stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחידה 3060
תחומי עיסוק

מטרת היחידה היא "העצמת אפקטיביות הלחימה של צה"ל באמצעות מערכות מדעי המידע מודרניות למודיעין אופרטיבי (מבצעי) וחזותי עבור מפקדים וקציני מודיעין בכלל צה"ל".
בפועל, היחידה עוסקת במחקר ופיתוח טכנולוגיים, בתחומים כמו עיבוד תמונה, בינה מלאכותית, למידת מכונה.
האפליקציות המופקות על ידי היחידה משמשות מגוון צרכנים, בהם קציני מודיעין ומפקדים ביחידות שטח, כגון פיקוד, גיס, אוגדה, וחטיבה. האפליקציות משמשות גופים נוספים בקהילת המודיעין הישראלית, כגון מספן המודיעין בחיל הים, למד"ן בחיל האוויר, יחידות מיוחדות בצה"ל, שב"כ והמוסד.
ב-2018 זכו מספר צוותים מהיחידה בפרס ביטחון ישראל על חלקם בפרויקט סיכול פיגועים באמצעות Big data.
הערות שוליים

1 2 3 4  לילך שובל, צה"ל חשף את יחידת הפיתוח של המודיעין: "אנחנו מתייחסים לזה כמו לסטרט אפ, באתר ישראל היום, 3 בינואר 2018
1 2 3 4 5  טל לב רם, יוסי מלמן, ‏מונעים טעויות בזיהוי, עוזרים להתחמק ממטענים: יחידת הגאונים של צה"ל נחשפת, באתר מעריב אונליין, 3 בינואר 2018
↑  נחשפה יחידה 3060 של אמ"ן, הפילטר המודיעיני של צה"ל, באתר כלכליסט, 3 בינואר 2018
↑  יואב זיתון, לוחמה דיגיטלית: תיעוד נדיר מהיחידה "הסגולה" באמ"ן, באתר ynet, 3 בינואר 2018
↑  פרס ביטחון ישראל למסכלי המנהרות, באתר ערוץ 7, 26 ביוני 2018
יותם שווימר

| --- | --- |

 לידה:  20 ביולי 1985 (בן 39) רחובות, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מקצוע:  עורך ספרות מבוגרים, ילדים ונוער
 
יותם שווימר (נולד ב-20 ביולי 1985) הוא עורך ספרות, מבקר ספרות ומרצה ישראלי בתחום ספרות ילדים ונוער.
ביוגרפיה

נולד ברחובות וגדל בה ובמזכרת בתיה. למד בבית הספר התיכון הרצוג. לאחר סיום השירות בצה"ל החל לעבוד ברשת צומת ספרים. למד ספרות כללית והשוואתית וספרות צרפתית לתואר ראשון באוניברסיטה העברית בירושלים. במהלך לימודיו גם עבד כלקטור בהוצאת כתר ספרים בתחום הספרות הקלאסית המודרנית וככותב טקסט עבור גבי ספרים; בשנת 2009 החל לעבוד בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר כלקטור ראשי לספרות ילדים ונוער, ובהוצאת מודן כלקטור ומגיה. כמו כן, שימש ככתב הספרות של Nrg וייסד טור לביקורת ספרות ילדים ונוער בשם "סיפור אחד ודי".
בשנת 2010 ייסד בשותפות עם תמר הוכשטטר את כתב העת המקוון "הפנקס" לספרות ילדים ונוער, ומשמש כעורך הראשי של כתב העת עד היום וכמבקר ספרות. במקביל לעריכת כתב העת הוא שותף בהפקת כנס "הפנקס" השנתי, המתקיים בשנים האחרונות בשיתוף עם ספריית בית אריאלה.
בין השנים 2010 ל-2017 שימש כעיתונאי במדורי הספרות והתרבות של ynet, וככתב הראשי לענייני ספרות. היה שותף לייסוד המגזין החדשותי-ספרותי של האתר "ספרותקל'ה", תחת עריכתה של שרי שביט. במסגרת עבודתו באתר פרסם כתבות רבות, ראיונות עם סופרות וסופרים, ושימש כמבקר הראשי לספרות ילדים ונוער וספרות מבוגרים. במהלך השנים פרסם גם מאמרים וביקורות במקורות שונים כגון "טיים אאוט", "המוסך", "עיונים בספרות ילדים".
בשנת 2010 החל לשמש כלקטור במחלקה לספרות מקור במרכז הספר והספריות, ובין השנים 2013–2019 היה חבר בוועדת הספרות של סל תרבות ארצי.
לצד עבודתו כעורך ספרות עצמאי לספרות ילדים ונוער וספרות מבוגרים, ערך בשנת 2011 את הסדרה המו"לית "הרפתקה ראשונה: קלאסיקה לראשית קריאה" בהוצאת "אוקיינוס" ו"מודן". בסדרה ראו אור שלושה ספרים קלאסיים מתורגמים מארצות הברית ומאוסטרליה.
החל משנת 2011 משמש כמרצה במכללה האקדמית ספיר במחלקה לתרבות יצירה והפקה, בתחומים הקשורים לספרות ילדים ולאיור. כמו כן, מעביר סדנאות והרצאות בנושאים ספרותיים מגוונים ומועדוני קריאה לילדים ונוער.
שימש כחבר ועדה בפרסים ספרותיים: פרס ביאליק, פרס לאה גולדברג, פרס מוזיאון ישראל לאיור ספר ילדים על שם בן-יצחק ופרס שרת התרבות על שם דבורה עומר.
החל משנת 2013 משמש כעורך ראשי של הוצאת "טל-מאי" בבעלות המו"ל והסופרת מאירה פירון, אשר הייתה בשותפות עם הוצאת "ידיעות ספרים" עד שנת 2023. במסגרת עבודתו ייסד את סדרת "פרא" לספרות מקור עכשווית לנוער, ואת סדרת "הספרייה שלי" המיועדת למתחילות ולמתחילים לקרוא. ספרים רבים שערך זכו בפרסים. כמו כן, משמש כעורך התרגום של ההוצאה והביא לתרגומם של ספרים כגון "גברת פלפלת" מאת אולף פרויסן, סדרת "החיים המאושרים שלי" מאת רוסה לגרקרנץ, "פליקס לנצח" מאת קייסן קלנדר ו"ארי ודנטה מגלים את סודות היקום" מאת בנג'מין אלירה סאיינז.
מתגורר בתל אביב עם בן זוגו, הסופר רועי סלמן.
מבחר ספרים בעריכתו > ספרי פרוזה למבוגרים

| שם הספר | מחבר | שם ההוצאה | שנת ההוצאה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שימורי אהבה | ענבר אשכנזי | פרדס הוצאה לאור | 2015 |  |
| המלך צ'ינגיס הראשון | יונתן ילון | הוצאת גרף | 2016 | מועמד לפרס גפן ותורגם לאנגלית. |
| רונה וגיורא | ענבר אשכנזי | פרדס הוצאה לאור | 2016 | נובלה גרפית |
| תיאטרון הילדים | שלומית הרטמייר | רימונים הוצאה לאור | 2017 | ספר ילדים. נבחר למצעד הספרים של משרד החינוך. |
| זו אני, איווה | גלית דהן קרליבך | הוצאת גרף | 2018 | קיבל ציון לשבח מטעם ועדת פרס ברנר |
| אפוקליפסה של חג | ישי (אישי) רון | הוצאת גרף | 2018 |  |
| הם היו שניים | ענבר אשכנזי | פרדס הוצאה לאור | 2018 |  |
| פקעת | זיוה עודד | הוצאת כרמל | 2018 |  |
| פלמינגו ימי אהבה | חוה ניסימוב | פרדס הוצאה לאור | 2019 |  |
| הרשת התרבותית – מסות על מסעותיהם של הרעיונות | נועה מנהיים | הוצאת גרף | 2019 | ספר עיון. תורגם לאנגלית. |
| יונקי הדבש | אמיר נעמן | הוצאת טנג'יר | 2020 | תורגם לגרמנית. |
| ממזרת | מיכל פנקל | כריכה | 2020 |  |
| ריצת משוכות | גלי גלט שמחי | כריכה | 2022 |  |
| כלב | ישי (אישי) רון | בראשית | 2023 |  |
| פומלו | ורד זינגר | פרדס | 2024 |  |
מבחר ספרים בעריכתו > ספרי ילדים ונוער שערך במסגרת הוצאת "טל-מאי" > סדרת "פרא"

| שם הספר | מחבר | שנת ההוצאה | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| כמעט שם | רועי סלמן | 2016 | זוכה פרס שרת התרבות על שם דבורה עומר, נבחר למצעד הספרים של משרד החינוך, תורגם לרוסית. |
| בזמן שלא היית | ענבל מלכה | 2016 | זוכה פרס שרת התרבות על שם דבורה עומר. |
| ריקי לי וו דבוקה לכיסא | ציפור פרומקין | 2017 | זוכה פרס שרת התרבות על שם דבורה עומר. |
| השיר של רוזי | תמר ורטה זהבי | 2017 | זוכה פרס שרת התרבות על שם דבורה עומר. |
| באמצע הרחוב | רועי סלמן | 2018 | זכה פרס שר התרבות על שם דבורה עומר, ובעיטור "הפנקס" לספר נוער מצטיין, נבחר למצעד הספרים של משרד החינוך. |
| דברים שקורים בשומקום | מיכל פיטובסקי | 2019 | זוכה פרס שרת התרבות על שם דבורה עומר ונבחר למצעד הספרים של משרד החינוך. |
| וניל | בתאל ביאו | 2019 | זוכה פרס שרת התרבות על שם דבורה עומר ונבחר למצעד הספרים של משרד החינוך. |
| ברד נחשים | אור חיים בן עטר | 2020 | נבחר למצעד הספרים של משרד החינוך. |
| דיאבולו מנטה | תמר ורטה זהבי | 2021 |  |
| איך לא להירטב במסיבות בריכה | יעל ורסנו | 2022 |  |
| הכל אודות סופי | שרית גרדוול | 2023 |  |
| חברים מזויפים | מיכל פיטובסקי | 2024 |  |
מבחר ספרים בעריכתו > ספרי ילדים ונוער שערך במסגרת הוצאת "טל-מאי" > סדרת "הספרייה שלי"

| שם הספר | מחבר | שנת הוצאה | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| הבית שלי | מאירה פירון | 2018 | נבחר למצעד הספרים של משרד החינוך. |
| לא תמצאו אותי | תמר הוכשטטר | 2018 | נבחר למצעד הספרים של משרד החינוך. |
| אבא, אתה עוד אוהב אותי? | מירב משולם לוי | 2018 | נבחר למצעד הספרים של משרד החינוך. |
| האוצר של יניב | דן פוטרמן | 2019 |  |
| זה השם שלי! | שירי צוק | 2019 |  |
| שמלה מסתובבת | מאירה פירון | 2021 |  |
| אבא, אפשר לשיר לך שיר? | מירב משולם לוי | 2021 |  |
| ביס בום | טל חן | 2021 | נבחר למצעד הספרים של משרד החינוך |
| המפלצות של נועם | רמי טל | 2021 | זכה בפרס סאסא סטון |
| נמוכונת | אילנה זפרן | 2022 |  |
| אמילי ראתה דלת | מל רוזנברג-נבו | 2023 | יראה אור באנגלית בהוצאת פינגווין רנדום האוס |
| סבא של פעם | שירלי ויסמן | 2024 |  |
מבחר ספרים בעריכתו > ספרי ילדים ונוער שערך במסגרת הוצאת "טל-מאי" > ספרים נוספים

| שם הספר | מחבר | שנת הוצאה | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| קלידוסקופ | חוה ניסימוב | 2015 | זכה בפרס דףדף לספר ילדים מצטיין ובעיטור "הפנקס" לעיצוב מצטיין. |
| צ'יינה | נורית זרחי | 2016 |  |
| הסוד של פלוריאן | חוה ניסמוב | 2017 | זכה בפרס שרת התרבות על שם דבורה עומר ונבחר למצעד הספרים של משרד החינוך. תורגם לפולנית. |
| מונו הוא לא יצירת אמנות | גור אילנו | 2017 |  |
| איפה רד? המסע למאדים | תמר לב | 2018 | זכה בעיטור הצטיינות מטעם בצלאל. |
| הסיפור על יואב ששלח את המשפחה שלו בדואר | עומר הופמן | 2019 | זוכה פרס שרת התרבות על שם דבורה עומר וזכה בציון לשבח בפרס מוזיאון ישראל לאיור ספר ילדים על שם בן-יצחק |
| קצה העולם | ציפור פרומקין | 2020 | זוכה פרס ביאליק, מועמד לפרס גפן. |
| סבתא טורבו ואלפי התנינים הבכיינים | איריס אליה כהן | 2019 | נבחר למצעד הספרים של משרד החינוך. |
| העולם שמתחת לשטיח | לי עברון | 2020 | זכה בפרס גפן לספר מקור מצטיין, ובפרס שר התרבות על שם דבורה עומר. |
| מה שנסיכה צריכה | אורית מגיע-שולב | 2021 |  |
| שלוש ילדות ש... | נורית זרחי והילה נועם | 2021 | קומיקס |
| אלף בית של חיות אמיתיות בלבד | פנינה גפן | 2022 | נבחר למצעד הספרים של משרד החינוך. |
| סיפורים מן השדות | אבנר וישניצר | 2022 | זכה במענק קרן רבינוביץ', נכלל ברשימה הקצרה לפרס סאסא סטון |
| דאון היל | חגית בודנקין | 2023 | זכה במענק קרן רבינוביץ' |
| ללכת רחוק, רחוק | חוה חבושי | 2024 | זכה בפרס אקו"ם לעידוד היצירה |
הערות שוליים

↑  תמר רותם, "הפנקס": כתב עת מקוון לספרות ותרבות ילדים, באתר הארץ, 13 ביוני 2010
↑  ירין כץ, מאמר אורח: יותם שווימר, העורך הראשי של הוצאת טל-מאי, מספר על השיקולים בהוצאה לאור של שלושה ספרי ילדים חדשים, באתר קורא בספרים, ‏2015-05-31
↑  מבחר כתבות מתוך כתב העת "הפנקס"
↑  כנס הפנקס לספרות ילדים 2012/ אבירמה גולן, נבדק ב-2021-10-26
↑  מבחר כתבות מאת יותם שווימר, Ynet, באתר ynet
↑  יותם שווימר, הַמּוּסָךְ מוסף לספרות, על גיבורות וגיבורי־על ועל סגנית נשיא ארצות הברית, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 20.01.2021
↑  עיונים בספרות ילדים – גליון 24 – תשע"ה| עיונים ביצירתה של גלילה רון-פדר­­­­­-עמית, באתר kipnis.levinsky.ac.il
↑  רותי זוארץ, ‏עבודת ילדים: הכירו את העורך שמוביל קו אלטרנטיבי לספרות נוער, באתר מעריב אונליין, 14 ביוני 2016
↑  ראיון עם יותם שווימר לרגל השקת סדרת "פרא", מכונת הכתיבה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007290594405171  BnF: cb178671310 (data)  ISNI: 0000 0004 8306 2417  LCCN: no2020079222  VIAF: 426159397539119302097   WorldCat (עם VIAF): 426159397539119302097
יחידה 61398

|  פרטים |
| --- | --- |
 כינוי:  Comment Crew, Group 3, Threat Group 8223, Byzantine Candor, Comment Panda, GIF89a, APT 1 
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 שיוך:  כוח סייבר 
 בסיס האם:  פודונג 
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  2002–הווה (כ־22 שנים) 
 פיקוד
 יחידת אם:  חיל התמיכה האסטרטגית של צבא השחרור העממי
 
יחידה 61398 היא יחידה ללוחמה קיברנטית בצבא הסיני.
במסמך שכותרתו "APT1 - Exposing One of China’s Cyber Espionage Units" נחשפה היחידה לכאורה. המסמך הוכן על ידי חברת "Mandiant" האמריקאית, העוסקת באבטחת מידע, בשנת 2013. רוב המידע לכאורה הידוע לציבור הרחב נשען על דו"ח זה. עם זאת, לטענת גורמים אמריקאיים[דרוש מקור], היחידה מוכרת ל-CIA עוד משנת 2002.
פעילות לכאורה

ביולי 2014 פרסמה חברת האבטחה "CyberESI" כי היחידה הסינית פרצה למערכות המחשוב של רפאל, התעשייה האווירית ואלישרא בין 10 באוקטובר 2011 ל-13 באוגוסט 2012, וגנבה מידע מסווג הקשור למערכת "כיפת ברזל", לטילי "חץ 3", לפיתוחי מל"טים וטילים בליסטיים.
על פי הפרסומים, היחידה פועלת בכיסוי אזרחי מלב שכונה בפאתי שאנגחאי.
גורמי ממשל סינים מכחישים את קיום היחידה והמיוחס לה.
ראו גם

חומת האש הגדולה
הערות שוליים

↑  המסמך "APT1 - Exposing One of China’s Cyber Espionage Units", באתר חברת Mandiant
↑  כיום חברת בת של FireEye
↑  עומר כביר, מומחי אבטחה: האקרים גנבו את תוכניות כיפת ברזל, באתר כלכליסט, 29 ביולי 2014
ערך זה הוא קצרמרבנושא סין ובנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יחסי אוקראינה–תאילנד

| יחסי אוקראינה–תאילנד |
| --- | --- |
אוקראינה: תאילנד


אוקראינה: תאילנד
שטח (בקילומטר רבוע)
603,550: 513,120
אוכלוסייה
38,139,491: 71,655,872
תמ"ג (במיליוני דולרים)
178,757: 514,945
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,687: 7,186
משטר
רפובליקה: מונרכיה (בפועל משטר צבאי)

יחסי אוקראינה–תאילנד הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין אוקראינה לבין ממלכת תאילנד.
היסטוריה

ממלכת תאילנד הכירה בעצמאות אוקראינה ב-26 בדצמבר 1991. ב-6 במאי 1992 התקיימו חילופי אמנות בין משרד החוץ של אוקראינה לבין שגרירות ממלכת תאילנד במוסקבה, מה שהוביל לכינון יחסים דיפלומטיים בין המדינות.
בשנת 2000 הוסמך שגריר אוקראינה בהאנוי, וייטנאם גם עבור תאילנד, ובמרץ 2004 נפתחה שגרירות אוקראינה בבנגקוק.
ב-5 ביוני 2017 ביקר שר החוץ האוקראיני פאבל קלימקין בתאילנד, ונפגש עם מקבילו התאילנדי דון פרמודווין, שר לענייני חוץ של ממלכת תאילנד.
יחסים כלכליים

השוק התאילנדי נותר השוק החשוב ביותר בדרום מזרח אסיה עבור היצוא האוקראיני, במיוחד של מוצרים חקלאיים. בפרט, בשנים האחרונות אוקראינה הייתה היבואנית העיקרית של חיטה לתאילנד, והיא מהווה יותר מ-40% מכלל החיטה המיובאת לממלכה. יצוא התבואה המקומית לתאילנד בשנת 2015 הגיע ל-1.3 מיליון טון, ובשנת 2016 ל-1.9 מיליון טון. לכן משקיעים תאילנדים מגלים עניין רב בהשקעה במגזר התעשייתי החקלאי של כלכלת אוקראינה.
בשנת 2011 נחתם חוזה של 240 מיליון דולר בין אוקראינה לתאילנד. לאספקת טנקים אוקראינים OBT "אופלו". באפריל 2012 החל מפעל מלישב בחרקוב ביישום החוזה.
ב-17 במאי 2017, במסגרת התערוכה הבינלאומית ה-11 SUBCON THAILAND 2017, שהיא התערוכה הגדולה ביותר של סחורות תעשייתיות ב-ASEAN (איגוד אומות דרום-מזרח אסיה), קיימה שגרירות אוקראינה יחד עם הסוכנות הממלכתית לגיאו-אינפורמטיקה וטכנולוגיית חלל של תאילנד יום עיון בנושא "שיתוף פעולה אוקראינה על עתיד התעשייה האווירית בתאילנד." מטרת הסמינר היא להעלות את המודעות של יזמים תאילנדים, פוליטיקאים, מהנדסים וסטודנטים מאוניברסיטאות טכניות לפוטנציאל של אוקראינה ולפתח מנגנונים אפשריים לשיתוף פעולה בין שתי המדינות. כמו כן, במהלך תערוכת SUBCON THAILAND 2017 ארגנו השגרירות והסוכנות הממלכתית לפיתוח גיאואינפורמטיקה וטכנולוגיית חלל בתאילנד דוכן המוקדש, כולל תעשיות התעופה והחלל האוקראיניות.
שיתוף פעולה

תאילנד היא שותפה ותיקה של אוקראינה בתחומים רבים, בעיקר ביטחון וסחר וכלכלי. יש לציין כי הצד האוקראיני, הרואה את התועלת ההדדית ואת סיכויי היחסים עם תאילנד, מבקש להביא אותם לרמה גבוהה יותר ולהעמיק בתנאים נוחים לשני הצדדים.
נציגויות דיפלומטיות

תאילנד מחזיקה באוקראינה קונסוליית כבוד בקייב.
אוקראינה מחזיקה בתאילנד שגרירות בבנגקוק.
יאקוב יורדאנס

| --- | --- |

 לידה:  19 במאי 1593 אנטוורפן, ארצות השפלה הספרדיות 
 פטירה:  18 באוקטובר 1678 (בגיל 85) אנטוורפן, ארצות השפלה הספרדיות 
 שם לידה:  Jacob Jordaens 
 לאום:  פלמים 
 זרם באמנות:  ציורי בארוק פלמיים, בארוק 
 הושפע על ידי:  Adam van Noort 
 יצירות ידועות:  חטיפת אירופה, Mercury and Argus, פרומיתאוס הכבול, The Bagpipe Player 
 בן או בת זוג:  Catharina van Noort 
 צאצאים:  Jacob Jordaens (II), Elisabeth Jordaens, Anna Catharina Jordaens 
 
יאקוב יורדאנס מאת ז'ול פשה באנטוורפן
"תמונה של משפחה", משפחת יורדאנס בגן, 1620-1621, במוזיאון פראדו במדריד
יאקוב יורדאנס (בהולנדית: Jacob Jordaens;‏ 19 במאי 1593 – 18 באוקטובר 1678) היה צייר פלמי, אחד מגדולי האמנים מהאסכולה של אנטוורפן במאה ה-17. יוצר פורה, משויך לזרם האמנות הבארוקית.
ביוגרפיה > רקע משפחתי וצעירותו

נולד בעיר הפלמית אנטוורפן, אז תחת שלטונה של ממלכת ספרד, כבן בכור במשפחה בת אחד-עשר ילדים: שלושה בנים ושמונה בנות, של יאקוב יורדאנס האב, סוחר בדים ואריגים ואשתו, ברברה לבית ואן וולסחאטן. משפחת יורדאנס הייתה שייכת לבורגנות המבוססת וביתה נמצא ב-Hoogstraat (הרחוב העילי), אחד מהרחובות הידועים בעיר בגלל חנויות הסדינים שהיו מצויות בה ושהיו מובילים אל הככר הגדולה Grande Place au Rivage.
יורדאנס הוטבל ב-20 במאי 1593 בכנסייה הקתולית "נוטר דאם" בעיר. אין הרבה פרטים על ילדותו ומשערים כי קיבל חינוך נאות כמו במרבית המשפחות מאותה שכבה חברתית-כלכלית. רואים זאת גם מהידע שקנה למשל בשפה הצרפתית או בתחום המיתולוגיה היוונית-רומית.
אחרי 1607 התחיל חניכות אצל אדם ואן נורט Adam van Noort, צייר לותרני שהיה גם מורו של פטר פאול רובנס, ושבאותם ימים של קונטרה-רפורמציה נאלץ להסתיר את אמונתו. הנער יאקוב נשאר בבית צייר זה וחלק את חייו עם משפחתו בת שמונה הנפשות, במשך לא פחות מאחת-עשרה שנה, עד 1618. 
אחרי שבשנת 1615 התקבל בגילדת הציירים ע"ש לוקס הקדוש, בתור "צייר בצבעי מים" (waterscilder), ב-15 במאי 1616 נישא לבתו הבכורה של מורו, אנה קטרינה ואן נורט, (Anna Catharina Van Noort), המבוגרת ממנו בארבע שנים. הם התחתנו נישואים קתוליים והולידו שלשה ילדים: אליזבת (1617), יאקוב (1625) ואנה-קטרינה (1629). בשנת 1618 קנה הזוג בית ברחוב הוכסטראט וכעבור עשרים שנה (1638) הוסיף לו את הבית הצמוד כדי להרחיב את מגוריו ואת הסטודיו, הדומה לזה של רובנס. למרות מצבו הכלכלי הטוב, יורדאנס לא סייר כלל באיטליה, שנחשבה אתר ביקור חובה לכל צייר בתקופתו. פרט לביקור בהולנד בשנת 1661 בילה את רוב ימיו בדרום ארצות השפלה, בבלגיה של היום. עם זאת, רכש ידע לא מבוטל על האמנות האיטלקית והכיר מקרוב את ציוריהם של קאראווג'ו, טיציאן, ורונזה ובסאנו מהדפסים, העתקים ויצירות מקוריות שלהם שהגיעו לצפון-מערב אירופה, למשל ציורו של קרוואג'ו "מדונה דל רוזריו" שנקנה על ידי רובנס ואמנים פלמים אחרים בשביל הכנסייה הדומיניקנית באנטוורפן. ב-1621 נבחר יורדאנס לראש גילדת הציירים באנטוורפן.
ביוגרפיה > חייו הבוגרים ופעילותו האמנותית

יורדאנס ביסס מעמדו כצייר ויוצר גובלנים כאשר הנושאים העיקרים לציוריו היו תמונות מהברית החדשה, כמו סצנת "מנחת רועי הצאן", "ארבעת האוונגליסטים". תמונות המבוססות על המיתולוגיה היוונית, כמו "יופיטר המוזן בידי העיזה אמלתיאה", "מלאגרוס ואטאלנטה". אלגוריות חושניות ("אלגורית הפוריות" על שטיח הקיר), מראות של מסיבות עממיות מלכותיות רוגשות ("המלך שותה", "איך ששרים הקשישים, כך הצעירים מנגנים בחליל"). בציוריו שופעי הדמיון וחיוניות באו תכופות לידי ביטוי חיי האיכרים הפלמים.
בין השנים 1620–1640 רובנס שיתף אותו בכמה מהעבודות שהזמינו אצלו, בהן קישוט העיר אנטוורפן לקראת ביקור הקרדינל-אינפאנטה פרדיננד של אוסטריה ב-17 באפריל 1735, או בשנת 1638 קישוט ביתן הציד של המלך פליפה הרביעי של ספרד, לה טורה דה לה פאראדה La Torre de la Parada.
יורדאנס תרם חלק נכבד בקישוט ה"בית ביער" Huis ten Bosch, אחד מארמונות מלכי הולנד, על יד האג, בין היתר עם הציור "ניצחונו של פרדריק הנריק". נודע מאוד ציורו "המלך שותה" שצייר בסביבות שנת 1640, יורדאנס נשאר ראשון ציירי אנטוורפן אחרי מותו של רובנס באותה שנה, 1640. קיבל משום כך הזמנות לציורים מחלק מחצרות המלכות באירופה, בעיקר מהצפון - מאשת מלך אנגליה בשביל ביתה בגריניץ', כמו כן מעמליה, אשת השליט של הולנד (הסטאטהאודר) בהאג, וממלכת שוודיה, כריסטינה. עם זאת, להבדיל מרובנס וואן דייק שאף קיבלו תוארי אצולה, לא פנו אליו מהחצרות מלכי צרפת וספרד, לא מהחצר בבריסל או מהאצילים והערים האיטלקיים.
בשנת 1671, 7 שנים לפני מותו, המיר יורדאנס את דתו לנצרות פרוטסנטית קלביניסטית. הצייר נפטר ב-18 באוקטובר 1678 באותו יום בו נפטרה בתו, אליזבט.
יצירתו המוקדמת

בהתחלת פעילותו האמנותית, באופן טבעי סגנונו של יורדאנס דמה לזה של מורו, ואן נורט, עד כדי כך שאפשר להתבלבל בזהות יוצרי התמונות. בכל זאת ליורדאנס אופיינית ההבלטה (modelé) התקיפה יותר של הצורות, שהושאלה לדעת המומחים מרובנס. החל משנת 1618 פתח יורדאנס סטודיו משלו והחל מהשנה 1620–1621 התחיל לקבל בו חניכים. השנים 1618 - 1628 נחשבות פוריות במיוחד והאמן בנה אז לעצמו רפרטואר אישי של צורות ודמויות מתחום הדת והחולין שמצאו ביטוי ביצירות בעלות רמה גבוהה. בתקופה הזאת צייר האמן בין היתר כמה מציורי המזבח הגדולים שלו וכמה תמונות בעלות נושא אלגורי או מיתולוגי. ציורים אלה עוררו עניין רב בין הבורגנים האמידים של אנטוורפן שהזמינו כדוגמתם גם לצורך מתן תרומות נאותות לכנסיות ולמנזרים. בין הציורים מתקופה זו ניתן להזכיר:
"המנחה לפומונה"
"ארבעת האוונגליסטים" (בערך 1625, כעת במוזיאון לובר)
"אלגוריית הפוריות" (במוזיאון בבריסל)
"הסטיר והאיכר" (בגרסאות שונות הנמצאות במוזיאונים בבריסל, גטבורג, קאסל, מינכן)
"דיוקן קבוצתי" של משפחתו - מסביבות 1620/1621 - הנמצא במוזיאון פראדו במדריד- בו מוצגים הצייר, אשתו, בתם הבכורה ועוד אשה, ככל הנראה קרובת משפחה.
בסוף תקופה זו צייר יורדאנס את "מות הקדושים של אפולוניה", ציור מזבח שנועד ב-1628 לכנסיית האוגוסטינים באנטוורפן, הנמצא בימינו במוזיאון באנטוורפן ליד הציורים שהיו סמוכים לו בכנסייה - "חזון אוגוסטינוס הקדוש" מאת ואן דייק ו"הבתולה המוערצת על ידי הקדושים" מאת רובנס.
התקופה האמצעית בקריירה האמנותית

אחרי 1635 הקדיש עצמו יורדאנס יותר מתמיד ליצירת דגמים לגובלנים. בימי צעירותו הכין קרטונים לגובלנים בנושאים היסטוריים (כמו "אודיסאה", "ההיסטוריה של אלכסנדר הגדול"). באמצע חייו יצר את מה שנקראות "תמונות ז'אנר" או "ההווי" גם כציורי בד וגם כדגמים לגובלנים. דגמים כמו:
סצנות מחיי הכפר"
"הפתגמים"
"הסוסים הגדולים"
ציורי בד כמו:
"המלך שותה" (סדרת תמונות. תמונה גדולה אחת מהסדרה נמצאת במוזיאון ישראל)
"הסטיר בבית האיכר" (בערך 1640)
"ניצחונו של בכחוס" (בערך 1640, במוזיאון המלכותי בבריסל)
"איך ששרים הקשישים, כך הצעירים מנגנים בחליל"
תמונות האלה פורשו כביטוי לחייהם התוססים של הפלמים, למעין שיר הלל להנאות העולם הזה. לדעת ואן ולדה, תמונות אלה היוו גם מעין אזהרה נגד חציית הגבולות, כפי שמעידים ההסברים המלווים את התחריטים שנעשו לפיהן בתקופה זו של חייו ניכרת, לפי המומחים, השפעה עוד יותר חזקה של רובנס - עם סגנון מחוספס פחות יותר מהנה את המבט, עם צבעים רכים יותר, דמויות מעודנות יותר וניגודים פחות מאולצים.
התקופה המאוחרת

תקופה זו מתאפיינת ברמה גבוהה יותר, למשל מבחינת עושר הצבעים. הדיוקנאות שצייר זכו להערכה רבה.

דוגמאות:
"מוכר הפירות" (1650)
"ניצחונו של הנסיך פרדריק הנריק" (1652)
מבין הדיוקנאות:
"האדמירל דה רוייטר"
תמונות מיתולוגיות ודתיות
"פרומתאוס" (בערך 1645)
"ישו בין רופאים" (1663, בגלריית הציורים של מיינץ)
תלמידיו

ברישומי גילדת לוקס הקדוש מוזכרים חמישה-עשר תלמידים רשמיים בין השנים 1621–1667, ועוד שישה נוספים מוזכרים בתעודות חצר. בהם גם בן דוד שלו ובנו יאקוב. מעטים מתלמידיו זכו בתהילה, אך מצד שני, כן היה לסטודיו של יורדאנס שם טוב בין האמנים הצעירים ביבשת. עם תלמידיו נמנים יוהאן בוקהורסט (Johann Boeckhorst), לנדרט ואן דר קוחן (Leendert van derCooghen), יוהאן אולריך מאיר (Johann Ulrich Mayr), יאן טריציוס (Jan Tricius). עבודת בית מלאכתו, התבססה במידה רבה על העוזרים והתלמידים, דבר שהשתקף לפעמים בהטרוגניות באיכות התמונות בעיקר בתקופה האחרונה של פעילות האמן.
לקריאה נוספת

Rooses, Max. Jacob Jordaens: His Life and Work. translated by E.C. Broers. J.M. Dent & Co. London 1908 
(מקס רוזס - "יאקוב יורדאנס: חייו ועבודתו" לונדון, 1908 בתרגום לאנגלית)
Gerson, H. and ter Kuile, E.H. Art and Architecture in Belgium, 1600-1800. 1960 Penguin books. Harmondsworth, Middlesex 
(הפרק על יורדאנס בספרם של ה. חרסון וא.ה. טר קיילה - "אמנות ואדריכלות בבלגיה, 1600-1800", הוצאת ספרי פינגווין, הרמונדסוורת, מידלסקס 1960)
Hulst, Roger Adolf d'. Jacob Jordaens. Ithaca, N.Y.: Cornell University Press 1982
הערות שוליים

↑  Grove, 2002
↑  קרל ואן וולדה (עורך) -הערך על יאקוב יורדאנס ב"לקסיקון הציירים הבלגים"
↑  Dictionnaire des peintres belges
1 2  Hammacher, 1985
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007274830805171  PLWABN: 9810603155105606  BIBSYS: 90187801  BNE: XX1026520  BnF: cb11946716f (data)  BPN: 06459560  CiNii: DA08641461  GND: 118558331  ISNI: 0000 0001 0886 2260  KulturNav: 040afe49-225e-4328-b04c-2ae88cd3e49a  LCCN: n79108868  LNB: 000273903  MusicBrainz: c3e5092f-4a74-4a81-ab33-36e1bff9922a  NGV: 5095  NKC: ola2002161338  NLA: 36541101  NTA: 067770096  RERO: 02-A003430602  RKD: 42880  SELIBR: 191961  SNAC: w6bv88hm  SUDOC: 027422399  TePapa: 32116  Trove: 1281624  ULAN: 500012431  VcBA: 495/151881  VIAF: 34465050   WorldCat (עם VIAF): 34465050 
"המלך שותה", 1640, במוזיאונים המלכותיים לאמנויות יפות של בלגיה
יותר חשמל פחות עמל

סיסמת חברת החשמל בשנות ה-60
יותר חשמל פחות עמל הייתה ססמת הפרסום שהובילה את קמפיין העידוד לצריכת חשמל ביתית שהשיקה חברת החשמל בשנת 1960. הסיסמה היא סיסמת פרסום אחת מני רבות המלוות את מסעות הפרסום של חברת החשמל מיום הקמתה. סיסמה זו, שהפכה במשך השנים למטבע לשון שגורה, הושקה לאחר שכושר הייצור של חברת החשמל אפשר להגדיל את השימוש בחשמל במרחב הביתי. בהתאם, תכליתה של הסיסמה היה לעודד צריכה מוגברת של חשמל באמצעות ערוצים שונים, כמו החדרת השימוש במוצרי חשמל ביתיים שבאותן שנים לא היו נפוצים ועל פי הקמפיין הם הוצגו ככאלה "שאינם בגדר חלום" ושהשימוש בהם "נוח, חסכוני ובריא".
הפרסומים השונים שהפיקה החברה במהלך השנים מצביעים על השינויים שחלו במגמות הייצור והצריכה של החשמל בארץ ישראל ומשקפים במידה כזו או אחרת את המצב הכלכלי של המשק בתקופות שונות. דוגמאות בולטות לכך הן הפרסומים "תוציא את השטקר! המים רותחים " ו"לי אכפת מכל וואט", שקראו לחיסכון בצריכת החשמל תוך שיקוף של המציאות הכלכלית הקשה והמיתון העמוק שבהם הייתה נתונה ישראל בשנים 1966-1967.
רקע היסטורי

בשנות החמישים התמודדה חברת החשמל עם החוסר שנוצר בעקבות אובדן תחנת הכוח ההידרואלקטרית בנהריים שהייתה אחראית על הספקת כרבע מסך כוח ייצור החשמל שלה. בנוסף, התגייסה החברה למשימת הפיתוח הלאומית כחלק מההתבססות הכללית של מדינת ישראל הצעירה, שבאו לידי ביטוי בפרישת רשתות חשמל ברחבי הארץ, אספקת חשמל לצרכנים חדשים רבים כולל לתעשייה המתפתחת, תמיכה בפרויקט המים של חברת מקורות ועוד, שצרכו משאבי חשמל רבים.
בשנים אלו, בעקבות המשאבים הרבים שנדרשו להספקת החשמל למגזר הציבורי ולתעשייה, הוגבל השימוש בחשמל במשקי הבית. מועצת ארגוני הנשים להגנת הצרכן נזעקה ב-52' על כך שלא ניתן לבשל בין השעות 7:00 בבוקר ל-15:30 אחה"צ, אך כמו שהסביר שר המסחר והתעשייה, דב יוסף, במושב הכנסת ביולי באותה שנה: "ההגבלות בשימוש בחשמל לצורכי בית הוכנסו לא מסיבת חסכון בדלק, כי אם מפני זה, שבשעות ידועות ישנה דרישה מקסימלית לחשמל ואין תחנות הכוח יכולות לספק את כל כמות הזרם הדרושה בשעות אלו של שיא העומס. אילו היינו מאפשרים בשעות אלו שימוש בחשמל לצורכי הבית, היה עלינו להפסיק בצורה שאין לתכננה מראש קווים שלמים לתעשייה ולחקלאות."
עם תום העשור של שנות החמישים חברת החשמל הצליחה לצמצם את פערי הייצור. בשנים אלו צמחה במקביל הצריכה הפרטית ומעמד הביניים החדש הלך והתבסס. אזרחי ישראל יכלו, סוף סוף, ליישר קו עם החלום המערבי של שיפור איכות החיים והקלת מטלות הבית בחסות המודרניזציה וצריכה ההמונים.