stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מערכת השירות הסלקטיבי

| --- | --- |
סמלה של סוכנות מערכת השירות הסלקטיבי
 מידע כללי
 מדינה:  ארצות הברית 
 תאריך הקמה:  1917 
 תקציב:  22.9 מיליון דולר (2018)
 www.sss.gov
 
מערכת השירות הסלקטיבי (באנגלית: The Selective Service System, בראשי תיבות: SSS) היא תוכנית פעולה לשעת משבר שהוכנה ונקבעה בחוק בארצות הברית לשם גיוס חובה של כוח אדם לזרועות הכוחות המזוינים שלה.
הבסיס לתוכנית הם פעולתה של סוכנות של הממשל הפדרלי של ארצות הברית, שהיא בעלת אותו שם, ושל מרשם כוח אדם שהיא מנהלת. מרשם זה מכיל את פרטיהם של מועמדים פוטנציאליים לשירות צבאי. בעת הצורך, אם הקונגרס יאשר בחוק הנהגת גיוס חובה – במקום השירות ההתנדבותי הנוהג כיום בארצות הברית - ישמש המידע שבמרשם בסיס לגיוס כוח האדם הנוסף לזרועות הכוחות המזוינים של ארצות הברית.
סוכנות מערכת השירות הסלקטיבי משתייכת לזרוע המבצעת של הממשל האמריקני ומנהלה כפוף ישירות לנשיא ארצות הברית. בימי שגרה מפעילה הסוכנות מטה ראשי, השוכן במחוז ארלינגטון שבמדינת וירג'יניה (הסמוך לבירה וושינגטון). כמו כן היא מפעילה שלושה מטות אזוריים ומרכז ניהול נתונים. במידת הצורך, עם הנהגת גיוס חובה, היא ערוכה להפעיל מטות בכל מדינות ארצות הברית וכן למעלה מ-400 משרדים אזוריים.
הרישום למרשם המועמדים לגיוס ואכיפתו

רישום כוח אדם לקראת גיוס לשירות צבאי החל בארצות הברית ב-1917, לקראת מלחמת העולם הראשונה, והופסק לאחריה. הוא חודש ב-1940, במהלך מלחמת העולם השנייה, ונמשך למעשה מאז ועד כה תוך הכנסת שינויים שונים. כיום נעשה הרישום מכוח חוק השירות הצבאי הסלקטיבי שנחקק על ידי הקונגרס ב-1967.
כיום, כל גבר מגיל 18 ועד 25 שהוא אזרח של ארצות הברית, או תושב קבע שלה או פליט או מהגר בלתי חוקי, מחויב על פי החוק הפדרלי להירשם במרשם המועמדים לשירות צבאי בתוך 30 יום מן המועד בו הגיע לגיל 18. מבקרים זרים השוהים בארצות הברית בהיתר פטורים מן הרישום. כיום ניתן לבצע את הרישום באמצעות האינטרנט.
בסוף שנת 2008 כלל המרשם את שמותיהם וכתובותיהם של 14 מיליון אנשים ויותר, ושיעור הרישום בו מתוך קבוצת הגיל של בני 18 עד 25 היה 91 אחוזים (בקרב בני 20 עד 25 עמד שיעור הרישום על 96 אחוזים).
פרטי הנרשמים במרשם מועברים בימי שגרה באופן שוטף למסד הנתונים המשותף של הכוחות המזוינים של ארצות הברית, המשמש להם לשם גיוס כוח אדם לשורותיהם על בסיס התנדבותי.
אי ציות לחובת הרישום מהווה עבירה פלילית, אך מאז אמצע שנות השמונים לא נאכפה חובה זו בקפדנות.
במהלך השנים נעשו ניסיונות שונים לערער בבתי משפט בארצות הברית על חוקתיותה של החקיקה המהווה בסיס לרישום במרשם מערכת השירות הסלקטיבי, בטענה שהיא מנוגדת לתיקון ה-13 לחוקת ארצות הברית. טענה זו נדחתה במספר פסקי דין של בית המשפט העליון של ארצות הברית. בית משפט זה אישר גם את חוקיות ההימנעות של הממשל הפדרלי מרישום נשים במרשם המועמדים לשירות צבאי.
הממשלה הפדרלית יצרה למועמדים תמריץ לרישום במרשם על ידי התניית קבלה לעבודה ברוב המשרות בממשל הפדרלי והתניית קבלת הטבות כספיות שונות מן הממשל הפדרלי בביצוע הרישום. כמו כן, הרישום במרשם הוא תנאי לשם אישור בקשת התאזרחות בארצות הברית. כל מדינות ארצות הברית, למעט שמונה מהן, יצרו במסגרת חוקיהן תמריץ דומה - דרישה לרישום במרשם כתנאי לקבלת זכויות והטבות שונות, ובהן קבלה לעבודה במשרות בממשל המדינה וקבלת רישיון נהיגה.
תהליך גיוס החובה במסגרת מערכת השירות הסלקטיבי

בעת הצורך יתנהל תהליך הגיוס על פי תוכנית מערכת השירות הסלקטיבי כך:
נשיא ארצות הברית יודיע כי עקב משבר ביטחוני יש צורך במגויסים לשירות צבאי במספר גדול יותר משיכול גיוס על בסיס התנדבותי לספק. הקונגרס יאשר חקיקה לשינוי חוק השירות הצבאי הסלקטיבי, כך שניתן יהיה להתחיל בגיוס כוח אדם צבאי.
סדר ההתייצבות לגיוס של המועמדים לשירות צבאי ייקבע על ידי הגרלה. שיטת ההגרלה נקבעה מראש והיא תיעשה בפומבי ותסוקר על ידי כלי התקשורת. ההגרלה תיערך במסגרת שנתוני גיל. ראשונים ייקראו לשירות לפי תוצאות ההגרלה גברים מתוך הקבוצה של אלו, שיום הולדתם העשרים חל במהלך השנה הקלנדרית שבה מתרחש הגיוס. לאחריהם ייקראו לשירות לפי הצורך גברים מתוך הקבוצות של אלו שבאותה שנה קלנדרית חל יום הולדתם ה-21, ולאחר מכן – יום הולדתם ה-22, ה-23, ה-24, ה-25, ולבסוף אלו שבאותה שנה יחול יום הולדתם ה-19 וה-18.
מועמדים לשירות שהוגרלו להם מקומות נמוכים בסדר ההתייצבות לגיוס ייקראו ללשכות גיוס (Military Entrance Processing Station (MEPS)) לבדיקות רפואיות ואישיותיות לקביעת התאמתם לשירות צבאי. לאחר שיימסרו להם תוצאות הבדיקות, הם יוכלו להגיש ערר לשם קבלת פטור משירות צבאי או לדחייתו. עררים אלו יידונו על ידי ועדות ערר מקומיות, שיוכלו לאשר פטור או דחיית שירות על פי רשימה מוגדרת של עילות (ראו להלן).
למועמדים שנמצאו כשירים לגיוס יימסרו צווי גיוס, ויהיה עליהם להתייצב לשירות בלשכת גיוס בתוך עשרה ימים מקבלתם.
על פי התוכנית הנוכחית על מערכת השירות הסלקטיבי להביא להתייצבותם לשירות חובה של ראשוני המתגייסים בתוך 193 יום מעת תחילת המשבר.
עילות למתן פטור משירות חובה או לדחיית שירות חובה

לאחר הנהגת גיוס חובה יפעלו למעלה מ-2,000 ועדות ערר מקומיות. הן יהיו מוסמכות לתת פטור משירות או לאשר דחייה שלו, בין השאר במקרים הבאים:
לתת פטור משירות -
למועמד המתנגד לשירות מטעמי מצפון. על המתנגד להוכיח כי התנגדותו מבוססת על טעמים דתיים, אתיים או מוסריים, שיש להם חלק משמעותי בחייו, ושהתנגדותו לשירות איננה מוגבלת להקשרה של מלחמה מסוימת. ניתן גם להכיר במועמד כמתנגד לשירות מטעמי מצפון, שהוא כשיר לשירות צבאי לא-קרבי, או לשירות אלטרנטיבי ;
לסטודנט המשתתף באימון צבאי ;
למועמד שמי מהוריו, אחיו או אחותו נפל בעת שירות צבאי או שהוא נעדר או שבוי מלחמה ;
למועמד שכבר שירת בשירות צבאי בצבאה של מדינה זרה ;
לאנשי דת ;
לבעלי אזרחות כפולה.
לדחות את השירות -
לסטודנט המשתתף באימון צבאי ; [דרושה הבהרה]
לתלמיד בית ספר תיכון או סטודנט עד לסיום לימודיהם או עד הגיעם לגיל 20 ;
למועמד, בשל עיסוקו האזרחי (עבודה בתעשייה מלחמתית, בחקלאות או בעיסוק אחר) ;
למועמד המכשיר עצמו להיות איש דת.
ראו גם

גיוס חובה
הערות שוליים

↑  .http://www.sss.gov/QUICK.HTM
↑  .http://www.sss.gov/QUICK.HTM
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007601346205171  GND: 117769-2  ISNI: 0000 0001 0727 298X  LCCN: n79059877  NLA: 41689432  VIAF: 152430368   WorldCat (עם VIAF): 152430368
מנחת מחבת

מנחת מחבת היא קרבן מנחה מסוג מנחת נדבה שאותה הקריבו בבית המקדש.
המקור בתורה

המקור בתורה למנחה זו, כתוב בפרשת ויקרא. נוסף על הציווי הכללי של קרבן מנחה, נוסף ציווי פרטי בנוגע לדיני המחבת: ”וְאִם מִנְחָה עַל הַמַּחֲבַת קָרְבָּנֶךָ סֹלֶת בְּלוּלָה בַשֶּׁמֶן מַצָּה תִהְיֶה. ו פָּתוֹת אֹתָהּ פִּתִּים וְיָצַקְתָּ עָלֶיהָ שָׁמֶן מִנְחָה הִוא.”
החלק הנותר מהקורבן, נקרא בתלמוד "שיריים", יש עליו קדושה, עד כדי כך שלפי שיטת ריש לקיש, אם חסר מהשירים לפני הקטרה, המנחה כולה פסולה השיריים נאכלים על ידי הכוהנים העובדים באותה משמרת: ”וְהַנּוֹתֶרֶת מִן הַמִּנְחָה לְאַהֲרֹן וּלְבָנָיו קֹדֶשׁ קָדָשִׁים מֵאִשֵּׁי ה'”.
כאשר מדובר בקרבן כזה הנעשה על ידי סולת, מזהירה התורה לא להוסיף חומרים העלולים להחמיץ את הקרבן כמו למשל שאור: ”כָּל הַמִּנְחָה אֲשֶׁר תַּקְרִיבוּ לַה' לֹא תֵעָשֶׂה חָמֵץ כִּי כָל שְׂאֹר וְכָל דְּבַשׁ לֹא תַקְטִירוּ מִמֶּנּוּ אִשֶּׁה לַה'. יב קָרְבַּן רֵאשִׁית תַּקְרִיבוּ אֹתָם לַה' וְאֶל הַמִּזְבֵּחַ לֹא יַעֲלוּ לְרֵיחַ נִיחֹחַ. יג וְכָל קָרְבַּן מִנְחָתְךָ בַּמֶּלַח תִּמְלָח וְלֹא תַשְׁבִּית מֶלַח בְּרִית אֱלֹהֶיךָ מֵעַל מִנְחָתֶךָ עַל כָּל קָרְבָּנְךָ תַּקְרִיב מֶלַח.”
ספר ויקרא, פרק ז'
ההבדל בין מנחת מחבת למנחת מרחשת

נחלקו רבי יוסי הגלילי ורבי חנינא בן גמליאל מה ההבדל בין מנחת מרחשת למנחת מחבת, שהרי מבואר בפסוק ששניהם נעשים באופן שווה.
לפי שיטת רבי יוסי הגלילי, ההבדל בין מחבת למרחשת הוא שמרחשת הוא סיר מכוסה, ואילו המחבת אינה מכוסה.
לעומת זאת, סבור רבי חנינא בן גמליאל, כי ההבדל בין מרחשת למחבת, היא אופן הטיגון או הבישול. במנחת מחבת, השמן צף על הסיר השטוח (בדומה למחבת שבימינו), ולכן הלחם שנעשה מהסולת המטוגנת, יוצא בצורה קשה, לעומת זאת המרחשת נעשית על כלי עמוק מלא בשמן, ולכן הלחם שמבושל בו יוצא רך וספוג בשמן, זאת לפי פירוש רש"י.
לעומת זאת, הרמב"ם מפרש:”מה בין מחבת למרחשת. מרחשת יש לה שפה והבצק שאופין אותו עליה רך, שהרי יש לה שפה ואינו יוצא. ומחבת אין לה שפה והבצק שאופין אותו בה קשה כדי שלא יצא מכאן ומכאן”, כלומר את מעשה המרחשת בללו בבלילה רכה מאוד - שכן אין חשש שתשפך מהסיר, ואילו את העיסה שאותה טיגנו במחבת, לשו בבלילה קשה, שכן כדי שלא תפול מהכלי - העשוי באופן שטוח ואין לו דופן כלל, יש צורך לעשותה קשה.
טיגון ואפייה

לפי שיטת התוספות, ציווי מנחת מחבת, מרחשת ומאפה תנור, אינו על עצם העשייה, הטיגון הבישול או האפייה, אלא רק על הבאת הקורבן, ומכיוון שכן אין חיוב כלל לאפות אותם דווקא בתנור המתכת היחיד שהיה בבית המקדש, אלא ניתן לאפות בכלי פרטי בבית.[דרוש מקור] לעומת זאת, הרמב"ם חלוק על כך, והוא פוסק, שרק ההכנות לאפייה, הטיגון והבישול היו בחוץ, אבל האפייה והטיגון עצמם היו בבית המקדש על כלי מיוחד שיוחד לכך: ”כל המנחות טחינתן והרקדתן בחוץ. ולישתן ועריכתן ואפייתן בפנים. וכל מעשיהן כשרים בזר עד שיבואו לבית הקמיצה. ומחבת ומרחשת היו בעזרה. ושתיהם מכלי השרת ומקדשין. ותנור של מקדש של מתכת היה”. הרמב"ם סובר כדעת רש"י, שכותב שכלי המחבת והמרחשת היו כלי שרת.
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת מנחות, דף ט', עמוד א'.
↑  ספר ויקרא, פרק ב'
↑  תלמוד בבלי, מסכת מנחות, דף ס"ג, עמוד א'.
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר עבודה, הלכות מעשה הקרבנות, פרק י"ג, הלכה ז'
↑  תלמוד בבלי, מסכת זבחים, דף צ"ה, עמוד ב'.
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר עבודה, הלכות מעשה הקרבנות, פרק י"ב, הלכה כ"ג
מעגלי האבנים בסטנטון דרו

| --- | --- |
תצפית על חלק ממעגל האבנים הגדול של סטנטון דרו
תצפית על חלק ממעגל האבנים הגדול של סטנטון דרו
 היסטוריה
 עשוי מ:  אבן ושברי אבנים
 נבנה:  בין 3,000 ל-2,000 לפנה"ס
 אתר ארכאולוגי
 מצב:  חורבות
 אתר אינטרנט:  http://www.english-heritage.org.uk/visit/places/stanton-drew-circles-and-cove/ 
 מיקום
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 קואורדינטות:  51°22′02″N 2°34′32″W﻿ / ﻿51.3672°N 2.5756°W﻿ / 51.3672; -2.5756
  (למפת הממלכה המאוחדת מוגדלת) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים סטנטון דרו(למפת הממלכה המאוחדת רגילה) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים סטנטון דרו(למפת אנגליה רגילה) לונדון ברמינגהאם לידס ברדפורד מנצ'סטר ליברפול בריסטול לסטר פורטסמות' פלימות' ניוקאסל סקוטלנד צרפת ויילס צ. אירלנד  איר. תעלת למאנש הים הצפוני  הים האירי סטנטון דרו(למפת אנגליה מוגדלת) לונדון ברמינגהאם לידס ברדפורד מנצ'סטר ליברפול בריסטול לסטר פורטסמות' פלימות' ניוקאסל סקוטלנד צרפת ויילס צ. אירלנד  איר. תעלת למאנש הים הצפוני  הים האירי סטנטון דרו
 
אבן ניצבת בסטנטון דרו
מעגלי האבנים בסטנטון דרו (מאנגלית: Stanton Drew stone circles) הם אתר ארכאולוגי מגליתי השוכן בצמוד לכפר סטנטון דרו (Stanton Drew) במחוז סאמרסט בדרום-מערב אנגליה. מעגל האבנים הגדול ביותר קרוי "המעגל הגדול" (Great Circle), קוטרו 113 מטרים והוא מעגל האבנים השני בגודלו בבריטניה (אחרי אייווברי). הוא נחשב לאחד המונומנטים הנאוליתיים הגדולים ביותר שנבנו. תאריך הבנייה אינו ידוע, אבל משערים שהוא בין 3,000 ל-2,000 לפנה"ס, מה שמציב אותו בין שלהי התקופה הנאוליתית לתחילת תקופת הברונזה. ב-1982 הוא הפך למונומנט רשום.
המעגל הגדול היה מוקף בחפיר, ובקרבתו יש שני מעגלי אבן קטנים לכיוון צפון-מזרח ודרום-מערב. בנוסף יש בגינה של הפאב המקומי קבוצה של שלוש אבנים גדולות המכונה "הקוב" (The Cove), כינוי בבריטניה לסוג של דולמן. קצת יותר רחוק מהמעגל הגדול יש אבן אחת, המכונה Hautville's Quoit. חלק מהאבנים במעגל עדיין ניצבות, אך הרוב שוכבות, וחלקן כבר אינן קיימות.
מעגלי האבנים נחקרו מאז שג'ון אוברי ביקר במקום ב-1664, כשבמאה ה-18 נערכו חפירות באתר. בשלהי המאה ה-20 ובתחילת המאה ה-21 אישרו סקרים גאופיזיים את הגודל של מעגלי האבנים וזיהו בורות וחורי עמודים נוספים. הוכח שהקוב עתיק יותר בסביבות אלף שנים ממעגלי האבנים, ולכן הוא מתוארך לתקופה 3,000-4,000 לפני הספירה. תועדו מגוון מיתוסים ואגדות על מעגלי האבנים, כולל אגדה על רקדנים במסיבה שהפכו לאבן.
תיאור

האלמנט הידוע ביותר הוא המעגל הגדול, מעגל האבנים השני בגודלו בבריטניה (אחרי אייווברי). קוטרו 113 מטרים והוא כלל קרוב לוודאי 30 אבנים, שמתוכן שרדו כיום 27. המעגל הגדול היה מוקף ככל הנראה בחפיר של הנג' בקוטר של 135 מטרים שהתמלא מאז. קוטרו של המעגל הצפון-מזרחי הוא 30 מטרים וכלל ככל הנראה 10 או יותר אבנים, שמתוכם שרדו כיום 8. קוטרו של המעגל הדרום-מערבי הוא 43 מטרים ושרדו בו 12 אבנים. שדרה נמתחה מצפון-מזרח למעגל הגדול כלפי הנהר צ'ו ושדרה שנייה נפגשה בה ממעגל האבנים הצפון-מזרחי.
אבן ניצבת (כיום שוכבת) המכונה Hautville's Quoit שוכנת מעבר לנהר מצפון על קו ישר הנמתח מהמרכזים של המעגל הגדול והמעגל הדרומי. זו היא אבן גדולה השוכנת קרוב לחוות הוטוויל קוויט (Hautville Quoit), השוכבת לפחות מאמצע המאה ה-17, אבל מניחים כי במקור עמדה זקופה. ב-1723 העריך סטקלי את אורכה ב-4 מטרים. כיום אורכה חצי, והארכאולוג האנגלי לסלי גרינסל (Leslie Grinsell‏ 1995-1907) שיער שמדי פעם שברו חלקים ממנה על מנת לתקן דרכים. סטקלי התייחס גם לקיומה של אבן שנייה.
רחוק יותר מערבה יש בגינה של הפאב המקומי הקרוי דרואיד'ס ארמס (Druid's Arms) דולמן הבנוי משתי אבנים ניצבות וגוש אבן שוכב ביניהם. סוג זה של דולמנים קרוי באנגליה קוב (Cove). כל אבן בגובה שונה, גובהה של האבן הצפונית 4.4 מטרים, האבן הדרום-מערבית 3.1 מטרים והצפון-מערבית 1.4 מטרים. ההרכב המינרלוגי של האבנים שונה מזה של מעגלי האבנים הסמוכים. תא קבורה מסוג רוגם ארוך נתגלה מתחת לאבני הקוב. משערים כי תא הקבורה קודם לאבני מעגלי האבנים בכאלף שנים.
מחקרים היסטוריים

האנטיקווארים ויליאם סטקלי וג'ון אוברי ביקרו את מעגלי האבנים בסטנטון דרו
המעגל תועד הן על ידי האנטיקוואר והארכאולוג החובב ג'ון אוברי (John Aubrey‏; 1697-1626) ב-1664, ועל ידי הכומר והאנטיקוואר ויליאם סטקלי (William Stukeley‏; 1765-1687) ב-1723. ב-1740 האתר נסקר ומופה על ידי האדריכל, איש הבונים החופשיים והאנטיקוואר ג'ון ווד האב, שציין את האבנים השונות שבהם נעשה שימוש. הוא שיער שהמערך של האבנים התבסס על המערכת הפלנטרית הפיתגורית וחשב כי שימש כ"אוניברסיטה" של הדרואידים. לדעת ווד מספר האבנים ומיקומם הקבילו למערכת העולמות הפלנטרית של פיתגורס, כששלושה מהמעגלים מקבילים למסלולים של השמש, הירח וכדור הארץ. השערה זו השפיעה עמוקות על תוכניותיו לבניית כיכר של 30 בתים המכונה הסירקס בבאת', פרויקט אדריכלי שאפתני שהושלם על ידי בנו ג'ון ווד הבן.
כאשר אחת האבנים נפלה באמצע המאה ה-17, נתגלו כמה עצמות אדם מלוות בחפץ המתואר כ"פעמון עגול, כמו פעמון סוסים גדול". תאריך הקבורה ותכלית החפץ דמוי הפעמון אינם ידועים.
הסקר הגאופיזי

סקר גאופיזי שבוצע ביוזמת קרן המורשת האנגלית ב-1997 חשף חפיר סביב המעגל ותשע טבעות קונצנטריות של חורי עמודים בתוך מעגל האבנים. היו באתר יותר מארבע מאות בורות ברוחב מטר ובמרווחים של 2.5 מטרים, בצורת טבעות. קוטרה של טבעת החפיר היה 135 מטרים ורוחבה היה בערך 7 מטרים. כניסה ברוחב 40 מטרים נתגלתה בצד צפון-מזרח. לא נתגלתה סוללה מעבר לחפיר, אם כי לשם כך נדרשת חפירה נוספת.
המחקר הגאופיזי שינה את ההשקפה המסורתית על סטנטון דרו, והמעגל הגדול נחשב כעת כאחד המונומנטים הנאוליתיים הגדולים והמרשימים ביותר שנבנו. המעגלים של חורי העמודים מקבילים לאלו של וודהנג', חומות דרינגטון והמשכן. משערים שבבורות הועמדו עמודים באופן חופשי או שחוברו באמצעות משקופים מכיוון שלא ייתכן שיכלו לתמוך בגג בגודל כזה. בחורי העמודים בתשע הטבעות הקונצנטריות הוצבו עמודים ברוחב של עד מטר מה שמעיד על שימוש בעצים עתיקים שהיו קדושים לדרואידים.
בצמוד ולצפון-מזרח נמצא מעגל קטן יותר של שמונה אבנים במרכזו, שבו זיהה המחקר הגאופיזי ארבעה בורות נוספים. מעגל שלישי של שתים עשרה אבנים שקוטרו 43 מטרים שוכן מדרום-מערב.
ביולי 2009 נחקרו האבנים הניצבות בגן של הפאב המקומי המכונים "הקוב" (The Cove) באמצעות מגנטומטר, ונתגלה כי הם הוצבו כאלף שנים לפני שהוצבו האבנים במעגלי האבנים. המסקנות מהמחקר היו שאבנים אלו היו ככל הנראה הפתח או החזית לתא קבורה.
סקר נוסף נערך ב-2010 על ידי החברה הארכאולוגית של באת' וקמרטון (Bath and Camerton Archaeological Society) וקצין הארכאולוגיה של באת' ומזרח סאמרסט (Bath and North East Somerset Archaeological Officer). סקר זה השתמש במגנטומטר משוכלל וצילומים וגילה כניסה נוספת להנג' ומידע נוסף על חורי העמודים.
מיתוסים על סטנטון דרו

תאוריה נפוצה על הצבת האבנים בסטנטון דרו מניחה שבהיותו הנג' ואתר של מעגל אבנים יש לכיוונים שבהם ממוקמים האלמנטים באתר משמעויות אסטרונומיות. בדומה, קיימות תאוריות מבוססות פחות מבחינה עובדתית הקשורות לקווי ליי.
אחת התאוריות משערת שהאתר היה מוקדש לפולחן קבורה. כאתר קדוש זה צפוי, אבל גם אז לארח אירועים משמעותיים אחרים של הקהילה המקומית כגון חתונות וטקסים דתיים.
ישנם מספר סיפורים מסורתיים מקומיים על המתחם המגליתי. הידוע ביותר מספרת כיצד נערכה מסיבת חתונה שהפכה לאבן: המסיבה נערכה בכל יום השבת, אבל גבר לבוש בשחור (השטן בתחפושת) בא אחרי חצות והחל לנגן בכינורו לחוגגים, והמשיך עד לבוקר יום ראשון הקדוש. עם עלות השחר, כולם הפכו לאבן על ידי השד: כך מעגלי האבן הם הרקדנים, השדרות הן המנגנים בכינור והקוב הוא הכלה והחתן כשאיש הכנסייה שוכב שיכור לרגליהם. הם עדיין מחכים לשטן שהבטיח לחזור ביום מן הימים ולנגן עבורם שוב.
לקריאה נוספת

Burl, Aubrey (1993). From Carnac to Callanish: Prehistoric Stone Rows of Britain, Ireland and Brittany. Yale University Press. p. 187. ISBN 978-0-300-05575-7.
David, Andrew (28 באפריל 1998). "Stanton Drew". PAST the newsletter of the prehistoric society. 71 (1851): 584. doi:10.1038/071584a0. ארכיון מ-21 ביולי 2013. {{cite journal}}:  (עזרה)
Dymond, Charles William (1877). "The megalithic antiquities at Stanton Drew". Journal of the British Archaeological Association. 33: 297–307. ארכיון מ-23 בספטמבר 2015. {{cite journal}}:  (עזרה)
Dymond, Charles William (1896). Ancient remains at Stanton Drew in the county of Somerset. Oakmagic Publications. ISBN 1-904330-07-X.
Elliot, Kirsten (2004). The myth maker: John Wood 1704–1754. Akeman Press. ISBN 978-0-9546138-2-2.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: postscript (link)
Grinsell, Leslie Valentine (1956). Stanton Drew stone circles. Ministry of Works. ASIN B0000CJGPA.
Grinsell, Leslie Valentine (1973). The folklore of Stanton Drew. St. Peter Port, Guernsey, C.I.: Toucan Press,. ISBN 978-0-85694-041-5.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: extra punctuation (link)
Grinsell, Leslie Valentine (1994). Megalithic Monuments of Stanton Drew. LV Grinsell. ISBN 978-0-9523020-0-1.
Haycock, David Boyd (2002). William Stukeley: Science, Religion and Archaeology in Eighteenth-Century England. Boydell Press. p. 220. ISBN 978-0-85115-864-8.
Hutton, Ronald (2009). Blood and Mistletoe: The History of the Druids in Britain. Yale University Press. ISBN 978-0-300-14485-7.
Legg, Rodney (1998). Stanton Drew: Great Western Temple. Dorset Publishing Company. ISBN 978-0-948699-64-1.
McIntosh, Jane (2009). Handbook of Life in Prehistoric Europe. Oxford University Press. p. 266. ISBN 978-0-19-538476-5.
Morgan, LLoyd C. (1888). The stones of Stanton Drew : their source and origin. Bristol Naturalists' Society.
Pollard, Joshua (2008). "Chapter 4 Neolithic and Early Bronze Age".  In Webster, C.J. (ed.). The Archaeology of South West England (PDF). Somerset County Council. ISBN 978-0-86183-392-4. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2 בדצמבר 2013. נבדק ב-12 בדצמבר 2013. {{cite book}}:  (עזרה)
Seyer, Samuel (1821). Memoirs Historical and Topographical of Bristol and It's Neighbourhood: From the Earliest Period Down to the Present Time, Volume 1.
Sibree, Ernest (1919). The Stanton Drew stones. Arrowsmith.
Strong, Gordon (2008). Stanton Drew and its ancient stone circles. Wooden Books. ISBN 978-1-904263-73-9.
Strong, Gordon (2012). The Sacred Stone Circles of Stanton Drew. Skylight Press. ISBN 978-1-908011-58-9.
הערות שוליים

↑  Oswin, John; Richards, John; Sermon, Richard. "Stanton Drew 2010 Geophysical survey and other archaeological investigations" (PDF). Bath and North East Somerset Council. p. 63. ארכיון (PDF) מ-21 בספטמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  The Curious Case of the Stanton Drew Stone Circle
1 2  "Stanton Drew Stone Circles". English Heritage Archeometry. אורכב מ-המקור ב-20 באוגוסט 2006. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Bull, Larry. "On Stanton Drew, Avebury and Stonehenge". University of the West of England.
↑  Two stone circles and two stone avenues at Stanton Drew, east of Court Farm
↑  Richards, John. "Hautville's Quoit and other archaeological investigations  at Stanton Drew, 2012" (PDF). Bath and Camerton Archaeological Society. אורכב מ-המקור (PDF) ב-23 בפברואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Standing stone called Hautville's Quoit
↑  Stone cove at Stanton Drew 25m south west of St Mary's Church
↑  "Study of Stanton Drew stone circle reveals new secrets". BBC. ארכיון מ-30 במאי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "History and research: Stanton Drew circles and cove". Portico. English Heritage. ארכיון מ-17 בדצמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Conway, Hazel; Roenisch, Rowan (2006). Understanding Architecture: An Introduction to Architecture and Architectural History. p. 35. ארכיון מ-15 באוגוסט 2016. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Stanton Drew Great Circle
↑  "Stanton Drew Stone Circles". Artetech Publishing. ארכיון מ-20 בנובמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Stanton Drew". Stone Pages. ארכיון מ-9 ביולי 2006. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Stanton Drew Timber Circle Digital Model". Digital Digging. ארכיון מ-2 במאי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Oswin, John; Richards, John; Sermon, Richard. "Geophysical Survey at Stanton Drew, July 2009" (PDF). Bath and Camerton Archaeological Society. ארכיון (PDF) מ-21 בספטמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Oswin, John; Richards, John; Sermon, Richard. "Stanton Drew 2010 Geophysical survey and other archaeological investigations" (PDF). Bath and North East Somerset. ארכיון (PDF) מ-21 בספטמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Wilcox, R.O. "The Geometry of Stanton Drew". Adrian Kerton. ארכיון מ-29 באפריל 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ley-lines". Ancient Wisdom. אורכב מ-המקור ב-2014-06-03. נבדק ב-2018-07-27.
↑  "Stanton Drew". Ancient Wisdom. אורכב מ-המקור ב-2013-05-01. נבדק ב-2018-07-27.
↑  "Stanton Drew and its Ancient Stone Circles". Gordon Strong. ארכיון מ-23 ביולי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Richards, John; Oswin, John; Simmonds, Vince. "The Big Ground Mound and other archaeological investigations  at Quoit Farm, Stanton Drew, 2013" (PDF). Bath and Camerton Archeological Society. ארכיון (PDF) מ-26 באפריל 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Stanton Drew Stone Circles". Stone Pages. ארכיון מ-9 ביולי 2006. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Stanton Drew Stone Circle". Haunted Britain. אורכב מ-המקור ב-2014-04-29. נבדק ב-2018-07-27.
↑  "Stanton Drew Stone Circle". Mysterious Britain and Ireland. אורכב מ-המקור ב-29 באפריל 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Stanton Drew Circles and Cove:History and Research". English Heritage. ארכיון מ-29 באפריל 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
המעגל הגדול
המעגל הדרום-מערבי
הקוב
מנחת עמק המצלבה

עמק המצלבה, מבט מקומה 13 בבנייני וולפסון, 2004
הנחיתה הראשונה של מטוס אוסטר במנחת עמק המצלבה
מדליה עם סמל להנצחת פעילות חיל האוויר
שלמה גילוץ, ראש מחלקת בינוי שדות תעופה במפקדת חיל האוויר במלחמת השחרור
מאיר בץ, קצין ההנדסה של מחוז ירושלים 1948
מנחת עמק המצלבה (נקרא גם מנחת רחביה, או מרו"ם – מסלול רחביה-מצלבה) היה מסלול נחיתה שהוכן בחופזה בעמק המצלבה בירושלים, בגן סאקר של היום, בזמן מלחמת השחרור. זהו אחד משני שדות תעופה מאולתרים שהוכשרו בירושלים במהלך הקרבות (השני היה המסלול בגבעת שאול), ומטוסי טייסת א' קיימו שם שגרת טיסות מתל אביב לירושלים ובחזרה. המטוסים הביאו עמם דואר, תרופות, נשק ונוסעים, ביניהם גם דוד בן-גוריון ויצחק שדה.
ראו גם

עלי כהן, משמר לילדים, גיליון יום העצמאות, 5 במאי 1983
מאיר בץ, האיש, פעלו וחזון תוכניותיו, הוצאה פרטית, 1981
הערות שוליים

1 2  מרדכי נאור, ירושלים בתש"ח, הוצאת יד יצחק בן-צבי 1988
↑  עמנואל לוטם (עורך), שורשי חיל האוויר, עמוד 311, משרד הביטחון 1997
1 2  יעקב אבישר, טייסת הפילים, הוצאת רשפים 1993
| נמלי תעופה ומנחתים אזרחיים בישראל |
| --- | --- | --- |
| נמלי תעופה בין-לאומיים | חיפה • בן-גוריון • רמון |  |
| שדות תעופה | ראש פינה • הרצליה |  |
| מנחתים | קריית שמונה • פיק • שמרת • אסיף • מגידו • הבונים • עין שמר • תנובות • ראשון לציון • בר-יהודה • ערד • באר שבע • שדה בוקר • קציעות • מצפה רמון • מישר • ספיר • קדמה |  |
| לא פעילים | דלתון • ציקלון • עטרות • דימונה • עובדה (צבאי בלבד) • יטבתה |  |
| נהרסו או פונו | בצת • שדה דב • קרני • קטיף • נווה זוהר • אילת |  |
| מנחתים מאולתרים | מנחת עמק המצלבה • מנחת גבעת שאול |  |
משה אוחיון (משורר)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1969 (בן 55 בערך) דימונה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב 
 שפות היצירה:  עברית 
 פרסים והוקרה:  פרס היצירה לסופרים עבריים (2013) 
 www.mosheo.co.il
 
משה אוחיון (נולד ב-1969) הוא משורר ומוזיקאי, זוכה פרס היצירה לסופרים ומשוררים לשנת תשע"ג (2013) ופרס דוליצקי מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים (2023).