stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סופרג'ט

| --- | --- |

 חלק מהתנועה הסופרג'יסטית של הגל הראשון של הפמיניזם
 
 תאריכי המאבק:  10 באוקטובר 1903 – הווה (121 שנים)
 מקום:  הממלכה המאוחדת (בעיקר)
 מטרה:  קבלת זכות בחירה לנשים
 שיטת המאבק:  מצעדים, מרי אזרחי, פעולה ישירה, שביתת רעב, טרור
 אירועים קשורים
 מסע הפצצות והצתות של הסופרג'ט
 
סופרג'ט (באנגלית: Suffragette) היה שמן של נשים, קבוצות נשים וארגונים, אשר שאפו לקבל את זכות הבחירה (שבאנגלית נקראת Suffrage) בממלכה המאוחדת, אך בעוד מקומות ברחבי העולם.
המושג מתייחס באופן ספצילי לאיגוד הנשים החברתי והפוליטי (WSPU), תנועה לנשים בלבד שנוסדה בשנת 1903 על ידי אמלין פנקהרסט, שהייתה מעורבת בעצמה בפעולה ישירה ובמרי אזרחי. ב-1906, מדווח בדיילי מייל כתב את המונח "Suffragette" (סופרג'ט), בהקשר לנשות איגוד הנשים החברתי והפוליטי אשר הגדירו את עצמן "סופרג'יסטיות" (Suffragist), כדי לזלזל בנשים הדוגלות בזכות בחירה לנשים. נשות האיגוד אימצו את המונח ואף קראו לעיתונים של האיגוד בשם "Suffragette". בהמשך, הסופרג'ט הפכה לתנועה עולמית שנאבקה בגל הראשון של הפמיניזם.
נשים ניצחו במאבקן לזכות הבחירה בכמה מדינות עד סוף המאה ה-19; בשנת 1893, ניו זילנד הפכה למדינה העצמאית הראשונה שהעניקה זכות בחירה לנשים מגיל 21. עם זאת, לנשים בממלכה המאוחדת טרם הייתה זכות בחירה. ב-1903, פנקהרסט, פעילה חברתית לזכויות נשים, החליטה שנשים צריכות "לעשות את העבודה בעצמן", וב-10 באוקטובר 1903, הכריזה על הקמת איגוד הנשים החברתי והפוליטי, שמטרתו הייתה להביא לזכות בחירה לנשים. המוטו שלהן היה "מעשים, לא עבודות" (deeds, not words). הסופרג'יסטיות פגעו בפוליטיקאים, ניסו להסתער על הפרלמנט הבריטי, הותקפו מינית במהלך עימותים עם המשטרה, כבלו את עצמן למעקות, ניפצו חלונות, ביצעו מסע הפצצות והצתות ארצי, ובשל כך, ספגו ביקורת רבה בתקשורת הבריטית. כאשר נשות הארגון נכלאו, פתחו בשביתת רעב, בהן לא אכלו בין מספר ימים לשבוע, ועל כך הגיבה הממשלה בהזנה בכפייה. הסופרג'יסטית הראשונה שהוזנה בכפייה הייתה אולין הילדה בורקיט.
ב-4 ביוני 1913, הסופרג'יסטית אמילי דייוויסון, חדרה למסלול מרוץ סוסים בדרבי באפסום ונרמסה תחת סוס דוהר שהיה שייך למלך בריטניה, ג'ורג' החמישי. בעקבות התאונה סבלה מפגיעות חמורות אשר הובילו למותה ארבעה ימים מאוחר יותר. האירוע סוקר בתקשורת רבות, מה שהביא לפריצה כוללת בפעילותיהן של איגוד הנשים החברתי והפוליטי בפרט ושל הסופרג'יסטיות בכלל. למרות זאת, לא כל הסופרג'יסטיות תמכו בפעילות החריפה שנקטו חלק מהנשים בארגון.
מסע הסופרג'טיות הופסק עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ב-1914. לאחר המלחמה, עבר חוק ייצוג העם 1918, אשר נתן זכות הצבעה לנשים מעל גיל 30 שעמדו בדרישות מסוימות. עשרה שנים לאחר מכן, נשים זכו לשוויון אלקטורלי מוחלט, תחת חוק ייצוג העם (זכיינות שווה) 1928.
רקע > הגל הראשון של הפמיניזם

נשים שאפו ונאבקו לקבל זכות הצבעה, עוד במהלך המאה ה-19. זכות בחירה לנשים הוענקה לראשונה ברפובליקה הקורסיקנית ב-1755, שהייתה מושפעת מאוד מעידן הנאורות, תקופה בהיסטוריה האינטלקטואלית המערבית מסוף המאה ה-17 ועד סוף המאה ה-18. עם זאת, זכות הצבעה לנשים לא הייתה נפוצה באותה התקופה, גם לא באזורים ההשופעו מעידן הנאורות.
המדינה העצמאית הראשונה שהעניקה זכות הצבעה לנשים, הייתה ניו זילנד, בשנת 1893, וזה קרה לאחר מאבק ציבורי של איגוד המתינות הנוצרי של האישה (Women's Christian Temperance Union - WCTU), איגוד שפעל ונאבק מ-1874. ב-1895, נשים קיבלו זכות בחירה גם באוסטרליה הדרומית, בזכות מאבקן של נשים כמו קתרין הלן ספנס.
רקע > הגל הראשון של הפמיניזם > בממלכה המאוחדת

גם בממלכה המאוחדת החלו להופיע תנועות לקידום זכויות נשים, כשדגלן היה מתן זכות הצבעה. הראשון שקידם את הנושא, היה ג'ון סטיוארט מיל, פילוסוף, כלכלן פוליטי, פמיניסט ועובד ציבור אנגלי, אשר נחשב להוגה הליברלי המשפיע ביותר במאה ה-19. ג'ון במקור, קיבל השראה רבה מהחיבור של הרייט טיילור מיל "זכויות נשים"(Enfranchisement of Women), ואף ציין זאת. הוא כתב את ספר העיון הפילוסופי "שעבוד האישה" (The Subjection of Women). מיל טען כי אי שוויון לנשים הוא שריד מתפיסות עבר המקבלות את המצוי כראוי, אך אין להן עוד מקום בעולם המודרני.
ב-1867, במנצ'סטר, הוקמה הוועדה לזכות בחירה לנשים (Women's Suffrage Committee), כדי לעבוד עם מפלגת הלייבור העצמאית (ILP) כדי להבטיח את תמיכתן של הנשים, אך למרות שמפלגת הלייבור המקומית תמכה מאוד, המפלגה ברמה הלאומית, הייתה מעוניינת יותר להשיג את קולם של הגברים ממעמד הפועלים וסירבה להעמיד את זכות הבחירה לנשים בראש סדר העדיפויות הפוליטיות שלה.
רקע > הגל הראשון של הפמיניזם > הקמת איגוד הנשים החברתי והפוליטי

איגוד הנשים החברתי והפוליטי נוסד ב-10 באוקטובר 1903 כתנועת נשים עצמאית בבית משפחת פנקהרסט במנצ'סטר, אנגליה. אמלין, בעלה ריצ'רד ובנותיהם כריסטבל וסילביה היו פעילים במפלגת הלייבור העצמאית, שנוסדה על ידי חבר המשפחה, קייר הארדי.
לאורך השנים חשה אמלין פנקהרסט כי מפלגת הלייבור העצמאית לא תמכה מספיק בנשים. היא הזמינה את חברות המפלגה לפגישה בביתה, ואמרה להן: ”אנחנו צריכות לעשות את העבודה בעצמנו, אנחנו צריכות שתהיה לנו תנועה עצמאית של נשים”, והציעה להקים מפלגה משל עצמן. איגוד הנשים היה פתוח בפני נשים בלבד, ולא השתייך לאף מפלגה. עיתון הדיילי מייל היה הראשון לקרוא לחברות האיגוד סופרג'יסטיות ב-1906, כינוי שהן אימצו.
היסטוריה > שנים ראשונות למאבק

בפגישה פוליטית במנצ'סטר בשנת 1905, כריסטבל פנקהרסט ועובדת הטחנה, אנני קני, שיבשו את הנאומים של הליברלים וינסטון צ'רצ'יל וסר אדוארד גריי, ושאלו מה דעותיהם לגבי הבאת זכות הצבעה לנשים. באותה תקופה, היו רק גברים באותם הפגישות. הקהל זעם, וכשהנשים פרסו דגל "הצבעות לנשים" (Votes for Women), נעצרו בשל תקיפה טכנית של שוטר. כשפנקהרסט וקני הופיעו בבית המשפט, שניהן סירבו לשלם את הקנס שהוטל, והעדיפו ללכת לכלא, כך שהתקשורת תסקר את מטרתן.
היסטוריה > פעולות מחאה

ביולי 1908, נשים מהאיגוד ביצעו מחאה בפארק היטון, ובו הכריזו על מאבקן.
בעיתונים שונים, נשות האיגוד נראו כמו נשים גבריות סטריוטיפיות. לכן, הסופרג'יסטיות החליטו להציג את עצמן באופן נשי כשהן מופיעות באופן פומבי. ב-1908 עיצבה העורכת המשותפת של העיתון, אמלין פת'יק-לורנס, את ערכת הצבעים של הסופרג'טים: סגול לנאמנות ולכבוד, לבן לטוהר, וירוק לתקווה.
האיגוד גדל עם הזמן, ונשים שהזדהו עם המטרה של האיגוד, לבשו את ערכת הצבעים עליהן, לעיתים קרובות בדיסקרטיות בתכשיט קטן או בתוך נרתיק וסטה (אנ') בצורת לב. בדצמבר 1908, בתקופת הכריסמס, Mappin & Webb, חנות תכשיטים לונדונית, הוציאה קטלוג של איגוד הנשים.
בנוסף לכך, הסופרג'יסטיות יזמו כספים בעצמן לטובת פעילותן הפוליטית. כך למשל עשו ב-1909 עם המשחק Pank-a-Squith (אנ'). מדובר היה במשחק לוח בצורת ספירלה, והשחקנים נדרשו להוביל את דמותם הסופרג'יסטית מביתם לפרלמנט הבריטי, וזאת דרך מכשולים שניצבו בדרך, כגון ראש הממשלה הרברט הנרי אסקווית' והממשלה הליברלית שהתקיימה אז בממלכה המאוחדת.
בשנת 1909, הסופרג'יסטיות דייזי סולומון ואלספת' מקללנד ניסו להוציא לפועל רעיון מהפכני, ולהישלח בתוך תיבת דואר בשביל לדבר עם אסקווית'. עם זאת, בדאונינג 10 פסלו את התוכנית והיא לא יצאה לפועל.
היסטוריה > שביתות רעב

סופרג'טים לא הוכרו כאסירים פוליטיים, ורבים מהם ערכו שביתות רעב בזמן שהיו כלואים. האישה הראשונה שסירבה לאכול הייתה מריון וואלאס דאנלופ, סופרג'יסטית שנידונה לחודש על ונדליזם ביולי 1909.
הערות שוליים

↑  Sandra Stanley Holton, Challenging Masculinism: personal history and microhistory in feminist studies of the women's suffrage movement, Women's History Review 20, 2011-11, עמ' 829–841 doi: 10.1080/09612025.2011.622533
↑  The National Archives, The National Archives - Homepage, The National Archives (באנגלית בריטית)
↑  Elizabeth Cady Stanton, Susan B. (Susan Brownell) Anthony, Matilda Joslyn Gage, Ida Husted Harper, Ida Husted Harper, History of woman suffrage;, Rochester, Anthony, 1887-1902
↑  Ben Johnson, Emily Davison - Death at the Derby, Historic UK
↑  שעבוד האישה, פרק א'
↑  Women's Social and Political Union, History Learning Site (באנגלית בריטית)
↑  Chertsey Museum – Dress & the Suffragettes, chertseymuseum.org (באנגלית)
↑  "The strangest things sent in the post". BBC News (באנגלית בריטית). 2017-12-21. נבדק ב-2024-05-03.
↑  June Purvis, Deeds, not words: The daily lives of militant suffragettes in Edwardian Britain, ScienceDirect
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543846705171  BnF: cb119716753 (data)  GND: 4275212-7  LCCN: sh85129648 
דגל הסופרג'ט
בובת ראווה של ליליאן מטגה (Lilian Metge)
סיקו ניאקאטה

סיקו ניאקאטה (נולד ב-10 ביולי 1999) הוא כדורגלן צרפתי-מאלי המשחק כבלם בספורטינג בראגה מהליגה הפורטוגזית ובנבחרת מאלי.
קריירה

ניאקאטה ערך את הופעת הבכורה המקצועית שלו עבור ולנסיין בליגה הצרפתית השנייה ביולי 2017. באוגוסט 2018 חתם בגאנגאם מהליגה הראשונה אך הושאל בחזרה לולנסיין לעונה נוספת. באוגוסט 2021 הושאל למץ לעונה אחת.
ביוני 2022 הושאל ניאקאטה לבראגה הפורטוגלית לעונה אחת עם אופציה לרכישה. ביוני 2023 מימשה בראגה את האופציה ורכשה אותו תמורת 1.8 מיליון אירו, והוא חתם על חוזה ל-5 שנים.
נבחרת לאומית

ניאקאטה שיחק בנבחרות הצעירות של צרפת אך בחר לייצג את נבחרת מאלי. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו עבור מאלי בניצחון 0-4 על דרום סודאן במוקדמות גביע אפריקה לאומות 2024.
נכלל בסגל נבחרת מאלי לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.
הערות שוליים

↑  SIKOU NIAKATÉ É GVERREIRO, scbraga
↑  CAF announces Final Squad List for TotalEnergies Africa Cup of Nations Cote d'Ivoire 2023  באתר הרשמי של קונפדרציית_הכדורגל_של_אפריקה, 6 בינואר 2024 (באנגלית)
| נבחרת מאלי – גביע אפריקה לאומות 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 דיאוורה •  2 ה. טראורה •  3 דאנטה •  4 א. היידארה •  5 קויאטה •  6 ס. ניאקאטה •  7 מ. דומבייה •  8 סמאסקו •  9 סיסוקו •  10 ביסומה •   11 קוליבאלי •  12 קמארה • 13 דיארה •  14 דוקורה • 15 פופאנה • 16 דיארה • 17 סאקו • 18 י. ניאקאטה • 19 דיאבטה • 20 קויטה • 21 א. טראורה • 22 א. דומבייה • 23 דיאנג • 24 ב. טראורה • 25 סינאיוקו • 26 ק. דומביה • 27 דורז'לה • מאמן: שלה |  1 דיאוורה •  2 ה. טראורה •  3 דאנטה •  4 א. היידארה •  5 קויאטה •  6 ס. ניאקאטה •  7 מ. דומבייה •  8 סמאסקו •  9 סיסוקו •  10 ביסומה •   11 קוליבאלי •  12 קמארה • 13 דיארה •  14 דוקורה • 15 פופאנה • 16 דיארה • 17 סאקו • 18 י. ניאקאטה • 19 דיאבטה • 20 קויטה • 21 א. טראורה • 22 א. דומבייה • 23 דיאנג • 24 ב. טראורה • 25 סינאיוקו • 26 ק. דומביה • 27 דורז'לה • מאמן: שלה | מאלי |
נשר הודי

| נשר הודי |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: סכנת הכחדה חמורה סכנת הכחדה חמורה (CR) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: דורסי יום
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: נציים
סוג:: נשר
מין:: נשר הודי
שם מדעי
 Gyps indicus ‏סקופולי, 1786
תחום תפוצה


נשר הודי (שם מדעי: Gyps indicus) הוא מין בסוג נשר. הנשר ההודי מקנן בצוקים ובעצים בהרים בפקיסטן ובהודו.
ראשו של הנשר ההודי קירח, כנפיו רחבות מאוד ולו זנב קצר. משקלו 5.5 עד 6.3 ק"ג. הנשר ההודי, בדומה לנשרים אחרים, ניזון מנבלות. הוא מטיל ביצה אחת בכל תטולה.
שימור

נשר זה ונשר בנגלי סבלו מירידה של 97–99 אחוז מאוכלוסייתם. בין השנים 2000–2007 שיעור הירידה באוכלוסיות של נשר זה ונשר צר-מקור היה 16 אחוז. הגורם לכך זוהה כהרעלה משנית שמקורה בתרופה בשם וולטרן. תרופה זו מקלה על כאבי פרקים וניתנת לבהמות עבודה (בעיקר מיני בקר) כדי להאריך את משך תפקודן. אולם השפעתה על נשרים, האוכלים את פגרי הבהמות האלו, היא קטלנית.
תוכניות רבייה עבור מין זה עשויות לעזור לו להתאושש וכן להשיב פרטים לטבע. בתחילת 2014 הודיעה תוכנית הצלת הנשרים מהכחדה כי היא מצפה לשחרר נשרים שגודלו בשבי לטבע עד 2016. שני נשרים ממין זה שוחררו ביוני 2016 ממרכז הרבייה גטאיו.
הערות שוליים

↑  נשר הודי באתר הרשימה האדומה של IUCN
| נשרי העולם הישן |
| --- | --- | --- |
| עוזנייה שחורה (סוג ומין יחיד) | עוזנייה שחורה |  |
| נשר | נשר מקראי • נשר דרומי • נשר הודי • נשר אפריקני • נשר ההימלאיה • נשר בנגלי • נשר הכף • נשר צר-מקור |  |
| נשר לבן-ראש (סוג ומין יחיד) | נשר לבן-ראש |  |
| עוזניית הנגב (סוג ומין יחיד) | עוזניית הנגב |  |
| נשר אדום-ראש (סוג ומין יחיד) | נשר אדום-ראש |  |
| פרס (סוג ומין יחיד) | פרס |  |
| נשר הדקלים (סוג ומין יחיד) | נשר הדקלים |  |
| נשר אפור-כיפה (סוג ומין יחיד) | נשר אפור-כיפה |  |
| רחם (סוג ומין יחיד) | רחם |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קן נשרים הודים
נשר ההימלאיה

| נשר ההימלאיה |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: דורסי יום
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: נציים
סוג:: נשר
מין:: נשר ההימלאיה
שם מדעי
 Gyps himalayensis ‏יום, 1869
תחום תפוצה


נשר ההימלאיה (שם מדעי: Gyps himalayensis) הוא מין בסוג נשר. נשר זה נפוץ ברכס ההימלאיה, בגובה של מעל 1,200 מטר מעל פני הים, ולעיתים הוא מגיע עד לגובה של 6,000 מטר. בעונת החורף הוא יורד לעיתים לגבהים נמוכים יותר.
נשר זה ניזון באופן בלעדי מפגרים, ואינו אוכל חלקים פנימיים אלא רק בשר. למרות שלעיתים הוא אוכל בשר טרי יחסית, הוא אינו בוחל גם בבשר מרקיב. נשר ההימלאיה מגיע לפגרים ראשון לעיתים נדירות בלבד – לרוב הוא מאתר אותם בעקבות עֵיטִים ועורבים. הוא אכלן נמרץ, וחבורת נשרים הניגשת לנבלת יאק עשויה להפשיטה מבשרה תוך שעתיים בלבד. הוא אלים בעת שהוא אוכל, אך נוכחותם של זאבים וטורפים קרקעיים אחרים, כמו גם נוכחותה של עוזנייה שחורה, תרחיק אותו מטרפו.
נשרים אלו מקננים בקבוצות של עד 6 פרטים, בקינים שננטשו על ידי דורסים אחרים או בקינים שבנו בעצמם. הקן יחסית קטן עבור עוף בגודל זה; הקן אומנם נוטה לגדול משנה לשנה בעקבות שימוש חוזר, אך לרוב אינו נעשה מסיבי כמו הקן של שאר הנציים הגדולים. בין דצמבר למאי הנקבה מטילה ביצה אחת, והגוזל פורח מהקן כעבור כחצי שנה.
גלריה

נשר ההימלאיה, בהוטן
ראש של נשר ההימלאיה
נשר ההימלאיה, ארונאצ'ל פרדש, הודו
נשר ההימלאיה בתעופה
הערות שוליים

↑  נשר ההימלאיה באתר הרשימה האדומה של IUCN
| נשרי העולם הישן |
| --- | --- | --- |
| עוזנייה שחורה (סוג ומין יחיד) | עוזנייה שחורה |  |
| נשר | נשר מקראי • נשר דרומי • נשר הודי • נשר אפריקני • נשר ההימלאיה • נשר בנגלי • נשר הכף • נשר צר-מקור |  |
| נשר לבן-ראש (סוג ומין יחיד) | נשר לבן-ראש |  |
| עוזניית הנגב (סוג ומין יחיד) | עוזניית הנגב |  |
| נשר אדום-ראש (סוג ומין יחיד) | נשר אדום-ראש |  |
| פרס (סוג ומין יחיד) | פרס |  |
| נשר הדקלים (סוג ומין יחיד) | נשר הדקלים |  |
| נשר אפור-כיפה (סוג ומין יחיד) | נשר אפור-כיפה |  |
| רחם (סוג ומין יחיד) | רחם |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סלינה הייסטינגס, הרוזנת מהנטינגדון

| --- | --- |

 לידה:  24 באוגוסט 1707 אשבי-דה-לה-זוש, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  17 ביוני 1791 (בגיל 83) Spa Fields, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  ממלכת בריטניה הגדולה 
 מקום קבורה:  אשבי-דה-לה-זוש 
 בן או בת זוג:  Theophilus Hastings, 9th Earl of Huntingdon (3 ביוני 1728–?) 
 
סלינה הייסטינגס, הרוזנת מהנטינגדון (באנגלית: Selina Hastings, Countess of Huntingdon‏; 24 באוגוסט 1707 - 17 ביוני 1791) הייתה מנהיגת דת אנגלייה שמילאה תפקיד מרכזי בתחייה הדתית של התנועה המתודיסטית באנגליה ובוויילס במאה ה-18.
סימיגון

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 מייסדים:  עמי וייזר ורמי וייץ
 תקופת הפעילות:  1998–הווה (כ־26 שנים) 
 מיקום המטה:  אורלנדו, פלורידה
 משרד ראשי:  פתח תקווה
 ענפי תעשייה:  תוכנה
 מוצרים עיקריים:  פתרונות סימולציה
  
 www.simigon.com
 
סימיגון היא חברת תוכנה ישראלית המפתחת פתרונות סימולציה המשמשות לאימון והדרכה ללקוחות ממשלתיים, צבאיים וכן לספקי לוגיסטיקה.
היסטוריה

סימיגון הוקמה בשנת 1998 על ידי שני טייסים יוצאי חיל-האוויר, עמי וייזר ורמי וייץ. וייזר היה מדריך בבית הספר לטיסה, וחיפש דרך יעילה ללמד כיצד לטוס. יחד עם וייץ הוא החליט לייצר מערכת של לימוד באמצעות התנסות, וסימולציה. וייץ היה כבר יזם מנוסה שהקים מספר חברות, בהם חברת משחקי המחשב פיקסל (שנמכרה אחר כך לחברת משחקי המחשב טייק-2). וייץ, הכיר לוייזר את ג'פרי בראון, מפיק משחקי מחשב יהודי-אמריקני שהקים את חברת Maxis, חברה שמוצר הדגל שלה הוא משחק המחשב הפופולרי Simcity. בראון חיפש הזדמנויות להשקעה בישראל וסימיגון מצאה חן בעיניו. בראון היא בעל המניות הגדול בחברה, בנוסף השקיעו בחברה התעשייה האווירית, חברת סמוראי השקעות (קרן הון סיכון שהשליטה בה נרכשה אחר כך על ידי יצחק תשובה), וקבוצה של משקיעי אנג'ל, ביניהם שמעון וינטרוב ומיכה אנג'ל. בסך הכל גייסה החברה עד 2002 כ-6 מיליון דולר במספר סביבי גיוס. מרכז הפיתוח של החברה הוקם בהרצליה והמטה שלה בבאורלנדו, פלורידה.
סימיגון החלה לשווק את המוצר הראשון שלה, AirBook, בשנת 1998 לחילות אוויר ברחבי העולם, לצורכי אימון טייסיהם, בין היתר במטוסי 16-F. היא מכרה את המערכת לחילות האוויר של ארצות הברית, טורקיה, תאילנד וכן לחברה בריטית לאימון פקחי טיסה ולחברת אמריקאית המתמחה באימון טייסים. בינואר 2002, חתמה על עסקה, בשווי של 12 מיליון דולר, לאספקת מערכות אימון לטייסי צי ארצות הברית. חתמה על הסכם לשיתוף פעולה עם התאגיד הסינגפורי SCS - Singapore Computer Systems לשיווק חבילות של אימוני סימולציה אינטראקטיוויים לשוק האסייתי-פסיפי. פרויקט זה קיבל מימון מקרן סינגפור-ישראל למחקר ופיתוח.
ביולי 2001, חתמה על הסכם עם חברת בי.וי.אר מערכות הישראלית לפיתוח משותף של חבילת אימון אווירית משולבת. במסגרת ההסכם בי.וי.אר מערכות שילבה את מערכת ה-AirBook של סימיגון בסימולטורי הטיסה שלה. בפברואר 2002 השיקה מערכת המותאמת לפקחי טיסה שפותחה בשיתוף עם חברת Airline AI הבריטית, ומומנה בחלקו על-ידי קרן ברייטק לשיתוף פעולה במו"פ בין ישראל לבריטניה. מערכת מאפשרת למשתמש לדמות את העולם סביב מגדל הפיקוח באופן תלת־ממדי, תוך שהוא שולט על כל התנועות האוויריות במרחב באמצעות פקודות קוליות.
בדצמבר 2004, השיקה סימיגון יחד עם חברת לוקהיד מרטין את NxTrain, מערכת סימולציה מבוססות מחשב אישי לניהול אימון משולב. הפתרון כלל מערכת לתכנון וניתוח אימון בהדמיה, מערכת לניהול האימון, סביבת תרגול ומערכת לתמיכה לוגיסטית. פתרון זה התבסס על מוצר נוסף של החברה הנקרא Simbox, ערכת פיתוח לסימולציה, המאפשרת למשתמשים בו לפתח בעצמם סימולציות.
באוקטובר 2006, ביצעה החברה הנפקה ראשונה לציבור בבורסת AIM, בורסת משנה של הבורסה לניירות ערך בלונדון וגייסה 5.3 מיליון ליש"ט (כ-10 מיליון דולר) לפי שווי שוק של 50 מיליון דולר לפני הכסף (60 מיליון דולר אחרי ההנפקה).
בדצמבר 2006, רכש חיל האוויר הבלגי רכש את תוכנת AirBook עבור תוכנית האימון שלו למטוסי ה-16-F.
בספטמבר 2011, זכתה סימיגון בחוזה לאספקת מערכות להכשרת טייסים לפיקוד החינוך והאימונים של חיל האוויר של ארצות הברית.
החל משנת 2013 השתלבה החברה בפרויקט הפיתוח של המטוס לוקהיד מרטין F-35 לייטנינג II, במסגרת הסכם רכש גומלין.
הערות שוליים

1 2  טלי ציפורי, ‏"גוגל מתמחה במציאת מידע בדרך הטובה ביותר. סימיגון מאפשרת ללמוד אותו בצורה היעילה ביותר", באתר גלובס, 9 במאי 2007
↑  שי שלו, ‏פיקסל נרכשה ע"י החברה האמריקנית TAKE-TWO בכ-7.5 מ' ד', באתר גלובס, 22 במרץ 2000
בעז בבאי, קבוצת משקיעים בראשות רמי וייץ רכשה בחזרה את פיקסל הישראלית תמורת כמיליון דולר לאחר שנמכרה ל-Gameplay הבריטית בכ-50 מ' ד' בספטמבר, באתר TheMarker‏, 4 ביולי 2001
↑  שי שלו, ‏הסמוראים הצעירים שולפים חרבות (וירטואליות), באתר גלובס, 21 במרץ 2000
שלומי גולובינסקי, גרין מצרפת קרן הון סיכון חדשה לתיק ההשקעות שלה: משקיעה 8 מיליון דולר בסמוראי, באתר TheMarker‏, 27 באוגוסט 2000
1 2  בעז בבאי, סימיגון תספק מערכות אימון ל-SCS מסינגפור; העסקה מוערכת בכ-10 מיליון דולר ל-4 השנים הבאות, באתר TheMarker‏, 20 באוקטובר 2002
↑  בעז בבאי, סימיגון הישראלית תספק לצי האמריקאי מערכות לאימון טייסים; שווי העסקה -  12 מיליון דולר ב-4 שנים, באתר TheMarker‏, 16 בינואר 2002
↑  אורה קורן, קרן סינגפור-ישראל אישרה 3 פרויקטים, באתר הארץ, 18 באוגוסט 2003
↑  TheMarker digital, בי.וי.אר מערכות וסימיגון ישתפו פעולה בפיתוח חבילת אימון אווירית משולבת, באתר TheMarker‏, 24 ביולי 2001
↑  TheMarker digital, סימיגון השיקה מערכת חדשה המותאמת לפקחי טיסה, באתר TheMarker‏, 19 בפברואר 2002
↑  צורי דאר, לוקהיד מרטין וסימיגון הישראלית פיתחו סימולטור לאימונים צבאיים ואזרחיים, באתר TheMarker‏, 7 בדצמבר 2004
↑  עומרי כהן, סימיגון מהרצליה משלימה גיוס של כ-10 מיליון דולר בלונדון לפי שווי של כ-60 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 27 באוקטובר 2006
אפרת נוימן, סימיגון הישראלית גייסה 10 מיליון דולר בבורסה המשנית בלונדון, באתר הארץ, 28 באוקטובר 2006
↑  הארץ, חוזה לסימיגון בבלגיה בהיקף ראשוני של 350 אלף דולר, באתר TheMarker‏, 19 בדצמבר 2006
↑  U.S. Air Force Awards a $2.6M Contract to SimiGon, Business Wire, ‏September 01, 2011
↑  יובל אזולאי, ‏תע"א תייצר את הכנפיים של מטוסי החמקן: פוטנציאל המכירות מוערך ב-2.5 מיליארד דולר, באתר גלובס, 23 באפריל 2013
סימיו (מחוז)

| --- | --- |
 מדינה:  טנזניה טנזניה
 בירת המחוז:  בריאדי
 תאריך ייסוד:  2012 
 על שם:  Simiyu River 
 שטח:  23,807 קמ"ר קמ"ר
 גובה:  1,282 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  1,584,157 (2012)
 קואורדינטות:  3°02′02″S 34°13′19″E﻿ / ﻿3.034°S 34.222°E﻿ / -3.034; 34.222 
 אזור זמן:  UTC +3
 http://www.simiyu.go.tz/
  מפת מיקום  מפה מפורטת    he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סימיו (בסוואהילי: Mkoa wa Simiyu) הוא אחד מ-31 מחוזות טנזניה. המחוז משתרע על פני שטח של 23,807 קמ"ר.
מחוז זה, המחולק לחמש נפות, ממוקם בחלק הצפוני של המדינה וגובל במזרחו עם מניארה וסינגידה, בדרומו עם מחוז שיניינגה, מחוז מוונזה במערב ובמחוז מרה בצפון. המחוז נוסד בשנת 2012.
על פי המפקד שנערך בטנזניה בשנת 2012 מנה מחוז זה 1,584,157 נפשות.
נפות המחוז

בריאדי
מאסווה
איטילמה
מיאטו
בוסגה
בחמש הנפות קיימים כ-479 כפרים.
חקלאות

במחוז סימיו קיימים שלושה אזורים חקלאיים - האזור הכולל את בריאדי, בוסגה ואיטילימה, המתאפיין בגידולים כמו כותנה, תירס, דורה וקסאווה; האזור הכולל את מיאטו, בו כמעט לא קיימת חקלאות, והגידולים המעטים בו מופנים להאכלת חיות משק; והאזור הכולל את מאסווה, שמאופיין בגידולי תירס וכותנה.
הערות שוליים

↑  אזור סימיו באתר mindat.org
↑  David P. Ngilangwacorresponding  and George S. Mgomella, Factors associated with retention of community health workers in maternal, newborn and child health programme in Simiyu Region, Tanzania, African Journal of Primary Health Care, 2018
↑  [http://www.tzdpg.or.tz/fileadmin/documents/dpg_internal/dpg_working_groups_clusters/cluster_1/psdtrade/Documents/guide-simiyu.pdf SIMIYU REGION
INVESTMENT GUIDE]
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של טנזניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סיקורסקי

ערך זה עוסק ביצרנית כלי טיס. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  איגור סיקורסקי
 תקופת הפעילות:  1925–הווה (כ־99 שנים)
 חברת אם:  לוקהיד מרטין 
 מיקום המטה:  סטרטפורד, קונטיקט, ארצות הברית
 בעלות:  לוקהיד מרטין
 ענפי תעשייה:  תעופה
 מוצרים עיקריים:  כלי טיס
 עובדים:  15,975 (נכון ל־2014) 
  
 www.sikorsky.com
 
סמליל קודם של החברה
מסוק מתוצרת סיקורסקי
סיקורסקי (באנגלית: Sikorsky Aircraft Corporation) היא יצרנית מטוסים ומסוקים מהמובילות בעולם.
היסטוריה

חברת סיקורסקי נוסדה ב-1925 על ידי המהנדס איגור סיקורסקי. ב-1929 מוזגו החברות בואינג, Chance Vought, המילטון סטנדרד, פראט & וויטני וסיקורסקי והוקם תאגיד יונייטד איירקראפט ותחבורה. ב-1934 התאגיד פורק לשלוש חברות עצמאיות: בואינג, יונייטד איירקראפט (במסגרתה פעלה סיקורסקי) ויונייטד איירליינס. החברה הייתה הראשונה לייצר בייצור המוני מסוק יציב בעל רוטור ראשי אחד, בשנת 1942. לחברה מספר מסוקים מפורסמים, כדוגמת CH-53 סי סטאליון (הקרוי בצה"ל יסעור) וUH-60 בלק הוק (הקרוי בצה"ל ינשוף) שנמצאים בשימוש נרחב ברחבי העולם, לרבות בישראל. ב-1975 שינתה יונייטד איירקראפט את שמה ליונייטד טכנולוג'יס, וזו מכרה את סיקורסקי לתאגיד לוקהיד מרטין בנובמבר 2015.
דגמים > מטוסים

סיקורסקי S-29-A
סיקורסקי S-30. מעולם לא נבנה
סיקורסקי S-31
סיקורסקי S-32
סיקורסקי S-33
סיקורסקי S-34
סיקורסקי S-35
סיקורסקי S-36
סיקורסקי S-37
סיקורסקי S-38
סיקורסקי S-39
סיקורסקי S-40
סיקורסקי S-41
סיקורסקי S-42
סיקורסקי S-43
סיקורסקי VS-44
סיקורסקי S-45. מעולם לא נבנה
דגמים > מסוקים

VS-300
סיקורסקי S-47 - ידוע גם כ-R4
סיקורסקי S-48 - ידוע גם כ-R5/H5
סיקורסקי S-49 - ידוע גם כ-R6
סיקורסקי S-51 - גרסה אזרחית של ה-H5
סיקורסקי S-52 - ידוע גם כ-H18/HO5S
סיקורסקי S-53 - ידוע גם כ-XHJS-1
סיקורסקי S-55 - ידוע גם כ-H-19
סיקורסקי S-56 - ידוע גם כ-H37A
סיקורסקי S-58 - ידוע גם כ-H34
סיקורסקי S-59. - ידוע גם כ-XH39
סיקורסקי S-60
סיקורסקי S-61 - ידוע גם כ-SH-3 סי קינג.
סיקורסקי S-62
סיקורסקי S-64
סיקורסקי S-65 - ידוע גם כ-CH-53 סי סטאליון. בין היתר משמש את חיל האוויר הישראלי בשמו העברי יסעור.
סיקורסקי S-67.
סיקורסקי S-76.
ראו גם

תעשיית תעופה ברוסיה
סיפור החיים

| --- | --- |
 סוגה:  סדרת-טבע
 יוצרים:  BBC
 מנחים:  דייוויד אטנבורו 
 ארץ מקור:  בריטניה
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  6 + פרק מיוחד
 הפקה
 מוזיקה:  מוראי גולד 
 אורך פרק:  60 דקות
 שידור
 רשת שידור:  23 באוקטובר 2014 - 27 בנובמבר 2014
 תקופת שידור מקורית:  23 באוקטובר 2014 – 27 בנובמבר 2014 
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
פיקה אמריקאית מכינה לעצמה מחסה לחורף
שכווי חד-זנב מחזר אחרי נקבות
סיפור החיים (באנגלית: Life Story) היא סדרת-טבע תיעודית שהופקה על ידי ה-BBC, מהיוצרים של "עולם קפוא" ושל "עולם מופלא". הסדרה מורכבת מ-6 פרקים באורך כ-60 דקות. בגרסה האנגלית מדובבת הסדרה על ידי דייוויד אטנבורו.
סדרה זו מציגה את סיפור ההישרדות של מגוון בעלי חיים מצעירותם ועד לגיל הבגרות שלהם וקשיי ההורות שלהם.
משפטי האותנסיה

משפטי האותנסיה (בגרמנית: Euthanasie-Prozesse) היו הליכים משפטיים נגד המבצעים והשותפים העיקריים לרציחות במסגרת תוכנית T4 בה בוצעה אותנסיה בגרמניה הנאצית.
משפט האותנסיה הראשון נערך על ידי ארצות הברית באוקטובר 1945. בו עמדו לדין רופאים ואחיות במרכז ההרג בהדמר בגין רצח פולנים ורוסים חולי שחפת בקיץ 1944. כל שבעת הנאשמים נמצאו אשמים, ושלושה הוצאו להורג. אותנסיה הייתה נושא משיק במשפט הרופאים בנירנברג, שנערך על ידי ארצות הברית מדצמבר 1946 עד אוגוסט 1947. ארבעה מתוך 23 הנאשמים בו הואשמו בהשתתפות באותנסיה: קרל ברנדט, ויקטור בראק, ולדמאר הופן וקורט בלומה. ברנדט, בראק והופן הורשעו, נידונו למוות והוצאו להורג. בלומה זוכה.
ביוני 1947 התקיים משפט אותנסיה באזור הכיבוש הסובייטי בדרזדן בו נשפטו עובדי המרכז לאותנסיה זוננשטיין בפירנה. היו 15 נאשמים, ביניהם פול ניטשה, מנהל המשרד הרפואי T4 (בגרמנית: Medizinische Abteilung). ארבעה מהנאשמים, בהם ניטשה, נידונו למוות והוצאו להורג.