stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הרפורמה בתחבורה הציבורית בגוש דן
ביצוע הרפורמה > הפעימה השנייה > פעימת התיקון של 5 באוגוסט 2011

עוד בימים הראשונים של הרפורמה נראה שברפורמה קיימים חוסרים לא מעטים. כך, למשל, מסופים כגון מסוף המרינה בבת ים ומסוף עתידים בתל אביב לא היו ערוכים לקלוט את כמות האוטובוסים, והיה צורך להסיט חלק מהקווים למסופים אחרים. בנוסף נראה כי מספר קישורים חיוניים נותקו. לכן כבר במהלך חודש יולי נערכו מספר תיקונים כגון העברת מספר קווים ממסוף מרינה למסוף בית העלמין בבת ים או חניון "אגד" בחולון והארכת קו 69 לבית החולים שיבא, על מנת לפצות את תושבי גבעת שמואל על ביטול הקו המקשר בין העיר לבית החולים.
במהלך יולי נאספו במשרד התחבורה ו"נתיבי איילון" פניות רבות של תושבים. בהתאם לפניות אלה גובשה פעימת תיקון ראשונה שנכנסה לתוקף ב-5 באוגוסט 2011 ובה בוצעו שינויים בדרגות שונות ללמעלה מ-30 קווים.
עיקר השינויים נועדו לפצות על מקרים רבים של ניתוק גישה בין שכונות למוקדי תעסוקה ובילוי מרכזיים. כך למשל הוחזר הקישור בין חלק משכונות עבר הירקון וכן מחלקים בחולון לבית החולים איכילוב על ידי שינוי במסלול קו 89, שאף יצר קישור תדיר יותר ממה שעשו קווים 28 ו-97 בהתאמה. הוחזר הקישור בין חולון לרחוב דיזנגוף על ידי הסטת קווים 72 ל-172 מרחוב בן יהודה, הוחזר הקישור לאזור התעשייה בבת ים, הקישור מבת ים לתיכון שבח-מופת, הקישור מחולון למרכז הרפואי בת-ימון, הקישור בין מרכז בת ים לקריית החינוך שבדרום העיר ועוד. מספר קווים הוחזרו למסלולם בטרם הרפורמה (הבולטים שביניהם: קו 9, קו 43 וקו 4 של חולון) ובאחרים בוצעו שיפורי מסלול כדי לשפר את הנגישות. כמו כן הוגדלה התדירות במספר קווים שנצפו בהם עומסים כבדים אחרי הרפורמה.
ועדיין, לא כל השינויים התקבלו בברכה. כך למשל החזרת קו 9 למסלולו הקודם הייתה מהלך שנוי במחלוקת מכיוון ששוב נוצר ניתוק בין שכונות דרום מזרח תל אביב (ומהצד השני מהצפון הישן) לאזור קריית הממשלה והדבר נתקל בהתנגדות חלק מהתושבים שחשו עצמם נפגעים מהמהלך. שינוי נוסף שנתקל בהתנגדויות הוא העברת תחנת המוצא של קו 40 ממסוף עתידים לתחנת הרכבת תל אביב אוניברסיטה תוך שהוא מדלג על שכונות עבר הירקון בהן עבר טרם השינוי. השינוי, שהתבצע עקב מצוקת המקום במסוף עתידים גרר התנגדויות בעיקר מתושבי שכונת הדר יוסף.
גם לאחר פעימת התיקון התבצעו מספר שינויים משמעותיים. כך החל מה-1 בספטמבר הוחזר קו 42 לדרך בגין (במקום שד' רוטשילד) וקו 289 הועבר ממסוף עתידים לתחנת רכבת האוניברסיטה, תוך שהוא משמש כקו שמקיף את האוניברסיטה. גם מבחינת תדירויות ושעות פעילות חלו שינויים, כאשר בלט צמצום התדירות וקיצור שעות פעילות בקווים שלא זכו לפופולריות גבוהה כגון קו 11 וחלק מקווים שכונתיים מזינים. בשלב זה ביצע משרד התחבורה ספירות נוסעים ופגישות עם נציגי השכונות על מנת לבצע פעימת תיקונים נוספת שיצאה לפועל ב-16 במרץ 2012.
ביצוע הרפורמה > הפעימה השנייה > פעימת התיקון של 16 במרץ 2012

ביום שישי, 16 במרץ 2012, התבצעה שורה של שינויים נוספים בקווי האוטובוס בגוש דן שמטרתם היה לטפל בליקויי נגישות שיצרה הפעימה השנייה. השינוי לווה בהצבת דיילים במקומות הרלוונטיים, חלוקת חוברות וכן עדכון מפות ואתר הרפורמה. בין השינויים המרכזיים ניתן לציין את ביטולו של קו 139 שנסע בין מרכז תל אביב לבית החולים שיבא. את מקומו ירש קו 104 שהוארך עד בית החולים ותדירותו הועלתה. שינוי משמעותי נוסף היה הארכתו של קו 22, שסבב את שכונות עבר הירקון וסיים במסוף רדינג אל לב תל אביב ומסוף כרמלית. בעיית הניתוק בין חולון לתחנה המרכזית החדשה נפתרה על ידי שינוי מסלול קו 89 כדי שיעבור ברחוב לוינסקי. גם הניתוק בין שכונות דרום מזרח תל אביב לאזור הקריה נפתר חלקית על ידי הסטת קו 239 לרחוב יגאל אלון ורחוב קפלן ברוב שעות היום. קו 61 הוחזר לרחוב דיזנגוף, וכן שופרה נגישות למספר שכונות על ידי הכנסת קווים נוספים לתוכן. כמו כן בוצעו שינויים מינוריים רבים בהתאם לדרישות התושבים. במסגרת השינוי תוגברו מספר קווים שספירת הנוסעים הראתה שסובלים מצפיפות יתר, וזאת על חשבון המשאבים שהתפנו מקו 139 שבוטל. פעימת תיקון זו סותרת את עקרונות הרפורמה על ידי הכנסת קווים מרכזיים לשכונות (דוגמה קו 26), החזרת אסימטריה (דוגמה קו 5), טלאי על טלאי (דוגמה קו 104), פיתול קווים (דוגמה קו 31) ועוד.
ביצוע הרפורמה > שינויים מתוכננים בעתיד

הפעימה השנייה הייתה אמורה להוות חלק מתוכנית בת ארבעה שלבים לשינוי בתחבורה הציבורית בגוש דן. עם זאת, עקב הביקורת הרבה שהוטחה בתוכנית וקשיים בביצוע הפעימה השנייה, בוטלו פעימות נוספות שהיו עתידות לכלול את קווי פתח תקווה, בקעת אונו השרון וראשון לציון.
במסגרת עבודות ההקמה של הקו האדום של הרכבת הקלה בתל אביב נוסף ב-1 באוגוסט 2014 קו חדש שמספרו 1, שנוסע בתוואי הקו האדום ברכבת הקלה העתידית. שינויים נוספים נעשים לאורך השנים במספר פעימות החל משנת 2019. כלקח מהרפורמה השינויים הם במספר קווים מצומצם יותר ולא ברמה המערכתית, ותמיד יהיו מלווים בתוספות שירות, למערכת כדי שלא יצטרכו בשבילו לצמצם שירות כפי שקרה ברפורמה של 2011. חלקם תיקן ניתוק קשרים שהרפורמה יצרה. בחלק מהמקרים הוחזרו קווים שהיו טרם הרפורמה תחת מספור אחר. כך למשל קו 54 מתחנה מרכזית בתל אביב לבני ברק, חזר בתור קו 53, בעוד שקו 54 ניתן למסלול שחלקו נעשה על ידי קו 53 לפני הרפורמה. או שקו 46 חזר לפעילות במסלול קצת שונה.
ביקורת > הרעת הנגישות לשכונות ואי שיתוף ציבור בתכנון השינויים

לפי מרכז המחקר והמידע של הכנסת הביקורת על תכנון המערכת ועל אופן פעולתה נשמעה בעיקר מצד תושבי שכונות בתל אביב-יפו ומארגונים אזרחיים שעוסקים בקידום התחבורה הציבורית. גורמים אלו ביקרו את מידת שיתוף הציבור בפרויקט, את חוסר ההתחשבות בבקשות של תושבי שכונות בתכנון הרפורמה ואת הכשלים שהתגלו במערכת האוטובוסים לאחר הפעלת הארגון מחדש. להלן עיקרי הטענות שהציג מרכז המידע שהעלו אותם גורמים נגד התוכנית:
בהכנת המערכת לא נעשה שיתוף ציבור אמיתי. המפגשים של חברת נתיבי איילון עם ועדי שכונות היו בעלי אופי כללי ולא ניתן הסבר מפורט לתושבים כיצד יינתנו שירותי תחבורה ציבורית בתחומם לאחר הארגון מחדש.
היו ועדי שכונות שהגיעו מוכנים למפגשים והעלו דרישות בפני מתכנני הארגון מחדש, אולם רוב הדרישות לא נענו. לא הוסבר לציבור מדוע לא הייתה היענות לדרישות וכיצד הוחלט על מסלולי הקווים החדשים.
בניית הקווים נעשתה ללא התחשבות מספקת בדעתם של מנהלי מרכזים רפואיים וחינוכיים גדולים. שלא היו ערים לשינוי שנעשה בתחומם. לחלק גדול מהשכונות הורע הגישה לבתי חולים.
שכונות שלמות שהיה להן קו ישיר למרכז העיר קיבלו לאחר הרפורמה את השירות בשני קווים, והדבר הרע את התנאים לעומת המצב הקודם. אין סיבה ששכונה שמרחקה ממרכז העיר הוא של קילומטרים בודדים, תקבל את השירות בשני קווים.
למרות ההבטחות, תדירות הקווים לא השתפרה באמת, משום שחברות האוטובוסים אינן עומדות בלוחות הזמנים שנקבעו ואין די פיקוח על זמני היציאה של האוטובוסים. בעיה זו נובעת גם ממחסור בנהגים אצל אגד ודן.
העלאת התדירות אינה מספקת, שכן לא נעשתה תוספת הצטיידות באוטובוסים, אלא רק הסטה של אוטובוסים קיימים מקווים שבוטלו לקווים שנשארו ולקווים חדשים.
לאחר יישום הרפורמה הגיעו עדויות על צפיפות רבה מאוד בחלק מהקווים, עד כדי כך שהאוטובוסים אינם עוצרים בתחנות משום שהם מלאים עד אפס מקום.
ההצטיידות הלא-מספקת באוטובוסים גרמה לכך שבחלק מן הקווים הופעלו אוטובוסים ישנים בדגמים מאן NL262 אצל דן ומרצדס O405N אצל אגד.
היו מקרים רבים של התקבצות של אוטובוסים מאותו הקו זה אחר זה והגעתם יחד לתחנה.
השירות במוצאי שבת ובשעות הערב: חלק גדול מהקווים החדשים במערכת לא עבדו בהתחלה במוצאי שבת; לפני הרפורמה הייתה פעילות רבה יותר של קווים במוצאי שבת. בשעות הערב אומנם הוארכה הפעילות בחלק מן הקווים, אך הדבר בא על חשבון התדירות, שנעשתה נמוכה מאוד, עד כדי חוסר כדאיות לנוסעים.
ביקורת > מתן מידע לקוי אודות השינויים

ביקורת חריפה נמתחה על ידי הגורמים השונים על אופן ההסברה של השינוי לציבור. בין הטענות שהועלו: לא ניתן הסבר מספק לציבור על מהות הרפורמה ויתרונותיה; החוברות שהוכנו לא כללו אפשרויות החלפה בין קווים ולא היו בהירות לקורא ההדיוט; הדיילים שנשכרו לצורך ההסברה היו לרוב צעירים שאינם בקיאים ברפורמה, ולפיכך לא ידעו לענות על השאלות; המידע באינטרנט חלקי; ונצפו אי דיוקים ומידע חלקי אודות הרפורמה בתחנות. ביקורת נמתחה גם על הקמפיין באמצעי התקשורת המסביר את הרפורמה. אפילו המתכננת הראשית של הרפורמה, רותי אמיר, הודתה ש"הקמפיין היה הזוי".
לליקויים במתן המידע לציבור היו השלכות מרחיקות לכת על הערכת הרפורמה בקרב הציבור. לרפורמה נוצרה תדמית שלילית בקרב הציבור, על אף העובדה שבחלק מהמקרים היא שיפרה משמעותית את הנגישות והשירות לאזורים השונים. נראה שהציבור העדיף להמשיך ולנסוע בקו אחד, גם אם מדובר בקו מפותל, ולא להסתמך על המעברים גם אם הדבר עשוי לחסוך לו זמן.
בעקבות הבעיות בהסברת הרפורמה, ניסו גורמים לא-ממשלתיים למתן את הבלבול שנוצר בימים הראשונים לרפורמה. הבולט שבהם היה מיזם מתנדבים "תחבורה בדרך שלנו" (לימים עמותת "ארגון נוסעי התחבורה הציבורית בישראל"). בבלוג הארגון פורסמו בשבועות לפני הארגון מחדש פרטים אודות השינויים הצפויים, בליווי הכוונה תחבורתית. בימים שלפני הארגון מחדש העלו מתנדבי האתר דפי מידע המותאמים לאזור לאתר האינטרנט של המיזם, וכן חילקו עותקים מודפסים של דפי המידע במוקדים מרכזיים בגוש דן. בנוסף לשפה העברית, תורגמו חלק מדפי המידע לרוסית, אנגלית, ספרדית, ואף תורגם דף המידע על התחבורה בבני ברק ליידיש. אך כאמור לא היה בפעולות אלה די על מנת להפחית את הבלבול של הציבור, ולהקנות לרפורמה תדמית חיובית יותר.
עמותת "תחבורה היום ומחר" יזמה שימוע ציבורי לקראת צאתה לדרך של הרפורמה. במסגרת השימוע הציגו את התוכנית נציגי משרד התחבורה ונערך פאנל של אישי ציבור ונציגי ארגונים, ביניהם תמר זנדברג, תמר קינן - מנכ"לית "תחבורה היום ומחר", מיטל להבי, יואב לרמן ועוד.
ביקורת > הנסיגה מעקרונות הרפורמה במסגרת פעימות התיקון

ביקורת מכיוון שונה נבעה מנסיגה הדרגתית מעקרונות הרפורמה. העקרונות המרכזיים של הארגון מחדש היו יצירת קווים בעלי מסלול משותף שבו עוברים הקווים בתדירות גבוהה (קווי "מזלג"), והפרדה בין השירות המטרופוליני והמקומי. בפועל המצב היה רחוק מהציפיות. כך למשל תושבי שכונת כפר שלם בתל אביב התלוננו שבמקום מיניבוסים שהובטחו נכנסו לרחובות הקטנים של השכונה אוטובוסים רגילים ואף ארוכים בתדירות גבוהה. תלונות דומות נשמעו בידי תושבי שכונת רמת החייל אשר קבלו על הכנסת אוטובוסים מטרופוליניים רבים (כגון קו 89) בתדירות גבוהה לתוך הרחובות השקטים של השכונה. בכך נטען הופר העיקרון של ההפרדה בין השירות המטרופוליני לשירות האזורי.
גם בעיקרון "קווי מזלג" חל כרסום. כך כבר בפעימת התיקון של 5 באוגוסט 2011 שונה מסלולו של קו 26 כך שהוא לא חופף ברובו לקו 126, וזאת על מנת לתת שירות לתושבי בת ים שרוצים להגיע לאזור רחוב המסגר ותיכון שבח מופת. כמו כן מסלולו של קו 89 הופרד חלקית מ"אחיו" 189 ו-289, וזאת על מנת לתת שירות לבית החולים איכילוב. בהמשך פוצל מסלולו של קו 42 מזה של 142 על מנת לתגבר את ציר בגין העמוס. פעימת התיקון של ה-16 במרץ 2012 המשיכה את התהליך של הפרדת קווי מזלג אחד ממשנהו, כאשר מסלולו של קו 61 הופרד חלקית מזה של 161 כדי לשפר את הקישור בין רמת גן לציר דיזנגוף, מסלולו של קו 89 שונה כדי לשרת את אזור התחנה המרכזית החדשה, וקבוצת קווי 39 הופרדה הלכה למעשה בעקבות ביטול קו 139 ושינוי מסלולו של קו 239 כדי שיעבור דרך עזריאלי. בנוסף, המשיכה הפרת מגמת ההפרדה בין הקווים המטרופוליניים למקומיים לתוך השכונה עם כניסה של קו 26 לרחובות הקטנים של שיכון ל' בתל אביב וקו 126 נכנס לשכונת ג'סי כהן בחולון. גם זאת לבקשת התושבים.
דו"ח של ארגון נוסעי התחבורה הציבורית בישראל ("תחבורה בדרך שלנו") שהוכן במלאת שלושה חודשים לרפורמה התייחס לשינויים, ובכלל זה לפעימות התיקון בצורה ביקורתית. לדבריהם השינויים פגעו באופן מהותי בעקרונות הרפורמה. עם זאת, ביצוע השינויים היה הכרחי על מנת לתקן את הבעיות שנוצרו בעקבות הרפורמה. לדבריהם, המצב שנוצר בעקבות הרפורמה הוא של משחק סכום אפס שבו על מנת לשפר את הנגישות לשכונות יש צורך להוריד תדירות על הצירים הראשיים על ידי פירוק "קווי המזלג" ולהכניס קווים מטרופוליניים לשכונות. לעומת זאת קיומה של הרפורמה בצורה התואמת את עקרונותיה יוצרת אמנם מערכת של קווים במסלולים ישרים ומגוון של קווים תדירים, אך הדבר פוגע באופן משמעותי בנגישות לשכונות. במילים אחרות, המצב שנוצר הוא של "שמיכה קצרה מדי". את האחריות על המצב תולה הארגון בהגדרת המטרה של הרפורמה שהיא בלימת הירידה בכמות הנוסעים ולא יצירת תנאים למעבר נוסעים מהרכב הפרטי לתחבורה הציבורית. הדבר מנע הקצאת משאבים מספקים על מנת להגדיל את כמות הנסיעות בקווים על מנת שלא ייווצר המצב שעיקרון אחד יבוא על חשבון השני. משרד התחבורה דחה את הטענות וטען שהושקעו 80 מיליון ש"ח לתוספת משאבים במטרופולין.
ביקורת > רפורמת המחירים

ביקורת נמתחה על גם על רפורמת המחירים. אף על פי שבנסיעה הבין-אזורית הוזלו המחירים בעשרות אחוזים, ואזורים שבה מחויבת הנסיעה בתעריף המקומי הורחבו, מחירה של הנסיעה העירונית התייקר בשיעורים של 7 עד 13 אחוז, וגררו איתם עלייה במחירו של כרטיס חופשי חודשי המקומי. לדברי משרד התחבורה, במסגרת הרפורמה בתעריפים מחיר הנסיעה התייקר בחלק מהמקרים והוזל במקרים אחרים.
השינוי בשיטת התמחור יצרה גם עיוותים מקומיים שגרמו לעליית מחירים חדה בין אזורים סמוכים. כך מחיר הנסיעה בין רמת השרון לאוניברסיטת תל אביב זינק מ-6 ל-10 שקלים, דבר שגרר מחאות מצד הסטודנטים. כפתרון ראשוני הפעילה עיריית רמת השרון אוטובוסים לסטודנטים המתגוררים באוניברסיטת תל אביב בתמורה לשעות התנדבות בקהילה.
כניסת כרטיס הרב-קו לשימוש נרחב בגוש דן, וכניסתו של כרטיס המעבר התקף ל-90 דקות במסגרת הרפורמה גרמו לשלל בעיות טכניות שגרמו לחיוב כפול, חיוב לא נכון שפגע בנוסעים (כמו למשל חיוב על הכרטיסייה כאשר על הכרטיס מוטען גם חוזה חופשי חודשי תקף), תקלות בקריאת הכרטיס, פגיעה בפרטיות בשימוש ברב-קו וכרטיס מעבר התקף ל-60 דקות במקום 90 דקות. כמות התקלות הטכניות פחתה עם הסתגלות לשימוש בכרטיס, אך מתקבלות תלונות רבות על הפגיעה בפרטיות, כאשר הנושא אף הועלה בנייר עמדה לוועדת הכלכלה של הכנסת על ידי התנועה לזכויות דיגיטליות.
ראו גם

תחבורה בתל אביב
תחבורה ציבורית בישראל
הערות שוליים

↑  נחנכו קווי תחבורה ישירים מחולון ובת ים למרכז תל־אביב, באתר למרחב, ‏3 באפריל 1967
↑  נחנך קו משותף של דן ואגד לרמת השרון, באתר על המשמר, ‏26 באוגוסט 1974
↑  נפתחו הקווים החדשים של "אגד' ו"דן" מתל־אביב לחולון, באתר דבר, ‏31 בינואר 1977
↑  מלחמת האוטובוסים נמשכת, באתר דבר, ‏3 בדצמבר 1978
↑  אוטובוס להרפתקנים, באתר מעריב, ‏27 בינואר 1988
↑  http://tahbura.wordpress.com/2011/07/21/route-83/
↑  ארגון מחדש של התחבורה הציבורית במטרופלין תל אביב, נתיבי איילון (שקופית 5)
↑  ארגון מחדש של התחבורה הציבורית במטרופולין תל אביב, נתיבי איילון (שקופית 9)
↑  התוכנית המקורית של נתיבי איילון - 2004
↑  אורן רייס, מרד בפ"ת נגד חברת אוטובוסים, באתר ynet, 15 באוקטובר 2006
↑  דב נבון ו-2000 דיילים יסבירו את הרפורמה בתחבורה הציבורית בגוש דן, אתר משרד התחבורה
↑  הקו החדש אתר של משרד התחבורה המסביר את השינויים שהתבצעו במסגרת הארגון מחדש.
↑  פרטי השינויים של ה-5.8.2011, בלוג ארגון נוסעי התחבורה הציבורית בישראל
↑  דניאל שמיל, החל ממחר: שינויים במסלולי 22 קווי אוטובוס בגוש דן, באתר TheMarker‏, 15 במרץ 2012
↑   דניאל קומיסר ומקס מורוגובסקי, הארגון מחדש של התחבורה הציבורית בגוש דן: עשר שנים אחרי, באתר TheMarker‏, 1 ביולי 2021
↑  בחינת הארגון מחדש של קווי האוטובוס בגוש דן, באתר מרכז המחקר והמידע (ממ"מ) של הכנסת, 2 בנובמבר 2011, עמ' 15
↑  דניאל שמיל, רפורמת התחבורה: 10 שנות תכנון, 200 מיליון שקל, ואלפים מאוכזבים, באתר TheMarker‏, 12 בינואר 2012
↑  דפי מידע והכוונה בגוש דן, ארגון נוסעי התחבורה הציבורית בישראל (תחבורה בדרך שלנו)
↑  ארגון נוסעי התחבורה הציבורית בישראל, דו"ח סיכום שלושת החודשים הראשונים לביצוע הארגון מחדש בגוש דן, תקציר
↑  דניאל שמיל, דו"ח ראשון על הרפורמה בתחבורה הציבורית בגוש דן: שורה של בעיות הובילה לכישלון, באתר TheMarker‏, 24 באוקטובר 2011
↑  ארז וולברג, ‏לא מחכים לשר התחבורה: קו חינם לסטודנטים ברמה"ש, באתר גלובס, 6 ביולי 2011
↑  ארז וולברג, ‏לא מחכים לשר התחבורה: קו חינם לסטודנטים ברמה"ש, באתר גלובס, 6 ביולי 2011
↑  שחר הזלקורן, המועצה לצרכנות: הכרטיס החכם פוגע בנוסעים, באתר ynet, 17 בינואר 2012
↑  באגד כרטיס המעבר שווה פחות, בלוג ארגון נוסעי התחבורה הציבורית בישראל
↑  התנועה לזכויות דיגיטליות, פגיעה צרכנית: אפליה בין רב-קו אנונימי לרב-קו אישי, נייר עמדה לקראת דיון ועדת הכלכלה של הכנסת בנושא פרטיות כרטיסי רב-קו
המסגד הכחול (ירוואן)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מסגד, קניין תרבותי 
 כתובת:  Մեսրոպ Մաշտոցի պող. 12 
 מיקום:  ירוואן 
 מדינה:  ארמניה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1764-1768
 תאריך פתיחה רשמי:  1768 
 סגנון אדריכלי:  Afsharid architecture, אדריכלות איראנית 
 מידות
 גובה:  24 מ' 
 שטח:  7,000 מ"ר 
 
 קואורדינטות:  40°10′41″N 44°30′20″E﻿ / ﻿40.1781°N 44.5056°E﻿ / 40.1781; 44.5056
 he
 
המסגד הכחול (בארמנית: Կապույտ մզկիթ (קפויט מזקיט); בפרסית: مسجد کبود (מסג'ד-י כובוד)) הוא מסגד שיעי מהמאה ה-18 במרכז ירוואן, ארמניה. במהלך התקופה הסובייטית, המסגד הפסיק את שירותיו כבית תפילה, ושיכן את מוזיאון ההיסטוריה של ירוואן. אחרי שזכתה ארמניה בעצמאותה, המסגד שופץ בתמיכת הממשלה האיראנית, ושוב התחיל לשמש כמסגד, בעיקר עבור האיראנים המתגוררים במדינה. הוא המסגד הפעיל היחיד בארמניה.
היסטוריה > רקע

האזור של ירוואן היה תחת שליטתם של שליטים מוסלמים שונים מאז הפלישות של טימור במאה ה-14. מתחילת המאה ה-16, ובאופן מוחלט עם 1555 אמנת השלום של אמאסיה (אנ'), ועד המאה ה-19, היה האזור לסירוגין פרובינציה של איראן (קודם תחת שליטת הספווידים, אז נאדיר שאה, כרים חאן זנד השושלת הקאג'ארית האיראנית), אז נפל המחוז תחת שליטת האימפריה הרוסית בעת מלחמת רוסיה - פרס וכתוצאה מהסכם טורקמנצ'אי של 1828.
תאריך בניית המסגד רשום במקורות שונים כשנים שונות, החל מאמצע המאה ה-18. על פי יומני המסע מהמאה ה-19 של ה.פ. ב. לינץ', המסגד הכחול הוזמן בתקופת שלטונו של השליט האיראני נאדיר שאה (1736-47) ונבנה על ידי חוסיין עלי חאן. ג'ורג' בורנוטיאן מצביע על חוסיין עלי חאן כפטרון של הבניין, אבל ממקם את תקופת שלטונו בשנים 1762-83. על פי ולדימיר M.מ ארטוריאן, הבנייה החלה בשנת 1760 והושלמה תחת חוסיין עלי חאן בין 1764-68.
הבניין שימש כמסגד הקהילתי הראשי בעיר. כאשר ירוואן נכבשה על ידי רוסיה בשנת 1827, הוא היה הגדול מבין שמונה מסגדים פעילים. הבניין מורכב מאולם תפילה ראשי, ספרייה, מדרסה עם 28 תאים, כולם מאורגנים סביב חצר, על שטח כולל של 7,000 מטרים רבועים. למסגד מינרט יחיד בשער הראשי.
היסטוריה > בעידן הסובייטי

בשל המדיניות החילונית של הממשלה הסובייטית, שירותי דת במסגד הכחול פסקו בשנת 1931, והוא שימש כמוזיאון של העיר ירוואן.
היסטוריה > ארמניה העצמאית

במחצית השנייה של שנות ה-1990 המסגד עבר שיקום כללי, שמומן על ידי איראן, ואשר הושלם בשנת 1999. על פי קצין שירות חוץ של מחלקת המדינה של ארצות הברית, בריידי קיסלינג, השיקום היה "הכרחי מבחינה מבנית, אבל פחות חד-משמעי מבחינה אסתטית."
השיקום העלה חששות בקרב כמה בכירים ברפובליקה של אזרבייג'ן, מכיוון שהמסגד הוצג כאיראני, אשר באזרבייג'ן הוא נחשב כמשתייך למורשת של הקהילה האזרית שחייתה פעם בארמניה. התפילות האסלאמיות חודשו במסגד הכחול, שהוא המסגד הפעיל היחיד בארמניה. מוזיאון ההיסטוריה של ירוואן כעת שוכן בבניין שנבנה למטרה זו בכיכר הרפובליקה.
בעלות על המסגד ניתנה לאיראן בשנת 1995 על ידי רשויות ירוואן. בדצמבר 2015 ממשלת ארמניה קבעה שהתהליך משנת 1995 לא הושלם, והחליטה להעניק לאיראן בעלות של המסגד למשך 99 שנים.
גלריה

המסגד הכחול בירוואן, מראה מן החצר לכיוון אולם התפילה (1897)
מאת פאנוס טרלמזיאן 1917
הכניסה והכיפה
כניסה
פרטים מן הכניסה
כניסה משנית, הוספה במהלך סוף המאה ה-19
מראה מן החצר הפנימית לכיוון אולם התפילה, כיום
המינרט של המסגד הכחול
תקריב של המינרט
תקריב של הכיפה
הפנים של הכיפה
פנים
הערות שוליים

↑  "Armenia applies to place Blue Mosque on UNESCO's World Heritage List". Today's Zaman. 22 בינואר 2013. אורכב מ-המקור ב-21 בדצמבר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Iran 1785–1848: Architektur zwischen Rückgriff und Neuerung, Markus Ritter. Brill 2006
↑  Timothy C. Dowling Russia at War: From the Mongol Conquest to Afghanistan, Chechnya, and Beyond pp 729-730 ABC-CLIO, 2 dec. 2014. ISBN 978-1598849486
↑  Armenia, Travels and Studies, H. F. B. Lynch. Longmans 1901
↑  The Khanate of Erevan Under Qajar Rule, 1795-1828, George Bournoutian. George Bournoutian 1992 ISBN 9780939214181
↑  Ереван, Vladimir M. Arutyunyan; Izdvo litry po stroitelstvu 1986
↑  The Museums of Yerevan, Hrant A. Hovhannessian. Hayastan Publishing 1986
↑  Rediscovering Armenia, Brady Kiesling. Matit 2005
↑  Zeynalov, Natiq (5 במאי 2010). "Yerevanda Göy məscid hər gün İran vətəndaşları ilə dolu olur". azadliq.org. Radio Free Europe/Radio Liberty. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Կապույտ մզկիթը 99 տարով հանձնվեց Իրանի տնօրինությանը". azatutyun.am. Radio Free Europe/Radio Liberty. 10 בדצמבר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Իրանի դեսպանատունը 99 տարով անհատույց կօգտագործի Կապույտ մզկիթն ու հարակից հողամասը". Hetq Online. 10 בדצמבר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
גברעם

| --- | --- |
מראה כללי של הקיבוץ מכיוון הכביש הסמוך
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הדרום
מועצה אזורית: חוף אשקלון
גובה ממוצע: ‎87 מטר
תאריך ייסוד: 1942
תנועה מיישבת: התנועה הקיבוצית
סוג יישוב: קיבוץ
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 728 תושבים
    - מתוכם, תושבי ישראל: 704 תושבי ישראל
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת השפלה מוגדלת) גברעם(למפת השפלה רגילה) גברעם(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גברעם(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גברעם31°35′29″N 34°36′44″E﻿ / ﻿31.5915241724123°N 34.6122067379481°E﻿ / 31.5915241724123; 34.6122067379481  heמפת היישובים של מועצה אזורית חוף אשקלון באדום - גברעם בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10
http://www.gevaram.org.il
יום העלייה לקרקע - קיבוץ גברעם, 28 באוגוסט 1942 (במועד זה עדיין לא היה שם לקיבוץ).
נקודת ההתיישבות הראשונה של הקיבוץ
קיבוץ גברעם \ "מחר" Mahar המופיע במפת אזור אשקלון מ-1945. באותה עת כמעט לא היו באזור יישובים יהודיים. ניתן להבחין במפה בקיבוץ נגבה שקם ב-1939. יד מרדכי שהוקם בסוף 1943 עדיין אינו מופיע. השם "כפר ורבורג" חתוך בפינה הצפון מזרחית. השם "אסקלון" ממערב לעיירה הערבית מג'דל, מציין את חורבות העיר העתיקה.
גְּבַרְעָם הוא קיבוץ (הקיבוץ המאוחד) במישור החוף הדרומי ובמבואת הנגב. הקיבוץ שוכן ממזרח לכביש אשקלון - יד מרדכי, כ-תריסר קילומטרים מאשקלון ומשתייך למועצה אזורית חוף אשקלון. נוסד בשנת 1942.
שם הקיבוץ

בתחילת 1945 ביקשו רוב חברי היישוב לקרוא לנקודתם "משואות" ואילו חברי ועדת השמות של הקרן הקיימת הציעו את השם "בית השקמה". לבסוף נבחר השם גברעם כמסמל את עמידת הגבורה של העם במערכה על הרחבת גבולות אדמת ישראל בארצו. היו שציינו גם את סמליות השם כתגובת היישוב היהודי בארץ ישראל לשואה.
היסטוריה

גרעין המייסדים הראשונים, שנקרא "מחר", התגבש בגרמניה במסגרת קיבוץ המאוחד, כגרעין משותף של דתיים וחילוניים. אף על פי שבתחילה היו בקבוצה דתיים רבים, עם הזמן הצטרפו לגרעין חילוניים רבים וחלק מהדתיים עזבו. הקבוצה התיישבה בשנת 1935 באדמות הקרן הקיימת בהדר ליד כפר סבא. בנובמבר 1938 עורר חילול שבת בקבוצה מחאה מצד גורמים דתיים.
בט"ו באלול תש"ב, 28 באוגוסט 1942, עלתה קבוצת חלוץ של הגרעין לנקודת ההתיישבות הראשונה של הקיבוץ על גבעה מערבית למקום הקיבוץ הנוכחי. המטרה הייתה לקבוע חזקה על כ-3600 דונם של אדמות הקרן הקיימת שנרכשו בסביבות הכפר סימסים שהיו מפוזרות במעל מאה חלקות קטנות. חלקות אלו כללו פרדס על כ-80 דונם שהיה כקילומטר צפונית לנקודת ההתיישבות ובו היה באר מים ששימש את הקיבוץ. בנקודה הזמנית שאוישה בתחילה בידי כ-30 איש, נבנו צריפים ששימשו לחדר אוכל, מכבסה, מרפאה, רפת ואורווה, וכן אוהלים למגורים. באוקטובר 1942 נפצעו שניים מחברי הקיבוץ כשהטרקטור שלהם עלה על מוקש ישן. רוב חברי הקבוצה המשיכו להתגורר ליד כפר סבא. בשנת 1945 עבר הקיבוץ למקום הקבע.
ב-13 במאי 1944 התקיים סולחה בין הקיבוץ לתושבי הכפר סימסים, לאחר שקודם לכן הייתה תגרה בין שומרי שדות הקיבוץ לתושבי הכפר.
באוגוסט 1946 עלו בדואים על שדות הדורה של הקיבוץ. בעימות שהתפתח בין שומרי הקיבוץ לבדואים נהרג אחד מהבדואים. בנובמבר אורגנה סולחה בין אנשי הקיבוץ והשבט הבדואי בסיוע אברהם שפירא.
בעת מלחמת העצמאות הקיבוץ היה בקו החזית מול הפולש המצרי, נשלט באש ממשלטי חוליקאת, וילדיו ונשותיו של הקיבוץ פונו ליפו.
בעשור הראשון של המדינה לא צלח דרכו של הקיבוץ והוא שקע בחובות.
ב-19 ביולי 2013 נפתח בית הכנסת הזמני בגברעם ומיקומו היה באחד המקלטים. לאחר כארבעה חודשים הועבר מיקומו למבנה ששימש שנים רבות כ"מחסן בגדים" שעבר שיפוץ.
בשנת 2014 החל הקיבוץ בתהליך של הרחבה וקליטת משפחות חדשות.
כלכלה

ענפי המשק העיקריים הם: "גברעם מעטפות איכות" - מפעל לייצור מעטפות, מפעל לייצור גלילי קרטון, גד"ש, רפת, לול ופינת חי.
בהיותו יישוב חקלאי או יישוב באזור פיתוח, עובדים המעתיקים את מקום מגוריהם ליישוב וגרים בו לפחות שישה חודשים רצופים, נהנים מכך שאם  התפטרו לשם כך מעבודתם, ההתפטרות תיחשב להם כפיטורים. בהיותו אחד מיישובי עוטף עזה, ניתן לתושביו זיכוי ממס הכנסה בהתאם לסעיף 11 לפקודת מס הכנסה.
ראו גם

אמפי גברעם
שמורת כורכר גברעם