stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צנזורה על ויקיפדיה
צנזורה רחבה של ויקיפדיה > צנזורה לפי מדינה > טורקיה

ב-29 באפריל 2017, ארגון ניטור האינטרנט Turkey Blocks זיהה חסימה של הגישה לכל מהדורות השפות של ויקיפדיה בטורקיה. החסימה בוצעה לאחר שרשויות טורקיה דרשו מוויקיפדיה "להסיר תוכן שנכתב על ידי עורכים שהתומכים בטרור ומקשרים את טורקיה לקבוצות טרור", ממשלת טורקיה הצהירה שלא מענה מספק על הדרישה הזו.
החל מ-17 בנובמבר 2014, טורקיה צנזרה מספר ערכים בוויקיפדיה הטורקית, כגון "2015 Türkiye genel seçim anketleri" ("סקרי הבחירות הכלליות בטורקיה ב-2015") וערכים הקשורים לאיברי רבייה. לא הייתה החלטת בית משפט לגבי הצנזורה הזו.
בדצמבר 2019, בית המשפט לחוקה של טורקיה קבע כי החסימה שנמשכה כשנתיים וחצי אינה חוקתית. ב-15 בינואר 2020, דווח לקרן ויקימדיה כי האפשרות לגשת לוויקיפדיה חזרה במלואה בטורקיה.
צנזורה רחבה של ויקיפדיה > צנזורה לפי מדינה > אוזבקיסטן

כל אתרי ויקיפדיה נחסמו פעמיים לזמן קצר באוזבקיסטן, ב-2007 וב-2008. ויקיפדיה האוזבקית נחסמה שוב בסוף פברואר 2012. משתמשי אינטרנט באוזבקיסטן שניסו לגשת לערכים בשפה האוזבקית הופנו מחדש לאתר MSN. משתמשים באוזבקיסטן יכלו בקלות לפתוח ערכים בוויקיפדיות בשפות אחרות. רק הערכים בוויקיפדיה האוזבקית נחסמו. מאז החסימה שוחררה.
צנזורה רחבה של ויקיפדיה > צנזורה לפי מדינה > ונצואלה

בערב 12 בינואר 2019, ארגון ניטור האינטרנט NetBlocks, אסף עדויות טכניות שמראות שכל מהדורות ויקיפדיה נחסמו בוונצואלה. ההגבלות נאכפו על ידי CANTV, ספקית האינטרנט הגדולה במדינה. הנתונים שנאספו על ידי הארגון גם הראו שהגישה למספר אתרים מקומיים הוגבלה.
חסימה של ערך בודד

ערכים בודדים יכולים להיחסם על ידי מדינות בשל הפרה לכאורה של מגוון חוקים, החל מחשיפת מיקומים מסווגים של מתקנים צבאים (צרפת), חוקי לשון הרע או מידע מוטעה (גרמניה), או פסק דין שפסק שתמונה בערך הייתה פורנוגרפית (בריטניה).
חסימה של ערך בודד > דוגמאות לפי מדינה > אוסטרליה

בשנת 2018, שופט בית המשפט המחוזי של ויקטוריה, פיטר קיד, הוציא צו איסור פרסום על כל הראיות ופסק הדין במשפטו של הקרדינל האוסטרלי ג'ורג' פל. צו איסור הפרסום היה תקף לכל המדינות והטריטוריות של אוסטרליה ו"על כל אתר אינטרנט או פורמט אלקטרוני או שידור שזמין באוסטרליה". הצו כלל גם את ויקיפדיה.
חסימה של ערך בודד > דוגמאות לפי מדינה > צרפת

באפריל 2013, הערך בוויקיפדיה הצרפתית על תחנת הרדיו הצבאית פייר-סור-אוט משך תשומת לב מסוכנות הביון הצרפתית DGSI. הסוכנות ניסתה להסיר את הערך על המתקן מוויקיפדיה הצרפתית. ה-DGSI הפיעלה לחצים על רמי מתיאס, עורך ומפעיל מערכת בוויקיפדיה הצרפתית תושב צרפת, למחוק את הערך. קרן ויקימדיה שאלה את סוכנות ה-DGSI אילו חלקים בערך מהווים בעיה, וציינה שהערך מכיל מידע שפורסם בסרט תיעודי משנת 2004 שנעשה על ידי Télévision Loire 7, תחנת טלוויזיה מקומית צרפתית, שזמין באופן חופשי באינטרנט. ה-DGSI לא הצדיקה את ההסברים, וחזרה על דרישתה למחוק את הערך. בהצהרה שפרסמה קרן ויקימדיה הצרפתית ב-6 באפריל 2013 נכתב:
ה-DGSI זימנה עורך ויקיפדיה למשרדיה ב-4 באפריל 2013. העורך, שהיה בעל גישה להרשאה למחיקת ערכים, נאלץ למחוק את הערך תחת איומי מעצר והעמדה לדין. למרות שהסביר שזה לא האופן בה פועלת ויקיפדיה, הוא נכנע ללחצים והזהיר את מפעילי המערכת האחרים כי שחזור הערך עלול להוביל לתביעות משפטיות. לעורך לא היה קשר לערך קודם לכן, והוא נבחר מכיוון שהיה עורך שקל לזהותו בשל פעילותו הציבורית למען קידום ויקיפדיה בצרפת.
מאוחר יותר, הערך שוחזר על ידי עורך אחר בוויקיפדיה הצרפתית שחי בשווייץ. כתוצאה מפרסום המחלוקת, הערך הפך לערך הנקרא ביותר בוויקיפדיה הצרפתית, עם למעלה מ-120,000 צפיות בדף במהלך סוף השבוע שבין 6 ל-7 באפריל 2013. הערך תורגם למספר שפות אחרות. העיתון הצרפתי 20 minutes, האתר‏ "Ars Technica" ופוסט ב-סלאשדוט, ציינו את המקרה כדוגמה לאפקט סטרייסנד. משרד הפנים הצרפתי אמר לסוכנות הידיעות הצרפתית (AFP) כי הוא לא מעוניין להגיב על התקרית.
בעקבות התקרית, Télévision Loire 7 פרסם שהוא צופה שה-DGSI יבקש ממנו להסיר את הסרט מ-2004 שעליו התבסס הערך בוויקיפדיה, למרות שהוא צולם ושודר בשיתוף פעולה מלא של הכוחות המזוינים של צרפת. ארגון עיתונאים ללא גבולות, שבסיסו בצרפת, מתח ביקורת על פעולות ה-DGSI שהיוו לדבריו "תקדים רע". דובר הארגון אמר למגזין Le Point ש"אם הארגון סבור שמידע מסווג בתחום ההגנה על צרפת נחשף, יש לו את כל האפשרויות לקבל הכרה מצד בתי המשפט על ידי הצגת טיעוניו והבהרת בקשתו". דובר הארגון ציין שהמידע הכלול בערך הגיע מהסרט התיעודי שצולם והופץ בעבר בשיתוף הצבא, ואין להטיל את האחריות על מי שמפיץ את המידע לאחר פרסום הסרט
חסימה של ערך בודד > דוגמאות לפי מדינה > גרמניה

במקרה אחד, נאסר על Wikipedia.de (הכתובת של ויקיפדיה הגרמנית) להציג ערך שנכתב בה. צו בית המשפט שאסר על הצגת תוכן הערך היה צו מניעה זמני כחלק מתביעה שהגיש הפוליטיקאי הגרמני לוץ היילמן בשל טענות שהופיעו בערך עליו בנוגע למעורבותו בעבר בשירות הביון של גרמניה המזרחית, השטאזי.
חסימה של ערך בודד > דוגמאות לפי מדינה > בריטניה

בדצמבר 2008, ה־Internet Watch Foundation ‏(IWF), ארגון לא ממשלתי בבריטניה, הוסיף את ערך הוויקיפדיה "Virgin Killer", לרשימה השחורה של הארגון. הערך עוסק באלבום של להקת הרוק סקורפיונז, שעל עטיפתו מופיעה תמונה של ילדה עירומה. ההוספה לרשימה באה בטענה שהתמונה "עלולה להיות בלתי חוקית" על פי חוק הגנת הילדים משנת 1978 (אנ'), ובכך למעשה הארגון סיווג את ויקיפדיה כאתר פורנוגרפיית ילדים.
כתוצאה מההוספה לרשימה, אנשים שהשתמשו בספקי שירותי אינטרנט רבים בבריטניה נחסמו מלצפות בערך כולו על ידי מערכת חסימת תוכן בשם Cleanfeed
שבה הארגון השתמש ולחלק גדול מתושבי בריטניה נחסמה האפשרות לערוך את ויקיפדיה בשל האמצעים שבהם השתמש ה-IWF כדי לחסום את התמונה. בעקבות דיון עם נציגים של קרן ויקימדיה, ותלונות ציבור, ה-IWF חזר בו מהחלטתו לחסום את הערך בוויקיפדיה שלושה ימים לאחר מכן.
בדיקת בתולים

נערות מאסווטיני שבדרום אפריקה משתתפות בטקס אומלנגה בשנת 2006, במסגרתו עליהן לעבור בדיקת בתולים
בדיקת בתולים היא בדיקה המבוצעת בנשים ונערות ומהותה חיפוש אחר קרום בתולים שלם. הבדיקה נעשית במטרה לקבוע האם קיימה האישה או הנערה יחסי מין בעברה. זאת, בהתאם לאמונות דתיות ותרבותיות שונות. ההליך מבוצע תחת ההנחה כי יחסי אישות הם הגורם היחיד המוביל להריסת הקרום. הבדיקה נתונה לביקורות רבות בעולם המתמקדות בהשלכותיה על הנשים, בביסוסה המדעי, ובהיבטיה המוסריים.
קיימות מספר דרכים לביצוע הבדיקה, המבוצעות בתרבויות שונות בעולם, חלקן כוללות בדיקה פיזית וחלקן בעלות אופי טקסי. הבדיקה עשויה להיות מבוצעת באופן מבוקר על ידי אנשי רפואה, על ידי מנהיגים רוחניים או על ידי שוטרים, כתלות בתרבות הקהילה.
בדיקת בתולים, על ידי בדיקת הסדין שעליו שכבו הזוג בליל הכלולות, מופיעה כבר בתנ"ך, בהקשר לאדם המוציא שם רע על אשתו שנשאה והיא איננה בתולה, אביה של האשה, לוקח את ה"שמלה" שהוא הסדין, ומראה לכולם את דם הבתולים שעליו, ובכך נענש הבעל. גם בדורות מאוחרים יותר היה המנהג לבדוק את סדין הכלולות לאחר קיום יחסי המין הראשונים כדי ל'העיד' את הכלה שהיא בתולה, מנהג זה התבטל עם השנים, ונשאר אצל יהודי עיראק וצפון אפריקה.
בדיקות בתולים נוספות מוזכרות בתלמוד, למשל, בדיקת האשה על ידי הושבתה על חבית יין.
עם התפשטות החילוניות לאורך השנים קראו ארגונים בעולם להפסיק את בדיקת הבתולים לאור ספקות בהיבטים האתיים שהיא טומנת בחובה.
סיבות לביצוע הבדיקה

קרום הבתולים הוא רקמת עור טבעתית גמישה, דקה וחלקה בפתח הנרתיק המתפתחת סמוך ללידה ובעלת כמה צורות אפשריות מובחנות. תפקידו הוא למנוע כניסה של עצמים זרים לגוף האישה. מעבר לכך, לא מיוחס לקרום הבתולים תפקוד פיזי או ביולוגי נוסף, וההנחה הרווחת היא שמדובר בשריד אבולוציוני שמקורו ברקמת תאים שמילאה את חלל הנרתיק בשלבי ההתפתחות העוברית המוקדמים.
תפיסת קרום בתולים שלם כסממן לבתולים מקורה עוד מימי הביניים באירופה. בתקופתנו, האמונה נפוצה בעיקר בתרבויות מוסלמיות ובחלקים ברחבי הודו הרואות בכך סימן לכבוד. בתרבויות אלה נדרשת הוכחה מצד הכלה טרם חתונתה לכך שמעולם לא קיימה יחסי מין, וההוכחה היא היווכחות בקרום בתולים שלם. לעיתים, הבדיקה היא גופנית ומבוצעת על ידי רופא טרם טקס הנישואין ובסיומה יציג הרופא "תעודת בתולים". לעיתים, תתבצע הבדיקה מיד לאחר טקס הנישואין ובמהלכה יוצג סדין מוכתם בדם כהוכחה להיות הכלה בתולה עד ליום חתונתה.
בדיקת בתולים עשויה להתבצע גם כאשר יש חשד לאונס או התעללות מינית בילדים.
בדיקת שתי אצבעות

אחד ההליכים הנפוצים הוא בדיקת שתי אצבעות (באנגלית: "Two Fingers Test " או "Per Vaginal Test"). באזורי מחיה בהם ישנה זמינות של רופאים תבוצע הבדיקה במשרד הרופא תחת השגחתו המקצועית. במדינות בהן הזמינות הרפואית נמוכה או שאינה קיימת הבדיקה תבוצע לרוב על ידי נשים מבוגרות או מנהיגים רוחניים הנתפסים בעיני הקהילה כדמויות אמינות עליהן ניתן לסמוך שיבצעו את הבדיקה בצורה שתספק תשובה אמינה. ההליך עצמו, כולל החדרה של שתי אצבעות אל הנרתיק על מנת לבדוק את מידת הרפיון הנרתיקי. מידת רפיון גבוהה משמעותה כי הנבדקת התנסתה בעברה בקיום יחסי מין מלאים.
ישנן עוד מספר סוגי בדיקות בעלות אופי טקסי יותר אשר הכוללות בין היתר הצגת סדין מוכתם בדם לאחר ערב הכלולות, עצירת הנשימה מתחת למים לזמן ארוך ככל הניתן והחזקת מתכות רותחות. בדיקות אלה נפוצות פחות בעולם ונעשות בעיקר במסגרת קהילות מסוימות ברחבי הודו.
הבדיקה כמקור לאפליה מגדרית כלפי נשים

הבדיקה היא מנהג מסורתי דתי ארוך שנים הנהוג במספר מדינות בעולם נכון לינואר 2019. הסיבה הנפוצה ביותר לביצוע הבדיקה היא בעלת משמעות דתית. מדובר בדרישה מצד הגבר ומשפחתו טרם הנישואין להוכיח שהכלה המיועדת לא קיימה יחסי מין לפני כן ומגיעה אל הנישואין כבתולה. סיבות נוספות לביצוע הבדיקה הן למטרת קביעת זכאויות תעסוקתיות וחברתיות ובדיקה לקורבנות פגיעה מינית על מנת להסיק האם עברו אונס. הדרישה מבנות לעבור בדיקת בתולים נתפסת במקומות רבים בעולם כפוגענית, משפילה ובעלת השלכות נרחבות על חייהן העתידיים במיוחד כאשר הדרישה מגיעה בשם הממשלה במדינה. הבדיקה נתפסת כמפלה ומשמרת אי שוויוניות בין גברים לנשים על רקע העובדה שגברים אינם נדרשים לספק מידע והוכחות לגבי עברם המיני, ומנציח את התפיסה שיחסי מין מחוץ למוסד הנישואין מקובלים כאשר מדובר בגברים אך לא כשמדובר בנשים.
לדעת ארגוני זכויות אדם בעולם ובראשם ארגון האומות המאוחדות, הבדיקה, מעבר להיותה הפרה בוטה של זכויותיהן של נשים וילדות עשויה לגרום לקורבנות אונס כאב נוסף הנובע מחזרתיות על אקט הפוגעני ושחזור הטראומה שעברו. כתוצאה מהפגיעה המינית ומבדיקת הבתולים שמגיעה בעקבותיה סובלות הקורבנות מהשלכות פיזיות, חברתיות, ופסיכולוגיות הטומנות בחובן חרדה מוגברת, התקפי פוסט טראומה ואף ניסיונות התאבדות. ישנם תיעודים של מקרים בהם נשים ונערות שנמצאו כלא בתולות לפני נישואיהן נרצחו על רקע חילול כבוד המשפחה.
מהימנות הבדיקה

חוקרים רבים ספקנים לגבי קיומו של קרום הבתולים כבעל משמעות אנטומית וביולוגית והתפיסה הרווחת בקהילה המדעית היא שמדובר יותר על מיתוסים תרבותיים ודעות קדומות שהתפתחו לאורך השנים.
קרום הבתולים הוא רקמה בעלת מספר צורות שונות ומובחנות ואינו שלם באף שלב במהלך ההתפתחות. הקרום עשוי להיות גמיש או קשיח, דק או עבה, ואף יש נשים שנולדות בלעדיו. קרום הבתולים יכול להיבקע מסיבות שונות שאינן קשורות לקיום יחסי מין במהלך הליכים שגרתיים כמו בדיקה גינקולוגית או פעילות גופנית מאומצת. לאור עובדות אלה הימצאותו של קרום בתולים "שלם" לא מספקת הוכחה חד משמעית לכך שהייתה או לא הייתה פעילות מינית קודמת.
ביקורת

באוקטובר 2018, הצהירו חברי הוועדה לזכויות האדם באומות המאוחדות, יחד עם ארגון הבריאות העולמי וארגון האו"ם לקידום והעצמת נשים כי בבדיקות הבתולים היבטים אלימים, משפילים וטראומטיים כלפי הנבדקות ועל כן יש להפסיקן. ממשלות בעולם העבירו חוקים נגד ביצוע הבדיקה וקבעו עונשים בחוק למפרים. עמותות בריאות מקצועיות קוראות להעלאת המודעות בקרב אנשי מקצוע בתחום הבריאות על ההשפעות המזיקות של הבדיקה ועל אי התקפות שלה.
ראו גם

בתולים
קרום בתולים
חגורת צניעות
פטריארכיה
לקריאה נוספת

Harvard University, The London Medical and Physical Journal, Volume 51, 08/10/2011
Clinical Protectors in pediatric And Adolescent Gynecology, Sally E. Perlman, 2003
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  Cultural Significance, ‏20/01/2019 (באנגלית אמריקאית)
1 2 3  Nisreen Khambati, Faculty of Medicine, University of Southampton, ביצוע בדיקות בתולים בהודו כביטוי להפרת זכויות האישה, ‏16/05/2014
↑  כך לפי פשוטו של מקרא "דברים ככתבן" כך הסביר התנא רבי אליעזר בן יעקב (בבלי,כתובות,מו,א), וכך פירש הרמב"ן. אולם יש פרשנויות שונות כבר בחז"ל, ויש הטוענים שמדובר על בדיקה אחרת המבוססת על ראיות עדים
↑  שו"ת זבחי צדק חלק ב, סימן ה. שו"ת רב פעלים חלק א סימן ב. מנחת כהן (ג'רבא) אבן העזר סימן ג.
↑  בבלי, כתובות דף י.
1 2 3 4 5 6 7 8 9  United Nations agencies call for ban on virginity testing, www.who.int (באנגלית)
1 2  מאיה איטקין, תפקידו של קרום הבתולים - ד"ר יאנג,, באתר dryang, ‏08/02/2015
1 2  Harvard University, The London Medical and Physical Journal, Volume 51,, ‏08/10/2011
1 2  Perlman, Sally E, Clinical protocols in pediatric and adolescent gynecology, ‏2003
1 2  כתב העת - הניו-יורק טיימס/בריאות/דונלד ג'י מקנייל, ‏13/09/2010
↑  Nithya Nair, 4 סוגי בדיקות בתולים הנעשות ברחבי הודו, באתר India.com, ‏07/06/2016
↑  Human Rights Watch - Dignity on Trial, ‏06/09/2010
↑  PTI, No two-finger test for rape: SC, ‏May 19, 2013
גרסאות שונות למבנה קרום הבתולים
צבי יהודה הכהן קוק

| --- | --- |

הרב צבי יהודה קוק בעלייה הראשונה של גרעין אלון מורה
 לידה:  22 באפריל 1891 ט"ו בניסן ה'תרנ"א האימפריה הרוסית ז'יימליס, האימפריה הרוסית
 פטירה:  9 במרץ 1982  (בגיל 90) י"ד באדר ה'תשמ"ב ישראל ירושלים, ישראל
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  ? – 9 במרץ 1982 
 השתייכות:  ציונות דתית
 תחומי עיסוק:  אמונה, גאולה, עם ישראל, אגדה, תשובה, ארץ ישראל, תנ"ך
 רבותיו:  אביו, הרב אברהם יצחק הכהן קוק
 תלמידיו:  הרבנים: משמשו - יוסף בדיחי, יהושע רוזן, דב ליאור, זלמן ברוך מלמד, יעקב אריאל, חיים דרוקמן, צבי ישראל טאו, אליעזר ולדמן, שלמה אבינר, חיים אביהוא שוורץ, חנן פורת, חיים שטיינר, עודד ולנסקי ורבנים אחרים
 חיבוריו:  לנתיבות ישראל, שיחות הרב צבי יהודה, מתוך התורה הגואלת ועוד
 אב:  אברהם יצחק הכהן קוק 
 
 תפקידים נוספים:  ראש ישיבה 
 
הרב צבי יהודה הכהן קוק (מכונה גם הרצי"ה; ט"ו בניסן ה'תרנ"א, 22 באפריל 1891 – י"ד באדר ה'תשמ"ב, 9 במרץ 1982) היה ראש ישיבת מרכז הרב ומנהיג רוחני בולט של הציונות הדתית. מהאידאולוגים הבולטים של רעיון ארץ ישראל השלמה. בנו ותלמידו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק.
קורות חייו > שנותיו המוקדמות

נולד בעיירה ז'יימליס (זיימל) בפלך קובנא באימפריה הרוסית (כיום במחוז שיאוליאי בליטא), שם כיהן אביו ברבנות, לרב אברהם יצחק הכהן קוק ולרבנית רייזא-רבקה, בתו של הרב צבי יהודה רבינוביץ' תאומים, שעל שמו הוא קרוי. אמו הייתה רעייתו השנייה של אביו, והוא היה בנה הראשון. בשנת ה'תרנ"ו (1896), עברה המשפחה לבויסק שליד ריגה, שם נתמנה אביו לרב העיירה. בבויסק למד גמרא אצל הרב ראובן גוטפריד ידידיה, חתנו של הרב יואל משה סלומון, ואצל הרב בנימין מנשה לוין. את עיקר תלמודו קיבל לאחר מכן מאביו. בנוסף למד מקרא אצל הרב משה זיידל, ורוסית אצל מורה פרטי. בהיותו שם עמד בראש אגודת הנוער "פרחי ציון".
כאשר התמנה הראי"ה קוק לשמש כרבן של יפו והמושבות, עלתה המשפחה לארץ ישראל. הם הגיעו לנמל יפו בכ"ח באייר ה'תרס"ד (13 במאי 1904). בשנת ה'תרס"ו (1905) עבר לירושלים כדי ללמוד בישיבת "תורת חיים" בעיר העתיקה. בישיבה, בהיותו כבן 15, התקרב ולמד באופן קבוע עם הרב זרח אפרים אפשטיין, גיסו של ראש הישיבה, שלימים כיהן כראש הישיבה. לאחר תקופה בירושלים, שב הרב צבי יהודה ליפו וחזר ללמוד אצל אביו. באותן שנים התיידד עם הרב יעקב משה חרל"פ, וסייע לו בעריכת הספר "צבי לצדיק".
בשנת ה'תרס"ט (1909), היה מיוזמי ומסייעי הקמת הישיבה בראשותם של אביו והרב שלמה זלמן שך ששכנה בבניין של תלמוד תורה "שערי תורה" ולמד בה. מלבד לימודי קודש, למד שם גם שפות זרות ומדעים. בשנים אלו החל גם בעריכת כתבי אביו ובהוצאתם לאור. הראשון שבהם היה הספר שבת הארץ (1910), העוסק במצוות השמיטה, ובו אף השתתף בכתיבה. בשנת ה'תרע"ג (1913), פרסם את הקובץ "התרבות הישראלית" עם ישראל חבס.
קורות חייו > בין אירופה לארץ ישראל

הרב צבי יהודה עמד לימינו של אביו בעיסוקיו הציבוריים. כאשר הבחין כי הדבר פוגע בלימודיו, שקל את האפשרות לנסוע לישיבת טלז, ישיבת סלובודקה או לישיבה בהונגריה. בצעירותו ובמשך שנות לימודיו בישיבה, על אף סיועו בעניינים שונים בפעילותו של אביו, הקפיד להתמקד בעיקר בלימוד תורה ולא בהתערבות בענייני ציבור.[דרוש מקור]
סמוך למלחמת העולם הראשונה נסע להלברשטאדט שבגרמניה, בעצתם של הרב בנימין מנשה לוין והרב משה אוירבך, שם לימד נערים תנ"ך וגפ"ת (גמרא, פירוש רש"י ותוספות), ובעצמו העמיק בלימוד מסכתות עירובין וחולין עם חלק יורה דעה שבשולחן ערוך. במקביל, למד מדעי הרוח באוניברסיטת הלברשטאדט.
בקיץ של אותה שנה נסעו הוריו לגרמניה, לשם הוזמן הראי"ה לדבר בוועידה העולמית של אגודת ישראל. הוא קיבל את פניהם בברלין והצטרף אל אביו. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באותו שבוע, נאסרו הוא ואביו כנתינים של רוסיה, שהייתה מעצמת אויב של גרמניה. הראי"ה שוחרר מיד עקב מעמדו ונסע לשווייץ, ואילו הרצי"ה שוחרר שבוע מאוחר יותר ונאסר עליו לצאת מהמדינה. לאחר כשלושה חודשים הותר לו לצאת מהמדינה, והוא הצטרף אל אביו בשווייץ, שם למד עימו באינטנסיביות. בתקופה בה שהה הראי"ה בלונדון כרב קהילת מחזיקי הדת נותר הרצי"ה בנשאטל, בחסותו של הרב ד"ר יחיאל מיכל הלוי אשר.
בשנת ה'תרע"ח הקים אביו הרב אברהם יצחק הכהן קוק, בהיותו בלונדון, את תנועת "דגל ירושלים". מטרת התנועה הייתה לאגד את שומרי המצוות התומכים בבניין היישוב בארץ ישראל, כולל אלו שנרתעו מהצטרפות לתנועה הציונית עקב חילוניותה. הרב צבי יהודה, ששהה בשווייץ, הצטרף ליוזמה והוטלה עליו העבודה הספרותית ותרגום חומרי התנועה לגרמנית. עם זאת, הוא מיוזמתו פעל להקמת סניף של התנועה בשווייץ ושיכנע אישים להצטרף לתנועה. בהמשך הוקמו סניפים בארצות נוספות. בשנת התרע"ט הצטרף אל אביו בלונדון, ובסוף אותה שנה (1919) שבו יחד לארץ ישראל, בה המשיך לסייע לאביו בביסוס התנועה בארץ ובהקמת סניף ביפו, ועמד בקשר מכתבים עם פעילי התנועה בשווייץ. בטבת תר"פ עבר לפתח תקווה ולימד שם בבית הספר "נצח ישראל" בראשות הרב משה אוירבך ובתקופה זו פעילות התנועה בירושלים, בה כיהן אביו ברבנות, כמעט ופסקה. בסוף השנה חזר לאירופה בהוראת אביו למען ענייני התנועה וכדי לעשות נפשות לרעיון תחיית האומה והארץ בקרב גדולי התורה שם. הוא שהה באירופה במסגרת זו כשנה וחצי, בה פגש ויצר קשרי ידידות עם עשרות רבנים ואדמו"רים בולטים ועם עסקני ציבור בפולין, בליטא, בשווייץ ובווינה. בשנים שלאחר מכן נשלח שוב מספר פעמים לאירופה בהוראת אביו, למען ענייני התנועה ובשביל גיוס כספים לישיבת מרכז הרב.
לאחר מלחמת העולם הראשונה ביקשו יהודים רבים מרוסיה ומליטא לעלות לארץ, בעקבות יחסו העוין של המשטר הסובייטי. מתוקף מעמדו כרב הראשי, השיג הרב אברהם יצחק קוק סרטיפיקטים מהנציב העליון עבור אברכים שביקשו לעלות משם ארצה. בסידורים המעשיים טיפל רבות הרב צבי יהודה: במענה למכתבים, בהשגת אישורים ובגיוס כספים עבור הנסיעות.
בכ"ו בשבט ה'תרפ"ב (24 בפברואר 1922), בגיל 31, נישא בוורשה לחוה לאה, בתו של הרב יהודה לייב הוטנר – שהיה דיין בוורשה ובנו של הרב יוסף זונדל הוטנר מאיישישוק. היא הייתה אשה בעלת השכלה תורנית וכללית ופעילה בשדה החינוך היהודי בוורשה. לאחר 22 שנות נישואים ללא ילדים, נפטרה הרבנית חוה לאה ממחלה בז' בשבט התש"ד (1 בפברואר 1944). מאז, לאורך קרוב לארבעים שנה, חי הרב צבי יהודה בגפו.
קורות חייו > בישיבת מרכז הרב

בשנת ה'תרפ"ג (1923), הקים הראי"ה קוק את ישיבת מרכז הרב. הרב צבי יהודה מונה לשמש כ"מנהל רוחני" בישיבה, והעביר שיעורים בתנ"ך ובאמונה. במשך תקופה מסוימת שימש כאחראי גם על הניהול האדמיניסטרטיבי של הישיבה.
בין השנים 1929–1933, שנות התבססות המשטר הסובייטי בברית המועצות, פעל למען העלאתם לארץ של בחורים מרוסיה וליטא אל ספסל הלימודים בישיבת מרכז הרב.
בשנת ה'תרפ"ו קיבל כתב סמיכה לרבנות מהרב חרל"פ.
שנים רבות הקדיש לחקר, עריכה וסידור כתביו של אביו. בין השאר, ערך והוציא לאור את הספרים "אורות" ו"אורות התשובה". לאחר פטירת אביו (ג' באלול ה'תרצ"ה, 1 בספטמבר 1935) התמסר לעבודה זו ביתר שאת בצד עבודתו החינוכית בישיבה, כאשר ראשית עמלו היה הוצאת ספרי השו"ת כמשפט כהן ודעת כהן.
הרב צבי יהודה השתתף גם בפעילות ציבורית ובמאבק היישוב להקמת המדינה. הוא עודד את תלמידיו שהצטרפו למחתרות, ובעצמו התנדב למשמר העם בירושלים ולחיזוק הביצורים במלחמת העצמאות. בבחירות לכנסת השנייה, ב-1951, הוא הוצב במקום ה-119, הסמלי, ברשימת "הפועל המזרחי".
בשנת ה'תשי"ב (1952), לאחר פטירת הרב יעקב משה חרל"פ, מחליפו של אביו בראשות הישיבה, קיבל לידיו הרב צבי יהודה את ראשות הישיבה, תפקיד בו כיהן כשלושים שנה, עד לפטירתו. באותה תקופה הישיבה הייתה קטנה ומורכבת ברובה מאברכים מבוגרים מתלמידי הראי"ה. הרב צבי יהודה חולל בה שינוי כשפעל להגעתם של בני היישוב החדש בוגרי תנועת בני עקיבא לישיבה. גיסו, הרב שלום נתן רענן, שימש כר"מ וכמנהל הישיבה. בהנהגתו הפכה הישיבה למרכז משמעותי שמשך אליו צעירים רבים. מלבד תלמידי הישיבה פקדו את ביתו ברחוב עובדיה בשכונת כרם אברהם בירושלים, אנשים רבים מישראל ומחוץ לה שראו אותו כרבם.
במחצית השנייה של שנות ה-60 קידם וטיפח את הרב צבי ישראל טאו, שהפך למוציא ומביא מטעמו, מעין סגן. הרב טאו גיבש חוג גדול של תלמידים צעירים שנהגו בהערצה מתבטלת ובמעין גינוני חסידות ברצי"ה, והקדישו שעות רבות להעמקה במשנה הקבלית שלו ושל הרב קוק האב (למורת רוחם של הלמדנים בישיבה, כמו הרב שפירא). הרצי"ה ראה ברב טאו את יורשו – אם כי הציע לאחרים, כמו הרב חיים שטיינר, להיות ראשי ישיבה עמו במשותף – והעתיר עליו כיבודים.
בשונה מרוב ראשי הישיבות, לא נהג להעביר שיעור בגמרא (למעט תקופה קצרה בה העביר שיעורים במסכת חולין), ונימק זאת בכך שתפקידו האישי הוא ביסוס האמונה ולימודה. את השיעור הכללי בגמרא העבירו ראשי הישיבה שכיהנו תחתיו, הרב אברהם שפירא והרב שאול ישראלי.
נפטר לאחר מחלה ארוכה בחג הפורים, י"ד באדר ה'תשמ"ב (1982) ונטמן לצד אביו בבית הקברות בהר הזיתים. הרב שפירא והרב ישראלי ירשוהו בראשות הישיבה, לאחר מאבק קצר ברב טאו.
ממשנתו > מדינת ישראל וגאולה

לאחר שקמה מדינת ישראל נוצר צורך בהתייחסות רחבת היקף כלפיה וכלפי סוגיות נוספות שעלו על הפרק. הרצי"ה התווה משנה רוחנית ומעשית בתחומים אלה, המבוססת על משנת אביו.
ממשנתו > מדינת ישראל וגאולה > המדינה – התגשמות חזון הנביאים

ביום העצמאות הרביעי, בשנת ה'תשי"א 1951, נשא דברים בישיבת מרכז הרב, שנתפרסמו לאחר מכן בספרו תחת הכותרת: "לתוקף קדושתו של יום עצמאותנו". בדבריו זיהה את הציונות עם תחילת הקץ המגולה, וטען שהחלת הריבונות המדינית על הארץ מהווה קיום עיקרה של מצוות יישוב ארץ ישראל. כן אמר שהאומץ להכריז על העצמאות היה נס ממרומים.
לפני פרוץ מלחמת ששת הימים, ביום העצמאות ה-19 של מדינת ישראל, הוא נשא נאום שלימים כונה מזמור י"ט של מדינת ישראל, ובו פירט את הגותו המדינית ויחסו למדינת ישראל. בין היתר טען כי מדינת ישראל היא המדינה שחזו הנביאים. הוא אף דימה בין תפילין לבין טנקים, בכך שהטנקים משמשים כ"מכשיר מצווה", שעל ידם מקיימים בפועל את מצות כיבוש הארץ, שהיא מצווה מדאוריתא לפי הרמב"ן. כן קבע שישראל צריכה לשאוף להרחיב את נחלתה ברחבי ארץ ישראל.
הרב צבי יהודה ראה במדינה שלב בגאולת האומה. הוא השתדל מחד לחזק את מושג המדינה על כל מערכותיה ככל יכולתו, ומאידך פעל לתת למדינה צביון יהודי שורשי. הוא גרס כי עם ישראל מצוי בעיצומו של תהליך הגאולה, וראה בעליית יהודים, בהתרחבות הלאום על שטחי יש"ע וביישובם, ציון דרך חשוב בתהליך זה. על פי תפיסה זו, הוא התנגד בחריפות לכל ויתור ונסיגה.
ב-1957 השיא משואה בטקס הדלקת המשואות בערב יום העצמאות, כנציג היישוב הישן.
ממשנתו > מדינת ישראל וגאולה > יחסו לממשלה

ראייתו את מדינת ישראל כשלב מרכזי בגאולה וכתופעה של קידוש השם כלל עולמי, גרמה לו לנקוט בקו ממלכתי, והביאה אותו להפגין כבוד רב כלפי הממשלה וראשיה גם כאשר דעתו הייתה חלוקה עליהם. עם זאת, הדבר לא מנע ממנו מלבקר את מעשיהם באופן תקיף ביותר כאשר הם פעלו לדעתו בניגוד לציוויי התורה.
כחלק מיחסו אל המדינה והמשקל שנתן לממשלה, התנגד בתקיפות לממשלת מיעוט הנסמכת על קולות של מפלגות ערביות. בממשלה כזו ראה בעיה הקודמת לשאלת שלמות הארץ ו"מיהו יהודי", היות שהיא נוטלת את שליטת העם היהודי במדינתו, ומהווה חילול השם מובהק. כאשר הוקמה כזו סירב לראות בה ממשלה לגיטימית, וכינה בפומבי את חברי המפד"ל שכיהנו בה כשרים – "המכונים שרים". עם זאת הזהיר מהפיכת ההסתייגות לכעס ושנאה.
ממשנתו > מדינת ישראל וגאולה > יום העצמאות

הרב צבי יהודה ראה ביום העצמאות קדושה. אמר שיש להרבות בשמחה ביום זה, וראה בקיום סעודה בו כבימי מועד סעודת מצווה של הודיה על הקמת המדינה, הוא ייחס חשיבות רבה לסעודה זו המבטאת את משמעות חגיגת היום כמצווה.
ממשנתו > מדינת ישראל וגאולה > בנימין זאב הרצל

הרב צבי יהודה העריך את הרצל על פועלו בעניין שיבת ציון, ואף תלה תמונתו על הקיר. כאשר היא נעלמה והוא חשש שהדבר נעשה במתכוון החליט להפסיק להעביר שיעורים עד שהיא תוחזר. לאחר מספר ימים התברר שהיא נפלה מאחורי הכוננית, ורק אז חזר להעביר את שיעוריו.
ממשנתו > מדינת ישראל וגאולה > השואה

הרב צבי יהודה ראה בשואה ניתוח הכרחי שעם ישראל נאלץ לעבור ערב גאולתו, אך הוא היה בוכה בכל פעם שדיבר על כך. לטענתו בעם ישראל נדבקה טומאת הגלות – "זפת הגלות", והשואה הייתה טיפול אלוהי, בדרך של ניתוח נורא וריפוי הכרחי.
ממשנתו > לימוד תורה > לימוד תורה מכוח כלל ישראל

לדעת הרצי"ה, הגישה הנצרכת ללימוד תורה היא מתוך הכרה בנתינתה לכלל ישראל ולא ליחידים או לפרטים, ודווקא מתוך אמונה בכך שהקב"ה בחר בעם ישראל ונתן לו כעם את התורה. כך הסביר את כוונת הגמרא, המנמקת את החורבן בכך שלא בירכו בתורה תחילה, שהיה חסר להם את יסוד האמונה בכך ש"בחר בנו מכל העמים" ומתוך כך "נתן לנו את תורתו".
ממשנתו > לימוד תורה > לימוד אמונה

הרב צבי יהודה ראה את לימודי האמונה כחלק עיקרי בלימוד התורה. הוא חזר על כך שאמונה נבנית על ידי לימוד קבוע ומעמיק בספרי האמונה של חכמי ישראל, וראה בכך את הייחודיות של ישיבת מרכז הרב. הוא הדריך על פי דברי הגר"א להרבות בלימוד ספר הכוזרי, ”שעיקרי אמונת ישראל ותורה תלויים בו”, וכן בספרי מהר"ל מפראג, אותם ראה כהכנה ללימוד פנימיות התורה.
ממשנתו > חינוך > מוסדות חינוך ואופיים

בעת מחלוקת על קבלת תלמידים חילונים לבית ספר תיכון דתי, השיב הרצי"ה במכתב: ”חלילה לדחות איזו נפש מישראל, הבאים מתוך קילקולם של החינוכים הריקניים... וצריך לשמור ולהגן, ולבצר את החלקים של בית ספר, שלא ינוגעו ברפיון יהדות על ידי כך”.
עם ריבוי המשפחות במרכז הרב שחיפשו מוסדות לימוד בעלי רמה תורנית גבוהה יחד עם תודעה לאומית, אמר הרצי"ה שיש להקים תלמוד תורה מתאים. בעקבות כך הוקם בית הספר נועם בידי תלמידיו, שבהמשך צמחה ממנו רשת נועם. בהמשך עלה רצון בהקמת מוסד תורני עוד יותר, בו כבר מהגיל הרך יהיו לימודי הקודש בסיס מרכזי וכמעט יחידי, ובברכתו הוקם תלמוד תורה מורשה.
כמו כן, כמענה לצורך בישיבה מתאימה לגילאי תיכון, יזם הרב אברהם אלקנה שפירא את הקמת ישיבת ירושלים לצעירים, ברוחה של מרכז הרב. ובהדרכת הרצי"ה שבירך על הרעיון הוקמה והתנהלה הישיבה.