stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תגלת-פלאסר הראשון

תגלת-פלאסר הראשון היה מלך אשור בשנים 1115 לפנה"ס – 1076 לפנה"ס בתקופת הממלכה התיכונה. פירוש שמו תוכולתי-אפיל-אשרה: "האל אשור
(הוא בן אשרה [הוא מקדשו בעיר אשור]) הוא מבטחי". בנו של המלך אשור-רש-ישי הראשון. בתחילה שלט תגלת-פלאסר רק על ממלכה קטנה סביב העיר אשור. הוא יצא להילחם נגד עם הכדמֻחֻ, הכניע אותם וסיפחם לאשור. הוא נלחם נגד מושכי (פריגים), שהיה עם שהתגורר באנטוליה, וכבש בעבר מחוזות אשוריים בצפון הפרת. לאחר מכן הוא חדר לקפדוקיה, וגירש את החיתים מהמחוז האשורי סוברתו שנמצא על החידקל. הצבא האשורי המשיך להתקדם והגיע עד ההרים מדרום לימת ואן, ואז פנה מערבה וקיבל את כניעתה של העיר מלטיה שנמצאת במזרח טורקיה.
תגלת-פלאסר השתלט על הפרת, מסוחו ועד כרכמיש, משם הוא פנה לבבל ובזז אותה. הוא הניח לוחות נחושת המתארים את ניצחונותיו במבצר שבנה. הוא נלחם נגד הארמים בצפון סוריה, והגיע עד המוצא של החידקל. הוא כבש את העיר החיתית פתור, ואז המשיך לים התיכון לערים גבל, צידון, ואירביד. באירביד הוא יצא לים וצד את הנחירו, שיש המזהים אותו כלוויתן. חלקים מכיבושיו הוא מספח לאשור, וחלקים אחרים הוא משאיר עצמאיים. מסעותיו הצבאיים תבעו מאמץ ומשאבים גדולים, דוגמה לכך היא ניסיונותיו להביס את הארמים שפולשים מעבר לפרת, ולשם כך הוא חצה את הפרת 28 פעם. בנוסף למסעותיו הצבאיים הוא שיקם את מקדשי האלים אשור ואדד באשור. לאחר מותו ירש אותו בנו אשאריד-אפל-אכור. האימפריה שהקים לא החזיקה מעמד זמן רב, וכנראה הגורם העיקרי להתפוררותה היה פלישות הארמים שהתיישבו מעבר לפרת.
כתובת של תגלת-פלאסר מופיעה על גבי סלע במנהרת החידקל שבטורקיה.
ראו גם

תגלת-פלאסר השלישי
לקריאה נוספת

A. Kirk Grayson, Assyrian Rulers of the Early First Millennium BC I (1114-859 BC), University of Toronto press, 1991
תזמורת משטרת ישראל

תזמורת משטרת ישראל בקבלת פנים ממלכתית בבית הנשיא, 2010
תזמורת המשטרה בקבלת פנים לנשיא חיים ויצמן, 1949
תזמורת משטרת ישראל היא התזמורת הייצוגית של משטרת ישראל. התזמורת היא תזמורת כלי נשיפה והיא שייכת לאגף "ההדרכה״ במשטרת ישראל. התזמורת מנגנת בטקסים שונים של המשטרה, כמו גם בטקסים ממלכתיים, במשחקי כדורגל, באירועים עירוניים ובאירועים קהילתיים שונים במטרה לחזק את הקשר בין המשטרה לקהילה. מדי שנה משתתפת התזמורת בפסטיבל המחולות בכרמיאל, בפסטיבל תזמורות כלי הנשיפה בכפר סבא, בפסטיבל הזמר החסידי בצפת וברעננה ובהפקות שונות.
תזמורת משטרת ישראל הוקמה בסמוך להקמת מדינת ישראל על בסיס תזמורת משטרת המנדט ומנגנת מאז בטקסים רבים ברחבי המדינה. התזמורת הוקמה ב-1920. בין השאר, התזמורת ניגנה בשנת 1949 בטקס הנחת אבן פינה ליד הזיכרון למגיני ירושלים ובטקס חניכת קו הרכבת לירושלים וב-1955 בטקס פתיחת הכביש לאילת. התזמורת אף ניגנה בסיום קורס קצינים של צה"ל.
המנצח הראשון היה אוברי סילבר, שנשאר בתפקיד עד פטירתו. בין השנים 1944–1961 היה המנצח נפתלי גריבוב. בין השנים 1961–1980 ניצח על התזמורת סגן ניצב אריה זמאנק. לאחר מכן, רפאל הלברטל ניצח על התזמורת מספר שנים. בין השנים 1980–2008 ניצח על התזמורת מנשה לב-רן, אשר בשנת 2008 פרש לגמלאות בדרגת ניצב משנה, והוא הוחלף על ידי מפקח איתן סובול. התזמורת מונה כשלושים נגנים (כלי נשיפה, באס, תופים, כלי הקשה וקלידים) והיא מורכבת ממוזיקאים מקצועיים המועסקים כשוטרים בשירות קבע. החל משנת 1999 משרתים בתזמורת לצד שוטרי הקבע גם חיילים בשירות סדיר, נציגי משמר הגבול.
מנצח התזמורת כיום הוא רס״ב ודים מוסניקוב.
בשנת 1978 הוציאה התזמורת תקליט בכורה.
הערות שוליים

↑  רפ"ק שלומי שטרית הוא השוטר הטוב עוד מימי המנדט, בפודקאסט היסטוריה גדולה, בקטנה
↑  כיסופי יהודי ירושלים לשחרור בירת הנצח הועלו בראש שמחתם עם התקדש החג, חרות, 4 במאי 1949
↑  דרך צלחה לרכבת ירושלים, דבר, 5 באוגוסט 1949
↑  משולם עד, דוד בן-גורין: הכביש החדש לאילת - תעלת סואץ ביבשה, דבר, 17 בינואר 1958
↑  מחזור קצינים חדש לצה"ל, הצופה, 13 באוגוסט 1957
↑  תזמורת המשטרה הוציאה תקליט בכורה ובו נעימות ידועות - ישראליות ולועזיות, דבר, 22 באוקטובר 1979
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303087105171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תום לב

תום לב או כוונה טובה (בלטינית: bona fide) הוא מצב רוחני ומוסרי של הגינות ויושר, וכן עיקרון בתחום המשפט. אדם הפועל בתום לב מאמין כי אין בפעולותיו משום פגיעה באדם אחר או בגוף אחר, דבר המשליך לעיתים על אחריותו לפגיעה באדם אחר ולצורך לשפותו בגין נזק כלשהו שנגרם לו בכך.
תום לב במשפט העברי

מושג תום הלב הוא ערך יסוד במשפט העברי.
במשפט העברי נתפס המונח "תום לב" קודם כל כמידה מוסרית, ולא ככלל משפטי שהפרתו מזכה את הצד הנפגע בסעדים משפטיים. המונח השגור לעניין זה, והנוגע לשימוש לרעה בזכות הוא "מידת סדום",[דרוש מקור] ועקרון השימוש בכלל הוא: "כופין על מידת סדום".[דרוש מקור] כלומר, מונעים מן האדם לעשות שימוש לרעה בזכות משפטית שבידו.
תום לב במשפט הישראלי > תחולת העיקרון

עקרון תום הלב הוא מושג משמעותי ביותר במשפט הישראלי, ופעמים רבות יש בו כדי לזכות אדם מחבות על פי המשפט הפרטי ולעיתים אף ליצור חובות כלפי אדם הנפגע מהתנהגות שנעשתה שלא בתום לב.
חובת תום הלב מופיעה בחוק החוזים (חלק כללי), ביחד עם הדרישה לדרך מקובלת. הדרישה לתום לב ולדרך מקובלת פורשה בפסיקה כדרישה אחת. סעיף 39 לחוק קובע כי "בקיום של חיוב הנובע מחוזה יש לנהוג בדרך מקובלת ובתום לב" ואילו סעיף 12(א) לחוק קובע כי "במשא ומתן לקראת כריתתו של חוזה חייב אדם לנהוג בדרך מקובלת ובתום לב".
אך תחולת העיקרון משתרעת מעבר לדיני החוזים. סעיף 61(ב) לחוק החוזים מחיל את העיקרון "גם על פעולות משפטיות שאינן בבחינת חוזה ועל חיובים שאינם נובעים מחוזה". בעקבות סעיף זה קבע השופט אהרן ברק כי תום הלב הוא "אחת מאותן דוקטרינות כלליות, החלות בכל תחומי המשפט, היא עקרון תום הלב. על פיה, כל בעל זכות (במובנה הרחב) צריך להפעיל את זכותו בתום לב. עיקרון זה - אשר מקורו הפורמלי הוא בהוראות הסעיפים 39ו-61(ב) לחוק החוזים (חלק כללי), התשל"ג-1973 - הוא עקרון "מלכותי"... הוא קובע אמת מידה אובייקטיבית של התנהגות ראויה במכלול היחסים הבינאישיים"
בעקבות פרשנות זו הרואה בעקרון תום הלב עקרון יסוד במשפט האזרחי בישראל, בתזכיר חוק דיני ממונות, המוצע כקודקס של המשפט האזרחי הישראלי, מופיע תום הלב בעקרונות היסוד. בסעיף 2 של ההצעה נאמר: "בשימוש בזכות, בביצוע פעולה משפטית ובקיום חיוב, יש לנהוג בתום לב".
עיקרון תום הלב הוטמע במפורש או במשתמע בחוקים רבים נוספים, גם מעבר לתחולתו על פי סעיף 61 (ב) לחוק החוזים -
סעיפים 16 ו-11 לחוק המכר המתייחסים לאי-התאמה בממכר.
סעיף 8 לחוק השכירות והשאילה המטיל חובת גילוי על המשכיר של אי התאמות במושכר ביחס לתיאור המושכר בחוזה
סעיף 8 לחוק השליחות מחייב את השלוח לגלות את כל הידיעות הקשורות בשליחות
סעיף 16 לחוק ניירות ערך המחייב גילוי בתשקיף ומפרט את כל הפעילויות העסקיות של החברה
סעיף 2 לחוק מכר דירות המחייב את הקבלן לצרף מפרט ; ס' 8א לחוק המתווכים מחייב את המתווך לגלות ללקוח את כל הפרטים הקשורים לתיווך.
סעיף 4 לחוק הגנת הצרכן מחייב לגלות לצרכן פגמים מהותיים.
תום לב במשפט הישראלי > פרשנות העיקרון

הדרישה לתום הלב בסעיפים 12 ו-39 לחוק החוזים, פורשה כדרישה לתום לב אובייקטיבי. לפיכך, טענתו של אדם שהוא האמין שהתנהגותו היא תקינה לא תהווה הגנה ואם בחינה אובייקטיבית של ההתנהגות תקבע שהיא לא הייתה כזו.
תום הלב מהווה מושג שסתום במשפט הישראלי וככזה פרשנותו גמישה יחסית. בפס"ד רוקר נ' סולומון, הגדיר נשיא בית המשפט העליון אהרן ברק את עיקרון זה כמצב שבו "אדם לאדם - לא זאב, ולא מלאך; אדם לאדם - אדם".
תום לב במשפט הישראלי > הסוגיות הנובעות מהחלתו של עקרון תום הלב

אחת הבעיות בהחלה גורפת של עקרון תום הלב במשפט בישראל היא שהעיקרון עמום ועלול לפגוע בוודאות המשפטית וברצונם החופשי של צדדים היוצרים ביניהם יחסים משפטיים.
לדוגמה, אדם שמנהל משא ומתן לקראת כריתתו של חוזה אינו יודע בזמן ניהול המשא ומתן מהן הדרכים הכשרות לביצועו. במצב זה, בית המשפט יתקשה לבחון אם התנהלותו של האיש הייתה נגועה בחוסר תום לב או לא. הסיבה לאי הוודאות נעוצה בהגדרתו הסובייקטיבית של אדם איזה מעשה נעשה בתום לב או בחוסר תום לא. במדיניות משפטית לא רצוי לבחון את תום הלב באופן סובייקטיבי ולכן נקבעים מבחנים אובייקטיביים למרות הקשיים המתעוררים מכך.
דוגמה נוספת - החלתו של עקרון תום הלב בסדר הדין שמשתייך מעצם טיבו וטבעו לפרוצדורה נוקשה, יוצרת מתח ממשי בין עניינים שאמורים להיות חד משמעיים ובין תום הלב שמהווה מושג הפתוח לפרשנות.
חוסר תום לב

חוסר תום לב (בלטינית: mala fides) הוא צורה מתמשכת של הונאה (Deception) הכרוכה בהעמדת פנים שהאדם פועל מתוך תחושה מסוימת, תוך כדי שהוא פועל תחת השפעה של תחושה אחרת לחלוטין. חוסר תום לב קשור לצביעות, הפרת חוזה, השפעה ומס שפתיים. אין לבלבל את המונח חוסר תום לב עם המונח כפירה (לכאורה, אימוץ כוזב של אמונה דתית). חוסר תום לב עלול להיות כרוך בהונאה מכוונת של אחרים או בהונאה עצמית (Self-deception).
חוסר תום לב > אקזיסטנציאליזם

בפילוסופיה של האקזיסטנציאליזם, חוסר תום לב (mauvaise foi) הוא תופעה פסיכולוגית, המתייחסת למצב עניינים שבו אנשים פועלים באופן לא אותנטי, כאשר הם נכנעים ללחצי החברה לאמץ ערכים כוזבים, שאינם תואמים את הערכים האותנטיים שלהם, ומכחישים את החירות הפנימית המולדת שלהם, כבני אדם חיים וחושבים. המושג חוסר תום לב באקזיסטנציאליזם קשור גם למושגים הפילוסופיים: הונאה עצמית (Self-deception) וטינה (Ressentiment).
ראו גם

הגנת תום הלב בלשון הרע
חוסר תום לב (אקזיסטנציאליזם)
חוסר תום לב
לקריאה נוספת

אהרן ברק, שופט בחברה דמוקרטית, הוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה, כתר הוצאה לאור, נבו הוצאה לאור, 2004, הפרק "תום לב", עמ' 254–259.
הערות שוליים

↑  חוק החוזים (חלק כללי), תשל"ג-1973, בסעיפים 12 ו-39
↑  ע"א 2643/97 גנז נ' בריטיש וקולוניאל חברה בע"מ ואח', פ"ד נז(2) 385
↑  רע"א 6339/97 רוקר נ' סלומון, פ"ד נה(1) 279)
↑  "of two hearts ... a sustained form of deception which consists in entertaining or pretending to entertain one set of feelings, and acting as if influenced by another; bad faith", Webster's Dictionary, 1913
↑  Bad faith Synonyms, Bad faith Antonyms - Thesaurus.com". www.thesaurus.com. בדיקה אחרונה ב-24 בפברואר 2016
↑  Sartre, Jean-Paul, Existentialism is a Humanism, Haven: Yale University Press, 2007, עמ' 29, ISBN 978-0300115468
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533759505171  BnF: cb11982645m (data)  GND: 4158579-3  LCCN: sh85055882  NKC: ph685353  SUDOC: 028234685
רשת בדיקת העובדות הבין-לאומית

| --- | --- |

 מדינה:  בין־לאומי 
 מטה הארגון:  סיינט פיטרסברג 
 מייסדים:  מכון פוינטר 
 תקופת הפעילות:  ספטמבר 2015 – הווה (כ־9 שנים) 
 www.poynter.org/ifcn/
 
רשת בדיקת העובדות הבין-לאומית (באנגלית: International Fact-Checking Network - או ה-IFCN) הוא ארגון עולמי שנועד ליצור שיתופי פעולה וסטנדרטיזציה בין ארגונים שונים מרחבי העולם שעוסקים בבדיקת עובדות. הרשת עובדת בשיתוף פעולה עם ארגונים רבים, ביניהם גוגל ופייסבוק, ומתפקדת גם כגורם סמכות להכשרת בודקי-עובדות.
הרשת הוקמה ב-2015 כיחידה של מכון פוינטר (אנ'), מוסד ללא מטרות רווח שעוסק בלימודי ומחקר בתחום העיתונאות. ברשת חברים ארגונים שונים מרחבי העולם, וחלק מתפקידה הוא לשמש כמוקד אליו יפנו גורמים שונים אשר מעוניינים להיחשב כארגוני בדיקת עובדות, כדי לקבל אישור מהרשת שהם אכן ארגון אמין בנושא זה. רשת בדיקת העובדות הבין-לאומית מבצעת בדיקה שנתית עבור הארגונים החברים כדי לוודא שהם עדיין ראויים לחברות גם בחלוף הזמן. נכון לספטמבר 2019 בארגון חברים 56 ארגונים להם סוכנויות בעלות תו-תקן של ה-IFCN הפועלות ב-39 מדינות.
הארגון לומד מגמות עולמיות הקשורות לתחום בדיקת-העובדות, ואחר קביעת מדיניות בנושא על ידי מוסדות וגופי תקשורת ברחבי העולם. עיקר פועלו של הארגון בהגברת שיתוף הפעולה בין ארגונים שונים מרחבי העולם שעוסקים בבדיקת עובדות, להם מציע הארגון כנסים מקצועיים, וכן ליווי והדרכה. הארגון פרסם קוד עקרונות המיועד לארגוני בדיקת עובדות.
שיתופי הפעולה של הרשת

הארגון יוצר שיתופי פעולה עם ארגונים שונים העוסקים במידע. בשנת 2016 ביצע הארגון מיזם משותף עם קרן ויקימדיה. בשנת 2017 החלה הרשת שיתוף פעולה גם עם פייסבוק, כחלק מניסיון של פייסבוק ליצור רשת רחבה של גורמים המסוגלים לאמת תוכן ולאתר פייק-ניוז במהירות. בשנה זו פרסמה גוגל שתתחיל גם היא לבצע שיתוף פעולה קבוע עם רשת בדיקת העובדות הבין-לאומית במטרה לוודא ככל האפשר שהמידע המופיע בחיפוש גוגל, ובמיוחד בחיפוש ממוקד-חדשות, יהיה אמין. גוגל הכריזה שתסייע לרשת בקיום סדנאות ומפגשי הדרכה, מימון כלים טכנולוגים לבדיקת-עובדות, וכן בגיבוש הרשת העולמית של הארגונים, כך שתהייה רלוונטית לדוברי שפות רבות. בשנת 2019 הכריזה חברת הבת של פייסבוק, אינסטגרם, שתעזר ברשת כגורם הסמכות לקביעת בודקי-עובדות אמינים, ותוסיף עבורם כפתור מהיר לדירוג מידת האמינות של תוכן המפורסם ברשת החברתית.
כפועל יוצא של שיתוף הפעולה עם פייסבוק ואינסטגרם, מסתמכות הרשתות החברתיות על גורמים שקיבלו את אישור ה-IFCN על מנת לקבוע דירוג תוכן, כך שתוכן שאינו אמת ייחשף בפני פחות אנשים, ובנוסף על מנת לאתר גורמים אשר מפיצים באופן קבוע חדשות שקריות ולפעול מולם באופן מיוחד.
נכון לספטמבר 2019 בארגון חברים 56 ארגונים, כשהמרכזיים ביניהם הוא סוכנות הידיעות הצרפתית אשר 24 סוכנויות שלה במדינות שונות קיבלו את תקן ה-IFCN, וארגון Africa Check (אנ') לו 4 סוכנויות בעלות-תקן במדינות שונות. בסך הכל, כולל כל הסוכנויות השונות, מדובר על 82 מוקדים מ-39 מדינות: 8 ארגונים מהודו, 6 ארגונים מאינדונזיה וארצות הברית, 5 ארגונים מצרפת, 4 ארגונים מברזיל, 3 ארגונים מקולומביה, קניה, ניגריה, הפיליפינים וספרד, 2 ארגונים מארגנטינה, אוסטרליה, גרמניה, מקסיקו, פורטוגל, סנגל, דרום אפריקה, סרי לנקה ובריטניה, וארגון 1 מקמרון, קנדה, קרואטיה, דנמרק, יוון, הונג-קונג, אירלנד, ישראל, איטליה, ליטא, מלזיה, הולנד, נורווגיה, פקיסטן, פולין, סינגפור, טאיוואן, טורקיה, אורוגוואי, ומוקד סוכנות הידיעות הצרפתית במזרח התיכון.
נכון לספטמבר 2019 הגורם היחיד מישראל שקיבל את תו התקן של ה-IFCN הוא מיזם המשרוקית של עיתון גלובס, ובמידה חלקית פועלת בישראל גם נציגות של סוכנות הידיעות הצרפתית במזרח התיכון.
במאי 2020 על רקע מגפת הקורונה, הפעיל הארגון, בשיתוף פעולה עם וואטסאפ, צ'אטבוט שמסייע לגולשי וואטסאפ לברר האם מידע שהועבר אליהם באפליקציה אמיתי הוא מזויף. הצ'אטבוט מזהה אלפי פריטים שונים שנבדקו על ידי כ-80 ארגוני בדיקת-עובדות ונמצאו כקונספירציות או מידע שקרי. השירות הושק בשפה האנגלית, עם כוונה עתידית להתפתח לשפות נוספות.
בשנת 2020 החלה הרשת שיתוף פעולה מול גוגל ופייסבוק במטרתו להתמודד גם עם תמונות מזויפות, כאשר ברגע שמזוהות מילות מפתח מסוימות, למשל, חיפוש בגוגל תמונות אחר נושא המזוהה עם תמונה שסומנה כמזויפת על ידי ארגוני הרשת, מופיעה הערה ליד התמונה ובה המידע האמין על הנושא.
ראו גם

בדיקת עובדות
פייק ניוז
הערות שוליים

1 2  Building trust online by partnering with the International Fact Checking Network, גוגל
1 2 3 4 5 6  בדיקת עובדות בפייסבוק: מה בעלי אתרים צריכים לדעת, באתר פייסבוק
↑  The International Fact-Checking Network, מכון פוינטר
↑  International Fact-Checking Network, קרן ויקימדיה
1 2  Instagram fact-check: Can a new flagging tool stop fake news?, BBC
↑  דרור שרון, ‏כך תזהו פייק ניוז: הכללים למלחמה במידע שגוי ברשת, באתר גלובס, 23 ביולי 2019
↑  AFP in the world, סוכנות הידיעות הצרפתית
↑  רפאל קאהאן, חדש בווטסאפ: בוט בדיקת עובדות על מגיפת הקורונה, באתר כלכליסט, 5 במאי 2020
↑  גלי פיאלקוב, ‏חדש בגוגל: אימות ובדיקת עובדות בתמונות, באתר "אנשים ומחשבים", 23 ביוני 2020
| מיסאינפורמציה |
| --- | --- | --- |
| מושגי יסוד | מיסאינפורמציה • דיסאינפורמציה • פוסט-אמת • פסאודו-מדע • אנטי-מדע • תאוריית קשר • שכתוב ההיסטוריה • אמיתנות (אנ') • תעמולה • שמועה • שקר |  |
| תקשורת | פייק ניוז • מפלגתנות (אנ') • חדשות סאטיריות (אנ') • עיתונות צהובה • שערורייה עיתונאית • שופר • תקשורת מגויסת • מסגור • הטיות פוליטיות בתקשורת • ספירלת השתיקה • תיבת תהודה • בועת הפילטר • מידע כוזב על מגפת הקורונה • מערך ההסברה של החמאס |  |
| מכחישנות | הכחשת המציאות • הכחשת שינוי האקלים • התנגדות לחיסונים • הכחשת איידס • הכחשת השואה • הכחשת רצח העם הארמני |  |
| בישראל | תאוריות הקשר על רצח יצחק רבין • תאוריות קשר הקשורות לחיות בישראל • מידע כוזב במלחמת חרבות ברזל • הכחשת מתקפת הפתע על ישראל |  |
| שיווק | תוכן שיווקי • קליקבייט • פרסום סמוי |  |
| אוריינות מידע | אוריינות מידע (אנ') • אוריינות מדיה • אוריינות דיגיטלית • הפדרציה הבין-לאומית של ארגוני ספריות ומוסדות • הערכת מקורות • בדיקת CRAAP • מכון דוידסון לחינוך מדעי |  |
| בדיקת עובדות | בדיקת עובדות • רשת בדיקת העובדות הבין-לאומית • מהצד השני עם גיא זהר • לא רלוונטי • המשרוקית • פייק ריפורטר • סנופס • מכסחי המיתוסים |  |
תזמורת מינסוטה

| --- | --- |

היכל הקונצרטים של תזמורת מינסוטה, מיניאפוליס. ההיכל משמש את התזמורת משנת 1974
 תאריך ייסוד:  1903 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מיקום:  מיניאפוליס, מינסוטה
 אולם קונצרטים:  היכל הקונצרטים של תזמורת מינסוטה
 מנצח:  תומאס סונדרגארד
 פרסים:  פרס גראמי להופעה תזמורתית הטובה ביותר 
 www.minnesotaorchestra.org
 
תזמורת מינסוטה (באנגלית: Minnesota Orchestra) היא תזמורת סימפונית אמריקאית, שייסד בשנת 1903 אמיל אופרהופר, בשם "התזמורת הסימפונית של מיניאפוליס". הופעתה הראשונה של התזמורת התקיימה ב-5 בנובמבר של אותה שנה. שם התזמורת שונה בשנת 1968, ובשנת 1974 עבר הארגון מאתר הופעותיו הקבוע בנורת'רופ ממוריאל אודיטוריום בקמפוס של אוניברסיטת מינסוטה במיניאפוליס אל אולם התזמורת באזור העסקים של העיר.
עוד תזמורת נודעת שקבעה את מושבה במטרופולין ה"ערים התאומות" מיניאפוליס-סיינט פול היא תזמורת סיינט פול.
התזמורת התחילה להקליט בשנת 1924 והפיקה מספר ניכר של תקליטים בתקופת השפל הגדול. בשנת 1954 הוציאה הקבוצה את המכלול הראשון של הקלטות שלושת הבלטים של צ'ייקובסקי: אגם הברבורים, היפהפייה הנמה ומפצח האגוזים. באותה שנה גם הפיקה התזמורת את ההקלטה הראשונה של הפתיחה 1812 של צ'ייקובסקי, שכללה ירי תותח אמיתי. ההקלטה הזאת הייתה מונופונית, ועל כן חזרו עליה בשנת 1958 להפקה סטריאופונית. בתקופה האחרונה החלה התזמורת להקליט את מחזור הסימפוניות של בטהובן בהצלחה רבה. עד כה הוקלטו הסימפוניות הרביעית והחמישית ויצאו למכירה בשנת 2004. ב-2006 הייתה ההוצאה הבאה.
בשנת 1980 החלה התזמורת בשתי מסורות, שהתקבלו מאז בעוד הרכבים בארצות הברית ובעולם: ראשית, הסברים קדם-קונצרט של המנצח ליצירות הערב ומלחיניהן ושנית, סדרת קונצרטים בשם "חגיגת קיץ" (במקור Sommerfest הווינאי), מאמצע יולי עד אמצע אוגוסט, לפני פתיחת העונה הרשמית בספטמבר.
מנהלים מוזיקליים

אמיל אוברהופר (1903 - 1922)
הנרי פרברוגן (1931 - 1923)
יוג'ין אורמנדי (1931 - 1936)
דימיטרי מיטרופולוס (1937 - 1941)
אנטל דוראטי (1949 - 1960)
סטניסלב סקרובצ'בסקי (1960 - 1980)
נוויל מרינר (1979 - 1986)
אדו דה וארט (1986 - 1995)
אייג'י או  (1995 - 2002)
אוסמו ונסקה  (2003 - 2022)
תומאס סונדרגארד (2023 - ממשיך)
תלתלים מכושפים

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  סיגלית דיל
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  מתח, פנטזיה
 הוצאה
 הוצאה בשפת המקור:  הוצאת עם עובד
 תאריך הוצאה:  2002
 מספר עמודים:  171
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 9651315601
 הספרייה הלאומית:  002287891
"תלתלים מכושפים" הוא ספר מתח פנטסטי לילדים ולבני נוער. הספר הוא ספרה השני של הסופרת סיגלית דיל, יצא לאור בהוצאת עם עובד בשנת 2002.
עלילה

הספר מספר על אוֹרום, ילדה שהוריה נטשו אותה ליד ביתם של בני הזוג מילר. מי שמצא את אורום היה פיליפ המשרת. גב’ מילר שנאה את אורום וקינאה בה מאוד. לאורום היו תלתלי זהב קסומים שעזרו לה לעמוד כנגד התעללויות שחוותה מצד אמה המאמצת. פיליפ, המשרת של בני הזוג מילר דאג לה בילדותה. פליפ חלה מחלה נוראית ובני הזוג מילר התנגדו לטפל בו וגירשו אותו מביתם בזמן שאורום הייתה בטוחה שהוא מת. אורום ברחה מהבית לאחר שגברת מילר גזרה את תלתליה ומצאה מקלט בבית יתומים שגילתה כי פיליפ המשרת ששירת במשפחת מילר הוא מנהלה ומייסדה.
אורום התחתנה עם יונתן שהיה גם יתום וילדה ילדה זהובת שיער. זיו היא השליחה החדשה של כוחות הרשע. אולם, קללה רדפה אותם וגרמה לתינוקת להידמות לגברת מילר (שגזרה את תלתליה של אורום). מרוב פחד, אורום נטשה את הבת שלה ליד ביתם של משפחת גולד. הסתבר שגברת גולד (זוהרה) הייתה מרשעת גם כן. גברת גולד עבדה בבית היתומים שבו שהתה אורום והעלילה עליה עלילות. כשאורום פגשה את הבת שלה, בעלת תלתלי הזהב, זיהתה אותה ומנעה ממנה לברוח. שתיהן ביחד הובילו לגירושה של גברת גולד בבושת פנים וחיו באושר עד עצם היום הזה.
הדמויות

אוֹרוּם- בעלת תלתלי הזהב, ננטשה בילדותה על מפתן הדלת של משפחת מילר. הספר מספר על קורותיה.
משפחת מילר- אדון מילר הוא חבר פרלמנט מכובד. אשתו, בעלת שיני הזהב, התעללה באורום.
פיליפ- המשרת בבית מילר, גידל את אורום באהבה.
יונתן- ילד בבית היתומים שאורום התאהבה בו והתחתנה איתו.
זיו- השליחה החדשה של כוחות הרשע.
זהובת שיער- הבת של אורום
שלישיית הופל'ה

| --- | --- |

 מוקד פעילות:  ירושלים, ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1997–2009
 סוגה:  הומור, בידור
 חברת תקליטים:  גרינטק
שלישיית הוֹפָּל'ה היא להקת בידור בסגנון "הגשש החיוור" המורכבת משלושה קומיקאים חרדים שחזרו בתשובה. הופל'ה מציגים מצבים בחברה החילונית ו/או החרדית בצורה קומית ברוח היהדות, וחלק מההצגות יצא על גבי  דיסקים לצפייה.
הלהקה הוקמה ב-1997 על ידי שלושה שחקני תיאטרון לשעבר: עופר הלוי, יוסף סיקוראל ושלמה צים שהכירו בלימודיהם בבית צבי. בתחילה, שם הלהקה היה הופה הולה והוא נבחר מהשיר "הופה הולה" (פרודיה על השיר של "הבטלנים") אותו הם מבצעים בהצגה "לא כל העולם במה", אך עקב זכויות היוצרים על שם זה נאלצו השלישייה לשנות את שם הלהקה ולקרוא לה "הופל'ה".
ב-2005 התפרקה השלישייה ובסוכות 2009 התאחדו מחדש.
הלהקה חברה גם בארגון "אמנים משמחי לב" היוצר תרבות יהודית (הצגות, שירים וכדומה).
חברי הלהקה > עופר הלוי

עופר הלוי למד משחק בבית הספר למשחק בית צבי.
באפריל 1995 העלה בפסטיבל תיאטרונטו את הצגת היחיד "כאן מעבר לכביש".
חברי הלהקה > יוסף סיקוראל

נולד ב-23 ביוני 1964 בבאר שבע.
בין השנים 1989–1992 למד משחק בבית צבי.
ב-1993 שיחק לצד משה איבגי, אבי יפה וגבי עמרני במחזה "התוכים של יחזקאל" מאת גורן אגמון שעלה בפסטיבל עכו. שיחק בתיאטרון בית ליסין. בשנת 1995 גילם את בבר בסרטו של שבי גביזון "חולה אהבה בשיכון ג'". השתתף בתפקיד אורח בסדרה "הפוך". ב-1997 השתתף בסרט הטלוויזיה "עיניים שלי" שכתב יואב כ"ץ וביים אורי רוזנקווס, מתוך התשיעולוגייה "סיפורים קצרים על אהבה" לצד שירילי דשא ואברהם ומיכה סלקטר. ב-2009 השתתף בסרטו של חיים חזין "מעשה מביטחון" לצד משה לוי, משה אדלר ומוטי בן ישי. ב-2012 כתב ושיחק בהצגת היחיד בבימויו של עופר הלוי "שפוי!" בפסטיבל תיאטרונטו. ב-2023 השתתף לצד בנו אברהם חיים בתוכנית "המאסטרו" של קול חי מיוזיק.
מתגורר במאה שערים ומתפרנס משירה וניגון רחוב בשדרת אלרוב ממילא בירושלים.
חברי הלהקה > שלמה (שלומי) צים (צימרמן)

למד בבית צבי, ובמהלך לימודיו שם החזיר את אביתר לזר בתשובה. מדריך מוסמך לטאי צ'י מטעם המרכז הישראלי לטאי צ'י. מדריך מוסמך להוראת אמנות הלחימה על ידי מכון וינגייט. מורה לשיטת פלדנקרייז ומורה לשיטת פאולה. מורה למשחק בתורת החיים - בית הספר לקולנוע יהודי. ב-2012 גילם חסיד במשתה פורים בסרט "למלא את החלל" שכתבה וביימה רמה בורשטין. ב-2022 שיחק בקליפ לשיר "Baruch Hashem It’s Shabbos" של יעקב שוואקי.
מתגורר בתל אביב, ומשתייך לקהילתו של הרב מרדכי אוירבך.
רשימת המערכונים

המערכונים יצאו לאור בהוצאת חברת גרינטק:
לא כל העולם במה- הצגת הפיילוט, בה הם מספרים את סיפור חזרתם בתשובה. השיר המרכזי בהצגה, "הופה הולה" (פרודיה על השיר של "דטנר וקושניר") נתן להם את שמם.
שעת האפס - שלישיית אחים שנפרדו דרכיהם נפגשים ב"שבעה" על אמם.
רוצים שלום בבית - על זוגיות ובעיית הגירושין.
חפים מפשע - חרדי, חילוני ופלסטיני נקלעים לאותו תא כלא.
משימה בשטח האויב - חייל חרדי במשימה בעזה.
איזה קטעים - מערכונים קצרים.
חיים ומוות ביד הלשון - סיפור בנוסח בגתן ותרש המבוסס על אגדת חז"ל. בנוסף לשלישייה משתתפים בהצגה אביתר לזר, שמואל אשכנזי ויהודה שוקרון (כיום שדרן רדיו ב"קול ברמה").
הפוך על הפוך - הצגת האיחוד. סיפור קומי של השלישייה על רקע הבחירות, והסתבכות כביכול עם חובות.
הסיפור מאחורי הבמה - הצגת יחיד של עופר המספרת על חזרתו בתשובה.
הנבחרים - לקט מהצגות.
הערות שוליים

↑  אמציה האיתן, שניאור זלמן בעורף האויב, באתר ערוץ 7, 1 ביולי 2004
↑   המאסטרו | פרק 11 - שלב הביצועים, סרטון בערוץ "קול חי מיוזיק", באתר יוטיוב (אורך: 01:41:25)
↑   "שילמו לי כדי שאני לא אנגן" | 🕍ירושלים של מטה🕍פרק שני - יוסף סיקוראל, סרטון בערוץ "רגע של חכמה", באתר יוטיוב, 6 באוגוסט 2024
↑  עפרה לקס, עניין אישי עם אביתר לזר, באתר ערוץ 7, 19 בינואר 2012
↑   SHWEKEY - Baruch Hashem It’s Shabbos, סרטון בערוץ "Yaakov Shwekey יעקב שוואקי", באתר יוטיוב (אורך: 06:08)
תרבות קלוביס

חוד קלוביס
תרבות קלוביס (Clovis), הקרויה גם תרבות לאנו (Llano) היא תרבות אינדיאנית פרה היסטורית אשר מופיעה בתיעוד הארכאולוגי של אמריקה הצפונית לפני כ-11,000 שנים, בסוף עידן הקרח האחרון. שמה של התרבות לקוח מהאתר הארכאולוגי הנמצא בסמוך לקלוביס, ניו מקסיקו, ארצות הברית, בו נמצאו חפצים השייכים לה. ניתן למצוא אתרים של תרבות קלוביס לכל אורכה של ארצות הברית וכן במקסיקו ומרכז אמריקה.
אנשי תרבות הקלוביס מוכרים גם בשם "פלאו-אינדיאנים", קרי "אינדיאנים עתיקים", מונח המתייחס לבני האדם שאכלסו את יבשת אמריקה לקראת סופו של עידן הקרח האחרון. במשך שנים רבות היה מקובל לראות בתרבות זו את תושביה האנושיים הראשונים של יבשת אמריקה, ואבותיהם הקדמונים של כל התרבויות האינדיאניות של היבשת, זו הצפונית וזו הדרומית כאחד. אף על פי כן, בשלושים השנים האחרונות הוצגה תאוריה מתחרה הטוענת לקיומם של ממצאים ארכאולוגיים מוקדמים בהרבה, כגון באתר מונטה ורדה או בפלורידה.
נראה כי תרבות קלוביס באה אל קיצה בתקופת "הקור הגדול" לאחר סיומו של עידן הקרח.
אחד המאפיינים של תרבות קלוביס הוא פיתוח חודי חנית משוננים, הידועים כ"חודי קלוביס". חודי חנית אלה מושחזים משני צידיהם, דבר אשר איפשר ככל הנראה לחוד לצאת מן החנית עם הפגיעה. ארכאולוגים חלוקים ביניהם בשאלה האם שיטה זו מייצגת תרבות ייחודית, או שמא מדובר באימוץ של שיטה עדיפה מקבוצות שלא היו שייכות ל"קלוביס". חודי החנית נמצאו בקרבת שרידי ממותות, ומקובל להניח כי אנשי תרבות הקלוביס נהגו לצוד בעזרתם ממותות. אנשי תרבות הקלוביס השתמשו בכ-125 סוגים של צמחים ובעלי חיים בחצי הכדור המערבי, ולא רק בממותות. קיימת הנחה שנויה במחלוקת, הנקראת גם "תיאורית ציד היתר של הפליסטוקן", הגורסת כי ציד יתר של ממותות בידי בני תרבות הקלוביס הוביל להכחדתן. תאוריות אחרות מציעות שילוב של שינויי אקלים, ציד, מחלות ולחץ מצידם של מיני אוכלי עשב (מתחרים) וטורפים (איום) אחרים שהוביל להכחדתם. השערה אחרת היא כי תרבות הקלוביס הושמדה כאשר מטאור פגע באטמוספירה מעל קנדה, לפני כ-12,900 שנים.
הערות שוליים

↑  בני האדם הראשונים הגיעו לאמריקה מוקדם משחשבנו, באתר ynet, 15 במאי 2016
ערך זה הוא קצרמרבנושא אמריקה הלטינית ובנושא אמריקה הצפונית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.