stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
To Pimp a Butterfly

To Pimp a Butterfly (בתרגום חופשי מאנגלית: "לסרסר בפרפר") הוא אלבום האולפן השלישי של קנדריק לאמאר. האלבום יצא לאור ב-15 במרץ 2015, על ידי חברות התקליטים טופ דואוג אנטרטיינמנט, אפטרמת' אנטרטיינמנט ואינטרסקופ רקורדס. הוא הוקלט באולפנים בכל רחבי ארצות הברית, והופק על ידי סאונווייב, טרייס מרטין, טאז "Ti$a" ארנולד, ת'אנדרקאט, ראהקי, לאב דראגון, פליינג לוטוס, פארל ויליאמס, בוי-1דה, וכן ד"ר דרה ואנתוני "טופ דואוג" טיפית' כמפיקים בפועל. באלבום הופעות אורח של ת'אנדרקאט, ג'ורג' קלינטון, בילאל, אנה וייז, סנופ דוג, ג'יימס פונטלרוי, רונלד איזלי ורפסודי.
מבחינה מוזיקלית, האלבום משלב מגוון סגנונות של מוזיקה שחורה מסורתית, כולל ג'אז, פאנק, נשמה, ספוקן וורד ואוונט-גארד. מבחינה לירית, הוא מציג פרשנויות פוליטיות ונושאים אישיים הנוגעים לתרבות אפרו-אמריקאית, גזענות, דיכאון ואפליה. כיוון נושאי זה נכתב בהשראת סיורו של לאמאר באתרים היסטוריים במהלך ביקורו בדרום אפריקה, כמו תא הכלא של נלסון מנדלה ברובן איילנד.
האלבום מכר 324,000 עותקים בארצות הברית בשבוע הראשון לצאתו, והגיע היישר אל המקום הראשון במצעד הבילבורד 200, ובמקביל הפך גם לאלבום הראשון של לאמאר שהגיע לצמרת מצעד הסינגלים הבריטי. בסופו של דבר, הגיע האלבום למעמד הפלטינה מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי ונמכר בכמיליון עותקים, נכון לשנת 2017. האלבום קודם על ידי חמישה סינגלים, בהם הסינגל המוביל "I", שהגיע ל-40 הראשונים במצעד הבילבורד הוט 100. האלבום קודם על ידי סיבוב ההופעות Kunta's Groove Sessions Tour שהחל בסוף 2015 ונמשך עד תחילת 2016.
האלבום זכה לשבחים רבים מצד המבקרים, ששיבחו את היקפו המוזיקלי ואת הרלוונטיות החברתית של מילותיו של לאמאר. האלבום זיכה את לאמאר בשבע מועמדויות בטקס פרסי גראמי ה-58, כולל זכייה בקטגוריית "אלבום הראפ הטוב ביותר" ומועמדות ל"אלבום השנה". האלבום קיבל ארבע מועמדויות נוספות על שיתופי פעולה אחרים מאותה השנה, וקיבל בסך הכל 11 מועמדויות לפרסי גראמי, ובכך הפך לאמאר לראפר עם מספר המועמדויות הרב ביותר בלילה אחד. האלבום היה לאלבום המוערך ביותר בשנת 2015 ובעשור השני של המאה ה-21, תוך שעמד בראש הסקר השנתי "Pazz & Jop" של הוילג' ווייס של המבקרים האמריקאים בפריסה ארצית, וגם דורג כאלבום הטוב ביותר לשנת 2015 על ידי פרסומים רבים אחרים.
רקע

ב-28 בפברואר 2014, לאמאר חשף לראשונה את התוכניות להוצאת האלבום הבא שלו לאחר אלבום האולפן השני שלו, Good Kid, M.A.A.D City משנת 2012, במהלך ראיון במגזין הבילבורד. בין צאתם של שני האלבומים, לאמאר נסע לדרום אפריקה. סיור במדינה וביקור באתרים היסטוריים כמו תא הכלא של נלסון מנדלה ברובן איילנד השפיעו מאוד על כיוון האלבום והובילו את לאמאר לגרוט "חומר לשניים או שלושה אלבומים".
המפיק השותף להפקת האלבום סאונווייב (אנ') דיבר על ביקורו של לאמאר, באומרו: "אני זוכר שהוא [לאמאר] עשה טיול ל[דרום] אפריקה ומשהו במוחו פשוט לחץ. מבחינתי, משם האלבום הזה באמת התחיל". לגבי ביקורו בדרום אפריקה, אמר לאמאר: "הרגשתי שאני שייך לאפריקה. ראיתי את כל הדברים שלא לימדו אותי. כנראה אחד הדברים הקשים ביותר לעשות הוא להרכיב [יחד] מושג עד כמה מקום יכול להיות יפה, ולספר לאדם זאת כשהוא עדיין בגטאות של קומפטון. רציתי להכניס את החוויה הזו למוזיקה". בנוסף, אמר לאמאר כי "הרעיון היה ליצור תקליט שמשקף את כל גוני העור של נשים שחורות. יש הפרדה בין העור הבהיר לעור הכהה כי זה רק בטבע שלנו לעשות זאת, אבל כולנו שחורים. המושג הזה הגיע מדרום אפריקה וראיתי את כל הצבעים השונים האלה מדברים בשפה יפה".
סגנון מוזיקלי

לדברי המוזיקולוג ויל פולטון, האלבום עוסק במסורת המוזיקה השחורה וחוגג אותה. בדומה לזמר דיאנג'לו באלבומו Black Messiah משנת 2014, לאמאר "מצרף במודע סגנונות מוזיקליים אפרו-אמריקאיים ביחסים דינמיים של התחדשות נוסטלגית". קייל אנדרסון מאנטרטיינמנט ויקלי תיאר את האלבום כ"מחבק" את כל ההיסטוריה של המוזיקה האמריקאית השחורה". המהנדס של לאמאר MixedByAli (אנ') שיבח את לאמאר באומרו, "[לאמאר הוא] ספוג. הוא שילב את כל מה שקורה [באפריקה] ובחייו כדי להשלים פאזל של מיליון חלקים". לאמאר תיאר את האלבום כיצירה "כנה, מפוחדת ולא מתנצלת" הנשענת על פאנק, הארד בופ, ספוקן וורד ונשמה, ואילו המבקרים ציינו גם אלמנטים מההיפ הופ של החוף המערבי ואוונט-גארד (אנ'). אליסון סטיוארט מוושינגטון פוסט טען כי האלבום "מושחל" עם ג'י-פאנק. בנאום על סגנונות האלבום, אמר אחד ממפיקי האלבום, טרס מרטין (אנ'), "אם אתה מתעמק, אתה שומע את השושלת של ג'יימס בראון, ג'קי וילסון, מהליה ג'קסון, הצלילים של אפריקה ואנשינו כשהם התחילו כאן. אני שומע משהו אחר בכל פעם. שמעתי בו אלמנטים קובניים לפני כמה ימים".
מגזין Stereogum תיאר את האלבום כ"הצהרה בסגנון אוונט-ג'אז-ראפ שאפתנית", ו-The Source (אנ') סיווג את האלבום כאלבום היפ הופ ניסיוני. דן וויס מ-Spin (אנ') ציין "גוונים של On the Corner של מיילס דייוויס וג'אז חופשי בכל רחבי [...], כמו גם There's a Riot Goin' On של סליי סטון ו-(New Amerykah Part One (4th World War של פאנקדליק ואריקה באדו המשוגע באופן דומה אך יחסית לו-פיי", אך הצהיר בכל זאת ש"התחושה של האלבום הזה היא עכשווית להפליא". מבקרים אחרים התייחסו אליו כ"השלכה" למוזיקת הנאו סול של שנות ה-90 של המאה ה-20. גרג קוט משיקגו טריביון ציין את זיקתו של האלבום למוזיקה שחורה ישנה, אך טען כי "לאמאר לוקח טרופיים מוזיקליים מוכרים לטריטוריה חדשה". מגזין האטלנטיק ציין את השפעתו של המפיק פליינג לוטוס על האלבום וכתב כי "צליל החתימה שלו - מכשור ג'אז והיפ הופ מרובד לקולאז'ים קאוטים - נמצא בכל האלבום". סטיב מאלון מ-The Quietus (אנ') ציין "פסיכדליה מעוותת להפליא שפורצת מתוך העיבודים האידיואינקרטיים שלה".
שם ואריזה

במקור, האלבום נקרא Tu Pimp a Caterpillar, ראשי תיבות של Tu.P.A.C.‎, רמז לראפר טופאק שאקור. לאמאר החליט להחליף את "carterpillar" בשם המקורי ל-"butterfly", והסביר בראיון ל-MTV, "אני פשוט רציתי להראות את בהירות החיים ולמילה "סרסור" יש כל כך הרבה תוקפנות וזה מייצג כמה דברים. מבחינתי זה מייצג את השימוש בסלבריטאות שלי לתמיד. סיבה נוספת היא לא להיות סרוס על ידי התעשייה דרך הסלבריטאות שלי… זה נהיה עמוק יותר מזה בשבילי. יכולתי לדבר כל היום על זה". מאוחר יותר, אמר לאמאר גם במגזין רולינג סטון, "רק לשים את המילה 'סרסור' לצד 'פרפר'... זה טיול. זה משהו שיהיה ביטוי לנצח. זה ילומד בקורסים מכללות - אני באמת מאמין כך".
מהדורת התקליטור של האלבום כללה חוברת שהופקה עם כתב ברייל; על פי לאמאר, תרגום כתב הברייל חושף את "השם המלא האמיתי של האלבום". מגזין Complex (אנ') הזמין מתרגם ברייל, שתרגם את הכתוב ל-A Kendrick by Letter Blank Lamar, ש-Complex ציינו כי ככל הנראה אמור להיקרא כ-A Blank Letter by Kendrick Lamar.
שיווק ומכירות

לצאת האלבום קדמו שני סינגלים, "I" שיצא ב-23 בספטמבר 2014, ו-"The Blacker the Berry" שיצא בפברואר 2015. הראשון הפך לשיר השישי של לאמאר ב-40 הראשונים במצעד הבילבורד הוט 100 ובוצע בתוכנית סאטרדיי נייט לייב. "King Kunta" יצא כסינגל השלישי מתוך האלבום במרץ 2015, ו-"Alright" יצא לתחנות הרדיו ב-30 ביוני. עם צאתו של האחרון, העלו כמה גופי חדשות את הרעיון ש-"Alright" יהיה "ההמנון השחור הלאומי", בעוד שהתקשורת דיווחה על מחאות בהנהגת הנוער נגד אכזריות המשטרה ברחבי המדינה דרך מילות פזמון השיר. בעקבות השיר, לאמאר הוצג ברשימת Power 100 של מגזין Ebony (אנ'), רשימה שנתית המכירה במנהיגים רבים בקהילה האפרו-אמריקאית. "These Walls" יצא כסינגל החמישי מתוך האלבום ב-13 באוקטובר. מלבד הקליפים הנלווים לסינגלים, השיר "For Free? (Interlude)" הציג גם ויזואליות, וכך גם "U" יחד עם "For Sale? (Interlude)", כחלק מהסרט הקצר God Is Gangsta. כתמיכה באלבום, יצא לאמאר לסיבוב הופעות בשם Kunta's Groove Sessions Tour, שכלל שמונה הופעות בשמונה ערים במהלך אוקטובר ונובמבר.
האלבום יצא לראשונה לחנות האייטונס ולספוטיפיי ב-15 במרץ 2015, שמונה ימים לפני מועד יציאתו המקורי. לדברי אנתוני טיפית', מנכ"ל טופ דואוג אנטרטיינמנט, יציאתו המוקדמת של האלבום לא הייתה מכוונת, ככל הנראה בגלל שגיאה מצד אינטרסקופ רקורדס. למחרת, הוסר האלבום מחנות האייטונס וחזר ב-23 במרץ, אם כי עדיין היה זמין בספוטיפיי. בשבוע הראשון לצאתו, הגיע היישר אל המקומות הראשונים במצעדים של בריטניה, אוסטרליה וארצות הברית, שם מכר 324,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו. האלבום זכה ל-9.6 מיליון השמעות בספוטיפיי ביום הראשון לצאתו, והגדיר את שיא הסרטימינג העולמי הראשון של השירות. עד סוף 2015, דורג האלבום כאלבום ה-16 הפופולרי ביותר במצעד הבילבורד 200 והגיע למכירות של מיליון עותקים ברחבי העולם. במרץ 2016 מכר האלבום 850,000 עותקים בארצות הברית, שם זכה בתואר הפלטינה מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי. ביוני 2017 הגיע האלבום למיליון עותקים שנמכרו בארצות הברית.
קבלת האלבום

האלבום זכה להערכה ביקורתית רחבה. ב-Metacritic זכה האלבום לציון ממוצע משוקלל של 96 מתוך 100, בהתבסס על 44 ביקורות. ב-AnyDecentMusic?‎ קיבל האלבום 9.3 מתוך 10, בהתבסס על הערכתם לגבי הקונצנזוס הביקורתי. על פי ויל בולטר Gigwise (אנ'), המבקרים כיבדו אותו כ"קלאסיקה מיידית".
דן וייס ממגזין ספין (אנ') ראה ב-To Pimp a Butterfly כ"אלבום היפ-הופ אמריקאי גדול" וכ"האזנה חיונית". ניל מקורמיק מדיילי טלגרף כינה את האלבום "יצירת מופת צפופה אך מסנוורת". בביקורת לאנטרטיינמנט ויקלי, קייל אנדרסון מצא את האלבום משמעותי כפליים מאלבומו הראשון של לאמאר בחברת תקליטים גדולה וכולל יותר סגנונות מוזיקה אפרו-אמריקאיים, עם איכות הפקה "קולנועית" במיוחד, אך "החופש של מיקסטייפ". העיתונאי ג'ים קרול מאייריש טיימס ראה באלבום "שיא לזמנים בהם אנו נמצאים", בו עבר לאמאר מנרטיבי העבר שלו אודות קומפטון לבבואת עזות אך מדויקות על "אמריקה השחורה". ברולינג סטון, גרג טייט תיאר את האלבום כ"יצירת מופת של זעם לוהט, ג'אז עמוק וביקורת עצמית חסרת רחמים" שיחד עם אלבומו שלישי של דיאנג'לו, Black Messiah, הפך את שנת 2015 ל"שנה בה הפוליטיקה השחורה הקיצונית והמוזיקה השחורה האמיתית התחדשו במקביל לכניסה למיינסטרים הפופ של האומה". רוברט כריסטגאו כתב בביקורתו עבור Cuepoint כי לא הרבה אמנים היו נלהבים ומבינים כמו לאמאר, שהציע "הצעה יעילה, אמיצה וחזקה להחזיר את ההיפ הופ כמו CNN של אמריקה השחורה" בעידן של מדיה חברתית.
אף על פי שקבלת הפנים של האלבום הייתה חיובית באופן אוניברסלי, עדיין היו כמה ביקורות מתונות שהופנו לאלבום. למשל, מבקר הניו יורק טיימס, ג'ון קרמניקה, פחות התלהב מאחרים, והרגיש שלאמאר עדיין נאבק ליישב את צפיפותו ככותב מילים עם המוזיקה שעליה התייצב: "הוא לא עלה על נטייתו לעומס [ועדיין] מסתכן בסיכון של מחנק". בגרדיאן, אלכסיס פטרידיס מצא את המוזיקה קצת לא יציבה וקונן על "רגעי פינוק עצמי" כמו "Mortal Man" שנמשך 12 דקות והרהורי התהילה של לאמאר. עם זאת, בסופו של דבר, פטרידיס העניק לאלבום ארבעה כוכבים מתוך חמישה.
קבלת האלבום > דירוגים

בסוף 2015, האלבום היה לאלבום המדורג בתדירות הגבוה ביותר בעשירייה הפותחת של רשימות סיכום השנה של האלבומים הטובים ביותר. לפי Metacritic, האלבום הופיע 101 פעמים בעשירייה הראשונה של הרשימות שפורסמו על ידי מבקרים, כתבי עת, אתרים וחנויות מוזיקה. האלבום הופיע בראשם של 51 רשימות, כולל רולינג סטון, בילבורד, פיצ'פורק, מגזין סלנט, ספין, הגרדיאן, קומפלקס, Consequence of Sound, אייריש טיימס ו-Vice. מגזין NME דירג את האלבום במקום השני, וטיים במקום השלישי. הוא נבחר לאלבום הטוב ביותר לשנת 2015 ב-Pazz & Jop, סקר שנתי של מבקרים אמריקאים בפריסה ארצית, שפורסם על ידי הוילג' ווייס. האלבום הוצב במקום התשיעי בסקר המבקרים השנתי של המגזין הבריטי The Wire (אנ'). בהתבסס על דירוגי סיכום שנה שונים, האתר Acclaimed Music (אנ') דירג את האלבום כאלבום המוערך ביותר לשנת 2015.
ברשימת האלבומים הטובים ביותר של העשור, האינדפנדנט דירג את האלבום במקום הראשון, Consequence of Sound במקום השני, רולינג סטון במקום השלישי ופיצ'פורק במקום הרביעי. בסקר שערך מגזין הגרדיאן ל-45 עיתונאי מוזיקה בשנת 2019, האלבום נבחר לאלבום הרביעי הטוב ביותר במאה ה-21. במאמר נכתב כי "כחגיגה לעושר האמנות השחורה, כל האלבום היה מהפכה לקנאות". באופן דומה, בסקירתו על האלבום עבור The Verge (אנ') במרץ 2015, העורך והיתונאי מיכה סינגלטון הכריז על האלבום כ"אלבום הטוב ביותר של המאה ה-21, אלבום ההיפ-הופ הטוב ביותר מאז Ready to Die של הנוטוריוס בי. איי. ג'י. ו-Illmatic משנת 1994, והוא מציין את מקומי של לאמאר כגדול ביותר בכל הזמנים". בספטמבר 2020, מגזין רולינג סטון הוציא גרסה מעודכנת של רשימת "500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים", המבוססת על דעותיהם של למעלה מ-300 אמנים, עיתונאי מוזיקה ואנשי מקור בתעשייה, בה דורג האלבום במקום ה-19. כתב העת The A.V. Club דירג את האלבום במקום ה-3 ברשימת "50 האלבומים האהובים ביותר של שנות ה-2010". בילבורד דירג את האלבום במקום החמישי ברשימת "100 האלבומים הטובים ביותר של שנות ה-2010". האתר האינטרנט האמריקאי Metacritic אוסף ביקורות על אלבומי מוזיקה, דירג את האלבום במקום הראשון ברשימת "האלבומים הטובים של העשור (2010-2019)" עם ניקוד של 96.
האלבום זיכה את לאמאר בשבע מועמדויות בטקס פרסי גראמי ה-58. הוא היה מועמד בקטגוריות "אלבום השנה" ו"אלבום הראפ הטוב ביותר", וזכה בקטגוריית "אלבום הראפ הטוב ביותר", אך הפסיד ל-1989 של טיילור סוויפט בקטגוריית "אלבום השנה". השיר "Alright" זכה בקטגוריות "ביצוע הראפ הטוב ביותר" ו"שיר השנה", תוך שהועמד גם לקטגוריות "שיר השנה" ו"הווידאו קליפ הטוב ביותר". השיר "These Walls" זכה בקטגוריית "ביצוע הראפ/שירה הטוב ביותר". האלבום קיבל גם ארבע מועמדויות נוספות לשיתופי פעולה מוזיקליים אחרים מאותה השנה, מה שהופך את לאמאר לראפר עם מספר המועמדויות הרב ביותר בטקס אחד, עם 11 מועמדויות, והשני לאחר מייקל ג'קסון (12 מועמדויות). בטקס הקודם, "I" זכה בקטגוריות "שיר הראפ הטוב ביותר" ו"ביצוע הראפ הטוב ביותר". האלבום קיבל מועמדות גם לפרס "אלבום הראפ המוביל" בטקס פרסי המוזיקה של בילבורד לשנת 2016.
בשנת 2019, מגזין הגרדיאן דירג את האלבום במקום הרביעי ברשימת "100 האלבומים הטובים ביותר של המאה ה-21". מגזין פיצ'פורק דירג את האלבום ברשימת "200 האלבומים הטובים ביותר של שנות ה-2010" במקום הרביעי.
בשנת 2024, מגזין בילבורד דירג את האלבום במקום ה-54 ברשימת "100 אלבומי הראפ הגדולים בכל הזמנים: רשימת צוות".
השפעה

השפעתו המיידית של האלבום הורגשה כ"פנתיאון להעצמה גזעית", על פי באטלר, שטען גם כי האלבום סייע ביצירת מרחב מכובד להיפ הופ תודעתי ו"יערך לא רק בראש רשימה כלשהי בסוף השנה, אלא בתת-המודע של מעריצי המוזיקה למשך עשרות שנים קדימה". רוברט בלייר כתב במגזין Highsnobiety (אנ') כי האלבום "הוא הרגע המגובש בזמן בו קנדריק הפך לקול האמנותי החזק ביותר של הדור". ארון ויליאמס מ-Uproxx (אנ') אמר כי האלבום "הוכיח כי ראפ ניסיוני מהשדה השמאלי יכול לתפקד גם בתחום הביקורתי וגם בתחום המסחרי". סקסופוניסט הג'אז קאמאסי וושינגטון (אנ') אמר כי האלבום "שינה את המוזיקה, ואנחנו עדיין רואים את ההשפעות של זה [...] [האלבום] פירושו שמוזיקה מגרה אינטלקטואלית לא צריכה להיות מחתרתית". על פי המפיק טוני ויסקונטי, לאלבום הייתה השפעה על אלבומו של דייוויד בואי, Blackstar, משנת 2016, באומרו כי הוא ובואי הקשיבו הרבה לקנדריק לאמאר ואהבו את "העובדה שקנדריק היה כל כך פתוח בראש והוא לא עשה אלבום היפ הופ ישר. זרק את הכל לשם, וזה בדיוק מה שרצינו לעשות". המוזיקאי האמריקאי פרינס הדגיש כי הוא היה מעריץ של האלבום ואמר בראיון כי "[ללאמאר] פשוט יש מה לומר [...] [To Pimp a Butterfly הוא] טהור. ועם ת'אנדרקאט באלבום? קדימה. אתה לא מוריד את "Alright" מהפלייליסט שלי!".
רשימת השמעה

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | Wesley's Theory (בהשתתפות ג'ורג' קלינטון ות'אנדרקאט)   | 4:47 |
| 2. | For Free? (Interlude))  | 2:10 |
| 3. | King Kunta  | 3:54 |
| 4. | Institutionalized (בהשתתפות בילאל, אנה וייז וסנופ דוג)   | 4:31 |
| 5. | These Walls (בהשתתפות בילאל, אנה וייז ות'אנדרקאט)   | 5:00 |
| 6. | u  | 4:28 |
| 7. | Alright  | 3:39 |
| 8. | For Sale? (Interlude)  | 4:51 |
| 9. | Momma  | 4:43 |
| 10. | Hood Politics  | 4:52 |
| 11. | How Much a Dollar Cost (בהשתתפות ג'יימס פונטלרוי ורונלד אייזלי)   | 4:21 |
| 12. | Complexion (A Zulu Love) (מארח את רפסודי)   | 4:23 |
| 13. | The Blacker the Berry  | 5:28 |
| 14. | You Ain't Gotta Lie (Momma Said)  | 4:01 |
| 15. | I  | 5:36 |
| 16. | Mortal Man  | 12:07 |
| משך כולל: | משך כולל: | 78:51 |
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2015–2016)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2015–2016)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2015–2016)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 15 |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 1 |
|  איטליה | מצעד האלבומים האיטלקי | 32 |
|  אירלנד | מצעד האלבומים האירי | 6 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 1 |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ | 1 |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 7 |
|  דנמרק | היטליסטן | 3 |
|  הולנד | מצעד 100 האלבומים ההולנדיים | 9 |
|  הונגריה | Mahasz | 34 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 1 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד אלבומי ה-R&B | 1 |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 16 |
|  טאיוואן | ג'י-מיוזיק | 11 |
|  נורווגיה | VG-lista | 2 |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 1 |
|  ספרד | PROMUSICAE | 91 |
|  סקוטלנד | מצעד האלבומים הסקוטי | 3 |
|  פורטוגל | מצעד האלבומים הפורטוגזי (AFP) | 21 |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 14 |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 4 |
|  צרפת | SNEP | 17 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 1 |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 10 |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 3 |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2015)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2015)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2015)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 23 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 16 |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ | 3 |
|  דנמרק | היטליסטן | 52 |
|  הולנד | מצעד 100 האלבומים ההולנדיים | 84 |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 173 |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 40 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 23 |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2016)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2016)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2016)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 65 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 61 |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ | 13 |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2017)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2017)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2017)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | - |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האורבניים | 29 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 181 |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | – |
|  ארצות הברית | מצעד האלבומים המסחריים | 72 |
נתוני מכירות

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה (ARIA) | פלטינה | 70,000 |
| דנמרק (IFPI Denmark) | פלטינה | 20,000 |
| בריטניה (BPI) | זהב | 170,000 |
| ארצות הברית (RIAA) | פלטינה | 1,050,000 |
מאיה דורף

מאיה דורף (נולדה ב-20 בינואר 2002) היא שחיינית אמנותית ישראלית, זוכת מדליית ארד קבוצתית באליפות אירופה (בודפשט 2020) בתרגיל חופשי.
קריירה > 2018

באליפות אירופה שנערכה בגלאזגו שבממלכה המאוחדת באוגוטס סיימה במקום שישי בתרגיל קומבינציה קבוצתי יחד עם עדן בלכר, שלי בובריצקי, אלינה חלמסקי, ניקול נחשונוב, אמילי גרין, גל ליטמן, אריאל נשיא, טלי אוסטרובסקי ויעל פולקה בתוצאה של 83.1000 נקודות.
קריירה > 2019

באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו שבקוריאה הדרומית ביולי סיימה יחד עם עדן בלכר, אלינה חלמסקי, אמילי גרין, טלי אוסטרובסקי, שלי בובריצקי, ניקול נחשונוב, גל ליטמן, אריאל נשיא ויעל פולקה במקום שישי בתרגיל Highlights קבוצתי בתוצאה של 83.7000 נקודות, ובמקום שביעי בתרגיל קומבינציה קבוצתי בתוצאה של 83.7667 נקודות.
קריירה > 2021 > מדליית ארד באליפות אירופה

באליפות אירופה שנערכה בבודפשט שבהונגריה במאי זכתה במדליית ארד בתרגיל קבוצתי חופשי יחד עם שלי בובריצקי, עדן בלכר, אריאל נשיא, ניקול נחשונוב, נוי גזלה, פולינה פריקזצ'יקובה וקתרין קונין בתוצאה של 86.8000 נקודות, אחרי אוקראינה (95.0667 נקודות) וספרד (91.2333 נקודות). בתרגיל הטכני סיימה הקבוצה במקום החמישי בתוצאה של 82.7741 נקודות.
קריירה > 2022

באליפות העולם שנערכה בבודפשט ביוני סיימה במקום חמישי בתרגיל קומבינציה קבוצתי יחד עם עדן בלכר, שלי בובריצקי, ניקול נחשונוב, קתרין קונין, נוי גזלה, אריאל נשיא, פולינה פריקזצ'יקובה, נטע רוביצ'ק ושני שרייזין בתוצאה של 85.9667 נקודות. בנוסף, סיימה יחד עם עדן בלכר, שלי בובריצקי, ניקול נחשונוב, קתרין קונין, נוי גזלה, אריאל נשיא, ופולינה פריקזצ'יקובה במקום שביעי בתרגיל קבוצתי טכני בתוצאה של 84.5315 נקודות, ובמקום עשירי בתרגיל קבוצתי חופשי בתוצאה של 85.5667 נקודות.
באליפות אירופה שנערכה ברומא שבאיטליה באוגוסט סיימה במקום חמישי בתרגיל קומבינציה קבוצתי יחד עם שלי בובריצקי, ניקול נחשונוב, קתרין קונין, נוי גזלה, אריאל נשיא, אביטל פודקופייב, פולינה פריקזצ'יקובה, נטע רוביצ'ק ושני שרייזין. בנוסף, סיימה יחד עם שלי בובריצקי, ניקול נחשונוב, קתרין קונין, נוי גזלה, אריאל נשיא, פולינה פריקזצ'יקובה ושני שרייזין במקום חמישי בתרגיל קבוצתי טכני בתוצאה של 82.9956 נקודות, ובמקום חמישי בתרגיל קבוצתי חופשי בתוצאה של 86.0333 נקודות.
קריירה > 2023 > אלופת המשחקים האירופיים

במשחקים האירופיים שנערכו בקרקוב שבפולין ביוני זכתה במדליית זהב בתרגיל קומבינציה קבוצתי יחד עם עדן בלכר, שלי בובריצקי, ניקול נחשונוב, קתרין קונין, איה מזור, נוי גזלה, אריאל נשיא, נטע רוביצ'ק ושני שרייזין בתוצאה של 248.6083 נקודות, לפני גרמניה (163.3205 נקודות) וטורקיה (135.7999 נקודות). בנוסף, זכתה במדליית ארד בתרגיל קבוצתי חופשי יחד עם שלי בובריצקי, ניקול נחשונוב, קתרין קונין, איה מזור, נוי גזלה, אריאל נשיא ונטע רוביצ'ק בתוצאה של 243.600 נקודות, אחרי ספרד (261.6374 נקודות) ואיטליה (253.4709 נקודות). בתרגיל קבוצתי אקרובטי סיימה במקום רביעי יחד עם עדן בלכר, ניקול נחשונוב, קתרין קונין, נטע רוביצ'ק, שלי בובריצקי, שני שרייזין ואריאל נשיא בתוצאה של 179.4000 נקודות.
באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה שביפן ביולי סיימה במקום חמישי בתרגיל קבוצתי חופשי יחד עם אריאל נשיא, נטע רוביצ'ק, קתרין קונין, איה מזור, נוי גזלה, ניקול נחשונוב ושלי בובריצקי בתוצאה של 247.7290 נקודות, במקום שמיני בתרגיל קבוצתי טכני יחד עם נטע רוביצ'ק, קתרין קונין, עדן בלכר, נוי גזלה, ניקול נחשונוב, אריאל נשיא ושלי בובריצקי בתוצאה של 248.4117 נקודות, ובמקום שמיני בתרגיל קבוצתי אקרובטי יחד עם שלי בובריצקי, שני שרייזין, ניקול נחשונוב, אריאל נשיא, נטע רוביצ'ק, קתרין קונין ועדן בלכר בתוצאה של 199.9667 נקודות.
קריירה > 2024

באליפות העולם שנערכה בדוחה שבקטר בפברואר סיימה במקום שביעי בתרגיל קבוצתי טכני יחד עם עדן בלכר, שלי בובריצקי, ניקול נחשונוב, איה מזור, קתרין קונין, אריאל נשיא ונטע רוביצ'ק, במקום שמיני בתרגיל קבוצתי חופשי יחד עם שלי בובריצקי, ניקול נחשונוב, נוי גזלה, איה מזור, קתרין קונין, אריאל נשיא ונטע רוביצ'ק בתוצאה של 259.3188 נקודות, ובמקום תשיעי בתרגיל קבוצתי אקרובטי יחד עם עדן בלכר, שלי בובריצקי, ניקול נחשונוב, נוי גזלה, קתרין קונין, אריאל נשיא ונטע רוביצ'ק בתוצאה של 188.5401 נקודות.
הערות שוליים

↑  היסטוריה: ארד לישראל באל' אירופה בשחייה אמנותית! באתר הרשמי של ערוץ הספורט, 14 במאי 2021
↑  ליאור ברטל, מדליית זהב לנבחרת ישראל בשחייה אמנותית במשחקים האירופיים בפולין, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, ‏2023-06-23
↑  רקובסקי, עידו. "נבחרת ישראל בשחייה אומנותית זכתה בארד בתרגיל הקבוצתי באליפות אירופה". Haaretz הארץ. נבדק ב-2025-03-15.
טל ענבר

| --- | --- |

טל ענבר
 לידה:  19 בינואר 1969 (בן 56) תל אביב-יפו, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 פעילות בולטת:  ראש המרכז לחקר החלל והכטב"ם מכון פישר
 השכלה:  מדעי המדינה (תואר ראשון) מדעי המדינה עם התמחות בלימודי ביטחון לאומי (תואר שני) שני התארים מאוניברסיטת תל אביב
 מקצוע:  חוקר ומרצה
 https://www.InbarSpace.com
טל ענבר (נולד ב-19 בינואר 1969 בתל אביב-יפו) הוא מומחה בנושאי מדיניות תעופה, חלל וטילאות. היה ראש "המרכז לחקר החלל והכטב"ם", במכון פישר. ענבר נמנה עם מייסדי אגודת החלל הישראלית.
ביוגרפיה

בוגר תואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטת תל אביב ב-1997, ותואר שני בלימודי ביטחון באוניברסיטת תל אביב אותו סיים ב-2002. בשנת 2003 החל לעבוד במכון פישר למחקר אסטרטגי אוויר וחלל וב-2007 הפך לראש המרכז לחקר חלל וכטב"ם במכון, תפקיד אותו מילא עד לסגירת המכון בדצמבר 2018. בשנת 2006, היה ממקימי כנס החלל הבינלאומי על שם אילן רמון.
ענבר נחשב מומחה בתוכניות הטילים הבליסטיים של איראן וצפון קוריאה. הוא מעביר הדרכות ותדרוכים ביטחוניים, ואף העביר בעבר תדרוכים לקונגרס של ארצות הברית ותדרוכים בפורום מצומצם יותר של סנאטורים אמריקאים מטעם השדולה למען הגנה מטילים (Missile Defense Advocacy Alliance)(אנ') כמו גם תדרוך בפני ועדות של הפרלמנט האירופאי.
ענבר גם מעביר קורסים והרצאות פתוחות בנושא, וכן הדרכות ותדרוכים ביטחוניים, וכן היה כותב קבוע בירחון המדע הפופולרי הישראלי "גלילאו". ענבר פרסם סדרת מאמרים על תוכנית החלל הישראלית ומרצה עליה באופן קבוע בכנס האווירונאוטי הבינלאומי (IAC) השנתי של הפדרציה הבינלאומית לאסטרונאוטיקה.
הוא מרצה קבוע בכנסים וסמינרים במוסדות וגופים שונים, כגון Milsatcom, אוניברסיטת תל אביב, בית הספר ללוחמה אווירית ופו"ם, התעשייה האווירית לישראל, ועוד.
משנת 2011 משמש כחבר מערכת המגזין העצמאי "ישראל דיפנס".
ענבר יועץ של סוכנות החלל הישראלית בנושאים שונים ועובד גם עם הענף לנושאים אסטרטגיים משרד החוץ.
במאי 2021 מונה לעמית מחקר של השדולה למען הגנה מטילים (MDAA).
ספרים בעריכתו

Tal Inbar (ed.). History of rocketry and astronautics : proceedings of the Forty-Ninth History Symposium of the International Academy of Astronautics, Jerusalem, Israel, 2015. Published for the American Astronautical Society by Univelt, Incorporated, 2017. OCLC 1065334932. AAS history series, volume 47; IAA history symposia, volume 35