stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איליין אדוארדס
הערות שוליים

↑  "Alexandria Daily Town Talk, July 17, 1999". USGenWarchives.net. 17 ביולי 1999. נבדק ב-7 בינואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hugh A. Mulligan. "Good times sour for La.'s Edwards". Lakeland Ledger. נבדק ב-12 ביולי 2013. {{cite news}}:  (עזרה) (continued at page 8A as "La.'s tough times tough on Edwards")
↑  "Edwin Edwards Timeline". kplctv.com. KPLC 7 News. אורכב מ-המקור ב-4 במרץ 2016. נבדק ב-12 ביולי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Clay, Floyd Martin (1973). Coozan Dudley LeBlanc: from Huey Long to Hadacol. Pelican Publishing Company. ISBN 978-0-88289-646-5. נבדק ב-12 ביולי 2013. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Frank Charles Schwartzenburg Sr., age 84 of Marshalltown, Iowa, native of Marksville". Avoyellestoday.com. 31 בינואר 2013. אורכב מ-המקור ב-28 ביוני 2013. נבדק ב-14 במאי 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Philip Timothy (16 במרץ 2007). "Ex-governor tops list of colorful parish politicians". thetowntalk.com. אורכב מ-המקור ב-15 בספטמבר 2012. נבדק ב-1 ביוני 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Former LA first lady Elaine Edwards dead at 89". WBRZ. 14 במאי 2018. נבדק ב-16 במאי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Elaine Edwards. Louisiana former first lady, dies at 89 (אורכב 15.05.2018 בארכיון Wayback Machine), nola.com; accessed May 14, 2018.
1 2 3 4  "Former Louisiana first lady Elaine Edwards dies; Edwin Edwards: 'She was a great asset'". The Advocate. 14 במאי 2018. נבדק ב-14 במאי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Carter nomination seems assured; more Dems climb on bandwagon". Eugene Register-Guard. 10 ביוני 1976. נבדק ב-9 בספטמבר 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Conservatism balances regional pride in South". The Sun. 18 באוקטובר 1976. אורכב מ-המקור ב-7 בנובמבר 2012. נבדק ב-9 בספטמבר 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SNAC: w6s25t1x  US Congress: E000068
פיקוד אירופה ואפריקה של צי ארצות הברית

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 שיוך:  צי ארצות הברית 
 בסיס האם:  Naval Support Activity Naples 
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1922–הווה (כ־102 שנים) 
 פיקוד
 מפקד נוכחי:  ג'יימס פוגו 
 
פיקוד אירופה ואפריקה של צי ארצות הברית (באנגלית: United States Naval Forces Europe and Africa, או בקיצור NAVEUR-NAVAF) הוא כוח צבאי הכפוף לצי ארצות הברית של פיקוד אירופה ולפיקוד אפריקה. לפני 2020 הפיקוד כונה גם ככוחות הצי של ארצות הברית אירופה – כוחות הצי אפריקה ולעיתים כונתה ככוחות הצי של ארצות הברית אירופה – אפריקה.
מטה הפיקוד ממוקם בנאפולי שבאיטליה בשיתוף למטה הצי השישי של ארצות הברית. מפקד הפיקוד הוא אדמירל סטיוארט מונץ', המשמש גם כמפקד מפקדת כוחות נאט"ו בנאפולי. סגנו הוא סגן אדמירל ג'פרי ט. אנדרסון, המשמש במקביל כמפקד הצי השישי.
היסטוריה

הנוכחות המוקדמת ביותר של כוחות הצי האמריקאי באירופה הייתה טייסת הים התיכון והטייסת האירופית בעקבות מלחמת האזרחים האמריקאית. כוחות אלו שולבו כחלק מהצי הצפון-אטלנטי ב-1906. בשנת 1917, כוחות הצי של ארצות הברית הפועלים במימי אירופה התפתחו כפיקוד בהנהגת האדמירל וויליאם ס. סימס כחלק ממעורבות ארצות הברית במלחמת העולם הראשונה. הכפופים העיקריים לו היו האדמירלים העורפיים הנרי ב' ווילסון בצרפת ואלברט פ' ניבלאק שבגיברלטר. לאחר סיום המלחמה, הוקם מטה באיסטנבול ב-1919.
בתקופה בין שתי מלחמות העולם הפיקוד היה פעיל בעצימות נמוכה, והוא חזר לפעילות רבה יותר במלחמת העולם השנייה. הפיקוד סייע גם בתכנון והכנת הפלישות לצפון אפריקה ולצרפת. עד 1944 הוקם המטה בכיכר גרוונר שבמרכז לונדון. הבניין פונה רק על ידי חיל הים כאשר המפקדה עברה לאיטליה ב-2009. בתקופה זו הצי שפעל במימי אירופה הורכב מאוניית מערכה אחת, שתי סיירות, נושאת מטוסים ושש משחתות.
בסתיו 1945 הושלם תפקידו הראשי של הצי האמריקני במדינות הכבושות; חילות הים של מדינות הציר פורקו מנשקם, התחמושות אותרו ופורקו, ונמלים נפתחו מחדש לפעילות. בשנים 1946-1956 פעל כוח צפון אירופי של חמש עד שש ספינות (שייטות ומשחתות). כוח הפיקוד פעל בטורקיה על רקע משבר המיצרים הטורקיים ב-1946–1948.
כיום שטח הפיקוד מכסה כמחצית מהאוקיינוס האטלנטי, מהקוטב הצפוני ועד אנטארקטיקה; כמו גם הים האדריאטי, הים הבלטי, ים ברנץ, הים השחור, הים הכספי, הים התיכון והים הצפוני. הפיקוד מכסה את כל רוסיה, אירופה וכמעט את כל יבשת אפריקה. הוא מקיף 105 מדינות עם אוכלוסייה משולבת של יותר ממיליארד בני אדם וכולל קרקע המשתרעת על פני יותר מ-14 מיליון מיילים רבועים.
הערות שוליים

↑  "Area of Responsibility". navy.mil. 14 בינואר 2016. נבדק ב-3 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2003112175  VIAF: 142239928   WorldCat (עם VIAF): 142239928 
| צי ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| מחלקת הצי של ארצות הברית | מזכיר הצי של ארצות הברית • ראש המבצעים הימיים |  |
| פיקודים מרכזיים | פיקוד כוחות הצי • צי האוקיינוס השקט  • פיקוד אירופה ואפריקה • פיקוד מרכז • פיקוד דרום  • פיקוד הלוחמה המיוחדת • פיקוד הסייבר |  |
| ציים פעילים | הצי השני • הצי השלישי • הצי הרביעי • הצי החמישי • הצי השישי • הצי השביעי • הצי העשירי |  |
| מוסדות הדרכה | האקדמיה הימית של ארצות הברית • מכללת המלחמה של הצי • בית הספר של הצי ללימודים מתקדמים • בית ספר לטיסה קרבית |  |
USS בולטימור
הווארד פאסט

| --- | --- |

 לידה:  11 בנובמבר 1914 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  12 במרץ 2003 (בגיל 88) אולד גריניץ', ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 שם עט:  E. V. Cunningham, Walter Ericson, Behn Boruch 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 צאצאים:  Jonathan Fast 
 פרסים והוקרה:  הפרס הגדול לספרות בלשית (1973)  פרס השלום הבין-לאומי ע״ש סטלין 
 
הווארד מלווין פאסט (אנגלית: Howard Melvin Fast;‏ 11 בנובמבר 1914 – 12 במרץ 2003) היה סופר יהודי אמריקני ותסריטאי לטלוויזיה. כתב גם תחת שמות העט א.ו קנינגהם  וווֹלטר אריקסון עם ספריו המפורסמים ביותר נמנים, בין השאר, "אחי גיבורי התהילה" ו"ספרטקוס" (אנ').
ביוגרפיה

הווארד נולד בניו יורק, לאידה, הייתה מהגרת בריטית יהודייה, ובארני, בנם של מהגרים יהודים מאזור אוקראינה של ימינו. כשאמו נפטרה ב-1923 ואביו הפך למובטל, אחיו הצעיר של הווארד, ג'וליוס, עבר להתגורר עם קרובי משפחה בעוד שהווארד ואחיו הגדול ג'רום עבדו בחלוקת עיתונים. פאסט טען מאוחר יותר כי רכש את הסקרנות לספרות כבר בגיל צעיר בזכות עבודתו במשרה חלקית בספרייה העירונית של ניו יורק.
הווארד הצעיר החל לכתוב בגיל מוקדם. הוא כתב תוך כדי שנסע בטרמפים וברכבות ברחבי ארצות הברית כדי למצוא עבודות משונות. הרומן הראשון שכתב, שני עמקים, פורסם כשהיה בן 18 בשנת 1933. פאסט התעניין מאוד בהיסטוריה אמריקנית ועבודתו הפופולרית הראשונה הייתה 'האזרח תום פיין', סיפור בדיוני אודות חייו של אידאולוג מלחמת העצמאות האמריקנית. הוא המשיך עם הרומנים ההיסטוריים: "הגבול האחרון", המבוסס על אירוע אמיתי בו ברחה קבוצה משבט השאיין מהשמורה שיועדה להם בטריטוריה האינדיאנית באוקלהומה על מנת לחזור לאדמותיהם בדקוטה הדרומית, ו"נתיב החופש", על חייהם של עבדים משוחררים אחרי מלחמת האזרחים. יצירותיו שחזרו ברגש ובדמיון רב תקופות קשות בהיסטוריה האמריקנית ורמזו לא אחת לתחלואים מקבילים בחברה האמריקנית העכשווית כגון עוני, דיכוי, גזענות וחוסר סובלנות.
קריירה

במלחמת העולם השנייה שירת פאסט ככתב במשרד לענייני מידע מלחמתי האמריקני. אמנם, בשנת 1944 הוא הצטרף למפלגה הקומוניסטית של ארצות הברית ובעקבות כך הוזמן לחקירה בפני ועדת הסנטור מקארתי. בחקירתו הוא סירב לחשוף שמות של תורמים לקרן עבור ותיקי מלחמת האזרחים בספרד (שאחת מהם הייתה אלינור רוזוולט), ובשנת 1950 הוא נשפט ונכלא לתקופה של שלושה חודשים באשמת ביזיון הקונגרס.
כשישב בבית הסוהר הפדרלי החל פאסט לכתוב את יצירתו המפורסמת ביותר, "ספרטקוס", נובלה על עבד רומאי (ספרטקוס) המנהיג מרד באדוניו. פאסט, שצורף לרשימה שחורה בגלל הפרשה הקומוניסטית, לא מצא הוצאה שתסכים לפרסם את הספר ולכן פרסם את הספר בכוחות עצמו בהוצאה פרטית שהקים בשם Blue Heron Press. כמו כן הוא השתמש בשמות עט שונים, בהם א.ו קוניגהם, שתחתיו פרסם סדרה של ספרי בלשים פופולריים על בלש בבוורלי הילס.
גם אחרי שחרורו נאסר על פאסט לצאת לחו"ל ודרכונו נשלל ממנו כדי שלא יברח לברית המועצות. איסור זה היה בתוקף עד אמצע שנות השישים. ב-1953 פאסט קיבל מהסובייטים את פרס סטלין לשלום בזכות יצירותיו שתורגמו לשפות שונות והופצו בעותקים רבים גם ברחבי ברית המועצות ומדינות מזרח אירופה.
"אחי גיבורי התהילה" היה יוצא דופן מבין יצירותיו של פאסט באותה תקופה. הוא פורסם באוקטובר של שנת 1948, אחרי מסע אווירי בו עבר פאסט מעל שטחי מדינת ישראל החדשה.
הספר, בניגוד לקודמיו, לא התקבל היטב אצל חברי המפלגה הקומוניסטית ובמיוחד אצל היהודים שבה, שפחדו כי הוא עלול להצית רגשות ציוניים לאומיים. פאסט נקרא להופיע בפני מזכירות המפלגה, הואשם ב"לאומיות יהודית בורגנית" והועמד לגירוש מהמפלגה.
בסוף שנות ה-50, לאחר שהתגלו מעשי הרדיפה והדיכוי של שלטונו של סטלין, פאסט החליט לעזוב סופית את המפלגה הקומוניסטית. בשנת 1957 כתב את הספר "האל הערום", (ביחד עם מחברים נודעים אחרים כאנדרה ז'יד וריצ'רד רייט) על חוויותיו במפלגה הקומוניסטית. לקראת סוף חייו כתב לו גם ספר המשך, "להיות אדום", בו תיאר את הרדיפה הכפולה שעבר, הן מצד השלטונות האמריקנים כחבר מפלגה קומוניסטית והן מאת הקומוניסטים עצמם עקב דעותיו הציוניות.
בשנת 1952, כתב פאסט את הספר "בוקר באפריל", סיפורו של קרב לקסינגטון וקונקורד מנקודת מבטו של מתבגר בדיוני. אף על פי שלא התכוון שיתויג כספר למתבגרים, הספר הפך למטלת קריאה נפוצה בשיעורי ספרות בתיכונים אמריקנים עד היום. גרסה טלוויזיונית של הסיפור הופקה ב-1988.
בשנת 1974 עברו פאסט ומשפחתו לגור בקליפורניה, שם כתב תסריטים לתוכניות טלוויזיה. ב-1977 פרסם את הספר "המהגרים", חלק ראשון מסדרה בת שישה חלקים.
הוא נישא לאשתו הראשונה, בטי כהן, ב-6 ביוני 1937. ילדיהם הם ג'ונתן ורייצ'ל. בטי נפטרה ב-1994. בשנת 1999 נישא למרצדס או'קונר, שהייתה כבר אם לשלושה.
פאסט נפטר ב-2003 באולד גריניץ', קונטיקט.
בנו של פאסט, ג'ונתן, שהיה אף הוא לסופר, היה בעלה של הסופרת אריקה ג'ונג. בתם היא הסופרת מולי יאנג-פאסט.
יצירותיו שתורגמו לעברית

הבלתי מנצח: סיפור / הווארד פאסט; עברית: יעקב עדיני, תל אביב: נ' טברסקי, תש"ט.
נתיב החירות: רומן / הווארד פאסט; מאנגלית: אהרן אמיר, מרחביה: הקיבוץ הארצי השומר הצעיר, 1949.
האזרח תום פיין / הוברד פסט; תרגם: א' אמיר, תל אביב: עם עובד, תש"י.
אחי, גיבורי התהילה / הווארד פאסט; עברית - רות ליבנית, מרחביה: הקיבוץ הארצי השומר הצעיר, 1950. (יצא בהמשך במהדורות רבות נוספות.)
אחי גבורי התהלה: המחזה (תקציר) ב-3 מערכות (7 תמונות) על פי ספרו של הוברד פאסט / מאת שולמית בתדורי ומרדכי אמיתי, [תל אביב]: ההסתדרות הכללית של העובדים העברים בארץ ישראל - הוועד הפועל - מרכז לתרבות ולחינוך - המחלקה לאמנות ולספרות - המדור לבמאות, [תשי"ב?].
חיים סלומון: בן החורין / הוארד פאסט; תרגם: צ' רין; צייר נ' פרנק, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשי"ב.
הגבול האחרון: רומאן / הווארד פאסט ; מאנגלית: א' בירמן, מרחביה: ספרית פועלים, 1952.
ספארטאקוס: רומאן / הווארד פאסט; עברית: רות ליבנית; העיטור: שרגא ווייל), מרחביה: הקיבוץ הארצי השומר הצעיר, 1953. (יצא בהמשך במהדורות נוספות.)
אגדת ניו-אינגלנד: דרך הייסורים של סאקו וואנצטי / הווארד פאסט; עברית: רות ליבנית, מרחביה: הקבוץ הארצי השומר הצעיר, 1955.
סילס טימברמן / הווארד פאסט; עברית: רות לבנית, מרחביה: הקבוץ הארצי השומר הצעיר, 1956.
האל הערום: הסופר והמפלגה הקומוניסטית / הוארד פאסט (תרגם מאנגלית: ש' אורי [=זנדבנק]), תל אביב: עם עובד, תשי"ט.
משה, נסיך מצרים: רומן / הווארד פאסט; עברית: ב' גילאי, תל אביב: עידית, תשי"ט.
פרשת וינסטון / הווארד פאסט; מאנגלית: אדיר כהן, תל אביב: הוצאת אל"ף, תשכ"א.
ברניקה החשמונאית / הוארד פאסט; מאנגלית: אוריאל שלח [=יונתן רטוש], תל אביב: הוצאת הדר, תשכ"ו. (יצא שוב בתשמ"ח-1988 בשם "ברניקה: בתו של אגריפס".)
טורקמדה: ראש האינקויזיציה / הווארד פאסט; מאנגלית: יונתן רטוש, תל אביב: הדר, תשכ"ז. (יצא שוב בתשמ"ח-1988.)
המהגרים / הוארד פאסט; מאנגלית: עמיהוד ארבל, תל אביב: זמורה, ביתן, מודן, תש"ם-1979.
הדור השני / הוארד פאסט; מאנגלית: עמיהוד ארבל, תל אביב: זמורה, ביתן, מודן, תש"ם-1980.
המימסד / הוארד פאסט, מאנגלית: עמיהוד ארבל, תל אביב: ספרית מעריב, זמורה, ביתן, מודן, תשמ"א-1981.
המורשה / הוארד פאסט; מאנגלית: מיכאל אביב, תל אביב: זמורה-ביתן, תשמ"ו-1985.
מקס / הוארד פאסט; מאנגלית: מיכאל אביב, תל אביב: זמורה-ביתן, תשמ"ח-1988.
לוטראקי

| --- | --- |

 מדינה:  יוון יוון
 גובה:  82 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  12,212 (2021)
 קואורדינטות:  37°58′30″N 22°58′36″E﻿ / ﻿37.975°N 22.976666666667°E﻿ / 37.975; 22.976666666667 
 http://www.loutraki.gr
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת יוון מוגדלת) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןלוטראקי(למפת יוון רגילה) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןלוטראקי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
לוטראקי
לוטראקי (ביוונית: Λουτράκι) הוא אתר נופש פופולרי במפרץ קורינתוס אשר באזור פלופונסוס שביוון. אתר הנופש ממוקם כ-81 קילומטרים מערבית לאתונה ו-8 קילומטרים צפונית-מזרחית לעיר קורינתוס. אתר הנופש ממקום בתחום הרשות המקומית לוטראקי-פראכורה-אגיו תיאודורוי. לוטראקי ידועה במיוחד בעבור המעיינות המינרליים הטבעיים הרבים שבה ואתרי הספא שבה. זהו אחד מאתרי הנופש העתיקים ביותר ביוון אשר היה נודע עוד בימי קדם בזכות המעיינות החמים שבו.
בימי קדם נודע המקום בשם "תרמה" (Θερμά).
בשנת 1928 נהרסה לוטראקי כליל ברעידת אדמה עזה שפקדה את האזור. לוטראקי נבנתה מחדש מאז.
תיירות

תיירים רבים מבקרים בלוטראקי מדי שנה (במיוחד במהלך עונת הקיץ) וכלכלת לוטראקי תלויה לחלוטין בענף התיירות.
מתקני התיירות החשובים ביותר בלוטראקי כוללים בין היתר:
את מרכז הספא התרמי הגדול ביותר ביוון.
הקזינו של לוטראקי - הקזינו הגדול ביותר ביוון אשר הוקם במקור ב-1995.
מרכז אלכסנדריו בו נערכים כנסים בינלאומיים רבים.
זאת בנוסף למלונות רבים, אתרי נופש, וילות חוף ועוד.
עסידה

עסידה ג'רבאית מקמח מלא עם מרק ודג הרינג (עסידה ברינגה)
עסידה או עציט (מערבית: عصيدة בתרגום לעברית: דייסה) הוא מאכל העשוי מקמח שעורה ירוקה, דורה ירוקה או חיטה. עסידה נאכל במדינות ערביות וצפון אפריקאיות רבות ופופולרי במיוחד בלוב, בתוניסיה, בערב הסעודית, באריתריאה, באתיופיה, בסודאן ובתימן עם זאת בגרסאות הכנה שונות. תבשיל זה היה נפוץ בקרב עדות המזרח ונאכל עד היום על ידי יהודי לוב, יהודי תוניסיה ויהודי תימן.
| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  פודינג 
 מוצא:  מדינות ערב וצפון אפריקה
 מרכיבים עיקריים:  קמח שעורה או חיטה, מים
שמות המאכל

התורה בספר ויקרא, פרק ב', פסוק י"ד מפרטת כי על מנחת הביכורים להיות ”אָבִיב קָלוּי בָּאֵשׁ, גֶּרֶשׂ כַּרְמֶל”. "גרש" פירושו קמח קלוי ו"כרמל" פירושו שעורה רכה. לכן מתרגם הרב סעדיה גאון את המילים "גרש כרמל" בתרגום התורה לערבית יהודית כ"גריש מן אלהרף", שהוא קמח שעורה ירוקה קלויה ממנו עושים "עציט".
המאכל נקרא "עסידה" בקהילות צפון אפריקה, "עציט" או "עסיד" בניב דרום ערבית, "ג'רישה" בניב צפון ערבית, ו"גרסה דשעורה" בסורית.
שלבי ההכנה

את העציט מכינים באמצעות הרתחת הגרעינים בעודם שלמים במים רותחים, ייבוש במשך שבוע או שבועיים, קלייה במחבת על אש קטנה ואז טחינה לקמח. קמח שעורים המתגבל לעיסה נחשב לטוב ביותר מבחינת טעם, אך נדרשת הרבה עבודה כדי להסיר את הציקלונים והשיבולים מעל הגרעינים לפני שטוחנים אותם לקמח.
יוצקים בבת אחת מים רותחים על כמות שווה של קמח ולשים במשך עשר דקות רצופות. אין בישול נוסף.
מרכיבים וגרסאות שונות

נהוג לאכול את ה"עציט" עם האצבעות, ללא שימוש בסכו"ם, ולטבול במרק או בסירופ מתוק. מגישים את ה"עציט" בדרך כלל בצלחת גדולה ויוצרים שקע בעיסה כדי שיחזיק קצת מהנוזל.
"עציט" נאכל כחלק מארוחה עם מרק ובשר לצד ירקות טריים, או בצורת קינוח חלבי עם חמאת סאמנה או גהי. עציט מתוק נפוץ במיוחד במטבח הלובי ונהוג כמאכל לשבועות. את החמאה הנאכלת עם העציט נהוג לאחסן בצנצנת אטומה עם עלי גפן כדי להוסיף לה טעם. ייתכן שבימי קדם העציט נאכל גם עם שמן זית. בתימן השתמשו לרוב בקמח דורה להכנת ה"עציט", מכיוון שהיה מצוי שם יותר משעורה או חיטה.
הערות שוליים

↑  ראו בתרגום הירושלמי על ויקרא ב, י"ד.
↑  בספרא על ויקרא ב, י"ד מובא דרשה על המלה "כרמל" - רוצה לומר, רך - מל. גם במלכים ב, פרק ד' פסוק מ"ב נזכרת המלה "כרמל". וְאִישׁ בָּא מִבַּעַל שָׁלִשָׁה וַיָּבֵא לְאִישׁ הָאֱלֹהִים לֶחֶם בִּכּוּרִים עֶשְׂרִים לֶחֶם שְׂעֹרִים וְכַרְמֶל בְּצִקְלֹנוֹ". בצקלונו פירושו בלבושו.
אייסה באטרפילד

| --- | --- |

באטרפילד, 2019
 לידה:  1 באפריל 1997 (בן 27) אנגליה איזלינגטון, לונדון, אנגליה, הממלכה המאוחדת
 שם לידה:  Asa Maxwell Thornton Farr Butterfield 
 סוגה מועדפת:  הרפתקאות, דרמה
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2006
 מקום לימודים:  Stoke Newington School and Sixth Form 
 פרסים והוקרה:  2008 - מועמדות לפרס BIFA   2008 - מועמדות לפרס NSPCC   2011 - ה"שחקן העולה" של VIACIM
 פרופיל ב-IMDb
 
אייסה מקסוול ת'ורנטון פאר באטרפילד (באנגלית: Asa Maxwell Thornton Farr Butterfield; בעברית נקרא גם אסא בטרפילד; נולד ב-1 באפריל 1997) הוא שחקן קולנוע אנגלי. התפרסם בתור הילד הוגו קברה בסרטו של מרטין סקורסזה "הוגו", הילד ברונו בסרט דרמת השואה "הנער בפיג'מת הפסים", הילד אנדר בסרט "המשחק של אנדר", והנער אוטיס בסדרת הנעורים "חינוך מיני" מבית Netflix.
ביוגרפיה

באטרפילד נולד במחוז איזלינגטון שבלונדון למשפחה נוצרית. הוא למד בבית הספר לאמנויות Stoke Newington, והחל לשחק בגיל שבע בתיאטרון שחקני הנוער המקומי.
קריירה

בגיל 9 התפרסם בקומדיית הפעולה הבריטית "הבן של רמבו" ובדרמה הטלוויזיונית "אחרי תומאס".
ב-2008 שיחק את התפקיד הראשי בדרמת השואה הספרותית "הנער בפיג'מת הפסים" בתור הילד הגרמני ברונו, בנו של קצין האס אס הממונה על מחנה השמדה. במהלך הסרט מנהל ברונו ידידות יוצאת דופן עם אסיר יהודי בן גילו בשם שמואל.
בנוסף שיחק בסדרה הבריטית "מרלין" בתפקיד הדרואיד הצעיר מורדרד. ב-2010 הופיע בפנטזיות "איש הזאב" בתור הדמות הצעירה של בן טלבוט ו"נני מקפי 2: הקסם חוזר" בתור נורמן בנה של איזבל גרין (מגי ג'ילנהול). בסוף שנת 2011 שיחק באטרפילד בתפקיד הראשי של הילד הוגו קברה בסרט ההרפתקאות התלת־ממדי זוכה 5 פרסי האוסקר של מרטין סקורסזה "הוגו". בשנת 2012, הצטלם לעיבוד הקולנועי לספרו של אורסון סקוט קארד, "המשחק של אנדר", אשר יצא לאקרנים בסוף 2013. ב-2016 הופיע בסרטו של טים ברטון "המעון של מיס פרגרין לילדים משונים" בתפקיד הראשי בסרט גילם ילד בשם ג'ייקוב. ב-2017 שיחק בתפקיד ראשי בסרט ההרפתקאות "המקום בינינו" שם גילם את גרדנר אליוט, בן האנוש הראשון שנולד במאדים.
הוא התמודד מול צ'ארלי פלאמר, צ'ארלי רואו וטום הולנד על התפקיד הראשי של ספיידרמן בסרט "ספיידרמן: השיבה הביתה" משנת 2017. את התפקיד קיבל בסופו של דבר הולנד.
ב-2018 כיכב בסרט המדע בדיוני האמריקאי "Time Freak" לצד סופי טרנר.
בשנת 2019 החל לשחק בתפקיד הראשי בסדרה הקומית "חינוך מיני" ברשת נטפליקס, שם הוא מגלם את אוטיס מילבורן.
באוקטובר 2023 ובדצמבר 2023 באטרפילד גינה ברשתות שלו את מדינת ישראל, במהלך מלחמת חרבות ברזל. הוא אף פרסם במדיה החברתית שלו פוסטים שמתעלמים מהטבח והאונס של חמאס נגד יהודיות ויהודים כשבו בעת, באטרפילד מתח ביקורת נוקבת על פעולות צה"ל ברצועת עזה: ”לא-יכול להצדיק הרג כזה של פלסטינים שמשלמים את המחיר על פשע שלא ביצעו”.
באוגוסט 2024, פורסם כי באטרפילד לוהק לסדרה חדשה של נטפליקס בשם "Out of the Dust". מדובר במותחן פסיכולוגי המתרחש בתוך כת נוצרית שמרנית. באטרפילד יגלם את דמותו של אדם.
פילמוגרפיה > סרטים

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2007 | הבן של רמבו | ילד #1 |  |
| 2008 | הנער בפיג'מת הפסים | ברונו |  |
| 2010 | איש הזאב | בן טלבוט הצעיר |  |
| 2010 | נני מקפי 2: הקסם חוזר | נורמן גרין |  |
| 2011 | הוגו | הוגו קברה |  |
| 2013 | המשחק של אנדר | אנדרו וויגין |  |
| 2014 | X+Y | ניית'ן אליס |  |
| 2015 | עשרת אלפים קדושים | ג'וד |  |
| 2016 | המעון של מיס פרגרין לילדים משונים | ג׳יקוב פורטמן |  |
| 2017 | בית המחר | סבסטיאן פרנדרגאסט |  |
| 2017 | סוף המסע | לוטננט שני ראלי |  |
| 2017 | המקום בינינו | גרדנר אליוט |  |
| 2018 | ואז את הגעת | קלווין לואיס |  |
| 2018 | Time Freak | סטילמן |  |
| 2018 | תיכון סלוטרהאוס שולט | ווילוגבי בלייק |  |
| 2019 | Greed | פין מק'ריידי |  |
| 2022 | משחק של חיים או מוות | אייזק |  |
| 2022 | Flux Gourmet | בילי רובין |  |
| 2022 | Your Christmas or Mine? | הוברט ג'יימס יוז |  |
| 2023 | Your Christmas or Mine 2 | הוברט ג'יימס יוז |  |
| 2023 | All Fun and Games | מרכוס פלטשר |  |
| 2025 | Rogue Trooper |  | דיבוב |
| TBA | Watch the Skies |  | דיבוב |
| TBA | College Republicans |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006 | אחרי תומאס | אנדרו | סרט טלוויזיה של ITV |
| 2008 | אפר לאפר‏ | דוני | פרק: "Episode 6" |
| 2008–2009 | מרלין | מורדרד | 3 פרקים |
| 2017 | כנפי הרעם בפעולה | קונרד | דיבוב; פרק: "Long Haul" |
| 2023–2019 | חינוך מיני | אוטיס מילבורן | תפקיד ראשי (4 עונות); 32 פרקים |
| 2020 | 50 States of Fright | ברנדון בויד | 3 פרקים |
| יפורסם בהמשך | Out of the Dust | אדם |  |
הערות שוליים

↑  הערב חצי גמר גביע אירופה: צרפת מול פורטוגל, באתר וואלה, 28 ביוני 2000
↑  Kit, Borys (30 במאי 2015). "Spider-Man Hopefuls Screen-Test in Atlanta as Marvel Decision Nears (Exclusive)". The Hollywood Reporter. נבדק ב-9 באוגוסט 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Parrish, Robin (12 ביוני 2015). "Rumor Says Marvel And Sony Are Arguing Over Their New Spider-Man — And Asa Butterfield's Out". Tech Times. נבדק ב-23 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Charlie Plummer Is In The Money..." Pressreader. טוטאל פילם. נבדק ב-23 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Sony Pictures and Marvel Studios Find Their 'Spider-Man' Star and Director". marvel.com. 23 ביוני 2015. נבדק ב-9 באוגוסט 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  אלון פרוכטר, הערכת מצב: מי בעדנו, מי נגדנו - ומי עדיין שותקים?, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 23 בדצמבר 2023
1 2  כרמל שטרן, ‏מי איתנו, מי נגדנו, באתר ‏מאקו‏, 19 באוקטובר 2023
↑  K. J. Yossman, Asa Butterfield, Molly Windsor, Fra Fee, Siobhan Finneran and Christopher Eccleston Set for Netflix Series ‘Out of the Dust’ (EXCLUSIVE), Variety, ‏2024-08-27 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007455326305171  PLWABN: 9811989024905606  BIBSYS: 12046128  BNE: XX4862951  BnF: cb16595771c (data)  CiNii: DA18760026  GND: 1025348249  ISNI: 0000 0000 7827 0538  LCCN: no2009040355  NKC: xx0151975  NTA: 395397456  RERO: 02-A024261541  SUDOC: 160779596  VIAF: 102355897   WorldCat (עם VIAF): 102355897
דוד בן לוי מנרבונה

רבי דוד בן לוי מנרבונה היה מחכמי פרובנס בתקופת הראשונים, ששימש כדיין בעיר נרבונה במחצית השנייה של המאה ה-13, ומחבר ספר המכתם.
ביוגרפיה

רבו של רבי דוד, על פי עדותו בספרו, הוא רבי שמואל בן שלמה שקלי (שקייל), רבי דוד שימש כדיין בנרבונה לצד רבי מרדכי קמחי.
מועד פטירתו של רבי דוד אינו ידוע, אך ידוע שהוא חי לפחות עד שנת הס"ה (1305), שאז נפטר רבו, רבי שמואל שקלי, ורבי דוד מציין בכתביו את רבו בתוספת המילים 'זכרו לחיי העולם הבא', מעידות על כך שרבו כבר לא היה בן החיים.
ספר המכתם

ספר המכתם הוא ספר הלכתי הנסוב אודות פסקי הרי"ף על הגמרא, שנכתב על מספר מסכתות בתלמוד, בעיקר מסדר מועד (ברכות, פסחים, ראש השנה, סוכה, ביצה, תענית, מגילה ומועד קטן). ספר המכתם הוזכר בספרי ראשונים רבים שחיו אחריו, בהם מנחם המאירי, האורחות חיים והכל בו, ועוד. הספר נשאר ככתב יד במשך מאות שנים, ורק במאה העשרים יצא לאור על ידי הרב משה יהודה הכהן בלוי.
הערות שוליים

↑  המכתם, מסכת פסחים עמ' קמ"ט בהוצאת מכון 'אהבת שלום'.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007513654105171  VIAF: 310736927   WorldCat (עם VIAF): 310736927 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מיכאל קשטן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 בספטמבר 1922 רפובליקת פולין 
 פטירה:  15 בפברואר 1986 (בגיל 63) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי חוף הכרמל 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 שפות היצירה:  עברית 
 
מיכאל קשטן (13 בספטמבר 1922 – 15 בפברואר 1986) היה מחנך, סופר, מתרגם, משורר ופזמונאי ישראלי.
ביוגרפיה

קשטן נולד בפולין, ובשנת 1940 עלה לארץ ישראל. למד ספרות באוניברסיטה העברית בירושלים, והיה מחנך ומורה בהדסים, ואחר כך בבית הספר הריאלי בחיפה ובסמינר אורנים. היה ממקימי בית רוטשילד בחיפה ושותף בניהולו.
תקופה מסוימת התגורר בפריז כשליח המחלקה לחינוך ולתרבות בגולה למערב אירופה. בשנותיו האחרונות היה מנהל האגף לתרבות של עיריית חיפה.
בין ספריו: "חבטה" (מבחר שירים), "הדור הצעיר בראי שירתו" (שירה). כמו כן תרגם את מחזות אז'ן יונסקו שהוצגו בתיאטרון חיפה.
בזמן עבודתו בהדסים כתב יחד עם גיל אלדמע מספר שירים לטקס הביכורים של הכפר, וחלקם הפכו לנכס צאן ברזל של הזמר העברי: "שיבולים", "כי תנעם" (שהושר על ידי שושנה דמארי), "נערי ברועים", "זמר איכרים" - (כוריאוגרפית תמר אליגור), ועוד.
בשנת 1997 נקרא על שמו רחוב בחיפה.
כליע

| --- | --- |

 
 מאכלים
 מוצא:  מרוקו 
 מרכיבים עיקריים:  בשר בקר 
 
כְלִיע (בערבית: خليع) הוא מאכל של נתחי בשר בקר שעוברים תהליך של בישול, טיגון, ושימור בשמן המיועדים לשימוש מהיר במקרה של סעודה לא צפויה. מקורו הוא במטבח המרוקאי.
במהלך הייצור עוברים נתחי הבקר בישול ארוך ולאחר מכן מטוגנים בשמן עמוק (קונפי). הנתחים נשמרים בצנצנות או בחביות עם מלח ושמן שנשאר מהטיגון. הנתחים משתמרים זמן רב בעוד השמן נקרש ומסייע בשימורם.
בשעת הצורך כאשר הגיע אורח בלתי צפוי או נדרשו לארוחה מהירה השתמשו בנתחי כליע כדי להכין מאכלים מהירי הכנה או כתוספת לכריך. גם בשמן הטיגון משתמשים לתיבול מאכלים.
שמואל רומאנלי, סופר יהודי-איטלקי, ביקר במרוקו בסוף שנות השמונים של המאה ה-18 ותיאר את הכליע כך: "... אל-כליע, מאכל מיוחד במערב, הם בצעי בשר מורכבים בשמן במרחשת או מחבת, ומשומר משנה לשנה. ובאין מלון בדרכים ישאוהו עימם למחייתם." ואכן, יהודים שיצאו למסעות, לקחו בתוך מטלטליהם כדי חרס מלאי בשר, ובארוחות צהריים הוציאו חתיכה של בשר, הניחו אותה על חתיכת לחם לבן והשביעו את רעבונם.
בשווקים ובמכולות במרוקו ניתן למצוא כליע בחביות גדולות הנמכר במשקל.