stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ורד יריחו
היסטוריה

ההתנחלות הוקמה כתוצאה מפילוג הגרעין החילוני מהגרעין הדתי שבישוב מצפה יריחו שהוקם ב-1977, בעקבות החלטה של ועדת השרים להתיישבות לפתרון הסכסוך. הקמת היישוב החלה באפריל 1980. גרעין של האיחוד החקלאי עלה לקרקע בנובמבר 1980, אך התושבים החילוניים במצפה יריחו סירבו להצטרף אליו, בטענה שאינם רוצים להתיישב בבקעה אלא סמוך ליישוב הקיים, שהוא קרוב יותר לירושלים. טקס חנוכת היישוב נערך ב-30 בדצמבר 1980 בנוכחות שר החקלאות אריאל שרון.
באופן זמני נקרא המושב מצפה יריחו ב', ושמו הקבוע ורד יריחו ניתן לו על-פי הפסוק "כתמר התרוממתי בעין גדי, וכשתילי ורד ביריחו", מספר בן סירא.
מיומו הראשון סבל היישוב מקשיים כלכליים, המתיישבים מימנו מכיסם את הקמת הבתים והתשתית החקלאית, באמצעות האיחוד החקלאי. האינפלציה הגואה בישראל בשנים 1984 ו-1985 הביא להחרפת המשבר, וב-1986 נאלצו התושבים לנטוש את היישוב. לאחר שחברת מקורות ניתקה את המים ליישוב עקב חוב עבור תשלומי מים. בשנות ה-90, במסגרת הסדר חובות המושבים ובעקבות "חוק גל" נמחקו חובות המושב.
בעקבות הסכם עזה ויריחו תחילה במאי 1994, עברה העיר יריחו לידי הרשות הפלסטינית, כולל מחנה הפליטים עקבת ג'אבר הממוקם כ-500 מטר מצפון ליישוב. האזור זכה לשגשוג כלכלי, בעקבות התגברות התיירות באזור ורבים מהמתיישבים נטשו את החקלאות והקימו צימרים. ב-1998 הוקם הקזינו ביריחו בסמוך שמשך מאות מהמרים ישראלים כל יום. אנשי המושב אף הקימו עמדה להחלפת כספים סמוך לקזינו. בספטמבר 2000, פרצה האינתיפאדה השנייה שהביא להפסקת הפעלת הקזינו ולקריסת התיירות באזור ולקשיים כלכליים ביישוב ב-13 בנובמבר 2000 ירו אנשיו של תאופיק טיראווי על ורד יריחו מתוך בניין הקזינו. צה"ל הגיב בירי פגזי טנקים על הבניין, שנהרס חלקית. באפריל 2001, שופץ הקזינו במהירות והיה מוכן להפעלה מחדש, אך מאז כבר צה"ל החל לאסור על כניסת אזרחים ישראלים לשטחי A, ומאז הוא נותר נטוש.
בשנת 2009 החלה חברת הבנייה בנייני בר אמנה בהקמת הרחבה קהילתית במושב.
אופי היישוב

במושב מתגוררות כ-95 משפחות. באזור החדש - ההרחבה, נבנו בתים פרטיים על שטח של כחצי דונם.
ביישוב קיימים צימרים, בריכה, מרכז הפעלה לילדים ולנוער, מעון וגן ילדים.
במקום פועלת תנועת הנוער העובד והלומד.
ילדי היישוב לומדים בבתי ספר יסודיים בקליה, בכפר אדומים ובמעלה אדומים ובחטיבות ביניים ותיכונים בירושלים, במעלה אדומים ובעין גדי.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  יוצא צו פינוי נגד הפולשים למצפה יריחו, מעריב, 13 במאי 1980
↑  ההתיישבות במרחב ירושלים, דבר, 13 ביוני 1980
↑  החלו עבודות ההכשרה ו להקמת מצפה יריחו, מעריב, 3 באפריל 1980
↑  גוברים סכסוכי הדתיים והחילוניים במצפה-יריחו, דבר, 7 בנובמבר 1980
↑  יוסף וקסמן, התנחלות ורד יריחו עולה על הקרקע, מעריב, 30 בדצמבר 1980
יוסף וקסמן, ורד יריחו "נשתל" מעל הבקעה, מעריב, 31 בדצמבר 1980
↑  בן סירא, כ"ד י"ד
↑  רשימת שמות מאת ועדת השמות הממשלתית, ילקוט הפרסומים 3165, 24 בפברואר 1985, עמ' 1492
↑  אהרון פריאל, הכסף נגמר ולמושבי האיחוד החקלאי אין למי לפנות, מעריב, 22 במאי 1986
↑  כל תושבי ורד יריחו נוטשים היום המושב, מעריב, 21 במאי 1986
↑  אבינועם בר יוסף, ורד יריחו נבל וננטש, מעריב, 22 במאי 1986
נדב העצני, ישובי הבקעה: יאוש וחוסר אונים, חדשות, 22 במאי 1986
↑  מקורות ניתקה המים ל־10 ישובים בבקעה, מעריב, 23 במאי 1986
↑  עמירם כהן, מנהלת הסדר המושבים: חובות המגזר המושבי - 22.9 מיליארד שקל, באתר TheMarker‏, 28 באפריל 2011
1 2  רוני גלבפיש, ‏ורד יריחו נובלת, באתר גלובס, 16 באפריל 2001
↑  300 מיליון דולר יושקעו בפיתוח הקזינו ביריחו בתוך 3 שנים, באתר גלובס, 1 בדצמבר 1999
↑  ידיעות אחרונות, ‏המסלול הירוק: בהתנחלות מוכרים דולרים למהמרים ביריחו, באתר גלובס, 11 במאי 2000
↑  שרה ליבוביץ-דר, ההימור נכשל, באתר הארץ, 23 במאי 2001
↑  הקזינו ביריחו שופץ ומוכן להפעלה, באתר גלובס, 15 באפריל 2001
↑  אריאל רוזנברג, ‏ורד יריחו: 41 מגרשים בני חצי דונם מ-700 אלף שקל, באתר גלובס, 22 במרץ 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007590408205171  VIAF: 317132751   WorldCat (עם VIAF): 317132751 
בתים בוורד יריחו
חדקן זוהר

| חדקן זוהר |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: סכנת הכחדה חמורה סכנת הכחדה חמורה (CR) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: חדקנאים
תת־סדרה:: Acipenseroidei
משפחה:: חדקניים
סוג:: חדקן
מין:: חדקן זוהר
שם מדעי
 Acipenser stellatus ‏פאלאס, 1771
תחום תפוצה


חדקן זוהר (שם מדעי: Acipenser stellatus) הוא מין של דג ממשפחת החדקניים, החי במימי הים הכספי, הים השחור, ים אזוב ובים האגאי שבים התיכון, אם כי נראה שהאוכלוסייה ששם נכחדה כתוצאה מדיג יתר. החדקן מצוי כיום בסכנת הכחדה חמורה עקב דיג להכנת קוויאר.
תיאור

החדקן בעל גוף דק וארוך עם חוטם מוארך יחסית לקרוביו ובקצהו בולטים ביני חישה ארוכים. החדקן יכול להגיע לאורך של 250 סנטימטרים (8.2 רגל) ומשקל 80 ק"ג, אך לרוב הוא קטן יותר. הוא בעל רצועת לוחיות סחוסיות בצבע אפור וצבע הגוף ירקרק-אפרפר עד חום והבטן בהירה יותר משאר הגוף.
החדקן שוכן בקרקעית הים או האגמים ומחפש מזון בלילה. הוא ניזון מרכיכות, תולעים, סרטנים ודגים קטנים שהוא מאתר סמוך לקרקעית. הוא מהגר בעת הרבייה למים מתוקים כדי להשריץ.
דג זה הוא אחד משלושת החדקנים הנצרכים ביותר להכנת קוויאר לצד הבלוגה והחדקן הרוסי. הבשר שלו נחשב ליקר מאוד לאורך הים הכספי ונעשו ניסיונות לייצא אותו למדינות אחרות כמו ארצות הברית, רוסיה, איראן ואיטליה.
הערות שוליים

↑  חדקן זוהר באתר הרשימה האדומה של IUCN
זמן מעוף

המונח זמן מעוף, או TOF (ראשי תיבות של: Time Of Flight) מתאר מגוון רחב של שיטות למדוד את הזמן שנדרש לאובייקט, חלקיקי או אקוסטי, אלקטרומגנטי או גל אחר כדי לעבור מרחק בתווך מסוים. מדידה זו יכולה להיות בשימוש כזמן סטנדרטי (כגון ביצוע "מזרקת אטומים"), כדרך למדוד מהירות או אורך נתיב דרך תווך נתון, או כדרך ללמוד על החלקיקים עצמם או על התווך עצמו (כגון קומפוזיציה או קצב הזרימה). נסיעת חפץ עשויה להיות מזוהה באופן ישיר (למשל, יון בגלאי ספקטרומטריית מסה) או בעקיפין (למשל, אור מפוזר מתוך אובייקט בוולוסימטריית (אנ') דופלר לייזר).
הערות שוליים

↑  R. Weimar, R. Romberg, S. Frigo, B. Kasshlke, Time-of-flight techniques for the investigation of kinetic energy distributions of ions and neutrals desorbed by core excitations., 2000-08-31
ערך זה הוא קצרמרבנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
זקיק שיער

| --- | --- |

 שיוך:  subdivision of epidermis, ישות אנטומית מסוימת, follicle 
 אספקה עורקית:  supratrochlear artery 
 ניקוז ורידי:  superficial temporal vein 
 ניקוז לימפטי:  occipital lymph nodes 
 התפתחות מתוך:  מערכת קו הצד 
 מזהים
 לטינית (TA98):  folliculus pili 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A16.0.00.023 
 TA2 (2019):  7064 
 טרמינולוגיה היסטולוגיקה:  H3.12.00.3.01034 
 FMA:  70660 
 קוד MeSH:  A10.272.497.500 
 מזהה MeSH:  D018859 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0221971 
 
זקיק שיער הוא איבר השייך לעור אצל יונקים ותפקידו לייצר שיער. תהליך הייצור מורכב משלשה שלבים: גדילה (Anagen), סיום (Catagen) ומנוחה (Telogen). תאי גזע הם האחראיים על ייצור השיער.
בבסיס הזקיק נמצא שורש השערה (או "פאפילה" – Dermal papillae) ומחובר לבלוטת חֵלֶב, המכילה חומר סיכוך ומפרישה תחילה לתוך חלל מרכזי המתנקז דרך פתח זקיק השערה אל פני העור.
אצל בני אדם, מספר זקיקי השיער בדרך כלל קבוע מלידה ואינו משתנה, אך קיימים הבדלים בתפקוד כל זקיק במהלך החיים.
מבנה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מחזור גידול > רקע

צמיחת השערה אינה רציפה, אלא מתנהלת בצורה מחזורית. שערה (בריאה) חיה וצומחת 4 שנים בממוצע, ואז מוחלפת בשערה חדשה.
מחזור הצמיחה של השערה מורכב משלושה שלבים. שלב גדילה (Anagen), סיום (Catagen) ומנוחה (Telogen).
מחזור גידול > שלב Anagen

בתקופה זו מתחלקים תאי המטריקס ובונים את השערה בקצב אחיד ובהתמדה. קצב הגדילה הוא בדרך כלל קבוע ואישי. בממוצע גדלות השערות בסנטימטר אחד לחודש. אורך השערה תלוי בעיקר בקצב הגדילה ובאורך תקופת האנגן, שנע בין 18 חודשים לכשלוש שנים. יש גם גורמים משפיעים אחרים, כגון: מין – אצל הנקבה הקצב מהיר יותר, גיל – קצב הגדילה בין גלאים 15 עד 30 מהיר יותר. אחרי גיל 50 הוא יורד באופן חד, והטמפרטורה – קצב הגדילה מהיר יותר באקלים חם בטמפרטורות גבוהות. אולם ההשפעה של גורמים אלה ואחרים היא, בסיכומו של דבר קטנה.
מחזור גידול > שלב Catagen

תקופה זו נמשכת כשבועיים עד חודש ובמהלכה מואט קצב הגדילה עד כדי הפסקת הצמיחה ותחילת תהליך התנוונות השורש. זהו שלב מעבר לתקופה הבאה.
מחזור גידול > שלב Telogen

לתקופה זו אופיינית הפסקת הגדילה, התכווצות והתנוונות השורש ועלית השערה כלפי חוץ. זוהי תקופת המנוחה של המנגנון המייצר את השערה. היא נמשכת אצל בני אדם בין 3 ל-6 חודשים. השערה הישנה נושרת סמוך לבניית של השערה החדשה.
איור שכבת עור המכילה זקיקי שיער
שכבות העור. עור דק (שעיר) ועור עבה (חלק)
חדקן יאנגצה

| חדקן יאנגצה |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: נכחד נכחד בטבע (EW) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: חדקנאים
תת־סדרה:: Acipenseroidei
משפחה:: חדקניים
סוג:: חדקן
מין:: חדקן יאנגצה
שם מדעי
 Acipenser dabryanus ‏דומריל, 1869

חדקן יאנגצה (שם מדעי: Acipenser dabryanus) הוא מין של דג סחוס גרמי ממשפחת החדקניים, החי בסין בנהר היאנגצה ובעבר גם בנהר הצהוב והוא מין מוגן שנכחד בטבע וכיום מצוי בשבי בלבד.
תיאור

חדקן זה מגיע לאורך 80 עד 130 ס"מ ומשקל של 25 ק"ג, אם כי נתפסו פרטים באורך 250 סנטימטרים (8.2 רגל). צבעו כחול-אפרפר עם בטן לבנה-צהובה ומצידיו ישנם שורת לוחיות סחוסיות בצבע אפור. הסנפירים קצרים ובשרניים והזנב ממוזלג. החדקן בעל חוטם דק וארוך הפונה מעלה ומתחת החוטם בינים העוזרים לו לחוש.
החדקן שוכן במי נהרות איטיים בקרקעית רדודה ולרוב עכורה והוא ניזון מצמחי מים, דגים קטנים, תולעים וחרקים. בניגוד לחדקנים אחרים הוא לא חי במים מלוחים אך עדיין נודד לצפון יובל היאנגצה להשריץ ביצים. הרבייה נערכת בין מרץ ואפריל או בסביבות נובמבר ודצמבר.
שימור

חדקן זה נעלם בטבע עקב דיג יתר, בייחוד של דגים צעירים ועקב הקמת סכרים כמו סכר שלושת הערוצים וסכר ג'ז'ובה (אנ') המונעים מהדג להגיע לנהרות ההטלה שלו. גם זיהום מים כתוצאה מתיעוש הביא להכחדת אוכלוסיות רבות שלו. כיום הוא מצוי בעיקר באגן היאנגצה כשמספר פרטים מהשבי משוחררים לנהר כל שנה וכנראה מונעים מהמין להיכחד.
הערות שוליים

↑  חדקן יאנגצה באתר הרשימה האדומה של IUCN
ולטר אינגליס אנדרסון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 בספטמבר 1903 ניו אורלינס, ארצות הברית 
 פטירה:  30 בנובמבר 1965 (בגיל 62) ניו אורלינס, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  בית הספר איזידור ניומן  Manlius Pebble Hill School 
 תחום יצירה:  ציור 
 
ולטר אינגליס אנדרסון (באנגלית: Walter Inglis Anderson; ‏  29 בספטמבר 1903 - 30 בנובמבר 1965) היה צייר וסופר אמריקאי.
ראשית חייו

אנדרסון נולד בניו אורלינס לג'ורג' וולטר אנדרסון, מתווך תבואה, ולאנט מקונל אנדרסון, בת משפחה בולטת בניו אורלינס שלמדה אמנות בניוקומב קולג'. הוא היה השני מבין שלושה אחים, הבכור היה פיטר אנדרסון וג'יימס מקונל "מק" אנדרסון הצעיר ביותר.
כילד, אנדרסון למד בבית הספר סנט ג'ון במנילוס, ניו יורק עד שלימודו הופסק בגיל 14 על ידי מלחמת העולם הראשונה. לאחר מכן עבר לבית הספר להכשרה בניו אורלינס, לואיזיאנה.
בשנת 1922 הוא נרשם לבית הספר לאמנות יפה ואמנות שימושית בניו יורק  לאחר שנה, הוא זכה במלגה ללימודים באקדמיה לאמנויות של פנסילבניה . כאן (1924–1928) הוא למד אצל מודרניסטים איקונוקלסטיים כמו הנרי מקארטר,יו הנרי ברקנרידג' וארתור קרלס, וזכה בפרס פקארד על ציור החיות שלו ובמלגת מסע שאפשרה לו לבלות קיץ בצרפת. בהיותו בצרפת, אנדרסון התרשם במיוחד מציורי מערות, שהשפיעו באופן ניכר על סגנון הרישום שלו.
ראשית חייו > אושן ספרינגס

אחיו הבכור של אנדרסון, פיטר, פתח את מפעל החרסינה של Shearwater באושן ספרינגס, מיסיסיפי ב-1928, על מגרש של 24 דונם של רכוש שהוריו רכשו ב-1918.
אנדרסון עבר לאושן ספרינגס לאחר שנותיו באקדמיה לאמנויות של פנסילבניה ועבד כמעצב בעסק המשפחתי, Shearwater Pottery. בשנים 29–1928 הוא עיצב את יצירות הקרמיקה המוקדמות ביותר שלו: מעמדי ספרים בצורת שקנאים וסרטנים, מעמדי מנורות, "סוס ורוכבו" ואינספור צלחות ואגרטלים. עבודתו כמעצב ב-Sherwater Pottery מ-1928 ועד מותו, כללה עיצובים בחומרים שונים, כולל רהיטים.
בין הפרויקטים המוקדמים שלו, שהושק עם אחיו הצעיר ג'יימס ("מק"), היה "Shearwater Pottery Annex" שיצר פסלונים זולים, שהעניק לאנדרסון מספיק הכנסה ב-1932 כדי להתחתן עם אנייס גרינסטד[5] בוגרת תולדות האמנות מרדקליף קולג'. לימים יכתבו ספר זיכרונות מפורט על חייהם המשותפים (״התקרבות לשעת הקסם״). ייצור הפסלוניים במהלך השנים הראשונות, מנע מאנדרסון לצייר והוביל למתח ניכר בתוך המשפחה.
בשנת 1934, בהזמנת חבר משפחה, אלסוורת' וודוורד, צייר אנדרסון ציור קיר שאפתני באודיטוריום של בית הספר הציבורי אושן ספרינגס כחלק מפרויקט יצירות אמנות ציבוריות. ציורים מתקופה זו כוללים: "ציד אינדיאנים"; " ״הרוכבים על סוסים"; ארבעה דיוקנאות שמן. בנוסף צייר פרחים, חיות וציפורים. איורים לספר על ציפורים בדרום מזרח ארצות הברית; והדפסי לינוליאום, לרבות "כרטיסי תיירים"; "אלף בית"; שירי ערש; "על הנהר" ועוד. הוא הכין, עיצובים לציור קיר שני, בבית המשפט בג'קסון, מיסיסיפי, שהתקבלו על ידי ועדה מקומית אבל נדחו על ידי הפקידות בוושינגטון. אכזבה זו, יחד עם מותו של אביו ב-1937, התקפי מלריה וחום מתמשך כאחד, והמאבק להתפרנס עם עבודה שהוא תיעב (ייצור פסלונים) הובילו להתמוטטותו הנפשית, ב-1937 .
ראשית חייו > אולדפילדס

ב-1941 עבר אנדרסון לגוטייר, מיסיסיפי, כדי לגור באחוזה של אביה של אשתו (Oldfields) עם משפחתו. לאחר מכן הגיעה תקופה פורייה בצורה יוצאת דופן. משוחרר מעבודתו בקדרות, הספיק לצייר, ולעשות הדפסים; לאייר כמה מהספרים האהובים עליו; להתנסות בתיאוריות של סימטריה דינמית ובשיטות הציור של האמן והמחנך המקסיקני אדולפו בסט מאוגארד. כמו כן לתרגם מספרדית חלק מתולדות האמנות של חוסה פיג'ואן.
ראשית חייו > האי הורן

תקופת אולדפילדס הגיעה לסיומה ב-1945 כאשר עזב את משפחתו ועבר חזרה לקוטג' ב-Shearwater. מאז ועד מותו ב-1965 הוא חי בבדידות, עבד כמעצב ב-Potery וערך טיולים תכופים בסירת משוטים, מאושן ספרינגס ועד הורן איילנד, מיסיסיפי, שם חי בתנאים פרימיטיביים וצייר את החיים סביבו - ציפורים, יצורי ים, בעלי חיים, עצים, נופים - בצבעי מים זוהרים ובסדרה של יומנים. הוא גם נסע לקוסטה ריקה ולסין, וערך מספר רב של טיולי אופניים.
אחת מיצירותיו הגדולות מתקופה זו היא סדרת ציורי קיר בבית הקהילה אושן ספרינגס. לאורך קיר אחד, הוא צייר את הנחיתה באושן ספרינגס של החוקר הצרפתי מהמאה ה-17 פייר לה מוין ד'איברוויל. לאורך הקיר הנגדי הוא צייר את מה שהוא כינה "שבעת האקלימים", במובן של "חגורות האקלים של פני כדור הארץ בין שני קווי רוחב נתונים". חוף המפרץ - נתפס כמיקרוקוסמוס של האקלים, ויצירות אחרות.
ראשית חייו > וולטר אנדרסון כסופר

בין הכתבים היפים ביותר של אנדרסון הם יומנים המתעדים את מסעותיו באופניים לעיר ניו יורק (1942); ניו אורלינס (1943); טקסס (1945); סין (1949); קוסטה ריקה (1951); ופלורידה (1960); דיווח על חייו בין מושבות השקנאים של נורת' קי, וכ-90 יומנים של מסעותיו לאי הורן,[5] מול חוף המפרץ של מיסיסיפי, שבהם הוא משלב התבוננות מקרוב בעולם הטבע עם הרהורים על אמנות וטבע. יומן נוסף מתאר סיור רגלי אל מושבת עגורי גבעות החול מצפון לגוטייר, מיסיסיפי, בינואר 1944.
אנדרסון נפטר מסרטן ב-30 בנובמבר 1965, בגיל 62.
ראשית חייו > לאחר ההוריקן קתרינה

עבודתו של אנדרסון (האוסף של משפחתו) נהרס חלקית כאשר הוריקן קתרינה פקד את אושן ספרינגס ב-2005, ונחשול הסערה חדר לבניין הבלוקים הקטן שנבנה לאחר הוריקן קמיל כדי לשכן בבטחה את היצירות שלו בבעלות משפחתו. נגרם נזק מים נרחב לצבעי המים, לרישומים, לכתבי היד ולחפצים אחרים שהוחזקו שם, וחלק גדול מהעבודה הזו, מאוסף משפחת אנדרסון, יובש והועבר לאוניברסיטת מיסיסיפי סטייט. חלקם שוחזרו.
הערות שוליים

↑  Walter Anderson: Realizations of an Artist, נבדק ב-2024-03-15
↑  Walter Inglis Anderson, Mississippi artist and author, www.mswritersandmusicians.com
↑  Anderson, Walter Inglis (1985). Sugg, Redding S. Jr. (ed.). The Horn Island Logs of Walter Inglis Anderson (Revised ed.). Jackson, MS: University Press of Mississippi. p. 12.
↑  Walter Inglis Anderson, Form and Fantasy: The Block Prints of Walter Anderson, Univ. Press of Mississippi, 2007, ISBN 978-1-934110-25-6. (באנגלית)
↑  A Finding Aid to the Walter Inglis Anderson papers, circa 1915-1960 | Archives of American Art, Smithsonian Institution, www.aaa.si.edu (באנגלית)
↑  Walter Anderson: Extraordinary Life and Art of the Islander.
↑  Shearwater Pottery still selling affordable art after 91 years |, web.archive.org, ‏2020-02-24
↑  James C. Kelly, The South on Paper: Line, Color and Light, Univ of South Carolina Press, 2000, ISBN 978-0-9632836-3-4. (באנגלית)
↑  Realizations: The Walter Anderson Shop, Realizations: The Walter Anderson Shop (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12492349n (data)  GND: 119075415  ISNI: 0000 0000 8379 5443  LCCN: n79056489  NLG: 134476  SNAC: w67h2bbj  SUDOC: 080887139  Trove: 787203  ULAN: 500021223  VIAF: 46864233   WorldCat (עם VIAF): 46864233
זכויות שמש

זכויות שמש היא הזכות לגישה ישירה לשמש והזכות לשימוש באנרגיית השמש הן בעלות חשיבות מרובה. זכויות אלו קובעות כיצד ניתן לנצל את אנרגיית השמש למאור, חימום, ולהפקת אנרגיה, והן בעלות חשיבות כלכלית מרובה.
זכויות שמש ומערכות סולאריות

כדי לנצל את אנרגיית השמש בתוך מרחב עירוני דרושה חשיפה מספקת לשמש עבור המערכות הסולארית של המבנים ועבור השטחים הפתוחים שביניהם לשיפור תנאי הנוחות בהם. יש למנוע מצב שהשגת גישה לשמש (solar access) תהיה תוצאה מקרית התלויה במציאות משתנה.
גישה לשמש צריכה להיות מובנת כזכות לשמש (solar rights). תכנון סביבתי נכון חייב להבטיח מספר מינימלי של שעות חשיפה לקרני השמש של השטחים הפתוחים, של חלונות הבניין, ושל המשטחים עליהם ממוקמות מערכות סולאריות, על מנת שהן תהיינה יעילות. כדי לשפר את יעילותן שעות אלו חייבות להיות בזמן שבו קרני השמש ניצבות למישור הקולט ככל האפשר. עבור מערכות סולאריות רצוי לקחת חלון סולארי של 6 שעות שמש ישירה ליממה כתקופת חשיפה שימושית, בין השעות 9 בבוקר ועד שעה 3 אחה"צ. שעות מחוץ לטווח זה, בחודשי החורף, אינן נחשבות כיעילות לניצול על ידי המערכות הסולריות, מכיוון שקרני השמש בשעות הסמוכות לזריחה ולשקיעה הן בזווית נמוכה ועוצמתן קטנה מאוד כתוצאה מכך.
היסטוריה

דוגמאות של תכנון מגורי האדם המשקפות הבנה של תנועת ועוצמת השמש לשיפור תנאי הנוחות בנוסף לשימושה המובן מאליו כתאורה טבעית קיים במסורת של הארכיטקטורה בתרבויות רבות. הדוגמאות הקדומות ביותר מגיעות עד המאה ה-7 לפנה"ס בסין וביוון, שם נבנו הבתים כאשר החזית או החצר המשותפת פונה לדרום כדי להגדיל את החשיפה לאור וחום השמש.
במאות 1-4 לספירה נבנו בתי מרחץ רומיים רבים כאשר פתחיהם פונים לדרום, ועד המאה ה-6 לספירה הפכה הבניה של חדר שמש (sun room) לנפוצה עד כדי כך שהקיסר יוסטיניאנוס הראשון חוקק חוק להבטחת זכויות שמש (solar rights) לתושבי הערים.
גם הספרדים שכבשו את אמריקה אימצו את "החוקים האינדיאנים" (Leyes de Indias) שהכתיבו את כיווני הבניה של מבנים ואוריינטציית הרחובות בעיירות כדי לאפשר גישה ישירה לקרינת שמש.
בבריטניה של המאה ה-19 הגנו חוקים קדומים (Doctrine of Ancient light) על זכויות הגישה לשמש של בעלי הבתים.
ראו גם

הפרעה לאור שמש ומניעת תמיכה
לקריאה נוספת

שביב et al 2003. הבטים אקלימיים-אנרגטיים בעיצוב אורבני באקלים ארץ ישראל חם ולח. משרד האנרגיה והתשתיות.
חדקן לבן

| חדקן לבן |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: חדקנאים
תת־סדרה:: Acipenseroidei
משפחה:: חדקניים
סוג:: חדקן
מין:: חדקן לבן
שם מדעי
 Acipenser transmontanus ‏ריצ'רדסון, 1758

אריה ים שטלר טורף חדקן לבן
חדקן לבן (שם מדעי: Acipenser transmontanus), הידוע גם בשמות "חדקן האוקיינוס השקט" ו"חדקן קולומביה", הוא מין של דג ממשפחת החדקניים, מסוג החדקן. המין מצוי בחוף המערבי של אמריקה הצפונית מאזור האיים האלאוטיים עד לקליפורניה.
הוא המין הגדול ביותר שחי במים מתוקים באמריקה הצפונית והמין השלישי בגודלו במשפחת החדקניים. החדקן הלבן ידוע בגודלו העצום. הוא מגיע למשקל של 816 ק"ג ולאורך של 6.1 מטרים (20 רגל).
מאפיינים פיזיים ומראה

החדקן הלבן בעל מבנה גוף צנום וארוך (הכולל ראש ואף ארוכים וצרים). לדג אין קשקשים, במקום זאת הוא בעל מעטפת שריון.
יש כ-11–14 חוליות שריון בחלק העליון, בעל סנפיר גבי, 38–48 חוליות שריון צדיות ו9–12 חוליות שריון בטניות בכל צד. צבע מעטפת השריון הוא אפור, כסוף או חום אפרפר. הסנפירים בדרך כלל בצבע אפור כהה. באזור התחתון הוא לבן. יש לו 4 מחושים שבעזרתם הוא שולח מזון לאזור הפה (חסר השיניים) שלו.
החדקן הלבן משתייך לקבוצת דגי גרם אך בגופו יש יותר סחוס מאשר עצם ולכן דומה יותר לכריש. במבנה גופו של החדקן הלבן חל שינוי מועט מאוד מאז הופעתו לפני כ-175 מיליון שנה ולכן צורתו נראית עתיקה.
אזור מחיה ורבייה

החדקן הלבן חי בתחתית נהרות, מפרצים שופכי נהר הזורמים באיטיות כולל באזורי מים מליחים שנמצאים בכניסה לנהרות גדולים. רוב הזמן יחיה בסביבה ימית ויגיע לאזור הנהר על מנת להשריץ.
החדקן הלבן מיומן במציאת מזון בסחף, בשל חוש הטעם וחוש הריח המעולים. כאשר המזון אינו מספק, הם מסוגלים גם לעבור למים רדודים ולאכול צדפות החיות במים המתוקים.
במשך עונת הרבייה החדקן הלבן עובר למים נקיים ולאזורים מהירים יותר בנהר כמו מתחת לאשד
עם החצץ וסלעים גדולים אשר נמצאים בתחתית הנהר.
הערות שוליים

↑  חדקן לבן באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534887605171  LCCN: sh96010379
זמן עצמי

בתורת היחסות, זמן עצמי של עצם כלשהו הוא הזמן כפי שהוא נמדד על ידי שעון דמיוני הצמוד לאותו העצם ונע עמו.
הגדרה מתמטית

בתורת היחסות מתארים את מסלולו של חלקיק על ידי משוואה פרמטרית
x^{\mu }=x^{\mu }(s)
כאשר s פרמטר סקלרי (כלומר סקלר של לורנץ) ו- x^{\mu } הוא ה-4-וקטור של המקום והזמן של החלקיק. מתוך משוואה זו ניתן להגדיר סקלר  \tau  כך,  c^{2}d\tau ^{2}=dx^{\mu }dx_{\mu }. מקובל למעשה להשתמש בו בתור הפרמטר הסקלרי, כלומר
 x^{\mu }=x^{\mu }(\tau ). פרמטר זה נקרא ה"זמן העצמי" של החלקיק. הגודל  dx^{\mu } מפורש כאן בתור ההפרש הדיפרנציאלי בין המקום והזמן של החלקיק ברגע הנתון ובין המקום והזמן שהוא יהיה בהם "ברגע הבא", כלומר השינוי הדיפרנציאלי במיקומו במרחב-זמן. בתורת היחסות הפרטית שינוי זה נתון על ידי:
כאשר  d{\vec {x}} הוא השינוי במקומו של החלקיק שהתרחש בפרק הזמן  dt.
הקשר בין  \tau  כפי שהוגדר לבין ההגדרה שלו כ"זמן עצמי" מתקבל כאשר מיישמים את ההגדרה במערכת שבה החלקיק במנוחה, משום שבמקרה זה אין הפרש במקום (החלקיק נח) כלומר
ועל כן זהו הזמן, כפי שהוא נמדד במערכת שבה החלקיק נח, כלומר כפי שהוא נמדד על ידי שעון דמיוני הצמוד לחלקיק.
זמן עצמי הוא הזמן הקצר ביותר בין שני אירועים. עבור צופה במערכת שבה החלקיק משנה את מיקומו, פרק הזמן בין האירועים יתארך ויעמוד על
ראו גם

תורת היחסות הפרטית
פרדוקס התאומים
התארכות הזמן
איור הממחיש את התארכות הזמן. המערכת באיור הימני נקראת "המערכת הנייחת" ולזמן הנמדד בה קוראים "הזמן העצמי". המערכת באיור השמאלי נעה במהירות קבועה  v בניצב לכיוון התקדמות קרן האור.
חוסיין אבן אחמד

אלחוסיין אבן אחמד בן עבדאללה בן מוחמד בן אסמאעיל (בערבית: ﺍلحسين بن أحمد بن عبد اللّه بن محمد بن إسماعيل), המוכר גם כעבדאללה א-ראדי, וכעבדאללה א-זאכּי. נולד בשנת 832 ומת בשנת 881 לספירה הנהוגה (השנים 219–268 על פי לוח השנה ההיג'רי). היה האימאם המוסלמי השיעי האסמאעילי ה-10. הוא ירש את ההנהגה בזרם האסמאעילי ממוחמד א-תקי (אחמד אבן עבדאללה), והיה אביו של עוביד אללה אל-מהדי בִּאללה, האימאם אשר הקים את הח'ליפות הפאטמית.
הערות שוליים

↑  Daftary, Farhad,, A short history of the Ismailis: traditions of a Muslim community, Edinburgh: Edinburgh University Press, 1998
↑  Daftary, Farhad, A modern history of the Ismailis: continuity and change in a Muslim community, London: I.B. Tauris, 2011
↑  Daftary, Farhad., The Ismailis: an illustrated history, London: Azimuth Editions in association with the Institute of Ismaili Studies, 2008
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: מוחמד א-תקי (אחמד אבן עבדאללה) | האימאמים האסמאעילים | הבא: עוביד אללה אל-מהדי באללה |
ערך זה הוא קצרמרבנושא אסלאם. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ויונייה

| --- | --- |

 סוג:  זן ענבים 
 מוצא:  צרפת 
 צבע:  לבן 
 
ענבי ויוניה מבשילים על הגפן במחוז Amador, קליפורניה.
ויוניה (בצרפתית: Viognier) הוא זן ענבי יין לבן. זהו העינב היחיד המאושר עבור היין הצרפתי קונדרייה (Condrieu) שהוא כינוי מקור מבוקר (AOC) בעמק הרון.
תפוצה

מחוץ לרון, ניתן למצוא את הוויונייה באזורים של צפון ודרום אמריקה וכן באוסטרליה, ניו זילנד, אזור היין של הקייפ בדרום אפריקה, אזור דרום מורביה בצ'כיה, בישראל ובאוסטריה ב-Weingut Roland Minkowitsch. באזורי יין מסוימים, הזן מותסס יחד עם עינב היין האדום שיראז, שם הוא יכול לתרום לצבע ולארומה של היין.
מאפיינים

כמו לשרדונה, גם לוויונייה יש פוטנציאל לייצר יינות בעלי גוף מלא עם אופי שופע ורך. בניגוד לשרדונה, לזן הויונייה יש טעמים ארומטיים טבעיים יותר הכוללים נגיעות של אפרסק, אגסים, סיגליות וטעמי יין נוספים. עם זאת, הגוונים הארומטיים הללו יכולים להיהרס בקלות על ידי חשיפה רבה מדי לחמצן, מה שהופך את התסיסה בחבית היין לטכניקת ייצור יין שדורשת רמה גבוהה של מיומנות מצד כל יינן שעובד עם זן זה.
האיכות הפוטנציאלית של ויונייה תלויה מאוד גם בפרקטיקות של גידול גפנים ובאקלים, כאשר העינב דורש עונת גידול ארוכה וחמה על מנת להבשיל במלואו, אך לא אקלים כה חם עד שהעינב יפתח רמות גבוהות של סוכרים ואלכוהול פוטנציאלי בטרם הגוונים הארומטיים שלו יכולים להתפתח. הגפן של הוויונייה הוא באופן טבעי זן בעל תנובה נמוכה, מה שיכול להפוך אותו לנטיעה פחות משתלמת כלכלית עבור חלק מהכרמים.