stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טירת בודלווידן
הערות שוליים

↑  Caring for Our Built Heritage: Conservation in Practice; Tony Haskell, 1993, p.133
↑  "North Wales castle up for sale". Place North West.
↑  "Bodelwyddan Castle Introduction". National Portrait Gallery. אורכב מ-המקור ב-2001-03-05. נבדק ב-2007-12-01.
↑  Harris, Penelope,The Architectural Achievement of Joseph Aloysius Hansom (1803–1882), The Edwin Mellen Press, 2010, ISBN 0-7734-3851-3.
1 2  Tony Haskell, Ibid., p.133
↑  "Trenches". Bodelwyddan Castle. אורכב מ-המקור ב-2010-06-13. נבדק ב-2007-12-01.
↑  "gardens". Bodelwyddan Castle. אורכב מ-המקור ב-2007-11-08. נבדק ב-2007-12-01.
↑  "Lowther College". Archives Network Wales. נבדק ב-2007-12-01.(הקישור אינו פעיל, January 2017)
↑  "Lowther College". Bodelwyddan Castle. אורכב מ-המקור ב-2007-11-08. נבדק ב-2007-12-01.
1 2 3  "Bodelwyddan Castle Trust concern at decision to sell site". BBC. 3 באוקטובר 2018. נבדק ב-28 ביוני 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Bodelwyddan Castle's portrait gallery exhibition to close". BBC. 13 במרץ 2017. נבדק ב-28 ביוני 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Awards and Winners" (PDF). National Heritage. National Heritage. נבדק ב-28 ביוני 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Mills, Eleanor (15 במרץ 2017), Bodelwyddan Castle to sever ties with National Portrait Gallery, Museums Association, נבדק ב-16 במרץ 2017 {{citation}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל)
↑  "Bodelwyddan Castle which is up for sale and valued at £1million to finally close its doors". Rhyl Journal. 28 ביוני 2019. נבדק ב-28 ביוני 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "History". Bodelwyddan Castle. אורכב מ-המקור ב-2007-11-08. נבדק ב-2007-12-01.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "טירת בודלווידן".
טירת בודלווידן
טירת ואדוץ

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  טירה
 מיקום:  ואדוץ
 מדינה:  ליכטנשטיין ליכטנשטיין
 בעלים:  נסיך ליכטנשטיין
 נגישות:  קיימת
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  המאה ה-12
 חומרי בנייה:  אבן
 יוצר:  רוזנים ממחוז ורנדנברג-סרגנס
 מידות
 גובה:  מעל גובה פני הים 570 מטר
 
 קואורדינטות:  47°08′23″N 9°31′28″E﻿ / ﻿47.13968053296627°N 9.52452043729854°E﻿ / 47.13968053296627; 9.52452043729854
 https://fuerstenhaus.li/
  (למפת ליכטנשטיין מוגדלת) ואדוץ רוגל שלנברג גמפרין אשן מאורן שאן פלנקן טריזנברג טריזן בלצרס אוסטריה שווייץטירת ואדוץ(למפת ליכטנשטיין רגילה) ואדוץ רוגל שלנברג גמפרין אשן מאורן שאן פלנקן טריזנברג טריזן בלצרס אוסטריה שווייץטירת ואדוץ he
 
טירת ואדוץ (בגרמנית: Schloss Vaduz, באנגלית: Vaduz Castle) היא ארמונו ומעונו הרשמי של נסיך ליכטנשטיין. הטירה נתנה את שמה לעיירה ואדוץ בירת ליכטנשטיין, עליה היא משקיפה מראש גבעה סמוכה.
מיקום

טירת ואדוץ ממוקמת על מרפסת סלע בגובה של 570 מטרים מעל גובה פני הים ובגובה של כ-120 מטרים מעל העיר ואדוץ בירת ליכטנשטיין. ממערב, הטירה מופרדת מעמק הריין על ידי רכס הרי האלפים הכמעט אנכיים, בעוד שמצפון, מזרח ודרום משתרע מישור.
היסטוריה

הבעלים הראשונים של הטירה, היו אלה שבנו אותה, הם היו הרוזנים של מחוז ורנדנברג-סרגנס (אנ'). הערכה על פי תיארוך באמצעות טבעות עצים, שהברגפריד (אנ'), המבנה הפנימי של המצודה או מגדל המגורים המאובטח, שבתוך הטירה נבנה סביב שנת 1287. ההנחה היא שחלקיה הראשונים של הטירה נבנו במאה ה-12. בעשורים שלאחר מכן הורחבה הטירה ברציפות. החלקים מהצד המזרחי הם העתיקים ביותר. מידות רצפת המגדל הם 12 מטרים על 13 מטרים. בקומת הקרקע, קירות המגדל הם בעובי של עד 4 מטרים. הכניסה למגדל הייתה בצד החצר ובגובה 11 מטרים. הקפלה של אנה הקדושה שנמצאת בטירה, נבנתה ככל הנראה בימי הביניים. המזבח הראשי הוא גותי מאוחר. בשנת 1499 במלחמת שוואביה (אנ'), הטירה נשרפה על ידי הקונפדרציה השווייצרית. הצד המערבי של הטירה הורחב על ידי הרוזן קספר פון הוהנמס (1613–1640).
משפחת הנסיכים של ליכטנשטיין רכשה את טירת ואדוץ בשנת 1712 בזמן שרכשה את מרחב העיר ואדוץ. באותו הזמן, קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, העניק את המרחב לאדון שלנברג, מליכטנשטיין ב-1699, כדי ליצור את נסיכות ליכטנשטיין.
בזמן המודרני

הטירה עברה שיקום נרחב בין השנים 1904 ל-1920. וגם בתחילת שנות העשרים בתקופת שלטונו של הנסיך יוהאן השני, הורחבה פעם נוספת במהלך שנות השלושים המוקדמות על ידי הנסיך פרנץ יוזף השני. משנת 1938, הטירה היא בית המגורים העיקרי של משפחת הנסיכים של ליכטנשטיין. הטירה אינה פתוחה לציבור מכיוון שמשפחת הנסיכות עדיין מתגוררת בטירה. הנסיך מקבל אורחים, נציגי מדינות ומבקרים אחרים לשיחות פרטיות בארמון.
החג הלאומי

החג הלאומי של הנסיכות, נחוג ב־15 באוגוסט מדי שנה. הטקס הממלכתי מתקיים בשטח הטירה: החג נפתח במיסה חגיגית, המנוהלת על ידי הבישוף האזורי. אחריה נישאים נאומים של הנסיך ונשיא הפרלמנט של המדינה. לאחר הטקס מזמינה המשפחה הנסיכותית את האוכלוסייה לאפרטיף בגן הארמון ולמופע זיקוקים.
גלריה

צילום טירת ואדוץ ממזרח והנוף הנראה ממנה
טירת ואדוץ הבנויה על מרפסת הסלע
ראו גם

ליכטנשטיין
ואדוץ
בית ליכטנשטיין
טירת ליכטנשטיין
הערות שוליים

↑  "Sightseeing: Vaduz Castle – Liechtenstein". Gowealthy.com. נבדק ב-2012-06-20.
1 2  "Fun Things To Do in Vaduz – Attractions & Must See". VirtualTourist. נבדק ב-2012-06-20.
↑  "Principality of Liechtenstein: Travel, holidays, vacations – Activities – Popular sights & the countryside: Vaduz Castle". 31 במרץ 2018. נבדק ב-31 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Schloss Vaduz, Liechtenstein - Travel Photos by Galen R Frysinger, Sheboygan, Wisconsin, www.galenfrysinger.com
↑  Burgenwelt - Vaduz - Fürstentum Liechtenstein, www.burgenwelt.org
↑  "Liechtenstein : The Official Tourism Site – Culture & Cuisine – Places of historical interest : Vaduz Castle". 2013-01-05. נבדק ב-2013-01-05.
↑  "Vaduz Castle on Burgenwelt.de (in German)". 2016-01-22. נבדק ב-2016-01-22.
↑  "Ground plan of Vaduz Castle on Burgenwelt.de (in German)". 2016-01-22. נבדק ב-2016-01-22.
↑  Galen R Frysinger, Sheboygan, Wisconsin. "Schloss Vaduz, Liechtenstein". נבדק ב-22 ביולי 2009. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  "Article about Vaduz Castle and Schalun castle (includes images of both)". 2011-08-18. נבדק ב-2013-04-14.
↑  "Liechtenstein – Vaduz Castle". Tourismus.li. נבדק ב-2012-06-20.
↑  "Photo gallery of Liechtenstein and Luxembourg castles, including photos of Vaduz Castle". 2011-08-18. נבדק ב-2013-04-14.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4318846-1  NKC: kn20060426004  VIAF: 241597825   WorldCat (עם VIAF): 241597825 
טירת ודוץ כפי שצוירה בשנת 1600 בעיפרון 
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
העיירה ואדוץ כפי שנראית מטירת ואדוץ
כף ויליאמס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  70°30′S 164°09′E﻿ / ﻿70.5°S 164.15°E﻿ / -70.5; 164.15
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכף ויליאמס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכף ויליאמס
 
כֵּף וִילְיַאמְס או קייפ ויליאמס (באנגלית: Cape Williams) הוא כף מכוסה קרח, המהווה את קצה חצי האי ביואל, ממזרח לקצהו של קרחון לילי, ובקצהו של קרחון ג'ורג' וקרחון זייקוב, בקצה חוף פנל בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
אורכה של הכף 28 קילומטרים.
היסטוריה

הכף התגלתה בפברואר 1911 על ידי הספינה טרה נובה במסגרת משלחת טרה נובה אשר חקרה את האזור שממערב לכף נורת'.
הכף נקראת על שם ויליאם ויליאמס, צ'יף (ראש חדר המכונות) של האוניה טרה נובה.
הערות שוליים

1 2 3  מידע גאוגרפי והיסטורי
מגדלור פטי מינו

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מגדלור
 מיקום:  פלוזאנה 
 מדינה:  צרפת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1848
 תאריך פתיחה רשמי:  1848 
 מידות
 גובה:  26 מטר
 גובה מעל פני הים:  34 מ' 
 
 קואורדינטות:  48°20′12″N 4°36′51″W﻿ / ﻿48.33666667°N 4.61416667°W﻿ / 48.33666667; -4.61416667
  (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי מגדלור פטי מינו(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי מגדלור פטי מינו(למפת ברטאן רגילה) רן ואן קמפר סן-בריו ברסט תעלת למאנש האוקיינוס האטלנטי  פיי דה לה לואר נורמנדימגדלור פטי מינו(למפת ברטאן מוגדלת) רן ואן קמפר סן-בריו ברסט תעלת למאנש האוקיינוס האטלנטי  פיי דה לה לואר נורמנדימגדלור פטי מינו
 
מגדלור פטי מינו (בצרפתית: phare du Petit Minou) הוא מגדלור שמסייע להנחות את הסירות שרוצות להגיע לעיר ברסט שבצרפת, בדרך לנמל. המגדלור מקושר למגדלור פורטזי (phare du Portzic).
למגדלור יש גם אור אדום שמציין את ה־plateau des Fillettes, אחד השרטונים שמאכלסים את מיצר ברסט (goulet de Brest), ומאפשר לספנים להימנע ממפגש איתו.
המגדלור ממוקם מול נמל פטי מינו בעיר פלוזאנה (Plouzané).
המגדלור החל לפעול ב-1848 ועבר להפעלה אוטומטית ב-1989. מקור שמו הוא מהמילה men (אבן) בלשון רבים.
גשר ומגדלור פטי מינו.
המגדלור .
מבצר תלעפר

מבצר תלעפר ב-2007
מבצר תלעפר(בטורקית: Telafer Kalesi) היה מבצר ששכן בעיר תלעפר, עיר במחוז נינוה בצפון עיראק. המבצר נבנה על ידי האימפריה העות'מאנית, על גבי שרידים ששרדו מהתקופה האשורית. התל שכן 70 ק"מ מערבית לעיר מוסול.
בשנת 2003, בעת הפלישה לעיראק במלחמת עיראק, שכנו במבצר ראש העיר, משרדי העירייה וכן מטה המשטרה של העיר. לאחר מכן שימש המבצר כבסיס לכוחות האמריקאים שלחמו ב-2005 בקרב תלעפר (אנ') במלחמתם בארגון אל-קאעידה. ביוני 2014 נפל המבצר לידי כוחות המדינה האסלאמית, והם השתמשו במבצר כבית כלא לנשים ונערות. לכלא הועברו כ-450-500 נשים ונערות, כ-150 מתוכן היו נשים לא נשואות יזידיות או נוצריות, שנמסרו ללוחמי הארגון כפרס או נמכרו כשפחות מין.
בדצמבר 2014 כוחות ארגון המדינה האסלאמית פוצצו את החומות המערביות והצפונית של המבצר, וגרמו נזק רב. בנוסף הם ביצעו מספר חפירות בהריסות המבצר, כנראה במטרה למצוא ממצאים ארכאולוגיים שישמשו להם למכירה. אירינה בוקובה, המנכ"לית של ארגון אונסק"ו, גינתה בחריפות את הרס המבצר.
הערות שוליים

1 2  The Pacification of Tal Afar
1 2  Extremist IS militants damage ancient citadel, two shrines in Iraq's Nineveh
↑  Iraq: ISIS executes at least 150 women for refusing to marry its militants
↑  ISIS destroys several more sites in Mosul and Tal Afar
↑  UNESCO Director-General strongly condemns attacks at ancient site of Tel Afar in Iraq
כיכר החירות (ירוואן)

| --- | --- |

 מיקום
 עיר:  ירוואן 
 
 קואורדינטות:  40°11′07″N 44°30′55″E﻿ / ﻿40.18536°N 44.51522°E﻿ / 40.18536; 44.51522
 he
 
כיכר החירות
כיכר החירות (בארמנית: Ազատության հրապարակ, מבוטא כ: הזטוטיאן הרפראק), שהייתה ידועה גם בשם כיכר האופרה וכיכר התיאטרון (Թատերական հրապարակ) עד 1991, היא כיכר עירונית הממוקמת ברובע קנטרון (המרכז) של ירוואן, בירת ארמניה. הכיכר היא חלק מקומפלקס בנייני תיאטרון האופרה, והיא נמצאת דרומית לבית האופרה הראשי, בין פארק האופרה לאגם הברבורים. יחד עם כיכר הרפובליקה, כיכר החירות היא אחת משתי כיכרות העיר המרכזיים של ירוואן. היא גובלת בארבעה רחובות: רחוב טומניאן, רחוב טריאן, שדרת סאיאט נובה, ושדרת משטוץ. בכיכר עומדים פסלים של הסופר הובהאנס טומאניאן והמלחין אלכסנדר ספנדיאריאן.
בפוליטיקה

בשל מסורת של הפגנות בכיכר, היא מתוארת לעיתים כ"סמל של הדמוקרטיה" בארמניה.
הכיכר יכולה להכיל בין 40,000-50,000 אנשים.
בפוליטיקה > 1988: תנועת קרבאך

הכיכר ידועה בשל תפקידה בולט בהיסטוריה המודרנית של ארמניה. מאז התעוררות תנועת קרבאך בפברואר 1988, והמחאות המאסיביות שנוהלו שם בסוגיית מלחמת נגורנו קרבאך (בהובלתם ומעורבותם של דמויות מובילות מן מהתרבות והפוליטיקה, דוגמת מי שהיה לנשיאה הראשון של ארמניה, לבון דר-בדרוסיאן והמשוררת סילבה קפוטיקיאן), הפכה כיכר החירות למוקד של הפגנות. המשטר הסובייטי סגר את הכיכר לציבור מספר פעמים תוך שימוש בכוחות צבאיים וכוחות משטרה כדי לדכא את המחאות של 1988.
בפוליטיקה > מחאות שלאחר הבחירות

אחרי שארמניה זכתה בעצמאותה בשנת 1991, הכיכר הייתה למוקד עצרות ומחאות אנטי-ממשלתיות, במיוחד בעקבות הבחירות לנשיאות בשנים 1996, 2003, 2008 ו-2013.
בעקבות הבחירות לנשיאות השנויות במחלוקת של שנת 2008, אלפי תומכי מנהיג האופוזיציה ונשיאה הראשון של ארמניה, לבון דר-בדרוסיאן, התאספו בכיכר ופתחו במחאת ישיבה. בשעות הבוקר המוקדמות של ה-1 במרץ 2008, המחאות השקטות הלה פוזרו באלימות קשה על ידי המשטרה, והכיכר נסגרה לציבור. במשך כ-20 ימים, הכיכר נותרה תחת שליטת המשטרה וכוחות צבאיים, שאכפו את מצב החירום שהוכרז. לאחר מכן, הכיכר הייתה סגורה למחאות במשך שלוש שנים, עד 17 במרץ 2011, כאשר מפלגת הקונגרס הארמני של דר-בדרוסיאן יזמה עצרת גדולה.
חניון תת-קרקעי

ב-28 באוגוסט 2008, הממשלה הארמנית החלטה להתחיל בנייה של חניון תת-קרקעי מתחת לכיכר, כדי להקל על התנועה ברחובות המקיפים את הכיכר, ובעיקר עומס המכוניות החונות שם. האופוזיציה טענה כי ההחלטה נועדה למנוע הפגנות במקום, והממשלה הכחיש את הטענה. הבנייה בוצעה, וחניון בן שלוש קומות המכיל כ-500 מכוניות נפתח ב-24 במאי 2010 בנוכחות ראש העיר גאג'יק בגלאריאן והנשיא סרז' סרקזיאן. עלות הפרויקט הייתה כ-10.5 מיליון דולר.
גלריה

תנועת קרבאך, 1988
מחאות הבחירות הנשיאותיות של 2008: 24 בפברואר
אוהלים במחאות 2008
מחאות 2008: משאית מים מנקה את הכיכר מפסולת לאחר פינוי הכיכר על ידי המשטרה והצבא
מחאות 2008: המשטרה והצבא סוגרים את כיכר החירות וכן מרכזים אחרים בעיר בפני הציבור כחלק מדיכוי ההפגנות, 21 במרץ
מחאות 2011
מחאות 2013
10 באוקטובר 2014
הערות שוליים

↑  Abrahamyan, Gayane (16 בספטמבר 2010). "Symbol of freedom or reminder of violence?: Opposition, city authorities continue battle over key Yerevan square". ArmeniaNow. אורכב מ-המקור ב-2018-10-08. נבדק ב-2018-06-28. The square, which is a symbol of democracy and victory going back to late Soviet times, was immediately turned into a construction site as the city began to build a huge underground parking garage. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Pennington, Joseph. "FEB 9 TER-PETROSSIAN RALLY THE BIGGEST SO FAR THIS SEASON; UNREALIZE HOPES FOR OPPOSITION ALLIANCE, BUT PROMINENT VETERANS' GROUP MEMBERS ANNOUNCE SUPPORT". WikiLeaks. Embassy of the United States, Yerevan. The local rule of thumb, which has aided us all year in our crowd estimations, is that Freedom Square has a maximum capacity of 40,000 people.
↑  "Ինչքան մարդ է տեղավորում Ազատության հրապարակը [How many people does the Freedom Square hold]". Aravot. 20 בפברואר 2013. אורכב מ-המקור ב-22 במרץ 2014. Մեծ խտության դեպքում` մինչեւ 42-45 հազար մարդ` միայն ասֆալտին: {{cite news}}:  (עזרה)<
↑  Martirosyan, Ara (9 בנובמבר 2008). "Որքա՞ն միտինգավոր է տեղավորվում Ազատության հրապարակում". Azg Daily. אורכב מ-המקור ב-22 במרץ 2014. Մի խոսքով, ներկայիս հանրահավաքների առավելագույն թիվը Ազատության հրապարակում կազմում է 50 հազար մարդ, քանի որ շրջակա տարածքները ներկայումս կառուցապատված են եւ այնտեղ մարդիկ գրեթե չեն լինում: {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Malkasian, Mark (1996). Gha-ra-bagh!: The Emergence of the National Democratic Movement in Armenia. Detroit: Wayne State Univ. Press. ISBN 9780814326046. Residents awoke the next day [of 22 March 1988] to find Theater Square and the opera house ringed by fresh-faced soldiers..."
↑  "Troops Sent Back to Armenia Capital After Mass Rally". Los Angeles Times. 10 ביולי 1988. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Keller, Bill (22 בדצמבר 1988). "Armenia Opens To Show Capital Under Tight Lid". New York Times. The virtually nonstop, open-air political discussions that raged outside the city's neoclassical opera house have ended. The square beside the opera house is now ringed by tanks and troops, who wear bulletproof vests at nightfall. {{cite news}}:  (עזרה)]
↑  Tavernise, Sabrina (3 במרץ 2008). "Emergency Order Empties Armenian Capital's Streets". New York Times. אורכב מ-המקור ב-22 במרץ 2014. It was clear by early afternoon Saturday that after 10 days of peaceful protests, the demonstrators, who had been beaten by police officers in the morning, were spoiling for a fight. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Armenian Opposition Reoccupies Key Square As Protests Grow In Strength". Radio Free Europe/Radio Liberty. 18 במרץ 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Ազատության հրապարակը վերադարձվեց երևանցիներին` 500-տեղանոց ավտոկանգառով". panorama.am. 24 במאי 2010. אורכב מ-המקור ב-14 בנובמבר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "New Underground Parking Structure Inaugurated in Armenian Capital". Asbarez. 24 במאי 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "The Underground Parking Lot of the Freedom Square opened with Participation of the Armenian President". Armenpress. 24 במאי 2010. אורכב מ-המקור ב-14 בנובמבר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
מגדל הטלוויזיה של יקטרינבורג

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מבנה לשעבר 
 מיקום:  יקטרינבורג 
 מדינה:  רוסיה 
 מפעיל:  government of Sverdlovsk Oblast 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1986
 תאריך פתיחה רשמי:  1986 
 תאריך פירוק:  24 במרץ 2018 
 חומרי בנייה:  בטון 
 מידות
 גובה:  220 מ' 
 
 קואורדינטות:  56°49′28″N 60°36′31″E﻿ / ﻿56.824530555556°N 60.608641666667°E﻿ / 56.824530555556; 60.608641666667
  (למפת מחוז סברדלובסק מוגדלת) יקטרינבורג ניז'ני טאגיל קמנסק-אורלסקי סרוב אסבסט קרסנוטורינסק לסנוי טאבדה חנטי ומנסי טיומן קורגן צ'ליאבינסק בשקורטוסטן פרם קומימגדל הטלוויזיה של יקטרינבורג(למפת מחוז סברדלובסק רגילה) יקטרינבורג ניז'ני טאגיל קמנסק-אורלסקי סרוב אסבסט קרסנוטורינסק לסנוי טאבדה חנטי ומנסי טיומן קורגן צ'ליאבינסק בשקורטוסטן פרם קומימגדל הטלוויזיה של יקטרינבורג
 
מגדל הטלוויזיה של יקטרינבורג היה מגדל תקשורת שבנייתו לא הושלמה ביקטרינבורג, רוסיה. בנייתו החלה בשנת 1983 והושהתה עם התפרקות ברית המועצות. גובהו הגיע לכ-220 מטרים עם הפסקת בנייתו אך לפי תוכניותיו אמור היה להתנשא לגובה של כ-400 מטרים
.
עד שנת 2000 היווה כאבן שואבת לפעילות לא חוקית של טיפוס עירוני וקפיצת בסיס. רק לאחר מספר תאונות הוא נאטם על ידי הרשויות[דרוש מקור].
במסגרת תוכנית ייפוי ערים, שבוצעה בעת ההכנות למונדיאל 2018, נהרס הבניין בפיצוץ מבוקר ב-24 במרץ 2018.
הערות שוליים

↑  "Yekaterinburg Television Tower" . Structurae. Retrieved 13 August 2010.
↑  "Снос телебашни в Екатеринбурге". ura.ru. Retrieved 24 March 2018.
↑  מגדל לא גמור פוצץ לקראת המונדיאל, באתר ynet, 24 במרץ 2018
קתדרלת בגרטי

קתדרלת בגרטי (בגאורגית: ბაგრატის ტაძარი, בַּגַרטיס טאדזרוֹ) הידוע גם בשם קתדרלת דורמיציון או קתדרלת כותאיסי, היא קתדרלה וכנסייה מהמאה האחת עשרה בעיר כותאיסי שבמחוז אימרתי גאורגיה. הקתדרלה שכיום הרוסה, הונצחה, בהיסטוריה של האדריכלות הגאורגית של ימי הביניים, כיצירת מופת.
הקתדרלה היא מבנה בולט בתוואי הנוף של מרכז העיר כותאיסי, והיא מתנשאת על פסגת הר אוק'ימריאוני, על שלוחת סלע לתוך נהר הריוני, ומהווה נקודת תצפית על העיר כותאיסי הפרושה מתחתיו. היא נבנתה בתחילת המאה האחת עשרה, בתקופת שלטונו של המלך בגרט השלישי, שאיחד את הממלכות הגאורגיות לממלכה הגאורגית המאוחדת, ונקראה על שמו.
הקתדרלה משופעת בכותרות רומנסקיות ובאבני בנייה שבהן גילופים של חיות, בני אדם ויצורים מיתולוגיים.
היסטוריה

כותאיסי שימשה בימי הביניים כבירת הממלכה הגאורגית המאוחדת, עד לכיבושה של טביליסי על ידי דוד הבנאי. הקתדרלה הוקמה על ידי המלך הראשון של הממלכה, והייתה בשיאה פריחתה הקתדרלה הגדולה בגאורגיה.
כתובת על הקיר הצפוני מציינת כי הונחה שם בשנת 1103. בשנת 1692, אירע פיצוץ בקתדרלה, על ידי חיילים עות'מאנים, שפלשו לממלכת אימרתי. הפיצוץ העיף את התקרה וכיפת המבנה, והותירה את המבנה ללא כיסוי, כפי שהוא עד היום.
עבודות שימור ושיחזור, כמו גם מחקרים ארכאולוגיים, שהחלו בשנת 1952, עדיין בתהליך. בשנת 1994, קתדרלת בגרטי, יחד עם מנזר גלאתי, נכללו כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו כיחידה אחת. בשנת 2001, שוחזרה הקתדרלה, וחזרה למצבה הראשוני של קתדרלה השייכת לכנסייה הגאורגית האורתודוקסית-אפוסטלית. בשלב זה עדיין לא משמשת הקתדרלה כמקום תפילה, אולם מושך אליו תיירים רבים. לעיתים קרובות היא משמשת כסמל העיר כותאיסי, ונחשבת לאחד ממוקדי התיירות העיקריים של העיר. הקתדרלה הוכרזה כאתר מורשת עולמית בסיכון בשנת 2010, בשל עבודות שיפוץ מקיפות שנעשו במבנה, ואשר פגעו במקוריותו ובשלמותו האדריכלית. לאחר שעניינה נדון במספר ישיבות שנתיות, ההכרזה כאתר מורשת עולמית בוטלה בשנת 2017.
כיכר עין השמש

| --- | --- |

 מידע כללי
 כינוי:  עין השמש
 על שם:  שנת היובל להיווסדות אשדוד
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיר:   אשדוד
 רובע:  רובע ט"ו
 רחובות מסתעפים:  שדרות תל חי, שדרות משה דיין, שדרות מונטיפיורי, שדרות הים התיכון, רחוב דבורה עומר
 
 קואורדינטות:  31°46′18″N 34°37′19″E﻿ / ﻿31.7717°N 34.62205°E﻿ / 31.7717; 34.62205
  מפת מיקום  מפה מפורטת   מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת אשדוד מוגדלת) כיכר עין השמש(למפת אשדוד רגילה) כיכר עין השמש(למפת השפלה רגילה) כיכר עין השמש(למפת השפלה מוגדלת) כיכר עין השמש  he כיכר עין השמשhe כיכר עין השמשמפת  __ אשדוד  __ גן יבנה [‌למפה דינמית של השפלה וסביבותיה‌]מצפון וממזרח: __ מועצה אזורית חבל יבנה ממזרח ומדרום: __ מועצה אזורית באר טוביה ממערב: הים התיכון tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כיכר עין השמש, או בשמה הרשמי כיכר היובל, היא מעגל תנועה ברובע ט"ו בדרומה של העיר אשדוד. זהו מעגל התנועה השני בגודלו בישראל, אחרי כיכר המדינה בתל אביב.
במרכז הכיכר, נמצא פסל "עין השמש" אשר נישא לגובה של 18 מטרים ועוצב על ידי האמן מוטי מזרחי. שם הפסל נובע מהעיצוב אשר מזכיר שמש שוקעת ועין. בשעות הלילה, מואר הפסל בצבעים מתחלפים.
פסל עין השמש

העבודה דמוית עדשת ענק, מוצבת במרכז הכיכר הסמוכה לחוף הריביירה של אשדוד. צידה המזרחי של העדשה צהוב ומייצג את השמש, בעוד צידה המערבי אפור כסוף המייצג את הירח. במרכז שני הצדדים מוצבה עדשת זכוכית חצי שקופה קטנה יותר, שמאפשרת לשמש ולירח כמו להילכד או להיבלע בזוויות מסוימות אל תוך העין המרושתת הזו, בהתאם לשעות היום והלילה המשתנות. העדשה כולה נעוצה על צידה בכיפת אבנים אפורה בקוטר של שלושים מטרים, והשתיים מוקפות כיכר אליפטית שקוטרה הארוך מאה וחמישים מטרים, והקצר חמישים וחמישה מטרים. החומרים מהם עשוי הפסל הם מבנה מתכת וחיפוי אלומיניום דו שכבתי, זכוכית ונירוסטה.
בנובמבר 2023, במהלך מלחמת חרבות ברזל, הפסל הואר בצהוב יחד עם כיכר המפרשים (כיכר יהודי סלוניקי) כאות סולידריות עם הישראלים שנחטפו לעזה במלאת חודש למתקפת הפתע הטרוריסטית של חמאס.
הפסל, ומאחוריו חוף באר שבע ומלון לאונרדו
הפסל, בתצלום תקריב
משמעות

פרשנות אחרת אודות העבודה האמנותית היא כי הפסל הוא סוג של עד נוכח, שותק, מכיל ומתבונן בסביבתו.[דרושה הבהרה]
הוא עד להיסטוריה של המקום, מגשר בין עבר לעתיד. לאור תחושת הארעיות, חוסר הביטחון, מהווה העין מעין כלי הכלה לאירועים הקורים במרחב שלנו, תחת השמש. היא מתקשרת עם הקוסמוס בהיותה ניצבת מול השמים ומשדרת מרחק וזרות, כגוף שנחת זה עתה מגלקסיה רחוקה – ספק נוחת או ממריא, ספק שוקע או זורח.
בפסל מתקיימת דואליות רוחנית - הוא מכיל צד של יום וצד של לילה, מזרח ומערב, שמים וארץ, חמה ולבנה המיוצגים בצדדים השונים של עדשת הענק הפונים בכיוונים הפוכים.
תהליך הבנייה

העבודה על הפסל החלה בשנת 2006, כאשר יצאה החברה לפיתוח אשדוד (חפ"א) בקריאה לאמנים להגשת הצעה לתכנון וביצוע אנדרטה שתוצב בכיכר היובל, בה זכתה הצעתו של האמן מוטי מזרחי.
הערות שוליים

↑  כיכר המדינה של אשדוד, באתר עיריית אשדוד, ‏11 ביולי 2012
↑  שחר כחלון, לזכר הקורבנות כיכרות בצהוב, באתר אשדוד נט, ‏8 בנובמבר 2023
כנסיית סן ג'ובאני דל טורו

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  כנסייה 
 על שם:  יוחנן המטביל 
 מיקום:  רוולו 
 מדינה:  איטליה 
 
 קואורדינטות:  40°39′05″N 14°36′45″E﻿ / ﻿40.6514°N 14.6126°E﻿ / 40.6514; 14.6126
  (למפת קמפניה מוגדלת) נאפולי סלרנו קזרטה אבלינו בנוונטו וזוב לאציו מוליזה פוליה בזיליקטה ק. הים הטירניכנסיית סן ג'ובאני דל טורו(למפת קמפניה רגילה) נאפולי סלרנו קזרטה אבלינו בנוונטו וזוב לאציו מוליזה פוליה בזיליקטה ק. הים הטירניכנסיית סן ג'ובאני דל טורו
 
כנסיית סן ג'ובאני דל טורו (באיטלקית: Chiesa di San Giovanni del Toro, מילולית: "כנסיית יוחנן הקדוש של השור") היא כנסייה הממוקמת בכפר רוולו, בחצי האי סורנטו שבדרום איטליה.
היסטוריה

הכנסייה הוקמה במאה ה-11, ושוחזרה בשנת 1715 לאחר נזק שנגרם על ידי רעידת אדמה. הכנסייה שוקמה שוב בשנת 1990. הכנסייה נקראת על שם יוחנן בן זבדי, אחד משנים-עשר השליחים של ישו, ועל פי המסורת הנוצרית האהוב שבהם. וכן נקראת גם "השור" - באיטלקית "איל טורו", שמה הקודם של השכונה האריסטוקרטית בה נבנתה הכנסייה.
דוכן התפילה הממוקם בכנסייה נבנה בראשית המאה ה-13. על פי מסורות מקומיות אשר תועדו בראשית המאה ה-20, הכנסייה הוקדשה בשנת 1069 בהוראת אחד מהדוכסים של אמאלפי.
דוכן התפילה

דוכן התפילה נודע בפסיפסים המעטרים אותו, אשר היוו מקור השראה לאמן מוריס קורנליוס אשר. אשר ביקר בכפר רוולו בשנת 1920 ולמד את עיטורי הכנסייה.
הערות שוליים

↑  Murphy, Bruce; Alessandra de Rosa (2010). Frommer's The Amalfi Coast with Naples, Capri and Pompeii By Bruce Murphy, Alessandra de Rosa. Frommer's. p. 214. ISBN 978-0-470-49734-0.
↑  Vaughan, Herbert Millingchamp (1908). The Naples Riviera. F.A. Stokes. p. 164.
↑  Schattschneider, Doris (2004). M.C. Escher: visions of symmetry. Harry N. Abrams. p. 12. ISBN 978-0-8109-4308-7.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7677402-8  VIAF: 244781657   WorldCat (עם VIAF): 244781657