stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרכבות הברונזה של צ'ין
היסטוריה של מרכבות בסין עד שושלת צ'ין

העדות המוקדמת ביותר וכמעט היחידה למרכבות בסין בתקופה הבתר-מיתולוגית נמצאת בתקופת שאנג המאוחרת בחורבות יין (阴虚). סוברים שהמרכבות הגיעו דרך מגע של אנשי שאנג עם עמי הערבה מצפון וממערב, על אף שבמיתולוגיה ההיסטורית של סין מייחסים את המצאתן לשושלת סיה עוד מהמאה ה-21 לפסה"נ. מאחר שרוב המרכבות משושלת שאנג שנחפרו עד היום נמצאו בסמוך לקברי אצולה או בשטחי ארמונות, ומכך שמספר המרכבות שנמצאו עד היום עומד על כ-20 בלבד, משערים שהן לא שימשו ככלי מלחמה, אלא נועדו לפולחן או ציד. בשושלת ג'ואו המערבית (1046-771 לפסה"נ) נראה כי השימוש במרכבות התרחב. מהבחינה הגאוגרפית נמצאו מרכבות פזורות באתרים בכל רחבי סין, ומהבחינה החברתית הן כבר לא היו רק בשימוש האצולה מקרב משפחת המלוכה, והן נכנסו לשימוש צבאי רחב. הסינולוג אדוארד שנסי מתאר למשל כיצד כמעט בכל אחד מ-367 הקברים מתקופת ג'ואו המערבית שנחפרו באתר בלו-יאנג ב-1963 הייתה מרכבה אחת לפחות. באתרים שונים במרכז סין נמצאו לצד מרכבות עשרות ולפעמים מאות כלי נשק. הן גם היו פשוטות בהרבה ומועטרות פחות משל תקופת שאנג, מה שממחיש את ייעודן הצבאי הרחב בקרב האצולה.
בתחילת תקופת "האביב והסתיו" (770-475 לפסה"נ) היה השימוש במרכבות בקרב הצבאות הלוחמים כה נפוץ, עד שכוחה של מדינה נמדד לפי מספר מרכבותיה. אולם עם הרחבת השימוש בחיל רגלים החלה תורת הלחימה האריסטוקרטית שאפיינה עידן זה ננטשת לטובת תורת לחימה פונקציונלית ואלימה.
לכל אורך תקופות "האביב והסתיו" ובהמשך בתקופת "המדינות הלוחמות" (474-221 לפסה"נ) הוסיפו המרכבות לשמש את הצבאות, אך ככל שעבר הזמן הלך והצטמצם השימוש בהן ככלי נשק והתמקד בעיקר לשדרת הפיקוד העליונה ולצורכי התניידות מהירה בשדה הקרב. בשל עריכת הקרבות ברחובות ערים ובביצות הדרומיות במקום בשדות הפתוחים, גבר השימוש בחילות רגליים המוניים, בחיל פרשים, ברובה קשת ובקשתים רכובים, מה שהפך את המרכבות מיתרון בשדה הקרב לחיסרון טקטי. עם זאת, דרך התיעוד של צבא הטרקוטה במוזליאום של קיסר צ'ין, ניתן ללמוד שמלבד לשימוש הנרחב בכוח רגלי עצום וחיל פרשים מצומצם, לא ויתרה מדינת צ'ין (221-206 לפסה"נ) על מרכבותיה, ואף העניקה להן תפקיד משמעותי בצבאה לתיאום בין הכוחות.
משמעות הפסל וחשיבותו

המרכבות של צ'ין הן הדגם המורכב והשלם ביותר של מרכבות שנתגלו בסין. מרכבות שנגלו בחפירות עבר היו עשויות מעץ ונרקבו, מה שגרם לקושי רב בשחזור צורתן המקורית. הפסל בעל ערך היסטורי גבוה, שכן הוא מאפשר לנו ללמוד על הטכניקות של שושלת צ'ין ביציקת ברונזה, עיטורה ושיבוצה, וכן נותן לנו לראות באופן מציאותי את המרכבות שכנראה היו בשימוש הקיסר או המקורבים אליו. הפסל גם יכול ללמד אותנו דברים רבים על אופן השימוש במרכבות בתקופה זו, לדוגמה כיצד הריצו לפני המרכבה מספר סוסים במקביל, איך היו לבושים הנהגים, מה היו כלי הנשק ששימשו אותם ובאילו קישוטים עיטרו אותם.
היה זה צבאה של צ'ין, שמכל שבע המדינות הלוחמות הצליח לבסוף לאחד את סין בשנת 221 לפסה"נ. הקיסר הראשון, צ'ין שה-חואנג, שהושפע מאסכולת הליגליזם של חאן פ'יי-דזה (韓非子), היה מפורסם בכך שמאז האיחוד היה תר את ממלכתו הלוך ושוב כדי להנהיגה מקרוב. ניתן להניח שדרך מסעות אלה, המרכבות שליוו אותו והיו חשופות לעיני כל העוברים בדרכים, הפכו לסימן ההיכר של הקיסר. כמו שחיילי הטרקוטה נועדו לשמור על הקיסר אחרי מותו, כך המרכבות ישמשו אותו בהמשך מסעותיו בממלכת השמיים (天界).
ברשומות ההיסטוריות מתאר ההיסטוריון בן המאה ה-2 לפנה"ס סה-מה צ'יין (司马迁) כיצד המוזלאום החל להבנות עוד בחיי הקיסר הראשון, ולצורך בנייתו שארכה כ-37 שנה, רוכזו משנת 246 לפסה"נ כ-700 אלף פועלים. סה-מה והיסטוריונים נוספים מתארים את הפאר וההדר שמילא את 120 אלף המטרים המרובעים שתחת התל. לא ניתן לדעת אילו אוצרות טמונים בפנים, שכן החפירות הארכאולוגיות באתר נאסרו עקב מגבלות טכנולוגיות. אף שייתכן שפסל המרכבות נועד בכלל לתאר את המרכבות ששימשו את נשות הקיסר, או ששימש לפולחן בלבד, בעוד שהמרכבה הקיסרית טמונה בסמוך לקיסר עצמו, עדיין מאפשר ממצא ייחודי זה לקבל מושג לגבי העושר האמיתי ששוכן במפואר ובגדול שבקברי קיסרי סין.
ראו גם

שושלת צ'ין
מרכבה
הערות שוליים

1 2 3  פרופ' יורי פינס; פרופ' גדעון שלח, כל אשר מתחת לשמיים תולדות הקיסרות הסינית: צמיחתה של הקיסרות הסינית; כרך א, רעננה: בית ההוצאה לאור של האוניברסיטה הפתוחה, 2009
1 2  秦始皇帝陵博物院, 秦陵铜车马, 秦始皇帝陵博物院, ‏01/06/2012 (ארכיון)
1 2  Sun, Zhixin, Age of Empires: Art of the Qin and Han Dynasties, New York: Metropolitan Museum of Art, 2017, עמ' 90-93
↑  .Shaughnessy, Edward L, Historical Perspectives on The Introduction of The Chariot Into China, Harvard Journal of Asiatic Studies, 1988, עמ' 189-237
1 2  陕西省考古研究所, 秦始皇陵铜车马发掘报告, 文物出版社, 1998
אפולינריו מאביני

אפולינריו מאביני (23 ביולי 1864 - 13 במאי 1903) היה מנהיג פיליפיני מהפכני, מחנך, עורך דין ומדינאי. בתחילה שירת כיועץ משפטי חוקתי של הממשלה המהפכנית, ולאחר מכן כראש הממשלה הראשון של הפיליפינים עם הקמת הרפובליקה הפיליפינית הראשונה. הוא נחשב ל"utak ng himagsikan" או "מוח המהפכה".
מאביני עסק בכתיבה פוליטית, ושתיים מיצירותיו, "El Verdadero Decalogo" ("התקציב האמיתי", 24 ביוני 1898) ו"Programa Constitucional dela Republica Filipina" (התוכנית החוקתית של הרפובליקה הפיליפינית, 1898) הפכו לכלי עזר לניסוח מה שעתיד להיקרא בסופו של דבר החוקה הפוליטית של הפיליפינים.
מאביני חלה במחלת הפוליו זמן קצר לפני המהפכה הפיליפינית בשנת 1896, ואיבד את היכולת להשתמש בשתי רגליו.
עם תחילת הפעילות נגד השלטון הקולוניאלי הספרדי הראשון, בימים הראשונים של המהפכה הפיליפינית, מאביני נלכד. מאוחר יותר הוגלה ל-גואם, על ידי הרשויות הקולוניאליות האמריקניות, והורשה לחזור אל הפיליפינים רק חודשיים לפני מותו במאי 1903.
קורות חייו > ראשית חייו

אפולינריו מאביני נולד ב־23 ביולי 1864 בברנגאי טלאגה בטנאואן, בטנגס (Barangay Talaga in Tanauan, Batangas) . הוא היה השני מבין שמונת ילדיו של דיוניסיה מרנן, שהיה מוכר בשוק התנואן כאיכר.
בשנת 1881 קיבל מאביני מלגה לנסוע ל"קולג'יו דה סן חואן דה לטרן" במנילה. כאנקדוטה על שהותו שם נכתב כי פרופסור שם החליט להשפיל אותו בשל לבושו הפשוט, שהראה בבירור כי הוא עני. מאביני הדהים את הפרופסור כשענה בקלות על סדרה של שאלות קשות מאוד. לימודיו בלטרן הופסקו מעת לעת עקב מחסור קבוע בכספים, והוא הרוויח כסף עבור ציוד הלימוד והלינה שלו על ידי הוראה לילדים.
קורות חייו > לימודי משפטים

אמו של מאביני רצתה שהוא ייכנס ללימודי כמורה, אך רצונו להגן על העניים גרם לו להחליט ללמוד משפטים. שנה לאחר שקיבל את התואר הראשון BA בהצטיינות הגבוהה ביותר ואת התואר פרופסור ללטינית מלטרן, הוא עבר לאוניברסיטת "סנטו תומאס", שם קיבל, בשנת 1894, את התואר במשפטים.
בהשוואה של דור האינטלקטואלים הפיליפינים של מאביני לדור של קודמו, מתאר חוזה ריזאל, העיתונאי והאמן הלאומי של הפיליפינים לספרות ניק חואקין, את דורו של מאביני כחזרה בהתפתחות האינטלקטואלית הפיליפינית:
אירופה הייתה זרז הכרחי לדור של חוזה ריזאל. בזמן מאביני, האינטלקטואל הפיליפיני התקדם מאוד בצורך בהארה מחו"ל. [...] עצם הנקודה בהישגיו של מאביני היא שכל הלימודים שלו, כל הכשרתו, נעשו ממש כאן בארצו. הטענה של דור ריזאל הייתה שהפיליפינים עדיין לא היו מוכנים לממשל עצמי מכיוון שהיה להם מעט מדי השכלה ולא יכלו לשאוף ליותר השכלה במדינתם. העדויות מתקופתו של מאביני היו שהוא יכול להתמודד עם ענייני השלטון גם עם החינוך שרכש במקום. כבר לא היה צורך באירופה; זה הטמיע את כל מה שהיה צריך מאירופה.
מאביני הצטרף לגילדת עורכי הדין לאחר שסיים את הלימודים, אך הוא בחר לא לעסוק בעריכת דין כעצמאי ולא הקים משרד עורכי דין משלו, ובמקום זאת המשיך לעבוד במשרדו של נוטריון ציבורי.
מאביני, בידיעותיו את החוק, עשה בו שימוש רב בימי המהפכה הפיליפינית והמלחמה הפיליפינית-אמריקאית. העיתונאי ניק חואקין מציין, כי כל תרומותיו להיסטוריה הפיליפינית היו איכשהו מעורבות בחוק:
היה לו מוח משפטי. הוא התעניין בחוק כרעיון, כאידיאל [...] בכל פעם שהוא מופיע בהיסטוריה שלנו הוא מתווכח על שאלה של חוקיות.
קורות חייו > בנייה חופשית וה"ליגה פיליפינה"

מאביני הצטרף למסדר הבונים החופשיים בספטמבר 1892, כשהוא מתקדש בלשכת "בלאגטס", ולקח לעצמו את הכינוי "קטאבי".
בשנה שלאחר מכן, 1893, הפך מאביני לחבר ב"לה ליגה פיליפינה" (ארגון שדרש רפורמות פוליטיות בממשלה הקולוניאלית של הפיליפינים), שחזר לפעילות לאחר מעצרו של מייסדה חוסה ריזאל. בשנת 1892. התמנה מאביני למזכיר המועצה העליונה החדשה שלה. זו הייתה הפעם הראשונה של מאביני בה הצטרף במפורש לארגון פטריוטי.
מאביני, שהצעותיו לתיקון העדיפו את התנועה הרפורמיסטית, דחף את הארגון להמשיך במטרותיו לתמוך בLa Solidaridad וברפורמות בהן דגל. כשחברי הליגה המהפכניים יותר הצביעו על כך, שהם לא חושבים שתנועת הרפורמה משיגה תוצאות ורוצים לתמוך בצורה גלויה יותר במהפכה, "לה ליגה פיליפינה" התפלגה לשתי סיעות: Cuerpo de Compromisarios המתונה יותר, שרצתה פשוט להמשיך לתמוך במהפכה,ו-Katipunan המהפכנית. מאביני הצטרף לסיעת Cuerpo de Compromisarios.
כאשר חוזה ריזאל, שהיה חלק מ"לה ליגה פיליפינה", הוצא להורג בדצמבר באותה השנה, שינה מאביני את דעתו והעניק למהפכה את תמיכתו המלאה.
קורות חייו > שיתוק הפוליו

מאביני נפגע מפוליו בשנת 1895, והמחלה גרמה לו להיות חסר יכולת בהדרגה עד ינואר 1896, אז איבד סופית את השימוש בשתי רגליו.
קורות חייו > 1896 מהפכה והמעצר

כאשר התגלו תוכניות סיעת ה"קטיפונן" על ידי הרשויות הספרדיות, והשלב הפעיל הראשון של המהפכה הפיליפינית בשנת 1896 החל ברצינות, מאביני, שעדיין היה חולה, נעצר יחד עם עוד רבים מחברי "לה ליגה פיליפינה". שלושה-עשר פטריוטים שנעצרו בעיר קאוויטה (Cavite) נשפטו והוצאו להורג. הם זכו לתואר " שלושה-עשר הקדושים של קאוויטה ". חוזה ריזאל עצמו הואשם בכך שהיה שותף למהפכה, ובסופו של דבר הוצא להורג בדצמבר באותה השנה. כשרשויות השלטון בספרד ראו שמאביני משותק, החליטו לשחררו מהמעצר.
קורות חייו > יועץ לממשלת המהפכה

לאחר שחרורו ממעצרו הוא נשלח לבית החולים, מאביני נשאר במצב בריאותי לא טוב במשך תקופה ארוכה. בשנת 1898 כאשר עשה טיפולים במרפאות של המעיינות החמים בלוס באנוס לגונה, פנה אליו אמיליו אגונאלדו וביקש ממנו לשמש כיועץ למהפכה.
בתקופת ההחלמה כתב מאביני את העלונים "El Verdadero Decálogo" ו-"Ordenanzas de la Revolución." אגונאלדו התרשם מיצירות אלה ומתפקודו של מאביני כדמות מובילה ב"לה ליגה פיליפינה", ודאג לכך, שמאביני יועבר מלוס באנוס לקאוויט שבקאוויטה. נדרשו מאות גברים שהתחלפו איש בתורו כשהם נושאים את ערסלו כדי להעביר את מאביני לקאוויטה.
הוא המשיך לכהן כיועץ הראשי של הגנרל אגונאלדו לאחר הכרזת העצמאות הפיליפינית ב־12 ביוני. הוא ניסח חוקים וערך את החוקה לרפובליקה הפיליפינית הראשונה, כולל את מסגרת הממשלה המהפכנית שהופעלה בעיר מלולוס בשנת 1899.
קורות חייו > ראש ממשלת הפיליפינים

זמן קצר לאחר חזרתו של אגוינאלדו לפיליפינים מהגלות בהונג קונג במאי 1898, הוא ביקש ממאביני לסייע לו להקים ממשלה. מאביני חיבר את צו "ה-18 ביוני 1898", שהביא להקמת ממשלת הדיקטטורה של הפיליפינים. לאחר פרסום "החוקה של מלולוס", החוק הבסיסי של הרפובליקה הפיליפינית הראשונה, אשר פורסם ב־21 בינואר 1899, מאביני מונה לראש ממשלה וגם לשר החוץ. לאחר מכן הוא הוביל את הקבינט הראשון של הרפובליקה.
מאביני מצא את עצמו בלב ליבה של התקופה הקריטית ביותר בתולדות המדינה החדשה, כשהוא מתמודד עם בעיות שלא היו עד אז. הבולטת שבהן הייתה המשא ומתן שלו עם האמריקנים, שהחל ב־6 במרץ 1899. ארצות הברית והרפובליקה הפיליפינית הסתבכו בעימותים מעוררי מחלוקת, שהפכו בסופו של דבר לאלימים במיוחד. במהלך המשא ומתן לשלום הציעו האמריקנים למאביני אוטונומיה לממשלה החדשה של אגינאלדו, אך השיחות נכשלו מכיוון שתנאיו של מאביני כללו הפסקת אש שנדחתה. מאביני ניהל שוב משא ומתן, וביקש במקום זאת שביתת נשק, אך השיחות נכשלו שוב. בסופו של דבר, כשהרגיש שהאמריקאים לא מנהלים משא ומתן בתום לב, הוא זנח את האמריקנים ותמך במלחמה. הוא התפטר מהממשלה ב־7 במאי 1899.
קורות חייו > מלחמת אמריקה והפיליפינים, גלות ושיבה

המלחמה הפיליפינית-אמריקאית הוכיחה שמאביני נלקח ברצינות רבה יותר כאיום על ידי האמריקנים מכפי שהיה תחת השלטון הספרדי: אמר האמן הלאומי הפיליפיני לספרות פ. סיוניל חוזה :
הספרדים העריכו את מאביני בעיקר בגלל היותו נכה. לו היו יודעים על נקודת המבט האינטלקטואלית שלו, הם היו הורגים אותו קודם. האמריקנים לא עשו זאת. הם היו מודעים לאינטליגנציה הגבוהה שלו, לעיקשותו כשעמד מולם במשא ומתן על אוטונומיה והפסקת אש.
ב־10 בדצמבר 1899, הוא נפל בשבי האמריקנים בקויאפו, נואבה אקיה, אך הורשה להיפגש עם נשיא ארצות הברית ויליאם הווארד טאפט, . בשנת 1901 הוא הוגלה לגואם, יחד עם עשרות מהפכנים שהאמריקנים כינו בשם insurrectos (מורדים), ואשר סירבו בכל תוקף להישבע לארצות הברית. כאשר בריגדיר גנרל ארתור מקארתור הבן התבקש על ידי הסנאט האמריקני להסביר מדוע היה צריך לגרש את מאביני, הוא שלח מברק בו כתב: ”מאביני גורש: זהו תועמלן פעיל ביותר. אשר סירב בהתמדה ובהתרסה לחנינה, ושמר בקביעות על קשר עם מורדים בשטח בזמן שגר במנילה...”
מאביני חזר לפיליפינים לאחר שהסכים להישבע את שבועת האמונים לארצות הברית, ב־26 בפברואר 1903 בפני המשרד הממשלתי האחראי לכך. ביום בו פרש, הוא פרסם הצהרה זו לעיתונות:
אחרי שנתיים ארוכות אני חוזר, מבולבל בצורה מוחלטת, ומה שגרוע יותר, כמעט ומוכרע על ידי מחלות וסבל. אף על פי כן, אני מקווה שאחרי זמן מה של מנוחה ולימוד, עדיין אוכל להיות מועיל במידה מסוימת, אחרת, כנראה חזרתי לאיים שלנו במטרה למות.
למרבה אכזבתם של הפקידים הקולוניאליים האמריקנים, חידש מאביני את דרישתו לעצמאות עבור הפיליפינים זמן קצר לאחר שובו מהגלות.
קורות חייו > מותו

זמן קצר לאחר חזרתו, מת מאביני ממחלת הכולרה במנילה ב-13 במאי 1903 בגיל 38.
כינויים היסטוריים

תרומתו המורכבת של מאביני להיסטוריה הפיליפינית מתבטאת לרוב בשני כינויים היסטוריים - "מוח המהפכה" ו"המשותק הנשגב". היסטוריונים בני זמננו כמו אמבת אוקמפו (Ambeth Ocampo)מציינים, כי שני כינויים אלו הם מופשטים ופשטניים, ו"לא עושים צדק לחיי הגיבור ומורשתו ".
כינויים היסטוריים > "מוח המהפכה"

בגלל תפקידו כיועץ במהלך הקמת הממשל המהפכני ותרומתו כמדינאי לאחר מכן, מכונה לעיתים קרובות מאביני בשם "מוח המהפכה", כינוי היסטורי אותו הוא חולק עם אמיליו ג'קינטו, ששירת בצורה דומה למען התנועה המהפכנית הקודמת, ה"קטיפונאן" .
כינויים היסטוריים > "שיתוק נשגב"

מאביני מפורסם גם בכך שהגיע להישגים אף על פי שאיבד את השימוש ברגליו במחלת הפוליו רגע לפני המהפכה הפיליפינית. זה הפך את מאביני לאחד מהגיבורים הלאומיים של הפיליפינים, כך שלעיתים קרובות מכנים אותו "השיתוק הנשגב" (טאגאלוג: Dakilang Lumpo). היסטוריונים בני זמננו, עם זאת, מציינים, כי הכינוי מטשטש את הישגיו הרבים של מאביני.
מחוות > שמות מקומות

ארבע עיריות פיליפיניות נקראות על שם מאביני:
Mabini, Batangas,
Mabini, Bohol,
Mabini, Compostela Valley
Mabini, Pangasinan
האקדמיה על שם מאביני -בית ספר בליפא סיטי, בטנגס על שמו של מאביני. הלוגו של בית הספר נושא את תמונתו של מאביני.
דרך ארטריאל דרום (Tagalog Arterial Road) או Apolinario Mabini Superhighway הוא דרך מהירה המחברת בין מחוז באטנגס לאזור SLEX .
גשר אפולינריו מאביני, שכונה בעבר גשר נגטאהאן בעיר מנילה, שינה את שמו לכבודו.
שונית מאביני, המכונה גם שונית ג'ונסון דרום, הוא שונית באיי ספרטלי בדרום סין הדרומית. היום היא נשלטת על ידי הרפובליקה העממית של סין (PRC). בנוסף לפיליפינים וסין, ברוניי, מלזיה, טייוואן ווייטנאם, ויש מחלוקת על בעלותה.
מחוות > כלי שיט

ספינת הקרב של חיל הים הפיליפיני, BRP Apolinario Mabini (PS-36), נקרא אף היא גם על שמו.
מחוות > המטבע הפיליפיני

פניו של מאביני מעטרים את מטבע הפזו הפיליפיני, יחד עם זה של אנדרס בוניפציו .
בסדרה החדשה יותר (סדרת מטבעות דור חדש) מופיע רק דיוקנו של מאביני.
הוא נופיע גם על שטר עשר הפזו שהופץ או הודפס החל מהסדרה הפיליפינית בשנת 1972 והמשיך עד שהבנק- Bangko Sentral ng Pilipinas הפסיק להדפיס את הסדרה הזו (גרסת סדרת העיצוב החדש) בשנת 2002. בשנים 1972–1997 הוא היה היחיד שדיוקנו צויר בחזית השטר עד שהוסיפו את אנדרס בוניפציו על שטרות שהודפסו בשנים 1997–2002.
מחוות > פרסים ואזכורים ממשלתיים

מענק ה-Gawad Mabini מוענק לפיליפינים על שירות חוץ מכובד, או על קידום האינטרסים והיוקרה של הפיליפינים בחו"ל. הקרן הוקמה על פי צו נשיאותי מס' 490 בשנת 1974 לכבודו של מאביני בתקופה בה היה מזכיר החוץ הראשון של הרפובליקה הפיליפינית הראשונה.
הממשלה הפיליפינית מעניקה את פרסי Apolinario Mabini השנתיים לאנשים מצטיינים עם מוגבלויות .
עיבודים לסרטים

רוני קוויזון בסרט, El Presidente (2012).
Delphine Buencamino (2015), Liesl Batucan (2016), Monique Wilson (2019) במחזמר "Mabining Mandirigma"
אפי קוויזון בסרט, הנראל לונה (2015), וסרט ההמשך שלו, Goyo: Ang Batang Heneral (2018).
בעיצומו של הסרט הפופולרי של הנרל לונה, דווח על אירועים רבים - כולל אירועי שאלות ותשובות עם השחקן אפי קיזון - בהם נערים בגיל בית הספר, אשר שאלו מדוע מאביני פשוט ישב בכיסא לאורך הסרט, דבר המרמז על חוסר היכרות עם המדינאי המשותק הידוע. אפילו הנשיא בניניו אקווינו השלישי העיר על ההשלכות של חוסר המודעות בקרב התלמידים ואמר כי "אפילו אם רק סטודנטים בודדים אמרו זאת, אנו יכולים לומר שזאת השתקפות של כמה מעט מבני הנוער מכירים את ההיסטוריה... "
עבודות נבחרות

התקציב האמיתי (El Verdadero Decalogo, 24 ביוני 1898)
Contestaciones y Considaciones Al Pueblo y Congreso Norte-Americanos
Ordenanzas de la Revolucion
Programa Constitucional dela Republica Filipina (התוכנית החוקתית של הרפובליקה הפיליפינית) (ca. 1898)
La Revolución Filipina (המהפכה הפיליפינית, 1931)
ציטוטים של מאביני

מתאר את הקבינט שלו: ".. הוא לא שייך לשום מפלגה, והוא גם לא רוצה להקים מפלגה; זה לא נועד אלא לחסוך את האינטרס של ארץ מולדתנו".
אנדרטת אפולינריו מאביני ( Cuyapo, Nueva Ecija )
פרוטומה
סמן היסטורי
האנדרטה
מקדש מביני, שנמצא כעת בקמפוס PUP בסנטה מסה, מנילה
ה- BRP אפולינריו מאביני (PS-36) .
חותמת פיליפינית לשנת 2014 המציגה את מאביני
אנרגיה חולנית

אנרגיה חולנית היא להקה ישראלית. שירי הלהקה הם בעיקר באנגלית ומיעוטם בעברית, ומבוצעים בסגנון ייחודי המושפע ממוזיקת הרוק. ללהקה אין סולנית קבועה. בין הנשים שהופיעו עם ההרכב ניתן למנות את קארין אופיר, שרה אדלר, הילי ילון, אפרת כהן, מאיה מרון, רננה רז ואילה זילברמן, אך הסולנית איתה התפרסמה הלהקה בראשית דרכה המוזיקלית היא לילך נסטוביץ'.
אלבומי הלהקה

1993 – קומדיה של סיוטים
1999 – הבלט הבלתי גמור (עם הסולנית קארין אופיר)
2002 – Made on Pathephone (עם הסולניות אפרת כהן ואליס די.)
2007 – Made on Pathephone (הוצאה שנייה מחודשת)
2007 – Amazing Grease (עם הסולנית ענאל יונס)
Secrets of Rejoicing – 2009 (עם הסולנית רננה רז)
2011 – Charm and Asane (עם הסולנית נעמה שנדר)
2011 – Tour De Sens (עם הסולנית שרה אדלר)
2012 – Hili Listening Style (עם הסולנית הילי ילון)
2014 – Miracles Between Poles (עם הסולנית אילה זילברמן)
2021 – Eightest Wish Outfinity (עם הסולנית רומי נץ) – קיים רק בפורמט דיגיטלי.
סינגלים

1992 – מה עשית כשכבו האורות (מע"ג תקליט שדרים "12), התקליט חיפה, ללא מק"ט
1992 – הייתי אשתו של החתול מהירח (מע"ג תקליט שדרים "12), התקליט חיפה, ללא מק"ט
1992 – הציפור עם כנפי הבדולח (מע"ג תקליט שדרים "12), התקליט חיפה,מק"ט S.Z
1992 – נוסע עובר בגשם (מע"ג תקליט שדרים "12), התקליט חיפה, ללא מק"ט
1993 – בלילה הדובה (דואט עם הזמרת שרון ליפשיץ), (מע"ג תקליט שדרים "12), התקליט חיפה, ללא מק"ט
1993 – הכדור האחרון (מע"ג תקליט שדרים "12), התקליט חיפה, מק"ט DJ 1993
1996 – ארוחתו של תינוק / ילדה לבנה (מע"ג תקליטור שדרים), התקליט חיפה, מק"ט EP#3 – DJ 049
1999 – ורטיגו / רעל במים / ילדה לבנה (מע"ג תקליטור שדרים), התקליט חיפה,מק"ט EP#1
2000 – הפועל תל אביב – המנון האוהדים והשחקנים (בניצוחו של הזמר אריאל זילבר) לעונת 1999/2000 (מע"ג תקליטור שדרים), אלבי הפקות בע"מ, ללא מק"ט
2002 – Angela's Combination (מע"ג תקליטור שדרים), היפיז רקורדס, ללא מק"ט
2004 – Jasmin Stone (עם הזמרת והיוצרת יסמין אבן), היפיז רקורדס, ללא מק"ט
2004 – Filles De La Plage (עם הזמרת איזבל מולר, (מע"ג תקליטור שדרים), היפיז רקורדס, מק"ט HS-DE-LUX 2000
2004 – Act Like The Monkies (בשיתוף עם להקת Grey), (מע"ג תקליטור שדרים), התקליט חיפה בע"מ/היפיז רקורדס, מק"ט DJ069
2006 – Beautiful June (עם הזמר עקיבא נוף, ותכלת סמל), (מע"ג תקליטור שדרים), התקליט חיפה בע"מ/היפיז רקורדס, מק"ט DJ 073
אוספים

2007 – Hippiestock 3 – A HippieColor Sound Collection (מע"ג תקליטור, במהדורה מוגבלת). חולק חינם לרוכשי הכרטיסים בפסטיבל היפיסטוק מס. 3, של הלייבל היפיז רקורדס, שהתקיים במועדון הגינזך, בשנת 2007. באוסף, בין שאר הלהקות השונות, כלולים ארבעה קטעים של להקת אנרגיה חולנית, ששלושה מהם לא ראו אור מעולם באלבום רשמי של הלהקה: Hippiestock III, שיר הפרסומת של הפסטיבל, בשפה העברית, הקטע Memories עם הזמרת יסמין אבן, וכן Hippiestock III – The Lost Tape, רצועה אינסטרומנטלית ארוכה של שיר הנושא של הפסטיבל.
2021 – The Energia Qholanytt – להקת אנרגיה חולנית – האוסף (מע"ג תקליט ויניל), התקליט חיפה, מק"ט 6822619660129
וידאו קליפים

1993 – הייתי אשתו של החתול מהירח – בימוי: עידן זעירא
1993 – משולש ברמודה – בימוי: עידן זעירא
1997 – ילדה לבנה – בימוי: מומו יואל וצוות התכנית "הצתה מאוחרת", טלוויזיה קהילתית חינוכית
1997 – נכדו של דוקטור ג'קיל – בימוי: יניב אמודאי
1997 – שעת הארגמן – בימוי: יניב אמודאי
2000 – הפועל תל אביב – שיר הדאבל 1999/2000 – בימוי: ירמי קדושי
2003 – Creamynuts – בימוי: יונתן גוטסמן
2003 – Speeding – בימוי: יונתן גוטסמן
2003 – Love Heats the World – בימוי: יונתן גוטסמן
2004 – Act Like the Monkies – בימוי: יונתן גוטסמן
2004 – Sweet Naroli – בימוי: יוני מרדכי
2005 – Angela's Combination – בימוי: עידו בירן
2005 – Made In Japan – בימוי: יונתן גוטסמן
2006 – Roll Carousel – בימוי: יונתן גוטסמן
2006 – Art Collection – בימוי: רומה לוין
2007 – Hippiestock III – בימוי: יונתן גוטסמן
2008 – Oblivious – בימוי: יונתן גוטסמן
2008 – Beautiful June – בימוי: יונתן גוטסמן
2008 – Take Me Out of This Town – בימוי: יונתן גוטסמן
2009 – Sticky Hairspray – בימוי: יונתן גוטסמן
2009 – Secret Agent – בימוי: ערן סחר
2009 – Be My Game – בימוי: עומר בן-יעקב
2010 – Believin' Lie – בימוי: יונתן גוטסמן
2011 – Morning Dreams – בימוי: רועי אברהם
2011 – Choose a Gender – בימוי: ערן סחר
2012 – Sensation for Try – בימוי: יסמין טננבאום
2012 – All My Innocence – בימוי: תמר קנובל
2012 – Same Name – בימוי: תמר קנובל
2012 – Adopt'a'phobia – בימוי: יונתן גוטסמן
2012 – Choose a Gender (גרסת הסרט) – בימוי: יונתן גוטסמן
2012 – Surfing Girls / Lesson #3 – בימוי: יונתן גוטסמן
2012 – Melting My Mind (מתוך הסרט) – בימוי: יונתן גוטסמן
2013 – E.P – בימוי: דנה דובדבן
2012 – Dream the Orion – בימוי: ערן סחר
2013 – Total Sugared – בימוי: יונתן גוטסמן
2013 – Belinda Love Sands – בימוי: יונתן גוטסמן
2013 – When the Girls Are Crying – בימוי: יונתן גוטסמן
2013 – Mad Magnet – בימוי: יונתן גוטסמן
2013 – Nurse For Every Illness or Pain – בימוי: יונתן גוטסמן
2013 – Valerie-Ann – בימוי: רותם מלנקי
2014 – Emoi et Moi – בימוי: עופר שמיר
2014 – נוסע עובר בגשם – בימוי: עופר שמיר
2015 – Il Razzo dell'Amore – בימוי: יונתן גוטסמן
2017 – Staraway – בימוי: יונתן גוטסמן
סרטי הלהקה

2011 – !I Scream Gelato ("בשבילי השלגונים"), בימוי: יונתן גוטסמן, 36 דק'.
2013 – Scoring Mental ("כפויים במחלוקת"), בימוי: יונתן גוטסמן, 50 ד'.
2016 – Diva Senza Tempo, בימוי: יונתן גוטסמן, 74 דק'.
סרטי הלהקה > סרטונים קצרים (צורפו לאלבומים השונים כרצועת וידאו נפרדת)

2007 – The A Mazing Grease Cineparades, בימוי: יונתן גוטסמן, 9 דק'.
2007 – Circumstances Parties / Episode #1: May 1st, בימוי: יונתן גוטסמן, 8 דק'.
2009 – !Ampexied, בימוי: יונתן גוטסמן, 7 דק'.
2010 – Gramofothesis, בימוי: יונתן גוטסמן, 6 דק'.
היסטוריה

להקת אנרגיה חולנית הוקמה בראשית שנות התשעים. חברי הלהקה ניסו למצוא דרך עצמאית בסגנון מוזיקלי לא מקובל: הם יצרו שירים מקוריים ששמותיהם ואווירתם לקוחים מעולם הקולנוע – מסרטי אימה ומדע בדיוני של שנות החמישים דרך מחזות זמר, סרטי הרפתקאות וריגול ועד אופרות הרוק של שנות השבעים. הייחוד הזה משך את תשומת לבו של דב זעירא, מחברת "התקליט חיפה", והוא החליט להחתים את הלהקה על חוזה הקלטות של חמש שנים.
ההרכב הראשוני של הלהקה כלל שלושה חברים מרכזיים: הזמרת לילך נסטוביץ, והנגנים אריק טיקמן לגרקוויסט ואריה פיין. בעיבוד והפקה מוזיקלית של יוג'י גבאי (שגם ניגן בכלים רבים) הקליטו השלושה 13 שירים שהלחין אריה פיין ושאת מילותיהם כתבה אורטויה לאדנר, לעיתים עם שותפים. בראשית שנת 1993 יצא אלבום הבכורה של הלהקה "קומדיה של סיוטים". הלהיטים הגדולים מהאלבום היו: "הכדור האחרון", "הציפור עם כנפי הבדולח", "הייתי אשתו של החתול מהירח", "נוסע עובר בגשם" ו"בלילה הדובה" (דואט עם שרון ליפשיץ). התגובות הפושרות לאלבום ואי הצלחתו גרמו ללהקה לצאת לחופשה ארוכה.
על אף שהלהקה הקליטה מספר אלבומים נוספים אחרים עם סולניות אחרות, הלהקה לא הצליחה להשאיר להיטים נוספים מאותם אלבומים אלו.
היות שההרכב משתנה לעיתים קרובות, קשה לומר מהו בדיוק ההרכב. עם זאת, ב"גרעין הקשה" של ההרכב ניתן לציין את אורטויה לאדנר על "צעקות" וכלים שונים, את נגן האורגן אריה פיין ואת האחראי על ויזואליה פסיכדלית (הקרנות שונות בפילמים בפורמט 16מ"מ וסופר8, עם מקרנות ישנות, שמשמשות את ההרכב בהופעותיו) יונתן גוטסמן.
במוזיקאים שהשתתפו על בסיס קבוע בהרכב, בהופעות ובהקלטות השונות ובסרטים עצמם, ניתן למנות את מיקי אנגל (תופים), אסף בארי (אבוב), רועי בר-יהודה (סקסופון).
שם הלהקה מתורגם לעיתים כ-The Energya Psychotronics ולעיתים כ-The Energy Sickers, או Energy Sickars באלבומים המוקדמים יותר. כיום רשומה הלהקה תחת השם: The Energia Qholanytt.
בשנת 2022 השתתפו בסרט התיעודי "עצבני ומהיר: הסיפור של פאסט מיוזיק והפטיפון" של עמית איצקר.