stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גדעון לדיז'ינסקי
מחקריו

תחומי המחקר של פרופ' לדיז'ינסקי הם גנטיקה והשבחה של צמחים. הוא חוקר את הקשר הגנטי שבין גידולי תרבות לקרובי הבר שלהם, במטרה לנצל את מיני הבר כספקי תכונות לזנים החקלאיים, שכן מיני הבר הם לרוב עמידים יותר.
בין השאר חקר את מיני קטניות הבר שמהן בויתו גידולי הקטניות במזרח הקרוב (חומוס, עדשים, אפונה, בקיה, פול, חילבה). לדיז'ינסקי חוקר גם את הבוטניקה והאבולוציה של מיני הבר, את מהלך הביות, והאבולוציה שלאחר הביות.
בשנת 1976 מצא לדיז'ינסקי את 'אם החִמצה', זן הבר שהוא המקור לחומוס (חִמצה תרבותית). זן זה, חִמצה מרושתת, התגלה בדרום טורקיה. פרופיל חלבוני הזרע של החִמצה המרושתת נמצא זהה לזה של החִמצה התרבותית, ולאחר שבהכלאה ביניהם התקבלו צאצאים פוריים, הסיק לדיז'ינסקי כי זהו אכן "אם החומוס".
ספריו

Plant Evolution under Domestication (Springer, 1998)
Studies in Oat Evolution : A Man's Life with Avena (Springer, 2012)
The Search for Wild Relatives of Cool Season Legumes (Gideon Ladizinsky and Shahal Abbo, Springer, 2015)
הערות שוליים

↑  ראשי מחלקות וחוגים בפקולטה לחקלאות, מעריב, 10 בפברואר 1975
↑  עדי גרסיאל, כפר ביל"ו נגד חוות השקמים, באתר ערוץ 7, 9 במרץ 2005
↑  על הסוג חמצה (חומוס) וחמצת יהודה בישראל, באתר כלנית
↑  אהרן פריאל, מדענים ישראלים גילו בטורקיה הזן שממנו התפתח החומוס, מעריב, 29 באוגוסט 1976
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300029605171  ISNI: 0000 0004 0309 3521  VIAF: 299113712   WorldCat (עם VIAF): 299113712
ידין לוגסי

ידין יצחק לוגסי (נולד ב-4 באפריל 1999) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר בהפועל עפולה.
קריירה

לוגסי התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של הפועל עירוני כרמיאל. בגיל 13 השתתף לוגסי בטורניר קטרגל מקומי וצד את עיניו של אחד מאנשי עירוני קריית שמונה שהביא אותו למועדון. ב-16 בפברואר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 0–3 למכבי תל אביב. ב-6 בפברואר 2020 הושאל להפועל עכו מהליגה הלאומית עד לסיום העונה. ארבעה ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–2 נגד הפועל פתח תקווה, בו גם כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה.
בקיץ 2020 חזר לקריית שמונה, אך שיחק רק שלושה משחקים בסיום העונה. בעונת 2021/2022 הפך לשחקן הרכב בקבוצה ורשם 31 הופעות וכבש שלושה שערים.
ב-4 ביולי 2023 חתם בסבאיל מליגת העל האזרית.ב-26 ביוני 2024 חתם בהפועל חדרה.בינואר 2025 עבר להפועל עירוני עפולה.
הערות שוליים

↑  שלום אלבז, ‏ידין לוגסי, הכישרון הצעיר של ק"ש, סוגר מעגל, באתר ONE‏, 19 במרץ 2019
↑  יניב טוכמן‏, זכו לקבלת פנים חמה: ניר ברדע וידין לוגסי חתמו בסבאיל האזרית, באתר וואלה, 4 ביולי 2023
מכושפת 2

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 בימוי:  אדם שאנקמן 
 הופק בידי:  בארי ג'וזפסון איימי אדמס בארי זוננפלד
 תסריט:  ג'סי ניסון, דיוויד וייס, ג'יי דוויד סטם, אדם שאנקמן 
 עריכה:  אמה אי. היקוקס, כריס לבנזון 
 שחקנים ראשיים:  איימי אדמס פטריק דמפסי אידינה מנזל ג'יימס מרסדן מאיה רודולף איווט ניקול בראון ג'יימה מייס גבריאלה בלדצ'ינו
 מוזיקה:  אלן מנקן
 צילום:  סיימון דוגן 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  חברת וולט דיסני Josephson Entertainment
 חברה מפיצה:  סרטי אולפני וולט דיסני דיסני+
 שיטת הפצה:  הפצה לאולמות הקולנוע, וידאו על פי דרישה, ישירות לווידיאו 
 הקרנת בכורה:  18 בנובמבר 2022
 משך הקרנה:  118 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית (הסרט דובב לשפות נוספות, ביניהן עברית)
 סוגה:  פנטזיה קומדיה רומנטית סרט מוזיקלי סרט לכל המשפחה
 סרט קודם:  "מכושפת" (2007)
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
מכושפת 2 (באנגלית: Disenchanted; בתרגום מילולי לעברית: מפוכחת) הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאית מסוגת פנטזיה מוזיקלית, שהופק על ידי אולפני וולט דיסני ונכתב ומבוים על ידי הבמאי אדם שאנקמן. הסרט מהווה המשך לסרט "מכושפת" משנת 2007, ומככבים בו איימי אדמס, פטריק דמפסי, אידינה מנזל וג'יימס מרסדן, ששבים לגלם את דמויותיהם מהסרט הראשון, ומאיה רודולף, איווט ניקול בראון, ג'יימה מייס וגבריאלה בלדצ'ינו.
הסרט עלה לשירות הזרמת המדיה "דיסני+" ב-18 בנובמבר 2022.
צוות השחקנים והדמויות

איימי אדמס / אלונה אלכסנדר – ג'יזל פיליפ
פטריק דמפסי / מולי שולמן – רוברט פיליפ
אידינה מנזל / מונה מור – ננסי טרמיין
ג'יימס מרסדן / גלעד שמואלי – הנסיך אדוארד
גבריאלה בלדצ'ינו / תמר עזרן – מורגן פיליפ, בתו המתבגרת של רוברט ובתה החורגת של ג'יזל.
מאיה רודולף / נעה קשפיצקי – מלווינה מונרו, האנטגוניסטית הראשית של הסרט.
איווט ניקול בראון / שירלי לילו – רוזלין
ג'יימה מייס / עינת אזולאי – רובי
קולטון סטיוארט / רום קלטר – טייסון מונרו, בנה של מלווינה.
אוסקר נונז / גלעד קלטר – אדגר
גריפין ניומן / יובל בינדר – פיפ (דיבוב), ידידה הסנאי של ג'יזל. בניגוד לסרט הראשון, פיפ מסוגל לדבר הן בעולם האמיתי והן באנדלסיה באמצעות קסם. ניומן מחליף את ג'ף בנט וקווין לימה מהסרט הראשון.
הופעת קמיעו של השחקנית המקורית רייצ'ל קובי של מורגן פיליפ מהסרט הראשון הופיעה בין תושבים בכפר
בנוסף, אן הארדה וג'יימס מונרו איגלהארט מגלמים את עמיתיו לעבודה של רוברט; מייקל מקורי רוז לוהק לתפקיד שטרם פורסם; והתאומות מילה ולארה ג'קסון מגלמות את בתם הפעוטה של רוברט וג'יזל, סופיה.
הפקה > פיתוח

בפברואר 2010, נמסר על ידי "וראייטי" כי אולפני וולט דיסני מתכננת להפיק סרט המשך עבור הסרט "מכושפת" בהפקת בארי ג'וזפסון ובארי זוננפלד, שהפיקו גם את "מכושפת". על פי הדיווח, התסריטאית ג'סי נלסון נשכרה לכתוב את התסריט עבור הסרט, שהיה עתיד להיות מבוים על ידי אן פלטשר, ושבאולפני וולט דיסני קיוו שחברי צוות השחקנים ישובו לגלם את דמויותיהם מהסרט הקודם, ושהסרט ייצא לאקרנים כבר בשנת 2011.
ב-12 בינואר 2011, נשאל המלחין אלן מנקן על הפקת סרט ההמשך במהלך ריאיון, בו הוא אישר שהוא שמע על תכנונים להפקת סרט המשך, אך אינו יודע אם ההפקה אכן תצא לפועל. ב-28 במרץ 2011, ג'יימס מרסדן, שגילם את דמותו של הנסיך אדוארד בסרט הקודם, נשאל לגבי סרט ההמשך, והוא ענה שהוא אכן מקווה שיופק סרט המשך, אך שיהיה עליו קודם לראות את התסריט בשביל להאמין בכך.
ביולי 2014, נודע שאולפני וולט דיסני שכרו את התסריטאים ג'יי דייוויד סטם ודייוויד נ. וייס לכתוב את התסריט וכן את הבמאית אן פלטשר עבור מלאכת הבימוי. באוקטובר 2016, "הוליווד ריפורטר" הודיע כי הבמאי אדם שאנקמן נכנס להליכי משא ומתן על מלאכת בימוי הסרט, שקיבל את השם "Disenchanted", וכי איימי אדמס עתידה לשוב לגלם את דמותה של ג'יזל וכי צילומי הסרט עתידים להתחיל בקיץ 2017. עם זאת, בינואר 2018, הצהיר שאנקמן כי העבודה על התסריט תסתיים בתוך כמה שבועות והצעד הבא יהיה כתיבת השירים. בנוסף, הצהיר שאנקמן כי הסרט יכלול יותר שירים מאשר הסרט המקורי, וכי סצנות הלייב אקשן יחלקו זמן מסך שווה עם הסצנות המונפשות.
ב-21 במאי 2017, הצהיר מנקן כי אולפני וולט דיסני טרם אישרו את הפקת הסרט, מכיוון שהתסריטאים עדיין שוקדים על כתיבת התסריט המתאים. ב-28 בפברואר 2020, שוורץ חשף כי התקיימו בלונדון פגישות אודות הפקת הסרט, ושחלק מהתסריט ייכתב על ידי שאנקמן.
הפקה > ליהוק

ב-9 בדצמבר 2020, במהלך כנס יום המשקיעים של דיסני, אושר שאיימי אדמס תשוב לגלם את דמותה של ג'יזל. מאוחר יותר באותו החודש, נודע שפטריק דמפסי ישוב לגלם את דמותו של רוברט פיליפ.ב-23 במרץ 2021, מנקן אישר שג'יימס מרסדן ואידינה מנזל שבו לגלם את דמויותיהם מהסרט הקודם. באפריל 2021, דווח על ליהוקן של מאיה רודולף, איווט ניקול בראון וג'יימה מייס. על פי הדיווחים, נמסר כי רודולף תגלם את האנטגוניסטית הראשית, בעוד שבראון ומייס יגלמו את האנטגוניסטיות המשניות.
ב-17 במאי 2021, איימי אדמס ואדם שאנקמן הודיעו באמצעות חשבון הטוויטר הרשמי של דיסני על ליהוקם של קולטון סטיוארט ואוסקר נונז לצוות השחקנים, יחד עם גבריאלה בלדצ'ינו בדמותה של מורגן פיליפ. בלדצ'ינו מחליף את רייצ'ל קובי, שגילמה את מורגן בסרט הקודם.
הפקה > קדם הפקה

במרץ 2020, נודע שהפקת הסרט החלה את תהליך קדם ההפקה שלה; ושאדם שאנקמן עדיין אמון על מלאכת הבימוי. בשל התפרצות מגפת הקורונה בארצות הברית, כל התהליך התבצע באמצעות עבודה מרחוק. ב-9 בדצמבר 2020, במהלך כנס יום המשקיעים של דיסני, אושר שאיימי אדמס תשוב לגלם את דמותה של ג'יזל. בדצמבר 2020, נחשף שאולפני וולט דיסני שכרו את בריג'ט האלס, ריצ'רד לגראוונזה, סקוט נוישטאטר ומייקל ה. ובר לכתוב את התסריט עבור הסרט. בינואר 2021, הודיע דמפסי שהוא קיבל את התסריט ושההפקה מתכננת להתחיל את הצילומים במהלך אביב 2021.
הפקה > צילומים

צילומי הסרט החלו ב-17 במאי 2021, והסתיימו ב-5 באוגוסט 2021. בתחילה, צילומי הסרט התעתדו להתחיל ב-3 במאי 2021 בלוס אנג'לס, קליפורניה.
ב-23 באפריל 2021, דווח כי הצילומים יתקיימו באירלנד במהלך הקיץ ויסתיימו באוגוסט. חלק מצילומי הסרט התקיימו באניסקרי, אירלנד, וצילומים נוספים התקיימו גם בוויקלו ודבלין. ב-6 במאי 2021, אישרה אדמס דרך פוסט באינסטגרם על הגעתה לאירלנד כדי להתחיל את צילומי הסרט. צילומי הסרט באירלנד הסתיימו ב-22 ביולי 2021.
מוזיקה

ב-7 במרץ 2018, אדם שאנקמן חשף שאלן מנקן וסטיבן שוורץ ישובו לכתוב את השירים עבור סרט ההמשך, לאחר שכתבו את השירים לסרט הקודם. ב-22 במרץ 2020, מנקן חשף שהוא החל לעבוד על הלחנת המוזיקה עבור הסרט. ב-3 באפריל 2020, מנקן אישר שהוא ושוורץ יהיו אמונים על כתיבת השירים לסרט.
בראיון למגזין "ורייאטי" בסוף אפריל 2021, פטריק דמפסי חשף שהוא ישיר לראשונה במהלך עלילת הסרט. במאי 2021, אמר שוורץ כי הסרט יכלול שבעה שירים וחזרות, כולל שני שירים עבור דמותה של ננסי, אותה מגלמת אידינה מנזל, לאחר שבמקור היה לה שיר שהוצא מהעריכה הסופית של הסרט הראשון.
הפצה

במקור הסרט התעתד לעלות לשירות הזרמת המדיה של אולפני וולט דיסני, "דיסני+", ב-24 בנובמבר 2022, אולם, ב-18 באוקטובר 2022, נמסר כי הסרט יופץ ב-18 בנובמבר 2022, שישה ימים לפני הפצתו המקורית; עם זאת, בחלק מהמדינות בהן השירות זמין, הסרט יופץ בתאריכו המקורי. בנוסף, הסרט עתיד להיות הראשון שיכלול טרם תחילתו סמליל מיוחד שעוצב עבור חגיגות המאה לאולפני וולט דיסני.
ביקורת

הסרט קיבל ביקורות שליליות וזכה לציון 39% מאתר "Rotten Tomatoes" אשר ציין "למרות שאיימי אדמס הייתה מקסימה כמו תמיד, מכוכשפת 2 איבד את הקסם שהפך את קודמו לאגדה מודרנית קלאסית."
יורם קרין

קרין (ראשון משמאל) עם נשיא המדינה יצחק הרצוג ורעייתו מיכל בביקור במלכישוע ב-2022
יורם קרין (נולד ב-16 בספטמבר 1960) הוא פוליטיקאי ישראלי אשר שימש כראש המועצה אזורית עמק המעיינות, בין השנים 2009 ל-2024.
ביוגרפיה

נולד בחמדיה כיורם קוסטרינסקי למרדכי (מוטק'ה), שהיה רכז המשק של הקיבוץ ומרגלית (ליתקה). סבו היה האגרונום יעקב קוסטרינסקי. שירת כלוחם בסיירת מטכ"ל.
בין 1990 ל-2000 כיהן כרכז המשק בקיבוץ כפר רופין, הוביל שינוי תקדימי במבנה הארגוני של קיבוץ כפר רופין, במסגרתו קיבלו חברי הקיבוץ מניות בעסקי הקיבוץ.
כיהן גם כמנכ"ל "החברה הכלכלית כפר רופין" וכיו"ר חברת "דגי רופין".
ממקימי מפעל "בקר תנובה" (אדום אדום), וניהל אותו מ-2003 עד 2006.
ב-2008 נבחר לסגן ראש המועצה האזורית עמק המעיינות. ב-20 בינואר 2009 נבחר לראשות המועצה. בבחירות המקומיות ב-2013 נבחר שנית ברוב של 71.4%, ובבחירות המקומיות בשנת 2018 נבחר בשלישית כשגבר על גיל פשחור מעין הנצי"ב ברוב של כ-75%. בשנת 2023 הודיע כי לא יתמודד בבחירות הקרובות לרשויות המקומיות.
החל משנת 2019 משמש ראש אשכול כנרת-עמקים.
היה חבר מפלגת העבודה. ב-2017 הצטרף ל"יש עתיד".
חיים אישיים

נשוי ואב לארבעה, מתגורר בכפר רופין.
בעל תואר ראשון בכלכלה ובניהול חקלאות מהפקולטה לחקלאות ברחובות.
הערות שוליים

↑  דוד שליו, המים העכורים של הירדן, דבר, 3 ביולי 1973
↑  סטלה קורין- ליבר, ‏המהפכה מתחילה בכפר רופין, באתר גלובס, 18 בינואר 1999
↑  יורם קרין מונה למנכ"ל "בקר-תנובה", באתר גלובס, 30 בדצמבר 2003
↑  יורם גביזון, מנכ"ל אדום אדום של תנובה יורם קרין עוזב את תפקידו, באתר TheMarker‏, 28 במאי 2006
↑  ילקוט הפרסומים ה'תשע"ט, חוברת 8013 עמ' 3656
↑  אלן אברהם, יורם קרין ראש המועצה האזורית עמק המעיינות הודיע: "החלטתי לא להתמודד לקדנציה נוספת.", ידיעון עפולה והעמקים, 12 במרץ 2023.
↑  אודות, באתר אשכול כנרת עמקים
↑  דני ברנר, פצצה פוליטית: יורם קרין מצטרף ליש עתיד, אתר "היום בעמק", 7 במרץ 2017.
אורי שני (פרופסור)

אין תמונה חופשית
אורי שני (נולד ב-1950) הוא חוקר ישראלי בתחום המים באוניברסיטה העברית. כיהן כמנהל הראשון של רשות המים (כונתה לפני כן "נציבות המים"), בשנים 2007 - 2011. פרופסור בפקולטה לחקלאות, רחובות.
ביוגרפיה

נולד בירושלים. ב-1976 קיבל תואר ראשון בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית ברחובות במדעי הקרקע, המים וכלכלה חקלאית, ב-1981 קיבל תואר שני במדעי הקרקע והמים, וב-1987 סיים דוקטורט בתחום זה. בשנים 1984 - 1986 עבר לארצות הברית ולמד לפוסט-דוקטורט באוניברסיטת יוטה. מאוחר יותר, בשנים 1993 - 1994, היה מרצה אורח באוניברסיטת קליפורניה בריברסייד.
מ-1997 החל לעבוד כמרצה וחוקר בפקולטה למדעי החקלאות, המזון ואיכות הסביבה של האוניברסיטה העברית ברחובות, ונחשב למומחה בנושאי קרקע ומים. כיהן בעבר כראש החוג למדעי הקרקע והמים באוניברסיטה העברית. פרסם כ-50 מאמרים בכתבי עת מקצועיים.
שני כיהן לאורך השנים גם בתפקידי ניהול, בהם מנכ"ל המכון למחקר ופיתוח בערבה ויו"ר הוועד המנהל של "מחלבות יוטבתה". ב-2007, במסגרת הרפורמה בנציבות המים, נוסדה רשות המים, שריכזה את פעילות משק המים בישראל, ושני מונה למנכ"ל. בתקופת כהונתו התמודד עם ייצוב הרשות לאחר הרפורמה, ועם שנות הבצורת בישראל ומצוקת המים בעקבותיהן. הוא הוביל להגדלת היקפי התפלת מים בישראל ל-750 מיליון מ"ק לשנה.
לאחר סיום תפקידו חזר לחוג למדעי הקרקע והמים באוניברסיטה העברית, וכן החל לכהן כיו"ר ועדת ההיגוי של פרויקט תעלת הימים. בנוסף מונה לראש חטיבת הטכנולוגיות החקלאיות של "מכתשים אגן".
שני נשוי ואב לשני בנים.
הערות שוליים

↑  מכתשים-אגן מקימה חטיבה לטכנולוגיות חקלאיות, 23 באוקטובר 2011, באתר מכתשים-אגן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313662305171  LCCN: n83179767  VIAF: 4239166479521007840007   WorldCat (עם VIAF): 4239166479521007840007
איהאב שאמי

איהאב שאמי (בערבית: إيهاب شامي; נולד ב-18 בספטמבר 1993) הוא כדורגלן ערבי-ישראלי המשחק בהפועל עירוני כרמיאל בעמדת המגן השמאלי.
קריירה

שאמי גדל בג'דיידה-מכר והתחיל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל בני-ג'דידה, ממנה עבר בגיל 16 למחלקת הנוער של מכבי חיפה ושנה לאחר מכן הצטרף לקבוצת הנוער של בני סכנין. ב-11 באוגוסט 2011 ערך שאמי את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף לדקות הסיום בניצחון 3–0 על הפועל עכו במסגרת גביע הטוטו, ובהמשך העונה המשיך לשחק בקבוצת הנוער.
בקיץ 2013 הושאל שאמי לבית"ר נהריה מליגה א', במדיה שותף כמחליף בארבעה משחקים בכל המסגרות. בינואר 2014 עבר להפועל שפרעם מליגה ב', וב-7 במרץ 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בהפסד 1–3 לסקציה מעלות תרשיחא.
לקראת עונת 2014/2015 חזר שאמי לבני סכנין, וב-19 בינואר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף בהפסד 0–2 למכבי נתניה, ועד תום העונה שותף ב-12 משחקי ליגה. בתחילת עונת 2015/2016 הפך שאמי לשחקן הרכב קבוע בקבוצה, אך איבד את מקומו בעקבות הגעתו של ואנדרסון בינואר 2016. בעונת 2016/2017 שותף שאמי בארבעה משחקי ליגה בלבד, ובעונת 2017/2018 שותף בשבעה משחקים. בעונת 2018/2019 שותף ב-12 משחקי ליגה, ובסופה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית והאריך את חוזהו במועדון בשנתיים נוספות.
ב-25 ביוני 2021, שאמי חתם בהפועל ירושלים, ושותף בשלושה משחקי ליגה בלבד. ב-4 בינואר 2022 חתם שאמי בשורותיה של הפועל אום אל-פחם.
הערות שוליים

↑  דורון בן דור, ‏מוטי מלכה חתם בסכנין, שאמי האריך חוזה, באתר ONE‏, 7 ביולי 2019
↑  גיא בן זיו, ‏חדידה, שאבי, שאמי ודראושה חתמו בהפועל ירושלים, באתר ONE‏, 25 ביוני 2021
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "איהאב שאמי".
מיכאל רביב

| --- | --- |

 לידה:  7 בספטמבר 1946 (בן 78) יפו, פלשתינה (א"י) 
 ענף מדעי:  חקלאות אורגנית, הידרופוניקה, פריון האדמה, חומרים מזינים (חקלאות) 
 מקום לימודים:  בית הספר אליאנס תל אביב  הפקולטה לחקלאות, מזון וסביבה ע"ש רוברט ה. סמית 
 מוסדות:  מרכז וולקני  הפקולטה לחקלאות, מזון וסביבה ע"ש רוברט ה. סמית 
 
מיכאל רביב (נולד ב-7 בספטמבר 1946) הוא אגרונום פרופסור אמריטוס לחקלאות במרכז וולקני ובפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית ברחובות.
ביוגרפיה

רביב נולד בתל אביב לאנטולי (נפתלי) רבינוביץ ולאסתר שפירא רבינוביץ. אימו הייתה נכדתו של הרב הליטאי זלמן סנדר כהנא שפירא. הוא למד בתיכון אליאנס בתל אביב, עיברת את שמו ל״רביב״ בגיל 16, היה חבר בתנועת הנוער המחנות העולים ושירת בנח"ל. במהלך השירות נישא לאילה נהרין רביב, ולאחר השחרור הם הצטרפו לקיבוץ אייל. ב-1970 הם עזבו את הקיבוץ, חזרו לתל אביב ורביב החל את לימודיו בפקולטה לחקלאות ברחובות, שם הוא השלים לימודי תואר ראשון, שני ודוקטורט בשנת 1979. החל לעבוד במכון וולקני בבית דגן כבר בזמן לימודיו והצטרף כחוקר בכיר במרכז המחקר נווה יער של מנהל המחקר החקלאי עם סיום לימודיו. עבד בנווה יער מ-1979 עד פרישתו ב-2013, ושימש כראש השלוחה בשנים 1999–2005.
עבודתו המדעית

פרסם יותר ממאה מאמרים בכתבי עת מדעיים והשתתף בעריכת ספר משפיע על גידול במצעים מנותקים שיצא בהוצאות Elsevier בשתי מהדורות . רביב התפרסם בשל עבודתיו הרבות ותרומתו המדעית בתחום החקלאות המקיימת ובפרט בתחום יצור קומפוסט.
הערות שוליים

↑   מיכאל רביב, באתר של מרכז וולקני
↑  Soilless Culture: Theory and Practice
↑  Soilless Culture: Theory and Practice
↑  Beatrix W. Alsanius, Chris Blok, Willemijn J. M. Cuijpers, Soraya C. França, Handbook for Composting and Compost Use in Organic Horticulture, www.biogreenhouse.org: BioGreenhouse COST Action FA 1105, 2016, ISBN 978-94-6257-749-7. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266966505171  BIBSYS: 90650018  BnF: cb12361262j (data)  CiNii: DA07878283  GND: 1194885594  ISNI: 0000 0000 0025 0318  LCCN: n83042029  NKC: ntk20191049538  SUDOC: 032616740  VIAF: 312679224   WorldCat (עם VIAF): 312679224
דן לבנון

| --- | --- |

 לידה:  24 באפריל 1940 (בן 84) בנימינה, פלשתינה (א"י)
 תואר:  פרופסור מן המניין
 תפקידים:  מנהל מדעי של מכון המחקר מיגל
 פרסים והוקרה:  נבחר השנה בחקלאות, יקיר הגליל, יקיר תל חי
דן לבנון (נולד ב-24 באפריל 1940) הוא חוקר בתחום הביוטכנולוגיה, פרופסור אמריטוס במכללה האקדמית תל חי. יזם וייסד את מכון המחקר מיגל בקריית שמונה ומשמש כמנהלו המדעי. כיהן כראש המועצה האזורית הגליל העליון בין השנים 1975–1979, וכמדען הראשי של משרד החקלאות בין השנים 1996–2007.
קריירה אקדמית

בשנת 1972 השלים לבנון תואר ראשון בחקלאות בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית ברחובות. בשנת 1974 סיים לימודי תואר שני בהצטיינות יתרה, עם התמחות בגידולי שדה, והמשיך ללימודי דוקטורט במיקרוביולוגיה חקלאית, אותם השלים בשנת 1980.
לאחר קבלת התואר החל לעבוד כחוקר במינהל המחקר החקלאי (מרכז וולקני), במכון לקרקע ומים במשרד החקלאות, שם עבד ברצף עד שנת 2007, והגיע לדרגה א1 מחקר המקבילה לפרופסור מן המניין. במקביל הרצה בקורסים של הפקולטה לחקלאות, שהתקיימו במכללת תל חי: "מבוא לביולוגיה של התא" ו"מבוא לחקלאות מתקדמת". בהמשך גם במכללה האקדמית תל חי בקורס "מיקרוביולוגיה סביבתית", ובקורס לתואר שני "היבטים עסקיים בביוטכנולוגיה". כמו כן שימש מנחה לסטודנטים לתארים מוסמך ודוקטור בפקולטה לחקלאות.
בשנים 1990–1991 שימש מדען אורח במכון המחקר של משרד החקלאות של ארצות הברית. בשנת 1993 התמנה כפרופסור נלווה בפקולטה לחקלאות באוניברסיטה של פנסילבניה, ובשנת 2004 שימש פרופסור אורח לשנה אחת באוניברסיטת וכנינגן בהולנד.
בין השנים 1999–2011 כיהן כיושב ראש הוועד המנהל של המכללה האקדמית תל חי, לאחר שזו נקלעה לקשיים והיה צורך בשיקומה ופיתוחה מבחינה מקצועית ואקדמית. לבנון הקים מחדש את מוסדות המכללה לרבות חבר נאמנים, ועד מנהל, מינוי נשיא ובעלי תפקידים נוספים. במהלך התקופה גדל מספר הסטודנטים במכללה מ-800 ל-3,000, נפתחו חוגים נוספים, הוקמו שתי פקולטות ונבנה קמפוס חדש. בשנת 2008 התמנה לפרופסור מן המניין לביוטכנולוגיה במכללה.
תחומי המחקר העיקריים של לבנון הם מיחזור וקומפוסטציה של פסולת אורגנית לצורך שימוש בחקלאות, טרנספורמציות ביולוגיות של מזהמים אורגניים, פטריות עילאיות והשימוש בהן, כולל פטריות מאכל והשלכות של פעילות חקלאית כגון: דישון, שימוש בחומרי הדברה, השקיה במי קולחין על איכות מי התהום ומים עיליים.
הפעילות המחקרית של לבנון נערכה במסגרת שתי קבוצות מחקר: המעבדה למיקרוביולוגיה שימושית ופטריות במכון מיגל, והמעבדה למיקרוביולוגיה של הקרקע במכון לקרקע ומים של מכון וולקני בבית דגן. היישום המעשי של מחקרים אלו מתבטא בעיקר בפיתוח הידע לענף פטריות המאכל בגליל, המספק את מרבית הפטריות הטריות לשוק הישראלי, פיתוח קומפוסטים לשימוש בחקלאות, שיקום ושימוש חקלאי בקרקעות אזור עמק החולה המיובש וניטור מזהמים אורגניים במים.
תוצאות המחקרים פורסמו בלמעלה מ-90 מאמרים בעיתונות המדעית המבוקרת, ובעשרות מאמרים שפורסמו, בעקבות הרצאות בכנסים מדעיים בינלאומיים ברחבי העולם. מחקרים יישומיים שנערכו יושמו בשיטה לגידול פטריות שנרשמה כפטנט עם חברת "נטפים" ופטנט נוסף על חומרים מפטריות בעלי פעילות בריאותית.
הוקרה

בשנת 2007 היה לבנון "נבחר השנה בחקלאות" מטעם התאחדות חקלאי ישראל, על תרומה ייחודית שהביאה לפיתוח ענף פטריות המאכל בגליל, ועל היכולת המעשית והמדעית שהובילה את המחקר החקלאי בישראל להישגים גדולים.
באותה שנה זכה גם באות "יקיר הגליל" מטעם המועצה האזורית הגליל העליון, על תרומה מיוחדת לפתוח המדע וההשכלה הגבוהה בגליל, קידום החקלאות, היוזמה והחדשנות במחקר.
בשנת 2012 נבחר ל"יקיר תל חי" על תרומה מיוחדת לפתוח המכללה האקדמית תל חי.
הערות שוליים

↑  מרדכי נאור, הכ"ג שליחות עלומה, ספריית יהודה דקל, 2019, עמ' 95-91
↑  נחמיה לבנון – אתר אישי, ספרים: הקוד נתיב, הדרך אל גדות הירדן
↑  המועצה האזורית הגליל העליון, [showWindow/event/38 אתר המועצה האזורית הגליל העליון, סיפור מקומי], ‏נלקח בתאריך 22.7.2020
↑  יוסף גלילי, לסיכום תקופה רבת מעש, הגליל העליון, עלון המועצה האזורית 16, ינואר 1980, עמ' 2-1.
↑  סרט על מכון המחקר מיג"ל, מתוך יוטיוב
↑  אתר משרד המדע – מרכז מחקר ופיתוח – מיגל - מכון למחקר מדעי יישומי בגליל
↑  יוני שדמי, קיבוץ דיבידנדיה ב', באתר כלכליסט, 14 בינואר 2010
↑  לבנון, ד., זהרי.ת., המברייט, ד., המחקר המלווה את פרויקט שיקום החולה, אקולוגיה וסביבה, 1994, עמ' 4 (1) 225-228
↑  דן לבנון, חקלאות ישראל במשטר שינויי אקלים, המשרד להגנת הסביבה. כנס השפעות שינויי האקלים בישראל. לקראת תכנית פעולה., 2006
↑  חיים אלוש, המשפיעים בחקלאות, ירחון משוב לחקלאות, 122 נובמבר 1998
↑  שמעון וילנאי, המדענים הראשיים של משרד החקלאות עונים למשאל, באתר כנס מדיה, ‏3 במאי 2020
↑  החלטת ממשלה מיום 20.11.2006, עידוד המחקר והפתוח החקלאי במסגרת המו"פים האזוריים בפריפריה.
↑  עמי רוז'נסקי, הכיוון הוא חקלאות אינטנסיבית, יבול שיא, 28 אוקטובר 2007
↑  אביגיל הלר,, משרד החקלאות ופיתוח הכפר – גנים בוטניים בישראל, באתר קק"ל
↑  יוני וייץ, לא נעים לראות גן בוטני סגור, באתר זווית – סוכנות ידיעות למדע וסביבה, ‏3 בנובמבר 2015
↑  טלילה נשר, באריאל הכריזו על אוניברסיטה, אבל מה עם הגליל?, באתר הארץ, 18 ביולי 2012
↑  Levanon, D, An Academic College of our own, Tel Hai College Magazine, 6.2016
↑  פטריות – צוות מקצועי, באתר מו"פ צפון
↑  מאמרים מדעיים של פרופסור דן לבנון, באתר ResearchGate
↑  מתוך עמוד הפייסבוק של מכון מיגל, פרופ' דן לבנון וד"ר עופר דנאי בכנס האגודה הבינלאומית למדעי הפטריות בסין, ‏21 בנובמבר 2018
↑  PCT: WO2013/140270 A2
↑  PCT: WO 2016/113744 A1
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264449005171  VIAF: 297452873   WorldCat (עם VIAF): 297452873
שרה סטרומזה

| --- | --- |

 לידה:  1950  (בת 75 בערך) חיפה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מעסיק:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 https://huji.academia.edu/SarahStroumsa
 
שרה סטרוּמזה (בתעתיק לועזי: Sarah Stroumsa; נולדה ב-1950) היא פרופסור אמריטה בחוג לשפה וספרות ערבית ובחוג למחשבת ישראל באוניברסיטה העברית. היא מופקדת הקתדרה לתרבות ערבית על שם אליס וג'ק אורמוט, כיהנה כרקטור האוניברסיטה בשנים 2008–2012.
ביוגרפיה

הוריה הגיעו ממזרח אירופה ועלו לארץ ישראל לפני מלחמת העולם השנייה. סטרומזה גדלה בקריית ביאליק, ב-1963 עברה עם משפחתה לירושלים ולמדה בתיכון ליד האוניברסיטה. היא בוגרת האוניברסיטה העברית בשפה וספרות ערבית ולימודי המזרח התיכון (1977). בשנים 1976–1977 למדה במחלקה למדעי הדתות באקול פראטיק דה אוטז אטיד (École pratique des hautes études) בפריז. בשנת 1984 קיבלה תואר דוקטור של האוניברסיטה העברית (בהצטיינות). עבודת הדוקטורט נכתבה בהדרכתו של פרופ' חגי בן-שמאי, על הנושא "דאוד אבן מרואן אלמקמץ וחיבורו עשרון מקאלה". משנת 1984, פרופ׳ סטרומזה לימדה בחוג לשפה וספרות ערבית ובחוג למחשבת ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1999 מונתה לפרופסור מן המניין, וב-2003 הופקדה על הקתדרה ללימודי ערבית על שם אליס וג'ק אורמוט. בין השנים 2003–2006 סטרומזה כיהנה כסגנית הרקטור באוניברסיטה העברית. החל באוקטובר 2008 ועד שלהי 2012 היא כיהנה כרקטור האוניברסיטה, והיא האישה הראשונה שכיהנה בתפקיד זה.
סטרומזה הייתה מרצה אורחת באוניברסיטאות הרווארד, שיקגו, מישיגן, פריז, ומינסטר. היא שהתה בשבתונים באוניברסיטת פילדלפיה, באוניברסיטת מקגיל במונטריאול, באוניברסיטת הרווארד וב-CSIC במדריד, באוניברסיטת אוקספורד ובאוניברסיטה החופשית של ברלין.
פרופ׳ סטרומזה מכהנת כנשיאת החברה לחקר הערבית-היהודית של ימי הביניים. הוענק לה עיטור מסדר הכבוד האיטלקי, והיא זכתה בפרס הומבולדט למחקר ובפרס ליאופולד לוקאס. היא חברה באקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, באקדמיה למדעים של ברלין-ברנדנבורג, באקדמיה האירופאית למדעים ואומנויות, ובחברה הפילוסופית האמריקאית, וחברה נלווית באקדמיה של ממלכת מרוקו.
שרה סטרומזה נשואה לפרופ' גי סטרומזה, פרופסור אמריטוס בקתדרה על שם מרטין בובר למדע הדתות באוניברסיטה העברית ופרופסור מן המניין לחקר הדתות האברהמיות באוניברסיטת אוקספורד, חבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
לזוג שתי בנות. אחיה, דוד ולך, הוא חתן פרס א.מ.ת במדעי החיים.
מחקריה

תחומי המחקר של פרופ׳ סטרומזה הם המחשבה הפילוסופית והתאולוגית בעולם האסלאם בימי הביניים המוקדמים, והתרבות הערבית-יהודית של ימי הביניים. מחקריה, המבוססים על עבודה פילולוגית, עוסקים בהגות המוסלמית, היהודית והנוצרית מתוך גישה מולטיפוקלית, המבקשת לשקף את המציאות הרב-תרבותית בימי הביניים הערביים. היא פרסמה ספרים העוסקים בהוגים החופשיים באסלאם של ימי הביניים, בהתפתחות הפילוסופיה היהודית והמוסלמית בספרד המוסלמית, ובשאלות מתודולוגיות של חקר היסטוריה אינטלקטואלית. בעברית פורסמה מהדורתה לספר עשרים פרקים, שחיבר דאוד אלמקמץ, ההוגה היהודי הראשון בימי הביניים; וכן ספרה הרמב״ם בעולמו: דיוקנו של הוגה ים-תיכוני.