stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אפואל ניקוסיה
תארים

אליפות קפריסין (29): (שיא)
1936, 1937, 1938, 1939, 1940, 1947, 1948, 1949, 1952, 1965, 1973, 1980, 1986, 1990, 1992, 1996, 2002, 2004, 2007, 2009, 2011, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2024
הגביע הקפריסאי (21): (שיא)
1937, 1941, 1947, 1951, 1963, 1968, 1969, 1973, 1976, 1978, 1979, 1984, 1993, 1995, 1996, 1997, 1999, 2006, 2008, 2014, 2015
הסופר קאפ הקפריסאי (14):
1963, 1984, 1986, 1992, 1993, 1996, 1997, 2002, 2004, 2008, 2009, 2011, 2013, 2019
אסון טקסס סיטי

| --- | --- |
 תאריך:  16 באפריל 1947 
 גורם:  פיצוץ 
 קואורדינטות:  29°22′39″N 94°53′29″W﻿ / ﻿29.3775°N 94.8914°W﻿ / 29.3775; -94.8914
 הרוגים:  לפחות 581
 he
 
מראה הנמל לאחר האסון
אסון טקסס סיטי התרחש ב-16 באפריל 1947, כאשר אונייה ועליה 2,100 טון של אמוניום חנקתי עלתה באש והתפוצצה בנמל העיר טקסס סיטי במדינת טקסס שבארצות הברית. כתוצאה מההתפוצצות והתפוצצויות ושרפות נוספות שחוללה נספו לפחות 581 בני אדם ונגרם נזק כבד לנמל ולסביבתו. זהו אסון ההתפוצצות החמור ביותר בתולדות ארצות הברית ואחת ההתפוצצויות הלא-גרעיניות הגדולות בהיסטוריה.
רקע

האונייה "גראנקאן" (Grandcamp) הייתה אוניית ליברטי שנקראה במקור "בנג'מין קרטיס" (Benjamin R. Curtis). היא שירתה במלחמת העולם השנייה ולאחריה נמסרה במתנה לצרפת כדי לסייע בשיקומה. האונייה עגנה בנמל טקסס סיטי לחוף מפרץ גלווסטון כשהיא טעונה ב-2,100 טון של אמוניום חנקתי שיוצר בארצות הברית והועמס עליה בנמל. מטענה כלל גם תחמושת נשק קל, מכונות וצרורות של סיבי אגבה. האונייה הגיעה לטקסס סיטי מנמל יוסטון, שהנהלתו לא התירה להטעין בו אמוניום חנקתי על אוניות.
כ-200 מטרים מ"גראנקאן" עגנה האונייה "היי פלייר" (High Flyer), שהייתה טעונה ב-872 טון של אמוניום חנקתי ו-1,600 טון של גופרית. האמוניום החנקתי על שתי האוניות ודשן נוסף שנמצא במחסנים בנמל נועדו להובלה אל חקלאים באירופה. החומר נארז בשקי נייר והוחזק בטמפרטורות שהגבירו את הפעילות הכימית שלו.
האסון

ב-16 באפריל 1947 בשעה 08:00 נראה עשן עולה מאחד ממחסני האונייה "גראנקאן". מאמצים במהלך השעה הבאה לכבות את האש לא עלו יפה. ניסיונות לכבות את האש על ידי הזרמת קיטור לבטן האונייה לא הועילו ואף גרמו להחמרת המצב. קהל סקרנים נקהל על רציפי הנמל לחזות בשרפה. עשן צהוב-כתום שפיעפע מהאונייה משך למקום עוד סקרנים. החום בבטן האונייה היה כה רב עד כי המים סביב גופה החלו לרתוח ולבעבע.
בשעה 09:12 הביאו החום והלחץ בבטן האונייה להתפוצצות האמוניום החנקתי. ההתפוצצות יצרה גל הדף אשר הורגש עד למרחק של 160 קילומטרים סביב וזרע הרס סביב מוקד ההתפוצצות. זעזוע ההתפוצצות הורגש עד למרחק של 400 קילומטרים. כנפיהם של שני מטוסים שטסו בקרבת הנמל נתלשו עקב ההדף והם התרסקו.
כמעט 5,800 טון של מתכת מגוף האונייה הועפו למרחק כרסיסים, חלקם במהירות גדולה ממהירות הקול. שני עוגנים של האונייה במשקל של 4.5 טון ושל 2 טון הושלכו למרחק של 800 מטרים ו-2,600 מטרים בהתאמה לפנים הארץ. צרורות בוערים של סיבי אגבה והריסות בוערות אחרות מהאונייה הועפו למרחק והציתו דלקות רבות במרחק של קילומטרים מהנמל, לרבות עשרות מכלי אחסון של דלק וכימיקלים. עשן שמנוני מהשרפות שפרצו כיסה את שמי העיר גלווסטון הסמוכה.
ההתפוצצות הראשונה הציתה את מטען האמוניום החנקתי שעל האונייה "היי פלייר" הסמוכה. במשך שעות התאמצו אנשי צוותה לשחרר אותה מהעוגן שלה וממכשולים אחרים סביבה, אך לשווא. 15 שעות לאחר התפוצצות "גראנקאן" התפוצצה גם "היי פלייר". ההתפוצצות הרגה לפחות שני אנשים, החריבה אונייה סמוכה והחמירה את הנזק ואת הדלקות בנמל ובסביבתו. אחד המדחפים של "היי פלייר" הועף למרחק של כקילומטר וחצי לפנים היבשה.
200 כבאים הגיעו לטקסס סיטי ממקומות שונים (אפילו מלוס אנג'לס) כדי להיאבק בדלקות שפרצו, ושבוע לאחר האסון טרם כובו כל השרפות.
נפגעים ונזקים

מניין ההרוגים הרשמי באסון עמד על 581 איש, לרבות אנשי צוות "גראנקאן" שנותרו עליה במועד ההתפוצצות. כל אנשי מחלקת הכבאות המתנדבים של טקסס סיטי למעט אחד נספו - 28 איש. כל ארבע הכבאיות שלהם נהרסו.
לאחר האסון נמצאו 468 גופות של נספים, שאת 63 מהן לא ניתן היה לזהות. 113 אנשים נוספים הוכרזו כנעדרים. קיימת טענה שמספר ההרוגים בפועל היה גדול יותר וכלל תיירים שביקרו בעיר ותושבים בלתי רשומים. איסוף ההרוגים באסון נמשך חודש. מספר הפצועים היה למעלה מ-5,000. 1,784 מהם טופלו ב-21 בתי חולים.
כאלף מבנים בנמל ובעיר נהרסו, לרבות מספר מפעלים וכ-500 בתי מגורים. מאות בתי מגורים אחרים ניזוקו. 2,000 איש הפכו לחסרי בית. עסקים רבים נחרבו. 1,100 כלי רכב ויותר נפגעו ו-362 קרונות רכבת נהרסו. הנזק לרכוש הוערך ב-100 מיליון דולר במחירי אותו זמן.
לאחר האסון

האסון משך תשומת לב בכל חלקי ארצות הברית והצעות לעזרה ולשיקום זרמו אל העיר הפגועה. הוקמו מספר קרנות לאיסוף כספים לטיפול בנפגעים ולשיקום הנזקים. תשלומי ביטוח האש ששולמו לאחר האסון הגיעו ל-4 מיליון דולר במחירי אותו זמן.
הגורם לדלקה שפרצה על "גראנקאן" לא הוברר מעולם. ייתכן שהייתה זו סיגריה שהושלכה ברשלנות לבטן האונייה והציתה את מטענה הרגיש.
מאות תביעות לפיצויים הוגשו לבתי משפט בעקבות האסון. מקצתן הוגשו על פי חוק תביעות הנזיקין הפדרלי שנחקק ב-1946. ב-1950 פסק בית משפט פדרלי מחוזי כי שורה של סוכנויות של ממשלת ארצות הברית נהגו ברשלנות שהביאה לאסון - בקשר לייצור האמוניום החנקתי, אריזתו, הפצתו ואחסנתו ובקשר לפעולות למניעת שרפות ולכיבוי אש. ב-1952 ביטל בית המשפט הפדרלי החמישי לערעורים את פסק הדין על בסיס פרשנות של חוק הנזיקין הפדרלי, ופסק הדין בערעור אושר בשנה שלאחר מכן על ידי בית המשפט העליון של ארצות הברית. כפיצוי חלקי חוקק הקונגרס ב-1955 חוק לפיצוי הנפגעים, ולפיו שולמו לניזוקים באסון כ-1,400 תשלומים בסכום כולל של כ-17 מיליון דולר.
ראו גם

פיצוץ הליפקס
ההתפוצצות בנמל בומביי
הפיצוץ בנמל ביירות
מכוניות הרוסות שניצבו בחניון במרחק של 400 מטרים ממוקד ההתפוצצות
אפילפסיה של הבטן

אפילפסיה של הבטן (ידועה גם כאפילפסיה אוטונומית) היא מחלה נדירה של הקיבה והמעיים. ההפרעות נגרמות על ידי פעילות התקפים אפילפטית. למרות שלא הוכח קשר סיבתי בין פעילות אפילפטית ותסמינים בקיבה ובמעיים, לא ניתן להסביר את התסמינים על ידי מכניזמים פתופיזיולוגיים אחרים וניתן לראות שתרופות נוגדות פרכוסים משפרות את מצב החולה.
אפילפסיה של הבטן יכולה להיות סיבה נדירה לכאבי בטן חוזרים ונשנים. היא תוארה כסוג של אפילפסיה של האונה הרקתית. תגובה חיובית לתרופות אנטי אפילפטיות יכולה לעזור באבחון.
למרות שחסרות הערכות מהימנות על שכיחותה הרי אפילפסיה של הבטן נחשבת מחלה מאוד נדירה. רוב הספרות הרפואית שהתפרסמה היא בצורה של דוחות על מקרים אינדיבידואליים. מאמר סקירה שהתפרסם ב-2005 מצא סך הכל 36 מקרים המתוארים בספרות הרפואית.
היסטוריה

טרוסו (Trousseau) נחשב לראשון שתיאר את המחלה ב-1868 אצל ילד שהיו לו סימפטומים של התקפי עוויתות מסוג GI שהסתיימו בהתקפים אפילפטיים מסוג גרנד מל.
התיאור הראשון של אפילפסיה של הבטן שנתמך בממצאי EEG היה ב-1944 במאמר מאת מ.ט. מור (M.T. Moore) ובעקבותיו דוחות מקרה שהתפרסמו על ידי אותה קבוצה.
הערות שוליים

↑  Dutta SR, Hazarika I, Chakravarty BP (במרץ  2007). "Abdominal epilepsy, an uncommon cause of recurrent abdominal pain: a brief report". Gut. 56 (3): 439–41. doi:10.1136/gut.2006.094250. PMC 1856820. PMID 17339252. {{cite journal}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  Eschle D, Siegel AM, Wieser HG (בדצמבר  2002). "Epilepsy with severe abdominal pain". Mayo Clin. Proc. 77 (12): 1358–60. doi:10.4065/77.12.1358. PMID 12479525. {{cite journal}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
1 2  Zinkin NT, Peppercorn MA (באפריל  2005). "Abdominal epilepsy". Best Pract Res Clin Gastroenterol. 19 (2): 263–74. doi:10.1016/j.bpg.2004.10.001. PMID 15833692. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Levendorf M (בינואר  2000). "Chronic abdominal pain and abdominal epilepsy". Am Fam Physician. 61 (1): 50. PMID 10643951. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Peppercorn MA, Herzog AG (באוקטובר  1989). "The spectrum of abdominal epilepsy in adults". Am. J. Gastroenterol. 84 (10): 1294–6. PMID 2801681. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Topno N, Gopasetty MS, Kudva A, B L (בדצמבר  2005). "Abdominal epilepsy and foreign body in the abdomen--dilemma in diagnosis of abdominal pain". Yonsei Med. J. 46 (6): 870–3. doi:10.3349/ymj.2005.46.6.870. PMC 2810606. PMID 16385668. {{cite journal}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  Singhi PD, Kaur S (באפריל  1988). "Abdominal epilepsy misdiagnosed as psychogenic pain". Postgrad Med J. 64 (750): 281–2. doi:10.1136/pgmj.64.750.281. PMC 2428499. PMID 3186570. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  M.T. Moore, "Paroxysmal abdominal pain: a form of focal symptomatic epilepsy", JAMA.1944 124 561-563
↑  MOORE MT (ביולי  1950). "Abdominal epilepsy versus "abdominal migraine"". Ann. Intern. Med. 33 (1): 122–33. PMID 15426097. {{cite journal}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא מחלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
אלכס קיניונס

קיניונס, במסלול מס' 7, לפני הזנקת המירוץ ל-200 מטר באולימפיאדת לונדון
אלכס לאונרדו קיניונס מרטינס (בספרדית: Alex Leonardo Quiñónez Martínez;‏ 11 באוגוסט 1989 – 22 באוקטובר 2021) היה אתלט אקוודורי, זוכה מדליית ארד באליפות העולם (דוחה 2019) בריצת 200 מטר, שיאן אקוודור בריצות 100 מטר ו-200 מטר.
ביוגרפיה

קיניונס נולד באסמראלדאס.
ביוגרפיה > 2011

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בגוודלחרה, מקסיקו ב-2011 סיים במקום שישי בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.86 שניות ובמקום חמישי בריצת שליחים 4x100 מטר בשיא לאומי חדש של 39.76 שניות.
ביוגרפיה > 2012

באליפות האיברו-אמריקה באתלטיקה שנערכה בברקיסימטו, ונצואלה ב-2012 זכה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.33 שניות ובריצת 200 מטר בשיא לאומי חדש של 20.34 שניות. מדליית ארד בריצת שליחים 4x100 מטר.
באולימפיאדת לונדון (2012) סיים במקום שביעי בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.57 שניות. בשלב רבע הגמר הוא קבע שיא לאומי חדש של 20.28 שניות.
ביוגרפיה > 2013

באליפות דרום אמריקה שנערכה בקרטחנה, קולומביה ב-2013 זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.22 שניות ובריצת 200 מטר בתוצאה של 20.44 שניות, וסיים במקום רביעי בריצת שליחים 4x100 מטר ובריצת שליחים 4x400 מטר. בתחרות שנערכה בבוגוטה באותה שנה קבע בריצת 100 מטר שיא לאומי חדש של 10.09 שניות
באליפות העולם שנערכה במוסקבה 2013 סיים במקום 15 בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.55 שניות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 20.47 שניות ועלה לשלב חצי הגמר מהמקום התשיעי ובמקום 44 בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.50 שניות.
ביוגרפיה > 2014

במשחקים הדרום אמריקאיים שנערכו בסנטיאגו דה צ'ילה ב-2014 זכה קיניונס במדליית כסף בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.66 שניות ובמדליית ארד בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.39 שניות.
ביוגרפיה > 2015

באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג 2015 הוא פסל בריצת 200 מטר.
ביוגרפיה > 2018

במשחקי דרום אמריקה שנערכו בקוצ'במבה, בוליביה ב-2018 זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 19.93 שניות ומדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.09 שניות.
ביוגרפיה > 2019

באליפות העולם בריצות שליחים שנערכה ביוקוהמה, יפן ב-12 במאי 2019 סיים במקום עשירי בריצת שליחים 4x200 מטר בתוצאה של 1:27.22 דקות.
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בלימה פרו ב-9 באוגוסט אותה שנה זכה במדליית זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.27 שניות.
ביוגרפיה > 2019 > מדליית ארד באליפות העולם

באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר ב-1 באוקטובר אותה שנה הוא זכה במדליית ארד בריצת 200 מטר בתוצאה של 19.98 שניות, אחרי נואה ליילס מארצות הברית (19.83 שניות) ואנדרה דה גראס מקנדה (19.95 שניות).
ביוגרפיה > 2021

באליפות העולם בריצות שליחים שנערכה בחוז'וב, פולין ב-2 במאי 2021 סיים במקום רביעי בריצת שליחים 4x200 מטר בשיא לאומי חדש של 1:24.89 דקות.
ביוגרפיה > מותו

נרצח ביריות בגואיאקיל ב-22 באוקטובר 2021.
שיאים אישיים > אצטדיון

ריצת 100 מטר: 10.09 שניות (2013)
ריצת 200 מטר: 19.87 שניות (2019)
הערות שוליים

↑  נורה ונרצח: אלמונים התנקשו בחייו של האצן האולימפי, באתר ynet, 23 באוקטובר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14368885
באזאר

הכניסה לבאזאר באספהאן שבאיראן.
השדירה המרכזית המקורה, אשר בבאזאר הגדול שבאיסטנבול.
באזאר (בכתב לטיני: Bazzar; בטורקית ובטטרית: Pazar; בפרסית: بازار) הוא מונח שמקורו בשפה הפרסית של תקופת האימפריה הסאסאנית, המציין מקום מפגש שבו התנהל סחר חליפין בין-שבטי, או מקטע מיישוב שבו מתנהלים בקביעות חיי מסחר והמכיל בתי מסחר בתחומים שונים.
מאוחר יותר, הופץ השימוש במילה גם לשטחי האימפריה המוסלמית וספיחיה, האימפריה העות'מאנית ודרכן לכל האזורים אשר היו נתונים לשליטתן. הביטוי הפך לחלק מהפולקלור בישויות אלו ולמשל בסיפורי אלף לילה ולילה, חלק מהשתלשלות העלילות, מתרחש בבאזאר, שהיה גם מקום מפגש לקבוצות חברתיות. כמו כן, הפך הביטוי סטריאוטיפ לשווקים במזרח הקרוב, על שלל מאפייניהם כגון מגוון רחב של סחורות ומוצרים בתחומים שונים, רובם בתפזורת. המחירים אינם אחידים, נקבעים במקח וממכר, תוך תחרות קולנית של הסוחרים, על ליבו של הקונה.
בחלק מן המקרים, התפתח מסביב לאתר ששימש כבאזאר מקום יישוב, אשר שמו נגזר מהייעוד המקורי. דוגמה לכך היא העיר פאזארדז'יק בבולגריה.
בערים גדולות התפתח הבאזאר לכדי רובע שלם מהעיר ובערים קטנות יותר, היה זה רחוב ארוך ובו חנויות שונות. במשך השנים התפתחה ארכיטקטורה ייחודית לבאזארים, הם נבנו מקורים עם שערי קשתות למעבר בין החלקים השונים וכן לכניסה והיציאה מהמתחם.
חלק מהבאזארים הקדומים נותרו פעילים גם בימינו; לדוגמה: הבאזאר הגדול שבעיר איסטנבול בטורקיה, והבאזאר בעיר ביטולה שבמקדוניה. אתרים אלו במדינות רבות הפכו למוקדי משיכה לתיירים רבים.
ברבות השנים הפך השימוש במילה לבינלאומי ומציין בנוסף לייעוד המקורי, גם ירידי מכירות של מוצרים משומשים וירידי מכירות לשם צדקה.
הערות שוליים

↑  "הערך באזאר", באתר אוניברסיטת שיקגו (באנגלית).
↑  "הערך באזאר", באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית).
↑  B. S. Izhbolden, Essays on Tatar History, 1963
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007282417305171  GND: 4144088-2  LCCN: sh85012584
ארקטוטרוורסודון

| ארקטוטרוורסודון> תקופה |
| --- | --- |
טריאס עליון
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
משפחה:: טרוורסודונטיים
סוג:: ארקטוטרוורסודון
מין:: Arctotraversodon plemmyridon
שם מדעי
 Arctotraversodon

ארקטוטרוורסודון (שם מדעי: Arctotraversodon) הוא סוג נכחד של זוחל דמוי-יונק ממשפחת הטרוורסודונטיים שהתקיים במשך הטריאס העליון של אמריקה הצפונית. הסוג תואר בידי החוקר הגרמני הנס דיטר סואס (Hans-Dieter Sues) ב-1992 ופירוש שמו מלטינית: "טרוורסודון (Traversodon) צפוני". המאובנים שלו הכילו רק שרידי לסת תחתונה עם מספר שיניים, שהתגלו בין צוקים גבוהים לחוף הים בתצורות וולפוייל (אנ') שבנובה סקוטיה בקנדה.
הקיינודונט היה בינוני בגודלו בעל מבנה שיניים חדות דומות לניבים עליהם 3 בליטות קודקודיות במרכז רכס השן. מבנה זה הבדיל בין הקיינודונטים מאמריקה הצפונית לאלה שהתפתחו באמריקה הדרומית ואפריקה שחלקם גם היו צמחוניים. ייתכן שהיצור חי במחילות והסתתר מטורפים ארכוזאורים ששלטו בתקופתו. למרות שכיום המאובנים מצויים באזורי קרח עד, בתקופת המזוזואיקון הם היו שרועי ביצות לחות טרופיות בהם חיו שלל מינים.
ראו גם

בוראוגומפודון
הערות שוליים

↑  Hopson, J.A. (1984). Late Triassic traversodont cynodonts from Nova Scotia and southern Africa. Palaeontologia Africana Vol. 25; 181-201
ערך זה הוא קצרמרבנושא בעלי חיים פרה-היסטוריים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אמת (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  ג'יימס ואנדרבילט 
 הופק בידי:  ברט ראטנר 
 תסריט:  ג'יימס ואנדרבילט 
 עריכה:  ריצ'רד פרנסיס-ברוס 
 שחקנים ראשיים:  קייט בלאנשט רייצ'ל בלייק דייוויד ליונס Andrew McFarlane לואיס פיץ'-ג'רלד סטייסי קיץ' דרמוט מלרוני ג'ון בנג'מין היקי ברוס גרינווד רוברט רדפורד דניס קווייד טופר גרייס אליזבת מוס לואיס הרטום 
 מוזיקה:  בריאן טיילר 
 צילום:  מנדי ווקר 
 מדינה:  ארצות הברית, אוסטרליה 
 חברת הפקה:  רטפק-דיון אנטרטיינמנט 
 חברה מפיצה:  Sony Pictures Classics 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2 ביוני 2016 
 משך הקרנה:  125 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט ביוגרפי, סרט דרמה, סרט פשע 
 הכנסות באתר מוג'ו:   truth
 sonyclassics.com/truth/
 דף הסרט ב־IMDb
 
אמת (באנגלית: Truth) הוא סרט קולנוע  אמריקאי ביוגרפי משנת 2015 בבימויו של ג'יימס ואנדרבילט ובכיכובם של רוברט רדפורד וקייט בלאנשט. הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ב-12 בספטמבר 2015.
עלילה

בחודשים שקדמו לבחירות לנשיאות ארה״ב בשנת 2004, מארי מייפס, מפיקת תוכנית התחקירים ״60 דקות״ של רשת CBS וצוותה, חיפשו ראיות לטענה לפיה נשיא ארה״ב דאז, ג׳ורג׳ ווקר בוש, קיבל יחס מועדף בשירות הצבאי שלו במשמר הלאומי בתקופת מלחמת וייטנאם. מייפס וצוות התוכנית איתר אדם בשם ביל בורקט, אשר טען שהוא מחזיק בידיו ראיות מוצקות בדמות טפסים ומזכרים פנימיים, המעידים על כך שבוש אכן קיבל יחס מועדף. מייפס הפיקה תחקיר בהתבסס על החומרים שקיבלה מבורקט, כאשר העיתונאי דן ראד׳ר שידר את התחקיר.
לאחר שידור התוכנית, החלו מייפס, ראד׳ר וצוות 60 דקות להישאל על האותנטיות של המסמכים ששודרו בתוכנית, כאשר חלק מן הצופים טענו שהמסמכים מזויפים. המחלוקת הלכה וגברה כאשר גופי תקשורת נוספים עסקו בסיפור, והחלו להעלות ספקות באשר לאמיתות המסמכים. מאפיינים מסוימים של המזכרים אשר הופיעו בתוכנית, העלו טענה שהמסמכים זויפו תוך שימוש במעבד התמלילים מיקרוסופט וורד, ואין אפשרות שמדובר במסמכים אותנטיים, שהוכנו במכונת כתיבה מן הסוג בו נעשה שימוש בשנות ה-70 המוקדמות. בהמשך, הודה בורקט כי שיקר בנוגע להשגתם של המסמכים.
לאחר השערורייה, מייפס, ראד׳ר, וצוות התוכנית הואשמו בכך שהאג׳נדה הליברלית של מייפס גרמה להם לשדר את התחקיר. הצוות נאלץ להשתתף בוועדת בדיקה פנימית של רשת CBS, שקמה על מנת לבדוק האם השקפה פוליטית גרמה להטיה בשיקול הדעת של מייפס והצוות. צוות התוכנית פוטר לאחר השימוע בוועדה; דן ראד׳ר הודיע על פרישתו משידור לאחר מכן. מייפס השמיעה בפני הוועדה את טענותיה ועמדה על אמיתות התחקיר. עם זאת, היא פוטרה לאחר השימוע. דן ראד׳ר שידר בפעם האחרונה את התוכנית, וציין את האומץ של הצוות בהתמודדות עם הזמנים הקשים.
הסרט הופק בעלות של 9.6 מיליון דולר, אולם מכירות הכרטיסים הגיעו לכדי 5.4 מיליון דולר בלבד.
שחקנים

רוברט רדפורד - בתפקיד דן ראטר
קייט בלאנשט - בתפקיד מארי מאפיס
דניס קווייד - בתפקיד קולונל רוג'ר צ'ארלס
טופר גרייס - בתפקיד מייק סמית'
אליזבת מוס - בתפקיד לוסי סקוט
ברוס גרינווד - בתפקיד אנדרו הייוארד
סטייסי קיץ' - בתפקיד קולונל ביל בורקט
דייוויד ליונס - בתפקיד ג'וש הווארד
ג'ון בנג'מין היקי - בתפקיד מארק וורלסטאד
רייצ'ל בלייק - בתפקיד בטסי ווסט
סטיב באסטוני - בתפקיד גיל שוורץ
באזבי ברקלי

| --- | --- |

 לידה:  29 בנובמבר 1895 לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 פטירה:  14 במרץ 1976 (בגיל 80) פאלם ספרינגס, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Desert Memorial Park 
 סוגה מועדפת:  סגנון קולנועי של סרטים מוזיקליים, המכונה על שמו
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1901–1971 (כ־70 שנה)
 עיסוק:  במאי קולנוע כוריאוגרף
 בן או בת זוג:  אסתר מיור (1929–1931)  מרנה קנדי (1934–1935) 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
באזבי ברקלי (Busby Berkeley‏, 29 בנובמבר 1895 - 14 במרץ 1976) היה במאי קולנוע הוליוודי בעל השפעה וכוריאוגרף של סרטים מוזיקליים. ברקלי ידוע בסגנון מיוחד של סרטים מוזיקליים אשר המציא ומכונה על שמו.
סרטיו אופיינו בכך שלא היו ריאליסטיים הם התמקדו בעיקר באסתטיקה ופחות במשמעות השוטים, הם כללו קטעי שירה, ריקודים פנטסטיים והפקות מוזיקליות משוכללות אשר לעיתים קרובות מעורבים בהם דגמים גאומטריים מורכבים. הקטעים המוזיקליים של סרטיו צולמו באולפנים גדולים, בהשתתפות עשרות רקדנים ורקדניות, תוך שימוש באביזרים רבים, שהכוריאוגרפיה שלהם דימתה לרוב צורות גאומטריות משתנות המזכירות קליידסקופ והוא נחשב בזמנו לפורץ דרך בשל סגנונו הייחודי.
ביוגרפיה

בארקלי החל את הקריירה שלו כאשר שירת בצבא ארצות הברית ב-1918 כסגן בחייל התותחנים והיה אחראי על תהלוכות צבאיות.  לאחר מלחמת העולם הראשונה ערך מופעים לחיילים אשר חזרו מן המלחמה. לאחר שירותו הצבאי הפך לשחקן תיאטרון ובמאי בהופעות קטנות. עד מהרה הפך למנהל מחול מוביל בברודוויי. המפיק פלורנץ זיגפלד ג'וניור ראה את כישרונו בבימוי רקדנים ונתן לו להיות הכוריאוגרף לסרט Whoopee! ב-1930. בארקלי המשיך בתפקידו ככוריאוגרף לעוד 7 סרטים עד 1933, אז אף חשב לחזור לברודוואי. ב-1933 הזמין אותו אחד המפיקים הראשיים של האחים וורנר להיות כוריאוגרף של הסרט רחוב 42, הסרט זכה להצלחה גדולה ובארקלי החל לקבל תפקידים מורחבים מעבר לכוריאוגרפיה. הוא קיבל חוזה ל-7 שנים אצל האחים וורנר ויצר בשנים הללו סרטים מוזיקליים רבים אשר מיקמו אותו כפורץ דרך בסגנון הבימוי של הרקדנים וצילום הכוריאוגרפיה. ב-1939 כאשר החלו האחים וורנר לאבד עניין בז'אנר הסרטים המוזיקליים עבר בארקלי לחברת אמ.ג'.אמ. וצילם עד 1942 עוד מספר סרטים. בשנת 1949 הוא ביים סרט עבור רשת פוקס ובשנות ה-50 הוא החל יוצא מן התודעה בהוליווד.
בשנות ה-60 החלה התעוררות לסרטים אשר עשה ובארקלי חזר לברודוויי כדי לביים הפקות מוזיקליות.
אלכסנדרה מואן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1978 (בת 46 בערך) פיזה, איטליה 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  האקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון 
 פרופיל ב-IMDb
 
אלכסנדרה מואן (באנגלית: Alexandra Moen; נולדה ב-1978) היא שחקנית אנגלייה. מואן ידועה מהופעותיה בתפקיד אמילי ג'יימס בסדרת הדרמה "מלון בבילון", טמזין בדרמה "Tripping Over" ובדמות לוסי סקסון בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו".
ביוגרפיה

מואן נולדה באיטליה, בתם של אוקיינוגרף ומורה. היא חיה זמן קצר בקנדה ובברמודה יחד עם שני אחיה הצעירים. ב-1991 עברה המשפחה לממלכה המאוחדת. מואן למדה אנגלית באוניברסיטת לידס, ואחר כך למדה משחק באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון (LAMDA).
מואן שיחקה בתפקיד לוסי סקסון בשלושה פרקים בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו". ב-2008 ו-2009 גילמה את אמילי ג'יימס בסדרת הדרמה "מלון בבילון". ב-2015 השתתפה בסדרת המתח "רצח בדם קר", ובסדרת הדרמה "עלילות דיקנס" בתפקיד פרנסס ברברי.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2005 |  | .357 | מל | סרט קצר |
| 2005 |  | Falling | דפני | סרט טלוויזיה |
| 2011 | לא לבד | Not Alone | קלואי |  |
| 2012 | ברט ודיקי | Bert and Dickie | רוזלינד בורנל |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2004 | המלחמה של פויל | Foyle's War | מרי רן | בפרק "Enemy Fire" |
| 2005 | רציחות במידסומר | Midsomer Murders | אמה קירבי | בפרק "Second Sight" |
| 2005 |  | Whatever Love Means | הנסיכה אן | סרט טלוויזיה |
| 2006 |  | Tripping Over | טמזין | סרט טלוויזיה |
| 2007, 2009 | דוקטור הו | Doctor Who | לוסי סקסון | סדרת טלוויזיה (3 פרקים) |
| 2008–2009 | מלון בבילון | Hotel Babylon | אמילי ג'יימס |  |
| 2008 | להעיר את המתים | Waking the Dead | קאתי רידינג | בפרק "Sins" |
| 2010 | חדר מיון | Casualty | אליסון פירת' | בפרק "Truth Will Out" |
| 2010 | רופאים | Doctors | לורה תומאס | בפרק "Five Seconds" |
| 2011 |  | Strike Back: Project Dawn | קרי סטונברידג' |  |
| 2013 | תעלומה באחוזת פמברלי | Death Comes to Pemberley | ג'יין בינגלי | מיני-סדרה |
| 2013 | לות'ר | Luther | איב |  |
| 2018-2015 | רצח בדם קר | Fortitude | השוטרת פטרה ברגן | סדרת טלוויזיה; 3 עונות |
| 2015–2016 | עלילות דיקנס | Dickensian | פרנסס ברברי (בית קדרות) |  |
| 2019-הווה | הנסיכה הספרדייה | The Spanish Princess | אליזבת מיורק |  |
תפקידים בתיאטרון

"השחף" בתיאטרון צ'יצ'סטר (2003) – נינה
"The Hinge of the World" בתיאטרון איבון ארנו, גילדפורד (2003) – מריה סלסט
"הסוחר מוונציה" בצ'יצ'סטר (2003) – ג'סיקה
"הבט אחורה בזעם" בתיאטרון רויאל ליסאום, אדינבורו (2005) – הלנה
"פדרה מאוהבת" בתיאטרון בריסטול אולד ויק (2005) סטרופי
"Shoreditch Madonna" בתיאטרון סוהו, לונדון (2005) – כריסטינה
"האישה מן הים" בתיאטרון רוז, קינגסטון (2012) – הילדה
הערות שוליים

↑  Results for Britain records
↑  "Press Office - Hotel Babylon". BBC. 2008-02-08. נבדק ב-2008-04-15.
↑  "The End of Waiting: Details emerge about finale". BBC. 27 ביולי 2009. אורכב מ-המקור ב-31 ביולי 2009. נבדק ב-25 באוקטובר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Five Seconds: Doctors, Series 12 Episode 72 of 230". BBC. 2010. נבדק ב-25 באוקטובר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Rachel Lynn Brody (2003-04-02). "'Look Back in Anger' - Review". British Theatre Guide. נבדק ב-2007-06-28.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SUDOC: 231875681  VIAF: 9745154441767435460003   WorldCat (עם VIAF): 9745154441767435460003
אלזס

ערך זה עוסק בחבל ישן בצרפת. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
אַלְזַס (בצרפתית: ‏Alsaceקובץ:Fr-Alsace.ogg‏Ⓘ‏; בגרמנית: ‏Elsassקובץ:Elsass.ogg‏Ⓘ‏; באלזסית: Elsàss) היה אחד מחבלי צרפת, בין 1972 לסוף שנת 2015, הנמצא בגבול המזרחי של המדינה, על הגדה המערבית של נהר הריין, וגובל בגרמניה ובשווייץ. בירת החבל היא העיר שטרסבורג. אלזס הייתה פעם חלק מהאימפריה הרומית הקדושה ועברה בין צרפת לגרמניה פעמים רבות בין המאה ה-17 למאה ה-20.
במשך רוב ההיסטוריה דיברו תושבי אלזס בניבים גרמאניים. כיום רוב האלזסים מדברים צרפתית. כ-25 אחוז מהאוכלוסייה דוברים אלזסית כשפת אם או גרמנית כשפה שנייה.
גאוגרפיה

שטח אלזס 8,280 קמ"ר – והוא הקטן בחבלי צרפת. אורכו של החבל גדול כמעט פי ארבעה מרוחבו משום שהוא תופס את השטח שבין נהר הריין במזרח להרי הווז' במערב. הוא גובל בגרמניה בגבולו המזרחי והצפוני, בשווייץ ובחבל פראנש-קונטה בגבולו הדרומי ובחבל לורן בגבולו המערבי.
החבל כולל שני מחוזות:
או-רן (Haut-Rhin) (או ריין עליון)
בא-רן (Bas-Rhin) (או ריין תחתון)
האזור מיוער ברובו, בעיקר באזור הרי הווז' ובריין התחתון. הנקודה הגבוהה ביותר בחבל היא גרון בלו, שגובהה 1,426 מטרים.
האקלים באלזס הוא אקלים יבשתי למחצה עם חורפים קרים ויבשים וקייצים חמים. באזור משקעים מועטים בשל הרי הווז' המגינים עליו במערב. העיר קולמאר היא השנייה הכי יבשה בצרפת עם כמות משקעים של 550 מילימטרים גשם בשנה, אקלים העושה אותה אידיאלית לגידול היין האלזסי הידוע.