stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רבקה גיבני
פרסים

גיבני זכתה בפרסה הראשון ב-1990, כשזכתה בפרס AFI (מכון הקולנוע האוסטרלי) לשחקנית הטובה ביותר על תפקידה ב-Come In Spinner. היא גם זכתה בפרס הלוג'י ב-1991 עבור תפקידה בסדרה. היא הייתה מועמדת גם לשחקנית הפופולרית ביותר בסרט טלוויזיה או מיני-סדרה על תפקיד זה.
ב-1992, היא היה מועמדת לפרס לוג'י על תפקידה בסיטקום All Together Now בשתי קטגוריות: השחקנית הפופולרית ביותר והשחקנית הקומית הפופולרית ביותר.
על התפקיד שלה ב-.Halifax f.p הייתה גיבני מועמדת לשלושה פרסים שונים, במספר שנים – פרס לוג'י לשחקנית הפופולרית ביותר (1996, 1997, 1998, 1999 ו-2001); הלוג'י לשחקנית הבולטת ביותר (1998, 1999 ו-2000), ופרס AFI להופעה הטובה ביותר של שחקנית בתפקיד ראשי בדרמת טלוויזיה (בשנים 1998 ו-2000).
תפקידה של גיבני בסרט הטלוויזיה Small Claims הוביל למועמדות לוג'י נוספת ב-2005 בקטגוריית השחקנית המצטיינת ביותר.
תפקידה של גיבני ב-Packed to the Rafters היה בין התפקידים הפופולריים ביותר שלה. היא זכתה עבורו בפרס לוג'י הזהב, ובפרס הלוג'י לשחקנית הפופולרית ביותר ב-2009. היא גם הייתה מועמדת ללוג'י הזהב בשנים 2010 ו-2011, ולשחקנית הפופולרית ביותר בשנת 2010, 2011, ו-2012, לפרס השחקנית המצטיינת ביותר בשנת 2009. היא הייתה מועמדת לפרס AFI לשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה בשנת 2009.
הערות שוליים

↑  "The mother lode". Steve Dow. 2 באוגוסט 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Packed to the Rafters concludes with happy endings all round", News Ltd, 2 July 2013.
↑  "Julie Rafter". au.tv.yahoo.com.
↑  Davies, Rebecca (8 ביולי 2011). "Rebecca Gibney lands "dream" movie role in 'Mental'". Digital Spy. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Channel 7 set for rock'n roll 2014 as INXS drama tops must-watch list ", News Ltd, 23 October 2013.
↑  "What Channel 7 promises to help win ratings in 2014", The Age, 23 October 2013.
↑  "Seven Upfront about 2015 TV Plans " Yahoo, October 29, 2014.
↑  Stuff, www.stuff.co.nz
↑  Davies, Rebecca (3 May 2010)"In full: Logies 2010 - The Winners". digitalspy.co.uk.
↑  Davies, Rebecca (2 May 2011)"In full: Logies 2011 – The Winners". digitalspy.co.uk.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX1603282  BnF: cb14181337z (data)  ISNI: 0000 0000 0881 9863  LCCN: no2022126144  MusicBrainz: 4dba8ffe-f363-442f-aca1-6a58394ada60  VIAF: 220913   WorldCat (עם VIAF): 220913
אהרן רמז

אהרן רמז (8 במאי 1919 – 2 באפריל 1994) היה המפקד השני של חיל האוויר הישראלי (יולי 1948 – דצמבר 1950) וחבר הכנסת.
ביוגרפיה

נולד בתל אביב לדוד רמז, שהיה ממנהיגי היישוב, ולאחר מכן מזכ"ל ההסתדרות, חבר הכנסת ושר בממשלות ישראל הראשונות. למד בבית הספר היסודי "בלפור" בתל אביב. בשנת 1936 התגייס להגנה. בשנים 1939–1942 היה שליח תנועת הנוער "הבונים" (המזוהה עם מפא"י) בארצות הברית. בעת שליחותו ניסה לארגן חניכי תנועות חלוציות בארצות הברית למען היישוב. הוא נתקל בקשיים רבים אך בכל זאת הצליח לרתום מאות צעירים יהודים אמריקנים שהתאגדו במסגרת פלוגות החלוץ והתחייבו לעמוד לרשות היישוב. אחד התחומים בהן עסקו הפלוגות היה לימוד טיס, ורמז עצמו סיים את אחד משני הקורסים שנפתחו. בשנת 1942, לאחר פיזור הפלוגות ועם הצטרפות ארצות הברית כצד פעיל במלחמת העולם השנייה התגייס רמז לחיל האוויר המלכותי הבריטי ועבר אימוני טיס בקנדה. הוא שירת כטייס קרב בזירה המערב אירופית. בעת שרותו ביקר רמז במחנה הריכוז ברגן-בלזן ימים ספורים לאחר שחרור המחנה. לאחר מלחמת העולם השנייה, בשנים 1945–1946, בעודו במדים, השתתף רמז בארגון שארית הפליטה ובניתובם ארצה. בסוף 1946 חזר רמז ארצה ובין היתר, בעודו קצין בחיל האוויר הבריטי, ביקר בלטרון את אביו, שנכלא על ידי הבריטים במהלך השבת השחורה. רמז השתחרר בתחילת 1947. עם התארגנות "ההגנה" לקראת מלחמה צפויה הגיש רמז, בצוותא עם הימן שמיר (שכטמן), תוכנית אב להקמת חיל אוויר עברי. בסוף אותה שנה מונה לקצין המבצעים של שרות האוויר של "ההגנה" וביולי 1948 מונה למפקד חיל האוויר הישראלי. בתקופת כהונתו ניסה להגדיל את עצמאותו של חיל האוויר, נתקל בהתנגדות מצד הרמטכ"ל יגאל ידין ונאלץ להתפטר מתפקיד מפקד החיל בדצמבר 1950.
בהמשך נשלח לארצות הברית מטעם משרד הביטחון כראש משלחת הקניות, תפקיד בו שימש עד 1953. לאחר מכן, שימש בתפקיד יועץ שר הביטחון לענייני תעופה עד שנת 1954, שנה בה פרש מצה"ל. היה חבר הנהלת סולל בונה בשנים 1954–1959 (תקופה במהלכה כיהן כחבר הכנסת מטעם מפא"י מן הבחירות לכנסת השלישית, עד להתפטרותו בדצמבר 1957). לאחר מכן שימש כמנהל האדמיניסטרטיבי של מכון ויצמן ומנהל המחלקה לשיתוף פעולה בינלאומי במשרד החוץ. במאי 1965 החל לכהן כשגריר ישראל בבריטניה, וכיהן בתפקיד זה עד 1970. לאחר מכן שימש מנכ"ל רשות הנמלים, תפקיד אליו מונה לאחר עזיבתו של חיים לסקוב, שלא היה יכול להשלים עם הכניעה לדרישות ועדי הנמלים, שזכו לגיבוי מזכ"ל ההסתדרות דאז, יצחק בן-אהרן. בתפקיד זה המשיך עד 1977. היה ממקימי המכון הישראלי לחקר הנדסה ימית בטכניון. בשנים 1977–1981 היה יו"ר רשות שדות התעופה.
בנו הוא גדעון רמז, ששימש למעלה מעשרים שנה ראש דסק החוץ בקול ישראל וברוב הזמן גם ערך והגיש את יומן החוץ.
הערות שוליים

↑  בית ספר בלפור - היסטוריה (אהרן רמז מבוגרי בית הספר)
↑  חגי אשד, אהרן רמז הגיע ללונדון כדי להיכנס לתפקידו כשגריר, דבר, 19 במאי 1965
↑  א. רמז מונה יו"ר רשות שדות התעופה, דבר, 22 במרץ 1977
| יושבי הראש ומנכ"לי רשות שדות התעופה (רש"ת) |
| --- | --- | --- |
| יושבי הראש | אהרן רמז • אריה גרוסבורד • יעקב אבן • חיים קורפו • אבי קוסטליץ • צבי שלום • עובדיה עלי • אלי מרום • יצחק גרשון |  |
| מנהלים כלליים | אריה רביב • רמון הראל • צבי גוב-ארי • ברוך לוי • מוטי דבי • אבי קוסטליץ • גבי אופיר • קובי מור • יעקב גנות • חגי טופולנסקי |  |
| התנדבות היישוב לצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה |
| --- | --- | --- |
| כללי | התנדבות היישוב לצבא הבריטי • היישוב במלחמת העולם השנייה • הבריגדה היהודית • לוי בנימין - מפקד הבריגדה • הפלמ"ח • צנחני היישוב • מתנדבי היישוב לצי המלכותי הבריטי • שבויי היישוב במלחמת העולם השנייה • הרבנים הצבאיים • אות ההתנדבות |  |
| היחידות | פלוגת ההובלה 462 • פלוגת הנדסה 745 ("סולל בונה") • מתנדבי היישוב בחיל החפרים  •  מתנדבי היישוב בבאפס • הרגימנט הארץ-ישראלי • חיל העזר לנשים • פלוגת מובילי המים 148 • יחידת הקומנדו 51 • קבוצת החקירה המיוחדת |  |
| אתרים | פיוג'י • טרוויזיו • בריזיגלה • המערכה על נהר סניו • בית הקברות הצבאי ברוונה |  |
| אישים | משה שרת • יוסף אלמוגי • יצחק בן-אהרן • מרדכי מקלף • עזר ויצמן • חיים הרצוג • אהרן רמז • חיים לסקוב • מאיר זורע • שלמה שמיר |  |
ראו גם פורטל היישוב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 277916  NLI: 987007521036905171  ISNI: 0000 0004 0279 3104  ULAN: 500476591  VIAF: 299118241   WorldCat (עם VIAF): 299118241
מיוט

מָיוֹט (בצרפתית: Mayotte) היא קבוצת איים בריבונות צרפתית הנמצאים בחלק הצפוני של מצר מוזמביק באוקיינוס ההודי, בין מדגסקר לצפון מוזמביק, בארכיפלג קומורו. האי המרכזי מוכר בשם "מאהורה" על ידי התושבים בקומורו. הרפובליקה של איי קומורו, שהייתה בעבר מושבה צרפתית, רואה באיי מיוט חלק משטחה ואינה מכירה בריבונות צרפת עליהם. תושבי האי העדיפו להישאר בריבונות צרפת במשאל עם ב-1974, עם הקמת הרפובליקה של קומורו, וב-2009 החליטו על שילוב מלא בצרפת במעמד של מחוז מעבר לים.
היסטוריה > העת העתיקה

במאות השמינית והתשיעית החלה ההתיישבות האנושית באי מיוט. התושבים הראשונים היו מהלאומים הסוואהיליים, להם הייתה תרבות עשירה והם השתרעו מסומליה למוזמביק.
המיקום האסטרטגי הביא להשתלטות של שייח'ים אסאלמיים, שהגיעו מאיראן, בין המאות ה-13 וה-15.
ב-1470 העם השיראזי (תת-קבוצה של הלאום הסוואהילי הדובר סוואהילי ונוהג כדת האסלאם הסוני) השתלט על איי קומורו בהם הוא שלט עד למאה ה-19. הסולטאן השיראזי האחרון הודח ב-1828 על ידי המלך אנדריאנטסולי, אשר היה מבני הסאקאלאבה ששלטו במדגסקר עד שזו נכבשה על ידי צרפת בסוף המאה ה-19, אשר יצא מהאי נוצי בי הנמצא בצפון מדגסקר. ב-25 באפריל 1841 המלך המלגשי אנדריאנסולי החליט לבקש את עזרת הצרפתים בהגנה על האי מפני איומים חיצוניים הן משודדי ים והן משלטון המושל השירזי ששלט בשאר קומורו. החל מתאריך זה, האי מיוט עבר לשליטה צרפתית.
היסטוריה > השלטון הצרפתי

בשנת 1886, כבשה צרפת את שאר איי הארכיפלג של קומורו (גרנד קומור, אנג'ואן ומוהלי) והשלטון של כל האיים הוכפף למושל הצרפתי שבאי מיוט, אשר שמר על מעמד של מושבה צרפתית. משנת 1908, כל האיים מוכפפים למושל הצרפתי של מדגסקר. ב-1946 קומורו הופרדה ממדגסקר והפכה לטריטוריה מעבר לים של צרפת בשם הטריטוריה של קומורו. במשאל עם שנערך ב-1958 במסגרת המעבר לרפובליקה הצרפתית החמישית, קומורו אישרה את החוקה ונשארה שטח חסות צרפתי. קומורו קיבלה אוטונומיה ב-22 בדצמבר 1961 שסמכויותיה הורחבו בשנת 1968. האוטונומיה כללה ממשל קומורני מקומי שנבחר על ידי התושבים. השליט ראשון, סעיד מוחמד שח', שלט בין 1961 לבין 1970. בזמן שלטונו, הבירה של קומורו עברה ממאמודזו שבמיוט למורוני שבגרנד קומורו.
ב-25 באוגוסט 1972, הוועדה המיוחדת לדה-קולוניזציה של האו"ם ציינה את הארכיפלג של קומורו ברשימת השטחים שצריכים להגיע לשלטון עצמי. בהתאם להחלטה זו, צרפת והקומורים חתמו על הסכם הגעה לעצמאות ב-15 ביוני 1973. ב-22 בדצמבר 1974, צרפת קיימה משאל עם בקומורו כדי לבדוק את רצון התושבים לעצמאות. במיוט היה רוב מוחלט להשארות תחת שלטון צרפתי ובשאר האיים היה רוב לעצמאות. בעקבות כך, החליטה צרפת לא לקבל את תוצאות משאל העם ולבצע משאל עם נוסף בכל אי בנפרד. בעקבות כך, מושל קומורו, אחמד עבדאללה, הכריז באופן חד-צדדי על עצמאות קומורו. מיוט החליטו לא לקבל את ההכרזה הזו ולהישאר תחת שלטון צרפתי.
בין השנים 1974–1976 דרשו תושבי קומורו את האי כחלק מקומורו. במועצת הביטחון של האו"ם הצביעו 14 המדינות החברות, מלבד צרפת, בעד דרישה כי האיים יעברו לשליטת קומורו, אולם, צרפת התנגדה והטילה וטו על החלטה זו וכל ההחלטות בנושא זה שעלו במועצת הביטחון של האו"ם.
במשאל העם השני שהתקיים ב-8 בפברואר 1976 הצביעו תושבי מיוט ברוב של 99.4% כי הם מעוניינים להישאר תחת שלטון צרפתי, מוסדות האו"ם לא קיבלו את תוצאות המשאל הזה והמשיכו לדרוש מצרפת להעביר את האי מיוט למדינת קומורו. מועצת הביטחון של האו"ם אשררה החלטה זו ב-6 בדצמבר 1994, אולם משנת 1995 נושא זה לא עלה יותר בסדר היום של מועצת הביטחון.
בשנת 2001 שונה המעמד של מיוט לרמה של כמעט "מחוז מעבר לים", וההחלטה אושרה על ידי 73 אחוזים מתושבי האי, על אף שדרישת קומורו לריבונות על מיוט נותרה בעינה.
ב-29 במאי 2009 התקיים משאל עם באי שבו החליטו תושבי האי, ברוב של יותר מ-95% מהמצביעים (או 57% מבעלי זכות ההצבעה), על הצטרפות מלאה לצרפת, כמחוז שמעבר לים שתושביו הם אזרחי צרפת והחוק הצרפתי חל בו. החלטה זו שהתקבלה, הייתה תחילתו של תהליך לשילובו המלא של האי בצרפת. השילוב לא היה מיידי וחייב שינויים בחוקי האי בהתאם לחוק הצרפתי, בכלל זה איסור על פוליגמיה והעלאת גיל הנישואין.
תהליך הצטרפות האי לצרפת הסתיים ב-31 במאי 2011 ובכך הפכה מיוט למחוז ה-101 של צרפת והמחוז החמישי מעבר לים.
גאוגרפיה

האי נמצא במצר מוזמביק באמצע הדרך בין צפון מדגסקר לצפון מוזמביק. האי שייך לארכיפלג קומורו הכולל בתוכו 18 איים הנכללים תחת שלטון קומורו למעט מיוט.
מיוט מחולקת גאוגרפית ל-17 קומונות, כל אחת מהקומונות מהווה מבחינה מנהלית קנטון פרט לקומונה מאמודזו (מספר 3 במפה) אשר מחולקת לשלושה קנטונים ובכך מגיע סך כל הקנטונים ל-19.
שטח של מיוט מכיל עשרות איים שהעיקרים שבהם:
גרנד-טר (תרגום: קרקע גדולה): זהו האי המרכזי של מיוט. שטחו 363 ק"מ2 אורך האי 39 ק"מ ורוחבו הממוצע 22 ק"מ. באי 4 פסגות גבוהות, הגבוהה ביותר הוא הר בנארה אשר פסגתו מגיעה לגובה 660 מטר מעל פני הים. באי ממוקמת עיר הבירה של מיוט, מאמודזו.
פטיט-טר (תרגום: קרקע קטנה): שטח אי זה הוא 11 ק"מ2 ובו ממוקם נמל התעופה הבינלאומי דזאודזי-פאמאנדזי בקומונה פאמאנדזי וכן העיר דזאודזי שהייתה הבירה הקודמת של מיוט. באי יש אגם לוע בשם אגם דזיאני.
האי מטסאמבורו: זהו האי השלישי בגודלו במיוט והצפוני מבין האיים השונים המרכיבים את מיוט. גודלו 2 ק"מ2 ובו עשרות תושבים העוסקים בדיג ובגידול תפוזים.
האי מבוזי: שטחו 840 דונם. האי כולו מוגדר כשמורת טבע ומשמש, בעיקר, כמקום להשבת קופי למור פצועים לטבע.
גאוגרפיה > אקלים

| חודש | מינימום (°C) | מקסימום (°C) | ממוצע (°C) | משקעים (mm) | ימי גשם |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ינואר | 25 | 30.8 | 27.9 | 270 | 15 |
| פברואר | 24.8 | 30.8 | 27.8 | 220 | 13 |
| מרץ | 25.1 | 31.1 | 28.1 | 220 | 14 |
| אפריל | 25.3 | 31 | 28.2 | 95 | 7 |
| מאי | 24.7 | 30.1 | 27.4 | 35 | 4 |
| יוני | 23.4 | 28.8 | 26.1 | 20 | 2 |
| יולי | 22.1 | 27.9 | 25 | 10 | 2 |
| אוגוסט | 21.3 | 28 | 24.6 | 10 | 2 |
| ספטמבר | 21.8 | 28.7 | 25.2 | 25 | 3 |
| אוקטובר | 23.4 | 29.8 | 26.6 | 40 | 5 |
| נובמבר | 24.5 | 30.5 | 27.5 | 85 | 6 |
| דצמבר | 24.7 | 31 | 27.8 | 170 | 11 |
| שנה | 23.8 | 29.9 | 26.8 | 1200 | 86 |
האקלים של מיוט הוא אקלים טרופי כאשר במשך כל השנה הטמפרטורות נעות בין 23 לבין 30°C והלחות הממוצעת היא 85%. העונה החמה והלחה, עונת הגשמים, היא בין נובמבר לאפריל/מאי והטמפרטורה הממוצעת היא בין 27 לבין 30°C. כמות המשקעים היא מעל 1000 מ"מ בשנה כאשר עיקר הגשמים הם בינואר. העונה היבשה היא בין מאי ואוקטובר עונה זו קרירה יותר ובה בין 22 לבין 25°C.
בעונה החמה הרוחות העיקריות המשפיעות על מזג האוויר הם אליזה מדרום-מערב והמונסון מצפון-מערב. טמפרטורת המים היא 25.6°C. בעקבות זאת, באזור זה יש כל כמה שנים סופות ציקלון טרופיות העלולים להסב נזק רב לחקלאות ולמקומות היישוב. סופות כאלו פגעו קשות במיוט ב-1950, אפריל 1984 וינואר 1987.
דמוגרפיה

על-פי נתונים רשמיים מ-2007 מנתה אוכלוסיית האי 186,452 תושבים כאשר 62.3% מתוכם היו צעירים מתחת לגיל 25.
הדת השלטת באי מיוט היא האסלאם הסוני והיא מהווה כ-95 אחוזים מכלל האוכלוסייה. הנוצרים באי (בעיקר נוצרים קתולים) מהווים 5 אחוזים מכלל האוכלוסייה. השפה הרשמית במיוט היא הצרפתית המדוברת רק על ידי כ-35 אחוזים מכלל תושבי האי. רוב האוכלוסייה דוברת קומורית, שהיא ניב של השפה סוואהילי.
כלכלה

כלכלת מיוט מתבססת על חקלאות, דיג וגידול מקנה. התל"ג היה 1,000 דולר לתושב ב-1993 והאבטלה הגיעה ל-38% אולם האבטלה יציבה וירדה ל-29% בשנת 2002 בזמן שהתל"ג עלה ל-5,200 דולר בשנת 2005 (פי עשרה יותר מקומורו).
גידולי החקלאות כוללים אורז, מניהוט ופרות טרופיים כדוגמת בננה, אגוז קוקוס, אננס ומנגו. בנוסף קיימים גידולים לתעשיית הקוסמטיקה כמו ילנג-ילנג ושמן ציטרונלה וכן תבלינים כגון: וניל, קינמון, ציפורן.
בנוסף, קיימת תיירות חוץ מעטה אשר באה בעיקר בגלל הלגונות הכחולות ואוכלוסיית הדגים והדולפינים הרבים הקיימים בהם. ענף התיירות אינו מפותח דיו וכולל כ-15 אלף תיירים בשנה כאשר עיקרה ממדינות בסביבתה ממזרח אפריקה ומדגסקר.
תחבורה

נתיבי מים
קו מעבורת בין דזאודזי למאמודזו.
כבישים:
סה"כ: 93 ק"מ
סלולים: 72 ק"מ
לא סלולים: 21 ק"מ
נמלים ומעגנים:
דזאודזי
לונגוני
נמל תעופה: נמל התעופה הבינלאומי דזאודזי-פאמאנדזי
הערות שוליים

↑  דירוג שטח יבשתי - מתוך אתר Worldometer, כפי שפורסם ב-28 במאי 2021
↑  טבלאת אוכלוסייה שם הקובץ: UN_PPP2024_Output_PopTot.xlsx, שם החוצץ: Median - מתוך אתר האו"ם
↑  טבלאת אוכלוסייה שם הקובץ: WPP2024_POP_F01_1_POPULATION _SINGLE_AGE_BOTH_SEXES.xlsx, שם החוצץ: Medium variant - מתוך אתר האו"ם, הערכה 1 ביולי 2024
↑  היסטוריה של האי מיוט מאתר האי מיוט (צרפתית)
↑  החלטות האו"ם בנוגע למיוט
↑  ניסוח השאלה במשאל העם של 2009 (צרפתית)(הקישור אינו פעיל, 19.10.2021)
↑  תל"ג של מיוט ואיי הסביבה (צרפתית)
| מדינות אפריקה |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אוגנדה • אלג'יריה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה • בורונדי • בורקינה פאסו • בוטסואנה • בנין • גאנה • גבון • ג'יבוטי • גינאה • גינאה ביסאו • גינאה המשוונית • גמביה • דרום אפריקה • דרום סודאן • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • טוגו • טנזניה • כף ורדה • לוב • ליבריה • לסוטו • מאוריטניה • מאוריציוס • מאלי • מדגסקר • מוזמביק • מלאווי • מצרים • מרוקו • הרפובליקה המרכז-אפריקאית • ניז'ר • ניגריה • נמיביה • סאו טומה ופרינסיפה • סודאן • סומליה • סיישל • סיירה לאון • סנגל • צ'אד • קומורו • הרפובליקה של קונגו • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו • קמרון • קניה • רואנדה • תוניסיה |  |
| חבלי ארץ  "לא מוכרים" | סומלילנד • רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית |  |
| שטחים תלויים | הטריטוריה הבריטית באוקיינוס ההודי • סנט הלנה, אסנשן וטריסטן דה קונה • האיים הקנריים • סאוטה • מלייה • מדיירה • מיוט • ראוניון • סוקוטרה |  |
| חבלי צרפת |
| --- | --- | --- |
| חבלים בצרפת המטרופוליטנית מ-2016 | או-דה-פראנס • אוברן-רון-אלפ • אוקסיטניה • איל-דה-פראנס • אקיטן החדשה • בורגון-פראנש-קונטה • ברטאן • גראנד אסט • נורמנדי • סאנטר-עמק הלואר • פיי דה לה לואר • פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור • קורסיקה |  |
| חבלים בצרפת המטרופוליטנית עד סוף 2015 | אוברן • איל-דה-פראנס • אלזס • אקיטן • בורגון • ברטאן • לורן • לימוזן • לנגדוק-רוסיון • מידי-פירנה • נור-פה דה קאלה • נורמנדי עילית • נורמנדי תחתית • סאנטר • פיי דה לה לואר • פואטו-שראנט • פיקרדי • פראנש-קונטה • פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור • קורסיקה • רון-אלפ • שמפאן-ארדן |  |
| חבלים מעבר לים | גוואדלופ • גיאנה הצרפתית • מרטיניק • ראוניון • מיוט |  |
| קולקטיבים מעבר לים | פולינזיה הצרפתית • סן-פייר ומיקלון • ואליס ופוטונה • סן ברתלמי • סן מרטן |  |
| טריטוריות מעבר לים | הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת (ארץ אדלי • איי אפארסה • סן פול ואמסטרדם • איי קרגלן • איי קרוזה) |  |
| מעמד מיוחד | קלדוניה החדשה • קליפרטון |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007566831305171  GND: 6106489-0  ISNI: 0000 0001 2175 4969  KulturNav: e3980bea-35dc-4b57-af08-cf1f60405698  LCCN: n81141395  MusicBrainz: 00ff2645-3ec9-36d6-9ea9-757363641c83  NKC: ge570803  UKPARL: SpT5cKzg  VIAF: 312738295   WorldCat (עם VIAF): 312738295 
החלוקה הגאוגרפית של מיוט לקומונות
נוקיה 105

| --- | --- |

הצד העליון של הטלפון, בו ניתן לראות את הפנס, שקע למטען, ושקע לאוזניות
 מידע כללי
 סוג:  סדרת מכשירים סלולריים
 תאריך הפצה:  2013
 מידע טכני
 נפח אחסון:  4MB
 זיכרון:  4MB
 מידות
 משקל:  73 גרם
 
נוקיה 105 (באנגלית: Nokia 105) היא סדרת מכשירים של טלפון סלולרי שמיוצר על ידי חברת נוקיה. הטלפון הראשון בסדרה הושק לראשונה בשנת 2013 ויצאו עד 2022 כ-6 גרסאות שונות. הוא זמין, בגרסתו האחרונה, בצבעי שחור, לבן וכחול.
המכשירים בסדרה עשו שימוש ברשת סלולרית 2G באמצעות תדרי GSM 900/1800. עם זאת, ב-2021 הושקה גרסה הכוללת תקשורת 4G העושה שימוש ברשת LTE
מהדורות

למכשיר יצאו עד כה 6 מהדורות שונות.
מהדורות > 2013

המהדורה הראשונה של המכשיר יצאה ב־2013 על ידי חברת נוקיה. הוא הגיע עם חיבור מטען קנייני ומערכת ההפעלה Series 30 (אנ'). המכשיר הגיע עם מקום לעד כ־500 אנשי קשר, מסך ריבועי קטן ברזולוציה 128×128 ובגודל 1.44 אינץ', לוח מקשים מגומי הכולל שני מקשי בחירה: ימני ושמאלי (ללא מקש בחירה אמצעי), רדיו ומשחקים. הסוללה יכולה להספיק עד לכ־12.5 שעות שיחה וכ־35 ימים בהמתנה.
מהדורות > 2015

המהדורה השנייה של המכשיר יצאה ב־2015 על ידי חברת מיקרוסופט מובייל, שרכשה בזמנו את חטיבת ייצור הטלפונים הניידים של נוקיה. המכשיר קיבל שדרוג לרמקול, כאשר כעת הוא רועש ב־20% יותר מהגרסה הקודמת. המכשיר כולל את מערכת ההפעלה Series 30+ (אנ'), נוסף לחצן בחירה אמצעי, ומאפשר אחסון של כ־2000 אנשי קשר (לעומת 500 בגרסה הקודמת), וחיבור הטעינה הוחלף על ידי חיבור Micro-USB. מגוון המשחקים השתנה, וזהו מכשיר הנוקיה הראשון הכולל משחקים המאפשרים התנסות של עד כ־5 פעמים בחינם ולאחר מכן תשלום נוסף על מנת להמשיך לשחק. הסוללה כעת מספיקה לכ־15 שעות שיחה.
מהדורות > 2017

המהדרורה השלישית של המכשיר יצאה ב־2017 על ידי HMD Global (אנ'). המכשיר החל מגרסה זו ואילך עבר התאמות עיצוביות שהופכות אותו לנוח יותר לשימוש: הוא כולל עיצוב ארגונומי שאמור להתיישב על כף היד בצורה נוחה יותר ומסך בתצורה מוארכת ברזולוציית QQVGA‏ (120x160 פיקסלים) ובגודל 1.8 אינץ'. בגרסה זו הרמקול והאפרכסת שולבו יחד: הוא רועש כאשר יש צורך להשמיע צלילים חזקים (עבור שיחות נכנסות, שעון מעורר וצלילי מערכת), ושקט יותר בשיחות טלפוניות. לוח המקשים כעת זמין בפריסת Island – שבה המקשים נפרדים אחד מהשני (מרוּוחים), בעוד הגרסאות הקודמות כללו מקשים ללא מרְווחים). יישומון ה"תזכורות" אינו זמין במכשיר זה מאחר שאותה הפונקציה זמינה גם דרך "לוח השנה". המכשיר כולל משחקים שהיו בזמנו כותרים ידועים במיוחד, כגון Crossy Road, אם כי בגרסאות מינימליות יותר.
מהדורות > 2019

המהדורה הרביעית הושקה ב־2019 על ידי HMD Global. הוא כולל מעט שינויים עיצוביים, מגיע עם אפשרות לצבע ורוד במקום לבן שהיה זמין עד כה (ביחד עם הצבעים שחור וכחול), ושינויים עיצוביים בממשק התוכנה של המכשיר (כגון סמלים חדשים לתפריט הראשי) ומשחקים שונים. השינויים הבולטים ביותר במשחקים הוא עיצוב חדש למשחק הסנייק, ומשחק טטריס. גודל המסך הוקטן במקצת ל־1.77 אינץ', אך הרזולוציה נשארה כמות שהיא.
מהדורות > 4G

ב־2021 השיקה HMD Global גרסה מיוחדת למכשיר הכולל תקשורת סלולרית 4G, העושה שימוש ברשת LTE (עם זמינות של רשתות HSPA ב־3G ו־GSM ב־2G).. המכשיר כולל לראשונה רדיו אלחוטי – שאינו מצריך חיבור אוזניות, ששימשו במכשירים הקודמים בתור אנטנה, ודפדפן אינטנרנט Opera Mini. המכשיר עושה לראשונה שימוש בכרטיסי SIM בגודל Nano-SIM לעומת Mini-SIM במכשירים הקודמים. הוא כולל תכונות שהופכות אותו לנגיש יותר, כגון הקראת טקסט על־גבי המסך, הגדלת פונטים, תפריטים מוגדלים ועוד. המכשיר עושה שימוש במעבד ARM עם פלטפורמת UniSOC לעומת MediaTek בגרסאות הקודמות, וזיכרון ונפח אחסון משופרים: זיכרון של 48MB ואחסון של 128MB. הוא מגיע באפשרות לצבע אדום במקום ורוד בגרסה הקודמת.
מהדורות > 2022

הגרסה הנוכחית של המכשיר הושקה על ידי HMD Global ב־2022. הוא כולל את העיצוב של גרסאות ה־2019 ו־2017 הארגונומי וחזר לשמש כמכשיר 2G בסיסי, ללא דפדפן אינטרנט ותכונות ייחודיות נוספות. המפרט של המכשיר חזר להיות כמו זה של הגרסאות הקודמות: מעבד MediaTek, זיכרון ואחסון של 4MB. מהדורה זו היא הראשונה שבסדרת הנוקיה 105 שאינה זמינה בישראל, בעקבות התוכנית להפסיק את תקשורות ה־2G וה־3G, והאיסור לייבא מוצרים שעושים שימוש בטכנולוגיות הישנות נכנס לתוקף..
מפרט טכני

גודל מסך: 1.77" (בגרסאות 2019 ו-2022)
1.8" (בגרסת 2017)
1.44" (בגרסאות 2013 ו-2015)
שנת הכרזה: 2013
רזולוציה: 120x160 פיקסלים (מגרסת 2017 ואילך)
128x128 פיקסלים (עד גרסת 2015)
צפיפות פיקסלים: ppi 111
מצלמה: ללא
המכשיר מגיע עם משחקים שונים, תלוי בגרסתו. בין המשחקים המוכרים ביותר ניתן למצוא בו סנייק.
מידות

גובה: 112 מ"מ
רוחב: 49.5 מ"מ
עובי: 14.4 מ"מ
משקל: 73 גרם
תוכניות

שעון
שיחות
פנס
רדיו
לוח שנה
מחשבון
משחקים
ראו גם

נוקיה
נוקיה 3310
נוקיה 230
נוקיה 208
נוקיה C6
נוקיה 215
הערות שוליים

↑  מפרט Nokia 105 (2013) באתר GSMArena
↑  מידע כללי על נוקיה 105‏ (2015) באתר נוקיה. אורכב באמצעות ארכיון האינטרנט
↑  מפרט Nokia 105 (2015) באתר GSMArena
↑  מפרט Nokia 105 4G באתר GSMArena
↑  Nokia 105 4G Specs באתר Nokia
↑  Nokia 105 (2022) Specs באתר Nokia
↑  ינון בן שושן‏, רשתות דור 2 ודור 3 ייסגרו בסוף 2025, באתר וואלה, 27 ביוני 2021
יצחק ברמן

יצחק בֶּרמן (3 ביוני 1913 – 4 באוגוסט 2013) היה פוליטיקאי ומשפטן ישראלי, כיהן כשר האנרגיה והתשתית, חבר הכנסת וכיושב ראש הכנסת.
קורות חיים

יצחק ברמן נולד ב-1913 בברדיצ'ב (אז בתחומי האימפריה הרוסית, כיום ב אוקראינה), בנם של מרים לבית רוזנבלום והרב יעקב ברמן. בשנת 1920 עלה לארץ ישראל עם הוריו. למד בבית המדרש למורים העברי בירושלים, וסיים לימודי משפטים באוניברסיטת לונדון ובאינר טמפל והוסמך כעורך דין.
ברמן היה פעיל בבית"ר וקשר קשרים עם יוסף כצנלסון. בשנת 1937 הצטרף לאצ"ל, וסייע לארגון בהגנה על אנשיו בבית המשפט. בשנים 1941–1945 שירת במודיעין בצבא הבריטי והקים רשת ריגול בארצות הבלקן שתפקידה היה לדווח למודיעין הבריטי על תנועות הצבא הגרמני. באופן רשמי הוא השתייך לארגון הקניות של הצבא הבריטי (UKCC), מכיוון שבמודיעין עצמו יכלו לשרת רק אזרחים בריטיים. בשנים 1948–1950 שירת בצה"ל והשתחרר בדרגת רב-סרן.
בשנים 1950–1954 כיהן כיועץ משפטי ואחר-כך כמנכ"ל מפעלי קייזר פרייזר בחיפה. משנת 1954 עבד כעורך דין ונוטריון עצמאי בתל אביב.
משנת 1951 היה חבר מפלגת הציונים הכלליים. ב-1964 היה ליו"ר מזכירות סניף המפלגה בתל אביב, וב-1968 עמד ראש ועדת הבחירות המרכזית של המפלגה הליברלית. ב-1974 מונה ליו"ר המזכירות הארצית של המפלגה. ברמן נחשב בין הגורמים היוניים יותר במפלגה הליברלית יחד עם שלמה להט וישראל פלד והתנגד לעיבוי ההתנחלויות.
בשנת 1972 מונה לחבר מליאת רשות השידור.
בשנת 1977 נבחר לכנסת התשיעית מטעם רשימת הליכוד. הוא עמד בראש ועדת הכנסת ולאחר שיצחק שמיר נתמנה לשר החוץ נבחר במרץ 1980 ליושב ראש הכנסת, תפקיד בו כיהן עד 1981. לאחר הבחירות לכנסת העשירית כיהן כשר האנרגיה והתשתית.
לאחר טבח סברה ושתילה, בספטמבר 1982, הצטרף לדורשים הקמת ועדת חקירה ממלכתית וב-22 בספטמבר 1982 הצביע בעד הצעת האופוזיציה להקמת ועדת חקירה ממלכתית והודיע על כוונתו להתפטר מהממשלה. ברמן חבר לדרור זייגרמן וביחד הם דרשו הקמת ועדת חקירה ממלכתית, סירבו לכל בדיקה חלופית וניהלו גישושים על הקמת מפלגת מרכז עם עזר ויצמן. גם לאחר שנאמר לו שהממשלה כנראה תמנה ועדת חקירה ממלכתית לא חזר בו ברמן מהתפטרותו. עם זאת, הודיע שבאופן כללי ימשיך להצביע עם הקואליציה וטען שלא יחבור לאופוזיציה.
בשנת 1986 היה ממייסדי מפלגת המרכז הליברלי. ברמן פעל במפלגה אף על פי שלא ביקש להיות מועמדה לכנסת. הוא תמך בקבוצה של יצחק יצחקי ועל רקע זה התעמת עם שאר ראשי המפלגה בוועידת ייסוד המפלגה. בנובמבר 1986, נבחר לתפקיד יו"ר הנהלת המפלגה במקום שלמה להט שפרש מהתפקיד.
ביוני 2013 ציין את יום הולדתו המאה, ואמר בריאיון לנחמה דואק: "היו לי חיים טובים, אין לי אמביציה שיזכרו אותי אחרי לכתי ואני לא מניח שיזכרו אותי. היה איש ואיננו עוד. זהו".
ברמן היה עורך הדין הפעיל המבוגר ביותר הרשום בספר עורכי הדין. הוא הקפיד לשלם את דמי החבר שלו מדי שנה, גם בגילו המופלג.
ברמן היה רווק והתגורר בשנותיו האחרונות בבית אבות בתל אביב. גיסו היה דוד צבי פנקס.
נפטר ב-4 באוגוסט 2013 בגיל 100. נטמן בחלקת גדולי האומה בהר הרצל.
ספר זיכרונותיו

בימי סער, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשנ"ג 1993.