stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרב מתחם אורחה
מהלך הקרב

בשעה 12:30 קרא מפקד חטיבה 14, אמנון רשף, למפקדי הכוחות לקבוצת פקודות. המודיעין שעמד לרשות החטיבה היה כולו טופוגרפי ולא היו ידועים גודלו ועוצמתו של הכוח המצרי ב"אורחה". בניגוד לקרב הקודם (קרב סרפאום) בו תקפה חטיבת הצנחנים חזיתית את המתחם, החליט רשף לתקוף את המערך המצרי מעורפו, בתנועה ממערב למזרח. כיבוש מתחם גשירה ביום הקודם איפשר לחטיבה לבצע את המהלך. לפי התוכנית החטיבתית גדוד 79 יחפה להסתערות, כשיחידה 88 תתקוף את החלק הצפוני של המתחם וסיירת שקד תתקוף את החלק הדרומי. כוח שמוליק עם שני טנקים נותר בעתודה.
בשעה 13:20 החל הכוח הישראלי לנוע מאזור ראש הגשר צפונה. בשעה 14:00 התמקמו הכוחות הישראלים לתצפית כקילומטר ממערב למתחם אורחה.
בשעה 14:30 החלה ההתקפה על המתחם. יחידה 88 השתלטה בקלות יחסית על אזור בתי הכפר בחלק הצפוני. לאחר מכן המשיך הכוח לחלק המזרחי של מתחם אורחה ("המשולש") ונתקל בירי כבד של תותחי נ"מ ותול"רים. יחידה 88 הצליחה להשתלט על האזור, אולם נתקלה בקושי בטיהור התעלות בהן נותרו חיילים מצרים רבים. "כוח זמיר" נכנס לחלק הדרומי של מתחם אורחה וכבש אותו ללא התנגדות משמעותית.
סיירת שקד עם פלוגת טנקים נשלחה לחלק הצפוני לעזור בטיהור התעלות ובהמשך הוכנסו לאזור גם "כוח שמוליק" וגדוד 79. גדוד השריון הסתבך והצנחנים בפיקוד ארד נקראו לחלצו ופגעו במהלך הלחימה ברבים מלוחמי הקומנדו המצריים. בשעה 17:08 נכבש המתחם והסתיים הקרב. טיהור המתחם נמשך במהלך הלילה ועד לצהריי יום המחרת טוהר המתחם באופן סופי.
תוצאות הקרב

מתחם אורחה כולו נכבש על ידי צה"ל. בכך אבטח הכוח הישראלי את ראש הגשר שבידיו מפני תקיפת כוחות מצריים מצפון.
לאחר הכיבוש נעו כוחות דיוויזיה 21 המצרית שהיו ממוקמים בצידה המזרחי של תעלת סואץ לכיוון צפון ובכך איפשרו את הרחבת מסדרון הצליחה בצידה המזרחי של התעלה שהיה צר לפני הקרב באופן שסיכן את הכוחות הישראלים הצולחים.
הקרב הביא לנסיגה מצרית צפונה ואפשר ניצול הצלחה בקרבות שהתנהלו למחרת היום (20 באוקטובר) שבהם נכבשו על ידי חטיבה 14 שטחים נוספים צפונית ומזרחית למתחם עד לגדת התעלה המערבית.
לחטיבה 14 היו בקרב 18 הרוגים (16 מהם מיחידה 88 - דב לבן) ו-43 פצועים. טנק PT-76 וארבעה נגמ"שי BTR-50 שהיו בשימוש יחידה 88 נפגעו. לאחר הקרב נספרו כ-300 חללים מצריים וכן נתפסו 50 שבויים.
לקריאה נוספת

אמנון רשף, "לא נחדל! חטיבה 14 במלחמת יום הכיפורים", הוצאת דביר, 2013, עמודים 294–311
מעוזיה סגל, עדויות מגובה החול – קרב הצנחנים בחווה הסינית, הוצאת מודן, 2007, עמודים 354–383.
הערות שוליים

↑  אמנון רשף, לא נחדל!, עמ' 296.
↑  יצחק זמיר, כוח "זמיר" במלחמת יום הכיפורים, מתוך אתר חטיבה 14, "עם התגבשות התוכנית לצליחת התעלה נקבע כאמור כוח של שבעים צוערים ומפקדים אשר יצורף ללחימה עם הכוח הצולח. אני מוניתי למפקד הכח".
↑   גל פרל, מוכנות לסוגים משתנים של קרבות – תובנות מ"התאוששות", באתר צה"ל, 7 בספטמבר 2023
↑  צליחת התעלה וכיבוש מתחם “אורחה” ו”סרפאום” – 19.10.73, באתר חטיבה 14
תצלום אוויר של מתחם אורחה 19 באוקטובר 1973
נעמי כהן

| --- | --- |

 לידה:  1930 
 פטירה:  13 בפברואר 2022 (בגיל 92 בערך) 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 
נעמי כהן (1930 – 13 בפברואר 2022) הייתה חוקרת במחשבת ישראל והיסטוריה יהודית. מחלוצות הפמיניסטיות הדתיות בישראל. שימשה עמיתת מחקר בכירה באוניברסיטת חיפה. אשתו של הרב שאר ישוב כהן.
ביוגרפיה

כהן נולדה בניו יורק, בת הזקונים של הרב ד"ר חיים שמשון (הרברט) גולדשטיין, שהיה נשיא הסתדרות הרבנים דאמריקה, ורבקה, בתו של הנדיב הארי פישל. בשנת 1949, לאחר קום מדינת ישראל עלתה לארץ ולמדה באוניברסיטה העברית בירושלים. בתקופת לימודיה באוניברסיטה הכירה את בעלה לעתיד, שאף הוא היה סטודנט באוניברסיטה העברית, ובשנת 1953 נישאה לו.
כהן הייתה בעלת תואר שני בלימודים קלאסיים, מקרא ותולדות עם ישראל. נושא עבודת הדוקטורט שלה, שאושרה באוניברסיטה העברית בשנת תשכ"ט, הוא "שמות יהודים ומשמעותם בתקופה ההלניסטית והרומית באסיה הקטנה". מחקריה עוסקים גם בהיסטוריה של החינוך ובסידור התפילה. עסקה גם בתורתו של פילון האלכסנדרוני. מי שעודד אותה לעסוק בתחום זה היה חמיה, הרב הנזיר, ששאף להחזיר את כתבי פילון לארון הספרים היהודי.
לימדה בחוגים לפילוסופיה יהודית ומחשבת ישראל באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטת חיפה. שימשה עמיתת מחקר בכירה באוניברסיטת חיפה.
כהן הייתה מחלוצות הפמיניסטיות הדתיות בישראל, והייתה פעילה במסגרות שונות לקידום מעמד האישה. בשנות ה-50 של המאה ה-20 ייסדה את חוג הנשים הצעירות של תנועת אֹמן (שהתמזגה אחר כך בתנועת אמונה) ובמשך שנים עמדה בראשו, תחילה כיושבת-ראש ואחר כך כנשיאה. כמו כן הייתה חברה בהנהלה הארצית של "אמונה". הייתה חברה בהנהלה המייסדת של שדולת הנשים, בין מייסדות ארגון נשים אקדמאיות וחברה בתנועת נאמני תורה ועבודה. השתתפה בכנס היסוד של ארגון קולך, וצורפה לוועד המנהל הראשון של הארגון.
בשנת 1975 עברה לחיפה לאחר שבעלה נתמנה לרב האשכנזי הראשי של העיר. הייתה ממקימות סניף "שדולת הנשים" בחיפה. בשנת 1978 הקימה בחיפה חוג נשים ללימוד התלמוד שהתקיים ברציפות כארבעים שנה עד שחזרה לירושלים לאחר פטירת הרב. היא עצמה העבירה את השיעורים הכוללים לימוד פרקים נבחרים ומסכתות מן התלמוד הבבלי.
כהן הייתה פעילה בתחומי התרבות, הרווחה וקידום מעמד האישה בעיר מגוריה, ובשנת 1982 זכתה בעיטור 'אשת המופת של חיפה'.
לרב שאר ישוב ולנעמי כהן בת אחת, אלירז, אשת חינוך (הייתה נשואה למאיר קראוס).
נפטרה ב-13 בפברואר 2022, והובאה למנוחות לצד בעלה בחלקת הנביאים בהר הזיתים .
לקריאה נוספת

הערך "נעמי כהן" בלקסיקון החיפאים, אישים ודמויות בחיפה, מאת ד"ר שי חורב, דוכיפת הוצאה לאור (הספר בקטלוג ULI), עמ' 199, 2018, חיפה.
הילה וולברשטיין ושמחה רז, הרב הנזיר - איש כי יפליא, עמ' 240-241; הוצאת מכון נזר דוד, ירושלים, אייר תשע"ז (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  הרב שאר ישוב כהן, "אמונה ודעת", בתוך: הרב עזריאל אריאל (עורך), ספר האמונות והדעות עם דרך אמונה - ביאורי הרב הנזיר, ירושלים: מכון נזר דוד ה'תשע"ב, עמוד 26
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297010405171  LCCN: nr93009975  VIAF: 1184159474197527661114   WorldCat (עם VIAF): 1184159474197527661114
האויב שבפנים

| --- | --- |
כרזת הסרט בישראל
כרזת הסרט בישראל
 מבוסס על:  Resident Evil
 בימוי:  פול וו. אס. אנדרסון 
 הופק בידי:  פול וו.ס. אנדרסון ג'רמי בולט ברנד איצ'ינגר סמואל הדידה
 תסריט:  פול וו.ס. אנדרסון
 עריכה:  אלכסנדר ברנר
 שחקנים ראשיים:  מילה יובוביץ' מישל רודריגז אריק מביוס ג'יימס פיורפוי הייקי מקטש ג'וזף מיי אינדרה אובה קולין סלמון
 מוזיקה:  מרקו בלטרמי מרילין מנסון
 צילום:  דייוויד ג'ונסון 
 מדינה:  גרמניה הממלכה המאוחדת
 חברת הפקה:  Constantin Film New Legacy Films Davis Films Impact Pictures
 חברה מפיצה:  Screen Gems
 שיטת הפצה:  הפצה לאולמות הקולנוע, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 12 ביולי 2002
 משך הקרנה:  100 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פעולה, גירלס ויד' גאנס, סרט זומבים, סרט מדע בדיוני, סרט אימה, ביו־פאנק 
 מקום התרחשות:  ארצות הברית 
 תקציב:  33 מיליון דולר
 הכנסות:  103 מיליון דולרים
 הכנסות באתר מוג'ו:   residentevil
 סרט הבא:  האויב שבפנים: אפוקליפסה
 סרטים בסדרה:  האויב שבפנים האויב שבפנים: אפוקליפסה האויב שבפנים: השמדה האויב שבפנים: החיים שאחרי האויב שבפנים: הגמול האויב שבפנים: פרק הסיום
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
האויב שבפנים (באנגלית: Resident Evil) הוא סרט אימה-פעולה אמריקאי מ־2002, שבוים ונכתב על ידי פול וו.ס. אנדרסון (אנ'). בסרט מככבים מילה יובוביץ', מישל רודריגז, אריק מביוס, ג'יימס פיורפוי, הייקי מקטש, ג'וזף מיי וקולין סלמון. זהו הסרט הראשון בסדרת האויב שבפנים, המבוסס על משחקי הישרדות האימה Resident Evil של חברת קאפקום.
הסרט משלב אלמנטים מהמשחק הראשון והשני, ועוקב אחרי אליס וקבוצת חיילי קומנדו מתאגיד "אמברלה" המנסים לבלום את התפשטותו של נגיף הטי במתקן מחקר תת-קרקעי. הסרט קיבל ביקורות מעורבות מהמבקרים וזכה להצלחה בקופות עם הכנסות של למעלה ממאה מיליון דולרים.
לסרט נוצרו חמישה סרטי המשך: "האויב שבפנים: אפוקליפסה" (2004), "האויב שבפנים: השמדה" (2007), "האויב שבפנים: החיים שאחרי" (2010), "האויב שבפנים: הגמול" (2012) ו"האויב שבפנים: פרק הסיום" (2017).
שחקנים ראשיים

מילה יובוביץ' - אליס
מישל רודריגז - ריין אוקמפו
אריק מביוס - מתיו "מאט" אדיסון
ג'יימס פיורפוי - ספנס פארקס
מרטין קרוז - צ'אד קפלן
קולין סלמון - ג'יימס "אחד" שייד
הייקי מקטש - ד"ר ליסה אדיסון, אחותו של מאט
אינדרה אובה - ד"ר בלאק
ג'וזף מיי - ד"ר בלו
הפקה > טרום הפקה

בשנת 1999, סרטי סוני וקאפקום אישרו סרט המבוסס על סדרת המשחקים כאשר ג'ורג' רומרו חתום כבמאי ותסריטאי. התסריט של רומרו נסב סביב העלילה של תקרית ארקלאי וכלל דמויות ממשחקי הווידאו, ביניהם כריס רדפילד, ג'יל ולנטיין, בארי ברטון, רבקה צ'יימברס, אדה וונג ואלברט וסקר. סוף הסרט היה דומה לזה של משחק הווידאו המקורי. אולם, התסריט של רומרו לא אושר וההפקה הופסקה. מפיק קאפקום יושיקי אוקמוטו הסביר לעורכי Electronic Gaming Monthly ש"התסריט של רומרו לא היה טוב, אז רומרו פוטר". בפברואר 2000, חשף רומרו בריאיון למגזין "DGA" כי "אני לא חושב שהם היו ברוח של משחק הווידאו, ורצו להפוך את זה לסרט מלחמה, משהו כבד יותר ממה שחשבתי שצריך להיות. אז אני חושב שהם פשוט אף פעם לא אהבו את התסריט שלי". כשהתסריט של רומרו היה קרוב לעיבוד של המשחק, אך לא במלואו, חברת קאפקום האמינה שמעריצים ירגישו כי הסרט השתנה יותר מדי מהמשחק ושמצטרפים חדשים לא יאהבו את הסרט.
פול וו.ס. אנדרסון נשכר על ידי סוני לכתוב את התסריט, שהועדף בסופו של דבר על זה של רומרו. בסוף 2000, אנדרסון הוכרז כבמאי וכותב, והסרט נכנס לשלבי הפקה מחודשים. אנדרסון אמר שהסרט לא יכלול כל קשר עם סדרת משחקי הווידאו.
הפקה > ליהוק

בתחילת 2001, מישל רודריגז, ג'יימס פיורפוי ומילה יובוביץ' היו הראשונים שנשכרו לפרויקט. דייוויד בוריאנז נועד לגלם את השוטר מאט אדיסון, עם זאת, הוא דחה את התפקיד כדי להמשיך לעבוד בסדרה אנג'ל. התפקיד של מאט אדיסון עבר לאריק מביוס שלוהק במרץ 2001 יחד עם הייקי מקטש, אשר קיבלה את תפקיד אחותו של מאט שעובדת במתקן הכוורת.
הפקה > הפקה ופיתוח

בתחילת מרץ 2001, נמסר כי מחצית מהסרט יצולם באולפני אדלרסהוף בברלין וסביבותיה. ב-5 במרץ 2001 החלו הצילומים במקומות רבים, ביניהם תחנה בלתי גמורה של הרכבת התחתית של ברלין וארמון לינדשטדט. אתרי הצילומים כללו את אחוזת ספנסר והכוורת. סוף הסרט בראקון סיטי צולם בטורונטו, קנדה.
לחן הסרט והפסקול הולחנו על ידי קלינט מנסל, מרקו בלטרמי ומרילין מנסון במהלך אמצע 2001.
כאשר הסרט נחשב פריקוול למשחקים, הסרט במקור נקרא "האויב שבפנים: גראונד זירו", אולם השם הוסר בגלל פיגועי 11 בספטמבר. התסריט הראשוני לסרט ממרץ 2001 גילה כי אליס וריין היו ראשי צוות קומנדו שנשלחו כדי למנוע התפרצות נגיף מלהתפשט לשאר העולם. דמותה של המלכה האדומה נוספה לעלילת הסרט כמחווה ל"מבעד למראה ומה אליס מצאה שם" של לואיס קרול.
במהלך ההפקה, רקדנים מקצועיים נשכרו כדי לשחק זומבים מפני שהייתה להם שליטה טובה יותר על תנועות הגוף שלהם. בשעה שנעשה שימוש באפקטים ממוחשבים על חלק מהזומבים, כמה מהופעותם של האלמתים בוצעו באמצעות עבודת איפור, כשתנועות הגוף שלהם נקטו בשיטת לסה פר, בהתאם למצב הריקבון של הגופה. בזמן הצילומים, היה מחסור בכוח אדם שבו הרקדנים לא היו זמינים מספיק כדי לייצג את המספרים הדרושים של המתים, עם זאת חלק מהמנהלים של מקאפקום וכמה מהמפיקים של הסרט כולל ג'רמי בולט הסכימו לעשות הופעת קמע.
ביקורת

הסרט התקבל היטב על ידי קהל המעריצים של משחקי הווידאו, אבל התקבל בצורה שלילית על ידי מבקרי הקולנוע עם דירוג של 34% באתר Rotten Tomatoes בהתבסס על 121 חוות דעת, בציינו ש"כמו שאר העיבודים הקולנועיים למשחקי מחשב, גם האויב שבפנים הוא צעקני, אלים, נוסחתי מדי ונדוש".
רוברט אלדר משיקגו טריביון ציין שהסרט "מעדכן את ז'אנר סרטי הזומבים עם מסר אנטי-ממסדי, בזמן שעדיין הוא מפחיד את קהל הצופים ומספק סצנות פעולה מותחות".
הערות שוליים

↑  Romero, George A.; Grunwald, Peter (1998-10-07). "Resident Evil Original Screenplay". Dailyscript.com. נבדק ב-2007-11-26.
↑  "Resident Evil Film News". Computerandvideogames.com. 2001-01-27. ארכיון מ-2007-10-11. נבדק ב-2007-11-26.
↑  "Deep Dark Thoughts". Houseofhorrors.com. נבדק ב-2007-11-26.
1 2 3  "TNMC Movie News: Resident Evil". tnmc.org. 1999-11-29. אורכב מ-המקור ב-2013-07-07. נבדק ב-2006-01-27.
↑  "Info & Tidbits On Resident Evil". Rotten Tomatoes. Flixster. נבדק ב-2007-11-26.
↑  "Resident Evil Director explains character and story line changes. Details and explanations..." News Spong. נבדק ב-2008-03-09.
↑  "David Boreanaz cast in". countingdown.com. 2001-03-14. אורכב מ-המקור ב-2007-12-05. נבדק ב-2007-11-26.
1 2  "Shooting Locations for "Resident Evil"". countingdown.com. 2001-03-14. אורכב מ-המקור ב-2007-12-05. נבדק ב-2007-11-26.
↑  "Resident Evil". Rotten Tomatoes. Flixster. נבדק ב-2007-11-26.
↑  "Filming Locations for Resident Evil". Internet Movie Database. Amazon.com. נבדק ב-2007-11-26.
↑  "Marilyn Manson Talks About Scoring Film". countingdown.com. 2001-11-15. אורכב מ-המקור ב-2007-12-05. נבדק ב-2007-12-02.
1 2 3 4  "Small Title Change". countingdown.com. 2001-08-11. אורכב מ-המקור ב-2007-12-05. נבדק ב-2007-11-26.
↑  "Official Information Released". countingdown.com. 2001-03-16. אורכב מ-המקור ב-2007-12-05. נבדק ב-2007-11-26.
↑  "Resident Evil (2002)". נבדק ב-2007-12-02.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX4049064  LCCN: no2002102421  VIAF: 6153713784558661739   WorldCat (עם VIAF): 6153713784558661739
560-569 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 569 - 560 לפנה"ס
אירועים ומגמות

567 לפנה"ס - סרוויוס טוליוס מלך רומא חוגג טריומף בעקבות ניצחונו על האטרוסקים.
566 לפנה"ס - המשחקים הפאן-אתנאיים של יוון העתיקה מתקיימים בפעם הראשונה. התחרות נערכת באתונה.
562 לפנה"ס - אמל-מרדוך מתמנה למלך בבל לאחר מות אביו, המלך נבוכדנאצר השני.
560 לפנה"ס - נרגל שראצר רוצח את אמל-מרדוך ומשתלט על המלוכה בבבל.
560 לפנה"ס - קרויסוס מתמנה למלך לידיה.
560 לפנה"ס - אריסטוקרט בשם פייסיסטראטוס תופס את האקרופוליס באתונה ומכריז על עצמו כטיראן אתונה. הוא מודח מתפקידו כטיראן אתונה עוד באותה השנה.
אנשים משמעותיים

564 לפנה"ס - מותו של איזופוס, ממשיל משלים יווני.
אפריל, 563 לפנה"ס - לידתו של גאוטמה בודהה בלומביני שבנפאל.
563 לפנה"ס - מותה של המלכה מאיה, אמו של גאוטמה בודהה.
562 לפנה"ס - מותו של נבוכדנאצר השני מלך בבל אשר החריב את בית המקדש הראשון.
850-859 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 859 - 850 לפנה"ס
אירועים ומגמות

859 לפנה"ס - אשורנצירפל השני מת.
859 לפנה"ס - שלמנאסר השלישי תוקף בסוריה וישראל.
858 לפנה"ס - אראמו מתמנה למלך אוררטו.
853 לפנה"ס - קרב קרקר, שלמנאסר השלישי, מלך אשור נלחם נגד קואליציה של ממלכות מקומיות ובהן ממלכת ישראל בראשות אחאב, וארם-דמשק בראשות בן-הדד השני. הכוחות המקומיים הצליחו להדוף את משא כיבושי הצבא האשורי שנעצר ל-4 שנים בעקבות הקרב.
852 לפנה"ס - אחאב מלך ישראל נהרג בקרב על רמות גלעד נגד בן הדד השני. בנו אחזיה יורש את כסאו.
851 לפנה"ס - יורם יורש את אחיו אחזיה ומתמנה למלך ישראל.
850 לפנה"ס - תקלות השני מחליף את אשורקון ומתמנה למלך מצרים.
850 לפנה"ס - הומרוס מחבר את האיליאדה והאודיסאה.
850 לפנה"ס - "אשורנצירפל השני הורג אריות, ממתחם ארמונו בכלח" (נקראת גם נמרוד על שם נמרוד מלך שנער) נוצר. כעת הוא נמצא במוזיאון הבריטי שבלונדון.
850 לפנה"ס - מישע מלך מואב יוצר את מצבת מישע, בעלת 34 שורות. במצבה מתואר ניסיון המרד של מישע נגד אחאב מלך ישראל.
אנשים חשובים

אחאב מלך ישראל (מלך בשנים 852 - 871 לפנה"ס).
יהושפט, מלך יהודה (מלך בשנים 846 - 867 לפנה"ס).
יורם, מלך ישראל, בנם של אחאב ואיזבל (מלך בשנים 842 - 851 לפנה"ס).
עתליה, בת אחאב, מלך ישראל (מלכה ביהודה בשנים 836 - 842 לפנה"ס).
שלמנאסר השלישי, מלך אשור (מלך בשנים 824 - 858 לפנה"ס).
הומרוס, גדול משורריה של יוון העתיקה.
850 לפנה"ס - מישע מלך מואב יוצר את מצבת מישע
540-549 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 549 - 540 לפנה"ס
אירועים ומגמות

546 לפנה"ס - קרויסוס, מלך לידיה מובס על ידי כורש מלך פרס בקרב ליד קיזילאירמאק.
546 לפנה"ס - כורש מלך פרס משלים את כיבוש לידיה והופך את פסארגאדה לבירת הממלכה האחמנית.
546 לפנה"ס - כורש מכונן חיל מצב בסרדיס ומשלב את הערים היווניות של איוניה באסיה הקטנה באימפריה הפרסית. כך הוא מרוויח את הנמלים החשובים שממוקמים על הים התיכון.
546 לפנה"ס - פייסיסטראטוס, אשר נתמך על ידי תבאי וארגוס, מצליח לבסוף להשתלט על אתונה מידי האריסטוקרטים ומטיל עריצות מתונה, כבוד, ואפילו עמידה איתנה מול האוליגרכיה. באותה השנה פייסיסטראטוס חותך במיסים, מענקים של אדמות ומשאבים נתינים לעניים, לחולים, ולזקנים.
544 לפנה"ס - אנשים מטאוס מהגרים לאבדרה בשביל להתחמק מעול פרס.
543 לפנה"ס - פייסיסטראטוס, טיראן אתונה מטהר את האי דלוס.
540 לפנה"ס - כורש תוקף את בבל.
540 לפנה"ס - העיר היוונית אליאה בדרום איטליה נוסדה בשנה זו.
540 לפנה"ס - הפרסים כובשים את היער הליקינית קסנתוס שממוקמת בדרום טורקיה של ימינו.
אנשים משמעותיים

549 לפנה"ס - לידתו של דריווש הראשון.
547 לפנה"ס - מותו של קרויסוס
546 לפנה"ס - מותו של הפילוסוף היווני, אנכסימנדרוס.
543 לפנה"ס - מותו של גאוטמה בודהה.
543 לפנה"ס - מותו של תאלס איש מילטוס, פילוסוף יווני.
אמאסיס - צייר יווני.
730-739 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 739 - 730 לפנה"ס
אירועים ומגמות

739 לפנה"ס - חירם השני מתמנה למלך צור אחרי יטאובעל השני.
738 לפנה"ס - תגלת-פלאסר השלישי, מלך אשור מביס קוליציית מלכים מארצות סוריה ומשעבד את ממלכת ישראל.
737-736 לפנה"ס - תגלת-פלאסר השלישי, מלך אשור כובש את מדי ופרס, ושוחט, משעבד, ומגלה רבים מתושביהן.
734 לפנה"ס - ייסוד סירקוזה שבסיציליה כמושבה של העיר היוונית קורינתוס.
734~לפנה"ס - פקח בן רמליהו מלך ישראל חובר לרצין מלך ארם ויחד הם מורדים באשור וצרים על ירושלים.
733 לפנה"ס - תגלת-פלאסר השלישי מספח את הגלעד והגליל ומגלה רבים משבטי ישראל שישבו בעבר הירדן.
732 לפנה"ס - תגלת-פלאסר השלישי כובש את ארם-דמשק, מוציא להורג את מלכה רצין, ומגלה את תושביה הארמים של קיר מואב.
732 לפנה"ס - תגלת-פלאסר השלישי מביס את סמסי מלכת הערבים וכופה עליה לשלם לו מיסים.
732 לפנה"ס - תגלת-פלאסר השלישי מדיח את פקח בן רמליהו, וממליך את הושע בן אלה, אחרון מלכי ממלכת ישראל.
730 לפנה"ס - צפון מצרים חדל להישלט על ידי פרעונים לובים.
730 לפנה"ס - מתן השני מחליף את אביו חירם השני ומתמנה למלך צור.
730 לפנה"ס - ייסוד לנטיני בסיציליה על ידי מתיישבים מהעיר היוונית כלקיס.
אנשים משמעותיים

תגלת-פלאסר השלישי, מלך אשור
1190

שנת 1190 היא השנה ה-90 במאה ה-12. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני.
אירועים

פיליפ השני, מלך צרפת יוצא מצרפת למסע הצלב השלישי לארץ ישראל אשר במהלכה הוא כובש את העיר עכו ושב לצרפת.
הרמב"ם מוציא לאור את ספרו המונומנטלי "מורה הנבוכים".
16 במרץ – הטבח ביהודי יורק שבממלכת אנגליה
נולדו

טולוי, בנו הצעיר ביותר של ג'ינגיס חאן (נפטר ב-1232)
23 בנובמבר – האפיפיור קלמנס הרביעי (נפטר ב-1268)
נפטרו

10 ביוני – פרידריך ברברוסה, קיסר האימפריה הרומית הקדושה (נולד ב-1122)
25 ביולי – סיבילה, מלכת ירושלים (נולדה ב-1160)
ראו גם

ילידי 1190‎
נפטרים ב-1190‎
פרדריק ורתהם

| --- | --- |

 לידה:  20 במרץ 1895 נירנברג, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  18 בנובמבר 1981 (בגיל 86) פנסילבניה, ארצות הברית 
 מדינה:  גרמניה, ארצות הברית
 מקום מגורים:  גרמניה, ארצות הברית
 ידוע בשל:  מסע הצלב כנגד האלימות בספרי הקומיקס ובטלוויזיה
 השכלה:  קינגס קולג' לונדון 
 מקצוע:  פסיכיאטר
 מעסיק:  אוניברסיטת ניו יורק 
 מפלגה:  המפלגה הרפובליקנית 
 חתימה:   
 
פרדריק ורתהם (באנגלית: Fredric Wertham; נולד כפרידריך ורטהיימר, בגרמנית: Friedrich Wertheimer;‏ 20 במרץ 1895 - 18 בנובמבר 1981) היה פסיכיאטר יהודי-אמריקאי ממוצא גרמני שהתפרסם בשל הספרים שכתב ובהם ניהל מסע צלב כנגד הדימויים האלימים באמצעי תקשורת ההמונים ובספרי קומיקס וכנגד ההשפעות המזיקות לכאורה שיש להם על התפתחות הילדים. ספרו הידוע ביותר, "פיתוי התמימים" (1954), הוביל לחקירה של הקונגרס של ארצות הברית בנושא תעשיית ספרי הקומיקס ויצירת רשות קוד הקומיקס. הוא כינה את הטלוויזיה "בית ספר לאלימות" ונהג לומר "אם יצא לי לפגוש פוחח צעיר בסמטה חשוכה אעדיף שיהיה זה אחד שלא צפה בסרט בוני וקלייד".
קורות חיים

ורתהם נולד במינכן שבגרמניה. הוא למד רפואה בגרמניה ובאנגליה, ולאחר התכתבות עם זיגמונד פרויד בחר בהתמחות בפסיכיאטריה. ב-1922 הוצעה לו משרה במרפאה הפסיכיאטרית ע"ש פיפס (Phipps Psychiatric Clinic) בבית החולים ג'ונס הופקינס בבולטימור במדינת מרילנד שבארצות הברית. הוא קיבל אזרחות אמריקנית ב-1927. ב-1932 עקר לניו יורק, על מנת לנהל את המרפאה הפסיכיאטרית הקשורה לבית המשפט בניו יורק. במרפאה ערכו לכל העבריינים שהורשעו בדין בדיקה פסיכיאטרית שבתוצאותיה השתמשו בבית המשפט. ב-1935 העיד ורתהם מטעם ההגנה במשפטו של הרוצח הסדרתי אלברט פיש וקבע שאינו שפוי.
קריירה מאוחרת

דעותיו של ורתהם על תקשורת ההמונים האפילו על דעותיו בתחום נרחב יותר - חששותיו מאלימות ודאגתו להגן על ילדים מנזקים פסיכולוגיים. בכתביו בנושא ההשפעות שיש להפרדה הגזעית השתמשו כעדות בפסק דין בראון נגד מועצת החינוך - פסק דין תקדימי של בית המשפט העליון של ארצות הברית אשר קבע דה יורה כי הפרדה על רקע גזעי בחינוך הציבורי בארצות הברית היא בלתי חוקתית. חלקים מספרו "אות קין" (A Sign for Cain) משנת 1966 עסקו במעורבותם של רופאים בשואה.
ביטי גילה כי ב-1959 ניסה ורתהם לפרסם ספר המשך לספר "פיתוי התמימים" שעסק בהשפעות של טלוויזיה על ילדים שעתיד היה להיקרא "המלחמה נגד הילדים". למרבה תסכולו של ורתהם אף מוציא לאור לא הסכים להדפיס את ספרו.
ורתהם הכחיש תמיד שהוא תומך בצנזורה או שהוא מתנגד עקרונית לספרי קומיקס, וב-1970 התמקדה תשומת לבו בהשפעות החיוביות של תת-תרבות הפנדום של הקומיקס. בספרו האחרון, "העולם של הפנזינים" (1974), הוא הגיע למסקנה שהפנזינים הם "תרגיל בריא ומועיל של דחפים יצירתיים". ספרו זה הוביל להזמנתו להרצות בפני כנס אמנות הקומיקס בניו יורק. מכיוון שוורתהם היה עדיין ידוע לשמצה בקרב חובבי הקומיקס הוא נתקל בחשדנות ובהפרעות מכוונות לנאומו, ומאז חדל לכתוב על קומיקס.
לפני שפרש לגמלאות כיהן כפרופסור לפסיכיאטריה באוניברסיטת ניו יורק, ועבד כפסיכיאטר בכיר במחלקת בית החולים של עיריית ניו יורק, וכפסיכיאטר וכמנהל של מרפאת בריאות הנפש במרכז בית החולים בלוויו (Bellevue Hospital Center).
פרדריק ורתהם מת ב-18 בנובמבר 1981 בגיל 86 בבית אליו עבר עם פרישתו לגמלאות בקמפטון (Kempton) פנסילבניה.
מורשתו

כתביו (כולל כתב היד לספר שלא הודפס "המלחמה נגד ילדים") נתרמו לספריית הקונגרס ונשמרים באגף כתבי היד. הכתבים שוחררו לעיון חוקרים ב-20 במאי 2010. כמו כן הוכן רישום של כתביו המדגים את הרב גוניות של התחומים בהם התעניין.
מבחר מכתביו

1948: "The Comics, Very Funny", Saturday Review of Literature, May 29, 1948, p. 6. (condensed version in Reader's Digest, August 1948, p. 15)
1953: "What Parents Don't Know". Ladies' Home Journal, Nov. 1953, p. 50.
1954: "Blueprints to Delinquency". Reader's Digest, May 1954, p. 24.
1954: Seduction of the Innocent. Amereon Ltd. ISBN 0-8488-1657-9
1955: "It's Still Murder". Saturday Review of Literature, April 9, 1955, p. 11.
1956: The Circle of Guilt. Rinehart & Company.
1968: A Sign for Cain: An Exploration of Human Violence. Hale. ISBN 0-7091-0232-1
1973: The World of Fanzines: A Special Form of Communication. Southern Illinois University Press. ISBN 0-8093-0619-0
1973: "Doctor Wertham Strikes Back!"  The Monster Times no. 22, May 1973, p. 6.
לקריאה נוספת

(1954). "Are Comics Horrible?" Newsweek, May 3, 1954, p. 60.
Decker, Dwight. (1987). "The Strange Case of Dr. Wertham" Amazing Heroes #123 (August 15, 1987); "The Return of Dr. Wertham" Amazing Heroes #124 (Sept. 1, 1987); "From Dr. Wertham With Love" Amazing Heroes #125 (Sept. 15, 1987) [three part series, see below for link to condensed version posted online under title "Fredric Wertham - Anti-Comics Crusader Who Turned Advocate"].
Gibbs, Wolcott. (1954). "Keep Those Paws to Yourself, Space Rat!" The New Yorker, May 8, 1954.
Beaty, Bart. (2005). Fredric Wertham and the Critique of Mass Culture.
Bart Beaty. Fredric Wertham And the Critique of Mass Culture. University Press of Mississippi, 2005. ISBN 1578068193
David Hajdu. The Ten-Cent Plague: The Great Comic-Book Scare and How It Changed America.  Farrar, Straus and Giroux, 2008. ISBN 0374187673
James Bowman.  "In Defense of Snobbery." August 26, 2008.
Amy Kiste Nyberg. "Seal of Approval: The History of the Comics Code." University Press of Mississippi, 1998. ISBN 087805975X
הערות שוליים

↑  Jeet Heer, "Jews and American Comics from Another Angle", Comics Comics, April 16 2010
1 2 3 4 5 6  ההספד על פרדריק ורתהם בניו יורק טיימס
1 2  ההספד על פרדריק ורתהם ב-TIME
↑  Fish Held Insane By Three Experts. Defense Alienists Say Budd Girl's Murderer Was And Is Mentally Irresponsible, The New York Times, May 21, 1935
↑  Beaty, B. (2005). Fredric Wertham and the critique of mass culture. Univ. Press of Mississippi. p. 157
↑  Matthew Lasar, Papers of anti-comic book crusader now open to scholars, August 30, 2010, Ars Techinca
↑  Fredric Wertham: A Register of His Papers at the Library of Congress, April 6, 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007271596105171  PLWABN: 9810646141805606  BIBSYS: 90653846  BnF: cb12416589r (data)  CiNii: DA05048048  GND: 122385306  ISNI: 0000 0001 0898 951X  LCCN: n79078168  NKC: skuk0005891  NLA: 35843141  NTA: 068383630  SNAC: w6vx124w  SUDOC: 081645155  Trove: 1112053  VIAF: 49313066   WorldCat (עם VIAF): 49313066
740-749 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 749 - 740 לפנה"ס
אירועים ומגמות

26 בפברואר 747 לפנה"ס - נבונצר מתמנה למלך בבל.
747 לפנה"ס - מלס מתמנה למלך לידיה.
747 לפנה"ס - זכריהו מלך ישראל נרצח על ידי שלום בן יבש ושושלת בית יהוא מסתיימת.
745 לפנה"ס - תגלת פלאסר השלישי תופס את השלטון באשור לאחר מרד בעיר הבירה כלח.
745 לפנה"ס - מותו האגדי של טיטוס טאטיוס מלך הסבינים (שלט במשותף עם רומולוס).
740 לפנה"ס - תגלת-פלאסר השלישי כובש את העיר ארפד שבסוריה של ימינו לאחר שנתיים של מצור על העיר.
740 לפנה"ס - אחז מתמנה למלך יהודה לאחר מות אביו, יותם מלך יהודה.
אנשים משמעותיים

רומולוס ורמוס
תגלת-פלאסר השלישי
יותם מלך יהודה