stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אדווין מיור

| --- | --- |

 לידה:  15 במאי 1887 דירנס, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  3 בינואר 1959 (בגיל 71) קיימברידג', הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 שפות היצירה:  גרמנית, אנגלית 
 זרם ספרותי:  הרנסאנס הסקוטי 
 בן או בת זוג:  וילה מיור (1919–1959) 
 פרסים והוקרה:  פרס יוהאן היינריך פוס לתרגום (1958)  פרס היינמן (1953)  פרס סאלטייר (1956)  פרס ראסל לוינס לשירה 
 
אדווין מיור אביר מסדר האימפריה הבריטית (אנגלית: Edwin Muir; ‏15 במאי 1887 – 3 בינואר 1959) היה משורר, סופר ומתרגם סקוטי. נולד בחווה בדירנס, אורקני, סקוטלנד. הוא זכור בזכות שירתו בעלת הרגישות העמוקה ומלאת החיות, שנכתבה בשפה פשוטה ובעלת עיסוק מועט באמצעים סגנוניים.
ביוגרפיה

מיור נולד בחווה שהייתה ידועה בשם Folly Farm, בדירנס, אותה עיירה בה נולדה אמו. לאחר מכן עברה המשפחה לאי ווייר, ולאחר מכן חזרה למיינלנד (אורקני). בשנת 1901, כשהיה בן 14, אביו איבד את החווה שלו, והמשפחה עברה לגלאזגו. אביו, שני אחיו ואמו נפטרו תוך מספר שנים. חייו כצעיר היו חוויה מדכאת, וכללו רצף של עבודות לא נעימות במפעלים ובמשרדים, בהן עבודה במפעל שהפך עצמות לפחם. "הוא סבל פסיכולוגית בצורה ההרסנית ביותר, אם כי אולי המשורר של השנים שלאחר מכן הרוויח מהחוויות הללו לא פחות מאשר מ'גן העדן' האורקני שלו".
בשנת 1919, נשא מיור לאישה את וילה אנדרסון, והזוג עבר ללונדון. על כך, מיור כתב בפשטות 'נישואיי היו האירוע המאושר ביותר בחיי'. וילה ובעלה הטרי עבדו יחד על תרגומים רבים. הבולטים ביניהם היו תרגום יצירותיו של פרנץ קפקא . הם תרגמו את "הטירה" תוך שש שנים מיום מותו של קפקא. וילה הייתה הבלשנית המוכשר יותר והיא הייתה התורמת העיקרית לתרגומים אלו. וילה רשמה ביומנה ש"זאת אני הייתי" ושאדווין "רק עזר". בין 1924 לתחילת מלחמת העולם השנייה התרגום שלה (שלהם) מימן את חייהם המשותפים. הוא יעזור לה לתרגם תרגומים לאנגלית, הנחשבים למוערכים מאוד, של פרנץ קפקא, ליון פויכטונגר, גרהרט האופטמן, שלום אש, היינריך מאן והרמן ברוך.
בין השנים 1921–1923 התגורר מיור בפראג, דרזדן, איטליה, זלצבורג ווינה; הוא חזר לבריטניה ב-1924. בין השנים 1925 ל-1956, פרסם שבעה כרכי שירה אשר נאספו לאחר מותו ופורסמו ב-1991 בשם "קובץ השירים השלם של אדווין מיור" . מ-1927 עד 1932 פרסם שלושה רומנים, וב-1935 הגיע לסנט אנדרוז, שם הפיק את סקוט וסקוטלנד השנוי במחלוקת שלו (1936). בשנת 1939, במהלך שהותו בסנט אנדרוס, חווה מיור חוויה דתית ומאז ואילך חשב על עצמו כנוצרי, וראה את הנצרות כמהפכנית, ממש כמו הסוציאליזם. בין השנים 1946–1949 היה מנהל המועצה הבריטית בפראג וברומא. בשנת 1950 מונה לתפקיד המנהל של מכללת ניובאטל אבי (קולג' לגברים ממעמד הפועלים) במידלות'יאן, שם פגש במשורר ג'ורג' מק'קיי בראון. בשנת 1955 התמנה לפרופסור לאנגלית באוניברסיטת הרווארד, משרה על שם נורטון. הוא חזר לבריטניה ב-1956 אך מת ב-1959 בסוואפהאם פריור, קיימברידג'שייר, ונקבר שם.
ספסל זיכרון הוקם בשנת 1962 לזכרו של מיור בכפר האידילי סוונסטון, אדינבורו, שם בילה במהלך שנות ה-50. אשתו כתבה זיכרונות על חייהם המשותפים ב-1967. היא חיה לאחר מותו במשך אחת עשרה שנים ומתה באי ביוט.
יצירה

ילדותו באורקני הנידחת והבתולית ייצגה עדן אידילי עבור מיור, בעוד שהמעבר של משפחתו לעיר תאם בעיניו למפגש מטריד עמוק עם העולם "הנפול". מיור החל להתייחס למעבר משפחתו מאורקני לגלאזגו כתנועה מעדן לשאול. המתחים הרגשיים של אותה דיכוטומיה עיצבו רבים מחומרי יצירתו והשפיעו עמוקות על חייו. הציטוט הבא מבטא את הדילמה הקיומית הבסיסית של חייו של אדווין מיור:
"נולדתי לפני המהפכה התעשייתית, וכיום אני כבן מאתיים. אבל דילגתי על מאה וחמישים מהם. האמת לאמיתה היא שנולדתי ב-1737, ועד גיל ארבע עשרה לא נתקלתי בתאונות בזמן. או אז, בשנת 1751 יצאתי מאורקני לגלאזגו. כשהגעתי גיליתי שלא מדובר היה בשנת 1751, אלא 1901, ושמאה וחמישים שנים נשרפו במסעי בן היומיים. אבל אני עצמי עדיין הייתי בשנת 1751, ונשארתי שם פרק זמן ארוך. כל חיי, ניסיתי לשפץ את מרחב התנועה הבלתי נראה הזה. לא פלא שאני אובססיבי לגבי זמן". (תקציר מיומן 1937–1939.)
המצוקה הפסיכולוגית שלו הביאה אותו לעבור אנליזה יונגיאנית בלונדון. חזון שבו צפה בבריאה חיזק את מיתוס גן העדן שבמוחו, והובילו לראות בחייו ובקריירה שלו פועל יוצא של אגדה ארכיטיפית. באוטוביוגרפיה שלו כתב, "חייו של כל אדם הם הצגה חוזרת אינסופית של חיי אדם הראשון...". הוא גם הביע את תחושתו שמעשינו על פני כדור הארץ מהווים "מיתוס שבו אנו פועלים כמעט כמו שחקני תיאטרון מבלי להיות מודעים לכך". ניכור, פרדוקס, הדיאדות הקיומיות של טוב ורע, חיים ומוות, אהבה ושנאה ודימויים של מסעות ומבוכים הם מרכיבים מרכזיים ביצירתו.
יצירתו סקוט וסקוטלנד קידמה את הטענה שסקוטלנד יכולה ליצור ספרות לאומית רק על ידי כתיבה באנגלית, דעה שהעמידה אותו בניגוד ישיר לתנועת הלאלאנים של יו מקדיארמיד. מיור גילה אהדה מועטה ללאומיות הסקוטית .
אשתו, וילה מיור, תרגמה את יצירותיהם של סופרים גרמנים רבים, כולל פרנץ קפקא. אלה יצאו לאור בשמם המשותף, אך אשתו מציינת כי הוא "רק עזר".
בשנת 1958, אדווין ווילה זכו בפרס התרגום הראשון של יוהאן-היינריך-ווס. רבים מהתרגומים שלהם לרומנים גרמניים עדיין מודפסים.
בשנת 1965 כרך משירתו הנבחר נערך והוצג על ידי ת"ס אליוט.
מורשתו

כהערכה לשירתו של מיור ב-Texas Quarterly, כתבה המבקרת קתלין ריין ב-1961: "הזמן אינו דוהה [שיריו של מיור], ומתברר כי מצוינותם אינה חייבת דבר לנסיבות המקריות של הרגע שבו כתב המשורר, או כשאנו קוראים את שיריו; הם שורדים, כביכול, שינויים של רקע ואנו מתחילים לראות כי בעוד שהתנועות ה'חדשות' של עשור זה או אחר מאבדות את משמעותן כאשר הסצנה משתנה ושומרות רק על עניין היסטורי, אדווין מיור, משורר שמעולם לא עקב אחר אופנה, נתן למעשה ביטוי קבוע יותר לעולמו מאשר משוררים אחרים שבכוונה התכוונו להיות הפה של דורם".
באופן דומה, ג'וזף ה. סאמרס, בהערכה רטרוספקטיבית ב"מסצ'וסטס ריוויו", כינה את הישגיו של מיור בשירה ובפרוזה "כגדולים יותר מהספרותי הסתמי. הוא לא השתתף בניסיונות המודרניים לאלל את השירה, או את השפה, או אפילו את הדמיון האנושי. בכל יצירותיו משתמעת ההכרה שיש דברים חשובים יותר מספרות - החיים והאהבה, העולם הפיזי, הרוח האינדיבידואלית בגופו: אותם דברים שבהם האדם הדתי מכיר בעבודתו המיידית את האלוהים. מיור התעניין פחות בתחום הטכנולוגי של התקשורת מאשר בתחום הקשה הרבה יותר של רגישות, תפיסה, חוכמה, הדברים שהוא רצה למסור. זה היה ניצחון שהתאפשר רק, בפרדוקס המוכר, בזכות הענווה".
יצירותיו

We Moderns: Enigmas and Guesses, תחת השם הבדוי אדוארד מור, London, George Allen & Unwin, 1918
Latitudes, ניו יורק, BW Huebsch, 1924
שירים ראשונים, לונדון, הוגארת' פרס, 192
Chorus of the Newly Dead, לונדון, הוגארת' פרס, 1926
Transition: Essays on Contemporary Literature, London, Hogarth Press, 1926
The Marionette, לונדון, הוגארת' פרס, 1927
המבנה של הרומן, לונדון, הוגארת' פרס, 1928
ג'ון נוקס: דיוקן של קלוויניסט, לונדון, ג'ונתן קייפ, 1929
שלושת האחים, לונדון, היינמן, 1931
טום המסכן, לונדון, JM Dent & Sons, 1932
Variations on a Time Theme, לונדון, JM Dent & Sons, 1934
Scottish Journey London, Heinemann בשיתוף עם ויקטור גולנץ, 1935
מסעות ומקומות, לונדון, JM Dent & Sons, 1937
העידן הנוכחי מ-1914, לונדון, הוצאת קרסט, 1939
הסיפור והאגדה: אוטוביוגרפיה, לונדון, Harrap, 1940
המקום הצר, לונדון, פייבר, 1943
הסקוטים וארצם, לונדון, פורסם עבור המועצה הבריטית על ידי לונגמן, 1946
המסע ושירים אחרים, לונדון, פייבר, 1946
מסות על ספרות וחברה, לונדון, הוגארת' פרס, 1949
המבוך, לונדון, פייבר, 1949
שירים אסופים, 1921–1951, לונדון, פייבר, 1952
אוטוביוגרפיה, לונדון : הוגארת' פרס, 1954
פרומתאוס, מאויר על ידי ג'ון פייפר, לונדון, פייבר, 1954
רגל אחת בעדן, ניו יורק, גרוב פרס, 1956
משוררים חדשים, 1959 (עריכה), London, Eyre & Spottiswoode, 1959
אחוזת השירה, קיימברידג', MA, הוצאת אוניברסיטת הרווארד, 1962
שירים אסופים, לונדון וניו יורק, הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, 1965
הפוליטיקה של המלך ליר, ניו יורק, בית האסקל, 1970
תרגומים מאת וילה ואדווין מיור

כוח מאת ליון פויכטוונגר, ניו יורק, הוצאת ויקינג, 1926
הדוכסית המכוערת: רומן היסטורי מאת ליון פויכטוונגר, לונדון, מרטין סקר, 1927
שני מחזות אנגלו-סכסונים: איי הנפט ווורן הייסטינגס, מאת ליון פויכטוונגר, לונדון, מרטין סקר, 1929
הצלחה: רומן מאת ליון פויכטוונגר, ניו יורק, הוצאת ויקינג, 1930
הטירה מאת פרנץ קפקא, לונדון, מרטין סקר, 1930
הסהרורים: טרילוגיה, מאת הרמן ברוך, בוסטון, MA, Little, Brown & Company, 1932
יוספוס מאת ליון פויכטוונגר, ניו יורק, הוצאת ויקינג, 1932
ישועה מאת שלום אש, ניו יורק, בניו של GP Putnam, 1934
גבעת השקרים מאת היינריך מאן, לונדון, ג'רולדס, 1934
מוטקה, הגנב מאת שלום אש, ניו יורק, בניו של GP Putnam, 1935
הכמות הלא ידועה מאת הרמן ברוך, ניו יורק, הוצאת ויקינג, 1935
היהודי מרומא: רומן היסטורי מאת אריה פויכטונגר, לונדון, האצ'ינסון, 1935
נול הצדק מאת ארנסט לותאר, ניו יורק, ג'י. פי. פוטנאם ובניו.
לילה מעל המזרח מאת אריק פון קוהנלט-לדין, לונדון, שיד אנד וורד, 1936
המתחזה מאת ליון פויכטוונגר, ניו יורק, The Viking Press, 1937
אמריקה מאת פרנץ קפקא, ניו יורק, Doubleday/New Directions, 1946
המשפט מאת פרנץ קפקא, לונדון, מרטין סקר, 1937, הוצאה מחדש ניו יורק, הספרייה המודרנית, 1957
מטמורפוזה וסיפורים אחרים מאת פרנץ קפקא, Harmondsworth, Penguin Books, 1961.
לקריאה נוספת

Gifford, Douglas (1982), In Search of the Scottish Renaissance: The Reprinting of Scottish Fiction, in Cencrastus No. 9, Summer 1982, pp. 26 – 30, ISSN 0264-0856
Hearn, Sheila G. (1981), Muir: The Myth of the Man, review of Edwin Muir, An Autobiography; Roger Knight, Edwin Muir: An Introduction to his Work; & Akros No. 47, August* 1981, in Murray, Glen (ed.), Cencrastus No. 7, Winter 1981–82, pp. 46 & 47, ISSN 0264-0856 Hearn, Sheila G. (1982),
Edwin Muir's "Scottish" Criticism, which includes reviews of Edwin Muir: Uncollected Scottish Criticism by Andrew Noble and Poor Tom by Edwin* Muir, in Cencrastus No. 9, Summer 1982, pp. 41 & 42, ISSN 0264-0856
Hearn, Sheila G. (1983), Tradition and the Individual Scot: Edwin Muir & T.S. Eliot, in Cencrastus No. 13, Summer 1983, pp. 21 - 24, ISSN 0264-0856
הערות שוליים

↑  Edwin Muir, an Autobiography, Canongate Press, Edinburgh 1993, מסת"ב 0-86241-423-7)
↑  Muir, Edwin (1930). The Story and The Fable. London: Harrap. p. 132. ISBN 978-0937672228.
↑  Glen, Duncan Munro (19 בספטמבר 1991). The Poetry of the Scots. Edinburgh University Press. p. 92. ISBN 978-0748602971. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Willa Muir". BBC Scotland. אורכב מ-המקור ב-11 בפברואר 2012. נבדק ב-10 במאי 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Harries, Richard. "Light from the Orkneys: Edwin Muir and George Mackay Brown". אורכב מ-המקור ב-28 ביוני 2009. נבדק ב-4 במרץ 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Nigel McIsaac. "Willa Anderson, Mrs Edwin Muir, 1890-1970. Writer and translator". National Galleries Scotland. נבדק ב-10 באוקטובר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Edwin Muir 1887 - 1959". Scottish Poetry Library. נבדק ב-10 באוקטובר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "JOHANN-HEINRICH-VOSS-PREIS - PREISTRÄGER (the Johann Heinrich Voss Prize - laureates)". Deutsche Akademie (בגרמנית). נבדק ב-10 באוקטובר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Edwin Muir 1887–1959". Poetry Foundation. נבדק ב-10 באוקטובר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265787105171  PLWABN: 9810692882705606  BnF: cb12139594z (data)  CiNii: DA01634413  GND: 118785303  ICCU: RAVV048075  ISNI: 0000 0001 0891 2109  LCCN: n78086002  MusicBrainz: 962a7c52-88d6-4705-9222-12312f2d4a40  NKC: jn20010602952  NLA: 35367182  NLG: 120589  NTA: 068629400  SNAC: w6rz098m  SUDOC: 029857449  Trove: 927509  VcBA: 495/320549  VIAF: 41875982   WorldCat (עם VIAF): 41875982 
אנדרטה לאדווין מיור בקתדרלת סנט מגנוס, קירקוול, אורקני
אוניברסיטת פיונגיאנג ללימודי חוץ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 אוניברסיטה
 תקופת הפעילות:  1949–הווה (כ־76 שנים) 
 מיקום
 מדינה:  קוריאה הצפונית קוריאה הצפונית
 קואורדינטות:  39°03′55″N 125°46′04″E﻿ / ﻿39.06527778°N 125.76777778°E﻿ / 39.06527778; 125.76777778
 he
 
אוניברסיטת פיונגיאנג ללימודי חוץ היא אוניברסיטה הפועלת בפיונגיאנג, בירת קוריאה הצפונית, ומתמקדת בלימודי שפות.
היסטוריה

במהלך שנת 1949, נוסדה באוניברסיטת קים איל-סונג (האוניברסיטה הראשונה בקוריאה הצפונית) המחלקה ללימודי שפות. בהמשך, בשנת 1964 המחלקה התנתקה מאוניברסיטת קים איל-סונג לשם יצירת אוניברסיטה חדשה, המתמקדת בתחום לימודי השפה - אוניברסיטת פיונגיאנג ללימודי חוץ.
אף שאוניברסיטת פיונגיאנג ללימודי חוץ לא נהנית מהמוניטין היוקרתי של אוניברסיטת קים-איל סונג, הנחשבת לאוניברסיטה המובילה בקוריאה הצפונית, וכחממה לגידול דור המנהיגים הבא של המדינה, מרבית בוגרי האוניברסיטה ללימודי חוץ מועסקים בהמשך במערך הדיפלומטי של קוריאה הצפונית, או באחד משירותי המודיעין שלה.
מחלקות האוניברסיטה

באוניברסיטה קיימות פקולטות נפרדות ללימוד ארבעת השפות הבאות: אנגלית, רוסית, סינית ויפנית. בנוסף, פועלת באוניברסיטה גם "המכללה לשפות אתניות", בה מועברים קורסים ללימוד 18 שפות נוספות, ביניהן צרפתית, ספרדית, ערבית, תאית, אורדו, קמרית, פולנית ואיטלקית.
נכון לשנת 2018, האוניברסיטה כוללת קורסים ללימוד 22 שפות:
סינית, רוסית, יפנית, הונגרית, ערבית, מלאית, קמרית, תאית, לאית, פרסית, הינדית, אורדו, אנגלית, גרמנית, בולגרית, צ'כית, פולנית, צרפתית, איטלקית, פורטוגזית, רומנית, וספרדית.
בוגרים בולטים

ג'יימס דרזנוק - עריק אמריקני לקוריאה הצפונית
רי יונג-הו - שר החוץ של קוריאה הצפונית מאז שנת 2016
ראו גם

אוניברסיטת קים איל-סונג
הערות שוליים

↑  Yi, Jae-seung (2007-07-23). "과학기술중시정책 영향... 외국어 배우기 열풍, 2개 국어 회화 필수". Minjog21.
↑  "Pyongyang Univ. of Foreign Studies". Korean Central News Agency. 2009-11-24. אורכב מ-המקור ב-2011-04-30. נבדק ב-2010-12-30.
↑  Bowers, Andy (2006-10-10). "North Korea's Confusing Brand of English". National Public Radio.
↑  "北평양외대, 폴란드.이태리어科 신설 (Pyongyang Foreign Languages University establishes Polish, Italian courses)". JoongAng Ilbo. 2007-07-05. אורכב מ-המקור ב-2011-07-13. נבדק ב-2007-07-20.
↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2011-07-14. נבדק ב-2014-12-04. {{cite web}}:  (עזרה)
אברהם צ'רניאק

| --- | --- |

 לידה:  13 בספטמבר 1948 פולין
 פטירה:  7 בדצמבר 2013 (בגיל 65) ישראל
 לאום:  ישראלי
 תאריך עלייה:  4 באפריל 1950
 לימודי רפואה:  בית הספר לרפואה, האוניברסיטה העברית ירושלים
 התמחות:  כירורגית ילדים, כירורגיה כללית, כירורגיה של הכבד, הלבלב ודרכי המרה, השתלות
 תואר:  פרופסור חבר קליני
 תפקידים:  מנהל השרות להשתלות (כבד + כליות) בית החולים אינזלשפיטל, ברן. מנהל המחלקה לכירורגיה כללית והשתלות, בית החולים אינזלשפיטל, ברן, מנהל המחלקה לכירורגיה, בית החולים וולפסון, מנהל מחלקה כירורגית ומנהל היחידה ההפטוביליארית בבית החולים שיבא, תל השומר
 מחלקות ובתי חולים:  בית החולים המרסמית' בלונדון, בית החולים אדנברוק בקיימברידג' אנגליה, בית החולים המלכה אליזבת בברמינגהאם אנגליה. בית החולים אינזלשפיטל ברן, בית החולים וולפסון חולון, בית החולים שיבא בתל השומר
 פרסים והוקרה:  פרס ראשון ברדיו פרמקלוגיה, המכון לחקר רדיוקליני ע"ש ברוך. ציון לשבח עבור מחקר קליני מאת American Physicians Fellowship
 צאצאים:  אריק צ'רניאק 
 
אברהם (רמי) צ'רניאק (13 בספטמבר 1948 - 7 בדצמבר 2013) היה פרופסור לרפואה שהתמחה בכירורגיה הפטוביליארית. ניהל מחלקות כירורגיות, ערך מחקרים אקדמיים רבים בתחום הרפואה והטיפול בסרטן. נחשב לאחד הכירורגים המובילים בתחום הכבד-לבלב.
ביוגרפיה

נולד ב-1948 בוורוצלב שבפולין לגניה ופנחס צ'רניאק - פרופסור לרפואה גרעינית וממייסדי הרפואה הגרעינית בעולם. אח לעירית, צילה ויהודית. ב-1950 עלתה משפחתו לישראל. תחילה גרו במעברות, וכאשר החל אביו לעבוד כרופא בבית החולים הדסה, גרו בירושלים. בשנת 1951 עברו לתל אביב. בין 1956 ל-1962 למד בבית הספר היסודי תל חי בתל אביב, ובין 1962 ל-1966 למד בתיכון עירוני א' בתל אביב. למד באוניברסיטה העברית בירושלים, שם הכיר את אשתו עפרה (לבית סלומון) איתה התחתן ב-1973. בנו אריק צ'רניאק נולד ב-1975, ובתו שרונה (רופאה מומחית לכירורגיה פלסטית) נולדה ב-1978. צ'רניאק חלה בסרטן הלבלב בדצמבר 2012. על אף מחלתו הקשה המשיך לנתח עד שלושה שבועות לפני מותו בדצמבר 2013.
אחותו היא הפרופ' צילה צבס.
ביוגרפיה > שירותו הצבאי

התגייס ב-1973 ושירת כרופא צבאי לאחר לימודי רפואה במסגרת העתודה האקדמית. במלחמת יום כיפור שירת כרופא בגדוד תותחנים על קו התעלה. בשנת 1974 שירת כרופא גדודי של גדוד 202 של חטיבת הצנחנים. בשירותו תפס קו ברמת הגולן ובמעברי המיתלה והשתתף במבצעים רבים של חדירות מאחורי קווי האויב. שירת 3 שנים כסדיר ועוד שנה בקבע. בסיום שירותו בנובמבר 1977 מונה לקצין רפואה במפח"ט 623 - חטיבת המילואים (חטיבה 55 של הצנחנים). במהלך מלחמת לבנון הראשונה בשנת 1982 שירת כרופא חטיבתי בדרגת רב-סרן.
ביוגרפיה > לימודי רפואה והתמחות

בין 1966 ל-1972 הצטרף לעתודה והחל בלימודי הרפואה בבית הספר לרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים. בנוסף לרפואה למד באוניברסיטה בחוג לסינית. ב-1972 התחיל סטאז' בבית החולים שיבא בתל השומר אותו סיים בספטמבר 1973. ב-1975 קיבל תואר MD מהאוניברסיטה העברית בירושלים . בין 1977 ל-1983 התמחה במשך 4.5 שנים בכירורגיה כללית במחלקה לכירורגיה כללית וכירורגיית ילדים בבית החולים שיבא בהנחיית פרופ' איזידור וולפשטיין, ובנוסף בתחומי כירורגיה של כלי דם, חזה ולב, אורתופדיה, אורולוגיה וכירורגיה פלסטית. ב-1980 עבר את בחינות שלב א' וב-1982 את בחינות שלב ב' בכירורגיה כללית. באוגוסט 1984 קיבל את התואר מומחה לכירורגיה כללית.
ביוגרפיה > השתלמויות

צ'רניאק החליט להשתלם בכירורגיה של הכבד בעקבות מותו של חולה עם טראומת כבד שטופל במחלקה. עקב כך ב-1984 השתלם במשך שנה באנגליה בכירורגיה של הכבד ודרכי המרה ביחידה לכירורגיה של הכבד בבית החולים המרסמית' שבלונדון , בהנחיית פרופסור לזלי בלומגרט (ממייסדי הכירורגיה ההפטוביליארית העולמית). ביוני 1985 השתלם במחלקת ההשתלות של בית החולים אדנברוק בקיימברידג' אנגליה בהנחיית סיר רוי קאלן (אנ') במאי 1985 השתלם במיקרוכירורגיה בבית החולים נורוויק פארק בלונדון. באפריל 1987 השתלם במחלקה לכירורגיה והשתלות באינזלשפיטל בברן במשך 3 חודשים. ב-1989 השתלם במחלקה לכירורגיה והשתלות בבית החולים ע"ש המלכה אליזבת בברמינגהאם אנגליה בהנחיית פרופסור פול מקמסטר .
ביוגרפיה > פועלו בבתי חולים ציבוריים

בין 1985 ל-1990 היה רופא ראשי קבוע במחלקה לכירורגיה כללית בשיבא. ב-1985 שבועיים לאחר שחזר מההשתלמות בכירורגיית כבד בלונדון הטיל עליו מנהל המחלקה כמומחה צעיר לנתח נהג אוטובוס שנפצע קשה מכדור של מחבלים בגדה. צ'רניאק ביצע ניתוח מורכב של כריתת כבד בטראומה והציל את החולה. ב-1989 שלחה הנהלת בית החולים שיבא להשתלם בהשתלות כליה בברמינגהאם, ולאחר השתלמות של חצי שנה חזר לבצע השתלות כליה בשיבא והגדיר את הפרוטוקול של בית החולים לטיפול במושתלי כליה. בין אוקטובר 1990 למרץ 1991 חזר לאנגליה ועבד כרופא ראשי במחלקה לכירורגיה והשתלות בבית החולים ע"ש המלכה אליזבת בברמינגהאם אנגליה. באפריל 1991 הקים את השירות להשתלות כבד וכליה בבית החולים אינזלשפיטל (אנ') שבברן בשווייץ, בהנחיית פרופסור בלומגרט. מינואר 1992 בלומגרט עזב, וצ'רניאק קיבל את הניהול בפועל את המחלקה לכירורגיה באינזלשפיטל. בינואר 1993, לקראת גיוס בנו לצבא, החליט לחזור לארץ והתמנה למנהל מחלקה כירורגית א', בבית החולים וולפסון בחולון. תחת ניהולו המחלקה הכירורגית ובעקבותיה כל בית החולים העלו בשיעור ניכר את כמות החולים ואיכות הטיפול בהם. בפברואר 2008 התמנה למנהל היחידה לכירורגיה הפטוביליארית בבית החולים תל השומר.
ביוגרפיה > אסיא מדיקל ורפואה פרטית

כרופא פרטי נחשב אחד מהכירורגים המובילים בישראל, וצוין מאז 2002 עד 2013 כל שנה ברשימת "הכי הטובים" בפרסומים של עיתון מעריב . בשנת 2003 הקים יחד עם ד"ר עמיר סולד ופרופסור מיכה רבאו את אסיא מדיקל , שותפות רפואית כירורגית ראשונה בישראל (group practice) במסגרתה עובדים עשרות רופאים מומחים מובילים ומנהלי מחלקות בתחומי הכירורגיה, רפואת שד, פרוקטולוגיה בריאטריה, אורולוגיה ועוד. פרופסור מיכה רבאו סיפר על הקמת השותפות:
”הקונספט של "קבוצת רופאים" הפועלת בצוותא, היה עדיין בחיתוליו. "היינו שלושה רופאים עם ידע רב וחברות טובה, ד"ר עמיר סולד, מומחה לניתוחים זעיר-פולשניים, פרופ' רמי צ'רניאק ז"ל שהיה אחד המומחים הגדולים בארץ למחלות כבד ולבלב, ואני", משחזר פרופ' מיכה רבאו, כירורג בכיר באסותא, שותף באסיא מדיקל והמנהל היוצא של היחידה לטיפול במחלות המעי הגס והרקטום בבית החולים איכילוב.”
”מצאנו את עצמנו דנים ממושכות לאן היינו רוצים להוביל את הטיפול בחולים ואת השירות הניתן להם, בתחומי המומחיות שלנו העוסקים בעיקר במערכת העיכול העליונה והתחתונה ובתחומי הכירורגיה הפנימית. חיפשנו דרך לתת רפואה טובה, נגישה, עם בקרה רפואית מוקפדת – שבמסגרתה כל רופא יהיה מחויב לרמה מקצועית ושרותית גבוהה ולבקרה של עמיתיו מסביבו".”
ביוגרפיה > פועלו האקדמי

ב-1971 פרסם את המאמר הראשון שלו כסטודנט לרפואה בהנחייתו של אביו, פרופסור פנחס צ'רניאק. ב-1975 זכה בפרס ראשון במסגרת תחרות של מכון ברוך למחקר רדיופארמקולוגי. ב-1983 מונה למרצה בכירורגיה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב. בעת שהותו בת השנה בלונדון פרסם 13 מאמרים אקדמיים שהיוו את הבסיס למינויו כמרצה בכיר ב-1987. בין השנים 1987 ל-1991 היה יו"ר הוועדה להכשרת פוסט דוקטורנטים בשיבא. ב-1990 קיבל ציון לשבח על מחקר אקדמי יוצא דופן מאגודת הרופאים האמריקאית. זכה לאורך השנים במספר רב של מענקי מחקר. בינואר 1991 (בגיל 43) מונה לפרופסור חבר קליני בכירורגיה. כאקדמאי ביצע פרסם עשרות מחקרים מאמרים שעסקו בנושאים מגוונים ופורצי דרך, כגון רפואה גרעינית, טיפולים מתקדמים בגידולים סרטניים, טיפול בגידולים סרטניים בכבד באמצעות גלי רדיו, דיאגנוסטיקה למקרים נדירים של הסתבכות גסטרקטומיה, שיטות חדשניות לטיפול בדימום בדרכי המרה וטכניקות כירורגיות חדשות. ערך ספרים, כתב פרקים בספרי רפואה, היה יו"ר וחבר באגודות מקצועיות והרצה בכנסים רבים בארץ וברחבי העולם. היה אחד מפורצי הדרך בעולם בתחום השתלת כבד מתורם חי והרבה לעסוק בטכנולוגיות כירורגיות חדשות לטיפול בסרטן כמו גלי רדיו וקריו, וייעץ לחברות הזנק רבות בתחום התרופות והמכשור הרפואי.
ראו גם

פנחס צ'רניאק
צילה צבס
הערות שוליים

↑  אתר שיבא, צ'רניאק הוזכר ברשימת הרופאים הטובים ביותר של מעריב
↑  "Evaluation of a new method for the diagnosis of obstructive and parenchymateous jaundice using radioactive toluidine blue"
↑  אתר בית החולים, בית החולים המרסמית
↑  ביוגרפיה של לזלי בלומגרט באתר אוניברסיטת גלאזגו
↑  אתר אוניברסיטת קיימברידג', בית החולים אדנברוק
↑  Queen Elizabeth Hospital Birmingham, בית החולים ע"ש המלכה אליזבת (ארכיון)
↑  daily mail, פול מקמסטר התנדב במסגרת רופאים ללא גבולות לטפל בחולים בסוריה
↑  formal right hepatectomy
↑  ניתוח מורכב של כריתה חלקית של הכבד. נחשב מסובך בגלל הידע האנטומי שהוא דורש והמצב הפריך והספוגי של הכבד עקב טראומה מקשה על זיהוי נכון של כלי הדם. כיום כבר לא עושים ניתוח כזה בטראומה אלה מניחים ספוגיות עד שהדימום נעצר ואחרי 48 שעות מסירים אותן.
↑  NRG, הכי טובים, כירורגיה, באתר nrg
↑  אתר אסיא מדיקל, אודות אסיא מדיקל
↑  P. Czerniak, A. Czerniak, Combined chemo-radionucleide therapy of cancer (complexo-therapy)., Journal of Israel Medical Association. 80: 119-122, 1971
↑  A. Czerniak, ST. Zwas, MY. Rabau, I. Avigad, B. Morag, I. Wolfstein., Scintigraphic demonstration of acute GI bleeding caused by gallbladder
 carcinoma eroding the colon., Clinical Nuclear Medicine. 10: 543-545, 1985
↑  A. Czerniak, O. Soreide, RN. Gibson, NS. Hadjis, CJ. Kelley, IS.
 Benjamin, LH. Blumgart, Liver atrophy complicating benign bile duct stricture - surgical and
 interventional radiological approach., American Journal of Surgery. 152: 294-300, 1986
↑  A. Czerniak, A. Bass, L. Bat, E. Shemesh, I. Avigad, I. Wolfstein, Jejunogastric intussusception: A new diagnostic test., Archives of Surgery. 122: 1190-1192, 1987
↑  A. Czerniak, JN. Thompson, A. Hemingway, O. Soreide, IS. Benjamin,
 DJ. Allison, LH. Blumgart, Haemobilia - a disease in evolution., Archives of Surgery. 123: 718-721, 1988
↑  A. Czerniak, M. Shabtai, I. Avigad, A. Ayalon, A direct approach to the left and the middle hepatic veins during
left-sided hepatectomy, Surgery Gynecology & Obstetrics 177(3): 303-307, 1993
↑  Early and late complications after liver transplantation.A. Czerniak, D. Mayer.In: Surgery of the liverand biliary tract, 2nd Edition, Ed: LH. BlumgartVol. 2,Chapter 127, pp.1845-1856, 1994 Churchill Livingstone,London, England
↑  The value of laparoscopic ultrasonography in the assessment of hepatic
 alignancy.A Czerniak,Y Avni, A Rosen, G Gvirz, S Levi.48th Annual meeting. American Association for the study of liver Disease. Chicago, USA, November 1997 Hepatology Suppl. Vol 26:178A, 1997.
↑  A. Czerniak, G. Lotan, Y. Hiss, E. Shemesh, I. Avigad, I. Wolfstein, The feasibility of in vivo resection of the left lobe of the liver and using it for transplantation., Transplantation. 48: 26-32, 1989
צ'רניאק (יושב על אימו גניה) עם משפחתו ומשה סתוי
צ'רניאק בבית החולים
צ'רניאק מרצה בכנס
צטיים

| צטיים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
משפחה:: צטיים
שם מדעי
 Cettiidae

צטיות (שם מדעי: Cettiidae) היא משפחה מסדרת ציפורי שיר ששויכה בעבר למשפחת הסבכיים והועברה לקבוצה עצמאית. יש עדין חוקרים שחולקים על העברה זו.
מאפיינים

לצטיות צבעים חומים והן חיות בעולם הישן בחורשים, ביצות, ערבות ובאזורים יבשים יותר וגם ביערות טרופיים. הן חיות באפריקה, אירואסיה ואוסטרליה.
אלו ציפורים קטנות, יחסית, הדומות לסבכי, בעלות מקור כתום קצר, ראש גדול ורגליים קטנות. הן נחבאות בין עלים וענפים אך יש להן ציוץ קולני המסגיר את נוכחותן. תזונתן העיקרית היא חרקים אותם הן מחפשות בין העלים. הן פעילות מעלות השחר עד הערב.
בישראל נמצא המין צטיה חלודית, שהיא ציפור יציבה.
סוגים

סוג ומין יחיד Pholidornis rushiae
סוג ומין יחיד Hylia prasina
Abroscopus
Urosphena
Tesia
Horornis
Cettia - בו המין צטיה
סוג ומין יחיד Tickellia hodgsoni
Phyllergates
המינים Pholidornis rushiae ו-Hylia prasina מופיעים לעיתים כמשפחה נפרדת עצמאית - היליים. עם זאת מרבית החוקרים רואים בהם מינים יחידים במשפחת הצטיות או הסבכיים.