stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוהאן ברנולי

| --- | --- |

 לידה:  27 ביולי 1667 (יוליאני) בזל, הקונפדרציה השווייצרית הישנה 
 פטירה:  1 בינואר 1748 (בגיל 80) בזל, הקונפדרציה השווייצרית הישנה 
 ענף מדעי:  מתמטיקה
 מקום מגורים:  שווייץ
 מקום קבורה:  Peterskirche 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בזל (1694) 
 מנחה לדוקטורט:  יאקוב ברנולי, Nikolaus Eglinger 
 מוסדות:  אוניברסיטת בזל (1705–1747)  אוניברסיטת חרונינגן (1694–1705) 
 תלמידי דוקטורט:  לאונרד אוילר, פייר-לואי מורו דה מופרטואה, יוהאן סמואל קניג, דניאל ברנולי, Henricus Casimirus Hoorn 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית (1712) 
 בן או בת זוג:  Dorothea Falkner 
 צאצאים:  ניקולאוס ברנולי ה-2, יוהאן ברנולי ה-2, דניאל ברנולי, אן קתרין ברנולי 
 הערות:  יוהאן ברנולי הוא אחיו של יאקוב ברנולי ואביהם של דניאל ברנולי וניקולאס ברנולי ה-II.
 תרומות עיקריות
 היה מחלוצי השימוש בחשבון דיפרנציאלי ואינטגרלי ופיתח את סדרת ברנולי. נזקפים לזכותו גם גילויים רבים בניווט.
 חתימה:   
 
יוהאן ברנולי (בגרמנית: Johann Bernoulli; בצרפתית: Jean Bernoulli;‏ 27 ביולי 1667 – 1 בינואר 1748) מתמטיקאי שווייצרי, בן למשפחת ברנולי. ידוע בתרומותיו לחשבון האינפיניטסימלי ובהיותו המורה של לאונרד אוילר.
ביוגרפיה

יוהאן ברנולי הוא אחיו של יאקוב ברנולי ואביהם של דניאל ברנולי וניקולאס ברנולי ה-II. משפחת ברנולי תרמה למדע שמונה מתמטיקאים דגולים על פני שלושה דורות. מוצא המשפחה במקור הוא מאנטוורפן שבבלגיה, אך היא ברחה משם בעקבות רדיפות על ידי הקתולים.
יוהאן נולד בבזל, בנו העשירי של ניקולאס ברנולי, סוחר עשיר. בתחילה רצה אביו שבנו ימשיך את דרכו כסוחר, והכשיר אותו כשולייתו. יוהאן לא גילה עניין במסחר, ובשנת 1683 התקבל ללימודי רפואה באוניברסיטת בזל, שבה כיהן אחיו, יאקוב ברנולי, שהיה מבוגר ממנו ב-12 שנה, כפרופסור. בזמן לימודיו למד יוהאן במקביל מתמטיקה אצל אחיו. בשנת 1690 קיבל רישיון לעסוק ברפואה. הוא העדיף לעסוק במתמטיקה, ובשנת 1691 פורסם מאמרו הראשון בתחום זה, פתרון לבעיית קו השרשרת, בכתב העת Acta Eruditorum. בשנת 1694 קיבל תואר דוקטור לרפואה על מאמרו על תנוחת השריר, עבודה ברפואה המכילה אלמנטים מתמטיים רבים. לאחר מכן, היות שתקן המתמטיקאי בבזל היה תפוס על ידי אחיו, עבר יוהאן, בהמלצתו של כריסטיאן הויגנס, לאוניברסיטת חרונינגן.
אחרי שלימד את יוהאן התקשה יאקוב ברנולי לקבל את תלמידו כשווה לו ביכולת המתמטית, וטען שעל כל הישגיו להיזקף לזכותו כמורהו. יוהאן לא קיבל טענות אלה והשניים הרבו בביקורת ציבורית זה על עבודתו של זה, וב-1697 נותקו הקשרים ביניהם.
יחד עם אחיו יאקוב היה ברנולי מחלוצי השימוש בחשבון דיפרנציאלי ואינטגרלי של לייבניץ, תוך מציאת שימושים לתורה זו, כגון חישוב אורך ושטח של עקומות. ברנולי תרם לפיתוח התחום של משוואות דיפרנציאליות ולנושאים במכניקה ובאופטיקה.
בגיליון יוני 1696 של Acta Eruditorum הציג יוהאן ברנולי את בעיית הברכיסטוכרון כאתגר למתמטיקאים, וכשנה לאחר מכן פורסמו פתרונות שונים של חמישה מתמטיקאים: יוהאן ברנולי עצמו, אחיו יאקוב ברנולי, אייזק ניוטון, גוטפריד לייבניץ והמרקיז דה לופיטל.
ב-1705 חזר יוהאן לבזל לבקשת חמיו, ותכנן לקבל משרת פרופסור ליוונית, אך מות אחיו יאקוב אפשר לו לקבל את משרתו של האח כפרופסור למתמטיקה.
בשנת 1713, בוויכוח בין לייבניץ וניוטון לגבי מי משניהם המציא את החשבון הדיפרנציאלי, תמך ברנולי בלייבניץ, שהיה עמו בקשר, ובעקבות כך, בין השאר, היה זה החשבון של לייבניץ אשר היה נפוץ יותר באירופה. כחלק מתמיכתו פתר ברנולי בעיות אחדות שניוטון לא הצליח לפתור.
יוהאן חקר רבות את המשוואה  \,y=x^{x} ופיתח את סדרת ברנולי. נזקפים לזכותו גם גילויים רבים בניווט. הוא ידוע גם בזכות היותו מורהו של לאונרד אוילר והתכתבויותיו הרבות.
ב-1738 יצא לאור ספרו "הידראוליקה". בשנת 1742 יצאו לאור כל כתביו בארבעה כרכים בלטינית.
במהלך חייו קיבל יוהאן עיטורי הוקרה רבים, כולל חברות באקדמיה למדעים של פריז, ברלין, סנקט פטרבורג ועוד.
יוהאן מת בשנת 1748 בבזל. על קברו נכתב כי היה "הארכימדס של דורו".
עץ משפחה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   |   |   |   |   |   |  ניקולס ברנולי (1623)–(1708)  ניקולס ברנולי (1623)–(1708)     |  ניקולס ברנולי (1623)–(1708)  ניקולס ברנולי (1623)–(1708)     |  ניקולס ברנולי (1623)–(1708)  ניקולס ברנולי (1623)–(1708)     |  |  |  |   |   |   |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |     |   |     |   |   |   |   |   |   |   |  |  |  |  |
|  יאקוב ברנולי (1654)–(1705)  יאקוב ברנולי (1654)–(1705)     |  יאקוב ברנולי (1654)–(1705)  יאקוב ברנולי (1654)–(1705)     |  יאקוב ברנולי (1654)–(1705)  יאקוב ברנולי (1654)–(1705)     |   |  ניקולאוס ברנולי (1662)–(1716)  ניקולאוס ברנולי (1662)–(1716)     |  ניקולאוס ברנולי (1662)–(1716)  ניקולאוס ברנולי (1662)–(1716)     |  ניקולאוס ברנולי (1662)–(1716)  ניקולאוס ברנולי (1662)–(1716)     |   |   |   |   |   |  יוהאן ברנולי (1667)–(1748)  יוהאן ברנולי (1667)–(1748)     |  יוהאן ברנולי (1667)–(1748)  יוהאן ברנולי (1667)–(1748)     |  יוהאן ברנולי (1667)–(1748)  יוהאן ברנולי (1667)–(1748)     |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |    |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |  ניקולאוס ברנולי ה־1 (1687)–(1759)  ניקולאוס ברנולי ה־1 (1687)–(1759)     |  ניקולאוס ברנולי ה־1 (1687)–(1759)  ניקולאוס ברנולי ה־1 (1687)–(1759)     |  ניקולאוס ברנולי ה־1 (1687)–(1759)  ניקולאוס ברנולי ה־1 (1687)–(1759)     |   |  ניקולאוס ברנולי ה־2 (1695)–(1726)  ניקולאוס ברנולי ה־2 (1695)–(1726)     |  ניקולאוס ברנולי ה־2 (1695)–(1726)  ניקולאוס ברנולי ה־2 (1695)–(1726)     |  ניקולאוס ברנולי ה־2 (1695)–(1726)  ניקולאוס ברנולי ה־2 (1695)–(1726)     |   |  דניאל ברנולי (1700)–(1782)  דניאל ברנולי (1700)–(1782)     |  דניאל ברנולי (1700)–(1782)  דניאל ברנולי (1700)–(1782)     |  דניאל ברנולי (1700)–(1782)  דניאל ברנולי (1700)–(1782)     |   |  יוהאן ברנולי ה־2 (1710)–(1790)  יוהאן ברנולי ה־2 (1710)–(1790)     |  יוהאן ברנולי ה־2 (1710)–(1790)  יוהאן ברנולי ה־2 (1710)–(1790)     |  יוהאן ברנולי ה־2 (1710)–(1790)  יוהאן ברנולי ה־2 (1710)–(1790)     |
|   |   |   |   |   |   |   |  |   |   |   |   |   |     |   |   |   |     |   |
|   |   |   |   |   |   |   |  |  יוהאן ברנולי ה־3 (1744)–(1807)  יוהאן ברנולי ה־3 (1744)–(1807)     |  יוהאן ברנולי ה־3 (1744)–(1807)  יוהאן ברנולי ה־3 (1744)–(1807)     |  יוהאן ברנולי ה־3 (1744)–(1807)  יוהאן ברנולי ה־3 (1744)–(1807)     |   |  דניאל ברנולי ה־2 (1751)–(1834)  דניאל ברנולי ה־2 (1751)–(1834)     |  דניאל ברנולי ה־2 (1751)–(1834)  דניאל ברנולי ה־2 (1751)–(1834)     |  דניאל ברנולי ה־2 (1751)–(1834)  דניאל ברנולי ה־2 (1751)–(1834)     |   |  יאקוב ברנולי ה־2 (1759)–(1789)  יאקוב ברנולי ה־2 (1759)–(1789)     |  יאקוב ברנולי ה־2 (1759)–(1789)  יאקוב ברנולי ה־2 (1759)–(1789)     |  יאקוב ברנולי ה־2 (1759)–(1789)  יאקוב ברנולי ה־2 (1759)–(1789)     |
זהו עץ משפחה חלקי, שמוצגים בו בעיקר מתמטיקאים בני המשפחה. יוהאן ברנולי, למשל, היה הילד העשירי במשפחתו.
הערות שוליים

↑  כך על פי הלוח היוליאני שנהג בשווייץ באותה עת; על פי הלוח הגרגוריאני: 6 באוגוסט 1667
↑  Johann Bernoulli, "Problema novum ad cujus solutionem Mathematici invitantur.", Acta Eruditorum 18, June 1696, p. 269.
↑  Jeanne Pfeiffer, Jacob Bernoulli, teacher and rival of his brother Johann, Journal Électronique d'Histoire des Probabilités et de la Statistique, November 2006, pp. 14-15
↑  Opera Johannis Bernoullii 1, Opera Johannis Bernoullii 2, Opera Johannis Bernoullii 3, Opera Johannis Bernoullii 4
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258680705171  PLWABN: 9810626225605606  BIBSYS: 90534849  BNE: XX1612503  BnF: cb122991692 (data)  BPN: 90090052  CANTIC: a10486161  CiNii: DA02468149  GND: 118509969  HDS: 019087  ICCU: VEAV031038  ISNI: 0000 0001 0900 6212  LCCN: n84128973  LNB: 000195000  MGP: 53410  NKC: nlk20000079583  NLA: 35884196  NSK: 000625414  NTA: 073451274  RERO: 02-A000019076  SELIBR: 178084  SNAC: w69c8s56  SUDOC: 03185415X  Trove: 1130397  VcBA: 495/470  VIAF: 51754496   WorldCat (עם VIAF): 51754496
סטן סטורה הצעיר

דמותו של סטן סטורה הצעיר בעיטור על מזבח בקתדרלת וסט ארוס
מותו של סטן סטורה הצעיר בתמונה משנת 1880
סטן סטורה הצעיר (בשוודית: Sten Sture den yngre; ‏1493 – 3 בפברואר 1520), היה מדינאי שוודי ועוצר שוודיה במהלך תקופת איחוד קאלמאר.
ביוגרפיה

סטן סטורה נולד ב-1493 כבנם של העוצר סבנטה נילסון, צאצא של משפחת סטורה ושל ליליאנה גסלדוטר גדה.
בעת מותו של אביו, היה סטן הצעיר בן 18. חבר המועצה המלכותית הבכיר, אריק טרול נבחר להיות עוצר על ידי המועצה והוא תמך באיחוד עם דנמרק. למרות זאת, סטן הצעיר עשה שימוש במצודות ובכוחות שעמדו לרשותו מתוקף ירושת אביו וביצע הפיכה. לאחר שהוא הבטיח להמשיך במשא ומתן עם דנמרק, הסכימה המועצה למנותו כעוצר במקום טרול.
למעשה, הייתה מטרתו של סטן לשמור על עצמאותה של שוודיה מדנמרק. הוא לקח על עצמו את השם סטורה, מורשת מסבתא רבתא שלו, בשל העובדה ששם זה סימל את עצמאות שוודיה כתזכורת לסטן סטורה הזקן, בן הדוד מדרגה שלישית של אביו.
כעוצר ידע סטן כי במוקדם או במאוחר תהיה מלחמה נגד הנס, מלך דנמרק ובנו ויורשו, כריסטיאן השני, תהיה בלתי נמנעת. לפיכך, ב-1513 הוא הביע את הסכמתו לשביתת נשק עם רוסיה.
עימות פרץ בין סטן לבין הארכיבישוף גוסטב טרול, בנון של אריק טרול. הארכיבישוף תבע יותר חופש פעולה עבור הכנסייה. סטן הדיח את הארכיבישוף וכלא אותו.
בסופו של דבר, פתח כריסטיאן השני בפלישה לשוודיה. ב-19 בינואר 1520, בקרב בוגסונד, שהיה החלק האחרון של פלישתו של כריסטיאן, נפצע סטן פצעי מוות. בדרכו חזרה לסטוקהולם, על פני האגם הקפוא מלארן, הוא מת.
כריסטיאן השני הומלך כמלך שוודיה והארכיבישוף גוסטב נקם את נקמתו בתומכיו של סטורה ובאלה שהדיחו אותו מכס הארכיבישוף והאשים אותם בכפירה. בנובמבר 1520, במסגרת מה שכונה טבח סטוקהולם, הוצאו מעל 80 איש להורג. בנוסף, הוצאה גופתו של סטן סטורה מקברה והועלתה על המוקד.
נישואין ומשפחה

ב-1511 נישא סטן סטורה לכריסטינה גילנסטירנה, נינתו של קרל השמיני. בנו היחיד היה סבנטה סטנסון סטורה. במאה העשרים, נישאה צאצאית שלו, סיביליה מסקסה-קובורג-גותה, לנסיך גוסטב אדולף. בנם, מלך שוודיה הנוכחי, קרל השישה עשר גוסטב, הוא לפיכך צאצא של סטן סוטרה הצעיר.
מאדאם סי ג'יי ווקר

| --- | --- |

 לידה:  23 בדצמבר 1867 דלתא, לואיזיאנה 
 פטירה:  25 במאי 1919 (בגיל 51) אירוינגטון, ניו יורק 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות וודלואן 
 ידועה בשל:  חברת ייצור מאדאם סי ג'יי ווקר
 עיסוק:  אשת עסקים, יזמית, מטפחת שיער, נדבנית, פעילה
 בן זוג:  מוזס מקוויליאמס, ג'ון דייוויס, צ'ארלס ג'וזף ווקר
 צאצאים:  א'ליילה ווקר
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה הלאומי לנשים (1993) 
 http://www.madamcjwalker.com/
 
מאדאם סי ג'יי ווקר (באנגלית: Madam C. J. Walker‏; 23 בדצמבר 1867 – 25 במאי 1919) הייתה אשת עסקים ופילנתרופית אפרו-אמריקאית.
ביוגרפיה

שרה ברידלאב (Sarah Breedlove), נולדה בסמוך לכפר דלתא, לואיזיאנה לזוג עבדים משוחררים. היו לה אחות וארבעה אחים. היא הייתה הראשונה במשפחה שנולדה אחרי הצהרת האמנציפציה. היא התייתמה מהוריה כאשר הייתה בת שבע.
בגיל 10, עברה לויקסבורג, מיסיסיפי להתגורר אצל אחותה ובעלה, ג'סי פאוול. כילדה, עבדה כמשרתת. היא למדה בחינוך הפורמלי שלושה חודשים בלבד, בימי ראשון בכנסייה.
ב-1882, בגיל 14 נישאה למוזס מק'וילאימס כדי לברוח מהתעללות של גיסה ג'סי פאוול. בגיל 16, ילדה את בתה לילה. ב-1887, נפטר מוזס.
בשנת 1894, נישאה בשנית לג'ון דייוויס ועזבה אותו ב-1903. ב-1906, נישאה לצ'ארלס ג'וזף ווקר. הזוג התגרש ב-1912. צ'ארלס נפטר ב-1926.
ביוגרפיה > קריירה

ב-1888, עברה עם בתה לסנט לואיס, שם התגוררו שלושה מאחיה. היא מצאה עבודה בתור כובסת ובקטיף כותנה עבור פחות מדולר וחצי ליום.
היא התגוררה בקהילה שבה התפתח סגנון המוזיקה רגטיים והייתה שרה במקהלה של הכנסייה.
שרה החלה לסבול מקשקשת ואיבוד שיער שנגרמו מקשיי החיים, תנאי היגיינה ירודים ואוכל לא מזין (תופעה רווחת בתקופה זו).
היא ניסתה רבות למצוא פתרון לבעיה. תחילה, שרה למדה מאחיה שהיו ספרים. לאחר מכן, עבדה עם אנני מאלון היזמית המצליחה ששיווקה למענה קרם מצמיח שיער ודברי קוסמטיקה שונים. בזמן שעבדה עבורה, ניסתה שרה לפתח בעצמה קו מוצרים. ביולי 1907, היא עברה עם בתה לדנבר, קולורדו והמשיכה למכור את מוצריה של מאלון.
מאלון האשימה את שרה בגניבת הנוסחה למוצרים ובכך נפרדו דרכיהן. שרה המשיכה בניסיונות בעצמה וגילתה ששילוב של גופרית ווזלין מצמיח שיער.
ב-1906, לאחר נישואיה לצ'ארלס ווקר היא הציגה עצמה כמאדאם סי ג'יי ווקר וכך גם מיתגה את מוצריה. היא פתחה עסק עצמאי לייצור דברי קוסמטיקה וטיפוח שיער. תחילה, היא מכרה את מוצריה מדלת לדלת ולימדה נשים שחורות כיצד לסדר את שיערן. לאחר מכן, בתה החלה לשמש כאחראית על ההזמנות.
ב-1908, עברה המשפחה לפיטסבורג, פנסילבניה ופתחו סלון יופי והקימו את מכללה ללימודי עיצוב שיער. ב-1910, עברה המשפחה לאינדיאנפוליס ושם הקימו את עסקיהם מחדש.
בשיא הקריירה, בין השנים 1911–1919, העסיקה ווקר מאות נשים לעבודת השיווק והייצור, וכן קיימה כנסים והקימה בית ספר ללימוד והעשרת ידע לסוכנות שלה. הסוכנות שלה הרוויחו הרבה מעל המקובל באותה תקופה בשוק.
היא הפכה לפילנתרופית גדולה ופעלה לקידומן של נשים אפרו אמריקאיות. היא סייעה בגיוס כספים להקמה של סניף ימק"א באינדיאנפוליס ותרמה כספים רבים למען הקהילה האפרו-אמריקאית.
ב-25 במאי 1919, נפטרה מאי-ספיקת כליות ויתר לחץ דם. באותה עת, הונה הוערך בין חצי מיליון למיליון דולר.
ספר השיאים של גינס הגדיר אותה כאישה הראשונה בעולם שהפכה למיליונרית.
מיני סדרה בהשראת חייה בשם "בזכות עצמה" החלה להיות משודרת בנטפליקס ב-2020.
הערות שוליים

↑  First self-made millionairess, Guinness World Records (באנגלית בריטית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007437131205171  PLWABN: 9811561499305606  GND: 1217813640  ISNI: 0000 0000 3320 0667  LCCN: n89669934  SNAC: w6301w37  VIAF: 33611008   WorldCat (עם VIAF): 33611008 
מאדאם ווקר נוסעת במכונית
ז'אק קאסיני

| --- | --- |

 לידה:  18 בפברואר 1677 פריז, ממלכת צרפת 
 פטירה:  15 באפריל 1756 (בגיל 79) תירי-סו-קלרמון, ממלכת צרפת 
 ענף מדעי:  אסטרונומיה
 מקום מגורים:  צרפת
 מקום קבורה:  Église Saint-Médard de Thury-sous-Clermont 
 מקום לימודים:  קולג' "ארבע האומות" (1691)  סורבון (1691) 
 מנחה לדוקטורט:  ג'ובאני דומניקו קאסיני, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מוסדות:  מצפה הכוכבים של פריז (1694–1756) 
 תלמידי דוקטורט:  ז'וזף-ניקולא דליל 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית (1698) 
 צאצאים:  סזאר-פרנסואה קאסיני דה תירי, Dominique-Joseph de Cassini 
 תרומות עיקריות
 מדידת רדיוס כדור הארץ
 חתימה:   
 
ז'אק קאסיני (בצרפתית: Jacques Cassini;‏ 18 בפברואר 1677 – 16 באפריל 1756), המכונה "קאסיני השני" (Cassini II) היה אסטרונום צרפתי, בנו של האסטרונום האיטלקי הידוע ג'ובאני דומניקו קאסיני.
ביוגרפיה

קאסיני נולד במצפה הכוכבים של פריז (אנ'). הוא התקבל בגיל 17 לחברות באקדמיה הצרפתית למדעים, נבחר בשנת 1696 לעמית של החברה המלכותית של לונדון, והפך למנהל חשבונות (maître des comptes) בשנת 1706. בהיותו באנגליה, הוא הכיר אסטרונומים מפורסמים אחרים כמו ניוטון ואדמונד האלי. לאחר שהחליף את אביו במצפה הכוכבים בשנת 1712, ב-1713 הוא הרחיב את המרידיאן של פריז (אנ'), ומדד את הקשת של המרידיאן (אנ') מדנקרק לפרפיניאן, ופרסם את התוצאות בכרך שכותרתו Traité de la grandeur et de la figur de la terre (מסה על גודל וצורת כדור הארץ", 1720). שני החישובים הנפרדים שלו עבור אורך קשת המרידיאן היו 57,097 טואז של פריז (אנ') (שווה ערך ל-111.282 קילומטרים) ו-57,061 טואז (111.211 קילומטרים), והניבו תוצאות עבור רדיוס כדור הארץ של 3,271,420 טואז (6,375.998 קילומטרים) ו-3,269,29 טואז (6,371.860 קילומטרים) בהתאמה.
עבודה זו ייצגה את הצלילה של קאסיני לוויכוח על צורת כדור הארץ. היו שתי אסכולות עיקריות, הקרטזיאנים (אנ') האמינו בספרואיד מוארך, והניוטוניאנים (אנ') בספרואיד אובלי. קאסיני התייצב לצד הקרטזיאנים על פני הניוטוניאנים, ודגל בכדור הארץ בצורת כדור מוארך (כפי שאביו טען). הניוטוניאנים ערכו תצפיות נפרדות שנראה שלא הסכימו עם הרעיון הקרטזיאני. קאסיני כנראה הבין שהתצפיות הניוטוניות היו מדויקות יותר, ויצא מהתחום המדעי. הוא חזר בפומבי רק לאחר התקפה של אנדרס צלזיוס.
בשנותיו האחרונות הוא עסק בקרטוגרפיה, ועבד עם בנו, סזאר-פרנסואה קאסיני דה תירי או קאסיני השלישי, כדי ליצור מפה חדשה של צרפת. מפה זו הייתה ידועה בשם קארטה דה קאסיני (אנ'), והייתה אמורה להיות מפה מדויקת מאוד של צרפת.
עבודתו של ז'אק קאסיני על המטוטלת הבליסטית (אנ') הייתה נושא למחלוקת בין היסטוריונים של המדע. בעוד שחלקם נותן לו קרדיט בפיתוח עבודה מקורית בנושא, אחרים טוענים שהוא התבסס על רעיונותיהם של מדענים קודמים. קשה לקבוע את היקף התרומות המקוריות של קאסיני, שכן הרישומים ההיסטוריים הזמינים מעורפלים ולא שלמים. עם זאת, עבודה שלאחר מכן על מטוטלות בליסטיות של בנג'מין רובינס (אנ') (1707–1751), מתמטיקאי ומהנדס בריטי, מראה שהוא חזר באופן עצמאי על רבות מאותן תוצאות. ללא קשר להיקף התרומות המקוריות של קאסיני, עבודתו על המטוטלת הבליסטית הייתה משמעותית בתקופתה ועזרה לקדם את תחום הבליסטיקה. המכשיר איפשר מדידת מהירות קליעים, שהייתה חשובה לפיתוח כלי נשק וארטילריה מדויקים יותר.
הוא גם כתב את Eléments d'astronomy (אלמנטים של האסטרונומיה, 1740) על תנועה עצמית, ופרסם את הטבלאות הראשונות של הירחים של שבתאי ב-1716. הוא מת בתירי-סו-קלרמון (אנ'), במחוז אואז בצרפת.
האסטרואיד 24102 Jacquescasini נקרא על שמו.
ז'אק קאסיני התחתן עם סוזן פרנסואז שרפנטייה דה שרמואה (Suzanne Françoise Charpentier de Charmois). בנם השני היה האסטרונום סזאר-פרנסואה קאסיני דה תירי, שהיה ידוע גם בשם קאסיני השלישי (Cassini III).
כתביו

כמה פרסומים שלו על אסטרונומיה אורכבו בארכיון הדיגיטלי של וייבאק מאשין ושמורים בספריית מצפה הכוכבים של פריז וזמינים באינטרנט בהם:
De la grandeur et de la figure de la terre, 1720 (על הגודל והתכונות של כדור הארץ)
Méthode de déterminer si la terre est sphérique ou non (אורכב 27.01.2018 בארכיון Wayback Machine), 1738 (שיטה לקבוע אם כדור הארץ הוא כדור או לא)
Éléments d'astronomie (אורכב 26.01.2018 בארכיון Wayback Machine), 1740 (אלמנטים של אסטרונומיה)
Traité de la Comète qui a paru en décembre 1743 & en janvier, février & mars 1744 (אורכב 27.01.2018 בארכיון Wayback Machine) (על השביט שהופיע בדצמבר 1743, ינואר, פברואר ומרץ 1744)
ביאורים

↑  זה היה מתחרה ארוך שנים לקו גריניץ' כמרידיאן ראשי של העולם.
↑  יחידת מידה שקדמה למר בצרפת והייתה שווה ל-1,949 מילימטרים
↑  מכשיר למדידת תנע של קליע שממנו ניתן לחשב את המהירות והאנרגיה הקינטית.
הערות שוליים

1 2 3  Cassini, 1911 Encyclopædia Britannica
↑  Traité de la grandeur et de la figure de la terre, Jacques Cassini, 1723. pp.182-3 & pp.302
1 2 3  Johnson, W. (1990). "Origin of the ballistic pendulum: the claims of Jacques Cassini (1677-1756) and Benjamin Robins (1707-1751)". International journal of mechanical sciences. 32 (4): 345–374 – via Elsevier Science Direct.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007286852205171  BNE: XX1483194  BnF: cb15238366h (data)  CANTIC: a11468981  CiNii: DA1676198X  DSI: 12295  GND: 117648388  ICCU: UBOV376443  ISNI: 0000 0000 6147 1966  LCCN: n2001060616  MGP: 112748  NKC: mzk2012708236  NLG: 239451  NTA: 172233461  RERO: 02-A003082340  SNAC: w62n8qjw  SUDOC: 066854660  VcBA: 495/263444  VIAF: 37217127   WorldCat (עם VIAF): 37217127
מוריס קולן

| --- | --- |

 לידה:  6 ביוני 1866 סנט ג'ונס, קנדה 
 פטירה:  28 במרץ 1934 (בגיל 67) Chambly, קנדה 
 מקום קבורה:  בית הקברות מאונט רויאל 
 מקום לימודים:  אקדמיה ז'וליאן 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  אימפרסיוניזם 
 יצירות ידועות:  landscape, Marine 
 
מוריס קולן (באנגלית: Maurice Cullen;‏ 6 ביוני 1866 – 28 במרץ 1934) היה אמן נוף אימפרסיוניסטי קנדי, שנודע בעיקר בזכות ציורי השלג שלו ובמראות קצירת הקרח שבו מזחלות סוסים עוברות על פני המים הקפואים של קוויבק.
ביוגרפיה ויצירה

קולן נולד ב־6 ביוני 1866 בסנט ג'ון, ניופאונדלנד. בשנת 1870 עברה משפחתו למונטריאול, קוויבק. הוא נסע לפריז בגיל 22 כדי ללמוד ציור באקול דה ביו-ארטס ובאקדמיה ז'וליאן. בהיותו בפריז הוא הושפע מהאימפרסיוניסטים, ובמיוחד מקלוד מונה.
בשנת 1910 הוא התחתן עם ברברה מרצ'נט פיילוט, אלמנה שבנה, בנו החורג, גדל לאמן רוברט פיילוט. באותה שנה הוא הוזמן להיות חבר במועדון האמנותי הקנדי המתקדם.
החל מינואר 1918, שירת קולן עם כוחות קנדיים במלחמת העולם הראשונה. הוא הגיע לתשומת ליבו של לורד ביברברוק, שארגן את הזמנתו כאחד מאמני המלחמה הרשמיים בקנדה יחד עם פרדריק וארלי ואחרים. קולן נפטר ב־28 במרץ 1934 בצ'אמבלי, קוויבק.
תערוכות

ויליאם רובינסון ווטסון (1887–1973) במונטריאול, מגלריית ווטסון לאמנות, ייצג את קולן ופרסם עליו ספר בשנת 1931.
מורשת האימפרסיוניזם בקנדה: שלוש תערוכות - נערכה בין התאריכים 31 בינואר ל -19 באפריל 2009 בגלריה לאמנות בוונקובר.
בשנת 2019, המוזיאון הלאומי של קנדה, קנדה ואימפרסיוניזם: אופקים חדשים, נפתחה במינכן.
הערות שוליים

↑  Maurice Cullen, bio notes
↑  Davis, Ann. (1992). The Logic of Ecstasy: Canadian Mystical Painting, 1920–1940, p. 30.,
↑  "Watson Art Galleries fonds: Finding Aid"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16141530j (data)  GND: 1011383853  ISNI: 0000 0001 1878 274X  LCCN: n84143644  RKD: 19357  SNAC: w6wd7sqm  ULAN: 500028733  VIAF: 77720367   WorldCat (עם VIAF): 77720367
תעשיית הקולנוע בניגריה

תעשיית הקולנוע בניגריה (מוכרת גם בשם נוליווד) מורכבת מסרטים המופקים בניגריה. תחילתה בסוף המאה ה-19 לתוך התקופה הקולוניאלית במאה ה-20, וההיסטוריה והתפתחותה של התעשייה מסווגות לארבע תקופות עיקריות אשר השפיעו עליה: התקופה הקולוניאלית, תור הזהב, עידן סרטי הווידאו והקולנוע הניגרי החדש.
ענף הסרטים הגיע לניגריה לראשונה בשנים המאוחרות של המאה ה-19, בצורת הצפייה הנפוצה בימים אלו, מכשירי קינטוסקופ.
תור הזהב של תעשיית הסרטים בניגריה החל בסוף שנות ה-50. בהלת הנפט בין השנים 1973–1978 תרמה מאוד לתאוצת תרבות הקולנוע בניגריה, כמו גם העלייה בכוח הקנייה בניגריה שהביאה מגוון רחב של אזרחים בעלי הכנסה פנויה להוציא כסף על צפייה בסרטים בקולנוע, לצד צפייה בטלוויזיה בבתים.
בסוף שנות ה-80 החלה שקיעתו של תור הזהב של תעשיית הקולנוע, אך בשנות ה-90 החל לשגשג תחום הסרטים בעיקר בפן של סרטי הווידאו, ככל הנראה בזכות יציאת סרט הווידאו Living in Bondage בשנת 1992. תעשיית הקולנוע הגיעה לשיאה באמצע שנות ה-2000, והפכה לשנייה בגודלה בעולם במונחי מספר הפקת סרטים שנתית, מה שמיקם אותה לפני תעשיית סרטי הקולנוע האמריקאית, ובמקום השני אחרי תעשיית הקולנוע ההודית (בוליווד).
הסרטים של תעשיית הקולנוע הניגרית החלו להשתלט על מסכי הקולנוע ברחבי יבשת אפריקה, ואף התרחבו לאיים הקריביים ולאזורים נוספים, השפיעו רבות מבחינה תרבותית ושחקני קולנוע ניגרים הפכו מפורסמים ביותר ברחבי היבשת. נכון לשנת 2013, הקולנוע הניגרי מדורג במקום השלישי כתעשיית הקולנוע הרווחית בעולם, על בסיס שוויה, הכנסותיה ורווחיה.
היסטוריה

ההיסטוריה של הקולנוע בניגריה מסופרת דרך ההיסטוריה של תעשיית הקולנוע עצמה, בעיקר בסוף המאה ה-19, עם השימוש במכשירי הקינטוסקופ (ראינוע), אשר הוחלפו במהרה בתחילת המאה ה-20 בתקנים משופרים. סט הסרטים הראשון אשר הוצג בבתי הקולנוע בניגריה כלל סרטים מערביים, כאשר הסרט הראשון הוקרן בהיכל הזיכרון גלובר בלאגוס החל מה- 12 ועד 22 באוגוסט 1903. באותה שנה, הזמין הרברט מקולי (Herbert Macaulay) לניגריה את חברת בלבואה הספרדית על מנת לארגן סיור בתערוכה של סרטים אילמים בניגריה. אף על פי שחברת בלבואה סגרה בהמשך את תערוכתה בלאגוס, הצלחת התערוכה הביאה לכך שסוחר אירופאי בשם סטנלי ג'ונס התחיל להציג סרטים בהיכל הזיכרון גלובר החל מנובמבר 1903. הדבר הביא גל של מציגי סרטים אירופאים לניגריה.