נורית טל-טנא
ביוגרפיה

טל-טנא גדלה בפתח תקווה בבית דתי למשפחה חד הורית. בעלת תואר ראשון מטעם האוניברסיטה הפתוחה, ותואר שני בתולדות האמנות מטעם אוניברסיטת תל אביב.
אצרה תערוכות יחיד וקבוצתיות רבות מלוות מחקר בגלריות, מוזיאונים וחללים אלטרנטיביים, ביניהם: מוזיאון ארץ ישראל, מוזיאון ינקו דאדא, מוזיאון נחום גוטמן ועוד. רבות מהתערוכות מתמקדות בזיקה להיבטים חברתיים, חלקן במתן ביטוי בהיבט אוטוביוגרפי.
ההיבט החברתי מוצא את ביטויו באוצרות ובעשייתה האקטיביסטית בחיבור בין אמנים, תערוכות ועמותות. בשנת 2008 אצרה תערוכת מכירה בשיתוף בית המכירות סותבי'ס שהכנסותיה נועדו לעמותת A.L.S. בשנת 2012 אצרה תערוכה נוספת בשיתוף סות'ביס "לב שלם הוא לב שבור" לאמנים דניאלה ושי אזולאי שהכנסותיה נועדו לעמותת ת.מ.ר. ובשנת 2013 אצרה תערוכה לאמן דודו גרשטיין "רוכבים ברוח" שהכנסותיה נועדו לבי"ח אלי"ן לילדים.
טל-טנא יזמה ואצרה במהלך עשור (2013–2022) את התערוכה השנתית "אמני העמק" בעמק יזרעאל בחסות המועצה, בה הציגו כשבעים אמנים, ביניהם: יעקב דורצ'ין, אלי שמיר, נירוונה דאבח ועוד לצד אמני 'ארט ברוט' מכפר תקווה. התערוכה הוצגה בשנותיה הראשונות בתמרת ובהמשך ב'מוזיאון העמק' בקיבוץ יפעת.
בשנת 2011 אצרה את התערוכה "אי-מהות" אודות דיכאון אחרי לידה, בין האמניות המשתתפות היו פסי גירש, נועה צדקה, מירי נשרי וטלי בן בסט.
כהמשך לעיסוקה במורכבות 'אידאת האם', בשנת 2015 אצרה את התערוכה הקבוצתית: "על שדי(י)ם ובקבוקים" בהשתתפות: שירה ריכטר, מירית כהן כספי, ועוד. בשיתוף נעמת וקרן רבינוביץ. בשנת 2017 אצרה תערוכה רטרוספקטיבית לרקדנית והכוראוגרפית רנה שינפלד "לרקוד" בה עקבה אחר התפתחות יצירתה, בהתייחסות להשפעות פנים וחוץ אמנותיות, קשרים ביוגרפים, מוזיקליים, אמנותיים, חברתיים ואחרים. המאגדים יחדיו ל”אנטומיה של מחול” ולעשייה האינדיבידואליסטית המיוחדת לה. והצגת יצירותיהם של אמנים שעסקו בדמותה, ביניהם: הצלם מולה הרמתי, רות צרפתי, משה שטרנשוס ועוד.  בשנת 2019 חיברה והוציאה את הספר "הדובה הגדולה - מדברות על דיכאון אחרי לידה" המלווה ביצירות אמנות ומכיל את סיפוריהן של נשים שחוו דל"ל ממגזרים שונים ביניהם: אחינועם ניני, קרוליין לנגפורד ועוד. בשנת 2019 אצרה במוזיאון ארץ ישראל את התערוכה "מיתולוגיות ארץ ישראליות" לצלם עדי נס ולצייר אלי שמיר. תערוכה זו הפנתה מבט על היבטיו המרובדים של מרחבי הארץ והשתלשלות מצבנו התרבותי, הלאומי והפוליטי, הציוני והפוסט-ציוני, החברתי והכלכלי. בשנת 2020 אצרה במוזיאון ארץ ישראל את התערוכה "Data Mining" לאמן שחר מרקוס התערוכה הציבה את הקונפליקט המרכזי המתקיים בין הסקרנות לחשוף את הידע הקבור, לבין האחריות לשימורו העתידי. מרקוס נוכח בעבודותיו בתפקיד "הגיבור" הראשי, מחליף זהויות ותפקידים בו זמנית. בשנת 2020 אצרה בגלריית בסיס, תערוכה מיני רטרוספקטיבה "יש מצב" לצלם אלכס ליבק. בשנת 2021 אצרה לצלם בועז לניר בשיתוף סרטוני ארכיון של קיבוץ שער העמקים של הצלם הלל לבני את התערוכה "קיבוץ שער העמקים - אנשים" - פסיפס היסטורי משותף, המתעד את פני הקהילה הקיבוצית המשתנה, שראשיתה כקולקטיב, כחברה שיתופית, עד לחברה המדגישה את האינדיבידואל, העוברת להפרטה. "שער העמקים", שהוקם ב-1935 כמראה מקום, המדגים את פני החברה הקיבוצית המשתנה בנוף הישראלי. בשנת 2021 אצרה ב'מקום לאמנות' תערוכה שעסקה באונס ופגיעה מינית, "האיש בחליפה החומה – A tale to tell", היצירות הוצגו תחת הכפפה סובייקטיבית לטרמינולוגיה עצמאית, בבחינת "רדי-מייד אוצרותי", לטובת 'תזה' אוטוביוגרפית, האמנים שהציגו: פמלה לוי, אלכס ליבק, רעות פרסטר, חנאן אבו חוסיין ועוד. התערוכה הוצגה בשיתוף איגוד מרכזי הסיוע לנפגעי ונפגעות תקיפה מינית בישראל. ב־2022 אצרה תערוכת יחיד לצלם אלדד רפאלי Alenby - Day for night שעסקה בתצלומים של חיי הלילה בתל אביב בשנות ה-90 מתארים את הסצנות חסרות הרסן, המבטאות תרבות אקסטטית ורדיקלית לזמנה – בהתייחסות למועדונים ובראשם "אלנבי 58" אשר הופך למוקד תסיסה חברתית ותרבותית היתוך בין הקהל ההטרוסקסואלי לבין הקהילה הגאה.
בשנת 2022 עסקה בהיבט חברתי נוסף בתערוכה בהשראת נפגעת טרור, בהתייחסות ל"צלקת" בהשתתפות האמנים: ורדי כהנא, ראובן קופפרמן, פריד אבו שקרה, זיו קורן ועוד. בשנת 2023 אצרה את התערוכה הרטרוספקטיבית בהיבט חברתי- פוליטי: "רות שלוס באום אל פחם - מאה שנה להולדתה", בגלריה אום אל פחם.