stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הרצל מקוב
ביוגרפיה

נולד בישראל למרים ויצחק מקוב, צאצא לבתיה מקוב, ממייסדי רחובות. גדל במושב נחלת ז'בוטינסקי שבבנימינה. למד בתיכון אזורי בפרדס חנה ושימש יו"ר מועצת התלמידים, במקביל פיקד על מעוז של תנועת הנוער בית"ר. בעל תואר ראשון בסוציולוגיה ומדע המדינה ותואר שני במינהל ציבורי ומדיניות ציבורית מהאוניברסיטה העברית.
התגייס לקורס טיס ולאחר שנשר ממנו שירת כקצין במערך הבקרה בחיל האוויר הישראלי, והיה מקולטי מערך מטוסי ה-E-2 הוקאיי בחיל. השתתף בהפצצת הכור הגרעיני העיראקי כבקר אוויר באחד ממטוסי החיפוי.
בשנות ה-80 כיהן כיושב-ראש בית"ר העולמי ועמד בראש המנהיגות הארצית של בית"ר ישראל. לאחר מכן כיהן במשך תקופה כמנהל לשכת ראש הממשלה תחת יצחק שמיר. לאחר פרישתו ממשרד ראש הממשלה פעל בתפקידים שונים בסוכנות היהודית וההסתדרות הציונית העולמית, בין השאר היה מנהל מערך השליחות, מנהל המרכז החינוכי וראש משלחת הסוכנות היהודית לקנדה. מאז שנת 2000 הוא חבר עמית בהנהלת הסוכנות היהודית, כיהן כמזכ"ל ההנהלה הציונית עד 2011.
ממייסדי כפר אדומים ושימש כיו"ר המזכירות וועדת החינוך. היה חבר בוועד המנהל של מוזיאון יד ושם וחבר בוועדה המייעצת לאות הנשיא למתנדב, מכהן כנציג הציבור במועצה לשידורי כבלים ולווין מאז 2010, דירקטור בחברת כלנית כרמון שירותי תוכנה. מנהל את החוג לתנ"ך בבית ראש הממשלה מאז חידושו בשנת 2012.
מנהל את מרכז מורשת בגין בירושלים מאז הקמתו ב-1999.
נשוי לאורנה לבית דיין ואב לארבע בנות. מתגורר בכפר אדומים.
הערות שוליים

↑  נדב שרגאי, "הרגשנו שאנו פועלים למנוע שואה שנייה", באתר ישראל היום, 3 ביוני 2011
יחסי סרביה–פקיסטן

| יחסי סרביה–פקיסטן |
| --- | --- |
סרביה: פקיסטן


סרביה: פקיסטן
שטח (בקילומטר רבוע)
77,474: 796,095
אוכלוסייה
6,712,392: 253,252,891
תמ"ג (במיליוני דולרים)
75,187: 338,368
תמ"ג לנפש (בדולרים)
11,201: 1,336
משטר
רפובליקה: רפובליקה אסלאמית פדרלית ודמוקרטיה פרלמנטרית

יחסי סרביה–פקיסטן הם היחסים הפוליטיים, הכלכליים והתרבותיים שבין הרפובליקה של סרביה לבין הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן.
סקירה כללית

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים ב-1948. מאז 2001, פקיסטן מחזיקה שגרירות בבלגרד. עם זאת, באותה השנה, סרביה סגרה את שגרירותה באסלאמאבאד, בשל סיבות כלכליות. השגרירות הסרבית בבייג'ינג מואמנת גם על פקיסטן.
שיאי סרביה ופקיסטן קיימו מפגשים דו-צדדיים בשולי פסגת ה-NAM במצרים בשנת 2009 שר החוץ הסרבי לשעבר, ווק ירמיץ', ביקר בפקיסטן במרץ 2010 ובדצמבר 2011.ב-24 בדצמבר 2012, פקיסטן הכירה ברפובליקה של קוסובו, אשר סרביה טוענת ריבונות על שטחה. ממשלת סרביה לא הגיבה על ההכרה.
ב-18 במאי 2018, שתי המדינות ציינו 70 שנה של יחסים דיפלומטיים. על פי משרד החוץ הסרבי, סדרה של אירועים תוכננו על ידי השגרירות הפקיסטנית בבלגרד על מנת לציין ציון דרך זה.
יחסים כלכליים

בשנת 2016, ייצאה סרביה לפקיסטן סחורה בשווי 3.73 מיליון דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם גרוטאות של כלי שיט, אוכל לחיות, חומרים כימיים, מקררים, מכונות כביסה ומוצרי ברזל. לעומתה, פקיסטן ייצאה לסבריה סחורה בשווי 12.7 מיליון דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם בגדים ומוצרי כותנה, נעלי עור, מוצרי ספורט, סיבי נייר, כלים רפואיים, משאבות נוזליות ואורז.
בנות דרי

| --- | --- |

 סוגה:  קומדיה
 יוצרים:  ליסה מקגי 
 כותבים:  ליסה מקגי 
 בימוי:  Michael Lennox 
 שחקנים:  טארה לין אוניל  לואיזה הרלנד  ניקולה קוכלן  ג'יימי-לי אודונל  דילן לוולין  סאוירסה-מוניקה ג'קסון  אנתוני בויל  סיובהאן מק'סוויני  טומי טירנן  איאן מקאלהיני  קתי קירה קלארק 
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שפות:  אנגלית
 מקום התרחשות:  דרי 
 מספר עונות:  3
 מספר פרקים:  19
 הפקה
 חברת הפקה:  Hat Trick Productions 
 הפצה:  נטפליקס 
 טכניקת צילום:  מצלמה יחידה 
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 4
 רשת שידור בישראל:  נטפליקס
 תקופת שידור מקורית:  4 בינואר 2018 – 18 במאי 2022
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
בנות דרי (באנגלית: Derry Girls), היא סדרת קומדיה בריטית תקופתי המתרחשת בצפון אירלנד, הסדרה נוצרה ונכתבה על ידי ליסה מקגי, והוצגה בבכורה ב-4 בינואר 2018 בערוץ 4. בישראל כל שלושת עונות הסדרה משודרות בנטפליקס.
הסדרה רצה במשך שלוש עונות והיא נוצרה בהשראת החוויות של מקגי שגדלה בדרי, צפון אירלנד, בשנות ה-90, במהלך השנים האחרונות של הסכסוך בצפון אירלנד. בסדרה מככבים סוארסה-מוניקה ג'קסון, לואיזה הרלנד, ניקולה קוכלן, ג'יימי-לי אודונל ודילן לוולין המגלמים חמישה בני נוער שחיו באמצע שנות התשעים בעיר דרי בזמן שלמדו ב"המכללה של גבירתנו ללא רבב", בית ספר תיכון קתולי בדיוני לבנות המבוסס על בית הספר התיכון בו מקגי למדה. הסדרה הופקה על ידי חברת ההפקה הבריטית Hat Trick Productions, וצולמה בצפון אירלנד, כאשר רוב הסצנות צולמו במקום בדרי וחלקן צולמו בבלפסט.
למרות שקווי העלילה של הסדרה הם בדיוניים, הסדרה מרבה להתייחס לאירועים אמיתיים שהתרחשו במהלך המלחמה בצפון אירלנד, כולל ההכרזה על הפסקת האש של ה-IRA ב-1994, הביקור ב-1995 של הנשיא ביל קלינטון והגברת הראשונה הילרי קלינטון, וכן משאל העם של יום שישי הטוב ב-1998. קטעי ארכיון המתייחסים לדמויות פוליטיות חשובות מהתקופה כמו איאן פייזלי, גרי אדמס, מרטין מקגינס, ג'ון הום ומו מוולם מוצגים באמצעות שידורי טלוויזיה ורדיו.
העונה הראשונה, ששודרה בינואר ובפברואר 2018, הפכה לסדרה הנצפית ביותר בצפון אירלנד. העונה השנייה שודרה במרץ ובאפריל 2019. עונה שלישית ואחרונה שהתרחשה ב-1996 ו-1997 תוכננה להתפרסם בשנת 2020, אך הצילומים התעכבו בשל מגפת הקורונה, העונה שוחררה באפריל 2022. פרק מיוחד אחרון באורך 45 דקות בשם "ההסכם", שעלילתו מתקיימת ב-1998 במהלך החתימה על הסכם יום שישי הטוב, שודר ב-18 במאי 2022.
עלילה

הסדרה עוקבת אחר ארין קווין (סאוירסה-מוניקה ג'קסון), בת דודתה אורלה (לואיזה הרלנד), חברותיהן קלייר (ניקולה קוקלן), מישל (ג'יימי-לי אודונל), ובן דודה האנגלי של מישל, ג'יימס (דילן לוולין). חמשת בני הנוער מוצאים את עצמם חיים את שנות העשרה שלהם בסוף הסכסוך בצפון אירלנד בדרי, עיר הולדתם. החברים מוצאים את עצמם לעיתים קרובות במצבים אבסורדיים על רקע התסיסה הפוליטית והפערים התרבותיים של התקופה.
שחקנים ודמויות > דמויות ראשיות

ארין קווין (סאוירסה-מוניקה ג'קסון) – בת 16 בתחילת הסדרה, היא נלהבת ושאפתנית, מרוכזת בעצמה ומודאגת מדי מהאופן שבו היא נתפסת על ידי אחרים. בת דודתה של אורלה. אחותה הגדולה של אנה.
אורלה מקול (לואיזה הרלנד) – בת 15 בתחילת הסדרה, בת דודתה המנותקת והאקסצנטרית של ארין, מכורה למתוק. היא לא מבינה סמנים חברתיים, אופטימית.
קלייר דוולין (ניקולה קוכלן) – אינטליגנטית וקפדנית, לעיתים קרובות קול ההיגיון של הבנות, מאוימת מדמויות סמכות יותר מחבריה. בסוף העונה הראשונה, היא יוצאת מהארון כלסבית.
מישל מאלון (ג'יימי-לי אודונל) – ה"פרועה" של הקבוצה, היא לעיתים קרובות מסבכת את חבריה בצרות באמצעות העניין הרב שלה בסקס, סמים ואלכוהול. בת דודתו של ג'יימס.
ג'יימס מגווייר (דילן לוולין) – בן דודה של מישל, גדל בלונדון, אימו מביאה אותו לגור בדרי רגע לפני תחילת הסדרה. אימו חוזרת ללונדון בלי לספר לו בסוף הפרק הראשון. מתוך דאגה לביטחונו בבית הספר המקומי של הבנים, ג'יימס הופך לתלמיד הראשון בבית ספר לבנות. כולם מאמינים שהוא הומו, למרות שהוא אומר שהוא לא.
מרי קווין (טארה לין אוניל) – אימם של ארין ואנה, אשתו של גרי כבר 17 שנים. אחותה הגדולה של שרה.
גרי קווין (טומי טירנן) – בעלה של מרי ואביהן של ארין ואנה, הוא עובד כנהג משלוחים. יש לו מערכת יחסים מתוחה עם חמו.
שרה מקול (קתי קירה קלארק) – אמא של אורלה, דודתה של ארין ואנה ואחותה הצעירה של מרי, היא מתוקה אך אפלולית, מרוכזת מאוד במראה שלה ושל אחרים. היא אמא לא קשובה ולוקחת אחריות מועטה על גידול אורלה, אבל עדיין מאוד מחבבת אותה.
ג'ו מקול (איאן מקליני) – אבא של מרי ושרה, סבא של אנה, ארין ואורלה, הוא לא אוהב את גרי ומבקר אותו ללא הרף ומעודד את מרי לעזוב אותו.
ג'ורג' מייקל (סיובהאן מק'סוויני) – נזירה קתולית. המנהלת של בית הספר הקתולי לבנות.
ג'ני ג'ויס (ליאה או'רורק) – תלמידה בבית הספר לבנות. היא בת למשפחה אמידה ומתגוררת בבית גדול, בו היא מארחת לעיתים קרובות מסיבות מפוארות. אמה ג'נט הייתה חברה של מרי, שרה, ג'רלדין ודירדרה כשהן היו נערות, אך היא התרחקה מהן לאחר שהתחתנה עם מנתח (אביה של ג'ני).
שחקנים ודמויות > דמויות משניות

אנה קווין (אווה גרייס מקאליז ומיה רוז מקאליז) – אחותה הפעוטה של ארין.
אשלינג (בסי הנדרסון) – חברתה הטובה של ג'ני.
העלמה מוני (קלייר רפרטי) – סגניתה של הנזירה מייקל.
דירדרה מאלון (אמיליה קראולי) – אמה של מישל ודודתו של ג'יימס, עובדת כאחות בבית חולים.
קולם מק'קול (קווין מקאליר) – אחיו של ג'ו. ידוע כמספר סיפורים חסרי טעם בסגנון איטי ומתחשב, עם סטיות רבות. הוא תמיד מתעלם מהשעמום הגלוי של כולם במהלך הסיפורים שלו ונראה שלא שם לב לניסיונותיהם לגרום לו להפסיק. משפחתו נמנעת ממנו בכל הזדמנות אפשרית.
דניס (פול מאלון) – הבעלים התוקפני של החנות שהבנות פוקדות מדי יום. הסחורה שלו היא לרוב זולה ולא סדירה.
ג'רלדין דוולין (פיליפה דאן) – אימה של קלייר.
פיטר קונווי (פיטר קמפיון) – כומר צעיר שרוב הבנות מתאהבות בו כשהן פוגשות אותו. האחות מייקל מתעבת אותו בגלוי וחוששת מביקוריו.
סיארן (ג'יימי בימיש) – מושא האהבה הנלהב של שרה, שעובד בחנות רשת צילום.
ג'ים (רוברט קלברט) – שכנם של בני הזוג קווין שגר מעבר לכביש. ג'ו סומך עליו מספיק כדי להשאיל לו דברים שונים כמו אוהל ואקדח הרגעה.
טינה אוקונל (מריה ליירד) – תלמידה צעירה בבית הספר לבנות, החבורה מנסה להפחיד אותה בפרק הראשון, אך החבורה מגלים שאחותה היא "מנדי הגדולה", מישהי שכולם מפחדים ממנה.
אימון (ארדאל או'הנלון) – בן דודם של מרי ושרה, שעובר לגור עם הזוג קווין בפרק האחרון של הסדרה לאחר שהגג שלו מתמוטט.
שון דוולין (דייוויד אירלנד) – אביה של קלייר. בפרק הלפני אחרון של הסדרה, הוא סובל ממפרצת ומת, מה שמוביל את קלייר ואימה להתרחק מדרי.
מורין מלרקי (ג'וליה דיארדן) – שכנה מבוגרת של הזוג קווין. היא וג'ו חולקים יריבות בינגו מרה.
דייוויד דונלי (אנתוני בויל) – בן נוער שארין מאוהבת בו בעונה הראשונה.
הפקה

הצילומים התרחשו בצפון אירלנד, כאשר רוב הסצנות צולמו בדרי ובבלפסט.
התוכנית חודשה לעונה שנייה זמן קצר לאחר שידור פרק הפיילוט של העונה הראשונה. הפקת העונה השנייה החלה ב-8 באוקטובר 2018. העונה השנייה עלתה לשידור ב-5 במרץ 2019. ב-9 באפריל 2019, מיד לאחר סיום שידור העונה השנייה, אושר על ידי ערוץ 4 שהסדרה תחזור לסדרה שלישית. הפקת הסדרה השלישית הייתה אמורה להתחיל באביב 2020, אך הושעתה בעקבות הסגרים שנגרמו על ידי מגפת הקורונה. ב-21 ביולי 2021, ניקולה קוכלן המגלמת את קלייר, אישרה שהצילומים לעונה השלישית אמורים להתחיל בסוף 2021, שהפרק הראשון ישודר בתחילת 2022. ב-23 בספטמבר 2021, יוצרת הסדרה ליסה מקגי אישרה שהסדרה תסתיים לאחר שלוש עונות ולא תתחדש לעונה רביעית, והצהירה ש"זו תמיד הייתה התוכנית להיפרד אחרי שלוש עונות". ב-21 בדצמבר 2021, מקגי וקוכלן הודיעו ברשתות החברתיות שהצילומים של העונה האחרונה הסתיימו.
שידור

העונה הראשונה עלתה בבכורה בערוץ 4 בבריטניה בימי חמישי בערב בשעה 22:00, בעוד שהעונה השנייה הועברה ללילות שלישי בשעה 21:15.
הסדרה נקנתה על ידי נטפליקס, כאשר העונה הראשונה פורסמה בפלטפורמה ב-21 בדצמבר 2018. העונה השנייה שוחררה ב-2 באוגוסט 2019. והעונה השלישית והאחרונה שוחררה בנטפליקס ב-7 באוקטובר 2022.
סקירת הסדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 6 | 6 | 4 בינואר 2018 | 8 בפברואר 2018 |
|  | 2 | 6 | 6 | 5 במרץ 2019 | 9 באפריל 2019 |
|  | 3 | 7 | 7 | 12 באפריל 2022 | 18 למאי 2022 |
תגובות

הסדרה הפכה לקומדיה המצליחה ביותר של ערוץ 4 מאז "האב טד". על Rotten Tomatoes, העונה הראשונה מחזיקה בדירוג ממוצע של 7.9/10 על סמך 24 מבקרים. קונצנזוס המבקרים של האתר קובע: "צוות שחקנים מושלם וכתיבה גולמית מניעים את ההומור האפל בנות דרי, כיוצרת, ליסה מקגי הופכת אור תזזיתי לחיי נוער בצפון אירלנד של שנות ה-90".
לעונה השנייה יש דירוג ממוצע של 8.3/10 על סמך 33 מבקרים. קונצנזוס המבקרים של האתר קובע: "העונה השנייה של בנות דרי לא מאבדת אף אחד מקסמיה הודות לשטויות הבלתי צפויות והאפיונים המופלאים שלה".
העונה השלישית מחזיקה בדירוג ממוצע של 8.9/10 על סמך 21 מבקרים. קונצנזוס המבקרים של האתר קובע: "פרידה היא צער מתוק כל כך, אבל העונה האחרונה של בנות דרי מבטיחה לחלוב כמה שיותר צחוקים לפני שהצופים ייפרדו בחיבה מלהקת הפורעים החביבה הזו". ב-Metacritic, שמשתמש בממוצע משוקלל, הסדרה קיבלה ציון של 86 מתוך 100 על סמך חמישה מבקרים.
הסדרה הייתה הסדרה הנצפית ביותר בצפון אירלנד כשפורסמה, עם קהל ממוצע של 519,000 צופים ונתח של 64.2% מהקהל. אונה מולאלי מהאייריש טיימס שיבחה את הסדרה: "הכתיבה בבנות דרי היא עילאית, ההופעות מושלמות והליהוק מבריק". ב-11 בינואר 2018, לאחר שידור הפרק הראשון, חודשה התוכנית לעונה שנייה. בכל פרק צפו למעלה משני מיליון אנשים. בסיום העונה הראשונה, ברברה אלן מהגרדיאן כתבה שבנות דרי עקפה תוכניות כמו "קרועים", "Father Ted" ו-"Bad Education".
תגובות > תגובות הקהל

כותבים מסוימים ממאמרים מקוונים שונים ציינו שהמשפחה הצפון-אירית שלהם העריכה את האופן שבו התוכנית הראתה באופן כנה את החיים של בני נוער בתקופה הזו בצפון אירלנד, וכמה סבלו משפחות בתקופה זו.
ליסה מקגי השתמשה באירועים אמיתיים שקרו לה בתקופת הנעורים שלה בתוכנית, כמו כתיבת מכתב לבתם של בני הזוג קלינטון, צ'לסי. הוספת סיפורים אמיתיים לפרקים ביססה את התוכנית בצורה שאפשרה לצופים להתחבר לדמויות, ושימשה ניגוד מוחלט לאירועים סביבם. הצירוף של אלימות המלחמה הדהדו בקרב צופים רבים. ברחוב אורצ'רד 18 בדרי, ניתן לראות ציור קיר של צוות הדמויות הראשיות.
תתקעו בחצוצרה

| --- | --- |

 סינגל בביצוע שב"ק ס' בהשתתפות פישי הגדול
 מתוך האלבום בעטיפה של ממתק
 יצא לאור:  1997
 סוגה:  ראגמאפין • ראפ
 שפה:  עברית
 אורך:  4:14
 חברת תקליטים:  NMC
 כתיבה:  שב"ק ס', פישי הגדול ויוסי פיין
 לחן:  שב"ק ס', פישי הגדול ויוסי פיין
 הפקה:  יוסי פיין
תתקעו בחצוצרה הוא סינגל של להקת ההיפ הופ הישראלית שב"ק ס' בשיתוף זמר הרגאמאפין הישראלי פישי הגדול. השיר יצא לאור ב-1997, כסינגל הראשי מתוך האלבום "בעטיפה של ממתק", על ידי חברת התקליטים NMC.
רקע

מילות השיר נכתבו והולחנו על ידי חברי שב"ק ס', פישי הגדול ויוסי פיין. השיר הוא שיר ראגמאפין אשר משלב בתוכו בתים של ראפ. שלושה בתים מרכיבים את השיר, וביניהם פזמון חוזר. השיר רווי התייחסות עצמית, כגון: "אתם מאזינים לשיר מקום ראשון במצעד הפזמונים"; "כן זהו השיר החדש של השבק"; "זה שיר ממש גדול". כמו כן, בשיר מופיעה השורה "בכל זאת הגענו, למרות הכל", המהווה אזכור לשירה של להקת כוורת, "למרות הכל".
לשיר צולם וידאו קליפ רשמי. בקליפ ניתן לראות את נמרוד רשף מוציא מכיסו חפיסת שוקולד "עלית" תוך שהוא שר את השורה "מתוק כמו שוקולד עלית", על המחווה, שילמה חברת עלית כ-3000 שקל.
הצלחה

השיר התמקם במקום ה-4 במצעד השבועי של רשת ג', תוך ששהה במצעד כעשרה שבועות. במצעד השנתי של התחנה, דורג השיר במקום ה-14.
באתר שיתוף הווידאו "יוטיוב", זכה השיר ללמעלה ממיליון צפיות. ברשת הזרמת המדיה "ספוטיפיי", זכה השיר ללמעלה מ-900 אלף השמעות.
השיר סומפל במספר שירי היפ הופ ישראלי. ביניהם "סבבה" של רביד פלוטניק, מתוך האלבום "ברוכים הבאים לפתח תקוה", ו"זוז עם זה" ו"סבבה" של כהן@מושון, שניהם מתוך האלבום "מחשב לכל ילד".
הערות שוליים

↑  שב"ק ס', "בעטיפה של ממתק", NMC, 1997.
↑  מילים לשיר תתקעו בחצוצרה - שב, באתר שירונט
↑   שבק ס - תתקעו בחצוצרה (קליפ), סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 3:24)
↑  מימה - שב"ק ס - תתקעו בחצוצרה, באתר www.mima.co.il
↑  תתקעו בחצוצרה, באתר "פזמונט"
↑   שבק ס - תתקעו בחצוצרה (קליפ), סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 3:24)
↑  תתקעו בחצוצרה, נבדק ב-2023-08-31
↑  Shabak Samech - שב"ק ס' (Ft. Fishi Hagadol - פישי הגדול) – Titkeu BaHatzotzra - תתקעו בחצוצרה (באנגלית), נבדק ב-2020-04-22
| שב"ק ס' |
| --- | --- | --- |
מוקי • חמי‏ • מירו • נמרוד רשף • פילוני • פלומפי B • ג'יימס • דוידי
| אלבומי אולפן | שבק ס (1995) • בעטיפה של ממתק (1997) • הופעה בקריות 20.2.98 (1998) • כנען 2000 (2000) • בום קרנבל (2008) • פרה פרה (2012) |  |
| סרט תיעודי | נופל וקם בבימויו של ירון בן נון |  |
| אמנים והרכבים קשורים | חלוצי החלל • בויאקה • פישי הגדול • יוסי פיין • קוואמי • שחר סוויסה |  |
ספירת הנוצרים

ספירת הנוצרים היא השיטה לפיה נמנות שנים יחסית לשנת לידתו המשוערת של ישו. לצד לוח השנה הגרגוריאני התפשט גם מניין השנים הנוצרי בקרב בני דתות אחרות, ועל מעמד הבכורה שלו בתקשורת ובמסחר הבין-לאומיים אין כיום עוררין.
בעברית מוסיפים לפעמים למספר השנים את הביטוי "לספירת הנוצרים" או "לספירה" ועל ידי גורמים אדוקים יותר "למספרם" או "למניינם". ברוב השפות האירופאיות מוסיפים AD, ראשי תיבות של הביטוי Anno Domini (בלטינית: "בשנת האדון") שניתן לספירה זאת על ידי ממציאה דיוניסיוס אקסיגואוס. כאשר מתייחסים לשנים שקדמו לתחילת המניין, כותבים בעברית "לפני הספירה", ובקיצור לפנה"ס (או לפסה"נ = לפני ספירת הנוצרים), ואילו הביטוי הלטיני הוא Ante Christum Natum (לפני לידת כריסטוס) ובראשי תיבות AC. באנגלית מקובל יותר לכתוב BC, שהוא קיצור של Before Christ ("לפני ישו").
בחוגים אקדמיים מבכרים לעיתים להשתמש בביטויים הנייטרליים יותר מבחינה דתית: Common Era ובראשי תיבות CE, ו-Before Common Era ובראשי תיבות BCE. פירושיהם בהתאמה הם "למניין המקובל" ו"לפני המניין המקובל". גם בעברית ישנו הביטוי הנייטרלי "הספירה הכללית".
ספירות קודמות

מניין השנים הנוצרי לא היה קיים במאות השנים הראשונות להופעת הנצרות. גם המאמינים הנוצרים השתמשו בימי האימפריה הרומית בתיארוכים המקובלים בה.
בתחילה היה מקובל לציין שנה באמצעות אזכור הקונסולים ששלטו בה. מאחר שהגעת השמועה על עלייתו לשלטון של קונסול לחלקיה המרוחקים של האימפריה יכולה הייתה לארוך חודשים, ציינו שנים גם באמצעות נקיבה בשמות הקונסולים שעמדו בראש בשנה הקודמת. מניין שנים אחר, שהיה מקובל בעיקר בעולם היווני, היה ספירת השנים לפי האולימפיאדות.
שיטה אחרת הייתה המניין "לייסודה של העיר" (רומא). מאחר שהתאריך המדויק היה נושא למחלוקת, לא הרבו להשתמש בתיארוך זה, אולם בפועל התקבלה השנה 753 לפנה"ס כשנה המציינת את ראשית ימי רומא. נראה שהייתה משמעות פוליטית לשימוש במניין זה, שיש בו כדי להעיד על אמונה ביציבותה ובנצחיותה של העיר.
עם כינון הקיסרות הרומית במאה ה-1 לספירה, החל הנוהג לנקוב בשנה למלכות הקיסר. הנוהג הפך לפורמלי רק בתחילת המאה ה-3, ואילו קודם לכן נהגו הקיסרים הקדומים, בהם אוגוסטוס, לנקוב במניין הפעמים שהוענקה להם הסמכות הטריבונית בידי הסנאט הרומי, בניסיון לשמור על מראית עין של רפובליקה.
אופן ספירה אחר השתמש באינדיקציות. לצורכי מיסוי החקלאות, חולק הזמן למחזורים בני חמש עשרה שנה. כל שנה (אינדיקציה) הוזכרה לפי מספרה במחזור. שיטה זו האריכה ימים באימפריה הביזנטית.
כמו כן הונהגו מניינים מקומיים בארצות שונות, למשל על פי תאריך ייסודה של עיר מסוימת או זמנו של שליט אזורי. בפרובינקיה ערביה מנו על פי תאריך הקמת הפרובינקיה (Bostran era, מתחיל ב-22 במרץ 106). בהיספניה מנו לאוגוסטוס קיסר משנת 38 לפנה"ס (Spanish era), מניין זה נקרא בספרי הראשונים "תאריך אלצפר" בערבית.
בתום ימי רומא

עם התפוררות רומא נעשה השימוש במניין השנים הקיסרי, שעתה צריך היה להתייחס לאימפריה הביזנטית, בעייתי יותר. כאשר במאה ה־6 חדל הקיסר הביזנטי יוסטיניאנוס הראשון ממינוי קונסולים, השימוש בתיארוך קונסולרי כבר לא היה אפשרי והתפתחה ספירה המבוססת על בריאת העולם. החישוב נעשה בהתאם לתרגום השבעים ולכן העניק לעולם קרוב לאלפיים שנים יותר מאשר מניין השנים בלוח העברי. המניין המדויק היה שנוי במחלוקת בין המלומדים, אך בסופו של דבר התפתח קונצנזוס סביב שיטתו של אוסביוס מקיסריה, שחי בזמן קונסטנטינוס. הספירה הביזנטית המבוססת על בריאת העולם הייתה בשימוש ברוסיה מ-988 עד החלפתה על ידי פיוטר הגדול ב-1700.
שיטת הספירה הנהוגה כיום, "שנת אדוננו" (Anno Domini), הומצאה ברומא ב־525 בידי נזיר בשם דיוניסיוס אקסיגואוס (Dionysius Exiguus), שעבד על חישוב תאריך הפסחא. הוא תיארך את לידתו של ישו לשנת 1 לפנה"ס. אך רוב החוקרים סבורים שתאריך זה שגוי, שכן הורדוס מת בשנת 4 לפנה"ס, ועל פי הברית החדשה נולד ישו בשלהי ימי הורדוס:
וַיְהִי בִּימֵי הוֹרְדוֹס הַמֶּלֶךְ כַּאֲשֶׁר נוֹלַד יֵשׁוּעַ בְּבֵית־לֶחֶם יְהוּדָה וַיָּבֹאוּ מְגוּשִׁים מֵאֶרֶץ מִזְרָח יְרוּשָׁלָיִם׃ וַיֹּאמְרוּ, אַיֵּה מֶלֶךְ הַיְּהוּדִים אֲשֶׁר יֻלַּד? כִּי רָאִינוּ אֶת־כּוֹכָבוֹ בַּמִּזְרָח וַנָּבֹא לְהִשְׁתַּחֲווֹת לוֹ׃ וַיְהִי כִּשְׁמֹעַ הוֹרְדוֹס הַמֶּלֶךְ אֶת־דִּבְרֵיהֶם וַיֶּחֱרַד הוּא וְכָל־יְרוּשָׁלַיִם עִמּוֹ׃
השנה הראשונה שלאחר לידת ישו היא שנת 1 לספירה, כלומר אין שנה המוגדרת כשנת ה-0. מכאן שכדי לחשב את מספר השנים שעברו מתאריך כלשהו המצוין באמצעות שנה לפני-הספירה עד תאריך כלשהו המצוין באמצעות שנה אחר הספירה – יש להוסיף למניין השנה המאוחרת את הערך המוחלט של השנה המוקדמת פחות 1. לדוגמה, בשנת 44 לפנה"ס נרצח יוליוס קיסר בתיאטרון פומפיוס, ולכן עד שנת 2011 עברו 2011+44−1 = 2054 שנים מאז הרצח (ולא 2055 שנים כפי שהיה מקום לטעות).
עליית השיטה המקובלת

מספר היסטוריונים, בהם ויקטור איש טונונה (אנ') בן המאה ה-7, עשו שימוש בשיטתו של דיוניסיוס, אך זו הפכה לפופולרית רק אחרי פרסום הספר "ההיסטוריה הכנסייתית של העם האנגלי" מאת הכומר האנגלו-סקסוני בדה, שחיבורו הסתיים בשנת 731. ספר זה היה רב השפעה, ואחריו החלו סופרים רבים לציין את השנים לפי שיטה זו.
בדה, שחי בצפון אנגליה, מחוץ לגבולות האימפריה הרומית, התקשה להשתמש במניין אחר. המניינים הרומאיים לא היו רלוונטיים עבורו והוא ידע עליהם מעט, כמי שחי באזור שהרומאים איבדו השפעתם עליו עידנים קודם לכן. חילופיהם התכופים של המלכים האנגלו-סקסונים הקשו על שימוש בתאריכים הקשורים להם. בדה גם היה הראשון שהשתמש ב"לפני הספירה".
באירופה התפשטה השיטה בתחילה באזור צרפת ואחר כך הגיעה לגרמניה. לשימושם של הקרולינגים בספירה היה רקע אידאולוגי: הניסיון להתרחק מהמורשת הביזנטית. בחצי האי האיברי השתמשו במניין הספרדי (אנ') שמתחיל בשנת 38 לפני הספירה, במהלך המאה ה-14 ותחילת המאה ה-15 עברו ממלכות חצי האי לספירה המקובלת כיום.
בין הספירות האחרות שהיו פופולריות זמן מה הייתה הספירה למרטירים, שתחילתה ב־284, בעלייתו לשלטון של דיוקלטיאנוס, אויבם הגדול האחרון של הנוצרים. בכנסיות הקופטיות עדיין משתמשים בה.
הייתה גם הספירה למותו (ולא לידתו) של ישו, שתוארך לשנת 29.
שיטות ספירה שונות מזו הנוצרית

במהפכה הצרפתית נעשה ניסיון לעצב לוח שנה חדש, שיתארך את השנים ממנה והלאה. גם האיטלקים הפשיסטים עשו ניסיון לבסס מניין שנים משלהם, שבו התחילה הספירה משנת עלייתם לשלטון, 1922. בקוריאה הצפונית מונים את השנים החל משנת הולדתו של קים איל-סונג, 1912. בטאיוואן משתמשים בספירה שמתחילה אף היא ב־1912, שנת הקמת הרפובליקה בסין. ביפן מונים לפי שנת עלייתו לשלטון של הקיסר הנמצא על הכס באותו זמן.
ביהדות, כמו גם באסלאם, לא נזנח לחלוטין המניין הדתי המסורתי ומשתמשים בו בהקשרים דתיים, אף שלמטרות אזרחיות דומיננטית יותר השיטה הנוצרית והשיטה המסורתית בשימוש רק במקרים חריגים.
התיארוך הנוצרי בקרב יהודים

בקרב החוגים הדתיים בישראל יש המשתמשים בהמחאות ובטפסים רשמיים בתאריכים עבריים בלבד, וכפי הזכות לעשות כן על פי החוק הישראלי. עם זאת, גם בחוגים היותר דתיים אין איסור מוחלט, על השימוש בתאריך האזרחי. יש שמקפידים לכתוב רק את שתי הספרות האחרונות של השנה, שלא ליצור רושם כאילו מונים את הזמן ללידתו של "אותו האיש". כפי שצוין קודם בחלק מחוגים אלה נהוג להוסיף אחרי התאריך את המילה "למניינם" או "לספירתם" (של הנוצרים).
ישנם החוששים לדעתו של החתם סופר הרואה בציון מספר החודש ניגוד למה שכתוב בתורה "החודש הזה", ראש חודש ניסן, "לכם ראש חודשים, ראשון הוא", ולכן מקפידים לרשום את שם החודש ולא את מספרו.
הערות שוליים

↑  דוגמה: סעיף 1 לחוק העתיקות
↑  Georges Declercq, Anno Domini: the origins of the Christian era, ‏2000 (באנגלית).
↑  לעיון בשיטות השונות ראו שו"ת יביע אומר חלק ג' יורה דעה סימן ט'.
| לוחות שנה |
| --- | --- | --- |
| מערכות | ירחי • שמשי • ירחי-שמשי |  |
| לוחות בשימוש | עברי • גרגוריאני • מוסלמי • איראני • הינדי • קופטי • אתיופי • סיני • פרסי • בהאי • צפון קוריאני • שומרוני • קראי • הולוקני |  |
| לוחות היסטוריים | בבלי • אטי • ביזנטי • יוליאני • מאיה • מהפכני סובייטי • מהפכני צרפתי • רומי • שוודי • אצטקי • קומראני • ערבי טרום-אסלאמי • מצרי |  |
| חייו, מותו, ותחייתו של ישו |
| --- | --- | --- |
| ילדותו | הבשורה למרים • הביקור • הולדת ישו • סגידת הרועים • שלושת האמגושים • הבריחה למצרים • טבח החפים מפשע • ישו בין המורים |  |
| בגרותו | טבילת ישו • פיתויו של ישו • החתונה בקנה • הדרשה על ההר • הדרשה על המישור  • השומרוני הטוב • ההשתנות |  |
| השבוע הקדוש | הכניסה לירושלים • הסעודה האחרונה • הייסורים בגן • מאסרו של ישו • חקירת ישו בידי הסנהדרין • משפטו של ישו בפני פונטיוס פילאטוס • צליבת ישו |  |
| תחייתו | קבורת ישו • תחיית ישו • נס הדגים השני וההבטחה לפטרוס • הפגישה באמאוס • העלייה השמיימה • הביאה השנייה |  |
הכומר האנגלו-סקסוני בדה
יחסי מצרים–סרביה

| יחסי מצרים–סרביה |
| --- | --- |
מצרים: סרביה


מצרים: סרביה
שטח (בקילומטר רבוע)
1,001,450: 77,474
אוכלוסייה
117,456,082: 6,712,392
תמ"ג (במיליוני דולרים)
395,926: 75,187
תמ"ג לנפש (בדולרים)
3,371: 11,201
משטר
רפובליקה

יחסי מצרים–סרביה הם יחסי החוץ בין מצרים לסרביה.
סקירה כללית

שתי המדינות מקיימות יחסים דיפלומטיים שנוסדו בין ח'דיבות מצרים לממלכת סרביה בשנת 1908. בדצמבר 1955 ביקר יוסיף ברוז טיטו במצרים, ובשנת 1956 קיבל גמאל עבד אל נאצר אזרחות כבוד בבלגרד.
מצרים נמנעה במהלך ההצבעה על קבלת קוסובו לאונסק"ו.
יחסים כלכליים

בשנת 2012 היצוא מסרביה למצרים הסתכם ב-19.859 מיליון דולר והיבוא הסתכם ב-13.385 מיליון דולר.
נציגויות דיפלומטיות

מצרים מחזיקה בסרביה שגרירות בבלגרד.
סרביה מחזיקה במצרים שגרירות בקהיר.
ראו גם

יחסי מצרים–קוסובו