שיפון ♦ דגנים שונים: ג'ין • שוכו • וודקה • ויסקי • ויסקי קנדי |  |
| אניס | אבסינת • ערק • אוזו • ראקי • פאסטיס • סמבוקה • מאחיה • ריכרד |  |
| שונות | דבש: קרופניק • בארנייגר • דרמבוי • גלייבה • אייריש מיסט • תמד ♦ שמנת: אייריש קרים • שרידאנס ♦ ביצים: אדבוקט ♦ קנה סוכר/דבשה: רום • קשאסה • אגוארדיינטה • פאלרנאם • גוארמו • סקו הרריירנו ♦ אגבה: טקילה • מסקל  ♦  עשבים שונים: ביטרס • יגרמייסטר • שארטרז |  |

| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7598133-6
תוכנית "כנפיים" לחיילים בודדים עולים

| --- | --- |
 תחום:  פילנתרופיה
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  1998–הווה (כ־26 שנים)
 www.wings.org.il
 
כנפיים היא היוזמה חברתית היחידה בישראל הפועלת מ-1998 ונותנת מענה כולל לחיילים בודדים עולים. התוכנית מלווה את הצעירים מהשלב שבו הם מגיעים לארץ ומתמודדים עם תהליך הגיוס לצה"ל, ממשיכה בסיוע פרטני במהלך שירותם הצבאי, ועד כשנתיים אחרי השחרור.
"כנפיים" היא שיתוף פעולה של קרן מיראז' ישראל יחד עם הסוכנות היהודית ושותפים נוספים כדוגמת: צה"ל, משרד הביטחון, קרן היסוד, קרן חיים סבן, משרד העלייה והקליטה, משרד הבריאות ועוד.
התוכנית פועלת בארבע פעימות עיקריות: הכנה לקראת גיוס, תוכניות, ליווי במהלך שירות הצבאי, תהליך ההכנה להשתלבות באזרחות ותוכנית בוגרים.
צוות התוכנית מנהל החל משנת 2016 את פעילות "פורום ארגוני החיילים הבודדים".
אוכלוסיית היעד של התוכנית

התוכנית מסייעת לצעירים בודדים עולים, העונים על אחת מהקריטריונים הבאים:
צעירים עולים בודדים המיועדים לגיוס בתוכניות קליטה ראשוניות.
חיילים עולים בודדים במעמד - עולה/ אזרח עולה/ קטין חוזר / משתתפי תוכנית גרעין צבר.
חיילים עולים בודדים משוחררים עד שנתיים ממועד השחרור.
חיילי מח"ל לקראת עלייה.
שלבי התוכנית

התוכנית פועלת בארבע פעימות עיקריות:
הכנה לקראת גיוס- קליטת הצעירים העולים במסגרות הסוכנות היהודית, פעילות הסברה בשיתוף עם מיטב (צה"ל) במסגרות קליטה לצעירים עולים בודדים ובתוכניות מסע, הכנה במסגרת "מרכז הכוון" ארצי הכוללת ימי הכוון מרוכזים וייעוץ פרטני וסיוע פרטני בהליכי התייצבות וגיוס של מלש"בים עולים בודדים בוגרי תוכניות.
ליווי במהלך שירות הצבאי- שמירה על רצף וסיוע במיצוי זכויות חייל בודד במערכת הצבאית ומשרדי ממשלה, סיוע כלכלי במצבי חירום בתיאום עם שלטונות ת"ש בצה"ל, סיוע חירום במקרים של פציעה / מחלה בתיאום עם סגל הנפגעים, סיוע ייעודי לחיילים עולים בודדים עם פרופיל שחרור זמני (פרופיל 24), סיוע בטיפול בעריקים / נפקדים, קשר עם ההורים.
תהליך ההכנה להשתלבות באזרחות- מכינה לשחרור בת חמישה ימים (במסגרת קורס צבאי) המכינות מתקיימות ב־12 מחזורים בשנה (אחות לחודש), אבחון תעסוקתי מותאם תרבות, ייעוץ והכוון תעסוקתי לבחירת מקצוע ותכנון קריירה, אימון כלכלי הכולל סדנאות קבוצתיות וליווי אישי, סנגור ומיצוי זכויות ומלגות ללוחמים המשתחררים באמצעות תרומות ייעודיות.
תוכנית בוגרים- קבוצות העשרה לבודדים עולים משוחררים המקבלים הזדמנות להיפגש עם בני גילם ולהתגבש תחת אותו תחום התעניינות. כיום ישנן קבוצות הפועלות בנושא: ספורט, יזמות, קולינריה והתנהלות כלכלית. הקבוצות פועלות בירושלים, חיפה, תל אביב ובהרצליה.
תוכנית 1919

תוכנית 1919 הייתה אסטרטגיה צבאית שהוכנה על ידי ג'ון פרדריק צ'ארלס פולר ב-1918 במהלך מלחמת העולם הראשונה לניצחון במלחמה. הוא כתב מסמך שבו הוא פירט כיצד אפשר לנצח עם טנקים את מלחמת העולם הראשונה ולסיים את מלחמת החפירות.
הרעיון

פולר הציע לבנות טנקים ובכך אלו שיהיו בתוכם יהיו מוגנים מפני מכונות הירייה הגרמניות שקצרו אלפי חיילים בכל הסתערות על החפירות. הטנקים יפלשו במהירות ויכבשו מאחזים חשובים של האויב בקרבת הגבול (לדוגמה מפקדות). בצבא האויב יהיה בלבול ופחד מפני המכונות הענקיות שמסתערות עליו וכך יוכל לפלוש גם חיל הרגלים.
מטרתו הסופית של פולר הייתה שלטנק תהיה חשיבות בפני עצמו בלחימה ולא רק כסיוע לחיל הרגלים.
תוכניתו של פולר לא אומצה על ידי הצבא הבריטי.
מלחמת בזק

הצבא הבריטי לא הסיק מסקנות ממסמכו של פולר ופירק את חיל השריון שלו בסוף מלחמת העולם הראשונה אבל גרמניה וברית המועצות חקרו את המסמך.
אחד העקרונות של מלחמת בזק הגרמנית (בליצקריג) היה שימוש בטנקים.
הצבא מפציץ בצורה מסיבית את מדינת האויב ואז פולש הצבא עם המוני טנקים וכובש במהירות את המקום. כך נותרו צבאות אירופה המומים מהמהירות ומהאסטרטגיה (צבאות אירופה יחדיו היו יותר חזקים מצבא גרמניה אבל האסטרטגיה שינתה הכל).
לקריאה נוספת

ג'ון פרדריק צ'ארלס פולר, לוחמת שריון (מהדורה שנייה באנגלית מ-1943), הוצאת מערכות (1980).
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שומר ציון הנאמן

| --- | --- |

שער גליונו הראשון של כתב העת שומר ציון הנאמן. אלטונה 1846
 תדירות:  דו־חודשי 
 תאריכי הופעה:  7 ביולי 1846 – 20 במרץ 1857 (10 שנים) 
 שפה:  עברית 
 מדינה:  גרמניה 
 
שומר ציון הנאמן היה כתב עת תורני שנכתב בעברית והודפס כמוסף תורני דו-שבועי של כתב העת הגרמני "Der treue Zions-Wächter" (שומר ציון הנאמן). כתב עת זה שנערך גם בידי הרב יעקב אטלינגר מאלטונה ממנהיגי היהדות האורתודוקסית בגרמניה ומחבר הספרים ערוך לנר ושו"ת בנין ציון, נחשב לראשון בסוגה זו של כתבי עת תורניים שהכילו מלבד מאמרים תורניים התייחסות השקפתית לענייני אקטואליה.
גיליונו הראשון של כתב העת הופיע בי"ג בתמוז ה'תר"ו, 7 ביולי 1846, ובמשך אחת עשרה שנות פעילותו הופיעו בסך הכל 222 גיליונות. הגיליון האחרון הופיע בכ"ד באדר ה'תרי"ז, 20 במרץ 1857. כל גיליונות כתב העת נדפסו בשנת 1963 במהדורת צילום בשני כרכים, בניו יורק.
אידאולוגיה

אידאולוגיית כתב העת הייתה מוצהרת, מלחמה ברפורמים. כבר במאמר המערכת הראשון התווה העורך את גבולות המאבק ואת קו ההשקפה של כתב העת, וסימן גם את אנשי ורבני האסכולה הפוזיטיבית-היסטורית כחלק ממגמת הרפורמה הכללית. בפנותו לאנשי הסמינר בברסלאו כתב: "אתם הנכם בעד התורה והתלמוד, הספרות התלמודית נחשבת אצלכם לנכס יקר וחשוב... אבל הגידו דברים ברורים: האם אתם מאמינים בקדושת התורה שבעל פה?".
גם המאמר ההלכתי הראשון שפורסם בכתב העת, בהבלטה בעמודו הראשי, עסק בביקורת מרומזת על האפשרות שנדונה אז בחוגים הלא-אורתודוקסיים, להשתמש באופן נרחב בתקנת חכמים כדי להניע את השינויים שביקשו בהלכה ובמנהג. המאמר מבליט את הכללים "כל דבר שבמנין צריך מנין אחר להתירו" ו"אין בית דין רשאי לבטל דברי בית דין חברו אלא אם כן גדול ממנו בחכמה ובמנין". את המאמר כתב הרב יעקב קופל במברגר אב"ד וורמס.
עורכי כתב העת וכותביו

לצד הרב יעקב אטלינגר שימש כעורך כתב העת מיום היווסדו, ד"ר שמואל ענאך (1814–1876) מנהל בית הספר העברי באלטונה.
הכותבים בכתב העת היו כל גדולי הרבנים האורתודוקסים בני התקופה בגרמניה ובמדינות נוספות: הרב יואל דמביצר מקראקא, הרב משה שיק מחוסט, הרב לוי מוורמס, הרב יצחק דב במברגר מווירצבורג, הרב אברהם זוטרא ממינסטר והרב אלעזר שטרסר אב"ד נוישטט.
בין כותבי השירים והפואמות במדור הספרותי: משה יששכר לנדא, אביו של הרב יהודה ליב לנדא.
תוכנית CASE

תוכנית CASE ‏(Cognitive Acceleration through Science Education) היא תוכנית התערבות להאצת התפתחותם הקוגניטיבית של ילדים, שפותחה בלונדון מ-1981, על בסיס תאוריית ההתפתחות הקוגניטיבית של פיאז'ה.
בסיס תאורטי

על פי הפסיכולוג הצרפתי ז'אן פיאז'ה, ההתפתחות הקוגניטיבית של הילד מתרחשת בארבעה שלבים ברורים ומוגדרים: השלב הסנסומוטורי – עד גיל 18 חודשים; השלב הפרה-אופראציונלי – מגיל 18 חודשים עד גיל 7; שלב האופרציות הקונקרטיות – מגיל 7 עד גיל 11; ושלב האופרציות הפורמליות – מגיל 12 ואילך. במהלכם של שלבים אלה נבנות סכמות קוגניטיביות חדשות, תוך שינויים בסכמות הקיימות.
תוכנית ההתערבות CASE מיועדת להאצה קוגניטיבית באמצעות חשיבה מדעית. היא פותחה על ידי מייקל שייר ופיליפ אדיי (Michael Shayer & Philip Adey) בקינג'ס קולג' לונדון. ייחודה של התוכנית הוא בעיסוק בסכמות חשיבה ומושגים חשובים וחיוניים לחשיבה מדעית. הסכמות הללו כוללות בידוד ובקרת משתנים, מיון, הסתברות, פרופורציה, שיווי-משקל, קורלציה והבנת מודלים פורמליים.
בניית תוכנית CASE נשענה בחלקה על משנתו של הפסיכולוג הרוסי לב ויגוצקי. ויגוצקי, שעסק רבות בתרומתו של גורם מתווך בתהליך הלמידה, טען כי ההתפתחות הקוגניטיבית מושפעת מהסביבה החברתית. לדבריו, הגורם המשמעותי ביותר בלמידה הוא האינטראקציה בין הלומד לעמיתיו, כאשר תהליך בניית הידע מבוסס על שאלות הדדיות, ויכוחים והסברים. ויגוצקי טבע את המונח "אזור ההתפתחות הקרובה" - ZPD ‏(Zone of Proximal Development) המתאר את ההבדל בין פתרון עצמי של התלמיד לבדו, לבין פתרון המתבצע בעזרת עמיתים, מורה או שותפים אחרים בני גילו. לדבריו, הנחיה טובה היא כזו שמקדמת את ההתפתחות הקוגניטיבית, אשר נמצאת בשלבי הבשלה שונים.