stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פתחי את שי
הערות שוליים

↑  אפרת קארו, פתחי את שי: החל משבוע הבא – תכנית אירוח חדשה בערוץ 14, באתר עכשיו 14
↑  כפיר אדר, ערוץ 14 בהפתעה ענקית: זה המגיש שמצטרף ומקבל תכנית, באתר אייס, 21 במרץ 2024
↑   האריה והממותה הגמל והשיבוטה: הנץ שנחת בלוגו המפלגה של גדעון סער, סרטון בערוץ "עכשיו 14", באתר יוטיוב
↑   מגי טביבי מדברת על הכל אצל פתחי ושי: "אני בתהליך של חזרה בתשובה כבר 5 שנים", סרטון בערוץ "עכשיו 14", באתר יוטיוב
↑   יורדים אל העם: זה מה שקרה כשפתחי ושי יצאו לבדוק מה חושב הציבור הישראלי, סרטון בערוץ "עכשיו 14", באתר יוטיוב
ערך זה הוא קצרמרבנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
|  |
| --- | --- | --- |
| תוכניות | "ישראל הבוקר" • "עדן ועודד" • "האולפן הפתוח" • "ארבע" • "ריקלין ושות" • "הדו"ח של אראל" • "שבע" • "מהדורת החדשות המרכזית של עכשיו 14 "•"הפטריוטים" • ריקלין וסג"ל • "פָתְחִי את שַׁי" • "כלכלי בלילה" |  |
| סגל | דור אזרד  • אמיר איבגי • שגיא אלמוג כהן • נועם אמיר • מולי ארי • עקיבא ביגמן • הלל ביטון רוזן • דרור בלאזדה • יעקב ברדוגו • שרה ב"ק • שי גולדן • שי גולדשטיין • בועז גולן • שרון גל • נוה דרומי • טל היינריך • עדן הראל • יהונתן וייס • דנה ורון • יותם זמרי • יערה זרד • עידו טאובר • מגי טביבי • ברוך ידיד • שלו כחלון • אדיר לחקים • רונה לוי •  שיראל ללום נהיר • נתי לנגרמן • ינון מגל • תמיר מורג • עודד מנשה • אראל סג"ל • גיל ססובר • מורן סקיטל • ליאור סודרי • אריאל עידן • איתמר פליישמן • אליה פרג'ון • גלעד צוויק • מוטי קסטל • דני רופ • שמעון ריקלין • עתי שלו • ליטל שמש |  |
פרדריק הול

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 בפברואר 1860 סטילינגטון, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  21 באוגוסט 1948 (בגיל 88) 
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנות לינקולן 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  אימפרסיוניזם, אסכולת ניולין 
 חתימה:   
 
פרדריק הול (באנגלית: Frederick Hall‏; 6 בפברואר 1860 – 21 באוגוסט 1948), המכונה גם פרד הול, היה צייר אימפרסיוניסטי אנגלי של נופים, נושאים כפריים ודיוקנאות. הוא היה חבר באסכולת ניולין, בקורנוול.
ביוגרפיה וקריירה

הול היה יליד סטילטון, יורקשייר, למד אמנות בבית הספר לאמנות לינקולן בין השנים 1879–1881, לפני שעבר ללמוד אצל צ'ארלס ורלט באנטוורפן.
הוא הפך לחבר באסכולת ניולין בקורנוול בין 1883 ל־1885, התאריך המדויק אינו ברור. הוא נשאר שם והצטרף לחברו פרנק בראמלי, עד 1898. הוא הציג באקדמיה המלכותית לאמנויות משנת 1886 ואילך ובסלון פריז, וזכה שם במדליית זהב בשנת 1912. הוא הציג גם באגודה המלכותית של אמנים בריטים ברחוב סאפולק, לונדון, בגלריה גרוסוונור, בגלריה החדשה, ובמועדון האמנות האנגלי החדש, משם התפטר בשנת 1890.
הול צייר גם קריקטורות ואייר תמונות בסיפורים.
בשנת 1898 התחתן עם אנייס בריל דוד, שאיתה נולדה לו בת. עם משפחתו הוא התיישב מאוחר יותר בספין, ליד ניוברי בברקשייר.
סגנון

עבודתו המוקדמת בתקופת ניולין מראה את גישתה של האסכולה בניוולין לציורים בחוץ - בטבע, והמחויבות לריאליזם חברתי. עם זאת, סגנונו לא נותר סטטי והוא המשיך להתפתח לכיוון אימפרסיוניסטי יותר. בסוף שנות השמונים של המאה ה-19 הוא נמשך לעבר נופים, ובילה זמן רב יותר מניולין, על חוף סאמרסט בפורלוק. עבודתו המאוחרת מציגה נוף עדין יותר.
הקריקטורות של חבריו האמנים בניולין היו לעיתים קרובות שנונות מאוד.
ביקורת

מגזין בקורנוול, שסקר את תערוכת ציירי צבעי שמן בשנת 1886, שיבח את האיכות הציורית של הבתים והחוף של כפר קורניש שלו (1886), אך מתח ביקורת על הכללתן של דמויות חסרות סיבת בציור. "האווז" שלו (1888) הוצג בתערוכת האקדמיה המלכותית בשנת 1888 ותואר על ידי "איפסוויץ ז'ורנל" כחכם ועוצמתי, ואילו העיתון "לידס מרקורי" כינה את היצירה הומוריסטית ועיתון אחר טען כי זהו ציור גרוטסקי.
"הדמדומים" שלו (1892) צוין על ידי "לידס מרקורי" עבור תפיסתו הפיוטית את הזוהר האחרון של יום בסתיו, אך ציור "בריכת השתייה" שלו (1897) ספג ביקורת על ידי "גלאזגו הראלד", אף על פי שהוא צבוע בחוכמה. לעומתו ה"מורנינג פוסט" ראה את הציור כנעים בשל צבעיו המבריקים וההרמוניים.
גלריה

ידי אמן
בור רחצה לכבשים
דמדומים
זריחת הירח
בית כפרי
המלך אדוארד השביעי
בריכת הברווזים
המפשייר
הערות שוליים

↑  Frederick Hall, web.archive.org, ‏2011-09-05
↑  Fox, Caroline, &, Greenacre, Francis. Artists of the Newlyn School, 1880-1900: An exhibition organised by the Newlyn Orion Galleries, (Newlyn Orion Galleries, Newlyn, 1979), p. 154
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007402894305171  GND: 1091591563  ISNI: 0000 0000 7054 8814  LCCN: n2016012431  RKD: 35454  SNAC: w6t185wc  TePapa: 981  ULAN: 500020312  VIAF: 95806048   WorldCat (עם VIAF): 95806048 
פרדריק הול, סינדרלה, 1891
פרדריק פאסי

| --- | --- |

פרדריק פאסי
 לידה:  20 במאי 1822 פריז, צרפת 
 פטירה:  12 ביוני 1912 (בגיל 90) ניי-סיר-סן, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  פר לשז 
 השכלה:  תיכון קונדורסה  תיכון לואי הגדול 
 תפקיד:  Member of parliament for the Seine (21 באוגוסט 1881–11 בנובמבר 1889)  Conseiller général de Seine-et-Oise (1874–1898)  נשיא  נשיא (1883–1883) 
 בן או בת זוג:  Marie Blanche Passy 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לשלום (1901)  מפקד בלגיון הכבוד 
 
פרדריק פאסי (בצרפתית: Frédéric Passy;‏ 20 במאי 1822 – 12 ביוני 1912) היה כלכלן ומדינאי צרפתי שתמך בחופש הסחר ובפציפיזם.
נולד בפריז בשנת 1822 לפליקס פאסי, שלחם בקרב ווטרלו, ולמארי-לואיז-פאולין פאסי.
בשנת 1867 ייסד ליגה בינלאומית למען השלום, וב-1870 את האגודה למען בוררות בין העמים. הוא פעל למען פירוק החימוש ולמען בוררות בינלאומית. בזכות פעולותיו קיבל פאסי יחד עם ז'אן אנרי דינן, את פרס נובל לשלום הראשון בשנת 1901.
כתביו העיקריים

"מלתוס ותורתו"
"תולדות העבודה"
"הסולידריות של ההון והעבודה"
פרנציסקוס (שם פרטי)

פרנציסקוס (לטינית: Franciscus) הוא שם פרטי לטיני, שגרסאותיו הרבות נפוצות בכל השפות האירופאיות, לרוב כשם פרטי לגבר.
מקור השם הוא משמו-כינויו של פרנציסקוס מאסיזי, נזיר וקדוש איטלקי, מייסד מסדר הפרנציסקנים.
פרנציסקוס כונה פרנצ'סקו (Francesco) על ידי אביו, על שם מסחרו עם המדינה והאומה הצרפתית (French). משמעות השם היא "איש צרפתי". מקור שמה הלטיני של צרפת, הוא מן השבטים הפרנקים, שהיו נפוצים באזור במאות הראשונות לספירה. שמם שאוב מן המילה "חופשי" בלטינית.
גרסאות השם

לשם גרסאות רבות מאוד, והוא מהווה בגרסאותיו השונות מן השמות הנפוצים ביותר בעולם המערבי. גרסתו האיטלקית פרנצ'סקו היא השם הפרטי הנפוץ ביותר באיטליה. בגרמנית, השם הפרטי הנפוץ פרנץ, אף הוא גרסה של שם זה. במדינות דוברות אנגלית, גרסת השם היא פרנסיס (Francis) לגבר או לאשה פרנסיס (Frances). השם הצרפתי הנפוץ פרנסואה, אף הוא וריאציה של השם הלטיני.
ראו גם

אישים ששמם הפרטי הוא פרנציסקוס
הערות שוליים

↑  http://www.behindthename.com/name/francis
↑  רשימת השמות הנפוצים ביותר לילודי שנת 2011 באיטליה, מתוך אתר הלשכה הדמוגרפית האיטלקית
↑  למעשה, לרוב דוברי השפה אין כל הבדל בהגיית שני השמות, כך שאלו הן מילים הומונימיות. עזר זיכרון נפוץ הוא "i for him and e for her".
פרדריק פון אוטר

פרדריק וילהלם פון אוטר (בשוודית: Fredrik Wilhelm von Otter;‏ 11 באפריל 1833 – 9 במרץ 1910) היה פרייהר, קצין צי ופוליטיקאי שוודי שכיהן כראש ממשלת שוודיה בין השנים 1900 – 1902.
חייו

אוטר נולד באחוזת פימסטרה שבחבל וסטרייטלנד כבן למשפחת אצולה עשירה. בגיל 17 הוא התקבל כלוטננט משנה לצי המלכותי השוודי, אך כל תקופת שירותו הוא לא קודם. בין השנים 1857 – 1861 הוא שירת בצי המלכותי הבריטי והשתתף במערכות כנגד שודדי ים בים סין הדרומי. ב-1868 הוא לקח חלק באחת ממשלחותיו של אדולף אריק נורדנשלד אל הקוטב הצפוני כמפקד ספינת המשלחת "סופיה". ב-1872 הוא קודם לדרגת קומנדר ומונה לשלישו הצבאי של נסיך הכתר אוסקר, דוכס אסטריֶטלנד והמשיך לשמש בתפקיד זה גם לאחר שבהמשך אותה שנה עלה הנסיך לכס המלוכה כמלך אוסקר השני.
ב-1874 קודם אוטר לדרגת קפטן ומונה להיות שר הצי בממשלה במקומו של מייג'ור גנרל אברהם ליונהוביד. הוא שימש בתפקיד זה עד להתפטרות ממשלתו של לואיס ירד דה יר ב-1880, אז הוא מונה לתפקיד מנהל מספנת הצי בקרלסקרונה. ב-1884 הוא קודם לדרגת קומודור, ב-1892 לדרגת תת-אדמירל וב-1900 לדרגת אדמירל. במקביל הוא ייצג מחוז בלקינה בבית העליון של הריקסדאג (הפרלמנט השוודי) בין השנים 1891 – 1899 ואת קרלסקרונה בבית התחתון בין השנים 1900 – 1902.
לאחר התפטרותו של אריק גוסטב בוסטרם ב-1900 מתפקידו כראש הממשלה, הוצע לאוטר התפקיד על ידי המלך והוא הרכיב ממשלה שכיהנה במשך שנתיים. כראש ממשלה נשא אוטר באחריות לתהליכי שינוי במערכת הצבאית ולביטולה הסופי של מערכת ההקצאה" (indelningsverket, לגיוס חיילים לצבא), שהונהגה על ידי המלך קרל האחד עשר יותר ממאתיים שנה קודם לכן. בהקשר לארגון מחדש של המערכת הצבאית הונהגה מערכת מיסוי פרוגרסיבי חדשה. לאחר סיום מושב הפרלמנט ביולי 1902 התפטר אוטר מתפקידו והוחלף בקודמו בתפקיד, בוסטורם. הסיבה העיקרית להתפטרותו הייתה כישלונו של הריקסדאג בהעברת הצעת החוק לזכויות ההצבעה. אוטר בילה את שנותיו האחרונות באחוזתו שליד קרלסקרונה.
צ'נגראויפלו

צ'נגראויפלו (בהונגרית: Csengerújfalu) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
הכפר ואזורו מיושבים לסירוגין מאז המאה ה-16.
יהודי צ'נגראויפלו

יהודים חיו בצ'נגראויפלו במאה ה-18 ובמאה ה-19. בשנת 1944 הושמדה הקהילה ונרצחו רוב תושביה בשואת יהודי הונגריה.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 8 |  |
| 1880 | 46 | 616 |
| 1910 | 38 |  |
| 1920 | 43 |  |
| 1930 | 34 |  |
| 1941 | 13 | 1,353 |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  תיעוד יהודי צ'נגראויפלו שנרצחו בשואה
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | נירג'האזה  |  |
| ערים |  איאק •  בקטלוראנטהאזה •  בלקאן •  צ'נגר •  דמצ'ר •  דומבראד •  פהרגיארמט •  איבראן •  קמצ'ה •  קישווארדה •  מאנדוק •  מאריאפוץ' •  מאטסלקה •  נאג'אצ'ד •  נג'הלאס •  נאג'קאלו •  נירבאטור •  נירלוגוש •  נירמדה •  נירטלק •  רקמז •  טיסלק •  טיסוושווארי •  אויפהרטו •  ואיה •  ואשארושנמן •  זאהון |  |
| כפרים | קנטוריאנושי • נירקאראס • אופאי • אפג' • הודאס • נירטורה • יאנד • נירבוגדאני • פאביאנהאזה • פילפשדרוץ • גבריין • גיורטלק • יארמי • קוצ'ורד • מרק • נאג'דובוש • נירצ'הוי • נירקאטה • נירמגייש • נירפרסניה • אקריטופילפש • פפוש • ראפולט • סמושסג • טיבורסאלאש • ואלאי • אנרץ' • דגה • פניישליטקה • גיולהאזה • יקה • קקצ'ה • לוופטרי • מזלדאן • נירלווה • נירטש • פפ • פאטרוהה • רטקזברנץ' • סבולצ'באקה • סבולצ'וורשמרט • טיסקניאר • אוידומבראד • אויקנז • נג'צ'רקס • נפקור • נירפזון • שנייה • סבולץ' • טימאר • טיסנג'פלו • בשנייד • לשקוד • לוולק • מג' • ניריברון • ניריאקו • נירקרץ' • פטנהאזה • רמוצ'האזה • רוהוד • ברבאש • ברגדרוץ • ברגשוראן • צ'רודה • גלנש • גמז'ה • גולאץ' • גיירה • הטפיירצ'ה • אילק • קישוורשאן • לוניה • מארוקפפי • מאטיוש • נג'וורשאן • אולצ'ווה • פוסטדובוש • טאקוש • טרפה • טיסאדון • טיסקרצ'ן • טיססלקה • טיסוויד • ואמושאטיה • ברקס • בסטרץ • גגן • קק • נירטט • סקיי • טיסראד • ושמגייר • בוטפלאד • צגנדאניאד • צ'הולץ • צ'אסלו • צ'גלד • דרנו • פילשד • גצ'אי • גרבולץ • גיגייה • יאנקמאיטיש • קרשמיין • קישר • קישהודוש • קישנמן • קישפלאד • קישסקרש • קלצ'ה • קמרה • מגושליגט • מאנד • מהטלק • מילוטה • נאבראד • נגיאר • נג'הודוש • נג'סקרש • נמשבורזובה • אולצ'וואפאטי • פניולה • פניגה • רוז'אי • שונקאד • סמושאיי • סמושאוילק • סטמארצ'קה • טיסבץ' • טיסצ'צ'ה • טיסקורוד • טיסטברק • טוניוגמטולץ' • טיוודר • טורישטוואנדי • טוריצ'ה • ואמושורוסי • זייטה • ז'רויאן • באטורליגט • אנצ'נץ' • קישלטה • נירבלטק • נירבוגאט • נירצ'אסארי • נירדרז' • נירגלשה • נירגיולאי • נירפיליש • נירוושווארי • אמביי • פנסלק • פיריצ'ה • פוצ'פטרי • טרם • בלשה • בוי • גאוואוונצ'לה • פסב • פורצ'למה • טיסברצל • טיסטלק • צ'נגרשימה • צ'נגראויפלו • קומלודטוטפלו • פאטיוד • סמושאנגיאלוש • סמושבץ' • סמושטטארפלווה • טיוקוד • אורה • בלקאן • בירי • בקן • ארפטק • גסטרד • קאלושמיין • סקוי • בנק • אפריישקה • גיירצ'קה • קומורו • טיסבזדד • טיסמוגיורוש • טיססנטמארטון • טוז'ר • ז'ורק • סורגלמטוש • טיסדדה • טיסדוב • טיסאסלאר |  |
| יישובים בנפת צ'נגר |
| --- | --- | --- |
| יישובים | צ'נגר • צ'נגרשימה • צ'נגראויפלו • קומלודטוטפלו • פאטיוד • פורצ'למה • סמושאנגיאלוש • סמושבץ' • סמושטטארפלווה • טיוקוד • אורה |  |
פרנציסקה קינסקי, רוזנת וכיניץ וטטאו

פרנציסקה קינסקי, רוזנת וכיניץ וטטאו (בגרמנית: Franziska Kinsky von Wchinitz und Tettau,‏ 8 באוגוסט 1813 - 5 בפברואר 1881), הייתה אשתו של אלויס השני, נסיך ליכטנשטיין.
ביוגרפיה

פרנציסקה נולדה ב-8 באוגוסט 1813 בווינה, לפרנץ דה פאולה קינסקי, רוזן וכיניץ וטטאו ולתרזה, רוזנת ורבנה ופרוידנטל, בתם של רודולף, רוזן ורבנה ופרוידנטל ומריה תרזיה, רוזנת קאוניץ וריטברג.
ב-8 באוגוסט 1831 התחתנה פרנציסקה עם אלויס, נסיך ליכטנשטיין, ממנו נולדו לה 11 ילדים. בשנת 1836 מת חמיה יוהאן הראשון יוזף, נסיך ליכטנשטיין, ובעלה אלויס עלה לשלטון במקומו. בשנת 1858 מת בעלה אלויס השני, נסיך ליכטנשטיין, ובנה יוהאן השני, נסיך ליכטנשטיין עלה לשלטון במקומו, תוך שפרנציסקה משמשת כעוצרת עד לבגרותו. בשנת 1870 קנתה פרנציסקה את טירת וארטנשטיין ושיפצה אותה, וב-5 בפברואר 1881 מתה פרנציסקה בביתה בווינה.
משפחתה

ב-8 באוגוסט 1831 התחתנה פרנציסקה עם אלויס השני, נסיך ליכטנשטיין, ממנו נולדו לה 11 ילדים:
מריה, נסיכת ליכטנשטיין (1836–1909), התחתנה עם פרדיננד גראף פון טראוטמנסדורף-ויינסברג
קרולינה, נסיכת ליכטנשטיין (1836–1885), התחתנה עם אלכסנדר, נסיך שנבורג-הארטנשטיין
סופיה, נסיכת ליכטנשטיין (1837–1899), התחתנה עם קרל, נסיך לוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג
אלואיזיה, נסיכת ליכטנשטיין (1838–1920), התחתנה עם היינריך גראף פון פינפירכן
אידה, נסיכת ליכטנשטיין (1839–1921), התחתנה עם אדולף יוזף, נסיך שוורצנברג
יוהאן השני, נסיך ליכטנשטיין (1840–1929)
פרנציסקה, נסיכת ליכטנשטיין (1841–1858)
הנרייטה, נסיכת ליכטנשטיין (1843–1931), התחתנה עם אלפרד, נסיך ליכטנשטיין
אנה, נסיכת ליכטנשטיין (1846–1924), התחתנה עם גאורג כריסטיאן, נסיך לובקוביץ'
תרזה, נסיכת ליכטנשטיין (1850–1938), התחתנה עם ארנולף, נסיך בוואריה
פרנץ הראשון, נסיך ליכטנשטיין (1853–1938)
פרדריק הנדריק, נסיך אורנז'

פרדריק הנדריק, נסיך אורנז' (בהולנדית: Frederik Hendrik van Oranje-Nassau; 29 בינואר 1584 – 14 במרץ 1647) היה הסטאדהאודר של הרפובליקה ההולנדית, ונסיך אורנז' בין השנים 1625–1647. נודע בהצלחתו במצור על 'ס-הרטוחנבוס בשנת 1629.
ביוגרפיה > ילדותו

נולד בדלפט ב-29 בינואר 1584, כבנם של וילם הראשון, נסיך אורנז' ואשתו הרביעית לואיז דה קוליני, בתם של גאספאר דה קוליני השני ושארלוט דה לאוואל. כשהיה בן חצי שנה נרצח אביו, ואחיו למחצה מאוריץ, נסיך אורנז' ירש את תפקידו כסטאדהאודר של המחוזות השונים בהולנד. פרדריק הנדריק חונך על ידי אחיו חינוך צבאי, ומונה לגנרל בצבא ההולנדי.
בשנת 1625 כפה מאוריץ על פרדריק הנדריק להתחתן, והוא התחתן עם אמליה מזולמס-בראונפלס, בתו של יוהאן אלברכט הראשון, רוזן זולמס-בראונפלס.
ביוגרפיה > שלטונו

לאחר פטירת אחיו מאוריץ בשנת 1625 ירש פרדריק הנדריק את תפקידו כסטאדהאודר של המחוזות השונים בהולנד, ואת התואר "נסיך אורנז'", ומונה למפקד הצבא ההולנדי. פרדריק הנדריק הוכיח את עצמו כגנרל טוב כמעט כמו אחיו, וכמדינאי ופוליטיקאי הרבה יותר טוב. במשך עשרים ושתיים שנים הוא שלט ברפובליקה ההולנדית, ותקופתו נחשבת לתור הזהב של הולנד. פרדריק הנדריק זכה בכמה ניצחונות צבאיים ימיים גדולים, על ידי הפיכתו של הצי ההולנדי לאחד הציים הטובים ביותר באותה תקופה.
פרדריק הנדריק זכה בכמה ניצחונות חשובים ביותר על הכוחות הספרדים, ביניהם כיבוש חרונלו בשנת 1627, המצור על 'ס-הרטוחנבוס בשנת 1629, כיבוש מאסטריכט בשנת 1632, ברדה בשנת 1637 והולסט בשנת 1645. בנוסף כרת פרדריק הנדריק ברית עם ממלכת צרפת נגד ספרד, אך לבסוף החליט להגיע לידי הסכם שלום עם הספרדים ולסיים את מלחמת שמונים השנים.
ב-14 במרץ 1647 מת פרדריק הנדריק בהאג, ובמקומו עלה לשלטון בנו וילם השני, נסיך אורנז'.
משפחתו

בשנת 1625 התחתן פרדריק הנדריק עם אמליה מזולמס-בראונפלס, בתם של יוהאן אלברכט הראשון, רוזן זולמס-בראונפלס ואגנס מזיין-ויטגנשטיין, ממנה נולדו לו 9 ילדים:
וילם השני, נסיך אורנז' (1626–1647)
לואיזה הנרייטה מנסאו (1627–1667)
הנרייטה אמליה (1628)
אליזבת (1630)
איזבלה שארלוטה (1632–1642)
אלברטינה אגנס מנסאו (1634–1696)
הנרייטה קתרינה מנסאו (1637–1708)
הנדריק לודווייק (1639)
מריה (1642–1688)
בנוסף היה לפרדריק הנדריק ילד לא חוקי, שנולד לו קודם נישואיו.
פרנציסקה צכל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 באוגוסט 1909 
 פטירה:  24 בדצמבר 2002 (בגיל 93) 
 מדינה:  אוסטריה 
 מידע חסידת אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסידת אומות העולם (25 בדצמבר 1984) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  פרנציסקה צכל
 
פרנציסקה צכל (בגרמנית: Franziska Cechal;‏ 4 באוגוסט 1909 – 24 בדצמבר 2002) הייתה תושבת וינה, שבאוסטריה, שהוכרה על ידי יד ושם כחסידת אומות העולם על סיועה ותרומתה להצלתה של רוזליה וסרשטיין.
פרנציסקה הייתה נשואה, בעלה הפועל גויס לוורמאכט, בשנת 1942. היא התגוררה בווינה עם בתה בת הארבע, ובקרב מקורביה הייתה ידועה בהתנגדותה לנאציזם.
הפעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

רוזליה וסרשטיין (Rosalia Wasserstein; עם נישואיה שמה הפך איסתה (Ista)), ילידת ב-13 בדצמבר 1918, הייתה צעירה יהודייה שחיה בווינה במהלך מלחמת העולם השנייה והועסקה כתופרת ב-Jersey-Modelle. אביה גורש כבר בשנת 1939 ורוזליה ומשפחתה נאלצו לעבור לגור בדירת חדר ברחוב Novaragasse 32 ברובע השני בווינה. ב-19 במאי 1942 הגיעו חילי האס אס שפינו באלימות את כל יושבי הבית היהודיים. רוזליה הייתה בעבודה כשאמה גורשה. באותה עת אחותה עבדה במשמרת לילה במפעל לקרטון. רוזליה פנתה לקהילה היהודית שם נודע לה כי אמה גורשה לטרזיינשטט וכי גם היא נכללת ברשימת המיועדים לגירוש לפולין.
רוזליה בקשה להסתתר. על מנת להקטין את הסכנה בחשיפתה בשל פשיטות תכופות של האס אס וחשש מהלשנות השכנים, רוזליה שינתה לעיתים קרובות את מקום המסתור, בין היתר היא גרה בדירותיהן של החברות פרנציסקה צכל, אנה קוכאר ומריה בהם. שלוש הנשים סיפקו לה גם מזון ובגדים. תחילה פנתה רוזליה לפרנציסקה צכל, אותה הכירה באמצעות אחיה וידעה על התנגדותה לנאציזם. רוזליה בקשה את עזרתה של פרנציסקה במציאת מקום מסתור. פרנציסקה הסכימה להסתיר את רוזליה בביתה. רוזליה היה חסרת כל ולא יכלה להציע לפרנציסקה כל תמורה. למרות זאת, פרנציסקה סיפקה את כל צרכיה וחלקה עמה את מזונה.
רוזליה התגוררה בביתה של פרנציסקה זמן קצר, אך משם הועברה לדירה בפצמניטנאסה (Patzmanitengasse), בה שהתה עד יולי 1942. היא נעצרה על ידי הגסטפו, אך הצליחה להימלט. רוזליה פנתה שוב אל פרנציסקה, שנעתרה שוב לבקשתה והחביאה אותה בביתה למשך שלושה חודשים נוספים. פרנציסקה חיה בצניעות אך סיפקה לרוזליה מזון ובגדים. שתיים מאחיותיה של פרנציסקה ידעו על פעולת ההצלה של אחותן בזמן אמת.
משפחתה של רוזליה אימצה ב-1938 ילד בן שנתיים וחצי מבורגנלנד. הילד הועבר על ידי הגסטפו לבית יתומים יהודי. לבקשת רוזליה, פרנציסקה ביקרה את הילד לעיתים קרובות בבית-היתומים היהודי, והביאה לו מזון, צעצועים ובגדים. היא התנהגה אל הילד כאילו היה בנה שלה. יום אחד התדפק על דלת ביתה של פרנציסקה פקיד בכיר של האס אס, על מנת להתרים לצורך היערכות לחורף. פרנציסקה הסתירה את רוזליה במרתף הבית ואמרה לאיש האס אס כי היא מתגוררת לבדה בדירתה. עם זאת, שכניה של פרנציסקה חשדו שהיא מסתירה מישהו בדירתה ולכן פרנציסקה הייתה צריכה לנקוט משנה זהירות ודאגה למסתור חלופי של רוזליה בבית ידידתה – מריה בהם, ולאחר מכן בביתה של אנה קוכאר, מכרה של רוזליה עוד מלפני המלחמה. לכשהסכנה גברה ואנה חששה כי ייערך חיפוש בדירתה, הועברה רוזליה חזרה לביתה של פרנציסקה צכל, שם נראה המצב בטוח יותר.
באחד מביקוריה בביתה של צכל, וסרשטיין כמעט נחשפה, לאחר שפעילה נאצית הגיעה לדלת ביתה של צכל וביקשה תרומה. וסרשטיין זיהתה מיד את הפעילה כמי שהכירה בנעוריה; היא נאלצה לעזוב את החדר במהירות כדי שלא תזוהה.
לאחר המלחמה

רוזליה וסרשטיין המשיכה לחיות בווינה לאחר המלחמה. אחותה של רוזליה, שהסתתרה בבית אישה אחרת, התאבדה ב-1973 משום שאמה לא שבה מטרזיינשטט. הילד, שאומץ על ידי משפחת וסרשטיין, שרד בבית היתומים היהודי. רוזליה לקחה אותו לביתה אחרי המלחמה. הוא נשאר איתה עד נישואיו.
הכרה והנצחה

ב-25 בדצמבר 1984 הכיר יד ושם בפרנציסקה צכל, אנה קוכאר ומריה בהם, כחסידות אומות העולם על תרומתן להצלת רוזליה וסרשטיין. טקס הענקת המדליות התקיים בווינה ב-4 בדצמבר 1985 באולם בית האיגודים המקצועיים, בנוכחות שגריר ישראל אורי פרושאור ובנוכחות נשיא הפרלמנט ויושב ראש האיגודים המקצועיים באוסטריה, מר אנטון בניה.
הערות שוליים

↑  רוזליה וסרשטיין, באתר יד ושם
↑  מתוך תיק חסידי אומות עולם מספר 3037 חטיבה M.31, יד ושם
פנטלנדיט

| --- | --- |
פנטלנדיט מקמבלדה שבאוסטרליה המערבית. גודל הדגימה 1.7 ס"מ על 2.9 ס"מ
פנטלנדיט מקמבלדה שבאוסטרליה המערבית. גודל הדגימה 1.7 ס"מ על 2.9 ס"מ
 תכונות המינרל
 הרכב כימי:  Fe,Ni)9S8)
 מערך קריסטלוגרפי:  איזומטרי
 צורת הגביש:  הגבישים נדירים וצורתם משושה עד 10 ס"מ, בדרך כלל מקבצים גרגריים או חסרי צורה משובצים בסולפידים אחרים.
 צבע:  צהוב בגוון ארד, חום אדמדם אם יש בו כסף
 ברק:  מתכתי
 שקיפות:  אטום
 פצילות:  אין, היפרדות אוקטהדרלית
 שבירה:  דמוית קונכייה
 קשיות:  4-3.5 בסולם מוס
 משקל סגולי:  5.0-4.6
 שרטוט:  חום בהיר עד צהוב ארד בהיר
 מידע נוסף:  בניגוד לפירוטיט אינו מגנטי, אך הוא מתמגנט בחימום.
 מינרלים נלווים:  כלקופיריט, ביוטיט, פירוטיט, מקינואיט, מגנטיט, מילריט, קובניט וטרויליט
פנטלנדיט הוא מינרל סולפידי המכיל ניקל וברזל בכמויות שוות, ולעיתים קובלט. על שמו קבוצת הפנטלנדיט המכילה, פרט לפנטלנדיט, מינרלים נדירים בעלי מבנה ותכונות דומים.
תכונות > הרכב כימי וקריסטלוגרפיה

נוסחת המבנה הכימי של הפנטלנדיט היא Fe,Ni)9S8). הפנטלנדיט יוצר תמיסה מוצקה עם המינרל "קובלט-פנטלנדיט"
הפנטלנדיט מתגבש במערכת האיזומטרית, חבורת סימטריות נקודתית "הקסאוקטהדרלית"  4/m\ {\bar {3}}\ 2/m, וחבורת סימטריות מרחבית Fm3m. הפרמטר של תא היחידה הוא: Å‏a=9.928.‏
המבנה המרחבי של הפנטלנדיט מורכב למדי, בתצורת קובייה ממורכזת פנים, כאשר יוני המתכת במרכז של ארבעונים (ארבעה יוני גופרית מקיפים את היון המתכתי במרכז) או תמניונים (שישה יוני גופרית מקיפים את היון המתכתי) במרכז.
על שם המינרל קרויה קבוצת הפנטלנדיט המכילה, פרט לפנטלנדיט, מינרלים נדירים בעלי מבנה דומה ותכונות דומות למדי.
תכונות > תכונות פיזיקליות

הגבישים נדירים וצורתם משושה עד 10 ס"מ, המינרל מופיע בדרך כלל כמקבצים גרגריים או חסרי צורה משובצים בסולפידים אחרים. לפנטלנדיט אין פצילות, אך יש לו היפרדות אוקטהדרלית ({111}). הקשיות של המינרל נמוכה, 4-3.5 בסולם מוס, ומשקלו הסגולי הממוצע 4.8 גרם לסמ"ק.
תכונות > תכונות אופטיות

אופטית המינרל הוא איזוטרופי. גבישי הפנטלנדיט הם אטומים. צבעם צהוב בגוון ארד, חום אדמדם אם יש בו כסף. הברק של הפנטלנדיט הוא מתכתי.
גילוי ומקור השם

הפנטלנדיט נתגלה ב-1856 על ידי הגאוגרף, וחוקר הטבע האירי ג'וזף ברקלי פנטלנד במכרה הנחושת קרייגנור, אינוורארי (Inveraray), במחוז ארגייל וביוט בסקוטלנד שבבריטניה. המינרל קרוי על שם המגלה.
שמות נוספים של המינרל:
פולגריט (באנגלית Folgerite)
לילהאמריט (באנגלית Lillehammerite) – שם נרדף לפנטלנדיט שניתן על ידי וייסבך (Weisbach) ב-1875 על שם העיר הנורווגית לילהאמר על בסיס דוגמית מינרל ממכרה סמוך לעיר.
ניקופיריט (באנגלית Nicopyrite)
שימושים

הפנטלנדיט הוא העפרה העיקרית להפקת ניקל.
התהוות

פנטלנדיט הוא מינרל הניקל-סולפיד הנפוץ ביותר בכדור הארץ הנוצר מתמיסות לוהטות שאינן מתערבבות זו בזו של סיליקטים וסולפידים בתנאי החום והלחץ הרגילים של מעטפת כדור הארץ וקרום כדור הארץ.
ניקל – בהיותו יסוד כלקופילי – יעדיף להתחבר עם סולפידים מאשר עם סיליקטים או תחמוצות במרבית ההרכבים הכימיים של מערכות הסלע בכדור הארץ (קיימים יוצאי-דופן אחדים בהרכבים יוצאי-דופן). תכונה זו מגיעה לידי ביטוי רק כשסלע מסוים הותך והוא רווי בגופרית.
בתמיסות מגמטיות שיש בהן מעט גופרית, יכול הניקל להוות תחליף למתכות המעבר בתוך המינרלים הפרומגנזיים (כלומר: כוללים ברזל ומגנזיום). התופעה מתרחשת בדרך כלל באוליבין, אם כי מוכרים סוגים של אמפיבול, ביוטיט, פירוקסן וספינל המכילים ניקל. ניקל (Ni) בדרך כלל נוטה להוות תחליף ל- Fe+2 ו-Mg+2.
לעומת זאת, בתמיסות רוויות בגופרית מתנהג הניקל כיסוד כלקופילי ומתרכז בתמיסות הגופרית. מאחר שמרבית הניקל קיים בסלעים אולטרה-מאפיים, יצירת סולפידים המכילים ניקל במהלך גיבוש מפריט מוגבלת לתמיסות של סלעים מאפיים ואולטרה-מאפיים רוויים בגופרית.
התמיסה הסולפידית, כשהיא בטמפרטורה של 1,000°C או יותר, היא בהרכב המכונה MSS (ראשי תיבות של monosulfide solid solution), תערובת הרכיבים של המינרלים פנטלנדיט, פיריט ופירוטיט, ובדרך-כלל אחוז קטן של כלקופיריט (שם המינרל מכיל הנחושת הוא מקור המונח "כלקופיל"), שכולם במצב אמורפי. רק כאשר טמפרטורת התערובת יורדת מ-550°C (תלוי בהרכב), חלה בתערובת ה-MSS אקסולוציה למרכיביה השונים.
מרכיבים אלה נוצרים בדרך-כלל כסולפיד חסר צורה אפינטי גרנובלסטי בעל גרגרים שווי-גודל, כמסת אם של עפרה או כסולפידים נפרדים בתוך מסת אם של סלע סיליקטי. גושים שלמים של סוליפידים מגמטיים כמעט שאינם נשמרים (למעט במרבץ נורילסק) ולרוב עוברים התמרה. הגבישים של המינרלים הכבדים דוגמת הסולפידים המתכתיים צוללים לתחתית תא המאגמה ומצטברים שם למרבץ עשיר המנוצל לכריית המתכות.
התמרה, בייחוד אם היא לפחות בשלב האמצעי של פאצייס צפחות ירוקות, גורמת לסולפיד המוצק להפוך בחזרה ל-MSS. במהלך עיוות הצורה מתנהג ה-MSS כחומר גמיש: צמיגותו דומה לרוב לזו של משחת שיניים והוא מסוגל לנוע למרחקים גדול בתוך סלע האם ולאורך המבנים המצויים בו. כאשר ההתמרה מסתיימת, חוזרת תערובת ה-MSS למרכיביה הסולפידיים, תוך שהם יורשים תכונות של לווחיות או מעוות גזירה, ובדרך-כלל נוצרים צבירים שווי-גרגיר או כדוריים של גבישי פנטלנדיט פורפירובלסטיים המכונים "קשקשי דגים".
התמרה יכולה גם לשנות את הרכב הסולפיד וה-MSS, ובכך לגרום לשינוי ריכוז הניקל ואת היחס בין ברזל לניקל ובין ניקל לגופרית של הסולפיד. במקרה זה יכול הפנטלנדיט להיות מוחלף במילריט (NiS), ולעיתים רחוקות בהייזלוודיט (Ni3S2). במהלך ההתמרה עשוי להתרחש מטאסומטיזם אגרסיבי, ואז נפוצה תופעה של כניסה ארסן ל-MSS ויצירת ניקלין (NiAs), גרסדורפיט (NiAsS) וארסנידים ניקל-קובלט אחרים.