stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נמל שארקו
היסטוריה > גילוי ומיפוי המפרץ

המפרץ מופה לראשונה על ידי המשלחת הצרפתית השלישית לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1903–1905, בפיקודו של ז'אן-בפטיסט שארקו.
שארקו הקים את בסיס החורף של המשלחת לחוף המפרץ בחורף האנטארקטי בשנת 1904, לציון זאת הקים במקום גל-עד.
המפרץ צולם מהאוויר על ידי משלחת הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1956–1957.
היסטוריה > מקור השם

ז'אן-בטיסט שארקו נתן למפרץ את שמו.
שארקו קרא למפרץ על שמו של אביו – ז'אן-מרטין שארקו, נוירולוג צרפתי.
אתר מורשת היסטורי

גל-עד בנמל שארקו, שבראשו עמוד עץ ולוח זיכרון שעליהם רשום שמות חברי המשלחת הצרפתית, הוגדר כאתר מורשת היסטורי אנטארקטי (אתר HSM 28), בעקבות הצעתה של ארגנטינה לפי אמנת אנטארקטיקה.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2 3 4 5 6 7  מידע היסטורי
| אתרים היסטוריים ואתרי מורשת באנטארקטיקה |
| --- | --- | --- |
| הקוטב הדרומי | תורן דגל הקוטב הדרומי (HSM - 1) |  |
| ארץ קואוטס | תחנת בלגרנו II ‏(HSM - 43) |  |
| ארץ אנדרבי | האי פרוקלמיישן ‏(HSM - 3) |  |
| אדמת מק. רוברטסון | כף ברוס ‏(HSM - 5) |  |
| ארץ ג'ורג' החמישי | כף דניסון ‏(HSM - 77) |  |
| ים רוס | כף רוידס (בקתת שקלטון) ‏(HSM - 15) • כף אוונס ‏(HSM - 16) • חצי האי נקודת האט (וצלב נקודת האט) ‏(HSM - 17 ו- HSM - 18) • בקתת דיסקברי ‏(HSM - 18) • כף קוזייר ‏(HSM - 69) |  |
| ארץ גרהאם | מגדלור האי למדא (HSM - 29) • נמל שארקו ‏(HSM - 28) • נמל פאראדייס ‏(HSM - 30) • נקודת מצ'ניקוב ‏(HSM - 45) • פורט לוקרוי ‏(HSM - 61) |  |
נימון דק

| נימון דק |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: נימוניים
סוג:: נימון
מין:: נימון דק
שם מדעי
 Leptotyphlops macrorhynchus ‏ז'אן, 1860

נימון דק (שם מדעי: Myriopholis macrorhyncha) הוא מין של נחש ממשפחת הנימוניים, החי בצפון אפריקה ודרום מערב אסיה. הוא בעל גוף ורוד מוארך ודק מאוד. הוא ניזון בעיקר מחרקים כגון טרמיטים ונמלים. חי מתחת לפני הקרקע. תפוצתו בישראל היא בבקעת הירדן, בקעת ים המלח, מדבר יהודה, הנגב, הערבה ואילת.
קריאה נוספת

אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה, מהדורה שלישית 2022. ISBN 978-965-91880-2-4, עמודים: 146-147
נדז'דה מיכאילובה

נדז'דה ניקולובה מיכאילובה (בבולגרית: Надежда Николова Михайлова;‏ נולדה ב-9 באוגוסט 1962, סופיה, הרפובליקה העממית של בולגריה) היא פוליטיקאית, עיתונאית ופילולוגית בולגרייה אשר כיהנה ממאי 1997 ועד יולי 2001 כשרת החוץ של בולגריה בממשלתו של איוואן קוסטוב.
ביוגרפיה

נדז'דה מיכאילובה נולדה בסופיה. היא רכשה השכלה תיכונית בקולג' הצרפתי שבעיר. היא רכשה השכלה אקדמית בפילולוגיה באוניברסיטת סופיה, ובהמשך עבדה כעיתונאית עצמאית. ב-1995 נבחרה לאספה הלאומית של בולגריה מטעם מפלגת איחוד הכוחות הדמוקרטיים. ב-1997 מונתה לשרת החוץ של בולגריה בממשלתו של איוואן קוסטוב. ב-1999 נבחרה לסגנית יושב ראש מפלגת העם האירופית והייתה לאדם הראשון ממזרח אירופה שכיהן במינוי זה. בין 2008–2009 כיהנה כסגנית יושב ראש האספה הלאומית של בולגריה. ב-2012 עזבה את מפלגת איחוד הכוחות הדמוקרטיים. בהמשך, כיהנה כשגרירת בולגריה לטורקיה.
חיים אישיים

בין 1983–2006 הייתה נשואה לקאמן מיכאילוב ולזוג נולדו שתי בנות, ויולטה ונינה. ב-2009 נישאה במדריד לאיש העסקים הבולגרי סווטלין ניינסקי.
הערות שוליים

↑  נדז'דה מיכאילובה, באתר personi.dir.bg (בבולגרית).
↑  Nadezhda Neynski, former UDF leader and ex-foreign minister, quits UDF after rebels axed, באתר sofiaglobe.com (באנגלית).
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: סטויאן סטאלב | שר החוץ של בולגריה  21 במאי 1997 – 24 ביולי 2001 | הבא: סולומון פאסי |
ניו יורק (מגזין)

| --- | --- |


שער מהדורת ינואר 2006, ועליו להקת הסטרוקס
 תדירות:  שבועון
 מו"ל:  New York Media Holdings
 עורך ראשי:  אדם מוס
 תאריכי הופעה:  1968–הווה (כ־56 שנים)
 שפה:  אנגלית
 מערכת:  ניו יורק 
 תפוצה:  437,181 (2005)
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 ISSN:  0362-4331
 www.nymag.com
 
"ניו יורק" (באנגלית: New York) הוא מגזין, דו שבועון, היוצא לאור בניו יורק, העוסק בתרבות, פוליטיקה וסגנון. המגזין נוסד בשנת 1968 על ידי מילטון גלייזר וקליי פלקר כמתחרה ל"ניו יורקר". בשנת 2005 עמדה תפוצת המגזין על 437,181, כאשר 94.6% מהגיליונות מופצים למנויים. לאתר האינטרנט של המגזין נכנסים 1.1 מיליון גולשים מדי חודש.
תוכן המגזין אומנם כולל פחות חדשות ארציות ויותר סיפורים בסגנון רכילות-צהובונים, אך במשך השנים התפרסמו בו מספר רב של מאמרים בולטים על הפוליטיקה של העיר ושל ארצות הברית. המגזין היה אחד מהראשונים שעסקו ב"סגנון חיים", וסגנונו הועתק על ידי כמה מגזינים מקומיים נוספים בארצות הברית. מאחר שהוא היחיד מביניהם אשר יוצא לאור על בסיס דו שבועי, הוא מכיל דיווחים מעודכנים יותר ממתחריו.
למגזין מספר אתרי אינטרנט בנושאים שונים: "NYmag.com", ‏"Vulture",‏ "The Cut" ו-"Grub Street".
משחק עבדים

| --- | --- |

 כתיבה:  ג'רמי או. האריס 
 דמויות:  קנישה ג'ים פיליפ אלנה דסטין גארי תיאה פטרישה
 סוגה:  דרמה
 הצגת בכורה:  27 באוקטובר 2017 
 שפה:  אנגלית 
 https://slaveplaybroadway.com
 
משחק עבדים  (באנגלית: Slave Play) הוא מחזה בן שלוש מערכות מאת ג'רמי או. האריס. המחזה עוסק בגזע, מין, יחסי כוח, טראומה, ויחסים בין גזעיים. ההצגה עוקבת אחר שלושה זוגות בין גזעיים, העוברים טיפול בתפקוד המיני, מכיוון שבן הזוג השחור כבר לא מרגיש משיכה מינית לבן הזוג הלבן. האריס כתב במקור את ההצגה בשנתו הראשונה בבית הספר לדרמה של ייל, והוא עלה לראשונה על במה ב-19 בנובמבר 2018, בסדנת התיאטרון של ניו יורק באוף ברוודווי בבימויו של רוברט אוהרה. ההצגה עלתה בברודוויי בתיאטרון ג'ון גולדן ב-6 באוקטובר 2019. בשנת 2019, הייתה מועמדת ההצגה לפרס המחזה הטוב ביותר בפרס לוסיל לורטל, וקלייר ורדן זכתה בפרס דרמה דסק לכוריאוגרפיית הקרב הטובה ביותר על עבודתה במחזה. הוא שבר את שיא המועמדויות של מחזה לפרס הטוני בכך שהועמד ל-12 פרסים, שיא שהוחזק קודם לכן על ידי ההפקה המחודשת של מלאכים באמריקה משנת 2018.
המחזה היה מרכז המחלוקת בשל התמות והתכנים שלו.
דמויות

קנישה – אישה שחורה בת 28 הנמצאת בזוגיות עם ג'ים. היא משחקת שפחה במערכה הראשונה והיא סובלת מאנהדוניה.
ג'ים – גבר לבן עשיר בן 25 הנמצא בזוגיות עם קנישה. הוא משחק אדון במערכה הראשונה.
פיליפ – גבר בן 30 מגזע מעורב שנמצא בזוגיות עם אלנה. הוא משחק משרת מולאטו במערכה הראשונה ויש לו אנהדוניה.
אלנה – אישה לבנה בת 36 הנמצאת בזוגיות עם פיליפ. היא מגלמת פילגש במערכה הראשונה.
דסטין – גבר לבן הומו בן 28 הנמצא בזוגיות עם גארי. הוא משחק משרת חוזי במערכה הראשונה.
גארי – גבר שחור הומו בן 27 הנמצא בזוגיות עם דסטין. הוא משחק מפקח שחור במערכה הראשונה ויש לו אנהדוניה.
תיאה – אישה בת 26 מגזע מעורב המצויה במערכת יחסים עם פטרישה. היא לומדת פמיניזם שחור ותאוריה קווירית, ומקיימת מחקר בנושא הפרעת דיכאון גזעית אצל זוגות בין-גזעיים עם פטרישה.
פטרישה – אישה בת 30 בצבע חום בהיר הנמצאת במערכת יחסים עם תיאה. היא לומדת פסיכולוגיה קוגניטיבית, ומקיימת מחקר בהפרעת דיכאון גזעית אצל זוגות בין-גזעיים עם תיאה.
עלילה > מערכה ראשונה: "עבודה"

המערכה הראשונה, "עבודה", מתחילה במטע מקגרגור, מטע כותנה דרומי בווירג'יניה לפני מלחמת האזרחים. המערכה הראשונה מתעדת שלושה מפגשים פרטיים של שלושה זוגות בין-גזעיים, שכל אחד מהם מסתיים ביחסי מין. ההצגה מתחילה בשיר "Work" של ריהאנה המתנגן בקוטג' של המפקח של מקגרגור. הדמות הראשונה שמוצגת היא קנישה, שפחה. היא מתחילה לעשות טוורקינג לצלילי השיר המתנגן, כשלפתח ג'ים המפקח נכנס עם שוט. ג'ים מעיר על כמה החדר אינו נקי, ומתשאל את קנישה מדוע לא ניקתה אותו טוב יותר. לאחר מכן הוא זורק מלון על הקרקע, קורא לה אבטיח ומבקש מקנישה לאכול אותו. לאחר שג'ים מצליף עם שוטו באוויר, קנישה מתחילה לאכול את המלון מהקרקע בצורה דמוית כלב. בזמן שהיא אוכלת מהרצפה, היא מתחילה להניע את ישבנה שוב, הפעם ככלב המקשקש בזנבו, מה שמבלבל את ג'ים, אך גם מעורר אותו מינית. אז, ג'ים המפקח יוזם יחסי מין עם קנישה המשועבדת. ג'ים מציב את ידיה של קנישה על ההזקפה שלו, ועובר לבצע מין אוראלי בעוד היא מבקשת להיקרא "כושית מגעילה ועצלנית."
לאחר מכן הסצנה עוברת לחדרה של מאדאם מקגרגור, אשתו של המאסטר מקגרגור. מאדאם מקגרגור, או אלנה, קוראת לפיליפ, המשרת המולטו שלה. אלנה מבקשת מפיליפ לנגן בכינור. פיליפ מתחיל לנגן את האופוס ה-132 של בטהובן. אלנה עוצרת אותו בטענה שהמוזיקה האירופית משעממת ומבקשת ממנו לנגן מוזיקה "כושית" (19-20). פיליפ מתחיל לנגן את השיר " Ignition" של אר. קלי על כינורו. בזמן שהוא מנגן, אלנה מתחילה לרקוד באופן מרומז, והיא מסתערת על פיליפ ומתחילה לטחון אותו. היא מתחילה לומר לו שהיא תחת הכישוף המולטי שלו ושהיא רוצה להיות בתוכו (22). לאחר מכן היא משתמשת בדילדו כדי לחדור אליו, ושואלת אותו אם הוא אוהב להיות בפוזיציה של אישה. פיליפ עונה שהוא לא בטוח.
לאחר מכן הקהל מתוודע לזוג האחרון באסם של מקגרגור. שם משובץ דסטין, משרת לבן יחד עם גארי. גארי מופקד לפקח על דסטין. בעודו במנוחה, גארי מתחיל להתגרות בדסטין, במיוחד במעמדו כמשרת חוזי. גארי משתעשע בעובדה שהוא, גבר שחור, מופקד על גבר לבן. גארי ודסטין נופלים אחד על השני בערימת כותנה. גארי ממשיך לדרוך על דסטין בדרישה לאבק את מגפו. גארי מתחיל לקרוא לדסטין בכינוי "דסטין מגף" ואומר לדסטין שמשום שהוא משרת, הוא פחות טוב מאנשים לבנים אחרים. השיר "Multi-Love " של Unknown Mortal Orchestra מתחיל לנגן מעל לראשיהם. דסטין נלחם עם גארי לפני שהם מתחילים בפעילות מינית. דסטין מלקק את פניו של גארי, ומתחיל לגשש את גופו גארי. דסטין מנשק בסופו של דבר את גארי, וגארי מבקש ממנו לרדת לקרקע, רומז שהוא מבקש מדסטין לבצע מין אוראלי. כאשר דסטין מוריד את פניו אל מפשעתו של גארי, גארי מניח את מגפו בפיו של דסטין. דסטין מלקק את מגפו של גארי, מה שגורם לגארי לאורגזמה ולפריצה בבכי.
ההצגה עוברת בחזרה לזוגות האחרים, שם פיליפ ממשיך לנגן בכינורו מוזיקה שאלנה לא אוהבת, וקנישה וג'ים עוסקים ביחסי מין בדוגי סטייל. קנישה מתחילה להתקרב לאורגזמה ומבקשת להיקרא "כושית". ג'ים מתחיל לכנות את קנישה כושית, אך לפני האורגזמה של קנישה הוא נעצר. ג'ים אחר כך עובר למבטא בריטי ואומר לקנישה שהוא לא מרגיש בנוח לקרוא לה כושית. ג'ים משתמש במילת הביטחון, סטארבקס.
פתאום נכנסות לחדר דמויות חדשות בבגדים מודרניים, פטרישה ותיאה (גם הן מגזעים שונים). הן ממליצות לכולם, לכל שש הדמויות, להיפגש בקרוב בבית הראשי. בסוף המערכה, נחשף או נאמר לקהל, כי במציאות הדמויות הן זוגות מודרניים המשתתפים בתרגיל משחק תפקידים שנועד לשפר את האינטימיות בין בני זוג לבנים ושחורים.
עלילה > מערכה שלישית: "גירוש שדים"

במערכה השלישית, "גירוש שדים", המיקוד חוזר לג'ים וקנישה. קנישה נראית אורזת בחדר כשג'ים נכנס. ג'ים וקנישה מדברים על רגשותיהם ביחס לטיפול ונזכרים כיצד הם הכירו. יתרה מזאת, קנישה נזכרת בילדותה, במיוחד על הצורך לבקר במטעים כל חייה בטיולים בבית הספר. היא מספרת לו שהתאהבה בו, גבר לבן, מכיוון שהוא לא אמריקני. ג'ים מתחיל ליזום משחק מקדים כאשר קנישה אומרת שמערכת היחסים הדרדרה לפני שלוש שנים (כשהפסיקה לחוש הנאה מינית). רק אז התחילה להבחין בלובן ובכוח של ג'ים, אף על פי שהוא לא. היא טוענת כמה הקריאה על טיפול בתפקוד מיני בין-גזעי גרמה לה לחוש מינית שוב, וג'ים דוחף אותה למיטה. ג'ים חוזר לתפקיד המפקד ומורה לקנישה לקיים עימו יחסי מין, עד שהיא אומרת את מילת הביטחון והם מפסיקים. קנישה מודה לג'ים על ההקשבה.
נושאים

משחק עבדים עוסק בנושאים של גזע, מין, יחסי כוח, טראומה, ויחסים בין-גזעיים. לפקזו סנדובל כתב על האופן בו המחזה מעניק מבט אמיתי על גזענות באמריקה, במיוחד כיצד הגזענות נמשכת אף מעבר לביטול העבדות. המחזה מנסה אפוא לחשוף את הגזענות העכשווית דרך עדשת העבדות. איישה האריס כותב כיצד המחזה "מתעמת בבוטות עם טראומות העבדות המתמשכות אצל אמריקאים שחורים." באמצעות השימוש בפסיכואנליזה כמוטיב חוזר במחזה, ג'רמי או האריס מראה כיצד העבדות עדיין משפיעה על מצבים נפשיים וגם על מערכות היחסים של אנשים שחורים בהווה. על ידי הצגת שיחה בין העבדות להווה, המחזה עושה שימוש בנושא הזמן וההיסטוריה כדי לתאר כיצד טראומת העבדות מתמשכת. כפי שכותבת טוניה פינקינס, לגזענות אין מילת ביטחון (safe word) במחזה, ולאורך כל הנרטיב, דמויות לבנות נאלצות להכיר במיקומן ההיסטורי והחברתי ביחס לבן זוגן. לדוגמה, המחזה מתעמק בהשפעה של מחיקה שחורה במערכות יחסים בין-גזעיות. לאורך כל הסיפור, השותפים הלבנים אינם מסוגלים לזהות, או לקרוא בשם לגזע של בן זוגם, זאת בגלל תחושת אשמה או כמגננה. על ידי באמצעות הניגוד בין מין לגזע, דרך הטיפול בתפקוד המיני, המחזה הופך את הלובן והעליונות הלבנה לחשופים ביותר במערכות יחסים בין-גזעיות. סוראיה נדיה מקדונלד מצביעה על איך שהמחזה פועל לחשיפת חפות גזעית. חפות גזעית היא התפיסה שאנשים לבנים חפים מגזע, ולכן הם נייטרליים מבחינה גזעית. על ידי הצבת הדמויות הלבנות בעמדה של המאסטר, הפילגש או משרת החוזי, המחזה הופך את הלובן לנראה לעיניהן של הדמויות הלבנות.
תפקידים ושחקנים ראשיים

| דמות | אוף ברודוויי (2018) | ברודוויי (2019) |
| --- | --- | --- |
| קנישה | טיונה פריס | חואקינה קלוקנגו |
ג'ים: פול אלכסנדר נולן
פיליפ: סליבן ג'ונס
אלנה: אנני מקנמרה
דסטין: ג'יימס קוסאטי-מוייר
גארי: אטו בלנקסון-ווד
תה: שליה לה טור
פטרישה: איירין סופיה לוסיו
ביקורת

הביקורת ל"משחק עבדים" הייתה קוטבית. בגלל נושאים שעסקו במיניות ועבדות, מבקרים הגנו על המחזה או ביקרו אותו. בפרט, או האריס מאמין כי הפיכת מחזה לנעים תהיה כניעה לנורמטיביות, ומבקרים כמו טים טיימן וסוראיה נדיה מקדונלד ציינו כיצד אופיו המפורש של משחק עבדים משמש לביקורת על גזענות בארצות הברית.
היו עתירות לסגירת ההצגה בגלל הנושאים שלה. בפרט, קהל וכותבים מתחו ביקורת על המחזה על יחסו לדמויות נשים שחורות, והביעו תרעמה על שהוא לא מכבד את ההיסטוריה האלימה של האונס בעבדות. בשנת 2018 נפתחה עתירה שכותרתה "סגרו את משחק עבדים", כאשר העותר תיאר את המחזה כטראומטי ומנצל את זוועות האדם.
למרות המחלוקת, מבקרים רבים שיבחו את המחזה. פיטר מארק מתאר את המחזה כמצחיק וצורב, ושרה הולדן כותבת כיצד האריס מצליח להפוך כל דמות לארכיטיפ ובו בזמן לייצר לה עומק. ביקורות חיוביות על המחזה משבחות את משחק עבדים על התמודדות עם גזענות והן על פריקת הניואנסים של מערכות יחסים בין-גזעיות, תוך שמירה על טון קומי ומבדרת. עיישה האריס כתבה על חוויית הצפייה במשחק עבדים כאישה שחורה, כי הנרטיב הלא נוח של המחזה מאפשר מחשבה פורה.
עם זאת, מבקרים אחרים סקרו את המחזה בצורה שלילית. תום גייר סקר את המחזה כמיועד בכוונה להתגרות, ומכנה את המחזה לא אחיד. חואן מייקל פורטר השני, סופר תיאטרון שחור, סקר את המחזה כמורכב מווידויים פשוטים מדי שנועדו להקפיץ את הקהל.
פרסים > הפקת אוף-ברודוויי המקורית

| שנה | פרס | קטגוריה | מועמד | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019 | פרסי לוסיל לורטל | ההצגה הטובה ביותר | ההצגה הטובה ביותר | מועמדות |
| 2019 | פרסי לוסיל לורטל | שחקן משנה טוב ביותר | אטו בלנקסון-ווד | מועמדות |
| 2019 | פרסי דרמה דסק | עיצוב תאורה טוב ביותר למחזה | ג'יון צ'אנג | מועמדות |
| 2019 | פרסי דרמה דסק | כוריאוגרפיית קרב טובה ביותר | קלייר ורדן | זכייה |
הערות שוליים

↑  Megarry, Daniel. “Jeremy O. Harris.” Gay Times (09506101), Mar. 2019, pp. 32–35.
1 2 3 4 5  Geier, Thom (2018-12-09). "'Slave Play' Theater Review: A Twisty Play That's One Giant Trigger Warning". The Wrap (באנגלית). נבדק ב-2019-09-30.
1 2 3  Lapacazo Sandoval, Contributing Writer. "'Slave Play' by Jeremy O. Harris a Real Look at Racism in America —Opening on Broadway, Oc-Tober 6." Los Angeles Sentinel (CA), 9 Oct. 2019.
↑  Daniels, Karu F. (2019-01-07). "Rising Playwright Jeremy O. Harris Addresses Backlash Over Controversial Slave Play". The Root (באנגלית). נבדק ב-2019-09-30.
↑  Cuby, Michael (2019-03-08). "For Jeremy O. Harris, Playwriting Is Just the Beginning". them (באנגלית). Condé Nast. נבדק ב-2019-09-30.
1 2  Gans, Andrew (2019-04-03). "Nominations for 34th Annual Lucille Lortel Awards Announced; Carmen Jones and Rags Parkland Sings the Songs of the Future Lead the Pack". Playbill (באנגלית). נבדק ב-2019-09-30.
1 2  Fierberg, Ruthie (2019-07-02). "Tootsie, Hadestown, and The Ferryman Lead 2019 Drama Desk Award Winners". Playbill (באנגלית). נבדק ב-2019-09-30.
↑  ‘Slave Play’ Defines the 2020 Tony Nominations With an Astonishing 12 Nods, Observer, ‏2020-10-15 (באנגלית)
1 2 3 4  PINKINS, TONYA. “Racism Doesn’t Have a Safe Word.” American Theatre, vol. 36, no. 6, July 2019, pp. 40–41.
↑  Harris, Jeremy O. "Slave Play." American Theatre, no. 6, 2019, p. 39-67.
1 2 3 4  Teeman, Tim (2018-09-12). "What Makes Jeremy O. Harris' 'Slave Play' Such a Powerful Play About Racism". The Daily Beast (באנגלית). נבדק ב-2019-09-30.
1 2 3 4 5  Harris, Jeremy O. "Slave Play." American Theatre, no. 6, 2019, p. 42-50
1 2 3 4  Holdren, Sara (2018-12-10). "Theater Review: Slave Play Blends the Terrifying and the Tantalizing". Vulture (באנגלית). נבדק ב-2019-09-30.
1 2 3 4  McDonald, Soraya Nadia (2018-12-14). "The subversive 'Slave Play' peels back the veneer of racial innocence in Northern whites". The Undefeated (באנגלית). נבדק ב-2019-09-30.
1 2 3 4 5 6 7 8  Harris, Jeremy O. "Slave Play." American Theatre, no. 6, 2019, p. 50-64
↑  Harris, Jeremy O. "Slave Play." American Theatre, no. 6, 2019, p. 64-67
↑  Jung, E. Alex (2019-03-06). "How to Fuck With White Supremacy". Vulture (באנגלית). נבדק ב-2019-09-30.
1 2  Harris, Aisha (7 באוקטובר 2019). "What It's Like to See 'Slave Play' as a Black Person". The New York Times. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Bernstein, Robin. Racial Innocence.
↑  Street, Mikelle. "No Intermission." Out, vol. 27, no. 4, Nov. 2018, pp. 80–83.
↑  B, Ashley. "Shutdown Slave Play". change.org.
↑  Marks, Peter (6 באוקטובר 2019). "'Slave Play' Is a Funny, Scalding, Walk along the Boundary between Black and White in America". The Washington Post. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Porter II, Juan Michael (15 באוקטובר 2019). "Despite the Hype, I Hated 'Slave Play' [Op-Ed]". COLORLINES. {{cite web}}:  (עזרה)
נימיים

| נימיים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: דקראים
תת־סדרה:: דמויי-דקר
משפחה:: נימיים
שם מדעי
 Nemipteridae

נימיים (שם מדעי: Nemipteridae) היא משפחה של דגי ים מסדרת הדקראים. לדגים אלה עוקצים קטנים וזנב ארוך. דגים אלה חיים בימים טרופיים באזור האינדו-פסיפי, בעיקר בשוניות אלמוגים.
הם ניזונים מיצורי ים קטנים כמו דגים אחרים, סרטנים, תולעים רב זיפיות ודיונונים וכמה מינים גם מפלנקטון. לחלק מהמינים ישנם טפילי דגים שונים כמו נמטודות ושטרגליים.
המין נימי דו-ימי נמצא לראשונה בים התיכון לאחר שהיגר לשם מים סוף.
מיון

משפחת נימיים (Nemipteridae)
סוג נימי (Nemipterus) - בו נימי דו-ימי
סוג Parascolopsis
סוג Pentapodus
סוג ומין יחיד Scaevius milii
סוג חוחן (Scolopsis) - בו חוחן פטר
ניקיטה נגורני

ניקיטה ולדימירוביץ' נגורני (ברוסית: Никита Владимирович Нагорный; נולד ב-12 בפברואר 1997) הוא מתעמל מכשירים רוסי אלוף אולימפי (טוקיו 2020) וסגן אלוף אולימפי (ריו דה ז'ניירו 2016) בתחרות הקבוצתית, זוכה מדליות ארד (טוקיו 2020) בקרב רב אישי ובתרגיל המתח ואלוף העולם (שטוטגרט 2019) בקרב רב אישי.
קריירה

נגורני התחיל להתאמן בגיל 6 בעקבות עידוד סבתו.
נגורניי זכה במדליית ארד בקרב רב באליפות רוסיה לנוער בשנת 2014. הוא היה חלק ממדליית הכסף הקבוצתית של נבחרת רוסיה באליפות אירופה לנוער וזכה במדליית זהב בקפיצות באותה האליפות. לאחר מכן נגורני נבחר לייצג את רוסיה במשחקים האולימפיים לנוער בנאג'ינג וזכה במדליית זהב בסוס הסמוכות, מקבילים, וטבעות. בכסף בקרב רב ובארד בקפיצות.
בשנת 2015 נגורני הוגדר כמתעמל מבוגר. בשנת 2016 נגורניי השתתף באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו ויחד עם נבחרת רוסיה זכה במדליית הכסף בתחרות הקבוצתית במרחק של 2.47 נקודות מנבחרת יפן אשר זכתה במדליית הזהב.
בשנת 2019 נגורני זכה לראשונה במדליית זהב באליפות העולם- בקרב רב ובתחרות הקבוצתית.
בשנת 2021 נגורני הציג בתרגיל הקרקע באליפות אירופה תרגיל חדש אשר נקרא על שמו (נגורני) נגורני השתתף באולימפיאדת טוקיו בה ייצג את הוועד האולימפי הרוסי, נגורני והנבחרת הרוסית עלתה לגמר הקבוצתי מהמקום השלישי ולבסוף זכתה במדליית הזהב, בקרב רב נגורני עלה לגמר מהמקום השני וזכה בגמר במדליית הארד בהפרש של 0.464 נקודות ממדליית הזהב בתרגיל המתח מהמקום החמישי ובגמר סיים במקום השלישי וזכה במדליית הארד, הוא עלה לגמר בתרגיל הקרקע מהמקום השני אך סיים במקום השביעי בלבד, הוא עלה לגמר בתרגיל הקפיצות מהמקום השלישי אך סיים במקום החמישי.
חיים אישיים

סבתו של נגורני היא מודל ההשראה שלו, כשהיה בן 6 סבתו לקחה אותו למועדון להתעמלות שבאותה תקופה אחד מחבריה אימן בו. לנגורני יש ערוץ יוטיוב בו הוא מעלה סרטוני ולוגים ב-18 בדצמבר 2018 נישא נגורני למתעמלת דריה ספירידינובה המתעמל האהוב על נגורניי בכל הזמנים הוא אלכסיי נמוב.
הערות שוליים

↑  אתר התעמלות המכשירים האמריקאי, תוצאות הקרב רב באליפות העולם בשטוטגרט
↑  ערוץ היוטיוב של ניקיטה נגורניי, באתר יוטיוב
↑  GYMNOVOSTI, ניקיטה נגורני ודריה ספירידונובה התחתנו
ניו יורק-רפיח

ניו יורק-רפיח הוא שמו של אלבום הבכורה של להקת הפאנק רוק הישראלית "שייגעצ". האלבום יצא ב-2001 בלייבל LA4 בהפקת עופר קורן, שנה לאחר הקמת הלהקה.
האלבום זכה להצלחה רבה ושוחררו ממנו כמה מהלהיטים הגדולים של הלהקה: "ניו-יורק-רפיח", "את דומה לכלב" ו"פרח נתתי לנורית" (אשר מתכתב עם השיר "דני גיבור"). באלבום השתתפו חברי ההרכב המקורי: יובל מנדלסון שכתב, שר והלחין את מרבית השירים, שיקו פלדמן, אבי מרקוביץ ודנה רגב. גם עופר קורן השתתף בעיבודו.
רשימת השירים

ניו יורק-רפיח (3:15)
לב מפלסטיק (4:28)
שזיף (5:55)
רוצה ללכת (3:35)
את דומה לכלב (3:20)
את יודעת (3:26)
חייל של מאה שערים (3:12)
עושה ביד (3:35)
ראש הממשלה (2:36)
שגר פגר (1:53)
פרח נתתי לנורית (1:38)
ערוץ הילדים (8:28)
שיקו (1:25)
ערך זה הוא קצרמרבנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נימי דו-ימי

| נִימִי דּוּ-יַמִּי |
| --- | --- |
 נימי דו-ימי
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: דקראים
משפחה:: נימיים
סוג:: נימי
מין:: נִימִי דּוּ-יַמִּי
שם מדעי
 Nemipterus randalli ‏ראסל 1986

נִימִי דּוּ-יַמִּי (שם מדעי: Nemipterus randalli) הוא דג ממשפחת הנימיים שתפוצתו הטבעית באוקיינוס ההודי וים סוף, ולאחרונה היגר לים התיכון ומתפשט בו בקצב מהיר.
מאפיינים

נימי דו-ימי חי באזורים חוליים ובוציים בסמוך לקרקע בעומקים שבין 22–200 מטרים באזורי חיותו המקוריים ובים התיכון בעומקים של 30–80 מטרים. ניזון מרכיכות, דגיגים ושאר יצורים ימיים שמצליח ללקט מקרקעית הים. אורכו המקסימלי של הדג מגיע ל-25 ס"מ אולם נפוץ באורך 15 ס"מ. צבעו אדמדם, קצה חלקו העליון של סנפיר הזנב מאורך יותר מחלקו התחתון, ומסתיים במעין חוט דקיק וקצר.
נימי דו-ימי נצפה לראשונה בים התיכון של ישראל בשנת 2006, ובמפרץ איסכנדרון שבטורקיה בשנת 2008. הדג הגיע בהגירה לספסית, מים סוף דרך תעלת סואץ אל הים התיכון, וכיום הדג נפוץ ביותר בים התיכון, באזור הלבנט, ומהווה בו נציג יחיד למשפחת הנימיים. כיום הוא הדג הדומיננטי ביותר בדיג המכמורת בים התיכון של ישראל. ערכו המסחרי של הדג התגבר וכיום הפך לחלק בלתי נפרד מהדיג המסחרי. כיום הוא הדג הנתפס ביותר בדיג פיתיונות ספורטיבי בעומקים של 30 עד 83 מטר מול חופי ישראל של הים התיכון לאחר שדחק את המולית האדומה (ברבוניה) שהייתה נפוצה מאוד בעבר באזורי המחיה הנוכחיים של הנימי דו-ימי בים התיכון.
בשפה עממית הדג נקרא ג'רבידה אילתית, ברבון, ברבידה או סנפנים (ברבים).
הערות שוליים

↑  נִימִי דּוּ-יַמִּי באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  מילון בעלי חיים: דגי הגרם (תשע"ב), 2012, באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  נימי דו-ימי מאתר הוועדה המדעית לחקר הים התיכון - CIESM
1 2  אוניברסיטת תל אביב, תשע"ב, 2011 בדצמבר 25
↑  onlinelibrary -Age and growth of the Randall’s threadfin
↑  מהגרים לספסים בשלל דיג המכמורת בישראל – שינויים בשני העשורים האחרונים
↑  תחום הים התיכון- מאתר 'המארג - התוכנית הלאומית להערכת מצב הטבע בישראל'
משרד האוצר (גרמניה)

| --- | --- |
סמליל משרד האוצר

בניין מטה משרד האוצר הפדרלי בברלין
 מידע כללי
 מדינה:  גרמניה 
 תחום שיפוט:  גרמניה 
 סוכנות בת:  DSL Bank 
 תאריך הקמה:  1879 
 סוכנות קודמת:  Reich Ministry of Finance 
 ממשלה:  הקבינט של גרמניה
 שר:  אולף שולץ
 מטה מרכזי:  בון 
 עובדים:  1,900 
 תקציב:  7.916 מיליארד אירו (2020)
 bundesfinanzministerium.de
 קואורדינטות:  52°30′31″N 13°23′03″E﻿ / ﻿52.50861111°N 13.38416667°E﻿ / 52.50861111; 13.38416667
 he
 
משרד האוצר הפדרלי של גרמניה (בגרמנית: Das Bundesministerium der Finanzen, בראשי תיבות: BMF) הוא המשרד הממשלתי בגרמניה האחראי על מדיניות הכלכלית של גרמניה. הוקם לראשונה ב-1879 כלשכת האוצר הקיסרית של הקייזר. שר האוצר הנוכחי (מנובמבר 2021) הוא כריסטיאן לינדנר מהמפלגה הדמוקרטית-חופשית (FDP).
המשרד אחראי לניהול תקציב המדינה והוא השר הממשלתי היחיד שביכולתו להטיל וטו על החלטת ממשלה במידה וזו עלולה להביא להוצאות כספים מיותרות ובזבוז כספי ציבור שלא לצורך.
כשהוקמה לשכת האוצר הקיסרית (Reichsschatzamt) ב-1879 עמד בראשה תת-מזכיר המדינה שהוא ביצע את הוראות מזכיר המדינה. ב-1919 משרד האוצר הגרמני הפך למשרד אוצר פדרלי ונקרא בשם משרד האוצר הקיסרי (Reichsministerium der Finanzen), או משרד האוצר של הרייך שהיה שמו בתקופה הנאצית. ב-1949 פוצל המשרד למשרד האוצר של גרמניה המערבית, בשם משרד האוצר הפדרלי (Bundesministerium der Finanzen) ומשרד האוצר של גרמניה המזרחית, אלה אוחדו מחדש ב-1990 עם איחודה של גרמניה מחדש.
הבניין

ב-1999 משרד האוצר הגרמני עבר לברלין והתמקם בבית דטלף-רובדר.
הבניין נבנה בתקופת גרמניה הנאצית והיה בניין מיניסטריון האווירייה בברלין, מרכז המטה האווירי של גרמניה (לופטוואפה). כשנפתח המבנה עצמו הוא היה בניין המשרדים הגדול בעולם בתקופתו. הבניין מעוצב בסגנון פשיסטי ושמרני יחסית, והיה ממוקם בקריית הממשלה של גרמניה הנאצית, בסמוך למטה של אדולף היטלר. צמוד למבנה ניצב מטה הגסטפו בנוסף.
על קיר המבנה מופיע ציור קיר קומוניסטי מתקופת מזרח גרמניה המתאר בעל ואישה, פועלים, בנאים וצועדים.
מבנה ארגוני

משרד האוצר אחראי על כל היבטי מדיניות המס וההכנסות בגרמניה וממלא תפקיד משמעותי במדיניות האיחוד האירופי. נכון לשנת 2020, המשרד מאורגן במחלקות הבאות: