stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סלסה (מוזיקה)
סגנונות הסלסה

לסלסה יש שלושה תת-סגנונות בולטים: הסגנון הקלסי, סלסה רומנטית וסלסה דורה (סלסה קשה).
הסגנון הקלסי (Salsa Vieja) מושפע ישירות ממוזיקת הממבו והסון, מזוהה עם ההרכבים שניגנו בניו יורק בשנות ה-60 וה-70, רובם הקליטו בחברת התקליטים פאניה וחלקם הופיעו במועדון הפלדיום. בסגנון זה ניתן לשמוע לרוב את כל כלי ההקשה של הסגנון: טימבלס (מערכת תופים לטינית), קונגס או תופי קונגה, בונגוס או תופי בונגו, קלאווה, מאראקס, גווירו וקאמפאנה. הבאס מנגנן תבנית קבועה והפסנתר מנגנן מונטונו שמבוסס לרוב על ארבעה אקורדים מז'וריים בשילוב מעברים, בחלק מהמקרים המוזיקה מובלת על ידי כלי נשיפה והזמרים למעשה מלווים בדומה לכלי נגינה, במקרים אחרים על ידי מרימבה שהצליל שלה דומה לקסילופון.
הסלסה הרומנטית (Salsa Romántica) הוא סגנון סלסה שהתפתח ב-שנות ה-80 בהשפעת מוזיקת הפופ והפופ הלטיני. בסגנון זה הזמר או הזמרים מובילים את השיר. המקצב רך יותר, וחלק מכלי ההקשה ש"מקשיחים" את הקצב כמו קלאווה לא נשמעים, ולעומת זאת המלודיה מורכבת יותר, וכוללת שילוב של אקורדים מז'וריים ואקורדים מינוריים, מה שמעניק למוזיקה צליל רומנטי יותר ולעיתים עצוב יחסית לסגנונות סלסה אחרים. הפסנתר לעיתים קרובות מלווה ומשלים את המלודיה ולא מנגן מונטונו. חלק גדול מהאמנים המזוהים עם סגנון זה הם מפוארטו ריקו, בין הבולטים: פרנקי רוויז, ג'רי ריוורה, גילברטו סנטה רוסה, טוני ווגה, אל גראן קומבו דה פוארטו ריקו, לה אינדיה, מאלו רוויז וכיום הבולט ביותר בסגנון זה הוא ללא ספק הזמר מארק אנתוני.
סלסה דורה (Salsa Dura, סלסה קשה) התפתחה בניו יורק כהמשך ישיר של הסגנון הקלסי. השם מיוחס לנגן הטרומבון ג'ימי בוש שהוציא אלבום בשם זה בשנת 1998, ונחשב ל"תגובת נגד" לסלסה הרומנטית מתוך מגמה להחזיר את הסלסה למקצב הקלסי. בסלסה דורה חזרו תבניות כלי ההקשה שמוכרות בסגנון הקלסי, והקלאווה והקאמפאנה מקבלים הדגשה מיוחדת כך שהצליל שלהם הוא הבולט ביותר במוזיקה, בשילוב כלי נשיפה שמובילים את המלודיה, פסנתר שמנגן מונטונו ולעיתים בשילוב ויברפון, שהחליף את המרימבה. ההרכבים הבולטים בסגנון זה: אורקסטרה SCC (לשעבר לה אקסלנסיה), ג'ימי בוש, ויין גורבאה אך ההרכב שנחשב מוביל הסגנון היא הלהקה ספאניש הארלם אורקסטרה.
קיימות גם גרסאות כיסוי (קאברים) - עיבודים בקצב הסלסה של שירים שהוקלטו במקור במקצב אחר כגון פופ או רוק. כמו כן קיימים רמיקסים בקצב הסלסה שהופקו על ידי תקליטנים מתוך שירים שהוקלטו במקצבים אחרים, לרוב פופ או רגאטון. בחלק גדול מהמקרים, גרסאות אלו הופקו תוך הוספת תבנית קבועה של באס, קאמפאנה ולעיתים קלאווה כפי שנהוגה בסלסה, על השירה המקורית והכלים המלודיים, ולכן משויכות לסלסה דורה.
סגנון נוסף שמשויך לעיתים לסלסה הוא בוגלו, שהתפתח בדומה לממבו במקביל בארצות הברית, עוד לפני הסלסה, אך כיום מזוהה בעיקר עם להקות סלסה קולומביאניות כמו לה סונורה קרוסלס. במועדוני סלסה מושמעים לעיתים קרובות גם הסגנונות הקובניים הקרובים לסלסה: טימבה, סון וצ'אנגווי.
סגנונות הסלסה > סלסה בישראל

בישראל פעלו ופועלות מספר להקות המנגנות מוזיקת סלסה: אטרף, סלסה גרוב עם פרלה מלקוס, ג'רוזלם סלסה באנד עם לילה מלקוס, וולאקאטה!, קימבומבו, אלגריה וכיום Latin Power Productions של פרננדו קנופף.
כמו כן, בישראל קיימת סצנה מפותחת של מועדונים בהם רוקדים לצלילי מוזיקת סלסה ומתקיימים מספר פסטיבלים בשנה, רובם באילת המוקדשים לנושא.
הערות שוליים

↑  Lise Waxer, Situating Salsa: Global Markets and Local Meanings in Latin Popular Music, Routledge, 2013-11-12, ISBN 978-1-135-72541-9. (באנגלית) עמ' 30
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553582905171  BNE: XX527887  BnF: cb12331117t (data)  LCCN: sh85116847
סמואיל נחמנוביץ' בוגוראד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 באוגוסט 1907 ויטבסק, גוברניית ויטבסק, האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית
 פטירה:  23 באפריל 1996 (בגיל 88) ריגה,לטביה לטביה
 מדינה:  בלארוס 
 השכלה:  האקדמיה הימית ע"ש אדמירל מקארוב 
 השתייכות:  הצי הסובייטי הצי הסובייטי
 תקופת הפעילות:  1940–1961 (כ־21 שנים)
 דרגה:  קפטן מדרגה הראשונה (מקבילה לקולונל בצבא היבשה) (בחלק מן המסמכי הענקת אותות מוגדר כקפטן-לויטננט)
 תפקידים בשירות
 ע' מפקד ומפקד צוללת
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה הצי הבלטי
 עיטורים
 עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה מדרגה ראשונה (06.04.1985)   גיבור ברית המועצות (מס' 3294; 08.07.1945)   עיטור כוכב הזהב   עיטור לנין  2 עיטור הדגל האדום (24.12.1942 ו26.05.1945)   עיטור אושקוב מדרגה שנייה (בהוראת מפקדו מן 31 באוקטובר 1944 הוענק ב-21.11.1944 ועוד מסמך הענקה עם נתונים דומים מ-26.05.1945)   מדליית על הגנת לנינגרד (07.06.1943)  מדליית על כיבוש קנגסברג (04.07.1946)   מדליית הניצחון על גרמניה במלחמת העולם השנייה (מס' 77145; 17.09.1945)  ומדליות אחרות  
 תפקידים אזרחיים
 רב-חובל
 הנצחה
 יד זיכרון על קברו   לוח זיכרון בעיר קרונשטדט   לוח זיכרון בעיר הולדתו ויטבסק
 
סָמוּאִיל נַחְמַנוֹבִיץ' בּוֹגוֹראַד או בחלק מן המקורות סֵמיוֹן נַאוּמוֹבִיץ' בּוֹגוֹראַד (ברוסית: Самуил Нахманович Богорад או Семён Наумович Богорад; ‏17 באוגוסט 1907 - 23 באפריל 1996) היה יהודי סובייטי, שעוטר כגיבור ברית המועצות על פועלו כעוזר מפקד ומפקד של צוללות במהלך מלחמת העולם השנייה.
קורות חיים

נולד בעיר ויטבסק של האימפריה הרוסית במשפחתו של פועל. הצטרף למפלגה הקומוניסטית בשנת 1930. בשנת 1935 סיים את האקדמיה הימית של לנינגרד. עד אוגוסט 1940 התמנה לעוזר שלישי של קפטן ובהמשך נהיה לעוזר שני בספינות של הצי הבלטי של אוניות קיטור.
בשנת 1940 גויס לצי הסובייטי ולמד במחלקה לצלילה. ב-1941 צורף לקורסים הגבוהים המיוחדים לפיקוד ביחידות הצלילה של הצי הסובייטי. התחיל את המלחמה בדרגת קפטן-לויטננט עם קריגסמרינה בהיותו עוזר מפקד הצוללת דה-2 "נארודובולץ" שעברה באותה השנה שיפוץ ושיפור יכולות. לפי מקור אחר השתתף בתקיפת ספינת תובלה של קריגסמרינה ליד טאלין בסתיו 1941.
בספטמבר 1942 יצא עם הצוללת להפלגה המבצעית הראשונה. במהלך השיוט בצירים מרכזיים של קריגסמרינה הצוללת הטביעה את "יאקובוס פריצן" עם הדחק 4090 טון תפוסה ברוטו (לפי מקורות אחרים "פרנץ-רודולף") ופגעה במעבורת "דויטשלנד" עם הדחק 2972 טון תפוסה ברוטו ורגימנט חיילים עליה.
החל ממרץ 1944 נהיה למפקד הצוללת "ש'ה-310" בלוחה (שפעלה במסגרת הדיוויזיון ה-3 של חטיבת הצוללות) ונשלח בקיץ למשך כחודש לשפצה עם מערכת סונאר ASDIC-129 "דרקון" שהגיעה במסגרת השאל-החכר מבריטניה בימת לדוגה, בהמשך יצא איתה לשלושה מסעות ועליה פיקד עד סיום המלחמה. באוקטובר אותה השנה במסגרת סריקה שביצע מן החוף הפיני בין מפרץ אירבה לממל הצליחה הצוללת להטביע 3 אוניות תובלה ("Nordstern", Pumpenbagger III", RO-24) וספינת לימוד (לפי מקורות אחרים, ספינת משמר) "Carl Zeiss". בהמשך הגיע מספר הספינות שהטביעה לתשע. במרץ 1945 על הפעולות המוצלחות הוענק לצוללת עיטור הדגל האדום. בהמשך על הגבורה שהציג במהלך הלחימה הוענק לו על ידי מפקד הדיוויזיון מ-22 בינואר 1945 ובצו נשיאות ברית המועצות מ-8 ביולי 1945 עיטור "גיבור ברית המועצות" בתוספת עיטור לנין ועיטור "כוכב הזהב" כשהוא בדרגת קפטן מן הדרגה השלישית (המקבילה לרס"ן בצבא היבשה).
לאחר המלחמה המשיך את שירותו על צוללות הצי הסובייטי. בין השנים 1945–1948 פיקד על הצוללת קה-56 ובהמשך עד פברואר 1950 - על הצוללת "אן-28".
מפברואר עד לנובמבר אותה השנה מונה כמפקד הדיוויזיון ה-3 בחטיבת הצוללות של הצי הרביעי ומדצמבר עד לנובמבר 1952 מונה להיות ראש מחלקת התחזוקה של הצוללות ואמצעים נגד ספינות של המחלקה השלישית במטה הצי ה-8. מנובמבר אותה השנה עד לאוקטובר 1959 מונה למפקד הדיוויזיון הנפרד של ספינות באתר הניסויים של הצי הסובייטי.
ב-1954 היה למועמד בבחירות לסובייט העליון מטעם העיר ליבאַװע אך מועמדותו נפסלה בטענה לאי התאמה בשמו (בפועל הסיבה הייתה אנטישמיות ממסדית).
ב-26 במאי 1955 הוענקה לו דרגת קפטן מדרגה הראשונה. מאוקטובר 1959 מונה להיות למנהל ספינות העזר של בסיס הצי הסובייטי ריגה. במרץ 1961 שוחרר לגמלאות בהתאם למספר השנים בשירות.
המשיך להתגורר בריגה ועבד באזרחות במנהלת ספינות הקיטור של לטביה עד 1976 כעוזר רב-חובל ורב-חובל על מיכליות נפט (מ-1961 הן הפכו לחלק העיקרי של המנהלת) וספינות אחרות.
נפטר ונקבר בריגה ב-23 באפריל 1996 ב"בית הקברות הצבאי" או בשמו השני "בית הקברות לאחים" (שהוא חלק של בית הקברות יערי).
הערות שוליים

↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (רוסית)
↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (רוסית)
↑  דף על שמו באתר "גיבורי המדינה" (רוסית)
↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (רוסית)
↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (רוסית)
↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (רוסית)
↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (רוסית)
↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (רוסית)
↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (רוסית)
↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (רוסית)
↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (רוסית)
↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (רוסית)
↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (רוסית)
↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (רוסית)
↑  פרסום על הצבת הלוח מטעם מועצת נפת ויטבסק (רוסית)
↑  מיכאיל מרגולין, "אחד מגיבורי בלטיקה" במגזין "אנחנו כאן", 8.5.2008 (רוסית)
↑  אתר "הצי של רוסיה", דף על הצוללות מסוג "ש'ה" V bis 2(רוסית)
↑  לב קורניקוב, "צוללנים של בלטיקה", זכרונות, סן פטרבורג, 2012, פרק 27(רוסית)
↑  אלקסיי מטיאסייביץ, "במעמקי בלטיקה", מוסקבה, 2007 (רוסית)
↑  דניס קרוטיקוב, "במעמקי בלטיקה העוינת", פורסם באתר "אקוגראד" ב-22.4.2016 (רוסית)
↑  דף עליו באתר "אוטונומקה" (רוסית)
↑  פרסום על הענקת העיטור בעיתון "הדגל האדום" מן 11 ביולי 1945 (רוסית)
↑  יבגניי לבוביץ' ווסקונסקיי, "יובל של אהבה", מוסקבה, 2009, עמ' 124 (רוסית)
↑  "על חברים ידידים" במגזין "העולם העברי", פורסם מטעם עורך האתר לב קצין ב 31.7.2008 (רוסית)
עונת 1976/1977 בגביע אירופה למחזיקות גביע בכדורסל

| --- | --- |
 תאריך התחלה:  20 באוקטובר 1976
 תאריך סיום:  29 במרץ 1977
 מספר משתתפות:  25
 ערים מארחות:  משחק הגמר: גראן קנריה ארנה, לאס פאלמאס דה גראן קנריה
 זוכה:  איטליה פורסט קאנטו
 מספר משחקים:  63
 → 1975/19761977/1978 ←
 
עונת 1976/1977 בגביע אירופה למחזיקות גביע בכדורסל הייתה העונה ה-11 של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והיא אורגנה על ידי פיב"א אירופה.
המשחק הראשון התקיים ב-20 באוקטובר 1976 והתחרות הסתיימה ב-29 במרץ 1977. בתחרות השתתפו 25 קבוצות.
בתחילת התחרות התקיימו שני סיבובים של שלב הקדם בשיטת משחק בית/משחק חוץ בהם נקבעו 6 עולות לשלב הבתים. לקבוצות אלו התווספו צ'ינזנו מילאנו (מחזיקת הגביע) וספרטק לנינגרד. המשחקים בבתים נערכו בשיטת משחק בית/משחק חוץ. בהמשך התקיימו משחקי חצי הגמר בשיטת משחק בית/משחק חוץ והגמר במגרש שנקבע בתחילת התחרות.
התחרות הסתיימה בניצחון של פורסט קאנטו מאיטליה, בפעם הראשונה בתולדות המועדון.
מהלך התחרות > שלב הבתים

בית א'
| מיקום | קבוצה | משחקים | נקודות | ניצחונות | הפסדים | סלי זכות | סלי חובה | הפרש סלים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | יוגוסלביה רדניצ'קי בלגרד | 6 | 10 | 4 | 2 | 540 | 475 | 65 |
| 2. | איטליה צ'ינזנו מילאנו | 6 | 9 | 3 | 3 | 540 | 504 | 36 |
| 3. | ברית המועצות ספרטק לנינגרד | 6 | 9 | 3 | 3 | 514 | 491 | 23 |
| 4. | צ'כוסלובקיה סלביה פראג | 6 | 8 | 2 | 4 | 426 | 550 | 124- |
בית ב'
| מיקום | קבוצה | משחקים | נקודות | ניצחונות | הפסדים | סלי זכות | סלי חובה | הפרש סלים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | איטליה פורסט קאנטו | 6 | 10 | 4 | 2 | 599 | 495 | 104 |
| 2. | ספרד 1939 חובנטוד בדאלונה | 6 | 10 | 4 | 2 | 539 | 528 | 11 |
| 3. | רומניה (1965-1989) סטיאווה בוקרשט | 6 | 9 | 3 | 3 | 484 | 522 | 38- |
| 4. | צרפת אסוול ליון-וילרבאן | 6 | 7 | 1 | 5 | 503 | 580 | 77- |
מהלך התחרות > שלבי הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | חצי גמר | חצי גמר | חצי גמר | חצי גמר | חצי גמר | חצי גמר |  |  | גמר | גמר | גמר | גמר | גמר | גמר | גמר |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |
|   |   איטליה פורסט קאנטו |   איטליה פורסט קאנטו | 101 | 98 |   | 199 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |   איטליה צ'ינזנו מילאנו |   איטליה צ'ינזנו מילאנו | 78 | 95 |   | 173 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |   איטליה צ'ינזנו מילאנו |   איטליה צ'ינזנו מילאנו | 78 | 95 |   | 173 |   |   |   איטליה פורסט קאנטו |   איטליה פורסט קאנטו |   | 88 |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |   |   איטליה פורסט קאנטו |   איטליה פורסט קאנטו |   | 88 |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |   |   יוגוסלביה רדניצ'קי בלגרד |   יוגוסלביה רדניצ'קי בלגרד |   | 86 |  |  |  |
|  |   ספרד 1939 חובנטוד בדאלונה |   ספרד 1939 חובנטוד בדאלונה | 74 | 80 |   | 154 |   |   |   יוגוסלביה רדניצ'קי בלגרד |   יוגוסלביה רדניצ'קי בלגרד |   | 86 |  |  |  |
|  |   ספרד 1939 חובנטוד בדאלונה |   ספרד 1939 חובנטוד בדאלונה | 74 | 80 |   | 154 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |   יוגוסלביה רדניצ'קי בלגרד |   יוגוסלביה רדניצ'קי בלגרד | 77 | 94 |   | 171 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
מהלך התחרות > משחק הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 29 במרץ 1977 | איטליה פורסט קאנטו | 86:87 | יוגוסלביה רדניצ'קי בלגרד | גראן קנריה ארנה, לאס פאלמאס דה גראן קנריה צופים: 5,000 שיפוט: קוסטס דימו (יוון),  פטר ליגווטר  (הולנד) |
| 29 במרץ 1977 | פיירלואיג'י מרזורטי (18)  קרלו רקלקטי (21)  פבריציו דלה פיורי (13)  הרט וינגו (12)   בוב לינהארד (19)   פרנקו מנגל (4)  אנטוניו פרנצ'סקטו (1) |  | סרצ'קו יאריץ' (30)   דרגי איבקוביץ' (6)  מיל סטנקוביץ' (4)  מירוליוב דריאנוביץ' (14)   מילון מרוביץ' (29)   דרגן ווצ'יניץ' (2)   מילובאן טסיץ' (1) | גראן קנריה ארנה, לאס פאלמאס דה גראן קנריה צופים: 5,000 שיפוט: קוסטס דימו (יוון),  פטר ליגווטר  (הולנד) |
ישראל בתחרות

הפועל גבת/יגור הייתה הנציגה הישראלית בתחרות. היא התחילה את השלב המוקדם מהסיבוב הראשון בו היא הפסידה לסטיאווה בוקרשט 71-83 ו-92-62
עונת 1976/1977 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל

עונת 1976/1977 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל הייתה העונה ה-20 של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והיא אורגנה על ידי פיב"א אירופה.
המשחק הראשון התקיים ב-14 באוקטובר 1976 ותחרות הסתיימה ב-7 באפריל 1977. בתחרות השתתפו 24 קבוצות. 
בתחילת התחרות התקיימו משחקים ב-6 בתים מוקדמים בהם נקבעו 6 עולות לרבע הגמר. בבית הגמר התקיימו שני סיבובים. בסוף העונה ב-1 באפריל בבלגרד התקיים משחק הגמר.
התחרות הסתיימה בניצחון של ישראל מכבי תל אביב, בפעם הראשונה בתולדות המועדון. למובילג'ירג'י וארזה הייתה זו הופעה השמינית ברציפות במשחק הגמר.
מהלך התחרות

בשלבים המוקדמים נקבעו 6 עולות לבית הגמר.
מהלך התחרות > בית הגמר

|  | קבוצה | משחקים | נקודות | ניצחונות | הפסדים | סלי זכות | סלי חובה | הפרש סלים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | איטליה מובילג'ירג'י וארזה | 10 | 17 | 7 | 3 | 871 | 788 | 83 |
| 2. | ישראל מכבי תל אביב | 10 | 16 | 6 | 4 | 698 | 699 | 1- |
| 3. | ברית המועצות צסק"א מוסקבה | 10 | 16 | 6 | 4 | 869 | 788 | 81 |
| 4. | ספרד 1939 ריאל מדריד | 10 | 16 | 6 | 4 | 998 | 936 | 62 |
| 5. | בלגיה רסינג מכלן | 10 | 15 | 5 | 5 | 743 | 839 | 96- |
| 6. | צ'כוסלובקיה ספרטק ברנו | 10 | 10 | 0 | 10 | 740 | 869 | 129- |
מהלך התחרות > משחק הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 7 באפריל 1977 | ישראל מכבי תל אביב | 78–77 | איטליה מובילג'ירג'י וארזה | היכל פיוניר, בלגרד צופים: 6,000 שיפוט: דוד טרנר (אנגליה)   פיטר ואן דר ויליגה (הולנד) |
| 7 באפריל 1977 | מוטי ארואסטי (2) מיקי ברקוביץ' (17) לו סילבר (8) ג'ים בוטרייט (26) אולסי פרי (12) שוקי שוורץ (4) טל ברודי (9) |  |  | היכל פיוניר, בלגרד צופים: 6,000 שיפוט: דוד טרנר (אנגליה)   פיטר ואן דר ויליגה (הולנד) |
ישראל בתחרות

מכבי תל אביב סיימה את בית המוקדם במקום הראשון והעפילה לבית הגמר. את בית הגמר היא סיימה במקום השני והעפילה לראשונה בהיסטוריה למשחק הגמר בו היא ניצחה בהפרש של נקודה בודדת.
ניר וסט סייד (שיקגו)

| --- | --- |

ניר וסט סייד
 מידע
 עיר:  שיקגו 
 שטח:  14.89 קמ"ר 
 אוכלוסייה:  54,881 (1 באפריל 2010)
 קואורדינטות:  41°52′48″N 87°40′00″W﻿ / ﻿41.88003°N 87.66672°W﻿ / 41.88003; -87.66672
  המיקום של אזור ניר וסט סייד בשיקגו
 
ניר וסט סייד (באנגלית: Near West Side) הוא אחד מ-77 תתי-אזורים של העיר שיקגו אשר נמצא בחלק המערבי של העיר.
אזור ניר וסט סייד ממוקם ממערב לנהר שיקגו וסמוך לאזור הלופ. השריפה הגדולה של שיקגו ב-1871 החלה במקור באזור הזה של העיר.
באזור זה ממוקמת בין היתר אוניברסיטת אילינוי בשיקגו, מכללת שיקגו-קנט למשפטים ומכללת מלקולם אקס. מבנים בולטים נוספים באזור זה כוללים את תחנת הרכבת שיקגו יוניון, מרכז התחבורה אוגילבי, והיכל הספורט יונייטד סנטר.
תושבים בולטים בעבר ובהווה כוללים בין היתר את השחקנית והזמרת קלואי בנט (סוכני S.H.I.E.L.D.), ראש עיריית שיקגו לשעבר קרטר הריסון והשחקן דייוויד שווימר ("חברים").
אתרים בולטים

אוניברסיטת אילינוי בשיקגו (UIC) - האוניברסיטה היא הגדולה ביותר באזור שיקגו אשר מכילה מעל ל-34,000 סטודנטים. האוניברסיטה נוסדה בשנת 1965.
יונייטד סנטר - היכל ספורט ובידור הממוקם באזור ניר וסט סייד. יונייטד סנטר הוא אולם הבית הרשמי של קבוצת ליגת ה-NBA שיקגו בולס וקבוצת ה-NHL שיקגו בלאקהוקס. ביונייטד סנטר נערכים באופן תדיר גם מגוון אירועי תרבות כולל קונצרטים של אמנים נודעים. יונייטד סנטר מכיל בין 20 אלף ל-23 אלף מקומות בהתאם לאירועים המתקיימים בו.
גריקטאון (אנ') (Greektown) - שכונה הממוקמת באזור ניר וסט סייד ואשר מהווה את מרכז הקהילה היוונית של שיקגו.
גלריית תמונות

המוזיאון ההלני הלאומי
היכל הספורט יונייטד סנטר
תחנת הרכבות הפרווריות אוגילבי
ראו גם

הלופ - רובע העסקים המרכזי של שיקגו אשר ממוקם ממזרח לאזור ניר וסט סייד.
הערות שוליים

↑  Ryan Smith, Chinese-American Agents of S.H.I.E.L.D. star Chloe Bennet talks diversity in Hollywood, Chicago Reader, ‏2016-03-15 (באנגלית אמריקאית)
↑  Staff (4 בפברואר 2020). "The one where David Schwimmer sells his Near West Side loft". The Real Deal. נבדק ב-30 ביוני 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007542718205171  LCCN: n97048399  MusicBrainz: 84078c12-bd60-448f-a88f-87448f451353  VIAF: 125659502   WorldCat (עם VIAF): 125659502 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סנדי קופקס

| --- | --- |

 לידה:  30 בדצמבר 1935 (בן 88) ברוקלין, ארצות הברית 
 עמדה:  מגיש 
 מספר:  32
 היכל התהילה:  נבחר בשנת 1972
 קבוצות כשחקן
 1955–1966:  ברוקלין / לוס אנג'לס דודג'רס
 הישגים כשחקן
 7 השתתפויות במשחק האולסטאר (1961–1962, 1963–1966)  4 זכיות בוורלד סיריס (1955, 1959, 1963, 1965)  2 זכיות בתואר ה-MVP של הוורלד סיריס (1963, 1965)  זכייה בתואר ה-MVP של העונה (1963)  3 זכיות בטריפל קראון למגישים (1963, 1965, 1966)  3 פעמים מוביל ה-MLB בניצחונות  (1963, 1965, 1966)  הגיש משחק מושלם (1965)
 
סנפורד "סנדי" קופקס (באנגלית: Sanford Koufax, נולד בשם סנפורד בראון, ב-30 בדצמבר 1935 בברוקלין, ניו יורק) הוא בייסבולן עבר  יהודי-אמריקאי. במהלך הקריירה שלו, קבע קופקס הרבה מאוד שיאי הגשה וביסס את עצמו כאחד משחקני הבייסבול הטובים בהיסטוריה, וכן אחד הספורטאים היהודים הבולטים בכל התחומים. חבר בהיכל התהילה של הבייסבול.
ביוגרפיה > ילדות

קופקס נולד בברוקלין, ניו יורק, בבית יהודי אורתודוקסי, וגדל בבורו פארק. הוריו היו ג'ק בראון ואוולין לבית ליכטנשטיין. כשהיה בן שלוש התגרשו הוריו, וכשהיה בן תשע נישאה אמו לאירווינג קופקס.
בתיכון לאפאייט שיחק קופקס כשחקן הבסיס ראשון בקבוצת הבייסבול, אך הספורט העיקרי בו עסק היה כדורסל. לאחר מכן, הוא המשיך לאוניברסיטה של סינסינטי במלגת כדורסל.
ביוגרפיה > קריירה

מאמן הכדורסל שכנע אותו לשחק בייסבול כדי לשמור על כושר בשביל הכדורסל. קופקס היה חובט לא טוב באותה עת והבין שיביא יותר תועלת כמגיש (Pitcher) מאשר כשחקן בסיס ראשון. מאתר כישרונות של הברוקלין דודג'רס ראה אותו ובסופו של דבר הוא הוחתם אצלם בשנת 1955 (בשנת 1958 הפכה הקבוצה ללוס אנג'לס דודג'רס).
בחמש העונות הראשונות שלו הוא לא בלט במיוחד ושיחק בממוצע רק באחד-עשר משחקים בעונה. ב-1961 הוא קיבל עצה רבת-ערך מנורם שרי, שהציע לו להפסיק לזרוק חזק בכל פעם, ומדי פעם גם לזרוק בקלות למטרה. עצה זו גרמה לקופקס לאמץ טכניקה חדשה שהביאה אותו להישגים חדשים.
מאזן הניצחונות שלו באותה עונה היה 13–18. בעונה שלאחר מכן, במשחקו הראשון הוא הגיש ל"אפס חבטות" (No hitter), במשחק שהסתיים בתוצאה של 0–8. המאזן שלו באותה עונה היה 5–25 והוא זכה בפרס סאיי יאנג שמוענק למגיש הטוב ביותר בליגה. בשנה ההיא היו לו 306 פסילות (Strikeouts) - שיא בנשיונל ליג.
ה"דודג'רס" ניצחו את הליגה שבאותה שנה וקופקס פתח את הוורלד סייריס מול הניו יורק יאנקיז. במשחק הראשון באותה סדרה, הוא הגיש בין השאר מול החובטים מיקי מנטל, רוג'ר מאריס ווויטי פורד, וניצח אותו 2–5 תוך שהוא פוסל 15 חובטים וקובע בכך שיא חדש בפסילות למשחק בוורלד סיירס.
קופקס פרש ב-1966 בשל דלקת מפרקים שלא הפסיקה להציק לו. הוא זכה בסאיי יאנג ב-1963, 1965 ו-1966, הוא הגיש משחק מושלם אחד ועוד שלושה משחקים עם הגשה ל"אפס חבטות". הוא היה במשך חמש עונות רצופות, הראשון בליגה בממוצע הריצות שהרשה (Earned run average - ERA), ארבע פעמים הראשון בליגה בפסילות, שלוש פעמים ניצח יותר מ-25 משחקים לעונה. הוא זכה בפרס ה-MVP של הליגה ב-1963, ובפרס ה-MVP של הוורלד סיריס ב-1963 וב-1965. מאזן הקריירה שלו היה 165 ניצחונות לעומת 87 הפסדים וממוצע ריצות שאפשר בקריירה הוא 2.76, הממוצע ה-99 בטיבו לשחקן ב-MLB (נכון ליולי 2022).
יש הסבורים כי קופקס היה המגיש הטוב בתולדות המשחק. ב-1972 שהוא בן 36 נכנס להיכל התהילה של הבייסבול, ובכך הפך למגיש הצעיר ביותר בהיסטוריה שנכנס להיכל התהילה.
בסדרת הגמר של ה-MLB (הוורלד סיריס) של 1965 התמודדו הדודג'רס נגד המינסוטה טווינס, והמשחק הראשון נקבע ליום הכיפורים. קופקס, ששובץ במשחק הראשון כמגיש הפותח, בחר לצום ולא להגיע למשחק. בהיעדרו, הדודג'רס הפסידו את המשחק הראשון וגם את המשחק השני, אותו פתח קופקס כשהוא חלוש מהצום. בהמשך ניצח קופקס את המשחקים החמישי והשביעי וזכה עם קבוצתו ב-4:3 ב"וורלד סיריס". קופקס עצמו אף זכה בתואר ה-MVP של סדרת הגמר. סירובו של קופקס לשחק עורר תשומת לב רבה, בדומה למקרה של האנק גרינברג ב-1934, והאירוע נתפס כדוגמה לקונפליקט שבין השאיפה להתערות ולהצליח בחברה הכללית לבין ההשתייכות לעם היהודי על מסורותיו וערכיו.
ב-1979 הונצח קופקס ביד לאיש הספורט היהודי במכון וינגייט, מוזיאון המנציח יהודים מרחבי העולם שזכו להשגים ספורטיביים יוצאי דופן.
הערות שוליים

↑  מתוך ה11 עונות ששיחק סך הכל
| קבוצת המאה של ה-MLB |
| --- | --- | --- |
| מגישים | נולאן ראיין • סנדי קופקס • סיי יאנג • רוג'ר קלמנס • בוב גיבסון • וולטר ג'ונסון • וורן ספאן • כריסטי מת'יוסון • לפטי גרוב |  |
| תופסים | ג'וני בנץ' • יוגי ברה |  |
| שחקני בסיס ראשון | לו גריג • מרק מקגוייר |  |
| שחקני בסיס שני | ג'קי רובינסון • רוג'רס הורנסבי |  |
| שחקני בסיס שלישי | מייק שמידט • ברוקס רובינסון |  |
| עוצרי ביניים | קאל ריפקן ג'וניור • ארני בנקס • הונוס ואגנר |  |
| שחקני השדה החיצון | בייב רות' • האנק ארון • טד ויליאמס • וילי מייז • ג'ו דימאג'יו • מיקי מנטל • טיי קוב • קן גריפי ג'וניור • פיט רוז • סטן מוסיאל |  |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: מאורי וויליס | MVP של הנשיונל ליג 1963 | הבא: קן בויאר |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: ראלף טרי | MVP של הוורלד סיריס 1963 | הבא: בוב גיבסון |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: בוב גיבסון | MVP של הוורלד סיריס 1965 | הבא: פרנק רובינסון |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: דון דריסדייל | פרס סיי יאנג 1963 | הבא: דין צ'אנס |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: דין צ'אנס | פרס סיי יאנג 1966, 1965 | הבא: מייק מקורמיק וג'ים לונבורג |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264188405171  GND: 1031842136  ISNI: 0000 0003 7419 3805  LCCN: n91020395  NARA: 10572818  NTA: 324120222  SNAC: w6446nmn  SUDOC: 200681613  VIAF: 75486888   WorldCat (עם VIAF): 75486888
ניר זמיר

ניר זמיר (נולד ב-17 בדצמבר 1957) הוא ראש מועצה אזורית בני שמעון, חבר קיבוץ להב.
ביוגרפיה

ניר זמיר נולד בקיבוץ להב שבצפון הנגב, לרבקה, מורה וספרנית, ולצבי, שהיה מנהל החשבונות הראשי של הקיבוץ.
את שירותו הסדיר עשה בחטיבת הצנחנים. בשירות המילואים לחם במלחמת לבנון הראשונה.
סיים תואר ראשון בגאוגרפיה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. עבר קורס דירקטורים מטעם איגוד התעשייה הקיבוצית, קורס יושבי ראש בתעשייה הקיבוצית בבית הספר לניהול באוניברסיטת תל אביב והשתלמויות שונות במיומנויות ניהול ושיווק.
ביוגרפיה > משפחה

בשנת 1985 נישא לגלית לבית ארזי, בת קיבוץ עין החורש. לזוג ארבעה ילדים.
תפקידים ציבוריים

בשנים 1991–1994 כיהן כמזכ"ל תנועת השומר הצעיר בישראל וכיו"ר מועצת תנועות הנוער בישראל.
בשנים 1995–1998 שימש כמזכיר וכמנהל הקהילה בקיבוץ להב.
החל מ-2002 שימש כמנכ"ל תשלובת שוקת. בשנת 2011 נבחר ליו"ר פעיל של תשלובת שוקת וחברת קלב, וב-2016 כיו"ר פעיל של חברת קלב מחקר ופיתוח ויו"ר קיבוץ להב עסקי, כלכלי וקהילתי.
בשנת 2018 נבחר בבחירות לרשויות המקומיות בישראל לראש מועצה אזורית בני שמעון, לאחר שהשיג רוב של 53.77% (2,647 קולות) מול שגב כהן מבית קמה.
בתקופת כהונתו בנתה המועצה האזורית את מפעל מיון ומיחזור הפסולת הגדול בישראל ב"דודאים", והקימה שני מרכזים מועצתיים: בקמפוס בקיבוץ שובל הכולל מרכז צעירים ויזמות, תיכון "עדני הנגב" לחינוך מיוחד הצמוד לתיכון מבואות הנגב, מרכז ותיקים מחודש ומרכז חברתי לנוער; ובמרכז ג'ו אלון ביער להב מרכז לחיבורים בחברה הישראלית, המהווה מוקד אזורי לחיים משותפים בנגב ולפעילות חינוכית לקבוצות מגוונות בחברה הישראלית, בדגש על חיבור לטבע.
המועצה הקימה מרכז חוסן קהילתי להתמודדות עם מצבי חירום, וחממה טכנולוגית חדשה. זמיר שם את נושא השלכת הפסולת על סדר היום הציבורי ושיפר את נושא הביטחון האישי.
זמיר התנדב בתפקידים ציבוריים שונים, בהם יו"ר התיכון האזורי "מבואות הנגב" (7 שנים), חבר במליאה ובהנהלת המועצה האזורית בני שמעון (15 שנים), דירקטור במועצות המנהלים של מפעל "דולב", מפעל "סולב", מעדני בשר השוקת, חבר ההנהלה המשקית של קיבוץ להב ודירקטור בהנהלת אזור תעשייה עידן הנגב.