פייר ואן הוידונק
קריירת משחק

ואן הוידונק החל את דרכו המקצועית בקבוצה חובבנית מעיר הולדתו, ולקראת עונת 1989/1990 עבר לקבוצת רוסנדאל, ששיחקה אז בליגת המשנה. הקבוצה סבלה אז ממשבר כלכלי, ונאלצה לשלב צעירים זולים יחסית תוך זמן קצר, ולשם כך היא החתימה את ואן הוידונק כחלוץ מחליף. בעקבות פציעה של החלוץ הפותח של הקבוצה קיבל ואן הוידונק יותר דקות משחק כבר בעונה הראשונה שלו, בה השלים 32 הופעות ליגה. עונה אחר כך כבר חתם על החוזה המקצועני הראשון שלו, והיה לשחקן מפתח בקבוצה, כשהוא כובש 27 שערים ב-37 הופעות ליגה.
יכולתו של ואן הוידונק גרמה לעניין בו מצידן של מספר קבוצות, וביניהן הייתה נאק ברדה, אותה אהד ואן הוידונק מגיל צעיר. הוא בחר לעבור לשחק בשורותיה, ובשתי העונות הראשונות בקבוצה הוביל אותה לפלייאוף על העלייה לליגת העל ההולנדית, כשהפעם השנייה הייתה מוצלחת, והוא העפיל עם קבוצתו לליגה הבכירה. גם בעונתו השלישית בקבוצה הוסיף להיות שחקן מפתח, ועזר לקבוצה להתברג במרכז הטבלה. בשלוש העונות הראשונות בקבוצה כבש ואן הוידונק כמות של עשרים שערים ומעלה בכל עונה, ואף קבע שיא ליגה במספר משחקים רצופים עם שער, והעמיד אותו על 11 משחקים רצופים בהם כבש. הוא פתח בצורה טובה גם את עונת 1994/1995, כשכבש ב-16 משחקים עשרה שערים, ובחלון ההעברות בינואר 1995 עזב לראשונה את הולנד כשעבר לשחק בסלטיק, קבוצת הפאר הסקוטית.
ואן הוידונק ערך את משחק הבכורה שלו ב-11 בינואר, במשחק ליגה מול הארט אוף מידלות'יאן וכבש כבר במשחק זה את שער הבכורה שלו. באותה עונה זכה ואן הוידונק עם סלטיק בגביע הסקוטי, שהיה התואר הראשון של הקבוצה מזה שש עונות. ואן הוידונק כבש בנגיחה את השער היחיד במשחק הגמר מול איירדריוניאנס כבר בדקה התשיעית, לפני שהוחלף חצי שעה אחר כך בגלל פציעה. עונה אחר כך זכה כבש ואן הוידונק 26 שערי ליגה, שזיכו אותו בתואר מלך השערים של הליגה הסקוטית, בדרך למקום השני בטבלה. בעונת 1996/1997, סכסוך עם בעלי הקבוצה הוביל אותו פעמים רבות לספסל המחליפים, מה שגרם לפיחות במעמדו גם אצל מאמן נבחרת הולנד, חוס הידינק. במרץ 1997, לקראת סוף העונה, סכסוך בין ואן הוידונק להנהלה לגבי גובה המשכורת הביא את ואן הוידונק לעזוב את סלטיק לאחר כשנתיים ולעבור לנוטינגהאם פורסט מהפרמייר ליג, בעסקה שהוערכה בכ-4.5 מיליון ליש"ט.
ואן הוידונק הצטרף לקבוצה כשזו הייתה במאבקי הישרדות בפרמייר ליג. בשמונה המשחקים שנותרו לסיום העונה, כבש ואן הוידונק שער אחד בלבד, והקבוצה לא הצליחה לנצח באף אחד מהם (שבע תוצאות תיקו והפסד). כתוצאה מכך, ירדה הקבוצה לליגת המשנה. בעונה אחר כך, עונת 1997/1998, נרשם שיתוף פעולה מוצלח בין ואן הוידונק לקווין קמפבל בהתקפת הקבוצה. ואן הוידונק כבש 34 שערי ליגה והיה למלך השערים של ליגת המשנה, קמפבל הוסיף 23 שערים משלו, והפורסט סיימו במקום הראשון בטבלה, למרות תחרות קשה מצד סנדרלנד, מידלסברו וצ'רלטון את'לטיק.
לקראת עונת 1998/1999 איבד ואן הוידונק את שותפו להתקפה קווין קמפבל שנמכר, בנוסף למספר שחקנים נוספים ששוחררו, בעוד רכש משמעותי לא הגיע לקבוצה. בעקבות כך, ביקש ואן הוידונק להיכנס לרשימת ההעברות ולהשתחרר מהקבוצה. הבקשה נתקלה בסירוב מצד ההנהלה, שכן הקבוצה הייתה צריכה חלוץ ברמה גבוהה. ואן הוידונק, שטען כי הובטח לו כי יוכל לעזוב את הקבוצה בסיום עונת העלייה, החליט להחרים את אימוני ומשחקי הקבוצה, והתאמן עם קבוצתו בעבר נאק ברדה כדי לשמור על כושר משחק. צעד זה גרר ביקורת מצד כל הגורמים בקבוצתו, ההנהלה, המאמן, השחקנים והאוהדים. למרות זאת, כל הצעה עבור השחקן נתקלה בסירוב מצד ההנהלה, עד שבנובמבר 1997, כשהבין שאין לו פתרון אחר, חזר ואן הוידונק לאימוני הקבוצה. בשלב זה הקבוצה דורגה במקום האחרון בטבלה ללא ניצחון בתשעה משחקים. במשחקו השלישי באותה עונה, מול דרבי קאונטי, כבש ואן הוידונק את שערו הראשון מאז חזר. לאחר הכיבוש, בחרו רוב שחקני קבוצתו שלא לחגוג איתו את כיבוש השער, אלא לחגוג דווקא עם מבשל השער, וזאת בעקבות התנהגותו בתחילת העונה. ואן הוידונק סיים את העונה עם שישה שערים ב-21 משחקים, מתוכם 19 בהרכב, והקבוצה סיימה במקום האחרון בטבלה וירדה פעם נוספת לליגת המשנה.
לקראת עונת 1999/2000 חזר ואן הוידונק למולדתו, כשחתם בקבוצת ויטסה ארנהם, על מנת לשקם את הקריירה לאחר העונה הקשה באנגליה. הוא רשם עונה מוצלחת הן ברמה האישית והן הקבוצתית, כשכבש 25 שערים ב-29 משחקים וסייע לקבוצתו לסיים במקום הרביעי ולהעפיל לגביע אופ"א. לאחר עונה אחת במדי ויטסה, עזב ואן הוידונק שוב את הליגה ההולנדית, כשחתם במדי בנפיקה ליסבון מפורטוגל. הקבוצה התאפיינה בשנים אלו בחוסר יציבות הן מבחינת היכולת והן מבחינת ההנהלה. הקבוצה החליפה את המאמן פעמיים במהלך העונה, ולקראת סיומה התחלפה גם הנהלת הקבוצה. ההנהלה החדשה לא האמינה בחלוץ ושלחה אותו להתאמן עם קבוצת המילואים, בכוונה למכור אותו עם סיום העונה. לאחר עונה אחת, החליט ואן הוידונק לחזור פעם נוספת למולדתו, וחתם במדי הקבוצה ההולנדית הרביעית בקריירה שלו, פיינורד.
בעונת 2001/2002, בנוסף ליכולת מצוינת בליגה עם 24 שערים, היה ואן הוידונק שחקן המפתח בזכייתה של הקבוצה בגביע אופ"א השני בתולדותיה. ואן הוידונק כבש שמונה שערים במפעל והיה למלך השערים שלו באותה עונה. ברבע הגמר פגשה פיינורד את פ.ס.וו. איינדהובן למפגש כל-הולנדי. במשחק הראשון כבש ואן הוידונק שער יתרון בדרך לשוויון 1-1, ובגומלין, במצב של 1-0 לאיינדהובן, כבש ואן הוידונק שער דרמטי, שלוש דקות בתוך תוספת הזמן כדי להשוות את התוצאה ולשלוח את המשחק להארכה. המשחק הגיע לדו-קרב פנדלים, בו כבש ואן הוידונק את הפנדל החמישי שקבע את ניצחונה של פיינורד. ואן הוידונק הוסיף שער אחד במפגש הכפול בחצי הגמר מול אינטר מילאנו האיטלקית, והגיע לשיא במשחק הגמר מול בורוסיה דורטמונד. הוא כבש בפנדל בדקה ה-33 ובבעיטה חופשית בדקה ה-40 את שני השערים הראשונים במשחק, שהסתיים בניצחונה של פיינורד בתוצאה 3-2, והעלה את מאזנו לשמונה שערים במפעל באותה עונה. הוא הוסיף לשחק במדי פיינורד עונה אחת נוספת.
לקראת עונת 2003/2004 עבר ואן הוידונק, אז בן 34, לפנרבחצ'ה הטורקית. בעונתו הראשונה בקבוצה היה ואן הוידונק חלק מפתח בזכייתה של הקבוצה באליפות טורקיה, האליפות הראשונה בקריירה של ואן הוידונק, שכבש 24 שערי ליגה. עונה אחר כך הוא היה פחות משמעותי, אך זכה עם קבוצתו באליפות שנייה ברציפות.
בשלהי הקריירה, בעונת 2005/2006, עבר ואן הוידונק בפעם השנייה לנאק ברדה, במדיה שיחק חצי עונה בלבד עד שעבר לפיינורד, קבוצת עבר נוספת שלו. ב-17 באוקטובר 2006 הודיע ואן הוידונק על כוונתו לפרוש בסיום עונת 2006/2007, ובחודש מאי 2007 שיחק את משחקו האחרון ופרש ממשחק בגיל 38.
ואן הוידונק רשם 551 הופעות ליגה בהולנד, סקוטלנד, אנגליה, פורטוגל וטורקיה, וכבש 335 שערי ליגה בכל קבוצותיו.