stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הקהילה הכלכלית של מדינות מערב אפריקה
מוסדות הקהילה

נציבות – הגוף המבצע של הקהילה (נקרא מזכירות עד 2007). בראשה עומד יושב ראש הנבחר לתקופת כהונה של ארבע שנים. בראש מועצת ראשי מדינות הקהילה עומד אחד מהם, הנבחר לנשיא לתקופה של שנה אחת.
פרלמנט – כולל 115 מושבים, המחולקים בין המדינות החברות על פי היחס בין גודל אוכלוסיותיהן. בראש הפרלמנט עומד יושב ראש.
בית דין – מכהנים בו שבעה שופטים שכל אחד מהם נבחר לתקופת כהונה של ארבע שנים. בית הדין מכריע בסכסוכים בין המדינות החברות אודות פרשנות אמנת היסוד שלה. בית הדין גם מספק לנציבות חוות דעת בנושאים משפטיים. פרוטוקול לאמנת היסוד שנחתם ב-2005 הסמיך את בית הדין לדון גם בטענות להפרת זכויות אדם על ידי המדינות החברות, ודיונים בנושא זה הפכו לעיקר עבודתו של בית הדין.
בנק להשקעות ולפיתוח (EBID)
ארגון בריאות (WAHO)
קבוצת הפעולה הבין ממשלתית למאבק בהלבנת כספים ובטרור פיננסי (GIABA)
איחודים מונטריים

הקהילה כוללת שני גושים מונטריים:
האיחוד הכלכלי והמונטרי של מערב אפריקה – שמונה מדינות שרובן דוברות צרפתית, שלהן איחוד מטבע ואיחוד מכסים. הגוש נוסד ב-1994 על מנת לאזן את כוחן הכלכלי הדומיננטי של חברות הקהילה הדוברות אנגלית. המטבע הנוהג בהן הוא פרנק מערב אפריקאי (CFA franc), אשר שערו קבוע ביחס לאירו בגיבוי כלכלי של צרפת.
האזור המונטרי המערב אפריקאי – גוש של שש מדינות שרובן דוברות אנגלית, אשר נוסד בשנת 2000. למדינות בגוש זה תוכנית לאמץ מטבע אחיד בשם Eco.
הערות שוליים

↑   הניו יורק טיימס, למה ההפיכה בניז'ר צריכה לעניין את העולם, והאם מאוחר מדי לעצור אותה?, באתר הארץ, 7 באוגוסט 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007603744905171  PLWABN: 9810666945005606  BIBSYS: 90565915  BnF: cb123136476 (data)  CiNii: DA08592650  GND: 2046749-7  ISNI: 0000 0001 2183 3325  LCCN: n80060817  LNB: 000337675  NKC: kn20050427026  NLA: 49786563  RERO: 02-A000040065  SELIBR: 113457  SUDOC: 032028474  Trove: 1525270  VIAF: 149919603   WorldCat (עם VIAF): 149919603
ספר הג'ונגל 2

| --- | --- |

כרזת הסרט בישראל
 מבוסס על:  ספר הג'ונגל 
 בימוי:  סטיב טרנבירת' 
 תסריט:  קארל גורס 
 מדבבים:  היילי ג'ואל אוסמנט אנטוני ג'יי ג'ון ריס-דייוויס ג'ים קומינגס בוב ג'ולס ג'ון גודמן מאי ויטמן פיל קולינס 
 מוזיקה:  שירים חדשים: לוריין פת'ר, פול גרבובסקי, ג'ואל מק'נילי  שירים ישנים: ג'ורג' בראנס רוברט שרמן ריצ'רד שרמן
 מדינה:  ארצות הברית, אוסטרליה 
 חברת הפקה:  אולפני דיסניטון, סרטי וולט דיסני 
 חברה מפיצה:  בואנה ויסטה הפקות
 הקרנת בכורה:  14 בפברואר 2003
 משך הקרנה:  72 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מוזיקלי, סרט שמבוסס על ספרים, סרט הרפתקאות, סרט ילדים, קומדיה 
 תקציב:  20,000,000 דולר
 הכנסות:  135,703,599 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   junglebook2
 סרט קודם:  ספר הג'ונגל 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
ספר הג'ונגל 2 (באנגלית: 2 The Jungle Book) הסרט נוצר על ידי חברת וולט דיסני באוסטרליה בשנת 2003 ותוכנן במקור להפצה בווידאו בלבד. זהו סרט המשך לסרט ספר הג'ונגל ואינו מבוסס על הספר "ספר הג'ונגל השני" שכתב רודיארד קיפלינג בשנת 1895. הסרט הצליח קופתית והופץ בישראל בדיבוב עברי על גבי DVD.
עלילה

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא: הגהה וניסוח..
הסרט מתחיל בנקודת זמן לאחר סיום אירועי הסרט הקודם. בתחילת הסרט, מוגלי ממחיז למשפחתו החדשה את קורותיו בג'ונגל. אף על פי שמוגלי התרגל לחיי האדם, געגועיו אל הג'ונגל הפראי מתחזקים עם הזמן. אחרי שמוגלי מוביל את ילדי הכפר אל הג'ונגל ומסכן אותם, הוא נענש בידי אביו המאמץ על כך שהמרה את פיו בהתקרבות מסוכנת אל הג'ונגל והעמדת ילדי הכפר בסכנה.
בעוד שמוגלי נאבק ברצון לחזור אל הטבע הפראי, באלו הדוב מתקשה להתמודד עם חסרונו של מוגלי. למרות התנגדותו הנחרצת של בגירה, שלטענתו מוגלי צריך לגדול בחברת בני אדם כמוהו, מחליט באלו לצאת אל הכפר ולהחזיר את מוגלי בחזרה אל הג'ונגל. בגירה, שנעזר בפילים החיים בג'ונגל ובמנהיגם קולונל האטי, מחפש אחר באלו בכדי למנוע ממנו להגיע אל כפר בני האדם, אך נכשל במשימה. באלו מתגנב בהצלחה בין העצים ומחוץ לג'ונגל. במקביל אליו נכנס גם שירחן הנמר אל הכפר, אף הוא בחיפושו אחר מוגלי. בשונה מבאלו, שירחאן מגיע במטרה להרוג את מוגלי, אך הוא מותקף על ידי אנשי הכפר ובורח בחזרה אל בין העצים. באלו, שמצליח לחלץ את מוגלי מתוך הכפר, ממהר להמלט אל תוך הג'ונגל, ובמטרה להציל את מוגלי מידיי הדוב, עוקבים אחריו אל בין העצים גם שאנטי וראנג'ן.
בזמן שהייתם של מוגלי ובאלו בג'ונגל, קבעו השניים ביניהם שאם יראו את חברתו של מוגלי, יפחיד אותה באלו באזרת שיניו ושאגתו, ויפתור את מוגלי מחזרה אל כפר בני האדם. באותו זמן, מוצאים את עצמם שאנטי וראנג'ן במאבק נגד קא הנחש, ומצליחים להחלץ ברגע האחרון.
בגירה, אשר שומע מהפילים על כך שבני אדם נכנסו לג'ונגל בחיפוש אחר מוגלי, שאנטי וראנג'ן, מנסה לשכנע את באלו שמקומו של מוגלי בין בני האדם, אך בתגובה לוקח הדוב את חברו האדם ויחד הם הולכים להתחבא בארמונו לשעבר של מלך הקופים לואי. בזמן שהייתם שם, מספר באלו לקופים כמה סבל מוגלי בכפר בני האדם, אך מתוך כך מתמלא מוגלי געגועים אל הכפר ואל משפחתו המאמצת. כאשר הולך מוגלי בין העצים לבדו, הוא פוגש לפתע בשאנטי וראנג'ן, אך שוכח להזהיר אותם בנוגע להסכם שקבע עם באלו. באותו הרגע מופיע הדוב בשאגה, ומפחיד את שאנטי וראנג'ן, שבורחים אל תוך הג'ונגל בבהלה. מוגלי, בזמן ניסיונו לרוץ אחריהם ולהתנצל, נתקל לפתע בשירחן, שמתחיל לרדוף אחריו מיד. שאנטי מבחינה במצוקתו של מוגלי, וכשרצה להצילו היא מותירה את ראנג'ן לבדו. הילד הקטן חובר אל באלו ובגירה, שמנסים אף הם לעזור למוגלי להמלט משירחן.
מוגלי מוביל את הטיגריס בעקבותיו אל תוך מקדש עתיק, מעוצב בגונגים רבים תלויים מתקרת המקדש, שם הוא מתחבא מאחורי אחד הגונגים, וכמוהו עושים גם שאנטי ובאלו, כל אחד מהם מאחורי גונג אחר. בגירה וראנג'ן נשארים מאחור. השלושה מנסים לבלבל את שירחן, אך התוכנית נכשלת ומעמידה את שאנטי בסכנה. בכדי להגן עליה, יוצא מוגלי מתוך מחבואו ומושך את תשומת ליבו של שירחן. באלו מתערב אף הוא, ויחד הם מצליחים להביס את הטיגריס, ללכוד אותו, ולהותירו מאחור בעודם נמלטים מהמקדש.
בסוף הסרט מחליט מוגלי להיפרד מהג'ונגל, והוא חוזר יחד עם שאנטי וראנג'ן אל הכפר. באלו ומוגלי קובעים שיפגשו מדי פעם ליד הנהר.
דמויות ומדבבים

בסוגריים מופיעים המדבבים של הגרסה העברית.
מוגלי - היילי ג'ואל אוסמנט (אלון ברנד) - נער שגדל בג'ונגל בחברתם של זאבים ומתגעגע לחיים בג'ונגל. מאוהב בשאנטי.
באלו - ג'ון גודמן (דני בסן) - דוב שפתני, חברו הטוב של מוגלי, שמנסה להחזיר אותו אל הג'ונגל.
בגירה - בוב ג'ולס (חיים טופול) - פנתר שחור, חבר של מוגלי. מנסה למנוע מבאלו להחזיר אותו לג'ונגל.
שירחן - טוני ג'יי (אלי גורנשטיין) - טיגריס בנגלי שרוצה להרוג את מוגלי.
שאנטי - מיי ויטמן (עינת ארונשטיין) - ילדה מכפר בני האדם, שמנסה למנוע ממוגלי לחזור אל הג'ונגל.
ראנג'ן - קונור פאנק (עומר ברנד) - בנו של מנהיג הכפר, ואחיו החורג של מוגלי .
אביו של ראנג'ן - ג'ון ריס-דייוויס (דב רייזר) - מנהיג הכפר, ואביו החורג של מוגלי.
קא - ג'ים קאמינגס (אילי גורליצקי) - פיתון הודי שרוצה לטרוף את מוגלי.
קולונל האטי - ג'ים קאמינגס (מיכה מורים) - פיל אסייתי שעוזר לבגירה בחיפושים אחרי באלו.
לאקי - פיל קולינס (תומר שרון) - נשר שמצטרף לחבורת הנשרים מהסרט הראשון.
ראו גם

ספר הג'ונגל - הסרט המקורי
ספר הג'ונגל - הספר
חסידות ויז'ניץ מונסי

| --- | --- |
הרב מרדכי הגר, מייסד הענף
הרב מרדכי הגר, מייסד הענף
 שורשים, סיווג והנהגה
 קבוצה:  תנועת החסידות
 מקום ייסוד:  מונסי 
 תאריך ייסוד:  1972 
 מייסד:  מרדכי הגר 
 אדמו"ר:  ישראל הגר (מונסי) 
 
חסידות ויז'ניץ מונסי היא חצר חסידית, ענף של חסידות ויז'ניץ. את הענף הקים רבי מרדכי הגר, בנו השני של רבי חיים מאיר הגר מוויז'ניץ. מרכז החצר בעיירה מונסי שבמדינת ניו יורק. החסידות מנתה כ-3,500 משפחות ב-2016, מתוכן כמה מאות בישראל.
בניין בית הספר לבנות ובית המדרש של חסידות ויז'ניץ מונסי בבורו פארק. כיום בנשיאות הרב יעקב יוסף הגר, האדמו"ר מוויז'ניץ בורו פארק
בית הכנסת של חסידות ויז'ניץ מונסי במונטריאול. כיום בנשיאות הרב אהרן הגר, האדמו"ר מויז'ניץ מונטריאול
תולדות החסידות

בשנת תש"ו הגיע רבי מרדכי הגר להתגורר בארצות הברית לאחר שנשא את בת האדמו"ר מסקווירא הרב יעקב יוסף טברסקי. אביו, רבי חיים מאיר הגר, מינה אותו לרב חסידי ויז'ניץ בארצות הברית. הוא התגורר בוויליאמסבורג עד לשנת תשכ"ו, אז עבר למונסי עם עשרות משפחות חסידים. הרב הגר היה בין האדמו"רים הראשונים במונסי, והוא עבר לשם כדי להתרחק מהעיר הגדולה.
בשנת ה'תשל"ב, לאחר שנפטר אביו, רבי חיים מאיר הגר, הוכתרו שני בניו לאדמו"רים. רבי משה יהושע הגר הוכתר כממלא מקומו בהנהגת חסידות ויז'ניץ בישראל, ורבי מרדכי הוכתר לאדמו"ר בארצות הברית. החסידים בישראל כינו אותו "האדמו"ר ממונסי", לעומת חסידי ארצות הברית שכינו אותו "האדמו"ר מוויז'ניץ" (ואת אחיו רבי משה יהושע "האדמו"ר מבני ברק").
תחת הנהגתו נפתחו מוסדות וקהילות בוויליאמסבורג, בבורו פארק, בלייקווד ובקייאמישא לייק שבהרי קטסקיל, שם פועלת גם ישיבה של החסידות, וכן בלונדון, ובמונטריאול. בישראל יש לחסידות מוסדות בבני ברק, בבית שמש ובירושלים.
הדור השני בחסידות, בני ונכדי רבי מרדכי

עוד בחיי רבי מרדכי מונו בניו לרבנים של הקהילות של החסידות, כדי שבבוא היום יהיה לכל אחד מקום הנהגה משלו. לאחר פטירתו בה'תשע"ח (2018) החלו, לפי הוראתו, שבעת בניו ונכדו (בן בנו הגדול) לשמש כאדמ"ורים באותן קהילות;
הדור השני בחסידות, בני ונכדי רבי מרדכי > החצר המרכזית במונסי

הרב ישראל (נולד ה' בתמוז ה'תשי"א), בנו השני, הוא ממלא המקום המרכזי, בחצר במונסי. המונה כאלפיים חברי קהילה[דרוש מקור], קודם לכן שימש כרב הקהילה המקומית, "קהל תורת חיים ויז'ניץ", וכיד ימינו של אביו שם. משמש גם כיושב ראש בוועדת הרבנים הכללי בעיר מונסי.
הדור השני בחסידות, בני ונכדי רבי מרדכי > ויז'ניץ קייאמישא לייק

הרב מנחם מנדל (נולד ח' בניסן ה'תשי"ד), הוא האדמו"ר בקייאמישא לייק (גיברס) שבהרי קטסקיל שבניו יורק. בעבר שימש כרב "קהל תורת חיים ויז'ניץ" במקום. הקהילה מונה כמאה וחמישים משפחות.
בעבר פעלה במקום הישיבה של חסידות ויז'ניץ מונסי. לאחר פטירת רבי מרדכי עברה הישיבה לנייאק, והבניינים בקיימישא לייק נמכרו למוסדות ויז'ניץ קיימישא לייק, ובמקום נפתחה ישיבה חדשה "בנין אבות" תחת הנהגתו של האדמו"ר מוויז'ניץ קיימישא ובהנהלת בנו הרב ישראל.
כאביו, הוא מתנגד לכך שיצלמו אותו. בשנת תש"פ, במהלך ביקור בישראל, החל ללבוש משקפי שמש כדי להסתיר את פניו.
הדור השני בחסידות, בני ונכדי רבי מרדכי > ויז'ניץ־ויליאמסבורג

בנו של רבי מרדכי, רבי יצחק יוחנן (ייד') (נולד ח' באב ה'תשט"ו), מכהן כאדמו"ר מוויז'ניץ־ויליאמסבורג. בצעירותו למד בישיבת ויז'ניץ בבני ברק, ושהה אצל סבו האדמו"ר רבי חיים מאיר הגר. בשנת ה'תשל"ג נישא עם חיה מינדל, בתו של רבי משה הלבשטאם מקיוויאשד (ייד'). הוא כיהן כרב קהילת חסידי ויז'ניץ ("קהל תורת חיים ויז'ניץ") בוויליאמסבורג, שנוסדה כאמור על ידי אביו לפני שעבר למונסי, ולאחר פטירת אביו החל לכהן בה כאדמו"ר.
בשנת תש"פ נפתחה ישיבה בבלומינגראוו, בראשה עומד הרב חיים מאיר, בנו של האדמו"ר, וחתן דודו הרב ברוך שמשון הגר מוויז'ניץ בית שמש. בהמשך התפתחה במקום קהילה והוקם שיכון לחסידי ויז'ניץ במקום, רב הקהילה הוא הרב חיים מאיר בן האדמו"ר. ישיבה קטנה "אהבת ישראל" הוקמה בליברטי. כמו כן קיים כולל של חסידי ויז'ניץ-ויליאמסבורג במונסי.
הדור השני בחסידות, בני ונכדי רבי מרדכי > ויז'ניץ ירושלים

הקהילה בירושלים נוסדה בסביבות שנת ה'תש"מ, והיא התבססה על רבים מהנידחים שנזרקו מישיבת ויז'ניץ בתשכ"ג בעקבות סכסוך עם ראש הישיבה רבי משה יהושע שקיבל גיבוי מלא מאביו רבי חיים מאיר שלא הסכים ללחוץ את ידם של הנידחים. ברבנות הקהילה עמד במשך כמה שנים הרב אליעזר זאב (ייד') (נולד כ"ג בחשוון ה'תשי"ז), וכיום הוא מכהן בה כאדמו"ר, על אף שהוא מתגורר בבורו פארק.
הרב אליעזר זאב הוא עסקן רפואי ורב בית מדרש של החסידות בבורו פארק שבניו יורק, ובחגים הוא שוהה על פי רוב בקהילתו בירושלים. בתשע"ט הונחה אבן הפינה ל"קריית וויזשניץ" בלייקווד הצפויה לעמוד תחת נשיאותו.
הדור השני בחסידות, בני ונכדי רבי מרדכי > ויז'ניץ לונדון

הרב דוד (ייד') (נולד כ"ח בכסלו ה'תש"כ), חתנו של רבי משה טויב מקאלוב, הוא האדמו"ר בלונדון. שימש בעבר רב "קהל אמרי חיים ויז'ניץ" המקומי, המונה כ-150 משפחות.
תחת נשיאותו תלמוד תורה, ישיבה קטנה וישיבה גדולה "בית ישראל".
הדור השני בחסידות, בני ונכדי רבי מרדכי > ויז'ניץ מונטריאול

במונטריאול שבקנדה מכהן הרב אהרן (ייד') כאדמו"ר. גם הוא שימש קודם לכן כרב "קהל אהבת ישראל ויז'ניץ" המקומי.
הדור השני בחסידות, בני ונכדי רבי מרדכי > ויז'ניץ בית שמש

הקהילה בבית שמש היא קהילה צעירה יחסית, ומורכבת ברובה מבני הדור השני והשלישי של החסידים בבני ברק ובירושלים. כאדמו"ר מכהן בה הרב ברוך שמשון (נולד ז' בשבט ה'תשכ"ד), צעיר בניו של רבי מרדכי וחתן בן דודו האדמו"ר רבי ישראל הגר.
הרב ברוך שמשון הוא ממלא המקום המרכזי בישראל. בעבר היה רב הקהילה בבני ברק, ובהמשך עם הקמת הקהילה בבית שמש עבר אליה והמשיך לנהל את שתי הקהילות. גם לאחר מינויו לאדמו"ר בבית שמש הוא מגיע מדי פעם לשבות בקרב בני קהילתו בבני ברק, וחתנו הרב ישראל טברסקי מכהן כרב הקהילה שם.
בשנת תשפ"ג נפתחה קהילה נוספת של חסידיו בבית שמש, בשכונת רמה ד'. הרב שניאור זלמן ארנסטר, חתן האדמו"ר הרב ברוך שמשון, מכהן ברבנות הקהילה.
בשנת תשע"ו הוקמה ישיבה קטנה "אמרי חיים" בעיר ובשנת תש"פ נפתחה ישיבה גדולה "תורת מרדכי", בשכונת רמת אברהם.
הדור השני בחסידות, בני ונכדי רבי מרדכי > ויז'ניץ בורו פארק

ברבנות הקהילה בבורו פארק עמד הרב פנחס שלום, בנו הגדול של רבי מרדכי. נפטר בתשע"ה, בחיי אביו. בנו, הרב יעקב יוסף הגר (נולד ב' בכסלו ה'תשכ"ט), מילא את מקומו ברבנות וכיום הוא מכהן שם כאדמו"ר.
מוסדות ויז'ניץ בורו פארק כוללים תלמוד תורה ובית ספר, ישיבה קטנה "אמרי חיים" בליברטי וישיבה גדולה בסטטן איילנד.
בנוסף לבית המדרש המרכזי, נמצאים בבורו פארק שני שטיבלאך נוספים של החסידות, באחד מהם מתפלל הרב אליעזר וולף, האדמו"ר מוויז'ניץ ירושלים.
הדור השני בחסידות, בני ונכדי רבי מרדכי > תולדות מרדכי

הרב יעקב יוסף טברסקי (ייד'), נכדו הגדול של רבי מרדכי (בן חתנו הרב אברהם דב טברסקי, אב"ד רחמסטריווקה מונסי), מונה באלול תשע"ט לאדמו"ר מתולדות מרדכי בלייקווד.
גם הוא כיהן לפני כן כרב הקהילה.
מאפייני החסידות

רבי מרדכי הרבה לעורר בדרשותיו על ההתמדה בלימוד התורה, ודרש מכל החסידים ללמוד תורה לפחות שעתיים מדי יום, כולל ביום כיפור. הנהיג שכל אחד מהחסידים יגיש לו מדי חודש רשימה של השעות שבהן למד בחודש הקודם.
האדמו"רים בניו של הרב מרדכי הכריזו לאחר פטירתו, לפי צוואתו, על סדר לימוד של דף גמרא ליום, בשם "מאמר מרדכי".
מאפייני החסידות > מאדמו"רי החסידות

רבי ישראל, האדמו"ר במונסי
רבי דוד, האדמו"ר בלונדון
רבי ברוך שמשון, האדמו"ר בבית שמש
רולאן בארת

| --- | --- |
רולאן בארת, 1970
רולאן בארת, 1970
 לידה:  12 בנובמבר 1915 שרבור, צרפת 
 פטירה:  26 במרץ 1980 (בגיל 64) הרובע השלושה-עשר של פריז, צרפת 
 שם לידה:  Roland Gérard Barthes 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  Urt 
 השכלה:  תיכון לואי הגדול  תיכון מונטן  הפקולטה לאמנויות של פריז 
 מקצוע:  מבקר ספרות, חוקר ספרות, תאורטיקן חברתי, סמיוטיקאי
 מעסיק:  קולז' דה פראנס, בית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה, המרכז הלאומי למחקר מדעי 
 חתימה:   
 
רולאן בארת (Roland Barthes; ‏12 בנובמבר 1915 – 26 במרץ 1980) היה מבקר ספרות, חוקר ספרות, תאורטיקן חברתי וסמיוטיקאי צרפתי. הקריירה הארוכה והפורה שלו מתפרשת מהבלשנות הסטרוקטורליסטית בצרפת ועד לפוסט סטרוקטורליזם. עבודותיו של בארת הן מהמרכזיות הן בזרם הסטרוקטורליסטי והן בזרם הפוסט-סטרוקטורליסטי. הוא היה הומוסקסואל גלוי, ויש המתארים אותו כאחד מאבות התאוריה הקווירית. בנוסף לכך, האיכות האוטוביוגרפית והאסתטית בכתביו של בארת הופכים רבים מהם ממחקרים תאורטיים לספרות של ממש.
רולאן בארת היה תאורטיקן ספרותי, פילוסוף ומבקר צרפתי שנולד ב-12 בנובמבר 1915 בשרבורג, צרפת. הוא היה אחד מהוגי הדעות המשפיעים ביותר במאה ה-20, הידוע בתרומתו לתחומי הסמיוטיקה, הסטרוקטורליזם והפוסט-סטרוקטורליזם. חייו המוקדמים של בארת היו בסימן טרגדיה. אביו מת בקרב ימי במהלך מלחמת העולם הראשונה, ואמו, הנרייט בארת, נאבקה לפרנס אותו ואת אחיו הצעיר. למרות הקשיים הללו, בארת הצטיין מבחינה אקדמית, ולמד ב-Lycée Montaigne בפריז לפני שהשתתף בסורבון, שם קיבל תארים באותיות קלאסיות ודקדוק. עבודתו המוקדמת של בארת התמקדה בביקורת ספרותית, במיוחד ביצירותיהם של מרסל פרוסט וגוסטב פלובר. בשנות ה-50 וה-60, הוא החל להתעניין יותר ויותר בחקר הסימנים והסמלים, בפיתוח מושג הסמיוטיקה או בחקר הסימנים ומשמעויותיהם. הוא גם מילא תפקיד מפתח בפיתוח הסטרוקטורליזם, גישה תאורטית המדגישה את המבנים הבסיסיים של השפה והתרבות. בשנות ה-70, החל בארת להתרחק מהסטרוקטורליזם ולכיוון גישה קולחת ופתוחה יותר ליצירת משמעות, תזוזה שלעיתים קרובות מזוהה עם התנועה הפוסט-סטרוקטורליסטית. ביצירות כמו "S/Z" ו"הנאת הטקסט", הוא חקר את הדרכים שבהן טקסטים נבנים וכיצד הקוראים עוסקים בהם. יצירתו המפורסמת ביותר של בארת היא "מיתולוגיות", אסופת חיבורים הבוחנת את הדרכים שבהן תרבות פופולרית ותקשורת המונים יוצרים ומנציחים מיתוסים וסטריאוטיפים. הוא גם כתב רבות על צילום, קולנוע ואופנה, וחקר את הדרכים שבהן אמצעי התקשורת הללו מעצבים את הבנתנו את העולם. בארת מת ב-1980, לאחר שנפגע בתאונת דרכים בזמן שהלך הביתה מארוחת צהריים עם פרנסואה מיטראן. עם זאת, מורשתו מתקיימת בחוקרים והוגים רבים שהושפעו מיצירתו, ובוויכוחים והדיונים המתמשכים על אופי המשמעות והפרשנות.
ביוגרפיה

רולן בארת נולד בשרבורג במהלך מלחמת העולם הראשונה, לאם פרוטסטנטית, מהבורגנות האינטלקטואלית ולאב קתולי וקצין בצי הסוחר, אשר נופל במלחמה. רולן גדל בביון עד 1924 ולאחר מכן בפאריס; ושם הוא מסיים את חוק לימודיו, ב-1934. הוא נכנס לסורבון וב-1936 הוא מסיים תואר ראשון, בלימודים קלאסיים וצרפתיים. הוא מקבל פטור משירות צבאי, בשל גידול בריאה הגורם לו להשתעל דם. מחלתו מלווה את ראשית חייו ומאלצת אותו להתאשפז. אגב אשפוזיו בארת מעשיר את השכלתו: היא סוללת את דרכו להוראה בבתי ספר תיכוניים יוקרתיים ולכתיבת תיזה על הטרגדיה היוונית.
בשנות החמישים, בארת מתעניין בתיאטרון. לכשהוא 'מגלה' את ברכט, הוא מתחיל לבוז לתיאטרון הצרפתי; ולדבריו מאז הדיר את עצמו מהתיאטרון; אף כי הוא המשיך להרבות לכתוב בנושא.
בשנות השישים הוא מתחיל להתעניין בסמיולוגיה, היא תורת הסימנים; אשר תרתק אותו עד סוף חייו. בשנת 1975 התקבל בארת לקולז' דה פראנס היוקרתי, בסיועו של מישל פוקו, שתמך בו למרות מערכת היחסים המתוחה ששררה בין שני ההוגים. הוא החזיק בקתדרה לסמיולוגיה בין השנים 1977–1980. בשנת 1977 חתם בארת על עצומה שניסח מישל פוקו בנוגע לדה-קרימינליזציה של יחסי מין בהסכמה עם קטינים (מתחת לגיל 15 - גיל ההסכמה בצרפת).
ב-26 בפברואר 1980 נפגע בארת מפגיעת משאית בפריז, לאחר סעודה חגיגית שנערכה בהשתתפות פרנסואה מיטראן. הוא מת מפצעיו כחודש לאחר מכן, ב-26 במרץ 1980.
יצירתו של רולאן בארת > דרגת האפס של הכתיבה

דרגת האפס של הכתיבה (1953) הוא ספרו הראשון של בארת. חלקים ממנו התפרסמו מספר שנים לפני כן בכתבי עת ובעיתונות. התזה של בארת מצביעה על קיומו של "משבר" המפריד בין הכתיבה הקלאסית לבין זו שהתפתחה לאחר 1848 – כתיבה בורגנית בעלת מודעות "טרגית". על מנת לבסס את טענתו הוא מגדיר מחדש את היחסים שבין השפה והסגנון; יחסים אלו היוו ציר רעיוני בספרו של סארטר "הספרות מה היא?" (1947), אשר בו מדבר סארטר בזכות מחויבותו המוסרית של הסופר לחברה ובצורך לרתום את הסגנון לתכנים. בארת תוקף עמדות אלו – מבלי להזכירן במפורש – על ידי יצירת מושג חדש: "הכתיבה".
הכתיבה ממוקמת בין השפה לסגנון באופן המצריך ארגון מחדש של הגורמים המעורבים במעשה הספרותי; היא משקפת את "בחירתו" המודעת של הסופר ביחס להבנתו את מהות הספרות וביחס למחויבותו החברתית. אולם הניתוח שמציג בארת בדרגת האפס של הכתיבה טומן בחובו את הרמז לבלתי אפשריות של המפעל המוצע על ידי בארת עצמו, כלומר השאיפה לייצר סגנון ספרותי נייטרלי – "דרגת האפס" אינה יכולה להתקיים כמצב ממשי של כתיבה, אלא כאוטופיה הבלתי מושגת שלה.
יצירתו של רולאן בארת > 'מות המחבר' ו-S/Z

במאמרו מ-1967 "מות המחבר", שפורסם לראשונה באנגלית, בארת טען בתוקף כנגד מרכזיות דמות המחבר בחקר הספרות - עמדה שהחזיקו בה גוסטאב לאנסון וסנט-בב. מאמרו של מישל פוקו, מהו מחבר? הגיב למאמרו הפוסט-סטרוקטורליסטי של בארת בניתוח של הפונקציות החברתיות והספרותיות של "המחבר". בארת גרס שלידת הקורא כרוכה במות המחבר, שכן בעיני רוחו הקורא כותב לעצמו את היצירה מחדש, בעצם קריאתה. הוא גם טען, שבלתי אפשרי הוא לרדת לעומקה של כוונת המחבר. עוד הוא טוען כי רק עם מות המחבר, 'הכתב יד' הופך למעשה ליצירה. בדיון שלאחר ההרצאות לקח חלק גם הפסיכואנליטיקאי ז'אק לאקאן.
בספרו S/Z, בארת מפתח את התיאוריות שהוא ניסח במות המחבר. ספר זה, שיצא לאור ב-1970, מכונה לעיתים קרובות יצירת המופת של הביקורת הספרותית הסטרוקטורליסטית. בספר זה, בארת מנתח את הסיפור "סראזין" של באלזק, בודק משפט אחר משפט, ומשייך כל מילה ומשפט ל"קודים" שונים ולשלבי משמעות שונים בסיפור. הוא מוכיח שקשה לשייך את המשפטים לבלזק או לדמותו. יש הטוענים כי כבר בספר זה בארת עושה בעצם פרודיה על המחקר הסטרוקטורליסטי, ומקצין עד כדי נלעגות את שיטות המחקר של זרם זה.
לפי גישה זאת, קיימת לגיטימציה לקורא המודרני לפרש לפי אמונתו והבנתו כל טקסט כתוב, אף אם לא זו הייתה כוונת המחבר. העמדה היסודית של המאמר "מות המחבר" היא עמדה אנטי-הגמונית, המנסחת את היעלמות המחבר מן השיח הביקורתי על הספרות ואת החלפתו בקורא עצמו. משמע, על הקורא להתעלם מקיומו של המחבר בקונטקסט תרבותי והיסטורי מסוים, כדמות המאחדת את יצירת הספרות, כדי שייפתחו לפניו אפשרויות פרשנות בלתי סופיות. לפי בארת, הקורא החדש של הטקסט הספרותי הוא האחראי על שחרור הפוטנציאל החתרני של הספרות אל העולם. אליו מועברת החובה להביא אל המציאות את האופי הסרבני והאנטי-סמכותני של הספרות.
יצירתו של רולאן בארת > מיתולוגיות

ביקורת התרבות של בארת, שפורסמה בין השאר ב"מיתולוגיות" (1957), מכילה כמה מהטקסטים המכוננים של זרם לימודי התרבות. במחקרים אלה הוא יישם טכניקות של ביקורת חברתית וספרותית על תרבות ההמונים. "מיתולוגיות" הוא אוסף של ניתוחים קצרים ונבונים של אובייקטים תרבותיים, מגני חיות ועד למוזאונים ואופנה (נושא אותו בארת תיאר בפירוט מאוחר יותר במאמרו The Fashion System - le systeme de la mode, משנת 1973).
בספר זה מגדיר בארת את השפה הסמיוטית כמערכת מיתולוגית ומבקש להראות כיצד הופכים הסימנים למיתוסים. וכיצד החברה משתמשת בסימנים, ומציגה את משמעותם כטבעית לחלוטין, על מנת להצדיק מערכות אידאולוגיות, כגון זו של קהל אוהדים. בארת' מסתמך על החלוקה הבסיסית של דה-סוסייר ל"מסמן" ו"מסומן", אך מוסיף מערכת נוספת של מתן משמעות, על מנת להסביר כיצד מקבלים הסימנים את משמעותם המיתולוגית ה"טבעית".
המיתוסים, לפי בארת, מתייחסים לדברים שאכן קרו במציאות, ואשר החברה העניקה להם משמעויות נלוות. לכן, המיתוסים הם בעצם עיוות של המציאות. המשמעות החברתית-תרבותית שהסימן מעורר בנו מכונה "קונוטציה". לפירוק הקונוטציות והסבר היווצרותן, משתמש בארת, במערכת הסמיולוגית של דה-סוסייר. המערכת הסמיולוגית הראשונה, ה"דנוטציה", מהווה את הקשר השרירותי ב"לאנג", המשמעות המילונית של הסימן. בעוד שהמערכת הסמיולוגית השנייה ה"קונוטציה" מהווה את קשר ההסכמה החברתית-תרבותית של השימוש בסימן (הפארול).
יצירתו של רולאן בארת > עבודות אחרות

בין 1953 לבין 1960 בארת כתב כמאה מאמרים על התיאטרון, במספר כתבי עת. כמה מעבודותיו המאוחרות יותר של בארת הן אישיות יותר, למרות שהן עדיין עבודות ביקורתיות. המפורסם שבעבודות אלה הוא ספרו Roland Barthes (שנקרא לעיתים קרובות גם "בארת על בארת"), אוטוביוגרפיה תאורטית, מסודרת בסדר אלפביתי ולא כרונולוגי.
ספרו האחרון Camera Lucida, שיצא לאור ב-1980 (תורגם לעברית כ: מחשבות על הצילום), הוא ספר זכרונות אישי, זיכרונות על אימו ועליו, ומחקר על הצילום.
ספריו שתורגמו לעברית

רולאן בארת על פי רולאן בארת, רסלינג, 2011.
גרעין הקול, רסלינג, 2007.
ביקורת ואמת, תרגום אבנר להב, עריכה מדעית ד"ר עירן דורפמן, רסלינג, 2006.
דרגת האפס של הכתיבה, תרגום דניאלה ליבר, עריכת תרגום אבנר להב, עריכה מדעית ד"ר מילי אפשטיין-ינאי וד"ר טל גולדפיין, רסלינג, 2004.
הנאת הטקסט/ וריאציות על הכתב, תרגום אבנר להב, עריכה מדעית משה רון, רסלינג, 2007.
יומן אבל, כתר הוצאה לאור.
יסודות בסמיולוגיה, תרגום אבנר להב, עריכה מדעית ד"ר סשה וייטמן, רסלינג, 2006.
מות המחבר/מישל פוקו-מהו מחבר?, הוצאת רסלינג.
מחשבות על הצילום, כתר הוצאה לאור.
מיתולוגיות, הוצאת בבל.
ערבי פאריז, הוצאת ידיעות אחרונות.
שיח אהבה, הוצאת שוקן.
מסות של רולאן בארת בתרגום עברי

תרגום: דן אלבו, ‏על שבעה תצלומים מתוך המודל של "אמא קוראז'", מטעם 27, ספטמבר 2011, עמ' 100–112
תרגום: דן אלבו, ‏דידרו, ברכט, אייזנשטיין, מטעם 27, ספטמבר 2011, עמ' 190–196
לקריאה נוספת

ג'ון לכט, 50 הוגים מרכזיים בני זמננו, כרך ב', תרגמה אנה ברויר, רסלינג, 2004.
חובב רשלבך, מעשה האמנות - בין משמעות להתענגות: עיון על פי מחשבת רולאן בארת, רסלינג, 2011.
רות נצר. התשוקה אל התמונה, הגוף והאני האותנטי - רולאן בארת. מתוך: השלם ושברו - כינוס מאמרים. כרמל. עמ' 2009. 437-443
הערות שוליים

↑  דיון מעמיק ב"מות המחבר" ודמות המחבר בספר זה מתקיים בפרק "מה קרה לפרנויה? חלק 2" של הפודקאסט מקרל.
↑  מישל פוקו, רולאן בארת, מות המחבר / מהו מחבר?, תל אביב: רסלינג, 2005
↑  על ההבדל בין "הכותב" (l’écrivant), ל"סופר" (l’écrivain), ועל המוטציה ושמה "הסופר־כותב"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258365605171  PLWABN: 9810694909805606  BIBSYS: 90053982  BNC: 000040658  BNE: XX1152043  BnF: cb118904281 (data)  CANTIC: a11517050  CiNii: DA0031444X  GND: 118506862  ICCU: CFIV016752  ISNI: 0000 0001 2100 9643  LCCN: n79064595  LNB: 000042755  MusicBrainz: 773bcb67-8f61-4ebe-9b54-134e8cd40c58  NDL: 00432443  NKC: jn19990000480  NLA: 36070776  NLG: 65855  NLK: KAC199601746  NSK: 000517855  NTA: 068565917  RERO: 02-A000016598  RKD: 215799  SELIBR: 176861  SNAC: w6bd8qmv  SUDOC: 026707764  Trove: 1206578  ULAN: 500223316  VcBA: 495/120489  VIAF: 44295060   WorldCat (עם VIAF): 44295060 
מות המחבר מהו מחבר
כריכת המהדורה הראשונה באנגלית
קלייר קלבריית'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 בינואר 1974 (בת 51) Winsford, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  קלייר מישל קלבריית'
 מדינה:  אנגליה 
 תקופת הפעילות:  מ-2000 
 פרופיל ב-IMDb
 
קלייר מישל קלבריית' (באנגלית: Clare Michelle Calbraith; נולדה ב-1974) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אנגלייה.