stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שיקגו בלאקהוקס
היסטוריה > 2010–2013: הבצורת נשברת בשתי אליפויות

לקראת עונת 2009/10 עשתה הקבוצה את הרכש המשמעותי ביותר שלה, כאשר החלוץ הסלובקי מריאן הוסה הוחתם על חוזה ל-12 שנה, יחד עם החתמת הצעירים טייבס וקיין על חוזים ארוכי טווח. הבלאקהוקס סיימו את העונה הרגילה עם 52 ניצחונות לעומת 22 הפסדים ו-8 הפסדים בהארכה (המקנים נקודה בטבלה). בפלייאוף ניצחו ההוקס את נאשוויל פרדטורס ואת ונקובר קנאקס, ועלו לגמר החטיבה המערבית בו פגשו את הקבוצה עם המאזן הטוב במערב, סן חוזה שארקס. ההוקס הביסו את השארקס 4:0 כדי לעלות לסדרת הגמר על גביע סטנלי. בסדרת הגמר ניצחו ההוקס ב-6 משחקים את פילדלפיה פליירס וזכו בגביע סטנלי, ובכך סיימו בצורת ארוכה של 49 שנים.
בעונת 2010/11 לא הצליחה הקבוצה לשחזר את הצלחות העונה הקודמת. הבלאקהוקס השתחלו ברגע האחרון למקום השמיני והאחרון לפלייאוף מהחטיבה המערבית, לאחר מאבק קשה שנמשך עד למשחק האחרון של העונה הרגילה. בפלייאוף הצליחה לחזור מפיגור של 3:0 בסדרת הסיבוב הראשון מול הקבוצה בעלת המאזן הטוב בליגה, ונקובר קנאקס, עם שלושה ניצחונות רצופים, אולם במשחק השביעי נכנעה הקבוצה לאחר הארכה והודחה. גם בעונת 2011/12 הודחה הקבוצה בסיבוב הראשון של הפלייאוף, הפעם על ידי פיניקס קויוטיס.
את עונת 2012/13, שנפתחה באיחור עקב השבתת מגן במסגרת סכסוך עבודה בין הליגה ושחקניה, פתחה הקבוצה בסערה. במשך 24 המשחקים הראשונים של העונה – מחצית מהעונה המקוצרת – לא נוצחו הבלאקהוקס במהלך הזמן החוקי, כאשר מתוכם השיגו 21 ניצחונות ו-3 הפסדים בהארכה שמעניקים נקודה בטבלה. בכך שברו באופן בולט את שיא ה-NHL שעמד על 17 משחקים מפתיחת העונה ללא הפסד בזמן החוקי.
הפתיחה המצוינת אפשרה לבלאקהוקס לתפוס את המקום הראשון בליגה בסיום העונה הרגילה ולזכות בגביע הנשיאים.
גם בפלייאוף המשיכה הקבוצה להפגין את יכולתה. הבלאקהוקס הדיחו בקלות את מינסוטה ויילד בחמישה משחקים, גברה בסדרה מלאה של שבעה משחקים על דטרויט רד וינגס, ובגמר החטיבתי הדיחו בחמישה משחקים את האלופה היוצאת, לוס אנג'לס קינגס, ועלו לסדרת הגמר על גביע סטנלי.
סדרת הגמר הפגישה את הבלאקהוקס עם בוסטון ברואינס, שהפגינה במהלך העונה יכולת הגנתית משובחת. בסדרה שהוגדרה על ידי רבים כאחת מסדרות הגמר הטובות בתולדות הליגה ניצחו הבלאקהוקס בשישה משחקים וזכו בגביע סטנלי, כאשר במשחק השישי שנעל את הסדרה הפכו פיגור לניצחון בשני שערים בתוך 17 שניות ב-2 הדקות האחרונות של המשחק.
היסטוריה > 2013–2017: השושלת הראשונה של המאה ה-21

עם שמירה של שלד הכוכבים שהביא לה את שתי האליפויות, קיוו הבלאקהוקס להיות הקבוצה הראשונה במאה ה-21 שמגינה על תואר האליפות שלה. למרות עונה מרשימה, תקוותם של הבלאקהוקס נכזבה עם הפסד דרמטי בשבעה משחקים בגמר החטיבה המערבית ללוס אנג'לס קינגס. כוכב ההגנה דנקן קית' נבחר למגן העונה בליגה וזכה בגביע נוריס.
עונה מרשימה נוספת עם אותו שלד כוכבים הובילה את הבלאקהוקס לריצת פלייאוף נוספת עם סוף שמח יותר בעונת 2014/15. אחרי שהדיחו את נאשוויל פרדטורס בשישה משחקים והביסו את מינסוטה ויילד בארבעה ניצחונות ללא הפסד, הצליחו הבלאקהוקס להפוך פיגור 2:3 בגמר החטיבתי מול אנהיים דאקס, המדורגת ראשונה בחטיבה, ולאחר ניצחונות בשני המשחקים האחרונים בסדרה עלו שוב לגמר גביע סטנלי.
בסדרת הגמר הראו הבלאקהוקס עליונות ברורה על יריבתם, טמפה ביי לייטנינג, ניצחו בסדרה בחמישה משחקים וזכו בגביע סטנלי בפעם השלישית ב-6 שנים. במונחי ה-NHL של המאה ה-21, בה אף קבוצה לא זכתה בשתי אליפויות רצופות עד אז, ההישג הפך את הבלאקהוקס בעיני רבים לשושלת הראשונה של ה-NHL במאה ה-21. דנקן קית', שזכה עונה קודם לכן בתואר מגן העונה בליגה, זכה הפעם בגביע קון סמיית' כ-MVP של הפלייאוף.
עם זאת, למרות החזרתו לקבוצה של החלוץ אנדרו לד שזכה איתה באליפות ב-2010, שוב לא הצליחו הבלאקהוקס להגן על תוארם עונה לאחר מכן, כשנוצחו בסיבוב הראשון בפלייאוף.
עונה רגילה מצוינת ב-2016/17 הביאה את הבלאקהוקס למקום הראשון בחטיבה המערבית, אך בפלייאוף הובסה הקבוצה במפתיע על ידי נאשוויל פרדטורס והודחה בלא שניצחה ולו משחק אחד.
היסטוריה > 2017–הווה: סוף עידן טייבס-קיין

בעונת 2017/18 סבלו הבלאקהוקס מסדרה של עסקאות כושלות שבין השאר שלחו מהקבוצה את המגן השוודי הוותיק ניקולאס היאלמרסון ואת החלוץ הרוסי המצטיין ארטמי פנארין, ומסדרת פציעות ומחלות שגרמו להיעדרותם של כוכב ההתקפה הסלובקי מריאן הוסה מהעונה כולה והשוער הראשון קורי קרופורד מחלק ניכר ממנה. הבלאקהוקס נחלשו ככל שהעונה התקדמה, והחמיצו את המקום בפלייאוף לראשונה מאז 2008. עונה אחת לאחר מכן, ללא הוסה שעזב את הקבוצה ועם קאם וורד כשוער ראשון במקום קורי קרופורד המועד לפציעות, כשלה הקבוצה שוב ולא הייתה גורם במאבק על עלייה לפלייאוף.
עונה חלשה נוספת, 2019/20, הסתיימה בטרם עת עקב מגפת הקורונה כשהבלאקהוקס מדורגים במקום ה-12 בחטיבה המערבית. למזלה של הקבוצה, נקבע לפלייאוף סיבוב מוקדם עקב המצב שנוצר, והבלאקהוקס שיחקו בו מול המדורגת 5 אדמונטון אוילרס והפתיעו אותה. בסיבוב הראשון הובסו הבלאקהוקס על ידי וגאס גולדן נייטס. היכולת החלשה נמשכה בשתי העונות לאחר מכן, והבלאקהוקס היו רחוקים מעלייה לפלייאוף.
עם תום עונת 2022/23, שהסתיימה אף היא בכישלון ורחוק ממאבק הפלייאוף, פורקה סופית השושלת שהביאה לבלאקהוקס את ההצלחות בעשור הקודם. פטריק קיין הועבר עוד במהלך העונה לניו יורק ריינג'רס, ובסיום העונה סיים גם הקפטן ג'ונתן טייבס את דרכו בקבוצה.
בדראפט של קיץ 2023 בחרו הבלאקהוקס את קונור בדארד, חלוץ שכבר הצטיין במדי הנבחרות הצעירות של קנדה והוביל אותן לתארים. בדארד לא אכזב וזכה בסיום עונת 2023/24 בגביע קאלדר כרוקי העונה בליגה, אך למרות זאת הבלאקהוקס לא הצליחו להיחלץ מתחתית הליגה ורשמו עונה מאכזבת נוספת.
לוגו

הלוגו המקורי של הקבוצה עוצב בשחור-לבן על ידי איירין קאסל, רקדנית ידועה בשנות ה-20 של המאה ה-20 ואשתו של מייסד הקבוצה פרדריק מקלפלין. ראש האינדיאני נשאר לוגו הקבוצה עד היום, תוך שינויים הדרגתיים. הלוגו בצורתו הנוכחית אומץ לראשונה ב-1964.
במהלך המאה ה-21 נשמעו מספר קריאות לקבוצה להחליף את הלוגו, בשל חוסר תקינות פוליטית.
יריבויות

לבלאקהוקס יריבות בת עשרות שנים עם דטרויט רד וינגס, יריבות שהתעצמה לאורך השנים בהן היו שתי הקבוצות חברות בבית המרכזי בחטיבה המערבית. גם המעבר של הרד וינגס לחטיבה המזרחית בארגון מחדש שנעשה בליגה ב-2014 לא הקהה את היריבות.
יריבות חריפה נוספת היא עם סנט לואיס בלוז. שתי הקבוצות חברות יחד בבית המרכזי מאז 1970. זו היריבות הקשה ביותר ב-NHL מבחינת כמות הקטטות המתפתחות במשחקים בין הקבוצות.
סגל שחקנים

נכון ל-5 בנובמבר 2024
צ'רלי גרדינר במשחק כוכבי ה-NHL למען אייס ביילי, 1933
שיקגו בלאק הוקס נגד טורונטו מייפל ליפס, סביבות 1960
בובי האל
סטן מיקיטה
ג'ונתן טייבס, מכוכבי הזכייה בגביע סטנלי ב-2010
שיקגו בלאקהוקס ודטרויט רד וינגס מתכוננות ל"וינטר קלאסיק" השנתי, ב-1 בינואר 2009 באצטדיון ריגלי פילד בשיקגו
חגיגות הזכייה בגביע סטנלי 2010 בשיקגו. פטריק קיין עם גביע סטנלי, ג'ונתן טייבס עם גביע קון סמיית' – גביע ה-MVP של הפלייאוף
מרכז שיקגו בליל הזכייה של הבלאקהוקס בגביע סטנלי 2010. על גג בניין סמרפיט-סטון (במרכז) מופיע הכיתוב Go Hawks (קדימה הוקס). על צד בניין CNA Center (משמאל) מואר לוגו הקבוצה, ועל בניין "בלו קרוס בלו שילד" מואר הכיתוב Hawks Win (ההוקס ניצחו)
לוגו הקבוצה בשנותיה הראשונות
ניק פולינו, קפטן הבלאקוקס, כששיחק באוטווה סנטורס
מגדלי אקירוב

| --- | --- |

 בניין המגורים הגבוה בישראל בתקופה:  2006 - 2007
 בניין קודם:  מגדלי תל אביב
 בניין הבא:  מגדל נווה צדק
 מידע כללי
 סוג:  גורד שחקים
 שימוש:  מגורים
 כתובת:  רחוב פנקס
 מיקום:  תל אביב
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1999–2006 (כ־7 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  2002 
 עלות:  140 מיליון דולר
 אדריכל:  משרד יסקי מור סיון 
 מידות
 גובה:  123 מטר
 קומות:  34
 
 קואורדינטות:  32°05′27″N 34°47′38″E﻿ / ﻿32.0908°N 34.7939°E﻿ / 32.0908; 34.7939
 תבנית:לשוניות2
 
מבט מקרוב על אחד ממגדלי אקירוב.
מגדלי צמרת, הידועים בכינוי מגדלי אקירוב, הם שלושה מגדלי מגורים הממוקמים בתל אביב, ברחוב פנקס, ממערב לדרך נמיר וממזרח לרחוב ויצמן. יזם המגדלים הוא אלפרד אקירוב, איש עסקים שלו עסקי נדל"ן רבים בישראל. הוא מתגורר בדירה דו מפלסית באחד המגדלים. האדריכלים שתכננו את המבנים הם אברהם יסקי ויוסי סיוון, אשר תכננו בנוסף את מגדלי YOO, מעברה השני של דרך נמיר.
היסטוריה > שכונת גבעת עמל א'

גבעת עמל א' כיום מתחם מגדלי אקירוב וסביבתו וגבעת עמל ב' ממזרח לדרך נמיר, כיום שכונת בבלי ופארק צמרת, ישבו על אדמת הכפר ערבי ג'מאסין אל ע'רבי שננטש ב-1948, במהלך מלחמת העצמאות. בכפר הנטוש שוכנו פליטים יהודים ממלחמת העצמאות, שפונו בשל המערכה על תל אביב במלחמת העצמאות. בשנת 1951 עבר השטח לחזקת רשות הפיתוח והאפוטרופוס לנכסי נפקדים. האפוטרופוס ניסה לכפות על התושבים חוזי שכירות, אך התושבים לא הסכימו לתנאים שהוצעו להם ורישום זכויותיהם לא הוסדר. בה בעת ניסתה רשות הפיתוח למכור חלק מהשטח ליזמים, ועיריית תל אביב הכריזה על הגבעה שבמקום שטח פתוח לטובת הקמתו של גן ציבורי. בשנת 1962 התגוררו בשכונה 120 משפחות והוחל בפינוי חלק מהן. קבוצה ראשונה פונתה לצורך סלילת המשך רחוב פנקס. ביולי 1962 נפצע תושב השכונה בעימותים עם כוחות המשטרה שהגיעו לשכונה לפנות מבנה. בשנת 1972 עוד גרו בשכונה כ-70 משפחות, ורוב השטח נמכר לחברה פרטית לצורך הקמת פרויקט מגורים. ביולי 1972 ניתנו צווי פינוי לחמש משפחות.
בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 עוד גרו כמה משפחות בחלק מהשטח המקורי של השכונה, שעוד לא עבר פיתוח. מאחר שהבתים בשכונה היו במצב פיזי ירוד, יזמו מינהל מקרקעי ישראל ועיריית תל אביב מהלך של התחדשות עירונית (פינוי השכונה ובנייה מחדש). עו"ד בן דרור ימיני, תושב השכונה, עזר בארגון ועד תושבים ובמשא ומתן מול הרשויות.
לאחר שנים אחדות של משא ומתן, נוסחו קריטריונים לפיצוי ונקבע כי הפיצוי יהיה לפי מחיר דירה באזור ושטח הדירה בשכונה בשנת 1992, עם פיצוי נוסף לבעלי דירות קטנות מאוד ודרישה על הסכמה של לפחות 80% מהתושבים להסכם. הוחלט שרק קבלן שיקבל את התנאים יוכל לרכוש את השטח. אלפרד אקירוב זכה במכרז וחתם על הסכם פינוי עם התושבים. רובם רכשו דירות חלופיות באזור בכספי הפיצוי.
במהלך 1992 סוכמו התנאים עם המפונים האחרונים מהשכונה, שקיבלו פיצוי של בין 2,000 ל-2,500 דולר למ"ר.
היסטוריה > בניית המגדלים

בנובמבר 1992 החלה לפעול "חברת גבעת עמל" במטרה להקים את פרויקט המגורים בשטח. את החברה החזיקו בחלקים שווים חברת "אלרוב" שבבעלות אקירוב וחברת "אוסיף השקעות ופיתוח". עד שנת 1997 השקיעו החברות במיזם כ-50 מיליון דולר, ברכישת הקרקע ובפינוי התושבים. בנובמבר 1997 רכשה אלרוב את חלקה של אוסיף תמורת 10.2 מיליון דולר. נוסף על כך אלרוב נטלה הלוואות, התחייבויות וערבויות של אוסיף לטובת הפרויקט, בסכום נוסף של 26 מיליון דולר.
בניית המגדלים החלה בשנת 1999. בניית המגדל האחרון הסתיימה בשנת 2006. במגדלים מתגוררים והתגוררו בעבר גם אישים בעלי שם, כגון אהוד ברק, שמכר את דירתו לטדי שגיא, ועד שנת 2006 גם העבריין עמיר מולנר. בשל כך קיימת אבטחה מוגברת על הבניינים, מחשש לפגיעה באישי ציבור או אנשים ידועים אחרים המתגוררים בהם. עובדה זו יצרה לא פעם חיכוכים וטרוניות בקרב דיירים שרכשו דירות במקום ומצאו את עצמם בלב התרחשויות שהדירו את מנוחתם ופגעו באיכות חייהם. בשנת 2005 אף אירע פיצוץ במכוניתו של מנהל המגדלים.
גובהו של כל אחד משלושת המגדלים הוא 123 מטרים, והמעטפת שלהם עשויה זכוכית ורצועות בטון מחופה באבן גרניט אפורה, בסגנון פוסט-מודרני. במגדלים כ-360 יחידות דיור, ושטח הדירה מחולק כרצון הלקוח.
בתוכנית המגדלים הוגדרו גם שטחים ציבוריים פתוחים וגינות לתועלת הכלל, אך עיצובם אינו מזמין והציבור ממעט להשתמש בהם. קיימת גינה קהילתית בגינת הבניינים.
הערות שוליים

↑  אריה כנרתי, גם בג'מוסין רוצים דירות, למרחב, 9 בפברואר 1962
↑  ש. הן, גבעת עמל נסערת בגלל משפטי פינוי, על המשמר, 25 ביולי 1961
↑  תושבי גבעת עמל א' תובעים שיכון, למרחב, 1 בפברואר 1962
↑  המשטרה פצעה תושב גבעת־עמל, קול העם, 22 ביולי 1962
↑  קורא להקמת ועדת חקירה בקשר למכירת הקרקעות בגבעת־עמל א', דבר, 25 ביולי 1972
↑  דנקה הרניש, רשות הפיתוח מנסה לסלק ללא פיצויים תושבי גבעת־עמל, דבר, 24 במרץ 1972
↑  דנקה הרניש, צווי־פינוי בגבעת עמל, דבר, 2 ביולי 1972
↑  דנקה הרניש, שכונות תל־אביב פועלות להקמת שדולה בכנסת, דבר, 12 ביולי 1983
↑   דניאל דולב, מעברה בצל מגדלי "YOO": ראש השנה בחמ"ל של גבעת עמל, באתר הארץ, 3 באוקטובר 2014
↑  יגאל אביב, גבעת חלם - עבודה עברית, חדשות, 18 במרץ 1993
↑  אלעזר לוין, ‏אוסיף מפעילה את מנגנון הבמב"י עם אלרוב בגבעת עמל ב-35 מיליון דולר, באתר גלובס, 10 בנובמבר 1997
↑  שי שלו, ‏10 מיליון דולר - הרווח למוכרת מחצית הזכויות בגבעת עמל א' בת"א, באתר גלובס, 10 בנובמבר 1997
↑  שי שלו, ‏"עשרות פניות לרכישת דירות" שכנעו את אקירוב ללכת על גבעת עמל, באתר גלובס, 12 בנובמבר 1997
↑  אריק מירובסקי, נמרוד בוסו, טדי שגיא רכש את הדירה של אהוד ברק במגדלי אקירוב ב-26.5 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 12 במרץ 2012
↑  רז סמולסקי, היכן גרים עברייני הצמרת – ומה השפעתם על מחירי הדירות שלכם?, באתר TheMarker‏, 12 בנובמבר 2009
↑  הדס מגן, ‏מגדלי אקירוב גועשים סביב כרטיסי כניסה חדשים לבריכה, באתר גלובס, 12 ביוני 2014
↑  נעמה ריבה, תושבי תל אביב, נא לא להסתובב לדיירי המגדלים בין הרגליים, באתר Xnet‏, 15 בדצמבר 2013
בצלאל אלוני

| --- | --- |

 לידה:  4 באפריל 1940 (בן 84) פתח תקווה, פלשתינה (א"י) 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1961
 עיסוק:  מלחין, מפיק
 שיתופי פעולה בולטים:  עפרה חזה
 מספר יצירות ידוע:  "תפילה", "בית חם", "יד ביד"
 
בצלאל אלוני (משמאל) ב"שבתרבות" בתל אביב יחד עם המראיין, אריה אבנרי (1978)
בְּצַלְאֵל אַלּוֹנִי (נולד ב-4 באפריל 1940) הוא אמרגן, תסריטאי, מחזאי, סופר, במאי, מפיק, פזמונאי ומשורר ישראלי. שימש במשך למעלה מ-20 שנים כמלחין, מפיק ומנהל אמנותי של עפרה חזה.
ביוגרפיה

אלוני נולד בפתח תקווה למשפחה של עשרה אחים, להורים שעלו מתימן, וגדל בשכונת יד אליהו בתל אביב. קיבל חינוך דתי ולמד בתיכון צייטלין. לאחר שחרורו מצה"ל השתתף כשחקן בהצגה בתיאטרון האוהל שלאחריה הבין שעליו לעסוק בתפקידי בימוי וניהול. עבד במחלקת החינוך של עיריית תל אביב. שני ספרי שירה שלו "דמעות כתובות" (1963) ו"ילדי הקט מחייך" (1965) ראו אור בהוצאת "מחברות לספרות".
ב-1971 נבחר אלוני לנהל את "סדנת תיאטרון שכונת התקווה", חוג תיאטרון לנערי שכונת התקווה שיזמה השחקנית אורנה פורת. הוא ניהל את הסדנה וכן כתב וביים את כל הצגות שהועלו על ידיה, בהן "פרחים מפלסטיק" (1971), "חשוד תמיד חשוד" (1972), "סמבוסק מתי הבחירות" (1973), "אהבה ראשונה" (1974), "וחוץ מזה הכול בסדר" (1975) ו"שיר השירים בשעשועים" (1976). הסדנה גם הוציאה לאור מספר תקליטים.
הצגות הסדנה הוצגו באופן קבוע באולם "צוותא" בתל אביב ובמקומות אחרים בישראל. ההצגה "חשוד תמיד חשוד" זיכתה את סדנת התקווה בפרס כינור דוד היוקרתי למחזה המיוחד של השנה. ב-1975 השתתפה הסדנה בפסטיבל הזמר והפזמון עם השיר "פרשת דרכים". בין שחקני וזמרי הסדנה בלטה, כבר בימיה הראשונים, נערה צעירה ושמה עפרה חזה, שהייתה אז רק בת 13. עם הזמן היא הפכה לכוכבת הסדנה.
לאחר שבע שנים, ב-1978, "סדנת תיאטרון שכונת התקווה" חדלה מפעילותה, ואלוני החל כותב, מלחין, מפיק ומנהל את הקריירה של עפרה חזה. בין עשרות הלהיטים הגדולים שכתב לה: "תפילה", "אמן למילים", "אין זמן לתעות", "בית חם", "יד ביד", "הגשם", "שיר אהבה לחייל", "במנגינת הלב", "סימנים של אוהבים" ועוד רבים אחרים לאורך הקריירה שלה. להיטים אלה ואחרים זיכו את השניים באלבומי זהב ופלטינה בישראל ובעולם.
ב-1984 חזה ואלוני הקליטו את האלבום "שירי תימן", שהופץ גם בעולם. הצלחת האלבום סימנה בתוך זמן קצר פריצה מטאורית אל קדמת המוזיקה העולמית. השניים המשיכו ליצור ואלבומיהם נמכרו במיליוני עותקים, בהם האלבום Shaday שיצא בשנת 1988 כהפקה לשוק הבינלאומי, זכה להצלחה רבה באירופה, ואף שהה במשך תשעה שבועות במצעד אלבומי הבילבורד האמריקאי, והאלבום Kirya, שהיה מועמד לפרס גראמי.
ב-3 בפברואר 1987 ניצל יחד עם עפרה חזה מהתרסקות מטוס ססנה, שהיה אמור להחזיר אותם מהופעה בבסיס נבטים לתל אביב, והתרסק ליד דאהרייה בהרי חברון.
ב-1997 נישאה חזה, וניתקה את הקשר עם אלוני. ב-23 בפברואר 2000 נפטרה חזה מסיבוכים של מחלת האיידס.
בשנת 2007 כתב אלוני את הספר "מכתבים לעפרה". ב-2009 עלה בתיאטרון הצפון המחזמר "עפרה" שכתב אלוני על בסיס הספר. את דמותה של עפרה חזה גילמו ליאל קולט ולירון סלע. את אלוני עצמו גילם גברי בנאי, ואת אשתו גילמה חגית דסברג. העלאת המחזה עוררה מחלוקת בין משפחת חזה לבין אלוני. בסופו של דבר עלתה ההצגה לאחר שהושגה פשרה.
חיים אישיים

בצלאל אלוני נשוי לאוגניה, ואב לשני בנים. אלוני הוא דודה של הזמרת והשחקנית אלינור אהרון.
יצירותיו > מילים לשירים ופזמונים

"מי לי יתן"
"הגשם"
"יד ביד"
"תפילה"
"אהבה ראשונה"
"אתך הלילה"
"אהלן אושר"
"הפרח שנבל"
"זה יבוא פתאום"
"כל הנשמה"
"ילד אחד"
"כל יום והכאב שלו"
יצירותיו > מילים ולחנים

"אין זמן לטעות"
"אמן למילים"
"בית חם"
"בודדה בשניים"
יצירותיו > אלבומים שהפיק

בוא נדבר
פיתויים
חי
בית חם
שירי תימן
אדמה
ימים נשברים
Desert Wind
Kirya
חי / בית חם
יצירותיו > מחזות

"איזבלה" (1969)
"פרחים מפלסטיק" (1971)
"חשוד תמיד חשוד" (1972)
"סמבוסק מתי הבחירות" (1973)
"אהבה ראשונה" (1974)
"וחוץ מזה הכול בסדר" (1975)
"שיר השירים בשעשועים" (1976)
"עפרה" (2009)
יצירותיו > תסריט

"נערת הפרברים" (1979)
יצירותיו > ספרים

דמעות כתובות: שירים, הוצאת מחברות לספרות, תל אביב (1963)
ילדי הקט מחייך: שירים לאבות ובנים, הוצאת מחברות לספרות, תל אביב (1965)
מכתבים לעפרה, הוצאת דן-אל, יהוד (2007)
הערות שוליים

↑  חוה נובק, פרחי הפלאסטיק של שכונת התקוה, דבר, 6 בינואר 1972
↑  ב"סדנה" אין מקום לבוגרים "מקצועיים", מעריב, 9 ביוני 1977
↑  חוה נובק, תכנית חדשה לסדנת שכונת התקוה, דבר, 17 בנובמבר 1975
↑  יוסי חרסונסקי, שורשים עתיקים וקהל מודרני, מעריב, 11 באפריל 1976
↑  יוסי רפאלי, פסטיבל הומר - סוף פסוק, דבר, 23 באפריל 1975
↑  קריירה – חזה, חדשות, 4 באוגוסט 1985
↑  איציק יושע, חזה תופיע בלונדון בחודש הבא, חדשות, 9 בדצמבר 1986
רונן טל, עפרה חזה הופיעה ב״פלדיום" בניו־יורק, חדשות, 17 ביולי 1989
↑  אבי מורגנשטרן, עפרה חזה מקדימה את מייקל ג'קסון באירופה, מעריב, 15 באוגוסט 1988
↑  אלכס פישמן, רן לוי, אורן כהן, בצבא היו בטוחים שהם הלכו פייפן, חדשות, 5 בפברואר 1987
↑  המסתורין התפוגג עם מות עופרה חזה מאיידס, באתר הארץ, 8 באפריל 2001
↑  אבי שילון, ילדה רוצה רק בית חם, באתר הארץ, 4 ביוני 2007
↑  יוסי קליין, בצלאל אלוני מוציא את עצמו טוב במחזה שכתב על חייה של עפרה חזה, באתר הארץ, 23 באוקטובר 2009
↑  מרב יודילוביץ', בצלאל אלוני ומשפחת חזה הגיעו לפשרה, באתר ynet, 21 בספטמבר 2009
↑  אלוני, חדשות, 21 בדצמבר 1984
↑  פרסים לשלושה מחזות מקוריים, דבר, 19 במרץ 1969
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296918905171  BNE: XX1609158  BnF: cb16594225k (data)  GND: 134744586  ISNI: 0000 0001 1453 5258  LCCN: n92024462  MusicBrainz: 57accd29-edd4-4509-826c-56bdf65f1565  SUDOC: 250668270  VIAF: 100889428   WorldCat (עם VIAF): 100889428
תכנות (מוזיקה)

תִכנוּת במוזיקה הוא צורה של הפקה וביצוע, המשתמשת בהתקנים אלקטרוניים, לעיתים קרובות סקוונסרים או תוכנות מחשב, כדי ליצור מוזיקה. תכנות נמצא בשימוש בכמעט כל הסוגים של מוזיקה אלקטרונית ובמרבית מוזיקת ההיפ הופ מאז שנות ה-90. נעשה בו שימוש בתכיפות גם בפופ ומוזיקת רוק מאזורים שונים של העולם, ולפעמים בג'אז ומוזיקה קלאסית בני זמננו.
פרוגרמר (programmer) הוא איש עיצוב סאונד בסביבה דיגיטלית; הוא מתכנת ומפיק צלילים העוברים עיבוד של מחשב והופכים לצליל אודיו המשולב בהקלטה. בעזרת מחשב ותוכנה מתאימה הוא יכול להפיק צלילים של תופי בס, גיטרות, כינורות ולעיתים להפיק צליל שלא מחקה צלילים מהמציאות הכלית אלא צליל מקורי.
ראו גם

MIDI
דגימה
פעמה
סקוונסר
סינתיסייזר
מכונת תופים
קלידים
מחשב אודיו דיגיטלי
גרוב בוקס
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פורום באר שבע

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מועדון לילה 
 מיקום:  באר שבע 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1987
 תאריך פתיחה רשמי:  1987 
 
 קואורדינטות:  31°13′20″N 34°48′08″E﻿ / ﻿31.222194444444°N 34.802305555556°E﻿ / 31.222194444444; 34.802305555556
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת באר שבע מוגדלת) פורום באר שבע(למפת באר שבע רגילה) פורום באר שבע(למפת צפון הנגב רגילה) פורום באר שבע(למפת צפון הנגב מוגדלת) פורום באר שבע  he פורום באר שבעhe פורום באר שבעמפת  __ באר שבע (in English: Beersheba) [‌צפון הנגב‌]מצפון, ממזרח ומערב: __ מועצה אזורית בני שמעון (in English: Bnei Shimon Regional Council) ממזרח: __ עומר (יישוב) (in English: Omer, Israel), __ תל שבע (in English: Tel Sheva) מדרום: __ שגב שלום (in English: Shaqib al-Salam), __ מועצה אזורית מרחבים (in English: Merhavim Regional Council) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
עופר ניסים מתקלט בפורום ביום העצמאות בשנת 2009
מועדון הפורום הוא מועדון לילה בבאר שבע.
המועדון ממוקם באזור התעשייה "קריית יהודית" בדרום העיר באר שבע ומורכב מארבעה אולמות: האולם המרכזי, פקטור דאנס בר, גלריה חדשה ופקטור קיץ. לכל אולם עיצוב ייחודי המשרה, יחד עם המוזיקה שמשתנה מאולם לאולם, אווירה שונה. המועדון עצמו עוצב על ידי גדי הלפרין.
מעבר למועדון עצמו, מחזיקה חברת פורום באר שבע גם עסקים נוספים, כמו שלטי חוצות להשכרה.
היסטוריה

המועדון הוקם על ידי האחים יוסי ורועי שוורץ ונחנך רשמית ב-14 בנובמבר 1988. נחשב למועדון הלילה המוביל בדרום ונבחר לא פעם על ידי דירוגים שונים לאחד מן המועדונים המובילים בישראל, ובשנות פעילותו התארחו בו זמרים ולהקות ישראליים מובילים, כאשר לא מעט אומנים בעלי זיקה למוזיקה אלקטרונית הגיעו להופיע במועדון גם מחוץ לארץ.
הפורום שהחל את דרכו כמועדון לילה בלבד, הפך עם השנים ל"קבוצת הפורום" המאגדת בתוכה חברות המתמחות בתחומים שונים ביניהם גינון, מסעדנות, ארגון אירועים, הפקת פסטיבלים, צעצועים ועוד. בין המקומות ניתן למנות את הבר הדו קומתי בשם "דראפט", ואת חברת השילוט חוצות "פורום ארט". "קבוצת הפורום"
בין האמנים שהופיעו בפורום באר שבע: שלום חנוך, שלמה ארצי, יהודה פוליקר, ריקי גל, מאיר בנאי, אביתר בנאי, משינה, אהוד בנאי, דני סנדרסון, גידי גוב, נתן גושן, מוש בן ארי, אביב גפן, התקווה 6, ברי סחרוף, היהודים, עברי לידר, הדג נחש, בלקן ביט בוקס ועומר אדם.
ב-12 במאי 2013 המועדון נסגר באופן זמני לצורך מעבר למתחם חדש ב"ישפרו סנטר" בבאר שבע ונפתח מחדש לאחר מספר חודשים. בהקמת המתחם החדש הושקעו יותר מ-15 מיליון ש"ח והוא המועדון הגדול ביותר בארץ המשתרע על פני 8 דונם.
היסטוריה > תקריות

באפריל 2015 נסגר המועדון למשך חודש ימים, זאת בשל נפילת בליין על חיילת שבילתה במועדון ופציעתה, שבעקבות התנהלות המועדון, החיילת, דורון גנון, נותרה מרותקת לכיסא גלגלים ועם 100% נכות. בשנת 2019 משרד הביטחון תבע את המועדון בעלות של 16 מיליון שקל.
הערות שוליים

↑  שירלי סיידלר, מועדון הפורום בבאר שבע נסגר בשל אירוע דקירה , באתר הארץ, 29 בנובמבר 2013
↑  גלעד מורג, פציעת החיילת במועדון: תביעה בסך 16 מיליון ש"ח מ"הפורום" בב"ש, באתר ynet, 24 באוקטובר 2019
התרנגול הגאלי

התרנגול הגאלי על שער הגן בארמון האליזה.
התרנגול הגאלי (בצרפתית: Le coq gaulois) הוא סמל לאומי לא רשמי של האומה הצרפתית, והסמל הרשמי של מחוז ולוניה בבלגיה. מקור הסמל הוא בימי הביניים, אך הוא הפך סמל לגאווה לאומית בתקופת המהפכה הצרפתית. הוא מוצג כיום באתרי הנצחה, על מטבעות, באירועי ספורט ובידור בינלאומיים, ובעיצובים שונים כסמל מסחרי של חברות.
היסטוריה של הסמל בצרפת

המקור לקישור בין התרנגול לגאליה הוא בהומונימיה של המילה הלטינית gallus, שמשמעותה גם "תרנגול" וגם "גאלים". הכרה בכפל המשמעות הזה מופיעה לראשונה בספר של ההיסטוריון הרומאי סווטוניוס, "חיי שנים-עשר הקיסרים", שם הוא מלגלג על הגאלים בקטע מתוך הביוגרפיה של נירון קיסר, המתאר את המרד הגאלי נגדו. גם המחזאי טיטוס מאקיוס פלאוטוס השווה באחד ממחזותיו ("סיר הזהב") חייל גאלי לתרנגול. עם זאת, בתקופת הרומאים לא היו הגאלים אומה מאוחדת עם סמלים לאומיים אחידים, ולא סביר שהסמל היה בשימוש באותה תקופה. ממצאים ארכאולוגיים ועדויות ספרותיות לא מעידים על מעמד סמלי כלשהו של התרנגול בחיי הגאלים, וכפל המשמעות לא מעיד על אטימולוגיה משותפת.
בימי הביניים התחזקה האסוציאציה בין העם הצרפתי לבין התרנגול, בעיקר כביטוי גנאי בידי אויבי הצרפתים וכבדיחה על חשבונם. בניגוד לעיט של האימפריה הרומית הקדושה ולאריות בסמל אנגליה ובסמל ספרד, נתפס התרנגול לעיתים כחיה מבויתת וחלשה. לדוגמה, בזמן מלחמת מאה השנים כתב ז'אן פרואסאר מעין נבואות שבהן מובס תרנגול המסמל את העם הצרפתי.
לתרנגול הייתה בימי הביניים משמעות אמביוולנטית. מצד אחד, לפי הנבואות בברית החדשה, ניבא ישו בזמן הסעודה האחרונה שפטרוס יתכחש לו לפני שישמע את התרנגול קורא בבוקר למחרת וכך היה. בעקבות זאת, המסורת הנוצרית בימי הביניים קישרה בין סמל התרנגול לבין השחר העולה, ערנות, דריכות, הקול שמקדים את יום הדין וכדומה. בהתאם, סמל התרנגול נמצא לפעמים בכנסיות על מנורות וחפצים אחרים, ולעיתים הוא זוהה עם הכמורה החילונית (אנ') שמובילה את המאמינים בנתיב הנכון ליום הדין. מצד שני, במסורת החילונית של ימי הביניים התרנגול נתפס כסמל לגאוותנות, טיפשות, לוחמנות יתר, אגרסיביות מגוחכת, וגם גבורה ותעוזה.
במאה ה-15 החלה מסורת חיובית יותר של זיהוי הצרפתים והמלוכה עם התרנגול. מסורת זו מתייחסת בחלקה לזיהוי של התרנגול עם האל מרקוריוס וכוחו. בהתאם, מספר יצירות אומנות וספרות בתקופת הרנסאנס זיהו באופן מחמיא את מלכי צרפת עם סמל התרנגול, בעיקר התרנגול הלבן. עם זאת, הסמל לא הפך לרווח במיוחד בהקשר של המלוכה הצרפתית, שסומלה על ידי הפלר דה ליס. הוא הפך בהדרגה לקשור יותר בעם הצרפתי, והשימוש בו לא היה בולט במיוחד עד המהפכה הצרפתית.
ייתכן שדווקא משום שהסמל לא היה מזוהה במיוחד עם כוחה של המלוכה, המהפכנים בצרפת בסוף המאה ה-18 אמצו אותו כסמל לעם הצרפתי ותעוזתו. על אף שהקשר בין התרנגול לעם הגאלי הוא בבחינת אגדה יותר מאשר מציאות היסטורית, הקישור בין העם הצרפתי לתרנגול "הגאלי" בתקופת המהפכה הצרפתית הביע גם את הרצון של המהפכנים לנסח נרטיב היסטוריוגרפי חדש, שזיהה את מקור העם הצרפתי בגאלים ולא במלוכה הצרפתית. לניכוס המהפכני של הסמל התלוותה הבנה שונה של תכונות התרנגול, שלא נתפס עוד כחיה מבויתת או מגוחכת, אלא כסמל לגאווה, לדריכות, לעמידה על המשמר וללוחמנות של העם.
בתקופת הרסטורציה נזנח הסמל, ולא היה בשימוש נרחב. תחת זאת, האימפריה הצרפתית הראשונה והשנייה אימצו את סמל העיט. לאחר מכן, הרפובליקה הצרפתית השלישית אמצה את סמל התרנגול ומשמעויותיו מתקופת המהפכה הצרפתית ביתר שאת, והפכה אותו למזוהה עם הרפובליקה והעם. בשנים 1899–1914 הוטבע הסמל על הצד האחורי של מטבע ה-20 פרנק, ולאחר מלחמת העולם הראשונה הוא הוצב בחלק מאתרי הנצחה של המלחמה.