stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דורסט
יישובים, קהילות ותחבורה

דורסט הוא מחוז כפרי ברובו עם כפרים קטנים רבים, מספר עיירות, וללא ערים או כבישים מהירים. אגד הערים היחיד הגדול ביותר הוא אגד הערים של דרום מזרח דורסט, הכולל את אתרי הנופש של בורנמות', הנמל ההיסטורי של פול, העיירה קרייסטצ'רץ' וכפרים קטנים נוספים. בורנמות' הוקמה בתקופה הוויקטוריאנית בעקבות העלייה בפופולריות של רחצה בים. אחת הדוגמאות להתעשרות האזור היא אזור סנדבנקס שליד פול. אזור זה היה קרקע חסרת ערך ולא רצויה בקרב החקלאים במאה ה-19, אך כיום הוא נחשב לאחד האזורים היקרים ביותר בעולם. בורנמות' וקרייסטצ'רץ' היו בעבר חלק מהמפשייר, אך הן סופחו לדורסט לאחר הרה-ארגון של מחוזות אנגליה ב-1974.
שני היישובים הגדולים האחרים במחוז הם דורצ'סטר (עיירת המחוז) וויימות', שהייתה אחת מעיירות התיירים הראשונות וזכתה לביקורים רבים של המלך ג'ורג' השלישי. העיירות והחוות של אזור בלקמור וייל מקבלות שירותים מעיירות השוק ההיסטוריות בלנדפורד פורום, שרבורן, ג'ילינגהאם, שאפטסברי וסטרמינסטר ניוטון. בקצה המערבי של דורצ'סטר מוקמת עיירה מתוכננת בשם פאונדברי, שבנייתה הוזמנה ותוכננה על ידי הנסיך צ'ארלס וצפויה להסתיים עד 2025. הפרבר אמור לשלב מבני מסחר ומגורים, ולהיות ניגוד לעיירות מגורים ולהתפתחות תלוית תחבורה.
שני קווי רכבת עיקריים מחברים את דורסט ללונדון. החלק המערבי של קו אינגלנד מיין עובר דרך צפון המחוז בקרבת ג'ילינגהאם ושרבורן, עם תחנה ליד הגבול עם סאמרסט. קו זה מספק שירותי רכבת לכל תושבי המחוז המתגוררים בחלקו המערבי. קו סאות' וסט מיין עובר בדרום המחוז דרך בורנמות', פול, דורצ'סטר ומסתיים בוויימות'. בנוסף, קו הארט אוף וסקס עובר דרך ויימות' ובריסטול. דורסט הוא אחד מארבעת המחוזות הלא-מטרופוליטניים באנגליה שבהם אין כביש מהיר, אך במחוז עוברים שלושה כבישים גדולים (A303‏, A31‏ ו-A35). נמל התעופה האזרחי היחיד במחוז הוא נמל התעופה בורנמות', ובוויימות' ופול יש נמלי ים. אין כבישים ראשיים המובילים לכיוון צפון מדורסט.
למרות החסרונות הללו חלה התפתחות נרחבת בשירותי האוטובוסים ב-15 השנים האחרונות, תוך ניצול היתרון של מענקי ממשלת בריטניה והממשל המקומי. על מנת לפצות על היעדר קו רכבת מערבית לדורצ'סטר מופעל קו אוטובוס סדיר לאורך כביש A35, בין ויימות' לאקסמינסטר. הנהלת חוף היורה מפעילה קו בין פול לאקסטר, ומנצלת בכך את מספר התיירים הפוקדים את המקום. נתיבים אחרים מגיעים עד לעיירות בסאמרסט, וילטשייר והמפשייר. בשנים האחרונות חל גידול גם במספר הקווים המגיעים לעיירות והכפרים של המחוז.
פוליטיקה ודמוגרפיה

מועצת המחוז יושבת בבית המועצה שבדורצ'סטר. הבחירות האחרונות למליאת המועצה נערכו ביוני 2009, ובהן נקבע כי הרכבה יהיה 28 חברים שמרנים, 16 ליברלים דמוקרטים וחבר אחד עצמאי.
דרום דורסט מיוצג בפרלמנט הבריטי על ידי ג'ים נייט, ובמחוז הבחירה שלו הושג הניצחון הקטן ביותר של מפלגת הלייבור בבחירות הכלליות של 2005‏. במחוזות הבחירה האחרים של דורסט זכו השמרנים (מערב דורסט, כרייסטצ'רץ' וצפון דורסט) והליברלים דמוקרטים (מרכז דורסט וצפון פול). האזור הבנוי של פול ובורנמות' מחולק לשלושה מחוזות בחירה, מזרח בורנמות', מערב בורנמות' ופול, שכולם מיוצגים על ידי חברי פרלמנט שמרנים. דורסט, ביחד עם שאר דרום-מערב אנגליה וגיברלטר, נכלל במחוז הבחירה דרום-מערב אנגליה של הפרלמנט האירופי.
אוכלוסיית דורסט מונה 406,800 תושבים, בנוסף ל-163,200 בבורנמות' ו-138,000 בפול נכון לאמצע שנת 2007‏. הסטטיסטיקות שלהלן לא כוללות את פול ובורנמות', שאינן מהוות יותר חלק מהמחוז המנהלי. 98.7% מאוכלוסיית דורסט היא ממוצא לבן. 77.9% מהתושבים הם נוצרים, ו-13.7% חסרי דת. 27.4% מתושבי דורסט הם בני 65 ומעלה, ובכך המחוז הוא בעל החלק היחסי הגבוה ביותר של קבוצת גיל זו ברחבי הממלכה המאוחדת.
קצב הריבוי הטבעי של דורסט, העומד על 8.7 לידות לכל 1,000 תושבים, הוא הנמוך ביותר ב-34 המחוזות הלא-מטרופוליטניים של אנגליה, כשהממוצע באנגליה ובוויילס הוא 12.1 לידות לכל 1,000 תושבים. שיעור התמותה של המחוז, העומד על 12 מיתות לכל 1,000 תושבים, הוא השלישי בגודלו באנגליה לאחר מזרח סאסקס ודבון. ב-1996 היו 1,056 מיתות יותר מלידות, כך שקצב גידול האוכלוסייה היה מינוס 2.7 אנשים לכל 1,000 תושבים, אך ב-1997 היגרו לדורסט ולאגד הערים פול-בורנמות' 7,200 תושבים, כך שקצב גידול האוכלוסייה נטו היה השני בגודלו במדינה לאחר קיימברידג'שייר, ועמד על 17.3%‏.
| אוכלוסיית דורסט לאורך השנים> שנה | אוכלוסיית דורסט לאורך השנים> אוכלוסייה | אוכלוסיית דורסט לאורך השנים>  | אוכלוסיית דורסט לאורך השנים> שנה | אוכלוסיית דורסט לאורך השנים> אוכלוסייה | אוכלוסיית דורסט לאורך השנים>  | אוכלוסיית דורסט לאורך השנים> שנה | אוכלוסיית דורסט לאורך השנים> אוכלוסייה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1801 | 101,857 |  | 1871 | 178,813 |  | 1941 | 214,700 |
| 1811 | 112,930 |  | 1881 | 183,371 |  | 1951 | 233,206 |
| 1821 | 129,210 |  | 1891 | 188,700 |  | 1961 | 259,751 |
| 1831 | 143,443 |  | 1901 | 188,263 |  | 1971 | 292,811 |
| 1841 | 161,617 |  | 1911 | 190,940 |  | 1981 | 321,676 |
| 1851 | 169,699 |  | 1921 | 193,543 |  | 1991 | 366,681 |
| 1861 | 174,255 |  | 1931 | 198,105 |  | 2001 | 390,986 |
הסטטיסטיקות של השנים שלפני 1974 נאספו מאזורי ממשל מקומי המרכיבים את דורסט   מקור: מערכת המידע הגאוגרפי Great Britain Historical
כלכלה

הערך המוסף הגולמי של המחוז המנהלי היה 4.673 מיליארד לירות שטרלינג בשנת 2003, בנוסף ל-4.705 מיליארד עבור פול ובורנמות'. 4% מהערך המוסף הגולמי יוצרו על ידי תעשייה ראשונית, 26% על ידי תעשייה שניונית ו-70% על ידי תעשייה שלישונית. הערך המוסף הגולמי עבור 16 האזורים של דרום-מערב אנגליה היה 6.257 מיליארד לירות שטרלינג. הערך המוסף הגולמי לאדם היה 11,475 לירות שטרלינג במחוז המנהלי, 15,532 עבור פול ובורנמות', 15,235 עבור דרום-מערב אנגליה ו-16,000 עבור הממלכה המאוחדת כולה.
כלכלת המחוז הייתה מבוססת בעבר על חקלאות. מזה עשורים רבים החקלאות איננה המעסיק הגדול ביותר במחוז, כיוון שהמיכון הפחית במידה רבה את מספר הפועלים הדרושים. החקלאות הפכה לפחות רווחית, וגודל המגזר הצטמצם בהתאם. בין 1995 ל-2003 ירד הערך המוסף הגולמי של התעשייה הראשונית (בעיקר חקלאות עם קצת דיג ומחצבות) מ-229 ל-188 מיליון, השווים לירידה מ-7.1% ל-4% בערך המוסף הגולמי של המחוז. בשנת 2002 שימשו 1,903 קילומטרים רבועים משטח המחוז למטרות חקלאיות. בקר הוא בעל החיים הנפוץ ביותר בכלכלת המחוז, אך אוכלוסייתו הצטמקה בין 1995 (240,413) ל-2003 (178,328). עדרי המחלבות ירדו מ-102,589 ל-73,476 פרטים באותה תקופה. גם גודל חוות הכבשים והחזירים ירד באותה תקופה.
התיירות התפתחה כגורם תעשייתי חשוב מאז ראשית המאה ה-19. 3.4 מיליון תיירים בריטים ו-360,000 תיירים זרים ביקרו במחוז ב-2006, והוציאו בסך הכל 659 מיליון לירות שטרלינג. מספרי התיירים המקומיים והזרים התנודדו בשנים האחרון בגלל מגוון גורמים כגון ביטחון ומיתון, מגמה שמשתקפת ברחבי הממלכה המאוחדת כולה.
התעשייה היצרנית בדורסט מהווה 14.6% מכלל כוח העבודה, בהשוואה ל-18.8% במדינה כולה, והוא מדורג במקום ה-30 מתוך 34 במחוזות הלא-מטרופוליטניים של אנגליה. התוצר המקומי הגולמי שווה ל-84% מהממוצע הלאומי.
המחוז אירח את אירועי השיט של אולימפיאדת לונדון 2012 באקדמיית השייט הלאומית ויימות' ופורטלנד שבאי פורטלנד. המבנה הושלם כבר ב-19 במאי 2009, ומשמש נבחרות שיט בינלאומיות כהכנה למשחקים האולימפיים.
לקריאה נוספת

Cullingford, Cecil N., 1980. A History Of Dorset. Chichester: Phillimore & Co Ltd
Blamires, H., 1983. A Guide to twentieth century literature in English. Taylor & Francis. ISBN 9780416364507
Davies, G.M., 1956. A Geological Guide to the Dorset Coast, 2nd ed. London: A & C Black
Dwyer, Jack, 2009. Dorset Pioneers. The History Press ISBN 978-0-7524-5346-0
הערות שוליים

↑  Jurassic coast is world wonder, באתר ה-BBC,‏ 13 בדצמבר 2001
↑  דורסט באתר Natural England
1 2  אורך קו החוף ונקודות ציון על החוף באתר מועצת מחוז דורסט
↑  הכרזות שימור טבע באתר מועצת מחוז דורסט
↑  טמפרטורת חורף ממוצעת באתר השירות המטאורולוגי הבריטי
↑  טמפרטורת קיץ ממוצעת מרבית באתר השירות המטאורולוגי הבריטי
↑  טמפרטורה שנתית ממוצעת באתר השירות המטאורולוגי הבריטי
↑  ממוצע שנתי של שעות אור באתר השירות המטאורולוגי הבריטי
↑  כמות הגשמים השנתית הממוצעת באתר השירות המטאורולוגי הבריטי
↑  קאלינגפורד, עמוד 18
↑  קאלינגפורד, עמוד 13
↑  קאלינגפורד, עמוד 26
↑  קאלינגפורד, עמודים 41 - 43
↑  בלאמירס, עמודים 112 - 114
↑  מרגרט דראבל, The English degenerate, באתר הגרדיאן, 12 באוגוסט 2006
↑  פאונדברי באתר דוכסות קורנוול
↑  תוצאות הבחירות באתר מועצת המחוז
↑  לואיס באסטון, A print-out-and-keep guide to election night, באתר הגרדיאן, 4 במאי 2005
↑  דוחות בחירות עבור מרכז דורסט וצפון פול, מערב דורסט, כרייסטצ'רץ' וצפון דורסט
↑  דוחות בחירות עבור מזרח בורנמות', מערב בורנמות' ופול
↑  אוכלוסיית דורסט באתר מועצת המחוז
↑  דת באתר מועצת המחוז
1 2 3  עובדות כלליות על דורסט באתר מועצת המחוז
↑  מפקד האוכלוסין של 2001 באתר הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של הממלכה המאוחדת
↑  ערכים מוספים מקומיים (עמודים 240 - 253) באתר הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של הממלכה המאוחדת
↑  גודל ונפח התיירות באתר מועצת המחוז
↑  סוזנה וודס, UK tourism lowest for 7 years, באתר המוסד לניהול מסחרי, 17 ביולי 2009
↑  Sailing rivals use Olympic venue, באתר ה-BBC‏, 10 באוגוסט 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552598605171  GND: 4012808-8  LCCN: n81020291  MusicBrainz: 2d71b77c-cec0-47dd-9516-fd01db91ca13  NARA: 10045680  NKC: ge753056  VIAF: 182620392   WorldCat (עם VIAF): 182620392 
הקשת הטבעית דרדל דור
גבעת וודברי
טירת מיידן, אחת מהגבעות המבוצרות הקלטיות
מנזר שרבורן, אחד ממוקדי הכוח העיקריים של דורסט בימי הביניים
טירת קורפה, מעוז מלוכני שנהרס חלקית במלחמת האזרחים האנגלית
מכללת ויימות'
כביש A303
נורת' פורט בוויימות'
האסם הגדול של אבוטסברי
שביר

ערך זה עוסק באלבום של אריק איינשטיין. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
"שביר" הוא אלבום האולפן ה-20 של הזמר אריק איינשטיין, בשיתוף המוזיקאי יצחק קלפטר, שיצא בספטמבר 1983.
הפקה

אלבום זה מהווה את שיתוף הפעולה המלא השני והאחרון של איינשטיין וקלפטר, לאחר האלבום "יושב על הגדר" שיצא שנה קודם לכן. קלפטר המשיך לנגן מאוחר יותר במספר אלבומים נוספים של איינשטיין, וכן הלחין עבורם מספר שירים.
כל שירי האלבום הולחנו ועובדו על ידי קלפטר. איינשטיין כתב את כל שירי האלבום, וזהו למעשה האלבום היחיד של איינשטיין שבו הוא כתב את כל מילות השירים. בין השירים הבולטים באלבום: "שביר" ו"אולי צריך לתת לזה עוד זמן". השיר "תל אביב, גדות הירקון, 1983" הוא שיר מחאה אקולוגי שמתכתב עם השיר הנוסטלגי "תל אביב, גדות הירקון, 1950" מהתקליט "חמוש במשקפיים".
כשנה לפני יציאת התקליט עבר איינשטיין תאונת דרכים קשה. ידידתו נהרגה בתאונה, אשתו נפצעה קשה, הוא נפצע גם כן, וכבדות הראייה שלו הלכה והחמירה. העבודה על התקליט הייתה חלק מהתהליך השיקומי, ורבות ממילות השירים מושפעות מהמצב הפיזי והנפשי בו היה איינשטיין שרוי באותה עת.
מתוך האלבום יצאו כסינגלים "תל אביב גדות הירקון 83", "יד אחת עושה את זה" ושיר הנושא.
רשימת רצועות

מילות השירים נכתבו על ידי אריק איינשטיין, המוזיקה לשירים הולחנה על ידי יצחק קלפטר.
| שביר> מס' | שביר> שם | שביר> משך | שביר>  | שביר>  | שביר>  | שביר>  | שביר>  | שביר>  | שביר>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | שביר  | 03:25 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | אולי צריך לתת לזה עוד זמן  | 04:05 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | יד אחת עושה את זה  | 03:20 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | פנים טובות בתוך החשכה  | 03:25 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | אחותי הלבנה  | 02:45 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | תל אביב, גדות הירקון, 1983  | 03:45 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | היום אני כזה  | 03:00 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | לפני ע"ד שנים  | 02:45 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | כי שיכור אני  | 03:30 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | למנוחה, לנחלה  | 03:20 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 33:20 |  |  |  |  |  |  |  |
קרדיטים

אריק איינשטיין: שירה
יצחק קלפטר: גיטרות, לחנים, עיבודים, הפקה מוזיקלית וקולות רקע
איתן גדרון: גיטרה בס
מיקי שביב: גיטרה בס
אלון הלל: תופים, כלי הקשה
משה לוי: פסנתר, פרופט 5
ירוסלב יעקובוביץ': סקסופון
יושי שדה: קולות רקע
דפנה ארמוני: קולות רקע
יואל לרנר: קולות רקע
מיכאל תפוח: מפיק
מנחם סקס: צילום עטיפה
מנחם רגב: עיצוב עטיפה
יעקב מורנו: טכנאי הקלטה
איתמר גפני: טכנאי הקלטה
צ'רוקי

ערך זה עוסק במיעוט אתני שחי באמריקה הצפונית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
 דגל האומה הצ'רוקית  דגל איחוד קיטוּוָה  דגל האיחוד המזרחי הצ'רוקי
 אוכלוסייה
 316,049 בשבט צ'רוקי  819,105 עם גנים צ'רוקים
 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
 אומת הצ'רוקי 270,000+  אוקלהומה אוקלהומה איחוד קיטוֹוָה של האינדיאנים הצ'רוקים 10,000   קרוליינה הצפונית קרוליינה הצפונית האיחוד המזרחי של האינדיאנים הצ'רוקים 10,000+ 
 שפות
 אנגלית; צ'רוקית
 דת
 נצרות, אה-ני-קו-טה-ני (מסורתי)
 קבוצות אתניות קשורות
 אינדיאנים, חמשת השבטים המתורבתים, טוסקארורה, אירוקוי
האַנִיוּנְוִייַה, הידועים יותר בכינויים האמריקני צ'רוקי (בצ'רוקי: ᎠᏂᏴᏫᏯ, באנגלית: Cherokee) הם שבט אמריקני יליד שחי באמריקה הצפונית. בתחילת ההתיישבות הבריטית באזור במאה ה-17 ישבו בני השבט בחלקה המזרחי והדרום-מזרחי של ארצות הברית לעתיד. רובם הועבר בכוח מערבה לכיוון הרי אוזרק. הם היו אחד השבטים שתוארו כחמשת השבטים המתורבתים. לפי מפקד אוכלוסין שנערך בשנת 2000, זוהי הקבוצה השנייה בגודלה (אחרי הנאוואחו) בקרב השבטים האינדיאנים בארצות הברית.
איחודים ושם

מספר אומות ואיחודים צ'רוקים מוכרים בידי הממשל הפדרלי של ארצות הברית ונציגים של שבט הצ'רוקי מצויים במחוז צ'רוקי שבאוקלהומה ("אומת הצ'רוקי" ו"איחוד קיטוֹוָה של האינדיאנים הצ'רוקים") ובעיירה צ'רוקי שבמחוז סווין בקרוליינה הצפונית ("האיחוד המזרחי של האינדיאנים הצ'רוקים").
סרט תיעודי משנת 1984 בשם "Spirit of the Fire" חקר את מקורם הרוחני של ילידי הצ'רוקי, ושימורם של טקסים מסורתיים לאחר הגעתם לאוקלהומה. רדבירד סמית' (סמית' אדום הזקן) היה חבר רב השפעה בכת המסורתית, והחל מראשית המאה ה-20 הקבוצה הפיחה רוח חיים חדשה ברוחניות המסורתית בקרב אנשי הצ'רוקי. שם השפה מבוטא כסַה-לַה-גִי ("Tsalagi"), שלפי השפה הפורטוגזית מתבטא כ"צֵ'לַק" (Chelaque), לפי השפה הצרפתית מתבטא כ"שֵה-רַה-קִי" (Cheraqui), ולפי השפה אנגלית מתבטא כ"צֵ'רוֹקִי" (Cherokee).
המילה "צ'רוקי" היא מילה שמקורה בשפת ילידי שבט הצ'קטאו (ר' פידג'ין). היא נגזרת ממילת הצ'קטאו "צַ'ה-לַה-קִי" שמשמעותה "אלה שחיים בהרים", או "צִ'י-לוֹק-אִיק-בִּי" שמשמעותה "אלה שחיים במערות". המילה המקורית שבה משתמשים הצ'רוקים לתאר את עצמם עד היום היא "אַה-נִי-קוֹ-טַה-נִי" (בתרגום חופשי: "עם העקרונות" או "אלה כל בני האדם").
שפה ושיטת כתיבה

השפה הצ'רוקית היא ממשפחת השפות האירוקויות. השפה היא פוליסינתטית (בעלת מורפמות רבות), והיא נכתבת בהברות שהמציא בתחילת המאה ה-19 סֵקוּיה, חרש כסף משבט הצ'רוקי.
השפה הצ'רוקית לא כוללת צלילי "ר". המילה "צ'רוקי" מבוטאת כ"גַ'ה-לַה-גִי" בידי ילידי המקום, כיוון שזה נשמע קרוב יותר לשפה האנגלית. בעת מפגש ראשוני עם אירופים ממוצא צרפתי וספרדי בג'ורג'יה ובאלבמה בתחילת המאה ה-18, קבוצה צ'רוקית דרומית אכן דיברה את הדיאלקט המקומי עם עיצורי "ר", אך העיצורים עצמם נכחדו מהשפה לאחר טיהור אתני שנעשה במאה ה-19[דרוש מקור].
משום אופייה הפוליסינתטי של השפה, מילות תיאור חדשות נכתבות כדי לשקף ולתאר מצבים מסוימים. כך למשל הביטוי "דִי-טִי-יוֹ-הִי-הִי" (שמתאר משפטן) מתפרש כ"הוא מתווכח חזור ושוב בכוונה ומתוך כוונה". אולם, מילים רבות נלקחו מהשפה האנגלית, ומשבטים אחרים שהתיישבו באוקלהומה בראשית המאה ה-20. דוגמה נוספת היא "דִי-דַה-נִי-יִי-סְ-גִי" (שמתארת שוטר) שמתפרשת כ"הוא תופס אותם לבסוף ובאופן סופי".
במשך שנים נכתב תעתיק של שפת הצ'רוקים לאינטרנט בצורה שגויה בעזרת גופנים לא מתואמים. אולם, לאור הוספת השפה הצ'רוקית ליוניקוד, היא זכתה לתחייה מחודשת בשימוש היומיומי באינטרנט. החל מינואר 2007, אומת הצ'רוקי באוקלהומה עדיין משתמשת בגופן שאינו בתקן היוניקוד למסמכים מקוונים שונים.
שפה ושיטת כתיבה > הסתעפות השפה

דוברי השפה משתמשים בשני דיאלקטים: דיאלקט הגִידוּוָה (האיחוד המזרחי) ודיאלקט אוֹטַלי (בשימוש באוקלהומה). הדיאלקט האוטלי הסתעף רבות מאז המצאתו של סוקואויה, והרבה מילים לקויות נוספו. בזמנים המודרניים, קיימים 85 הברות המשמשות דוברי הצ'רוקי. דוברי צ'רוקי של ימינו המדברים אוטלית משתמשים ב-122 הברות באוקלהומה.
התקופה הפרהיסטורית

הערה: התקופה הפרהיסטורית מתייחסת לזמן שקודם למאה ה-16, שבמהלכו מספר משלחות ספרדיות ערכו מסעות לדרום-מזרח אמריקה. כיוון שאין מידע כתוב, הנתונים נלמדו לאחר מסורת שבעל-פה, ניתוח בלשני ודרך ממצאים ארכאולוגים.
כאמור שבט הצ'רוקי דיבר בשפת האירוקוי. הואיל ואזור הימות הגדולות היה הבסיס לשפות האירוקויות, משוער כי הצ'רוקי נדדו מדרום לימות הגדולות. ניתוח בלשני מראה שינויים גדולים בין שפת הצ'רוקי לשפות האירוקוי הצפוניות יותר, שמציעות הפרדה בין השתיים בעבר הקדום. בלשנות היסטורית מציעה כי ההפרדה נעשתה במהלך האלף ה-2 לפנה"ס (1,500 - 1,800 לפנה"ס) .
ההתיישבות הקדומה "קיטווה" לאורך נהר הטַקַסֶגִי (מה שידוע כיום העיר ברייסון שבמחוז סווין שבקרוליינה הצפונית), נחשבת לעיתים כעיר הצ'רוקים המקורית. במהלך תקופה היסטורית זו נודע על מספר עיירות התיישבות צ'רוקית במרום (הרי מזרח טנסי וצפון-מערב ג'ורג'יה כיום), לאורך (נהר טנסי) ובמורד ההרים (נהר הסוואנה).
חלק מהרישומים על מקור התיישבותם של הצ'רוקים בא ממשלחת ב-1673 שנשלחה לחקור את האזור מווירג'יניה על ידי סוחר הפרוות אברהם ווד. ווד קיווה ליצור קשרי מסחר ישירים עם הצ'רוקים החיים במרום ההרים ובכך לעקוף את המסחר עם האינדיאנים משבט אוקניצ'י ששימשו כמתווכים בשביל הסחר. בסוף המאה ה-17 החלו מסעות רבים של משלחות מווירג'יניה וקרוליינה הדרומית לאדמות הצ'רוקים למטרות מסחר שונות, אך רוב המידע הנוגע למגעים ביניהם לא נרשם אלא על ידי חוקות ותביעות העוסקות בסחר.
המאה ה-18

הערה: הסעיף מתייחס לצד השבט הצ'רוקי בתקופת הסכסוך. לפירוט כללי על המלחמה במושבות ראו בהיסטוריה של הממלכה המאוחדת #ההתיישבות באמריקה.
כחלק מהקונפדרציות האינדיאניות הדרום-מזרחיות בסוף המאה ה-17 ותחילת המאה ה-18, הצ'רוקי היו הפופולריים והכוחניים ביותר, והיו די מבודדים עקב תנאי השטח ההרריים. מערכת מסחר בסדר גודל קטן הוקמה עם וירג'יניה בסוף המאה ה-17. במהלך 1690 נוצרו קשרי מסחר הדוקים יותר עם מושבה בקרוליינה הדרומית, הממוקמת בצ'ארלסטון, שהחזיקו מעמד יותר מזו עם וירג'יניה.
למרות קשרי המסחר, הצ'רוקי לא הושפעו מקיומם של מושבות בריטיות עד למלחמת טוסקארורה, שהחלה ב-1711 כששבט טוסקארורה תקף מתיישבים בקרוליינה הצפונית לאחר שניסיונות דיפלומטיים לישב תלונות שונות נכשלו. מושל קרוליינה הצפונית ביקש עזרה צבאית מקרוליינה הדרומית, שהורכבה ברובה מאינדיאנים, אך לא מצ'רוקים. שבט טוסקארורה נוצח ב-1712, אך בתחילת 1713 מהומות פרצו בשנית בין המושבות, והצ'רוקים השתתפו בקרב שהתחולל. לפי הדיווחים, מאות משבטי הטוסקארורה והאינדיאנים האחרים נהרגו או נלכדו ונמכרו לעבדות. המלחמה נמשכה עד שקונפדרציית אירוקוי שמה קץ לסכסוך.
מלחמת טוסקארורה שינתה את המערך הגאופוליטי של ההתיישבות האמריקנית בכמה דרכים, כולל התעניינות אירוקוית בדרום. הייתה זו הפעם הראשונה שבה התערות כה גדולה של שבטים אינדיאנים בעניינים הפנימיים של המושבות הבריטיות, והכרת האינדיאנים בצדדים השונים של הסכסוך. כתוצאה מכך, קשרי המסחר ודרכי ההידברות עם האינדיאנים הורחבו, ושבט הצ'רוקי נהיה מעורה יותר עם השבטים האחרים ועם הבריטים. מלחמת טוסקארורה סימנה את תחילת היחסים בין האנגלים לצ'רוקים, שנשארו הדוקים למשך רוב המאה ה-18. המלחמה גם ציינה את עליית הכוח הצבאי של הצ'רוקים, שבא לידי ביטוי בהתקפת העיר של שבט היוצ'י (בדרום מזרח טנסי של ימינו) בשנת 1714. הדבר משך את תשומת לבם של כל השבטים האינדיאנים והמושבות הבריטיות באזור, והצ'רוקים התגלו בגדולתם.
בשנת 1715 פרצה מלחמת ימאסי, שבה מספר רב של שבטים אינדיאנים תקפו את קרוליינה הדרומית. הצ'רוקים השתתפו במתקפה, אולם היו חלוקים בדעתם לגבי דרך פעולה. לאחר שצבא קרוליינה הדרומית הדף את כוחות שבטי הימאסי והקטאובה, עמדתם של הצ'רוקים הייתה מכריעה מבחינה אסטרטגית, והן קרוליינה הדרומית והן שבט קריק האינדיאני ניסו להשיג את תמיכתם. היו בקרב הצ'רוקי מי שרצו בברית עם המושבה ומלחמה בשבט הקריק, והיו שהתנגדו. חילוקי הדעות נקטעו כשבשנת 1716 רצחו הצ'רוקים את ראשי משלחת שבט הקריק. כתוצאה מכך פתחו הצ'רוקים במתקפה נגד הקריק, אך הסכם שלום שנחתם בין קרוליינה הדרומית לשבט הקריק בשנת 1717 מנע את הסלמת המצב. אולם, האיבה בין שני השבטים נמשכה למשך שנים.
תרבות הצ'רוקי מלפני המאה ה-19

הרבה לא ידוע על צורת התרבות וההיסטוריה של הצ'רוקי מלפני המאה ה-19, אלא מכתביו של המחזאי ג'ון הווארד פיין, שתיארו את מבנה החברה הצ'רוקית כארגון זקני חכמים המייצגים את שבעת השבטים, במה שיכול להיקרא ככמורה, בהתאם למבנה הארגוני הקיים בתרבות האדם הלבן. קבוצה זו הייתה אחראית לפעילויות רוחניות שונות כריפוי, טיהור ותפילה. קבוצה שנייה של אנשים צעירים היו אחראים ללחימה, ואשר נדרשו לעבור קודם טיהור בידי הכמרים מכיוון שלחימה נחשבה לפעולה מזהמת. אולם, היררכיה זו נעלמה מתרבותם לאחר ירידת מספרם של הצ'רוקי ב-1838. בין הגורמים לכך, לפי ההשערה, היו מרד בינות הצ'רוקי על פעולת הכמרים, מחלת אבעבועות שחורות שפרצה בשנות ה-30 של המאה ה-18, וכן הטמעתם של מושגים נוצריים בחברה הצ'רוקית ששינו את פני החברה.
האתנוגרף ג'ף מוני חקר בסוף שנות השמונים של המאה ה-19 את הצ'רוקי וקשר את דעיכת ההיררכיה למרד. באותו זמן ההיררכיה של מתלמדי הדת הצ'רוקית התבססה על ידע אישי לא פורמלי.
מקור מידע נוסף להיסטוריה המוקדמת היו כתבים מאת אנשי רוח (ר' שמאניזם) צ'רוקים לאחר המצאת השפה בידי סיקואויה בשנות העשרים של המאה ה-19, כתבים שנחשבו רבי כוח שאומצו מאוחר יותר בידי העם הצ'רוקי.
המאה ה-19

מאחר שבאזורים אלה היו מספרים נרחבים של אנשים משבט הצ'רוקי, הקימה ממשלת ארצות הברית שמורה בארקנסו מצפון נהר ארקנסו ועד לגדה הדרומית של הנהר הלבן לאחר מלחמת 1812. קבוצה נוספת של צ'רוקים חיה בהתיישבויות בדרום-מזרח מיזורי, מערב קנטקי וטנסי וכן בקהילות אירופאיות מסביב לנהר המיסיסיפי.
ג'ון רוס היה דמות חשובה בהיסטוריה של השבט הצ'רוקי. אביו היגר מסקוטלנד לפני המהפכה. אמו הייתה ממוצא צ'רוקי שגם אביה היה מסקוטלנד. רוס החל בקריירה ציבורית ב-1809. אומת הצ'רוקים הוקמה ב-1820 בעזרתם של נבחרי הציבור. ג'ון רוס הפך לצ'יף השבט בשנת 1828 ונשאר בתפקיד עד למותו ב-1866.
המאה ה-19 > מסלול הדמעות

הצ'רוקים הוכרחו לעבור ממושבות אבותם בצפון ג'ורג'יה, בקרוליינה הדרומית ובקרוליינה הצפונית בתקופת התפשטותו של האדם הלבן באמריקה, ובנוסף לבהלה לזהב שהתרחשה בעיר דלונגה שבג'ורג'יה בשנות השלושים של המאה ה-19. ניתנו סיבות רשמיות למעבר. אחת הסיבות הייתה שימוש לא נבון באדמות שהוקצו לשבט, וכי האדמות צריכות להימסר לחקלאים. הרבה חלקו על העובדה, אך היו כאלה שהסכימו כי כוונותיו של הנשיא אנדרו ג'קסון בהחלטה זו היו הומניטריות.
ג'קסון עצמו אמר שההחלטה הייתה מאמץ למנוע מהצ'רוקים גורל דומה של שבטים אחרים שנכנעו למלחמות. אולם, קיימות עדויות לכך שהצ'רוקים פיתחו כישורי חקלאות מודרניים ושטחי האדמה באזור זכו לצמיחה כלכלית.
למרות פסיקת צו בית משפט עליון לטובת הצ'רוקים, הרבה הועתקו ממקום מושבם מערבה, בהגירה שמכונה "מסלול הדמעות", אשר כונה כך משום שהרבה מאנשי השבט בדרכם במסלול זה מתו, חלו וכאבו, והם זכו ליחס משפיל מהמתיישבים האירופים. המאורע התרחש לאחר העברת האינדיאנים ממושבותיהם בשנת 1830, באישורו של הנשיא ג'קסון. כ-4,000 מבני הצ'רוקי מתו במהלך המסע.
המאה ה-19 > האופוזיציה של רידג'

ג'ון רוס לחם למניעת העברתם של הצ'רוקים מאדמתם. עמדתו של רוס הייתה בניגוד לאופוזיציה שהייתה ידועה בשם "המערכה של רידג'" בראשות ג'ון רידג' ואביו מייג'ור רידג', אינדיאנים משבט הצ'רוקי שתמכו בהעברת הצ'רוקים מאדמתם כדרך להצלת האומה הצ'רוקית, ולבסוף חתמו על עצומה להסרת הצ'רוקים מאדמתם.
ב-22 ביוני 1839 הוצאו להורג חותמי העצומה, ביניהם ג'ון רידג' ואביו וכמה פעילים קיצוניים.
בתחילת שנות השישים של המאה ה-19 הוביל הסופר ג'ון רולין רידג', בנו של ג'ון רידג', חבורת נכבדים לוושינגטון הבירה בניסיון כושל לקבל הכרה פדרלית עבור סיעה צ'רוקית שהתנגדה למנהיגותו של צ'יף ג'ון רוס.
המאה ה-19 > הפרדה

ב-1848 ארגנה קבוצת צ'רוקים משלחת לקליפורניה בחיפוש אחר אדמות התיישבות חדשות. במסלול שנודע כ"מסלול צ'רוקי", המשלחת עשתה את דרכה לאורך גדת נהר ארקנסו אל עבר הרי הרוקי, משם צפונה לכיוון ויומינג של היום ומערבה.
לא כל הצ'רוקים הועברו מאדמותיהם ב"מסלול הדמעות". ויליאם הולנד תומאס, מחוקק חוקים ממחוז ג'קסון עזר ל-600 צ'רוקים להשיג אזרחות של קרוליינה הצפונית. כאזרחים הם היו פטורים ממעבר בכוח למערב. בנוסף, קרוב ל-400 צ'רוקים התחבאו מהכוחות הפדרליים בהרי סנוובירד הגובלים במחוז גרהם, והם היוו את הבסיס למה שנודע האיחוד המזרחי של האינדיאנים הצ'רוקים. מתוך הוקרה לתומאס, קבוצה מערבית זו של הצ'רוקים השתתפו במלחמת האזרחים האמריקנית תחת פיקודו.
בשנת 1887 חולק בסיס ההתיישבות של השבטים, ובהמשך, ב-1898, בוטלו מערכות המשפט והחוק של הצ'רוקים בידי ממשלת ארצות הברית.
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
המאה ה-20

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
אומת הצ'רוקי המודרנית

אומת צ'רוקי המודרנית הצטיינה במיוחד וחוותה רווחה כלכלית, שוויון ושגשוג עבור כל אזרחיה תחת הנהגתו של צ'יף צ'אד סמית'.
אומת הצ'רוקי המודרנית > סביבתנות

כיום, אומת הצ'רוקי היא מהתומכות הגדולות ביותר באמריקה בהגנה על האקולוגיה. מאז 1992, האומה עומדת בראש מועצה בין-שבטית לנושא סביבתנות. תפקיד המועצה להגן על רווחתם של האינדיאנים האמריקאים ומשאביהם וסביבתם הטבעית. לצורך השגת מטרתם, המועצה מספקת תמיכה טכנית, אימונים ושירותי סביבתנות במגוון רחב של נושאים. נכון להיום קיימים מעל ארבעים שבטים החברים במועצה באוקלהומה, בניו מקסיקו ובטקסס.
אומת הצ'רוקי המודרנית > בתרבות

מוצאו של אביה של פייפר מקלין מסדרת הספרים גיבורי האולימפוס הוא מאומת הצ'רוקי
מוצאו של צ'קוטאי מסדרת הטלוויזיה מסע בין כוכבים: וויאג'ר הוא גם כן צ'ירוקי
בתצלום המפורסם אם נודדת מוצאה של האשה המצולמת, פלורנס אוונס תומפסון, הוא משבט הצ'רוקי
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הערות שוליים

↑  The American Indian and Alaska Native Population: 2000
1 2  Mooney, James [1900] (1995). Myths of the Cherokee. Dover Publications. ISBN 0-486-28907-9
↑  Glottochronology from: Lounsbury, Floyd (1961), and Mithun, Marianne (1981), cited in The Native Languages of the Southeastern United States, by Nicholas A. Hopkins.
↑  Gallay, Alan (2002). The Indian Slave Trade: The Rise of the English Empire in the American South 1670-1717. Yale University Press. ISBN 0-300-10193-7
↑  Oatis, Steven J. (2004). A Colonial Complex: South Carolina's Frontiers in the Era of the Yamasee War, 1680-1730. University of Nebraska Press. ISBN 0-8032-3575-5
↑  Tsali. History and culture of the Cherokee (North Carolina Indians). Retrieved on 2007-03-10
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007285056005171  BnF: cb11941135v (data)  GND: 4069949-3  LCCN: sh85023080  NARA: 10637180  NKC: ph128063 
סקואויה
תמונה מראשית המאה ה-20 של שחקן "מקל-בסיס"
צ'יף ג'ון רוס, 1840
מפת ההפרדה של שבט אומת הצ'רוקי