stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מלחמת אנגליה–ספרד (1585–1604)
המלחמה > המרד ההולנדי (1588–1598)

זמן קצר לאחר תבוסת הארמדה, הכוח של הדוכס מפארמה ירד מתוכנית הפלישה. בסתיו העביר דוכס פארמה את כוחו צפונה לכיוון ברגן אופ זום ולאחר מכן ניסה לצור על העיירה המוחזקת על ידי אנגליה בכוח משמעותי. עם זאת, האנגלים בתחבולה הצליחו להדוף את הספרדים ואילצו את נסיגתו של פארמה בהפסדים כבדים שהגבירו את המורל ההולנדי והאנגלי כאחד. בשנה שלאחר מכן ברטי, בהוראת אליזבת הראשונה, יצא לצרפת עם כוח לעזור לפרוטסטנטים במאבקם נגד הליגה הקתולית. סר פרנסיס ויר קיבל את הפיקוד על הכוחות האנגלים לאחר מכן - תפקיד בו שמר במהלך חמש עשרה מסעות, בהצלחה כמעט בלתי פוסקת.
בשנת 1590 פתח כוח אנגלו-הולנדי בפיקודם של הנסיך מאוריץ ו-ויר בהתאמה מסע במטרה לכבוש את ברדה. בהישג יוצא דופן, כוח תקיפה קטן התחבא בתוך דוברת כבול לפני תקיפת פתע מוצלחת שכבשה את העיר. כשהכוחות הספרדיים בצרפת תומכים בליגה הקתולית כמו גם בארצות השפלה, הצליח מאוריץ לנצל את ההזדמנות, וכך החל כיבוש מחדש הדרגתי של הולנד, שנודע על ידי ההולנדים כ'עשר שנות הזוהר'. זמן קצר לאחר ברדה השתלטו האנגלו-הולנדים מחדש על זוטפן ודוונטר, מה שהחזיר את היוקרה האנגלית לאחר בגידותיהם הקודמות. לאחר שהביסו את הספרדים תחת הדוכס מפארמה בקנודסנברג ב-1591 נוצר אמון חדש בצבא. חיילים אנגלים הרכיבו בשלב זה כמעט מחצית מהצבא ההולנדי. הכיבוש מחדש נמשך כאשר Hulst, ניימכן, Geertruidenberg‏, Steenwijk וקואבורדן נכבשו כולם בתוך השנתיים הבאות. בשנת 1593 ניסיון ספרדי בראשות פרנסיסקו ורדוגו לכבוש מחדש את קואבורדן הסתיים בכישלון כאשר האנגלו-הולנדים בפיקודו של מאוריץ ו-ויר שחררו את המקום במהלך האביב של 1594. לבסוף, לכידת חרונינגן בקיץ 1594 אילצה את הצבא הספרדי לצאת מהמחוזות הצפוניים מה שהוביל לשיקום מוחלט של שבעת המחוזות.
לאחר ההצלחות הללו, אליזבת יכלה לראות את האמון הרב בצבא וחידשה את ההסכם עם המחוזות המאוחדים בשנת 1595. חיילים אנגלים זכו לשבחים רבים מההולנדים נשמרו על כ-4,000 איש. הם היו אמורים להיות משולמים על ידי המדינות והמלכה תיפרע גם על הוצאות הכתר בתשלומים עד להשלמת שלום.
בשנת 1595 חודשה המערכה של מאוריץ כדי להשתלט מחדש על ערי חבל טוונטה מידי הספרדים. זה התעכב לאחר שהוטל מצור על אואי במרץ, אך מאוריץ לא הצליח למנוע את נפילתה. כאשר מאוריץ אכן יצא למתקפה ניסיון לכבוש את גרול ביולי הסתיים בכישלון כאשר כוח ספרדי תחת כריסטובל דה מונדרגון הוותיק בן ה-90 שחרר על העיר. לאחר מכן ניסה מאוריץ לכבוש את העיר ריינברג בספטמבר אך מונדרגון הביס את המהלך הזה בקרב הליפה. לאחר מכן נאלץ מאוריץ לבטל התקפות מתוכננות נוספות שכן מרבית חייליו האנגלים והסקוטים נסוגו כדי להשתתף בהתקפה על קדיס. תחת מפקדם החדש, אלברכט השביעי, ארכידוכס אוסטריה, הספרדים ניצלו את הרגיעה הזו וכבשו מחדש את הולסט בשנה שלאחר מכן מה שהוביל לקיפאון ממושך במערכה ועיכבה את הכיבוש מחדש.
עד 1597, פשיטת הרגל הספרדית והמלחמה בצרפת העניקו לאנגלו-הולנדים יתרון. בקרב טרנהוט כוח ספרדי הופתע והודף; ויר והרוזן מלסטר הצטינו במיוחד. כשהספרדים מוסחים מהמצור על אמיין בצרפת, מאוריץ פתח במתקפה בקיץ. הפעם גם רינברג וגם גרונלו נכבשו על ידי ההולנדים. לאחר מכן, לכידתם של Bredevoort‏, Enschede‏, Ootsmarsum‏, Oldenzaal, ולבסוף לינגן עד סוף השנה. הצלחת המתקפה הביאה לכך שרוב שבעת המחוזות הצפוניים של הולנד נכבשו מחדש על ידי הרפובליקה ההולנדית ונוצר מחסום משמעותי לאורך נהר הריין.
המלחמה > מלחמה ימית ופריבטירים

בנובמבר 1588, הורה פליפה השני לבנות 21 גלואנים חדשים, כולם גדולים. 12 מהם נבנו בנמלים קנטבריים ובלטו בזכות מספרם והשמות שקיבלו; הם היו ידועים כ"שנים עשר השליחים". בנוסף, נבנו 6 בפורטוגל, 2 בגיברלטר ו-1 בווינארוז; כולם נכנסו לשירות בפרק זמן קצר מאוד. פליפה הקים אז בסיס ימי בבריטני שאיים על אנגליה ואיפשר מערכת שיירות מתוחכמת ורשת מודיעין משופרת אשר סיכלה ניסיונות של הצי האנגלי על צי האוצרות הספרדי במהלך שנות ה-90 של המאה ה-16. הדבר הודגם בצורה הטובה ביותר על ידי השמדת השייטת שהוביל אפינגהם ב-1591 ליד האיים האזוריים, שהתכוונה לארוב לצי האוצר. בקרב זה כבשו הספרדים את ספינת הדגל האנגלית, הנקמה, לאחר התנגדות עיקשת של הקפטן שלה, סר ריצ'רד גרנוויל. לאורך שנות ה-90, ליווי שיירות ענק אפשרו לספרדים לשלוח פי שלושה כסף מאשר בעשור הקודם.
עם זאת, סוחרי סוחרים אנגליים או קורסיירים הידועים בשם "כלבי הים של אליזבת" זכו להצלחה גדולה יותר. בשלוש השנים שלאחר תבוסת הארמדה הספרדית, יותר מ-300 אוצרות נלקחו מהספרדים בשווי כולל מוצהר של הרבה יותר מ-400,000 פאונד. אנשי חצר אנגלים סיפקו כסף למשלחות שלהם וגם לאחרים, ואפילו אליזבת עצמה השקיעה בהם. הרוזן מקמברלנד ערך מספר משלחות וכמה מסעות אכן הניבו רווח - הראשון שלו היה מסע האיים האזוריים ב-1589. אחרים נכשלו עם זאת בגלל מזג אוויר גרוע ומסעו ב-1591 הסתיים בתבוסה עם גליאות ספרדיות ליד ברלנגאס. קמברלנד עם סר וולטר ראלי ומרטין פרובישר שילבו חוסן פיננסי וכוח שהובילו למשלחת הצי האנגלי המצליחה ביותר במלחמה. מחוץ לאי פלורס בשנת 1592, הצי האנגלי כבש קאראק פורטוגלית גדולה, ה-Madre de Deus, והערים על צי ספרדי בראשות אלונסו דה באזן. התגמול של המשלחת היה שווה כמעט למחצית מההכנסות השנתיות המלכותיות של ממלכת אנגליה והניב לאליזבת תשואה של פי 20 על השקעתה. העושר הזה העניק לאנגלים התלהבות נרגשת לעסוק במסחר המפואר הזה. ראלי עצמו בשנת 1595 יצא למסע לחקור את נהר האורינוקו בניסיון למצוא את העיר המיתולוגית אל דוראדו; תוך כדי כך שדדו האנגלים את היישוב הספרדי טרינידד. עם זאת, ראלי הגזים את העושר שנמצא שם עם שובו לאנגליה. ראלי תמך במשלחת אחרת בראשות אמייס פרסטון וג'ורג' סומרס הידועה כמשלחת פרסטון סומרס לדרום אמריקה, שבלטה בהתקפה יבשתית נועזת שהביאה ללכידת קראקס.
רבות מהמשלחות מומנו על ידי סוחרים לונדונים מפורסמים, והבולט שבהם הוא ג'ון ווטס. משלחת ווטס שמומנה לברזיל הפורטוגזית בראשות ג'יימס לנקסטר ראתה את לכידתן והשדוד של רסיפה ואולינדה - דבר שהיה רווחי מאוד עבור שניהם. בתגובה לפיראטיות האנגלית נגד הסוחרים שלהם, המלוכה הספרדית החזירה את הדנקירקרים אשר הרסו את הספנות והדיג האנגלי בים הבלתי מוגן ברובו סביב אנגליה.
ללא ספק הפריבטיר האנגלי המצליח ביותר היה כריסטופר ניופורט שזכה לגיבוי כספי על ידי ווטס. ניופורט יצא בשנת 1590 לפשוט על איי הודו המערבית הספרדית ובקרב שלאחר מכן ראה את תבוסתה של שיירה ספרדית חמושה אך ניופורט איבד את זרועו הימנית במהלך הקרב. למרות זאת ניופורט המשיך במיזמים - המצור על מערב קובה בשנת 1591 היה המיזם המוצלח ביותר של פיראטים אנגליים שנעשה במהלך המלחמה. גם דרייק וגם הוקינז מתו ממחלה במשלחת המאוחרת יותר בשנים 1595–1596 נגד פוארטו ריקו, פנמה ומטרות אחרות באמריקה הספרדית, נסיגה קשה שבה ספגו האנגלים אבדות כבדות בחיילים ובספינות למרות מספר ניצחונות צבאיים קלים.
המלחמה > קרב קדיס

באוגוסט 1595 נחת כוח ימי ספרדי מבריטני בראשות קרלוס דה אמסקיטה בקורנוול, פשט ושרף את פנזנס וכמה כפרים סמוכים.
במהלך קיץ 1596, משלחת אנגלו-הולנדית בפיקודו על הצעיר החביב על אליזבת, הרוזן מאסקס, החריבה את קדיס, מה שגרם לאובדן משמעותי לשייטת הספרדית, הותירה את העיר בחורבות ועיכבה את הנחיתה הצפויה לאנגליה. בעלות הברית לא הצליחו ללכוד את האוצר, מכיוון שהמפקד הספרדי הספיק להצית את ספינות האוצר בנמל, ולשלוח את האוצר לתחתית הנמל, משם הוא נשלה מאוחר יותר. למרות כישלונו לכבוש את צי האוצר, החרבת קדיס נחגג כניצחון לאומי הדומה לניצחון על הארמדה הספרדית, ולמשך זמן מה היוקרה של אסקס התחרתה ביוקרתה של אליזבת.
במקום לשלוט ולמסות את נתיניו, הכתר האנגלי התחרה בהם על רווח פרטי; זה לא הצליח בכך, מכיוון שהמסעות הימיות הגדולות לא היו רווחיות בסך הכל. האחרונה במשלחות הצי האנגלי הגדולות התקיימה בשנת 1597, בהנהגת הרוזן מאסקס המכונה מסע האיים. המטרה הייתה להשמיד את הצי הספרדי וליירט צי אוצר באיים האזוריים. אף אחד מהם לא הושג והמשלחת הסתיימה בכישלון יקר, ואסקס בשובו ננזף על ידי המלכה על כך שלא הגן על החוף האנגלי.
בעוד המלחמה הפכה לעול גדול על האוצר האנגלי, היא התבררה כרווחית עבור מספר פריבטירים אנגלים. בשנותיה האחרונות, הפיראטיות האנגלית למרות התחזקותן של שיירות הצי הספרדי - המשלחת האחרונה של קמברלנד לאיים הקריביים ב-1598 הובילה ללכידת סן חואן, והצליחה היכן שדרייק נכשל. ניופורט פגע בטובסקו ב-1599 בעוד ויליאם פארקר פשט בהצלחה על פורטובלו ב-1601. בשנת 1603 כריסטופר קליב פגע בסנטיאגו דה קובה ובפשיטה האחרונה של המלחמה ניופורט שדד את פוארטו קבאלוס. לבסוף, ימים ספורים לפני החתימה על הסכם השלום באוגוסט 1604, האדמירל לעתיד אנטוניו דה אוקנדו הביס ולכד פריבטיר אנגלי במפרץ קדיס.
עד סוף המלחמה, הצי האנגלי הרס את צי הסוחר הפרטי הספרדיים. הפיראטים המפורסמים ביותר שזכו לשבחים מהספרות והתעמולה האנגלית נטו לתקוף ספינות דיג או סירות בעלות ערך נמוך לכתר הספרדי. מטענים ספרדיים אמנם נלקחו בשיעור התשה; כמעט 1,000 נתפסו עד סוף המלחמה, והיו בממוצע ערך מוצהר של כ-100,000-200,000 ליש"ט לכל שנת המלחמה. בנוסף, על כל מטען ספרדי שהוחזר, מטען אחר נשרף או הושחת, ונוכחותם של כל כך הרבה קורסיירים אנגלים הרתיעה כמה סוחרים ספרדים מלרדת לים. זה הביא למסחר ספרדי ופורטוגזי רב על ספינות הולנדיות ואנגליות, מה שבעצמו יצר תחרות. אף על פי כן, לאורך כל המלחמה ציי האוצרות החשובים של ספרד נשמרו על ידי מערכת השיירות שלהם.
המלחמה > המרד ההולנדי (1598–1604)

בשנת 1598, הספרדים בפיקודו של פרנסיסקו מנדוסה כבשו מחדש את ריינברג ומורס במסע המלחמה הידוע כחורף הספרדי של 1598–1599. מנדוסה ניסה אז לכבוש את האי בומלרווארד אך ההולנדים והאנגלים בפיקודו של מאוריץ מנסאו סיכלו את הניסיון והביסו אותו בזלטבומל. מנדוסה נסוג מהאזור והתבוסה גרמה לכאוס בצבא הספרדי - התרחשו מרד ורבים ערקו. בשנה שלאחר מכן הסנאט ההולנדי בראשות יוהאן ואן אולדנברנוולדט ראה את הכאוס בצבא הספרדי והחליט שהגיע הזמן שמוקד המלחמה יתרכז בפלנדריה הקתולית. למרות מחלוקת מרה בין מאוריץ וואן אולדנברנוולדט, ההולנדים ויחידה נכבדה של הצבא האנגלי בפיקודו של פרנסיס ויר הסכימו באי-רצון. הם השתמשו באוסטנדה (עדיין בידיים הולנדיות) כבסיס לפלישה לפלנדריה. מטרתם הייתה לכבוש את עיר המעוז הפרטית דנקרק. בשנת 1600 הם התקדמו לכיוון דנקרק ובקרב מוצלח הנחילו האנגלו-הולנדים תבוסה נדירה לצבא הספרדי בראשות הטרציו בקרב ניופורט בו נטלו האנגלים חלק מרכזי. עם זאת, דנקרק לא נכבשה, שכן מחלוקות בפיקוד ההולנדי הביאו לכך שכיבוש ערים בכיבוש ספרד בשאר הרפובליקה קיבלה עדיפות. כוחו של מאוריץ נסוג אפוא ועזב את ויר לפקד על אוסטנדה לנוכח מצור ספרדי קרוב.
כשהמצור על אוסטנדה יצא לדרך, מאוריץ יצא למתקפה על גבול הריין בקיץ 1600. ריינברג ומורס נכבשו שוב מהספרדים שוב, אם כי ניסיון מצור על הרטונבוש נכשל במהלך חודשי החורף. באוסטנדה בינואר 1602 לאחר שזכה לתגבור, עמד ויר בפני מתקפה חזיתית ספרדית ענקית שאורגנה על ידי הארכידוכס אלברכט ובקרבות מרים נהדף באבידות כבדות. ויר עזב את העיר זמן קצר לאחר מכן והצטרף למאוריץ בשטח, בעוד אלברכט, שספג ביקורת רבה ממפקדי הצבא על הטקטיקה שלו, הוחלף באמברוסיו ספינולה המוכשר. המצור נמשך עוד שנתיים כשהספרדים ניסו לתפוס את נקודות החוזק של אוסטנדה במלחמת התשה יקרה. בערך באותו זמן מאוריץ המשיך במערכה שלו, כראווה נכבשה מחדש אך ויר נפצע קשה במהלך המצור. ניסיון של ההולנדים והאנגלים להקל על אוסטנדה התרחש באמצע שנת 1604 אך האי של נמל סלויס הוטל עליו מצור ונכבש במקום זאת. זמן קצר לאחר שחיל המצב של אוסטנדה נכנע סופית, לאחר מצור של כמעט ארבע שנים שעלה באלפי חיים - עבור הספרדים, זה היה ניצחון פירוס.
המלחמה > צרפת

נורמנדי הוסיפה חזית חדשה במלחמה ואיום של ניסיון פלישה נוסף על פני התעלה. בשנת 1590, הנחיתו הספרדים כוח ניכר בברטאן כדי לסייע לליגה הקתולית הצרפתית, וגירשו את הכוחות האנגלים וההוגנוטים מחלק גדול מהאזור. המרתו של אנרי הרביעי לקתוליות ב-1593 זיכתה אותו בתמיכה צרפתית רחבה בתביעתו לכס המלכות, במיוחד בפריז (שם הוכתר בשנה שלאחר מכן), עיר שעליה צר ללא הצלחה ב-1590. ב-1594 הצליחו כוחות אנגלו-צרפתים. לשים קץ לתקוות הספרדיות להשתמש בנמל הגדול של ברסט כנקודת שיגור לפלישה לאנגליה על ידי כיבוש מבצר קרוזון.
מלחמות הדת בצרפת פנו יותר ויותר נגד הקשוחים של הליגה הקתולית הצרפתית. עם חתימת הברית המשולשת ב-1596 בין צרפת, אנגליה וההולנדים, שלחה אליזבת 2,000 חיילים נוספים לצרפת לאחר שהספרדים כבשו את קאלה. בספטמבר 1597 כוחות אנגלו-צרפתיים בפיקודו של אנרי כבשו מחדש את אמיין, שישה חודשים בלבד לאחר שהספרדים כבשו את העיר, והביאו לעצירה של שורה של ניצחונות ספרדיים. למעשה, השיחות האינטנסיביות הראשונות על שלום בין הכתר הצרפתי והספרדי כבר החלו לפני הקרב, ואנשי הליגה הקשוחים כבר איבדו את התמיכה העממית ברחבי צרפת לאנרי המתחדש לאחר המרתו לקתוליות הרומית שהתחזקה בהצלחותיו הצבאיות. בנוסף, הכספים הספרדיים היו בנקודת שבירה בגלל המלחמות בצרפת, בהולנד ונגד אנגליה. לפיכך, פליפה שהיה חולה מאוד החליט להפסיק את תמיכתו בליגה ולהכיר סוף סוף בלגיטימיות עלייתו של אנרי לכס המלכות הצרפתי. ללא תמיכה ספרדית, שחקני הליגה האחרונים הובסו במהירות. במאי 1598 חתמו שני המלכים על שלום ורווינס שסיים את האחרונה במלחמות האזרחים הדתיות ואת ההתערבות הספרדית עימה.
המלחמה > אירלנד

בשנת 1594, החלה מלחמת תשע השנים באירלנד, כאשר האדונים של אלסטר יו אוניל ויו אודונל האדום התייצבו נגד השלטון האנגלי בתמיכה ספרדית לא סדירה, תוך שיקוף של תמיכת אנגליה במרד ההולנדי. בזמן שהכוחות האנגליים הכילו את המורדים באירלנד במחיר גבוה באנשים, בסבל כללי ובכספים, הספרדים ניסו שתי ארמדות נוספות, ב-1596 ו-1597: הראשונה התנפץ בסערה מול צפון ספרד, והשנייה סוכלה ממזג אוויר גרוע כשהתקרבה לחוף האנגלי. פליפה השני מת ב-1598, ויורשו פליפה השלישי המשיך במלחמה אך בהתלהבות פחותה.
בסוף 1601 שלחו הספרדים ארמדה אחרונה צפונה, הפעם משלחת מוגבלת שנועדה להנחית כוחות באירלנד כדי לסייע למורדים. רק חצי מהצי הגיע בגלל סערה שפיזרה אותו וזו שהגיעה נחתה הרחק מכוחות המורדים האיריים. הספרדים נכנסו לעיירה קינסלה עם 3,000 חיילים ומיד הושמו במצור על ידי האנגלים. עם הזמן הגיעו בני בריתם האירים לכתר את כוח המצור אך חוסר התקשורת עם המורדים הוביל לניצחון אנגלי בקרב קינסיל. הספרדים הנצורים קיבלו את תנאי הכניעה המוצעים וחזרו הביתה, בעוד המורדים האירים החזיקו מעמד, נכנעו ב-1603, מיד לאחר מות אליזבת.
המלך החדש של אנגליה, ג'יימס הראשון, היה בנה הפרוטסטנטי ויורשו של מרי, מלכת הסקוטים הקתולית, שהוצאתה להורג הייתה סיבה קרובה למלחמה. ג'יימס ראה בעצמו משכין השלום של אירופה, והמטרה הסופית של מדיניות החוץ האידיאליסטית שלו הייתה האיחוד המחודש של הנצרות. לכן, כאשר ג'יימס הגיע לכס המלכות האנגלי, הצו הראשון שלו היה לנהל משא ומתן לשלום עם פליפה השלישי.
המלחמה > סוף המלחמה

עם תום המלחמה בצרפת, פליפה השלישי חיפש שלום גם עם אנגליה. עד 1598 המלחמה הפכה ארוכה ויקרה עבור ספרד. גם אנגליה והרפובליקה ההולנדית היו עייפות מלחמה ושני הצדדים חשו צורך בשלום. עם זאת, במשא ומתן לשלום בבולון בשנת 1600, דרישות ספרד נדחו בתוקף על ידי האנגלים וההולנדים. אף על פי כן, המסלולים הדיפלומטיים נותרו פתוחים בין אלברכט השביעי, ארכידוכס אוסטריה ואשתו האינפנטה איזבלה (אחותו של פליפה) שמטרותיהם היו שונות במדיניותן מזו של פליפה. פליפה רצה לשמר את ההגמוניה של האימפריה הספרדית, בעוד הארכידוכס ואיזבלה חיפשו שלום ויחסי ידידות.
זמן קצר לאחר הניצחון באירלנד בשנה שלאחר מכן, הצי האנגלי בפיקודו של ריצ'רד לבסון ערך מצור על ספרד. מחוץ לפורטוגל, הם הפליגו לתוך מפרץ ססימברה, שם נכחו צי של שמונה גליאות ספרדיות תחת פדריקו ספינולה (אחיו של אמברוסיו ספינולה) ואלבורו דה באזן. ספינולה כבר הקים את הבסיס שלו בסלואיס בפלנדריה ואסף עוד אוניות מתוך כוונה לתקוף נגד אנגליה. ביוני 1602 הביס לבסון את הספרדים, מה שהביא לטביעת שתי גליאות ולכידה של קאראק פורטוגלית עשירה. חודשים לאחר מכן, בתעלת למאנש, הצי של ספינולה אסף גליאות נוספות והפליג דרך התעלה פעם נוספת אך הובס שוב על ידי שייטת ימית אנגלו-הולנדית ממיצרי דובר. הגליאות הנותרות של ספינולה הגיעו בסופו של דבר לסלויס. התוצאה של פעולה זו אילצה את הספרדים להפסיק פעולות ימיות נוספות נגד אנגליה למשך שארית המלחמה. אולם לאחר מותה של אליזבת הראשונה, העדיפות של ספרד לא הייתה עוד פלישה לאנגליה, אלא כיבוש אוסטנדה.
האמנה והשלכותיה

האמנה החזירה את המצב לקדמותו; התנאים היו נוחים הן לספרד והן לאנגליה. עבור ספרד הבטיחה האמנה את מעמדה כמעצמה מובילה בעולם השדרוג של ספרד למערכת השיירות אפשר לה להגן על ציי האוצרות שלה ולשמור על מושבות העולם החדש שלה. התמיכה האנגלית במרד ההולנדי נגד המלך הספרדי, הגורם המקורי למלחמה, פסקה. הספרדים יכלו בעקבות כך לרכז את מאמציהם בהולנדים, בתקווה להפיל אותם על ברכיהם. אולם נטישה מוחלטת של העניין ההולנדי לא הובטחה בהסכם. לעומת זאת, עיירות האזהרה בהולנד שבידי אנגליה לא נכנעו למרות דרישות ספרד. המצור על אוסטנדה וסלואיס הורשו להימשך עד תום אותן מסעות בהתאמה. ההולנדים עד 1607 ניצחו למעשה; הספרדים לא נתנו את מכת הנוק-אאוט שלהם שהם קיוו לה, והפוגה של 12 השנים הכירה למעשה בעצמאות הרפובליקה.
עבור אנגליה ההסכם היה ניצחון דיפלומטי כמו גם הכרח כלכלי. יחד עם זאת, ההסכם היה מאוד לא פופולרי בקרב הציבור האנגלי, שרבים מהם ראו בו שלום משפיל רבים חשו שג'יימס נטש את בעלת בריתה של אנגליה, הולנד, על מנת לפייס את הכתר הספרדי והדבר פגע בפופולריות של ג'יימס. האמנה, לעומת זאת, דאגה להגנה על הרפורמה הפרוטסטנטית שם, וג'יימס ושריו סירבו לדרישה הספרדית לסובלנות קתולית באנגליה. לאחר התבוסה בקינסיל ב-1602, נחתם הסכם מליפונט בשנה שלאחר מכן בין ג'יימס הראשון לבין המורדים האירים. בהסכם לונדון שלאחר מכן ספרד התחייבה שלא לתמוך במורדים.
האמנה התקבלה ברוח יפה בספרד חגיגות ציבוריות גדולות נערכו בויאדוליד, בירת ספרד, שם אושררה האמנה ביוני 1605, בנוכחות משלחת שגרירים אנגלית גדולה בראשות הלורד אדמירל צ'ארלס הווארד. אף על פי כן, חלק מחברי הכמורה הקתולית מתחו ביקורת על נכונותו של פליפה השלישי לחתום על הסכם בעל "כוח כפירה".
הוראות האמנה אישרו לסוחרים וספינות מלחמה של שתי המדינות לפעול מהנמלים המתאימים זה לזה. הסחר האנגלי עם ארצות השפלה הספרדיות (בעיקר העיר אנטוורפן) וחצי האי האיברי חודש. ספינות מלחמה ספרדיות ופריבטירים הצליחו להשתמש בנמלים אנגלים כבסיסים ימיים כדי לתקוף את הספנות ההולנדית או כדי להעביר חיילים לפלנדריה.
המלחמה הסיטה את המאמצים הקולוניאליים של בית טיודור, אך האנגלים שהשקיעו במשלחות פרטיות במהלך המלחמה השיגו רווחים אדירים, והותירו אותם במקומות טובים למימון מיזמים חדשים. כתוצאה מכך הצליחה החברה הלונדונית להקים יישוב בווירג'יניה ב-1607. הקמת חברת הודו המזרחית בשנת 1600 הייתה משמעותית לצמיחתה של אנגליה (ולאחר מכן בריטניה הגדולה) כמעצמה קולוניאלית. מפעל הוקם בבאנטן, ג'אווה, בשנת 1603, בעוד שהחברה הפרה בהצלחה וברווח את המונופול הספרדי והפורטוגלי. בעוד שהסחר הבלתי חוקי שהתחיל עם המושבות הספרדיות הופסק, היה מבוי סתום בנוגע לדרישות האנגליות לזכות לסחור באיי הודו המזרחית והמערבית, שספרד התנגדה לכך בתוקף. בסופו של דבר הסיבוכים הביאו לכך שהאמנה נמנעה מכל אזכור של העניין.
עבור ספרד הייתה תקווה שאנגליה תבטיח בסופו של דבר סובלנות לקתולים, אך מזימת אבק השריפה ב-1605 הרסה כל אפשרות לכך. תגובת הנגד האנטי-קתולית שנוצרה בעקבות גילוי המזימה סיימה לצמיתות את החששות הפרוטסטנטים ששלום עם ספרד פירושו בסופו של דבר פלישה של ישועים ואוהדים קתולים, שכן חוקי הסרבנות האליזבתניים נאכפו בקשיחות על ידי הפרלמנט.
אנגליה וספרד נשארו בשלום עד 1625.
ראו גם

מלחמת אנגליה–ספרד (1625–1630)
מלחמות הדת באירופה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007579121005171  BNE: XX5364055  LCCN: sh2010015314 
פליפה השני, מלך ספרד
אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה
המצור על כראבה בשנת 1586
הקרב על גרבליינס, 8 באוגוסט 1558, מאת ניקולאס היליארד
ספינת הדגל של אדמירל מדינה סידוניה (הידוע גם בשם קדיס) הסן מרטין מותקפת מול חופי דובר מצד צד ימין על ידי הקשת האנגלית ומצד ימין על ידי הגאודן ליאו ההולנדי, דובר, 8 באוגוסט 1588
מפת המסע של הארמדה האנגלית
סר פרנסיס ור, מפקד כוחותיה של אליזבת בארצות השפלה בין השנים 1589–1604
הקרב האחרון של "רוואנש", ליד פלורס, באיים האזוריים, 1591.
הקרב על מפרץ קדיס ב-1596
קרב ניופורט בשנת 1600 על ידי סבסטיאן ורנקס
מצור על אמיין בשנת 1597
ועידת בית סומרסט בין דיפלומטים של אנגליה (מימין) וספרד (משמאל) (ציור)
גרהאם פוטר

גרהאם סטיבן פוטר (באנגלית: Graham Stephen Potter; נולד ב-20 מאי 1975) הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת המגן, וכיום מאמן כדורגל בקבוצת וסטהאם יונייטד.
קריירה כשחקן

פוטר נולד בסוליהול, שבווסט מידלנדס, והחל את דרכו כשחקן בברמינגהאם סיטי. לאחר תקופת השאלה קצרה בוויקומב וונדררס, עבר לסטוק סיטי, לאחר מכן לסאות'המפטון בה היה חלק מהניצחון ההיסטורי 3–6 על מנצ'סטר יונייטד. כשחקן סאות'המפטון הופיע גם פעם אחת במדי נבחרת אנגליה עד גיל 21.
ב-1997 הצטרף לוסט ברומיץ' אלביון, ואחרי שלוש שנים וחצי, שכללו יציאה לתקופות השאלה בנורת'האמפטון טאון ורדינג, חתם ביורק סיטי.
פוטר עבר מיורק לבוסטון יונייטד בקיץ 2003. משם עבר בהשאלה לשרוסברי טאון וסיים את הקריירה שלו ב-2005 במקלספילד טאון אליה עבר ב-2004.
קריירת אימון > אסטרסונד

בדצמבר 2010 חתם על חוזה לשלוש שנים כמאמן אסטרסונד מהליגה השוודית הרביעית.
ב-2013, לאחר שתי עליות ליגה רצופות עד לליגה השוודית השנייה, האריך את חוזהו במועדון בשלוש שנים. ב-27 באוקטובר 2015, הבטיחה אסטרסונד את עלייתה לליגה השוודית הבכירה, לראשונה בתולדותיה, לאחר שסיימה במקום השני בליגת המשנה. את עונת הבכורה בליגה הבכירה סיימה הקבוצה במקום השמיני בליגה וזכתה לשבחים רבים.
ב-13 באפריל 2017, זכתה אסטרסונד בגביע השוודי כשגמרה 1–4 במשחק הגמר על נורשפין. זכייה זו זיכתה את המועדון בהשתתפות בליגה האירופית בעונת 2017/2018 שם הצליחה להדיח את גלאטסראיי, לאחר מכן הדיחה הקבוצה את פולה אש, ובמשחק הפלייאוף הדיחה את פאוק סלוניקי ובכך העפילה הקבוצה לשלב הבתים. גם את שלב הבתים עברה הקבוצה והודחה רק בשלב 32 האחרונות על ידי ארסנל חרף ניצחון 1–2 באצטדיון האמירויות. בליגה, סיימה הקבוצה את העונה במקום החמישי.
קריירת אימון > סוונסי סיטי

ב-11 ביוני 2018 מונה למאמנה של סוונסי סיטי מהצ'מפיונשיפ בה חתם על חוזה לשלוש שנים.
בעונתו הראשונה במועדון, הגיעה סוונסי לרבע גמר גביע ה-FA, שם הודחה על ידי מנצ'סטר סיטי. בליגה סיימה הקבוצה במקום העשירי ולא הצליחה להעפיל למשחקי הפלייאוף.
קריירת אימון > ברייטון אנד הוב אלביון

פוטר מונה למאמנה של ברייטון אנד הוב אלביון ב-20 במאי 2019 כשחתם על חוזה לארבע שנים.
העונה הראשונה כמאמן ברייטון זכתה להצלחה, והקבוצה השיגה את כמות הנקודות והשערים הגבוהים ביותר שלה אי פעם בפרמייר-ליג, כשצברה 41 נקודות, כבשה 39 שערים וסיימה במקום ה-15.
תחת פוטר השיגה ברייטון את ההישג הגדול ביותר שלה, עם מיקום שיא בפרמייר ליג, כשסיימה את עונת 2021/2022 במקום התשיעי בליגה עם 51 נקודות. בעונת 2022/2023 רשמה ברייטון את פתיחת העונה הטובה בתולדותיה, לאחר שניצחה ארבעה מששת המשחקים הראשונים.
קריירת אימון > צ'לסי

לאחר פיטורי תומאס טוכל מונה פוטר למאמנה של צ'לסי ב-8 בספטמבר 2022. פוטר פוטר ב-2 באפריל 2023.
קריירת אימון > וסטהאם יונייטד

ב- 9 בינואר 2025 פורסם כי מונה למאמן הקבוצה, במקומו של יולן לופטגי שפוטר, לאחר 9 הפסדים ב - 20 משחקים האחרונים.
תארים > אסטרסונד

אליפות הליגה השוודית השלישית: 2012
אליפות הליגה השוודית הרביעית: 2011
הגביע השוודי: 2016/2017
הערות שוליים

↑  Barry Hugman's Footballers - Graham Potter, barryhugmansfootballers.com
↑  England Matches - Under-21's 1990-2000, www.englandfootballonline.com
↑  Graham Potter | Football Stats | No Club | Age 45 | 1992-2005 | Soccer Base, www.soccerbase.com
↑  Östersunds Fotbollsklubb » Nyheter » En fantastisk Julklapp till ÖFK, web.archive.org, ‏4 במרץ 2016
↑  "Potter appointed new Brighton manager". BBC Sport. נבדק ב-2020-09-28.
↑  רשמית: גרהאם פוטר מונה למאמנה החדש של צ'לסי, באתר ynet, 8 בספטמבר 2022
↑  אחרי כחצי שנה בתפקיד: צ'לסי הודיעה על פיטורי גרהאם פוטר, באתר וואלה, 2 באפריל 2023
המארב בסיווילי

המארב בסיווילי (בצרפתית: embuscade de Siwili; מכונה לעיתים המארב השני בטונגו-טונגו) התרחש ב-14 במאי 2019, כאשר שיירה של צבא ניז'ר שהייתה במרדף אחר ג'יהאדיסטים נפלה למארב קטלני של המדינה האסלאמית ליד הכפר סיווילי דרומית לגבול ניז'ר-מאלי, ובמהלכו הושמדה כמחצית מהשיירה. מארב זה היה פעולת הטרור הקטלנית ביותר שהתרחשה במערב ניז'ר עד לאותו זמן, ונעשה בו לראשונה שימוש במטען צד על ידי כוחות דאעש בניז'ר. המארב בסיווילי תפס תשומת לב בתקשורת העולמית עקב התרחשותו לא רחוק ממקום המארב בטונגו-טונגו שהתרחש שנתיים קודם לכן ובו נפגעה שיירה של צבא ניז'ר והקומנדו האמריקני.
טרום המארב

יום לפני המארב (13 במאי), תריסר ג'יהאדיסטים שמשתייכים לסניף הסהרה של המדינה האסלאמית, פתחו במתקפה על כלא קוטוקאלה שנמצא 40 ק"מ צפונית מערבית לבירה ניאמי. כלא קוטוקאלה, שנחשב למתקן הכליאה המאובטח במדינה, מחזיק בתוכו אסירים רבים של בוקו חראם, דאעש וקבוצות ג'יהאדיסטיות אחרות הפעילות בסאהל, והותקף על ידי דאעש כבר ב-2016. המשמר הלאומי הניז'רי שאבטח את הכלא הצליח לבלום את ההתקפה במחיר של הרוג אחד, ופעילי דאעש נסוגו ממנו. במקביל להתקפה על הכלא, התרחשו שתי פעולות נוספות של דאעש באותו יום במערב ניז'ר: חילופי אש קלים עם כוחות צבא באזור דולבל בגבול ניז'ר-בורקינה פאסו, ופשיטה של חוליית אופנוענים על רשת טלקומוניקציה בעיירה מנגייז (Mangaize) שהובילה לשיבושים בתקשורת באזור.
ההתקפה על כלא קוטוקאלה אמנם לא השיגה את מטרתה מבחינת דאעש (שחרור אסירים), אולם היא סללה את הדרך למארב: מחרוזת ההתקפות של 13 במאי (בפרט כלא קוטוקאלה הסמוך למחוז הבירה) תפסה את תשומת ליבם של כוחות הביטחון הניז'רים, ועלה הצורך ביצוע פעולת הרתעה מיידית. לאחר שהצליחו לעלות על עקבות חוליית הג'יהאדיסטים שתקפה את העיירה מנגייז, הוטל על מחלקה מגדוד 112 של צבא ניז'ר לדלוק אחר התוקפים.
גדוד 112 הוא גדוד סיור מיוחד שבסיסו נמצא בעיירה אואלאם (45 ק"מ דרומית למנגייז ו-112 ק"מ צפונית לניאמי), והיה בתעסוקה מבצעית במשך מספר חודשים כחלק מ"מבצע דונגו" לשיפור הביטחון באזור הגבול עם מאלי. המחלקה מגדוד זה שהורכבה מ-52 חיילים, יצאה מאואלאם על גבי 8 טנדרים לעבר העיירה מנגייז ומשם נעה צפונה-מערבה על דרכי עפר בלתי מסומנות במרדף אחר חוליית הג'יהאדיסטים שנסוגה צפונה לכיוון הגבול עם מאלי. המרדף אחר חברי החוליה שנעו על 4 אופנועים נתפס כמשימה פשוטה עבור מחלקה של חיילים מצוידים היטב.
למפרע, הסתבר שחוליית האופנוענים שימשה כפיתיון: בעודם נסוגים צפונה, חברי החוליה שמרו על מרחק בטוח מהשיירה הצבאית שדלקה אחריהם, אך נעו באיטיות כדי שהכוחות הניז'רים לא יאבדו את עקבותיהם; מטרתם הייתה להוביל את הכוחות הניז'רים לעבר אזור המארב שנבחר מראש, בו התקבץ בהדרגה כוח גדול של דאעש בגודל פלוגה. בבוקרו של 14 במאי, השיירה הצבאית הניז'רית הייתה כבר עמוק בתוך שטח הפקר מדברי שמנוקד בכיסי סבך, ביצות ושיחים, 14 ק"מ מערבית לציר המוביל לכפר טונגו-טונגו בו התרחש המארב לשיירה אמריקנית-ניז'רית שנתיים קודם לכן.