stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הצבא האדום
הצבא האדום בהמשך מלחמת העולם השנייה > ארגון הצבא האדום

הצבא האדום אורגן ביחידות אופרטיביות עצמאיות – דיוויזיות. כמה דיוויזיות (בדרך כלל, 2–4) התכנסו לקורפוס וכמה קורפוסים (בדרך כלל, 2–4) היו ארמייה. כמה ארמיות (בדרך כלל, 2–4) היוו "חזית". בתקופת מלחמת העולם השנייה אורגנו כוחות השריון הסובייטיים בצורה שונה. הקורפוס המשוריין החליף את הדיוויזיה המשוריינת כיחידה אופרטיבית אורגנית רב זרועית, שכללה מספר חטיבות טנקים, חי"ר ממונע (במשאיות) ותותחים מתנייעים. קורפוס משוריין כלל כ-300 טנקים, שווה ערך לדיוויזיה משוריינת בצבאות המערב.
המונח המקביל באנגלית הוא "קבוצת ארמיות". היו גם בריגדות ויחידות עצמאיות אחרות, אך מספרן ירד עם הזמן.
כאמור, היחידה העצמאית העיקרית הייתה דיוויזיה. היו מספר סוגים עיקריים (סוגים נוספים לא היו בשימוש נרחב):
דיוויזיית רגלים (קלעים בטרמינולוגיה הרוסית)
דיוויזיית פרשים
דיוויזיית צנחנים
דיוויזיה ממוכנת
דיוויזיית שריון – ההבדל העיקרי בין דיוויזיה משוריינת לממוכנת הוא במספר וסוג הטנקים. היחס בין יחידות טנקים ליחידות אחרות בדיוויזיית שריון הוא גדול יותר.
דיוויזיה הררית
פרט לכוחות שהיו למפקד החזית בדיוויזיות השונות היו עתודות מטכ"ל שהיו בפיקוד הישיר של הסטאבקה וניתנו למפקד החזית לצורך השלמת המשימה. הרוסים קראו לזה "עוצבות עצמאיות", למשל דיוויזיית חי"ר העצמאית מספר 34. בדרך כלל, לגדודים ולאוגדות לא היו שמות ייחודיים והם נבדלו במספרם. בדרך כלל המספר ציין את תאריך ההקמה היחסי. ככל שהמספר היה נמוך יותר, כך היחידה הייתה ותיקה יותר. היו יוצאים מהכלל, אך הם היו מעטים.
הצי הסובייטי היה חלש יחסית ועיקר כוחו היה בצוללות. לא נעשה כמעט כל שימוש ב-150 צוללותיו של הצבא האדום כיוון שהגרמנים מיקשו את הנמלים הרוסיים בתחילת המלחמה.
הצבא האדום לאחר מלחמת העולם השנייה

ב-1946 השם שונה רשמית ל"הצבא הסובייטי".
בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה, עסק הצבא הסובייטי בעיקר בהתעצמות אסטרטגית לקראת אפשרות של סכסוך מזוין מול ארצות הברית ונאט"ו, וכן כתוצאה בלתי נמנעת של מרוץ החימוש הגרעיני.
בהתאם להנחיות הממשלה הצבא עסק בדיכוי המרד המזרח גרמני ב-1953, התקוממות הונגריה 1956 והאביב של פראג ב-1968.
מבחינה מספרית היה זה הצבא הגדול בעולם, ותחומי היתרון המסורתיים שלו על פני המערב היו: כמות הטילים הבליסטיים, צוללות משוכללות במספר רב, כמות הטנקים במזרח אירופה וכמות קני הארטילריה. כוחות משמעותיים של הצבא האדום הוצבו מחוץ לגבולות ברית המועצות, בשטח מדינות הגוש הסובייטי לרבות קובה.
פיקוד הצבא

בהתאם להחלטת הממשל הסובייטי בשנים 1914–1918, "המועצה המהפכנית הצבאית" (ברוסית: Революционный военный совет) ניהלה את הצבא. בראשה עמדו:
לאון טרוצקי (6 בספטמבר 1918 – 26 בינואר 1925)
מיכאיל פרונזה (26 בינואר 1925 – 31 באוקטובר 1925)
קלימנט וורושילוב (6 בנובמבר 1925 – 20 ביוני 1934)
ב-1934 המועצה בוטלה והפיקוד העליון עבר לשר ההגנה (מונה קלימנט וורושילוב).
הכוחות המזוינים במתכונתם הנוכחית נוסדו ב-7 במאי 1992, לאחר התפרקות ברית המועצות. כל אחת מהמדינות שהיו חלק מברית המועצות הקימה צבא משלה – שהחליף את הכוחות המזוינים של ברית המועצות. משרד ההגנה של רוסיה הוא המשרד הממשלתי האחראי עליהם. לרוסיה יש את מספר הטנקים הגדול ביותר בעולם (כ-23 אלף טנקים פעילים מתוכם מעל לאלף טנקים מדגם T90, טנק המערכה המתקדם ביותר של רוסיה, המהווה את השידרה העיקרית של השריון הרוסי). כמן כן לרוסיה את מספר המפציצים וצי הצוללות הגדולים ביותר.
התקציב הצבאי של רוסיה הוא מהגבוהים ביותר בכל יבשת אירופה ומהווה כשביעית מהתקציב הצבאי של ארצות הברית. רוסיה וארצות הברית הן שתי המדינות היחידות בעולם בעלות "טריאדה גרעינית".
התפרקות הצבא האדום

לאחר שפורקה ברית המועצות רשמית ב-31 בדצמבר 1991, היה הצבא הסובייטי נתון במצב קפאון, ניסיון לשמרו כצבא חבר המדינות נכשל, אף שבפברואר 1992 הוקם רשמית הפיקוד הבכיר של צבא חבר המדינות, שנותר עד היום כפיקוד לתיאום גרידא. בינתיים הכריזו היחידות הצבאיות הפזורות ב-15 הרפובליקות הסובייטיות על נאמנותן לממשל הרפובליקני בכל רפובליקה ובכך הבטיחו את עצמאותן הצבאית של המדינות החדשות שירשו את ברית המועצות.
ב-7 במאי 1992, הוקם משרד ההגנה הרוסי כיורש למשרד הסובייטי. ב-16 במרץ 1992 חתם נשיא רוסיה בוריס ילצין על צו לייסוד הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית, המנוהלים על ידי הפיקוד העליון של המטה הכללי ומשרד ההגנה. ב-7 במאי 1992 הוקם משרד ההגנה של הפדרציה הרוסית. שר ההגנה הראשון היה גנרל הצבא פאבל גראצ'ב.
ראו גם

צבא הפדרציה הרוסית
עיטורי צבא הפדרציה הרוסית
עיטורי הצבא האדום
מקהלת הצבא האדום
דרגות הכוחות המזוינים של רוסיה
טנקים רוסיים וסובייטיים
לקריאה נוספת

Glantz, David, Colossus Reborn, University Press of Kansas
Glantz, David. Stumbling Colossus, University Press of Kansas
בית סירא

| --- | --- |

הכפר במרכז התמונה. מימין נראים בתי כפר האורנים ובקצה השמאלי היישוב חשמונאים
 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  רמאללה ואל-בירה
 שטח:  3.10 קמ"ר
 גובה:  277 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  3,518 (2016)
 קואורדינטות:  31°53′15″N 35°02′39″E﻿ / ﻿31.887419444444°N 35.044091666667°E﻿ / 31.887419444444; 35.044091666667 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גוש דן מוגדלת) בית סירא(למפת גוש דן רגילה) בית סירא(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית סירא(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית סירא  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
בית סירא (בערבית: بيت سيرا) הוא כפר פלסטיני ביהודה ושומרון, בגבול הרי בנימין ושפלת יהודה צמוד לגדר ההפרדה, שמצידה השני שוכנת מודיעין-מכבים-רעות. מבחינה אדמיניסטרטיבית משתייך לנפת רמאללה ואל-בירה. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, אוכלוסיית הכפר מנתה 3,518 תושבים בשנת 2016.
היסטוריה

לפי עדויות ארכאולוגיות הכפר היה מיושב כבר מהתקופה ההלניסטית. הכפר שוכן בראש גבעה מתונה בגובה 330 מעל פני הים. בצמוד לדרך המרכזית שהובילה מהשפלה לירושלים בימי קדם. מבחינה מנהלית היה ממוקם היישוב בתחום מחוז (היפרכיה) אמאוס, שהיישוב אמאוס ניקופוליס כשני קילומטר מדרום שימש כעיר המחוז (טופרכיה). סמוך לכניסה לכפר, צמוד לכביש 443, ממוקמת "ח'רבת נג'מת אל-הדלי" ובה שרידי כפר גדול מתקופת בית שני, ובהם מקוואות, בית יוצר לכלי חרס כולל כבשן, גתות ומתקנים חקלאיים. ממערב לכפר ממוקמת "ח'רבת א-דורייש", בהם נתגלו ממצאים החל מן התקופה ההלניסטית, הרומית, הביזנטית ועד התקופה המוסלמית המוקדמת בארץ ישראל. במקום נערכו חפירות ארכאולוגיות בתחילת שנות ה-2000, בידי קמ"ט ארכאולוגיה במנהל האזרחי לאזור יהודה ושומרון. במהלך החפירות נחשפו שרידי יישוב מהתקופה ההלניסטית בארץ ישראל.
היסטוריה > תקופת המקרא

בית סירא מזוהה עם היישוב הקדום "אוזן שארה".[דרוש מקור] היישוב הוקם על ידי שֶׁאֱרָה, דמות מקראית, בתו של אפרים בנו של יוסף. שמה מופיע פעם אחת בתנ"ך, בספר דברי הימים. מסופר עליה כי בנתה שלוש ערים, בית חורון תחתון, בית חורון עליון ואת אוזן שארה.
היסטוריה > התקופה העות'מאנית

ברשומות המס העות'מאני משנת 1596, מופיע הכפר עם 17 בתים בסנג'ק עזה בנפת רמלה, תושבי הכפר שילמו מס על גידולי חיטה, שעורה, זיתים, גפנים, ועיזים., 29 משפחות התגוררו בכפר.
בשנת 1863, חוקר ארץ ישראל ויקטור גרן ביקר בכפר וכתב: "...במקום קבר שייח של קדוש בשם "נבי סירא ".
היסטוריה > בתקופת המנדט הבריטי

בתקופת המנדט הבריטי השתייך הכפר לנפת רמאללה.
במפקד אוכלוסין 1922 של ארץ ישראל, שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, נמנו 381 תושבים, כולם מוסלמים.
במפקד אוכלוסין 1931 של ארץ ישראל היו בכפר 113 בתים מאוכלסים, בהם התגוררו-460 תושבים, כולם מוסלמים.
בשנת 1934 סללה מחלקת העבודות הציבוריות של המנדט הבריטי את כביש 3 מלטרון לרמאללה דרך בית סירא.
בסקר הכפרים משנת 1945 נאמדה האוכלוסייה כ-540 תושבים, והכפר השתרע על פני 4,687 דונמים.
היסטוריה > לאחר הקמת מדינת ישראל

בעקבות מלחמת השחרור, ולאחר הסכמי שביתת-הנשק של 1949, עבר הכפר משליטה בריטית לירדנית. כחלק מהסכמי שביתת-הנשק נקבע כי חלק מהשטחים החקלאיים של הכפר יהיו ברצועת שטח מפורז באזור לטרון ברוחב של כקילומטר עד 3 קילומטרים, בין ישראל לבין הגדה המערבית אך למעשה היה זה שטח הפקר שלא היה בריבונות ישראלית ואף לא ירדנית. עם זאת, בעוד הצבא הירדני לא נכנס אל השטח, חקלאים פלסטינים מצידו הירדני של הגבול נכנסו אליו ועיבדו בו את האדמות (בשטח זה הוקם, לאחר כיבושו בידי ישראל במלחמת ששת הימים, היישוב מכבים בשנת 1985). לא ברור מבחינה משפטית אם השטח הוא חלק ממדינת ישראל או לא.
בספטמבר 1954 ערכה מדינת ישראל בכפר פעולת תגמול, שספגה גינוי מממשלת ארצות הברית.
בעקבות מלחמת ששת הימים, ב-1967, עבר הכפר משליטה ירדנית לישראלית. ב-1976 הציע שר השיכון אברהם עופר להקים כביש חדש, מעטרות ללוד שיעבור סמוך לכפר. התוכנית יצאה לפועל ב-1983 כאשר נסלל כביש 443 בקטע שבין הכפר לאזור בן שמן. לצורך כך הופקעה רצועה ברוחב של 150 מטר ובאורך של 3 קילומטרים מאדמות הכפר.
לאחר הסכמי אוסלו, השטח הבנוי של הכפר סווג כשטח B אך 90% מהקרקעות החקלאיות של הכפר סווגו כשטח C.
בזמן האינתיפאדה השנייה בשנת 2004 החלה מדינת ישראל בהקמתה של גדר ההפרדה באזור הכפר. בשנת 2005 נחסם כביש 3 לתנועה בקטע בין הכפר לצומת מבוא חורון ולכביש 443. כמו כן, תושבי היישובים רעות ומכבים הגישו עתירה לבג"ץ, בדרישה להעתיק את תוואי הגדר העובר במרחק של כמה עשרות מטרים מבתיהם, מזרחה. העתירה נדחתה ב-2006. בעת הקמת הגדר נערכו הפגנות נגד תוואי הגדר בה השתתפו פעילי ארגון אנרכיסטים נגד גדרות. מאות דונמים משטחיו החקלאיים של הכפר נותרו מצדה הישראלי של גדר ההפרדה, בתחום מרחב התפר. בתקופת האינתיפאדה השנייה סבל הכפר קשות מן המיתון הכללי בשל סגרים ומחסומים, חסימת כביש 443 לתנועת פלסטינים ובניית גדר ההפרדה. בשיאו הגיע שיעור האבטלה בבית סירא לכ-70%.
בין השנים 2000 ל-2009 אסר צה"ל על תנועת התושבים בכביש 443, אף על פי שנסלל על קרקע שהופקעה מהם. התושבים הגישו עתירה לבג"ץ. בעקבות העתירה הותר לתושבים לנסוע בכביש במגבלות מחמירות. הוקם מחסום בכניסה לבית סירא ממנו ניתן לעלות על הכביש לאחר בדיקה, הותר לנסוע מזרחה רק עד בית חורון, משם יש להיכנס ולהמשיך רק בכבישים מקומיים לרמאללה. נסיעה דרך מחסום עופר מותרת רק לאזרחים ישראלים.
ב-2010 נבנה בית ספר חדש בכפר, לאחר שלטענת ראשי הכפר לא נבנה בו בית ספר חדש מאז שנת 1960.
בשנת 2016 אושרה בוועדת המשנה להתיישבות במועצת התכנון העליונה של המנהל האזרחי, תוכנית להקמת אזור תעשייה בשטח 310 דונם בסמוך לכפר על יד מחסום מכבים על כביש 443.
צ'יינה סה-ויי

צ'יינה סה-ויי (בסינית: 中国四维测绘技术有限公司, אנגלית: China Siwei Surveying and Mapping Technology Co. Ltd, ‏ ובקיצור China Siwei) היא חברה סינית בבעלות ממשלתית כחלק של תאגיד הטכנולוגיה בתחום החלל של סין.
רקע

החברה מתמחה בהפעלת לוויינים לייצור תמונות בתחום האופטי ובתחום תת-אדום לצרכים שונים. היא יכולה לספק מוצרים ברגישות עד 0.2 מ' בהתאם להזמנה.
צי לווייני החברה החל מסדרה SuperView-1. השיגור המוצלח הראשון בוצע בשנת 2018. לוויינים היו במשקל 500 ק"ג. הם יכלו לספק תמונות ברגישות של 0.5 מ' בשחור-לבן ו-2 מ' בצבע.
בשנת 2022 החל שיגור לווייני מסדרה SuperView Neo-1. לוויינים היו במשקל 540 ק"ג ובעלי רגישות משופרת לעומת הדור הקודם. בשחור-לבן הם בעלי רגישות 0.3 מ' ו-1.2 מ' בצבע. מתוכנן להגיע לצי של 16 לוויינים בגובה של כ-500 ק"מ.
באותה שנה החל שיגור של לוויני SuperView Neo-2. על לוויינים אלו הותקן מכ"ם מפתח סינתטי עם רגישות של 0.5 מ'.
בשנת 2024 החלו שיגורי לוויינים מסדרה SuperView Neo-3.
רשימת שיגורים

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| תאריך שיגור | לוויין | אתר שיגור | רגישות |
| 28 בדצמבר 2016 | SuperView-1 01  SuperView-1 02 | מרכז שיגור הלוויינים טאיואן | 0.5 מ' שחור לבן 2 מ' בצבע |
| 9 בינואר 2018 | SuperView-1 03   SuperView-1 04  | מרכז שיגור הלוויינים טאיואן | 0.5 מ' שחור לבן 2 מ' בצבע |
| 29 באפריל 2022 | SuperView Neo 1-01   SuperView Neo 1-01  | מרכז שיגורי הלוויינים ג'יוצ'ואן | 0.3 מ' שחור לבן 1.2 מ' בצבע |
| 15 ביולי 2022 | SuperView Neo 2-01   SuperView Neo 2-01  | מרכז שיגור הלוויינים טאיואן | 0.5 מ' מכ"ם |
| 15 באפריל 2024 | 08/SuperView Neo 3-01 | מרכז שיגורי הלוויינים ג'יוצ'ואן |  |
זיידאן עטשי

זיידאן עטשי (בערבית: زيدان عطشي; נולד ב-10 במאי 1940) הוא פוליטיקאי דרוזי-ישראלי, וחבר הכנסת לשעבר. כיהן כקונסול ישראל בניו יורק.
חייו

זיידאן עטשי נולד בעספיא והיה פעיל בה בסניף הנוער העובד והלומד. הוא למד לתואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטת חיפה ולימודי תואר שני באוניברסיטה העברית. בעת לימודיו באוניברסיטת חיפה היה פעיל באגודת הסטודנטים. בשנים 1970-1972 היה כתב לענייני הצפון של הטלוויזיה הערבית של רשות השידור.
עטשי מונה בשנת 1972 לקונסול ישראל בניו יורק, ביוזמת יועץ ראש הממשלה לענייני ערבים, שמואל טולידאנו. הוא כהן בתפקיד זה עד שנת 1976, וכן היה חבר משלחת ישראל לאו"ם. באותו זמן היה מזוהה עם מנחם בגין והליכוד ובתוכה בעיקר עם תנועת המרכז החופשי, אך בעברו היה חבר מפלגת העבודה. כששב לארץ הצטרף לתנועה הדמוקרטית לשינוי בראשות יגאל ידין (1977), אשר היוותה תנועת מרכז. בבחירות המקדימות הוא הגיע למקום ה-13 ונבחר לכנסת התשיעית, בה היה חבר בוועדת החינוך והתרבות.
מבחינה פוליטית התקיים ויכוח בתוך הסיעה האם להישאר בקואליציה או לפרוש, ויכוח שגרר את פיצול התנועה הדמוקרטית לשינוי ב-14 בספטמבר 1978 לשתיים; עטשי, שהתנגד לישיבה בקואליציה, הצטרף לתנועה לשינוי ויוזמה יחד עם מקימי סיעת "שינוי" (אמנון רובינשטיין, סטף ורטהיימר ועוד) ועבר לספסלי האופוזיציה.
בבחירות לכנסת העשירית זכתה מפלגת "שינוי" בשני מנדטים, ועטשי לא נבחר לכנסת. בכנסת האחת עשרה נבחר מטעם סיעת שינוי - מפלגת מרכז. בכנסת זו שימש חבר בוועדת הכנסת, וכן פעם נוספת חבר בוועדת החינוך והתרבות.
בעת כהונתו ייסד את ועדת המעקב הדרוזית לטיפול בענייני הדרוזים בישראל ובמזרח התיכון, וכיהן כיושב ראש הוועדה.
הערות שוליים

1 2 3  מירית שם אור,'"`UNIQ--nowiki-00000005-QINU`"'השאלה שהרגיזה את הקונסול עטאשי, מעריב, 1 בספטמבר 1972
↑  טוען כי רוצים להדיחו בגלל מוצאו הדרוזי, מעריב, 10 בינואר 1968
1 2  אברהם תירוש,'"`UNIQ--nowiki-00000009-QINU`"'מחריפה ההתמודדות האישית והקבוצתית בד"ש, מעריב, 3 במרץ 1977
↑  אריה ארד,'"`UNIQ--nowiki-0000000B-QINU`"'20 המקומות הראשונים בד"ש, דבר, 20 במרץ 1977
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257907205171  BnF: cb144920749 (data)  ISNI: 0000 0000 4092 5359  LCCN: no96007383  VIAF: 37144952   WorldCat (עם VIAF): 37144952
יוראי להב-הרצנו

יוראי להב הרצנו ומיקי חיימוביץ' בישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא הגנת עצים, 13 בפברואר 2025
יוראי להב-הרצנו (נולד ב-5 באוגוסט 1988, כ"ב באב ה'תשמ"ח) הוא חבר הכנסת מטעם מפלגת יש עתיד. טרם בחירתו לכנסת שימש כיו"ר מועצת התלמידים של תל אביב-יפו ועמד בראש תא הנוער של מפלגת שינוי ומטה הצעירים של מפלגת יש עתיד.
ביוגרפיה

ללהב-הרצנו תואר ראשון משולב במשפטים ובהיסטוריה של המזרח התיכון ואפריקה מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני למנהלים במשפט ציבורי (ELLM) במסלול משולב מאוניברסיטת תל אביב ומאוניברסיטת נורת'ווסטרן בשיקגו.
התנדב בצה"ל לאחר שקיבל פטור מסיבות בריאותיות, ושירת כשש שנים. את השנתיים האחרונות לשירותו ביצע כחלק ממשלחת מערכת הביטחון להודו, לסרי לנקה ולנפאל. השתחרר בדרגת סרן.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית

שימש כיו"ר מועצת התלמידים של תל אביב-יפו במשך שלוש שנים. עמד בראש תא הנוער של מפלגת שינוי.
הצטרף ל-"יש עתיד" בשנת 2013, הקים ועמד בראש "צעירי יש עתיד". התמודד למועצת העיר של הרצליה (מקום שלישי ברשימה) כחלק מרשימת יש עתיד. מוביל תאי הסטודנטים של המפלגה, סיירות השטח, תוכניות המנהיגות של יש עתיד, מערך קשרי החוץ של הצעירים, מרכז את פעילות הנוער ביש עתיד וכן כתב את תוכנית הצעירים של המפלגה.
פעילות פוליטית

לקראת הכנסת ה-20 הוצב במקום ה-30 ברשימת המפלגה לכנסת, שקיבלה 11 מנדטים באותן בחירות ועל כן לא נכנס לכנסת.
פעילות פוליטית > הכנסת ה-21 וה-22

הוצב במקום ה-15 ברשימת המפלגה בבחירות לכנסת העשרים ואחת, ועם הקמת רשימת "כחול-לבן" הוצב במקום ה-35 ונכנס לכנסת, בגיל 30, והיה חבר הכנסת הצעיר ביותר בכנסת העשרים ואחת.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושתיים הוצב במקום ה-35 ברשימת "כחול לבן" ולא נכנס לכנסת. עם זאת לאחר ההתפטרות של גדי יברקן וויתורו של עידן רול חזר למשכן.
פעילות פוליטית > הכנסת ה-23 וה-24

לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושלוש הוצב במקום ה-35. הוא לא נכנס לכנסת בתחילת כהונתה, אך הפך לחבר הכנסת ביוני 2020, בעקבות התפטרותו מהכנסת, על-פי "החוק הנורווגי", שיזם חילי טרופר מסיעת כחול לבן. במהלכה, היה חבר משלחת הכנסת לאיגוד הבין-פרלמנטרי IPU, וכיהן בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות וועדת הקורונה. בנוסף, במהלך הכנסת ה-23 קידם ח"כ להב הרצנו הצעת חוק "הורה 1 הורה 2" שביקשה לקבוע שבטפסי המדינה הרשמיים לא יצוין מינם של ההורים, כדי "לאפשר שוויון ולהפסיק את ההדרה של משפחות יחידניות וחד-מיניות מהשיח הציבורי". הצעת החוק נדחתה במליאת הכנסת, אך הציתה דיון ציבורי רחב שהוביל לאימוץ ההצעה בידי גופים ממשלתיים שונים כמו משרדי ממשלה, עיריות, אוניברסיטאות, מד"א ועוד.
באוקטובר 2022 דורג במקום שלישי במדד ה'פרלמטר' של שקוף על פעילות בסוגיות אקלים וסביבה.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע בשנת 2021 הוצב להב-הרצנו במקום ה-14 ברשימת "יש עתיד" לכנסת ונכנס שוב לאחר שהמפלגה זכתה ב-17 מנדטים.
פעילות פוליטית > הכנסת ה-25

לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש הוצב להב-הרצנו במקום ה-15 ברשימת "יש עתיד" לכנסת ונכנס שוב לאחר שהמפלגה זכתה ב-24 מנדטים.
כחלק מחברותו באופוזיציה, ח"כ להב הרצנו נחשב לאחד מהקולות הבולטים במאבק נגד הרפורמה המשפטית שקידמה ממשלת ישראל. ב־13 בפברואר 2023, במהלך ההצבעה בקריאה ראשונה בוועדת חוקה על שינוי הרכב הוועדה לבחירת שופטים, ח"כ להב הרצנו ביחד עם ולדימיר בליאק ושלי מירון ממפלגתו קפץ מעל שולחן הוועדה והתעמת עם יו"ר הוועדה ח"כ שמחה רוטמן (הציונות הדתית), בתמונה. פעולה זו גרמה לסערה ציבורית, ובעקבות זאת ועדת האתיקה של הכנסת החליטה לשלול מהרצנו, בליאק ומירון את האפשרות להשתמש בכלים פרלמנטריים (כמו העלאת הצעת חוק ושאילתות) עד סוף מושב החורף.
להב הרצנו יזם וקידם חקיקה שתכיר בבן או בת זוג של נופלים להט"בים כאלמני צה"ל, זאת על רקע נפילתו של קצין הלוט"ר וחבר הקהילה הגאה רב-סרן (במיל') שגיא גולן ז"ל במהלך מלחמת "חרבות ברזל".
חיים אישיים

להב-הרצנו מתגורר בהרצליה עם בן זוגו צפריר אביר, דוקטורנט לפיזיקה. להב-הרצנו דובר עברית, אנגלית וצרפתית. בפברואר 2024 נולדה בתו, נעמי, באמצעות הליך פונדקאות בישראל. להב הרצנו ובן זוגו היו מהזוגות הראשונים שביצעו את הליך הפונדקאות בישראל מאז פסיקת בג"ץ בנובמבר 2021.
הערות שוליים

1 2  יוראי להב הרצנו, באתר הכנסת (ארכיון)
↑  חבר הכנסת יוראי להב-הרצנו - תפקידים בכנסת ה-23, באתר main.knesset.gov.il (ארכיון)
1 2  יעל געתון, "זה כישלון של כולנו": מדד "שקוף" מראה כי רק 2 ח"כים פעלו בעקביות למען הסביבה, באתר שקוף, ‏2022-10-20 (ארכיון)
1 2  רשימת יש עתיד לכנסת ה-24, באתר ועדת הבחירות המרכזית לכנסת (ארכיון)
↑  Unavailable, www.knesset.gov.il
↑  ניצן שפיר,'"`UNIQ--nowiki-00000007-QINU`"'‏בתום דיון סוער בכנסת: אושר שינוי הרכב הוועדה לבחירת שופטים, באתר גלובס, 13 בפברואר 2023
↑  הדר גיל-עד, סיון חילאי,'"`UNIQ--nowiki-00000009-QINU`"'תיקון היסטורי: הכנסת תכיר בבני זוג של נופלים להט"בים כאלמני צה"ל, באתר ynet, 6 בנובמבר 2023
↑  דפנה ליאל,'"`UNIQ--nowiki-0000000B-QINU`"'‏להפוך למשפחה: הדרך של חה"כ להב הרצנו ובן זוגו להביא ילדה עם פונדקאית ישראלית, באתר ‏מאקו‏, 27 במאי 2024
↑  גלעד מורג,'"`UNIQ--nowiki-0000000D-QINU`"'בג"ץ קבע: זוגות בני אותו המין יוכלו תוך חצי שנה להביא ילד בפונדקאות בארץ, באתר ynet, 11 ביולי 2021
| חברי הכנסת המכהנים בכנסת העשרים וחמש |
| --- | --- | --- |
(חברי הכנסת ששמותיהם מודגשים מכהנים גם כשרים או כסגני שרים בממשלת ישראל השלושים ושבע)
| סיעות הקואליציה של ממשלת ישראל השלושים ושבע (61 חברי הכנסת)  | סיעות הקואליציה של ממשלת ישראל השלושים ושבע (61 חברי הכנסת)  |  |
| הליכוד (32) | נתניהו • לוין • אוחנה • ברקת • דיכטר • ישראל כ"ץ • קרעי • ביטן • אדלשטיין • רביבו • דיסטל-אטבריאן • ואטורי • דנינו • גוטליב • מילביצקי • ביסמוט • סעדה • דלל • גמליאל • אופיר כץ • גולן • אילוז • קלנר • עטייה • הלוי • מלקו • שקלים • שטרית • פסל • גואטה • בוארון • עבד |  |
| ש"ס (11) | דרעי • מלכיאלי • ארבל • אזולאי • אבוטבול • בוסו • טייב • בצלאל • מישרקי • מלול • מושיאשוילי |  |
| יהדות התורה (7) | גפני • טסלר • אשר • אייכלר • פינדרוס • רוט • ברוכי |  |
| הציונות הדתית (6) | סופר • סטרוק • רוטמן • וולדיגר • טל • סולומון |  |
| הימין הממלכתי (4) | סער • אלקין • השכל • בוסקילה |  |
| נעם (1) | מעוז |  |
| סיעות האופוזיציה (59 חברי הכנסת) | סיעות האופוזיציה (59 חברי הכנסת) |  |
| יש עתיד (23) | לפיד • מאיר כהן • אלהרר • מירב כהן • שטרן • מיקי לוי • בן ארי • בן ברק • סגלוביץ • טופורובסקי • שיר • להב-הרצנו • בליאק • רון כץ • צרפתי הרכבי • מזרסקי • סאקס פרידמן • דבורה ביטון • טור-פז • דוידסון • שירי • מירון • ירון לוי |  |
| המחנה הממלכתי (8) | גנץ • איזנקוט • תמנו • טרופר • מיכאל ביטון • כהנא • פרקש-הכהן • שוסטר |  |
| עוצמה יהודית (7) | בן גביר • וסרלאוף • אלמוג כהן • אליהו  • פוגל • סון הר-מלך • קרויזר |  |
| ישראל ביתנו (6) | ליברמן • פורר • סובה • ניר • מלינובסקי • עמאר |  |
| רע"מ (5) | עבאס • טאהא • אל-הואשלה • ח'טיב-יאסין • חוג'יראת |  |
| חד"ש-תע"ל (5) | עודה • טיבי • תומא סלימאן • כסיף • עטאונה |  |
| העבודה (4) | מיכאלי • לזימי • קריב • רייטן |  |
| הרוב הלאומי (1) | רול |  |
יגאל אלון

יגאל אלון (פַּיְיקוֹביץ') (10 באוקטובר 1918, ד' בחשוון תרע"ט – 29 בפברואר 1980, י"ב באדר תש"ם) היה איש צבא ופוליטיקאי ישראלי, שהיה מפקד הפלמ"ח, מראשי צה"ל במלחמת העצמאות בדרגת אלוף, מראשי מפלגת העבודה, ראש ממשלת ישראל בפועל (במשך 19 יום), חבר הכנסת, סגן ראש הממשלה ושר בממשלות ישראל.
אלון, יליד מֶסְחָה (כפר תבור), שהגן על שדות המושבה עוד מנעוריו, הצטרף לאחר מכן לקיבוץ גינוסר ולתנועת העבודה, שהייתה עבורו שינוי אידאולוגי מבית גידולו. בימי המרד הערבי התגייס ל"הגנה" בתור נוטר ולוחם פו"ש ולאחר מכן לפלמ"ח, שם התבלט כמפקד פלוגה ומפקד יחידת מסתערבים בסוריה, והגיע לפיקוד על הפלמ"ח כתלמידו של יצחק שדה ומגשים חזונו. כמפקד בפלמ"ח עסק בהגדלתו של הארגון, בארגונו בגדודים, ובעידוד חבריו בתקופה קשה לארגון, אל מול הגיוס לצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה. במסגרת תנועת המרי העברי לאחר המלחמה, תכנן ופעל במבצעים נועזים דוגמת ליל הגשרים ופעולות נגד חסימת נתיבי העפלה לארץ. במלחמת העצמאות פיקד על המבצעים לכיבוש הגליל, לוד ורמלה, עמד בראש חזית הדרום, ופיקד על כיבוש כל הנגב עד אילת. הוא היה טקטיקן מוכשר, ודגל בהפתעת האויב בדרכים עקיפות ובלתי צפויות, והיה מוכן לקחת סיכונים לשם כך.
לאחר שחרורו הכפוי מצה"ל על ידי ראש הממשלה דוד בן-גוריון, וכשהוא עטור בתהילת המלחמה ונתפס כמייצג בולט של דור תש"ח, הצטרף לפוליטיקה – לתנועת אחדות העבודה – ולאחר מכן דחף לאיחודה עם מפא"י וליצירת מפלגת העבודה. אלון הגיע עם השנים לתפקידים בכירים כסגן ראש הממשלה, שר החינוך ושר החוץ, הציג תוכנית מדינית ראשונה לעתיד השטחים בשם "תוכנית אלון", והיה שותף במגעים שהובילו להסכם ביניים מול מצרים, ולמרות כל אלה, הוא נחשב למי שהחמיץ את הפסגה. דוגמה בולטת לכך הייתה אי-מינויו כשר ביטחון לפני מלחמת ששת הימים, למרות רצונם של ראשי המדינה, לטובת יריבו הפוליטי משה דיין. לאחר המהפך הפוליטי, כשהחל את המרוץ לראשות מפלגת העבודה, נפטר בפתאומיות בגיל 61.
ראשית חייו > גינוסר (1937–1939)

לאחר שנה של שירות כנוטר (ראו להלן) הצטרף אלון לקיבוץ גינוסר יחד עם חבריו מ'כדורי'. הוא הסביר את הסיבות להצטרפותו לקיבוץ, השונה מבית גידולו, בכך ש"לא מהפכנים ולא להט המילים הובילו אותי, אלא משמעות הימים ההם – הקיבוץ נתן תשובה נאותה לביטחון, להתיישבות ולתיקון עולם חברתי".
גינוסר באותה התקופה הייתה חצר קטנה באזור מסוכן ומבודד, רוחש כנופיות ערבים. בנוסף לכך, חברת ההתיישבות פיק"א שאפה להורידו מהקרקע בטענה שמדובר בהשתלטות על אדמותיה. באוקטובר 1939, עקב הטיית מי הקיבוץ והתקפה על שלושה נוטרים ששמרו על המים על ידי אנשי הכפר הסמוך אבו שושה, הוביל אלון מספר חברי קיבוץ להתקפה בתוך הכפר הערבי. ההתקפה, שגררה שני נפגעים ערבים, הובילה את הבריטים לפתוח בחקירה ולכלוא את ראשי הקיבוץ, ואלון התמנה במקומם למזכיר המשק. בתפקידו זה, שנמשך כשנה וחצי, הוא קבע עובדות בשטח בסכסוך הקרקעות מול פיק"א, כשהחליט לחרוש שטחים מעוּבּדים הסמוכים לגינוסר ולהגדיל בכך את שטח הקיבוץ, גם תוך עימות עם פיק"א ועם המושבה הסמוכה מגדל. כמו כן, הוא דחף את הקבוצה להצטרף לתנועת הקיבוץ המאוחד, שנראתה לו ולחבריו כמי שתיתן את הגב החזק ביותר לבעיות הקיבוץ; נאם בשם הקיבוץ בכנס התנועה בגבעת השלושה ועשה רושם רב על ראשיה. במיוחד התיידד עם המנהיג ברל כצנלסון, שגם עזר לו ליישב את הסכסוך מול פיק"א. כך השלים למעשה את המעבר הרעיוני והמעשי לתנועת העבודה.
באותה התקופה פגש אלון בגינוסר ברות אֶפּיסדורף, שעלתה מגרמניה ב-1934 והצטרפה לחברת נוער גרמנית בתל יוסף. לאחר רומן קצר נישאו השניים, כנראה ב-1939.