stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוניברסידד נסיונל
היסטוריה > טרום העידן המקצועני (1937 - 1953)

בשנת 1937, דקאן האוניברסיטה הלאומית האוטונומית של מקסיקו, לואיס צ'יקו גוארנה, ניסה לראשונה להקים קבוצה מקצוענית בתחומי האוניברסיטה, והגיש בקשה להירשם לליגת העל המקסיקנית, הליגה המקצוענית הראשונה במקסיקו שנפתחה ב-1943. בקשתו של גוראנה נדחתה לטובתה של דפורטיבו מארטה ממורלוס.
ב-1940, ביוזמתם של הדקאן גוסטבו באס פראדה והרקטור מריו דה לה קואבה, הוטלה על רודולפו "בוץ'" מרטינס, כדורגלן קבוצת קלוב אספניה, האחריות על הקמת קבוצת כדורגל תחרותית בתחומי האוניברסיטה, שתורכב מסטודנטים משלל בתי הספר והפקולטות של האוניברסיטה. הקבוצה הייצוגית של האוניברסיטה החלה להשתתף בתחרויות אוניברסיטאיות רבות, בהן השיגה הישגים רבים וזכתה להצלחה.
היסטוריה > ההקמה הרשמית והשנים הראשונות (1954 - 1961)

מועדון אוניברסידד נסיונל נוסד רשמית כמועדון מקצועני ב-2 באוגוסט 1954, כשהתקבל לליגת המשנה בסיועם של הדקאן נאבור קאריו, וגיירמו אגילאר אלברס, שהיה מהתורמים המשמעותיים לקבוצה. אלברס אף מונה על ידי הדקאן לנשיא הקבוצה הראשון. צבעי הקבוצה שנבחרו היו כחול וזהב, כמחווה לאוניברסיטת נוטרדאם, שמאמני קבוצת הפוטבול שלה סייעו בפיתוח קבוצת הפוטבול של האוניברסיטה המקסיקנית. ב-12 בספטמבר 1954 ערכה הקבוצה את משחק הבכורה הרשמי שלה, מול מונטריי בחוץ. לאחר שלוש שנים בליגה השנייה, ביקשה הקבוצה הפסקה של שנה מהתחרות, על מנת להוציא לפועל תוכנית לבנייה מחדש במועדון. הקבוצה חזרה להתחרות בליגה השנייה בעונת 1958/1959, בתמיכת הנהלת האוניברסיטה ועם הקטור אורטיס, כדורגלן נבחרת מקסיקו במונדיאל 1950, בתפקיד המנהל המקצועי החדש. כמו כן, הוקם בחסות האוניברסיטה צוות ניהול חדש לקבוצה. לאחר התהליך, הציבה לעצמה הקבוצה כמטרה את העלייה לליגה הבכירה.
היסטוריה > עלייה והתבססות בליגה הבכירה (1962 - 1975)

חלום העלייה של אוניברסידד נסיונל הוגשם ב-9 בינואר 1962. הקבוצה הביסה בתוצאה 9-1 את קלוב קטלוניה דה טוראון, והבטיחו רשמית את עלייתם לליגה הבכירה לראשונה בתולדות המועדון, שמונה שנים לאחר שנוסד. בסיום המשחק פרצו סטודנטים לכר הדשא והניפו על כתפיהם את השחקנים. יום אחר כך הגיעו השחקנים והצוות לפגישה עם דקאן האוניברסיטה, איגנסיו צ'אבס סאנצ'ס, שבירך אותם על העפלתם. כבר בעונת ההעפלה שיחקו בקבוצה שחקנים בינלאומיים, או כאלה שהתפתחו לשחקנים בינלאומיים בהמשך. בין השחקנים ניתן היה למצוא את קרלוס קלדרון דה לה בארסה, שייצג את מקסיקו במונדיאל 1958, ואת חוסה לואיס גונסאלס דאבילה, שייצג בהמשך את מקסיקו במונדיאל 1966 ומונדיאל 1970.
ההעפלה לליגה הבכירה והרצון לתקוע יתד ולהמשיך את הצלחות הקבוצה, הביא את צוות הניהול להחליט על הקמת מחלקת נוער חדשה שתפתח שחקנים לקבוצה הבוגרת. במקביל, הגעתו של המאמן הספרדי אנחל סובייטה ב-1970 פתחה במקביל גם את מסלול גיוס הזרים במועדון ושילובם עם שחקני הבית. בשנים אלו הצטרפו לקבוצה שניים מהזרים המשפיעים בתולדות המועדון, בורה מילוטינוביץ' הסרבי ואבניבאלדו "קביניו" קסטרו הברזילאי, אליהם הצטרף בהמשך גם חואן חוסה מוניאנטה הפרואני. בעונת 1974/1975 השיגה הקבוצה את תואריה הראשונים, הגביע המקסיקני (הוכרע באותה עונה בשיטת בתים ולא בשיטת פלייאוף) ואלוף האלופים, שמו של טורניר הסופר קאפ המקסיקני, בו גברה על האלופה דפורטיבו טולוקה.
היסטוריה > ימי הזוהר הראשונים (1976 - 1991)

בעונת 1976/1977 השיגה אוניברסידד נסיונל לראשונה בתולדותיה את תואר האליפות. באותה עונה עלה ממחלקת הנוער והחל לשחק בקבוצה מי שיהיה לאחד מגדולי הכדורגלנים המקסיקנים בכל הזמנים, הוגו סאנצ'ס. בתום העונה החל מילוטינוביץ' הפורש לאמן את הקבוצה, והוביל את הקבוצה לשתי סגנויות רצופות, כשבשנייה מביניהן זוכה סאנצ'ס בתואר מלך השערים של הליגה. בעונת 1980/1981, עונתו האחרונה של סאנצ'ס בקבוצה, הוביל אותה מילוטינוביץ' לזכייה באליפות השנייה בתולדותיה, ובמקביל לתארים בינלאומיים ראשונים. אוניברסידד נסיונל זכתה בגביע CONCACAF לאלופות 1980 לאחר שסיימה בראש בית הגמר, ובגביע אינטראמריקנה, לאחר מאבק עיקש בשלב הגמר עם קבוצת הפאר האורוגוואית, נסיונל. כל קבוצה ניצחה בביתה בתוצאה 3-1, מה שהביא לקיומו של משחק פלייאוף על התואר, בו ניצחה אוניברסידד בתוצאה 2-1.
ההכרה הלאומית בפרויקט המוצלח של אוניברסידד נסיונל צברה תאוצה במהלך שנות השמונים. סגנון המשחק המהפכני והדינמי של הקבוצה היה למודל לחיקוי ברמה הלאומית, ומילוטינוביץ' נבחר ב-1983 להיות המאמן הלאומי לקראת משחקי מונדיאל 1986 המקומי. המאמן, מצידו, העשיר את הסגל לקראת הטורניר בשחקני פומאס רבים מהעבר וההווה, ובראשם סאנצ'ס. מילוטינוביץ' הוביל את מקסיקו לרבע הגמר, ובכך השווה את הישג השיא של מקסיקו בכל הזמנים, שהושג במונדיאל הביתי הקודם שלה, מונדיאל 1970.
במהלך שנות השמונים הקבוצה הוסיפה שתי זכיות נוספות בגביע CONCACAF, האחרונה שבהן ב-1989, ובמקביל החל תהליך חילופי הדורות בקבוצה, שכלל את עלייתם של שחקני נוער מוכשרים חדשים ובהם לואיס גרסיה פוסטיגו, קלאודיו סוארס וחורחה קמפוס לסגל המוביל. לאחר עשר שנים ללא תואר מקומי, הוביל הסגל המחודש את אוניברסידד נסיונל לזכייה באליפות השלישית בתולדותיה, הזכורה בזכות המאבק מול היריבה הגדולה קלוב אמריקה.
היסטוריה > שנות השפל (1992 - 2003)

לאחר הפתיחה המוצלחת לשנות התשעים בדמות האליפות השלישית, זכורות שנים אלו דווקא כשנות שפל עבור המועדון. ריקרדו פרטי הברזילאי, שהיה שותף לאליפויות ב-1981 וב-1991 כשחקן, פרש ממשחק לאחר הזכייה באליפות והתמנה למאמן הקבוצה, תפקיד בו החזיק עד ל-1996. בשנותיו הראשונות כמאמן, לא הצליח להוביל פרטי את הקבוצה לזכייה באף תואר. בעונות אלו הקבוצה לא הצליחה להעפיל מעבר לשלב רבע גמר הפלייאוף. מה שהוסיף לאכזבה מהקבוצה היה המיעוט היחסי בשחקנים מצליחים שעלו מקבוצת הנוער. גם פיצול הליגה לטורנירי קיץ וחורף החל מקיץ 1996, לא הביא להצלחת הקבוצה בשנים אלו. בשנת 2000, לאחר קמפיין חלש שהסתיים באי העפלה לפלייאוף, עשתה הקבוצה צעד משמעותי בכיוון החזרה להצלחות, כשהחתימה את הכוכב הבינלאומי הוגו סאנצ'ס, שצמח במדיה וזכה עימה באליפות הראשונה בתולדותיה, לתפקיד המאמן. אוניברסידד נסיונל הייתה הקבוצה הראשונה של סאנצ'ס על הקווים.
היסטוריה > חזרה לצמרת, עליות ומורדות (2004 - )

סאנצ'ס הצליח בתפקידו החדש לייצב את המועדון לאחר תקופה קשה. בשנת 2004 הוביל את הקבוצה לזכייה בטורניר הקלאוסורה, האליפות הרביעית בתולדות המועדון והראשונה מזה 13 שנים. מיד לאחר מכן הוביל אותה לזכייה שנייה ברציפות בתואר, כשהקבוצה זכתה גם בטורניר האפרטורה של אותה שנה, והפכה לראשונה מאז פיצול הליגה לשני טורנירים ב-1996 שזוכה בשתי אליפויות רצופות. הפומאס תחת סאנצ'ס זכו בכל תואר אפשרי באותה שנה, כשהשלימו זכייה גם באלוף האלופים ובטורניר הידידות על שם סנטיאגו ברנבאו, שם ניצחה את ריאל מדריד בתוצאה 1-0.
לאחר אותה שנה מוצלחת, שוב חוותה הקבוצה נפילה, והייתה לאחת החלשות בטורניר אפרטורה 2005, מה שהוביל להתפטרותו של סאנצ'ס בחודש נובמבר ולמינויו של מיגל אספניה, שגדל במועדון, שיחק בו במשך 19 שנים במצטבר, ופרש שנה קודם לכן ממשחק פעיל. תחת המאמן החדש, השלימה הקבוצה את עלייתה לגמר גביע סודאמריקנה, בשנה הראשונה בה הוזמנו אליו קבוצות מ-CONCACAF. הקבוצה הדיחה בדרכה מועדונים בעלי מסורת, בהם ולס סארספילד וקורינתיאנס, בדרכה לפגוש בגמר את בוקה ג'וניורס. לאחר שוויון 1-1 במשחק הראשון בבית, התארחה אוניברסידד נסיונל באצטדיון הבונבוניירה, שם קופחה באופן חמור לאחר ששוער בוקה, רוברטו אבונדנסיירי, היה צריך להיות מורחק בכרטיס אדום אך ספג כרטיס צהוב בלבד, ובהמשך עצר פנדל לזכות אוניברסידד נסיונל ואף כיכב בדו-קרב בעיטות הכרעה שהעניק את התואר לבוקה לאחר שוויון 1-1 בתום ההארכה ולו את תואר השחקן המצטיין.
בינתיים בליגה המקסיקנית, המשיכה הקבוצה לאכזב ועד ל-2006 הגיעה למצב של איום ממשי לירידת ליגה. ריקרדו פרטי חזר לתפקיד המאמן עשר שנים לאחר שעזב אותו. היציבות והמשמעת שהנחיל הברזילאי לקבוצה השתלמו, ובטורניר האפרטורה של 2007 הוביל אותה פרטי עד לגמר הפלייאוף, שם נעצרה על ידי אטלנטה. בטורניר הקלאוסורה 2009 שוב הוביל פרטי את הקבוצה לגמר הפלייאוף, אך הפעם היא הצליחה לגבור לאחר הארכה על פצ'וקה ולזכות באליפות השישית בתולדותיה.
לאחר ההדחה בפלייאוף במהלך 2010, עזב פרטי את הקבוצה ועבר לאמן את טיגרס. אוניברסידד נסיונל המשיכה בשיטה המוצלחת של החתמת שחקני עבר בולטים שגדלו בקבוצה לתפקיד המאמן, והפעם השיבה לתפקיד את גיירמו ואסקס, שהחל את הקריירה כשחקן בקבוצה, ואימן אותה למשך תקופה קצרה בשנת 2006, לפני הגעתו של פרטי. החזרתו של ואסקס הוכיחה את עצמה כמוצלחת בקלאוסורה 2011, בו זכתה אוניברסידד נסיונל בתואר האליפות השביעי בתולדותיה, לאחר שגברה על מונרקס מורליה 3-2 בסיכום גמר הפלייאוף.
אצטדיון

מאז ייסודה כמועדון מקצועני ב-1954 משחקת אוניברסידד נסיונל באצטדיון האוניברסיטאי האולימפי. האצטדיון ממוקם בקריית האוניברסיטה במקסיקו סיטי, ונחנך ב-20 בנובמבר 1952. מיקומו של האצטדיון בתוך קמפוס האוניברסיטה מאפשר גישה נוחה יותר לסטודנטים המקומיים בהגעה ובכניסה למשחקי הקבוצה.
האצטדיון נבנה כך שיעמוד בסטנדרטים האולימפיים לאירוח המשחקים. בשנת 1968 אירח האצטדיון את אולימפיאדת מקסיקו סיטי, וב-1979 את אוניברסיאדת מקסיקו סיטי. במונדיאל 1986 שהתקיים במקסיקו היה האצטדיון בין המארחים בטורניר. במהלך הטורניר שיחקה בו ארגנטינה שניים ממשחקי שלב הבתים שלה (ניצחה בשני המפגשים), וכן התקיים בו משחק שמינית הגמר בו גברה צרפת 2-0 על איטליה.
לרשות הקבוצה מתקני אימון בשטח האוניברסיטה, אך מירב האימונים מועברים במתחם אימוני הקבוצה הממוקם בסמוך לשטח הקמפוס.
יריבות

לאוניברסידד נסיונל שתי יריבות משמעותיות, ושתיהן מגיעות כמוה ממקסיקו סיטי - קלוב אמריקה וקרוס אסול.
יריבות > קלוב אמריקה

היריבות העתיקה יותר של המועדון היא מול קבוצת קלוב אמריקה, אשר החלה במהלך שנות השישים, עם עלייתה של אוניברסידד נסיונל לליגה הבכירה. העובדה כי מדובר בדרבי עירוני הוסיפה לאווירה החמה בין קהלי הקבוצות, והיריבות בין המועדונים החלה לקרום עור וגידים. משחקה הראשון של אוניברסידד נסיונל אי פעם בליגה הבכירה היה ב-1 ביולי 1962 מול קלוב אמריקה, והסתיים בניצחונה של אמריקה 2-0.
היריבות התעצמה עוד יותר לקראת עונת 1969/1970, כששחקנה של אוניברסידד נסיונל, אנריקה בורחה, נמכר לקלוב אמריקה אף על פי שהביע את חוסר רצונו לשחק במדיה. ההעברה יצרה הלם וזעם רב בקרב האוהדים והשחקן עצמו, שבתחילה אף רצה לסרב לעלות למגרש במדי היריבה. לבסוף הוא שוכנע על ידי ראשי המועדונים, והפך לכוכב במדי קבוצתו החדשה.
היריבות הגיעה לשיא במהלך שנות השמונים, כשהשתיים התמודדו בשלוש עונות שונות אחת מול השנייה בגמר הפלייאוף. בעונת 1984/1985 ניצחה קלוב אמריקה בתום משחק שלישי (דניאל בריילובסקי כבש צמד במשחק, לפני שעבר שנה אחר כך למכבי חיפה). שלוש שנים אחר כך שוב ניצחה קלוב אמריקה, ובעונת 1990/1991 זכתה אוניברסידד נסיונל באליפות הזכורה ביותר שלה, לאחר שהפסידה במשחק הראשון בגמר הפלייאוף 3-2 בחוץ מול קלוב אמריקה, אך ניצחה אותה בבית 1-0 משער של ריקרדו פרטי, שהעניק לה את האליפות בזכות חוק שערי חוץ.
המפגשים בין הקבוצות מכונים "קלאסיקו קפיטלינו", הקלאסיקה של הבירה.
יריבות > קרוס אסול

לאוניברסידד נסיונל יריבות חזקה גם מול קבוצת קרוס אסול. מעבר לעובדה כי מדובר בדרבי עירוני, היריבות בין השתיים התפתחה גם מכיוונים ספורטיביים. שתי הקבוצות החלו להשתלב במאבקי הצמרת במהלך שנות השבעים, והיריבות הגיעה לשיא כשהשתיים התמודדו בשני גמרי פלייאוף בתוך שנתיים. בעונת 1978/1979 גברה קרוס אסול על אוניברסידד נסיונל 2-0 לאחר שוויון 0-0 במשחק הראשון וזכתה על חשבונה בתואר האליפות. שנתיים אחר כך הגיעה הנקמה של אוניברסידד נסיונל, שלאחר הפסד 1-0 במשחק הראשון הביסה את קרוס אסול 4-1 בגומלין וזכתה באליפות לעונת 1980/1981.
סמל ומדים > סמל

סמלה הנוכחי של הקבוצה נמצא בשימוש מאז שנות השבעים. מעבר לתמונה הכללית של פני הפומה, הנגזרת מכינויו של המועדון, ניתן להבחין במאפיינים נוספים בסמל:
העיניים והאף של הפומה יוצרים את צורת האות הלטינית U, המסמלת את המילה אוניברסיטה (בספרדית: Universidad).
יחד עם הפה, יוצרים העיניים והאף גם צורה של גביע, כסמל לשאיפה להצלחות.
הסמל עטוף במעין משולש בעל קצוות עגולים, המורכב משלושה עיגולים נסתרים. כל עיגול מייצג את אחת משלוש משימות הבסיס של האוניברסיטה: מחקר, לימוד והפצת תרבות. צורתן העגולה של עיני הפומה מרמזות על גבולות העיגול העליון במשולש.
סמל ומדים > מדים

צבעי המדים של המועדון בעת הקמתו נעו סביב חום, לבן, שחור וצהוב. עם הפיכת המועדון למקצועני, נבחרו צבעי הכחול והזהב כמחווה לאוניברסיטת נוטרדאם ועזרתה בהקמת מחלקת הפוטבול של האוניברסיטה. הצבעים נמצאים בשימוש עד היום. מאז שנות השמונים, סמל המועדון עם תמונת הפומה הוא חלק משמעותי מעיצוב המדים.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|                1941  |                1943  |                1950  |                1953  |                1954  |                1960  |                1960  |                1975  |                1980  |
תארים > תארים מקומיים

אליפות מקסיקו: (7)
1976/77, 1980/81, 1990/91, קלאוסורה 2004, אפרטורה 2004, קלאוסורה 2009, קלאוסורה 2011
הגביע המקסיקני: (1)
1974/75
אלוף האלופים: (2)
1975, 2004
תארים > תארים בינלאומיים

גביע CONCACAF לאלופות: (3)
1980, 1982, 1989
גביע אינטראמריקנה: (1)
1981
שחקני אוניברסידד נסיונל לפני משחק, אפריל 2012
אוהדי אוניברסידד נסיונל ביציעי האצטדיון האוניברסיטאי האולימפי
סמל המועדון
מטאלורג נובוקוזנצק (רוגבי)

| --- | --- |

 מידע כללי
 שם מלא:  מועדון הרוגבי מטאלורג
 כינוי:  השחורים-צהובים
 תאריך ייסוד:  1968
 נשיא:  ולדימיר פרונין
 מאמן:  ולדימיר נגודין
 ליגה:  ליגת העל
 http://metallurg-rugby.ru/
מועדון הרוגבי "מטאלורג" (ברוסית: Регбийный клуб «Металлург») מהעיר נובוקוזנצק הוא מועדון מקצועני שנוסד בשנת 1967. אחד ממועדוני הרוגבי הוותיקים בסיביר. מתמודד בליגת העל הרוסית ברוגבי מאז 1989.
שמות קודמים

1967-1990 SMI (מכון המתכות של סיביר)
1991-1995 — Luch-SMI
1997-1998 — נובוקוזנצק
1999-2001 — "רוגבי"
2002-2003 — "סמנה"
2004-2013 — נובוקוזנצק
2014 ואילך — "מטאלורג"
הישגים

ליגת העל הרוסית ברוגבי: מקום שלישי (1992)
ראו גם

מטאלורג (מועדון הוקי קרח)
מטאלורג (מועדון כדורגל)
להקת המחול קמע

| --- | --- |
 מייסדים:  דניאלה שפירא
 תאריך הקמה:  2002 
 www.kameadance.com
 
להקת המחול קמע (קבוצת מחול עכשווי - קמ"ע בראשי תיבות), היא להקת מחול ישראלית מבאר שבע.
אודות הלהקה

להקת המחול הוקמה בספטמבר 2002 על ידי דניאלה שפירא מנכ"לית בת-דור באר שבע על שם לארי וליליאן גודמן ותמיר גינץ, המנהל האמנותי וכוריאוגרף הבית שלה. הרקדנים של הלהקה היו בוגרי בית הספר בת דור.
הופעת הבכורה של הלהקה נערכה ב-22 במאי 2003 ושם המופע היה גן נעול. המופע זכה להצלחה רבה ולביקורות מעולות. בלהקה רוקדים 14 רקדנים. הלהקה חרתה על דגלה לקדם רקדנים מבאר שבע ומסביבתה. הרקדנים שהצטרפו ללהקה מרחבי הארץ ומרחבי העולם מחויבים לגור בעיר.
הלהקה הופיעה ברחבי הארץ וברחבי העולם וזכתה להכרה ולהצלחה רבה.
בספטמבר 2007 הוזמנה הלהקה להופיע ב"פסטיבל קיפריה" שבקפריסין. היא העלתה במופע בכורה מיוחד את "כרמינה בוראנה" עם התזמורת הלאומית של הונגריה ומקהלות מקפריסין וייצגה את ישראל עם מופע זה, באירועי התרבות של אולימפיאדת בייג'ינג (2008).
נוסף לכך, מקיימת הלהקה מיזמים חינוכיים ברחבי הארץ. היא מקיימת סדנאות אמן, סדנאות רפרטואר הוראה והסברה בבתי ספר ובאולפנות מחול.
הלהקה מופיעה בדרך קבע במשכן לאמנויות הבמה באר שבע.
יצירות הלהקה

גן נעול – מאת תמיר גינץ (22 במאי 2003)
כובד משקל או משקל קל – מאת ליאור לב (22 במאי 2003)
על הרציף – מאת תמיר גינץ (31 במרץ 2004)
סינדרום התאומים – מאת סוניה ד'אורליאנס ז'וסט (27 ביולי 2004)
שניים קצת אחד הרבה – מאת שלי גונן סגל (27 ביולי 2004)
הנסיכה והצפרדע – קמע לילדים – מאת אור אבוהב (26 במרץ 2005)
אורות הבמה – מאת תמיר גינץ (24 במאי 2005)
פרפרים שחורים – מאת רונית זיו (31 ביולי 2006)
ארבע רגליים – מאת אורי איבגי (31 ביולי 2006)
בת הים הקטנה – קמע לילדים – מאת אור אבוהב (5 באפריל 2007)
האמת הערומה – מאת תמיר גינץ (2 באוגוסט 2007)
כרמינה בורנה – מאת תמיר גינץ (28 בספטמבר 2007)
שחק אותה צ'אפלין – מאת תמיר גינץ (2 באפריל 2008)
פליציה/Piano and more – מאת ליאור לב (21 במאי 2008)
טרה נוליס – מאת איתן סיבק (23 בדצמבר 2008)
שרול – מאת תמיר גינץ (17 בינואר 2010)
הברווזון המכוער – קמע לילדים – מאת אור אבואב (24 במאי 2010)
Step...Count – מאת ליאור לב (5 באפריל 2011)
נוצות שחורות – מאתצ איל נחום (5 באפריל 2011)
סטאטוס – מאת תמיר גינץ (20 בפברואר 2012)
חלום של צעצוע – קמע לילדים – מאת אור אבוהב (20 ביוני 2012)
Mozart10 – מאת תמיר גינץ (23 במאי 2013)
במדבר דברים – מאת תמיר גינץ (אפריל 2014)
משחקים פיראטים – קמע לילדים מאת אור אבואב (יוני 2014)
GALILI & GINZ – מאת איציק גלילי ותמיר גינץ (2015)
גליץ – מאת תמיר גינץ (יולי 2015)
לא נודע – מאת תמיר גינץ (מרץ 2016)
אהבה דרומית – מאת איל גנון, עוז מולאי ולירן מיכאלי (יוני 2016)
TWO – מאת נאצ'ו דואטו ותמיר גינץ (מרץ 2017)
הפסיון של מתאוס 2727 – מאת תמיר גינץ (יולי 2017)
מנמוזין – מאת תמיר גינץ (מרץ 2018)
זעם – מאת תמיר גינץ (2021)
קומזיץ – מאת תמיר גינץ (מאי 2021)
בהקיץ – מאת תמיר גינץ (מרץ 2023)
פנים לבנות – מאת תמיר גינץ (מרץ 2024)
GNAWA – מאת נאצ'ו דואטו (מרץ 2024)
הערות שוליים

↑  מרב יודילוביץ', להקת "קמע" לסיבוב הופעות בינלאומי, באתר ynet, 7 במרץ 2006
1 2 3  ניב ליליאן, הקמע, באתר נביאים אחרונים, ‏29 במרץ 2005
1 2 3 4 5 6 7  צבי גורן, מוצארט 10 – סיבה למסיבה, באתר הבמה, ‏3 ביוני 2016
1 2 3 4 5 6  יהלי אוזן, להקת המחול 'קמע' בסיכום עונה של שנת החזרה לחיים, באתר באר שבע נט, ‏27 ביולי 2022
↑  שרה פלד, אמש במחול: כרמינה בורנה בביצוע להקת המחול קמע הוא מופע מלא הוד והדר, באתר מגפון, ‏26 במאי 2024
↑  כרמינה בוראנה- להקת המחול קמע, באתר עיריית חיפה
↑  כרמינה בורנה 2024 - להקת המחול קמע, באתר הבמה
↑  כרמינה בורנה - להקת מחול קמע, באתר הבמה
↑  מערכת הבמה, בכורה ללהקת קמע: "סטטוס", באתר הבמה, ‏6 בפברואר 2012
1 2 3  יעל אפרתי, יצירת המחול הכי רלוונטית ל-2018 מגיעה מבאר שבע, באתר TimeOut, ‏15 במאי 2018
1 2 3  מערכת הבמה, להקת קמע רוקדת "מנמוזין" בחיפה, באתר הבמה, ‏22 במאי 2019
1 2 3 4  להקת המחול קמע – "בהקיץ", באתר TimeOut
1 2  יהלי אוזן, להקת המחול קמע כובשת את מקסיקו ושוויץ, באתר בת שבע נט, ‏26 באוקטובר 2022
↑  מנמוזין - להקת המחול קמע, באתר הבמה
↑   טל לוין, "קומזיץ" של להקת קמע הוא הזדמנות לחזור אל הביחד, באתר הארץ, 5 במאי 2021
↑  יהלי אוזן, ה"קומזיץ" של להקת קמע: פתיחת העונה ה-20 של הלהקה!, באתר באר שבע נט, ‏8 באוגוסט 2022
↑   רן בראון, "בהקיץ" מבטיח מחול לבריחה מהיומיום, אבל מתגלה כקיטש מאכזב, באתר הארץ, 12 במרץ 2023
1 2  פנים לבנות White Face - להקת המחול קמע - סדרת מחול חיפה, באתר עיריית חיפה
1 2  יצירות מחול של גינץ, גלילי ודואטו בסיור החדש של קמע, באתר מגפון
1 2   רן בראון, מבט מיוסר, ידיים רוצות לגעת: היצירה "פנים לבנות" מהדהדת את היומיום, באתר הארץ, 12 במאי 2024
1 2  מערכת חדשות 08, אירוע חד פעמי: להקת המחול קמע תפתח את סבב ההופעות בהרצליה, באתר חדשות 08, ‏12 בנובמבר 2024
1 2  מערכת האתר, יצירה פורצת דרך: המופע החדש של להקת קמע קוצר שבחים מקיר אל קיר, באתר באר שבע נט, ‏11 במרץ 2024
1 2  ליזה ללוצאשווילי, להקת המחול קמע גאה להציג את "פנים לבנות" ערב חדש ובו 2 יצירות, באתר חדשות 08, ‏8 בדצמבר 2024
1 2  להקת המחול קמע - פנים לבנות, באתר הבמה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012726351305171
דמיאן פריסט

| --- | --- |

מרטינז, 2017
 לידה:  26 בספטמבר 1982  (בן 42) ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית
 שם במה:  דמיאן מרטינז דמיאן פריסט לואיס מרטינז פאנישר מרטינז פאנישמנט מרטינז
 כינוי:  Archer of Infamy
 משקל:  114 ק"ג
 גובה:  1.98 מטר
 לאום:  אמריקאי
 קריירה מקצוענית:  2004–הווה (כ־21 שנים)
 מאמנים:  Monster Factory WWE Performance Center
 ליגות:  WWE
 תרגילי סיום:  The Reckoning
לואיס מרטינז (באנגלית: Luis Martínez; נולד ב-4 בפברואר 1982), הידוע יותר בשם הבמה שלו דמיאן פריסט, הוא מתאבק אמריקאי. מרטינז מופיע בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית הדגל Raw.
כמו כן מרטינז מוכר בשל תקופתו בארגון ההיאבקות Ring of Honor‏ (ROH) תחת שם הבמה פאנישמנט מרטינז, שבו היה פעם אחת אלוף הטלוויזיה. כחלק ממערכת יחסי העבודה של ROH עם ארגון ההיאבקות היפני New Japan Pro-Wrestling‏ (NJPW), מרטינז הופיע עבור ארגון זה ביפן תחת שם הבמה פאנישר מרטינז.
החיים שלפני

מרטינז נולד בחלק הפורטו ריקני של ניו יורק, אך גדל בדוראדו, פוארטו ריקו. בילדותו צפה מרטינז בארגון World Wrestling Council המקומי ומשם קיבל השראה להפוך למתאבק מקצועי. הוא למד את שיטת הקראטה גוג'ו ריו מאביו, שהיה אמן לחימה. לאחר שניצח בשתי אליפויות ארציות באמנות לחימה, מרטינז החליט לפתוח בקריירת ההיאבקות המקצועית. בעת המעבר, ספרדית הייתה השפה הראשונה שהוא ידע, ולכן הוא עבר תקופה של הסתגלות לשפה האנגלית.
קריירת היאבקות מקצועית > תחילת קריירת ההיאבקות

מרטינז החל להתאמן בבית ספר להיאבקות בשם Monster Factory ולאחר מכן זכה במספר אליפויות בארגון Monster Factory Pro Wrestling. בשנת 2014, מרטינז נכח במחנה האימונים של ארגון ההיאבקות Ring of Honor; לאחר מכן, הוא החל להתאמן בדוג'ו של ROH.
קריירת היאבקות מקצועית > Ring of Honor‏ (2015–2018)

הופעת הבכורה שלו בארגון ההיאבקות ROH הייתה תחת שמו האמיתי, כשהוא התחרה בשני קרבות חושך (קרבות שלא שודרו בטלוויזיה), באחד הפסיד לרת' טייטוס, ובאחר ניצח בקרב זוגות ביחד עם שאהם עלי את הלקאט ומאטיק.
מרטינז חזר ל-ROH תחת שם הבמה פאנישר מרטינז (באנגלית: "המעניש" מרטינז), כשהוא נכנס לטורניר הטופ פרוספקט וכבר בסיבוב הראשון הצליח לנצח את קולבי קורינו. בשלב חצי הגמר מרטינז הפסיד לליאו ראש; למרות ההפסד, מרטינז הוחתם לחוזה בארגון. לאחר מכן, מרטינז חבר לשורות BJ וויטמר וקווין סאליבן, כשהם נכנסו לפיוד נגד סטיב קורינו. ב-16 בספטמבר 2016, מרטינז לקח חלק בראמבל הכבוד של אותה השנה. בתחילת נובמבר, הוא השתתף בטורניר Survival of the Fittest, שבו הוא הודח בקרב הגמר. מרטינז ווויטמר פתחו בפיוד קצר נגד אלופי הזוגות של ROH לשעבר, War Machine (הנסון וריימונד רואו), כשהקרב הראשון ביניהם הסתיים ללא הכרעה, אך בקרב השני, שהיה קרב "הכל הולך", מרטינז ווויטמר ניצחו אותם.
במסגרת מערכת יחסי העבודה בין ROH לבין הארגון היפני NJPW, מרטינז הופיע באירוע בן יומיים שנקרא Honor Rising: Japan. בערב הראשון, מרטינז הצטוות לשורות הירומו טקהאשי וטטסויה נאיטו בניצחונם על דלטון קאסל, הירושי טנהאשי ורייסוקה טאגוצ'י, כשמרטינז הוא זה שזיכה את קבוצתו בניצחון בקרב. בערב השני, מרטינז כשל בניסיונו לזכות בתואר אליפות במשקל פתוח של NEVER, לאחר שספג הפסד מהירוקי גוטו. לאחר מכן, הוא השתמש בשם במה חדש: דמיאן מרטינז, ותחתיו הוא חזר ל-ROH, כשהוא התחרה בבאטל רויאל אשר קבע את זהות המועמד לתואר אליפות העולם של ROH, אך כשל בניסיונו לנצח בקרב זה. מרטינז לקח חלק גם בבאטל רויאל אשר קבע את זהות המועמד לתואר אליפות הטלוויזיה של ROH, אך גם בו נחל חוסר הצלחה. ב-11 בפברואר, מרטינז ווויטמר ניצחו את War Machine, אך לאחר הקרב, מרטינז בגד בוויטמר.
מרטינז זכה בתואר האליפות הראשון שלו ב-ROH ב-16 ביוני 2018, לאחר שניצח את סילאס יאנג עבור אליפות הטלוויזיה. באירוע Death Before Dishonor XVI, הוא הגן בהצלחה על התואר נגד כריס סייבן. ב-29 בספטמבר, החוזה של מרטינז עם ROH פג תוקף והוא העדיף שלא לחדשו. ההופעה האחרונה של מרטינז בארגון הייתה כשהוא הפסיד את תואר אליפות הטלוויזיה לג'ף קוב.
קריירת היאבקות מקצועית > WWE > NXT והמרדף אחר אליפות צפון אמריקה‏ (2018–2020)

ב-12 באוקטובר 2018, נודע שמרטינז חתם על חוזה ב-WWE, כשישה ימים לאחר מכן הוא הוכרז כאחד הכישרונות שהוחתמו בארגון הפיתוח, NXT. ב-5 בדצמבר, מרטינז ערך את קרב הבכורה שלו בהפסד למאט רידל. ב-15 באפריל 2019, שם הבמה שלו שונה לדמיאן פריסט. ב-19 ביוני, פריסט רשם את הופעת הבכורה המחודשת שלו תחת שם במה זה, כשניצח את ראול מנדוזה. ב-10 ביולי, פריסט המשיך את רצף הניצחונות שלו לאחר שגבר על מתאבק בשם בלאנקו לוקו. שבועיים לאחר מכן, פריסט רשם ניצחון חשוב על קית' לי. ב-21 באוגוסט, פריסט ניצח את מנסור. ב-11 בספטמבר, פריסט גבר על בואה. ב-2 באוקטובר, לאחר ניצחונו של פיט דאן על דני בורץ', פריסט תקף את דאן ובכך החל בפיוד נגדו. שבועיים לאחר מכן, פריסט ניצח את דאן, אך ב-6 בנובמבר מרטינז הפסיד לו בהכנעה. באירוע NXT TakeOver: WarGames, שנערך ב-23 בנובמבר, פריסט השתתף בקרב משולש נגד פיט דאן וקיליאן דיין אשר קבע את הטוען לכתר לאליפות ה-NXT באירוע סדרת ההישרדות, שבסופו דאן ניצח. לילה לאחר מכן באירוע סדרת ההישרדות, שנערך ב-24 בנובמבר, קבוצת NXT (תומאסו צ'אמפה, קית' לי, מאט רידל, דמיאן פריסט ווולטר) התחרתה נגד קבוצת סמאקדאון (רומן ריינס, מוסטפא עלי, ברון סטרומן, המלך קורבין ושורטי ג'י) וקבוצת Raw (סת' רולינס, רנדי אורטון, קווין אואנס, ריקושט ודרו מקינטייר) בקרב הדחות גברים משולש, שבסופו קבוצת סמאקדאון ניצחה. ב-18 בדצמבר, פריסט גבר על קיליאן דיין. שבוע לאחר מכן, פריסט וטוני ניס הפסידו בקרב זוגות לקית' לי וליאו ראש. ב-8 בינואר 2020, פריסט התחרה בקרב מרובע נגד קמרון גריימס, דומיניק דיג'אקוביק וקית' לי אשר קבע את הטוען לכתר לאליפות צפון אמריקה של NXT, שבסופו לי ניצח. ב-29 בינואר, פריסט קטע את נאום הזכייה של קית' לי באליפות צפון אמריקה של NXT, כשאמר שהוא "אוהב לקחת דברים", ואף ביטא את רצונו לקחת את אליפות זו מלי. לעומת זאת, דומיניק דיג'אקוביק הודיע שגם הוא מעוניין בתואר זה, עד שלבסוף קרב בין השניים התקיים; בקרב זה פריסט הפסיד לדיג'אקוביק. ב-1 באפריל, פריסט כשל בניסיונו לזכות באליפות צפון אמריקה של NXT בקרב משולש אשר כלל בנוסף את דומיניק דיג'אקוביק, שבסופו קית' לי ניצח והגן על התואר בהצלחה. פריסט קיבל הזדמנות נוסף להתמודד על התואר מול קית' לי ב-29 באפריל, לעומת זאת, הוא הפסיד בקרב זה.