stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוניות המערכה מסדרת אימפרטריצה מריה
אימפרטריצה מריה

האוניה נכנסה לשירות פעיל ב-6 ביולי 1915 והוצב בסבסטופול. כבר במהלך בדיקות קבלה התגלו ליקויים באוורור חדרי אחסנת מתחמושת, אך בסופו של דבר בלחץ המלחמה שכבר החלה סוכם להכניס את האונייה לשירות מבצעי. עם כניסת האוניה לשירות, מצב המבצעי בים השחור השתנה. האונייה נתנה תמיכה לצי במבצעי הפצצה ורנה ומבצע הנחתת הכוחות בנמל טורקי טרבזון בפברואר 1916. בקיץ 1916 למפקד הצי התמנה אלכסנדר קולצ'ק. הוא הכריז על האוניה כאונית דגל של הצי.
ב-20 באוקטובר 1916 התרחש פיצוץ בחדרי התחמושת של האוניה. כתוצאה מפיצוץ 225 מלחים נהרגו ו-85 נפצעו. האוניה טבעה. ועדת חקירה שבדקה את אירוע לא הגיעה לגילוי סיבת הפיצוץ.
כוחות מיוחדים הצליחו לעלות את האוניה והיא נגררה לנמל. חלק מתותחי האונייה פורקו. קיימת שמועה שהם נוצלו במהלך מלחמת העולם השנייה להגנת סבסטופול.
בשנת 1927 האונייה פורקה למיחזור מתכת.
אימפרטור אלכסנדר השלישי

האוניה נכנסה לשירות פעיל ב-26 ביוני 1917 והוצבה בסבסטופול. במהלך סוף 1917 האוניה השתתפה במספר מבצעים נגד הטורקים.  לאחר מהפכת אוקטובר האוניה עברה לצד הבולשביקים ותמכה בהם בקרבות באזור אודסה. במאי 1918 האוניה עברה לנובורוסיסק. בתקופה זו שמה הוחלף ל "ווליה" (חרות). בעקבות חוזה ברסט-ליטובסק אוניות הצי הרוסי בים השחור היו צריכות לעבור לסבסטופול שהיה בשליטה גרמנית. השלטונות הסובייטיות בעיר דרשו להטביע את האוניות ולא להעביר לגרמנים. לאחר ויכוח גדול צוות האוניה החליט שהיא עוברת לסבסטופול. כאשר שליטה גרמנית בעיר הסתיימה, האוניה עם צוות חדש של מלחים אנגלים עברה לעיר איזמיר שבטורקיה.
באוגוסט 1919 האוניה עברה לשליטה של הצבא הלבן, שמה הוחלף ל-"גנרל אלכסייב" והיא חזרה לסבסטופול. בהיותה בעיר היא השתתפה בקרבות נגד הצבא האדום. בשנת 1920 במסגרת פינוי הצבא הלבן מאזור חצי האי קרים האוניה הגיעה לנמל ביזרטה שבתוניס. בשנת 1924 סוכם עקרונית שאוניה עוברת לשליטה של ברית המועצות ותחזור לנמליה. לנמל הגיעה משלחת סובייטית לבדיקת מצב האוניות. לאור מצבה הקשה בשנת 1936 סוכם לפרק אותה למיחזור מתכת ולא להעביר לנמל סובייטי.
שמונה מתותחי האונייה הגיעו לפינלנד והוצבו להגנת החוף. בסוף מלחמת העולם השנייה הם הועברו לברית המועצות ונוצלו לאותה מטרה.
ארבע תותחים נוספים נוצלו על ידי הנאצים בבניית החומה האטלנטית.
אימפרטריצה יקטרינה וליקאיה

האוניה נכנסה לשירות פעיל ב-18 באוקטובר 1915 והוצבה בסבסטופול. האוניה השתתפה במבצעי הצי הרוסי נגד החוף הטורקי במהלך מלחמת העולם הראשונה. ב-8 בינואר 1916 התרחש קרב ימי עם סיירת המערכה גבן גרמנית ששטה תחת דגל טורקי. הסיירת נפגעה באופן קל ונסוגה. לאחר מהפכת אוקטובר האונייה עברה לשליטה של בולשביקים ושמה הוחלף ל"סבודונאיה רוסיה" (רוסיה המשוחררת) בעקבות חוזה ברסט-ליטובסק אוניות הצי הרוסי בים השחור היו צריכות לעבור לסבסטופול שהיה בשליטה גרמנית. לאחר ויכוח גדול צוות האונייה החליט להטביע את האונייה.
אימפרטור ניקולאי הראשון

בניית האוניה החלה ב-11 ביוני 1914 וב-5 באוקטובר 1916 האונייה הורדה למים. בניית האוניה לא הסתיימה. במהלך שנות ה-20 היו תוכנית לסיים את בנייה ולהכניס את האוניה לשירות. התוכניות לא יצאו לפועל.
איניגו מרטינס

אִינִיגוֹ מַרְטִינֶס בֶּרִידִי (בספרדית: Iñigo Martínez Berridi; נולד ב-17 במאי 1991 באונדרואה שבחבל הבסקים, ספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הבלם בברצלונה מהלה ליגה ובנבחרת ספרד. הוא בילה את רוב הקריירה שלו בריאל סוסיאדד, בה שיחק 238 משחקים ואף כבש 17 שערים בכל המסגרות לאחר שערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בגיל 20. בינואר 2018 חתם באתלטיק בילבאו, איתה זכה בגביע המלך ב-2021 וכן הגיע לשני גמרים בתחרות. ב-2023 חתם בברצלונה בהעברה חופשית, אחרי עונה טובה בבילבאו.
קריירת מועדונים > ריאל סוסיאדד

מרטינס נולד באנדאורה שבחבל הבסקים. הוא הצטרף למחלקת הנוער של ריאל סוסיאדד מהמועדון שבמקום הולדתו, אאוררה אונדרואה. בעונת 2009/2010 ערך הופעת הבכורה בקבוצת המילואים וסייע לה להעפיל לליגה השלישית תוך שהוא כובש שער אחד ב-23 הופעות.
ב-27 באוגוסט 2011 ערך הופעת בכורה בליגה הספרדית הבכירה, כשהשלים 90 דקות בניצחון 1–2 של הבסקים בחוץ על ספורטינג חיחון באצטדיון אל מולינון. ב-2 באוקטובר כבש שער ליגה ראשון, כאשר עשה זאת מאמצע המגרש בהפסד 1–2 בדרבי הבסקי לאתלטיק בילבאו. הוא עשה זאת שוב ב-27 בנובמבר באותה שנה, כשכבש שער ניצחון בדקה ה-90 על ריאל בטיס במשחק שהסתיים בתוצאה 2–3. באותה עונה הוא קיבע את מעמדו כשחקן הרכב, ובעונה אחריה סייע לקבוצה להעפיל לליגת האלופות.
קריירת מועדונים > אתלטיק בילבאו

ב-30 בינואר 2018 נרכש על ידי אתלטיק בילבאו תמורת 32 מיליון יורו, שהיה סעיף השחרור שלו בריאל סוסיאדד. המעבר עורר סערה בקרב אוהדי ריאל סוסיאדד, מכיוון שהשחקן גדל במועדון וחצה את הכביש ליריבה הגדולה. הסכום ששולם עליו הוא מחצית מהסכום שקיבלה אתלטיק בילבאו ממנצ'סטר סיטי על רכישת הבלם איימריק לאפורט באותו שבוע. ב-4 בפברואר 2018 ערך הופעת בכורה במדי קבוצתו החדשה בהפסד 0–2 לז'ירונה באצטדיון מונטיליבי.
בתקופתו באתלטיק בילבאו ערך 177 הופעות וכבש שמונה שערים.
קריירת מועדונים > ברצלונה

ב-5 ביולי 2023 חתם בברצלונה לשנתיים כשחקן חופשי עם סעיף שחרור של 400 מיליון אירו.
קריירת מועדונים > נבחרת ספרד

מרטינס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ספרד עד גיל 21 ב-2011. בשנה לאחר מכן זומן על ידי המאמן לואיס מייה לסגל נבחרת ספרד למשחקים האולימפיים בלונדון. במשחק הראשון, נגד יפן, הוא הורחק בכרטיס אדום.
בקיץ 2013 לקח חלק בסגל הנבחרת הצעירה שזכתה באליפות אירופה שנערכה בישראל.
את הופעת הבכורה במדי הנבחרת הבוגרת ערך ב-14 באוגוסט 2013, לאחר שנכנס כמחליף במקומו של סרחיו ראמוס בניצחון במשחק ידידות על אקוודור.
תארים

הסופר קאפ הספרדי: 2020
הסופר קאפ הספרדי: 2025
הערות שוליים

↑  העברות בעולם, 5.7: די מריה חזר לבנפיקה, איניגו מרטינס חתם בברצלונה, באתר וואלה, 5 ביולי 2023
| נבחרת ספרד – אולימפיאדת לונדון 2012 |
| --- | --- | --- |
|  1 דה חאה •  2 אספיליקווטה •  3 דומינגס •  4 ח. מרטינס •  5 א. מרטינס •  6 אלבה •  7 אדריאן •  8 מוניאין •  9 רודריגו •  10 מאטה •   11 קוקה •  12 מונטויה • 13 בוטיה •  14 רומאו • 15 איסקו • 16 טייו • 17 הררה • 18 מריניו • מאמן: מייה |  1 דה חאה •  2 אספיליקווטה •  3 דומינגס •  4 ח. מרטינס •  5 א. מרטינס •  6 אלבה •  7 אדריאן •  8 מוניאין •  9 רודריגו •  10 מאטה •   11 קוקה •  12 מונטויה • 13 בוטיה •  14 רומאו • 15 איסקו • 16 טייו • 17 הררה • 18 מריניו • מאמן: מייה | ספרד |
ראבא

| --- | --- |
 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  ג'נין
 גובה:  540 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  4,000
 קואורדינטות:  32°23′20″N 35°23′05″E﻿ / ﻿32.38888889°N 35.38472222°E﻿ / 32.38888889; 35.38472222 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צפון השומרון מוגדלת) ראבא(למפת צפון השומרון רגילה) ראבא(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ראבא(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ראבא  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
רָאבָּא (בערבית: رابا; יש הכותבים בעברית – רָבָּה) הוא כפר פלסטיני בנפת ג'נין, כ־19 ק"מ מדרום־מזרח לעיר ג'נין, בגובה 540 מטר מעל פני הים, ומשקיף על בקעת הירדן.
מקור השם

יש שלוש סברות למקור השם:
סברה שמתייחסת למיקומו על גבעה או הר (בערבית: ربوة – רָבְּוָוה, או رابية – רָאבּיָה), מאחר שהוא הכפר הגבוה ביותר בנפת ג'נין.
הסברה השנייה מתייחסת לשם של קבר עתיק בכפר שנקרא "נָבִּי רוּבִּין" ועל פי המסורת זהו קברו של ראובן בנו של יעקב אבינו.
סברה שמתייחסת אף היא לשם הקבר, אלא שעל פי המסורת המוסלמית, מדובר בקברו של שייח' בשם רוּבִּין שהיה מקורב לצלאח א-דין.
אדמות, חקלאות ומים

שטח הכפר הוא כ־25,642 דונם, מתוכם כ־14,605 דונם בבעלות פרטית ועוד 11,037 אדמות מושע וחורש טבעי.
הכפר גובל מצפון באל מוע'ייר, בג'לקמוס ובח'רבת אל-מוטילה. ממערב נמצאים האוניברסיטה הערבית-אמריקאית, א-זבאבדה ואל-כופייר. מדרום – הכפרים עקאבה וטובאס, וממזרח נמצאת בקעת הירדן.
אוכלוסייה

אוכלוסיית הכפר נאמדה ב־415 נפש ב־1922, 870 נפש ב־1945, כ־1,000 נפש ב־1967, 1,600 נפש ב־1987, 2,267 נפש ב־1997, ובשנת 2007 – 3,124 נפש.
אתרים

בכפר נמצא קבר הנקרא "נבי רובין" (ראה לעיל). מבנה מכוסה כיפה וסביבו קברים וכן שרידי חורבה.
מדרום נמצא גָ'בֶּל רָאבָּא ובשמו העברי "הר בֶּזֶק", המתנשא לגובה של 710 מטר מעל פני הים ומאפשר תצפית על צפון־מזרח השומרון, נחל בזק, הגלבוע, כפרי הסביבה ואף על הכרמל, הגולן והגליל העליון.
הערות שוליים

↑  זאב וילנאי, אריאל, אנציקלופדיה לידיעת א"י, עם עובד, 1976, עמ' 7165
↑  ראה זיהוי מקום בשם זהה מדרום לכביש המוביל מכביש 4 לקיבוץ פלמחים
1 2  palestine - remembered, Raba
↑  עמוד ענן (מאיר רוטר, עמית הורן, רגבים שיראל)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007584237405171
האמנה לביעור כל הצורות של אפליה נגד נשים (CEDAW)

| --- | --- |

 מקום יצירה:  ניו יורק 
 תאריך יצירה:  18 בדצמבר 1979 
 שפות:  אנגלית, ספרדית, סינית, צרפתית, רוסית, ערבית 
 
האמנה לביעור כל צורות האפליה נגד נשים (CEDAW) נכנסה לתוקף בשנת 1981 במטרה ליצור שוויון מגדרי במישורים רבים וביניהם חלוקת התפקידים בתא המשפחתי, בחיים הציבוריים ובקריירה. האמנה מקדמת מטרה זו על ידי חקיקת פנים בקרב המדינות החברות, המוקיעה אפליה, אך מותירה אפליה מתקנת על מנת להביא למצב של שוויון מגדרי.
האמנה לביעור כל הצורות של האפליה נגד נשים נוסחה על ידי ועדת האו"ם למעמד האישה שהוקמה בשנת 1946 במטרה לפקח על מצבן של הנשים ועל זכויותיהן. כתב האמנה אומץ בקרב האומות המאוחדות ב-18 בדצמבר 1979 ונכנס לתוקף ב-3 בספטמבר 1981, וקרוב למאה מדינות חתמו עליו. עד היום חתמו על האמנה כ-189 מדינות, מה שהופך אותה לאחת האמנות המאושררות ביותר. הרצון לאשרר את האמנה נובע בין היתר מכך שמיגור אפליה מגדרית מעיד על המדינה כנאורה. ישראל הצטרפה בנובמבר 1991, ואילו הרשות הפלסטינית הצטרפה באפריל 2014. המדינה האחרונה שהצטרפה לאמנה היא סודאן (אפריל, 2015). יש לציין כי רוב המדינות שלא אשררו את האמנה הן מדינות מוסלמיות כמו גם ארצות הברית.
רקע היסטורי לאימוץ האמנה

עם הקמת האו"ם ב-1945, היה נדרש שיש לטפל בנפרד בזכויות נשים, ולא כחלק מהטיפול בנוגע לאמנה בדבר זכויות האדם. כך הוקמה ה-CWA, ועדת האו"ם לענייני נשים. כחלק מפעילותה קידמה הוועדה את ההצהרה בדבר ביעור אפליית נשים בשנת 1967, וקידמה את "שנת האישה הבין-לאומית" שחלה ב-1975. ב-1979, קידמה הוועדה את כנס הנשים הבין-לאומי במקסיקו, שבסופו פורסמה הטיוטה לאמנה הנוכחית (CEDAW) שקיבלה תוקף ב-1981.
עיקרי האמנה

מטרת האמנה היא לקדם שוויון מגדרי בכל המישורים, תוך יצירת סדר כלכלי בין-לאומי חדש שיתרום באופן משמעותי לקידום השוויון בין גברים ונשים, בתא המשפחתי, בחיים הציבוריים ובקריירה. ראשית, האמנה באה לתת מענה לחשש המדינות החברות שהאמנות הקיימות לא יהוו מענה מספק לאכיפת זכויות נשים ולמיגור האפליה המגדרית. שנית, ליצור הכרה מלאה בתרומתן של נשים לרווחת המשפחה ולפיתוח החברה תוך יצירת שינוי חברתי בדבר חלוקת התפקידים המסורתית בתא המשפחתי וזאת על מנת להשיג שוויון מלא בחלוקת האחריות בין נשים וגברים בתא המשפחתי ככלל ובגידול הילדים בפרט. החשיבות המהותית באמנה היא שהאמנה יוצרת מחויבות לא רק בין המדינה החברה כלפי הקהילה הבינ"ל, אלא גם בין המדינה החברה כלפי האזרחים שלה. הפרק הראשון לאמנה שמהווה את החידוש העיקרי, מחייב את המדינות לנקוט בצעדים אקטיביים לתיקון הפערים בין נשים וגברים. לדוגמה, סעיפים 4 ו-5 לאמנה מכירים באפליה מתקנת באופן זמני עד להגעה למצב של שוויון בין המגדרים ומיגור הסטראוטיפים והסטיגמות כנגד נשים.
מנגנון יישום ואכיפה

סעיף 17 לאמנה מקים ועדת מומחים לביטול אפליה נגד נשים, שתהיה מורכבת מעשרים ושלושה מומחים אשר ייבחרו על ידי המדינות החברות לתקופה של ארבע שנים, תוך התייחסות לחלוקה גאוגרפית צודקת, ייצוג התרבויות השונות ושיטות המשפט העיקריות. הוועדה הוקמה לאחר שישה חודשים מיום כניסת האמנה לתוקף.
בוועדה חברות 23 מומחיות עצמאיות, כולל פרופ׳ דפנה הקר מישראל, שמחקרה מתמקד בפרספקטיבה מגדרית לדיני משפחה.
בעבר הייתה חברה בוועדה הפרופ' למשפטים רות הלפרין קדרי אשר מתמחה בדיני משפחה. סעיף 18 לאמנה מחייב את המדינות החברות להגיש דו"ח למזכיר הכללי של האו"ם לעיון הוועדה אודות האמצעים שנקטה המדינה לקידום האמנה ועל ההתפתחויות שנעשו שנה מהצטרפות המדינה לאמנה ואחת לכל ארבע שנים לפחות. כמו כן, הוועדה תדווח מדי שנה על פעילויותיה לעצרת הכללית ורשאית להגיש הערות והמלצות בנושא לעצרת הכללית.
הוועדה מוסמכת להתכנס ככל שנדרש, באישור המדינות החברות. שכן, עד היום התכנסה הוועדה 53 פעמים, כשהמפגש האחרון היה בנובמבר 2017. במהלך הפגישות דנה הוועדה בדו"חות של המדינות החברות, ובוחנת את התקדמותן בהתאם לדרישות הוועדה. כמו כן, הוועדה קובעת נושאים ספציפיים בהם עליה לדון לקראת המושב הבא.
כמו כן, הוועדה מחויבת לדון בתביעות אשר מוגשות לה על ידי יחידים או קבוצות בגין הפרת זכויות המוגנות על ידי האמנה, ולבחון מקרים חמורים של הפרות שיטתיות של זכויות נשים. זאת רק באישור של המדינה המעורבת. הוועדה גם מגבשת הצעות כלליות והמלצות המופנות למדינות החברות.
פתרון מחלוקות בין מדינות שהן צד לאמנה מוסדר בסעיף 29 לאמנה. מדינות שלא הצליחו ליישב את המחלוקת במשא ומתן בנוגע לפירוש האמנה או החלתה, יפנו לבוררות, ובאם תוך שישה חודשים לא הגיעו להסכמה, רשאית אחת מהחברות להגיש תביעה ל-ICJ בהתאם לחוקת בית הדין. כמו כן, רשאיות מדינות חברות להסתייג מסעיף זה וכך עשתה ישראל.
סוגיות עיקריות שמתעוררות

על אף שיעור האשרור הגבוה של האמנה, CEDAW היא אמנת זכויות האדם שזכתה להכי הרבה הסתייגויות מצד מדינות, ברובן מוסלמיות, אשר האמנה סותרת את הדין הדתי שחל בהן, דבר המעלה תהיות בנוגע לאפקטיביות שלה. דוגמה לכך הוא חוק השריעה המוסלמי אשר סותר את ס' 9 (2) לאמנה, בדבר אזרחותם של ילדי האישה. אך ניתן לראות כי בשנים האחרונות חל שינוי במדינות מוסלמיות שונות כמו מצרים וירדן, אשר ביטלו את הסתייגותן מס' 9(2) לאמנה, ואף שינו את החוק הפנימי במדינותיהן.
סוגיה נוספת בעניין אשרור האמנה, היא אי האשרור של ממשלת ארצות הברית מזה יותר מעשרים שנים. בשנת 1980 הנשיא ג'ימי קרטר חתם על האמנה והעביר אותה לאישור הסנאט, שדן בסוגיית אשרור האמנה כבר מספר פעמים, אך לא הגיע ליישום האשרור וזאת משום שקיים חשש בקרב חלק מחברי הסנאט שהאמנה עלולה לפגוע בחקיקה הפנימית. הנשיא ברק אובמה, העלה שוב על סדר היום בקונגרס את חשיבות אשרור האמנה. בדיון ועדת המשנה לחוק וזכויות אדם של הסנאט שהתקיים ב-2010 הובעה תמיכה נוספת בהצטרפות לאמנה, אך הדבר לא בא לידי ביצוע. המתנגדים לאשרור האמנה טוענים כי החלת האמנה בארצות הברית עלולה לערער את ריבונות ארצות הברית ולהשפיע על התנהלות אזרחי ארצות הברית בכל הנוגע לפרטיות, חינוך, בריאות וזכויות הורים. מנגד, המצדדים באשרור האמנה טוענים כי אי האשרור אף פוגע בלגיטימיות ארצות הברית בטיפול בכל הנוגע לזכויות אדם, ואף בהיותה מעצמה מובילה בעולם.
ישראל

בשנת 1991 אשררה ישראל את האמנה בשלוש הסתייגויות, אולם רק בשנת 1997 פרסמה ישראל את הדו"ח הראשון כמחויב באמנה.
ישראל הצהירה על הסתייגויותיה בנוגע למספר סעיפים באמנה הנוגעים בדיני אישות ובכל הנוגע ליישוב מחלוקות העולות מהאמנה ובוררות תחת ה-ICJ.
סעיף 7 לאמנה מגן על הזכות השווה של נשים לכהן בתפקידים ציבוריים ולקחת חלק בתפקידים המשפיעים על עיצוב החברה במדינה. ישראל הסתייגה מהסעיף בשל האיסור למנות נשים לתפקיד שיפוטי בבתי הדין הדתיים, מכיוון שמינוי זה אסור על- פי דיני העדות הדתיות בישראל. יש לציין שעל אף הסתייגות ספציפית זו הסעיף יושם ברובו ונשים לוקחות חלק באופן בולט בחיים הציבוריים בישראל, אך חוק שיווי זכויות האישה מוציא במפורש מתחום החלתו "מינוי רבנים ובעלי תפקידים שיפוטיים בבתי דין דתיים". בנוסף הסתייגה ישראל מסעיף 16 לאמנה המחייב את החברות בה לבטל אפליה נגד נשים בכל הנוגע לענייני אישות – נישואין ומשפחה, וליצור שוויון מגדרי בתא המשפחתי. טענת ישראל בנוגע להסתייגותה מסעיף זה היא שבמידה ודיני המעמד האישי הדתיים מחייבים וסותרים את סעיף האמנה, אין לחייב את בתי הדין הדתיים לפעול על פי סעיף זה. כמו כן, ישראל הסתייגה מס"ק 1 לסעיף 29 לאמנה משום שאינה כפופה לכללי בית הדין הבין-לאומי לצדק.
לאחר הצטרפות ישראל לאמנה נחקקו חוקים בניסיון לקדם את מעמד האישה, לדוגמה חקיקת השכר השווה. אומנם, יישום חוק זה לא צלח, זאת עקב חוסר מודעות והיעדר מחויבות לתפיסות שוויוניות ופמיניסטיות של הציבור. מדובר בתופעה הרווחת בכל העולם, שכן, ישנו קושי ליישם רפורמות עקב דעות קדומות ואמונות המושרשות בציבור המציבות חסמים תרבותיים בפני קידומן של נשים.
הערות שוליים

↑  הלפרין-קדרי, ר, & Halperin-Kaddari, R. (2006). "Complete Equality...Irrespective of...Sex...": Women, Law and Social Change in Israel / "שוויון זכויות... בלי הבדל... מין": נשים, משפט ושינוי חברתי בישראל. Democratic Culture / תרבות דמוקרטית, 10, 163-190. Retrieved from http://www.jstor.org.ezprimo1.idc.ac.il/stable/24151911
↑  Convention on the Elimination of all forms of Discrimination against Woman (2009) נדלה ב-5 בדצמבר 2017: https://treaties.un.org/Pages/ViewDetails.aspx?src=TREATY&mtdsg_no=IV-8&chapter=4&lang=en
↑  Evatt, E. (2002). Finding voice for women's rights: The early days of cedaw. George Washington International Law Review34(3), 515-554.
↑  Convention on the Elimination of all forms of Discrimination Against Women, 1979  נדלה ב-5 בדצמבר 2017: http://www.un.org/womenwatch/daw/cedaw/text/econvention.htm
↑  הלפרין-קדרי, ר, & Halperin-Kaddari, R. (2006). "Complete Equality...Irrespective of...Sex...": Women, Law and Social Change in Israel / "שוויון זכויות... בלי הבדל... מין": נשים, משפט ושינוי חברתי בישראל. Democratic Culture / תרבות דמוקרטית, 10, 163-190. Retrieved from http://www.jstor.org.ezprimo1.idc.ac.il/stable/24151911
↑  Convention on the Elimination of all forms of Discrimination Against Women, 1979  נדלה ב-5 בדצמבר 2017: http://www.un.org/womenwatch/daw/cedaw/text/econvention.htm
↑  Evatt, E. (2002). Finding voice for women's rights: The early days of cedaw. George Washington International Law Review34(3), 515-554.
↑  אתר אמנת CEDAW: http://www.ohchr.org/EN/HRBodies/CEDAW/Pages/Membership.aspx
↑  אתר אמנת CEDAW: http://www.ohchr.org/EN/HRBodies/CEDAW/Pages/Introduction.aspx
↑  אתר אמנת CEDAW: http://www.ohchr.org/EN/HRBodies/CEDAW/Pages/Introduction.aspx
↑  Convention on the Elimination of all forms of Discrimination Against Women, 1979  נדלה ב-5 בדצמבר 2017: http://www.un.org/womenwatch/daw/cedaw/text/econvention.htm
↑  The U.N. Convention on the Elimination of All Forms of Discrimination Against Women (CEDAW): Issues in the U.S. Ratification Debate, 2011. נדלה ב-5 בדצמבר 2017: https://www.saylor.org/site/wp-content/uploads/2014/01/POLSC401-8.1-TheUNConventionontheElimination-PublicDomain.pdf    Convention on the Elimination
↑  אליעזר חדד, ״הישווה הכתוב אישה לאיש״ - על מעמדן של נשים בבתי דין רבניים, המכון הישראלי לדמוקרטיה, 2013, עמ' 141-144
↑  Convention on the Elimination of all forms of Discrimination Against Women, 1979  נדלה ב-5 בדצמבר 2017: http://www.un.org/womenwatch/daw/cedaw/text/econvention.htm
↑  רות הלפרין-קדרי, "שוויון זכויות... בלי הבדל... מין": נשים, משפט ושינוי חברתי בישראל, תרבות דמוקרטית, כרך 10, תשס"ו-2006, באתר JSTOR
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007289002305171  GND: 4517635-8  NDL: 00645418  VIAF: 177815291   WorldCat (עם VIAF): 177815291
המפלגה השמרנית (הממלכה המאוחדת)

| --- | --- |

סמל המפלגה השמרנית
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שם רשמי:  Conservative and Unionist Party
 מייסד:  רוברט פיל
 מנהיגים:  קמי בדנוק
 תקופת הפעילות:  1834–הווה (כ־191 שנים)
 אידאולוגיות:  שמרנות ליברליזם כלכלי אירוסקפטיות
 מטה:  רח' מתיו פרקר מס' 4, לונדון, הממלכה המאוחדת
 מיקום במפה הפוליטית:  ימין למרכז-ימין
 ארגונים בינלאומיים:  השמרנים והרפורמיסטים האירופים
 צבעים רשמיים:  כחול
 נציגויות בפרלמנטים
 בית הנבחרים הבריטי:  121 / 650
 בית הלורדים:  242 / 795
 
 אתר אינטרנט
המפלגה השמרנית (שמה הרשמי: "המפלגה השמרנית והיוניוניסטית" - באנגלית: Conservative and Unionist Party; מכונה עממית "טורים", Tories, מונח פוליטי שמקורו במחלוקת פוליטית באנגליה במאה ה-17) היא מפלגת ימין שמרנית בריטית. זוהי המפלגה השנייה בגודלה בבית הנבחרים הבריטי והמפלגה השנייה בגודלה בממלכה המאוחדת מבחינת מספר החברים. המפלגה היא השנייה הוותיקה ביותר מבין המפלגות הפעילות בעולם, אחרי המפלגה הדמוקרטית של ארצות הברית, והוותיקה באירופה.
המפלגה השמרנית היא ממשיכת-דרכה של המפלגה הטורית, שהתקיימה במאות ה-18 וה-19 (נוסדה בשנת 1834). חברי המפלגה עדיין נקראים טורים בשפת היום-יום וגם המפלגה עצמה נקראת לעיתים קרובות המפלגה הטורית. המפלגה השמרנית הייתה בממשלות בריטניה שני שלישים מהזמן במאה ה-20, אך הייתה באופוזיציה בשנים 1997–2010.
באופן מסורתי, המפלגה ממקמת את עצמה בימין-מרכז של המפה הפוליטית. מנהיגתה הנוכחית של המפלגה השמרנית היא קמי בדנוק, שנבחרה לתפקיד ב-2 בנובמבר 2024, לאחר 3 סבבי הצבעה. בדנוק היא ילידת ניגריה, והאישה השחורה הראשונה להנהיג את המפלגה.
הארגון הפנימי

המוסד הראשי של המפלגה הוא מטה הקמפיין השמרני (הלשכה המרכזית השמרנית, לשעבר). המטה הוא שמגבש את מדיניות המפלגה ואחראי על ענייני כספים וההכנה לבחירות. יחד עם זאת, למטה הקמפיין תפקיד שולי בבחירת המועמדים של המפלגה לבית-הנבחרים, שמהם צומחת המנהיגות. הסיבה לכך היא התאגדותם של הבוחרים השמרנים במחוזות הבחירה השונים לקבוצות פוליטיות שורשיות.
קבוצה כזאת, שמתארגנת למסגרת אזורית או קהילתית (תלוי בצפיפות-האוכלוסין במחוז הבחירה), מנצלת את שיטת הבחירות האזורית בבריטניה כדי להכריע מי יהיה הנציג המקומי בבית-הנבחרים. הקבוצה הממוסדת חותרת לכך, שעתידו הפוליטי של המועמד יהיה תלוי בקשר הרציף שלו עם בוחריו הישירים ובעמידתו בציפיותיהם. בדרך זו, הקבוצה השורשית מחזקת את כוחם הפוליטי של הבוחרים השמרנים מול המנגנון של המפלגה השמרנית; המפלגה לא יכולה לבחור מועמד מקומי על דעת עצמה בלבד ולצפות, שהבוחרים השמרנים יצביעו עבורו רק בגלל שיוכו המפלגתי.
המפלגה נחשבת לחזקה בעיקר באזורים הכפריים של בריטניה, בעוד שהלייבור חזקה בעיקר בערים הגדולות. כיום יש לה רק חבר פרלמנט אחד מסקוטלנד.
בתחילת דרכה, ייצגו השמרנים את האריסטוקרטיה, בעלי האדמות והכנסייה האנגליקנית. עם השנים השתנו סדרי העדיפויות של המפלגה. כיום היא עדיין נתמכת על ידי ההון הגדול בבריטניה. היא תומכת בזכויות סוציאליות אך בשוק חופשי, הקטנת הוצאות הממשלה ומיסוי נמוך. בנוסף, המפלגה תומכת בנישואים חד מיניים ובזכויות ליברליות נוספות.
השמרנים הצעירים

השמרנים הצעירים (Young Conservatives) הם ארגון הנוער הרשמי של המפלגה השמרנית הבריטית. הוא נוסד לראשונה בשנת 1923 ומטרתו העיקרית היא לקדם את הרעיונות והערכים של המפלגה השמרנית בקרב הנוער והצעירים הבריטיים.
פעילות הנוער של המפלגה השמרנית החלה עוד בטרם מלחמת העולם השנייה אך עם התחלתה שיבשה את שגרת החיים בממלכה מה שהביא לפירוק פעילות הנוער. ב-1945 עם תום המלחמה וניצחון בעלות הברית בהובלת בריטניה, הוקמה מחדש פעילות הנוער במפלגה אך הפעם מוסדה כארגון ממוסד ונקרא "השמרנים הצעירים". עם הקמתו צבר תאוצה בקרב בני הנוער הבריטיים ומאז ועד היום נחשב ארגון הנוער של המפלגה כתנועת הנוער הפוליטית הגדולה ביותר בממלכה.
פעילות הארגון מתפרסת על פני מחוזות גאוגרפיים ועשרות סניפים פעילים ברחבי הממלכה המאוחדת.