stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אינטר קאטרה
רקע ותוכן הבולות

בולת אינטר קאטרה מוקדמת יותר, ניתנה בשנת 1456 לפורטוגל על ידי האפיפיור קליקסטוס השלישי, דודו של אלכסנדר השישי. היא הייתה אחרונה בסדרה של בולות שנתנו ביטוי לעליונות הפורטוגזית בראשית תקופת גילוי ארצות.
בדרכו חזרה מאמריקה לספרד, עצר קולומבוס בפורטוגל. מלך פורטוגל, ז'ואאו השני, הודיע לקולומבוס כי הארצות שגילה שייכות לפורטוגל לפי הסכם אלקוקובאס (Alcocobas) והבולה האפיפיורית אטרני רגיס. קולומבוס עדכן את פרדיננד מלך ספרד בדבר, והמלך פעל מיד להפעלת שליחיו ברומא כדי שיסירו את האיום שמהווה הבולה הקודמת, ויובילו להכרה בזכויותיה של ספרד לתגליות.
ישנם היסטוריונים שמצביעים על כך שספרד לא הייתה בעלת העניין היחידה בפרסום הבולות, אלא שגם לאפיפיור היה אינטרס בנושא, משום שהיה זקוק לטובתו של המלך הספרדי בשל סכסוך משפחתי עם בן דודו של המלך, פרדיננד הראשון מנאפולי.
מלך ספרד שלח בקשה רשמית, המתוארכת ל-18 באפריל, שבה ביקש את עזרת האפיפיור. תגובתו של אלכסנדר השישי לבקשה היא האינטר קאטרה שמתוארכת ל-3 במאי. הבולה, שככל הנראה הייתה מכתב אפיפיורי ולא בולה רשמית, נשלחה לשגריר פרנסיסקו דה ספרטס בברצלונה כדי שיעבירה למלך. תוכן המכתב היה סודי, ורק לאנשי הצוות האישי של האפיפיור הייתה נגיעה אליו. זאת ככל הנראה כדי להסתיר את קיומה מהקרדינל הפורטוגזי החזק ז'ואאו דה קוסטה, ששימש כנציג המלך ז'ואאו השני.
האינטר קאטרה מ-3 במאי טרם הגיעה לספרד כששגריר פורטוגל הגיע לספרד וטען שהודו שייכת למדינתו. כשעבר שבוע נוסף ללא תשובה מרומא, פרדיננד חתם ב-23 במאי על מסמכים להובלת משלחת גילויים נוספת בפיקודו של קולומבוס. המלך כתב: "קבענו גבול שעובר מהאיים האזוריים לאלה של כף ורדה, מקוטב לקוטב, כל מה שממערב לגבול שצוין הוא שלנו".
על פי העדויות, ב-28 במאי קולומבוס עזב את חצר המלך לסביליה, אך עוד באותו הלילה שליח המלך השיג אותו בדרכו והגיש לו מכתב דחוף. המכתב האפיפיורי שלו חיכו הגיע, והמלך שלח לקולומבוס תרגום שלו. האפיפיור ציין בדבריו כי שמע על כוונתם של מלכי ספרד להרחיב את האמונה הקתולית לארצות רחוקות, ועל מסעו של קולומבוס "מערבה לכיוון הודו", שם גילה איים וארצות לא מוכרות. הוא אישר לספרדים לקבל ריבונות על הארצות שגילו, והורה להם לשלוח מיסיונרים להמיר את דתם של הילידים.
עם זאת, נראה שהמסמך שהגיע לא היה מקובל על המלך הספרדי משתי סיבות. הסיבה הראשונה הייתה שמדובר בתכתובת פרטית, ולא בהצהרה פומבית. הסיבה השנייה הייתה שלא הוגדרה בו הטריטוריה שעליה יוכל לטעון בעלות עם אישור אפיפיורי, וכן לא הוגבל בה השטח שעליו פורטוגל יכולה לטעון לריבונות. פרדיננד קבע שקו החלוקה עובר מהאיים האזורים לכף ורדה, אך המלך ז'ואאו טען שהתגליות החדשות נמצאות במערב האיים האזוריים, ולכן שייכות לפורטוגל. קולומבוס סירב לחשוף את המרחק האמיתי של הארצות שגילה ולהכריע בסוגיה. כמו כן ספרד חששה משום שפורטוגל נלחמה ב-1479 על האיים האזוריים, וייתכן שיהיו מוכנים להילחם שוב.
לכן, חוקרים מציעים, כדי פתור את בעיית הגדרת הטריטוריה, עוד באותו הלילה קולומבוס למד את האינטר קאטרה המתוארכת ל-3 במאי, ושלח למלך פרדיננד הצעה לצייר את קו החלוקה מאה ליגות ממערב לאיים האזוריים. הצעה זאת התקבלה בספרד, בהתאם לדרישותיהם שונה קו החלוקה - האינטר קאטרה תוקנה, תוארכה ל-4 במאי, והופצה כבולה אפיפיורית.
הבולה אקסימיה דבוטיוניס, שונה מעט בניסוחה אך חוזרת על הבטחות שתי הבולות הראשונות. כמו כן מודגש בה שהריבונות הספרדית תתאם לריבונות מלך פורטוגל במקומותיו שלו.
הבדלים בנוסח הבולות

הבולות ממעונות לפרדיננד ולאיזבלה, מלכי ספרד. פתיחתן של שתי האינטר קאטרות זהה, ובדומה למקבילות שנשלחו למלכי פורטוגל, היא מתייחסת לנושא של התרחבות האמונה הנוצרית לארצות "ברבריות", לא-נוצריות. לאקסימיה דבוטיוניס פתיחה קצרה יותר, אך גם היא נוגעת באותו נושא.
האינטר קאטרה הראשונה בסדרה מתייחסת לתגליות של "ארצות ואיים רחוקים ולא ידועים במחוזות המערב", לכיוון האינדים (הודו). התגליות נזקפות לזכותו של כריסטופר קולומבוס. באינטר קאטרה השנייה כבר מצוינות יבשות (טרה-פירמה) שהתגלו מעבר לאוקיינוס, וכמו כן התווספו בה מחמאות ותיאורי שבח לצד שמו של קולומבוס. ייתכן שתוספת זאת הייתה לבקשתו של קולומבוס עצמו.
בבולה מ-3 במאי, האפיפיור על בסיס שליחותו האלוהית, העניק לשליטי ספרד את הארצות והאיים שהתגלו באוקיינוס בכיוון מערב, כמו גם את כל הארצות באותו הכיוון שטרם התגלו, אם הן אינן שייכות לנסיך נוצרי. האפיפיור אסר על הגעה למחוזות אלה ללא אישור של השליטים הספרדים. כמו כן, הדרישות מספרד הוקבלו לדרישות הכס הקדוש מפורטוגל בשטחים שהתגלו על ידה.
הבולה מ-4 במאי הרחיבה את הריבונות הספרדית, ויצרה חלוקה המאפשרת לספרד להתפשט לאיים וליבשות שהתגלו וטרם התגלו, לא רק במערב, אלא גם בדרום, כמו גם בכיוון הודו ואזורים נוספים. בטרמינולוגיה ייחודית, קו החלוקה הוגדר כנמצא "מאה ליגות למערב ולדרום" של האיים האזוריים ואיי כף ורדה. בשתי הבולות המאוחרות, הביטוי "במערב ובאוקיינוס" ככל הנראה הוחלף על ידי הביטוי "למערב ולדרום", כאינדיקציה לכיוונן של התגליות, ותכנוניו של קולמבוס למסעו השני. כמו כן, בבולה המתוארכת ל-4 במאי הוסרה האנלוגיה לדרישות ממלך פורטוגל.
פרסום הבולות ותיארוכן

אף אחת מהבולות לא שרדה בנוסח המקורי. ישנם חוקרים שמטילים ספק בכך שאינטר קאטרה מ-3 במאי אכן הוכרזה באופן רשמי, והם רואים בה מעין "תדריך סודי". עותק שלה התגלה לראשונה בעיר סימנקס (Simancas) בספרד בשנת 1797, או לפי חוקרים אחרים בשנת 1892. בהמשך היא נמצאה מתועדת ברשומותיו הסודיות של אלכסנדר השישי, בארכיון הוותיקן. מלבד הבולות עצמן, קיימות התכתבויות בין רומא לבין בית המלוכה הספרדי מסביב לתוכנן, וגם התכתבויות בין בית המלוכה לקולומבוס.
הדעה הרווחת במחקר היא כי שלוש הבולות נושאות למעשה תאריכים מזויפים, וקיים ניסיון להתחקות אחרי תאריכי כתיבתן ותאריכי פרסומן האמיתיים. הבולה הראשונה בסדרה שנקראת אינטר קאטרה מתוארכת ל-3 במאי, גם הבולה אקסימיה דבוטיוניס מתוארכת לאותו היום. הבולה השנייה המכונה אינטר קאטרה מתוארכת ל-4 במאי.
מחקר של כתבי יד העלה כי הבולות הונפקו על ידי הקאמרה אפוסטוליקה, משרד האוצר האפיפיורי, ולא על ידי המשרד המשפטי. הן חתומות על ידי מזכירו האישי של אלכסנדר השישי, לודוביקוס פודוקאתרוס. פודוקאתרוס ככל הנראה הורה להנפיק את שלוש הבולות, וביקש מאנשי כנסייה שונים לכתוב אותן.
הבולות התפרסמו באופן מרווח. לפי תיוקים בארכיון הוותיקן, האינטר קאטרה מ-3 במאי נכתבה ככל הנראה בחודש אפריל, בתגובה לבקשה רשמית ששלח המלך פרדיננד לאפיפיור ב-18 באפריל. האינטר קאטרה השנייה נכתבה כנראה ביוני, ואילו השלישית, אקסימיה דבוטיוניס, נכתבה ביולי. סידורן לא לפי התיארוך הרשמי שניתן להן, אלא לפי תאריך כתיבתן מראה כי סדר הפצתן שונה, והאקסימיה דבוטיוניס היא הבולה האחרונה, ולא השנייה.
ראו גם

כריסטופר קולומבוס
חוזה טורדסיאס
לקריאה נוספת

Llinás, Edgar."The Emergence of the Colombian University". Revista de Historia de América, No. 102 (Jul. - Dec., 1986), pp. 163-180
Muldoon, James. "Papal Responsibility for the Infidel: Another Look at Alexander VI's 'Inter Caetera'". The Catholic Historical Review, Vol. 64, No. 2 (Apr., 1978). pp. 168-184
Oxford University Press on behalf of the American Historical Association. "Texts of Columbus's Privileges". The American Historical Review, Vol. 14, No. 4 (Jul., 1909). pp. 764-776
Scott, William Henry. "Demythologizing the Papal Bull 'Inter Caetera'". Philippine Studies, Vol. 35, No. 3 (Third Quarter 1987). pp. 348-356
Vander Linden, H. "Alexander VI. and the Demarcation of the Maritime and Colonial Domains of Spain and Portugal, 1493-1494 ". The American Historical Review, Vol. 22, No. 1 (Oct., 1916). pp. 1-20
אלכס קארוסו

| --- | --- |

קארוסו במדי שיקגו בולס, 2022
 לידה:  28 בפברואר 1994 (בן 30) קולג' סטיישן, טקסס, ארצות הברית
 עמדה:  רכז, קלע
 גובה:  1.96 מטרים
 מספר:  6
 מכללה:  אוניברסיטת טקסס A&M
 דראפט:  לא נבחר, 2016
 קבוצות כשחקן
 2016–2017 2017–2021 2017–2019 2021–2024   2024–:  אוקלהומה סיטי בלו לוס אנג'לס לייקרס ←סאות' ביי לייקרס שיקגו בולס  אוקלהומה סיטי ת'אנדר
 הישגים כשחקן
 זכייה באליפות ה-NBA‏ (2020)   חמישיית ההגנה של העונה (2023)
אלכס קארוסו (באנגלית: Alex Caruso; נולד ב-28 בפברואר 1994) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בקבוצת אוקלהומה סיטי ת'אנדר מליגת ה-NBA בעמדות הרכז והקלע.
קריירת מכללות

קארוסו נולד וגדל בעיר קולג' סטיישן אשר בטקסס, ובין השנים 2012–2016 למד באוניברסיטת טקסס A&M. בעונת 2015/2016 הוביל את קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה, לצד דניואל האוס, להשוואת הישג השיא של המועדון – העפלה לשלב שמינית גמר טורניר אליפות המכללות (NCAA Sweet Sixteen). במשחק שמינית הגמר הפסידה הקבוצה מול אוניברסיטת אוקלהומה, בה שיחק באדי הילד, בתוצאה 63–77. בסיום אותה עונה נבחר הן לחמישיית ההגנה הראשונה והן לחמישייה השנייה של העונה במחוז SEC. לאורך 4 עונותיו בליגת המכללות העמיד קארוסו ממוצעים כוללים של 8.0 נקודות, 4.7 אסיסטים, 3.7 ריבאונדים ו-2.0 חטיפות למשחק. בעת סיום לימודיו היה השחקן המוביל בתולדות אוניברסיטת טקסס A&M בסך אסיסטים (649) וחטיפות (276) בקריירה.
קריירה מקצועית > אוקלהומה סיטי בלו

לאחר שלא נבחר על ידי אף קבוצה בדראפט ה-NBA‏ 2016, חתם קארוסו על חוזה בקבוצת אוקלהומה סיטי בלו מליגת הפיתוח של ה-NBA. לאורך עונת 2016/2017 רשם באוקלהומה סיטי ממוצעים של 11.9 נקודות ו-5.2 אסיסטים למשחק.
קריירה מקצועית > לוס אנג'לס לייקרס

לאחר שהרשים בליגת הקיץ 2017 זכה לחוזה כפול בלוס אנג'לס לייקרס, במסגרתו שיחק לסירוגין בלוס אנג'לס ובקבוצת הבת שלה מליגת הפיתוח – סאות' ביי לייקרס. ב-37 משחקיו באותה עונה ב-NBA קלע 3.7 נקודות בממוצע למשחק, וב-29 משחקיו בליגת הפיתוח הצטיין עם ממוצעים של 19.0 נקודות ו-7.7 אסיסטים למשחק, אשר הקנו לו מקום בחמישייה השנייה של העונה. בעונת 2018/2019 זכה לדקות משחק מרובות יותר עם הלייקרס ב-NBA, ותרם 9.2 נקודות ו-3.1 אסיסטים למשחק. ב-5 באפריל 2019 קלע שיא קריירה של 32 נקודות במשחק מול לוס אנג'לס קליפרס.
לקראת עונת 2019/2020 חתם בלייקרס על חוזה NBA סטנדרטי לשתי עונות, עבור כ-5.5 מיליון דולר. באותה עונה הפך לשחקן רוטציה קבוע בלייקרס, כמחליפם מהספסל של אייברי בראדלי וקנטביוס קולדוול-פופ, וקלע 5.5 נקודות בממוצע למשחק. בפלייאוף 2020 שותף בכל 21 משחקי קבוצתו, וסייע ללייקרס לזכות באליפות ה-NBA, עם ממוצעים של 6.5 נקודות ו-2.8 אסיסטים למשחק.
קריירה מקצועית > שיקגו בולס

באוגוסט 2021 חתם קארוסו על חוזה בשיקגו בולס.
קריירה מקצועית > אוקלהומה סיטי ת'אנדר

ב-21 ביוני 2024 הועבר בטרייד לאוקלהומה סיטי ת'אנדר בתמורה לג'וש גידי.
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017/2018 | לייקרס | 37 | 7 | 15.2 | 0.431 | 0.302 | 0.700 | 1.8 | 2.0 | 0.6 | 0.3 | 3.6 |
| 2018/2019 | לייקרס | 25 | 4 | 21.2 | 0.445 | 0.480 | 0.797 | 2.7 | 3.1 | 1.0 | 0.4 | 9.2 |
| 2019/2020 | לייקרס | 64 | 2 | 18.4 | 0.412 | 0.333 | 0.737 | 1.9 | 1.9 | 1.1 | 0.3 | 5.5 |
| 2020/2021 | לייקרס | 58 | 6 | 21.0 | 0.436 | 0.401 | 0.645 | 2.9 | 2.8 | 1.1 | 0.3 | 6.4 |
| 2021/2022 | שיקגו | 41 | 18 | 28.0 | 0.398 | 0.333 | 0.795 | 3.6 | 4.0 | 1.7 | 0.4 | 7.4 |
| 2022/2023 | שיקגו | 67 | 36 | 23.5 | 0.455 | 0.364 | 0.808 | 2.9 | 2.9 | 1.5 | 0.7 | 5.6 |
| 2023/2024 | שיקגו | 71 | 57 | 28.7 | 0.468 | 0.408 | 0.760 | 3.8 | 3.5 | 1.7 | 1.0 | 10.1 |
| קריירה |  | 363 | 130 | 22.7 | 0.440 | 0.380 | 0.751 | 2.9 | 2.9 | 1.3 | 0.5 | 6.8 |
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019/2020 | לייקרס | 21 | 1 | 24.3 | 0.425 | 0.279 | 0.800 | 2.3 | 2.8 | 1.1 | 0.6 | 6.5 |
| 2020/2021 | לייקרס | 6 | 0 | 20.2 | 0.368 | 0.294 | 1.000 | 1.3 | 0.5 | 0.2 | 0.7 | 5.8 |
| 2021/2022 | שיקגו | 4 | 4 | 28.3 | 0.391 | 0.389 | – | 2.8 | 4.3 | 1.3 | 1.0 | 6.3 |
| קריירה |  | 31 | 5 | 24.0 | 0.408 | 0.302 | 0.813 | 2.2 | 2.5 | 0.9 | 0.6 | 6.4 |
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות המכללות של קארוסו, באתר sports-reference.com
↑  ביוגרפיה של קארוסו, באתר קבוצת אוניברסיטת טקסס A&M
↑  אוקלהומה סיטי בלו מכריזה על הסגל למחנה האימונים 2016, באתר הקבוצה, 3 בנובמבר 2016
↑  הסטטיסטיקות של קארוסו בליגת הפיתוח של ה-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  קארוסו חותם בלייקרס על חוזה כפול, באתר הקבוצה, 13 ביולי 2017
↑  בראיינט וקארוסו נבחרו לחמישיות העונה בליגת הפיתוח, באתר סאות' ביי לייקרס, 16 באפריל 2018
↑  סיכום המשחק בין הלייקרס לקליפרס, באתר ESPN,‏ 6 באפריל 2019
↑  קארוסו חותם על חוזה לשנתיים בלייקרס, באתר bleacherreport.com,‏ 7 ביולי 2019
↑  Thunder Acquires Alex Caruso, NBA.com, 21 
June 2024
איזבלה, נסיכת בוואריה

| --- | --- |

 לידה:  31 באוגוסט 1863 מינכן, ממלכת בוואריה ממלכת בוואריה 
 פטירה:  26 בפברואר 1924 (בגיל 60) רומא, ממלכת איטליה ממלכת איטליה 
 שם מלא:  מריה איזבלה לואיזה אמליה אלווירה בלאנקה אלאונורה, נסיכת בוואריה
 שם לידה:  Marie Elisabeth Luise Amalie Elvire Blanche Eleonore, Prinzessin von Bayern 
 מדינה:  גרמניה 
 מקום קבורה:  בזיליקת סופרגה 
 בן זוג:  הנסיך תומאזו, דוכס ג'נובה
 פרסים והוקרה
 מסדר אליזבת הקדושה 
 
איזבלה, נסיכת בוואריה (בגרמנית: Isabella, Prinzessin von Bayern; ‏31 באוגוסט 1863 – 26 בפברואר 1924) הייתה בתו של אדלברט נסיך בוואריה, ואשתו של הנסיך תומאזו, דוכס ג'נובה.
ביוגרפיה

איזבלה נולדה ב-31 באוגוסט 1863 במינכן, בוואריה, לאדלברט, נסיך בוואריה, בנו של לודוויג הראשון, מלך בוואריה, ואשתו אמליה פיליפינה, נסיכת ספרד, בתם של האינפנטה פרנסיסקו דה פאולה מספרד, אחיו הצעיר של פרננדו השביעי, מלך ספרד, ולואיזה קרלוטה, נסיכת שתי הסיציליות, אשר הייתה אחותו של פרנסיסקו, דוכס קדיס, בעלה של איזבלה השנייה, מלכת ספרד.
ב-14 באפריל 1883 התחתנה איזבלה בארמון נימפנבורג, בוואריה, עם הנסיך תומאזו, דוכס ג'נובה, בנם היחיד של הנסיך פרדיננדו, דוכס ג'נובה ואליזבת, נסיכת סקסוניה. בנוסף, הוא גם היה גם אחיה של מרגריטה, נסיכת סבויה, אשתו של אומברטו הראשון, מלך איטליה, וכך היה דודו של ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה. הנישואים היו האיחוד הרביעי של בית ויטלסבאך ובית סבויה.
החתונה נחשבה על ידי המבקרים כ"יוצאת דופן בטוב טעם ופשטות". לודוויג השני, מלך בוואריה (בן דודה של איזבלה) לא השתתף בחתונה, כמי שהשתתף רק לעיתים רחוקות באירועים ציבוריים. בהיעדרו, ציין אחד המשתתפים, אורחי החתונה "יכלו ליהנות באווירה של שביעות רצון אשר כמעט ולא נמצאה בחגיגות בבתי המלוכה".
בשנת 1905, איזבלה ובעלה, כמו גם חברים אחרים של בית סבויה השתתפו בטקס לכבוד הקדשה של כומר צרפתי, זה היה בהשתתפות האפיפיור פיוס העשירי, יחד עם 1,000 צליינים צרפתים, וכמה אלפי מתפללים מלאומים אחרים, כמו גם עשרים ושתיים קרדינלים. האירוע ראוי לציון, משום שהיה הפעם הראשונה שבה חברי בית סבויה סייעו לטקס דתי בנוכחותו של האפיפיור.
כדוכס ודוכסית ג'נובה, איזבלה ובעלה השתתפו לעיתים קרובות באירועים מלכותיים כנציגי בית סבויה. למשל, בשנת 1911 הם השתתפו בטקס הסרת הלוט מעל אנדרטה גדולה של ויטוריו אמנואלה השני, מלך איטליה ברומא. באירוע צפו כמעט מיליון איש, והשתתפו בו גם המלכות האלמנות מריה פיה, מלכת פורטוגל ומרגריטה, מלכת איטליה, וכן דוכס ודוכסית אאוסטה.
בשנת 1913, איזבלה ניצלה ממוות, בזמן שמשחה את זרועותיה וצווארה בתכשיר לשיגרון, היא מדי התקרבה למנורה, והחלה לבעור. היא שרדה בזכות המשרתת שלה, שחנקה במהירות את הלהבות.
ב-26 בפברואר 1924, מתה איזבלה מדלקת ריאות ברומא, לאחר שהייתה חולה במשך כמה ימים. תומאזו מת שבע שנים מאוחר יותר, בשנת 1931.
משפחתה

ב-14 באפריל 1883 התחתנה איזבלה עם הנסיך תומאזו, דוכס ג'נובה, בנם היחיד של הנסיך פרדיננדו, דוכס ג'נובה ואליזבת, נסיכת סקסוניה, ממנו נולדו לה 6 ילדים:
הנסיך פרדיננדו, דוכס ג'נובה (1884–1963), התחתן עם מריה לואיזה אליאגה גאנדולפי די קונטי די ריקאלדונה
הנסיך פיליברטו, דוכס ג'נובה (1895–1990), התחתן עם הנסיכה לידיה פון ארנברג
מריה בונה, נסיכת סבויה-ג'נובה (1896–1971), התחתנה עם קונרד, נסיך בוואריה
הנסיך אדלברטו, דוכס ברגמו (1898–1982)
מריה אדליידה, נסיכת סבויה-ג'נובה (1904–1979), התחתנה עם לאונה מאסימו, נסיך של ארסולי (הנין של מריה קרולינה, נסיכת נאפולי וסיציליה, דוכסית ברי)
הנסיך אוג'ניו, דוכס ג'נובה (1906–1996), התחתן עם לוצ'יה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות
הערות שוליים

1 2 3 4  "Princess Isabella's Wedding" (PDF), The New York Times, 21 במאי 1883 {{citation}}:  (עזרה)
1 2 3  "Quirinal and the Pope", The New York Times, Rome, 9 בינואר 1905 {{citation}}:  (עזרה)
1 2  "Italy's Tribute to Victor Emmanuel", The New York Times, Rome, 5 ביוני 1911 {{citation}}:  (עזרה)
1 2  "Flames Imperil Duchess of Genoa", The New York Times, Rome, 23 במרץ 1913 {{citation}}:  (עזרה)
1 2  "Duchess of Genoa Dies in Rome", The New York Times, Rome, 27 בפברואר 1924 {{citation}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICCU: MUSV034686
אנה הנטלי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1982 (בת 42 בערך) סטוקטון-און-טיס, הממלכה המאוחדת 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית למוזיקה, הקולג' המלכותי למוזיקה 
 סוגה:  אופרה 
 סוג קול:  מצו-סופרן 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 www.annahuntley.com
 
אנה הנטלי (נולדה ב-1982; באנגלית: Anna Huntley) היא זמרת מצו סופרן בריטית.
ביוגרפיה

הנטלי, ילידת סטוקטון און טיס (אנ') שבמחוז דרהאם בצפון מזרח אנגליה, היא בוגרת האקדמיה המלכותית למוזיקה והקולג' המלכותי למוזיקה בבית הספר הבינלאומי לאופרה. זכתה במלגות אולם ויגמור(אנ'), בפרסים בשירת ליד בברלין, בתחרות ליצירות הנדל בלונדון ובפרסים בשירה אופראית. השתלמה בהדרכתה של אנג'ליקה קירכשלגר(אנ').
הנטלי מופיעה בקביעות ברסיטלים באולם ויגמור בלונדון, ובאירופה לצידם של פסנתרנים נודעים ובמרכזי מוזיקה באירופה כמוזיקפראיין בווינה, האולם הקאמרי בברלין, בפסטיבלים באוקספורד, באת', ברייטון וסנט מגנוס. השתתפה בסדרת קנטטות באך בקונצרטהאוס בווינה.
שרה עם ההתזמורת הסימפונית של וינה ועם התזמורת הסימפונית של ה-BBC. הופיעה באופרה הלאומית האנגלית, באופרה הוולשית, ובאופרה הישראלית.
הקליטה את שירי שוברט בלווי גיטרה, שירים של שומאן, מלארמה וראוול.
אמנות גולמית

אדולף וולפלי, "Irren-Anstalt Band-"Hain, שנת 1910.
אנה זמנקובה, "ללא כותרת", שנות השישים
אמנות גולמית (באנגלית: Outsider art או Art Brut) הוא מונח שהומצא על ידי האמן הצרפתי ז'אן דבופה על מנת לתאר אמנות שנוצרת מחוץ לגבולות המסורתיים של האמנות הגבוהה. זוהי אמנות של יוצרים נטולי קשר לעולם האמנות או למוסדות האמנות המקובלים - בתי הספר לאמנות, גלריות, מוזיאונים). במקרים רבים, האמנים הללו מגיעים משולי החברה ועבודתם מתגלה רק לאחר מותם. לעיתים קרובות אמנות גולמית ממחישה מצבים נפשיים קיצוניים, רעיונות לא שגרתיים או עולמות מורכבים של פנטזיה את דת.
עולם האמנות הגבוהה, כך זיהה דבופה, נשלט על ידי ההכשרה האקדמית הרשמית. האמנות הגולמית, לעומת זאת, מציגה ביטוי גולמי של רגש ומחשבה, שלא עוצב בידי הקונוונציות. תחת קטגוריה זו נכללת אמנות גרפיטי, עבודות של מתמודדי נפש, אסירים, ילדים ואמנות "פרימיטיבית". דבופה ניסה לשלב את האלמנטים הללו באמנות שלו, שלעיתים מכונה גם היא אמנות גולמית. המונח "אמנות אווטסיידרית" (outsider art) נטבע בשנת 1972 על ידי מבקר האמנות רוג'ר קרדינל כמילה נרדפת באנגלית למונח Art brut או raw art. אמנות גולמית הפכה לקטגוריה מצליחה בשוק האמנות. מאז 1993 מתקיים בניו-יורק יריד האמנות הגולמית ולפחות שני כתבי עת המתפרסמים באופן קבוע מוקדשים לנושא. לעיתים המונח משמש באופן לא מדויק על מנת לתאר באופן כללי אמנות שנוצרה על ידי אמנים שנמצאים מחוץ למיינסטרים של עולם האמנות, ללא קשר לנסיבות חייהם או לתוכן היצירות שלהם. המונח מוזיקה גולמית (אנ') נטבע מאוחר יותר לתיאור יצירות מוזיקליות שנוצרו תחת אותו הקשר.
אמנות גולמית ועולם הנפש

הראשונים להתעניין באמנות של מתמודדי נפש, ילדים ובאמנות פולקלור, היו חברי קבוצת הפרש הכחול: ואסילי קנדינסקי, אוגוסט מאקה, פרנץ מארק, אלכסיי פון יבלנסקי ואחרים. הם זיהו באמנות זו כוח הבעה ייחודי שנובע, לדעתם, מהיעדר תחכום. דוגמאות ליצירות ניתן לראות בגיליון הראשון והיחיד שלהם, שיצא בשנת 1912 תחת השם, "Der Blaue Reiter Almanac". במהלך מלחמת העולם הראשונה נהרג מאקה בקרב שמפאן בשנת 1914 ומארק נהרג בקרב ורדן בשנת 1916; את הפער שהותירו מילא במידה מסוימת האמן פול קליי, שהמשיך לשאוב השראה מסוג זה של אמנות.
העניין באמנות של מאושפזי בתי חולים פסיכיאטריים גדל בשנות העשרים. בשנת 1921 פרסם ד"ר וולטר מורגנטלר את ספרו "מטופל פסיכיאטרי כאמן" ("Ein Geisteskranker als Künstler"), שעסק באדולף וולפלי, אחד ממטופליו. וולפלי התחיל לצייר באופן ספונטני, ופעילות זו סייעה להרגיע אותו. יצרתו הבולטת ביותר הייתה אפוס מאויר של 45 כרכים בו סיפר את סיפור חייו הדמיוני. זוהי יצירה מונומנטלית, הכוללת 25,000 עמודים, 1,600 איורים ו-1,500 קולאז'ים. וולפלי ייצר גם מספר רב של יצירות קטנות יותר, שחלקן נמכרו או ניתנו במתנה. עבודותיו מוצגות בקרן אדולף וולפלי במוזיאון לאמנות ברן, שווייץ.
רגע מכונן בנושא זה היה הפרסום של "אמנות חולי הנפש" ("Bildnerei der Geisteskranken") בשנת 1922, על ידי הנס פרינצ'ורן. זהו המחקר הפורמלי הראשון של יצירות מאת מטופלים במוסדות פסיכיאטריים, שהתבסס על אוסף של אלפי דוגמאות ממוסדות אירופיים. הספר ואוסף האמנות זכו לתשומת לב רבה מצד אמני אוונגרד, ביניהם פול קלה, מקס ארנסט וגז'אן דבופה.
סגנון זה שויך גם לאמנים בעלי הכשרה אמנותית רשמית, כמו גם לאמנים בעלי שם שסבלו ממחלות נפש. לדוגמה, ויליאם קורלק, שזכה מאוחר יותר בחברות במסדר קנדה על האמנות שיצר במהלך חייו, אושפז בצעירותו בבית החולים הפסיכיאטרי מודסלי, שם טופל במחלת הסכיזופרניה ממנה סבל. בבית החולים יצר את "המבוך", תיאור אפל של תקופת נעוריו. מאוחר יותר הוא הועבר ממודסלי לבית החולים נת'רן, שם שהה מנובמבר 1953 עד ינואר 1955, על מנת לעבוד עם אדוארד אדמסון (1911–1996), חלוץ הטיפול באמנות, ויוצר אוסף אדמסון.
ז'אן דבופה והאמנות הגולמית

האמן הצרפתי ז'אן דבופה הושפע במיוחד מספרו של פרינצ'ורן והחל ליצור אוסף אמנות משלו של יצירות אותן כינה "אמנות גולמית" (Art Brut). בשנת 1948 הוא הקים את החברה לאמנות גולמית (Compagnie de l'Art Brut) יחד עם אמנים אחרים, כולל אנדרה ברטון. האוסף שהקים נודע בשם אוסף האמנות הגולמית, הוא מכיל אלפי יצירות ושוכן כעת באופן קבוע בלוזאן, שווייץ.
דבופה מאפיין את האמנות הגולמית כך:
דבופה טען שתרבות המיינסטרים הצליחה להטמיע אל תוכה כל התפתחות חדשה באמנות, ובכך איבדה את כוחה. התוצר הוא חניקה של כל ביטוי אותנטי. אמנות גולמית הייתה הפתרון שלו לבעיה זו, שכן לדידו, רק האמנות הגולמית הייתה חסינה בפני היטמעות, מפני שהאמנים עצמם לא היו מוכנים, או מסוגלים, להיטמע.
הקשר תרבותי

העניין שגילו אמני ומבקרי המאה העשרים באמנות גולמית הוא חלק מדגש רחב יותר שהושם בקרב אנשי האמנות המודרנית על דחיית הערכים המקובלים. בחלקים המוקדמים של המאה העשרים עלו תנועות אמנות כגון הקוביזם, הדאדא, הקונסטרוקטיביזם והפוטוריזם, כולן ביקשו להסיט באופן דרמטי את הזרקור מצורות האמנות של העבר. אמן הדאדא, מרסל דושאן, למשל, נטש את הטכניקה ה"ציורית" כדי לאפשר לפעולות מקריות לקבל תפקיד בקביעת המראה של יצירותיו, או פשוט לייצר הקשר אמנותי מחודש לפריטי רדי מייד קיימים. אמני מחצית המאה העשרים, כולל פבלו פיקאסו, חיפשו השראה מחוץ למסורות התרבות הגבוהה. הם שאבו השראה מפריטים שהגיעו מחברות "פרימיטיביות", מיצירות אמנות של ילדים ומגרפיקות פרסום. בתוך כך, ניתן לראות בעניין של דבופה באמנות גולמית דוגמה נוספת לגישות נפוצות באמנות האוונגרד.
טרמינולוגיה

מספר מונחים משמשים לתיאור אמנות שנתפסת ככזו שנמצאת מחוץ לגבולות האמנות הגבוהה המסורתית. המונחים הללו משתנים ולעיתים חופפים. עורכי כתב העת "Raw Vision", מציעים כי "חשוב לבסס דיון יצירתי על אוצר מילים מוסכם". כתוצאה מכך, הם מגנים את השימוש במינוח "אמן אווטסידר" עבור כמעט כל אמן חסר הכשרה פורמלית וכותבים כי: "לא מספיק להיות חסר הכשרה, מסורבל או נאיבי. אמנות אווטסיידרית היא למעשה שם נרדף לאמנות גולמית, הן ברוח והן במשמעות, שהיא אותה אמנות נדירה שנוצרת על ידי אלה שלא מכירים את שמה". בתוך כך, ניתן למיין את המינוח המגוון לאמנות זו כדלקמן (חלק מהמונחים יובאו בשמם המקורי הלועזי):
אמנות גולמית (Art Brut): "גולמית" מאחר שלא עברה את תהליך ה"בישול" (בתי הספר לאמנות, גלריות, מוזיאונים). במקור, אמנות של מתמודדי נפש שחיו כמעט לחלוטין מחוץ לתרבות ולחברה. הגדרה מצומצמת תתייחס רק לאוסף האמנות הגולמית בלוזאן..
אמנות פולקלור או אמנות עממית: אמנות זו זוהתה במקור עם פריטי אומנות ופריטים דקורטיביים בקהילות איכרים באירופה, אך ניתן לייחסה לכל תרבות מקומית. המונח התרחב וכולל כל תוצר של אומנות מעשית ומיומנות דקורטיבית. ביחס לאמנות הגולמית: אמנות עממית מגלמת בדרך כלל צורות מסורתיות ועריכם מקובלים, בעוד שאמנות גולמית ממוקמת בשולי החברה.
אמנות אינטואיטיבית או אמנות של התגלות: אמנות של התגלות מתייחסת לעיתים קרובות לדימויים בעלי אופי רוחני או דתי. אמנות אינטואיטיבית הוא המונח הכללי ביותר. אינטואיט: המרכז לאמנות אינטואיטיבית ואאוטסיידרית הממוקם בשיקגו, מפעיל מוזיאון המוקדש לחקר והצגת אמנות אינטואיטיבית וגולמית. מוזיאון אמנות ההתגלות האמריקאי בבולטימור, מרילנד מוקדש להצגת אמנות מסוג זה.
אמנות שוליים  זהה ל-Neuve" Invention". מונח המתייחס לאמנים בשולי עולם האמנות.
אמנות נאיבית : מונח נפוץ נוסף המתייחס לאמנים נטולי הכשרה השואפים למעמד אמנותי "רגיל", כלומר, הם מקיימים אינטראקציה הרבה יותר מודעת עם עולם האמנות הרשמי מאשר אמני האמנות הגולמית.
Neuve_invention: מונח השמש לתיאור אמנים שלמרות היותם שוליים, הם מקיימים אינטראקציה עם תרבות המיינסטרים. את הביטוי טבע דבופה בצרפתית, ובהגדרתו המצומצמת הוא מתייחס רק לחלק מיוחד מתוך אוסף האמנות הגולמית שלו.
Visionary environments: מיצבים אמנותיים גדולים, כגון בניינים ופארקי פסלים, שנבנו בהתאם לחזון של אמנים. אלה יכולים להיות החל מבתים מעוצבים ועד שטחים גדולים המשלבים מספר רב של פסלים בודדים עם נושא מאחד. דוגמאות לכך כוללות את מגדלי ווטס מאת סיימון רודיה, פארק בודהה וסלה קיוקו מאת בונלואה סולילת ואת אידיאל הפאלה מאת פרדיננד שבאל.
הערות שוליים

↑  ART BRUT
↑  Roger Cardinal, Outsider Art, London, 1972
↑  The 20th Century Art Book. New York: Phaidon Press, 1996
↑  "Outsider Art Fair". Outsider Art Fair. נבדק ב-16 באוגוסט 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "What the Dickens is Outsider Art?" The Pantograph Punch, December 2016, retrieved 2021-08-16
↑  art brut, Encyclopaedia Britannica
↑  (1927–1977)William Kurelek, American Visionary Art Museum (AVAM)
↑  Max Evans, The Many Terms in Our Continuum: ‘Outsider Art’, Brut Force, ‏28.7.2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007295781105171  BNE: XX554936  BnF: cb12648387z (data)  LCCN: sh85007984  NKC: ph118618  SUDOC: 050555545 
מבט אל אוספי האמנות הגולמית במוזיאון לוזאן, שווייץ.
שני תצלומים של עבודתו של ג'ו מינט, "כפר אפריקאי באמריקה" משנת 2000