stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אייבנהו (סרט, 1952)
תקציר העלילה

ריצ'רד הראשון, מלך אנגליה (נורמן וודלנד) נעלם לאחר שחזר ממסע הצלב. אחיו הנסיך ג'ון משמש בינתיים כעוצר. האביר הסקסוני אייבנהו (רוברט טיילור) שיצא אתו למסע, מסתובב באוסטריה כטרובדור עד שריצ'רד שומע את שירתו וזורק לו פתק כי הוא כלוא על ידי לאופולד מלך אוסטריה הדורש סכום ענק כדי לשחררו. ג'ון מסרב לתת את הכופר. אייבנהו מגיע לאחוזת אביו סדריק שכועס עליו כי יצא למסע למרות התנגדותו ונישל אותו מנחלתו.
הוא פוגש שם את אהובתו רוונה (ג'ואן פונטיין) שהיא בת חסותו של אביו. למקום מגיעים היהודי יצחק (פליקס אילמר) ובתו רבקה (אליזבת טיילור). בלילה מתקיפים שודדים את יצחק ואייבנהו ומשרתו וומבה (אמלין ויליאמס) מצילים אותו. הם מחזירים את יצחק ורבקה לשפילד ורבקה מתאהבת באייבנהו. הוא מספר לה כי ברצונו להשתתף בתחרות הפלה ברומח באשבי ואין לו כסף לסוס ורומח. רבקה נותנת לו את תכשיטיה ויצחק מבטיח לאסוף כסף לשחרור ריצ'רד.
בתחרות מופיע אייבנהו בתחילה כאלמוני ומנצח את כולם. לבסוף הוא נלחם נגד יריבו הנורמני דה בואה גילברט (ג'ורג' סנדרס) אך נפצע קשה ומדמם. רבקה אומרת שיש בכוחה לרפאות אותו ורוונה מבינה שהיא מאוהבת בו אך מסכימה לכך.
רבקה מצליחה להציל את אייבנהו. הוא הולך לידידו לוקסלי (רובין הוד) בעוד שהשאר רוכבים ליורק אך נתפסים על ידי הנורמנים בפיקודו של גילברט ומוחזקים כשבויים בטירתו של האציל פרונט דה בף (פרנסיס דה וולף). אייבנהו שומע על כך כשהוא אצל רובין הוד והולך להסגיר את עצמו תמורת שחרור האסירים גילברט מסכים לעסקה אבל אחר כך חוזר בו מהבטחתו קושר אותו ומאיים להרוג אותו. גילברט כופה עצמו על רבקה אך היא מתנגדת לו.
חייליו של רובין הוד ובראשם הוא וחברו הנזיר טאק (סבסטיאן קבוט) תוקפים את המבצר וכובשים אותו באבידות גדולות לשני הצדדים כולל וומבה, משרתו של אייבנהו. לבסוף גילברט מצליח להימלט על סוסו כשהוא לוקח אתו את רבקה.
יצחק מצליח לגייס 100,000 מארקים לשחרור ריצ'רד אך כעת ג'ון דורש את הסכום הזה לשחרור רבקה. יצחק מעדיף את ריצ'רד. הוא נוסע לאוסטריה לשחרר את ריצ'רד ואייבנהו מבטיח לשחרר את רבקה.
רבקה עומדת לדין בפני ג'ון באשמת כישוף ו"עדים" מעידים עליה שהיא עוסקת בכישוף. גזר הדין עלול להיות מוות בשריפה. כאן מתערב לטובתה אייבנהו ואומר כי הוא מוכן להילחם למענה עם כל מי שיבחר ג'ון ואם ינצח זה יהיה רצון האלוהים שתזוכה.
ליריבו נבחר דה בואה גילברט ובקרב מנצח אייבנהו וגילברט נפצע קשה ומת. רבקה משתחררת ומתפייסת עם רוונה. היא מוותרת על אייבנהו לטובתה של רוונה.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| רוברט טיילור | אייבנהו | אביר |
| אליזבת טיילור | רבקה | יהודייה |
| ג'ואן פונטיין | רוונה |  |
| ג'ורג' סנדרס | דה בואה גילברט | אביר |
| אמלין ויליאמס | וומבה | משרתו של אייבנהו |
| פרנסיס דה וולף | פרונט דה בף | אביר |
| רוברט דאגלס | יו דה ברייסי | אביר |
| גאי רולף | הנסיך ג'ון |  עוצר |
| פליקס אילמר | יצחק | יהודי |
| פינלי קורי | סדריק | אביו של אייבנהו |
| הרולד וורנדר | לוקסלי (רובין הוד) |  |
| סבסטיאן קבוט | הנזיר טאק | חבר של רובין הוד |
| נורמן וודלנד | המלך ריצ'רד |  |
איגרת הבזק של היידריך

איגרת הבזק (בגרמנית: Schnellbrief) היא איגרת ששלח ראש המשרד הראשי לביטחון הרייך ריינהרד היידריך אל ראשי האיינזצגרופן שהיו ממוקמים בפולין הכבושה. האיגרת נשלחה ב-21 בספטמבר 1939, שלושה שבועות לאחר כניסת הכוחות הגרמניים לפולין ופתיחתה של מלחמת העולם השנייה.
באיגרת כתב היידריך את ההוראות הראשונות בנושא יהודי פולין. צוין בה כי:
יש לשמור על האמצעים המתוכננים כסוד כמוס;
יש להבדיל בין: "המטרה הסופית" (Endziel), (שמחייבת זמן רב יותר) ובין: שלבים בביצוע המטרה הסופית (שיש להוציאם לפועל בפרקי זמן קצרים).
התוכניות מצריכות הכנה יסודית, טכנית וכלכלית.
סעיפי האיגרת

העברת היהודים – יש להעביר את כל יהודי השטחים למקומות קרובים (גטאות לעתיד) ליד צומתי רכבות.
הקמת מועצת זקנים – צריך להקים מועצת נכבדים (יודנראט), אשר תרכז בתוכה את מנהיגי היישובים. המועצה תרכז בתוכה עד 24 מנהיגים, בהתאם לגודל הגטו.
השארת סוחרים – ניתן להשאיר בלית ברירה סוחרים יהודיים אשר יספקו מזון לצבא הגרמני.
השארת מפעלים יהודיים – ניתן להשאיר מפעלים יהודיים אשר יפעלו למען הצבא הגרמני.
מיון היהודים – היודנראט צריכים למיין את כל היהודים לקבוצות של גיל ומין.
העברת רכוש לפולנים – שטחים חקלאיים של יהודים יועברו לידי איכרים פולנים וגרמנים שימשיכו את עיבודם.
תיאום ודיווח – מפקדי האיינזצגרופן ידווחו באופן שוטף להיידריך. למען השגת המטרה יופעלו כל כוחות הביטחון. מפקדי גדודי האיינזצגרופן המוצבים בסמיכות יקפידו על תיאום ביניהם.
איוואן ריבר

| --- | --- |

 לידה:  21 בינואר 1881 Vukmanić, קרואטיה 
 פטירה:  2 בפברואר 1968 (בגיל 87) זאגרב, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה 
 מדינה:  האימפריה האוסטרו-הונגרית, המדינה העצמאית של קרואטיה, יוגוסלביה הדמוקרטית-פדרלית, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה, ממלכת יוגוסלביה, מדינת הסלובנים, הקרואטים והסרבים, ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה 
 מקום קבורה:  בית הקברות מירוגוי 
 מפלגה:  המפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה 
 פרסים והוקרה
 Order "For Merit to the People" with golden star  Order of the Yugoslav flag with ribbon  מסדר האחווה והאיחוד  עיטור שחרור האומה  עיטור כוכב הפרטיזנים  מסדר גיבור העמל הסוציאליסטי  הצלב הגדול של מסדר פולוניה רסטיטוטה 
 
איוואן ריבר
איוואן רִיבָּר (בקרואטית: Ivan Ribar;‏ 21 בינואר 1881 – 2 בפברואר 1968), פוליטיקאי יוגוסלבי ממוצא קרואטי, שהיה נשיא האספה הלאומית היוגוסלבית מ-29 בדצמבר 1945 עד 14 בינואר 1953.
חייו

ריבר נולד בווקמרניק והיה לעורך דין. הוא פנה לפוליטיקה והיה חבר בקואליציה הקרואטו-סרבית שבהמשך הייתה חלק מהמפלגה הדמוקרטית העצמאית. הוא נבחר לאספה הלאומית כנציג ג'קובו ובשנת 1919 נבחר לנשיא האספה החוקתית הראשונה של ממלכת יוגוסלביה. בשנת 1921 הוא היה במרכבה של אלכסנדר הראשון, מלך יוגוסלביה בעת שקומוניסט ניסה להתנקש בחיי המלך על ידי זריקת פצצה. המלך וריבר לא נפגעו.
משנת 1929 נודע כמתנגד של השלטון הדיקטטורי של המלך. בשנת 1936 הוא כתב מאמר נגד החוזה המתגבש בין ממלכת יוגוסלביה והוותיקן בגלל שראה בין סכנה להתגברות הפאשיזם. בעקבות זאת הוא הוחרם בידי הכנסייה.
במהלך מלחמת העולם השנייה עמד לצידו של יוסיפ ברוז טיטו. בנובמבר 1942 כשטיטו כינס את המועצה האנטי-פשיסטית הלאומית לשחרור יוגוסלביה, הועמד ריבר בראשה. בתחילת דצמבר 1943, כשטיטו הכריז על עצמו כראש ממשלת יוגוסלביה, הועמד ריבר בראש המדינה.
לאחר המלחמה נבחר בתחילת 1946 לתפקיד הייצוגי של נשיא האספה הלאומית, למרות שלא היה קומוניסט, אלא רק איש שמאל. בתפקידו ביצע תפקידים ייצוגיים כקבלת שגרירים והשתתפות בהלוויה של המלך ג'ורג' השישי, ולא היה לו כל השפעה.
לקראת סוף 1952 הוחלט על שינויים חוקתיים ביוגוסלביה ומעבר למשטר נשיאותי. בינואר 1953 נבחר טיטו על ידי שני בתי האספה הלאומית של הרפובליקה הפדרלית העממית של יוגוסלביה לנשיא יוגוסלביה וריבר פרש לגמלאות.
הערות שוליים

↑  Harris M. Lentz, Heads of States and Governments Since 1945, Routledge, 2014-02-04
↑  The National Question in Yugoslavia: Origins, History, Politics, page 172
↑  Heads of States and Governments Since 1945, page 851
↑  Vladimir Dedijer, Tito speaks: his self portrait and struggle with Stalin, Weidenfeld and Nicolson, 1953, page 41
↑  Rodoljub Čolaković, Winning Freedom, Lincolns-Prager, 1962, page 427
↑  The Three Yugoslavias: State-building and Legitimation, 1918-2005, page 97
↑  Yugoslav-Americans and National Security During World War II, page 158
↑  Contemporary Yugoslavia: Twenty Years of Socialist Experiment
↑  צירי ישראל ברוסיה וביוגוסלביה, הצופה, 7 ביולי 1949
↑  2 מליון מצטופפים בלונדון להלוויית המלך, מעריב, 15 בפברואר 1952
↑  Josef Korbel, Tito's Communism, page 92
↑  הסכנה - מהכפר, דבר, 12 באוקטובר 1952
↑  נשיא יוגוסלביה, חרות, 15 בינואר 1953
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011246922005171  BnF: cb127687400 (data)  GND: 14128031X  ISNI: 0000 0000 7891 0611  LCCN: n81108061  NTA: 244594198  SUDOC: 221264949  VIAF: 75179467   WorldCat (עם VIAF): 75179467
אורוויל (הודו)

ערך זה עוסק ביישוב בדרום מזרח הודו. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

במרכז העיר, המבנה העגול והמוזהב "מטרימאנדיר"
 מדינה:  הודו הודו
 מדינה:   טאמיל נאדו
 תאריך ייסוד:  1968
 שטח:  181.06 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  3,288 (2023)
 קואורדינטות:  12°00′25″N 79°48′38″E﻿ / ﻿12.006944444444°N 79.810555555556°E﻿ / 12.006944444444; 79.810555555556 
 אזור זמן:  UTC+5:30
 http://www.auroville.org
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הודו מוגדלת) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודיאורוויל(למפת הודו רגילה) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודיאורוויל  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אוֹרוֹוִיל (Auroville, "עיר השחר", על שם המוֹרֶה שְׁרִי אוֹרוֹבִּינְדוּ) הוא ישוב עירוני בדרום מזרח הודו, כ-6 ק"מ צפונית לפודוצ'רי, במדינת טאמיל נאדו, אשר נוסד בשנת 1968. היישוב קם כמרכז רוחני ומתגוררים בו 2,814 תושבים (נכון ל-2018) החיים בשיתוף רעיוני ואקולוגי. העיר היא מעין קיבוץ גלויות של אנשים מכל קצוות תבל, שבאו לחיות חיי שיתוף, פשוטים ושונים מחייהם הקודמים. בעיר יש תושבים שהגיעו מכ-35 מדינות. כ-900 מהם הודים. כ-15% דוברי השפה הצרפתית וכ-15% דוברי גרמנית, השאר ממדינות אחרות. כ-35 ישראלים העובדים וגרים במקום, כחברים בעלי זכויות וחובות. חלקם מגיעים כמתנדבים כדי ללמוד ללא שכר. אורוויל נחשבת עיר בינלאומית, למרות גודל אוכלוסייתה. אורוויל נהגתה על ידי ההודי שרי אורובינדו, הנחשב בעיני תלמידיו למורה רוחני והוקמה על ידי "האם" מירה אלפסה, יהודיה צרפתייה שהייתה בת זוגו הרוחנית של אורובינדו וממשיכת דרכו. עם מותו בשנת 1950 הנהיגה את האשראם על שמו. לילה אחד חלמה חלום בו קיבלה הוראה לבנות עיר שחזונה הוא אחדות. לכן חשבה שכל תושביה יראו עצמם כבעלי יעוד רוחני.
מבנה, חלוקה ליישובים, פרנסה

העיר נבנתה בצורה של גלקסיה, אשר במרכזה הוקם המקדש הרוחני העגול והזהוב, הנקרא "מטרימאנדיר", וממנו יוצאות מעין קרניים המחלקות את העיר לאזורים רבים ושונים של התנסויות מדעיות חקלאיות תעשיות, אזורי אירוח, מגורים, תרבות ו"אזור בינלאומי". יש בה יותר מתשעים יישובים קטנים, העוטפים את העיר, בדומה למערכות של השמש בגלקסיה. היא נראית יותר כמו קיבוץ של עמים בינלאומיים ופחות כערים המוכרות לנו במערב.
היישובים נוצרו לפי חלוקה של נושאים ועניין: ישוב אמנים, ישוב אקולוגיה, ישוב מדיטציה, ישוב חקלאות, ישוב פיתוח וקידמה, ישוב חינוך, וכדומה. ליישובים ניתנו שמות יפים ברוח המקום, "אחווה" (Fraternity) ו"שאיפה" (Aspiration), ואחרים נקראו בשמות: "Fertile", "Nine Plams", "Meadow", "Forecomers".
המקום בנוי על שטח כפרי גדול, חלקו מיוער, ומוקף בחוות חקלאיות. העיר מחולקת לאזורים, ב"אזור הירוק" התושבים מתקיימים מחקלאות אורגנית, ייעור, מכירת כלי מוזיקה הנבנים במקום, מכירת פרויקטים בהודו הקשורים במוזיקה ובכלים המקוריים שנבנו באורוויל, בנייה באמצעות עצי חזרן (במבוק), אירוח תיירים ועוד. יש גם כמה מפעלי תעשייה המבוססים בעיקר על אנרגיה לא מזהמת (אנרגיה סולארית, טורבינות רוח ודומיהם). וכמו כן, מפעל לייצור גבינות גורמה, מרכז לרפואה אלטרנטיבית, משרד ארכיטקטים, מרפאת שיניים, מסעדות ובתי קפה, מאפיות וסוכנות נסיעות. חדרי האוכל המשותפים מספקים ארוחות צהריים צמחוניות לחברים (תמורת נקודות) ולאורחים (בתשלום).
מרכז התבוננות

במרכז העיר נמצא ה"מטרימאנדיר", המרכז הרוחני, (המקדש של האם), מבנה ובו חדרים המיועדים להתבוננות ומדיטציה. המבנה מעוצב ככדור זהב ענק המוקף בגנים. בתוך כדור הזהב יש אולם בגובה של כ-30 מטר שקירותיו לבנים. באמצע האולם ממוקם כדור הקריסטל המלאכותי גדול, דרכו עוברת קרן שמש אחת שמאירה את כל החלל.
אידיאל

בחזונה, כתבה "האם": מדובר במקום
שאינו שייך לשום מדינה, מקום שבעלי רצון טוב יוכלו לחיות בו באחריות הדדית ובחופש כאזרחי העולם. היחסים בין בני אנוש לא יהיו מבוססים על תחרות כי אם על שיתוף פעולה.
בטקס העלייה על הקרקע השתתפו נציגים מ־124 מדינות. כל אחד מהם הביא חופן אדמה מארצו, ועל תלולית העפר המשותפת נוסדה אורוויל, ברוח חזונה של "האם", המייסדת והמנהיגה הרוחנית מירה אלפסה, שהלכה לעולמה ב-1973. אישיותה וכתביה היו ועודם התשתית הרעיונית להקמת היישוב ולדרך ניהולו.
עיר השחר מעוררת בתושבים הדרים בה תקווה שהרעיון הקהילתי המיוחד הזה יעלה אור על האנושות כולה ויאיר את העולם בהבנה שאפשר לגשר על פערי התרבויות והבדלי הדתות.
לכן, הקהילה העמידה בפני עצמה את המטרה לתרום מהידע מהניסיון ומהיכולת שלה למען תושבי הודו השכנים. עצם בואם ממדינות מפותחות מאפשר להם להעניק, ללמד, ללמוד מהמקומיים ולהוסיף מהידע שלהם - הכול בהתאם למוכר להם ממדינותיהם.
בעיר מתקיימים גם קורסי יוגה, מדיטציה, מסג' תאילנדי ועוד במתכונת חד פעמית, שבועית או חודשית.
ביישוב יש סוג של שיתופיות מגובשת אך היא שונה מזו המוכרת לנו בקיבוץ הישראלי. עצם המשכיות הקיום של העיר עד כה מוכיחה כי לפחות חלק מהרעיון הצליח וכי תרומתה לאזור נמשכת. באוורויל נוצרו קשרים בין אנשים שונים מרקע חברתי-דתי שונה שחיים בה יחדיו.
חלק ניכר של מימוש האידיאל הוא התנדבות. הכוונה לכל סוג של עבודה התנדבותית במקום ובכל התחומים הקיימים. אפשרות זו מקנה למבקר היכרות מקרוב ולימוד תהליכים פנימיים של עבודת הקהילה בתחומים השונים.
ביקורת

המבקרים טוענים כי בעצם מדובר באנשים "לבנים" שחיים על חשבון ההודים המקומיים, במסווה של רעיון שיתופי:
יש קהילות שאינן אלא כמה משפחות שמקיימות יחסי שכנות טובה, ויש קומונות עם קופה משותפת וארוחות משותפות. יש אנשים אמידים ויש אנשים שבקושי מתקיימים. יש כאלה שגרים בבתי עץ עם גג מכפות דקלים ושירותים בחצר, ואילו אחרים שחיים בבתים גדולים ומאובזרים עם שירותים מפוארים, ג'קוזי ומשרתים.
סדהנא פורסט (Sadhana Forest), הצד הישראלי

בעיירה חיים גם כמה ישראלים שהתקבלו כחברים לכל דבר. בשנת 2004 הגיעו הזוג יורית ואבירם רוזין עם בתם הקטנה אושר לאורוויל. אבירם הוא פסיכולוג קליני ויורית אדריכלית. כאן בנו את Sadhana Forest הממוקם במרחק כמה קילומטרים מהמקדש, ודי מבודד משאר הקבוצות. בבואם היה זה מדבר שממה, כאשר מירב הקרקע האיכותית נדדה בשיטפונות לאגם הרחוק. השטח כולל 90 הקטארים של יער נטוע. הזוג עובד רק בחומרים טבעיים בכל תחומי החיים: אוכל, מקלחות, חימום מים, שירותים וכדומה. והמקום אקולוגי ושומר סביבה. לאחר תקופה מסוימת, מאחר שהמקומיים החלו להבין מהי משמעות שתילת עצים לשם אגירת המים והפיכת קרקע מדברית שוממת לקרקע פורייה, החלו להצטרף מתנדבים מקומיים ולאחר מכן מתנדבים מכל העולם. המטרות העומדות בפניהם, שתילת עצים, כולל עצי פרי העשויים לשרת את האוכלוסייה המקומית, אגירת המים ושימור הקרקע. הפרחת השממה, הפיכת המדבריות והאזורים הצחיחים לאזורים של חיים, כולל בעלי חיים המצטרפים, כמובן מאליו. במהלך השנים הצטרפו כ-7,000 מתנדבים, בערך 1,000 מתנדבים הצטרפו כל שנה, לתקופות קצובות. בכל תקופה חיים במקום כ-100 עד 200 מתנדבים. המתנדבים לומדים לחיות בתנאים פשוטים ביותר, וכן אין לעשן במקום, אין לשתות אלכוהול (המתנדבים מתחייבים לא לשתות גם מחוץ למתחם) ואיסור מוחלט על כל שלל סוגי הסמים. הרעיון כולל גם יצירת תנאי חיים המבוססים על עבודה עצמית על מנת להפחית הוצאות. לדוגמה, החשמל נוצר במקום באמצעות אופניים יוצרי חשמל, שהמתנדבים מפעילים תוך כדי ביצוע תרגילי ספורט וכושר. הבתים בנויים באמצעות עצי במבוק חזקים, אותם הם מקבלים מתעשיית הבמבוק באורוויל השכנה. בנוסף, המקום אירח במשך העשור האחרון כ-1,000 ילדים. הזוג הקים בהאיטי מרכז דומה וגם אליו החלו להגיע מתנדבים רבים. בהאיטי נשתלו עד כה כ-80,000 עצי פרי למאכל התושבים. ועתה החלו להקים מרכז דומה בקניה שם זכו לתמיכה של האומות המאוחדות. ניתן לבקר במקום כל יום שישי באמצעות אוטובוסים היוצאים מאורוויל בשעה 16.00, המארחים מעניקים עוגות טבעוניות וארוחת ערב צמחונית על חשבונם. פעילותם הכוללת מבוססת על תרומות.
בשנת 2014 אוריאל זוהר העביר סדנאות לתיאטרון רפואי-שמשי בסדהנא פורסט ובאולמות של אורוויל עצמה, וכן העלה באורוויל את הצגתו סרפיטה עם ברברה היימן, עיבוד של שניהם לרומן של אונורה דה בלזק.
הערות שוליים

1 2  אתר טוק טוק
↑  אשר אלבז, אורוויל, הודו – בקיבוץ שיתופי אקולוגי, באתר מסע אחר
↑  באתר זה ניתן לראות תמונת שער של הכדור בצבע זהוב
↑  אורן קנר, קומונות בעולם: לא על הקיבוץ לבדו, באתר מסע אחר
↑  נתונים רבים ניתן לשאוב מהסרט הקצר על SADHANA FOREST אתר יוטיוב/ 20 בפברואר 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564329405171  BnF: cb12300048z (data)  GND: 4003669-8  LCCN: n80044593  NKC: ge1166393  SUDOC: 134147936  VIAF: 155934652   WorldCat (עם VIAF): 155934652 
סדנת תיאטרון בסדהנא פורסט, אורוויל בהנחיית פרופ' אוריאל זוהר
איוואן רודקובסקי

| --- | --- |

 לידה:  1900 ניאסוויז', בלארוס 
 פטירה:  1963 (בגיל 63 בערך) 
 מדינה:  בלארוס 
 מקצוע:  מורה 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (3 בנובמבר 2009) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  איוואן רודקובסקי
 
איוואן רודקובסקי (בפולנית: Ivan Rudkovsky; ‏1900–1963) היה חסיד אומות העולם ממחוז ניאסוויז' שבבלארוס, מחוז שבתקופת מלחמת העולם השנייה השתייך לפולין הכבושה בידי גרמניה הנאצית.
מעשה ההצלה

איוואן רודקובסקי היה בעל חווה גדולה ליד הכפר נלפובו שבמחוז ניישווייז'. בשנת 1939, לאחר סיפוח מזרח פולין לברית המועצות לפי הנספח הסודי להסכם ריבנטרופ–מולוטוב, החל איוואן לעבוד בתור מורה בבית ספר בכפר הסמוך סְנוּב (Snów; סנואו (Сноў) בבלארוס המודרנית). אחד מעמיתיו להוראה היה מנחם קורולצ'וק, פליט יהודי ממרכז פולין.
בסוף יוני 1941 כבשו הגרמנים את האזור וסגרו את בית הספר. איוואן חזר לחוותו, ובעודו שם נודע לו שיהודי סנוב גורשו לגטו ניאסוויז'. יותר משנה לאחר תחילת הכיבוש הגרמני הופיעו בחוותו של רודקובסקי שני פליטים יהודים. אחד מהם היה קורולצ'וק, עמיתו לשעבר להוראה בבית הספר. הם סיפרו לרודקובסקי שעם חיסול גטו ניישווייז', ביולי 1942, הצליחו כמה יהודים לברוח. הם שהו במשך שבועות ביערות, עד שהגשם והקור של החורף המתקרב אילצו אותם לחפש מקלט, לפחות עבור הילדים שבקרב הנמלטים. איוואן הסכים לתת מקלט לבתו בת החמש של קורולצ'וק, דורה, למרות התנגדותה של אשתו, שנבעה מהחשש לחיי שבעת ילדיהם אם יגלו הגרמנים את הסתרת הילדה. דורה נקלטה בביתו של איוואן ושמה שונה לטניה. כל פעם שזר התקרב לבית, התחבאה דורה בתיבת בגדים.
כאשר התקרב הצבא האדום היה האזור זירת קרב בין קבוצת פרטיזנים סובייטיים לבין חיילי ולאסוב, חיילים רוסים שלחמו לצד הגרמנים. בני משפחת רודקובסקי נמלטו עם דורה ליערות, תחת אש. הם מצאו מקלט אצל בני משפחה ושם נותרו עד שחרור האזור בידי הצבא האדום, בקיץ 1944.
לאחר השחרור

לאחר המלחמה התאחדה דורה עם הוריה והתיישבה בארצות הברית. איוואן ומנחם התכתבו זה עם זה למשך תקופה קצרה, אך הקשר ביניהם נותק.
הנצחה

בשנת 2009 הכיר יד ושם באיוואן רודקובסקי כחסיד אומות העולם.
אדמה בוערת (סרט ישראלי)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  לירן שטרית
 הופק בידי:  לירן שטרית, סתיו שלו
 תסריט:  סתיו שלו, לירן שטרית
 שחקנים ראשיים:  אסף הרץ, יעל לבנטל, נתי רביץ, ריקי בליך, לירית בלבן
 מוזיקה:  עומרי להב
 צילום:  קובי שרביט
 מדינה:  ישראל
 חברה מפיצה:  סרטי נחשון
 הקרנת בכורה:  8 בספטמבר 2022
 משך הקרנה:  88 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  דרמה
 דף הסרט ב־IMDb
אדמה בוערת הוא סרט קולנוע ישראלי מסוגת דרמת מתח, המבוים על ידי הבמאי לירן שטרית ועוסק בנושא נוער הגבעות בישראל.
הסרט עלה לאקרנים ב-8 בספטמבר 2022. בין משתתפי הסרט: אסף הרץ, יעל לבנטל, נתי רביץ, ריקי בליך ועוד.
תקציר העלילה

העלילה מתרחשת בשנת 2001, בעיצומה של האינתיפאדה השנייה. יאיר קגן הוא נער חיפאי שרישום פלילי עלול לפגוע בסיכויי גיוסו. הוא מתמודד עם יחסים קשים ומורכבים עם אימו שעוסקת בזנות. יאיר נמצא תחת פיקוחו של קצין מבחן לאחר שתקף את אחד מלקוחותיה של אמו. בהמשך, יאיר מחליט לברוח מהבית ומגיע לעומק השומרון. הוא מוצא את עצמו לבד ומתחבר עם חבורת נערי גבעות שהקימו לעצמם מאחז והפכו אותו לביתם. עם עובר הזמן נשאב יאיר אל תוך חווית האחווה של חבריו החדשים ואף מצטרף למשימות האלימות שלהם נגד התושבים הפלסטינים באזור. במקביל הוא מועסק על ידי בעלת כרם מקומי. הוא נקרע בין נאמנותו לחבורה המגוננת לבין חלומות על עתיד טוב יותר. הדברים מסתבכים לאחר שמקרה אלימות קשה מעורר את תשומת לבם של שירותי הביטחון, ומאיימים על החירות האישית שלו.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות |
| --- | --- |
אסף הרץ: יאיר קגן
יעל לבנטל: נעמי
נתי רביץ: עמוס גרונברג
ריקי בליך: לימור קגן
איציק סיידוף: מרדכי
לירית בלבן: אשתו של יאיר המבוגר
ערן שראל: ארנון
גיא גורביץ: במבי
ניר שעיבי: יאיר המבוגר
אלון לשם: יוני
ליאור משיח: צ'יקו
אוריה חורש: אלרואי
הפקת הסרט

לצורך עשיית הסרט שטרית שהה ביצהר כשבוע ימים כדי לחוות את שגרת יומם של נערי הגבעות.
צילומי הסרט החלו ב-13 בנובמבר 2020. ההפקה צולמה בשיאה של מגפת הקורונה במשך כחודשיים, בלוקיישנים רבים ברחבי הארץ ובהשתתפותם של יותר מ-200 ניצבים.
פסקול הסרט

הסרט מלווה במוזיקה דרמטית מקורית שנכתבה על ידי עומרי להב. הפסקול הוקלט בהונגריה, על ידי תזמורת הקולנוע של בודפשט עם עשרות נגנים.
איי ראט

איי ראט (באנגלית: Rat Islands) הם קבוצה של איים געשיים בשרשרת האיים האלאוטיים בדרום מערב אלסקה, בין האי בולדיר (אנ') וקבוצת איי ניר (אנ') הנמצאים ממערב להם. מעבר אמצ'יטקה וקבוצת איי אנדראנוף (אנ') הנמצאים ממזרח להם. האיים הגדולים בקבוצה הם, ממערב למזרח, קיסקה, קיסקה הקטנה, סגולה, הוואדקס, חווסטוף, דוידוף, סיטקין הקטנה, אמצ'יטקה וסמיסופוצ'נוי. השטח הכולל של איי ראט הוא 934.6 קילומטרים רבועים. כל האיים אינם מיושבים.
היסטוריה

השם איי ראט Rat Islands הוא תרגום לאנגלית של השם שניתן לאיים על ידי קפטן פיודור פטרוביץ' ליטקה בשנת 1827 כאשר ביקר באיים האלאוטיים במסע מסביב לעולם. האיים נקראים כך, מכיוון שחיו עליהם כמויות גדולות מאוד של חולדות (Rats), שהובאו בטעות לאי החולדות (אנ') בערך בשנת 1780. נכון לשנת 2009, לאחר מבצע לחיסול החולדות במימון ממשלתי, ייתכן שהאי נקי מהן; שמו של האי שונה להוואדקס בשנת 2012. בעקבות המבצע נמצאה תמותה גבוהה בהרבה מהצפוי באוכלוסיות ציפורים מקומיות וההערכה היא שהמבצע פגע בהן. חקירה פנימית של שירות הדגה וחיות הבר של ארצות הברית ושל משרד אכיפת החוק בארצות הברית גילתה שייתכן כי מספר חוקים הופרו.
רעידות אדמה

איי ראט מועדים לרעידות אדמה מכיוון שהם ממוקמים על הגבול של הלוחות הטקטוניים, לוח חואן דה פוקה כחלק מהלוח הפסיפי והלוח הצפון אמריקאי. רעידת האדמה באיי ראט בשנת 1965 (אנ') הייתה אחת החזקות בהיסטוריה המתועדת, בעוצמה של 8.7 בסולם ריכטר. רעידת האדמה התרחשה ב-4 בפברואר בשעה 19:01 זמן מקומי. רעידת האדמה גרמה לצונאמי עם גלים בגובה שלמעלה מ-10 מטרים שפגעו באיים, באי אמצ'יטקה ובאי שמיה שבקבוצת איי ניר. הנזקים באיים היו די מועטים. עלות הנזקים עמדה על כ-10,000 דולרים.
ב-9 בספטמבר 1910 בשעה 01:13:18 UTC התרחשה רעידת אדמה בעוצמה של 7.0 בסולם ריכטר.
ב-30 במרץ 1965 בשעה 02:27:03.4 UTC התרחשה רעידת אדמה בעוצמה של 7.6 בסולם ריכטר. זה הורגש באי אדאק ובאי אמצ'יטקה.
ב-17 בנובמבר 2003 בשעה 02:27:03.4 UTC התרחשה רעידת אדמה בעוצמה של 7.8 בסולם ריכטר.
מעבר אמצ'טקה

מעבר אמצ'יטקה Amchitka Pass, הוא מיצר ים הממוקם בין באיים האלאוטיים בקו האורך 180°, בין קבוצת איי ראט ממערב ואיי דלארוף ממזרח. הרוחב של מעבר אמצ'יטקה הוא לפחות 80.5 קילומטרים ועומק המים נע בין 76 מטרים ל-1,829 מטרים. יש להתרחק לפחות כ-8 קילומטרים מהאיים הנמצאים משני צידיי המעבר. כי נצפו מערבולות וגלי גאות גבוהים וחזקים בקצה המזרחי של האי אמצ'יטקה. המעבר מסוכן במזג אוויר קשה, במיוחד עבור כלי שיט קטנים ובינוניים; זרמי מים בעוצמות חזקות נצפו במקום בכיוונים ועוצמות בלתי קבועים.
מפה של איי ראט המציגה את האיים מרכזיים שבקבוצה. הקו העובר בין האי Semisopochnoi למעבר אמצ'יטקה הוא קו האורך 180°.
ראו גם

ים ברינג
לקריאה נוספת

Stolzenburg, William (2012). Rat Island: Predators in Paradise and the World's Greatest Wildlife Rescue. Bloomsbury Publishing. ISBN 9781408825174.
הערות שוליים

↑  "Living on Earth: Taking the "Rat" out of Rat Island".
↑  "Alaska's Rat Island rat-free after 229 years". Reuters. 12 ביוני 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Hawadax Island (formerly Rat Island) - Alaska Maritime - U.S. Fish and Wildlife Service, www.fws.gov
↑  The Ornithological Council, "The Rat Island Rat Eradication Project: A Critical Evaluation of Nontarget Mortality", 2010.
↑  U.S. Fish and Wildlife Service, "Report of Investigation: Rat Island Mortality", 2010.
↑  Eradication lets Rat Island shed its name, The Wildlife Society, ‏2021-04-16 (באנגלית אמריקאית)
↑  Historic Earthquakes, web.archive.org, ‏2007-02-16
↑  20 Largest Earthquakes in the World, United States Geological Survey. https://www.usgs.gov/natural-hazards/earthquake-hazards/science/20-largest-earthquakes-world
↑  February 4, 1965 Western Aleutian Is., Alaska Tsunami, web.archive.org, ‏2008-03-10
↑  Susan L. Beck, Douglas H. Christensen, Rupture process of the February 4, 1965, Rat Islands Earthquake, 1991-01-01 doi: 10.1029/90jb02092
↑  NOAA Center for Tsunami Research - Rat Islands Tsunami, nctr.pmel.noaa.gov
1 2  Historic Earthquakes, web.archive.org, ‏2010-01-16
↑  Historic Earthquakes, web.archive.org, ‏2007-04-08
↑  Historic Earthquakes, web.archive.org, ‏2007-04-09
↑  November 17, 2003 Amchitka Tsunami, web.archive.org, ‏2008-10-19
| דגל אלסקה מדינת אלסקה |
| --- | --- | --- |
| בירת המדינה | ג'ונו |  |
| אזורים גאוגרפיים | האיים האלאוטיים • חצי האי קנאי • חצי האי סיוארד • עמק טנאנה • אטו • דרום-מרכז אלסקה |  |
| היישובים הגדולים ביותר | אנקורג' • פיירבנקס • ג'ונו • סיטקה • קטצ'יקן • ואסילה • קינאי • קודיאק • בת'אל • פאלמר • הומר • אנאלסקה • בארו • סולדוטנה • ואלדז • נום • קוצביו • פטרבורג • סיוארד • וראנגל |  |
| נושאים נוספים | מחוזות • סמלים • היסטוריה • דמוגרפיה • יהדות אלסקה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553703905171  LCCN: sh91002075  NARA: 10046728  VIAF: 315527463   WorldCat (עם VIAF): 315527463
אייבן לישינסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 בפברואר 1947 (בן 77) ניו יורק, ארצות הברית 
 עמדה:  סנטר (כדורסל)
 גובה:  2.06 מטרים
 קבוצות כשחקן
 1971-1968:  הפועל תל אביב
 הישגים כשחקן
 זכה באליפות וגביע המדינה (1969)
 
לישינסקי (כורע ראשון משמאל) הפועל תל אביב מניפה את גביע המדינה, 24 ביוני 1969
אייבן לישינסקי (באנגלית: Ivan Leshinsky;‏ 5 בפברואר 1947) הוא כדורסלן עבר אמריקאי-ישראלי בגובה 2.06 מטרים, ששיחק בעמדת הסנטר בהפועל תל אביב ונבחרת ישראל. היה שותף לזכייתה האחרונה של הפועל תל אביב בדאבל.