stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בויאן שראנוב
קריירה

שראנוב התחיל את הקריירה שלו בקבוצת OFK בלגרד, ובתחילה הושאל למ'אצבה שבאק שבליגה השלישית של מערב סרביה, בה שיחק בשנים 2005–2007 ורשם 18 הופעות. בעונת 2007/2008 הושאל לבז'אנייה הסרבית, בה רשם 2 הופעות בלבד. בהמשך הפך שראנוב לשוער השני של OFK בלגרד. רק בחלק השני של עונת 2008/2009, החל לשחק בשל פציעתו של השוער הראשון, ומאז הפך לשוער הראשון של הקבוצה. השוער המשיך לסייע לקבוצתו, והיווה חלק משמעותי בעונת 2009/2010, בה הקבוצה סיימה במקום השלישי אשר הוביל לליגה האירופאית. בעונת 2010/2011 ספג 24 שערים ב-27 משחקים, אך למרות זאת נבחר לשחקן העונה בליגה הסרבית.
ביוני 2011 עבר למכבי חיפה בהעברה חופשית. בעונתו הראשונה בקבוצה התחרה על חולצת ההרכב עם ניר דוידוביץ'. באותה העונה העפיל עם הקבוצה לגמר גביע המדינה, אך לא שותף בהפסד קבוצתו 2–1 להפועל תל אביב. בעונתו השנייה הפך לשוער הראשון של הקבוצה, עקב פציעתו של דוידוביץ', וערך 30 הופעות בליגה. בעונת 2013/2014 העפיל עם הקבוצה לשלב הבתים של הליגה האירופית. ב-17 במאי 2014 שוחרר מהמועדון.
ב-30 בדצמבר 2014 חתם בארגוטליס היוונית. בינואר 2016 חתם בפרטיזן בלגרד. ב-1 בספטמבר 2016 חתם בקרבאך האזרית. ב-16 בספטמבר 2017 חתם בזמון הסרבית.
לזכותו של שראנוב 7 הופעות בנבחרת הצעירה של סרביה, וב-3 ביוני 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סרביה הבוגרת, במשחק ידידות מול נבחרת קוריאה הדרומית.
סופרלנד

תבנית:פארק שעשועים
הסופרלנד הוא פארק שעשועים הנמצא במערב ראשון לציון. הפארק משתרע על שטח של 80 דונם ובו נמצאים בין היתר רכבת הרים ("הקומבה"), מתקני מים ("הקונגו" ו"מפלי האימה") וקפיצת באנג'י ("סקייקוסטר").
הסופרלנד נפתח לציבור בשנת 1991 ונמצא בבעלות חברת "עיר השעשועים" של האחים ברוזוביץ', אשר בבעלותה גם המימדיון ולונה פארק תל אביב שבתל אביב.
היסטוריה

הפארק נפתח לציבור ב-1991. ב-1992, בעקבות הגשמים הכבדים בחורף 1991–1992 ועבודות תשתית, נוצר לידו אגם, שקיים עד היום ונקרא "אגמון הסופרלנד".
הפארק נוהל במקור בידי איש העסקים אברהם קקיאשווילי. בעקבות ניהול כושל של הפארק והיווצרות חובות ולאחר התאבדותו של קקיאשווילי עקב כך ב-15 ביולי 1991, רכשה חברת "עיר השעשועים" את הסופרלנד, כיסתה את החובות והוסיפה מתקנים חדשים לפארק. בעבר, הכניסה לפארק הייתה חופשית והתשלום על מתקנים בוצע בנפרד.
מדוחות מבקר המדינה ופסקי דין עולה כי הפארק אושר תחילה כפרויקט חינוכי "נהר הציונות": רכבת הייתה אמורה לעבור בפארק ולעצור בתחנות הקשורות לתולדות הציונות ומדינת ישראל. בין היתר היו שם גם מתקן שעשועים וגלישה במים. עם השנים, ובייחוד עם התפתחות העיר ראשון לציון, נטו הרשויות לאשר בדיעבד את המשך הפעלת האתר במתכונתו הנוכחית.
ב-29 במאי 2013 סירב האתר לפניית בית ספר ערבי לקיים יום כיף כיתתי במקום. לאחר פרסום הדבר בתקשורת וסערה ציבורית בפייסבוק, הודתה הנהלת האתר כי היא מקיימת במקום הפרדה על בסיס אפליה גזעית, כביכול לפי דרישת הציבור. את החלטת הפארק גינו, בין השאר שר החינוך הרב שי פירון, שר הביטחון, משה יעלון ויו"ר ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, עמרם מצנע שזימן דיון דחוף בוועדה בנושא.
מפת אזור חולות ראשון לציון
מתקנים > רכבות הרים

קומבה - רכבת הרים הגדולה ביותר בישראל. נבנתה בשנת 2001. הקומבה מתהפכת (360 מעלות) חמש פעמים בצורות שונות. הנסיעה בישיבה כשהרגליים חופשיות. הדגם של רכבת הרים זו הוא SLC 689 של חברת Vekoma. בעבר היה ניתן לקנות תמונה של האדם על המתקן, כמו ב"סקיי קוסטר".
רכבת הרים לילדים - רכבת הרים הראשונה בישראל המתאימה לילדים קטנים. רכבת ההרים מכילה עליה קטנה, ירידה נמוכה וסיבובים על הצד. רכבת ההרים נבנתה על ידי חברת "zamperla" בשנת 2009, עם הפתיחה של "עולם הילד" בפארק.
מתקנים > מתקנים שנסגרו

לופ 2000 - הייתה הרכבת ההרים השלישית הגדולה בישראל, נחנכה בשנת 1991 עם פתיחת הסופרלנד. הרכבת מתהפכת (360 מעלות) רק פעם אחת, הנוסעים ברכבת יושבים בתוך קרון. לרכבת היו מספר מקרים שבהם הקרון נתקע ואף מקרה תאונה ביולי 1996, בה נהרגה אישה אשר נכנסה למתחם המתקן. הדגם של רכבת הרים זו הוא ZL42 של פינפארי. ב-2013 הרכבת נסגרה, פורקה והוחלפה במדשאה.
קרוסלת שרשראות - קרוסלה המסתובבת בזווית כאשר המושבים תלויים מלמעלה. במהלך הנסיעה החלק העליון של הקרוסלה נוטה הצידה ומסתובב באלכסון. בקרוסלה 32 כיסאות אישיים, ו-16 כיסאות בכל מעגל הקרוסלה מתאימה לילדים לילדים מגיל 7 ומעלה ללא ליווי מבוגר. הקרוסלה נסגרה ופורקה בשנת 2017.
רכבל - מסלול הרכבל מתחיל מקצה הפארק עד קצהו השני. הקרוניות צבועות ומצוירות באופן שונה. ברכבל 24 קרוניות. בכל קרון 4 מקומות ישיבה. בטיחות מרבית: בדלת הקרונית שתי נעילות ואי אפשר לפתוח אותה מבפנים. מתאים לגילאי 2–10 בליווי מבוגר; מגיל 10 - ללא ליווי. בשנת 2021 הרכבל נסגר לשימוש ולא פעיל יותר.
הערות שוליים

↑  הסופרלנד מתנצל: פעלנו על פי בקשות בתי ספר, באתר ynet, 30 במאי 2013
↑  ישראל כהן, ‏בגלל טענות לגזענות נגד ערבים: קריאה לחרם על 'סופרלנד', באתר כיכר השבת, 30 במאי 2013
↑  על אי הטיפול באגם זה יצאו בקריאות שונות בעיקר על כך שהוא מהווה מפגע, ור' למשל עצומה בעניין זיהום האגם בראשון לציון
↑  ענת שיחור-אהרונסון, רשלנות ההרוגה גרמה למותה, באתר nrg‏, 28 בספטמבר 2005
ספינת הפיראטים
תפאורת המתקן "גראנד קניון"
רכבת ההרים "קומבה"
הסופרלנד (לצד האגם ופלאנט) במבט אווירי
הגלגל הענק
רונית לוינשטיין מלץ

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  2 במאי 1960 תל אביב, ישראל
 פטירה:  30 בנובמבר 2015 (בגיל 55) ירושלים, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 לאום:  יהודיה
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 עיסוק:  סופרת ומחנכת
 שפות היצירה:  עברית
 יצירות בולטות:  סדרת ספרי "מסע בעקבות שמי"   "וקראתם דרור"
 בן או בת זוג:  יגאל לוינשטיין 
 פרסים והוקרה:  פרס יד ושם לספרות ילדים ונוער (לספר "נס של אהבה")
 
רונית לוינשטיין מלץ (2 במאי 1960, ה' באייר ה'תש"ך – 30 בנובמבר 2015, י"ח בכסלו ה'תשע"ו) הייתה מורה וסופרת ישראלית.
ביוגרפיה

מלץ נולדה בתל אביב, ליעקב מלץ, לימים שופט בית המשפט העליון ומבקר המדינה. למדה בתיכון צייטלין, ובאותה עת החלה ללמוד שיעורי יהדות מפיהם של הרב חיים דרוקמן והרב צוקרמן בבית הכנסת "איחוד שיבת ציון". אחרי התיכון עשתה שנתיים שירות לאומי, שנה כקומונרית באילת ושנה במדרשה ליהדות בעפרה. למדה לתואר ראשון ושני בתנ"ך וסוציולוגיה. במשך כ-20 שנה לימדה בבתי ספר תיכוניים ובמכללות למורים.
נישאה לרב יגאל לוינשטיין, מראשי המכינה קדם-צבאית בני דוד, והתגוררה ביישוב עלי. לזוג נולדו חמש בנות.
בגיל 43, בזמן שלימדה באולפנת עפרה, התגלתה אצלה מחלת סרטן השד. עקב המחלה חדלה לעסוק בהוראה, וכתבה את ספרה הראשון, "תריסים ירוקים פתוחים". לאחר שהחלימה פרסמה ספרים רבים נוספים.
היא נפטרה ב-30 בנובמבר 2015 ממחלת הסרטן ונטמנה בהר המנוחות.
יצירתה

מלץ יצרה את סדרת הספרים לילדים "מסע בעקבות שמי", בהם גיבור הסיפור מתעמק בשמו ומגלה סיפורים על הוריו, משפחתו ועמו לאורך ההיסטוריה ועד היום. "נס של אהבה", אחד הספרים בסדרה, זכה בפרס יד ושם לספרות ילדים ונוער.
בשנת 2010 יצא לאור ספרה "וקראתם דרור". הספר עוסק בדמותו של אל"ם דרור וינברג שנהרג בשנת 2002 במהלך הפיגוע בציר המתפללים בהיותו מח"ט חברון.
מלץ יצרה גם את סדרת הספרים לילדים "סודות בירושלים". הסדרה מספרת על רועי, שחקן צעיר המשחק בסרטים על ירושלים. במהלך הצילומים רועי מגלה סיפורים וסודות על ירושלים. מלץ כתבה שני ספרים בסדרה, והמשכה נקטע בגלל פטירתה.
בחודשים שלפני פטירתה עבדה מלץ על כתיבת ספר חדש בסדרה "מסע בעקבות שמי" שהיה אמור לעסוק בחייו של איני עבאדי, יליד דמשק וחבר קיבוץ דגניה א'. לאחר פטירתה נתנה המשפחה את החומר לסופרת בת שבע סדן, שהוסיפה לספר רקע עלילתי המספר על ילד ששמו "אלירז", שתוך כדי המסע בעקבות שמו נפטרה הסופרת. הספר יצא תחת השם "מסע בעקבות שמי – הספר האחרון".
לאחר פטירתה ליקטו וסידרו בנותיה את כתביה בחוברת "תורת אמך", המחולקת לשבתות השנה.
ספריה

כל ספריה של רונית לוינשטיין מלץ יצאו לאור בהוצאת משכל.
תריסים ירוקים פתוחים (2008)
מעבר לפינה (2009)
נס של אהבה (2009)
וקראתם דרור (2010)
בין ים לים (2011)
13 אדום (2011)
מבצע אחים (2012)
סודות בירושלים (2013)
הזדמנות לעבר חדש (2014)
סודות בירושלים 2 – הדבר הכי גדול בעולם (2015)
מסע בעקבות שמי – הספר האחרון (2019) – עובד על ידי בת שבע סדן
הערות שוליים

↑  על המחברת, באתר של סדרת ספרי "מסע בעקבות שמי"
↑  אורנית עצר, הסופרת רונית לוינשטיין מלץ הלכה לעולמה, באתר ערוץ 7, 30 בנובמבר 2015
↑  רונית לוינשטיין-מלץ, מורה שהפכה לסופרת, כתבה באתר הסתדרות המורים (עותק ארכיון), ‏אוקטובר 2008
↑  סיפורים מהחיים, באתר ערוץ 7, 4 ביוני 2015
↑  ערוץ 7, ספרה האחרון של סופרת הילדים רונית לוינשטיין מלץ ז"ל, באתר ערוץ 7, 29 במאי 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007513244105171  ISNI: 0000 0000 6694 0063  LCCN: n2008060968  VIAF: 19157843   WorldCat (עם VIAF): 19157843
רוברטו פולק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 באוגוסט 1955 (בן 69) בואנוס איירס, ארגנטינה ארגנטינה
 תאריך עלייה:  1974
 מדינה:  ישראל 
 פרסים והוקרה:  פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה 
 פרופיל ב-IMDb
 
רוברטו פולק (נולד ב־2 באוגוסט 1955) הוא שחקן ישראלי.
ביוגרפיה

פולק נולד בארגנטינה, ועלה לישראל בשנת 1974.
במהלך השנים שיחק פולק במספר סרטים, סדרות טלוויזיה ובהצגות תיאטרון.
במהלך השנים 1981–1982 גילם דמויות שונות בסדרת הטלוויזיה "ארץ מולדת".
בשנת 1982 שיחק פולק בסרט הקולנוע "אות קין".
ב-1993 שיחק בסרטו של אמנון רובינשטיין, הירושה". הוא שיחק גם בסרטו רובינשטיין "אחרי החגים" (1994)
בשנת 1984 שיחק בסרטו של אורי ברבש "מאחורי הסורגים" וגם בסרט ההמשך "מאחורי הסורגים 2" (1992).
בשנת 1986 גילם את תפקיד המאהב בסרט "המאהב", אשר מבוסס על ספרו של אברהם ב. יהושע.
בשנת 1987 שיחק בסרט הקולנוע "החולמים".
בשנת 1988 שיחק פולק בסרט הקולנוע "אל עצמי", אשר מבוסס על פי ספרה של גלילה רון־פדר-עמית "אל עצמי".
בשנת 1991 שיחק בסרט הקולנוע "גמר גביע", לצדם של משה איבגי, שרון אלכסנדר, מאיר סויסה ועוד. באותה השנה גם השתתף בסרט ״מגן אנושי״ בתפקיד באשיר.
בשנת 1993 זכה בפרס רוזנבלום לאמנויות הבמה.
בשנת 1995 השתתף בסרט הקולנוע "שמיכה חשמלית ושמה משה".
בשנת 2004 גילם את דמותו של "לוקאס" בסרטו של אסי דיין "הבשורה על פי אלוהים".
בשנת 2005 השתתף בעונה הראשונה של סדרת הנעורים "השמיניה" ששודרה בערוץ הילדים, גילם את רוברטו.
בשנת 2008 הוקרן סרטו של איתן גרין "הכל מתחיל בים", בו גילם פולק את דמותו של "אדוארדו".
בשנת 2011 הופיע בסדרה הדרמה קומית של ערוץ 2 ״פולישוק״ בתור רופא.
בשנת 2012 שיחק בסרט "ההתחלפות" וכן השתתף בסדרת הטלוויזיה "המשרד".
פולק השתתף בכמה מחזות בתיאטרון הבימה, בהם: "הדיבוק", "טייבלע והשד שלה", "ביקור הגברת הזקנה", "מוריס שימל", "אדם לא מת סתם", "עת דודים" ו"הבן הטוב".
בשנת 2014 שיחק בסרט הקולנוע "גט - המשפט של ויויאן אמסלם" בבימוים של שלומי ורונית אלקבץ. באותה השנה שיחק בסדרת הדרמה של HOT ״מתים לרגע״ גילם את פרופסור קמשוב.
ביולי 2016 החל לשחק במחזה "סיפור פשוט" שכתב שמואל יוסף עגנון וביימה שיר גולדברג ועלה בתיאטרון הבימה.
ב-2017 החל להשתתף בהצגות "מיכאל קולהאס" בבימויו של אילן רונן, "תמונתו של דוריאן גריי" על פי אוסקר ויילד ו"שייקספיר מאוהב".
ב-2018 החל להשתתף בהצגה "עקומים" מאת מרטין שרמן.
ב-2019, שיחק בתפקיד הראשי בסרט, "לפרק את האשרים" בבימויו של אמיר ראג'פורקר.
בשנת 2020 שיחק בתפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה של HOT, קיבוצניקים.
בשנת 2025 שיחק בתפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה ,קומדיית המצבים קופה ראשית של כאן 11.
חיים אישיים

פולק היה נשוי לאורלי טובלי, גם היא שחקנית. כיום מתגורר בבנימינה.[דרוש מקור]
הערות שוליים

↑  לפרק את האשרים, באתר Seret.co.il | אתר סרט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009157170405171  MusicBrainz: 5bd25833-9f98-47ca-a189-5a7683bebac1  VIAF: 305311563   WorldCat (עם VIAF): 305311563
השיחה

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  פרנסיס פורד קופולה 
 הופק בידי:  פרנסיס פורד קופולה
 תסריט:  פרנסיס פורד קופולה 
 עריכה:  ריצ'רד צ'ו, וולטר מרץ'
 שחקנים ראשיים:  ג'ין הקמן ג'ון קאזאלה אלן גארפילד סינדי ויליאמס פרדריק פורסט
 מוזיקה:  דייוויד שייר
 צילום:  ביל באטלר, הסקל וקסלר 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פרמאונט, American Zoetrope 
 חברה מפיצה:  סרטי פרמאונט
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  7 באפריל 1974
 משך הקרנה:  113 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט מתח, סרט בלשי, סרט דרמה, מותחן פסיכולוגי, סרט פשע 
 מקום התרחשות:  סן פרנסיסקו 
 תקופת התרחשות:  שנות ה-70 של המאה ה-20 
 תקציב:  1,600,000 דולר
 הכנסות:  4,420,000 דולר (יוני 2008)
 הכנסות באתר מוג'ו:   conversation
 פרסים:  פרס דקל הזהב בפסטיבל קאן
 דף הסרט ב־IMDb
 
השיחה (באנגלית: The Conversation) הוא סרט קולנוע אמריקני משנת 1974 בבימויו של פרנסיס פורד קופולה, ובכיכובו של ג'ין הקמן, העוסק במתקין האזנות סתר המוצא עצמו במרכזה של קנוניה. הסרט עוסק בשאלות מוסריות ופוליטיות שונות. מועד הקרנתו הראשונה היה בסמוך לאירועי פרשת ווטרגייט, והוא שיקף את רוח התקופה בהעלותו נושאים כמו חדירה לפרטיות, האזנות סתר ושימוש לרעה בכוח, אף שהתסריט נכתב על ידי קופולה בטרם נודע דבר הפרשה. הסרט זכה להצלחה קופתית וביקורתית רבה, וזכה בפרס דקל הזהב בפסטיבל קאן ב-1974. גם כיום נחשב הסרט ליצירה חשובה, ולאחד משיאי יצירתו של קופולה.
תיאור הסרט והעלילה > הפתיחה

הסרט נפתח במבט מלמעלה אל כיכר "יוניון סקוור" בסן פרנסיסקו. המצלמה הולכת ומתמקדת בכיכר ההומה אדם. שחקני רחוב ונגני רחוב מופיעים בפני המון העוברים והשבים. בכיכר צועדים הלוך ושוב גבר ואישה בשנות העשרים לחייהם (פרדריק פורסט וסינדי ויליאמס). הם משוחחים, אך לא ברור נושא שיחתם. רק קטעים משיחתם נשמעים, וקטעים אחרים נבלעים ברעש ההמון.
בין העוברים והשבים בכיכר מצוי גבר בשנות הארבעים לחייו. הגבר הוא אדם ממוצע, מקריח מעט ומשופם, בעל הופעה אפרורית, לובש מעיל גשם שקוף, אינו בולט בקהל ואינו מעורר חשד. כאשר הגבר נכנס למכונית מסחרית בעלת חלונות אטומים החונה בסמוך, מסתבר כי הוא הארי קול (ג'ין הקמן), אדם שעיסוקו האזנות סתר. קול פוגש במכונית את סטאן (ג'ון קאזאלה), אחד מעובדיו. מסתבר כי צוות שלם שמפעיל קול עוסק בהקלטת השיחה של הגבר והאישה ממספר נקודות בכיכר, שבהן מותקנים מכשירי האזנה מרחוק, וכן באמצעות אנשים ההולכים בסמוך לזוג, ומשתדלים להקליט את שיחתם. הזוג מודע לכך שייתכן כי שיחתם מוקלטת, ולשם כך הם מסתובבים הלוך ושוב בכיכר בתקווה שקולם ייבלע ברעש ההמון. בשלב מסוים האישה מבחינה באחד מעובדיו של קול, פול (מייקל היגינס), חושדת בו כי הוא עוקב אחריהם, מסיימת את השיחה ועוזבת את המקום.
תיאור הסרט והעלילה > הרחבת היריעה באשר להארי קול

לאחר הקלטת השיחה חוזר קול לביתו. מסתבר כי קול חי בגפו, וחושש כי מאזינים לו ועוקבים אחריו. הוא חושד בבעלת הבית שלו שידעה מתי חל יום הולדתו, כי זו חיטטה בחפציו. הוא בעל שיגעון לפרטיות. הוא אינו משתמש בטלפון בביתו, אלא בטלפונים ציבוריים וטוען כי אין לו טלפון. דלתו נעולה בשלושה מנעולים. משרדו הוא פינה מוצנעת בחלל גדול בהרבה שאינו בשימוש. חייו הפרטיים אף הם חיי בדידות. חברתו איימי (טרי גאר) אינה יודעת עליו דבר. הוא מסרב לספר לה אף מה עיסוקו. היא חיה בציפייה לביקוריו, אך יודעת כי הוא עוקב אחריה לעיתים, וחושדת כי הוא מאזין לשיחותיה. השניים רבים עקב דרישתה של איימי כי הארי יספר מעט על עצמו, וכאשר הארי יוצא מביתה של איימי היא אומרת לו כי לא תמתין לו עוד. בביתו עוסק הארי בתחביבו, נגינה בסקסופון כליווי לתקליטי ג'אז ישנים שאותם הוא משמיע.
תיאור הסרט והעלילה > פענוח ההקלטה

הארי וסטאן מנסים במשרדם ליצור מקטעי ההקלטה שיחה בעלת תוכן. הארי מדגיש בפני סטאן כי אין להם כל עניין בתוכן השיחות ואין להם כל אחריות לגורלם של האנשים שלהם הם מאזינים. שיחת הזוג הולכת ומתבהרת. הם מדברים על נושאים שונים, כגון המתנות שיקנו בחג המולד, וחמלתה של האישה על זקן חסר בית השוכב על ספסל. לאחר מכן הארי הולך לכנסייה קתולית ומתוודה. מסתבר כי הארי הוא קתולי אדוק, הנושא עמו רגשות אשם על שבעברו הביא לפגיעה באנשים בעבודתו.
כאשר הארי מגיע למשרדיו של מזמין העבודה (שאינו מוזכר בשמו ומכונה "המנהל", אך ברור כי מדובר במנהל של תאגיד פרטי גדול), ממתין לו שם צעיר נמרץ בשם מר סטט (האריסון פורד) ומבקש את תוצאות העבודה. הארי מסרב למסור את תוצאות העבודה אלא למנהל באופן אישי. בדרכו של הארי אל מחוץ למשרדי המנהל הוא נפגש במקרה בצעיר, ולאחר מכן בצעירה. מתגלה כי הם קשורים באופן כלשהו לאותו מנהל. הוא שב למשרדו ושומע את ההקלטה. הפעם נשמע בבירור משפט חשוב. הגבר אומר "הוא יהרוג אותנו אם תינתן לו ההזדמנות".
תיאור הסרט והעלילה > כנס מקצועי

הארי הולך לכינוס מקצועי של מצותתים. בכינוס פוגש הארי שוב את מר סטט, האומר לו כי הוא נשלח לחפש אותו וכי עליו להגיע למשרדו של המנהל ביום ראשון בצהריים, שם יפגוש את המנהל, ימסור לידיו את ההקלטות ויקבל את כספו. הארי שב מהכנס למשרדו עם חברים למקצוע, בהם אדם בשם מוראן, אישה בשם מרדית', ואנשי צוותו של הארי, פול וסטאן. החברים שותים ומספרים סיפורים מעברם. מתגלה כי הארי עבד בעברו בניו יורק ושם הקליט שיחות של איגוד המובילים (הידוע בכך שהוא נשלט על ידי המאפיה). הוא חשף מידע והעביר אותו לפרקליטות. המאפיה לא האמינה כי השיחות הוקלטו, ולכן חשדה שאחד מאנשיה הלשין. כתוצאה מכך נרצח אותו אדם, ועמו אשתו ובנו, באופן אכזרי ביותר.
תיאור הסרט והעלילה > הארי עם מרדית'

הארי משוחח עם מרדית' בפינה מוצנעת במשרד ושואל אותה: לו הייתה איימי, אישה בודדה שאינה יודעת דבר על אהובה, האם הייתה מקבלת אותו בחזרה? מסתבר שהשיחה הוקלטה על ידי מוראן, שרצה להוכיח להארי את יכולתו בהאזנות, על מנת שזה יקבל אותו כשותף. מוראן משמיע את השיחה להארי ולחברים, והארי מגרש את כולם מהמשרד בזעם. מרדית' נשארת ומנסה לפתות את הארי, אך זה, רדוף רגשי אשם, שוכב במיטה, בוכה ומאזין לשיחת הזוג שהקליט מספר ימים קודם לכן. המשפט "הוא יהרוג אותנו אם תינתן לו ההזדמנות" נשמע שוב ושוב. מקטעי ההקלטה המושמעים עתה מסתבר כי הזוג קבע להיפגש במלון "ג'ק טאר" בחדר 773 ביום א', שעתיים לאחר שהארי אמור להיפגש עם המנהל ולמסור לידיו את ההקלטות. הארי שוכב עם מרדית' והשניים נרדמים חבוקים. בחלומו נפגש הארי עם האישה שאת שיחתה הקליט ומזהיר אותה כי זוממים להורגה. הוא אומר לה "איני חושש מן המוות. אני חושש מהרצח".
תיאור הסרט והעלילה > פגישה עם המנהל

כשהארי מתעורר, מרדית' איננה וההקלטות נגנבו. הוא עונה לטלפון, כאשר בצדו השני נמצא מר סטט, המספר לו כי חשש שמא לא ימסור את ההקלטות ולכן ארגן את גנבתן. הוא מזמין את הארי אל משרדו של המנהל ביום א', על מנת לקבל את כספו ולהיפגש עם המנהל. הארי מגיע למשרד ומוצא שם את המנהל (רוברט דובאל), כשהוא מאזין שוב ושוב להקלטת השיחה. מהתמונות התלויות על הקיר מסיק הארי כי האישה היא אשתו של המנהל, הצעירה ממנו בשנים רבות. מרמת האינטימיות שאליה הגיעה השיחה, ניתן להסיק כי האישה מנהלת פרשת אהבים עם הצעיר. המנהל דורש מהארי לקחת את כספו ולצאת מהמקום. הארי שואל אותו "מה תעשה לה". הקלטת השיחה המתנגנת ברקע נותנת את התשובה. קולו של הצעיר נשמע בבירור "הוא יהרוג אותנו אם תינתן לו ההזדמנות".
תיאור הסרט והעלילה > המשך העלילה

ממשרדי המנהל יוצא הארי למלון "ג'ק טאר", ושוכר את החדר הסמוך לחדר 773. הוא מתקין האזנה, שדרכה הוא יכול לשמוע את המתרחש בחדר. הוא שומע ויכוח בקול רם בין שני גברים ואישה. לאחר מכן נשמעת זעקת האישה. הוא יוצא אל המרפסת, שממנה ניתן להבחין במתרחש בחדר הסמוך, ורואה שם דמות מטושטשת נופלת על דלת הזכוכית המובילה למרפסת החדר, ומורחת אותה בדם. הוא שב אל החדר המום, סוגר את התריסים ומגביר את קול הטלוויזיה. מספר שעות לאחר מכן הוא יוצא מן החדר ופורץ אל החדר הסמוך. החדר נראה נקי, אך כאשר הוא מגיע אל השירותים ומוריד את המים באסלה, נראה כי האסלה נחסמה על ידי חולצה מגואלת בדם. האסלה גואה על גדותיה ומציפה את החדר בדם.
הארי יוצא אל משרדי המנהל על מנת להתעמת עמו, אך זוג גברתנים מונע ממנו מלהגיע אל המנהל. בחוץ רואה הארי מכונית יוקרתית חונה ליד המשרדים. כשהוא מציץ אל המכונית הוא רואה כי האישה הצעירה יושבת בה ללא פגע. למחרת קורא הארי בעיתון כי "בכיר נהרג בתאונת דרכים". האישה מקיימת מסיבת עיתונאים, שבה נוכח הארי, ובה מתברר כי ירשה את הונו של בעלה. במסיבה נוכחים גם מר סטט וגם הצעיר ששוחח עם האישה. הארי מבין כי לא פירש נכון את האמור בשיחה. הוא מבין כי הזוג לא תכנן רומן אהבים, אלא את רציחתו של בעלה של האישה, כאשר משפט המפתח "הוא יהרוג אותנו אם תינתן לו ההזדמנות" אינו נאמר בפחד, אלא כהמרצה לבצע את הרצח.
תיאור הסרט והעלילה > סיום

כאשר הוא שב לביתו, הוא יושב בפינה ומנגן בסקסופון. את נגינתו מפריע צלצול טלפון. המתקשר הוא מר סטט, המבשר לו כי "אנחנו יודעים שאתה יודע" וכי אם הוא חפץ בטובתו, עליו להפסיק להתערב בעניין. בסיום השיחה משמיע לו סטט את נגינת הסקסופון שניגן לפני השיחה, כהוכחה לכך שאנשיו של סטט מאזינים להארי. הארי מתחיל לחפש את מכשירי ההאזנה. תחילה הוא מחפש באמצעות מכשירים, ולאחר מכן הוא מפרק את רצפת הפרקט בבית, תולש את הטפטים מהקירות ואף שובר את האיקונין הקתוליים שהוא מחזיק, מחשד פן הוטמנו בהם מכשירי האזנה. לאחר שהרס לחלוטין את דירתו, ולא מצא את מכשירי ההאזנה, מתיישב הארי, נואש, ומנגן בסקסופון.
הפקת הסרט > הצילום

הסרט הופק על ידי חברת ההפקות של קופולה אמריקן זואיטרופ. קופולה היה אז לאחר הצלחתו הגדולה של "הסנדק", ויכול היה לממן את הפקת הסרט בעצמו, ולשלוט שליטה מלאה בכל פרט בהפקתו. קופולה הפיק, ביים וכתב את התסריט. תקציבו של הסרט היה צנוע, כ-1,600,000 דולר. הצילומים נערכו בסן פרנסיסקו מאמצע 1972 ועד לסוף פברואר 1973. מיד לאחר סיום הצילומים החל קופולה בצילום הסרט "הסנדק חלק שני". "השיחה" הוא סרט אישי, מינורי, בעל אווירה עגמומית, שנדחק בין שתי הפקות ענק זוהרות ועתירות כוכבים.
הצלם המקורי ששכר קופולה לצילומי הסרט היה הסקל וקסלר, אך חילוקי דעות הביאו לפיטוריו באמצע הצילומים ולהחלפתו בביל באטלר. באטלר צילם מחדש את רוב הקטעים שצילם וקסלר בסרט, אך סצנת הפתיחה, המסובכת מבחינה טכנית והמרשימה מבחינה קולנועית, שבה מתמקדת המצלמה מגבוה בכיכר ובאנשיה, נותרה כפי שצילם אותה וקסלר.
עבודת צילום הסרט הסתיימה מספר ימים לפני המתוכנן. במקור תכנן קופולה כי הסרט יסתיים ב"סצנת החלום", אך מכונת העשן ששימשה לצורכי צילום הסצנה יצאה משליטה, ומשטרת סן פרנסיסקו ביקשה להפסיק את פעולתה. בו במקום הגה קופולה את סצנת הסיום בה מנגן הקמן בסקסופון. קופולה אמר, אך הדבר אינו עולה מהסרט, כי מכשיר ההאזנה שאותו מחפש הקמן, ועבורו הרס את דירתו, מצוי בתוך הסקסופון.
הפקת הסרט > העריכה

לאחר סיום הצילומים החל קופולה בעבודה מאומצת על "הסנדק חלק שני", והותיר את רוב עבודת העריכה בידי צוות שכלל את ריצ'רד צ'ו ווולטר מרץ'. קופולה הגיע לייעץ רק בסופי שבוע, ומלאכת יצירת הסרט מחומר הגלם נותרה, למעשה, בידי מרץ'. מרץ', איש סאונד במקצועו, הוא שהעניק לסרט את אופיו המיוחד. עלילת הסרט דרשה כי השיחה בין שני הצעירים המוקלטת בכיכר תיחשף לאיטה, ותתגלה לגיבורים ולקהל תוך כדי הסרט, כאשר היא עולה מתוך סרטי ההקלטה השונים, ההפרעות הטכניות ומוזיקת הרקע המנוגנת בכיכר. מרץ' השיג כל זאת, ומעבר לכך. עלילת הסרט נגלית לצופה מתוך ההקלטות, כאשר כל הקלטה נפרדת, מתוך שלל ההקלטות המרכיבות את השיחה, קלטה, על פי הסרט, 40% מהשיחה, והיתר הן הפרעות. הפסקול כולל, בהתאם, הפרעות רבות, רעשים סטטיים, צפצופים אלקטרוניים, ורק לקראת סיומו, נחשף הצופה לטקסט המלא של השיחה, ולהקלטה הנקייה כפי שהיא מוגשת ל"מנהל".
"השיחה" היה סרט חשוב בעבודתו של מרץ', שבו גילה את "אפקט המצמוץ". מרץ' טוען כי כאשר ערך את הסרט, שם לב שדמותו של הקמן בחומר הגלם המצולם ממצמצת ממש לפני הנקודה שבה רצה לחתוך את הסרט ולעבור סצנה. בעקבות זאת גילה כי "מצמוצים הם סימני פיסוק, הם הפסיקים והנקודות שעוזרים לנו לחלק את הטקסט של החוויות השונות שלנו למקטעים שניתנים לעיכול. כשהבנתי זאת, הבנתי גם שהמצמוץ מפריד בין סדרות של מחשבות, וזה עזר לי להבין את המובן מאליו - שכל שוט בסרט הוא מחשבה. כשהמחשבה הזאת נגמרת, או כשיש אתנחתה, זה הרגע שבו אפשר לעבור למחשבה הבאה. התובנה הזאת עזרה לי לארגן באופן טוב יותר את השוטים בסרט".
חומר הגלם שעמד בפני מרץ' היה דו-משמעי. חלק מהסצנות נותרו ללא סיום ברור, ומרץ' יצר את הנרטיב, תוך שלעיתים הוא סוטה מהכתוב בתסריטו של קופולה. החלטה חשובה שקיבל מרץ', באישורו של קופולה, הייתה להקליט מחדש את המשפט שאומר הצעיר לצעירה. במהלך הסרט נשמע המשפט אותו אומר הצעיר "הוא יהרוג אותנו אם תינתן לו ההזדמנות" מספר פעמים. רק לאחר שהסתבר שהצעיר הוא חלק ממזימת רצח, נשמע המשפט כאשר מובן שאין המדובר במשפט שנאמר מתוך פחד, אלא כתמריץ לרצח. מרץ' השיג זאת באמצעות הקלטת המשפט מחדש, כאשר הפעם הדגיש פרדריק פורסט, המשחק את הצעיר, את המילים באופן שונה מזה שהופיע עד עתה בשיחה המוקלטת.
הפקת הסרט > מוזיקת הרקע

את עבודת עריכת הקול השלימה המוזיקה שכתב דייוויד שייר, גיסו של קופולה (בעלה של טליה שייר). שייר נרתע, בתחילה, כאשר קופולה ביקש ממנו שלא להשתמש בתזמורת לצורך הקלטת המוזיקה. רוב מוזיקת הרקע לסרט היא נגינתו של שייר בפסנתר ללא ליווי כלשהו, המופרעת לעיתים על ידי רעשי רקע אלקטרוניים, המדמים רעשים והפרעות במכשיר האזנה, בהתאמה למצבו הנפשי של גיבור הסרט הבודד והחשדן.
הצלחה וביקורות

צילומי הסרט הסתיימו בסוף פברואר 1973. הקשר בין הנשיא ריצ'רד ניקסון ובין פרשת ווטרגייט, שכללה את הפריצה למטה המפלגה הדמוקרטית, הלך והתברר לציבור החל מאפריל 1973. פרשת ווטרגייט כללה אלמנט משמעותי של האזנת סתר, שכן חלק גדול מחשיפת העניין נבע מהעובדה שכל השיחות בחדר הסגלגל בבית הלבן בתקופתו של ניקסון הוקלטו, ובעקבות דרישת הציבור לחשוף את ההקלטות. הקרנת הבכורה של "השיחה" התקיימה בלוס אנג'לס באפריל 1974, בשיא הפרסום הציבורי של הפרשה. ואכן, הסרט נתפס בתחילה כאמירה אקטואלית, שנוצרה על רקע העיסוק הבלתי-פוסק של אמצעי התקשורת באותה התקופה בהאזנות סתר. אך הדבר היה רחוק מן המציאות. למעשה, הרעיון לסרט עלה במוחו של קופולה כבר באמצע שנות ה-60, בעקבות שיחה שקיים עם הבמאי אירווין קירשנר, שעסקה בהאזנות. הוא גם הודה כי הושפע מהסרט "יצרים" של מיכלאנג'לו אנטוניוני, בו צפה ב-1966. הוא השלים את כתיבת התסריט של "השיחה" ב-1969, והמתין לשעת הכושר לצילומים.
הסרט זכה להצלחה קופתית צנועה, והרוויח כארבעה וחצי מיליון דולר. המבקרים אהבו את הסרט, והוא זכה בפרס דקל הזהב בפסטיבל קאן ב-1974. הסרט היה מועמד לשלושה פרסי אוסקר (הסרט הטוב ביותר, התסריט המקורי הטוב ביותר והסאונד), אך לא זכה בפרס, והאפיל עליו "הסנדק חלק שני" של קופולה (שהיה מועמד ל-11 פרסים וזכה בשישה). צוות העריכה והסאונד בראשות מרץ' זכה בשני פרסי באפט"א על עבודתו בסרט.
גם כיום נחשב הסרט לאחת מיצירות המופת של קופולה, ורבים מזכירים אותו לצד "הסנדק" ו"אפוקליפסה עכשיו". רבים רואים בסרט כמייצג את הקולנוע האמריקני בשנות ה-70, ובדמות הגיבור (פרוטגוניסט), הארי קול, את אחד מאבות הטיפוס לדמות האנטי גיבור שאפיינה את הקולנוע באותו העשור.