stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נקמה חריפה

| --- | --- |

 בימוי:  פייר מורל 
 הופק בידי:  גארי לוצ'סי, טום רוזנברג, Richard S. Wright 
 עריכה:  פרדריק טוראבל 
 שחקנים ראשיים:  ג'ניפר גארנר ג'ון גלאגר ג'וניור 
 מוזיקה:  סיימון פרנגלן 
 צילום:  דייוויד לנזנברג 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  לייקשור אנטרטיינמנט 
 חברה מפיצה:  STXfilms, Xfinity Streampix 
 שיטת הפצה:  הוצאה ביתית, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  7 בספטמבר 2018 
 משך הקרנה:  101 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פעולה, סרט ויגילנטה, סרט מתח, סרט דרמה 
 הכנסות באתר מוג'ו:   peppermint
 www.peppermint.movie
 דף הסרט ב־IMDb
 
נקמה חריפה (באנגלית: Peppermint) הוא סרט פעולה אמריקאי שיצא בשנת 2018 בבימויו של פייר מורל ובכיכובם של ג'ניפר גארנר, ג'ון אורטיז, ג'ון גלאגר ג'וניור, חואן פאבלו ראבה וטייסון ריטר. העלילה עוקבת אחרי אם (גארנר) שהתעוררה מתרדמת והפכה ללוחמת גרילה אחריי שהותקפה באכזריות ביחד עם בעלה והילדה שלה שנרצחו בידי קרטל סמים. הסרט הכניס 53 מיליון דולר ברחבי העולם וקיבל ביקורות שליליות מרוב המבקרים. הסרט שוחרר לנטפליקס בשנת 2020 וכמו כן גם לפלטפורמות נוספות.
עלילת הסרט

ריילי נורת' (ג'ניפר גארנר) עובדת כבנקאית בלוס אנג'לס. בעלה כריס (ג'ף הפנר (אנ')) הוא בעלים של חנות מכונאים כושלת, ויש להם ילדה בת עשר בשם קרלי (קיילי פלמינג (אנ')). חברו של כריס מנסה לשכנע אותו ולכפות עליו לשדוד את דייגו גרסיה (חואן פבלו רבא (אנ')), ברון סמים רב עוצמה. כריס מסכים תחילה אך מתחרט ומתקשר לחברו רגע לפני שיצא עם אשתו ובתו כדי להגיד לו שהחליט לרדת מעניין המזימה. החבר לא עונה וכריס משאיר לו הודעה בתא קולי. כריס לא ידע שחברו נחטף בידי אנשיו של דייגו. דייגו, שגילה את עצם המזימה, מורה לאנשיו לחסל את כריס. כאשר ריילי וכריס יוצאים ביחד עם ביתם ללונה פארק לחגוג את יום הולדתה, אנשיו של דייגו יורים בכריס ובביתו והורגים אותם ופוצעים את ריילי. חרף פציעתה של ריילי, היא מסוגלת לזהות בבירור את היורים. בלשי משטרת לוס אנג'לס מהססים להגיש כתב אישום נגד שלושת היורים, מאחר שהם חברים בקרטל הסמים של גרסיה, המחזיקים בכוח והשפעה ניכרים. לפני הדיון המקדים במשפט, עורך דינם של היורים מגיע לבקר אותה בביתה ומנסה לשחד אותה. ריילי מסרבת לקבל את השוחד, אך עורך הדין שם לב לתרופות הפסיכיאטריות שיש בביתה ומשתמש בנתון זה בבית המשפט על מנת לצייר את ריילי כעדה לא אמינה. השופט סטיבנס (ג'ף הרלן), שמקבל בחשאי שכר מקרטל הסמים של דייגו, מצהיר במשפט כי אין מספיק ראיות על מנת להעמיד את היורים לדין. בכעסה, ריילי מנסה לתקוף את רוצחי משפחתה, אך היא מוכנעת כשהשוטרים משתמשים באקדח טייזר ומצטווה להתאשפז במחלקה פסיכיאטרית. באמבולנס שהיה אמור לפנות אותה למחלקה הפסיכיאטרית, היא מכה את הבלש קרמייקל באמצעות מטף ומצליחה לברוח.
במשך חמש שנים ריילי נעלמה. באותו הזמן היא מתאמנת באמנויות לחימה ובשימוש בנשק ומחליטה לנקום את הרצחם של בעלה וביתה ואת העובדה שהשופט והפרקליטים לא העמידו את הרוצחים לדין. חמש שנים לאחר מכן, הבלשים מואיז בלטראן (ג'ון אורטיז) וסטן קרמייקל (ג'ון גלאגר ג'וניור) מגיעים ללונה פארק ומוצאים את שלושת היורים תלויים על גלגל ענק, אחריי שנרצחו בידי ריילי. סוכנת ה FBI ליסה אינמן (אנני אילונזה (אנ')) מסבירה לבלשים כי לפני שריילי נעלמה, היא שדדה את הבנק בו עבדה ושהיא חזרה כעת, לאחר ששדדה חנות נשק כדי לגנוב ארסנל רחב של כלי נשק ותחמושת.
ריילי הרגה את השופט סטיבנס על ידי פיצוץ ביתו, במקביל לכך שהרגה את עורכי הדין מההגנה ומהתביעה שהיו מעורבים במשפט. המשטרה מחליטה לספר לתקשורת על ריילי, מה שמעורר ויכוח ברשתות החברתיות בין אלה הרואים בה גיבורה לבין אלה הרואים בה כפושעת.
ריילי גם מתחילה לפנות לקרטל של דייגו ומחסלת את רוב אנשיו. דייגו מבין כי ריילי היא האחראית לכך שרוב משלוחיו נעלמו ומחליט להרוג אותה. היא שורדת מלכודת שדייגו הטמין לה, עוקבת אחרי עוזריו של דייגו לביתו והורגת את כל שומריו. כאשר בתו הצעירה של דייגו, שמזכירה לריילי את בתה שנרצחה, מפריעה לה בזמן העימות עם דייגו, היא מהססת בתגובה ומאפשרת לדייגו לפצוע אותה, ובורחת כשהמשטרה מגיעה לביתו של דייגו. לבסוף, הבלש בלטראן מוצא את ריילי פצועה ליד המצבה של משפחתה ולמרות רצונה של ריילי למות, היא מפונית לבית חולים. מאוחר יותר כשביקר אותה בבית החולים, מספר לה בלטראן כי רבים הזדהו עם מעשיה, וגם הוא בעצמו מזדהה עם מעשיה, ולבסוף משחיל לה את המפתח לאזיקים שלה, ומאפשר לריילי לברוח שוב.
סולם הסטטוס קוו

סולם הסטטוס קוו בכנסיית הקבר, בתמונה שצולמה בשנת 2009, הסולם נשאר בדיוק באותו המקום מאז המאה ה-18.
הסולם נראה בבירור בתמונה משנות השמונים של המאה ה-19 מתחת לחלון הימני בקומה העליונה
סולם הסטטוס קוו (באנגלית: Immovable Ladder, מילולית: "הסולם שאי אפשר להזיז", בערבית: السُّلَّم الثَّابِت, מילולית: "הסולם העומד במקומו")  הוא סולם מעץ ארז, העומד לרגלי אחד מחלונות הקומה השנייה, של כנסיית הקבר בירושלים.
הסטטוס קוו בין העדות הנוצריות בירושלים

במהלך ההיסטוריה, עדות נוצריות שונות קנו להן "חזקות" על חלקים בכנסייה. הוויכוחים בין העדות על גבולות חזקות אלו הביאו במהלך המאה ה-19 לניסוחם של הסכמי סטטוס קוו: נקבעו שעות תפילה לכל עדה, סדר הדלקת הפמוטים ומנורות השמן בכנסייה ואפילו על אילו מרצפות מותר לבני עדה מסוימת לדרוך בדרכם ממקום התפילה שלהם אל הקבר הקדוש.
כחלק מהסכם הסטטוס קוו, לא ניתן להזיז את הסולם ממקומו, והוא ניצב במקום זה כבר יותר מ-250 שנה (מלבד מספר פעמים בהן הוזז).
הסולם

עד שנת 1831, היו שערי הכנסייה נפתחים רק בחגים מיוחדים, באישור השלטון המוסלמי. בכל זמן אחר היו השערים נעולים והנזירים הנוצרים נאלצו לשהות בכנסייה ב"מאסר בית". מזונם של הנזירים בני העדה הארמנית הועלה אליהם מבעד לחלון הפתוח שבקומה העליונה, והנזירים היו משתמשים בסולם על מנת לצאת מהחלון. כיום, אין לסולם שימוש. אולם, מכיוון שהסולם נכלל בהסכמי הסטטוס קוו, אסור להזיזו ממקומו למרות שמכול בחינה מעשית ורוחנית, הוא מיותר.
האפיפיור פאולוס השישי קבע בשנת 1964 כי הסולם יישאר במקומו עד שהכנסייה הקתולית והכנסייה האורתודוקסית תתאחדנה.
הערות שוליים

1 2  נחמה שפרן, אייל מירון (עורך) בתוך:, ירושלים וכל נתיבותיה, יד יצחק בן צבי, 2010, עמ' 143
חזית כנסיית הקבר בתחריט מספרו של אלעזר הורן, 1728, ובו העדות הקדומה ביותר לנוכחותו של סולם הסטטוס קוו
נקודת רסקיו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  71°54′S 99°09′W﻿ / ﻿71.9°S 99.15°W﻿ / -71.9; -99.15
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינקודת רסקיו(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינקודת רסקיו
 
נקודת רסקיו (באנגלית: Rescue Point; מילולית: נקודת ההצלה) היא לשון יבשה מכוסה קרח, בקצה הצפוני של חצי האי נוביל בצפון האי ת'רסטון בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
היסטוריה > גילוי ומיפוי כף

חצי האי נוביל (ובמסגרתו גם נקודת רסקיו) מופה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בדצמבר 1946 (הקיץ האוסטרלי) במסגרת מבצע קפיצה לגובה.
היסטוריה > מקור השם

שמה של הנקודה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
מטוס PBM מארינר, אשר ערך טיסת חקר במסגרת מבצע קפיצה לגובה (בפיקודו של לוטננט ראלף פ. לבלנק (Ralph P. LeBlanc), מחיל המילואים של צי ארצות הברית), התרסק 15 קילומטרים דרומית לכף הקרויה כיום כף לבלנק, ב-30 בדצמבר 1946. שישה אנשי צוות מתוך תשעה שרדו את ההתרסקות. הם חולצו ב-12 בינואר 1947 על ידי לוטננט קומנדר ג'ון ד. האוול (John D. Howell) אשר הנחית מטוס PBM בים בסמוך לקצה המערבי של חצי האי נוביל. הנקודה נקראת "נקודת רסקיו" (באנגלית: Rescue Point; מילולית: נקודת החילוץ), מאחר ששם חילצו את השורדים.
הערות שוליים

1 2 3 4  מידע גאוגרפי והיסטורי
נשק יום הדין

הרמן קהאן (אנ') מפרט בספרו "על מלחמה תרמו-גרעינית" את אסטרטגיית הלוחמה הגרעינית לגבי נשק יום הדין.
נשק יום הדין או מכונת יום הדין או מתקן יום הדין הוא מתקן אמין ומוגן בצורה מאובטחת המסוגל להרוס כמעט את כל חיי האדם על פני כדור הארץ אשר יופעל אוטומטית אם האויב עשה פעולה מפרה אשר הוגדרה למנגנון האוטומטי מראש. באסטרטגיית לוחמה גרעינית, נשק יום הדין הוא יישום של עקרון מכה שנייה וכשל קטלני. באסטרטגיה זו מדינה בונה נשק יום הדין אשר יופעל אוטומטית ויכחיד את האנושות, כאשר מדינה אחרת תתקוף אותה בהתקפה גרעינית.
למרות שקיימת היתכנות טכנולוגית לייצור נשק שכזה, באמצעות פצצות מומלחות, עד כמה שידוע, אף מדינה לא ניסתה לפתח נשק שכזה.
מקור השם

יום הדין הוא זמן שיחול על פי מספר דתות באחרית הימים ובו יעמדו כל בני האדם לדורותיהם למשפט בפני אלוהים. הרשעים ידעו את זעמו של האל, ואילו הצדיקים יזכו למחילתו ולקרבתו.
נשק יום הדין מפצצה מומלחת

פצצה מומלחת היא סוג של נשק גרעיני שיכול לשמש לבניית נשק יום הדין שיכול לשים קץ לחיי האדם על פני כדור הארץ.
פצצה מומלחת היא נשק גרעיני שנועד לתפקד כנשק רדיולוגי, המייצר כמויות מוגברות של נשורת גרעינית, שלא מאפשרת חיים באזור נרחב במשך זמן רב. את הרעיון הגה הפיזיקאי היהודי-הונגרי-אמריקאי לאו סילארד, בפברואר 1950.
במאמר 'חומרי נפץ כימיים ותרמו-גרעיניים' הפיזיקאי ו.ה. קלארק טען שניתן ליצור נשק יום הדין באמצעות פיצוץ מספר פצצות גרעיניות ממולחות מסוג קובלט המפוזרות על פני כדור הארץ עם עוצמה כוללת של 50,000 מגה טון TNT. לפיצוץ יש פוטנציאל לייצר מספיק קרינה ארוכת טווח כדי להוות נשק יום הדין, בתיאוריה, אבל היה בדעה שגם אז, "מספיק אנשים עלולים למצוא מקלט כדי להמתין לרדיואקטיביות לפחות ולהתחיל מחדש".
טון TNT הוא כמות האנרגיה הנפלטת בעת פיצוץ TNT במשקל של טון אחד (אלף קילוגרם). לשם המחשה, הפצצה הגרעינית בעלת העוצמה הגדולה ביותר שנוסת הייתה פצצת הצאר שעוצמתה 50 מגה טון TNT. עוצמת הפצצה שהוטלה על הירושימה הייתה 0.016 מגה טון TNT. סך כל הנשק הגרעיני הן של ארצות הברית והן של רוסיה כולל כ-800 מגה טון TNT כל אחת. עוצמת פגיעת המטאוריט שהביא להכחדת הדינוזאורים מוערכת כשוות ערך לכ-100,000 מגה טון TNT.
בתרבות הפופולרית

בסרט ד"ר סטריינג'לאב משנת 1964 ברית המעצות בנתה מכשיר אוטומטי שאינו ניתן לנטרול והמבוסס על עיקרון כשל קטלני שנקרא "מכונת יום הדין". מכונת יום הדין בסרט מורכבת מפצצות גרעין מומלחות מסוג קובלט.
למרות שמדובר בסרט קומדיה, הסרט מטיב להסביר את עקרון מנגנון יום הדין. חלק מהדיאלוגים בסרט מצוטטים מספרו של הרמן קהאן (אנ'), "על מלחמה תרמו-גרעינית". בספר זה מפרט קהאן את אסטרטגיית הלוחמה גרעינית לגבי נשק יום הדין.
להלן דיאלוג מהסרט (בטקסט נעשו כאן תיקונים מינימליים על מנת להקל על הבנתו):
ראו גם

מכה שנייה
השמדה הדדית מובטחת
פצצה מומלחת
על מלחמה תרמו-גרעינית
הערות שוליים

↑  לפי הגדרת 'מילון מונחים בנושא ביטחון לאומי' מאת ש.מ. גננסקי ואולף הלמר, שפורסם על ידי מכון ראנד
↑  Kahn 2011, pp. [https://books.google.com/books?id=EN2gtPTjFd8C&pg=PA145&dq=%22doomsday%20machine%22#v=onepage&q=%22doomsday%20machine%22 145-146.
↑  Kahn, H. (2011). On Thermonuclear War. War and Peace Research. Transaction Publishers. p. 145. ISBN 978-1-4128-1559-8.
↑  Kahn, Herman (1960). On Thermonuclear War. Princeton, NJ, USA: Princeton University Press.
↑  "Dr. Strangelove's 'Doomsday Machine': It's Real". NPR.org. NPR.
↑  "Inside the Apocalyptic Soviet Doomsday Machine". Wired.com. 2009-09-21.
↑  Clark, W. H. (1961). "Chemical and Thermonuclear Explosives". Bulletin of the Atomic Scientists. 17 (9): 356–360. Bibcode:1961BuAtS..17i.356C. doi:10.1080/00963402.1961.11454268.
↑  Kristensen, Hans M.; Norris, Robert S. (3 במאי 2016). "Russian nuclear forces, 2016". Bulletin of the Atomic Scientists. 72 (3): 125–134. Bibcode:2016BuAtS..72c.125K. doi:10.1080/00963402.2016.1170359. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  M. Kristensen, Hans (2021). "United States nuclear weapons, 2021". Bulletin of the Atomic Scientists. tandfonline.com. 77 (1): 43–63. Bibcode:2021BuAtS..77a..43K. doi:10.1080/00963402.2020.1859865. S2CID 231722905. נבדק ב-27 במרץ 2022. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Schulte, P.; et al. (5 March 2010). "The Chicxulub Asteroid Impact and Mass Extinction at the Cretaceous-Paleogene Boundary" (Submitted manuscript). Science. 327 (5970): 1214–1218. Bibcode:2010Sci...327.1214S.
ליבת פצצה גרעינית מניסוי טריניטי.
גרסה מומלחת של הפצצה מתקבלת על ידי הצמדה של קובלט-59 למעטפת החיצונית של הליבה.
הסצנת מהסרט דר' סטרייג'לאב שבה מקבל מטוס אמריקאי פקודה שגויה לצאת למתקפה גרעינית על רוסיה ('תוכנית R'). המתקפה עומדת להפעיל את מנגנון יום הדין של רוסיה (ברית המועצות) אשר מורכב מפצצות מומלחות מסוג קובלט.
נקירו אוקוסיימה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע אישי
 לידה:  1 במרץ 1972 (בת 52) ניגריה 
 גובה:  1.72 מטרים
 עמדה:  קשר 
 
נקירו אוקוסיימה (באנגלית: Nkiru Okosieme;‏ נולדה ב-1 במרץ 1972) היא כדורגלנית עבר ניגרית. הייתה ידועה בכינוי "המנהלת" ("The Headmistress"), בשל המנהג שלה לכבוש שערים מכריעים בעזרת ראשה.
חייה

אוקוסיימה נולדה במרץ 1972 בעיר אוניטשה. כשהייתה בת 19 בלבד, היא ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת הבוגרת ואף נבחרה כקפטנית לגביע העולם הראשון שנערך ב-1991 בסין. עד היום, היא האדם הצעיר ביותר ששימש כקפטן בתולדות גביע העולם (נשים וגברים). בטורניר עצמו לא הצליחו הניגריות לעבור את שלב הבתים, לאחר שהפסידו בכל שלושת משחקיהן ולא כבשו אף שער. חמש שנים לאחר מכן, אוקוסיימה נכללה בסגל הנבחרת לגביע העולם שהתקיים בשוודיה, אך הפעם ללא תפקיד הקפטנית. את הטורניר היא פתחה בהרכב הראשון, בהפסד 8-0 לנורווגיה, אך בשני המשחקים הבאים כבר ירדה לספסל המחליפים. גם בטורניר זה, ניגריה לא הצליחה להעפיל משלב הבתים וסיימה עם נקודה אחת בלבד.
ב-1998, היא כבשה שלושה שערים במסגרת אליפות אפריקה שנערכה בניגריה והובילה את הנבחרת לזכייה בטורניר. הייתה זו הזכייה השלישית ברציפות של הניגריות באליפות, ואוקוסיימה קטפה גם את תואר מלכת השערים. בעקבות הזכייה, העפילה ניגריה לגביע העולם שנערך שנה לאחר מכן בארצות הברית. בטורניר זה, אוקוסיימה ונבחרתה הגיעו עד לרבע הגמר, במה שנחשב להישג הטוב ביותר של ניגריה במסגרת גביע העולם לנשים. אוקוסיימה כבשה שני שערים בשלב הבתים ועוד אחד בהפסד 4-3 ברבע הגמר מול ברזיל.
אחרי גביע העולם החליטה אוקוסיימה להישאר ולשחק בארצות הברית, וחתמה בקבוצת "שארלוט ליידי איגלס" החצי-מקצוענית. בשנת 2000 היא שיחקה בכל שלושת משחקיה של ניגריה בטורניר הכדורגל של אולימפיאדת סידני, אך לא כבשה אף שער. הניגריות הפסידו בכל משחקיהן באולימפיאדה והודחו כבר אחרי הסיבוב הראשון, לאחר שסיימו במקום האחרון בבית. מספר חודשים לאחר מכן זכתה אוקוסיימה עם ניגריה באליפות אפריקה שנערכה בדרום אפריקה.
ב-2001 החלה אוקוסיימה ללמוד באוניברסיטת "קלייטון סטייט" בג'ורג'יה, וסיימה באותה שנה כסגנית מלכת השערים של ליגת המכללות השנייה (NCAA D-II). שנתיים לאחר מכן היא השתתפה בגביע העולם הרביעי והאחרון שלה, כשפתחה בשני משחקים בשלב הבתים - מול ארצות הברית ושוודיה. גם בטורניר זה ניגריה לא הצליחה להעפיל לשלב הבא, ואוקוסיימה סיימה את קריירת המונדיאלים שלה עם 11 משחקים ושלושה שערים (שיא לכדורגלנית אפריקאית).
הערות שוליים

↑  Flashback: Meet Super Falcons' Headmistress, באתר Kick442‏, 7 באפריל 2020
1 2  Road to Australia & New Zealand 2023 mapped out in Africa, באתר פיפ"א‏, 9 במאי 2021
נקע

ערך זה עוסק בפגיעה בפרק. אם התכוונתם לפגם במבנה גבישי, ראו .
| --- | --- |

נקע מתון בקרסול עם חבורה
 תחום:  רפואת חירום 
 קישורים ומאגרי מידע
 MeSH:  D013180
 סיווגים
 ICD-10:  T14.3
 
נקע הוא פגיעה בשלמות רצועה מפרקית.
נקע נגרם על ידי מתיחת יתר של הרצועה. בדרך כלל עקב טראומה גופנית או כשל של מערכת העצב-שריר-שלד לשמור על המפרק בטווח התנועה הנורמלי שלו.
נהוג לדרג את חומרת הנקע לפי שלוש דרגות. נקע מדרגה ראשונה, מתאר קרע מינורי של הרצועה. נקע מדרגה שלישית, מתאר קרע שלם של הרצועה. את חומרת הנקע, קובעים בדרך כלל לפי סימנים וסימפטומים אך הדמית MRI תאפשר אבחנה מדויקת יותר של חומרת הפגיעה.
כל מפרק בגוף יכול להיות נקוע, אך השכיחות הגבוהה ביותר לנקעים, מתקיימת במפרקי הקרסול, הברך והאצבעות. הנקע המוכר של הקרסול מתאר בדרך כלל פגיעה בשלמות רְצוּעַת הַשּׁוֹקִית וְהָעַרְקוּם הַקִּדְמִית (anterior-talo-fibular-ligament). אחד הגורמים השכיחים לנקעים באצבעות הוא משחקי כדור.
הטיפול השכיח מיד לאחר נקע כולל את עקרונות RICE. טיפולי המשך כוללים בדרך כלל הפעלת עומסים על הרצועה בהתאם לשלב ההחלמה שלה, חיזוק של שרירי המפרק ושיפור השליטה במפרק, בעיקר כאשר מדובר במפרק נושא משקל כמו קרסול או ברך.
נקמה בוערת

| --- | --- |

כרזת הסרט בארצות הברית
 מבוסס על:  על הספר "Man on Fire" מאת אי. ג'י. קווינל
 בימוי:  טוני סקוט
 הופק בידי:  טוני סקוט ארנון מילצ'ן לוקס פוסטר
 תסריט:  בריאן הלגלנד
 עריכה:  כריסטיאן ווגנר
 שחקנים ראשיים:  דנזל וושינגטון כריסטופר ווקן דקוטה פנינג ראדה מיטשל מארק אנתוני מיקי רורק ג'אנקרלו ג'אניני
 מוזיקה:  הארי גרגסון ויליאמס ליסה ג'רארד
 צילום:  פול קמרון
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Regency Enterprises, סקוט פרי הפקות 
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 23 באפריל 2004
 משך הקרנה:  146 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פשע, סרט מבוסס יצירה ספרותית, סרט פעולה, סרט דרמה, סרט ויגילנטה 
 תקציב:  70 מיליון דולר
 הכנסות:  130.3 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   manonfire
 דף הסרט ב־IMDb
 
נקמה בוערת (באנגלית: Man on Fire) הוא סרט דרמה, מתח ופעולה משנת 2004 המבוסס על ספר מאת אי. ג'י. קווינל, בכיכובם של דנזל וושינגטון, כריסטופר ווקן, דקוטה פנינג, ראדה מיטשל, מארק אנתוני, מיקי רורק וג'אנקרלו ג'אניני.
עלילה

ג'ון כריסי (וושינגטון), בעברו קצין מבצעים באגף לפעולות מיוחדות ב-CIA ולפני כן קצין בסיירת חיל הנחתים, ואלכוהוליסט בהווה. רייברן (ווקן) חברו הוותיק של כריסי מימיו בסוכנות מארגן לו עבודה כשומר ראש עבור פיתה ראמוס (פנינג), בתו הקטנה של איש עסקים עשיר (אנתוני) במקסיקו סיטי. כריסי נקשר לילדה והופך לחבר קרוב עבורה. קבוצת שוטרים מושחתים חוטפת את הילדה למטרת כופר. כריסי, שבמהלך החטיפה נפצע קשה יוצא למסע נקמה במטרה לנקום את מות הילדה.
הערות שוליים

↑  גואל פינטו, סרטים חדשים, באתר הארץ, 14 בספטמבר 2004
↑  פבלו אוטין, ‏לא לצופים עדינים, באתר גלובס, 25 במאי 2005
↑  אהרון קשלס ואורי שחורי, סלט הבית: המלצות סרטים לסופש, באתר ynet, 9 במרץ 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb17820159v (data)  LCCN: no2005024509  MusicBrainz work: 9ddaddb0-1cae-4743-892b-4ffd7a486438  VIAF: 3864151002110030280009   WorldCat (עם VIAF): 3864151002110030280009
סופיה שרלוטה, דוכסית אולדנבורג

סופיה שרלוטה, דוכסית אולדנבורג (גרמנית: Sophie Charlotte von Oldenburg;‏ 2 בפברואר 1879 - 29 במרץ 1964), הייתה בתו של פרידריך אוגוסט השני, הדוכס הגדול של אולדנבורג ואשתו של אייתל פרידריך, נסיך פרוסיה.
ביוגרפיה > בצעירותה

סופיה שרלוטה נולדה ב-2 בפברואר 1879 באולדנבורג, לפרידריך אוגוסט, נסיך הכתר של אולדנבורג ולאליזבת אנה, נסיכת פרוסיה, בתם של פרידריך קרל, נסיך פרוסיה ומריה אנה, נסיכת אנהלט.
סופיה שרלוטה הייתה אהובה מאוד על אביה, והייתה בת לווייתו הקבועה. היא הייתה מבקרת הרבה בחו"ל, ונהגה לשהות אצל דודתה לואיזה מרגרטה, נסיכת פרוסיה בלונדון, בריטניה, או אצל סבתה מריה אנה, נסיכת אנהלט באיטליה.
בשנת 1895 מתה אמה אליזבת אנה, נסיכת פרוסיה, ואביה התחתן בשנית עם אליזבת אלכסנדרינה, דוכסית מקלנבורג-שוורין. סופיה שרלוטה לא הסתדרה עם אמה החורגת, והשתדלה להיות כמה שיותר מחוץ לבית. בשנת 1900 מת סבה פטר השני, הדוכס הגדול של אולדנבורג, ופרידריך אוגוסט השני, הדוכס הגדול של אולדנבורג עלה לשלטון במקומו. מכיוון שסופיה שרלוטה הייתה ילדה חולנית, היא נהגה לשהות הרבה בערי ספא שונים.
ביוגרפיה > נישואיה הראשונים

ביוני 1905 נפגשה סופיה שרלוטה עם אייתל פרידריך, נסיך פרוסיה, בנו של וילהלם השני, קיסר גרמניה, בחתונתו של אחיו וילהלם, נסיך הכתר של גרמניה עם צציליה, דוכסית מקלנבורג-שוורין, ובספטמבר אותה שנה התארסו השניים. ב-27 בפברואר 1906 התחתנו השניים בברלין, ומכיוון שהיה זה גם יום חתונת הכסף של הקיסר והקיסרית, היה האירוע עוד יותר גדול ומרשים.
נישואי השניים לא היו מוצלחים, ואייתל פרידריך בגד בה בקביעות, ובנוסף לא היו להם ילדים. במהלך מלחמת העולם הראשונה כמעט ולא נפגשו השניים, וסופיה שרלוטה שהייתה בודדה, השקיעה את זמנה בקריאה, ציור ובבילוי עם מעט חברים. בשנת 1922 פורסם בעיתונות שסופיה שרלוטה קיימה רומן עם חבר ילדות בזמן נישואיה, ובתגובה תבע אייתל פרידריך את העיתונים בתביעת דיבה. ב-20 באוקטובר 1926 התגרשו השניים, ובעיתונות פורסם שכבר לפני המלחמה רצו השניים להתגרש אולם וילהלם השני אסר זאת עליהם.
ביוגרפיה > נישואיה השניים ואחריתה

בשנת 1927 התחתנה סופיה שרלוטה עם הראלד ואן הדמן - קצין משטרה בדימוס, בטקס צנוע בטירת ראזטדה, שבו השתתף אביה ומספר ידידים. הזוג התגורר בטירת ראזטדה, וסופיה שרלוטה נחשבה לאחת הנשים העשירות ביותר בגרמניה. בשנת 1930 הצטרפה סופיה שרלוטה למפלגה הנאצית, ובשנת 1951 מת בעלה. ב-29 במרץ 1964 מתה סופיה שרלוטה בביתה בוסטרשטדה, והיא בת 85 שנים.
נקמה כפולה (2009)

| --- | --- |

 מבוסס על:  נקמה כפולה 
 בימוי:  סטיוארט הנדלר 
 הופק בידי:  דארין הולנדר מייק קארז
 תסריט:  ג'וש סטולברג, פיט גולדפינגר 
 עריכה:  אליוט גרינברג
 שחקנים ראשיים:  בריאנה אביגן ליאה פייפס רומר ויליס ג'יימי צ'אנג אודרינה פטרידג' ג'וליאן מוריס מרגו הרשמן מאט לנטר קארי פישר
 מוזיקה:  לוקיאנוס פיאן 
 צילום:  קן סנג
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Summit Entertainment, אנטרטיינמנט ואן 
 חברה מפיצה:  Summit Entertainment
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  11 בספטמבר 2009
 משך הקרנה:  101 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט אימה, סרט סלאשר 
 תקציב:  $12,500,000
 הכנסות:  $26,735,797
 הכנסות באתר מוג'ו:   sororityrow
 www.thetapi-ordie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
נקמה כפולה (באנגלית: Sorority Row) הוא סרט אימה אמריקאי משנת 2009, אשר בוים על ידי סטיוארט הנדלר ונכתב על ידי ג'וש סטולברג ופיט גולדפינגר. הסרט הוא חידוש לסרט בעל אותו שם ויצא לאקרנים בממלכה המאוחדת ב-9 בספטמבר 2009 ובארצות הברית ב-11 בספטמבר 2009.
צוות שחקנים

בריאנה אביגן - קסידי טאפן
ליה פייפס - ג'סיקה פירסון
רומר ויליס - אלי מוריס
ג'יימי צ'אנג - קלייר וון
מרגו הרשמן - שרלין "צ'אגס" בראדלי
אודרינה פטרידג' - מייגן בלייר
ג'וליאן מוריס - אנדי ריצ'רדס
קארי פישר - גברת קרנשו
מאט אולארי - גארט בראדלי
מאט לנטר - קייל טייסון
קרוליין ד'אמור - מגי בלייר
מקס הנארד - מיקי דונלדסון
כריסטינה כירשינס - בריאנה לורס
נשק חצי-אוטומטי

אנימציה המדגימה את עיקרון הפעולה של אקדח חצי אוטומטי
נשק חצי-אוטומטי, הנקרא גם נשק בטעינה עצמית או טעינה אוטומטית (כלי נשק אוטומטיים וכלי נשק סלקטיביים הם גם וריאציות על כלי נשק בטעינה עצמית), הוא כלי נשק חוזר שמנגנון הפעולה שלו טוען אוטומטית סיבוב מחסנית הבא לתוך הקנה ומכין אותו לירי הבא, אך דורש מהיורה להפעיל ידנית את ההדק על מנת לשחרר את הירייה. בדרך כלל, מדובר בהפעלת הנשק תוך ניצול האנרגיה העודפת שהשתחררה במהלך הירייה הקודמת (בצורה של רתיעה או גז בלחץ גבוה המתפשט בתוך האקדח) על מנת לפתוח ולהזיז את הבריח, לחלץ ולזרוק את מארז המחסנית השקוע מהתא, הפעלת מנגנון הירי מחדש והעמסת מחסנית חדשה לתא הירי, כל זאת ללא קלט מהמשתמש בכלי. עם זאת, כדי לירות שוב, המשתמש חייב לשחרר את ההדק באופן פעיל, לאפשר לו "להתאפס", לפני הלחיצה שוב על ההדק כדי להפעיל את הסיבוב הבא ולירות שוב. כתוצאה מכך, כל משיכה של ההדק משחררת רק ירייה בודדת מנשק חצי-אוטומטי, בניגוד לנשק אוטומטי לחלוטין, שיירה ברציפות כדורים, כל עוד התחמושת מלאה וההדק נשמר בלחץ.
פרדיננד ריטר פון מנליכר ייצר את העיצוב המוצלח הראשון לרובה חצי אוטומטי בשנת 1885, שבעצם נקרא נשק בטעינה חוזרת. עד תחילת המאה ה-20, יצרנים רבים הציגו רובי ציד, רובים ואקדחים חצי-אוטומטיים.
בשימוש צבאי, האקדח החצי אוטומטי קולט M1911 אומץ על ידי צבא ארצות הברית בשנת 1911, ולאחר מכן על ידי מדינות רבות אחרות. רובים חצי-אוטומטיים לא אומצו בצבאות באופן נרחב, עד מלחמת העולם השנייה, בה הM1 גאראנד הוא דוגמה בולטת. רובי שירות מודרניים כמו הרובה M4 הם לרוב בעלי מנגנון ירייה סלקטיבית, ומסוגלים לפעול כנשק חצי-אוטומטי ואוטומטי או בצרור 3 כדורים (Burst). גרסאות אזרחיות כגון AR-15 הן בדרך כלל חצי אוטומטיות בלבד.
היסטוריה > היסטוריה מוקדמת (1885–1945)

העיצוב המוצלח הראשון של רובה חצי-אוטומטי מיוחס לנשק בייצור אוסטרי, שבנה פרדיננד ריטר פון מנליכר, שחשף את העיצוב שלו לראשונה ב-1885. אחרי "מודל 85" של מנליכר הגיעו רובים חצי אוטומטיים ממודלים 91, 93 ו-95 החדשניים לא פחות. למרות שמנליכר רכש את המוניטין שלו עם עיצובי רובה הבריח שלו, הוא ייצר גם כמה אקדחים חצי-אוטומטיים, כולל הסטיר מנליכר M1894, שהפעיל פעולת מכה קדימה יוצאת דופן והחזיק חמישה כדורים של תחמושת בקוטר 6.5 מ"מ שהוזנו לתוך האקדח בצורת מחסנית נטענת.
היסטוריה > רובה ציד חצי-אוטומטי

בשנת 1902 פיתח האמריקאי ג'ון בראונינג את רובה הציד החצי אוטומטי המוצלח הראשון, בראונינג אוטו-5, אשר יוצר לראשונה על ידי חברת Fabrique Nationale de Herstal (FN Herstal) ונמכר בארצות הברית תחת השם בראונינג. האוטו-5 הסתמכה על פעולת רתיעה ארוכה; עיצוב זה נשאר הצורה השלטת ברובי ציד חצי אוטומטיים במשך כ-50 שנה. ייצור ה-Auto-5 הסתיים רק ב-1998.
היסטוריה > רובי תנועה לאחור חצי-אוטומטי

בשנים 1903 ו-1905 הציגה חברת ווינצ'סטר רפיטינג ארמס (Winchester Repeating Arms Company) את רובה ההדף החצי אוטומטי, המשתמש בקליעים בעלי כרכובי שפה (Rimfire) וכרכובי אמצע (Centerfire), המיועדים לשוק האזרחי. נשקים אלו פועלים על עקרון התנועה לאחור (Blow-Back) על מנת לפעול כחצי אוטומטיים, ונקראו נשקי ווינצ'סטר מודל 1903 ו-וונצ'יסטר מודל 1905. מודל 1903 היה מוצלח במיוחד ויוצר עד 1932, עד שווינצ'סטר מודל 63 החליף אותו.
בתחילת המאה ה-20, כמה יצרנים הציגו רובי ספורט בקליבר 0.22, שהיו חצי אוטומטיים, כולל ווינצ'סטר, רמינגטון, פבריק נשיונל ו-Savage Arms, כאשר כולם משתמשים במערכת ההפעלה הישירה של התנועה לאחור. וינצ'סטר הציגה רובה ספורטיבי חצי אוטומטי בקליבר בינוני, דגם 1907 כשדרוג לדגם 1905, תוך שימוש במערכת פעולת שיבוץ, בקליברים כמו 0.351. שני הדגמים של 1905 ו-1907 היו בשימוש מוגבל בצבא ובמשטרה.