stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הדיוויזיה ה-99 (ארצות הברית)

| --- | --- |

תג הכתף של הדיוויזיה
 פרטים
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 שיוך:   צבא ארצות הברית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  15 בנובמבר 1942 – 15 באוקטובר 1945 (שנתיים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
הדיוויזיה ה-99 הייתה דיוויזיה של צבא ארצות הברית שלחמה במלחמת העולם השנייה, ונטלה חלק משמעותי בקרב על הבליטה.
היסטוריה > הקמה והתארגנות

ב-15 בנובמבר 1942 הוקמה הדיוויזיה על בסיס יחידת הסיור ה-99 שהוקמה בשנות ה-30, תוך שהיא כוללת את הרגימנטים ה-393, ה-394 וה-395. ב-10 באוקטובר 1944 הגיעה הדיוויזיה לבריטניה שם המשיכה את אימוניה, וב-3 בנובמבר נחתה הדיוויזיה בצרפת והוכפפה לקורפוס ה-5.
היסטוריה > הלחימה בגרמניה

ב-2 במרץ 1945 נעה הדיוויזיה לעבר קלן, ולאחר לחימה קצרה ממערב לריין חצתה הדיוויזיה את הגשר ברמאגן. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בכיס הרוהר, ולאחר כניעתו ב-18 באפריל המשיכה הדיוויזיה להילחם בגרמניה עד לתום המלחמה ב-8 במאי.
היסטוריה > פירוק הדיוויזיה

ב-17 בספטמבר 1945 חזרו חיילי הדיוויזיה לארצות הברית, וב-15 באוקטובר פורקה הדיוויזיה.
מפקדים

תומפסון לורנס (15 בנובמבר 1942 - יולי 1943)
וולטר לאואר (יולי 1943 - 18 באוגוסט 1945)
פרדריק בלאק (18 באוגוסט 1945 - 15 באוקטובר 1945)
הערות שוליים

↑  Rawson, Andrew. Battle of the Bulge 1944-1945. The History Press, 2011. p.45
המתקפה הגרמנית בגזרה הצפונית, 19-16 בדצמבר 1944
חיילים גרמניים נלחמים בארדנים, דצמבר 1944. החייל בקדמת התמונה חמוש ב-StG 44, רובה הסער הראשון בעולם.
הפארק הלאומי נורת'מברלנד

| --- | --- |
חומת אדריאנוס
חומת אדריאנוס
 מידע כללי
 תאריך הקמה:  1956
 מבקרים בשנה:  1.27 מיליון בשנה (נכון ל־2021)
 גוף מנהל:  ראשות הפארק הלאומי ברקון ביקונס
 נתונים ומידות
 שטח:  1,050 קמ"ר
 מיקום
 מדינה:  אנגליה אנגליה
 מיקום:  נורת'מברלנד
 קואורדינטות:  55°19′00″N 2°13′00″W﻿ / ﻿55.316666666667°N 2.2166666666667°W﻿ / 55.316666666667; -2.2166666666667
 אתר רשמי
 
 
הפארק הלאומי נורת'מברלנד (באנגלית: Northumberland National Park) הוא פארק לאומי ואזור הררי בצפון אנגליה.
הפארק הלאומי מצוי כולו בתחומי מחוז נורת'מברלנד ומהווה כרבע משטח המחוז, הוא חולש על פני האזורים ההררים בצפון אנגליה לאורך הגבול עם סקוטלנד בקצה הצפוני של הרי הפניין. פארק נורת'מברלנד הוא הפארק הצפוני ביותר באנגליה, בעל האוכלוסייה הדלילה ביותר ובעל מספר המבקרים השנתי הנמוך ביותר מכל הפארקים הלאומיים בממלכה המאוחדת.
הפארק הלאומי נורת'מברלנד

הפארק הלאומי ברקון ביקונס נוסד בשנת 1956, השביעי להיווסד באנגליה והתשיעי בממלכה המאוחדת כולה, הוא משתרע על שטח של 1,050 קמ"ר ומצוי כולו בתחומי מחוז נורת'מברלנד שעל שמו קרוי. האזור כולל מספר מאפיינים גאוגרפיים, בהם גבעות צ'ביוט (Cheviot) בחלקו הצפוני לאורך הגבול האנגלו-סקוטי, בחלקו המזרחי אזורים מיוערים ובהם גם יער קילדר, ולאורך מרכז הפארק נמצא חלקה האמצעי של חומת אדריאנוס. הפארק מהווה את הקצה הצפוני של רכס הרי הפניין שמתחיל במכרז האי הבריטי באזור מנצ'סטר וכן עובר בשטחי הפארק מסלול ההליכה דרך הפניין.
בשונה מפארקים לאומיים אחרים בממלכה המאוחדת, נורת'מברלנד מיושב באופן מועט ביותר, ואף כ-23 אחוז משטחי הפארק שייכים למשרד הביטחון של בריטניה ומשמשים כשטחי אש ואימון (שטח האימון אוטרברן). מצפון גובל הפארק בסקוטלנד ומחוז סקוטיש בורדרס וממערב גובל עם המחוז האנגלי קמבריה.
הפארק מנהול על ידי ראשות הפארק הלאומי ברקון ביקונס השוכנת בעיירה הקסהאם מדרום-מזרח לפארק, ולה סמכויות רבות בניהול שטחי הפארק, שימור, וניהול פעילויות לתיירים ומטיילים בשטחיו. מספר עיירות שוכנות בשטחי הפארק בהן פלסטון, רוצ'סטר ובטריהיו, שלושתן עם פחות מ-300 תושבים, בנוסף לבלינגהאם הגובלת בפארק מדרום עם כ-1,300 תושבים ואוטרברן הסמוכה הגובלת אף היא עם הפארק עם כ-650 תושבים.
אתרים מרכזיים

אגם קרג לאו
רמת אמבלהופ מור
גבעות צ'ביוט
יער קלידר
מקטע חומת אדריאנוס
הערות שוליים

↑  מתוך סיכום פרויקט עידוד מבקרים באתר רשות הפארק הלאומי נורת'מברלנד.
| הפארקים הלאומיים של הממלכה המאוחדת |
| --- | --- | --- |
| אנגליה | אזור הפסגות (1951) • אזור האגמים (1951) • דארטמור (1951) • צפון יורק מורס (1952) • יורקשייר דיילס (1954) • אקסמור (1954) • נורת'מברלנד (1956) • הברודס (1988) • ניו פורסט (2005) • הדאונס הדרומיים (2010) |  |
| ויילס | סנודוניה (1951) • חופי פמברוקשייר (1952) • ברקון ביקונס (1957) |  |
| סקוטלנד | לוך לומונד והטרוסכס (2002) • הקיירנגורמס (2003) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007561252705171  GND: 4796302-5  LCCN: sh97002915  LNB: 000267026  SUDOC: 236487647  VIAF: 239219154   WorldCat (עם VIAF): 239219154
הקרב השישי על האיזונצו

הקרב השישי על נהר איזונצו היה קרב באזור נהר איזונצו, השישי מתוך סדרת קרבות נהר איזונצו, שנערך בין 4 באוגוסט ועד 15 באוגוסט 1916, בין איטליה והאימפריה האוסטרו-הונגרית.
מהלך הקרב

היה זה הקרב המוצלח ביותר עבור האיטלקים. המתקפה תוכננה היטב ובוצעה היטב. מכוחותיו של המפקד האוסטרי בורביץ' (Boroević) נגרעו קודם לכן חלק ניכר מיחידות העילית שלו ונשלחו לחזית הרוסית. ההתקפה האיטלקית החלה ליד מונפאלקונה, והועברה אחר כך צפונה. כבר לאחר יומיים פרצו האיטלקים את קווי ההגנה האוסטריים ליד פודגורה ומונטה סבוטינו, והם הצליחו לכבוש את מונטה סאן מיכלה, את רמת דוברדו ואת העיר גוריצה. בסך הכל כבשו האיטלקים שטח שאורכו כעשרים קילומטרים ועומקו חמישה קילומטרים.
עם זאת הצליח בורביץ' להסיג את הארמייה החמישית הקיסרית בצורה מסודרת אל קו ההגנה השני. כאן החמיצו האיטלקים את האפשרות להמשיך ולפרוץ בעוצמה ולכפות באופן מלא את הפריצה. הארמייה החמישית יכלה להתחפר שוב, ללא הפרעה, ובכך עצרה את המתקפה האיטלקית. קו החזית החדש נמשך מסלקאנו, סאן מרקו (נקודה 227), הנהר ורטויבריקה, נובה ואס, דבלי (נקודה 144) ודואינו.
ראו גם

קרב דוברדו
הספרייה הלאומית של הודו

| --- | --- |

 סוג:  ספרייה לאומית
 תאריך ייסוד:  1836 
 קואורדינטות:  22°32′00″N 88°20′00″E﻿ / ﻿22.533206°N 88.333318°E﻿ / 22.533206; 88.333318
 http://www.nationallibrary.gov.in/
  (למפת הודו מוגדלת) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודיהספרייה הלאומית של הודו(למפת הודו רגילה) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודיהספרייה הלאומית של הודו
 
הספרייה הלאומית של הודו היא ספרייה לאומית, אחת מתוך 3 ספריות ציבוריות בעלות שם דומה בקולקטה, הודו. הספרייה היא הגדולה ביותר בהודו עם אוסף של 2.2 מיליון ספרים ונמצאת תחת חסותו של משרד התיירות והתרבות של ממשלת הודו. הספרייה הוקמה בשנת 1836 על ידי השלטון הבריטי בהודו בשטח של 30,000 דונם ומשמשת בתור מאגר הספרים הגדול ביותר בעולם של תושבי הודו ומחוץ לה.
הספרייה עברה כמה וכמה גלגולים עד שהפכה להיות הספרייה הלאומית של תושבי הודו. בתחילה שימשה בתור הספרייה הציבורית של קולקטה ולאחר מכן שמשה בתור הספרייה של השלטון הבריטי בהודו. באוספי הספרייה נמצאים מחלקות לפי השפות הרשמיות של הודו וכמה מחלקות בשפות זרות מחוץ להודו.
העופר (סרט)

| --- | --- |
כרזת הסרט העופר
כרזת הסרט העופר
 מבוסס על:  "העופר" מאת מרג'ורי קינן רולינגס
 בימוי:  קלרנס בראון 
 הופק בידי:  סידני פרנקלין 
 תסריט:  פול אוסבורן
 עריכה:  הארולד פ. קרס 
 שחקנים ראשיים:  גרגורי פק ג'יין ויימן קלוד ג'רמן
 מוזיקה:  הרברט סטוטארט 
 צילום:  צ'ארלס רושר, ארתור ארלינג, לאונרד סמית' 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  מטרו גולדווין מאייר 
 חברה מפיצה:  מטרו גולדווין מאייר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  18 בדצמבר 1946
 משך הקרנה:  128 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט ילדים, סרט לכל המשפחה, סרט דרמה, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 תקציב:  3,883,000‏$
 הכנסות:  7,599,000‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   yearling
 פרסים:  פרס אוסקר לסינמטוגרפיה, צבע (צ'ארלס רושר, לאונרד סמית', ארתור ארלינג)  פרס אוסקר לארט דיירקטור הטוב ביותר, צבע (סדריק גיבונס, פול גרויס, אדווין בי ויליס) 
 דף הסרט ב־IMDb
 
העופר (באנגלית: The Yearling) הוא סרט קולנוע אמריקאי לכל המשפחה  משנת 1946 בבימויו של קלרנס בראון עם גרגורי פק, ג'יין ויימן וקלוד ג'רמן (אנ') בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הספר רב המכר "העופר" מאת מרג'ורי קינן רולינס (אנ') משנת 1938 שזיכה אותה בפרס פוליצר.
העלילה היא על ילד הגר עם הוריו, חקלאים קשי יום, במקום מבודד בפלורידה, מאמץ עופר ונאלץ לבסוף להיפרד ממנו.
ב-1994 הופק סרט טלוויזיה בשם העופר (אנ') המבוסס על אותו ספר, עם פיטר שטראוס (האב) וג'ין סמארט (האם).
פרסים

הסרט זכה בשני פרסי אוסקר:
פרס אוסקר לעיצוב ההפקה הטוב ביותר - צבע
פרס אוסקר לצילום הטוב ביותר - צבע
כן היה מועמד לארבעה פרסי אוסקר: השחקן הטוב ביותר (גרגורי פק), השחקנית הטובה ביותר (ג'יין ויימן), הסרט הטוב ביותר, הבימוי הטוב ביותר והעריכה הטובה ביותר.
תקציר העלילה

עזרא "פני" בקסטר (גרגורי פק) חייל משוחרר מצבא הקונפדרציה, מגיע לאחר מלחמת האזרחים האמריקנית ביחד עם אשתו אורי (ג'יין ויימן) למקום מבודד ביער בפלורידה ומקים שם משק חקלאי קטן. שלושת הילדים שלהם מתו וכעת בשנת 1878 הם מגדלים את בנם היחיד, ג'ודי (קלוד ג'רמן) בן ה-12. ג'ודי הוא בקשר טוב עם אביו לו הוא קורא Pa ובקשר פחות טוב עם אמו לה הוא קורא Ma. היא חמורת סבר ודיכאונית בעקבות מות בניה. ג'ודי משוטט הרבה לבדו ביער ונתקל בחיות רבות כמו דביבון אותו הוא רוצה לאמץ אבל הוריו מסרבים.
בעת טיול ביער מוכש פני על ידי נחש ארסי. הוא הורג צביה ומבקש מג'ודי לחתוך את בטנה ולשים את הכבד על מקום הנכישה. גודי עושה זאת וממהר אל בית משפחה פורסטר להזעיק את הרופא. פני ניצל אך ג'ודי חוזר למקום ההכשה ומוצא שם עופר צעיר כבן שנה. הוא מבקש לאמץ אותו כחבר משום שהוא בודד. לאחר היסוס מאשר לו אביו לאמץ את העופר ומזהיר שיכולות להיות צרות ממנו.
במשפחת פורסטר יש מספר אחים מבוגרים וילד קטן המכונה Fodderwing  הסובל ממום ברגלו. ג'ודי מגיע לשם ורוצה לשאול אותו בקשר לשם לעופר. אחד אחד האחים, באק פורסטר, (צ'יל וילס) אומר לו שהוא מת ולפני מותו הציע לתת לעופר את השם "דגל" בגלל זנבו הלבן.
העופר אוכל את שתילי התירס והאב שנפצע בעבודה בשדה, מסכים להשאיר אותו בתנאי שג'ודי יזרע שוב תירס ויבנה מכלאה לעופר. ג'ודי עושה זאת אך בלילה העופר מדלג מעל המכלאה ומחסל שוב את שתילי התירס.
האב מצווה על ג'ודי להרוג את העופר אך ג'ודי מסרב. האם יורה בעופר, פוצעת אותו ופוקדת על ג'ודי לשים קץ לעופר הפצוע. ג'ודי יורה בו ובורח ליער שם הוא משוטט רעב ועייף עד שמוצא סירת קאנו קטנה שמשיטה אותו בנהר שם הוא נמצא על ידי ספינה וניצל.
הוא חוזר לביתו לאחר שהוריו התייאשו למצוא אותו בחיים. הוא מבקש סליחה מהאב וגם האם סולחת לו ובפעם נדירה מחבקת אותו.
הנס-פיטר בריגל

הנס-פיטר בריגל (בגרמנית: Hans-Peter Briegel, נולד ב-11 באוקטובר 1955 ברודנבאך שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן ומאמן עבר גרמני ששיחק בעמדות הבלם, המגן השמאלי והקשר האחורי בקייזרסלאוטרן, הלאס ורונה, סמפדוריה ובנבחרת גרמניה המערבית.
בריגל זכה עם נבחרתו ביורו 1980, ונבחר ככדורגלן השנה בגרמניה בשנת 1985.
קריירת מועדונים > קייזרסלאוטרן

בריגל עסק כנער באתלטיקה קלה, ורק בגיל 17 החל לעסוק לכדורגל. בריגל קפץ למרחק של 7.50 מטר, והתמחה גם בקרב עשר, הטלת כידון וקפיצה לגובה. כאשר ביצע בריגל את ההסבה לכדורגל, הוא שיחק בקבוצת הנוער של קייזרסלאוטרן. הוא עבר לקבוצת הבוגרים ב-1975, שם הפך לבן טיפוחיו של המאמן אריך ריבק, שהעריך מאוד את עוצמתו הפיזית שנבעה מעיסוקו באתלטיקה. תחילה נוסה בריגל כחלוץ, אך בהמשך הועבר על ידי ריבק לתפקידים הגנתיים יותר, בהם באה לידי ביטוי הן מהירותו והן עוצמתו הפיזית. בריגל שיחק תשע עונות ברציפות בקייזרסלאוטרן, וצבר 240 הופעות בבונדסליגה, בהן כבש 47 שערים.
קריירת מועדונים > הלאס ורונה

בקיץ 1984 עבר בריגל לסרייה א' וחתם בהלאס ורונה, והפך לשחקן מפתח בקבוצה, שזכתה באליפות מפתיעה בשנת 1985. הצלחתו של בריגל בעונה זו בוורונה זיכתה אותו בתואר כדורגלן השנה בגרמניה, והוא היה השחקן הראשון המשחק מחוץ לגרמניה שזכה בפרס זה. בריגל שיחק בוורונה שנה נוספת, ובקיץ 1986 עזב את הקבוצה לאחר שכבש 12 שערים ב-55 הופעות.
קריירת מועדונים > סמפדוריה

בשנת 1986 עבר בריגל לסמפדוריה, גם היא מהסרייה א', שם שיחק שתי עונות. עם סמפדוריה זכה בריגל בגביע מקומי בשנת 1988, ומיד לאחר זכייה זו פרש ממשחק פעיל, לאחר 55 הופעות ליגה בסמפדוריה, בהן כבש תשעה שערים.
קריירה בינלאומית

בריגל החל לשחק בנבחרת גרמניה המערבית, והטורניר הראשון בו השתתף היה יורו 1980, בו היה שותף לזכיית הנבחרת בתואר, ואף נבחר לנבחרת הטורניר. בריגל ייצג את גרמניה המערבית גם במונדיאל 1982, בו הפסידה נבחרת גרמניה המערבית 3:1 במשחק הגמר לנבחרת איטליה, במשחק בו בריגל פתח. בנוסף, בריגל ייצג את גרמניה המערבית גם ביורו 1984, בו כשלה הנבחרת להעפיל משלב הבתים, ובמונדיאל 1986, בו הפסידה נבחרת גרמניה המערבית 3:2 במשחק הגמר לנבחרת איטליה. גם בגמר זה בריגל פתח בהרכב. לאחר המונדיאל פרש בריגל מהנבחרת, עם ארבעה שערים ב-72 הופעות.
קריירת אימון

בריגל אימן לאחר פרישתו במועדון השווייצרי פ.צ. גלארוס, ואחר כך במועדון החובבים הגרמני SV אדנקובן. ב-1994 חתם בריגל במועדון וטנשייד 09, שזה עתה נשר מליגת הבונדסליגה, אך לא הצליח במועדון זה. בשנת 1996 חזר לקייזרסלאוטרן, הפעם כמנהל ספורטיבי, תפקיד בו שימש מספר שנים.
בתחילת שנות ה-2000 אימן בריגל בליגת העל הטורקית, בבשיקטש ובטרבזונספור, והחל משנת 2002 אימן את נבחרת אלבניה, בה אימן ארבע שנים. בריגל השיג במוקדמות יורו 2004 ובמוקדמות מונדיאל 2006 מספרי נקודות גבוהים מהרגיל עבור נבחרת אלבניה, והיה מבוני היסודות להצלחת הכדורגל האלבני בשנים מאוחרות יותר. לאחר מונדיאל 2006 הוצע לבריגל להאריך את חוזהו בנבחרת אלבניה, אך הוא סירב ועבר לאמן את נבחרת בחריין, ופוטר בתחילת 2007. את המשך עונת 2007 סיים בריגל באנקרהגוצ'ו מליגת העל הטורקית, ולאחר מכן חדל לעסוק באימון.
תארים

עם נבחרת גרמניה המערבית:
אליפות אירופה: 1980
עם הלאס ורונה:
אליפות איטליה: 1984/1985
עם סמפדוריה:
הגביע האיטלקי: 1987/1988
המשרד הראשי לביטחון הרייך

| --- | --- |
סמל האס אס שאליו היה כפוף המשרד
 מידע כללי
 מדינה:  גרמניה הנאצית 
 תחום שיפוט:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 משרד אחראי:  אס אס
 סוכנות בת:  קריפו   גסטפו
 תאריך הקמה:  27 בספטמבר 1939
 סוכנות קודמת:  אס דה   משטרת הביטחון
 תאריך פירוק:  8 במאי 1945
 מנהל:  ריינהרד היידריך (1939-1942)   היינריך הימלר (1942-1943)   ארנסט קלטנברונר (1942-1945)
 מטה מרכזי:  ברלין, גרמניה
 עובדים:  כ-50,648 בפברואר 1944
 
המשרד הראשי לביטחון הרייך (בגרמנית: Reichssicherheitshauptamt, בראשי תיבות RSHA, רסה"א) היה ארגון שהוקם בגרמניה הנאצית על ידי היינריך הימלר במסגרת האס אס באמצעות מיזוג של ה-SD (שירות הביטחון) ומשטרת הביטחון, שכללה את הגסטפו (המשטרה החשאית) והקריפ"ו (משטרת הפלילים, Kriminalpolizei). מטרתו המוצהרת של הארגון הייתה להילחם בכל "אויבי הרייך", בגבולות גרמניה ומחוצה להם. המושג "אויבי הרייך" כלל קומוניסטים, בונים חופשיים, יהודים, צוענים ועוד. בכך הוא תיאם בין גופים שונים בעלי סמכויות רחבות וניתב את מאמציהם לטובת מימוש האידאולוגיה הנאצית.
המשרד הראשי לביטחון הרייך הוקם ב-22 בספטמבר 1939 במסגרת ארגון האס אס בתריסר גופים עקב ההתרחבות המתמדת שלו. הוא ריכז את כל הפעילות המשטרתית והמודיעינית בגרמניה ומחוצה לה. כל גוף כונה "משרד" (Amt) ובראשו עמד קצין בכיר ביותר באס אס. בראשו מונה ריינהרד היידריך, שעמד בראש הארגון עד לחיסולו במאי 1942. הוא הוחלף זמנית על ידי שטרקנבאך עד שנכנס לתפקיד ארנסט קלטנברונר, שעמד בראש הארגון עד לסופה של מלחמת העולם השנייה, והוצא להורג במשפטי נירנברג. הוא הגדיל רבות את משרד הגסטפו. ב-1944, בעקבות ניסיון ההתנקשות הכושל בהיטלר, פורק ה"אבווהר" (המודיעין הצבאי של הוורמאכט) מכיוון שנחשד (בצדק) כשותף לניסיון. כדי למלא את חסרונו הורחב משרד מודיעין החוץ באופן ניכר.
המשרד הראשי חולק לשבעה משרדים:
אוטו אולנדורף
כוח אדם, בפיקוד ברונו שטרקנבאך (שעתיד להיות ראש המשרד)
ארגון וחוק, בפיקוד ד"ר ורנר בסט (שהיה ראש אגף זהה בגסטפו) ואחריו ד"ר נקמן.
פנים (SD גרמניה) בפיקוד אוטו אולנדורף (מפקד איינזצגרופה בנוסף).
הגסטפו, בפיקוד היינריך מילר, כללה גם את משטרת הגבולות. בראש מדור 4 של משרד זה, לענייני יהודים, עמד אדולף אייכמן.
פלילים, בפיקוד ארתור נבה (גם הוא מפקד איינזצגרופה).
מודיעין חוץ (SD חוץ), בפיקוד היינץ יוסט ואחריו ולטר שלנברג (בעבר ראש המחלקה לריגול נגדי בגסטפו).
אידאולוגיה, בפיקודו של פרופ' פרנץ סיקס (גם הוא מפקד איינזצגרופה). טיפלה במשימות "אידאולוגיות", שכללו תעמולה אנטישמית.
כמו כן, ראש המשרד הראשי לביטחון הרייך היה מפקדם הישיר של האיינזצגרופן.
המחלקה השביעית של המשרד הייתה אחראית בין היתר גם על איסוף ספריות וארכיונים ברחבי באירופה. מטרתם הייתה לחקור את אויביהם האידאולוגיים של המשטר הנאצי. לשם כך נדרש חומר טקסטואלי המעיד על "פשעיהם" של האויב ומסמכים המזהים אותם. אחת הספריות הראשונות שהוחרמו הייתה זו של תנועת הבונים החופשיים בברלין. אנשי המשרד הראשי השתמשו בבניין התנועה כדי לאחסן את גם את יתר הספרים שהחרימו, ביניהם גם ספרים מספריות יהודיות רבות.
הערות שוליים

↑  דב שידורסקי, ביזת אוספים וספריות יהודיות על ידי הנאצים: משרד הראשי לביטחון הרייך כסוכן ביזה, ילקוט מורשת 89, 2011, עמ' 34-52
| ביון במלחמת העולם השנייה |
| --- | --- | --- |
| בעלות הברית המערביות | בעלות הברית המערביות |  |
| גופים | MI9 • MI6 • MI5 • מנהלת המבצעים המיוחדים • ועדת XX • המשרד לשירותים אסטרטגיים • קבוצת הארמיות הראשונה / הארמייה ה-14 (ארצות הברית) |  |
| אישים | ארצ'יבלד וייוול • ג'ספר מסקליין • דאדלי קלארק • ג'ון גודפרי • יו דלטון • איאן פלמינג • ג'ון לה קארה • יואן מונטגיו • חואן פויול גארסיה • אדי צ'פמן • אלן טיורינג • אנשי סגל בלצ'לי פארק • פריץ קולבה • אלן דאלס • אנשי המשרד לשירותים אסטרטגיים (OSS) |  |
| מבצעים | מבצע ברקלי / מבצע קציצה • מבצע שומר ראש / מבצע פורטיטיוד |  |
| מושגים קשורים נוספים | אניגמה • אולטרה • PURPLE • מג'יק • התזמורת האדומה (טרפר) |  |
| ברית המועצות | ברית המועצות |  |
| גופים | נקוו"ד • ג.ר.או • סמר"ש • המשרד לביטחון המדינה |  |
| אישים | לברנטי בריה • ויקטור אבאקומוב |  |
| גרמניה | גרמניה |  |
| גופים | אבווהר • גסטפו • אס דה • המשרד הראשי לביטחון הרייך |  |
| אישים | וילהלם קנריס • הנס אוסטר • הנס ברנד גיזביוס • ארווין פון לאהוסן • הנס פון דוהנאני • ריינהרד היידריך • אוטו אולנדורף • ארנסט קלטנברונר • ולטר שלנברג |  |
| מבצעים | תקרית גלייביץ • פרשת ציצרו • מבצע פסטוריוס • מבצע בוליבאר • מבצע נורדפול (אנ') |  |
| גרמניה הנאצית |
| --- | --- | --- |
| האידאולוגיה הנאצית | מיין קאמפף • הסדר החדש • קהיליית העם • דם ואדמה • פיהרר • עקרון הפיהרר • ההתפשטות הגרמנית מזרחה |  |
| תורת הגזע | איגניקה נאצית • מישלינג • ראסנשאנדה • לבנסראום • חוקי נירנברג • לבנסבורן • המשרד הראשי לגזע והתיישבות • משרד מדיניות הגזע |  |
| השלטון הנאצי | חוק ההסמכה • האחדה • התעמולה הנאצית: דר שטירמר, היהודי הנצחי, היהודי זיס, אולימפיאדת ברלין • אריזציה • אנשלוס • גנרלגוברנמן |  |
| ארגונים נאציים | אס אס • אס אה • ואפן אס אס • גסטפו • איינזצגרופן • אס דה • משטרת גרמניה הנאצית • המשרד הראשי לביטחון הרייך • ורמאכט • הנוער ההיטלראי • משרד התעופה של הרייך • משרד הרייך לתעמולה ולהשכלת העם • המשרד המרכזי של הרייך למאבק בהומוסקסואליות ובהפלות • משרד הרייך לשטחים הכבושים במזרח |  |
| נאצים בכירים | אדולף היטלר • מרטין בורמן • יוזף גבלס • הרמן גרינג • היינריך הימלר • ריינהרד היידריך • היינריך מילר • ארנסט קלטנברונר • הנס פרנק • אדולף אייכמן • רודולף הס • באלדור פון שיראך • אלברט שפר • ארנסט רהם • לני ריפנשטאהל • יוליוס שטרייכר • יוזף מנגלה • רודולף פרנץ הס • אמון גת • יירגן שטרופ • פרנץ שטנגל • יוזף ביהלר • ריכרד ולטר דרה פושעי מלחמה נאצים נוספים |  |
| קבוצות נרדפות | יהודים • הומוסקסואלים • צוענים • נכים • קתולים • עדי יהוה • קומוניסטים • אחרים |  |
ראו גם פורטל השואה • פורטל גרמניה ציר זמן מאוחד לתקופת הרייך השלישי ומלחמת העולם השנייה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265826305171  GND: 2021970-2  ISNI: 0000 0001 1498 4950  LCCN: n84235329  NKC: ko2014837898  VIAF: 128940500   WorldCat (עם VIAF): 128940500
הפארק הלאומי ניוקולו-קובה

הפארק הלאומי ניוקולו-קובה (בצרפתית: Parc national du Niokolo-Koba) הוא פארק לאומי בשטח של 9,130 קמ"ר בדרום-מזרחה של סנגל. הפארק שוכן במחוז טמבקונדה (Tambacounda) סמוך לגבולה של סנגל עם גינאה, כ-650 ק"מ דרומית-מזרחית לבירה דקר, והוא אחד מאזורי השימור הגדולים במערב אפריקה.
גאוגרפיה ואקלים

הפארק שוכן באזור שטוח למדי, ומשתרע בין גבהים של 16 עד 311 מטר, גובה אליו הוא מגיע ב"הר" אסיריק (Mont Assirik). לאורכו מספר טורי גבעות קטנות, שבדרך כלל אינן נישאות לגובה של יותר מ-200 מטר, וביניהן משתרעים מישורי הצפה נרחבים. אדמת הפארק עשויה מקרקע לטריטית שהושקעה על גבי אבן חול המתוארכת לתור הקמבריום. במספר מקומות חשופים סלעים מותמרים. את הפארק חוצים נהר גמביה ושניים מיובליו, ניקולו קובה (Niokolo Koba) שהעניק למקום את שמו, וקולונטו (Koulountou).
שטחו של הפארק אינו מיושב, והעיסוק בחקלאות בו זניח ומוגבל למספר מובלעות סמוך לגבולותיו, אם כי במשך השנים התרחבו שטחים אלה וכרסמו בשטחו של הפארק.
האקלים בפארק אופייני לאזור הסודאני, ומתאפיין בעונה גשומה בין יוני לאוקטובר. כמות המשקעים השנתית מגיעה ל-1,000 עד 1,000 מ"מ בממוצע.
היסטורית השימור

שטח השוכן כיום בתחומי הפארק הוכרז לראשונה כשמורת צייד בשנת 1926, וב-1951 שונתה הגדרתו והוא הפך לשמורת חורש. שנתיים לאחר מכן הפך לשמורת חי וב-1954 הוכרז כפארק לאומי. שטחו של הפארק הורחב ב-1962, 1965, 1968 וב-1969, ובשנת 1981 הוכרז כשמורה ביוספרית ואתר מורשת עולמית.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 החלה אוכלוסיית היונקים הגדולים בפארק לצנוח בשל ציד לא חוקי ובשל מספר סיבות נוספות: שריפות פרצו בשטח הפארק לעיתים מזומנות בשל שימוש בלתי מבוקר באש, בין היתר כחלק מפעולות הצייד הבלתי חוקי, עצים בתחומו נגדעו, הצמחייה נפגעה כתוצאה ממרעה יתר וביצות התייבשו. בשל כל אלה הגיעו אוכלוסיות הפילים וקובוס המים, לדוגמה, לסף הכחדה.
מצבו המדורדר של הפארק הוכר כבר בשנות ה-90, והרשות לפארקים לאומיים של סנגל החלה להעביר ממנו יונקים אל אזורי שימור פרטיים במדינה ומחוץ לה. בשנת 2000 ביקשה ועדת השימור העולמית של ארגון אונסק"ו מממשלת סנגל לזמן ועדת בדיקה שתבחן את מצבו של האתר. הוועדה קיימה את בדיקתה בשנת 2001 וניסחה את המלצותיה. למרות זאת, המשיך מצבו של הפארק להתדרדר והוא הוכרז כאתר בסיכון בשנת 2007. בשנים שלאחר מכן הרשויות בסנגל נקטו בצעדים להגדלת הניטור על המינים בפארק, למלחמה בציד בלתי חוקי, למניעת זיהום מקורות המים ולטיפול במינים פולשים, עד כדי כך שב-2024 אונסק"ו החליטה לסיים את ההכרזה על הפארק כאתר בסיכון.
החי והצומח

הפארק מכוסה בעיקר בצימחיית סוואנה, וקיימים בו צמחים מהאזור הסודאני הדרומי ומגינאה. צפיפות העצים והשיחים משתנה באזורים שונים בהתאם לסוג הקרקע ולטופוגרפיה, ואלה רבים יותר בקרבת הנהרות. במישורים ובעמקים משתרעים אזורים נרחבי ידיים של וטיבר ועשבים אחרים וכן של מספר מיני דגנים ועצים הכוללים בין היתר את החזרן ומיני פיקוס. בערוצי הנהרות ובקרבתם גדלים צמחים האופייניים לאזורי גינאה, וצמחים הזקוקים לאספקת מים רבה. סך הכל זוהו למעלה מ-1,500 מיני צמחים בשטחו של הפארק.
בעת הכרזתו היו בפארק 80 מיני יונקים, 330 מיני עופות, 36 מיני זוחלים, 20 מיני דו-חיים, 60 מיני דגים ומספר מיני חסרי חוליות. כאמור, בין 1990 ל-2006 הצטמצם מספרם של היונקים הגדולים באופן משמעותי, כפי שמודגם לגבי ששת המינים הבאים:
| מין | אוכלוסייה 1990–1991 | אוכלוסייה 2006 | אחוז השינוי |
| --- | --- | --- | --- |
| בובאל מערבי | 5,000 | 149 | 97%- |
| תאו סודאני | 8,000 | 457 | 94%- |
| קובוס שחור-רגל | 24,000 | 92 | 99%- |
| קובוס המים | 3,300 | 10 | 99%- |
| אנטילופה סוסית קצרת קרן | 6,000 | 710 | 88%- |
| פיל סוואנה אפריקני | עד 30 | עד 10 | 66%- |
נוסף על המינים שלעיל, חיים בפארק נמרים, אריות, זאבים טלואים, היפופוטמים, גירפות, ואילנדים ענקיים שמספרן אף גדל ב-14% בתקופת הסקר שלעיל. על הקופים נמנים הקוף הירוק, הבבון הירוק, פרש אדום, השימפנזה המצוי והקולובוס. לשלושת מיני התנינאים האפריקאים יש ייצוג במקום וכך גם לגבי ארבעה מיני צבים.
הערות שוליים

↑  "Niokolo-Koba National Park in Senegal removed from the List of World Heritage in Danger". UNESCO World Heritage Centre (באנגלית). 2024-07-24. נבדק ב-2024-07-25.
↑  Mission report
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554100505171  BNE: XX4812684  BnF: cb16182929h (data)  GND: 4117894-4  LCCN: sh98007980  SUDOC: 075558564  VIAF: 170024670   WorldCat (עם VIAF): 170024670 
הנהר גמביה בפארק
המסגד הלבן (נצרת)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מסגד 
 מיקום:  נצרת 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1804
 תאריך פתיחה רשמי:  1804 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות עות'מאנית 
 קואורדינטות:  32°42′13″N 35°17′51″E﻿ / ﻿32.70348°N 35.29757°E﻿ / 32.70348; 35.29757
 he
 
המסגד הלבן (ערבית: المسجد الأبيض, "אלמסג'ד אלאביד") הוא מסגד השוכן בלב השוק העירוני בנצרת. המסגד הוא המסגד העתיק בעיר וקודם להקמתו נהגו תושביה המוסלמים של נצרת להתפלל בבית הסראייה שהוקם על ידי דאהר אל-עומר באמצע המאה ה-18.
היסטוריה

חלקו הראשון של המבנה הוקם בשנת 1785 בידי מושל עכו, אחמד אל-ג'זאר. מלאכת הבנייה נמסרה בידיו של שייח עבדאללה אניני, אשר זכה בכינוי "אל-פאהום", ואשר נקבר בחצר, בצידו המערבי של המבנה. הבנייה נשלמה ב-1812 ואל-פאהום ניהל אותו עד מותו ב-1815. הוא העניק לו את הכינוי "המסגד הלבן" כסמל לתקופה חדשה של טוהרה, אור ושלום בין הדתות. המסגד מנוהל מאז על ידי צאצאיו של אל-פאהום במתכונת של וקף-דרי (הקדש משפחתי). בעבר פעלו במקום גם בית ספר ובית דין שרעי.
המבנה

בחזיתו של המסגד חצר קטנה, המובילה אל חללו העיקרי שבו שני אולמות תפילה. האולם המרכזי ערוך לאורך הקיר הדרומי שבו קבוע המחראב. הוא נחצה לאורכו על ידי שורה של עמודי אבן הנושאים חמש קשתות. על רצפתו שטיח בגווני ירוק ואפור החוזר על מוטיב של שורות קשתות, והקירות מסוידים בלבן, וחלקם מצופים בעץ. האולם מואר על ידי שתי שורות של נברשות. ממערב לאולם המרכזי שוכן אולם תפילה נוסף ובו שטיח דומה, ובצידו המזרחי קבוע פתח המוביל אל החצר הפנימית. החצר מקורה ברובה בלוחות פח, ולאורך קירותיה דוגמה של קשתות בצבעי לבן וירוק. בפינה הדרום-מערבית של החצר, ניצב אגן הטהרות מתומן. האגן מצופה בשיש ומעליו גג עץ.
כיום שוכן במסגד מוזיאון קטן ובו מסמכים שונים, אולם תפילה נוסף לנשים וחדר מתים. המסגד מעורה בחיי הקהילה, תומך בתנועת הצופים המקומית, ומקיים פעילות לימודית ותרבותית.