המצור על בסטון
מהלכי הקרב > ההתקדמות הגרמנית לבסטון, 19-16 בדצמבר

קורפוס הפאנצר ה-47 נועד לתקוף חזית ברוחב 11 קילומטרים עם שלוש דיוויזיות: דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-26 (חיל-רגלים), ושתי דיוויזיות שריון - דיוויזיית פאנצר להר ודיוויזיית הפאנצר ה-2. מולם ניצב רגימנט רגלים (110) אחד מהדיוויזיה האמריקאית ה-28. מאחר שהרגימנט היה חלש מכדי להחזיק בקו הגנה רציף, הוא התמקד בהגנה על ארבעת הכבישים החוצים את נהר אור (Our), מזרחית לבסטון. דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-26 הובילה את המתקפה של קורפוס הפאנצר ה-47 ב-16 בדצמבר; במשך מרבית שעות היום הראשון למתקפה, נלחמו יחידות הרגלים הגרמניות כמעט וללא סיוע מצד יחידות השריון של הקורפוס, שנתקעו ממזרח לנהר אור (Our) מאחורי קו החזית. רק בשעות הערב השלימו יחידות ההנדסה הגרמניות בניית שני גשרים על הנהר בגמינד (Gemünd) ובדאסבורג (Dasburg). אולם גם לאחר השלמת הגשרים, ההתקדמות הגרמנית נותרה איטית; מרבית היחידות של "פאנצר להר" נותרו תקועות ממזרח לגשר בגמינד עקב מחסומי דרכים אמריקאיים ומכתשים בכביש הגישה מהגשר. גם יחידות החלוץ של דיוויזיית הפאנצר השנייה לא הצליחו להשתלט על יעדיהם, וספגו אבדות כבדות.
כבר בערב 17 בדצמבר החלו האמריקאים לבצע פעולות השהיה ממזרח לבסטון, כדי להרוויח זמן שיאפשר לכוחות עתודה להגיע לעיירה ולהתארגן להגנה עליה. מפקד הקורפוס ה-8 האמריקאי, מייג'ור גנרל טרוי מידלטון, הורה לכוח העתודה האחרון שנותר ברשותו, צוות קרב מהדיוויזיה המשוריינת ה-9, להתחלק לשני כוחות משימה – צוות קרב רוז וצוות קרב הארפר – ולהקים מחסומי דרכים מאולתרים על צירי התנועה העיקריים המובילים לבסטון ממזרח.
ביום השני למתקפה חידשו הגרמנים את הלחץ על רגימנט 110. דיוויזיית הפאנצר השנייה נעה לעבר העיר קלרוו, 12 קילומטרים מדאסבורג, ששכנה על הכביש המוביל לבסטון ולכן כיבושה היה חיוני להמשך ההתקדמות הגרמנית. הדיוויזיה הצליחה להשתלט על קלרוו באותו יום, על אף ניסיונות של כוחות אמריקאים קטנים לכבוש את מארנאש, מזרחית מקלרוו, כדי לנתק הכביש המוביל לשם. הדיוויזיה תפסה את הרכס ממזרח לקלרוו, ובינה לבין בסטון הפרידו רק 30 קילומטרים ושני כוחות המשימה הקטנים מהדיוויזיה המשוריינת התשיעית. עד רדת הלילה ב-18 בדצמבר הוכרעו שני כוחות המשימה על ידי דיוויזיית הפאנצר ה-2 ושרידיהן נסוגו ללונגווי, 8 קילומטרים ממזרח לבסטון, שם אורגנו על ידי מפקד צוות הקרב ליצירת קו הגנה מאולתר, יחד עם עוד מספר יחידות קטנות. בשלב זה, דיוויזיית הפאנצר ה-2 יכלה לכבוש את בסטון ללא קושי, אולם מפקדה, שפעל בהתאם לתוכנית המערכה הגרמנית, החליט לעקוף את העיירה מצפון ולהמשיך בתנועה לעבר נהר מז.
דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-26 כבשה ב-17 את הוסינגן לאחר קרב קשה. למחרת, ב-18 בדצמבר, החלו שרידי הרגימנט ה-110 לסגת. חלקם נסוגו מערבה, והקימו קו מגננה בדונאנג' (Donnange), וחלקם נסוגו דרומה לוילץ, שם שכנה מפקדת הדיוויזיה ה-28. באותו יום כבשה דיוויזיית פולקסגרנדיר ה-26 את וילץ, ובכך פתחה גם ציר התנועה הדרומי לבסטון. יחידות הדיוויזיה יחד עם דיוויזיית "פאנצר להר" התקדמו לעבר בסטון מכיוון מזרח ודרום מזרח.
ב-18 בדצמבר הגיע לבסטון צוות קרב ב' מהדיוויזיה המשוריינת ה-10 (שנשלחה לתגבר את הגזרה הדרומית של הארדנים מעתודת הארמייה השלישית של ג'ורג' פטון). גנרל מידלטון פקד על קולונל רוברטס, מפקד צוות הקרב, לחלק את כוחו לשלושה כוחות משימה בסד"כ גדודי, ולפרוס אותם להגן על שלושת הכבישים העיקריים המובילים לבסטון: צוות קרב דזוברי נערך להגן על נוביל (10 קילומטרים מצפון לבסטון), צוות קרב צ'רי (שכלל כ-30 טנקים) הגן על לונגוויל (ממזרח לעיירה), ואילו צוות קרב א'והרה (שכלל 500 איש ו-30 טנקים) נפרס מדרום מזרח לבסטון (ליד הכפר וארדין) כדי לחסום את הכביש מוילץ.
בשעה הבוקר המוקדמות ב-19 בדצמבר, הגיע כוח החלוץ של דיוויזיית פאנצר להר לתחנת הרכבת נפה, מספר קילומטרים מזרחית לבסטון. מפקד הדיוויזיה, פריץ ביירליין, שנתקל בגדוד צנחנים מרגימנט 501 מהדיוויזיה המוטסת ה-101 (שהגיעה לאזור שעות ספורות קודם לכן), חשב שניצב מולו כוח בסדר גודל דיוויזיוני, ולכן עצר את התקדמותו. במקום להמשיך בתנועה לעבר בסטון, הוא הפנה את כוחו העיקרי צפונה, ותקף את צוות קרב צ'רי, שאיים על אגפו הימני ועל עורפו. במקביל תקפה גם דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-26 את לונגוויל מכיוון דרום מזרח. צוות קרב צ'רי התגונן בעקשנות, תוך שהוא מסב אבדות לגרמנים ומעכב את התקדמותם, אך עד שעות הערב נאלצו שרידיו לסגת.
באותו יום הציע מפקד קורפוס הפאנצר ה-47, היינריך פון ליטוויץ, למפקד ארמיית הפאנצר החמישית, להפעיל את שלוש הדיוויזיות שלו כדי לכבוש את בסטון במהירות. אולם מנטויפל, שלא האמין שהאמריקאים יסתכנו בכיתור הכוחות המגינים על בסטון, הורה לליטוויץ להשאיר את כיבושה לדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-28 בסיוע רגימנט פאנצרגרנדיר מ"פאנצר להר", לעקוף את העיירה עם מרבית כוחות השריון שלו, ולהמשיך לנוע מערבה לעבר נהר מז.