stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מת'יו פרי (קצין צי)
ביוגרפיה > ילדות ונעורים

פרי נולד לאב קצין צי, כריסטופר פרי, וכאח צעיר לאוליבר פרי. מילדותו, זכה פרי להכשרה בצי, וב-1809 הפך לחלק מהצי באופן רשמי, ושירת תחת פיקוד אחיו הגדול. תחת אחיו, השתתף פרי הצעיר בקרב על אגם אירי, לצד ספינות הדגל של הצי.
בתחילת הקריירה שלו, הוא שובץ בכמה ספינות, בהן ה-USS President, בה שירת כעוזר לקומודור ג'ון רוג'רס, אשר היה קצין מוערך מאוד ובולט בתקופת טרום מלחמת 1812. הוא המשיך למלא תפקיד זה במהלך מלחמת 1812. לאחר מכן, הוא הועבר ל-USS United States, ונלחם מעט מאוד במהלך השנים שלאחר מכן, כיוון שהספינה הייתה לכודה בנמל בניו לונדון, קונטיקט. לאחר החתימה על הסכם גנט אשר סיים את המלחמה, הוא שירת במספר ספינות בים התיכון.
בשלב מאוחר יותר נשלח פרי להילחם בפיראטיות ובעבדות באיים הקריביים. מאוחר יותר באותה תקופה, כאשר שהה בנמל ברוסיה, הוצע לפרי תפקיד בצי הקיסרי הרוסי, אך הוא סירב.
ביוגרפיה > פתיחת יפן למערב

בשנת 1852, על סף סיום תפקידו של נשיא ארצות הברית מילרד פילמור, החליט פילמור, לשלוח שייטת בפיקודו של פרי ליפן, בדרישה שיפן תפסיק את התבדלותה לפחות כלפי ארצות הברית. פרי היה קצין ותיק בצי האמריקאי. לקראת המסע, פרי קרא כמעט כל טקסט מערבי הנוגע לתרבות היפנית ולשוגונות טוקוגאווה.
ביוגרפיה > פתיחת יפן למערב > שלבים מוקדמים

למסעו של פרי ליפן קדמו כמה משלחות ימיות אמריקניות. מ-1797 ועד 1809, מספר ספינות אמריקניות סחרו באי דג'ימה שבנמל נגסאקי, תחת הדגל ההולנדי ולבקשת ההולנדים, אשר לא יכלו לשלוח את ספינותיהם בעצמם בגלל העימות בין הולנד לבריטניה, במהלך המלחמות הנפוליאוניות. באותם ימים הגבילה יפן סחר עם גורמים זרים, ואיפשרה רק להולנדים ולסינים, תחת מדיניות "המדינה הנעולה" (סאקוקו) אשר הונהגה אז ביפן.
ב-1837, ראה איש עסקים אמריקני בשם צ'ארלס קינג הזדמנות עסקית לפתיחת המסחר עם יפן, על ידי ניסיון להחזיר ליפן שלושה מלחים יפנים אשר ספינתם טבעה לפני מספר שנים באזור החוף של וושינגטון. הוא ניסה להגיע ליפן עם המלחים היפנים וסוחר אמריקאי בשם מוריסון, אך הספינה הותקפה מספר פעמים והם חזרו לאמריקה בלי להשלים את משימתם.
ב-1846, נשלח קומודור ג'יימס בידל בידי הממשלה האמריקאית לפתוח את הסחר. הוא עגן בנמל טוקיו עם שתי ספינות, אשר אחת מהן הייתה ספינת מלחמה מצוידת, אך בקשתו להסכם מסחר נותרה ללא מענה.
ב-1849 הפליג קפטן ג'יימס גלאן לנגסאקי, והוביל את הניסיון האמריקני הראשון למסחר אשר הצליח, גם אם במידה מעוטה. בדיווחו מאוחר יותר לקונגרס, הציע גלאן שהמשא ומתן לפתיחת יפן למערב, יגובה בהדגמות של כוח. המלצה זאת סללה את הדרך למשלחת של פרי.
ביוגרפיה > פתיחת יפן למערב > ביקור ראשון (1852–1853)

ב-1852 הפליג פרי מנורפוק בווירג'יניה ליפן עם שתי פריגטות קיטור ושני סלופים מלחמתיים (סוג של אוניית מפרשים), כשעל סיפונן 750 חיילים, בניסיון ליצור הסכם מסחרי עם יפן. הנמל היחיד בו הותרה באותה העת עגינת ספינות זרות היה נמל נגסאקי. אף על פי כן, בצעד מתריס, לא פנתה השייטת לכיוון נגסאקי, אלא לכיוון הבירה אדו (טוקיו היום). פרי עגן ליד החוף ודרש להיפגש עם קיסר יפן או עם שליח מטעמו שימסור לו מכתב מנשיא ארצות הברית. היפנים התנגדו ליצירת קשר עם פרי, אך הם הבינו לאחר ירי 4 פגזים של האמריקאים על המפרץ, שהם אינם יכולים לסרב לנוכח הכוח הרב שאיתו. לבסוף הועבר המכתב לשליח יפני ב-14 ביולי.
ביוגרפיה > פתיחת יפן למערב > ההתלבטות היפנית

מכתבו של נשיא ארצות הברית הביך את ממשלת השוגון. המכתב נשלח ממדינה חזקה מבחינה צבאית, כך שהייתה סיבה טובה לחשוש מהידרדרות היחסים לכדי מלחמה. מצד שני חשש השלטון היפני כי אם יענה לדרישות האמריקאים ויפתח את שעריו, ייראה הדבר בעיני הציבור היפני ובעיני מתנגדי המשטר כחולשה.
על מנת ליצור תדמית של החלטה משותפת, ראש מועצת השרים, אבה מסאירו רצה לקבל את הסכמת נציגי העם למהלך. הוא ביקש מראשי האצולה והפקידים הבכירים בממשל, להביע דעתם ביחס לבקשת האמריקאים. למרות התנגדות הנשאלים לבקשה האמריקאית, החליט מסאירו להיענות לבקשה תוך שהוא מתעלם מדעת הרוב.
ביוגרפיה > פתיחת יפן למערב > חתימת החוזה

ב-31 במרץ 1854 נחתם ההסכם בעיירה קנגאווה שבסמוך לבירה אדו, ולא בעיר הבירה עצמה על מנת להימנע מחיכוכים עם מתנגדי המשטר. ההסכם קובע כי ארצות הברית תורשה להיכנס לנמלים שימודה (ליד אדו) והקודאטה (באי הצפוני הוקאידו), יפן תדאג למלחים אמריקאים שיקלעו לשטחה, ואם ייחתמו הסכמים בין יפן לבין מדינות אחרות תקבל ארצות הברית לפחות את אותן זכויות שתקבלנה מדינות אחרות.
ביוגרפיה > החזרה לארצות הברית ומותו

כאשר חזר פרי לארצות הברית ב-1855, העניק לו הקונגרס מענק של 20,000 דולר, תוך הערכת מאמציו ביפן. בחלק מהכסף השתמש פרי כדי להכין ולהפיץ דוח בשלושה חלקים אותו כתב על מסעותיו ליפן.
באותם ימים הוא גם קודם בדרגה לאחר שנכנס לרשימת פורשי הצי מאחר שבריאותו הידרדרה, כאות הוקרה על שירותו במזרח הרחוק.
לפרי היו 10 ילדים. אחת מבנותיו הייתה נשואה לאוגוסט בלמונט.
פרי נפטר ב-4 במרץ 1858, בעיר ניו יורק. גופתו נקברה בכנסיית מארק הקדוש שבעיר ניו יורק, יחד עם גופת בתו, אנה, אשר נפטרה ב-1839.
פרי מונצח במספר פסלים ביפן.
חיתוך עץ יפני של אנשי הצי האמריקאיים ופרי במרכז
פסלו של מת'יו פרי בשימודה
לוחמה ביולוגית

שלט אזהרה על סכנה ביולוגית
לוחמה ביולוגית היא שימוש באורגניזם או רעלן כנשק להשמדה המונית, במטרה להדביק את הקורבן במחלה מתוך מטרה להמיתו או לפצוע אותו ולפגוע ביכולתו להילחם.  ללוחמה ביולוגית השלכות לא צפויות על כל המעורבים: המותקף, המתקיף וצדדים אחרים שאינם מעורבים בלחימה. האיסור בשימוש בנשק ביולוגי מעוגן באמנת הנשק הביולוגי אך עדיין יש מדינות שממשיכות בפיתוחו בסתר. על אף מאמצים רבים שהושקעו בפיתוח וייצור במגוון מדינות, הנשק הביולוגי עדיין אינו מהווה נשק מרכזי  במלחמות בעת המודרנית.
בפיתוח לוחמה ביולוגית משתמשים בדרך כלל במיקרואורגניזם טבעיים ואלימים. תהליך הפיכתם לנשק כולל: גידול בקנה מידה גדול, ייצובם בנוזל או הפיכתם לאבקה והשמתם בפצצות אוויר או טילים למיניהם.
לנשק הביולוגי מאפיינים המתאימים גם לשימוש על ידי ארגוני טרור. אפשר להסתפק בכמויות קטנות של חומר, דבר המקל את הסתרתו; אפשר לפזרו בחשאי מבלי להשאיר סימנים; הוא יכול לגרום למספר רב של נפגעים; השימוש בו יוצר אפקט פסיכולוגי קשה המאפשר פגיעה כלכלית, חברתית ומדינית [דרוש מקור]. ההתפתחות הביוטכנולוגית מאפשרת לפתח זנים אלימים ועמידים יותר. חופש המידע הופך מידע זה לזמין עבור ארגוני טרור. פעולות אלה מכונות טרור ביולוגי. במהלך שנות ה-2000 מספר ארגוני טרור ניסוי לפתח יכולות כאלו.
היסטוריה צבאית

שימוש בפגרים וגופות, בפרט בגופותיהם של מי שנפטרו ממחלה, היה נפוץ בלוחמת מצור עוד מהעת העתיקה. המקרה הידוע האחרון של שימוש בגופות של קורבנות מגפות ללוחמה ביולוגית התרחש ב-1710, כאשר הצבא הרוסי תקף את השוודים באמצעות השלכת גופות של נגועים במגפה על חומות העיר ריבל.
שימוש במחלות תועד גם בצפון ודרום אמריקה, שם חולקו אביזרים מזוהמים באבעבועות שחורות לאוכלוסייה המקומית. פרנסיסקו פיסארו חילק בגדים המזוהמים באבעבועות שחורות לאנשי דרום אמריקה במאה ה-15, הרנאן קורטס הדביק את האוכלוסייה האצטקית בתחילת המאה ה-16, ג'פרי אמהרסט חילק שמיכות נגועות באבעבועות שחורות לילידים האמריקאים אוהדי צרפת בזמן מלחמת הצרפתים והאינדיאנים.
היסטוריה צבאית > במלחמת העולם השנייה

יחידה 731 של הצבא היפני הקיסרי ביצעה - במהלך מלחמת סין–יפן השנייה ומלחמת העולם השנייה - ניסויים באלפי בני אדם, רובם סינים, אך גם שבויי מלחמה אמריקניים, בריטיים ורוסים. הצבא היפני הקיסרי השתמש בנשק ביולוגי נגד חיילים סינים ואזרחים בסדרה של התקפות, אחת מהן נערכה באוקטובר 1940 על העיר נינגבו. מספר ההרוגים נאמד ב-200,000 עד 300,000 איש. לאחר המלחמה רכשה ארצות הברית את המידע תמורת תשלום והטבות למפקדי היחידה.
במהלך המלחמה בריטניה ביצעה מחקר בגחלת באי הסקוטי גריניארד. המחקר גרם לזיהום באי למשך כ-50 שנה.
הצבא הנאצי מינה את המדען אדוארד מיי לגדל יתושי אנופלס בכמויות שיוכלו לעשות שמות בצבאות בעלות הברית, על ידי הדבקתם במלריה. הפיתוח נעשה במחנה הריכוז דכאו, שם הוא הצליח לגדל את האנופלס בתנאי מעבדה, וגם גילה שיש להם יכולת הישרדות גבוהה יותר מיתושים רגילים. הוא אף ניסה את הטפיל על אסירים יהודים וההדבקות עבדו כמתוכנן. אבל בשנת 1944, התוכנית הושבתה עקב חוסר יכולת לגדל כמות גדולה של יתושים במזג האוויר האירופאי.
אמנם נעשה שימוש צבאי אחד ביתושים שמיי גידל: במערכה באיטליה, הצבא הנאצי פיזר גלמים של אנופלס נגוע בביצות מדרום לרומא טרם נסוג משם. היתושים אכן בקעו וגם עקצו את חיילי בעלות הברית, אבל אז התברר גודל הכישלון של המהלך - החיילים נטלו תרופה נגד מלריה כדבר שבשגרה. מנגד, באזרחים האיטלקים באזור, שלא נטלו תרופות, המלריה עשתה שמות: מכ-1,217 מקרי הדבקות בשנת 1943, השיעור גדל ללא פחות מ-54,929 בשנת 1944 (מתוך אוכלוסייה של 250,000 אזרחים)
היסטוריה צבאית > במלחמה הקרה

בתקופת המלחמה הקרה בוצע מחקר רב בלוחמה ביולוגית על ידי ארצות הברית וברית המועצות. בתחילת שנות ה-70 הוחלט על אמנת הנשק הביולוגי, במסגרתה התחייבו מרבית מדינות העולם על הפסקת פיתוח, השמדת מאגרים ואי שימוש בנשק ביולוגי. אף על פי כן, ידוע כי בכמה מדינות נמשך פיתוח בסתר עוד שנים רבות, בחלקן עד ימינו. בין היתר, נודע אחרי נפילת ברית המועצות כי זו המשיכה לפתח נשק ביולוגי ואף ישנם דיווחים כי צבא ארצות הברית פיתח נבגי גחלת במתקן לפיתוח נשק כימי וביולוגי ביוטה לפחות עד 1992.
ב-1979 התרחשה תאונה, ראשונה מסוגה, במכון לפיתוח נשק ביולוגי במחוז סברדלובסק. המידע על התאונה ונזקיה יצא לאור רק לאחר התמוטטות ברית המועצות.
בשנת 1984 צוות מדענים סובייטים שכלל גם יבגני סברדלוב קיבלו על פיתוחים בתחום לוחמה ביולוגית פרס לנין.
היסטוריה צבאית > במזרח התיכון

עיראק עסקה שנים רבות בפיתוח נשק ביולוגי. ידוע כי השלימה פיתוח נשק זה לפני מלחמת המפרץ. ידוע כיום כי הוחלט לתקוף את עיראק אם היא תעשה שימוש בנשק זה. החשדות כי עיראק המשיכה לעסוק בפיתוח נשק ביולוגי בדרכים שונות היו אחד מהגורמים לפתיחת מלחמת המפרץ השנייה.
ישנם חשדות כי סוריה ואיראן מחזיקות ברשותן אמצעים שונים ללוחמה ביולוגית.
על פי פרסומים זרים עוסק המכון למחקר ביולוגי בישראל בפיתוח נשק ביולוגי וזאת כחלק מתוכניות פיתוח של נשק להשמדה המונית המכון עוסק במוצהר בפיתוח אמצעי התגוננות נגד נשק ביולוגי. במסגרת זאת, ידוע על ניסויים שנערכו בחיילים. במלחמת העצמאות, מבצע שלח לחמך התמקד בהרעלת בארות מים והפצת מחלות בקרב האוכלוסייה הערבית, צבא מצרים והלגיון הירדני. את הרעלים הכינו מדענים של המחלקה לביולוגיה של חיל המדע (חמ"ד), שבראשה עמד אלכס קינן, שהקים ב-1952 את המכון למחקר ביולוגי בישראל.
היסטוריה צבאית > כיום

למרות פיתוח הלוחמה הביולוגית, עד היום לא נעשה שימוש בלוחמה ביולוגית ככלי נשק עיקרי במלחמה או בשדה קרב. בעשור האחרון התגלו ניסיונות של ארגוני טרור להשתמש בלוחמה ביולוגית בקנה מידה קטן.
בתחילת שנות האלפיים פורסם בכתב העת המדעי Science שניתן לייצר נגיפים במעבדה יש מאין. כדוגמה ייצר המדען במעבדתו את נגיף הפוליו.
פתוגנים וגורמי פתוגניות בשימוש (רשימה חלקית) > חיידקים

Bacillus anthracis (גורם למחלת אנתרקס).
Francisella tularensis (גורם למחלת טולרמיה).
Yersinia pestis (גורם למחלת דבר).
Burkholderia pseudomallei (גורם למחלת מליודוסיס)
‏Brucella spp (גורמים למחלת ברוצלוזיס).
‏Rickettsia spp (גורמים לקדחת הבהרות).
Clostridium botulinum (גורם לבוטוליזם).
Coxiella burnetii (גורם לקדחת Q).
פתוגנים וגורמי פתוגניות בשימוש (רשימה חלקית) > נגיפים

Variola major (גורם לאבעבועות שחורות).
Yellow fever virus (גורם לקדחת צהובה).
Ebola virus (גורם לקדחת דימומית אבולה).
Marburg virus (גורם לקדחת דימומית מרבורג).
SARS-CoV-1 ו-SARS-CoV-2 (גורמים למחלות סארס וקורונה).
פתוגנים וגורמי פתוגניות בשימוש (רשימה חלקית) > רעלנים

טוקסין הבוטולינום (חלבון המופק מהחיידק Clostridium botulinum).
ריצין (חלבון המופק מקליפתם של זרעי הקיקיון המצוי)
אברין (אלקלואיד המופק מצמח האברוס).
כלי נשק

זיווד נשק ביולוגי הוא אתגר גדול בדרך ללוחמה ביולוגית ככלי נשק עיקרי במלחמה. האתגרים הם פיזור נגיפים כך שיגרמו למקסימום נזק מבלי שגם ייפגעו בתהליך ההפצה. לשם כך משתמשים במודלים מתמטיים הבוחנים יכולת פיזור על פני שטח מקסימלי באופן אפקטיבי. בשל הסיכון הרב אף בבחינת נשק זה, קשה מאוד לבצע ניסויים הבוחנים את נכונותם של מודלים אלו. כלי הנשק העיקריים הם: פצצות אוויר, רקטות וטק"ק.
עבור ארגוני טרור האתגר הוא קטן יותר מכיוון שעיקר השימוש הוא ככלי הפחדה ללא תלות במספר הנפגעים. לצורך כך אפשר להשתמש בכמות קטנה של אבקה או נוזל אותם ניתן להפיץ על ידי פיזורם במקומות שונים באופן ישיר (כמו מקורות מים) או באופן עקיף על ידי משלוח.
התגוננות

ההתגוננות מפני לוחמה ביולוגית מורכבת מבלימת תהליך ההפצה על ידי יירוט או תפיסת החומר וכן על ידי פיתוח חיסונים. המרכיב השני דורש לדעת את טיבו המדויק של החומר כדי לפתח לו חיסון מתאים.
שאלת הנזק

כנשק להשמדה המונית נחשב הנשק הביולוגי כאיום חמור ובשל כך זכה אף לכינוי "פצצת האטום של העניים". יחד עם זאת חלק מהחוקרים סבורים כי הסכנה של נשק ביולוגי היא פחותה מהדעה הרווחת. על פי יהושע גוזס (חוקר בכיר לשעבר במכון הביולוגי בנס-ציונה):
יש נטייה בעולם להפריז בעוצמת האיום הביולוגי. המומחים בשטח זה נחלקים לשתי קבוצות: המפחידים והמרגיעים. המפחידים רואים צל הרים כהרים ומנבאים שחורות על הצפוי לנו אם לא נשקיע בהתגוננות בפני נשק ביולוגי. המרגיעים אומרים כי התרחישים המוצעים מוגזמים ויש להשקיע את המשאבים במטרות ראויות יותר. קבוצת המפחידים תמיד תהיה צודקת, במקרה של פיגוע ביולוגי הם יגידו "אמרנו לכם". במקרה שלא יתרחש פיגוע כזה, יגידו המפחידים שאמצעי ההתגוננות מנעו התקפה ביולוגית.
תאוריות קונספירציה

מספר תאוריות טוענות כי מגפות שפרצו בעולם, מקורן בניסויים ובמחקרים בנשק ביולוגי אשר השתבשו. אחת התאוריות טוענת כי נגיף האיידס חמק בשנות ה-60 ממעבדה של סוכנות הביון המרכזית בארצות הברית. תיאוריה נוספת טוענת, כי מגפת הקורונה נגרמה בעקבות שיבושים בפיתוח נשק ביולוגי בסין. תאוריות אלו נפוצות גם בספרות מדע בדיוני.
אתיקה

השימוש בלוחמה ביולוגית נחשב על ידי רבים כלא אתי, בשל הנזק חסר הפרופורציה שהוא עלול לגרום. בעקבות כך נחתמה בשנות השמונים, על ידי שורה של מדינות, אמנת הנשק הביולוגי לפיה:
כל מדינה חברה באמנה זו מתחייבת שלא לפתח, לייצר, לאגור או לרכוש, בנסיבות כלהלן: מיקרואורגניזמים או חומרי נשק ביולוגי אחרים, או רעלנים יהא מקורם או שיטת יצורם אשר יהא, מסוגים ובכמויות שאין להם צידוק לצורכי מניעה, הגנה, או שימוש לצורכי שלום; כלי נשק, ציוד או אמצעי שילוח המיועדים לשימוש בנשק ביולוגי או רעלנים כאלה למטרות איבה או בעימות מזוין.
ראו גם

הדברה ביולוגית
פירוק נשק ביולוגי
הערות שוליים

↑  מחקר ביוטכנולוגי בעידן הטרור, דו"ח שאושר באקדמיה הלאומית הישראלית למדעים ובמטה לביטחון לאומי, 2008, עמוד 25.(הקישור אינו פעיל, 2 בינואר 2017)
↑  מחקר ביוטכנולוגי בעידן הטרור, דו"ח שאושר באקדמיה הלאומית הישראלית למדעים ובמטה לביטחון לאומי, 2008. עמוד 26.(הקישור אינו פעיל, 2 בינואר 2017)
↑   יוסי מלמן, ההתנקשות הכושלת בחאלד משעל - הצצה לרעלים שעל מדף האמל"ח הישראלי, באתר הארץ, 3 באוקטובר 2022
↑  Benny Morris, Benjamin Z. Kedar, ‘Cast thy bread’: Israeli biological warfare during the 1948 War, Middle Eastern Studies 0, 2022-09-19, עמ' 1–25 doi: 10.1080/00263206.2022.2122448
↑   עופר אדרת, "תשאיר את החומר בבארות": המסמכים שמצביעים על הלוחמה הביולוגית של צה"ל ב-1948, באתר הארץ, 14 באוקטובר 2022
↑  רועי צזנה, הנגיף שקם לחיים, בתוך: השולטים בעתיד, ירושלים: כנרת, 2017
↑  ראובן פדהצור, נשק ביולוגי: פצצת האטום של העניים, הידען, 13 באוקטובר 2001
↑  יהושע גוזס, נשק ביולוגי - נשק להפחדה המונית, באתר News1 מחלקה ראשונה, 8 בפברואר 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007282399405171  BNE: XX527551  BnF: cb11958790j (data)  GND: 4145628-2  LCCN: sh85014201  NARA: 10639634  NKC: ph200818
הפועל באר יעקב

הפועל באר יעקב הייתה קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר באר יעקב.
היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 1954 ונרשמה לעונת 1954/1955 בליגה ג', שם שיחקה במשך שש עונות. בין מייסדי הקבוצה היו חיים לייבוביץ, צבי בנדט, חיים נעים, ציון גואטה ויוסף גז. יוסף גז מונה כמאמן-שחקן. בתום עונת 1959/1960 העפילה לליגה ב' מחוז דרום ב'. ב-1961, לאחר עזיבתו של המאמן גז לאיטליה, מונה נינו ברגיג, מכוכביה של הקבוצה, למאמן-שחקן.
לאחר שב-1965 הוקמו גם קבוצות ילדים, נערים ונוער, העפילה הקבוצה בתום עונת 1965/1966 לליגה א' (הליגה השנייה בחשיבותה דאז), כשנינו ברגיג הוא מלך השערים של הקבוצה עם 28 שערים. ב-1970 פרש ברגיג ממשחק והתמקד באימון הקבוצה. הקבוצה שיחקה במשך תשע עונות בליגה א' דרום, כאשר בעונת 1971/1972 הגיעה הקבוצה למקום הגבוה ביותר שלה בליגה המשנה: המקום החמישי. בעונת 1975/1976 סיימה הקבוצה במקום ה-15 מתוך 17 קבוצה בליגה א' דרום, וירדה לליגה השלישית (ליגה א' במבנה הליגות החדש בעונת 1976/1977). את עונת 1976/1977 בליגה א' דרום סיימה במקום האחרון, וירדה אז לליגה ב' מחוז דרום א' וכך השלימה ירידת שתי ליגות בשתי שנים רצופות.
בעונת 1977/1978 סיימה בליגה ב' מחוז דרום א' במקום ה-12 מתוך 14 קבוצות וניצלה מירידה לליגה ג' בזכות הפרש שערים עדיף על בית"ר מחנה יהודה שירדה לליגה ג'.
בתום עונה זו הועברה הקבוצה ממחוז דרום א' באותה ליגה, למחוז דרום ב' באותה ליגה, שם שיחקה במשך 10 עונות רצופות, עד תום עונת 1987/1988, אז סיימה במקום הראשון והעפילה לליגה א' לאחר 11 שנות היעדרות, שם שיחקה שבע עונות, עד שבתום עונת 1994/1995 סיימה הקבוצה במקום הלפני אחרון בליגה א' דרום וירדה לליגה ב' מחוז דרום ב'. היא שיחקה שם ארבע עונות. בתום עונת 1998/1999 התפרקה הקבוצה.[דרוש מקור].
מגרש הכדורגל שבו שיחקה הקבוצה הוקם ב-1954. על שטח המגרש, בכביש המחבר את באר יעקב לנס ציונה, הוקמה  בעשור השני של המאה ה-21 שכונת מגורים.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  דוד לויאן, הפועל באר יעקב, חוברת "פנדל", 15 בפברואר 1973, עמוד 10
↑  יצחק פרי, שאול הביא בדקה ה-85 ששון להפועל יהוד, מעריב, 13 ביוני 1976
↑  דימונה הצטרפה לבאר יעקב בליגה ב', מעריב, 15 במאי 1977
↑  ע.יקותיאל, הפרש שערים שלילי חרץ גורל מ. יהודה, מעריב, 28 במאי 1978
↑  רזי יקותיאל, ליגה ב' - התפרעויות ו"פיצוץ" משחקים, מעריב, 18 בנובמבר 1979
1 2  דוריס קרונהאוז, הדשא כבר לא ירוק יותר, המשך, דף הפייסבוק של "השקמה" באר יעקב, 26 בפברואר 2015
אור ארז

אור ארז (נולדה ב-7 בספטמבר 1982) היא כדורגלנית ישראלית המשחקת בעמדת הקשר במכבי חולון ובנבחרת הנשים של ישראל.
קריירת מועדונים

ארז החלה את דרכה בקבוצת הנשים של הפועל פתח תקווה בשנת 1999, וב-2001 עברה למכבי חולון, שם היא משחקת מאז. במדי חולון זכתה ארז ב-6 אליפויות ו-9 גביעים.
קריירה בנבחרת ישראל

בשנת 2001 זומנה ארז לנבחרת ישראל בכדורגל נשים עד גיל 19, ורשמה במדיה 10 הופעות במסגרת מוקדמות אליפות אירופה בכדורגל נשים עד גיל 19 ב-2002 וב-2003.
בשנת 2006 זומנה ארז לראשונה לנבחרת הנשים וערכה את הבכורה שלה במשחק נגד אסטוניה. עד לסיום מוקדמות אליפות העולם בכדורגל נשים 2015, שיחקה ארז 34 משחקים במדי הנבחרת והבקיעה שני שערים, אחד מול פולין ואחד מול קזחסטן. משחקה האחרון בנבחרת היה ב- 7 במאי 2014 מול נבחרת  מלטה.
הישגים

אליפות המדינה: 6 פעמים (2002/03, 2004/05, 2005/06, 2006/07, 2007/08, 2008/09)
גביעי המדינה: 9 פעמים (2002/03, 2003/04, 2004/05, 2005/06, 2006/07, 2007/08, 2008/09, 2009/10, 2012/13)
2010-2003: השתתפות בליגת האלופות עם מכבי חולון, שיחקה 20 משחקים והבקיעה 3 שערים.
הערות שוליים

↑  אור ארז מבקיעה נגד קזחסטן מאתר YouTube
מחסני חשמל

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה בת
 תקופת הפעילות:  1991–הווה (כ־34 שנים)
 חברת אם:  אלקטרה מוצרי צריכה
 מוצרים עיקריים:  מוצרי חשמל ואלקטרוניקה, סלולר, מחשבים, קונסולות משחקים, מוצרי בית
 עובדים:  600
  
 www.payngo.co.il
 
מחסני חשמל - סניף אור יהודה
מחסני חשמל בע"מ היא רשת חנויות מוצרי חשמל, אלקטרוניקה, סלולר ומחשבים ישראלית, בבעלות חברת אלקטרה מוצרי צריכה.
נכון למרץ 2023 מונה הרשת 56 סניפים הפרוסים ברחבי ישראל. ברשת מועסקים יותר מ-600 עובדים.
רקע

מחסני חשמל הוקמה בשנת 1991 על ידי ממי גולן, שמואל מנדזיצקי, רפי אביטל ויצחק דותן, והפעילה תחילה חנות אחת ביפו, ולאחר מכן נפתחו סניפים בחיפה, ירושלים ואשדוד.
הייחוד של החנות, ולאחר מכן הרשת, היה תפיסת המחיר הנמוך והחדרת הקונספט הצרכני של "שלם וקח", שלא היה עדיין נפוץ בישראל בשנות ה-90 של המאה ה-20, ואפשר לקונים לשלם ולקבל את המוצר כבר במעמד הרכישה.
כדי להדגיש את תפיסת המחיר הנמוך, בחרו המייסדים לשלב בשם הרשת את המילה "מחסנים", שיוצרת תחושה של מרכז סיטונאי מוזל. הבחירה הזו הייתה ראשונה בישראל ושימשה אחר-כך השראה לרשתות קמעונאיות מוזלות אחרות; בנוסף, המיתוג הוויזואלי, שכלל מודעות מכירה בעיתונות ולוגו פשוט, יצר גם הוא תחושה של מכירה סיטונאית מוזלת. בסניפים הראשונים של הרשת אף הונחו אריזות קרטון ריקות של מוצרים על הרצפה, כדי לחזק את תחושת הביקור במחסן ורכישה במחיר מוזל.
ב-2007 נרכשה הרשת וסניפיה על ידי חברת "אלקטרה מוצרי צריכה" תמורת 200 מיליון ש"ח. בדצמבר 2015 השיקה הרשת אתר סחר.
המוצרים בסניפי הרשת מחולקים למחלקות: מחלקת מוצרים גדולים, מחלקת סטריאו ומחלקת מוצרי מחשוב ואלקטרוניקה. בכל סניף פועלת מחלקת שירות פנימית ובה אנשי שירות המסייעים ללקוח, המחלקה אחראית להחלפת מוצרים מיידית ללא צורך בהגעה עד ליצרן או לחברה שמשווקת את המוצר.
הרשת ידועה בפרסומת החוזרת שלה המבוססת על השיר של דני סנדרסון "הכיסא נמוך מדי" (בפרסומת שונה ל"המחיר נמוך מדי"). קריין הפרסומות הוא מלאכי חזקיה וקריין הזמריר (נמוך מדי) הוא אילן וייל.
הערות שוליים

↑  תני גולדשטיין, אלקטרה רכשה את מחסני חשמל ב-200 מיליון שקל, באתר ynet, 7 בינואר 2007
↑  אילנית חיות, ‏אלקטרה משיקה אתר סחר מקוון לרשת מחסני חשמל, באתר גלובס, 21 בדצמבר 2015
סניף מחסני חשמל, ביג קריית אתא
יורם סלומון

| --- | --- |

 לידה:  6 בדצמבר 1941 טבריה, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  2 בספטמבר 2017 (בגיל 75) 
 ענף מדעי:  בקרה ביולוגית 
 מוסדות:  מכון ויצמן למדע 
 
יורם סלומון (6 בדצמבר 1941 - 2 בספטמבר 2017) היה פרופסור במכון ויצמן למדע במחלקה לבקרה ביולוגית. במסגרת מחקרו פיתח שיטות חדשות לטיפול בסרטן הערמונית.
ביוגרפיה

סלומון נולד בטבריה. שירת כלוחם בגולני וכסגן מפקד הסיירת הירושלמית של חטיבת ירושלים במלחמת ששת הימים.
היה פרופסור במחלקה לבקרה ביולוגית במכון ויצמן. במסגרת מחקר משותף עם פרופ' אביגדור שרץ מהמחלקה למדעי הצומח, פיתח שיטה להשמדה נקודתית של בלוטת הערמונית, המכילה את הגידול הסרטני, מבלי לגרום להפרעה בזקפה או לפגיעה בשליטה של דרכי השתן.
סלומון נפטר ב-2 בספטמבר 2017 לאחר מחלה קשה, והובא למנוחות בבית העלמין ברחובות. לאחר מותו הוענק לו, במשותף עם פרופ' שרץ, פרס רפפורט לחוקר בכיר.
הערות שוליים

↑  פרופ' יורם סלומון (ז"ל) ופרופ' אביגדור שרץ, באתר פרס רפפורט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267688305171  VIAF: 297949052   WorldCat (עם VIAF): 297949052 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים ובנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תרבות הקפה במדינות יוגוסלביה לשעבר

במדינות המרכיבות את יוגוסלביה לשעבר, שתיית קפה היא מנהג תרבותי חשוב. לתרבות הקפה המקומית יש היסטוריה ארוכה, החל מהתקופה העות'מאנית. הסוג המובהק של בית קפה ביוגוסלביה לשעבר הוא הקפאנה (kavana / kafana), והצורות המסורתיות הן "קפה טורקי" מבושל או אספרסו.
היסטוריה > התקופה העות'מאנית

הסרבים הושפעו מהתרבות העות'מאנית בעקבות הכיבוש העות'מאני, וכבר במאה ה-16 פעל בית קפה בשכונת דורצ'ול, שהייתה רב תרבותית והיוותה את העורק המסחרי המרכזי בבלגרד באותה תקופה. במהלך תקופה זו, הוגש קפה בחאנים ובפונדקים מקומיים. העסקים בבלגרד החלו להיקרא קפאנס לאחר 1739, כאשר העות'מאנים כבשו את סרביה מהאימפריה האוסטרו-הונגרית. באותה תקופה, הקפאנה הבולטת ביותר הייתה Crni orao ("הנשר השחור") בדורצ'ול, שהוזכרה על ידי המטייל בן התקופה קפר, שציין כי הקפאנות מחולקות לפי דת מבקריהם. מספר הקפאנות בבלגרד הגיע לשיאו במאות ה-19 וה-20 .
היסטוריה > ראשית המאה ה-20

הקפאנה הייתה מקום המפגש הנפוץ להתייעצויות בענייני ניהול הכפר או הזדרוגה (המשק הכלכלי של החמולה או המשפחה המורחבת) . בתחילת המאה ה-20, מנהיגי איכרים סרבים נפגשו לעיתים קרובות בקפאנות, בעוד שהאיכרים הקרואטים ראו זאת בגנות כנוהג "עירוני", ובמקום קפה שחור שתו יין . הגעתן של נשים לקפאנות נמנעה על ידי איסור חברתי חריף.
בעשור הראשון של המאה ה-20, צעירים לאומנים סרבים בבלגרד נפגשו בקאפנות של העיר, שם דנו בגלוי בשנאה לאוסטרו-הונגריה וברצון לפאן-יוגוסלביות . גברילו פרינציפ, המתנקש של הארכידוכס פרנץ פרדיננד, ביקר באותן קפאנות ב-1912. בית הקפה Crni konj ("הסוס השחור") ברובע Varoš-kapija היה מקום מפגש לפליטים סרבים עות'מאנים ו-pečalbars (עובדים עונתיים).
היסטוריה > סוף המאה ה-20 וה-21

בסוף שנות ה-70 הופיע לראשונה ביוגוסלביה סוג חדש של מוסד לצריכת משקאות: בר הקפה או מילולית kafić . ברים אלה מגישים בדרך כלל אספרסו במקום קפה טורקי, וכן תה ומשקאות קלים, כמו גם מבחר רחב של משקאות אלכוהוליים, אך ללא אוכל. ברי הקפה נמצאים בכל הערים, ברוב מרכזי הקניות ובתחנות דלק גדולות יותר. הם הפכו לחלק מהותי מחיי החברה כמקום מפגש לאנשים מכל הגילאים, כולל משפחות עם ילדים. סטודנטים באוניברסיטה הם בין הפטרונים הנפוצים ביותר של ברי קפה. אנשים רבים מגיעים לברי קפה כדי לעשן סיגריות, מה שמותר בדרך כלל ברוב מדינות יוגוסלביה לשעבר, אפילו בתוך הבית.
בערים גדולות, בעיירות חוף ובמקומות אחרים בהם מבקרים תיירים, לברי הקפה יש פינות ישיבה חיצוניות גדולות, כמו גם מסכי טלוויזיה, בעיקר לצפייה ישירה בספורט. ברי קפה גדולים יותר הם לפעמים גם מועדוני לילה, שמציגים הופעות של מוזיקאים מקומיים פופולריים, לרוב בז'אנר הטורבו-פולק .
קפאנות ממשיכות לפעול, במיוחד בסרביה, כסוג של מסעדה המתמחה במטבח מסורתי ומגישה גם אלכוהול וקפה. קפאנות מסורתיות וברי קפה מודרניים הם סוגים נפרדים של מוסדות.
רבעים המוכרים בתחום תרבות הקפה שלהם

Stari Grad ו־Skadarlija בעיר העתיקה של בלגרד, סרביה.
Baščaršija, בסרייבו, בוסניה והרצגובינה .
פסטיבלי קפה

CoffeeFest
קופי פסט סרייבו
הערות שוליים

↑  "Kafane, moderni sanatorijumi". dw.de (בקרואטית). Deutsche Welle. 23 בדצמבר 2013. נבדק ב-2015-10-17. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  Ruth Trouton (5 בספטמבר 2013). Peasant Renaissance in Yugoslavia 1900 -1950: A Study of Development of Yugoslavia as Affected by Education. Routledge. pp. 38–. ISBN 978-1-136-24100-0. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2  Robin S. Doak (2009). Assassination at Sarajevo: The Spark That Started World War I. Capstone. pp. 20–. ISBN 978-0-7565-3857-6.
↑  Nušić, Branislav Đ (1966), Sabrana dela, vol. 22, Belgrade: NIP "Jež", p. 134
↑  "My Kind of Place: Cafe culture now rules Belgrade | The National". thenational.ae. נבדק ב-2015-05-25.