stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מחוזות איי ברמודה

מבחינה מנהלית איי ברמודה מחולקים ל-9 מחוזות (parish) ו-2 אזורים עירוניים (municipality) שכלולים בתוך המחוזות.
מפת מחוזות ברמודה
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| מס' | מחוז | שם בשפת המקור | אוכלוסייה  נכון לשנת 2016 | שטח |
| 1 | מחוז סנדיס | Sandys | 6,983 | 6 |
| 2 | מחוז סאותהמפטון | Southampton | 6,421 | 6 |
| 3 | מחוז וואריק | Warwick | 9,002 | 6 |
| 4 | מחוז פאגט | Paget | 5,899 | 6 |
| 5 | מחוז פמברוק | Pembroke | 11,160 | 6 |
| 6 | מחוז דבונשיר | Devonshire | 7,087 | 6 |
| 7 | מחוז סמיט'ס | Smith's | 5,984 | 6 |
| 8 | מחוז המילטון | Hamilton | 5,584 | 6 |
| 9 | מחוז סנט ג'ורג' | St George's | 5,659 | 6.6 |
מחוזות איי טרקס וקייקוס

מבחינה מנהלית איי טרקס וקייקוס מחולקים ל-6 מחוזות (District).
מפת מחוזות איי טרקס וקייקוס
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מס' | אזור | עיר מרכזית | שם בשפת המקור | אוכלוסייה  נכון לשנת 2012 | שטח |
| 1 | דרום ומזרח קייקוס | קוקבורן הרבור | South Caicos and East Caicos | 1,139 | 136.8 |
| 2 | מרכז קייקוס | קונצ' בר | Middle Caicos | 168 | 144.2 |
| 3 | פרובידנציאלס ומערב קייקוס | בלו חילס | Providenciales and West Caicos | 23,769 | 163.6 |
| 4 | צפון קייקוס | בוטל קריק | North Caicos | 1,443 | 144.9 |
| 5 | טורק הגדול | קוקבורן טאון | Grand Turk | 4,831 | 17.6 |
| 6 | סולט קיי | בלפור טאון | Salt Cay | 108 | 9.1 |

| חלוקה מנהלית של מדינות אמריקה הצפונית ואמריקה המרכזית |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אל סלוודור • אנטיגואה וברבודה • ארצות הברית • איי בהאמה • בליז • ברבדוס • גואטמלה • ג'מייקה • גרנדה • דומיניקה • האיטי • הונדורס • הרפובליקה הדומיניקנית • טרינידד וטובגו • מקסיקו • ניקרגואה • סנט וינסנט והגרנדינים • סנט לוסיה • סנט קיטס ונוויס • פנמה • קובה • קוסטה ריקה • קנדה |  |
| שטחים תלויים | איי הבתולה הבריטיים • איי הבתולה של ארצות הברית • איי טרקס וקייקוס • איי קיימן • אנגווילה • ארובה • ברמודה • גוואדלופ • גרינלנד • הולנד הקריבית • מונטסראט • מרטיניק • סנט מארטן • פוארטו ריקו • קוראסאו |  |
ליזי בדיחי

ליזי בדיחי היא דמות ספרותית, הגיבורה הראשית של שבעה ספרים מסוגת הספרות הבלשית שכתבה שולמית לפיד. ליזי בדיחי היא כתבת במקומון באר שבעי בשם "הזמן דרום", ובכל ספר היא מתעקשת לעסוק בתעלומת רצח שאיש לא הטיל עליה לחקור. הספר הראשון בסדרה, "מקומון", יצא לאור בשנת 1989, והצלחתו תרמה להתקדמות הסוגה הבלשית העברית. בעקבות הספר באו שישה ספרים נוספים, בהם פתרה ליזי בדיחי תעלומות רצח שונות.
ששת הספרים הראשונים בסדרה יצאו לאור בהוצאת כתר, והאחרון שבהם בהוצאת ידיעות ספרים.
ספרי ליזי בדיחי

מקומון (1989): מתרחש בתקופת "הכלכלה הנכונה" של יורם ארידור, ובמרכזו חקירת הירצחה של אשת שופט נודע. בשנת 2009 הודפס הספר מחדש, בצירוף אחרית דבר מאת דרור משעני.
פיתיון (1991): מתרחש בימי מלחמת המפרץ, ובמרכזו חקירת הירצחו של מפקח משטרה שגופתו נמצאה בביתה של ליזי בדיחי.
התכשיט (1992): מתחיל בפנסיון שבו אמה של ליזי מחלימה מפציעה, ובמרכזו חקירת הירצחה של האחות הראשית בפנסיון, ומותה של דיירת בפנסיון, שליזי משוכנעת שאף היא נרצחה. אף שהרצח התרחש בשלהי המאה העשרים, הרקע לו הוא פרשת ארגון המחתרת ניל"י, שהתרחשה יותר מ-70 שנה קודם לכן.
חול בעיניים (1997): חקירת הירצחו של ההומלס הכי ותיק בעיר באר שבע, שאותו מוצאת ליזי פצוע פצעי מוות.
פילגש בגבעה (2000): חקירת הירצחה של נערה בת 17, פילגשו של זמר נודע, שגופתה נמצאה מושלכת בפתח ביתו ביישוב גבעת בנימין.
סוף עונת הלימונים (2007): חקירת הירצחו של מוריס דהאן, הממונה על המודעות במקומון "הזמן דרום", על רקע עסקי נדל"ן בבאר שבע ובסביבתה, ובהם עיר הבה"דים.
פרפר במחסן (2020): בספר זה ליזי בדיחי היא דמות משנית בעלילה, שבמרכזה הסופר אלישע פרידריך, שספרו נגנב ממנו טרם פרסומו. ליזי התפטרה מעבודתה ב"הזמן דרום" ועברה לגור בתל אביב, והיא עובדת כחוקרת אצל עורכת הדין חנה רגב. בעבודתה זו הצליחה לגלות מי גנב את ספרו של פרידריך.
הספר הראשון בסדרה, "מקומון", עובד לסרט בשם זה על ידי אמנון רובינשטיין. הספרים בסדרה תורגמו לשפות אחדות.
ליזי בדיחי וגיבורים נוספים בסדרה

ליזי בדיחי היא כתבת במקומון הבאר שבעי "הזמן דרום", שהוא מקומון של העיתון הארצי "הזמן". את עבודתה במקומון החלה בגיל עשרים, עם שחרורה מצה"ל. קיבל אותה לעבודה מוריס דהאן, הממונה על המודעות.
להופעתה של ליזי ניתן תיאור סטריאוטיפי ולא מחמיא: "מאז שהיא זוכרת את עצמה היא הייתה ילדה גבוהה מדי, שמנה מדי, לבושה תמיד בבגדים צרים וקצרים ממידותיה. גם כשהייתה ילדה לא ראו בה את תווי הילדה." בבגרותה היא מתוארת כבעלת כפות רגליים גדולות, שדיים גדולים ופחוסים, מבט מנומנם וקול עצל, עונדת עגילי פלסטיק גדולים וזולים, משתמשת בליפסטיק דוחה, גוררת את סוליותיה. מראה זה גורם לאנשים לומר לליזי את המשפט שהיא כל כך שונאת לשמוע: "את יותר פיקחית ממה שאת נראית". ליזי היא רווקה בת 30 פלוס, כמעט ואינה פעילה מינית, ופעילותה המעטה בתחום זה אינה גורמת לה נחת: "היא הזכירה לעצמה שהפעם האחרונה שנכנסה עם מישהו למיטה הייתה לפני שנה וחצי, היא הזכירה לעצמה שכל 'פרשייה' שהייתה לה נגמרה עוד לפני שהתחילה".
גיבורים קבועים נוספים בסדרה הם:
פקד בנציון כורש (בנצי) ופקד אילן (סרג'יו) בכות ממשטרת באר שבע, גיסיה של ליזי, הנשואים לאחיותיה, ז'ורז'ט וחבצלת. אלה הם החוקרים הרשמיים של התעלומות שבהן עוסקת ליזי, והיא מתחרה בהם ולעיתים מפריעה להם.
קלרה ויעקב, בעליה של חנות "המיקדו" בתחנת האוטובוסים הישנה של באר שבע. קלרה הייתה בעבר דוד מנשה, אחיה של בת שבע, אמה של ליזי.
גדליה אריאלי, עורך "הזמן" הארצי.
דורון צמנט, כתב צבאי בעיתון "הזמן" הארצי, הנשלח מפעם לפעם לבאר שבע, כדי לתגבר את ליזי בדיחי או להחליפה, למורת רוחה של ליזי.
בני עדולם, עיתונאי במקומון "הדואר דרום", המתחרה בליזי על השגת ידיעות בלעדיות.
בנוסף לתיאור חקירת הרצח, מכיל כל ספר את תיאור קשריה של ליזי עם בני משפחתה (אמהּ, אחיותיה, גיסיה ודודותיה) ועם עמיתיה למערכת העיתון.
לקריאה נוספת

דוד גורביץ', ‏הבלש כגיבור תרבות : ספרות, קולנוע, טלוויזיה, סדרת אוניברסיטה משודרת, בהוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2013, הפרק "ליזי בדיחי - גיבורת מעמד הפועלים", עמ' 297–299.
הערות שוליים

↑  שולמית לפיד, ליזי המטורללת, באתר ynet, 1 במאי 2009 - פרק ראשון של "מקומון"
שימרית פלד, הדרומית עם הסנפירים, באתר ynet, 1 במאי 2009
↑  nrg מעריב, הוצאה מחודשת ל"מקומון" מאת לפיד, באתר nrg‏, 23 באפריל 2009
↑  דגנית בורובסקי, ליזי בדיחי משפרת עמדות, באתר nrg‏, 16 ביוני 2000
↑  דורון קורן, ליזי בדיחי חוזרת, באתר ynet, 12 בדצמבר 2007
צבי טריגר, רצח בברנז'ה, באתר הארץ, 23 בדצמבר 2007
↑  ירון פריד, ‏"פרפר במחסן": יש רצח שולי, בקטנה, אבל העיקר שליזי בדיחי חזרה, באתר מעריב אונליין, 7 בפברואר 2020
 שי רודין, "פרפר במחסן": ליזי בדיחי עוזבת את העיתונות ועוברת לעיר הגדולה, באתר הארץ, 12 במאי 2020
↑  ליזי בדיחי, באתר המכון לתרגום ספרות עברית (באנגלית)
↑  שולמית לפיד, התכשיט, כתר הוצאה לאור, 1992, עמ' 181
↑  סוף עונת הלימונים, עמ' 51
ליזי גרין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 במאי 2003 (בת 21) דאלאס, ארצות הברית 
 שם לידה:  אליזבת אן גרין Elizabeth Anne Greene
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2014
 http://lizzygreene.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
אליזבת אן גרין (באנגלית: Elizabeth Anne Greene; נולדה ב-1 במאי 2003) היא שחקנית אמריקאית הידועה בעיקר בזכות תפקידה כדון הרפר בתוכנית "ניקי, ריקי, דיקי ודון". כיום היא חברה בקאסט הראשי של הדרמה ברשת ABC, "מיליון דברים קטנים".
ביוגרפיה

נולדה בדאלאס שבטקסס ולמדה בבית הספר לתיאטרון וקולנוע "בית כיף" בפלאנו, טקסס. התגלתה ביוני 2013 בסדנת כישרונות בעיר הולדתה דאלאס. היא החלה להגיש קלטות אודישן לפרויקטים בטלוויזיה וקולנוע של ליהוק בלוס אנג'לס. בדצמבר 2013, במהלך תהליך אודישנים קפדני, לוהקה ליזי לפרק הפיילוט של "ניקי, ריקי, דיקי ודון".
קריירה

בספטמבר 2014 היא נראתה לראשונה בתוכנית "ניקי, ריקי, דיקי ודון" בתור דון הרפר (תפקיד ראשי).
בשנת 2018 לוהקה לשחק את סופי דיקסון בסדרת הדרמה של רשת הטלוויזיה ABC: "מיליון דברים קטנים".
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2018-2014 | ניקי, ריקי, דיקי ודון | דון הרפר | תפקיד ראשי; 84 פרקים |
| 2014 | משפחת רעם | מורגן | פרק: "Pheebs Will Rock You" |
| 2014 | סחורה פגומה | ניקול הצעירה | סרט טלוויזיה |
| 2017 | חג מולד זעיר | ברקלי | סרט טלוויזיה |
| 2018 - הווה | מיליון דברים קטנים | סופי דיקסון | תפקיד ראשי; 3 עונות |
| 2018 | בית ספר לאבירים | רוח רפאים | פרק: "Fright Knight" |
| 2019 | בני דודים לחיים (אנ') | נטלי | פרק: "Scanner Time" |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | עבודה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016 | פרס האמן/ית הצעיר/ה | אנסמבל צעיר מצטיין בסדרת טלוויזיה | ניקי, ריקי, דיקי ודון (ביחד עם איידן גלאגר, קייסי סימפסון ומייס קורונל) | מועמדות |
| 2016 | טקס פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון | שחקנית טלוויזיה אהובה | ניקי, ריקי, דיקי ודון | מועמדות |
| 2017 | טקס פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון | כוכבת הטלוויזיה חביבת הקהל | ניקי, ריקי, דיקי ודון | מועמדות |
| 2018 | טקס פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון | כוכבת הטלוויזיה חביבת הקהל | ניקי, ריקי, דיקי ודון | מועמדות |
מהומות אל-קטיף

מהומות אל-קטיף התרחשו בסוף שנת 1979 בקטיף שבערב הסעודית על ידי גורמי אופוזיציה סעודים (בעיקר שיעיים) כנגד השלטון הסוני.
רקע

מאז סיפוח אזור אל-קטיף לשלטונו של אבן סעוד בשנת 1913 השיעים טענו לדיכוי. בניגוד לרוב הממלכה, בשטח זה השיעים מהווים את רוב האוכלוסייה. שטח קטיף נחשב לקריטי עבור השלטונות, בשל מאגרי הנפט הרבים שיש בו. למרות הנפט הרב, האזור והתשתיות בו הוזנחו במשך שנים רבות. העובדים השיעיים בחברת עראמקו השתכרו פחות מן העובדים הסוניים, מה שעורר מירמור רב כנגד השלטון.
ב-11 בנובמבר נחתו מספר מטוסים אמריקאים באחד משדות התעופה במחוז, ומולם התקיימה אחת ההפגנות הגדולות בתולדות סעודיה.
במקביל, תושבי המחוז השיעים הושפעו מאוד מן הנעשה באיראן, ומן האייתולה חומייני שעלה לשלטון כמספר חודשים לאחר מכן. התחייה השיעית באה לידי ביטוי בהפגנות רבות ובביקורת כלפי המלוכה הסעודית. אחת הסנקציות שהוטלו על התושבים בשל כך הייתה ביטול העשוראא. באוגוסט הודיעו מנהיגי השיעים כי יציינו את העשוראא בנובמבר למרות האיסורים.
מהלך המרד

ב-25 בנובמבר יצאו אלפי שיעים לציין את העשוראא. כשלושה ימים לאחר מכן החלו להתקיים הפגנות המוניות בסמוך לדמאם. ההפגנות הפכו עד מהרה לעימותים אלימים עם המשמר הלאומי של השלטון. חלק מן המפגינים החלו ליידות אבנים בשוטרים שהשיבו באש, ובכך להרוגים הראשונים של ההתקוממות.
המחאה דעכה לאחר כמספר ימים, בתחילת דצמבר. במהלך המהומות נהרגו לפחות כעשרים איש, מאות נפצעו ואלפים נעצרו.
לאחר המרד

לאחר המהומות הממשל השקיע מאות מיליוני ריאלים סעודיים בפיתוח האזור.
ראו גם

המרד האיסלאמי בסוריה
המהפכה האיראנית
מותה של סאביטה הלפאנאבר

סאביטה הלפאנאבר (באנגלית: Savita Halappanavar;‏ 9 בספטמבר 1981 – 28 באוקטובר 2012) הייתה רופאת שיניים ממוצא הודי שהתגוררה באירלנד. מותה במהלך הריונה, לאחר שהצוות הרפואי סירב לבצע בה הפלה, עורר דיון ציבורי בנושא חוק ההפלות באירלנד. המחאה על מותה חיזקה את המאבק נגד החקיקה הנוקשה שהייתה נהוגה באירלנד נגד הפלות.
בגיל 31, עקב כאבים עזים שחשה בבטנה, פנתה סאביטה לבית החולים האוניברסיטאי גאלווי (אנ'). סאביטה הייתה בשבוע ה-17 להריונה, וסבלה מאלח דם. היא ביקשה להפסיק את הריונה, אך הצוות הרפואי דחה את בקשתה, בנימוק שהחוק האירי אוסר הפלה מלאכותית באופן גורף, כל עוד הדופק של העובר פועם. לדברי בעלה של סאביטה, הצוות אמר לה: "זוהי מדינה קתולית". סאביטה סבלה במשך יותר מיומיים מכאבים עזים, ונפטרה בסופו של דבר מהזיהום בדמה.
בעקבות מותה, התעוררה באירלנד מחאה נרחבת, שהונהגה בין השאר על ידי בעלה של סאביטה, פראבין, ועל ידי בני משפחתה. התעורר דיון ציבורי שכלל ארגונים שנלחמים למען הזכות להפלה, ארגונים שמתנגדים (שטענו שנעשה שימוש מניפולטיבי במותה של סאביטה). רופאים טענו שיש צורך בהסדרה משפטית של נושא ההפלות. שר הבריאות של אירלנד באותה עת, ג'יימס ריילי(אנ'), ממפלגת פינה גייל, אמר שיבוצע הליך שינוי והבהרה משפטית ורגולטיבית למצב בו הריון מסכן את חיי האם. הפגנות נערכו גם מול שגרירויות אירלנד בלונדון, ברלין ובריסל. שגריר הודו באירלנד זומן לשוב לארצו להתייעצויות.
במקביל, לאחר שחוקר מקרה המוות(אנ') קבע שהייתה רשלנות רפואית בטיפול בסאביטה, מונתה ועדת חקירה בעניין הטיפול בה בבית החולים. הוועדה, בראשות רופא בכיר ממוצא סרי לנקי, פרופסור ארולקומארן(אנ'). הוועדה הגישה דוח ובו שש המלצות עיקריות, חמש מהן נוגעות להיבטים רפואיים, והלמצה אחת, קראה לבצע שינויים בחוק, להבהרת ההיבט המשפטי.
המחאה על מותה של סאביטה הייתה בין הגורמים שדחפו למספר שינויים בחוק ההפלות הנוקשה באירלנד.
בשנת 2013 הוגש תיקון לחוק, המאפשר לבצע הפלה במקרה של סכנת חיים לאם. התיקון הוגש על ידי שר הבריאות ג'יימס ריילי.
במאי 2018 התקבל לאחר משאל עם תיקון לחוקה של אירלנד, המסמיך את הפרלמנט האירי לחוקק חקיקה שתאפשר הפלות. עקב כך חוקק הפרלמנט את חוק הבריאות (תקנה להפסקת הריון) 2018, שנחתם בחוק ב-20 בדצמבר 2018.
הערות שוליים

↑  אירלנד: ביקשה לעבור הפלה, נדחתה ומתה, באתר ynet, 14 בנובמבר 2012
↑  Pollak, Sorcha (2012-12-19). "Ireland's Historic Abortion Shift and the Tragedy That Shadowed It". Time (באנגלית אמריקאית). ISSN 0040-781X. נבדק ב-2022-01-04.
↑  PTI / Nov 18, 2012, 22:08 Ist, Savita Halappanavar: Salman Khurshid closely following developments in Savita Halappanavar death case | India News - Times of India, The Times of India (באנגלית)
↑  הדוח של הוועדה נמצא כאן :
↑  רויטרס, אירלנד תערוך משאל עם על התרת הפלות, באתר ynet, 30 בינואר 2018
↑  Specia, Megan (2018-05-27). "How Savita Halappanavar's Death Spurred Ireland's Abortion Rights Campaign". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2019-02-27.
↑  McDonald, Henry; Graham-Harrison, Emma; Baker, Sinead (2018-05-26). "Ireland votes by landslide to legalise abortion". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2019-02-28.
לשכת העצים

ערך זה עוסק בלשכה לאחסון עצים בבית המקדש. אם התכוונתם ללשכה המזוהה עם לשכת פרהדרין, ראו .
לשכת העצים, דיר העצים או לשכת דיר העצים הייתה אחת מארבע הלשכות שהיו בעזרת הנשים בבית המקדש. לשכה זו שימשה כמחסן העצים של בית המקדש. בלשכת העצים היו כהנים בודקים את עצי המערכה הראויים לעלות למזבח, ומסלקים מהם עצים שנמצאו בהם תולעים, שהם פסולים למזבח. בלשכה זו הורשו כהנים בעלי מומים לשרת, ויכלו לאכול מן הקרבנות יחד עם אחיהם הכהנים.
מידות הלשכה וצורתה

ללשכה זו לא היה גג – ככל ארבעת הלשכות שהיו בפינות עזרת הנשים, שכן נאמר בנביא: "ויוציאני אל החצר החיצונה, ויעבירני אל ארבעת מקצועי החצר... בארבעת מקצועות החצר חצרות קטורות", ואין 'קטורות' אלא שאינן מקורות. וכן הם עתידים להיות לעתיד לבוא. מידותיה של לשכה זו, ארבעים אמה על ארבעים אמה. ויש אומרים שאורכה היה ארבעים אמה ממזרח למערב, ורוחבה – שלושים אמה מצפון לדרום, זאת, על פי האמור בנביא: "בארבעת מקצועות החצר חצרות קטורות ארבעים אורך ושלשים רוחב – מדה אחת לארבעתם".
מקום גניזת הארון

לפי המתואר במשנה, אנשי בית שני היו משתחווים כנגד דיר העצים, ששם נגנז הארון, וכלשון המשנה: "של בית רבן גמליאל ושל בית רבי חנניה סגן הכהנים – היו משתחווים... כנגד דיר העצים, שכן, מסורת בידם מאבותיהם ששם הארון נגנז". עוד מצינו שאמרו חכמים בעניין גניזת הארון: "ארון בלשכת דיר העצים היה גנוז... מעשה בכהן אחד שהיה מתעסק, וראה רצפה משונה מחברותיה, ובא והודיע את חבירו, ולא הספיק לגמור את הדבר עד שיצתה נשמתו, וידעו בייחוד ששם ארון גנוז... אמר רבי חלבו: מתעסק בקרדומו היה. תנא דבי רבי ישמעאל: שני כהנים בעלי מומין היו מתליעין בעצים, ונשמטה קרדומו של אחד מהם ונפלה שם – ויצתה אש ואכלתו".
זו דעת חכמים, אולם לפי ר' אליעזר הארון גלה לבבל, ולפי ר' יהודה בן לקיש הארון נגנז במקומו בקדש הקדשים.
לי ונליאנג

| --- | --- |

 לידה:  12 באוקטובר 1985 בייג'ן, הרפובליקה העממית של סין 
 פטירה:  7 בפברואר 2020 (בגיל 34) ווהאן, הרפובליקה העממית של סין 
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין 
 מקום מגורים:  ווהאן, ווהאן, שיאמן, בייג'ן 
 השכלה:  בית הספר לרפואה באוניברסיטת ווהאן
 תקופת הפעילות:  2011 – 7 בפברואר 2020 (כ־9 שנים) 
 מעסיק:  בית החולים המרכזי של ווהאן 
 מפלגה:  המפלגה הקומוניסטית של סין 
 בן או בת זוג:  Fu Xuejie 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  מדליית פאראצלסוס (2021) 
 
לִי וֶנְלְיָאנְג (מנדרינית תקנית: 李文亮‏; 12 באוקטובר 1986 – 7 בפברואר 2020) היה רופא עיניים סיני, שעבד כרופא בבית החולים המרכזי של ווהאן. לי, שראה הודעה במעגל פנימי של איי פן, מנהלת מחלקת המיון בבית החולים, הפיץ אותה במעגל נרחב והזהיר את עמיתיו בדצמבר 2019 מפני התפרצות סארס, שזוהתה בהמשך כסוג נפרד של וירוס מתת-משפחת נגיפי קורונה (COVID-19). הוא הפך לחושף המגפה בציבור, לאחר ששותפו אזהרותיו באופן פומבי.
ב-3 בינואר 2020 משטרת ווהאן זימנה אותו לחקירה על "הפצת שמועות באינטרנט". לי המשיך לעבוד בבית החולים, שם ככל הנראה נדבק בנגיף ונפטר מהמחלה ב-7 בפברואר 2020, בגיל 33. בעקבות האירוע המפלגה הקומוניסטית של סין הוציאה באופן חריג התנצלות רשמית כלפי משפחתו וביטלה את האשמות נגדו.
ראשית חייו

לי ונליאנג נולד ב-12 באוקטובר 1986 למשפחה מהמיעוט המנצ'ורי בבֵּייגֶ'ן, ליאונינג. הוא למד בתיכון בבייג'ינג וסיים את לימודיו בציונים גבוהים. בשנת 2004 נבחן בגאוקאו, בחינת הכניסה הלאומית ללימודים אקדמיים בסין. הוא התקבל לבית הספר לרפואה באוניברסיטת ווהאן כסטודנט לרפואה קלינית בתוכנית לימודים משולבת של תואר ראשון ושני. המרצה שלו העיד שהיה סטודנט חרוץ וכן. בשנה השנייה ללימודיו הוא הצטרף למפלגה הקומוניסטית של סין.
לאחר סיום לימודיו בשנת 2011, לי עבד כשלוש שנים במרכז לרפואת עיניים באוניברסיטת שיאמן. בשנת 2014 לי הפך לרופא עיניים בבית החולים המרכזי של ווהאן.
פרסום חשיפת מגפת הקורונה

ב-30 בדצמבר 2019, הפיצה ד"ר איי פן, מנהלת מחלקת החירום בבית החולים, דו"ח מטופל ובו תוצאה חיובית עם רמת ביטחון גבוהה לבדיקות נגיף הסארס. ד"ר איי פן נבהלה לאחר שקיבלה את תוצאות המעבדה של מטופלת אותה בדקה, אשר הציגה תסמינים דומים לשפעת העמידים בשיטות הטיפול הקונבנציונליות. הדו"ח כלל את הביטוי "סארס קורונה-וירוס". איי הקיפה את המילה "סארס" ושלחה אותה לרופא עמית בבית חולים אחר בווהאן. משם הוא התפשט בכל מעגלי הרפואה בווהאן, ובניהם גם הגיע אל לי.
בשעה 17:43 הפיץ לי בקבוצת WeChat פרטית של חברי כיתתו לרפואה בבית הספר לרפואה: "דווחו [לבית חולים] 7 מקרים של סארס משוק פירות הים חואה-נאן" (השוק הסיטונאי של העיר ווהאן). הוא גם צירף להודעתו את דו"ח הבדיקה של המטופל שקיבל מד"ר איי, ובו גם תמונה של סריקת CT. בשעה 18:42 הוא הוסיף כי "החדשות האחרונות הן שאושרו כי מדובר בזיהומים מווירוס הקורונה". לי הציע לחברי קבוצת WeChat להודיע למשפחותיהם וחבריהם לנקוט באמצעי מיגון. הודעתו בקבוצה סגורה הופצה הלאה והודהדה ברחבי המרשתת. הוא הפך יותר ויותר נסער כשהדיון צבר קהל רחב יותר מכפי שציפה.
צילומי מסך של הודעותיו פורסמו בפורומים סיניים וזכו לתשומת לב גדולה. בעקבות זאת מחלקת הפיקוח זימנה אותו לשיחה בגין הדלפת המידע. ב-3 בינואר 2020, שוטרים של הלשכה לביטחון פנים של ווהאן חקרו את ונליאנג ומסרו לו, ולשבעה אחרים, אזהרה בגין "הפצת שמועות מזיקות". הוא נדרש לחתום על מכתב התראה בו הבטיח שלא יעשה זאת שוב. המשטרה הזהירה אותו כי אם ימשיך להפר את החוק הוא יועמד לדין. לאחר האזהרה, לי המשיך לעבוד בבית החולים, עד שחלה בנגיף – ככל הנראה ב-8 בינואר. ב-31 בינואר הוא פרסם במדיה החברתית את שאירע בתחנת המשטרה עם מכתב ההצהרה עליו חתם. הפוסט שלו הפך ויראלי והמשתמשים שאלו מדוע הושתקו הרופאים שנתנו אזהרות מוקדמות יותר על ידי הרשויות.
לי הוצב באור הזרקורים של התקשורת הסינית לאחר שנחשב אחד משמונת "מפיצי השמועות" שהוזהרו על ידי משטרת ווהאן. עם זאת, על פי חלק מגורמי התקשורת, משטרת ווהאן זימנה את השמונה ב-1 בינואר, בעוד לי ושיי לינקה, רופא נוסף מבית החולים ווהאן, הוזהרו ב-3 בינואר. לפיכך ייתכן ששני האחרונים אינם חלק מהקבוצה. בהמשך הגיב לי כי הוא לא ידע אם הוא אחד מהקבוצה אך הוא ננזף לאחר שאמר את האמת. העונש המשטרתי של לי בגין "הפצת שמועה" שודר בטלוויזיה המרכזית של סין, מה שמעיד על אישור השלטון המרכזי לעונש.
ב-4 בפברואר קבע בית המשפט העליון של סין העממית כי שמונת הנעצרים לא צריכים להיענש, שכן דבריהם אינם כוזבים לחלוטין. בעמוד המדיה החברתית הרשמי נכתב כי: "יכול היה להיות נהדר לו הציבור היה מאמין ל'שמועות' ומתחיל לעטות מסיכות מגן, להשתמש באמצעי תברואה ולהימנע מביקור באזור שוק חואה-נאן". לי אמר ל-Caixin (אנ') כי חשש שבית החולים יעניש אותו על "הפצת שמועות", אך חש הקלה לאחר שבית המשפט העליון מתח ביקורת פומבית על המשטרה: "אני חושב שצריך להיות יותר מקול אחד בחברה בריאה, ואיני רואה בעין יפה שימוש בכוח ציבורי לצורך התערבות מוגזמת" אמר לי.
מותו

ב-8 בינואר, לי נדבק בווירוס CoVid-19 ככל הנראה מחולה נגוע בבית החולים בו עבד. המטופל סבל מגלאוקומה סגורת זווית חריפה ופיתח חום למחרת. לי החל לחשוד כי ייתכן שהמטופל סובל מזיהום בווירוס. ב-10 בינואר לי פיתח חום ושיעול שהחמיר במהרה. הרופא יו צ'נגבו, מומחה רפואי בג'ג'יאנג שנשלח לווהאן, אמר לתקשורת כי אף על פי שרוב המטופלים הצעירים אינם נוטים לפתח מצבים קשים, חולה הגלאוקומה אשר לי בדק ב-8 בינואר, עבד בחנות בשוק חואה-נאן למאכלי ים בווהאן ונחשף לעומס נגיפי גבוה, אשר יכול היה להחמיר את הזיהום של לי.
ב-12 בינואר אושפז לי בטיפול נמרץ בבית החולים המרכזי ווהאן בו עבד, שם טופל בבידוד, נבדק מספר פעמים עד שנמצא חיובי לזיהום בנגיף ב-30 בינואר. הוא אובחן כחולה בנגיף ב-1 בפברואר. בעודו מאושפז, לי פרסם הודעה באינטרנט, בה נשבע לחזור לקו החזית לאחר החלמתו.
מצבו של לי הוגדר קריטי ב-5 בפברואר. ב-6 בפברואר לי אמר לחברו בטלפון שהוא מתקשה לנשום וכי רווית החמצן (סטורציה) שלו צנחה ל-85%. סמוך לשעה 19:00 הוא נשלח לחדר הטיפול הנמרץ. על פי הדיווח בצ'יינה ניוזוויק, ליבו נדם בשעה 21:30. בפוסטים של המדיה הסינית הממלכתית דווח כי לי נפטר, אך הפוסטים נמחקו במהרה. מאוחר יותר, בית החולים המרכזי של ווהאן פרסם הודעה הנוגדת את הדיווחים על מותו: "בתהליך הלחימה בנגיף הקורונה, נדבק רופא העיניים לי ונליאנג מבית החולים שלנו. כעת הוא במצב אנוש ואנחנו עושים כמיטב יכולתנו להצלתו". על פי הדיווחים, נעשה שימוש בחמצון ממברנה חוץ-גופית (ECMO) כדי להחזיק אותו בחיים. עם זאת, המאמץ לא הצליח ובית החולים הודיע כי לי נפטר בשעה 02:58 בבוקר ב-7 בפברואר 2020. במהלך תקופה זו יותר מ-17 מיליון אנשים צפו בזרם הדיווחים הסותרים בנוגע למצבו.
מותו > תגובות למותו

מותו של לי עורר צער וכעס רב על המדיה החברתית, בדרישה להרחבת חופש הביטוי. האשטאג wewantfreedomofspeech# זכה ליותר משני מיליון צפיות ולמעלה מ-5,500 פוסטים תוך חמש שעות, לפני שהוא הוסר על ידי הצנזורים, כמו גם האשטאגים ופוסטים אחרים בנושא.
כמחווה ללי, לאחר מותו אזרחי ווהאן הניחו פרחים ושרקו במשרוקיות (סמל של חושפי שחיתויות) בבית החולים המרכזי של ווהאן, שם עבד ומת. באינטרנט, אנשים השיקו באופן ספונטני את הפעילות "שרקתי במשרוקית עבור ווהאן הלילה" בה המשתתפים כיבו את אורות ביתם במשך חמש דקות, ובהמשך שרקו במשרוקיות ופיזרו נצנצים מחוץ לחלונותיהם כאות אבל על לי. רבים השאירו הודעות בתגובה לפוסט האחרון של לי ב-Weibo, חלקם קוננו על מותו והביעו את כעסם על הרשויות.
אף על פי שבתחילה לא הייתה התנצלות רשמית מהעיר ווהאן על הנזיפה בלי, תוך שעות מרגע מותו, ממשל עיריית ווהאן ונציבות הבריאות של חוביי הצהירו הצהרות מיוחדות על לי ופרסמו תנחומים למשפחתו. מחוץ לווהאן, נציבות הבריאות הלאומית של סין פרסמה הצהרות דומות. בצעד חריג עוד יותר, הגוף הגבוה ביותר בסין, נציבות הפיקוח הלאומית, יזם "חקירה מקיפה" בפרשה. צ'ין צ'יאנגהונג, פרופסור למשפטים באוניברסיטת אוניברסיטת ווהאן, הביע את דאגתו כי אם לא ינוהל כראוי, הכעס הציבורי על מותו של לי יכול להתפוצץ באופן דומה לאזכרה על מותו של הו יאובאנג .
קבוצת אקדמאים סיניים בראשות טאנג יימינג, ראש בית הספר לקלסיקות סיניות - האוניברסיטה הנחשבת במרכז סין, פרסם מכתב פתוח בו דחק בממשלה לשמור על חופש הביטוי ולהתנצל על מות לי. המכתב הדגיש את הזכות לדיבור חופשי, שלכאורה מובטחת על ידי החוקה הסינית. טאנג אמר כי ההתפרצות הויראלית היא אסון מעשה ידי אדם, וכי סין צריכה ללמוד מלי ונליאנג. טאנג כתב גם כי הוא חש כי אינטלקטואלים בכירים ואנשי אקדמיה חייבים לדבר בפני העם הסיני ובעבור מצפונם האישי. במכתב נכתב כי לי הוא "קורבן של דיכוי חופש הביטוי" . ג'י קיאו, חבר האקדמיה הסינית להנדסה ונשיא בית החולים השלישי באוניברסיטת פקינג בבייג'ינג, כינה את לי "חושף השחיתויות שקידש את חייו הקצרים בקו החזית".
הסנאט האמריקני כיבד את חייו ואת תרומתו של לי על ידי קבלת החלטה הקוראת לשקיפות ושיתוף פעולה מצד ממשלת הרפובליקה העממית של סין והמפלגה הקומוניסטית של סין.
ארגון הבריאות העולמי פרסם בטוויטר כי הוא "עצוב עמוקות בגלל פטירתו של ד"ר לי ונליאנג" ו"כולנו צריכים לחגוג עבודה שהוא עשה ב-#2019nCoV".
חייו האישיים

כאשר לי התחיל להראות את תסמיני הנגיף, הוא הזמין חדר במלון כדי להימנע מהדבקת משפחתו. למרות אמצעי זהירות זה, הוריו נדבקו ב- SARS-CoV-2, אך לאחר מכן התאוששו. ללי ואשתו פו שוג'י יש בן אחד. אשתו הייתה בהיריון עם ילדם השני בזמן מותו.
חבריו לספסל הלימודים העידו שהיה חובב כדורסל .
ראו גם

ואלרי לגאסוב – כימאי שדיווח על אסון צ'רנוביל בשנת 1986, מקור להשוואה עם לי ונליאנג.
מגדה אוליברו

| --- | --- |

 לידה:  25 במרץ 1910 סאלוצו, איטליה 
 פטירה:  8 בספטמבר 2014  (בגיל 104) מילאנו, איטליה 
 מקום קבורה:  בית הקברות הגדול במילאנו 
 מוקד פעילות:  רומא 
 תקופת הפעילות:  מ-1932 
 סוגה:  אופרה 
 סוג קול:  סופרן 
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 כלי נגינה:  סופרן 
 פרסים והוקרה:  מפקד במסדר ההצטיינות של הרפובליקה האיטלקית 
 פרופיל ב-IMDb
 
מגדה אוליברו (באיטלקית: Magda Olivero;‏ 25 במרץ 1910 - 8 בספטמבר 2014) הייתה זמרת סופרן איטלקית, נחשבה לאחת מזמרות הסופרן הגדולות ביותר באסכולת הווריזמו.