stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אורן ג'ורנו

| --- | --- |

 לידה:  3 בנובמבר 1977 (בן 47) יהוד, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1990
 סוגה:  רוק
 כלי נגינה:  תופים
 
אורן ג'ורנו (נולד ב-3 בנובמבר 1977) הוא מוזיקאי, מתופף וזמר-יוצר ישראלי בסצנת הרוק, מנהלו של "קֶצֶב" בית ספר למוזיקה.
ביוגרפיה

אורן ג'ורנו נולד ביהוד ובגיל שלוש עבר עם הוריו לראשון לציון. אמו, יהל זוהר-חלימי, היא מגשרת ומתקשרת ואביו, אלי ג'ראר ג'ורנו, הוא איש התעשייה האווירית. לאורן אחות גדולה, ליאת נאומן, מנהלת בנק במקצועה. אורן שיחק כדורגל בקבוצת הילדים של מכבי רמת עמידר.
ג'ורנו החל לנגן על תופים בהיותו בן שש ולמד לנגן בכוחות עצמו. בגיל שלוש עשרה החל לנגן על גיטרה ללא מורה, להלחין מוזיקה ולכתוב שירים.
בהיותו בן שלוש עשרה הקליט לראשונה שיר באולפן, אותו הלחין, כתב וביצע. השיר, "לשמיים אין גבול", הושמע ב'ראשונית', תחנת הרדיו המקומית בראשון לציון. בגיל שש עשרה היה פעיל כמתופף ב"ברבריה מסחרה", להקת נוער בראשון לציון, לצד המוזיקאים אסף לוי ולידור לוי, אחר-כך צירפו את קובי נחום כסולן וביחד הקימו את להקת "קְרָפ" בשנת 1993. בשנת 1996 גילה אותם מוטי שהרבני, מנהלה של להקת "נושאי המגבעת" והחתים אותם על חוזה. הם הקליטו את אלבום הבכורה "לא למכירה" באולפן של מייקל בנסון ממשינה, אלבום שזכה לכיסוי נרחב בתקשורת הכתובה ובטלוויזיה, אולם זכה למעט השמעות ברדיו.
בשנת 1998 פרש ג'ורנו מלהקת "קְרָפ" והמשיך להופיע כמתופף, בעיקר עם קובי ויטמן וכנגן אולפן.
ג'ורנו כתב לחן לאלבום הבכורה של עידן ג'ון "לכיוון צפון" שיצא כסינגל והיה חלק מאלבום הבכורה שלו "תראי אותי" שיצא ב-2003.
מ-2004 התחיל לעבוד עם שרון הולצמן באלבומו "זהב" ובהופעותיו, ב-2005 התחיל לנגן עם חן קליין. ב-2006 התחיל לעבוד על האלבום "הגיץ" עם קובי אוז. ניגן תופים כמתופף לקובי אוז באלבומים "מזמורי נבוכים" (2010) ו"מזמורים נוספים" (2011). ב-2012 ניגן תופים כמתופף עם חגי ורוני רוסנק באלבומם "מהודו לשם".
ב-2014–2015 הפיק מוזיקלית את המופע "מהודו לשם", שהציג במגזר הדתי-לאומי ותופף במופע על-פי האלבום.
ב-2020 החל ג'ורנו לעבוד על אלבום חדש עם שאול בסר.
ג'ורנו פעיל כמגלה כישרונות לתוכניות הטלוויזיה The Voice ישראל, גוט טאלנט ישראל, אקס פקטור, בית הספר למוזיקה והכוכב הבא.
אורן ג'ורנו גרוש, אב לשני ילדים ומתגורר בחולון.
אלבומים

| --- | --- |

 אלבום אולפן מאת אורן ג'ורנו
 יצא לאור:  2002
 הוקלט:  2002
 סוגה:  רוק
בשנת 2002 יצא אלבומו הראשון "כיוון יציאה מכדור הארץ", בהוצאה עצמית ובמהדורה מוגבלת. ג'ורנו כתב, הלחין והפיק מוזיקלית את האלבום. האלבום הוקלט באולפני "נטו" בפתח תקווה על ידי אריאל אשכנזי; ניגנו בו טל פורר, ערן זילברברג, דני מגד וישראל חדד.
| --- | --- |

 אלבום אולפן מאת אורן ג'ורנו
 יצא לאור:  2007
 הוקלט:  2007
 סוגה:  רוק, מוזיקה אתנית
בשנת 2007 יצא אלבומו השני "אורן ג'ורנו" בהפקה עצמית. המפיק המוזיקלי היה ד"ר ארי קטורזה, המתזמר ד"ר ארנון פלטי. הטקסטים נכתבו בעיקר על יד ג'ורנו, כשקובי ויטמן חיבר שיר וחן קליין חיברה שיר. ג'ורנו כתב והלחין את כל השירים. האלבום משלב בין הרוקנרול לבין מוזיקה אתנית. האלבום כולל תריסר שירים ומנוגן בגיטרות חשמליות, כלי מיתר, כלי הקשה, כלים אתניים שונים.
האלבום הושמע הרבה ברדיו בתוכניותיהם של דידי הררי, ירון חי מנשה, יואב קוטנר ודורי בן זאב ובתחנות הרדיו האזוריות. מתוך האלבום יצאו הסינגלים לרדיו "קצת", "עננים", "מאוהב" ו"את". מתוך האלבום יצאו קליפים לשיר "את", בבימויו של אופיר לובל ולשיר "עננים", בבימויו של מיכאל טופיול. באלבום ניגנו אסף ברק, רון בונקר, אריאל שרבקובסקי, מאיה בלזיצמן, חן שנהר, אביב בונן, אלון מוטקין, יניב טייכמן, אורן צור, הוקלט על ידי קובי ויטמן ומוקסס על ידי סיימון ויינשטוק.
פרויקטים נוספים

הגיץ
ביחד עם קובי אוז, ג'ורנו הוציא בשנת 2008 תקליט בשם "הגיץ", בחברת התקליטים 'עננה'. "הגיץ" הוא אלבום דאחקות בביצועו של יגאל פילר; נגנים: אלון מוטקין, אורן ג'ורנו וקובי אוז; כתיבה והלחנה: אלון מוטקין, אורן ג'ורנו ויגאל פילר והפקה מוזיקלית של קובי אוז. מתוך האלבום התפרסם השיר "הגיץ!, משו משו משו", שהושמע הרבה ברדיו והיה שיר הנושא של התוכנית "בקטע טוב" בערוץ 24 בטלוויזיה.
קֶצֶב בית ספר החברתי למוזיקה
ב-2001 ג'ורנו היה עד לפיגוע בדולפינריום, עקב כך לקה בפוסט טראומה, כעבור 12 שנה תבע את משרד הביטחון ובכספי הפיצויים הקים את "קֶצֶב" - בית הספר למוזיקה בשנת 2013. "קֶצֶב" היה בתחילה מוסד פרטי וב-2017 נהפך לעמותה. בית הספר נותן מלגות ללימודי מוזיקה לתלמידים מעוטי יכולת. בין המורים ב"קֶצֶב": המוזיקאים ירונה כספי, ענת אסתר חיטמן, גיל בר הדס ורוני בר הדס, יאיר אנצר, מור ויצמן, עמית הלל, אסף לסרי, יפתח שחורי, אלכס משה. אורן הוא המנהל האמנותי. בבית הספר לומדים כ-220 תלמידים בשנה. ב-2019 הצטרף לקֶצֶב יפתח שחורי כשותף.
ג'ורנו בהופעה, 2012
הגיץ
ואסקו דה גאמה

ערך זה עוסק בחוקר ארצות פורטוגזי. אם התכוונתם לקבוצת כדורגל ברזילאית, ראו .
| --- | --- |
ואסקו דה גאמה
ואסקו דה גאמה
 לידה:  1460 או 1469 Sines או Vidigueira פורטוגל
 פטירה:  24 בדצמבר 1524 קוצ'י הודו
 לאום:  פורטוגלי
 בן או בת זוג:  Catarina de Ataíde 
 צאצאים:  Estêvão da Gama, כריסטובאו דה גאמה 
 תקופת הפעילות:  1497–1524 (כ־27 שנים)
 מספר מסעות:  3
 גילויים בולטים:  הדרך להודו
 אזורים שחקר:  חופי אפריקה, הודו
 חתימה:   
 אתר לימודי עם מפה
 
דה גאמה באנדרטת התגליות
קברו של דה גאמה במנזר ז'רונימוש
מפת האימפריה הפורטוגזית בתחילת המאה ה-16
דרך הים אל הודו ואתיופיה: הקו הירוק מסמן את מסעם המשותף של אפונסו דה פאיבה ושל פרו דה קווילאן בשנת 1488 עד לעדן, הקו הכחול מסמן מסלול היעד של דה פאיבה, הקו הכתום - את המשך המסע של דה קווילאן להודו, והקו השחור - את מסעו הראשון של ואסקו דה גאמה להודו
וַאסְקוּ דָה גַאמָה (בפורטוגזית: Vasco da Gama, הגייה: וַאשְׁקוּ, ['vaʃku dɐ 'gɐmɐ]; 1460 או 1469 – 24 בדצמבר 1524) היה מגלה ארצות פורטוגלי, הראשון שהגיע ישירות בדרך הים מיבשת אירופה להודו. דה גאמה נשלח על ידי מלך פורטוגל מנואל הראשון בשנת 1497, במטרה לבסס נתיב סחר ימי בין פורטוגל למזרח הרחוק.
ראשית חייו

דה גאמה נולד למשפחה מיוחסת בעיר סינש, בדרום פורטוגל. אביו אשטבאו היה מושל העיר, אמו הייתה ממוצא בריטי, ושניהם היו מקורבים לבית המלוכה. בבגרותו התמחה בספנות, ועסק בעיקר בהגנה ימית על תחנות המסחר של פורטוגל במערב יבשת אפריקה. אביו נבחר להוביל משלחת לגילוי נתיב סחר ימי מפורטוגל ליבשת אסיה, ולאחר מותו ביולי 1497 מונה בנו ואסקו למחליפו.
המסע הראשון

צי המסע הראשון הפליג מנמל ליסבון ב-8 ביולי 1497 וכלל ארבע ספינות שעל אחת מהן פיקד אחיו הבכור של ואסקו, פאולו דה גאמה. במשלחת יצא גם בארתולומיאו דיאש, אשר תשע שנים קודם לכן גילה את כף התקווה הטובה במהלך ניסיונו להגיע לחופי הודו בשליחות מלך פורטוגל.
הצי הפליג דרומה לאורך חופה המערבי של אפריקה. באמצע חודש דצמבר הקיף את כף התקווה הטובה, נכנס לאוקיינוס ההודי, והמשיך צפון-מזרחה לאורך חופה המזרחי של היבשת. בינואר הגיע הצי לחוף מוזמביק, שם התחזה דה גאמה למוסלמי ונפגש עם סולטאן מוזמביק, אך לאחר שהתגלה כנוצרי ולא הגיש מנחה מספקת לסולטאן, גורש מהמקום. ביציאתו מהנמל הורה על ירי תותחים לעבר החוף.
בסמוך לחופי קניה, תקף הצי ושדד ספינות סוחר ערביות. הצוות האירופי היה הראשון שביקר בנמל מומבסה, אך נאלץ לעזוב לאחר זמן קצר. בנמל מלינדי, הנמצא צפונית יותר, התקבלו אנשי הצי בברכה, דה גאמה נפגש עם סוחרים הודים ושכר נווט הודי שסייע לו להגיע לדרום הודו.
ב-20 במאי 1498 הגיע דה גאמה לעיר הנמל ההודית קוז'יקוד, שם חתם על חוזה מסחר עם השליט המקומי והקים נציגות פורטוגלית. עם זאת, הוא נאלץ לעזוב בחשאי לאחר שסירב להשאיר סחורות כעירבון לשליט.
ביולי 1499, עם שובו לאיים האזוריים, מת אחיו פאולו ממחלה. בספטמבר חזר דה גאמה לפורטוגל, שם התקבל בכבוד רב. המלך מנואל הראשון מינה אותו ל"אדמירל האוקיינוס ההודי" והעניק לו תואר אצולה של רוזן.
המסע השני

צי המסע השני כלל עשרים ספינות מלחמה והפליג ב-12 בפברואר 1502, במטרה להגן על תחנות המסחר של פורטוגל באפריקה ובאסיה, שהותקפו על ידי תושבים מקומיים. במהלך המסע תקף ושדד ספינות סוחר ערביות, הביס צי שמנה עשרים ותשע ספינות הודיות, וכבש את עיר הנמל קוז'יקוד. במקרה אחר השתלט על ספינה אזרחית שהובילה נוסעים ממכה, נעל את 380 הנוסעים בבטנה והעלה אותה באש. עם שובו לפורטוגל קיבל מהמלך תואר אצולה נוסף.
המסע השלישי

בשנת 1524 נשלח שוב להודו, במטרה להחליף את דוארטה דה מנזש, מנהל הנציגות הפורטוגלית כמושל הודו הפורטוגזית. בחודש דצמבר הגיע לקוז'יקוד, ומת זמן קצר לאחר הגעתו כנראה כתוצאה ממחלת המלריה, בה נדבק לאחר הגעתו. הוא נקבר בכנסייה בעיר קוצ'י שבדרום הודו, ושרידיו נקברו מחדש בפורטוגל בשנת 1539.
בנו השני (מתוך שבעה ילדים), אשטבאו דה גאמה, שירת כמפקד בכיר בצי הפורטוגלי, והיה מושל הודו הפורטוגזית בשנים 1540–1542.
ראו גם

האימפריה הפורטוגזית
הערות שוליים

↑  ואסקו דה גאמה, באתר www.maritimeprofessional.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312752905171  PLWABN: 9810569523305606  BIBSYS: 90534734  BNC: 000244904  BNE: XX937254  BnF: cb13499179v (data)  CiNii: DA0524327X  GND: 118537431  ISNI: 0000 0000 8346 2817  LCCN: n80019653  LNB: 000177865  NDL: 00620706  NKC: jn20000700584  NLA: 49682275  NTA: 070485763  RERO: 02-A013856225  SELIBR: 187908  SNAC: w6xk8mqz  SUDOC: 027492575  Trove: 1525089  VcBA: 495/83898  VIAF: 106966471   WorldCat (עם VIAF): 106966471
משה בתיבה (מאכל)

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מזון, מנת בשר 
 מרכיבים עיקריים:  בצק עלים 
 
מֹשֶׁה בַּתֵּיבַה הוא מאכל המורכב מנקניקיות עטופות בבצק עלים. מזוהה בעיקר כארוחת ילדים. באנגלית נקרא המאכל Pigs in a blanket ("חזירים בשמיכה"), ואילו בעברית הוא מכונה "משה בתיבה", שם שמקורו בספרה של רות סירקיס "ילדים מבשלים" (1975).
המאכל מתייחס לכמה מוצרי מזון המתבססים על נקניקיות המגולגלות בבצק בווריאציות שונות. וריאציות אלה נפוצות בעיקר בישראל, בארצות הברית, בממלכה המאוחדת, באיטליה, באוסטרליה, באירלנד, בגרמניה, בהולנד, ברוסיה, בקנדה וביפן.
בחנויות כשרות בארצות הברית קיימת גם גרסה עם שתי נקניקיות שנקראת "תורה ציווה לנו משה" על שם הדמיון לספר התורה.
המאכל בתרבויות שונות

בארצות הברית, שם המאכל אינו מתייחס לנקניקיות בבצק בלבד. לעיתים עוטפים את הנקניקיות בביסקוויט, בפנקייק או בקרואסון.
בממלכה המאוחדת, המאכל "חזירים בשמיכה" מורכב ממיני נקניקיות העטופות בבייקון והוא מוגש בדרך כלל בארוחת הצהריים של חג המולד או בארוחות על האש. כיום נחשב המאכל לחלק מסורתי בארוחת חג המולד.
ברוסיה, המאכל קרוי "Сосиска в тесте" — "נקניקיות בבצק".
בגרמניה, המאכל קרוי "Würstchen im Schlafrock" — "נקניק בחלוק". הוא מורכב גם הוא מבצק עלים ומכיל לעיתים פנקייק, גבינה ובייקון.
בדנמרק, המאכל בנוי מהרכבו המסורתי וקרוי "Pølsehorn" — "נקניק לחמנייה".
בישראל, המאכל מזוהה כארוחת ילדים ומוגש עם קטשופ. נקרא לעיתים גם בורקס נקניק.
הערות שוליים

↑  את השם טבעה ב-1972 בתה בת ה-8 של סירקיס, נורית, שבמהלך שהותה של המשפחה בארצות הברית למדה בבית ספר יהודי דתי. "יום אחד חזרה הביתה לאחר הלימודים וראתה את אמא שלה מכינה נקניקייה עטופה בבצק עלים, ואז אמרה לה: 'אמא, מה שאת עושה מזכיר לי מה שלמדנו היום בבית הספר על משה בתיבה'" (הדסה קנטור, 'עברית היא עברית', הד האולפן החדש 94 (אביב 2008), 132).
↑  בורא מיני מזונות: נקניקיות התורה; היגיינה; בעבע; פופקורן, באתר onegshabbat.blogspot.co.il
↑  ארוחות חג המולד באנגליה
↑  Würstchen im Schlafrock
תפילת ועננו

ערך זה עוסק בתפילה לעצירת גשמים. אם התכוונתם לקטע תפילה שמוסיפים בתענית, ראו .
תְּפִילַּתּ וַעֲנֵנוּ ("וַעֲנֵנוּ בּוֹרֵא עוֹלָם") היא תפילה מיוחדת הנאמרת בתפילת העמידה, על ידי עדות אשכנז בעת עצירת גשמים בארץ ישראל.
מקום אמירתה

התפילה נאמרת בברכת שומע תפילה לפני חתימתה. למנהג ירושלים רק שליח הציבור אומר תפילה זו ולשאר המנהגים גם הציבור בתפילת הלחש אומרה.
זמן אמירת התפילה הוא כאשר מוכרז על עצירת גשמים. המנהג המקובל כיום הוא שהרבנים בראותם שלא ירדה כמות גשמים מספקת מכריזים על אמירת התפילה בציבור, אם כי אין כל מניעה ליחיד לאומרה בתפילת הלחש אף קודם לכן.
נוסח התפילה

נוסח תפילה זו מופיע בטור ויש שכתבו שהוא לקוח מתפילת 'ברך עלינו' בנוסח עדות המזרח.
לקריאה נוספת

אליעזר וייל, זמן אמירת תפילת ועננו בורא עולם למניעת עצירת גשמים, המעין מט' ה'תשס"ט עמודים 37 - 42
יהושע מונדשיין, תפילה לעצירת גשמים, בית אהרן וישראל צב' ה'תשס"א עמודים קכז - קל
הערות שוליים

↑  הרב מאיר מאזוז, עלון בית נאמן 94
| תפילת העמידה |
| --- | --- | --- |
| שלוש הברכות הראשונות | שלוש הברכות הראשונות |  |
| ברכות שבח | ברכת אבות • ברכת גבורות • ברכת קדושת השם |  |
| הברכות האמצעיות | הברכות האמצעיות |  |
| בקשות תפילת שמונה עשרה | ברכת חונן הדעת • ברכת תשובה • ברכת סליחה • ברכת גאולה • ברכת רפואה • ברכת השנים • ברכת קיבוץ גלויות • ברכת המשפט • ברכת המינים • על הצדיקים • ברכת ירושלים • מצמיח קרן ישועה • שומע תפילה |  |
| בתפילת שבע | ברכת קדושת היום |  |
| בתפילת תשע | מלכויות זכרונות ושופרות |  |
| בתפילת עשרים וארבע | זכרונות • שופרות • אל ה' בצרתה לי • אשא עיני אל ההרים • ממעמקים קראתיך ה' • תפלה לעני כי יעטוף |  |
| שלוש הברכות האחרונות | שלוש הברכות האחרונות |  |
| ברכות הודאה | ברכת עבודה • ברכת הודאה • ברכת שים שלום |  |
| תוספות | תוספות |  |
| הזכרות | משיב הרוח ומוריד הגשם • מוריד הטל • שאלת גשמים |  |
| בחזרת הש"ץ | קדושה • מודים דרבנן • ברכת כהנים |  |
| בזמנים מיוחדים | אתה חוננתנו • יעלה ויבוא • על הנסים • תפילת נחם • תפילת עננו • ועננו בורא עולם • ותערב • הוספות ושינויים לעשרת ימי תשובה • וידוי |  |
| תפילות העמידה השונות | תפילות העמידה השונות |  |
| בכל יום | תפילת שחרית • תפילת מנחה • תפילת ערבית |  |
| בשבתות ובמועדים | תפילת מוסף |  |
| ביום הכיפורים (ובתענית ציבור) | תפילת נעילה |  |
אלעזר לעוו

| --- | --- |

 לידה:  13 במרץ 1758 ה'תקי"ח וודז'יסלאב שלזיה, רפובליקת פולין 
 פטירה:  2 בפברואר 1837 (בגיל 78) כ"ז בשבט ה'תקצ"ז אבאויסאנטו, הונגריה 
 מדינה:  האימפריה הרוסית, האיחוד הפולני-ליטאי 
 תקופת הפעילות:  ? – 2 בפברואר 1837 
 חיבוריו:  שו"ת שמן רוקח  סמא דחיי - דרושים
 
רבי אלעזר לעוו (ה'תקי"ח, 1758 – כ"ז בשבט ה'תקצ"ז, 2 בפברואר 1837) היה רב במוראביה ובוהמיה ובסוף ימיו בהונגריה. מחבר ספרים פורה, נודע בספר השו"ת שלו, שמן רוקח.
ביוגרפיה

נולד בוודיסלב ללאה רייצא בת הרב שמואל כ"ץ מלאסק ולרב אריה לייב לעוו בנו של רבי פנחס זליג לעוו רבה של לאסק ומחבר ספר "עטרת פז". הוא נקרא על שם סבו הרב אלעזר מוכיח, שנקרא כך על שם סבו רבי אלעזר מזלוטשוב אביו של רבי יחיאל מיכל מנמירוב.
נשא בגיל צעיר מאוד את יטלה יוטה בת הרב יואל בנו של רבי יצחק שהיה חתנו של רבי יהודה אריה לייב קאליש אב"ד אמסטרדם ומחבר "גור אריה", ולאחר נישואיו נסע ללאסק לשימוש חכמים אצל סבו, הרב פנחס זליג שהיה הרב המקומי. בהיותו בן 17 בלבד נבחר לכהן כרבה של עיר הולדתו ודיסלב וכראש בית הדין המקומי. שלוש שנים לאחר מכן (ה'תקל"ח, 1778) נבחר לכהן כרבה של העיר פילץ הסמוכה לקרקוב וכיהן בתפקידו זה כעשרים שנה. בשנת 1792 נפטרה אשתו הראשונה ושנה לאחר פטירתה נישא בשנית לרבקה אסתר בתו של הרב יצחק אברהם כ"ץ (ר' אבא'לה רקובר) רבה של פינטשוב ומחבר "כתר כהונה". גיסו ומחותנו היה הרב חיים מאיר זאב זלנפריינד, רבה של סעליש.
בתקופת כהונתו בפילץ התרחשה חלוקת פולין, ואזור קרקוב שהיה מתחילה מסופח לוורשה עבר לשליטה אוסטרית. מסיבה זו, את ספרו הראשון "סמא דחיי" הדפיס בוורשה ואילו את יתר ספריו הדפיס בווינה בירת אוסטריה.
הרב מרדכי בנט מניקלשבורג המליץ עליו לכהונת רבה של טריטש במוראביה לאחר שמינויו של החתם סופר לרב העיר נכשל בשל התנגדות אנשי עירו מטרסדורף לעזיבתו. כחלק מתנאי העסקתו ברבנות טריטש, החזיקה הקהילה המקומית ישיבה עבורו והוא התפנה לכתיבת ספריו. שנים מאוחר יותר נשא בנו של הרב בנט, הרב ישעיה בנט את בתו של הרב לעוו לאשה.
ב-1813, ה'תקע"ג, עבר לרנשבורג שבבוהמיה והתמנה כרבן של שלוש הערים: רנשבורג, פלזן וגלטוי (אנ'). מתחילה פעל החתם סופר למנות במקומו בטריטש את חותנו רבי עקיבא איגר, אז רבה של מרקיש-פרידלנד, אך לאחר שנבחר האחרון לכהן כרבה של פוזנן החלו ראשי הקהילה בטריטש ללחוץ על רבם לשעבר לחזור לכהונתו ואף הבטיחו להחזיק את ישיבתו כלכלית. הוא שב לטריטש בסוף 1815, חנוכה ה'תקע"ו.
ב-1819, ה'תקע"ט, כילתה שרפה גדולה חלקים גדולים מהעיר, ביתו נשרף ובו ספרייתו שהכילה 1,200 כותרים. הוא יצא לדרך נדודים ובשנת 1821 היה לרבה של מיקולוש בהונגריה. ב-1830 עזב את מיקולוש לטובת רבנות העיר סנטוב.
בחורף 1833, ה'תקצ"ג, התעוור ומני אז למד את כל לימודיו על פה מהזיכרון. הוא נפטר בכ"ז בשבט ה'תקצ"ז, 2 בפברואר 1837, ונקבר בסנטוב.
בנו היה הרב בנימין זאב לעוו מווערבוי, ונכדו הוא הרב ירמיה לעוו מחשובי רבני הונגריה במאה ה-19 ומהבולטים ברבני קהילות הסטטוס קוו אנטה.
מספריו

שו"ת שמן רוקח
סמא דחיי - דרושים
זר זהב על ספר המקח והממכר של רב האי גאון
שמן רוקח - חידושי הלכה
יבין שמועה - ביאורים על מאמרי חז"ל
שערי דעה - על שולחן ערוך יורה דעה
מנחת ערב - דרשות.
קונטרס החזקות - על ענייני חזקות
שב שמעתתא (שערי חכמה)  - דיונים מעמיקים בלשונות ודרכי הגמרא
הערות שוליים

↑  אין להחליפו עם נינו אלעזר בן ירמיה לעוו, רב בהונגריה בראשית המאה ה-20, מחבר הספר פקודת אלעזר.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264761105171  PLWABN: 9810542338305606  GND: 141392088  ISNI: 0000 0000 8076 6284  LCCN: n91117164  NKC: pna2015894067  NTA: 304718440  SELIBR: 248310  VIAF: 23786096   WorldCat (עם VIAF): 23786096
פריץ שטרלץ

| --- | --- |

פריץ שטרלץ
 לידה:  28 בספטמבר 1926 (בן 98) פרידריכסגרץ, רפובליקת ויימאר גרמניה
 מדינה:  גרמניה, גרמניה המזרחית 
 השתייכות:  ורמאכט ורמאכט  צבא העם הלאומי
 תקופת הפעילות:  1944 1948 – 1945 1990 (כשנה)
 דרגה:   גנרל-אוברסט
 תפקידים בשירות
 ראש המטה הראשי
 עיטורים
 עיטור הדגל האדום  מסדר ההצטיינות הצבאית  מסדר הכוכב האדום  מדליה לציון 60 שנים לכוחות המזוינים של ברית המועצות  מדליית "אחים לנשק"  Medal "For Strengthening Brotherhood in Arms"  קצין במסדר פולוניה רסטיטוטה  מדליית 50 שנה לצבא העם המונגולי  עיטור ההצטיינות של צבא העם הלאומי  מדליה להנצחת 30 שנים לניצחון במלחמת המולדתה הגדולה 1941–1945  צלב הברזל  מסדר שרנהורסט  מסדר קרל מרקס  עיטור הדגל האדום  עיטור הידידות בין העמים  מסדר ההצטיינות הפטריוטי  גיבור העמל של הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית  Medal Brotherhood in Arms 
 
פריץ שטרלץ (בגרמנית: Fritz Streletz; נולד ב-28 בספטמבר 1926) הוא גנרל-אוברסט מזרח-גרמני בדימוס בצבא העם הלאומי אשר שימש כראש המטה הראשי (מקביל לרמטכ"ל).
ביוגרפיה

שטרלץ נולד ב-28 בספטמבר 1926 בכפר פרידריכסגרץ שנמצא אז בתחומי רפובליקת ויימאר (כיום שמו גרודז'ייץ והוא נמצא בתחומי פולין). ב-1944 התגייס לוורמאכט ושירת בו עד סיום מלחמת העולם השנייה. עם סיום המלחמה נפל בשבי הצבא האדום. באוקטובר 1948 התגייס לפולקספוליציי והצטרף למפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה. עד 1956 היה אוברסט במשטרה. בין 1951–1952 למד בקורס מפקדי גדודים בברית המועצות. בין 1959–1961 חזר לברית המועצות ולמד באקדמיית המטה הכללי. לאחר חזרתו לגרמניה שימש כמפקד המחוז הצבאי ה-3 (לייפציג). ב-1964 הועלה לדרגת גנרל-מאיור ומונה לסגן ראש המטה הראשי של צבא העם הלאומי (מקביל לרמטכ"ל). ב-1969 הועלה לדרגת גנרל-לויטננט. בין 1971–1989 שימש כראש המטה הכללי הראשי. החל מ-1979 שימש במקביל גם כסגן המפקד העליון של ברית ורשה. החל מ-1981 היה חבר בוועד המרכזי של המפלגה.
לאחר נפילת חומת ברלין ואיחוד גרמניה מחדש נשפט שטרלץ במשפטי רובאי החומה. הוא הואשם בכך שאישר לאנשי משמר הגבול המזרח-גרמני לירות למוות באנשים שניסו לעבור את חומת ברלין. הוא נידון למאסר של חמש שנים וחצי.
קון קאן

| --- | --- |
חותם קון קאןחותם קון קאן

 מדינה:  תאילנד תאילנד
 מחוז:  קון קאן
 נפה:  מואנג קון קאן
 ראש העיר:  פיראפון ראטאבאפירדץ'
 שטח:  46 קמ"ר
 גובה:  162 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  115,928 (31 בדצמבר 2014)
  ‑ צפיפות:  2,500 נפש לקמ"ר (2010)
 קואורדינטות:  16°26′0″N 102°50′0″E﻿ / ﻿16.43333°N 102.83333°E﻿ / 16.43333; 102.83333
 אזור זמן:  UTC +7
 www.kkmuni.go.th
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת תאילנד מוגדלת) בנגקוק האד-יאי אודון טהאני צ'יאנג מאי נאקון ראטצ'אסימה סוראט טהאני נאקון סי טמרט פאטאיה פוקט קמבודיה וייטנאם וייטנאם לאוס מיאנמר מלזיה מפרץ תאילנד  ים אנדמן קון קאן(למפת תאילנד רגילה) בנגקוק האד-יאי אודון טהאני צ'יאנג מאי נאקון ראטצ'אסימה סוראט טהאני נאקון סי טמרט פאטאיה פוקט קמבודיה וייטנאם וייטנאם לאוס מיאנמר מלזיה מפרץ תאילנד  ים אנדמן קון קאן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
קון קאן (בתאית: ขอนแก่น) היא עיר בתאילנד, המשמשת כבירת מחוז קון קאן ושוכנת בצפון-מזרח המדינה, במישור קוראט שבחבל הארץ איסאן.
אוכלוסיית קון קאן היא התשיעית בגודלה בתאילנד ובשנת 2010 התגוררו בעיר כ-113,754 תושבים.
חשיבות אזורית

קון קאן משמשת כמרכז אזורי - בעיר נמצאים מוסדות חינוך, מוסדות פיננסיים, ומשרדים ממשלתיים וכמו כן היא משמשת גם כמרכז תעשייתי וחקלאי, כאשר ייצור המשי הוא ענף בולט.
העיר אירחה מספר פעמים כנסים אזוריים כדוגמת פורומים של איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה והאו"ם.
בעיר קיימת קהילה גדולה של לאוטים, ואף קיימת בעיר שגרירות לאוס.
קון קאן היא העיר השנייה בחשיבותה באיסאן (אחרי נאקון ראטצ'אסימה) ובעיר שתי אוניברסיטאות; האוניברסיטה הטכנולוגית רג'אמנגאלה ואוניברסיטת קון קאן, שבהן לומדים כ-25,000 סטודנטים.
כעיר בעלת חשיבות אזורית אסטרטגית, משקיעה תאילנד בתשתיות העירוניות. דוגמה לכך היא ההשקעה בשדרוג שדה התעופה המקומי, כדי שיוכל לקלוט טיסות בינלאומיות.
בעיר עובר כביש 2, המחבר בין מטרופולין בנגקוק לגשר הידידות הראשון תאילנד-לאוס בגבולה הצפון המזרחי של המדינה, במחוז נונג קאי.
הסכר אובון ראט (Ubol Ratana Dam) ממוקם בפארק הלאומי פו קאו פו פאן קאן, בנקודת החיבור של אגם אובון ראט ונהר הפונג, בגבול מחוז נונג בואה לם פו. הסכר נמצא כ-50 קילומטרים צפונית לקון קאן, ובו תחנת כוח הידרואלקטרית המייצרת חשמל המשמש את העיר.
בעיר נמצא המוזיאון הלאומי קון קאן, שנפתח בדצמבר 1972 על ידי מלך תאילנד, ראמה התשיעי, ובו מוצגים ממצאים ארכאולוגיים, חפצי אומנות, ופריטים עתיקים מהאזור.
האקלים בעיר הוא של סוואנה טרופית - החורפים יבשים וחמים מאוד. עונת המונסון נמשכת מחודש מאי ועד לחודש אוקטובר.
נשיא ליטא

נשיא הרפובליקה של ליטא (בליטאית: Lietuvos Respublikos Prezidentas) הוא ראש מדינת ליטא, והמפקד העליון של צבא ליטא. גיטנאס נאוסדה הוא נשיא ליטא הנוכחי.
הנשיא מחליט על הנושאים העיקריים של מדיניות החוץ יחד עם ממשלת הרפובליקה של ליטא, מיישם מדיניות חוץ, חותם על הסכמים בינלאומיים ומגיש אותם לידי הפרלמנט לאישור. הנשיא הוא המפקד הכללי של צבא המדינה, הוא מכנס את המועצה להגנת המדינה, ממנה ומפטר את מפקד כוחות הצבא ואת ראש שירות הביטחון; מעניק את הדרגות הצבאיות הגבוהות ביותר, עוסק בנושאי הגנה מזוינת, מלחמה, הטלת מצב חירום, התגייסות. קורא את הדו"ח השנתי על המצב בליטא, מדיניות פנים וחוץ ליטא בסיימה. כנס מושב יוצא דופן של הסימאס (הפרלמנט), מכריז על בחירות רגילות לסימאס, ובמקרים שנקבעו על ידי החוקה - בחירות מוקדמות לסימאס. על פי הנוהל הקבוע בחוק, הוא מעניק אזרחות של הרפובליקה של ליטא, חנינה למורשעים, מעניק פרסי מדינה, וחותם ומפרסם חוקים שאומצו על ידי הסימאס.
הנשיא נבחר כל 5 שנים (לא יותר מ-2 קדנציות רצופות) על ידי אזרחי ליטא על פי זכות בחירה אוניברסלית, שווה וישירה, בהצבעה חשאית. על מנת להתמודד לנשיאות על המועמד לאסוף לפחות 20,000 חתימות מצביעים.  בחירות רגילות נערכות ביום ראשון האחרון חודשיים לפני סיום כהונתו של הנשיא. ההליך לבחירות לנשיאות מוסדר בחוק הבחירות לנשיאות (1993, נוסח חדש 2013).
המעון הנשיאותי שוכן בעיר העתיקה של וילנה, ממול לאוניברסיטת וילנה.
רשימת נשיאי ליטא

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
אלגירדס ברזאוסקאס (25 בנובמבר 1992 – 25 בפברואר 1998)
ולדאס אדמקוס (26 בפברואר 1998 – 26 בפברואר 2003)
רולנדס פקסס (26 בפברואר 2003 – 6 באפריל 2004)
ארטוראס פאולאוסקאס (6 באפריל 2004 – 12 ביולי 2004)
ולדאס אדמקוס (12 ביולי 2004 – 12 ביולי 2009)
דליה גריבאוסקאיטה (12 ביולי 2009 – 12 ביולי 2019)
גיטנאס נאוסדה (12 ביולי 2019 – מכהן)
הערות שוליים

↑  Lietuvos Respublikos Prezidentas
ערך זה הוא קצרמרבנושא ליטא ובנושא פוליטיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יחיאל מיכל הלוי

ערך זה עוסק ברב ודרשן שנפטר בתחילת המאה ה–18. אם התכוונתם לרבנים שחיו במאות ה–19 וה–20, ראו .
| --- | --- |
 לידה:  וילנה
 פטירה:  אחרי ה'תס"ז
 רבותיו:  ישראל דרשן שפירא 
 
רבי יחיאל מיכְל הלוי, (נפטר אחרי ה'תס"ז) בן אריה ליב סג"ל קאלישר, היה שד"ר, דרשן, בעל ספר שערי שמים.
ביוגרפיה

נולד בווילנא לאביו רבי אריה לייב סג"ל בן רבי נפתלי הירץ לבית לוי, שם למד אצל זקנו אבי אימו רבי שלמה זלמן ראב"ד בווילנא בראשית המאה החמישית, היה גם קרובו של המהרש"א. בעת גזרות ת"ח–ת"ט ברח עם משפחתו לעיר קאליש שם הצטרף לישיבה בקאליש בראשות קרובו רב העיר רבי ישראל דרשן שפירא, כעדות רבי אבי עזרי זעליג מרגליות בהקדמת ספרו 'חבורי לקוטים', ויניציאה תע"ה:
ותהי איתן מושבו כאן [קאליש] והיינו עוסקים ביחד חמשה אנשים, הרב המופלג סיני ועוקר הרים מהר"ר ישראל עלקושר, והרב המופלג מהר"ר משה כ"ץ בן הגאון בעל ש"ך, והרב המופלא מהר"ר מיכל בעל 'שערי שמים', והרב המופלג מוה"ר עוזיאל מק"ק קאליש, ואני הקטן שבכלם. גמרנו ללמוד יחד תורה לשמה ולא לשום פניה אחרת, הן הנאת ממון והן חלוקת כבוד, וגם לאחר השריפה שלא נשארנו בלתי אם גויתנו, לא עזבנו את תורת אלקינו, ועמדנו על משמרת הקודש אף שהיינו מפוזרים ומפורדים בין הגויים, תחת הארץ הייתה דירתנו, בבורות שיחין ומערות.
בקאליש שימש כדרשן ומוכיח ששמו יצא בקרב הציבור, דרושיו נבנו בשיטת שיטת הפלפול גג על גג, בחריפות עצומה תוך ביאור מדרשים תמוהים. בשנת תל"ה (1675) הדפיס ספרו שערי שמים שבו קיבץ 18 מדרשותיו, לספרו התקבלו הסכמות רבות מרבני זמנו, תוכניתו להוציא לאור חלקים נוספים מהספר לא הצליחה מחסרון מימון להדפסה. כמו כן התחיל לחבר ספר על טור חושן משפט אך מיראת ההוראה הפסיק את כתיבתו.
ספרו שערי שמים הועתק והגיע למרוקו ומשום כך יוחס בטעות על ידי הרב יעקב משה טולידאנו בספרו 'נר המערב' לרבי חיים טולידאנו מחכמי מכנאס שבמרוקו, מאוחר יותר הוא חזר בו מדבריו.
הכיר את הרב יונה תאומים-פרנקל, בעל 'קיקיון דיונה', ורבי יצחק הגדול רבה של פוזנא.
עבר בעיר בריסק ופגש שם את רבי משה בן אברהם מגזע צבי, ומביא דבר תורה משם זקינו רבי העשיל מקראקא. וכן מביא מה ששמע מרבי אברהם אבלי הלוי גומבינר.
מוזכר בתואר נשיא ארץ ישראל, המשמש לציון נכבדים אשר היו ממונים על איסוף כספי ארץ ישראל לטובת היישוב היהודי בארץ.
בסוף ימיו עלה לארץ ישראל, שם נפטר. הסכמתו האחרונה ניתנה לספר 'עבודת הבורא' (זולצבאך תס"ז) ביום ג' ח"י אדר שני תס"ז.