stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניתוב לשוני פיזיולוגי
הערות שוליים

1 2  Passmore, J., & Rowson, T. (2019). Neuro-linguistic programming: A review of NLP research and the application of NLP in coaching. International Coaching Psychology Review, 14(1), 57.
↑  Sturt, J., Ali, S., Robertson, W., Metcalfe, D., Grove, A., Bourne, C., & Bridle, C. (2012). Neurolinguistic programming: a systematic review of the effects on health outcomes. British Journal of General Practice, 62(604), e757-e764.
↑  גלעד דיאמנט, NLP- מרעיון לממון, 2013, "חשיבה חדה"
↑  גארת' רודריק-דייוויס, Neuro-Linguistic Programming: Cargo-Cult Programming?, J, יולי 2009
↑  קישור למאמר המקורי מאת תומאש ויטקוסקי
↑  Tomasz Witkowski, "THIRTY-FIVE YEARS OF RESEARCH ON NEURO-LINGUISTIC
PROGRAMMING" (2010)
↑  "Impresive sounding".
↑  נוירולוגיה היא בכלל ענף של הרפואה הקונבנציונלית העוסק באבחון וריפוי של מחלות אנטומיות ופיזיולוגיות במערכת העצבים.
↑  Beyerstein B.L (1990). "Brainscams: Neuromythologies of the New Age". International Journal of Mental Health. 19 (3): 27–36 (27).
↑  Grant-devilly (2005)
↑  ישנן משימות שגם אם אדם יקבע שיצליח בהן, בפועל לא יצליח בהן. הפסיכולוגיה ביקרה שיטות המקדמות הצלחה אבסולוטית בטענה שהתנפצות התקוות להצלחה יכולה להעלות במחיר נפשי, לעיתים כבד, ועצם ההרגל מסכן את בריאותו הנפשית של הפרט ולכן פסול
↑  יכולות מסוגים שונים ומגוונים אינן בהכרח נרכשות גרידא, חלקן הן תולדה של אינטראקציה של גורמים גנטיים וביולוגיים-מארגנים לגורמים ביוגרפיים (פסיכוסוציאליים), והטענה כי כל יכולת מציאותית יכולה להירכש על ידי אימון יכולה לסכן פרטים ברמה גופנית ופסיכולוגית.
↑  Doubtful News: "The truth that lies behind the eyes", 12/7/2012, "The truth that lies behind the eyes".
↑  The James Randi educational foundation: "This Week In Doubtful News", By Sharon Hill.
↑  Dunn D, Halonen J, Smith R (2008). Teaching Critical Thinking in Psychology. Wiley-Blackwell. p. 12. ISBN 978-1-4051-7402-2.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565533305171  BnF: cb12107340c (data)  GND: 4192909-3  LCCN: sh85091129  NDL: 01195861  NKC: ph123259
בלהה שרגנהיים

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  דצמבר 1911 ויטבסק
 פטירה:  14 במאי 2002  (בגיל 90)
 תקופת הפעילות:  1935–1978 (כ־43 שנים)
 תחום יצירה:  אדריכלות
 יצירות ידועות:  אוניברסיטת בר-אילן
 
בלהה שרגנהיים (דצמבר 1911 – 14 במאי 2002) הייתה אדריכלית ישראלית, משרדה המשותף עם בעלה ארתור שרגנהיים התמחה בתכנון מבני חינוך ואקדמיה, בתי כנסת ושכונות מגורים. בין עבודותיה הבולטות נמצאת תוכנית המתאר הראשונה של אוניברסיטת בר-אילן.
ביוגרפיה

נולדה בויטבסק, כיום בתחומי בלארוס לחיה ואליעזר שיינזון. בהיותה בת שש, בעקבות מהפכת אוקטובר היגרה המשפחה לליטא, שם רכשה השכלה בגימנסיה העברית ע"ש שוובה בקובנה. החלה את לימודי האדריכלות בקובנה וסיימה אותם בפריס ב-1934. בתקופת לימודיה הכירה את הצייר יחזקאל שטרייכמן שיצר את דיוקנה. היא עלתה לארץ ב-1935 לאחר שנישאה בנישואים פיקטיביים לקרוב משפחתה, ושנה אחריה עלתה גם אחותה מרים בן פורת, לימים שופטת בית המשפט העליון, מבקרת המדינה וכלת פרס ישראל.
עם הגירתה לארץ החלה לעבוד כאדריכלית במשרדים מקומיים, ובמקביל קבלה רישיון של שמאי מקרקעין. בתקופה זו הכירה את האדריכל ארתור שרגנהיים שהיגר לארץ זמן קצר קודם לכן ועד מהרה נישאו השניים והתגוררו ברחוב קלישר 38 בתל אביב בו גם ייסדו משרד אדריכלים משותף. לארתור שהיגר לארץ זמן קצר לפניה, היה ניסיון עשיר הודות לעבודתו בברלין במשך עשר שנים. בארץ התמחה משרדם המשותף בתכנון מבני חינוך ואקדמיה וכן בתי כנסת וכן שכונות מגורים.
ב-1955 ערכה ביחד עם בן זוגה את תוכנית האב של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב ואת תוכנית המתאר הראשונה של אוניברסיטת בר-אילן שברמת גן. בהמשך תכננו 14 מבנים בקמפוס, שמהם נבנו שבעה. הם תכננו בתי כנסת רבים ומיוחדים, כמו אלה בקמפוס אוניברסיטת בר-אילן המשולב עם אודיטוריום מרכזי, בקבוצת יבנה, במושב בצרה, בשכונת שפירא בתל אביב, בשכונות רמת יצחק ורמת חן ברמת גן ובקריית אונו.
ב-1962 פרש ארתור מהמשרד ומעבודה, אך בלהה המשיכה להפעיל את המשרד ארבע שנים נוספות. לבסוף בחרה לסגור את המשרד ולעבוד כשכירה במע"צ, כשבמסגרת זו פיקחה על בנייתם של בתי חולים ברחבי הארץ. ב-1978 פרשה גם היא מעבודה.
ארתור נפטר ב-1981 ובלהה ב-2002. ב-1944 נולד בנה היחיד, אלי.
עבודות נבחרות

בית קולנוע פתוח, מחנה צריפין
תוכנית מתאר לאוניברסיטת בר-אילן, רמת גן (זכייה בפרס ראשון בתחרות)
תוכנית האב של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
בית כנסת באוניברסיטת בר-אילן
תוכנית מתאר לקמפוס גבעת וושינגטון (כפר נוער ומדרשה למורים)
אולמות הרצאה ע"ש פולק ובית כנסת, אוניברסיטת בר-אילן
מגדל מים ומבנה אדמיניסטרציה (עבר שינויים), אוניברסיטת בר-אילן
חדר אוכל ומטבח, אוניברסיטת בר-אילן
בניין כימיה ע"ש הרי קרפל, אוניברסיטת בר-אילן
בניין פיזיקה ע"ש שטרן, אוניברסיטת בר-אילן
בית כנסת (עבר שינויים), קבוצת יבנה
בית כנסת, שכונת שפירא, תל אביב
בית כנסת, גבעת וושינגטון
בית כנסת, בצרה
הערות שוליים

1 2  ארכיון תג: בלהה שרגנהיים - סיבוב בבית הכנסת היכל יצחק ברחוב סלנט 24 בשכונת שפירא, באתר חלון אחורי ארכיטקטורה ואידאולוגיה בדיסנילנד מקומי
בוגאטי

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברת בת
 מייסדים:  אטורה בוגאטי
 תקופת הפעילות:  1909 1998 (כבוגאטי מכוניות) – הווה (כ־116 שנים)
 חברת אם:  קבוצת בוגאטי-רימאק
 מיקום המטה:  צרפת מולצהיים, צרפת
 שליטה בחברה:  בוגאטי-רימאק
 ענפי תעשייה:  תעשיית הרכב
 מוצרים עיקריים:  מכוניות ספורט יוקרתיות ובפרט מכוניות-על
 הכנסות:  319,500,000 אירו (נכון ל־2021) 
 רווח:  8,400,000 אירו (נכון ל־2021) 
 מנכ"ל:  סטפן וינקלמן (אנ')
 עובדים:  297 (2016)
  
 www.bugatti.com
 
ערך זה עוסק ביצרנית רכב צרפתית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
בוגאטי מכוניות S.A.S (באיטלקית: Bugatti) היא יצרנית רכבי יוקרה צרפתית. החברה התפרסמה בכך שייצרה כמה ממכוניות הספורט המהירות ביותר בעולם. חברת בוגאטי לא שרדה את תקופת מלחמת העולם השנייה ונסגרה, אך בהמשך נעשו מספר ניסיונות לחדש ייצור תחת שם זה. מיולי 2021 נמצאת חברת בוגאטי בבעלות קבוצת בוגאטי-רימאק.
בספטמבר 2019 הודיעה בוגאטי כי היא מפסיקה להתחרות ביצרני רכב אחרים במטרה להגיע ל"מכונית המהירה ביותר בעולם", משום שמטרתה הייתה להציג מכונית שתעבור את ה-300 מייל לשעה (480 קמ"ש). אחרי שהוצגה בוגאטי שירון סופר-ספורט 300+ אשר עברה זאת, הודיעה החברה שתתמקד במטרות אחרות. ב-2021 הוצגה בוגאטי בוליד, מכונית מרוץ ומכונית-על עם מהירות מרבית מוערכת של כ-500 קמ"ש (310 מייל לשעה).
היסטוריה > תחת ניהולו של אטורה בוגאטי

מייסד החברה אטורה בוגאטי נולד באיטליה, והחברה הנושאת את שמו הוקמה במולצהיים, עיר בחבל אלזס, צרפת. החברה התפרסמה בזכות ההנדסה המתקדמת במכוניות הכביש הנבחרות שלו ובזכות הצלחתו במרוצי גרנד פרי למכוניות וזכייה בגרנד פרי מונקו הראשון. הצלחת החברה הגיע לשיאה עם הנהג ג'אן פייר ווימיל שניצח במרוץ 24 השעות של לה מאן פעמיים (בשנת 1937 עם רוברט בנוייסט ובשנת 1939 עם פייר וירון).
היסטוריה > מטוס מהיר

ערב מלחמת העולם תכנן אטורה בוגאטי יחד עם המהנדס לואי דה מונג מטוס דו מנועי בשם "בוגאטי 100"(אנ') שכונה גם "בוגאטי רייסר", בשאיפה לשבור את שיא העולם במהירות טיסה שהוחזק על ידי מסרשמיט הגרמנית. המטוס מעולם לא טס באופן רשמי, אם כי יש ראיות שהוטס לפחות פעם אחת. תוכננה עבור המטוס גם גרסה צבאית שבנייתה לא הושלמה.
היסטוריה > סופה של החברה ההיסטורית

אטורה בוגאטי תכנן גם קרון רכבת ממונע מצליח, ה-"אאוטורייל". בנו ג'אן בוגאטי, נהרג ב-11 באוגוסט 1939 בגיל 30, במהלך תיקון בוגאטי 57 ליד המפעל במולצהיים. לאחר מכן מצבה של החברה החל להתדרדר. במלחמת העולם השנייה נהרס המפעל במולצהיים, ובמהלך המלחמה בוגאטי תכנן מפעל חדש בלבלוייס שבפריז ותכנן סדרה חדשה של מכוניות. אטורה בוגאטי נפטר ב-21 באוגוסט 1947.
החברה ניסתה לחזור לפעולה באמצע שנות ה-50 על ידי רולנד בוגאטי עם מכונית המרוץ בוגאטי 251 ובהמשך בוגאטי 252. המכונית תוכננה בעזרתו של ג'יאואצ'ינו קולומבו, המתכנן של אלפא רומיאו, פרארי, ומזראטי, אך המכונית כשלה בהשגת הציפיות והמפעל הושבת. בשנות ה-60, וירג'יל אקסנר, תכנן בוגאטי כחלק מפרויקט חברת סטוצס. גרסת תצוגה של המכונית עוצבה על ידי גיה, תוך שימוש במרכב בוגאטי 101 בשנת 1965.
בוגאטי המשיכה לייצר חלקי מטוסים ונמכרה להיספנו-סואיזה בשנת 1963. חברת סנקמה רכשה את החברה בשנת 1968, ונרכשה מאוחר יותר על ידי חברת מסייר. שתי החברות אוחדו לשם מסייר-בוגאטי בשנת 1977.
מידע על המכונית

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  22 בדצמבר 1998 – הווה (26 שנים) 
 חברת אם:  בוגאטי-רימאק 
 מיקום המטה:  מולצהיים 
 ענפי תעשייה:  automobile vehicle manufacturing 
 מוצרים עיקריים:  מכונית
 הכנסות:  319,500,000 אירו (נכון ל־2021) 
 רווח:  8,400,000 אירו (נכון ל־2021) 
 עובדים:  297 (נכון ל־2016) 
  
 www.bugatti.com
 
מכוניות אטורה בוגאטי הייתה יצרנית גרמנית או צרפתית של מכוניות בעלות ביצועים גבוהים. החברה נוסדה בשנת 1909 בעיר הגרמנית מולצהיים, אלזס, על ידי המעצב התעשייתי יליד איטליה אטורה בוגאטי. מכוניות אלה היו ידועות ביופי העיצוב שלהן ובניצחונותיהן הרבים במירוץ. מכוניות בוגאטי המפורסמות כוללות מכונית גרנד פרי מסוג 35, "רויאל" מסוג 41, "אטלנטיק" מסוג 57 ומכונית ספורט מסוג 55 .
מותו של אטורה בוגאטי ב-1947 היווה מכה קשה למותג, אחרי שבנו ז'אן מת ב-1939, מפני שלא היה יורש שיוביל את המפעל. סך הכל יוצרו פחות מ-8,000 מכוניות, והחברה נאבקה כלכלית. הדגם האחרון יצא בשנות ה-50, ובסופו של דבר נרכשה החברה עבור עסקי חלקי המטוסים שלה ב-1963.
בשנת 1987, יזם איטלקי קנה את שם המותג והחיה אותו בשם Bugatti Automobili SpA .
מידע על המכונית > בוגאטי כלי רכב בע"מ

יזם איטלקי בשם רומנו ארטיולי רכש את השם היוקרתי בוגאטי בשנת 1987 והקים את חברת "בוגאטי כלי רכב בע"מ". החברה החדשה הקימה מפעל אשר תוכנן על ידי גיאמפאולו בנדיני בקמפוליאנו, איטליה, עיר ליד מודנה, ביתם של יצרני מכוניות על אחרות כמו דה טומסו, פרארי, למבורגיני, פגאני ומזראטי.
ב-1989, התוכניות להחייאת בוגאטי הוצגו על ידי פאולו סטנזאני ומרצ'לו גנדיני, המתכננים המפורסמים של למבורגיני מיורה ולמבורגיני קונטאש. המכונית הראשונה שנבנתה ונקראה בוגאטי EB110 GT, ופורסמה כמתקדמת ביותר טכנית שמעולם יוצרה.
בין השנים 1992 ל-1994, מתכנן מכוניות המרוצים המפורסם מאורו פורגיירי, מונה למנהל הטכני.
ב-27 באוגוסט 1993, באמצעות חברת ההחזקות שלו, ACBN החזקות של לוקסמבורג, רומנו ארטיולי רכש את לוטוס מחברת ג'נרל מוטורס. הרכישה הפגישה את שני השמות ההיסטוריים המובילים במרוצי המכוניות ונעשו תכנונים להנפקת החברות בבורסות הבינלאומיות.
בוגאטי הציגה גם בשנת 1993 את האב טיפוס למכונית סדאן שנקראה EB 112.
בזמן שבוגאטי EB 110 יצא לשוק, הכלכלות הצפון אמריקאיות והאירופאיות היו במיתון והתפעול נדחה לספטמבר 1995. דגם מיוחד לשוק האמריקאי נקרא בוגאטי אמריקה היה בשלב ההכנה כאשר החברה נסגרה.
בשנת 1995, היצרן הגרמני יוכן דאאור רכש את הרישיון לייצור EB110 וחלקיה וייצר 12 מכוניות דאואר EB110 SS.
בעל בוגאטי EB110 המפורסם ביותר היה נהג המרוצים מיכאל שומאכר, בעל 7 אליפויות עולם פורמולה 1. למרות הנהיגה במרוצים במכוניות פרארי, הוא עדיין המשיך לנהוג בבוגאטי EB110 שרכש כאשר נהג בקבוצת בנטון.
מידע על המכונית > בוגאטי מכוניות SAS

חברת פולקסווגן רכשה את הזכויות לייצור מכוניות בשם בוגאטי בשנת 1998. החברה מינתה את חברת איטלדיזיין לייצר את מכוניות התצוגה בוגאטי EB118, אשר התאפיינה במנוע בעל 555 כוחות סוס וצורת W עם 18 צילינדרים בתערוכת הרכב של פריז.
בשנת 1999 הוצגה בוגאטי EB 218 בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה; מאוחר יותר באותה שנה הוצגה בוגאטי 18/3 סיריון בפרנקפורט. בתערוכת הרכב בטוקיו הופיעה שוב בוגאטי EB 218 בשם בוגאטי ויירון והוכרזה כמכונית לייצור.
בשנת 2000 החלה לפעול תחת פולקסווגן חברת "בוגאטי מכוניות SAS" וייצרה את בוגאטי ויירון, מכונית בעלת 16 צילינדרים עם 1,001 כוחות סוס. ביולי 2005 הודיעה החברה ששמה הרשמי של המכונית יהיה בוגאטי ויירון 16.4. נאמר כי המכונית נבנתה במפעל חדש לחלוטין של בוגאטי במולצהיים, צרפת, וההזמנות הראשונות סופקו בתחילת 2006. המהירות המקסימלית שפורסמה ואושרה במספר בדיקות היא 407.5 קמ"ש (0.3 מאך). הוויירון החזיקה בתואר המכונית הסדרתית המהירה ביותר, עד להצגת המכונית האמריקאית SSC - Shelby Supar Cars Ultimate Aero. ב-2009 הוצגה גרסה משופרת של הוויירון המכונה בוגאטי ויירון סופר-ספורט, שהייתה בעלת 1,200 כוח סוס ומהירות מרבית של 431 קילומטר לשעה שהשיבו לה את תואר המכונית המהירה ביותר, עד ל-2015.
במרץ 2016 הציגה בוגאטי את מכונית בוגאטי שירון, מחליפת הוויירון. ב-2019 מכונית בוגאטי שירון סופר-ספורט 300+ חצתה את רף המהירות 300 מייל לשעה (480 קמ"ש).
באוקטובר 2020 הציגה בוגאטי את מכונית בוגאטי בולייד, שלה מנוע עם 1,825 כ"ס (1,361 קילוואט) ומהירות מרבית של 500 קמ"ש (310 מייל לשעה). הבוליד היא מחזיקת התואר "המכונית המהירה ביותר בעולם" לשנת 2021.
מידע על המכונית > בוגאטי-רימאק

ביולי 2021 יצרו פורשה בוגאטי ורימאק מיזם הנקרא בוגאטי-רימאק, מיזם זה מעניק לרימאק את חברת בוגאטי ושניהם (רימאק ובוגאטי) יהיו תחת חברה אחת כאשר רימאק מחזיקה כ-55% ממניות בוגאטי-רימאק ופורשה מחזיקה ב-45% ממניות בוגאטי-רימאק, מנכ"ל בוגאטי-רימאק כרגע הוא מאטה רימאץ.
באוגוסט 2021 הודיעה מאטה רימאץ כי בשנת 2024 תציג בוגאטי מכונית חדשה עם פיתוח של בוגאטי ורימאק יחד, הוא לא ציין האם המכונית תהיה חשמלית. ב-2024 הציגה בוגאטי-רימאק את בוגאטי טורביון – מכונית-על היברידית בעלת 1,800 כוח סוס מטרי ומהירות מרבית של 440 קמ"ש ותאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש של 2.0 שניות.
עיצוב

מנועי מכוניות בוגאטי יוצרו בעבודת יד, נקבים להפחתת משקל נוקבו בכל מקום שניתן, וחיווט בטיחות המושחל כמעט בכל חיבור בתבניות השחלה מורכבות.
התייחסות בוגאטי למכוניות מתחרו בנטלי כ-"המשאיות המהירות ביותר בעולם" כשהתכוונו ליציבות. בהקשר לבוגאטי, האויב היה המשקל. יצירות ההשראה של בוגאטי משכו אנשים רבים מתחומי עניין אחרים. כמו ארלן נס אשר יצר אופנוע, הנקרא "סמות-נס", עם עיצוב בוגאטי. השראתו הייתה החלקלקות של יציקת הארד של בוגאטי.
מנועים

צורת מנועיו מוגדרת כקוביזם. מנועי בוגאטי רבים היו בעלי גודל צנוע אבל חזקים ביותר. רובם היו בעלי שלושה שסתומים לכל צילינדר, ורובם מוגדשים גם כן. אטורה בדק את מערכת השסתומים של שתי מכוניות מרוצים של אמריקן מילר והשתמש בתכנון גל פיקות עילי זוגי בשם הרשום מילר.
דגמים

דגמי מכוניות בוגאטי יוצרו בדרך כלל במספרים מועטים. המפורסמות מביניהם היו בוגאטי 35, בוגאטי 41, בוגאטי 57 ובוגאטי 55.
תחת קונצרן פולקסווגן תוכננה ונבנתה בוגאטי ויירון, המכונית הסדרתית הראשונה שחצתה את ה-400 קמ"ש (250 מייל לשעה).
הייצור כולו הפיק 7,900 מכוניות (כ-2,000 מהן עדיין קיימות), כל דגם בוגאטי תוכנן עם הקידומת T עבור הדגם, אשר מתייחס לשלדה ולחלקי הרכב המרכיבים את המנוע.
דגמים > דגמים שנוצרו במאה ה-21

בוגאטי ויירון
בוגאטי שירון
בוגאטי דיבו
בוגאטי בוליד
בוגאטי לה וואטור נואר
בוגאטי צ'נטודיאצ'י
בוגאטי מיסטרל
בוגאטי טורביון
דגמים > תכנונים בשיתוף עמיתים

פרינטי וסטאצ'י
1898 בוגאטי סוג 1
דיטריך-בוגאטי
1902-1904 דיטריך-בוגאטי סוג 3 ו-4
1903 דיטריך-בוגאטי סוג 5,6 ו-7
Deutz Gasmotoren Fabrik
1907 Type 8/9
פיז'ו
1913-1916 Type 19 "Bébé"
דגמים > אבות טיפוס

1900–1901 בוגאטי סוג 2
1903 בוגאטי סוג 5
1908 בוגאטי סוג 13 וסוג 10
1911 בוגאטי סוג 18
1922 בוגאטי סוג 29 ו-30
1925 אב-טיפוס בוגאטי סוג 36
1929–1930 אב-טיפוס בוגאטי סוג 45 ו-47
אב-טיפוס סוג 56
1939 בוגאטי סוג 64
1943/1947 אב-טיפוס סוג 73c
בוגאטי סוג 101 (1951-1965)
בוגאטי דיבו - הוצגה ב-24 באוגוסט 2018
דגמים > מכוניות קונספט

בוגאטי EB 118
בוגאטי לה וואטור נואר
הערות שוליים

↑  Bugatti Formally Announces It's Retiring From Chasing Speed Records, באתר מוטור 1, ‏03 בספטמבר 2019
↑  בוגאטי ורימאק מאחדים כוחות באופן רשמי, הופכים לבוגאטי-רימאק, באתר מוטור 1, ‏05 ביולי 2021
↑  Rimac takes over Bugatti, hints at electrification of legendary supercar brand, באתר אלקטריק, ‏05 ביולי 2021
↑  Bugatti Has All-New Car In Development That Should Debut In 2024, Motor1.com (באנגלית)
| בוגאטי-רימאק |
| --- | --- | --- |
| מייסדים | פורשה, רימאק אוטומובילי ובוגאטי |  |
| אישיים | מאטה רימאץ - מנכ"ל החברה |  |
| חברות בשליטת בוגאטי-רימאק | בוגאטי • רימאק אוטומובילי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4209774-5  LCCN: no2006114620  NKC: ph158503  VIAF: 147321936   WorldCat (עם VIAF): 147321936 
בוגאטי סוג 18. הנהג הוא אטורה בוגאטי, מייסד החברה
דגם 57 מודל 1936
בוגאטי 35, צבוע בכחול של צרפת
Supercar Bugatti EB110 (1991)
בוגאטי ויירון
בוגאטי בוליד - מכונית מרוץ מ-2020 עם מהירות מרבית מוערכת של 500 קמ"ש.
בוגאטי 57 שנת 1938 מהאוסף של רלף לורן
בוגאטי 59 שנת 1933 דגם גרנד פרי מהאוסף של רלף לורן
תומאס הנרי האקסלי

| --- | --- |

 לידה:  4 במאי 1825 אילינג, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  29 ביוני 1895 (בגיל 70) איסטבורן, הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  ביולוגיה
 מקום מגורים:  אנגליה
 מקום קבורה:  בית הקברות מזרח פינצ'לי 
 מקום לימודים:  יוניברסיטי קולג' לונדון  Imperial College School of Medicine  Charing Cross Hospital Medical School  בית החולים צ'רינג קרוס  Great Ealing School 
 מנחה לדוקטורט:  תומאס וורטון ג'ונס 
 מוסדות:  אימפריאל קולג' 
 תלמידי דוקטורט:  מייקל פוסטר 
 פרסים והוקרה:  עמית כבוד של החברה המלכותית טה אפראנגי  מדליית דרווין (1894)  הפרס הגאולוגי לזכר היידן (1893)  מסדר כוכב הקוטב – אביר מדרגה שנייה  מדליית ליניאוס (1890)  מדליית קופלי (1888)  מדליית קלארק (1880)  מדליית וולסטון (1876)  עמית האגודה הלינאית של לונדון (דצמבר 1858)  הרצאת קרוניאן (1858)  המדליה המלכותית (1852) 
 בן או בת זוג:  הנרייטה אן הת'רון האקסלי (21 ביולי 1855, 1855–?) 
 צאצאים:  לאונרד האקסלי, Rachel Huxley, Henrietta Huxley, Henry Huxley, Jessie Orianna Huxley, מריאן קולייר, Noel Huxley, את'ל האקסלי 
 תרומות עיקריות
 כותב מדע פופולרי, כונה "הבולדוג של דרווין", על שום הגנתו העיקשת על תאוריית האבולוציה
 חתימה:   
 
האיור המפורסם מתוך ספרו על מקום האדם בטבע, המראה את הדמיון בין מבנה שלדי האדם והקופים
תומאס הנרי האקסלי (באנגלית: Thomas Henry Huxley;‏ 4 במאי 1825 – 29 ביוני 1895) היה ביולוג אנגלי שנודע בכינויו "הבולדוג של דרווין", על שום הגנתו העיקשת על תאוריית האבולוציה.
הדיון המפורסם של האקסלי היה ב-1860 עם הארכיבישוף סמואל וילברפורס, בו הראה האקסלי את הדמיון הרב בין האנטומיה של בני אדם וגורילות.
האקסלי היה כותב מדע פופולרי מוכשר וטבע לראשונה את הביטוי "אגנוסטי", כדי להסביר את עמדתו הנייטרלית לגבי נושאים של דת ושל אמונה. האקסלי לא קיבל רבים מרעיונותיו של דרווין, כגון רעיון ההתפתחות ההדרגתית והברירה הטבעית, אך בכל זאת הגן עליהם בעקשנות אל מול הרעיונות הדתיים, לפיהם כל ייצור חי נברא כמו שהוא.
האקסלי הוא נחשב כאבי תורת ה"ביוגנזה", הטוענת כי כל תא חי התפתח מתא חי אחר, וכמקדם תורת ה"אביוגנזה", המסבירה את התפתחות החיים מחומר דומם[דרושה הבהרה].
נשיא החברה המלכותית 1883–1885.
ילדותו ונעוריו

האקסלי נולד בכפר קטן על יד לונדון. הוא היה אחד משמונה אחים, מהם אחד נפטר. אביו היה עוזר מנהל בית ספר ומורה למתמטיקה. כשתומאס היה בן שש עברה המשפחה לקובנטרי, שם עבד האב בבנק. למרות החינוך הרשמי של כשנתיים בלבד שקיבל, כבר מילדותו התעניין במדע ודת, לימד את עצמו מתמטיקה, גאולוגיה, פילוסופיה ופיזיקה, קרא כתבים אוניטריים והושפע מתומאס קרלייל שהפריד בין תאולוגיה ליראת אלוהים והיה השורש לאגנוסטיציזם של האקסלי בעתיד.
מגיל 13 החל האקסלי להתמחות אצל בעלה של אחת מאחיותיו שעסק ברפואה, בהמשך התמחה אצל בעלה של אחותו הגדולה ביותר, אליזבת. בגיל 16 התקבל לבית ספר ללימודי אנטומיה ולאחר כשנה, בזכות הישגים מרשימים בלימודיו, קיבל מלגה ללימודים ב-Charing Cross Hospital, אולם נאלץ להפסיק את לימודיו שם לאחר שנתיים בלבד בגלל בעיות כלכליות.
ניסיונו הספיק לו על מנת להתקבל לצי המלכותי ב-1845 וכבר ב-1846 התמנה לעוזר רופא האונייה במסע מחקר על הספינה "Rattlesnake" ובמהלך ארבע השנים הבאות, ערך האקסלי מסעות על הספינה אל חופי אוסטרליה וגינאה החדשה. ממצאיו של האקסלי מהמסעות היו בסיס לעשרות פרסומים מדעיים שזיכו אותו בסטטוס מכובד בחברה המדעית, ובאחד ממסעותיו לאוסטרליה הכיר את הנרייטה הית'ורן (Henrietta Heathorn), לימים אשתו. רבים מפרטיו הביוגרפיים בשנותיו על ה-Rattlesnake אפשר לבסס על התכתבויותיו עם הנרייטה הית'ורן. במחקרו האקסלי התרכז במשפחת חסרי חוליות ומאמרו "על האנטומיה של משפחת המדוזות" ("On the anatomy and the affinities of the family of Medusae"), שנכתב ב-1849 על פי ממצאיו מהמסעות, הוכר ופורסם על ידי החברה המלכותית והציב את האקסלי באחד הדרגים החשובים של אנשי המדע של אותה עת.
בשנים שלאחר תום המסעות על ה-Rattlesnake, התפרנס האקסלי בעיקר מכתיבה מדעית והרצאות. ב-1851, בזכות הישגיו בתחום המדע והמחקר נבחר האקסלי לחבר בחברה המלכותית ובהמשך, קיבל את מדליית הזהב לפיזיולוגיה של החברה, הרבה בזכות מחקרו על המדוזה.
ב-1854 מונה לפרופסור להיסטוריה של הטבע (Professor of Natural History) בבית הספר המלכותי במיינס שבלונדון, בעיקר בזכות חברו, אדוארד פורבס (Edward Forbes), שכיהן בתפקיד לפניו. בהמשך מונה האקסלי לחוקר הטבע במדעי הגאולוגיה ולמרצה בתחום אנטומיה השוואתית בבית החולים סיינט תומאס (St. Thomas Hospital). בשנים הבאות המשיך להרצות ולפרסם בעיקר בנושא חסרי החוליות.
החל מ-1856 וב-16 השנים הבאות עסק האקסלי בחקר מאובנים ופרסם עשרות מאמרים ומחקרים בנושא.
"הבולדוג של דרווין"

הכינוי "הבולדוג של דרווין" נבע מהגנתו התקיפה של האקסלי על תאוריית האבולוציה של דרווין מול מתנגדיה. בשנותיו כחוקר מאובנים, עד הפרסום של "מוצא המינים" בנובמבר 1859, האקסלי לא הביע דעה משמעותית בהקשר לתאוריית האבולוציה. הוא קרא את "Principles of Geology" של צ'ארלס לייל והיה שותף לגישתו של לייל כי מבחינת התופעות, מאז בריאת העולם הן נשארו כפי שהיו בעבר וכי כל תופעה מן העבר ניתנת להסבר על ידי תופעות ההווה.
עם פרסום "מוצא המינים", הפך האקסלי בהדרגה לאחד הסנגורים הגדולים של דרווין ועקרון האבולוציה, אך למרות תמיכתו היה מודע לכמה בעיות מהותיות של הטענה. בהרצאתו "On the types of animal life" הוא חזה את אחת מטענות הנגד העתידיות והיא החוסר בראיות גאולוגיות. כמו כן, האקסלי תמך בטענה כי האבולוציה התרחשה בעיקר בגלל ממצאים שמצא האקסלי בעצמו אשר תמכו בתאוריה, אך לא הסכים לגמרי עם הטענה של הברירה הטבעית. עם זאת, בביקורת שלו ב"טיימס", כתב האקסלי על "מוצא" כי ההנחה הזו מאפשרת למדע לתת הסבר לאינספור האנומליות בתפוצת היצורים לאורך החלל והזמן ובהמשך כתב כי דרווין מניח בספרו "גשר של עובדות" לפערים העצומים במדע.
באותה שנה האקסלי פרסם כ-12 מאמרים על מחקריו בתחום המאובנים שהצטרפו למסת ההוכחות שהצטברה בעד תאוריית האבולוציה. מאמר אחד למשל התמקד בשינוי במבנה של זנב של סוג מסוים של דג "Observations on the Development of Some Parts of the Skeleton of Fishes".
"הבולדוג של דרווין" > הוויכוח עם ווילברפורס

ביוני 1860 השתתף האקסלי בדיון פומבי במוזיאון אוניברסיטת אוקספורד. לדיון הועלו טיעונים נגד תאוריית האבולוציה כאשר בצמרת המתנגדים עמד ריצ'רד אוון, אחד המבקרים הגדולים של "מוצא המינים", אשר העלה את הטענה כי אם בוחנים מוח של גורילה, יימצאו יותר הבדלים בינו לבין מוחו של אדם, מאשר בינו לבין הקוף הכי נחות.
החלק המפורסם של הכנס היה הוויכוח בין האקסלי לבין הבישוף של אוקספורד דאז, סמואל ווילברפורס שנשא דברים בתמיכה לאוון ונגד דרווין והאקסלי. הוא פנה להאקסלי ושאל בגיחוך מאיזה צד של המשפחה הוא טוען להיות צאצא של קוף, הסבא או הסבתא. על כך האקסלי השיב כי לאדם אין סיבה להתבייש בסבא קוף, אך אם ישנו אב קדום שיש להתבייש בו, זהו דווקא אדם שכאשר אינו מרוצה מהצלחתו המפוקפקת בתחומו, צולל לתוך שאלות מדעיות ואינו אלא מערפל אותן בדיבורים ריקים. זאת על מנת להסיח את דעת שומעיו מהנושא האמיתי על ידי סטייה לדת ודעות קדומות.
המפגש באוקספורד הרים את האקסלי לדרגת הלוחם האולטימטיבי למען העקרונות הדרווינאיים ועורר לא מעט תמיכה ואהדה בקרב השומעים.
תחומי פעילות > אתנולוגיה

ב-1865 כתב האקסלי את החיבור "Emancipation Black and White" שדן בנושא עבדות בארצות הברית לאחר מלחמת האזרחים ובהשכלה גבוהה לנשים. בחיבורו האקסלי טען כי על אף שהשחורים לא יוכלו להגיע לרמתו של האדם הלבן, אין סיבה שיישאר ברמה הנמוכה ביותר וכי אם תינתן אמנציפציה לשחורים, האדם הלבן כבר לא יצטרך לשאת באחריות לגורלו של האדם השחור וכי אף בן אנוש לא יכול לשלוט באחר מבלי לגרום נזק לטבעו.
על נשים כתב האקסלי כי אין הבדל בין מוחה של ילדה ממוצעת לבין מוחו של ילד ממוצע ולכן הטיעון שמצדיק מתן חינוך לכלל הבנים מצדיק גם חינוך לכלל הבנות. התוצאה המשוערת על פי האקסלי: הנשים ימצאו את מקומן, מקום אשר לא יהיה זהה למקום בו הוחזקו עד כה, אך גם לא כזה שחלקן שואפות אליו.
תחומי פעילות > פעילות בתחום החינוך

בשנות ה-50 של המאה ה-19, במהלך לא מעט הרצאות, החל האקסלי לשים לב לכך שהקהל הצעיר בעיקר אינו מכיר את המונחים והנושאים המדעיים עליהם דיבר.
ב-1857 הוא החל להרצות בקורסי ערב מיוחדים על מנת לספק לקהל ידע כללי ב"פיזיוגרפיה" ופלאונתולוגיה.
בשנים הבאות האקסלי כתב רבות על חשיבותו של המדע בחינוך ועל חשיבות החינוך הליברלי בכלל ככלי לאימון ופיתוח לא רק של הידע, אלא הגוף והנפש של האדם. הוא האמין שלמדע מקום חשוב ובלתי מעורער במערכת החינוך של החברה המודרנית ואף גינה את הכמורה הפרוטסטנטית על בורותה בנושא המדעים, באחת מהרצאותיו אף דיבר עליה בחלוקה לשלוש קבוצות: האחת הגדולה ביותר, אשר גם הבורה ביותר. הוא טען כי החלק הכי גדול במוסד הפרוטסטנטי הם אנשים בורים שנושאים דברי שווא וכי הקבוצה השנייה, חלק קטן, נאור ואינו מדבר כלל והחלק המזערי ביותר הם האנשים שמבינים ונושאים דברים בהתאם. על הכנסייה הקתולית, האקסלי אמר כי היא עושה עבודה טובה בהרבה במאבק נגד ההתקדמות של המדע המודרני. הוא הרצה רבות על המדע בחינוך והנחה הרצאות דוגמה בנושא המדעים בפני קהל של תלמידים ותלמידות.
לקראת סוף המאה ה-19, הוויכוח בין דת ומדע הגיע לשיאים חדשים. זרמים שונים של אנשי רוח ומדע התנגדו לכך שהדת הייתה הכלי החינוכי האולטימטיבי במערכת החינוך היסודית. בשנת 1870, נבחר האקסלי לשרת במוסד חדש שהיה אחראי על המדיניות החינוכית של בתי הספר בלונדון ועד להתפטרותו ב-1872 השפיע לא מעט על מועצת המנהלים. האקסלי תמך בחינוך חילוני, אך גם לא התנגד לנוכחות של הוראה דתית "אמיתית". הוא ראה בתנ"ך מקור לספרות עתיקה עם מגוון רחב של יופי ומוסר, שרלוונטית לחייהם של אצילים ופשוטי העם כאחד. התנ"ך בעיניו הוא כלי ללימוד על תרבות ועל היסטוריה עתיקות יומין גם עבור אלה שאינם יכולים להרשות לעצמם לצאת מגבולות הכפר. הוא כתב כי אין ספר אחר עבור ילדים שילמד אותם כי הם, בדיוק כמו כל דמות ודמות בתנ"ך, ממלאים רגע קטן בתוך זמן אינסופי ואשר ילמד אותם לאהוב את הטוב ולשנוא את הרע. הלימוד בבתי הספר היסודיים, על פי דבריו, צריך להיות כזה שיותאם ליכולת של הילד להבין סוגיות של מוסר ושל דת.