stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נסיכות ביירוית
היסטוריה > הקו המבוגר

בעוד שנסיכות הבוחר מברנדנבורג הפכה לבסיס הכוח של שושלת הוהנצולרן העולה, נסיכות קולמבאך-ביירוית הוחזקה על ידי צאצאיו של פרידריך, באופן זמני באיחוד אישי עם אנסבך. השליטים היו ידועים בכינוי מרקיזי ברנדנבורג-ביירוית (אם כי ביירוית אינה קרובה לברנדנבורג). קולומבאך-ביירוית הפכה לחלק מהחוג הפרנקוני בשנת 1500.
לאחר שבשנת 1541 המרקיז השאפתני אלברכט אלקיביאדס קיבל על עצמו את השלטון על קולמבאך-ביירוית, הוא נכנס לשדה הקרב של המלחמה השמלקלדית, מספר פעמים החליף צד בין הקיסר קרל החמישי לבין הנסיכים הלותרניים של ברית שמלקלדן. בשנת 1552 הוא עורר את מלחמת המרקיזים השנייה נגד נירנברג ובנסיכים-בישופים השכנים של וירצבורג ובמברג. תוכניותיו הנוספות להקים מחדש את דוכסות פרנקוניה מימי הביניים תחת שלטונו הסתיימו בתבוסתו המוחלטת ובחרם קיסרי ב-1554.
את אלברכט ירש בן דודו גאורג פרידריך בשנת 1557, אשר משנת 1577 שלט גם בדוכסות פרוסיה כעוצר עבור קרוב משפחתו אלברכט פרידריך, דוכס פרוסיה. עם מותו של גאורג פרידריך ב-1603, קו ביירוית המבוגר נכחד. הוא השאיר ליורשו, המרקיז כריסטיאן, בנו הצעיר של הבוחר ברנדנבורג יוהאן גאורג, הנסיך הבוחר מברנדנבורג, מדינה סדורה ומתפקדת.
היסטוריה > הקו הצעיר

מרגרייב כריסטיאן קבע את מגוריו בביירוית; בשנת 1655 ירש אותו נכדו כריסטיאן ארנסט, שצבר כוח והשפעה על הפוליטיקה האימפריאלית בדרגה צבאית של גנרל-פלדמרשל. בשנת 1705 ייסד בנו הנסיך גאורג וילהלם את ה-Ordre de la Sincerité, קודמו של מסדר הנשר האדום הפרוסי. המרקיז פרידריך, ששלט משנת 1735, ואשתו וילהלמינה מפרוסיה, שניהם פטרוני האמנויות והמדעים, הביאו לבנייה מחדש של מעון ביירוית ברובו בסגנון בארוק מובהק (Markgrafenstil), כולל הקמת בית האופרה של המארקגראף שהושלם ב-1748. אוניברסיטה נוסדה בשנת 1742 והועברה לארלנגן בשנה שלאחר מכן.
הענף הצעיר יותר של מרקיזי ברנדנבורג-ביירוית גוועה בשנת 1769 עם מותו של פרידריך כריסטיאן, ולאחר מכן נשלטו שוב ביירוית ואנסבך באיחוד אישי על ידי המרקיז קרל אלכסנדר. ב-2 בדצמבר 1791, קרל אלכסנדר חתם על הסכם עם פרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה, לפיו הוא מסר את נסיכויותיו למדינה הפרוסית כנגד קצבה לכל החיים. הוא התחתן עם אשת החברה אליזבת קרייבן ופרש לחיים פרטיים באנגליה, בעוד שביירוית ואנסבך נשלטו על ידי השר הפרוסי קרל אוגוסט פון הרדנברג (אנ').
הנסיכות נכבשה על ידי חיילים צרפתים במהלך מלחמת הקואליציה הרביעית, פרוסיה נאלצה לוותר על ביירוית על פי חוזה טילזיט משנת 1807. בקונגרס ארפורט ב-1808, הקיסר הצרפתי נפוליאון הציע אותה למכירה לממלכת בוואריה שזה עתה הוקמה; ואכן הנסיכות החליפה בעלים ב-1810 כנגד תשלום של 15 מיליון פרנק.
שליטי הנסיכות

1398: יוהאן השלישי מנירנברג
1420: פרידריך הראשון מברנדנבורג
1440: יוהאן הרביעי האלכימאי
1457: אלברכט הראשון אכילס (גם מרקיז ברנדנבורג מ-1470)
1486: זיגמונד
1495: פרידריך השלישי (גם מרקיז אנסבך בתור פרידריך הראשון)
1515: קזימיר
1527: אלברכט אלקיביאדס
1553: גאורג פרידריך (גם מרקיז אנסבך)
1603: כריסטיאן
1655: כריסטיאן ארנסט
1712: גאורג וילהלם
1726: גאורג פרידריך קרל (בעבר מרקיז קולמבאך מ-1708)
1735: פרידריך
1763: פרידריך כריסטיאן
1769: קרל אלכסנדר (עד 1791; גם מרקיז אנסבך)
שטחים מזרח פרנקוניים בסביבות שנת 1400, רוזנות העיר נירנברג בכחול
פלסנבורג בקולמבאך
ביירוית ואנסבך (כחול) כחלק מפרוסיה
סלמי

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  נקניק יבש, cold cut, סאלומי, נקניק קיץ, שרקוטרי 
 מוצא:  איטליה 
 מרכיבים עיקריים:  בשר חזיר 
 
סלמי (איטלקית Salame) הוא סוג של נקניק מומלח שמקורו במטבח האיטלקי. בעבר נבעה הפופולריות של הסלמי מהיותו מוצר בשר שניתן לאחסנו בטמפרטורת החדר.
מקור שמו של הסלמי במילה האיטלקית להמלחה (Salatura).
מרכיבי הסלמי

הסלמי המסורתי מורכב מתערובת של:
בשר קצוץ של חזיר, עגל, עז, סוס ואווז.
יין
מלח
מגון עשבי תיבול ותבלינים.
בסלמי המודרני התערובות כוללות מרכיבים נוספים כדי לגרום לתסיסה מהירה יותר ולשימור הנקניק לזמן רב יותר. ישנם יצרנים שנמנעים מלהוסיף חנקה וניטריטים (חומצות מלח חנקני) כדי לייצר מוצר הנחשב בריא ואורגני יותר.
סוגי הסלמי

קיימים סוגי סלמי רבים, רבים מהם נקראים לפי מקורם (האזור או ארץ המקור שלהם). בין השאר סלמי נקראים על שם ארל, ג'נובה, הונגריה ומילאנו. מרביתם בטעמי שום ובצל. ישנם סוגים מסוימים, בעיקר אלו שמקורם בספרד, רוב הסוגים ההונגריים וחלק מהסוגים מדרום איטליה (כמו פפרוני שמקורו בנקניקיה נפוליטנית פיקנטית) המכילים פפריקה או אבקת צ'ילי שונים ברמת קיצוץ הבשר, בגודלם ובסוג המעטפת.
ראו גם

שיטת הסלאמי
פיק סגד - חלוץ יצרני הסלמי ההונגרי
סטמארצ'קה

| --- | --- |

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  המישור הגדול הצפוני
 מחוז:  סבולץ'-סטמאר-ברג סבולץ'-סטמאר-ברג
 נפה:  נפת פהרגיארמט
 שטח:  36.31 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,564 (1 בינואר 2020)
 קואורדינטות:  48°05′09″N 22°37′52″E﻿ / ﻿48.085911°N 22.631039°E﻿ / 48.085911; 22.631039 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.szatmarcseke.hu/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.סטמארצ'קה(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.סטמארצ'קה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סטמארצ'קה (בהונגרית: Szatmárcseke) הוא כפר קטן במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג על גדות נהר טיסה שבצפון־מזרח הונגריה.
הכפר ואזורו מיושבים לסירוגין כבר מהמאה ה-12.
יהודי סטמארצ'קה

יהודים חיו בסטמארצ'קה החל מתחילת המאה ה-18. רובם עסקו במסחר וחלק במלאכה ובחקלאות.
בזמן הקרע ביהדות הונגריה בקונגרס של יהודי הונגריה בשנים 1869-1868 בין החרדים למשכילים, הצטרפה הקהילה לזרם האורתודוקסי שסירב לקבל על עצמו את תקנות הקונגרס.
לקהילה היה בית כנסת שנחנך בשנת 1884, "חדר" ומקווה.
בזמן הטרור הלבן נכלאו כמה מבני הקהילה במחנה הסגר. החל משנת 1938 הופקעו רישיונות המסחר והמלאכה של רוב יהודי הכפר. השלטונות המקומיים הקפידו הקפדת יתר על ביצוע הגזירות האנטי-יהודיות.
בשנת 1942 נאסרו שני יהודים מהכפר ונכלאו במחנה הסגר. אחד מהם מת בעינויים והשני שוחרר לאחר כמה חודשים, לאחר מכן הגברים היהודים נשלחו לעבודות כפייה והנותרים במקום נצטוו לענוד את הטלאי הצהוב.
בדף הקהילה מתוך מפקד קהילות הונגריה שבוצע בשנת 1944 נכתב כי יש בקהילה 45 תושבים והרב של הקהילה הוא רבה של פהרגיארמט.
כמה שבועות לאחר כניסת הצבא הגרמני להונגריה במרץ 1944 רוכזו היהודים בגטו זמני בכפר וכעבור מספר ימים הועברו לכפר קלצ'ה ומשם לגטו מאטסלקה ולבסוף שולחו למחנה ההשמדה אושוויץ.
חמישה ניצולים חזרו לכפר לאחר המלחמה אך עזבו עד מהרה את המקום בגלל עוינות התושבים. הקהילה בוטלה רשמית ורכושה נמכר על ידי איגוד הקהילות היהודיות בהונגריה.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 59 |  |
| 1880 | 114 | 1,607 |
| 1910 | 131 |  |
| 1920 | 85 |  |
| 1930 | 91 |  |
| 1941 | 68 | 1,893 |
מפורסמים

פרנץ קלצ'יי גר בכפר בתחילת המאה ה-19
לקריאה נוספת

סטמארצ'קה בפנקס הקהילות הונגריה, עמ' 401-402
סאטמאר-צ'אקא, בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה – תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמ' 282 (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944).
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  דף הקהילה של סטמארצ'קהמתוך מפקד קהילות הונגריה
↑  תיעוד יהודי סטמארצ'קה שנרצחו בשואה
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | נירג'האזה  |  |
| ערים |  איאק •  בקטלוראנטהאזה •  בלקאן •  צ'נגר •  דמצ'ר •  דומבראד •  פהרגיארמט •  איבראן •  קמצ'ה •  קישווארדה •  מאנדוק •  מאריאפוץ' •  מאטסלקה •  נאג'אצ'ד •  נג'הלאס •  נאג'קאלו •  נירבאטור •  נירלוגוש •  נירמדה •  נירטלק •  רקמז •  טיסלק •  טיסוושווארי •  אויפהרטו •  ואיה •  ואשארושנמן •  זאהון |  |
| כפרים | קנטוריאנושי • נירקאראס • אופאי • אפג' • הודאס • נירטורה • יאנד • נירבוגדאני • פאביאנהאזה • פילפשדרוץ • גבריין • גיורטלק • יארמי • קוצ'ורד • מרק • נאג'דובוש • נירצ'הוי • נירקאטה • נירמגייש • נירפרסניה • אקריטופילפש • פפוש • ראפולט • סמושסג • טיבורסאלאש • ואלאי • אנרץ' • דגה • פניישליטקה • גיולהאזה • יקה • קקצ'ה • לוופטרי • מזלדאן • נירלווה • נירטש • פפ • פאטרוהה • רטקזברנץ' • סבולצ'באקה • סבולצ'וורשמרט • טיסקניאר • אוידומבראד • אויקנז • נג'צ'רקס • נפקור • נירפזון • שנייה • סבולץ' • טימאר • טיסנג'פלו • בשנייד • לשקוד • לוולק • מג' • ניריברון • ניריאקו • נירקרץ' • פטנהאזה • רמוצ'האזה • רוהוד • ברבאש • ברגדרוץ • ברגשוראן • צ'רודה • גלנש • גמז'ה • גולאץ' • גיירה • הטפיירצ'ה • אילק • קישוורשאן • לוניה • מארוקפפי • מאטיוש • נג'וורשאן • אולצ'ווה • פוסטדובוש • טאקוש • טרפה • טיסאדון • טיסקרצ'ן • טיססלקה • טיסוויד • ואמושאטיה • ברקס • בסטרץ • גגן • קק • נירטט • סקיי • טיסראד • ושמגייר • בוטפלאד • צגנדאניאד • צ'הולץ • צ'אסלו • צ'גלד • דרנו • פילשד • גצ'אי • גרבולץ • גיגייה • יאנקמאיטיש • קרשמיין • קישר • קישהודוש • קישנמן • קישפלאד • קישסקרש • קלצ'ה • קמרה • מגושליגט • מאנד • מהטלק • מילוטה • נאבראד • נגיאר • נג'הודוש • נג'סקרש • נמשבורזובה • אולצ'וואפאטי • פניולה • פניגה • רוז'אי • שונקאד • סמושאיי • סמושאוילק • סטמארצ'קה • טיסבץ' • טיסצ'צ'ה • טיסקורוד • טיסטברק • טוניוגמטולץ' • טיוודר • טורישטוואנדי • טוריצ'ה • ואמושורוסי • זייטה • ז'רויאן • באטורליגט • אנצ'נץ' • קישלטה • נירבלטק • נירבוגאט • נירצ'אסארי • נירדרז' • נירגלשה • נירגיולאי • נירפיליש • נירוושווארי • אמביי • פנסלק • פיריצ'ה • פוצ'פטרי • טרם • בלשה • בוי • גאוואוונצ'לה • פסב • פורצ'למה • טיסברצל • טיסטלק • צ'נגרשימה • צ'נגראויפלו • קומלודטוטפלו • פאטיוד • סמושאנגיאלוש • סמושבץ' • סמושטטארפלווה • טיוקוד • אורה • בלקאן • בירי • בקן • ארפטק • גסטרד • קאלושמיין • סקוי • בנק • אפריישקה • גיירצ'קה • קומורו • טיסבזדד • טיסמוגיורוש • טיססנטמארטון • טוז'ר • ז'ורק • סורגלמטוש • טיסדדה • טיסדוב • טיסאסלאר |  |
| יישובים בנפת פהרגיארמט |
| --- | --- | --- |
| יישובים | פהרגיארמט • בוטפלאד • צגנדאניאד • צ'הולץ • צ'אסלו • צ'גלד • דרנו • פילשד • גצ'אי • גרבולץ • גיגייה • הרמאנסג • יאנקמאיטיש • קרשמיין • קישר • קישהודוש • קישנמן • קישפלאד • קישסקרש • קלצ'ה • קמרה • מגושליגט • מאנד • מהטלק • מילוטה • נאבראד • נגיאר • נג'הודוש • נג'סקרש • נמשבורזובה • אולצ'וואפאטי • פניולה • פניגה • רוז'אי • שונקאד • סמושאיי • סמושאוילק • סטמארצ'קה • טיסבץ' • טיסצ'צ'ה • טיסקורוד • טיסטברק • טיוודר • טוניוגמטולץ' • טורישטוואנדי • טוריצ'ה • אוסקה • ואמושורוסי • זייטה • ז'רויאן |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007535852505171  LCCN: nr96028720  VIAF: 135318508   WorldCat (עם VIAF): 135318508
סיוואספור

סיוואספור (בטורקית: Sivasspor, או סיבאספור) הוא מועדון כדורגל טורקי, שממוקם בעיר סיוואס. המועדון נוסד בשנת 1967 ומשחק בעונת 2008/09 בליגת העל הטורקית. המועדון העפיל לראשונה בתולדותיו לליגה הבכירה בעונת 2005/06. הקבוצה משחקת ב"אצטדיון ה-4 ביולי" בסיוואס, שמכיל 27,532 מקומות ישיבה. כבר בעונתו הראשונה בליגה העליונה, הפך המועדון להפתעת העונה בטורקיה כשהגיע למקום ה-8 בעונתו הראשונה בהיסטוריה בליגה זו, מקום באמצע הטבלה המבטיח עונה נוספת בליגה זו.
עונת 2007/08 הייתה העונה המוצלחת ביותר של המועדון. בעונה זו הייתה מועמדת לזכייה באליפות במשך רוב העונה, אך סיימה אותה במקום הרביעי, עם אותו מספר נקודות כמו המקומות השלישי והשני.
במאי 2022 זכתה הקבוצה בגביע הטורקי בפעם הראשונה בתולדותיה, לאחר שגברה במשחק הגמר 2–3 על קייסריספור לאחר הארכה. בעקבות הזכייה השתתפה ביולי 2022 לראשונה במשחק הסופר קאפ הטורקי, בו הפסידה 0–4 לאלופה טרבזונספור.
תארים

הגביע הטורקי: 2022
שחקנים מפורסמים

ישראל פיני בלילי
צרפת יאניק קאמנן
טורקיה גוראן גורסוי
טורקיה גונדוז גורול אזר
טורקיה סרבט צ'טין
טורקיה מחמט ילדיז
אוסטרליה סימון קולוסימו
אוסטרליה מייקל פטקוביץ'
בולגריה איוון צבטקוב
הולנד נורדין ווטר
טורקיה גרמניה איברהים אידמיר
קמרון ריימונד קאלה
ברזיל דוגלאס פריירה
ברזיל רוביניו
סייקלו–קרוס

ווט ואן ארט (שמאל) ומת'יו ואן דר פול (ימין) במהלך אחד המרוצים
מת'יו ואן דר פול (שמאל) ו-ווט ואן ארט (ימין) במהלך מרוץ, שניהם סוחבים את אופניהם בידיים בגלל קטע המדרגות
רוכב
נאלץ ללכת ברגל, עקב אחד המכשולים במסלול
קטע מתוך אליפות אירופה, 2019
סייקלו–קרוס (באנגלית: Cyclo–cross, או בקיצור CX או cyclo–X) הוא ענף ספורט ומרוץ אופניים. המרוץ מתקיים במתכונת של הקפות (לרוב לא יותר מ-3.5 קילומטרים) ובסבב המקצועני הוא מתקיים בין חודש אוקטובר לחודש פברואר בסתיו או בחורף. הרוכבים בענף  נאלצים לרכוב על דשא, בוץ, חול, גבעות תלולות, אבנים ותנאי שטח מאתגרים אחרים. כמו שאר ענפי האופניים, גם פה הסייקלו–קרוס דומיננטי בעיקר באירופה, ובפרט בהולנד, צרפת ובלגיה. עם זאת, הענף פופולרי מאוד גם בארצות הברית.
ארגון ה-UCI, הוא הארגון המנהל את ענף הסייקלו–קרוס. רוב רוכבי הסייקלו–קרוס הם רוכבים עם יותר מהתמחות אחת ולכן ברוב המקרים הם גם רוכבי אופני כביש או אופני שטח. המרוץ בדרך כלל באורך של חצי שעה עד שעה. הענף איננו אולימפי.
ציוד > אופניים

אופני סייקלו–קרוס הם סוג של הכלאה בין אופני כביש לבין אופני שטח - הם מזכירים אופני כביש במראה שלהם, בכידון, ובמשקל האופניים. הם מזכירים אופני שטח בגלגלים והצמיגים הגדולים יותר, בלמי דיסק והילוכים נמוכים יותר. לאופני סייקלו–קרוס יש מרווח צמיגים רחב יותר משל אופניים אחרים, הן אמורים להיות קלים במיוחד בשביל לאפשר נשיאה שלהם בידיים ולהיות מותאמים. ניתן להחליף אופניים באמצע מרוץ.
ציוד > ביגוד

מכיוון שהמרוצים מתקיימים בחודשי החורף או הסתיו, הביגוד הוא ביגוד חם - שרוולים ארוכים, גרביונים, מחממי גפיים. עוד סיבה שהביגוד הוא ארוך, זה בשביל למנוע התלכלכות ישירה של הגוף ומגע ישיר עם בוץ, חול ודברים אחרים.
היסטוריה

תחילה, במרוצי כביש שונים בתחילת המאה ה-20 היה נהוג לעיתים לחתוך דרך שדות איכרים ולקחת קיצורי דרך בדרכים אחרות, שכללו חול ודברים אחרים.
לאחר שאוקטבה לפיז ייחס את ניצחונו בטור דה פראנס 1910 לאימוני הסייקלו–קרוס שעזרו לו, הענף תפס תאוצה והחל לכלול גם אליפויות לאומיות, באותה שנה נערכה אליפות בלגיה הראשונה בסייקלו–קרוס. ושנתיים לאחר כך אליפות שווייץ הראשונה בסייקלו–קרוס. המרוץ הבינלאומי הראשון נערך ב-1924, והתקיים בצרפת.
ה-UCI החל לנהל את הענף ב-1950, ואליפות העולם הראשונה נערכה באותה השנה, בה ניצח ז'אן רוביק הצרפתי.
אופי המרוץ

מספר המשתתפים בתחרות נע בין עשרות, הם מוזנקים למרוץ בשורות. המרוץ מתנהל בהקפות, בין 1 ל-3.5 קילומטרים היא הקפה. במהלך המרוץ יש קטעים מאתגרים, לדוגמה מחסומים שמאלצים קפיצה מעליהם, או ירידה מהאופניים ונשיאה שלהם בידיים, פניות חדות, קטעי מדרגות ועליות תלולות. למרות זאת, המטרים האחרונים בהקפה הם מישוריים ועל אספלט רגיל.
אירועים

האירועים הבולטים בענף הם:
אליפות העולם בסייקלו–קרוס(אנ')
גביע העולם בסייקלו–קרוס(אנ')
סייקלו–סופרפרסטיז'(אנ')
DVV Trophy(אנ')
אליפויות לאומיות
הערות שוליים

↑  UCI Cyclo–cross, uci.org.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284763705171  GND: 4176711-1  LCCN: sh85013895  NKC: ph487832 
אופני סייקלו–קרוס
סמואל קוטס

| --- | --- |

 לידה:  1734 לונדון, ממלכת בריטניה הגדולה 
 פטירה:  7 במרץ 1818 (בגיל 84 בערך) צ'לסי, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 
סמואל קוטס (באנגלית: Samuel Cotes ‏: 1734 – 1818) היה אחיו הצעיר של הצייר פרנסיס קוטס. הוא היה צייר מצליח של פורטרטים מיניאטוריים ועבד גם בעפרונות. הוא מת בצ'לסי ב-1818.
ביוגרפיה

הוא היה בנו השלישי של רוברט קוטס, ראש עיריית גולווי, שהתיישב בלונדון, הפך לרופא והתחתן עם אליזבת, בתו של פרנסיס לין, המזכיר הראשי של החברה המלכותית האפריקאית (RAC). הוא חונך על ידי אביו ולמד רפואה, אך פנה לציור בהשראתו והצלחתו של אחיו המבוגר פרנסיס קוטס, ממנו קיבל את הכשרתו האמנותית.
סמואל קוטס נודע כצייר פורטרטים. אבל גם דיוקנאות העפרון שלו זכו להצלחה. הוא צייר במיניאטורות על אמייל ושנהב, והציג בין השנים 1760 עד 1789 בתערוכות של אגודת האמנים של בריטניה הגדולה ובאקדמיה המלכותית לאמנויות (RA).
במהלך תקופה זו הוא התגורר ברחוב פרסי 25. לאחר מות אחיו, צייר מיניאטורה גדולה שלו מהזיכרון. הדיוקן שצייר את השחקנית מרי אן ייטס בתור אלקטרה נחרט בשיטת מצוטינט על ידי פיליפ דאו, ודיוקן של תומאס פאונל על ידי ריצ'רד ארלום.
קוטס היה נשוי פעמיים, תחילה למרי קרסוויק ב-1768, ובפעם השנייה ב-1780 לשרה שפרד, אמנית, שמתה ב-27 בספטמבר 1814, בגיל 76.
הערות שוליים

↑  Cust, Lionel Henry (1887). "Cotes, Samuel". In Stephen, Leslie (ed.). Dictionary of National Biography. Vol. 12. London: Smith, Elder & Co. p. 284.
↑  Remington, V. "Cotes, Samuel". Oxford Dictionary of National Biography (online ed.). Oxford University Press
| --- | --- |
בקרת זהויות :  DSI: 1584  NGV: 5603  RKD: 18660  ULAN: 500017336  VIAF: 95787581   WorldCat (עם VIAF): 95787581
סיביר (סרט, 2018)

| --- | --- |

 בימוי:  מת'יו רוס 
 הופק בידי:  בריידן אפטרגוד כריסטיאן אנג'רמאייר גבריאלה באצ'ר קסיאן אליוז ויין מארק גודפרי קלמנס הולמן  סטיבן היימל דייב הנסן רוברט ג'ונס
 תסריט:  סקוט ד. סמית'  סטיבן היימל
 עריכה:  לואיז פורד
 שחקנים ראשיים:  קיאנו ריבס אנה אולארו פאשה ליצ'ניקוף מולי רינגוולד
 מוזיקה:  דני בנסי  סונדר ג'וריאנס
 צילום:  אריק קורץ
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Company Films Summerstorm Film House Germany
 חברה מפיצה:  Saban Capital Group
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, הפצה לאולמות הקולנוע 
 הקרנת בכורה:  13 ביולי 2018
 שפת הסרט:  אנגלית, רוסית 
 סוגה:  מותחן פשע 
 דף הסרט ב־IMDb
 
סיביר (באנגלית: Siberia) הוא סרט קולנוע אמריקאי-קנדי-גרמני, מותחן פשע בבימויו של מת'יו רוס, ועל פי תסריט של סקוט ב. סמית'. בסרט מככבים קיאנו ריבס, אנה אולארו, פאשה ליצ'ניקוף ומולי רינגוולד.
תקציר עלילת הסרט

הסרט מספר את סיפורו של סוחר יהלומים אמריקאי שנוסע לרוסיה כדי למכור יהלום כחול נדיר בעל מקור מפוקפק. העסק מתחיל להסתבך כשהוא מתאהב בקטיה, בעלת בית קפה בעיירה מירני שבסיביר. בעוד תשוקתם גוברת, הסוחר מגלה יותר ויותר את העולם הבוגדני של סחר היהלומים, שממנו הוא כבר לא יוכל לחלץ את עצמו, כשהוא מוצא את עצמו כשחקן במשחק שמתנהל בין המאפיה הרוסית, סוחר יהלומים דרום אפריקאי ושירות הביטחון הפדרלי הרוסי.
צוות השחקנים

קיאנו ריבס בתפקיד לוקאס היל
אנה אולארו(אנ') בתפקיד קטיה, בעלת בית הקפה
פאשה ד. ליצ'ניקוף בתפקיד בוריס וולקוב, ראש סינדיקט פשע בסנקט פטרבורג
מולי רינגוולד בתפקיד גבי היל, רעייתו של לוקאס
רפאל פטראדי - פאבל, אחיה של קטיה
אלכס מאונוביץ' - יפרם, חברו של פאבל
דמיטרי צ'פובצקי - איוואן, חברו של פאבל
ורוניקה פרס - ראיסה, פקידת הקבלה
יבגני ליפינסקי - פולוזין, סוכן שירות הביטחון הפדרלי
ג'יימס אלכסנדר - וינסנט, סוחר סמים דרום אפריקאי
הפקה

הסרט הוכרז לראשונה במהלך פסטיבל הסרטים של ברלין ב-2017, כמותחן פשע בכיכובו של קיאנו ריבס.
הפקה > צילומים

הפקת הסרט החלה באפריל 2017 וצילומי הסרט נערכו בוויניפג, קנדה ובסנקט פטרבורג שברוסיה
הפצה

הסרט תוכנן לצאת לאקרנים בהפצה של אולפני יוניברסל אך במאי 2018 זכויות ההפצה נרכשו על ידי חברת Saban Capital Group שבבעלותו של חיים סבן. הסרט הופץ ב-13 ביולי 2018.
הערות שוליים

1 2  "Keanu Reeves Starring Thriller 'Siberia' Rounds Its Cast; Magda Apanowicz To Co-Star In 'Volition'". נבדק ב-13 ביוני 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Keanu Reeves Heading To 'Siberia' With 'Frank & Lola' Director Matthew Ross – Berlin". נבדק ב-13 ביוני 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Keanu Reeves Starring Thriller 'Siberia' Rounds Its Cast; Magda Apanowicz To Co-Star In 'Volition'". נבדק ב-13 ביוני 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Keanu Reeves Heading To 'Siberia' With 'Frank & Lola' Director Matthew Ross – Berlin". נבדק ב-13 ביוני 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Wiseman, Andreas (11 במאי 2018). "Saban Films Snaps Up North American Rights To Keanu Reeves Crime Thriller 'Siberia' – Cannes". Deadline Hollywood. Penske Business Media. נבדק ב-15 במאי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Siberia". Village East Cinema. City Cinemas. נבדק ב-15 במאי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סמואל קונץ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 באוגוסט 1921 הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית, ברה"מ 
 פטירה:  18 בנובמבר 2010 (בגיל 89) בון, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  ברית המועצות, גרמניה 
 
סמואל קונץ (בגרמנית: Samuel Kunz‏; אוגוסט 1921 - 18 בנובמבר 2010) היה שומר ממוצא גרמני במחנה ההשמדה בלז'ץ בתקופת השואה שנאשם במעורבות להשמדת יהודי המחנה, כולל עשרה מעשי רצח שביצע בעצמו. מעשיו התגלו רק ב-2009, אולם הוא מת ב-2010 טרם משפטו.
ביוגרפיה

קונץ נולד בשנת 1921, בזיכלברג (Sichelberg, ברוסית: Зихельберг) שעל גדת הוולגה, ברוסיה. לחם במלחמת העולם השנייה במסגרת הצבא האדום ונשבה על ידי הוורמאכט. הוא העדיף לשתף פעולה עם שוביו הנאצים על פני מאסר כשבוי מלחמה ונשלח עם שבויי מלחמה אחרים למחנה טרווניקי ששימש כמחנה אימון של האס אס. לאחר מכן, בינואר 1942, שובץ כשומר במחנה ההשמדה בלז'ץ ובין משימותיו במחנה היו הולכת היהודים מהרכבות לתאי הגזים. לאור מסירותו הוא הועלה בדרגה לפיקוד על קבוצת שומרים (Oberaufseher). קונץ, על פי כתב התביעה, היה אחראי בעצמו לפחות לעשרה מעשי הרג של יהודים. הוא ירה למוות לעבר שני יהודים שנמלטו מהרכבת, וכן ירה למוות בשמונה אסירים פצועים שנורו תחילה בידי שומר אחר. עם סגירת המחנה ב-1943 הועבר קונץ לשירות במחנה הריכוז פלוסנבירג, שם פגש את ג'ון דמיאניוק.
לאחר המלחמה נשבה קונץ על ידי האמריקאים ואף העיד במשפטיהם של פושעים נאצים. הוא קיבל אזרחות גרמנית, עבר להתגורר בבון ועבד כנגר במשרד הבינוי הגרמני. קונץ נחקר בידי הגרמנים שלוש פעמים (בשנים 1969, 1975 וב-1980) על שירותו במהלך המלחמה, אולם בגלל דרגתו הזוטרה לא הייתה כוונה להעמידו לדין.
פשעיו של קונץ התגלו במסגרת ההכנות למשפט דמיאניוק בגרמניה בשנת 2009. במהלך הסגרתו של דמיאניוק לגרמניה, נועד קונץ לשמש כעד במשפט ולצורך כך העבירו האמריקאים לידי הגרמנים מסמכים על קונץ. לאור מה שנחשף במסמכים, החליטה התביעה הגרמנית שקונץ ראוי לעמוד בעצמו למשפט. ביולי 2010 הודיעה התביעה בדורטמונד כי הוחלט להעמיד את קונץ לדין על שלושה סעיפי אישום: סיוע ברצח ("Beihilfe zum Mord") של כ-430,000 יהודים במסגרת תפקידו כשומר במחנה בלז'ץ; 8 מעשי רצח שביצע שם בעצמו ושני מקרי רצח נוספים.
קונץ מת בגיל 89 לפני שהספיק לעמוד לדין.
הערות שוליים

↑  לפני משפט: מת פושע נאצי שהואשם ברצח יהודים, באתר ynet, 22 בנובמבר 2010
סטלינגרד (סרט, 2013)

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  אירועים אמיתיים
 בימוי:  פיודור בונדרצ'וק
 הופק בידי:  דמיטרי רודובסקי סרגיי מלקומוב אלכסנדר רודניאנסקי אנטון זלאטופולסקי
 תסריט:  איליה טלקין סרגיי סנז'קין
 עריכה:  איגור ליטונינסקי נטליה גורינה
 שחקנים ראשיים:  פיוטר פיודורוב אלכסיי בראבש אנדריי סמוליאקוב תומאס קרצ'מן אולג וולקו מריה סמולניקובה יאנה סטודילינה
 מוזיקה:  אנג'לו בדלמנטי
 צילום:  מקסים אוסאדצ'יי דניס אלארקון-רמירז
 מדינה:  רוסיה
 חברת הפקה:  Art Pictures Group   נון סטופ פרודקשן
 חברה מפיצה:  רוסיה-1 אולפני קולומביה באמצעות WDSSPR
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  29 בספטמבר 2013 (וולגוגרד) 10 באוקטובר 2013 (מוסקבה)
 משך הקרנה:  135 דקות
 שפת הסרט:  רוסית גרמנית
 סוגה:  מלחמה
 תקציב:  30,000,000 מיליון דולר
 הכנסות:  68,129,518 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   stalingrad2014
 פרסים:  Nika award for the best work of the artist Costume 
 תרגום לעברית:  סטלינגרד
 stalingrad-movie.ru
 דף הסרט ב־IMDb
 
סטלינגרד (ברוסית: Сталингра́д) הוא סרט מלחמה רוסי משנת 2013 בבימויו של פיודור בונדרצ'וק והוא הסרט הרוסי הראשון שצולם בתלת מימד IMAX ואחד הסרטים הרווחיים בתולדות הקולנוע הרוסי. הסרט מגולל את קורות קרב סטלינגרד בחזית המזרחית במלחמת העולם השנייה ובעיקר את נחישותם של שישה חיילי הצבא האדום בהגנתם על בית שהוגדר כחשוב מבחינה אסטרטגית. האירועים מתרחשים בנובמבר 1942 בסטלינגרד הכבושה על ידי הנאצים.
בסרט מככבים פיוטר פיודורוב, אלכסיי בראבש, אנדריי סמוליאקוב ותומאס קרצ'מן והוא יצא לאקרנים ב-10 באוקטובר 2013. הסרט הפך לשובר קופות והפך לסרט המכניס ביותר בתולדות הקולנוע הרוסי משהכניס יותר ממיליארד רובל (68 מיליון דולר) וצבר את ההכנסות הגבוהות ביותר לסרט קולנוע רוסי, עד לצאת הבוגאטיר האחרון בשנת 2017. הסרט אומנם ספג ביקורות מעורבות אך היה להצלחה קופתית מרשימה ואף היה מועמד רוסיה לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר אך לא נכנס לרשימת המועמדים הסופית.
תקציר עלילת הסרט

הסרט נפתח בשנת 2011 ביפן, על רקע מאורעות רעידת האדמה והצונמי בסנדאי. כשצוות חילוץ רוסי מהמשרד למצבי חירום מגיע לאזור אסון, הם מגלים תיירים גרמנים קבורים תחת להריסות בניין, בעודם מנסים לחלצם משם, אחד מאנשי החילוץ, סרגיי, מדבר אל אחת הניצולות על מנת להרגיעה. הוא מספר לה על משפחתו בעוד הבחורה מספרת כי סביה מת, הוא מספר שהיו לו חמישה אבות וכולם מתו. כשהיא שואלת כיצד אירע הדבר הוא מגולל את שאירע 70 שנה קודם לכן על גדות נהר הוולגה.
סתיו 1942. הצבא האדום מנסה להגן על העיר סטלינגרד מפני כוחות הוורמאכט הנאצי, אך נדחק בהדרגה עד למרחק קצר מהגדה המערבית של נהר הוולגה. במהלך הלחימה הנואשת מוצאים עצמם חמישה חיילים סובייטיים - קפטן המודיעין גרומוב, צ'וואנוב הצלף, ניקיפורוב שהיה זמר אופרה לפני פרוץ המלחמה, איש הארטילריה פוליאקוב והחייל סרגיי אסטאחוב הידוע בכינוי "טוטיה" - מנותקים ומבודדים בשטח. על החיילים הוטלה המשימה להגן על בית השוכן על גדת הנהר ולא לאפשר לנאצים לכבוש את המבנה. בבית נתקלים החיילים באישה שלא הספיקה להימלט מהעיר ונותרה בקו החזית.
צוות שחקנים ודמויות

| הדמות בסרט | שחקן/ית |
| --- | --- |
קפטן גרומוב: פיוטר פיודורוב
קטיה: מריה סמולניוקבה
מאשה: יאנה סטודילינה
הצלף צ'וואנוב: דמיטרי ליסנקוב
איש המודיעין אלכסנדר ניקיפורוב: אלכסיי ברבאש
קצין הארטילריה פוליאקוב ("מלאך"): אנדריי סמוליאקוב
לויטננט סרגיי אסטאחוב (טוטיה): סרגיי בונדרצ'וק הבן
המפקד קראסנוב: אולג וולקו
פטר קאן: תומאס קרצ'מן
קצין הורמאכט הנזה: היינר לאוטרבאך