stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בוראט סאגדייב
ביקורת > האשמות בדבר הכפשת צוענים

כאשר סרטו של בוראט מ-2006 יצא לאקרנים הועלתה ביקורת על כך שהסרט מקדם שנאת צוענים. הסרט ספג במיוחד ביקורת על מספר סצנות בהן מוצג הכפר הבדיוני ה"קזחי" של בוראט, אשר צולמו למעשה בכפר הצועני העני גלוד(אנ') ברומניה. לפי הדיווח ביומון האמריקני USA Today תושבי הכפר העניים שהשתתפו בסרט קיבלו בין 3.30 ל-5.50 דולרים בתמורה לכך שהוכנסו לבתיהם בעלי חיים, וכמו גם עבור סצנות מסוימות אשר הוגדרו על ידי חלק מהצופים כמשפילות. לטענת ההפקה המשתתפים בסרט קיבלו תשלום כפול מהתעריף שהומלץ על ידי משרד הקולנוע הרומני. בנוסף, ברון כהן תרם באופן אישי 5,000 דולרים לכפר, וכמו גם מחשבים וציוד לבית הספר של הכפר.
לאחר היציאה של הסרט לאקרנים שנים מתושבי הכפר שכרו את עורך דין אד פייגן, שמתמחה בתביעות פיצויים, אשר סייע להם לתבוע את יוצרי הסרט ב-30 דולר מיליון על הפרות זכויות אדם. פייגן התכוון להגיש תביעות בבתי המשפט של מדינת ניו יורק ופלורידה, וכמו גם בפרנקפורט שבגרמניה. פייגן ציין שהוא קיווה "ללמד את הוליווד לקח יקר מאוד". התביעה נדחתה לבסוף על ידי השופטת לורטה פרסקה בדצמבר 2006 בטענה שהאישומים היו מעורפלים מכדי שניתן יהיה לקיים על כך משפט.
ביקורת > האשמות בדבר הכפשת יהודים

הדמות הואשמה בין היתר באנטישמיות למרות שברון כהן הוא בעצמו יהודי. בראיון למגזין רולינג סטון ברון כהן ציין שהסצנות הללו הם "הדגמה דרמטית לאופן שבו גזענות ניזונה מקונפורמיות מטומטמת, ומדעות קדומות מטורפות". בנוסף, ברון כהן ציין בראיון גם שדמותו של בוראט פועלת בעצם ככלי, וכי על ידי העמדת פנים שהוא בעצמו אנטישמי, הוא גורם לאנשים להסיר את המסכה ולחשוף את הדעות הקדומות שלהם.
ברון כהן הוא נכדו של ניצול שואה, והוא ציין בעבר שהוא מעוניין במיוחד לחשוף את ההשפעות הניכרות של האדישות. לטענתו, כאשר הוא למד באוניברסיטה נחשף לכתביו של ההיסטוריון הבריטי איאן קרשו, אשר התמחה בתקופת הרייך השלישי, וציין כי לאדישות שהייתה נפוצה בגרמניה היה תפקיד מכריע בזוועות השואה, ולטענתו האדישות הנרחבת בקרב האוכלוסייה הגרמנית, ולא האנטישמיות לבדה, היא שאפשרה לכך שהזוועות הללו בוצעו על ידי הנאצים.
אף על פי כן, הארגון היהודי הבין-לאומי הליגה נגד השמצה הגיש תלונה לרשת HBO לאחר שבוראט ביצע את שיר הקאנטרי "In My Country There Is Problem" בו דמותו של בוראט קראה לאנשים "לזרוק את היהודי לבאר", והזהירה כי "עליך להיזהר משיניו" וכי "עליך לתפוס אותו בכספו", והשיר התקבל במחיאות כפיים על ידי הקהל מולו בוצע השיר בטוסון שבאריזונה, אשר בחלקו אף השתתף בשירה. הפזמון של השיר הוא: "זרוק את היהודי לבאר / על מנת שהמדינה שלי תהיה חופשית / אתה חייב לתפוס אותו בקרניו / ואז תהיה לנו מסיבה גדולה". לגבי התגובה הנלהבת לשיר בסרטו מ-2020 ברון כה ציין, "האם זה גילה שהם אנטישמיים? אולי. או שאולי זה רק גילה שהם היו אדישים לאנטישמיות."
בסצנה אחרת בסרט בוראט מבקר בחוות "Serengeti Range" בטקסס, בה הבעלים של החווה, ג'ין גורדון, מודה כי הוא מאמין שהשואה הייתה הכרחית עבור גרמניה. עוד הוא רומז שלא יהיו לו נקיפות מצפון בניהול חווה בה אנשים יוכלו לצוד, במילותיו של בוראט, "צבאים... ולאחר מכן יהודים".
בנוסף, בסרט מ-2006 בסרט מציין שהחליט להימנע מלטוס בתחומי ארצות הברית מתוך חשש שהיהודים יבצעו שוב מתקפה דומה למתקפת ה-11 בספטמבר אשר לטענתו בוצעה על ידי יהודים. בסצנה אחרת בסרט בוראט שוהה בצימר המנוהל על ידי זוג יהודים קשישים אדיבים. הוא מנסה "לברוח" בהמשך מהצימר ומשליך כסף על שתי מקקים שזחלו לחדרו, אשר לטענתו הם המארחים היהודים ששינו את צורתם לצורת המקקים. בהמשך בוראט מציין שהוא נדהם מכך שהם נראו מאוד אנושיים, וקבע ש"בקושי ראו את הקרניים שלהם".
הסרט זכה להצלחה ניכרת בישראל, בין היתר משום שהצופים בישראל הבינו מה בוראט באמת אומר בסצנות בהן הוא מדבר לכאורה בקזחית - כמעט בכל החלקים הללו בוראט מדבר בעברית, עם כמה מילים בפולנית, בעוד שהעוזר שלו דיבר איתו בארמנית.
הערות שוליים

↑  "Sacha Baron Cohen on mocking 'hilarious' Gaddafi". BBC News. 18 במאי 2012. ארכיון מ-26 במרץ 2017. נבדק ב-21 ביוני 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "When CNN's Becky met Borat". CNN. 28 באוקטובר 2006. ארכיון מ-8 בנובמבר 2017. נבדק ב-17 ביולי 2007. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Borat's Career and Skills". Borat Movie Online. אורכב מ-המקור ב-30 בספטמבר 2007. נבדק ב-17 ביולי 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Secret of Borat's fluent Kazakh – it's Hebrew". The Guardian. 20 בדצמבר 2006. ארכיון מ-5 ביולי 2018. נבדק ב-19 ביולי 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Kazakh invite for Borat creator". BBC News. 19 באוקטובר 2006. ארכיון מ-20 בינואר 2009. נבדק ב-26 באפריל 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Now Romanians say 'Borat' misled them". USA Today. Gannett Co, Inc. 15 בנובמבר 2006. ארכיון מ-8 בינואר 2007. נבדק ב-22 בדצמבר 2006. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "NYC Judge Questions Viability Of Villagers' 'Borat' Lawsuit". ABC7 New York. אורכב מ-המקור ב-16 בנובמבר 2007. נבדק ב-6 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Fuchs, Mary (24 June 2009). "Lawyer Edward Fagan is disbarred in N.J. for misusing Holocaust victims' funds". New Jersey Real-Time News. Retrieved 14 October 2009.
↑  ""Borat" satire turns to farce at Toronto festival". Reuters Movie News. Reuters Limited. 8 בספטמבר 2006. ארכיון מ-23 במרץ 2007. נבדק ב-22 בדצמבר 2006. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Strauss, Neil (14 בנובמבר 2006). "The Man Behind The Mustache". Rolling Stone. אורכב מ-המקור ב-19 בדצמבר 2006. נבדק ב-22 בדצמבר 2006. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Letter to Sacha Baron Cohen ("Ali G") (אורכב 07.06.2007 בארכיון Wayback Machine)
↑  Statement On The Comedy Of Sacha Baron Cohen, A.K.A. "Borat" (אורכב 12.02.2007 בארכיון Wayback Machine)
↑  Savage, Sam (29 בנובמבר 2006). "Borat Ruse Leads to Texas Soul-Searching". The Duluth News-Tribune. Minnesota. אורכב מ-המקור ב-2 בינואר 2016. נבדק ב-1 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Staff and agencies (20 בדצמבר 2006). "Secret of Borat's fluent Kazakh – it's Hebrew". The Guardian. London. ארכיון מ-22 בינואר 2007. נבדק ב-26 באפריל 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
| סשה ברון כהן |
| --- | --- | --- |
| דמויות | עלי ג'י • בוראט סאגדייב • ברונו ג'יהארד • אדמירל גנרל אלאדין • ערן מורד |  |
| סרטים | עלי ג'י: הסרט (2002) • בוראט (2006) • ברונו (2009) • הדיקטטור (2012) • גרימסבי (2016) • סרט המשך בוראט (2020) |  |
| טלוויזיה | המופע של עלי ג'י (2000–2004) • מי זו אמריקה? (2018) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: aafbd56b-f755-4719-839a-fdaf2772f8c1 
בוראט בהקרנת הבכורה של סרטו בלונדון בשנת 2006
בוראט בכנס קומיק-קון בסן דייגו בשנת 2006
עקיבא הכרמי

| --- | --- |

 לידה:  23 בינואר 1926 ברטיסלאבה, צ'כוסלובקיה 
 פטירה:  30 ביולי 2015 (בגיל 89) 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי שדה יהושע (כפר סמיר) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  ישיבת פוניבז' 
 תקופת הפעילות:  ? – 30 ביולי 2015 
 
הרב עקיבא הכרמי (ח' בשבט תרפ"ו, 23 בינואר 1926 - י"ד באב תשע"ה, 30 ביולי 2015) היה רבה של קריית שמואל במשך כשישים שנה וראש כולל האברכים "הישיבה הרמה בקריות".
ביוגרפיה

נולד בשם עקיבא וינברגר בברטיסלאבה (פרשבורג) בצ'כוסלובקיה (היום בסלובקיה) ליהושע ופרדיל וינברגר, כבן הזקונים במשפחה בת שישה ילדים. משפחתו מיוחסת לחת"ם סופר ולרב עקיבא איגר, שעל שמו הוא קרוי.
בשנת ת"ש (1940) לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, בהיותו בן 13, עלה לארץ ישראל במסגרת עליית הנוער דרך תנועת הנוער בני עקיבא והצטרף לאחיו ושתי אחיותיו הנותרים שעלו זה מכבר לארץ. הוריו, האחות הבכורה ואח נספו בשואה. עם בואו ארצה, אומץ על ידי פרופ' בנימין דה-פריס ורעייתו. למד בישיבת היישוב החדש, בתיכון "מוריה" (לימים צייטלין) בתל אביב, ולאחר מכן בישיבת חברון בירושלים, בישיבת פוניבז' בבני ברק ובישיבת לומז'ה בפתח תקווה, שם למד בחברותא במשך תקופה עם הרב ראובן כ"ץ. כמו כן, בתקופה זו שמע שיעורים מהחזון איש.
נישא לרבקה (ה' באייר ה'תרפ"ו - ח' בשבט תשע"ב), בת לרב זלמן שמואל בלוך, מנהל רוחני בישיבת טלז, נכדה לרב יוסף יהודה ליב בלוך ראש ישיבת טלז. שתי אחיותיה, שושנה ונעמי, נישאו לרב מרדכי גיפטר ולרב פסח שטיין, ראשי ישיבת טלז בקליבלנד. שאר בני המשפחה נספו בשואה.
תקופה מסוימת שימש כר"מ במדרשיית נועם.
בחודש כסלו תשי"ג (דצמבר 1952) מונה לרבה של קריית שמואל. בתחילת תקופת כהונתו כרבה של קריית שמואל שימש בנושאי רבנות שונים את הרב אליהו אליעזר מישקובסקי. היה ידוע במסירותו ובאהבתו לבני הקהילה מכל הזרמים והעדות. בשיעוריו הרביץ תורה לילדים ולבוגרים בכל מקצועות הקודש: תנ"ך, משנה וגמרא. ביתו היה פתוח לכול במשך כל שעות היממה.
בסוף שנות ה-60 ייסד ישיבה גבוהה בקריית שמואל לבוגרי הישיבה התיכונית פרחי אהרון, שלימודיה התקיימו בקומה העליונה של בית הכנסת הגדול של קריית שמואל (ובית הכנסת המרכזי בקריית שמואל א') ושבהקמתה השתתף הרב ברוך אידלשטיין, ראש ישיבת "פרחי אהרון". הישיבה פעלה מספר שנים עד שנסגרה, משום שגורמים בהנהגת הציונות הדתית דרשו שהישיבה תהיה ישיבת הסדר.
בהזמנת הרב חנניה כהן, רבה של קריית ביאליק, הוקם בעיר כולל אברכים בראשות הרב הכרמי בשם "הישיבה הרמה" שהשתכן בבית הכנסת "הדרת קודש". בשנת תש"ס עברה "הישיבה הרמה" למבנה חדש בצפון קריית שמואל ובו גם גנים שהקים בשם "יסודי התורה" ותלמוד תורה לבנים ובית ספר "בית יעקב" לבנות שהם ממוסדות קרן "נתיבות משה" ואינם מהמוסדות שהקים הרב הכרמי. בתחילה כל גני "יסודי התורה" שכנו בבניין "הישיבה הרמה", אך עקב הצפיפות ארבעה גנים עברו לבניין שהוקם במיוחד בעבורם במרחק כמה דקות הליכה דרומית מזרחית למבנה "הישיבה הרמה".
בשנת תשע"ד הוקמה בנשיאותו על ידי בנו הרב זלמן שמואל ישיבה לצעירים בקריית שמואל. לאחר מותו נקראה הישיבה על שמו "כרם עקיבא". בתחילה שכנה בבית הכנסת "משכן משה" הקרוב לבית הכנסת הגדול של הקריה, אך לאחר מספר שנים עברה לקומה שמעל ארבעת גני יסודי התורה".
נפטר ב־י"ד באב תשע"ה, 30 ביולי 2015, ונטמן בבית הקברות היהודי בחוף הכרמל שבחיפה.
בין תלמידיו הרבנים דוד ביגמן, חיים ירוחם סמוטריץ' ויעקב קליין, רבה של קריית חיים.
פרסם מספר מאמרים בכתבי עת וקבצים תורניים כגון: "הפרדס", "האהל", "המאור", "הדרום" ו"בית יעקב".
מבחר דברי תורה שלו בהשקפה ואמונה וחינוך קובצו ב"יקבי הכרם" שהוציאה לאור המשפחה. בשנת תשפ"א הוציאה המשפחה את הספר "תבואת יקב" המקבץ "חידושי תורה, פניני מוסר ופרקי חיים" של הרב.
דמותו ודעותיו

הצטיין בבקיאות והבנה מעמיקה בכל חלקי הספרות התורנית של תורת הנגלה והיה ידוע כפוסק חריף ומקורי, ואף היה לו ידע בתורת הנסתר. כן היה בקי בפיוט הקדום. לא פחות מאשר בגאונותו התורנית נודע הרב ביראת שמים ויראת חטא, במידות טובות וענווה. בלט באהבת ישראל וארץ ישראל ובפשטות הנהגתו. אישיותו התבטאה גם בכך שהיה רחוק מכל תאוות כסף וסירב בתוקף לקבל כסף חוץ ממשכורתו הצנועה כרב. בנו מספר שבמקרה מסוים אישה ערירית הורישה חצי מדירתה לרב ורעייתו וחצי לאחיינה שלא יודע עד היום שהייתה צוואה כזו כי הרב ורעייתו קרעוה.
הרב הכרמי נמנה עם הרבנים שחתמו על קול קורא כנגד שיטת הרבדים. בתקופת תוכנית ההתנתקות הצטרף לקוראים לסרב פקודה.
תמך בהשקפה דתית-ציונית ביחס לרעיון הציוני ולמדינה והיה איש ארץ ישראל השלמה. היה בין הרבנים שחתמו על עצומה הקוראת לחיילים להימנע מלהתגייס למילואים לביצוע ההתנתקות.
עם זאת, בדרכי הלימוד והחינוך תמך בדרך החרדית המקובלת, ומוסדות החינוך שבנשיאותו הם בעלי אופי חרדי. בהנהגותיו היה קרוב לדרך החרדית לפי החזון איש כמו אי שימוש בחשמל בשבת.
יצא נגד הזרם המשיחי של חב"ד בקרית שמואל.
משפחתו

פרופ' לובה רחל חרל"פ - אשת הרב יעקב חיים חרל"פ, ראש כולל מדר"ש בירושלים ומרצה במרכז ללימודי יסוד באוניברסיטת בר-אילן.
רינה - נשואה לגרשון יגל, נכדו של הרב שבתי יגל מסלונים.
הרב זלמן שמואל - חתנו של הרב יעקב כ"ץ, מחבר הספר "כרם שמואל" ראש כולל "הישיבה הרמה" וראש הישיבה לצעירים "כרם עקיבא".
הרב יהושע - חתנו של הרב אלימלך וינטר מרחובות. ר"מ ומגיד שיעור ברחובות.
הרב אליעזר - לשעבר ר"מ בישיבת ההסדר עכו, גר בקריית שמואל. רב בית הכנסת המרכזי שבקריה.
הרב בנימין - ראש כולל בכרמיאל, אחיו התאום של הרב אליעזר וחתנו של ר' צבי וינברגר, פיזיקאי ממכון לב.
אחות אשתו, שושנה, נשואה לרב מרדכי גיפטר אחות נוספת, נעמי, נישאה לרב פסח שטיין, ראש ישיבת טלז בקליבלנד
הערות שוליים

↑  הזכרת הרב הכרמי ב"מעשה איש" שבו תולדות חייו והנהגותיו של החזו"א
↑  בנו הבכור של הרב יוסף יהודה לייב בלוך.
↑  ראו ברכה מחבר הרבנים והמחלקה לענייני דת של הפועל המזרחי למינויו כרבה של קריית-שמואל בתוך ברכות למינוים של רבנים אחרים ברחבי הארץ ב"התורה והמדינה", קובץ ה-ו', תשי"ג-תשי"ד, עמוד אחרון (בהיברובוקס קובץ ה'-ו' מופיע יחד עם קובץ ד' מאלול תשי"ב); רבה של קרית שמואל, הצופה, 11 בדצמבר 1952
↑  רבנים נוספים הצטרפו לקריאת הרב שפירא, באתר ערוץ 7, 24 באוקטובר 2004
↑  באתר שטורעם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010178814105171  VIAF: 10162982731786062286   WorldCat (עם VIAF): 10162982731786062286
סנא פרח-בשארה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1964 (בת 61 בערך) נצרת, ישראל 
 מקום לימודים:  בית הספר לעיצוב של אוניברסיטת חיפה  אוניברסיטת חיפה 
 תחום יצירה:  פיסול 
 פרסים והוקרה:  פרס הרמן שטרוק (2007) 
 www.sanabishara.com
 
סנא פרח-בשארה (נולדה ב-1964) היא פסלת ערבייה-ישראלית. היא מפסלת בברונזה בעיקר דמויות נשים.
ביוגרפיה

סנא פרח-בשארה נולדה בנצרת. היא בוגרת המרכז האקדמי לעיצוב ולחינוך ויצו חיפה ע"ש נרי בלומפילד. בעלת תואר ראשון באמנות, יצירה וסוציולוגיה, מאוניברסיטת חיפה. בוגרת לימודי מוזיאולוגיה, אוניברסיטת חיפה. סיימה תואר שני במכללת אורנים .M.Ed. בתוכנית הרב תחומי במדעי הרוח והאמנויות, התמחות מחקר מבוסס יצירה.
יצירתה

עבודות הפיסול של סנא התפתחו מעיסוק בחלל ובצורות מופשטות לשלב של חיתוכים וקיטוע, הנושא בחובו את תפישת בחלל כמושג, כשם שהחלל טומן בחובו את התמורות ואת הסתירות במרקם. פסליה של סנא עומדים, שוכבים ומסתובבים.
פסלי הנשים של סנא פרח-בשארה מציגים נשים חושניות, בטוחות בעצמן, עצמאיות וגאות. הדמויות הנשיות שלה אינן נושאות סימני זיהוי כלשהן: הן אינן בעלות מקצוע או מעמד חברתי מסוים; הן לא בעלות לאום או מוצא עדתי מסוים; הן חסרות דת, גיל, מצב משפחתי, ואפילו חסרות תווי פנים אינדיבידואליים. דמות האישה שלה הוא אוניברסלי. דמות שהיא למעשה סמל. פניהן של הנשים בפסליה מוסתרות או מוסוות ולא ניתן לדעת עליהן דבר.
תהליך העבודה של סנא מתחיל מהחימר. לאחר מכן היא יוצקת בברונזה. השלבים הללו בפיסול מאפשרים לפרח-בשארה לעשות הבחנה בחומר בין חלק למגע לבין זה המחוספס. היא יוצרת מרקם חלק אל מול מצולק, עדינות מול עוצמה.
הפסלים שיוצרת סנא הם מודולריות. היא עובדת על מספר אלמנטים במקביל, וכל חלק עומד בפני עצמו וביחד הם יוצרים שלם. מבחינתה הצופה הוא חלק מהפסל. פרח-בשארה אומרת כי "חשוב לי שהצופה בפסליי יחווה את התנועה והזרימה האצורים והנאגרים בתוך הפסל."
סנא מעידה על עצמה כמי שמתבוננת בעולם הסובב אותה, והיא מביעה ביצירותיה את התרגום שלה למה שעיניה רואות ואת חוויותיה: "אינני אדם פוליטי. הגישה שלי לאמנות היא חסרת לאום, צבע, דת או גבולות. האמנות בעיניי אמורה לייצג את אופן ההתבוננות שלי בעולם, התבוננות של אדם רגיש."
המיצב 48' שהוצג בתערוכה "צעקה שקטה" בגלריה לאמנות אום אל-פחם, הוא חוליה נוספת ברצף עשייתה האמנותית של פרח־בשארה. מקורו בפסל קטן שיצרה לפני שנים לא - מעטות, שצורתו המתומצתת והצנועה, ביטאה כאב כלוא ומושתק. ההחלטה לראות בו כעת אב-טיפוס המשכפל את עצמו היא תוצאה של חשבון נפש ותהליך פנימי ממושך, שהבשילו לאמירה ברורה הנוקטת מהלך אמיץ ומעמידה במרכז את מה שאין מדברים בו, את מה שמסתירים ומפחדים מפניו, בדמותן של נשים שאיבדו את מאפייניהן הגופניים הנשיים והמיניים והפכו לרוחות רפאים.
סנא הציגה פסלים בתערוכה בגן התעשייה בנצרת.
אחת מהעבודות שלה נמצאות ברחבת בית המשפט העליון בירושלים.
עבודותיה הוצגו במספר תערוכות כמו גלריית G.D בחיפה ובית האמנים בחיפה, בית האמנים בירושלים, גלריית אום אל פחם ורוזנפלד בתל אביב ועוד.
תערוכות יחיד

2000 - "נעימות הגוף", אגודת הציירים והפסלים, חיפה והצפון
2003 - "שפת גוף", גלריה ג'י. או. לאמנות
2010 - "השלם על כל חלקיו", גלריית מרכז מחמוד דרוויש, נצרת
2018 - "צעקה שקטה", הגלריה לאמנות אום אל-פחם.
תערוכות קבוצתיות נבחרות

1997 - "נשים יוצרות", הגלריה לאמנות, אום אל-פחם
1997 - "מקצבים מזרחיים", גלריה לאמנות, תרחישא.
1998 - תערוכה ארצית של אמנים ערביים, המרכז לתרבות צרפת, נצרת
1999 - "אדמה אדם", בית האמנים, ירושלים
2002 - "תערוכת האומניות היוצרות", במסגרת פסטיבל האישה, התיאטרון הערבי-עברי יפו
2002 - "רוח החומר חומר הרוח", הגלריה לאמנות אום אל-פחם
2002 - "האמיני יום יבוא", הגלריה לאמנות, אום אל-פחם וגלריה רוזנפלד, תל אביב
2002 - "פימינה", גלריה חמוד אל-קרא, דלית אל כרמל
2003 - "אמנות בעימות", גלריה עין הוד
2006 - "עירוני או כפרי", בית הגפן, חיפה
2007 - "פייאטה במשרד", גלריה משרד בתל אביב.
פרסים

2000 - פרס יקיר אמן חיפה.
2007 - כלת פרס ע"ש הרמן שטרוק, עיריית חיפה.
חיים אישיים

בשארה נשואה לד"ר בשארה בשארה, רופא כירורג במרכז הרפואי רמב"ם. יש להם שלושה ילדים.
הערות שוליים

1 2 3  סנא פרח-בשארה פסלים 1994–2007 (קטלוג), סנא פרח-בשארה, חיפה: סטודיו שריף ואכד, שם עמ' 42
↑  "סנא פרח-בשארה: צעקה קטנה", אוצרת: רותי חינסקי-אמיתי, אום אל פחם: הגלריה לאמנות אום אל-פחם, 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007462538305171  VIAF: 286378434   WorldCat (עם VIAF): 286378434
צהלון

ערך זה עוסק בשכונה ביפו. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
|  מידע |
| --- | --- |
 עיר:   תל אביב-יפו
 מדינה:  ישראל ישראל
 שטח:  698 דונם (עם שיכוני חיסכון)
 אוכלוסייה:  7,320 (2012)
 קואורדינטות:  32°02′41″N 34°45′19″E﻿ / ﻿32.0447°N 34.7553°E﻿ / 32.0447; 34.7553
  מפת מיקום  מפה דינמית #invoke:תבנית חוזרת tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
צהלון היא שכונה מעורבת ליהודים וערבים ביפו, מערבית לשדרות ירושלים. השכונה נקראת על שם בית חולים הממוקם בפינתה הצפון-מזרחית, הנקרא על שם הרופא היהודי-איטלקי בן המאה ה-17 יעקב צהלון.
השכונה בנויה משני רחובות אורך, צהלון הרופא וציהתל"י (ראשי תיבות של שירו של יהודה הלוי: ציון הלא תשאלי (לשלום אסירייך)) וביניהם רחובות רוחב הקרויים על שמות רבנים.
בתי השכונה נמוכים ובניהם גינות. לאחר שנבנתה בשנות ה-50 ראש הממשלה דוד בן-גוריון רצה להרוס את השכונה ולבנות מחדש בניינים רבי קומות על מנת שיאכלסו יותר אנשים בשטח מצומצם זה. בשכונה קיימים שני בתי כנסת תימניים ואחד ספרדי. השכונה שומרת על אופייה היהודי, אך בשנים האחרונות עולה מספר תושביה הערבים. בשכונה מצוי בית הספר תיכון "עירוני ז'". שהיה ידוע בעבר כ" קריית חינוך יפו".
עקב מבנה הרחובות ומחסור בתשתיות, אין מעבר של תחבורה ציבורית בשכונה, אך קווי אוטובוס רבים עוצרים ברחובות המקיפים את השכונה כגון: ד"ר ארליך ושבטי ישראל.
הסופר אלון חילו שנולד בשנת 1972 ב"בית החולים צהלון" כתב את ספרו אחוזת דג'אני.
בית החולים צהלון (דג'אני)

בית החולים צהלון (דג'אני) (כיום המרכז הגריאטרי "צהלון") שנמצא בשדרות ירושלים 100 פינת רחוב ארליך ביפו ותוחם את שכונת צהלון ממערב הוא מתחם היסטורי שהיה שייך לפני קום המדינה לאחת המשפחות העשירות של ערביי יפו. רוב שטח השכונה היה שייך לפואד איסמעיל דג'אני, בן לאחת המשפחות החשובות בה. דג'אני, שהיה רופא, פתח ב-1933 את בית החולים במבנה לבן הבנוי בסגנון הבינלאומי, שניצב בתוך פרדס. המבנה תוכנן על ידי האדריכל יצחק רפופורט. הסגנון הבינלאומי שהיה אז הבטחה אוטופיסטית לחיים חדשים תחת הקירות המגוננים של הקדמה האירופאית נראה לפואד דג’אני צורך הולם לגילום הערכים ההומניסטיים של בית חולים הראשון ביפו. רפפורט ששלט בשפות רבות, ידע גם ערבית וככל הנראה השתלב טוב באוכלוסייה של תל אביב ושל יפו בשלהי שנות ה-30.
היה זה בית החולים הפרטי הראשון ביפו, הוא היה מצויד בציוד מודרני והכיל 50 מיטות, מחלקת יולדות, מחלקת עיניים ומחלקה כירורגית. ד"ר דג'אני נקבר ב-1940 בפינתה הדרומית של גינת בית החולים והוילה שלו ושל משפחתו ניצבת בפינה הצפון-מערבית של המתחם ומשמשת כיום ביתו של הרכב המוזיקה "אנסמבל מזרח מערב". בשנת 1948 ברחו אלמנתו של דג'אני, סלמה, ומשפחתה מן הארץ ללונדון, ללא יכולת לשוב. בית החולים נפתח מחדש תחת השם "צהלון" והיה גם בית יולדות, בית חולים כללי ליפו ובית חולים לילדים . ב-1980 הפך לבית חולים סיעודי-גריאטרי בלבד.
ראו גם

אחוזת דג'אני
עמי אפלבום

| --- | --- |

ד"ר עמי אפלבום, המדען הראשי במשרד הכלכלה ויו"ר רשות החדשנות לשעבר
 לידה:  20 באפריל 1951 (בן 73) סעד, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  תמרת 
 השכלה:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 
עמי אפלבום בפגישה עם אנדרו ר' ווילר (אנ'), מנהל הסוכנות להגנת הסביבה של ארצות הברית, נובמבר 2019
עמירם (עמי) איסר אפלבום (נולד ב-20 באפריל 1951) הוא ד"ר להנדסת חומרים, מדען, יזם, מרצה, ומנהל עסקי וטכנולוגי בכיר בחברות הייטק בינלאומיות. כיהן כיו"ר רשות החדשנות, כיו"ר מועצת המנהלים של הרשות, ובעבר המדען הראשי במשרד הכלכלה והתעשייה.
בטרם מינויו כמדען הראשי, כיהן כנשיא חברת KLA-Tencor Israel וכסגן-נשיא בכיר בתאגיד KLA העולמי שמרכזו בעמק הסיליקון בקליפורניה ועוסק במחקר, פיתוח וייצור ציוד מתקדם לתעשיית המוליכים למחצה. אפלבום הוא בעל תואר דוקטור בהנדסת חומרים מטעם הטכניון בחיפה.
ביוגרפיה

עמי אפלבום נולד וגדל בקיבוץ סעד.
את שירותו הצבאי עשה ביחידה טכנולוגית.
השלים תואר ראשון בפקולטה להנדסת חומרים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ותואר שני בהנדסת חומרים בטכניון בחיפה, בהנחיית פרופ' דן שכטמן, לימים חתן פרס נובל לכימיה. את הדוקטורט עשה במחלקה להנדסת חומרים בטכניון בהנחיית פרופ' משה איזנברג. מחקרו בדוקטורט עסק בתחום המוליכים למחצה. בנוסף, הוא בעל תואר MBA למנהלים בכירים מאוניברסיטת סטנפורד. את הפוסט-דוקטורט השלים במעבדות AT&T Bell במרי היל, ניו ג'רזי, ארה״ב, במסגרת זו עסק במחקר ופיתוח בתחומי מוליכים-למחצה בשנת 1984.
ד״ר אפלבום פרסם יותר מ-25 מאמרים מדעיים ורשם 6 פטנטים.
ביוגרפיה > בתעשיית ההייטק הישראלית

לאחר הפוסט דוקטורט התמנה לחוקר מן המנין במעבדות AT&T במרי היל ניו ג'רזי ובין השנים 1984 עד 1987 עסק במחקר ופיתוח של התקנים אלקטרו-אופטיים בחומרים מוליכים למחצה מרוכבים, כגון גליום ארסניד ואינדיום פוספיד. בהמשך עבר לעבוד בחברת Rockwell International בריצ'רדסון, טקסס כמנהל פיתוח התקנים אלקטרו-אופטיים לתקשורת בסיבים אופטיים. ד״ר אפלבום העביר את המוצרים שפותחו במעבדות בטקסס לייצור ב-Thousand Oaks קליפורניה בשנים 1987 עד 1991.
בשנת 1991 חזר לישראל כראש פרויקט בחברת SCD המפתחת ומייצרת רכיבים ומערכות אלקטרו-אופטיות. בהמשך מונה לסמנכ״ל תפעול בחברה.
בשנת 1993 התמנה למנכ״ל הסטרטאפ GAD Semiconductors שעסק בפיתוח דיודות להספקים גבוהים מגליום ארסניד ובניית מערכות שיווק ומכירות ללקוחות בארצות הברית. בתפקיד זה עסק בין היתר גם בגיוס כספים ועבודה מול אנג'לים וקרנות הון.
בשנת 1995 הצטרף לחברת הבת הישראלית של התאגיד העולמי KLA-Tencor שמפתח ומייצר מערכות לבקרת תהליכי ייצור ממוליכים למחצה. ד״ר אפלבום מילא מספר תפקידי ניהול בכירים, כולל קשרי לקוחות, סמנכ״ל תפעול ומנכ״ל בפועל של החברה בישראל. מרכז החברה בישראל הוא במגדל העמק. בשנת 2002 העבירה החברה את ד״ר אפלבום למטה החברה בסן חוזה, קליפורניה, ארה״ב, כמנכ״ל חטיבת האוטומציה והרובוטיקה של KLA-Tencor העולמית וסגן נשיא בכיר בתאגיד. בהמשך מונה לנהל את מערך התפעול של מספר חטיבות בחברה, במקביל לניהול חטיבת האוטומציה.
בשנת 2010 חזר לישראל ומונה לנשיא חברת KLA-Tencor Israel והמשיך לכהן כסגן נשיא בכיר בתאגיד KLA Tencor העולמי. תחת ניהולו כנשיא החברה בישראל בין השנים 2010 עד 2017, שילשה החברה את הכנסותיה ואת מספר המועסקים במחקר פיתוח וייצור במגדל העמק. בנוסף למשרתו זו כיהן בדירקטוריון ובוועד המנהל של מכללת אורט בראודה בכרמיאל, ובוועדה המקצועית המייעצת של מכללת עמק הירדן בצמח.
ביוגרפיה > יו"ר רשות החדשנות

באוקטובר 2017 מונה ליו"ר רשות החדשנות ולתפקיד המדען הראשי במשרד הכלכלה והתעשייה. במסגרת תפקידו הוא משמש כיו"ר מועצת הרשות ויו"ר ועדות המחקר ברשות. בינואר 2024 סיים את תפקידו.
בנוסף לכך, הוא מייעץ לממשלה בכל הקשור ליישום מטרות חוק המו"פ ומדווח לממשלה (בכלל זה לוועדת השרים לענייני מדע, טכנולוגיה וחלל) על ממצאיו והמלצותיו בנוגע לקידום החדשנות הטכנולוגית בתעשייה, והמלצותיו באשר לפעולות הנדרשות כדי להגשים את מטרות חוק המו"פ; עוקב אחר התהליכים והשינויים בחדשנות הטכנולוגית בתעשייה בישראל ומחוצה לה, לרבות השפעתם על יצירת מקומות עבודה וצמצום פערים חברתיים-כלכליים; וממליץ לרשויות ממשלתיות בדבר מתן הטבות העשויות לסייע בהגשמת מטרות החוק.
חיים אישיים

אפלבום נשוי ואב לשניים, ומתגורר בתמרת.
הערות שוליים

↑  עמירם ברקת, ‏ד"ר עמי אפלבום נבחר ליו"ר ר' החדשנות (המדען הראשי), באתר גלובס, 11 בספטמבר 2017
1 2   אורה קורן, ד"ר עמי אפלבום יהיה יו"ר רשות החדשנות והמדען הראשי הבא, באתר TheMarker‏, 11 בספטמבר 2017
1 2   KLA-Tencor: הדרך לעתיד עוברת דרך מגדל העמק, באתר TheMarker‏, 26 בפברואר 2013
1 2  נתי יפת, ‏"רק פרנואידים שורדים": ראיון ראשון עם יו"ר רשות החדשנות, באתר גלובס, 26 בינואר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007428548305171  BIBSYS: 90816138  CiNii: DA05347515  ISNI: 0000 0000 2932 3314  LCCN: n90662620  VIAF: 271959196   WorldCat (עם VIAF): 271959196
סייהאן

| --- | --- |
סכר צ'טלן
סכר צ'טלן
 מידע כללי
 אורך:  560 ק"מ
 אגן ניקוז:  20,600 קמ"ר
 מוצא:  טורקיה 
 גובה מוצא הנהר:  1500 מטרים
 יובלים:  נהר הזמנטי, בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 שפך:  הים התיכון 
 מדינות באגן הניקוז:  טורקיה 
 מפת אזור הנהר
 
נהר סייהאן (טורקית Seyhan) או סארוס (ביוונית: Σάρος) הוא נהר בדרום טורקיה, הנובע בגובה של כ-1,500 מטר בהרי הטאורוס כ-90 ק"מ דרומית-מזרחית לעיר קייסרי. הנהר זורם דרומה לאורך 560 ק"מ, חוצה את מישור צ'וקורובה ואת העיר אדנה אותה הוא מחלק לשני חלקים - סייהאן וייראיר (Yüreğir). הסייהאן נשפך לים התיכון כ-20 ק"מ מדרום לעיר טרסוס. ב-1956 הוקם בפאתיה הצפוניים של אדנה סכר על הנהר הנושא את שמו והמשמש להפקת חשמל, השקיה ולבקרת הצפה.
החל בשנות התשעים התקיימו מגעים בין טורקיה לישראל כמו גם עם ירדן וערב הסעודית בדבר ייצוא מים מטורקיה למדינות אלה. הפרויקט אשר יועד להזרים את מיי הסייהאן ונהר ג'ייהאן הסמוך לו בצינור או באמצעות מכליות אל מדינות אלה, זכה לשם "נהר השלום" או "מיי השלום" (Barış Suyu), אך לא יצא לבסוף אל הפועל, בין היתר בשל עלותם הגבוהה של המים.
אגדה טורקית מספרת כי שמו של נהר סייהאן ושמו של הנהר הסמוך לו ג'ייהאן מקורם בשמם של שני אחים אשר שלטו בעבר באזור.
פועה שטיינר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1941 (בת 84 בערך) העיר העתיקה, ממלכת ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 בן או בת זוג:  חיים שטיינר 
 מספר צאצאים:  8 
 פרסים והוקרה:  פרס ירושלים (2024) 
 
פועה שטיינר (נולדה בשנת תש"א - 1941) היא סופרת ישראלית. רעייתו של הרב חיים שטיינר. כלת פרס ירושלים לספרות לשנת ה'תשפ"ד.