stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מינסוטה טימברוולבס
היסטוריה > 1989–1995: השנים הראשונות

הטימברוולבס ערכו את הופעת הבכורה ב-3 בנובמבר 1989 בהפסד חוץ, 109-94, לסיאטל סופרסוניקס. חמישה ימים לאחר מכן ערכו הטימברוולבס את משחק הבית הראשון בתולדותיהם, באולם הסופרדום, משחק בו הפסידו 84–96, לשיקגו בולס. יומיים לאחר מכן, ב-10 בנובמבר, זכו הטימברוולבס בניצחון הראשון בתולדותיהם, כאשר גברו על הפילדלפיה 76' במשחק בית 118–125. הטימברוולבס בהובלתו של טוני קמפבל שקלע 23.2 נקודות בממוצע למשחק, סיימו את העונה הסדירה במאזן 22–60, כשהם מסיימים במקום ה-6 בבית הצפון-מערבי. כאשר עברו הטימברוולבס לשחק באולם המטרו דום, משכה קבוצת ההרחבה ממינסוטה יותר ממיליון אוהדים למשחקי הבית שלה, כולל 49,551 שנכחו במשחק בית ומהווים את הכמות השלישית בגודלה בהיסטוריה של ה-NBA, וראו את הטימברוולבס מפסידים לדנוור נאגטס 99-88 במשחק האחרון של העונה.
בעונה שלאחר מכן, עברו הטימברוולבס לאולם הביתי הקבוע שלהם, הטארגט סנטר, הקבוצה השתפרה מעט, וסיימה את העונה הסדירה במאזן 29–53. אך, על אף שיפור זה פיטרה הקבוצה את מאמנה ביל מוסלמן. במקומו של מוסלמן מונה מאמנה לשעבר של הבוסטון סלטיקס, ג'ימי רוג'רס, ובהדרכתו סיימה הקבוצה את עונת 1991/1992 במאזן הגרוע בתולדותיה 15–67. בציפייה לשנות את מצבם שכרו הטימברוולבס את הג'נרל מנג'ר לשעבר של הדטרויט פיסטונס ג'ק מקולסקי לאותו התפקיד, אך גם עם בחירות סיבוב ראשון ראויות לציון ככריסטיאן לייטנר ואייזיאה ריידר, לא הצליחו הטימברוולבס לחקות את "הבחורים הרעים" של מקולסקי מתקופתו בדטרויט פיסטונס, כשהם מסיימים את שתי העונות הבאות במאזנים 19–63 ו 20–62 (בהתאמה). אחת מנקודות האור היחידות מאותה התקופה הייתה כאשר אולם הטארגט סנטר שימש למשחק האולסטאר של שנת 1994, בו זכה שחקן הטימברוולבס, אייזיאה ריידר בתחרות ההטבעות.
הטימברוולבס המשיכו להשיג תוצאות לא טובות, דבר שהביא את בעלי הקבוצה להציע בשנת 1994 מעבר לעיר ניו אורלינס, הצעה שנדחתה בידי בעלי הקבוצות האחרים של הליגה. לבסוף, קנה גלן טיילור את המועדון ומינה את שחקן העבר של הבוסטון סלטיקס קווין מקהייל לתפקיד הג'נרל מנג'ר. הטיברוולבס סיימו את עונת 1994/1995 במאזן 21–61, והעתיד נראה עגום.
היסטוריה > 1995–2007: תקופת קווין גארנט

בדראפט 1995 בחרו הטימברוולבס במקום החמישי את קווין גארנט שהעדיף לוותר על לימודי הקולג' ולעבור ישירות לליגת ה-NBA. כמו כן, מינתה הנהלת המועדון את פליפ סונדרס כמאמן הראשי של הקבוצה. כריסטיאן לייטנר הועבר בטרייד יחד עם שון רוקס לאטלנטה הוקס תמורת אנדרו לאנג וספאד וב. כמו כן, בחירת הסיבוב הראשון, דונייל מרשל, הועבר בטרייד עונה קודם לכן לגולדן סטייט ווריורס תמורת טום גוגליוטה. טרייד זה אפשר להפוך את קווין גארנט לשחקן המרכזי בהתקפת הטימברוולבס. גארנט השיג 10.4 נקודות בממוצע למשחק בעונת הרוקי שלו והוולבס סיימו במקום החמישי בבית המערב-התיכון, במאזן 26–56.
בשנת 1996, הצטרף לוולבס כוכב נוסף דרך הדראפט, כאשר הם מעבירים את הזכויות בעבור ריי אלן למילווקי באקס ומקבלים בתמורה את הזכויות בעבור סטפון מרבורי, כבחירה הרביעית. התוספת של מרבורי יצרה אפקט חיובי על כל הקבוצה, כאשר קווין גארנט ותום גוגליוטה הפכו לשחקני הוולבס הראשונים הנבחרים למשחק האולסטאר. גוגליוטה וגארנט הובילו את הטימברוולבס בנקודות כאשר הקבוצה הגיעה לראשונה בהיסטוריה של המועדון למשחקי הפלייאוף, כאשר היא מסיימת את העונה הסדירה במאזן 40–42. אך, ההופעה בפלייאוף 1997 הייתה קצרה, כאשר הוולבס הודחו בסוויפ לאחר שלושה משחקים בידי היוסטון רוקטס. הוולבס שינו גם את סמל המועדון ומדי הקבוצה באותה העונה כשהם מוסיפים את הצבע השחור למדי המועדון, ומחליפים את סמל המועדון המקורי לזאב נוהם המיילל מעל שדה מלא עצים. כמו כן, בעונה זו החלו הוולבס לשחק על רצפת פרקט באולמם הביתי.
בשנת 1997 קווין גארנט וסטפון מרבורי ביססו את עצמם כשניים מהכוכבים הנוצצים העולים של ליגת ה-NBA. גארנט השיג 18.5 נקודות ו-9.6 כדורים חוזרים בממוצע למשחק, בעוד מרבורי משיג 17.7 נקודות ומוסר 8.6 אסיסטים בממוצע למשחק. על אף שאיבדו את הקלע המוביל, טום גוגליוטה, לחצי עונה עקב פציעה, הצליחו הטיברוולבס להשיג מאזן חיובי 37–45 והעפילו לפלייאוף עונה שנייה ברציפות. לאחר שהפסידו במשחק הראשון בחוץ לסיאטל סופרסוניקס, הצליחו הוולבס לזכות בניצחון פלייאוף ראשון בתולדותיהם במשחק השני בסיאטל 98-93. כאשר הסדרה עברה למינסוטה, הצליחו הטימברוולבס לנצח גם במשחק השלישי בתוצאה 90–98. אך, הוולבס הפסידו במשחק הרביעי בבית, והסוניקס המשיכו ונצחו גם את המשחק החמישי והמכריע בסיאטל וזכו בסדרה.
בשנת 1998, שנה לאחר החתמתו של קווין גארנט על חוזה חסר תקדים ל-6 שנים תמורת 126 מיליון דולר, נחשדו הטימברוולבס בבזבזנות חסרת אחריות לאחר שהליגה נכנסה לשביתה בת ארבעה חודשים שמחקה חלק ניכר מהעונה. כאשר הם סובלים מסכומי שכר גבוהים מדי לשחקניהם, נאלצו הוולבס לשחרר את כוכבם טום גוגליוטה, חלקית בשל רצונם לפנות מקום מתחת תקרת השכר כדי שיוכלו להחתים את סטפון מרבורי על חוזה ארוך טווח, וחלקית מכיוון שגוגליוטה לא רצה להמשיך לשחק יחד עם מרבורי. אך, צעד זה התברר כלא מוצלח מכיוון שמרבורי דרש להיות הכוכב הראשי של המועדון, ואילץ את הנהלת הטימברוולבס לבצע טרייד באמצע העונה מכיוון שסירב לחתום על הארכת חוזה. בטרייד אמצע העונה שכלל 3 קבוצות נשלח מרבורי לניו ג'רזי נטס והוולבס קיבלו בתמורה את טרל ברנדון מהמילווקי באקס ובחירת סיבוב ראשון בדראפט 1999 (שהתבררה כבחירה השישית). הוולבס העפילו אל הפלייאוף עונה שלישית ברציפות כשהם מסיימים במקום הרביעי במאזן 25-25. בפלייאוף נוצחו הוולבס בידי האלופה שבדרך, סן אנטוניו ספרס, בארבעה משחקים.
היסטוריה > 1999–2003

בשנת 1999, בחרו הטימברוולבס את וולי זרביאק כבחירה השישית בדראפט. בעונת הרוקי שלו זרביאק הציג יכולת יציבה וסיים שלישי ברשימת הקלעים של הוולבס כשהוא קולע 11.6 נקודות בממוצע למשחק. הקלע המוביל של העונה היה קווין גארנט, שקלע 22.9 נקודות וקלט 11.8 כדורים חוזרים בממוצע למשחק. הטימברוולבס נהנו מעונה של 50 ניצחונות וסיימו במקום השלישי במערב במאזן 32–50, אך, בסיבוב הראשון של הפלייאוף שוב הודחו, הפעם על ידי הפורטלנד טרייל בלייזרס, בארבעה משחקים.
בקיץ שנת 2000, נהרג הפורוורד מליק סילי על ידי נהג שיכור. הנהג, שנהג בניגוד לכיוון התנועה בכביש מהיר, פגע בצורה קטלנית ברכב הלאנד רובר של סילי, שנהג עם כיוון התנועה. לזכרו של סילי הוציאה הנהלת הטיברולבס לגמלאות את מספר הגופייה של סילי (2) עם שמו על דגל, שנתלה מתקרת אולם הטארגט סנטר. הנהג השיכור הואשם בהריגה ונידון לארבע שנות מאסר. הוא נעצר בעבר, בשנת 1997 במדינת איווה, לאחר שנהג בשכרות ומאז המקרה נעצר עוד פעמיים באשמת נהיגה תחת השפעת סמים בשנים 2006 ו-2008.
כמו כן, באותה עונה בוטל חוזהו של השחקן החופשי ג'ו סמית' לאחר שהנהלת הליגה פסקה כי הטימברוולבס הפרו תהליכים תקינים במהלך החתימה על החוזה. הנהלת הליגה ביטלה לטימברוולבס חמש בחירות דראפט של הסיבוב הראשון בין השנים 2001–2005. לאחר מכן הופחת העונש לשלוש בחירות דראפט של הסיבוב הראשון בשנים 2001, 2002 ו-2004. כמו כן, נקנס המועדון ב-3.5 מיליון דולר והג'נרל מנג'ר קווין מקהייל הושעה לשנה. סמית' חתם בסופו של דבר בדטרויט, ובשנת 2001 חתם שוב במינסוטה. למרות הבעיות הגיעו הוולבס למשחקי הפלייאוף שנה חמישית ברציפות, לאחר שסיימו את העונה הרגילה במאזן 35–47. בפלייאוף הודחו הטימברוולבס בסיבוב הראשון על ידי סן אנטוניו ספרס בארבעה משחקים.
עם הגעתם של שחקנים חדשים - גארי טרנט, לרון וודס, מוריס אוונס וחזרתו של ג'ו סמית', הוולבס התחילו את העונה בסערה כשהם מנצחים בששת המשחקים הראשונים של העונה ומציגים מאזן שיא לפתיחת העונה עם 30:10. בין ניצחונות הקבוצה נמצא גם ניצחון בן 53 נקודות הפרש על שיקגו בולס במהלך חודש נובמבר. הוולבס סיימו את העונה במאזן 32–50, העונה השנייה בהיסטוריה של המועדון עם 50 ניצחונות, שבשיאה הופיע קווין גארנט שוב במשחק האולסטאר ובפריצתו של זרביאק שנבחר לראשונה למשחק האולסטאר. שוב, הודחו הוולבס בסיבוב הראשון של הפלייאוף, כשהם מפסידים בסוויפ של שלושה משחקים לדאלאס מאבריקס.
נראה היה כי עונת 2002/2003 תהווה עונת שיא עבור המועדון, כאשר קווין גארנט הציג עונת שיא, כשהוא מגיע למקום השני בבחירת ה-MVP של העונה, כשהוא משיג 23 נקודות ו-13.4 כדורים חוזרים בממוצע למשחק, וכאשר הטימברוולבס מסיימים במקום השלישי במערב במאזן של 31–51. כתוצאה מכך, זכו הוולבס ביתרון ביתיות בפלייאוף לראשונה בהיסטוריה של המועדון מול אלופת שלוש השנים האחרונות לוס אנג'לס לייקרס. לאחר שהתפוצצו במשחק הראשון בבית, היה לטימברוולבס הזדמנות לעלות ליתרון 1–3 במשחק הרביעי שהתקיים בלוס אנג'לס, כשהם מחזיקים ביתרון עמוק בתוך הרבע הרביעי. אך, הלייקרס התעשתו והצליחו לחזור ולנצח במשחק וזכו בסדרה כולה בשישה משחקים. הטימברוולבס סיימו שוב את דרכם בסיבוב הראשון של הפלייאוף עונה שביעית ברציפות.
היסטוריה > 2003–2007: גארנט, ספריוול, וקאסל

בשנת 2003 ביצעו הטימברוולבס שני מהלכים גדולים במהלך הפגרה, כשהם מעבירים בטרייד את ג'ו סמית' ואת הגארד הפצוע טרל ברנדון בעסקה מרובת שחקנים וקיבלו בתמורה את ארווין ג'ונסון, סם קאסל ולטרל ספריוול.
במהלך עונת 2003/2004, הפכו הטימברוולבס לקבוצה אותה יש לנצח באזור המערב. את העונה הסדירה סיימו הוולבס במקום הראשון בדרוג לפלייאוף במאזן 24–58, וגברו על דנוור נאגטס וסקרמנטו קינגס בשני הסיבובים הראשונים בדרך לגמר המערב. קווין גארנט העפיל לראש טבלת הקלעים עם סיומה של הסדרה מול סקרמנטו קינגס במשחק השביעי והמכריע, אחד הרגעים המכוננים בהיסטוריית הפלייאוף של המועדון. אך, לרוע המזל, ריצת הפלייאוף של הטימברוולבס הסתיימה בגמר הפלייאוף של האזור המערבי, לאחר שנוצחו בידי המועדון הקודם ששיחק בעיר, לוס אנג'לס לייקרס. עקב פציעה בירך שיחק סם קאסל חלקית בלבד בסדרה מול הלייקרס. קווין גארנט זכה בפעם הראשונה בקריירה בתואר ה-MVP לאחר שסיים את הפלאוף עם 24.2 נקודות, 13.9 כדורים חוזרים, ו-5 אסיסטים בממוצע למשחק.
בעונת 2004/2005, שמרו הוולבס על סגל השחקנים מהעונה הקודמת. הקבוצה הוטרדה עקב מחלוקות בחוזיהם של לטרל ספריוול, סם קאסל, וטרוי הדסון. המאמן פליפ סונדרס הוחלף באמצע העונה ביידי הג'נרל מנג'ר קווין מקהייל, שלקח על עצמו את תפקיד המאמן הראשי. הטימברוולבס סיימו את העונה במאזן 38–44, והחמיצו את הפלייאוף לראשונה מזה שמונה שנים. הוולבס החמיצו את הפלייאוף במשחק אחד בלבד לממפיס גריזליס.
במהלך הפגרה שלפני עונת 2005/2006 החלו קווין מקהייל והטימברוולבס בחיפוש אחר מאמן ראשי חדש. לאחר סדרת ראיונות ארוכה של עוזרי מאמנים מקבוצות שונות וכמה מאמני עבר. ב-17 ביוני 2005, נפל הפור על עוזר המאמן של הסיאטל סופרסוניקס, דוויין קייסי, כמאמן הראשי של הקבוצה. זאת הייתה הפעם הראשונה של קייסי בתפקיד המאמן הראשי. קייסי הפך למאמן השביעי בהיסטוריה של הטימברוולבס.
בדראפט 2005, בחרו הטימברוולבס את רשאד מקנטס, קלע מאוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, כבחירה ה-14 בסיבוב הראשון של הדראפט. הוולבס בחרו גם את הגארד ברייסי רייט מאוניברסיטת אינדיאנה כבחירה ה-47.
במהלך הפגרה, הועבר סם קאסל בטרייד ובחירת סיבוב ראשון מוגנת בדראפט ללוס אנג'לס קליפרס תמורת מארקו יאריץ' וליונל צ'אלמרס. כמו כן, החתימו הוולבס את השחקן החופשי ניקולוז צכיטישווילי.
ב-26 בינואר 2006 העבירו הוולבס את וולי זרביאק, הסנר דוויין ג'ונס, ומייקל אולווקנדי, ובחירת סיבוב ראשון עתידית לבוסטון סלטיקס. בתמורה קיבלו הוולבס את ריקי דייוויס, הסנטר מארק בלונט, הפורווד ג'סטין ריד, הגארד מרכוס בנקס ושתי בחירות עתידיות בסיבוב שני. בטרייד נוסף באותו היום העבירו הוולבס את צכיטישווילי לפיניקס סאנס תמורת בחירת סיבוב שני בדראפט 2006. הטימברוולבס סיימו את העונה במאזן 33–49 והחמיצו את הפלייאוף עונה שנייה ברציפות.
בדראפט 2006, בחרו הוולבס את מי שיהפוך להיות רוקי השנה, ברנדון רוי, כבחירה השישית, את קרייג סמית' במקום ה-36, בובי ג'ונס במקום ה-37 ואת הסנטר לוקאס מאברוקפאלידיס כבחירה ה-57. הטימברוולבס העבירו בטרייד את ברנדון רוי לפורטלנד טריילבלייזרס תמורת רנדי פוי ופיצוי כספי. הוולבס העבירו גם את בובי ג'ונס בטרייד לפילדלפיה 76' תמורת בחירת סיבוב שני בדראפט 2007 ותמורה כספית.
ב-23 בינואר, פיטר קווין מקהייל, הג'נרל מנג'ר של הטימברוולבס, את המאמן הראשי דוויין קייסי והחליפו ברנדי ויטמן. מקהייל הסביר במסיבת עיתונאים, כי הייתה זו חוסר ההמשכיות מצידו של קייסי שהביאה לפיטוריו. מאזנו של קייסי בזמן שהותו במינסוטה היה 53–69. את עונת 2006/2007 סיימו הוולבס במאזן 32–50, שאיפשר להם להחזיק בבחירת סיבוב ראשון בדראפט 2007.
היסטוריה > 2010–2014: תקופת קווין לאב וריקי רוביו

ב-12 ביולי 2010 קיבלו הטימברוולבס בטרייד את מייקל ביזלי ממיאמי היט, הבחירה השנייה בדראפט 2008. ב-12 בנובמבר 2010, במשחק שלא שודר בטלוויזיה המקומית, השיג קווין לאב שיא מועדון חדש, כאשר קלע 31 נקודות והוריד 31 כדורים חוזרים, מאזן של לפחות 30-30 הראשון מזה 28 שנים בליגת ה-NBA.
מאוחר יותר נבחר לאב למשחק האולסטאר של עונת 2010/2011, הבחירה הראשונה מהטימברוולבס מאז קווין גארנט בשנת 2007. ב-8 בפברואר 2011, במשחק מול היוסטון רוקטס, שבר קווין לאב את שיאו של קווין גארנט כאשר השיג 37 משחקים רצופים במאזן של דאבל-דאבל (נקודות-כדורים חוזרים). ב-8 במרץ 2011 השיג לאב את משחקו ה-52 ברציפות עם מאזן של דאבל-דאבל, כשהוא עובר את מוזס מלון כשחקן עם המספר הרצוף הגבוה ביותר של משחקי דאבל-דאבל מאז המיזוג בין ליגת ה-NBA לליגת ה-ABA, בניצחון על האינדיאנה פייסרס. בסופו של דבר נקטע רצף הדאבל-דאבל לאחר 53 משחקים והגיע לסיומו ב-13 במרץ במשחק בו השיג לאב 6 נקודות ו-12 כדורים חוזרים בהפסד הוולבס 77–100 לגולדן סטייט ווריורס. באוקטובר 2011 דורג לאב במקום ה-16 בקרב שחקני ה-NBA הפעילים בידי ערוץ ESPN.
ב-21 בפברואר 2011 הועברו קורי ברואר וקוסטה קופוס בטרייד לניו יורק ניקס והדנוור נאגטס, בהתאמה, תמורת אנתוני רנדולף ואדי קרי מהניקס (ובנוסף 3 מיליון דולר במזומן מהניקס, ובחירת סיבוב שני בדראפט 2015 מהנאגטס), כחלק מעסקה גדולה יותר ששלחה את כרמלו אנתוני מדנוור לניו יורק.
מצד שני, עם הפסד 102–121 ליוסטון רוקטס, ירדו הטימברוולבס למאזן 17–65, וסיימו אחרונים באזור המערב עונה שנייה ברציפות. כמו כן, היה זה המאזן הגרוע בליגה לעונה זו. במהלך הפגרה, הצליחו הוולבס להחתים סוף סוף את הבחירה החמישית בדראפט 2009, ריקי רוביו הספרדי. בדראפט 2011, עם הבחירה השנייה, בחרו הוולבס את דריק ויליאמס מאוניברסיטת אריזונה. הוולבס העבירו אז את הגארד ג'וני פלין ואת הזכויות על דונטאס מוטיונאס (הבחירה ה-20) ליוסטון רוקטס תמורת הסנטר בראד מילר, זכויות הדראפט על ניקולה מירוטיץ' (הבחירה ה-23), צ'נדלר פארסונס (הבחירה ה-38) ובחירת סיבוב ראשון עתידית. הוולבס העבירו את הזכויות על מירוטיץ' לשיקגו בולס תמורת הזכויות על נוריס קול (הבחירה ה-28) ומלקולם לי (הבחירה ה-43). לאחר מכן, מכרו הוולבס חזרה את הזכויות על פארסונס לרוקטס. הוולבס ביצעו טרייד על נוריס קול למיאמי היט תמורת זכויות הדראפט על בויאן בוגדנוביץ' (הבחירה ה-31 בדראפט), בחירת סיבוב שני עתידית ופיצוי כספי. מאוחר יותר הועבר בוגדנוביץ' לניו ג'רזי נטס תמורת בחירת סיבוב שני עתידית ופיצוי כספי.
ב-12 ביולי 2011 פוטר קורט רמביס מתפקיד המאמן הראשי, לאחר שהשיג מאזן של 32–132 בשתי העונות בהן אימן את הקבוצה. ב-13 בספטמבר 2011, הודיעה הנהלת הטימברוולבס על העסקתו של ריק אדלמן כמאמן הראשי החדש של הקבוצה.
היסטוריה > 2014 - הווה: בניה מחדש

באוגוסט 2014 העבירו הטימברוולבס את לאב בטרייד משולש לקליבלנד קאבלירס, בתמורה לאנדרו ויגינס, אנתוני בנט ות'דאוס יאנג. כמו כן, באותו הקיץ צירפה הקבוצה את זאק לאבין עם הבחירה ה-13 של דראפט 2014. ב-2015 קיבלו הטימברוולבס את בחירת הדראפט הראשונה, ובחרו בקארל-אנתוני טאונס, שזכה באותה שנה בתחרות הכישרונות ובפרס רוקי העונה. השלישייה הצעירה של ויגינס, לאבין וטאונס, בשילוב עם קווין גארנט וריקי רוביו סיימה את עונת 2015/2016 במאזן שלילי של 29 ניצחונות מול 53 הפסדים.
לפני תחילת עונת 2016/2017 הודיע קווין גארנט, שנחשב לסמל של מינסוטה, על פרישה מכדורסל מקצועי לאחר שחזר לקבוצה ב-2015. בעונה זו שוב אכזבה הקבוצה כשלא העפילה לפלייאוף. בערב דראפט 2017 ביצעה הקבוצה טרייד גדול עם שיקגו בולס, במסגרתו העבירה לשורותיה את כוכב שיקגו ג'ימי באטלר והבחירה מספר 16, עבור הבחירה מספר 7 (לאורי מארקנן), זאק לאבין וכריס דאן. בהמשך הקיץ מינסוטה צירפה את דריק רוז, טאג' גיבסון, ג'ף טיג וג'מאל קרופורד. הטימברוולבס סיימו את העונה עם מאזן חיובי של 47–35, והבטיחו את המקום השמיני במערב, לאחר שניצחו במשחק האחרון של העונה הסדירה. בפלייאוף הפסידו הטימברוולבס כבר בסיבוב הראשון, ליוסטון רוקטס.
בקיץ 2018 עברו לקבוצה בטרייד רוברט קובינגטון ודאריו שאריץ', במקומו של ג'ימי באטלר אשר ביקש לעזוב. באותו הקיץ פוטר טום ת'יבודו מאימון הקבוצה, ובמקומו מונה עוזרו ראיין סונדרס. את אותה עונה סיימה מינסוטה במקום ה-11 במערב, ולא העפילה לפלייאוף. בדראפט 2019 בחרה מינסוטה את ג'רט קולבר, ובהמשך העונה צירפה לשורותיה את דיאנג'לו ראסל, שחקנה הצעיר של גולדן סטייט ווריורס, שהגיע תמורת ויגינס. את העונה סיימה מינסוטה שוב מחוץ לפלייאוף, והיא זכתה בבחירה הראשונה של דראפט 2020, בה השתמשה כדי לבחור את אנתוני אדוארדס מאונירסיטת ג'ורג'יה.
עונת 2020/2021 הייתה מאכזבת מאד, כאשר מינסוטה סיימה אותה במקום ה-13 במאזן שלילי של 49:23.
את עונת 2021/2022 סיימה מינסוטה במקום השביעי במערב. בשלב הראשון של הפלייאוף הפסידה 4:2 לממפיס גריזליס של ג'ה מוראנט.
את עונת 2022/2023 סיימה הקבוצה במקום השמיני ובסיבוב הראשון של הפלייאוף שיחקה מול דנבר נאגטס, האלופה שבדרך, שניצחה את הסדרה בסוויפ.
את עונת 2023/2024  סיימו הוולבס במקום השלישי במערב עם מאזן של 56:26. בשלב הראשון של הפלייאוף גברה הקבוצה על 4:0 על פניקס סאנס, ובשלב השני פגשה את האלופה היוצאת, דנבר נאגטס. את שני המשחקים הראשונים, בדנבר, ניצחו הוולבס, כאשר במשחק השני הביסו את דנבר 106:80, אך את שני המשחקים בביתה הפסידה, כאשר בשני ביניהם (הרביעי בסדרה) הובסה בתוצאה 90:117, מה שהחזיר לדנבר את יתרון הביתיות. במשחק הראשון בסדרה קלע אנתוני אדוארדס 43 נקודות, שיא אישי בפלייאוף, ובמשחק הרביעי שיפר שיאו כשקלע 44 נקודות. במשחק החמישי ניצחה דנבר בביתה, ובשישי מינסוטה השוותה ל-3:3. במשחק השביעי הובילה דנבר בהפרש של 20 נקודות ונראה היה כי היא תעלה, שוב, לגמר אזור המערב, אך אדוארדס וחבריו הוכיחו אופי של ווינרים וזכו בניצחון, ועלו לגמר האזורי. בשלב הגמר פגשו הוולבס את דאלאס מבריקס.
אולמות ביתיים

יוברט המפרי מטרודום (1989–1990)
טארגט סנטר (1990–הווה)
לוגואים

לוגו הקבוצה בין השנים 1989–1996
לוגו הקבוצה בין השנים 1996–2008
לוגו הקבוצה בין השנים 2008–2017
לוגו הקבוצה מאז שנת 2017
מאמני הקבוצה

הנתונים מעודכנים לסוף עונת 2023/2024:
| מאמן | שנים | עונה סדירה> משחקים | עונה סדירה> ניצחונות | עונה סדירה> הפסדים | עונה סדירה>  % הצלחה | פלייאוף> משחקים | פלייאוף> ניצחונות | פלייאוף> הפסדים | פלייאוף>  % הצלחה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ביל מוזלמן | 1989–1991 | 164 | 51 | 113 | 31.1% | – | – | – | – |
| ג'ימי רוג'רס | 1991–1993 | 111 | 21 | 90 | 18.9% | – | – | – | – |
| סידני לואו | 1993–1994 | 135 | 33 | 102 | 24.4% | – | – | – | – |
| ביל בלייר | 1994–1995 | 102 | 27 | 75 | 26.5% | – | – | – | – |
| פליפ סונדרס | 1995–2005 | 737 | 411 | 326 | 55.8% | 47 | 17 | 30 | 36.2% |
| קווין מקהייל | 2005 | 31 | 19 | 12 | 61.3% | – | – | – | – |
| דוויין קייסי | 2005–2007 | 122 | 53 | 69 | 43.4% | – | – | – | – |
| רנדי ויטמן | 2007–2008 | 143 | 38 | 105 | 26.6% | – | – | – | – |
| קווין מקהייל (2) | 2008–2009 | 63 | 20 | 43 | 31.7% | – | – | – | – |
| קורט רמביס | 2009–2011 | 164 | 32 | 132 | 19.5% | – | – | – | – |
| ריק אדלמן | 2011–2014 | 230 | 97 | 133 | 42.2% | – | – | – | – |
| פליפ סונדרס (2) | 2014–2015 | 82 | 16 | 66 | 19.5% | – | – | – | – |
| סם מיטשל | 2015–2016 | 82 | 29 | 53 | 35.4% | – | – | – | – |
| טום ת'יבודו | 2016–2019 | 204 | 97 | 107 | 47.5% | 5 | 1 | 4 | 20.0% |
| ראיין סונדרס | 2019–2021 | 137 | 43 | 94 | 31.4% | – | – | – | – |
| כריס פינץ' | 2021–הווה | 287 | 160 | 127 | 55.7% | 27 | 12 | 15 | 44.4% |
מנהלי הקבוצה (ג'נרל מנג'רים)

| ג'נרל מנג'ר | תקופה |
| --- | --- |
בילי מקיני: 1988–1990
ג'ים ברואר: 1990–1992
ג'ק מקלוסקי: 1992–1995
קווין מקהייל: 1995–2008
ג'ים סטאק: 2008–2009
דייוויד קאהן: 2009–2013
פליפ סונדרס: 2013–2015
מילט ניוטון: 2015–2016
טום ת'יבודו: 2016–2019
סקוט ליידן: 2019
גרסון רוסאס: 2019–2021
סצ'ין גופטה: 2021–2022
טים קונלי: 2022–הווה
הישגים ופרסים > שיאים למשחק בודד

נקודות: 60, קארל-אנתוני טאונס מול סן אנטוניו ספרס, 14 במרץ 2022.
ריבאונדים: 31, קווין לאב מול ניו יורק ניקס, 12 בנובמבר 2010.
אסיסטים: 19, ריקי רוביו מול וושינגטון ויזארדס, 13 במרץ 2017.
חטיפות: 8, טיירון קורבין (1990), טרל ברנדון (2000) וריקי רוביו (פעמיים).
חסימות: 9, רנדי ברואר (1990) וראשו נסטרוביץ' (2003).
הישגים ופרסים > שיאי קריירה בקבוצה

הנתונים מתייחסים לעונה הסדירה בלבד, ומעודכנים לסוף עונת 2023/2024.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  נקודות: 1. קווין גארנט - 19,201  2. קארל-אנתוני טאונס - 13,121  3. אנדרו ויגינס - 8,710  4. סם מיטשל - 7,161  5. קווין לאב - 6,989 |  ריבאונדים: 1. קווין גארנט - 10,718  2. קארל-אנתוני טאונס - 6,216  3. קווין לאב - 4,453  4. גורג'י ג'נג - 3,068  5. סם מיטשל - 3,030 |  אסיסטים: 1. קווין גארנט - 4,216  2. ריקי רוביו - 3,424  3. פו ריצ'רדסון - 1,973  4. קארל-אנתוני טאונס - 1,815  5. טרל ברנדון - 1,681 |  חטיפות: 1. קווין גארנט - 1,315  2. ריקי רוביו - 845  3. קורי ברואר - 502  4. קארל-אנתוני טאונס - 452  4. סם מיטשל - 449 |  חסימות: 1. קווין גארנט - 1,590  2. קארל-אנתוני טאונס - 721  3. גורג'י ג'נג - 489  4. ראשו נסטרוביץ' - 373  5. אל ג'פרסון - 300 |  |  |  |
הישגים ופרסים > פרסים אישיים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  MVP של העונה הסדירה קווין גארנט - 2004 רוקי העונה אנדרו ויגינס - 2015  קארל-אנתוני טאונס - 2016 השחקן המשתפר של העונה קווין לאב - 2011 MVP של משחק האולסטאר קווין גארנט - 2003 |  חמישיית העונה הראשונה קווין גארנט - 2000, 2003, 2004 חמישיית העונה השנייה קווין גארנט - 2001, 2002, 2007  סם קאסל - 2004  קווין לאב - 2012, 2014 חמישיית העונה השלישית קווין גארנט - 1999, 2006  ג'ימי באטלר - 2018  קארל-אנתוני טאונס - 2018, 2022 חמישיית ההגנה הראשונה קווין גארנט - 2000–2005 חמישיית ההגנה השנייה קווין גארנט - 2006, 2007  ג'ימי באטלר - 2018 |  חמישיית הרוקיז הראשונה פו ריצ'רדסון - 1990  כריסטיאן לייטנר - 1993  אייזיאה ריידר - 1994  סטפון מרבורי - 1997  וולי זרביאק - 2000  רנדי פוי - 2007  ריקי רוביו - 2012  אנדרו ויגינס - 2015  קארל-אנתוני טאונס - 2016  אנתוני אדוארדס - 2021 חמישיית הרוקיז השנייה פלטון ספנסר - 1991  קווין גארנט - 1996  קרייג סמית' - 2007  קווין לאב - 2009  ג'וני פלין - 2010  וסלי ג'ונסון - 2011  דריק ויליאמס - 2012  גורג'י ג'נג - 2014  זאק לאבין - 2015 |  שחקנים במשחק האולסטאר טום גוגליוטה - 1997  קווין גארנט - 1997, 1998, 2000–2007  וולי זרביאק - 2002  סם קאסל - 2004  קווין לאב - 2011, 2012, 2014  ג'ימי באטלר - 2018  קארל-אנתוני טאונס - 2018, 2019, 2022, 2024  אנתוני אדוארדס - 2023, 2024 מאמנים במשחק האולסטאר פליפ סונדרס - 2004  כריס פינץ' - 2024 |  |  |  |  |
הישגים ופרסים > שחקנים שמספר גופייתם הוצא לגמלאות

| מספר | שחקן | עמדה | שנים בקבוצה | שנת הפרשה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2 | מליק סילי | סמול פורוורד | 1999–2000 | 2000 |
הערות שוליים

↑  .סטטיסטיקת מספרי הצופים בליגת ה-NBA
↑  הנהג שהורשע בהריגת סילי נעצר שוב
↑  וולבס והרוקטס סיכמו על האוורד-ג'יימס טרייד
↑  מקורות: מיאמי פינתה מקום מתחת לתקרת השכר והעבירה את ביזלי למינסוטה
↑  נגד הטימברוולבס: הישג של 30-30 הראשון מזה 28 שנה
↑  הוולבס אומרים שלום, אומרים להתראות
↑  הטמברוולבס מחתימים את ריק אדלמן
↑  המובילים הסטטיסטיים של הקבוצה, באתר basketball-reference.com
| קבוצות ליגת ה-NBA> האזור המזרחי | קבוצות ליגת ה-NBA> האזור המזרחי | קבוצות ליגת ה-NBA> האזור המזרחי | קבוצות ליגת ה-NBA> האזור המערבי | קבוצות ליגת ה-NBA> האזור המערבי | קבוצות ליגת ה-NBA> האזור המערבי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| הבית האטלנטי | הבית המרכזי | הבית הדרום־מזרחי | הבית הצפון־מערבי | הבית הפאסיפי | הבית הדרום־מערבי |
| בוסטון סלטיקס | שיקגו בולס | אטלנטה הוקס | דנוור נאגטס | גולדן סטייט ווריורס | דאלאס מאבריקס |
| ברוקלין נטס | קליבלנד קאבלירס | שארלוט הורנטס | מינסוטה טימברוולבס | לוס אנג'לס קליפרס | יוסטון רוקטס |
| ניו יורק ניקס | דטרויט פיסטונס | מיאמי היט | אוקלהומה סיטי ת'אנדר | לוס אנג'לס לייקרס | ממפיס גריזליס |
| פילדלפיה 76' | אינדיאנה פייסרס | אורלנדו מג'יק | פורטלנד טרייל בלייזרס | פיניקס סאנס | ניו אורלינס פליקנס |
| טורונטו ראפטורס | מילווקי באקס | וושינגטון ויזארדס | יוטה ג'אז | סקרמנטו קינגס | סן אנטוניו ספרס  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n90601291  VIAF: 159573260   WorldCat (עם VIAF): 159573260 
קווין גארנט שיחק במדי המינסוטה טימברוולבס בין השנים 1995–2007 ובין השנים 2015–2016.
קווין לאב הפך לשחקן החמישי בהיסטוריה של הטימברוולבס הנבחר למשחק האולסטאר.
פיטר פוגאראסי

פיטר איוון פוגאראסי (באנגלית: Peter Ivan Fogarassy; בהונגרית נהגה: פטר איוון פוגאראש;‏ 21 ביולי 1939 – 18 בדצמבר 2010), היה שחיין יהודי-אמריקאי הונגרי. אלוף ושיאן ארצות הברית, במשחי החזה קבע תוצאות טובות יותר משיא העולם במשחה ל-200 מטר חזה שלא הוכרו ואלוף ושיאן המכביה השישית (השישית 1961) במשחה ל-200 מטר חזה.
ביוגרפיה

פוגאראסי נולד בשם צבי לאזאר וגדל בבודפשט, הונגריה, בנו של זלמן, בעל מפעל לייצור כובעים. הוא זכה באליפות הנוער של הוגנריה בשחייה והשתתף בקבוצת כדורמים בעיר הולדתו. ב-1956 בגיל 16, כאשר הגיעו כוחות הצבא האדום הסובייטים לדכא את המרד ההונגרי, ברח עם חברו טום לאוסטריה, וזמן קצר לאחר מכן, לארצות הברית תוך שהוא נעזר בסיוע של נשיא ארצות הברית אייזנהאואר שאפשר להונגרים נוספים למצוא מקלט בארצו. הוא התגורר במחנה פליטים בניו הייבן, ניו ג'רזי, ומצא עבודה במפעל פלדה בקונטיקט בעזרת מאמן הונגרי לשעבר. הוא השאיר את כל משפחתו מאחור, אבל שישה חודשים לאחר מכן התאפשר להם להצטרף אליו בניו הייבן.
פוגאראסי שחה באקדמיית צ'שייר בניו הייבן(אנ'). בשנת 1959 הוא שחה באוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית בראלי בהדרכתו של ויליס קייסי. הוא קבע שלושה שיאים לאומיים בשנה הראשונה שלו במשחים ל-100, 200 ו-220 יארד חזה.
ב-1960 קבע במשחה ל-200 מטר חזה שיא עולם שלא הוכר ולא זכה להשתתף באולימפיאדת רומא, מאחר שלא קיבל את אזרחותו האמריקאית. הוא היה מתוסכל לאחר שראה את מתחרהו בן ארצו ויליאם מוליקן, אותו ניצח בשישה משחים מתוך שבעה, זוכה במדליית הזהב האולימפית.
בשנים 1959 עד 1963 הוא קבע שלושה שיאי עולם ושישה שיאים אמריקאים וזכה שלוש פעמים באליפות ארצות הברית. בתקופת לימודיו באוניברסיטה הוא סיים ראשון בכל המשחים בהם השתתף באוניברסיטה.