stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פריים (צילום)
הפריים בצילום וידאו > תנועה חלקה - מספר פריימים לשנייה (FPS)

העין האנושית מגיבה באופן שונה לקצב פריימים לשנייה בתנאים שונים. בתנאים אידיאליים - תמונה בצבע אחיד המופיעה על רקע אחיד - מצליחים להגיב לתמונה בודדת גם אם היא מופיעה אך ורק ל 1/220 של שנייה. זה מציב את הגבול העליון ליכולת ההפרדה בזמן של העין. במילים אחרות, וידאו בקצב של 220 פריימים לשנייה יראה תנועה חלקה בכל מצב שהוא. אך ככל שמהירות שינוי התמונה מפריים לפריים עולה, נדרש המוח לזמן פענוח הולך וגדל. בנוסף, המוח מגיב אחרת בהתאם למידת הסטרס בו נמצא הצופה, וככל שהסטרס גובר, הרגישות לתנועה מהירה עולה. לכן, ברוב המקרים קצב של 30 פריימים בשנייה די בו לסצנה רגועה, אך ככל שרמת הסטרס עולה יש צורך בכמות גדולה הרבה יותר של פריימים לשנייה. ברוב המקרים לא נצליח לראות שיפור בין 60 פריימים לשנייה ל 120. אבל - זה עבור רוב המקרים. כאמור, בשביל לכסות את כל האפשרויות, כל שיפור בקצב עד 220 פריימים לשנייה ישפיע.
הפריים בצילום וידאו > וידאו בהילוך איטי

על מנת לצלם וידאו בהילוך איטי (slow motion), על המצלמה לצלם כמות גבוהה של פריימים בשנייה, שלאחר מכן יוצגו לצופה בקצב רגיל. וידאו בקצב של 240 פריימים לשנייה שיוקרן בקצב של 30 פריימים לשנייה יראה הילוך איטי פי 8. כיום, מרבית המצלמות החדשות מאפשרות צילום של לפחות 240 פריימים בשנייה (240fps), בעוד מצלמות מקצועיות המיועדות למטרה זו, מאפשרות צילום של עד 1,400,000 פריימים בשנייה. מנגד, צילום וידאו בהילוך מהיר, לדוגמה Time Lapse, דורש צילום של פחות מפריים אחד בשנייה.
בשנת 2015 אוניברסיטת MIT יצרה מצלמה המאפשרת צילום של טריליון פריימים בשנייה, ובכך יצרה בזמנו את המצלמה המהירה בעולם.
מאז יצרו במכון הטכנולוגי של קליפורניה מצלמה מהירה פי 10. שתי המצלמות מהירות כל כך, עד כדי שהן יכולות לקלוט תנועה של פולס לייזר קצר העובר בתווך כלשהו.
ראו גם

שוט (צילום)
קומפוזיציה
מהירות התריס
לקריאה נוספת

רולאן בארת, מחשבות על הצילום, הוצאת כתר, 1980
הערות שוליים

↑  Brand, Dustin D. (2001)
↑  בניסוי הבהבה תמונה של מטוס לרגע על מסך. הגבול נקבע על ידי ההבהוב הקצר ביותר בו טייסי חיל האוויר האמריקאי הצליחו לזהות את דגם המטוס בתמונה
↑  Larry Hardesty, Trillion-frame-per-second video, ‏13.12.2011 (באנגלית)
↑  The Slow Mo Guys (2019-03-27), Filming the Speed of Light at 10 Trillion FPS, נבדק ב-2019-04-16
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4188224-6
נג'את אעתאבו

| --- | --- |

 לידה:  9 במאי 1960 (בת 64) מקנס 
 מוקד פעילות:  מרוקו
 תקופת הפעילות:  מ-1977
 עיסוק:  זמרת יוצרת, מפיקה
 סוגה:  שעבי מרוקאי - בערבית, טאמאזיגט, צרפתית
 שפה מועדפת:  ערבית, שפות ברבריות, צרפתית 
 חברת תקליטים:  Édition Hassania Fes Maatic Fassiphone Virgin Blue Silver BMG France
 שיתופי פעולה בולטים:  The Chemical Brothers
 www.najataatabou.com
 
נג'את אעתאבו (בערבית: نجاة أعتابو, בתאמאזיגת: ⵏⴰⵊⴰⵜ ⵄⵜⴰⴱⵓ או בכתב לטיני: Najat Ɛtabu;‏ נולדה ב-9 במאי 1960 במקנס) היא זמרת-יוצרת מרוקאית ממוצא בֶּרְבֶּרִי, אחת מכוכבות של השירה העממית העירונית ("שעבי" (אנ')) המרוקאית של סוף המאה ה-20 ותחילת המאה ה-21. היא שרה בשפות ערבית, תאמאזיגת (אמאזירית) וצרפתית. שיריה, המשקפים את סיבוכי האהבה והטלטלות בחיי הנשים המרוקאיות, תרמו לסלילת הדרך  לאמנציפציה שלהן. אעתאבו ידועה בייחוד של קולה החזק והמהדהד, ומכונה בשם "הלביאה של האטלס".
ביוגרפיה

נג'את אעתאבו נולדה בעיר מקנס שבמרוקו וגדלה במשפחה דלת אמצעים בעיר חֶמיסאת (אנ'), שבה רוב האוכלוסייה היא ברברית. יש לה 5 אחים ו-4 אחיות. בילדותה חלמה להיות עורכת דין אך בסופו של דבר נמשכה למוזיקה העממית. בגיל 13 התחילה בחשאי לצאת מחדרה דרך החלון כדי לשיר בחתונות ובמסיבות של בתי ספר ולהתפרנס מכך. אחד השירים ששרה, "J'en ai marre" (צרפתית: "נמאס לי"), על סיפור טראגי של צעירה החוזרת מטיול ומוצאת שארוסה מת, נפוץ בשנת 1981 על קלטות פיראטיות בכל הממלכה, זכה בהצלחה רבה ונמכר במאות אלפי עותקים. מכיוון שמשפחתה התנגדה בחריפות לבחירתה להיות זמרת ואחיה אף איימו לרצוח אותה אם תעשה זאת, נג'את נמלטה מביתה והסתתרה בחנות למוזיקה. שם, מצא אותה המפיק מוסטפא אל-מילס, שהעריך את שירתה. הוא שכנע אותה לתת בו אמון ולבוא איתו לקזבלנקה כדי לקדם שם את הקריירה המוזיקלית שלה. בקזבלנקה חתמה אעתאבו חוזה עם בית הדיסקים "חסניה" ושהתה במשך שלוש שנים בבית אמו של המפיק. לבסוף נמצאה על ידי משפחתה, שהשלימה איתה ועם בחירתה. בשנת 1984 הופיעה נג'את אעתאבו לראשונה באולם "אולמיפיה" בפריז. שיריה הפכו ידועים בקרב הגולים המרוקאים. היא ערכה סיורי הופעות רבים בצרפת, ספרד, בלגיה, הולנד, קנדה, אוסטרליה וארצות אחרות. היא הופיעה במרכז לינקולן בניו יורק, בפארק המילניום בשיקגו ובמקומות נוספים. במרוקו השתתפה בפסטיבלים כמו הפסטיבל הבינלאומי לשירת הראי, בפסטיבל למוזיקת קודש, הפסטיבל הבינלאומי של קזבלנקה, ורבים אחרים. בחו"ל השתתפה בפסטיבל העולם הערבי במונטריאול, ערב א-דוחה באבו דאבי, פסטיבל מדריד, וכו'.שיריה מספרים על האי-שוויון בין גברים ונשים, על עוולות המשפחה המסורתית ביחס לנשים ועל האהבה על תסבוכותיה. היא שרה מלווה בהרכבים המשלבים כלי נגינה חשמליים עם כלי מסורתיים כמו עוד או בנדיר.
בשנת 1991 להיטה هادي كدبة باينة" (האדי קדבה באינה - "Hedi Kedba Bayna"), על אישה הנבגדת על ידי בעלה, כבש קהלים רבים בארצות ערב, בצרפת ובספרד.
ביוגרפיה > חיים פרטיים

נג'את אעתאבו נשואה למפיק והזמר חסן דיקוק ולזוג שלושה ילדים. הם חיים בדרום צרפת.
נג'את אעתאבו במדיה אמנותית נוספת

שירה Choufi Ghirou הושר בגרסת כיסוי על ידי ההרכב Mustaphas ‏ 3
2005 - שירה "Hadi Kedba Bayna" עובד על ידי הלהקה הבריטית The Chemical Brothers בתוך השיר שלה "Galvanize"
2005 - הזמרת מופיעה בסרט התיעודי Morocco Swings של הבמאית ההולנדית ברברה ואן אויל על שני דורות של זמרות מרוקאיות
דיסקוגרפיה

האלבומים של נג'את אעתאבו כוללים כ-500 שירים.
דיסקוגרפיה > מבחר אלבומים

Alala Ilhdik Allah
Ana Jit J'en Ai Marre
Ana Yana Yaddalam
Bidaouiate
Choufi Ghirou ("חפש לך אחרת" -"شوفى غيره) שיר על מאהבות של גברים נשואים)
Daba Itam Ennachate
Ditih
El Henna
Hroubi
J'en ai marre
Jedwane En Najat AaTaabou
Just Tell Me The Truth
Koune Araafti Mali
La'tabhkich
Laaroussa Jat
Lilah Ya
Lin H'roubi
Loummima Ouach Dert Ana
Mabrouk Aalik
May Hammouniche Awaadi
Ouach Dert Ana
Parle, je t'écoute
Rass El Aïn
Semhiliya El Walida
Zaid Bla Bih
1991: The Voice of the Atlas (Globe Style)
1997: Country Girls & City Women (Rounder)
1998: Najat Aâtabou (La Fa Mi)
2001: La Diva marocaine (La Fa Mi)
דיסקוגרפיה > מבחר שירים

Aliya Belimine
Aoura Ghiri, Alors Va Chercher Ailleurs (תחפש במקום אחר)
Ayhou Ayhou a Mama, Ils M'ont Blâmé
Chic Chic, Chic Chic
Daba Itam Ennachate
Ever Since That Night
Farekni Lelah Farekni, Dieu a Departagé
Finetriki
Go Away
Go Find Another Guy (תחפשי משיהו אחר)
God Meant It to Be That Way
Hez Hada W Hott Hada, Prend Ça Et Laisse Ça
J'En Ai Marre
Just Tell Me the Truth
Khalili Chi Souvenir خلي ليا شي سوڢنير
La Hila Bidi
Lm Ouima لميمة
No Way Out
Shouffi Rhirou
Spare Me
Taqa Fia Allah (רחם עלי, למען האל)
The Burning Pain
Wind
Zourouni Lilah
לקריאה נוספת

David Muddyman ch.Markets, Moussems, Mosques - Music of the Kingdom of Morocco, in World Music The Rough Guide, London, New York, 1995
הערות שוליים

↑  Najat Aatbou - WOMEX, www.womex.com
↑  Najat Aatabou - Biography on MSN Music, web.archive.org, ‏2012-03-20
↑  Biographie Najat Aâtabou, musicMe
↑  Scène de Salé Plage de sale Rabat-Maroc Ouverture des portes 21h00 Heure du spectacle 22h00, NAJAT ATABOU & IBTISSAM TISKAT, Ticket.ma (בצרפתית)
↑  D.Muddyman עמ' 115
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb139819800 (data)  ISNI: 0000 0001 3092 3250  LCCN: no2002111816  MusicBrainz: c301d0d2-f68d-4bc8-b375-8ab530f437ff  NTA: 107921375  RERO: 02-A021920650  VIAF: 267708647   WorldCat (עם VIAF): 267708647
הפשיטה על ירמות'

הפשיטה על ירמות' שלחופי אנגליה, בוצעה על ידי הצי הקיסרי הגרמני ב-3 בנובמבר 1914, במהלך מלחמת העולם הראשונה. הפשיטה כוונה כנגד עיירת החוף והנמל גרייט ירמות' (Great Yarmouth), המכונה לרוב בפשטות ירמות', שבנורפוק. הפשיטה, שכללה הפגזה מן הים והנחת מוקשים, גרמה לבריטים נזק ישיר מועט, אך צוללת בריטית אחת טבעה כתוצאה מפיצוץ מוקש. הייתה זו הראשונה מבין כמה פשיטות שביצע הצי הגרמני על חופי בריטניה.
רקע

בעת מלחמת העולם הראשונה נהנה הצי המלכותי הבריטי מיתרון גדול על הצי הגרמני, מה גם שהבריטים הקפידו לשמור חלק גדול מספינותיהם מרוכזות בכל נקודת זמן. נראה היה, אם כן, שכדאי לצי הגרמני להימנע מעימות ישיר בים הפתוח עם הבריטים, כיוון שאז עשוי לבוא יתרון זה לידי ביטוי. מסיבה זו נתן הקייזר וילהלם השני הוראה בהתאם, שאסרה על הצי הגרמני להגיע לעימות מקיף עם הצי הבריטי שלא בקרבת חופי גרמניה. במקום זאת בחר הצי הגרמני בפעולות לחימה עקיפות, בהן לוחמות קבוצות קטנות יחסית של ספינות, ופשיטות על חופי בריטניה היו אחת מדרכי הלחימה האלה. נוספה לכך התקווה שהבריטים יפזרו חלק מספינותיהם לצורך הגנת מטרות אפשריות לפשיטה, במקום לרכזן. כן הגרמנים קיוו שספינות בריטיות שירדפו אחר הפושטים, יתעמתו עם הגרמנים סמוך לחופיהם של האחרונים, ובתנאים עדיפים לגרמנים.
המשימה והכוחות

בראש הכוח הפושט עמד ויצה-אדמירל פרנץ פון היפר, מפקד שייטת סיירות המערכה הגרמניות. תחת פיקודו עמדו סיירות המערכה 'זיידליץ' (Seydlitz), אשר שימשה כספינת הדגל, 'פון דר טאן' (Von der Tann) ו'מולטקה' (Moltke), הסיירת המשוריינת 'בליכר' (Blücher), וכן הסיירות הקלות 'שטרסבורג' (Strassburg), 'שטרלזונד' (Stralsund), 'קולברג' (Kolberg) ו'גראודנץ' (Graudenz). מטרת הפשיטה הייתה מיקוש הים הצפוני סמוך לחוף ירמות' ולחוף לואסטופט (Lowestoft) שבסאפוק, מעט דרומה משם, שהייתה בסיס ימי בריטי חשוב, וכן הפגזת ירמות'.
באשר לצד הבריטי, חופי ירמות' נסרקו באופן שוטף על ידי שולת מוקשים אחת, 'הלסיון' (Halcyon, 'שלדג'), ועל ידי שתי משחתות ישנות, 'לייבלי' (Lively, 'מלא חיים') ו'ליאופרד' (Leopard). בקרבת מקום שייטה המשחתת 'סאקסס' (Success, 'הצלחה') ועוד שלוש משחתות עגנו בנמל, כמו גם שלוש צוללות.
הפשיטה

הכוח הגרמני המיועד לפשיטה עזב את בסיסו בנהר היאדה (Jade) שבסכסוניה, הנשפך אל הים הצפוני, ב-2 בנובמבר 1914, בשעה 16:30. מעט אחריו יצאו שתי שייטות של אוניות מערכה גרמניות, שנותרו מאחור, למקרה שכוח בריטי ייצא למרדף אחרי הכוח הפושט. רוב מסעו של הכוח הפושט נערך בלילה, כך שההסתברות שייראו על ידי ספינות אחרות, למשל ספינות דיג, ירדה בהרבה. ב-2 בנובמבר בשעה 6:30, בהתקרב הכוח לירמות', 'הלסיון' הבחינה לראשונה בשתי סיירות, יצאה לקראתן, שידרה התראה, והחלה לספוג אש פגזים שהלכה וגברה. 'לייבלי', שהייתה מרוחקת כשני מייל (3.2 ק"מ) מאחור, החלה לפזר מסך עשן. דייוויד ביטי, שעמד בראש כוח של סיירות מערכה, נתן פקודה לרדוף אחרי הפושטים, ואליו נועדו להצטרף כוחות נוספים מן ה"גרנד פליט" ("הצי הגדול") הבריטי, שעגנו באירלנד (אז חלק מבריטניה). באותה עת כבר היו הפושטים מרוחקים כ-80 ק"מ מחופי אנגליה בדרכם למימי גרמניה. כניסתם לבסיסם התעכבה בשל ערפל כבד, אך הדבר אירע כבר בעת היותם בחופי גרמניה.
בשל אותו ערפל אבדה לגרמנים הסיירת המשוריינת 'יורק' (Yorck), שלא הייתה חלק מן הכוח הפושט, לא הרחק מנמל וילהלמסהאפן. הספינה חרגה מנתיבה, עלתה על שני מוקשים, וטבעה במים רדודים. רבים מאנשי צוותה נהרגו, ואחדים, שנאחזו בגוף הספינה, ניצלו בשל המים הרדודים בהם שקעה.
אחרית דבר

לסגן אדמירל היפר הוענק עיטור צלב הברזל, אלא שהוא סירב לענדו בשל התוצאות הצנועות של הפשיטה. קציני הצי הגרמנים התעודדו לנוכח קלות החדירה אל מימי הבית הבריטיים והנסיגה מהם, ובהמשך המלחמה הדבר הגביר את תעוזתם. בדצמבר, למשל, הם ביצעו את הפשיטה על סקרבורו, הרטליפול וויטבי. הבריטים לא הגיבו על הפשיטה על ירמות', בין השאר כיוון שלא נראה היה להם סביר שהגרמנים מסתפקים במיקוש ובהפגזה בלתי מדויקת, וציפו להמשך כלשהו, ההולם את עוצמת הכוח התוקף - אלא שהמשך כזה לא בא.
הגרמנים המשיכו בפשיטות מאותו סוג גם בהמשך המלחמה. כך לדוגמה, בנוסף לפשיטה האמורה על סקרבורו, הרטליפול וויטבי, באביב 1916 ביצעו הגרמנים את הפגזת ירמות' ולואוסטופט.
לקריאה נוספת

Churchill, W. S. C. (1923). The World Crisis, 1911–1914. Vol. I (3rd ed.). London: Thornton Butterworth. OCLC 769844622.
Corbett, J. S. (2009) [1938]. Naval Operations (PDF). History of the Great War based on Official Documents. Vol. I (2nd repr. Imperial War Museum and Naval & Military Press ed.). London: Longmans, Green. ISBN 1-84342-489-4. נבדק ב-4 בספטמבר 2016. {{cite book}}:  (עזרה)
Marder, Arthur J. (1965). The War Years to the Eve of Jutland: 1914–1916. From the Dreadnought to Scapa Flow. Vol. II. London: Oxford University Press. OCLC 865180297.
Massie, R. (2004). Castles of Steel: Britain, Germany, and the Winning of the Great War at Sea. London: Jonathan Cape. ISBN 0-224-04092-8.
Pollen, A. J. H. (1919). The British Navy in Battle (PDF). Garden City, NY: Doubleday. OCLC 710122. נבדק ב-21 בינואר 2016. {{cite book}}:  (עזרה)
Ward, J. M. (1992) [1989]. Dawn Raid. The Bombardment of The Hartlepools, Wednesday, December 16th, 1914 (2nd ed.). Bishop Auckland: Printability. ISBN 1-872239-01-3.
'זיידליץ', ספינת הדגל הגרמנית
דייוויד ביטי
סגן אדמירל פרנץ פון היפר, 1916
עיר האלוהים

ערך זה עוסק בחיבור הנוצרי של אוגוסטינוס. אם התכוונתם לסרט "עיר האלוהים", ראו .
| --- | --- |

עמוד השער לעיר האלוהים, עותק משנת 1470.
 versus Sibyllae 
 מידע כללי
 מאת:  אוגוסטינוס 
 שפת המקור:  לטינית 
 נושא:  פילוסופיה נוצרית 
 
De civitate Dei, 1483
[על אודות] עיר האלוהים (בלטינית De Civitate Dei, ידוע גם בשם De Civitate Dei contra Paganos: [על אודות] עיר האלוהים כנגד עובדי האלילים) הוא ספר שנכתב בלטינית על ידי אוגוסטינוס בתחילת המאה ה-5. הספר עוסק בנושאים הקשורים באלוהים, במרטיריות, ביהודים ובפילוסופים נוצריים אחרים.
אוגוסטינוס כתב את מסתו על מנת להסביר את מערכת היחסים של הנצרות עם דתות ופילוסופיות מתחרות, ועם הממשל הרומי, בו השתלבה הנצרות במידה הולכת וגוברת. המסה נכתבה מעט לאחר שרומא נבזזה בידי הויזיגוטים בשנת 410. אירוע זה הותיר את רישומו על הרומאים ורבים ראו בו עונש על זניחתם את דתם האלילית. זהו הקשר החלטתו של אוגוסטינוס להציע את נחמת הנצרות, בכותבו כי עיר האלוהים תנצח בסופו של דבר, באופן סמלי. אוגוסטינוס הפנה את המבט השמימה, לכיוון גן העדן, מוטיב חוזר ביצירות נוצריות מתקופת שלהי העת העתיקה וחידוש מהפכני לאחר מילניום של התמקדות פגאנית בעניינים ארציים.
על אף כינונה של הנצרות כדתה הרשמית של האימפריה הרומית, אוגוסטינוס הפיץ מסר רוחני יותר מאשר פוליטי. על הנצרות, כך טען, להתעסק בירושלים האלוהית והמיסטית ולא בפוליטיקה הארצית. התאולוגיה שלו תמכה, ואף סייעה, להגדיר את הפרדת הכנסייה מהמדינה, שאפיינה את הפוליטיקה המערב אירופאית במרוצת ימי הביניים ולאחר מכן.
הספר מציג את ההיסטוריה האנושית כקונפליקט בין מה שאוגוסטינוס כינה "עיר האלוהים" לבין "עיר האדם" (קונפליקט שעתיד להסתיים בניצחונה של הראשונה). עיר האלוהים מאופיינת באנשים שוויתרו על עונג ארצי אשר הקדישו את חייהם לקידום ערכים נוצריים. מאידך, עיר האדם מורכבת מאנשים אשר תעו אל מחוץ לעיר האלוהים. שתי הערים אינם מכוונות לייצג מקומות או ארגונים ממשיים, אם כי ברור שאוגוסטינוס חשב כי הכנסייה הנוצרית מהווה את לבה של עיר האלוהים:
חילקתי את המין האנושי לשני סדרים. האחד מכיל את אלו אשר חיים על פי דרך האדם, והאחר את אלו אשר חיים על פי דרכו של האל. כיניתי שני סדרים אלו, בצורה אלגורית, כשתי ערים: כלומר, שתי חברות של אדם. האחת המיועדת לשלטון נצחי עם האל, והאחרת אשר עתידה להתנסות בעונשים נצחיים עם השטן.
מבנה הספר

החיבור מחולק לשלושים ושניים פרקים (המכונים ספרים), המשויכים לשני חצאים. חציו הראשון של החיבור (ספרים I-X) מוקדש לדיון אודות הדת והפילוסופיה ברומא. חציו השני של הספר (ספרים XI-XXII) מוקדש לדיון אודות היחס בין עיר האלוהים השמיימית, לעיר הארצית.
ספרים I–V מוקדשים בעיקרם לביקורת על הדת הפגאנית
ספר I: ביקורת על עובדי האלילים התולים את נפילתה של רומא, בקבלת הנצרות, זאת בעוד הם ניצלו בזכות העובדה שהתוקפים נמנעו מלהרוג את מי שמצא מקלט בכנסייה. הספר גם מנסה להסביר כיצד ומדוע דברים טובים ורעים קורים לאנשים צדיקים ורשעים כאחד.
ספר II: בספר זה מנסה המחבר להוכיח כי הסגידה לאלים הפגאניים הביאה את רומא לסבול מהאסון הגדול מכולם, אשר הוא שחיתות מוסרית.
ספר III: בספר זה מנסה המחבר להוכיח כי האלים הפגאניים לא הגנו על רומא בעבר.
ספר IV: בספר זה מנסה המחבר להוכיח כי לא האלים הפגאניים הם שהביאו לשגשוג, אלא דווקא אלוהי הנצרות.
ספר V: בספר זה מתחיל המחבר לתאר את עיקרי הדת הנוצרית, כמו הבחירה החפשית.
ספרים VI-X מוקדשים בעיקרם לביקורת על הפילוסופיה הפגאנית;
ספר VI: כולל ברובו הפרכה של הקביעה שיש לסגוד לאלים הפגאניים כדי לזכות לחיי נצח. אוגוסטינוס טען שאפילו התאולוג הפגאני המוערך וארו ספג בוז לאלים.
טסרקט

ניתן לפרוש טסרקט לשמונה קוביות תלת־ממדיות כשם שניתן לפרוס קובייה לשישה ריבועים דו־ממדיים
טֵסֵרַקְט הוא גוף במרחב ארבע-ממדי המהווה היפרקוביה מממד 4.
הטסרקט הוא הכללה של הקובייה המוכרת בגאומטריה של המרחב התלת-ממדי.
היחס בין הטסרקט לקובייה דומה לזה שבין הקובייה לריבוע. כשם שקובייה היא גוף תלת-ממדי שלו שש פאות ריבועיות, הטסרקט הוא גוף ארבע-ממדי בעל שמונה "פאות" תלת-ממדיות קובייתיות. טסרקט הוא אחד מששת הפאונים הארבע-ממדיים הקמורים המשוכללים.
את המונח "טסרקט" טבע בשנת 1888 המתמטיקאי הבריטי צ'ארלס האוורד הינטון, ומקורו במילים היווניות "טסרה" (τέσσαρα, "ארבע") ו"אקטיס" (ἀκτίς, "קרן"), המתייחסות לארבעת המקצועות (החד־ממדיים) המחברים את כל אחד מקודקודי הטסרקט לשכניו.
תכונות הטסרקט

לטסרקט יש 16 קודקודים, 32 מקצועות, 24 פאות דו-ממדיות, ו-8 פאות תלת-ממדיות ("תאים"). בכל קודקוד של הטסרקט נפגשים 4 מקצועות, 6 פיאות דו־ממדיות, ו-4 תאים תלת-ממדיים.
המרחק בין כל קודקוד של הטסרקט למרכז הטסרקט – נקודה שמרחקה מכל קודקודי הטסרקט שווה – הוא כאורך המקצוע של הטסרקט. המרחק בין שני קודקודים נגדיים של טסרקט הוא כפול מאורך המקצוע של הטסרקט.
בניית הטסרקט

ניתן לבנות טסרקט באופן הבא, תוך הגדלה הדרגתית של מספר הממדים:
חד-ממדי: חיבור של שתי נקודות, A ו-B בקו ישר יוצר קטע AB.
דו-ממדי: את הקצוות של שני קטעים זהים באורכם, AB ו-CD, שהמרחק ביניהם הוא כאורך כל אחד מהם,  ניתן לחבר וליצור ריבוע ABCD. לא ניתן לעשות זאת תוך שימוש בממד אחד בלבד, אלא רק במישור דו-ממדי.
תלת-ממדי: את הקודקודים של שני ריבועים חופפים ABCD ו-EFGH, שהמרחק ביניהם הוא כאורך הצלע של כל אחד מהם, ניתן לחבר וליצור קובייה ABCDEFGH. לא ניתן לעשות זאת תוך שימוש בשני ממדים בלבד, אלא רק במרחב תלת-ממדי.
ארבע-ממדי: את הקודקודים של שתי קוביות שאורך מקצוען זהה, ABCDEFGH ו-IJKLMNOP, והמרחק ביניהן הוא כאורך המקצוע של כל אחת מהן, ניתן לחבר וליצור טסרקט ABCDEFGHIJKLMNOP. לא ניתן לעשות זאת תוך שימוש בשלושה ממדים בלבד, אלא רק במרחב ארבע-ממדי.
דיאגרמת שלגל (אנ') של הטסרקט (היטל). במונחים אינטואיטיביים, ניתן לראות זאת כ"מעיכה" של טסרקט למרחב תלת ממדי. הקוביה התלת-ממדית הפנימית והקוביה התלת-ממדית החיצונית הן ההיטלים של שתיים מתוך שמונה ה"פאות" התלת-ממדיות של הטסרקט. שש הפאות האחרות הפכו בעקבות ההטלה לטרפזים התלת-ממדיים שממלאים את הנפח שבין הקוביות.
אנימציה של היטל של טסרקט מזווית שונות
הטלה אורתוגרפית מסוג vertex-first (אנ').
הטלה אלכסונית (אנ') (הטלה מקבילית שאינה אורתוגרפית) של הטסרקט, שמבליטה את הבנייה שלו כזוג קוביות תלת-ממדיות שקודקודיהן המתאימים מחוברים.
הטלה של הטסרקט אל מישור קוקסטר (אנ') של חבורת קוקסטר  B_{4}, שאיבריה מתאימים לסימטריות של הטסרקט. הטלה של גופים רב-ממדיים אל מישור קוקסטר של חבורות הסימטריה שלהם יוצרת הצגות מישוריות עם רמת סימטריה גבוהה.
ביאורים

↑  הטלה זו מטילה את הטסרקט הארבע-ממדי לתריסרון מעוייני (אנ') בתלת-ממד. לשם השוואה, בהיטל של קוביה תלת-ממדית דרך ציר שעובר באלכסון ראשי שלה, שני הקודקודים דרכם עובר הציר יוטלו אל אותה נקודה במישור, במרכזו של משושה משוכלל, ויתר קודקודי הקוביה יוטלו אל ששת קודקודי המשושה; בדומה, כאן זוג הקודקודים דרכו עובר ציר ההיטל (הקודקודים הירוקים) אמור להיות מוטל אל אותה נקודה במרחב, ויתר הקודקודים ― אל ארבעה עשר הקודקודים של התריסרון המעוייני. לטובת בהירות ההצגה והימנעות מהתלכדות קודקודים, ההטלה עוותה מעט והקודקודים המרכזיים הוזזו הצידה. הקודקודים הלבנים הם אלה שנמצאים במרחק של צלע אחת מהקודקודים הירוקים, והסגולים ― במרחק שתי צלעות. מבין הסגולים, אלה שהוטלו אל אותו גובה (במרחב התלת-ממדי) של הקודקודים הירוקים נצבעו בגוון בהיר יותר של סגול. בכל הדיאגרמות הסמוכות, אותם קודקודים בטסרקט צבועים באותם צבעים.
↑  גם בהיטל הזה וגם בהיטל ה-vertex first, שישה עשר הקודקודים מסודרים בשורות אופקיות, וכמויות הקודקודים בכל שורה כזו שוות למספרים שבשורה 4 במשולש פסקל.
↑  עבור הטסרקט שקודקודיו בנקודות (±1,±1,±1,±1), חבורת קוקסטר הנ"ל היא חבורת הסימטריות שנוצרת למשל על ידי ארבעת השיקופים x ⟷ -x, x ⟷ y, y ⟷ z, z ⟷ w. מישור קוקסטר של החבורה הזו הוא המישור (במרחב הארבע-ממדי) שתוצאת הפעלה סדרתית של כל היוצרים הנ"ל עליו תהיה סיבובו בשמינית סיבוב; 8 הוא הסדר של איבר החבורה שמתקבל מהרכבת ארבעת היוצרים (כלומר האיבר שפעולתו על המרחב שווה להפעלת ארבעת השיקופים המתאימים בזה אחר זה). המישור אמנם תלוי בבחירת סדר הפעלת היוצרים, אך בשל הסימטריה של הטסרקט, ההיטלים על כל אחד ממישורי קוקסטר האפשריים ייתנו את אותה הדיאגרמה. עבור הסדר בו נכתבו ארבעת השיקופים לעיל (כשהראשון הוא היפוך ב-x), מישור קוקסטר הוא המישור הנפרש על ידי הוקטורים (1,√2,1,0), (0,1,√2,1).
תרשים לפיתוח הדרגתי של רעיון הטסרקט
גליה רהב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 בנובמבר 1954 (בת 70) ירושלים, ישראל ישראל
 לימודי רפואה:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 התמחות:  רפואה פנימית
 תואר:  פרופסור אקדמי
 תפקידים:  רופאה, public health physician, חוקרת 
 מחלקות ובתי חולים:  היחידה למחלות זיהומיות במרכז הרפואי שיבא
 
גליה רהב (נולדה ב-19 בנובמבר 1954) היא רופאה ישראלית, מומחית לטיפול ומניעה של מחלות זיהומיות, המשמשת כרופאה הראשית ברשת בתי האבות "בית בלב", פרופסור אקדמי בפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב ומכהנת כיושבת ראש האיגוד הישראלי למחלות זיהומיות. שימשה מנהלת היחידה למחלות זיהומיות בבית החולים שיבא תל השומר.
ביוגרפיה

רהב נולדה בשכונת רחביה בירושלים, לסוניה ויוסף רקובר, ניצולי השואה. אביה היה רופא ביחידת הפרטיזנים בזמן מלחמת העולם השנייה. לאחר עלייתו לישראל ניהל את מחלקת הריאות במרכז הרפואי הדסה, ושימש כפרופסור בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים.
רהב למדה בתיכון ליד האוניברסיטה בירושלים ואת שירותה הצבאי עשתה כמורה חיילת. לאחר שחרורה מצה"ל, למדה רפואה באוניברסיטה העברית בירושלים. לאחר סיום הלימודים, התמחתה ברפואה פנימית, מחלות זיהומיות ומיקרוביולוגיה קלינית בבית החולים הדסה בירושלים. היא עבדה ביחידה למחלות זיהומיות ומיקרוביולוגיה קלינית בהדסה עין כרם, ולאחר מכן עברה לנהל את היחידה למחלות זיהומיות בבית החולים שיבא תל השומר.
רהב היא פרופסור אקדמי בפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2020 השיאה משואה בטקס הדלקת המשואות ביום העצמאות.
בעקבות מגפת הקורונה בישראל הצטרפה כחברה בקבינט הקורונה האזרחי.
התחסנה בחיסון הראשון בישראל נגד וירוס הקורונה, ביחד עם רוה"מ בנימין נתניהו, שר הבריאות יולי אדלשטיין, מנכ"ל משרד הבריאות פרופ' חזי לוי ומנהל ביה"ח שיבא תל השומר פרופ' יצחק קרייס.
בשנים האחרונות פרופ' רהב נבחרת בקביעות למרצה מצטיינת באוניברסיטת תל אביב וכן לרופאה מצטיינת על פי מגזין פורבס.
בשנת 2021, נבחרה לתפקיד יושבת ראש האיגוד הישראלי למחלות זיהומיות - Israel Society for Infectious Diseases. בשנה שלאחר מכן, מונתה לרופאה הראשית ברשת בתי האבות "בית בלב".
ביוגרפיה > משפחתה

רהב היא הצעירה מבין שתי אחיות. אחותה, פרופסור נחמה אורי, היא רופאת אף-אוזן-גרון וניהלה את היחידה לאף וסינוסים במרכז רפואי כרמל.
רהב היא אם לשניים וסבתא. נכון לשנת 2022, בתה היא רופאה המתמחה בגינקולוגיה ומיילדות במרכז הרפואי מאיר בכפר סבא ובנה לומד בפקולטה לרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים. מתגוררת בירושלים.
הערות שוליים

1 2  פרופ' גליה רהב מונתה לרופאה הראשית ברשת בית בלב, באתר וואלה, 26 במאי 2022
↑  אלכסנדרה לוקש, "פצועים חוזרים מעזה עם חיידקים עמידים, עושים הכול למנוע התפשטות לאוכלוסייה", באתר ynet, 21 בדצמבר 2023
↑  איתמר אייכנר, פרופ' גליה רהב משיבא תדליק משואה ביום העצמאות, באתר ynet, 7 באפריל 2020
↑  דירוג פורבס 2020: הרופאים הכי טובים – בשיבא, באתר המרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא – תל השומר, 26 ביולי 2020
↑  ההסתדרות הרפואית בישראל | איגוד ישראלי למחלות זיהומיות, באתר www.ima.org.il
↑  עדי חשמונאי, סגירת המעגל המרגשת של משפחת הרופאים, באתר nrg‏, 5 בפברואר 2012
1 2   רופא תורן: פרופ' גליה רהב, בעיתון מקור ראשון, 30 באוקטובר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007416898005171  ORCID: 0000-0003-4039-0958  VIAF: 447152743048027732746   WorldCat (עם VIAF): 447152743048027732746
דיינה קארווי

| --- | --- |

 לידה:  2 ביוני 1955 (בן 69) מיזולה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1981 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת המדינה בסן פרנסיסקו  קולג' סן מטאו  תיכון קרלמאונט 
 בן או בת זוג:  פאולה זווגרמן (1983–?) 
 צאצאים:  Dex Carvey 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס אמי לבידור בפריים טיים 
 https://www.danacarvey.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
דיינה קארווי (אנגלית: Dana Carvey; נולד ב-2 ביוני 1955) הוא שחקן קולנוע וקומיקאי אמריקאי.
חייו

כשדיינה היה בן 3, עברה משפחתו לסן קרלוס, קליפורניה למשפחה נוצרית-לותרנית. כשהיה ילד צעיר קיבל את מערכת תופים הראשונה שלו. הוא קיבל את תואר בוגר אוניברסיטה מאוניברסיטת המדינה בסן פרנסיסקו.
הוא חבר בזרם הלותרניזם בנצרות.
קארווי שיחק בסרטים וסדרות טלוויזיה, ובין השאר גילם את דמותו של גארת' אלגאר, הסייד-קיק של ויין, בסרטים עולמו של ויין (1992) ועולמו של ויין 2 (1993).
בשנת 1996 הנחה תוכנית אירוח משלו בשם "המופע של דיינה קארווי" ברשת ABC, ובוטלה לאחר 8 פרקים. בין היתר כיכבו בסדרה סטיבן קולבר, בוב אודנקירק וסטיב קארל.
ב-2002, יצא סרטו אשף התחפושות, שאוזכר וזכה למחווה בסרט הישראלי ההיא שחוזרת הביתה של הבמאית מיה דרייפוס.
באוקטובר 2024, פורסם שצפוי לצאת סרט דוקומנטרי חדש בשם "Playing POTUS" העוסק בפרודיות על נשיאי ארצות הברית. הסרט כולל ראיונות עם שחקנים שמבצעים חיקויים נשיאותיים כמו קארווי, שחיקה את ג'ורג' בוש האב וג'ו ביידן.
פילמוגרפיה

1981 – "ליל המסכות 2"
1984 – "ספיינל טאפ"
1984 – "ירח רומנטי"
1984 – "Blue Thunder" (סדרת טלוויזיה)
1986 – "Tough Guys"
1988 – "Moving"
1990 – "Opportunity Knocks"
1992 – "עולמו של ויין"
1993 – "עולמו של ויין 2"
1994 – "מי אני, מה אני?"
1994 – "טיפולים אישיים"
1994 – "לכודים בגן עדן"
1996 – "The Shot"
2000 – "שטן על הזמן"
2002 – "אשף התחפושות"
2016 - "החיים הסודיים של חיות המחמד" (דיבוב)
2017 - "להיות בונד"
2023-הווה - "מליגן" (אנ') - דיבוב