stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
NGC 4395
תכונות

אורכה הזוויתי של NGC 4395 הוא כ-13 דקות קשת, מעט פחות מחצי קוטרו של הירח המלא, שממרחקה שקול לקוטר של כ-53,000 שנות אור, כחצי מהקוטר של שביל החלב. מסתה מוערכת בכ-‎1.44×1010‎ מסות שמש, כ-2.5% ממסת שביל החלב, כאשר רק כ-‎8×108‎ מסות שמש או כ-5.5% ממנה היא מסת הכוכבים שבגלקסיה, ומסת גז המימן החופשי בגלקסיה היא בערך פי 3 מכך, או כ-‎2.27×109‎ מסות שמש, ומהווה כ-16% מהמסה הכוללת. שאר המסה של הגלקסיה, קרוב ל-80%, היא של חומר אפל שטיבו אינו ידוע. בשנת 1989 התגלה שלגלקסיה יש גרעין גלקטי פעיל והיא סווגה כגלקסיית סייפרט מסוג I. זאת הגלקסיה הקטנה ביותר ועם הגרעין העמום ביותר (באופן מוחלט) שמוגדרת כגלקסיית סייפרט. במרכז הגרעין של הגלקסיה נמצא חור שחור, אך גם מסתו קטנה יחסית לחורים שחורים שיוצרים גרעין גלקטי פעיל ומסתו מוערכת בפחות מחצי מיליון מסות שמש. למרות שחלק משמעותי ממסת הגלקסיה היא גז מימן חופשי, קצב היצירה של כוכבים חדשים בגלקסיה הוא נמוך מאוד ונע בין אלפית מסת שמש בשנה במרכז הגלקסיה ובין שתי מאיות של מסת שמש בשנה בחלקיה החיצוניים.
הערות שוליים

↑  SIMBAD: NGC 4395
1 2 3 4  NED: NGC 4395
↑  I. D. Karachentsev, V. E. Karachentseva, W. K. Huchtmeier & D. I. Makarov: A Catalog of Neighboring Galaxies, The Astronomical Journal, Vol. 127, Iss. 4, p. 2054 (2004)
↑  W. Herschel: Catalogue of a second thousand of new nebulæ and clusters of stars; with a few introductory remarks on the construction of the heavens, Philosophical Transactions of the Royal Society of London, vol. 79, p. 249 (1789)
↑  J. F. W. Herschel: Observations of nebulæ and clusters of stars, made at Slough, with a twenty-feet reflector, between the years 1825 and 1833, Philosophical Transactions of the Royal Society of London, vol. 123, p. 422 (1833)
↑  J. F. W. Herschel: Observations of nebulæ and clusters of stars, made at Slough, with a twenty-feet reflector, between the years 1825 and 1833, Philosophical Transactions of the Royal Society of London, vol. 123, p. 494, pl. XV (1833)
↑  J. L. E. Dreyer: A New General Catalogue of Nebulæ and Clusters of Stars, being the Catalogue of the late Sir John F. W. Herschel, Bart, revised, corrected, and enlarged, Memoirs of the Royal Astronomical Society, Vol. 49, p 124-5 (1888)
↑  NED: NGC 4399
↑  NED: NGC 4400
↑  NED: NGC 4401
1 2  A. E. Reines & M. Volonteri: Relations between Central Black Hole Mass and Total Galaxy Stellar Mass in the Local Universe, The Astrophysical Journal, Vol. 813, Iss. 2, article id. 82 (2015)
↑  A. V. Filippenko & W. L. W. Sargent: Discovery of an extremely low luminosity Seyfert 1 nucleus in the dwarf galaxy NGC 4395, Astrophysical Journal, Part 2 - Letters, vol. 342, p. L11 (1989)
↑  B. M. Peterson, M. C. Bentz, L.-B. Desroches, A. V. Filippenko, L. C. Ho, S. Kaspi, A. Laor, D. Maoz, E. C. Moran, R. W. Pogge, & A. C. Quillen: Multiwavelength Monitoring of the Dwarf Seyfert 1 Galaxy NGC 4395. I. A Reverberation-based Measurement of the Black Hole Mass,  The Astrophysical Journal, Vol. 632, No. 2, p. 799 (2005)
↑  A. M. Diamond-Stanic & G. H. Rieke: The Relationship between Black Hole Growth and Star Formation in Seyfert Galaxies, The Astrophysical Journal, Vol. 746, Iss. 2, article id. 168, p. 4 (2012)
Hoax

| --- | --- |
 שיר בביצוע טיילור סוויפט
 מתוך האלבום Folklore
 יצא לאור:  24 ביולי 2020
 תאריך הקלטה:  2020
 סוגה:  פולק
 שפה:  אנגלית
 אורך:  3:40
 חברת תקליטים:  ריפבליק
 כתיבה:  טיילור סוויפט, ארון דסנר
 הפקה:  ארון דסנר
"Hoax" (בעברית: "מְתִיחָה", "תַעֲלוּל" או "מַעֲשֵׂה קוּנדֵס") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, מתוך אלבום האולפן השמיני שלה, Folklore. השיר יצא לאור ב-24 ביולי 2020, על ידי חברת התקליטים ריפבליק רקורדס, ביחד עם שאר שירי האלבום. השיר נכתב על ידי סוויפט וארון דסנר והופק על ידי דסנר גם כן. השיר זכה להצלחה בינלאומית מבלי שיצא כסינגל, תוך שנבחר גם לא לצאת כסינגל ולא נשלח לשום פורמט של רדיו הלהיטים העכשוויים.
עם יציאתו, "Hoax" זכה לביקורות חיוביות מטעם מבקרי המוזיקה, תוך שנאמר עליו כי הוא "מסיים את האלבום בצורה כהה ועצובה". כמו כן, פורסם כי השיר האחרון שסוויפט כתבה עם דסנר עבור האלבום. השיר הופיע במקום ה-23 במצעד שירי הספוטיפיי העולמי וצבר למעלה מ-3.061 מיליון השמעות ביממה אחת, תוך שהפך לאחד מהשירים עם הפתיחות הגדולה ביותר בשנת 2020. בשבוע אחד, צבר 12.5 מיליון השמעות.
הרכב ומילים

"Hoax" הוא השיר הסוגר את האלבום Folklore. דסנר אמר ל-Vulture כי "Hoax" היה השיר האחרון שנכתב עבור האלבום והוא נכתב בלילה בו כתבו גם את השיר הפותח באלבום, "The 1". הוא הוסיף ואמר כי: "חשבנו שסיימנו לכתוב את כל שירי האלבום, אך סוויפט פנתה אליי וביקשה לכתוב גם את השיר הזה".
את השיר הקליטה סוויפט במהלך שנת 2020, בדומה לשאר שירי האלבום Folklore.
הצלחה מסחרית

עם הפצתו של Folklore, השיר נכנס למקום ה-16 במצעד הספוטיפיי האמריקאי, עם 1.748 מיליון השמעות והפך לאחד מהשירים עם הבכורה הגדולה ביותר של אמנית בארצות הברית בתולדות הפלטפורמה. בשבוע אחד, צבר שם למעלה מ-6.5 מיליון השמעות. במצעד הסינגלים האוסטרלי הגיע למקום ה-43, תוך שברולינג סטון טופ 100 הגיע למקום ה-30.
במצעד הבילבורד הוט 100 הגיע למקום ה-71 מבלי שיצא כסינגל, תוך שבמצעד השירים האלטרנטיביים הגיע למקום ה-14.
ביקורת

כלפי השיר הופנו ביקורות חיוביות, תוך שברולינג סטון הוא דורג במקום ה-81 ברשימת "כל 206 השירים של טיילור סוויפט, לפי דירוג".
ביקורת > רשימות כל הזמנים וסוף שנה

| ארגון | רשימה | מיקום | מקור |
| --- | --- | --- | --- |
| רולינג סטון | כל 206 השירים של טיילור סוויפט, לפי דירוג | 81 |  |
| BuzzFeed | 167 השירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט, לפי דירוג | 120 |  |
| NME | השירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט, לפי דירוג | 116 |  |
| Vulture | 179 השירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט, לפי דירוג | 63 |  |
קרדיטים וצוות

הקרדיטים לקוחים מאתר טיידל.
| --- | --- |
 טיילור סוויפט – קולות, כתיבה, הלחנה  ארון דסנר – פסנתר, גיטרה אקוסטית, גיטרה חשמלית, OP-1, סינת' בס, הקלטה והפקה  רוב מוס – תזמורת, כינור, ויולה:  ג'ונתן לואו – הקלטה, מיקסינג  לורה סיסק – הקלטה קולית  רנדי מריל – הנדסת מאסטרינג
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020–2022)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020–2022)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020–2022)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020–2022)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 43 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 71 |  |
|  ארצות הברית | רולינג סטון טופ 100 | 30 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הסטרימינג | 40 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הרוק & האלטרנטיביים | 14 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים האלטרנטיביים | 14 |  |
|  ארצות הברית | LyricFind U.S. | 4 |  |
|  ארצות הברית | LyricFind Global | 3 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | – |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד שירי הסטרימינג | 70 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 51 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2020)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2020)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2020)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2020)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | – |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הרוק & האלטרנטיביים | 62 |  |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 24 ביולי 2020 | הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית | ריפבליק |  |
הערות שוליים

1 2 3  folklore, נבדק ב-2020-07-30
↑  Richard LeBeau, taylor swift’s “folklore”: track-by-track review, Medium, ‏2020-08-18 (באנגלית)
1 2 3  Callie Ahlgrim, Every detail and Easter egg you may have missed on Taylor Swift's new album 'Folklore', Insider
1 2 3 4  Spotify Charts, www.spotifycharts.com
↑  Taylor Swift – the 1 (באנגלית), נבדק ב-2020-08-09
↑  ARIA
↑  Rolling Stone, Rolling Stone (באנגלית)
↑  Taylor Swift, Billboard
1 2  Rob Sheffield, Rob Sheffield, All 129 of Taylor Swift's Songs, Ranked by Rob Sheffield, Rolling Stone, ‏2021-10-26 (באנגלית אמריקאית)
↑  Samantha Wieder, Ryan Schocket, Here Are All Taylor Swift’s Songs— From Debut To Evermore — Ranked, BuzzFeed (באנגלית)
↑  Every Taylor Swift song ranked in order of greatness, NME | Music, Film, TV, Gaming & Pop Culture News, ‏2020-09-08 (באנגלית בריטית)
↑  Nate Jones, All 179 Taylor Swift Songs, Ranked, Vulture, ‏2021-01-11 (באנגלית אמריקאית)
↑  Try the TIDAL Web Player, listen.tidal.com (באנגלית)
↑  Richard Trenholm, How to listen to Taylor Swift's surprise album, Folklore, CNET (באנגלית)
| טיילור סוויפט |
| --- | --- |
פרסים ומועמדויות • דיסקוגרפיית אלבומים • דיסקוגרפיית סינגלים • הופעות חיות • שירים • וידאוגרפיה • השפעה תרבותית • השפעה הפוליטית • תדמית ציבורית
אלבומי אולפן: Taylor Swift • Fearless • Speak Now • Red • 1989 • Reputation • Lover • Folklore • Evermore • Midnights • The Tortured Poets Department
אלבומי הוצאה חוזרת: Fearless (Taylor's Version) • Red (Taylor's Version) • Speak Now (Taylor's Version) • 1989 (Taylor's Version)
מיני-אלבומים: The Taylor Swift Holiday Collection • Rhapsody Originals • iTunes Live from SoHo • Beautiful Eyes
אלבומי הופעה: Speak Now World Tour – Live • Live from Clear Channel Stripped 2008 • Folklore: The Long Pond Studio Sessions (from the Disney+ Special) • Lover (Live from Paris)
אלבומי וידאו: Taylor Swift and Def Leppard • Journey to Fearless
סיבובי הופעות: Fearless Tour • Speak Now World Tour • The Red Tour • The 1989 World Tour • Reputation Stadium Tour • The Eras Tour
סרטים תיעודיים: Taylor Swift: Reputation Stadium Tour • Miss Americana • Folklore: The Long Pond Studio Sessions • All Too Well: The Short Film  • Taylor Swift: The Eras Tour
משפחה: אוסטין סוויפט (אח) • אוליביה בנסון (חתולה) • מרג'ורי פינליי (סבתא)
מורשת: ההשפעה של The Eras Tour • סוויפטיז • Nannaria swiftae‏ • Castianeira swiftay
מחלוקות: מולר נגד סוויפט • מחלוקת המאסטרס • מחלוקת טיקטמאסטר • מותה של אנה קלרה בנבידס
ערכים קושרים: אחוזת סמואל גולדווין • בומבלורינה • הולידיי האוס • וונדרסטראק • וונדרסטראק אנצ'נטד • טיילור סוויפט הפקות • City of Lover •‏ טיילור שיש
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 6654fcf6-025e-4090-bc52-1ffc01f4c604  MusicBrainz work: 899bb16d-7894-4234-bb4b-b21982bee084
NGC 4394

| --- | --- |
NGC 4394 בתמונה של טלסקופ החלל האבל
NGC 4394 בתמונה של טלסקופ החלל האבל
 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  שערות ברניקי
 מגלה:  ויליאם הרשל
 תאריך גילוי:  14 במרץ 1784
 סוג:  גלקסיית מוט ספירלית
 בהירות נראית:  10.88
 סיווג מורפולוגי:  SBb(sr)
 עלייה ישרה:  12ʰ 25ᵐ 55.6ˢ
 נטייה:  ‏50.1″ ‏12′ ‏18°‏+
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  20.07-
 מרחק:  58,000,000  שנות אור 17,782,683.35  פארסק
 קוטר:  60,770 שנות אור
 מסה:  ‎8.3×1010‎‏ ☉M
 הסחה לאדום:  922 ק"מ/שנייה 0.003075  z
NGC 4394 היא גלקסיית מוט ספירלית בקבוצת הכוכבים שערות ברניקי, הנמצאת במרחק של כ-58 מיליון שנות אור ממערכת השמש ושייכת לצביר הבתולה.
היסטוריה

לגלקסיה בהירות נראית מדרגה 10.9, והיא התגלתה ב-14 במרץ 1784 על ידי האסטרונום ויליאם הרשל, שכלל אותה ברשימת הערפיליות שפרסם בשנת 1786 תחת הציון II.55, וציין רק שהיא צמודה ממזרח ל-M85. בנו, ג'ון הרשל, צפה בה גם כן מספר פעמים, והכניס אותה לקטלוג הערפיליות שפרסם בשנת 1833 תחת הציון 1251, כשהיא מתוארת כדי בהירה, מעט מאורכת, עם מרכז בהיר ובאותו שדה הראייה עם M85. הוא הכניס את הגלקסיה גם לקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים שפרסם בשנת 1864 תחת הציון GC 2957 ובשנת 1888 ג'ון דרייר הכניס אותה לקטלוג הכללי החדש, תחת הציון NGC 4394, כאשר היא מתוארת כדי בהירה, מעט מאורכת ועם מרכז בהיר.
תצפית

הגלקסיה נמצאת בקצה הצפוני של צביר הבתולה שגולש לתוך קבוצת הכוכבים שערות ברניקי, כ-7 דקות קשת ממזרח למרכזה של M85, הגדולה ממנה בהרבה, והמרחק בין שולי M85 ושולי NGC 4394 הוא כ-3 דקות קשת בלבד. שתיהן נמצאות כ-9.5 מעלות ממזרח-צפון-מזרח לכוכב הבולט דנבולה וכ-10.5 מעלות ממערב ל-α בשערות ברניקי. כ-1.6 מעלות וכ-2.5 מעלות מדרום-דרום-מערב להן נמצאות בהתאמה NGC 4350 ו-M100, כ-1.3 מעלות וכ-4 מעלות מדרום-דרום-מזרח להן נמצאות בהתאמה NGC 4450 ו-M88, כ-4 מעלות מדרום-דרום-מערב להן נמצאת M99 וכ-1.1 מעלות ממערב להן נמצאת NGC 4293, כולן גלקסיות השייכות גם כן לצביר הבתולה.
תכונות

אורכה הזוויתי של NGC 4394 הוא כ-3.6 דקות קשת, שממרחקה שקול לקוטר של מעט יותר מ-60,000 שנות אור, כ-60% מהקוטר של שביל החלב. מסתה מוערכת בכ-‎8.3×1010‎ מסות שמש, כ-15% מסת שביל החלב, כאשר כשליש ממנה או כ-‎2.6×1010‎ מסות שמש, היא מסת הכוכבים שבגלקסיה. הגלקסיה מכילה גם מימן מולקולרי ואטומי שמסתו מוערכת בכ-‎1.7×109‎ מסות שמש, שמאפשר יצירה של כוכבים חדשים בקצב מתון שמוערך בכ-0.7 מסת שמש בשנה, רובה מתרחשת בזרועות הספירליות של הגלקסיה בעוד שבמרכזה קצב יצירת הכוכבים נמוך בהרבה. לגלקסיה מהירות רדיאלית של כ-922 קילומטר בשנייה, מאותו סדר הגודל של המהירות הרדיאלית של M85 הסמוכה, שעומדת על כ-730 קילומטר בשנייה, וגם המרחק המוערך אל שתיהן הוא סביב 60 מיליון שנות אור, כך שסביר להניח שהן קשורות כבידתית זו לזו.
הערות שוליים

1 2  D. B. Fisher & N. Drory: The Structure of Classical Bulges and Pseudobulges: the Link Between Pseudobulges and SÉRSIC Index, The Astronomical Journal, Vol. 136, Iss. 2, p. 781 (2008)
1 2 3  NED: NGC 4394
1 2  J. D. P. Kenney & J. S. Young: The effects of environment on the molecular and atomic gas properties of large Virgo cluster spirals, Astrophysical Journal, Part 1, vol. 344, p. 175 (1989)
↑  W. Herschel: Observations of nebulæ and clusters of stars, made at Slough, with a twenty-feet reflector, between the years 1825 and 1833, Philosophical Transactions of the Royal Society of London, vol. 76, p. 474 (1786)
↑  J. F. W. Herschel: Observations of nebulæ and clusters of stars, made at Slough, with a twenty-feet reflector, between the years 1825 and 1833, Philosophical Transactions of the Royal Society of London, vol. 123, p. 422 (1833)
↑  J. L. E. Dreyer: A New General Catalogue of Nebulæ and Clusters of Stars, being the Catalogue of the late Sir John F. W. Herschel, Bart, revised, corrected, and enlarged, Memoirs of the Royal Astronomical Society, Vol. 49, p 124 (1888)
↑  T. Weinzirl, S. Jogee, S. Khochfar, A. Burkert & J. Kormendy: Bulge n and B/T in High-Mass Galaxies: Constraints on the Origin of Bulges in Hierarchical Models, The Astrophysical Journal, Vol. 696, Iss. 1, p. 416 (2009)
↑  Z.-M. Zhou, C. Cao & H. Wu: Star Formation Properties in Barred Galaxies. III. Statistical Study of Bar-Driven Secular Evolution Using a Sample of Nearby Barred Spirals, The Astronomical Journal, Vol. 149, Iss. 1, article id. 1, p. 9 (2015)
↑  NED: M85
NGC 4365

| --- | --- |
NGC 4365 בתמונה של סקר השמיים הדיגיטלי של סלואן
NGC 4365 בתמונה של סקר השמיים הדיגיטלי של סלואן
 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  בתולה
 מגלה:  ויליאם הרשל
 תאריך גילוי:  13 באפריל 1784
 סוג:  גלקסיה אליפטית
 בהירות נראית:  10.52
 סיווג מורפולוגי:  E3
 עלייה ישרה:  12ʰ 24ᵐ 28.2ˢ
 נטייה:  ‏03.1″ ‏19′ ‏07°‏+
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  21.12-
 מרחק:  70,500,000  שנות אור 21,615,158.2  פארסק
 קוטר:  141,480 שנות אור
 מסה:  ‎1.6×1011‎‏ ☉M
 הסחה לאדום:  1,243 ק"מ/שנייה 0.004146  z
NGC 4365 היא גלקסיה אליפטית בקבוצת הכוכבים בתולה, הנמצאת במרחק של כ-70 מיליון שנות אור ממערכת השמש ושייכת לצביר הבתולה.
היסטוריה

לגלקסיה בהירות נראית מדרגה 10.5, והיא התגלתה ב-13 באפריל 1784 על ידי האסטרונום ויליאם הרשל, שכלל אותה ברשימת הערפיליות שפרסם בשנת 1786 תחת הציון I.30. הוא תיאר אותה כבהירה מאוד, גדולה למדי, מעט מאורכת ובעלת צורה לא סדורה. בנו, ג'ון הרשל, צפה בה גם כן מספר פעמים, והכניס אותה לקטלוג הערפיליות שפרסם בשנת 1833 תחת הציון 1232, כשהיא מתוארת כבהירה מאוד, עגולה ומתבהרת, בהתחלה בהדרגה ואז בחדות, בכיוון המרכז. הוא הכניס את הגלקסיה גם לקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים שפרסם בשנת 1864 תחת הציון GC 2921 ובשנת 1888 ג'ון דרייר הכניס אותה לקטלוג הכללי החדש, תחת הציון NGC 4365, כאשר היא מתוארת כבהירה למדי, די גדולה, טיפה מאורכת ובעלת מרכז שמתבהר בחדות.
תצפית

הגלקסיה נמצאת כ-8.6 מעלות ממערב-צפון-מערב לכוכב δ בבתולה וכ-9.7 מעלות מצפון-צפון-מערב לכוכב פורימה. כמעלה וחצי מצפון-מזרח לה נמצאת M49, כ-2.5 מעלות ממזרח-צפון-מזרח לה נמצאות NGC 4526 ו-NGC 4535 וכ-2.9 מעלות מדרום-דרום-מערב לה נמצאת M61, כולן גלקסיות השייכות גם כן לצביר הבתולה.
תכונות

אורכה הזוויתי של NGC 4365 הוא כ-6.9 דקות קשת, שממרחקה שקול לקוטר של יותר מ-140,000 שנות אור, כ-40% יותר מהקוטר של שביל החלב. מסתה לעומת זה מוערכת בכ-‎1.6×1011‎ מסות שמש בלבד, מעט יותר מרבע מסת שביל החלב, כאשר למעלה מ-70% ממסתה או כ-‎1.2×1011‎ מסות שמש, היא מסת הכוכבים שבגלקסיה. בדומה לגלקסיות אחרות מסוגה, בגלקסיה אין הרבה גז ואבק, ולכן יצירה של כוכבים חדשים מתרחשת בקצב נמוך שמוערך בכ-5 מאיות של מסת שמש בשנה, או מסת שמש בכ-20 שנים. בהתאמה לכך, אוכלוסיית הכוכבים בגלקסיה היא זקנה יחסית עם גיל ממוצע של כ-12 מיליארד שנים. לגלקסיה צורה אליפסואידית כאשר שלושת צירי הסימטריה שונים זה מזה באורכם, בעוד שלגלקסיות אליפטיות רבות צורה ספרואידית. במרכז הגלקסיה נמצא חור שחור על-מסיבי עם מסה שמוערכת בכ-400 מיליון מסות שמש. לגלקסיה יש מערכת עצומה של צבירים כדוריים שמספרם מוערך בכ-2,500. חלק מהצבירים יוצרים מעין רצועה הנמתחת מ-NGC 4365 לכיוונה של הגלקסיה הסמוכה NGC 4342, שנמצאת כשליש מעלה מדרום-מערב לה. ככל הנראה שתי הגלקסיות חלפו במרחק קטן זו מזו ו-NGC 4365, הגדולה מבין השתיים, קרעה מ-NGC 4342 חלק מהצבירים הכדוריים שלה וכן כוכבים ותווך בין-כוכבי מחלקיה החיצוניים.
מרחקה של NGC 4365 משביל החלב גדול בכ-15 מיליון שנות אור מהמרחק הממוצע של הגלקסיות שבצביר הבתולה, כך שהגלקסיה נמצאת למעשה מעבר לצביר. לגלקסיה מהירות רדיאלית של 1,243 קילומטר בשנייה, דומה למהירות הרדיאלית הממוצעת של צביר הבתולה, כ-1,100 קילומטר בשנייה, כך שהיא נעה במהירות נמוכה ביחס לצביר עצמו.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  NED: NGC 4365
1 2 3  A. Amblard, L. Riguccini, P. Temi, S. Im, M. Fanelli & P. Serra: Star Formation Bimodality in Early-type Galaxies, The Astrophysical Journal, Vol. 783, Iss. 2, article id. 135, p. 17 (2014)
↑  W. Herschel: Observations of nebulæ and clusters of stars, made at Slough, with a twenty-feet reflector, between the years 1825 and 1833, Philosophical Transactions of the Royal Society of London, vol. 76, p. 471 (1786)
↑  J. F. W. Herschel: Observations of nebulæ and clusters of stars, made at Slough, with a twenty-feet reflector, between the years 1825 and 1833, Philosophical Transactions of the Royal Society of London, vol. 123, p. 422 (1833)
↑  J. L. E. Dreyer: A New General Catalogue of Nebulæ and Clusters of Stars, being the Catalogue of the late Sir John F. W. Herschel, Bart, revised, corrected, and enlarged, Memoirs of the Royal Astronomical Society, Vol. 49, p 124 (1888)
1 2  T. S. Statler, E. Emsellem, R. F. Peletier & R. Bacon: Long-Lived Triaxiality in the Dynamically Old Elliptical Galaxy NGC 4365: A Limit on Chaos and Black Hole Mass, Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, Vol. 353, Iss. 1, p. 1 (2004)
↑  D. A. Forbes: Globular Cluster Luminosity Functions and the Hubble Constant From WFPC2 Imaging: The Giant Elliptical NGC 4365, Astronomical Journal vol. 112, p. 959 (1996)
↑  C. Blom, D. A. Forbes, C. Foster, A. J. Romanowsky & J. P. Brodie: The SLUGGS Survey: New evidence for a tidal interaction between the early type galaxies NGC 4365 and NGC 4342, Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, Vol. 439, Iss. 3, p. 1 (2014)
NGC 4371

| --- | --- |
NGC 4371 בתמונה של סקר השמיים הדיגיטלי של סלואן
NGC 4371 בתמונה של סקר השמיים הדיגיטלי של סלואן
 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  בתולה
 מגלה:  ויליאם הרשל
 תאריך גילוי:  15 במרץ 1784
 סוג:  גלקסיית עדשה
 בהירות נראית:  10.81
 סיווג מורפולוגי:  SB(r)0
 עלייה ישרה:  12ʰ 24ᵐ 55.4ˢ
 נטייה:  ‏15.4″ ‏42′ ‏11°‏+
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  20.2-
 מרחק:  53,600,000  שנות אור 16,433,652.2  פארסק
 קוטר:  62,410 שנות אור
 מסה:  ‎4.5×1010‎‏ ☉M
 הסחה לאדום:  933 ק"מ/שנייה 0.00311  z
NGC 4371 היא גלקסיית עדשה בקבוצת הכוכבים בתולה, הנמצאת במרחק של כ-55 מיליון שנות אור ממערכת השמש ושייכת לצביר הבתולה.
היסטוריה

לגלקסיה בהירות נראית מדרגה 10.8, והיא התגלתה ב-15 במרץ 1784 על ידי האסטרונום ויליאם הרשל, שכלל אותה ברשימת הערפיליות שפרסם בשנת 1786 תחת הציון I.22. הוא תיאר אותה כבהירה למדי ודי קטנה. בנו, ג'ון הרשל, צפה בה גם כן מספר פעמים, והכניס אותה לקטלוג הערפיליות שפרסם בשנת 1833 תחת הציון 1235, כשהיא מתוארת בדרך כלל כבהירה מאוד, עגולה ומתבהרת בהדרגה בכיוון המרכז, אך בתצפית אחת היא תוארה דווקא כעמומה מאוד. הוא הכניס את הגלקסיה גם לקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים שפרסם בשנת 1864 תחת הציון GC 2925 ובשנת 1888 ג'ון דרייר הכניס אותה לקטלוג הכללי החדש, תחת הציון NGC 4371, כאשר היא מתוארת כבהירה, די קטנה, עגולה ומתבהרת בהדרגה בכיוון המרכז.
תצפית

הגלקסיה נמצאת כ-9.2 מעלות ממערב לכוכב וינדמיאטריקס וכ-9.2 מעלות ממזרח-דרום-מזרח לכוכב הבולט דנבולה. כ-1.2 מעלות מצפון לה נמצאת M84, כמעלה וכ-1.3 מעלות מצפון-צפון-מזרח לה נמצאות בהתאמה NGC 4388 ו-M86 וכ-1.6 מעלות ממזרח-צפון-מזרח לה נמצאת M87. כ-1.8 מעלות ממזרח-דרום-מזרח ל-NGC 4371 נמצאת NGC 4503, כ-0.8 מעלות מדרום-מזרח לה נמצאת NGC 4429, כ-2 מעלות מדרום-דרום-מזרח לה נמצאת NGC 4442 וכ-1.7 מעלות מצפון-מערב לה נמצאת NGC 4267, כולן גלקסיות השייכות גם כן לצביר הבתולה.
תכונות

אורכה הזוויתי של NGC 4365 הוא כ-4 דקות קשת, שממרחקה שקול לקוטר של יותר מ-60,000 שנות אור, כ-60% מהקוטר של שביל החלב. מסתה מוערכת בכ-‎4.5×1010‎ מסות שמש, כ-8% מסת שביל החלב, כאשר למעלה מ-70% ממסתה או כ-‎3.2×1010‎ מסות שמש, היא מסת הכוכבים שבגלקסיה. בדומה לגלקסיות אחרות מסוגה, בגלקסיה אין הרבה גז ואבק, ולכן יצירה של כוכבים חדשים מתרחשת בקצב נמוך שמוערך בכ-8 אלפיות של מסת שמש בשנה, או מסת שמש בכ-135 שנים. בהתאמה לכך, אוכלוסיית הכוכבים בגלקסיה היא זקנה יחסית עם גיל ממוצע של כ-7 מיליארד שנים בחלקיה החיצוניים של הגלקסיה ושל כ-10 מיליארד שנים במרכזה. במרכז הגלקסיה יש מבנה דמוי טבעת שקוטרה כ-10 שניות קשת שממרחקה קולה לקוטר של כ-2,400 שנות אור ומוט מרכזי באורך של כ-35 שניות קשת השקולות לאורך של כ-9,000 שנות אור. באזורים אלה של הגלקסיה נמצאות אוכלוסיות כוכבים זקנות יותר מאשר בשאר הגלקסיה. נראה שבמרכז עצמו נמצא חור שחור על-מסיבי עם מסה של כ-7 מיליון מסות שמש.
הערות שוליים

↑  SIMBAD: NGC 4371
1 2 3 4  NED: NGC 4371
1 2 3  A. Amblard, L. Riguccini, P. Temi, S. Im, M. Fanelli & P. Serra: Star Formation Bimodality in Early-type Galaxies, The Astrophysical Journal, Vol. 783, Iss. 2, article id. 135, p. 17 (2014)
↑  W. Herschel: Observations of nebulæ and clusters of stars, made at Slough, with a twenty-feet reflector, between the years 1825 and 1833, Philosophical Transactions of the Royal Society of London, vol. 76, p. 471 (1786)
↑  J. F. W. Herschel: Observations of nebulæ and clusters of stars, made at Slough, with a twenty-feet reflector, between the years 1825 and 1833, Philosophical Transactions of the Royal Society of London, vol. 123, p. 422 (1833)
↑  J. L. E. Dreyer: A New General Catalogue of Nebulæ and Clusters of Stars, being the Catalogue of the late Sir John F. W. Herschel, Bart, revised, corrected, and enlarged, Memoirs of the Royal Astronomical Society, Vol. 49, p 124 (1888)
1 2  T. D. A. Gadotti, M. K. Seidel, P. Sanchez-Blazquez, J. Falcon-Barroso, B. Husemann, P. Coelho & I. Perez: MUSE tells the story of NGC 4371: The dawning of secular evolution, Astronomy & Astrophysics, Vol. 584, id. A90, p. 1 (2015)
↑  R. P. Saglia, M. Opitsch, P. Erwin, J. Thomas, A. Beifiori, M. Fabricius, X. Mazzalay, N. Nowak, S. P. Rusli & R. Bender: The SINFONI Black Hole Survey: The Black Hole Fundamental Plane Revisited and the Paths of (Co)evolution of Supermassive Black Holes and Bulges, The Astrophysical Journal, Vol. 818, Iss. 1, article id. 47, p. 6 (2016)
M-19

| --- | --- |
דגל M-19
 פרטים
 מדינה:  קולומביה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1970–1990 (כ־20 שנה)
 מלחמות:  מלחמת האזרחים בקולומביה
תנועת 19 באפריל (בספרדית: Movimiento 19 de Abril) או M-19 הייתה תנועת גרילה קולומביאנית שפעלה בשנים 1970-1990, תקופת מלחמת האזרחים בקולומביה. לאחר פירוקה היא שולבה במערכת הפוליטית של קולומביה בתור המפלגה הדמוקרטית של M-19.
מקור התנועה הוא בזיוף-לכאורה של בחירות 19 באפריל 1970, בהן נמנע הניצחון של מפלגת השמאל ANAPO. מטרת העל של התנועה הייתה לפתח את הדמוקרטיה בקולומביה, והיא קיבלה השראה מארגוני גרילה אחרים באמריקה הדרומית. עד 1985 מספר החברים בתנועה הוערך בכ-1,500-2,000, שנייה בגודלה רק לFARC שפורקה ב-2017.
גוסטבו פטרו, הנשיא ה-34 של קולומביה, המכהן בתפקיד מאז אוגוסט 2022, היה חבר התנועה כאשר היה בן 17.
פעילות חמושה

היסטוריית התנועה מתחלקת לשני חלקים: הראשון הוא הניסיון הכושל למהפכה חמושה בתחילת שנות ה-80, והשני הוא ההשתלבות בחיים הפוליטיים ובחברה האזרחית בסוף שנות ה-80 עד תחילת שנות ה-90.
אחת הפעולות המפורסמות של התנועה היא גנבת חרבו של סימון בוליבר ממוזיאון ב-1974, אירוע שהתנועה טענה כי מסמל התקוממות עממית נגד המשטר הבלתי-צודק. אירוע משמעותי נוסף התרחש ב-1979, ובו התנועה חפרה מנהרה לתוך מחסן נשק של הצבא הקולומביאני והשתלטה על כ-5,000 כלי נשק. בפברואר 1976 התנועה חטפה את מנהיג האיגוד חוזה רקל מרסדו, שהיה נשיא קונפדרציית העובדים של קולומביה, והוציאה אותו להורג באשמת שיתוף פעולה עם ה־CIA ולקיחת שוחד.
ב-1980 התנועה צרה על השגרירות הדומיניקנית בקולומביה, והחזיקה שגרירים ממדינות שונות כבני-ערובה. במשא ומתן שערכה עם ממשלת קולומביה הסכימו בסופו של דבר לשחרר את בני-הערובה והחוטפים הוגלו לקובה. ישנן השערות על כך שהממשלה שילמה דמי כופר בגובה 1-2.5 מיליון דולר בתמורה לשחרור בני-הערובה.
פעילות חמושה > שיחות שלום ראשונות

במחצית הראשונה של שנות ה-80 הציע חיימה בטמן קאיון, מנהיג רם-דרג ב־M-19, שתיערך פגישה בפנמה עם ממשלת קולומביה על מנת לפתור את הסכסוך, אך הוא נהרג בתאונת מטוס בדרכו לפנמה ב-1983 ובשל כך הושהה התהליך.