stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פוצ'ו (תנין)
גילוי פוצ'ו

ז'ילברטו "צ'יטו" שדן, מורה דרך, מדריך תיירים, דייג וחוקר טבע מסיקירס שבפרובינציית לימון שבקוסטה ריקה גילה תנין אמריקאי זכר גוסס ב-1989. התנין שקל 70 קילוגרם (150 ליברות) ונמצא גוסס על גדות נהר רוונטסון. צ'יטו בדק את התנין הפצוע וגילה שהוא נורה בראשו בעינו השמאלית, ככל הנראה לאחר שתקף וטרף את הבקר של חוואי ומגדל בקר מקומי. צ'יטו לקח את התנין הפצוע בסירתו לביתו ובמשך שישה חודשים טיפל בתנין וסעד אותו. מדי שבוע הוא האכיל אותו ב-30 ק"ג של עוף ודגים ובלילות ישן איתו בביתו. צ'יטו גם חיקה תנועות לעיסה כדי לעודד את התנין לאכול, ונתן לו חיבוקים ונשיקות, וליטף אותו. "אוכל לא היה מספיק. התנין היה צריך את אהבתי כדי לקבל מחדש את הרצון לחיות", אמר צ'יטו. הוא הסתיר את התנין בבריכה חבויה בעומק היער עד שקיבל מרשויות קוסטה ריקה היתר לגדל את התנין הפצוע באופן חוקי.
יצירת הקשר בין אדם לתנין

צ'יטו קרא לתנין בשם "פוצ'ו" וטיפל בו עד שהחלים. אחרי שחזר לאיתנו שחרר צ'יטו את פוצ'ו בנהר סמוך כדי שישוב לחיים רגילים בטבע. למחרת בבוקר, מצא שהתנין עקב אחריו בחזרה לביתו ונרדם על המרפסת שלו. מסתבר שפוצ'ו בחר לחיות את חייו עם האיש שהציל אותו ולהפוך לחלק ממשפחתו, לצד אשתו ובנותיו. אשתו הראשונה של צ'יטו התגרשה מנו לאחר שהוא בילה יותר מידי זמן עם פוצ'ו. פוצ'ו חי במקווה המים שליד ביתו של צ'יטו והשניים יצרו קשר עמוק. "כשהתנין עקב אחרי הביתה, ובא אלי בכל פעם שקראתי בשמו, ידעתי שאפשר לאלף אותו", אמר צ'יטו. לגבי הגירושין מאשתו הראשונה אמר צ'יטו: "אני יכול להשיג אישה אחרת, אבל פוצ'ו הוא אחד למיליון".
במשך למעלה מ-20 שנה שחה צ'יטו עם פוצ'ו התנין בנהר הסמוך לביתו, בעיקר בלילות. במהלך השחייה הוא היה מדבר לפוצ'ו, משחק איתו, ומרעיף עליו חיבוקים, ליטופים ונשיקות. פוצ'ו תמיד בא לצ'יטו כאשר זה קרא בשמו.
חשיפה לציבור ופרסום

במשך למעלה מעשור, צ'יטו ופוצ'ו הציגו מופע מדי יום ראשון אחר הצהריים באגם מלאכותי בשטח 100 מטרים רבועים (0.10 דונמים) ב-Finca Las Tilapias שבעירו סיקירס. המופע הוצג בפני תיירים מרחבי העולם ובו הדגים צ'יטו את מערכת היחסית יוצאת הדופן בין אדם לתנין. סרט תיעודי על הקשר ביניהם בשם The Man Who Swims With Crocodiles צולם בידי הקולנוען הדרום-אפריקאי רוג'ר הורוקס מעט לפני מותו של פוצ'ו. הורוקס שיער בסרטו שכדור הרובה שפגע בראשו של פוצ'ו פגע במוחו וגרם לשינוי בהתנהגות האינסטקטיבית הרגילה של התנין, דבר שאפשר לו להיות פתוח לרגשות ולאילוף, במיוחד כאשר ניצל ממוות על ידי אדם שהפגין כלפיו אהבה. הורוקס ציין מקרים שבהם בני אדם הותקפו בידי זוחלים ששימשו עבורם כחיות מחמד, אפילו אחרי מערכת יחסים של למעלה מעשר שנים, והרגיש שחייו של צ'יטו היו תמיד בסכנה כאשר הוא נכנס למים עם מה שנראה כחיית המחמד האוהבת שלו. צ'יטו אמר ש"אחרי שנתיים או שלוש, משהו יכול היה לקרות, אולי... אבל אחרי 23 שנים של אהבה הדדית, שום דבר לא קרה, כך שאני לא חושב כך [שיקרה לי משהו]".
אחת מההתנהגויות האופייניות של פוצ'ו הייתה לרוץ אל צ'יטו עם פה פתוח כאשר זה נכנס למים, ולסגור את פיו כשצ'יטו התקרב אליו, ולתת לו לנשקו על החרטום במקום.
מוות

פוצ'ו מת ב-12 באוקטובר 2011 במקווה המים שליד ביתו של צ'יטו, בנסיבות טבעיות. אחרי מותו נערכה לו לווייה כמו שעושים לאדם שנפטר. בלווייה נכחו צ'יטו, משפחתו, חבריו וכן מעריצים של הקשר הייחודי בין אדם לתנין. צ'יטו שר לפוצ'ו והחזיק את "ידו". פוצ'ו פוחלץ לאחר מותו והפוחלץ מוצג מאחורי זכוכית במוזיאון העירוני של סיקירס.
כיום צ'יטו מאלף תנין חדש, בשם "פוצ'ו II". צ'יטו נתקל בו תכופות כאשר דג בנהר והביא לתנין אוכל, שמצידו הרשה לצ'יטו ללטף אותו. אף על פי שהוא התקדם ביצירת מערכת יחסים עם פוצ'ו II, הסיכויים למערכת יחסים מוצלחת וארוכת-טווח מוטלים בספק, שכן הנסיבות לא זהות לאלה שהביאו למערכת היחסים הייחודית והמיוחדת שלו עם פוצ'ו המקורי.
פורטימוננסה

שחקני הקבוצה במשחק ביתי
מועדון הספורט פורטימוננסה (בפורטוגזית: Portimonense Sporting Clube)
הוא מועדון כדורגל פורטוגלי מהעיר פורטימאו במחוז אלגארבה, המשחק בליגה הפורטוגלית השנייה.
היסטוריה

המועדון הוקם ב-14 באוגוסט 1914 והתחרה בליגות האזוריות. במשך השנים התנדנדה הקבוצה בין שלוש הליגות הראשונות. הקבוצה מעולם לא זכתה בתואר משמעותי בליגה או בגביע, אך משתתפת ליגה הראשונה במשך שנים רבות לסירוגין.
בעונת 1975/1976 העפילה לליגה הבכירה, אך ירדה לאחר שתי עונות לליגה השנייה ולאחר עונה אחת שבה לליגה הראשונה, בה שיחקה ברציפות עד לעונת 1989/1990.
בעונת 1985/1986 השתתפה הקבוצה בגביע אופ"א לאחר שסיימה במקום החמישי.
בשנות ה-90 שיחקה הקבוצה בעיקר בליגה השנייה והשלישית. בעונת 2000/2001 חזרה לליגה השנייה. בעונת 2009/2010 חזרה לליגה הבכירה לעונה אחת, שבסיומה נשרה לליגה השנייה מהמקום ה-15.
בתום עונת 2016/2017 חזרה לליגת העל מהמקום הראשון.
שלוש פעמים הגיעה הקבוצה עד לשלב חצי הגמר של הגביע הפורטוגלי והפסידה (1983, 1987, 1988).
סגל הקבוצה

מעודכן ל-1 בפברואר 2024
פומפיוס לונגינוס

פומפיוס לונגינוס (שמו המלא: גנאיוס פינריוס אמיליוס קיקטריקולה פומפיוס לונגינוס, לטינית: Gnaius Pompeius Longinus) היה איש צבא רומאי, ומשנת 86 עד 90 לספירה שימש כנציב יהודה ומפקד הלגיון העשירי פרטנסיס. בשנת 90 נתמנה לתפקיד של קונסול.
תולדות חייו

אביו הביולוגי של לונגינוס נשא את השם פומפיוס לונגינוס ושימש טריבון אצל הפריטורינים בשנת 69, ואילו אביו המאמץ היה גנאיוס פינריוס אמליוס קיקטריקולה, אשר שימש כקונסול בשנת 79 או 80. פומפיוס לונגינוס מוזכר בשלוש דיפלומות צבאיות רומיות מהפרובינקיה יהודה מהתאריך 13 במאי 86, וכן בשלוש דיפלומות צבאיות רומיות משנת 87. באוקטובר 90 הוא כבר שימש כקונסול מוסף. לאחר הקונסולוט היה לונגינוס נציב קונסולרי של הפרובינקיה מואסיה העליונה בשנת 94, ושל פאנוניה בשנת 98. ייתכן כי "לונגינוס" שהנהיג את הצבא הרומאי בדאקיה בשנת 105, נפל בשבי והתאבד, הוא גנאיוס פומפיוס לונגינוס.
לקריאה נוספת

E. Dabrowa, Gnaius Pompeius Longinus, in: Legio X Fretensis. A Prosopographical Study of its Officers (I-III c. A.D.), Stuttgart, 1993, pp. 32–33
E. Mary Smallwood Gnaius Pompeius Longinus, in: The Jews under Roman rule: from Pompey to Diocletian, 1976, p. 547
AE 2005, 1731 = Eck W. and Pangerl A., Neue Militardiplome für die Provinzen Syria und Iudaea/Syria Palaestina, SCI 24, 2005, pp. 106–108
W. Eck, Senatoren von Vespasian bis Hadrian, München 1970, p. 243
W. Eck and P. Weiß, Eine Konstitution für die Truppen Iudaeas aus dem Jahr 87, ZPE 170, 2009, pp. 201–206.
W. Eck ,A Second Constitution for the Auxiliary Troops in Judaea in 86 AD, SCI 29, 2010, pp. 21–32
Werner Eck, Andread Pangerl, Ein Diplom für die Truppen Judäas aus dem Jahr 87und die Frage nach der Gleichförmigkeit römischer Militäradministration, SCI 31, 2012, pp. 53–64
הערות שוליים

↑  טקיטוס, דברי הימים א' 31
↑  CIL XVI 25
↑  CIL XVI 33 וכן: Eck W. and Pangerl A., Neue Militardiplome für die Provinzen Syria und Iudaea/Syria Palaestina, SCI 24, 2005, pp. 106-108 ; W. Eck ,A Second Constitution for the Auxiliary Troops in Judaea in 86 AD, SCI 29, 2010, pp. 21-32
↑
W. Eck and P. Weiß, Eine Konstitution für die Truppen Iudaeas aus dem Jahr 87, ZPE 170, 2009, pp. 201-206.
↑  CIL XVI 36
↑  CIL XVI 39
↑  CIL XVI 42
| מושלים בפרובינקיית יהודה / סוריה פלשתינה |
| --- | --- | --- |
| מגלות ארכלאוס עד המלך אגריפס (41-6 לספירה) | מגלות ארכלאוס עד המלך אגריפס (41-6 לספירה) |  |
| פראיפקטים | קופוניוס (9-6) • מרקוס אמביבולוס (12-9) • אניוס רופוס (15-12) • ואלריוס גראטוס (26-15) • פונטיוס פילאטוס (36-26) • מארקלוס (37-36) • מארולוס (41-37) |  |
| ממות אגריפס עד פרוץ המרד הגדול (66-44 לספירה) | ממות אגריפס עד פרוץ המרד הגדול (66-44 לספירה) |  |
| פרוקוראטורים | קספיוס פאדוס (46-44) • טיבריוס יוליוס אלכסנדר (48-46) • ונטידיוס קומאנוס (52-48) • אנטוניוס פליקס (60-52) • פורקיוס פסטוס (62-60) • לוקיוס אלבינוס (64-62) • גסיוס פלורוס (66-64) |  |
| בזמן המרד הגדול (70-66 לספירה) | בזמן המרד הגדול (70-66 לספירה) |  |
| מושלים זמניים | אספסיאנוס • טיטוס • מרקוס אנטוניוס יוליאנוס (תאריכים לא ידועים) |  |
| מחורבן בית שני עד דיכוי פולמוס קיטוס (117-70 לספירה) | מחורבן בית שני עד דיכוי פולמוס קיטוס (117-70 לספירה) |  |
| מושלים בדרגת פרו-פראייטורים | סקסטוס וטולנוס קריאליס (71-70) • סקסטוס לוקיליוס באסוס (73-71) • לוקיוס פלביוס סילבה (81-73) • סלווידנוס (אנ') (86-81) • פומפיוס לונגינוס (90-86) • טיטוס פומפוניוס באסוס (93-90) • סקסטוס הרמטידיוס קמפנוס (96-93) • סקסטוס אטיוס סוברנוס (?) • טיבריוס קלודיוס אטיקוס הרודס (אנ') (102-99) • גאיוס יוליוס קוודראטוס באסוס (105-102) • פומפיוס פלקו (108-105) • טיבריאנוס (117-114 לספירה) |  |
| מפולמוס קיטוס עד סוף מרד בר כוכבא (136-117 לספירה) | מפולמוס קיטוס עד סוף מרד בר כוכבא (136-117 לספירה) |  |
| מושלים בדרגת פרו-קונסולים | לוסיוס קווייטוס (118-117) • מרקוס טיטיוס לוסטריקוס ברוטיאנוס (120-118) • לוקיוס קוסוניוס גאלוס (122-120) • פאקיוס גארגיליוס אנטיקואוס (125-122) • קווינטוס טיניאוס רופוס (133-130) • יוליוס סוורוס (136-133) |  |
| סוריה-פלשתינה: מסוף מרד בר כוכבא (234-136 לספירה) | סוריה-פלשתינה: מסוף מרד בר כוכבא (234-136 לספירה) |  |
| מושלים בדרגת פרו-קונסולים | קאלפורניוס אטיליאנוס (סביב 139) • דומיטיוס סנקה (סביב 142) • ד. ואליוס פידוס (סביב 150) • קוינטיאנוס (סביב 152) • דומיטיוס קורבולו (151-154) • דקימוס סיוס סנקה (157-155) • מקסימוס לוקיליאנוס (סביב 160) • יוליוס קומודוס (165-162) • פלויוס בואתוס (עד 170/169) • ארוקיוס קלרוס (שנות ה-70) • יוליוס לפידיאנוס (סביב 186) • מרקוס אולפיוס ערביאנוס (אמצע שנות ה-90) • מרקוס יוניוס מקסימוס (199-198) |  |
דיפלומה צבאית רומית משנת 86 לספירה המזכירה את פומפיוס לונגינוס כמושל פרובינקית יהודה
פאולו קונטי

פאולו קונטי (באיטלקית: Paolo Conti; נולד ב-1 באפריל 1950) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת השוער.
קריירה

במהלך הקריירה שלו, קונטי שיחק עבור מועדוני כדורגל מהסרייה א' כמו רומא (1973-80), סמפדוריה (1981-83) ופיורנטינה (1984-88).
הוא זכה עם רומא בגביע האיטלקי בשנת 1980.
קונטי שיחק עבור המדים הלאומיים של נבחרת איטליה והיה חלק מהסגל שלה למונדיאל 1978, שבו היא סיימה במקום הרביעי תחת המאמן אנצו ביארזוט; הוא שימש כשוער המחליף לדינו זוף. בסך הכל הוא ערך שבע הופעות במדי איטליה בין השנים 1977 ל-1979.
סגנון המשחק

קונטי נודע כאחד השוערים הגדולים והמנוסים ביותר של דור השוערים האיטלקי של זמנו. הוא נודע בשל קור רוחו, יכולת עצירת הבעיטות והיציבות שלו, וגם בשל היכולת שלו לצאת מקו הרחבה כדי לעצור את הגבהות היריבה.
תארים

הגביע האיטלקי (1): 1979/80
אליפות סרייה C1‏ (1): 1983/84
הערות שוליים

↑  פאולו קונטי
| נבחרת איטליה – מונדיאל 1978 |
| --- | --- | --- |
|  1 זוף •  2 בלוג'י •  3 קבריני •  4 קוצ'ורדו •  5 ג'נטילה •  6 מאלדרה •  7 מנפרדוניה •  8 שיראה •  9 אנטוניוני •  10 בנטי •   11 פצ'י •  12 קונטי • 13 פ. סאלה •  14 טארדלי • 15 זקארלי • 16 קאוזיו • 17 ק. סאלה • 18 בטגה • 19 גרציאני • 20 פוליצ'י • 21 רוסי • 22 בורדון • מאמן: ביארזוט |  1 זוף •  2 בלוג'י •  3 קבריני •  4 קוצ'ורדו •  5 ג'נטילה •  6 מאלדרה •  7 מנפרדוניה •  8 שיראה •  9 אנטוניוני •  10 בנטי •   11 פצ'י •  12 קונטי • 13 פ. סאלה •  14 טארדלי • 15 זקארלי • 16 קאוזיו • 17 ק. סאלה • 18 בטגה • 19 גרציאני • 20 פוליצ'י • 21 רוסי • 22 בורדון • מאמן: ביארזוט | איטליה |
פאנוס קיפריסיס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1945 (בן 79 בערך) 
 מדינה:  יוון 
 מקום לימודים:  Drama School of the Greek Art Theatre 
 פרופיל ב-IMDb
 
פָּאנוֹס קִיפָּרִיסִיס (ביוונית: Πάνος Κυπαρίσσης; נולד ב-1945) הוא משורר ובמאי קולנוע יווני.
ביוגרפיה

קיפריסיס נולד בכפר אוקסיה שבמחוז יואנינה שבצפון-מערב יוון. הוא למד מתמטיקה ופילולוגיה באוניברסיטת אתונה ובמשך שנים רבות עבד כשחקן תיאטרון, במאי קולנוע וטלוויזיה ומורה בבית ספר למשחק.
קיפריסיס פרסם יותר מעשרה ספרי שירה, ביניהם "מלחמת הטבק" (1977), "הערות של אלחוטן" (1986), "מכפלת הלילה" (1996), "כתבי היד של הגשם" (2003), "האדמה הנשארת" (2007) ו"אור מחצבה" (2017). הוא השתתף באסופות רבות של שירה ופרסם גם ספרי מסות. כמו כן ביים שלושה סרטי קולנוע, האחרון בהם "שירות האביב" (2010), ושבעה-עשר סרטים דוקומנטריים.
הערות שוליים

↑  פאנוס קיפריסיס, פרלוד, באתר הארץ, 6 במאי 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 103707247  ISNI: 0000 0000 3214 0252  LCCN: n93078312  NLG: 22052  SUDOC: 243895070  VIAF: 75528717   WorldCat (עם VIAF): 75528717 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פורמליזם (ספרות)

פורמליזם היא אסכולה לביקורת ספרותית ותיאוריה ספרותית הקשורה בעיקר למטרות מבניות של טקסט מסוים. מדובר בלימוד טקסט מבלי לקחת בחשבון השפעה חיצונית כלשהי. פורמליזם דוחה או לפעמים פשוט "שם סוגריים" (כלומר מתעלם לצורך הניתוח) על מושגים של תרבות או השפעה חברתית, מחבר ותוכן, ובמקום זאת מתמקד במצבים, ז'אנרים, שיח וצורות.
בתיאוריה הספרותית

בתיאוריה הספרותית פורמליזם מתייחס לגישות ביקורתיות המנתחות, מפרשות או מעריכות את התכונות הטבועות בטקסט. מאפיינים אלה כוללים לא רק דקדוק ותחביר, אלא גם מכשירים ספרותיים כגון מטר ומליצות. הגישה הפורמליסטית ממעיטה את חשיבות ההקשר ההיסטורי, הביוגרפי והתרבותי של הטקסט.
הפורמליזם התבלט בתחילת המאה העשרים כתגובה נגד תיאוריות הספרות הרומנטיות, שבמרכזן האמן והגאון היצירתי האישי, ובמקום זאת החזיר את הטקסט עצמו לאור הזרקורים כדי להראות כיצד הטקסט חייב לצורות ויצירות אחרות שקדם לו. שתי אסכולות לביקורת ספרות פורמליסטית התפתחו: פורמליזם רוסי, וזמן קצר לאחר מכן ביקורת חדשה אנגלו-אמריקאית. פורמליזם הייתה הדרך הדומיננטית של לימודי ספרות אקדמאיים בארצות הברית לפחות מסוף מלחמת העולם השנייה עד שנות השבעים, במיוחד כפי שהתגלמה בתורת הספרות של רנה וולק ואוסטין וורן (1948, 1955, 1962).
החל מסוף שנות השבעים, הפורמליזם נעקר באופן מהותי על ידי גישות שונות (לעיתים קרובות עם מטרות פוליטיות או הנחות) שחשדו ברעיון שניתן להפריד יצירה ספרותית ממקורותיה או השימושים בה.[דרוש מקור] המונח זכה לעיתים קרובות לשימוש מזלזל ושימש את המתנגדים כדי להצביע על צחיחות או סטייה אידאולוגית.[דרוש מקור] כמה מגמות אחרונות בביקורת הספרות האקדמית מצביעות על כך שהפורמליזם עשוי לחזור.
פדגוגיה

ויליאם ה' ת'לין מבקר את גישתה של מקסין הרסטון ללימוד קומפוזיציה מנקודת מבט עכשווית-מסורתית, שאותה היא מערבבת עם נקודת מבט פוליטית. לטענתו, "לא משנה עד כמה ברורה הפוליטיקה ... לסטודנט לא תהיה ברירה אלא להחיות את הדוֹגמָה הזאת בצורה הכי ברורה שאפשר ולמקד ריכוז בענייני מבנה ונכונות".
מרי אן קיין כותבת כי "הפורמליזם טוען שהטקסט עומד בפני עצמו כישות שלמה, בנפרד לכותב שהפיק אותו". יתרה מכך, קין אומר כי "אפשר להתייחס לתוצרים טקסטואליים כניתנים ללמידה ובכל זאת לטעון שלהיות סופר זה מעשה 'טבעי', דבר שאינו כפוף להוראה. קומפוזיציה, כמו כתיבה יצירתית, פרחה מתוך הנחה שהתלמידים הם כבר סופרים, או שיש להם יכולת ללמוד – ושכולם צריכים להיות סופרים. עם זאת, השאלות שקומפוזיציה נוטה להניח מתוך הנחה זו אינן לגמרי על אילו היבטים של כתיבה ניתן או לא ניתן ללמד, אלא כיצד ניתן ללמד כתיבה ובאילו תנאים. בכל הנוגע להרכב הפורמליסטי, יש לשאול, "עד כמה 'הצורך' הזה ב'שיח אקדמי' אמיתי – הוא אמיתי ונכון יותר מהצורך ביותר 'כתיבה דמיונית' למעט ביצוע פעולה מסוימת, שתגרום שמשהו לקרות?”.
מחקר

מחקר בפורמליזם כולל את לימוד הדרכים בהן התלמידים מציגים את כתיבתם. דרכים מסוימות בהן נערך מחקר בפורמליזם כוללות התרת הטקסט לדבר לקוראים לעומת חיתוך משמעות לא מכוונת בקטע כתוב. בהתאמה, שתי שיטות אלה עוסקות בשפה כ"סופר המומחה" לעומת מורה כ"סופר המומחה".
מחקר > פורמליזם רוסי

פורמליזם רוסי מתייחס לעבודה של "החברה לחקר שפה פואטית" (OPOYAZ) שהוקמה בשנת 1916 בסנט פטרסבורג (אז פטרוגרד) על ידי בוריס אייכנבאום, ויקטור שקלובסקי ויורי טיניאנוב, ושנייה למעגל הלשוני במוסקבה שהוקם בשנת 1914 על ידי רומן יאקובסון (הפולקלוריסט ולדימיר פרופ קשור לעיתים קרובות גם לתנועה). מאמרו של אייכנבאום משנת 1926 "תורת 'השיטה הפורמלית'" (שתורגם ב'לימון ורייס') מספק סקירה כלכלית על הגישה שאותה דגלו הפורמליסטים, שכללה את הרעיונות הבסיסיים הבאים:
המטרה היא לייצר "מדע ספרות שיהיה גם עצמאי וגם עובדתי", שמוגדר לפעמים על ידי המונח פואטיקה.[דרוש מקור]
מכיוון שספרות עשויה משפה, הבלשנות תהיה מרכיב יסודי במדע הספרות.
הספרות היא עצמאית מתנאים חיצוניים במובן שהשפה הספרותית נבדלת משימושים רגילים בשפה, לא מעט משום שהיא איננה תקשורתית (לגמרי).
לספרות יש היסטוריה משלה, היסטוריה של חדשנות במבנים צורניים, והיא אינה נקבעת (כפי שיש כמה גרסאות גסות למרקסיזם) על ידי היסטוריה חיצונית וחומרית.
את הדבר שיצירת ספרות אומרת לא ניתן להפריד מהאופן שבו היצירה הספרותית אומרת אותו, ולכן צורת היצירה, רחוקה מלהיות רק עטיפה דקורטיבית של תוכן מבודד, היא למעשה חלק מתוכן היצירה.
לדברי אייכנבאום, שקלובסקי היה המבקר הראשי של הקבוצה, ושקלובסקי תרם שניים מהמושגים הידועים ביותר שלהם: אי-התאמה ("אוסטרנניה", יותר מילולית 'ניכור') והבחנת העלילה/סיפור (סוז'ט/פאבולה). "אי-התאמה" היא אחת הדרכים המכריעות בהן השפה הספרותית מבדילה את עצמה משפה רגילה ותקשורתית, והיא תכונה של האופן שבו האמנות בכלל פועלת, כלומר על ידי הצגת העולם בצורה מוזרה וחדשה המאפשרת לנו לראות את הדברים אחרת. חדשנות בתולדות הספרות היא, על פי שקלובסקי, בחלקה עניין של מציאת טכניקות חדשות של השמצה. הבחנת העלילה/הסיפור מפרידה בין רצף האירועים שהיצירה מתייחסת לה (הסיפור) לבין הרצף בו מוצגים אותם אירועים ביצירה (העלילה). שני המושגים הללו הם ניסיונות לתאר את המשמעות של צורת היצירה הספרותית כדי להגדיר את "האוריינות" שלה. עבור הפורמליסטים הרוסים בכללותם, הצורה היא זו שהופכת משהו לאמנות מלכתחילה, ולכן כדי להבין יצירת אמנות כיצירת אמנות (ולא כמעשה תקשורתי מקושט) יש להתמקד בצורתה.
דגש זה על צורה, לכאורה על חשבון תוכן נושאי, לא התקבל יפה לאחר המהפכה הרוסית (1917). אחת הביקורות המתוחכמות ביותר על הפרויקט הפורמליסטי הייתה "ספרות ומהפכה" של לאון טרוצקי (1924).[דרוש מקור] טרוצקי לא לגמרי דוחה את הגישה הפורמליסטית, אך מתעקש כי "השיטות של ניתוח פורמלי נחוצות, אך מוגבלות" משום שהן מזניחות את העולם החברתי שבו כרוכים בני האדם הקוראים וכותבים ספרות כי "צורה של אמנות היא, במידה מסוימת ורבה מאוד, עצמאית, אך האמן היוצר צורה זו, והצופה שנהנה ממנה, אינם מכונות ריקות, אחת ליצירת צורה והשנייה להעריכה. הם אנשים חיים, עם פסיכולוגיה מגובשת המייצגת אחדות מסוימת, גם אם לא הרמונית לחלוטין. פסיכולוגיה זו היא תוצאה של תנאים חברתיים" (180, 171). לפיכך הואשמו הפורמליסטים שהם ריאקציונרים פוליטית בגלל אמירות לא פטריוטיות כמו של קלובסקי (שצוטטו על ידי טרוצקי) לפיהן "האמנות הייתה תמיד נקייה מחיים, וצבעה מעולם לא שיקף את צבע הדגל שהתנופף מעל מבצר העיר" (164). מנהיגי התנועה סבלו מרדיפות פוליטיות החל משנות העשרים של המאה העשרים, עם עלייתו של יוסיף סטלין לשלטון, שבמידה רבה שמה קץ לביקורותיהם. אך רעיונותיהם המשיכו להשפיע על הוגי הדעות הבאים, בין השאר בשל תרגומיו של צווטאן טודורוב ליצירותיהם בשנות השישים והשבעים, כולל טודורוב עצמו, בארת'ס, ג'נט וג'אוס.
מעגל פראג והסטרוקטורליזם

המעגל הלשוני במוסקבה שהקים רומן יאקבסון דאג באופן ישיר יותר להתפתחויות האחרונות בבלשנות מאשר לקבוצת אייכנבאום. יאקובסון עזב את מוסקבה לפראג בשנת 1920 וב-1926 ייסד את המעגל הלשוני של פראג, אשר גילם אינטרסים דומים, במיוחד בעבודתו של פרדיננד דה סוסור.[דרוש מקור]
ראו גם

איוור ארמסטרונג ריצ'רדס
ביקורת חדשה
תורת הסגנון
לקריאה נוספת

לימון, לי ט' ומריון ג'יי רייס. "ביקורת פורמליסטית רוסית: ארבעה מאמרים." לינקולן: U של נברסקה P, 1965.
שקלובסקי, ויקטור. "תורת הפרוזה." עָבָר. בנג'מין שר. פארק אלמווד: ארכיון דאלקי, 1990.
טרוצקי, ליאון. "ספרות ומהפכה." ניו יורק: ראסל וראסל, 1957.
וולק, רנה ואוסטין וורן. "תורת הספרות." 3. לְהַאִיץ. עורך סן דייגו: הרקורט ברייס יובאנוביץ ', 1977.
ארליך, ויקטור. "פורמליזם רוסי: היסטוריה – דוקטרינה." מהדורה שלישית ניו הייבן: ייל UP, 1981.
דאולינג, ויליאם סי "ריקואור על הזמן והנרטיב". נוטרדאם UP, 2011.
הערות שוליים

↑  “Formalism and its Malcontents: Benjamin and de Man on the Function of Allegory”, Jim Hansen, New Literary History, 2004, Vol. 35, No. 4, 663.
↑  Thelin, WIlliam H. "Advocating Language: An Ethical Approach to Politics in the Classroom". The Ethics of Writing Instruction. Michael Pemberton, ed. Stamford: Ablex Publishing, 2000.
1 2  Cain, Mary Ann. "Problematizing Formalism: A Double-Cross of Genre Boundaries." College Composition and Communication. 51:1 Sept 1999. 89-95.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007545720605171  LCCN: sh85050808
פימבריה (בקטריולוגיה)

| --- | --- |
 שיוך:  פילי 
 תיאור ב:  המהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה 
 מזהים
 קוד MeSH:  A11.284.180.285 
 מזהה MeSH:  D010861 
 
תמונה זאת, שצולמה דרך מיקרוסקופ אלקטרונים סורק, חושפת חיידק ‏E. coli מוקף בפימבריה
פִימְבְּרִיָה (באנגלית: יחיד - Fimbria, רבים - Fimbriae, בתרגום מלטינית: גדילים. מוכרים גם בתור: Common pili) הן שלוחות חלבוניות קצרות דמויות ריסונים וזיפונים הממוקמות על גבי קרום התא של חיידקים גראם-חיוביים, גראם-שליליים ובסוגי ארכאונים מסוימים. שלוחות אלה קצרות ודקות במידה ניכרת מהשוטונים ומטרתם היא לאפשר לחיידקים להצמד אחד לשני, לרקמת תאים ולמשטחים מלאכותיים, דוגמת קתטרים ומסתמי לב. בשל גודלן הקטן ניתן לצפות בפימבריה באמצעות מיקרוסקופ אלקטרונים בלבד.
פימבריה כגורם אלימות

פימבריה הן שלוחות חלבוניות קצרות באורך של מספר מיקרומטרים ובעובי שנע בין 3-8 ננומטרים. מספרן עלול לנוע בין 300-400 על גבי התא החיידקי ומטרתן אינה להקנות יכולת תנועה, אלא, כאמור, לאפשר הצמדות של חיידקים אחד לשני ולרקמת תאי המאכסן. ההצמדות מתאפשרת בעקבות נוכחות חלבוני תאחיזה ייעודיים הקבועים בקצות הפימבריה שנקראים אדהזינים (Adhesins). בחיידקים פתוגניים הצמדות אל רקמת תאים עלולה להוביל לתחלואה ולהוות שלב מקדים ביצירת ביופילם. לפיכך, נוכחות הפימבריה נחשבת לגורם אלימות מרכזי בסוגי ומשפחות חיידקים מסוימים (Bordetella, ‏Enterobacteriaceae, ‏Neisseria, ‏Pseudomonas, ‏Streptococcus, ועוד).
לעיתים חל בלבול בין המונחים פימבריה ופִּילִי (Pili), עד כדי כך שיש הרואים בהם מונחים בקטריולוגיים נרדפים. אולם, למעשה, מדובר בשני מונחים נפרדים המתארים צורות שונות של מבנים ריסוניים-זיפוניים להם הרכב ותפקידים שונים:
הפימבריה קצרים ודקים בצורה משמעותית מהפילי.
הרכב החלבונים של הפימבריה אינו זהה לזה של הפילי.
מספר הפימבריה על גבי החיידקים עלול להגיע לכדי 300-400, לעומת 3-5 פילי.
תפקיד הפימבריה הוא לאפשר הצמדות של חיידקים, בעוד שתפקידי הפילי מגוונים ותלויים בסוג הפִּילוּס (הצמדות, תנועת גלישה-החלקה, קוניוגציה).
ראו גם

פילי
הערות שוליים

↑  ‏הערך Fimbria באתר מילון ובסטר.
1 2  ‏Structure and Function of Bacterial Cells - Fimbriae and Pili.
1 2  Patrick R. Murray, Ken S. Rosenthal, Michael A. Pfaller. Medical microbiology (5th ed.). Elsevier Mosby. 2005, p.18. ISBN 978-0323033039.
↑  ‏What Are Bacterial Fimbriae?
↑  Geuijen CA, Willems RJ, Mooi FR. (1996). The major fimbrial subunit of Bordetella pertussis binds to sulfated sugars. Infection and Immunity. Jul;64(7):2657-65. PMID 8698492.
↑  ‏Differences between Pili and Fimbriae.
| בקטריולוגיה |
| --- | --- | --- |
| מונחי יסוד | פרוקריוטים • ארכאונים (חיידקים קדומים) • חיידקים אמיתיים • אנדוטוקסין |  |
| חלקי התא החיידקי ואברוניו | נוקלאואיד • פלסמיד • ציטופלזמה • ריבוזום • קרום התא • דופן התא: פפטידוגליקן (חומצה טיכואית) • פריפלזמה • קרום חיצוני: ליפופוליסכריד • קפסולה ו-Slime layer • שוטון • פילי • פימבריה • ביופילם |  |
| מורפולוגיה | נקד • מתג • סלילון |  |
| פיזיולוגיה | פליגה • קוניוגציה • טרנספורמציה • עמידות לאנטיביוטיקה |  |
| מטבוליזם | חיידקים אירוביים (אווירניים אובליגטוריים, אווירניים פקולטטיביים, מיקרואירופילים) • חיידקים אנאירוביים (אל-אווירניים אובליגטוריים, אל-אווירניים פקולטטיביים, אל-אווירני סובל אוויר) • תסיסה • חיזור סולפט מיקרוביאלי • חיידקים סגולים |  |
| שיטות בקטריולוגיות | צביעת גראם (חיידקים גראם-חיוביים, חיידקים גראם-שליליים) • צביעה יציבת חומצה • מבחן קטלאז • מבחן אוקסידאז • מבחן קואגולאז • סיווג לנספילד • מבחן CAMP |  |
| מיגור חיידקים | חיטוי • פסטור • עיקור • אנטיביוטיקה |  |
פאולו רופיני

| --- | --- |

 לידה:  22 בספטמבר 1765 Valentano, איטליה 
 פטירה:  10 במאי 1822 (בגיל 56) מודנה, איטליה 
 ענף מדעי:  מתמטיקה, רפואה ופילוסופיה
 מוסדות:  אוניברסיטת מודנה ורג'ו אמיליה 
 תרומות עיקריות
 תרומות לתורת החבורות, הוכחה לכך שלא ניתן לפתור משוואה ממעלה חמישית ומעלה באמצעות ארבע פעולות החשבון ושימוש בשורשים, מאמר על מחלת הטיפוס
 
פאולו רופיני (באיטלקית Paolo Ruffini;‏ 22 בספטמבר 1756 – 10 במאי 1822) היה מתמטיקאי, רופא ופילוסוף איטלקי. רופיני היה מאבות תורת החבורות והראשון ששיער והוכיח (אף כי הוכחתו לא הייתה מושלמת) שלא ניתן למצוא פתרון למשוואה פולינומית ממעלה השווה או גבוהה לחמש על ידי ארבע פעולות החשבון ושימוש בשורשים. בנוסף הציג את חוק רופיני - אלגוריתם  לחישוב חלוקה של פולינום בבינום שצורתו x – r.