stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מירב גרי
ביוגרפיה > מלווה רוחנית

גרי הוכשרה כמלווה רוחנית בעמותת "ברוח" בבית החולים שערי צדק בירושלים, ומאז היא עובדת כ"מלווה רוחנית" בבית החולים השיקומי במחלקות נוירולוגית, אורתופדית ובהוספיס בבית החולים תל השומר, ובבית האבות הבולגרי בראשון לציון.
חיים אישיים

גרי נשואה לבמאי ואיש הטלוויזיה אבי כהן ואם לשני ילדים: המוזיקאי מיכאל כהן מצמד ההיפהופ "כהן@מושון", ויעל.
הערות שוליים

↑  רחל פרימור, מירב מול דרקאולה, מעריב, 7 בינואר 1977
↑  מיכאל הנדלזלץ, באושר ועושר עד עצם היום הזה, באתר הארץ, 22 ביולי 2004
↑  מיכאל הנדלזלץ, למה מי נולד?, באתר הארץ, 28 בינואר 2002
נילי ברקן, ‏טלנובלה סקוטית, באתר גלובס, 28 בפברואר 2002
↑  ציפי שוחט, "הקיץ האחרון" בתיאטרון באר שבע, באתר הארץ, 28 באוקטובר 2001
↑  שוש אביגל, שנינו יחד מאותה ביצה, כותרת ראשית, 12 בינואר 1983
↑  שוש אביגל, תיאטרון / תאונת עבודה - "איש עם קשרים" - נוסח עברי ובימוי: אילן דר, חדשות, 23 במרץ 1993
↑  הביימרתף היה להבימקור, דבר, 3 בינואר 1978
↑  שוש אביגל, 'ידיים מזוהמות', מאת ז'. פ. סארטר, בהבימה (האולם הגדול): נוסח עברי: יהושע סובול; בימוי: דוד ברגמן: תפאורה " ותלבושות: אלי סיני, כותרת ראשית, 22 ביוני 1983
↑  חוה נובק, בכורת השבוע : "סיפור פשוט" ב"הבימה", דבר, 12 בפברואר 1979
↑  שוש אביגל, זעקות ולחישות גיבוב יקר - 'האורסטיאה' מאת אייסכילוס - 'הבימה', כותרת ראשית, 4 ביולי 1984
↑  שוש אביגל, 'תשוקה', בתיאטרון הבימה (האולם הקטן), כותרת ראשית, 28 בספטמבר 1983
↑  שוש אביגל, ביקורת תיאטרון - ואריציה על נושא, כותרת ראשית, 16 באוקטובר 1984
↑  שוש אביגל, תיאטרון / "תיאטרון של עיתוני נשים" - 'ילדה של כולם' מאת ג'יין אנדרסון בבית ליסין, חדשות, 7 באפריל 1993
↑  הארץ, בקצרה, באתר הארץ, 13 באוגוסט 2002
↑  ציפי שוחט, פסטיבל קריאת מחזות בבית לסין, באתר הארץ, 3 במאי 2004
↑  רותה קופפר, חורבן חילוני, באתר הארץ, 17 ביולי 2002
↑  ג. עיטור, בחזרה מרודוס, חדשות, 22 בנובמבר 1990
↑  דינה חלוץ, "מלווה רוחני לעולם לא יאמר 'תהיה חזק'. יש שלבים בחיים שאנו חלשים", באתר Xnet‏, 16 ביולי 2017
↑   בן שלו, "כהן את מושון" יוצרים היפ־הופ תל אביבי ספוג רגש, באתר הארץ, 28 באוגוסט 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007601365805171  VIAF: 126147869636174981345   WorldCat (עם VIAF): 126147869636174981345
המנהלת המוניציפלית חברון

| --- | --- |
המנהלת המוניציפלית חברון
מוגדל
השורשים של כולנו
מעמד מוניציפלי: מועצה מקומית
ראש המועצה: אייל גלמן
סוג יישוב: עיר
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2024:
  - אוכלוסייה: כ-580 נפשות תושבים
https://www.hebron.muni.il
המנהלת המוניציפלית חברון (שם קודם: ועדה מוניציפלית חברון; קרויה לעיתים גם מועצה מקומית חברון) היא גוף השלטון המקומי במעמד של מועצה מקומית האחראי על השירותים המקומיים לישראלים בחלק מן העיר חברון.
רקע

היישוב היהודי בחברון התקיים עד לפרעות תרפ"ט, אז פינו שלטונות המנדט הבריטי את היהודים מחברון.
גם לאחר עזיבת הבריטים והקמת מדינת ישראל נמנע מהיהודים לשוב לעיר חברון בעקבות הכיבוש הירדני. לאחר מלחמת ששת הימים החלו היהודים לשוב בהדרגה אל העיר חברון.
רקע > הקמת הוועדה

ב־1983 הורה ראש המנהל האזרחי על מינוי ועדה לניהול עניינים מוניציפליים לתושבים הישראלים הגרים בחברון. זאת כיון שחלק מהשירותים סופקו בסמכות עיריית חברון עצמה, מה שיצר עבור היהודים קשיים בפרט בנוגע להיתרי בניה ותחזוקת השכונות היהודיות.
הקמה

ב-31 באוגוסט 2017 חתם אלוף פיקוד המרכז, רוני נומה על צו המכריז על הקמת "מנהלת שירותים אזרחיים" שלה ניתנו סמכויות של רשות מקומית ביחס לנושאים שבניהולה.
לאחר ההכרזה על הקמת הוועדה עתרה עיריית חברון בראשותו של תייסיר אבו סנינה לבג"ץ נגד החלטת אלוף הפיקוד בטענה שמדובר למעשה בהקמת עירייה בתוך עירייה. במאי 2019 דחה בית המשפט את העתירה.
בחירות

בצו ההקמה נקבע כי הוועדה הראשונה תמונה על ידי המדינה ולאחר מכן יתקיימו בחירות.
עם הקמת המנהלה מונה ליושב ראש הרב הלל הורוביץ. לפי צו ההקמה, כהונת הוועדה הקרואה נקבעה לארבע שנים עם אפשרות לקיים בחירות בשנה החמישית ובמקרים מיוחדים בשנה הששית להקמתה. הורביץ, כראש ועדה ממונה, לא יכל להתמודד בבחירות.
בשנת 2022 התקיימו לראשונה בחירות לתפקיד יושב ראש המנהלה, ובהם נבחר אייל גלמן.
חברי מליאת המועצה הם: מרגלית מלכה, מנחם לנדאו, רונן כהן, חנניה שמעון.
בתחום שיפוטה של הרשות מתגוררים, נכון ל-2024, 581 תושבים.
הערות שוליים

1 2  חופי עמוס, אחרי 49 שנה: המדינה העניקה מעמד מוניציפלי ליישוב היהודי בחברון, באתר nrg‏, 1 בספטמבר 2017
1 2  צו בדבר מנהלת שירותים אזרחיים (יהודה והשומרון) (מס' 1789), התשע"ז–2017, קמצ"ם 246 עמ' 8284–8289, מאי 2018
↑  עדו בן פורת, נחתם צו המנהלת לישוב היהודי בחברון, באתר ערוץ 7, 31 באוגוסט 2017
↑  בג"ץ דחה את עתירת עיריית חברון: תוקם וועדה שתדאג לצורכי יהודי העיר, באתר עכשיו 14, 21 באוגוסט 2019
↑  בג"ץ 358/18 עיריית חברון ואחרים נ' מדינת ישראל ואחרים, ניתן ב־30 ביוני 2019
↑  חזקי ברוך, הרב הלל הורוביץ פורש; לראשונה ייערכו בחירות לראשות מנהלת חברון, באתר ערוץ 7, 27 בדצמבר 2021
↑  אייל גלמן נבחר לראש מנהלת היישוב היהודי בחברון, באתר ערוץ 7
↑  משרד הפנים, אייל מאיר גלמן נבחר לראשות מינהלת היישוב היהודי בחברון, באתר משרד הפנים
↑  מועצה מקומית חברון, ספר טלפונים - מליאה
↑  ועדה מוניציפלית חברון, באתר myesha.org.il
ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות

| --- | --- |
 גוף פרלמנטרי:  הכנסת
 ייסוד הוועדה:  1949
 יו"ר:  גלעד קריב (העבודה)
 תחומי שיפוט:  עלייה; קליטה; הטיפול ביורדים; חינוך יהודי וציוני בגולה; מכלול הנושאים הקשורים בעניינים אלה והנמצאים בתחום טיפולו של המוסד לתיאום בין ממשלת ישראל להסתדרות הציונית העולמית ובין ממשלת ישראל לסוכנות היהודית
 חברים
 הליכוד:דן אילוז, דוד ביטן, בועז ביסמוט, אריאל קלנר  יש עתיד: ולדימיר בליאק, טטיאנה מזרסקי, שלי מירון, אלעזר שטרן   המחנה הממלכתי: זאב אלקין ש"ס: יוסי טייב הציונות הדתית: אוהד טל  יהדות התורה: יצחק פינדרוס  עוצמה יהודית: צביקה פוגל   העבודה: גלעד קריב
 אתר רשמי
 
ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות של הכנסת עוסקת בנושאי עלייה והגירה, קליטת עולים חדשים והקשר עם התפוצות.
הוועדה הוקמה במהלך כהונת הכנסת התשיעית.
הוועדה פועלת בשלושה מישורים עיקריים, בהתאם לתחומי האחריות המצוינים בשמה:
בתור ועדה לענייני עלייה והגירה, עוסקת הוועדה בנושאים כמו יהדות העולים (למשל, הספק שמטילה הרבנות ביהדותם של חלק מהעולים מחבר המדינות וכן ביהדותם של בני שבטים באתיופיה ובאפריקה בכלל) והגירה חוקית ובלתי חוקית לארץ. כן דנה הוועדה במכסות העלייה שמקצה המדינה.
בתור ועדה לענייני קליטת העלייה, עוסקת הוועדה בלימוד השפה והמורשת העברית בקרב העולים, שילובם בחברה, בכלכלה ובחינוך, וכן בקליטתם בקרב הישראלים הוותיקים.
בתור ועדה לענייני תפוצות, אחראית הוועדה לשימור הקשר עם קהילות יהודיות מבודדות ומרוחקות, וכן לעזרה ותמיכה בשמירת היהדות ממרחק כה רב. הוועדה שומרת על קשר מתמיד עם הקהילות היהודיות בארצות עוינות באמצעות מתווכים וארגונים בין-לאומיים, ועם הקהילות היהודיות החזקות/גדולות בעולם, כמו הקהילות היהודיות בארצות הברית ובקנדה.
יושבי ראש הוועדה

|  | כנסת | יושב ראש | שנות פעילות | תמונה | מפלגה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | הכנסת התשיעית | גאולה כהן | 28 ביוני 1977 – 17 בינואר 1978 |  | הליכוד, התחיה |
| 2 | הכנסת התשיעית | רוני מילוא | 17 בינואר 1978 – 20 ביולי 1981 |  | הליכוד |
| 3 | הכנסת העשירית | עוזי ברעם | 20 ביולי 1981 – 13 באוגוסט 1984 |  | המערך |
| 4 | הכנסת האחת עשרה | מרים גלזר-תעסה | 28 בנובמבר 1984 – 21 בנובמבר 1988 |  | הליכוד |
| 5 | הכנסת השתים עשרה | מיכאל קליינר | 23 בינואר 1989 – 13 ביולי 1992 |  | הליכוד |
| 6 | הכנסת השלוש עשרה | עמנואל זיסמן | 22 ביולי 1992 – 17 ביוני 1996 |  | העבודה, הדרך השלישית |
| 7 | הכנסת הארבע עשרה | נעמי בלומנטל | 9 ביולי 1996 – 19 במרץ 2001 |  | הליכוד, ליכוד-גשר-צומת |
| 7 | הכנסת החמש עשרה | נעמי בלומנטל | 9 ביולי 1996 – 19 במרץ 2001 |  | הליכוד |
| 8 | הכנסת החמש עשרה | צבי הנדל | 19 במרץ 2001 – 17 בפברואר 2003 |  | האיחוד הלאומי |
| 9 | הכנסת השש עשרה | קולט אביטל | 10 במרץ 2003 – 17 באפריל 2006 |  | עבודה-מימד, העבודה-מימד-עם אחד |
| 10 | הכנסת השבע עשרה | מיכאל נודלמן | 22 במאי 2006 – 24 בפברואר 2009 |  | קדימה |
| 11 | הכנסת השמונה עשרה | ליה שמטוב | 6 במאי 2009 – 8 בנובמבר 2010 |  | ישראל ביתנו |
| 12 | הכנסת השמונה עשרה | דני דנון | 8 בנובמבר 2010 – 5 בפברואר 2013 |  | הליכוד |
| 13 | הכנסת התשע עשרה | יואל רזבוזוב | 24 באפריל 2013 – 31 במרץ 2015 |  | יש עתיד |
| 14 | הכנסת העשרים | אברהם נגוסה | 1 ביוני 2015 – 30 באפריל 2019 |  | הליכוד |
| 15 | הכנסת העשרים ושלוש | דוד ביטן | 3 ביוני 2020 – 6 באפריל 2021 |  | הליכוד |
| - | הכנסת העשרים וארבע | לא נבחר יו"ר | לא נבחר יו"ר | לא נבחר יו"ר | לא נבחר יו"ר |
| 16 | הכנסת העשרים וחמש | עודד פורר | 4 בינואר 2023 – 17 בפברואר 2025 |  | ישראל ביתנו |
| 17 | הכנסת העשרים וחמש | גלעד קריב | 17 בפברואר 2025 - מכהן |  | העבודה |
הערות שוליים

| ועדות הכנסת |
| --- | --- | --- |
| קבועות | ועדת החוקה, חוק ומשפט • ועדת החוץ והביטחון • ועדת החינוך, התרבות והספורט • ועדת הכלכלה • ועדת הכנסת • ועדת הכספים • ועדת המדע והטכנולוגיה • ועדת העבודה והרווחה • ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות • הוועדה לביטחון לאומי • ועדת הבריאות • הוועדה לענייני ביקורת המדינה • ועדת הפנים והגנת הסביבה • הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי • הוועדה למיזמים ציבוריים |  |
| היסטוריות | ועדת השירותים הציבוריים • ועדת השקיפות • ועדת הרפורמות • ועדת הגיוס • הוועדה המיוחדת לצדק חלוקתי ולשוויון חברתי • הוועדה המיוחדת לפרשת היעלמותם של ילדי תימן, מזרח והבלקן • הוועדה המיוחדת לדיון בהצעה לסדר היום בנושא קשיים ברפורמה בשירות המדינה • ועדת הקורונה • ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירותי דת יהודיים |  |
| מיוחדות  (הפועלות כיום) | הוועדה המיוחדת לפניות הציבור • הוועדה לענייני התמכרויות, סמים ואתגרי הצעירים בישראל • הוועדה לזכויות הילד • הוועדה המיוחדת לעניין הקרן לאזרחי ישראל • הוועדה המיוחדת לענייני הצעירים |  |
| שונות | ועדת האתיקה • ועדת הפירושים • ועדת חקירה פרלמנטרית • הוועדה המסדרת |  |
| יושבי ראש ועדת הקליטה, העלייה והתפוצות של הכנסת |
| --- | --- | --- |
| יושבי ראש ועדת העלייה והקליטה (1977–1999) | גאולה כהן • רוני מילוא • עוזי ברעם • מרים גלזר-תעסה • מיכאל קליינר • עמנואל זיסמן • נעמי בלומנטל |  |
| יושבי ראש ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות (החל מ-1999) | נעמי בלומנטל • צבי הנדל • קולט אביטל • מיכאל נודלמן • ליה שמטוב • דני דנון • יואל רזבוזוב • אברהם נגוסה • דוד ביטן • עודד פורר • גלעד קריב |  |
ונדל ג'ונס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 במאי 1930 סודן, ארצות הברית 
 פטירה:  27 בדצמבר 2010 (בגיל 80) 
 מדינה:  ארצות הברית 
 
ונדל ג'ונס (באנגלית: Vendyl Jones;‏ 29 במאי 1930 – 27 בדצמבר 2010) היה כומר בפטיסטי, תאולוג וארכאולוג שהתגורר בישראל ולעיתים אף בטקסס אשר השתתף רבות במחקר הארכאולוגי של ארץ ישראל ואף שימש כיו"ר קהילת בני נח העולמית של חסידות חב"ד העוסקת בקידום שבע מצוות בני נח ברחבי העולם עבור הציבור הלא-יהודי, ביעוצו של הרב מנחם בורשטיין מישיבת מרכז הרב, ובשיתוף פעולה עם הרב ישראל אריאל. עסק גם רבות בחיפוש אחר מקומם של אוצרות בית המקדש ובמיוחד חידוש מצוות הפרה האדומה, חיפוש אחר ארון הברית הגנוז, לשם כך הגיע למקומות שונים בעולם, בין היתר לאתיופיה ועוד.
לאחר עלייתו, התגורר במשך שנים רבות בהתנחלות מצפה יריחו במדבר יהודה יחד עם בני משפחתו כדי לעסוק במחקר הארכאולוגי בארץ.
דחף להקמת הסנהדרין המחודש, שבראשה עמד הרב עדין שטיינזלץ, והיה פעיל בה (פירוט בהמשך).
הוא הוציא ספר על רעיונות קבליים ומקראיים המורים את מקומם של בני נח וחשיבותם לביאת המשיח לפי האמונה היהודית.
ביוגרפיה

את התואר הראשון והשני קיבל מ"בייבל בפטיסט קולג'" בדאלאס, טקסס. בשנת 1968 הגיע לארץ במטרה ללמוד יהדות במחלקה ללימודי יהדות באוניברסיטה העברית בירושלים דרך המכון האמריקאי ללימודים בארץ הקודש (כיום מכללת אוניברסיטת ירושלים - ג'רוזלם יוניברסיטה (אנ')) המאגד בתוכו מוסדות לימוד נוצריים רבים מצפון אמריקה. תוך כדי לימודיו באוניברסיטה החל ללמוד בלילות בישיבת חב"ד בעיר העתיקה. במשך תקופת שהותו בארץ הכיר גם את אשתו, ילדיו התגיירו וגרים כיום בישראל.
ביוגרפיה > חיפוש כלי המקדש

הוא חבר לפסח בר אדון והחל להתעניין במגילת הנחושת ובשנים שלאחר מכן טען שמצא על פיה את שמן המשחה באחת החפירות בשנת 1989, ידיעה שעשתה כותרות בעולם. על חקירותיו בעקבות מגילת הנחושת כתב ספר.
בשנים שלאחר מכן יצר קשר הדוק עם ארכאולוגים בצוות המכון האמריקאי לחקר ארץ הקודש, כמו גבי ברקאי, מגלה לוחיות הכסף של ברכת כהנים, ועם אנשי מוזיאון ארצות המקרא. במאמר ביקורתי נגדו משנת 2000, נטען שאנשי הממסד המחקרי בארץ ובארצות הברית אינם רואים בחפירות הארכאולוגיות שביצע כמחקר מדעי תקין, ואינם סומכים על דיווחי הממצאים שלו ומסקנותיו, ושמימון החפירות מגיע מארגונים פרטיים דתיים.
ביקורת נוספת על חפירותיו באה אחר מותו מצד גורמי שמאל בישראל ובעולם שטענו שארכאולוגים אלו והארגונים המממנים אותם, אשר פעלו באישור היחידה לארכאולוגיה של מתאם פעולות הממשלה בשטחים, עסקו למעשה בשוד עתיקות בשטחי בקעת הירדן, יהודה ושומרון, ובגולן, השייכים לדעתם לפלסטינים ולא לישראל, ובהרס עתיקות תוך חפירות לא מקצועיות, שלא התאפשרו כמותן בתוך הקו הירוק. תחקיר על כך נערך בסדרת סרטים מטעם הרשות הפלסטינית ששודרו בערוץ אל-ג'זירה בשנת 2010, ובכתבה בירחון אטלנטיק ב-2013, בידי דילן ברגסון.
ונדל עצמו התייחס בשנותיו הראשונות לביקורת על נקיטת צד באזורי סכסוך, וטען שהממצאים שבהם עסק היו בבירור של היהודים מימי בית שני, ולא באוכלוסייה כנענית או אחרת. אך לאחר 2005 נקט עמדה ימנית ברורה בעד שליטה ישראלית בשטחי ארץ ישראל, ואף התנגדות להתנתקות.
ביוגרפיה > פעילותו בסנהדרין

הוא היה דמות מרכזית בהקמת הסנהדרין החדשה בשנת 2004, ובשנת 2005 סייע להקמת "מועצת בני נח של הסנהדרין" עם הרב ישעיהו הולנדר, הרב ישראל אריאל ממכון המקדש, הרב יואל שוורץ אב בית הדין לבני נח בסנהדרין החדשה, ובעצת הרב מנחם בורשטיין, אותם הכיר במסגרת חיפושי קטורת הסמים, שמן המשחה, ארון הברית, חידוש השימוש באפר פרה אדומה, וחידוש מצוות התכלת.
הארגון למען בני נח של הסנהדרין היה פעיל בניסיונות פתרון הסכסוך הישראלי עם איראן באמצעות דו-שיח בינדתי בשנת 2010, בניסיון מניעת סכסוך בין מתיישבי סוסיא ובית יתיר היהודים לבין בן-נח גרמני שהתיישב במאחז ליד חוות טליה בדרום הר חברון, ובניסיונות לאיחוד ואיחוי בינדתי יהודי-ישראלי עם הבדווים בנגב בשיתוף הרב הולנדר, שנה לפני מותו של ונדל.
ביוגרפיה > טענות ההשראה כאינדיאנה ג'ונס

במהלך חייו נטען מספר פעמים שהוא היה ההשראה לדמותו הקולנועית של אינדיאנה ג'ונס ושהסרט שודדי התיבה האבודה מבוסס על מקרים אמיתיים שקרו לו. הדבר הוכחש בידי יוצרי הסרט ומפיקיו וביניהם סטיבן ספילברג. בראיונות עמו נהג לרמז שהוא נהנה מהדמיון בשמות והעיסוק הדומה בחיפושיו אחר ארון הברית, אך בספרו הבהיר שלא היה לו חלק בהפצת הטענות.
ביוגרפיה > מותו

ד"ר ג'ונס הלך לעולמו בשנת 2010 בגיל 80, לאחר סבל ממושך ממחלת הסרטן ונקבר במגדל (יישוב), בחלקה היחידה בעולם לבני נוח, כפי שביקש בחייו. אשתו ממשיכה להתגורר כיום בחוות בודדים בישראל.
הערות שוליים

1 2  צופיה הירשפלד, נוח עם שבע מצוות, באתר ynet, 11 בינואר 2011
↑  (באנגלית) פתח תקווה, מסע חיפושיי אחר אוצרות מגילת הנחושת, ונדיל ג'ונס, 2005, הוצאת תפוס-את-האור Lightcatcher Books, ארקנסו, ארצות הברית מסת"ב מסת"ב 9780971938854 (בכרטסת הספריות העולמית WorldCat)
↑  (באנגלית) מחפש התיבה האבודה? מרים רוזן, 28 בספטמבר 2000 (אתר עיתון דאלאס אובזרבר - מילולית: צופה העיר דאלאס)
↑  (באנגלית) מעלים את הסכסוך בחפירת עתיקות סדרת סרטים תיעודיים של דילן ברגסון משנת 2010 ששודרה בערוץ אל-ג'זירה, על טענות פלסטינים נגד התנהלות רשות העתיקות בישראל בנושא אתרי חפירת עתיקות ובעלות על הממצאים
↑  דמויי-החופרים התנ"כיים (פסודו ארכאולוגים) שודדים את הגדה המערבית, דילן ברגסון, 28 בפברואר 2013 (אתר הירחון האטלנטיק)
↑  מקובל בירך את ג'ונס - עתה הזמן למצוא את ארון הברית 20 במאי 2005, אתר ערוץ 7
↑  (באנגלית)חלוצי תנועת בני נח, הכולל ראיון עם הרב ישעיהו הולנדר, שנתיים אחרי מותו של ונדיל (אתר המרכז העולמי של בני נח)
↑  הסנהדרין מקים מועצה לבני נח, עזרא הלוי, 25 בספטמבר 2005, ערוץ שבע (אתר בשבע)
↑  רב חרדי הוזמן להיפגש עם נציגי הנשיא אחמדניג´אד 17 בפברואר 2010 (כיכר השבת (אתר אינטרנט)
↑  (באנגלית) הרב ישעיה הולנדר על ונדיל ג'ונס ותנועת בני נח 4 בדצמבר 2012 (ערוץ המרכז העולמי של בני נח, יוטיוב) ראיון זה מופיע גם בכתבה על חלוצי תנועת בני נח, שצוטטה לעיל.
↑  בדואים מהדרום ורבנים מנסים לחבר בין העמים 15 באוקטובר 2009 (מקור ראשון)
↑  בספרו פתח תקווה הקדיש לעניין השמועות על אינדיאנה ג'ונס פרק, בעמודים 143-146
↑  מתחזי (באנגלית משחק מלים עם שודדי) התיבה האבודה ראיון עם ונדל בירחון טקסס, אוגוסט 1992 (אתר הירחון)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007287089705171  PLWABN: 9810630819005606  ISNI: 0000 0001 1457 6770  LCCN: no2009197298  NKC: js20090924002  VIAF: 161602568   WorldCat (עם VIAF): 161602568
ראובן קובנט

| --- | --- |

 לידה:  21 באוגוסט 1953 (בן 71) תל אביב 
 מדינה:  ישראל 
 ידוע בשל:  איש עסקים מנהל חברות  מנהל מערך החקירות ברשות ניירות ערך
 השכלה:  מוסמך במנהל עסקים MBA אוניברסיטת תל אביב
 פרסים והוקרה:  אביר איכות השלטון בקטגוריה משפט וביטחון 1999
 תחקיר עובדה : חקירה שניהל קובנט  בנושא  האזנות סתר בפרשת דרעי   https://www.mako.co.il/tv-ilana_dayan/2017/Article-71db99d16f6d061006.htm
 
ראובן קובנט (נולד ב-21 באוגוסט 1953) מנהל חברות ישראלי, לשעבר חוקר כלכלי בכיר במשטרת ישראל וברשות ניירות ערך.
ביוגרפיה

ראובן קובנט נולד בתל אביב, בנערותו התחנך בכפר הנוער יוהנה ז'בוטינסקי. קובנט, בעל תואר ראשון במדעי החברה ותואר שני במנהל עסקים, מאוניברסיטת תל אביב, שימש קצין חקירות בכיר ביחידה הארצית לחקירות הונאה של משטרת ישראל בשנים 1988-1978, ובין השאר שימש בתפקיד או ניהל תיקים נודעים כמו זה של השר אהרן אבוחצירא, השר הראשון שהורשע בישראל; איש העסקים מיכאל אלבין; וחברות הקש שוויסתו את מניות הבנקים, טרם התמוטטותם בשנת 1983. קובנט זכה באות קצין החקירות המצטיין של משטרת ישראל לשנת 1986[דרוש מקור].
בין השנים 1988–1998 שימש קובנט כראש מערך החקירות של הרשות לניירות ערך, חבר הנהלת הרשות והממונה על מערך החקירות. במהלך כהונתו ניהל קובנט מאות חקירות. חקירות אלה הביאו לשינוי מהותי בהתנהלות הגופים המוסדיים והמשקיעים בשוק ההון והפיכת שוק ההון בישראל לשוק מבוקר עם ממשל תאגידי תקין שינויים שאיפשרו אמון המשקיעים בהשקעות בשוק ההון הישראלי, במקביל לכהונתו ברשות לניירות ערך ניהל קובנט חקירות נוספות, תחת יועץ המשפטי לממשלה ופרקליטות המדינה, דוגמת פרשת שמעון שבס, וחקירת החשדות להעברת רשימת האזנות סתר מחקירת פרשת דרעי לחשודים בתיק זה על ידי גורמים מהמשטרה והשב״כ .על תרומתו זו הוענק לקובנט ב-1999 אות אביר איכות השלטון של התנועה לאיכות השלטון. בנימוקי השופטים לבחירת קובנט לאביר איכות השלטון נכתב :
״הוקרה על היותו מודל חינוכי לקציני משטרה ולחוקרי רשויות המוסמכים על פי חוק. קצין הגון, מקצועי, חסר פשרות ואמיץ, אשר ללא כחל וסרק ומבלי לאפשר לגורמים חיצוניים להתערב במהלך חקירותיו, ניהל עבודתו בנחישות למען הגנת הציבור מפני המאיימים לחבל בכללי השוק הכלכלי החופשי.”
בשנים 1998–2011 כיהן קובנט כמנכ"ל חברת דן אנד ברדסטריט ישראל והיה מבעלי החברה, בתקופה זו בה ניהל קובנט החברה הפכה החברה מחברה מפסידה לחברת המידע העסקי הגדולה בישראל וזאת בזכות פיתוח שורה של מוצרים מתקדמים בתחום ניהול סיכוני אשראי ובקרת סיכונים.
בין השנים 2008–2011 כיהן קובנט כיו"ר פעיל בחברת מיקרומדיק טכנולוגיות.
בשנת 2012 יסד ומנהל קובנט את חברת ״ההר הירוק אחזקות״ חברת השקעות הפועלת בשוק המקומי והעולמי.
ראובן קובנט כיהן כדירקטור בחברות פרטיות וציבוריות כגון דן אנד ברדסטריט ישראל, די. בי החברה לנתוני אשראי צרכני, .די.בי העולמית WWN ,בנק דיסקונט למשכנתאות, תמיר פישמן קרנות נאמנות, חברת פריורטק ופועלים סהר.
חיים אישיים

קובנט נשוי ואב לשלושה, ומתגורר בתל אביב.
הערות שוליים

↑  משה פרל, זה לא אנחנו, זה אלבין, חדשות, 1 בינואר 1986
↑  אלה לוי-וינריב, ‏ראובן קובנט: "במשטרה סוגדים לתרבות הסקופים", באתר גלובס, 11 בספטמבר 2008
↑  יואר יצחק, רב פקד ראובן קובנט ור"ח יעקב קאופמן ־ לרשות לניירות ערך, מעריב, 5 במאי 1988
↑  "אימת שוק ההון" פורש, באתר גלובס, 11 בפברואר 1998
↑  התנועה לאיכות השלטון, התנועה למען איכות השלטון בישראל - אביר איכות השלטון 1999, באתר www.mqg.org.il (ארכיון)
↑  ספיר פרץ, ‏ראובן קובנט: "החלטתי למכור את כל אחזקותיי ב-D&B", באתר גלובס, 19 בינואר 2011
↑  שרון שפורר, ראובן קובנט מצא ג'וב חדש בנוסף לדן אנד ברדסטריט: מונה ליו"ר חברת המכשור הרפואי מיקרומדיק, באתר TheMarker‏, 5 בדצמבר 2007
שפופרת אוויר

רכבת תחתית ניסיונית אשר התבססה על טכנולוגיית שפופרות האוויר הוצגה לראשונה בשנת 1867
מסוף שפופרות אוויר
שפופרת אוויר היא מערכת מהירה ומאובטחת להעברת אובייקטים קטנים בתוך כמוסות בצורת גלילים דרך רשת של שפופרות על ידי אוויר דחוס או על ידי ואקום.
היסטוריה

טכנולוגיית שפופרות האוויר לצורך העברת אובייקטים הומצאה לראשונה על ידי פינאס באלק (Phineas Balk) בשנת 1806. המצאה זו נכנסה לשימוש מעשי רק בשנת 1886. הוויקטוריאנים היו הראשונים שהחלו להשתמש בקווי שפופרות אוויר לצורך העברת הודעות טלגרף או מברקים לבניינים בקרבת מקום מתחנות טלגרפיה.
בעוד שכיום הם משמשים בעיקר להעברת חבילות קטנות ו/או מסמכים - בעיקר בבנקים ובסופרמרקטים בצפון אמריקה. בתחילה, כאשר טכנולוגיה זו הומצאה במהלך העשור הראשון של המאה ה-19, הוצע כי טכנולוגיה זו תשמש לצורך הובלת אובייקטים כבדים. החזון של הממציאים של הטכנולוגיה היה לפרוס רשת נרחבת של שפופרות ענקיות אשר תשמש לצורך הובלת אנשים.
שימוש נוכחי

כיום הטכנולוגיה עדיין נמצאת בשימוש באזור צפון אמריקה - מספר גדול של בנקים אמריקאים מאפשרים ללקוחותיהם להפקיד כספים בלי לעזוב את מכוניותיהם דרך דריב-אין מיוחד בחלק האחורי של הבנק שם הלקוחות משתמשים בשפופרות האוויר כדי להעביר מזומנים, או מסמכים בין המכוניות לקופאיים. מפעלים רבים גם משתמשים בטכנולוגיה זו כדי להעביר חלקים באופן מהיר לאורך מתחמים גדולים. חנויות רבות גם משתמשות במערכות אלו כדי להעביר באופן יעיל ובטוח יותר את המזומנים בדלפק בסוף היום מן החנות אל המשרדים כמו גם כדי להעביר כסף קטן לקופאיים.
כמו כן, מספר בתי חולים בארץ משתמשים בטכנולוגיה זו בעיקר להעברת דגימות למעבדה בקומות אחרות ומנות דם למחלקות.
שימושים עתידיים

חברת הייפרלופ בבעלות היזם והממציא אילון מאסק עוסקת בפיתוח של רכבת נוסעים על קולית אשר תנוע על מסילה אלקטרו מגנטית בתוך שפופרת סגורה שבתוכה יהיה לחץ אויר נמוך שימנע את החיכוך עם האוויר ואובדן המהירות האנרגיה הנגרם מכך.
תוכנית המיזם נחשפה במסמך בן 57 עמודים ב-12 באוגוסט 2013. על פי התוכנית, קרון שיכול להכיל 28 נוסעים ינוע בצינור שבו לחץ אוויר נמוך. המנוע ישאב אוויר מחלקו הקדמי של הקרון וישחרר אותו דחוס, דרך חלקו התחתון. כך לקרון לא יהיה חיכוך עם דפנות הצינור ומעט מאוד חיכוך-צמיגות עם האוויר, ובדומה לרכבת, הוא לא ידרוש נהיגה בעזרת הגה.
זניחות החיכוך אמורה, לפי מאסק, לאפשר נסיעה מהירה של הקרון בלי בזבוז אנרגיה, והנסיעה בצינור תהיה חלקה ונטולת הפרעות עד כדי כך, שהנסיעה תראה כשילוב בין "מטוס קונקורד, רובה אלקטרומגנטי ושולחן הוקי אוויר".
אזכורים בתרבות

מאז המצאת שפופרות האוויר, טכנולוגיה זכתה לאזכורים רבים בעיקר בספרים, בסרטים ובסדרות המדע בדיוניים. בין השאר טכנולוגיה זו זכתה לאזכורים בספרו של ג'ורג' אורוול "1984", בסרט "ברזיל", בסדרה "משפחת סילוני", בסדרה "פיוצ'רמה", בסרט "007 באזור המסוכן" (1987), בגרסת הסרט של "הצל" (1994) ובסדרת הטלוויזיה אבודים.
ראו גם

פנאומטיקה
הערות שוליים

↑   דה מרקר, הטכנולוגיה שתשגר אתכם מלוס אנג'לס לסן פרנסיסקו בחצי שעה, באתר TheMarker‏, 13 באוגוסט 2013
↑  שחר סמוחה, ‏עולם המדע נסער: המיזם שישנה מה שידענו על תחבורה, באתר גלובס, 25 ביולי 2013
↑  אבישי בסה, ‏6 דקות מחיפה לתל אביב: פרויקט Hyperloop נחשף, באתר ‏מאקו‏, 13 באוגוסט 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4178369-4
תדמור (בית ספר למלונאות)

תבנית:מוסד לימודי
מלון תדמור - נטוש ומצולק (2019)
תדמור – בית הספר המרכזי ללימודי המלונאות על שם אריה אבישר, הוקם ב-1962 כחברה ממשלתית, לשם הכשרת מלונאים מקצועיים בכל התחומים ובכל הרמות. בית הספר שכן במבנה ייעודי בהרצליה פיתוח. בית הספר התיכון חדל לפעול בקיץ 2019, ובית הספר להכשרות מבוגרים נסגר בסביבות מרץ 2020.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בית הספר הפעיל בעבר לימודי טבחות וכן לימודי ערב וקורסי העשרה בנושאים שונים הקשורים במזון ומשקאות, ניהול אירועים ואירוח.
לרשות בית הספר עומדים מתקני הוראה ייחודיים להכשרת עובדים במקצועות התיירות: מטבחים, אולמות הדגמה, מתקני מלון לימודי, מעבדות מחשב וכו'.
מטרת התוכנית להקנות ידע כללי על תעשיית התיירות וידע מקצועי על אגפים מרכזיים במלון.
תחומי הלימוד כוללים התייחסות לתעשיית המלונאות כחלק מתעשיית התיירות. משך הלימודים 18 חודשים, פעמיים בשבוע, 12 שעות לימוד בשבוע. יש להשלים 400 שעות סטאז' בתעשיית המלונאות תיירות.
בסוף הקורס מקבלים הסטודנטים תעודת מקצוע של משרד התיירות והתאחדות בתי המלון.
מעסיקים פנו דרך קבע לבית הספר במטרה לגייס כוח אדם מקצועי ומיומן. בית הספר סייע ככל יכולתו בשילוב הבוגרים במערך האירוח בארץ. בית הספר היה מקושר לכל בתי המלון בארץ, למסעדות וגורמי אירוח אחרים. בית ספר שיתף פעולה עם אגף הלוגיסטיקה של צה"ל במטרה להטמיע אוכל בריא, טעים ומזין לכלל הצבא. בבית הספר נמצאת גם "ספריית הבישול והאפייה" הגדולה בארץ.
היסטוריה > הפרטה

בשנת 2005 החליטה ועדת השרים לענייני הפרטה לקדם את הפרטתו של בית הספר. בפועל הנושא לא קודם, ובשנת 2012 נערכה בדיקה בנושא של מבקר המדינה. במהלך 2016 נעשו צעדים לקדם את הליך ההפרטה, בליווי ועדת הכספים של הכנסת. בנובמבר 2016 נחתם הסכם קיבוצי עם עובדי החברה, באשר לזכויותיהם בתהליך ההפרטה. החברה נכנסה להליך פירוק מרצון, ומונה מפרק – ברי בן-ציון, שאמור היה להכין אותה להעברה לזכיין פרטי.
היסטוריה > סגירת בית הספר

ב-2019 הוחלט על סגירת תדמור בשל חובות ואי-יכולת למצוא משקיעים על ידי המפרק. במרץ 2020 הסתיימו הקורסים בבית הספר.
הספרייה הראשית לבישול ואפייה

בבית הספר פעלה הספרייה הגדולה ביותר בארץ שהוקדשה כולה לבישול ואפייה.
הערות שוליים

↑  פירוק בית ספר למלונאות, נחתם ב-29 בספטמבר 2016, הסכם קיבוצי באתר משרד הכלכלה והתעשייה
↑  ניצן צבי כהן, ‏הפרטת 'תדמור' מתעכבת והעובדים חרדים לעתידם: "רוצים לדעת לאן פנינו", באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 22 באפריל 2018
↑  ניצן צבי כהן, ‏סוף עצוב: אושרו פיצויים לעובדי ביה"ס למלונאות 'תדמור' שנסגר, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 4 בספטמבר 2019
↑  מירב ארד, 9.5 מש פיצויים יועברו לעובדי ביס תדמור, באתר News1 מחלקה ראשונה, 4 בספטמבר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306883605171