stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מכונאי ראשי
ישראל > צי הסוחר הישראלי > "מכונאי ראשי בכיר"

בשנת 1960 הועלתה דרישה של מכונאים ראשיים להכשרה למעמד של מכונאי ראשי בכיר Extra Chief Engineer בדומה לקיים באנגליה. במאי 1961 נפתחה ההכשרה במדור ללימודי חוץ של הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל. השתתפו 8 מכונאים ראשיים הקורס הסתיים בפברואר 1965 בהסמכת הבוגרים.
ישראל > צי הסוחר הישראלי > קצין משמרת מכונה

קצין המשמרת במכונה אחראי לאנשי המשמרת ולפעולה התקינה של מערכות האנייה. לפני קבלת המשמרת יבדוק את מערכות ההיגוי ואחרות הנמצאות מחוץ לחדר המכונות. עליו לדעת את מצב העבודה של כל המערכות. במהלך המשמרת עליו להמצא בעמדת השליטה במכונה. בכל מקרה של תקלה או חריגה בפעילות יודיע למכונאי הראשי.
המשמרות במכונה נעשות במשך 4 שעות במקביל למשמרות בגשר. קצין המשמרת במכונה אחראי לבצע את הוראות קצין משמרת הגשר והוראות המכונאי הראשי. נוכחות המכונאי הראשי בחדר המכונות אינה משחררת את קצין המשמרת מחובותיו.
בחלק מהאוניות המודרניות נעשית השליטה במכונות מהגשר ומשמרת המכונה מתנהלת ללא נוכחות מכונאים בחדרי המכונות.
ישראל > בחיל הים הישראלי > בשייטת הגדולה

עם הקמת חיל הים, בנוסף לכלי שיט קטנים שהיו בשירות, נקלטו מספר אוניות מופעלות באמצעות מנועי קיטור ומכונות בוכנה מיושנות. אוניות אלו היו קורבטות ופריגטות מעודפי חילות הים ממלחמת העולם השנייה. ב-1956 נרכשו שתי משחתות בריטיות גם הן מעודפי מלחמת העולם השנייה, והצטרפו לחיל. היו אלו אח"י יפו ואח"י אילת. המשחיתות בניגוד לקורבטות ופריגטות היו הרבה יותר מורכבות מקודמיהן ודרשו מיומנות רבה יותר הן בידע מקצועי והן באופי הפעלת הצוותים. עם קליטתם הם הווה הכח העיקרי של חיל. הכשרת הצוותים נעשתה באנגליה ושם גם נרכשו שיטות תקני כוח האדם ואופי הפעלתם. המכונאים הראשיים במשחתות היו ברובם בוגרי הצי הבריטי המלכותי ממלחמת העולם השנייה.
מכונאים ראשיים אלו, היו הדוגמה לדורות הבאים של המכונאים ראשיים הצעירים שאחר כך איישו את כלי השיט החדשים של חיל הים. הדור הראשון של צ'יפים אלו היו בוגרי קורס קציני מכונה שהתנהל במקביל לקורס חובלים ד' ואחריהם בוגרי מגמת מכונה של קורס חובלים ה' שהסתיים בדצמבר 1957.
ב-30 באוקטובר 1956 נכנעה משחתת מצרית בשם "איברהים אל אוואל" בקרב עם המשחיתות ולאחר שיפוצה במספנת חיל הים הצטרפה לסד"כ של החיל בשם אח"י חיפה.
ישראל > בחיל הים הישראלי > בשייטת הטרפדות

שייטת הטרפדות – שייטת 5, הייתה היחידה היותר מבצעית בחיל הים ביחד עם שייטת 13 בשנים הראשונות של החיל. כלי השיט הראשונים היו שאריות ממלחמת העולם השנייה, ועודפים שנרכשו בדרך לא דרך ממקורות זרים. לאחר מכן נרכשו ספינות מעץ ממספנה צרפתית בהן הותקנו מנועי בנזין בעלי אוקטן גבוה – 100 אוקטן. מנועים אלו "יומו" היה שמם, שימשו במקור להנעת מטוסי קרב גרמניים – המסרשמיטים – שעברו מעין הסבה לשימוש ימי. בכל ספינה היו ארבעה - שני זוגות מנועים משולבים עם תיבות תמסורת לשני מדחפים. למערכת ההנעה היו הרבה תקלות ונדרשה תושייה רבה כדי שספינות אלו יוכלו לבצע את משימותיהן המבצעיות.
עם הזמן הוחלפו מנועים אלו למנועי "פאקרד". גם הם הונעו בבנזין. שהיו בעברם מנועים של מטוסים אמריקאים. מנועי הבנזין של הטרפדות טופלו ושופצו על ידי התעשייה האווירית. בספינות אלו היו מאוכסנים אלפי ליטרים של בנזין, ולכן נדרשה הקפדה רבה על משמעת אש. כמובן שעישון היה אסור בהחלט והיה סיכון גבוה בקרב תותחים. המכונאים הראשיים -הצ'יפים – היו נגדים בכירים בעלי הכשרה מיוחדת וחלקם גם יוצאי הצי הבריטי. מעמדם בצוות היה מכובד ביותר.
ב 1959 הגיעו שלוש טרפדות גם הן מעץ מאותה מספנה צרפתית Meulan. שתיים היו חדשות: אח"י איה (ט-203) ואח"י דיה (ט-204). טרפדת שלישית - אח"י תחמס (ט-206), נבנתה עוד בסדרה הקודמת. כלקח שנלמד מספינות הבנזין והותקנו בטרפדות אלו מנועי דיזל. הוזמנו מנועי דיזל חדישים ומיוחדים "נפייר-דלטיק", וכשמם הם היו בתצורת האות היוונית דלתה. המנועים היו במשקל יחסית נמוך ולעומת זאת בעלי הספק גבוה. דבר שאפשר לטרפדת להגיע למהירויות גבוהות. בכל ספינה הותקנו שני מנועים אמינותם הייתה גבוהה מאוד. המכונאים הראשיים היו, בדומה לספינות הקודמות, נגדים בכרים בעלי ידע וניסיון מקצועי רב.
עם הגעת ספינות אלו ארצה שייטת 5 שנתה את שמה ונקראה פלגה 914. במטה הפלגה היה מפל"ג, וקצין תיקונים שבפועל היה המכונאי הראשי של הפלגה. עקב מחסור בנגדים בכירים, קצין התיקונים הפלגתי שימש לעיתים קרובות כצ'יף של ספינה. תפקידו של קצין התיקונים היה אחראי כלפי המפל"ג על התקינות הטכנית של הטרפדות, השגחה וביצוע אחזקה מתוכננת, הכשרת צוותים טכניים. קצין התיקונים התלווה למפקד הפלגה בכל הפלגה שהוא השתתף.
ישראל > בחיל הים הישראלי > בשייטת הצוללות (שייטת 7)

מכונאי ראשי בצוללת הוא קצין יש לו תפקידים נוספים לתפקידיו במחלקת מכונה. בצוללות המכונאי הראשי מוסמך, לאחר הכשרה מתאימה, לשמש קצין משמרת גשר בהפלגה על מימית וקצין משמרת במרכז בשגרת צלילה. תחומי אחריותו להפעלה והן אחזקה מתוכננת קפדנית ואחזקת שבר – תיקונים בדרג ראשון.
ביטחון צלילה  - המושג "ביטחון צלילה" השתרש בשייטת, אף על פי שהמונח הנכון הוא "בטיחות צלילה". בתחום הזה אחראי המכונאי הראשי לקיים את שגרת ההפעלה בקפדנות יתרה לפי הנהלים, במיוחד במעבר מהפלגה על פני המים לצלילה ומצלילה להפלגה על פני המים.
טיהור אוויר - בהיות חלל הצוללת חלל סגור, יש צורך מתמיד לפקח על איכות האוויר. שלושה גזים דורשים ניטור מתמיד בעת צלילה ואלו הם: אחוז החמצן באוויר, אשר נצרך על ידי הצוות, אחוז דו־תחמוצת הפחמן, שנוצר על ידי הצוות ואחוז המימן אשר נפלט ממצברי העופרת בזמן טעינת המצברים. המערכות המטפלות בשלושת הגזים הללו, הן מבחינת הניטור והן מבחינת הטיפול בהם הן בתחומו של המכונאי הראשי.
בקרת נזקים - כמו בכל כלי שיט, המכונאי הראשי אחראי לנושאי בקרת נזקים. הוא אחראי לאימון הצוות, תקינות הציוד לכיבוי אש, לאטימות גוף הצוללת, לטיפול בפריצות מים.
נהול מחלקת מכונה - מחלקת מכונה היא המחלקה הגדולה בצוללת. בעזרת המחלקה אחראי המכונאי הראשי להפעלה נכונה של חדר מכונות, להפעלה יעילה של מערכות העזר בצוללת, וטיפול באיזון נכון של הצוללת חייבת להיות מאוזנת חרטום - ירכתיים ומשקלה במים חייב להיות שווה לנפח המים שהיא דוחה.
ביקורת במנועי הצוללת אח"י רהב על ידי סגן קצין המכונה דן צור.
מנועי הצוללת אח"י רהב וקבוצת מכונאים.
כוונון מנועי הצוללת אח"י רהב (צ-73)
ישראל > בחיל הים הישראלי > בשייטת ספינות הסער (שייטת 3)

ספינות סער אופיינו במערכת הנעה למהירות. רמת אבטחת האיכות לא הייתה גבוהה. השאיפה להשגת מהירות עליונה גבוהה והמדיניות ליישום מהיר, גרמו להופעת תקלות שצוותות המכונה נאלצו להתמודד איתם בים ובנמל.
קצין המכונה מאיר לוין בחדר מכונות אחורי באח"י מבטח בשרבורג.
חדר המנועים בספינת סער 4.5
חדר בקרה של מנועי ספינות סער.
קצין המכונה צבי קרני בעמדת בקרת מנועי ספינות סער.
עמדת השליטה במנועים בגשר הסגור מאוישת על ידי נגד מחלקת מכונה.
ניהוג הספינה והשליטה במכונות בגשר הסגור של ספינת סער.
בדיקת המנועים הראשיים באח"י יפו (סער 4).
ביקורת גנרטור בחדר מנועים ספינה מדגם סער 4.
מנוען בודק מנוע בספינת סער.
מכונאי ראשי בבדיקת גנרטור בספינת סער.
ישראל > בחיל הים הישראלי > בספינות הביטחון השוטף

פלגות הבט"ש מפעילות ספינות קטנות והמכונאי הראשי אינו קצין. את התפקיד מבצעים ימאים בשירות חובה  הרוכשים את המקצוע בקורס "לוחם בט"ש השטה" למשך כארבעה חודשים בבה"ד חיל הים. 
בסיום הקורס מוצבים לספינות וממשיכים בהכשרה תוך כדי השירות. אנשי הצוות עוברים סדרת הסמכות מקצועית למערכות השונות: שמן, דלק, בקרת נזקים, גנרטור, מים מתוקים, חשמל, גוף הספינה. תוך כדי שגרת לוחם בט"ש.
המיועדים למכונאי ראשי יורדים לחודש תקופת לימודים בבסיס המעמיק את הרמה. קורס מכונאי ראשי בבה"ד חיל הים נמשך כארבעה חודשים עד להסמכה. היות שיש סוגים שונים של ספינות בט"ש לפעמים יש צורך בהסבה מקצועית בין דבורה (כלי שיט) לשלדג (כלי שיט)
סגל פיקוד הספינה מפקד, סגן מפקד ומכונאי ראשי (צ'יף).המפקד קצין, סגן המפקד  והמכונאי הראשי הם בשירות חובה או קבע. הצ'יף פועל בשיתוף פעולה עם סגן המפקד  מול גורמי התחזוקה בבסיס. 
הצ'יף רוכש ניסיון בעצמו תוך כדי הפלגות ומכשיר את אנשי הצוות. פעמים רבות המכונאי נדרש להמשיך ולהשקיע מניסיונו ולחתום קבע.
ישראל > מכונאים ראשיים

מכונאים ראשיים בולטים בישראל
| מכונאים ראשיים, רשימה חלקית> שם | מכונאים ראשיים, רשימה חלקית> תמצית | מכונאים ראשיים, רשימה חלקית> הערות | מכונאים ראשיים, רשימה חלקית> תמונה | מכונאים ראשיים, רשימה חלקית>  | מכונאים ראשיים, רשימה חלקית>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | בצי הסוחר הישראלי |  |  |  |  |
| מקס הלר | החל כמכונאי ראשי בצוללת גרמנית שירת במלחמת העולם השנייה בצי הבריטי והגיע לצי הסוחר הישראלי | בעל תעודת הסמכה מס 104. |  |  |  |
| אפרים צוק | שירת באוניות אמריקאיות אנייתו הוטבעה על ידי צוללת גרמנית, בשנת 1951 התגייס לחיל הים | בשנת 1954 הוסמך כמכונאי ראשי בצי הסוחר הישראלי. |  |  |  |
| ארתור פרישר | הפליג בחברה לשירות ימי עתיד ובחברת צים ביוני 1952 הוסמך כמכונאי ראשי. | השתתף במבצע ספינות שרבורג כמכונאי ראשי של האונייה "דן" אשר תדלקה את הספינות במרכז הים התיכון |  |  |  |
| רודולף רדנר |  | בשנת 1947 קיבל סמיכות למכונאי ראשי מס 111  |  |  |  |
| אמיל רוזנטל | מ"ר ב"קדמה" האונייה הראשונה של צים | תעודת הסמכה למכונאי ראשי מס 11. |  |  |  |
|  | בחיל הים |  |  |  |  |
|  | בשייטת המשחתות |  |  |  |  |
| סא"ל יוסף בן שמואל | כראש המשלחת קליטת המשחתות | הביא את אח"י אילת בהפלגה לישראל |  |  |  |
| רס"ן יצחק איצוק | הראשון באח"י יפו (ק-42) | בעת קבלתה מהצי המלכותי הבריטי  |  |  |  |
| רס"ן משה סגל | היה הראשון להפעיל את מנועי איבראהים אל-אוול לאחר שבייתה | בהיותו מ"ר באח"י יפו (ק-42) נרצח במריבת שכנים |  |  |  |
|  | בשייטת הצוללות |  |  |  |  |
| אלכס שדמון | מכונאי ותיק החל באח"י וג'ווד והיה המ"ר הראשון בצוללת הישראלית הראשונה אח"י תנין (צ-71) |  |  |  |  |
| יורם בר ים | המכונאי הראשי הראשון באח"י רהב (צ-73) |  |  |  |  |
|  | בשייטת הטרפדות |  |  |  |  |
| רס"ר ראובן רוזן (יונס) | קלט את מנועי הדיזל המהירים נפייר דלטיק | קפדן ומשקיען שמר את חדר המנועים כבית מרקחת |  |  |  |
|  | בספינות סער |  |  |  |  |
| סגן מאיר לוין | קצין המכונה של אח"י מבטח הספינה הראשונה שנבנתה בשרבורג |  |  |  |  |
| סגן צבי קרני | המכונאי הראשון באח"י חיפה (סער 2) | הספינה הראשונה לקבל מערכת טילים |  |  |  |
| סגן יגאל שפיר | הראשון באח"י חרב (סער 3) |  |  |  |  |
| סגן אילן בוכריס | קצין מכונה באח"י אילת (סער 2) | עבר לתחום הפיקוד וכמפקד אח"י בת גלים 2 הביא עולים במסגרת מבצע משה |  |  |  |
| שחר ולד שלמה | קצין המכונה באח"י יפו (סער 4) במבצע פעמון החירות | נעשה קצין מכונה שייטתי |  |  |  |
|  | בפלגות הבט"ש |  |  |  |  |
| אייל גבעון | מכונאי ראשי ראשון בדבור הראשון | עבר קורס חובלים ונעשה מכונאי ראשי בספינות סער |  |  |  |
| סמ"ר שלום נחמני | מכונאי ראשי בספינת דבור 864, שחילץ את הספינה שנתקעה בחוף המצרי בקרב מרסא תלמאת. | על כך קיבל את עיטור המופת, מהרמטכ"ל מרדכי גור, |  |  |  |
| רס"ל שלמה ערן | החל בספינות הברטרם והמשיך בדבורים | מכונאי ראשי בפלגות הבט"ש |  |  |  |
|  | בשייטת הנחתות |  |  |  |  |
| דוד שיף | מכונאי ראשי באח"י בת שבע במבצע הנחיתה במלחמת לבנון |  |  |  |  |
|  | באוניות העזר |  |  |  |  |
| חנוך בן אליהו | החל באח"י נגה (ק-22) | נעשה ראש מספן הציוד |  |  |  |
| סרן אברהם פאר | החל בטרפדות, המשיך באח"י נגה (ק-22), הביא את אח"י בת ים (ת-83) | נעשה ראש צוות "מחוג" לקליטת הצוללות מסדרת גל |  |  |  |
| סרן עמי אוזן | מכונאי ראשי באח"י נגה | הכין את האונייה למכירה |  |  |  |
| יוסי ברקן | מ"ר ראשון באח"י מעוז |  |  |  |  |
ישראל > מעבר למסלול הפיקוד

בחיל הים מכונאים ראשיים בספינות סער או בצוללות שעברו למסלול הפיקוד, הצליחו והגיעו לדרגות בכירות, ובהם: אלי מרום, חיים געש, דורון עמיר, חזי משיטה, צבי ינאי ואילן בוכריס.
מפקד חיל הים עמי איילון מעניק דרגת רב-סמל בכיר, למכונאי ראשי בפלגות הבט"ש שלמה ערן, 1992.
מקורות וקריאה נוספת

דני בסני, למה את המכונה אף אחד לא מזכיר? אח"י פלברה אגדות שקרו באמת, הוצאת בית החובל, 2020, עמ' 54.
ניר צ'ופ, הצ'יף והתפלת המים, אח"י פלברה אגדות שקרו באמת, הוצאת בית החובל, 2020, עמ' 330.
שחר ולד שלמה, בחינות למפקד ספינה - דרגת הנבחן אינה קובעת, אח"י פלברה אגדות שקרו באמת בהוצאת בית החובל, 2020, עמ' 364.
שחר ולד שלמה, חווית האין דלק בדרך לארצות הברית, אח"י פלברה אגדות שקרו באמת בהוצאת בית החובל, 2020, עמ' 366.
ביאורים

↑  במקביל אורגנו קורסים צפים לקציני מכונה  באוניות חברת אל-ים אניות.
↑  להבדיל מאנשי הסיפון העוברים קורס "לוחם בט"ש שייט".
↑  בנו של רודולף דני רדנר נעשה גם הוא מכונאי ראשי ומפליג באוניות צים.
↑  ואחיו של יוסף בן שמואל.
הערות שוליים

↑  תורן דפים לבית צים 54 ספטמבר 1965.
↑  הוראות לרבי-חובלים וקצינים, עמ' 67-55.
↑  איתן לביא  מקס הלר מצוללת גרמנית לסא"ל בחיל הים הישראלי, אתר משמר המורשת, 19 במאי 2017.
↑  הלל ירקוני, הים האונייה ועם ישראל, עמ' 217.
↑  הלל ירקוני, הים האונייה ועם ישראל, עמ' 214.
↑  דברי גלעד שרעבי, אח"י פלברה אגדות שהיו באמת, עמ' 237 .
↑  הלל ירקוני, הים האונייה ועם ישראל, עמ' 249.
↑  הלל ירקוני, הים האונייה ועם ישראל, עמ' 251.
↑  משה סגל באתר יזכור
↑  התמונה מתקופה מאוחרת יותר.
↑  סמ"ר שלום נחמני., באתר הגבורה
↑  שלמה ערן, מכונאי ראשי בפלגות הבט"ש באתר משמר המורשת הימית.
↑  אברהם פאר, הבאת אח"י בת ים (ת-83), באתר משמר המורשת הימית, יוני 2018.
סמ"ר פיש, מכונאי ראשי בספינת דבור 1985
עיצוב

עיצוב הוא אחד הסממנים החומריים והחזותיים העתיקים ביותר בתרבות האנושית. בניגוד לאמנות שבסיסה באסתטיקה, מהותו של העיצוב נובע מקיום של פונקציות. היסטוריונים של עיצוב טוענים כי העיצוב הראשון בקיום האנושי נולד מהצורך של האדם הפליאוליטי לשתות מים וכתוצאה מכך, קליפת קוקוס הפכה לקערה המעוצבת הראשונה. באופן כללי, עיצוב כולל תכנון של מוצר או של מערכת מוצרים, כך שיענו על קריטריונים רבים, כגון אסתטיקה, נוחות, עמידות, גודל, משקל, מחיר או מאפיינים אחרים. על פי רוב, החפץ המעוצב צריך לענות על צרכיו של לקוח מסוים, או קבוצה של לקוחות. בעיצוב משתמשים בכלים המשותפים לתחומי ההנדסה, האמנות והאומנות, אך אין זהות מוחלטת בין תחומי העיצוב ויתר התחומים. בין אמנות ועיצוב מקובל לראות קרבה רבה בשל השימוש בערכים אסתטיים, אך בעוד שיצירת אמנות מסתמכת על תהליך עיצוב בהגייתה, תכנונה או יצירתה, עיצוב אינו מעניק בהכרח ערך אמנותי לתוצר הנובע ממנו.
עיצוב הוא תחום השואף לשלב בין מסרים בדומה לאמנות (מסרים פסיכולוגיים, חברתיים, אסתטיים וכו'), לבין האמצעים השונים בהם אנו משתמשים יום יום הדורשים הבנה הנדסית וידע טכני. המעצב נדרש ליצור את תוצריו במגבלות שלא קיימות לאמן היוצר אומנות.
לדוגמה, בעיצוב פנים ואדריכלות יש לרוב כוונה להעביר תחושה מסוימת לאדם השוהה בחלל (תחושת כבוד ויראה במבנה המאדיר אל או ממסד, תחושת נינוחות במבנה מגורים) תוך מגבלות כוחות הטבע, כוחות השוק והטכנולוגיה; ובעיצוב תעשייתי נדרש ליצור מוצר שיענה לצרכים הטכניים ומגבלות התקציב בייצור אך יהיה נוח למשתמש ויקרין תדמית המתאימה לשוק שלו.
השפעתו של העיצוב ניכרת עלינו בכל רגע ורגע. המוצרים אותם אנו צורכים והאריזות שלהם, עולם הפרסום, הבגדים אותם אנו לובשים, האינטרנט, וכל מבנה, רחוב או גן שאנו נמצאים בו.
בשנים האחרונות, עם התפתחותה של רשת האינטרנט, גדלה המודעות לשלב בין קלות שימוש לפירוט באתרים אשר מכילים כמויות רבות של מידע. לפיכך ניתן לראות פריחה בכמות המאמרים המקוונים העוסקים בנושא, ובתי ספר רבים לעיצוב מקדישים מסלולי לימוד ייחודיים לתחום של עיצוב אתרי אינטרנט ואפליקציות. במקביל, עיצוב כערך חשוב בחיי הפרט ממשיך לגדול, יותר ויותר אנשים מבקשים לחיות בסביבה נעימה יותר, בין אם בדרישה לשפץ ולעצב בנייני ציבור כעורים ובין ביקוש לרהיטים וחפצי אמנות המתאימים לכל כיס.
עיצוב גרפי (תקשורת חזותית)

עיצוב גרפי הוא תחום העוסק בשילובם של טקסט ותמונה לשם העברתו של מסר מסוים, ובתור שכזה הוא חלק מהתקשורת החזותית שהיא תחום בתוך ענף העיצוב החזותי.
תחום העיצוב הגרפי בא לידי ביטוי בעיצוב של טקסטים מודפסים (עלונים, כתבי עת וספרים), עיצוב אריזות מוצרי הצריכה, כרזות, פרסום, שלטים, עימוד, עיצוב אתרי אינטרנט, עיצוב ממשקים לטלוויזיה, עיצוב ממשק המשתמש למערכות מידע, וידאו, הנפשה ותחומים נוספים. לפיכך, מעצבים גרפיים שונים יכולים לעסוק בפועל בתחומים רחוקים לכאורה, מעיצוב גופנים וטיפוגרפיה ועד עיצוב ממשק וירטואלי.
את שורשיו של העיצוב הגרפי ניתן לזהות כבר בראשיתה של המילה הכתובה, אולם רק במאה ה-19 הפך העיצוב הגרפי לפעילות מובחנת ונפרדת. מעצב גרפי בעולם הדפוס עוסק בעיצוב ספרים, בתהליכי הוצאה לאור, באיור, ועוד. עם התפתחות הטכנולוגיה והשתכללות הצרכנים הפך העיצוב הגרפי לחלק אינטגרלי בתחום הפרסום והתקשורת בו עוסק המעצב ביצירת מותגים וסמלילים ובתחומים של עיצוב אינטראקטיבי עיצוב מידע, איור ממוחשב ואינפוגרפיקה.
הדגש בתחום זה, בדומה לכל מקצועות העיצוב, הוא התמקדות בהעברת המסר יותר מאשר באסתטיקה של התוצר הסופי. בשונה משאר האומנויות השימושיות התוצר הסופי בעיצוב גרפי נקבע על פי קנה המידה של הצרכן ולא של היוצר ובכך מגביל את החופש האומנותי שלו. למשל עיצוב תמרור שהוא פיקטוגרמה שתפקידה לייצג אובייקטים באמצעות ציורים.
אף על פי שהמילה גרפי, מהמילה גרפיקה (מיוונית: רישום), מרמזת שתחום העיצוב הגרפי מוגבל לתקשורת חזותית הדבר אינו נכון ותחום העיצוב הגרפי עוסק גם בתחום השמע.
במוסדות הלימוד השונים משתמשים בשמות שונים כדי לתאר את התחום. אחד השמות הרווחים הוא תקשורת חזותית והוא מתייחס לאותו תחום מקצועי.
עיצוב אורבני ואדריכלות נוף

החלל הסובב אותנו, מבנים, רחובות וגנים גם הם תוצר של עיצוב המשפיע על החוויה של האדם החי בהם ועל התפקוד שלו. עיצוב חלל הוא תחום הרותם את כלי הבנייה והיכולת לשנות את הסביבה כדי לעצב בתים, לתכנן ערים ואת הנוף ברמת המקרו ועד לריהוט ועיצוב חפצים ברמת המיקרו.
אדריכלות (או בלועזית "ארכיטקטורה") היא אמנות הבנייה והתחום העוסק בתכנון ועיצוב מבנים וחללים. לתחום האדריכלות לא קיימים גבולות ברורים והוא כולל תחומים רבים ושונים הקשורים לתהליך התכנון והבנייה, כגון מדעים מדויקים, אמנות, מדעי החברה, טכנולוגיה, פוליטיקה, פילוסופיה, היסטוריה, מתמטיקה, משפטים וכדומה. לפי החיבור הראשון ששרד על הנושא, "על אודות האדריכלות" של ויטרוביוס, בנייה טובה מאופיינת ביופי, עמידות ויעילות, או במילותיו של ויטרוביוס: "firmitas, utilitas, venustas".
שיטות בנייה המבוססות על טכנולוגיות שונות, תפישות תרבותיות שונות וצרכים פונקציונליים אחרים, יצרו עם השנים מגוון רחב מאוד של צורות בינוי ועיצוב שונים. כיום, קיימים מקצועות מעט נפרדים של אדריכלי פנים, אדריכלי נוף, מעצבים עירוניים, מתכנני ערים ומהנדסים אזרחיים, אך בעבר היו כולם תחת תחום האדריכלות והאדריכלים עסקו בכולם. הצורך בהתמקצעות גדולה יותר בעולם המודרני פיצל את המקצוע לכמה מקצועות שונים, אך גם כיום נדרשת מהאדריכל הבנה רחבה מאוד בכל התחומים הללו.
תחומי עיצוב הנושקים לתחום עיצוב החלל הם [[עיצוב במה]], ענף העוסק בתכנון [[תפאורה]], תלבושות, אביזרים ו[[תאורה]] במסגרת אמנות הבמה, טלוויזיה וקולנוע; ועיצוב חלונות ראווה.
עיצוב תעשייתי

עיצוב תעשייתי הוא תחום מקצועי העוסק ביצירה ובפיתוח מוצרים המיוצרים באופן חרושתי או סדרתי. עיצוב זה מתאפיין בתהליך של מחקר, חשיבה קונצפטואלית, חדשנות רעיונית, אפיון צורני, פיתוח ותכנון ועד לבקרה של תהליכי הייצור, השיווק, המכירה והשימוש של המוצר. בהליך זה משביח מעצב תעשייתי את האסתטיקה והשמישות של המוצר תוך התחשבות בהנדסת האנוש, בתועלת המוצר ובהשתלבותו בשוק.
העיצוב התעשייתי החל להתפתח החל מאמצע המאה ה-19 במקביל להתפתחות המהפכה התעשייתית בשל הצורך להתחשב בייצור בהיקף רחב ובשינויים טכנולוגיים תדירים.
המהפכה התעשייתית יצרה מצב חדש שבו קו הייצור מצריך תהליכי תכנון הנדסי ועיצובי נפרדים. כפי שתהליך הייצור הופרד למקטעי ייצור כך הופרדו תהליכי הפיתוח מרצפת הייצור.
במאה העשרים מעצבים תעשייתיים החלו לעצב מוצרים חדשים שהפכו למאפיינים של התקופה המודרנית - המטוס, האונייה, הרכבת, המכונית, הקטנוע, הטלוויזיה, הטלפון, כלי הבית, הרהיטים והתאורה וריהוט הרחוב. אלה ועוד רבים, יוצרו כולם במפעלים ועוצבו על ידי מעצבים שהושפעו מתאוריות ואופנות שונות. זרמים אלה בעיצוב תעשייתי שהופצו על ידי מיליוני מוצרים, השפיעו באופן רב על התפישה של האדם המודרני.
מעצבים תעשייתיים משלבים טכנולוגיות חדשות כמו חומרים, חשמל, אלקטרוניקה מכניקה, מחשוב. השינויים מרחיקי הלכת הביאו לתופעות כגון ייצור בפלסטיק ושימוש בטכנולוגיה כמו הזרקת פלסטיק.
עיצוב במה

עיצוב במה מכונה גם סצנוגרפיה, עיצוב במה או עיצוב תפאורה הוא תחום מקצועי העוסק ביצירת תפאורות תיאטרליות, כמו גם קולנועיות או טלוויזיה. מעצבי במה מגיעים ממגוון רקעים אמנותיים, אך בשנים האחרונות הם בעיקר אנשי מקצוע מיומנים, המחזיקים ב-B.F.A. או M.F.A. תארים באמנויות התיאטרון. מעצבי במה מעצבים שמטרתם לתמוך ביעדים האמנותיים הכוללים של ההפקה. זהו מרכיב מההפקה החזותית של סרט או טלוויזיה. כמו גם עיצוב תאורה ועיצוב תלבושות.
מעצב במה בוחן את הטקסט ומחפש בתוכו רמזים או מידע, באמצעות מחקר, כדי לייצר רעיונות התומכים בצורה הטובה ביותר בתכנים ובערכים של הטקסט באמצעות אלמנטים חזותיים. עבודת עיצוב הבמה מורכבת מניסיון לגלות את התמצית או המהות הגלומים בטקסט ולנסות להבהיר לצופים בצורה הטובה ביותר את הרעיון המרכזי או הרעיונות המרכזיים.
מעצב הבמה עובד עם הבמאי ומעצבים אחרים כדי לבסס תפיסה חזותית כוללת להפקה ולעיצוב סביבת הבמה. הם אחראים על פיתוח מערך שלם של רישומי עיצוב הכוללים את הדברים הבאים:
תוכנית רצפה Floor plan בסיסית המציגה את כל האלמנטים הנופיים הנייחים;
תוכנית קרקע מורכבת המציגה את כל האלמנטים הנופיים הנעים, המציינת את עמדותיהם על הבמה ואחסון שלהם;
קטע של חלל הבמה ובו כל האלמנטים;
גבהים קדמיים של כל אלמנט נופי, וגבהים נוספים או קטעי יחידות לפי הצורך.
את כל אלמנטים הציור הנדרשים הללו ניתן ליצור בקלות ממודל CAD תלת-ממדי מדויק אחד של עיצוב התפאורה.
ההיסטוריה של התפאורה ארוכה כהיסטוריה של התיאטרון. התפאורה ה"קלאסית" מורכבת מבד שעליו מצוירת הדמיה של החדר או הנוף שבו מתרחשת התמונה (סצנה). לעיתים משולבים בתפאורה כזו אלמנטים המקנים תחושה של מרחב תלת-ממדי.
עם השנים ובעיקר במאה ה־20 וכיום עיצוב הבמה הרחיב את השימוש באמצעים חזותיים.
עיצוב במה > עיצוב כקניין רוחני

לפי חוק העיצובים, התשע"ז-2017 אפשר לרשום עיצוב בגלל מראהו של מוצר, או חלק ממוצר, אם הוא חדש ובעל אופי ייחודי. את הרישום מבצעים באמצעות משרדי קניין רוחני או משרדי עורכי פטנטים, על ידי הגשת בקשה לרשות הפטנטים. לא ניתן לרשום עיצוב בגלל מראהו של מוצר או של חלק ממוצר המוכתב אך ורק בידי פעולתו של המוצר. זאת, מכיוון שההגנה על אופן תפקוד המוצר או השימוש בו ניתנת במסגרת דיני הפטנטים. משך ההגנה על עיצוב רשום הוא עד 25 שנים ממועד הגשת הבקשה.
לפי הגדרת חוק העיצובים, עיצוב הוא מראהו של מוצר או של חלק ממוצר, המורכב ממאפיין חזותי של המוצר או של חלק מהמוצר, כולל מתאר, צבע, צורה, עיטור, מרקם או החומר שממנו עשוי המוצר. בעבר, שמשה המילה מדגם לציון עיצוב.
בעבר רישום עיצוב נקרא "מדגם".
עיצוב אופנה

עיצוב אופנה הוא תחום של אמנות שימושית העוסק בעיצוב ביגוד ועזרי ביגוד תוך התייחסות לתרבות, להשפעות חברתיות ולתקופה.
עיצוב אופנה שונה מתחום עיצוב תלבושות (למשל, בתחום הקולנוע או התיאטרון) בכך שתוצרתו מתיישנת בדרך כלל בתוך עונה אחת, או שתיים. "עונה" בתחום האופנה מוגדרת כסתיו/חורף, או אביב/קיץ. מקובל לחשוב כי עיצוב אופנה החל במאה ה-19 כאשר צ'ארלס פרדריק וורת' תפר תווית יצרן על בגדים אותם עיצב ויצר. בעוד שכל סוגי הלבוש לכל אורך ההיסטוריה נחקרים על ידי אנשי אקדמיה בתחום עיצוב התלבושות, רק בגדים שנוצרו לאחר 1858 הם לבוש שנכנס לגדר עיצוב אופנה.
רבים ממעצבי אופנה מעצבים לבוש ועזרי לבוש לצריכה כללית, חלקם מכונים מעצבי עילית ועושים מלאכתם בהזמנת לקוחות פרטיים. מעצבי-עילית אחרים מוכרים את תוצרתם רק בחנויות אופנה בודדות או במחלקות אופנה עילית. רוב מעצבי האופנה עובדים עבור חברות בתעשיית הביגוד ומעצבים בגדי גברים, נשים וילדים לצורכי שיווק המוני. יצירות הנושאות את תוויות היצרן של מעצבי אופנה מפורסמים, למשל קלווין קליין או ראלף לורן, הן בדרך כלל תוצרת עבודתם של צוותי מעצבים, או מעצבים בודדים העובדים תחת הנחיית המעצב הראשי.
מעצבי האופנה מציגים את יצירותיהם בתצוגת אופנה. בתצוגת אלו מציגים דוגמנים את הבגדים ואביזרי הלבוש כאשר עיצוב המסלול, עיצוב התאורה, המוזיקה וחלל התצוגה מהווים חלק מאופי הקולקציה המוצגת.
תחום עיצוב האופנה נושק לתחומי עיצוב נוספים העוסקים גם הם בהלבשה ואביזרי הלבשה.
עיצוב טקסטיל הוא תחום עיצוב העוסק ביצירת בדים למטרות שימושיות ודקורטיביות, והוא מושפע ממגמות בתחום האופנה. הבדים מיוצרים מסיבים מהחי, הצומח או מחומרים סינתטיים. יצירת הטקסטיל נעשית באחת משתי דרכים עיקריות: תוך כדי ייצור הבד עצמו - למשל באריגה או בסריגה, או בהדפסה על בד מוכן (ארוג או סרוג). תחום עיצוב הטקסטיל משמש מוצרים רבים: בדי ריפוד, מצעים, וילונות, מגבות, מפות, שטיחים ובדים שמיועדים לתעשיית האופנה (בגדים).
צורפות היא תחום העוסק בעיצוב תכשיטים. הצורף מעבד מתכות כמו זהב, כסף, לעיתים בשילוב אבנים יקרות.