stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מייקל ביזלי
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008/2009 | מיאמי | 81 | 19 | 24.8 | 0.472 | 0.407 | 0.772 | 4.5 | 1.0 | 0.5 | 0.5 | 13.9 |
| 2009/2010 | מיאמי | 78 | 78 | 29.8 | 0.450 | 0.275 | 0.800 | 6.4 | 1.3 | 1.0 | 0.6 | 14.8 |
| 2010/2011 | מינסוטה | 73 | 73 | 32.3 | 0.450 | 0.366 | 0.753 | 5.6 | 2.2 | 0.7 | 0.7 | 19.2 |
| 2011/2012 | מינסוטה | 47 | 7 | 23.1 | 0.445 | 0.376 | 0.642 | 4.4 | 1.0 | 0.4 | 0.4 | 11.5 |
| 2012/2013 | פיניקס | 75 | 20 | 20.7 | 0.405 | 0.313 | 0.746 | 3.8 | 1.5 | 0.4 | 0.5 | 10.1 |
| 2013/2014 | מיאמי | 55 | 2 | 15.1 | 0.499 | 0.389 | 0.772 | 3.1 | 0.7 | 0.4 | 0.4 | 7.9 |
| 2014/2015 | מיאמי | 24 | 1 | 21.0 | 0.434 | 0.235 | 0.769 | 3.7 | 1.3 | 0.6 | 0.5 | 8.8 |
| 2015/2016 | יוסטון | 20 | 0 | 18.2 | 0.522 | 0.531 | 0.776 | 4.9 | 0.8 | 0.6 | 0.5 | 12.8 |
| 2016/2017 | מילווקי | 56 | 6 | 16.7 | 0.533 | 0.419 | 0.743 | 3.4 | 0.9 | 0.5 | 0.5 | 9.4 |
| 2017/2018 | ניו יורק | 74 | 30 | 22.3 | 0.507 | 0.395 | 0.780 | 5.6 | 1.7 | 0.5 | 0.6 | 13.2 |
| 2018/2019 | ל.א. לייקרס | 26 | 2 | 10.7 | 0.490 | 0.176 | 0.718 | 2.3 | 1.0 | 0.3 | 0.4 | 7.0 |
| קריירה |  | 609 | 238 | 22.8 | 0.465 | 0.349 | 0.759 | 4.7 | 1.3 | 0.6 | 0.5 | 12.4 |
↑  בשל שביתת שחקנים ב-NBA התקיימו בעונת 2011/2012 66 משחקים בלבד
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009 | מיאמי | 7 | 0 | 25.4 | 0.386 | 0.308 | 0.765 | 7.3 | 1.0 | 0.3 | 1.0 | 12.1 |
| 2010 | מיאמי | 5 | 5 | 27.0 | 0.449 | 0.500 | 0.778 | 5.8 | 0.6 | 0.8 | 0.0 | 10.4 |
| 2014 | מיאמי | 4 | 0 | 5.8 | 0.500 | 0.000 | 0.333 | 1.0 | 0.5 | 0.0 | 0.0 | 2.8 |
| 2016 | יוסטון | 5 | 0 | 16.0 | 0.478 | 0.333 | 0.857 | 4.2 | 0.6 | 0.2 | 0.0 | 10.4 |
| 2017 | מילווקי | 4 | 0 | 12.0 | 0.350 | 0.600 | 0.000 | 2.3 | 0.3 | 0.3 | 0.3 | 4.3 |
| קריירה |  | 25 | 5 | 18.6 | 0.423 | 0.385 | 0.675 | 4.6 | 0.6 | 0.3 | 0.3 | 8.7 |
הערות שוליים

↑  ממשיך להידרדר: מייקל ביזלי שוחרר מפיניקס, באתר וואלה, 4 בספטמבר 2013
↑  חבל הצלה: מייקל ביזלי חתם במדי מיאמי היט, באתר ערוץ הספורט, 12 בספטמבר 2013
↑  ביזלי חותם בשאנגחאי שארקס, באתר yahoo.com
↑  ביזלי קולע 63 במשחק האולסטאר של ה-CBA, באתר yahoo.com
↑  ביזלי זוכה בתואר ה-MVP של העונה בליגת ה-CBA, באתר הוושינגטון פוסט
↑  ביזלי חותם ביוסטון, באתר הרשמי של יוסטון רוקטס
מייקל הווארד (היסטוריון)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 בנובמבר 1922 Ashmore, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  30 בנובמבר 2019 (בגיל 97) סווינדון, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Michael Eliot Howard 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 השכלה:  כרייסט צ'רץ'  קולג' ולינגטון 
 מעסיק:  אוניברסיטת אוקספורד, קינגס קולג' לונדון, אוניברסיטת ייל 
 תפקיד:  פרופסור ריג'וס להיסטוריה (1980–1989) 
 פרסים והוקרה:  הצלב הצבאי  עמית החברה ההיסטורית המלכותית  עמית האקדמיה הבריטית  מפקד במסדר האימפריה הבריטית  Knight Bachelor 
 
סמל האבירות של הרווארד
מייקל אליוט הווארד (באנגלית:  Michael Eliot Howard;‏ 29 בנובמבר 1922 – 30 בנובמבר 2019) היה היסטוריון צבאי בריטי, אביר מסדר האימפריה הבריטית, מסדר ההצטיינות, מסדר עמיתי הכבוד ובעל עיטור הצלב הצבאי. היה פרופסור באוניברסיטת אוקספורד ובקינגס קולג' לונדון, שם ייסד את המחלקה ללימודי המלחמה. בשנת 2013 תיאר אותו הפייננשל טיימס כ"היסטוריון הבריטי הנוכחי הגדול ביותר".
ביוגרפיה

הווארד נולד ב-29 בנובמבר 1922 בכפר במחוז דורסט והתחנך בפנימיית ולינגטון קולג' בברקשייר. הוא התגייס לצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה, ובדצמבר 1942 הוסמך כקצין חיל רגלים בדרגת לוטננט, הוצב במשמר קולדסטרים ונשלח למערכה באיטליה. בינואר 1944 עוטר בצלב הצבאי על חלקו בלחימה בקרב על מונטה קאסינו.
לאחר המלחמה למד בקולג' קרייסט צ'רץ' של אוניברסיטת אוקספורד, סיים תוארי בוגר ומוסמך באמנויות, והתקבל למשרת הוראה בקינגס קולג' לונדון, שם הקים את המחלקה ללימודי המלחמה שבה למדו אחר-כך חוקרים, אנשי צבא ומדינאים בכירים בעולם. בתפקידו הייתה לו השפעה חשובה על עיצוב לימודים אסטרטגיים כתחום שהפגיש אנשי אקדמיה, ממשל וצבא במחשבה על תפיסת הביטחון הלאומי הבריטי. בשנת 1958 היה בין מייסדי המכון הבינלאומי ללימודים אסטרטגיים בלונדון, צוות חשיבה הכולל בכירים בממשל הבריטי והאמריקאי, והוא שימש כנשיאו. היו לו קשרים במפלגת הלייבור, אך שימש גם כיועץ למרגרט תאצ'ר. הוא הוכתר כאביר בשנת 1986, נבחר כחבר במסדר עמיתי הכבוד בשנת 2002 ובמסדר ההצטיינות בשנת 2005.
נפטר ב-30 בנובמבר 2019.
הערות שוליים

↑  גל פרל פינקל, ‏להפסיד במלחמות קטנות – ביקורת ספר, בין הקטבים ‏23, אוקטובר 2019, עמ' 229–238
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262970105171  PLWABN: 9810541508005606  BNE: XX1457873  BnF: cb12021404k (data)  CANTIC: a10101433  CiNii: DA00389529  GND: 119071290  ICCU: UBOV034189  ISNI: 0000 0001 1478 6145  LCCN: n79021743  NDL: 00443853  NKC: jn19990003683  NLG: 223833  NLK: KAC201513758  NTA: 06862199X  SELIBR: 247303  SUDOC: 028363337  VIAF: 100248240   WorldCat (עם VIAF): 100248240
מלקולם הרביעי, מלך סקוטלנד

דייוויד הראשון משמאל ומלקולם הרביעי מימין.
מלקולם הרביעי (באנגלית: Malcolm IV, בגאלית סקוטית: מאל קולים מק-אנריק - Máel Coluim mac Eanric באיות עתיק, Maol Chaluim mac Eanraig באיות מודרני, כלומר "מלקולם בנו של הנרי";‏ 23 באפריל או 24 במאי 1141 – 9 בדצמבר 1165) היה מלך סקוטלנד.
מלקולם כונה "וירגו" (Virgo) - "העלם" או "הבתול" בשל העובדה שמעולם לא נישא, ונפטר בגיל 24 בלא ילדים.
קורות חיים

מלקולם היה בנו הרביעי של הנרי מסקוטלנד, רוזן הנטינגדון ושל עדה דה וארן. לאחר מותו של הנרי בניוקאסל או ברוקסבורג שבנורת'מבריה ב-12 ביוני 1152 - מוות בלתי צפוי על אף מחלתו הממושכת, נאלץ מלך סקוטלנד דייוויד הראשון לבחור יורש מבין שלושת נכדיו (בניו של הנרי).
מלקולם, שהיה הבכור מבין שלושת הילדים (ובעת מות אביו היה בן 11 בלבד), נשלח על ידי סבו לסיור ברחבי הממלכה, שהוא מלווה על ידי דונכד הראשון, רוזן פיפ, במטרה שתושבי הממלכה יראו בו כיורש העצר.
לאחר מותו של המלך דייוויד הראשון, בקארליסטל ב-24 במאי 1153, הוכרז מלקולם למלך והוכתר שלושה ימים מאוחר יותר, ב-27 במאי על אבן הגורל במנזר סקון, בגיל 12.
"סאגת אוקניינגה" מציינת כי "ויליאם האציל" בנו של ויליאם פיץ דאנקן טען למלוכה, אולם אין עדויות היסטוריות לטענה זו. טוען אחר לכתר היה מלקולם מק אלכסנדר, בנו מחוץ לנישואין של אלכסנדר הראשון, אשר נכלא ברוקסברוג מאז שנת 1130, אולם שוחרר מכלאו קודם לשנת 1153. בניו של מלקולם הביאו התנגדות גלויה למלך, ואחד מהם הוצא להורג בשנת 1154 (בדו-קרב שהיווה צורה של משפט- trial by combat).
היחסים עם ממלכת אנגליה

בנוסף על היותו מלך סקוטלנד ירש מלקולם את רוזנות נורת'מבריה. מלקולם העניק את נורת'מבריה לאחיו ויליאם הראשון והשאיר בידיו את קאמבריה ואת האנטינגדון - רוזנויות אשר שילמו מס לכתר האנגלי. מלקולם עיכב את המיסים למלך אנגליה הנרי השני אולם לבסוף שילם אותם בצ'סטר בשנת 1157. הנרי השני סירב להשאיר את קאמבריה בידי מלקולם, ואת נורת'מבריה בידי ויליאם, אך התיר לו להשאיר בידיו את האנטינגדון.
פגישה נוספת בין הנרי ומלקולם נערכה בקאליסל בשנת 1158, אולם היחסים בין השניים נותרו רעועים עד שמלקולם ליווה בשנת 1159 את הנרי לצרפת וצר עמו יחד על טולוז, שם העניק לו הנרי תואר אבירות.
מלקולם שב לסקוטלנד בשנת 1160 ובשובו נאלץ לדכא מרד של רוזנים נגדו, בהנהגת פרצ'אר, רוזן סטראת'רן אשר צר על העיר פרת' בה נמצא המלך. ה"גסטה אנאליה" מאת ג'ון מפורדון מציין כי המרד הסתיים בדרכי שלום, ולפי גרסה אחרת לא היה כלל מרד, והרוזנים באו לפרת' לבקש את סיוע המלך במסע צבאי נגד פרגוס, לורד גאולווי - מסע אשר החל באותה שנה והביא לכליאתו של פרגוס במנזר הולירוד.
ביולי 1163, בבקרו אצל הנרי השני בדונצ'סטר נפל מלקולם למשכב. בהיותו חולה פרץ מרד נגדו במוריי, ומלקולם שב לסקוטלנד ודיכה את המרד.
בשנת 1164 נלחם מלקולם בלורד האיים אשר שלח כוחות לתקוף את גלאזגו ואת רנפרו.
מלקולם נפטר ב-9 בדצמבר 1165 בג'דבורג בגיל 24, ככל הנראה מתסמונת פאג'ט.
מלקולם נפטר בהיותו רווק (אף שנערכו תוכניות להשיאו לקונסטנס, בתו של קונן השלישי, דוכס בריטני).
תיירות התנדבותית

תיירות התנדבותית (באנגלית: Voluntourism, מכונה לעיתים גם 'תיירות מתנדבת') היא שילוב של טיול/תיירות מסורתיים עם עבודה בהתנדבות ומשויכת בדרך כלל להשתתפות בפרויקטים התנדבותיים במדינות זרות. המשתתפים הם מתנדבים שנוסעים במטרה לקחת חלק בפרויקט אליו נרשמו או שרוצים לתרום מזמנם ומרצם למטרות הקשורות ליעדי הטיול שלהם.
במהלך העשורים האחרונים, החל מ-1990, חל גידול משמעותי בהיקף הפעילות בענף התיירות ההתנדבותית, באופן שמספר התיירים שמשלבים פעילות התנדבותית עומד על פי ההערכות, על כ-1.6 מיליון תיירים מתנדבים כל שנה, ושווי מוערך של הענף בכ-1.7–2.6 מיליארד דולר לשנה. אם בעבר, מספר הארגונים המוכרים, לא-ממשלתיים שעסקו והפעילו תוכניות לתיירות התנדבותית היה מצומצם וקטן, הרי שכיום פועלים בענף זה מגוון עצום של חברות וישויות פרטיות או ממשלתיות, למטרות רווח או ללא מטרות רווח, וכולם מקדמים את האפשרות לשלב פעילות של תיירות התנדבותית במסגרות רבות ומגוונות.
הגדרת התיירות ההתנדבותית

מושג התיירות ההתנדבותית מכיל שני מרכיבים שמאפיינים את התופעה – פעילות של התנדבות המתבצעת בארץ זרה. על פי המרכז הבינלאומי להתנדבות בבריטניה, התנדבות מוגדרת כ"כל פעילות הכוללת השקעת זמן, ללא תשלום בעשיית מעשים שתורמים למישהו (בודד או קבוצה), שאינו נמנה עם קרובייך, או מעשים התורמים לסביבה" התנדבות, היא בראש וראשונה ביטוי ליחסי אנוש. היא פעולה של אדם שמבקש להיות משמעותי ותורם כלפי הזולת, ולמען הקהילה והחברה בה הוא חי. מחקרים נוספים מתייחסים לתופעת ההתנדבות כחלק ממושג שיש לבחון אותו בהקשר רחב יותר שכולל גם נורמות כלכליות תרבותיות וחברתיות, ובבסיסן התפיסה כי פרטים המהווים חלק מחברה יאמצו את רעיון ההתנדבות לזולת הלכה למעשה. ההבדל העיקרי בין "תייר עובד" ל"תייר מתנדב" הוא קבלה או אי קבלה של תמורה כספית על העבודה הנעשית. חוקרים שונים מגדירים את תופעת התיירות ההתנדבותית במונחים שונים. כל הגדרה מקדמת את דעתם או באה לשקף צד חשוב אחר בהתנדבות. ניתן להתייחס לתיירות התנדבותית כפעילות תיירותית המשלבת שירות התנדבותי לקידום מטרות סביבתיות, תרבותיות או למטרות הומניטריות עבור אוכלוסיות נזקקות, וזאת על מנת להקנות רווח, לא רק למוטבי הפעילות ההתנדבותית אלא גם לתייר עצמו. ניתן לומר כי תיירות התנדבותית מפגישה בין צורכי התייר שמבקש חוויה תיירותית בעלת משמעות אחרת יחד עם תועלת חברתית, תוך תרומה לאחר, לנזקק.
האינטרנט ככלי מידע וחיבור בין אנשים וארגונים מכל העולם הוא גורם מרכזי בתופעה זו. כיום קיימת רשת בינלאומית של ארגונים, שחלקם עובדים בשיתוף, המציעה למתנדבים להשתתף בפרויקטים של סיוע הומניטרי, שמירה על הסביבה, חקלאות אורגנית או הגנה על בעלי חיים במקומות שונים בעולם. מדובר במערך מסודר הדורש הרשמה מראש מצד המתנדבים.
מרבית הפרויקטים מתקיימים לתקופות של שבועות אחדים, כאשר בקיץ ההיצע גדל באופן משמעותי, אך קיים מגוון רחב למדי גם של פרויקטים התנדבותיים לטווח הארוך. פעילויות העבודה ההתנדבותית משתנות בהתאם לאופי ומטרות הארגון המקיים את הפרויקט ועשויות לכלול סיעוד והדרכה בבתי יתומים, חלוקת מזון ותרופות לנצרכים, לימוד אנגלית, שיפוץ מבנים, טיפוח ושיקום אזורים המוכרים כשמורת טבע ואתרים אקולוגיים, טיפול בבעלי חיים פגועים, הגנה על מינים בסכנת הכחדה ועוד.
בדרך כלל אין דרישה מצד הארגונים לכישורים מקצועיים מסוימים, כאשר המתנדבים משתתפים בעלוּת ההכשרה והכלכלה שלהם. עם זאת, בעולם נעשית לעיתים הבחנה בין Voluntourism ל-Volunteerism, בכך שהאחרון מתייחס להתנדבות על ידי בעלי כישורים ספציפיים הנדרשים עבור ארגון לפרויקט שהוא מנהל, לבין תיירים המציעים את זמן חופשתם.
תוכניות תיירות התנדבותית מציעות למשתתפים לשלב בעבודתם טיול תוך שמירת שימת הדגש על התחשבות בסביבה, כמקובל במה שמכונה בדרך כלל "תיירות אקולוגית" (eco-tourism) או "תיירות בת-קיימא" (sustainable & responsible tourism).
רקע היסטורי להתפתחותו של ענף התיירות ההתנדבותית

התנדבות של תיירים במסגרת ארגונים הפועלים במדינות שונות ברחבי העולם אינה תופעה חדשה ושורשיה נטועים בצורות כאלו ואחרות בעבר הרחוק. תיירות התנדבותית נתפסה כחובה אצילית, ובמהלך ימי הביניים כחלק מחובת האביר – לסייע לאוכלוסייה חלשה גם בסביבתו, אך גם בארצות אחרות. חוקרים מקשרים את שורשיה ואת התפתחותה של התיירות ההתנדבותית כפועל יוצא של פעילות דתית או פעילות כיתתית, שמשקפת מעשים של אצילים כחלק מחובה זולתנית לסיוע לשכבות עוני, או לחינוך ילדים עניים. הרעיון של 'אצילות מחייבת', שהכתיבה את צורת חייהם של בני האצולה בעבר, נועדה להראות שיחד עם העושר, הכוח והיוקרה קיימת גם חובת עזרה כלפי החלש. הדבר בא לידי ביטוי ב'מעלות האביריות' שכללו אומץ, צדק, רחמים, נדיבות, אמונה, אצילות ותקווה. בנוסף, שורשיה של התיירות ההתנדבותית נטועים, בין היתר בתופעת הGrand Tour of Europe, שהתקיימה במהלך המאות ה-17 וה-18, תופעה שקשורה לטיולים ומסעות של צעירים, בני המעמד הגבוה באירופה שהקדישו חודשים ארוכים למטרות לימוד, היכרות עם תרבויות אחרות, ובילוי בארצות אחרות באירופה.
תיירות התנדבותית לאחר מלחמות העולם

מלחמת העולם הראשונה ומלחמת העולם השנייה הותירו באירופה אוכלוסיות רחבות היקף במצב של עוני, עליבות והרס חברתי מוחלט. בעקבות התוצאות ההרסניות של המלחמות ובשל הצורך החיוני בסיוע הומניטרי, מתרחבת תופעת התיירות ההתנדבותית. השינוי המשמעותי בהיקף תופעת התיירות ההתנדבותית, והתפתחותה המהירה קשורים בעיקר בשינויים הרבים שמתרחשים בענף התיירות במהלך העשורים שלאחר תום מלחמת העולם השנייה. ענף התיירות הבינלאומי עובר במהלך עשורים אלו שינויים משמעותיים בשל מספר גורמים מרכזיים וביניהם: התפתחות משמעותית בענף התעופה, פתיחת יעדי תיירות מגוונים ואטרקטיביים במדינות עולם שלישי, עלייה ברמת החיים, גידול בתוחלת החיים ועוד. במהלך עשורים אלו מתפתח ענף תיירות מרכזי וחשוב, הוא התיירות האלטרנטיבית, שמוגדרת כתיירות חלופית (Alternative Tourism) לתיירות ה'המונית' המקובלת ומוכרת (Mass Tourism). תיירות אלטרנטיבית, היא תיירות המחפשת דרך להימנע מהשפעות שליליות על הסביבה הפיזית והחברתית, ושואפת להגביר את ההשפעות החברתיות, התרבותיות והסביבתיות החיוביות ולהוות אלטרנטיבה לתיירות המונית. בנוסף לכך, התיירות האלטרנטיבית מניעה את התייר לנסות לחדש ולגוון את חוויית המסע, להוסיף ערך מוסף או עשייה קצת שונה במהלך חופשתו ובכך לשנות את הדפוס הקבוע ליציאה לחופשה. התיירות האלטרנטיבית קיבלה עם השנים מונחים והגדרות נוספות, כמו תיירות אקולוגית, בת קיימא, או תיירות אחראית. התיירות האלטרנטיבית והצורך בהתנדבות, במיוחד במדינות עולם שלישי ובאזורים הזקוקים לסיוע מידי ולשיקום בעקבות מלחמות ו\או אסונות, הם אשר הביאו לקידום ולפיתוח פלח תיירותי, או ענף תיירות חדש: תיירות התנדבותית. תיירות התנדבותית אם כן, היא מושג רחב שעבורו קיימות הגדרות שונות, עבור תחומי עשייה התנדבותית מגוונים.
תיירות התנדבותית בישראל

תיירים מתנדבים פועלים במדינת ישראל החל משנותיה הראשונות. תופעה זאת של תיירים מתנדבים, אם כי לא במספרים גדולים, התקיימה בישראל גם במהלך העת העתיקה ובמאות הקודמות להקמת המדינה - אך אלו הגיעו בעיקר מסיבות של שליחות דתית ובמסגרת ארגוני דת מיסיונריים. עוד במהלך מלחמת העצמאות, ולאחר מכן במהלך שנותיה הראשונות של מדינת ישראל - מגיעים ארצה תיירים יהודים שמבקשים להתנדב ולסייע למדינה הצעירה. התנדבות זאת מתקיימת לרוב במסגרת התנועה הקיבוצית, ובמסגרות נוספות. תופעת המתנדבים בקיבוצים גדלה ומתרחבת בצורה משמעותית לאחר מלחמת ששת הימים ובמהלך שנות ה-70 ושנות ה-80, כאשר במהלך שנים אלו מגיעים לישראל מאות ולאחר מכן אלפי תיירים כל שנה, המתנדבים בקיבוצים בעיקר בעבודות חקלאות או במסגרות של שירותים שונים בקיבוץ. אחד מארגוני התיירות התנדבותית החשובים שמתחילים את פעולתם בישראל בתקופה זאת, הוא ארגון גרמני שנקרא 'אות הכפרה והשלום'. ארגון, שהוקם על ידי כומר פרוטסטנטי לאחר מלחמת העולם השנייה ושם לעצמו כמטרה לקדם פעילות שתכפר על פשעי הנאצים כלפי אומות העולם ותקדם שלום ופיוס בין העמים, אך בעיקר מפנה את מאמציו לטובת האוכלוסיות שנפגעו קשות במהלך המלחמה ובהן - העם הפולני, העם הרוסי וכמובן העם היהודי. פעילות הכפרה התבצעה באמצעות משלוח מתנדבים שתפקידם לסייע לשקם את הארצות שנפגעו במלחמה, ולסייע ככל האפשר, לשיקום ותמיכה סוציאלית לניצולי השואה. ארגון זה מתחיל את פעילותו במדינת ישראל בשנת 1961 ומאז במהלך השנים, מאות מתנדבים השתתפו בפעילות התנדבותית במסגרות שונות דרך ארגון אות הכפרה והשלום בישראל. בעשורים האחרונים התרחבה מאוד תופעת התיירות ההתנדבותית במדינת ישראל. זאת, הודות להצטרפותם של ארגונים ומוסדות רבים שפועלים לצורך קידום נושא זה באמצעות ארגון, הבאה, ותמיכה במערך של תיירים מתנדבים – וכחלק מההבנה כי תרומתם של התיירים המתנדבים היא חיונית ומשמעותית לארגונם. תהליך זה, של גידול, התרחבות והגיוון של ארגונים ומסגרות אשר מפעילים תוכניות להתנדבות תיירותית - מקיף וכולל בתוכו ארגונים ממשלתיים (משרד הרווחה ומשרד התיירות), ארגונים לא ממשלתיים כגון עמותות המגזר השלישי, וחברות למטרות רווח, אשר משלבות בין יתר תוכניות התיור למדינת ישראל – תוכניות ייחודיות המשלבות תיירות התנדבותית.
ראו גם

WWOOF
הערות שוליים

↑  Coghlan, A., & Fennell, D. (2009). Myth or substance: An examination of altruism as the basis of volunteer tourism. Annals of Leisure Research, 12(3-4), 377–402.
↑  Tomazos, K. (2010). Volunteer Tourism an ambiguous marketing phenomenon. Innovative Marketing, 6 (4) pp.42-47
↑  Wearing, S. (2003). Volunteer tourism. Tourism Recreation Research, 28(3), 3–4
↑  Stebbins, R.A. and Graham, M.M (Eds.) (2004). Volunteering as Leisure/ Leisure as Volunteering: An International Assessment. Wallingford: CABI.
↑  Tomazos, K., & Butler, R. (2009). Volunteer tourism: the new ecotourism?, Anatolia: An International Journal of Tourism and Hospitality Research, 20:1, 196-211
↑  Wearing, S., Grabwoski, S. & Small, J. (2015). Volunteer Tourism: Return of the Traveler. In T. V. Singh (Ed.), Challenges in Tourism Research (pp. 98 - 106). Clevedon: Channel View Publications.
↑  Chen, L.-J., & Chen, J. S. (2011). The motivations and expectations of international volunteer tourists: A case study of Chinese Village Traditions’'. Tourism Management, 32, 435–442.
↑  Wearing, S. (2001). Volunteer tourism: Experiences that make a difference. Cabi, Wallingford
↑  Medlik, S, (2003), Dictionary of travel, tourism and hospitality, Routledge
↑  Pizam, A., Uriely, N., & Reichel, A. (2000). The intensity of tourist–host social relationship and its effects on satisfaction and change of attitudes: the case of working tourists in Israel. Tourism Management, 21, 395–406
↑  מרום, ל', (2002), "ארגון אות הכפרה והשלום בדגש על פעילותו בישראל", עבודת גמר לתואר מוסמך, אוניברסיטת חיפה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LNB: 000117139
ממנון חוסיין

ממנון חוסיין (באורדו: ممنون حسین,‏ 23 בדצמבר 1940 – 14 ביולי 2021) היה פוליטיקאי פקיסטני, נשיא פקיסטן ה-12 (9 בספטמבר 2013 – 8 בספטמבר 2018).
ביוגרפיה

רובה של פסקה זו אינו כולל מקורות או הערות שוליים, וככל הנראה, הקיימים אינם מספקים. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפסקה באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפסקה בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים.
חוסיין נולד באגרה בדצמבר 1940 למשפחה של סוחרי נעליים. בשנת 1949, כשנתיים לאחר חלוקת הודו והקמתה של פקיסטן, משפחתו של חוסיין היגרה לקראצ'י. חוסיין למד בקראצ'י ובמחצית הראשונה של שנות ה-60 קיבל תואר ראשון ושני במנהל עסקים. חוסיין ייסד חברה לטקסטיל ובשנת 1970 הצטרף לליגה המוסלמית. בשנים 1997–1999 כיהן חוסיין כנשיא לשכת המסחר והתעשייה של קראצ'י. בשנת 1999 מונה על ידי הנשיא מוחמד רפיק תאראר לכהן כמושל המחוז סינד. הוא כיהן בתפקידו כמספר חודשים בלבד.
ביולי 2013 חוסיין התמודד מטעם הליגה המוסלמית לתפקיד נשיא המדינה, וזכה בבחירות לאחר שזכה בכ-432 קולות בפרלמנט. הוא הושבע לתפקידו ב-9 בספטמבר. בדומה לנשיאים שקדמו לו, חוסיין לא היה דומיננטי בפוליטיקה הארצית, אך היה שותף למלחמה במחלת הפוליו (מחלה שהייתה דומיננתית בפקיסטן במהלך כהונתו כנשיא המדינה). חוסיין כיהן בתפקידו עד ה-8 בספטמבר 2018, אז החליף אותו בתפקיד עאריף עלוי, שזכה בבחירות לנשיאות פקיסטן.
חוסיין נפטר ב-14 ביולי 2021.
מירני

ערך זה עוסק בעיר במחוז ארכנגלסק. אם התכוונתם לעיר ברפובליקת סאחה, ראו .
מירני (רוסית: Мирный) היא עיר סגורה במחוז ארכנגלסק, רוסיה, המשרתת את קוסמודרום פלסצק. אוכלוסייתה נכון ל-2010, מונה 30,280 נפש.
היסטוריה

העיר מירני, שפירושה ברוסית שלווה נבנתה בסוף שנות ה-50 ותחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 כדי לשרת את בסיס השיגור לטילים בליסטיים בין-יבשתיים של הצבא הסובייטי. לאחר שינוי ייעודו של הבסיס והפיכתו לבסיס שיגור טילים לחלל המשיכה לשרת את הקוסמודרום ואוכלוסייתה גדלה משמעותית לאורך שנות ה-70 וה-80. בשנת 1966 קיבלה העיר מעמד של עיר סגורה. רכבת וכביש מקשרים בין העיר לקוסמודרום.
גאוגרפיה

העיר שוכנת בתוך טייגה, ומוקפת יערות.
כלכלה

כמעט כל כלכלת העיר מתבססת על שירות הקוסמודרום ומטבע הדברים רוב התושבים בעיר זו משתייכים למגזר הציבורי וקשורים לסוכנות החלל הרוסית. לאחר התפרקות ברית המועצות הצטמצמו תקציבי החלל של סוכנות החלל הרוסית והייתה הגירה שלילית מהעיר. ואולם, בשנים האחרונות עם הצמיחה הכלכלית הגבוהה ברוסיה ישנה שוב פעילות מחודשת בקוסמודרום וכך גם ביטחון כלכלי לעיר.
מייקל בונד

| --- | --- |

 לידה:  13 בינואר 1926 ניוברי, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  27 ביוני 2017 (בגיל 91) פדינגטון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  בית הספר אלביאן 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  הדוב פדינגטון 
 תקופת הפעילות:  1958–2017 (כ־59 שנים) 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  קצין במסדר האימפריה הבריטית (1997)  מפקד במסדר האימפריה הבריטית (2015) 
 
מייקל בונד (באנגלית: Michael Bond;‏ 13 בינואר 1926 - 27 ביוני 2017) היה סופר ומחבר בריטי, שנודע בכך שכתב את הספר "הדוב פדינגטון".
חייו

בונד נולד בניוברי (ברקשייר) וגדל ברדינג. 

בחודש פברואר 1943 שרד בונד תאונה. הבניין שבו הוא עבד קרס. 41 איש נהרגו ורבים אחרים נפצעו.
בהמשך מלחמת העולם השנייה שירת בונד בחיל האוויר המלכותי. 

הוא החל לכתוב בשנת 1945 ומכר את הסיפור הקצר הראשון שלו למגזין בלונדון. בשנת 1958 יצא ספרו הראשון "הדוב פדינגטון", שזכה להצלחה רבה. 

בשנת 2007 הצהיר בונד שהוא לא מתכוון להמשיך את ספריו על הדוב פדינגטון.
בונד היה נשוי ואב לשני ילדים והתגורר בלונדון, לא הרחק מתחנת הרכבת פדינגטון.
בשנת 2014, יצא סרט ששמו "הדוב פדינגטון" המבוסס על ספריו. בסרט מופיע בונד בהופעת קמע כג'נטמלן אנגלי שמרים כוסית יין לפדינגטון כשהוא עובר לידו במונית.
ספריו > הרפתקאות פדינגטון

1958 A Bear Called Paddington
1959 More About Paddington
1960 Paddington Helps Out
1961 Paddington Abroad
1962 Paddington at Large
1964 Paddington Marches On
1966 Paddington at Work
1968 Paddington Goes to Town
1970 Paddington Takes the Air
1972 Paddington's Garden
1973 Paddington's Blue Peter Story Book a.k.a. Paddington Takes to TV
1974 Paddington on Top
1979 Paddington Takes the Test
2008 Paddington Rules the Waves
2008 Paddington Here and Now
ספריו > סיפורי אולגה דה פולגה

1971 The Tales of Olga da Polga
1973 Olga Meets Her Match
1976 Olga Carries On
1982 Olga Takes Charge
and others
ספריו > Monsieur Pamplemousse Series

1983 Monsieur Pamplemousse
1985 Monsieur Pamplemousse and the Secret Mission
1986 Monsieur Pamplemousse on the Spot
1987 Monsieur Pamplemousse Takes the Cure
1989 Monsieur Pamplemousse Aloft
1990 Monsieur Pamplemousse Investigates
1991 Monsieur Pamplemousse Rests His Case
1992 Monsieur Pamplemousse Stands Firm
1992 Monsieur Pamplemousse on Location
1993 Monsieur Pamplemousse Takes the Train
1998 Monsieur Pamplemousse Omnibus Volume One
1998 Monsieur Pamplemousse Omnibus Volume Two
1999 Monsieur Pamplemousse Afloat
1999 Monsieur Pamplemousse Omnibus Volume Three
2000 Monsieur Pamplemousse on Probation
2002 Monsieur Pamplemousse on Vacation
2003 Monsieur Pamplemousse Hits the Headlines
2006 Monsieur Pamplemousse and the Militant Midwives
2007 Monsieur Pamplemousse and the French Solution
2010 Monsieur Pamplemousse and the Carbon Footprint
ספריו > אחר

1966 Here Comes Thursday
1968 Thursday Rides Again
1969 Thursday Ahoy!
1971 Thursday in Paris
1971 Michael Bond's Book of Bears (Editor)
1972 The Day the Animals Went on Strike
1975 Windmill
1975 How to Make Flying Things (nonfiction)
1975 Mr. Cram's Magic Bubbles
1980 Picnic on the River
1980 J. D. Polson and the Liberty Head Dime
1981 J. D. Polson and the Dillogate Affair
1983 The Caravan Puppets
1986 (With Paul Parnes) Oliver the Greedy Elephant
1987 (And photographer) The Pleasures of Paris (guidebook)
1988 A Mouse Called Thursday (omnibus)
1992 A Day by the Sea
1992 Something Nasty in the Kitchen
1996 Bears and Forebears: A Life So Far (autobiography)
שרה קלר

שרה קלר (בגרמנית: Sarah Köhler; נולדה ב-20 ביוני 1994) היא שחיינית מרחקים ארוכים ומים פתוחים גרמנייה, אלופת העולם (קוואנגג'ו 2019) במשחה שליחים במים פתוחים, אלופת ושיאנית האוניברסיאדה (טאיפיי 2017) במשחה ל-400 מטר חופשי ושיאנית עולם במשחה ל-1500 מטר חופשי (בריכת 25 מטר).
ביוגרפיה

קלר נולדגה וגדלה בהנאו.
ביוגרפיה > 2015

באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה באוגוסט 2015 סיימה קלר במקום שביעי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:23.67 דקות ובמקום 12 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:09.21 דקות.
ביוגרפיה > 2016

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיימה קלר במקום שמיני במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:27.75 דקות, בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 8:24.65 דקות ועלתה מהמקום השביעי, במקום עשירי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:06.55 דקות ובמקום 12 במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:56.74 דקות, כשחיינית רביעית היא קבעה ב"זינוק שליחות" את התוצאה המהירה ברביעייה הגרמנית של 1:57.18 דקות.