stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סקנדל (סדרת טלוויזיה)
תקצירי עלילה > עונה ראשונה

פרקים 1–7 (7 פרקים). החלה את שידוריה ב-5 באפריל 2012 והסתיימה ב-17 במאי 2012.
העונה הראשונה מתמקדת בהצגת צוותה של "אוליביה פופ ושות'" ואנשי הבית הלבן, ביניהם הנשיא פיצג'רלד "פיץ" גרנט ורעייתו מלי, וראש המטה שלו סיירוס בין. במהלך העונה, מוצגת מערכת היחסים המסובכת בין פופ לנשיא, בעבר המעסיק שלה כיועצת שלו.
בפרק הראשון שולח הנשיא את אוליביה לעצור את אמנדה טאנר, אישה הטוענת שהנשיא קיים אתה מערכת-יחסים מרצונו, אף על פי שהוא נשוי. אוליביה עושה את ההפך, ולוקחת את טאנר תחת חסותה כלקוחה שלה. לאחר שאמנדה מגלה שהיא בהריון, היא נחטפת מביתה ונרצחת על ידי סוכן לשעבר בשם צ'רלי. לבסוף מתברר כי בילי צ'יימברס, סגנו של סיירוס, הוא האדם שקיים מערכת-יחסים עם אמנדה והוא מתפטר מתפקידו.
העונה מסתיימת כאשר מתגלים פרטים מפתיעים על עברה של קווין, והיא נעצרת ועומדת למשפט על רצח.
תקצירי עלילה > עונה שנייה

פרקים 8–29 (22 פרקים). החלה את שידוריה ב-27 בספטמבר 2012 והסתיימה ב-16 במאי 2013.
העונה השנייה מתמקדת בלחץ של הבחירות הקרובות של הנשיא הנוכחי פיצג'רלד גרנט, והנשורת של התמודדות עם רגשות האשם שהוא לא באמת הרוויח את הקדנציה הראשונה שלו כנשיא.
בפתח העונה עומדת קווין למשפט, בחשד לרצח של 7 אנשים בהם בן-זוגה לשעבר. אוליביה נעזרת בקשריה הקרובים עם וורנה ת'ורנטון, שופטת בית-המשפט העליון, ומצליחה להוכיח כי קווין הופללה ומצילה אותה מעונש מוות.
במהלך העונה חוקר ג'יימס נובאק, עיתונאי ובן-זוגו של סיירוס, את האפשרות שהנשיא גרנט לא זכה בבחירות בצורה הוגנת, אלא במרמה. בסיוע של התובע הכללי דייוויד רוזן, מוצא נובאק הוכחות לכך שמספר מכונות הצבעה באוהיו הוטו לטובתו של גרנט, וכך הוא ניצח בבחירות בפער קטן. בהמשך מתגלה כי גרנט עצמו לא ידע על זיוף הבחירות, והטיית המכונות בוצעה לפי תוכנית שהגו אוליביה, סיירוס, מלי, הוליס דויל והשופטת ת'ורנטון שנאבקת בסרטן הריאות. כשגרנט מגלה את האמת, הוא מגיע לבית-החולים בו מאושפזת ת'ורנטון ומנתק אותה ממכשירי ההחייאה ומביא למותה, כדי למנוע ממנה לגלות לתקשורת את האמת.
אירוע נוסף המערער את שלטונו של גרנט הוא ניסיון להתנקש בו, שביצעה רוצחת שכירה וחברה של האק. מיד לאחר ההתנקשות, בעוד גרנט נאבק על חייו, מצליחה סגניתו סאלי לנגסטון לתפוס את כיסא הנשיא בהסתמך על חוקת ארצות הברית. מלי אשתו מזייפת את חתימתו של גרנט על מסמך המעיד כי הוא כשיר לתפקידו, מה שמסבך את המצב, אך לבסוף הוא מתאושש ומצליח לחזור לתפקידו.
לאחר החזרה לתפקיד גרנט מרחיק את סיירוס ואת מלי אשתו ומפסיק לדבר עם אוליביה אך מבקש מחבר מעברו הצבאי כנראה לעקוב אחריה מה שמתפתח לכך שהוא מתאהב בה .
אחרי שלאוליביה מתגלה מידע הנוגע לחפרפרת בבית הלבן היא מעבירה אותו לג'ייק והוא מעביר אותו לגרנט. לבקשתו של גרנט ג'ייק ממשיך לחפש לו מידע מהחפרפרת אך לא מגלה את שמה .
לבסוף מתברר כי ג'ייק הרג את מי שהיה חשוד כחפרפרת וגרם לכך להראות כמו התאבדות .
העונה מסתיימת כאשר מערכת היחסים של גרנט ואוליביה נחשפת על ידי התקשורת.
תקצירי עלילה > עונה שלישית

פרקים 30–47 (18 פרקים). החלה את שידוריה ב-3 באוקטובר 2013 והסתיימה ב-17 באפריל 2014.
העונה השלישית מתמקדת בבחירות הקרובות לנשיאות ארצות הברית.
במהלך העונה מצטרפים למירוץ לנשיאות מועמדים חדשים, כמו ג'וזי מרקוס הדמוקרטית וסאלי לנגסטון, שרצה במסגרת מפלגה שלישית. כמו כן, היא עוסקת במערכת היחסים המסובכת בין אוליביה פופ, לנשיא גרנט ולג'ייק באלארד.
במהלך העונה ג'יימס מגלה, בשיתוף עם דייוויד, פרטים חסויים בנוגע לסוכנות ממשלתית חשאית בשם B613 - ובראשה עומד אביה של אוליביה. אותו תחקיר הופך את ג'יימס לאיום על הארגון, ולקראת סיום העונה הוא נרצח על ידי ג'ייק בלארד, מבכירי הארגון, וכך נזנח התחקיר.
בסיום העונה, במהלך כנס של גרנט ערב הבחירות, מתמוטט בנו הבכור של פיץ כתוצאה מווירוס שהוחדר לגופו על ידי אביה של אוליביה. בנו של גרנט מת לאחר שעות ספורות, גרנט זוכה לאהדת הציבור ובעקבותיה מצליח לנצח בבחירות.
אוליביה הופכת לבת זוגו של ג'ייק בלארד והשניים נוסעים לאי בודד. העונה מסתיימת כאשר האריסון מגלה פרטים מפתיעים על אביה של אוליביה ולבסוף, נרצח על ידו.
תקצירי עלילה > עונה רביעית

פרקים 48–69 (22 פרקים). החלה את שידוריה ב-25 בספטמבר 2014 והסתיימה ב-14 במאי 2015.
העונה הרביעית מתמקדת בכהונתו השנייה של הנשיא פיצג'רלד גרנט.
אוליביה וג'ייק שומעים על מותו של האריסון, וטסים חזרה לוושינגטון להלוויה. לבסוף הם נשארים בעיר, ואוליביה חוזרת לעבוד עם קווין והאק. אבי הופכת ליועצת החדשה של גרנט, בעוד שמלי מנסה לעכל את הבשורה הקשה על מות בנה.
במהלך העונה נעצר ג'ייק על לא עוול בכפו, וזאת בחשד שרצח את בנו של הנשיא (כשלמעשה היה זה טום, המאבטח של הנשיא). לאחר שמוכחת חפותו וטום נכלא, הוא חוזר להיות עם אוליביה. במחצית העונה אוליביה נחטפת על ידי ארגון מסתורי, ובהמשך ניצלת בזכות חבריה והבית הלבן.
לקראת הבחירות המחודשות לנשיאות, מלי מודיעה על ריצה לסנאט, ומתכננת להתמודד על תפקיד הנשיא בבחירות הקרובות. ביוזמתו של דייוויד רוזן, מתגבשת תוכנית להפלת הסוכנות B613. בפרק סיום העונה, מלי נסחטת על ידי אביה של אוליביה ונאלצת למסור לו את רשימת חבר המושבעים במשפט B613, והוא מחסל אותם טרם המשפט. אוליביה וג'ייק נאלצים לחתום על הסכם שתיקה בכל הקשור למשפט, כדי להציל את חייהם.
מלי מנצחת בבחירות והופכת לסנאטורית, אך גרנט מגלה את דבר הסחיטה ומחליט להיפרד ממלי. כאשר הוא שומע שסיירוס היה מעורב בעניין, הוא מפטר את סיירוס מתפקידו כראש הסגל. ג'ייק עוזב את אוליביה כדי להשאיר אותה בחיים. העונה מסתיימת כאשר אוליביה חוזרת לגרנט ועוברת להתגורר בבית הלבן, במקום מלי, מה שמרמז על עתיד הזוגיות ביניהם.
תקצירי עלילה > עונה חמישית

פרקים 70–90 (21 פרקים). החלה את שידוריה ב-24 בספטמבר 2015 והסתיימה ב-12 במאי 2016.
אוליביה עוברת לגור בבית הנשיא, בעוד שבחוץ מתגברות השמועות של נישואיהם של פיץ ומלי. מלי נשבעת לסנאט, בעוד סיירוס נשאר בביתו. סאלי לנגסטון, סגנית-הנשיא לשעבר, חושפת בתוכנית הטלוויזיה שלה תמונות שמוכיחות כי הנשיא מקיים מערכת יחסים עם אוליביה. אוליביה ופיץ' מנסים להתמודד עם המצב החדש ומלי מנסה לסחוט את פיץ ושוכרת את שירותיו של סיירוס. הסנאט פותח בחקירה כדי להדיח את פיץ' מתפקידו ולבסוף אוליביה ומלי משחררים את איליי, אביה של אוליביה, ממאסר ובעזרת מידע שיש לו על חברי הסנאט החקירה מושתקת. מלי בתמורה לשחרורו של אביה מכריחה את אוליביה לסייע לה להפוך לנשיאה הבאה. ג'ייק מגלה כי אשתו לשעבר עדיין בחיים ואף ביקרה את איליי בכלא אך לפני שהוא מספיק לגלות את האמת היא נרצחת.
תקצירי עלילה > עונה שישית

פרקים 91–106 (16 פרקים). החלה את שידוריה ב-26 בינואר 2017 והסתיימה ב-18 במאי 2017.
בפרק הראשון נבחר פרנסיסקו ורגס בבחירות לנשיאות וכבר בנאום הניצחון שלו נורה ומת. בחירת הנשיא עוברת לחבר האלקטורים, שצריכים להכריע בין מלי לבין סיירוס בין, סגן הנשיא הנבחר. בהמשך העונה מתברר כי רואן הוא שהרג את הנשיא הנבחר ורגס, אך סיירוס בין נאסר עקב עבירה זאת.
מלי גרנט מוחזקת כבת ערובה (באופן תאורטי) בידי טרוריסטים שמנסים להשתלט על הנשיאות שלה. לבסוף אוליביה, פיץ ואחרים מצליחים לגבור על הטרוריסטים, ולהוכיח את חפותו של סיירוס. העונה מסתיימת עם הצבעת חבר האלקטורים, והשבעתה של מלי לנשיאות וכאשר מתגלה כי לונה ורגס היא האחראית למותו של בעלה, פרנקי.
תקצירי עלילה > עונה שביעית

פרקים 107–124 (18 פרקים). החלה את שידוריה ב-5 באוקטובר 2017.
בתחילת העונה אוליביה נחשבת לאישה החזקה בעולם, היא ראש הסגל של הנשיאה מלי גרנט, ואף משרתת כפיקוד של B613. אוליביה מקבלת כמה החלטות שמביאות אותה למצב בו כל חבריה מנסים למנוע ממנה להמשיך ולהחזיק באימפריה שבנתה לעצמה. במהלך העונה קווין נחטפת בידי רואן ואוליביה מנהלת משא ומתן שנכשל וגורמת למותה של קווין. בהמשך העונה מתגלה שקווין אינה מתה ואף ילדה בת לה ולצ'רלי.
דמויות

| שחקן | דמות | עונה> 1 | עונה> 2 | עונה> 3 | עונה> 4 | עונה> 5 | עונה> 6 | עונה> 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| קרי וושינגטון | אוליביה פופ | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי |
| טוני גולדווין | פיצג'רלד "פיץ" תומאס גרנט השלישי | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי |
| קולמבוס שורט | האריסון רייט | ראשי | ראשי | ראשי |  |  |  |  |
| דרבי סטנצ'פילד | אבי ווילן | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי |
| קייטי לווס | קווין פרקינס / לינדזי דוואייר | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי |
| גיירמו דיאז | דייגו מוניוז / "האק" | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי |
| ג'ף פרי | סיירוס בין | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי |
| ג'ושוע מלינה | דייוויד רוזן | משנה | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי |
| בלאמי יאנג | מלודי "מלי" גרנט | משנה | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי |
| סקוט פולי | ג'ייק בלארד |  | משנה | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי |
| הנרי איאן קיוזיק | סטפן פינץ' | ראשי |  |  | אורח |  |  |  |
| ג'ו מורטון | אלי פופ |  | משנה | משנה | משנה | ראשי | ראשי | ראשי |
| פורשיה דה רוסי | אליזבת' נורן |  |  |  | משנה | ראשי | ראשי |  |
| קוריולינוס סמית' הבן | מרקוס ווקר |  |  |  | אורח | ראשי | ראשי | ראשי |
| ג'ורג' ניוברן | צ'ארלי | משנה | משנה | משנה | משנה | משנה | משנה | ראשי |
פרקים

| עונה | עונה | פרקים | שידור מקורי> שידור ראשון | שידור מקורי> שידור אחרון | מדד נילסן> צופים (במיליונים) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | 1 | 7 | 5 באפריל 2012 | 17 במאי 2012 | 8.21 |
|   | 2 | 22 | 27 בספטמבר 2012 | 16 במאי 2013 | 8.46 |
|   | 3 | 18 | 3 באוקטובר 2013 | 17 באפריל 2014 | 12.00 |
|   | 4 | 22 | 25 בספטמבר 2014 | 14 במאי 2015 | 12.66 |
|   | 5 | 21 | 24 בספטמבר 2015 | 12 במאי 2016 | 10.68 |
|   | 6 | 16 | 26 בינואר 2017 | 18 במאי 2017 | 8.16 |
|   | 7 | 18 | 5 באוקטובר 2017 | 19 באפריל 2018 | 7.41 |
הערות שוליים

↑  כתבה על הסדרות שרשת ABC חידשה לעונה חדשה, כולל סקנדל
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2012: חוק וסדר: מדור מיוחד | פרס NAACP Image – סדרת הדרמה הטובה ביותר   2013–2014: סקנדל  | הבא: 2015: המדריך לרוצח |
החיים הקשים של אר ג'יי ברגר

| --- | --- |

 סוגה:  קומדיית מצבים
 יוצרים:  דייוויד קטצנברג סת' גרהם-סמית' תומאס אלכסנדר
 כותבים:  דייוויד קטצנברג
 בימוי:  דייוויד קטצנברג
 שחקנים:  פול לקונו, ג'ארב דופלייס, קארה טייטס, אמבר לנקסטר, ג'ייסון בלייר
 ארץ מקור:  ארצות הברית
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  24
 הפקה
 מפיק:  דייוויד קטצנברג סת' גרהם-סמית'
 חברת הפקה:  MTV Networks International
 הפצה:  Paramount Networks International 
 טכניקת צילום:  מצלמה יחידה 
 אורך פרק:  22 דקות
 שידור
 רשת שידור:  MTV
 רשת שידור בישראל:  MTV ישראל   Hot Comedy Central
 תקופת שידור מקורית:  6 ביוני 2010 – 30 במאי 2011
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
החיים הקשים של אר ג'יי ברגר (באנגלית: The Hard Times of RJ Berger) היא קומדיית מצבים אמריקאית ששודרה בערוץ MTV החל מ-6 ביוני 2010 ועד ה-30 במאי 2011.
הסדרה מתמקדת בדמותו של אר ג'יי ברגר (בגילומו של פול לקונו), נער לא מקובל חברתית הלומד בבית הספר הבדוי תיכון פינקרטון שבאוהיו. חבריו הטובים של ברגר הם מיילס ג'נר (ג'ארב דופלייס) ולילי מירן (קארה טייטס). ברגר מאוהב בג'ני סוונסון (אמבר לנקסטר), שהיא חברתו של מקס אוונס (ג'ייסון בלייר), הבריון. הסדרה מציגה את תהליך התבגרותן של הדמויות.
העונה הראשונה עלתה לשידור ב-6 ביוני 2010 וכללה 12 פרקים. העונה השנייה יצאה ב-24 במרץ 2011 וכללה 12 פרקים.
סקירת סדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 12 | 12 | 6 ביוני 2010 | 23 באוגוסט 2010 |
|  | 2 | 12 | 12 | 24 במרץ 2011 | 30 במאי 2011 |
הפקה

הרעיון ליצירת הסדרה נבע מסרט קצר המבוסס על סיפור דומה בשם "הסיפור על אר ג'יי", שנכתב על ידי דייוויד קטצנברג והופק על ידי סת' גרהם-סמית'. הסרט הסיפור על אר ג'יי תואר על ידי עיתון הניו יורק טיימס כ"הוקרה קטנה לסרט לילות בוגי". בכירים ברשת MTV התעניינו להפוך סרט זה לסדרת טלוויזיה.
ביוני 2009 הודיעה MTV על פיתוח של מספר סדרות טלוויזיה, וביניהן סדרה זו. הסדרה תוארה כ"30 דקות שלא מפגינות כבוד כלפי גיל ההתבגרות" – שכן גיבור הסדרה הוא נער לא מקובל בן 15, ההופך להיות מושמץ כשברחבי בית הספר מתגלה "המתנה האנטומית" שקיבל בגופו. ה"מתנה" היא איבר מין גדול במיוחד.
בכל אחד מ-12 הפרקים בסדרה ישנה סצנה מונפשת דו־ממדית.
באוגוסט 2011 הודיעה MTV כי הסדרה מבוטלת ולא תהיה עונה שלישית.
שחקנים ודמויות

ריצ'רד "אר ג'יי" ברגר (פול לקונו): הדמות הראשית. חנון, מוזר מבחינה חברתית. בן 15 הלומד בתיכון. הוא ביישן וציני, מאוהב בג'ני סוונסון מאז הפעם הראשונה שראה אותה, אך הוא מפוחד מכדי להפגין כלפיה את אהבתו אליה וגם משום שהוא מפחד לחטוף מכות מהחבר שלה, מקס. בפרק הראשון של הסדרה אר ג'יי נדחף למשחק הכדורסל אחרי שקבוצתו אבדה את רוב השחקנים. הוא קיבל את הכדור מספר שניות לסיום המשחק וזרק אותו. הוא החטיא את הסל, ומכנסיו נפלו ואחריהם גם תחתוניו. כל בית הספר ראה את הפין שלו.
מיילס ג'נר (ג'ארב דופלייס): חברו הטוב ביותר של אר ג'יי. הוא שמן ואובססיבי להפוך למקובל ולהצליח עם בנות. בדרך כלל הוא נמצא עם מצלמת הווידאו שלו. כשהוא מגלה את מתנתו של אר ג'יי, הוא דוחק בו כדי להשתמש בה כדי להפוך למקובל, כדי שגם הוא יהיה מקובל. הוא סבל מבעיות במשפחה, כמו מוות אימו, התאבדות החתול שלו ואחיו המשוגעים.
לילי מירן (קארה טייטס): מוזרה חברתית המאוהבת באר ג'יי אחריו היא רודפת כל הזמן. למרות שאר ג'יי לא אוהב אותה בחזרה, היא לא מפסיקה לקוות שהוא יאהב אותה. בעלת חוש אופנה מוזר, והיא מכינה את הבגדים של עצמה. בעונה השנייה היא הפכה לחברה של ילד אחר, ונשארה ידידה של אר ג'יי בסוף העונה השנייה היא מודיעה לאר ג'יי שהיא בהריון ממנו.
ג'ני סוונסון (אמבר לנקסטר): אר ג'יי מאוהב בה. יפה, מקובלת ומעודדת. למרות שהיא מקובלת אופייה לא סנובי. היא ואר ג'יי הם שותפי למידה. בפרקים הראשונים של העונה השנייה היא ואר ג'יי חברים, עד שהם נפרדים.
מקס אוונס (ג'ייסון בלייר): יהיר, אנוכי, מגעיל, ובריון. נוהג להכות את אר ג'יי. הוא החבר של ג'ני סוונסון עד סוף העונה הראשונה מגלים בעונה השנייה שהוא הומו.
סוזן וריק ברגר (בת' ליטלפורד ולארי פוינדקסטר): הוריו של אר ג'יי, עד שהתגרשו בתחילת העונה השנייה.
ג'ריבה סינקלר (מרלון יאנג): מאמן התיכון פינקרטון. בתחילת העונה השנייה אחרי הגירושים של הוריו של אר ג'יי הוא מפתח יחסים עם אמו.
איימי (קייטלין קרוסבי): אחרי שאר ג'יי הידרדר בלימודים היא הייתה המורה הפרטית שלו, בת 17. אחרי שהוא נפרד מג'ני הם הפכו להיות חברים.
גאורגיה

ציור פלק מצופה זהב מהמאה ה-15: גיאורגי הקדוש הורג דרקון
קתדרלת סיוני מנהר הקורה, בשנות ה-70 של המאה ה-19
הצבא האדום בטביליסי
גֵּאוֹרְגִיָה (בגאורגית: ‏საქართველოקובץ:Sakartvelo.ogg‏Ⓘ‏, תעתיק עברי: סַכָּרְתְבֵלוֹ, כתיב מלא: גאורגייה; מוכרת גם בשם הרוסי גְּרוּזְיָה), היא מדינה במזרח אירופה, לחופו המזרחי של הים השחור בדרום הקווקז. למדינה גבולות עם רוסיה מצפון, עם אזרבייג'ן במזרח, עם ארמניה וטורקיה בדרום, ובמערבה הים השחור. גאורגיה היא חלק ממדינות הקווקז, והעם הגאורגי הוא קבוצה אתנית קווקזית.
גאורגיה היא מדינת לאום ליברל-דמוקרטית, בעלת מסורת ותרבות עתיקות הקשורות באופן הדוק למדינות הקווקז עליהן היא נמנית. ההיסטוריה הגאורגית משתרעת על פני כ-3,000 שנים, ועל פי האמונה היא הייתה יעדו של יאסון במסעו להשבת גיזת הזהב. גאורגיה נחשבת כמדינה המשתרעת ביבשת אירואסיה, אולם במקורות שונים שיוך המדינה לעיתים הוא ליבשת אסיה בלבד או אירופה בלבד. גאורגיה, או בשמה ברוסית "גרוזיה", הייתה חלק מברית המועצות וב-9 באפריל 1991, מועד ההכרזה הרשמי על פירוק הברית, היא זכתה בעצמאות מלאה.
בשנת 327 הוכרזה הנצרות כדת הרשמית של המדינה בממלכה הגאורגית העתיקה של ממלכת איבריה, וכך הפכה גאורגיה לממלכה השלישית שקיבלה את הנצרות כדת מדינה (אחרי ארמניה הארתשסית וקיסרות אקסום האתיופית). הממלכה הגאורגית הייתה ממלכה כלל-קווקזית שהשתרעה בשיאה מצפון הקווקז ועד לחלקים הצפוניים של איראן ואסיה הקטנה, הייתה ממלכה בולטת בנצרות המזרחית והמבשר ההיסטורי העיקרי של גאורגיה של ימינו.
גאורגיה השתמשה באלפבית היווני ובאלפבית הארמי לפני שאימצה את האלפבית הגאורגי, שאינו משויך ישירות לשום אלפבית אחר בעולם. ספרות גאורגית כתובה מתועדת מהמאה החמישית. תרגומי הביבליה הנוצרית הראשונים הופיעו בגאורגיה, ככל הנראה לאחר הפצת הנצרות – במאה החמישית.
גאורגיה, ששטחה הררי ברובו, משופעת במשאבים טבעיים. תערובת של אזור אלפיני בהרי הקווקז, וחוף ים בעל אקלים סובטרופי של הים השחור, המושך אליו תיירים רבים, כך שבגאורגיה יש גם אתרי ספורט חורף וגם אתרי נופש ימי.
אטימולוגיה

השם "גאורגיה" (Γεωργία), נהוג בשפות רבות. "גֶאוֹרגֶה" (Γεωργ) ההלניסטי נובע מ"גאורגיוס" (Γεώργιος), שמשמעותו "איכר", ולפיכך גאורגיה משמעותה "אדמה חקלאית".
הגאורגים מכנים את עצמם "כּארתבֶלֶבּי" (ქართველები), לארצם הם קוראים "סַכּארתבֶלוֹ" (საქართველო), ושפתם נקראת בפיהם "כּארתוּלי" (ქართული). מקור המילה הוא משמו של גיבור מהמיתולוגיה הגאורגית בשם כרתלוס שנחשב לאבי הגאורגים. על פי המיתוסים הגאורגיים, כרתלוס היה בנו של תוגרמה (מצאצאיו של יפת בנו של נח).
חוץ מהשם גאורגיה ידועים הגאורגים גם בשם "גורג'ים" על פי השפה הערבית: "גוּרג'" והפרסית: "גוּרג'י" (گرگون), שפירושה "זאב" (گرگ – gurğ/gurğān). אם כי ביוונית, הפירוש הוא "חקלאי" ושם המדינה "גוּרגֶ'סטַן". הכינוי הפרסי לגאורגים, גורג'י, הוא גם המקור לשמם של גאורגים בטורקית "גוּרג'וּ" (Gürcü), ומכאן שם המדינה "גוּרג'יסטַן" (Gürcüstan). בנוסף לשם "גורג'ים" ידועים הגאורגים כ"גרוּזין" (Грузин) ברוסית ושם המדינה "גרוּזיה", והיה נפוץ בקרב העמים הסלאבים, במדינות ברית המועצות לשעבר, וגם במקומות אחרים בעולם כמו ישראל ויפן.
היסטוריה > העת העתיקה

על פי העדויות הארכאולוגיות הייתה גאורגיה מיושבת כבר מתחילת תקופת האבן. גילוי טכניקות עיבוד הברזל באנטוליה ובקווקז היו תחילת תקופת הברזל. בתקופה זו החלו לצמוח הממלכות הגאורגיות המוקדמות: ממלכת קולכיס (ואגריסי אחריה) במערב גאורגיה וממלכת איבריה במזרחה. תושבי ממלכות אלה היו השבטים הפרוטו-גאורגים הראשונים המופיעים בהיסטוריה הכתובה מהמאה ה-12 לפנה"ס. העדויות הארכאולוגיות מאופיינות באלמנטים של כלי מתכת וצורפות שיוצרו בטכניקות עיבוד מתקדמות, ומאששות קיום ישות מדינית של ממלכה. במאה הרביעית לפנה"ס הייתה הממלכה הגאורגית המאוחדת, ממלכת איבריה, דוגמה מוקדמת לארגון מדינה מתקדם בימי שלטון מלך אחד והיררכיה של אצולה.
הכרזת הנצרות כדת-הממלכה בשנת 337 השפיעה על התפתחות הספרות והאמנות, והביאה לאיחוד הממלכות הגאורגיות. העובדה כי גאורגיה ניצבה בתווך בין העולם המוסלמי לעולם הנוצרי הפכה את האזור למוקד מאבקים וחילופים דינמיים בין העולמות שהגיעו לשיאם בסביבות המאה השתים-עשרה והשלוש-עשרה ברנסאנס של האומה הגאורגית.
היסטוריה > ימי הביניים

בתחילת ימי הביניים השתלטה האימפריה הערבית על הממלכות הגאורגיות. הממלכה הערבית שהוקמה נקראה אמירות טביליסי והשתרעה על כמחצית שטח גאורגיה כיום. ברבות הימים פרשה האמירות מהאימפריה הערבית, דבר שהביא לחורבנה של העיר טביליסי. במהלך תקופה זו גיאורגים רבים נחטפו ונמכרו בטורקיה, איראן, אירופה, וארצות המזרח וערב כחיילים לוחמים, ממלוכים. הגאורגים השתחררו מעול הערבים רק במאה ה-11, לאחר 400 שנות שלטון זר, על ידי המלך דוד הבנאי. תור הזהב של גאורגיה היה במאה ה-12, אז הייתה המעצמה החזקה במזרח התיכון. תקופה זו התאפיינה בפריחה תרבותית ודתית, כפי שבאה לידי ביטוי ביצירת המופת הספרותית של שותא רוסתאוולי ובניית האקדמיות התאולוגיות במנזרי גלאתי ואיק'לתו. לפסגה תרבותית ופוליטית זו גאורגיה האמירה במלכותה של המלכה תמר (1184–1210). למרות מלחמות ההישרדות התכופות נגד שכניה המוסלמים, הייתה זו גם תקופת סובלנות דתית כלפי נתיניה המוסלמים והיהודים של הממלכה הגאורגית.
במאה ה-13 פלשה מונגוליה לגאורגיה. המונגולים שלטו בגאורגיה כשהם מותירים את המלוכה הגאורגית על כנה. כתוצאה מסכסוכים בין האצולה הגאורגית לשלטון המרכזי ובינם לבין עצמם, התפרקה הממלכה הגאורגית למספר נסיכויות (כארתלי, קאחתי, אימרתי, סמגרלו, גוריה, סוואנתי ואבחזיה) במאה ה-15, דבר שנוצל היטב על ידי שכנותיהן, האימפריה העות'מאנית והאימפריה הפרסית במאה ה-16. הכיבוש הזר, שלווה במסעות-עונשין אכזריים בעקבות המרידות הגאורגיות התכופות, רושש את האוכלוסייה ושיעבד אותה עוד יותר לאדוניה הפיאודליים.
בתחילת המאה ה-18 ניסה המלך וחטנג השישי לשקם את השלטון המרכזי בעזרת רפורמה חוקית וסיוע לתרבות. בהוראתו נוסד בשנת 1709 בית הדפוס הגאורגי הראשון בבירה טביליסי, אך שמרנותו הפוליטית הייתה בעוכריו, והכשילה את ניסיונותיו לחלץ את ארצו מן הקיפאון הכלכלי-חברתי.
היסטוריה > בזמן הקיסרות הרוסית

בשנת 1783 חתמו רוסיה והממלכה הגיאורגית כארתלי-קאחתי על חוזה גאורגייבסק, שלפיו הפכה כארתלי-קאחתי למדינת חסות של רוסיה, דבר שלא מנע את ביזת טביליסי, בעקבות קרב קרצניסי בשנת 1795.
ב-8 בינואר 1801 חתם הצאר פאבל הראשון על צו המספח את ממלכת כארתלי-קאחתי לאימפריה הרוסית, צו שאושר גם על ידי בנו אלכסנדר הראשון קיסר רוסיה ב-12 בספטמבר של אותה שנה. השליח הגאורגי בסנקט פטרבורג הגיב במכתב מחאה, שנשלח לנסיך קורקין, שהיה סגן השגריר. במאי של אותה שנה, הגנרל הרוסי קארל היינריך קנורינג, שמונה למלך המשנה של הקווקז מטעם הצאר, הדיח את היורש הגאורגי המיועד לכס המלכות, דוד בטונישווילי וייסד ממשלה בראשות הגנרל איוון פטרוביץ' לסרייב.
האצולה הגאורגית לא קיבלה את ההדחה עד אפריל 1802, כאשר גנרל קנורינג הקיף את האצילים בקתדרלת סיוני שבטביליסי והכריח אותם להישבע אמונים לאימפריה הרוסית. אלה שלא הסכימו נעצרו באופן זמני. בקיץ 1805 הנחיל הצבא הרוסי מפלה בנהר אסקרני ליד זגם לצבא הפרסי, ובכך הציל את טביליסי מהכיבוש.
בשנת 1810, אחרי קרב קצר, נכבשה הממלכה הגאורגית המערבית, ממלכת אימרתי, על ידי הצאר אלכסנדר הראשון. המלך האימרתי האחרון, והשליט האחרון לבית בגרטיוני, סולומון השני, מת בגלות בשנת 1815. משנת 1803 ועד שנת 1878, בעקבות מספר רב של מלחמות רוסיות נגד הטורקים והפרסים, סופחו מספר מחוזות נוספים של גאורגיה לאימפריה הרוסית (מחוז בתומי, ארטווין, אחלציחה, פותי ואבחזיה).
נסיכות גוריה בוטלה בשנת 1828, ונסיכות מגרליה בשנת 1857. מחוז סוואנתי סופח בהדרגה בשנים 1857–1859.
היסטוריה > הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה 1918–1921

אחרי מהפכת פברואר ב-1917, ממשלת המעבר הרוסית כוננה ועדה טרנס-קווקזית מיוחדת כדי שתשלוט באזור. ועדה זו הוחלפה אחרי מהפכת אוקטובר, בקומיסריון של עבר-הקווקז שנועד לשלוט באופן רשמי באזור. ועדה טרנס קווקזית, בראשות המנשביק הגאורגי, ניקולאי צ'לידזה, הכריזה ב-24 בפברואר 1918, על הקמת פדרציה דמוקרטית ועצמאית שנקראה הרפובליקה הדמוקרטית הפדרטיבית של עבר הקווקז.
הרפובליקה התפרקה עם הכרזתה של גאורגיה על עצמאות ב-26 במאי 1918, באמצע מלחמת האזרחים ברוסיה. הרפובליקה החדשה הייתה דמוקרטיה פרלמנטרית, ובבחירות היחידות שהתקיימו לפרלמנט ניצחה המפלגה הגאורגית הסוציאל-דמוקרטית, שנחשבה למפלגה של המנשביקים. מנהיגם נואה ז'ורדניה, הפך לראש הממשלה הגאורגית. הממשלה החדשה ניסתה לשקם את גאורגיה, והחלה ברפורמות כוללות במדינה.
בשנת 1918 אף ייסדו אוניברסיטה בטביליסי. אבל ממשלה זו נתקלה בקשיים מבית ומחוץ כבר מתחילתה. בשנת 1918 התחוללה מלחמה גאורגית-ארמנית במחוזות הגאורגיים שאוכלסו ברוב ארמני, שהסתיים בהתערבות ישירה של הבריטים. בשנים 1918–1919, הגנרל הגאורגי מזניאשווילי הנהיג את ההתקפה הגיאורגית כנגד הצבא הלבן, שהונהג על ידי מויסייב ודניקין במטרה לתבוע את ערי החוף טואפסה סוצ'י ואדלר, לגאורגיה.
עצמאות המדינה לא האריכה ימים, ובפברואר 1921 תקף הצבא האדום את גאורגיה. הצבא הגאורגי שמנה רק 30 אלף חיילים לא הצליח לעמוד מול צבא של כ-200 אלף חיילי הצבא האדום ולאחר שהפסיד בקרב, נאלצו חברי הממשלה הסוציאל-דמוקרטית לברוח מהמדינה. ב-25 בפברואר 1921 נכנס הצבא האדום בראשות הקומיסר סרגו אורדז'וניקידזה לבירת גאורגיה, טביליסי, וכונן ממשלה קומוניסטית, שנקראה "הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של גאורגיה" והונהגה על ידי הבולשביק הגאורגי פיליפ מחרדזה. החל מ-12 במרץ 1922 ועד 5 בדצמבר 1936 הייתה חלק מהרפובליקה הסוציאל-פדרטיבית הסובייטית של עבר הקווקז, שכללה גם את ארמניה ואזרבייג'ן. הרפובליקה הסוציאל-פדרטיבית הסובייטית של עבר הקווקז לא הצליחה להתגבש ליחידה אחת, וגאורגיה הפכה לרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של גאורגיה.
הממשלה הגאורגית, שנמלטה על אונייה צרפתית, המשיכה לתפקד כממשלה גולה, ניסתה לערער את השלטון בגאורגיה הסובייטית, ותמכה בהתארגנויות אנטי-סובייטיות בגאורגיה ומחוצה לה. קבוצת גרילה קטנה השם "הקושרים של גאורגיה", בראשות קולונל ככוצה צ'ולוקאשווילי, התארגנה באותם ימים במטרה להילחם בשלטון הבולשוויקי. העניין עורר רגשות פטריוטיים, והמרד, שתפס תאוצה, הגיע לשיאו בקרב שהתרחש באוגוסט 1924 ונקרא "מרד אוגוסט בגאורגיה". קרב זה נסתיים ללא הכרעה. בסופו של דבר הוכרעו המורדים ונמלטו מהמדינה.
היסטוריה > גאורגיה הסובייטית 1921–1990

תחת שלטונו של סטלין (שהיה גאורגי בעצמו) נרצחו כ-100,000 גאורגים בטיהורים פוליטיים. במלחמת העולם השנייה כ-700,000 גאורגים נלחמו בשורות הצבא האדום כנגד הנאצים. כ-350,000 מתוכם נפלו בחזית המזרחית. היה זה הגאורגי מליטון כנתריה, שהניף את דגל הניצחון על הרייכסטאג. חלק קטן מהגאורגים נלחם במסגרת הלגיון הגאורגי של הוורמאכט, וחלק מרד. אחרי המלחמה עברה גאורגיה תהליכי תיעוש ועיור. בבירה טביליסי, שמספר תושביה עלה על מיליון, נחנכה ב-1966 רכבת תחתית.
לאחר טבח טביליסי בשנת 1956, התפתחה תנועת מחתרת של צעירים גאורגים בראשות מרב קוסטבה וזוויאד גמסחורדיה בשם "גורגסליאני" (על שם וחטנג גורגסלי), שנעצרו מספר פעמים על ידי השלטונות הסובייטים. שר החוץ הסובייטי, אדוארד שוורדנדזה, היה "ארכיטקט" הפרסטרויקה של שנות ה-80. במהלך אותה תקופה התפתחה בגאורגיה שיטה רב-מפלגתית שהעדיפה עצמאות. המדינה ערכה את הבחירות הדמוקרטיות הרב-מפלגתיות הראשונות בברית המועצות ב-28 באוקטובר 1990. החל מנובמבר 1990 ועד מרץ 1991 היה אחד ממנהיגי תנועת השחרור הלאומית ד"ר זוויאד גמסחורדיה, נשיא המועצה העליונה של הרפובליקה של גאורגיה (הפרלמנט של גאורגיה).