stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טיסה 175 של יונייטד איירליינס

| --- | --- |

נתיב הטיסה של טיסה 175
 תאריך:  11 בספטמבר 2001
 מיקום:  ארצות הברית ניו יורק, ארצות הברית
 גורם:  חטיפה על ידי מחבלים מתאבדים מוסלמים
 קואורדינטות:  40°42′39″N 74°00′47″W﻿ / ﻿40.710777777778°N 74.013138888889°W﻿ / 40.710777777778; -74.013138888889
 הרוגים:  65
 ניצולים:  0 
 המעורבים באסון

כלי טיס
 כלי טיס:  בואינג 767-200ER
 מספר זנב:  N612UA
 מוצא:  נמל התעופה הבינלאומי לוגן, בוסטון
 יעד:  נמל התעופה הבינלאומי של לוס אנג'לס, ארצות הברית
 מפעיל:  יונייטד איירליינס
 נוסעים:  56
 אנשי צוות:  9
 he
 
טיסה 175 של יונייטד איירליינס הייתה טיסה שיצאה מנמל התעופה הבינלאומי לוגן בבוסטון, מסצ'וסטס, לכיוון נמל התעופה הבינלאומי בלוס אנג'לס בבוקר 11 בספטמבר 2001. במהלך הטיסה, המטוס נחטף על ידי חמישה טרוריסטים איסלאמיים החברים באל-קאעידה שהשתלטו על תא הטייס והתנגשו במגדל הדרומי של מרכז הסחר העולמי בניו יורק כחלק מפיגועי 11 בספטמבר.
חטיפת טיסה 175 הייתה מתואמת עם חטיפתה של טיסה 11 של אמריקן איירליינס, אשר פגעה בחלקו העליון של המגדל הצפוני שבע עשרה דקות קודם לכן. עם פגיעתה של טיסה 175 הבין העולם כי התנגשות שני המטוסים במרכז הסחר העולמי הייתה פגיעה מכוונת. הפגיעה והאש גרמו למגדל הדרומי להתמוטט 56 דקות מאוחר יותר, וכתוצאה מכך נפגעו מאות אנשים נוספים. במהלך העבודות באתר מרכז הסחר העולמי שנחרב זיהו פועלים שרידים של קורבנות טיסה 175, אך חלקי גופות רבים לא היו ניתנים לזיהוי.
רקע

בראש צוות החוטפים של טיסה 175 עמד מרואן אל-שייחי, יליד איחוד האמירויות הערביות. לא-שחי היה רישיון טיס מסחרי שקיבל כחוק כשהתאמן בדרום פלורידה, יחד עם חוטף טיסה 11 ואחראי המזימה, מוחמד עטא. החוטפים הנוספים היו פאיז באניחמאד, אף הוא מאיחוד הנסיכויות הערביות, והסעודים חמזה אל-גמדי, אחמד אל-גמדי ומוהנד אל-שהרי. ב-13 באוגוסט 2001 רכש מרואן א-שחי שני אולרים באורך עשרה סנטימטרים בחנות ספורט בבוינטון ביץ' שבפלורידה, בעת שבאניחמאד רכש סכין קפיצית בחנות וולמארט וחמזה אל-גמדי רכש אולר מסוג לדרמן.
בתחילת ספטמבר 2001, כנופיית החוטפים של טיסה 175 הגיעה לבוסטון מפלורידה. חמזה אל-גמדי ואחמד אל-גמדי הגיעו יחד ב-7 בספטמבר, ונרשמו במלון "צ'ארלס" בעיר קיימברידג' שבמסצ'וסטס. למחרת, הם עברו למלון "דייז" בבוסטון. פאיז באניחמאד טס מפלורידה לבוסטון יחד עם מוהנד אל-שהרי ב-8 בספטמבר, והם נרשמו במלון "מילנר" בבוסטון. מרואן אל-שייחי הגיעו לבוסטון ב-9 בספטמבר ולן במלון מילנר עם מוחמד עטא.
הטיסה

המטוס בטיסה 175 של יונייטד איירליינס היה מטוס בואינג 767-222/ER, מספר רישוי N612UA, עם קיבולת של 168 נוסעים. ביום 11 בספטמבר 2001 הטיסה כללה רק 56 נוסעים ו-9 אנשי צוות, אשר ייצג 33 אחוזים קיבולת - קטן משמעותית מממוצע של 49 אחוזים בשלושת החודשים שקדמו ליום זה. תשעת אנשי הצוות כללו את הטייס ויקטור סרצ'יני, הקצין הראשון מייקל הורוקס, ואת הדיילים רוברט פנגמן, איימי ג'רט, איימי קינג, קת'רין לבורי, אלפרד מרצ'נד, מייקל טארו ואלישיה טיטוס.
הטיסה > העלייה למטוס

עם יציאתו ממלון "דייז", מונית הסיעה את חמזה אל-גמדי ואחמד אל-גמדי לשדה התעופה הבינלאומי לוגן. השניים הגיעו לדלפקי הטיסה בשעה 06:20 (שעון החוף המזרחי). אחמד אל-גמדי נכח אף הוא וביצע צ'ק-אין לשני תיקים. השניים הראשונים ביקשו לרכוש כרטיסים על אף שכבר היו ברשותם כרטיסים מתאימים. הם גם התקשו להשיב לשאלות הביטחון הסטנדרטיות, כך שהסוכן בדלפק חזר על השאלות לאט מאוד עד שהשניים נתנו את התשובות הנכונות. החוטף הטייס מרואן א-שחי ביצע צ'ק-אין לתיק אחד בשעה 06:45, ואילו החוטפים האחרים באניחמאד ואל-שהרי ביצעו צ'ק-אין ב-06:53. באניחמאד הביא עמו שני תיקים. אף אחד מהחוטפים לא נבחר על ידי מערכת האבטחה הממוחשבת (מסוג CAPPS) לבצע בדיקות ביטחון נוספות.
א-שחי ושאר החוטפים עלו למטוס בין 07:23 ל-07:28. באניחמאד עלה ראשון וישב במחלקה הראשונה במושב 2A בעוד שמוהנד אל-שחרי ישב במושב B2. בשעה 07:27 עלו א-שחי ואחמד אל-גמדי, והתיישבו במחלקת עסקים במושבים 6C ו-9D בהתאמה. דקה מאוחר יותר, עלה חמזה אל-גמדי והתיישב במושב 9C.
הטיסה, שתוכננה לצאת בשעה 08:00, עזבה את שער 19 בשעה 07:58 וב-08:14 המריאה. עד לשעה 08:33 הגיע המטוס לגובה שיוט של 9,450 מטר. בשעה 08:37, שאלו פקחי הטיסה את הטייסים של טיסה 175 האם הם יכולים לראות את מטוסה של טיסה 11 של אמריקן איירליינס. הצוות השיב כי טיסה 11 נמצאת בגובה 8,840 מ' והפקחים הורו לטייסי טיסה 175 לבצע פנייה על מנת למנוע התנגשות. הטייסים הצהירו בפני הפקחים כי שמעו שידור חשוד בעת ההמראה. "נשמע כאילו מישהו אמר כולם הישארו במושבים שלכם", דיווחו אנשי הצוות. היה זה השידור האחרון של טיסה 175.
הטיסה > החטיפה

תחילת החטיפה של טיסה 175 ארעה בין השעות 08:42 עד 08:46. בשעה 08:47 השתנה האות של המטוס פעמיים בתוך דקה אחת, ולאחר מכן סטה המטוס ממסלולו המתוכנן. ואולם, פקחי הטיסה לא שמו לב לכך עד לשעה 08:51. שלא כמו טיסה 11, אשר סגר את משדר האותות שלו, נתוניה של טיסה 175 היו עדיין זמינים במרכז הבקרה של פקחי הטיסה. בנוסף, בשעה 08:51, טיסה 175 שינתה את רומה. במשך שלוש הדקות הבאות, ניסו הפקחים ליצור קשר עם המטוס חמש פעמים, אך לשווא. במקביל דאגו לפנות מטוסים מאזורה של טיסה 175.
בערך באותו זמן כמעט והתנגש המטוס עם מטוס אחר בטיסה 2315 של דלתא איירליינס. המטוסים חלפו זה ליד זה במרחק כ-60 מטרים בלבד, בזמן שהפקח דייב בוטיגליה הורה לטייס הדלתא לבצע מהלך התחמקות. בוטיגליה היה הראשון במרכז הבקרה להבין כי גם טיסה 175 נחטפה כאשר הורה לה לבצע פנייה, אך זו לא נענתה, ובמקום האיצה לכיוונה של טיסה 2315. הבקר הורה לטייס הדלתא: "בצע כל מהלך התחמקות הכרחי. יש לנו מטוס שאיננו יודעים מה הוא עושה. כל מהלך אפשרי". רגעים לפני התרסקותה של טיסה 175, היא מנעה התנגשות עם טיסה 7 של מידווסט אקספרס.
אחד הממונים במרכז הבקרה האווירי של ניו יורק יידע בשעה 08:55 את המנהל התפעולי של המרכז על חטיפתה של טיסה 175 ודויד בוטיגליה, אשר התחקה אחרי פעולותיה של טיסה 175, ציין, "ייתכן שיש לנו כאן מקרה חטיפה, שניים מהם". עד השעה 08:58 טס המטוס לכיוון העיר ניו יורק וירד בהדרגה מגובה של 8,690 מ' מעל ניו ג'רזי. מרגע זה, בערך בשעה 08:58, כאשר א-שחי השלים סיבוב לכיוון העיר ניו יורק, ועד לפגיעה במגדל, המטוס צלל והגביר מהירות באמצעות המנוע וכוח הכבידה, צנח מעל ל-7,300 מ' בתוך פרק זמן של 4 דקות ו-40 שניות, בשיעור ממוצע של 1,520 מ' לדקה. הפקח בוטיגליה דיווח כי הוא עמיתיו ספרו לאחור את הירידה בגובה המטוס וכי "הם ירדו, ממש לקראת הסוף, במהירות של 3,050 מ' לדקה. דבר כזה טרם נשמע במטוס מסחרי".
הטיסה > טלפונים

הדייל רוברט פנגמן, כמו גם שני נוסעים (פיטר הנסון ובריאן דייוויד סוויני) ביצעו שיחות טלפון באמצעות הטלפונים המובנים בחלק האחורי של המטוס.
פנגמן התקשר למשרדי יונייטד איירליינס בסן פרנסיסקו בשעה 08:52, ודיבר עם אחד העובדים במקום. פנגמן דיווח על החטיפה ואמר כי הוא סובר שהחוטפים שולטים בניווט המטוס. הוא הוסיף ששני הטייסים נהרגו וכי דיילת אחת נדקרה. לאחר דקה ו-15 שניות התנתקה השיחה.
בריאן דייוויד סוויני ניסה להתקשר לאשתו ג'ולי בשעה 08:58, אך לבסוף השאיר הודעה בה אמר כי מטוסו נחטף. מיד לאחר מכן הוא התקשר להורים שלו ודיבר עם אמו לואיס. סוויני סיפר לאמו על החטיפה, וציין כי חלק מהנוסעים שוקלים להסתער על תא הטייס במטרה להשתלט בחזרה על המטוס.
בשעה 08:52, פיטר הנסון התקשר לאביו וסיפר לו על דבר החטיפה. הנסון נמצא על המטוס יחד עם אשתו סו וילדתו בת השתיים וחצי, כריסטין. הנסון דיבר בקול שקט ואמר שהחוטפים השתלטו על תא הטייס, שדיילת אחת נדקרה ושככל הנראה מישהו נוסף נהרג בקדמת המטוס. הוא גם אמר כי המטוס טס בצורה לא יציבה. הנסון ביקש מאביו ליצור קשר עם יונייטד איירליינס אך אביו לא הצליח לבצע זאת והחליט במקום זה להתקשר למשטרה.
פיטר הנסון ביצע שיחת טלפון נוספת אל אביו בשעה 09:00 בא אמר:
הטיסה > הפגיעה

טיסה 175 התנגשה בעוצמה בחזית הדרומית של המגדל הדרומי של מרכז הסחר העולמי (מגדל 2) בשעה 9:03, במהירות של 877 קמ"ש. המטוס פגע במבנה בין קומה 77 לקומה 85 כשהוא נושא כ-37,850 ליטר דלק סילוני.
ההתנגשות תועדה בשידור חי במספר רב של ערוצי טלוויזיה וצילום חובבני, מנקודות תצפית וזוויות רבות, בעוד שכ-100 מצלמות שונות צילמו את המטוס לפני הפגיעה. ניתוח הצילומים הביע למסקנה שטייס המטוס ביצע, ברגעיו האחרונים, מעין פנייה שמאלה על מנת לפגוע בבניין. ברגע ההתנגשות, נמצא המטוס בשיפוע לצד שמאל. לפיכך, הנוסעים שישבו בצדו השמאלי של המטוס ככל הנראה היו יכולים לראות את המגדלים מתקרבים כשאחד מהם כבר בוער. רגע הפגיעה שודר פעמים רבות בחדשות הטלוויזיה ביום הפגיעה ובימים שלאחר מכן. בסופו של דבר החליטו חברות החדשות הגדולות להגביל את השימוש בצילומים אלו.
אף אחד מ-56 הנוסעים (כולל חמשת החוטפים) ו-9 אנשי הצוות לא שרד את הפגיעה. כ-600 בני אדם נהרגו באופן מיידי או נלכדו בקומות שמעל לאזור הפגיעה. הרוב המוחלט של הלכודים נהרגו עם התמוטטות המגדל.
ההתמוטטות

בניגוד למגדל הצפוני, אחד משלושת חדרי המדרגות לא נפגע בהתנגשות, לפחות בתחילה. רק 18 אנשים ירדו במדרגות אלו ועזבו את הבניין בטרם התמוטט. חלק מהאנשים מעל אזור הפגיעה עלו לכיוון הגג בתקווה להיחלץ באמצעות מסוק. אולם הגישה אל הגג הייתה נעולה ובכל מקרה, העשן הסמיך והחום העז מנעו ממסוקי חילוץ מלבצע נחיתה על הגג. המגדל הדרומי התמוטט ב-9:59:04 לאחר שעלה באש במשך 56 דקות.
ההתמוטטות > תוצאות

חלק משרידי המטוס נמצאו בסביבה, בכללם כן הנחיתה שנמצא על גג בניין סמוך, מנוע שנמצא ברחוב סמוך וחלק מתא הנוסעים שנמצא על גג מבנה מספר 5 במרכז הסחר העולמי.
במהלך העבודות במקום, זוהו מספר חלקי גופות של נוסעי טיסה 175.
זמן קצר לאחר האירוע, שונה מספר הטיסה עבור טיסות עתידיות על אותו נתיב מ-175 ל-1525. לטענת החברה הדבר נעשה "מתוך כבוד לאלה שנהרגו בפיגוע". מועדי היציאה ומספרי הטיסה של הטיסות היוצאות מבוסטון ללוס אנג'לס של חברת התעופה יונייטד איירליינס שונו גם הם, וכיום אין טיסה בנתיב זה שיוצאת בשעה 8 בבוקר.
מסלול השרידים של טיסות 11 ו-175.
תיעוד ההתרסקות
יהודה ליב איילנבורג

| --- | --- |
 כינוי:  "המנחת יהודה"
 פטירה:  1614 י' בטבת ה'שע"ה ניקלשבורג, האימפריה הרומית הקדושה האימפריה הרומית הקדושה
 מקום קבורה:  מיקולוב צ'כיה צ'כיה
 מדינה:  האיחוד הפולני-ליטאי האיחוד הפולני-ליטאי האימפריה הרומית הקדושה האימפריה הרומית הקדושה
 מקום פעילות:  בריסק (בלארוס), האיחוד הפולני-ליטאי האיחוד הפולני-ליטאי ניקלשבורג, האימפריה הרומית הקדושה האימפריה הרומית הקדושה
 תחומי עיסוק:  רבנות, פרשנות המקרא
 תפקידים נוספים:  חבר בוועד ארבע ארצות
 רבותיו:  רבי יצחק בן ר' בצלאל
 חיבוריו:  מנחת יהודה
 אב:  עובדיה איילנבורג
 
רבי יהודה ליב איילנבורג (נפטר בי' בטבת ה'שע"ה, 12 בדצמבר 1614) היה מרבני האיחוד הפולני-ליטאי ומוראביה שבתקופתו, ממפרשי המקרא, ומחבר הספר "מנחת יהודה", על שמו הוא מפורסם.
ביוגרפיה

נולד לרבי עובדיה איילנבורג, והוא מזכירו בספרו מספר פעמים. למד אצל רבי יצחק בן ר' בצלאל, שאף אותו הוא מזכיר בספרו וכן בהקדמה לספר. כיהן כרב בבריסק. משנת ה'של"ד כיהן כרב בניקלשבורג עד פטירתו.
בשנת ה'ש"ן מופיע חתום על תקנה מטעם ועד ארבע ארצות ביריד גראמניץ בלובלין, בעניין רכישת רבנות בממון.
מופיע כמסכים בכמה מספרי תקופתו. מהם: "תִּקוני זבח" לרבי משה ברוינשווייג, "זיכרון משה" לרבי משה הלפרין, ו"באר מים חיים" לרבי יעקב שפירא.
בעירו של רבי יואל סירקיש ("הב"ח") היה חזן שהחציף והתריס נגדו, חלק עליו בהלכה בפומבי ובחוסר דרך ארץ, עד שרבי יואל סירקיש גזר עליו נידוי. אותו החזן הלך וקיבל גיבוי מרבי ליבא, רבה של לובלין באותה העת. הב"ח שלח לרבי ליבא מכתב ארוך ומפורט על נושאי המחלוקת, ובתרעומת על שקיבל את גרסת החזן בלא לברר הדברים לאשורם. עם זאת, הוא פונה בכבוד רב לרבי ליבא, בתארים מופלגים וביראת כבוד, שמהם עולה כי רבי ליבא היה דמות מרכזית בין גדולי דורו. לא ברור כיום מיהו אותו רבי ליבא, אך יש המשערים כי מדובר ברבי יהודה ליב איילנבורג, אף שלא ידוע ממקור אחר שכיהן כרב בלובלין.
נפטר בעירו ניקלשבורג בתאריך י' בטבת ה'שע"ה, ונקבר בעירו.
על מצבתו נכתב:
”י' טבת שע"ח לפ"ק. פה נטמן הבעל המחבר ספר מנחת יהודא ה"ה הגאון הגדול נ"י פ"ה ע"ה מוהר"ר יהודא ליב בן האלוף כהר"ר עובדיה ז"ל תנצב"ה בגן עדן אמן”.
מנחת יהודה

ספרו "מנחת יהודה", שעל שמו התפרסם, הוא ביאור לפירוש רש"י למקרא. לחיבור מספר מרכיבים:
פירושו של רבי אליהו מזרחי, "מזרחי", על רש"י, אותו הוא מביא בתמצות על מנת להקל על הלומד. אמנם במקומות שלא נראו לו דבריו של רבי אליהו מזרחי, השמיטם כלל.
הוספות וביאורים בשם אחרים. הוא מביא רבותיו, "ובפרט ממורי מהר"י בצלאל שקיבל מרבו מהר"ש", וכן ביאורים מרבי שלמה לוריא. קיימים ביאורים בשם הרש"ל שאינם מצויים בספרים אחרים מלבד "מנחת יהודה". כמו כן הוא מביא עוד ביאורים מספרים נוספים, כאשר הוא מציין לפני כן שהדבר אינו משלו, כשהוא פותח במילים כמו "מצאתי" או "שמעתי". בין אלו שהוזכרו בשמם בחיבורו נמנה גם רבי אברהם בן אביגדור. הוא עשה שימוש גם בכתבי יד שלא הודפסו, תוך ציון לכתב יד הספציפי.
פרשנות עצמאית, העוסקת בדברי מפרשים אחרים, או דנה באופן בלתי תלוי. רבי יהודה ליב איילנבורג עסק בחיבורו בבירור נוסחאות, וכן עשה שימוש בגימטריאות וראשי תיבות. את פירושיו העצמאיים הוא מציין בסיום "ודוק" או "וק"ל", ולרוב "ודוק נ"ל" או "וק"ל נ"ל".
ציטוט מדברי רש"י במקומות אחרים, כולל פירוש רש"י לתלמוד. בתוך דבריו הוא מציין כללים לדרכו של רש"י בפירושו.
תרגום המילים הלועזיות ברש"י (מילים צרפתיות בתעתיק עברי).
הספר הודפס לראשונה בחיי המחבר, לובלין שס"ט. לאחר פטירת המחבר הודפס במהדורות נוספות: קרקוב שצ"ח; קושטא תי"ב (רק על חומש בראשית); פראג תל"ח.
תכף עם הדפסתו היה לחיבור פופולרי ביותר מבין הפירושים על רש"י, והוא מוזכר רבות (בשמו ושלא בשמו) בספרות פרשנות רש"י במאה השנים שלאחר הוצאתו לאור, כמו אצל רבי משה מת בספרו "הואיל משה", רבי יששכר בר איילנבורג בספרו "צידה לדרך", רבי דוד הלוי סגל ("הט"ז") בספרו "דברי דוד", ורבי שבתי בס בספרו "שפתי חכמים". לאחר מכן, הספר נהיה נדיר ולא הודפס שוב, ואזכוריו בספרות התורנית פחתה עד לההדרתו המאוחרת. בשנת תשמ"ט נדפסה מהדורת פקסימיליה שלו מדפוסו הראשון, על ידי הוצאת האחים גיטלר.
הערות שוליים

1 2  ראו: "תולדות רבינו המחבר", לספר דמיון אריה <מהדורה חדשה>, ניו יורק תשס"ו, דף ח', הע' ל"ב, באתר אוצר החכמה; אלעזר אליעזר ליפא גארטינהויז, אשל הגדולים, אות מ', סעיף קע"ג, ניו יורק תשי"ח, עמ' רכ"ז, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים). ראו שם להוכחת הדבר, ושלא כתאריך המקובל, המועתק גם מנוסח מצבתו – ה'שע"ח. יש שציינו לשנת ה'שע"א.
↑  אודות רבי יצחק לא ידועים פרטים רבים. הוא מוזכר בכמה מספרי תקופתו, אך לא השאיר אחריו ספרים.
↑  דעת רבי מרדכי וייץ מקאליש. מובא אצל: משה דוד צ'צ'יק, "מיהו ר' ליבא רבה של לובלין?", המעיין מח [ג] (ניסן תשס"ח), עמ' 69–73. וראו שו"ת הב"ח החדשות, סימן צ"א, מהדורת מכון זכרון אהרן, ירושלים תשס"ח, עמ' רס"א, ובהערה 10, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים), לזיהוי אפשרי שלו באזכור בשו"ת הב"ח.
↑  ראו: וולף ווארנהיים, קבוצת חכמים, "מצבות קבורת הרבנים דמדינת מעהרין משנת שע"ח עד תקמ"ט", וינה תרכ"א, עמ' 117, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
↑  יש המזהים את מהר"ש זה כרבי שלום שכנא מלובלין, רבו של המהרש"ל. ראו: טוביה פרשל, מאמרי טוביה, חלק א', "ענינות רבי שלום שכנא", אות א', ירושלים תשע"ו, עמ' קע"ב, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
↑  ראו לדוגמה אצל: רבי יוסף דוד זינצהיים, מנחת עני, חלק ב', "נשבע לבטל את המצוה", ד"ה ובתומת, ירושלים תשמ"ד, עמ' ק"מ, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
יאן הראשון אולברכט, מלך פולין

יאן הראשון אולברכט, מלך פולין (בפולנית: ‏Jan I Olbrachtקובץ:Pl-Jan-Olbracht.ogg‏Ⓘ‏;‏ 27 בדצמבר 1459–17 ביוני 1501), היה מלך פולין בין השנים 1492–1501.
ביוגרפיה

יאן אולברכט נולד ב-27 בדצמבר 1459 בקרקוב, לקז'ימייז' הרביעי, מלך פולין ואליזבת מאוסטריה, בתם של אלברכט השני, מלך גרמניה ואליזבת מלוקסמבורג.
בשנת 1490 מת מתיאש הראשון, מלך הונגריה, ויאן אולברכט ניסה לתפוס שם את השלטון, אולם הובס על ידי אחיו אולסלו השני, מלך בוהמיה והונגריה. בשנת 1492 מת אביו קז'ימייז' הרביעי, מלך פולין, ויאן אולברכט נבחר למלך פולין בתמיכתו של פרדריק יגיילו, ארכיבישוף קרקוב וגנייזנו. אולם בדוכסות הגדולה של ליטא נבחר אחיו אלכסנדר יגיילו לדוכס הגדול, ובעקבות כך פחתו הכנסות הממלכה, מה שהותיר את יאן אולברכט כפוף לתמיכת האצולה. יאן אולברכט הרחיב מאוד את כוח האצולה, ומאידך החליש את כוח הכנסייה בממלכה.
בשנת 1492 כרת מקסימיליאן, מלך הרומאים ברית עם איוון השלישי ממוסקבה, ובתגובה לכך כרת יאן אולברכט בשנת 1494 בלוצ'ה ברית עם אחיו אולסלו השני, מלך בוהמיה והונגריה, ועם יוהאן השני, הנסיך הבוחר מברנדנבורג ושטפן השלישי, נסיך מולדובה נגד הטורקים. בשנת 1496 גייס יאן אולברכט 80,000 חיילים, ושלח אותם להילחם בטורקים, אולם הצבא נאלץ לסטות ממסלולו, לאחר ששטפן השלישי בגד בו ופלש לגליציה. לאחר מכן נכנס הצבא הפולני לנסיכות מולדביה תוך כדי לחימה, ולאחר שהמצור על סוצ'אבה נכשל והכוח ספג תבוסה בקרב יער קוסמין, נאלץ הצבא הפולני לחזור לארצו. לאחר התבוסה החרים יאן אולברכט מאות אחוזות של אצילים שסירבו להילחם וגרמו לתבוסה, למרות זאת הפופולריות של יאן אולברכט לא נפגעה מכך עד מותו.
בשנת 1501 סירב פרידריך מסקסוניה, ראש המסדר הטבטוני להישבע אמונים ליאן אולברכט, ובתגובה שלח יאן אולברכט את צבאו והכריחו לעשות זאת. הוא תכנן להמשיך במסע נגד האבירים הטבטונים, אולם מת במפתיע ב-17 ביוני אותה שנה, ואחיו אלכסנדר יגיילו עלה לשלטון במקומו.
יהדות פולינזיה הצרפתית

הגם שיהודים החלו להתיישב בפולינזיה הצרפתית ככל הנראה בתחילת המאה ה-19, קהילה יהודית של ממש נוצרה באיים רק בשנות ה-60' של המאה ה-20'.
היהודי הראשון שהתיישב בפולינזיה הצרפתית היה אלכסנדר סלמון, סוחר אנגלי, שהגיע בערך בתחילת המאה ה-19. הוא התחתן עם הנסיכה אריוהאו, בת למשפחת המלוכה של טהיטי ובת לשבט הטווי. למרות שהחוק בטהיטי אז אסר על נישואים לזרים, המלכה פומארה הרביעית השעתה את החוק למשך שלושה ימים כדי לאפשר את הנישואים. בתם, המלכה מאראו, הייתה המלכה האחרונה של טהיטי.
אט אט הגיעו עוד מתיישבים יהודים מעטים, אך כשהגיעו מאוחר יותר כמרים קתולים, רוב האוכלוסייה היהודית במקום התבוללה והמירה את דתה לקתוליות.
קהילה יהודית מאורגנת הוקמה באיים בשנות ה-60 על ידי פליטים יהודים-אלג'יריים שעזבו את אלג'יריה בשל מלחמת העצמאות בארץ זו. זו הסיבה שרוב יהודי פולינזיה הצרפתית הם ממוצא ספרדי צפון אפריקאית.
כיום, מיוצגת הקהילה על ידי "האגודה לתרבות ישראלית וסימפאטה דה פולינזיה" (ACISPO), שהוקמה בשנת 1982.
ב-1993 הוקם בפפאטה בית כנסת ובו 60 מקומות ישיבה, ומרכז קהילתי יהודי בשם “אהבה ואהבה – אהבה וידידות”. במקום מקווה וסטודיו לרבנים המבקרים באי.
נכון לשנת 2013 מונה האוכלוסייה היהודית במקום כ-120–200 איש.
הערות שוליים

↑  פאפטה טהיטי פולינזיה הצרפתית, באתר HebdoSyna
יהודה ליאופולד ורנר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1931 (בן 93 בערך) מינכן, רפובליקת ויימאר 
 ענף מדעי:  זואולוגיה 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מנחה לדוקטורט:  גאורג האז 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 
יהודה ליאופולד ורנר (באנגלית: Yehudah Leopold Werner; נולד ב-1931 במינכן, גרמניה) הוא פרופסור אמריטוס לזואולוגיה וחוקר זוחלים (הרפטולוגיה) באוניברסיטה העברית בירושלים במחלקה לאקולוגיה, אבולוציה והתנהגות במכון למדעי החיים ע"ש אלכסנדר סילברמן.
פרסומים

פרסומים בהם הגדיר מינים חדשים למדע:
Hyla heinzsteinitzi - Grach, Plesser & Werner, 2007
Acanthodactylus ahmaddisii - Werner, 2004
Acanthodactylus beershebensis - Moravec, Baha El Din, Seligmann, Sivan & Werner, 1999
Acanthodactylus pardalis - (Lichtenstein, 1823) Moravec, Baha El Din, Seligmann, Sivan & Werner, 1999
Asaccus nasrullahi - Werner, 2006
Cerastes cerastes - Werner, Sivan, Kushnir & Motro 1999
Cerastes cerastes hoofieni - Werner & Sivan, 1999
Cerastes gasperettii - Werner, 1987
Cerastes gasperettii - Werner, Le Verdier, Rosenman & Sivan, 1991
Cerastes gasperettii mendelssohni - Werner & Sivan, 1999
Eirenis coronella ibrahimi - Sivan & Werner, 2003
Eirenis coronelloides - Sivan & Werner, 2003
Laudakia stellio salehi - Werner, 2006
Mesalina bahaeldini - Segoli, Cohen & Werner, 2002
Micrelaps tchernovi - Werner, Babocsay, Carmely & Thuna, 2006
Ptyodactylus hasselquistii krameri - Werner, 1995
הערות שוליים

↑  Li Vigni, F. 2013. A Life for Reptiles and Amphibians, Vol. 1, A Collection of 55 Interviews on "How to become a Herpetologist", Frankfurt: Chimaira.
↑  הספרים של יהודה ליאופולד ורנר, באתר "סימניה"
↑  חיי הזוחלים בארץ ישראל, מוסד ביאליק, 2021
↑  Grach, C., Plesser, Y. & Y. L. Werner (2007): "A new, sibling, tree frog from Jerusalem (Amphibia: Anura: Hylidae)". - Journal of Natural History 41 (9–12): p. 709–728.
↑  ראו גם: Molecular Phylogenetics and Evolution 49: 1019–1024
↑  Werner, Y. L. (2004): "A new species of the Acanthodactylus pardalis group (Reptilia: Lacertidae) from Jordan". - Zoology in the Middle East 32: p. 39–46
1 2  Moravec, J., Baha El Din, S., Seligmann, H., Sivan, N. & Y. L. Werner (1999): "Systematics and distribution of the Acanthodactylus pardalis group (Lacertidae) in Egypt and Israel". - Zoology in the Middle East 17: p. 21–50.
↑  Werner, Y. L. (2006): "Retraction of Ptyodactylus Goldfuss from the fauna of Iran and its replacement by a new species of Asaccus Dixon & Anderson (Reptilia: Sauria: Gekkonidae). - Hamadryad 30: p. 135–140.
1 2 3  Werner, Y. L., Sivan, N., Kushnir, V. & U. Motro (1999): "A statistical approach to variation in Cerastes (Ophidia: Viperidae) with the description of two endemic subspecies". - In: Joger, U. [ed.]: Phylogeny and Systematics of the Viperidae. Kaupia 8: p. 83–97
↑  Werner, Y. L., Le Verdier, A., Rosenman, D. & N. Sivan (1991): "Systematics and zoogeography of Cerastes (Ophidia: Viperidae) in the Levant: I. Distinguishing Arabian from African Cerastes cerastes". - The Snake 23: p. 90–100.
1 2  Sivan, N. & Y. L. Werner (2003): "Revision of the Middle-Eastern dwarf-snakes commonly assigned to Eirenis coronella (Colubridae)". - Zoology in the Middle East 28: p. 39–59.
↑  Lachmann, E., Carmely, H. & Y. L. Werner (2006): "Subspeciation befogged by the 'Seligmann effect': the case of Laudakia stellio (Reptilia: Sauria: Agamidae) in southern Sinai, Egypt. - Journal of Natural History 40 (19–20): p. 1259–1284
↑  Segoli, M., Cohen, T. & Y. L. Werner (2002): A new lizard of the genus Mesalina from Mt. Sinai, Egypt (Reptilia: Squamata: Sauria: Lacertidae). - Faunistische Abhandlungen 23 (1): p. 157–176.
↑  Werner, Y. L., Babocsay, G., Carmely, H. & M. Thuna (2006): "Micrelaps in the southern Levant: variation, sexual dimorphism, and a new species (Serpentes: Atractaspididae)". - Zoology in the Middle East 38: p. 29–48.
↑  Werner, Y. L. (1995): "Some unusual accidental herpetological finds from Cyprus and Lebanon, including a new Ptyodactylus (Reptilia: Lacertilia: Gekkonidae)". - Biologia Gallo-Hellenica 22 ("1994"): p. 67–76.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269825405171  GND: 1104948907  ISNI: 0000 0000 4214 2649  LCCN: no96023063  VIAF: 298499694   WorldCat (עם VIAF): 298499694
יהדות פותי

| מספר היהודים בפותי לפי שנים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | סה"כ | יהודיםמקומיים |  |  |
| 1886 | 161 |  |  |  |
| 1897 | 234 |  |  |  |
| 1903 | 547 |  |  |  |
| 1908 | 822 | 541 |  |  |
| 1915 | 1017 | 847 |  |  |
| 1922 | 294 |  |  |  |
| 1926 | 232 | 161 |  |  |
| 1939 | 477 |  |  |  |
| 1970 | 1,170 |  |  |  |
יהודי פותי התיישבו בפותי לאחר שנת 1858, ולאחר שקיבלה מעמד של עיר. רב העיר באותה תקופה שירת גם את יהודי סוחומי ויהודי בתומי. עקב היותה עיר נמל הגיעו אל העיר מלבד יהודים אשכנזים גם יהודי סוג'ונה, יהודי בנדזה ויהודי כותאיסי. בשנת 1886 היו בעיר 161 יהודים, מתוכם 54 איש ששהו בעיר באופן זמני. משנות ה-80 של המאה ה-19 ועד תחילת שנות ה-30 של המאה ה-20 כיהן כרב בפותי הרב מיכאל אליאשווילי, שהוצא להורג על ידי השלטונות הסובייטיים.
בשנת 1945 נרשמה הקהילה היהודית במקום באופן רשמי והועמד לרשותה מבנה שנבנה בראשית המאה ה-20 ושכן ברחוב צחקאיה 35. בית הכנסת פעל עד ראשית 1953 לפחות.
הערות שוליים

↑  מרדכי אלטשולר, יהדות במכבש הסובייטי: בין דת לזהות יהודית בברית המועצות, 1964-1941, עמ' 480, מרכז זלמן לתולדות ישראל, ירושלים, מסת"ב 9789652272256
| יהדות גאורגיה לפי ערים |
| --- | --- | --- |
| גאורגיה המערבית | כותאיסי • סצ'חרה • אוני • בתומי • סוחומי • קולאשי* • סנקי • פותי • לאילשי • לוחאמולי* • זסטפוני • ואני • כובולתי • בנדזה • סוג'ונה • חובי* • זוגדידי • אוצ'מצ'ירה* • גגרה |  |
| גאורגיה המזרחית | טביליסי  • מצחתה* • גורי • סוראמי • צחינוואלי • כארלי • ציתלגורי • תלאווי • אורייתובני* • וליסציחה* • בריתי* • תמראשני* |  |
| גאורגיה הדרומית | בורג'ומי • אצקורי* • אחלציחה • אחלכלכי*  * יישובים בעבר של יהודים |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאורגיה ובנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יגאל מנחם

יגאל מנחם (נולד ב-9 באוקטובר 1963) הוא כדורגלן עבר ישראלי בעמדת החלוץ והקיצוני הימני, שידוע בעיקר על תקופתו במכבי נתניה, שם שיחק רוב הקריירה. כיום מנחם הוא עורך דין במקצועו.
קריירה

מנחם החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מכבי נתניה, וב-1980 הועלה לשחק בבוגרים והראה יכולת טובה. בעונת 1982/1983 שיחק בהשאלה בהפועל כפר סבא, שם שיחק כמחליפו של אלי יאני כחלוץ אך לא הבקיע. מ-1982 שיחק מנחם 8 עונות במדי מכבי נתניה, כשהוא מופיע 240 פעמים במדיה, וכובש 65 שערים, רובם מעמדת החלוץ, כאשר לפעמים הוא משחק גם בעמדת הקיצוני הימני. עונת השיא שלו הייתה עונת 1986/1987 בה הבקיע 13 שערים והיה מעורב ברוב משחקי הקבוצה. בעונות שלאחר מכן הבקיע גם כמות מכובדת של 11 שערים בכל עונה, והוזמן לנבחרת ישראל, במדיה שיחק 5 משחקים, והבקיע שער אחד, נגד נבחרת מלטה.
עם השנים התחזק מנחם בדת ולא רצה יותר לשחק בשבת, ועבר להפועל ירושלים, ולאחר מכן לבית"ר נתניה, וסיים את קריירת הכדורגל המקצועני בסיום עונת 1992/1993, כשהוא בן 30 בלבד.
לאחר פרישתו מעולם הכדורגל, חזר יגאל מנחם בתשובה והפך לעורך דין.
אחיו של יגאל, שמעון מנחם, היה כדורגלן גם הוא במכבי נתניה בעמדת המגן, אך פרש בגיל צעיר יחסית (27), ועבר לעסקי היהלומים והנדל"ן, ולאחר מכן מנכ"ל של חברת סקורפיו, והיה משיאני המרוויחים במשק לשנת 2009.
הערות שוליים

↑  גולן חזני, הדר רז וענת ציפקין, המגן לשעבר של מכבי נתניה, שמעון מנחם, כבש את טבלת השכר, באתר כלכליסט, 2 באפריל 2009