stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברקת
אבנים מיוחדות

בברזיל נתגלתה אבן הברקת הגדולה ביותר:
ברקת באהיה (Bahia Emerald) - אבן הברקת הגולמית הגדולה ביותר בעולם. האבן נמצאה בשנת 2001 במחוז באהיה במערב ברזיל. משקלה 360 ק"ג, 1,900,000 קרט. האבן נמצאת בארצות הברית, במאבק משפטי מתוקשר לקביעת הבעלות עליה.
קולומביה היא ארץ מוצאן של אבני הברקת המיוחדות ביותר:
טרפיץ (Trapiche) - סוג נדיר של ברקת. טרפיץ מתאפיין באסטריזם ("כוכביות") של 6 קרניים ושמו נובע מגלגל טחינה המשמש לעיבוד קני סוכר באזור. חתך של הגביש יראה תכלילים שחורים, חומים או לבנים החוצים את האבן ויוצרים כעין צלב משושה.
גצ'לה (Gachala Emerald) - אבן הברקת הגולמית השנייה בגודלה, הגביש באורך 5 ס"מ ובמשקל 858 קרט (172 גרם). האבן נמצאה בשנת 1967 במחוז גצ'לה. היא נתרמה על ידי התכשיטן הארי וינסטון למוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע בארצות הברית, שם היא מוצגת.
צ'וֹק אמרלד (Chalk Emerald) – אבן מלוטשת צלולה בגוון ירוק עמוק ובמשקל 37.82 קרט (7.56 ג'). האבן משובצת בטבעת בעיצובו של התכשיטן הארי וינסטון ונתרמה למוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע בארצות הברית על ידי היזם אוסקר צ'וק ורעייתו. לפני חיתוך וליטוש היה משקלה 38.4 קרט (7.68 ג'). מסופר כי האבן הייתה הקישוט המרכזי בענק שהיה שייך לאשת המהראג'ה של בָּרוֹדָה (Baroda), לשעבר מדינה והיום עיר במדינת גוג'ראט בהודו.
מוּגוֹל אמרלד (Mogul Emerald) – לוח מלבני בגובה 10 ס"מ אשר בצדו האחד חרוטים פסוקים איסלמיות ובצדו השני עיטורים פרחוניים. משקלו של הלוח 217.8 קרט (43.5 גרם) וקיים לגביו תיעוד משנת 1695 מתקופת האימפריה המוגולית. כיום מוצגת במוזיאון לאומנות איסלאמית בדוחה, קטר.
הוּקר אמרלד (Hooker Emerald) – ברקת במשקל 75 קרט (15 גרם) המשובצת בסיכה ומוקפת יהלומים. מסופר כי האבן הייתה משובצת באבזם של סולטאן טורקי. הסיכה שוכנת באוסף המוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע בארצות הברית.
ייצור סינתטי

בשל ערכה הרב של הברקת, נעשו ניסיונות רבים לייצרה באופן סינתטי. בשנים 1934–1937 עלה בידי מדענים גרמניים מחברת אי גה פארבן (IG Farben) ליצור גביש שנקרא "איגמרלד" (Igmerald)ּ. כיום מיוצרות אבני ברקת סינתטיות במספר ארצות ברחבי העולם, ביניהן ארצות הברית ורוסיה, בשיטת "פלקס-מלט" (Flux-melt) או בשיטה ההידרותרמית.
אבני ברקת סינתטיות שונות מן הטבעיות בסידור התכלילים שבהן, ובמקרים לא מעטים ניתן להבחין בין אבני ברקת סינתטיות לבין אבני ברקת טבעיות גם בעין וללא עדשת יהלומנים. לצד זאת, בדיקה יסודית של התכלילים באמצעות עדשת יהלומנים ופילטר צ'לסי מראה הבדלים בין אבן טבעית לאבן סינתטית בקלות רבה יותר. הבדל נוסף מתבטא בקשיות, כאשר אבנים סינתטיות קשות במעט מן הטבעיות, בעלות שבירה כפולה נמוכה יותר ומשקלן הסגולי נמוך במעט מזה של הטבעיות, ובזאת בשל האופי השונה של התכלילים שמצויים בהן.
חיתוך וליטוש

הברקת מהווה אתגר למעבדיה: קשיותה הרבה אמנם מונעת ממנה שריטות רבות, אך כמות הסדקים והתכלילים שבה מקשים אף על חותך מקצועי המבקש לנצל כמה שיותר מן הגביש היקר. במשך הזמן התפתח חיתוך מיוחד לברקת – חיתוך אמרלד – ריבוע או מלבן בעלי שיפועים מדורגים ופינות קטומות, המאפשר להפגין את יופייה של הברקת ולהגן עליה מפגיעה מכנית.
הברקת בהיסטוריה

השם ברקת מופיע בתנ"ך בהקשרים שונים, ובעיקר בתיאור החושן:
וַיְמַלְאוּ-בוֹ--אַרְבָּעָה, טוּרֵי אָבֶן: טוּר, אֹדֶם פִּטְדָה וּבָרֶקֶת--הַטּוּר, הָאֶחָד.
הברקת המקראית היא האבן השלישית בטור הראשון בחושן הכהן הגדול, והיא מיוחסת לשבט לוי. תרגומים שונים של התנ"ך קושרים אותה ל-Emerald, והעברית המודרנית קיבלה תרגום זה.
הברקת הייתה ידועה עוד מימי קדם, וכבר אז הייתה מוערכת מאוד. היא מוזכרת אצל תאופרסטוס ופליניוס. על פי הרודוטוס, טבעת פוליקרטס הייתה משובצת בברקת.
הברקת בהיסטוריה > אמונות ומיסטיקה

לברקת יוחסו תכונות שונות, בעיקר סגולות מרפא: נגד מחלות הכיפיון (מחלת הנפילה) והדיזנטריה ונגד פגיעות בעיניים. נשים האמינו כי הברקת תסייע להן לעבור את הלידה בשלום. האצטקים ובני האינקה האמינו כי הברקת היא אבן קדושה והודות ההודיות מספרות על סגולותיה של הברקת כמשרת מזל ורווחה. לאורך ההיסטוריה ייחסו לברקת השפעות מיסטיות, כגון היכולת להגן על העונד אותה מרוחות רעות. במקומות שונים נחשבת הברקת אבן ההולדת של חודש מאי.
לקריאה נוספת

מ' סברדמיש וא' משיח, אבני חן, הוצאת מדע אבנים יקרות
גביש ברקת
"גצ'לה" – הברקת השנייה בגודלה בעולם
סיכת "הוקר אמרלד"
חיתוך אמרלד
השובבים

| --- | --- |

להקה השובבים
 מוקד פעילות:  תל אביב, ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2005
 סוגה:  רוק ישראלי
 חברת תקליטים:  כרמל מיוזיק (2003) בע"מ
 חברים
 ליאור דראל - זמר/מלחין/מילים  אלמוג בן הרוש - תופים  הילי בוימל - גיטרה?/קולות  מירב עובדיה - בס/קולות  נח הרשקוביץ - טרומבון/קולות  יואב לוי - חצוצרה/קולות 
השובבים היא להקת קומדי רוק ישראלית שהוקמה בשנת 2005 בתל אביב.
היסטוריה

למרות שבשנותיה הראשונות לא פנתה לרדיו והחליפה נגנים רבים (נטע ארמה, ישי זומר, איתי איזנברג, שלומי מור, שלומי קזס ואסף אורלב), להקת השובבים הצליחה לבסס את עצמה בקרב מאזינים צעירים לאורך זמן, ומופיעה בהצלחה בפני קהל רב ואדוק בהופעותיה.
השובבים מאופיינים בתלבושות ססגוניות, שירים וקטעי מעבר קומיים, בסגנונות מוזיקליים משתנים, כאשר העיקרי מביניהם הוא רוק אמריקאי, עם נגיעות של פאנק, אתני, וספרדי/קובני. לשובבים קליפים רבים ומגוונים, סרט קצר שהוא מחזמר בשם "מריחוזמר" שזכה להשתתף בפסטיבל הקולנוע ירושלים ב-2009.
בתחילת 2011 החל המפיק המוזיקלי אבי ליבוביץ' (שהפיק מוזיקלית עבור ברברה סטרייסנד, אסף אבידן, "הדג נחש", "פאנקנשטיין", מרינה מקסימיליאן בלומין, "האורקסטרה של אבי ליבוביץ'" ועוד) להפיק עבור השובבים. הצטרפותו היוותה נקודת מפנה מבחינה מוזיקלית ומבחינת תוכן עבור השובבים. יחד עם ליבוביץ', הפיקו השובבים את אלבום האולפן הראשון שלהם "ג'אנק", שהשתחרר רשמית בשנת 2013.
בפברואר 2017 התקיימה הופעת הפרידה של השובבים במועדון הבארבי בתל אביב. ב-2018 הקימו שלושה מחברי השובבים את להקת ביש בש.
אירוחים והתארחויות

השובבים זכו לחשיפה עם כתבות בידיעות אחרונות, במעריב, בחדשות ערוץ 2, חדשות ערוץ 10, בחדשות HOT3, "לונדון וקירשנבאום", "שי ודרור", "תוצרת הארץ" בערוץ 1, "צינור לילה", ובאתרים רבים נוספים.
במהלך הופעותיהם אירחו השובבים להקות ומוזיקאים רבים, ביניהם "רד בנד", "כל החתיכים אצלי", "לא דובים", "תירס סקסואל", באלדי אולייר, "של נעליך", "דון ויקטור", "הבנים של שמעון", "פישיבום", "צנזורה" ועוד.
אלבומים

ג'אנק (כרמל מיוזיק, 2013)
החיים על פי הטבעת (הוצאה עצמית, 2008)
נכס צאן ברזל (2016)
הערות שוליים

↑  "השובבים- מריחוזמר", באתר YouTube
↑  "האורקסטרה של אבי ליבוביץ'", באתר הרשמי
↑  "ג'אנק", אלבום באתר בנדקאמפ
↑  השובבים- הופעת פרידה!, באתר www.facebook.com
הארי נף

| --- | --- |

 לידה:  21 באוקטובר 1992 (בת 32) פילדלפיה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 עיסוק:  שחקנית, דוגמנית ועיתונאית אמריקאית
 מקום לימודים:  בית ספר לאמנות של אוניברסיטת קולומביה  אוניברסיטת קולומביה  תיכון ניוטון סאות' 
 פרופיל ב-IMDb
 
הארי נף (באנגלית: Hari Nef; נולדה ב-21 באוקטובר 1992) היא שחקנית, דוגמנית ועיתונאית יהודייה-אמריקאית. פריצת הדרך של נף הייתה כשגילמה את גיטל בסדרת המקור של אמזון, טרנספרנט, עליו הייתה מועמדת לפרס גילדת שחקני המסך לשנת 2016. כדוגמנית, היא עשתה את הופעת הבכורה שלה על מסלול שבוע האופנה בניו יורק בעונת האביב בשנת 2015, הייתה האישה הטרנסג'נדרית הגלויה הראשונה שחתמה בסוכנות הדוגמנות IMG Models, והאישה הטרנסג'נדרית הראשונה שהופיעה על שער מגזין בריטי גדול. נף כתבה על מגוון רחב של נושאים מאמנות וקולנוע ועד למין, מגדר וזהות טרנסג'נדרית. היא חיה ועובדת בניו יורק.
ביוגרפיה

הארי נף נולדה בפילדלפיה, פנסילבניה למשפחה יהודית. הוריה הם דייוויד נף, מנהל פרסום, ורובין קלבניק. הוריה התגרשו כשהייתה בת שנתיים והיא גדלה עם אמה בניוטון, מסצ'וסטס.
נף סיימה את לימודיה באוניברסיטת קולומביה במאי 2015 עם תואר ראשון בחוג לדרמה. בזמן לימודיה באוניברסיטה החלה בתהליך התאמה מגדרית.
קריירה > משחק

נף גילמה את הדודה גיטל בסדרת הטלוויזיה טרנספרנט שזכתה בפרס אמי לשנת 2015. דמותה של גיטל היא קרובת משפחה של משפת פפרמן בסדרה אשר חייתה את חייה כדוגמנית בברלין בתקופת רפובליקת ויימאר ונרצחה במהלך השואה.  היוצר ג'ואי סולוווי כתב את התפקיד עבור נף לאחר שהשניים התחברו ברשתות החברתיות והשתתפו במסיבת ארגון הורים, משפחות וחברים של לסביות והומואים יחד.
בשנת 2018, שיחקה נף בתפקיד ראשי במותחן אומה של רוצחים של הבמאי סם לוינסון. בסרט מככבים לצד נף אודסה יאנג, וסוקי ווטרהאוס. באותה שנה, שיחקה בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה את. בשנת 2018, עשתה נף את הופעת הבכורה שלה בתיאטרון בניו יורק כששיחקה בתפקיד ראשי במחזה "אבא" של המחזאי ג'רמי או. האריס.
קריירה > כתיבה

נף כתבה כתבות פרופילים על אמנים ואנשי תרבות שונים, כולל אודות הבמאי ג'ון ווטרס, הזמרת/שחקנית כריסטינה אורטיז רודריגז והצייר נאש גלין. בנוסף כתבה טור ייעוץ וניסיון מיני קבוע עבור Adult magazine של שרה ניקול פריקט. מאמרים פרי עטה הופיעו במגזינים רבים בהם "Artforum", "Dazed", "Vice", "Original Plumbing", "L'Officiel" ו - "BlackBook".
קריירה > דוגמנות

בשנת 2014, הופיעה נף על שער המגזין "פריש". באותה שנה, היא הוצבה במקום ה-68 ברשימת ה-100 של המגזין "Dazed".
בשנת 2015, היא צעדה בתצוגות במהלך שבוע האופנה בניו יורק, ודגמנה עבור אדם סלמן, VFiles, Vejas, Degen, ואקהאוס לאטה. במאי אותה שנה, הוחתמה נף בסוכנות הדוגמנים ב-IMG Models, מה שהפך אותה לדוגמנית הטרנסג'נדרית הראשונה בגלוי שהוחתמה בסוכנות. בקיץ 2015, לוהקה לעונה השנייה של הסדרה טרנספרנט, שעלתה לראשונה בדצמבר 2015. היא גם כיכבה בקליפ "There is Nothing Left" של The Drums באוגוסט אותה שנה. העיתון "הפורוורד" כלל אותה ברשימת 50 היהודים-אמריקאים המשפיעים ביותר של השנה.
המגזין Elle הדפיס שערי אספנים מיוחדים לגיליון ספטמבר 2016, ובאחד מהם הופיעה נף. זו הייתה הפעם הראשונה בה הייתה אישה טרנסג'נדרית בגלוי על השער של מגזין בריטי מסחרי גדול.
בינואר 2017, כיכבה בפרסומת בטלוויזיה לליין "True Match" של חברת הקוסמטיקה לוריאל לצד בלייק לייבלי, לארה סטון ושיאו וון ג'ו. הקמפיין הוצג בבכורה במשדר טקס פרסי גלובוס הזהב לשנת 2017.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | Hellaware | סיי |  |
| 2018 | מייפלת'ורפ | טינקרבל |  |
| 2018 | אומה של רוצחים | בקס וורן |  |
| 2022 | הגיימריות | סלואן |  |
| 2022 | Simchas and Sorrows | רבי לוי |  |
| 2022 | Meet Cute | צ'אי |  |
| 2023 | ברבי | דוקטור ברבי |  |
| טרם פורסם | Who am I ? |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 | טרנספרנט | גיטל | 5 פרקים |
| 2018 | את | בליית' | 4 פרקים |
| 2018 | קמפינג (אנ')‏ | ניה | פרק: "Up All Night" |
| 2020 | Bite Size Halloween | אלכס | סדרת רשת; פרק: "First Date" |
| 2020 | Acting for a Cause | פולוניוס | סדרת רשת; פרק: "Hamlet" |
| 2020 | Day by Day | אנאבל קלארק | דיבוב; פרק: "#AnnabelleClarkeIsOverParty" |
| 2020 | חדר 104 | קתרין | פרק: "The Murderer" |
| 2022 | פשוט ככה | הרב ג'ן | פרק: "Seeing the Light" |
| 2022 | גברת מייזל המופלאה | ל. רוי דנהאן | פרק: "Maisel vs. Lennon: The Cut Contest" |
| 2023 | אקסטרפולציות (אנ') | אנה | פרק: "2068: The Going Away Party" |
| 2023 | איידול (אנ') | טליה הירש | 5 פרקים |
מנחם זולאי

מנחם זולאי
מנחם זוּלַאי (Zulay; ב' באדר תרס"א, 1901, גליציה – ד' בכסלו תשט"ו, 29 בנובמבר 1954, ירושלים) היה חוקר הפיוט והשירה העברית בימי הביניים.
היה מראשוני חוקרי הפיוט הארץ-ישראלי הקדום, בעיקר על בסיס ממצאי הגניזה הקהירית, והניח בכך את היסודות לחקר הפיוט. התמקד במיוחד בפיוטי יניי, שעליהם כתב את ספרו הגדול "פיוטי יניי" (1938).
ביוגרפיה

מנחם זולאי נולד בכפר אושציאנצי שליד העיירה רוּדקי (רידיק) בגליציה, שהשתייכה אז לאימפריה האוסטרו-הונגרית והייתה משויכת תרבותית ללשון הגרמנית. הוא למד כילד אצל אביו, ועבר עם המשפחה לבירת האימפריה וינה. עלה לארץ ישראל בשנת תר"ף (1920), בהיותו כבן 19. את שנותיו הראשונות בארץ עשה בירושלים, שם עבד כפועל בניין והשלים לימודיו בבית המדרש למורים של תנועת "המזרחי" אצל ר' אליעזר מאיר ליפשיץ. בתרפ"ד סיים את לימודיו, ויצא להורות בכפר חסידים.
בשנת 1926 נסע זולאי לצוויקאו שבגרמניה, כדי להצטרף לצוות המקורב לשלמה זלמן שוקן בספרייתו. הוא היה מורה לעברית של ילדיו של שוקן, ועסק במיון ובקִטלוג ספרייתו העשירה של שוקן. תוך עבודתו בחקר הפיוט העברי הקדום, בסיוע אוצרות כתבי היד ודפוסים ראשונים, שרכש שוקן לספרייתו, גם השלים את לימודיו בפקולטה לפילוסופיה של אוניברסיטת בון אצל פרופ' פאול קאלה, עם דוקטורט בנושא הליטורגיה של יהדות בבל (הדיסרטציה, שכותרתה Zur Liturgie der babylonischen Juden: Geniza-Texte ediert, übersetzt und bearbeitet sowie auf ihre punktation hin untersucht, תורגמה לעברית על ידי בתו במלאת חמישים שנה למותו).
בשנת 1930 התמנה זולאי לעוזרו של חיים ברודי בספריית שוקן, קודם בגרמניה, ועם חזרתו לארץ, לירושלים, בשנת 1933, הצטרף לצוות הספרנים כשהועברה ספריית שוקן לירושלים, בשנת 1934. הוא עבד בספריית שוקן עד פטירתו.
זולאי היה מראשוני החוקרים של כתבי היד של הפיוט העברי הקדום. הוא שגילה לעולם המדעי ולקורא המשכיל את הפייטן הארצישראלי הקדום יניי; את פיוטיו הוא אסף, ליקט, פירש וההדיר. זולאי הרים תרומה ראשונית וחשובה גם לחקר שירתו של רב סעדיה גאון.
נפטר בשנת 1954 בירושלים ונקבר בהר המנוחות. בתו היא עדה ירדני. נינתו היא הזמרת אלה לי להב.
ארכיונו מופקד במחלקת הארכיונים בספרייה הלאומית בירושלים.
ספריו ומחקריו

Zur Liturgie der babylonischen Juden. Geniza-Texte / hrsg., übersetzt und bearb., sowie auf ihre Punktation hin untersucht
האסכולה הפייטנית של רב סעדיה גאון, ירושלים: מכון שוקן, 1964.
ארץ ישראל ופיוטיה: מחקרים בפיוטי הגניזה, בעריכת אפרים חזן, ירושלים: מאגנס, 1996.
מפי פייטנים ושופכי שיח, בעריכת שולמית אליצור, ירושלים: מכון בן צבי, 2004.
פיוטי יניי, מלוקטים מתוך כתבי הגניזה ומקורות אחרים ויוצאים לאור על ידי מנחם זולאי, ברלין: שוקן, 1938. לספר באתר היברובוקס.
פיוטי רבי נחמיה בן שלמה בן הימן הנשיא, ההדיר מנחם זולאי, ברלין: שוקן, 1938.
לקריאה נוספת

שולמית אליצור, "חמישים שנות מחקר לאור צוואתו של מנחם זולאי", בתוך: שולמית אליצור ויהושע לוינסון (עורכים), בהשתתפות אריאל הירשפלד וחנן חבר, מחקרי ירושלים בספרות עברית כא: אסופת מאמרים לזכר מנחם זולאי, תשס"ז 2007, עמ' 9–18. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
עדה ירדני, "דברים לזכר אבא", מחקרי ירושלים בספרות עברית כא, תשס"ז 2007. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
עזרא פליישר, "מפעל חייו של ד"ר מנחם זולאי", הארץ, י"ח בכסלו תש"ל (1970), עמ' 22.
ביבליוגרפיה
א"מ הברמן, 'רשימת כתבי ד"ר מנחם זולאי', ידיעות המכון לחקר השירה העברית בירושלים ז (תשי"ח), ס–סג.
הערות שוליים

↑  ד"ר מנחם זולאי - בן חמישים, הארץ, 23 במרץ 1951
↑  ד"ר מנחם זולאי איננו, דבר, 30 בנובמבר 1954
↑  מנחם זולאי באתר GRAVEZ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304729205171  BnF: cb14619272j (data)  GND: 126542961  ISNI: 0000 0000 6657 8148  LCCN: nr96005409  NTA: 100531768  RERO: 02-A004003052  SUDOC: 200406809  VIAF: 42094445   WorldCat (עם VIAF): 42094445
יעקב אפרת

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1912 רפובליקת פולין 
 פטירה:  21 בדצמבר 1977 (בגיל 65 בערך) 
 שם לידה:  יעקב מנקס 
 מדינה:  ישראל 
 פרסים והוקרה:  פרס הזרע (1960) 
 
יעקב אפרת (1912 – 21 בדצמבר 1977) היה אגרונום ישראלי וחתן פרס ישראל לחקלאות לשנת תשל"ז (1977).
אפרת נולד בשם יעקב מנקס בפולין. בתום לימודיו התיכוניים למד חקלאות באוניברסיטת ננסי שבצרפת ובשנת 1930 סיים את לימודיו בתואר מהנדס חקלאי. אפרת עלה לארץ ישראל בשנת  1936 והיה רכז המספוא והפלחה בקיבוץ ניר דוד.
בשנים 1943–1946 עבד אפרת בתחנת הניסיונות המנדטורית בעכו, תחילה בחקר גידולי שדה ומאוחר יותר בקידום העשייה בחברת "הזרע". בשנת 1949 הוא הצטרף כמורה לבית הספר החקלאי "מקוה ישראל" והיה למנהל שטחי גידולי השדה של בית הספר. בשנת 1955, במקביל לעבודתו בהוראה, הצטרף אפרת למכון וולקני והחל לעבוד כחוקר גידולי שדה וגידולי קטניות. בשנת 1959 הוא השלים עבודת דוקטורט בנושא "בעיות האקולוגיה של שבולת שועל".
עבודתו של אפרת במכון וולקני נמשכה עד לפרישתו לגמלאות. במהלך תקופה זו עסקו מחקריו העיקריים בהשבחה ובטיפוח של דגני חורף. כמו כן הוא עמד בראש המחלקה לפלחה ולמספוא. בתחום המחקר של דגני החורף טיפח אפרת זנים שונים של חיטה רכה בעל כושר אפייה ועמידות בפני מחלות הלספטוריה והחילדון. שניים מאלו - "לכיש" ו"מרים" היו לזנים הנפוצים בארץ במהלך שנות השבעים. כמו כן פיתח אפרת זני חיטה קשה בעלי יבול גבוה ופותחו על ידו שיטות השבחה שונות.
בשנים 1960 ו-1971 הוענקו לו פרסי "הזרע" עבור הישגיו בפיתוח והשבחה של דגנים, ובשנת 1975 הוא נבחר כמרצה השנה של מינהל המחקר החקלאי.
בשנת 1977 הוענק לאפרת פרס ישראל לחקלאות. באותה שנה פרש לגמלאות, וחודשים ספורים לאחר מכן נפטר ונקבר בבית העלמין הדרום.
בנו, אפרים אפרת, עסק גם הוא במחקר חקלאי במינהל המחקר החקלאי, בעיקר בתחום פרחי הציפורן. נפטר בגיל צעיר.
בנו, רון אפרת, הוא ויולן ראשי בתזמורת הפילהרמונית של רוטרדם.
הערות שוליים

↑  „פרס הזרע“ יחולק השבוע, על המשמר, 14 בדצמבר 1960
↑  ‏פרס הזרע‏ (Q120076418)
↑  יעקב אפרת באתר GRAVEZ
בריציטיניב

|  נתונים כימיים |
| --- | --- |
 מסה מולרית:  371.116443784 יחידת מסה אטומית מאוחדת 
 נתונים פרמוקוקינטיים
 זמינות ביולוגית:  79%
 מטבוליזם:  CYP3A4 (<10%)
 זמן מחצית חיים:  12.5 שעות
 הפרשה:  75% שתן, 20% צואה
 בטיחות
 דרכי מתן:  דרך הפה
 מזהים
 קוד ATC:  L04AA37 
 מספר CAS:  1187594-09-7
 PubChem:  44205240
 ChemSpider:  26373084
 
בריציטיניב (באנגלית: Baricitinib, או בשמה המסחרי Olumiant) משמשת לטיפול בדלקת מפרקים שיגרונית (באנגלית: Rheumatoid Arthritis), כמו כן לטיפול במבוגרים הסובלים מדלקת עור אטופית מתונה עד חמורה, הידועה גם כאקזמה אטופית, ולטיפול בקרחות אזוריות (Alopecia areata). בנוסף, לאחרונה היא אושרה לשימוש בחולי COVID-19.
התרופה פועלת במנגנון של עיכוב אנזימים בשם JAK1 ו-JAK2.
אולומינאט מאושרת לשימוש בארצות הברית ובמדינות האיחוד האירופי. תופעת לוואי חשובה של עיכוב JAK היא הסיכון לזיהום חיידקי, מיקובקטריאלי, פטרייתי או ויראלי.
אופן נטילת התרופה: טבליה (1mg,‏ 2mg,‏ 4mg).
טווח מינון: פעם אחת ביום.
שימושים רפואיים

אולומיאנט משמשת לטיפול במבוגרים הסובלים מדלקת מפרקים שגרונית מתונה עד חמורה, בהם טיפול קודם בתרופה אנטי ראומטית אחת או יותר מקבוצת Disease modifying anti-rheumatic drugs – DMARD, הנחשבות כקו ראשון לטיפול בדלקת פרקים שגרונית, לא היה יעיל דיו או היה בלתי נסבל.
אולומיאנט פועלת על ידי הפחתת פעילותו של אנזים ה-JAK אשר מעורב בתהליכים דלקתיים. באמצעות הפחתת פעילותו של אנזים זה, אולומיאנט מסייע בהפחתת כאב, נוקשות ונפיחות במפרקים. כמו כן, הוא עוזר בהאטת הפגיעה במפרקים שהיא חלק ממהלך המחלה.
בשנת 2022, ה-FDA אישר את השימוש בתרופה לטיפול במבוגרים חולי קורונה שנזדקקו לאשפוז ולחמצן. התרופה אושרה לשימוש הן בחולים שנדרשו להנשמה אינבסיבית באמצעות ECMO, והן למטופלים שלא נדרשו לה. מדובר בתרופה האימיונומודולטורית הראשונש שקיבלה את אישור ה-FDA לטיפול בחולי COVID-19. כמו כן, באותה שנה, אולומינאט אושרה על ידי ה-FDA לשימוש בטיפול בקרחות אזוריות חמורות.
אולומיאנט משמשת גם לטיפול במבוגרים הסובלים מדלקת עור אטופית מתונה עד חמורה, שאמורים לקבל טיפול מערכתי. באמצעות הפחתת פעילותו של אנזים ה-JAK, אולומיאנט מסייע בשיפור מצבו של העור ומפחית גרד. בנוסף, הטיפול מסייע בשיפור איכות השינה ואיכות החיים הכללית של החולים בדלקת עור אטופית בדרגה חמורה. הטיפול הראה שיפור בהקלה על תסמיני כאב עורי, חרדה ודיכאון הקשורים בדלקת עור אטופית.
התוויות נגד

התרופה טרטוגנית ועל כן אסורה לשימוש בהריון. השימוש אסור במידה וידועה רגישות לאחד ממרכיבי התרופה או יותר. אולומיאנט אינו מומלץ לשימוש בשילוב עם מעכבי JAK אחרים, אימונו-מודולטורים ביולוגיים, ציקלוספורין או מדכאי חיסון חזקים אחרים.
תופעות לוואי

תופעות הלוואי מהטיפול מאולומינאט משפיעות על מספר מערכות:
הטיפול מעלה את הסיכון לזיהומים חדשים או להחמרה של זיהום קיים על ידי הגברת הסיכון לשפעול ויראלי (בין היתר התפרצות של שלבקת חוגרת – Herpes Zoster, זיהומי Herpes Simplex, זיהומים בדרכי השתן וזיהומים במערכת הגסטרואינטסטינאלית). תופעת לוואי שכילה יחסית היא זיהום בדרכי הנשימה העליונות. אי לכך, על המטופל להיות ערני להופעת סימנים כגון חום, עייפות מוגברת, פריחה עורית, שיעול שאינו חולף, הזעות ליליות ויריה במשקל.
הטיפול מעלה סיכון לקרישיות יתר. יש לשקול מתן טיפול באנשים הסובלים או סבלו בעבר מפקקת ורידים או תסחיפים ריאתיים.
השימוש באולומינאט עלול להביא לעלייה ברמת השומנים בדם (היפרליפידמיה). יש לנטר מקרוב פרופיל ליפידים במטופלים.
אולומיאנט ו-COVID-19

החל מאפריל 2021, איגוד התרופות האירופאי EMA, מעריך את האפשרות להשתמש באולומינאט כחלק מהטיפול בחולי קורונה מאושפזים הנזקקים לתוספת חמצן.
בינואר 2022, המליץ ארגון הבריאות העולמית WHO על השימוש באולמינאט למטופלים במצב קשה ועד קריטי. מחקר RCT שנערך באותה תקופה הראה כי בקרב חולי COVID-19 שנזדקקו להנשמה מלאכותית, נמצאה ירידה של 46% בתמותה מכלל הסיבות בקבוצה שקיבלה טיפול באולמינאט, לעומת קבוצת הפלצבו.
במאי 2022, ה-FDA אישר את השימוש באולומיאנט בחולי COVID-19 מבוגרים המאושפזים ונדרשים להנשמה אינבסיבית או לא אינבסיבית, או שימוש ב-ECMO לייצובם. המינון המומלץ לטיפול בהם הוא 4 מ"ג פעם ביום במתן פומי למשך 14 ימי טיפול או עד לשחרור מבית החולים (המוקדם מביניהם).
אינטראקציות/תגובות בין תרופתיות

התרופה עוברת פירוק לתוצרים בעלי היקף נמוך לכן כמעט ואין לה פוטנציאל לביצוע אינטראקציות עם תרופות אחרות. לפי מחקרים, למעכבי האנזימים CYP3A4,‏ CYP2C19,‏ CYP2C9,‏ CYP3A4 אין השפעה רלוונטית על ריכוז התרופה בדם. לא ניתן לשלול אינטראקציה עם מדכאי חיסון אחרים.
מנגנון פעולה

אולומיאנט מעכבת באופן הפיך את פעילותם של האנזימים ממשפחת (Janus kinase (JAK. מדובר בקבוצה של 4 אנזימים מסוג טירוזין קינאז, שתפקידם לזרחן את שייר הטירוזין בחלבוני הSTAT ובכך לסייע בהעברת האיתותים המושרים על ידי הציטוקינים, אשר מופרשים מתאים שונים כתוצאה מגירוי דלקתי. מסלולי JAK-STAT רבים באים לידי ביטוי בתאי דם לבנים, לכן הם מעורבים בוויסות של מערכת החיסון. כתוצאה מכך עיכוב של המסלול יוביל להפחתת התגובה הדלקתית.
אופ ארט

דוגמה ל"אופ ארט", פסלו של האמן ויקטור וסרלי
"ספרה", פסלו של הפסל חסוס סוטו
"אופ-ארט" (באנגלית: Op art) או "אמנות אופטית", היא סוג של אמנות חזותית, בעיקר בתחום הציור, העושה שימוש באשליות אופטיות ובהפשטה גאומטרית.
לאופ ארט קשר הדוק אל האמנות המושגית ואל המינימליזם כיוון והוא בוחן את אופן התפיסה של האדם ואת הקשר שבין אשליה ומישור התמונה - "בין הבנה לראייה". מרבית עבודות האופ-ארט הן מופשטות, ורבות מהן הן בצבעי שחור ולבן בלבד. כאשר הצופה מביט בהן, מתקבל הרושם של תנועה, מראות חבויים, הבזקים וויברציות, תבניות או לחלופין, נפח או עיוות.
הקשר היסטורי

מקורו של האופ-ארט בשיטות הקונסטרוקטיביסטיות של הבאוהאוס. האסכולה הגרמנית, שהוקמה על ידי ולטר גרופיוס, הדגישה את הקשר שבין צורה לתפקיד במסגרת של ניתוח ורציונליות. סטודנטים למדו להתמקד בעיצוב הכולל, או בקומפוזיציה המלאה, כדי להציג עבודות מגובשות. כאשר הבאוהאוס נאלץ להיסגר ב-1933, רבים ממוריו עברו לארצות הברית, שם השתקעה התנועה בשיקגו ולבסוף ב- BLAC MOUNTAIN COLLEGE, שבאשוויל, צפון קרוליינה.
מקור האופ-ארט

המונח הופיע לראשונה בכתב העת טיים באוקטובר 1964, אם כי עבודות שייתכן שכעת מתוארות כ"אופ-ארט" נוצרו מספר שנים קודם לכן. לדוגמה ציורו של ויקטור וסרלי, "זברות" (1938), עשוי כולו מפסים עקומים לבנים ושחורים, שאינם תחומים בקווי מתאר. כתוצאה מכך, הפסים נראים הן כמתערבבים אחד לתוך האחר, והן כפורצים קדימה מתוך הרקע המקיף של הקומפוזיציה. גם לוחות ה"DAZZLE" השחורים לבנים המוקדמים של ג'ון מקהייל בתערוכה THIS IS TOMORROW ב-1956, וסדרת הפאנדורה שלו במכון לאמנויות בנות זמננו ב-1962, מפגינים מגמות קדם-אופ.
The Responsive Eye

בשנת 1965, בתערוכה בשם "The Responsive Eye" ("העין המגיבה") אשר נוצרה על ידי וויליאם סייץ (William C. Seitz) והתקיימה במוזיאון לאמנות מודרנית שבניו יורק, הוצגו עבודות בעלות טווח נרחב שחבק את המינמליזם של פרנק סטלה, הפלסטיות החלקה של אלכסנדר ליברמן, המאמצים המשותפים של קבוצת Anonima, לצד המאסטרים של התנועה: ויקטור ואסרלי, בריג'יט ריילי ועוד. התערוכה התמקדה בהיבטים התפיסתיים של האמנות, הנוצרים שניהם מאשליית תנועה והאינטראקציה של יחסי צבעים. התערוכה הייתה פופולרית מאוד בקרב כלל הציבור, אם כי פחות בקרב המבקרים. מבקרים פטרו את האופ-ארט כמציגת אמנות וטענו כי היא מציגה אך ורק טריקים המתהלים בעין. למרות זאת גברה הפופולריות של האופ-ארט בקרב הציבור ובעקבות כך תמונות האופ-ארט שימשו לאורך השנים בהקשרים מסחריים שונים.
The Responsive Eye > שחור לבן ויחסי צורה-רקע

אופ-ארט היא חוויה תפיסתית הנוגעת לאופן שבו פועלת הראייה. מדובר באמנות ויזואלית דינמית, הנובעת מיחסי צורה-רקע צורמים, הגורמים לשני המישורים להימצא בסמיכות זה לזה באופן מתוח וסותר. אופ ארט נוצרת ויוצרת אפקטים באמצעות שימוש בתבנית ובקו. לעיתים קרובות ציורים אלו הם בשחור ולבן או לחלופין בגווני אפור. תגובה נוספת הנוצרת היא שקווים יוצרים מראות לוואי של צבעים מסוימים בהתאם לאופן שבו הרשתית קולטת ומעבדת אור. כפי שגתה הראה בספרו תאוריית הצבעים, בקצה בו בהיר וכהה נפגשים, עולה צבע, מאחר שבהירות וכהות הן שתי תכונות מרכזיות ביצירת צבע.
The Responsive Eye > צבע

עבודות בצבע נשלטות על ידי אותם מאפיינים של תנועת הצורה-רקע, אך נוסף להם האלמנט של צבעים סותרים, שלהם השפעות שונות על העין. הצבת שני צבעים סותרים זה לצד זה, מביאה לתחושת עומק בחלל אשלייתי תלת־ממדי, כך שנראה כאילו הצורות בקומפוזיציה פולשות לחלל הצופה.
The Responsive Eye > אינטראקציית צבע

יש שלוש קבוצות מרכזיות של אינטראקציית צבע: סתירה בו-זמנית, סתירה עוקבת וסתירה מהופכת (קונטראסטית).
סתירה בו-זמנית עשויה להתרחש כאשר שטח אחד של צבע מוקף בשטח שונה של צבע אחר. ככלל, הסתירה מגבירה את השונות בבהירות או בצבע בין המשטחים באינטראקציה. אפקטים של סתירה הם הדדיים, אך אם השטח התוחם הוא גדול ועז יותר מהשטח התחום, אז הסתירה יוצאת מאיזון ועשויה להיראות כמופעלת בכיוון אחד בלבד.
בסתירה עוקבת, רואים בתחילה צבע אחד ואז צבע אחר. הדבר מושג באמצעות מיקוד יציב של העין על צבע אחד ואז החלפתו המהירה באחר, או באמצעות החלפת המיקוד מצבע אחד למשנהו.
בסתירה מהופכת (המכונה לעיתים גם היטמעות צבע או אפקט ההתפרשות), בהירותו של הלבן או כהותו של השחור עשויים להיראות כמתפרשים לתוך או נטמעים בשטחים שכנים. כל האפקטים הללו נוטים לגרום לאזורים שכנים להיראות דומים יותר, ולא להגביר את ההבדלים ביניהם כפי שקורה בסתירה הבו-זמנית המוכרת יותר. מכאן המונח סתירה מהופכת (ג'יימסון והורוביץ, 1975).
יש לשים לב כי באינטראקציית צבע, הצבעים המרכיבים שומרים על חלק ניכר מזהותם העצמית, על אף שהם עשויים להשתנות במידת מה באמצעות הסתירה.