מבצרים צלבניים במזרח התיכון
סוגי המבצרים > קסטרום

הקסטרום (מלטינית: Castrum) היה מבצר צלבני טיפוסי, שבצורתו הפשוטה דמה למבצרים הרומאיים מסוג קסטרום ונקרא על שמם. אולם הצלבנים השתמשו גם באלמנטים ובעקרונות תכנון ביזנטיים ומוסלמיים ואלמנטים ממבנים ייחודיים וייעודיים ששירתו את הצלבנים עוד באירופה.
באופן סכימתי ניתן לתאר את הקסטרום כהרחבה של ביצור המגדל. צורתו של הקסטרום פשוטה ויעילה במיוחד: מצודה מלבנית, אשר בארבע פינותיה נבנו מגדלי שמירה בולטים. ביצורים אלו שימשו כבסיסים צבאיים בהם יכול היה לשכון חיל מצב גדול יחסית, ובהם אוחסן ציוד צבאי, נשק ותחמושת. הקסטרום נבנה בגדלים שונים: החל ממבצרים קטנים יחסית ועד למצודות שהשתרעו על שטח גדול מוקף חומה, מגדלים ומספר שערי כניסה. הקסטרום התאפיין בחצר פנימית מבוצרת אחת לכל הפחות שהייתה ידועה גם בשם "ביילי" (bailey). חצר זו שימשה כמרכז חיי היום יום במבצר. בחצר נערכו אימונים ובקמרונות שהקיפו את החצר נבנו חדרי מגורים, מחסות לחיות הבית וחדרי אחסנה למזון וציוד. החצר המבוצרת הייתה באופן מסורתי התוכנית המועדפת על בוני מנזרים באירופה, בהם שימשה כאמצעי להסתגר מהעולם החיצון. בתוכנית זו הוקפה החצר בכנסייה, אולם אוכל ואולמות שינה.
הדמיון בין תוכנית הקסטרום למנזרים המבוצרים הפך סוג זה של מבצרים למועדף על המסדרים הצבאיים שבנו בקסטרום קפלה וקלויסטר והתאימו אותו לדרך החיים הייחודית של המסדר. דרך חיים זו הייתה בעלת מאפיינים בולטים של חיים משותפים מחד גיסא, וסדר יום שבו היה לפולחן הדתי-נוצרי מקום ראשון במעלה מאידך גיסא. ממבצרים פשוטים אלו נותר מעט מאוד, אך תיאורים מפורטים נשמרו במקורות צלבניים. כך מספר ויליאם מצור על מצודת בית גוברין: "מצודה חזקה, מוקפת חומה שאיננה ניתנת לכיבוש, עם מגדלים, חומה חיצונית וחפיר". על איבלין (יבנה): "הם בנו בצורה חזקה מאוד מבצר עם ארבעה מגדלים על הגבעה לאחר שהניחו את היסודות לעומק" ועל בלאנשגרד: "מעוז עשוי אבני גזית הנשען על יסודות מוצקים מעוטר בארבעה מגדלים גבוהים".
חלק מביצורי הצלבנים עברו תהליך התפתחות. באופן זה הורחבו מבצרי-מגדל, שנרכשו על ידי המסדרים הצבאיים בעיקר לאחר הגדלת משאביהם הכספיים. שטחם של מבצרים-מגדלים אלה הורחב על ידי בניית חומה היקפית, שהרחיבה באופן משמעותי את שטח המבצר. מגדלים שנבנו בנקודות תורפה ושער מבוצר תרמו להגנת הביצור. דוגמה לביצור מסוג זה ניתן למצוא במבצר לטרון ("טורון דה שבלייה") ובמבצר הצלבני של מצודת ג'יבלין (בית גוברין) שהחל דרכו כמבצר קטן והורחב משמעותית עם העברתו לידי ההוספיטלרים. תהליך הגדילה של המבצרים לא עצר בביצורים: חלקם הפך לגרעין שסביבו התפתחו יישובים אזרחיים, בחסות הביטחון היחסי שהעניקו חומותיו.
השלב הבא בהתפתחות הקסטרום מיוחס כולו לאדריכלים הצלבניים, שהכפילו את מערכות ההגנה של הקסטרום הפשוט ויצרו את הקסטרום הכפול (מצודה קונצנטרית). המצור הארוך של צבאות צלאח א-דין על מבצר כוכב הירדן לאחר קרב קרני חיטין והקושי של הצבאות המוסלמיים להתגבר על חיל המצב הקטן יחסית, הוכיח את יעילות המבצר המוצב בנקודה אסטרטגית ומתוכנן ובנוי ללא דופי.
מתחילת המאה ה-13 ירדה קרנו של הקסטרום כתוכנית המועדפת לביצורים צלבניים, והמבצר הצלבני המשיך להתפתח. המסדרים הצבאיים, שבתקופה האחרונה לקיום ממלכת ירושלים היו היוזמים והבנאים העיקריים של מערכות ביצורים, בנו מבצרים שמוקמו על פסגות גבוהות של הרים. הסיבה למפנה נעוצה בהתפתחות מכונות המצור, ובראשן הטרבושה והשימוש בכלי ארטילריה אלו במספרים הולכים וגדלים. כרוניקה צלבנית מתקופת מסעי הצלב מציינת כי כדורים שנורו מטרבושה הרסו כל דבר בו פגעו והפכו מבנים לאבק. מסופר כי צבאות צלאח א-דין השתמשו ב-11 טרבושים במצור על מבצר כרכ במהלך שנת 1188. בעת המצור על עכו (1291) הפעילו הממלוכים לא פחות מ-90 כלי ארטילריה מסוג טרבושה כנגד חומות העיר. רוב מבצרי הקסטרום לא החזיקו מעמד כנגד התקפה ארטילרית מסיבית מסוג זה.