stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מלון ירושלים
היסטוריה

ב-22 בספטמבר 1866 הגיעה לארץ ישראל קבוצה בת 157 איכרים, נגרים ובעלי מלאכה שונים ממדינות מיין, ניו-המפשייר ומסצ'וסטס אשר בארצות הברית. הקבוצה הייתה חלק מזרם פרוטסטנטי שהאמין כי שיבת העם היהודי לארצו ויישוב ארץ ישראל יקדמו את חזרתו של המשיח אשר יקים את "מלכות אלף השנים" ובתוך כך יכירו היהודים בישו כמשיח ותבוא הגאולה. רוב בתי המושבה נבנו כבתי עץ טרומיים, למעט מבנה המלון שהוקם בידי האחים דריסקו, וזכה לשם "גראנד הוטל" (Grand Hotel). המלון נבנה מאבן והתנשא לגובה של שלוש קומות. קשיים בירוקרטיים, סכסוכים אישיים בין המתיישבים ומחלות גרמו למרבית האמריקאים לעזוב את הארץ בין השנים 1867-1868.
החל בשנת 1868 רכשו חברי כת הטמפלרים את בתי המושבה כדי להקים בה מושבה משל עצמם. מבנה הגראנד הוטל נרכש בשנת 1870 בידי ארנסט הרדג, בנו של גיאורג דוד הרדג (גר'), ממנהיגי הטמפלרים בארץ. הרדג שיפץ את המלון ופאר אותו, והסב את שמו ל"מלון ירושלים". הוא הוסיף על גגו שורת שינות וגמלון קטן שבמרכזו חלון טרפויל, וקבע מעל הכניסה אליו פסוק מספר ישעיהו באנגלית ובגרמנית, לאמור:
"וְקָרָאת יְשׁוּעָה חוֹמֹתַיִךְ, וּשְׁעָרַיִךְ תְּהִלָּה."
למבנה נוסף אגף חדש בצידו האחורי בתחילת המאה ה-20, וחדרי האירוח שבו נקראו על שמות נביאים והשליחים. המלון נחשב לאחד הטובים בארץ, וארתור רופין הגדיל והעיד עליו ב-1906 כי הוא הטוב שבהם. הוא שימש את מרבית הנוסעים המכובדים אשר בקרו בארץ בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20, וב-27 באוקטובר 1898, בעת ביקורם בארץ ישראל, השתכנו הקיסר הגרמני וילהלם השני ורעייתו במלון הפארק של הברון פון-אוסטינוב, הצמוד למלון ירושלים מדרום (רחוב אורבך 8); בעוד שפמלייתם שוכנה במלון ירושלים עצמו.
במלחמת העולם השנייה גורשו הטמפלרים מארץ ישראל בידי שלטונות המנדט הבריטי, והמבנה ומרתפיו שימשו את הבולשת הבריטית לחקירת עצירים, בהם אנשי האצ"ל והלח"י. לאחר הקמת המדינה שימש המבנה את משרד החינוך, ולאחר מכן ננטש ומצבו התדרדר. מאז שנת 2012 נמצא המבנה בשיפוצים העתידים להשיב לו את הדרו המקורי.
לימים, קבוצת משקיעים החלה את שימור ושיפוץ המלון על שני בנייניו והסבתו למלון יוקרתי "מלון דריסקו". המלון נפתח בחודש יוני 2018 והחזיר לחייו את המבנה ההיסטורי. מלון היוקרה The Drisco הוא חלק מקבוצת מלונות היוקרה הבינלאומית - Relais And Châteaux
גלריה

חזית המלון לפני השיפוץ
חזית המלון אחרי השיפוץ
שער הכניסה לבניין
הכיתוב מתוך ישעיהו ס,יח באנגלית ובגרמנית מעל שער המלון
תולדות המקום כפי שהן מוצגות ברחבת הכניסה
ציור קיר במדרגות היורדות אל מרתף היין של המבנה
הערות שוליים

↑  סיור במושבה האמריקאית טמפלרית
↑  דני רכט, מלון ירושלים, באתר האנציקלופדיה העירונית "תל.אביב.פדיה"
↑  המושבה האמריקאית-גרמנית
קרחון הרבורד

| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  75°55′00″S 162°24′00″E﻿ / ﻿75.9167°S 162.4°E﻿ / -75.9167; 162.4
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון הרבורד(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון הרבורד
 
קרחון הרבורד או קרחון הארבורד (באנגלית: Harbord Glacier) הוא קרחון באזור חוף סקוט, של ארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
הקרחון זורם בין הר ג'ורג' מארי לבין הר סמית' מצידו הצפוני של הר ג'ורג' מארי.
הקרחון נשפך אל ים רוס, דרומית לחצי האי ויטמר.
בשפכו הופך הקרחון לקרחון לשון - הקרוי לשון הקרח הרבורד.
רוחבו של הקרחון 5.5 קילומטרים.
היסטוריה > גילוי הקרחון

המשלחת הבריטית הלאומית לאנטארקטיקה (משלחת נמרוד), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1907–1909, בפיקודו של ארנסט שקלטון, גילתה את לשון הקרח הרבורד.
היסטוריה > מקור השם

לקרחון הלשון ניתן השם "לשון הקרח הרבורד" על ידי ארנסט שקלטון.
שקלטון קרא לקרחון הלשון על שמו של א. אי. הרבורד (A.E. Harbord), שהיה, בשנת האחרונה של המשלחת, סגן המפקד של הספינה "נמרוד" אשר שימשה את המשלחת הבריטית הלאומית לאנטארקטיקה.
הקרחון נקרא על שם קרחון הלשון (ולא להפך).
לקריאה נוספת

• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, , P 195
• Ian Stirling (1969), , New Zealand Journal of Marine and Freshwater Research, 3:2, https://doi.org/10.1080/00288330.1969.9515288
תעשיית סייבר בישראל

תעשיית הסייבר בישראל, המהווה חלק חשוב מתעשיית התוכנה בישראל, כוללת קשת רחבה של חברות העוסקת בפיתוח ובשיווק של תוכנה המשמשת להגנה מפני לוחמת סייבר ופשעי סייבר. הענף כולל חברות הפועלות בו תקופה ממושכת כחברות עצמאיות, יחד עם חברות הזנק שנמכרו לחברות זרות וממשיכות לפעול בישראל כמרכזי פיתוח של החברות הרוכשות. בישראל מתקיימת, בחשאי וגם בגלוי, גם פעילות של פיתוח כלים התקפיים ללוחמת סייבר.
היסטוריה

שורשיה של תעשיית הסייבר בישראל בסוף שנות ה-80, עם הקמתן של חברות אחדות שעסקו בפיתוח תוכנת אנטי וירוס ובאבטחת מידע. אחת מחברות אלה, BRM, נוסדה על ידי ניר ברקת, אלי ברקת, יובל רכבי ועמרי מן. עם השנים הפכה BRM לבית גידול עבור עסקים אחרים בתחום והשקיעה בחברות כ"בקווב" (BackWeb) וצ'ק פוינט, בה הושקעו 400 אלף דולר. ברקת כיהן כיו"ר החברות בשנותיהן הראשונות.
ב-2014 נרכשו שמונה חברות ישראליות, תמורת סכום כולל של כ-700 מיליון דולר, וברבעון הראשון של 2015 נרכשו שש חברות תמורת סכום כולל של כ-300 מיליון דולר.
בעשור הראשון של המאה ה-21 החלו גם החברות הבולטות בתעשייה ביטחונית בישראל בפעילות נרחבת בתחום זה - התעשייה האווירית, רפאל - מערכות לחימה מתקדמות, אלביט מערכות (באמצעות חברת הבת "סייברביט", שמרכזת את הפעילות של אלביט מערכות בתחומי מודיעין הסייבר והגנת הסייבר) והתעשייה הצבאית.
להערכת מכון היצוא, בשנת 2014 עסקו בתחום כ-250 חברות ישראליות וכ-25 חברות רב-לאומיות שלהן סניפים בישראל. היקף היצוא שלהן לארצות הברית הגיע לכ-2.5 מיליארד דולר, וכלל היצוא של מערכות ושירותים בתחום זה מישראל הסתכם בכ-3 מיליארד דולר.
כוח האדם העיקרי לתעשייה מגיע מהאוניברסיטאות ומהמכללות (בעיקר מהחוגים למתמטיקה, מדעי המחשב והנדסת תוכנה) ומהיחידות הטכנולוגיות של צה"ל (ממר"ם, יחידה 8200, מצו"ב ועוד).
חברות בולטות בתחום הגנת סייבר

חברות ישראליות פועלות בשוק העולמי ומציעות הגנה משלל איומי סייבר. החברות הבולטות בתחום הן:
צ'ק פוינט: נוסדה בשנת 1993 על ידי שלמה קרמר, מריוס נכט וגיל שויד. עוסקת בפיתוח תוכנה לאבטחת מידע ואבטחת רשתות ומחשבים, וידועה בעיקר בפיתוח תוכנות חומת אש ו־VPN.
רדוור: נוסדה בשנת 1996 על ידי יהודה זיסאפל ובנו רועי זיסאפל. עוסקת בפיתוח חומרה ותוכנה להגנה מפני מתקפות סייבר, ובהן התקפת מניעת שירות (DDoS).
סייברארק: נוסדה בשנת 1999 על ידי אהוד מוקדי ואלון (ניסים) כהן. עוסקת בפיתוח תוכנה לאבטחת מידע, ובכלל זה תוכנה להעברה מאובטחת של קבצים.
אימפרבה: נוסדה בשנת 2002 על ידי שלמה קרמר, עמיחי שולמן ומיקי בודאי. עוסקת בפיתוח תוכנה לאבטחת מידע.
סנטינל וואן: נוסדה בשנת 2013 על ידי תומר ויינגרטן ואלמוג כהן. עוסקת בתוכנה לאבטחת תחנות קצה.
טרנסמיט סקיוריטי: הוקמה ביולי 2013 ועוסקת בזיהוי ביומטרי של משתמשי מחשב ואמצעי מחשוב ניידים.
Snyk: הוקמה ב-2015 על ידי יוצאי יחידה 8200, ומספקת כלים לאיתור חולשות אבטחה ברכיבי קוד פתוח, ולפיתוח יישומים מאובטחים.
קלארוטי: הוקמה במאי 2015 ועוסקת בהגנת סייבר למתקני תעשייה.
ארמיס סקיוריטי: נוסדה בנובמבר 2015 ועוסקת באבטחת האינטרנט של הדברים.
אורקה סקיוריטי שנוסדה ב-2019 ו-Wiz שנוסדה ב-2020 עוסקות בתוכנה לאבטחה של מחשוב ענן.
פנטרה אבטחת מידע: נוסדה בנובמבר 2015 ועוסקת בבדיקת חדירות אוטומטיות.
אקזיטים בולטים בתחום הגנת הסייבר:
חברת "סאיוטה" (Cyota), שהוקמה בשנת 1999 על ידי נפתלי בנט (לימים ראש ממשלת ישראל) ואחרים, נמכרה בשנת 2005 לחברת RSA תמורת 145 מיליון דולר.
חברת "פרוד סיינסס" (Fraud Sciences), שנוסדה על ידי שבט שקד וסער וילף, נמכרה בשנת 2008 לחברת Paypal תמורת 169 מיליון דולר.
חברת "טראסטיר" (Trusteer), שהוקמה בשנת 2006 על ידי שלמה קרמר ומיקי בודאי, נמכרה בשנת 2013 לחברת IBM, תמורת כ-800 מיליון דולר.
חברת "אאוראטו" (Aorato) שנוסדה בשנת 2011 על ידי האחים עידן ואוהד פלוטניק ומיכאל דולינסקי, נמכרה בשנת 2014 לחברת מיקרוסופט תמורת 200 מיליון דולר.
אימפרבה: נוסדה בשנת 2002 על ידי שלמה קרמר, עמיחי שולמן ומיקי בודאי. עוסקת בפיתוח תוכנה לאבטחת מידע. נמכרה בסוף 2018 לקרן תומא בראבו (אנ') תמורת 2.1 מיליארד דולר.
פעילות בולטת בתחום הסייבר ההתקפי

בשנת 2005 התפרסמה פרשת הסוס הטרויאני, שבה הופעלה רוגלה בשם "TargetEye" למעקב אחר פעילות במחשבים של חברות אחדות ואנשים פרטיים. מפתחי התוכנה ואחדים מלקוחותיהם נעצרו והורשעו.
חברה בולטת בתחום הסייבר ההתקפי היא קבוצת אן. אס. או. טכנולוגיות, שבשליטת קרן פרנסיסקו פרטנרס, העוסקת בפיתוח תוכנה ללוחמת סייבר ולריגול דיגיטלי, ומוכרת את מוצריה בעיקר לממשלות, באישור משרד הביטחון. מוצרה העיקרי היא רוגלה בשם פגסוס. חברה בולטת נוספת בתחום זה היא קנדירו.
ב-3 בנובמבר 2021 הכניסה ארצות הברית את שתי החברות הללו לרשימת הגופים שפועלים בניגוד לאינטרס הלאומי של ארצות הברית. הן נוספו לרשימה בשל ראיות לכך שהן פיתחו וסיפקו תוכנות ריגול לממשלות זרות.
חברות נוספות בתחום הסייבר ההתקפי:
סלברייט, המתמקדת בעיקר בפיתוח תוכנה וחומרה לשליפה, שיתוף וניתוח נתונים ממכשירים סלולריים, תיעודן של שיחות טלפון, ובנוסף רשתות חברתיות, מחשבים ומקורות מידע המצויים בענן.
ורינט מערכות עסקה בפיתוח מערכות מודיעין לשוק הביטחוני, ובפברואר 2021 פוצלה פעילות זו לחברה חדשה בשם קוגנייט (Cognyte).
באמצעי התקשורת נמתחה ביקורת על שמוצרי סייבר התקפי מיוצאים מישראל גם למדינות העושות בהם שימוש לא ראוי, כגון מעקב אחר עיתונאים וראשי אופוזיציה.
בדצמבר 2020 פורסם כי מוצרים של חברת NSO שימשו לפריצות מתוחכמות לטלפונים ניידים, ובנובמבר 2021 הודיע משרד המסחר האמריקאי על הוספתה של חברת NSO לאחת מן הרשימות השחורות של המשרד. פעולות אלה, ותקריות נוספות של חברות ישראליות בתחום הסייבר, גרמו לכך שגורמים רבים בעולם החלו להסתכל בחשדנות הולכת וגוברת כלפי מוצרי סייבר התקפי ישראליים.
בדצמבר 2021 פרסמה חברת "מטא" שהסירה מפייסבוק מאות חשבונות שמשמשים שבע חברות הפועלות לאיסוף מודיעין על משתמשי פייסבוק. ברשימת החברות הללו נכללו ארבע חברות ישראליות: קובוובס טכנולוג'יס, קוגנייט, בלאק קיוב ובלוהוק סי. איי. אסטרטגיה.
בדצמבר 2022 הודיעה קרן העושר של נורווגיה על הפסקת ההשקעה בחברת קוגנייט, משום שחלק מלקוחות החברה מואשמות בהפרה חמורה של זכויות אדם.
ראו גם

מטה הסייבר הלאומי
לקריאה נוספת

אביתר מתניה, עמיר רפפורט, סייברמאניה - איך הפכה ישראל לכוח עולמי בזירה שמעצבת את עתיד האנושות, כנרת זמורה דביר, 2021.
אלון ארבץ, ההגנה הטובה ביותר - עלייתו לגדולה של הסייבר הישראלי: מימיו הראשונים ועד לחזית העולמית, הוצאת סלע מאיר, 2023
הערות שוליים

1 2  יובל אזולאי, ‏המספרים המדהימים של תעשיית הסייבר בישראל, באתר גלובס, 29 ביולי 2015
↑  התעשייה האווירית סיימה את 2014 עם עשרות מיליוני דולרים בתחום הסייבר, באתר התעשייה האווירית
התעשייה האווירית מקימה מפעל סייבר חדש, בהנהלת אסתי פשין, "אנשים ומחשבים", 31 בינואר 2017
↑  הדס גליקו, רפאל זכתה במכרז להקמת חדר הסייבר הלאומי בהיקף של 100 מיליון ש', באתר כלכליסט, 29 ביוני 2015
↑  שירי חביב ולדהורן, ‏אלביט מערכות רוכשת חטיבה מנייס תמורת עד כ-158 מ' ד', באתר גלובס, 21 במאי 2015
↑  מנהלת סייבר חדשה הוקמה בתעשייה הצבאית, באתר "IsraelDefense‏", 30 בדצמבר 2013
↑  Application Delivery & Application Security Products, באתר רדוור
↑  Products, באתר סייבר ארק
↑  SentinelOne | Autonomous AI Endpoint Security Platform, SentinelOne (באנגלית אמריקאית)
↑  עופר לוי, ‏סאיוטה הישראלית נמכרת ל-RSA האמריקנית תמורת 145 מיליון דולר במזומן, באתר גלובס, 5 בדצמבר 2005
↑  eBay Acquires Fraud Sciences For $169 Million, TechCrubch, Jan 28, 2008
↑   ענבל אורפז, אור הירשאוגה, מיכל רמתי, יבמ רוכשת את טראסטיר תמורת יותר מ-800 מ' ד'; שלמה קרמר יגרוף כ-280 מ' ד', באתר TheMarker‏, 15 באוגוסט 2013
Trusteer is now part of IBM, באתר IBM
↑   אמיר טייג, אאוראטו נמכרה למיקרוסופט תמורת 200 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 13 בנובמבר 2014
↑  Thoma Bravo buys cybersecurity co Imperva for $2.1b, Globes
↑  איתמר אייכנר, ארה"ב מאשימה את NSO בפגיעה באינטרס הלאומי: "כלי ריגול להשתקת התנגדות", באתר ynet, 3 בנובמבר 2021
↑   בעילום שם, עבדתי בסלברייט. הם מרחו אותנו, באתר הארץ, 27 ביולי 2021;
עידן רינג, בעקבות האוגן: דרושים גיבורות וגיבורים ישראלים, באתר העין השביעית, 13 באוקטובר 2021
1 2   שגיא כהן ויוסף חרש, "תרמה להפרת זכויות אדם": קרן העושר הנורווגית הודיעה שתפסיק להשקיע בקוגנייט הישראלית, באתר הארץ, 25 בדצמבר 2022
↑  עומר כביר, חברות סייבר ישראליות תקפו בפייסבוק עשרות אלפי אנשים, לרבות עיתונאים ומתנגדי משטר, באתר כלכליסט, 16 בדצמבר 2021
↑  David Agranovich, Mike Dvilyanski, Taking Action Against the Surveillance-For-Hire Industry, Meta, December 16, 2021
↑   שגיא כהן, "שכירי חרב של סייבר": תעשיית הריגול הדיגיטלי בישראל מקבלת כרטיס אדום, באתר TheMarker‏, 19 בדצמבר 2021.
↑  ניר חסיד, ‏מחזון למציאות: ישראל ומהפכת הסייבר, עדכן אסטרטגי, יולי 2022
↑  פרויקט מתקפת הסייבר על "Waze" באתר הטכניון.
אבנט

ערך זה עוסק בחגורה קישוטית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
הנסיך ויליאם עוטה את אבנט מסדר הבירית
אבנט הוא סרט רחב עשוי מבד המעטר בגדי שרד טקסיים. לעיתים נחגר במתניים (אך לא נועד להחזיק את המכנסיים), לעיתים נמתח באלכסון מכתף אלי מותן. משמש גם כאביזר נוי אופנתי.
האבנט גם נלבש באירועים רשמיים תחת טוקסידו מהודר, ובכך מוסיף לרשמיות של הלובש אותו. האבנט גם נלבש על ידי אומנים ובעיקר על ידי חזנים, בקונצרטים ובאירועי תרבות.
ביהדות

אבנט הוא אחד מארבעה בגדי כהונה שהיו הכהנים לובשים בשעת העבודה בבית המקדש. האבנט היה עשוי מחוטי פשתן הטוויים יחד עם חוטי צמר הצבועים בצבעי תכלת, ארגמן ותולעת שני. כיום מקובל אצל חלק מהגברים החרדים ללבוש אבנט המכונה גרטל, בדרך כלל רק במהלך התפילה.
במסכת זבחים מובא סיפור על המלך הסאסאני-זורואסטרי יזדגרד הראשון (“איזגדר מלכא”) שתיקן את מקום אבנטו של הונא בר נתן בטענה שהיהודים הם "ממלכת כהנים".
בזורואסטריות

האבנט הוא פריט לבוש סמלי מאוד בדת הזורואסטרית, ונקרא קושטי (אנ'). הקושטי הוא פתיל העשוי משזירה של 72 חוטי צמר לבן, ונכרך 3 פעמים על המתניים. בתפקידו הוא נועד לשמש כהפרדה בין החלקים העליונים של הגוף לבין חלקיו התחתונים, כעין מחסום בפני הרע, בהתאם לתפיסה הדואליסטית של הזורואסטרים.
הערות שוליים

1 2  שי סקונדה, מגילת האש, מגזין סגולה
טקס לבישת הקושטי בפעם הראשונה, יחד עם החולצה הנקראת "סדרה"
ויקטור דייוויס

ויקטור דייוויס (באנגלית: Victor Davis;‏ 10 בפברואר 1964 – 13 בנובמבר 1989) היה שחיין קנדי. אלוף אולימפי, אלוף עולם ושיאן עולם במשחה ל-200 מטר חזה.
ביוגרפיה

ויקטור דייוויס נולד בגואלף, אונטריו. כילד למד דייוויס לשחות באגמים שליד ביתו. הוא הצטרף למועדון השחייה של גולף מרלין בגיל 12. הוא התאמן תחת הדרכתו של קליפורד בארי שליווה אותו במהלך הקריירה המקצועית שלו וסייע לו מנטלית.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בגואיאקיל, אקוודור בשנת 1982 זכה דייוויס בשתי מדליות. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה, בשיא עולם חדש, הראשון שלו, בתוצאה של 2:14.77 דקות, לפני רוברטאס זולפה מברית המועצות וג'ון מופט מארצות הברית. במדליית כסף ב-100 מטר חזה בתוצאה של 1:02.82 דקות אחרי המנצח סטיב לנדקוויסט (1:02.75 דקות) ולפני מופט (1:03.13 דקות). במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב הם סיימו במקום הרביעי בתוצאה של 3:46.08 דקות, אחרי המנצחים מארצות הברית שקבעו שיא עולם חדש (3:40.84 דקות), ברית המועצות (3:42.86 דקות) ומערב גרמניה (3:44.78 דקות).
במשחקי חבר העמים שנערכו בבריזביין, אוסטרליה בשנת 1982 זכה דייוויס בשתי מדליות. מדליית זהב ב-200 מטר חזה ומדליית כסף ב-100 מטר חזה.
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) זכה דייוויס ב-3 מדליות. במדליית זהב ב-200 מטר חזה משחה שבו החזיק בשיא העולם כשקבע שיא עולם חדש בתוצאה של 2:13.34 דקות, לפני גלן ברינג'ן מאוסטרליה (2:15.79 דקות) ואטיין דאגון משווייץ (2:17.41 דקות), מדליית כסף ב-100 מטר חזה בתוצאה של 1:01.99 דקות אחרי המנצח מארצות הברית לנדקוויסט שקבע שיא עולם חדש 1:01.65 דקות ולפני פיטר אוונס מאוסטרליה (1:02.97 דקות). גם דייוויס שיפר את השיא העולמי של מופט (1:02.13 דקות). בנוסף הוא זכה במדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:43.23 דקות, שתי מאיות לפני האוסטרלים 3:43.25 דקות ואחרי המנצחים מארצות הברית שקבעו שיא עולם חדש (3:39.30 דקות).
במשחקי חבר העמים שנערכו באדינבורו, בריטניה בשנת 1986 זכה דייוויס ב-3 מדליות. מדליית זהב ב-100 מטר חזה וב-4x100 מטר מעורב ומדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה.
באליפות העולם בשחייה שנערכה במדריד, ספרד בשנת 1986 זכה דייוויס בשתי מדליות. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:02.71 דקות, לפני ג'אני מינרביני מאיטליה (1:03.00 דקות) ודימיטרי וולקוב מברית המועצות (1:03.30 דקות). מדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:14.93 דקות, אחרי המנצח מהונגריה יוז'ף סאבו (1:14.27 דקות) ולפני סטיב בנטלי מארצות הברית (2:16.51 דקות).
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בבריזביין, אוסטרליה בשנת 1987 זכה דייוויס ב-3 מדליות. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר חזה (1:02.85 דקות) לפני ריץ' שרודר מארצות הברית (1:03.27 דקות) ורידני לאוסון מאוסטרליה (1:04.37 דקות). במדליית כסף ב-4x100 מטר מעורב (3:42.14 דקות) אחרי נבחרת השחייה של ארצות הברית (3:41.73 דקות) ולפני אוסטרליה (3:45.17 דקות) ובמדליית ארד ב-200 מטר חזה (2:18.27 דקות) אחרי השחיינים האמריקאים בנטלי (2:14.99 דקות) וברט בידל (2:17.80 דקות).
באולימפיאדת סיאול (1988) זכה דייוויס במדליית כסף אחת במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:39.28 דקות, אחרי המנצחים מארצות הברית שקבעו שיא עולם חדש (3:36.93 דקות) ולפני ברית המועצות (3:39.96 דקות). במסגרת השליחים קבע דיוייס את הזמן המהיר בתחרות 1:00.9 דקות ב"זינוק שליחים". ב-100 מטר חזה הוא סיים במקום הרביעי המאכזב בתוצאה של 1:02.38 דקות אחרי המנצחים אדריאן מורהאוז מבריטניה (1:02.04 דקות), קארוי גיוטלר מהונגריה (1:02.05 דקות) ווולקוב (1:02.20 דקות).
ביוגרפיה > מותו ומורשתו

מספר חודשים לאחר פרישתו משחייה תחרותית, ב-11 בנובמבר 1989 נידרס דייוויס על ידי מכונית בתאונת פגע וברח ליד מועדון לילה בפרבר של מונטריאול. החשד לתאונה היה שמדובר בנקמה על ויכוח לוהט עם דורסיו. יומיים לאחר מכן, נפטר דייוויס מפצעיו בבית החולים. בשנת 1992 נמצא גלן קרוסלי אשם בתאונה וישב בכלא 4 חודשים.
הוריו מילאו אחר צוואתו, שלאחר מותו יתרמו איבריו לכל נידרש. כך הושתלו הלב, הכבד, הכליות ושתי קרניות בנזקקים. מושתל הלב, קלוד ז'ק, הצליח לחיות כ-16 שנים. בכל שנה לאחר מותו, הקרן לזכרו של ויקטור דייוויס מחלקת מלגות. יותר מ-86 שחיינים קנדיים צעירים מבטיחים, נתמכו ממלגות אלו, בהם 13 שהשתתפו באולימפיאדת בייג'ינג (2008).
תארים

בסך הכל קבע דייוויס 3 שיאי עולם. זכה ב-36 תוארי אליפות קנדה (17 – 200 מטר חזה, 14 – 100 מטר חזה, 2 – 200 מטר פרפר, 2 – 200 מעורב אישי, ופעם אחת 400 מטר מעורב אישי) ו-5 מדליות ממשחקי חבר העמים (3 מזהב).
דייוויס זכה בתואר שחיין השנה של קנדה בשנים 1982, 1984 ו-1986.
דייוויס זכה להכלל בהיכל התהילה של הספורטאים החובבים של קנדה בשנת 1985 ובהיכל התהילה של הספורטאים בקנדה בשנת 1990.
בשנת 1994 זכה דייוויס להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
ראו גם

התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר חזה
הערות שוליים

↑  VICTOR DAVIS (CAN) - 1994 Honor Swimmer, באתר International Swimming Hall of Fame
גופה

מומיה במוזיאון הבריטי

גופה היא גוף מת שהיה שייך ליצור חי.
לאחר המוות, כשמערכות הגוף אינן פועלות, מתחילה הגופה להיאכל על ידי חרקים וחיידקים מסוימים, המביאים למצב של ריקבון גופה.
כל מקרה מוות מחוץ לכותלי בית החולים נחקר על ידי המשטרה, במקרי מוות חשודים, הנחקרים על ידי המשטרה, נבדקות הגופות המתות, בהכילן לעיתים ראיות. גם ריקבון הגופה מספק ראיות. לעיתים נדרש לבצע תהליך של זיהוי גופות.
גופות משמשות בלימודי רפואה ללימודי אנטומיה ולתרגול ניתוח. יש התורמים את גופתם למטרה זו. בנוסף, ניתן להשתמש באיברי הגופה לשם השתלתם באדם חי שאיבריו אינם מתפקדים. יש התורמים את גופתם למטרה זו.
גופה של בעל חיים קרויה נבלה. מילה זו משמשת גם לתיאור מבזה של גופת אדם (למשל: ”וְנָתַתִּי אוֹתָם בְּיַד אֹיְבֵיהֶם וּבְיַד מְבַקְשֵׁי נַפְשָׁם וְהָיְתָה נִבְלָתָם לְמַאֲכָל לְעוֹף הַשָּׁמַיִם וּלְבֶהֱמַת הָאָרֶץ” (ספר ירמיהו, פרק ל"ד, פסוק כ')
סילוק הגופה

בדתות מסוימות נחשבת הגופה לביתה לשעבר של הנשמה – הנשמה היא האדם, מחשבותיו ואופיו, והגוף הוא הבית שבו היא גדלה ומתפתחת.
על-פי המצרים העתיקים, החיים ממשיכים גם בגוף "מת" – רק אם הוא נשאר שלם. מכאן הגיע מנהג החניטה היוצרת מומיות.
בתרבויות אחרות נהוג לקבור את הגופה (בטקס מיוחד), לשמירה על כבוד המת וכחלק מהמסורת. ביהדות, למשל, נהוג לקבור את הגופה המתה עמוק באדמה, על פי הפסוק התנכ"י: "מעפר באת ואל עפר תשוב", שכן האמונה היא שהאדם נוצר מהאדמה. גופות אנושיות נחשבות לדבר קדוש, ולכן הקבורה שומרת על קדושה זו – גופת האדם מורחקת מעיני קרוביו ונמנעת האפשרות שבעלי-חיים יאכלו אותה.
דרך נוספת לטיפול בגופה היא שריפתה. בטיבט הייתה נהוגה קבורת שמים.
שימוש בגופות לאחר המוות > עולמות הגוף

עולמות גוף הן תערוכות נודדות המציגות לציבור גופות אדם.
במדינת ישראל התקיימה תערוכת גופות במתחם התחנה בתל אביב בחודשים מאי עד אוקטובר 2012. בתצוגה היו כ-20 גופות אדם שלמות, ועוד כ-200 חלקי גוף שונים של מתים (ככל הנראה מסין), שעברו שימור ועיבוד בשיטת פלסטיזציה. על פי המארגנים, התערוכה מיועדת לחינוך מדעי על האנטומיה של גוף האדם, ועל מצבי מחלה שבין השאר נובעים מהתנהגות בלתי נאותה מבחינה בריאותית במהלך החיים. היא מיועדת לכל הגילאים, כולל לתלמידי בתי ספר.
ב-23 בספטמבר 2012, נתן בית המשפט העליון פסק דין בהסכמה, המורה לסגור את התערוכה לא יאוחר מ-20 ימים לאחר פסק הדין, תוך שהוא מפנה למחוקק קריאה לקביעת הסדר בנידון.
שימוש בגופות לאחר המוות > להפוך כלי רכב לבטוחים

לפני שבובות מבחן ריסוק היו קיימות, היו משתמשים בגופות על מנת לבדוק את יציבות הרכב, ועזרו בעבר לבדוק בטיחות של כלי רכב מחגורות בטיחות ועד לכדור מתנפח עד לכריות אוויר.
לפי מאמר של פרופסור אלברט קינג, הניסויים בגופות ששדרגו את בטיחותם של כלי הרכב, הצילו כ-143,000 איש מפציעות קלות עד קשות וכ-4,250 ממוות.
הערות שוליים

↑  שימוש בגופות אדם לאחר המוות - חוזר משרד הבריאות – ויקירפואה, באתר www.wikirefua.org.il
↑  Albert I. King, David C. Viano, Nicholas Mizeres, John D. States, Humanitarian Benefits of Cadaver Research on Injury Prevention, The Journal of Trauma: Injury, Infection, and Critical Care 38, 1995-04, עמ' 564–569 doi: 10.1097/00005373-199504000-00016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4167214-8  NKC: ph551805 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
Gerber Legendary Blades

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 מייסדים:  פטה גרבר
 תקופת הפעילות:  1939–הווה (כ־86 שנים)
 חברת אם:  Fiskars
 מיקום המטה:  פורטלנד, אורגון, ארצות הברית
 ענפי תעשייה:  ייצור 
 מוצרים עיקריים:  סכינים, כלים רב שמושים (אולרים) ועוד ציוד לפעילות בחוץ
 הכנסות:  100 מיליון us$
  
 www.gerber.com
 
Gerber LHR Combat Knife שעוצב על ידי מאט לארסן, ביל הארסי וכריס ריב
אלו שניים מסכיני גרבר הפופולריים ביותר. הקטן יותר הוא Gerber LMF II והגדול יותר הוא סכין Gerber LHR Sheath
Gerber Legendary Blades היא יצרנית אמריקאית של סכינים, כלים רב שימושים (אולרים) וכלים אחרים לפעילות בחוץ ולצבא המטה של החברה נמצא בפורטלנד, אורגון. גרבר נמצאת בבעלות חברת מוצרי החוץ הפינית Fiskars. גרבר הוקמה בשנת 1939 על ידי פיט גרבר.
גרבר היא "היצרנית הגדולה ביותר של סכינים ורב-כלים עבור הצבא של ארצות הברית". סכין חי"ר LMF II, כוללת להב טאנג חלקי במקום להב טאנג מלא, בעיקר כדי למנוע מכות חשמל מכיוון שהסכין תוכננה לשחרר טייסים מכלי טיס שהופלו.
גרבר הייתה חברת הסכינים הראשונה ששיתפה פעולה עם יצרן סכינים מיוחדים כאשר היא שיתפה פעולה עם יצרן הסכינים במלחמת העולם השנייה דייוויד מרפי.
היסטוריה

בשנת 1910, משפחת גרבר הקימה חברת פרסום בפורטלנד, אורגון. בזמן שעבד עבור העסק המשפחתי, ג'וזף גרבר שלח עשרים וארבע סטים של סכיני מטבח ללקוחות במהלך החגים. הסכינים בעבודת יד אלה היו פופולריות מאוד, כאשר קמעונאי הקטלוגים דאז , אברקרומבי & פיץ', ביקש יותר מהסכינים הללו מגרבר כדי למכור בקטלוג שלהם בשנת 1939. גרבר הקים את Gerber Legendary Blades באותה שנה.
בשנת 1966 עברה החברה למטה חדש בטיגארד, אורגון. החברה הפינית פיסקארס רכשה את החברה הפרטית בשנת 1987.
צ'אד וינסנט התקבל לעבודה כמנכ"ל ביולי 2001. עד אוקטובר 2003, החברה העסיקה שלוש מאות עובדים, והייתה לה הכנסות של קרוב ל-100 מיליון דולר והייתה למוכר השני המוביל של כלים רב שימושים בארצות הברית, אחרי Leatherman, חברה נוספת שבסיסה באזור פורטלנד.
עיצובים

מעצבים שעיצבו מאז סכינים עבור גרבר: בוב לאבלס, פול פוהלמן, בלאקי קולינס, וויליאם הארסי ג'וניור, פרד קרטר, ריק הינדרר, בראד פאריש, ארנסט אמרסון ומאט לארסן. אל מאר ופיט קרשו הם עובדי גרבר לשעבר שהקימו חברות סכינים מצליחות. גרבר בנתה קו של סכינים מתקפלים המבוססים על עיצובים של רקס אפלגייט.
דגמים

דגמים של סכיני להב קבוע של Gerber כוללים:
the Gerber Guardian : סכין מגף שעוצב על ידי יצרן הסכינים בוב לאבלס לפני יותר מעשרים שנה.
הגרבר סימן השני : סכין לחימה.
הגרבר BMF : סכין הישרדות.
חיל הרגלים של גרבר LMF II
ה-Gerber 31-001901 Bear Grylls Ultimate Pro
סכין ההישרדות של Gerber 22-41121 Prodigy
סכין הצלילה של גרבר בלקי קולינס עם קליפס
ה-Gerber Strongarm
ה-LMF II ASEK, או סכין ההישרדות והיציאה של אנשי הצוות
דגמים של כלים מרובי גרבר כוללים:
סכין הנדן המתקפל של הדוב גרילס
ה-Flatiron, סכין הסכין המתקפלת היחידה שלהם.
ה-Paraframe, אולר קל משקל.
ה-Kettlebell, אולר קומפקטי.
ברית Gerber/Emerson : הסכין האוטומטית הראשונה שיוצרה על ידי כל אחת מהחברות מבוססת על הפרופיל של עיצוב סכיני Raven, Inc. של Emerson Knives, Inc. והוא פריט שהופק ליחידות צבאיות מסוימות תחת ה-NSN (מספרי מלאי של נאט"ו): 5110-01-516-3243 ו-5110-031-446.
ה-Gerber Gator : סכין נעילה עם להב יחיד עם ידית תרמופלסטית ארגונומית המעוצבת כדי להידמות לעור תנין.
ה-Center-Drive, הידוע בצבת הפתיחה האוטומטית שלו ודרייבר הביט
ה-Suspension Multi-Plier, כלי רב שפתיחתו היא בצורת פרפר
ה-Truss, כלי רב שימושי עם פתיחת פרפר ויורש לתלייה
ה-Suspension-NXT, כלי רב שימושי עם פתיחת פרפר ויורש לתלייה
גרבר הכריזה לאחרונה על מספר סכינים חדשים וכלי רב שימושי אחד בתערוכת SHOT 2019.