stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנטואן דה פיליפו
ביוגרפיה

דה פיליפו היה בן כיתתו של נפוליאון באקדמיה הצבאית בצרפת. דה פיליפו היה בן אצולה אמיד ויפה תואר והצטיין בלימודים ואילו נפוליאון היה בן למשפחה ענייה ללא ייחוס רם ולא נמנה בין המצטיינים.
בשנת 1785 סיימו שניהם את הלימודים והתגייסו לצבא בתור קציני תותחנים זוטרים. עם פרוץ המהפכה הצרפתית ב-1789 נלחם דה פיליפו כיאות למעמדו-לצד המלוכנים ונאלץ בשנת 1791 לברוח לאנגליה.
משנודע לו שאיש הצי האנגלי סידני סמית נתפס בעת פעולה בנמל לה האבר ונאסר בבית הכלא בפריז, החליט לשחררו. הוא חזר בחשאי לצרפת, זייף ניירות של קצין משטרה, התיידד עם בתו של מנהל בית הסוהר והצליח ליצור קשר עם סמית. בליווית ארבעה מחבריו שלבשו בגדי שוטרים הגיע דה פיליפו לבית הסוהר כשהוא לובש בגדי קצין משטרה והציג תעודה מזויפת המצווה למסור לידיו את סמית. לאחר הרפתקאות רבות הגיעו השניים לאנגליה. סמית גמל למצילו ושכנע את האנגלים למנותו כקצין בחיל הים האנגלי למרות היותו צרפתי.
סמית עלה בדרגה והתמנה למפקד שייטת בדרגת גנרל. עם מסעו של נפוליאון למצרים וארץ ישראל נצטווה סמית להפליג לחופי הארץ ולעזור לטורקים להדוף את הצבא הצרפתי. כשהתקרב נפוליאון לעכו מינה סמית את דה פיליפו למפקד אניה וציווה עליו לנחות בעכו עם חייליו כדי לעזור למושל העיר אחמד אל ג'זאר.
אל ג'זאר חשש שלא יוכל להגן על העיר לאור ניצחונותיו של נפוליאון והיה מוכן לנטשה. דה פיליפו עם כמה מאות חיילים אנגלים הגיע לעכו ושכנע את אל ג'זאר להגן עליה. סמית הפגיז מאוניותיו במפרץ את ריכוזי הצבא הצרפתי.
שני התלמידים-חברים מהאקדמיה הצבאית נלחמו זה בזה משני צדי חומת עכו. מדי פעם היה דה פיליפו עולה על החומה וצופה לעבר הצרפתים. מסופר כי פעם אחת הבחין בנפוליאון עומד מוקף בקציניו. סמל התותחנים שעמד לידו ביקש ממנו רשות לירות לעברם אך דה פיליפו סירב.
כוחותיו של דה פיליפו נהנו משפע של תחמושת שסופקה להם דרך הים בעוד שנפוליאון סבל מהעדר אספקה צבאית ובעיקר מהעדר תותחים שבעזרתם קיווה לפרוץ את החומות, כי האוניות שהובילו את התותחים ממצרים נפלו בידי השייטת של סמית ושימשו את מגיני העיר.
דה פיליפו נקט בהגנה אקטיבית. בתור קצין תותחנים היה מאתר את נקודות התורפה של הצרפתים ופוקד על התותחנים הטורקים לירות לשם. בלילות היה יוצא בחשאי עם חיילים אנגלים ומתנפל על החיילים הצרפתים המופתעים. הוא ארגן קווי הגנה פנימיים בעיר ופעם אחת הצליחו הצרפתים לחדור לעיר אבל נתקלו בקו הגנה שני ונהדפו על ידי המגינים שבראשם דה פיליפו. ביטחונו של אל ג'זאר גבר עד כדי כך שהוא ציווה לכרות את ראשו של הנציג הצרפתי שבא לדון על תנאי הכניעה ולהציבו על החומה לנוכח עיניהם של הצרפתים.
דה פיליפו לא זכה לראות בנסיגת הצרפתים. הוא מת ממחלה (מכת שמש או דבר שהיה נפוץ בעיר בגלל תנאי התברואה הירודים) כשבועיים לפני נסיגת הצרפתים. סמית הספיד אותו ואמר כי מת "מאחר שלא נתן מנוחה לעצמו בשני חודשי המלחמה, ונמצא בכל מקום ובכל רגע שבו נערך קרב. ביום ובלילה, הקדיש למלחמה בבני עמו ובבן כיתתו לשעבר".
לקריאה נוספת

שלמה שבא: ארץ ישראל - אוטוביוגרפיה, הוצאת דביר, 2001.
עלא חליחאל, להתראות עכו, עם עובד, 2018
אנטואן דה מיטרי

| --- | --- |

 לידה:  20 בספטמבר 1857 למני-מיטרי, הקיסרות הצרפתית השנייה צרפת
 פטירה:  18 באוגוסט 1924 (בגיל 66) פריז, הרפובליקה הצרפתית השלישית צרפת
 מקום קבורה:  Vault of Governors 
 מדינה:  צרפת 
 השכלה:  האקדמיה הצבאית סן-סיר 
 השתייכות:   צבא צרפת
 תקופת הפעילות:  1875–1919 (כ־44 שנים)
 דרגה:  גנרל של דיוויזיה
 תפקידים בשירות
 מפקד קורפוס הפרשים ה-2   מפקד הקורפוס ה-6   מפקד הארמייה התשיעית   מפקד הארמייה השביעית
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה
 עיטורים
 הצלב הגדול של לגיון הכבוד   המדליה הצבאית   צלב המלחמה (1914 - 1918)
 
אנטואן דה מיטרי (בצרפתית: Antoine de Mitry;‏ 20 בספטמבר 1857 – 18 באוגוסט 1924) היה מצביא צרפתי במלחמת העולם הראשונה שפיקד על הארמיות התשיעית, והשביעית.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

אנטואן דה מיטרי נולד ב-20 בספטמבר 1857 בלמני-מיטרי. בשנת 1875 התגייס דה מיטרי לצבא הצרפתי ושירת בחיל הפרשים. בשנת 1898 מונה דה מיטרי למפקד גדוד ברגימנט הספהאים האלג'ירי ה-2, ובשנת 1910 מונה למפקד רגימנט הדרגונים ה-29.
ביוגרפיה > מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ המלחמה מונה דה מיטרי למפקד חטיבת קירסירים, ובאוקטובר 1914 מונה למפקד קורפוס הפרשים ה-2. ב-17 בדצמבר 1916 מונה דה מיטרי למפקד הקורפוס ה-6, ופיקד עליו במהלך הקרב השני על האן. ב-6 ביולי 1918 מונה דה מיטרי למפקד הארמייה התשיעית שהוקמה מחדש, ופיקד עליה בקרב השני על המארן. ב-23 באוקטובר 1918 מונה דה מיטרי למפקד הארמייה השביעית, ופיקד עליה עד סוף המלחמה.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

ב-18 באוגוסט 1924 מת דה מיטרי בביתו שבפריז.
אנטכינוס

| אנטכינוס |
| --- | --- |
 אנטכינוס צהוב-רגל
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
תת־מחלקה:: כיסאים
על־סדרה:: כיסאים אוסטרלים
סדרה:: טורפי כיס
משפחה:: נמיות כיס
סוג:: אנטכינוס
מינים
 16
שם מדעי
 Antechinus ‏Macleay, 1841

אַנטֶכִינוּס (שם מדעי: Antechinus, מילולית: "קיפוד נמלים") הוא סוג של טורף כיס קטן דמוי עכבר ממשפחת נמיות הכיס הכולל 16 מינים; רובם נמצאים בדרומה, צפונה ומזרחה של יבשת אוסטרליה ומיעוטם באיים טסמניה וגינאה החדשה. אף שהסוג היה מוכר למדע כבר ב-1841, כמחצית מהמינים בו התגלו רק בשלהי המאה ה-20 או במהלך המאה ה-21. האנטכינוס נודע בסגנון הרבייה התובעני ובאורך ההזדווגות שלו, ובכך שרוב אוכלוסיית הזכרים שלו מתה מיד לאחר עונת הרבייה הראשונה.
מאפיינים

האנטכינוס דומה במבט שטחי לעכבר, אולם יש ביניהם הבדלים רבים: האנטכינוס גוצי ושעיר יותר ובעל פרווה זיפית, קוצנית ומחוספסת, יש לו ראש מחודד יותר, אוזניים גדולות וכפות רגליים רחבות במיוחד; מערכת השיניים שלו אינה דומה לאלה של מכרסמים אלא לאלה של טורפים רגילים. בהתאם לכך, הוא אינו מכרסם כל הנקרה בדרכו אלא ניזון מרמשים שונים כדוגמת חרקים, עכבישאים, תולעים, ולטאות קטנות. הדו-צורתיות הזוויגית ניכרת היטב אצל מרבית המינים בסוג, כאשר הזכרים גדולים מהנקבות הן במשקל והן בגודל. טווח הגודל של מיני האנטכינוס נע בין אורך של 120 מילימטר ומשקל של 170 גרם אצל המין הגדול ביותר לאורך של 80 מילימטר ולמשקל של 16 גרם אצל המין הקטן ביותר. צבע הפרווה של מיני האנטכינוס נע בין חום לאפרפר ומשתנה בין המינים.
כל האנטכינוסים הם מינים טרופיים החיים ביערות גשם, יערות נשירים, ביצות, סוואנות גשומות ובתי גידול לחים אחרים. אף שרובם טפסנים מעולים, הם מתחלקים לכאלו הפעילים קרקעית ולכאלו הפעילים יותר על העצים. לכל המינים יש טפרים חזקים המאפשרים להם לחפור על מנת למצוא רמשים, והם מהירי תנועה ובעלי יכולת קפיצה טובה. מרביתם נוהגים לקנן בעצים חלולים ובנקיקי סלע המשמשים להם כמסתור. האנטכינוסים הם יונקים ביישניים פעילי לילה, להוציא עונת הרבייה שאז הם הופכים לחסרי מנוחה ופחות נרתעים מהסביבה ונראים בכל שעות היום.
רבייה ומחזור חיים

עונת הרבייה של מיני האנטכינוס נופלת לרוב בחורף בין אוגוסט לספטמבר, ואז הם נכנסים לתקופה של כשלושה שבועות שבהם כל שגרת יומם סובבת סביב ההזדווגות; במהלך התקופה זאת הזכרים הופכים לאגרסיביים במיוחד, והם תרים באובססיביות אחר נקבות או נלחמים עם זכרים אחרים. האנטכינוס ידוע בתור אחד היונקים עם זמן ההזדווגות הארוך ביותר אשר נמשך בין 6 ל-14 שעות, ובלוטת יותרת המוח שלו מפרישה בהתאם לכך רמות גבוהות במיוחד של טסטוסטרון. הזכרים מזדווגים במהלך העונה הקצרה עם מספר נקבות, ולאחר מכן מתים כולם. מעבר ללחץ ולתשישות הנגרמים כתוצאה מהתוקפנות בין הזכרים, המוות שלהם נובע בעיקר מהסיבה הבאה: המתח הרב שבו הזכר שרוי כתוצאה מסגנון הרבייה התובעני, מוביל לייצור מואץ של ההורמון קורטיזול מעבר לרמה הסבירה, אשר מאט את קצב חילוף החומרים ומאפשר לזכר להתעסק אך ורק סביב ההזדווגות; בסופו של דבר, הרמות הגבוהות של הקורטיזול מובילות למצב של דיכוי מערכת החיסון של האנטכינוס החלש ממילא בתום העונה ולמותו.
הנקבות מסוגלות לאחסן זרע במשך 3 ימים בשחלות, והן אינן מבייצות עד תום עונת הרבייה; כתוצאה מכך, לשגר וולדות אחד יש מספר אבות. מספר הפטמות משתנה בין 4 ל-10, וגודל ההמלטה משתנה בהתאם. כחודש לאחר ההזדווגות, הנקבה יולדת 7–10 וולדות זעירים במשקל 4 גרם - מהקטנים שבכיסאים. הם נישאים בכיס דמוי שקיק פתוח הדבוק בפטמות האם, ואשר נגרר על האדמה בעת הליכתה. הוולדות שוהים בכיס 5–8 שבועות (משתנה בין המינים), ולאחר מכן, הם הופכים למעמסה על האם עקב גודלם המקשה על תנועתה. האם מעבירה אותם לקן העשוי מחומרים יבשים, ובו הם שוהים פרק זמן נוסף הנע בין 6 ל-8 שבועות. הם נגמלים לאחר 6 חודשים, ומתלווים לאם במשך חודשי הקיץ, במהלכם הם צוברים במהירות משקל רב. לקראת החורף הם מתחילים להתבודד זה מזה עד שנפרדים לדרכם. בוא החורף מסמל את תחילת עונת הרבייה בה הזכרים יסיימו את חייהם. הנקבות עשויות לחיות עד 3 שנים, אך כתוצאה מהלחץ סביב עונת הרבייה, הן לרוב מתות לאחר שסיימו לגדל שגר אחד בלבד.
מינים

אנטכינוס טרופי (Antechinus adustus)
אנטכינוס סובטרופי (Antechinus subtropicus)
אנטכינוס הביצות (Antechinus minimus)
אנטכינוס חום (Antechinus stuartii)
אנטכינוס כסוף-ראש (Antechinus argentus)
אנטכינוס שחור-רגל (Antechinus arktos)
אנטכינוס צהוב-רגל (Antechinus flavipes)
אנטכינוס קירח-רגל (Antechinus mysticus)
אנטכינוס שחור-זנב (Antechinus arktos)
אנטכינוס אגילי (Antechinus agilis)
אנטכינוס קינמון (Antechinus leo)
אנטכינוס אטרטון (Antechinus godmani)
אנטכינוס עופרי (Antechinus bellus)
אנטכינוס אפרורי (Antechinus swainsonii)
אנטכינוס טסמן (Antechinus vandycki)
אנטכינוס יבשתי (Antechinus mimetes)
הערות שוליים

1 2 3  ‏ Sex, Sex, and More Sex, Then Death: The Antechinus Story
1 2 3 4  ‏ ANTECHINUS Importance of tree hollows
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007532195905171 
איור של אנטכינוסים על ענף.
באזוריה

| --- | --- |
 מדינה:  לבנון לבנון
 מחוז:  דרום לבנון
 נפה:  צור
 גובה:  175 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  20,000
 קואורדינטות:  33°15′14″N 35°16′18″E﻿ / ﻿33.253888888889°N 35.271666666667°E﻿ / 33.253888888889; 35.271666666667 
 אזור זמן:  UTC +2:00
 he
 
באזוריה (בערבית: البازوريه) היא עיירה בדרום לבנון, הממוקמת בנפת צור.
היסטוריה

היישוב נזכר ברישומי המס העות'מאניים של שנת 1596 ככפר בשם "אל-באזורי" ששייך לנפת תבנין שבמחוז צפת, עם אוכלוסייה של 22 משקי בית, כולם מוסלמים. תושבי הכפר שילמו מס קבוע של 25% על מוצרים חקלאיים, כגון חיטה, שעורה, גידולי קיץ, עצי פרי, עיזים וכוורות, בנוסף להכנסות מזדמנות; סך של 4,243 אקצ'ה.
בשנת 1881, הקרן לחקר ארץ ישראל תיארה במפה שלה את היישוב כך: "כפר בנוי מאבן, המכיל 300 מתואלים, וממוקם על רכס. העתיקות היחידות הן בית בד אחד ובור מים אחד. את המים הם מקבלים ממעיין הנמצא חצי מייל מערבה".
באזוריה היא בית אבותיו של חסן נסראללה.
הערות שוליים

↑  Hütteroth, Wolf-Dieter; Abdulfattah, Kamal (1977). Historical Geography of Palestine, Transjordan and Southern Syria in the Late 16th Century. Erlanger Geographische Arbeiten, Sonderband 5. Erlangen, Germany: Vorstand der Fränkischen Geographischen Gesellschaft,  p. 180
↑  Conder, C.R.; Kitchener, H.H. (1881). The Survey of Western Palestine: Memoirs of the Topography, Orography, Hydrography, and Archaeology. Vol. 1. London: Committee of the Palestine Exploration Fund, p. 47
אסון טביעת הספינה בנהר ניז'ר

| --- | --- |

מעגן הסירות והספינות על גדת נהר הניז'ר בפטגי
 תאריך:  12 ביוני 2023
 שעה:  בין 03:00 ל־04:00 בבוקר
 מיקום:  נהר הניז'ר, במדינת קווארה, ניגריה ניגריה ליד פטגי (Pategi)
 גורם:  עומס יתר וסופת מונסון
 קואורדינטות:  8°45′09″N 8°45′09″E﻿ / ﻿8.752541436450818°N 8.752541436450818°E﻿ / 8.752541436450818; 8.752541436450818
 הרוגים:  106
 נעדרים:  עשרות
 ניצולים:  144
 נזק:  ספינת נהר התפרקה ל-2 וטבעה
  (למפת ניגריה מוגדלת) אבוג'ה לאגוס קנו איבדאן קדונה פורט הרקורט מיידוגורי בנין ניז'ר צ'אד קמרון מפרץ גינאהאסון טביעת הספינה בנהר ניז'ר(למפת ניגריה רגילה) אבוג'ה לאגוס קנו איבדאן קדונה פורט הרקורט מיידוגורי בנין ניז'ר צ'אד קמרון מפרץ גינאהאסון טביעת הספינה בנהר ניז'ר he
 מיקום האסון ליד פטגי (Pategi)
אסון טביעת הספינה בנהר ניז'ר אירע ב-12 ביוני 2023, כאשר ספינת נהר נשברה לשניים והתהפכה בנהר ניז'ר ליד פטגי, שבמדינת קווארה, ניגריה. הספינה נשאה משתתפי חתונה, שהגיעו לחתונה תחילה על גבי אופנועים, אך נתקעו באתר החתונה עקב גשם כבד. השלטונות אישרו שלפחות 106 בני אדם טבעו ועשרות נעדרים.
רקע

ב-11 ביוני 2023, התקיימה חתונה בכפר Egboti (לחלופין Egbu) שבמחוז פטגי, במדינת קווארה, ניגריה. רוב המוזמנים לחתונה, היו קרובי משפחה של הזוג הטרי, שהגיעו מחמישה כפרים: אבו, גקפאן, קפאדה, קוצ'אלו וסאמפי. הם חגגו עד השעות הקטנות של הלילה. בדרך לחתונה המוזמנים הגיעו רכובים על אופנועים, אך מאחר שגשם כבד הציף את הכבישים והדרכים היוצאים מאתר החתונה האורחים נאלצו לעשות את הדרך חזרה בהפלגה לאורך הנהר ניז'ר על גבי ספינת נהרות מקומית העשויה מעץ.
לפי ערוצי הטלוויזיה CNN ואל-ג'זירה, הספינות בנהרות ניגריה היו מעורבות בתאונות לעיתים תכופות. כי תקנות הבטיחות אינן נאכפות, כי קיים מחסור באפודי הצלה, קיים עומס יתר על הספינות והתחזוקה הלקויה של הספינות. כל אלה הובילו לעיתים קרובות לאירועים קטלניים. אף על פי שההפלגה הלילית אינה חוקית במדינה, החוק נאכף לעיתים רחוקות. הניגרים מסתמכים לעיתים קרובות על התחבורה בסירות וספינות כדרך לעקוף את כבישי המדינה המתוחזקים בצורה גרועה, במיוחד בעונת המונסון. רבים מעדיפים להפליג במעבורות כדי להפחית את הסיכון מפני חטיפות על ידי כנופיות חמושות בכבישי המדינה.
בשנת 2021, ניגריה חוותה שתי תאונות שייט גדולות, אחת בחודש מאי בה, ספינה שהובילה 160 נוסעים טבעה ויחד אתה טבעו לפחות 98 בני אדם, תאונה נוספת התרחשה בנובמבר ובה טבעו 76 בני אדם. תאונות השיט נמצאות במגמת עלייה בניגריה בעשור השני של המאה ה-21.
התקרית

המיקום המשוער בו טבעה הספינה בנהר ניז'ר
כ-270 נוסעים עלו על הספינה, הרבה מעל הקיבולת המותרת העומדת על כ־100 נוסעים. גם האופנועים של הנוסעים הועלו על הספינה. לא היה ברור אם כל הנוסעים השתתפו בחתונה. יו"ר הוועד של פאטגי, אלחאג'י מוחמד איברהים לימאן, הצהיר כי אנשים מהכפר שלו בשם אבו נסעו לחתונה נוספת בגבוטי. בשעות המוקדמות של הבוקר ב-12 ביוני, בין 03:00 ל-04:00 לפנות בוקר (WAT), גלים גבוהים סחפו את הספינה והיא התנגשה בענף עץ שהיה מוסתר בתוך מימי הנהר ניז'ר, גרם להתפרקות הספינה לשניים. נפח המים הרב שחדר לספינה כתוצאה מההתנגשות סחף את הנוסעים. כל הקורבנות היו קרובי משפחת החתן.
מאחר שהתקרית התרחשה בשעות הבוקר המוקדמות, חלפו שעות לפני שהאירוע נודע לציבור הרחב. כשהאירוע נודע בכפר הסמוך, מיהרו תושבי הכפר הסמוך לנהר כדי לחלץ את הנוסעים; הם הצליחו להציל כ-50 בני אדם בשלב הראשון. עד 13 ביוני ניצלו כ-100 נוסעים. לאחר האירוע הופעלו מאמצי חילוץ נוספים, אך לא נמצאו עוד חיים. תושבים ופקידים מקומיים עדיין השתתפו במאמצי החילוץ גם ב-13 ביוני. מפקד המשטרה אוקסנמי אג'אי אמר כי צוות הוצב במקום האסון כדי להעריך מה קרה וכי החיפושים יימשכו עד הלילה של 14 ביוני. עד 15 ביוני חולצו 144 בני אדם.
החקירה

המשטרה המקומית דיווחה כי חלק מהספינה קרס והתמוטט, מה שהוביל להצפת הספינה ולהתהפכות לאחר מכן. עם זאת, האמיר מפאטגי הודיע לעיתונאים שהספינה נשטפה על ידי גלי הנהר, וכתוצאה מכך התנגשה בעץ שענפיו נישאו לתוך הנהר, דבר שגרם להתהפכות.
על פי הרשויות המקומיות ודו"ח המשטרה, תאונת הספינה התרחשה בסביבות השעה 03:00 לפנות בוקר. הספינה שהייתה עמוסה מעל למותר פגעה בעץ בשעה שנסחפה על ידי גלים חזקים, דבר שגרם לה להתהפך. בשל היעדר חליפות הצלה, לרוב הנוסעים, האירוע גרם למספר הנפגעים הגבוה. מתוך 270 הנוסעים, 144 נוסעים שרדו את האסון.
יו"ר מועצת השלטון המקומי של פטגי, מוחמד איברהים לימאן, אישר את מניין ההרוגים שדווח על ידי המשטרה והצהיר כי מבצע החילוץ הושלם. הוא מסר שהניצולים, רובם נשים וילדים, קיבלו טיפול רפואי והתאחדו עם משפחותיהם.
הכפרים שהושפעו מהאירוע, הם: קפאדה, אבו ודזקאן בממשל המקומי פטגי, ממדינת קווארה, וכן שני כפרים ממדינת קוגי שבהם מתו שישה תושבים.
מנהל האזור של הרשות הלאומית לנתיבי המים הפנימיים, ייחס את האסון בספינה, לעומס יתר ולרוחות הסוערות. הוא הביע תסכול מהתעלמות מפעילי הספינות מהוראות הבטיחות, למרות מאמצים חינוכיים וסנקציות שהרשות הטילה.
בתגובה לאסון, מושל מדינת קווארה, מלם עבדול רחמן עבדול ראזק, ביקר את משפחות הקורבנות והכריז על אמצעי בטיחות למניעת אסונות עתידיים. לדבריו הממשלה תכננה חקיקה שמטילה עונשים וקנסות על הפרות של תקנות הבטיחות. בנוסף, המושל הצהיר כי יסופקו 1,000 חליפות הצלה כדי לתמוך באפשרות של הפלגות בטוחות בנתיבי השיט.
גורמים רשמיים, כולל מנכ"ל הוועדה לפיתוח אזורי לייצור חשמל הידרואלקטרי, הדגישו את החובה בשימוש בחגורות הצלה ובחוק להגבלת פעילות לילית של ספינות. הם קוננו כי חגורות ההצלה שנרכשו בעבר לא נוצלו ביעילות.
הקורבנות

ב-15 ביוני 2023 אושר מותם של לפחות 106 נוסעים ועשרות נעדרים. בין ההרוגים היו נשים וילדים; לדברי אלחאג'י מוחמד איברהים לימאן, מתו 61 כפריים מהכפר שלו, הכפר אבו, וכן 38 מהכפר מגקפאן, ארבעה מהכפר קפאדה, שניים מהכפר קוצ'אלו ואחד מסאמפי. אלחאג'י הצהיר כי שמות הניצולים יפורסמו כאשר הם יהיו זמינים.
תגובות

הכפריים המקומיים תיארו את האסון כאירוע הקטלני ביותר שהם ראו מזה שנים בנהר. ממשלת מדינת קווארה הזדהתה עם הקורבנות ומשפחותיהם, והבטיחה להמשיך בפעולות החיפוש. מפקד המשטרה המקומי מסר בתגובה כי הוא "איבד ארבעה מהשכנים שלו". משרדו של עבדולרחמן עבדולראזק, מושל קווארה, הביע תנחומים למשפחות שנפגעו. נציגים רמי דרג בממשל נשאו תפילות לזכר ההרוגים והחלמה מהירה לנפגעים.
ניז'רים בולטים, כולל הנשיא בולה אחמד טינובו, שלחו תנחומים לקהילות שנפגעו.
ראו גם

ניז'ר (נהר)
ארז ויגודמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 בספטמבר 1959 (בן 65) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב 
 תפקיד:  מנהל כללי 
 
ארז פנחס ויגודמן (נולד ב-27 בספטמבר 1959) הוא מנהל ישראלי. לשעבר מנכ"ל חברת עלית תעשיות, נשיא ומנכ"ל שטראוס גרופ, מנכ"ל מכתשים אגן תעשיות ונשיא ומנכ"ל חברת טבע תעשיות פרמצבטיות.
ביוגרפיה

ויגודמן גדל בגבעתיים, ולמד במגמה המתמטית-פיזיקלית בבית הספר להנדסאים שליד אוניברסיטת תל אביב. המשיך בבית הספר בלימודי הנדסאי מכונות במסגרת עתודה טכנולוגית. הוא בוגר תואר ראשון בחשבונאות וכלכלה מאוניברסיטת תל אביב ובוגר התוכנית לפיתוח מנהלים של בית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד.
ב-1987 הצטרף לחברת רואי החשבון סומך-חייקין והפך לשותף ב-1991. בינואר 1997 מונה למשנה למנכ"ל וסמנכ"ל כספים בחברת עלית תעשיות. באפריל 1998 מונה למנכ"ל עלית במקומו של עמיקם כהן. הוא כיהן בתפקיד במהלך מיזוג החברה עם חברת שטראוס וכיהן כמנכ"ל ונשיא החברה הממוזגת עד יוני 2009. במהלך כהונתו הוביל את התרחבות החברה לאחת מחברות הקפה הגדולות בעולם, בין השאר במהלכים של רכישת חברות קפה בברזיל והכנסת קרן ההשקעות הבינלאומית TPG כשותפה בפעילות. כמו כן הוביל את גידול פעילות החברה בשוק הסלטים האמריקאי לאחר רכישת 50% מחברת סברה. בשנת 2007 זכה בפרס התעשייה.
בינואר 2010 החל לכהן כמנכ"ל מכתשים אגן תעשיות. תחילת כהונתו התאפיינה בביצוע תוכנית הבראה והתייעלות מקיפה שכללה פיטורי 15% מכוח מהעובדים וסגירת פעילויות. הוא הוביל את כניסת החברה לפעילות בסין, וב-2011 נמכרה השליטה בחברה לחברת כמצ'יינה הסינית.
משנת 2009 ועד 2017 כיהן כדירקטור בחברת טבע תעשיות פרמצבטיות. ב-11 בפברואר 2014 החל לכהן כנשיא ומנכ"ל החברה. בשנת 2015, נבחר על יד "גלובס" ל"איש השנה". באותה עת היה ויגודמן גם שיאן השכר במשק הישראלי, כשעלות העסקתו השנתית עמדה על 22 מיליון ש"ח. בתקופת כהונתו רכשה טבע חברות אחדות:
במרץ 2015 רכשה טבע את חברת הביומד אוספקס (Auspex) תמורת 3.2 מיליארד דולר.
באפריל 2015 הגישה טבע הצעת רכש עוינת לבעלי המניות של חברת התרופות האמריקאית מיילן, בסכום של 40 מיליארד דולר. ההצעה נתקלה בהתנגדות של מיילן ולא התממשה.
ביולי 2015 רכשה טבע את אקטביס ג'נריקס, החטיבה הגנרית של חברת אלרגן (אנ') האירית תמורת 40.5 מיליארד דולר, העסקה חיזקה את מעמדה של טבע כמובילה עולמית בתחום התרופות הגנריות, והפכה אותה לאחת מעשר חברות התרופות הגדולות בעולם, אך לוותה בחוב כבד למימון הרכישה.
בספטמבר 2015 רכשה טבע את חברת Rimsa המקסיקנית תמורת 2.3 מיליארד דולר. כעבור שנה הגישה טבע תביעה, בבית משפט בניו יורק, נגד האחים אספינוזה, שהיו בעלי השליטה ב-Rimsa, בטענה שהציגו מצגי שווא בזמן בדיקת הנאותות, וקודם לכן רימו את הרשויות במקסיקו ואת צרכני התרופות. בית המשפט דחה את תביעתה של טבע בנוגע להונאה מצד המוכרים.
ב-6 בפברואר 2017 הודיע ויגודמן על עזיבתו את "טבע" על רקע מספר כישלונות שהחברה חוותה בחודשים שקדמו לפרישה. אלה גרמו, בין היתר, לירידה של כ-80% בערכה של מניית החברה. לימים הכשלונות הללו גרמו גם לפיטורים של כ-25% מעובדי החברה ולמשבר ששינה את פני החברה.
ביולי 2017 מונה לחבר בוועדת ההשקעות של קבוצת אלייד ודירקטוריון צ'מפיון מוטורס.
בשנת 2021 הקים את גכימדס גרופ בע"מ (AgChimedes) שמשקיעה בתחום הביוטק והפודטק.
ביוגרפיה > חברויות ציבוריות

חבר בוועדה המייעצת למועצה הלאומית לכלכלה.
חבר בוועד המנהל של המכון הישראלי לדמוקרטיה.
היה חבר במליאת הרשות לניירות ערך.
היה חבר בוועד המנהל של עמותת בעצמי.
היה חבר בסגל ההוראה של הפקולטה לניהול באוניברסיטת תל אביב.
היה חבר הוועד המנהל של בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה.
היה חבר הוועד המנהל וסגן יושב ראש פעיל של ארגון בטרם לבטיחות ילדים.
היה חבר במועצה המייעצת לנגיד בנק ישראל.
הערות שוליים

↑  אילנית חיות, ‏מנכ"ל שטראוס: "יש עלייה עולמית בצריכת המזון מחוץ לבית, וגם אם המיתון מעכב אותה - היא תלך ותגדל", באתר גלובס, 12 בדצמבר 2008
↑  שי סלינס, טבע מינתה את ארז ויגודמן לתפקיד נשיא ומנכ"ל החברה, באתר כלכליסט, 9 בינואר 2014
↑  שירי חביב ולדהורן, ‏רכישה גדולה לטבע: קונה את אוספקס תמורת 3.2 מיליארד דולר, באתר גלובס, 30 במרץ 2015
↑  שי סלינס וניר צליק, טבע עושה היסטוריה: מציעה לרכוש את מיילן ב-40 מיליארד דולר, באתר כלכליסט, 21 באפריל 2015
↑  ניר צליק, העסקה הגדולה בהיסטוריה של המשק הישראלי: טבע תרכוש את החטיבה הגנרית של אלרגן ב-40.5 מיליארד דולר, באתר כלכליסט, 27 ביולי 2015
↑  שירי חביב ולדהורן, ‏טבע רוכשת את Rimsa המקסיקנית ב-2.3 מיליארד דולר, באתר גלובס, 1 באוקטובר 2015
↑  שירי חביב ולדהורן, ‏טבע נפלה בפח במקסיקו - והמניה רחוקה כבר 30% מהשיא, באתר גלובס, 29 בספטמבר 2016
↑  שירי חביב ולדהורן, ‏מכה לטבע: נדחו טענותיה להונאה בעסקת רימסה המקסיקנית, באתר גלובס, 3 באוגוסט 2017
↑   יורם גביזון, רעידת אדמה בטבע: המנכ"ל ארז ויגודמן עוזב בעקבות הכישלונות, באתר TheMarker‏, 7 בפברואר 2017
↑  שירי דובר, ‏יש חיים אחרי טבע: ארז ויגודמן ממשיך הלאה עם יצחק סוארי, באתר גלובס, 31 ביולי 2017
↑  גולן חזני, בלעדייזם ומשקיע: הקריירה החדשה של ארז ויגודמן, באתר כלכליסט, 15 בדצמבר 2021
ארכאובטרכיה

| ארכאובטרכיה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: דו-חיים
סדרה:: חסרי זנב
תת־סדרה:: ארכאובטרכיה
שם מדעי
 Archaeobatrachia

ארכאובטרכיה (שם מדעי: Archaeobatrachia) היא תת-סדרה בסדרת חסרי הזנב.
זוהי תת-הסדרה הפרימיטיבית ביותר של צפרדעים וקרפדות, שהתפתחו כבר בתקופת היורה. הם בעלי מאפיינים החסרים אצל שאר חסרי הזנב (למשל זנב קצר) ולחלקם לסת מעוגלת, הם שטוחים ולחלקם בלוטות רעל על גופם.
בני הקבוצה חיים באירואסיה, צפון אפריקה, ניו זילנד, איים שונים באוקיינוס השקט, הפיליפינים, בורנאו וכמה מינים באמריקה הצפונית.
מיון

במשפחה ישנם 4 משפחות ו-28 מינים:
תת-סדרת ארכאובטרכיה (Archaeobatrachia)
משפחה אסקפיים (Ascaphidae)
סוג אסקף (Ascaphus)
משפחה בומביניים (Bombinatoridae)
סוג Barbourula
סוג Bombina
משפחה עגולשוניים (Discoglossidae)
סוג Alytes
סוג צפרדע צבועה (Discoglossus)
סוג ומין יחיד עגולשון שחור גחון (Latonia nigriventer)
משפחה ליופלמיים (Leiopelmatidae)
סוג Leiopelma
אנטואן ואטו

| --- | --- |

 לידה:  10 באוקטובר 1684 ואלנסיין, רוזנות אנו, ממלכת צרפת 
 פטירה:  18 ביולי 1721 (בגיל 36) נוז'אן-סור-מארן, ממלכת צרפת 
 שם לידה:  Jean-Antoine Watteau 
 תקופת הפעילות:  1700–1721 (כ־21 שנים) 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  רוקוקו 
 הושפע על ידי:  קלוד גילו, Claude Audran III 
 יצירות ידועות:  נימפה וסאטיר, הסמל של גרסן, הפלגה לקיתרה, פיירו 
 פרסים והוקרה:  פרס רומא (1709) 
 
ז'אן-אנטואן ואטו (בצרפתית: Jean-Antoine Watteau; 10 באוקטובר 1684 –  18 ביולי 1721) היה צייר צרפתי.