stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שלום שרעבי
הערות שוליים

↑  אברהם אלנדאף, חוברת שרידי תימן, דף ה'.
↑  על מצבתו נכתב 'שנת מנוחתו כבוד (542) לפ"ג', ולפי ספר התקנות של הרב חיים אברהם גאגין (דף כ"ח עמוד ב') שנת 'ישראל (541) לפ"ג' היא ה'תקל"ו, כי מוסיפים 5 כנגד האלפים. וכן כתב הרב רפאל אברהם שלום מזרחי שרעבי בשם הרב יום-טוב אלגאזי (דברי שלום דף כ"ב עמוד ד') שנפטר בשנת השמיטה.
↑  "שמ"ש" בראשי תיבות: שלום מזרחי שרעבי.
↑  לכתב יד סידור הרש"ש, אתר כתיב- הספריה הלאומית
↑  יעקב ספיר, ספר מסע תימן פרק ל"ג; משה גברא, אנציקלופדיה לחכמי תימן חלק א' עמוד 639
↑  אנציקלופדיה ארזי הלבנון עמוד 2055
↑  דב נוי, "פטירת רבי שלם שבזי באגדת־העם התימנית", בתוך: יוסף טובי (עורך), מורשת יהודי תימן: עיונים ומחקרים, ירושלים: הוצאת בואי תימן, תשל"ז, עמ' קלב-קמט
↑  הרב יוסף חיים מבגדאד, בניהו, חלק א', מסכת פסחים, דף ס"ו, ד"ה ודע, ירושלים תרנ"ח, עמ' ל"ב.
↑  הרב יוסף חיים מבגדאד, בניהו, מסכת פסחים, דף ס"ו. אריה ליב פרומקין, תולדות חכמי ירושלים, עמוד 117.
↑  ראו דיון בפורום 'אוצר החכמה'
↑  החיד"א בספריו מתאר את רבו הרש"ש בתארים רבי משמעות, כמו "מופת הדור", "המקובל המופלא" וכדומה.
| קבלה |
| --- | --- | --- |
| מושגי יסוד | אבי"ע • ספירות • קליפות • אינסוף (קבלה) • תורת הצמצום • תורת השמיטות • עץ החיים • סדר השתלשלות • מעשה בראשית • מעשה מרכבה • מדיטציה יהודית • אסטרולוגיה קבלית • מיסטיקה יהודית • פרדס (יהדות) | תרשים עשר הספירות |
| ספרות | ספר יצירה • ספר הזוהר • ספר הבהיר • ספרות ההיכלות • ספר רזיאל המלאך • עץ חיים (ספר) | תרשים עשר הספירות |
| קטגוריות | קבלה • יהדות • מיסטיקה יהודית | תרשים עשר הספירות |
| אישים | רבי שמעון בר יוחאי • רבי יצחק סגי נהור • הרבנים עזרא ועזריאל בני שלמה • רבי עזריאל בן מנחם • רבי משה בן נחמן • רבינו בחיי בן אשר • רבי משה קורדובירו • האר"י • רבי חיים ויטאל • רבי נפתלי כ"ץ • רבי יהונתן אייבשיץ • רבי יעקב עמדין • רבי חיים בן עטר • הרמח"ל • הגאון מווילנה • הרב שלום שרעבי • הרב חיד"א •  הרב נתן אדלר • הרב יעקב אבוחצירא • רבי יוסף חיים • הרב שלמה אלישיב • הרב ישראל אבוחצירא | תרשים עשר הספירות |
מושגים בקבלה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308368505171  BnF: cb16167546s (data)  GND: 124883109  ISNI: 0000 0000 7329 1903  LCCN: n85377619  NTA: 29757132X  SNAC: w69s5z4t  Trove: 1158559  VIAF: 79506104   WorldCat (עם VIAF): 79506104
רצף ייחוס

ההדפסה הראשונה של רצף הייחוס האנושי מוצג כסדרת ספרים המוצגים באוסף ולקם, לונדון. סידרה זו מכילה מעל מאה כרכים באורך של אלפי עמודים, ובתוכם כ-3.4 מיליארד נוקליאוטידים, בגודל כתב קטן מאוד שכמעט בלתי ניתן לקריאה בעין בלתי מזוינת.
רצף ייחוס או גנום ייחוס (באנגלית: Reference Genome או Reference Assembly) הוא מאגר דיגיטלי של רצף נוקליאוטידים, שמטרתו לייצג את הגנום של יצור מסוים. רצף הייחוס מורכב על ידי מדענים בצורה חישובית מרצפי ה-DNA של כמה פרטים שונים, ולכן רצף הייחוס לא משקף במדויק את הגנום של פרט בודד. במקום זאת, הרצף מייצג פסיפס של גנום הפלואידי שמקורו מהפרטים השונים. לדוגמה, רצף הייחוס האנושי GRCh37 הורכב על ידי ה- Genome Reference Consortium על בסיס רצפי הגנום של 13 תורמים שונים אנונימיים מהעיר באפלו, ניו יורק. סוג הדם המוצג ברצף הייחוס האנושי הוא O, אך ישנם אנוטוציות לשאר סוגי הדם.
עם ההוזלה במחיר הריצוף ופיתוח טכנולוגיות לריצוף של גנומים שלמים, נוצרים רצפי ייחוס של יצורים חדשים, וכן גרסאות מעודכנות יותר ליצורים להם כבר קיים רצף ייחוס. רצפי הייחוס משמשים כבסיס עליו מרכיבים את הרצף שרוצף. רצף הייחוס הוא אומדן טוב לכל פרט באוכלוסייה. עם זאת, ישנם אזורים בעלי גיוון אללי, כמו ה-MHC באדם והחלבונים העיקריים בדרכי השתן בעכברים, בהם יכולים להיות הבדלים משמעותיים בין הפרט לבין רצף הייחוס. לאזורים אשר ידוע כי קיים בהם שונות גדולה באוכלוסייה יש לרוב לוקוסים אלטרנטיביים באזורים הרלוונטיים.
השוואה בין גרסה 36 של רצף הייחוס האנושי לרצפו של ג'יימס ווטסון, חשף 3.3 מיליון SNPים, וכן 1.4% מהגנום שלו לא נמצאו כלל ברצף הייחוס.
ניתן לגשת לרצפי ייחוס באינטרנט כקובץ טקסט, וכן בדפדפנים גנומיים, כגון הדפדפן הגנומי של אוניברסיטת קליפורניה (UCSC).
רצפי ייחוס של יונקים

רצפי הייחוס של האדם והעכבר מתוחזקים ומשופרים על ידי ה-(Genome Reference Consortium (GRC באמצעות צוות מצומצם של חוקרים מכמה מוסדות שונים (בהם European Bioinformatics Institute (EMBL-EBI), NCBI, מכון סנגר והמכון הגנומי ע"ד מק'דונל באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס). דבר זה מתבטא בעיקר בהרכבת ריצופים חדשים כדי להשלים פערים קיימים, וכן לתקן אזורים אשר לא יוצגו כיאות.
רצפי ייחוס של יונקים > רצף הייחוס האנושי

הגרסה העדכנית ביותר, GRCh38, יצא לאור בדצמבר 2013. הגרסה שלפניה, GRCh37, הייתה הגרסה ה-19 שיצאה לאור. גרסה זו מכילה כ-250 פערים, לעומת 150,000~ בגרסה הראשונה.
רצפי ייחוס אנושיים:
| שם הגרסה | תאריך פרסום | שם ב-UCSC |
| --- | --- | --- |
| GRCh38 | 12.2013 | hg38 |
| GRCh37 | 2.2009 | hg19 |
| NCBI Build 36.1 | 3.2006 | hg18 |
| NCBI Build 35 | 5.2004 | hg17 |
| NCBI Build 34 | 7.2003 | hg16 |
רצפי ייחוס של יונקים > רצף הייחוס העכברי

רצפי הייחוס העכבריים:
| שם הגרסה | תאריך פרסום | שם ב-UCSC |
| --- | --- | --- |
| GRCm38 | 12.2011 | hg38 |
| NCBI Build 37 | 7.2007 | hg19 |
| NCBI Build 36 | 2.2006 | hg18 |
| NCBI Build 35 | 8.2005 | hg17 |
| NCBI Build 34 | 3.2005 | hg16 |
ראו גם

פרויקט הגנום האנושי
ריצוף DNA
עימוד רצפים
הערות שוליים

↑  New human genome assembly (GRCh38) released!, www.ncbi.nlm.nih.gov
רצף סידון

בתורת המספרים, רצף סידון (או אשכול סידון), הקרוי על שמו של המתמטיקאי ההונגרי-יהודי שמעון סידון, הוא רצף סופי או אינסופי  A=\{a_{0},a_{1},a_{2},\dots \} של מספרים טבעיים, בו כל הסכומים  a_{i}+a_{j}\ (i\leq j) שונים אחד מהשני.
סידון הציג את המושג בחקירותיו על טורי פורייה.
דוגמה

המספרים  \{1,2,5,7\} יוצרים רצף סידון ועל פי ההשערה שטרם הוכחה, גם רצף המספרים הטבעיים בחזקה החמישית  \{0,1,32,243,\dots \} יוצרים רצף סידון.
היחס לסרגל גולומב

סרגל גולומב הוא קבוצת מספרים שלמים, כך שלכל זוג מהם הפרש ייחודי.
כל סרגל גולומב סופי הוא רצף סידון סופי, ולהפך, כל רצף סידון סופי הוא סרגל גולומב.
הוכחה: נניח בשלילה ש- S הוא רצף סידון סופי, אך לא סרגל גולומב.
מכיוון שהוא לא סרגל גולומב נובע שקיימים ארבעה איברים ברצף כך ש- a_{i}-a_{j}=a_{k}-a_{l}, ולאחר העברת אגפים מתקבל  a_{i}+a_{l}=a_{k}+a_{j}. בסתירה לכך ש- S הוא רצף סידון.
לכן, כל רצף סידון סופי הוא סרגל גולומב.
בנימוק דומה ניתן להוכיח שכל סרגל גולומב סופי הוא רצף סידון סופי.
אורך רצף צידון סופי

פאול ארדש ופאל טוראן העלו את השאלה כמה איברים קטנים מ- X יכולים להיות ברצף סידון.
למרות שרבים עסקו בשאלה זו, השאלה עדיין פתוחה גם בימינו.
ארדש וטוראן הוכיחו שכמות האיברים ב- A שקטנים מ- x (המסומן  A(x)), הוא לכל היותר  {\sqrt {x}}+O({\sqrt[{4}]{x}}).
רצף סידון אינסופי

לעומת זאת, אם  A הוא רצף אינסופי של רצף סידון ו- A(x) מציין את כמות האיברים ב- A שקטנים מ- x, אז לפי התוצאות של פאול ארדש:
\liminf {\frac {A(x){\sqrt {\log x}}}{\sqrt {x}}}\leq 1
כלומר, רצפים אינסופיים דלילים יותר מהרצפים הסופיים הצפופים ביותר.
בכיוון השני הראו ס. צ'ולה ומיאן שניתן ליצור רצף סידון אינסופי עם אלגוריתם חמדן, שעבורו
A(x)>c{\sqrt[{3}]{x}} לכל  x.
מיקלוש אייטאי ואנדרה סמרדי שיפרו תוצאה זו ל:
A(x)>{\sqrt[{3}]{x\log x}}.
החסם התחתון הטוב ביותר הידוע כיום ניתן על ידי אימרה רוז'ה, שהראה שיש רצף סידון שעבורו:
A(x)>x^{{\sqrt {2}}-1-o(1)}.
פאול ארדש ואלפרד רניי הוכיחו שיש רצף אינסופי  a_{0},a_{1},\dots  שבו לכל  n טבעי יש לכל היותר  C פתרונות למשוואה  a_{i}+a_{j}=n.
ראו גם

Moser–de Bruijn sequence
Sumset
הערות שוליים

↑  Erdős, P.; Turán, P. (1941), "On a problem of Sidon in additive number theory and on some related problems" (PDF), J. London Math. Soc., 16: 212–215, doi:10.1112/jlms/s1-16.4.212. Addendum (אורכב 18.07.2011 בארכיון Wayback Machine)  {{{תיאור}}}, בארכיון האינטרנט, 19 (1944), 208.
↑  O'Bryant, K. (2004), "A complete annotated bibliography of work related to Sidon sequences" (PDF), Electronic Journal of Combinatorics, 11: 39, אורכב מ-המקור (PDF) ב-2011-06-06, נבדק ב-2020-05-27.
↑  Ajtai, M.; Komlós, J.; Szemerédi, E. (1981), "A dense infinite Sidon sequence", European Journal of Combinatorics, 2 (1): 1–11.
↑  Ruzsa, I. Z. (1998), "An infinite Sidon sequence", Journal of Number Theory, 68: 63–71, doi:10.1006/jnth.1997.2192.
↑  Erdős, P.; Rényi, A. (1960), "Additive properties of random sequences of positive integers" (PDF), Acta Arithmetica, 6: 83–110.
שלום שמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1840 ה'ת"ר צנעא, תימן
 פטירה:  יוני 1905 (בגיל 65 בערך) סיוון ה'תרס"ה צנעא, תימן
 תפקידים נוספים:  סגן ראש הישיבה הכללית
 חיבוריו:  פך השמן
 צאצאים:  מארי יוסף שמן
 
מארי שלום (סאלם) שמן (ה'ת"ר – סיוון ה'תרס"ה, 1840 – יוני 1905), היה מגדולי רבני צנעא שבתימן, סגן ראש הישיבה הכללית בצנעא, דיין ופוסק. חיבר את הספר "פך השמן" על השולחן ערוך.
ביוגרפיה

נולד לסאלם בן אברהם ברובע היהודי בעיר צנעא בירת תימן. התפרנס מעבודתו בחנות, שבה עבד שעות מועטות ביום. נתמנה לכהן כסגן ראש הישיבה הכללית שהתקיימה בבית המדרש בית צאלח בעיר, תחת ראש הישיבה מארי סאלם חבשוש, עד לסגירת הישיבה בשנת ה'תר"ס (1900).
בה'תרס"ה (1904), בשנת הרעב הגדול חוזת אלנפר, נלקח עם נכבדי היהודים ל"סמסרה", שם הוכו ונאלצו למסור את התבואה שברשותם. נפטר ברעב זה.
תורתו

הראב"ד מארי סלימאן צאלח, נהג להתייעץ איתו.
הרב עמרם קורח כתב עליו:
אוצר בלום למקרא, משנה, תלמוד ואגדה... רבני הדור הכירו יקר חכמתו, ובדבר שהוא שקול סומכים על הכרעתו. מאוד מאוד היה שפל רוח, אפילו המוני עם נהג בהם כבוד, ומשווה דעתו עם כל אדם
מארי סאלם התכתב עם מארי יחיא קאפח, בעניין המחלוקת שהייתה ביניהם לגבי איסור דיכה בשבת.
חיבר חיבור בשם "פך השמן", הגהות לשולחן ערוך על כל ארבעת הטורים. הגהות אלו יצאו לאור בקובץ החיבורים "שערי קדושה", שהוציא לאור מארי שמעון צאלח. כתב תשובות רבות בהלכה.
משפחתו

אשתו הראשונה (ממשפחת יצחק הלוי) נפטרה אחרי שילדה לו בן ובת. לאחר מכן התחתן עם אישה שנייה (לולוה לבית עמר) והיא ילדה את בנו מארי יוסף שמן, לימים רב העיר הרצליה.
לקריאה נוספת

ד"ר משה גברא, אנציקלופדיה לחכמי תימן, כרך א', המכון לחקר חכמי תימן, בני ברק, ה'תשס"א (2001), עמ' 628–629
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  ד"ר משה גברא, אנציקלופדיה לחכמי תימן, כרך א', המכון לחקר חכמי תימן, בני ברק, ה'תשס"א (2001), עמ' 628–629
1 2  יוסף חבארה, בתלאות תימן וירושלים, ירושלים, ה'תש"ל (1970), עמ' 46–47
1 2  הרב עמרם קורח, סערת תימן, ירושלים, ה'תשי"ד (1954), פרק שני: התקופה התיכונה - משוב הגולים ממוזע ועד חתימת בתי הדין בצנעא, עמ' יא-סב
↑  הרב אבירן יצחק הלוי, איש ימיני, א, עמ' שעט, הערה 180
שרמין שחריוואר

| --- | --- |

 לידה:  20 בנובמבר 1982 (בת 41) טהראן, איראן 
 מדינה:  גרמניה 
 מקום מגורים:  ניו יורק, גרמניה 
 השכלה:  מכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע 
 
שרמין שחריוואר (בגרמנית: Shermine Shahrivar; נולדה ב-17 בספטמבר 1982) היא דוגמנית גרמניה ממוצא פרסי.
שרמין שחריוואר נולדה בטהראן. כאשר היא הייתה בת שנה המשפחתה עברה לגרמניה בה היא התגוררה עם אחיה. שחריוואן גדלה בגרמניה ודוברת חופשי גרמנית ופרסית. היא סיימה לימודי אוניברסיטה במדעי החברה.
בשנת 2004 שחריוואר זכתה בתואר מיס גרמניה ובעקבות כך נשלחה להשתתף בתחרויות מיס אירופה. בתחרות של שנת 2005 היא זכתה במקום הראשון (סגניתה הראשונה הייתה נציגת ארמניה לוסין טובמסיאן.
בעקבות זכייתה שחריוואר הוזמנה להנחות תוכנית טלוויזיה. היא למדה משחק במכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע ושיחקה במספר סרטי קולנוע.
כל זה במקביל לקריירה כדוגמנית.
שטפאן החירש

שטפאן החֵירֵש (ברומנית: Ștefan Surdul,‏ ? - 2 בפברואר 1595) היה שליט נסיכות ולאכיה בין סוף מאי 1591- יולי 1592.
הראשון בין שליטי ולאכיה שנקרא בשם שטפאן. (השני יהיה שטפאן קנטאקוזינו (1714-1715)).
רקע משפחתי

שטפאן החירש היה בן (חוקי, או מחוץ לנישואים לפי מקורות שונים) של שליט מולדובה, יואן הידוע כ"יואן האיום" או "האמיץ".
מלוכתו

לפי הכרוניקון ראדו פופסקו, כינויו - "החירש" היה בשימוש עוד בחייו, כנראה מפני שסבל מליקוי בשמיעה.
בשנת 1590 נשא לאשה את בתו של הבנקאי היווני עשיר מקונסטנטינופול, אנדרוניקוס קנטקוזינו.
במאי 1591 "השער הנשגב" העניק לו את כתר ולאכיה בתמורה להבטחותיו כי יפרע את חובותיו של השליט הקודם המודח, מיכניה המתאסלם.
בפועל לא הצליח שטפאן "החירש" לרצות את הטורקים למרות שהטיל מיסים כבדים על העם. בין האמצעי העושק שהיו מופעלים בעת מלוכתו מציינים האפשרות שנתן לבויארים להפקיע נכסים של כפרים שמהם ברחו צמיתים (vecini)‏

כבר ביולי 1592 הסולטאן הדיח אותו מהתפקיד והחליף אותו עם אלכסנדרו הרע.
אחרי שנשלח לגלות קצרה באי כיוס, זכה לתמיכתם של החאן הטטרי גאזי גיראי השני של קרים ושל הווזיר הגדול קוג'ה סינאן פאשה ויועצו, קורט אגה, ולפי המלצתו של האחרון, נקרא שוב לנסיכויות הרומניות על מנת לכהן כשליט מולדובה. הוצב בתפקיד זה במקום השליט המרדן ארון הטירן (1591–1592 ו 1592–1595), בן בריתם של שליט טרנסילבניה ז'יגמונד באטורי ושל שליט ולאכיה מיכאל האמיץ.
זאת בנסיבות העימות הממושך בין האימפריה העות'מאנית בראשותו של מוראט השלישי ובין האימפריה ההבסבורגית בראשות הקיסר רודולף השני.
לאחר שבנובמבר 1594 הטורקים הכתירו אותו כשליט מולדובה, שטפאן החירש הועמד בינואר 1595 בראש כוח טורקי של 8,000 לוחמים ופנה איתם לכיוון הדנובה במטרה להגיע למולדובה.
מיכאל האמיץ ארב לשטפאן ויצא לקראתו ב-2 בפברואר 1595 בעת הניסיון לחצות את הדנובה הקפואה באזור בראילה. שטפאן החרש הובס וטבע למוות בנהר.
הערות שוליים

↑  T.Ciobanu
↑  T.Ciobanu
שווייץ באירוויזיון 1956

שווייץ באירוויזיון 1956 השתתפה עם השיר "Refrain" ועם השיר "Das alte Karussell", שאת השירים ביצעה ליס אסיה. זאת הייתה השתתפותה הראשונה של שווייץ באירוויזיון.
השיר "Refrain" זכה במקום הראשון לעומת השיר "Das alte Karussell" שזכה במקום השני.
לפני האירוויזיון > בחירת השיר והנציג

במסגרת האירוויזיון כל מדינה הייתה צריכה לשלוח נציג אחד עם שני שירים שונים. בעקבות שווייץ ערכה תחרות לבחירת השירים והנציג.
בתחרות השתתפו 3 מתמודדים ו11 שירים מתוכם: 5 של ליס אסיה, 5 של ג'ו רולאן ו-1 של אניטה טראברסי.
בתום התחרות זכתה ליס אסיה לייצג שווייץ באירוויזיון 1956 עם השירים "Refrain" ו-"Das alte Karussell".
לפני האירוויזיון > בחירת השיר והנציג > השירים המשתתפים

| סדר | מבצע | שיר |
| --- | --- | --- |
| 1 | ג'ו רולאן | "Vendredi" |
| 2 | ליס אסיה | "Sei Doch Nicht So Eifersüchtig" |
| 3 | ליס אסיה & חמישייה קורנת | "Das alte Karussell" |
| 4 | ג'ו רולאן | "L'Allée Aux Ormeaux" |
| 5 | אניטה טראברסי | "Bandella Ticinese" |
| 6 | ג'ו רולאן | "La Ballade Des Bonnes Années" |
| 7 | ליס אסיה & חמישייה קורנת | "Le Bohémien" |
| 8 | ג'ו רולאן | "Les Deux Coquins (L'Argent Et L'Amour)" |
| 9 | ג'ו רולאן | "J'Ai Triché" |
| 10 | ליס אסיה & חמישייה קורנת | "Addio Bella Napoli" |
| 11 | ליס אסיה & חמישייה קורנת | "Refrain" |
באירוויזיון

השיר "Das alte Karussell" הופיע שני בסדר על הבמה, אחרי הולנד ולפני בלגיה. השיר סיים במקום השני יחד עם שאר השירים חוץ "Refrain".
השיר "Refrain" הופיע בסדר ה-9 על הבמה, אחרי הולנד ולפני בלגיה. השיר סיים במקום הראשון שזכה בתחרות.
ראו גם

שווייץ באירוויזיון
אירוויזיון 1956
ליס אסיה
רצף ניבים

דוגמאות לדיאלקט קונטינואום באירופה המומחש באמצעות הגוונים המשתנים
רצף ניבים או רצף לשוני (אנגלית Dialect continuum) הוא רצף ניבים המדוברים לאורכו של אזור גאוגרפי נרחב, ששונותם גדלה ככל שגדל המרחק הגאוגרפי ביניהם, ובמקביל פוחתת יכולת ההבנה ההדדית ביניהם. ניתן לסווג ניבים רחוקים זה מזה כשפות עצמאיות או כניבים של אותה שפה, ובלבד שקיימת שפה סטנדרטית משותפת המאפשרת תקשורת בין הדוברים. מדע הבלשנות מתמקד בראש וראשונה בבדיקת השונות והדמיון בין ניבים או שפות דומות. ההגדרה המדויקת האם מדובר בניבים של אותה שפה או בשפות נפרדות היא פעמים רבות פוליטית או תרבותית גרידא. לדוגמה, התעקשותה של בולגריה להגדיר את השפה המקדונית כניב של בולגרית, או חלוקתה של הסרבו-קרואטית מאז פירוק יוגוסלביה לשלוש שפות נפרדות - סרבית, קרואטית ובוסנית. בשני המקרים - בין אם מדובר בשפות נפרדות, בניבים של אותה השפה, או במספר צורות סטנדרטיות של שפה אחת - זהו רצף ניבים. זוהי תופעה רווחת הקיימת במידה זו או אחרת ברוב משפחות השפות.
בבלשנות חברתית מתייחס המושג למצב בו לפחות שני ניבים (או שתי שפות) מתמזגים זה עם זה ללא גבול ניתן להגדרה.
הענף הגרמאני המערבי ביבשת אירופה

הניבים הרבים של הענף הגרמאני מערבי היבשתי (לא כולל את האיים הבריטים), דהיינו, גרמנית, הולנדית, אפריקאנס, יידיש, וגרמנית תחתית, נחשבים פעמים רבות לדוגמה הממחישה את תופעת רצף הניבים בדרך הטובה ביותר. רוב הניבים, המשתרעים על תא שטח נרחב מחופי הים הצפוני במערב עד להרי האלפים בדרום ולמישורי מזרח אירופה במזרח, מהווים רצף לשוני אחד. אפריקאנס המדוברת בדרום אפריקה מראה כי ההגדרה הבלשנית לרצף אינה חופפת בהכרח את ההגדרה הגאוגרפית, שכן אפריקאנס מעולם לא שכנה ברצף טריטוריאלי ליתר השפות.
אף כי דוברי הולנדית וגרמנית תקנית אינם מבינים זה את זה, קיימים ניבי מעבר בין השפות כגון ניבים פרנקונים כדוגמת הלימבורגית. בגרמניה לימבורגית מוכרת כניב פרנקוני. בהולנד ובבלגיה, לעומת זאת, לימבורגית מוכרת כניב גרמני. גישה שלישית טוענת כי לימבורגית היא בכלל שפה נפרדת ונבדלת מהולנדית ומגרמנית גם יחד.
לאורך הגבול בין גרמניה להולנד שמצפון ללימבורג, מדברים התושבים שפה אחת או ניבים הקרובים זה לזה עד מאוד. עם זאת, ההולנדים מכנים שפה זו הולנדית והגרמנים קוראים לה גרמנית, כך שמבחינת הבלשנות החברתית הם דוברים שפות שונות.
הענף הגרמאני הצפוני

הענף הצפוני של השפות הגרמאניות, הכולל את השפות הגרמאניות בסקנדינביה מהווה גם הוא רצף ניבים. דוברי שוודית, נורווגית ודנית מבינים זה את זה, לפחות כאשר מדובר בשפות הסטנדרטיות. עם זאת, ניבים מקומיים עשויים להוות מכשול להבנה בין דוברי השפות השונות, או אפילו בתוך אותה השפה, כפי שקורה בין מספר ניבים שוודים מרוחקים שדובריהם עשויים להתקשות בתקשורת. בשל בידודן היחסי משך מאות שנים, איסלנדית ופרואזית השייכות גם הן לאותו ענף, מרוחקות במידה המקשה את הבנתן על ידי דוברי יתר השפות הסקנדינביות (במיוחד שוודית ודנית). בכל אופן, איסלנדית ופרואזית הן רצף ניבים בפני עצמו. לא תמיד ההבנה בין שני ניבים או שתי שפות היא הדדית במידה שווה. בדרך כלל מבינים דוברי דנית את שכניהם השוודים ביתר קלות מאשר השוודים מבינים דנית (בדומה לדוברי ספרדית המתקשים בדרך כלל בפורטוגזית יותר מאשר דוברי פורטוגזית בספרדית).
ערבית

ערבית היא שפה דיגלוסית, והשפה הכתובה הסטנדרטית, המבוססת על ערבית קלאסית, שונה מהשפה המדוברת, המהווה רצף ניבים מארצות המגרב במערב, דרך ניבים מצריים וסודנים בתווך, והלאה מזרחה דרך הלבנט, עיראק עד חצי האי ערב. קיים שוני בין הניבים המדוברים לבין עצמם, ובין כל אחד מהם לערבית מדוברת או כתובה סטנדרטית.
סינית

הניבים הסינים שונים זה מזה באופן מהותי ויוצרים רצף ניבים הדומה לזה של השפות הרומאניות. העמדה כי מדובר בניבים של אותה שפה ולא בשפות נפרדות היא עמדתה הרשמית של ממשלת סין. בדומה לשפות הרומאניות גם הניבים הסיניים חולקים כתב זהה פחות או יותר, אם כי קיימות וריאציות אזוריות גם בשפה הכתובה (אוצר מילים, דקדוק ואפילו לוגוגרמות). העובדה כי סינית עושה שימוש בלוגוגרמות הקלה על התפתחותם של ניבים שונים, שכן הלוגוגרמות אינן קשורות להגיה כפי שקשורים אליו סוגי כתב אחרים (אלפבית או אבג'ד). במילים אחרות, דובר קנטונזית יכתוב את שפתו באופן זהה או דומה לזה שיעשה דובר מנדרינית, אך יהגה אותה באופן שונה (דוגמה "מערבית" לתופעה דומה ניתן לראות בספרות – משמעות הסימן "1" זהה בכל השפות אך נהגית באופן שונה בכל אחת מהן).
צפון הודו

השפות המדוברות בצפון הודו מהוות רצף ניבים. השפה "האחת" המכונה בהודו "הינדית", היא למעשה שפה סטנדרטית שמבוססת על הניב ההינדוסטני שדובר בעבר באזור דלהי, ואשר הוכנסו בו אלמנטים מסנסקריט. עם זאת, הינדית יכולה להתייחס למכלול הניבים המדוברים מביהר במזרח ועד לראג'סטאן וגוג'ראט במערב. למעשה ממשיך רצף הניבים מערבה לתוך פקיסטן שכן אורדו והינדית הן ניבים הינדוסטנים, ולמרות ההבדלים בכתב ובאוצר המילים, דובריהן מבינים זה את זה. ניתן להאריך את רצף הניבים גם מזרחה עד לבנגלית וצפונה לנפאלית.
איראן ומרכז אסיה

השפה הפרסית בצורותיה השונות – פרסי (באיראן), דארי באפגניסטן וטג'יקית בטג'יקיסטן – מהווה רצף ניבים. אף על פי שהרבדים הרשמיים של שפות אלה מפגינים שונות פחותה ביניהם, הניבים המדוברים שונים זה מזה עד כדי חוסר הבנה במקרים רבים. כך, טג'יקית מדוברת לא תהיה מובנת לדוברי פרסי מאזור המפרץ הפרסי ולהפך. השונות של טג'יקית מניבים אחרים הואצה בתקופת השלטון הסובייטי עת אומצו מילים רבות מרוסית והכתב הפרסי הוחלף בכתב קירילי. ניבים מערביים של פרסי נחשפו להשפעות ערביות וטורקיות במידה רבה יותר מדארי או טג'יקית במזרח שמשמרות מאפיינים ארכאיים בדקדוק ובאוצר מילים.
ראו גם

אגד לשונות
משפחת שפות
שפות גרמאניות - הענף הצפוני בכחול ותכלת והענף המערבי היבשתי בגווני ירוק. הגבול בין הענפים מסומן בקו אדום
השפות הסיניות
שטפאן החגב

| --- | --- |
 לידה:  1496 
 פטירה:  20 בדצמבר 1540 (בגיל 44 בערך) סוצ'אבה, מולדביה 
 מדינה:  מולדביה 
 תקופת הפעילות:  מ-1538
 תפקיד:  שליט מולדביה (18 בספטמבר 1538–דצמבר 1540) 
 
שטפן החגב (ברומנית: Ştefan Lăcustă  - "שטפן לֶקוּסְטֶה", או "שטפן החמישי" (לפי מניין מודרני) או "לקוסטה וודה" (וודה - מ"וויבוד")  Lăcustă Vodă),‏ (1508 – 20 בדצמבר 1540), היה שליט נסיכות מולדובה בין השנים 1538–1540. כינויו בהתחלה היה צ'טינה - Cetină (ברומנית - עלה אשוח)
יש שסברו שהיה בן מחוץ לנישואים של שטפן הגדול עצמו, מתוך קשר עם אשה לא ידועה.
לפי מקורות אחרים
  היה בנו של הנסיך אלכסנדרו או אלכסנדרל (? - 1496) (שהיה הבן הבכור של השליט שטפן הגדול), ושל הנסיכה מרגרטה דראגפי (ממשפחת דראגפי מטרנסילבניה, בעלת השורשים רומנים והונגרים). 
שטפאן לקוסטה היה השליט הראשון של מולדובה שלא נבחר מיוזמת התושבים המקומיים אלא מונה על ידי הסולטאן העות'מאני.
חי תקופה ארוכה באיסטנבול ואימץ שם את המנהגים הטורקים.  
 
כינויו כאמור היה בהתחלה "צ'טינה" (Çetina  או Çetine בכרוניקות הטורקיות)

בסתיו 1538 הכוחות הטורקים ובראשם הסולטאן סולימאן המפואר פלשו בעוצמה גדולה למולדובה אחרי שנקראו על ידי הבויארים שהתנגדו לשליט פטרו רארש. רארש, נבגד, ברח לטרנסילבניה. הטורקים כבשו זמנית ללא לחימה את כל הנסיכות ויחד עם בני בריתם הטטרים שדדו אותה וגרמו לה הרס רב. אוצרות חצר השליט נשדדו גם כן. הסולטאן סולימאן השני ששהה במשך שבוע בסוצ'אבה כפה את בחירתו של בן חסותו, שטפאן צ'טינה, כשליט החדש  וקיבל ממנו הסכמה לסיפוח לאימפריה העות'מאנית של האזור בוג'אק עם העיר טיגינה. העיר, שבוצרה על ידי הטורקים תחת השם בנדר הפכה עם עוד 18 כפרים בסביבה, לראיה טורקית. המולדבים נאלצו להסכים גם להצבה זמנית של משמר טורקי בן 500 יניצ'ארים לשם "אבטחת" השליט בבירה סוצ'אבה.
למרות שהיה "מינוי עות'מאני", שטפאן דאג לכינון יחסים טובים עם השכנה מהצפון, פולין, על ידי חתימת הסכם איתה ב-10 בפברואר 1539. כמו כן שלח בחשאי, כשליח, את הבויאר וארטיק אל פרדיננד לבית הבסבורג שכיהן באותן השנים כמלך הונגריה ואוסטריה במקביל לאחיו הקיסר קארל החמישי. ייתכן כי רצה להבטיח לעצמו מעמד בטוח במקרה של ניצחונות אוסטריים על הטורקים. 
מלכותו התאפיינה בסכסוכים פנימיים רבים - חיסולי חשבונות עם המחנה של פטרו רארש
דרך קשריו עם נסיך טרנסילבניה, יאנוש סאפויאי, ניסה להשיג הסגרת השליט הקודם פטרו רארש שמצא מקלט במצודת צ'יצ'או בטרנסילבניה, על מנת לחסלו. אבל רארש הצליח להימלט ולנסוע לקושטא בכוונה להתפייס עם הסולטאן. בינתיים שטפאן לקוסטה התנקם בכך שהשיג בעזרת הסולטאן את הסגרתו מפולין של אחיו של פטרו רארש, טואדר, הפרקלאב של חוטין, ובניגוד להוראות הסולטאן פקד לכרות את אפו ואחר כך הוציא אותו להורג. 
.
בימי מלכותו של שטפאן צ'טינה מולדובה הייתה קרבן למכת ארבה שהרסה את היבולים והביאה את תושביה לחרפת רעב. משום כך העם כינה את השליט "שטפאן לקוסטה", כלומר "שטפאן החגב".
לבסוף הוא נרצח בעת שינה בארמון בסוצ'אבה על ידי שני בויארים קושרים, ההטמאן מיכוּל והלוגופט הגדול גבריל טרוטושאן, ביום 20 בדצמבר 1540. 
מנשואיו לקיאז'נה   

נולדו לו שני בנים: אלכסנדרו ושטפאן, שגורלם אינו ידוע.
מאוחר יותר, בשנת 1578 הופיע טוען לכתר מולדובה בשם קונסטנטין, שנחשב גם הוא בן של שטפאן לקוסטה. הוא ניסה בעזרת קוזקים להדיח ללא הצלחה את השליט פטרו הפיסח.
במקומו של שטפאן לקוסטה נבחר לשליט אלכסנדרו קורניה, הפורטאר ("שוער") של סוצ'אבה.
לפני שנרצח, ייתכן כי שטפאן לקוסטה יזם מסע צבאי לצורך החזרת המבצרים קיליה, צ'טאטיה אלבה וטיגינה מידי שליטת הטורקים. המהלך הושלם על ידי השליט החדש, אלכסנדרו קורניה.
לקריאה נוספת

Nicolae Iorga: Geschichte des rumänischen Volkes im Rahmen seiner Staatsbildungen. Gotha 1905, S. 381f
(ניקולאיה יורגה -"תולדות העם הרומני במסגרת ישויותיו המדיניות", גוטה, 1905 ע' 381 - בגרמנית)
1978, Leon Şimanschi - Petru Rareş,Editura Academiei RSR  Bucureşti
הערות שוליים

↑  ג'ורסקו (1976) ע' 188
↑  דצ'יי - (1978) ע' 188
↑  in turcicos ritus ac mores degerasset - ציטוט מדברי הכרוניקון וורנאנטיוס - דצ'יי - (1978) ע' 188.
↑  Koca Nişanci (קוג'ה נישנג'י) וההיסטוריון עלי - מצוטטים אצל דצ'יי- שם.
↑  D.Păslariuc 2005, p.110.
↑  יש מידע סותר לגבי שם אשתו. לפי מקור אחד במנזר ניאמץ נקברה אשתו בשם מריה בשנת 1542 ראה
על מחוז ניאמץ כולל מנזר ניאמץ; לפי מידע אחר נקברה במנזר ביסטריצה ראה אתר על המנזרים ברומניה
אתר על המנזר ביסטריצה
↑  ג'ורסקו - שם ע' 310 ‏
↑  Istoria Românilor, vol. IV, Bucureşti, 2001, p. 445 ג'ורסקו- תולדות הרומנים כרך ד
מצוטט על ידי טיבריו צ'ובאנו במאמר על אלכסנדרו קורניה ברשת: