stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הודו
פוליטיקה

בהתאם לחוקתה, הודו היא "רפובליקה ריבונית, סוציאליסטית, חילונית ודמוקרטית". בדומה לארצות הברית, להודו צורת ממשל פדרלית. עם זאת, לממשל המרכזי בהודו כוח רב יותר מאשר למדינות המרכיבות את הודו, והממשל המרכזי עוצב על פי הדגם הבריטי. הממשל המרכזי יכול לפטר ממשלות של מדינות במקרה שאף מפלגה אינה מסוגלת להקים ממשלה בראשותה, או בהתקיים סעיפים מסוימים המוגדרים בחוקה. כן יש ביכולתו של הממשל המרכזי להטיל על מדינה שלטון פדרלי ישיר, הידוע כשלטון הנשיא.
הממשלה מפעילה כוחות מנהליים נרחבים בשם הנשיא, אשר תפקידיו הם במידה רבה טקסיים. הנשיא וסגנו נבחרים באופן בלתי ישיר אחת ל־5 שנים, הנשיא על ידי חבר אלקטורים הכולל את חברי שני בתי הפרלמנט ההודי, כל חברי האספות המחוקקות של מדינות הודו וחברי הפרלמנטים של דלהי ופונדיצ'רי. סגן הנשיא, שנבחר על ידי חברי שני בתי הפרלמנט ההודי, מתמנה לנשיא במקרה של מוות או התפטרות של הנשיא המכהן.
הפרלמנט ההודי (הידוע בשמו סנסאד) מורכב משני בתים: הבית העליון – רג'יה סבהה (מועצת המדינות) והבית התחתון – לוק סבהה (בית העם). בדומה לנהוג בפרלמנט הבריטי, הבית התחתון הוא העיקרי וממשלת הודו מקבלת את האמון ממנו.
הכוח הביצועי הלאומי מרוכז בידי מועצת שרים (ממשלת הודו), המונהגת על ידי ראש ממשלת הודו. בדומה לנהוג בישראל, הנשיא ממנה לתפקיד ראש הממשלה את האדם שהוצע לכך על ידי מרבית חברי הלוק סבהה. רוב זה ניתן להשיג הן על ידי מפלגה שזכתה ברוב מוחלט והן על ידי צירוף של סיעות בפרלמנט ההודי. לאחר מכן, מתייעץ הנשיא עם ראש הממשלה ובסוף התהליך ממנה שרים הכפופים לראש הממשלה. בפועל, אין לנשיא שום שיקול דעת את מי למנות לראש הממשלה, חוץ מאשר במצבים בהם שום מפלגה או צירוף מפלגות אינם מהווים רוב מוחלט בלוק סבהה. מרגע מינוי ראש הממשלה, אין לנשיא כל שיקול דעת בנוגע לכל עניין אחר, לרבות מינוי שרים. אולם כל החלטות הממשל המרכזי כוללות את שמו באופן סמלי.
מהקמת הודו ועד לשנות התשעים הודו נשלטה במרבית הזמן על ידי הקונגרס הלאומי ההודי ובני משפחת נהרו-גנדי (ג'ווהרלל נהרו, אינדירה גנדי, רג'יב גנדי) אך משלהי שנות התשעים רוב הזמן מפלגת העם ההודית הייתה בשלטון.
פוליטיקה > יחסי חוץ

בתקופת המלחמה הקרה הצהירה הודו על מדיניות אי הזדהות ונמנעה מלבחור צד באופן מובהק. לצד זאת, כן הושפעה הודו מברית המועצות כמודל סוציאליסטי, ואף קיבלה ממנה סיוע צבאי ודיפלומטי במספר מקרים. זיקה זו בין המדינות נשמרה גם אחרי תום המלחמה הקרה.
התחזקותה של הרפובליקה העממית של סין כמעצמה עולמית בכלל, ובפרט מעצמה אזורית סמוכה להודו, הפכה את סין לאחד האתגרים הדיפלומטיים המשמעותיים של הודו, והיריבות בין המדינות גברה. על רקע זה, ועל רקע פעילות הדרגתית של ארצות הברית לכונן חזיתות דיפלומטיות כנגד סין, בעשור השני של המאה ה־21 התחזק שיתוף הפעולה של הודו עם ארצות הברית, גם בפן הכלכלי וגם בפן האסטרטגי. אף עוד קודם לכן הצטרפה הודו לברית האזורית שקידמה ארצות הברית, הברית לדיאלוג ביטחוני רב-צדדי, בה משתפות פעולה גם יפן ואוסטרליה אל מול האתגרים שמציבה סין.
בספטמבר 2023 פורסם כי ממשלתו של נרנדרה מודי מתכננת להחליף את שם המדינה באנגלית מ"אינדיה" ל"בהרט". חברי ממשלה התבטאו כי שינוי השם אמור להוות שחרור מהכבלים הקולוניאליסטיים של המדינה.
נוסף על כך, משמשת הודו כמדינה משקיפה בליגה הערבית.
פוליטיקה > הממשלה

הודו היא פדרציה ודמוקרטיה פרלמנטרית. חוקת הודו מגדירה את עקרונות המשטר ואת המבנה, הסמכויות, החובות ואופני הפעולה של מוסדות השלטון במדינה.
ממשלת הודו מורכבת משלוש רשויות:
הרשות המחוקקת – נשלטת בידי הפרלמנט ההודי, המורכב מלוק סבהה (הבית התחתון) ומרג'יה סבהה (הבית העליון).
הרשות השופטת – נשלטת בידי בית המשפט העליון של הודו. זהו בית המשפט האחרון לערעורים עבור כל התיקים האזרחיים והפליליים בהודו. בנוסף הוא גם מחזיק סמכות לביקורת שיפוטית.
הרשות המבצעת – נשיא הודו הוא ראש המדינה, אך הוא נבחר על ידי נבחרים ובדרך עקיפה. ראש ממשלת הודו הוא העומד בראש רשות זו וגם מחזיק ברוב כוחה. ראש הממשלה נבחר על ידי מפלגות וסיעות שמצליחות ליצור קואליציה.
מדינות הפדרציה

הודו היא פדרציה בת 28 מדינות, 7 טריטוריות איחוד, וטריטוריה אחת של בירת המדינה – דלהי. לכל מדינה יש בית מחוקקים, ממשלה נבחרת בראשות ראש השרים, ומערכת משפט עצמאית, אך מושל המדינה ממונה על ידי נשיא הודו. טריטוריות האיחוד נשלטת על ידי מנהלן הממונה על ידי ממשלת הודו. בתי המחוקקים של כמה מהמדינות מורכבים משני בתים, אך רובן הן בעלות בית מחוקקים חד-ביתי.
גבולות המדינות עברו שינויים רבים במהלך קיומן, הגדול שבהם ב-1956, כשגבולות מרבית המדינות שונו מגבולות שהתבססו על חלוקות היסוטריות שהתקיימו בימי הראג' הבריטי לחלוקה מבוססת לשונות.
כלכלה

מאז הכרזת העצמאות נקט הממשל ההודי גישה סוציאליסטית הכוללת שליטה ריכוזית ממשלתית ובקרה על היוזמה החופשית, בין היתר בשל תלותה הכלכלית בברית המועצות. התפרקות הגוש המזרחי בראשית שנות ה-90, הביאה לתהליך ליברליזציה בהודו, שהפחיתה את הבקרה הממשלתית על השקעות חוץ במקביל להפרטה של חברות, בעיקר אלו שהיו בשליטת מדינות הודו.
נכון ל-2014 התמ"ג ההודי הוא הרביעי בעולם (אחרי האיחוד האירופי, סין וארצות הברית) במונחי שווי כוח הקנייה, וה-9 בעולם במונחים נומינליים. למרות זאת ההכנסה השנתית לנפש היא רק כ-1,688 דולר (כ-6,209 דולר במונחי שווי כוח הקנייה) ו-37% מהאוכלוסייה מצויים מתחת לקו העוני. כוח העבודה ההודי מונה כמעט חצי מיליארד נפש. הודו נמנית עם מדינות ה-BRICs, קרי ארבע הכלכלות המתפתחות הגדולות בעולם בשנות ה-2000. צמיחת התמ"ג ההודי בשנים 2006–2007 הייתה מהגבוהות בעולם – למעלה מ-9% לשנה, אך ירדה במעט כתוצאה מהמשבר הכלכלי העולמי של השנים 2008–2010, לכ-7% לשנה. האינפלציה עלתה למעלה מ-9%. משקיעים זרים מבצעים יותר ויותר השקעות בכלכלה הצומחת של הודו ובשוק המניות שלה.
המטבע ההודי הוא הרופי ההודי והוא מתחלק למאה פאייסה. נכון לאפריל 2022, דולר אמריקני אחד שווה 75.92 רופי הודי.
ענפי הכלכלה העיקריים הם:
חקלאות – מעסיקה למעלה ממחצית כוח העבודה ההודי אולם תורמת רק כ-15% מהתמ"ג. כשני שלישים משטחה של הודו ראויים לעיבוד חקלאי. למרות מודרניזציה של החקלאות והכנסת ציוד ממוכן עדיין כשני שלישים מהעובדים עובדים בחקלאות. הודו מספקת את צרכיה ברוב המוצרים החקלאיים ומייצאת מוצרים חקלאיים שונים (כגון תה, אורז בסמטי, תבלינים).
תעשייה – מעסיקה כ-14% מכוח העבודה ותורמת כ-28% מהתמ"ג. בין התעשיות העיקריות: טקסטיל, רכב, מכונות וכימיקלים.
שירותים – בענף זה מועסקים כ-34% מכוח העבודה, התורמים כ-57% מהתמ"ג. הודו מהווה יעד מרכזי למיקור חוץ של חברות רבות בעולם בתחום תכנות המחשבים ומוקדי שירות בשפה האנגלית. לחברות טכנולוגיה בין-לאומיות רבות, כמו יבמ, יש מרכזים גדולים בהודו כמו גם לחברות טכנולוגיה ישראליות כגון אמדוקס ונס טכנולוגיות. להודו שני בסיסים מדעיים באנטארקטיקה – מאיטרי ודקשין גנגוטרי.
נכון ל-2008 יש בהודו כולה למעלה ממיליון משפחות שהכנסתן עולה על 100,000 דולר לשנה, ו-27 מיליארדרים, ביניהם לאקשמי מיטאל ומוקש אמבאני, הנמנים, על פי פורבס, עם עשרת עשירי תבל בשנת 2009. בשנת 2013 עלה מספר המיליארדרים בהודו ל-55 (בהשוואה ל-37 בבריטניה ו-22 ביפן).
גאוגרפיה

הודו נמצאת בדרום אסיה, שטחה 3,287,590 קמ"ר, שוכנת על רוב תת-היבשת ההודית. תת-היבשת היא חצי אי המוקף משלושת עבריו באוקיינוס ההודי, ונמצא על הלוח ההודי, שהוא חלק מהלוח הטקטוני ההודי-אוסטרלי. הודו גובלת יבשתית בפקיסטן, סין, בנגלדש, מיאנמר, נפאל, ובהוטן.
הודו מחולקת לאזורים הבאים: הרי ההימלאיה, שפלות הנהרות הגדולים, מדבר טהאר ורמת דקאן.
בירת הודו היא ניו דלהי. ערים חשובות נוספות: קולקטה (לשעבר כלכותה), מומבאי (לשעבר בומביי), צ'נאי (לשעבר מדרס), בנגלור, אחמדאבאד, היידראבאד, קאנפור, נאגפור, פונה, לאקנאו, אגרה ווארנאסי.
בשנת 2023 נחנכה מערכת קווי שיט הנהרות הארוך בעולם על גנגס.
גאוגרפיה > אקלים

האקלים במרבית שטחה של הודו הוא מונסוני. יש שלוש עונות עקריות בהודו: עונה שחונה וקרה יחסית (אוקטובר עד פברואר), עונה שחונה וחמה (פברואר עד יוני), ועונה גשומה וחמה (יוני עד ספטמבר) בה יורדים גשמי המונסון, הגורמים לעיתים קרובות להצפות ולאובדן בנפש וברכוש. עם זאת, בין חלקי הודו, ניכר הבדל רב בכמויות המשקעים: בעיר צ'רפונג'י הסמוכה לגבול בנגלדש נמדדה כמות של 24,555 מ"מ לשנת 1995 (שיא עולמי) ובמדבר טהאר יורדים 100–500 מ"מ לשנה.
מדבר טהאר בצפון מערב הודו
הר קנצ'נג'נגה
חוף במדינת אנדרה פרדש
הרי גהט המערביים
ביצות הסונדרבאנס
נהר גודווארי (Godavari) במרכז הודו הנשפך למפרץ בנגל
דמוגרפיה

בסקר אוכלוסין שנערך בהודו ב-2011 מנתה אוכלוסיית הודו מעל 1.2 מיליארד תושבים, ועמדה במקום השני בעולם (אחרי סין) בגודל האוכלוסייה. לפי נתוני הבנק העולמי, מנתה אוכלוסיית הודו ב-2023 מעל 1.4 מיליארד תושבים.
תוחלת החיים במדינה היא 72 שנים (70.5 שנים לגבר ו-73.6 שנים לאישה). שיעור הפריון הוא 2 צאצאים לאישה.
טבלת מדינות וטריטוריות הודו, ממויינת לפי כמות האוכלוסייה:
דמוגרפיה > מדינות

|  | מדינה | מפה | אזור | עיר בירה | שנת הקמה | אוכלוסייה (2011) | שטח (קמ"ר) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 26 | אוטר פרדש |  | מרכז | לאקנאו | 1950 | 199,812,341 | 243,286 |
| 27 | אוטראקהאנד |  | מרכז | דהראדון | 2000 | 10,086,292 | 53,483 |
| 19 | אודישה |  | מזרח | בובנשוואר | 1950 | 41,974,218 | 155,820 |
| 1 | אנדרה פרדש |  | דרום | היידראבד | 1953 | 49,506,799 | 160,205 |
| 3 | אסאם |  | צפון-מזרח | דיספור | 1950 | 31,205,576 | 78,550 |
| 2 | ארונאצ'ל פרדש |  | צפון-מזרח | איטנגאר | 1987 | 1,383,727 | 83,743 |
| 4 | ביהר |  | מזרח | פטנה | 1960 | 104,099,452 | 94,163 |
| 10 | ג'הרקאנד |  | מזרח | ראנצ'י | 2000 | 32,988,134 | 74,677 |
| 6 | גואה |  | מערב | פאנאג'י | 1987 | 1,458,545 | 3,702 |
| 7 | גוג'ראט |  | מערב | גנדינגאר | 1960 | 60,439,692 | 196,024 |
| 9 | הימאצ'ל פרדש |  | צפון | שימלה | 1971 | 6,864,602 | 55,673 |
| 8 | הריאנה |  | צפון | צ'אנדיגאר | 1966 | 25,351,462 | 44,212 |
| 23 | טאמיל נאדו |  | דרום | צ'נאי | 1950 | 72,147,030 | 130,058 |
| 24 | טלנגנה |  | דרום | היידראבד | 2014 | 35,193,978 | 114,840 |
| 25 | טריפורה |  | צפון-מזרח | אגרטלה | 1972 | 3,673,917 | 10,492 |
| 13 | מאדהיה פרדש |  | מרכז | בופאל | 1956 | 72,626,809 | 308,252 |
| 16 | מגהלאיה |  | צפון-מזרח | שילונג | 1972 | 2,966,889 | 22,720 |
| 14 | מהאראשטרה |  | מערב | מומבאי | 1960 | 112,374,333 | 307,713 |
| 17 | מיזוראם |  | צפון-מזרח | אייזול | 1987 | 1,097,206 | 21,081 |
| 15 | מניפור |  | צפון-מזרח | אימפאל | 1972 | 2,855,794 | 22,347 |
| 28 | מערב בנגל |  | מזרח | קולקטה | 1950 | 91,276,115 | 88,752 |
| 18 | נאגאלנד |  | צפון-מזרח | קוהימה | 1963 | 1,978,502 | 16,579 |
| 22 | סיקים |  | צפון-מזרח | גנגטוק | 1975 | 610,577 | 7,096 |
| 20 | פנג'אב |  | צפון | צ'אנדיגאר | 1966 | 27,743,338 | 50,362 |
| 5 | צ'האטיסגאר |  | מרכז | ראיפור | 2000 | 25,545,198 | 135,194 |
| 12 | קרלה |  | דרום | טריוונדרום | 1956 | 33,406,061 | 38,863 |
| 11 | קרנאטקה |  | דרום | בנגלור | 1956 | 61,095,297 | 191,791 |
| 21 | ראג'סטאן |  | צפון | ג'איפור | 1956 | 68,548,437 | 342,269 |
דמוגרפיה > טריטוריות איחוד

|  | טריטוריית איחוד | מפה | עיר בירה | אוכלוסייה (2011) | שטח (קמ"ר) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| A | איי אנדמן וניקובר |  | פורט בלייר | 380,581 | 8,249 |
| D | ג'אמו וקשמיר |  | סרינגאר, ג'אמו | 12,258,433 | 42,241 |
| C | דאדרה ונאגר האוולי ודאמאן ודיו |  | דאמאן | 586,956 | 603 |
| G | דלהי |  | ניו דלהי | 16,787,941 | 1,490 |
| E | לדאק |  | לה | 274,289 | 59,146 |
| F | לקשאדוויפ |  | קאוואראטי | 64,473 | 32 |
| H | פודוצ'רי |  | פודוצ'רי | 1,247,953 | 492 |
| B | צ'אנדיגאר |  | צ'אנדיגאר | 1,055,450 | 114 |
דמוגרפיה > דת

הגיוון הדתי בהודו הוא רב, והודים רבים לא רואים סתירה בין חלק מהדתות השונות המתקיימות בה, לכן לדוגמה בודהיסטים רבים בהודו רואים את עצמם גם כהינדואים.
קבוצת הדתות הנפוצה ביותר היא ההינדואיזם על כל זרמיו וכתותיו, שאליהם משתייכת 80.4% מהאוכלוסייה. בהודו מיעוט מוסלמי גדול, המונה כ־13.4% מהאוכלוסייה. בנוסף קיימות במדינה גם הנצרות (2.3%), סיקיזם (1.9%), בודהיזם (1.5%), ג'ייניזם (0.5%), זורואסטרים, בהאים ומאמינים בדתות עממיות. בהודו היו בעבר קהילות יהודיות, בעיקר במהאראשטרה, שם ישבה קהילת "בני ישראל" וקהילת היהודים העיראקיים. בקוצ'ין היו מספר קהילות – בעיקר המלברים והפארדסים. אחרי 1948 עלו רוב הקהילות היהודית לישראל, וכיום נשארו במדינה אלפים בודדים של יהודים.
דמוגרפיה > דת > ההינדואיזם

לדת ההינדואית השפעה מכריעה על אורח החיים והתרבות בהודו. השפעה רבה ניכרת לשיטת המעמדות (קאסטות). בשיטה זו מתחלקים האנשים לארבע "וארנות" – צבעים, המייצגים כל אחד מעמד שונה, בעל זכויות וחובות משלו. חלוקה נוספת מקבילה ל"וארנות" היא מערכת ה"ג'אטים" – מקצועות, המחלקים את האנשים לבעלי מקצועות שונים, כיום יש כ-3,000 ג'אטים שונים בחברה ההינדואית.
הווארנה העליונה היא "הווארנה הלבנה" וארנת הברהמינים, המנהיגים הרוחניים ופרשני כתבי הקודש ה"ודות". הווארנה השנייה היא "הווארנה האדומה" וארנת הקשטריה – מלכים שליטים ולוחמים. הווארנה השלישית היא "הווארנה החומה" – וארנת הואישיה, הכוללת את הסוחרים, החקלאים ובעלי המלאכה ולבסוף – "הווארנה השחורה" וארנת "השודרה", מעמד המשרתים והעבדים. מתחת ומחוץ למערכת הווארנות, נמצאים ה"דלית" המכונים לעיתים "האסורים במגע" (אנגלית: untouchables), שהם חסרי צבע ומעמד ונחשבים ל"טמאים".
על אף החוקה המקנה העדפה מתקנת, עד היום בני המעמדות הנמוכים, הטמאים ואנשי השבטים עובדים לרוב בעבודות הבזויות, וסובלים השפלות מצד ההודים האחרים.
ההינדואים כמו מרבית דתות המזרח, מאמינים בגלגול נשמות, הטוען שנשמתו של אדם עוברת גלגולים שונים ולא מוצאת מנוח, עד שהיא מתמזגת עם הברהמן ואין היא צריכה לעבור גלגולים נוספים.
האלים הראשיים בהינדואיזם הם: ברהמה, שהוא בורא העולם, וישנו – משמר היקום, שיווה – כוח ההרס שבעולם וכן האלה האם מהאדווי, שנמצאת בקאלי, פרואוטי, לקשמי דורגה ועוד. לפי האמונה ההינדואית מרבית החיות קדושות ובראשן הפרה, ואין לפגוע בה או לאכול מבשרה שכן היא נחשבת לאם מקיימת ומזינה.
תרבות > קולנוע וטלוויזיה

הקולנוע ההודי הוא בין המפותחים בעולם, והיקף תעשיית הסרטים בהודו עצום: הודו מייצרת כ-900 סרטים בשנה, יותר מכל ארץ אחרת בעולם, אף יותר מהוליווד שמייצרת סה"כ כ-300 סרטים בשנה. מרכז תעשיית הסרטים נמצא בעיר מומבאי, וזכה לכינוי "בוליווד". הסרט ההודי הראשון הופק בשנת 1913 על ידי מי שנחשב לאבי הקולנוע ההודי, גובינד פאלק (Govind Palke).
רוב הסרטים ההודיים מרצים את העדפות הקהל בשילוב של פעולה, רומנטיקה, מוזיקה ומאבק אלוהי כנגד הרוע. סרט מסוג זה נקרא מסאלה, כפי שמסאלה היא שילוב של תבלינים הודיים. המוזיקה היא חלק מרכזי ברוב הסרטים, ולעיתים רבות שירי הסרט הופכים לשירי הפופ הפופולריים במדינה. הסרטים מוקלטים ב-2 או 3 שפות כדי להבטיח לעצמם קהל רב.
בהודו עשרות ערוצי טלוויזיה, שרבים מהם משודרים בכל רחבי העולם.
תרבות > המטבח ההודי

מאחר שהודו היא בעצם תת יבשת, קשה לדבר על מטבח הודי אופייני, היות שיש הבדלים משמעותיים בין האוכל המקובל בדרום לבין האוכל המקובל בצפון, בין מה שאוכלים הינדים לבין מה שאוכלים מוסלמים, והבדלים נוספים.
ככלל, אוכל הודי מתבסס על מאכלי קטניות וירקות שלידם מוגש לחם או אורז או שניהם, והאוכל מתובל בג'ינג'ר, שום, בצל, הל, כורכום, כוסברה, כמון, עלי עץ הקארי, קינמון, תערובות גאראם מסאלה (תערובת המורכבת ממספר תבלינים) ועוד.
במקרים רבים מוגש האוכל על צלחת טאלי.
תיירות בהודו

הודו מהווה מוקד תיירות עולמי בשל העושר והגיוון הרב של תרבותה, אוכלוסייתה ונופיה. קסמי המזרח משכו במשך אלפי שנים מבקרים לתת היבשת. אחד ממקורות המידע על הודו בימים עברו הוא כתביו של אבן בטוטה, שביקר בהודו במאה ה-14.
בשנת 2017 ביקרו בהודו כ-10 מיליון תיירים זרים. הגידול בתיירות גבוה, ועמד על כ-14%. באותה שנה נמנו גם למעלה מ-1,650 מיליון ביקורים של תיירים פנימיים. ההכנסות במט"ח מענף התיירות עמדו על כ-27 מיליארד דולרים. המספר הרב ביותר של תיירים זרים מגיעים מארצות הברית ומבריטניה.
חמש המדינות המתוירות ביותר הן אנדרה פרדש, אוטר פרדש, מהאראשטרה, דלהי וראג'סטאן. מדינות נוספות שמושכות תיירים רבים הן קרנטקה, טאמיל נאדו, קראלה וגואה. הרי ההימאלאיה בצפון וחופי הים הטרופיים בדרום, מהווים מוקד משיכה למטיילים, לצד הדתות העתיקות, טכניקות היוגה והמדיטציה, וכן האמנות והארכיטקטורה העשירה שמציעה הודו.
אחד ממוקדי התיירות הבולטים בהודו הוא הטאג' מהאל שבעיר אגרה, מצבת האהבה שבנה הקיסר שאה ג'האן לזכר אשתו מומתאז מהאל. באתר, שהוכרז כאחד משבעת פלאי עולם, מבקרים מדי שנה יותר מ-3 מיליון בני אדם.
בעיית האלימות המינית

על פי מידע רשמי, בשנת 2022 אירעו בהודו 31,516 מקרי אונס מדווחים, 86 בממוצע ליום.
יהדות הודו

יהודי הודו מונים כיום כ-3,000 איש[דרוש מקור] בלבד (כמחציתם במומבאי, כ-1,500 בטהנה, 300 בפונה, ורק עשרות בודדות בקוצ'ין, כלכתא וניו דלהי); עד לפני מספר עשורים מנו יהודי הודו כ-30 אלף נפש.
המקצועות המסורתיים של יהודי הודו היו בתעשיית השמן, בהמשך עברו לתעשייה קלה ואז הצטרפו לכוחות הביטחון והממשלה ואף הגיעו לעמדות גבוהות. יהודי הודו השתתפו בתנועת השחרור של המדינה, וכשקמה מדינת ישראל בשנת 1948 היגרו אליה בהמוניהם.
הקהילה היהודית במומבאי נעזרת בגופים המנסים לסייע לה ולתמוך בה בהמשך דרכה, כגון הג'וינט, הסוכנות היהודית, אורט, אגודת חזון אלי, וחב"ד הפעילים במקום גם עם ישראלים ותיירים ממקומות שונים בעולם.
כמו כן קיימות קהילות יהודיות במדינות מיזורם ומאניפור שבצפון מזרח הודו.
רבים מיהודי הודו עלו לישראל.
ראו גם

צבא הודו
רכבות בהודו
הודים
לקריאה נוספת

עזריאל קרליבך, הודו - יומן דרכים, הוצאת עיינות, 1956 (ספרית מעריב, 1986; כתר הוצאה לאור, 2014).
טינה רוזנברג, המלאכיות של הודו – נשים מכת הטמאים בהודו מיילדות תינוקות, מרפאות מחלות ומצילות חיים, נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל, גיליון 127, דצמבר 2008
שרה קורבט, מהמרים על המונסון – חקלאים נואשים בהודו יוצרים באתים ובמעדרים מציאות חדשה בשטח, נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל, גיליון 138, נובמבר 2009
ג'ון לנקסטר, נוודים אבודים, נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל, גיליון 141, פברואר 2010
ברוך שפינוזה

| --- | --- |

 לידה:  24 בנובמבר 1632 אמסטרדם, הרפובליקה ההולנדית
 פטירה:  21 בפברואר 1677 (בגיל 44) האג, הרפובליקה ההולנדית
 מקום קבורה:  Nieuwe Kerk 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ליידן 
 זרם:  רציונליזם
 תחומי עניין:  מטאפיזיקה, תורת ההכרה, אתיקה, פילוסופיה פוליטית
 עיסוק:  מדקדק, חוקר מדע המדינה, פילוסוף, grinder of lenses, מתרגם תנ"ך, תאולוג 
 הושפע מ:  רנה דקארט, תומאס הובס, האסכולה הסטואית, שאול מורטירה, אברהם הירירה, חסדאי קרשקש, רמב"ם
 השפיע על:  עמנואל קאנט, הרדר, גאורג וילהלם פרידריך הגל, משה מנדלסון, שלמה מימון, פרידריך שליירמאכר, אלברט איינשטיין, דוד בן-גוריון, יוסף בן-שלמה, ירמיהו יובל ועוד
 מדינה:  הרפובליקה ההולנדית הרפובליקה ההולנדית
 יצירות ידועות:  תורת המידות, קונאטוס 
 חתימה:   
 
ברוך (בנדיקטוס ולעיתים בנטו) שְׂפִּינוֹזָה, (או ספינוזה; בהולנדית: Benedict de Spinoza; בפורטוגזית: Bento de Espinoza, בינטוּ די אשׁפינוזה; 24 בנובמבר 1632 – 21 בפברואר 1677) היה פילוסוף יהודי-ספרדי, שהתגורר בהולנד, בן למשפחת אנוסים, שחזרה ליהדות. הוא פיתח השקפות פילוסופיות חדשניות לתקופתו ונחשב לחלוץ ביקורת המקרא, כשתפס את התנ"ך כיצירה אנושית ולא כפרי של התגלות אלוהית. שפינוזה נתפס כאחד מאבות החילוניות, הספקנות והמודרניות ככלל. השפעתו הגדולה על התפתחות הפילוסופיה המודרנית הביאה את הפילוסוף הגל לטעון בהרצאותיו על תולדות הפילוסופיה: "שפינוזה הוא אבן הראשה של הפילוסופיה המודרנית, בלי השפינוזאיזם אין פילוסופיה כלל".
תורת המידות (אתיקה)

ספרו החשוב ביותר הוא "תורת המידות" (אתיקה), בו מנסח שפינוזה את תפיסת האלוהים שלו, ואת אפשרות חירות האדם בעולם פנתאיסטי. זהו חיבור פילוסופי הכתוב, כביכול, בצורה אוקלידית, כלומר בצורה הדומה לכתיבת משפטים והוכחות בגאומטריה. בספר קובע שפינוזה אקסיומות, ומהן גוזר משפטים ותתי-משפטים והוכחות. מבנה זה אמור לתת לכאורה ביסוס לוגי למסקנות שגוזר שפינוזה. ביקורת רבה הופנתה כלפי שפינוזה בשל השגיאות הלוגיות הלא מעטות שנמצאו בספרו זה, ולמעשה יש כמעט תמימות דעים בין הפילוסופים ששפינוזה לא הצליח לבסס את המטאפיזיקה שלו ב"סדר גאומטרי" כפי שביקש. עם זאת, אין בכך כדי להוריד מחשיבותה ומהשפעתה של שיטת שפינוזה על התפתחות הפילוסופיה המערבית, בהיותה אחת מאבני הדרך החשובות ביותר בביסוס הפילוסופיה הרציונליסטית. רבים גם מעריכים את תורתו של שפינוזה על האסתטיקה הרבה שהיא מצטיינת בה, ויש אף המשווים אותה לשירה.
יש הטוענים[דרוש מקור] כי למרות הצורה האוקלידית של הספר, הוא כתוב, למעשה, בצורה סוקראטית, המשדלת את הקורא למצוא את פתרונות הבעיה הפילוסופית בכוחות עצמו. ההנחה בבסיס תפישה זו, נשענת על סתירות במהלך הספר, ועל אי הנחת אקסיומות בסיסיות.
בכל הגותו הפילוסופית שאף שפינוזה לשחרר את האדם מן הפחד והמוסכמות הכובלים אותו, ובסוף ספר האתיקה הוא משדל את האדם להאמין ביכולתו להגיע לכך: "ועתה, אם אמנם הדרך אשר הוריתי כמוביל לתכלית זו נראית כקשה מאד, בכל זאת הוא יכול להימצא, שבאמת כבד כל דבר היקר במציאות, שאם היה האושר מצוי ביד כל אדם ובלי עמל ויגיעה רבה, איך אפשר שיעזוב אותו כמעט כל אדם? אמנם כל נעלה הוא נשגב (כבד) ויקר (מעט) במציאות".
חירות וחופש הבחירה אצל האדם והאל

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא ניסוח לא בהיר ולא אנציקלופדי.
שפינוזה הוא אבי הדטרמיניזם, ואין אצלו מקום לחופש בחירה – לא אצל האדם ולא אצל האל (למעשה, האדם והאל הם אותו ה'יש' מבחינה אונטולוגית כאשר האדם הוא "אופן" של האל).
מאחר שהאל הזהה לטבע כולו קיים בהכרח, כל דבר קיים בהכרח בשל הסיבות (האל-טבע) שגרמו את קיומו. אין אקראיות באל-טבע, לכל דבר יש סיבה בשרשרת הסיבות – גם ברמה החומרית וגם ברמה הנפשית (אידאה). ולכן לא נשאר מקום לרצון חופשי משוחרר מסיבתיות. בחלק הראשון של 'אתיקה' מגדיר שפינוזה את חופש הרצון:
חופשי הוא מי שפועל מתוך ההכרח הפנימי שלו – כלומר מי שמחולל בעצמו את פעולותיו, ושפעילותו נובעת ממהותו או מטבעו. כלומר – אף על פי שהוא כפוף לטבעו, הוא נקרא חופשי. יש כאן העמדה של תלות בגורם חיצוני מול היקבעות עצמית שהוא החופשי אצל שפינוזה.
חירות וחופש הבחירה אצל האדם והאל > האל וחירותו

ניתן להסיק מתוך דבריו שהאל אינו יכול להיות חופשי (שהרי הוא פועל מתוך הכרח טבעו), אך לפי הבנתו של שפינוזה את מושג החופש, האל הוא למעשה החופשי היחידי: האל מוגדר כסיבת עצמו והעצם היחידי שקיים במציאות. הגדרתו של 'עצם': דבר שעל מנת להבינו אנו לא זקוקים למושגים אחרים. שום סיבה חיצונית אינה משפיעה על העצם, והוא פועל רק מתוך הכרח טבעו ולכן הוא חופשי. סיבת עצמו = עצם = אל.
הגדרה זו של חופש משעבדת למעשה את האל לחוקי המתמטיקה והפיזיקה השונים, וזאת משום שאלו החוקים שמהווים את מהות האל ולכן כפוי עליו לפעול על פיהם; הוא לא יכול לברוא עולם שבו חוקי המתמטיקה והפיזיקה שונים ממה שהם בעולם הזה; הוא לא יכול לברוא מציאות שבה 2+2 הם 5.
חירות וחופש הבחירה אצל האדם והאל > התבונה – מפתח לחירות האדם

לכאורה המצב אצל האדם חמור בהרבה – לא רק בגלל הדטרמיניזם אין לו רצון חופשי, אלא גם על פי הגדרת החופש של שפינוזה אין האדם חופשי – וזאת משום שכמו כל דבר פרטי או סופי, התנהגותו נקבעת על פי סיבות חיצוניות קודמות ועל פי האל (מבחינה פנימית). כלומר אין לו היקבעות פנימית. אף על פי האמור לעיל – בסופו של דבר שפינוזה כן מגדיר מה היא חירות האדם לפי דעתו, ונותן שתי אפשרויות מרכזיות: 1) החירות היא ברכת האושר. 2) שלטון התבונה על הרגש.
אנו נתרכז בתבונה כמפתח לחירות: חופשי הוא זה שתבונתו שולטת ברגשותיו. כלומר התבונה היא הדרך להשגת חירות. מכאן אתה למד שיש לאדם דרגות שונות של חופש, תלוי ברמת השליטה של תבונתו על רגשותיו.
ניתן להסביר גישה זו בכך שנגדיר את האני האמיתי כאני החושב, כאני התבוני. כאשר ה"אני" האמיתי שולט אזי האדם חופשי באמת. אם יצריו ורגשותיו של האדם שולטים בו אז הוא משועבד. כפי ששפינוזה מציין באתיקה (חלק ד משפט 68): "חופשי אני קורא לאדם המודרך אך ורק על ידי התבונה שלו".
חירות וחופש הבחירה אצל האדם והאל > התבונה – מפתח להתנהגות ראויה אצל האדם

מכאן שפינוזה הולך עוד צעד אחד, בכך שהוא מציין כי האדם שפועל מתוך תבונה והתגברות על הרגשות, הוא האדם החופשי והוא אדם שמתנהג כראוי. לסיכום: בשלב ראשון שפינוזה לוקח מהעולם את החופש והחירות כאשר הוא מציג לנו את הדטרמיניזם והסיבתיות שלו. בשלב שני, הוא מגדיר מחדש את המושג חופש, מראה כי האל הוא היחידי שחופשי בהגדרה. בקשר לאדם, שפינוזה מראה כי גם האדם יכול להשיג סוג מסוים של חופש בכך שתבונתו תגבר על רגשותיו ותדריך אותו בחייו. בניגוד לאל, חירותו של האדם היא לא בהגדרה ויש לה דרגות שבהן האדם צריך לטפס בכוחות עצמו.