stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אודי דוידי
קריירה > פריצה לפלייליסט של גלגלצ > "מחכה לשקט" - אלבום שישי

בפורים תשע"ד (2014) יצא אלבומו השישי "מחכה לשקט".
ב-15 בינואר 2014, יצא הסינגל הראשון מהאלבום, הזמן עכשיו, אשר סוקר רבות בתקשורת. השיר דובר רבות כיוון שסגנונו המוזיקלי הרגיל של דוידי השתנה מעט, והשיר הוא עם גוון אתני יותר. השיר הושמע רבות בתחנות הרדיו האזוריות, רשת ב', ג' ועוד.
כחודש לאחר הוצאת הסינגל הראשון, ב-16 בפברואר 2014, שחרר דוידי את הסינגל השני, "מחכה לשקט", לקראת אלבומו. השיר הוקדש לבנו הבכור של אודי, נתן חיים, המכונה 'ילד מיוחד'. בקיץ 2014, כשפרצה מלחמה בדרום, הפך השיר 'מחכה לשקט' להמנון המלחמה והושמע פעמים רבות בכל תחנות הרדיו הכלליות.
זהו אלבום אישי המכיל עשרה שירים המדברים על בית, משפחה, ואמונה, שנכתבו על ידי אודי דוידי ואשתו לילך. באלבום משתתף בנו של דוידי, הראל, בן 17, ששר את הדואט 'לצעוד לבד' יחד עם אביו. השיר מדבר על יחסים בין אב לבנו המתבגר. שיר נוסף באלבום הוא השיר 'חמש שניות' שמוקדש לעמנואל מורנו שנהרג במלחמת לבנון השנייה בשנת 2006. השיר מדבר על דו-שיח אחרון בין מורנו לחברו, על חמש שניות אחרונות של החיים ומשמעותן. לאחר השיחה הזו יצא מורנו לפעולה שממנה לא שב.
האלבום זכה לאהדה רבה מצד מבקרים מקצועיים, אשר עודדו את השינוי אשר עשה אודי בסגנון המוזיקלי שלו.
בחודש תשרי תשע"ה זכה האלבום 'מחכה לשקט' בתואר 'אלבום השנה' במצעד של רדיו גלי ישראל, nrg יהדות ודברי שיר.
אודי עצמו התייחס לשינוי שעבר באומרו: "האלבום הזה הוא סוג של מסע, שהתחיל לפני כשלוש שנים, כמו כל התחלה של אלבום חדש, אבל הפעם הזו, סיימתי אותו במקום שאני מכיר יותר מכל - הבית שלי. לאורך כל הדרך הרגשתי שהוא רודף אחרי, לאן שלא אלך. עם כל שיר התעצמה לה התחושה שהאלבום הזה מכוון אותי בחזרה הביתה. חיפשתי שקט, ואני עדיין מחפש. חיפשתי מהות, וגיליתי משהו שאולי כבר ידעתי, אבל איבדתי במהלך המירוץ: זה הכל נמצא כאן, בתוך ביתנו".
מתוך הביקורת של דודו כהן בעיתון בשבע: "אמן מצליח נתקל לא פעם בשאלה האם להמשיך באותו כיוון, לתת לקהל את מה שהוא התרגל אליו ולצמצם את הסיכונים למינימום האפשרי, או שמא דווקא להעז, לפרוש כנפיים, לגעת בנושאים חדשים, ובקיצור – לטרוף את הקלפים מחדש. אודי דוידי בחר, כמו שבוודאי הבנתם, באפשרות השנייה. ואין לכם מושג עד כמה זה משמח. כעיתונאי ומבקר שעקב אחריו מיומו הראשון בתעשייה, חיכיתי מאוד לשינוי הזה. הפאזה הרוקיסטית-המנונית עשתה את שלה במשך לא מעט שנים, ועשתה את זה מצוין. אבל עכשיו הגיע הזמן לפאזה שקטה יותר, מהורהרת, משפחתית וכובשת. את השירים מהאלבום החדש בני נוער משולהבים אולי לא יצעקו בהופעות, אבל הם בהחלט ייגעו בלבבות באופן לא פחות מדויק. מדובר בסיכון לקריירה, אבל אין ספק שהתוצאה שווה את זה."
קריירה > פריצה לפלייליסט של גלגלצ > "אורות גבוהים" - אלבום שביעי

באלול תשע"ה (אוגוסט 2015) יצא אלבומו השביעי "אורות גבוהים". ביוני 2015 יצא הסינגל הראשון מתוך האלבום, "ראו באורי", ומיד לאחר יציאת הסינגל יצא קליפ של השיר, שצולם ברחובות ירושלים, עם קהל רחוב טבעי ומגוון שהצטרף לצילומים. באוגוסט 2015 יצא הסינגל השני מתוך האלבום, "ישמח חתני", לחן חדש למילים מהמקורות. את הסינגל פותח קולו של בנו הצעיר של אודי דוידי. גם הסינגל הזה לווה בקליפ שצולם בדרום תל אביב, עם להקת ברייקדאנס ופארקור.
באלבום זה חזר אודי דוידי למעבד אבי טל, איתו עבד בעבר, ובאלבום ניכר סגנונו הקודם של אודי דוידי, שירים קצביים וקליטים, חלק מהטקסטים לקוחים מהמקורות. הרצועה האחרונה באלבום מוקדשת לר' מאיר שפירא מלובלין, מייסד הדף היומי שהלחין את השיר '"אם אמרתי". ביום פטירתו חידש אודי דוידי את השיר "אם אמרתי" בשיתוף פעולה עם המקהלה החסידית 'ידידים'. ברצועה האחרונה באלבום מספר אודי דוידי את סיפורו של הניגון.
בשנת 2019 הוציא עם להקת הלב והמעיין גרסת נוספת לשיר "אם אמרתי" מתוך האלבום "אחכה לו".
אהבת עולם-סינגל
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בשנת 2018 הוציא דוידי את השיר "אהבת עולם".
סגנון מוזיקלי

רוב שיריו של דוידי הם בסגנון פופ רוק, סגנון הפופולרי בקרב בני נוער. דוידי מנסה לכתוב מוזיקה קליטה ואינו רואה בכך רדידות: "מוזיקה, או שהיא נוגעת או שלא, אין חכמות. לא התחכום מעניין, אלא אם זה חיבר אותך, אם שרת, אם אהבת. במקום החי של המוזיקה זה פשוט קורה".
דוידי מעולם לא רכש השכלה מוזיקלית מסודרת. בריאיון לאתר nrg, טען דוידי ש"זה בא מהלב" והוסיף כי הוא גם לא מעוניין לרכוש השכלה כזו: "גם בוב דילן לא למד ב'רימון', ואגב 'רימון', שמעתי כמה מהזמרים שלמדו שם וכל המילים הם על אהבה ועל געגועים, וזה לא מדבר אליי רגשית. לימודים עלולים להביא לקיבעונות, שזה מחלה של הדור שלנו". בתגובה לשאלתו של הכתב "אז אתם [אמני מוזיקה יהודית] "לד זפלין" של היהודים?", ציין דוידי כי "מעולם לא שמעתי שיר שלהם, אני גם לא מבין את השפה, וגם זה לא מדבר אליי. בקושי אני מכיר את השמות שלהם. אני מעדיף את מאיר בנאי החדש ואת פוליקר. המוזיקה שלנו דומה יותר לשילוב של מוזיקה ישראלית עם חסידית. במוזיקה ישראלית אני מרגיש את המוזיקה, ובחסידית אני מרגיש את הנשמה".
סגנון מוזיקלי > השפעות

אודי דוידי גדל בבית תימני ובילדותו שמע מוזיקה תימנית. כשגדל והחל לבחור את דרכו המוזיקלית נחשף למוזיקה ישראלית (שלמה ארצי, גידי גוב, אתניקס, יהודה פוליקר ועוד) ובצידה מוזיקה חסידית (אברהם פריד, מרדכי בן-דוד ועוד). באלבומיו ניכרת השפעה מלהקת קולדפליי.
חיים אישיים

בגיל 15 הכיר את לילך, אשתו לעתיד, בסניף בני עקיבא קריית ארבע. במהלך שירותו הצבאי התחתן עם לילך.
בנם הראשון, נתן חיים, סבל מבעיות חמורות מאוד כולל שיתוק מוחין ועוורון, ונאלץ לעבור מספר ניתוחים בישראל ומחוצה לה. בעקבות מצבו הקשה של בנו שוחרר דוידי מצה"ל לאחר שתי שנות שירות (על אף שהתעקש לא לסיים את השירות מוקדם).
בריאיון לעולם קטן סיפר דוידי כיצד קיבל את העובדה שבנו יהיה נכה לתמיד ”כשנתן נולד - הייתי בטוח שהמצב בר תיקון. נסענו לבוסטון לניתוח אבל אני אמרתי בלבי שהוא יהיה העיוור הראשון בשייטת. אחר כך הבנתי שזה לא יקרה אז הורדתי את הרף, שיהיה איש מודיעין... לאט לאט הסף ירד... היום לילך ואני אפילו שמחים שיש לנו ילד שיישאר איתנו תמיד. גם כשנזדקן”.
לאחר שחרורו מצה"ל הקים ביחד עם אשתו משק חקלאי לייצור מוצרי חלב וגבינות עיזים בחוות בודדים ליד קריית ארבע. בזמן מגוריו בקריית ארבע, דוידי התנדב בכיתת הכוננות שם. במהלך התנדבותו התרחש ניסיון פיגוע בחברון ואודי הסתער על המחבל וחיסל אותו. ב-2003 החליט אודי, יחד עם אשתו, לצמצם את פעילותם במשק החקלאי ולפתוח בקריירה מוזיקלית משותפת. בני הזוג סגרו את המחלבה והחלו להקליט שירים שכתבו יחד במשך כעשר שנים. דוידי מנגן על מפוחית ותופים ולילך מנגנת על גיטרה ופסנתר.
אודי מתגורר עם אשתו לילך ושבעת ילדיהם בחווה חקלאית, במושב מעון שבדרום הר חברון.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  אודות אודי דוידי, האתר הרשמי
↑  יצחק טסלר, אודי דוידי עושה שינוי: שיר חסידי, באתר ynet, 29 באוקטובר 2014
1 2  דודו כהן, מזמור לדוידי, באתר nrg,‏ 27 בינואר 2004
1 2  יואב פרידמן, דיסק: השני של אודי דוידי - כמו צג של א.ק.ג, באתר ynet, 4 בפברואר 2007
1 2 3 4 5 6  רועי שרון, מוזיקה מהדיר, באתר nrg, ‏6 בפברואר 2008
↑  אודי גפן, כבשת הרעש, באתר ynet, 23 בינואר 2008
↑  יואב פרידמן, אודי דוידי, הדור הבא, באתר ynet, 1 ביוני 2009
1 2  דוידי שובר שיא: פיצח את הפלייליסט בגלגלצ, באתר ערוץ 7, 25 בפברואר 2010
↑  אודי דוידי מביט מהחלון, באתר ynet, 18 בפברואר 2010
↑  רוחות שוות זהב - דוידי מקבל אלבום זהב, באתר ערוץ 7, 28 ביוני 2010
1 2 3  אודי דוידי חוצה את הגשר, באתר ynet, 4 ביולי 2010
↑  איטל קציר, עד שיבוא החמישי: סינגל חדש לאודי דוידי, באתר כיכר השבת, 21 בפברואר 2011
↑  יוסי נכטיגל, בן אהוב, מאוד: אודי דוידי כובש את הפלייליסט, באתר כיכר השבת, 9 במרץ 2011
1 2 3  לירון נגלר-כהן, אודי דוידי ושלומי שבת בכיוון אחר, באתר ynet, 23 במאי 2011
1 2  אלעד רותם, ‏אודי דוידי אומר תודה,  באתר כיפה.
↑  ביקורת על השיר והסברו של אודי דוידי על פירוש השיר, באתר yosmusic
↑  מחכה לשקט - אודי דוידי באלבום שישי וחדש!, באתר ערוץ 7, 20 במרץ 2014.
↑  "אהבת עולם", באתר יוטיוב
1 2 3  דבורה קיציס, בן מתבגר, בעלון עולם קטן, כ"ה בסיוון ה'תשע"ב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007289891505171  ISNI: 0000 0004 0314 5619  MusicBrainz: c36266aa-7a11-4938-9617-0e98cab58539  VIAF: 299542996   WorldCat (עם VIAF): 299542996 
אודי דוידי בהופעה
מאיר גולדוויכט

| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית
 השכלה:  ישיבת כרם ביבנה 
 השתייכות:  ציונות דתית
 
 תפקידים נוספים:  מראשי ישיבה יוניברסיטי בניו יורק, מרצה
 
הרב מאיר גולדוויכט הוא מראשי הישיבה בישיבה יוניברסיטי בניו יורק ומרצה בנושאי יהדות ברחבי העולם.
ביוגרפיה

נולד בישראל, למד בישיבת הנגב אצל הרב יששכר מאיר ואחר כך בישיבת כרם ביבנה אצל דודו, הרב חיים יעקב גולדוויכט, שכיהן כראש הישיבה. שם למד בחברותא עם הרב זלמן נחמיה גולדברג ובחבורה עם הרב שלמה פישר; ולמד גם מהרב ישעיהו הדרי והרב משה שפירא. הוא מעיד שמהם קיבל את רוב תורתו. כיהן כר"מ בישיבת כרם ביבנה.
היה מבאי ביתו של הרב שלמה זלמן אוירבך. כאשר עבר לניו יורק ללמד בישיבה יוניברסיטי, הרב אוירבך כתב לו מדי חודש לחזק אותו ולעודד אותו. הוסמך לרבנות ב-1980 על ידי הרב עובדיה יוסף, הרב בצלאל ז'ולטי והרב זלמן נחמיה גולדברג.
פעילותו

כיום מכהן כאחד מראשי ישיבה יוניברסיטי בניו יורק. ב-2017 זכה למדליית נשיא ישיבה יוניברסיטי על הצטיינותו בהוראה.  כמו כן הוא מכהן כראש כולל במחנה קיץ מסורה בארצות הברית.  מוסר שיעורים רבים גם בבסיסי צבא בישראל, ויש לו פינה קבועה בערוץ 7. נוהג להגיע לשבתות במקומות שונים בישראל ובעולם, ולהעביר בהם מספר רב של שיעורים (כ-15 שיעורים לאורך השבת) לציבור מגוון.
משפחתו

בין בניו: הרב אלידע גולדוויכט, מייסד תוכנית "סמיכת חבר", הרב איתיאל, רב באש התורה וראש "אש ישראל" ורב בבית כנסת הנשיא ברחביה, והרב אביעד גולדוויכט.
ספריו

מאיר פנים על חודש אלול ומועדי תשרי (תשע"ט)
מאיר פנים על חנוכה ופורים (תש"פ)
מאיר פנים על הגדה של פסח ודרשות לפסח (תשפ"א)
הערות שוליים

1 2 3  OU Speakers Bureau: MEIR GOLDWICHT
↑  מאיר פנים על ימי אלול וחגי תשרי, הקדמה
↑  מאיר פנים על ימי אלול וחגי תשרי, הקדמה. שם הדפיס כמה דוגמאות מהמכתבים.
↑  YU honors Rabbi Meir Goldwicht with the Presidential Medallion
↑  https://www.ou.org/torahym/speakers/rabbi-elyada-goldvicht/
↑  https://www.aish.com/authors/353132151.html
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007407582005171  LCCN: no2018006635  VIAF: 297388601   WorldCat (עם VIAF): 297388601 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רותי יובל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1955 (בת 70 בערך) חיפה 
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיסוק:  עיתונאית ועורכת
 מעסיק:  כל העיר, ידיעות אחרונות, חברת החדשות, מעריב
 
רותי יובל (נולדה ב-1955) היא עיתונאית ישראלית, לשעבר עורכת "מעריב".
ביוגרפיה

יובל נולדה וגדלה בחיפה, בילדותה הייתה מדריכה בצופים. סיימה תואר ראשון ושני בפסיכולוגיה. יובל בזוגיות ארוכת שנים עם דורון גלעזר שותפה לקריירה העיתונאית.
אחותה מירי כץ היא עורכת דין ישראלית, האישה הראשונה שכיהנה כיושבת ראש הרשות לניירות ערך.
קריירה

את דרכה העיתונאית החלה בסוף שנות ה-70, אז הפכה להיות כתבת השכונות של מקומון ירושלמי, "ירושלתון" (שהפך ל"כל העיר", עם רכישת עמוס שוקן את העיתון). עם השנים התקדמה יובל והחלה לערוך מדורים שונים בעיתון, כיהנה כסגנית העורך והפכה בסופו של דבר לעורכת הראשית של העיתון.
בשנת 1996 עזבה את "כל העיר" ואת רשת שוקן והצטרפה למגזין "7 ימים" של "ידיעות אחרונות" כסגניתו של דורון גלעזר, שעזב איתה את המקומון. 4 שנים לאחר מכן, עם עזיבתו את המגזין מונתה לעורכת. במסגרת תפקידה כעורכת המגזין הובילה יובל קו עיתונאי תקיף נגד הון ושלטון שהתבטא בתחקירים רבים בנושא ואף מוסף מיוחד שהוציאה, "הזמן השחור" בו פורסמו שורה של כתבות תחקיר שעסקו בקשרים שבין הון, שלטון ועולם הפשע בארץ.
ביוני 2004 התפטרה יובל מעריכת העיתון והחלה לעבוד ב"שידורי קשת" כיועצת בתחום התיעודי והעיתונאי. משם, בדצמבר 2005 מונתה לעורכת תוכנית הדגל של חברת החדשות, "אולפן שישי", המשודרת בערוץ 2.
באוקטובר 2007, עם פרישתו של אמנון דנקנר, מונתה לעורכת "מעריב" לצדו של דורון גלעזר. במאי 2009 הודיעו השניים על התפטרותם. בדצמבר אותה שנה נתמנתה לעורכת הראשית של מהדורת החדשות של יום שישי בערוץ 10.
בספטמבר 2011 התפטרה מתפקידה על רקע פרשת ההתנצלות בפני איש העסקים שלדון אדלסון.
בשנת 2017 השתתפה, יחד עם דורון גלעזר והבמאי דוד דרעי ביצירת הסרט התיעודי "סאלח, פה זה ארץ ישראל".
ליובל תואר שני בפסיכולוגיה. היא אחותה של יושבת ראש רשות ניירות ערך לשעבר, עו"ד מירי כץ.
יובל חברה בהנהלת האגודה לזכויות האזרח.
הערות שוליים

1 2  רועי בהריר, פעמוני היובל, באתר nrg‏, 13 בינואר 2006
↑  ערן סויסה, מהיום: רותי יובל בחדשות 10, באתר nrg‏, 22 בדצמבר 2009
↑  שלי פריצקר, הזעזועים בערוץ 10 נמשכים: התפטרה רותי יובל, עורכת מהדורת שישי "השבוע", באתר כלכליסט, 8 בספטמבר 2011
↑   נירית אנדרמן, גזענות, סחיטה ואיומים: כך אולצו המרוקאים להתיישב בעיירות הפיתוח, באתר הארץ, 11 במאי 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007600129705171  VIAF: 31145304381778571090   WorldCat (עם VIAF): 31145304381778571090
סביון (יישוב)

סַבְיוֹן הוא יישוב בבקעת אונו שבמחוז המרכז. היישוב משתייך יחד עם גני יהודה למועצה מקומית סביון. היישוב נקרא על שם פרח הסביון האביבי, הפורח בחורף בצהוב בולט, והופך בקיץ ל"סב" – תפרחת זרעים שעירה ולבנה, המזכירה שערות שיבה.
סביון נחשב לאחד היישובים העשירים ביותר בישראל. רוב המבנים ביישוב הם צמודי קרקע, ובלב היישוב נובע נחל אונו, המהווה את אחד מיובליו של נחל יהוד.
בדצמבר 2021, הוכרזה המועצה כרשות איתנה.
היסטוריה

סביון נוסד על אדמות הכפר הערבי יהודייה (עבאסייה), שתושביו גורשו על ידי האצ"ל במלחמת העצמאות. הוא הוקם על ידי חברת אפריקה ישראל להשקעות כפרבר שקט עבור איש העסקים העובד בעיר, עם דגש על עולים מיהדות דרום אפריקה, בריטניה וארצות הברית. בשלב הראשון שווקו במקום מגרשים בני חמישה דונמים הכוללים שני דונם פרדס, לצורך בנה ביתך. אכלוס הבתים הראשונים יועד לאביב 1955. ראשון המשתכנים ביישוב היה יעקב גרי.
במאי 1955, בעת שהתגוררו במקום כ-25 משפחות, נפתח בסביון מועדון ספורט עם בריכה, שנתן למקום דחיפה של שכונה יוקרתית. בסוף 1959 היו בסביון 100 בתים. בסוף שנת 1962 היו ביישוב כ-200 משפחות ועוד 70 בתים היו בהליכי בנייה. בשנת 1965 שווקה חברת אפריקה ישראל וילות ביישוב על מגרשים של 1,200 מ"ר, תחת הסיסמה "בחירתם של הבכירים". בסוף 1968 היו בסביון כ-470 משפחות.
מועצה מקומית

סביון החל את דרכו כיישוב חקלאי אשר השתייך למועצה אזורית מפעלות אפק ונוהל על ידי ועד מקומי אשר היה גובה את המיסים ישירות מידי התושבים. לאחר רפורמה אשר העבירה את גביית המיסים לידי המדינה, הועברו כספי המיסים ישירות מהמדינה לוועד המקומי. בשנת 1977 שונה הנוהג והכספים הועברו למועצה האזורית במקום לוועד המקומי. הוועד הגיש עתירה לבג"ץ בדרישה לקבל את הכסף, אך העתירה נדחתה. בתגובה, הצליחו פרנסי היישוב בהובלתו של ראש הוועד טוביה לשם בשנת 1978 לגרום למשרד הפנים לנתק את היישוב סביון מהמועצה האזורית ולהפוך אותו למועצה מקומית נפרדת.
שטח השיפוט של המועצה המקומית סביון היה 2,850 דונם. 
לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף דצמבר 2024 (אומדן), מתגוררים בסביון 4,468 תושבים, מתוכם 4,362 תושבי ישראל (מקום 232 בדירוג רשויות מקומיות בישראל).  שינוי בגודל האוכלוסייה ‎+0.5% בשנה‏.  אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשפ"ב (2021-‏2022) היה 94.2%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת 2021 היה 26,612 ש"ח (ממוצע ארצי: 11,330 ש"ח).
בשנת 2003 צורף המושב השיתופי הסמוך גני יהודה למועצה מקומית סביון, במסגרת פרויקט איחוד הרשויות של משרד הפנים.
משנת 1973 כיהן הרב דוד ברודמן כרב היישוב כשבשנת 2016 פרש לגמלאות, לאחר שפרש מכהנים בפועל ברבנות הרב שמואל ביסטריצקי והרב נחמיה רוטנברג על אף שלא נערכו בחירות רשמיות לרבנות היישוב.[דרוש מקור]
בדצמבר 2021 הכריזה שרת הפנים איילת שקד על מועצה מקומית סביון, כרשות איתנה, לאחר שנמצאה ללא גירעון שוטף וללא מענק איזון, התנהלותה תקינה ונמצאה כמסוגלת לנהל את כל עניינה באופן עצמאי. בכך הצטרפה ל-28 רשויות איתנות במדינה ול-7 רשויות נוספות שהוכרזו יחד איתה.
מועצה מקומית > ראשות המועצה

ראש המועצה הראשון היה טוביה לשם שכיהן בשנים 1979–1983. לשם גם היה ראש הוועד בשנים 1974–1977 והוביל את הפיכתה של סביון למועצה מקומית. בתקופתו כראש מועצה שופץ בית הראשונים שהפך לספרית היישוב. ראש המועצה השני היה לסלי שנן. בשנים 1989 ועד 1993 כיהן כראש מועצה שמואל (בונדי) דרור. בשנת 1993 נבחרה מרשה כספי לראשות המועצה והייתה האישה הראשונה ונכון להיום גם האחרונה שכיהנה בתפקיד זה, היא כיהנה עד שנת 1998.
רוממיה הלוי-סגל שימש כראש המועצה המאוחדת משנת 1999 עד לפטירתו ב-17 באפריל 2008. כראש מועצה זמני כיהן מושיק ליפץ. בבחירות מקומיות שנערכו בחודש נובמבר 2008 נבחר ליפץ כראש המועצה ברוב של כ-75%. בבחירות שנערכו באוקטובר 2013 נבחר מוטי לנדאו כראש המועצה, ובבחירות שנערכו באוקטובר 2018 נבחר לקדנציה נוספת.
כלכלה

נכון לנתוני אשכול המדד החברתי-כלכלי של הלמ"ס ב-2019, סביון הוא היישוב העשיר ביותר בישראל. בעיקר בגלל שחברת אפריקה ישראל שיווקה וילות ביישוב על מגרשים של 1,200 מ"ר, דבר שהמריץ אנשים מבוססים כלכלית להתגורר בתחומיו.
ביישוב ישנו קאנטרי קלאב בשם "קאנטרי קלאב סביון", וישנו גם קניון בשם G סביון.
בית הראשונים

במרכז סביון מצוי אחד מבתי המושבה יהוד, שהיה ביתו של אביו של השומר אברהם שפירא. הבית שוקם על ידי הרשות המקומית ומשמש לצורכי ציבור. בבית שני חדרים ומרתף. במקום תצוגה של צילומים מימיה הראשונים של המושבה. מאחוריו חצר קטנה מוקפת קיר אבנים ובו פתחים קטנים לתצפית ולהגנה. בחצר גם אוסף של רעפים שהיו בשימוש בראשית ההתיישבות היהודית בארץ ישראל. בתחילת שנות ה-70 חודש המבנה על ידי המהנדס משה בן חורין, תושב היישוב.
ליד "בית הראשונים" נמצאת אנדרטה לשואה ובית "יד לבנים".
בית הראשונים בסביון
שלט הסבר בבית הראשונים בסביון
אנדרטה לשואה בסביון
בית "יד לבנים" בסביון
בית הכנסת המרכזי ביישוב
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
1 2 3 4 5  הנתונים לפי טבלת רשויות מקומיות של למ"ס עבור 
סוף 2022
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
1 2  סיון חילאי, יותר עצמאות, פחות פיקוח: שרת הפנים הכריזה על 8 רשויות איתנות חדשות, באתר ynet, 21 בדצמבר 2021
↑  הפרבר החדש ליד תל אביב, חרות, 5 באוקטובר 1954
↑  סביון - פרבר חקלאי ליד העיר, דבר, 29 באפריל 1956
↑  סביון, דבר, 26 במאי 1955
↑  תקוה ויינשטוק, סביון - כפר לבינונים..., מעריב, 26 במאי 1955
↑  שמואל נפתלי, פינת חמד ושמה סביון, דבר, 30 בדצמבר 1959
↑  סביון - שכונה עירונית כפרית, דבר, 26 בדצמבר 1962
↑  סביון - בחירתם של הבכירים, מעריב, 18 ביוני 1965
↑  סביון הולכת לבחירות, מעריב, 9 בדצמבר 1968
↑  פרופיל סביון באתר הלמ"ס
↑  סביון - אנשים יוצרים מקום, באתר המועצה המקומית סביון
↑  צו המועצות המקומיות, תשי״א–1950, באתר ויקיטקסט
↑  רוני שיינר (2008-05-05). "המועצה אמרה את דברה". nrg מעריב. נבדק ב-2008-10-18. מי שלא רצה אותו על האי קיבל אותו בתור ראש מועצה: מושיק ליפץ מ"הישרדות" נבחר הערב לראש מועצת המעברה הציורית "סביון"
↑  Post #10, קאנטרי קלאב סביון
↑  G סביון- מקבוצת גזית גלוב, באתר ג'י סיטי חטיבת ישראל
|  מחוז המרכז |
| --- | --- | --- |
| נפות | נפת השרון • נפת פתח תקווה • נפת רמלה • נפת רחובות |    לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה    |
| ערים | אלעד • באר יעקב • גבעת שמואל • גני תקווה • הוד השרון • טייבה • טירה • יבנה • יהוד-מונוסון • כפר יונה • כפר סבא • כפר קאסם • לוד • מודיעין-מכבים-רעות • נס ציונה • נתניה • פתח תקווה • קלנסווה • ראש העין • ראשון לציון • רחובות • רמלה • רעננה |    לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה    |
| מועצות מקומיות | אבן יהודה • אליכין • בית דגן • בני עי"ש • גדרה • ג'לג'וליה • גן יבנה • זמר • כוכב יאיר צור יגאל • כפר ברא • מזכרת בתיה • סביון • פרדסיה • קדימה-צורן • קריית עקרון • שוהם • תל מונד |    לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה    |
| מועצות אזוריות | ברנר • גדרות • גזר • גן רווה • דרום השרון • חבל יבנה • חבל מודיעין • חוף השרון • לב השרון • נחל שורק • עמק חפר • שדות דן |    לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה    |
| ועדי רובע עירוני | נוה מונוסון • מכבים-רעות |    לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה    |
| בקעת אונו |
| --- | --- | --- |
| עיריות | קריית אונו • יהוד-מונוסון • גני תקווה • אור יהודה (רמת פנקס) • רמת גן (תל השומר, רמת אפעל וכפר אז"ר) |  |
| מועצות מקומיות | סביון (גני יהודה) |  |
| ועדי רובע עירוני | נוה מונוסון |  |
| מועצה אזורית דרום השרון | מגשימים • כפר מעש • גת רימון |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007467841805171 
בית ועד האגודה של סביון נבנה בשנת 1951 כחדר נשק ולאחר מכן שימש את משרד האגודה
גילה אוריאל

| --- | --- |

 לידה:  1914 
 פטירה:  2007 (בגיל 93 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות נחלת יצחק 
 מקום לימודים:  הגימנסיה העברית "הרצליה" 
 שפות היצירה:  עברית 
 
גילה אוּריאל (אולגה שטָם) (כ"ה בטבת תרע"ד, 23 בינואר 1914, קרקוב – כ"ב בטבת תשס"ז, 12 בינואר 2007, תל אביב) הייתה מנהלנית, מתרגמת, עורכת, סופרת ומשוררת ישראלית. מזכירת ראש עיריית תל אביב ומנהלת לשכתו (1932–1953) ומייסדת ומנהלת המחלקה לייעול והדרכה בעירייה (1954–1973). מייסדת ומנהלת הקורסים של המכון למינהל ציבורי בתל אביב. פרסמה ספרות עזר במינהל ציבורי, ערכה ותרגמה אנתולוגיות משירה וספרות העולם וכתבה יצירות מקוריות.
ספריה

הפקיד והמשרד, תל אביב: המחלקה ליעול ולהדרכה, תשט"ו.
מינהל משרדי; בצירוף מבוא מאת אדווין סמואל, ירושלים: ר’ מס ('ספרית דני למדע פופולרי'), 1959.
מיומנה של סבתא, תל אביב: חמו"ל, תשל"ב 1971.
העיריה והציבור, תל אביב: עירית תל אביב-יפו – המחלקה לייעול ולהדרכה, תשל"ג.
ערגה / Yearning, תל אביב: טרקלין, תשל"ו 1975. (שירים) (עברית ואנגלית)
חיי עם אמא, תל אביב: חמו"ל, תשל"ז 1977.
ארבעים שנות שירות ציבורי, תל אביב-יפו: [חמו"ל], תשל"ז.
אורי וגיל: ציון-זיכרון, תל אביב: [חמו"ל], תש"ם 1980.
ניהול ערים: ספר-עזר לסגל הרשות המקומית, תל אביב: אחיאסף, תשמ"ד 1983.
עוללות החיים בתל אביב, תל אביב-יפו: אל"ף, תשמ"ט 1989. (שנת הגבורות של העיר העברית הראשונה: תרס"ט–תשמ"ט 1909–1989)
שלושה דורות: סיפור משפחתי, תל אביב: רשפים, תשנ"ה 1995.
חוט הלב, תל אביב: רשפים, תשנ"ז 1997. (לקט שירים)
ימים של זהב: תל אביב יפו, התרס"ט–התשנ"ט, תל אביב: י’ גולן, תשנ"ט 1999.
צחוק הגורל, תל אביב: בת קול, תש"ס 1999. (סיפורים קצרים)
אדם בעולם הפוך: ספורים, שירים, מכתמים, תל אביב: בת קול, תשס"ז 2007.
ספריה > תרגום ועריכה

אדווין סמואל, תורת האדמיניסטרציה: ספר עזר לתלמידי הקורס לדיפלומה באדמיניסטרציה צבורית; עברית: אולגה שטם, ירושלים: ר’ מס; בית ספר גבוה לאדמיניסטרציה צבורית במזרח התיכון, תש"ח.
פנינים משירת העולם, תל אביב: יבנה, תשי"ג. (מהדורה ב מתוקנת: תשכ"ג; מהדורה ג מתוקנת: תשכ"ו 1966)
אוסקר ויילד, מבחר הסיפורים; עברית: גילה אוריאל, תל אביב: עידית, תשי"ד.
מבחר שירי הינה; תרגמה: גילה אוריאל, תל אביב: יבנה, תשט"ו 1954.
נוויל שוט, נאות דשא: רומן; עברית: גילה אוריאל, תל אביב: מ. מזרחי ('מועדון הספר הטוב'), [תשכ"-?].
אלן ברגס (אנ'), פונדק האושר השמיני: עלילת הגבורה של האשה הקטנה; עברית: גילה אוריאל, תל אביב: מ. מזרחי ('מועדון הספר הטוב'), תשכ"ב.
אריך מריה רימארק, לילה בליסבון: רומן; עברית גילה אוריאל, תל אביב: מ. מזרחי ('מועדון הספר הטוב'), 1963.
ויקי באום, נכתב על הים; עברית: גילה אוריאל, תל אביב: מ. מזרחי ('מועדון הספר הטוב'), 1964.
הוארד ספרינג (אנ'), מעגלות החיים; עברית: ג’ אוריאל, תל אביב: מ’ מזרחי, 1967. (רומן)
ה"י קייזר, צללי העבר: רומן; עברית: גילה אוריאל, תל אביב: מ’ מזרחי ('מועדון הספר הטוב : סדרת הרומנים'), 1971.
יוהנס מאריו סימל, אהבה היא רק מילה: רומן; עברית: גילה אוריאל, תל אביב: מ’ מזרחי ('מועדון הספר הטוב : סדרת הרומנים'), 1972.
גילה אוריאל (תרגמה וערכה), נופים דובבים: מבחר שירי עמים, תל אביב: טרקלין ליד עקד, 1972.
גילה אוריאל (ליקטה וערכה), מאיר דיזנגוף, אבי העיר, תל אביב: עירית תל אביב-יפו – המחלקה לייעול ולהדרכה, תשל"ב.
גילה אוריאל (עורכת), האם: לקט, תל אביב: עירית תל אביב-יפו – אגף החינוך – המרכזיה הפדגוגית לחינוך יסודי; המחלקה ליעול ולהדרכה, תשל"ג.
גילה אוריאל (ליקטה וערכה), שירי שואה וגבורה, תל אביב: עירית תל אביב-יפו – אגף החינוך – המרכזיה הפדגוגית לחינוך יסודי, תשל"ג 1973.
נוויל שוט, הזקן המופלא: הרפתקאה ממלחמת העולם השנייה: רומן; רוברט בראונינג, "מחלל הפלאים לעיר המלין"; תרגמה מאנגלית: גילה אוריאל, תל אביב: מ’ מזרחי ('מועדון הספר הטוב : סדרת הרומנים'), 1975.
גילה אוריאל (ערכה ותירגמה), זיוה: מבחר סיפורים ושירים לבני הנעורים, תל אביב: רשפים, תשל"ט 1979. ("לקט של סיפורים ושירים לבני הנעורים, שתורגמו לעברית מארבע שפות: אנגלית, צרפתית, גרמנית ופולנית")
גילה אוריאל (עורכת), יצחק אדל: משנתו בחינוך ובמוזיקה, תל אביב-יפו: מכון למוזיקה ישראלית, תש"ם 1980.
גילה אוריאל (ערכה והביאה לדפוס), "בני משפחת ביליג: שי-מזכרת לתלמידים מקבלי פרסים בבית הספר התיכון העירוני ה בתל אביב-יפו", תל אביב: ג. אוריאל, תשמ"ג 1983. (חוברת)
גילה אוריאל (עורכת), תל אביב והגמנסיה: לקט לשנת הגבורות של הגמנסיה העברית "הרצליה", תל אביב: הקרן לספרות ע"ש גילה אוריאל בגמנסיה העברית "הרצליה", תשמ"ז 1987.
גילה אוריאל (ליקטה וערכה), זוטות מוניציפליות: לקט מהווי הרשות המקומית בארץ ובעולם, תל אביב: אל"ף, תשמ"ז 1987.
גילה אוריאל (עורכת), "בעקבות מגש הכסף: לקט לתלמידי בתיה"ס בתל אביב-יפו לקראת יום העצמאות", תל אביב: המרכז הפדגוגי, תשמ"ז 1987.
גילה אוריאל (ליקטה, ערכה ותירגמה), עולמו של המשורר: לקט משירת העולם, תל אביב: רשפים, תשנ"ב 1992.
גילה אוריאל ועדנה מיטווך-מלר (עורכות), בת-קול: עולמה של משוררת, תל אביב: י’ גולן, 1995. (אנתולוגיה מיצירותיהן של משוררות בתקופות שונות)
גילה אוריאל ועדנה מיטווך (ליקטו וערכו), טל ילדות: שירים; אירה: נורית צרפתי, קריית גת: דני ספרים, 2002. (לילדים)
גילה אוריאל, עדנה מיטווך-מלר, רינה לוינזון (כתבו, תרגמו וערכו), ימי פעמונים: שירי חגיגה וזיכרון, תל אביב: בת קול, תשס"ג 2002.
לקריאה נוספת

עדנה מיטווך-מלר, 'על ארכיונים בהכנה: ארכיונה הספרותי של המשוררת, הסופרת והמתרגמת גילה אוריאל (1913–2007)', מאזנים פו,6 (תשע"ג), 50–53. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)