סטפנוס הקדוש
מקורות לדמותו

דמותו של סטפנוס היא דמות מיתית, לכן, הידע הקיים אודותיה שאוב ממקורות דתיים גרידא, אולם בשל ריבוי המקורות ניתן להסיק כי ישנה אחיזה במציאות לגבי קיומה הממשי.
סטפנוס עמד בראש שבעת הדיאקונים הראשונים, נושאי הבשורה, שקיבלוה ישירות משליחיו של ישו ומונו על ידם להיות אמונים על כלכלת עניי הנוצרים בירושלים. סטפנוס היה ידוע כמטיף נוצרי אדוק שעורר התנגדות בקרב הקהילה היהודית בירושלים בעקבות אמירותיו המוחצנות כנגד מנהגי היהודים. בשל הטפות אלו הועמד סטפנוס לדין בפני הסנהדרין בהאשמת ביזיון בית המקדש ופגיעה בחוקי התורה. במשפטו, נשא סטפנוס נאום הגנה ביקורתי במיוחד, אך השומעים לא הסכימו לדבריו, ובסופו הוציאו אותו אל מחוץ לעיר ורגמו אותו באבנים. בטקס הסקילה היה נוכח פאולוס שהפך לאחד מראשי הכנסייה.
המסורת אודותיו מופיעה בברית החדשה בספר מעשי השליחים פרק ז':
וְסְטֵפָנוֹס מָלֵא חֶסֶד וּגְבוּרָה וַיַּעַשׂ אֹתוֹת וּמוֹפְתִים גְּדוֹלִים בְּקֶרֶב הָעָם... וַיִּתְוַכְּחוּ עִם סְטֵפָנוֹס, וְלֹא יָכְלוּ עֲמֹד לְנֶגֶד הַחָכְמָה וְהָרוּחַ אֲשֶׁר דִּבֶּר בּוֹ... וַיַּעֲמִידוּ עֵדֵי שָׁקֶר אֲשֶׁר אָמְרוּ: "הָאִישׁ הַזֶּה אֵינֶנּוּ חָדֵל לְהָטִיחַ דְּבָרִים נֶגֶד מְקוֹם הַקֹּדֶשׁ הַזֶּה וְנֶגֶד הַתּוֹרָה, כִּי שְׁמַעֲנֻהוּ אֹמֵר: זֶה יֵשׁוּע הַנָּצְרִי יִתֹּץ אֶת הַמָּקוֹם הַזֶּה וִישַׁנֶּה אֶת הַחֻקִּים אֲשֶׁר מָסַר לָנוּ משֶׁה". וַיִּסְתַּכְּלוּ בוֹ כָּל הַיּשְׁבִים בְּסַנְהֶדְרִין וַיִּרְאוּ וְהִנֵּה פָנָיו כִּפְנֵי מַלְאַךְ אֱלֹהִים. וַיֹּאמֶר הַכֹּהֵן הַגָּדוֹל: "הַאֱמֶת דְּבָרָם?" וַיַּעַן וַיֹּאמֶר... "הָעֶלְיוֹן לֹא יִשְׁכֹּן בְּהֵיכָלוֹת מַעֲשֵׂי יָדָיִם... קְשֵׁי עֹרֶף וְעַרְלֵי לֵב וְאָזְנָיִם מַמְרִים הֱיִיתֶם תָּמִיד בְּרוּחַ הַקֹּדֶשׁ, כַּאֲבוֹתֵיכֶם גַּם אַתֶּם"... וְהוּא מָלֵא רוּחַ הַקֹּדֶשׁ וַיַּבֵּט הַשָּׁמָיְמָה וַיַּרְא אֶת כְּבוֹד אֱלֹהִים וְאֶת יֵשׁוּעַ נִצָּב לִימִין הָאֱלֹהִים. וַיֹּאמֶר: "הִנְנִי רֹאֶה אֶת הַשָּׁמַיִם נִפְתָּחִים וְאֵת בֶּן הָאָדָם נִצָּב לִימִין הָאֱלֹהִים"... וַיִּסְקְלוּ אֶת סְטֵפָנוֹס וְהוּא מְשַׁוֵּעַ. וְיאֹמֵר: "אֲדֹנִי יֵשׁוּע, קַבֵּל אֶת רוּחִי!" וַיִּכְרַע עַל בִּרְכָּיו וַיִּזְעַק בקוֹל גָּדוֹל: "ה', אַל תִּשְׁמֹר לָהֶם אֶת הַחֵטְא הַזֶּה!" וַיְהִי אַחֲרֵי דַבְּרוֹ כַּדָּבָר הַזֶּה וַיִּישָׁן (וימות).
במשפטו נשא סטפנוס נאום ארוך המופיע במלואו בברית החדשה בספר מעשי השליחים פרק ז', שבו סקר את תולדות עם ישראל, תוך שימת דגש על הכפירה של העם היהודי לדורותיו בנביאיו ובתורת ישראל. שיאה של הכפירה אותה הציג סטפנוס הייתה הבגידה במשיח ובבשורתו. דבריו נתקבלו בידי ההמון כזלזול בפולחן בית המקדש, המבטא לטענתו את תלותו של האל בהיכל ובמצוות הדת, אולם הדבר שעורר את העם להמיתו הייתה קריאתו "הנני ראה את השמים נפתחים ואת בן האדם נצב לימין האלהים".
על פי הכתוב בברית החדשה, ראשי הכהנים והפרושים הבינו לא נכון את ישו כאשר אמר "הִרְסוּ אֶת־הַהֵיכָל הַזֶּה וּבִשְׁלשָׁה יָמִים אֲקִימֶנּוּ", שכן, כוונתו הייתה להיכל גופו ולא לבית המקדש. על כן הרושם שנוצר אצל מנהיגי העם היה כי ישו ושליחיו מתנגדים לתורה ולמקדש, וזאת גם הייתה אחת הטענות שהועלו במשפטו של ישו בפני הסנהדרין. על כן, רושם זה דבק גם בסטפנוס כאשר הכריז בנאומו את דברי ישעיהו הנביא: "הַשָּׁמַיִם כִּסְאִי, וְהָאָרֶץ הֲדֹם רַגְלָי אֵי־זֶה בַיִת אֲשֶׁר תִּבְנוּ־לִי, וְאֵי־זֶה מָקוֹם מְנוּחָתִי".
חוקרים ביקורתיים יותר טוענים שעקב העובדה שסטפנוס מזכיר במהלך הנאום את שכם ולא את חברון כמקום קבורתו של יעקב אבינו, בניגוד לכתוב במקרא, הרי שמדובר על דמות פיקטיבית או על תיאור פיקטיבי של דמות אמיתית שנוצרה על ידי מקורבים לשומרונים באותה תקופה, ואינה מבוססת על תלמיד של רבן גמליאל.