stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הבונה העסוק
הכללה

ניתן להרחיב את הבעיה למכונות טיורינג בעלות  m סימנים (הסימן הריק, 1,  . . .,  m), בניגוד למכונות הרגילות בעלות שני הסימנים (הסימן הריק ו-1). בצורה הזו, מידת החופש של המכונה גדולה הרבה יותר, והיא יכולה להדפיס הרבה יותר סימנים או לבצע הרבה יותר צעדים, ולעצור.
את פונקציית ספירת הצעדים של מכונה עם  m סימנים ו- n מצבים מסמנים ב-  \ S(n,m), ואת פונקציית ספירת הסימנים (שאינם הסימן הריק) מסמנים ב-  \ \Sigma (n,m). גם פונקציות אלו הן פונקציות לא רקורסיביות, והן מחשבות את בעיית העצירה באותה צורה כמו במכונות הרגילות, בעלות שני הסימנים.
הערות שוליים

↑  "The Busy Beaver Challenge: Story # space-time-diagrams". bbchallenge.org (באנגלית). נבדק ב-2024-07-09.
↑  We have proved "BB(5) = 47,176,870", The Busy Beaver Challenge, ‏2024-07-02 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4282517-9
פאול בן-חיים

| --- | --- |

 לידה:  5 ביולי 1897 מינכן, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  14 בינואר 1984 (בגיל 86) תל אביב-יפו, ישראל 
 שם לידה:  Paul Frankenburger 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מוקד פעילות:  אאוגסבורג 
 עיסוק:  מלחין
 סוגה:  סימפוניה 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  פסנתר
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (1957)  צלב המפקד במסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פרופיל ב-IMDb
 
פאול בן-חיים
פאול בן-חיים בשיעור לסטודנטים למוזיקה
פאול בן-חיים (במרכז), הפסנתרן פרנק פלג והמלחין-מחנך יצחק אדל
דף על פאול בן-חיים ופנינה זלצמן בתוכנייה של התזמורת הארץ ישראלית, 1936
לוחית זיכרון על ביתו של פאול בן-חיים ברחוב אהרונוביץ' 11, תל אביב
פאול בן-חיים (5 ביולי 1897, מינכן – 20 בינואר 1984, תל אביב) היה מלחין ישראלי, אשר נחשב לאחד המלחינים הבולטים בתולדות המוזיקה הקלאסית הישראלית, חתן פרס ישראל (1957).
קורות חיים

בן חיים נולד בשם פאול פרנקנבורגר (Frankenburger) במינכן שבגרמניה למשפחה יהודית מבוססת. בצעירותו, כחלק מלימודי המוזיקה, בחנו את השמיעה המוזיקלית שלו, אך מאחר שלא הצליח לחזור על טון שנוגן בפסנתר קבעו שאינו מתאים. עם זאת, חינוכו המוזיקלי נמשך, וכשהיה בן עשר נתגלה על ידי המנצח פליקס מוטל, שהבחין שלפאול הצעיר יש שמיעה מוזיקלית אבסולוטית. הוא למד כינור וויולה, אך מאוחר יותר בחר לעבור לפסנתר. כשגדל החל ללוות זמרים בגרמניה והיה מנצח בבית האופרה באאוגסבורג.
במלחמת העולם הראשונה שירת בחזית הצרפתית וכמעט ונהרג בהתקפת גז. בסוף המלחמה עשה את דרכו ברגל לאורך מאות קילומטרים בחזרה למינכן.
קריירה מוזיקלית

בשנים שבין מלחמת העולם הראשונה לעלייתו ארצה השלים פאול פרנקבורגר את לימודיו והחל לחבר מוזיקה קאמרית. יצירותיו זכו לשבח מפי אלפרד איינשטיין שאומנם ציין כי המלחין הצעיר, אז בשנות העשרים לחייו, "עוד לא פיתח את סגנונו העצמאי".
בשנת 1929 התמנה לקאפלמייסטר בבית האופרה של אאוגסבורג, שם זכה לשבחי הביקורת, אך בשנת 1931 הודיעה לו הנהלת האופרה על הפסקת עבודתו. על רקע האנטישמיות הגוברת והולכת נמנעה ממנו כל אפשרות להשיג עבודה אחרת בגרמניה. במציאות זו התגבשה לבסוף החלטתו לעלות לארץ ישראל.
בחודש מרץ 1933, יומיים לאחר שריפת הרייכסטאג, בוצע קונצ'רטו שלו בעיר קמניץ בסקסוניה. העיתונות הנאצית תקפה את הביצוע: ”לא מתאים לבצע מוזיקה של קומפוזיטור יהודי בעת התעלות לעם הגרמני”.
קריירה מוזיקלית > עלייה לארץ

באוקטובר 1933 עלה פרנקנבורגר לארץ ישראל, עברת את שמו לפאול בן-חיים, והתגורר בתל אביב. בן-חיים הגיע לארץ ישראל כמלחין עתיר ניסיון, בהשוואה להרבה מלחינים אחרים שעלו ארצה באותן שנים. הוא היה המלחין הראשון שעלה מגרמניה לאחר עליית הנאצים לשלטון. אחריו עלו קראל שלמון, חנוך יעקבי, חיים אלכסנדר ויוסף טל. אחד מקשיי הקליטה של המוזיקאים החדשים בארץ היה המאבק להשגת עבודה שתפרנס את העוסקים בה, לאור ריבוי הנגנים שהגיעו מאירופה בעלייה הרביעית והחמישית. מצד שני, דווקא הגל הגדול של מוזיקאים מקצועיים וחובבי מוזיקה שהגיע באמצע שנות ה-30' הוא שהביא את ברוניסלב הוברמן להחלטה להקים את הפילהרמונית הארץ-ישראלית בסוף שנת 1936. שלוש השנים הראשונות של בן-חיים בארץ היו קשות, והוא סבל מבעיות פרנסה. בשנת 1937 חזר להלחין. במקביל למד עברית בדקדקנות בעזרת מורה והגיע לרמה גבוהה.
אף על פי שהתגורר בתל אביב, לימד בן-חיים באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. פרופ' יהואש הירשברג, שגם חיבר ספר על בן-חיים, כותב עליו שהוא היה בנתק מוחלט משני המוזיקאים התל אביבים הבולטים האחרים - אלכסנדר אוריה בוסקוביץ' ועדן פרטוש. הירשברג מייחס זאת לענייני גאווה ואגו של יוצרים בעולם תרבותי קטן באופן יחסי.
בן חיים, כמו רוב המלחינים הישראלים יוצאי גרמניה, לא מצא לנכון להחרים את ארץ מוצאו לאחר מיגור הנאציזם, והוא זכה להזמנות ויחס כבוד מגרמניה המערבית.
יצירותיו

מנעוריו כתב מספר רב של לידר, בסגנון שהשתנה עם השנים מרומנטיקה רגשנית לסגנון מגוון יותר, ומשימוש בכרומטיקה כאמצעי אקספרסיבי לשימוש צורני. האפשרות שהייתה לו לבצע כל ליד שכתב עם אחותו דורה עודדה את יצירתיותו. השירים שחיבר לטקסטים של המשורר הוגו פון הופמנסטאל העידו על "טעם מעודן והבנה בשלה", כפי שציין מבקר המוזיקה של "נויה אאוגסבוררגר צייטונג" בעקבות טקס זיכרון למשורר המנוח בשנת 1930. תאריך חיבורם של השירים לא צוין במאמר הביקורת והמבקר התרשם כנראה, שמדובר במלחין בשל ומבוגר.
בתקופת אבטלתו מאונס ולפני עלייתו לארץ כתב את האורטוריה "יורם", על פי "ספר יורם" של רודולף בורכארט משנת 1907. היצירה, שפרנקבורגר-בן-חיים ראה בה את האופוס מגנום שלו, לא זכתה לביצוע עד 1979, בניצוחו של אהרון חרל"פ, וגם אז היה זה ביצוע חלקי בלבד. הביצוע המלא הראשון של האורטוריה התקיים בשבת, 8 בנובמבר 2008, לציון 70 שנה לליל הבדולח, במינכן, העיר שבה נכתבה. המבצעים היו "מקהלת המוטטים של מינכן" עם זמרים סולנים והתזמורת הסימפונית של מינכן. ב-3 באפריל 2012 בוצעה לראשונה האורטוריה במלואה בישראל, עם מקהלת המוטטים של מינכן, סולנים מגרמניה והתזמורת הפילהרמונית הישראלית, בניצוח הייקו זימנס, מנצחה הקבוע של מקהלת המוטטים.
ביצועים של יצירותיו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
יצירותיו של בן חיים בוצעו על ידי מוזיקאים רבים, שאף זכו בהוקרה ובפרסים על ביצועיהם, מתוכם:
הפסנתרנית  גילה גולדשטין הקליטה שני תקליטורים עם כל יצירותיו לפסנתר סולו של פאול בן חיים ושלוש מיצירותיו הקאמריות לחברת התקליטים האמריקאית סנטאור. יצאו ב-2001 ו-2005 וקבלו בקורות מצוינות בכל העולם. הנגנים שהשתתפו ביצירות הקאמריות הם הכנר יהונתן בריק ז״ל, הצ׳לנית ענבל שגב והקלרניטן אלכסנדר פיטרשטיין. גילה גולדשטין המתגוררת בניו יורק ובוסטון מופיעה עם יצירותיו של בן חיים ברבים מהרסיטלים שלה ברחבי העולם וגם בצעה את הקונצ׳רטו שלו לפסנתר בישראל עם תזמורת ירושלים והמנצח מנדי רודן ב-2007 ובגרמניה עם התזמורת הסימפונית של ברלין והמנצח ליאור שמבדל ב-2017.
ורדה קוטלר ביצעה בתקליטור Melodies מיצירותיו של פאול בן חיים. התקליטור זיכה את קוטלר בשנת 2004 בפרס השנתי הצרפתי "ויקטואר דה לה מיוזיק קלאסיק" (Victoires de la musique classique)‏.
זינו פרנצ'סקטי ביצע את הסונטה לכינור סולו של פאול בן חיים ברסיטל בזנסון. ביצוע זה הושמע בקול המוסיקה בתוכניתו של מיקי בבלי "אוסף פרטי".
רביעיית כרמל הוציאה בשנת 2014 תקליטור ובו רביעייה מספר אחת לכלי קשת, אופוס 21 וחמישייה לכלי קשת במי מינור. מבצעים חברי האנסמבל רחל רינגלשטיין, כינור; ליאה רייחלין, כינור; יואל גרינברג, ויולה; ותמי ווטרמן, צ'לו, יחד עם שולי ווטרמן בויולה.
שרה פוקסון בפסנתר, עם תזמורת רשות השידור בניצוחו של יונה אטלינגר, ביצעו את הרפסודיה לפסנתר ולכלי קשת, ב־1973. הביצוע הוקלט ושודר.
רואי דיין - נגן המנדולינה ביצע את הסונטה בסול לכינור של פאול בן חיים בעיבוד למנדולינה, בתחרות הארצית למוזיקה ישראלית ע"ש פאול בן חיים, וזכה עמה במקום הראשון.
הכנר איתמר זורמן, הוציא לאור באפריל 2019 אלבום שכולו יצירות המלחין בן-חיים.
פרסים, הוקרה ונצחה

בשנת תשי"ז (1957) זכה בפרס ישראל.
בן-חיים זכה פעמים אחדות בפרס אנגל על יצירה מוזיקלית מטעם עיריית תל אביב-יפו.
עיריית תל אביב קבעה לוחית זיכרון על קיר ביתו של בן חיים ברחוב אהרונוביץ' 11.
בארץ מוכרת יצירתו הקצרה לתזמורת "תרועה לישראל" המושמעת ביום העצמאות ובאירועים חגיגיים אחרים.
פעם בשנתיים מתקיימת תחרות ע"ש פאול בן-חיים בהנהלת נוער מוזיקלי בישראל.
ארכיון פאול בן חיים במחלקת המוזיקה בספרייה הלאומית, אשר הופקד ב-1980 על ידי בן-חיים בעצמו.
החוקר יהואש הירשברג כתב מונוגרפיה ראשונה בארץ על מלחין אותה הקדיש לחייו וליצירתו של בן-חיים, בעברית ובאנגלית.
חיים אישיים

בן-חיים היה נשוי להלנה אכאם, רקדנית אוסטרית אשר דיברה גרמנית עד סוף ימיה.
בשנת 1972, בעת שביקר בעיר מינכן בגיל 75, הלך בן חיים ברחוב שהכיר מנעוריו ונפגע על ידי מכונית. מאז היה נכה, אך הוא המשיך לעבוד עד למותו בשנת 1984, בגיל 87.
ראו גם

נעים זמירות ישראל
סימפוניה מס' 1
יורם (אוריטוריה)
תרועה לישראל
לקריאה נוספת

יהואש הירשברג, פאול בן-חיים, חייו ויצירתו, עם עובד, 1983. מהדורה מחודשת יצאה בשנת 2019.
Encyclopaedia Judaica, Vol.3 2nd ed., U.S.A. 2007
Grove Music Online, Oxford University Press, 2007-2008
הערות שוליים

↑  יהואש הירשברג, "פאול בן-חיים, חייו ויצירתו", הוצאת עם עובד, 1983, עמ' 27.
↑  הירשברג, שם, עמ' 85.
↑  הירשברג, שם, עמ' 16–18.
↑  חגי חיטרון, עכבר העיר אונליין, הפסיון של יורם, באתר הארץ, 9 בנובמבר 2008
↑  נעם בן זאב, גלריה, הארץ 1/4/2012
↑  ynet, ורדה קוטלר מציגה: היצירות הגנוזות של בן-חיים, באתר ynet, 2 בנובמבר 2004
↑  Melodies (Morgenstern, Bethge, Hofmannsthal): Amazon.co.uk: Music
↑  Paul Ben-Haim - Discographie
↑   אמיר מנדל, "פאול בן־חיים": סיפור חיים דרמטי שמוצג בצורה מונוטונית ומתישה, באתר הארץ, 13 באוגוסט 2020
1 2  גילה פלם, המלחין פאול בן חיים ודרכו מגרמניה למזרח התיכון, באתר הספרנים, ‏2017-02-04
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258573005171  PLWABN: 9810609655005606  BIBSYS: 3107940  BnF: cb13941617k (data)  CiNii: DA08473695  GND: 119085712  ICCU: UBOV532535  ISNI: 0000 0001 1443 9186  LCCN: n81090592  MusicBrainz: 67b1b0f2-3198-4cd3-8659-7f1c77e44d08  NKC: xx0062687  NLK: KAC201112291  NSK: 000637833  NTA: 095482733  RERO: 02-A002988787  SNAC: w65b022j  SUDOC: 083955224  VIAF: 51879805   WorldCat (עם VIAF): 51879805
מוריס הירש

| --- | --- |

 לידה:  9 בדצמבר 1831 מינכן, ממלכת בוואריה 
 פטירה:  21 באפריל 1896 (בגיל 64) נויהויז, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 מדינה:  ממלכת בוואריה, צרפת 
 השקפה דתית:  יהדות 
 בן או בת זוג:  Clara de Hirsch 
 
הברון הירש בצעירותו
שלט אצולה של הברון הירש
הברון מוריס דה הירש אאוּף גֶרוֹיט (משה הירש; בגרמנית: Moritz Freiherr von Hirsch auf Gereuth‏) (9 בדצמבר 1831 – 21 באפריל 1896) היה איל הון ונדבן יהודי-גרמני שחי בצרפת, באנגליה ובאימפריה האוסטרו-הונגרית. סייע באמצעות חברת יק"א שהקים, בארגון ובכספים להגירה הגדולה של יהודי מזרח אירופה לאמריקה (ובעיקר למושבות הברון הירש בארגנטינה) בשלהי המאה ה-19. פגישתו עם תאודור הרצל, בשנת 1895, פתחה את פעילותו של הרצל למען הציונות.
קורות חיים

הברון הירש נולד במינכן בירת ממלכת בוואריה למשפחה יהודית. סבו, יעקב הירש, שהיה בעל האדמה היהודי הראשון בבוואריה, זכה בתואר האצולה "auf Gereuth" בשנת 1818 כגמול על תרומותיו למימון המלחמות נגד נפוליאון. אביו, יוזף, שהיה הבנקאי של מלך בוואריה ופיתח את מסילות הברזל, קיבל את התואר "ברון" בשנת 1869. המשפחה הייתה משפחה מכובדת בקרב הקהילה היהודית בגרמניה במשך דורות רבים.
מוריס הצעיר קיבל בבית חינוך יהודי מוקפד בעיקר הודות לאמו, קרולינה לבית ורטהיימר, שהייתה בת ליהודים מפרנקפורט, אז מרכז האורתודוקסיה היהודית בגרמניה. בגיל 13 נשלח מוריס הירש ללימודים יהודיים מסורתיים בבריסל, וכשהיה בן 17 פנה לעסקים. בשנת 1851 התקבל לעבודה במוסד הבנקאי "בישופסהיים וגולדשמידט", שם הגיע במהרה למעמד בכיר.
ב-28 ביוני 1855 נשא הברון הירש לאישה את קלרה(אנ') (ילידת 1833), בתו של יושב ראש החברה הבנקאית, הסנטור רפאל בישופסהיים (אנ') מבריסל. לזוג נולדו בן ובת. הבת נפטרה בילדותה.
הברון צבר ממון רב, בין היתר גם כירושה מאביו וסבו ומנדוניית אשתו, אך הונו תפח עוד עם רכישת זיכיונות והפעלה של קווי רכבת באוסטריה, בטורקיה ובבלקן. החל משנת 1869 בנה, תוך מאבקים עם הבירוקרטיה העות'מאנית ותוך השגחה אישית מקרוב, קו רכבת שחיבר את מערב אירופה עם טורקיה, (הרכבת הטרנס-בלקנית) – תוכנית שזכתה להצלחה כלכלית רבה. באותה שנה הוא קנה את הזיכיון לבניית מסילות ברזל בטורקיה מחברת "International Land Credit Company" פושטת הרגל. הוא העביר את מושבו מבריסל לפריז, שם קנה את ארמונה לשעבר של אז'ני דה מונטיז'ו, הקיסרית האחרונה של צרפת. לאזרחות הבווארית, הבלגית והאוסטרו-הונגרית הוסיף גם את זו הצרפתית. הירש הפיק רווחים נאים גם ממסחר ספקולטיבי בשוקי הסוכר והנחושת.
בשנת 1887 מת בנו היחיד, לוסיין, (נולד ב-1856) בן השלושים ואחת, בלא ילדים, מדלקת ריאות. לאחר מות בנו אמר הירש: "את בני איבדתי אבל לא את יורשיי. המוני אחיי היהודים והאנושות כולה יהיו יורשיי". זמן קצר לאחר מכן אימצו הברון הירש ואשתו את מוריס ארנולד דה פורה (לימים טייס ופוליטיקאי), והוא היה יורשו הרשמי.
בשנת 1890 רכש הברון הירש את באת' האוס(אנ') ברחוב פיקדילי בלונדון.
קורות חיים > פגישתו עם הרצל

תיאודור הרצל כתב מכתב להירש ונפגש עמו ב-1895, פגישה שפתחה את פעילותו של הרצל למען הציונות. הירש לא תמך בהרצל, אך גם לא התנגד לו. הרצל כתב לו מכתב ארוך בו הוא מפרט את תוכניותיו להקמת מדינת היהודים, דבר שהוביל לכתיבת הספר מדינת היהודים ב-1896, זמן קצר לאחר פרסומו נפטר הירש.
במכתב מיום ה–21 באפריל 1896 כתב הרצל למקס נורדאו: ”בין היום לאתמול מת הברון הירש… איזה צירוף מקרים משונה. זה חודשיים שהחוברת (כפי הנראה הספרון "מדינת היהודים") מוכנה. לכולם נתתיה, רק לא להירש... שיתוף הפעולה מצדו היה יכול לסייע סיוע אדיר לזירוז ההצלחה של ענייננו. בכל מקרה מותו הוא אבידה גדולה לעניין היהודים. מכל היהודים העשירים הוא האחד והיחיד שרצה לעשות משהו למען היהודים העניים... נראה לי כאילו ענייננו התרושש היום. שהרי כל הזמן חשבתי על כך, שעדיין יש לרכוש את לבו של הירש למען התוכנית” (תיאודור הרצל "ספרי יומן" 1895 – 1898, "עניין היהודים" כרך א).
הברון מוריס הירש נפטר באחד מבתי הנופש שלו ביישוב אוגיאלה (Ógyálla), כיום הורבנובו(אנ') שבסלובקיה, קרוב לערים קומארנו(אנ') ונובה זמקי (אז ארשק-אויוואר), ב-21 באפריל 1896. נטמן בבית העלמין היהודי הישן במינכן.
אשתו, הברונית קלרה דה הירש, שהמשיכה בדרך הצדקה הנדיבה שלו, נפטרה בפריז ב-1 באפריל 1899. נטמנה בבית הקברות של מונמארטר בעיר.
סך תרומותיהם לאורך השנים נאמד ב-£18,000,000, נכון לערכי סוף המאה ה-19.
הנצחה

היישובים שדה משה וניר צבי על שמו של מוריס הירש (ששמו העברי "משה", ו"הירש" פירושו צבי)
שכונת נחלת צבי בירושלים
רחוב ״הברון הירש״ בשכונת קריית משה בירושלים
רחוב "הברון הירש" במרכז העיר פתח תקווה, בקרבת השוק העירוני
תרומותיו

בהשפעת אשתו קלרה, הירש הקדיש חלק ניכר מזמנו ומהונו לרווחת אחיו היהודים במקומות בהם נרדפו ודוכאו. הוא היה מעורב רבות בפעילות רשת החינוך של כל ישראל חברים - "אליאנס", ופעמיים תרם לה סך של מיליון פרנק. במשך שנים אחדות הוא כיסה את הגירעונות של אליאנס, בסך אלפי ליש"ט בכל שנה. בשנת 1889 היוון את תרומותיו וסיפק לאליאנס בטוחות שנשאו תשואה שנתית של £16,000.
לרגל מלאת ארבעים שנה להכתרתו של פרנץ יוזף לקיסרות אוסטריה תרם הירש סך של £500,000 להקמת בתי ספר עממיים וטכניים בגליציה ובוקובינה אולם בתי ספר אלו לא זכו לשיתוף פעולה מצד רוב היהודים שראו בהם חשש לכפירה. בשנת 1882 הוא תרם £10,000 לכספים שנאספו למען החזרתם של הפליטים היהודים שנרדפו ברוסיה, אולם, כשחש שמערב אירופה אינה עושה די כדי לדאוג לפליטים, הציע לממשלת רוסיה סך של £2,000,000 להקמת מערכת חינוך חילונית שתוקם במקומות בהם יתיישבו היהודים. ממשלת רוסיה הביעה נכונות לקבל את הכסף, אך סירבה להרשות לאזרח זר כלשהו לפקח על ניהולו.
בעקבות זאת ומשוכנע ביכולת היהודים להיות חקלאים טובים, החליט הברון הירש להקדיש את הכסף למטרת יישוב הפליטים במקומות בהם יוכלו להקים מושבות חקלאיות מחוץ לרוסיה. הוא הקים את יק"א, עם הון התחלתי של £2,000,000, ובשנת 1892 הוסיף סך של £7,000,000. עם מות אשתו בשנת 1899 גדל ההון ל-£11,000,000, שמתוכם שולמו £1,250,000 לאוצר הבריטי כמס ירושה.
גם תרומותיו הקטנות יותר היו נדיבות. בעת שהתגורר בלונדון תרם סך של £100,000 לבתי החולים המקומיים. הייתה זו דרכו להשיב משהו מהרווחים העצומים שעשה באנגליה. למשל, כשהסוסה שלו La Flèche זכתה בשנת 1892 במספר מרוצים, הוא תרם מהרווחים סך של כ-£40,000.
הברון הירש תרם מכספו לבניית שכונה יהודית בסלונקי לאחר השריפה הגדולה שהחריבה את רוב מוסדות הקהילה, בנייני המגורים של היהודים ואת הגטו הישן המקורי בעיר. השכונה, שנבנתה במהירות על מנת לאכלס כמה שיותר אנשים בפרק זמן קצר, הפכה במהרה לשכונת מצוקה, והיהודים שהצליחו לצבור ממון רכשו בתים מחוץ לה. בשואה ניצלו הנאצים את אופיה הצפוף ואת בתיה הקטנים ואת העובדה ששימשה מעין גטו שרוב תושביו יהודים וכן את קרבת השכונה לפסי הרכבת כדי להשתמש בה למחנה ריכוז (ראו: גטו הברון הירש).
תרומותיו > קרן הברון הירש בארצות הברית

מלבד יק"א, יסד הברון הירש בשנת 1891 בארצות הברית קרן לרווחת המהגרים היהודים, לה הקדיש סך של £493,000. הקרן העניקה סיוע כספי למהגרים יהודים מרוסיה ורומניה במהלך השנתיים הראשונות לשהותם בארצות הברית, ובנוסף הקימה אולפן ללימודי אנגלית לילדים על מנת שיוכלו להשתלב במהירות בבתי הספר הציבוריים, וכן אולפן למבוגרים על מנת לאפשר להם השתלבות בשוק העבודה. הקרן הקימה גם בית ספר מקצועי שבו למדו נגרות, צבעות, שרברבות, מכונאות וחשמלאות. הקרן גם הקימה חווה חקלאית בניו ג'רזי, ואליה נשלחו יהודים שנמצאו מתאימים ביותר לעבודה חקלאית. כמו כן ייסדה הקרן בית ספר חקלאי לנערים.
ראו גם

מוריס ארנולד דה פורסט
קרן יק"א
תוכנית אנדיניה
לקריאה נוספת

חיים אבני, פלשתינה או ארגנטינה?, עת-מול 253 (נובמבר 2017), עמ' 1–4.
הערות שוליים

↑  עמוס אילון, הרצל, עמ' 154.
↑  חליפת המכתבים בין הרצל והברון הירש, באתר פרויקט בן יהודה
מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262748405171  PLWABN: 9810568122805606  BnF: cb11278011p (data)  CANTIC: a12098267  GND: 123551307  ISNI: 0000 0000 6641 0775  LCCN: n50057931  NKC: zmp2013744859  NTA: 070554625  SNAC: w6kh1515  SUDOC: 069753202  VIAF: 19671222   WorldCat (עם VIAF): 19671222
Dance to This

Dance to This (בתרגום חופשי לעברית: תרקדו לצלילי זה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר האוסטרלי טרוי סיון, ביחד עם הזמרת האמריקאית אריאנה גרנדה. השיר יצא לאור ב-13 ביוני 2018, כסינגל הרביעי מתוך אלבומו השני, Bloom, על ידי חברת התקליטים EMI אוסטרליה.
השיר הגיע למקום ה-39 במצעד שבאוסטרליה, וה-36 במצעד שבפלנדריה.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי טרוי סיון, אוסקר הולטר, לילנד ונוני באו והופק על ידי הולטר. השיר הוא שיר בסגנון הפופ, המשלב בתוכו גם את סגנון הרית'ם אנד בלוז. שיתוף פעולה זה, הוא הראשון בין סיון לגרנדה.
בנוסף לכך, זכה השיר למעמד הזהב באוסטרליה, על סך מכירות של כ-35,000 עותקים בסך הכל.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ ה-Vevo של טרוי סיון ב-19 ביולי 2018. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את סיון עומד במרכז כיתה, תוך שהוא מתחיל לשיר. לאחר מכן, מצטרפת אל שירתו גרנדה והשניים פוצחים בריקוד.
נכון לינואר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-116 מיליון צפיות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 39 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 52 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | - |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים מתחת להוט 100 | 15 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 64 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 1 |  |
|  סלובקיה | ČNS IFPI | 66 |  |
|  סקוטלנד | מצעד הסינגלים הסקוטי | 38 |  |
|  פורטוגל | מצעד הסינגלים הפורטוגזי | 64 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 36 |  |
|  צ'כיה | ČNS IFPI | 69 |  |
|  צרפת | SNEP | 93 |  |
|  קוריאה הדרומית | סירקל צ'ארט | 45 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 85 |  |
|  קרואטיה | טופ ליסטה | 91 |  |
|  רומניה | מצעד השירים הרומני | 92 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 98 |  |
נתוני מכירות

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה (ARIA) | זהב | 35,000 |
| ארצות הברית (RIAA) | זהב | 500,000 |
| ברזיל (Pro-Música Brasil) | זהב | 20,000 |
| פולין (ZPAV) | זהב | 10,000 |
 מכירות + הזרמת מדיה בלבד
קייטלין קלארק

קייטלין קלארק (באנגלית: Caitlin Clark; נולדה ב-22 בינואר 2002) היא כדורסלנית אמריקאית המשחקת באינדיאנה פיבר מליגת ה-WNBA.
ראשית חייה

קלארק נולדה בדה מוין, איווה, והחלה לשחק כדורסל בגיל חמש, והייתה הילדה היחידה בקבוצת בנים. היא שיחקה גם סופטבול, כדורעף, כדורגל וטניס בילדותה לפני שהתמקדה בכדורסל.
בכיתה ו' הצטרפה ל-All Iowa Attack, קבוצת איגוד האתלטים החובבים, במדיה שיחקה עד שסיימה את התיכון. היא שיחקה נגד יריבות גדולות יותר, ושיחקה מול תלמידות כיתה י"ב כבר בכיתה ח'. קלארק שאבה השראה בילדותה ממאיה מור (אנ') ממינסוטה לינקס, קבוצת ה-WNBA הקרובה ביותר לעיר הולדתה, ומשחקן ה-NBA הריסון בארנס, ששיחק גם הוא ב-All Iowa Attack.
קריירת תיכון

קלארק שיחקה ארבע שנים בוורסיטי בבית הספר התיכון הקתולי דאולינג. בתור פרשמנית העמידה ממוצעים של 15.3 נקודות, 4.7 אסיסטים ו-2.3 חטיפות למשחק, נבחרה לחמישייה השנייה של דרג 5A במדינה והגיעה עם קבוצתה לרבע הגמר. בעונת הסופומור העלתה קלארק את ממוצעיה ל-27.1 נקודות, 6.5 ריבאונדים, ארבעה אסיסטים ו-2.3 חטיפות למשחק, ועזרה לדאולינג להעפיל שוב לרבע הגמר אליפות המדינה. היא דורגה במקום השני במדינה בנקודות ונבחרה לחמישייה הראשונה בדרג 5A.
ב-4 בפברואר 2019, כג'וניור, קלעה קלארק 60 נקודות בניצחון 90–78 על מייסון סיטי, תצוגת הקליעה השנייה בטיבה בהיסטוריה של איווה. במהלך המשחק שברה את שיא המדינה במשחק בודד עם 13 שלשות. היא סיימה את העונה עם ממוצעים של 32.6 נקודות, 6.8 ריבאונדים, 3.6 אסיסטים ו-2.3 חטיפות למשחק, והובילה את קבוצתה לחצי גמר אליפות המדינה. באותה עונה היא נבחרה לשחקנית השנה באיווה ונבחרה שוב לחמישייה הראשונה בדרג 5A. כסיניור היא העמידה ממוצעים של 33.4 נקודות, 8 ריבאונדים, 4 אסיסטים ו-2.7 חטיפות למשחק, הייתה מלכת הסלים של איווה והובילה את קבוצתה לגמר דרג 5A. קלארק נבחרה לשחקנית השנה של איווה, ספורטאית השנה באיווה של ה"דה מוין רג'יסטר" ומיס כדורסל של איווה ושוב נבחרה לחמישייה הראשונה במדינה בדרג 5A. קלארק נבחרה גם למשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן, אך זה בוטל עקב מגפת הקורונה בארצות הברית.
קריירת מכללות

קלארק חוזרה על ידי מספר אוניברסיטאות ומכללות עוד לפני שעלתה לתיכון, וקיבלה את מכתב ההתעניינות הראשון שלה מאוניברסיטת מיזורי סטייט לפני כיתה ז'. בעונתה השנייה בדאולינג היא דורגה כשחקנית מספר אחת במחזור שלה על ידי ESPN, ובסוף קריירת התיכון נחשבה למגיוסת חמישה כוכבים ולשחקנית הרביעית בטיבה במחזור. ב-12 בנובמבר 2019 התחייבה לשחק כדורסל מכללות באוניברסיטת איווה, למרות הצעות מאוניברסיטת המדינה של איווה ואוניברסיטת נוטרדאם.
קריירת מכללות > עונה ראשונה

קלארק נכנסה לעונתה הראשונה בתור הרכזת הפותחת של איווה, וב-25 בנובמבר 2020 ערכה את הופעת הבכורה שלה במכללות ורשמה 27 נקודות, 8 ריבאונדים ו-4 אסיסטים בניצחון 96–81 על צפון איווה. ב-22 בדצמבר רשמה לראשונה בקריירה טריפל דאבל של 13 נקודות, 13 ריבאונדים ו-10 אסיסטים בניצחון 92–65 על מערב אילינוי. ב-11 בפברואר 2021 קלעה קלארק שיא עונתי של 39 נקודות, יחד עם 10 ריבאונדים ו-7 אסיסטים, בניצחון 88–81 על אוניברסיטת נברסקה–לינקולן, וב-28 בפברואר מסרה שיא עונתי של 14 אסיסטים לצד 18 נקודות בניצחון 84–70 על אוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון. בתום העונה הסדירה נבחרה קלארק פה אחד לפרשמנית השנה באזור הביג טן ולחמישיית העונה באזור. היא נבחרה 13 פעמים לפרשמנית השבוע באזור, שיא כל הזמנים, והובילה את הביג טן עם חמישה פרסי שחקנית השבוע.
קלארק עזרה לאיווה להגיע למקום השני בטורניר הביג טן, בו נבחרה לנבחרת הטורניר ורשמה 37 אסיסטים, הכי הרבה בהיסטוריה של האירוע. בסיבוב השני של טורניר אליפות המכללות בכדורסל, בו הגיעה איווה לשמינית הגמר, קלעה קלארק 35 נקודות, 7 ריבאונדים ו-6 אסיסטים בניצחון 86–72 על אוניברסיטת קנטקי, ושברה את שיא הנקודות והשלשות (6) במשחק יחיד בטורניר. היא נבחרה לחמישיית העונה הראשונה בארצות הברית (All-American) על ידי איגוד כותבי הכדורסל של ארצות הברית (USBWA), לחמישייה השנייה על ידי Associated Press ולחמישייה של איגוד מאמני כדורסל הנשים (WBCA). כמו כן היא הפכה לפרשמנית הראשונה שזוכה בפרס דון סטיילי (אנ'), המוענק לרכזת הטובה ביותר בחטיבה I, וחלקה עם פייג' בוקרס מקונטיקט שני פרסי פרשמנית השנה בחטיבה I: של ה-USBWA ושל ה-WBCA. קלארק העמידה ממוצעים של 26.6 נקודות, 7.1 אסיסטים ו-5.9 ריבאונדים למשחק, הובילה את חטיבה I של ה-NCAA בנקודות ודורגה במקום השני באסיסטים ובשלשות למשחק. היא הובילה את החטיבה גם בסך כל הנקודות, אסיסטים, סלי שדה ושלשות. היא קבעה שיאי נקודות ואסיסטים לפרשמנית באיווה, וקבעה את ממוצע הנקודות הרביעי בגובהו בתולדות האוניברסיטה.
קריירת מכללות > עונה שנייה

ב-2 בינואר 2022 קלעה קלארק שיא קריירה 44 נקודות בניצחון 93–56 על אוונסוויל, ובכך שברה את שיא הנקודות למשחק אחד באולמה הביתי של איווה והפכה לשחקנית הביג טן שמגיעה הכי מהר ל-1,000 נקודות בקריירה, תוך 40 משחקים. ב-16 בינואר רשמה טריפל דאבל עם 31 נקודות, 10 ריבאונדים ו-10 אסיסטים בניצחון 93–83 על נברסקה, ובמשחק הבא, ארבעה ימים לאחר מכן, רשמה 35 נקודות, 13 ריבאונדים ו-11 אסיסטים בניצחון 105–49 על מינסוטה והפכה לראשונה, גבר או אישה, בחטיבה I שרושמת שני טריפל דאבלים רצופים עם לפחות 30 נקודות, ולאישה הראשונה בהיסטוריה של הביג טן עם שני טריפל דאבלים רצופים. ב-25 בינואר היא מסרה 18 אסיסטים, שיא אוניברסיטה ואזור, יחד עם 20 נקודות ו-7 ריבאונדים בניצחון 107–79 מול פן סטייט. ב-6 בפברואר קלעה קלארק שיא קריירה של 46 נקודות, 25 מהן ברבע הרביעי, ומסרה 10 אסיסטים בהפסד 90–98 לאוניברסיטת מישיגן. לאחר שהובילה את איווה לאליפות העונה הסדירה בביג טן היא נבחרה פה אחד לשחקנית השנה באזור ולחמישייה הראשונה על ידי המאמנים והתקשורת בליגה.
קלארק הובילה את איווה לזכייה בטורניר הביג טן ונבחרה לשחקנית המצטיינת בטורניר. עם זאת, בטורניר ה-NCAA הופתעה קבוצתה על ידי קרייטון המדורגת 10 בסיבוב השני, כשקלארק קלעה שפל עונתי של 15 נקודות בלבד. היא נבחרה לאול-אמריקן פה אחד, הפכה לראשונה שזוכה פעמיים ברצף בפרס דון סטיילי וזכתה גם בפרס ננסי ליברמן (אנ') לאחר שהעמידה ממוצעים של 27 נקודות, 8 ריבאונדים ו-8 אסיסטים למשחק והפכה לשחקנית הנשים הראשונה שהובילה את חטיבה I בנקודות ואסיסטים למשחק בעונה אחת. היא הובילה את כדורסל המכללות גם בסך נקודות, זריקות עונשין וטריפל דאבלים.