stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חוזה ברית הידידות בין ממשלת מונגוליה לטיבט
רקע, חתימת החוזה ותקפותו

לאחר נפילת שושלת צ'ינג ב-1912, הכריזו טיבט ומונגוליה רשמית על עצמאותן מסין, כשבראש כל מדינה עמד איש דת לאמאיסטי. שתי המדינות נכשלו בניסיון לקבל הכרה רשמית מהרפובליקה הסינית בעצמאותן. בחוזה הכריזו מונגוליה וטיבט על הכרה הדדית בעצמאות כל אחת מהן ועל ברית אמונים. נציגי מונגוליה שחתמו על החוזה היו שר החוץ, דא לאמה ראוודן (Da Lama Ravdan), והגנרל מאנלאיבאטר דאמדינסורן (Manlaibaatar Damdinsüren). נציגי טיבט שחתמו על המסמך היו אגוון דוריג'ב (Агва́н Лобса́н Доржи́ев), בן לעם הבוריאטי ואזרח האימפריה הרוסית, צ'יג'אמץ (Chijamts), וגנדון-גסלן (Gendun-Galsan), אזרח טיבטי. קיים ספק רב אם לחוזה יש תוקף חוקי. הדלאי לאמה ה-13 הכחיש כי אישר לדוריג'ב לשאת ולתת על ברית עם מונגוליה. חשוב מכך, הן כהן הדת הבכיר והן ממשלת טיבט לא אשררו את החוזה. ממשלת רוסיה טענה כי כנתין רוסי, לא היה זה אפשרי שדוריג'ב יפעל בשליחות דיפלומטית מטעם הדלאי לאמה.
הטקסט המונגולי של החוזה פורסם על ידי האקדמיה המונגולית למדעים ב-1982.
בכל מקרה, רוב המעצמות האחרות התמידו במדיניותן שלא להכיר בעצמאותן של מונגוליה ושל טיבט, והמשיכו להכיר באופן רשמי בכפיפות של אזורים אלו לרפובליקה הסינית. האינטרסים של מעצמות המערב (בייחוד רוסיה והממלכה המאוחדת) באזורים אלו הובטחו על ידי הסכמים עם שושלת צ'ינג שהרפובליקה הסינית הבטיחה להמשיך ולקיים. לו היו מעצמות המערב מכירות בעצמאות מונגוליה או טיבט הן היו גורמות למעשה להפרת ההסכמים. בנוסף, היה חשש בין מעצמות המערב (שוב, בייחוד רוסיה והממלכה המאוחדת) שהכרה בעצמאות מונגוליה או בעצמאות טיבט תספח אזורים אלו לתחום ההשפעה של המעצמה היריבה, מצב שמבחינת המעצמות היה עלול להיות גרוע יותר מאשר המצב שבו אזורים אלו הם בשליטה לכאורה של סין החלשה.
תוצאות

החדשות על חתימת החוזה עוררו חשד עמוק בקרב מנהלי המשא ומתן הבריטים בכנס סימלה, שחששו שרוסיה עלולה לעשות שימוש בחוזה על מנת להשיג יכולת השפעה בניהול העניינים בטיבט. בסופו של דבר הממשלה הסינית לא חתמה על הסכם אליו הגיעו בכנס סימלה. הסכם דומה, ההסכם המשולש של קיאחטה שבבוריאטיה נחתם בין מונגוליה, הרפובליקה של סין, ורוסיה ב-25 במאי 1915. ההסכם הבטיח את האוטונומיה המלאה של מונגוליה בענייני פנים, את הזכויות הרוסיות במונגוליה, ובה בעת הכיר באופן רשמי בכפיפות של מונגוליה לסין.
הערות שוליים

↑  Udo B. Barkmann, Geschichte der Mongolei, Bonn 1999, p.119-122,380f
↑  Smith, Warren, "Tibetan Nation", p186:"The validity is often questioned, mainly on grounds of the authority of Dorjiev to negotiate on behalf of Tibet...the fact that Dorjief was a Russian citizen while ethnically Tibetan somewhat compromises his role; the treaty had some advantages to Russia in that it could be interpreted as extending Russia's protectorate over Mongolia to encompass Tibet."
1 2  Bell, Charles, Tibet Past and Present, 1924, pp 150f, 228f, 304f.
↑  UK Foreign Office Archive: FO 371/1608;
↑  Udo B. Barkmann, Geschichte der Mongolei, Bonn 1999, p. 380f
↑  נוסח ההסכם כנס סימלה מ-1914
↑  למרות שחתמה בראשי תיבות סירבה בסוף הממשלה הסינית לאשרר את ההסכם. ראו Goldstein, Melvyn C., A History of Modern Tibet, p75
↑  Mongolia - Modern Mongolia, 1911-84 אתר Country Studies של ספריית הקונגרס
↑  נוסח ההסכם מצוטט בספרו של B.L. Putnam Weale: ‏"The Fight For The Republic In China"
ויליאמה קטוניוורה

נשיא ישראל יצחק הרצוג נפגש עם קטוניוורה בעת ביקורו בישראל, 2022
ויליאמה קטוניוורה (באנגלית ובפיג'ית: Wiliame Maivalili Katonivere, ב-IPA:‏ ɰiliame mɛiβalili katoniβere; נולד ב-20 באפריל 1964) הוא פוליטיקאי פיג'יאני המכהן כנשיא פיג'י מאז 2021.
הוא היה ראש נפת מקואטה מאז 2013, וירש את אחיו הבכור איסאה קטוניוורה. כמו כן, היה ממובילי יוזמות שימור שונית הים הגדולה של פיג'י.
קטוניוורה שימש כיו"ר קבוצת "Pine Group" מ-2020 עד 2021, הכוללת מספר חברות באי. בנוסף, הוא חבר מועצת המנהלים של שדות התעופה בפיג'י, תאגיד הסוכר פיג'י וחברות נוספות.
קריירה צבאית

בגיל 19, הצטרף קטוניוורה לכוחות הצבאיים המלכותיים של פיג'י ושירת בשני סבבים במזרח התיכון תחת יוניפי"ל. הוא הועלה לדרגת סגן אלוף שימש כקצין מפקד גדוד חי"ר 7 של הכוחות הטריטוריאליים.
קריירה פוליטית

ראש הממשלה פרנק ביינימרמה מינה את קטוניוורה לנשיא הרפובליקה של פיג'י ב-21 באוקטובר 2021, ויום למחרת הודיע על מונה רשמית לאחר הצבעה על מינויו בממשלה. לפני שהפך לנשיא, קטוניוורה התפטר מכל תפקידי הדירקטוריון שמילא בעבר.
קריירה פוליטית > נשיאות (2021–הווה)

קטוניוורה הושבע לנשיא ה-6 של פיג'י ב-12 בנובמבר 2021, אחרי ג'ורג' קונורוט. הוא הושבע בגיל 57, והיה האדם הצעיר ביותר שנכנס לתפקיד. הוא הנשיא השני שהגיע מהדיוויזיה הצפונית (אחרי Ratu Penaia Ganilau).
ב-22 בנובמבר 2021, פתח קטוניוורה את המושב החדש של הפרלמנט ונשא את נאום הפתיחה שלו. בנאומו קרא לכל תושבי פיג'י הזכאים להתחסן נגד נגיף הקרונוה והזהיר מפני עליות מחירים פתאומיות בציפייה לפתיחת הגבולות מחדש ב-1 בדצמבר 2021.
קריירה פוליטית > יחסו לישראל

באוגוסט 2022, הגיע קטוניוורה לביקור רשמי בישראל במסגרתו פגש את נשיא המדינה יצחק הרצוג.
מערכות בחירות בחירות > הבחירות לנשיאות פיג'י 2021

קטוניוורה הוצע כמועמד הממשלה של מפלגת פיג'יפירסט לתפקיד נשיא פיג'י על ידי ראש הממשלה פרנק ביינימרמה, בעוד טיימומו קפה הוצע על ידי מצליפת האופוזיציה לינדה טבויה. הוא הצליח לזכות בתמיכת רוב חברי פרלמנט בסיבוב הראשון של ההצבעה, ובכך הביס את קפה.
| מוּעֲמָד | מוּעֲמָד | מפלגה | פרלמנט> הצבעות | פרלמנט>  % |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | ויליאמה קטוניוורה | פיג'יפירסט | 28 | 54.90% |
|  | טיימומו קפה | SODELPA | 23 | 45.10% |
| נמנעים ופתקים ללא הצבעה | נמנעים ופתקים ללא הצבעה | נמנעים ופתקים ללא הצבעה | 0 | - |
| סה"כ | סה"כ | סה"כ | 51 | 100.00% |
מקורות: The Fiji Times
חיים אישיים

קטוניוורה נולד ב-20 באפריל 1964 בבית החולים קולוניאל וור ממוריאל בסובה. קטוניוורה היה הצעיר מבין שבעה אחים. הוא למד בבית הספר Draiba Fijian לפני שהשלים את לימודיו התיכוניים במכללת Bua בשנת 1981. קטוניוורה מגיע מהכפר נאדורי באי ונואה לבו.
הוא נשוי לפילומנה קטוניוורה ויש להם שני ילדים ושלושה נכדים.
הערות שוליים

↑  דיגיטל 14, יצחק הרצוג נפגש עם נשיא פיג'י ויליאם קטוניוורה, באתר עכשיו 14, 3 באוגוסט 2022
חוק ובר-פכנר

חוק ובר-פכנר מתאר את הקשר בין הגודל הפיזיקלי של גירוי ובין העוצמה שבה הוא נתפס. החוק נקרא על שמם של החוקרים בני המאה ה-19, ארנסט היינריך ובר (Weber), שהיה הראשון אשר תיאר באופן כמותי את הקשר בין גירוי לתפיסה, וגוסטב תאודור פכנר (Fechner), אשר הציע פירוש תאורטי לממצאיו של ובר.
באחד מניסוייו ביקש ובר מנחקר שעיניו כוסו להעריך את משקלו של חפץ שהחזיק בידיו: הנחקר התבקש להגיב כאשר הוא חש שהמשקל בידו הוכבד. ובר מצא כי השינוי המורגש הקטן ביותר במשקל (תוספת המשקל הקטנה ביותר שהנחקר הרגיש בה) הייתה יחסית למשקל ההתחלתי שאותו נשא הנחקר בידיו. כלומר: אם המשקל המקורי הוכפל, נדרשה תוספת כפולה של משקל כדי שהנחקר יבחין בהבדל.
בהינתן כי dp הוא ההבדל בתפיסת המשקל, ds הוא ההבדל במשקל (המשקל שהוסף), S הוא המשקל ההתחלתי ו-k הוא קבוע נמדד, ניתן להביע יחס זה במשוואה הבאה:
אינטגרציה של המשוואה נותנת:
(C הוא קבוע אינטגרציה ו-ln הוא לוגריתם טבעי.)
כדי למצוא את C יש להציב P=0 (אין תחושה), ואז:
( S_{0} הוא סף הגירוי שמתחתיו לא יחושו אותו כלל.)
ובהצבה מתקבל
התלות בין התפיסה לגירוי היא לוגריתמית, כלומר: אם הגירוי משתנה בטור גאומטרי, תשתנה התפיסה שלו בטור חשבוני. למשל: ייתכן מצב שבו מוכפל גירוי פי 3 (המשקל שנושא הנחקר בידו עלה מ-1 ק"ג ל-3 ק"ג, 3X1) – אך התחושה תהיה של הכפלה בלבד (1+1=2). אם שוב ישולש המשקל (3X3X1=9), יחוש הנחקר שהתוספת נעשתה שוב ביחידה אחת (1+1+1=3).
החוק נכון או נכון בקירוב גם עבור גירויים אחרים, כגון בהירות או עוצמת צליל.
זכרון דברים (ספר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  יעקב שבתאי
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  רומן
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת הקיבוץ המאוחד
 תאריך הוצאה:  1977 הוצאה מחודשת - 1994
 מספר עמודים:  282
 סדרה
 הספר הבא:  סוף דבר 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001863756
 
זכרון דברים הוא רומן על רקע תל אביב של שנות ה-70 של המאה ה-20, שכתב הסופר יעקב שבתאי.
הספר יצא לאור בהוצאת  ספרי סימן קריאה ובהוצאת הקיבוץ המאוחד בשנת 1977, זוכה פרס ברנשטיין לשנת 1978. בשנת 1994 ראה הספר אור מחדש בסדרת הספריה החדשה.
הרומן מתאר סדרה ארוכה של דמויות, הקשורות זו בזו בקשרי משפחה וקשרי הכרות אחרים, העולות ומופיעות מול הקורא בקשרי אסוציאציות נעדרי תבנית, לכאורה. סגנונו של הרומן מתאפיין במשפטים ארוכים מאוד ומורכבים, הנעים מעניין לעניין ומדמות לדמות ללא הפוגה.
בשנת 1995 עובד הרומן לסרט קולנוע בבימויו של עמוס גיתאי ובכיכובם של אסי דיין בתפקיד צזאר, גיתאי עצמו בתפקיד גולדמן ועמוס שוב בתפקיד ישראל.
בשנת 2007 נבחר הספר על ידי עורכים ומו"לים (בפרויקט של עיתון מעריב) לספר הטוב ביותר שנכתב בעברית מאז קום המדינה.
בשנת 2012 עובד הרומן לסרט קולנוע קצר בשם "התאבדות עליזה" בבימויו של דוד אברמוב, בכיכובם של אלדד קרין (בתפקיד ישראל), ארי ליבסקר (גולדמן), רנה ורבין (אליעזרה) ועדי קום (אלה).
לשבתאי סיפור קצר בשם זהה, שאינו קשור עלילתית לרומן.
הדמויות העיקריות

בספר מוצגות יותר ממאה ועשרים דמויות הקשורות לעלילה.
הדמויות העיקריות בסיפור הן דמויותיהם של שלושה חברים, השרויים, כל אחד בדרכו, בעיצומו של "משבר גיל העמידה".
צזאר – גרוש ואב לשניים, באמצע שנות הארבעים לחייו. צזאר הוא נרקיסיסט אנוכי המבלה את חייו בדילוג בין מאהבות, עימן הוא מנהל יחסים סבוכים ולא יציבים, ובבריחה עיקשת מכל התחייבות לאדם או לרעיון, יהיו אשר יהיו. היחידים להם רוחש צזאר כבוד של ממש, הן שתי דמויות האב המעצבות שלו: ארווין - אביו מולידו של צזאר, ובש - חברו הטוב של ארווין, ניהיליסט ציניקן אותו מעריץ צזאר במיוחד.
גולדמן – גרוש וערירי בשנות הארבעים לחייו, בוגר מלחמת העצמאות. אין כל אזכור לשמו הפרטי. גולדמן מגלם בדמותו את האדם המחפש משמעות על-זמנית בקיום זמני. במודעותו הנוקבת לארעיותם של חייו, אינו יודע גולדמן מנוח, מה שמניע אותו לפעול ולהותיר חותם בעולם (למשל, בתרגום יצירה של יוהאנס קפלר). הקונפליקט של גולדמן קיצוני: הוא חושש מהחידלון ומהמוות, חשש המתבטא בעיסוק בפיתוח גוף ובפנטאזיות על חיים רומנטיים, אך נאלץ לשוב ולהשלים עימם, כשהוא מפליג בנוסטאלגיה וגעגועים לאחותו המתה ולסמטאות ילדותו בצילה של העיר המשתנה ללא הרף. נושא המוות והאלמוות עולה בשיחותיו עם דמויות לאורך הספר, שהעמוקות שבהן הן עם דודו לזאר. הקונפליקט נפתר בהתאבדותו של גולדמן (עליה מדווח המחבר כבר בראשית הסיפור).
ישראל – רווק בסוף שנות השלושים לחייו. ישראל הוא מוזיקאי שתקן המתגורר בסטודיו לצילום אותו מחזיק צזאר לצורכי עבודתו. מעט מסופר על ישראל, אך בדמותו השקטה והאדישה הוא משקף את דמויות חבריו, בעיקר בשתקנותו המנוגדת כל-כך לרעש והססגוניות של צזאר ובבוז השקט והכמעט בלתי מורגש שהוא רוחש כלפיו. ישראל שקוע בעולמו הפנימי, מבלה שעות רבות בנגינה ואינו משתתף באופן מודע בלבטים שמציגים בפניו חבריו.
עיקר העלילה מרוכזת בשני הראשונים - גולדמן וצזאר, ובדמויות הקשורות בהם. ישראל מהווה דמות רקע, המביטה על צזאר ועל גולדמן ומעניקה נפח לדמויותיהם.
על התמה

הספר נפתח ומסתיים בשתי לוויות (של אביו של גולדמן ושל גולדמן עצמו), והמוות והבריחה ממנו הם תמות מרכזיות בספר. הקונפליקטים של הדמויות הם קיומיים וניכר בהם נופך אקזיסטנציאליסטי. סוגיות של חופש בחירה, כוח החיים הבסיסי, געגועים לעבר, יכולתו של האדם להשפיע על גורלו ולהגשים את מאווייו, כל אלה שזורות לאורכו של הספר.
הדמויות אינן זוכות לגאולה. הגיבורים מתים, או ממשיכים לסוב במסלולים הקבועים של חייהם.
ז'ק סטרומזה

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
ז'ק  סטרומזה, 2010
 לידה:  1913 יוון 1828 סלוניקי, יוון
 פטירה:  2010  (בגיל 97 בערך) ישראל ירושלים, ישראל
 מוקד פעילות:  יוון 
 מקום לימודים:  ESME Sudria, אוניברסיטת בורדו, Conservatoire de Bordeaux Jacques Thibaud 
 שפה מועדפת:  יוונית 
 כלי נגינה:  כינור
 צאצאים:  פרופסור גדליהו סטרומזה, בנו  פרופסור שרה סטרומזה, כלתו
 
ז'ק סטרומזה (Jacques Stroumsa,‏ 1913, סלוניקי, יוון – 13 בנובמבר 2010, ירושלים, ישראל) היה כנר ומהנדס ישראלי יליד יוון, ניצול השואה הידוע בתור הכנר מאושוויץ.
קורות חיים > שנותיו הראשונות

סטרומזה נולד ב-1913 בסלוניקי, יוון למשפחה יהודית. סטרומזה היה הבכור ולו שלושה אחים ואחיות קטנים. אב המשפחה, אברהם, היה מורה בבית הספר של הקהילה היהודית בסלוניקי בו לימד עברית, לדינו ויהדות, ואם המשפחה, דודון, הייתה תופרת. בנערותו הצטרף לתנועת הנוער הציונית מכבי, וניגן בכינור בתזמורת של המועדון.
ב-1940, בעודו בן 27, נסע לצרפת, ולמד הנדסת חשמל בפריז ובמרסיי. בתום הלימודים חזר ליוון והתגייס לצבא היווני, אף שם ניגן בכינור בתזמורת הצבאית. לאחר שחרורו מהצבא החל לעבוד בשירות המדינה במקצועו. באותה תקופה נשא לאישה את נורה.
קורות חיים > בשואה

באפריל 1941 נכבשה סלוניקי על-ידי הנאצים, עם הפלישה הוצע לסטרומזה לברוח מיוון ולהצטרף למחתרת, אך הוא סירב לעזוב את אשתו שהייתה בהריון. באפריל 1943 נשלחו בני הזוג לאושוויץ. הם הופרדו בסלקציה, ונורה נשלחה לתאי הגזים מיד עם הגעתם, כשהיא בחודש השמיני להריונה. ז'ק נשלח לתזמורת הגברים בבירקנאו במסגרתה ניגן כשעתיים ביום: בעת היציאה לעבודה בבוקר ובעת הוצאות להורג. בשאר הזמן, הועבד בעבודות פרך. משגילו הנאצים את הכשרתו כמהנדס, נשלח לעבוד במפעל התחמושת "אוניון וורקה", שם עבד במשך שנה וחצי. ב-21 בינואר 1945 פונה מחנה אושוויץ על ידי הנאצים, והאסירים הולכו בצעדת מוות למחנות מלק, מאוטהאוזן וגוזן. סטרומזה הגיע למחנה גוזן, ששוחרר על ידי צבא ארצות הברית ב-8 במאי 1945.
ממשפחתו של סטרומזה שרדו רק הוא ואחותו הקטנה בלה. אחותו ג'ולי (גר') ניגנה בתזמורת הנשים באושוויץ ונספתה במחנה ברגן בלזן.
קורות חיים > לאחר השואה

סטרומזה עבר לפריז לשם המשך לימודיו המקצועיים בבית הספר הגבוה לחשמל. ב-1947 נישא בשנית ללורה, ניצולת שואה ילידת אתונה שאותה הכיר במחנה עקורים במרסיי. לזוג שלושה ילדים, בהם חוקר הדתות פרופ' גדליהו סטרומזה.
לאחר מלחמת ששת הימים, עלה לישראל ועבד במחלקת המאור בעיריית ירושלים. השתתף בשליחויות מטעם משרד החוץ למטרת שיתופי פעולה בדרום אמריקה. לאחר פרישתו לגמלאות, בגיל 67, קיבל תואר דוקטור להנדסת חשמל מהטכניון. כמו כן, עסק בחקר ההיסטוריה של יהדות יוון ובעיקר שואת יהודי יוון כמתנדב ביד ושם. את ספרו, "ובחרת בחיים", הוציא לאור ב-1995.
סטרומזה, שידע שש שפות, העביר עדותו בכולן. הוא נפטר בשנת 2010 בגיל 97.
לקריאה נוספת

ז'ק סטרומזה, ובחרת בחיים, 1995. הספר תורגם לשמונה שפות.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  ז'ק סטרומזה באתר יד ושם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268646505171  PLWABN: 9810627029105606  BnF: cb13330592k (data)  GND: 119330717  LCCN: nr91007010  NLG: 42163  NTA: 236147196  SUDOC: 035702427  VIAF: 98242131   WorldCat (עם VIAF): 98242131 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים ובנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הרפובליקה החדשה (מלחמת הכוכבים)

"הרפובליקה החדשה" או "הרפובליקה הגלקטית החדשה" (נודעה גם כ"הרפובליקה הגלקטית השנייה") היא שמה של הממשלה הגלקטית הבדיונית בסדרת סרטי המדע הבדיוני מלחמת הכוכבים, אשר נוסדה על ידי ברית המורדים בסיומו של קרב אנדור, במטרה להחליף את האימפריה הגלקטית. נוסדה ב-5 ABY לאחר פירוקה של ברית המורדים ובהמשך נועדה להיות הממשלה השולטת על הגלקסיה כולה. מטרתה המוצהרת הייתה להוות המשך ישיר לרפובליקה הראשונה אשר נודעה בשם "הרפובליקה הישנה".
הרפובליקה החדשה נוסדה על אותם העקרונות שעליהם נוסדה הרפובליקה הישנה אלפי דורות לפני כן - הקמת גוף פרלמנטרי, שייצג את כל תושביה של הגלקסיה בצורה שווה והוגנת בהחלטותיו. כמו כן, מטרתם של המייסדים הייתה להכחיד את אותם החסרונות אשר בעבר גרמו להתמוטטות הדמוקרטיה הישנה ולעליית המשטר הטוטליטרי בגלקסיה (האימפריה הגלקטית). בעבר זכתה הרפובליקה הישנה להגנתו של מסדר הג'דיי, כעת נהנתה הרפובליקה החדשה מהגנתו של מסדר הג'די החדש, תחת הנהגת מייסדו, לוק סקייווקר.
בקאנון

מעט ידוע על הרפובליקה החדשה בקאנון החדש. הרפובליקה קמה מחדש בשנת 5 BBY אחרי מפלת האימפריה בקרב על ג'אקו ומותו של גאליוס רקס, מחליפו של פלפטין. שיירי האימפריה בפיקוד גראנד אדמירל ריי סלון וברנדול האקס (אביו של גנרל האקס) נסוגו בחשאי לחלל הלא נודע על מנת לבנות את עצמם מחדש ולשוב להילחם ביום מן הימים.
מטבע הדברים, מון מו'תמה נבחרה לקאנצלרית הראשונה בבירה החדשה, צ'נדרילה שהיא כוכב הבית של מו'תמה. לאחר תקופה הבירה עברה להוסניאן פריים.
כמו בימי הרפובליקה הישנה, שוב התגלעו מחלוקות קשות בין הפופוליסטים, תומכי שלטונות ריבוניים לכוכבי לכת, לבין המרכזיים שתמכו בממשל מרכזי חזק והגדלת הצבא. השחיתות גאתה כבימים עברו והיו סנאטורים שבסודיות תמכו במסדר הראשון שהחל לגדול ולמעשה חתרו תחת קיומה של הרפובליקה החדשה.
ידוע כי ליאה אורגאנה נכנסה לפוליטיקה וניהלה קריירה מפוארת עד שנתגלה כי היא הסתירה את היותה בתו של דארת' ויידר ועקב כך הסתיימה הקריירה הפוליטית שלה. היא הייתה הראשנה לזהות כי המסדר הראשון איננו ארגון טרור קקיוני, אלא שמדובר באיום רציני על שלום הגלקסיה ומקימה ארגון שהוא למעשה צבא לכל דבר בשם "ההתנגדות" ומחליטה לפעול לבד נגד המסדר הראשון לאור אוזלת ידו של הממשל המרכזי.
בקאנון > בהכוח מתעורר

בשנת 34 ABY המסדר הראשון הוא איום מוחשי על קיום הרפובליקה עצמו, הוא מחזיק בנשק על בדמות בסיס קוטל הכוכבים ולרשותו צי אימתני. בסופו של דבר, אזלת ידה של הרפובליקה ממיטה שעליה חורבן לאחר המסדר הראשון משמיד את עכל מערכת הוסניאן על בירתה כליל, צי הרפובליקה מושמד והיא למעשה חדלה מלהתקיים.
באגדות מלחמת הכוכבים (לשעבר היקום המורחב) > רפובליקה גלקטית חדשה

מותו של הקיסר פלפטין בקרב אנדור סימן את סופה של האימפריה. חודש לאחר מכן, פורסמה ההצהרה על הקמתה של הרפובליקה החדשה על ידי 8 החברים המרכזיים בברית המורדים שהצהירו על היעדים, הערכים והאידיאלים שעומדים בפני הממשלה החדשה. 8 המייסדים התמנו לחברים במועצה הזמנית של הרפובליקה. המטרה הראשונית שעמדה בפני המועצה הייתה שחרור קורוסנט. כיבוש כוכב הבירה היה למעשה צעד סמלי ולא אסטרטגי, הסיבה להשתלטות על הכוכב הייתה שמאז ימיה של הרפובליקה הישנה היה הכוכב מרכז השלטון, ותפיסתו תהווה צעד שיאשר את הלגיטימיות במעשיהם.
באגדות מלחמת הכוכבים (לשעבר היקום המורחב) > אל הליבה

בחודשים הראשונים שלאחר הניצחון באנדור נמנעה ממשלת הרפובליקה החדשה מלבצע גיחות תקיפה לתוך החלל שעדיין היה בתחומה של האימפריה. במקום זאת בחרה הממשלה לרכז את מאמציה בשליחה של שגרירים אל העולמות הרבים שכבר התמרדו וגירשו את המושלים מטעם הקיסרות. פעולתם של השגרירים חיזקה במהרה את יציבותה של הרפובליקה ובכך הגבירה את נוכחותה בעולמות המעטפת החיצונית. עקב התחזקותה של הרפובליקה, אדמירל אקבר הכין את צבאה של הרפובליקה לסדרה של מערכות שמטרתן: לשחרר נקודות מפתח בגלקסיה מידיה של האימפריה. במהלך השנתיים הבאות, כוחות המגן של הרפובליקה שחררו עולמות רבים במרכז הגלקסיה והטבעת הפנימית. הם הצליחו להתפשט לכיוון עולמות הליבה והקימו בסיסים בשביל מערכות עתידיות.
ב־6.5 ABY,‏ 30% מהגלקסיה תמכו בצורה מלאה וגלויה ברפובליקה החדשה ובנוסף עוד כ-20% תמכו בצורה מחתרתית. עם התקרבותו של צי התקיפה לעולמות הליבה התברר לכל הצדדים כי מטרתה של הרפובליקה, שחרור קורוסנט נמצא בהישג יד.
השנים המוקדמות

קורוסנט נפלה לבסוף, שלוש שנים לאחר הקרב באנדור. הניצחון הושג בעזרת כוח קומנדו של הפלוגה האדומה (טייסת העילית של הרפובליקה) ששיתפו פעולה עם סוכנים חשאיים. יחד, הצליח הכוח החשאי לבטל את מערכת ההגנה הפלנטרית. לאחר שהמגן נפל, הזעיק הכוח את צי התקיפה של אקבר כדי שיוכל להשמיד את מה שנותר ממערכות המגן של הכוכב. אך ללא ידיעתם, הצי למעשה נכנס כעת למלכודת שהכין המודיעין של הקיסרות.
כאשר חיילי הרפובליקה נחתו על הכוכב הם נפגעו מווירוס שהושאר כמלכודת. המלחמה במטרה להביא תרופה למחלה נודעה כ"מלחמת הבקטה" (נוזל מרפא). לאחר ניצחון הרפובליקה במלחמה והשתלטות על מקור הבקטה העיקרי בגלקסיה הצליחה הממשלה להשתלט על המשבר. עם כיבוש קורוסנט החלו ממשלות נטרליות רבות לראות ברפובליקה החדשה ככוח לגיטימי ולא כאסופה של מורדים חלושים.
השנים המוקדמות > ביסוס הסדר החדש

זמן קצר לאחר ההשתלטות על קורוסנט ומעבר הממשלה לכוכב הבירה, נוסד מחדש הסנאט הגלקטי. הנאום שנשאה ליאה אורגנה שיקף את האמונות והעקרונות של תקופת הסנאט הראשון:
"היום, אנו הופכים להיות משפחה גלקטית. משפחה של הגדול והקטן, של הצעיר והזקן. אנו חולקים כבוד לכל, ואיננו מפלים איש לטובה "
מון מו'תמה התמנתה לראש הממשלה ובנוסף תחת האמנה החדשה, נשאה בתפקיד נשיאת הסנאט והמנהיגה העליונה של הצבא. במהלך כהונתה, הממשלה דמתה מאוד למועצה המייעצת שהנחתה את הרפובליקה בתחילת דרכה. המועצה הפנימית המשיכה לעמוד בראשה, אבל הסנאט מצידו, נטל את תפקדיה של המועצה המייעצת.
בהמשך התברר לראשי הרפובליקה, כי קל יותר להילחם בכוחות האימפריה מאשר לבסס קונפדרציה של כוכבים עצמאיים. עם דחיקתה של הקיסרות מליבת הגלקסיה החלו רבים מחברי המועצה להאמין כי מלחמת האזרחים הגלקטית נמצאת לקראת סיום. שאיפות פוליטיות ותאוותם של חברים במועצה לכוח ויוקרה החלו לזלוג לתוך הממשלה. ב-8 ABY היו כבר 3 רבעים מהגלקסיה תחת שלטון הרפובליקה או בברית עימה. בעיני רבים ממנהיגי הממשלה הלחימה עמדה להסתיים.
השנים המוקדמות > האימפריה מתעוררת

אחד האתגרים הגדולים של השלטון החדש הגיעה בשנת 9 ABY. גרנד אדמירל ת'רון השתלט על הכוחות הנותרים של הקיסרות והוביל קמפיין מוצלח כנגד הרפובליקה. בשלבים המוקדמים של המשבר נפגעה יכולת התגובה של הרפובליקה בשל הסכסוכים הפוליטיים הפנימים. אך למרות תבוסות רבות ומכשולים הצליחה לבסוף הרפובליקה להתאחד וזכתה במערכה. ת'רון נהרג וכוחותיו נסוגו במהירות. עקב האמונה כי האימפריה נמצאת לקראת תבוסה סופית, פתחה הרפובליקה בסדרת תקיפות בחלקים שנותרו תחת שלטון האימפריה. ניצחונם היה קצר.
כשנה לאחר מותו של ת'רון, הקיסר פלפטין שהוחיה, פתח במתקפה עצומה מתוך ליבת הגלקסיה. הרפובליקה שמצאה עצמה מתמודדת מול כוחות עליונים נאלצה לסגת ולנקוט באותן טקטיקות שבהן השתמשה בתקופת המרד. לבסוף נצלה הרפובליקה בעקבות מותו של הקיסר במהלך הקרב שניהל עם לוק סקייווקר.
השנים המוקדמות > הארגון מחדש והרפורמות

לאחר כיבושו מחדש של קורוסנט ב-11 ABY, החל סנאט הרפובליקה בסדרה ראשונה של תוכניות ארגון מחדש של הממשל. במהלך תקופה זו שכנע לוק את הסנאט כי הרפובליקה החדשה תהיה מוגנת רק אם מסדר הג'די יוקם מחדש. המרכז הראשון, שבהמשך גם הפך לאקדמיה של הג'די, הוקם על יאבין 4. במהלך ניסיונו של אדמירל דאלה להקים מחדש את האימפריה, כיבושו של יאבין 4 נתפס כנקודת מפתח במפלתה של הרפובליקה החדשה. למרות ניסיונותיו של דאלה, הצליחו אבירי הג'די להגן על הכוכב והמתקפה נהדפה. בשלב הזה פרשה מון מות'מה מהחיים הציבוריים ונקבה בשמה של ליאה אורגנה כממשיכת דרכה. באישורו של הסנאט נתמנתה אורגנה לנשיאה השנייה של הרפובליקה. במהלך כהונתה של אורגנה, אחד מהאירועים החשובים ביותר היה "משבר הצי השחור" שבמהלכו לחמה הרפובליקה כנגד הייבת'אן הפנאטים שהובילו קמפיין של רצח עם.
באותה התקופה החלו עולמות שבעבר היו חברים בקיסרות להצטרף לרפובליקה, אך תקופת שלטונה של האימפריה הותיר בהם את חותמתה ונציגיהם של העולמות החזיקו בעמדות סלחניות יותר ביחס לקיסרות. הדבר הוביל בפעמים רבות למצבי חוסר הכרעה בסנאט ביחסו לאימפריה.
השנים המוקדמות > שלום עם האימפריה

למרות התגברות החששות ואי האמון בין חלקים שונים ברפובליקה החדשה, היא נותרה מאוחדת במאמציה להביס את האימפריה. קמפיין נוסף של האימפריה כנגד הרפובליקה הסתיים באסון לתוקפים כאשר כוחות המגן בפיקודו של אדמירל אקבר הצליחו להדוף את התוקפים ולכבוש שטח נוסף. הקיסרות נותרה כעת בהחזקה של 8 סקטורים באזור המעטפת החיצונית.
אך באותה התקופה גם ירד כוחה של הרפובליקה מבפנים. השליטה התפזרה יותר ויותר בין העולמות והסקטורים השונים. תפקידו של הסנאט חזר שוב, כמו בתקופת הרפובליקה הישנה, לגוף שמספק הגנה כללית ומקום ליישוב סכסוכים בין מערכות שונות.
האירוע המרכזי של התקופה עם זאת, הוא חתימת הסכם השלום הסופי עם כוחותיה הנותרים של האימפריה שהביאו לסוף מלחמת האזרחים הגלקטית שהשתוללה במשך 38 שנים.
השנים המוקדמות > חילופי המשמרות

סיומה של מלחמת האזרחים הגלקטית הביאה בפעם הראשונה זה תקופה ארוכה למצב שבו עולמות שונים יכלו לבחור לאיזה ארגון הם מבקשים להשתייך. עולמות רבים בחרו לעבור צד והשתלבו בתוך הרפובליקה. ב-23 ABY התפטרה ליאה אורגנה סופית מתפקידה. במקומה נבחר בורסק פייל'יה ברוב של 60% מהקולות. הדבר הוביל לפרישתם של רבים מחברי הסנאט הוותיקים ומנהיגים שונים בצבא דוגמת אקבר. לרוע המזל, המנהיגים הפורשים אשר שימשו גם כמנהיגים בתקופת המרד ושהיו בעלי עקרונות הוחלפו בסנאטורים אשר דאגו לאינטרסים אישיים משלהם והסכסוכים הפנימיים שאפיינו את הרפובליקה הישנה שבו.
השנים המוקדמות > מלחמת היוזאן וונג

במהלך פלישתם של היוזאן וונג לגלקסיה נותר הסנאט משותק ונהג בפחדנות. ממשלו של בורסק פייל'יה טעה בהערכתו כי האיום איננו רציני עד שהיה כבר מאוחר מדי. הכובשים התקדמו במהירות והצליחו לכבוש חלקים עצומים של הגלקסיה בדרכם לקורוסנט. אי האמון במסדר הג'די גרם נזק גדול עוד יותר וכתוצאה מכך מצאו עצמם כוחות המגן של הרפובליקה בנסיגה מתמדת לעבר ליבת הגלקסיה. נפילתו של קורוסנט בידי היוזאן וונג היה המסמר האחרון של הרפובליקה. חלק מחברי הסנאט השתמשו בצי המגן כדי ללוות אותם בבריחתם מחוץ למערכת. פייל'יה עצמו הקריב את עצמו במהלך הקרב על הבירה.
השנים המוקדמות > הלידה מחדש

לאחר נפילת קורוסנט הסנאט התכנס מחדש על מון קלמרי ובחר בקל אומאס כנשיא. בחירתו הייתה הסוף לרצף הבחירות וחוסר היציבות האין סופיים. אומאס ארגן את שאריות הרפובליקה תחת "הפדרציה הגלקטית של בריתות חופשיות". עם חוקה חדשה, מערכת טובה יותר של איזונים ומבנה פדרלי חדש, הצליחה הברית לתקן שגיאות רבות של הממשל הקודם. בנוסף התחייב הממשל החדש לעבוד בצמוד לאבירי הג'די במטרה לסיים את המלחמה. ב-30 ABY הביסה הברית יחד עם אבירי הג'די את היוזאן וונג ושחררה את
ב-ABY 125 הפדרציה הגלקטית של הבריתות החופשיות הותקפה על ידי אימפריית הסית של דארת' קריית.
שחרור קורוסנט
טיבריוס השלישי, קיסר האימפריה הביזנטית

טיבריוס השלישי (ביוונית: Τιβέριος) היה קיסר האימפריה הביזנטית מפברואר 698 עד ליולי או אוגוסט 705.