stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוז'ף ביכלר
הערות שוליים

↑  A Miskolczi Kir. Kath. Gymnasium Értesítője az 1896–1897. tanévről. Miskolc, 1897, 39. o.
↑  A Miskolczi Kir. Kath. Gymnasium Értesítője az 1897–1898. tanévről. Miskolc, 1898, 54. o.
↑  A Miskolczi Kir. Kath. Gymnasium Értesítője az 1898–1899. tanévről. Miskolc, 1899, 63. o.
↑  Büchler József. In: Ideiglenes Nemzetgyűlés almanachja. 1944. december 21. – 1945. november 29. Főszerk. Vida István. Budapest, 1994.
↑  Imre Magda: A Forradalmi Kormányzótanács jegyzőkönyvei 1919. Budapest, 1986, Akadémiai Kiadó, 66. o.
↑  Réti László: A magyar Tanácsköztársaság helyi szervei és pecséteik. Budapest, 1973, 29. o.
↑  Klem Rita: Kéthy Anna 1922-es választási kampánya. In: A Móra Ferenc Múzeum Évkönyve. Történeti tanulmányok. Studia Historica 7. Szeged, 2004, 214. o.
↑  Szekeres József: Források Budapest történetéhez, 1919-1945. Források Budapest múltjából 3. Bp., 1972, Kossuth Ny., 614. o.
↑  Strassenreiter Erzsébet: Peyer Károly emigrációs levelezése politikustársaival (1948–1956). In: Levéltári Közlemények. LXXVI. évf. 1. sz. Budapest, 2005, Magyar Országos Levéltár, 241. o.
↑  A házasságkötés bejegyezve Budapest VII. ker. polgári akv. 1911/1753. folyószám alatt.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "יוז'ף ביכלר".
יורם שפירא

| --- | --- |

יורם שפירא
 לידה:  10 ביוני 1936 (בן 88) כפר סבא, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל  אוניברסיטת קולומביה 
 מעסיק:  התעשייה האווירית לישראל 
 
יורם שפירא (נולד ב-10 ביוני 1936, ישראל) הוא מהנדס ישראלי, סגן מנהל התעשייה האווירית לישראל בעבר, ממפתחי הטיל גבריאל וספינות דבורה לחיל הים הישראלי.
ביוגרפיה

שפירא נולד ליצחק ולוטי (לבית פרידלר) שפירא, ילידי הורודנקה, חלוצים בני העלייה הרביעית וממייסדי המושב צופית. נולד וגדל במושב צופית ולמד בתיכון בכפר סבא.
בשנת 1954 התגייס לעתודה האקדמית, ללימודי הנדסת מכונות בטכניון, ובסיומם שירת בחיל הים הישראלי בתפקידים הנדסיים.
עם שחרורו בשנת 1961 החל לעבוד בתעשייה האווירית לישראל (תע"א) שהייתה בחיתוליה. באותה תקופה נוסד מפעל ב', לימים מבת, בראשותו של אורי אבן-טוב, ושפירא נמנה עם ראשוניו.
שפירא נמנה עם הגרעין הראשון של מפתחי הטיל גבריאל, שהתבסס על טיל קודם בשם לוז שפיתחה רפאל. שפירא שימש כראש צוות ההנדסה המכנית האחראי לתכנון גוף הטיל וחלקים אחרים במערכת הנשק, והיה האחראי הכולל על ייצור הטיל והמערכות והתקנתם על ספינות הטילים ספינות סער של חיל הים ("ספינות שרבורג").
בתחילת שנות השבעים, הוצב במשלחת תע"א בניו-יורק, ושימש כמתאם הנדסי של התע"א בארצות הברית וכאחד מהאחראים על הרכש. במהלך תקופה זאת, השלים תואר שני בניהול תעשייתי באוניברסיטת קולומביה. במהלך מלחמת יום הכיפורים היה פעיל בקידום רכש מערכות מיוחדות שנדרשו לחיל-האוויר הישראלי והתע"א במלחמה.
בשנים 1975–1980, כיהן כמנהלו השלישי של מפעל רמת"א של התעשייה האווירית, בבאר שבע. בתקופה זו פיתח המפעל ביוזמת יורם שפירא את ספינות ה"דבורה" לשוק העולמי ולחיל הים הישראלי, וכן ספינות קטנות יותר מסוג "שפירית" המשמשות לשיטור וסיור במים רדודים ולאורך נהרות. כמו כן פותחו במפעל בתקופה זאת מערכת "מגוב" והדור הראשון של כלי הרכב המשוריין "ראם".
בשנת 1980 מונה לסגן מנהל חטיבת האלקטרוניקה אשר הוקמה לא מכבר. בתקופה זו פרצה החטיבה לתחום החלל, ופותחו הלוויינים הראשונים ממשפחת אופק, והטילים אשר שיגרו אותם לחלל. הלקחים שנלמדו בפרויקט הגבריאל יושמו לפיתוח טילים מתקדמים מונחי לייזר, פצצות חכמות וכלי טיס בלתי מאוישים.
בשנת 1985 מונה לסמנכ"ל התעשייה האווירית ולמנהל חטיבת הטכנולוגיות שלה. בין היתר היה אחראי לארבעה ממפעלי החברה – רמת"א בבאר שבע, שה"ל בלוד, מת"א בירושלים ותעשיות גולן שברמת הגולן שהיו ספקים עיקריים של מערכות מוטסות לפרויקט הלביא.
החל מתחילת שנות התשעים כיהן כנשיא וכמנכ"ל של קומודור אביאיישן (Commodore Aviation), שבסיסה במיאמי, חברה בת של התע"א לשיפוץ מטוסים ותחזוקתם.
לאחר פרישתו מתע"א שימש כדירקטור במגוון חברות ביניהן: אלביט מערכות, דלק, ורדינון וכלל פיננסים.
נשוי לד"ר שוש שפירא ולהם שלושה ילדים.
לקריאה נוספת

התעשייה האווירית, חזון ומעשה בתעשייה האווירית, 2013 מסת"ב מסת"ב 978-965-555-499-1 עמודים 173-179,357-363
קישור לסרטים המתארים את קורות חייו
מכתב אישי משמעון פרס ליורם שפירא, לרגל יום הולדתו ה-80 - יוני 2016 .
הערות שוליים

↑  הכישו נחש, דבר, 6 באוגוסט 1951
1 2  יורם שפירא (בן (44 מונה סגן מנהל החטיבה לטכנולוגיות משולבות בתעשיה האווירית, מעריב, 22 באוגוסט 1980
↑  אורי דרומי, מטיל לוחך גלים ועד "ממטרה", באתר הארץ, 9 באפריל 2003
↑  גדי שכטר, תולדות ה"דבורה" - ספינת בט"ש בחיל הים, הפקה עצמית. אוגוסט 2014, במוזיאון ההעפלה וחיל הים.
↑  סא"ל אמנון סלעי, תולדות ספינות המשמר הדבור והדבורה, אתר עמותת חיל הים הישראלי
↑  דבורה סימן 4 מתוכננת להיות מיני סטי"ל?, באתר פרש – על פיתוח ספינת הדבורה
↑  עדה כהן, על אנשים ועסקים, מעריב, 22 באוגוסט 1980
↑  בטאון חיל האוויר 1986, ראיון וסקירת מפעלי חטיבת הטכנולוגיות עמוד 31
↑  להרחבה על פועלו במסגרת התעשייה האווירית ראו סרטון יורם שפירא בתעשייה האווירית.
↑  דיווח על מינוי יורם שפירא למנכ"ל Commodore Aviation
↑  דיווח כלל פיננסים על מינוי דירקטורים
מכתב אישי משמעון פרס ליורם שפירא, במלאת לו שמונים
יחסי סן מרינו – קנדה

| יחסי סן מרינו – קנדה |
| --- | --- |
סן מרינו: קנדה


סן מרינו: קנדה
שטח (בקילומטר רבוע)
61: 9,984,670
אוכלוסייה
33,579: 39,838,945
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,855: 2,140,086
תמ"ג לנפש (בדולרים)
55,254: 53,718
משטר
רפובליקה: מונרכיה חוקתית למחצה   דמוקרטיה פרלמנטרית למחצה

יחסי סן מרינו-קנדה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו לבין קנדה. היחסים בין שתי המדינות בנויים בעיקר על שותפות כלכלית.
סקירה כללית

בין קנדה לבין סן מרינו כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים ברמה הקונסולרית בשנת 1960. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים מלאים בשנת 1997. בשנת 2011 נכנס לתוקף הסכם בין סן מרינו לבין קנדה בנוגע לחילופי מידע בנושא המיסים שכלל בתוכו גם אמנה למניעת כפל מס, המסמנת (על פי משרד החוץ הקנדי) את המחויבות של שתי המדינות לשקיפות פיננסית.
התוצר המקומי הגולמי של סן מרינו עומד על 1.44 מיליארד דולר אמריקאי, סכום עצום למדינה כזו קטנה. עם 44,208 דולר אמריקאי לאדם, מה שגרר משקיעים קנדים אחדים להשקיע בסן מרינו.
נציגויות

קנדה אינה מיוצגת בסן מרינו, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. השגרירות המייצגת של קנדה בסן מרינו נמצאת ברומא, בירת איטליה.
סן מרינו אינה מיוצגת בקנדה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. סגן הנציג במשלחתה של סן מרינו לאו"ם מתמנה באופן אוטומטי להיות שגריר המדינה בקנדה.
זוהר וייס

טריאתלון 2019
טריאתלון תל אביב
זוהר וייס (נולד ב-21 בדצמבר 1962) הוא שחיין עבר וטריאתלט פעיל, אלוף ישראל ושיאן ישראל בשחייה שהשתתף באליפות העולם בשחייה (ברלין 1978) במדי נבחרת ישראל. בעל 6 מדליות כסף מהמכביה.
ביוגרפיה

זוהר וייס נולד וגדל בקיבוץ בית קמה. הוא התאמן בהדרכתו של אברי גביש בקבוצת השחייה הפועל בית קמה. לאחר מכן עבר לקיבוץ גבעת חיים והתאמן בהפועל גש"ם תחת הדרכתו של גרשון שפע. בסוף שנת 1983 חזר לקיבוצו להתאמן בקבוצת השחייה של הפועל בני שמעון בהדרכתו של גביש.
ביוגרפיה > 1977

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף חודש ספטמבר 1977 זכה וייס ב-3 מדליות, 1 כסף ו-2 ארד. מדליית כסף, במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 8:48.22 דקות ומדליות ארד, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:04.57 דקות, אחרי ניר שמיר מהפועל גבעת חיים (2:00.69 דקות) ורון קרמן ממכבי חיפה (2:03.83 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 4:05.79 דקות.
ביוגרפיה > 1978 > אליפות העולם

באליפות העולם בשחייה שנערכה בברלין, מערב גרמניה 1978 היה וייס שותף לנבחרת השליחים הישראלית (יחד עם אמיר גניאל, רון קרמן וניר שמיר) שסיימה במקום ה-13 במשחה ל-4x100 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 3:35.45 דקות ובמקום ה-13 במשחה ל-4x200 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש נוסף של 7:55.64 דקות.
ביוגרפיה > 1979 > כינוס הפועל ה-11

בתחרויות השחייה של כינוס הפועל ה-11 שנערכו בבריכת השחייה של אוניברסיטת תל אביב במאי 1979, בהשתתפות טובי הספורטאים בעולם כהכנה לאולימפיאדה, זכה וייס במדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם קרמן, טל סנונית ושמיר בשיא ישראלי חדש של 3:38.68 דקות.
בתחרות שמונה האומות שנערכה בבלגיה ביולי אותה שנה זכה וייס במדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם שמיר, גניאל וקרמן בשיא ישראלי חדש של 3:36.12 דקות ובמדליית כסף במשחה שליחים 4x200 מטר שוב ביחד עם שמיר, גניאל וקרמן בשיא ישראלי חדש נוסף של 7:53.69 דקות, איטי ב-3 מאיות השנייה מנורווגיה המנצחת.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף אוגוסט אותה שנה, זכה וייס בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:16.19 דקות, אחרי גניאל (4:03.82 דקות) ולפני שמיר (4:25.68 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:57.59 דקות, אחרי גניאל שקבע שיא ישראלי חדש של 1:54.62 דקות ושמיר (1:56.19 דקות).
ביוגרפיה > 1981

בתחרות הכנה לקראת המשימות הלאומיות לשנת 1981 שנערכה בקיבוץ רמת רחל (בריכה של 25 מטר) בסוף יוני זכה וייס במדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 55.2 שניות, אחרי שמיר (53.2 שניות).
בתחרות שמונה האומות שנערכה בקיאסו, שווייץ בתחילת יולי אותה שנה סיים וייס במקום רביעי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם שמיר, קרמן וגניאל בתוצאה של 3:38.67 דקות, במקום שמיני במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם יורם כוכבי, קרמן וירון אילתי בתוצאה של 4:07.40 דקות ובמקום שמיני במשחה ל-4x200 מטר חופשי ביחד עם יוחאי ליפשיץ, כוכבי ואילתי בתוצאה של 8:18.61 דקות.
ביוגרפיה > 1981 > המכביה ה-11

בתחרויות השחייה של המכביה ה-11 שנערכו בבריכת השחייה של אוניברסיטת תל אביב מספר ימים לאחר מכן זכה וייס ב-2 מדליות כסף. במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם קרמן, גניאל ושמיר בשיא ישראלי חדש של 3:32.56 דקות ובמשחה ל-4x200 מטר חופשי ביחד עם גניאל, שמיר בשיא ישראלי חדש של 7:46.31 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף חודש אוגוסט אותה שנה, זכה וייס ב-3 מדליות, 1 כסף ו-2 ארד. מדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 53.85 שניות, אחרי שמיר (53.07 שניות). מדליות ארד במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.03 שניות, אחרי שמיר (24.20 שניות) ויזהר שנהר (25.00 שניות) ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:14.01 דקות, אחרי ליפשיץ (4:08.18 דקות) ושמיר 4:10.28 דקות.
ביוגרפיה > 1982

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף חודש אוגוסט בשנת 1982 זכה וייס ב-6 מדליות, מהן 2 זהב במשחי השליחים, 1 כסף ו-3 ארד. מדליות זהב במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי עם קבוצתו הפועל גש"ם, ביחד עם שמיר שקבע שיא ישראלי חדש (52.52 שניות), יובל רותם, וטל סנונית בשיא ישראלי חדש לקבוצות של 3:39.50 דקות ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש נוסף של 7:59.91 דקות. מדליית כסף במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:57.55 דקות, אחרי גניאל (1:56.62 דקות) ומדליות ארד במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.14 שניות, אחרי שמיר שקבע שיא ישראלי חדש (24.05 שניות) וגניאל (24.96 שניות), במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 54.30 שניות, אחרי שמיר (52.93 שניות) וגניאל (54.27 שניות) ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:11.01 דקות, אחרי גניאל (4:08.58 דקות) וליפשיץ (4:10.47 דקות).
ביוגרפיה > 1983

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף חודש אוגוסט בשנת 1983 זכה וייס בשתי מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 53.96 שניות, אחרי שמיר (53.21 שניות) ולפני שנהר (54.77 שניות) ובמשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:58.65 דקות, אחרי גניאל (1:54.34 דקות) ולפני שטיגמן (2:00.33 דקות).
ביוגרפיה > 1985

בתחרות שבע האומות שנערכה בהלסינקי שבפינלנד בתחילת יולי 1985 זכה וייס בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה שליחים 4x200 מטר חפשי בתוצאה של 7:54.85 דקות, אחרי סקוטלנד, מדליית ארד, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 54.06 שניות ובמקום רביעי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:56.93 דקות.
ביוגרפיה > 1985 > המכביה ה-12

בתחרויות השחייה של המכביה ה-12 שנערכו בבריכת השחייה של אוניברסיטת תל אביב ביולי אותה שנה זכה וייס ב-3 מדליות כסף, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם רזיאל רימר, יוסי אפל ושגב פורת בתוצאה של 3:34.95 דקות, אחרי ארצות הברית (3:32.95 דקות), במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם יוחאי ליפשיץ, אמיר שטרנפלד ושגב פורת בשיא ישראלי חדש של 7:50.61 דקות, אחרי הרביעייה מארצות הברית שקבעה שיא מכביה חדש של 7:43.17 דקות ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, ביחד עם טל משקיף, אייל שטיגמן ונדב שנל בשיא ישראלי חדש של 3:55.48 דקות, אחרי ארצות הברית (3:54.45 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אישי של 53.44 שניות ובמקום חמישי במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי של 1:55.40 דקות.
באליפות ישראל שנערכה בווינגייט בסוף אוגוסט אותה שנה זכה וייס ב-3 מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 53.17 שניות, מאית השנייה איטי משגב פורת שקבע שיא ישראלי חדש לגילאי 18 של 53.16 שניות ולפני יוחאי ליפשיץ, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:07.85 דקות, אחרי שגב פורת (4:05.51 דקות) ולפני אמיר שטרנפלד (4:12.15 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי אחרי הפועל עמק יזרעאל ולפני מכבי חיפה.
חודש לאחר מכן, בצליחת הכנרת התחרותית ה-17, למרחק של כ-10 ק"מ, זכה וייס במדליית כסף בתוצאה של 1:54.53 שעות, אחרי יוחאי ליפשיץ (1:52.47 שעות) ולפני ז'יל רווליי מצרפת (1:58.59 שעות).
ביוגרפיה > 1986

באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בנהריה בפברואר 1986 זכה וייס ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 3:57.62 דקות, לפני שגב פורת (3:58.50 דקות) ועמית טלמון ממכבי תל אביב (4:08.25 דקות). מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 52.62 שניות, 2 מאיות השנייה איטי משגב פורת (52.60 שניות) ובמשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1.52.58 דקות, תוצאה טובה מהשיא הישראלי של אמיר גניאל 1:52.62 דקות, אחרי פורת שקבע שיא ישראלי חדש של 1:51.87 דקות ולפני ועמית טלמון (1:57.57 דקות).
ביוגרפיה > 1986 > אלוף ישראל

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט 1986 זכה וייס ב-5 מדליות, 1 זהב, 2 כסף ו-2 ארד. מדליית זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:57.79 דקות, לפני יוחאי ליפשיץ (1:57.89 דקות) ואמיר שטרנפלד (1:58.07 דקות). מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 54.13 שניות, אחרי רזיאל רימר (54.02 שניות) ולפני אמיר שטרנפלד (54.20 שניות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 8:18.19 דקות. מדליות ארד, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:10.97 דקות, אחרי ליפשיץ (4:08.82 דקות) וערן הירש ממכבי חיפה (4:10.15 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:48.21 דקות.
ביוגרפיה > 1987

באליפות ישראל שנערכה בווינגייט בסוף אוגוסט 1987 זכה וייס ב-3 מדליות, זהב ו-2 כסף. מדליית זהב, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 24.69 שניות, לפני אורי ברק בן אגודתו (25.34 שניות). מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 53.22 שניות, אחרי שגב פורת 53.02 שניות ולפני שגיא שטיגמן (54.50 שניות) ובמשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:56.91 דקות, אחרי פורת (1:55.27 דקות ולפני ערן הירש (1:57.29 דקות).
ביוגרפיה > 1988

בתחרות שמונה האומות שנערכה באדינבורו, סקוטלנד בתחילת יולי 1988 הוא זכה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם שגב פורת, ערן הירש ערן גרומי בשיא ישראלי חדש של 7:44.32 דקות ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 54.08 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם ערן גרומי, אייל שטיגמן ונדב שנל בתוצאה של 3:58.10 דקות.
ביוגרפיה > 1989

בתחרות שמונה האומות שנערכה בקיאסו, שווייץ בתחילת יולי 1989 זכה וייס במדליית ארד במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 53.92 שניות, במקום שביעי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:42.78 דקות, במקום שמיני במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:00.91 דקות, במקום שמיני במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:12.02 דקות ובמקום שמיני במשחה ל-4x200 מטר חופשי בתוצאה של 8:13.26 דקות.
ביוגרפיה > 1989 > המכביה ה-13

בתחרויות השחייה של המכביה ה-13 שנערכו בבריכת השחייה של אוניברסיטת תל אביב מספר ימים לאחר מכן זכה וייס במדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 3:31.05 דקות, ביחד עם יואב ברוק שקבע שיאי ישראלי חדש כשחיין ראשון (52.41 שניות), ערן גרומי ושגב פורת. בנוסף, הוא סיים במקום החמישי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 53.69 שניות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף חודש אוגוסט אותה שנה, זכה וייס ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:38.58 דקות ובמשחה ל-4x200 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש לאגודות של 7:56.71 דקות ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 53.48 שניות, אחרי רז דר (53.21 שניות) וברוק (53.25 שניות).
השגים בתחרויות שחייה למסטרס

בשנים האחרונות משתתף וייס בתחרויות שחייה למסטרס. הוא מחזיק בשיאי ישראל רבים למסטרס בגילאים השונים.
הערות שוליים

↑  יעקב פתאל, ששה שיאים חדשים בשחייה הוצבו בפתיחת אליפות ישראל בוינגייט, דבר, 25 בספטמבר 1977
↑  נטע יוסף שיפרה השיא ב-100 פרפר בזמן של 1:09.39 ד', דבר, 26 בספטמבר 1977
↑  שלושה שיאים בסיום אליפות ישראל בשחיה בוינגייט, דבר, 28 בספטמבר 1977
↑  תוצאות רשמיות של אליפות העולם בשחייה 1978
↑  יעקב פתאל, 12 שיאים לאומיים חדשים נקבעו באליפות השחיה, דבר, 26 באוגוסט 1979
↑  וייס ויתר לשמיר, מעריב, 30 באוגוסט 1982
↑  אלכס פרלסמן, 5 שיאים בפתיחת אליפות ישראל בשחייה, מעריב, 29 באוגוסט 1982
↑  אלכס פרלסמן, 5 שיאים בפתיחה, מעריב, 29 באוגוסט 1982
↑  המנצחים ותוצאות, מעריב, 29 באוגוסט 1982
↑  אלכס פרלסמן, שבע פעמים "הידד" - להדר, מעריב, 31 באוגוסט 1982
↑  זיו סידרר, שחייני הפועל גש"מ ומכבי ת"א סיפקו שיאים באליפות ישראל, דבר, 28 באוגוסט 1983
↑  שחייני ישראל במקום האחרון ב"7 האומות", מעריב, 8 ביולי 1985
↑  אלכס פרסלמן, תודה, אייל - גם לישראל יש זהב במים, מעריב, 21 ביולי 1985
↑  אלכס פרסלמן, החזה של אייל עטור זהב, מעריב, 22 ביולי 1985
↑  אלכס פרסלמן, ברון השחיינים ניצח במשחה שליחים מעורב, מעריב, 23 ביולי 1985
↑  אלכס פרסלמן, טרגדיה ישראלית בבריכה אמריקנית, מעריב, 18 ביולי 1985
↑  אלכס פרסלמן, שגב פורת דחק את זוהר וייס למקום השני, מעריב, 21 באוגוסט 1985
↑  דני זילברשטיין, יוחאי: הכנרת שלי, מעריב, 3 בספטמבר 1985
↑  אלכס פרסלמן, שיא ב-400 חתירה לזוהר וייס, מעריב, 20 בפברואר 1986
↑  אלכס פרסלמן, שיא מצויין לשגב פורת ב-200 חתירה, מעריב, 21 בפברואר 1986
↑  אלכס פרסלמן, פורת מחק את גניאל מהטבלה, מעריב, 23 בפברואר 1986
↑  אלכס פרלסמן, זוהר בריכה - גלילי שבר השיא ב-100 גב, מעריב, 10 באוגוסט 1986
↑  סוף השבוע בבריכה, מעריב, 10 באוגוסט 1986
↑  אלכס פרלסמן, גרומי:פרפר על הגב, מעריב, 28 באוגוסט 1987
↑  אלכס פרלסמן, השחיין ערן גרומי - מגדלור במים עכורים, מעריב, 30 באוגוסט 1987
יחסי סן מרינו – קזחסטן

| יחסי סן מרינו – קזחסטן |
| --- | --- |
סן מרינו: קזחסטן


סן מרינו: קזחסטן
שטח (בקילומטר רבוע)
61: 2,724,900
אוכלוסייה
33,579: 20,655,596
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,855: 261,421
תמ"ג לנפש (בדולרים)
55,254: 12,656
משטר
רפובליקה

יחסי סן מרינו–קזחסטן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה השלווה של סן מרינו לבין רפובליקת קזחסטן.
היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים הרשמיים והמלאים שבין סן מרינו לבין קזחסטן כוננו ב-14 באפריל 2004. ב-2017 מינתה קזחסטן שגריר לא תושב לסן מרינו, השגריר הוא תושב רומא, בירת איטליה ושגריר קזחסטן גם בה.
ב-2015 הסתכם הסחר הכולל שבין קזחסטן לבין מלטה בשווי של 1.697 מיליון דולר אמריקאי.
ביקורים מדרג גבוה > מסן מרינו לקזחסטן

אנטונלה מולרוני, שרת החוץ של סן מרינו וקפטנית המחוז (2010)
נציגויות דיפלומטיות

סן מרינו אינה מיוצגת בקזחסטן, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
קזחסטן אינה מיוצגת בסן מרינו, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. קזחסטן מינתה שגריר לא תושב לסן מרינו.
יחסי סן מרינו – קמבודיה

| יחסי סן מרינו – קמבודיה |
| --- | --- |
סן מרינו: קמבודיה


סן מרינו: קמבודיה
שטח (בקילומטר רבוע)
61: 181,035
אוכלוסייה
33,579: 17,691,293
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,855: 31,773
תמ"ג לנפש (בדולרים)
55,254: 1,796
משטר
רפובליקה: מונרכיה חוקתית

יחסי סן מרינו–קמבודיה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו לבין ממלכת קמבודיה.
סקירה כללית

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-12 באפריל 2011. שתי המדינות משתפות פעולה במגוון ארגונים בינלאומיים, ובכלל זה באו"ם. אך אינן מיוצגות זו בשטחה של זו, לא בדרג שגרירות ואף לא בדרג הקונסולרי.
חקירות פילוסופיות

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  לודוויג ויטגנשטיין
 שפת המקור:  גרמנית
 סוגה:  פילוסופיה
 נושא:  פילוסופיה 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1953
 מספר עמודים:  209
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס
 תאריך:  1995
 תרגום:  עדנה אולמן-מרגלית
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001334943
 
חקירות פילוסופיות (בגרמנית: Philosophische Untersuchungen) הוא ספר פילוסופי מאת לודוויג ויטגנשטיין, מאבות הפילוסופיה האנליטית. 
אף על פי שוויטגנשטיין כתב את הספר תוך כוונה לפרסמו, ואף שלח אותו בתקופה מסוימת לחברה להוצאת ספרים, הספר יצא לאור רק ב-1953, לאחר מותו, כיוון שבחייו המחבר המשיך לערוך בספר שינויים ושיפורים תוך דחיית פרסומו. "חקירות פילוסופיות" יצר תפיסה חדשה בפילוסופיה של השפה, שלה השפעה תרבותית הניכרת גם היום. ניתוח המובן וההקשר ("משחק הלשון") של מושגים רבים, ושל "שפה" מהווים למעשה את עיקר תוכן הספר.
מבנה הספר

כאמור, ניתוח המובן וההקשר (-"משחק הלשון") של מושגים רבים, ושל "שפה" מהווים את עיקר הספר.
הטקסט מחולק לשני חלקים, ומורכב ממה שקורא ויטגנשטיין, בהקדמה, "Bemerkungen", בתרגום של Anscombe - "הערות". בחלקו הראשון, הערות אלו הן יחסית קצרות ורק לעיתים נדירות גדולות יותר מסעיף ארוך, וממוספרות ברצף. בחלק השני, ההערות ארוכות יותר, וממוספרות בספרות רומיות. בהתאם לכך, במפתח, נושאים מהחלק הראשון מצוינים על ידי מספר הסעיף שלהם ולא ע"פ מס' דף; לעומת זאת נושאים מהחלק השני מצוינים לפי מספר עמוד.
האופי השונה של החלק השני נובע מהעובדה שהוא כולל הערות שוויטגנשטיין אולי התכוון לשלב מחדש בחלק הראשון. כשפורסם הספר לאחר מותו החלק השני יצא כ"חלק ב'" במהדורות הראשונה, השנייה והשלישית. עם זאת, לאור אי ודאות מתמשכת בנוגע לכוונותיו של ויטגנשטיין לגבי חומר זה, המהדורה הרביעית (2009) קראה לחלק הראשון "חקירות פילוסופיות" ולחלק השני "פילוסופיה של פסיכולוגיה - רסיס"
בניגוד לספרו הראשון שבנוי בצורה מסודרת ובמבנה יהלומי, ספר זה הוא בעל מבנה פרגמנטאלי ו"זורם". יש פרשנים המקשרים זאת לכך שבניגוד לטרקטטוס, 'חקירות' אינו מנסה להתגבר על השאלות הפילוסופיות במהלך אחד. ויטגנשטיין מדמה שאלה פילוסופית למחלה ולאובדן דרך. שאלה פילוסופית אינה דורשת תשובה ישירה, אלא כזו שתאפשר לשואל להסתכל בדברים באופן שלא ייראו לו מפתיעים או חידתיים. ניתן לאבד את הדרך ביותר מאופן אחד, והחזרה לדרך המלך עשויה לדרוש שיטות ומתודות שונות. לפי פרשנים אלו, ויטגנשטיין אינו מציע תאוריה אלטרנטיבית לזו שהציע בטרקטטוס (שכן כלל לא הוצעה תאוריה בטרקטטוס). עם זאת, על אף שהטרקטטוס אינו מציע תאוריה, הוא עדיין שבוי בתפיסה כוללנית לגבי תפקידה של הפילוסופיה. הטרקטטוס מנסה, כביכול, לקעקע כל יומרה פילוסופית תאורטית שהיא במכה אחת, במהלך אחד; לחשוף את האשליה הפילוסופית פעם אחת ולתמיד. 'חקירות' מציג תפיסה שונה לגבי תפקידו של הפילוסוף - תפקיד סבוך יותר, מסורבל יותר, שיטתי פחות. על הפילוסוף לעקוב אחר הבלבולים שלו ושל אחרים, לאתר את מקורותיו של כל אחד מהם, ולנסות לפתור אותו באופן פרטני.
תוכני הספר

בספר מוצגת העמדה לפיה בהרבה מקרים אין לעמוד על משמעותו של ביטוי (מילה, משפט, ניב, פתגם וכן הלאה) אלא מתוך עמידה על השימוש, בפועל, שנעשה בו - "משחק הלשון" שבו הוא מתפקד. אנחנו נותנים משמעות למילים על ידי שאנחנו משתמשים בהן באופנים מסוימים ולא אחרים. אם נשתמש בהן אחרת הן יהיו בעלות משמעות אחרת. כך, למשל, נוכל להשתמש במילה 'אריה' כדי לציין סוג מסוים של בעל חיים, וכדי לכנות אדם בשם. כלומר, בהרבה מקרים אין אנו בונים את שפתנו, את המשמעות של מילותינו, (למעשה גם את המדע ואת התאוריות שאנו מנסחים בו) מתוך הכרח הקשור למציאות, אלא מתוך השימוש המעשי והפרקטי. ניתן לנסח עמדה זו בביטוי "בשימוש ניתן לשפה חיים". רעיונות אלו באים לידי ביטוי בטיעון השפה הפרטית, אותו ויטגנשטיין מציג בספר.
על פי ויטגנשטיין, כאשר מנתחים את המשמעות של מילים על פי משחקי הלשון וההקשרים בהם הן משומשות, שהם ורק הם אלו שנותנים למילה משמעות ומובן, רוב השאלות הפילוסופיות הגדולות 
נפתרות או נעשות חסרות-מובן ("Nonsense") כיוון שהן תלושות ממשחק הלשון הקונקרטי שלהן. ניתוח שכזה, לדעת ויטגנשטיין, הוא תפקידו של הפילוסוף.
"חקירות פילוסופיות" מהווה שינוי והתנגדות לתפיסה המוצגת בספרו הראשון של ויטגנשטיין, "טרקטט לוגי-פילוסופי". עם זאת, יש פרשנים הטוענים כי מראש ויטגנשטיין לא תמך בדעות המובאות בטרקטטוס, והטרקטטוס הוא בעיקרו ספר אירוני, המביא את התאוריה המוצגת בו לאבסורד.
אחד החידושים הגדולים ביותר ב"חקירות פילוסופיות" היא שהעולם אינו דבר אובייקטיבי לחלוטין שקיים אי שם, וזמין לנו לחשוב על אודותיו, והמחשבה אינה עוד תמונה של המציאות. משמעותן של מילים אינה מוקנית להם עוד על ידי מה שהן מורות עליו בעולם (כפי שמוצג לכאורה בטרקטטוס). אלא: המחשבה, מה שאנו חושבים ומבטאים בשפה, ארוגה במכלול לשוני אוטונומי יחסית (ביחס לעולם). משמעותן של מילים מוקנית להן מתוך התפקיד שלהן, כלומר, האופן שבו משתמשים בהן. לאותן מילים עשויים להיות תפקידים שונים ולכן משמעויות שונות ב"משחקי לשון" שונים. לפי פרשנות זו המציאות היא דבר הקיים במחשבת האדם המשתמש ובחברה הבונה זאת לתוכו. השפה היא יוצרת גדולה יותר של המציאות, והרעיון שישנה מציאות כשלעצמה (בלי מחשבה עליה) היא אשליה בלבד, חסרת מובן.
ב'חקירות' אין ויטגנשטיין מנסה להציע תאוריה (לא באופן ישיר, ולא באופן אירוני), אך הוא בוחן ומציע בעצמו שלל תאוריות פילוסופיות ובלבולים פילוסופיים על מנת לעמוד על מוקדי המשיכה השונים שלהם ועל הדרכים השונות להתגבר עליהם. ויטגנשטיין מצביע על השפה הטבעית כמדיום הטבעי למחשבה - שבו טבעי לחשוב, שבו אנחנו איננו מאבדים את דרכנו בדרך כלל - אך גם כמקור לשאלות פילוסופיות.