stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ה'תרנ"ז

ה'תרנ"ז (5,657) ובקיצור תרנ"ז – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-8 בספטמבר 1896, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 26 בספטמבר 1897.
המולד של תשרי חל ביום שני, 22 שעות ו-319 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג גכז. היא מעוברת, ואורכה 384 ימים.
זו שנה ראשונה לשמיטה, ושנת 14 במחזור העיבור ה-298. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 1 (סימנה אלדא) במחזור השמש ה-203, ולכן מברכים בה את ברכת החמה.
שנה זו היא שנת 1,828 לחורבן הבית, ושנת 2,208 לשטרות.
אירועים

א' באלול - נפתח הקונגרס הציוני הראשון בבזל שבשווייץ
ו' באלול - תיאודור הרצל כותב ביומנו: "בבזל ייסדתי את מדינת היהודים"
נולדו

ט"ו בתשרי - אורי צבי גרינברג, משורר עברי (נפטר ה'תשמ"א)
כ"א באדר א' - מרדכי נמיר, מזכ"ל ההסתדרות, ראש עיריית תל אביב, שר וחבר הכנסת מטעם מפא"י (נפטר ב-ה'תשל"ה)
י' בניסן - יוסף יקותיאלי, הוגה רעיון המכביה ומגשימו, חתן פרס ישראל על מפעל חיים
ה' בסיוון - אליעזר ננס אוטוביוגרף חסיד חב"ד. (נפטר ב-ה'תשנ"ז)
נפטרו

כ"א בחשוון - רבי אשר אנשיל אשכנזי מאלעסק-סטניסלב בן רבי יואל אשכנזי מזלוטשוב
י"א באדר ב' - ג'יימס ג'וזף סילבסטר, מתמטיקאי בריטי ממוצא יהודי (נולד ה'תקע"ד)
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג גכז, ובה 384 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
ברכת החמה ביום רביעי ה' בניסן - 7 באפריל 1897.
י"ז בתמוז חל בשבת, ולכן צום שבעה עשר בתמוז נדחה ליום ראשון י"ח בתמוז
ט' באב חל בשבת, ולכן צום תשעה באב נדחה ליום ראשון י' באב
היסטוריה של עם ישראל
הפארק הלאומי והנגנאוי

| --- | --- |

נהר והנגנאוי
 מידע כללי
 תאריך הקמה:  1986
 גוף מנהל:  מחלקת השימור של ניו זילנד
 נתונים ומידות
 שטח:  742 קמ"ר
 מיקום
 מדינה:  האי הצפוני, ניו זילנד
 מיקום:  מנוואטו-ונגנאוי 
 קואורדינטות:  39°35′0″S 175°05′0″E﻿ / ﻿39.58333°S 175.08333°E﻿ / -39.58333; 175.08333
 אתר הפארק
 
 
הפארק הלאומי והנגנאוי (Whanganui National Park) הוא פארק לאומי הממוקם במזרח האי הצפוני של ניו זילנד, סביב נהר והנגנאוי. האתר הוכרז כפארק לאומי בשנת 1986 ומשתרע על שטח של 742 ק"מ רבוע סביב חלקו המרכזי של הנהר, אך הנהר עצמו אינו מוגדר כחלק מהפארק.
הערות שוליים

↑  הפארק הלאומי והנגנאוי באתר newzealand.com
↑  הפארק הלאומי והנגנאוי באתר powderhorn.co.nz
| פארקים לאומיים בניו זילנד  |
| --- | --- | --- |
| האי הצפוני | טונגרירו • טה אורוורה • אגמונט • והנגנאוי |  |
| האי הדרומי | קהורנגי • אבל טסמן • נלסון לייקס • פאפארואה • ארותר'ס פאס • וסטלנד טאי פאוטיני • אאורקי/הר קוק • הר אספיירינג • פיורדלנד |  |
| האי סטיוארט | ראקיאורה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4652102-1  VIAF: 240097857   WorldCat (עם VIAF): 240097857 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של ניו זילנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ה'תרנ"ח

ה'תרנ"ח (5,658) ובקיצור תרנ"ח – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-27 בספטמבר 1897, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 16 בספטמבר 1898.
המולד של תשרי חל ביום ראשון, 19 שעות ו-908 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג בשה. איננה מעוברת, ואורכה 355 ימים.
זו שנה שנייה לשמיטה, ושנת 15 במחזור העיבור ה-298. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 2 (סימנה בלהז) במחזור השמש ה-203.
שנה זו היא שנת 1,829 לחורבן הבית, ושנת 2,209 לשטרות.
אירועים

י"ט בטבת - אמיל זולא מפרסם את "אני מאשים...!", שבו הוא יוצא נגד האנטישמיות של הממשל הצרפתי בעניין פרשת דרייפוס.
ט"ו בשבט - אמיל זולא מועמד על כך למשפט.
נולדו

ב' בכסלו - שמחה בלאס, מתכנן מפעלי מים עיקריים של היישוב היהודי (נפטר ב-ה'תשמ"ג).
ה' בכסלו – יצחק למדן - משורר עברי, מתרגם, עורך וחלוץ בארץ ישראל בימי היישוב (נפטר ה'תשט"ו}
ד' בטבת - הרב יהושע פישל זקס, רב ואיש חינוך מאנשי היישוב הישן בירושלים.
ח' בשבט - בצלאל בזק - מחשובי פעילי הציונות הדתית והסתדרות הפועל המזרחי.
י"א באייר - גולדה מאיר, ראש הממשלה הרביעית של מדינת ישראל (נפטרה ב-ה'תשל"ט).
י"א בסיוון - לייב גלאנץ, חזן ומלחין (נפטר ב-ה'תשכ"ד).
נפטרו

כ"ט בטבת - הרב יהושע לייב דיסקין (נולד ב-ה'תקע"ט)
י"ט בסיוון - הרב שמואל מוהליבר, מראשי הציונות הדתית (נולד ב-ה'תקפ"ד)
ח' באב - רבי שמחה זיסל זיו (הסבא מקלם), ראש ה"תלמוד תורה" בקלם ומראשי תנועת המוסר (נולד ה'תקפ"ד).
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג בשה, ובה 355 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
היסטוריה של עם ישראל
המלחמה המהדית

המלחמה המהדית (באנגלית: Mahdist War, בערבית: الثورة المهدية "המהפכה המהדית") הייתה מלחמה בין מצרים ובהמשך האימפריה הבריטית כנגד בני האנצאר בסודאן המהדיסטית בין השנים 1881–1899. המלחמה מוכרת גם בשם המלחמה האנגלו-סודאנית, מרד המהדיסטים הסודאנים ובבריטניה היא כונתה המערכה בסודאן.
את המלחמה ניתן למעשה לחלק לשני חלקים עיקריים; החלק הראשון בין השנים 1883–1885, בו התמודדו הבריטים והמצרים עם המרד וניסו ללא הצלחה לדכא אותו או לפחות לסגת מסודאן, חלק זה התאפיין במשלחות כושלות ונפילה של מוקדי שלטון מצריים רבים. לאחר חלק זה נמנעו הבריטים מלהתערב בסודאן ומצרים לא הייתה חזקה מספיק להחזיר את שליטתה שם ולכן התחיל פרק של שלטון מהדיסטי. החלק השני של המלחמה התרחש בין השנים 1898–1899, וכלל דיכוי מוחץ מצד הבריטים בפיקודו של הורישיו קיצ'נר ונבע דווקא מהצורך של איטליה בעזרה כנגד המהדיסטים בסודאן.
רקע

החל משנת 1517 הייתה מצרים בפועל פרובינציה של האימפריה העות'מאנית כשבראש מצרים עומד ואלי (מושל) מטעמה. מסוף המאה ה-18 החלה גם האימפריה הבריטית לפתח אינטרסים במצרים בעיקר משום האופציה לקיצור דרך המסע בין בריטניה והקולוניות החשובות שלה בדרום אסיה, הנתיב הימי מסביב לאפריקה יכול היה להתקצר עם נתיב לים התיכון, מעבר יבשתי (לאחר הקמת תעלת סואץ גם מעבר ימי) דרך מצרים לים סוף ומשם נתיב ימי לקולוניות.
בתחילת המאה ה-19 כבשה מצרים העות'מאנית את סודאן והחלה ליהנות ממקור הכנסה כלכלי מוצלח מאוד, בעיקר בסחר שנהב ועבדים. מי שעמד בראש מצרים מטעם העות'מאנים בתקופה זו היה מוחמד עלי שנחשב כיום אבי האומה המצרית, משום הגישה הלאומנית והניסיונות שלו לגבש עצמאות מצרית וריחוק מהאימפריה העות'מאנית. מהר מאוד הפך הכיבוש בסודאן למעמסה על השלטון המצרי עם חוסר שקט רב והתקוממויות, כמו גם הושקע כסף רב באחזקת יחידות צבאיות מצריות וחילות מצב כדי לשמר את הכיבוש.
המערכה שקדמה למלחמה המהדית וקשרה את האימפריה הבריטית לאזור באופן ברור יותר הייתה המלחמה האנגלו-מצרית בשנת 1882. מערכה זו באה בתגובה למרד שבראשו הקולונל אחמד עוראבי, מרד צבאי שנבע מקיצוצים ובעיות תקציביות שנוצרו סביב ההקמה של תעלת סואץ והחובות שנוצרו במצרים אל מול בריטניה וצרפת. מצד שני, הקשר שנוצר במיוחד בין בריטניה למצרים חייב את הבריטים לדאוג לאינטרסים שלהם במצרים וכן להתערב בדיכוי המרד. כמובן שעם הנוכחות הצבאית הבריטית במצרים והדיכוי המוצלח והמהיר של המרד מצד הבריטים, הנוכחות הבריטית במצרים הלכה והתבססה ולמעשה מצרים הפכה למדינת חסות בריטית כאשר כמעט כל ענייני המדינה נתונים לשליטה עקיפה וישירה שלהם.
הצדדים הלוחמים > כוחות האנצאר

צבא האנצאר התפרס לאורך נקודות שליטה שונות ברחבי סודאן, כאשר המוקד החשוב ביותר בו ישב הכוח הגדול ביותר היה באזור אומדורמאן (חרטום) עם כ-70,000 חיילי רגלים ו-3,500 פרשים בנוסף ל-46 תותחים. צבא האנצאר התחלק לשלוש דיוויזיות:
המולזימיאה - בפיקודו של השיח' עות'מאן אל-דין, הורכבה מ-18 "רוּבים" כל אחד עם כ-1,200-800 לוחמים אשר גויסו מערביי ה"ג'יהדייה", הרי הנובה ומהדרום. דיוויזיה זו הייתה מאומנת יותר וחייליה עשו שימוש בנשק מתקדם שנפל שלל מהמצרים והבריטים, כגון רובה הרמינגטון. דיוויזיה זו הייתה בסך הכל בגודל 10-12,000 לוחמים.
הדגל השחור - בפיקודו של אחיו של הח'אליף יעקוב, היא לא הייתה דיוויזיה מאורגנת אלא כללה יחידות בעלות גודל משתנה של מגויסים מכל השבטים באזור אשר עשו שימוש בכלי נשק מיושנים. רוב חיילי היחידה נלחמו עם חרבות או חניתות, מעטים נשאו רובים.
הדגל הירוק - גם היא יחידה פחות מאורגנת אשר גייסה את לוחמיה מהשבטים באזור הנילוס הלבן. הדיוויזיה סיפחה לתוכה גם את "הדגל האדום" שהייתה בשנות המלחמה הראשונות יחידה בפני עצמה. בדומה לדיוויזיית הדגל השחור, הייתה דיוויזיה זו חמושה בכלי נשק נחותים יותר עם רוב של חרבות וחניתות ומעט רובים מתקדמים.
מבחינת ציוד לחימה, מוערך כי המהדיסטים השיגו כ-4,000 רובים בעיקר מהכוחות המצרים שהביסו בשנים הראשונות למרד, בנוסף היו לאנצאר 11 סוללות ארטילריה עם כשישה תותחים בכל אחת. הרוב המכריע של ציוד הלחימה שלהם התבסס על שלל שהם השיגו לאורך השנים מקרבות עם אתיופיה, איטליה ומצרים, אשר בנוסף לרובים ותותחים כלל גם שני מקלעי גאטלינג ועוד שבעה מקלעים נוספים מסוגים שונים.
הצדדים הלוחמים > הכוחות האנגלו-מצרים

כוחות החיילים הבריטים, המצרים והסודאנים ששירתו בצבא המצרי, הורכבו באופן שונה וכללו מאפיינים שונים בכל משלחת ומשלחת. משום שבשנים הראשונות האנצאר השתלטו למעשה על סודאן, התאפיין המאמץ האנגלו-מצרי העיקרי בהוצאת משלחות צבאיות כדי להשתלט מחדש על נקודות המפתח שנכבשו בסודאן. בתקופה הראשונה, הורכבו המשלחות כמעט לחלוטין מחיילים מצרים וסודאנים בעלי הכשרה בלתי מספקת וציוד לחימה מיושן יחסית ולקוי, ובראש משלחות אלו עמדו קצינים בריטים בעלי ניסיון קרבי מועט. מרגע שהשלטון הבריטי החליט להתערב באופן מלא יותר ולהביא לסוף המרד, התארגנה משלחת מאומנת ומסודרת תחת פיקודו של קיצ'נר, משלחת זו אכן הצליחה לנצח ולהפיל את שליטת האנצאר והמהדי שבראשם.
מהלך המלחמה > המרד המהדיסטי ומערכות ראשונות 1883–1885

חוסר השקט בסודאן תחת השלטון המצרי החל להפוך להתנגדות ממשית, עם היווצרות התנועה המהדיסטית שבראשה מוחמד אחמד שהכתיר את עצמו בתור המהדי בשנת 1881. אחמד היה איש דת משכיל שגדל בפורט סודאן ולמד את דת האסלם תחת מספר אנשי דת, אביו של אחמד אף טען שהוא צאצא של הנביא מוחמד. בשנת 1861 הפך אחמד לדרוויש סומניה, דרגת דת שדורשת חיי עוני וצניעות, ערכים שהוא דרש ממאמיניו ותומכיו ההאנצאר. המרד של אנשי המהדי החל להדאיג את השלטון במצרים והוחלט לשלוח כוח צבאי כדי לדכא את המרד הראשוני. המושל המצרי בסודאן שלח שתי פלוגות בסיוע מכונת ירייה לעצור את המהדי ותומכיו, במעלה הנילוס שתי הפלוגות הגיעו לאזור הכינוס של המהדי והחלו לירות באופן עיוור ולא אחראי משני צדדי שדה הקרב. באופן זה, האנצאר הצליחו לתקוף כל פלוגה בנפרד ולהביס את הכוח המצרי.
הצלחת המהדי הביאה לעלייה בתומכיו וכוחו הלך וגדל. לאחר הניצחון, האנצאר נסוגו נסיגה טקטית לכיוון המדבר במערב וכך התרחקו ממוקדי השלטון המצרי בסודאן. כוח מצרי נוסף שנשלח בניסיון נוסף להביס את כוחות האנצאר נפל במארב מתוכנן ונטבח ב-9 בדצמבר 1882. בשלב זה מצרים החלה לדאוג מאיבוד שליטה בסודאן ושלחה 4,000 חיילים בפיקודו של יוסוף פאשה, אך ביטחון מופרז של הכוח הביא להקמת מחנה בקרבת אזור הכינוס של האנצאר, מה שהוביל לטבח של המצרים בלילה. הניצחון כנגד כוח מצרי כל כך גדול העלה מאוד את המוראל של כוחות המרד וחימש אותם בנשק וציוד רב.
במהלך אביב 1883 כוחות מצרים החלו להתארגן בח'רטום והגיעו לבסוף לכוח של 7,000 חיילי רגלים, 1,000 פרשים, 20 מכונות ירייה ומספר תותחי שדה. הכוח התארגן בפיקודו של ויליאם היקס ומספר קצינים אירופאיים לקראת לחימה כנגד האנצאר ממערב. מצד שני כוחות האנצאר עלו לכדי 40,000 לוחמים חמושים חלקית בכלי נשק מתקדמים. מטרת הכוח המצרי הייתה שחרור העיר אל-עובייד, אשר הספיקה ליפול לידי האנצאר במהלך ההכנות למשלחת. בתחילת נובמבר 1883, יצאה המשלחת לדרכה ובקרבת אל-עובייד הכוח הלך לאיבוד במקרה או במכוון ומצא את עצמו במרכזו של מארב כוחות האנצאר. רבים מהחיילים המצרים נשברו וברחו בעוד שכל שאר הכוח הובס באופן מוחץ על ידי האנצאר ונטבח כמעט כולו, כולל היקס שנהרג בקרב, מלבד 2,000 חיילים שנפלו בשבי.
בתקופה זו גדלה מאוד השפעתם ומעורבותם של הבריטים במצרים במיוחד לאור ניצחון הבריטים כנגד מרד אורבי במצרים, כמו גם החובות הכספיים של מצרים לבריטניה לאור כריית תעלת סואץ.
מהלך המלחמה > תקופת סודאן המהדיסטית 1885–1898

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
מהלך המלחמה > המערכה הסופית ודיכוי המרד 1898–1899

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
תוצאות המלחמה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
המלחמה המהדית בתרבות

הרומן ארבע הנוצות אשר נכתב על ידי אלפרד מייסון ועליו התבססו מספר סרטים, מתרחש לקראת ובמהלך המלחמה המהדית.
הרומן האור שכהה של רודיארד קיפלינג מתרחש ברובו בלונדון אך מתייחס גם לאירועים במלחמה.
הרומן "בישימון וביער עד" של הנריק סנקביץ' נכתב על רקע מרד המהדי.
לקריאה נוספת

Barthorp, Michael. 1988. The British Army on Campaign: 1816-1902 (4): 1882-1902. London: Osprey
Featherstone, Donald. 1993. Khartoum 1885: General Gordon's Last Stand. Oxford: Osprey
Featherstone, Donald. 1993. Omdurman 1898: Kitchener's Victory in The Sudan. London: Osprey
Knight, Ian. 1989. Queen Victoria's Enemies (2): Northern Africa. London: Osprey
Whitehouse, Howard. 1987. Battle in Africa: 1879-1914. Surrey, UK: Fieldbooks
Wilkinson-Latham, Robert. 1976. The Sudan Campaigns: 1881-1898. Oxford: Osprey
הערות שוליים

↑  כך לדוגמה, ב-15 השנים שבין 1860–1875, נתפסו 400,000 סודאנים על ידי המצרים ונמכרו לעבדות; Wilkinson-Latham, 1976, עמ' 9
↑  Wilkinson-Latham, 1976, עמ' 10-11
↑  Featherstone, 1993, עמ' 25-27
↑  ייתכן והמדריכים המקומיים שהתלוו אל הכוח היו מתומכי המהדי ובמכוון הובילו את הכוח למארב מתוכנן של האנצאר.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810567185805606  GND: 4037065-3 
מוחמד אחמד, המהדי הראשון ומנהיג אנצאר.
רגע לפני נפילתו של גורדון, מאת ג'ורג' ג'וי
מותו של צ'ארלס גורדון, ציור של ג'. ל. פריס
המכון לחקר המשפט העברי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מכון מחקר
 מוטו:  משפט עברי – כי כל העבר עוד לפנינו 
 תקופת הפעילות:  1963–הווה (כ־61 שנים) 
 קמפוס:  הר הצופים
 בעלי תפקידים
 יו"ר:  בני פורת
 סגל:  שמשון אטינגר, חנינה בן מנחם, איתמר ורהפטיג, גדעון ליבזון, ברכיהו ליפשיץ, דייוויד פלאטו, מרדכי אלפרדו ראבילו, אליאב שוחטמן והילה בן אליהו
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 hebrewlaw.huji.ac.il
 
המכון לחקר המשפט העברי ע"ש ישראל מץ הוא מרכז למחקר והוראה של המשפט העברי הפועל ליד הפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים, על פסגת הר הצופים.
המכון נוסד בשנת 1963, ביוזמת המשנה לנשיא בית המשפט העליון (בדימוס)  פרופ' מנחם אלון, והוא פועל לשילוב דרכי המחקר במשפט העברי עם המחקר הקלאסי במדעי היהדות.
בהוצאת המכון פורסמו ספרים ומחקרים רבים, ביניהם מפעל מפתוח ספרות השו"ת בתקופת הראשונים ושנתון המשפט העברי המשמש במה למחקרים בנושא.
בראש המכון עומד כיום פרופ' בני פורת.
ה'תרנ"ב

ה'תרנ"ב (5,652) ובקיצור תרנ"ב – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-3 באוקטובר 1891, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 21 בספטמבר 1892.
המולד של תשרי חל ביום השבת, 13 שעות ו-546 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג זשג. איננה מעוברת, ואורכה 355 ימים.
זו שנה שלישית לשמיטה, ושנת 9 במחזור העיבור ה-298. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 24 (סימנה כדידז) במחזור השמש ה-202.
שנה זו היא שנת 1,823 לחורבן הבית, ושנת 2,203 לשטרות.
אירועים

ט"ו בטבת - ג'יימס נייסמית' מפרסם את חוקי הכדורסל
ה' בשבט - נסגרה ישיבת וולוז'ין בעקבות דרישת שר ההשכלה הרוסי שהישיבה תעמוד בדרישה של לימוד השפה הרוסית
כ"ה בשבט - רודולף דיזל רושם פטנט על מנוע הדיזל
נולדו

רבי אברהם יהושע העשיל, האדמו"ר השישי מאפטא-זינקוב.
כ"ה בתשרי - פאול גרינינגר, מחסידי אומות העולם (נפטר ב-ה'תשל"ב)
כ"ו בתמוז - חיים ליברמן, חוקר חסידות, ביבליוגרף, מנהל ספריית חב"ד ומזכירו האישי של האדמו"ר יוסף יצחק שניאורסון מחב"ד.
נפטרו

ז' בטבת – רבי דוד מלובין תלמיד רבי שמואל מקאמינקא
ד' באייר – רבי יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק מבריסק, מחבר שו"ת "בית הלוי" ואבי שושלת בריסק.
ז' בתמוז – רפאל יצחק ישראל, רבו של האי רודוס, ובסוף ימיו אב בית הדין הספרדי בירושלים. (נולד בה'תקס"ט)
י"ג באלול – רבי אברהם יששכר בער רבינוביץ, החסד לאברהם, האדמו"ר השני בחסידות ראדומסק.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זשג, ובה 355 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
י"ג באדר חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר.
היסטוריה של עם ישראל
הנפקה כוללנית

מבחר מתוך בולי ההנפקה הכוללנית שיזמה האימפריה הבריטית בשנת 1937 לציון הכתרתו של המלך ג'ורג' השישי
הנפקה כוללנית (Omnibus issue) הוא מונח מעולם הבולאות המגדיר מצב בו מספר מדינות, לעיתים אף שישים ויותר, הנפיקו יחד בולי זיכרון בנושא משותף. במרבית המקרים הבולים השייכים להנפקה מעוצבים באופן זהה, למעט שם הישות המנפיקה והערך הנקוב המשתנה בהתאם למדינה לה מיועד הבול. הבולים מונפקים לרוב באותו יום או בהפרש של ימים בודדים זה מזה.
המאפיינים של הנפקה כוללנית

הרעיון להנפיק בולי זיכרון משותפים צמח מן הנוהג שרווח בתקופה שקדמה למלחמת העולם השנייה ולפיו הדפיסו המעצמות הקולוניאליות במרוכז את הבולים מן המניין עבור המושבות השייכות להן. מטעמי חיסכון הן נהגו לחזור ולהשתמש באותו עיצוב עבור מושבות רבות תוך שינוי שם המושבה והערך הנקוב.
הנפקה כוללנית מאפיינת מצב בו מדינה קולוניאלית (או קולוניאלית לשעבר) חוברת אל הישויות הקשורות אליה (דוגמת המושבות המנוהלות על ידה או המושבות לשעבר הממשיכות לקיים עמה קשרים מיוחדים), ומכריזה על הנפקה של בול זיכרון מיוחד לציון אירוע מסוים. המדינה הקולוניאלית היא הקובעת את נושא ההנפקה ואת אופן עיצוב הבולים, והיא הדואגת להדפיס אותם במרוכז בבית הדפוס שבשליטתה.
לאורך השנים התקיימו, ועדיין מתקיימים, מצבים בהם מספר ישויות מנפיקות מכניסות לשימוש בשטחן בולים בעלי עיצוב זהה או דומה, אולם מרבית המקרים האלו אינם נחשבים להנפקה כוללנית:
עיצוב הבולים בהנפקה כוללנית

כאמור, בולים מונפקים במסגרת הנפקה כוללנית יהיו בעלי עיצוב זהה או דומה מאוד.
לעיתים, בעיקר עקב שיקולים מסחריים, נהוג לצרף למניין הבולים שהונפקו בהנפקה המשותפת גם בולים הנראים מעט שונה, ואשר הונפקו על ידי מדינות שלא היו חלק מן ההסכם המקורי של ההנפקה המשותפת אלא חברו אליה והכינו גם הן בולים הקשורים לנושא ההנפקה הכוללנית.
דוגמאות להנפקה כוללנית

טימור, 1898, ואסקו דה גאמה.
כף ורדה, 1925, המרקיז דה פומבל.
סוואזילנד, 1937, הכתרת המלך ג'ורג' ה-6.
איי פוקלנד, 1937, הכתרת המלך ג'ורג' ה-6.
ניו זילנד, 1937, הכתרת המלך ג'ורג' ה-6 (עיצוב שונה).
עדן, 1948, חתונת הכסף.
ניסלנד, 1949, איגוד הדואר הבינלאומי.
סיירה לאון, 1949, איגוד הדואר הבינלאומי.
סט' לוסיה, 1949, איגוד הדואר הבינלאומי.
בוצוונלנד, 1953, הכתרת המלכה אליזבת ה-2.
הונג קונג, 1953, הכתרת המלכה אליזבת ה-2.
סיישל, 1953, הכתרת המלכה אליזבת ה-2.
דוגמאות להנפקה כוללנית > מושבות פורטוגל

פורטוגל הייתה הראשונה מבין המעצמות הקולוניאליות אשר יזמה (בשנת 1898) הנפקה כוללנית של בולים עבור מושבותיה באירופה, באפריקה, בהודו, ובמזרח הרחוק. הבולים הודפסו בלונדון על ידי חברת ווטרלו ובניו.
בשנים שלאחר מכן הדפיסה פורטוגל 23 הנפקות כוללניות נוספות, כשהאחרונה שבהן הונפקה ביום 15 בדצמבר 1973, חודשים ספורים לפני מהפכת הציפורנים שהביאה לשינוי המשטר בפורטוגל ולוויתור על המושבות.
דוגמאות להנפקה כוללנית > מושבות פורטוגל > 1898 ואסקו דה גאמה

בשנת 1898 הנפיקה פורטוגל סדרה בת שמונה בולים לציון מלאת 400 שנה לגילוי הנתיב הימי להודו על ידי ואסקו דה גאמה. זו הייתה ההנפקה הכוללנית הראשונה בעולם. בהנפקה זו השתתפו הגורמים הבאים: האיים האזורים, מקאו, מדיירה, פורטוגל, אפריקה הפורטוגלית, קונגו הפורטוגלית, הודו הפורטוגלית, סאו טומה ופרינסיפה, טימור.
דוגמאות להנפקה כוללנית > מושבות פורטוגל > 1925 המרקיז דה פומבל

בשנת 1925 הונפקה סדרה בת שלושה בולים שהוקדשה לזכרו של המרקיז דה פומבל. בולים אלו שימשו כבולי מס דואר וכבולי דמי דואר לתשלום מס דואר. בהנפקה זו השתתפו 12 מושבות של האימפריה הפורטוגזית, מספר שיא של משתתפות בהנפקות הכוללניות של פורטוגל.
דוגמאות להנפקה כוללנית > מושבות צרפת

האימפריה הצרפתית יזמה את ההנפקה הכוללנית הראשונה שלה בשנת 1931, כאשר הפיצה סדרת בולים שהוקדשה לתערוכה הקולוניאלית בקרב 26 ממושבותיה. צרפת עצמה לא השתתפה בהנפקה הזו, כמו גם בכל יתר ההנפקות הכוללניות שיזמה.
דוגמאות להנפקה כוללנית > מושבות בריטניה

האימפריה הבריטית רחבת הידיים ביצעה את ההנפקה הכוללנית הראשונה שלה בשנת 1935, לרגל חגיגות יובל הכסף למלכותו של המלך ג'ורג' ה-5. בהנפקה זו, ובכל אחת מן ההנפקות שבאו בעקבותיה, השתתפו עשרות מושבות ששיקפו את היקפה העצום של האימפריה. ההנפקה הגדולה האחרונה התבצעה בשנת 1953 לציון הכתרתה של המלכה אליזבת ה-2, ולאחר מכן הצטמצמה מאוד רשימת המושבות שנכללו בכל הנפקה.
לקריאה נוספת

Mackay Robin(Ed), International Encyclopedia of Stamps, IPC, 1970, p.1430
Scott Standard Postage Stamp Catalogue, 2013, Volume 1, pp' 32A-44A
James Mackay, The first omnibus issue, The Guinness Book of Stamps, 1988, p. 144
הערות שוליים

↑  Waterlow and Sons
הפיגוע (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  זיאד דווארי 
 הופק בידי:  Jean Bréhat +The Doha Film Institute 3B Productions Scope Pictures Canal
 תסריט:  Joëlle Touma
 עריכה:  זיאד דווארי 
 שחקנים ראשיים:  עלי סלימאן ריימונד אמסלם יבגניה דודינה ולדימיר פרידמן דביר בנדק אורי גבריאל
 מוזיקה:  אריק נבו Éric Neveux
 צילום:  Tommaso Fiorilli
 מדינה:  צרפת, בלגיה 
 חברה מפיצה:  Wild Bunch
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  1 בספטמבר 2012 (Telluride Film Festival)
 משך הקרנה:  105 דק' 
 שפת הסרט:  ערבית עברית
 סוגה:  סרט דרמה 
 הכנסות באתר מוג'ו:   attack
 דף הסרט ב־IMDb
 
הפיגוע (באנגלית: The Attack), הוא סרט דרמה של הבמאי הלבנוני זיאד דווארי משנת 2012. בישראל הופץ גם תחת השם "המתקפה". הסרט מבוסס על הרומן רב המכר של הסופר יסמינה חדרה משנת 2005, צולם בחלקו בישראל ובהפקה משותפת לבנונית-צרפתית-בלגית.
תקציר עלילה

דוקטור אמין ג'עפרי (עלי סלימאן) הוא ערבי ישראלי, רופא מנתח, בבית חולים תל אביבי. בתחילת הסרט הוא זוכה בפרס יוקרתי ישראלי על תרומתו בתחום הרפואה.
ביום שלאחר מכן, במהלך היום נשמע פיצוץ עז בבית החולים ותוך זמן קצר מגיעים למוסד הרפואי נפגעי הפיגוע וג'עפרי מטפל בהם. הצופים מתוודעים לקולגות של ג'עפרי - רופאה בשם קים (יבגניה דודינה) ורופא בשם אילן (ולדימיר פרידמן) וליחסיו הטובים עם השוטר רביד (דביר בנדק).
בסוף יום העבודה נוסע ג'עפרי לביתו המרווח בישראל וכאשר הוא מתקשר לאשתו, סיהאם (ריימונד אמסלם), הוא מגלה שהשאירה את הטלפון הנייד שלה בבית. באותו הלילה מזעיק רביד את ג'עפרי לבית החולים ומתברר שגופת אשתו נמצאה באתר הפיגוע. לאחר שג'עפרי מתבקש לזהות את הגופה חוקר המשטרה משה (אורי גבריאל) מעלה את החשד שסיהאם הייתה המחבלת על פי מצב הגופה ומתחיל בתחקיר ראשוני של ג'עפרי, שמצידו פוסל את האפשרות בכל תוקף.
לאחר שהמשטרה מחליטה שמדובר בפיגוע התאבדות, ג'עפרי נעצר ונחקר. מתברר שסיהאם סיפרה לבעלה שהיא יוצאת באוטובוס לבקר את סבה בנצרת. אולם הסב טוען שלא ראה אותה מספר חודשים ונהג האוטובוס טוען שביקשה לרדת ביציאה מתל אביב. בתום מספר ימים ג'עפרי משוחרר, עדיין משוכנע בחפותה של אשתו, כאשר למשטרה ברור שלא ידע דבר על תוכניותיה של רעייתו.
לאחר ימים ספורים מגיע לביתו של ג'עפרי מכתב הפרידה של סיהאם, שנשלח משכם.
עולמו של ג'עפרי מתהפך עליו, כאשר הוא מבין שאשתו הייתה המפגעת. הוא פונה לרביד, מספר לו שהבין שאשתו הייתה המחבלת, ושואל אותו איזה תהליך עובר על אדם ממוצע כדי שיהפוך למחבל מתאבד. ג'עפרי מבין שאחיינו, עאדל, שנהג להגיע לביתו של דודו ועוסק בסחר בכלי רכב, הוא קצה החוט היחיד שיוכל לספק לו מידע על קורותיה של אשתו בשעותיה האחרונות. הוא יוצא לשכם למשפחת אשתו במטרה למצוא את אחיינו.
רקע

זיאד דואיירי הוא קולנוען יליד לבנון (1963). במהלך מלחמת האזרחים הלבנונית יצא לארצות הברית ללימודי קולנוע ושימש מאוחר יותר כעוזר צלם בכמה מסרטיו של קוונטין טרנטינו. בסוף שנת 2011 שב לביירות. "הפיגוע" נאסר להקרנה בלבנון על ידי שר הפנים הלבנוני. כמו כן, לא איפשרו הרשויות הלבנוניות להציע את הסרט כמועמד הלבנוני לפרס האוסקר עבור הסרט הזר.
הסרט זכה ב"כוכב הזהב" בפסטיבל הסרטים מרקש 2012 והיה מועמד בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו 2012 ובפסטיבל הסרטים סידני 2013.
הסרט צולם בחלקו בתל אביב.
הסרט הוקרן בישראל במסגרת פסטיבל הקולנוע ירושלים ביולי 2013.
הדרך - בית הספר לביטוי בימתי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 בית ספר למשחק
 תקופת הפעילות:  1999–הווה (כ־25 שנים) 
 מיקום
 מיקום:  שדה בוקר 10 
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°04′12″N 34°48′40″E﻿ / ﻿32.070096709622°N 34.811244150496°E﻿ / 32.070096709622; 34.811244150496
 www.haderechstudio.co.il
  (למפת גוש דן מוגדלת) הדרך - בית הספר לביטוי בימתי(למפת גוש דן רגילה) הדרך - בית הספר לביטוי בימתי(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הדרך - בית הספר לביטוי בימתי(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הדרך - בית הספר לביטוי בימתי
 
הדרך הוא בית-ספר פרטי למשחק הפועל בעיר גבעתיים.
היסטוריה

בית הספר נוסד בשנת 1999 על ידי השחקן איל כהן. בית הספר מקנה לתלמידיו מסגרת תומכת ומלאה ללימודי מיומנויות בימתיות שונות: משחק, שירה, תנועה, ריקוד, כתיבה וכן משחק מול המצלמה. במסגרת הלימודים, לומדים התלמידים כתיבה לבמה, תסריטאות ושיעורים נוספים, אשר מטרתם לעודד את השחקן ליצירה עצמאית. על לימודי המשחק מול המצלמה אחראית רות דייכס, מבכירות המורות למשחק מול מצלמה בישראל, שהיא גם חברת הנהלת בית הספר. החל משנת 2003 פועל בית הספר כסטודיו ללימודי משחק במסלול תלת שנתי להכשרת שחקנים מקצועיים, והוא מופיע ברשימת משרד התרבות כאחד מבתי הספר למשחק המוכרים ללימודי הסבה לתואר B.A  להוראת תיאטרון ובימוי (בסמינר הקיבוצים). כמו כן מציע בית הספר מכינה שנתית הנותנת מענה להכנה לאודישנים, מונולוגים, אימפרוביזציה ופיתוח קול.
צוות ההוראה של בית הספר כולל בין היתר את חוה אורטמן, שגיב פרידמן, ריקי דסקל, דורית ראובני, שי בר יעקב ובמאי הטלוויזיה אריק לובצקי.
בית הספר הדרך נתמך על ידי מחלקת התרבות של עיריית גבעתיים ומקיים שיתופי פעולה והתנדבות רבים עם הקהילה. פעילות בית הספר מתקיימת במרכז הקהילתי ברחוב שדה בוקר בעיר.
חלק נכבד מבוגרי בית הספר מככבים בקולנוע, בטלוויזיה ובתיאטרון הישראלי. בהם מיכל גבריאלוב, גאלה קוגן, מאור שוויצר, ליאור כהן, עופר חיון, מעיין מלכה, עדי חבשוש, קארין סרויה, יהודה נהרי, ישראל אטיאס ועוד.