stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חוק מס ערך מוסף
דוגמאות הסבר לחישוב מע"מ

מונחים:
מע"מ תשומות – מע"מ שמשולם לספק בעת הרכישה
מע"מ עסקאות – מע"מ שנגבה מלקוח בעת מכירת המוצר
דוגמה 1:
עסק קנה את מוצר א' במחיר לפני מע"מ של 1,000 ₪, מחיר בתוספת 17% מע"מ, הוא: 1,170 ₪.
העסק מכר את מוצר א' במחיר לפני מע"מ של 1,400 ₪, מחיר ללקוח בתוספת 17% מע"מ, הוא: 1,638 ₪.
מע"מ התשומות בעסקה הוא 170 ₪. (1,170-1,000 ₪) – מע"מ זה שולם על ידי העסק לספק.
מע"מ עסקאות בעסקה הוא 238 ₪ . (1,638-1,400 ₪) – מע"מ זה שולם לעסק על ידי הלקוח.
בידי העסק נשאר ההפרש שהוא 68 ₪. (238-170 ₪). סכום זה ישולם לשלטונות מע"מ ב-15 לחודש שלאחר החודש בו בוצעו העסקאות.
דוגמה 2 :
עסק קנה את מוצר א' במחיר לפני מע"מ של 1,000 ₪, מחיר בתוספת 17% מע"מ, הוא: 1,170 ₪.
העסק מכר את מוצר א' במחיר לפני מע"מ (מחיר הפסד) של 800 ₪, מחיר ללקוח בתוספת 17% מע"מ, הוא: 936 ₪.
מע"מ התשומות בעסקה הוא 170 ₪. (1,170-1,000 ₪) – מע"מ זה שולם על ידי העסק לספק.
מע"מ עסקאות בעסקה הוא 136 ₪. (936-800 ₪) – מע"מ זה שולם לעסק על ידי הלקוח.
העסק שילם לספק סכום מע"מ גדול יותר מאשר קיבל מהלקוח. ההפרש בסך של 34 ₪ (136-170) ידווח לשלטונות מע"מ ב-15 לחודש שלאחר החודש בו בוצעו העסקאות, העסק יקבל בחזרה משלטונות מע"מ סך של 34 ₪.
אם העסק לא ימכור את המוצר שקנה (לדוגמה: המוצר נשבר ונזרק), הוא לעולם לא יגבה עבורו מע"מ עסקאות. העסק יגיש לשלטונות המס דרישה להחזר מע"מ התשומות ששילם בסך של 170 ₪, שלטונות מע"מ יחזירו לעסק את הסכום הנ"ל.
לקריאה נוספת

עו"ד אבי פרידמן, מס ערך מוסף: החוק וההלכה, מהדורה שלישית, 2017.
יעקב פוטשבוצקי, חוק מס ערך מוסף, תשל"ו-1975, הוצאת צור רימון.
אהרן נמדר, מס ערך מוסף, הוצאת חושן למשפט, מהדורה שנייה, 2001.
מ. כהן, דיני מיסים, הוצאת המכון למיסים ולייעוץ כלכלי בע"מ.
הערות שוליים

↑  אהרן בידן, הצעה: מס אחיד ויחיד, מעריב, 14 ביולי 1964
↑  מס על ערך מוסף במקום מיסי העקיפין, דבר, 1 באפריל 1968
↑  הידוק הקשרים עם השוק מחייב, דבר, 19 באפריל 1970
↑  מיסוי בשיטת מס ערך מוסף יונהג, מעריב, 19 בנובמבר 1970
↑  חוק אזור סחר חופשי באילת (פטורים והנחות ממיסים), תשמ"ה-1985, באתר חילן
חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות

| --- | --- |

 פרטי החוק
 תאריך חקיקה:  5 במרץ 1998
 תאריך חקיקה עברי:  ז' באדר תשנ"ח
 גוף מחוקק:  הכנסת הארבע עשרה
 תומכים:  36
 מתנגדים:  0
 חוברת פרסום:  ספר החוקים 1658, עמ' 152
 הצעת חוק:  פרטית
 משרד ממונה:  שמונה משרדים
 מספר תיקונים:  23
 נוסח מלא:  חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, התשנ"ח–1998
 
חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, התשנ"ח–1998 עוסק בזכויותיהם של אנשים עם מוגבלות. מטרת החוק מוצגת בסעיף 2 לחוק: "חוק זה מטרתו להגן על כבודו וחירותו של אדם עם מוגבלות (דהיינו, לקות קבועה או מגבלה זמנית), ולעגן את זכותו להשתתפות שוויונית ופעילה בחברה בכל תחומי החיים, וכן לתת מענה הולם לצרכים הנובעים ממוגבלותו באופן שיאפשר לו לחיות את חייו בעצמאות מרבית, בפרטיות ובכבוד, תוך מיצוי מלוא יכולתו".
היסטוריה

החוק נחקק לאחר שהצטבר ניסיון בחקיקה הישראלית עם חוקים שונים הנוגעים בסוגיות מגוונות הקשורות באנשים עם לקויות (כגון חוק התכנון והבנייה) ולאחר שהצטבר ניסיון עולמי עם חוקים כוללניים בתחום (כגון Americans with Disabilities Act, 1990). ייחודו של החוק, ביחס לחוקים דומים בעולם, הוא בהיותו מגן גם על זכויותיהם של מי שסובלים ממגבלה שאינה קבועה (למשל, מצויים בהליך החלמה מפציעה), ובהפרדה הברורה שיש בו, בין הפליה לבין נגישות במקום ציבורי ובשירות ציבורי, ובין נגישות מבנים, תשתיות וסביבה לנגישות השירות.
עתליה בן מנחם מסבירה כי עד שנות התשעים היו מקובלות בעולם המערבי שתי גישות עיקריות שהשפיעו על היחס לאנשים עם מוגבלויות:
הגישה הליברלית, לפיה המדינה מתערבת באופן מינימלי בפתרון בעיות חברתיות, לרבות זכויות של אנשים עם נכויות ולפי כך נותנת לאדם קצבת נכות רק אם אין ביכולתו להשתכר או לקיים את עצמו.
גישת מדינת הרווחה המתייחסת למגוון רחב יותר של צרכים ומפגינה גמישות רבה יותר במבחני זכאות.
היסטוריה > היסטוריה חקיקתית

חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, התשנ"ח–1998 נחקק בכנסת בשנת 1998, ביוזמתו של ארגון בזכות - המרכז לזכויות אדם של אנשים עם מוגבלויות.
הצעת החוק הונחה על שולחן הכנסת על ידי חבר הכנסת דדי צוקר (מרצ) ועברה בקריאה ראשונה במרץ 1996. אחר כך הוקמה ועדה ציבורית בראשות ד"ר ישראל כץ אשר הכינה חקיקה מפורטת במשך שמונה חודשים. ב-23 בפברואר 1998 אושרו בכנסת מספר פרקים מתוך הצעת החוק. החוק נכנס לתוקף ב-1 בינואר 1999. חבר הכנסת אילן גילאון (מרצ) הגיש הצעת חוק הכוללת את הפרקים הבאים: דיור בקהילה וסיוע אישי, תרבות פנאי וספורט, חינוך והשכלה, המערכת המשפטית, צרכים מיוחדים.
במרץ 2005 תוקן החוק ביוזמת חבר הכנסת שאול יהלום (מפד"ל) והתווסף לו פרק העוסק בנגישות.
בתיקון מיולי 2022 הורחבו כלי הפיקוח והאכיפה, באמצעות הוספת הפרקים "סמכויות פיקוח" ו"אמצעי אכיפה מינהליים".
עקרונות מרכזיים

בחוק נקבעו עקרונות אחדים:
אין להפלות אדם עקב מוגבלותו בקבלה לעבודה, בקידומו ובפיטוריו. על המעביד להתאים את העבודה ודרישותיה לעובד, אם אין הדבר נטל כבד מדי עליו.
החוק מעניק העדפה מתקנת לנכים, בקובעו: "אין רואים כהפליה פסולה פעולה שנועדה לתקן הפליה קודמת או קיימת של אנשים עם מוגבלות או שנועדה לקדם את השוויון של אנשים עם מוגבלות". החוק דורש מהמעסיק לפעול למען מתן ייצוג הולם בקרב עובדיו לאנשים עם מוגבלות (לעניין זה ניתן גם צו הרחבה). גם שר העבודה והרווחה נדרש לפעול למען שילובם של נכים במעגל העבודה.
על התחבורה הציבורית להיות נגישה לאנשים עם מוגבלויות ומותאמת לצורכיהם.
הוקמה נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.
אסור להפלות אנשים עם מוגבלות בכניסה ובמתן שירות במקום הפתוח לציבור.
יש להנגיש כל מקום הפתוח לציבור או שירות הניתן לציבור, ולאפשר גישה נוחה ושירות נגיש לאנשים עם כל סוגי המוגבלויות.
עקרונות מרכזיים > חניה

התיקון משנת 2005 לחוק תיקן גם את חוק חניה לנכים, כך שניתן לבעל תג נכה פטור מתשלום בעד חניה במקום ציבורי, בתנאים מסוימים.
עקרונות מרכזיים > היעזרות בחיית שירות

בשנת 2022 חוקק תיקון לחוק אשר מסדיר את נושא ההיעזרות בכלבי נחייה לאנשים עם מוגבלות שלא בהכרח מתמודדים עם עיוורון. התיקון מחיל את ההוראות אשר אוסרות על הפליית אנשים עיוורים אשר מלווים בכלב נחייה להיכנס למקומות, על כלל האנשים הנעזרים בכלב נחייה.
פרק התעסוקה > תקנות בנושא התאמות בתעסוקה (2006)

בשנת 2006 נוספו לפרקי התקנות של החוק "תקנות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (השתתפות המדינה במימון התאמות)", התשס"ו תקנות אלו מגדירות את השתתפות מדינה במימון התאמות עבור אנשים עם מוגבלות: כל מעסיק של עובד עם מוגבלות או מעסיק שמבקש לקלוט אדם עם
מוגבלות, זכאי לפנות בבקשה להשתתפות המדינה במימון התאמות הנדרשות בשל מוגבלות העובד ומאפייניה ובהתאם לצרכיו. כל זאת כדי שיוכל לבצע את תפקידו במקום העבודה ככלל העובדים. השתתפות המדינה ניתנת כהלוואה עם ביצוע התאמה והופכת כעבור שנה למענק בהתאם לתנאים שנקבעו בתקנות.
ביקורת על החוק: זווית משפטית

הביקורת על החוק מצביעה על מספר מורכבויות העולות מהיחס של גורמי חקיקה ופסיקה כלפי אנשים עם מוגבלויות, שטענו לאפליה על רקע תעסוקתי. גורמי הפסיקה נשענים מדי על המודל הרפואי ועל אישורים רפואיים המוכיחים מגבלה כלשהי, הפסיקה הקיימת כיום אינה עצמאית דיה ונשענת לרוב על פסיקות ביחס לאפליה מתחומים אחרים, וכן סוגיית ה"מוגבלים הראויים" לעומת "מוגבלים סתם" הנוגעת לסוגיית ההתאמות למקומות העבודה להן זכאים אנשים עם מוגבלויות, לשילוב חברתי ולסטיגמות קשות על האדם עם המגבלה כאדם עובד.[דרוש מקור]
ראו גם

נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות
חוק חניה לנכים
נגישות ישראל
בג"ץ מחמלי נגד שירות בתי הסוהר
בג"ץ שחר בוצר
פסק דין בורוכוב
לקריאה נוספת

אריאלה אופיר ודן אורנשטיין, "חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, התשנ"ח–1988: אמנסיפציה בסוף המאה ה-20", אהרן ברק, סטיב אדלר ואחרים (עורכים), ספר מנחם גולדברג, הוצאת סדן, 2001.
דינה פלדמן, תרומתו של חוק שוויון לאנשים עם מוגבלות, התשנ"ח–1998 לקידום זכויותיהם והשתלבותם של אנשים עם מוגבלות שכלית בחברה הישראלית. בתוך: מ. חובב ופ. גיטלמן. (עורכים). מבידול לשילוב: התמודדות עם מוגבלויות בקהילה. ירושלים: הוצאת כרמל, רעננה: בית איזי שפירא, 2006. עמודים 21–63.
דינה פלדמן, תרומתו של חוק שוויון לאנשים עם מוגבלות, התשנ"ח–1998 לקידום צדק סביבתי לאנשים עם מוגבלות בישראל. בתוך: ד. פלדמן, י. דניאלי להב, ש. חיימוביץ (עורכים). נגישות החברה הישראלית לאנשים עם מוגבלות בפתח המאה ה-21. ירושלים: הוצאת משרד המשפטים, 2007. עמודים 31–79.
דינה פלדמן. זכויות אדם של ילדים עם מוגבלות בישראל בפתח המאה ה-21. בתוך: ש. רייטר, י. לייזר, ג. אבישר. (2007). (עורכים). שילובים: לומדים עם מוגבלויות במערכות חינוך. חיפה. הוצאת אחוה. 2007, עמודים 89–142.
דינה פלדמן. זכויות אדם של אנשים עם מוגבלות נפשית – מציאות ואתגרים. בתוך: נ. הדס-לידור ומ. לכמן (2007). (עורכים). שיקום והחלמה בבריאות הנפש: קריאה מנקודות מבט שונות. פרקטיקה, מדיניות ומחקר. כפר יונה: הוצאת ליתם. 2007, עמודים 203–271.
דינה פלדמן. חוק שוויון לאנשים עם מוגבלות, התשנ"ח–1998 כמקדם נגישות השירות לאנשים עם מוגבלות. עניין של גישה. גיליון 5. 2007, עמודים 5–14.
Feldman, Dina. "Environmental Justice" and Persons with Disabilities in Israel. Disability Studies Quarterly, 2007, Fall, Vol. 27(4)
Feldman, Dina. Human Rights of Children with Disabilities in Israel: The Vision and the Reality. Disability Studies Quarterly, 2009, Vol. 29(1)
הערות שוליים

↑  משרדי הביטחון, הבריאות, החינוך, המשפטים, הרווחה, הפנים, התחבורה והתקשורת.
↑  עתליה בן מנחם, חוק שיויון הזדמנויות לאנשים עם מוגבלויות, באתר מכון סאמיט (ארכיון)
↑  דו"ח ועדת כץ באתר נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות
↑  חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, התשנ"ח–1998, ס"ח 1658 מ-5 במרץ 1998
↑  חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון מס' 2), התשס"ה–2005, ס"ח 1995 מ-7 באפריל 2005
↑  חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון מס' 23), התשפ"ב–2022, ס"ח 3007 מ-13 ביולי 2022
↑  בהחלטת ועדת מעקב מיום 1 באוקטובר 2015, החתומה על ידי הסתדרות העובדים הכללית החדשה ונשיאות הארגונים העסקיים, נקבע שיצוג הולם יינתן למי שיש לו נכות מוכרת של 40% לפחות או עבר שיקום מקצועי על ידי המדינה. הגדרה זו שונה מההגדרה הקבועה בחוק.
↑  ילקוט הפרסומים 6891, התשע"ה, 5 באוקטובר 2014, עמ' 48
↑  מידע לאנשים עם מוגבלות על זכויותיהם בתחבורה הציבורית, באתר נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, ‏19 בספטמבר 2021
↑  אפליית אנשים עם מוגבלות: מהו הפיצוי לנכה צה"ל שנהג מונית סירב להסיעו בגלל כיסא הגלגלים?, באתר דין - עורכי דין ומידע משפטי בישראל, ‏24 במרץ 2022
↑  הנגשת התחבורה הציבורית לאנשים עם מוגבלויות, באתר משרד מבקר המדינה, ‏19 באוקטובר 2021
↑  חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון מס' 22 והוראת שעה), התשפ"ב–2022, ס"ח 3001 מ-7 ביולי 2022
↑  השתתפות המדינה במימון התאמות במקום העבודה לעובד עם מוגבלות, באתר המטה לשילוב אנשים עם מוגבלויות בשוק העבודה
הסמל הבין-לאומי לנגישות המותאמת לנכים
שלט המציין שמותרת כניסה עם חיות שירות
אליפות ארצות הברית הפתוחה 1969

| --- | --- |

האצטדיון בו נערכו משחקי תחרויות היחידים
 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  28 באוגוסט 1969 – 9 בספטמבר 1969 (13 ימים) 
 מספר תחרות:  89 
 עיר מארחת:  ניו יורק
 אצטדיון:  מועדון הטניס וסט סייד
 זוכה:  גברים:רוד לייבר (אוסטרליה) נשים:מרגרט קורט (אוסטרליה) זוגות גברים:קן רוזוול/פרד סטולי (אוסטרליה) זוגות נשים:פרנסואז דיר (צרפת)/דרלין הארד (ארצות הברית) זוגות מעורבים:מרגרט קורט (אוסטרליה)/מרטי ריסן (ארצות הברית)
 
 → אליפות ארצות הברית הפתוחה 1968 אליפות ארצות הברית הפתוחה 1970 ← 
 
אליפות ארצות הברית הפתוחה 1969 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי דשא ב"מועדון הטניס וסט סייד" בקווינס. התחרויות התחילו ב-28 באוגוסט והסתיימו ב-9 בספטמבר. זו הייתה האליפות ה-89 מאז ייסודה.
התחרות > תחרות זוגות גברים

בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן הזוגות שקיבלו דירוג:
ג'ון ניוקומב וטוני רוץ', (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו ברבע הגמר
טום אוקר (הולנד הולנד) ומרטי ריסן (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בחצי הגמר
בוב לוץ וסטן סמית' (ארצות הברית ארצות הברית), מנצחי תחרות 1968, הודחו בשמינית הגמר
רוד לייבר ורוי אמרסון, (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בחצי הגמר
קן רוזוול ופרד סטולי, (אוסטרליה אוסטרליה), ניצחו בתחרות
ארתור אש וקלארק גרבנר (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השני
קליף דראיסדייל (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה) ורוג'ר טיילור (בריטניה בריטניה), הודחו בשמינית הגמר
פנצ'ו גונסאלס ורון הולמברג (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השני
מנצחי תחרות 1968 בוב לוץ וסטן סמית' (ארצות הברית ארצות הברית) הודחו השמינית הגמר. במשחק הגמר קן רוזוול ופרד סטולי, (אוסטרליה אוסטרליה) נפגשו עם הזוג הלא מדורג צ'רלי פסרל ודניס רלסטון (ארצות הברית ארצות הברית) וניצחו ב-4 מערכות.
התחרות > תחרות זוגות נשים

בתחרות השתתפו 32 זוגות. להלן זוגות שזכו בדירוג:
רוזמרי קזאלס ובילי ג'ין קינג (ארצות הברית ארצות הברית), מנצחות תחרות 1967, הודחו בחצי הגמר
פרנסואז דיר (צרפת צרפת) ודרלין הארד (ארצות הברית ארצות הברית), ניצחו בתחרות
וירג'יניה וייד (בריטניה בריטניה) ומרגרט קורט (אוסטרליה אוסטרליה), הפסידו במשחק הגמר
פטי הוגן ופגי נישל (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בשמינית הגמר
מזוג מנצחות 1968 מריה בואנו (ברזיל ברזיל) לא השתתפה בתחרות ומרגרט קורט (אוסטרליה אוסטרליה שיחקה עם טניסאית אחרת. במשחק הגמר וירג'יניה וייד (בריטניה בריטניה) ומרגרט קורט (אוסטרליה אוסטרליה) נפגשו עם פרנסואז דיר (צרפת צרפת) ודרלין הארד (ארצות הברית ארצות הברית) והפסידו ב-3 מערכות. פרנסואז דיר באותה שנה ניצחה גם באליפות צרפת הפתוחה. לדרלין הארד זו הייתה הזכייה השישית באליפות ארצות הברית הפתוחה.
התחרות > תחרות זוגות מעורבים

בתחרות השתתפו 51 זוגות. להלן זוגות שזכו בדירוג:
בילי ג'ין קינג (ארצות הברית ארצות הברית) ורוי אמרסון (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בסיבוב השלישי
מרגרט קורט (אוסטרליה אוסטרליה) ומרטי ריסן (ארצות הברית ארצות הברית), ניצחו בתחרות
קרן קרנצ'קה וריי ראפלס (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בסיבוב השני
וירג'יניה וייד (בריטניה בריטניה) ודיק קרילי (בריטניה בריטניה), הודחו ברבע הגמר
פרנסואז דיר (צרפת צרפת) ודניס רלסטון (ארצות הברית ארצות הברית), הפסידו במשחק הגמר
ג'ולי הלדמן (ארצות הברית ארצות הברית) וטורבן אולריך (דנמרק דנמרק), הודחו בחצי הגמר
דרלין הארד (ארצות הברית ארצות הברית) וג'ון אלכסנדר (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בסיבוב השלישי
קרי הריס ובוב קרמייקל (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בסיבוב השלישי
במשחק הגמר מרגרט קורט (אוסטרליה אוסטרליה) ומרטי ריסן (ארצות הברית ארצות הברית) נפגשו עם פרנסואז דיר (צרפת צרפת) ודניס רלסטון (ארצות הברית ארצות הברית) וניצחו אותם בשתי מערכות. באותה שנה הם ניצחו גם באליפות צרפת הפתוחה ובאליפות אוסטרליה הפתוחה.
רוד לייבר, מנצח התחרות
מרגרט קורט, מנצחת התחרות
חוק המקרקעין

| --- | --- |

 פרטי החוק
 תאריך חקיקה:  27 ביולי 1969
 תאריך חקיקה עברי:  י"ב באב תשכ"ט
 גוף מחוקק:  הכנסת השישית
 חוברת פרסום:  ספר החוקים 575, עמ' 259.
 הצעת חוק:  ממשלתית
 משרד ממונה:  משרד המשפטים
 מספר תיקונים:  34
 נוסח מלא:  חוק המקרקעין, תשכ״ט–1969
 
חוק המקרקעין, תשכ״ט–1969 הוא חוק המסדיר במדינת ישראל את ענייני המשפט האזרחי הנוגעים למקרקעין. החוק נועד להחליף את חוקי הקרקעות העות'מאניים מ-1858 והעבודה עליו נמשכה מ-1949 עד חקיקתו ב-1969. מאז ועד פברואר 2021 תוקן החוק 34 פעמים.
היסטוריה חקיקתית > חקיקת החוק

טיוטה ראשונה לחוק הוכנה על ידי ועדה בראשות השופט משה לנדוי שכללה מומחים מתחום משפט המקרקעין, בהם ד"ר משה דוכן שחיבר ספרים חשובים בדיני מקרקעין בישראל, השופט יצחק רווה שהתמחה בדיני קרקעות, היה מנהל הטאבו ופקיד הסדר הקרקעות באזור תל אביב וד"ר יעקב טרטקובר שהיה החל משנת 1955 ראש אגף רישום והסדר קרקעות במשרד המשפטים. הוועדה מונתה בסוף שנת 1949 והגישה את המלצותיה בשנת 1959. הוועדה המליצה שלא לתקן עוד את חוקי המקרקעין בדרך של תוספות חקיקה, אלא יש לחוקק חוק חדש מהיסוד והכינה טיוטה לחוק זה.
הצעת החוק הוגשה לכנסת על ידי שר המשפטים, דב יוסף, ביוני 1964 ואושרה בקריאה ראשונה ביולי 1964. החוק נדון במשך חמש שנים בוועדת חוקה חוק ומשפט בראשות משה אונא, אושר ביולי 1969 ונכנס לתוקף בתחילת ינואר 1970.
הצעת החוק מנתה שלושה עקרונות בחוק החדש:
סעיף 158 לחוק ביטל שלל חוקים קודמים שעסקו במקרקעין, בהם חוקים עות'מאניים (חוק הקרקעות העות'מאני, סעיפים במג'לה), חוקים מנדטוריים (פקודת תיקון ספרי האחוזה, פקודת פנקסי קרקעות ועוד) וחוקים ישראליים (חוק לתיקון דיני הקרקעות (המרת "מתרוכה"), חוק בתים משותפים).
היסטוריה חקיקתית > תיקונים עיקריים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
עיקרי החוק

בעלות והחזקה במקרקעין – לפי סעיפים 1, 11, 12 - מקרקעין הם "קרקע, כל הבנוי והנטוע עליה וכל דבר אחר המחובר אליה חיבור של קבע", כאשר בעלים של קרקע הוא גם הבעלים לעומקה של הקרקע וגם של האוויר שמעליה. בנוסף, הבעלות היא גם על הבנוי וגם על הנטוע על הקרקע.
עסקאות במקרקעין – סעיף 6 לחוק מגדיר כי עסקה במקרקעין היא "הקניה של בעלות או של זכות אחרת במקרקעין לפי רצון המקנה, למעט הורשה על פי צוואה".
דרישת הרישום – סעיף 7 לחוק קובע כי עסקה במקרקעין טעונה רישום, ועסקה שאינה מסתיימת ברישום מקנה רק זכות חוזית. על הרישום להתבצע בפנקסי המקרקעין (טאבו) (על ידי הרוכש). לפי פרופ' יהושע ויסמן, הוראה זו בחוק מהווה תמריץ לרישום. עסקאות במקרקעין שאינן מצריכות רישום – ירושה, שכירות קצרה, זיקת הנאה מכוח השנים ושעבוד צף של חברה על מקרקעין (סעיף 169(א) לפקודת החברות).
דרישת הכתב – לפי סעיף 8 לחוק, עסקה של קניית מקרקעין, לקיחת משכנתה על מקרקעין, נאמנות במקרקעין, שכירת מקרקעין מ-5 שנים ומעלה הופכות לבעלות תוקף רק כאשר הן נעשות בכתב.
עסקאות נוגדות – במקרים שבהם ישנן עסקאות סותרות בנוגע למקרקעין, קובע סעיף 9 לחוק כי זכותו של בעל העסקה הראשונה (שטרם נרשמה) עדיפה, אלא אם בעל העסקה השנייה עומד במספר תנאים: תום לב, מתן תמורה ורישום בפנקסי המקרקעין בעודו תם לב.
תקנת השוק – לפי סעיף 10 לחוק, מי שרכש זכות במקרקעין מוסדרים בתמורה ובהסתמך בתום-לב על הרישום, יהא כוחה של זכותו יפה אף אם הרישום לא היה נכון. תקנת השוק במקרקעין קובעת כי כאשר מתקיימים התנאים, יהא כוחה של זכות קונה המקרקעין יפה אף אם הרישום בפנקס הזכויות לא היה נכון.
הגנת הבעלות וההחזקה – סעיפים 15–20 לחוק עוסקים בהגנה על הבעלות וההחזקה. עד לחקיקת חוק המקרקעין, ההגנה על המקרקעין הייתה באמצעות עוולות נזיקיות, כמו במשפט האנגלי.
שיתוף במקרקעין – פרק ה' לחוק (סעיפים 27–51) מגדיר איך נוצרת שותפות במקרקעין, את זכויותיהם וחובותיהם של הצדדים וכן את אופן פירוק השיתוף.
בתים משותפים – פרק ו' לחוק עוסק בדירות וברכוש משותף. לחוק מצורף כתוספת התקנון המצוי, אשר חל כברירת מחדל על כל בית משותף בישראל.
זכויות במקרקעי הזולת – פרק ז' לחוק מגדיר ומפרט לגבי שכירות, משכנתה, זיקת הנאה וזכות קדימה.
מקרקעי ציבור – פרק ח' לחוק עוסק במקרקעי ציבור, שם המקרקעין בישראל של המדינה, של רשות הפיתוח או של הקרן הקיימת לישראל, וכן מקרקעין של רשות מקומית או של תאגיד סטטוטורי.
מרשם המקרקעין – פרק ט' לחוק מסדיר את פעולת מרשם המקרקעין.
לכל אחד מחלקי החוק האלה ישנה סוגיה מקבילה במקורות המשפט העברי, והיחס ביניהם נידון בהרחבה בדיוני הכנסת בנוגע לחקיקת החוק.
לקריאה נוספת

פ' נרקיס, מ' זנטי, חוק המקרקעין תשכ"ט-1969 הלכה למעשה, אוצר המשפט, 2015.
אריה אייזנשטיין, יסודות והלכות בדיני מקרקעין, הוצאת בורסי.
פליאה אלבק, רן פליישר, דיני מקרקעין בישראל, הוצאת בורסי.
הערות שוליים

↑  השופט יצחק רווה, דבר, 16 ביוני 1961
1 2  חוק המקרקעין החדש הוגש לכנסת, דבר, 23 ביוני 1964
↑  פרופ' יוסי כץ, מקומו של המשפט העברי בהליך חקיקתו של "חוק המקרקעין" תשכ"ט 1969, בתוך קרקע 53, טבת תשס"ב, עמ' 95-96
↑  הצעת חוק המקרקעין אושרה בקריאה ראשונה, דבר, 28 ביולי 1964
↑  חוק המקרקעין, התשכ"ט-1969, ס"ח 575 מ-27 ביולי 1969
↑  אושר חוק חובת הודעה מוקדמת בטרם שביתה, דבר, 18 ביולי 1969
↑  חוק המקרקעין החדש ייכנס לתוקפו ביום ה', דבר, 30 בדצמבר 1969
↑  הצעת חוק המקרקעין, תשכ"ד-­1964, ה"ח 612 מ-15 ביוני 1964
↑  עו"ד רוזנר דרזנר, חובת רישום זכות במקרקעין על ידי רוכש לפי הלכת גנז, באתר דין – עורכי דין ומידע משפטי בישראל. ‏02/12/2012
↑  יהושע ויסמן, דיני קנין, הוצאת בורסי
↑  נחום רקובר "המשפט העברי בחקיקת הכנסת – המקורות היהודיים בשילובם בדיוני הכנסת ובחוקי מדינת ישראל", בהוצאת ספרית המשפט העברי, משרד המשפטים ומורשת המשפט בישראל (תשמ"ט-1988), כרך ראשון עמ' 798–829 חוק המקרקעין, באתר דעת.
ארנולד דאווס

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  26 בינואר 1906 Laag-Keppel, הולנד 
 פטירה:  7 בפברואר 1999 (בגיל 93) אוטרכט, הולנד 
 מדינה:  הולנד
 תאריך עלייה:  1956
 מקום מגורים:  הולנד, ישראל
 פעילות בולטת:  מאבק בכיבוש הנאצי בהולנד
 ידוע בשל:  הצלת מאות יהודים הולנדים בשואה
 מקצוע:  אדירכל נוף
 השקפה דתית:  נצרות קלוויניסטית
 בת זוג:  ג'נט רייכנברגר
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם
 
ארנולד דַאווֶס (בהולנדית: Arnold Douwes; ‏ 1906 – 1999) היה חבר המחתרת ההולנדית נגד הכיבוש הנאצי, שהציל מאות יהודים במהלך שואת יהודי הולנד.
ביוגרפיה

דאווס נולד ב-1906 לאב כומר קלוויניסטי.
לאחר לימודיו היגר לארצות הברית, שם הסתבך כאשר מחה נגד אפליית אפרו-אמריקני במסעדה בשיקגו. הוא נעצר והואשם בקומוניזם, אך ערער עד לבית המשפט העליון של ארצות הברית, שם זוכה. הוא שב להולנד.
ביוגרפיה > במלחמת העולם השנייה

לאחר כיבוש הולנד על ידי הנאצים החל דאווס להאבק נגד הכובש. הוא עסק בפעולות חבלה שונות כמו פיצוץ גשרים וכן בהפצת חומר אנטי-נאצי. כמו כן, ענד על בגדו טלאי צהוב לאות הזדהות עם היהודים. הוא היה לאחד המבוקשים הבכירים ביותר על ידי הנאצים בהולנד. הוא נאלץ להסתתר, ולאחר שעבר כמה מקומות מסתור, הגיע לאחוזתו של יוהנס פוסט, חוואי וחבר המועצה המקומית בכפר ניולנדה שבדרנתה.
בשהותו בניולנדה, חשב כי הכפר מתאים להסתרת יהודים, ויחד עם פוסט ועם יהודי בשם מקס לאונס שחי בזהות בדויה של נוצרי בשם "ניקו", הוא שכנע את כל תושבי הכפר להסתיר בבתיהם יהודים. לא פעם נאלץ דאווס לשקר לצעוק או להפעיל מניפולציות שונות לשם כך, הן כלפי המשפחות המסתירות והן כלפי היהודים שחששו לבוא איתו או לשלוח את ילדיהם אליו. המחתרת ההולנדית דאגה להעביר אליו יהודים שקיבלו צו גירוש למחנה וסטרבורק, ולעיתים הוא עצמו היה מביא אותם מאמסטרדם או מתחנת הרכבת. הוא דאג להם למקומות מחבוא, למזון, לתעודות מזויפות, לתמיכה כספית ואף להעברת תכתובות בין בני משפחה. פעמים מספר, בעת שחיילי ה-אס אס פשטו על ניולנדה, היה מעביר על אופניו יהודים ממקום למקום, ואיש מן היהודים או מהמסתירים הנוצרים לא נתפס. ההערכות על כמות היהודים שהסתיר נעות בין כמאה לבין 500.
כדי להתחמק מהנאצים שחיפשו אחריו, הסתתר דאווס במקומות שונים ועטה על פניו משקפיים, שפם וכובע. למרות זאת הוא נלכד על ידי הנאצים ב-19 באוגוסט 1944 ונכלא בכלא באסן. הוא נידון למוות, אך המחתרת הצליחה לשחררו יחד עם אסירים נוספים במבצע מורכב ב-11 בדצמבר, שעות ספורות לפני הביצוע המיועד של גזר הדין.
באפריל 1945 חצה את הגבול לאזור ששוחרר על ידי בעלות הברית.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

דאווס התחתן עם ג'נט רייכנברגר, אחת היהודיות שהציל, ולזוג נולדו שלוש בנות. הוא התגורר עמה זמן מה בדרום אפריקה, ובשנת 1956 היגר לישראל והתגורר בתל אביב ובמושב קדרון, ועבד כאדריכל נוף.
בשנת 1965 הוכר על ידי יד ושם כחסיד אומות העולם, וניטע לכבודו עץ בשדרת חסידי אומות העולם ביד ושם. בהמשך גם כל הכפר ניולנדה קיבל הכרה קולקטיבית כחסידי אומות העולם.
בשנת 1966 התגרש מאשתו, וחזר בגפו להולנד. הוא התגורר באוטרכט עד מותו ב-1999.
יומן

דאוס ניהל יומן בקופת המלחמה. את דפי היומן הטמין בתוך צנצנות ריבה והחביא אותן עד לאחר המלחמה. היומן יצא לאור ותורגם לאנגלית, והוא היומן היחיד שיצא לאור של לוחם המחתרת ההולנדית.
ראו גם

יוהנס פוסט
לקריאה נוספת

מיכאל גרוס, Jewish Rescue in Holland and France during the Second World War: Moral Cognition and Collective Action, בתוך: "Social Forces" גיליון 73, 1994, עמ'463–496 (לצפייה מאמר במאגר Jstor לאחר הרשמה).
הערות שוליים

↑  שני נערים הולנדים נורו למוות על ידי הנאצים, אך לא בשל הסתרת יהודים.
↑  מצילי יהודים מהולנד ב"יד ושם", הצופה, 20 באפריל 1965
↑  ⁨היום יינטע עץ ויימסרו מדליות לכבוד מצילי יהודים מהולנד, על המשמר, 19 באפריל 1965
↑  רפאל מן, אבינועם בר יוסף, דורון מאירי, ועדה משותפת להולנד וישראל תדון ביציאת היהודים מבריה"מ, מעריב, 19 ביולי 1988
↑  שאול בן חיים, "הקרובים" מהולנד באים לביקור, מעריב, 14 ביולי 1988
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007394309105171  ISNI: 0000 0003 8540 7653  LCCN: n00043295  VIAF: 232728031   WorldCat (עם VIAF): 232728031
הכנה משבת לחול

הכנה משבת לחול הוא איסור עשיית מעשים משבת לצורך ימי החול שלאחריה, אף באופן שאין בעשייתם משום איסור מלאכת שבת.
הראשונים סוברים שאיסור זה הוא מדרבנן.
מקור וטעם האיסור

האיסור מופיע בתלמוד בבלי, מסכת שבת, דף קי"ד, עמוד ב' בסוגיה הידועה בשם "קניבת ירק", והנידון שם הוא לעניין לנתק עלים מהקלח על מנת לחתוך אותם לאחר שבת.
בראשונים הובאו שלושה טעמים לאיסור הכנה:
משום הטירחה שבדבר.
משום שנראה כמתקן. אמנם להכין לצורך שבת עצמה לא גזרו.
כיוון שזה זלזול בכבוד שבת.
הדחת כלים

בעניין הדחת כלים נאמר בברייתא: ”תנו רבנן קערות שאכל בהן ערבית מדיחן לאכול בהן שחרית, שחרית מדיחן לאכול בהן בצהרים, בצהרים מדיחן לאכול בהן במנחה, מן המנחה ואילך שוב אינו מדיח, אבל כוסות וקיתוניות וצלוחיות מדיח והולך כל היום כולו, לפי שאין קבע לשתיה” (שם). וכן פסק ברמב"ם.
היתרים אלה תלויים בכך שיודע שישתמש באותן הכלים במהלך השבת, אך אם יודע שלא ישתמש בהן - אסור. אם מסופק אם יצטרך לכלים אלו במהלך השבת, נחלקו האחרונים בדבר.
לצורך מצווה

גם לא לצורך מצווה לא הותר להכין משבת לחול, כגון גלילת ספר התורה בבית הכנסת לצורך הכנתו לקריאה ביום שני. אך לימוד תורה, המותר בשבת, מותר אף אם נעשה לצורך יום חול, כגון הלומד לצורך העברת שיעור ביום חול, או הלומד את טעמי המקרא כהכנה לקריאה לציבור בשני או חמישי או אף בשבת הבאה.
שינה בשבת לצורך חול

מותר לישון בשבת, אף עם עושה כן על מנת שיהיה ערני במוצאי שבת, כגון לצורך העברת שיעור תורה. אך אין לומר זאת במפורש, אלא אך לעשות כן באופן שאינו ניכר שעושה זאת לצורך מוצאי שבת.