stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברוק או'הרן
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | ליל כל הקדושים של מדיאה (אנ') | רונלאדו "הוראס" |  |
| 2017 | ליל כל הקדושים של מדיאה 2 (אנ') | רונלאדו "הוראס" |  |
| 2021 | The Resort | כריס | גם מפיק-שותף |
| 2022 | Desperate Riders | טאצ' |  |
| 2024 | משחק על אמת (אנ') | בריידי סטראטון |  |
| 2024 | The Friendly | "הנשר" |  |
| TBA | The Iron Door | כריס |  |
| TBA | The Trainer |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016–2017 | Too Close to Home | ברודי אלן | תפקיד ראשי (2 עונות); 16 פרקים |
| 2019, 2022 | אופוריה | לוחם | 2 פרקים |
| 2020 | The Real Bros of Simi Valley | קיטו | 3 פרקים |
| 2022 | משפחת ג'מסטון (אנ') | טורסטן | 6 פרקים |
| 2022–2023 | רוק הצעיר | האלק הוגאן | 3 פרקים |
| 2023 | ההיסטוריה המטורפת של העולם – חלק 2 (אנ') | ישו | 2 פרקים |
הערות שוליים

↑  Schoeller, Martin (29 בינואר 2016). "Instagram Stud Brock O'Hurn Explains How His Man Bun Made Him Famous". GQ. נבדק ב-12 בספטמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Petski, Denise (21 ביוני 2016). "Too Close To Home: Tyler Perry TLC Drama Series Sets Cast; Heather Locklear To Guest Star". Deadline.com. נבדק ב-19 באוגוסט 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
בנק טנזניה

| --- | --- |

 מטה מרכזי:  דאר א-סלאם 
 הקמה:  1965 
 נגיד:  Florens Luoga 
 מדינה:  טנזניה 
 מטבע:  שילינג טנזני 
 www.bot-tz.org
 
בנק טנזניה (בסוואהילי: Benki Kuu ya Tanzania) הוא הסמכות המוניטרית העליונה והבנק המרכזי במדינת טנזניה. הבנק הוקם בשנת 1965, בעקבות חוק הבנק של טנזניה (1965), והעניק לבנק של טנזניה סמכויות מוניטריות נרחבות, לרבות פיקוח על כלל המערכת הבנקאית במדינה ומוסדות פיננסיים אחרים, לרבות אחריות מוניטרית לוויסות הפעילות הפיננסית במדינה. עם זאת, בשנת 1995 סמכויותיו של הבנק קוצצו על ידי ממשלת טנזניה, אשר חששה כי תפקידיו המרובים של הבנק פוגעים ביכולתו למלא את תפקידיו הבסיסיים כבנק הלאומי של טנזניה, וזאת במסגרת חוק הבנק של טנזניה (1995).
מטה הבנק ממוקם בבירת טנזניה, דאר א-סלאם.
תפקידי הבנק

כאמור, עד לשנת 1995 כללו תפקידיו של הבנק, בין היתר, את ניהול המדיניות המוניטרית של המדינה, פיקוח על המערכת הבנקאית במדינה ומוסדות פיננסיים אחרים, ויסות המטבע הלאומי, שילינג טנזני, ומילוי כל פונקציה או תפקיד אחד שמבוצע בדרך כלל על ידי בנקים מרכזיים. בעקבות הקיצוץ בסמכויותיו בשנת 1995, תפקידו העיקרי של הבנק המרכזי של טנזניה הוא ניהול המדיניות המוניטרית של המדינה, פיקוח על המטבע הלאומי, וכן מילוי פונקציות נוספות הנדרשות מבנקים לאומיים ברחבי העולם.
הבנק עצמו מנוהל על ידי דירקטוריון המורכב מ-10 חברים.
ראו גם

שילינג טנזני
ג'ט אסיה איירווייז

ג'ט אסיה איירווייז (בתאית: สายการบินเจ็ทเอเซีย, באנגלית: Jet Asia Airways) היא חברת תעופה תאילנדית. בצי החברה מטוסי בואינג 767 בלבד, והיא מפעילה באמצעותם טיסות לטווחים קצרים ורחוקים, כמו גם טיסות שכר.
החברה הוקמה בפברואר 2009, וקיבלה את אישור הרשויות באוקטובר 2010. ב-17 בספטמבר 2011 ביצעה את טיסת הבכורה שלה, בין נמל התעופה הבינלאומי דון מואנג לנמל התעופה הבינלאומי של פנאנג שבמלזיה.
נכון לשנת 2013, מועסקים בחברה כ-460 עובדים.
צי המטוסים

| כלי טיס | בצי | בהזמנה | נוסעים |
| --- | --- | --- | --- |
| בואינג 767-200 | 2 | — | 235 |
| בואינג 767-200ER | 3 | — | 235 |
| בואינג 767-300ER | 1 | 4 | 280 |
בלה ויהאר

| --- | --- |

 לידה:  23 במאי 1908 היידוננש, הונגריה 
 פטירה:  24 בנובמבר 1978 (בגיל 70) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 בן או בת זוג:  מאגדה וידר 
 פרסים והוקרה:  פרס אטילה יוז'ף (1966) 
 
בלה ויהאר (במקור וייס, בהונגרית: Vihar Béla; היידוננש, 23 במאי 1908 – בודפשט, 24 בנובמבר 1978) היה משורר, עיתונאי, מורה יהודי-הונגרי, חתן פרס אטילה יוז'ף (1966) שהוא הפרס הספרותי הגבוה ביותר בהונגריה.
ביוגרפיה

בלה וייס נולד במשפחה יהודית בעיר קטנה בת כ-17,000 תושבים ולמד בבודפשט. בתום לימודיו לימד בערים היידושאמשון ומישקולץ.
שירי המשורר, השייך לדור השלישי של כותבי כתב העת הספרותי החשוב ניוגט, פורסמו לראשונה בשנת 1921, ומשנת 1924 בכתב העת "כתיבה הונגרית" (Magyar Írás). כחבר במפלגת הפועלים הסוציאליסטית ההונגרית (זו הייתה מפלגת פועלים מהפכנית חוקית שנוסדה ב-1925, שהוקמה בעיקר על ידי קומוניסטים וסוציאל-דמוקרטים שמאלנים. למעשה, המפלגה פעלה ככיסוי למפלגת הקומוניסטים של הונגריה שהוצאה אל מחוץ לחוק). המשטרה ביצע חיפוש בדירתו מספר פעמים והוא השתתף בהרצאות פוליטיות חשאיות. במלחמת העולם השנייה, ניסה להציל את חבריו היהודים והקומוניסטים על ידי הכנת ניירות מזויפים. לבסוף כיהודי נלקח לאוקראינה לחזית המזרחית לשרות העבודה ב-1942 (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי), ולאחר ששרד, מתוך החוויות הללו, נולד ב-1963 השיר "חייל צועד בשלג" (Egy katona megy a hóban), שהפך אותו למפורסם וזכה לפופולריות ברחבי העולם בהקראתו של השחקן המפורסם אימרה שינקוביץ (אנ').
בתום מלחמת העולם השנייה, בין השנים 1945–1948, היה מנהל בית הספר, ובין השנים 1949–1954 היה הכתב לתרבות האתנית במשרד החינוך הלאומי ההונגרי. לאחר מכן נאלץ להתפרנס ממכירת ספרים לזמן מה. בין השנים 1956–1959 היה עורך הסגנון של כתבי העת "סטודיו" (Műterem), ובמשך עשר השנים הבאות של "חיים ומדע" (Élet és Tudomány). לשמו קשור אוסף המסמכים האנטי-פשיסטיים בשם "הספר הצהוב" (סאו פאולו, 1945). ויהאר היה הראשון בעולם שכתב בספר זה על הזוועות ועל קורבנות השואה.
הכרך הראשון של שירי משורר האוונגרד, החל משנות ה-20 של המאה ה-20, ראה אור ב-1933 בשם "דרך מעצמך" (Út önmagadtól), אך שירתו קפצה לתודעה ממש רק ב-1958, אז פורסם כרך השירים "הולדת האהבה" (A szerelem születése) שגם שאנדור וורש (המשורר והסופר ההונגרי שהיה מועמד לפרס נובל) בירך בשיר. מכאן ואילך יצאו ספריו לאור כל שנתיים עד שלוש, עד למותו ב-1978, שעליהם פורסמו מספר ביקורות. הוא כתב מצוין בשני ז'אנרים של שירה: האפיגרמה (מכתם) הקצרה והשירים הסיפוריים (השיר הסיפורי הוא ז'אנר אפי פואטי שהוא רחב יותר מבלדה, בדרך כלל קצר יותר מאפוס). בשיריו הפילוסופיים, המקראיים, הוא האמין ביופי ובטוהר. גם דרמות הרדיו (תסכיתים) שלו כמו: הנוסע, רחוב התחנה, גשר הפיה הכחולה זכו להצלחה גדולה. יש שלושה לוחות זיכרון שמנציחים אותו, אחד בבודפשט, ברובע 7 ברחוב דמיאניץ' 26/ (Damjanich utca) שבו התגורר רוב חייו, השני בעיר הולדתו, בהיידוננש והשלישי בעיר סצ'ן, שבה גדל.
משפחתו

הוריו היו החזן שמואל וייס וטרז גליקליך. אשתו הייתה בתם של מגדה וידר, בתם של הצייר פליקס בודוג וידר ושל יוז'ה קלמן. פליקס וידר נולד בארד כבנם השני של דוד וידר (1840–1906) ושל נינה נאגל (1849–1920). היו לו חמישה אחים, אחד מהם מת לאחר שנולד. לפליקס וידר ולאשתו, יוז'ה קלמן, נולדו שני ילדים: מגדה וידר, אמה של היסטוריונית ומתרגמת ספרותית, יהודית ויהאר (1915–2002) וגאבור וידר (1918 ? – 1943), שכמו אביו בחר בציור. גאבור וידר מת בסטלינגרד ולא הקים משפחה.
פרסים

פרס על שם אימרה מדאץ' (1965)
פרס אטילה יוז'ף (1966)
כתביו (מבחר)

הוא כתב מעל 20 ספרים, שירים, אנטולוגיות, מאמרים, עשרות מחקרים. יצירותיו מסתכמות במאות עבודות. יצירותיו מופיעות בהרחבה בהונגרית תחת השם "רשימת יצירותיו של בלה ויהאר". (הו'). להלן מבחר
הדרך מעצמך (שירים, 1933)
שומר האוצר. סיפורים ונרטיבים יהודיים; באים ביחד. אלדאר קומלוש, בלה ויהאר; אגודת המורים היהודים הלאומית, בודפשט, 1940
אותיות בשלום (שירים, 1941)
יהודים בנוף ההונגרי; Globus Ny., בודפשט., 1941 (סוציוגרפיה יהודית הונגרית קטנה)
ספר צהוב. נתונים מסבל המלחמה של יהדות הונגריה. 1941–1945; ערך בלה ויהאר; החלוץ, בודפשט, 1945
הספינה הנפלאה. סיפורים וסיפורים קצרים; מעובד עבור ילדים. בלה ויהאר; האגודה הספרותית היהודית-הונגרית, Bp., 1947
מסיפור תנ"ך. מלידתו של משה ועד סוף התורה. הכללי. לכיתות ג'–ד' יסודי; המכון לספרות מודרנית, בודפשט, 1948 (פרסומי החינוך הדתי של הקהילה היהודית של פשט)
מסיפור התנ"ך. מבריאת העולם ועד מותו של יוסף ; המכון לספרות מודרנית, Bp., 1948 (פרסומי החינוך הדתי של הקהילה היהודית של פשט)
שירה סובייטית ביידיש; הקדמה Gergely Sándor; Cserépfalvi, בודפשט., 1948
מערכת היחסים בין האמן להמונים; נפסבה, בודפשט. 1952 (הרצאות של איגודי עובדים)
החיים החדשים שלנו בשירה ההונגרית; 1953 (מדריך למרצים עירוניים וכפריים של SZFTE)
החייל הסובייטי בספרות ההונגרית; University Ny., בודפשט. 1954 (מדריך לדוברי הרצאות חינוכיות)
הולדת האהבה (שירים, 1958)
שולחן חברים (שירים, 1960)
דיוקן עצמי. 1962 (פסוקים, 1962)
ארבע התשובות (פסוקים, 1965)
דיאלוג עם הזמן (שירים נבחרים וחדשים, 1968)
שיר נחש (1970)
להילחם במלאך (פסוקים, 1973)
על גב החמור (שירים, 1976)
חייל צועד בשלג. שירים נבחרים וחדשים ; בדיוני, בודפשט. 1978
בשערי הדמדומים (פסוקים 1980)
חתונה מבוימת (שירים נבחרים, 1984)
סיפור על אליהו. עיבודים לאגדות יהודיות של אלדאר קומלוש ובלה ויהאר; עם. Eva T. Aszódi; עבר ועתיד, בודפשט. 1998
בין הרצועות. שירים נבחרים; המשך Ágnes Gergely; סדנת ספר של ספאלום, Bp., 1998
עץ האוצר. סיפורים ונרטיבים יהודיים; באים ביחד. Aladár Komlós, Béla Vihar; Gabbiano Print, Bp., 2011
טיבורץ ואחשוורוש. שירים, פרוזה, זיכרונות; עבר ועתיד, בודפשט., 2017 (קלאסיקות עבר ועתיד)
לקריאה נוספת

Hermann Péter: Ki kicsoda 2002 CD-ROM, Biográf Kiadó ISBN 963-8477-64-4
Magyar életrajzi lexikon
A magyar irodalom története 1945-1975
Kardos Pál: V. B. (Alföld, 1968. okt.)
Alföldy Jenő: V. B. (Élet és Irod., 1970. márc. 14.)
Nemeth S. Katalin: Kortars 1974/4 száma.
Bata Imre: V. B. költészete (Napjaink, 1974. 8. sz.)
Somlyó György: V. B. (Kritika, 1979. 1. sz.).
Gergely Ágnes: V. B. alkonyórái (Élet és Irod., 1985. 25. sz.)
Antal Gábor: Nyolcvan éve született V. B. (Magy. Nemzet, 1988. 121. sz.).
"אני מאורס לעולם ולאמת." זוכרים את בלה ויהאר, שנולדה לפני 100 שנה; שלטון מקומי, היידוננש 2008
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a hajdúnánási polgári születési akv. 269/1908. folyószáma alatt".
↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a hajdúnánási polgári házassági akv. 57/1906. folyószáma alatt".
↑  PIM.hu
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269583905171  ISNI: 0000 0000 8002 6649  LCCN: n94046083  NTA: 163577188  VIAF: 73083771   WorldCat (עם VIAF): 73083771 
בלה ויהאר עם אגנש נאג'
לוח זיכרון של בלה ויהאר במעונו בזמנו, ברחוב Damjanich 26/b
בנק כרמל

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1962–2001 (כ־39 שנים)
 חברת אם:  בנק אגוד
 מיקום המטה:  חיפה
 שליטה בחברה:  ז'ק בר
 
בנק כרמל למשכנתאות והשקעות היה בנק למשכנתאות בחיפה שהוקם ב-1962 ופעל עד שנת 2001.
היסטוריה

הבנק נוסד על ידי "הלוואה וחיסכון" חיפה, עיריית חיפה (באמצעות "החברה הממשלתית-עירונית לשיקום משכנות העוני בחיפה") ומספר גורמים נוספים. ההסכם להקמת הבנק נחתם בנובמבר 1961, והוא החל לפעול באפריל 1962.
בשנת 1964 הונפקו מניות הבנק בבבורסה לניירות ערך בתל אביב.
בשנת 1972 נרכשה השליטה בבנק על ידי בנק טפחות. בסוף 1987 עבר הבנק לידי קבוצת כצמן-רייך-קינד-שמיר. תקופת שליטתם של הארבעה בבנק הייתה רצופה קשיים וסכסוכים. בשנת 1995 מכרו חיים כצמן ורפי רייך את מניותיהם, כ-53%, לג'ק בר, מבעלי חברת טמפו משקאות. בנוסף החזיקו בה אלי קינד (10%), איתן שמיר (10%) ושתי קרנות ההשתלמות, של המהנדסים ושל האקדמאים, שהחזיקו יחדיו כ-12% מההון.
בדצמבר 1996 הודיע בנק כרמל על רכישת השליטה בבנק הספנות, כצעד ראשון בדרך למיזוג מלאה בין הבנקים. אך במרץ 1997 העסקה בוטלה לאחר שהבנק ובעל השליטה בו, ז'ק בר, לא הצליחו להגיע להסכמה עם זאב אבלס, המפקח על הבנקים, לגבי התנאים שהציב האחרון בטרם ייתן את אישורו למיזוג. בעקבות כישלון המהלך, החל בנק אגוד במשא ומתן לרכישת השליטה בבנק כרמל מידי ז'ק בר.
הבנק התקשה להוות תחרות לבנקים הגדולים בתחום ההלוואות והמשכנתאות. בשנת 2000 הונו העצמי של בנק כרמל בסוף היה כ-118 מיליון ש"ח, והעסיק כ-90 עובדים ב-7 סניפים, וטיפל ב-24 אלף לקוחות. הבנק היה הקטן ביותר מבין הבנקים למשכנתאות שפעלו אז בישראל. בפברואר 2001, החליט דירקטוריון הבנק למכור את הפעילות הבנקאית שלו, באמצעות הקמת חברה שתשמש חברת החזקות ותחזיק במניות הבנק. והבנק יימחק מהמסחר בבורסה. לצורך המכירה יצא הבנק במכרז בעלי מניות המיעוט בבנק התנגדו למכירה ופנו לבית המשפט, אך פנייתם נדחתה.
באפריל 2001 נמכר בנק כרמל לבנק אגוד תמורת כ-131 מיליון שקל. לאחר מכירתו בנק אגוד קלט את תיק המשכנתאות שלו, שהיקפו היה כ-2.3 מיליארד שקל. כל סניפיו נסגרו ורוב עובדי הבנק פוטרו.
בפברואר 2001, הוקמה חברת "כרמל השקעות" כחברת החזקות, כדי לקלוט לתוכה בעסקת החלפת מניות, את הבעלות בבנק כרמל למשכנתאות במסגרת ארגון מחדש של הבנק. לאחר שהושלמה העסקה למכירת הבעלות המלאה בבנק לידי בנק אגוד, נותרו בבעלות כרמל השקעות מספר נכסים, שנרכשו מבנק כרמל. מניות חברת "כרמל השקעות" היו רשומות למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב עד שנת 2013. בין השאר השקיע החברה בהקמת בנק זרע בשנת 2004, ובנדל"ן ברומניה.
בשנת 2004 אושרה בקשה לתובענה ייצוגית נגד הבנק, על סך כ-6 מיליון שקל. התובעים טענו כי הבנק גבה שלא כדין פרמיות ביטוח בגין ביטוח חיים וביטוח נכס, כדי לכסות סיכון שאינו קיים על מרכיב של מענק ממשלתי. התביעה הסתיימה בהסכם פשרה בשנת 2007, במסגרתה החזיר הבנק כ-3 מיליון שקל ללקוחות.
הערות שוליים

↑  בנק אפותיקאי יקום בחיפה, על המשמר, 2 בנובמבר 1961
↑  בנק "כרמל למשכנתאות" יפיץ מניות, מעריב, 16 במרץ 1964
↑  בנק "כרמל" למשכנתאות מגדיל הונו ע"י אמיסיות, דבר, 22 באפריל 1964
↑  יואב יצחק-, בנק כרמל נמכר לקבוצת משקיעים מהארץ ומח"ול, מעריב, 9 בינואר 1987
↑  אורנה רביב, ‏קרן ההשתלמות למהנדסים לא תתמוך בהקצאה הפרטית של ז'ק בר בבנק כרמל, באתר גלובס, 31 בדצמבר 1996
↑  שלמה פרידמן, ‏בנק כרמל במו"מ לרכישת מניות טופור ושטיינהארדט בבנק הספנות, באתר גלובס, 26 בנובמבר 1996
↑  שלמה פרידמן ואורנה רביב, ‏התפוצצה העיסקה למיזוג בנק הספנות ובנק כרמל, באתר גלובס, 11 במרץ 1997
↑  הארץ, ‏בנק אגוד במו"מ לרכישת השליטה בבנק כרמל מידי ז'ק בר, באתר גלובס, 24 ביולי 1997
↑  ג'ודי מלץ ודליה טל, ‏דן אנד ברדסטריט: בנק טפחות ממשיך להוביל בתחום המשכנתאות ב-1999, באתר גלובס, 13 במרץ 2000
↑  הדס מגן, ‏8 גופים, מהם 7 בנקים, רכשו חוברות מכרז לרכישת בנק כרמל; מועד הגשת ההצעות - ה-12 במארס, באתר גלובס, 5 בפברואר 2001
↑  יצחק דנון, ‏חברת הבנייה א. לוי מתנגדת למכירת הפעילות הבנקאית של בנק כרמל, באתר גלובס, 20 במאי 2001
הדס מגן, ‏בעלי 10% ממניות בנק כרמל מתנגד בבית המשפט למכירתו לבנק איגוד, באתר גלובס, 23 באפריל 2001
↑  פרשת בנק כרמל: סוף המאבק, באתר גלובס, 25 ביוני 2001
↑  ליאור כגן, בנק אגוד השלים את רכישת בנק כרמל תמורת 131.2 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 4 ביולי 2001
↑  דפנה צוקר, ‏רוב 85 עובדי בנק כרמל יפוטרו עם מכירת הפעילות לבנק אגוד, באתר גלובס, 9 באפריל 2001
דפנה צוקר, ‏הושלם מיזוג בנק כרמל לתוך בנק אגוד, באתר גלובס, 9 בספטמבר 2001
↑  שי שלו, ‏ז'ק בר רוכש את מניות קרן המהנדסים בכרמל השקעות בכ-5 מיליון שקל, באתר גלובס, 6 באוקטובר 2002
↑  רותם שטרקמן, ז'ק בר משנה מיקוד: מבנק משכנתאות לבנק הזרע, באתר הארץ, 28 במאי 2004
↑  ערן אורנשטיין, מי מפחד מנדל"ן ברומניה?, באתר הארץ, 7 במרץ 2009
↑  אמיר הלמר, בקשה לאישור תביעה ייצוגית נגד בנק כרמל-אגוד על סך כ-6 מיליון שקל, באתר הארץ, 7 ביולי 2004
↑  כרמל בן-צור, הסדר פשרה בתביעה ייצוגית נגד בנק כרמל: חלק מהלקוחות יקבלו החזר כספי, באתר הארץ, 16 באפריל 2007
↑  פשרה בייצוגית נגד בנק כרמל: יוחזרו ללקוחות 3 מיליון שקל, באתר הארץ, 17 ביולי 2007
ג'וליסה ריינוסו פנטלאון

ג'וליסה ריינוסו פנטלאון (באנגלית: Julissa Reynoso Pantaleón; נולדה ב-2 בינואר 1975) היא עורכת דין ודיפלומטית אמריקאית-דומינקנית המכהנת כשגרירת ארצות הברית בספרד ובאנדורה. קודם לכן כיהנה בין היתר כראש הסגל של הגברת הראשונה של ארצות הברית, ג'יל ביידן, וכשגרירת ארצות הברית באורוגוואי.
ביוגרפיה

ריינוסו פנטלאון היא ילידת הרפובליקה הדומיניקנית והיא החליטה להגר לארצות הברית ב-1982. היא התקבלה לאוניברסיטת הרווארד, שם הקימה יחד עם אנשים נוספים קבוצות סטודנטים ובהמשך גם הייתה פעילה במכון לפוליטיקה של בית הספר לממשל ע"ש קנדי (אנ').
ב-2008 הייתה ריינוסו פעילה בקמפיין הבחירות של הילרי קלינטון בבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית שנערכו ב-2008 אך בשלב מסוים היא הצטרפה לקמפיין של היריב המרכזי של קלינטון בבחירות המקדימות, ברק אובמה שלבסוף ניצח בבחירות עצמן את המועמד הרפובליקני ג'ון מקיין.
לפני שקיבלה תפקיד בממשלו של הנשיא הנבחר אובמה, הייתה רינוסו פנטלאון עורכת דין והיא התגוררה בשכונת וושינגטון הייטס שבמנהטן.
ב-2017 היא ועמיתתה ניקול סילבר הוכרו בדירוג Latinvex שכלל את רשימת "100 עורכות הדין הלטיניות המובילות".
ביוגרפיה > ממשל אובמה

ב-2009 הצטרפה ריינוסו לצוות של מזכירת המדינה הנכנסת, הילרי קלינטון, במהלך כהונתה הייתה ריינוסו פנטלאון סגנית העוזרת של קלינטון בלשכה ענייני חצי הכדור המערבי (אנ'), מלבד זאת היא גם הייתה האחראית על פיתוח ויישום אסטרטגיה שעסקה בביצור שלטון החוק במרכז אמריקה והקרייבים, בנוסף לכך היא הייתה חברה בפורום הכלכלי עולמי.
באוקטובר 2011 הכריז הנשיא אובמה על כוונתו למנות את ריינוסו פנטלאון לתפקיד שגרירת ארצות הברית באורוגוואי, מינוי אושר על ידי הסנאט במרץ 2012. כשגרירה התמקדה בעיקר בפיתוח הסחר חקלאי בין המדינות וכן בשיתוף פעולה בנושאי מדע, חינוך וטכנולוגיה בין המדינות.
ביוגרפיה > ממשל ביידן

בנובמבר 2020 הכריז הנשיא הנבחר של ארצות הברית, ג'ו ביידן כי החליט למנות אותה לראש הסגל של אשתו, הגברת הראשונה הנכנסת של ארצות הברית, ג'יל ביידן.
ב-27 ביולי 2021 ביידן הכריז כי הוא מתכוון למנותה לשגרירת ארצות הברית בספרד ובאנדורה, מינויה אושר על ידי הסנאט בדצמבר באותה שנה. היא החלה את כהונתה באופן רשמי לאחר שהגישה את כתב האמנתה לפליפה השישי, מלך ספרד, ב-2 בפברואר 2022.
הערות שוליים

↑  "La dominicana Julissa Reynoso será la jefa del gabinete de la primera dama de Estados Unidos". Listín Diario (בספרדית). EDITORA LISTIN DIARIO, S.A.
↑  "Former Scholars (1996-2018)". hcs.uraf.harvard.edu (באנגלית). נבדק ב-2020-11-17.
↑  "Latin America: Top 100 Female Lawyers". Latinvex. 24 במאי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Julissa Reynoso and Nicole Silver Recognized as Top 100 Female Lawyers in Latin America". Winston & Strawn LLP. 24 במאי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "3 Latinos among first chosen for Biden White House senior staff". NBC News (באנגלית). נבדק ב-2020-11-18.
↑  "President Obama Announces More Key Administration Posts | The White House". Whitehouse.gov. 17 באוקטובר 2011. נבדק ב-23 בפברואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Wilkie, Christina (17 בנובמבר 2020). "Biden picks for senior White House staff include loyalists, rising Democratic stars". CNBC (באנגלית). נבדק ב-17 בנובמבר 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Sheehey, Maeve (27 ביולי 2021). "Jill Biden's Chief of Staff Is the President's Pick to Be Ambassador to Spain". Politico. נבדק ב-1 בספטמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "PN938 - Nomination of Julissa Reynoso Pantaleon for Department of State, 117th Congress (2021-2022)". Congress.gov. 18 בדצמבר 2021. נבדק ב-8 בינואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑   ציוץ של שגרירות ארצות הברית במדריד ברשת החברתית אקס (טוויטר), 2 בפברואר 2022 (בספרדית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2013055282  SNAC: w69706z2  VIAF: 301333695   WorldCat (עם VIAF): 301333695
בר מזל

| --- | --- |

כרזת הסרט באנגלית
 מבוסס על:  על הספר בר מזל של ניקולס ספארקס
 בימוי:  סקוט היקס 
 הופק בידי:  דניס די נובי 
 תסריט:  ניקולס ספארקס, ויל פטרס 
 עריכה:  סקוט גריי
 שחקנים ראשיים:  זאק אפרון דאגלס גריפין ג'ו קרסט Riley Thomas Stewart אדם לאפבר ג'יי ר. פרגוסון בליית' דאנר טיילור שילינג Sharon Conley 
 מוזיקה:  מרק אישם 
 צילום:  אלאר קיבילו 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  וילג' רודשואו די נובי
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  20 באפריל 2012
 משך הקרנה:  100 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט רומנטי, סרט מלחמה, סרט דרמה, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 תקציב:  25,000,000 דולר
 הכנסות:  91,557,138 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   luckyone
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
בר מזל (באנגלית: The Lucky One) הוא סרט מסוגת הדרמה הרומנטית שיצא באפריל 2012 בבימויו של סקוט היקס ובכיכובם של זאק אפרון וטיילור שילינג. הסרט הוא עיבוד לספרו של ניקולס ספארקס, הנושא את אותו השם.
עלילה

לוגן תיבולט (זאק אפרון) הוא חייל נחתים אמריקאים המשרת בעיראק. הוא שורד פשיטה על המחלקה שלו בה נהרגו כמה חיילים, בבוקר למחרת הוא מוצא תמונה של אישה, בגב התמונה נכתב "שמור על עצמך! א'". באותו רגע התקפת טילים פוגעת במקום בו ישב לפני מציאת התמונה, ורוב סובביו נהרגים, אך הוא יוצא מהמקום עם פציעות קלות בלבד. הוא מנסה למצוא את בעלי התמונה ללא הצלחה, ומניח כי בעליו של התמונה כבר איננו בחיים.
מעט לפני חזרתו הביתה נוסע לוגן עם חבר נוסף והם משוחחים אודות התמונה. לוגן מצהיר כי האישה בתמונה היא "המלאך השומר" שלו; שניות לאחר שהוא מדבר, נפגע הרכב ממטען צד, ופעם נוספת לוגן הוא היחיד ששורד.
לוגן חוזר לקולרדו כדי לגור עם אחותו ומשפחתה. הוא סובל מ"הלם קרב" ולמרות ניסיונותיו להתאקלם הוא מתקשה להסתגל לחיים בבית. לפיכך, הוא מחליט לעזוב ומתחיל בחיפושים אחר האישה מהתמונה.
יחד איתו הוא לוקח את זאוס, כלב הרועה הגרמני של המשפחה, ונוסע לכיוון לואיזיאנה, למקום בו זיהה שצולמה האישה האלמונית בצילום. כשהוא מגיע למקום הוא שואל את אחד המקומיים אם הוא מכיר את האישה. המקומי אומר כי הוא מכיר אותה, אך מזהיר את לוגן כי היא הייתה נשואה לחברו.
לוגן מוצא האישה, בת' קלייטון (טיילור שילינג), אך מתקשה להסביר מה הוא עושה במקום, היא מניחה שהוא מגיע כדי למצוא עבודה, אבל לא מבינה מדוע עושה אדם את כל הדרך מקולרדו לאריזונה כדי להתקבל לעבודה במלונות כלבים. להפתעתה של בת', סבתהּ, אלי (בלית' דיינר), מחליטה לתת ללוגן את המשרה. בת' מתרגזת בתחילה, אולם לבסוף היא מתחילה לחבב אותו משום שהוא מתחיל לפתח מערכת יחסים ידידותית עם בנה, בן.
לוגן מגלה כי לבת' היה אח בשם דרייק שנהרג בפעולה במהלך שירותו בעיראק וכי מותו שבר את ליבה של בת' שאינה יודעת הרבה על נסיבות מותו ומשתוקקת לדעת האם אחיה מת בפעולה או שמותו היה לחינם.
לוגן פוגש את בעלה לשעבר של בת', סגן השריף, העונה לשם קיית' קלייטון, בנו של שופט העיר ומועמד פוטנציאלי לראשות העיר. קלייטון מגלה עוינות כלפי לוגן ומאיים על בת' כי הוא ייקח את בנה למשמורת מלאה אם תמשיך את הקשר עם לוגן.
בזמן היותו שיכור פוגש קיית' את לוגן מטייל בעיר עם כלבו. קיית' מתעמת איתו ולוגן גורם לו להיראות מטופש בפני בני העיר. אביו של קיית' נוזף בו על התנהגותו באירוע בעיר, וקיית' מחליט ללכת לביתה של בת' ולנסות להתפייס איתה, למרות הסערה הגדולה שמתחוללת. בת' מסרבת בתקיפות, וקיית' מאיים לקחת את בנם. בן, ששומע את הדברים בורח החוצה, אל הסערה. קיית' רודף אחריו, ומיד אחריו יוצאת גם בת', בדיוק כשלוגן נכנס. בן פונה לכיוון בית העץ שלו, שם הוא נוהג להתאמן על הכינור בו הוא מנגן אך מתקשה לחצות את הגשר העובר מעל הנהר בגלל הסערה. גשר החבלים קורס, וקיית' נכנס למים הסוערים כדי להציל אותו. בת' קוראת לעזרה, ולוגן נכנס אל המים ומחלץ משם את בן. קיית' נסחף עם המים וטובע למוות.
בת' מודה ללוגן על כך שהציל את בנה, ולוגן מספר לה שהוא יודע מה קרה לדרייק: הוא נהרג בפעולה בלילה שלפני מציאת התמונה, והתמונה שהוא החזיק הייתה שייכת לו.
ביקורות

הסרט קיבל ביקורות שליליות מרוב המבקרים. אתר Rotten Tomatoes דירג את הסרט בדירוג שלילי של 20%, המבוסס של 134 דירוגים. באתר Metacritic קיבל הסרט ציון של 39 מתוך 100, תוך ציון שהסרט קיבל בדרך כלל ביקורות שליליות.
בלה טאבור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 ביוני 1907 יוז'פווארוש (רובע 8), הונגריה 
 פטירה:  10 בדצמבר 1992 (בגיל 85) בודפשט, הונגריה 
 שם לידה:  Grünberg Béla 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 בן או בת זוג:  שטפניה מאנדי (1945–1992) 
 צאצאים:  אדם טאבור, אסתר טאבור 
 
בלה טאבור (במקור גרינברג, בהונגרית: Tábor Béla; בודפשט, 4 ביוני 1907 – בודפשט, 10 בדצמבר 1992) היה סופר, מתרגם, פילוסוף יהודי-הונגרי. בעלה של שטפניה מאנדי, במקור מאנדל (1918–2001), אביהם של אדם טאבור (1947–) ושל אסתר טאבור (1952–), אחיו של טיוודאר סינאי, מתרגם וסופר. הוא היה אחד ממייסדי "בית הספר לדיאלוג של בודפשט" (ביחד עם לאיוש סאבו).
ביוגרפיה > עד 1945

בלה טאבור נולד במשפחה יהודית כבנם של פרקש גרינברג (1860–1935) מורה, רואה חשבון ושל אווה ליבוביץ' (1866–1921). הוא סיים את לימודיו בשנת 1925. בין השנים 1926–1940 הוא היה מתרגם תכתובות בגרמנית ובאנגלית בחברות פרטיות שונות. יחסי העבודה שלו עם לאיוש סאבו החלו בשנת 1930. בראשית שנות ה-30 של המאה ה-20, לצד לאיוש סאבו, פאל יוסטוס, אנדור סירטש, פאל פרטוש וקארוי היינליין היה ממנהיגי התנועה בשם "האופוזיציה", תנועה סוציאליסטית מהפכנית בלתי חוקית שהתנגדה הן לבולשיזם והן לקפיטליזם. הוא נעצר מספר פעמים על ידי המשטרה הפוליטית והושם בפיקוח משטרתי משנת 1932 במשך שנים. בגין הפרת הפיקוח המשטרתי הוא נידון בשנת 1934 למאסר של חודש.
משנת 1932, יחד עם לאיוש סאבו, מתחו ביקורת לא רק על הפרקטיקה הפוליטית הישירה, אלא גם על המסגרת התאורטית של המרקסיזם באופן חריף יותר ויותר. בתקופה זו היה להם עניין מוגבר בפסיכולוגיה העמוקה. הם באו במגע עם אחד מהמכרים ההונגריים הטובים ביותר של המרקסיסטים, עם זולטאן בקפי, שבהשפעתם עזב בקפי במהרה את מפלגת הקומוניסטים של הונגריה הבלתי חוקית בה היה חבר. בעשור שלאחר מכן שלושתם (עם סאבו ובקפי) יצרו קהילת עבודה אינטלקטואלית קרובה. באמצע העשור, דרכם של סאבו, טאבור ובקפי נפרדה לחלוטין מהמרקסיזם. דרך הקריאה של הברית הישנה והחדשה, המסורת היוונית וההודית והפילוסופיה הגרמנית הקלאסית, כמו גם האקזיסטנציאליזם של ניטשה וקירקגארד, הם הגיעו לפירושי המקרא של הוגי הדעות פרנץ רוזנצוויג ופרדיננד אבנר.
בשנת 1936, על פי הצעתו של לאיוש סאבו - לפי תוכניתם המקורית, שתוזמנה לכינוס של "הליגה לשיתוף פעולה אינטלקטואלי" בבודפשט, כתבו טאבור וסאבו והוציאו לאור את ספרם המשותף "כתב האישום נגד רוח הרפאים". אנטאל סרב כתב ביקורת ראויה לשבח על הספר בכתב העת הספרותי החשוב ניוגט ופרנץ פייטה (מקודם: פישל) כתב בכתב העת ספ סו (Szép Szó) בקורת משבחת.
בשנת 1937 התחתן טאבור עם רוז'י באלאז'. באותה שנה נולדו "פרקי המבוא לפרהיסטוריה של המציאות". אלה היו הניסוחים הראשונים של יצירת המופת שלו. בשנת 1940 אשתו נפטרה וטאבור נלקח לראשונה ביחד עם לאיוש סאבו לשרות עבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי). בין השנים 1942–1944 הוא היה עובד כפייה (פרך) בחזית המזרחית במלחמת העולם השנייה. מדצמבר 1944 עד יוני 1945 נלקח למחנה ריכוז גרמני. הוא שוחרר בטרזינשטט. במשך כמה שבועות לאחר שחרורו ניהל את בית היתומים "קינדרנהיים" (Kinderheim), שהוקם לילדים שהתייתמו בשואה.