הגל הרביעי של הפמיניזם
היסטוריה והגדרה

בשנות השמונים של המאה העשרים, פמיניסטיות בצפון אמריקה, אמריקה הלטינית ואירופה הצליחו בחלק ממטרותיהן לקידום נשים, והקימו מוסדות המנוהלים על ידי המדינה שקידמו באופן מפורש את זכויותיהן של נשים, או את המעורבות הפמיניסטית בממשל; בה בעת, מוסדות אלה החלישו גם את התנועות הפמיניסטיות בכך שנתנו למדינה להשתלט על יישום המטרות הפמיניסטיות.
הגל הרביעי של הפמיניזם באירופה ובאמריקה הלטינית החל בשנות התשעים, עם דעיכתם של פמיניזם שפתון ופמיניזם צרכניסטי וסימני שאלה שהחלו לעלות לגבי התאוריה הקווירית שצמחה באקדמיה האמריקאית. הגל הרביעי של הפמיניזם התפתח לאטו באופן גלובלי, באמצעות התקשורת והאינטרנט. הגל צמח מדור חדש של נשים שלרוב לא היה מודע לגלים הקודמים, שלא נלמדו בתיכון, ובאוניברסיטאות.
הידע על פמיניזם הושג באופן לא פורמלי, באמצעות פיתוח אקדמיה וירטואלית בה למדו פמיניסטיות כי האישי הוא הפוליטי; ידע זה זה לא נבע מלמידה פמיניסטית מובנית.
הגל הרביעי של הפמיניזם, כמו הגלים לפניו, לא עסק באידאולוגיה אחידה, או בבניית קולקטיב אחד. מדובר היה בהתכנסות קבוצתית לעבודה משותפת למען מטרה משותפת של סיום האלימות כלפי נשים, מתוך מחויבות הדדית ותמיכה בנשים נוספות.
שורשיו של הגל הרביעי של הפמיניזם בספרד בתגובות לרציחתה של אנה אוראנטס ב־17 בדצמבר 1997. אוראנטס נשרפה למוות על ידי בעלה בביתה בגרנדה מפני שדיברה בפומבי על ההתעללות שעברה על ידו. מותה הוציא את נושא האלימות המגדרית מפרטיות הבית והביא אותו לתשומת לב לאומית. בעקבות המקרה, הדיווח העיתונאי והטלוויזיוני שינה את מדיניותו בנושא אלימות סקסיסטית מבוססת מגדר. בדיחות על נשים שנפגעו על ידי חברים ובעלים כבר לא היו מקובלות בטלוויזיה הספרדית והדיווחים על אלימות סקסיסטית גדלו. השיח הציבורי בנושא זכויות נשים נמשך בדיון על בעיות השכר, זוגיות מגדרית ותקרת הזכוכית, כאשר האקטיביזם הווירטואלי הופך לשחקן ראשי בקידום נושאים אלו.
מכיוון שהגל הרביעי של הפמיניזם באמריקה הלטינית מקיף בו זמנית תנועות נפרדות, שרבות מהן נמצאות במתח זו עם זו, קיימת התייחסות ל'פמיניזמים של אמריקה הלטינית בלשון רבים. אחד הענפים היותר מעוררי מחלוקת התגלה כתגובה ודחייה של פמיניזם קווירי ושל פמיניזם פוסטמודרני. פמיניסטיות אמריקאיות לטיניות טוענות כי באטלר ניסתה למחוק את מושג הנשיות ובכך גרמה להתעלמות מנשים כנושאים פוליטיים, ולדחייתם של מחקרי מגדר. פעולה זאת נתפסה כקונספירציה להסתרת נשים באקדמיה, וכקנוניה להסתרת תוקפים גברים.
פעילות ברוח זו התקיימה בתקופה זו באמריקה הלטינית, ארגנטינה ופולין כאשר חלק מהמוכנות לפעולה נבעה מהוועידה העולמית לנשים ב-1995 בבייג'ינג.
לרשתות החברתיות הייתה השפעה רבה על הגל הרביעי. שנת 2018 תהיה השנה בה הגל הרביעי של הפמיניזם החל את שיאו בספרד, ארגנטינה וברזיל כתוצאה ממספר גורמים שונים, כאשר נשים מגויסות בהיקף נרחב לצאת לרחובות. ההתגייסות שלהם גם אתגרה לראשונה, את הלגיטימיות של מערכת המשפט בספרד. זאת, בניגוד לגלים הקודמים בהם המוקד היה המנהיגות הפוליטית. בארגנטינה, מוקד הפעילות נסב סביב זכויות ההפלות, דבר שהוביל אלפי נשים עם צעיפים ירוקים לצאת לרחובות.
בהקשר פמיניסטי מערבי, בשנת 2011, ג'ניפר באומגרדנר קבעה את שנת 2008 לציון תחילת הגל הרביעי. תאריך זה חופף במידה מסוימת את כניסתן של הרשתות החברתיות לחיינו: זאת כאשר טוויטר, הרשת החברתית הפופולרית ביותר בקבוצת הגילאים 18–29, הוקמה בשנת 2006 והפכה את הפמיניזם לנגיש יותר, תוך הולדת "פמיניזם האשטאג".
הגל הרביעי של הפמיניזם הוביל להקמת תנועות פמיניסטיות ולקראיות רבות לפעולה; אחת מהן מבוטאת בקמפיין "HeForShe" שמקורו בנאום האו"ם הוויראלי של אמה ווטסון ב־2014 ובפעילותה בעקבותיו. קריאות נוספות לפעולה התרחשו בעקבות מקרה האונס של כנופיית דלהי (הודו, 2012), האשמות של ג'ימי סוויל (בריטניה, 2012), מקרי תקיפה מינית של ביל קוסבי (ארצות הברית, 2014), רצח של איסלה ויסטה (ארצות הברית, 2014), משפט על ג'יאן ג'ומשי (קנדה, 2016), האשמות של הארווי ויינסטין (ארצות הברית, 2017) Me Too שקמה בעקבות זאת, השערוריות המיניות של וסטמינסטר (ברחבי העולם ובריטניה, 2017), ותיק האונס של כנופיית לה מאנדה בספרד (2018).