stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ריצ'רד קווסט

| --- | --- |

 לידה:  9 במרץ 1962 (בן 62) ליברפול, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 השכלה:  אוניברסיטת לידס  אוניברסיטת ואנדרבילט  Roundhay School 
 מעסיק:  CNN
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  richardquest
 
ריצ'רד אוסטין קווסט (באנגלית: Richard Austin Quest; נולד ב-9 במרץ 1962) הוא עיתונאי בריטי יהודי, המשמש כפרשן כלכלי בכיר ברשת הטלוויזיה האמריקאית CNN, ופועל מניו יורק. בעל תוכנית טלוויזיה פופולרית בנושא כלכלה, המשודרת חמישה ימים בשבוע, וכן מנחה שתי תוכניות נוספות בכלכלה. לפני כן הנחה תוכנית בכלכלה שיועדה לקהל צופי הבוקר באירופה.
קורות חיים

קווסט נולד למשפחה יהודית בליברפול שבאנגליה, ויש לו קרובים בישראל. בוגר תואר שני במשפטים מאוניברסיטת לידס.
קורות חיים > קריירה עיתונאית

את דרכו המקצועית החל קווסט בשנת 1983, בתפקיד מנהל חדשות בתחנות הרדיו של הקמפוס באוניברסיטת ואנדרבילט. בשנת 1985 הוא החל לעבוד כעיתונאי מתלמד ברשת BBC והצטרף למחלקה הפיננסית בשנת 1987. בשנת 1989 עבר לניו יורק, שם שימש ככתב הכלכלי בצפון אמריקה. משם המשיך לתפקיד בתוכנית "חדשות 24 BBC", שם עסק בסקירות מצב מניות בעולם וסקירה כלכלית על עולם העסקים הגלובלי, תוכנית שהגיש ביחד עם פאדי אוקונל.
קווסט הצטרף בשנת 2001 להשקה של תוכנית הטלוויזיה "עסקים בינלאומיים", אשר כיסתה מגוון רחב של אירועים עולמיים שונים ושודרה ברשת CNN, בהם ניתוח הבחירות בארצות הברית, השקתו של מטבע האירו ב-1 בינואר 2002, הטיסה המסחרית האחרונה של מטוס הקונקורד ובסיקור בית המלוכה הבריטי.
בשנת 2006 דחה קווסט הצעה להצטרף לצוות המגישים של ערוץ אל ג'זירה בשפה האנגלית, בטענה שתפקיד זה אינו מתאים לאדם שהוא גם הומוסקסואל וגם יהודי.
רונלד סטורס

רונלד סטורס, 1920
סר רונלד הנרי אמהרסט סטורס (Ronald Henry Amherst Storrs;‏ 19 בנובמבר 1881 – 1 בנובמבר 1955) היה פקיד קולוניאלי בריטי בכיר. המושל הבריטי השני של ירושלים מ-28 בדצמבר 1917 ועד נובמבר 1926.
תולדותיו

רונלד סטורס נולד בבריטניה בשנת 1881 כבנם הבכור של הכומר ג'ון סטורס האנגליקני ורעייתו לוסי. כעבור שנתיים עברה המשפחה ללונדון, שבה נולדו חמשת אחיו ואחיותיו. כאביו, למד גם הוא בקולג' פמברוק שבקיימברידג' והשתלם בלימודים קלאסיים, אותם סיים בהצטיינות. הוא אסף מהדורות ראשונות של ספרי מופת והפך לחובב של האמנות הפלמית. במקביל הצטרף כשחקן לקבוצת תיאטרון, שהעלתה מחזות מן הקלסיקה היוונית.
בשנת 1904 הצטרף לשירות הקולוניאלי הבריטי במנהל האזרחי המצרי. בתפקידו השתלם בשפה, בתרבות ובהיסטוריה של מצרים. בשנת 1909 נתמנה כמזכיר בנציגות הבריטית במצרים, תפקיד בו שירת תחת הלורד קיצ'נר והנרי מקמהון, המושל הבריטי של מצרים.
בפרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914 היה סטורס מעורב במגעים עם חוסיין בן עלי ופעל בשיתוף פעולה עם לורנס איש ערב. בספרו "שבעת עמודי החכמה" מתאר לורנס את סטורס כשולט בערבית, גרמנית וצרפתית ובקי ביצירותיהם המוזיקליות של המלחינים ריכרד וגנר וקלוד דביסי. סטורס גילה עניין רב באומנויות והפך לאספן ולמשמר של יצירות אמנות. היה ממייסדי המוזיאון הקופטי בקהיר.
בהמשך מלחמת העולם הראשונה שירת סטורס כיועץ פוליטי לכוח המשלוח הבריטי-צרפתי במזרח התיכון ובתפקיד זה הגיע לבגדאד. בסוף שנת 1917 שירת במזכירות קבינט המלחמה הבריטי.
תולדותיו > מושל ירושלים

ב-28 בדצמבר 1917 נתמנה סטורס למושל ירושלים, תחילה מושל צבאי, תחת מנהלת שטחי האויב הכבושים שמקום מושבה היה בקהיר ואלנבי מפקדה והחל משנת 1920 המושל האזרחי של העיר, תחת הנציב העליון הרברט סמואל שעמד בראש ממשלת המנדט הבריטי על ארץ ישראל והיה כפוף למשרד המושבות הבריטי. סטורס שימש בתפקידו בימי מאורעות תר"פ, מאורעות תרפ"א ומאורעות 2 בנובמבר 1921. היהודים האשימו אותו ביחס עוין אליהם ותארו אותו כ"איש הרע" שמאחורי הנציב העליון. לטענת היהודים היה על סטורס לאבטח את חגיגות "נבי מוסא", מהן התפתחו המאורעות, במשמר צבאי כבד אך הוא לא עשה כן. הם סברו כי סטורס אחראי למעצרם של אנשי ההגנה היהודית במאורעות תר"פ בעיר העתיקה ולכליאתם בכלא עכו. ועד הצירים שחקר את המהומות הגיע למסקנה כי רונלד סטורס ליבה בכוונה את המתיחות בין היהודים לערבים כחלק משיטת "הפרד ומשול". ועדת חקירה בריטית קבעה כי סטורס נכשל בביטחון יתר בהאמינו כי די בכוח המשטרה לשמור על חגיגות "נבי מוסא" מבלי להזעיק את הצבא. לאחר מאורעות 1920 פיטר סטורס את ראש עיריית ירושלים מוסא כאט'ם אל-חוסייני משום שראה בו את אחד המסיתים שהביאו למהומות ומינה במקומו, כראש העירייה, את ראע'ב נשאשיבי המתון, בן משפחת הנשאשיבים היריבה למשפחת חוסייני ולמופתי חאג' אמין אל-חוסייני. המופתי עצמו נדון לעשר שנות מאסר על חלקו במהומות. כשוך מאורעות 1920 ו-1921 ובתקופת הרגיעה שלאחריהן הצליח סטורס לשוב ולזכות באהדתם של שני הצדדים.
היהודים האשימו את סטורס בכך שהיה מן המתנגדים ליישוב היהודי ומינויו בא כדי לרצות את הערבים, כאות לנייטרליות של שלטונות המנדט. סטורס ועימו ארנסט ריצ'מונד, היוו משקל נגד לצמד נורמן בנטויץ', היועץ המשפטי היהודי של ממשלת המנדט ווינדהאם דידס, המזכיר הראשי של ממשלת המנדט, שגילו עמדה אוהדת לציונות וליישוב.
בתקופת שירותו בירושלים, סטורס ראה בשיבת היהודים לארצם משום עשיית מעשה צדק היסטורי ואף תיאר את הציונות כאידיאל אלוהי; דורות רבים תרמו היהודים מכישרונם לעולם ובכל ארץ נגרמו להם עוולות והוא, סטורס, רואה עצמו כשליח להגשמת החוב המוסרי והמדיני ליהודים. סטורס התעניין בתרבויות העמים שבקרבם שירת את הממלכה. הוא למד ערבית ועברית וקיים שיחות עם אחד העם וחיים נחמן ביאליק.
סטורס היה ידיד משפחת ז'בוטינסקי. בזיכרונותיו העתיק את "הכניסיני תחת כנפך" של ביאליק, שז'בוטינסקי תרגם בשבילו לאנגלית. עוד כתב בזיכרונותיו: "קשה להעלות על הדעת קצין אמיץ יותר וחבר מקסים יותר ותרבותי יותר מוולדימיר ז'בוטינסקי". עם זאת, סטורס היה האחראי למעצרו של ז'בוטינסקי כאחד מראשי ההגנה היהודית בפרעות תר"פ בירושלים.
סטורס ייזכר בתולדות ירושלים המודרנית כמי שקבע כי בתי ירושלים ייבנו בחיפוי אבן ירושלמית, דבר המתקיים עד היום, והוא אשר נותן לעיר את צביונה המיוחד.
בשנת 1918 הוקמה האגודה למען ירושלים (Pro Jerusalem Society). מטרותיה היו שימור ערכיה המיוחדים של העיר, הגנה על מבנים היסטוריים ועתיקות וכן הקמת מבני ציבור, מוזיאונים, ספריות וגלריות. באגודה השתתפו נציגים מכל העדות הדתיות בירושלים. רונלד סטורס, כמושל ירושלים וכאיש תרבות ואמנות, היה באופן טבעי לנשיא האגודה. בסמל האגודה היה שילוב של מגן דוד, סהר וצלב.
בספר זיכרונותיו ביטא את תחושותיו בהיותו מושל כלפי שני העמים, היהודים והערבים:
רונלד סטורס היה פעיל בחברה המזרחנית הארץ-ישראלית, שנוסדה בירושלים ב-1920, ובשנותיה הראשונות שימש כחבר הנהלתהּ. בשנת 1923 הקים רונלד סטורס אגודה לחובבי מוזיקה קאמרית ובית ספר למוזיקה בירושלים.
בשנת 1924 הוענק לרונלד סטורס תואר אבירות.
תולדותיו > אחרי ירושלים

באוגוסט 1925 נתמנה סטורס למושל מחוז הדרום בפלשתינה-א"י.
עקב ניסיונו כמושל על אוכלוסיות עוינות זו לזו בארץ ישראל, נקרא סטורס באוגוסט 1926 להיות המושל הכללי של קפריסין הבריטית בה היה עימות בין האוכלוסייה היוונית לאוכלוסייה  הטורקית. בשנת 1931 נתעוררו מהומות על ידי תנועת "אנוסיס", התנועה הקפריסינית-יוונית לאיחוד עם יוון ומעונו של המושל סטורס, ובו ספרייתו ואוסף האמנות שלו נשרפו.
בשנת 1932 עבר רונלד סטורס לצפון רודזיה (זמביה של היום), לשמש כמושלה הכללי. בתפקיד זה שימש עד לשנת 1934 במהלכה התפטר עקב מצב בריאותו ושב לבריטניה. בשנים 1937 עד 1945 כיהן סטורס במועצת העיר לונדון ובמקביל היה פעיל במועצת הכנסייה האנגליקנית והיה למרצה מבוקש בהרצאות שנשא על ידידותו עם לורנס איש ערב.
בפברואר 1946 העיד בפני ועדת החקירה האנגלו-אמריקאית לענייני ארץ ישראל שהוקמה לבדוק את בעיית העקורים. מקורות מן התקופה מסרו כי עדותו הייתה רצופת סתירות, וכי טען כי הבית הלאומי שהובטח בהצהרת בלפור כבר הוקם בארץ ישראל.
רחוב כורש שבירושלים נקרא בזמן המנדט "רחוב סטורס", על שמו.
במשך השנים שלאחר תום כהונתו בירושלים התבטא פעמים אחדות כנגד הציונות. לאחר הכרזת מדינת ישראל כתב שהיא "חלום שהפך לסיוט". מוטי גולני כותב שסטורס היה בשל ידיעותיו ותפקידיו: "מאויביה היותר מרים והמתוחכמים של הציונות".
ספר זיכרונותיו

בשנת 1937 פרסם רונלד סטורס את ספר זיכרונותיו, "Orientations". הספר הופיע בארץ ישראל בתרגום לעברית:
רונלד סטורס, זכרונות, הוצאת מצפה, תל אביב תרצ"ח, מאנגלית: יצחק א. עבאדי (שלושה כרכים).
לקריאה נוספת

תום שגב, ימי הכלניות – ארץ ישראל בתקופת המנדט, הוצאת כתר, תל אביב, 1999
תיאור מאורעות נבי מוסא ב-1921 בספר יונה מחצר זרה, משה שמיר (כרך ראשון בטרילוגיה רחוק מפנינים)
נירית שלו כליפא, רחל בונפיל, המושל הראשון, סר רונלד סטורס מושל ירושלים, 1926-1918, תל אביב, הוצאת מוזיאון ארץ ישראל, תשע"א-2011.
הערות שוליים

↑  קדם לו בתפקיד הגנרל ביל בורטון שכיהן שבועיים בלבד כמושל ירושלים לאחר כיבושה בידי הבריטים בטרם קרס תחת נטל התפקיד
↑  נירית שלו כליפא, רחל בונפיל, המושל הראשון, סר רונלד סטורס מושל ירושלים, 1926-1918, ספר התערוכה, מוזיאון ארץ ישראל, תל אביב, תשע"א-2011, עמוד 8-7
↑  המאורעות בשני לנובמבר, המזרחי, 24 בנובמבר 1921
↑  תום שגב, ימי הכלניות, עמ' 80; עמ' 442, הערה 18.
↑  תום שגב, ימי הכלניות, עמ' 113.
↑  תום שגב, ימי הכלניות, עמ' 81; עמ' 442, הערה 20.
↑  סטורס מושל הדרום, דבר, 2 באוגוסט 1925
↑  טיימס על העברת סטורס לקפריסין, דבר, 8 באוגוסט 1926
↑  תיקון טעות על פי יהודה זיו, בתחתית המאמר, באתר הארץ, 25 בדצמבר 2007
↑  ארוחות צהריים טעימות כשרות, דואר היום, 5 במאי 1933

קליינמן פסנתרים, דבר, 2 בפברואר 1950
↑  במאמרו של מוטי גולני, המושל הראשון, סר רונלד סטורס מושל ירושלים, 1926-1918, תל אביב, הוצאת מוזיאון ארץ ישראל, תשע"א-2011, עמ' 60.
↑  במאמרו של מוטי גולני, המושל הראשון, סר רונלד סטורס מושל ירושלים, 1926-1918, תל אביב, הוצאת מוזיאון ארץ ישראל, תשע"א-2011, עמ' 63.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268653105171  PLWABN: 9810572329905606  BnF: cb166095028 (data)  GND: 1051904595  ISNI: 0000 0000 8389 5954  LCCN: n85229146  NKC: zmp20231183132  NLG: 245916  NTA: 107708701  SNAC: w6g44nv4  SUDOC: 161426042  Trove: 985282  VcBA: 495/305657  VIAF: 65453680   WorldCat (עם VIAF): 65453680 
שמו של סטורס בין השמות על לוח הנצחה לכבוד חנוכת רחוב המלך ג'ורג' (ירושלים)
רונלד סטורס בעת מתן עדותו בפני הוועדה האנגלו אמריקאית, 1945
סופי ארטוס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1971 (בת 54 בערך) צרפת
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 פרופיל ב-IMDb
 
סופי ארטוס (נולדה ב-1971) היא במאית, תסריטאית ומפיקת קולנוע ישראלית.
ביוגרפיה

סופי ארטוס נולדה בצרפת. ב-1997, כשהייתה בת 26 עלתה לישראל. לפני שעלתה לישראל היא למדה ביולוגיה. בישראל ארטוס השתקעה בירושלים ולמדה באוניברסיטה העברית לקראת תעודת הוראה, וגם עבדה במעבדה לביולוגיה באוניברסיטה מאחר שהיה לה רקע בתחום. כשביקשה לעזוב את עבודתה במעבדה, החליטה ארטוס לצאת ולעבוד כמורה באופן זמני. היא החלה ללמד ביולוגיה בבית ספר באזור ירושלים. האלימות שבה נתקלה ארטוס בקרב התלמידים גרמה לה להחליט לשנות מסלול ולהתחיל ללמוד קולנוע. על האלימות שחוותה היא מספרת: "התחלתי ללמד בבית ספר שהיה במקום מאוד יפה. הוא נחשב בית ספר לא קל, אבל אני לא ידעתי את זה. עד אותו רגע הייתי תמיד בסביבה של אנשים מהאוניברסיטה, ופתאום מצאתי את עצמי בעולם אחר לחלוטין. התחלתי ללמד וקיבלתי שוק. נתקלתי באלימות מילולית ופיזית מאוד קשה, מאוד עמוקה". ארטוס הגיעה לעיסוק בהוראה לאחר שעשתה קורס בטלוויזיה הקהילתית בירושלים במסגרתו ביימה סרט תיעודי קצר שהוקרן בערוץ בהצלחה. מתוך ניסיון זה וכרצון לבטא את היצירתיות של התלמידים היא רצתה ליזום פרויקט יצירה קולנועית שיביא בסופו של דבר ליצירה של סרט עם התלמידים אותם לימדה בבית הספר, אך פרויקט זה בסופו של דבר לא יצא לפועל. אחרי שנת הוראה, היא עברה להתגורר בתל אביב והחליטה לפנות לתחום הקולנוע.
קריירה

ארטוס היא בוגרת לימודי תואר שני בחוג לקולנוע וטלוויזיה מאוניברסיטת תל אביב, אותם סיימה בשנת 2003. בשנת 2003 זכתה ארטוס במלגת פיתוח עבור תסריט שכתבה לסרט "תפוזים". בשנת 2004 הסרט הקצר שלה "נסיעה טובה" זכה בפרס חביב הקהל בפסטיבל הקולנוע בבייג'ינג והתקבל בשבחים רבים בפסטיבל הקולנוע היהודי בניו יורק, בפסטיבל הקולנוע העצמאי בברצלונה ועוד. לאחר שארטוס עשתה כמה סרטים קצרים, היא הרגישה שהיא מוכנה לעבד את החוויה שעברה כמורה בבית ספר ליצירה קולנועית ויצרה את הסרט עמק שיצא לאקרנים בשנת 2016 כאשר חלק מהדמויות בסרט מבוססות על תלמידים שהכירה באותו בית ספר שבו לימדה.
פילמוגרפיה

2003 – נסיעה טובה: במאית, ומפיקה ותסריטאית. סרט סטודנטים קצר.
2016 – עמק: במאית ותסריטאית. הסרט עוסק בארבעה בני נוער ממגדל העמק שנאלצים להתמודד עם אלימות.
2021 – מחיקה מלאה: במאית ועורכת תסריט. סרט קצר.
2024 – חליסה: במאית ותסריטאית. הסרט היה מועמד בחמש קטגוריות בטקס פרסי אופיר לשנת 2024, כולל פרס הסרט הטוב ביותר הוקרן בפסטיבל מאר דל פלטה 2024 בארגנטינה.
הערות שוליים

↑  עמק אפל - ראיון עם במאית הסרט עמק, סופי ארטוס, באתר Seret.co.il | אתר סרט
1 2   נירית אנדרמן, עולה מצרפת יצאה מצולקת משנת הוראה בבית ספר, ועשתה על זה סרט, באתר הארץ, 15 במרץ 2016
1 2  סופי ארטוס כתבה באיגוד התסריטאים, באתר איגוד התסריטאים
↑  קרן הקולנוע הישראלי (2017-08-10), Valley - Trailer .עמק-טריילר. במאית: סופי ארטוס, נבדק ב-2024-12-28
↑  יואב בירנברג, חיות בסרט, באתר ynet, 14 באוגוסט 2024
↑  סרטו של השחקן הישראלי רועי אסף "מופע טוטאל" יתחרה בפסטיבל מאר דל פלטה 2024, באתר אידיבי סרטים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007395941005171  VIAF: 76153288275832650132   WorldCat (עם VIAF): 76153288275832650132
יוסי אבני-לוי

| --- | --- |

 לידה:  25 במאי 1962 (בן 62) רעננה, ישראל
 שם לידה:  יוסי לוי
 מדינה:  ישראל 
 לאום:  יהודי
 עיסוק:  סופר, דיפלומט
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 תחום כתיבה:  ספרות למבוגרים
 סוגה:  רומן, ספרות בלשית
 נושאי כתיבה:  הומוסקסואליות, השואה
 יצירות בולטות:  דודה פרהומה לא הייתה זונה  איש ללא צל שלושה ימים בקיץ
 תקופת הפעילות:  מ-1995
 פרסים והוקרה:  פרס ספיר לספרות 2025
 www.yossiavni.com
 
יוסי אבני-לוי (נולד ב-25 במאי 1962) הוא סופר ודיפלומט ישראלי, אשר כיהן כשגריר ישראל בסרביה ובליטא. חתן פרס ספיר לשנת 2024 על ספרו "שלושה ימים בקיץ".
ביוגרפיה

אבני-לוי נולד ברעננה להורים שעלו מאפגניסטן ומאיראן. שירת בצה"ל כקצין מודיעין, וסיים תואר ראשון בהיסטוריה של המזרח התיכון ובערבית באוניברסיטה העברית בירושלים ותואר במשפטים. כיהן כדיפלומט בגרמניה, בסרביה, במונטנגרו ובפולין, בשנים 2008–2011 שימש כדובר משרד החוץ, וב-10 באוקטובר 2010 מונה לשגריר ישראל בסרביה ובמונטנגרו וכיהן בתפקיד זה עד קיץ 2016.
בתקופת כהונתו כשגריר בבלגרד נודע ביחסיו החיוביים עם צמרת הממשל הסרבי, ובפרט עם ראש הממשלה אלכסנדר ווצ'יץ'. ביום עזיבתו את התפקיד הגיעו ראש הממשלה ושר הפנים לנמל התעופה כדי להיפרד ממנו. אבני-לוי היה אחד השושבינים העיקריים לחקיקת החוק הסרבי להשבת רכוש יהודי ללא יורשים (2015), המשמש דוגמה למדינות אחרות באירופה. הוא זכה במספר אותות הוקרה על כהונתו כשגריר, ונבחר על ידי אמצעי התקשורת כאחד האנשים המשפיעים ביותר בבלגרד. היה השגריר הראשון של ישראל בבלגרד שביקר בקוסובו ונפגש עם צמרת הממשל הקוסוברי, לרבות עם ראש הממשלה האשים ת'אצ'י והנשיאה אטיפטה יאהיאגה.
ב-2020 מונה לשגריר ישראל בליטא, והוא כיהן בתפקיד עד 2022 כשהוחלף על ידי הדס ויטנברג זילברשטיין.
ביוגרפיה > קריירה ספרותית

אחד מספריו עובד לסרט. קובץ הסיפורים "גן העצים המתים" (1995) נחשב פורץ דרך במועד פרסומו. הרומן "דודה פרהומה לא הייתה זונה" נחשב אחד מספריו הבולטים, לצד "איש ללא צל" והרומן "רוכלי האהבות".
זכה בפרס ראש הממשלה לסופרים עבריים לשנת תשס"ח. ספריו תורגמו לגרמנית, לפולנית, לסרבית, לאלבנית וליוונית. הוא פרסם מספר רשימות ביקורת בעיתונות (הארץ, ידיעות אחרונות), בהן החל להזדהות לראשונה בשמו האמיתי (לוי) לצד שמו הספרותי. הוא זכה במספר תחרויות ספרותיות (בעיתון "הארץ", בעיתון "מעריב-את" ועוד).
ספרו "שלושה ימים בקיץ" זכה בפרס ברנר בשנת 2024. בינואר 2025 הוכרז אבני לוי כזוכה בפרס ספיר לספרות לשנת 2024 על ספרו זה. הוא יקבל מענק של 180 אלף ש"ח וספרו יתורגם לערבית ולשפה נוספת לפי בחירתו.
חיים אישיים

אבני הוא הומוסקסואל, ולו ולבן זוגו בן ובת שנולדו בהליך פונדקאות.
ספריו

גן העצים המתים (1995), ספרו הראשון, הספר, שעורר עניין רב, עוסק בחוויית היציאה מהארון והמשיכה המגנטית לגרמניה – שני אלמנטים שיוסיפו לאפיין את כתיבתו. הספר נחשב ציון דרך בתולדות הספרות הישראלית הלהט"בית. לצד שבחים ספרותיים, עוררה התנגדותו של אבני-לוי להיחשף פומבית ביקורת נוקבת מצד פעילים בקהילה הלהט"בית בישראל.[דרוש מקור]
כנגד ארבעה בנים (זמורה ביתן, 1998), ספרו השני, כולל ארבע נובלות.
דודה פרהומה לא הייתה זונה (עם עובד, 2002), ספרו השלישי, הוא הרומן המלא הראשון של אבני.
איש ללא צל (זמורה ביתן, 2007) עוסק בדיפלומט ישראלי המסתבך בפרשיית ריגול. ספר זה זכה במענק פיתוח לצורך עיבוד לקולנוע.
שירת החטאים (כנרת זמורה ביתן, 2010)
רוכלי האהבות (2016, הוצאת זמורה-ביתן)
הסתיו של מיכאלה (2020, הוצאת כנרת זמורה-ביתן)
שלושה ימים בקיץ (2023, הוצאת כנרת זמורה-ביתן). הספר זיכה את המחבר בפרס ברנר לשנת 2024 ובפרס ספיר לשנת 2024.
הערות שוליים

1 2  רועי אלמן, הזוכה בפרס ספיר לשנת 2024: יוסי אבני-לוי וספרו "שלושה ימים בקיץ", באתר ynet, 28 בינואר 2025
↑  דריה מעוז, חמישים גוונים של שגריר, באתר ישראל היום, 17 בספטמבר 2020
↑   ציוץ של משרץ החוץ ברשת החברתית אקס (טוויטר), 5 באפריל 2022
↑  "הסופר יוסי אבני זכה בפרס רה"מ לספרות", GoGay, ‏12 בדצמבר 2007
↑   גילי איזיקוביץ, יוסי אבני לוי: "סיקרן אותי לטעת רגשות, כמיהות, חטאים קטנים, גם ברוצחים", באתר הארץ, 2 באוקטובר 2023
↑  עמיחי שלו, מהחוץ פנימה, ריאיון עם יוסי אבני-לוי, באתר ynet, 24 בפברואר 2010
↑  מתן שירם, ‏בקרוב בקולנוע: "אחוזת דג'אני", "על גג העולם" ו-"איש ללא צל", באתר גלובס, 4 בנובמבר 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258169505171  PLWABN: 9810571279305606  BnF: cb15511675q (data)  GND: 1036442195  ISNI: 0000 0003 5508 4275  LCCN: n96008147  NLA: 52442289  VIAF: 79210775   WorldCat (עם VIAF): 79210775
אנטוני גארילקיויץ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1926 
 פטירה:  2007 (בגיל 81 בערך) 
 מדינה:  פולין 
 מקצוע:  חקלאי 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (4 ביולי 1999) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  אנטוני גארילקיויץ
 
אנטוני גארילקיויץ (פולנית: Antoni Gawrylkiewicz, ‏ 1922-2007) היה איכר פולני מהעיירה קורקיצ'יאני. חסיד אומות העולם, שבמלחמת העולם השנייה שהציל את חייהם של 16 יהודים בתקופת השואה ממוות בידי הנאצים.
הצלה בתקופת השואה

בשנת 1942 פנה אל אנטוני גארילקיויץ יהודי בשם משה סוננזון, שביקש ממנו הגנה בעקבות הפרעות בדרום ליטא, מפניהן נמלט עם אשתו ושני ילדיו לאחר שילדו השלישי לא שרד. אנטוני הסכים להחביא את משפחת סוננזון שכללה את בתם יפה סוננזון ביחד עם שתי משפחות נוספות שהגיעו לביתו יחד איתם - משפחת קבצ'זניק ומשפחת סולומיננסקי. אנטוני, שעבד בחקלאות בחווה שלא הייתה בבעלותו, טיפל במשפחות, דאג להן לאוכל ולמזון, והכין עבורן מקומות מסתור בבורות שחפר. בשעת סכנה, מצא דרכים להזהירם על מנת שלא ייתפסו בידי הנאצים.
בשל פעילות הצבא הנאצי באזור, משפחתו של אנטוני נחקרה באכזריות בנוגע למקום הימצאם של יהודים, ויש עדות כי אחיו ואביו של אנטוני נרצחו בידי הנאצים בעקבות אותן חקירות, מפני שמלשינים דיווחו עליהם כעל "חברים של יהודים".
לאחר המלחמה

גארילקיויץ העתיק את ביתו לעיר פלוצק שבפולין, שם חי עד פטירתו בשנת 2007.
הוענק לו תואר חסיד העולם בנוכחותו בשנת 1999 במוסד "יד ושם" בירושלים. שמו נחקק בקיר הכבוד שבגן חסידי אומות העולם.
הערות שוליים

↑  על פי יד ושם
↑  יד ושם, ארכיון יד ושם תיק מספר M.31.2/8541
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סינתזה (כימיה)

סִינְתֶּיזָה היא תהליך יצירתו של חומר מסוים באמצעות תגובה כימית בין חומרים אחרים.
תהליך זה עשוי לכלול תגובה כימית יחידה, או סדרה של תגובות כימיות בשילוב עם תהליכים פיזיקליים. אופן הסינתזה מוגדר היטב, כך שניתן יהיה לחזור עליו במעבדות שונות ולהגיע לאותן תוצאות. חומר סינתטי הוא חומר שאינו קיים בטבע, אלא נוצר באמצעות סינתזה.
תחילתו של מדע הכימיה האורגנית בסינתזה מקרית: הכימאי הגרמני פרידריך ולר יצר במעבדתו בשנת 1828 את התרכובת האורגנית שתנן (N2H4CO, המרכיב העיקרי בשתן) על ידי אידוי של גבישי אמוניום ציאנטי (NH4OCN). ולר ביצע זאת ללא כוונה תחילה. לפני מאורע חשוב זה סברו הכימאים כי קיים הבדל מהותי מאוד (שעל טיבו לא יכלו לעמוד) בין חומרים אורגניים וחומרים אי-אורגניים, ושלעולם לא ניתן יהיה לסנתז את הראשון מהשני. סינתזת השתנן שברה מיתוס זה, ומאז סונתזו בצורה מלאכותית אלפי תרכובות אורגניות.
סינתזה מוגדרת כמוחלטת (טוטאלית) כשמולקולה מורכבת מיוצרת מכמה מולקולות קטנות ופשוטות, אותן ניתן להשיג בקלות. בתגובה סינתטית-למחצה (סמי-סינתטית), לעומת זאת, מייצרים מולקולה מורכבת מכמה מולקולות מורכבות אחרות, אותן נוטלים מעולם הטבע (צמחים, בעלי חיים וכו').
במשמעות מצומצמת יותר, מתייחסת המילה סינתזה לתגובה ישירה בין שני מגיבים ליצירתו של חומר יחיד. המבנה הכללי של סינתזה כזו מתואר בנוסחה:
AB ← A + B
דוגמאות:
סינתזה אסימטרית מזורזת

סינתזה אסימטרית מזורזת היא תגובה כימית סטריאוסלקטיבית, אשר התגלתה על ידי ויליאם נולס בשנת 1968. נולס הראה שיש ביכולתם של זרזים כיראליים מסוימים להעביר את תכונת הכיראליות לתוצר. התגובה הסטריאוסלקטיבית שאותה שיפר נולס הייתה תגובת הידרוגנציה. פיתוח נוסף בתחום זה חל בשנות ה-80 של המאה ה-20, עת קרל שארפלס יישם את הזירוז הכיראלי גם עבור תגובת אפוקסידציה, וריוג'י נויורי גילה זרז כיראלי מסוים, שנמצא יעיל ושימושי עבור מגוון רחב של סינתזות אסימטריות מזורזות. שלושתם יחד זכו בפרס נובל לכימיה בשנת 2001, על תגליות אלו. סינתזה אסימטרית מזורזת משמשת כיום במגוון תהליכים תעשייתיים: ייצור תרופות, תעשיית כימיקלים לחקלאות, חומרי טעם וריח, ועוד.
ראו גם

סינתזה אורגנית
הנדסה כימית
אליזבט סטרול

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1920 רומניה 
 פטירה:  6 בנובמבר 2013 (בגיל 93 בערך) חיפה, ישראל 
 מדינה:  רומניה 
 מקצוע:  עובד טקסטיל 
 מידע חסידת אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסידת אומות העולם (19 במרץ 1987) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  אליזבט סטרול
 
אליזבט ניקופוי סטרול (באנגלית: Elisabeta Nicopoi Strul; ‏ 1920 – 6 בנובמבר 2013), מהעיר יאשי שברומניה, החביאה בביתה כ-20 יהודים בתקופת השואה.
קורות חיים

אליזבט ניקופוי סטרול נולדה בעיר יאסי שברומניה בשנת 1920. היא התגוררה בשכונת טרגושורול ניקולינה (בלועזית: Trigo Surul Nicolina), שרובם המוחלט של תושביה היו נוצרים. היא עבדה במפעל טקסטיל מקומי.
פעילותה בתקופת השואה להצלת יהודים

ב-29 ביוני 1941, היום בו התרחש הפוגרום ביהודי העיר יאסי, הצילה אליזבט יהודים רבים. משנודע לה על הפוגרום ועל מעשי הרצח והביזה המתוכננים כנגד יהודי העיר, רצה אליזבט לכיוון ביתו של שותפה לעבודה, מר מרקוס סטרול (בלועזית: Marcos Strul), על מנת להתריע בפניו ובפני בני משפחתו מפני הסכנה האורבת להם. אליזבט הציעה לבני המשפחה להתחבא במחסן ביתה יחד עם כעשרים יהודים נוספים להם היא דאגה למקלט ולמזון במשך שבועיים. אליזבט לא הסתפקה בכך והיא עברה בין בתי היהודים בשכונה והזהירה גם אותם מפני הסכנה לחייהם. גם ברחוב הסמוך, היא הזהירה כל יהודי שפגשה מפני הסכנה האורבת.
מאוחר יותר לאורך המלחמה, בעת שיהודים רבים נשלחו למחנות העבודה (ובהם חלק מהיהודים שהחביאה), אליזבט דאגה להבריח חבילות של מזון ובגדים לתוך המחנות. היא נתפסה, הוכתה קשות ונעצרה למשך מספר ימים. כל אלו לא מנעו ממנה להמשיך במלאכתה מתוך אמונה בצדקת דרכה והמשיכה לספק חבילות סיוע ליהודי המחנות.
זאת ועוד – בתקופה שממשלת רומניה הכריחה את יהודי העיר יאסי לענוד טלאי צהוב, התהלכה אליזבט עם מגן דוד על החזה והכריזה בגאון כי בשבילה זה כבוד ולא עלבון.
לאחר המלחמה

בשנת 1949, התחתנה עם מרקוס סטרול, אחד היהודים שהצילה, היא התגיירה והם עלו לארץ בשנת 1963. היא התגוררה בחיפה, בקריית ביאליק ובתל אביב, עד לפטירתה בשנת 2013.
הכרה והנצחה

ב-19 במרץ 1987 אליזבט הוכרה כחסידת אומות עולם וננטע לכבודה עץ ביד ושם. ב-19 במאי 2008 נחנך גן חסידי אומות העולם תושבי חיפה. אליזבט הונצחה בגן זה והוצבה במקום אנדרטה לזכרה ולזכר תרומתה להצלת יהודים.
לקריאה נוספת

תיק ניצול שואה-יד ושם
מרדכי, פלדיאל. "חסידי אומות העולם המתגוררים בישראל", ילקוט מורשת לתיעוד ועיון, 55, אוקטובר 1993, עמ' 123.
הערות שוליים

↑  מתוך תיק ניצול- יד ושם.
↑  חגית הורנשטיין, הסודות של גן חסידי אומות העולם, באתר כלבו חיפה והקריות, ‏20.4.2020
↑  Elisabeta Strul (Nicopoi) (Romania), Yad Vashem
אבן זיכרון לאליזבט ניקופוי סטרול בגן חסידי אומות העולם תושבי חיפה
לארי קינג

| --- | --- |

קינג, 2017
 לידה:  19 בנובמבר 1933 ברוקלין, ארצות הברית 
 פטירה:  23 בינואר 2021 (בגיל 87) מרכז רפואי סידרס-סייניי, ארצות הברית 
 כינוי:  Larry King 
 שם לידה:  Lawrence Harvey Zeiger 
 מקום קבורה:  בית הקברות הילסייד ממוריאל פארק 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  בית ספר תיכון לאפאייט 
 תקופת הפעילות:  1955–2021 (כ־66 שנים)
 בן או בת זוג:  Julie Alexander (1989–1992) Alene Akins (1967–1972) Shawn Southwick (1997–23 בינואר 2021) Sharon Lepore (25 בספטמבר 1976–1983) Francis Sutphin (1963–1967) Freda Miller (1952–1953) Annette Kaye (1961–1961) Alene Akins (1961–1963) 
 צאצאים:  Larry King Jr., Cannon Edward King 
 פרסים והוקרה:  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד  פרס פיבודי 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  LarryKing
 טוויטר:  kingsthings
 
לארי קינג (באנגלית: Larry King; ‏19 בנובמבר 1933 – 23 בינואר 2021) היה שדרן רדיו ומנחה טלוויזיה ומחבר אמריקני-יהודי. נודעת בזכות הנחיית את תוכנית האירוח המצליחה של רשת CNN "לארי קינג לייב", שרצה במשך כעשור וחצי.
ילדות ונעורים

נולד בשם לורנס הארווי זייגר (Lawrence Harvey Zeiger) בברוקלין שבניו יורק. הוריו היו יהודים-אורתודוקסים מבלארוס הסובייטית שהיגרו לארצות הברית בשנות ה-30 של המאה ה-20. אחד משני ילדיהם של ג'ני (לבית גיטליץ), עובדת בחנות בגדים שנולדה במינסק או בווילנה, האימפריה הרוסית, ואהרון זייגר, בעל מסעדה ועובד במפעל ביטחוני שנולד בקולומיה, אוסטריה-הונגריה או פינסק, האימפריה הרוסית.
קינג למד בתיכון לאפאייט, בית ספר ציבורי בברוקלין. אביו של קינג נפטר מהתקף לב כשהיה בן 9. כך, קינג, אמו ואחיו נאלצו להזדקק לתמיכה כלכלית משירותי הרווחה. קינג הושפע קשות מפטירתו של אביו, מה שגרם לו לאבד עניין במטלות בית הספר.