stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מלך השירים
מהלך המשחק

מספר המשתתפים במשחק יכול לנוע בין מספר משתתפים בודדים לעשרות משתתפים. בוחרים מנחה למשחק, ויתר המשתתפים נחלקים לשתי קבוצות שוות או יותר.
המנחה חושב על שיר כלשהו, שהוא מכיר את מילותיו היטב. בכל סיבוב של המשחק, המנחה חושף מילה אחת מהשיר. בכל סיבוב מתחילה קבוצה אחרת (בסיבוב הראשון, נקבעת זהות הקבוצה בהגרלה), והיא צריכה לשיר קטע משיר כלשהו המכיל מילה זו. אם הקבוצה מצליחה, על הקבוצה השנייה למצוא שיר מתאים, וחוזר חלילה, עד שאחת מהקבוצות איננה מצליחה למצוא שיר. הקבוצה האחרונה שהצליחה למצוא שיר מנצחת בסיבוב ומקבלת 10 נקודות. בשלב זה מתחיל סיבוב חדש, בו המנחה נותן מילה נוספת מהשיר (הקבוצות אינן מחויבות למצוא שיר המכיל את שתי המילים הקודמות שניתנו, אלא די במציאת שיר המכיל את המילה החדשה בלבד).
אם אחת מהקבוצות שרה במקרה או בכוונה תחילה את השיר שהמנחה בחר, מסתיים המשחק, ואותה קבוצה מקבלת 50 נקודות. הקבוצה שלה יותר נקודות לאחר הוספת נקודות אלו מנצחת.
גרסאות

קיימות גרסאות רבות למשחק, הנבדלות במספר נושאים:
האם מותר לקבוצות למצוא שירים הכוללים את המילה המדויקת שניתנה או גם הטיה של מילה זו? (למשל, אם המילה שניתנה היא "ילדים", האם שיר עם המילה "ילד" מתאים?) בגרסה הפשוטה של המשחק, על המנחה להשמיע את המילה בדיוק כפי שהיא מופיעה בשיר שבחר, ואילו במציאת השירים המתאימים למילה מתקבלת כל הטיה (אם כי לרוב אי אפשר להטות שם עצם לפועל או להפך).
האם יש צורך בציון שם השיר, בנוסף על שירת החלק בשיר שבו המילה הופיעה? בגרסה הפשוטה של המשחק, אין צורך בכך.
האם שירים בפרסומות, ג'ינגלים, שירי מוראל של תנועות נוער, שירה וכו', נחשבים כשירים שניתן להשמיעם במסגרת המשחק? בגרסה הפשוטה של המשחק, שירים כגון אלו אינם מתאימים, וכך גם שירה שאין לה לחן.
בתרבות הפופולרית

גרסאות שונות של המשחק הופיעו בשעשועון הטלוויזיה הישראלי "לא נפסיק לשיר", ששודר בשנים 2002-2006 בערוץ 2.
מלך הרועים

| --- | --- |

 מידע כללי
 פַּסל:  יצחק דנציגר
 תאריך יצירה:  1964
 טכניקה וחומרים:  פליז
 ממדים בס"מ
 גובה:  236
 נתונים על היצירה
 מיקום:  אוסף אילה זקס אברמוב, בהשאלה מתמדת למוזיאון ישראל ירושלים שבישראל
"מלך הרועים" הוא שמם של שני פסלים, שהם גרסה קטנה וגרסה גדולה של אותו פסל, מאת הפסל הישראלי יצחק דנציגר. הפסלים נוצרו בין השנים 1964–1966.
תיאור

הפסל עשוי מעמוד דו-חרוטי שבראשו צינור מכופף ומעוקל וכדור דמוי עין עליו דיסקה ניצבת. מקובל לטעון שהעמוד מייצג את מטה הרועה, הכדור דמוי העין מייצג את עין הרועה או עין הכבש, והצינור המכופף מייצג את קרן האיל, המייצג את השופר או כלי נשיפה אחר. ביחד מזכיר הפסל טוטם, כשהצינור והכדור דמוי העין מייצגים ראש של כבש.
העמוד הדו-חרוטי מזכיר אלמנט דומה ביצירה "מלך המלכים" של קונסטנטין ברנקושי.
הפסל פורש כמייצג קו של אידיליה תנ"כית עם רמז למלכותו של דוד שבצעירותו היה רועה. האיקונוגרפיה של פסל הפליז המופשט "מלך הרועים" נקשרת אל מוטיב הכבשים ואל "חגיגות גז הצאן" שנערכו בשנות הארבעים של המאה ה-20 ב"מערת גדעון" שליד מעין חרוד.
רקע

שרטוט מוקדם של הפסל שכלל עמוד טוטם שבראשו ראש איל הוכן על ידי דנציגר כבר ב-1938 כתוכנית לעמוד מרכזי של אוהל שנועד לארח מופעי פולקלור בעמק יזרעאל. במקור תוכנן פסל הרועים להיות פסל ענק בגובה 17 או 27 מטר שיוצב בגן הפסלים על שם בילי רוז במוזיאון ישראל, שעיצב האמן האמריקאי-יפני איסמו נוגוצ'י. אולם עם מותו של בילי רוז נגנז הרעיון לבנות את פסל הענק.
הפסל הגדול, שגובהו 236 ס"מ, הוצג בתערוכת הסתיו 1966 בביתן הלנה רובינשטיין. הפסל נמכר לאוסף פרטי, והושאל למוזיאון ישראל. בשנת 2010 הוצב הפסל בכניסה אל תצוגת הקבע המחודשת של המוזיאון, כשהפסל "נמרוד" הוצב בכניסה השנייה.
הגרסה הקטנה יותר של הפסל מוצגת כיום במוזיאון ליהדות דוברת גרמנית שבמוזיאון הפתוח תפן. בשנת 2011 הוצגה הגרסה הקטנה במוזיאון תל אביב לאמנות במסגרת תערוכת מחווה למרדכי עומר.
הערות שוליים

↑  גדעון עפרת, השיבה אל השטעטל: היהדות כדימוי באמנות ישראל, מוסד ביאליק, 2011, עמוד 232
↑  Dan Urian, Efraim Karsh, In Search of Identity: Jewish Aspects in Israeli Culture, Routledge, 1999, page 203
1 2  גדעון עפרת, ביקורי אמנות: פרקים על אמנים ישראלים, עמוד 151
↑  תמר אבידר, תערוכת הסתיו בלי שברים, מעריב, 23 בספטמבר 1966
מרינה שויף

| --- | --- |
שויף, 2013
שויף, 2013
 לידה:  22 ביוני 1974 (בת 50) פולבסקוי, רוסיה 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  בית צבי 
 פרופיל ב-IMDb
 
מרינה שויף-קולר (נולדה ב-22 ביוני 1974 בברית המועצות) היא שחקנית ישראלית.
ביוגרפיה

מרינה שויף נולדה וגדלה בעיר פולבסקוי (אנ') שבאזור הרי אורל, ברוסיה (אז בברית המועצות). ב-1990 כשהייתה בת 16 עלתה עם משפחתה לישראל, והם גרו בקריית ים. לאחר שסיימה את לימודי התיכון, החלה ללמוד ביוטכנולוגיה כעתודאית. במהלך לימודיה נסעה לבקר קרובי משפחה בברלין, שם נקלעה לסט צילומים של סרט שביים מנחם גולן וקיבלה שם תפקיד קטנטן. כשחזרה לארץ, החליטה כי אינה רוצה להמשיך בלימודי הביוטכנולוגיה ועברה ללמוד משחק ב"בית צבי". בשנת 1998 סיימה 3 שנות לימודי משחק במחזור ל"ו של בית הספר למשחק "בית צבי" לצד עירית קפלן, ענת מגן, עודד לאופולד, נטע הבר, אילן פלד, הילה סורג'ון פישר, דני גבע ומיה דגן. במהלך לימודיה זכתה במלגות "קרן אמריקה ישראל".
נשואה לשי קולר, ואם לשלושה. מתגוררת בתל אביב.
קריירה מקצועית > תיאטרון

| שנה | שם ההצגה | שם הדמות | מחזאי/ת | במאי/ת | תיאטרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1998 | הקיץ האחרון |  | ג'יין צ'מברס | אריאלה מנדלס | הספרייה |
| 1998 | עד התביעה |  | אגתה כריסטי | מיטקו בוזקוב | הספרייה |
| 2000 | דבורה בארון | ורה | יהודית קציר | זהרירה חריפאי | הקאמרי |
| 2001 | הרב קמע | מיקי | שמואל הספרי על פי טרטיף מאת מולייר | שמואל הספרי | הקאמרי |
| 2002 | מלחמת טרויה לא תפרוץ | הלנה | ז'אן ז'ירודו | עידו ריקלין | הספרייה |
| 2003 | כובע הקש האיטלקי | אנאיס | אז'ן לביש ומארק מישל | מיטקו בוזקוב | הקאמרי |
| 2004 | עיר הנפט | נינוש | הלל מיטלפונקט |  | הקאמרי |
| 2009 | הרוזן ממונטה כריסטו | מרסדס / מרינה |  | עידו ריקלין | באר שבע |
| 2009 | אפריל הקסום | סופי | מתיו ברבר | רועי הורוביץ | באר שבע |
| 2009 | משיח | שרה | מרטין שרמן | רועי הורוביץ | באר שבע |
| 2010 | האריסטוקרטים |  | עדנה מזי"א | עמרי ניצן | הקאמרי |
| 2011 | למה לא באת לפני המלחמה? | איטה | עינת ברנובסקי על פי האוטוביוגרפיה של ליזי דורון | חגית רכבי ניקוליבסקי | באר שבע |
| 2011 | אותלו |  |  | עמרי ניצן | הפסטיבל הבינלאומי לאופרה בקיסריה |
| 2011 | חלום ליל קיץ |  | שייקספיר |  | התיאטרון הלאומי של ויימאר בשיתוף הקאמרי |
| 2016 | לכודים |  | מיכל אקרמן | ניר ארז | הקאמרי |
| 2019 | סיבת המוות אינה ידועה | פרופ' אולגה קורפוב | מוטי לרנר | חנן שניר | הבימה |
| 2021 | אדמה דקה |  | יהושע סובול | אלמה וייך חושן | תמונע |
קריירה מקצועית > בטלוויזיה

תסתכל לי בעיניים - סרט טלוויזיה המבוסס על סיפור אמיתי בבימויו של ארנון צדוק, על נהגים שהיו מעורבים בתאונות דרכים קטלניות הנפגשים עם בני משפחותיהם של ההרוגים במסגרת סדנה טיפולית (1999).
משפחת עזאני - תפקיד אורח בסדרה בבימויו של ארנון צדוק (1999)
הבורגנים - בתפקיד גננת (2000)
Take Away - סדרת טלוויזיה של יוסי מדמוני, בתפקיד אינה (2001)
אבאל'ה - סרט טלוויזיה שכתבו וביימו אורי מרנץ ואילן ירוחם, לצד שמיל בן ארי וישי גולן (2002)
שינויי מזג האוויר - סרט טלוויזיה של אודי כספי, לצד הוגו ירדן ומוסקו אלקלעי (2002)
תיק סגור - בתפקיד רונה חלפון (2003)
שבתות וחגים - בתפקיד קארין, תפקיד אורח בעונה הרביעית של הסדרה (2003)
צימרים (2003)
נערה 57 - הנחיה של מגזין סקס בערוץ "אגו" (2003)
אשליות - סדרה שכתב וביים חיים בוזגלו (2004)
שלווה - סדרה שכתב וביים חיים בוזגלו (2004)
זינזאנה - בתפקיד אסירה (2005)
פיק אפ - בתפקיד הלנה שטקין (2005)
חיי כלב - בתפקיד אווה (2005)
מילואים - בתפקיד תמרה (2005–2007)
אולי הפעם - בתפקיד יועצת דייטים (2007)
ראש גדול - בתפקיד איילת גרף (תפקיד אורח, 2008)
תעשה לי ילד - בתפקיד ענת, חברתו לשעבר של רם (גל תורן) (2008)
פאפאדיזי (2008)
בין השורות - בתפקיד כתבת התרבות אינסה שקלאר (2009)
בית המשאלות - סדרת טלוויזיה שיצר חיים בוזגלו (2013)
קריירה מקצועית > קריירה בקולנוע

ב-2003 שיחקה בסרטו של חיים בוזגלו "פגישה עיוורת"; גילמה את שנטל בסרטו של שחר סגל "צעד קטן", ושיחקה בסרטו של עמית ליאור "סיפורי בית קפה". ב-2004 גילמה את מורן בסרט "אהבה קולומביאנית" שכתב רשף לוי וביים שי כנות. ב-2005 גילמה את יוליה בסרטו של אייל חלפון "איזה מקום נפלא". ב-2007 שיחקה בסרטה של נינה מנקס "Phantom love" שעלה בארצות הברית. ב-2008 גילמה את אולגה בסרטו של יקי יושע "עוד אני הולך", וגילמה את אילנה בסרטו של משה מזרחי "סוף שבוע בגליל" (שהיה עיבוד לעיבוד ל"הדוד וניה" של צ'כוב) לצד עודד תאומי, שרון אלכסנדר וחנה מרון. ב-2010 גילמה את ורוניקה בסרטו של חיים בוזגלו "כבוד", והצטלמה לצד יפתח קליין לסרטו של איתי לב "צ'ה צ'ה צ'ה". ב-2013 שיחקה בסרטו של יונתן פז "מחכים לסורקין". ב-2014 שיחקה בסרט "טוביאנסקי" בבימויו של ריקי שלח.
כמו כן שיחקה בסרט "midnight show" שביים דניאל הדר ובסרט "קשר מוסקבאי" שביים מנחם גולן.
מלך הריבאונדים של ה-NBA

| --- | --- |
 ענף:  כדורסל
 תאריך ייסוד:  1951
 מדינות משתתפות:  ארצות הברית ארצות הברית
 זוכה:  דומנטאס סאבוניס
 הכי הרבה זכיות:  וילט צ'מברלין (11)
 
מלך הריבאונדים של ליגת ה-NBA הוא כינוי, ותואר בלתי-רשמי, הניתן לשחקן אשר סיים את העונה הסדירה עם ממוצע הריבאונדים למשחק הגבוה ביותר בליגה.
הזוכים בתואר הוכרו רק החל מעונתה החמישית של ליגת ה-NBA, עונת 1950/1951, בה החלו לתעד נתון סטטיסטי זה. עד לעונת 1968/1969, הוענק התואר לשחקן אשר הוריד את סך הריבאונדים הרב ביותר לאורך העונה, והחל מהעונה העוקבת הוא ניתן לשחקן בעל ממוצע הריבאונדים הגבוה ביותר. על מנת לזכות בתואר, על שחקן להופיע לפחות ב-58 משחקים מתוך 82 משחקי העונה הסדירה.
וילט צ'מברלין מחזיק בשיא הריבאונדים לעונה אחת (2,149) ובשיא ממוצע הריבאונדים לעונה (27.2); את שני השיאים קבע בעונת 1960/1961, כשחקן פילדלפיה ווריורס. כמו כן מחזיק צ'מברלין בשיא הזכיות בתואר מלך הריבאונדים, עם 11 זכיות. מלבד צ'מברלין, שישה שחקנים זכו בתואר יותר מפעמיים: דניס רודמן (7), מוזס מלון (6), דווייט הווארד (5), קווין גארנט (4), ביל ראסל (4) ואנדרה דראמונד (4).
חמישה שחקנים שונים זכו בתואר מלך הריבאונדים באותה עונה בה זכו באליפות ה-NBA: ג'ורג' מייקן (1953), ביל ראסל (1959, 1964 ו-1965), וילט צ'מברלין (1967 ו-1972), מוזס מלון (1983) ודניס רודמן (1996, 1997 ו-1998). הזוכה הצעיר ביותר הוא דווייט הווארד, אשר הוביל את הליגה בעונת 2007/2008, בגיל 22 ו-130 ימים. הזוכה המבוגר ביותר הוא דניס רודמן, אשר הוביל את הליגה בעונת 1997/1998, בגיל 36 ו-341 ימים.
הערות שוליים

↑  דרישות הסף להכללה ברשימות סטטיסטיות, באתר basketball-reference.com
| מובילי הסטטיסטיקות בליגת ה-NBA |
| --- | --- | --- |
| מובילים עונתיים | מלך הסלים • מלך הריבאונדים • מלך האסיסטים • מלך החטיפות • מלך החסימות |  |
| מובילי כל הזמנים | הקלעים המובילים • הריבאונדרים המובילים • מוסרי האסיסטים המובילים • החוטפים המובילים • החוסמים המובילים • קלעי השלשות המובילים |  |
| מובילי כל הזמנים (פלייאוף) | הקלעים המובילים בפלייאוף ה-NBA • הריבאונדרים המובילים בפלייאוף ה-NBA |  |
| הישגים נוספים | מועדון ה-50-40-90 • משחק 100 הנקודות של וילט צ'מברלין • רשימת שיאי העונה הסדירה ב-NBA |  |
וילט צ'מברלין, זכה בתואר 11 פעמים
דניס רודמן, זכה בתואר 7 פעמים
דווייט הווארד, זכה בתואר 5 פעמים
קווין גארנט, זכה בתואר 4 פעמים
ביל ראסל, זכה בתואר 4 פעמים
אנדרה דראמונד, זכה בתואר 4 פעמים
מרינה קוזינה

| --- | --- |

 לידה:  19 ביולי 1985 (בת 39) מוסקבה, רוסיה
 עמדה:  סנטר 
 גובה:  1.95 מטרים
 מספר:  11 
 
מרינה קוזינה ויאצ'סלבובנה (ברוסית: Кузина Марина Вячеславовна; נולדה ב-19 ביולי 1985 במוסקבה) היא כדורסלנית רוסייה אשר התחרתה במדי נבחרת רוסיה באולימפיאדת בייג'ינג בשנת 2008, שזכתה במדליית ארד. כמו כן, הייתה חלק מהרכב הנבחרת הרוסית באולימפיאדת לונדון בשנת 2012 שהחמיצה מדליית הארד, עם הפסדה 74–83 לנבחרת אוסטרליה.
בשנת 2005 זכתה קוזינה בתואר: הכדורסלנית הצעירה הטובה ביותר ברוסיה.
ביוגרפיה

קוזינה שיחקה בעונת 2015–2016 במועדון הטורקי "מרסין". מרסין, לאחר שבעונה הקודמת 2014/2015, לא שיחקה ביורוקאפס והתמקדה באליפות טורקיה. הקבוצה הגיעה למקום השלישי בעונה הסדירה, עברה את מועדון אוניברסיטת איסטנבול ברבע הגמר, ובחצי הגמר הפסידה למועדון חתאי (Hatay club) בתוצאה 1–3 בסדרה. מרינה שיחקה את כל 32 המשחקים בחמישייה הפותחת ותרמה תרומה משמעותית להישג הקבוצה. היא השתתפה בממוצע 32 דקות ו-23 שניות בכל משחק, הביאה ממוצע של 11.4 נקודות למשחק, 6.3 ריבאונדים, 1.2 אסיסטים, 0.5 בלוקים למשחק.
במאי 2016 התחתנה מרינה קוזינה וחתמה על חוזה עם מועדון חתאי, שבראשו עמד בעלה אקין בש. בדצמבר 2016 הנהלת המועדון החליטה להיפרד מהמאמן הראשי עקב פתיחת עונה לא מוצלחת (ניצחון אחד בלבד ב -9 משחקים). מרינה עזבה גם היא את המועדון.
דרגות ומדליות

מאסטר מכובד בספורט של רוסיה ;
מדליית מסדר ההצטיינות למולדת, תואר שני ( 2 באוגוסט 2009 ) - על תרומה רבה לפיתוח התרבות הגופנית והספורט, הישגי ספורט גבוהים במשחקי האולימפיאדה ה-XXIX ב-2008 בבייג'ינג. (צו של נשיא הפדרציה הרוסית מיום 2 באוגוסט 2009 מס' 885)
הישגים

מדליית ארד במשחקים האולימפיים 2008;
אלופת אירופה (2011);
מדליית כסף אליפות אירופה בכדורסל (2005, 2009);
מדליית כסף אליפות רוסיה (2012, 2013, 2014, 2015);
מדליית ארד אליפות רוסיה (2007, 2008);
מדליית הארד של הליגה העולמית של פיב"א (2007);
אלופת אירופה בקבוצת הנוער של רוסיה (2004);
אלופת אירופה בנבחרת הצעירה של רוסיה (2002);
זוכה "סל הזהב" כשחקן הכדורסל הצעיר הטוב ביותר ברוסיה (2005).
הערות שוליים

↑  "basketball women results - Basketball - London 2012 Olympics". www.olympic.org. נבדק ב-2015-11-28.
↑  Bilyoner.com KBL’de Finalin Adı: Fenerbahçe – Hatay BŞB, web.archive.org, ‏2016-05-03
↑  Türkiye Basketbol Federasyonu, www.tbf.org.tr
↑  Basketbolig, Hatay Büyükşehir'de Ekin Baş gönderildi, Marina Baş kadro dış bırakıldı, www.basketbolig.com (ב־)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מרינה קוזינה".
מרינה קושבאיה

מרינה ולדימירובנה קושבאיה (ברוסית: Марина Владимировна Кошевая; נולדה ב-1 באפריל 1960) היא שחיינית עבר סובייטית. אלופה אולימפית (מונטריאול 1976) ושיאנית עולם (1976–1978) במשחה ל-200 מטר חזה ואלופת ברית המועצות (1976) וזוכת מדליית ארד אולימפית (מונטריאול 1976) במשחה ל-100 מטר חזה.
ביוגרפיה

קושביאה נולדה וגדלה במוסקבה.
ביוגרפיה > אלופת ברית המועצות

באליפות ברית המועצות שנערכה בקייב בתחילת יוני 1976 זכתה קושביאה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:14.04 דקות ומדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:37.55 דקות.
ביוגרפיה > אלופה אולימפית ושיאנית עולם

באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכתה קושבאיה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בשיא עולם חדש של 2:33.35 דקות, לפני חברותיה לנבחרת מרינה יורצ'ניה (2:36.08 דקות) וליובוב רוסנובה (2:36.22 דקות), שיפור לשיא העולם בין השנתיים של קרלה לינקה מגרמניה המזרחית (2:34.99 דקות), שיא זה החזיק מעמד כשנתיים ונשבר על ידי יוליה בוגדנובה מברית המועצות (2:33.32 דקות). כבר בשלב המוקדמות היא קבעה שיא אולימפי חדש של 2:35.14 דקות. מדליית ארד במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:13.30 דקות, אחרי הנלורה אנקה מגרמניה המזרחית (1:11.16 דקות) וליובוב רוסנובה (1:13.04 דקות).
באליפות ברית המועצות שנערכה בדניפרו בשנת 1977 היא זכתה בשתי מדליות ארד, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:15.3 דקות ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:37.3 דקות.
באליפות ברית המועצות שנערכה במוסקבה בשנת 1978 היא זכתה בשתי מדיות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר בתוצאה של 1:13.31 דקות ומדליית ארד, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:36.12 דקות.
הערות שוליים

↑  אליפות ברית המועצות בשחייה 1976 (ברוסית)
↑  אליפות ברית המועצות בשחייה 1977 (ברוסית)
↑  אליפות ברית המועצות בשחייה 1978 (ברוסית)
מריון ג'ונס

מריון לויס ג'ונס-תומפסון (באנגלית: Marion Lois Jones-Thompsons, נולדה ב-12 באוקטובר 1975 בלוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית) היא אתלטית אמריקנית שזכתה בשלוש מדליות זהב באולימפיאדת סידני (2000), אשר נשללו כולן כעבור כמה שנים בעקבות שימוש בסמים. מחזיקה באזרחות אמריקאית ומוצא משפחתה מבליז.
ביוגרפיה

בתור מצטיינת בכדורסל ובאתלטיקה, החלה ג'ונס את דרכה בהתרכזות בקריירת הכדורסל. שיחקה באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל ובעקבות פציעה שמנעה ממנה את להשתתף באולימפיאדת אטלנטה, החליטה ג'ונס להתרכז באתלטיקה.
ביוגרפיה > אלופת עולם

בשנת 1997 הפכה לאלופת העולם בריצת 100 מטר ובשנת 1999 ניסתה ג'ונס לזכות בארבעה תארים באליפות העולם, אך נפצעה בריצת 200 מטר, לאחר שזכתה בזהב בריצת 100 מטר ובמדליית ארד בקפיצה לרוחק.
ביוגרפיה > אלופה אולימפית

בשנת 2000 הגיעה ג'ונס לפסגת הקריירה הספורטיבית שלה: היא זכתה בחמש מדליות באולימפיאדת סידני, שלוש מדליות זהב ושתי מדליות ארד. השליטה הבלעדית של ג'ונס בריצת 100 מטר לנשים הסתיימה באליפות העולם בשנת 2001, כשהפסידה את הבכורה לז'אנה פינטוסביץ'-בלוק מאוקראינה. למרות ההפסד, זכתה ג'ונס בזהב בריצת 200 מטר ובריצת שליחים 4x100 מטר.
את החוויה שעברה ג'ונס באולימפיאדת אתונה, בשנת 2004, תיארה במילים הבאות: "זה כל כך מתסכל, מילים לא יוכלו לתאר את האכזבה." ג'ונס סיימה את הקפיצה לרוחק במקום החמישי, ואת מרוץ השליחים הפסידה לאחר שנבחרת ארצות הברית הובילה את הריצה לכל אורכה אך נכשלה בהעברת המקל האחרונה והפסידה את התחרות.
ביוגרפיה > פרשת הסמים

בסוף 2004, עלו טענות על ידי הארגון האמריקאי נגד סמים בספורט בידי ספורטאים אמריקאים, כי מריון ג'ונס השתמשה בחומרים בלתי חוקיים לפני ובמהלך אולימפיאדת סידני, אם כי היא מעולם לא נכשלה בבדיקות סמים. בשנת 2005 הצהירה ג'ונס כי הזכייה במדליית הזהב באולימפיאדת בייג'ינג בשנת 2008, היא מטרתה העיקרית.
בדיון שנערך בבית משפט ב-5 באוקטובר 2007, הודתה ג'ונס כי השתמשה בסמים אסורים בין 1999 ל-2001 והצהירה על פרישתה מהאתלטיקה. ג'ונס החזירה את המדליות האולימפיות שבהן זכתה באולימפיאדת סידני, וכל הישגיה משנת 2000 והלאה בוטלו.
ב-11 בינואר 2008 נידונה ג'ונס לשישה חודשי מאסר בפועל על עבירות אלו. לפני האולימפיאדה ביקשה חנינה מהנשיא ג'ורג' ווקר בוש ונדחתה. ב-5 באוקטובר 2008 ג'ונס השתחררה מהכלא, לאחר שסיימה לרצות את העונש שנגזר עליה.
ביוגרפיה > קריירה בכדורסל

במרץ 2010 הודיעה ג'ונס על חזרה לכדורסל, והחלה בקריירה מקצוענית בקבוצת טלסה שוק מליגת ה-WNBA, כשאת משחק הבכורה שלה רשמה במאי 2010. ביולי 2011 שוחררה מהקבוצה.
מרק אלטן

מרק יוזף אלטן (בפולנית: Marek Józef Alten, באנגלית: Mark Alten;‏ 1883–1942) היה עורך דין פעיל חברתי ופעיל ציוני יהודי. היה סגן יושב ראש היודנראט ולאחר מכן נשיא היודנראט בגטו לובלין.
נעוריו ושירותו הצבאי

מרק יוזף אלטן נולד ב-22 בדצמבר 1883 בזולוצ'יב בגליציה, בנו של ג'קוב ורבקה. בוגר בית הספר התיכון בלבוב, כאשר סיים את לימודי בלבוב ובווינה השלים תואר דוקטור למשפטים באוניברסיטת יאן קז'ימייז בלבוב. לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914, מונה לצבא האוסטרו-הונגרי שבו שירת עד נובמבר 1918. על אלטן הוטל לשרת בחיל השיפוט בחזיתות האלבניות, האיטלקית והפולנית, כהוקרה להקרבתו הוא הועלה לדרגת סגן שני ועוטר בצלב הזהב של חיל. לאחר פיטוריו התגורר בלובלין, שם פתח משרד עורכי דין, אותו ניהל עד פרוץ המלחמה. לאחר מכן, התגורר בעיר עם אשתו דורה.
פעילויות ציבוריות ופוליטיות

בעקבות תמיכתו בפיתוח מלאכת יד וחקלאות יהודית, היה אלטן יו"ר הארגון לפיתוח מלאכה תעשייתית וחקלאות בקרב האוכלוסייה היהודית בלובלין בפולין (אורט). פעילותו של אלטן הייתה למען הקהילה היהודית הדתית (GW), בה שימש בהתחלה בתפקיד המזכיר.
עוד לפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא היה מעורב בפעילות פטריוטית, בשנת 1908 הצטרף לחברת ההתעמלות הפולנית "סוקול" בדולינה.
ב-1919 הוקמה התנועה הציונית שאיחדה ארגונים שונים, התנועה פעלה בעקבות עקרונות עיקריים (לפי דעתם) עקרון הציונות הסוציאליסטית ואיחדה ארגוני נוער כגון: השומר הלאומי, החלוץ, ברית טרומפלדור, ברית החיל והחלוץ הצעיר. בשנת 1920 אלטן הצטרף לתנועה הציונית עקב ביקורו של אברהם פודלישבסקי ויצחק גרינבוים, ב-1923 התקדם אלטן ממזכיר הקהילה היהודית הדתית (GW) לחבר מועצה ולקח חלק ניכר בהתנהלותם.
כחלק מהתגוררותו בלובלין הצטרף אל ועד הקהילה של לובלין בשנת 1928, ועד הקהילה כלל אז 23 אנשים.
אלטן היה חלק מוועד הקהילה הישן אשר התקיים בין השנים 1928–1932, ועסק בניהול התקציב של לובלין (חוץ מהתקציב הצבאי), לרוב התעסקו בגביית מיסים וחלוקתם בהתאם למצב הכלכלי. בנוסף לכך, יכול היה לקבוע את חובותיהם של אלו אשר לא שילמו. במארס 1929, בישיבה בנושא ניהול התקציב לשנת 1929, אלטן הציע להכניס סעיף חדש לסדר היום בדבר פתיחת בתי ספר מקצועיים. הצעתו התקבלה.
בסוף 1932 נערכו בחירות לראש חברי ועד הקהילה, בבחירות אלה נבחר ברוב קולות עורך הדין א. לוינסון, יהודי מתבולל שלא היה עד כה פעיל בחיים הציבוריים. כעבור זמן קצר התפטר ממשרתו ותפס את מקומו שלמה הלברשטדט, אשר החל בחלוקה מחודשת ויעילה יותר של עבודות בין חברי הוועדה. ובכך גרם לראורגניזציה (ארגון מחדש) מקיפה של ועד הקהילה וקרא לה הקהילה החדשה של לובלין. ועד הקהילה כלל חמישה נציגים מהרשימה הציונית וביניהם ד"ר מרק אלטן שהיה סגנו של הלברשטדט. מאז החלו לדאוג יותר לבתי היתומים והגנים, חלוקת התקציב השתנתה לחלוקה שווה בין התקציב הביטחוני לציבורי. ובנוסף לכך עודדו נציגים של המועצה להתנדב במוסדות חינוכיים אשר זקוקים למשאבי אנוש.
עד לפרוץ המלחמה לא הופסקו פעולות ועד הקהילה להפך, אף על פי שמצבה הכספי היה רחוק ממשביע רצון השתדלו וראו את עיקר תפקידם בהקלת גורלם של הפליטים, על ידי הספקת מחסה ומזון.
בספטמבר 1939 הפך לחבר במאבטח האזרחי של העיר לובלין. עקב סגירת ועד הקהילה של לובלין בגלל האנטישמיות. בנוסף לכך, מרק אלטן התחייב לדאוג לקורת גג ליהודי לובלין אשר בתיהם נהרסו בהפצצות.
פעילותו ביודנראט

ב-25 בינואר 1940 שונה מעמדו של הוועד, והוא הפך רשמית ליודנראט בן 24 חברים. לשינוי במעמד כמעט שלא נלוו שינויים אישיים, והיו בו חברים שהשתייכו לפני המלחמה למפלגות שונות, מאגודת ישראל עד הבונד. היודנראט המשיך במדיניות הוועד: הוא בנה רשת ענפה של מוסדות סעד ומטבחי ציבור, הקדיש תשומת-לב מיוחדת להקמת בתי-יתומים ומוסדות לילדים עזובים, והשקיע מאמצים רבים בתחום הבריאות. אך, החרפת מדיניות הגרמנים כלפי היהודים צמצמה את אפשרויות היודנראט לתמרן בין מילוי דרישות הגרמנים ובין הטיפול בבעיות חיוניות של הקהילה.
מתחילת עבודתו של אלטן ביודנראט, היה חבר בנשיאות שהייתה גוף המבצע של המועצה. בראש היודנראט עמד המהנדס הנריק בקר, בסוף ינואר 1940 נבחר אלטן שהיווה דמות מרכזית ביודנראט לסגן יושב-הראש. את תפקיד זה מילא עד סוף מרץ 1942. בנוסף לכך, בסוף 1940 הוא נכנס לתפקיד היועץ לעזרה עצמית חברתית יהודית לראש מחוז לובלין.
ב-31 במרס 1942, הקטינו הגרמנים את מספר חברי היודנראט מ-24 ל-12. אחדים מחברי היודנראט שלא נכללו בהרכבו החדש שולחו אף הם להשמדה מתוכם גם הנשיא הנריק בקר שנשלח למחנה ההשמדה בלז'ץ. לאחר מכן, אלטן מונה ליושב ראש היודנראט המצומצם. בעקבות כך, היה פעיל בוועדה למשכורות לחברי מועצה, ובמהלך חיסול גטו פודזמזץ השתתף בעבודתה של הוועדה להפרדת ג'-אוויסיי. הערכת התנהגותם של חברי היודנראט, ושל ד"ר אלטן כדמות מרכזית בו, אינה אחידה, ובצד הערכות המגלות הבנה למדיניותו של היודנראט והמבליטות את מאמציו לעשות למען הקהילה, ישנן עדויות המבקרות את היודנראט על ניתוק מבני הקהילה, על התנשאות אישית ועל כניעה לדרישות הגרמנים. בכל תקופת גטו לובלין, עם הפסקה קצרה בתחילת אפריל 1942, פיקח אלטן גם על שירות המסדרים היהודי 1 .
בגטו מיידן טטרסקי

לאחר שהועברו הוא ואשתו לגטו שנותר במיידן טטרסקי, הוא ואשתו גרו באול. מיידנק 26 או 34. ככל הנראה בגלל אכלוס יתר הם נאלצו לחלוק את הדירה עם דייר משנה.
המשיך אלטן לעמוד בראש היודנראט. כיהן אלטן בראש היודנראט עד 9 בנובמבר 1942, אז משטרת הביטחון הגרמנית חיסלה את הגטו במיידן טטרסקי. אלטן נורה בגטו על ידי אחד מקציני האס אס בפיקוד.
לקריאה נוספת

לני יחיל, כרך ראשון, "השואה", גורל יהודי אירופה 1932–1945 .
הערות שוליים

1 2 3  Jakub Chielielski, Marek Józef Alten (1883–1942), Ośrodek „Brama Grodzka ‐ Teatr NN”
↑  נחמן בלומנטל, תעודות מגטו לובלין - יודנראט ללא דרך, יד ושם, 1967, עמ' 372-381
↑  לובלין (Lublin), באתר יד ושם
↑  על גטו מיידן טטרסקי באתר יד ושם
מצעד השירים העכשוויים למבוגרים

לוגו מגזין הבילבורד
מצעד השירים העכשוויים למבוגרים (באנגלית: Adult Contemporary) מתפרסם מדי שבוע על ידי מגזין בילבורד ומדרג בתוכו את השירים המצליחים והפופולריים ביותר למבוגרים, בהתבסס על זיהוי השמעות ברדיו שירים עכשוויים למבוגרים, שנמדדו על ידי מערכות הנתונים של נילסן סאונד-סקאן.
זהו מצעד הכולל בתוכו שירים שאינם מסוגות מוזיקליות כמו רוק אלטרנטיבי ופופ מיינסטרימי. הסוגות המוזיקליות העיקריות במצעד, הן הארד רוק, היפ הופ ומוזיקה עכשווית למבוגרים ושירים שנועדו בעיקר למבוגרים כמו בלדות שקטות. אין להתבלבל עם מצעד 40 השירים למבוגרים, הכולל בתוכו שירי רוק אלטרנטיבי ופופ מיינסטרימי.
סטטיסטיקות > 10 השירים המצליחים ביותר במצעד (1961–2011)

| מיקום | שם | שנה | אמנ/ית | מיקום שיא ומשך |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | "Truly Madly Deeply" | 1997 | סבאג' גארדן | 1# למשך 11 שבועות |
| 2 | "Lead Me On" | 1978 | מקסין נייטינגייל | 1# למשך 7 שבועות |
| 3 | "Drift Away" | 2003 | אנקל קראקר בהשתתפות דובי גריי | 1# למשך 28 שבועות |
| 4 | "Heaven" | 2004 | לוס לונלי בויז | 1# למשך 18 שבועות |
| 5 | "Born Free" | 1966 | רוג'ר ויליאמס | 1# למשך 6 שבועות |
| 6 | "Hello Dolly!" | 1964 | לואי ארמסטרונג ביחד עם אמנים שונים | 1# למשך 9 שבועות |
| 7 | "You Needed Me" | 1978 | אן מארי | 3# למשך 3 שבועות |
| 8 | "Change the World" | 1996 | אריק קלפטון | 1# למשך 13 שבועות |
| 9 | "Hero" | 2001 | אנריקה איגלסיאס | 1# למשך 15 שבועות |
| 10 | "Lonely No More" | 2005 | רוב תומאס | 1# למשך 18 שבועות |
מקור:
סטטיסטיקות > 10 האמנים המצליחים ביותר במצעד (1961–2011)

| מיקום | אמנ/ית |
| --- | --- |
1: אלטון ג'ון
2: ניל דיימונד
3: ברברה סטרייסנד
4: בארי מנילו
5: קני רוג'רס
6: שיקגו
7: בילי ג'ואל
8: הקרפנטרז
9: ליונל ריצ'י
10: אן מארי
מקור: