stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טיווח
מהלך הטיווח > טיווח אומדנה

על בסיס חישוב זה נורה פגז אחד. מיקום נפילת הפגז בפועל נמדד, ועל פי מרחקו מהמטרה מחושב התיקון הדרוש בירי. התיקון הדרוש מתבצע ופגז נוסף נורה בהתאם לו. כתוצאה מהתיקון שבוצע, הפגז צפוי ליפול קרוב יותר למטרה ועקב זאת להניב תיקון דרוש נוסף, קטן יותר. התהליך חוזר על עצמו, ופגיעות הפגזים הולכות ומתקרבות למטרה, עד שמושגת פגיעה קרובה למטרה במידה מספקת. עם סיום תהליך הטיווח נאמר שהתותח "מטווח למטרה" ויכול להתחיל בירי סדור למטרה. גם עם תום תהליך הטיווח ובזמן הירי הסדור, עדיין קיים מימד אקראי של פיזור נקודות הנפילה של הפגזים בקרבת המטרה, כך שהפגזים אינם פוגעים בהכרח במדויק במטרה אלא בקרבתה. פיזור אקראי זה, צפוי ומקובל וכל עוד איננו חורג מהטווח המקובל על היורה הוא איננו מביא לתהליך טיווח חדש.
מהלך הטיווח > טיווח וקטורי

תהליך הטיווח בקני ארטילריה כבדים, כדוגמת תותחים מתנייעים בצה"ל, מורכב בדרך כלל מירי של שלושה פגזים, (אם כי קיים גם טיווח באמצעות פגז בודד), הנצפים על ידי גורם מתצפת - תצפיתן או מכ"ם טיווח (יבוצע בדרך כלל על ידי קש"א או קצין אחר המוסמך לכך, בכוח התוקף). מקום נפילתם הממוצע של שלושת הפגזים מועבר (ברמת דיוק משתנה, בהתאם לאמצעים המצויים בידי הגורם המתצפת) אל היחידה היורה. ביחידה היורה מבצעים תיקון וקטורי (כלומר, תיקון בגודל ובכיוון) לנתוני הירי, כגודל הפער בין מקום נפילתם הממוצע של שלושת פגזי הטיווח לבין מקומה של המטרה. את התיקון הווקטורי (בניגוד לתיקון שהופק על ידי טיווח אומדנה) ניתן לשלוח, תחת מגבלות, לתותחים אחרים בגזרה והוא ישמש לחישוב נתוני ירי מדויקים יותר עבורם.
גיא אדלר (קומיקאי)

| --- | --- |

 לידה:  1987 (בן 38 בערך) רמת אביב, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  קומיקאי, תסריטאי, סטנדאפיסט
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 מספר צאצאים:  1
 
גיא אדלר (נולד ב־1987) הוא סטנדאפיסט, קומיקאי ותסריטאי ישראלי.
ביוגרפיה

גיא אדלר נולד בשכונת רמת אביב. לאחר סיום הלימודים בתיכון יצא לשנת שירות. למד ספרות באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2013 החל להופיע כסטנדאפיסט על במות ובנוסף היה חבר בקבוצת סטנדאפיסטים שכללה בין היתר את תם אהרון.
שימש ככותב לתוכניות "לילה טוב עם אסף הראל", "עד כאן!", ו"מדינת הגמדים".
משנת 2018 הופיע אדלר בתוכנית הסאטירה "פעם בשבוע עם תם אהרון" בהגשת תם אהרון המשודרת בערוץ כאן 11 בה הוא שימש גם ככותב.
בשנת 2021 החל אדלר להגיש פעם בשבוע הסכת אישי בשם "צעקות".
בפברואר 2024 החל להשתתף בתוכנית הסטנדאפ והמערכונים "מועדון הסטנד-אפ" שמשודרת בכאן 11.
ביולי 2024 החל להגיש את הפודקאסט "אדלר מארח" בערוץ רלוונט בו מארח חברים שונים מהתעשייה כמו יואב רבינוביץ, שיר ראובן, ירמי שיק בלום, כרמל צאיג, שחר קפלן וכו׳. יחד איתו משתתף בפודקאסט אורי ברד בתפקיד בודק עובדות.
חיים אישיים

אדלר התגורר לתקופה ממושכת בירושלים. כיום מתגורר בשכונת קריית שלום שבתל אביב עם אשתו. בדצמבר 2023 נולדה לזוג בת.
גואל דרורי

גואל דרורי בתקופת הקמת קריית האמנות בבאר שבע

גואל דרורי (נולד ב-24 בדצמבר 1948) הוא צלם, סופר ואמן רב תחומי. היה מעורב בהקמת קריית האמנות בבאר שבע בשנות השבעים, ומקים הגלריה הראשונה לצילום בישראל. יקיר העיר באר שבע.
הערות שוליים

↑  "שחק אותה טרנטינו" אודות סיום המחזור הראשון במכללת הקולנוע בבאר שבע
↑  עיריית באר שבע, האתר הרשמי של עיריית באר שבע, באתר האתר הרשמי של עיריית באר שבע, ‏2016
↑  הנהלת פורום יקירי העיר, הדף הרשמי של פורום יקירי העיר באר שבע, באתר פייסבוק, ‏2012
↑  תנועת אור ועיריית באר שבע, מיזם הצילום הבינלאומי בעיר העתיקה באר שבע, באתר שבע זום, ‏2010
↑  יואב אבניאון, התערוכה לתולדות באר שבע 1900–2013 במוזיאון לתרבות האסלם ועמי המזרח, באתר Yoaview, ‏2011
↑  מסרטי הטלוויזיה הקהילתית של באר שבע, התערוכה לתולדות באר שבע 1900–1948 במתחם הקטר 70414, באתר יו טיוב, ‏2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312128905171  ISNI: 0000 0004 0305 0580  VIAF: 299234750   WorldCat (עם VIAF): 299234750
ג'רלד קאר

| --- | --- |

ג'רלד קאר, 1971
 לידה:  22 באוגוסט 1932 דנוור, קולורדו, ארצות הברית 
 פטירה:  26 באוגוסט 2020 (בגיל 88) אולבני, ניו יורק, ארצות הברית 
 מידע כללי
 בשירות:  אסטרונאוט בשירות נאס"א
 לאום:  ארצות הברית אמריקאי
 השכלה:  אוניברסיטת פרינסטון (1962)  אוניברסיטת דרום קליפורניה (1954)  בית הספר של הצי ללימודים מתקדמים (1961)  תיכון סנטה אנה (1950)  בית הספר להנדסה ע"ש ויטרבי של אוניברסיטת דרום קליפורניה 
 עיסוקים נוספים:  טייס קרב, טייס ניסוי
 תקופת השירות:  1966–1977 (כ־11 שנים)
 דרגה:  קולונל
 זמן שהייה בחלל:  84 ימים, שעה אחת, ו-15 דקות
 מספר פעילות חוץ-רכבית:  3
 זמן שהייה בפעילות חוץ-רכבית:  15 שעות ו-51 דקות
 ביוגרפיה בנאס"א:  ג'רלד קאר
 משימות
 סקיילאב 4
 
 עיטורים
 סיכת האסטרונאוט של צי ארצות הברית   מדליית השירות המצוין של הצי מדליית השירות המצטיין של נאס"א
 
ג'רלד קאר (באנגלית: Gerald Paul Carr;‏ 22 באוגוסט 1932, דנוור – 26 באוגוסט 2020, אולבני) היה אסטרונאוט אמריקאי, טייס קרב בצי ארצות הברית. השתתף במשימת סקיילאב 4, במסגרתה שהה בחלל במצטבר 84 יום, שהיה שיא לאותו זמן. במהלך משימת סקיילאב 4 היה מעורב בשביתה הראשונה בחלל.
לפני נאס"א

קאר נולד דנוור, קולורדו וגדל בסנטה אנה שבקליפורניה. הוא היה בצופים האמריקאיים והגיע לדרגה הגבוהה ביותר. בשנת 1950 הוא התגייס לצי ארצות הברית. בשנת 1954 קאר קיבל תואר ראשון בהנדסה באוניברסיטת דרום קליפורניה. לאחר סיום התואר הוא הוצב בחיל הנחתים של ארצות הברית. בשנת 1961 הוא סיים לימודי הנדסת אווירונאוטיקה בבית הספר של הצי ללימודים מתקדמים ובשנת 1962 תואר שני באוניברסיטת פרינסטון.
בשנים 1962–1965 הוא הוצב ביחידה של נחתים במזרח הרחוק והיה טייס של ווט F-8 קרוסיידר.
קאר צבר למעלה מ-8000 שעות טיסה, כולל 5,400 שעות במטוס סילון.
בנאס"א

קאר התקבל לנאס"א ב-1966. הוא היה חבר בצוות תמיכה של אפולו 8 ואפולו 12. בהמשך הוא היה מעורב בתכנון ובדיקות של רכב הנדידה הירחי. קאר מונה למפקד צוות של סקיילאב 4.
בנאס"א > סקיילאב 4

קאר היה מפקד סקיילאב 4, המשימה המאוישת השלישית והאחרונה לתחנת החלל סקיילאב מ-16 בנובמבר 1973, ועד 8 בפברואר 1974. שהות המשימה הייתה שיא של שהות מצטברת בחלל (84 ימים, 1 שעה ו-15 דקות). שיא זה נשבר על ידי ברית המועצות ב-1978, אולם נשאר כשיא אמריקאי עד לבניית תחנת החלל הבינלאומית. צוות המשימה כלל מפקד המשימה ג'רלד קאר ויליאם פוג ואדוארד גיבסון. כולם היו בטיסתם הראשונה לחלל.
המשימה התחילה ברגל שמאל כאשר הצוות ניסה להסתיר את מחלת הטיסה של פוג מרופאי המשימה. בקרי המשימה גילו את העובדה הזו לאחר שהם הורידו את ההקלטות הקוליות וגילו שיחה בה האסטרונאוטים התלבטו אם לזרוק את שקית ההקאה או לשמור אותה בשביל הרופאים לאחר הנחיתה. האחראי על משרד האסטרונאוטים, אלן שפרד נזף בהם ואמר שהם "ביצעו טעות שיפוט חמורה".
כיוון שהצוות היה בטיסתו הראשונה לחלל, הוא היה פחות מנוסה מהצוות הקודם, והיה לו קשה להסתגל לאותה רמה של עומס פעילות כמו קודמיהם. משימתם הראשונה הייתה לפרוק ולאחסן את אלפי הפריטים הנדרשים למשימה במהלך השהות הממושכת בחלל. המשימה הייתה עמוסה וקשה, בעיקר כי פוג לא היה יכול לבצע חלק ממטלותיו כיוון שהוא לא הרגיש טוב. הפעלת התחנה והשמשתה לחיים בתחנה הכתיבה רצף פעולות ארוך ועמוס, והצוות מצא את עצמו במהירה מפגר מאחורי לוח הזמנים המשוער, עייף ומתוסכל. חלק מתהליך הפעלת ושימוש התחנה נעשה לא נכון, בזמן שהצוות ביצע משימות אליהן הוא לא התאמן כיאות.
ככל שמשימת סקיילאב התקדמה, האסטרונאוטים התלוננו כי עומס העבודה גדול מדי, בעוד בקרי תחנת הקרקע התלוננו שהם לא עומדים בקצב העבודה הרצוי. בתחקירים שבוצעו לאחר מכן, נקבע שאחד מהגורמים לתחושת העומס של האסטרונאוטים הייתה תוספת של מספר רב של משימות חדשות, אשר הוספו ללא אימון לגביהן לפני השיגור, או ללא הדרכה מספקת, וכן משימות שדרשו חיפוש של ציוד אשר לא הושאר במקומו הנכון בתחנה. יום המשימה התשיעי היה היום הראשון שבו הצוות קיבל יום מנוחה, והם נחשבו כמפגרים מאחרי הלו"ז.
עומס העבודה היה זהה למשימת סקיילאב 3, אולם השוואת ההתקדמות הייתה מול המשימות הקודמות שהיו עם צוותים מנוסים בחלל. והקצב הנדרש היה זהה לקצב שהצוותים הקודמים הספיקו לקראת סיום המשימות שלהם, כאשר כבר צברו ניסיון. הצוות הביע "חוסר רצון" להשלים את המשימות בימי המנוחה שלהם, וחלק מהצוות הקרקעי חשש כי הוא מראה סימנים של דיכאון.
ב-25 בדצמבר (חג המולד) פוג וקאר ביצעו הליכת חלל, שנמשכה 7 שעות ודקה. בהמשך הטיסה קאר ביצע עוד 2 פעילויות חוץ-רכביות.
ב-28 לחודש הצוות ביצע שביתה איטלקית, כיבה את כל התקשורת מול הקרקע וביצע יום חופשי ללא מטלות. גיבסון בילה ליד טלסקופ השמש, קאר ופוג בילו בתצפיות על כדור הארץ.
ב-31 בדצמבר בוצעה שיחת ועידה בין הקרקע לאסטרונאוטים כדי להפיג את תחושת התסכול, אשר הוביל לשינוי בעומס העבודה ובלוחות הזמנים. הוסכם כי לאסטרונאוטים מגיע זמן מנוחה לפני ואחרי תקופת השינה, וגם זמן לביצוע אימון גופני ממושך. עם סיום המשימה, התברר שהצוות הצליח להשלים אפילו יותר ממה שתוכנן במקור.
במהלך משימת סקיילאב 4 הצוות ביצע בהצלחה 56 ניסויים, 26 הדגמות מדעיות, ו-1,214 הקפות של כדור הארץ. כמו כן הם השלימו 338 שעות תצפית על השמש בטלסקופ אפולו שהרכיבו בתחנה.
לאור מהלך המשימה, אף אחד מהאסטרונאוטים לא שב לחלל, וכל אחד מהם פרש מנאס"א לפני השיגור הראשון של מעבורת החלל.
קאר עזב את חיל הנחתים בשנת 1975 בדרגת קולונל ועזב את נאס"א בשנת 1977.
לאחר נאס"א

לאחר פרישתו, קאר עבר לחברה ביוסטון שקשורה עם תעשיית החלל ועבד בה עד לשנת 1981. . בשנים 1983–1985 הוא ניהל פרויקט בניית טלסקופ באוניברסיטת טקסס. בשנת 1984 הוא הקים חברה CAMUS, Inc ששולבה בפרויקטים בתעשיית החלל.
קאר היה נשוי לחברתו מתקופת בית הספר. לזוג נולדו 6 ילדים. הם התגרשו ובשנת 1979 קאר התחתן שנית.
קאר מת בגיל 88 באולבני.
הערות שוליים

↑  אודות ג'רלד קאר באתר spacefacts.de
1 2 3  אודות הליכות החלל של ג'רלד קאר באתר spacefacts.de
↑  Wilford, John Noble (18 בנובמבר 1973). "Skylab Astronauts Are Reprimanded In 1st Day Aboard". New York Times (באנגלית). נבדק ב-2018-07-11. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Astronauts Try to Make Up Time". New York Times (באנגלית). Associated Press. 19 בנובמבר 1973. נבדק ב-2018-07-11. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Lethargy of Skylab 3 Crew Is Studied" (באנגלית). Reuters. 12 בדצמבר 1973. נבדק ב-2018-07-11. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Skylab Crew Takes Day Off for Rest". New York Times (באנגלית). Associated Press. 25 בנובמבר 1973. נבדק ב-2018-07-11. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Cooper, Henry S. F. (30 באוגוסט 1976). "Life in a Space Station". The New Yorker. נבדק ב-30 בינואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Broad, William J. (16 ביולי 1997). "On Edge in Outer Space? It Has Happened Before". The New York Times. נבדק ב-29 בינואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Astronauts Debate Work Schedules With Controllers". New York Times (באנגלית). Associated Press. 31 בדצמבר 1973. נבדק ב-2018-07-11. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Vitello, Paul (10 במרץ 2014). "ויליאם פוג, האסטרונאוט ששבת בחלל, מת בגיל 84". הניו יורק טיימס. נבדק ב-22 בספטמבר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "William R. Pogue: Astronaut wrote books, won many awards". Orlando Sentinel. 22 במרץ 2014. נבדק ב-2 בספטמבר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Chriss, Nicholas (18 בספטמבר 1975). "Astronaut Corps Getting Thinner and Thinner". Florida Today. Cocoa, Florida. p. 11A. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Kat Eschner (8 בפברואר 2017). "Mutiny in Space: Why These Skylab Astronauts Never Flew Again". Simthonianmag. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1216659648  ISNI: 0000 0000 6737 4542  LCCN: n84030073  NARA: 10569157  NTA: 071934014  VIAF: 92127020   WorldCat (עם VIAF): 92127020 
פוג (משמאל) וג'ראלד קאר השלכה של שקיות אשפה במהלך Skylab 4 משימה
קאר ופוג מדגימים תנועה בתנאי חוסר כבידה
ז'אן כהן

דוקטור ז'אן כהן ( 1910 - 1993) Jean Cohen היה עורך דין ופעיל ציוני מרכזי ביהדות רומניה, אסיר ציון, מנידוני משפטי הציונים ברומניה.
כהן בוגר הפקולטה למשפטים של אוניברסיטת בוקרשט ובעל תואר דוקטור במשפטים מאוניברסיטת רומא. היה פעיל כעורך דין בלשכת אילפוב, ברומניה ובעל חברות שונות למסחר בינלאומי בתחום הכימיה והעץ. ב-1932 נרשם לארגון renașterea (הלידה מחדש) והיה חבר בהנהגת הארגון עד 1936. מ-1936 ועד 1938 היה חבר בהנהגת המפלגה היהודית הרומנית ובהמשך מזכיר כללי שלה.
ברומניה קמה מפלגת הציונים הכלליים ביום 24 בינואר 1947 ובוועד הפועל שלה היו ז'אן כהן, דוקטור Marcu R. Cohin, לאון יצהר ומישל לייבה. בשנים 1939 - 1940 היה חבר בוועד הפועל הציוני. בשנים 1945 - 1947 היה מזכיר כללי של הקונגרס היהודי העולמי - מגזר רומניה.
בתקופת שואת יהודי רומניה ושואת יהודי צפון טרנסילבניה פעל כהן להצלת יהודים וכאשר נוסד בבוקרשט הוועד לסיוע והצלה של הפליטים הוא נכלל בין מרכיביו, כולם מנהיגים ציונים. כאשר נעצרו בסיביו 74 צעירים יהודים במחנה גרמני, ארגן כהן את הימלטותם אל ארד, שם צוידו בתעודות ונשלחו הלאה, אל בוקרשט, כדי לעשות את דרכם אל ארץ ישראל. פליטים יהודים מצפון טרנסילבניה ומדינות מרכז אירופה זלגו אל רומניה בדרכים לא חוקיות וכאשר שלטונות רומניה הפילו בפח מאה פליטים כאלה והעלו אותם במרמה על רכבת, שנועדה להגיע להונגריה (משם היו משלחים אותם אל מותם), כהן, שהיה איש אמונו של אברהם לייב זיסו, נשלח לסינאיה, שם פגש את מיכאי אנטונסקו והצליח לשכנע אותו לתת הוראות להשבת הרכבת מהגבול ההונגרי. בין הניצולים ברכבת זו היה גם מנחם צבי קדרי, חתן פרס ישראל עתידי.
בשנת 1950 נעצר, לאחר שהצליח להסתתר מפני סוכני הבולשת שחיפשו אחריו. (רעייתו רחל (קוקה) כהן נעצרה ב - 1951 מכיוון שחיפתה עליו בעת שהתחמק ממאסר. הואשמה בריגול ובהכשלת המשטרה בתפקידה ונדונה לארבע שנות מאסר). כהן נשפט במסגרת קבוצת ה - 13 - קבוצת המנהיגים הציוניים ברומניה - ונדון למאסר עולם עם עבודת פרך באשמת ריגול. ב - 1956 זכה לחנינה בעקבות שינויים במדיניות הגוש הסובייטי לאחר מות סטלין. באותה שנה עלה עם משפחתו למדינת ישראל.
בישראל היה מנהל המחלקה ליחסי חוץ של הסוכנות היהודית ופעיל במפלגה הליברלית.
לקריאה נוספת

Evrei din România - Breviar biobibliografic Hasefer, București, 2008 עמוד 107 (ברומנית)
יעקב גלר, Rezistența spirituală a evreilor români în timpul Holocaustului, הוצאת HASEFER, 2004, עמודים 389 - 390 (ברומנית)
הערות שוליים

1 2 3  שמעיה אבני, עורך, יהדות רומניה בתקומת ישראל כרך ב', תל אביב: שיר, 1993, עמ' 211
↑  Buletinul Centrului Muzeului și Arhivei istorice a evreilor din România, עמוד 182 (ברומנית)
↑  יעקב גלר, Rezistența spirituală a evreilor români în timpul Holocaustului, הוצאת HASEFER, 2004, עמודים 389 - 390 (ברומנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008371274805171  VIAF: 99159032797101182357   WorldCat (עם VIAF): 99159032797101182357
רכבת ישראל

| --- | --- |


קטר חשמלי בתחנת ירושלים – יצחק נבון
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ממשלתית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 מוטו:  פשוט ליהנות מהדרך
 תקופת הפעילות:  1948–הווה (כ־77 שנים)
 חברות בנות:  חברת רכבת ישראל מטענים בע"מ  חברת פיתוח מתחמי רכבת ישראל בע"מ
 מיקום המטה:  קריית רכבת ישראל, דרכי משה 3 לוד
 משרד ראשי:  תחנת הרכבת לוד
 בעלות:  מדינת ישראל
 ענפי תעשייה:  תחבורה, הובלת מטענים
 הכנסות:  3.61 מיליארד ש"ח (2023)
 רווח תפעולי:  981 מיליון ש"ח (2023)
 רווח:  968 מיליון ש"ח (2023)
 הון עצמי:  1.69 מיליארד ש"ח (2023)
 סך המאזן:  39.8 מיליארד ש"ח (2023)
 יו"ר:  משה שמעוני
 מנכ"ל:  משה (שיקו) זנה
 עובדים:  3,216 (2015)
  
 www.rail.co.il
רכבת ישראל בע"מ היא חברה ממשלתית, האחראית להפעלת צי הנייד על מסילות הברזל הבין עירוניות בישראל. החברה עוסקת בשינוע נוסעים ומטען באמצעות רכבות, מפעילה את תחנות הנוסעים ותחנות טעינת משא ואחראית על תכנון ופיתוח תשתיות הרכבת במדינה.
איגרות חוב של החברה נסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
מנכ"ל רכבת ישראל הוא משה (שיקו) זנה ויושב ראש דירקטוריון הרכבת הוא משה שמעוני.
היסטוריה > לפני קום המדינה

שורשי רכבת ישראל טמונים בהתפתחות הרכבות בארץ ישראל לפני קום המדינה, מהנחת מסילת הרכבת יפו–ירושלים בסוף המאה ה-19 עד החלטת המוסדות הלאומיים באפריל 1948 על הקמת חברת רכבת ישראל.
ניתן לחלק את ההיסטוריה של הרכבות בארץ ישראל טרם קום המדינה לשלוש תקופות - תקופת השלטון העות'מאני, תקופת מלחמת העולם הראשונה ותקופת המנדט הבריטי.
בתקופת העות'מאנים הונחה מסילת הרכבת יפו–ירושלים (1892), הונחה המסילה החיג'אזית עם שלוחה מצמח לחיפה (השלוחה כונתה בשם "רכבת העמק") (1905) ובשפלה הונחה המסילה המזרחית בין עפולה לבאר שבע (1915).
בתקופת מלחמת העולם הראשונה התקדם הצבא הבריטי צפונה מחצי האי סיני לכיוון עזה, וכל אספקתו התבססה על מסילת רכבת שהונחה עם התקדמות החיילים. במקביל עקרו הטורקים את הקטע המערבי של מסילת הרכבת יפו–ירושלים (הקטע שחיבר בין יפו ולוד) והשתמשו במסילה המזרחית כציר לוגיסטי בעודם סוללים את המשך הדרך לעבר ניצנה.
בתקופת המנדט הבריטי פעלה חברת הרכבת המנדטורית לפיתוח רשת הרכבות בפלשתינה-א"י - המסילות הקיימות (למעט רכבת העמק) שודרגו מרוחב צר (105 ס"מ) לרוחב תקני (143.5 ס"מ) וכמה שלוחות קצרות חוברו אליהן. הרכבת המנדטורית הגיעה לשיאה בסוף שנות ה-20, עת יצאו רכבות מתחנת הרכבת חיפה מזרח לשלוש יבשות - למצרים שבאפריקה, לסוריה שבאסיה ולאיסטנבול שבאירופה. לאחר המשבר הכלכלי של 1929 והשפל הגדול שבא לאחריו, התקשתה הרכבת לחזור לפעול בהיקף נרחב, בייחוד על רקע שיפור הכבישים והשתכללות המכוניות והאוטובוסים. ב-1946 נותקה רשת המסילות של פלשתינה-א"י מהמדינות השכנות - מצרים ולבנון הלאימו את המסילות שהיו בשטחן וגשר אל חמה שחיבר את רכבת העמק לסוריה וירדן פוצץ על ידי הפלמ"ח בליל הגשרים. במאי 1948 הוקמה חברת רכבת ישראל על מנת לרשת מהרכבת המנדטורית את האחריות על התחבורה המסילתית בארץ.
היסטוריה > לאחר הכרזת החלוקה

מבין נהגי הקטר והעובדים המקצועיים של הרכבת המנדטורית היה מיעוט מבוטל של יהודים. מיד עם ההכרזה על תוכנית החלוקה בנובמבר 1947 החלה הסוכנות היהודית והוועד הלאומי בפעולות להקמת חברת רכבת יהודית (היא 'רכבת ישראל'), ולמנהלה מונה משה פייקוביץ', שהיה בעל תפקיד בכיר ברכבת המנדטורית. פייקוביץ' יחד עם יהודים נוספים שעמדו בתפקידים בכירים ברכבת המנדטורית פעל להכשרה רחבת היקף של יהודים למקצועות רכבתיים שונים, וכן דאג לריכוז ציוד מסילתי רב ככל האפשר מכל רחבי הארץ באזור חיפה, שנחשב לאזור בשליטה יהודית יחסית. פעולה זו יחד עם הצלחת הכיבוש היהודי הצבאי של חיפה ולוד במהלך מלחמת העצמאות, הובילה לכך שרוב מוחלט של רכוש הרכבת המנדטורית עבר לבעלות רכבת ישראל.
לאחר כיבוש חיפה ומנוסת הערבים באפריל 1948, הוחל בריכוז כל עובדי הרכבת היהודים, קורסי ההכשרה הרכבתיים והציוד הנייד בחיפה, וביוזמת פייקוביץ' הושג הסכם ב־23 באפריל 1948 עם הצבא הבריטי (שהמשיך להחזיק מובלעת באזור חיפה עד יוני 1948) בתיווך ארתור פ. קירבי, מנהל הרכבת המנדטורית, לפיו היהודים יפעילו את הרכבת, תוך מתן עדיפות לפעילות רכבות הצבא הבריטי, שפעלו לפינוי הצבא מארץ ישראל. כעבור ארבעה ימים, ב־29 באפריל, החלו לפעול רכבות המשא הראשונות מחיפה לחדרה. בהמשך שימש הקו רכבות משא. ביוני 1948 נפתח מחדש לתנועת נוסעים קו הרכבת הפרברית בין חיפה לקריות, ובסוף חודש זה הופעלה מחדש לנסיעות מיוחדות רכבת העמק לעפולה ועמק יזרעאל.
בראשית מלחמת העצמאות הוקמה 'פלוגת הרכבת' שנועדה להפעלת רכבות בתיאום עם צה"ל, ובראשה עמד דרור אלון (פייקוביץ'), בנו של משה פייקוביץ'.
היסטוריה > כחברה בע"מ

בספטמבר 2002 החליטה ממשלת ישראל כי רכבת ישראל תוצא מאחריותה של רשות הנמלים והרכבות, ותיהפך לחברה ממשלתית שתפעל על בסיס עסקי, כחלק מחוק ההסדרים לשנת 2003.
חברת "רכבת ישראל בע"מ" נוסדה ביולי 2003 לאחר הליך שכלל, בין היתר, חקיקה, חתימה על הסכם עם העובדים על תנאי השכר, חתימה על הסדרי הנכסים מול המינהל, הסכם סובסידיה ומימון מול האוצר, ופיתוח תוכנית עבודה רב שנתית. יושב הראש הראשון של החברה היה משה ליאון.
בעשור השני של המאה ה-21, הרכבת נהנית מתקציב פיתוח הגדול יותר מתקציב הכבישים. כתוצאה מהשיפור בהשקעות, גדלה תנועת הנוסעים ביותר מפי ארבעה, מ-6 מיליון נוסעים ב-1998 ל-26.8 מיליון נוסעים בשנת 2005.
במרץ 2015, הנפיקה רכבת ישראל שתי סדרות של איגרות חוב, שהחלו להיסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב. כך החברה גייסה כ-850 מיליון שקל.
ב-25 במרץ 2020, לראשונה מאז נוסדה רכבת ישראל, הופסקה תנועת רכבות הנוסעים בכל הארץ כחלק מהגבלות שהטילה הממשלה על התחבורה הציבורית עקב התפשטות נגיף הקורונה. לאחר 89 יום של השבתה, חזרה הרכבת לפעול ב-22 ביוני 2020 עם הגבלות רבות. בהן הגבלת כמות הנוסעים ל-500 איש בכל רכבת, דרישה להזמין שובר מראש, איסור אכילה ושתייה בזמן הנסיעה וחובת עטיית מסכה לכיסוי הפה והאף. ב-6 במאי 2021 בוטלה חובת השימוש בשוברים.
בשנת 2017 החל פרויקט חשמול מסילות רכבת ישראל, אשר יאפשר להשתמש בציוד נייד חשמלי. העבודות אשר נמשכות מספר שנים גורמות להשבתה של נסיעות של חלק מהקווים בסופי שבוע ובלילות לתקופה ארוכה.
היסטוריה > הקמת קריית רכבת ישראל בלוד

בשנת 2009 החליטה הנהלת רכבת ישראל על העברת כל יחידות הרכבת שהיו פזורות במבנים שונים ברחבי בארץ, אל תחנת הרכבת של לוד והקמת "קריית רכבת ישראל". ביוני 2017 יצא המכרז להקמת מרכז תחבורה משולב בתחנת הרכבת לוד. העלות המשוערת היא 100–150 מיליון שקל. בשנת 2018 נחנך בניין הנהלת רכבת ישראל החדש במתחם, ולאחר שנתיים בשנת 2020 נפתחה לתנועה תחנת הרכבת החדשה בלוד.
פעילות

נכון לשנת 2018 רכבת ישראל מפעילה מדי יום באופן שוטף כ-565 רכבות נוסעים. רכבות הנוסעים נעות בין 69 תחנות נוסעים פעילות ומסיעות יותר מ-67 מיליון נוסעים בשנה. בנוסף, מפעילה הרכבת כ-150 רכבות משא מדי יום ובדרך זו משנעת כ-20,000 טון משא בכל יום.
בשנת 2005 עמד אורך המסילות הכללי של רכבת ישראל על 941.5 ק"מ, מתוכן 719 ק"מ משמשים כמסילות קו ראשי ו-222.5 ק"מ שלוחות משניות.
בתחילת שנת 2010 עמד מספר עובדיה של חברת רכבת ישראל על יותר מ-2,000. היקף פעילותה הכספית של החברה עמד אז על כמיליארד ש"ח ובמחזור זה נכלל תקציב פיתוח בסדר גודל של כ-30 מיליארד ש"ח.
את שנת 2008 סיכמה רכבת ישראל בשינוע של 130,000 נוסעים בממוצע ליום, ובהכנסה של חצי מיליארד שקלים ממכירת כרטיסים. מספר הנוסעים עלה ב-10.5% לעומת השנה שקדמה לה. את שנת 2014 סיכמה רכבת ישראל בשינוע כ-200,000 נוסעים בממוצע ליום, ולהערכת מנכ"ל החברה, בועז צפריר, תהיה זו השנה הראשונה בה תציג הרכבת רווח נקי.
במאי 2021 רכשה רכבת ישראל בעלות של 3.8 מיליארד ש"ח קרונות תקניים הנמוכים ב-20 ס"מ מרוב הרציפים. כיוון שתחנות רבות נבנו בתקן מיושן הרציף נמוך מגובה הקרונות המקובל כיום.
פעילות > תעבורת נוסעים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בעקבות תנופת הפיתוח והקמת התחנות, הרכבת הגיעה ליישובים חדשים ותנועת הנוסעים גברה בה. יחד עם זה, הנסיעה מהתחנות החדשות שהוקמו בדרום הארץ משדרות ודרומה לכוון תל אביב, עדיין איטית מאוד יחסית לנסיעה לתל אביב ממרחק זהה בצפון, וזאת בשל עצירת הרכבת ב־8 תחנות ביניים משדרות לתל אביב.
|  | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 | 2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| רמת דיוק - איחור עד 5 דקות (באחוזים) | 88.52 | 88.66 | 87.75 | 91.51 | 83.77 | 84.64 | 82.63 | 91.32 | 86.70 | 89.19 | 86.60 | 89.99 | 92.93 | 95.31 | 95.29 | 94.30 | 91.9 |  |  |  |
| סה"כ נוסעים (במיליונים) | 15 | 17.5 | 19.8 | 22.9 | 26.8 | 28.3 | 31.7 | 35.1 | 35.9 | 35.9 | 35.9 | 40.3 | 45.2 | 48.5 | 52.8 | 59.5 | 64.6 | 67.7 | 69.0 | 24.2 |
| ממוצע רכבות ליום | 218 | 252 | 261 | 288 | 289 | 349 | 348 | 338 | 338 | 340 | 335 | 394 | 409 | 443 | 431 |  |  |  |  |  |
| אורך מסילה[דרושה הבהרה] (בק"מ) | 926 |  |  |  |  |  |  |  | 1,001 | 1,035 | 1,079 | 1,138 | 1,153 | 1,194 | 1,277 | 1,340 | 1384 | 1462 | 1462 | 1486 |
|  קרונות נוסעים | 179 |  |  |  |  |  |  |  | 411 | 411 | 422 | 581 | 585 | 645 | 645 | 645 | 674 | 719 | 737 | 752 |
בין 2012 ל-2015, עקב עומס רב ברכבות, הוגבלה נסיעת חיילים ברכבות בימי ראשון בבוקר והוסטה להסעות.
פעילות > תעבורת נוסעים > תשלום עבור הנסיעה ברכבת

עלות כרטיס הנסיעה נקבעת על פי מרחק הנסיעה ומאפייני הנוסע, כגון גיל, שירות בצה"ל וכו'. בחלק מקווי הרכבת ניתן לרכוש בתוספת תשלום כרטיס הכולל מקום שמור בקרון ייעודי ברכבת.
ניתן לרכוש במחיר מוזל כרטיס המכיל מספר נסיעות (כרטיסייה), או כרטיס חופשי-חודשי. כמו כן, קיימים כרטיסי נסיעה ברכבת המשולבים עם כרטיסי נסיעה באוטובוס. החל מ-1 בדצמבר 2014, מתאפשרת רכישת כרטיס נייר בודד לכיוון אחד בלבד. רכישת כרטיסי הלוך-ושוב, כרטיסייה וחופשי-חודשי אפשרית רק באמצעות כרטיס הרב-קו.
במקרה של הגעת הרכבת לתחנת היעד באיחור של מעל לחצי שעה, זכאים הנוסעים לקבל כרטיס פיצוי חינם. היה והגיעה הרכבת ליעדה למעלה משעה לאחר המועד הנקוב בלוח הזמנים, יהיו הנוסעים זכאים לקבל שני כרטיסים לאותו קו בתור פיצוי.
בעקבות רפורמה בתעריפי הנסיעה, בראשית 2016 הוצעו הסדרי נסיעה אזוריים המשלבים רכבת ואוטובוס.
בעקבות רפורמה נוספת, בסוף מרץ 2018 הוצעו חוזי נסיעה בינעירוניים תקופתיים (בעיקר חופשי יומי/חודשי) המשלבים גם הם רכבת ואוטובוס, ובהם חוזה תקופתי כלל-ארצי. בד בבד, בוטלו כרטיסי הלוך-ושוב לטובת חוזים אלה ושימוש ב"ערך צבור".
בעקבות רפורמת דרך שווה בשנת 2022, שונו תעריפי הרכבת לתעריף הנמדד על פי מרחק הנסיעה.
תפעול הרכבות

השליטה על תנועת הרכבות הארצית מבוצעת בעזרת מתקן שליטה ופיקוד ארצי (משוא"ה), הממוקם בתחנת חיפה חוף הכרמל. נכון לשנת 2020 נבנה מרכז בקרה נוסף בלוד.
תפעול הרכבות > חוקים ותקנות

בישראל אין חוקים מסודרים הקשורים לפעילות השוטפת של הרכבות. פקודת מסילות הברזל מ-1972 היא ניסוח מחודש של תקנות הרכבת מתקופת המנדט אך היא כללית מאוד ולא כוללת את כל האותות הנדרשים. לפיכך, באופן חריג ויוצא דופן בעולם, חברת הרכבת עצמה היא שכותבת את החוקים ומוציאה ספר המכיל את הוראות ההפעלה והאותות.
תפעול הרכבות > מתחמי תחזוקה

רכבת ישראל מפעילה חמישה מתחמי תחזוקה גדולים:
מתחם בסמוך לתחנת הרכבת חיפה מזרח
סדנאות אפרים ("סדנאות הקישון"), סמוך לתחנת חוצות המפרץ) במפרץ חיפה
מתחם התחזוקה המרכזי בלוד (בסמוך לתחנת הרכבת)
מוסך קטרים בדימונה (בסמוך לתחנת הרכבת דימונה)
במתחם תחנת הרכבת באר שבע צפון נפתח מוסך גדול נוסף בשנת 2016.
בתחמים נעשים כל הטיפולים הדרושים להשמשת הציוד הנייד של רכבת ישראל, ובכלל זה קטרים וקרונות.