stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סתרי שחור-גרון
טקסונומיה ואטימולוגיה

שם הסוג Prunella הוא מגרמנית Braunelle, "חום" עם צורת הקטנה. שם המין הספציפי atrogularis מלטינית, ומשמעותו שחור-גרון; ater - שחור ו-gular - גרון.
קיימים שני תת-מינים מוכרים:
P. a. Atrogularis - דוגר בצפון ומרכז הרי אורל שבצפון מערב רוסיה. חורף במזרח איראן, טורקמניסטן, אוזבקיסטן, דרומה לאפגניסטן ודרום מערב תת-היבשת ההודית.
P. a. Huttoni - דוגר במרכז אסיה, מהרי האלטאי ודרומה לרכס טיין שאן והרי פמיר. בחורף נע דרומה לדרום מערב אסיה. השם Huttoni מנציח את הסרן והממלוג הבריטי תומאס האטון (1807–1874) ששירת בהודו ובאפגניסטן.
תפוצה ובית גידול

המין אינו נחשב לנודד ארוך טווח וברוב המקרים התנועה בין העונות היא אנכית - מאתרי הקינון הגבוהים בקיץ לאזורים עוינים פחות בחורף. נוהג לחרוף בבתות או בשטחים מעובדים. מזדמן נדיר למערב אירופה.
הסתרי בונה קן מסודר נמוך בסבך של עצי אשוחית, ומטיל 3–5 ביצים כחולות ללא כתמים.
תיאור

גודלו דומה לזה של סתרי מצוי; אורכו כ-13.5–14 ס"מ, ומשקלו כ-19 גרם. יש לו גב חום כהה ומפוספס, הדומה במקצת לזה של דרור הבית, אבל למבוגרים יש כיפה, כתם פנים וגרון שחרים, ופס-גבה לבן. החזה כתום, והבטן לבנה עם פסים כתומים. כמו סתריים אחרים, למין זה יש מקור מחודד של אוכלי חרקים.
הזוויגים דומים, אך לצעירים ובוגרים בלבוש חורף יש פחות ניגודיות בניצוי. בפרט, הגרון הכהה עשוי להיעדר כמעט לגמרי אצל ציפורים צעירות, אז הוא עלול לבלבל עם סתרי ממושקף.
תיאור > תזונה

המין נוהג לבלות את עיקר זמנו בשיחור מזון על הקרקע, כאשר המזון המועדף עליו הוא דרגות צעירות של חרקים בעודם רכים. בחורף, כאשר מלאי החרקים מצטמק, התפריט מתרחב גם לפירות וזרעים.
תיאור > קולות

הקריאה היא "טי-טי-טי" דק, והשירה דומה לציוצים הנעימים של הסתרי המצוי.
הערות שוליים

↑  סתרי שחור-גרון באתר הרשימה האדומה של IUCN
1 2  ערד בן דוד, סתרי שחור-גרון, אתר הצפרות הישראלי, באתר www.birds.org.il
↑  Ben Hatchwell, Eduardo de Juana, Black-throated Accentor (Prunella atrogularis), Birds of the World, 2020 doi: 10.2173/bow.bltacc1.01species_shared.bow.project_name
עמוס דגן

| --- | --- |
עמוס דגן בקבלת דרגת סא"ל
עמוס דגן בקבלת דרגת סא"ל
 לידה:  15 באפריל 1933 י"ט בניסן ה'תרצ"ג חיפה, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  9 באוגוסט 2022 (בגיל 89) י"ב באב ה'תשפ"ב רעננה, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  דמבו
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל  חיל הים הישראלי חיל הים
 תקופת הפעילות:  1955–1975 (כ־20 שנה)
 דרגה:   סגן-אלוף
 תפקידים בשירות
 קצין חשמל במשחתות חיל הים בתקופת רכישתן  קצין חשמל מפקח שיפוץ הצוללות הראשונות  מפקד בית ספר לאלקטרוניקה בבה"ד חיל הים  ראש ענף אלקטרוניקה במחלקת ציוד
 פעולות ומבצעים
   מבצע קדש   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים    מלחמת לבנון הראשונה
 תפקידים אזרחיים
 נציג התעשייה האווירית לישראל בדרום אפריקה  ראש מנהל מחקר ופיתוח בתעשייה האווירית  יועץ לנמלי חיפה ואשדוד
 
פרס ביטחון ישראל שהוענק לעמוס דגן על חלקו בפיתוח מכ"ם דגון, 1974.
עמוס דגן (דמבו) (15 באפריל 1933 – 9 באוגוסט 2022) היה מראשוני תחום המכ"ם בחיל הים, קצין בדרגת סגן אלוף וממפתחי מכ"ם הדגון בחברת אלתא. בשנת 1974 הוענק לו פרס ביטחון ישראל על פיתוח מכ"ם ה"דגון".
דגן היה קצין חשמל ואלקטרוניקה במשחתות שנרכשו בבריטניה, חלק מהצוות שליווה את שיפוץ הצוללות הראשונות אח"י תנין ואח"י רהב לישראל.
ביוגרפיה

נולד בחיפה בשנת 1933 למשה וזינה דמבו. אח צעיר ליוסף דמבו ואח בוגר ליאיר דמבו. כשהיה בכיתה א' פרצה מלחמת העולם השנייה. אביו משה, שהיה מהנדס אזרחי, החל לעבוד עבור הצבא האנגלי בבניית מחנות ושדות תעופה במצרים ולאחר מכן בסרפנד ועקיר - היום צריפין ותל נוף. המשפחה עברה לגור ברחובות.
ב-1949 חזרה המשפחה לנווה שאנן שם סיים את לימודיו בבית הספר הריאלי. בגיל 14 הצטרף לגדנ"ע, אז ארגון מחתרת השייך ל"הגנה". הדביק כרוזים שקראו למרד באנגלים, שימש כקשר של "ההגנה" במלחמת העצמאות, כצופה על גג המשטרה וכמפעיל של סירנת אזעקה.
לאחר לימודי התיכון התקבל ללימודי הנדסת חשמל בטכניון במסגרת העתודה האקדמית, אותם סיים בהצטיינות.
שירות צבאי

בשנת 1955 התגייס לחיל הים. עבר קורס קצינים ונשלח לאנגליה כקצין חשמל ואלקטרוניקה במשחתת אח"י יפו.
בתפקיד זה השתתף באוקטובר 1956 במבצע קדש, בקרב שהביא לתפיסת האוניה המצרית איברהים אל אוול, שהוכנסה לשירות בחיל הים בשם אח"י חיפה.
בשנת 1958 רכש חיל הים את שתי הצוללות הראשונות שלו מהצי הבריטי. דמבו נשלח לשרת בבריטניה כקצין טכני המלווה את שיפוץ הצוללות "אח"י תנין" ו"אח"י רהב" לקראת העברתן לשירות פעיל בחיל הים. לקראת היציאה לבריטניה עברת דמבו את שם משפחתו ל"דגן", על פי ההנחיות של דוד בן-גוריון.
דגן חזר לישראל ב-1960 להמשך שירות בחיל הים כמהנדס אלקטרוניקה. לאחר סדרת תפקידים בבסיסים, כמפקד בית ספר לאלקטרוניקה בבסיס ההדרכה וכמהנדס פיתוח ברפא"ל, מונה לראש ענף אלקטרוניקה במחלקת הציוד בחיל הים.
אחרי מלחמת ששת הימים הטילה ממשלת צרפת אמברגו על מכירת ציוד לישראל. ממשלת ישראל החליטה לבנות ספינות טילים בישראל, חיל הים נערך לפיתוח ציוד בארץ במקום רכש צרפתי. כראש ענף אלקטרוניקה הוביל עמוס פיתוח של מערכות אלקטרוניות לספינות הטילים, המערכות שיזם את פיתוחן הוכיחו עצמן במהלך מלחמת יום הכיפורים, ולמרות עדיפות החימוש של הסורים והמצרים, הסטי"לים של חיל הים לא נפגעו כלל.
שירות צבאי > פיתוח מכ"ם

דגן היה מעורב בפיתוח מכ"ם "נפטון" במפעלי תומסון CSF (Thomson-CSF) בצרפת, שהותקן בספינות הטילים שנבנו בשרבורג, ויותר מכך בפיתוח מכ"ם דגון שיוצר על ידי חברת אלתא והותקן בכל ספינות הסער. על מעורבותו זו זכה בשנת 1974 בפרס ביטחון ישראל.
גלריה

עמוס דגן בתרגיל העברת אדם בים בקליטת המשחתות בבריטניה, 1955.
עמוס דגן בעת שיפוץ הצוללות הראשונות בבריטניה, 1958.
מסך השליטה והבקרה של מכ"ם ימי טיפוסי המותקן על גבי אוניות.
מפקד חיל הים אלוף אברהם בוצר מעניק דרגת סא"ל לעמוס דגן, בנוכחות משפחתו וראש מספן הציוד אל"מ יהושע להב, 1970.
אנטנת מכ"ם דגון בראש תורן ספינה מדגם סער 4.
לאחר השחרור מהצה"ל

ב-1975, לאחר השחרור מצה"ל, נשלח דגן-דמבו לדרום אפריקה כנציג התעשייה האווירית. עם חזרתו לישראל התמנה לתפקיד ראש מנהל מחקר ופיתוח עד לצאתו לגמלאות ב־1999. מאז פרישתו עבד כיועץ לנמלי חיפה ואשדוד. התנדב במסגרת ארגון "צוות" והיה מזכיר סניף רעננה מ-1999 ועד לפטירתו ב-2022.
חיים אישיים

ב-1961 נשא לאישה את כרמלה לבית ארנרייך, מורה לתנ"ך, ספרות ודקדוק, ובהמשך עורכת לשונית ומתרגמת. לזוג נולדו שלושה ילדים: גילת - פסיכולוגית, יואב - מנכ"ל של סטארט אפ, ואורי - מנהל בתחום מערכות המידע.
ב-9 באוגוסט 2022 נפטר עמוס דגן בביתו ברעננה, ונקבר בבית העלמין כפר נחמן.
ביאורים

↑  במסגרת שירות מילואים פעיל.
הערות שוליים

↑  חולקו פרסי בטחון ישראל, דבר, 21 ביוני 1974
עמנואל יעקובוביץ

הלורד הרב ד"ר ישראל "עמנואל" יעקובוביץ, ברון יעקובוביץ (באנגלית: Lord Jakobovits; ‏8 בפברואר 1921 – 31 באוקטובר 1999) היה הרב הראשי של איחוד הקהילות היהודיות של חבר העמים הבריטי, ומחשובי ההוגים בתחום הרפואה והיהדות במאה העשרים.
ביוגרפיה

נולד בקניגסברג, שבפרוסיה המזרחית, גרמניה (כיום קלינינגרד, רוסיה), לרב יואל יוליוס, שהיה רב הקהילה. המשפחה עברה לברלין בשנות העשרים, שם שימש אביו כדיין. עם תחילת רדיפות הנאצים עזבה המשפחה לאנגליה. באנגליה השלים יעקובוביץ' את ההשכלה הגבוהה שלו, שכללה תקופה בישיבת עץ חיים בלונדון, שם למד וקיבל סמיכה לרבנות מהרבנים אליהו לאפיאן, לייב גורביץ' ונחמן שלמה גרינשפן. בשנת 1955 קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה מן האוניברסיטה של לונדון על מחקר בתחום אתיקה רפואית יהודית.
נשא לאישה את אמילי, בת הרב אליהו מונק מפריז. לזוג נולדו שישה ילדים.
נפטר ב-31 באוקטובר 1999 ונקבר בהר הזיתים בירושלים.
תפקידיו

מקום כהונתו הראשון היה כרב של בית הכנסת בברנדזברי בלונדון. בשנת 1949, בגיל 27, מונה להיות הרב הראשי של הקהילה היהודית באירלנד. ב-1958 הוא קיבל את משרת הרבנות של בית הכנסת בשדרה החמישית במנהטן, ניו יורק, תפקיד שמילא עד 1966. בשנת 1965 הוצע תפקיד הרב הראשי לבריטניה ליעקב הרצוג שנתן בתחילה את הסכמתו אך לבסוף חזר בו מטעמי בריאות. במקומו הוצע לרב יעקובוביץ למלא את תפקיד הרב הראשי של הקהילות היהודיות של חבר העמים הבריטי. הוא החזיק בתפקיד זה עד פרישתו ב-1991. החליף אותו הרב יונתן זקס.
במהלך כהונתו זכה להערכה מצד גורמים יהודיים ולא יהודיים. זכה בתואר אבירות בשנת 1981, ומאוחר יותר בתואר "ברון" (היה הרב הראשון באנגליה שקיבל תואר זה וכן מושב בבית הלורדים). ב-1982 פגש בבריטניה את האפיפיור יוחנן פאולוס השני. בשנת 1987 הוא חנך בניין חדש של בית הכנסת בריצ'מונד.
קיבל תואר דוקטור בתאולוגיה (DD), מהארכיבישוף מקנטרברי, היהודי הראשון שקיבל תואר זה. בשנת 1991 זכה בפרס טמפלטון הניתן על ידי קרן טמפלטון לאדם שתרם תרומה יוצאת דופן המאשרת את המימד הרוחני של החיים.
פעולותיו והשקפותיו

הרב יעקובוביץ עסק בתחומים הנוגעים ליחסי היהדות עם העולם ובתחומי אתיקה בעיקר בתחום הרפואה. הוא עסק בנושאי הפלות, המתת חסד, טיפול לשיכוך כאבים, השתלת איברים וחובותיהם המקצועיות של הרופאים. במענה לטענה שלהומוסקסואליות מקור גנטי אמר שהוא לא רואה פסול מוסרי במניעת הומוסקסואליות באמצעות הנדסה גנטית.
כנשיא ועידת הרבנים האירופית פעל לקביעת סטנדרטים אחידים לביצוע גיור ליהדות.
בעמדותיו הפוליטיות בבריטניה הוא היה שמרני, והיה קרוב במיוחד למרגרט תאצ'ר.
בשאלות המדיניות של מדינת ישראל הוא החזיק בעמדות יוניות וטען שעל ישראל לשאת ולתת עם אש"ף.
על שמו המרכז לאתיקה רפואית ביהדות ע"ש הרב לורד יעקובוביץ באוניברסיטת בן-גוריון.
על שמו בניין ללימודי פילוסופיה באוניברסיטת בר-אילן.
בשנת 2011 נוסד על שמו פרס הרב לורד יעקובוביץ, המוענק על ידי ועידת רבני אירופה לאישים בעלי השפעה ציבורית שהפגינו תמיכה ביהודי אירופה, הגנו על זכויותיהם הדתיות, ונאבקו באנטישמיות.
פעולותיו והשקפותיו > עמדותיו בנושאים חברתיים

עמדתו החברתית-פוליטית של הרב יעקובוביץ קיבלה ביטוי במסה שכתב בשנת 1985 בתשובה לארכיבישוף מקנטרברי.
לדבריו, "אנשי דת וארגונים דתיים צריכים לעסוק בבעיות החמורות המציקות כעת לחברה". לפי תפיסתו ניתן ללמוד מהניסיון היהודי של יציאה מהגטו והפיכה ממיעוט נרדף לגורם שווה זכויות ומעמד, כדי לסייע לקבוצות מיעוטים נוספות, כגון השחורים, שסובלים מניכור והפליה להיחלץ ממצבם. השתלבות היהודים בחברה לא נתמכה בהתפרעויות ובהפגנות, אלא נבעה מהענקת חינוך איכותי לילדים שכלל חינוך למצוינות, קידוש חיי המשפחה, שלילת מוחלטת של פשיעה, אי-מתן לגיטימציה לבטלנות, סיוע הדדי, וגם בכך שיהודי חש בושה כאשר יהודי אחר התנהג שלא כראוי. אימוץ נורמות אלו יסייע בצורה היעילה ביותר להשתלבותן בחברה של קבוצות מיעוט, גם אם דרוש זמן ניכר לשינוי מסוג זה.
מבחינה כלכלית, הרב יעקובוביץ התנגד להשבתות הפוגעות במשק וכתוצאה מכך עלולות לגרום לעליית האבטלה והעוני. ביחס לשביתת הכורים בבריטניה כתב כי: ”האנוכיות של אותם עובדים, המנסים לשפר את תנאי ההעסקה שלהם במחיר פיטורי עובדים אחרים וסבל של המוני אזרחי בריטניה, אינה ניתנת להצדקה מוסרית יותר מתאוות הבצע של העשירים המנצלים את מעמד הפועלים כדי להוסיף עוד כמה ספרות לרווחיהם האסטרונומיים, ואינה מתקבלת על הדעת יותר מממשלה השוגה לזהות את ההצלחה עם המידה-הטובה במקום לראות את הצורך כהזדמנות ואת כבוד-האדם כערך עילאי.”.
ספריו

חיבר מאמרים רבים בעיקר בשפה האנגלית. ערך ותרגם לאנגלית סידור תפילה.
בעברית יצאו שני ספרים שנכתבו על ידו:
הרפואה והיהדות: מחקר השוואתי והיסטורי על יחס הדת היהודית לרפואה, מוסד הרב קוק, ירושלים, תשכ"ו. הספר מבוסס על ספרו האנגלי Jewish Medical Ethics, שהתבסס על עבודת הדוקטור שלו.
משנת השר: ילקוט כתבים שהתפרסמו בלשון הקודש, מוסד הרב קוק, ירושלים, תשנ"ח
חיים אישיים

היה נשוי לאמילי ביתו של הרב אליהו מונק לזוג שישה ילדים.
דודו (אחי אביו) היה ההיסטוריון הצ'כי הרב דר' טוביאס יעקובוביץ, המנהל המקצועי של המוזיאון היהודי בפראג תחת הכיבוש הנאצי, שנרצח באושוויץ. אחד מבני דודיו (בנו הצעיר של טוביאס יעקובוביץ) היה משה יעקובוביץ מפקד משואות יצחק (גוש עציון) והמפקד האחרון של גוש עציון.
לקריאה נוספת

הרב הלורד - שיחות עם מיכאל ששר, הוצאת ששר, ירושלים, 1996
הערות שוליים

1 2 3 4  עמנואל יעקובוביץ, "מגזֵרה לתקווה: מחשבות יהודיות על תחלואיה של החברה הבריטית", 1985; תרגום מאנגלית: צור ארליך, הקדמה מאת אהוביה גורן, השילוח, גיליון 14, אפריל 2019
| הרבנים הראשיים לאנגליה |
| --- | --- | --- |
| הרבנים האשכנזיים | (לא רשמיים): אורי פייבוש המבורגר (אהרן הרט) • צבי הירש לוין • משולם סלמון • דוד שיף (רשמיים): שלמה הירשל • נתן מרקוס אדלר  • נפתלי הרמן אדלר • יוסף צבי הרץ • ישראל ברודי • עמנואל יעקובוביץ • יונתן זקס • אפרים מירוויס |  |
| רבני הקהילה הספרדית-פורטוגלית | יעקב ששפורטש • יהושע דה סילבה • יעקב אבנדנה • שלמה אאיליון • דוד ניטו • יצחק ניטו • משה גומז דה מסקיטה • רפאל מילדולה • רפאל ד'אזבדו • בנימין ארטום • משה גסטר • שלמה גאון • אברהם לוי • יוסף דוויק הכהן (בפועל) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263342605171  BnF: cb12281012p (data)  GND: 119023792  ICCU: LO1V358133  ISNI: 0000 0000 8396 7807  LCCN: n83225604  NTA: 072569514  SNAC: w6n602vt  SUDOC: 079305717  UKPARL: s15cg7tO  VIAF: 79086077   WorldCat (עם VIAF): 79086077
פיגוע

קריסת מגדלי התאומים בניו יורק בעת פיגועי 11 בספטמבר 2001, הפיגוע הגדול בהיסטוריה
פיגוע (נקרא גם פעולת איבה או פעילות חבלנית עוינת) הוא פעולה אלימה אשר מכוונת כלפי קבוצה או קהילה מסוימת. פיגועים הם אמצעי טרור מרכזיים. פיגועי טרור מתאפיינים במתווים שונים כמו ירי, דקירה, התאבדות וכיוצא באלה. ישנם פיגועים הנחשבים לפשעי שנאה ולא לפעולות טרור.
ארגוני ביון פועלים לסיכול פיגועים. בין נגד ארגוני טרור ובין נגד מפגעים בודדים הפועלים על דעת עצמם.
השימוש במונח פיגוע > הגדרת פיגוע ופעולות טרור עם הזמן

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא חלקי ומלא שגיאות, כמו גם התעלמות מ-11 בספטמבר והאינתיפאדה השנייה.
עם תום כהונת מרגרט תאצ'ר כראש ממשלת אנגליה, החלה הימנעות גוברת והולכת בתקשורת הבריטית ובעיקר בבי. בי. סי. מהמונחים טרוריסט (מחבל) וטרור, וכך גם מתקפות טרור, ופורסמו הוראות מפורטות כיצד ומתי להשתמש במונחים אלו. מעט אחר כך הצטרפו למגמה זו כלי התקשורת הלאומיים בארצות הברית.
גם בתקשורת בישראל, הוחלפו מושגים המגדירים את הצדדים בסכסוך הלאומי כשלנו ושלהם (כמו "כוחותינו שבו בשלום" שהוחלף ל"אין נפגעים לכוחות הביטחון"), וכן החלו להימנע מהגדרת המוצא הלאומי, הדתי או הקהילתי של אנשים מושאי המידע בחדשות. זאת כדי להימנע מהסתה נגד קהילות אלו או תיוגם וביזויים בהכללות. במסגרת זו, אם לא היה מדובר במאורע פומבי מתועד, ובמיוחד אם היה רק נפגע בודד, בדרך כלל המעשה הוגדר כ"אירוע" או "פשע על רקע לאומני". באותן שנים, המשטרה ומשרד הביטחון ובעקבותיהם בתי המשפט החלו להימנע במקרים רבים מקביעת "רקע לאומני" לפשעים, בעיקר לתופעת אונס כפשע שנאה או פיגוע. כך קרה שאזרחים הפגינו בעד פרסום תקיפה כפיגוע בעוד התקשורת הודיעה על פשע פלילי. המגמה התהפכה בידי עורכת הדין רוני אלוני־סדובניק בעקבות משפט המחבל שאנס ורצח את הילדה ליפז חימי בת ה-9 בשוק של בית שמש ביום העצמאות ה'תשס"ו (2006). בתקשורת פורסם שהמדובר באדם מעורער בנפשו שהלך אחר יצרו. במשפטו הודה שהדבר נעשה כדי לפגוע ביהודים. על השינוי ביחס המשפטי פורסם אחרי אונס ורצח אורי אנסבכר ממנו דווקא התנערו לכאורה התומכים בפעולות איבה בנימוק שאינם מערבים אונס או רצח תינוקות.
החל מהטבח במערת המכפלה שערך ברוך גולדשטיין בפורים ה'תשנ"ד (1994) בו רצח 29 מתפללים מוסלמים ופצע 125, החלו בתקשורת להגדיר גם פגיעות של יהודים, ובמיוחד של יהודים המאורגנים במסגרות ימניות קיצוניות, כמו פשעים של נוער הגבעות, כפיגועי טרור. וראו טרור יהודי בישראל. במשך שנים הציבור הרחב בישראל ראה הבדל מהותי בין ארגוני החבלה המוסלמיים והערביים לפעולות חבלה של יהודים, אך בשנת 2018 בעקבות רצח עיישה א-רבי בזריקת אבן ומעצר נרחב של נערים מישיבה ביישוב יצהר, היו שטענו שהבדל זה נסדק וכבר אינו מובהק.
השימוש במונח פיגוע > שימושים נוספים בהשאלה למונח פיגוע

ארגוני החבלה הערביים נוקטים גם בפעילות תקשורתית נרחבת לשם גיוס אהדה למטרותיהם ולעמדותיהם, בין היתר באמצעות הצגת אויביהם באופן שלילי, ושימוש במונח טרור לגבי פעילות צבאית של מדינות העולם החופשי, ובעיקר ישראל וארצות הברית. המונח פיגוע תקשורתי משמש לעיתים להגדרת פעילות זו.
המונח פיגוע משמש גם בהשאלה למעשה מחטף רעיוני, וגם למקרים בהם הנזק הוא פומבי או בהם היקף הנזק נרחב: לדוגמה פיגוע תקשורתי בו עורכים ראיון אוהד כביכול, ולבסוף מפיקים ממנו מידע הפוגע במרואיין, או פיגוע פייסבוק בו מפרסמים הודעה מבזה ברשת חברתית מטלפון וחשבון שאינם של הכותבים.
סוגי פיגועים על פי רקעם

כאמור, ניתן לסווג את הפיגועים בשתי צורות: על פי רקעם (פיגוע טרור, וכדומה) ועל פי מאפייניהם (פיגוע ירי, פיגוע דקירה, וכיוצא בזה).
סוגי פיגועים על פי רקעם > פיגוע טרור

פיגוע טרור הוא סוג הפיגוע הנפוץ והמרכזי. מטרתו היא לחולל הרג והרס אקראי ובכך לערער את דעת הקהל ולהטיל אימה, ומתוך כך לשאוף להשיג מטרות לאומיות, פוליטיות או דתיות. דוגמאות בולטות לפיגוע כזה הן פיגועי 11 בספטמבר במגדלי התאומים, טבח השבעה באוקטובר, פיגועי התאבדות בישראל, פיגועי 11 במרץ 2004 במדריד ופיגועי נובמבר 2015 בפריז.
סוגי פיגועים על פי רקעם > פיגוע על רקע שנאה

פיגוע על רקע שנאה הוא פיגוע מסוג פשע שנאה, אשר אינו בא בהקשר של מערכה טרוריסטית ידועה. דוגמה לכך היא הפיגוע באוקלהומה סיטי, וכן הרצח בברנוער. אפשר שכך יש לסווג פיגועים שבאו בהקשר הסכסוך הישראלי-פלסטיני אך המפגעים היו "זאבים בודדים" בלא קשר לארגון טרור כלשהו, כגון הטבח במערת המכפלה או הטבח בנהריים.
מתווים > פיגוע דקירה

פיגוע דקירה הוא פיגוע המתבצע באמצעות דקירה בסכין או נשק קר אחר.
פיגוע דקירה אינו מצריך הכנות מורכבות, משום שהפיגוע מתבצע בעזרת אמצעי ביתי נפוץ. לעיתים נשלח המפגע לפיגוע דקירה על ידי ארגון טרור, אך פעמים רבות נעשה הפיגוע ביוזמה אישית של מבצעו.
מתווים > פיגוע חומצה

פיגוע חומצה הוא פיגוע המתבצע באמצעות התזת חומצה על פניו או גופו של הקורבן.
בדומה לפיגוע דקירה, פיגוע חומצה אינו מצריך הכנות מורכבות, ופעמים רבות נעשה הפיגוע ביוזמה אישית של מבצעו.
מתווים > פיגוע דריסה

פיגוע דריסה הוא פיגוע המתבצע באמצעות כלי רכב, המשמש לדריסתם של קורבנות הפיגוע.
בניגוד לפיגועים אחרים, כגון פיגוע ירי או פיגוע התאבדות, המצריכים ציוד מיוחד ועל כן מצריכים התארגנות, פיגוע דריסה מצריך כלי רכב, שאותו קל להשיג. לפיכך פיגוע דריסה נערך פעמים רבות ביוזמה אישית של המחבל, ללא ארגון שסייע לו בעריכת הפיגוע.
מתווים > פיגוע ירי

פיגוע ירי הוא פיגוע המתבצע באמצעות שימוש בנשק חם. ירי זה מתבצע בדרכים שונות, כגון:
ירי מהמארב, שמבצעיו נמלטים מיד עם תום הירי.
ירי מתוך מכונית חולפת, אל אנשים שבצד הדרך או אל רכב אחר.
ירי גלוי, שבו היורים נוטלים על עצמם סיכון גדול יותר שייתפסו או שתושב אש לעברם.
ירי שלאחריו המחבל מתקרב אל קורבנותיו כדי לבצע "וידוא הריגה".
עריכתו של פיגוע ירי מצריכה רובה ותחמושת. לעיתים משמש לכך נשק הנמצא ברישיון בידי מבצע הפיגוע, ועתים משמש לכך נשק בלתי חוקי (שהושג בגנבה, בהברחה וכדומה).
במרבית המקרים פיגוע ירי מתבצע בירי מהיר ולא מדויק, אל עבר קבוצת אנשים או אל כלי רכב. לעיתים מתבצע פיגוע ירי על ידי צלף, המכוון במדויק לאדם מסוים.
מתווים > פיגוע תופת

פיגוע תופת הוא פיגוע המתבצע באמצעות פיצוץ, בדרך כלל של מטען חבלה. פיגוע תופת יכול להתבצע באמצעות הפעלה מרחוק (באמצעות שלט רחוק או מנגנון השהייה) או באמצעות מחבל מתאבד.
פיגוע התאבדות - פיגוע שבו המפגע מבצע את משימתו להרוג ולפצוע אנשים מתוך כוונה תחילה שהמפגע לא יצא חי. זאת בניגוד לפיגוע הקרבה שבו יש סיכוי, קטן יחסית, שהמפגע יצא חי לאחר הפעולה. בעת המודרנית נוקטים בפיגועי התאבדות ארגוני טרור איסלמיים קיצוניים רבים כמו, חזבאללה, חמאס, הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, אל-קאעדה והמדינה האסלאמית, כמו גם ארגון הנמרים הטמילים שרובו מורכב מהינדים. במובן הרחב יותר, פיגוע התאבדות הוא כל פיגוע שבו המחבל הורג במודע את עצמו, אך במונח המצומצם שלו הכוונה היא למחבל המפוצץ את עצמו בלב אוכלוסייה אזרחית, דבר המתבטא במונח באנגלית "Suicide bombing".
ניתן לבצע פיגועי תופת בכמה שיטות:
חפץ ממולכד - כגון, תיק או מזוודה. ניתן להפעיל את המטען מרחוק או כשהמחבל נושא אותו עליו.
נהיגה במכונית תופת (או במשאית/עגלה/אופנוע/סירת/חמור תופת), המכילה חומרי נפץ. בדומה לשיטה הקודמת, ניתן לבצע את הפיצוץ באמצעות הפעלה מרחוק או באמצעות מחבל מתאבד.
חגורת נפץ הנישאת על הגוף, ומכילה חומר נפץ, לעיתים בצירוף חלקי מתכת (רסס) להגדלת הנזק.
ריסוק כלי רכב, כלי שיט או כלי טיס אל אזור הומה אדם (פיגועי 11 בספטמבר).
על פי מרבית ארגוני זכויות האדם, פיגועי התאבדות נגד אזרחים הם פשעים נגד האנושות.
מתווים > פיגוע מיקוח

פיגוע מיקוח הוא פיגוע שבו מפגעים חמושים משתלטים בכוח על קבוצת אזרחים והופכים אותם לבני ערובה, במטרה להשתמש בהם כדי להגיע להישגים פוליטיים כנגד משטר מסוים - לרוב כדי לשחרר את חבריהם מהכלא.
בפיגועי מיקוח אזרחים נמצאים ימים רבים בתנאים פיזיים קשים ובלחץ מנטלי גבוה בשל אי הוודאות לגורלם. לעיתים תוך כדי ההשתלטות או פעולות החילוץ נהרגים אזרחים. בדרך כלל הטרוריסטים מאיימים כי אם תביעותיהם לא ימולאו יוצאו האזרחים להורג. לרוב בפיגועים מסוג אלו השלטונות לא נענים לדרישות החוטפים ומפעילים יחידות מיוחדות לשחרר את האזרחים. לעיתים קורה כי הממשלות נכנעות או מתפשרות עם החוטפים.
תחילתם של פיגועי המיקוח המפורסמים היו בשנות השבעים בסדרת פעולות של ארגוני טרור פלסטינים כנגד ישראל, במהלכם נחטפו מספר מטוסים ונשבו בני ערובה גם בפעולות קרקעיות בישראל, באסון מעלות ובמלון סבוי.
ארגוני טרור צ'צ'ניים הצליחו להביא את פיגועי המיקוח לסדרי גודל גבוהים כאשר החזיקו בשני אירועים נפרדים מעל 800 איש כבני ערובה, אבל בכל המקרים הללו לא הצליחו להגיע לתוצאות מכיוון שהמשטר הרוסי בניגוד למשטרים מערביים היה נכון להקריב אזרחים רבים ולא להיכנע לדרישות החוטפים.
מתווים > במרחב הווירטואלי

המרחב הווירטואלי נעשה כר זמין לפעילויות עוינות שונות, הנעשות על ידי מפגעים בודדים, ארגוני פשע, ואף מתווכחות על ידי מדינות.
מתקפות סייבר - מתרחשות באמצעות המרחב הווירטואלי, משמשות מפגעים בודדים, ארגוני טרור וקראקרים, ואף מדינות לשם הפלת רשתות חיוניות וירטואליות או פיזיות כגון אתרי ממשלה, תחנות אנרגיה ומים, בתי חולים וכדומה.
כּוֹפְרָה - מעין פיגוע מיקוח במרחב הווירטואלי על ידי שימוש בנוזקה המגבילה גישה למערכות המחשב הנגוע, ומשמשת לסחוט מהמשתמש תשלום כסף על מנת שתוסר מגבלת הגישה. באין מילוי הדרישה, יכולה להתבצע השחתה, שימוש לרעה, או מחיקה של תוכן מערכת המחשב.
טְרוֹלִינְג - ביצוע פעולה המשחיתה מרחב וירטואלי.
ראו גם

נפגע חרדה
הערות שוליים

↑  בראשי תיבות: פח"ע
↑    בתאל קולמן, ‏בית משפט פדרלי בארה"ב: אין דבר כזה "מפגע בודד", בעיתון מקור ראשון, 2 ביוני 2020
↑  https://www.gov.il/he/departments/news/study_on_lone_wolf_terror_phenomena_120618 מחקר: "מפגעים בודדים" פרסמו מידע מקדים ברשת
↑  נדב שרגאי, בל נטעה: מפגע "בודד" נוצר באווירה של האדרת טרור, באתר ישראל היום, 23 במרץ 2022
↑  שפת הטרור - הוראות שימוש במונחים אתר הבי בי סי
↑  אולריך סאם, אל תבואו בטענות, באתר העין השביעית, 1 באוקטובר 1997
↑  אמילי עמרוסי, "אונס הוא כלי מלחמה", באתר עיתון ישראל היום, ‏25.04.14
↑  אבי אשכנזי‏, הותר לפרסום: תאונת הסנפלינג  פיגוע לאומני, באתר וואלה, 26 בנובמבר 2014
↑  יואב זיתון, הערכה: הרקע לרצח בבקעה לא לאומני, באתר ynet, 13 באוקטובר 2013
↑  יהושע בריינר‏, הותר לפרסום: רצח שריה עופר בבקעה - על רקע לאומני, באתר וואלה, 14 בנובמבר 2013
↑  פני הרוע נטעאל בנדל, על ההכרה המערכתית באונס על רקע לאומני, 17 בפברואר 2019, מקור ראשון
↑  יש הבדל בין טרור יהודי לערבי, ריאיון עם הרב יעקב אריאל, 15 בינואר 2019, מקור ראשון
↑  [40 שנה של טרור יהודי], 10 בינואר 2019, תומר פרסיקו, הארץ
↑  בני כהן‏, איך להינצל מפיגוע תקשורתי?, באתר וואלה, 1 ביוני 2010
↑  המלחמה נגד ראש הממשלה הולכת ונהיית מלוכלכת – עשו פיגוע תקשורתי נגד הבן אמנון לורד, 9 בינואר 2019 אתר פטריוטי
↑   יוסי ורטר, נתניהו יצא מגדרו כדי לרכך את לב העמונאים ובתמורה חטף פיגוע תקשורתי, באתר הארץ, 23 בדצמבר 2016
↑  דפנה ארד, "זהו, סופית יצאתי מהארון": פיגועי פייסבוק פופולריים, באתר TheMarker‏, 29 במרץ 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph217778
קולנוע עדן

ערך זה עוסק בראינוע הראשון בתל אביב. אם התכוונתם לקולנוע עדן הירושלמי, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית קולנוע 
 כתובת:  Lilienblum Street 2 
 מיקום:   תל אביב-יפו
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1913
 תאריך פתיחה רשמי:  22 באוגוסט 1914 
 
 קואורדינטות:  32°03′42″N 34°46′02″E﻿ / ﻿32.0617°N 34.7672°E﻿ / 32.0617; 34.7672
 תבנית:לשוניות2
 
הכיתוב "עדן" מצדו השני של הבניין
קולנוע עדן (בעבר: ראינוע עדן) הוא הראינוע הראשון של תל אביב, שבסוף שנות העשרים, עם התפתחות הטכנולוגיה, הפך לקולנוע. זהו אחד ממוסדות התרבות החשובים של תל אביב הקטנה. בניין הקולנוע מצוי בתחילת רחוב ליליינבלום 2 בנווה צדק, ועיצובו הייחודי אופייני לשכונה זו. הקולנוע כלל שני אולמות: תחילה נבנה אולם עם גג (אולם החורף) וכעבור שנים אחדות נוסף אולם הקיץ (חסר גג, שבו הוקרנו הסרטים תחת כיפת השמים). בכל אולם היו 800 מקומות ישיבה. בהיותו אחד מאולמות ההצגה היחידים בתל אביב הקטנה של ראשית המאה, הוא שימש לא פעם גם למופעי אופרה ותיאטרון.