stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פוקימון שני וארגמן
דמויות עיקריות > אקדמיית נרנחה / אובה

פלוריאן/ג'וליאנה: דמויות הפרוטגוניסט עליהן השחקנים שולטים. שמותיהם ניתנים לשינוי על ידי השחקנים. בתחילת המשחק הם עוברים להתגורר בסמוך לביתה של נימונה ונרשמים לאקדמיה. ביומם הראשון הם מקבלים מקלאוול את הפוקימון הראשון שלהם וכן פוגשים לראשונה את הפוקימון האגדי של המשחק. במהלך העלילה, הפרוטגוניסט מתחבר לנימונה, ארוון ופני ונעזר בהם בדרכו לאזור אפס. ב-DLC, הפרוטגוניסט נפגש ומתיידד עם קרמיין וקירן, אחים שהגיעו מאקדמיית בלוברי שביונובה.
נימונה: שכנתו של השחקן ותלמידה באקדמיה. נימונה היא ראש מועצת התלמידים ואלופת ליגת הפוקימונים. בעלת דחף לקרבות פוקימונים, עד לרמה שתלמידים אחרים נרתעים ממנה בגלל האובססיה שלה. לבושה במדי בית הספר ובעלת פס ירוק בשיער. נוהגת לחכות לשחקן במכונים השונים ולעיתים קרובות להילחם נגדו לפני ואחרי קרבות מכון. נרמז שנימונה באה ממשפחה עשירה והוריה עובדים בתאגיד שייצר את הרוטום פון במחוז.
ארוון: בנם של פרופסור סאדה ופרופסור טורו. תלמיד באקדמיה שמתגורר בבית קטן סמוך למגדלור ליד ביתו של השחקן. ארוון לובש את מדי בית הספר ונוהג לסחוב על גבו קיטבג. ארוון הוא בשלן ולאחר כל קרב טיטאן, ארוון משתמש בהרבה מיסטיקה שהוא והשחקן אספו במטרה להכין סנדוויצ'ים שמשפרים את יכולותיו של הפוקימון האגדי ועוזרים להחלמתו של מאבוסטיף. בתחילה היה מאוד מסתורי בקשר לאיסוף ההרבה מיסטיקה, אך בהמשך הוא נפתח כלפיי השחקן ומספר לו את סיפורו ואת המטרה מאחורי איסוף הצמחים.
פני/קסיופאה: תלמידה מופנמת שמתגוררת באקדמיה ומנהיגת צוות סטאר. למרות היותה מנהיגת הצוות, אף אחד מהחברים בו לא מודעים לזהותה האמיתית ונוהגים לכנותה "הבוסית הגדולה". פני לבושה בז'קט אפור עם כוכבים ועל גביה תיק גב שמעוצב בדומה לפוקימון איווי. נרמז שבעבר, בעקבות תקרית בין צוות סטאר לצוות בית הספר, פני נאלצה לעבור למחוז גאלאר למשך שנה וחצי. פני היא אשפית טכנולוגיה ובמהלך המשחק, היא פורצת למחשב של ליגת הפוקימונים וגונבת עבור השחקן נקודות ליגה כפרס לאחר שניצח את חברי הצוות במחוז.
דמויות עיקריות > צוות האקדמיה

המנהל קלאוול: מנהל האקדמיה וחבר קרוב של הפרופסורים. למרות הסמכות והקשיחות שהוא מציג, לקלאוול אכפת מאוד מהתלמידים שלו והוא ירחיק לכת למענם. במהלך המשחק, קלאוול מלווה את השחקן (כשהוא מחופש לתלמיד בשם קלייב) בקרבות נגד מנהיגי צוות סטאר השונים במחוז. לקראת סוף עלילת "כוכב נופל", השחקן נלחם נגד קלאוול, במחשבה שהוא מנהיג צוות סטאר. ניתן להילחם בו גם בטורניר הקרבות באקדמיה לאחר סיום העלילה הראשית. מחזיק בצוות מעורב (פוקימונים מכל מיני סוגים) ובפוקימון ההתחלתי שהשחקן ונימונה לא בחרו.
ז'אק: המורה לביולוגיה בבית הספר והממציא של אפליקציית הפוקידע בה השחקן משתמש. השחקן יכול לפגוש בו בקיטאקמי ולקבל ממנו ביצה ובתוכה אחד משלושת ההתחלתיים של סינו (פיפלאפ, טרטוויג וצ'ימצ'אר).
טיים: המורה למתמטיקה בבית הספר ואחותה של ריים, מנהיגת מכון הרוח במחוז. בעברה מנהיגת מכון האבן, אך פרשה מתפקידה כדי להתמקד בהוראה. משתמשת בפוקימוני אבן בקרבות מול השחקן.
סלווטור: המורה לשפות בבית הספר. נוהג להחמיא לעצמו רבות במהלך השיעורים. בגרסה האנגלית של המשחק הוא מלמד את התלמידים צרפתית.
רייפורט: המורה להיסטוריה בבית הספר. נוהגת לחקור בקביעות אודות ההיסטוריה של המחוז ולאחר שהשחקן התחבר אליה, היא שולחת אותו לחפש ארבעה פוקימונים אגדיים שנעולים בכספות במחוז.
דנדרה: המורה להתעמלות בבית הספר. במהלך השיעורים מתגלה שהיא בת 25. חברה קרובה של טוליפ, מנהיגת מכון העל חושי במחוז ונוהגת לבחון את המאמנים בהתעמלות לפני קרב המכון. דנדרה היא בשלנית גרועה ובמהלך המשחק היא נעזרת בשחקן כדי ללמוד איך להכין סנדוויצ'ים. משתמשת בפוקימוני לחימה בקרבות מול השחקן.
האזל: המורה לאמנות בבית הספר וחבר הרביעייה המובילה המומחה בפוקימוני דרקון. בעבר, האזל הגיע ממשפחה מפורסמת של מאמני פוקימוני דרקון, אך בחר ללכת בדרך אחרת והחל ללמד אמנות בבית הספר. במהלך העלילה, שליחים ממשפחתו מנסים לגרום לו להתפטר מבית הספר ולחזור הביתה, אך הוא מסרב. חבר קרוב של בראסיוס, מנהיג מכון העשב במחוז.
סגוארו: המורה לכלכלת בית בבית הספר. מלמד את התלמידים על בישול ועל טיפוח פוקימונים. בעל רגישות לאוכל חריף. לאחר שהשחקן מתחבר אליו, סגוארו מבקש ממנו להשיג עבורו הרבה מיסטיקה כדי להכין סנדוויץ' חדש.
מרים: אחות בית הספר. למרות היותה אחות, שאיפתה של מרים היא להיות מורה לרפואה בבית הספר. לאחר שהתחברה לשחקן, היא מחליטה להיבחן כדי להיות מורה ומצליחה, אך נכון לכרגע אין תקן למורה נוסף בבית הספר והיא נאלצת להישאר אחות.
דמויות עיקריות > הפרופסורים במחוז

פרופסור סאדה: אמו של ארוון ואשתו של פרופסור טורו. דמות בלעדית למשחק "פוקימון שני" וחובבת של פוקימונים פרה היסטוריים. משמשת כאנטגוניסט הסופי בעלילה הראשית. בעבר, סאדה ירדה למכתש והשתקעה שם במטרה להמשיך במחקרה, אך נהרגה בהיתקלות עם פוקימון פרדוקס. טרם מותה, סאדה המציאה רובוט בעל בינה מלאכותית המזכיר אותה והוא המשיך את מחקרה לאחר מותה. אותו הרובוט מדבר עם השחקן בחלק מהנקודות השונות במשחק. ביומנים שלה שמוצאים באזור אפס מתגלה שבעלה עזב אותה ואת ארוון לפני זמן רב. לאחר סיום ההרחבה "דיסק האינדיגו", ניתן לפגוש בפרופסור האמיתית ולתת לה ספר שידרבן אותה להמציא את מכונת הזמן ובכך להניע את אירועי המשחק.
פרופסור טורו: אביו של ארוון ובעלה של פרופסור סאדה. דמות בלעדית למשחק "פוקימון ארגמן" וחובב של פוקימונים עתידניים. משמש כאנטגוניסט הסופי בעלילה הראשית. בעבר, טורו ירד למכתש והשתקע שם במטרה להמשיך במחקרו, אך נהרג בהיתקלות עם פוקימון פרדוקס. טרם מותו, טורו המציא רובוט בעל בינה מלאכותית המזכיר אותו והוא המשיך את מחקרו לאחר מותו. אותו הרובוט מדבר עם השחקן בחלק מהנקודות השונות במשחק. ביומנים שלו שמוצאים באזור אפס מתגלה שאשתו עזבה אותו ואת ארוון לפני זמן רב. לאחר סיום ההרחבה "דיסק האינדיגו", ניתן לפגוש בפרופסור האמיתי ולתת לו ספר שידרבן אותו להמציא את מכונת הזמן ובכך להניע את אירועי המשחק.
דמויות עיקריות > מנהיגי מכון והרביעייה המובילה

קייטי: מנהיגת מכון החרק במחוז. קייטי היא קונדיטורית שנוהגת להשתמש בדימויי אוכל במהלך הקרבות.
בראסיוס: מנהיג מכון העשב במחוז. בראסיוס הוא אמן מיוסר שמפסל פסלים הדומים לפוקימון סאנפלורה. חבר קרוב של האזל והתארח במהלך אחד משיעוריו.
איונו: מנהיגת מכון החשמל במחוז. איונו היא סטרימרית פופולרית והיא משדרת את הקרב מול השחקן לעוקביה באינטרנט.
קופו: מנהיג מכון המים במחוז. קופו הוא שף מהולל והשחקן פוגש בו ומסייע לו לזכות באצה נדירה לבישול במכירה פומבית.
לארי: מנהיג מכון הרגיל וחבר ברביעייה המובילה שמתמחה בפוקימוני מעופף. לארי הוא איש עסקים עייף שפוחד באופן תדיר מהבוסית שלו (גיטה).
ריים: מנהיגת מכון הרוח במחוז. אחותה של טיים, המורה למתמטיקה בבית הספר. ריים היא ראפרית שנוהגת לשלב בין הופעות ראפ לקרבות כפולים (שני פוקימונים מול שני פוקימונים בו זמנית).
טוליפ: מנהיגת מכון העל חושי במחוז. טוליפ היא מעצבת אופנה מפורסמת במחוז וחברה קרובה של דנדרה, המורה להתעמלות בבית הספר.
גרושה: מנהיג מכון הקרח במחוז. גרושה הוא אדם מופנם שמעדיף לגלוש בשלג מאשר להילחם.
ריקה: חברת רביעיית האליט הראשונה ומתמחה בפוקימוני אדמה. פוגשת בשחקן במהלך מסעו בנקודות שונות ועורכת את ראיון הקבלה לליגה.
פופי: ילדה קטנה והחברה השנייה ברביעיית האליט. מתמחה בפוקימוני פלדה.
גיטה: אלופת הליגה הנוכחית המחזיקה בצוות מעורב. נימונה מעריצה אותה ומכנה אותה "לה פרימרה" (בתרגום חופשי לעברית: "האלופה"). בסוף המשחק מצטרפת לטורניר הקרבות באקדמיה ונעזרת בפני במטרה לשכלל את האבטחה של מחשבי ליגת הפוקימונים (לאחר שפני, בתור קסיופאה, פרצה אליהם קודם לכן).
דמויות עיקריות > מנהיגי צוות סטאר

גיאקומו: מנהיג צוות סגין ומחזיק בפוקימונים מסוג אופל. גיאקומו הוא המוזיקאי בצוות והוא זה שהלחין את נעימת הקרב שהשחקנים שומעים במהלך הקרבות נגד הצוות.
מלה: מנהיגת צוות שדר ומחזיקה בפוקימונים מסוג אש. מלה היא "פותרת הבעיות" של הצוות ולעיתים קרובות משתמשת באישיותה העצבנית כדי להשיג את מבוקשה.
אטיקוס: מנהיג צוות נאבי ומחזיק בפוקימונים מסוג רעל. אטיקוס לבוש בבגדי נינג'ה (מעין אזכור לקוגה, מנהיג מכון הרעל מקאנטו) ותפקידו בצוות הוא יצירת המדים עבור שאר החברים. בעבר, אטיקוס סבל מבריונות בעקבות השפה הגבוהה והשייקספירית בה הוא משתמש.
אורטגה: מנהיג צוות ראקבה ומחזיק בפוקימונים מסוג פיה. אטיקוס הגיע ממשפחה עשירה ולו משרת אישי. עבר התעללות בבית הספר בעקבות עושרו הרב. תפקידו בצוות הוא עיצוב הסטארמובילים (פוקימונים ענקיים דמויי מכוניות עליהם חברי הצוות רוכבים, שבנויים על הפוקימון רבאוורום).
ארי: מנהיגת צוות קאף ומחזיקה בפוקימונים מסוג לחימה. ארי היא המאמנת של פוקימוני הצוות והיא זאת שמסייעת לחברי הצוות להתחזק.
דמויות עיקריות > קיטאקמי

קרמיין: תלמידה באקדמיית בלוברי שהגיעה מקיטאקמי. אחותו הגדולה של קירן. קרמיין מתנהגת בתחילה כסנובית, שנלחמת בשחקן באופן תדיר בגלל סיבות שטותיות. לבושה במעין סרבל כחול - צהוב. מסייעת לשחקן לנצח את שלושת הנאמנים ולהחזיר לאוגרפון את המסיכות שלה.
קירן: תלמיד באקדמיית בלוברי שהגיע מקיטאקמי. אחיה הקטן של קרמיין. קירן הוא נער צעיר וחסר ביטחון עצמי שמצתוות לשחקן במהלך ביקורו בקיטאקמי. למרות שכל תושבי המחוז פוחדים מאוגרפון, קירן רוצה לפגוש אותה ומאמין בחפותה. בסוף ההרחבה, לאחר שאוגרפון בחרה להצטרף לצוותו של השחקן, קירן חווה התמוטטות נפשית ונשבע להתחזק כדי לנקום בשחקן. במהלך ההרחבה השנייה, קירן התחזק באופן משמעותי והחל להתנשא על שאר התלמידים.
בריאר: מורה באקדמיית בלוברי והמלווה של קרמיין וקירן במשלחת. בעלת אובססיה לאזור אפס. בריאר היא זאת שכתבה את הספר שדרבן את הפרופסורים להמציא את מכונת הזמן (לאחר שאלו פגשו בשחקן דרך מסע בזמן וקיבלו את הספר ממנו).
פרין: צלמת שהגיעה ממחוז סינו לקיטאקמי ולאחר מכן החלה לעבוד כצלמת באקדמיית בלוברי. נוהגת לצלם פוקימונים ביחד עם הפוקימון שלה, גראולית' בצורת היסואי. במהלך שיטוטיה בקיטאקמי, פרין נעזרת בשחקן במטרה לאתר ולצלם את הפוקימון "אורסלונה ירח הדם". דמותה מזכירה במראהה את דמותו של אדאמן, מנהיג צוות יהלום מהמשחק "פוקימון אגדות: ארכאוס", ובכך נרמז שהיא צאצאית שלו.
הפצה

המשחק הוכרז לראשונה בפרזנטציית נינטנדו דירקט ב־27 בפברואר 2022, והציג את המחוז ואת שלושת ההתחלתיים של המשחק. הפרזנטציה התרחשה ביום שבו משחקי פוקימון הראשונים, פוקימון אדום וכחול, יצאו לאור ביפן.
ביקורת

המשחק זכה לביקורות מעורבות, כאשר מצד אחד המשתמשים משבחים את השינוי מעלילה ליניארית לשלוש עלילות נפרדות, כמו כן את העולם הפתוח שמאפשר לשחקן לעשות כרצונו, גם ריבוי הפוקימונים ומציאתם באזורי המחיה שלהם, מוסיפה להרגשת האותנטיות, המשחק מכר 10 מיליון עותקים (פיזי ודיגיטלי), והפך למשחק הנמכר ביותר בזמן קצר של נינטנדו.
עם זאת ביקורות לרעה נשמעו לאחר שבהפצת המשחק אותרו בו באגים רבים במיוחד בתחום הגרפיקה והמשחקיות, וחברת נינטנדו שחררה עדכון שטיפל ברוב הבאגים, בעקבות הביקורת שחקנים דרשו את כספם בחזרה ואף קיבלו אותו.
ג'ואנה זייגר

| --- | --- |

 לידה:  4 במאי 1970 (בת 54) בלטימור, מרילנד, ארצות הברית
 מידע כללי
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  אוניברסיטת ג'ונס הופקינס  תיכון פטריק הנרי  אוניברסיטת בראון 
 משקל:  52 ק"ג 
 גובה:  1.63 מטר
 אתר רשמי
 ספורט
 ענף ספורט:  אתלטיקה
 תת-ענף:  יידוי פטיש
 
ג'ואנה סו זייגר (באנגלית: Joanna Sue Zeiger;‏ נולדה-4 במאי 1970) היא אתלטית יהודייה-אמריקאית, מקום רביעי בטריאתלון במשחקים האולימפיים (סידני 2000), אלופת עולם (2008) בחצי איש ברזל, אלופת המכביה בשחייה (1989).
ביוגרפיה

זייגר נולדה בבולטימור, מרילנד וגדלה בסן דייגו, קליפורניה, בת למשפחה יהודית ומתגוררת בבולדר, קולורדו. היא למדה באוניברסיטת בראון. בשנת 1991 קבעה במשחים ל-500 יארד חופשי, 1,000 יארד חופשי ו-1,650 יארד חופשי שיאי אוניברסיטה. זייגר קיבלה את הדוקטורט שלה. משנת 2001 היא בעלת דוקטורט לבריאות הציבור מאוניברסיטת ג'ונס הופקינס.
ביוגרפיה > 1989

בתחרויות השחייה של המכביה השלוש-עשרה שנערכו באוניברסיטת תל אביב ביולי 1989 האי זכהת ב-4 מדליות, זהב במשחה שליות, כסף במשחה ל-200 מטר מערוב אישי (2:26.07 דקות דקות) ושתי מדליית ארד במשחה ל-200 מטר חזה (2:46.02 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי (5:07.40 דקות), אחותה לורי זייגר זכתה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג.
ביוגרפיה > 2000 > מקום רביעי באולימפיאדה בטריאתלון

באולימאפדת סידני נערכה לראשונה תחרות הטריאתלון והיא סיימה במקום רביעי בתוצאה של 2:01:25.74 שעות (1500 מטר בשחייה: 19:45.58	דקות, 40 ק"מ רכיה על אופניים: 1:05:38.30 שעות, וריצת 10 ק"מ: 36:01.86 דקות), 17 שניות איטי ממדליית הארד. באותה שנה סיימה במקום חמישי באליפות עולם איש הברזל בתוצאה של 9:48:34 שעות.
ביוגרפיה > 2008 > אלופת עולם בחצי איש ברזל

באליפות העולם בחצי איש ברזל שנערכה בקלירווטר, פלורידה ב-8 בנובמבר היא זכתה במדליית זהב בתוצאה של 4:02:49 שעות (1.9 ק"מ שחייה: 23:06, 90 ק"מ רכיבת אופניים: 2:13:44 שעות וריצת 21.1 ק"מ: 1:21:59 שעות).
ביאטריס בר

| --- | --- |

 לידה:  29 בספטמבר 1971 (בת 53) טולצ'ין, אוקראינה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בר-אילן 
 מוסדות:  המרכז האקדמי לוינסקי-וינגייט 
 פרסים והוקרה:  פרס אנגל (2021) 
 
ביאטריס (ביאטה) בר (נולדה ב-29 בספטמבר 1971) היא מנצחת מקהלות, מלחינה, חוקרת, אשת חינוך, כלת פרס אנגל לשנת 2021, מרצה בכירה בפקולטה לחינוך מוזיקלי במרכז האקדמי לוינסקי-וינגייט.
ביוגרפיה

בר, ילידת טולצ'ין, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית, ברית המועצות, עלתה לישראל ממוסקבה ב-30 בנובמבר 1990. בארבע השנים הראשונות לחייה גדלה עם סבה וסבתה וספגה את האווירה של מוזיקת פריילעכס לצד השתיקות והסיפורים הקשורים לחיי הקהילה היהודית בטולצ'ין והסביבה. בגיל 4 עברה למוסקבה עם אמה לנה, אשר זיהתה בילדה הקטנה כישרון מוזיקלי רב. בזכות אמה, למדה ביאטריס אצל מורים בעלי שם: מורתה הראשונה לפסנתר (מגיל 6) ולנטינה דזוגייבה (מתגוררת כיום בקריית מוצקין) ומגיל 14 נונא חצ'טוריאן, בתו של המלחין ארם חצ'טוריאן. את ניצוח המקהלות למדה אצל פרופ' לאוניד פאבלוב בקונסרבטוריון ע"ש צ'ייקובסקי במוסקבה עד שנת 1990. בישראל למדה במדרשה למוזיקה של מכללת לוינסקי לחינוך אצל מחנכים מוזיקליים: אלכסנדרה כץ, בתיה שטראוס, מיה שביט, ורדה גלעד, משה זורמן ועוזית זדרויביץ'. לימים המדרשה למוזיקה הפכה לפקולטה לחינוך מוזיקלי במרכז האקדמי לוינסקי-וינגייט. עבודת המאסטר (2001) של בר עסקה ברפרטואר המוזיקלי המסורתי של החתונה בקרב יהודי אוקראינה ותפקודו הצורני והמבני מתחילת המאה ה-20 עד שנות ה-70. את הדוקטורט (2016) הקדישה לחקר המוזיקה של המלחין חתן פרס ישראל, בן ציון אורגד. בר לא הכירה את אורגד אך נוצר בינה לבין יצירותיו המוזיקליות והספרותיות חיבור אישי ומרגש, דרך היכרותה עם בת זוגו של המלחין, הסופרת רבקה רז אשר עזרה לה לקשור את זיכרונות הילדות עם המוזיקה של אורגד וסייעה לה בכתיבת המחקר לשם קבלת התואר דוקטור בפילוסופיה. המחקר נכתב בהנחייתה של פרופ' מרינה רצרייב. מחקר זה זכה בפרס אנגל 2021. בשנת 2024 יצא לאור ספרה הראשון "בן ציון אורגד ויצירותיו" בהוצאת כרמל בסדרה החדשה "פרשנות ותרבות". עבודת המאסטר ועבודת הדוקטורט של בר נכתבו במחלקה למוזיקה באוניברסיטת בר-אילן.
עשייה חינוכית מוזיקלית

בשנת 1992 החלה את דרכה בתור מורה למוזיקה בבית הספר היסודי "גולדה מאיר" בבת ים. בהיותה עדיין עולה חדשה בעלת ידע מועט בשפה העברית, פיתחה בר דרך מיוחדת, בלתי מילולית, ללמד שיעורי מוזיקה. בשנת 1993, שימשה בר כמורה מאמנת מטעם המדרשה למוזיקה של מכללת לוינסקי לחינוך וב-1999, הייתה למדריכה פדגוגית מחוזית בפיקוח על הוראת המוזיקה במחוז תל אביב בפיקוחה של שושנה וייך-שחק, במקביל לעבודתה כמורה למוזיקה ומנצחת מקהלה בבי"ס לאומנויות בתל אביב. במסגרת תפקידה כמדריכה פדגוגית ארגנה והובילה השתלמויות מורים, כנסי מקהלות ומפגשים חוויתיים בנושא ניצוח מקהלות. בין השנים 2010–2013 ניהלה בית ספר למוזיקה ע"ש שטיינברג בעיר חולון ובין השנים 2007 עד 2018 הקימה וניצחה על מקהלת הילדים והנוער הייצוגית של חולון. במהלך שנים אלו, הופיעה המקהלה במגוון רחב של הפקות עירוניות, בין-עירוניות ובינלאומיות ושיתפה פעולה עם אמנים כמו אילנית, ורדינה כהן, ירדנה ארזי, רוחמה רז, גלי עטרי, מייק בורשטיין, שרית חדד, אורי דרומר, אנסמבל מיומנה, תיאטרון גשר, אלדד פרייבס ועוד. עוד הופיעה המקהלה בהפקות מקור ואופרות לילדים במסגרת ימי חינוך, ימי זמר ופסטיבל "צלילי ילדות" בעיר חולון, פסטיבל התיאטרון הבינלאומי יפו ופסטיבל Еврооркестра בעיר זוקובסקי, רוסיה בשיתוף פעולה עם המנצח סרגיי סקריפקה.
בין השנים 2015 עד 2022 כיהנה כראש תוכנית התנסות בהוראה בפקולטה לחינוך מוזיקלי במכללת לוינסקי לחינוך (כיום המרכז האקדמי לוינסקי וינגייט). בשנת 2022 הקימה בר את מקהלת הילדים הרב-תרבותית "כולנא יפו" במרכז המוזיקה העירוני יפו ומרכז ערבי יהודי, יחד עם המלחין והפסנתרן אייל באט. המקהלה מופיעה באירועים עירוניים ובין עירוניים ומשמשת כאחת המסגרות להכשרת מורים למוזיקה ומנצחי מקהלות. המקהלה השתתפה בהפקת סבא טוביה עם השחקן טוביה צפיר והתזמורת הקאמרית הישראלית במוזיאון תל אביב ובפתיחת פסטיבל פליציה בלומנטל 2023, ביוזמתן של בר, אביגיל ארנהיים ונעמה נצרתי-גורדון, במטרה לתת ביטוי לפועלה הענף של הפקולטה לחינוך מוזיקלי במרכז האקדמי לוינסקי וינגייט ולקשר בין לימודי הניצוח והשתתפות במקהלת הפקולטה, לבין התנסות בכיתות מקהלה אצל הסטודנטים הלומדים בתוכנית להכשרת מורים למוזיקה בתואר הראשון.
בשנת 2023 הקימה בר את מקהלת הסגל האקדמי והמנהלי במרכז האקדמי לוינסקי וינגייט. המקהלה משתתפת בכנסים וימי סגל של המרכז. ב-2024 השתתפו שתי המקהלות בטקס הענקת תואר "מורה לשם כבוד" לזמר יהורם גאון.
בנוסף לעשייתה החינוכית בהכשרת מורים למוזיקה וניצוח מקהלות, שימשה בר כשופטת בתחרות אסיטאז' להצגות ילדים (2007), כשופטת תקצירים וחברת ועד (2016-2012) ולאחר מכן כסגנית יו"ר (2021-2024) באיגוד הישראלי למוסיקלוגיה ובתחרויות הלחנה במרכז האקדמי לוינסקי וינגייט (2022-2019).
כתיבת מוזיקה

בשנת 2003, לבקשתה של מנהלת בית הספר לאומנויות, יעל העליון, כתבה בר מיני-אופרה לילדים "ויהי ערב", עיבוד שירי בחרוזים של פניה ברגשטיין לאגדת הילדים של הנס כריסטיאן אנדרסן מתוך הסיפור "מה שראה הירח". תהליך כתיבת היצירה התרחש בשיעורי מוזיקה שלימדה בר, תוך התייעצות עם התלמידים אשר ביצעו את האופרטה בציון סוף שנת הלימודים. האופרטה בוימה על ידי סמדר גרין, התנועה בימתית על ידי ברכל'ה שליטא ובין הנגנים המלווים ניגנו הכנר אקרט לורנצן, הפסנתרנית בתיה לורנצן והחלילנית ענולה ימפל כהוריהם של התלמידים המשתתפים באופרטה. בין תלמידיה של ביאטריס בר אשר גדלו במקהלת בית הספר לאומנויות בתל אביב בניצוחה: השחקן אורי גוב, השחקניות תמר עמית יוסף ומאיה לבני, הפסנתרנים גדי להבי ותום אורן ואחרים.
בנוסף לאופרטה, תוך כדי עבודתה כמורה למוזיקה ומנצחת מקהלות בבית ספר יסודי, חיברה בר שירים מקוריים על טקסטים של מיריק שניר, יהודה אטלס ואחרים. בר כתבה עיבודים למקהלות ילדים ונוער ולמקהלות מבוגרים.
בשנת 2007, חברה בר אל הסופרת נירה הראל, עם הצעה לכתוב מיני אופרה על פי סיפורה בחרוזים "דווקא כן ואי אפשר". הסיפור מספר על תפישת מקצועות האמנות בחברה. הרעיון הפך להצגה כאשר בר כתבה יחד עם הראל את המחזה והלחינה את המוזיקה. ההצגה הועלתה במסגרת הפסטיבל הבינלאומי להצגות ילדים בתיאטרון חיפה.
בשנת 2013 חיברה מוזיקה אל טקסטים של חברתה המשוררת מריה פרייגר. היצירה המוזיקלית נכתבה לשלושה כלים (צ'לו, חצוצרה ופסנתר), אשר כל אחד מהם מייצג את גוף האישה, ולמקהלת נשים. היצירה "עונות הגורל", כתובה בשפה הרוסית ומורכבת מ-12 פרקים המסמלים 12 ירחים סביב מחזור חייה של האישה. היצירה בוצעה לראשונה על ידי האנסמבל הווקאלי בקונסרבטוריון ע"ש שטיינברג בשנת 2014.
פרסומים אקדמיים

2022 -  זמן חינוך - גיליון 8, תשפ"ג, חינוך להקשבה בשיעורי מוזיקה כמיומנות גנרית בהוראה (ל' עזריהו, ס' חן ו-ב' בר)
2023 - דו"ח מחקר מכון מופ"ת, יצירתיות מכורח המציאות: השפעתה של תרבות ההדרכה בחינוך המוזיקלי (ט' וויס ו-ב' בר)
2024 - הכשרת מורים בתקופת משבר הקורונה: אתגרים, הזדמנויות ושינוי; כרך א: סוגיות בהכשרה להוראה - הוראה בפיג'מה: הכשרה מרחוק בחינוך המוזיקלי (ט' וויס ו-ב' בר).
2024 - בן ציון אורגד ויצירותיו - שליחות, ציונות והמקום האישי (ב' בר)
2024 - מהפכה בהכשרת מורים - ניווט בנוף הפדגוגי הדיגיטלי. (ב' בר, ט' וויס ו-ר' אפרתי-חוקוק)
2024 - עריכת גיליון מיוחד של חינוך מוזיקלי בגיל הרך (י' גילת, ט' וויס ו-ב' בר)
פרסים והוקרה

(2008) פרס על כתיבת מחזה בפסטיבל חיפה להצגות ילדים ("דווקא כן ואי אפשר" ע"פ נירה הראל)
(2008) צל"ש על כתיבת מוזיקה מקורית בפסטיבל חיפה להצגות ילדים ("דווקא כן ואי אפשר" ע"פ נירה הראל)
(2016) פרס שני בתחרות בינלאומית על כתיבת יצירה ווקאלית רב פרקית מטעם בית הקומפוזיטור של מוסקבה - בעילום שם.("עונות הגורל").
(2021) פרס אנגל לחקר מוזיקה ישראלית
המרכז הפרנציסקני ללימודי הנצרות במזרח

| --- | --- |


בניין מוסקי בו שוכן המרכז  תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 מדינה:  מצרים 
 תקופת הפעילות:  16 בספטמבר 1954 – הווה (70 שנה) 
 אתר רשמי
 קואורדינטות:  30°03′03″N 31°15′21″E﻿ / ﻿30.050733333333°N 31.2557°E﻿ / 30.050733333333; 31.2557
 he
 
המרכז הפרנציסקני ללימודי הנצרות במזרח (לטינית Studia Orientalia Christiana; איטלקית Centro Francescano di Studi Orientali Cristiani) הוא מוסד מחקר פרנציסקני אשר נוסד על ידי משמורת ארץ הקודש ב-16 בספטמבר 1954 בקהיר. המרכז שוכן בבנין ששימש כשגרירות הרפובליקה של ונציה בעיר, וב-1632 הפך למנזר מוסקי הפרנציסקני ולכנסיית הרובע הקתולית בעיר, המוקדשת לעליית מרים המקום התרוקן מתושביו לאחר מהפכת הקצינים החופשיים במצרים ב-1952.
מטרותיו של המרכז הן לעסוק במחקר היסטורי של ארץ הקודש ושל העדות הנוצריות במזרח התיכון, בעיקר הנצרות הקופטית, הארמנית והערבים הנוצרים. המרכז מפרסם פרסומים שונים אודות נושאי מחקרו ומקיים מגע תרבותי עם העולם הנוצרי והלא-נוצרי.
ספריית המוסד החלה את דרכה בספרים שנאספו ממנזרי משמורת ארץ הקודש, וכיום היא מונה למעלה מ-50,000 ספרים וכ-1,000 כתבי עת וכתבי יד ערבים-נוצרים ומערביים. הספרייה נחלקת לשני אגפים - אגף כללי בתחומי תאולוגיה, היסטוריה, גאוגרפיה ואמנות; ואגף שבו מרוכז חומר בנושא המורשת התרבותית של הקהילות הנוצריות במזרח. המרכז מוציא לאור מאז 1956 את כתב העת "Studia Orientalia Christiana Collectanea" ובו טקסטים באיטלקית, צרפתית, ערבית וקופטית.
GSM

לוגו איגוד ה-GSM
המרכיבים במערכת GSM והקשרים ביניהם
GSM או Global System for Mobile Communications הוא תקן לרשתות תקשורת סלולרית. רשתות אלו הן הנפוצות ביותר בעולם. ב־2010 היו בעולם כחמישה מיליארד מנויי GSM.
GSM עושה שימוש בטכנולוגית גישה מרובה מבוססת זמן, Time Division Multiple Access (אין הכוונה לתקן ה-IS-136 המכונה לעיתים TDMA). הקול מועבר באופן דיגיטלי ולכן רשתות GSM מקוטלגות כ-"דור שני". הרשת הבסיסית שמותאמת לשיחות קוליות בלבד הורחבה באמצעות שתי טכנולוגיות משלימות להעברת נתונים: GPRS ו-EDGE. טכנולוגיות אלו מכונות "דור 2.5" ו-"דור 2.75" בהתאמה.
התפתחות ותפוצה

בשנות ה-80 של המאה ה-20 התפתחו המערכות הסלולריות באירופה במהירות, אולם התקנים השונים גרמו לכך שבכל מדינה הייתה מערכת נפרדת, ולא הייתה אפשרות לעבור ממדינה למדינה. באירופה המאוחדת היה זה חיסרון גדול.
עוד בשנת 1982 הקים ארגון הדואר והטלגרף האירופי ועדה לבחינת טכנולוגיות למערכות סלולריות. הוועדה שנקראה GSM - ראשי תיבות בצרפתית של Groupe Spécial Mobile, תכננה מערכת סלולרית פאן-אירופית על פי הקריטריונים הבאים:
איכות דיבור טובה
עלות נמוכה של טלפונים
נדידה בינלאומית, דהיינו יכולת מעבר ממדינה אחת לשנייה ושימוש בטלפון הסלולרי בשטחים שאינם מכוסים על ידי המפעיל הסלולרי הביתי של המנוי
תמיכה בטלפונים סלולריים הניתנים לנשיאה ביד (אז היה הדבר פריצת דרך טכנולוגית משמעותית)
תמיכה בשירותים עתידיים כגון קישור למודם
הפרדה בין זהות המנוי לזהות המכשיר, דהיינו, יצירת אמצעי זיהוי שיאפשר למנויים להחליף מכשירים תוך שמירת זהותם
אבטחה ברמה בסיסית - אימות זיהוי המנוי והסתרת המידע מהאזנה על ידי מאזינים לא מורשים
התוצאה הייתה מערכת ה־GSM - שפירוש ראשי התיבות שלה הוחלף ל־Global System for Mobile Communications.
ב־1987 נחתם הסכם בין מפעילים אירופיים להפעלת מערכת ה־GSM, והמערכת יצאה לדרך בשנת 1991.
המערכת זכתה מיד עם השקתה להצלחה אדירה - לא רק באירופה, אלא גם באסיה, אפריקה, אוסטרליה, ואחרי כמה שנים גם ביבשת אמריקה, שם קיימת גרסת GSM בשם "PCS 1900".
בשנת 2004 היו קיימות למעלה מ־700 רשתות GSM בעולם, עם קרוב למיליארד מנויים, זו הייתה הטכנולוגיה הסלולרית המצליחה ביותר בעולם, וחברות נוקיה ואריקסון היו יצרניות ה־GSM המובילות בעולם.
התפתחות ותפוצה > בישראל

בישראל הוקמה מערכת סלולרית בשיטת GSM על ידי חברת פרטנר תקשורת בשנת 1999 שהפעילה רשת בשם המסחרי אורנג'.
בשנת 2001 הצטרפה חברת סלקום למפעילי ה־GSM. במדינת ישראל, עם הקמת רשת GSM במקביל לרשת ה־TDMA שהפעילה קודם לכן.
בשנת 2009 השיקה חברת פלאפון את שירות ה-GSM ביחד עם השקת הדור השלישי, לאחר שנים רבות בהן השתמשה בשיטה המתחרה (CDMA).
טכנולוגיה

GSM התחיל כדור שני (2G) לטכנולוגיית טלפונייה ניידת בתחומי אירופה בלבד והפך במהרה לרשת התקשורת המצליחה ביותר בעולם עם מעל שלושה וחצי מיליארד מנויים נכון ל-2014. המטרה הראשונה הייתה פיתוח מערכת הכוללת טכנולוגיות מתקדמות כדי לספק צורכי תקשורת לאוכלוסייה גדולה יותר מאשר יכלה המערכת הסלולרית האנלוגית מהדור הראשון. לצורך כך נבחרה שיטת ריבוב TDMA בשילוב עם FDMA המאפשרת חיבור משתמשים מרובים בערוץ אחד במקביל וכן נוספו שיטות קידוד מתקדמות לאיתור ותיקון שגיאות שידור. במערכת הסלולרית האנלוגית היה קל מאוד לצותת לשיחה באמצעים פשוטים, לכן לראשונה נוספה טכנולוגיית  הצפנה לאימות המשתמש ולהבטחת פרטיות השיחה. הכוונה המקורית הייתה לספק פרטיות ברמה כזו שאינה נופלת לכל הפחות מטלפון נייח.
GSM מגדיר לא רק את ממשק השיחה אלא את התשתית כולה, זאת כדי לאפשר תאימות בין יצרנים שונים וכן לאפשר ממסר בין תחנות ונדידה - קבלת שירות עבור המכשיר או כרטיס ה-SIM בין מדינות שונות. ארכיטקטורת GSM כוללת מספר אלמנטים שביניהם קיימת אינטראקציה באופן שקוף למשתמש. אפשר לחלקם לארבעה תחומים עיקריים:
טכנולוגיה > תחנה ניידת - Mobile station

תחנה ניידת (MS) או ציוד נייד (ME) מתייחסים למכשיר או הטלפון הנמצא בקצה הרשת ומופעל על ידי משתמש הקצה. במכשיר קיים מספר זיהוי ייחודי בינלאומי שנקרא IMEI קיצור של International Mobile Equipment Identity שתפקידו לזהות את המכשיר עצמו ברשת, מאפשר לחסום אותו ובכך לסכל ניסיון גנבה שלו. בנוסף קיים ב-SIM מספר סודי ייחודי חסין מגע המשמש כמזהה פנימי של המשתמש ברשת והוא נקרא IMSI קיצור של International Subscriber Identity. כרטיס הסים עוזר לזיהוי המשתמש ברשת ולשייכו לזהות המנוי הרשום במערכת על מנת למנוע התחזות או גנבת שיחה וכדי לאפשר חיובים. הרעיון הוא שיהיה אפשר לנייד את זהות המשתמש ממכשיר למכשיר בקלות.
טכנולוגיה > תחנת בסיס - Base Station Subsystem

תחנת הבסיס היא העמדה האחראית לתקשורת בין המכשירים הניידים. היא כוללת שני אלמנטים:
BTS עמדת בסיס שידור-קליטה. המכילה מקלט-משדר רדיו ואנטנה, לשידור וקליטה של תקשורת עם המכשיר הנייד. הממשק והפרוטוקול בין המכשיר לעמדת הבסיס נקראים Um.
BSC עמדת בסיס בקרה. השלב הבא במערכת הוא בסיס הבקרה שמאגד כמה תחנות בסיס יחד והוא ממוקם באחת מהתחנות, כשתפקידו לנהל משאבים ולהעביר שיחות. התקשורת בין תחנות הבסיס מתבצע באמצעות ממשק Abis.