stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לודוויג אדולף וילהלם פון ליצו
הערות שוליים

↑  "Baron Adolf* Ludwig Wilhelm von Lützow".
↑  Rines 1920 cites 2d ed., Halle 1841.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 117301965  ISNI: 0000 0000 2010 0624  VIAF: 786702   WorldCat (עם VIAF): 786702 
בית ליצו ב-Schöneiche
קברו בבית הקברות הישן של חיל המצב בברלין
יפעת בצלאל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1975 (בת 50 בערך) 
 מקום לימודים:  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים  אוניברסיטת תל אביב 
 תחום יצירה:  ציור 
 פרסים והוקרה:  פרס רפפורט (2016)  פרס עידוד היצירה לאמנות פלסטית (2014) 
 
יפעת בצלאל (נולדה ב-1975) היא אמנית ישראלית, זוכת פרס רפפורט לאמן ישראלי צעיר לשנת 2016.
ביוגרפיה

יפעת בצלאל נולדה ב-1975. סיימה את לימודיה לתואר בוגר באקדמיה לאמנות ולעיצוב בצלאל בירושלים. כמו כן למדה פילוסופיה יהודית לתואר מוסמך באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2014 זכתה בפרס התרבות והספורט ובשנת 2016 זכתה בפרס רפפורט לאמן ישראלי צעיר.
עבודותיה

בצלאל יוצרת במדיום הרישום הקלאסי, המסורתי: עיפרון על נייר. בצלאל מרחיבה בכל סדרה את השימוש במדיומים ומשתמשת בדיו, צבעי מים, שמן, גואש, נייר ועץ ואף גרפיטי אקרילי. בחלק מהעבודות נעזרת האמנית בווידאו. היא מטילה הקרנות על שכבות הרישום שלעיתים מבוצע ישירות על קירות התצוגה ומוסיפה רובד נוסף משכבת הצללים.
בשנת 2009 הציגה בצלאל את תערוכת היחיד "alices" בגלריית עינגע בתל אביב. התערוכה התבססה על רישומים של מופעי ילדות, לפי קווי הדמות הבדיונית וגיבורת הספר הרפתקאות אליס בארץ הפלאות. בצלאל פרשה על הנייר כמה וכמה בבואות בעיפרון כחול ברישום קלאסי שבהמשך התרחב למדיומים שונים כדיו, צבעי מים, שמן גואש, הדבקות, נייר ועץ בתערוכות מאוחרות.. בצלאל ניכסה וניתקה את אליס מהסיפר המוכר אל עבר גוף עבודותיה שקיבל עצמאות סוריאליסטית משל עצמו וייצר סצנות מורכבות. היא חזרה לרגע הנפילה של אליס ופנתה בעבודותיה למושגים כמו שער, מעבר, לימבו, שום מקום או מקום שלא מתרחש בו דבר. הבדידות בעבודותיה של בצלאל נמשכת לנצח, הדיוקנאות של אליס הם כדימויים קפואים והנפילה היא כרצף תנועות מושעות מגלות את הזמן דרך יצירותיה.
המעבר בין העולמות כפי שאליס חוותה מקבל ביטוי שונה בפרויקט "תולדות הפחד" שהוצג במוזיאון הנגב לאמנות בשנת 2015. בתערוכה קבוצתית בשם "אם אין קמח" הקרינה בצלאל דגם וירטואלי של תוכנית רצפת בית המקדש המשורטטת כרישום בעיפרון על רצפת המוזיאון. הרצפה נפערה וייצרה בכך עומק ותחושה המדמה דבר החודר לעומק המבנה. בתערוכה זו העלתה בצלאל את תוצרי המחקר האמנותי שלה הנוגעים לתרבות העברית ולשיח הפילוסופי היהודי. את הנושאים המעסיקים אותה הנוגעים לחוסר היכולת לשוות צורה לאל, המירה במושגי ההיכלות והמרכבה המקבלים פנים דרך המבנה האדריכלי הגשמי המשורטט בדיוק רב על רצפת המוזיאון. ממדי התכנית דימו את תחושת המתהלך בבית המקדש, החומר נעלם וכך הגשמי הופך לשמיימי ואיפשר למשוטט להתייחד במעין תא וידויים. דרך עבודות וידאו, רישום ופיסול של כמה אמניות ודרך ערכי המסורת היהודית חיברה התערוכה בין החומר לרוח כמשתמע משמה של התערוכה: "אם אין קמח".
בשנת 2017 הציגה בצלאל את תערוכת היחיד שלה "תהילה" במוזיאון תל אביב לאמנות. חלל התערוכה תוכנן בקפידה ובו שרטוט בית המקדש וממנו צומח משקוף בנוי כשער, בנקודת מעבר המגלמת פתח בהיטל התכנית על הריצפה. בחלל ישנו רישום ששורטט ישירות על הקיר של דימוי ספרייה. עבודת וידאו הוקרנה על הריצפה בה נראית האמנית רושמת. סרט עלילתי בשם "תהילה" עוקב אחר דמות אחד ויחידה. הסרט צולם בירושלים בחפירות עיר דוד ברחבת הכותל ובו אישה צעירה דתייה (שאינה מזכירה את בת דמותה של זו המסופרת בנובלה של עגנון) מתהלכת ממקום למקום. לדבריה של בצלאל "העבודה דווקא לא נרטיבית, תהילה היא מקור של אור והיא מטילה אור על סביבתה. דימיתי מצב של השלכה, שבו הצופה נכנס לתוך תחום ההקרנה- בין הבדיון לממשי". בתערוכה זו כמו גם בעבודות אחרות שלה, בצלאל מכוונת לחלל שיניב בצופה התבוננות פנימית, תגובה רגשית ואולי אף מפגש רוחני.
לימודים

1998-2002: BFA, האקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל, ירושלים
פרסים

פרויקטים מיוחדים 2010 בקרן האמנות, קרן רבינוביץ' ועיריית תל אביב-יפו.
2014 פרס משרד התרבות והספורט לאמנות ועיצוב, קטגוריית עידוד היצירה.
פרס רפפורט לאמן ישראלי צעיר לשנת 2016, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב
2016 תמיכת מפעל הפיס 2017 בהפקת יצירה חדשה
2017 קרן רבינוביץ' לאמנויות
תערוכות יחיד

2017 - תהילה, מוזיאון תל אביב לאמנות
2017 - Mellow Pop, גלריית לקסוס, תל אביב
2014 - artgenève art fair ,A Pit Talk, ז'נבה, עם Gowen Contemporary
2013 - Motherless, ,Drawing Now art fair יריד האמנות Drawing Now, פריז, עם Gowen Contemporary
2012 - Conclusion of a Timeless Tale, מוזיאון VIDA, בורגולם, שוודיה
2012 - Galleria Marie-Laure Fleisch ,Sought City רומא
2011 - The Gate of Unknown, 1st edition of The Others art fair, Turin, with Gowen Contemporary, ז'נבה
2010 - Gowen Contemporary ,Vitam Impendere Vero, ז'נבה
2010 - You Are in Elysium and You're Already Dead, אולפני האמן, תל אביב
2010 - From This World To The World,, ,commissioned work, Fresh Paint Art Fair תל אביב
2009 - Ulysses-Alices, גלריה עינגע, תל אביב
2008 - (To Be Woven), Ne'ereget, בית האמנים, תל אביב, אוצרת אורלי הופמן
תערוכות קבוצתיות נבחרות

2021 - Upcoming: Drawing Biennial 2021, Drawing Room, London
2020- Stella McCartney's Life drawing with Saatchi gallery, Zoom life classes at home Covid-19
2019 - Drawing a New World, Purdy Hicks Gallery, London, Curated by Alistair Hicks
2019 - Women in Dialogue 2019, Duc in Altum, Magdala, Israel
2019 - Drawing Biennial 2019, Drawing Room, London
2018 - Another world, Charity Postcard sale curated by Tracy Emin, Deutsche Bank Lounge, Frieze Art Fair, London
2018 - Eiyna - Israeli Contemporary Art. Artvera’s Gallery, Geneva
2015 - If there is no flour.., The Negev Museum of Art, Be'er Sheva
2015 - And the winners are, Ministry of culture and Sport Prizes in Art and Design 2014, Tel Aviv Museum of Art
2014 - Nick Archer and Yifat Bezalel, Gowen Contemporary, Geneva
2014 - Nuit Blanche Video Festival, London
2013 - Personal Structures, Palazzo Bembo, Venice Biennale, Venice
2013 - Israel Now (Reinventing the Future), curated by Micol di Veroli, MACRO Museo di Arte Contemporanea di Roma, Rome
2012 - Home Affairs, curated by Liliana Orbach, Centro de Artes CMA, Colegio Mayor Argentino, Madrid
2011-12 - Alice in Wonderland, Tate Liverpool, Museo d'Arte Moderna e Contemporanea di Trento e Rovereto and Kunsthalle Hamburg
2010 - Video art and experimental cinematography contest, Jerusalem film festival
2010 - Thin Ice Dana Gallery, Kibbutz Yad Mordechai
2009 - Paper Works, Israel Museum of Art, Jerusalem
2009 - Explosion. Art Contemporain Israélien, Geneva
2008 - Two Sides: International Video Artists, Stockholm Culture House, Stockholm
2007 - Traces III. The Third Biennal for Drawing in Israel, Jerusalem Artist House, Jerusalem
2007 - Practice of Art (BFAMI), Sotheby’s London, London
2007 - Homemade 3: Meeting with Jewish Culture, Wschodnia Gallery, Lodz, Poland;
2006 - Women Short (Artist), Makor Gallery, New York
2006 - Videozone: 3rd International Video Biennal, CCA, Tel Aviv
2005 - Video Art without Video, Tal Ester Gallery, Tel Aviv
הערות שוליים

1 2  עודד וולקשטיין, יפעת בצלאל, באתר גלריית מירב קטרי
1 2  יפעת בצלאל, באתר גלריית בר גיל
↑  חגית פלג רותם, אמנות, אמונה ואימון: ״תהלה״ של יפעת בצלאל במוזיאון תל אביב, באתר מגזין פורטפוליו, ‏2017-12-06
↑  דלית מתתיתיהו, קרן אור פניה, באתר ערב רב, ‏28 בנובמבר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 294672  NLI: 987007600274705171  LCCN: no2018120816  VIAF: 29146461542127731448   WorldCat (עם VIAF): 29146461542127731448
מסדר פירוגוב

| --- | --- |

 מדינה:  רוסיה 
 תקופת הפרס:  19 ביוני 2020 – הווה (4 שנים) 
 נקרא על שם:  ניקולאי פירוגוב 
 
מסדר פירוגוב הוא עיטור ממלכתי של הפדרציה הרוסית. הוקם בצו נשיא הפדרציה הרוסית מיום 19 ביוני 2020 מספר 404 "אודות הקמת מסדר פירוגוב ומדליית לוקה קרימסקי".
העיטור נושא את שמו של המנתח הרוסי, המדען והמרצה ניקולאי פירוגוב (1810–1881), הנחשב למייסד ניתוחי שדה צבאיים, כמו גם ניתוח כדיסציפלינה מדעית. המסדר מוענק לאזרחי רוסיה על מסירותם במתן טיפול רפואי במצבי חירום, מגפות, פעולות צבאיות ונסיבות אחרות הכרוכות בסכנת חיים, יתרונות בתחום הפעילות הרפואית המעשית וארגון יעיל ביותר של העבודה באבחון, מניעה וטיפול במחלות מסוכנות במיוחד, תרומה לחיזוק בריאות הציבור, מניעת הופעתן והתפתחותן של מחלות זיהומיות ולא זיהומיות, וכן במקרים אחרים המפורטים בחוק. במקרים המוגדרים בחוק, ניתן להעניק פרסים לאזרחים זרים על מתן טיפול רפואי במקרים קליניים קשים, טיפול במחלות מסוכנות במיוחד, השתתפות פעילה בפעילות המדעית של ארגוני הרפואה הרוסיים ויתרונות אחרים. המוטו של מסדר פירוגוב הוא "רחמים, חובה, הקרבה".
במערכת הפרסים של ברית המועצות לא היו פרסי מדינה הנושאים את שמו של פירוגוב, אולם ההצעה להקים את מסדר פירוגוב הועלתה לראשונה במהלך המלחמה הפטריוטית הגדולה ונדונה ברמה הגבוהה ביותר בתקופה שלאחר המלחמה. שרטוטים של פרויקטים של מסדר פירוגוב נשמרו על ידי אמנים ואדריכלים סובייטים שונים, אך אף פרויקט לא יושם. כינונו של מסדר פירוגוב ברוסיה המודרנית התרחש על רקע מגפת COVID-19: מקבלי הפרס הראשונים היו עובדי רפואה ומתנדבים שבלטו במאבק נגד נגיף הקורונה.
הקשר היסטורי

ניקולאי פירוגוב נולד ב-13 [25] בנובמבר 1810 במוסקבה. בשנת 1828 סיים את לימודיו במחלקה למדעי הרפואה בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת מוסקבה, בשנים 1828–1832 התמחה בכירורגיה במכון שנפתח באוניברסיטת דרפט להכשרת פרופסורים עתידיים באוניברסיטאות ברוסיה. בשנת 1833 הוענק לפירוגוב תואר דוקטור לרפואה, בשנת 1836 נבחר לפרופסור לכירורגיה תאורטית ומעשית באוניברסיטת דרפט, וכעבור עשר שנים הפך לחבר באקדמיה למדעים בסנקט פטרבורג.
פירוגוב נחשב למייסד הרפואה צבאית, וכן אחד ממייסדי הניתוחים כדיסציפלינה רפואית מדעית. היה זה פירוגוב שהיה הראשון בעולם שהשתמש בהרדמה בשדה הקרב; זה קרה במהלך קרב סלטה בשנת 1847. במהלך מלחמת קרים היה פירוגוב המנתח הראשי של סבסטופול, שהייתה במצור במשך 11 חודשים; בשנים שלאחר מכן, כיועץ, הוא היה גם בחזיתות המלחמה הצרפתית-פרוסית בשנים 1870–1871 ובמלחמת רוסיה-טורקיה בשנים 1877–1878. בשנת 1854, בזמן שניתח את הפצועים בהגנת סבסטופול, פירוגוב, בפעם הראשונה בתולדות הרפואה הרוסית, השתמש בגבס בלתי נייד בתנאי שטח צבאיים. בעבודותיו ציין המדען גם את חשיבותה של הרפואה המונעת, את אחדות הטיפול ופינוי הפצועים, וכן את מיונם. הוא מת ב-1881. מספר מוסדות רפואיים נקראים על שמו, בפרט האוניברסיטה הרפואית הלאומית למחקר של רוסיה.
מקבלי עיטור

העיטורים הראשונים הוענקו ב-21 ביוני 2020: ביום זה נחגג ברוסיה יום העובד הרפואי. על פי צו של נשיא הפדרציה הרוסית, הוענקו עיטורים "על תרומה רבה למאבק בנגיף קורונה (COVID-19), מסירות ומקצועיות גבוהה המוצגים במילוי תפקידים רפואיים" ל-1,175 איש, ובצווי נשיא הפדרציה הרוסית הוענקו פרסים "על תרומה רבה למאבק בנגיף הקורונה (COVID-19), הקרבה שהוצגה במילוי תפקידם המקצועי" ל-630 אנשים.
התקשורת הרוסית הפנתה את תשומת הלב להענקת פרס שלאחר המוות לתושבת קרסון (מחוז אוליאנובסק) סבטלנה אנורייבה, נערה שלמדה במכללה לרפואה של קרסון שהפכה למתנדבת בפברואר 2019; במהלך התפרצות הנגיף, היא העבירה אוכל לגמלאים ומילאה באופן עצמאי 30 פניות בחודש. במאי 2020 אושפזה אנורייבה, ורופאים איבחנו אותה כחולה בסרטן מדרגה רביעית. ב-12 במאי שוחררה המתנדבת מבית החולים והמשיכה לסייע לנזקקים, אך ב-22 במאי שוב אושפזה וב-31 במאי מתה. ב-29 ביוני 2020, על פי צו של ולדימיר פוטין הוענק לאנורייבה לאחר מותה, אות מסדר פירוגוב.
הערות שוליים

↑  "Указ Президента Российской Федерации от 21.06.2020 № 407 "О награждении государственными наградами Российской Федерации"" (PDF). kremlin.ru. Сайт Президента России. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2020-07-19. נבדק ב-2020-07-18.
↑  "Указ Президента Российской Федерации от 21.06.2020 № 408 "О награждении государственными наградами Российской Федерации"" (PDF). kremlin.ru. Сайт Президента России. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2020-06-21. נבדק ב-2020-07-18.
↑  "Путин подписал указ о посмертном награждении орденом Пирогова волонтера Анурьевой". טאס"ס. 2020-06-29. אורכב מ-המקור ב-2020-07-18. נבדק ב-2020-07-18.
↑  Гордеев В. (2020-06-29). "Путин посмертно наградил волонтера за борьбу с вирусом орденом Пирогова". РБК. אורכב מ-המקור ב-2020-07-14. נבדק ב-2020-07-18.
↑  "Указ Президента Российской Федерации от 29.06.2020 № 431 "О награждении государственными наградами Российской Федерации"" (PDF). kremlin.ru. Сайт Президента России. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2020-07-19. נבדק ב-2020-07-18.
דיוקן של פירוגוב מאת רפין, 1881
קרא לי בשמך (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  קרא לי בשמך, רומן מאת אנדרה אסימן
 בימוי:  לוקה גואדנינו
 הופק בידי:  פיטר ספירס, לוקה גואדנינו, אמילי ז'ורז', רודריגו טיקסיירה, מרקו מורביטו, ג 'יימס אייבורי, הווארד רוזנמן
 תסריט:  ג'יימס אייבורי
 עריכה:  וולטר פאסאנו
 שחקנים ראשיים:  ארמי האמר, טימותי שאלמה, מייקל סטולברג, אמירה קאסאר, אסתר גארל, ויקטואר דו בויז
 מוזיקה:  סופיאן סטיבנס
 צילום:  סיימבו מוקדיפרום Mukdeeprom
 מדינה:  ארצות הברית, איטליה, ברזיל, צרפת
 חברת הפקה:  Frenesy Film Company La Cinéfacture RT Features Water's End Productions
 חברה מפיצה:  Sony Pictures Classics
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  22 בינואר 2017 (סאנדנס) 24 בנובמבר 2017 (ארצות הברית)
 משך הקרנה:  132 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית, צרפתית, איטלקית
 סוגה:  דרמה, התבגרות, להט"בי, נעורים, עצמאי, רומנטי
 מקום התרחשות:  צפון איטליה 
 תקופת התרחשות:  1983 
 תקציב:  3.5 מיליון דולר
 הכנסות:  40.9 מיליון דולר
 פרסים:  פרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר (ג'יימס אייבורי)  Dorian Award for LGBTQ Film of the Year  Dorian Award for Film of the Year  פרס האקדמיה האירופית לקולנוע בחירת הקהל לסרט האירופי הטוב ביותר (מרקו מורביטו, הווארד רוזנמן, פיטר ספירס, לוקה גואדנינו, ג'יימס אייבורי, אמילי ז'ורז', רודריגו טיקסיירה)  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר  פרסי מכון הסרטים האמריקאי  פרס גותהם 
 סרט קודם:  גלים גבוהים (2015)
 סרטים בסדרה:  אני אהבה (2009)
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
קרא לי בשמך (באנגלית: Call Me by Your Name) הוא סרט התבגרות דרמטי-רומנטי להט"בי עטור שבחים, משנת 2017, בבימויו של לוקה גואדנינו, שנכתב על ידי ג'יימס אייבורי, המבוסס על הרומן באותו השם מאת אנדרה אסימן. זהו הסרט השלישי והאחרון ב"טרילוגיית התשוקה של גואדנינו", וקדמו לו "אני אהבה" (2009) ו"גלים גבוהים" (2015). עלילת הסרט מתרחשת בצפון איטליה בשנת 1983, ומתארת את היחסים הרומנטיים בין אליו פרלמן (טימותי שאלאמה) בן ה-17 המתגורר באיטליה, לבין עוזרו האמריקאי של אביו, אוליבר (ארמי האמר). בסרט מככבים גם מייקל סטולברג, אמירה קאסאר, אסתר גארל, וויקטואר דו בויז.
העבודה על הסרט החלה בשנת 2007, כאשר המפיקים פיטר ספירס והווארד רוזנמן רכשו את הזכויות לרומן של אסימן. ג'יימס אייבורי נבחר להיות במאי הסרט, אבל בסופו של דבר היה התסריטאי והמפיק. לוקה גואדנינו, שבמקור הצטרף להפקה כיועץ, הפך לבמאי הסרט ב-2016. הסרט מומן באמצעות מגוון מקורות בינלאומיים. הצילומים נערכו בעיקר בקרמה שבאיטליה, במאי ויוני של 2016. הצלם התאילנדי סיימבו מוקדיפרום צילם את הסרט על פילם 35 מ"מ.
עוד לפני הבכורה העולמית של הסרט בפסטיבל הסרטים של סאנדנס ב-22 בינואר 2017, זכויות ההפצה של הסרט נרכשו על ידי Sony Pictures Classics. הוא שוחרר בבריטניה ב-27 באוקטובר 2017, ובארצות הברית ב-24 בנובמבר 2017. הסרט זכה לשבחים פה אחד, עם שבחים מיוחדים שניתנו לבימוי, לתסריט, למוזיקה ולמשחק, והוא נבחר על ידי National Board of Review ומכון הסרטים האמריקאי כאחד מעשרת הסרטים המובילים שלהם השנה.
הסרט קיבל ארבע מועמדויות בטקס פרסי האוסקר ה-90, כולל הסרט הטוב ביותר והשחקן הטוב ביותר (עבור טימותי שאלאמה, בן ה-22, המועמד השלישי הצעיר ביותר בקטגוריה (אנ')), וזכייה בתסריט המעובד הטוב ביותר. בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-75 הסרט היה מועמד לפרסי הסרט הטוב ביותר, השחקן הטוב ביותר (טימותי שאלאמה) ושחקן המשנה הטוב ביותר (ארמי האמר). בטקס פרסי גילדת שחקני המסך ה-24 שאלאמה היה מועמד לפרס השחקן הראשי הטוב ביותר.
עלילה

אליו פרלמן (טימותי שאלאמה), נער יהודי-איטלקי בן שבע-עשרה, מתגורר בכפר איטלקי עם הוריו. אביו, פרופסור לארכאולוגיה, מזמין סטודנט יהודי-אמריקאי, אוליבר (ארמי האמר), להתארח בבית המשפחה במהלך קיץ 1983 ולעזור לו בעבודתו האקדמית. אליו מוצא מעט במשותף עם אוליבר, אך השניים מתחילים לבלות זמן רב זה עם זה, ואליו מוצא את עצמו נמשך יותר ויותר לאוליבר. אליו מתוודה בפני אוליבר בדבר רגשותיו כלפיו, אך אוליבר משיב לו, בעדינות, שהוא לא צריך לפעול על פיהם. כאשר השניים הולכים יום אחד לשחות יחד, אליו מנשק את אוליבר על השפתיים. אוליבר מנשק את אליו בחזרה, אך מסרב להמשיך מעבר לכך. לאחר מספר ימים של נתק, השניים כותבים אחד לשני שהם רוצים להיפגש ובשעה שתים עשרה בלילה הם נפגשים שוב, הרגשות צפים בפניהם והם עושים אהבה בפעם הראשונה. אליו ואוליבר ממשיכים להתקרב זה לזה וממשיכים את הקשר ביניהם ומקיימים יחסי מין לעיתים קרובות תוך שמירה בסוד על מערכת היחסים ביניהם. הם הופכים להיות אינטימיים יותר ויותר זה עם זה, הן מבחינה פיזית והן מבחינה נפשית. האהבה שלהם נבנית ומתחזקת במהלך הזמן, ואחר כך השניים מבינים שהייתה ביניהם אהבה חזקה עוד מהרגע הראשון שהם פחדו להודות בה.
עם תום השהות של אוליבר באיטליה, בני הזוג מוצאים את עצמם נתקלים בחוסר ודאות ובגעגועים אחד לשני. הוריו של אליו, מודעים לקשר בין השניים ותומכים בו, ממליצים שיצאו יחד לברגמו לפני שאוליבר יחזור לאמריקה. השניים מבלים שלושה ימים רומנטיים ביחד בהם הם מאוהבים מתמיד, אחר כך אוליבר עוזב, ואליו שבור הלב חוזר הביתה. אביו של אליו, שמבחין במצוקתו, מספר לו שהיה מודע לרומן שלו עם אוליבר ומייעץ לאליו למצוא תענוג באבל, שכן האהבה האמיתית, כמו זו שאליו ואוליבר חלקו, היא נדירה ומיוחדת.
בחנוכה, אליו מקבל שיחת טלפון מאוליבר. אליו שמח לשמוע את קולו של אוליבר והם מספרים זה לזה שהם התגעגעו מאוד האחד לשני. באמצע השיחה אוליבר מבשר לאליו ולמשפחתו שהוא עומד להתחתן. אחרי שיחת הטלפון, אליו שבור הלב מתיישב ליד האח, נסער, כאוב ובוכה, בעוד הוריו וצוות הבית מכינים ארוחת ערב חגיגית לכבוד חנוכה.
שחקנים ודמויות

| שם השחקן/ית | שם הדמות | אודות הדמות |
| --- | --- | --- |
| טימותי שאלאמה | אליו פרלמן | בן 17, מתגורר באיטליה |
| ארמי האמר | אוליבר | עוזרו האמריקאי של אביו של אליו |
| מייקל סטולברג | מר פרלמן | אביו של אליו |
| אמירה קאסאר | אנלה פרלמן | אימו של אליו |
| אסתר גארל | מרזיה |  |
| ויקטואר דו בויז | קיארה |  |
| אנדרה אסימן | מוניר |  |
הערות שוליים

↑  "Call Me by Your Name (2017)". British Board of Film Classification. נבדק ב-4 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Berlin Film Festival 2017 Program by Memento Films" (PDF). Memento Films International. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2017-12-08. נבדק ב-1 בדצמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Abramovitch, Seth (20 בנובמבר 2017). "Armie Hammer on His Steamy New Movie, a Charmed Upbringing and Oscar's 'Double Standards'". The Hollywood Reporter. נבדק ב-20 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Call Me by Your Name (2017)". The Numbers. נבדק ב-19 בדצמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
טימותי שאלאמה (מימין) וארמי האמר
מאיר ששון

הרב מאיר ששון (1840? – 1911) היה מתרגם, דיין וסופר סת"ם, מגדולי רבני ארם צובא, שנודע בשל תרגום של חלק מספרי המקרא ללהג ערבי-יהודי שדובר בקרב יהודי סוריה.
שם משפחתו המלא של הרב הוא ששון-עג'מי. על פי אילן היוחסין של משפחה זו על ענפיה בעיר חלב, שמצוי אצל החכם אברהם חיים עדס, המשפחה מיוחסת לצאצאי מגורשי ספרד. מידע על מעמדו הרבני של הרב מאיר ששון עולה מכך שהוא נתן את הסכמתו לשני ספרים תורניים שיצאו בחלב, הספר "שלום לעם" מאת הרב שלום הדאיה והספר "הצוואה" מאת הרב עזרא לופס. בשני הספרים הסכמתו באה לצד הסכמות נוספות של חכמי חלב. בהסכמה לספר הראשון הוא מוזכר בין דייני חלב. כמו כן ידוע שהרב שימש סופר סת"ם ועל כן נוסף לשמו הכינוי "סופר".
מפעל התרגום

עיקר פועלו של הרב ששון היה בתרגום (שרח) ספרים מהמקרא לערבית היהודית של יהודי חלב בזמנו. הוא כתב תרגומים לספרי אמ"ת (איוב, משלי ותהילים) ולשתיים מהמגילות – קהלת ואיכה. תרגומי תנ"ך בערבית-יהודית בלהג יהודי סוריה, שנדפסו בחלב ובירושלים, הם למעשה מפעלו של הרב ששון, שתרגם ופרסם את ספריו בשנות השמונים של המאה ה-19. אומנם, בקרב יהודי סוריה נמצאו תרגומים לכל ספרי התנ"ך להוציא דברי הימים, עזרא ונחמיה, אולם ייחודו של הרב ששון הוא בהדפסת התרגומים שכתב. התרגומים האחרים נכתבו בכתב יד או נמסרו על פה, ולא נדפסו. תרגומים נוספים שכתב הרב ששון הם תרגום לפיוט אזהרות של רבי שלמה אבן גבירול לחג השבועות ליום ראשון וליום שני, ותרגום לפיוט "מי כמוך" של רבי יהודה הלוי, פיוט לפורים שנקרא בשבת זכור בבתי הכנסת בקהילות המזרח. מלבד מלאכת התרגום הענפה, מיוחסת לרב כתיבת שיר שפותח במילים "מה טוב יופיו יושב בסתר עליון", הפיוט "יוצר אדמה" – פיוט לבר מצווה שהיה נפוץ בקהילת חלב בדור האחרון; פיוט הכתוב בעברית והאקרוסטיכון בפיוט יוצר את השם 'מאיר ששון'.
הרב מאיר ששון נפטר בט' בטבת תרע"ב.
מאפייני התרגום לספר תהילים

התרגום לתהלים כולל תרגום מלא לפסוק, תרגום כנגד כל הפסוק ולא רק למילים מסוימות. עם זאת, התרגום אינו תרגום של מילה כנגד מילה מכיוון שהוא מבוסס ברובו על הפרשנים המסורתיים, רש"י, רד"ק ומצודות, וכן על התרגום המיוחס ליונתן בן עוזיאל. דבר זה מביא לתרגום של רעיונות על דברי הפסוק או הרחבות לדברי הפסוק כפי שהם עולים מן הפרשנים. כאשר יש מחלוקת או הבדל בין הפרשנים, הוא מציג תרגום לפי כל פירוש. בלשון התרגום אין הקפדה על כללי הערבית הספרותית, ואוצר המילים שייך ברובו לערבית החלבית המדוברת, אולם יש הגבהת לשון מסוימת. כפי שמצוי בשרחים (תרגומים) נוספים, הן מן המערב והן מן המזרח, גם בשרח הרב ששון נמצאים שקיעים מתרגום רס"ג, היינו מילים, מונחים ושימושי לשון שטבע רס"ג בתפסיר שלו והשתשלו אל השרחים.
תרגומיו

אזהרות שרח, ירושלים, תרמ"ו - תרגום לעברית יהודית של האזהרות שכתב רבי שלמה אבן גבירול לחג השבועות.
אזהרות שרח ליום ב', ארם צובא, תרמ"ח - תרגום לערבית-יהודית של אזהרות רבי שלמה אבן גבירול לחג השבועות.
איוב וקהלת שרח, ארם צובא, תרמ"ט - תרגום לערבית-יהודית של ספר איוב בלבד.
איכה שרח, ארם צובא, תרמ"ח - תרגום מגילת איכה לערבית-יהודית.
משלי שרח, ירושלים, תרמ"ד - תרגום לערבית-יהודית של ספר משלי.
קהלת ושרח בלשון ערבי, ירושלים, תרמ"ה - ספר קהלת עם תרגום לערבית יהודית.
תהלים, ירושלים, תרמ"ה - ספר תהלים עם תרגום לערבית-יהודית. התרגום הוא גם ביאור המתבסס על רש"י, התרגום, רד"ק והמצודות. נוסף לתרגום מובאות בספר אוסף תפילות.
לקריאה נוספת

ירון הראל, היצירה התורנית בסוריה ולבנון בשנים 1750-1950, פעמים 86-87 (ה'תשס"א), בעמ' 96 ו-101.
נחם אילן, "אקדמות לחקר השרח של יהודי ארם צובה", בתוך: אר"ץ ומלואה: מחקרים בתולדות קהילת ארם צובה (חלב) ותרבותה (חלק ב'), בעריכת י' הראל, י"ט עסיס ומ' פרנקל, ירושלים, תשע"ג.
אר"ץ ומלואה: מחקרים בתולדות קהילת ארם צובה (חלב) ותרבותה (ב' חלקים), בעריכת י' הראל, י"ט עסיס ומ' פרנקל, ירושלים, תשס"ט ותשע"ג.
יהודי סוריה: היסטוריה, תרבות וזהות, בעריכת ירון הראל, אוניברסיטת בר-אילן, רמת גן: תשע"ו.
דוד נודל, המאפיינים הלשוניים בתרגומו של הרב מאיר ששון לספר תהילים, עבודת מ"א, האוניברסיטה העברית, 2018.
הערות שוליים

↑  יצחק אבישור, היצירה הספרותית בערבית-יהודית, קהילות ישראל במזרח במאות התשע עשרה והעשרים סוריה, מכון בן-צבי לחקר קהילות ישראל במזרח, תשס"ט, עמ' 136. לדעת אבישור תאריך הולדתו המדויק של הרב אינו ידוע. חכם אברהם עדס סובר שנולד בין השנים תקצ"ח (1838) לתר"ב (1842). בקטלוג הספרייה הלאומית, שבה נמצאים תרגומיו של הרב מאיר ששון, מופיעה השנה 1840 כשנת הלידה של המחבר. שנה זו היא האמצע בטווח השנים האפשרי שסובר חכם עדס, אך לא ידוע שמידע זה נלקח ממנו.
↑  ירון הראל, מפתח מחברים ביוגרפי, ספרי אר"ץ - הספרות התורנית של חכמי ארם צובא, ירושלים: מכון בן-צבי לחקר קהילות ישראל במזרח, תשנ"ז, עמ' 413
↑  א' מארטינוטי, המאפיינים הלשוניים בתרגומו של הרב מאיר ששון לספר איוב (ארם-צובה, סוריה, תרמ"ט), עבודת תזה, האוניברסיטה העברית, תשע"ג
↑  ירון הראל, היצירה התורנית בסוריה ולבנון בשנים 1750–1950, פעמים 87-86, תשס"א, עמ' 123-67
↑  יצחק אבישור, היצירה הספרותית בערבית יהודית, עמ' 136
↑  יצחק אבישור, היצירה הספרותית בערבית-יהודית, קהילות ישראל במזרח במאות התשע עשרה והעשרים סוריה, מכון בן-צבי לחקר קהילות ישראל במזרח, תשס"ט, עמ' 146-135
↑  יצחק אבישור, תרגומי תהלים בערבית-יהודית מעיראק: שרחים לתהלים מבגדאד וממוצל, תל אביב-יפו: פרסומי מרכז ארכיאולוגי, 2011
↑  ירון הראל, ספרי אר"ץ - הספרות התורנית של חכמי ארם צובא, ירושלים: מכון בן-צבי לחקר קהילות ישראל במזרח, תשנ"ז, עמ' 358-357
↑  ד' לניאדו, לקדושים אשר באר"ץ: לתולדות חכמי ורבני אר"ץ (חלב), ירושלים: דב"ש, תש"ם, עמ' 310
↑  א' עמרם, שירה חדשה, ניו-יורק, תשס"ט, עמ' 398 (שיר רפ"ז)
↑  דוד נודל, המאפיינים הלשוניים בתרגומו של הרב מאיר ששון לספר תהלים, עבודת מ"א, 2018
↑  ספרי אר"ץ - הספרות התורנית של חכמי ארם צובא, מכון בן-צבי, עמ' 363-357
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007513679705171  VIAF: 308696806   WorldCat (עם VIAF): 308696806
האנה (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  ג'ו רייט 
 הופק בידי:  לסלי הולרן מרטי אדלסטיין סקוט נמס
 תסריט:  דייד פאר, סת' לוכוהד 
 עריכה:  פול טות'ייל
 שחקנים ראשיים:  סרשה רונן אריק באנה קייט בלאנשט
 מוזיקה:  The Chemical Brothers 
 צילום:  אלווין ה' קוצ'לר 
 מדינה:  ארצות הברית בריטניה גרמניה
 חברת הפקה:  Holleran Company, Babelsberg Studio 
 חברה מפיצה:  Focus Features סרטי סוני
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  8 באפריל 2011
 משך הקרנה:  111 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית צרפתית
 סוגה:  סרט מתח, סרט הישרדות, סרט פעולה, גירלס ויד' גאנס 
 מקום התרחשות:  פינלנד, צרפת, ספרד, מרוקו, ברלין 
 תקופת התרחשות:  המאה ה־21 
 תקציב:  30 מיליון דולר
 הכנסות:  63,782,078 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   hanna
 www.focusfeatures.com/hanna
 דף הסרט ב־IMDb
 
האנה (באנגלית: Hanna) הוא מותחן-פעולה אמריקאי-בריטי-גרמני משנת 2011 בבימויו של ג'ו רייט. בסרט מככבת השחקנית האירית סרשה רונן, כמו כן משתתפים בו בתפקידים ראשיים קייט בלאנשט ואריק באנה. הסרט זכה לביקורות חיוביות ולהכנסות גבוהות ביחס לתקציבו.
עלילת הסרט מתמקדת בדמותה של האנה הלר (סרשה רונן), נערה בת 16, שאומנה מילדותה על ידי אביה (אריק באנה) להיות מתנקשת. השניים יוצאים למסע הישרדות, לאחר שמקום מחבואם נודע לסוכנת CIA נקמנית (קייט בלאנשט).
הסרט יצא לאקרנים לראשונה בארצות הברית ב-8 באפריל 2011.