stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליזבת ספריגס
ביוגרפיה > קריירה

עד 1976 הופיעה ספריגס עם הלהקה השייקספירית המלכותית תחת ניהולו של פיטר הול. היא גילמה דמויות שייקספיריות רבות בהן האומנת ב"רומיאו ויוליה", גרטרוד במחזה "המלט" לצדו של דייוויד וורנר, קלפורניה ב"יוליוס קיסר", מיסטרס פורד ב"נשות וינדזור העליזות" ובתפקיד ביאטריס השנונה ב"מהומה רבה על לא דבר". עוד שיחקה בהפקות של המחזה "איזון עדין" מאת אדוארד אלבי, ב"מייג'ור ברברה" מאת ג'ורג' ברנרד שו ובקומדיה "London Assurance" מאת דיון בוסיקו (אנ') בתפקיד ליידי גיי ספנקר לצדו של דונלד סינדן (אנ').
ב-1976 עזבה ספריגס יחד עם הול את הלהקה השייקספירית המלכותית ועברה לתיאטרון הלאומי. בעונה הראשונה היא שיחקה בתפקיד המדיום מאדאם ארקטי במחזה "Blithe Spirit". בין תפקידיה הרבים בתיאטרון הלאומי היו במחזה "וולפון" יחד עם פול סקופילד, "The Country Wife" וב"מקבת'" עם אלברט פיני. ב-1978 זכתה ספריגס בפרס אוליבייה לשחקנית המשנה הטובה ביותר על משחקה במחזה "מכתבי אהבה על נייר כחול" מאת ארנולד וסקר. היא גילמה את אשתו של מנהיג איגוד מקצועי שגוסס ומעלה זכרונות מראשית חייהם המשותפים. ב-1976 היא גילמה את הדמות במחזה בטלוויזיה בהפקה של ה-BBC.
ב-1986 שיחקה במחזה "When We Are Married" מאת ג'. ב. פריסטלי (אנ'), וב-1991 הופיעה במחזה "Arsenic and Old Lace" בתיאטרון פסטיבל צ'יצ'סטר.
עד לאמצע שנות השבעים של המאה העשרים ספריגס כמעט שלא הופיעה בטלוויזיה. היא השתתפה בדרמה "The Glittering Prizes" מאת פרדריק רפאל (1976), היא כיכבה בתפקיד אלינור פרסט בדרמה "We, the Accused" מ-1980, שיחקה בתפקיד קוני, העומדת בראש משפחה מדרום לונדון, בדרמה "פוקס", והופיעה בתפקיד נאן בסדרה הקומית של ITV בשם "Shine on Harvey Moon" בשנים 1982 עד 1985. ספריגס הופיעה בשלושה מחזות מאת אלן בנט: ב-1979 במחזה "Afternoon Off", ב-1982 במחזה "Intensive Care" ובמחזה "Our Winnie". היא גילמה את קלפורניה ומיסטרס קוויקלי בסדרת המחזות השייקספיריים של ה-BBC. ב-1987 שיחקה בתפקיד טאבי ב"דוקטור הו" במיני-סדרה "Paradise Towers" בכיכובו של סילבסטר מקוי. ב-1987 הייתה המכשפה בסדרת הטלוויזיה לילדים בשם "סיימון והמכשפה".
ב-1990 הופיעה בתפקיד בלתי נשכח כאחת הרכלניות בעיבוד של ה-BBC לרומן "תפוזים הם לא הפרי היחיד" מאת ג'נט וינטרסון. ב-1992 שיחקה בעיבוד הטלוויזיוני ל-"The Old Devils" מאת קינגסלי אמיס ולרומן "Anglo-Saxon Attitudes" מאת אנגוס וילסון. ב-1994 גילמה את גברת גאמפ בעיבוד של ה-BBC לרומן "מרטין צ'זלוויט" מאת צ'ארלס דיקנס, ואת גברת קדלוולדר במיני-סדרה "מידלמארץ'" המבוססת על רומן באותו שם מאת ג'ורג' אליוט. עוד בטלוויזיה השתתפה בסדרות כמו "Heartbeat", "פוארו", ובסדרה הבלשית "רציחות במידסומר", בה גילמה קורבן רצח בפרק הפיילוט ב-1997, וב-2006 הופיעה בפרק נוסף בסדרה בדמות אחותה התאומה של אותה אישה.
בקולנוע שיחקה ספריגס ב-1968 בסרט "Work Is a Four-Letter Word", וב-1969 בסרט "Three into Two Won't Go", שניהם בבימויו של פיטר הול. ב-1995 הופיעה בתפקיד גברת ג'נינגס בסרט זוכה האוסקר על התסריט "על תבונה ורגישות". על תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס באפט"א לשחקנית המשנה הטובה ביותר (בפרס זכתה קייט וינסלט שהייתה שותפה לצוות השחקנים של "על תבונה ורגישות"). ב-2001 גילמה את דמות האישה השמנה בסרט "הארי פוטר ואבן החכמים". הסרט האחרון בו השתתפה היה " Is Anybody There?" יחד עם מייקל קיין, שיצא לאקרנים זמן קצר אחרי מותה.
ביוגרפיה > חיים אישיים

שני הנישואים הראשונים של ספריגס הסתיימו בגירושים. בעלה הראשון היה קנת' ספריגס, ובעלה השני היה מרשל ג'ונס שהיה אף הוא חבר בלהקה השייקספירית המלכותית. ב-1997 התחתנה עם מארי מנסון, נהג מונית ומוזיקאי, אותו פגשה כשהופיעה במחזה "London Assurance".לספריגס נולדה בת אחת בנישואיה הראשונים.
היא נפטרה ב-2 ביולי 2008. טקס הלוויה התקיים בווירג'ינס צ'רצ'יארד בעיר ת'יים שבאוקספורדשייר. בטקס השתתפו בני משפחה וחברים בהם בתה ונדי, שינייד קיוזאק, ג'יימס אליס ולזלי שארפ. עוד נכחו בטקס ג'רמי איירונס, רוברט הארדי ופיטר ווהן.
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1968 |  | Work Is a Four-Letter Word | גברת מארי |  |
| 1969 |  | Three into Two Won't Go | מרסיה |  |
| 1980 | ירושתו של ריצ'רד | Richard's Things | גברת סלס |  |
| 1981 | מאהבה של ליידי צ'טרלי | Lady Chatterley's Lover | ליידי אווה |  |
| 1982 |  | An Unsuitable Job for a Woman | מיס מארקלנד |  |
| 1983 |  | Those Glory Glory Days | מנהלת בית ספר |  |
| 1984 |  | The Cold Room | פראו הופמן |  |
| 1985 | פרקר | Parker | גברת אפס |  |
| 1990 | תפוזים הם לא הפרי היחיד | Oranges Are Not the Only Fruit | מיי | מיני-סדרה |
| 1991 | המנגינה שבלב | Impromptu | הברונית לג'ינסקי |  |
| 1993 | הפרקליט | The Hour of the Pig | מאדאם לנגלויס |  |
| 1994 | מידלמארץ' | Middlemarch | גברת קדלוולדר | מיני-סדרה |
| 1994 | מרטין צ'זלוויט | Martin Chuzzlewit | גברת גאמפ | מיני-סדרה |
| 1995 | על תבונה ורגישות | Sense and Sensibility | גברת ג'נינגס |  |
| 1996 |  | The Secret Agent | אמא של ויני |  |
| 1997 | לחיות בצל הכבוד | Paradise Road | גברת רוברטס |  |
| 1998 | הספר מסיביריה | The Barber of Siberia | פרפיולקינה |  |
| 1999 | הרפתקאות אליס בארץ הפלאות | Alice in Wonderland | הדוכסית |  |
| 1999 | מזמור חג המולד | A Christmas Carol | גברת ריגס |  |
| 1999 | רעיות ובנות | Wives and Daughters | גברת גודאינף | מיני-סדרה |
| 2001 | ויקטוריה ואלברט | Victoria & Albert | שחקנית | סרט טלוויזיה |
| 2001 | הארי פוטר ואבן החכמים | Harry Potter and the Philosopher's Stone | הגברת השמנה |  |
| 2006 | פוארו | Agatha Christie: Poirot | גברת לידבטר | בפרק "Taken at the Flood" |
| 2008 |  | Is Anybody There? | פרודנס |  |
הערות שוליים

↑  Barker, Dennis; "Obituary: Elizabeth Spriggs" Guardian.co.uk, 7 July 2008 (Retrieved: 31 July 2009)
↑   Elizabeth Spriggs (Obituary), The Telegraph, 3 July 2008
↑  Elizabeth Spriggs: Versatile character actress, The Independent, 5 July 2008
1 2 3  Elizabeth Spriggs – IMDb
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007422970405171  BNE: XX5119551  BnF: cb16970921f (data)  GND: 1318716748  ISNI: 0000 0000 2422 6718  LCCN: n78031083  MusicBrainz: e9bfc01c-dff8-4ab1-9756-3a8f4c241677  SUDOC: 149148771  VIAF: 13566695   WorldCat (עם VIAF): 13566695
אלכסנדרו ריושאנו

| --- | --- |
צילום מ-1928  תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  19 בפברואר 1892 
 פטירה:  30 באוגוסט 1941 (בגיל 49) צ'רנוביץ, רומניה (כיום באוקראינה) 
 
אלכסנדרו ריושאנו (ברומנית: Alexandru Rioșanu; ‏ 19 בפברואר 1892 – 30 באוגוסט 1941) היה איש צבא ופוליטיקאי רומני אשר שירת כמושל (רשמית "מיופה כוח של מנהיג המדינה") בבוקובינה בשנת 1941.
קורות חייו

ריושאנו היה צאצא למשפחה אריסטוקרטית רומנית מאולטניה. שם המשפחה נגזר משם הכפר Râioși ושם המשפחה היה במקור "ראיושאנו", Râioșanu. אלכסנדרו היה הבן השני של עורך הדין והסנטור, אלכסנדרו ריושאנו ושל רעייתו, זויה לבית פורומבארו. למשפחה הייתה אחוזה ביישוב איזביצ'ן באולטניה, כיום במחוז אולט (אנ'). הוא למד בבית הספר הצבאי בסומיר (אנ') בצרפת וסיים את לימודיו בבית הספר לפרשים בטרגובישטה (1911–1913). ריושאנו לחם במלחמת העולם הראשונה וב-1917 הועלה לדרגת קפטן, ב-1923, לדרגת מייג'ור, והגיע ב-1933 לדרגת לוטננט קולונל. ב-1938 הוצא משירות הקבע. הוא כיהן כתת-מזכיר המדינה, במחלקת המשטרה והבולשת במשרד הפנים (אנ') בממשלת יון אנטונסקו הראשונה (אנ') (10–14 בספטמבר 1940) והשנייה (אנ') (14 בספטמבר 1940 – 24 בינואר 1941).
בתוקף תפקידו בנובמבר 1940 דאג בפקודת יון אנטונסקו לחלץ חלק מהפוליטיקאים שהיו עלולים להוות מטרה לנקמת הלגיונרים כמו גאורגה טטרסקו, יוליו מאניו, קונסטנטנין ארג'טויאנו (אנ'), מיכאיל גלמג'אנו, יון ג'יגורטו, מיכאי ראליה ואחרים.
הוא מילא תפקיד גם בדיכוי מרד הלגיונרים בינואר 1941. . כבר עם פריצת המרד ב-20 בינואר 1941 הופץ מנשר של הלגיונרים שבו הוקיעו בין היתר, את ריושאנו כ"איש בשירות היהודונים והיוונים"
אלפי לגיונרים צעדו אז במרכז בוקרשט וקראו, בין היתר להדחתו של ריושאנו, אותו האשימו בקשר "אנגלו-מסוני". 
ב-30 ביולי 1941 בשמו של אנטונסקו, כמושל בוקובינה, ריושאנו הוציא צו בדבר הגבלות כנגד היהודים. הגבלות אלה כללו: איסורים על התקהלות, הגבלות חופש התנועה והקניות  ותקנות המחייבות את היהודים בבוקובינה לסמן את זהותם על שלטי עסקיהם,  ולענוד סרט זרוע לבן ועליו מגן דוד שחור. בצו 1344 מ-30 ביולי צוינה החובה לענוד על החזה טלאי צהוב.. ב-1 באוגוסט 1940 מינה ריושאנו את טראיאן פופוביץ' לראש העיר צ'רנוביץ.
ריושאנו נפטר חודש מאוחר יותר, לאחר ניתוח אבנים בכליות על ידי הכירורג הידוע אמזה ז'יאנו (רו').
אחרי מותו התמנה כמושל בוקובינה הגנרל קורנליו קלוטסקו.
קורות חייו > חייו הפרטיים

ריושאנו היה נשוי לסוניה לבית אקונומוס.
לזוג נולדו שלושה ילדים: שתי בנות (אקטרינה, בוגרת לימודי גרמנית, ויואנה) ובן, אלכסנדרו אקטור ריושאנו (1931–2020) בוגר המכון הפוליטכני, שחקן ובמאי.
דמותו במדיה האמנותית

1974 - לפי דמותו של ריושאנו נוצרה הדמות של ויקשוריאנו, תת-מזכיר המדינה במשרד הפנים, בגילומו של יון אפאהידיאנו, בסרט של הבמאי הרומני סרג'יו ניקולאיסקו " Un comisar acuză"  (מפקח מאשים)
1990-1988 - דמותו משוחקת על ידי השחקן שטפן יורדאקה בסרט "הולך בפני הזאבים" המוקדש לרציחתו של ההיסטוריון ניקולאיה יורגה על ידי הלגיונרים בנובמבר 1940, ושבוים על ידי קונסטנטין ואיין.
לקריאה נוספת

*, Gheorghe Buzatu, Stela Cheptea, Marusia Cîrstea,, editori - , Casa Editorială Demiurg, Iaşi, 2008.
(בעריכת גאורגה בוזאטו, סטלה קפטיה, מרוסיה קרסטיה - שלום ומלחמה 194401940, יומן המרשל יון אנטונסקו, כרך א) 2008
Mihai Sebastian - Journal -  The Fascist Years 1935-1944 Rowman & Littlefield, Lanham, Maryland 2012  (מיכאיל סבסטיאן בתרגום  מרומנית לאנגלית על ידי פטריק קמילר)
הערות שוליים

1 2 3  M.S.Rădulescu
↑  2020 T.Vișan
↑  Galeria portretelor MNIR
↑  C.P.Zamfirache 2017
↑  היומן של מיכאיל-סבסטיאן  בתרגום לאנגלית עמ' 305
↑  בספר יזכר בוקובינה באנגלית
↑  באתר המכון לחקר פשעי הקומוניזם וזיכרון הגולה הרומנית
אלגוריתם רשויות ורכזים

| --- | --- |

 מבנה נתונים:  גרף מכוון
 ממציא:  ג'ון קליינברג
אלגוריתם רשויות ורכזים (Hubs and Authorities; בשמו הרשמי Hyperlink-Induced Topic Search, בראשי תיבות: HITS) הוא אלגוריתם לניתוח קישורים אשר נועד לדרג דפי אינטרנט, ופותח על ידי ג'ון קליינברג (Jon Kleinberg). הרעיון מאחורי HITS נבע מתוך הצורך בהבנה מעמיקה של יצירת דפי האינטרנט וחיפושם בזמן המצאת האינטרנט. דף אינטרנט נקרא "רכז" אם הוא מצביע על הרבה דפי אינטרנט אחרים. דף "רשות" טוב הוא דף אשר הרבה רכזים מצביעים עליו.
האלגוריתם, אם כן, פולט שני פרמטרים לכל דף, "רשות" אשר מעריך את הקישורים אל העמוד, ו"רכז" אשר מעריך את הקישורים מהעמוד לעמודים אחרים.
רקע

האלגוריתם נוצר על ידי ג'ון קלינברג בשנת 1997 בעת שעבד ב-IBM ונועד לדרג אתרים, מבחינת דיוק נחשב למדויק ביותר מבין האלגוריתם אבל מבחינת יעילות נחשב למוצלח פחות. בשל היותו פחות יעיל מאלגוריתם אחרים אין כמעט מנועי חיפוש שמשתמשים בו.
חברות החיפוש מעדיפות להשתמש ב-PageRank של גוגל אשר מבחינת יעילות נחשב לטוב ביותר, אחד ממנועי החיפוש הגדולים אשר עדיין משתמשים באלגוריתם HITS הוא ask.com אשר מטרתו לתת למשתמש את התשובה הטובה ביותר לכל שאלה.
בעוד ש-PageRank שולף ממאגר נתונים את תוצאות החיפוש בתוך זמן אפסי (ננושניות בודדות), כל חיפוש בעזרת אלגוריתם HITS מצריך להפעיל את האלגוריתם מחדש מה שגורם לתוצאות החיפוש להיות אטיות באופן משמעותי.
רקע > שימוש בכתבי עת

ישנם כתבי עת אשר נחשבים למשפיעים יותר מאשר כתבי עת אחרים, למשל Science ו-Nature. כאשר משווים שני כתבים עת מודדים אותם על פי מספר הציטוטים בהם, בעזרת האלגוריתם ניתן לתת ערך רב יותר לציטוטים מאתרים כמו Science ו-Nature מאשר מציטוטים מאתרים פחות נחשבים. במילים אחרות עדיף לקבל אזכורים בכתבי עת נחשבים מאשר מכתבי עת פחות נחשבים ואת זה האלגוריתם עושה בהצלחה.
רקע > שימוש באינטרנט

תופעה זו קיימת גם באינטרנט, ספירת הקישורים שמובילים לדף מסוים יכולה לתת הערכה על האיכות שלו, או לפחות על ההתבלטות שלו ברשת, אך לעיתים דף עם פחות קישורים יכול להיות משמעותי יותר אם הקישורים מופנים ממנועים חיפוש גדולים כגון יאהו, גוגל, MSN.
האלגוריתם

באלגוריתם HITS השלב הראשון הוא למצוא מספר עמודים מצומצם הכי רלוונטיים בעזרת אלגוריתם חיפוש מבוסס טקסט, לקבוצת דפים זו נקרא "קבוצת השורש".
לאחר מכן ניצור "קבוצת בסיס" אשר תכלול בתוכה את "קבוצת השורש" והקשרים אשר יוצאים ממנה, בנוסף לכך נכלול מספר עמודים אשר מקושרים לדפים בקבוצת השורש.
בזכות יצירת כל הקשרים למעלה נוצר תת-גרף, בשביל לחסוך בזמן ריצה, אלגוריתם HITS רץ רק על תת-הגרף שנוצר ולא על האינטרנט כולו.
לדברי קלינברג, רוב הרשויות הרלוונטיות יהוו חלק נכבד "מקבוצת הבסיס" ובכך האלגוריתם יחזיר תשובה נכונה ככל הניתן.
ערכי הרשות והרכז נקבעים זה מתוך זה. ערך הרשות של דף יעלה אם רכז טוב מצביע עליו, ובאופן דומה ערכו של רכז יעלה אם הוא מצביע על רשות טובה.
האלגוריתם רץ מספר מחזורים, אשר מבצעים בכל מחזור שני שלבים בסיסים:
עדכון ערך רשות: מבצעים סכימה של כל ערכי הרכזים אשר מצביעים על דף זה, מחלקים במספר הרכזים ומעדכנים את ערכה של הרשות. נובע מכאן שככל שהרכזים יהיו בעלי ערך רב יותר כך ערך הרשות יהיה גבוה יותר.
עדכון ערך רכז: מבצעים סכימה של כל ערכי הרשויות אשר רכז זה מצביע עליהם, מחלקים במספר הרשויות ומעדכנים את ערכו בהתאם. ככל שערך הרשות גבוהה יותר כך ערך הרכז יעלה.
האלגוריתם לחישוב הרכז והרשות מחושב כך:
בתחילה כל צומת (דף) מקבל ציון 1 לרשות ולרכז.
עדכון:
מעדכנים את ערכה של כל רשות.
מעדכנים את ערכו של כל רכז.
מנרמלים את הערכים על ידי חילוק כל ציון רכז בסכום כל ציוני הרכזים בריבוע, וכן חילוק כל ציון רשות בסכום כל ציוני הרשויות בריבוע.
חזרה על שלב העדכון, אם נדרש.
האלגוריתם > הבדלים מאלגוריתמים אחרים

HITS, כמו אלגוריתמי חיפוש אחרים, הוא אלגוריתם לולאתי שמבוסס על קישורים באינטרנט. למרות זאת ישנם כמה הבדלים מהותיים:
הוא מבוסס שאילתה, זאת אומרת, ציוני הרשות והרכז הנובעים מניתוח הקישור מושפעים ממונחי החיפוש.
מבוסס שאילתה ולא אינדקס, בשל כך זמן החיפוש הוא ארוך יותר.
לא נפוץ בקרב מנועי חיפוש (אחד ממנועי החיפוש היחידים אשר משתמשים באלגוריתם דומה לו הוא Ask.com).
לעומת אלגוריתמים אחרים שמחשבים תוצאה אחת, HITS מחשב שתי תוצאות (רכז ורשות).
הוא מנתח מספר קטן של דפים רלוונטיים("קבוצת הבסיס"), לא כמו PageRank שמנתח את הדפים.
האלגוריתם > פירוט האלגוריתם

על מנת להתחיל את הדירוג, דרגת כל רשות ורכז ייקבעו ל-1.  \forall (p),\mathrm {auth} (p)=1,\mathrm {hub} (p)=1
אנו מתכוונים לבצע שני עדכונים: עדכון ערכי רשויות, ועדכון ערכי רכזים.
כלל עדכון הרשויות – לכל רשות p נבצע עדכון של ערכה –
כאשר n מייצגת את מספר הרכזים אשר מפנים אל רשות זו.
כלל עדכון הרכזים – לכל רכז p נבצע עדכון של ערכו –
כאשר m מייצגת את מספר הרשויות אשר רכז זה מצביע עליהן.
על מנת להגיע לתוצאה אופטימלית מבצעים על תהליך החישוב מספר חזרות, ואחרי כל חזרה מעדכנים את ערך הרשות/רכז.
האלגוריתם > פסאודו-קוד

G = set of pages
for page in G do
    page.auth = 1 // page.auth is the authority score of the page p
    page.hub = 1  // page.hub is the hub score of 'page
   
function HubsAndAuthorities(G)
    for step in (1 to k) do // run the algorithm for k steps
        norm = 0
        for page in G do      // update all authority values first
        page.auth = 0
            for inNeighbor in page.incomingNeighbors do // page.incomingNeighbors is the set of pages that link to 'page'
                page.auth += inNeighbor.hub
        norm += square(page.auth) // calculate the sum of the squared auth values to normalise
    norm = sqrt(norm)
    for page in G do  // update the auth scores 
        page.auth = page.auth / norm  // normalise the auth values
    norm = 0
    for page in G do  // then update all hub values
        page.hub = 0
        for outNeighbor in page.outgoingNeighbors do // page.outgoingNeighbors is the set of pages that 'page' links to
            p.hub += outNeighbor.auth
        norm += square(page.hub) // calculate the sum of the squared hub values to normalise
    norm = sqrt(norm)
    for page in G do  // then update all hub values
        page.hub = page.hub / norm   // normalize the hub values
Expanding the root set into a base set
אנה מנדייטה

| --- | --- |

 לידה:  18 בנובמבר 1948 הוואנה, קובה 
 פטירה:  8 בספטמבר 1985 (בגיל 36) ניו יורק, ארצות הברית 
 לאום:  אמריקאי קובני 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת איווה (1977) 
 תקופת הפעילות:  1972–1985 (כ־13 שנים) 
 תחום יצירה:  ציור, פיסול
 זרם באמנות:  אמנות פמיניסטית 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1980)  פרס רומא (1983) 
 בן או בת זוג:  קרל אנדרה (?–8 בספטמבר 1985) 
 
אנה מנדייטה (בספרדית: Ana Mendieta‏; 1948–1985) הייתה אמנית מיצג ווידאו, ציירת ופסלת נולדה בהוואנה וב-1961 הגיעה לארצות הברית כפליטה. ידועה בעיקר בשל יצירותיה בתחום אמנות הגוף ואמנות האדמה.
ביוגרפיה > ילדות והגירה

מנדייטה נולדה בהוואנה שבקובה למשפחה בעלת קשרים חברתיים ופוליטיים בקובה. בשנת 1961 אביה של מנדייטה נאסר בגלל תמיכתו בתנועת ההתנגדות לפידל קסטרו. באותה שנה משפחתה של מנדייטה (בת 12) שלחה אותה ואת אחותה רקלין (בת 14) לארצות הברית במהלך מבצע "פיטר פן", ושם השתיים נדדו בין משפחה אומנת אחת לאחרת במדינת פלורידה, עד הגיען למגורים משותפים באיווה. מאוחר יותר בשנת 1966 התאחדה שוב עם אמה ואחיה, ואביה הצטרף אליהם בשנת 1979 לאחר 18 שנים שישב בכלא הקובני בגלל מעורבותו בפלישה למפרץ החזירים.
ביוגרפיה > חינוך

בשנת 1967 נרשמה מנדייטה ללימודים באוניברסיטת איווה בתוכנית האינטרמדיה, שילוב בין אומנויות שונות, וסיימה עם תואר ראשון (BA) בציור בשנת 1972. בשנת 1978 סיימה את לימודי המאסטר (MFA) באינטרמדיה. היא שאבה השראה מלינדה בנגליס, כריס בורדן, ברוס נאומן, רוברט סמיתסון, קרולי סינמן ופלוקסוס.
אפיון יצירתה

העבודה של מנדייטה היא אוטוביוגרפית ומתמקדת בפמיניזם, אלימות, החיים, המוות, מקום ושייכות. עבודותיה מתכתבות עם ארבעת יסודות הטבע: אדמה, מים, אש ואוויר. מנדייטה עסקה, לעיתים קרובות, בחיבור בין הרוחני ולגשמי. האוצרת, מרי ג'ין ג'קוב טוענת שיצירותיה מושפעות מעברה והתרבות הקובנית הבאים לידי ביטוי באמצעים המתקשרים לטקסי הסנטריה שהיא מסורת אפרו-קובנית שמשתמשת בדם, שיער, אבק שרפה ונרות כדי לנבא או ליצור אירועים עתידיים. בנוסף, גם לטראומת הגירתה, כילדה, לארצות הברית יש השפעה רבה על יצירותיה. מעמדה של האישה בעולם והאלימות כנגד נשים גם נחקרים על ידיה בכמה וכמה יצירות.
בעוד חלק מהצופים ומהמבקרים הגדיר עבודותיה כבעלות פן פמיניסטי היא בחרה להרחיק עצמה מהגדרה זו. במקביל החלה להתמקד בתחום אמנות האדמה, אמנות שהגיעה לתודעה בשנת 1966, (ביצירות: "Silueta", "Fetish", "Tree of life"). בריאיון משנת 1977 אמרה:
גברים העוסקים בתחום אמנות האדמה כפו עצמם עליה, בהחלט לעבודה שלי יש את הרגישות הנשית. אני לא יכולה לחשוב על הרבה גברים שישתמשו בצורת הלב בדרך רצינית.
מנדייטה ניסתה לחשוב על האדמה כעל יותר מרק חומר לפיסול. ביצירותיה אלו כללה מנדייטה פן אנושי מובהק שלא נראה עד אז בתחום אמנות האדמה. עוד עבודות שלה כללו את השפעת האמנות הפרימיטיבית והתרבות על המחשבה והאמנות העכשווית. מראשית לימודיה באוניברסיטת איווה ועד לזמן מותה, מנדייטה ביקשה ביצירותיה לחסל את האובייקט, לחסל את האומן עצמו בתוך היצירה ולשלב את הצופה בתוכן על ידי שימוש במאפיין משנות ה-70, הפיכת גוף האמן גם ליצירה וגם למדיום דרכו היצירה מועברת. מנדייטה ראתה בתהליך כחלק בלתי נפרד מהתוצר לכן רבות מהיצירות מכילות בתוכן גם את תיעוד התהליך עצמו. מנדייטה ראתה בגוף האישה כמשהו קדמוני ומקור ראשוני לחיים ולמיניות וביקשה ליצור דיאלוג בין הנוף והטבע לגוף האישה תוך החזרתו למקורות של "אמא אדמה". ביצירותיה ביקשה להציג נשים, אלות ואימהות.
קורות עשייתה האמנותית > "סילואטה" (1973–1980)

בקיץ 1973, במהלך טיול למקסיקו יחד עם הכיתה של ברדר, יצרה את הסילואטה (Silueta) הראשונה מיני רבות בשם "תמונה מיגול" (Imagine de Yagul) בה שכבה בתוך בקבר פרה-קולומביאני שנפתח לאחרונה ומעליה פרחים לבנים רבים. התצלום הראה אותה במצב זה, שוכבת בתוך בקע אבן וגופה נראה כמתמוסס בין צבעי הלבן והירוק שמעליה ומסביבה. ביצירה זו ובדומות לה תיארה מנדייטה את הבקעים המזכירים קברים ואת הקברים עצמם בהם הצטלמה וצילמה את סדרת ה"סילואטה" – כמוות, אבל בו זמנית גם לידה מחדש, קבר אבל גם רחם, מוות הוא רק ההתחלה ולא הסוף. מקסיקו לימים הפכה למעין בית שני עבורה ורבות מיצירותיה בוצעו שם, מאחר שלמולדתה, קובה, יכולה הייתה לחזור רק בשנת 1980. התרבות הקתולית ותחושת התעלומות הפרה-קולומביאניות החבויות באתרים הארכאולוגיים שם השפיעו מאוד על מנדייטה שהייתה גולה בעצמה.
במשך שמונה השנים שבאו לאחר מכן המשיכה מנדייטה לצלם בתמונות סטילס את סדרת ה"סילואטה" במקסיקו אך גם במגוון מקומות שונים אחרים כמו אייווה שהייתה מקום מגוריה עד לשנת 1978 כשעברה לניו יורק. עבודותיה המוקדמות בסדרה כוללות את גופה שלה עטוף או מכוסה באדמה, אבנים, חול ועוד אמצעים מטאפוריים אחרים שמביעים את רעיון ההתחברות עם הטבע והאדמה. בהמשך השתמשה רק ברמיזה של צורת הגוף שלה על ידי שימוש בכל מיני חומרים מן הטבע עצמו ותיעוד שינויים שנוצרים בו. היא השתמשה בתחילה בגוף שלה ואחר כך בחתיכת עץ בדמותה במקום, כדי להשאיר את הצללית שלה על אדמה, דשא, חול, בוץ, שלג, קרח וכדומה.
בעוד יצירות במסגרת ה"סילואטה" הייתה האדמה כרקע בתוך אי סדר שכלל זרדים, מים, דם, פרחים, אוכמניות, בד, מקלות ואבנים. את היעלמות האובייקט מהיצירה מנדייטה היא לקחה עד הסוף כשהיא חפרה ערוץ דק בתוך דמות שיצרה כשל בן אדם, שפכה אבקת שרפה לתוך הערוץ והציתה אותו. היו כמה מהיצירות שבערו עד שנשאר מהן רק אפר.
יצירות ה"סילואטה" כללו תהליך הוספה אבל גם החסרה, הוספת חומר ועיצובו בדמותה של מנדייטה על קרקעת האדמה ואז גילופו דרך ובעזרת האמצעים הטבעיים תוך כדי השארת חלק רדוד המדגיש רק את הזיכרון של החומר שהיה שם, או במשמעותו האמיתית – הגוף שנכח שם. כשתיארה את משמעות יצירות אלה ציינה שהן נעשו עקב עקירתה ממולדתה למדינה אחרת, כשהיא מטביעה את הצללית שלה בטבע זה מסמל את המעבר ממולדתה לביתה החדש, אבל גם את התחברותה למולדתה ושורשיה דרך האדמה והטבע מהם היא הגיעה ולמעשה כולנו הגענו. לדוגמה, בסדרת התצלומים Arbol de la vida ("עץ החיים") משנת 1976 כיסתה מנדייטה את גופה בבוץ ושמה עצמה כנגד עץ גדול כאשר היא מבטלת כל צורה או זיהוי של הדמות היא נראית כאילו היא הופכת להיות חלק מאותו עץ וידיה מורמות בתנועת כניעה. ביצירה זו חיפשה מנדייטה לשדר שלמות ושקט פנימיים בניגוד לאמני גוף אחרים שנטו להיות אורבניים, אגרסיביים ורועשים ביצירותיהם.
דוגמאות נוספות ליצירות ה"סילואטה" ניתן למצוא ביצירה בה שפכה נוזל אדום כדי שייצור את דמותה על חוף ים במטרה שהוא ייעלם וייסחף יחד עם הזרם בגאות או ביצירה בה מיקמה פרחים על נהר כדי שייצרו את דמותה ולאחר מכן ימשיכו וייסחפו עם הזרם.
קורות עשייתה האמנותית > יצירה בסרטונים (1971–1980)

בשנת 1975 תיעדה בסרט את אחת מיצירות סדרת ה"סילואטה" שנקראת Heart with blood ("לב עם דם") בה לקחה לב של חיה והניחה אותו בתוך חור המעוצב כדמות אדם, שפכה נוזל אדום הזהה במראהו לדם ואז שכבה היא עצמה בתוך החור עירומה כמחווה להגן על הלב שנמצא שם. עוד באותה שנה הוציאה סרטון נוסף Alma silueta en fuego ("צללית הנשמה באש") בו רואים את שוב נוכחות האש ביצירותיה כאשר חתיכות בד לבן היוצרים את הדמות נשרפים לאט עד שהם הופכים לעפר. בסרטון אחר: Anima, silueta de cohetes ("נשמה, צללית של זיקוקים"), נראה מן שריון העשוי מבמבוק בדמותה של מנדייטה כאשר הוא במצב מאונך ומוקף בזיקוקים, בתחילה הוא יוצר מראה של שרפה בלהבות עד לדעיכתו בחשיכה. ביצירה אחרת משנת 1976 שהיא שיחזור של קבורת הנאניגו (שבט שהיה קיים בניגריה אבל טקסיו הגיעו גם לתרבות הקובנית) בו נראים נרות טקס שחורים היוצרים דמות אדם נמסים לאט לאט מהאש עד לכדי ריכוז של נוזל שחור דמוי לבה. שתי יצירות אלה שתועדו כסרטים שמים דגש על אלמנט האש אשר מהווה אמצעי טקסי מהותי למנדייטה בכל הקשור להתכלות ומעבר לחיים הבאים.
בתקופה שלאחר מותה פרשנים ראו פן אירוני בעובדה שרבות מיצירותיה מגלות אובססיה לקברים, קבורה ותמותה.
קורות עשייתה האמנותית > מיצירת "פסלים רופסטריאנים" ועד מותה (1981–1985)

בשנת 1976 החלה לעשות ביקורים קצרים לניו יורק יחד עם ברדר שם פיתחה חברויות עם אמנים אחרים שהגיעו גם הם מאייוואה, והציגה בכל מיני מתחמים אלטרנטיביים. עקב כך עד שעברה לגור בניו יורק היא כבר פיתחה רשת חברתית ועין ביקורתית. בתחילה כשעברה לניו יורק היא נמשכה ראשית לחוג הפמיניסטי שפקד את גלריית A.I.R ביניהם נמנו: אדלסון, ננסי ספרו, דוטי אטי ועוד. בדיון שהתקיים בשנת 1979 של פאנל ה-A.I.R היא פגשה את קארל אנדרה וחלק מהציבור הקובני שחי שם בגולה, מה שהצית אצלה מחדש את הרצון לחזור ולבקר בארץ מולדתה. בשנת 1980 התאפשר לה לעשות זאת דרך טיול שארגנה העמותה הקובנית בניו יורק. במהלך ארבע השנים שלאחר מכן ביקרה בקובה 7 פעמים נוספות.
ביקורים אלה היוו רקע ליצירה נוספת בשנת 1981 שברובה נתמכה על ידי הממשל הקובני ונקראה Rupestrian sculptures ("פסלים רופסטריאנים") במהלכה חרטה וצבעה כמה דמויות בגודל אדם אמיתי בחלקה הפנימי והחיצוני של מערה גדולה בעיר מולדתה, הוואנה, כאשר הגישה למערה היא רק דרך ג'ונגל סבוך. הדמויות שנחרטו היו מלאות פרטים גופניים עם דגש על איברי האישה, בניגוד לסילואטות שהיו חסרות כל תיאור פיזי ספציפי. דמויות אלה נעשו בהשראת ספריה של לידיה קבררה בנושא הטאינו (Taino), שבט ילידים אינדיאנים בקובה. הדמויות ביצירה נועדו לחיות ולמות יחד עם האדמה והטבע אליה הם שייכים. עבודות הקשורות לאותו נושא עירבו פסלי חול שנוצרו מחפירת החול הרטוב בחוף הים.
עוד עבודה שציינה את מעברה של מנדייטה לפיסול ויצירות אשר יעמדו את מבחן הזמן היא Maroya (ירח) שהיא דמות שנראית נשית העשויה וחצובה ממלט ואבן גיר כאשר מאזור איבר המין נורה אבק שרפה בלילות של ירח מלא.
בשנים 1984–1985 יצרה את סדרת הפסלים "Totem grove" ("חורשת הטוטם") שהיא דמויות שנוצרו על גבי עמודי עץ על ידי שרפה (עקב השרפה הן מופיעות כשחורות). במקביל היא גם יצרה ציורים על גבי חומרים טבעיים אחרים כמו עלי עץ אלון עבים ועוד.