stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אני רוצה לחיות (קו חם)
הערות שוליים

↑  ""Добровільно в полон": як працює проєкт "Хочу жить" для російських військових" ["Voluntarily taken prisoner": how the "I want to live" project works for the Russian military]. Українське радіо. 11 באוקטובר 2022. נבדק ב-21 באוקטובר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Проект "Хочу жить" помогает российским военнослужащим не попасть на войну" [The "I want to live" project helps Russian servicemen not to go to war]. Настоящее время. 13 באוקטובר 2022. נבדק ב-21 באוקטובר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Moscow blocked access to a Ukrainian website for Russian soldiers who want to surrender after it was bombarded with requests". Business Insider. 5 באוקטובר 2022. נבדק ב-21 באוקטובר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Запущено Єдиний центр та цілодобову гарячу лінію прийому звернень від російських військових" [The Unified Center and a 24-hour hotline for receiving appeals from the Russian military have been launched]. ГУР МОУ. 19 בספטמבר 2022. נבדק ב-21 באוקטובר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "В Украине создали горячую линию для российских военных, готовых сложить оружие" [Ukraine has created a hotline for the Russian military, ready to lay down their arms]. УНІАН. 18 בספטמבר 2022. נבדק ב-21 באוקטובר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Перший російський мобілізований здався у полон за допомогою проєкту "Хочу жити"" [The first Russian mobilized prisoner surrendered with the help of the "I want to live" project]. Центр національного спротиву. 5 באוקטובר 2022. נבדק ב-21 באוקטובר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "На горячие линии "Хочу жить" обратилось уже более трех тысяч российских военных" [Over 3,000 Russian servicemen have already contacted the "I want to live" hotlines]. Укрінформ. 20 באוקטובר 2022. נבדק ב-21 באוקטובר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Россия заблокировала сайт "Хочу жить", но желающих сдаться в плен очень много: куда им обращаться" [Russia has blocked the site "I want to live", but there are a lot of people who want to surrender: where to contact them]. 24tv. 17 באוקטובר 2022. נבדק ב-21 באוקטובר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Про умови здачі в полон росіяни можуть дізнаватися через соціальні мережі" [Russians can find out about the conditions of surrender through social networks]. ГУР МОУ. 17 באוקטובר 2022. נבדק ב-21 באוקטובר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
אנג'ליק

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  אן גולון, סרז' גולון 
 שפת המקור:  צרפתית 
 סוגה:  רומן רומנטי 
 
אנג'ליק היא סדרה בת שלושה עשר ספרי רומן היסטורי-הרפתקאני-רומנטי, שנכתבה בידי הסופרת הצרפתייה סימון שאנז'ה (בצרפתית: Simone Changeux) בשם העט אן גולון. הספרים הראשונים בסדרה נכתבו בשיתוף עם בעלה, וסבולוד סרגייביץ' גולובינוב, שחתם עליהם בשם סרז' גולון. חלק מספרי הסדרה תורגמו לאנגלית ולעברית ונחתמו בשם סרז'אן גולון. הספרים ראו אור לראשונה בין השנים 1957 ו-1985, ולפי הדיווח 150 מיליון עותקים מהם נמכרו ברחבי העולם, ועובדו לשישה סרטים באורך מלא ולהפקות נוספות מסוגים מגוונים, כמו גם לגרסת קומיקס.
מאבקים על זכויות יוצרים הפסיקו את הדפסת תרגומי הספרים, ובמקומות רבים בהם ספרים אלה היו רבי מכר, כולל בישראל, הם נשכחו כמעט כליל.
עלילה: הגיבורה היא אנג'ליק סאנסה דה מונטלופ, בת האצולה הפרובנציאלית המערב צרפתית של המאה ה-17. היא מתחתנת עם ז'ופרי דה פיירק, רוזן טולוז, המבוגר ממנה משמעותית, שמתעמת עם המלך לואי ה-14.
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אנבפטיזם

| --- | --- |

 שורשים, סיווג והנהגה
 דת:  נצרות
 זרם:  הרפורמציה הפרוטסטנטית 
 תאריך ייסוד:  1523 
 
אַנַבָּפְּטִיזְם (ביוונית: ἀναβαπτισμός. בלטינית מודרנית: anabaptista, "טבילה מחודשת") היא תנועה נוצרית קיצונית הטוענת כי אין כל משמעות לטבילה בילדות כאשר הוא אינו מסוגל לעמוד על דעתו, ושהטבילה האמיתית היא טבילת מבוגרים המסוגלים לקבל על עצמם סקרמנט זה. מקורם ברפורמציה (הפרוטסטנטית) שעברה רדיקליזם (אנ').
הנוצרים-האנבפטיסטים פעלו בעיקר בגרמניה החל מהמאה ה-16. פירוש השם ana ביוונית הוא "מחדש" ו-baptist הוא "טובל" כלומר טבילה מחודשת. רעיונות התנועה הושפעו מהלהט הדתי של אותה תקופה, אשר חתר לחזרה לפשטות ולדבקות בכתבי הקודש כמקור יחיד להוראות הדת הנוצרית.
מתוך הכנסייה האנבפטיסטית צמחו הקווייקרים והבפטיזם באנגליה; האמיש, המנוניטים וההוטרים שמרוכזים היום בעיקר בארצות הברית, ועוד מספר כנסיות קטנות. כיום התנועה קיימת בעיקר בארצות הברית.
התנועה התפתחה בציריך שבשווייץ כאשר קונראד גרבל, פליקס מנץ וגאורג בלאורוק שהיו אנשי דת פרוטסטנטים, הגיעו למסקנה שאין טעם לטבול תינוקות, היות שהם עדיין לא מודעים למעשיהם ולכן אין בטקס משום קבלה מודעת של הנצרות.
הכנסייה הקתולית והרשויות התנגדו לאנבפטיסטים. הם נרדפו, נאסרו ורבים מהם אף הוצאו להורג. בציריך, למשל, רשויות הכנסייה הטביעו את האנבפטיסטים תושבי המקום, באישורו המלא של אולריך צווינגלי. השלטונות נקטו נגד האנבפטיסטים בחוק שנחקק נגד הדונאטיזם, קבוצה דתית שדגלה בגישה שנוצרים שהתכחשו לאמונתם צריכים לטבול מחדש, שכן טבילתם הראשונה בטלה, ובכך נמצא דמיון בין שתי הקבוצות. רובם הגדול של האנבפטסטים היו פסיביים, ולרוב לא התנגדו אקטיבית לרדיפות הקשות מצד השלטונות, אולם לאחר שנים של רדיפות קבוצות מסוימות מביניהם פנו לדרך אלימה.
מרטין לותר ומלנכתון, שהובילו באותה עת את הרפורמציה הפרוטסטנטית, תמכו ברדיפת האנבפטיסטים. לשיטתו של מלנכתון, גם את האנבפטיסטים ה"שקטים" היה צריך להשמיד משום שהתנגדו לסמכות המדינה.
הרעיון הצליח לרכוש לו מאמינים נוספים, ביניהם תומאס מונצר (אנ') בגרמניה, בניקולסברג שבבוהמיה (כיום מיקולוב) הגרמני בלתזר הובמאייר (אנ') ובהולנד היו אלו יוהאן מליידן (אנ') ומלכיור הופמן (אנ').
האנבפטיזם נחשבת כאחת מן הכתות המשיחיות שביקשו לכפור בסמכותה המקובלת של הכנסייה, אף שבשל נטיותיה המשיחיות היא לא הצליחה לצבור תאוצה כפי שעשתה בהצלחה הנצרות הפרוטסטנטית.
ראו גם

שלטון האנבפטיסטים במינסטר
אן פאוסטו סטרלינג

| --- | --- |

 לידה:  30 ביולי 1944 (בת 80) קווינס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  פרובידנס 
 השכלה:  אוניברסיטת בראון 
 מעסיק:  אוניברסיטת בראון 
 בן או בת זוג:  פאולה ווגל 
 www.annefaustosterling.com
 
אן פאוסטו סטרלינג (באנגלית: Anne Fausto-Sterling; ‏ נולדה ב-30 ביולי 1944) היא פרופסור לסקסולוגיה ולימודי נשים באוניברסיטת בראון. מחקריה עוסקים בהבניה החברתית של מגדר, זהות מינית, זהות מגדרית, תפקידי מגדר ואינטרסקס.
קריירה אקדמית

פאוסטו סטרלינג קיבלה תואר ראשון בזואולוגיה מאוניברסיטת ויסקונסין בשנת 1965, ותואר דוקטור בגנטיקה התפתחותית מאוניברסיטת בראון בשנת 1970. מאותה שנה היא מלמדת באוניברסיטת בראון כפרופסור במחלקה לביוכימיה וביולוגיה של התא.
היא פרסמה זוג ספרים המיועדים לקהל הרחב: "מיתוסים מגדריים", שראה אור בשנת 1985 ו"הזיהוי המיני של הגוף: פוליטיקה מגדרית והבניית המיניות" שראה אור בשנת 2000. לגבי האחרון אמרה פאוסטו סטרלינג שהיא ניסתה "לשכנע את הקוראים והקוראות כי יש צורך בתאוריות המאפשרות מגוון אנושי רחב ושמשלבות את הכוח הניתוחי של המדעים ביולוגיים והחברתיים לתוך ניתוח מערכתי של ההתפתחות האנושית".
במאמרה "חמשת המינים" מציעה אן ניסוי מחשבתי בטענה שהמערכת של שני המינים הנפוצה בחברה שלנו איננה מספיקה כדי לתאר את כל הקשת המגוונת של המיניות האנושית. במסגרת הניסוי אן יוצרת מערכת מגדר אלטרנטיבית המקטלגת אנשים לחמישה מינים: זכרים, נקבות, הרמים (herms, מהמלה הרמאפרודיט), מרמים (merms) ופרמים (ferms). רבים פירשו את הניסוי המחשבתי כהצעה רצינית, או אף כתאוריה, למרות שאן הסבירה שהמאמר כוון להיות פרובוקטיבי ולא נכתב ברצינות מלאה. מספר פעילים לזכויות אינטרסקס ביקרו את המאמר וטענו כי הוא מטעה, מבלבל ולא מועיל לאינטרסים של אנשים אינטרסקס, ובמאמר מאוחר יותר בשם "דיון מחדש בחמשת המינים" התייחסה אן לביקורות אלה.
חיים אישיים

אן נשואה לפאולה ווגל, פרופסור באוניברסיטת ייל ומחזאית זוכת פרס פוליצר.
הערות שוליים

↑  דונלד מקניל, גנטיקה או תרבות, באתר הארץ, 27 בספטמבר 2004
↑  Anne Fausto-Sterling, Sexing the body : gender politics and the construction of sexuality, New York, NY : Basic Books, 2000, ISBN 978-0-465-07713-7
↑  איזה מין גוף? קווי התפר בחייהם של אינטרסקסואלים: המאבק בין הגוף הסובייקטיבי לגוף הביו־חברתי, לימור מעודד דנון, המחלקה לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
↑  דיון מחדש בחמשת המינים, אן פאוסטו סטרלינג.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007455091605171  BnF: cb16647920n (data)  GND: 132343355  ICCU: UBOV133168  ISNI: 0000 0001 0974 2084  LCCN: n85120273  NKC: jo2013770733  NTA: 072613084  ORCID: 0000-0002-2240-639X  SELIBR: 186696  SNAC: w6424f87  SUDOC: 071083499  VIAF: 55304919   WorldCat (עם VIAF): 55304919
אמיקצין

|  נתונים כימיים |
| --- | --- |
 מסה מולרית:  585.286 יחידת מסה אטומית מאוחדת 
 בטיחות
 קטגוריית סיכון בהריון:  קטגוריית סיכון D (אוסטרליה), קטגוריית סיכון D 
 מזהים
 קוד ATC:  J01GB06, S01AA21, D06AX12 
 מספר CAS:  37517-28-5
 PubChem:  37768
 ChemSpider:  34635
 
amikacin
אמיקצין (Amikacin) היא תרופה אנטיביוטית המשתייכת למשפחת האמינוגליקוזידים. השימוש באמיקצין הוא לטיפול במגוון רחב של זיהומים חיידקיים, בהם: זיהומים בדרכי הנשימה, בעור, במערכת השתן, בדם ובעצמות.
ספקטרום

אמיקצין פעילה בעיקר נגד חיידקים מסוג גראם שלילי (כגון אלו הגורמים לזיהום בדרכי השתן, הנרכשים בעיקר בעת שהות ארוכה בבית החולים) וחלק מהחיידקים מסוג גראם חיובי (כמו אלו שגורמים לדלקת זיהומית של פנים הלב (אנדוקרדיטיס)).
מנגנון הפעילות

מנגנון פעילותה הוא קישור לתת יחידה הקטנה של הריבוזום (30S) ועיכוב תרגום החלבונים של החיידק.
התוויות

אמיקצין משמשת לטיפול בקו שני בזיהומים בהם התגלתה עמידות לאנטיביוטיקות אחרות ממשפחת האמינוגליקוזידים כגון: גנטאמיצין וטוברמיצין.
כמו כן משמש לטיפול בשחפת הנגרמת לא כתוצאה מחידק המיקרובקטריה.
תופעות לוואי

כמו שאר התרופות השייכות למשפחת האמינוגליקוזידיות, תופעות הלוואי העיקריות הן איבוד שמיעה, ופגיעה כלייתית. לכן, בזמן מתן התרופה חשוב לנטר אחר רמות פינוי הקראטינין מהגוף (Creatinine clearance).
דרכי מתן

אמיקצין ניתן עד פעמים ביום, אינו ניתן בטבלייה דרך הפה, אלא רק דרך הווריד או זריקה תוך שרירית. בישראל ניתן תחת השם: אמיקצין - פרזניוס 500 מ"ג/2 מ"ל.
אריק רוזנבליט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 בדצמבר 1920 אוסטריה 
 פטירה:  16 בדצמבר 2010 (בגיל 90) 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  כינור 
 
אריק רוזנבליט (בגרמנית: Eric Rosenblith;‏ 11 בדצמבר 1920 – 16 בדצמבר 2010) היה כנר יהודי אמריקאי יליד אוסטריה. רוזנבליט היה כנר ראשון בתזמורות של אינדיאנפוליס וסן אנטוניו וכיהן כיושב ראש מחלקת הקשתנים בקונסרבטוריון ניו אינגלנד במשך למעלה מעשרים וחמש שנים. הוא לימד בבית הספר למוזיקה הארט בקונטיקט, ונמנה עם סגל המורים בבית ספר לונגי למוזיקה בקיימברידג', מסאצ'וסטס.
רוזנבליט היה תלמידם של ז'אק טיבו בפריז, קרל פלש בלונדון וברוניסלב הוברמן בניו יורק. הוא ביצע והקליט בביצועי בכורה יצירות חדשות רבות של מלחינים אמריקאים, ביניהם דייוויד סטוק, ג'ורג' קראמב, אלאן לייטי ולוצ'יה דלוגצ'בסקי.
ערך ותרגם את המהדורה החדשה של הספר "אמנות הנגינה בכינור" (Die Kunst des Violinspiels) מאת מורו קרל פלש. היה המייסד והמנהל האמנותי של המכון הבינלאומי לאמנויות המוזיקה (International Musical Arts Institute) בפרייבורג, מיין ונתן בקביעות כיתות אמן בארצות הברית, בריטניה, קוריאה, טאיוואן וסין.
אני צועד במוסקבה

| --- | --- |

 בימוי:  גיאורגי דאנליה 
 תסריט:  Gennady Shpalikov 
 שחקנים ראשיים:  אנדריי מירונוב יורי ניקולין לאוניד קוראבליוב
 מוזיקה:  אנדריי פטרוב 
 צילום:  ודים יוסוב 
 מדינה:  ברית המועצות ברית המועצות
 חברת הפקה:  מוספילם 
 הקרנת בכורה:  11 באפריל 1964 
 משך הקרנה:  74 דק' 
 שפת הסרט:  רוסית, אנגלית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית, סרט קומדיה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
אני צועד במוסקבה (ברוסית: Я шагаю по Москве) הוא סרט סובייטי משנת 1964 בבימויו של גאורגי דאנליה והופק על ידי אולפני מוספילם. בסרט מככבים ניקיטה מיכאלקוב, אלכסיי לוקטוב, יבגני שטבלוב וגלינה פולסקיקה. בסרט מופיעים בהופעת קמע ארבעה אמנים עממיים של ברית המועצות: רולאן ביקוב, ולדימיר בסוב, לב דורוב ואינה צ'וריקובה.
הסרט, שנחשב לאחד הסרטים המאפיינים את עידן ההפשרה של חרושצ'וב, הוקרן בבכורה בפסטיבל קאן ב-1964 וזכה בפרס עבודת הצילום של הצלם ואדים יוסוב, הידוע בעיקר בזכות שיתוף הפעולה שלו עם אנדריי טרקובסקי.
פסקול

נעימת הנושא המפורסמת, שבוצע על ידי מיכאלקוב, נכתבה על ידי המלחין אנדריי פטרוב.
הערות שוליים

↑  https://www.fajriff.com/en/film/walking-the-streets-of-moscow/
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 6f4ee5f6-ef66-401e-aea1-839f2a9bf831  NKC: unn20241218110 
ערך זה הוא קצרמרבנושא סרטים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלכסנדר בלוק

| --- | --- |

 לידה:  16 בנובמבר 1880 (יוליאני) סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  7 באוגוסט 1921 (בגיל 40) סנקט פטרבורג, הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית 
 מדינה:  האימפריה הרוסית, הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית 
 מקום קבורה:  ליטרטורסקיה מוסטקי 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סנקט פטרבורג 
 שפות היצירה:  רוסית 
 סוגה:  אלגיה, שירה עלילתית, epistolary literature 
 זרם ספרותי:  סימבוליזם 
 יצירות בולטות:  The Twelve 
 בן או בת זוג:  Lyubov Blok (1903–?) 
 צאצאים:  Aleksandr Kuleshov 
 חתימה:   
 
אלכסנדר אלכסנדרוביץ' בְּלוֹק (ברוסית: Александр Александрович Блок;‏ 28 בנובמבר 1880 - 7 באוגוסט 1921) היה משורר רוסי.
ביוגרפיה

נולד בסנקט פטרבורג במשפחה אריסטוקרטית. אביו היה פרופסור באוניברסיטת ורשה. אחרי שהתגרשו הוריו, בלוק אומץ על ידי משפחת בֶּקֶטוֹב, משפחת משכילים מצד אמו. במשפחה זו גדל והתחנך, ורכש השכלה ספרותית נרחבת. אמו הייתה אשת ספרות ומתרגמת, וגם אחיותיה של האם היו קרובות לעולם השירה והספרות.
בלוק הצעיר השתלם בלימודי היסטוריה וחקר שפות. בשנת 1898 פגש את ליוּבּוֹב מֶנְדֶלֶייבָה, בתו של המדען הידוע דמיטרי מֶנדֶלֶייב, מי שהייתה לימים לאשתו.
אמו של בלוֹק הבחינה בכישרונו ושלחה את שיריו המוקדמים לבת דודתה במוסקבה. בסיועה הגיעו שיריו לידי הסופר והמשורר אַנְדְרֵיי בֶּילִי, שקיבל אותם בהתלהבות. זאת הייתה ההכרה הראשונה במשורר הצעיר. זמן קצר אחר כך, משנת 1902, הפך בלוֹק לאורח של קבע בסלון הספרותי של המשוררת זינאידָה גִיפּיוּס ובעלה, המשורר והחוקר דמיטרי מֶרֶזְ'קוֹבְסְקי, והשתתף במערכת כתב העת "נוֹבִיי פּוּט" (הדרך החדשה) שהשניים ערכו והוציאו לאור.
יצירתו המוקדמת של בּלוֹק בין השנים 1900 - 1904, קוּבצה בספרו הראשון "שירים לגברת הנפלאה", שיצא לאור בשנת 1905. הספר ספוג באווירה מיסטית, שבה כל תופעות העולם נתפסות כסימנים ואותות של המתרחש בעולמות אחרים. בספר "שירים לגברת הנפלאה" ובמחברו, הכירה הביקורת הרוסית בת הזמן, את ממשיך דרכו של הפילוסוף ולדימיר סולוביוב. מבקרים רוסיים טענו שהוא הושפע מהמשורר אָפָנַסיי פֵט, (1820 - 1892), שכתב שירים מחורזים וטקסטים לרומנסות רוסיות שהולחנו והושרו.
בלוק היה מגדולי המשוררים הסימבוליסטים הרוסים. הוא מת ב-1921, אך דעיכתו הספרותית החלה עוד קודם לכן: בשנת 1918, מיד אחרי שכתב את שתי פואמות-הענק שלו, ה"סקיתים" ו"שנים-עשר" הוא השתתק. אלכסנדר בלוק סיפר לקוֹרניי צ'וּקוֹבְסקי, משורר, סופר חוקר הספרות, שאחרי שכתב את הפואמה "שנים-עשר" הרגיש שסיים את הקריירה הספרותית שלו.
נפטר בשנת 1921 ממחלת לב.
יש מבקרים חוקרים והיסטוריונים של ספרות, המשייכים את בלוק לעידן הספרותי של תור הכסף בשירה הרוסית.
יצירתו של בלוק בתרגום עברית

עם יציאתו של ספר תרגומיה החדש, של מירי ליטווק, משירת בלוק, יש לציין ששתי הפואמות שלו, "סקיתים" ו"שנים-עשר", זכו לשלושה תרגומים נדפסים, המצוינים מטה:
אלכסנדר בלוק - מבחר משירתו, תרגמה וערכה מירי ליטווק, גוונים תל אביב 2007.
סקיתים, פואמה, תרגם אברהם שלונסקי, מרחביה תש"ג 1943.
שנים עשר, פואמה, תרגם אברהם שלונסקי, איורים ג. אננקוב, ספרית פועלים תל אביב תשל"ב 1972.
השנים עשר; סקיתים, תרגם מרוסית ברוך מורן, ירון גולן תל אביב 1991.
לקריאה נוספת

אלישבע (ייליזאבאֶטה ז'ירקובה-ביחובסקי), משורר ואדם : על שירתו של אלכסנדר בלוק, תל אביב, תומר, תרפ"ט, 1929.
איי. ג'יי. סלוטר

| --- | --- |

סלוטר במדי פולין ביורובאסקט 2017
 לידה:  3 באוגוסט 1987 (בן 37) לואיוויל, קנטקי, ארצות הברית
 שם מלא:  אנתוני דארל סלוטר
 עמדה:  קלע
 גובה:  1.91 מטרים
 מספר:  8
 מכללה:  אוניברסיטת מערב קנטקי
 דראפט:  לא נבחר, 2010
 קבוצות כשחקן
 2010–2011 2011–2012 2012–2013 2013–2014 2014–2015 2015–2016 2016–2017 2017–2019 2019–2020 2020– 2021:  פלקנסטרו ביאלה בלפיוס מונס-אנו שולה באסקט אלאן שאלון פנאתינאיקוס באנוויט שטרסבורג אסוול ליון-וילרבאן ריאל בטיס גראן קנריה כווית SC
 הישגים כשחקן
 אליפות צרפת בכדורסל (2019)  הגביע הצרפתי (2019)  הגביע היווני (2015)
אנתוני דארל "איי. ג'יי." סלוטר (באנגלית: Anthony Darrell "A. J." Slaughter; נולד ב-3 באוגוסט 1987) הוא כדורסלן אמריקאי-פולני מקצועני המשחק בעמדת הקלע בגראן קנריה מליגת העל הספרדית.
קריירת תיכון

סלוטר פתח בחמישייה בכל משחק בקריירת בית הספר התיכון שלו בתיכון מחוז שלבי בקנטקי, והעמיד ממוצעים של 14.5 נקודות, 3.3 ריבאונדים, 3.3 אסיסטים ו-2.7 חטיפות למשחק. הוא רשם 14 נקודות, 4 ריבאונדים ו-2 חטיפות למשחק בשנה השנייה שלו, בה קבוצתו זכתה באליפות המחוז ונבחר ל-MVP של המחוז ולחמישייה הראשונה של האזור. הוא זכה באליפות מחוז נוספת בשנת הג'וניור, השלישית שלו (18 נקודות, 5 ריבאונדים, 5 אסיסטים ו-3 חטיפות למשחק) ונבחר בפעם השנייה לחמישיית האזור. הוא תרם 19.7 נקודות, 4.3 ריבאונדים, 3.9 אסיסטים ו-3.7 חטיפות למשחק כסיניור ועזר למחוז שלבי להגיע לשמינית גמר טורניר האליפות של המדינה, והוא נבחר לחמישייה השלישית של כל קנטקי.
סלוטר קיבל הצעות למלגות מאוניברסיטת ואנדרבילט ו-אוניברסיטת וירג'יניה המערבית, אך בחר במערב קנטקי.
קריירת מכללות > שנת פרשמן

בהופעת הבכורה של סלוטר במכללות, הוא רשם 20 דקות וקלע 18 נקודות בתבוסה 96–55 לקנסאו סטייט ב-11 בנובמבר 2006, וסיים את העונה עם 5 נקודות בחצי גמר טורניר אזור הסאן-בלט 2007 נגד ארקנסו סטייט. הוא הופיע בכל 33 המשחקים בעונה, ופתח לראשונה בחמישייה ב-11 בינואר 2007 נגד אוניברסיטת פלורידה הבין-לאומית לאחר שקורטני לי נפצע. הוא סיים עם 15.9 דקות למשחק, ותרם 200 נקודות (במקום העשירי לפרשמן באוניברסיטה) עם ממוצעים של 6.1 נקודות (7 בקבוצה), 1.7 ריבאונדים, 0.9 אסיסטים ו-0.9 חטיפות (שלישי בקבוצה) למשחק.
קריירת מכללות > שנת סופומור

סלוטר קלע יותר בספרות כפולות 12 פעמים בשנתו השנייה, כולל שיא עונתי של 17 נקודות ב-31 בינואר 2008 נגד אוניברסיטת ארקנסו בליטל רוק. הוא עזר למערב קנטקי לזכות באליפות אזור הסאן-בלט, והעפיל עם האוניברסיטה לטורניר אליפות המכללות 2008. בסיבוב הראשון נגד דרייק ב-21 במרץ 2008, סלוטר רשם 10 נקודות, 4 ריבאונדים ו-4 אסיסטים בניצחון קבוצתו. בהפסד ברבע הגמר ל-UCLA המדורגת ראשונה ב-27 במרץ, הוא הוסיף 7 נקודות, 3 אסיסטים ו-2 חטיפות.
קריירה מקצועית

לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA ב-2010, סלוטר שיחק במדי דטרויט פיסטונס בליגת הקיץ של ה-NBA.
ב-26 ביולי 2010 הוא חתם על חוזה לשנה בפלקנסטרו ביאלה מהסרייה א' האיטלקית.
בעונת 2011/12 עבר סלוטר לבלגיה וחתם בבלפיוס מונס-אנו מליגת העל.
ביולי 2012 הוא חתם בשולה באסקט מליגת העל הצרפתית.
ביוני 2013 חתם סלוטר באלאן שאלון, גם היא מליגת העל הצרפתית.
ב-16 ביולי 2014 הוא חתם על חוזה לשנתיים עם קבוצת ליגת העל והיורוליג היוונית פנאתינאיקוס. ב-30 ביוני 2015 הוא הפסיק סיים את חוזהו בקבוצה.
ב-16 ביולי 2015 חתם סלוטר במועדון הסופרליג הטורקית באנוויט.
ב-15 באוגוסט 2016 הוא חתם במועדון הצרפתי שטרסבורג לעונת 2016/17.
ב-8 ביולי 2017 סלוטר חתם על חוזה לשנתיים בקבוצתו הצרפתית הרביעית, אסוול ליון-וילרבאן.
ב-1 ביולי 2019, סלוטר חתם על חוזה לשנתיים עם מועדון ה-ACB הספרדי ריאל בטיס. הוא קלע 13.3 נקודות בממוצע למשחק בעונת 2019/20.
ב-12 ביולי 2020, הוא חתם עם בקבוצה הספרדית גראן קנריה. ב-28 ביולי 2020, הובן כי עקב בעיה בריאותית קטנה, סלוטר לא יוכל להצטרף לקובצה עד סוף ספטמבר, ולכן שני הצדדים החליטו לסיים את החוזה שלהם בהסכמה הדדית. עם זאת, ב-10 בנובמבר הוא חתם מחדש בגראן קנריה.
במאי 2021, סלוטר חתם בכווית SC במקביל לחוזהו בגראן קנריה.
קריירה בנבחרת הלאומית

ביוני 2015 הפך סלוטר לאזרח פולני, על מנת שיוכל לשחק בנבחרת פולין ביורובאסקט 2015. סלוטר שיחק במדי הנבחרת גם במהלך יורובאסקט 2017 ויורובאסקט 2022, כמו גם במונדובאסקט 2019 בסין.
חיים אישיים

אביו, אנתוני "טוני" סלוטר, שיחק כדורסל באוניברסיטת מארי סטייט מ-1980 עד 1981. שתי אחיותיו, טוני ואנטוניטה, שיחקו גם הן כדורסל במכללות, שתיהן באוניברסיטת לואיוויל.
אנג'ליקה ברידג'ס

| --- | --- |

ברידג'ס ב-2014
 לידה:  20 בנובמבר 1973 (בת 50) האריסונויל, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1996 
 בן או בת זוג:  שלדון סוריי (2002–2007) 
 מספר צאצאים:  2 
 http://www.angelicabridges.com
 פרופיל ב-IMDb
 
אנג'ליקה ברידג'ס (באנגלית: Angelica Bridges; נולדה ב-20 בנובמבר 1973) היא שחקנית, דוגמנית וזמרת אמריקאית.
בנובמבר 2001, בעת שהייתה בת 27, הופיעה על שער המגזין פלייבוי בעירום.
ברידג'ס היא סולנית להקת "Strawberry Blonde"[דרוש מקור]. היא הנחתה ושרה במופע החשפנות "Fantasy" שהציג בלאס וגאס[דרוש מקור].
תפקידים בטלוויזיה

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

| שנה | שם הסרט/סדרה | שם הדמות | הערות |
| 1995 | ימי חיינו | שרון טיילור | תפקיד קבוע |
| 1997–1998 | משמר המפרץ | סגנית טיילור וולש |  |
| 1998 | מורטל קומבט: כיבוש | אומג'יס | תפקיד קבוע |
| 2005 | היפים והאמיצים | פייג' | תפקיד קבוע |
| 2006 | ורוניקה מארס | שוגר ג'ונס |  |
| 2016 | שדכן מיליון דולר | היא עצמה |  |
אלנבי 58

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  מועדון לילה 
 מיקום:  תל אביב-יפו 
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  32°04′13″N 34°46′13″E﻿ / ﻿32.07033°N 34.770201°E﻿ / 32.07033; 34.770201
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) אלנבי 58(למפת תל אביב רגילה) אלנבי 58(למפת גוש דן רגילה) אלנבי 58(למפת גוש דן מוגדלת) אלנבי 58  he אלנבי 58he אלנבי 58מפת  מרכז __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אלנבי 58 היה מועדון לילה שפעל בתל אביב בין השנים 1994–2000.
היסטוריה

המועדון הוקם על ידי אורי שטרק, רל נדל וניצן לב צור ב-1994 ברחוב אלנבי 58, בסמוך לכיכר מגן-דוד, במקום שבו שכן קולנוע אלנבי. מסיבות הטראנס וההאוס שנערכו בו מדי יום חמישי היו לשם דבר, והתקליטנים המובילים בעולם פקדו אותו. המועדון הפך לחוד החנית של סצנת המועדונים התל אביבית בשנות ה-90, סביבה התפתחה תרבות שלמה. פתיחת המועדון השתלבה בגל עולמי של הסבת בתי קולנוע ישנים למועדוני ריקודים. המועדון הוכתר על ידי מגזין "מיניסטרי אוף סאונד" כאחד מעשרים המועדונים הטובים בעולם. ב-1996 החלו במועדון מסיבות "אפטר פארטי", המתחילות עם עלות השחר ונערכות בשעות הבוקר.
בשנת 2000 נסגר המועדון, כתוצאה משילוב של כמה גורמים: מדיניות עיריית תל אביב-יפו לדחיקת אזורי הבילוי ממרכז העיר, פרוץ האינתיפאדה השנייה, עלייתם של מועדונים קטנים יותר וממוסחרים פחות, וכן תחושת מיצוי בקרב הבליינים. מייסדיו הקימו חודשים ספורים אחר כך את "מועדון ה-TLV" בנמל תל אביב.
המבנה נרכש על ידי יזמי נדל"ן בשם "מאיר עייני ישראל מניבים בע"מ". במקומו ייבנה מבנה מגורים, תוך שימור של חזית המבנה.
בין 1996–1998 הפיק המועדון שלושה אלבומי אוסף בשם "קולנוע אלנבי 58" שכללו כמה מלהיטי הדאנס שנוגנו במועדון:
קולנוע אלנבי 58 - Volume 1 ‏(1996, BNE/Agnosia)
קולנוע אלנבי 58 - Volume 2 ‏(1997, BNE/Agnosia)
קולנוע אלנבי 58 - Volume 3 ‏(1998, אן אם סי דאנס)
הערות שוליים

↑  דקל גודוביץ, השימור הפך לשיחזור: כך אישרה עיריית ת"א להרוס את אלנבי 58, באתר Xnet‏, 21 ביוני 2016
↑  Osafim, אומרים שפעם היה פה שמח: קולנוע אלנבי 58 - Volume 1, באתר אומרים שפעם היה פה שמח, ‏יום רביעי, 31 בינואר 2018
↑  Osafim, אומרים שפעם היה פה שמח: קולנוע אלנבי 58 - Volume 2, באתר אומרים שפעם היה פה שמח, ‏יום רביעי, 7 בפברואר 2018
↑  Osafim, אומרים שפעם היה פה שמח: קולנוע אלנבי 58 - Volume 3, באתר אומרים שפעם היה פה שמח, ‏יום שלישי, 13 בפברואר 2018
אנבסיס (אריאנוס)

| --- | --- |

Alexandri anabasis, 1575
 מידע כללי
 מאת:  אריאנוס 
 שפת המקור:  יוונית עתיקה 
 סדרה
 הספר הבא:  אינדיקה 
 
אַנָבָּסִיס (ביוונית: Αλεξάνδρου Ανάβαση) הוא ספר מאת ההיסטוריון הרומי אריאנוס מהמאה ה-2 לספירה. הספר מתאר את מסעו של אלכסנדר הגדול לכיבוש האימפריה הפרסית.
האנבסיס של אריאנוס הוא אחד המקורות החשובים ביותר ששרדו מהעת העתיקה לתיאור מסעו של אלכסנדר הגדול לכיבוש האימפריה הפרסית. עלילת הספר עניינית ומתמקדת בעיקר במהלכיו הצבאיים ולא עוסקת בחייו האישיים של אלכסנדר.
אריאנוס תיאר את אלכסנדר באור חיובי וניסה לתרץ את התקפות הזעם שלו. אריאנוס מתבסס על מקורות שלא זמינים כיום כי הם אבדו במהלך הדורות. המקורות החשובים שעמדו לרשותו כוללים את יומניו של תלמי הראשון (סוטר), רשומיו של קליסתנס, יומניו של מפקד הצי נארכוס, ספרו של אריסטובולוס מקסנדריה ומקורות אחרים. הספר מקיף את כל תקופת חייו של אלכסנדר הגדול ולרוב נחשב אמין מאוד.
ראו גם

אנבסיס מאת קסנופון
מלחמותיו של אלכסנדר הגדול
הערות שוליים

↑  ההגייה ביוונית: אנאבּסיס, במלעיל דמלעיל (ההטעמה בהברה השלישית מהסוף).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007520579405171  PLWABN: 9810603448605606  BNE: XX1869043  BnF: cb12548647c (data)  GND: 4240896-9  LCCN: nr97035115  NLA: 36538511  SUDOC: 027375676  VcBA: 492/10561  VIAF: 178953747   WorldCat (עם VIAF): 178953747 
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.