stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נתב (מקצוע)

דגל קוד "H" המונף על ידי כלי שיט שנמצא עליו נתב
נתב עולה לאוניית סוחר. שני כלי השייט נמצאים בתנועה, על מנת לא לבזבז זמן יקר
סירת נתב בנמל רוטרדם
נתב הוא אדם המסייע בניווט כלי שיט גדולים בכניסה לנמל וביציאה ממנו, ובמקרים מסוימים אף באזורי שרטונות ואזורים אחרים שבהם יש סכנות לתנועה הימית.
את תפקיד הנתב בישראל ממלא רב חובל בדימוס המכיר את האזור היטב. המדובר בתפקיד מורכב, שיכולים לבצע רק ימאים בעלי ניסיון של עשרות שנים. התפקיד היה נחשב לנחשק משום שבעבר הייתה משולמת בו משכורת גבוהה, ובניגוד לתפקיד רב חובל של אונייה, אינו מצריך היעדרות ממושכת מנמל הבית. עם זאת, בשל שחיקת שכר הנתבים, ישנו מחסור בכוח אדם מיומן בתחום, מה שהביא לבחינה של קיצור תקופות ההכשרה הנדרשות.
מרבית הנמלים מחייבים שימוש בשירותיו של נתב לכל תנועה של כלי שיט מעל גודל מסוים אל תוך הנמל ואל מחוצה לו. מבחינת המשפט הימי, הנתב רק מייעץ לרב החובל של כלי השיט עליו הוא עולה, למרות שהאחרון הוא תמיד הסמכות העליונה ובעל האחריות היחיד לבטיחות כלי השיט. בפועל, הנתב מורה בדרך כלל ישירות לצוות הגשר כיצד לתמרן את כלי השיט.
לרוב עולה הנתב לכלי השיט לפני כניסתו לנמל באמצעות "סירת נתב", כלי שיט ממונע שבאמצעותו מגיע הנתב לכלי השיט המנותב, אך במקומות מסוימים מקובל שימוש במסוק לצורך זה. לעיתים קרובות נדרש טיפוס של עשרות מטרים בסולם חבלים לצורך מעבר מסירת הנתב לסיפון כלי השיט הגדול, פעולה מסוכנת בכלל ופרט מכיוון שהדבר מתבצע גם בתנאי ים קשים, כל עוד לא הופסקה פעילות הנמל.
הנתב מנווט את הספינה מתוך ניסיונו והיכרותו המעמיקה עם האזור שבו הוא פועל, ומסייע למנוע תאונות העלולות להיגרם מחוסר היכרות של צוות הספינה עם מכשולי הניווט במקום. לאוניות מטען גדולות דרוש מרחק של מספר קילומטרים כדי לעצור, וכל טעות של הצוות עלולה להסתיים בנזק עצום. לפיכך, לתפקיד הנתב חשיבות רבה לכניסה ויציאה בטוחה של כלי שיט מהנמל. הנתבים נדרשים להכיר גם מגוון כלי שיט ואת תצורות ההיגוי ומגבלות השליטה בהם.
בישראל, כ-30 נתבים, שכל אחד מהם מבצע כ-1000 תמרוני אוניות מדי שנה.
הערות שוליים

↑   עידן בנימין, הם מרוויחים כמעט 100 אלף שקל בחודש — אז למה יש מחסור בנתבים שמאיים על תפקוד הנמלים?, באתר TheMarker‏, 18 בפברואר 2025
↑  משרד התחבורה והבטיחות בדרכים טיוטת תקנות הנמלים (תיקון), התשפ"ה-2025 י"ח שבט התשפ"ה 16/02/2025
↑  שי ניר, ‏יום במחלקת הים של נמל חיפה עם האנשים המעטים שיודעים להכניס אליו אניות, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 28 בינואר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4036380-6
סוגדיאנה

| --- | --- |

 
 שטח משוער של סוגדיאנה, בין האוקסוס והג'קסארטס.
 ממשל
 שפה נפוצה:  סוגדיאנית (אנ')
 עיר בירה:  סמרקנד, בוכרה, ח'וג'נד, קש
 גאוגרפיה
 יבשת:  אסיה
 היסטוריה
 הקמה:   
 תאריך:  המאה ה-6 לפנה"ס
 פירוק:   
 תאריך:  המאה ה-11
 דמוגרפיה
 דת:  זורואסטריות, מניכאיזם, בודהיזם, אסלאם, הכנסייה האשורית
 כלכלה
 מטבע:  חיקויים של מטבעות האימפריה הסאסאנית ומטבעות סיניים (אנ') וכן "שילוב" של שניהם.
 
סוגדיאנה או סוגדיה הייתה ציוויליזציה איראנית עתיקה ששכנה בין הנהרות אמו דריה וסיר דריה, ובימינו אוזבקיסטן, טורקמניסטן, טג'יקיסטן, קזחסטן וקירגיזסטן. סוגדיאנה הייתה גם פרובינציה של האימפריה הפרסית האחמנית, ומוזכרת בכתובת ביסותון של דריווש הראשון. סוגדיאנה נכבשה לראשונה על ידי כורש, מייסד האימפריה האחמנית, ולאחר מכן סופחה על ידי אלכסנדר הגדול, שליט מוקדון בשנת 328 לפני הספירה. היא תמשיך להחליף ידיים תחת הממלכה הסלאוקית, הממלכה היוונית-באקטרית (אנ'), אימפריית קושאן, האימפריה הסאסאנית, האימפריה ההפתאליטית (אנ'), החאנות הטורקית המערבית (אנ') והכיבוש המוסלמי של טרנסאוקסאניה.
ערי המדינה הסוגדיאניות, אף על פי שמעולם לא היו מאוחדות פוליטית, היו מרוכזות סביב העיר סמרקנד. כבר לא מדברים כיום בסוגדיאנית (אנ'), שפה איראנית מזרחית, עם זאת, צאצא של אחד מהניבים שלה, שפת היע'נובי, עדיין מדוברת על ידי היע'נובים של טג'יקיסטן. היא הייתה מדוברת באופן נרחב במרכז אסיה כלינגואה פרנקה ושימשה כאחת משפות החצר של הח'אנות הטורקית הראשונה (אנ') לכתיבת מסמכים.
סוגדיאנים חיו גם בסין הקיסרית ועלו לגדולה בצבא ובממשלה של שושלת טאנג הסינית (618–907 לספירה). סוחרים ודיפלומטים סוגדיאנים נסעו למערב עד האימפריה הביזנטית. הם מילאו תפקיד מהותי כמתווכים בנתיב הסחר של דרך המשי. הדתות של הסוגדיאנים היו בתחילה זורואסטריות, מניכאיזם, בודהיזם, ובמידה פחותה נצרות של הכנסייה האשורית, מדרום-מערב אסיה. ההתאסלמות הדרגתית בקרב הסוגדיאנים וצאצאיהם החלה עם הכיבוש המוסלמי של טרנסאוקסאניה במאה ה-8. ההמרה הסוגדיאנית לאסלאם הושלמה כמעט בשלהי האימפריה הסאמאנית בשנת 999, במקביל לשקיעתה של השפה הסוגדיאנית, שכן היא הוחלפה ברובה על ידי פרסית חדשה (אנ').
גאוגרפיה

סוגדיאנה שכנה צפונית לבאקטריה, מזרחית לח'ווארזם, ודרום-מזרחית לקאנג'ו בין האוקסוס (אמו דריה) והג'קסארטס (סיר דריה), כולל העמק הפורה של הנהר זראפשאן (המכונה פוליטימטוס בפי היוונים הקדמונים). הטריטוריה הסוגדיאנית חופפת לאזורים של סמרקנד ובוכרה באוזבקיסטן המודרנית, כמו גם לאזור סוגד של טג'יקיסטן המודרנית. בשיא ימי הביניים כללו ערים סוגדיאניות אתרים המשתרעים לעבר איסיק קול, כמו האתר הארכאולוגי של סויאב (אנ').
שם

הבלשן ההונגרי-בריטי אוסוואלד סמרניי (אנ') מקדיש דיון יסודי לאטימולוגיות של מילים אתניות עתיקות עבור הסקיתים ביצירתו: "ארבעה שמות אתניים איראניים עתיקים: סקיתית – סקודרה – סוגדיאנית – סאקה". בו, השמות שסיפק ההיסטוריון היווני הרודוטוס ושמות תוארו, למעט סאקה, וכן מילים רבות אחרות ל"סקיתית", כמו "אשקוז" האשורית ו"סקותס" היוונית, מקורם ב"סקוד", שורש הודו-אירופי שפירושו "להניע, לירות". השם הסקיתי המשוחזר הוא *Skuδa (קשת), שבין הסקיתים הפונטיים או המלכותיים הפך ל-*Skula, שבו ה-δ הוחלף באופן קבוע ב-l. לדברי סמרניי מקור השם סוגדיאנה (פרסית עתיקה: סוּגוּדה, אוזבקית: סוגד, סוגדיויונה, פרסית: سغد (סוגד), טג'יקית: Суғд, سغد (סוגד), סינית: 粟特, יוונית: Σογδιανή (סוגדיאנה)) הוא מהצורה Skuδa. החל משמות הפרובינציה המופיעים בכתובות בפרסית עתיקה, סוּגדה וסוּגוּדה, והידיעה שמקורה בסוגדיאנית התיכונה ש -גד- בפרסית עתיקה חל על סוגדיאנית בוטאה כעיצורים חוככים קוליים -γδ-. סמרניי מגיע ל-*Suγδa כשם שבו קראו הסוגדיאנים לעצמם.
היסטוריה

: שרשרת חרוזים מקברה של מי שמכונה "נסיכת סראזם" בסראזם, סוגדיאנה, אמצע האלף הרביעי לפני הספירה.
: 12 עלי כותרת פרח ממבנה הכת בסראזם, סוגדיאנה, תחילת האלף השלישי לפני הספירה
היסטוריה > פרהיסטוריה

לסוגדיאנה הייתה תרבות עירונית מתקופת הברונזה: עיירות מקוריות מתקופת הברונזה מופיעות בתיעוד הארכאולוגי החל מההתיישבות בסראזם, טג'יקיסטן, המשתרעת עד לאלף הרביעי לפני הספירה, ולאחר מכן בקוק טפה (Kök Tepe), ליד בולונגור (אנ') של ימינו, אוזבקיסטן, לפחות מהמאה ה-15 לפני הספירה.
היסטוריה > תקופה אווסטנית צעירה (בערך 900–500 לפני הספירה)

באווסטה, בעיקר בכתבי מיהר יאשט (אנ') ובוונדידאד (אנ'), מוזכר הטופונים "גאווה" כארץ הסוגדיאנים. גאווה מתפרשת, אם כן, כמתייחסת לסוגדיאנה ב"תקופת האווסטה". אף על פי שאין הסכמה אוניברסלית על הכרונולוגיה של האווסטה, רוב החוקרים טוענים כיום לכרונולוגיה מוקדמת, שתמקם את החיבור של טקסטים אווסטניים כמו המיהר יאשט והוונדידאד למחצית הראשונה של האלף הראשון לפני הספירה.
האזכור הראשון של גאווה נמצא במיהר יאשט, כלומר, המזמור המוקדש לאל הזורואסטרי מיתרה. בפסוק 10.14 מתואר כיצד מיתרה מגיע להר הארה (אנ') ומתבונן על מכלול האייריושיאן ("ארצות הארייה"): ”שאליו נהרות ניתנים לשיט זורמים עם נחשול רחב לעבר פרוטיאן אישקאטה, הראיוויאן, מארגו, גאווה סוגדיה וכוראסמיה.”
האזכור השני נמצא בפרק הראשון של הוונדידאד, המורכב מרשימה של שישה עשר האזורים הטובים שיצר אהורא מזדא עבור האיראנים. גאווה הוא האזור השני המוזכר ברשימה, ישירות מאחורי איריאנם ואיג'ה (אנ'), מולדתם של זרתוסטרה והאיראנים, על פי המסורת הזורואסטרית: ”השנייה מבין המדינות והארצות הטובות אשר אני, אהורא מזדא, יצרתי, הייתה הגאווה של הסוגדיאנים. לאחר מכן הגיע אנגרה מניו, שכולו מוות, והוא ברא כנגדי את הארבה, שמביא מוות לבהמות ולצמחים.”.
אמנם מקובל על כך שגאווה מתייחסת לאזור שבו גרו הסוגדיאנים בתקופת האווסטה, אך משמעותו אינה ברורה. למשל, ההיסטוריון ההולנדי וילם פוגלסאנג (אנ') קושר אותו עם גאבאה, מבצר סוגדיאני במערב סוגדיאנה ומשער כי בתקופת האווסטה, ייתכן שמרכז סוגדיאנה היה קרוב יותר לבוכרה במקום לסמרקנד.
היסטוריה > התקופה האחמנית (546–327 לפנה"ס)

השליט האחמני כורש הגדול כבש את סוגדיאנה בזמן מערכה צבאית במרכז אסיה בשנים 546–539 לפני הספירה, עובדה שהוזכרה על ידי ההיסטוריון היווני הקדום הרודוטוס בהיסטוריות שלו. דריווש הראשון הכניס את מערכת הכתיבה הארמית ואת המטבעות האחמניות למרכז אסיה, בנוסף לשילוב סוגדיאנים בצבא הקבע שלו כחיילים סדירים וכפרשים. סוגדיאנה מוזכרת גם בכתובת ביסותון של דריווש. קבוצה של חיילים סוגדיאנים נלחמה כחלק מהצבא הראשי של חשיארש הראשון במהלך פלישתו השנייה, שכשלה בסופו של דבר, ליוון בשנת 480 לפני הספירה. כתובת פרסית משושן טוענת שהארמון שם היה מקושט בלפיס לזולי וקרנליאן שמקורם בסוגדיאנה.
בתקופה זו של שלטון פרסי, המחצית המערבית של אסיה הקטנה הייתה חלק מהציוויליזציה היוונית. כשהאחמנים כבשו אותה, הם נתקלו בהתנגדות מתמשכת ומרד. אחד הפתרונות שלהם היה טיהור אתני של אזורים מורדים, העברת מי ששרדו לצד הרחוק של האימפריה. כך הגיעה לסוגדיאנה אוכלוסייה יוונית משמעותית.
בהתחשב בהיעדר של אחשדרפנים בעלי שם (כלומר מושלים פרובינציאליים מטעם האימפריה האחמנית) עבור סוגדיאנה ברישומים היסטוריים, מחקר מודרני הגיע למסקנה שסוגדיאנה נשלטה מהאחשדרפנות של באקטריה הסמוכה. האחשדרפנים היו לרוב קרובי משפחה של מלכי פרס השליטים, במיוחד בנים שלא הוגדרו כיורש העצר. סוגדיאנה נותרה ככל הנראה בשליטה פרסית עד בערך 400 לפני הספירה, בתקופת שלטונו של ארתחששתא השני. מדינות מורדות של האימפריה הפרסית ניצלו את חולשתו של ארתחששתא השני, וחלקן, כמו מצרים, הצליחו להחזיר לעצמן את עצמאותן. האובדן האדיר של שטחים של האימפריה האחמנית במרכז אסיה מיוחס באופן נרחב לחוסר התפקוד של השליט. עם זאת, בניגוד למצרים, שנכבשה מחדש במהירות על ידי האימפריה הפרסית, סוגדיאנה נותרה עצמאית עד שנכבשה על ידי אלכסנדר הגדול. כשהאחרון פלש לאימפריה הפרסית, פראסמנס, מלך ח'ווארזם העצמאית ממילא, התחבר למקדונים ושלח חיילים לאלכסנדר בשנת 329 לפני הספירה למלחמתו נגד הסקיתים של אזור הים השחור (אף על פי שהמערכה הצפויה הזו מעולם לא התממשה).
במהלך התקופה האחמנית (550–330 לפנה"ס), חיו הסוגדיאנים כעם נוודים בדומה לעם היואזה (אנ') השכן, שדיבר באקטרית (אנ'), שפה הודו-איראנית הקשורה קשר הדוק לסוגדיאנית, וכבר עסקו בסחר יבשתי. חלקם גם התיישבו בהדרגה כדי לעסוק בחקלאות. בדומה לאופן שבו היואזה הציעו מנחות של ירקן לקיסרי סין, הסוגדיאנים מתועדים ברישומים הפרסיים כמי שהגישו מתנות יקרות של לפיס לזולי וקרנליאן לדריווש הראשון, "מלך מלכי המלכים" הפרסי. אף על פי שהסוגדיאנים היו לפעמים עצמאיים וחיו מחוץ לגבולות אימפריות גדולות, הם מעולם לא יצרו אימפריה גדולה משלהם כמו היואזה, שהקימו את אימפריית קושאן (30–375 לספירה) של מרכז ודרום אסיה.
היסטוריה > התקופה ההלניסטית (327–145 לפנה"ס)

: ראש חימר צבוע ואלבסטר של כוהן זורואסטרי  לבוש בכיסוי ראש מיוחד בסגנון באקטרי, טאחט-אי-סנגין , טג'יקיסטן, המאה ה-3–2 לפני הספירה.
: עותק ברברי של מטבע של המלך היווני-באקטרי  אותידימוס הראשון , מאזור סוגדיאנה; המקרא בצד הערך הוא בכתב ארמי.
סוגדיאנה העצמאית והלוחמנית בתקופה זו יצרה אזור גבול המבודד את הפרסים האחמנים מהסקיתים הנוודים מצפון וממזרח. היא הונהגה בהתחלה על ידי בסוס, האחשדרפן האחמני של באקטריה. לאחר שהתנקש בחייו של דריווש השלישי בבריחתו מהצבא היווני המקדוני, הוא הפך לטוען לכס המלכות האחמני. הסלע הסוגדיאני או סלע אריאמאזס, מבצר בסוגדיאנה, נכבש בשנת 327 לפני הספירה על ידי כוחותיו של אלכסנדר הגדול, כובש האימפריה האחמנית הפרסית. אוקסיארטס, אציל סוגדיאני מבאקטריה, קיווה לשמור על בתו רוקסנה בטוחה במבצר הסלע הסוגדיאני, אך לאחר נפילתו נישאה רוקסנה במהרה לאלכסנדר כאחת מכמה נשותיו. רוקסנה, ששמה בסוגדיאנית רושאנק שפירושו "כוכב קטן", הייתה אימו של אלכסנדר הרביעי, מלך מוקדון, שירש את כס אביו המנוח בשנת 323 לפנה"ס (אף על פי שהאימפריה חולקה במהרה במלחמות הדיאדוכים).
לאחר מערכה צבאית ממושכת שדכאה את ההתנגדות הסוגדיאנית וייסוד מאחזים צבאיים מאוישים על ידי יוצאי מקדוניה, אלכסנדר איחד את סוגדיאנה עם בקטריה לכדי אחשדרפנות אחת. האציל והמצביא הסוגדיאני ספיטמנס (370–328 לפנה"ס), בעל ברית עם שבטים סקיתים, הוביל התקוממות נגד כוחותיו של אלכסנדר. מרד זה דוכא על ידי אלכסנדר והמצביאים שלו אמינטאס, קרטרוס וקוינוס, בסיועם של חיילים באקטריים וסוגדיאנים ילידים. עם תבוסת המורדים הסקיתים והסוגדיאנים, ספיטמנס נבגד לכאורה על ידי אשתו שלו וראשו נערף. בעקבות נישואיו שלו עם רוקסנה, אלכסנדר עודד את אנשיו להתחתן עם נשים סוגדיאניות על מנת למנוע מרד נוסף, בהן אפאמי (אנ'), בתו של המורד ספיטמנס, שנישאה לסלאוקוס הראשון ניקטור וילדה לו בן ויורש לעתיד לכס המלכות הסלאוקי. לפי ההיסטוריון הרומי אפיאנוס, סלאוקוס הראשון קרא על שמה שלוש ערים הלניסטיות חדשות באסיה.
כוחם הצבאי של הסוגדיאנים לא התאושש מאז. לאחר מכן, סוגדיאנה היוותה חלק מהממלכה היוונית-באקטרית (אנ') ההלניסטית, מדינה שהתנתקה מהאימפריה הסלאוקית, ושנוסדה בשנת 248 לפנה"ס על ידי דיודוטוס הראשון (אנ'), ושרדה כמאה שנה. נראה שאותידמוס הראשון (אנ'), אחשדרפן של סוגדיאנה, החזיק בשטח סוגדיאני כטוען מתחרה לכס המלכות היווני-באקטרי; מטבעותיו הועתקו מאוחר יותר במקום ונשאו כתובות בארמית. ייתכן שהמלך היווני-באקטרי אוקראטידס הראשון (אנ') החזיר לעצמו את ריבונותו על סוגדיאנה באופן זמני.
היסטוריה > תקופות סאקה וקושאן (146 לפנה"ס–260 לספירה)

לבסוף סוגדיאנה נכבשה על ידי נוודים כאשר בני עם הסאקה כבשו את הממלכה היוונית-באקטרית בסביבות שנת 145 לפני הספירה, ואחריהם הגיעו עד מהרה היואג'ה (אנ'), הנוודים שצאצאיהם הקימו את אימפריית קושאן. מאז ועד לערך 40 לפני הספירה היואג'ה טבעו מטבעות המחקים ועדיין נושאים את תמונותיהם של המלכים היוונים-באקטריים אוקראטידס הראשון והליוקלס הראשון (אנ').
היואג'ה זכו לביקור של נציג סיני בטרנסאוקסאניה, בהנהגת ג'אנג צ'יאן בשנת 126 לפנה"ס, שביקש ברית התקפית עם היואג'ה נגד השיונגנו. ג'אנג צ'יאן, ששהה שנה בטרנסאוקסאניה ובבאקטריה, כתב תיאור מפורט ברשומות ההיסטוריון, שמספק תובנה ניכרת לגבי המצב במרכז אסיה באותה תקופה. הבקשה לברית נדחתה על ידי בנו של מלך יואג'ה שנרצח, שהעדיף לשמור על שלום בטרנסאוקסאניה במקום לנקום.
ג'אנג צ'יאן דיווח:
היואג'ה הגדולים חיים 2,000 או 3,000 לי [832–1,247 קילומטרים] מערבית לדיואן (אנ'), צפונית לנהר הגְווֵי (אוקסוס). הם גובלים בדרום עם דָאשְׂיָה (באקטריה), במערב עם אָנְשִׂי (פרתיה), ובצפון עם קאנג'ו (אנ') (מעבר לג'קסארטס/סיר דריה התיכון). הם אומה של נוודים, הנעה ממקום למקום עם עדריהם, והמנהגים שלהם דומים לאלה של השיונגנו. יש להם כ-100,000 או 200,000 קשתים לוחמים.
מהמאה ה-1 לספירה, היואג'ה הקימו את אימפריית קושאן החזקה, כשהיא משתרעת על שטח נרחב מסוגדיאנה ועד מזרח הודו. אימפריית קושאן הפכה למרכז המסחר הרווחי של מרכז אסיה. הם החלו להטביע מטבעות ייחודיים הנושאים את פניהם של שליטיהם. הם קשורים לכך ששיתפו פעולה צבאית עם הסינים נגד פלישת נוודים, במיוחד כאשר התחברו עם המצביא באן צ'או (אנ') משושלת האן נגד הסוגדיאנים בשנת 84, כאשר האחרונים ניסו לתמוך במרד של מלך קאשגאר.
סצנות קרב בין לוחמי "קאנג'ו" סאקה, מלוחות אורלט (אנ'). המאה ה-1 לספירה.
צייד מלוחות אורלט (אנ').
דגם של שריון קטפרקט של בן הסאקה עם מגן צוואר, מקהאלצ'איאן (אנ').
היסטוריה > אחשדרפנות סאסאנית (260–479 לספירה)

הידע ההיסטורי על סוגדיאנה מעורפל במקצת בתקופת האימפריה הפרתית (247 לפנה"ס - 224 לספירה) בפרס. האימפריה הסאסאנית של פרס שלאחר מכן כבשה ושילבה את סוגדיאנה באימפריה כאחשדרפנות בשנת 260, כתובת המתוארכת לתקופת שלטונו של שאפור הראשון הטוענת "סוגדיה, להרי טשקנט" כשטחו, וציינה שגבולותיה יצרו את ארצות הגבול הסאסאניות הצפון-מזרחיות עם אימפריית קושאן. עם זאת, במאה ה-5 האזור נכבש על ידי האימפריה ההפתאליטית (אנ') המתחרה.
היסטוריה > כיבוש ההפתאליטי של סוגדיאנה (479–557 לספירה)

ההפתאליטים (אנ') כבשו את שטח סוגדיאנה, ושילבו אותו באימפריה שלהם, בסביבות שנת 479 לספירה, שכן זהו התאריך של המשלחת העצמאית האחרונה הידועה של הסוגדיאנים בסין.
ייתכן שההפתאליטים בנו בסוגדיאנה ערים מבוצרות גדולות בסגנון היפודמי (חומות מלבניות עם רשת אורתוגונלית של רחובות) בסוגדיאנה, כמו בוכרה ופנג'אקנט (אנ'), כפי שבנו גם בהראת, תוך המשך מאמצי בניית הערים של הקידאריטים (אנ'). ההפתאליטים שלטו כנראה על קונפדרציה של שליטים או מושלים מקומיים, מקושרים באמצעות הסכמי ברית. ייתכן שאחד מהווסאלים הללו היה אסבר, שליט ורדאנזי (אנ'), שגם טבע את המטבעות שלו במהלך התקופה.
העושר של הכופר והמנחות הסאסאניים להפתאליטים אולי הושקע מחדש בסוגדיאנה, מה שמסביר אולי את השגשוג של האזור מאותה תקופה. סוגדיאנה, במרכזה של דרך המשי חדשה בין סין לאימפריה הסאסאנית והאימפריה הביזנטית הפכה למשגשגת ביותר תחת האליטות של הנוודים שלה. ההפתאליטים קיבלו על עצמם את תפקיד המתווך העיקרי בדרך המשי, לאחר קודמיהם הגדולים הקושאנים, והתקשרו עם סוגדיאנים מקומיים שיבצעו סחר במשי ובמוצרי יוקרה אחרים בין האימפריה הסינית לאימפריה הסאסאנית.
בגלל הכיבוש ההפתאליטי של סוגדיאנה, הוצפה סוגדיאנה בזרם של מטבעות הסאסאניים שהתקבלו כמס להפתאליטים. מטבעות אלו התפשטו לאחר מכן לאורך דרך המשי. סמל ההפתאליטים מופיע במעט מטבעות של סמרקנד, כנראה כתוצאה מהשליטה ההפתאליטית בסוגדיאנה, והופך לבולט במטבעות סוגדיאנה בין השנים 500 ל-700 לספירה, כולל במטבעות של יורשיהם הילידים האיכשידים (אנ') (642–755), ונעלם כתוצאה מהכיבוש המוסלמי של טרנסאוקסאניה.
היסטוריה > חאנות טורקיות (557–742 לספירה)

הטורקים מהחאנות הטורקית הראשונה (אנ') והסאסאנים תחת ח'וסרו הראשון התחברו נגד ההפתאליטים והביסו אותם לאחר קרב בן שמונה ימים ליד קרשי, קרב בוכרה (אנ'), אולי ב-557. הטורקים שמרו על האזור שמצפון לאוקסוס, כולל כל סוגדיאנה, בעוד שהסאסאנים השיגו את האזורים שמדרום לו. הטורקים התפצלו בשנת 581, והחאנות הטורקית המערבית (אנ') השתלטה על סוגדיאנה.
שרידים ארכאולוגיים מצביעים על כך שהטורקים הפכו כנראה לשותפי הסחר העיקריים של הסוגדיאנים, כפי שעולה מקברו של הסוחר הסוגדיאני אן ג'יה (אנ'). הטורקים מופיעים במספרים גדולים גם בציורי הקיר של אפרסיאב (אנ') של סמרקנד, שם הם כנראה מוצגים כשהם משתתפים בקבלת הפנים של השליט הסוגדיאני המקומי וארקהומן (אנ') במאה ה-7 לספירה. ציורים אלה מצביעים על כך שסוגדיאנה הייתה סביבה קוסמופוליטית מאוד באותה תקופה, שכן מוצגים גם נציגים של מדינות שונות, כולל צירים סיניים וקוריאנים. מסביבות שנת 650, סין הובילה את כיבוש הטורקים המערביים (אנ'), והשליטים הסוגדיאנים כמו וארקהומן כמו גם הטורקים המערביים (אנ') הפכו כולם לווסאלים נומינליים של סין, כחלק מהפרוטקטורט של אנשי (אנ') של שושלת טאנג, עד לכיבוש המוסלמי של טרנסאוקסאניה.
היסטוריה > כיבוש ערבי מוסלמי (המאה ה-8 לספירה)

מכתב של אמיר ערבי לדיוואשטיץ'  שליט סוגדיאנה, שנמצא בהר מוגה
היסטוריה > כיבוש ערבי מוסלמי (המאה ה-8 לספירה) > אומיה (-750)

קוטאיבה בן מוסלים (669–716), מושל ח'וראסאן רבתי תחת הח'ליפות האומיית (661–750), יזם את הכיבוש המוסלמי של סוגדיאנה בתחילת המאה ה-8, כאשר השליט המקומי של בלח' הציע לו סיוע כבעל ברית של בית אומיה. אולם, כאשר יורשו אל-ג'ראח בן עבדאללה (אנ') שלט בח'וראסאן (717–719), ילידים רבים, שהתאסלמו, החלו להתקומם כאשר לא היו פטורים עוד מתשלום המס על לא-מוסלמים, הג'יזיה, בשל חוק חדש הקובע שהוכחה של מילה ואוריינות של הקוראן הייתה הכרחית להכרה במתאסלמים חדשים. בסיוע שבטי הנוודים של הטורגש (אנ') הצליחו הסוגדיאנים לגרש את חיל המצב הערבי האומיי מסמרקנד, וניסיונות אומיה להחזיר לעצמם את השלטון שם נכשלו עד לבואו של סעיד בן עמר אל-חרשי (אנ') (720–735). גוראק (אנ'), השליט הסוגדיאני (כלומר האיכשיד (אנ')) של סמרקנד, שהדיח בעבר את השליט הסוגדיאני הפרו-אומיי טרחון (אנ') בשנת 710, החליט שהתנגדות נגד הכוח הערבי הגדול של אל-חרשי היא חסרת טעם, ולאחר מכן שכנע את תומכיו להצהיר אמונים לאומיים. דיוואשטיץ' (אנ') (שלט 706–722), השליט הסוגדיאני של פנג'אקנט (אנ'), הוביל את כוחותיו לרכס זראפשאן (אנ') (ליד זראפשאן (אנ') המודרנית בטג'יקיסטן), בעוד שהסוגדיאנים שהצטרפו לקרזאנג', שליט פאי (קטאקורגן (אנ') המודרנית, אוזבקיסטן), ברחו אל נסיכות פרג'אנה (אנ'), שם שליטם אט-טאר (או אלוטאר) הבטיח להם ביטחון ומקלט מהאומיים. עם זאת, אט-טאר הודיע בחשאי לאל-חרשי על הסוגדיאנים שהסתתרו בח'וג'נד, שנטבחו לאחר מכן על ידי כוחותיו של אל-חרשי לאחר הגעתם.
משנת 722, בעקבות הפלישה המוסלמית, היגרו קבוצות חדשות של סוגדיאנים, רבים מהם נוצרים נסטוריאנים, למזרח, שם הטורקים היו מסבירי פנים וסובלניים יותר לדתם מאז תקופת הרדיפות הדתיות הסאסניות. הם יצרו במיוחד מושבות באזור ז'טיסו, שם הם המשיכו לשגשג לתוך המאה ה-10 עם עלייתם של הקרלוקים (אנ') והשושלת הקרא-ח'אנית. סוגדיאנים אלו ידועים בייצור צלחות כסף יפהפיות עם איקונוגרפיה נוצרית מזרחית, כמו צלחת אניקובה (אנ').
היסטוריה > כיבוש ערבי מוסלמי (המאה ה-8 לספירה) > הח'ליפות העבאסית (750–819)

האומיים נכבשו בשנת 750 על ידי הח'ליפות העבאסית, שהתבססה במהירות במרכז אסיה לאחר שניצחה בקרב טלס (לאורך נהר הטלס (אנ') במחוז טלס (אנ') המודרני, קירגיזסטן) בשנת 751, נגד שושלת טאנג הסינית. הסכסוך הזה אגב החדיר את תהליך ייצור הנייר (אנ') הסיני לעולם המוסלמי. ההשלכות התרבותיות וההשלכות הפוליטיות של קרב זה הביאו לנסיגה של האימפריה הסינית ממרכז אסיה. היא גם אפשרה את עלייתה של האימפריה הסאמאנית (819–999), מדינה פרסית שמרכזה בבוכרה (במה שהיא כיום אוזבקיסטן המודרנית) שהכירה באופן נומינלי בעבאסים כאדונים שלה, אך שמרה על מידה רבה של אוטונומיה ושמרה על המסחר מורשת הסוגדיאנים. עם זאת, השפה הסוגדיאנית ירדה בהדרגה לטובת השפה הפרסית של הסאמאנים (האב הקדמון של השפה הטג'יקית המודרנית), שפת הדיבור של משוררים ואנשי רוח ידועים בני התקופה כמו פירדוסי (940–1020). כך גם הדתות המקוריות של הסוגדים דעכו; הזורואסטריות, הבודהיזם, המניכאיזם והנצרות הנסטוריאנית נעלמו באזור עד סוף התקופה הסאמאנית. הסאמאנים היו אחראים גם להמרת הדת לאסלאם של העמים הטורקים שמסביב.
היסטוריה > כיבוש ערבי מוסלמי (המאה ה-8 לספירה) > סאמאנים (819–999)

הסאמאנים שלטו באזור סוגדיאנה משנת 819 עד 999 בקירוב, והקימו את בירתם בסמרקנד (819–892) ולאחר מכן בבוכרה (892–999).
היסטוריה > כיבושים טורקיים: השושלת הקרא-ח'אנית (999–1212)

בשנת 999 נכבשה האימפריה הסאמאנית על ידי מעצמה טורקית אסלאמית, השושלת הקרא-ח'אנית (840–1212).
בשנת 1212 נכבשה השושלת הקרא-ח'אנית בסמרקנד על ידי האימפריה הח'ווארזמית. אולם תוך זמן קצר, פלשה האימפריה המונגולית לח'ווארזם ושליטה ג'ינגיס חאן הרס את הערים התוססות פעם בוכרה וסמרקנד. עם זאת, בשנת 1370 קמה סמרקנד מחדש לתחייה כבירת האימפריה הטימורית. השליט הטורקו־מונגולי טימור לנג יזם הגירה כפויה לסמרקנד של בעלי מלאכה ואינטלקטואלים מרחבי אסיה, והפך אותה לא רק למרכז סחר אלא גם לאחת הערים החשובות בעולם האסלאמי.
כלכלה ודיפלומטיה > סחר ודיפלומטיה עם האימפריה הביזנטית

זמן קצר לאחר הברחת ביצי תולעי המשי לאימפריה הביזנטית (אנ') מסין על ידי נזירים נוצרים נסטוריאניים, כותב ההיסטוריון הביזנטי מננדרוס פרוטקטור מהמאה ה-6 כיצד הסוגדיאנים ניסו לבסס סחר ישיר של משי סיני עם האימפריה הביזנטית. לאחר כריתת ברית עם השליט הסאסאני ח'וסרו הראשון כדי להביס את האימפריה ההפתאטלית, פנו סוחרים סוגדיאנים לאיסטמי (אנ'), השליט הגקטורקי של החאנות הטורקית הראשונה (אנ'), בבקשה לקבל רשות לבקש פגישה עם מלך המלכים הסאסאני על הזכות לנסוע דרך שטחים פרסיים על מנת לסחור עם הביזנטים. איסטמי סירב לבקשה הראשונה, אך כאשר אישר את הבקשה השנייה ושלח את המשלחת הסוגדיאנית אל המלך הסאסאני, האחרון הרעיל את חברי המשלחת. מניאה, דיפלומט סוגדיאני, שכנע את איסטמי לשלוח משלחת ישירות לבירת ביזנטיון, קונסטנטינופול, שהגיעה ב-568 והציעה לא רק משי במתנה לשליט הביזנטי יוסטינוס השני, אלא גם הציעה ברית נגד פרס הסאסאנית. יוסטינוס השני הסכים ושלח משלחת לחאנות הטורקית, והבטיח את סחר המשי הישיר הרצוי על ידי הסוגדיאנים.
אולם נראה כי הסחר הישיר עם הסוגדיאנים נותר מוגבל לאור הכמות הקטנה של מטבעות רומיים (אנ') וביזנטיים (אנ') שנמצאו באתרים ארכאולוגיים במרכז אסיה וסין השייכים לעידן זה. אף על פי שמשלחות רומיות (אנ') הגיעו כנראה לסין בתקופת שושלת האן משנת 166 לספירה ואילך, והרומאים הקדמונים ייבאו משי סיני בעוד שהסינים ייבאו כלי זכוכית רומיים (אנ') כפי שהתגלו בקבריהם. ההיסטוריונית האמריקאית ולרי הנסן (אנ') (2012) כתבה כי לא התגלו בסין מטבעות רומיים מהרפובליקה הרומית (507–27 לפנה"ס) או מתקופת הפרינקיפט (27 לפנה"ס – 330 לספירה) של האימפריה הרומית. עם זאת, הארכאולוג האוסטרלי וורוויק בול (2016) סתר טענה זו על ידי הצבעה על מטמון של שישה עשר מטבעות רומיים שנמצאו בשיאן, סין (לשעבר צ'אנגן), המתוארכים לתקופת שלטונם של קיסרים שונים מטיבריוס (14–37 לספירה) ועד אורליאנוס (270–275 לספירה). מטבעות הזהב הסולידוס הקדומים ביותר מהאימפריה הרומית המזרחית שנמצאו בסין מתוארכים לתקופת שלטונו של הקיסר הביזנטי תאודוסיוס השני (בשנים 408–450) ובסך הכל רק ארבעים ושמונה מהם נמצאו (לעומת 1,300 מטבעות כסף) בשינג'יאנג ושאר סין. השימוש במטבעות כסף בטורפאן (אנ') נמשך זמן רב לאחר המערכה של טאנג נגד קראחוג'ה (אנ') והכיבוש הסיני של 640, עם אימוץ הדרגתי של מטבעות ברונזה סיניים (אנ') במהלך המאה ה-7. העובדה שמטבעות ביזנטיים אלה נמצאו כמעט תמיד עם מטבעות כסף פרסיים סאסאניים ומטבעות זהב ביזנטיים שימשו יותר כחפצים טקסיים כמו קמעות, מאשרת את החשיבות הבולטת של איראן הגדולה במסחר דרך המשי הסינית במרכז אסיה בהשוואה לביזנטיון.
כלכלה ודיפלומטיה > סוחרים סוגדיאנים באגן טארים

מערות קיזיל ליד קוצ'ה (אנ'), באמצע הדרך באגן טארים, מתעדות סצנות רבות של סוחרים ממרכז אסיה במאה ה-5–6: אלה משלבות השפעה ממזרח איראן, שבאותה תקופה היה בשליטת האימפריה הסאסאנית וההפתאליטים (אנ'), עם אלמנטים תרבותיים סוגדיאנים בולטים. סוגדיאנה, במרכזה של דרך משי חדשה בין סין לאימפריה הסאסאנית והאימפריה הביזנטית, שגשגה מאוד באותה תקופה.
הסגנון של תקופה זו בקיזיל מאופיין באלמנטים איראניים-סוגדיים חזקים שהגיעו כנראה עם סחר סוגדיאני-טוכארי אינטנסיבי, שהשפעתו ניכרת במיוחד בקפטנים (אנ') המרכז-אסייתיים עם עיצובי טקסטיל סוגדיאנים, כמו גם בחרבות ארוכות סוגדיאנות של רבים מהדמויות. עיצובים אופייניים אחרים של סוגדיאנה הם בעלי חיים, כגון ברווזים, בתוך מדליוני פנינים.
מלך הדרקון מאבי מציל סוחרים, מערה 14, מערות קיזיל
דרקון דו-ראשי לוכד סוחרים, מערה 17
סאב מוביל את 500 הסוחרים, מערת קיזיל 17.