stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מבצע על כנפי נשרים
נחיתה בישראל > תחלואה ורפואה במחנות > העברת הילדים לאשפוז

לפעמים היה צורך להעביר תינוק מבית התינוקות לבתי החולים הזמני או לבתי חולים אחרים (כתלות בסוג המחלה). לדוגמה בראש העין ילדים עם מחלות מידבקות כמו אסכרה ודפטריה הועברו לבית חולים בפרדס כץ בשל חוסר יכולת לטפל בהן בבית החולים הזמני עקב צורך בבידוד רפואי, טיפול סיעודי מיוחד ופעולות מיוחדות. מקרים שדרשו ניתוח הועברו לבילינסון. לטענת מנדל "המצב היה די דחוף ולא תמיד הצלחנו למצוא את ההורים בתוך המחנה. השיטה למצוא הורים לא הייתה משוכללת. היה איזה רמקול במשרד של הסוכנות והיו צועקים את השם של האב, לדוגמה: יחיא יחיא, או אברהם יחיא! היה ממש בלאגן שלם. והיו שמות דומים." העברה לאשפוז בבתי החולים הממשלתיים נעשתה על פי החלטת הסגל בבית התינוקות או בית החולים המקומי במחנה מבלי לשתף את ההורים, ואשפוז התינוק התברר להורים בדרך כלל רק בדיעבד כשלא נמצא התינוק בבית התינוקות.
לדברי מנדל לעיתים קרובות הילדים היו במצב קשה והצוות הרפואי היה מחויב להעביר אותם בתוך שעה לבית חולים, לא ניתן היה לחכות להורים, בשל החשש להדבקת ילדים נוספים ובגלל קושי לטפל במחלות אלה.
בין הסגל של בתי התינוקות (שרובו היה מקרב יוצאי אירופה) לבין המשפחות היו קשיי תקשורת שהותירו משקעים מרים והולידו אי הבנות. היו מקרים של היעדרות ההורים בגלל הנסיבות הקשות של אותה תקופה, והדבר עשוי היה ליצור תחושה אצל המטפלות שהמשפחה נטשה את התינוק ושיש למצוא לו סידור חלופי.
העיתונאי שאול בן חיים הציע בשנת 1954 הסבר לכך שילדים רבים שנסעו לבתי החולים אבדו להורים. לדבריו, נהגי אמבולנס נהגו למלא את המכונית בילדים חולים. בתי החולים היו מלאים חולים ופצועים. אם הילד החולה לא התקבל במקום אחד, נסע הנהג לבתי חולים נוספים בניסיון לאשפזו שם. ייתכן שהנהג לא מסר תמיד באופן מסודר היכן הילדים, הן בגלל היעדר מודעות לחשיבות הרישום והן בגלל הקושי הגדול להשתלט על השמות. אפשרות נוספת היא שהמטפלת לא הספיקה לרשום את מה שאמר הנהג.
ההורים התקשו לשמור על קשר רציף עם הילדים שהיו בבתי חולים, במיוחד בתי חולים מחוץ למחנה. בחלק מהמקרים האבות עבדו מחוץ למחנות בעבודות קשות ונסיעה לבתי חולים מרוחקים התאפשרה רק בתחבורה ציבורית, שהייתה מחוץ להישג ידם של חלק מהעולים. חלק מההורים היו חולים בעצמם או טיפלו בילד חולה נוסף.
לפי מנדל היו מקרים רבים של מוות ילדים. במקרה כזה הגופה הועברה להנהלת המחנה וזו העבירה אותה לחברה קדישא לקבורה. גם בקשות מצד הרופאים לראות בני משפחה הועברו דרך משרד המחנה. לטענת מנדל הרישומים של כל התיקים הרפואיים הועברו בסופו של דבר להדסה. הם נשארו שם במשך שבע שנים ואז פקיד כלשהו החליט להשמיד אותם.
נחיתה בישראל > פרשת ילדי תימן

בגין סיבות הקשורות להתנהלות במחנות העולים בהם שוכנו עולי תימן, הועלתה עוד במחנות הטענה כי ילדים מקרב העולים נעלמים מבתי הילדים ונחטפים על ידי אלמונים. באמצע שנות השישים של המאה העשרים קיבלו חלק מהמשפחות צווי גיוס לצה"ל עבור הילד שנעלם.
בסערה הציבורית שפרצה הוקמה בשנת 1967 ועדת חקירה לבדיקת הפרשה, הראשונה מתוך שלוש. בשנת 1988 הוקמה ועדת בדיקה שנייה ובשנת 1994 החליטה ממשלת ישראל להקים ועדת חקירה שלישית.
בעיקרון דחו ועדות החקירה את הטענות כי ילדים מקרב עולי תימן (או עולים אחרים שהעלו טענות דומות) נחטפו על ידי אנשים מקרב עובדי המחנות בפרט ואנשים אחרים בכלל. על פי ממצאי הוועדות רוב הילדים עליהם דווח כי נעלמו נפטרו ממחלות שונות.
ראו גם

יהדות תימן
לקריאה נוספת

סעדון חיים (עורך), בגלוי ובסתר - העליות הגדולות מארצות האסלאם (1967-1948), מכון בן צבי ומשרד החינוך, מינהל חברה ונוער, ירושלים תש"ס.
צור ירון, "העלייה מארצות האסלאם", צבי צמרת וחנה יבלונקה (עורכים), העשור הראשון תש"ח-תשי"ח, יד בן צבי, ירושלים, 1997.
יעל בן ברוך, מותר להתנשק בשביל הראשי, הוצאת הקיבוץ המאוחד - ספר העוסק במבצע העלייה
נסים בנימין גמליאלי, תימן ומחנה גאולה, הוצאת המחבר, 1966.
אסתר מאיר-גליצנשטיין, יציאת יהודי תימן - מבצע כושל ומיתוס מכונן, רסלינג, 2012
אמנון מעבי ונורית קורן, שקופים זקופים : סיפור קליטתם של עולי תימן 1881–1954 בארץ-ישראל ובמדינת ישראל, 2022.
דוד דרום

| --- | --- |

דרום, 2008
 לידה:  1943 מומבאי, הודו
 פטירה:  28 באפריל 2021 (בגיל 78 בערך)
 לאום:  ישראלי
 תחום יצירה:  צילום
דוד דרום (1943 – 28 באפריל 2021) היה ביולוג ימי וצלם טבע. כיהן במשך 35 שנה כראש המחלקה לצילום מדעי באוניברסיטה העברית בירושלים, תפקיד ממנו פרש בשנת 2007.
ביוגרפיה

דרום נולד במומבאי שבהודו ב-1943 ועלה לישראל עם משפחתו ב-1949 והם התיישבו בירושלים, שם התגורר עד מותו.
ביוגרפיה > פעילותו כביולוג וכצלם טבע

בשנת 1972 קיבל דרום תואר דוקטור בביולוגיה ימית. הוא תיעד את הטבע היבשתי, בצלמו רבים מפרחי הבר של ארץ ישראל, עם דגש על תיעוד צמחי התנ"ך. בנוסף, הוא צילם צילומים תת-מימיים רבים, בהם תיעד מאות רבות של מיני דגים וחסרי חוליות ימיים בים סוף ובים התיכון. אופון דוד-דרום (Upeneus davidaromi), מין של דג ממשפחת המוליתיים, נקרא על שמו בשנת 2001.
ביוגרפיה > פעילותו כאספן סכינים מעוצבים

בנוסף לפעילותו בעולם הטבע, דרום היה אספן נלהב של סכינים מודרניים המעוצבים בעבודת יד. במסגרת זו, הוא החל לעבוד ב-2002 על הפקה של סדרת ספרים אמנותיים באנגלית בנושא. כמה מהספרים, שכולם הופקו בפורמט, גדול תורגמו לחמש שפות נוספות.
באוקטובר 2010, הוענק לדרום "פרס נייט פוזנר" על ידי ארגון יצרני הסכינים האמריקאי "The Knifemakers' Guild", בכנס השנתי שלהם בלואיוויל שבקנטקי, ארצות הברית. הפרס הוענק לציון "שירות יוצא מן הכלל שלו בקידום סכינים מעוצבים בעבודת יד".
חיים אישיים

היה נשוי לתחייה, יועצת חינוכית ואב לארבעה. בתו, רון בלונדר, פרופסור להוראת הכימיה.
מבחר מספריו > ספרי טבע

Darom D. (1976) "The Red Sea", Sadan Publishing House, pp 124, 105 u/w photographs (English +).
Darom D., Fridman D., Levi E. (1977) "Coral World" A color guide, Sadan Publishing House, (English).
(1980) "הכריש", סדרת "חצב - חי וצומח בישראל", הוצאת מסדה, עמ' 1,126
פליטמן, עזי [עוזי]; חן, קלרה; דנין, אבינעם; שמידע, אבישי / דרום, דוד [צילום] (1983) "צמחי ישראל בתמונות", הוצאת מסדה, עמ' 338, 800 תצלומים צבעוניים, מס' קטלוגי 00–2506
דרום ד. (1984) "חיים בים אילת״, סדרת "חצב - חי וצומח בישראל", מסדה ישראל, עמ' 167, מס' קטלוגי 17–1750
Darom D. (1990), "Beautiful Plants of The Bible", Palphot Ltd, pp 48, ISBN 965-280-067-8 (English +).
שמידה א', דרום ד' (1991) "מדריך צבע לעצים", כתר, עמ' 328, ISBN 965-07-0340-3
(1992) משה צורנמל, דוד דרום, "מדריך הים וחופיו, חי וצומח", הוצאת כתר, עמ' 272, ISBN 965-07-0318-7
Darom D. (1996) "Animals of the Bible" Palphot Ltd, pp 48, ISBN 965-280-106-2 (English +).
Golani D., Ozturk B., Basusta N., photography: Darom D. (2006) "Fishes of the Eastern Mediterranean", TUDAV, full color, pp 260, ISBN 975-8825-12-7 (English).
מבחר מספריו > ספרים על סכינים מעוצבים

Darom D. (2003) “Art and Design In Modern Custom Folding Knives”, Saviolo Publisher, pp 256, ISBN 965-07-1174-0 (English +).
Darom D. (2005) “Art and Design In Modern Custom Fixed-Blade Knives”, Saviolo Publisher, pp 276, ISBN 965-07-1337-9 (English +).
Darom D. (2006) “The Art of Modern Custom Knifemaking”, Saviolo Publisher, pp 252, ISBN 965-90907-0-6 (English +).
Darom D. (2007) “Modern Custom Knives The Great Collections”, Saviolo Publisher, pp 288, ISBN 978-88-95125-04-6 (English +).
Darom D. (2008) “Edmund Davidson The Art of the Integral Knife” Published by the author *, pp 144, ISBN 978-965-90907-1-6.
Darom D. (2009) “Tim Hancock The Western Bladesmith”, Published by the author, pp 152, ISBN 978-965-90907-2-3.
Darom D. (2010) “The World of Art Knives”, Published by the author, pp 272, ISBN 978-965-90907-3-0.
Darom D. (2011) "The Art Knives of Van Barnett & Dellana" Published by the author, pp 152 full color, ISBN 978-965-90907-5-4.
מבחר מספריו > ספרים אחרים

(1990) יוסף יקותיאל, דוד דרום, "האקדח, מדריך מצולם לירי מעשי ולהגנה עצמית", הוצאת כתר, מסת"ב 965-07-0076-5
גלריות – מצילומיו > צילומי צמחים

אירוס ארץ-ישראלי
מרווה כחולה
דבורנית גדולה
גלריות – מצילומיו > בעלי חיים ימיים

זהרון הדור
שביטית מצרית
חשופית ים
הערות שוליים

↑  Dani Golani; Bayram Öztürk; Nuri Başusta (2006). Fishes of the eastern Mediterranean. Turkish Marine Research Foundation. p. 7. ISBN 978-975-8825-12-7. נבדק ב-7 בפברואר 2011. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  דוד אנגלברג ואח', מבנים דמויי גבעולים רב-תאיים ב-Saccharomyces cerevisiae, Journal of Bactteriology, Vol. 180, No. 15, Aug 1998, p. 3992-3996
↑  סמילנסקי י' (1996) "בואו נהיה פרחים" מהדורה מיוחדת של "גלובס" (15 בנובמבר), עמ' 12–13
↑  http://andthoushaltread.com/index.php?main_page=product_info&cPath=3&products_id=2585
↑  קסטן י. (1971) "שתיקה באלף צבעים". מגזין "הארץ" (4 במאי), כריכה ודפים 16–17
↑  בחירתו של החוקר (1976) "מגזי ים אדומים" מגזין סוף שבוע בירושלים (27 באוגוסט), כריכה ודפים 10–11
↑  שרג 'ג (1987) "עדשת דג-עדית" מגזין סוף שבוע בירושלים (7 באפריל), כריכה ודפים 10–11 ו-15
↑  בראונר ד' (1994) "אתגרים מתחת למים לתצלום", ירושלים פוסט (1 במאי)
↑  http://www.siamb.org.il/uploads/59_2_Book%20review.pdf
↑  Golani, D. (2001). "Upeneus Davidaromi, A New Deep Water Goatfish (Osteichthyes, Mullidae) from the Red Sea". Israel Journal of Zoology. 47: 111–121. doi:10.1560/TCQ5-030G-UCGV-HBFY.
↑  McCreight T. "ספרים: אמנות ועיצוב בסכיני קיפול מודרניים", מטאלסמית, חורף 2004, עמ' 18–19
↑  מור א '"ספרות יפה", מגזין בלייזר, אוגוסט 2004, עמ' 87
↑  גילדה ד. "סכימת סכין חזותית", להב, מרץ 2005, עמ' 116-120
↑  הנטינגטון ר. "אמנות ועיצוב בסכינים", אמריקן הנדגנר, ינואר / פברואר 2007, עמ' 78
↑  Darom D. (2006) “Art Et Design Des Couteaux Pliants”, ISBN 88-6112-002-4. Darom D. (2006) “Kunstvolle Messer. Handgefertigte Klappmesser aus aller Welt”, White Star Verlag GmBH, ISBN 978-3-939128-10-6. Darom D. (2006) “Arte e design dei coltelli pieghevoli”, ISBN 88-540-0391-3. Darom D. (2007) “Umeni a design sucasnosti Zakazkove Zaviraci Noze”, Slovart, ISBN 978-80-7209-888-0. Дэйром Д. (2006) "НОЖИ Искусство и дизайн современных ножей", ООО "Издательство АСТ", ISBN 5-17-034926-2.
↑  http://www.flintriverknifeclub.com/news/nov_10.pdf
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 273462  NLI: 987007260282305171  BnF: cb15583719f (data)  GND: 103609032  ISNI: 0000 0000 7143 8844  LCCN: n82247612  NKC: xx0060456  NTA: 071089780  PIC: 386105  SNAC: w6rb95ch  SUDOC: 101525729  VIAF: 61869223   WorldCat (עם VIAF): 61869223
וולברין: לוגאן הזקן

| --- | --- |
כריכת האוגדן "Old Man Logan". אמנות מקורית מאת סטיב מקניבן
כריכת האוגדן "Old Man Logan". אמנות מקורית מאת סטיב מקניבן
 מידע קומיקס
 יוצר:  מארק מילר (כתיבה) סטיב מקניבן (איור)
 תקופת פרסום מקורית:  יוני 2008 – ספטמבר 2009 (כשנה)
 סינדיקציה:  מארוול קומיקס
 מסת"ב:  מסת"ב 0785131728
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפת המקור:  אנגלית
 מספר החוברות:  8
לוגאן הזקן (באנגלית: Old Man Logan) היא מיני-סדרה ביקום מארוול שפורסמה בחוברות הקומיקס וולברין על ידי חברת ההוצאה לאור מארוול קומיקס בין יוני 2008 לספטמבר 2009 למשך 8 חוברות. המיני-סדרה נכתבה על ידי מארק מילר ואוירה על ידי סטיב מקניבן.
המיני-סדרה אינה מתקיימת ביקום מארוול הראשי, ארץ-616, אלא ביקום נפרד, ארץ-807128, המתרחש כ-50 שנים בעתיד. שם, נבלי-העל השונים התאחדו כקבוצה נגד גיבורי-העל על מנת להשתלט על העולם וליצור הרס וחורבן, והשתמשו בתמרון המחשבות של מיסטריו על מנת לגרום לוולברין להרוג עבורם את האוונג'רס והאקס-מן ובכך להקל על עבודתם. טרגדיה נוראית זו גרמה לו לחזור לזהותו כלוגאן ולפרוש מחייו כ"וולברין", ולפצוח בחיים חדשים באזור מבודד בקליפורניה. עם זאת, עברו רודף אותו, והוא נאלץ לצאת יחד עם קלינט בארטון למסע ברחבי ארצות הברית על מנת להגן על משפחתו, כשדרכו מלאה בבעיות.
המיני-סדרה זכתה לביקורות חיוביות רבות, ודמויותיהם של לוגאן הזקן וברוס באנר הבן זכו לפופולריות רבה אשר המשיכה איתם להופעה בחוברות ארבעת המופלאים והכוח המופלא. באירועי "מלחמות סודיות" של שנת 2015, פורסמה מיני-סדרה בכתיבתו של בריאן מייקל בנדיס ובאיורו של אנדרה סורנטינו אשר המשיכה את מעללי הדמות, ופורסמה למשך 5 חוברות בין יולי לספטמבר. בתום אירועים אלו, וכחלק מאירועי האפילוג של "מארוול החדשה והשונה", דמותו של לוגאן הזקן הועברה ליקום ארץ-616, ומתפקדת כוולברין לצד X-23, בהופעה בסדרת סולו ובסדרות "האקס-מן המיוחדים" ו"אקס-מן המוזהבים". ב-2018, החלה ריצתה של מיני-סדרה המתמקדת בדמותו של בארטון ועובדת כפריקוול.
סרט הלייב אקשן "לוגאן" מתוך סרטי האקס-מן של פוקס המאה ה-20 מתבסס באופן רופף על המיני-סדרה ולוקח ממנה אלמנטים שונים.
הצטרפות ליקום מארוול המרכזי > ארץ-616

לאחר שהביס את דוקטור דום וזכה לכוחות האלוהות מאיש המולקולות, ריד ריצ'רדס החליט להשים סוף לעולם-המלחמה ולהחזיר את המצב לקדמותו, ויחד עם בנו פרנקלין הוא שחזר ויצר את יקום ארץ-616 מחדש, וכן גם שילב בתוכו יקומים נוספים מרחבי המולטי-יקום. בין היקומים השונים אשר שולבו, נמנה גם העתיד של לוגאן הזקן, אשר מצא את עצמו בעולם חדש ולא מוכר. כחלק מאירועי "מארוול החדשה השונה", שהיוו מעין אפילוג לאירועי עולם-המלחמה ו"מלחמות סודיות", לוגאן הזקן שימש כוולברין החדש, תפקיד אותו מילא גם בהרצה של "מארוול עכשיו!". הוא הופיע בסדרת סולו בכתיבתו של ג'ף למיר ובאיורו של אנדרה סורנטינו, וכן גם כחבר מן המניין באקס-מן בסדרות "האקס-מן המיוחדים" ו"האקס-מן המוזהבים". לאחר האתחול של "מורשת מארוול", ועם אירועי "התחלה חדשה", ג'יימס האולט שב לחיים ולקח בחזרה את שמו.
מבולבל ומעורער נפשית, לוגאן הזקן האמין כי הוא עבר מסע בזמן שהחזיר אותו לעבר, מבלי לדעת כי הוא הועבר ליקום שונה לחלוטין כולל ההיסטוריה של אותו יקום, והוא החליט כי יש באפשרותו למנוע את העתיד הפוסט-אפוקליפטי על ידי הריגתם של אלו העתידים להיות מעורבים בהשתלטות נבלי-העל והבסת גיבורי-העל. תחילה, הוא יצא בעקבות "הקצב השחור", פורע חוק העתיד לפצוע את בנו, והרג אותו. לאחר מכן, הוא יצא בעקבות הענק הירוק, אשר צאצאיו עתידים להוביל לחורבן משפחתו, אך הובס על ידו בשל זקנתו, וגילה כי הוא למעשה נלחם באמדאוס צ'ו וכי ברוס באנר נעדר. פצוע קשות מן הקרב עם צ'ו, הוא פנה לביתו של הוקאיי, אשר עתיד להפוך לחברו הטוב ביותר, במטרה לקבל סיוע רפואי, אך פגש בקייט בישופ, אשר הזעיקה את האוונג'רס בעקבות הופעתו הפתאומית. זעום וחמום מוח, הוא יצא בחיפושים אחר מיסטריו, העתיד לתמרן אותו להרוג את כל גיבורי-העל, אך נתקל בסטיב רוג'רס. לוגאן התערער, ורוג'רס לקח אותו לאלברטה, קנדה, שם הוא הציג בפניו את גופתו מכוסת האדמנטיום של וולברין המת, מה שגרם לו להבין כי הוא אינו נמצא ב"עבר", אלא בהווה של יקום שונה לחלוטין עם עתיד שונה לחלוטין.
לוגאן הסתתר במשך שמונה חודשים וניסה לחיות ללא הפרעות ולפצוח בחיים חדשים, אך מצא את עצמו במסעות נוספים. הוא משך את תשומת לבם של האקס-מן לאחר שתקף את הסנטינל "סרברה", וזכה להצעתה של סטורם להצטרף לקבוצה. עם זאת, הוא סירב להצעה, אם כי לבסוף, בעקבות שכנועה של ג'ין גריי הצעירה, הוא שינה את דעתו ונענה בחיוב. הוא התלווה לקבוצה באירועי "מלחמות אפוקליפס", והיה חבר בה עד להתפרקותה. מאוחר יותר, הוא אסף לקבוצה את סייברטות', ליידי דת'סטרייק, וורפאת' ודומינו על מנת להילחם בנשק אקס, והצטרף לקבוצת האקס-מן החדשה של קיטי פרייד.
גיל הנישואים

גיל הנישואים הוא הגיל המינימלי לפי חוק שבו מותר להינשא. במדינות רבות, והחל מחודש דצמבר 2013 גם בישראל, גיל זה הוא 18 שנים. באישור של בית המשפט (לעיתים נדרש גם אישור ההורים) ניתן להינשא במדינות רבות כבר בגיל 16 שנה, וכאשר האישה בהיריון ניתן לעיתים היתר לנישואים בגיל צעיר יותר. בדרך כלל גיל הנישואים שווה לגבר ולאישה.
בנוסף, גיל הנישואים הממוצע (בנישואים ראשונים) הוא נתון דמוגרפי חשוב.
אמנה בינלאומית

האמנה בדבר הסכמה לנישואים, גיל מזערי לנישואים ורישום נישואים נתקבלה באו"ם בשנת 1962 וקובעת שהמדינות החתומות עליה יפעלו לקבוע בחקיקה גיל מזערי לנישואים. האמנה אינה קובעת מהו גיל מזערי זה. 55 מדינות, ובהן ישראל, חתמו על האמנה.
ביהדות > גבר

גבר כשיר לקדש אישה, כמו לכל פעולה משפטית אחרת המצריכה דעת, משהגיע לגיל שלוש עשרה והביא שתי שערות. אך במקרה של יבום, כלומר נשיאת אשת אחיו שמת ללא בנים, מדין תורה היבם נכנס במקומו של אחיו בביאה בלבד אף ללא דעת. לפיכך הוא כשיר לייבם מגיל תשע, שהחל ממנו 'ביאתו ביאה'. ברם, חכמים תיקנו שהיבם לא ישא את יבמתו לפני שיקדשה במאמר יבמין, וממילא אסרו את הייבום לפני גיל שלוש עשרה.
הגיל הראוי לנישואים נקבע במסכת אבות באימרה: "בן שמונה עשרה לחופה". מי שהגיע לגיל עשרים ולא נשא אשה מעלה עליו את חמתו של הקב"ה, כדברי רבא שאמר ”עד עשרים שנה יושב הקב"ה ומצפה לאדם מתי ישא אשה כיון שהגיע [לגיל] עשרים ולא נשא אומר תיפח עצמותיו”. הגמרא מבארת את טעם הדבר, משום שאם לא יינשא בגיל זה, יהיה עליו להתמודד עם הרהורי עבירה קשים, ומחמת חשש זה, בעיקר במגזר החסידי, מדריכים להתחתן בגיל שמונה עשרה. אולם, לאחר ציון חשש זה מסתייגת הגמרא ואומרת שעל הגבר מוטלת קודם חובת לימוד תורה ובגינה הוא רשאי לדחות את הנישואין בכמה שנים, סיבה נוספת לדחיית גיל הנישואין הוא הצורך להתכונן לעול הפרנסה, כפי שכתב הרמב"ם "דרך בעלי דעה – שיקבע לו אדם מלאכה המפרנסת אותו תחילה, ואחר כך יקנה בית דירה, ואחר כך ישא אשה...", ומטעמים אלו כתבו רוב הפוסקים בעת החדשה שבכל אופן לא יתאחר לאחר גיל 24. לדעת האברבנאל גיל הנישואין הראוי הוא גיל 40
ביהדות > אישה

אישה כשירה להינשא על דעת עצמה משהגיעה לגיל שתים עשרה שנה ושישה חודשים ונעשתה בוגרת. מלידתה ועד שעה זו האב רשאי מדין תורה להשיאה, ואם היא יתומה תיקנו חכמים שאמה או אחיה רשאים להשיאה בקטנותה. נישואים 'מדרבנן' אלו אינם תקפים מהתורה עד שהקטנה תגיע לגיל שתים עשרה שנה ותביא סימנים, ועד אז היא רשאית לסיימם בכל עת באמצעות מיאון. ברם, בתקופת האמוראים נאסר "לאדם שיקדש את בתו כשהיא קטנה עד שתגדל ותאמר: בפלוני אני רוצה". מאיסור זה ומהתייחסויות שליליות אחרות של חז"ל לנישואי קטנות, מחד גיסא, ומאמירות המעודדות נישואים מוקדמים של בנות בוגרות, מאידך גיסא, ניתן להסיק שגיל הנישואים המומלץ היה שתים עשרה. למרות זאת החל במאה ה-10 ובעיקר במאה ה-12 ובמאה ה-13 היו מקרים רבים של נישואי ילדות, לעיתים לגברים מבוגרים, על רקע יתמותן או רצון להבטיח את עתידן. במקורות ההלכתיים מהתקופה, שלא כבכתבי הגאונים, ניכרת מגמה של ראיית האיסור להשיא בת קטנה כהנחיה מוסרית שאינה מחייבת, או כחסרת תוקף כשיש לחוש שהמתנה לגדילת הילדה תמנע את נישואיה. במקרים רבים נישואים אלו הובילו לקיום יחסי אישות עם הילדות או לניסיונות לקיום יחסי מין עימן. ילדה קטנה שנבעלה נחשבת הלכתית לאנוסה גם אם הבעילה הייתה בהסכמתה. במאות השנים האחרונות, תקנות גילאי מינימום לנישואים תוקנו בקהילות שונות לאור ההתנגדות לנישואים מוקדמים, אך עד המאה ה-20 היו תופעות של נישואי ילדים שנועדו כהצלה מפני גזירות שהוטלו על היהודים. בישראל בשנת 1950 תיקנה הרבנות הראשית כי אין להשיא בנות לפני גיל 16.
בישראל

גיל הנישואים המזערי בישראל הוא 18 שנים לגבר ולאישה, בהתאם להוראות חוק גיל הנישואין, תש"י-1950, לפי תיקון לחוק שאושר בדצמבר 2013. נישואים בגיל צעיר יותר וסיוע לעריכת נישואים אלה הם עבירה פלילית שעונשה מאסר שנתיים או קנס. בית המשפט לענייני משפחה רשאי להתיר נישואים בגיל צעיר יותר רק למי שכבר מלאו לו 16 שנה אם קיימות נסיבות מיוחדות הקשורות בטובתו, המצדיקות מתן היתר זה. לפני התיקון, גיל הנישואים המזערי היה 17 שנים, ובית משפט לענייני משפחה היה רשאי לתת היתר לנישואים בגיל צעיר יותר כאשר מדובר בנערה שהרתה או ילדה לאיש אשר לו ברצונה להינשא, וכן בנסיבות מיוחדות לאחר שלשני בני הזוג מלאו 16 שנה. בדברי ההסבר להצעת החוק נומק השינוי: "הצעת החוק מטרתה למנוע נישואין בגיל צעיר, כאשר הנער או הנערה אינם בשלים לקבל החלטה שתשפיע על מהלך חייהם, וייתכן שהיא אינה פרי רצונם החופשי".
בשנת 2008 נישאו בישראל 50,038 נשים, 44,870 מהן נישאו לראשונה. הגיל הממוצע של נשים שנישאו לראשונה עמד על 24.7, גידול של 2.3 שנים מאז 1980. קודם להעלאת גיל הנישואים ל-18 שנים נישאו בישראל מדי שנה כ-4,000 קטינים וקטינות לפחות.
בישראל > בציבור החרדי

בציבור החרדי כיום, חלוקות הדעות בעניין גיל הנישואים לבחורים. בעוד שבציבור החסידי גיל הנישואים הרווח הוא שמונה עשרה-תשע עשרה, על פי דברי חז"ל "בן שמונה עשרה לחופה", ברובו של עולם הישיבות הליטאי והספרדי חל איסור על אירוסין עד גיל 21–22. גישה זו בישיבות הליטאיות נובעת ממסורת הגורסת כי על הבחור לשבת בישיבה וללמוד ללא טרדות ולהרחיב את ידיעותיו בש"ס ובפוסקים עד כמה שאפשר. כך גם סברו הרב שך והמשגיח רבי יחזקאל לוינשטיין. אמנם, רבים מגדולי הדור בדורנו, ובראשם הרב שטיינמן והרב חיים קניבסקי, סברו אחרת.
לפי מדינה > אוקיאניה

| מדינה | ללא הסכמת הורים או משפט> זכר | ללא הסכמת הורים או משפט> נקבה | בהסכמת ההורים> זכר | בהסכמת ההורים> נקבה | בהסכמה שיפוטית> זכר | בהסכמה שיפוטית> נקבה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אוסטרליה אוסטרליה | 18 | 18 | 18 | 18 | 16 | 16 | 16 באישור בית משפט ושני ההורים (ניתן רק בנסיבות חריגות). גם בשטחים החיצוניים שלה. |
| פיג'י פיג'י | 18 | 18 | 16 | 16 | – | – |  |
| קיריבטי קיריבטי | 21 | 21 | 18 | 18 | – | – |  |
| מיקרונזיה מיקרונזיה | 18 | 18 | 18 | 16 | – | – |  |
| נאורו נאורו | 18 | 18 | 18 | 18 | – | – |  |
| ניו זילנד ניו זילנד | 18 | 18 | 18 | 18 | 16 | 16 | 16 באישור בית משפט ושני ההורים. |
| ניואה ניואה | 21 | 19 | 18 | 15 | – | – |  |
| פלאו פלאו | 18 | 16 | 18 | 16 | – | – |  |
| פפואה גינאה החדשה פפואה גינאה החדשה | 21 | 21 | 21 | 21 | 21 | 21 |  |
| סמואה סמואה | 21 | 19 | 18 | 16 | – | – |  |
| איי שלמה איי שלמה | 18 | 18 | 15 | 15 | – | – |  |
| טונגה טונגה | 18 | 18 | 18 | 16 | – | – |  |
| טוקלאו טוקלאו | 21 | 19 | 18 | 16 | – | – |  |
| טובאלו טובאלו | 21 | 21 | 16 | 16 | – | – |  |
| ונואטו ונואטו | 21 | 21 | 18 | 18 | – | – |  |
לקריאה נוספת

עדיאל שרמר, זכר ונקבה בראם: הנישואים בשלהי ימי הבית השני ובתקופת המשנה והתלמוד, מרכז זלמן שזר, תשס"ד
הערות שוליים

↑  Convention on Consent to Marriage, Minimum Age for Marriage and Registration of Marriages
↑  ...רב הונא לשיטתו שאמר בן עשרים שנה ולא נשא אשה כל ימיו בעבירה. בעבירה סברה דעתך?! אלא אמור כל ימיו בהירהור עבירה. אמר רבא, וכן נשנה בבית מדרשו של רבי ישמעאל, עד 20 שנה יושב הקב"ה ומצפה לאדם מתי ישא אשה; כיון שהגיע 20 ולא נשא, אומר "תיפח עצמותיו". אמר רב חסדא מה שאני עדיף על חבריי שנשאתי [אישה] ב[גיל] שש-עשרה, ואם הייתי נושא בארבע-עשרה הייתי אומר לשטן "חץ בעיניך!" (תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף כ"ט, עמוד ב' והלאה, בתרגום לעברית)
↑  רמב"ם, הלכות דעות ה, יא, ועיין שם שכתב שהטיפשים נושאים מיד אשה ואחר כך מתדרדרים עד כדי בקשת צדקה
↑  לדוגמה, הרב אליעזר מלמד, גיל הנישואין לדורנו, פורסם במדור 'רביבים', בעיתון בשבע, גיליון 586
↑  פירוש אברנבאל על התורה, פרשת תולדות ד"ה וספר הכתוב
↑  משנה תורה, הלכות אישות ג הלכות י"א-ט"ו; וכן שו"ע אהע"ז סימן לז סעיף א.
↑  תלמוד בבלי, קידושין מ"א, א'
↑  רנון קצוף, "גיל נישואי בנות בישראל בתקופת התלמוד", מתוך תעודה יג (תשנ"ז) עמ' 9-18
↑  אברהם גרוסמן, "נישואי בוסר בחברה היהודית בימי-הביניים עד המאה השלוש-עשרה", מתוך פעמים 45 (תשנ"א) עמ' 108-125
↑  כך בדברי הרמב"ם, משנה תורה, הלכות אישות ג הלכות כ"ה-כ"ו
↑  תוספות קידושין מא' א' ד"ה "אסור"; סמ"'ק הגהות רבנו פרץ מצווה קפג' הגה ח'
↑  ”והא קא חזינן דרוב קטנות חולות מן הביאה ראשונה” (פסקי הרא"ש, בבא קמא פרק ו' סימן ט'), ”וחנוך נשא ארוסתו בעודה קטנה ... ולילה הראשונה של נישואין מצאו בשמלה כמה טיפי דמים כסבורים שדם בתולים הם” (שו"ת מהר"ם מרוטנבורג, חלק ד' (דפוס פראג) סימן תתסח), הובא בידי: מירב שניצר, "כפיית יחסי מין על נשים בתוך קהילות אשכנז (גרמניה וצפון צרפת) במאות 12–13: דיון במקורות ההלכתיים ופרשניים של התקופה", עבודת דוקטורט בבית הספר ליהדות, אוניברסיטת תל אביב
↑  "פיתוי קטנה אונס הוא" - תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף ל"ג, עמוד ב'
↑  זרח ורהפטיג, "תקנות הרבנות הראשית, מתוך "הרבנות הראשית לישראל, שבעים שנה לייסודה", הוצאת "היכל שלמה" (תשס"ב), עמ' 85–131, פרק ו: תקנות תש"י, סעיף 2: נשואי בוסר.
↑  שם
↑  חוק גיל הנישואין, תש"י-1950
↑  חוק גיל הנישואין (תיקון מס' 6), התשע"ד-2013, ס"ח 2416 מיום 2 בדצמבר 2013
↑  הצעת חוק גיל הנישואין (תיקון מס' 6) (העלאת גיל הנישואין המותר), התשע”ב-2012, ה"ח הכנסת 470 מיום 29 במאי 2012
↑  Selcted Data for international Women's Day 2011
↑  נייר עמדה לקראת קריאה ראשונה להעלאת גיל הנישואין, באתר של מרכז רקמן, 21 במאי 2012
↑  צדיק כתמר יפרח, ר' גדליה הוניגסברג עמ' שח
↑  Israel | Factsheets | Youthpolicy.org, www.youthpolicy.org
↑  Children of Andorra, Humanium (באנגלית)
↑  Armenia Raises Minimum Marriage Age to 18 – Asbarez.com (באנגלית אמריקאית)
↑  Country Reports on Human Rights Practices for 2015, 2009-2017.state.gov
↑  If you wish to get married in Denmark, familieretshuset.dk (באנגלית)
↑  Child marriage ban takes effect in Finland, News, ‏2019-06-01 (באנגלית)
↑  "Marriage Procedures in Northern Ireland". Weddings.co.uk. אורכב מ-המקור ב-8 בספטמבר 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
ביאליסטוק

בִּיַאלִיסְטוֹק (בפולנית: ‏Białystokקובץ:Pl-Białystok.ogg‏Ⓘ‏ (מבוטא ביאוִּיסטוק); ביידיש: ביאַליסטאָק; ברוסית: Белосто́к; בבלארוסית: Беласто́к; בליטאית: Balstogė) היא עיר בצפון-מזרח פולין, מרכז תעשייה וצומת מסילות ברזל. הייתה בשלטון פרוסיה ורוסיה לפני שהושבה ב-1919 לפולין.
העיר משמשת כבירת פרובינציית פודלסיה. אוכלוסייתה מונה כ-297,585 תושבים (נכון לשנת 2020).
היסטוריה

מקובל לחשוב שהעיר נוסדה על ידי גדימינס, נסיך ליטא ב-1320, והוא זה שנתן לה את שמה. העיר נזכרת לראשונה בתעודות ב-1437, אז נתן המלך קזימיר היגלוני את הקרקע שליד נהר ביאלקה לרצ'קו טבוטוביץ'. ב-1547 עברה הבעלות למשפחת ויסילובסקי. משפחה זאת בנתה מבצר מלבנים וכנסייה. ב-1645 נפטר הנצר האחרון לבית ויסילובסקי והעיר הפכה לרכוש המדינה.
ב-1661 קיבל סטפן צ'רניצקי את העיר כפרס על שרותו בצבא הפולני ועל ניצחונו על השוודים. ארבע שנים לאחר מכן עברה העיר בירושה לבתו אלכסנדרה וממנה למשפחת ברניצקי שבנו בה את ארמון ברניצקי. במחצית השנייה של המאה ה-18 שלט בעיר אחד מהשליטים הכי מפוארים שהיו בה, ההטמאן יאן קלמנס ברניצקי. יאן קלמנס פיתח את העיר לכדי מרכז אצילי ומשכילי פולין. הוא בנה בה ארמונות, פארקים ואוניברסיטה.
ביאליסטוק קיבלה זכויות עירוניות ב-1749. ב-1795 בחלוקת פולין השלישית סופחה לפרוסיה, ולפי הסכם טילזיט מ-1807, עברה לאימפריה הרוסית. במאה ה-18 התפתחה העיר לכדי מרכז טקסטיל חשוב. תמורות אלא הביאו לעלייה מתמדת באוכלוסייה. בשנת 1857 היו בה 13,787 תושבים, בשנת 1889 56,629 תושבים ובשנת 1901 65,781 תושבים. רוב התושבים של ביאליסטוק באותו פרק זמן היו יהודים ופולנים.