stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שערוריות ומחלוקות במשחקים האולימפיים
משחקי הקיץ האולימפיים > אולימפיאדת מלבורן (1956)

7 מדינות החרימו את המשחקים האולימפיים מ-3 סיבות שונות. מצרים, עיראק ולבנון החרימו את המשחקים בגלל מלחמת סיני, שגם הקטינה משמעותית את המשלחת הישראלית. ספרד, הולנד ושווייץ החרימו את המשחקים בגלל השתתפותה של ברית המועצות במשחקים לאחר פלישתה להונגריה. סין העממית החרימה את המשחקים בגלל השתתפותה של סין הלאומנית.
בעקבות המרד בהונגריה שרר במשחקים האולימפיים מתח רב, בין הספורטאים של משלחת הונגריה לבין אלו של ברית מהמועצות. המתח בא לידי ביטוי בטורניר הכדורמים במשחק חצי הגמר בין שתי הנבחרות. המשחק היה אלים מאוד והוחלפו בו בעיטות ומהלומות. הכוכב ההונגרי ארווין זאדור שהבקיע שני שערים, נאלץ לעזוב את הבריכה בדקות האחרונות של המשחק כשנבחרתו כבר הובילה 0:4 לאחר שקיבל אגרוף בפניו מוולנטין פרוקופייב. על מנת למנוע התפרצות מהומות הופסק המשחק כשנותרה דקה לסיום, והמשטרה נכנסה לזירה על מנת לפנות את הקהל. תמונותיו של זאדור השותת דם התפרסמו בעיתונות העולמית והובילו לכינוי משחק ה"דם במים", למרות שהדיווחים כאילו המים בבריכה האדימו מדם הם ככל הנראה הגזמה.
כחמישה חודשים לפני פתיחתם של המשחקים נערכו בסטוקהולם, שוודיה תחרויות הרכיבה, מאחר שחוקי ההסגר הנוקשים של אוסטרליה, לא אפשרו הכנסת סוסים למדינה. את המשחקים ליוותה שערוריית שיפוט, כאשר שופטי הרכיבה האומנותית משוודיה ומגרמניה המערבית העניקו ניקוד גבוה באופן קיצוני לרוכבים ממדינותיהם. הוועד האולימפי הבינלאומי איים בעקבות זאת שלא לכלול עוד את הענף במשחקים. פדרציית הרכיבה הבינלאומית החליטה בשל כך לבטל את דירוג הרכיבה האומנותית הקבוצתי באולימפיאדת רומא (1960) ולערוך רפורמה באופן השיפוט. הדירוג הוחזר בסופו של דבר באולימפיאדת טוקיו (1964).
משחקי הקיץ האולימפיים > אולימפיאדת טוקיו (1964)

ב-1962 קיבלה העצרת הכללית של האומות המאוחדות את החלטה 1761, ובה קראה להחרים את דרום אפריקה בשל משטר האפרטהייד שהונהג בה. בעקבות החלטה זו, אסר הוועד האולימפי הבינלאומי על דרום אפריקה להשתתף במשחקים האולימפיים. עם ביטול האפרטהייד ב-1990 נסללה דרכה של דרום אפריקה חזרה לאולימפיאדת ברצלונה (1992).
אינדונזיה וצפון קוריאה הורחקו מהאולימפיאדה בשל השתתפותן במשחקי הכוחות המתעוררים החדשים 1963.
משחקי הקיץ האולימפיים > אולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968)

עשרה ימים לפני טקס הפתיחה של המשחקים האולימפיים נערך טבח טלטלולקו שבו נטבחו מאות מפגינים. ברחבי מקסיקו היו הפגנות ענק כנגד שלטון הדיכוי. בתגובה לאיום של הוועד האולימפי שישבית את האולימפיאדה או יעבירה לאתר אחר אם לא יישמר השקט ויובטח שלומם של הספורטאים והתיירים, החליטה הממשלה המקסיקנית לדכא את ההפגנות ביד ברזל.
הצדעת "הכוח השחור" הייתה מחאה של האתלטים אפרו-אמריקאים טומי סמית' וג'ון קרלוס במהלך טקס הענקת המדליות. בזמן שדגל ארצות הברית הונף ונוגן המנון ארצות הברית, הניפו שני הספורטאים את אגרופיהם כשהם עטויים כפפה שחורה, והורידו אותם רק בתום ההמנון. פיטר נורמן, הצטרף למחאתם כשענד תג של "הפרויקט האולימפי לזכויות אדם".
המתעמלת הצ'כוסלובקית ורה צ'סלבסקה שזכתה בארבע מדליות זהב ובשתי מדליות כסף, במחאה על הפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה, היא הרכינה את ראשה במחאה, בעת נגינת ההמנון הסובייטי בשעה שזכתה במדליית זהב במשותף עם המתעמלת הסובייטית לריסה פטריק. לאחר שובה לארצה כגיבורה לאומית, נמנע ממנה להמשיך ולהופיע בתחרויות מחוץ לצ'כוסלובקיה והיא הפכה לאישיות בלתי רצויה על ידי השלטון הקומוניסטי המחודש.
משחקי הקיץ האולימפיים > אולימפיאדת מינכן (1972)

טבח הספורטאים שבו נרצחו אחד-עשר ספורטאים, מאמנים ושופטים, חברי המשלחת האולימפית הישראלית, על ידי מחבלים פלסטינים מארגון "ספטמבר השחור". שניים מהחללים נרצחו בתוך מגורי המשלחת הישראלית בכפר האולימפי תוך כדי השתלטות המחבלים על חברי המשלחת, ותשעת האחרים, שהוחזקו כבני ערובה במשך כ-19 שעות, נרצחו במהלך ניסיון חילוץ כושל של כוחות משטרת בוואריה בשדה תעופה סמוך לעיר, שבו נהרגו גם שוטר גרמני אחד וחמישה מתוך שמונת המחבלים.
רודזיה גורשה מהמשחקים 4 ימים לפני טקס הפתיחה. מדינות מאפריקה איימו להחרים את המשחקים בתגובה.
נבחרת ארצות הברית בכדורסל אחרי שבע זכיות רצופות בתואר האולימפי, איבדה את התואר, במשחק הגמר מול נבחרת ברית המועצות. שלוש שניות לסיום המשחק, עלתה ארצות הברית ליתרון 49-50 בזריקות עונשין. לטענת האמריקאים הם קופחו בצורה משוועת בסיום על ידי ראש פיב"א, ויליאם ג'ונס, שכפה (לטענת ארצות הברית) על שופטי המשחק להחזיר את השעון לאחור פעמיים, שבאחרונה מהן הצליחה ברית המועצות לקלוע סל ניצחון 50-51 לסובייטים. וזאת, לאחר שהמשחק הסתיים במועדו החוקי בתוצאה שהקנתה ניצחון לארצות הברית. הנבחרת האמריקאית סירבה להשתתף בטקס הענקת המדליות וסירבה לקבל את מדליות הכסף עד היום.
בסיום ריצת המרתון הצטרף למסלול סטודנט גרמני לבוש בגדי ריצה ונכנס לאצטדיון ראשון. הקהל קיבל אותו תחילה בתשואות אך המארגנים הבינו חיש מהר כי הוא מתחזה והודיעו על כך ברמקול. כשנכנס פרנק שורטר מארצות הברית לאצטדיון, הוא נדהם למראה רץ המקדים אותו ולמשמע הקהל הקורא בוז, אך התעשת וסיים את הריצה כמנצח.
האצנים האפרו-אמריקאים וינסנט מתיוס ווויין קולט שזכו במדליות זהב וכסף בהתאמה בריצת 400 מטר הפגינו בטקס חלוקת המדליות כמו טומי סמית' וג'ון קרלוס במשחקים האולימפיים במקסיקו סיטי והורחקו על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי (IOC) ולכן ארצות הברית לא יכלה להציב קבוצת שליחים לריצה 4x400 מטר, במשחקים אלה.
משחקי הקיץ האולימפיים > אולימפיאדת מונטריאול (1976)

28 מדינות, רובן מאפריקה, החרימו את המשחקים במחאה על השתתפותה של ניו זילנד במשחקים על-אף שנבחרת הרוגבי שלה שיחקה נגד נבחרתה של דרום אפריקה, בניגוד לחרם הספורטיבי שהוטל על דרום אפריקה עקב מדיניות האפרטהייד שלה.
ממשלת קנדה הודיעה כי לא תתיר לרפובליקה הסינית להשתמש בשם זה במשחקים, וזו העדיפה שלא ליטול בהם חלק בכלל.
משחקי הקיץ האולימפיים > אולימפיאדת מוסקבה (1980)

בעקבות הפלישה הסובייטית לאפגניסטן נערך חרם על האולימפיאדה, שאותו הובילה ארצות הברית, חרם שהיה הגדול ביותר במשחקים האולימפיים. 64 מדינות שהוזמנו להשתתף באולימפיאדה לא השתתפו במשחקים מסיבות שונות, כולל החרם וכולל סיבות כלכליות. 7 מדינות השתתפו במשחקי מוסקבה אך לא לקחו חלק בטקס הפתיחה (איטליה, בלגיה, הולנד, לוקסמבורג, סן מרינו, צרפת ושווייץ), חמש מדינות התחרו במשחקים תחת הדגל האולימפי ולא תחת דגלן הלאומי או תחת דגל הוועד האולימפי הלאומי שלהן, וזאת כדי לציין את העובדה שהשתתפותן הותרה על ידי מדינותיהן (אוסטרליה, אירלנד, אנדורה, דנמרק ופוארטו ריקו) ו-3 מדינות שהתחרו תחת דגלי הוועדים האולימפיים הלאומיים שלהן (ניו זילנד, ספרד ופורטוגל).
בתחרות הקפיצה במוט, נערך מאבק צמוד בין ולדיסלב קוזקייביץ' הפולני לבין קונסטנטין וולקוב (אנ') הסובייטי. הקהל באצטדיון קרא קריאות בוז ושרק לעברו של קוזקייביץ', כדי להוציאו מריכוז. אף על פי כן ניצח קוזקייביץ', תוך כדי קביעת שיא עולם חדש של 5.78 מ'. מיד לאחר הקפיצה ביצע תנועה מגונה לעבר הקהל. עד היום מכונה תנועה זו בפולין "מחוות קוזקייביץ'" (gest Kozakiewicza). לאחר האירוע דרש השגריר הסובייטי בוורשה מממשלת פולין לשלול מקוזקייביץ' את המדליה, בשל "העלבת העם הסובייטי". בתגובה, טענו הפולנים כי מדובר בתנועה בלתי רצונית שנבעה מהמאמץ שהפעיל. במדליית הכסף זכו בצוותא האלוף האולימפי היוצא אף הוא מפולין תדיאוש שלוסרסקי ווולקוב.
משחקי הקיץ האולימפיים > אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984)

החרם על האולימפיאדה הוטל בעקבות החרם על אולימפיאדת מוסקבה שהוטל ב-1980. בחרם היו מעורבות 14 מדינות הגוש המזרחי ובעלות בריתן בהנהגת ברית המועצות, שיזמה את הטלת החרם ב-8 במאי 1984. המדינות המחרימות ארגנו אירוע נפרד, שכונה "משחקי הידידות" ונערך ביולי ואוגוסט אותה שנה.
במהלך ריצת הגמר ל-3,000 מטר, עקפה זולה באד שהתחרתה עבור בריטניה את האמריקאית ואהודת הקהל מארי דקר ורצה בנתיב הפנימי וכנראה לא הגבירה את מהירותה בהתאמה. דקר נתקלה תחילה ברגלה בבאד וכשבאד מעדה קלות והתנדנדה, התנגשה דקר בבאד שנית ומעדה בכבדות על אבן השפה. מפרק הירך של דקר נפגע ולא היה באפשרותה לסיים את המירוץ. היא הורמה מהמסלול ונישאה בידי חברה דאז ובעלה לעתיד ריצ'רד סלייני, תוך שהיא מתייפחת. רשויות האתלטיקה פסלו בתחילה את באד בעוון הכשלה, אולם הם החזירו אותה כעבור שעה אחרי שצפו בקלטת המירוץ.
בתחרות האיגרוף במשקל עד 81 ק"ג, איוונדר הוליפילד האמריקאי הפסיד בחצי הגמר בקרב מעורר מחלוקת למתאגרף קווין בארי (אנ') מניו זילנד. לאחר הקרב התנצל שופט הקרב על קריאתו למתאגרפים להפסיק ללחום. הוליפילד, אשר לא שמע את הקריאה, שלח אגרוף אשר הפיל את יריבו לקרשים. לאחר שהמתאגרף הניו זילנדי לא יכול היה להתאושש ולחזור לקרב, נפסל הוליפילד והניצחון הוענק ליריבו. הוליפילד קיבל את מדליית הארד כאשר פניו שטופי דמעות.
משחקי הקיץ האולימפיים > אולימפיאדת סיאול (1988)

צפון קוריאה החרימה את המשחקים.
האצן הקנדי בן ג'ונסון ניפץ בריצת הגמר ל-100 מטר, את שיא העולם שלו והעמיד אותו על 9.79 שניות, שיפור של 4 מאיות, ומנגד קרל לואיס האמריקאי והאלוף היוצא, סיים שני עם תוצאה של 9.91 שניות. לאחר יומיים, תוצאת בדיקת הסמים של ג'ונסון, נמצאה חיובית לסטרואיד אנאבולי בשם Stanozolol, והמדליה, שיא העולם, ומדליית הזהב שלו מאליפות העולם נשללו ממנו. הוא גורש בבושת פנים מהמשחקים.
בתחרות הקפיצה למים ממקפצה של 3 מטר, האלוף האולימפי גרג לוגניס מארצות הברית, תוך כדי קפיצה בשלב חצי הגמר פגע ראשו בקרש הקפיצה וגרם לו לדמם, למרות זאת הוא זכה במדליית הזהב. לוגניס ידע בשלב זה, שהוא נושא את נגיף האיידס, אך הדבר לא היה ידוע בציבור ולוגניס החליט שלא לגלות זאת לרופאים שטיפלו בו בבריכת הקפיצות ולקופצים האחרים. ב-1994 יצא לוגניס מהארון ושנה לאחר מכן, ב-1995, הוא גילה ברבים שהוא נושא את הנגיף, ושהוא ידע זאת מאז ראשית 1988. הוא ספג ביקורת נוקבת, משום שהתברר שידע על היותו נושא את הנגיף בזמן הפציעה באולימפיאדה, ונטען כי הוא סיכן ביודעין את אנשי הצוות הרפואי שטיפל בו תוך הסתרת מצבו מהם. השערורייה שפרצה גרמה לכך שכל נותני החסות שלו נטשו אותו, למעט חברת ספידו שהמשיכה לתמוך בו גם מאז.
בסיבוב השני של תחרות האיגרוף במשקל תרנגול (עד 54 ק"ג), הותקף שופט מניו זילנד, קית ווקר, על ידי גורמים רשמיים של האגרוף הקוריאני, כולל לפחות שני מאמנים ומאבטחים, לאחר שהודיע על הניצחון של המתאגרף הבולגרי על המתאגרף הדרום קוריאני.
משחקי הקיץ האולימפיים > אולימפיאדת ברצלונה (1992)

במהלך טקס חלוקת המדליות מרים המשקולות הרוסי, אלוף העולם המכהן, איברגים סמדוב (אנ'), סירב להרכין ראשו על מנת לקבל את מדליית הארד בה זכה ובמקום זאת הוא לקח אותה בידו, שמט אותה אל הדוכן והלך משם. הוועד האולימפי הבינלאומי הישעה אותו לכל ימי חייו. סמדוב התנצל ביום למחרת, אבל המדליה לא הוענקה לו, או למקום הרביעי, משום שהפסילה לא הייתה במסגרת התחרות.
משחקי הקיץ האולימפיים > אולימפיאדת אטלנטה (1996)

ב-27 ביולי, אירע פיגוע בפארק שבו פוצץ מטען צינור במהלך הופעת רוק. כתוצאה מהפיצוץ נהרגה אישה, 111 נפצעו ועוד כתב נפטר מהתקף לב כאשר רץ למקום הפיצוץ. המטען הונח על ידי אריק רוברט רודולף, אשר המניע שלו היה חוק ההפלות.
השחיינית מישל סמית' מאירלנד, שזכתה ב-4 מדליות, מהן 3 מדליות זהב, הואשמה על ידי דעת הקהל בשימוש בסמים מה שלא הוכח, אך לאחר שנתיים היא הורשעה בשימוש באמרוץ והורחקה ל-4 שנים מתחרויות.
משחקי הקיץ האולימפיים > אולימפיאדת ריו (2016)

במהלך המשחקים האולימפיים הפכו לפתע המים בבריכת השחייה שבמרכז ספורט המים מריה לנק שבה נערכו תחרויות הקפיצה למים לצבע ירוק בוהק. יום למחרת גם המים בבריכה הסמוכה, שבה נערכו משחקי כדורמים והשחייה הצורנית הפכו ירוקים. לאחר בדיקה, המארגנים הודיעו שהסיבה לשינוי בצבע המים הן בשל טעות באחד מהחומרים שעובד הבריכה השתמש בהם.
ביום לפני האחרון של תחרויות השחייה, השחייניות שהיו אמורות להשתתף במשחה חצי הגמר ל-50 מטר חופשי לא הגיעו לבריכה משום שהאוטובוס שהסיע אותן מהכפר האולימפי הוביל אותן לאצטדיון המרכזי, מה שהוביל לעיכוב של יותר מחצי שעה בתוכנית התחרויות.
במהלך האולימפיאדה השחיין ראיין לוכטה דיווח במסיבת עיתונאים כי הוא נשדד באיומי נשק. דיווחים על אירועים כאלו היו נפוצים ולכן הדיווח התקבל כאמין. עם זאת, משטרת ריו החלה לחשוד כשראתה את השחיינים עם השעונים על ידיהם והחלה לחקור את האירוע. בעקבות החקירה התברר כי ראיין וחברו ג'ימי פייגן בדו מליבם את דבר השוד ולמעשה היו מעורבים באירוע ונדליזם בשירותי תחנת דלק.
בתחרות הקפיצה במוט הקהל הברזילאי עודד את קופץ המוט טיאגו דה סילבה אך באופן חריג שרק בוז לקופץ המוט הצרפתי רנו לאבילני, על מנת להכשיל אותו לעבור בניסיון האחרון 6.08 מטר, דבר שעורר את כעסו. לאבילני, שזכה במדליית הכסף, אמר בתגובה כי מאז 1936 לא שרקו בוז לאתלט, בהתייחסו לאולימפיאדת ברלין ולג'סי אוונס, התבטאות שעוררה ביקורת עזה ועליה הוא התנצל מאוחר יותר. למחרת, בטקס חלוקת המדליות, הקהל שרק בוז באופן ממושך לקופץ הצרפתי שהחל לדמוע על הפודיום. דה-סילבה סימן לקהל להפסיק וגורמים שונים ביקרו אף הם את הקהל הברזילאי על התנהגותו.
משחקי הקיץ האולימפיים > אולימפיאדת פריז 2024

טקס הפתיחה במטרה להראות את הסובלנות והפלורליזם של פריז, הציג אלמנטים שנראו מבזים בקרב קהלים שמרניים ברחבי העולם: אלו כוללים מופעי דראג, קטע שפורש על ידי נוצרים מאמינים ככזה המבייש את הסעודה האחרונה, ודמות של שחקן שנצבע כדרדס בלבוש מינימלי.
המארגנים הצרפתים השמיעו את ההמנון הלא נכון במשחק של דרום סודאן נגד פוארטו ריקו בשלב הבתים של תחרות הכדורסל, במהלך ההשמעה שחקנה של דרום סודאן ווניין גבריאל נעדר מפני שהיה צריך ללכת לשירותים.
בטקס הפתיחה המשלחת של קוריאה הדרומית, הוצגה המשלחת כמשלחת הרפובליקה הדמוקרטית העממית של קוריאה, שמה הרשמי של קוריאה הצפונית. דבר שגרם לזעם רב במדינה.
אף על פי שהחופים לאורך האוקיינוס האטלנטי, היו עדיפים לתחרויות השיט מבחינת תנאי מזג האוויר לשייטים, ואכן באולימפיאדות הקודמות שפריז אירחה התחרויות היו בלה האבר, מיקום תחרויות השיט נקבע במרסיי, על מנת להראות לצופי הטלוויזיה את הנופים של פרובאנס. הדבר הביא לתנאי מזג אוויר גרועים לתחרויות השיט, עם שיוטים רבים שנדחו ונפסלו בגלל חוסר רוחות.
השחייה בתחרות הטריאתלון נערכה בנהר הסן שנוקה בהשקעה של מילארד וחצי אירו בשביל התחרות. בזמן טקס הפתיחה היו גשמים כבדים שגרמו לזיהום הנהר, והתחרות נדחתה במספר ימים על מנת שהליך ניקוי המים יפעל להחזיר את כמות החיידים בנהר לרמות הביטחותיות. למרות זאת מספר טריאתלטים דיווחו לאחר התחרות על תסמינים המעידים על הדבקות בחיידקי קולי המעידים על זיהום שעדיין היה בנהר תסמינים דומים היו לשחיינים בתחרות המים הפתוחים.
בתחרות הברייקדאנס, התחרתה האוסטרלית רייצ'ל גאן (אנ'), שרשמה ביצוע שהקנה לה ציון 0, והפכה ללעג ברשתות החברתיות. בעקבות המקרה, באוסטרליה החלה עצומה אנונימית ברשת שקראה להליך בחירה לא תקין של גאן, שזכתה למימון של ספורטאית אולימפית שלא לצורך. כל הטענות שהוצגו בעצומה הופרכו על ידי הוועד האולימפי של אוסטרליה שקרא להסרה מיידית של העצומה והגדיר אותה כבריונות. העצומה אכן הורדה מהרשת לאחר שסומנה כבעלת מידע מטעה.
משחקי החורף האולימפיים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
לקריאה נוספת

מוטי בסוק, המשחקים האולימפיים אתונה - טוקיו (1896–2020), ספרי ניב, 2020
הערות שוליים

↑  María José Fermi,‏ "Las épocas doradas del fútbol Peruano y las Olimpiadas de 1936", באתר האוניברסיטה הפרואנית למדע שימושי (בספרדית)
↑  השמרנים זועמים על טקס הפתיחה של האולימפיאדה, גם טראמפ תקף: "בושה", באתר ynet, 30 ביולי 2024
↑  לאחר הביקורת העולמית הקשה על טקס הפתיחה: הצעד החריג של אולימפיאדת פריז, באתר מעריב אונליין, 28 בניוני 2024
↑  "רצתי לשירותים". התקרית של גבריאל בהמנון, באתר ערוץ הספורט, 28 ביולי 2024
↑  זעם בסיאול: מארגני טקס הפתיחה התבלבלו בין קוריאה הדרומית לקוריאה הצפונית, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 27 ביולי 2024
↑  הסבר מהאתר של הוועדה המארגנת של פריז 2024
↑  לקראת האולימפיאדה: צרפת תשקיע מיליארד יורו לניקוי נהר הסן, באתר מעריב אונליין, 21 ביוני 2021
↑  זיהום במים ואתלטים מאושפזים: המחדל בסיין, באתר ערוץ הספורט, 6 באוגוסט 2024
↑  "הייתי צמאה": שתתה מהסיין והקיאה 9 פעמים, באתר ערוץ הספורט, 11 באוגוסט 2024
↑  שחיתות בדרך לפריז? סערת הרקדנית שקיבלה ציון 0, באתר ערוץ הספורט, 14 באוגוסט 2024
↑  Shepherd, Tory (16 באוגוסט 2024). "'Disgraceful' petition targeting Raygun and Anna Meares withdrawn after Australian Olympic Committee outcry" [עצומה 'מחפירה' שכוונה כנגד רייגאן ואנה מירס הוסרה לאחר קריאה מצד הוועד האולימפי האוסטרלי]. הגארדיאן. נבדק ב-16 באוגוסט 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
אילדר אבדרזקוב

| --- | --- |

 לידה:  26 בספטמבר 1976 (בן 48) אופה, ברה"מ 
 מדינה:  רוסיה 
 השכלה:  Ufa State Institute of Arts 
 תקופת הפעילות:  מ-1996 
 פרסים והוקרה:  אמן העם של טטרסטן  אמן כבוד של הפדרציה הרוסית  אמן העם של הרפובליקה של בשורטוסטן  עיטור סלוואט יולייב  מסכת הזהב  עיטור מסדר הידידות בין עמים  פרס גראמי 
 www.ildarabdrazakov.com
 
אילדאר אמירוביץ' אבדראזקוב (ברוסית: Ильда́р Ами́рович Абдраза́ков; נולד ב-26 בספטמבר 1976) הוא זמר אופרת בס רוסי.
ביוגרפיה

אבדרזקוב נולד באופה, בירת הרפובליקה של בשקורטוסטאן, רוסיה. אחיו הבכור, אשקר, גם הוא בס אופראי מקצועי. הם הופיעו יחד, בעיקר באופרה הלאומית של וושינגטון. הוריו היו שניהם אמנים: אמו ציירת, ואביו (הנפטר) במאי. הצטרף לתיאטרון האופרה והבלט של הבשקיר לאחר שסיים את לימודיו במכון הממלכתי לאמנויות אופא. זכה במספר תחרויות ווקאליות בסוף שנות ה-90 כולל הגרנד פרי של מוסקבה, תחרות השירה הבין-לאומית גלינקה, התחרות הבין-לאומית על שם רימסקי-קורסקוב והתחרות הבין-לאומית של זמרי אופרה צעירים אלנה אוברצטובה. זכייתו של אבדרזאקוב ב-2000 בתחרות הטלוויזיה הבין-לאומית של מריה קאלאס בפארמה הובילה להופעת הבכורה שלו ברסיטל בלה סקאלה ב-2001.
קריירה

אבדרזקוב בצע את הופעת הבכורה שלו במטרופוליטן אופרה בשנת 2004 ב"דון ג'ובאני" בניצוח ג'יימס לוין ומאז הופיע שם בקביעות. בשנים 09–2008 השתתף בהפקה חדשה של "אטילה" של ורדי, וב-2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בתפקיד הנרי השמיני בהפקה חדשה, פותחת עונה, של "אנה בולנה" של דוניצטי עם אנה נטרבקו. בעונת 2004–2005, הצטרף לריקרדו מוטי בהופעה לפתיחה מחדש של תיאטרו אלה סקאלה ושר את תפקידו של משה בהפקה של "משה במצרים" מאת רוסיני. ההפקה הוקלטה ויצאה על גבי CD ו-DVD. ב-2009 קיים את הופעת הבכורה שלו בפסטיבל זלצבורג באותו תפקיד; גם את ההפקה החדשה הוביל גם מוטי. אבדרזאקוב הופיע לראשונה בבית האופרה המלכותי של לונדון בשנת 2009, וביצע את הרקוויאם של ורדי בהופעה עם אנטוניו פפאנו, ומאז הוא חזר לשם לשיר את דון בזיליו ב"הספר מסביליה" של רוסיני. בעונת 13–2012, אבדרזאקוב מבצע את תפקידי הכותרת ב"דון ג'ובאני" באופרה הלאומית של וושינגטון ובמטרופוליטן, כמו גם את זה של "נישואי פיגארו" במטרופוליטן.
בתיאטרון מרינסקי גילם אבדרזקוב את דמות הכותרת ולפורלו ב"דון ג'ובאני" של מוצרט; מפיסטופלס ב"פאוסט" של גונו וב"קללת פאוסט" של ברליוז, אורובסו ב"נורמה" של בליני. בנוסף לאטילה, תפקידיו האחרים משל ורדי כוללים את בנקו במקבת', וולטר ב"לואיסה מילר" ודמות הכותרת ב"אוברטו". אבדרזקוב הופיע גם בברצלונה, בתיאטרון ריאל במדריד, באופרה בסטיליה בפריז, באופרה של סן פרנסיסקו, באופרה הלאומית של וושינגטון ובאופרה של לוס אנג'לס. על במת הקונצרטים הוא נתן רסיטלים ברוסיה, איטליה, יפן וארצות הברית, והופיע עם תזמורות כולל הסימפוניה של שיקגו, הפילהרמונית של וינה, תזמורת לייפציג גוואנדהאוס, באיירישר רונדפונק, הפילהרמונית של רוטרדם, התזמורת הלאומית. דה פראנס, התזמורת Filarmonica della Scala, והאקדמיה הלאומית של רומא של סנטה ססיליה. הוא שיתף פעולה עם מנצחים כמו ריקרדו מוטי, ולרי גרגייב, ג'יימס לוין, ג'אננדריה נוזדה, ברטרנד דה בילי, ריקרדו פריצה, ריקרדו שאיי ואנטוניו פפאנו. בשנת 2017 הוא חזר לפסטיבל האופרה של רוסיני בפזארו כדי להופיע בקונצרט עם המנצח איבן לופז-ריינוסו. פירש את דמות הכותרת ב"אטילה" של ורדי בפתיחת עונת 2018/2019 של תיאטרו אלה סקאלה, בניצוחו של ריקרדו שאיי ועם דייוויד ליברמור כמנהל הבמה.
פעילויות אחרות

מאז 2015 אילדר אבדרזקוב מנהל את האקדמיה הבין-לאומית למוזיקה של אלנה אוברצטובה בסנט פטרסבורג.
בשנת 2016 הקים את קרן אילדאר אבדרזקוב לתמיכה באמנים צעירים לקידום מוזיקאים צעירים מוכשרים. מאז 2018 הוא מארגן מדי שנה פסטיבלים ברוסיה, ומזמין זמרים בעלי שם לתת שם קונצרטים וכיתות אמן.
בשנת 2023 הופיע ברשימה של 700 אנשי ספורט, פוליטיקה ותרבות שהציעו את נשיא רוסיה ולדימיר פוטין כמועמד עצמאי לבחירה מחדש.
הופעות בקולנוע ובטלוויזיה

אילדאר אבדרזאקוב הופיע בתור פיאודור שליאפין במספר סרטים וסדרות טלוויזיה. ב-2014 הופיע בסרט הקומי עצי האשוח 1914 וב-2022 ב"קרמורה", סדרת טלוויזיה בבימויו של דנילה קוזלובסקי, מותחן בקנה מידה גדול, עתיר אקשן המציג היסטוריה אלטרנטיבית של האימפריה הרוסית שלפני המהפכה.
בשנת 2020, יחד עם סבטלנה זכרובה, הנחה בעונה השלישית של תוכנית הטלוויזיה "בולשוי בלט" בתחרות הבלט הרוסי ששודרה בערוץ Russia-K.
בשנת 2022, אילדאר זכה בעונה השלישית של "זמר במסכה" (סדרת טלוויזיה רוסית), בתור "דרקון" (דרקון).
רפרטואר

הקטור ברליוז: La Damnation de Faust (Méphistophélès)
ז'ורז' ביזה: כרמן (אסקמילו)
Arrigo Boito: Mefistofele (Mefistofele)
אלכסנדר בורודין: הנסיך איגור (הנסיך איגור)
לואיג'י קאנפה: ריקרדו השלישי (ריקרדו השלישי)
גאטאנו דוניצטי: לוסיה די למרמור (ריימונדו), אנה בולנה (אנריקו)
שארל גונוד: פאוסט (Méphistophélès)
וולפגנג אמדאוס מוצרט: דון ג'ובאני (דון ג'ובאני, לפורלו) לה נוזה די פיגארו (פיגארו)
צנוע מוסורגסקי: חוונשצ'ינה (דוסיפיי)
ז'אק אופנבך: Les contes d'Hoffmann (לינדורף, קופליוס, דאפרטוטו, ד"ר מירקל)
ג'אקומו פוצ'יני: לה בוהם (קולין), טורנדוט (טימור)
Gioachino Rossini: Il barbiere di Siviglia (דון ברטולו), Moïse et Pharaon (Moïse), L'Italiana in Alger (Mustafà), La Cenerentola (Alidoro) ' Semiramide (Assur)
ג'וזפה ורדי: נבוקו (זקריה), אטילה (אטילה), ריגולטו (ספארפוצילה), לה פורצה דל דסטינו (פאדרה גווארדיאנו), אאידה (רמפיס), אוברטו, קונטה די סן בוניפאציו (אוברטו) מקבת (בנקו), דון קרלוס (פיליפ). II), I vespri siciliani (ג'ובאני דה פרוצ'ידה)
קריירת הקלטה

אבדרזקוב הקליט יצירות תחת כמה חברות תקליטים. עבור Decca, הוא הקליט את רוסיני עם התזמורת הסימפונית של מילאנו, ואת הרקוויאם של ורדי עם התזמורת הסימפונית של שיקגו; עבור EMI Classics, הוא הקליט את המיסה של Cherubini עם ה־Bayerischer Rundfunk; ועבור Chandos, הוא הקליט את הסוויטה של שוסטקוביץ ' על פסוקים של מיכלאנג'לו בונרוטי ואת האביר הקמצן של רחמנינוף, שניהם עם הפילהרמונית של BBC. מהדורות ה-DVD שלו כוללות את Moïse et Pharaon מלה סקאלה, אוברטו מבילבאו, נורמה מפארמה, Mefistofele מסן פרנסיסקו ולוצ'יה די למרמור מהמטרופוליטן אופרה.
ההקלטה של הרקוויאם של ורדי בהשתתפות אבדרזקוב, מאת התזמורת הסימפונית של שיקגו בניצוחו של ריקרדו מוטי, זכתה בשני פרסי גראמי ב-2010.
באביב 2017 חתם הזמר על חוזה הקלטות בלעדי עם דויטשה גרמופון. בשנת 2019 הוציא הזמר את אלבום הסולו הראשון שלו Verdi הכולל אריות מאופרות ורדיות שהוקלטו יחד עם התזמורת מטרופוליטן דה מונטריאול בפיקודו של יאניק נזט-סגוין ובו הופיעו גם רולנדו וילאזון.
הערות שוליים

↑  "Ildar Abdrazakov" (אורכב 25.10.2013 בארכיון Wayback Machine), Gergiev Festival 2012
↑  "Abdrazakov sings Enrico VIII in the Met's new Anna Bolena this month" (אורכב 09.12.2018 בארכיון Wayback Machine) Amanda Holloway, Opera, September 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007438012205171  PLWABN: 9810532346305606  BIBSYS: 9077122  BNE: XX5039538  BnF: cb161313910 (data)  CiNii: DA15421341  GND: 135338646  ICCU: TO0V548911  ISNI: 0000 0001 1030 4460  LCCN: no2003115346  MusicBrainz: 635889e7-fd62-41fe-b302-9ecf09962359  NKC: xx0058836  SUDOC: 158679989  VIAF: 85680486   WorldCat (עם VIAF): 85680486 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אילדר אבדרזקוב".
אילדאר אבדרזקוב ודיאנה וישנבה
אתי בן-זקן

| --- | --- |

 לידה:  5 בדצמבר 1963 (בת 61) חולון, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 עיסוק:  זמרת, אומנית רב-תחומית
 פרסים והוקרה:  פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה (2018) 
 www.benzaken-steinberg.com
 
אתי (אסתר) בן-זקן - שטיינברג (נולדה ב-5 בדצמבר 1963) היא זמרת קונצרטים ואמנית-יוצרת ישראלית בתחומי המוזיקה, התיאטרון, הספרות והאמנות החזותית. זוכת פרס רוזנבלום לאמנים מצטיינים (2018). "הניסיון למקמה בסגנון או בתחום מסוים, בטכניקה או בז'אנר כלשהו ולהגדירה במילה אחת – ואפילו ביותר – לא יצלח. אתי בן-זקן היא זמרת ומלחינה, במאית ושחקנית, אמנית קול וסופרת, חוקרת, מורה, נגנית, אמנית פלסטית והרבה יותר."
קורות חיים

אתי בן-זקן נולדה בחולון וגדלה בבת ים. היא למדה נגינה בפסנתר בקונסרבטוריון בבת ים ובתיכון "תלמה ילין". בשנים 86–1983 למדה זמרה באקדמיה למוסיקה ע"ש רובין בירושלים, אך לא סיימה את לימודיה שם אלא עברה לאימון אישי בזמרה בהנחיית הגב' לוצ'יה אהרון-וסילופולו. כמו כן למדה בימוי ואמנות-המופע בבית הספר לתיאטרון חזותי בירושלים. היא בעלת תואר ראשון ותואר שני (שניהם בהצטיינות) מהחטיבה לפולקלור בחוג לספרות של אוניברסיטת חיפה. במשך 11 שנים (2015-2004) לימדה באוניברסיטת חיפה, בחוג לתיאטרון.
מקור השראה מרכזי עבורה הוא חקר הפולקלור, ובמיוחד הפולקלור המשפחתי היהודי-ספרדי אליו נחשפה כילדה, אשר כלל שירי-עם, סיפורי-עם ולחשים לריפוי.
ב-1992 נישאה למלחין איתן שטיינברג, ושיתוף הפעולה ביניהם הוא מרכזי בפעילותה. השניים משתפים פעולה הן כצוות של זמרת ומלחין, והן כיוצרים-שותפים של מופעי תיאטרון מוזיקה שהולחנו על ידי שטיינברג, ואשר נכתבו, עוצבו ובוימו על ידי בן-זקן.