stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סרף מסה
הערות שוליים

1 2  Meet Surf Mesa – Producer of Viral Hit “ily (i love you baby)”, soundazed (באנגלית)
1 2 3  SURF MESA Meet the LA-hailed producer at the forefront of a new wave of music, wonderlandmagazine (באנגלית)
↑  Surf Mesa – ily (i love you baby) ft. Emilee, surfingsoundwaves, ‏2020-06-29 (באנגלית)
1 2 3  Meet Powell Aguirre of Surf Mesa in Venice, wonderlandmagazine (באנגלית)
↑  We're "Taken Away" with Surf Mesa and Alexa Danielle's warm collaboration, earmilk, ‏2020-06-29 (באנגלית)
↑  Ones To Watch: Surf Mesa and Surfaces – Two Different Artists Chasing A Similar Sound, umusic, ‏2020-07-29 (באנגלית)
↑  You Have a TikTok Hit! Now, Quick — Change the Title, rollingstone, ‏2020-04-16 (באנגלית)
↑  YSurf Mesa Hits Top 5 on Hot Dance/Electronic Songs Chart With Frankie Valli-Inspired 'ily', billboard, ‏2020-05-21 (באנגלית)
↑  Be Kind (Surf Mesa Remix), the360mag, ‏2020-06-12 (באנגלית)
↑  "Carried Away" coming this Friday with @madisonbeer Pre-Save SurfMesa.lnk.to/CarriedAwayPreedAwayPresave, twitter, ‏2021-02-09 (באנגלית)
↑  Surf Mesa — Lose My Mind (ft. Bipolar Sunshine), euphoriazine, ‏2021-06-08 (באנגלית)
↑  Surf Mesa & Bipolar Sunshine Deliver Club-Ready Track “Lose My Mind”, thenocturnaltimes, ‏2021-06-07 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb17915360s (data)  ISNI: 0000 0004 9141 1154  LCCN: no2020138132  MusicBrainz: 5ed8f4ac-3ae8-4a83-9ff9-565510c7f6e5  VIAF: 20160664932003360557   WorldCat (עם VIAF): 20160664932003360557
סרפאום של טוסום

הסרפאום של טוסום הוא סרפאום (אנ') (Serapeum), אתר פולחן או מקדש לאלוהות היוונית-מצרית סראפיס, שהיה ממוקם בסמיכות לעיירה טוסום (Tussum) במערב סיני, דרומית לאגם תמסח.
זהו אחד מתוך כמה אתרי סרפאום במצרים.
חשיבות האתר בחקר המקרא

חוקר המקרא ווילהלם בוֹרִי זיהה את הסרפאום עם האתר המקראי אילים.
הוא פירש את השם אילים, כנובע מהשם אַיִל.:למעשה האילים, וגם בעלי חיים נוספים היו במוקד של פולחנים קדומים.
כחלק מאותו פולחן, האילים עברו תהליך של חניטה וקבורה בסרקופגים שהוצבו בסרפאום.
הסרפאום היה אתר חשוב במסלול הנדידה של בני ישראל בעת יציאת מצרים.
יש קבוצה של חוקרים אשר מקשרים בין אתר זה לבין נתיב הנדידה.
בין החוקרים הללו אפשר למנות את פלינדרס פטרי.
הסרפאום של טוסום נותן לנו נקודת ציון ברורה במסלול הנדידה.
לקריאה נוספת

Hanbury Brown, The land of Goshen and the exodus, printed 2017, first printed 1899.
ראו גם

מקדש סראפיס (סרפיאום) של אלכסנדריה
הערות שוליים

↑  ווילהלם בורי, אתרים קדומים בפלסטינה, 1930.
↑  אנציקלופדיה מקראית, הוצאת מוסד ביאליק, כרך א, 1950.
↑  פלינדרס פטרי, מחקרים בסיני, הודפס 2014, הודפס במקור 1906.
סרגל (קבוצת כוכבים)

| סרגל Norma |
| --- | --- |
  מפת קבוצת הכוכבים סרגל
 סמליות:  סרגל
 עלייה ישרה:  16 שעות
 נטייה:  °‏50-
 שטח נראה:  165 מעלות מרובעות
 דירוג שטח נראה:  במקום ה־74
 מספר כוכבים בבהירות נראית < 3:  0
 הכוכב הבהיר ביותר:  γ בסרגל
 בהירות נראית הכוכב הבהיר:  4.0
 מטר מטאורים:  נורמידים
 מערכות כוכבים גובלות:  זאב  מזבח  מחוגה  משולש דרומי  עקרב
 נראית בין קוי הרוחב °‏30+ ו־°‏90- מומלץ לצפות בשעה 21:00 במהלך חודש יולי
סרגל הוא קבוצת כוכבים קטנה ועמומה בשמי הדרום שהוגדרה על ידי האסטרונום ניקולא לואי דה לאקאי במאה ה-18 כחלק מהגדרת קבוצות כוכבים חדשות לכיסוי אזורים בשמי הדרום שלא היו משויכים לאף קבוצה. הכוכב הבהיר ביותר בקבוצה הוא מדרגת בהירות נראית 4.0 ומיקומה בין הקבוצות הבולטות עקרב וזאב מאפיל עליה אפילו יותר. הקבוצה נקראה במקור "Norma et Regula" שפרושם סרגל זווית וסרגל מידה ששימשו כלי נגרות או כלי שרטוט. שינויים בגבולות הקבוצה העבירו את כוכביה הבהירים ביותר לקבוצת עקרב ולכן אין בקבוצה כוכבים המסומנים באותיות α ו-β.
כוכבים מעניינים

γ בסרגל הוא כוכב כפול אופטי הכולל כוכב צהוב במרחק של כ-130 שנות אור עם בהירות נראית מדרגה 4 וכוכב כתום במרחק של כ-1400 שנות אור עם בהירות מדרגה 5. קל להפריד את הזוג באמצעות משקפת. באמצעות טלסקופ ניתן להבחין שקרוב לכוכב הבהיר יותר יש כוכב נוסף, גם הוא אינו קשור לאף אחד משני הכוכבים.
ε בסרגל הוא כוכב זוגי במרחק של כ-400 שנות אור, המורכב מכוכבים כחולים עם בהירויות מדרגות 4.5 ו-6.7. תצפיות ספקטרוסקופיות העלו שכל אחד משני הכוכבים הוא בעצמו כפול כך שהמערכת כוללת ארבעה כוכבים.
1‏ι בסרגל הוא כוכב זוגי במרחק של כ-140 שנות אור המורכב מזוג כוכבים לבנים - כחלחלים עם בהירות מדרגות 5.6 ו-5.8 הניתנים להפרדה רק בטלסקופ מקצועי. צמוד אליהם ניתן להבחין באמצעות טלסקופ חובבים, כוכב שנמצא למעשה במרחק של 55 שנות אור והוא אינו קשור לזוג הבהיר יותר.
גרמי שמיים מעניינים נוספים

NGC-6087 הוא צביר כוכבים במרחק של כ-3500 שנות אור, הכולל כ-35 כוכבים בדרגת בהירות סביב 6 וניתנים לצפייה במשקפת. הצביר נמצא מזרחית ל-1‏ι בסרגל. במרכז הצביר נמצא הכוכב S בסרגל שהוא משתנה קפאידי שבהירותו נעה בין דרגות 6.1 ו-6.8 במחזוריות של 9 ימים ו-18 שעות.
NGC-6067 הוא צביר כוכבים נוסף הנמצא בערך באמצע המרחק בין γ בסרגל ובין 1‏ι בסרגל. הצביר כולל כ-100 כוכבים, ובתנאי צפייה מיטביים ניתן להבחין בו בעין ככתם עם בהירות מדרגה 5.5.
הערות שוליים

↑  Lacaille’s southern planisphere of 1756, http://www.ianridpath.com/ (באנגלית)
עינו של הגולם

| --- | --- |

עינו של הגולם עטיפת הספר
 מידע כללי
 מאת:  ג'ונתן סטראוד
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  פנטזיה
 מקום התרחשות:  לונדון 
 הוצאה
 הוצאה:  דאבלדיי 
 תאריך הוצאה:  1 בינואר 2004 
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  כתר הוצאה לאור
 תאריך:  2006
 מספר עמודים:  480
 סדרה
 סדרת ספרים:  טרילוגיית ברטימאוס
 ספר קודם:  הקמיע מסמרקנד 
 הספר הבא:  שער תלמי 
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  978-2-226-15298-5
 הספרייה הלאומית:  002503872
 
עינו של הגולם (באנגלית: The Golem's Eye) הוא ספר פנטזיה, השני בטרילוגיית ברטימאוס מאת הסופר הבריטי ג'ונתן סטראוד.
כמו שאר הספרים בטרילוגיית ברטימאוס, עינו של הגולם מתרחש בלונדון מודרנית, אבל בעולם שבו קסם הוא דבר רגיל, והקוסמים הם החברה הגבוהה. למעשה, רוב הקוסמים הם בעמדות כוח. הם מרכיבים את הממשלה, ומתייחסים אל פשוטי-העם כנחותים. הדמות הראשית היא נתנאל, קוסם שעובד בשביל הממשלה במשרד הפנים. העוזר שלו הוא השד העוקצני ברטימאוס. ביחד הם מנסים לגלות את הסוד שמאחורי מחתרת פשוטי-העם והיצור שמסתובב ברחבי לונדון.
תקציר העלילה

הספר מתחיל שנתיים לאחר האירועים בספר הקמיע מסמרקנד. נתנאל הוא שוליה של שרת הביטחון (ג'סיקה וויטוול), ועובד כממלא מקום של שר הפנים למרות גילו הצעיר (ארבע-עשרה). כשהספר מתחיל, הוא מנסה לתפוס קבוצה של פשוטי-עם, המכונה גם המחתרת. לנתנאל כמעט אין מידע עליהם, אך הוא יודע שמות של שלושה מחברי הקבוצה: קיטי, פרד וסטנלי. הוא מנסה לחפש את השלושה אך לא מצליח. הוא מזמן כמה שדים נמוכי דרג ושולח אותם למצוא מידע על המחתרת, אבל הם לא מוצאים דבר.
קיטי ג'ונס במשימה בשביל המחתרת, ושוקעת בזיכרונות מהעבר. היא נזכרת בילדותה, כשהייתה משחקת קריקט עם חבר שלה, ג'קוב. יום אחד, היא בטעות פגעה עם הכדור בחלון של מכונית של קוסם. הקוסם יצא מהמכונית וציווה על השד שלו לעשות "פחמץ השחור" - התקפת קסמים על קיטי וג'קוב.
קיטי מוערת מהרהוריה על ידי פרד וסטנלי (חברי המחתרת), בהפסקה שבמופע. הם עוזבים את התיאטרון והולכים לחנות קרובה שמוכרת שטיחים לקוסמים. הם פורצים לחנות, גונבים מסמכים וחפצים קסומים ומבעירים את המקום. הם חוזרים ישר להצגה, בדיוק כשההפסקה נגמרת.
בלונדון מתחילים להתרחש דברים מוזרים. כמה חנויות נפרצות, וכל מי שהיה בהן נרצח. נתנאל חוקר את המקרה, ומגלה שגם שישה שוטרים ושמונה שדים נהרגו. רוב הממשלה מאשימה את המחתרת, אך נתנאל חושב אחרת.
ג'סיקה וויטוול נקראת לפגישה עם ראש הממשלה, ונתנאל בא איתה. ראש הממשלה מורה לנתנאל למצוא את המחתרת ולהפסיק את פעולותיה. נתנאל חוזר הביתה ומחליט לזמן שוב את ברטימאוס. הוא מורה לברטימאוס למצוא את התוקף, לזהות אותו, ולהשמיד אותו אם אפשר.
לאחר מכן, העלילה חוזרת לקיטי ולזיכרונותיה. לאחר שנפגעו מהפחמץ השחור, קיטי וג'קוב נשלחו לבית החולים. ג'קוב נשרף כולו, אבל קיטי יצאה כמעט ללא פגיעה - בזכות העמידות שלה לקסמים, שעדיין לא ידעה עליה. קיטי מנסה לתבוע את הקוסם, אבל היא מגלה מהר שבית המשפט מנוהל גם הוא על ידי קוסמים, שמצדיקים מיד את הקוסם שפגע בה ובג'קוב. היא מואשמת בניסיון לשוד של הקוסם, ונאלצת לשלם 600 דולר. כשקיטי עוזבת את בית המשפט, ניגש אליה אדם זקן, שמבקש ממנה שתפגוש אותו יותר מאוחר, והוא ייתן לה את הכסף בשביל בית המשפט. קיטי נפגשת עם האיש, הוא נותן לה את הכסף וגם מציע לה להצטרף למחתרת. קיטי, שנפגעה מהקוסמים, מסכימה.
לקראת סוף הספר מתגלה שהיצור המסתורי הוא גולם. בעזרת המטה של גלדסטון מנסה נתנאל להרוס אותו, אך מעלף את עצמו. הגולם מתקרב אל נתנאל, אך קיטי קופצת עליו, ומוציאה את מגילת ההחייאה. הגולם נעצר, ואז מתחיל ללכת לעבר האדון שלו. לבסוף, הוא ניגש לבניין הממשלה, ובצעד האחרון הוא מתרסק על מפקד המשטרה, הנרי דובאל.
סקאניה-ואביס L75

| --- | --- |
סקאניה-ואביס L75
סקאניה-ואביס L75
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  סקאניה
 שנות ייצור:  1958–1963
 הרכבה:  שוודיה שוודיה
 מודל קודם:  Scania-Vabis L20
 מודל אחריו:  Scania L110
 משקל:  13 טון – 22.5 טון
 בסיס גלגלים:  3.4 מטר – 5.4 מטר
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, 10,261 סמ"ק, המפיק 165 כ"ס (מנוע דיזל), (1958–1963)  6 צילינדרים, 10,261 סמ"ק, המפיק 205 כ"ס (מנוע דיזל) טורבו, (1961–1963)
 הילוכים:  תמסורת ידנית – 5 עד 10 מהירויות
סקאניה-ואביס L75 (באנגלית Scania-Vabis L75) היא סדרת משאיות כבדות (13–22.5 טון), אשר יוצרה על ידי חברת סקאניה השוודית בין השנים 1958–1963.
יוצרו מדגמי L75 ומדגמי L76 סך של 43,334 יחידות.
דגמי סקאניה-ואביס L75

L75 (יוצר בין השנים 1958–1963), מנוע דיזל, 10,261 סמ"ק המפיק 165 כ"ס, (123kW) (מנוע מסוג סקאניה-ואביס D10)
L75 (יוצר בין השנים 1961–1963), דיזל טורבו, 10,261 סמ"ק המפיק 205 כ"ס, (153kW) (מנוע מסוג סקאניה-ואביס DS10)
תמונות

סקאניה-ואביס L75
סקאניה-ואביס L75
סקאניה-ואביס L75
סקאניה-ואביס L75, שנת 1959
סקאניה-ואביס L75, שנת 1963
סקאניה-ואביס L75, שנת 1960 – מכלית (משאית)
סקאניה-ואביס L75
סקאניה-ואביס L75, שנת 1962
סקאניה-ואביס L75
סקאניה-ואביס LT75, שנת 1962 – מבט לתא הנהג
ראו גם

סקאניה סדרה 0
סקאניה סדרה 1
סקאניה-ואביס L10/L40/L51 (אנ')
לקריאה נוספת

סקאניה-ואביס L75 בשוודיה - תמונות ( Scania-Vabis L75/LS75/LT75 trucks - Swedish Brass Cars)
הערות שוליים

↑  סקאניה-ואביס L75 Scania-Vabis L75 - Revolvy
↑  Lindh, Björn-Eric (1992). Scania: fordonshistoria 1891-1991. Stockholm, Sweden: Streiffert & Co
עיסא (שבט)

חלוקה אתנית במזרח קרן אפריקה. העיסה מסומנים בירוק כהה
עיסה (ערבית عيسى) הוא שבט סומלי השייך לשבטי הדיר. העיסה חיים בדרום ג'יבוטי, בה מוערך מספרם בכ-130,000, בצפון מדינת סומלי שבמזרח אתיופיה, ובצפון-מערב סומליה. בני השבט דוברים ערבית וסומלית, ורובם המכריע מוסלמים.
העיסה נהגו לייחס את עצמם כצאצאיו של עקיל בן אבו טאלב (عقيل بن أبي طالب), בן דודו של מוחמד, אך מאז אמצע המאה ה-20 הם טוענים כי הם צאצאיו של שייח' או קדוש שעל שמו הם קרואים. קברו של קדוש זה שוכן לפי המסורת בצפון-מזרח סומליה, ולפי האמונה הוא נגלה בדרך נס במסגד הנמצא בעיר ג'יבוטי.
באופן מסורתי העיסה הם רועים נוודים, אך הם עוסקים גם במסחר. בעת סלילת מסילת אדיס אבבה–ג'יבוטי בראשית המאה ה-20 הם הועסקו בעבודות שמירה וסיוע. במלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה באמצע שנות ה-30 של המאה ה-20 לחמו העיסה לצד האיטלקים, ותוגמלו על-ידם בכלי נשק, אימונים צבאיים ובהזדמנויות עסקיות. במחצית השנייה של המאה ה-20, ציידה סומליה את העיסה בנשק, ואלה נלחמו נגד אתיופיה במסגרת החזית לשחרור סומליה המערבית. התערבות הצבא האתיופי במאבק בשנים 1971–1972 עלתה לעיסה במאות הרוגים ובתפיסת 200,000 ראשי בקר שעליהם פרנסתם העיקרית. לאחר שהחזית לשחרור סומליה המערבית הובסה, המשיכו העיסה להיאבק בשלטון המרכזי במדינה, ובין היתר השתתפו במלחמת אוגדן (1977–1978) לצד הסומלים. רגיעה הושגה לאחר חלוקת אתיופיה למחוזות אתניים.
בשטחה של ג'יבוטי, התקיימה יריבות בין העיסה והעפרים, הקבוצה האתנית האחרת והגדולה במדינה, שכן עם סיום השלטון הצרפתי במדינה, תמכו העיסה בהענקת עצמאות לג'יבוטי ובחיזוק הקשר בינה לסומליה; בעוד שהעפרים צידדו בהמשך השלטון הצרפתי. לבסוף, ב-1977, זכתה ג'יבוטי בעצמאות מלאה בהתאם לדרישת העיסה, ולמרות שהעפרים רבים מהם, השתלטו העיסה על השלטון, והקימו את המפלגה החוקית היחידה במדינה. יחסי שתי הקבוצות הגיעו לכלל מלחמת אזרחים בין השנים 1991–1994, ואף שהעיסה עדיין מרכזים בידיהם את מרבית הכוח הפוליטי בג'יבוטי, הותרה הקמת מפלגות נוספות.
באזור מגוריהם בצפון-מזרח סומליה, נתגלעו מתחים בין העיסה לבין שבטי דיר אחרים, ובסוף שנות ה-80 של המאה ה-20, גרם הסכסוך למנוסת בני עיסה לאתיופיה, ולשיכונם במחנות פליטים. גל פליטים נוסף נמלט מסומליה למדינות השכנות בשנת 1991.
סידי בו-סעיד

| --- | --- |

בית הקפה "Café des Délices" שבכפר המשקיף אל מפרץ תוניס
 סיווג:  כפר אמנים
 מדינה / טריטוריה:  תוניסיה תוניסיה
 ראש העיר:  מוחמד חליל שריף
 עיר אם:  תוניס
 שפה רשמית:  ערבית
 גובה:  98 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  5,911
 קואורדינטות:  36°52′11″N 10°20′28″E﻿ / ﻿36.869758°N 10.341014°E﻿ / 36.869758; 10.341014 
 he
סידי בו סעיד (בערבית: سيدي بو سعيد) הוא כפר אמנים בתוניסיה, במטרופולין תוניס. הוא מונה 5911 תושבים על פי מפקד האוכלוסין של שנת 2014. הכפר, שידוע ביופי של רחובותיו, החופים שלו והנוף הנשקף ממנו אל קרתגו, הוא אחד מאתרי התיירות הפופולריים בתוניסיה והוכרז על ידי אונסק"ו כאתר תיירות עולמי. הוא נודע בנוסף בשל הצבע הלבן של הבתים בו וחלונותיהם הכחולים.
היסטוריה > בעת העתיקה

למיקום של סידי בו סעיד הייתה חשיבות עוד בקרב בני הקרתגו, שניצלו את יתרונותיו של הצוק עליו מוצב הכפר כצופה אל הים ובעל גובה רב. המקום המשיך להיות בעל משמעות גם בעת השלטון הרומי בתוניסיה. לוח פסיפס בגודל של שישה על חמישה מטרים אשר נמצא בחפירות ארכאולוגיות בכפר מעיד על מבצר רומי עתיק ששכן בתחומי הכפר.
במאה ה-11 נבחר הכפר על ידי שושלת מוראביטון, ששלטה באזור, כמיקום העיקרי לריכוז ההגנה על תוניסיה, זאת משום גובהו והיכולת לצפות ממנו אל עצמים הקרבים אל החוף. המוראביטוניים בנו על הגבעה צריחים ששימשו לירי חצי אש, ומכאן נגזר שמה באותה העת: ג'בל אל מנאר ("הר האש").
הח'ליף המוסלמי אבו סעיד ח'אלף אבן יחיא אל-תמימי אל-בג'י, הידוע יותר בכינויו 'סידי בו סעיד', חי כל חייו בעיר תוניס, אך לקראת סוף חייו עבר להתגורר על הגבעה כדי לעמוד על המשמר למקרה של פלישות וכן כדי ללמד את תורת הסופיות. על כן, זכה הכפר להיקרא על שמו "סידי בו סעיד". הוא נפטר בשנת 1231 ונקבר סמוך לביתו בכפר. הזאווייה הידועה שנמצאת במקום, שהיא כיום מוזיאון, הייתה למבנה הראשון מתוך מספר מבנים שייקראו על שמו.
היסטוריה > המאה ה-17 עד ה-19

במאה ה-17 כבר אופיין הכפר בסגנון אדריכלי שונה מזה של תוניס או קרתגו, וקסמו שבה את ליבן של משפחות בורגניות תוניסאיות, כמו גם את המשפחה החוסינית אשר בנתה שם בתי מגורים מפוארים בסגנון ערבי-מוסלמי, בהם הדאר תאמר והדאר אל-אסרם, שניהם מבנים לשימור הנמצאים בכפר עד היום.
בשנת 1893 הפך המקום באופן רשמי לכפר העומד בפני עצמו, וקיבל את השם "סידי בו סעיד", על שם הח'ליף. ב-28 באוגוסט 1915 החליט הצייר הצרפתי רודולף ד'אלנג'ר (אנ'), בהסכמה של השלטון הצרפתי הקולוניאלי, לצבוע את כל בתי העיירה בלבן פרט לחלונות והגדרות, אותם ייצבע בכחול. מאז שמר הכפר על מראהו הייחודי שלא קיים בשום מקום אחר בעולם.
היסטוריה > הכפר כיום

סידי בו סעיד נחשב כחלק מקרתגו, ועל כן כשזו הוכרזה על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית גם סידי בו סעיד הוכרז על רחובותיו כאתר מורשת עולמי ובפרט אתר תיירות עולמי. עם זאת, בהכרזה של אונסק"ו הוזכר הכפר לרעה במובן אחד: תהליך העיור המתפתח שלו, הכולל בניית קווי טלפון, חשמל ותשתיות, מפריע לנוף האותנטי של המקום ופוגם בטבעיות שלו.
ב-12 בינואר 2013 נשרף כמעט לחלוטין המאוזוליאום הגדול של הכפר, כאשר החשד העיקרי נפל על קבוצת טרור סלפית. עם זאת, הוא חזר לשימוש גם כמוזיאון לאחר פעולות שיקום ושיפוץ נרחב.
תיירות

הכפר נודע בעולם בזכות קסמו וסמטאותיו המפותלות שלצידיהן בתים בסגנון ערבי-אנדלוסי הצבועים בכחול בהיר ולבן. על כן, סידי בו סעיד מכונה לעיתים "גן העדן הקטן בלבן וכחול". מאז 1915 מהווה סידי בו סעיד את אחד מאתרי התיירות החשובים ביותר בתוניסיה. דאר אל-אנאבי, ביתו של המופתי אל-אנאבי, נבנה במהלך המאה השמונה עשרה ומורכב מכ-50 חדרים. משום גודלו ועיצובו יוצא הדופן והמפואר זכה המבנה לשם "ארמון אלף לילה ולילה". כיום משמש הארמון כמוזיאון לחפצים ערביים-מוסלמיים, כולל שמלת כלה במשקל 22 קילו.
בכפר נמצא גם המרכז למוזיקה ערבית וים תיכונית, ששוכן בביתו לשעבר של רודולף ד'אלנג'ר. המבנה, שקרוי "ארמון ד'אלנג'ר", מתאפיין בסגנון אדריכלי ייחודי בעל סממנים מזרחיים המשולבים באירופאיים, והוא מרכז תיירות מרכזי. כיום המבנה שייך לעיריית סידי בו-סעיד, והוא פתוח לקהל הרחב.
בתי מגורים עצומים אחרים בסגנון ערבי-מוסלמי נבנו במהלך המאה ה-19 והפכו בהדרגה לבתי מלון או מבני תרבות פופולריים במאה ה-20. בנוסף, סידי בו-סעיד מפורסם גם בבתי הקפה המרהיבים שלו, שמושכים תיירים מכל רחבי העולם וגם תיירי פנים מתוניסיה. בתי קפה רבים מוצבים על גדות הצוק שעליו יושב הכפר וצופים אל מפרץ תוניס; עם זאת, שלושה מהם בולטים במיוחד בפופולריות שלהם:
בית הקפה האליה, אשר מתקיימים בו גם אירועי תרבות גדולים לאורך השנה.
בית הקפה סידי שאבאנה (הידוע גם כ"Café des Délices"), אשר נוסד בסוף שנות השישים וקיים עד היום. הוא נודע בזכות המרפסות רחבות הידיים שלו אשר צופות אל הים.
בית הקפה בכיכר הכפר, אשר היה במשך זמן רב נחלתם השמורה של זקני סידי בו-סעיד.
ידוענים מן הכפר

מאז ראשית המאה ה-19 משך הכפר מספר רב אמנים מפורסמים, בהם ציירים, פסלים ומוזיקאים (רובם צרפתים), שעם השנים התוו לו את ההגדרה "כפר אמנים". בין האמנים שהתגוררו בכפר היו נמנים פרנסואה-רנה דה שאטובריאן, גוסטב פלובר, פאול קלה, אוגוסט מאקה, אלפונס דה למרטין, אנדרה ז'יד, סידוני גבריאל קולט וסימון דה בובואר. הפילוסוף הנודע מישל פוקו, שלימד תקופה מסוימת באוניברסיטת תוניס, אף קיבל השראה לספרו "הארכאולוגיה של הידע" בעת שהתגורר בכפר, וכתב אותו שם.
נשיא תוניסיה לשעבר, אל-באג'י א-סבסי, הוא יליד סידי בו סעיד.
הערות שוליים

↑  « Municipales 2018 : Mohamed Khalil Chérif élu maire de Sidi Bou Saïd »
↑  « Geographic coordinates of Sidi Bou Said, Tunisia »
↑  אילנה קלמן, מלכת המדבר: צאו לביקור ב-12 האתרים הכי צבעוניים בתוניסיה, באתר בא-במייל, ‏2015-08-11
↑  מפקד האוכלוסין התוניסאי, 2014
↑  הדף הרשמי: הפדרציה העולמית של יהדות תוניסיה בישראל, באתר www.facebook.com
↑  Jacques Revault, Palais et résidences d'été de la région de Tunis, XVIe-XIXe siècles, Editions du Centre national de la recherche scientifique, 1974, עמ' 442, ISBN 978-2-222-01622-9. (בצרפתית)
↑  Paul Sebag, TUNIS HISTOIRE D'UNE VILLE, Editions L'Harmattan, 1998-01-01, עמ' 454, ISBN 978-2-296-36351-9. (בצרפתית)
↑  Le mausolée de Sidi Bousaid totalement incendié, tuniscope.com, ‏1612613809 (באנגלית אמריקאית)
↑  ridha, Tunisie-Patrimoine: Le mausolée de Sidi Bou Said sera ré-ouvert lundi à l’occasion du nouvel an de l’hégire, Kapitalis, le portail d'informations sur la Tunisie et le Maghreb Arabe (ב־)
↑  Jacques Revault, Palais et résidences d'été de la région de Tunis, XVIe-XIXe siècles, Editions du Centre national de la recherche scientifique, 1974, עמ' 195, ISBN 978-2-222-01622-9. (בצרפתית)
↑  "Sidi Bou Saïd artists village - Tunisia"
↑  Leigh Millard, A Piece of Paradise on Africa’s Northern Coast, Fathomaway.com, ‏2017-08-30 (באנגלית)
↑  Foucault, Michel | Internet Encyclopedia of Philosophy (באנגלית אמריקאית)
↑  Michel Foucault | French philosopher and historian, Encyclopedia Britannica (באנגלית)
↑  Tunisian President Beji Caid Essebsi dies aged 92, France 24, ‏2019-07-25 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562197305171  GND: 4478951-8  LCCN: n85119773  SUDOC: 148783627  VIAF: 151333797   WorldCat (עם VIAF): 151333797 
סידי בו סעיד בשנת 1889
"מבט אל הסמטה" מאת אוגוסט מאקה. הציור, מתאר את סמטאותיו הפתלתלות והצבעוניות
סרעפת

| --- | --- |

 אספקה עורקית:  עורק מסב הלב והסרעפת 
 ניקוז ורידי:  וריד סרעפת עליון 
 עצבוב:  עצב הסרעפת
 פעולת שריר:  תנועת השאיפה 
 אחז שריר:  קשת הצלעות, חוליות מותניים, זיז עצם החזה, צלעות, חוליות בית החזה 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (404) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  diaphragma 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A04.4.02.001 
 TA2 (2019):  2327 
 FMA:  13295 
 קוד MeSH:  A02.633.567.900.300 
 מזהה MeSH:  D003964 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0011980 
 
תרשים של מערכת הנשימה
הסרעפת (TA: Diaphragma) היא שריר במערכת הנשימה, המפריד בין בית החזה לחלל הבטן.
הסרעפת קיימת אצל כל היונקים וגם אצל כמה מיני עופות. אצל בני האדם הסרעפת צמודה לחוליות המותניים, הצלעות התחתונות, ולעצם החזה. שלושה פתחים עיקריים בסרעפת מאפשרים את מעבר הוושט, אבי העורקים, הוורידים, העצבים, הכבד ותעלות בית החזה.
אצל בני האדם הסרעפת היא אליפטית, משופעת למעלה, גבוהה יותר בחזית הגוף מאשר בגב, ובעלת קימור בזמן שהיא "נחה". כיווץ והרפיה של הסרעפת הם חלק חשוב בתהליך הנשימה. במהלך שאיפה הסרעפת מתכווצת, נעשית שטוחה ומגדילה את נפח בית החזה ואוויר זורם פנימה אל הריאות על מנת למלא את הוואקום שנוצר בהן. במהלך הנשיפה, הסרעפת נרפית והאוויר יוצא מהגוף.
כיווץ הסרעפת מפעיל לחץ על הבטן, לחץ זה ממריץ את הקיבה וכך הסרעפת מסייעת לתהליך עיכול. לסרעפת חלק גם בתהליכי ההקאה, מתן השתן והצואה. הסרעפת מעוצבבת בעיקר על ידי עצב הסרעפת (Nervus phrenicus) שיוצא בעיקר מעל החוליה הצווארית הרביעית (C4). התכווצויות לא רצוניות ולא סדירות של הסרעפת גורמות לשיהוקים.        הסרעפת היא שריר השאיפה החשוב ביותר לנשימה באדם. הסרעפת מתפקדת כשריר רצוני וגם כשריר לא רצוני סימפטטי.
במקרים מיוחדים קיימים קוצבים סרעפתיים מסוגים שונים הבאים לפצות על פגיעה בסרעפת.
נזקים לסרעפת

שיתוק חד או דו-צדדי של הסרעפת נגרם על ידי ניתוח בבית החזה, תהליך ממאיר, חבלה, מחלות עצב, מחלות שרירים או דלקות. לעיתים השיתוק הוא זמני ותפקוד הסרעפת חוזר כעבור פרק זמן. אם השיתוק הוא חד-צדדי הסימנים הקליניים עשויים להיות קלים בלבד בעוד ששיתוק דו-צדדי, שהוא פחות שכיח, נותן סימנים מיידיים קשים, אך רק לעיתים רחוקות מסכני חיים.
בקע סרעפתי
נגרם בעקבות חבלה חודרת של סכין, פצע ירייה, או שברי צלעות, או כתוצאה מחבלה קהה, הנגרמת לרוב בתאונות דרכים, בנפילות מגובה ובפצעי מעיכה.
מחלות עצביות הפוגעות בעצבי הצוואר המעצבבים הסרעפת דוגמת פוליומיאליטיס או נזק חבלתי לחוט השדרה הצווארי יכולות לגרום לתת או אי-פעילות ולקוצר נשימה קשה ואף לאי-ספיקה נשימתית המחייבת הנשמה מלאכותית, זמנית או קבועה. תסמינים דומים מופיעים גם במחלות העצבים ההקפיים, במחלות של חיבור העצב-שריר ומחלות ראשוניות של השריר עצמו. מחלות אלו מתאפיינות גם בחולשה של שרירים אחרים מאלו של הנשימה. לעיתים רחוקות חסר מרכיב מסוים בגוף (חסר זרחן כדוגמה) או תרופות מסוימות עלולים לגרום לחולשת שרירי הנשימה.
פזיותרפיה לסרעפת

פזיותרפיה נשימתית מתמקדת בתרגול לנשימה נכונה, בעיקר בזמן מנוחה. המטרה היא לחזק ולהגמיש גם את הסרעפת אבל גם את שרירי הריאות ושרירים בין צלעותיים נוספים כדי לאפשר לנשום נשימה סרעפתית עמוקה.
פיזיותרפיה נשימתית מומלצת גם לאנשים לאחר ניתוח. בין אם הניתוח היה קשור למערכת הנשימה או אם הניתוח פגע ביכולת התנועה והפעילות של הגוף. לעיתים נעשה התרגול לפני הניתוח כחלק מההכנות לניתוח.
גם לאחר מחלות שונות, למשל קורונה, יש חשיבות לבצע פיזיותרפיה לסרעפת בשל הפגיעה במערכת הנשימה.
לקריאה נוספת

נשימה סרעפתית
פיזיולוגיה של מערכת הנשימה
הערות שוליים

↑  ד"ר נתאי פרנקל, קוצב סרעפתי, בית חולים אלי"ן
↑  ד"ר צבי קויפמן, עקרונות בכירורגיה, באתר ויקירפואה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552923905171  BnF: cb11946034f (data)  GND: 4079574-3  LCCN: sh85037585  NKC: ph205443  TA98: A04.4.02.001 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סקאניה

ערך זה עוסק בחברת משאיות שוודית. אם התכוונתם לחבל ארץ, ראו .
| --- | --- |


 נתונים כלליים
 מייסדים:  גוסטב אריקסון
 תקופת הפעילות:  1900–הווה (כ־124 שנים)
 חברת אם:  Traton 
 חברות בנות:  Scania-Bussar  Scania-Hytter  Dansk Automobil Byggeri  Ferruform  Scania IT  Scania Latin America  Scania Production Słupsk  Scania Peter  Scania Production Angers  SOE Busproduction Finland  Scania Latvia 
 מיקום המטה:  סדרחלייה 
 קואורדינטות:  59°10′14″N 17°38′26″E﻿ / ﻿59.170555555556°N 17.640555555556°E﻿ / 59.170555555556; 17.640555555556 
 משרד ראשי:  שוודיה סודרטליה, שוודיה
 בעלות:  קבוצת פולקסווגן
 ענפי תעשייה:  תעשיית הרכב
 מוצרים עיקריים:  משאיות אוטובוסים רכבים מסחריים
 הכנסות:  170,000,000,000 קרונה שוודית (נכון ל־2022) 
 רווח תפעולי:  12,370,000,000 קרונה שוודית (נכון ל־2022) 
 רווח:  7,860,000,000 קרונה שוודית (נכון ל־2022) 
 הון עצמי:  79,620,000,000 קרונה שוודית (נכון ל־2022) 
 עובדים:  44,409 (2015)
  
 http://www.scania.com
 he
 
משאית סקאניה R470
משאית סקניה R440
סקאניה (בשוודית: Scania AB) היא חברה שוודית המייצרת משאיות כבדות, אוטובוסים ומנועי דיזל. קבוצת פולקסווגן רכשה 68.6% ממניות החברה ובכך, הפכה את סקאניה לחברה-בת שלה.
היסטוריה

החברה הוקמה בשנת 1900 בעיר מאלמה בדרום שוודיה ונקראה על שם החבל הדרומי ביותר בשוודיה.
בשנת 1911, התמזגה סקאניה עם חברת "ואביס". לאחר מלחמת העולם השנייה החלה לייבא רכבי "פולקסווגן" לשוודיה תחת השם "סוונסקה פולקסווגן".
בשנת 1969 התמזגה חברת סקאניה-ואביס עם סאאב עד שנת 1995. סאאב המשיכה לייצר כלי רכב פרטיים, מסחריים ומשאיות וסקאניה המשיכה לייצר משאיות ואוטובוסים כבדים.
סקאניה היא החברה השלישית בעולם ביצור אוטובוסים ומשאיות כבדות אזרחיות וצבאיות כאשר היא מוכרת אותם ל 70 מדינות כולל ישראל ומפעלים במדינות רבות ברחבי העולם: ארגנטינה, ארצות הברית, בוצוואנה, ברזיל, הולנד, טנזניה, זימבבואה, קוריאה ורוסיה.
מחזיקי המניות

שתי מחזיקות המניות בסקאניה הן:
פולקסווגן אשר מחזיקה בפלח הגדול של סקאניה, 68.8%
מאן מחזיקה 17.01%, כאשר משנת 2007, פולקסווגן מחזיקה ב-29.9% מחברת מאן.