stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלסי בארלו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1876 מלבורן, אוסטרליה 
 פטירה:  1948 (בגיל 72 בערך) Cheltenham, אוסטרליה 
 תחום יצירה:  ציור 
 
אלסי פרדריקה בארלו (באנגלית: Elsie Frederica Barlow ‏; 1876 – 15 בנובמבר 1948), הייתה ציירת אוסטרלית. היא הייתה חברה מייסדת באגודת עשרים ציירי מלבורן. היא הייתה גם האישה הראשונה שהציגה תערוכת יחיד בקסטלמיין, ויקטוריה.
ביוגרפיה

אלסי פרדריקה בארלו, נולדה בשנת 1876 במלבורן, אוסטרליה. היא הייתה הצעירה מבין שש הילדות שנולדו לסידני האק ושרלוט המסלי.
בשנת 1894, בארלו נרשמה לבית הספר בגלריה לעיצוב, שם לימדו אותה פרדריק מק'קבין ולינדזי ברנרד הול. היא למדה גם בבית הספר בגלריה הלאומית יחד עם אחותה דורה סרל. אלסי ודורה גילו התעניינות מוקדמת באמנות ולמדו שיעורים בבית העירייה סנט קילדה כשהיו ילדות.
היא הציגה בתערוכה של אמנות אוסטרלית בגלריות גרפטון בלונדון בשנת 1898. הציור שלה "החדשות הגיעו", זכה במקום שני במלגת הנסיעות של מקס מלדרום בבית הספר לגלריה הלאומית בשנת 1897.
בשנת 1901 נישאה לתובע המשטרתי ארתור בארלו, עוזרו של סר ג'ון מאדן. נולדו להם שלושה ילדים. הם התגוררו במריבורו בשנת 1909 ועברו לקסטלמיין בשנת 1912.
בשנת 1912 קיימה בארלו תערוכת יחיד במכון הטכני בקסטלמיין, שם הציגה 90 ציורים. התערוכה הוביל ליצירת בסופו של דבר ליצירת הגלריה לאמנות בקסטלמיין.
בארלו עברה למלבורן בשנת 1916 ובעלה ארתור נפטר זמן קצר לאחר מכן. היא פתחה סטודיו בבניין דנקלינגס במלבורן בשנת 1919, ובו נערכה תערוכה של 76 ציורים ו-6 רישומי עט ביוני אותה שנה.
היא מוכרת כאישה הראשונה שציירה נופי שלג בחוץ, בעת ביקורה אצל חברתה מאי וייל בסאספרס.
בארלו הייתה חברה מייסדת באגודת עשרים ציירי מלבורן.
אלסי בארלו נפטרה בבית חולים פרטי במנטונה, ויקטוריה ב-15 בנובמבר 1948.
הערות שוליים

1 2  Australian-Art-Gallery.com, Elsie Frederica Barlow, Elsie Frederica Barlow (באנגלית)
↑  Elsie BARLOW | Margni Australia (באנגלית אמריקאית)
↑  Barlow, Elsie - Artists - Australian Art Auction Records, www.artrecord.com
↑  Members, Twenty Melbourne Painters Society Inc, ‏2017-07-24 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  DAAO: elsie-barlow  NLA: 60598463  Trove: 1537911  VIAF: 188150747067216301897   WorldCat (עם VIAF): 188150747067216301897
אליס גייטיאן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 ביולי 1988 (בת 36) קאמלופס, קולומביה הבריטית, קנדה
 מדינה:  קנדה 
 תקופת הפעילות:  מ-2006
 פרופיל ב-IMDb
 
אליס גייטיאן (באנגלית: Elise Gatien; נולדה ב-14 ביולי 1988) היא שחקנית ודוגמנית קנדית.
ביוגרפיה

גייטיאן נולדה בקאמלופס, קולומביה הבריטית שבקנדה. היא התאמנה בריקוד מגיל צעיר ומגיל ארבע כבר הופיעה במחזות זמר. השתתפה במספר הפקת תיאטרון באסיה.[דרושה הבהרה]
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2007 | לך תבין נשים | טיפאני |  |
| 2008 | דוקטור דוליטל: זנב לאריות | קורטני סטרלינג |  |
| 2012 | יומנו של חנון 3: קיץ קטלני | מדיסון |  |
| 2014 | Deeper | סם |  |
| 2015 | Lost After Dark | ג'יימי |  |
| 2015 | חמישים גוונים של אפור | בחורה בבר |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006 | The Obsession | אריקה מת'יוס | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2007 | אאוריקה | מייגן | פרק: "Duck, Duck Goose" |
| 2007 | אישה ביונית | אן קורבוס | פרק: "Sisterhood" |
| 2009 | The Guard | מייגן | פרק: "Out of the Woods" |
| 2009 - 2010 | סמולוויל | ספידי / מיה דירדן | 2 פרקים |
| 2010, 2018 | על טבעי | קריסטן / ג'ני פלאם | 2 פרקים |
| 2010 | Tower Prep | סי-ג'יי וורד | תפקיד ראשי; 13 פרקים |
| 2011 | שעה מכושפת | סטלה | פרק: "The Red Dress" |
| 2011 | Level Up | הת'ר | סרט טלוויזיה של Cartoon Network |
| 2012 | המעגל הסודי | אליזבת' מידי | פרק: "Prom" |
| 2013 | Restless Virgins | הת'ר | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2014 | ספוקוויל | קלסי | פרק: "Shell Shock" |
| 2014 | אנשי המחר | סופי קובורן | פרק: "Endgame" |
| 2014 | מכתבי אהבה | ונסה דוהרטי | פרק: "The Edge of Forever" |
| 2015 | איי זומבי | קורין | 3 פרקים |
| 2015 | Unreal | ריטה | 2 פרקים |
| 2015 | Perfect Match | לוסי | סרט טלוויזיה של הולמרק |
| 2015 | Sorority Murder | נטלי סוונסון | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2015 | Christmas Truce | לילי | סרט טלוויזיה של Showcase |
| 2016 | מניע | פייג' לייטון | פרק: "Foreign Relations" |
| 2016 | Love on the Sidelines | אווה הולנד | סרט טלוויזיה של הולמרק |
| 2016 | Ms. Matched | אנני | סרט טלוויזיה של הולמרק |
| 2017 | Moonlight in Vermont | היילי | סרט טלוויזיה של הולמרק |
| 2017 - 2018 | מלחמת הרוחות | מאגי רני | 7 פרקים |
| 2018 | Secret Millionaire | קנדיס | סרט טלוויזיה של UPtv |
| 2018 | Life Sentence | אלי | פרק: "Sleepless Near Seattle" |
| 2018 | קולוני | מדו | 4 פרקים |
| 2019 | The Murders | דריה ניקולס | פרק: "Queen of Hearts" |
| 2020 | Poison Pen Pal | לילי אנדרסון | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2021 | Love & Where to Find It | לנה | סרט טלוויזיה של UPtv |
| 2022 | The Engagement Back-Up |  | סרט טלוויזיה עתידי |
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2020016061  VIAF: 25158125019514931115   WorldCat (עם VIAF): 25158125019514931115
אף יהודי לא ישאר מאחור

| --- | --- |

 אלבום אולפן מאת אברהם פריד
 יצא לאור:  1981
 סוגה:  מוזיקה חסידית
 שפה:  עברית 
 חברת תקליטים:  גל פז
 
אף יהודי לא ישאר מאחור (באנגלית - No Jew Will Be Left Behind) הוא אלבום הבכורה של הזמר יוצר החסידי אברהם פריד. האלבום יצא ב-1981 בחברת גל פז. רוב השירים הולחנו עלי ידי יוסי גרין שהמשיך לשתף פעולה עם אברהם פריד באלבומים הבאים.
האלבום ידוע גם בשמו השני "אני מאמין".
רקע

האלבום יצא ב-1981 ובו 8 רצועות עם שירים חסידיים בעברית ואנגלית של גדולי המלחינים במוזיקה החסידית.
האלבום כולל ביצוע לניגון מודז'יץ המפורסם אני מאמין (רצועה מספר 8)
האלבום כולל שני שירים באנגלית, הראשון הוא שיר הנושא של האלבום "אף יהודי לא יוותר מאחור" בו שיתף לראשונה פריד פעולה עם יוסי גרין. השיר הלחין גרין למילים של פנינה חנלס שנכתבו בהשראת דרשה של הרבי מליובאוויטש בכך שעם בוא המשיח כל היהודים יעלו לארץ ישראל ואף אחד מהם לא יוותר מאחור. השיר הנוסף באנגלית הוא "The Return" - "החזרה" העוסק בתפילה בכותל המערבי.
רשימת רצועות

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | קל ההודאות  | 4:04 |
| 2. | no jew  | 5:44 |
| 3. | קנא  | 6:20 |
| 4. | טוב להודות  | 4:35 |
| 5. | וקרב פזורינו  | 3:08 |
| 6. | the return  | 6:33 |
| 7. | קרב יום  | 3:40 |
| 8. | אני מאמין  | 5:30 |
השתתפו בהקלטות

אברהם פריד - שירה
אלסי וייטאקר מרטינז

| --- | --- |

 לידה:  1 במרץ 1890 מניטובה, קנדה 
 פטירה:  31 בינואר 1984 (בגיל 93) סן פרנסיסקו, ארצות הברית 
 בן או בת זוג:  חבייר מרטינז 
 צאצאים:  Micaela Martínez DuCasse 
 
אלסי וייטאקר מרטינז (באנגלית:Elsie Whitaker Martinez ‏;  1 במרץ 1890 - 31 בינואר 1984) הייתה ידועה ביופייה בנעוריה ובגיל מבוגר. היא הייתה המוזה של סופרים ואמנים מפורסמים ומקורבת לרוב האנשים בקהילה הבוהמיינית של צפון קליפורניה.
ביוגרפיה

אלסי וייטאקר נולדה ב־1 במרץ 1890 במניטובה, קנדה, בתו של הסופר וכתב המלחמה הרמן וייטאקר.
היא ומשפחתה עברו לפיידמונט, קליפורניה בשנת 1902.
וייטאקר פגשה את הצייר חבייר מרטינז במסעדה בסן פרנסיסקו. הוא מצא בה נושא מושלם, ושרטט אותה והתחיל את סדרת הציורים והרישומים אלסי שלו. לאחר רעידת האדמה של 1906 עבר מרטינז לפיידמונט. חודשים לאחר מכן, הוא הציע נישואים לוייטאקר בת ה-18, שכבר הבטיחה להינשא לפחות לארבעה גברים נוספים, שהיו חברים של אביה. כשבחרה במרטינז אמרה, "החלטתי לבחור את מי שייתן לי את החיים המעניינים ביותר." מרטינז, בן 37, היה צעיר רק בשנתיים מאביה של אלסי. בני הזוג נישאו באוקטובר 1907.
לחבייר מרטינז ואלסי וייטאקר מרטינז נולדה בת ב -13 באוגוסט 1913, מיקאלה מרטינז (1913–1989) היא הפכה לאמנית ידועה. בשנת 1944 נישאה לאמן ראלף דוקאס ושינתה את שמה למיקלה מרטינז דוקאס.
בשנים 1962 ו-1963, אלסי התראיינה בהרחבה לתיעוד בע"פ כחלק מסדרה על ההיסטוריה האמנותית והתרבותית של מפרץ סן פרנסיסקו. הראיון נערך לבקשתו של ג'יימס די הארט, פרופסור לאנגלית, ששימש כיועץ.
היא עברה לסן פרנסיסקו בשנת 1981, לאחר שהתגוררה שנים רבות בכרמל.
היא מתה ב -31 בינואר 1984 בסן פרנסיסקו לאחר מחלה קצרה.
היא הייתה בת 93. היא קבורה בבית הקברות סן קרלוס במונטריי, קליפורניה.
הערות שוליים

↑  Mrs. Elsie Martinez Dies at 93, Obituary". Monterey Peninsula Herald. February 3, 1984. p. 4.
↑  Piedmont Community Calendar 1997. Historical information about Piedmont written by Ann Swift. Printed 1996 by the City of Piedmont.
↑  Micaela Martinez DuCasse - Biography, www.askart.com
↑  San Francisco Bay Area Writers and Artists, Elsie Whitaker Martinez, oac.cdlib.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n87875935  VIAF: 23667409   WorldCat (עם VIAF): 23667409
אליס הוקינס

| --- | --- |

 לידה:  1863 סטפורד, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  1946 (בגיל 83 בערך) לסטר, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פרסים והוקרה:  Hunger Strike Medal (4 בספטמבר 1909) 
 
אליס הוקינס (Alice Hawkins‏; 1863 – 1946) הייתה סופרג'יסטית, פעילה למען זכויות הנשים בבריטניה ובפרט זכות ההצבעה לנשים. היא הייתה חברה באיגוד הנשים החברתי והפוליטי, ופעלה לקידום זכויותיהן של הנשים העובדות בבריטניה ובפרט של העובדות במפעל למגפיים ונעליים בלסטר, שבו עבדה בתור נערה.
חיים פרטיים

אליס הוקינס נולדה בשנת 1863 בסטפורד בבריטניה להנרי והלן היליי. אביה היה סנדלר שכיר ובשנת 1876 עברה משפחתה ללסטר כדי לסחור בנעליים. כשהיא הייתה בת שלוש עשרה, הוקינס עזבה את בית הספר והתחילה לעבוד בחברה לייצור נעליים. במהלך עבודתה היא הבחינה שזכויותיה בתור עובדת מועטות מאלה של העובדים הגברים. הוקינס החליטה שתקדיש את חייה למען שוויון זכויות.
אליס החלה לפעול למען מטרתה ולהשתתף בכנסים שונים בנושא סוציולוגיה. באחד מכנסי הסוציולוגיה המוקדמים בהם השתתפה, פגשה הוקינס את אלפרד הוקינס, שאיתו התחתנה בשנת 1884. אלפרד הוקינס תמך בפומבי בכל פעילויותיה הפוליטיות של הוקינס, ואף השתתף בכמה מהן. נולדו להם ביחד שישה ילדים. הוקינס נפטרה בשנת 1946 בגיל 83. היא המשיכה לפעול למען זכויות נשים ולהשתתף בקמפיינים עד מותה. לאחר מותה, בשנת 2018, הוקם פסל בדמותה בלסטר, כדי לשמור על זכרה ומורשתה.
פעולותיה למען זכויות נשים בבריטניה

ב-1894 הצטרפה הוקינס למפלגת הלייבור העצמאית, שם החלה את עבודתה הפוליטית. מפעל הנעליים שבו היא עבדה פיתח מדריך לשיתוף נשים בעבודה, ודרך מדריך זה הוקינס נחשפה לעבודות של סוציולוגים שונים, כמו טום מאן. בעקבות זה, היא החלה להתעניין בזכויות נשים. הוקינס עזבה את מפלגת הלייבור עקב יחסה השלילי לזכויות נשים ובמקום הצטרפה אל ליגת הנשים העובדות.
בשנת 1907 הוקינס הייתה בין החברות הראשונות בסניף לסטר של איגוד הנשים החברתי והפוליטי. באותה שנה היא ארגנה צעדה מול הפרלמנט יחד עם עוד 28 נשים, צעדה שגרמה להכנסתה לכלא לראשונה. הנשים הוכנסו לכלא הולוואי, והחלו שביתת רעב שבזכותה השתחררו כעבור ימים ספורים.
ב-18 בנובמבר 1910 התרחש "יום שישי השחור" בו 300 נשים, ביניהן אליס הוקינס, יצאו למשלחת אל הפרלמנט הבריטי כדי למחות על החלטת ראש הממשלה להקפיא את הצעת החוק שתאפשר לכמעט מיליון נשים בריטיות להצביע. במקום התנהלו מהומות רבות, אשר בסופן נשים התלוננו כי הותקפו פיזית ומינית על ידי שוטרים שניסו לפזר את המחאה.
גם הוקינס התלוננה על תקיפות כאלה, ואמרה בעדות למשרד הפנים: "אני, בעצמי, הותקפתי באופן חמור על ידי שוטר ונחבלתי קשות בזרועות ובגוף."
בשנת 1913 איגוד הנשים החברתי והפוליטי גייס נשים עובדות רבות כדי לקיים משלחת אל דייוויד לויד ג'ורג'. הוקינס נאמה בפניו על התנאים הנוראיים והאי שוויוניים בהם עבדה במפעל הנעליים. היא ייצגה את עצמה ואת הנשים העובדות במפעל כאחד. משלחת זו לא גרמה לשינוי בהצעות החוק שעמדו על השולחן, דבר שהוביל לתסכול רב באיגוד. לאחר מאבקים רבים, בשנת 1918 עבר תיקון לחוק בבריטניה שקבע שנשים מועטות יכולות להצביע, אך הוקינס לא עמדה בתנאים לקבלת זכות הצבעה. היא הצביעה לראשונה רק עשור לאחר מכן, בשנת 1928, כשהייתה בת 65.
במהלך עבודתה הפוליטית הוקינס נעצרה חמש פעמים על פעולות שונות.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  Alice Hawkins – The National Archives, beta.nationalarchives.gov.uk
1 2 3 4  Home | Alice Hawkins Suffragette, Alice Hawkins (באנגלית)
1 2  Emma Pietras, My ancestor was just a poor factory worker but she fought for women's rights, The Mirror, ‏2015-10-02 (באנגלית)
↑  Elizabeth Crawford, The Women's Suffrage Movement: A Reference Guide 1866-1928, Routledge, 2003-09-02, ISBN 978-1-135-43402-1. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2007111199  VIAF: 71179211   WorldCat (עם VIAF): 71179211 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אליס הוקינס".
אליס גי-בלאשה

| --- | --- |

 לידה:  1 ביולי 1873 סן-מנדה, צרפת 
 פטירה:  24 במרץ 1968 (בגיל 94) Mahwah, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Maryrest Cemetery 
 שם לידה:  Alice Ida Antoinette Guy 
 מדינה:  צרפת 
 תקופת הפעילות:  1894–1922 (כ־28 שנים)
 עיסוק:  מפיקה, שחקנית, במאית קולנוע, תסריטאית
 בן או בת זוג:  Herbert Blaché (1907–1922) 
 פרסים והוקרה:  אבירה בלגיון הצרפתי 
 פרופיל ב-IMDb
 
אליס גי-בלאשה (בצרפתית: Alice Guy-Blaché; ‏ 1 ביולי 1873 – 24 במרץ 1968) הייתה יוצרת סרטים צרפתייה. היא הייתה הבמאית האישה הראשונה בתעשיית הראינוע והקולנוע וכנראה הראשונה שיצרה סרט עלילתי: "פיית הכרוב" (1896). הוא צולם פעמים אחדות, ומשך גרסתו הארוכה ביותר היה 4 דקות. במהלך קריירת יצירת הסרטים החלוצית שלה, שנמשכה 24 שנים, גי ביימה, הפיקה, כתבה ולקחה חלק ביצירתם של יותר מ-700 סרטים.
קורות חייה

בשנת 1873 גרה אמה של גי בסנטיאגו דה צ'ילה, וכשהייתה בהריון היגרה לפריז, שם ילדה את גי, שגידלו אותה סביה עד גיל 4. בשנת 1877 חזרו גי ואמה לצ'ילה, של פגשה גי את אביה לראשונה. בשנת 1879 שבה גי יחד עם אביה לצרפת שם למדה בפנימייה יחד עם שתיים מאחיותיה. בשנים בהן למדה גי בפנימייה רשת חנויות הספרים שהייתה בבעלות אביה פשטה את הרגל. עקב כך נאלץ אביה להעבירה לפנימייה זולה יותר. בזמן שלמדה בפנימייה החדשה נפטרו אביה ואחיה. לאחר מות אביה למדה גי הקלדה ובשנת 1893 החלה לעבוד כמזכירה בחברת לכה.
חברת גומון

בשנת 1894 נשכרה גי כמזכירה על ידי המהנדס והממציא לאון גומון בחברת הצילום וציוד האופטיקה של פליקס רישאר, "לה קונטואר ז'נרל דה פוטוגרפי". החברה התפרקה במהרה ונרכשה על ידי גומון שהקים חברה חדשה משלו שהפכה במהרה לכוח מרכזי בתעשיית הקולנוע החדשה בצרפת. גי החליטה להצטרף לחברה של גומון ועבדה בה במשך יותר מ-10 שנים, במהלכן יצרה מאות סרטים.
גי נחשבת לאחת הראשונות שיצרו קולנוע נרטיבי. בשנים 1902–1906 יצרה סרטי סאונד מסונכרן רבים עבור מערכת הכרונופון של גומון. הסרטים נוצרו בתהליך בן שני שלבים: בראשון הוקלט הקול ובשני צולמו שחקנים בעודם מקשיבים לקולות שהושמעו מגלילי שעווה. בהצגה עצמה סונכרנו שתי ההקלטות השונות ויצרו אשליה כאילו היו אלה באמת "סרטים מדברים".
חברת סולקס

בשנת 1907 נישאה גי להרברט בלאשה, עובד נוסף בחברת גומון, והיגרה יחד איתו לקליבלנד, שם ניסה בלאשה לקדם זכיין אמריקאי של מערכת הכרונופון של גומון. בשנת 1910 הקימה חברת הפקה משלה בשם "סולקס", שהייתה חברת ההפקה הגדולה ביותר באמריקה שלפני הוליווד. היא הייתה המנהלת האומנותית של החברה, וביימה רבים מסרטיה. בתוך שנתיים חברת סולקס נהייתה כה משגשגת שגי בנתה אולפן משלה בפורט לי שבניו ג'רזי. מחירו של האולפן נאמד אז בכ-100,000 דולר, סכום המקביל ליותר מ-2 מיליון דולר כיום.
פרסים

בשנת 1953 קיבלה גי את אות לגיון הכבוד, העיטור הלא-צבאי הבכיר ביותר שמוענק בצרפת. ב-16 במרץ 1957 קיבלה את אות הסינמטק הצרפתי.
הערות שוליים

↑  Arnol Amanda, The Forgotten Revolutionary Filmmaker Whose Name Was Replaced by Her Husband's, Vice, 27.1.2016
↑  לפי הויקיפדיה האנגלית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007443853205171  PLWABN: 9810650318005606  BIBSYS: 5041897  BNE: XX1768078  BnF: cb12341617d (data)  CiNii: DA1334750X  GND: 118816802  ICCU: TO0V421441  ISNI: 0000 0000 8148 5070  LCCN: n85282148  NDL: 00864845  NKC: xx0179432  NTA: 262639475  RERO: 02-A003333357  SNAC: w6fg8h0x  SUDOC: 032374151  VIAF: 69002151   WorldCat (עם VIAF): 69002151
אלסי שריגלי

| --- | --- |

 לידה:  30 באוקטובר 1899 לונדון, אנגליה
 פטירה:  13 במאי 1978 (בגיל 78)
 מדינה:  אנגליה אנגליה
 כינויים נוספים:  סאלי שריגלי (Sally Shrigley)
 ידועה בשל:  ייסוד האגודה הטבעונית
 תפקיד:  נשיאת האגודה הטבעונית
 בן זוג:  וולטר שריגלי
אלסי שריגלי (באנגלית: Elsie Beatrice Shrigley;‏ 30 באוקטובר 1899 - 13 במאי 1978), נולדה בשם אלסי סאלינג (Elsie Salling) וידועה גם בשם סאלי שריגלי (Sally Shrigley) הייתה פעילה טבעונית אנגלייה, מייסדת האגודה הטבעונית ונשיאתה השישית.
ביוגרפיה

שריגלי נולדה בלונדון להורים סקנדינבים, קרל והילדה סאלינג, ודיברה דנית באופן שוטף. מאוחר יותר, עברה המשפחה להתגורר בהמפסטד. בין השנים 1932–1939, עסקה בהוראת פסנתר. בשנת 1939 התחתנה עם רופא השיניים וולטר שריגלי (Walter Shrigley). במלחמת העולם השנייה, התנדבה בשירותי הכבאות.
שריגלי הייתה פעילה באגודה הצמחונית (אנ'), אולם לאחר שהאגודה סרבה לאפשר לחבריה הטבעונים לפתוח שלוחה להסברה טבעונית ולהשתמש במגזין האגודה כבמה להסברה טבעונית, החליטו מספר חברים לעזוב את האגודה הצמחונית על מנת לפתוח אגודה חדשה לקידום טבעונות. בנובמבר 1944, האגודה הטבעונית נוסדה על ידי דונלד ווטסון, אליס שריגלי וארבעה חברים נוספים. בשנת 1947, פרסמה שריגלי במגזין האגודה הטבעונית 'חדשות הטבעונות' רשימת מוצרים טבעונים. רשימה זו היא ככל הנראה רשימת המוצרים הטבעונים הראשונה בהיסטוריה. בשנות הששים נבחרה לכהן כנשיאת האגודה הטבעונית. בין השנים 1940–1958, פעלה בארגונים נופסים דוגמת East Surrey Vegetarian Society ו-London Vegetarian Society.
הערות שוליים

1 2 3  IN SEARCH OF SALLY – THE LESSER KNOWN FOUNDER OF THE VEGAN SOCIETY WITH DONALD WATSON, veggievision.tv
אליס דילון

| --- | --- |

לוח זיכרון לאליס דילון בדבלין
 לידה:  7 במרץ 1920 גולוויי, אירלנד 
 פטירה:  19 ביולי 1994 (בגיל 74) דבלין, אירלנד 
 מדינה:  אירלנד 
 מקום קבורה:  Clara 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 תקופת הפעילות:  מ-1940 
 בן או בת זוג:  ויויאן מרסיר 
 צאצאים:  Eiléan Ní Chuilleanáin 
 פרסים והוקרה:  דוקטור לשם כבוד 
 
אליס דילון (באירית: Eilís Dillon;‏ 7 במרץ 1920 – 19 ביולי 1994) הייתה סופרת אירית אשר ספריה תורגמו ל-14 שפות.
ביוגרפיה

משפחתה של דילון הייתה מעורבת בתנועה האירית הלאומנית. דודה, ג'וזף פלנקט (Joseph Mary Plunkett) היה משורר ועיתונאי, לאומן אירי מן הקוראים לעצמאות אירלנד ומראשי מרידת חג הפסחא, שלאחריה הוצא להורג. דילון התחנכה בבית ספר שנוהל בידי נזירות אחוות אורסולה הקדושה בעיירה סלייגו ועבדה תקופה קצרה בתחום המלונאות והאירוח. בשנת 1940 התחתנה עם קורמק או'קולינן, אשר היה איש אקדמיה מאוניברסיטת קולג' קורק ומבוגר ממנה ב-17 שנים. לזוג נולדו שלושה ילדים לפחות, בהם המשורר האירי איילין נ' קולינן המשמש פרופסור בטריניטי קולג', ואחיו הסופר קורמק אוקולינן שאף הוא משמש פרופסור בטריניטי קולג' ומפרסם בשם העט קורמק מילאר.
בשנות ה-40 החלה דילון החלה לכתוב ספרי ילדים באירית ומאוחר יותר באנגלית, בהם סדרה של סיפורי נוער מצליחים, הבולטים בשהם היו "האי האבוד" (The Lost Island) ו"אי הסוסים" (The Island of Horses), אשר מהדורות חדשות מהן עדיין הודפסו אף 50 שנים לאחר הוצאתם לאור לראשונה.
בשנות ה-60 היא עקרה לרומא. בשנת 1970 נפטר בעלה. בשנת 1973 היא פרסמה את ספרה המצליח ביותר, רומן היסטורי בשם Across the Bitter Sea. בשנת 1974 היא התחתנה בשנית עם מבקר ספרות ומרצה אירי-אמריקאי, ויויאן מרסיר (Vivian Mercier).
דילון הלכה לעולמה בשנת 1994 ונקברה לצד בעלה השני בעיירה קלרה באירלנד. מדי שנה מוענק באירלנד פרס ספרותי לזכרה.
בשנת 1966 ראה אור בעברית ספרה "החטיפה", בתרגום עליזה נצר.
רשימת ספרים

The Lost Island (1952)
The 'San Sebastian' (1953)
Sent to His Account (1954)
The House On The Shore (1955)
The Bitter Glass (1958)
The Singing Cave (1959)
The Head of the Family (1960)
The fort of gold (1961)
The "Coriander" (1963)
Bold John Henebry (1965)
The Road to Dunmore (1966)
The Sea Wall (1966)
The Cruise of the Santa Maria (1967)
The Seals (1968)
A Herd Of Deer (1969)
Across the Bitter Sea (1973)
The Shadow Of Vesuvius (1977)
Blood Relations (1978)
Wild Geese (1983)
Citizen Burke (1984)
The Seekers (1986)
The Interloper (1988)
The Island of Ghosts (1989)
Children of Bach (1992)
הערות שוליים

↑  א. דילון, החטיפה. תרגמה עליזה נצר. הוצאת עם עובד, ספרית דן חסכן, 1966
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007278347405171  PLWABN: 9810657727705606  BIBSYS: 90771555  BnF: cb124002220 (data)  CiNii: DA03386844  GND: 119458772  ISNI: 0000 0001 1065 5703  LCCN: n50027327  LNB: 000016420  NDL: 00685621  NKC: xx0033174  NTA: 068938969  SUDOC: 033101612  VIAF: 61633108   WorldCat (עם VIAF): 61633108
אקורוס (סמור)

| אקורוס |
| --- | --- |
 אקורוס לצד זבד ליקיי
תקופה
סוף מיוקן 6 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: סמוריים
סוג:: אקורוס
מין:: Ekorus ekakeran
שם מדעי
 Ekorus ekakeran ‏ורדלין, 2003

אקורוס (שם מדעי: Ekorus) הוא סוג נכחד של יונק טורף ממשפחת הסמוריים אשר חי במהלך סוף המיוקן לפני 6 מיליון שנה בקניה. המאובנים שלו התגלו ב-2003 ובסוג נכלל מין יחיד.
טורף זה היה גדול יותר מכל סמור והגיע לממדי נמר בגובה 60 ס"מ ומשקל של מעל 40 ק"ג והוא היה בעל מבנה רגליים גבוהות כמו של נמר ולא דומות לאלה של קרוביו החיים. ככל הנראה הוא היה טורף מארב שחי כמו נמר סמוך ליערות שהיו בעבר בקניה, שם הוא צד מיני סוסיים וחזירים קדומים בתור טורף-העל. הוא היה בעל ניבים גדולים איתם הוא נשך את הקורבנות בצווארם.
ככל הנראה במשך הזמן הבקע הסורי-אפריקני התפתח כתוצאה מתנודות געשיות שביקעו את השבר של קניה והפכו אותו מאזור יערות וסוואנות שוקקות לאזורים של אגמים לוהטים ויובש. דבר זה הכחיד את הפאונה שהתקיימה בו לרבות את סמור זה.
מספר מאובנים מאסיה ואמריקה הצפונית אולי השתייכו לסוג אך לא בטוח.
אף אחד משנינו

אף אחד משנינו הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי עברי לידר. הוא יצא לאור בהוצאת חברת התקליטים הליקון, בנובמבר 1997, ונכלל באלבום הבכורה של הזמר, מלטף ומשקר, כרצועה השנייה. את מילות השיר חיבר לידר, לצד יועד נבו שגם הפיק את השיר.
הצלחה מסחרית

השיר נכנס למצעד הסינגלים השבועי של רשת ג' ב-11 בינואר 1998, במקום ה-15. "אף אחד משנינו" הגיע לשיאו במצעד ב-15 בפברואר אותה השנה, כשדורג במקום השני. הוא שהה בעשרים השירים הפותחים של המצעד תשעה שבועות רצופים. כמו כן, הוא ניצב במקום ה-38 במצעד השירים לשנת ה'תשנ"ח.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1998)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1998)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1998)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1998)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 2 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1998)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1998)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1998)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1998)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 38 |  |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים |
| --- | --- | --- | --- |
| עולם | נובמבר 1997 | דיסק | הליקון |
הערות שוליים

↑  Af Echad Mishneynu - אף אחד משנינו, Genius
| עברי לידר |
| --- | --- | --- |
| אלבומים | מלטף ומשקר • יותר טוב כלום מכמעט • האנשים החדשים • זה לא אותו דבר • בקצב אחיד בתנועות של הגוף • מישהו פעם • האהבה הזאת שלנו • עברי לידר עופר מאירי |  |
| אלבומי הופעה | Live CD‏ • Live DVD‏ • עברי לידר ותזמורת המהפכה בהופעה חיה • קיסריה Live |  |
| מיני-אלבומים | FIGHT!‎ • ניו יורק בשמש |  |
| ערכים קשורים | TYP • יועד נבו • הליקון |  |
| עברי לידר - שירים |
| --- | --- | --- |
| מלטף ומשקר | "לאונרדו" • "תמיד אהבה" • "אף אחד משנינו" |  |
| יותר טוב כלום מכמעט | "הכוס הכחולה" • "בחולצת פסים" • "יותר טוב כלום" |  |
| האנשים החדשים | "בתי קפה" • "על קו המים" • "האנשים החדשים" • "איש יקר" |  |
| זה לא אותו דבר | "זכיתי לאהוב" • "ניסים" • "להבין את המים" • "זה לא אותו דבר" |  |
| בקצב אחיד בתנועות של הגוף | "רק תבקש" • "מתעורר" • "הדרכים הארוכות" • "אלוף העולם" • "ביחד מפחד" |  |
| מישהו פעם | "מישהו פעם" • "מזל טוב ישראל" • "תרמיל" • "לרגע קטן" • "אסתר אוכלת פחמימה" |  |
| האהבה הזאת שלנו | "הייתי כאן" • "הכול בוער" • "האהבה הזאת שלנו" • "מקום ליותר" • "ילדות והעיר הגדולה" |  |
| שירים אחרים | "סינדרלה רוקפלה" • "מוגזם" • "נסיכה שלי" • "הנשף" • "מהכפר אל הכיכר" • "לרקוד עם דמעות בעיניים" • "תזכור הכל" • "המזרח התיכון" • "הרגע הריק" • "השמיים נעולים" • "שמח" ‏•‏‏ "חלומות שנמחקים" |  |
אקסונוקלאז

אקסונוקלאז הפועל מכיוון 3' ל-5' הנמצא על DNA פולימרז 1
אקסונוקלאזות (באנגלית:Exonuclease) הם אנזימים החותכים נוקלאוטידים בודדים מקצה של שרשרת פולינוקלאוטידית (כגון גדיל DNA). החיתוך נעשה על ידי הידרוליזה של קשר פוספודיאסטר מקצה '3 או קצה '5 של הפולינוקלאוטיד. החיתוך של האקסונוקלאז הוא "חיתוך כללי", ולא ספציפי לרצפים מסוימים, כמו החיתוך שעושים אנזימי רסטריקציה.
דוגמה לאנזים עם יכולת אקסונוקלאז הוא DNA-פולימראז-1 (DNA polymerase I). פול-1 משתמש ביכולת האקסונוקלאז כדי לחתוך את ה-RNA פריימר במעלה הזרם מאתר סינתזת ה-DNA, מקצה '5 לקצה '3. לאחר החיתוך, פול-1 מסנתז נוקלאוטידים חדשים להחליף את הפריימר שהוסר. לפול-1 ישנה גם יכולת אקסונוקלאז מ-'3 ל-'5 המאפשרת לו להגיה אחורה ולתקן טעויות תוך כדי סינתזה של DNA.
בחיידקים קדומים ובאאוקריוטים, אחד מהמסלולים המרכזיים לפירוק RNA נעשה דרך קומפלקס רב-חלבוני בשם אקסוזום, המורכב בעיקר מאקסוריבונוקלאזות עם יכולת חיתוך מ-'3 ל-'5.
איציק קיפניס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 בדצמבר 1896 Slovechne, אוקראינה 
 פטירה:  16 באפריל 1974 (בגיל 77) קייב, ברה"מ 
 מקום קבורה:  Berkovets cemetery 
 מקום לימודים:  חדר (תלמוד תורה) 
 שפות היצירה:  יידיש 
 
איציק (יצחק) קיפניס (1896, סלובשנה, ווהלין רוסיה (אוקראינה) – 1974, קייב, אוקראינה הסובייטית, ברית המועצות) היה סופר, משורר סופר ילדים ומתרגם יידיש סובייטי פורה.