stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ז'ורז' אמאדו
ביוגרפיה

ז'ורז' אמאדו נולד בחווה במחוז אִיטַבּוֹנָה, עיר בדרום באהיה. אביו היה ז'ואו אמאדו דה פאריה, בעל מטעי קקאו, ואמו אולליה ליאל. כשהיה בן שנה עברו הוריו לעיר אִילִיֶאוּס ושם בילה את ילדותו. את חינוכו העל־יסודי רכש בסלבדור בירת באהיה, ובתקופה זו החל לכתוב בעיתונים והשתתף בחוגי ספרות בעיר.
בשנת 1931 עבר להתגורר בריו דה ז'ניירו, ושנה אחר כך החל ללמוד משפטים בבית הספר הלאומי למשפטים שבאוניברסיטת ריו דה ז'ניירו, וסיים ב-1935. באותה שנה (1931) יצא לאור גם ספרו הראשון O país do carnaval ("ארץ הקרנבל"). בשנת 1933 התחתן עם מתילדה גרסיה רוסה ונולדה להם בת, לילה. באותה שנה יצא לאור ספרו השני Cacau ("קקאו").
אמאדו נאלץ לצאת לגלות בארגנטינה ב-1941, ובאורוגוואי ב-1942 בשל פעילותו המיליטנטית במסגרת המפלגה הקומוניסטית. בתקופה זו הרבה לטייל ברחבי אמריקה הלטינית. הוא ומתילדה גרסיה רוסה התגרשו כשחזר לברזיל ב-1944.
ב-1945 נבחר לבית הנבחרים כחבר במפלגה הקומוניסטית הברזילאית (PCB) ובמסגרת זו ניסח את החוק המבטיח את חופש הפולחן, התקף בברזיל עד היום. באותה שנה נישא לזליה גטי.
בשנת 1947, השנה בה נולד בנו ז'ואו ז'ורז', הוצאה מפלגת ה-PCB מחוץ לחוק וחבריה נרדפו ונאסרו. משפחת אמאדו יצאה לגלות בצרפת, ושם התגוררו עד שהממשל הצרפתי הורה להם לעזוב. בני הזוג עברו להתגורר בצ'כוסלובקיה מ-1950 ועד 1952 ושם נולדה בתם פאלומה.
כשחזרו לברזיל ב-1955 חדל אמאדו לעסוק בפעילות פוליטית, אם כי נשאר חבר במפלגה הקומוניסטית. מאז ואילך התרכז בכתיבה בלבד. ב-1961 קיבל מושב באקדמיה הברזילאית לספרות. כתיבתו הביאה לו שפע של כיבודים ותוארי דוקטור לשם כבוד (ביניהם מישראל) ואף מועמדות לפרס נובל לספרות. ספריו עובדו למחזות, לסרטים ולסדרות טלוויזיה, ואף היו נושא במצעדי קרנבל בכל רחבי ברזיל.
ב-1987 הקים את קרן "בית ז'ורז' אמאדו" בסלבדור, באהיה, שבה שיכן את ספרייתו ופתח אותה לחוקרים. מטרת הקרן היא גם לפתח פעילויות תרבות בבאהיה.
ז'ורז' אמאדו מת בסלבדור ב-6 באוגוסט 2001. גופתו נשרפה, ואפרו נקבר בגן ביתו בסלבדור ב-10 באוגוסט (יום הולדתו ה-89).
ספריו שתורגמו לעברית

הרשימה דלהלן מסודרת לפי השנה בה יצא הספר לאור במקור.
זיעה (Suor – 1934). תרגם רמי סערי, הוצאת רימונים, 2018.
ים המוות (Mar Morto - 1936). תורגם לראשונה בידי מנשה לוין, הוצאת הקיבוץ הארצי (1951). תורגם שוב בידי אראלה לרר, זמורה ביתן (2003).
לואיס קרלוס פרסטס אביר התקוה (Vida de Luis Carlos Prestes - 1942). ספריית הפועלים 1953.
ארץ החמס (Terras do Sem Fim – 1943). תרגמה מרים טבעון, זמורה ביתן 1986
ארץ פירות הזהב (São Jorge dos Ilhéus – 1944). תרגם מנשה לוין, הוצאת הקיבוץ המאוחד 1959.
דרכי הרעב, תרגמה: יונת סנד, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשי"ג.
גבריאלה ציפורן וקינמון (Gabriela, Cravo e Canela – 1958). תרגמה מרים טבעון, זמורה ביתן 1983.
מותו ומותו של קינקאס שואג־מים (A Morte e a Morte de Quincas Berro Dágua – 1959). תרגמה מרים טבעון, הוצאת זמורה ביתן 1986.
רועי לילה (Os Pastores da Noite –1964). תרגמה מרים טבעון, זמורה ביתן 1986.
דונה פלור ושני בעליה (Dona Flor e Seus Dois Maridos – 1966). תרגמה מרים טבעון, זמורה ביתן 1982 (על פיו הוסרט הסרט "דונה פלורה נשואה לשניים" ב-1978).
תרזה בטיסטה עייפה ממלחמות (Teresa Batista Cansada da Guerra – 1972). תרגמה מרים טבעון, זמורה ביתן 1986.
טייטה דו אגרסטה (Tieta do Agreste - 1977). תרגמה תמרה כץ, זמורה ביתן 1999.
גלימה מדים וכותונת לילה (1979- Farda, fardão, camisola de dormir), מפורטוגזית יורם מלצר, זמורה ביתן 2007.
טוקאיה גרנדי: הצד הנסתר (Tocaia Grande – 1984). תרגמה רחל עוזיאל, זמורה ביתן 1992.
פרסים

בשנת 1984 זכה אמאדו בפרס נונינו הבינלאומי.
אמאדו הוא זוכה פרס קמואש לשנת 1994.
מימין לשמאל, אדוניאש פיליו (Adonias Filho), גבריאל גארסיה מארקס, וז'ורז' אמאדו
נבחרת קזחסטן בכדורגל

נבחרת קזחסטן בכדורגל היא קבוצת הכדורגל הלאומית של קזחסטן. הדירוג הנוכחי של נבחרת קזחסטן ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-110 בעולם, נכון ל-28 בנובמבר 2024; הניקוד הוא 1,180.18 – ירידה של 3 נקודות לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 83 נמדד לראשונה בספטמבר 2016, והדירוג הנמוך ביותר 166 נמדד לראשונה במאי 1996.
המשחק הראשון של קזחסטן לאחר התפרקות ברית המועצות היה ב-1 ביוני 1992 נגד נבחרת טורקמניסטן. בשנת 2002 עזבה הנבחרת את קונפדרציית הכדורגל של אסיה ועברה לשחק באופ"א.
ב-24 במרץ 2007 נבחרת קזחסטן גברה בביתה 2-1 על נבחרת סרביה, הניצחון הראשון של הנבחרת מאז השתייכותה לאופ"א.
גביע העולם בכדורגל

1930 עד 1994 - לא נרשמה. הייתה חלק מברית המועצות
1998 עד 2022 - לא העפילה
אליפות אירופה בכדורגל

1960 עד 1988 - לא נרשמה. הייתה חלק מברית המועצות
1992 עד 2004 - לא נרשמה
2008 עד 2024 - לא העפילה
ליגת האומות של אופ"א

| שנה | דרג | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו* | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פורטוגל 2018/2019 | ד | עלתה לדרג ג | 6 | 1 | 3 | 2 | 8 | 7 |
| איטליה 2020/2021 | ג | פלייאוף נגד ירידה | 8 | 2 | 1 | 5 | 7 | 11 |
| הולנד 2022-2023 | ג | עלתה לדרג ב | 6 | 4 | 1 | 1 | 8 | 6 |
| 2024-2025 | ב | ירדה לדרג ג | 6 | 0 | 1 | 5 | 0 | 15 |
| 2026-2027 | ג |  |  |  |  |  |  |  |
| סה"כ | סה"כ | סה"כ | 26 | 7 | 6 | 13 | 23 | 39 |
משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה
כל גביעי אסיה

1956 עד 1992 -לא נרשמה. הייתה חלק מברית המועצות
1996 - לא העפילה
2000 - לא העפילה
2004 - לא נרשמה, עברה לאופ"א
שיאים

נכון ל-17 בנובמבר 2024. כתב מודגש מסמל שחקן פעיל בנבחרת.
שיאים > שיאני ההופעות

| דירוג | שחקן | שנים בנבחרת | הופעות | שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | סמאט סמאקוב | 2000–2017 | 76 | 2 |
| 2 | רוסלן בלטייב | 1997 - 2007 | 73 | 13 |

| 3 | סרגיי מאליי | 2014–הווה | 68 | 1 |

| 4 | איסלאמבק קואט | 2015 - הווה | 64 | 7 |

| 5 | אשקאט טאקיברגן | 2014 -הווה | 59 | 2 |
| 6 | יורי לוגביננקו | 2008 -2022 | 58 | 5 |
| 6 | נורבול ז'ומאסקאלייב | 2001 - 2014 | 58 | 8 |

| 8 | באורג'ן איסלאמחאן | 2012 - הווה | 56 | 4 |
| 9 | אנדריי קרפוביץ' | 2001 - 2014 | 55 | 3 |
| 10 | סרגיי חיז'ניצ'נקו | 2009 -2020 | 52 | 8 |
שיאים > מלכי השערים

| דירוג | שחקן | שנים בנבחרת | שערים | הופעות | ממוצע למשחק |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 1 | בחטיאר זיינודינוב | 2018–הווה | 14 | 42 | 0.33 |
| 2 | רוסלן בלטייב | 1997-2009 | 13 | 73 | 0.18 |
| 3 | ויקטור זוברב | 1997–2002 | 12 | 18 | 0.67 |

| 4 | אבאט איימבטוב | 2019-הווה | 9 | 44 | 0.20 |
| 5 | דמיטרי ביאקוב | 2000–2008 | 8 | 34 | 0.24 |
| 5 | סרגיי חיז'ניצ'נקו | 2020-2009 | 8 | 52 | 0.15 |
| 7 | נורבול ז'ומאסקאלייב | 2001 - 2014 | 7 | 58 | 0.12 |
| 7 |  |  | 7 |  |  |
| איסלאמבק קואט | 2015 -הווה | 64 | 0.11 |  |  |
| 9 | איגור אבדייב | 1996–2005 | 6 | 27 | 0.22 |
| 9 | אולג ליטביננקו | 1996 - 2006 | 6 | 28 | 0.21 |
| 9 | סרגיי אוסטפנקו | 2007 - 2014 | 6 | 42 | 0.14 |
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א
1 2  החל מנובמבר 1994 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרת זו
| כדורגל בקזחסטן קזחסטן |
| --- | --- | --- |
| ניהול | פדרציית הכדורגל של קזחסטן • קבוצות • אצטדיונים • תחרויות |  |
| תחרויות ליגה | ליגת העל הקזחית • הליגה הקזחית הראשונה • מבנה הליגות |  |
| תחרויות גביע | הגביע הקזחי • הסופר קאפ הקזחי |  |
| נבחרות | הנבחרת הלאומית • הנבחרת הצעירה |  |
סמאט סמאקוב שיאן ההופעות (76) בנבחרת קזחסטן בכל הזמנים
בחטיאר זיינודינוב מלך שערי (14) נבחרת קזחסטן בכל הזמנים.
ישראל מאיר פריימן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1830 קרקוב, העיר החופשית קרקוב 
 פטירה:  1884 (בגיל 54 בערך) אוסטרוב ויילקופולסקי, רפובליקת פולין 
 מדינה:  גרמניה 
 השכלה:  אוניברסיטת פרידריך שילר 
 תקופת הפעילות:  ?–1884 
 רבותיו:  רבי גדליה טיקטין
 צאצאים:  אהרן פריימאן 
 חותנים:  רבי יעקב אטלינגר
 חתנים:  רבי יעקב פריימן
 
הרב ישראל מאיר פריימן (לעיתים נכתב: פרייאמאן ופריימאן; ח' בתשרי ה'תקצ"ג, 2 באוקטובר 1832 - ב' באלול ה'תרמ"ד, 23 באוגוסט 1884) היה רבן של פילנה (אנ') ואוסטרובו. מהדיר ומפרש ספר "והזהיר" מספרות הגאונים.
ביוגרפיה

נולד בקראקא לאביו המגיד רבי יהודה ליב בינציצר-פריימן, למד בישיבות גליציה ובבחרותו נסע ללמוד בישיבות הונגריה. הוא נסמך לרבנות בגיל שמונה עשרה ונסע ללייפציג לשם רכישת השכלה כללית, הוא למד בגימנסיה ואחר כך התקבל לאוניברסיטת לייפציג שבה השלים את לימודיו ואת הדוקטורט שלו. נסמך לרבנות מפי רבי גדליה טיקטין מברסלאו, רב המדינה של שלזיה. נשא את בתו של הרב יעקב עטטלינגער, רבה של אלטונה ומחבר סדרת ספרי "ערוך לנר".
עם תום לימודיו התקבל כרבה של פילנה (אז בגרמניה, כיום בפולין).  לאחר עשר שנות רבנות, התמנה כרבה של אוסטרובו, משרה שבה החזיק שתים עשרה שנה עד פטירתו בב' באלול ה'תרמ"ד, 23 באוגוסט 1884.
הוא ההדיר את הספר "והזהיר" בשני חלקים (לייפציג תרל"ג, ורשה תר"ם) והוסיף לו מבוא רחב שבו הוכיח כי מחבר הספר הוא מר חפץ אלוף בן סוף תקופת הגאונים ופירוש בשם "ענפי יהודה". שו"ת והתכתבויות הלכתיות שלו עם חותנו פורסמו בשו"ת 'בנין ציון'. ארכיון מכתביו שמור בספריה הלאומית.
משפחתו

נישא להלנה, בתו של הרב יעקב אטלינגר. אחד מבניו היה אהרן פריימן, ספרן וביבליוגרף יהודי. אחיינו וחתנו היה הרב יעקב פריימן, שכחמיו עסק בההדרת ספרות תורנית והיה רב בהלישוי, פוזנא וברלין.
נכדו, בנו של הרב יעקב פריימן, היה אברהם חיים פריימן, חוקר המשפט העברי ובפרט כתבי הרא"ש, ומחללי שיירת הדסה.
הערות שוליים

↑  תאריך הלידה לפי רשומה זמנית של מפעל הביבליוגרפיה העברית (רשומה מס. 0317869), אך נאמר שם כי לפי האמור בקריית ספר, ט, משנים תרצב-תרצג, עמ' 504, הוא נפטר בגיל 53. לפי ערכו ב-Jewish Encyclopedia, להלן "קישורים חיצוניים", תאריך הלידה הוא 27 בספטמבר 1830 - יום הכיפורים ה'תקצ"א.
↑  תאריך הלידה ע"פ ערכו בכנסת ישראל לש"י פין, להלן "קישורים חיצוניים", אך במפעל הביבליוגרפיה הקדימו את תאריך פטירתו ביום אחד.
↑  מאיר בוסאק, "יהודי קראקא במחצית השנייה של המאה התשע עשרה", בתוך: אריה באומינגר, מאיר בוסאק, נתן מיכאל גלבר (עורכים), ספר קראקא – עיר ואם בישראל, ירושלים: מוסד הרב קוק, תשי"ט, עמ' 98.
↑  ארכיון פרימן, בספרייה הלאומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007510077105171  PLWABN: 9810636079705606  GND: 155115685  ISNI: 0000 0001 2052 2031  NTA: 273280066  SUDOC: 119331195  VIAF: 171468946   WorldCat (עם VIAF): 171468946
פלוגות השדה

אנשי פו"ש וביניהם יצחק חסקין בכפר בילו ב-1938
פלוגות השדה (בראשי תיבות פו"ש) היו פלוגות שהוקמו לשם הגנת היישובים העבריים במהלך מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט.
בחודש מאי 1936 מונה יצחק שדה למפקד שכונת בית וגן שסבלה כל לילה מיריות מהכפרים מלחה ועין כרם. יצחק שדה שכנע כמה מהנוטרים של השכונה לצאת לפנות ערב אל הגבעה ממנה היו מותקפים. עדיין היה חשש אצל נוטרי העיר ירושלים לצאת בערב, אבל יצחק שדה הצליח לשכנע את חברי קיבוץ קריית ענבים שהוטרדו כל הזמן לצאת לסיורי לילה. זוהי התחילתה של הנודדת. לאחר מכן הוקמו יחידות נידות בגוש דן, חיפה, פתח-תקוה, עמק חפר,
להוציא הנודדת, פלוגות השדה הוקמו בשנת 1937 במסגרת ארגון "ההגנה" ובאישור הבריטים. מטרתן הייתה להגן על היישובים העבריים מפני הכנופיות הערביות שתקפו אותם בימי המאורעות. לפו"ש יחידות ניידות, מקומיות באופיין, שקמו במקומות אחדים בארץ ובהן יחידות המשמר הנע והנודדת.
אנשי הנודדת והפו"ש היו בעצם שוטרים לובשי מדים כפופים למשטרת המנדט.
פלוגות השדה היו חלוצות "היציאה מן הגדר" - יציאה לפעולה בשטחים הפתוחים ובשדות, מעבר לגדרות היישובים, כדי לקדם את פני התוקפים וכן עריכת סיורים בשטחי הכפרים הערביים על מנת לאתר את בסיסי הכנופיות ולפגוע בהן.
בשנת 1938 הפכו הפו"ש לכוח ארצי בפיקודם של יצחק שדה ואליהו בן חור. הפלוגות השתתפו במבצע העלייה לחניתה ב-21 במרץ 1938, שהיה מגדולי מבצעי ההתיישבות של יישובי חומה ומגדל, ליישובו של אזור חדש וקשה להגנה בגבול ההררי עם לבנון. פלוגות השדה פעלו בו בזמן למען משימות פלגות הלילה המיוחדות. בשנת 1939 פורקו פלוגות השדה וחלק מחבריהן צורפו למשמר הנע. על בסיס פלוגות השדה הוקם באותה שנה (1939) "חיל השדה" (החי"ש) כחיל צבאי מאומן ומאורגן, שתפקידו לספק הגנה ניידת ומאומנת היטב ליישובים העבריים.
שיר פלוגות השדה

לכבודן של פלוגות השדה כתב נתן אלתרמן את שירו הנודע "זמר הפלוגות", שהולחן על ידי דניאל סמבורסקי.
והפזמון החוזר:
(לעיתים מבוצע רק הבית הראשון והפזמון, או רק הבית הראשון והשלישי והפזמון)
לקריאת נוספת

שאול דגן, הפו"ש - פלוגות השדה של ארגון ה"הגנה", המרכז לתולדות כוח המגן ומשרד הביטחון, 1995.
אליהו בן חור, לצאת את הגדר, מערכות, 1985.
יורם הורוביץ, מה חידש הפו"ש, סנונית הוצאה לאור, 1990
הערות שוליים

↑  יריב פלג, בראשית ברא אלהים את הריתמוס, באתר ישראל היום, 18 בינואר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007411986805171
טלי אברהמי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 בינואר 1969 (בת 55) רחובות, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 https://www.tali-avrahami.co.il/
 פרופיל ב-IMDb
 
טלי אברהמי (נולדה בכ"ה בטבת תשכ"ט, 15 בינואר 1969) היא יוצרת, במאית ומפיקה חרדית -ישראלית, חסידת חב"ד. אברהמי, מורה לשעבר, עוסקת בהפקות תיאטרון וקולנוע המיועדות לציבור החרדי הנשי.
ביוגרפיה

נולדה ברחובות והתחנכה במוסדות חב"ד. למדה בתיכון בית רבקה בכפר חב"ד ולאחר מכן במכללת בית רבקה שבכפר חב"ד תואר ראשון אקוויוולנטי בחינוך עם התמחות בתורה שבעל פה (1995–1996) ותואר שני אקוויוולנטי בהוראה בחינוך (2002–2004). אברהמי עסקה בהוראה כמחנכת במשך 17 שנים, עד לשנת 2004.
עבודתה כבמאית

ב-2004 פתחה את משרד ההפקות "הרוח החיה" המיועד לציבור החרדי, משרד העוסק בפיתוח סדנאות חינוכיות וחווייתיות, הפעלות לבתי ספר, מוסדות וארגונים. בד בבד, החלה אברהמי לעסוק בפיתוח הצגות והופעות קומדיה לנשים ולבנות. הופעותיה עוסקות בהעצמת והאדרת כוחה של האישה בבית היהודי ובגילוי ומימוש הפוטנציאל של כל אחת ואחת.
ההופעה הראשונה הייתה "הכח שבך", מופע שיצא בשנת 2005 וגרף הצלחה גדולה ברחבי הארץ[דרוש מקור]. לאחריו הגיעו המופעים "החן שבך", "קולות", "כאן בונים", "שעשני כרצונו", "עד כאן", "חצי חצי", "נעבור את זה", "אמא בחופשה" "בלי לחץ", "הנותן לעייפה כח", "אגרוייסע קולולולו" "החיים טובים"." ויוצאת לחופשי"
בשנת 2010 נכנסה אברהמי לראשונה לתחום הקולנוע בהפקת הסרט שרה - אחת מול כולן שמדבר על שרה קצנלבוגן שארגנה את יציאת חסידי חב"ד מברית המועצות בשנים 1946–1947. בשנת 2011 ביימה את הסרט הגדר על גזרת הקנטוניסטים ותנועת ההשכלה היהודית. בפסח 2012 יצא הסרט מלאכיות בלבן, בסוכות תשע"ג (2012) יצא סרטה בומביי על מתקפת הטרור במומבאי . בפסח תשע"ד (2014) הסרט סניורה, העוסק בסיפורה של דונה גרציה נשיא. לאחר מכן יצא הסרט הריני מוחלת, ובמהלך 2017 יצא הסרט עלה קטן ובסוכות (2018) יצא הסרט לשם שינוי
בשנת 2012 נבחרה אברהמי להשתתף בפרויקט החממה ליוצרות קולנוע חרדיות הנקרא בשם "פתיחת מסך" מטעם קרן גשר לקולנוע רב תרבותי. זהו הפרויקט הראשון מסוגו במגזר החרדי.
בשנת 2018 זכתה אברהמי בפרס שר החינוך ע"ש אורי אורבך - בקטגוריית קולנוע פורץ דרך בעל זהות יהודית.
חיים אישיים

אברהמי נשואה לשמעון, מתגוררת בקריית גת ואם לתשעה ילדים.
עבודותיה > הופעות קומדיה

הכח שבך, 2005.
החן שבך, 2005.
כוחן של נשים, יחד, 2006.
קולות, 2007.
קולות 2, 2008.
שעשני כרצונו, 2010.
חצי חצי, 2012.
נעבור גם את זה, 2012.
אמא בחופשה, 2012.
שלום עליכם, 2014
בלי לחץ, 2014.
הנבחרת, 2016.
מאושרת, 2016.
הנבחרת 2, 2016.
הנותן לעייפה כח, 2017.
אגרוייסע קולולולו 2018
יוצאת לחופשי 2022
עבודותיה > סרטים

שרה אחת מול כולם, 2005.
הגדר, 2011.
מלאכיות בלבן, 2012.
בומביי, 2012.
הריני מוחלת, 2013.
סניורה, 2014.
עלה קטן, 2016.
לשם שינוי, 2018.
אמא, 2024.
מייקי ויי

| --- | --- |

 לידה:  10 בספטמבר 1980 (בן 44) ניוארק, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2001 
 מקום לימודים:  תיכון בלוויל 
 סוגה:  רוק אלטרנטיבי 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה בס 
 www.electriccentury.pl
 פרופיל ב-IMDb
 
מייקל ג'יימס ואיי לי (אנגלית: Michael James Way Lee; נולד ב-10 בספטמבר 1980) הוא נגן בס אמריקאי. הוא מנגן בלהקת הרוק האמריקנית מיי כמיקל רומנס, והוא אחיו הצעיר של סולן הלהקה ג'רארד ויי.
ביוגרפיה

ויי נולד וגדל בניוארק שבניו ג'רזי. אביו ממוצא סקוטי ואמו ממוצא איטלקי. מייקי הוא אחיו של ג'רארד ויי, סולן הלהקה, והוא זה שהציע את שם הלהקה מתוך הספר "Ecstasy: Three Tales of Chemical Romance", שנכתב בידי ארוין וולש.
מייקי עבד בחברת "Eyeball", חברת התקליטים של הדיסק הראשון של הלהקה "I Brought You My Bullets, You Brought Me Your Love".
בחודשים הראשונים כשהלהקה החלה להופיע נהג ויי להשתכר לפני כל הופעה "כדי לטשטש את פחד הבמה".
ויי התחתן עם אליסיה סימונס ב-7 במרץ 2007. סימונס היא מורה לגיטרה, ניגנה ב-2005 תקופה קצרה בלהקת From First to Last. הזוג התגרש ב-2013 . ב-2014 התחיל לצאת עם חברתו הנוכחית קריסטין קולבי.
בשנת 2015 הוא שיתף פעולה עם Waterparks באלבום החדש של הלהקה.
קרל שלייכר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1825 לבוב, האימפריה האוסטרית 
 פטירה:  2 באוקטובר 1903 (בגיל 78 בערך) פדובה, ממלכת איטליה 
 שם לידה:  Cölestin Schleicher 
 תחום יצירה:  אמנות יהודית 
 חתימה:   
 
קרל שלייכר (נולד כקלסטין שלייכר, 1825 - 2 באוקטובר 1903) הוא צייר ריאליסטי מהמאה ה-19.
ביוגרפיה

קרל נולד בלמברג, לבוב, אך את השכלתו בתחום הציור הוא רכש בעיקר בווינה בין השנים 1860 ו-1870. קרל היה תלמידו של הצייר האוסטרי פרדיננד גריארוג ולדמילר.
קרל ידוע במיוחד בציורי דיוקנאות של פנים, וכן ציורי פרשניות של רבנים העוסקים בלימוד התלמוד. כמות ניכרת מציוריו הן ציורי שמן.
ציוריו מהווים תיעוד אותנטי של התרבות היהודית ומנהגיה, וכן צורת הלימוד הרבנית. ציורים אלו מאוגדים באוסף 'יידישקייט', עבודותיו הוצגו מספר פעמים ב'מועדון האומנות האוסטרי'.
ציוריו של קרל מאופיינים, לא רק בתיאור רב, אלא אף בחדות מדהימה. למשל הוא היטב לתאר בציוריו, את אווירת הלימוד של הרבנים היהודים בזמן לימוד התלמוד, בציור ניתן להבחין בלהט הוויכוח על פניהם ותנועתיהם של הדמויות המופיעות בו.
קרל נפטר בפדובה, ממלכת איטליה, בשנת 1903.
גלריית תמונות

| --- | --- |
בקרת זהויות :  ULAN: 500406348  VIAF: 51153593753351671261   WorldCat (עם VIAF): 51153593753351671261
ז' בחשוון

ז' בחשוון הוא היום השביעי בחודש השני 
בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום השביעי בחודש השמיני 
למניין החודשים מניסן. ז' בחשוון לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים שני, חמישי ושבת, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא בהז" ואף פעם אין בו קריאת התורה.
פרשת בר המצווה של ילד שנולד בז' חשוון היא תמיד פרשת לך לך.
רחוב ז' בחשוון ברמת השרון לזכר השמדת יהדות ליטא בשואה
חגים ומועדים

מתחילים לבקש על הגשמים בברכת השנים בארץ ישראל. כך נפסקה ההלכה, לפי דעות רבי יהודה ורבן גמליאל.
יום העלייה
אירועים

ג'של"ט – על פי המסורת, נבוכדנצר השני, מלך בבל שוחט (כמאמר המקרא) את בניו של צדקיהו לנגד עיניו ולאחר מכן מנקר את עיניו
ה'תרל"ט – הגיעו ראשוני המתיישבים מירושלים לאדמות אום-מלאבס עליהם הוקמה פתח תקווה – "אם המושבות"
ה'תש"ב – כ-9,200 מיהודי גטו קובנה נרצחים בפורט התשיעי
ה'תשט"ו – נפתחת לתנועה תחנת הרכבת תל אביב מרכז
ה'תשל"ג – הראשון לציון הרב עובדיה יוסף והרב שלמה גורן מתמנים לרבנים הראשיים לישראל.
ה'תשס"ו – עמיר פרץ נבחר ליושב ראש מפלגת העבודה, לאחר מערכת בחירות בה התמודד כנגד שמעון פרס ובנימין בן אליעזר
ה'תש"ד – אקציית הילדים בגטו שאוולי
ה'תשפ"ג – הבחירות לכנסת העשרים וחמש
ה'תשפ"ה – הפוגרום באוהדי מכבי תל אביב באמסטרדם (2024)
נולדו

ה'תקצ"ג – הרב חיים חזקיהו מדיני,  מחבר הספר שדי חמד, רבה של העיר קרסו-בזאר (בילוהירסק) שבחצי האי קרים ושל חברון (נפטר ב-ה'תרס"ה)
ה'תרנ"ו – לוי אשכול, ראש הממשלה השלישי של מדינת ישראל (נפטר ב-ה'תשכ"ט)
ה'תרנ"ח – אב"א אחימאיר, מממנהיגי ברית הרוויזיוניסטים ותנועת בית"ר (נפטר ב-ה'תשכ"ב)
ה'תשט"ו – הרב אלימלך פירר, רב ויועץ רפואי ומקים ארגון "עזרה למרפא"
ה'תשל"ו – הרב אהרן מרדכי רוקח, בנו של האדמו"ר מבעלזא הרב ישכר דב רוקח.
ה'תשנ"ד – עומר אדם, זמר ישראלי השר מוזיקה ים-תיכונית
נפטרו

ה'תר"ח – רבי יהודה צבי הירש אייכנשטיין מרוזדול, האדמו"ר השלישי בשושלת זידיטשוב, מחבר "דעת קדושים" (נולד ב-ה'תקנ"א)
ה'תרכ"ו – רבי נתן דוד רבינוביץ משידלובצה, אדמו"ר מבית פשיסחה, נכד היהודי הקדוש (נולד ב-ה'תקע"ד)
ה'תרס"ו – רבי ירחמיאל צבי רבינוביץ, האדמו"ר מביאלא-שעדליץ (נולד ב-ה'תרל"ח)
ה'תרע"ג – רבי דוד גוטרמן מסאווראן, האדמו"ר הרביעי בשושלת סאווראן
ה'תר"צ – הרב יוסף לייב בלוך, רב העיר טלז וראש ישיבת טלז (נולד ב-ה'תר"כ)
ה'תרצ"ד – הרב מאיר שפירא, מייסד וראש ישיבת חכמי לובלין ומייסד הדף היומי (נולד ב-ה'תרמ"ז)
ה'תשל"ד – הרב ישראל ולץ, רב הונגרי-ישראלי, מחבר שו"ת "דברי ישראל".
ה'תשע"ט – פרופ' יעקב וינרוט, עורך דין ופילוסוף.
ה'תשפ"ה – מיכאל איתן, חבר הכנסת מטעם הליכוד (נולד ב-ה'תש"ד)
ו' בחשוון – ח' בחשוון
חשוון
Breathe (שיר של ולאדנה ווצ'יניץ')

"Breathe" (בעברית: "לנשום") הוא שיר באנגלית של הזמרת המונטנגרית ולאדנה ווצ'יניץ'. הוא יצא לאור ב-4 במרץ 2022, ונבחר על ידי רשות השידור הלאומית של מונטנגרו, Radio and Television of Montenegro‏ (RTCG), לייצג את המדינה באירוויזיון 2022, שהתקיים בטורינו, איטליה.
רקע

"Breathe" נכתב על ידי ווצ'יניץ' עצמה בהשתתפות דראקו דימיטרוב, שגם הפיק את השיר. הוא נכתב בהשראת מקרה אישי קשה שעברה ווצ'יניץ' יחד עם משפחתה ב-2021. תחילה היה אמור לצאת לאור בסוף חודש פברואר, אולם לבסוף הוא פורסם בעמוד היוטיוב הרשמי של האירוויזיון ב-4 במרץ 2022.
לפני האירוויזיון

ב-28 באוקטובר 2021 פתחה RTCG תקופת הגשת השירים שמתוכם יבחר הנציג הבא של מונטנגרו באירוויזיון. היא הסתיימה ב-10 בדצמבר. בתום המועד התקבלו ברשות השידור 30 שירים, שמתוכם 24 היו כשירים להתחרות באירוויזיון. ועדה שהוקמה על ידה סיננה את השירים שהתקבלו על פי מספר קריטריונים ביניהם הלחן, המילים והבימוי האפשרי לשיר.
ב-4 בינואר 2022 נודע כי ולאדנה ווצ'יניץ' תייצג את מונטנגרו באירוויזיון 2022 בטורינו שבאיטליה במהלך תוכנית הבוקר "Dobro jutro Crna Goro" בערוץ TVCG 1‏. יום לאחר מכן נודע כי שם השיר שלה יהיה "Breathe" וכי הוא יושר בשפה האנגלית.
באירוויזיון

המהדורה ה-66 של האירוויזיון התקיימה בטורינו, איטליה והורכבה משני חצאי גמר ב-10 במאי וב-12 במאי 2022, ומגמר ב-14 במאי 2022. על פי כללי האירוויזיון, כל מדינה משתתפת, למעט המדינה המארחת וחמש המדינות הגדולות (גרמניה, צרפת, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת), נדרשת להיות אחת מעשר המדינות שיעפילו מאחד משני חצאי הגמר לגמר. ב-25 בינואר 2022 נקבע בהגרלת חצאי הגמר כי מונטנגרו תופיע בחלק השני של חצי הגמר השני.
לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות של 2022, סדר השירים לחצי הגמר הוחלט על ידי מפיקי התוכניות ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. מונטנגרו הופיעה כמדינה ה-15, לאחר פולין ולפני בלגיה. ב-12 במאי 2022 ביצעה ווצ'יניץ' את "Breathe" על בימת חצי הגמר השני של אירוויזיון 2022. היא נכשלה בניסיון להעפיל לגמר התחרות, שהתקיים ב-14 במאי. לאחר התחרות התברר כי מקומה בחצי הגמר היה 17 עם 33 נקודות.
הערות שוליים

↑  "Vladana Vučinić will represent Montenegro at the Eurovision Song Contest 2022 in Turin". escYOUnited (באנגלית אמריקאית). 2022-01-04. נבדק ב-2022-03-04.
↑  Rossini, Federico (4 בינואר 2022). "Eurovision 2022: il Montenegro sceglie Vladana Vucinic". Eurofestival News (באיטלקית). ארכיון מ-2022-01-04. נבדק ב-4 בינואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  תבנית:Cite instagram
↑  "Vladana Vucinic says Eurovision 2022 song "Breathe" will carry a message "heard beyond the Balkans"". wiwibloggs (באנגלית אמריקאית). 2022-01-05. נבדק ב-2022-03-04.
↑  Granger, Anthony (2022-02-06). "🇲🇪 Montenegro: "Breathe" To Be Released in March as Music Video Filming Commences Tomorrow". Eurovoix. נבדק ב-2022-02-06.
↑  Granger, Anthony (2022-02-20). "🇲🇪 Montenegro: "Breathe" to be Revealed on March 4". Eurovoix (באנגלית בריטית). נבדק ב-2022-02-20.
↑  Gallagher, Robyn (2021-10-29). "Montenegro: RTCG opens applications period for new Eurovision 2022 selection process". Wiwibloggs. נבדק ב-2021-10-30.
↑  "Latest Eurovision News: Winter 2021 - Montenegro receives record number of entries!". Eurovision.tv. European Broadcasting Union (EBU). 16 בדצמבר 2021. נבדק ב-2021-12-17. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Granger, Anthony (4 בינואר 2022). "Today: 🇲🇪 Montenegro Reveals Their Eurovision 2022 Participant & 🇸🇲 Una voce per San Marino Continues". Eurovoix. ארכיון מ-2022-01-05. נבדק ב-4 בינואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "RTCG objavila konkurs za izbor kompozicije za Evroviziju" (הודעה לעיתונות) (בMontenegrin). RTCG. 2021-10-28. נבדק ב-2021-10-30.
↑  Mamsikashvili, Rezo (4 בינואר 2022). ""My cure for Europe and for the world" — Montenegro's Vladana wants to help you heal with her Eurovision 2022 song" (באנגלית בריטית). wiwibloggs. נבדק ב-5 בינואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  Zogović, Mirela (5 בינואר 2022). "Pjesmu "Breath/Unforgivable" izvešće na engleskom jeziku" (בMontenegrin). RTCG. נבדק ב-5 בינואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  "Turin, Italy, to host the 66th Eurovision Song Contest in May 2022 🇮🇹". Eurovision.tv. EBU. 8 באוקטובר 2021. ארכיון מ-9 באוקטובר 2021. נבדק ב-10 באוקטובר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Rules–Eurovision Song Contest". Eurovision.tv. EBU. ארכיון מ-8 באפריל 2020. נבדק ב-10 באוקטובר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Eurovision 2022: Which Semi-Final is your country performing in? 🇮🇹". Eurovision.tv. EBU. 2022-01-25. נבדק ב-2022-01-25.
↑  Eurovision Song Contest 2022 Semi-Final running orders revealed!, Eurovision.tv, ‏2022-03-29 (באנגלית בריטית)
↑  Charlotte Jensen, Eurovision 2022: Semi-final 2 result – these are the lucky qualifiers, ‏12th May 2022
בר סביר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 בספטמבר 2001 (בת 23) רמת אפעל, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2007
 עיסוק:  שחקנית, מדבבת
 פרופיל ב-IMDb
 
בר סָבִיר (נולדה ב-25 בספטמבר 2001) היא  מדבבת ושחקנית ישראלית.