stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אולגה צ'כובה

| --- | --- |

 לידה:  14 באפריל 1897 (יוליאני) גיומרי, ארמניה 
 פטירה:  9 במרץ 1980 (בגיל 82) מינכן, גרמניה המערבית 
 שם לידה:  Ольга Константиновна Книппер 
 מדינה:  גרמניה המערבית, רפובליקת ויימאר, גרמניה הנאצית, ברית המועצות, האימפריה הרוסית, גרמניה 
 תקופת הפעילות:  1921–1974 (כ־53 שנים) 
 בן או בת זוג:  מייקל צ'כוב (1915–1919) 
 פרסים והוקרה:  Staatsschauspieler (1936)  צלב המפקד של מסדר המצוינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פרופיל ב-IMDb
 
עטיפת הספר "תעלומת אולגה צ'כובה". אולגה צ'כובה לצד היטלר. מאחורי היטלר, גנרל וילהלם קייטל
אולגה קונסטנטינובנה צ'כובה (ברוסית: Ольга Константиновна Чехова; בגרמנית: Olga Konstantinowna Tschechowa‏; 14 באפריל 1897 – 9 במרץ 1980) הייתה שחקנית תיאטרון וקולנוע רוסייה-גרמנייה, אחייניתה של אולגה קניפר, מי שהייתה אשתו של אנטון צ'כוב. נודעה בגלל קשריה עם צמרת השלטון הנאצי בגרמניה ועם המודיעין הסובייטי.
קורות חיים

היא נולדה כאולגה קניפר בעיר אלכסנדרופול ברוסיה (היום גיומרי בארמניה) להורים ממוצא גרמני. אביה - קונסטנטין קניפר היה אחיה של אנה קניפר צ'כוב, אשתו של אנטון צ'כוב. אחיה היה המלחין הרוסי לב קניפר (1898–1974).
היא הכירה את בעלה לעתיד השחקן הרוסי-יהודי, מיחאיל "מייקל" צ'כוב (אחיינו של אנטון). הזוג נישא, נולדה להם בת שהוטבלה כנוצרייה אך הנישואים התפוררו תוך זמן קצר בגלל בגידותיו של מיכאל.
במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת האזרחים ברוסיה, התדרדר מצבה של השכבה הבורגנית ורבים ברחו או הוצאו להורג. אולגה סבלה מקור ומרעב ורבות מחברותיה השחקניות התדרדרו לזנות. למזלה הצליחה לקבל אשרת יציאה לגרמניה לשישה שבועות תמורת הסכמתה לשמש כסוכנת סמויה. האשרה הוארכה לאחר מכן והיא הורשתה להביא את בתה ואמה.
בגרמניה

אולגה הגיעה לגרמניה בחוסר כל אך עד מהרה למדה גרמנית והצליחה להשתלב בחברת ההפקות הגרמנית UFA. עד מהרה התפרסמה וזכתה להצלחה בינלאומית. הופיעה בסרטים ובהצגות תיאטרון. הקומדיה "השלושה מתחנת הדלק" שהיה סרטה המדבר הראשון ב-1930 זכתה להצלחה בינלאומית. באותה שנה הפליגה לארצות הברית, נפגשה עם גרטה גרבו, דאגלס פיירבנקס, הרולד לויד וצ'ארלי צ'פלין. היא חתמה על חוזה עם יוניברסל והופיעה בקומדיה "אהבה לפי הזמנה" אבל מבטאה הרוסי-גרמני הכבד לא היה לטעם הקהל האמריקאי. ב-1937 השתתפה בסרט "הדגל הצהוב", יחד עם האנס אלברס, דורותיאה וויק ועוד.
בגרמניה > הקשר לצמרת הנאצית

אדולף היטלר ויוזף גבלס היו חובבי קולנוע גדולים. גבלס שהיה שר התעמולה שלט בחברת UFA והקיף את עצמו בשחקניות קולנוע. צ'כובה הוזמנה לאירועים רשמיים עם הצמרת הנאצית ובתמונה מפורסמת נראתה לצד היטלר במסיבה שארגנה אשתו של יואכים פון ריבנטרופ במאי 1939. צ'כובה הופיעה במלחמה בסרטים המשבחים את מדיניותה של גרמניה. בעת הקרב על בריטניה היא ערכה ביקור אצל טייסי הלופטוואפה שיצאו להפציץ את בריטניה והתאהבה באחד מהם אך הוא נהרג כשמטוסו הופל.
הקשר עם הנ.ק.וו.ד.

צ'כובה הייתה סוכנת סמויה של הסובייטים כבר מעת הגעתה לברלין. היא הופעלה על ידי אחיה לב קניפר והעבירה ידיעות על רוסים לבנים בברלין, על גרמנים המתנגדים למלחמה, על היחסים בצמרת הנאצית ועוד. הפירוט המדויק של הפרטים שסיפקה נמצא בארכיונים ברוסיה וספק אם יפורסם אי פעם. ברור שהסובייטים העריכו את פעילותה ועובדה, היא זכתה מהם ליחס מיוחד. גם ההיסטוריון אנטוני ביוור שחקר זאת לא הצליח למצוא מסמכים נוספים וסיכם זאת כ"תעלומה".
לאחר המלחמה

עם כיבוש ברלין עצרו הסובייטים את צ'כובה והטיסוה למוסקבה לחקירות בידי ויקטור אבאקומוב, ראש סמרש. זאת בניגוד לרוסים לבנים רבים שנמצאו בברלין והוצאו להורג או נשלחו לגולאגים. לאחר מספר שבועות בתנאים נוחים הוטסה בחזרה לברלין, בהוראת לברנטי בריה.
היא התיישבה בחלק המזרחי של ברלין שהייתה בשליטת הסובייטים והמשיכה בהופעה בסרטים שלא זכו להצלחה. ב-1950 עברה למינכן ופתחה שם מפעל קוסמטיקה. היא מתה ב-1980 מלוקמיה וביקשה להיקבר בטקס רוסי - פרבוסלבי.
לקריאה נוספת

אנטוני ביוור, תעלומת אולגה צ'כובה, תרגום: רפי קינן, הוצאת יבנה, 2006.
אוסקה (הונגריה)

| --- | --- |

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  המישור הגדול הצפוני
 מחוז:  סבולץ'-סטמאר-ברג סבולץ'-סטמאר-ברג
 נפה:  נפת פהרגיארמט
 שטח:  7.36 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  552 (1 בינואר 2020)
 קואורדינטות:  48°04′27″N 22°51′26″E﻿ / ﻿48.07418°N 22.8571°E﻿ / 48.07418; 22.8571 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.uszka.hu/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.אוסקה(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.אוסקה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אוּסְקָה (בהונגרית: Uszka) הוא כפר קטן במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה בסמוך למשולש הגבולות ההונגרי-אוקראיני-רומני
הכפר ואזורו מיושבים לסירוגין מאז המאה ה-13
יהודי אוסקה

יהודים חיו באוסקה בתקופות זמן שונות. בשנת 1944 נרצחו חלק מיהודי הכפר יחד עם שאר יהודי המחוז ושאר יהודי הונגריה.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 6 |  |
| 1880 | 7 | 385 |
| 1910 | 16 |  |
| 1920 | 24 |  |
| 1930 | 12 |  |
| 1941 | 12 | 368 |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  תיעוד יהודי אוסקה שנרצחו בשואה
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | נירג'האזה  |  |
| ערים |  איאק •  בקטלוראנטהאזה •  בלקאן •  צ'נגר •  דמצ'ר •  דומבראד •  פהרגיארמט •  איבראן •  קמצ'ה •  קישווארדה •  מאנדוק •  מאריאפוץ' •  מאטסלקה •  נאג'אצ'ד •  נג'הלאס •  נאג'קאלו •  נירבאטור •  נירלוגוש •  נירמדה •  נירטלק •  רקמז •  טיסלק •  טיסוושווארי •  אויפהרטו •  ואיה •  ואשארושנמן •  זאהון |  |
| כפרים | קנטוריאנושי • נירקאראס • אופאי • אפג' • הודאס • נירטורה • יאנד • נירבוגדאני • פאביאנהאזה • פילפשדרוץ • גבריין • גיורטלק • יארמי • קוצ'ורד • מרק • נאג'דובוש • נירצ'הוי • נירקאטה • נירמגייש • נירפרסניה • אקריטופילפש • פפוש • ראפולט • סמושסג • טיבורסאלאש • ואלאי • אנרץ' • דגה • פניישליטקה • גיולהאזה • יקה • קקצ'ה • לוופטרי • מזלדאן • נירלווה • נירטש • פפ • פאטרוהה • רטקזברנץ' • סבולצ'באקה • סבולצ'וורשמרט • טיסקניאר • אוידומבראד • אויקנז • נג'צ'רקס • נפקור • נירפזון • שנייה • סבולץ' • טימאר • טיסנג'פלו • בשנייד • לשקוד • לוולק • מג' • ניריברון • ניריאקו • נירקרץ' • פטנהאזה • רמוצ'האזה • רוהוד • ברבאש • ברגדרוץ • ברגשוראן • צ'רודה • גלנש • גמז'ה • גולאץ' • גיירה • הטפיירצ'ה • אילק • קישוורשאן • לוניה • מארוקפפי • מאטיוש • נג'וורשאן • אולצ'ווה • פוסטדובוש • טאקוש • טרפה • טיסאדון • טיסקרצ'ן • טיססלקה • טיסוויד • ואמושאטיה • ברקס • בסטרץ • גגן • קק • נירטט • סקיי • טיסראד • ושמגייר • בוטפלאד • צגנדאניאד • צ'הולץ • צ'אסלו • צ'גלד • דרנו • פילשד • גצ'אי • גרבולץ • גיגייה • יאנקמאיטיש • קרשמיין • קישר • קישהודוש • קישנמן • קישפלאד • קישסקרש • קלצ'ה • קמרה • מגושליגט • מאנד • מהטלק • מילוטה • נאבראד • נגיאר • נג'הודוש • נג'סקרש • נמשבורזובה • אולצ'וואפאטי • פניולה • פניגה • רוז'אי • שונקאד • סמושאיי • סמושאוילק • סטמארצ'קה • טיסבץ' • טיסצ'צ'ה • טיסקורוד • טיסטברק • טוניוגמטולץ' • טיוודר • טורישטוואנדי • טוריצ'ה • ואמושורוסי • זייטה • ז'רויאן • באטורליגט • אנצ'נץ' • קישלטה • נירבלטק • נירבוגאט • נירצ'אסארי • נירדרז' • נירגלשה • נירגיולאי • נירפיליש • נירוושווארי • אמביי • פנסלק • פיריצ'ה • פוצ'פטרי • טרם • בלשה • בוי • גאוואוונצ'לה • פסב • פורצ'למה • טיסברצל • טיסטלק • צ'נגרשימה • צ'נגראויפלו • קומלודטוטפלו • פאטיוד • סמושאנגיאלוש • סמושבץ' • סמושטטארפלווה • טיוקוד • אורה • בלקאן • בירי • בקן • ארפטק • גסטרד • קאלושמיין • סקוי • בנק • אפריישקה • גיירצ'קה • קומורו • טיסבזדד • טיסמוגיורוש • טיססנטמארטון • טוז'ר • ז'ורק • סורגלמטוש • טיסדדה • טיסדוב • טיסאסלאר |  |
| יישובים בנפת פהרגיארמט |
| --- | --- | --- |
| יישובים | פהרגיארמט • בוטפלאד • צגנדאניאד • צ'הולץ • צ'אסלו • צ'גלד • דרנו • פילשד • גצ'אי • גרבולץ • גיגייה • הרמאנסג • יאנקמאיטיש • קרשמיין • קישר • קישהודוש • קישנמן • קישפלאד • קישסקרש • קלצ'ה • קמרה • מגושליגט • מאנד • מהטלק • מילוטה • נאבראד • נגיאר • נג'הודוש • נג'סקרש • נמשבורזובה • אולצ'וואפאטי • פניולה • פניגה • רוז'אי • שונקאד • סמושאיי • סמושאוילק • סטמארצ'קה • טיסבץ' • טיסצ'צ'ה • טיסקורוד • טיסטברק • טיוודר • טוניוגמטולץ' • טורישטוואנדי • טוריצ'ה • אוסקה • ואמושורוסי • זייטה • ז'רויאן |  |
איגרות הרועה

איגרות הרועה או איגרות הרועים הן שלוש איגרות המהוות חלק מאיגרות פאולוס ומספרי הברית החדשה - כתבי הקודש של הנצרות.
איגרות אלה הן:
האיגרת הראשונה אל טימותיוס;
האיגרת השנייה אל טימותיוס;
האיגרת אל טיטוס.
יש המשייכים לאיגרות אלה גם את האיגרת אל פילמון.
האיגרות הן שלושה מכתבים שנכתבו על ידי פאולוס השליח אל תלמידיו טימותיוס וטיטוס.
האיגרות נקראות בכינוי זה מאחר שמדובר באיגרות הנשלחות אל תלמידיו של פאולוס שהיו ראשי הקהילה ("רועים") ולא אל הקהילות עצמן.
האיגרות > האיגרת הראשונה אל טימותיוס

איגרת זו כוללת בעיקר עצות לטימותיוס בדבר ניהול התפילה בכנסיות וארגון מבנה הכנסייה, וכן בחובות החלות על חברי הכנסייה - הבישופים והכמרים (דיאקונים).
האיגרות > האיגרת השנייה אל טימותיוס

באיגרת זו מבקש פאולוס מטימותיוס לשוב אליו לפני החורף ולהביא עמו את מרקוס כי מותו קרב. כמו כן האיגרת מעודדת את טימותיוס להאבק בתורות השקר ולקבל בסבלנות את הרדיפות הצפויות לו.
האיגרות > האיגרת אל טיטוס

איגרת קצרה זו ממוענת את טיטוס - שליח ששהה בכרתים. האיגרת מפרטת את תכונות האופי הנדרשות מראשי הכנסייה (פרק א'), את מבנה הכנסייה וההיררכיה בה (פרק ב'), ומתארת את אורך החיים הטוב והמוסרי הנדרש מהקהילה הנוצרית על מנת שזו תוכל לקבל את חסד האל (פרק ג').
זהות מחבר האיגרות

אף שהמסורת הנוצרית מקבלת את פאולוס כמחבר האיגרות, וגורסת כי ההבדלים בין האיגרות (הבדלים באוצר המילים ובביטויים) כהבדלים מכוונים בשל העובדה שהאיגרת ממוענת לנמענים שונים.
מאידך, כבר בעת העתיקה הועלתה שאלת כתיבת האיגרות על ידי פאולוס, והיו קבוצות נוצריות אשר לא קיבלו איגרות אלה לתוך כתבי הקודש.
המחקרים המודרניים מראים שאוצר המילים של איגרותאלה שונה מייתר איגרות פאולוס ומייתר ספרי הברית החדשה. מרבית החוקרים המודרניים סבורים כי האיגרות נכתבו זמן מה לאחר מותו של פאולוס.
תיארוך האיגרות

ככל הנראה נכתבו האיגרות בשלהי המאה השנייה או באמצעיתה, לאור הדעות האנטי גנוסטיות המצויות בהן. מרקיון אינו מזכיר את האיגרות בכתביו (משנת 140 לערך) אולם אירנאיוס מצטט אותן (בשנת 170 לערך) ועל כן, ככל הנראה האגרות נכתבו בין תקופות אלה.
על פי ריימונד בראון האיגרת נכתבה בין השנים 80–100 מתוך בחינה של האמור בטקסט לאור מצב הקהילות הנוצריות (אחת האיגרות מתייחסת לדור שלישי של נוצרים - דבר אפשרי רק החל משנים אלה).
האיגרות מסודרות בברית החדשה לפי אורכן. מרבית החוקרים סבורים שאין קשר בין סידורן בברית החדשה למועד כתיבתן, וישנו קונצנזוס לפיו האיגרת השנייה אל טימותיוס נכתבה לפני האיגרת הראשונה אל טימותיוס.
אורה וייט קאט

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  אורה R2
 יצרן:  אורה
 שנות ייצור:  2020–הווה
 הרכבה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 חברת אם:  גרייט וול מוטורס
 סיווג:  מכונית חשמלית
 מרכב:  מיני בעלת חמש דלתות
 אורך:  3,621–3,625 מ"מ
 רוחב:  1,660 מ"מ
 גובה:  1,520–1,530 מ"מ
 משקל:  977–1,032 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,490 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע חשמלי המספק 48 או 61 כ"ס
 מהירות מרבית:  102 קמ"ש
 סוללה:  סוללת ליתיום-יון בקיבולת 29.4 או 33.0 או 36.0 קוט"ש
 טווח נסיעה:  305 או 360 או 401 ק"מ
אורה וייט קאט (באנגלית: ORA White Cat; קרויה גם אורה R2 באנגלית: ORA R2) היא מכונית חשמלית במרכב מיני, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי אורה משנת 2020. היא נחשפה ביולי 2019.
מפרט טכני

היא כוללת מנוע חשמלי המספק 48 או 61 כ"ס, סוללת ליתיום-יון בקיבולת 29.4 קוט"ש עם טווח של 305 ק"מ או 33.0 קוט"A עם טווח של 360 ק"מ או 36.0 קוט"ש עם טווח של 401 ק"מ. המהירות המרבית עומדת על 102 קמ"ש.
הערות שוליים

↑  James, ORA R2 Is Another Mini EV From Great Wall Motor, Range Will Reach 223miles, China Car News, Reviews and More, ‏15 ביוני 2019 (באנגלית)
↑  Tate, GWM ORA "White Cat" Goes on Chinese Market, China Car News, Reviews and More, ‏16 ביולי 2020 (באנגלית)
| אורה |
| --- | --- | --- |
| כלי רכב | אורה iQ • אורה בלאק קאט • אורה וויט קאט • אורה גוד קאט |  |
| מכוניות קונספט | אורה בלט קאט • אורה ביג קאט • אורה לייטנינג קאט • אורה פוטוריסט |  |
| אחר | גרייט וול מוטורס (חברת האם ומייסדת החברה) |  |
אורקה, מלכת לאון

אוּרָקָה, מלכת קסטיליה ולאון (אפריל 1079 – 8 במרץ 1126) הייתה מלכת קסטיליה ולאון בין השנים 1109–1126.
ביוגרפיה

אורקה נולדה באפריל 1079 לאלפונסו השישי, מלך לאון וקונסטנס מבורגונדיה, בתם של רובר הראשון, דוכס בורגונדיה ואלייה מסמור. בשנת 1087 התחתנה אורקה עם רמון מבורגונדיה, אך הוא מת בשנת 1107 והשאיר אותה עם שני ילדים קטנים. בשנת 1108, בעקבות מותו של אחיה החורג סנצ'ו אלפונסס בקרב אוקלס, הייתה אורקה ליורשת העצר.
בשנת 1109 השיא אותה אביה לאלפונסו הראשון, מלך אראגון, אולם הנישואין עלו על שרטון עקב דעותיו השמרניות של המלך כלפי נשים, ונסיונותיו להכפיף את אורקה לשליטתו ולגרום לה לוותר על האוטונומיה שלה כיורשת אביה. אורקה גם שמרה על האינטרסים של בנה מנישואיה הראשונים, ואלפונסו הראשון ראה בכך איום על נישואיהם, והעדיף שבנם המשותף לכשיוולד, הוא שירש את הכס בבוא היום.
כאשר ירשה אורקה את ממלכת לאון מאביה, אלפונסו ניסה לתפוס את השליטה בלאון וקסטיליה, אך אורקה סירבה לאפשר זאת בכל תוקף. אורקה ובעלה ניהלו מאבק קשה זה בזה, והריב הידרדר למלחמה כוללת שבה נטלו חלק גם הממלכות השכנות שהיו בעלות אינטרסים באזור. על אף שאלפונסו היה לוחם טוב יותר מאויביו, צבא אראגון לא היה גדול מספיק כדי לשמור על קסטיליה ולאון בתוך ממלכת אראגון.
בסופו של דבר נענה האפיפיור לבקשתה של אורקה וביטל את הנישואים, תחת העילה שהשניים היו קרובי משפחה רחוקים.
ב-8 במרץ 1126 מתה אורקה, ובנה אלפונסו השביעי, מלך לאון עלה לשלטון במקומה.
משפחתה

בשנת 1087 התחתנה אורקה עם רמון מבורגונדיה, ממנו נולדו לה שני ילדים:
סאנצ'ה ריימונדס (1095–1159)
אלפונסו השביעי, מלך לאון (1105–1157)
בנוסף היו לאורקה ילדים לא חוקיים.
איש הברזל (פיתוח גוף)

תחרות איש הברזל (באנגלית: Ironman Pro Invitational) היא תחרות פיתוח גוף שנערכת כל שנה על ידי הפדרציה הבינלאומית של פיתוח הגוף (IFBB). היא נערכה לראשונה בשנת 1990 והיא נחשבת לאחת מתחרויות פיתוח הגוף הטובות ביותר בה שלושת הפיינליסטים מוכשרים אוטומטית לתחרות מר אולימפיה. האתלט שמחזיק במספר הרב ביותר של זכיות הוא פלקס ווילר עם חמישה תארים, מיד אחריו נמצא כריס קורמייר עם ארבעה תארים.
מנצחי התחרות

דקסטר ג'קסון, זוכה התחרות בשנת 2004
אוסקית

השפה האוסקית (בלטינית: Lingua Osca; ייתכן ששמה באוסקית הייתה Samnis, דוברי אוסקית נקראו Samnites - בלטינית) היא שפה של העת העתיקה (מערכת ניבים אחדים) נכחדת השייכת לקבוצה הסאבלית (Osk-Umber) של הענף השפות האיטליות ממשפחת השפות ההודו-אירופיות, אשר דוברה באזורים הדרומיים של איטליה וגם בסיציליה. קווי המתאר של תפוצתה אינם ברורים, שכן גם לא בטוח אם אוסקית והשפות האיטליות העתיקות האחרות, הלא ידועות, באמת היו שפות נפרדות, או רק דיאלקטים קרובים זה לזה וללטינית. האוסקים השתמשו באלפבית משלהם, שנגזר מיוונית באמצעות תיווך אטרוסקי, אך נמצאו גם כתובות בשפה האוסקית גם עם אותיות יווניות ולטיניות. קרובת משפחתה הקרובה ביותר הייתה שפת האומברית.
מאפיינים

בהתבסס על הזיכרונות הכתובים שנותרו לנו, השפה (כמו שאר השפות הקשורות לאיטליה) הייתה קשורה קשר הדוק ללטינית. הבדל מאפיין פונטי בהשוואה ללטינית הוא שה-[kw] הודו-אירופית מקבילה ל-[p] באוסקית (הקשורה למערכת הצליל היוונית והקלטית). למשל pis (השווה לטינית quis) 'מי? '; ולצלילים ההודו-אירופיים [bh] ו-[dh] יש [f] במקום הטיפוס הלטיני [b, d] באוסקית: sifei (cf. לטינית sibi) 'לעצמך', mefio (cf. לטינית medius) ' אֶמצַע'. ההטעמה הייתה כנראה קשורה ונפלה על ההברה הראשונה.
המוזרויות הדקדוקיות שלו כוללות, כמו בשפות הנאו-לטיניות המערביות, שהרבים נוצרים על ידי הוספת-s (בניגוד לסיומת -i ו־ae של הגזרות הלטיניות). למשל המילה "פסל" סטטוס (השוואה לטינית statuae, ספרדית estatuas) 'פסלים'.
ראו גם

אומברית
שפות איטליות
לקריאה נוספת

Buck, Carl Darling (1904). A Grammar of Oscan and Umbrian: with a Collection of Inscriptions and a Glossary. Boston: Ginn & Company. OCLC 1045590290.
Salvucci, Claudio R. (1999). A Vocabulary of Oscan Including the Oscan and Samnite Glosses. Southampton, Pennsylvania: Evolution Publishing and Manufacturing Co.
אבנר גלעדי

| --- | --- |

אבנר גלעדי, דצמבר 2008
 לידה:  28 ביולי 1947 (בן 77)
 מדינה:  ישראל 
 
אבנר גלעדי (נולד ב-28 ביולי 1947), הוא פרופסור אמריטוס בחוג להיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטת חיפה.
ביוגרפיה

אבנר גלעדי למד בחוגים לתרבות האסלאם ולשפה וספרות ערבית באוניברסיטה העברית בירושלים. את עבודת הדוקטורט כתב, בהדרכת הפרופסורים חוה לצרוס-יפה, מהחוג לתרבות האסלאם ואהרן קליינברגר מהחוג לחינוך, על מחשבת החינוך של אבו חאמד מוחמד אל-ע'זאלי (1111-1058 לספירת הנוצרים). מ-1982 מלמד באוניברסיטת חיפה. בשנים 1985-1987 ו-1991 היה חבר בקולג' סנט אנתוני באוניברסיטת אוקספורד. שימש חוקר ומרצה אורח גם במחלקה לשפות ותרבויות של המזרח התיכון המוסלמי באוניברסיטת ליידן, בבית הספר ללימודים מתקדמים של אוניברסיטת הסורבון ובבית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה בפריז, ובמרכז לחקר דתות העולם באוניברסיטת הרווארד.
כיהן כחבר מערכת במספר כתבי עת מקצועיים, בין היתר Social History of Medicine, והיה שותף פעיל בפרויקט המחקר של קרן המדע האירופית בנושא: "יחיד וחברה בעולם האסלאם הים-תיכוני".
שימש יו"ר שותף של "פורום בר", הסמינר הבין-אוניברסיטאי של האגודה הישראלית ללימודי האסלאם והמזרח התיכון (בעבר החברה המזרחית הישראלית) ויועץ למרכז לטכנולוגיה חינוכית ולאוניברסיטה הפתוחה. חבר ועדת המקצוע להוראת הערבית והאסלאם במשרד החינוך.
מחקריו

מחקריו של אבנר גלעדי עוסקים בהיסטוריה התרבותית-חברתית של המזרח התיכון המוסלמי בימי הביניים בעיקר בתולדות המחשבה החינוכית, בתפישות של ילדוּת וגישות לילדים ובהיסטוריה של המשפחה, הנשים והמגדר. פרסם מאמרים רבים בנושאים אלה, בין היתר ערכים באנציקלופדיה של האסלאם, האנציקלופדיה של הקוראן, והאנציקלופדיה של הנשים ותרבויות האסלאם.
מחקריו > ספרים > ילדי האסלאם: תפישות של ילדות בחברה המוסלמית של ימי הביניים

ספרו זה של גלעדי, שראה אור בשפה האנגלית בהוצאת מקמילן (בסדרת הספרים של קולג' סנט אנתוני) בשנת 1992 (Children of Islam: Concepts of Childhood in Medieval Muslim Society), דן ברעיון הילדות בתרבות האסלאם ובגישות לילדים מכמה נקודות מבט: משפטית, אתית, פדגוגית ורפואית. מקום נרחב מוקדש לתגובות מבוגרים על מות תינוקות וילדים.
פרקי הספר: א. מבוא העוסק ב"היסטוריה של הילדוּת" כתחום מחקר בכלל ובפרט בהקשר של החברות האסלאמיות בימי הביניים, במקורות ובגישות המחקר; ב. תֻחפת אל-מַודוּד [חיבורו של התאולוג והמשפטן החנבלי איש דמשק]: מדריך אסלאמי לגידול ילדים מן המאה ה-14 לספירת הנוצרים; ג. על תחניכּ, טקס ילדוּת אסלאמי קדום; ד. אל-ע'זאלי על חינוך הילד; ה. ענישה גופנית במחשבת החינוך האסלאמית בימי הביניים; ו. תינוקות, ילדים ומוות בחברה האסלאמית בימי הביניים; ז. צַבּר (עמידה במסה) של הורים שכולים: מוטיב בחיבורי תנחומים אסלאמיים ומקורותיו; ח. אינפנטיסייד (רצח ילדים) בחברה המוסלמית בימי הביניים; ט. סיכום.
גלעדי הראה שתפישות הילדות בעולם המוסלמי בימי הביניים היו שונות מאלה שתיאר פיליפ אריאס בהקשר של אירופה הנוצרית באותה תקופה. הוא בחן טקסטים מלומדים אסלאמים-ערבים שחושפים, כחלק מן היחס האמביוולנטי והמורכב לתקופת הילדות, קשרים נפשיים הדוקים בין הורים וילדים, התעניינות ותשומת לב, התבוננות והבחנה בשלבי התפתחותם השונים של ילדים ומאמץ לגונן עליהם באמצעות החוק.
גלעדי חשף ז'אנר של חיבורי תנחומים על מות ילדים שהיו נפוצים במזרח התיכון האסלאמי בימי הביניים המאוחרים. חיבורים אלה מגלים שתמותת תינוקות וילדים היוותה לא רק בעיה תאולוגית אלא גם, ובעיקר, בעיה פסיכולוגית, שדרשה את התערבות אנשי הדת בסיוע להורים להתגבר על המשבר הנפשי הכרוך בפרידה מילדים.
מחקריו > ספרים > תינוקות, הורים ומיניקות: השקפות אסלאמיות על הנקה והשלכותיהן החברתיות

ראה אור בשפה האנגלית בהוצאת בריל בליידן בשנת 1999 (Infants, Parents and Wet Nurses: Islamic Views on Breastfeeding and Their Social Implications). הספר עוסק בהיבטים אתיים, רפואיים ומשפטיים של יחס האסלאם להנקה ובעיקר במאפיין ההלכתי ה (כמעט) ייחודי לאסלאם – איסורי נישואים מחמת הנקה: האיסור על מינקת, על בעלה, על ילדיה ועל יונקיה הזרים להינשא אלה לאלה ומשמעויותיהם החברתיות בימי הביניים ובעת החדשה – השפעתן על אסטרטגיות הנישואין ואופי המשפחה בחברות מוסלמיות.
פרקי הספר: מבוא המגדיר את "ההיסטוריה של ההנקה" כתחום מחקר ודן במקורות ובשיטות המחקר; א. היסודות של "אתיקת ההנקה" באסלאם על-פי הקוראן, פרשנות הקוראן והמסורת המוסלמית (חדית'); ב. הנקה בכתבים רפואיים ערביים-אסלאמיים; ג. השקפות משפטיות על הנקה; ד. תאוריות של הנקה ויישומן בעבר ובהווה.
לספר שני נספחים. האחד, מילון של מונחים ערביים המציינים הזנת ילדים על-פי מילונו של אבן סידה, מילונאי בן המאה ה-11 לספירת הנוצרים מספרד המוסלמית; השני דן בהשקפות של רופאים ומשפטנים בני זמננו בשאלת בנק החלב.
מחקריו > ספרים > היסטוריה חברתית של המיילדות במזה"ת המוסלמי בתקופה הפרה-מודרנית

ראה אור בשפה האנגלית ב-2015 בהוצאת הספרים של אוניברסיטת קיימברידג' (ר' להלן, רשימת הפרסומים).
מחקריו > מחקריו העכשויים > הילד בדתות העולם

זהו קובץ רחב היקף בשפה האנגלית הכולל שישה פרקים על ילדות בתפישות של שש דתות עולמיות: יהדות, נצרות ואסלאם, בודהיזם, הינדואיזם וקונפוציאניזם. גלעדי משמש עורך משנה של הקובץ ומחבר הפרק על האסלאם.
הקובץ, בעריכת דון בראונינג ומרסיה בנג', הוא פרי פרויקט מחקר משותף של שתי אוניברסיטאות אמריקאיות, שיקגו ואמורי. הוא עומד לראות אור ב-2009 בהוצאת הספרים של אוניברסיטת רטגרס (The Child in World Religions). כל פרק בספר כולל מבוא ומבחר גדול של טקסטים מתורגמים משפות המקור.
מחקריו > מחקריו העכשויים > המשפחה באסלאם על-פי מקורות ערביים: היבטים תרבותיים, משפטיים ודתיים

ספר משותף לאבנר גלעדי ולקבוצת חוקרים מפריז: ד"ר ז'קלין סובלט, פרופ' קתרין מאייר-ז'ואן ופרופ' חוסיין בנח'ירה שיראה אור בשפה הצרפתית. זהו פרי פרויקט שראשיתו בסדרת הרצאות על ההיסטוריה של נשים וילדים בחברות אסלאמיות קדומות שנשא גלעדי בבית הספר ללימודים מתקדמים של אוניברסיטת הסורבון ב-2005. הספר נחלק לשניים: "תאוריות ודימויים" ו"ממודל למציאות" וכולל פרקים על המינוח לציון "משפחה", מתן שמות, דיני המשפחה השרעיים, רעיון הילדות, משפחה ורגשות, משפחות קדושים ומשפחות במזרח התיכון בתקופה העות'מאנית ובעת החדשה.
הספר עומד לראות אור בפריז ב-2013, בהוצאת Les Indes savants (La famille en Islam d'après les sources arabes: Aspects culturelles, juridiques et religieux).
ספרו על ההיסטוריה החברתית של המיילדוּת במזרח התיכון המוסלמי מימי הביניים המוקדמים ועד סף העת החדשה ראה אור ב-2015 ב-Cambridge University Press.
רשימת פרסומים > ספרים

Children of Islam: Concepts of Childhood in Medieval Muslim Society, London and Houndmills: St. Antony’s/MacMillan Series, 1992.
Infants, Parents and Wet Nurses: Islamic Views on Breastfeeding and Their Social Implications, Leiden: Brill, 1999.
The Child in World Religions (sub-editor and author of Chapter 3: “The Child in Islam”), Piscataway NJ: Rutgers University Press, 2009.
La famille en Islam d'après les sources arabes: Aspects culturelles, juridiques et religieux (avec Jacqueline Sublet, Catherine Mayeur-Jaouen et Hocine Benkheira), Paris: Les Indes savantes (2013).
Muslim Midwives: The Craft of Birthing in the Premodern Middle East, New York: Cambridge University Press, 2015.
רשימת פרסומים > ספר לימוד לבי"ס תיכוניים ומדריך למורה

בגדאד – אשנב לתרבות האסלאם בימי הביניים, גבעתיים: מסדה, 1981.
רשימת פרסומים > ערכים באנציקלופדיות מקצועיות

“Saghīr” [“Minor”], The Encyclopaedia of Islam, New edition, VIII, pp. 821-827.
“Children”, Encyclopedia of the Qur’an, I, pp. 301-303;
“Family”, Encyclopedia of the Qur’an, II, pp. 173-176;
“Fosterage” Encyclopedia of the Qur’an, II, pp.266-267;
“Guardianship” Encyclopedia of the Qur’an, II, pp.373-375;
“Lactation”, Encyclopedia of the Qur’an III, 106-107;
“Orphans”, Encyclopedia of the Qur’an III, 603-604;
“Parents”, Encyclopedia of the Qur’an IV, 20-22;
"Wet-Nursing", Encyclopedia of the Qur’an V, 476-478;
"Milk Kinship: Overview”, Encyclopedia of Women and Islamic Cultures II, 355-357.
"Birth Control", The Encyclopaedia of Islam, Third edition (forthcoming).
אוצלו רושו

| --- | --- |
סמל אוצלו רושוסמל אוצלו רושו
מרכז העיר
מרכז העיר
 מדינה:  רומניה רומניה
 מחוז:  קאראש-סוורין
 חבל ארץ:  באנאט
 ראש העיר:  לוקה מלייסקו (PSD) (המפלגה הסוציאל-דמוקרטית) (Luca Mălăiescu)  (מ-2012)
 בירת העיר:  אוצלו רושו 
 תאריך ייסוד:  1560,1581 הכפרים מאל וצ'ירשה, מאה ה-17- אוהאבה, 1803 - פרדינדנסברג
 שטח:  63.81 קמ"ר
 גובה:  268 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  8,497 (1 בדצמבר 2021)
  ‑ צפיפות:  184 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  45°31′7″N 22°21′10″E﻿ / ﻿45.51861°N 22.35278°E﻿ / 45.51861; 22.35278
 אזור זמן:  UTC +2
 http://www.otelurosu.info
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת רומניה מוגדלת) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב פלוישט אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור אוצלו רושו(למפת רומניה רגילה) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב פלוישט אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור אוצלו רושו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אוצלו רושו (ברומנית: Oţelu Roşu - "הפלדה האדומה", בעבר בגרמנית: Ferdinandsberg כלומר "ההר של פרדיננד", ברומנית Ferdinand, בהונגרית: Nándorhegy) היא עיר במחוז קאראש-סוורין בחבל באנאט ברומניה. אוצלו רושו שוכנת על טראסת סחף, בגובה 268 מטר, לאורך העתק טקטוני שדרכו זורם הנהר ביסטרה אל עבר הנהר טימיש. בשטח המנהלי של אוצלו רושו נמצאים היישובים צ'ירשה ומאל. מספר תושביו בשנת 2002 היה 11,747.