stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הלחימה בנפת בינת ג'בייל במלחמת חרבות ברזל
הקרבות בשורה השנייה של הכפרים > קרב ראמיה

ב-12 באוקטובר 2024 חיילים מעוצבת הגליל התקדמו באזור הכפר ראמיה. בתגובה חזבאללה ירה רקטה לכיוון הכוח.
ב-13 באוקטובר 2024, גדוד 9220 מחטיבה 6 מלווה במספר טנקים מחטיבה 188 התקדמו לכיוון הכפר ראמיה. כוחות של חזבאללה התקדמו לעבר הכוחות, ובאזור התחיל קרב. כוחות החטיבה נקלעו למארב מרחבי של כוחות מיוחדים של חזבאללה, שכלל ירי של 4 טילי נ"ט ו-28 פצועים ללא הרוגים, כשמנגד מחבלי חזבאללה רבים חוסלו. בעקבות המארב כוחות החטיבה נסוגו חזרה לשטח ישראל, ויומיים לאחר מכן חזרו לאותו הכפר וכבשו אותו.
לפי צה"ל, ב-14 באוקטובר, בזמן הקרב, טנקים פרצו בטעות לתוך בסיס של יוניפי"ל. בפריצה נפצעו 3 חיילים של הארגון והגדר הראשית של הבסיס נהרסה.
ב-15 באוקטובר, יומיים לאחר תחילת הקרב, הושלם כיבוש הכפר ראמיה בידי כוחות חטיבה 6 גדוד 8103 בנוסף לכוחות הנדסה ושריון.
ב-1 בנובמבר פורסם כי מרכז הכפר שוטח.
הקרבות בשורה השנייה של הכפרים > קרב עין אבל

ב-12 בנובמבר כוחות מכפר יארון התחילו להתקדם לכפר עין אבל.
ב-13 בנובמבר חזבאללה ירה רקטות לכיוון הכוחות שהתקדמו.
הקרבות בשורה השנייה של הכפרים > קרב העיר בינת ג'בייל > קרב חי אל-מסלח'

ב-6 בנובמבר צה"ל התחיל פלישה אל חַי אל-מַ֫סְלַח'. בתוך מספר שעות כבש את האזור והתחיל בטיהורו. ליד בינת ג'בייל כוחות התחילו להתכונן לפלוש לעיר.
ב-10 בנובמבר כוחות בכפר התחילו להתקדם קרוב יותר לכיוון בינת ג'בייל. מחבלי חזבאללה ארבו לכוחות אך צה"ל ראה את המחבלים וחיסל אותם.
הקרבות בשורה השנייה של הכפרים > קרב העיר בינת ג'בייל > קרב עיינאתא

ב-12 בנובמבר חזבאללה טען לירי 24 רקטות לכיוון כוחות שהתקדמו מכפר מארון א-ראס ועייתרון לכיוון הכפר עיינאתא.
ב-13 בנובמבר כאשר חיילי גדוד 51 של חטיבת גולני התקדמו לכיוון עיינאתא, מחבלים עשו להם מארב, הלוחמים ברחו לתוך מבנה ומחבלים מכיוונים אחרים ירו עליהם רקטות. הבניין נשרף ו-6 חיילים נהרגו.
ב-14 בנובמבר, במהלך היתקלות עם מחבלי חזבאללה באזור עיינאתא, חייל מחטיבת גולני נהרג.
בין 15 ל-16 בנובמבר בלילה דווח על קרבות בעיירה.
הקרבות בשורה השנייה של הכפרים > קרב העיר בינת ג'בייל > קרב מרכז העיר

ב-16 בנובמבר התחילו קרבות בתוך העיר בינת ג'בייל, מצפון לכפר עייתרון.
ב-17 בנובמבר כוחות צה"ל התחילו להתקדם לבינת ג'בייל, ממספר כיוונים: ציר עיינאתא – עייתרון – בינת ג'בייל, ציר מארון א-ראס – בינת ג'בייל, וציר עין אבל – בינת ג'בייל.
ראו גם

הלחימה ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל
מבצע חיצי הצפון
החזית הצפונית במלחמת חרבות ברזל
טבעת האש האיראנית
התמרון הקרקעי בנפת מרג' עיון במלחמת חרבות ברזל
התמרון הקרקעי בנפת חאצביא במלחמת חרבות ברזל
התמרון הקרקעי בנפת צור במלחמת חרבות ברזל
משה לנדוי

משה לַנְדוי (מבוטא לָנְדַאוֹ; 29 באפריל 1912, דנציג, גרמניה – 1 במאי 2011, ירושלים, ישראל) היה שופט ישראלי, שופט בית המשפט העליון בין השנים 1953–1982 ונשיאו החמישי. מחברי ועדת אגרנט, אב בית הדין במשפט אייכמן וחתן פרס ישראל בתחום המשפט לשנת התשנ"א (1991).
לקריאה נוספת

אהרן ברק, אלינער מזוז (עורכים), ספר לנדוי, הוצאת בורסי, 1995 – 3 כרכים: א. כתבים. ב. מאמרים: חלק ראשון. ג. מאמרים: חלק שני.
מיכל שקד, משה לנדוי - שופט (ביוגרפיה), הוצאת ספרי עליית הגג וידיעות ספרים, תל אביב, 2012.
הערות שוליים

↑  "אני בחרתי בכתיב "לנדוי" בעברית אחרי עלייתי ארצה... השמות לנדאו, לנדוי, לנדא, לנדה בכתיב עברי כולם היינו־הך." 

שקד, מיכל. משה לנדוי: שופט, ידיעות אחרונות, 2012. עמ' 35
↑  שקד, מיכל. משה לנדוי: שופט, ידיעות אחרונות, 2012. עמ' 36, 57 - 59,
↑  31 foreign advocates, פלסטיין פוסט, 20 ביוני 1934
↑  Seven new advocates called to bar, פלסטיין פוסט, 30 ביוני 1937
↑  ילקוט הפרסומים 166
↑  ראו זכות הציבור לדעת#בג"ץ אולפני הסרטה בישראל
↑  בג"ץ 98/69 ברגמן נגד שר האוצר, ניתן ב-3 ביולי 1969
↑  בג"ץ 390/79 דוויקאת נ' ממשלת ישראל, בעניין אי חוקיות עליית אלון מורה לקרקע
שלומית גרינפילד גילת,  1979 - מַשָּׁק כנפי הפרפר של בג"ץ דוויקאת, "שורשים במשפט", באתר משרד המשפטים, 20 במרץ 2019
↑  בג"ץ 389/80 דפי זהב בע"מ נ' רשות השידור, לה(1) 421, ניתן ב-10 בנובמבר 1980
↑  יום העצמאות | טקס הדלקת המשואות, 1986, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 30 באפריל 1986
↑  לוין משתמש בשם של סבי, נשיא העליון. זה לא מה שסבא היה רוצה, באתר ynet, 20 בינואר 2023
↑  משה לנדוי באתר GRAVEZ
↑  המועצה להשכלה גבוהה, משה לנדוי ז"ל | בית עלמין גבעת שאול, בנק ישראל, הארץ, הטכניון, המועצה להשכלה גבוהה, הרשות השופטת, יד ושם, ידיעות אחרונות, משרד המשפטים, משרד ראש הממשלה | 02.05.11, באתר מודעות אבל, ‏2011-05-02
↑  ד״ר יניי שפיצר, באתר המחלקה לכלכלה ע"ש משפחת בוגן, הפקולטה למדעי החברה, האוניברסיטה העברית בירושלים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007271237605171  GND: 1011600684  ISNI: 0000 0001 1938 0830  LCCN: n88099088  SNAC: w6qd5c72  VIAF: 97424296   WorldCat (עם VIAF): 97424296
גלנהאוזן

| --- | --- |
סמל גלנהאוזןסמל גלנהאוזן

 מדינה:  גרמניה גרמניה
 מדינה פדרלית:  הסן הסן
 ראש העיר:  Daniel Christian Glöckner
 תאריך ייסוד:  1170 
 שטח:  45.15 קמ"ר
 גובה:  159 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  23,841 (31 בדצמבר 2023)
  ‑ צפיפות:  510 נפש לקמ"ר (31 בדצמבר 2017)
 קואורדינטות:  50°12′10″N 9°11′26″E﻿ / ﻿50.202680555556°N 9.19055°E﻿ / 50.202680555556; 9.19055 
 אזור זמן:  UTC+1
 https://www.gelnhausen.de/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גרמניה מוגדלת) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפוניגלנהאוזן(למפת גרמניה רגילה) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפוניגלנהאוזן(למפת הסן רגילה) ויסבאדן פרנקפורט קאסל דרמשטאדט אופנבך על המיין הנאו גיסן מרבורג פולדה ריסלסהיים ריינלנד פפאלץ  נורדריין-וסטפאליה סקסוניה התחתונה  תור. בוואריה באדן-וירטמברגגלנהאוזן(למפת הסן מוגדלת) ויסבאדן פרנקפורט קאסל דרמשטאדט אופנבך על המיין הנאו גיסן מרבורג פולדה ריסלסהיים ריינלנד פפאלץ  נורדריין-וסטפאליה סקסוניה התחתונה  תור. בוואריה באדן-וירטמברגגלנהאוזן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
גלנהאוזן (בגרמנית: Gelnhausen) היא עיר מחוז בדרום מזרח מדינת הסן, גרמניה. העיר ממוקמת מדרום להר פוגלסברג, בערך במחצית הדרך שבין פרנקפורט ופולדה.
היסטוריה

גלנהאוזן נוסדה בשנת 1170 על ידי פרידריך הראשון-ברברוסה, שאף התגורר בה תקופה מסוימת. לכן, גלנהאוזן מכונה עד היום, כמו ארבע ערים נוספות שבהם התגורר, "עירו של ברברוסה" (Barbarossastadt). המיקום להקמת העיר נבחר בהתאמה להצטלבות הדרכים שבין הדרך המלכותית (Via Regia) שקישרה בין פרנקפורט ולייפציג, ומספר דרכי מסחר חשובות. העיר הוקמה על בסיסן של שלוש שכונות עתיקות המקושרות ביניהן ברחובות ומוקפות חומה. לאחר ההקמה זכתה גלנהאוזן בהטבות מסחריות, כגון החובה על סוחרים שעברו בה, להציע בה את מרכולתם במשך מספר ימים לפני שימשיכו בדרכם. העיר הפכה למרכז מסחרי ואף עמדה בראש איגוד של 16 ערים נוספות באזור. מכרות של עפרות מתכת הממוקמים מדרום לעיר, מוזכרים בכתובים משנת 1400.
תקופת השגשוג של העיר הייתה קצרה, כאשר בשנת 1326 היא שועבדה על ידי לודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לטובת הדוכסות של הנאו. לאחר מלחמת שלושים השנים איבדה מחשיבותה. במאה ה-19 סופחה העיר לשטחה של פרוסיה וכתוצאה ממהלך הגידול הכלכלי בתקופה זו, הפכה למרכז תעשיית הגומי בגרמניה. בשנת 1974 איבדה גלנהאוזן את מעמדה כעיר מחוז אך מעמד זה הושב לה בשנת 2005.
יהודים

חיים יהודיים התקיימו בגלנהאוזן מאז המאה ה-13. בית הכנסת בעיר מוזכר לראשונה בשנת 1348. הוא נהרס ככל הנראה בסוף המאה ה-16 אך לא נמצאו שרידים ארכאולוגיים שלו. כשנה לאחר מכן בתקופת המוות השחור, התבצע פוגרום ביהודי העיר שבו נשרפו כולם. למרות זאת חזרו יהודים להתגורר בעיר, ובית ספר יהודי הוקם שוב בשנת 1352. בשנת 1356 מוכרז "רחוב היהודים" (Judengasse ) באזור שבו התגוררה הקהילה המקומית. גירוש נוסף של יהודי העיר התרחש בשנת 1576 אך הם חזרו להתגורר בעיר בשנת 1599.
הדוכס פיליפ לודוויג השני מהנאו-מינצנברג, עודד התיישבות של יהודים באזור שבשליטתו על מנת לעודד ולקדם את חיי הכלכלה והמסחר. בית כנסת חדש הוקם ב-1601, ככל הנראה על שרידיו של בית הכנסת העתיק, במרכזה של העיר העתיקה. הוא נהרס ביחד עם כל העיר במהלך מלחמת שלושים השנים. בשנת 1650 הוקם שוב באותו המקום בית כנסת שנהרס גם הוא.
בית הכנסת המודרני הוקם בשנת 1734 בסגנון הבארוק, והוא חודש והורחב בשנת 1834. הקהילה היהודית המשיכה להתקיים ולשגשג עד לשנת 1933 ועליית הנאצים לשלטון. המבנה שרד את פוגרום ליל הבדולח מכיוון שבתקופה זו נטשו כבר כל היהודים את העיר, והקהילה מכרה את המבנה בהתאם לחוקי נירנברג ביחד עם המבנים הצמודים אליו ששימשו כמקווה, בית ספר ובית מגורי הרב, והעיר הוכרזה כ"נקייה מיהודים". משנת 1986 משמש מבנה בית הכנסת כמרכז תרבות ומפגש עירוני.
בית הקברות היהודי בעיר נמצא מחוץ לחומות העיר העתיקה. הוא פעל מסוף ימי הביניים ועד 1938.
כיום

העיר גלנהאוזן ממוקמת על "דרך האגדות" התיירותית של גרמניה. בין השנים 2007 ועד 2013 היה המרכז הגאוגרפי של האיחוד האירופי ממוקם בשדה חיטה בפאתי העיר.
בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה שכן בפאתי העיר מחנה צבאי גדול של צבא ארצות הברית אשר פונה בשנות ה-90. העיר מקושרת היטב מבחינה תחבורתית הן לרשת הכבישים הארצית המהירה והן באמצעות רכבת. ממערב לעיר ממוקם שדה תעופה קטן המיועד לתעופה קלה.
בעיר שלושה מוזיאונים: להיסטוריה מקומית, לשעונים ולתעופה. ניתן לבקר בארמון הקיסרי ובמגדל המכשפות מהמאה ה-15. בעיר כנסייה פרוטסטנטית וכנסייה קתולית בתי ספר ועיתון מקומי.
תמונה אווירית של העיר העתיקה. במרכז-כנסיית מריאן הפרוטסטנטית
בית הכנסת המודרני-כיום מרכז קהילתי תרבותי
דלק הסלעים

| דלק הסלעים |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: סמוריים
תת־משפחה:: סמורים
סוג:: דלק
מין:: דלק הסלעים
שם מדעי
 Martes foina ‏ארקסלבן, 1777
תחום תפוצה


שלד
גולגולת דלק הסלעים
דְּלַק הסלעים (שם מדעי: Martes foina) הידוע גם בשמות דלק החוף, דלק הבית ודלק לבן החזה הוא טורף קטן ממשפחת הסמוריים והמין הנפוץ ביותר מבני הסוג דָּלָק במשפחה. כמו כן, דלק הסלעים הוא אחד מחמשת מיני סמוריי הבר החיים בארץ ישראל.
הדלק נפוץ ברוב אירופה ומרכז אסיה, וכן ביסס אוכלוסיית בר בצפון אמריקה. דלק זה מוגדר כמין ללא חשש על ידי IUCN בגלל התפוצה הרחבה שלו, אוכלוסייתו הגדולה ונוכחותו במספר אזורים מוגנים. דלק הסלעים דומה במראהו לדלק האירופאי, אך שונה ממנו בגודלו הקטן יותר ובבתי הגידול שלו; בעוד שדלק אירופאי מותאם ליער, דלק הסלעים הוא מין כללי יותר וסתגלן, המופיע במספר בתי גידול פתוחים ויערות.
תת-מינים

החל משנת 2005, מוכרים אחד-עשר תת-מינים:
| תת-מין | תפוצה |
| --- | --- |
דלק סלעים אירופי: רוסיה האירופאית, מערב אירופה (למעט חבל הבלקן) וחצי האי האיברי
דלק סלעים בלקני: חבל הבלקן
דלק סלעים כרתימי: כרתים, סקופלוס, נקסוס, ארימומילוס, קרפאתוס, סמוטרק, סריפוס וקיתנוס
דלק סלעים מרכז אסייתי: מרכז אסיה, מקופט-דאג ובולשוי בלקה ועד טרבגטאי (בהרי חנגאי) ואלטאי. מחוץ לברית המועצות לשעבר, התפוצה שלו כוללת את צפון איראן, אפגניסטן, מערב פקיסטן, מערב הרי ההימלאיה, טיין שאן, טיבט וצפון מונגוליה
דלק סלעים טיבטי: מזרח טיבט
דלק סלעים איברי: חצי האי האיברי
דלק סלעים רודוסי: רודוס
דלק סלעים קווקזי: קווקז וחלקים רציפים של טורקיה ואיראן
דלק סלעים קרים: חצי האי קרים
דלק סלעים סורי: סוריה, לבנון וישראל
דלק סלעים אשורי: להסה וטיבט
תיאור

דלק הסלעים דומה לדלק האירופי, אך יש לו זנב ארוך יותר, ראש מוארך וזוויתי יותר ובעל אוזניים קצרות, מעוגלות ורחבות יותר. אפו בצבע אפרסק בהיר או בצבע אפור, ואילו זה של הדלק האירופי הוא שחור כהה או שחור-אפרפר. כפות רגליו אינן דחוסות בצפיפות כמו אלה של הדלק האירופי, ובכך הן פחות רחבות, כאשר כריות כפות הרגליים נשארות גלויות אפילו בחורף. בגלל גפיו הקצרות יותר, תנועתו של דלק הסלעים שונה מזו של הדלק האירופי; דלק הסלעים נע בזחילה באופן דמוי חמוס מבאיש, ואילו הדלק האירופי והדלק הסיבירי נעים על ידי ניתורים. עומס המשקל לכל סמ"ר אחד של המשטח התומך של כף הרגל של דלק הסלעים (30.9 גרם) הוא כפול מזה של הדלק האירופי (15.2 גרם), ולכן הוא מחויב להימנע מאזורים מושלגים, אחרת הוא ישקע בהם.
גולגולתו של דלק הסלעים דומה לזו של הדלק האירופי, אך שונה באזור הפנים הקצר יותר שלו, בפרופיל הקמור יותר, בשיניים הקרניזות הגדולות יותר ובשיניים הטוחנות הקטנות יותר. איבר המין של דלק הסלעים גדול יותר מזה של דלק אירופי, כאשר עצם הפין של דלקי סלעים צעירים גדולה לעיתים קרובות מאלה של דלקים אירופים מבוגרים.
פרוותו של דלק הסלעים גסה מזו של הדלק האירופי, עם שערות שמירה אלסטיות ופחות פרווה תחתונה צפופה. פרוות הקיץ שלו קצרה, דלילה וגסה, והזנב דליל. גוון הצבעים בהיר יותר מדלק אירופי. שלא כמו הדלק האירופי, הפרווה התחתונה של דלק הסלעים לבנבנה ולא אפרפרה. הזנב חום-כהה ואילו הגב כהה יותר מזה של הדלק האירופי. כתם הגרון של דלק הסלעים הוא תמיד לבן. הכתם גדול ובאופן כללי יש שתי התפצלויות המשתרעות לאחור לבסיס הרגליים הקדמיות ומעלה על הרגליים.
תיאור > נתונים פיזיים

|  | זכר | נקבה |
| --- | --- | --- |
| אורך גוף | 430–590 מ"מ | 380–470 מ"מ |
אורך זנב: 250–320 מ"מ
| מסת הגוף | 1.7-1.8 ק"ג (בחורף) 2-2.1 ק"ג (בקיץ) | 1.1–1.3 ק"ג (בחורף) 1.4-1.5 ק"ג (בקיץ) |
התנהגות

דלק הסלעים הוא בעיקר חיה פעילת לילה ודמדומים, אם כי במידה פחותה בהרבה מהדלק האירופי. דלק הסלעים פעיל במיוחד בלילות עם אור הירח. בהיותו חיה יבשתית יותר מאשר דלק אירופי, דלק הסלעים פחות שוכן עצים בהרגליו, אך יכול לטפס בצורה טובה מאוד באזורים מיוערים בכבדות. בנוסף, דלק הסלעים הוא שחיין מיומן, ולעיתים עשוי להיות פעיל בשעות היום, במיוחד בקיץ, כאשר הלילות קצרים. הוא בדרך כלל צד על הקרקע. במהלך שלג כבד, דלק הסלעים עובר בשבילים שנעשו על ידי ארנבות או מגלשיים.
התנהגות > התנהגויות חברתיות וטריטוריאליות

באזור צפון-מזרח ספרד, בו עדיין נמצאים דלקי הסלעים בבתי גידול ללא שינויים יחסית, פרט אחד תועד שהיה לו טריטוריה של 526 דונם עם שני מרכזי פעילות. תקופת הפעילות המרבית שלו התרחשה בין השעה 18:00 לחצות. בין 9 בבוקר ל-6 בערב נמצא כי החיה לא פעילה ברובה. באזורים עירוניים, דלקי סלעים מתחבאים כמעט לחלוטין במבנים, במיוחד במהלך החורף. דלק הסלעים אינו חופר מאורות, והוא גם לא לוקח את אלה של בעלי חיים אחרים. במקום זאת, הוא נמצא בסדקים ובקעים טבעיים המופיעים בסלעים, רווחים בין אבנים במגלשות סלע ומבני אבן מיושבים או לא מיושבים. הוא עשוי לחיות בחורי עצים בגובה של עד 9 מטרים.
התנהגות > רבייה והתפתחות

הייחום וההזדווגות מתרחשים באותו הזמן כמו אצל הדלק האירופי. ההזדווגות יכולה להימשך יותר משעה. הזדווגות מתרחשת בתקופת יוני-יולי, ומתרחשת בבוקר או בלילות מוארים על האדמה או על גגות הבתים. תקופת ההיריון נמשכת זמן רב כמו של הדלק האירופי, שנמשך 236–237 ימים בטבע, ו־ 254–275 ימים בחוות פרוות. הלידה מתרחשת בסוף מרץ-תחילת אפריל, כאשר המלטה ממוצעת כוללת 3–7 צאצאים. הצאצאים נולדים עיוורים ומתחילים לראות בגיל 30–36 יום. תקופת ההנקה נמשכת 40–45 יום. בתחילת יולי, לא ניתן להבחין בין הצעירים למבוגרים.
התנהגות > תזונה

התזונה של דלק הסלעים כוללת כמות גבוהה בהרבה של מזון מהצומח מזו של הדלק האירופי והדלק הסיבירי. מזונות צמחיים שדלק הסלעים אוכל כוללים דובדבנים, תפוחים, אגסים, שזיפים, סולנום שחור, עגבניות, ענבים, פטל ובן-חוזרר. בדרך כלל בחודשי החורף, תזונתו מורכבת בעיקר ממזון צמחי. כמו כן, הדלק אוכל גם חולדות, עכברים ותרנגולות. הדלק טורף גם מיני ציפורים כמו דמויי-דרוריים, תרנגולי שלג וחוגלות. הדלק בוזז קני ציפורים הכוללות ציפורי שיר, תרנגולאים וינשופים, ומעדיף להרוג את ההורים בנוסף לגוזלים. אף על פי שלעיתים נדירות הוא תוקף עופות, פרטים מסוימים עלולים להפוך לטורפי עופות מומחים, אפילו כאשר טרף הבר שופע. זכרים נוטים לטרוף טרף גדול וחי יותר מאשר הנקבות, הניזונות מטרף קטן ופגרים בתדירות גבוהה יותר.
התנהגות > מערכות יחסים עם טורפים אחרים

באזורים שבהם תפוצת דלק הסלעים חופפת עם תפוצת דלק אירופי, שני המינים נמנעים מלהתחרות זה בזה על ידי הנחת גומחות אקולוגיות שונות; הדלק האירופי ניזון מציפורים ומכרסמים בתדירות גבוהה יותר, ואילו דלק הסלעים ניזון מפירות וחרקים. ידוע מקרה אחד בו דלק סלעים צעיר נהרג על ידי דלק אירופי. ידוע גם כי דלק הסלעים הורג חמוסים מבאישים במקרים נדירים. שועלים מצויים, שונרים ופומות עשויים לטרוף דלקים מבוגרים, ואילו דלקים צעירים פגיעים גם מההתקפה של עופות דורסים וחתולי בר. במקרה אחד בגרמניה דלק סלעים הרג חתול בית.
תפוצה

דלק הסלעים הוא מין נפוץ החי ברחבי רוב אירופה ומרכז אסיה. הוא נמצא בספרד ופורטוגל במערב, מרכז ודרום אירופה, המזרח התיכון, ומשתרע עד המזרח בהרי אלטאי וטיין שאן וצפון מערב סין. באירופה המין נעדר מהאיים הבריטיים, חצי האי סקנדינביה, פינלנד, דנמרק, צפון בלטייסק וצפון רוסיה. כמו כן, דלק הסלעים חי גם באפגניסטן, פקיסטן, הודו, נפאל, בהוטן ואכלס לאחרונה את צפון מיאנמר.
תפוצה > בישראל

בישראל חי תת-המין דלק סלעים סורי הנמצא באזורים סלעיים, בעיקר בהרי יהודה, ברמת הגולן ובהר דב. מסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 חלה התאוששות מהירה של דלקים ביהודה ושומרון וזה ניכר גם בתצפיות בפרטים חיים וגם בפרטים דרוסים (DOR).
דלק הסלעים הוא בין הטורפים הקטנים בארץ.
תפוצה > בצפון אמריקה

בצפון אמריקה ידוע על דלקי סלעים באזור ויסקונסין, בעיקר בסמוך למרכזים העירוניים המקיפים את מילווקי. הוא חי גם בכמה אזורים מיוערים ועירוניים במורנת שקע קרחוני, ובחורשות הסמוכות של וולוורת', ראקין, וואוקשה וכנראה גם במחוזות ג'פרסון. דלקי הסלעים החיים בצפון אמריקה הם ככל הנראה צאצאים של פרטים פראיים שנמלטו מחוות פרוות פרטית בבורלינגטון במהלך שנות ה-40. הם אף נרשמו ששוחררו או נמלטו בשנת 1972.
יחסים עם בני אדם > אילוף

הזואולוג הבריטי ג'ורג' רולסטון תיאר כי "החתול הביתי" של היוונים הקדמונים והרומאים היה למעשה דלק הסלעים. כמו כן, הביולוגית הימית ז'אן וילפרו-פאוור שמרה על שני דלקי סלעים מאולפים.
יחסים עם בני אדם > ציד ושימוש בפרווה

אף כי דלק הסלעים הוא חיה יקרת ערך בסחר בפרוות, פרוותו נחותה באיכותה מזו של הדלק האירופי והדלק הסיבירי. עורות דלק הסלעים בשוקי הפרווה של ברית המועצות היוו רק 10–12% מנתחי השוק של עורות הדלק האירופי. דלקי סלעים נתפסו רק בקווקז, בחלק מחצי האי קרים, בשאר אוקראינה (במספרים קטנים מאוד) וברפובליקות של מזרח אסיה. מכיוון שבעלי חיים עם פרוות יקרות ערך נדירות יותר באזורים אלה, דלק הסלעים הוא בעל ערך לציידים בשוק המקומי. דלקי סלעים נלכדים במלכודות לסת, או כאשר רוצים ללכוד את הדלק חי לוכדים אותו עם מלכודות כלוב. הירי בדלק סלעים אינו יעיל, ותפיסתם עם כלבים מוצלחת רק כאשר ניתן ללכוד את החיה בעץ חלול.
יחסים עם בני אדם > נזקי רכב

מאז אמצע שנות ה-70, ידוע כי דלק הסלעים גורם לעיתים נזק למכוניות. במכוניות שניזוקו על ידי דלקים בדרך כלל נחתכו צינורות וכבלים. דלק הסלעים יכול לקרוע את הכבלים של מנוע המתנע עם נשיכה אחת בלבד. הסיבה לכך אינה ידועה לחלוטין, מכיוון שהפריטים הפגועים אינם נאכלים. עם זאת, ישנו שיא עונתי בהתקפות דלקים על מכוניות באביב, כאשר דלקים צעירים חוקרים את סביבתם לעיתים קרובות יותר וטרם למדו אילו פריטים בסביבתם אוכלים או לא. שמן הדגים הכלול לעיתים קרובות בכבלי מכוניות מיפן עשוי לתרום לכך.
יחסים עם בני אדם > מאיץ LHC

ב-29 באפריל 2016, פרט של דלק הסלעים כיבה את מאיץ LHC, מאיץ החלקיקים החזק ביותר בעולם, על ידי טיפוס על שנאים חשמליים בהספק של כ18–66 קילוואט שנמצאים מעל פני האדמה בסמוך לניסוי LHCb.
יתר על כן, גם ב-21 בנובמבר 2016, פרט נוסף של דלק הסלעים כיבה את מאיץ LHC על ידי טיפוס על שנאים חשמליים בסמוך לניסוי ALICE. פרט זה פוחלץ והוצג בתצוגה במוזיאון הטבע של רוטרדם.
גלריה

פרט מפוחלץ
בולים המציגים מיני בעלי חיים בניהם דלק סלעים (מימין למטה)
לקריאה נוספת

אבי ארבל, היונקים - המדריך השלם ליונקי א"י (לקסיקון מפה)
אזטראונם

| --- | --- |

 שם IUPAC
 2-[(1Z)-1-(2-Amino-1,3-thiazol-4-yl)-2-[(2S,3S)-2-methyl-4-oxo-1-sulfoazetidin-3-yl]amino}-2-oxoethylidene]amino}oxy-2-methylpropanoic acid
 שמות מסחריים בישראל
 אזקטם, קאיסטון
 נתונים כימיים
 כתיב כימי:  C13H17N5O8S2 
 מסה מולרית:  435.43 g/mol
 נתונים פרמוקוקינטיים
 זמינות ביולוגית:  100% (IM)
 זמן מחצית חיים:  1.7 שעות
 הפרשה:  בשתן
 בטיחות
 מעמד חוקי:  תרופת מרשם
 קטגוריית סיכון בהריון:  B
 דרכי מתן:  דרך הוריד, דרך השריר, בשאיפה
 מזהים
 קוד ATC:  J01DF01 
 מספר CAS:  78110-38-0
 PubChem:  5742832
 ChemSpider:  4674940
 
אזטראונם (באנגלית: Aztreonam (אנ')) היא תרופה אנטיביוטית, והייתה התרופה הראשונה בקבוצת הבטא-לקטם, ממשפחת המונובקטם.
פעילותו של אזטראונם מתמקדת באופן סלקטיבי נגד חיידקים אירוביים גראם שליליים. באזטראונם יעיל כנגד חלק מהחיידקים אנטרובקטריאצה, למעט אנטרובקטר. בנוסף אזטראונם נמצא יעילה כנגד Pseudomonas aeruginosa. אזטראונם אינו יעילה כנגד חיידקים אירוביים גראם חיוביים ואנאירוביים.
לאזטרואונם זמן מחצית קצר, דבר המקנה לה יתרונות בטיפול בזיהומים קשים. הוכח כי אזטרונאם יעיל בטיפול במגוון רחב של זיהומים, כולל זיהומים בדרכי השתן, הנשימה, זיהומים גינקולוגים, ובנוסף בדלקות עור ורקמות הרכות.
ניתן להשתמש באזטראונם לפי הצורך, יחד עם טיפול נוסף המיועד לזיהומים גראם חיוביים ו/או אנאירוביים.
שימוש רפואי

אזטראונם יעיל כנגד זיהומים שונים, כולל דלקת בדרכי השתן, דלקת בדרכי הנשימה התחתונות, זיהום חיידקי בעור (כגון פצעים לאחר ניתוח, כיבים וכוויות), זיהומים תוך בטניים (כמו דלקת הצפק), רירית הרחם ואגן וצלוליטיס הנגרמת על ידי חיידקים אירוביים גרם שליליים. בחולים קשים עם זיהומים הנגרמים על ידי חיידקים אירוביים גרם חיוביים או חיידקים אירוביים-אנאירוביים מעורבים, ניתן לשלב את אזטראונאם עם חומרים אחרים כמו קלינדמיצין, אריתרומיצין, מטרונידזול, פניצילינים או ונקומיצין כדי לכסות את כל הפתוגנים האפשריים. מחקרים הראו שאזטראונם בשילוב עם קלינדמיצין יעיל כמו קלינדמיצין בשילוב עם אמינוגליקוזיד בטיפול בזיהומים גינקולוגיים כירורגיים. לפיכך, אזטראונם יכול לשמש כחלופה לטיפול באמינוגליקוזידים, להציע יתרונות טיפוליים תוך הימנעות מתופעות לוואי של אמינוגליקוזידים.
מנגנון פעולה

מנגנון הפעולה של אזטראונם, כמו של יתר אנטיביוטיקות הבטא-לקטם, ופועל על ידי עיכוב סינתזה של דופן תא החיידק, אך פעילותו סלקטיבית לחיידקים גרם שליליים אירוביים.
דרך מתן

יעילות התרופה גבוהה ביותר כאשר ניתנת דרך הוריד או השריר. במתן פומי הזמינות נמוכה, והיעילות לא מספקת. החל משנת 2014 התרופה נכנסה לסל הבריאות בישראל, וניתנת בשאיפה (בשם המסחרי קאיסטון) לטיפול נגד פסאודומונס ארוגינוזה בחולי סיסטיק פיברוזיס, שמיצו את הטיפול בטוברמיצין.
תופעות לוואי

אזטראונם נחשבת לתרופה בטוחה. עם זאת יש לה מעט תופעות לוואי. ביניהם: תגובה נדירה של פריחה באתר ההזרקה ותופעות לוואי במערכת העיכול כמו בחילה, הקאה, שלשול וכאב בטן.
אינטראקציה בין תרופות

למרות שאזטראונם שייכת לקבוצת אנטביוטיקות הבטא-לקטם ניתן לתת אותה לרגישים לפניצילין בגלל השוני במבנה הטבעת הבטא-לקטמית. עם זאת קיימת רגישות צולבת בינה לבין צפטזידים בגלל דמיון במבנה שרשת הצד. לפיכך לרגישים לצפטזידים נמנע מלתת אזטראונם.
הערות שוליים

↑  R. N. Brogden, R. C. Heel, Aztreonam. A review of its antibacterial activity, pharmacokinetic properties and therapeutic use, Drugs 31, 1986-02, עמ' 96–130 doi: 10.2165/00003495-198631020-00002
↑  קאיסטון, באתר israeldrugs.health.gov.il
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
רכבת העמק

| --- | --- |
1903, חנוכת גִ'סְר אַל-חָארִתִ'יֶּה, גשר הרכבת הטורקי על נחל הקישון כיום בפארק העמקים, בסמוך למחלף העמקים
1903, חנוכת גִ'סְר אַל-חָארִתִ'יֶּה, גשר הרכבת הטורקי על נחל הקישון כיום בפארק העמקים, בסמוך למחלף העמקים
 מידע כללי
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית, ארץ ישראל המנדטורית, ישראל
 עיר:  חיפה, עפולה, בית שאן
 מפעיל:  הרכבת הצבאית העות'מאנית, הרכבת הצבאית לארץ ישראל, הרכבת המנדטורית
 מידע על ההקמה
 התחלת בנייה:  1902
 פתיחת המסילה:  1904 – מחיפה לבית שאן, 1905 – עד לסמח'
 מידע על המסילה
 תחילת המסילה:  תחנת הרכבת חיפה מזרח
 סיום המסילה:  סמח'
 אורך המסילה:  87 ק"מ (בארץ ישראל)
 רוחב המסילה:  105 ס"מ
 מסלולים:  1
 מספר התחנות:  35
 תרשים המסילה
 
 מפת תוואי המסילה והתחנות העיקריות שנבנו עד שנת 1948. בשחור מסומנות התחנות המקוריות משנת 1905
 
רכבת העמק הוא השם שרווח ביישוב היהודי בארץ ישראל לשלוחת מסילת הרכבת החיג'אזית שקישרה בין חיפה לסמח' ומשם לדרעא (כיום בדרום סוריה), שם התחברה לקו הרכבת החיג'אזית מדמשק, בירת סוריה, לעיר אל-מדינה שבחג'אז.
מסילת הרכבת נסללה מ-1902 עד 1905 והייתה למסילת הברזל השנייה שנבנתה בארץ ישראל אחרי מסילת הרכבת יפו–ירושלים. הרכבת המשיכה לפעול גם במהלך תקופת המנדט, הייתה חשובה להתפתחות יישובי עמק יזרעאל, נפגעה קשות בליל הגשרים ובמלחמת העצמאות והושבתה סופית בשנת 1951 לאחר שבשנים הראשונות של מדינת ישראל פעלה באופן מצומצם בקו עפולה–חיפה.
במהלך השנים נערכו תוכניות שונות לחידוש פעילות המסילה, שהבשילו לכדי ביצוע רק בראשית העשור השני של המאה ה-21. ב-16 באוקטובר 2016 נחנכה מסילת העמק המחברת בין חיפה לעפולה ובית שאן. מסלולה עוקב אחר תוואי המסילה הישן אך נבדל ממנו במספר מקטעים.