stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מונגולית
הגיית השפה וכתיבתה

הכתב המונגולי הרשמי נוצר במאה ה-12, הוא נכתב מלמעלה למטה והשורות/טורים נכתבות משמאל לימין. הכתב היה בשימוש במונגוליה עד 1943, אז הוחלף על ידי הכתב הקירילי על ידי שלטונות פרו-סובייטיים. כיום מתחילים בתי ספר במונגוליה ללמד מחדש את הכתב המסורתי, אך עדיין הכתב הקירילי הוא הדומיננטי.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | ענבלי | ענבלי | וילוני | וילוני | (מכתשי ־)חכי | (מכתשי ־)חכי | שִנִּי | שִנִּי | שפתי (־שִנִּי) | שפתי (־שִנִּי) |
| אפי |  |  | ŋ |  |  |  | nʲ |  | mʲ |  |
| סותם | ɢ |  | gʲ | kʲᵔʰ |  |  |  | tʲᵔʰ |  | pʲ⁺ʰ |
| מחוכך |  |  |  |  |  | ʧʰ |  | ʦʰ |  |  |
| חוכך (צדי) |  |  |  | xʲ |  | ʃ |  | s |  | f |
| חוכך (צדי) |  |  |  |  |  |  | ɮʲ |  |  |  |
| מקורב |  |  | w̜ʲ |  | j |  |  |  |  |  |
| רוטט |  |  |  |  |  |  | rʲ |  |  |  |
 שחור – סטנדרט  * תוספת פונמה בהתאמה לסטנדרט  * רק במילים שאולות  ᵔ – ציון פונמות משולש (שתיהן בנפרד, וביחד)  ⁺ – חיבור פונמות (הסימן הראשון מופיע גם בלא השני – pʲʰ ,pʰ)
ליליינשטרנוס

| ליליינשטרנוס |
| --- | --- |
 שחזור של ליליינשטרנוס
תקופה
טריאס עליון 228–201 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
סוג:: ליליינשטרנוס
שם מדעי
 Liliensternus

ליליֶינשטֶרנוס (שם מדעי: Liliensternus) הוא סוג של דינוזאור תרופוד טורף שחי בסוף תור הטריאס, כ-228–201 מיליון שנה לפני זמננו. זהו אחד מתרופודי הטריאס הידועים ביותר באירופה והגדול ביותר שנמצא. הוא קרוי על שם החוקר הוגו רול פון ליליינשטרן (Hugo Rühle von Lilienstern). מאובני הדינוזאור הלטיכוזאורוס נחשבו כשייכים אליו בתחילה.
יצור זה הגיע לאורך של 5.15 מ' ושקל עד 127 ק"ג (על פי חישובים אחרים, הוא הגיע לאורך 5.2 מ' ושקל עד 200 ק"ג). הוא היה בעל גולגולת צרה עם "קסדה" הדומה לקסדתו של הדילופוזאורוס מתור היורה. היו לו לסתות חזקות ועצמות ירכיים קצרות יותר, והוא היה שונה מהדילופוזאורוס וקרוב יותר לצלופיזיס, מראשוני הדינוזאורים.
עצמות היצור נמצאו בשווייץ ובגרמניה בחפירות שבהן נמצאו עצמות מקוטעות שכנראה היו שייכות לשני יצורים. ייתכן שהשלדים היו של צעירים עקב הסתעפות החוליות.
היצור היה טורף גדול בזמנו, וניזון מאוכלי-עשב גדולים כמו הפלטאוזאורוס וכן מכמה תרופודים וזוחלים אחרים.
גלריה

ליליינשטרנוס מנסה לתפוס פטרוזאור, איור
מבצע אי-גו

מבצע אי-גו (I-Go sakusen い号作戦) הייתה מתקפת נגד אווירית שערכו כוחות האימפריה היפנית נגד כוחות בעלות הברית בין 1 ל-16 באפריל 1943, במהלך המערכה באסיה ובאוקיינוס השקט של מלחמת העולם השנייה. במבצע תקפו מטוסים יפניים - בעיקר מטוסי הצי הקיסרי היפני - ספינות, מטוסים ומתקני יבשה של בעלות הברית בדרום מזרח איי שלמה ובגינאה החדשה. מטרת המבצע הייתה לעצור את התקדמות בעלות הברית באזורים אלה ולאפשר ליפן להיערך מחדש לאחר התבוסות שנחלו מידי בעלות הברית בגוודלקנל, בבונה-גונה בוואו ובים ביסמרק.
המבצע כלל מספר גלי תקיפה של מפציצים ושל מטוסי קרב, שהמריאו מבסיסיהם ברבאול, בבוגנוויל ובאיי שורטלנד(Shortland Islands), ותקפו מטרות בגוודלקנל שבאיי שלמה, ובפורט מורסבי, במפרץ אורו ובמפרץ מילן שבגינאה החדשה. אף על פי שהיפנים טיבעו מספר ספינות, הם לא הצליחו להסב נזק רב למתקני בעלות הברית. בהתבססו על דוחות של צוותי האוויר שלקחו חלק במבצע - שהיו מוגזמים - החליט מפקד הצי היפני המשולב, אדמירל איסורוקו יממוטו, לעצור את המתקפה ב-16 באפריל מתוך מחשבה שהמבצע נחל הצלחה. עם זאת, המבצע נכשל מכיוון שלא האט את התקדמות בעלות הברית בדרום מערב האוקיינוס השקט. זמן קצר לאחר מכן נהרג יממוטו בעת שטס בין העמדות היפניות על מנת לברך את החיילים שהשתתפו במבצע.
התקפות אוויריות

ב-1 באפריל 1943 יצאה טייסת בת 58 מטוסי A6M זירו לכיוון גוודלקנל וטולאגי. מטוסי הקרב של בעלות הברית ירטו את הטייסת מעל איי ראסל, ובקרב שהתפתח הפילו בעלות הברית 18 מטוסים יפניים לעומת אובדן שישה מטוסים משלהם.
ב-7 באפריל יצאה המתקפה השנייה, בה השתתפו 67 מפציצי צלילה מדגם אאיצ'י D3A "ואל" בליווי 110 מטוסי זירו בדרכם לגוודלקנל. מולם המריאו 67 מטוסי בעלות הברית. בהתקפה זו טובעה המשחתת האמריקאית "ארון וורד", הקורבטה הניו זילנדית "מואה" והמכלית האמריקאית "קנאווה". בסופו של הקרב איבדו היפנים עשרים ואחד מטוסים, לעומת שבעה מטוסי בעלות הברית שאבדו.
ב-11 באפריל תקפה טייסת בת 22 מפציצי צלילה ו-72 מטוסי קרב יפניים ספינות סוחר במפרץ אורו שבגינאה החדשה. מטוסי בעלות הברית שהמריאו על מנת ליירט את הטייסת הצליחו להפיל שישה מטוסים יפניים מבלי לספוג אבדות.
ב-12 באפריל תקפו 131 מטוסי קרב מנושאות המטוסים זואיקאקו וזואיהו ו-43 מפציצים בינוניים מדגם מיצובישי G4M את פורט מורסבי. במתקפה הסבו היפנים נזק למספר כלי שיט קטנים ומספר מטוסים שלא הספיקו להמריא, אך איבדו בעצמם חמישה מטוסים, לעומת שני מטוסים לבעלות הברית.
ב-14 באפריל תקפו 188 מטוסים יפנים במפרץ מילן. עשרים וארבעה מטוסי קרטיס P-40 וורהוק המריאו נגדם, ובקרב איבדו היפנים שבעה מטוסים לעומת שלושה שאיבדו בעלות הברית. ספינת המשא ההולנדית "ואן הימסקרק" ספגה מספר פגיעות, עלתה באש ואנשי צוותה נאלצו להחיף אותה על מנת להימנע מטביעה. ספינת המשא הבריטית "גורגון" ספגה מספר פגיעות גם היא ועלתה באש, אך אנשי צוותה הצליחו להשתלט על האש. מספר ספינות נוספות ספגו נזקים קלים בלבד. בהתקפה זו נהרגו ארבעה חיילי בעלות הברית ו-12 מלחים מאוניות הסוחר.
ראו גם

המערכה בגינאה החדשה
לקריאה נוספת

Morison, Samuel Eliot. Breaking the Bismarcks Barrier. Little Brown and Company, 1958. ISBN 0785813071
הערות שוליים

↑  מקארתור, עמ' 207-206.
לסלס אברקרומבי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 בינואר 1881 אשטון על מרסי, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  27 באוקטובר 1938 (בגיל 57) Hospital of St John and St Elizabeth, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  מכללת מלאברן  אוניברסיטת מנצ'סטר  אוניברסיטת ויקטוריה של מנצ'סטר 
 מעסיק:  אוניברסיטת אוקספורד, אוניברסיטת לידס, אוניברסיטת לונדון 
 פרסים והוקרה:  עמית האקדמיה הבריטית (1937) 
 
לסלס אברקרומבי (באנגלית: Lascelles Abercrombie;‏ 9 בינואר 1881 - 27 באוקטובר 1938) היה משורר, דרמטורג ומבקר אנגלי.
הוא היה פרופסור לספרות האנגלית באוניברסיטת לונדון. ספריו העיקריים עוסקים בעיצוב תורת האמנות הספרותית. אברקרומבי היה המשורר היחיד שיצירותיו נכללו בסדרת "משוררי אוקספורד" בעודו בחיים.
בנו של לסלס אברקרומבי היה מייקל אברקרומבי, מדען שעסק בביולוגיה.
בין כתביו המפורסמים:
An Essay Towards the Thory of Art (מאמר בנושא תורת האמנות), 1922
The Idea of Great Poetry (רעיון השירה הגדולה), 1925
Romanticism (רומנטיקה), 1926
The Sale of Saint Thomes (הסייל של סנט תומאס), 1930
למין קמארה

ממאדו למין קמארה (בצרפתית: Mamadou Lamine Camara; נולד ב-1 בינואר 2004 בדיולולו שבסנגל) הוא כדורגלן סנגלי יליד המשחק בעמדת הקשר בקבוצת מץ מליגת העל הצרפתית ובנבחרת סנגל.
קריירת מועדונים

קמארה גדל במחלקות הנוער של גלאקסי FA, קאזה ספורטס וז'נרסיון פוט. בשנת 2021 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של ז'נרסיון פוט במסגרת ליגת העל הסנגלית. ב-1 בפברואר 2023 חתם על חוזה לשלוש שנים וחצי במץ מליגת המשנה הצרפתית. בתום עונת 2021/2022 העפיל עם המועדון לליגת העל הצרפתית.
קריירה בינלאומית

ב-13 ביולי 2022 ערך קמארה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סנגל, בניצחון על נבחרת אסוואטיני במסגרת אליפות אפריקה הדרומית. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת.
נכלל בסגל נבחרת סנגל לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.
הערות שוליים

↑  CHAN : meilleur espoir du 1er tour, le Sénégalais Lamine Camara rejoint le FC Metz באתר Sport News Africa, ‏ 1 בפברואר 2023 (בצרפתית)
↑  La liste des 27 lions du Sénégal qui vont disputer l’édition 2023 de la Coupe d’Afrique des Nations en Côte d’Ivoire. בחשבון הפייסבוק הרשמי של פדרציית הכדורגל הסנגלית, 29 בדצמבר 2023 (בצרפתית)
| נבחרת סנגל – גביע אפריקה לאומות 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 דיאנג •  2 פ. מנדי •  3 קוליבאלי •  4 סק •  5 א. גייה •  6 נ. מנדי •  7 ז'קסון •  8 קויאטה •  9 דיה •  10 מאנה •   11 סיס •  12 באלו-טורה • 13 א. אנדיאייה •  14 יאקובס • 15 דיאטה • 16 א. מנדי • 17 פ. סאר • 18 א. סאר • 19 ניאחאטה • 20 ח. דיאלו • 21 סבאלי • 22 ע. דיאלו • 23 דיאו • 24 סימה • 25 קמארה • 26 פ. גייה • 27 ע. אנדיאייה • מאמן: סיסה |  1 דיאנג •  2 פ. מנדי •  3 קוליבאלי •  4 סק •  5 א. גייה •  6 נ. מנדי •  7 ז'קסון •  8 קויאטה •  9 דיה •  10 מאנה •   11 סיס •  12 באלו-טורה • 13 א. אנדיאייה •  14 יאקובס • 15 דיאטה • 16 א. מנדי • 17 פ. סאר • 18 א. סאר • 19 ניאחאטה • 20 ח. דיאלו • 21 סבאלי • 22 ע. דיאלו • 23 דיאו • 24 סימה • 25 קמארה • 26 פ. גייה • 27 ע. אנדיאייה • מאמן: סיסה | סנגל |
מבצע זעם דחוף

מבצע זעם דחוף (באנגלית: Operation Urgent Fury) היה מבצע צבאי שבמסגרתו התבצעה ב-25 באוקטובר 1983 פלישה על ידי ארצות הברית ומספר אומות אחרות מהקריביים למדינת האי גרנדה שבקריביים. הרקע לפלישה היה הדחה ורצח של ראש ממשלת גרנדה מוריס בישופ ותפיסת השלטון על ידי מפקד הצבא הדסון אוסטין. בישופ עצמו תפס את השלטון בהפיכה מספר שנים קודם לכן וכונן יחסים קרובים עם קובה, למורת רוחה של ארצות הברית.
בראשות הכוח הצבאי המשולב הועמד מפקד הצי השני של ארצות הברית תת-אדמירל ג'וזף מטקאלף. ב-25 באוקטובר 1983 נחתו בגרנדה כוחות מארצות הברית, ברבדוס, ג'מייקה, והחברות בארגון מדינות מזרח הקריביים, והביסו את הכוחות הקובניים והגרנדינים בפיקודו של הדסון אוסטין. במהלך הפלישה הוצנחו הדיוויזיה המוטסת ה-82 ושני גדודים מחטיבת הריינג'רס ה-75 ותפסו שטחי מפתח ובהם שדה התעופה ריו-אטו. בסך הכל לחמו מצד ארצות הברית כ-7,000 חיילים, מצד בעלות בריתה כ-300 חיילים, ומולם התייצבו כ-1,500 חיילים מגרנדה. 19 מאנשי כוח הפלישה נהרגו ו-116 נפצעו. מעל 50 אנשים מהכוחות המקומיים נהרגו.
הפלישה הייתה הפעולה המלחמתית המשמעותית הראשונה של ארצות הברית מאז מלחמת וייטנאם. היא זכתה לתמיכת דעת הקהל בארצות הברית ובגרנדה. 25 באוקטובר הוא יום חג בגרנדה שנועד להנציח את האירוע, ונקרא חג ההודיה. עם זאת, בבריטניה (בראשות מרגרט תאצ'ר), טרינידד וטובגו וקנדה נמתחה ביקורת על הפלישה. כמו כן גינו את הפעולה בעצרת האו"ם, כשמתוך תשע המדינות שהתנגדו לגינוי, רק ישראל לא הייתה מאזור הים הקריבי.
גלריה

חיילי הדיוויזיה המוטסת ה-82 בגרנדה, 1983
מסוק סיקורסקי סי סטאליון מרחף ליד תותח נ"מ סובייטי מדגם ZU-23-2
תותחי הוביצר M102 אמריקאיים במהלך הקרב
מסוק בואינג CH-46F של הנחתים האמריקאים אשר הופל מאש נ"מ
הערות שוליים

↑  Operation Urgent Fury
↑  גל פרל פינקל וסא"ל ירון,מבצע "קרנף": מה כדאי לחטיבת הקומנדו ללמוד מרגימנט הריינג'רס של צבא היבשה האמריקני, מערכות 488, יולי 2020, עמוד 42.
↑  שון ניילור "יום שלא טוב למות בו", תל אביב: המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה - המכון - לחקר הטקטיקה, הוצאת משרד הביטחון, 2007, עמוד 60.
| ארגון מדינות מזרח הקריביים (OECS) |
| --- | --- | --- |
| חברות | אנטיגואה וברבודה אנטיגואה וברבודה • גרנדה (מדינה) גרנדה • דומיניקה דומיניקה • מונטסראט מונטסראט • סנט וינסנט והגרנדינים סנט וינסנט והגרנדינים • סנט לוסיה סנט לוסיה • סנט קיטס ונוויס סנט קיטס ונוויס |   |
| חברות נילוות | איי הבתולה הבריטיים איי הבתולה הבריטיים • אנגווילה אנגווילה • גוואדלופ גוואדלופ • מרטיניק מרטיניק |   |
| מוסדות פיננסיים | הבורסה של מזרח הקריביים • הבנק המרכזי של מזרח הקריביים • דולר מזרח קריבי |   |
| מוסדות אחרים | בית המשפט העליון של מזרח הקריביים |   |
| שיתוף פעולה צבאי | מבצע זעם דחוף |   |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007540804805171  BnF: cb11973705p (data)  GND: 4345930-4  LCCN: sh85057300  NARA: 10638802 
ערך זה הוא קצרמרבנושא צבא ובנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מבצע ביגמי

מבצע ביגמי (באנגלית: Operation Bigamy), או בשמו הנוסף "מבצע סנודרופ" (Snowdrop), היה פשיטת קומנדו כושלת, שנערכה בספטמבר 1942 במסגרת המערכה במדבר המערבי במלחמת העולם השנייה, על ידי שירות האוויר המיוחד, בפיקוד לוטננט קולונל דייוויד סטירלינג בסיוע של קבוצת המדבר ארוכת הטווח. התוכנית הייתה להשמיד את מתקני הנמל בבנגאזי ולפשוט על שדה התעופה בבנינה (אנ') שבלוב בתיאום עם חיל האוויר. הפשיטה נועדה גם לשמש כפעולת הסחה לטובת מבצע אגרימנט, הפשיטה המתוכננת על נמל טוברוק.
מהלך המבצע

התוכנית כללה "מסע מפרך סביב קצהו הדרומי של ימת החול הגדולה" המבצע הסתיים בכישלון. הכוח הפושט התגלה בחסימת דרכים על ידי יחידת סיור איטלקית וסטירלינג החליט לסגת לאל-כופרה. במהלך הנסיגה, מטוסי חיל הויא הגרמני פגע בכ-70 כלי רכב בשטח הצחיח.
לאחר המבצע השורדים נהפכו לגדוד הראשון של שירות האוויר המיוחד.
השם הנפוץ, אם כי לא מדויק, מבצע "Snowdrop" מקורו במהדורות המוקדמות של ספר "קבוצת המדבר ארוכת הטווח" של ביל קנדי שו. באותה עת, מדיניות ביטחון המידע של משרד המלחמה לא איפשרה להשתמש בשמות מבצעים אמיתיים.
הערות שוליים

1 2  Molinari, Andrea (2007). Desert raiders: Axis and Allied Special Forces 1940-43. Botley, UK: Osprey Publishing. pp. 70–71. ISBN 1-84603-006-4.
↑  "Libel Damages For 'Operation Snowdrop' Leader". The Times. 24 במאי 1968. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  West, Nigel (2009). Historical dictionary of Ian Fleming's world of intelligence: fact and fiction. The Scarecrow Press. ISBN 978-0810861909.
מבצע בייטינג

מבצע בייטינג (באנגלית: Operation Biting), או הפשיטה על ברונוואל, היה פשיטה של כוחות בריטיים משולבים לתפיסת רכיבי רדאר וירצבורג בברונוואל שבצרפת במהלך מלחמת העולם השנייה אשר נערכה ב-27–28 בפברואר 1942.
מדענים בריטים בראשותו של ר.ו. ג'ונס ביקשו להבין היטב את רדאר וירצבורג הגרמני על מנת שיוכלו לפתח אמצעים נגדו. ג'ונס העריך כי ייתכן שהגרמנים מיקמו מתקני רדאר מסוג וירצבורג בסמוך למערכת רדאר אחרת - פרייה (Freya) ולפיכך ביקש תצלומי אוויר של אתרים שבהם מוקמו רדארי פרייה. ב-22 בנובמבר 1941 צילם מטוס מסוג ספיטפייר תמונות אוויר של אתר שבו שכן רדאר פרייה באזור ברונוואל, כפר באזור החוף הצרפתי. במקום נצפו מבנים לא ברורים. ב-5 בדצמבר טיסת ביון בגובה נמוך שנעשתה באזור הניבה תמונות ברורות של רדאר וירצבורג. בתמונות נראה אדם, והודות לכך ניתן היה להעריך כי קוטר צלחת הרדאר כ-3 מטר. מידע זה איפשר לג'ונס להעריך שבאתר נמצא רדאר וירצבורג.
הצנחנים וכוחות הסיוע מתאמנים על הפינוי מן החוף לקראת מבצע בייטינג.
בעקבות זאת כוחות מיוחדים, בפיקודו של לואי מאונטבאטן, ראש מטה מבצעים משולבים, החלו לבחון אפשרות ביצוע של פשיטה במקום. על פי התוכנית שנרקמה, כוחות צנחנים, שאליהם יצוות מפעיל רדאר של החיל האוויר המלכותי, יצלמו את הרדאר מקרוב, וייקחו כל רכיב שיצליחו לקחת משם. ב-27 בפברואר 1942 כוח הפשיטה בן 116 איש, בפיקודו של רס"ן ג'ון פרוסט, הוצנח בברונוואל באמצעות שנים־עשר מפציצים. הגרמנים גילו התנגדות ניכרת נגד הכוח הפושט, אך הכוח הפושט הצליח לצלם את המתקן, ליטול חלק מהרכיבים האלקטרונים במקום ולחטוף טכנאי של רדאר וירצבורג. משם, בהתאם לתוכנית, התקדם הכוח אל עבר החוף, ופונה חזרה לבריטניה באמצעות כוחות של הצי. הכוח הימי שפינה את כוח הפשיטה חמק מכוח גרמני של משחתת וספינות סיור שעבר במרחק של מייל ממקום הנחיתה. במהלך המבצע נהרגו שני חיילים בריטים, שישה נפצעו, ושישה נפלו בשבי. שני קשרים נתפסו תשעה ימים לאחר מכן כאשר ניסו לחמוק לשווייץ. מנגד, נהרגו חמישה גרמנים ושניים נפלו בשבי, בהם הטכנאי. על האופן שבו פיקד על המבצע קיבל פרוסט את הצלב הצבאי.
הצלחת המבצע התפרסמה בעיתונות הבריטית והעלתה את מורל הציבור לאחר רצף כישלונות, כדוגמת הכישלון במניעת מעברן של הספינות הגרמניות בתעלה האנגלית (מבצע קרברוס) שבועיים קודם לכן. הצלחת הפשיטה גם חיזקה את ההכרה של הרשויות הבריטיות כי המתקנים הבריטים הסמוכים לחוף חשופים לפגיעות דומות מצד כוחות קומנדו. בעקבות זאת הועבר מיקומו של המוסד לחקר טלקומוניקציה.
כלקח מהמבצע הבריטי, החלו הגרמנים לבצר את מתקני הרדאר שלהם. במהלך הפשיטה על דייפ, פשיטת משנה שנעשתה במטרה לתפוס רכיבים של רדאר פרייה נכשלה עקב ביצורים אלו. במסגרת עבודות הביצורים שורטטו הוראות מפורטות כיצד יש להקים ביצורים ראויים. הדבר סייע לבריטים לזהות ביתר קלות מתקנים צבאיים שבוצרו מאשר המתקנים שקודם לכן לא מוגנו, וזאת כיוון שהייתה לביצורים תבנית דומה. לאחר מציאתם של מתקנים כאלו, יכולים היו הבריטים להפציצם מן האוויר.
ראו גם

מבצע תרנגול 53
הערות שוליים

↑  גל פרל פינקל, רמה נוספת של ניידות במלחמה, מערכות, 19 במאי 2021.
↑  ג'ון גאלבין, "היורדים לקרב", הוצאת מערכות, 1972, עמודים 96-100.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007532865905171  LCCN: sh2003010111
לילינזאורה

| לילינזאורה |
| --- | --- |
  מאובנים של לילינזאורה
תקופה
קרטיקון תחתון, 118–110 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
קבוצה:: דינוזאוריה
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי עוף
תת־סדרה:: צרפודה
משפחה:: היפסילופודוניים
סוג:: לילינזאורה
מין:: Leaellynasaura amicagraphica
שם מדעי
 Leaellynasaura ‏ויקרס-ריץ' וריץ', 1989

בהשוואה לאדם
לילינזאורה (שם מדעי: Leaellynasaura) הוא סוג של דינוזאור צמחוני קטן שחי בקרטיקון תחתון לפני 110–118 מיליון שנה באוסטרליה. דינוזאור זה קרוי על שם בתו של החוקר טום ריץ' שגילה אותו, ליליאן ריץ'. הוא מוכר בזכות שני שלדים וכמה גולגולות.
מאפיינים

יצור זה הגיע לאורך 90 סנטימטרים והיה בעל מבנה גוף שדמה להיפסילופודון ואולי לדריוזאוריים. הוא הכיל כמה חוליות זנב ארוכות והזנב כלל שליש מאורכו. היו לו לסתות קטנות שהסתיימו כנראה במקור קרני. יצור זה נע על 2 רגליים ורץ מהר כדי לברוח מטורפיו. ייתכן שהיו לו נוצות, אך לא התגלו סימנים לכך במאובנים.
מאובני הדינוזאור נמצאו באוסטרליה, והוא חי כנראה גם באנטארקטיקה הקרטיקונית שבניגוד להווה, לא הייתה בעלת אקלים קוטבי אלא צפונית יותר ובעלת זמנים ממושכים של אור וחום וחודשי חורף קרים אליהם נאלצו הלילינזאורים להסתגל. ייתכן שהיו אז יערות דרומיים לאורך אנטארקטיקה.
בתרבות

דינוזאורים אלה נראים בסדרה ללכת עם דינוזאורים בפרק על יערות הקוטב.
לידיה רוסלנובה

| --- | --- |

 לידה:  14 באוקטובר 1900 (יוליאני) אלכסנדרובקה, רוסיה 
 פטירה:  21 בספטמבר 1973 (בגיל 72) מוסקבה, ברה"מ 
 שם לידה:  Прасковья Андриановна Лейкина-Горшенина 
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 מוקד פעילות:  האימפריה הרוסית, ברית המועצות 
 מקום לימודים:  Saratov Conservatory 
 סוגה:  שירי עם ברוסית, Cruel romance, רומנס אורבני רוסי, Eastern Orthodox music 
 סוג קול:  מצו-סופרן, סופרן, קונטרה אלט 
 שפה מועדפת:  רוסית 
 חברת תקליטים:  מלודיה 
 בן או בת זוג:  מיכאיל הרקבי (1929–1942) לדימיר קריוקוב (יולי 1942–1959) 
 פרסים והוקרה:  עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה דרגה ראשונה (24 באוגוסט 1945)  אמן מצטיין של רוסיה הסובייטית (28 ביוני 1942)  מדליית הניצחון על גרמניה במלחמה הפטריוטית הגדולה 1941–1945  מדליה לגבורת העמל במלחמת המולדת הגדולה 1941–1945  עיטור הכוכב האדום  מדליה להנצחת 20 שנים לניצחון במלחמת המולדתה הגדולה 1941–1945 
 פרופיל ב-IMDb
 
לידיה רוסלנובה בשנות ה-40 של המאה ה-20
לידיה רוסלנובה (ברוסית: Лидия Русланова; ‏14 באוקטובר (27 באוקטובר) 1900 – 21 בספטמבר 1973, מוסקבה) הייתה זמרת סובייטית. על פעילותה בתחום התרבות הוענקו לה מספר עיטורים. היא הצטיינה בביצוע של שירי עם ושירים חדשים בסגנון זה.
ילדות

אגפיה לייקינה נולדה בכפר במחוז סרטוב למשפחת איכרים ענייה. במשפחה היו עוד שני ילדים ואביה עבד כסבל. בהתאם לעדות הזמרת במשפחתה היו כמה אנשים שאהבו לשיר והיה להם כישרון גדול. לאחר תחילת מלחמת רוסיה–יפן אביה של הזמרת גויס לצבא. תוך זמן קצר המשפחה קיבלה הודעה שהוא נהרג (בהמשך התברר שזו הייתה הודעה שגויה). כאשר הילדה הייתה בת שש אימה נפטרה. אגפיה וסבתה החלו להתפרנס מנדבות והילדה הקטנה הייתה שרה תוך בקשה לנדבה. לאחר כשנה המצב השתפר - כול הילדים פוזרו בין בתי יתומים ואגפיה עצמה נשלחה לבית יתומים ליד כנסייה והחלה לשיר במקהלה. בזמן זה היא החליפה את שמה ללידיה רוסלנובה. הכישרון הגדול לשירה של רוסלנובה התגלה עד מהרה היא הייתה סולנית הלהקה של הכנסייה תחת השם "היתומה". בינתיים התברר שאביה שרד את המלחמה אך נותר ללא רגל. עם חזרתו לסראטוב הוא נפגש עם ביתו אך נפטר תוך כשנה.
עם התבגרותה רוסלנובה עזבה בית יתומים והחלה לעבוד בבית חרושת לרהיטים. מרצה בקונסרבטוריון המקומי שמע אותה שרה והזמין את הזמרת לשיעורי קול ושירה. הוא רצה לעשות ממנה זמרת אופרה, אך כעבור שנתיים של לימודים רוסלנובה החליטה שתמשיך לשיר רק שירי עם רוסים.
בשנת 1916 היא התנדבה לצבא, נשלחה לחזית מלחמת העולם הראשונה כאחות ושירתה כשנה.
תקופת המהפכה ומלחמת האזרחים

בשנת 1917 בהיותה בת 17 רוסלנובה התחתנה עם גבר בן 35. בשנת 1918 נולד לה בן, ובאותה שנה היא הופיעה לראשונה בהופעה רשמית על במת תיאטרון אופרה בסראטוב.
לאחר מהפכת אוקטובר רוסלנובה המשיכה להופיע בערים רבות. בשנת 1918 בעלה עזב אותה ולקח איתו את בנם. למרות כול המאמצים רוסלנובה לא הצליחה למצוא את בנה והיא לא ידע את גורלו.
במהלך כול תקופת מלחמת האזרחים ברוסיה רוסלנובה השתתפה בהופעות מפני חיילי הצבא האדום. בשנת 1919 בהיותה בוויניצה היא התחתנה עם עובד בצ'קה נחום נאומין.
לפני מלחמת העולם השנייה

בשנת 1921 רוסלנובה עם בעלה הגיעו למוסקבה. היא המשיכה בהופעות עם שירי העם. בשנת 1924 רוסלנובה הוזמנה להרכב של תיאטרון הצבא האדום במוסקבה.
עם השנים הפופולריות שלה גלדה. תקליטים עם שירי העם הופצו בכול רחבי המדינה. בשנת 1929 היא התגרשה והתחתנה בפעם השלישית עם מיכאיל הרקבי שהיה מנחה בהופעות שלה. הרקבי היה אספן אמנות וגם רוסלנובה הצטרפה לנושא האספנות.
בשנות ה-30 רוסלנובה הופיע רבות ברחבי ברית המועצות. היא הייתה בין הזמרות הידועות במדינה. בכסף שהיא קיבלה מההופעות רוסלנובה קנתה מספר רב של ציורים, רהיטים, דברי ערך וכו'.
תקופת המלחמות

החל מימים הראשונים של מלחמת העולם השנייה רוסלנובה הופיעה בקרבת החזית. ההופעות שלה זכו להצלחה גדולה.
באפריל 1942 באחד ההופעות היא הכירה גנרל ולדימיר קריוקוב, מקורב לגאורגי ז'וקוב. תוך זמן קצר הם התאהבו, ביולי רוסלנובה התגרשה ומייד התחתנה בפעם הרביעית. רוסלנובה אימצה את הבת של קריוקוב שהיה אלמן כבר מספר שנים וגידל אותה לבד.
ב-28 ביוני 1942 לרוסלנובה הוענק תואר האמן המצטיין. רוסלנובה תרמה כסף מהופעותיה לרכישת נשק לסוללת של משגרי רקטות מדגם קטיושה והם הועברו ליחידה בפיקוד בעלה.
ב-2 במאי 1945 רוסלנובה הופיעה מפני החיילים בברלין המשוחררת. בסוף ההופעה ז'וקוב הוריד מעצמו אחד העיטורים והעניק אותו לרוסלנובה. בסך הכול במהלך המלחמה רוסלנובה השתתפה ב-1120 הופעות. ב-24 באוגוסט 1945 גאורגי ז'וקוב העניק לה עיטור באופן רשמי.
לאחר 1945

לאחר סיום הלחימה רוסלנובה וקריוקוב חזרו למוסקבה. היא המשיכה ברכישות של ציורים ודברי ערך אחרים תוך ניצול יכולת של קריוקוב לקבל אותם מגרמניה הכבושה.
ביוני 1947 פורסמה החלטת פוליטביורו בהקשר להענקת עיטור לרוסלנובה וכמה אנשי תרבות נוספים בניגוד לדרישות החוק. הענקה נשללה, ז'וקוב קיבל נזיפה חמורה. בספטמבר 1948 במסגרת פרשת הגנרלים בעלה של רוסלנובה נעצר. תוך זמן קצר נעצרה גם הזמרת.
רוסלנובה הואשמה בתעמולה אנטי-סובייטית ואחזקת רכוש רב בניגוד לחוק. כול הרכוש שהיה באחזקת בני הזוג נלקח לטובת המדינה. על רוסלנובה לחצו להודות בתעמולה אנטי-סובייטית אך ללא הצלחה. בינואר 1949 הממשל החליט להוציא מכלל שימוש כול התקליטים והקלטות עם שיריה. השמעתם בציבור נאסרה. ב-28 באוקטובר 1949 רוסלנובה נשפטה וקיבלה 10 שנות מעצר במחנות גולג. בעלה נשפט ל-25 שנות מאסר. במחנות גולג רוסלנובה תחילה הועסקה בעבודות בנייה ואחר כך החלה לשיר בהופעות. ב-26 במרץ 1950 הוחלט להעביר אותה למעצר בכלא בעיר ולדימיר. בהיותה בכלא היא סירבה להופיע מפני הנהלת הכלא. במשך תקופה ארוכה ניסו להשיג ממנה הודעות מפלילות נגד גאורגי ז'וקוב אך ללא הצלחה.
ב-25 באפריל 1953, לאחר פטירת יוסיף סטלין, קריוקוב כתב פנייה לוועד המרכזי של המפלגה עם בקשה לבדוק מחדש את האשמות נגדו ונגד אשתו. גאורגי ז'וקוב שקודם לתפקיד סגן שר הביטחון קיבל העתק מהפנייה. ב-2 ביוני הוא פנה אישית לניקיטה חרושצ'וב עם בקשה לקדם את הנושא. ב-7 ביוני רוסלנובה שוחררה ובאוגוסט 1953 שוחרר גם בעלה.
בני זוג עם ביתם החלו להתגורר בדירה שכורה כי דירתם לפני המאסר נלקחה מהם. רוסלנובה סבלה מאוד מהמצב בו הם נמצאים ומהשפלות של המאסר. במהלך המאסר קולה נפגע והיא פחדה לחזור ולהופיע. גם בריאותו של בעלה הידרדר. הוא היה יכול ללכת בקושי רב. במטרה להשיג כסף לרכישת מכונית רוסלנובה החליטה לחזור ולהופיע. ב-6 בספטמבר 1953 התקיימה ההופעה הראשונה של הלאחר שחרור והיא זכתה להצלחה גדולה.
תוך זמן קצר בני הזוג כבר יכלו להרשות לעצמם לרכוש מכונית וקיבלו דירה מהמדינה. חלק מהרכוש שהוחרם הוחזר, אך רוסלנובה כבר לא רצתה להמשיך באספנות.
בעלה של רוסלנובה לא השתקם, הוא אומנם לקלט בחזרה לצבא אך עבר פעמיים התקף לב ונפטר בשנת 1959. לאחר פטירתו רוסלנובה לא הופיעה במשך שנה ושרה לכבודו בכנסייה.
במהלך שנות ה-60 רוסלנובה המשיכה להופיע ברחבי המדינה.
לידיה רוסלנובה נפטרה ב-21 בספטמבר 1973 מהתקף לב. היא נטמנה בבית העלמין נובודוויצ'יה.
ברוסיה נערכות מספר תחרויות זמר של שירי עם רוסים לכבור רוסלנובה. כמו כן הופצו מספר תקליטורים עם שירים בביצועה.
מבצע איזבלה

מבצע איזבלה הייתה תוכנית מגירה נאצית להשגת בסיסים בספרד ופורטוגל, ותוכננה לצאת לפועל אחרי הפלישה הגרמנית לברית המועצות, זאת במטרה להקשיח את המצור שהוטל על בריטניה. בסופו של דבר, עקב השינויים במהלך המלחמה, המבצע לא יצא לפועל.
רקע

אחרי נפילת צרפת, גרמניה שלטה בחלקים נרחבים באירופה מגבול צרפת-ספרד עד ברית המועצות. ספרד, שנטתה לצד מדינות הציר, קיימה מגעים עם גרמניה במטרה להצטרף אליהן, ומגעים אלו הולידו בין היתר את מבצע פליקס לכיבוש גיברלטר. עם זאת, שליט ספרד, פרנסיסקו פרנקו העלה במהלך ועידת אנדאי, בה נפגש עם היטלר, דרישות רבות ויקרות שהביאו את היטלר לוותר על צירופו למלחמה. גם אחרי המגעים הללו המשיכו הגרמנים לפעול בנושא חצי האי האיברי, וב-11 ביוני 1941 הוציא היטלר את דירקטיבה מס' 32, בה נכתב כי "בעתיד הקרוב, על ספרד יהיה להחליט אם היא מתכננת לשתף פעולה במלחמה נגד הבריטים או לא." בהמשך להוראתו של היטלר, החלו בפיקוד הגרמני לתכנן את כיבושן של ספרד, פורטוגל, גיברלטר, האיים האזוריים וכף ורדה.
עיקרי התוכנית

מבצע איזבלה הייתה תוכנית ראשונית לפלישה שבהמשך כונתה "מבצע אילונה". בדומה למבצע פליקס, התוכנית כללה פלישה לספרד, פורטוגל, גיברלטר, האיים האזוריים וכף ורדה. יחד עם זאת, הנחת המוצא שבידלה את מבצע איזבלה ממבצע פליקס הייתה שהכוחות הספרדיים יגלו אהדה לגרמנים וכי מהות הפלישה לספרד היא לסייע לכוחותיה למקרה של פלישה מצד בעלות הברית. כדי לאבטח את האגף הדרומי בפלישה, על הוורמאכט הוטל לכבוש את נמל דקר שהיה בשליטת צרפת של וישי.
המטרה האסטרטגית של המבצע הייתה לחסום בפני הבריטים את דרכי הגישה למזרח התיכון ולהודו. תעלת סואץ, מלטה וגיברלטר היו נקודות אסטרטגיות מבחינת הבריטים שכן בלעדיהן הים התיכון היה נחסם עבורם.
הכנות מבצעיות

על אף שהמבצע מעולם לא יצא לפועל, בזיכרונותיו כתב פרנץ האלדר כי בסיס לוגיסטי הוקם בבורדו, כהכנה למבצע איזבלה.