stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נובו סו
הערות שוליים

1 2 3  "Nobu Su Establishes Professorship at IMD". www.imd.org. נבדק ב-29 בדצמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Mr. Nobu Su Successfully Registers Patent for Innovative Marine Mobile Network System". Yahoo Finance. 29 בדצמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  http://www.telegraphindia.com/pressrelease/prnw/1190416_en90416_0.html
1 2  "Nobu Su on Crunchbase".
↑  "ShipTek highlights maritime industry's growth". Dubai Trade. 27 באפריל 2011. אורכב מ-המקור ב-2016-08-29. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Star Bulk Carriers". אורכב מ-המקור ב-2014-12-29. נבדק ב-29 בדצמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  http://www.sinoshipnews.com/News/Good-week-for-Nobu-Su-/3w3c1838.html
↑  Wright, Robert. "Taiwan's Mr Controversy runs a tight and very private ship at TMT". The Financial Times. נבדק ב-29 בדצמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "U.S. Court Orders Release of Arrested TMT Ship". The Maritime Executive. 20 בספטמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Japan Corporate News, “Headway for Nobu Su” "Nasdaq" 14 April 2015
↑  "TMT: Nobu Su admits, 'I would have played it differently'". The Mritime CEO. אורכב מ-המקור ב-2014-08-27.
↑  http://www.tmtship.com/
↑  "Taiwan's TMT's Natural Gas Plans". CNBC. 21 במאי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
נובחנית

| נובחנית |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכרסמים
תת־סדרה:: דמויי סנאי
משפחה:: סנאיים
תת־משפחה:: סנאיי קרקע
סוג:: נובחנית
שם מדעי
 Cynomys ‏רפינסק, 1817

נובחנית, מרמיטה נובחנית או נובחנית כלבית (שם מדעי: Cynomys) היא מכרסם מצוי בערבות העשב של צפון אמריקה. הנובחנית היא אחד מסנאיי הקרקע, ומצויה בארצות הברית (בעיקר ממערב לנהר המיסיסיפי), בקנדה ובמקסיקו (בעיקר בצפון המדינה).
מיון

קיימים חמישה מיני נובחנית:
נובחנית שחורת-זנב (Cynomys ludovicianus)
נובחנית לבנת-זנב (Cynomys leucurus)
נובחנית גוניסון (Cynomys gunnisoni)
נובחנית יוטה (Cynomys parvidens)
נובחנית מקסיקנית (Cynomys mexicanus)
מקור השם

שמה של הנובחנית בעברית (וכן באנגלית, Prairie dog "כלב ערבות") נובע מקריאת האזהרה שלה, אשר מזכירה נביחת כלב. השם באנגלית מוזכר ביומני משלחת לואיס וקלארק כבר בשנת 1804, לפיהם גילתה המשלחת "מושבה של החיה שהצרפתים מכנים "כלב הערבות". בשנת 1806 תיאר אותה לואיס בפירוט רב יותר, והתייחס אליה כ"סנאי נובח".
שמה המדעי של הנובחנית, , לקוח מיוונית ומשמעותו "עכבר-כלב".
גודלן הממוצע של הנובחניות הוא בין 30 ל-40 ס"מ (אורך, כולל הזנב הקצר), ומשקלן נע בין 0.5 ל-1.5 קילוגרמים.
מאפיינים והתנהגות > תזונה

הנובחניות הן בעיקר אוכלות-צמחים, אם כי לעיתים הן אוכלות חרקים. הן ניזונות בעיקר מעשבים ומזרעים קטנים. בחורף, נקבות בהריון או מניקות צורכות גם שלג, כתוספת מים לתזונתן. כמו כן, הנובחניות אוכלות גם שורשים, זרעים, פירות, וניצני פרחים.
מאפיינים והתנהגות > סביבת מחיה ומחילות

הנובחניות מצויות באזורים הנתונים לתנאי מזג אוויר משתנים וקיצוניים. הטמפרטורות באזורי המחיה שלהן עשויות להגיע ל-38 מעלות צלזיוס בקיץ, ולתנאי קור של מינוס 37 מעלות צלזיוס בחורף. כמו כן קיימים באזורים אלה סיכונים כגון ברד כבד, סערות שלגים, שיטפונות, וכן בצורת ושריפות-עשב. לפיכך, למחילות של הנובחניות קיימת חשיבות רבה בהגנה עליהן ובשמירה על חום גופן. חומן של המחילות נשמר בין 5-10 מעלות צלזיוס בחורף, ובין 15-25 מעלות צלזיוס בקיץ.
מערכות המחילות של הנובחניות מנתבות מי גשמים ונגר עילי אל שכבת מי התהום, מה שמונע סחף קרקעות ואובדן מים, ואף תורם לערבול חומרי הקרקע. מחקרים הראו כי עשבים אשר גדלים מעל לשטח בו פועלות נובחניות הם בעלי מאפיינים תזונתיים המועדפים על אוכלי עשב גדולים כגון ביזונים ואיילים.
המחילות הן באורך של 5-10 מטרים, ומגיעות לעומק של 2-3 מטרים. לכל מחילה קיימות מספר כניסות. לחלק מהכניסות שוליים מוגבהים והן משמשות לצורכי תצפית מפני טורפים. כשהן מתחבאות מפני טורפים הנובחניות משתמשות בחללים עמוקים פחות במחילה, בעוד שחללים המשמשים לגידול צאצאים נוטים להיות עמוקים יותר, כ-2 או 3 מטרים מתחת לפני הקרקע. הנקבות מגדלות את הצאצאים, מרפדות את חללי הגידול בקש ושומרות על האזורים העמוקים של המחילה, והזכרים עומדים על המשמר מפני טורפים.
מושבת נובחניות עשויה לכלול כ-15 עד 26 משפחות. רוב המשפחות מורכבות מזכר בוגר אחד, שתיים עד שלוש נקבות בוגרות, וממספר זכרים ונקבות צעירים. הנקבות נשארות בקבוצת האם שלהן כל ימי חייהן, ולפיכך מהוות את מוקד היציבות של המשפחה. הזכרים עוזבים בבגרותם את הקבוצה ומזדווגים בקבוצות אחרות.
מאפיינים והתנהגות > קריאות אזהרה מפני טורפים

הנובחניות מותאמות היטב להתמודדות עם טורפים. כשזקיף נובחנית מזהה טורף הוא מזהיר את שאר הנובחניות באמצעות קריאה צורמת. הנובחניות משתמשות במערכת תקשורת קולית מורכבת כדי להבחין בין סוגים מסוימים של טורפים. אף יש הטוענים כי קריאות הנובחנית עשויות להעיד על סוג הטורף, גודלו, ומהירותו, וכן כי ישנן גם קריאות שמשמשות לתיאור סכנות אחרות שאינן טורפים.[דרוש מקור]
הבולטת ביותר, אולי, מבין קריאות הנובחנית היא הקריאה הטריטוריאלית של הזכר (בנובחנית שחורת-זנב), במהלכה הוא מותח את גופו ומניף את כפותיו הקדמיות באוויר תוך השמעת הקריאה. כאשר אחד עושה זאת, זה גורם לפרטים אחרים בסביבה לעשות כמותו.
חשיבות כמין-מפתח

הנובחנית נחשבת למין מפתח על ידי אקולוגים. היא הטרף העיקרי של מגוון טורפים בערבות כגון חמוס שחור-רגל, שועל מהיר, עיט זהוב, גירית אמריקאית, ועקב פרוגינוס. מינים אחרים, כגון חופמי ההרים וכוס המחילות, משתמשים במאורות הנובחנית כאתרי קינון. וכאמור, מינים שונים של אוכלי עשב הראו העדפה למרעה שצמח בשטח המחיה של הנובחניות. עם זאת, רבים עדיין רואים בנובחניות מין מזיק, בשל נטייתם לפגוע בגידולים חקלאיים בשטח המחיה שלהן.
לנובחניות ישנה נטייה לחלות במגפת הדבר, ומושבות רבות בטבע נמחו בשל מגפה זו. כמו כן, בשנת 2002 נמצאה קבוצה גדולה של נובחניות בטקסס שלקו בטולרמיה.
הערות שוליים

↑  מילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  מילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  "Journals of the Lewis and Clark expedition, "7th September Friday 1804. a verry Cold morning"". Libtextcenter.unl.edu. אורכב מ-המקור ב-2009-02-01. נבדק ב-2009-02-09.
↑  Chance, G.E. (1976).
1 2  Hoogland, J.L. (1995) The Black- tailed Prairie Dog: Social Life of a Burrowing Mammal, Chicago, IL: The University of Chicago Press.
↑  Slobodchikoff, C. N. (2002) "Cognition and Communication in Prairie Dogs", In: The Cognitive Animal (pp. 257–264), M. Beckoff, C. Allen, and G. M. Burghardt (eds) Cambridge: A Bradford Book.
↑  C. N. Slobodchikoff; Bianca S. Perla; Jennifer L. Verdolin (2009). Prairie Dogs: Communication and Community in an Animal Society. Harvard University Press. pp. 249–. ISBN 978-0-674-03181-4.
↑  Hoogland, J. (1996). "Cynomys ludovicianus" (PDF). Mammalian Species 535 (535): 1–10. doi:10.2307/3504202.
↑  "Plague and Black-Tailed Prairie Dogs". U.S. Fish and Wildlife Service. 1999-03-23.
↑  "Biologist Studies Plague and Prairie Dogs". California State University.
↑  Robbins, Jim (2006-04-18). "Endangered, Rescued, Now in Trouble Again". The New York Times. Retrieved 2010-05-22.
↑  "AVMA: Tularemia Outbreak Identified In Pet Prairie Dogs". Retrieved 2006-04-18.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531651905171  BnF: cb125660647 (data)  LCCN: sh85106066  NARA: 10646010  NDL: 00575326 
מושבה של נובחניות
נובחניות בכניסה למחילה
משפחת נובחניות
זוג נובחניות
נובחנית קוראת את קריאת האזהרה שלה
נובחנית שחורת-זנב בחיפוש אחר עלים ועשבים על פני הקרקע.
נקבה עם פרט צעיר
יא ראייח

דהמאן אל חראשי
יא ראייח או יא רייח (בערבית: يا رايح; בתרגום לעברית: לאן אתה הולך) הוא שיר שעבי אלג'יראי שכתב וביצע המוזיקאי האלג'יראי דהמאן אל חראשי בשנת 1973.
במהלך שלושת העשורים האחרונים השיר הפך  להיות מזוהה עם הזמר האלג'יראי-צרפתי רשיד טאהא שביצע אותו לראשונה בשנת 1993. בהמשך נכלל השיר בשני אלבומים של טאהא, ובשנת 1997 הוציא אותו האחרון כסינגל שהגיע למקום ה-11 במצעד הסינגלים הצרפתי. בפברואר 1998 קיבל השיר שלו את פרס סינגל הכסף. לאחר מותו של טאהא, השיר נכנס מחדש למצעדי הסינגלים בצרפת והגיע למקום ה-14.
גרסאות כיסוי

במשך השנים זכה השיר לגרסאות כיסוי רבות, בשלל שפות, כולל עברית, הינדי, טורקית, יוונית, סרבית ועוד.
גרסאות כיסוי > בישראל

בישראל זכה השיר למספר רב של גרסאות כיסוי בשפה הערבית. גם בעברית קיימות לשיר מספר גרסאות כיסוי, בהן "יודו לך רעיוני", המושר במסורת הפיוט של יהדות מרוקו.
גרסת כיסוי המשלבת ערבית ועברית בוצעה על ידי חיים זריהן וחיים ישראל. בשנת 2010 הוקלטה גרסת כיסוי עברית שנכללה באלבום של משפחת תאקט. ב-2012 סומפל קטע ממנו בשיר "בליבי" של שלומי שבת והבוסקילז.
פתיח סדרת הטלוויזיה שנות ה-80 הוא סימפול הפתיחה של השיר.
ניצוי

: שכווי השלג בחורף.

: שכווי השלג בקיץ. שינוי צבע הנוצות עוזר לשכווי להסתוות ולשרוד באזור הארקטי.
ניצוי הוא מונח המתייחס לשכבת הנוצות המכסות עופות, בין אם במבנה, צבע, דפוס וסידור. הניצוי משתנה בין סוגי עופות שונים, זוויגים שונים, שונים זנים, תתי זנים, גיל, עונה ומוטציות של אותו מין.
רוב העופות משילים את נוצותיהם, בדרך כלל לפני ואחרי הרבייה, וכתוצאה מכך ישנם מופעי ניצוי שונים אצל אותם מינים. הרבה ברווזים ועוד כמה מינים אחרים כגון תרנגול בנקיבה מחליפים ניצוי ממופע מרשים בעונת הרבייה למופע דהוי יותר אחריה.
לואי בונפרטה

לואי (משמאל) יחד עם נפוליאון
לואי במדי קולונל בצבאו של נפוליאון
סמל האצולה של לואי בונפרטה
לואי נפוליאון בונפרטה (בצרפתית: Louis Napoléon Bonaparte; ידוע גם בשמו ההולנדי לוֹדֶוֶוייק בונפרטה, בהולנדית: Lodewijk Bonaparte; 2 בספטמבר 1778 - 25 ביולי 1846) היה בן אצולה צרפתי מבית בונפרטה. לואי היה שליט ממלכת הולנד הנפוליאונית בשנות קיומה, 1806–1810. הוא היה בנם של קרלו בונפרטה ולטיציה ראמולינו, ואחיו של נפוליאון בונפרטה קיסר צרפת.
ביוגרפיה > תחילת דרכו

לואי נולד בשם לואיג'י בואונפרטה ב-2 בספטמבר 1778, בעיר אז'אקסיו שבקורסיקה. הוא היה החמישי מבין ילדיו ששרדו של קרלו בונפרטה ולטיציה ראמולינו. היו לו ארבעה אחים גדולים: ז'וזף, נפוליאון, לוסיאן ואליזה. כמו כן היו לו שלושה אחים קטנים: פאולינה, קרולינה וז'רום.
יחד עם אחיו נפוליאון, התגייס לואיג'י לצבא המהפכה הצרפתי, ובהתאם לכך שינה את שמו לשם צרפתי יותר לואי. הוא הצטרף אל מסעו של אחיו לסוריה ולמצרים. תודות לנפוליאון, הוא קיבל דרגת קצונה בצבא הצרפתי, וקיבל מינוי של לוטננט ברגימנט התותחנים ה-4. מאוחר יותר הוא השתתף גם במסעו של אחיו לאיטליה, וזה האחרון המליץ להעלותו לדרגת קפטן. מאוחר יותר הועלה לדרגת גנרל, עוד לפני שהגיע לגיל 25. הוא עצמו הודה מאוחר יותר שעלה לדרגה גבוהה מדי, בזמן קצר מדי. בשנת 1799 לאחר שובו לצרפת מהמסע באיטליה, השתתף בהפיכת 18 בברימר שהפכה את אחיו לקונסול ראשון.
ביוגרפיה > נישואיו

בשנת 1802, כשהיה לואי בן 24, נישא לואי להורטנס דה בוארנה, בתם של ז'וזפין ואלכסנדר דה בוארנה, ובתו המאומצת של אחיו. השידוך היה ביוזמתו של נפוליאון עצמו, שחיבב מאוד את שניהם. למרות שפער הגילים לא היה גדול מדי, וסביר בהחלט באותם הימים (הורטנס הייתה אז בת 19), הרי שנישואיהם לא היו מאושרים. הורטנס הייתה שופעת חיים, בעוד לואי היה דיכאוני והיפוכונדרי. נפוליאון עצמו לא היה מרוצה מיחסו של לואי אליה, והוא טען שהוא מנסה "לאלף משמעת לבת זוגו כדרך שהיה מתרגל גדוד חיילים". לואי קיים רומן בסתר עם בת דודתה של הורטנס, אמילי, ולהורטנס עצמה היו מאהבים רבים. היא ילדה ללואי שלושה ילדים:
נפוליאון שארל בונפרטה (1802–1807)
נפוליאון לואי בונפרטה (1804–1831)
שארל לואי נפוליאון בונפרטה (1808–1873)
בעוד ששני הבנים הראשונים היו דומים לאביהם, הבן השלישי (לימים קיסר צרפת) לא דמה לו כלל מבחינה גופנית, אולם סבל מהתקפי דיכאון דומים. עובדה זו, כמו גם העובדה שהוא נולד בתקופה שבה הגיע המשבר בין בני הזוג לשיאו, תרמו ליצירת ספקולציות באשר לאב לא חוקי שלו, והיו אף שטענו שאביו הוא נפוליאון הראשון בעצמו. מכתב של לואי לאפיפיור, בו הוא טוען כי הילד אינו שלו, התגלה מאוחר יותר כזיוף.
ביוגרפיה > מלך הולנד

בשנת 1804 מינה את עצמו נפוליאון ל"קיסר צרפת". ב-5 ביוני 1806 החליט נפוליאון שהרפובליקה הבטאווית עצמאית מדי לטעמו, ועל כן הוא ביטל אותה והחליף אותה במשטר מלוכני בשם "ממלכת הולנד". "ממלכה" זו, הייתה למעשה ממשלת בובות צרפתית. נפוליאון מינה את לואי כמלך ממלכה זו, וקיווה שלואי ייצג את האינטרסים שלו בצורה טובה. עם זאת, לואי השתדל בעיקר להיות מלך טוב, ולייצג את האינטרסים של נתיניו ההולנדים. הוא הצהיר שהוא רואה בעצמו הולנדי ולא צרפתי, ובהתאם לכך שינה את שמו לשם הולנדי לוֹדֶוֶוייק.
הוא התאמץ ללא הצלחה ללמוד את שפת נתיניו הולנדית. על פי המסופר הצורה שבה דיבר בשפה זו הייתה כה גרועה, עד שבתחילה הוא כינה את עצמו בהולנדית: "Konijn van 'Olland" ("ארנב הולנד") במקום "Koning van Holland" ("מלך הולנד"). עם זאת, המאמץ הכן שלו ללמוד הולנדית, הקנה לו כבוד בין נתיניו. רבים משריו והחצרנים שלו היו למעשה צרפתים ונשלחו לתפקיד בידי נפוליאון. לואי הכריח אותם לוותר על אזרחותם הצרפתית, ולדבר רק הולנדית. צעד זה הכעיס עוד יותר את אשתו הורטנס. הורטנס לא ששה לעזוב את צרפת מלכתחילה, וקיוותה להיות "מלכת הולנד בפריז". עם זאת, נפוליאון התעקש, ובלית ברירה הורטנס ליוותה את בעלה אל ממלכתו החדשה. היא ולואי גרו בשני אגפים נפרדים בארמון, ונפגשו רק אם הדבר היה הכרחי. במכתביה, הורטנס תיארה את עצמה כאסירה.
עם זאת, לואי לא הצליח להחליט על עיר בירה עבור ממלכתו. הוא שינה את עיר הבירה שלו מעל תריסר פעמים בין אמסטרדם, האג רוטרדם ועוד. באחת הפעמים הוא התארח בביתו של סוחר הולנדי עשיר, והמקום כל כך מצא חן בעיניו עד שהוא רכש את הבית וקבע בו את ארמונו. הוא אילץ את הפמליה והסגל שלו לנדוד עמו ברחבי הולנד, ולא שעה לתחנוניהם לקבוע לעצמו עיר בירה באופן סופי. בשנת 1807 התפוצצה ספינת משא עמוסה אבק שרפה במרכז העיר ליידן, ובשנת 1809 פקד את הולנד שיטפון קטלני. בשני המקרים הפגין לואי יעילות רבה בטיפול בבעיות, ופיקח בעצמו על מאמצי הסיוע. מה שזיכה אותו בכינוי "הטוב".
לנוכח העצמאות הרבה שגילה, היחסים בין לואי לנפוליאון התדרדרו במהירות. כאשר נפוליאון דרש מלואי לשלוח חיילים הולנדיים אל הגרנד ארמה לצורך הפלישה המתוכננת לאימפריה הרוסית, לואי סירב בתוקף. נפוליאון האשים אותו שהוא בוגד בצרפת ומייצג את האינטרסים של ההולנדים. נפוליאון מצדו פינה את מרבית חייליו מהממלכות שתחת שלטונו, וריכז אותן בסמוך לגבולו המזרחי. בכלל זה, הוצא גם מרבית חיל המצב מהולנד, והושארו בה רק 9,000 איש. אלא שב-30 ביולי 1809 ניצלו זאת הבריטים, ויזמו את מבצע ולכרן שבמסגרתו הותקפו ארצות השפלה. לואי לא הצליח לארגן התנגדות יעילה כנגד הכוח הבריטי העדיף, ונפוליאו נאלץ לשגר כוחות מצרפת כדי שיסייעו לו בהדיפת הפלישה. נפוליאון ניצל את הפרשה, וב-1 ביולי 1810 דרש מלואי להתפטר. לואי סרב, וכשכוחות צרפתים החלו לזרום להולנד, הצהיר שממלכתו נכבשה. הוא ויתר על הכתר, ונמלט לאוסטריה. ב-4 ביולי סופחה הממלכה סופית לצרפת.
ביוגרפיה > אחריתו

לואי קיבל את הצעתו של פרנץ השני, קיסר אוסטריה, ועבר לגור בעיר גראץ שבאוסטריה. את שארית חייו הוא העביר בכתיבה ובשירה. לאחר תבוסתו של נפוליאון ברוסיה, לואי כתב אליו וביקש ממנו לחזור ולהמליך אותו על הולנד. נפוליאון דחה את הבקשה. לאחר תבוסתו של נפוליאון וסילוקו מהולנד, סירב וילם הראשון, מלך הולנד לאפשר לו לבקר בהולנד. עם זאת, בשנת 1840 התיר לו וילם השני לבקר בארץ פעם אחת.  לואי נסע להולנד פעם נוספת בשם בדוי, אולם האזרחים זיהו את מלכם לשעבר, והתאספו והריעו אל מול בית המלון שלו. לואי התרגש מאוד מהפגנת חיבה זו של נתיניו לשעבר.
לאחר מותו של אחיו ז'וזף בשנת 1844, מרבית התומכים של בית בונפרטה ראו בלואי את הקיסר החוקי של צרפת. עם זאת, לואי עשה אך מעט כדי לקדם את התביעה. לעומת זאת בנו לואי נפוליאון, עתיד היה להגשים אותה. לואי מת בליבורנו, שהשתייכה אז לדוכסות הגדולה של טוסקנה, ב-25 ביולי 1846.
לקריאה נוספת

אלברט גרר, "נפוליון השלישי", הוצאת הדר, תשכ"ו.
הערות שוליים

↑  גרר, עמ' 14.
↑  גרר, עמ' 15.
↑  מיכאל הרסגור, אהוד פוקס, "רגעים היסטוריים ורגעים היסטריים: החלטות בתנאי משבר", הוצאת דביר, 2010. עמ' 64.
↑  גרר, עמ' 14-15.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264734505171  PLWABN: 9810617839805606  BNE: XX5539087  BnF: cb12653242q (data)  BPN: 34860125  GND: 118896156  ICCU: TO0V015124  ISNI: 0000 0001 2123 1607  LCCN: n84078645  NARA: 10568825  NKC: jx20070328001  NLG: 152700  NSK: 000731584  NTA: 069661642  RERO: 02-A000021425  RKD: 414531  SELIBR: 300294  SNAC: w6gq7432  SUDOC: 050615424  ULAN: 500438506  VcBA: 495/150597  VIAF: 19800061   WorldCat (עם VIAF): 19800061
הרצג נובי

הרצג נובי (באותיות קיריליות: Херцег Нови, באיטלקית: Castelnuovo) היא העיר החמישית בגודלה במונטנגרו, שוכנת בדרום-מערב המדינה, והיא משמשת כבירת של מחוז הרצג נובי.
העיר שוכנת לחופי הים האדריאטי בכניסה למפרץ קוטור, למרגלות הר אוריין.
היסטוריה

בתקופת האימפריה הרומית היה כפר דייגים קטן באזור בו שוכנת העיר כיום. בשנת 1382 בנה המלך הבוסני טברטקו הראשון מבצר בשם סבטי סטפן (Sveti Stefan), או קסטלנואובו (Castelnuovo).
לאחר מותו של טוורטקו הראשון, רכש את המבצר הדוכס סאנדל חראניץ' (Sandalj Hranić) ממשפחת האצולה קוסאצ'ה (Kosača). בתקופת שלטונו פיתח את המסחר במלח בעיר. לאחר מותו של חראניץ', ירש את קסטלנואובו אחיינו; הדוכס סטיבן, תחת שלטונו גדלה העיר ושמה שונה להרצג נובי.
בשנת 1482 כבשו את הרצג נובי העות'ומאנים, והם שלטו בעיר יותר ממאתיים שנה, עד לשנת 1687. מלבד השנים 1538-1539, אז הייתה בשליטת הספרדים.
ב-1687 כבשה הרפובליקה של ונציה את העיר, והיא הכלילה אותה באלבניה הוונציאנית, יחידה מנהלית השוכנת כיום בשטח מונטנגרו.
ב-24 באוגוסט 1798 סופחה הרצג נובי לאוסטריה, אולם היא ויתרה עליה לרוסים בשנת 1805 במסגרת חוזה פרסבורג.
ב-7 ביולי 1807 בעקבות חתימתם על חוזה טילזיט, ויתרו הרוסים על השליטה בעיר לצרפתים. הצרפתים החלו את שלטונם ב-12 באוגוסט 1807, והיא הייתה חלק ממחוז דלמטיה עד ל-14 באוקטובר 1809, כשסופחה למחוז איליריאן (Illyrian).
הרצג נובי יחד עם שאר אזור מפרץ קוטור, נכבשו על ידי מונטנגרו בשנת 1813. פטר הראשון פטרוביץ'-נייגוס (Petar I Petrović-Njegoš) בישוף מונטנגרו, מסר את העיר לאסטרו-הונגרים ב-11 ביוני 1814. האוסטרו-הונגרים שלטו בעיר עד לשנת 1918, והיא הייתה חלק מממלכת דלמטיה.
במלחמת העולם הראשונה ניסתה ממלכת מונטנגרו לכבוש את המפרץ. בתגובה לכך הפציצו האוסטרו-הונגרים את העיר מהר לובצ'ן (Lovćen), עד לשנת 1916 אז הביסו האוסטרו-הונגרים את המונטנגרים.
ב-7 בנובמבר 1918 כבשו כוחות צבא סרביה את מפרץ קוטור, והם התקבלו על ידי התושבים כמשחררים. משנת 1929 צורפה הרצג נובי, לזיטה באן שבממלכת יוגוסלביה.
הרצג נובי סופחה על ידי איטליה הפשיסטית בשנת 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה. העיר שוחררה על ידי פרטיזנים יוגוסלביים ב-10 בספטמבר 1943.
תחבורה

הרצג נובי משמשת כיעד הסופי של מרבית קווי האוטובוסים המגיעים ממונטנגרו וסרביה. בעיר עובר הכביש המהיר האדריאטי, כביש מהיר בעל שני נתיבים העובר לאורך החוף של מונטנגרו, והוא חלק מהכביש האירופאי E65.
מספר קווי מעבורת יוצאים מהרצג נובי לטיווט, קוטור, בודווה ועוד.
נמל התעופה הבינלאומי של טיווט מרוחק כ-23 קילומטרים מהעיר (באמצעות המעבורת), נמל התעופה של דוברובניק מרוחק כ-30 קילומטרים מהעיר.
ערים תאומות

להרצג נובי עשר ערים תאומות:
איטליה ברלטה, איטליה
איטליה גוגליונזי, איטליה
סרביה סמדרבו, סרביה
סרביה צ'אייטינה, סרביה
סרביה זמון, סרביה
בוסניה והרצגובינה קוטור וארוס, בוסניה והרצגובינה
נורווגיה לבנגר, נורווגיה
סלובניה קראן, סלובניה
סלובניה נובו מסטו, סלובניה
מקדוניה ביטולה, מקדוניה
ניסוי האבולוציה של אי קולי

12 אוכלוסיות E. coli ב-25 ביוני 2008.
ניסוי האבולוציה לטווח ארוך של האי קולי (LTEE – E. coli long-term evolution experiment) הוא ניסוי אבולוציה מתמשך בראשות ריצ'רד לנסקי (Lenski) העוקב אחרי שינויים גנטיים ב-12 אוכלוסיות של מין החיידקים Escherichia coli, אוכלוסיות שהיו זהות בראשיתן מאז 24 בפברואר 1988. האוכלוסיות הגיעו לאבן-דרך של 50,000 דורות בפברואר 2010 ו-65,000 ביוני 2016.
במהלך הניסוי דיווחו לנסקי ועמיתיו על מגוון רחב של שינויים פנוטיפיים וגנוטיפיים באוכלוסיות ה-. אלה כללו שינויים שהתרחשו ב-12 אוכלוסיות ואחרים שהופיעו רק באחת האוכלוסיות או בחלקן. לדוגמה, כל 12 האוכלוסיות הראו דפוס דומה של שיפור בולט בכשירות, שיעורי גדילה מואצים וגדילת התא. בחצי מהאוכלוסיות התפתחו פגמים ב-DNA שגרמו לפנוטיפים בעלי שיעורי מוטציות מוגברים. האדפטציה הבולטת ביותר שדווחה עד כה היא האבולוציה של תזונה מציטראט – תכונה יוצאת דופן ב-. תכונה זו התפתחה באחת האוכלוסיות של ה- בשלב כלשהו בין הדורות 31,000 ו-31,500.
הערות שוליים

↑  Pennisi, Elizabeth (2013-11-15). "The man who bottled evolution". Science (New York, N.Y.). 342 (6160): 790–793. doi:10.1126/science.342.6160.790. ISSN 1095-9203. PMID 24233702.
↑  Lenski, Richard E. (2000). "Source of founding strain". Richard E. Lenski Homepage. Michigan State University. נבדק ב-2008-06-18.
↑  "Richard E. Lenski (@RELenski) | Twitter". twitter.com. נבדק ב-2016-07-02.
↑  Blount, Zachary D.; Borland, Christina Z.; Lenski, Richard E. (2008). "Historical contingency and the evolution of a key innovation in an experimental population of Escherichia coli". Proceedings of the National Academy of Sciences. 105 (23): 7899–906. Bibcode:2008PNAS..105.7899B. doi:10.1073/pnas.0803151105. JSTOR 25462703. PMC 2430337. PMID 18524956.
↑  "Genomic analysis of a key innovation in an experimental Escherichia coli population". Nature. 489 (7417): 513–518. 2012-09-27. Bibcode:2012Natur.489..513B. doi:10.1038/nature11514. PMC 3461117. PMID 22992527.
רובין קלי

רובין לין קלי (באנגלית: Robin Lynne Kelly; נולדה ב-30 באפריל 1956) היא פוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של מדינת אילינוי, ברציפות מאז 2013. קלי, חברת המפלגה הדמוקרטית, ייצגה את מחוז הבחירה ה-28 בבית הנבחרים של אילינוי בשנים 2003–2007. עד 2010 הייתה ראשת הסגל של גזבר המדינה אלכסי ג'אנוּליאס (Alexi Giannoulias), עד שבאותה השנה הפסידה בבחירות לתפקיד הגזבר בבחירות האמצע. בבחירות מיוחדות לבית הנבחרים נבחרה לראשונה אל בית הנבחרים האמריקאי.
ביוגרפיה

רובין לין קלי נולדה בהארלם שברובע מנהטן בניו יורק, בשלהי אפריל 1956. אביה הוא חנווני. היא החלה את לימודיה באונברסיטת בראדלי שבפאוריה מתוך תקווה להיות פסיכולוגית ילדים. קלי הייתה חברה באחוות סיגמא גמא רו. בשנת 1978 השלימה לימודי תואר ראשון בפסיכולוגיה, וב-1982 תואר שני בייעוץ פסיכולוגי. בעת היותה סטודנטית בפאוריה ניהלה חדר ילדים (Nursery) ועבדה בבית חולים. בין השנים 1992–2006 הייתה מנהלת לענייני קהילה בכפר מטיסון שבצפון אילינוי. ב-2004 קיבלה תואר דוקטור מאוניברסיטת צפון אילינוי.
בשנת 2002 החליטה קלי להתמודד אל בית הנבחרים של מדינת אילינוי, הבית התחתון בבית המחוקקים במדינה. בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית גברה על נציג המחוז המכהן הרולד מרפי, בבחירות הכלליות ניצחה את קיטי וטסון, מועמדת המפלגה הרפובליקנית, ברוב בן 81% מהקולות. ב-2004 קלי זכתה בבחירות לתקופת כהונה שנייה וגברה ג'ק מקינרני הרפובליקני. בבחירות הבאות, בשנת 2006, התמודדה לקדנציה שלישית ללא התנגדות. בינואר 2007 התפטרה ממושבה בבית הנבחרים של אילינוי ומונתה לראשת הסגל של גזבר המדינה, אלכסי ג'אנוּליאס. היא הייתה האישה האפרו-אמריקאית הראשונה ששימשה כראשת סגל עבור בעל תפקיד עם סמכויות חוקתיות שנבחר על ידי כלל תושבי המדינה. ב-2011 אף מונתה לפקידה הביצועית הראשית של מחוז קוק.
בשנת 2010 התמודדה אל תפקיד גזבר מדינת אילינוי, אך הפסידה עם 45% מקולות הבוחרים לאחר שניצחה בשישה מחוזות בלבד מתוך 102 מחוזות אילינוי. לאחר שג'סי ג'קסון ג'וניור (בנו של ג'סי ג'קסון) התפטר מתפקידו שלושה שבועות בלבד לאחר שנבחר לקדנציה עשירית, הכריזה קלי על התמודדותה לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של אילינוי. ב-11 בפברואר הביעו בה תמיכה שני חברי קונגרס דמוקרטים משיקגו, דני דייוויס ובובי ראש. גם חברת הקונגרס ג'ן שקובסקי והעיתון שיקגו טריביון תמכו בקלי, וראש עיריית ניו יורק מייקל בלומברג מימן עבורה שני מיליון דולר אמריקני באמצעות שידורי תעמולה בטלוויזיה תוך הדגשת התנגדותה של קלי לאיגוד הרובאים הלאומי. בבחירות המיוחדות לבית הנבחרים האמריקאי נבחרה עם 71% מהקולות, והושבעה לתפקידה באפריל 2013. במרץ 2016 ייסדה קלי, לצד עמיתותיה בוני ווטסון קולמן ואיבט קלארק, את "השדולה בקונגרס לנשים ונערות שחורות".
הערות שוליים

↑  ההשתייכויות הדתיות של חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית, מסמך מאת Pew Research Center (באנגלית)
↑  אלכס אייזנסטאדט, Kelly wins Illinois House special, באתר פוליטיקו, 9 באפריל 2013 (באנגלית)
↑  כריסטופר פייסלי, Congressmen Davis and Rush Endorse Robin Kelly: 2nd District Race, בארכיון Wayback Machine‏, 11 בפברואר 2013 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SNAC: w62g8cq8  US Congress: K000385
נוירופתולוגיה

תמונת פתולוגיה מההיפוקמפוס של איש מבוגר עם מחלת אלצהיימר. הצביעה - אימונוהיסטוכימיה לחלבוני טאו המאפיינים את המחלה.
חתך דרך רקמה של עצב פריפרי עם פגיעה בשל דלקת של כלי דם (Vasculitic neuropathy). צביעת טולואידין כחול, הטבעה בפלסטיק.
נוירופתולוגיה היא חקר מחלות של רקמת מערכת העצבים בעזרת לימוד של ביופסיות כירורגיות קטנות או נתיחות שלאחר המוות. נוירופתולוגים עובדים בדרך כלל במחלקה לפתולוגיה אנטומית, בשיתוף פעולה הדוק עם הדיסציפלינות הקליניות של נוירולוגיה ונוירוכירורגיה, אשר תלויות לעיתים קרובות בנוירופתולוגיה לצורך אבחנה. נוירופתולוגיה פועלת גם בתחום הרפואה המשפטית, מכיוון שמחלות או פגיעות של המוח יכולות להיות קשורות לסיבת המוות. אין לבלבל בין נוירופתולוגיה לבין נוירופתיה, המתייחסת להפרעות בעצבים עצמם (בדרך כלל במערכת העצבים ההיקפית). בנוירופתולוגיה, ענפי ההתמחות של מחקר מערכת העצבים מתחברים לתחום לימוד אחד.