stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עונת 2023/2024 בסרייה א'
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | אינטר | 38 | 29 | 7 | 2 | 89 | 22 | 67+ | 94 | העפלה לשלב הליגה בליגת האלופות |
| 2 | מילאן | 38 | 22 | 9 | 7 | 76 | 49 | 27+ | 75 | העפלה לשלב הליגה בליגת האלופות |
| 3 | יובנטוס | 38 | 19 | 14 | 5 | 54 | 31 | 23+ | 71 | העפלה לשלב הליגה בליגת האלופות |
| 4 | אטאלנטה | 38 | 21 | 6 | 11 | 72 | 42 | 30+ | 69 | העפלה לשלב הליגה בליגת האלופות |
| 5 | בולוניה | 38 | 18 | 14 | 6 | 54 | 32 | 22+ | 68 | העפלה לשלב הליגה בליגת האלופות |
| 6 | רומא | 38 | 18 | 9 | 11 | 65 | 46 | 19+ | 63 | העפלה לשלב הליגה בליגה האירופית |
| 7 | לאציו | 38 | 18 | 7 | 13 | 49 | 39 | 10+ | 61 | העפלה לשלב הליגה בליגה האירופית |
| 8 | פיורנטינה | 38 | 17 | 9 | 12 | 61 | 46 | 15+ | 60 | העפלה לשלב הפלייאוף בקונפרנס ליג |
| 9 | טורינו | 38 | 13 | 14 | 11 | 36 | 36 | 0 | 53 |  |
| 10 | נאפולי | 38 | 13 | 14 | 11 | 55 | 48 | 7+ | 53 |  |
| 11 | גנואה | 38 | 12 | 13 | 13 | 45 | 45 | 0 | 49 |  |
| 12 | מונצה | 38 | 11 | 12 | 15 | 39 | 51 | 12– | 45 |  |
| 13 | ורונה | 38 | 9 | 11 | 18 | 38 | 51 | 13– | 38 |  |
| 14 | לצ'ה | 38 | 8 | 14 | 16 | 32 | 54 | 16– | 38 |  |
| 15 | אודינזה | 38 | 6 | 19 | 13 | 37 | 53 | 16– | 37 |  |
| 16 | קליארי | 38 | 8 | 12 | 18 | 42 | 68 | 26– | 36 |  |
| 17 | אמפולי | 38 | 9 | 9 | 20 | 29 | 54 | 25– | 36 |  |
| 18 | פרוזינונה | 38 | 8 | 11 | 19 | 44 | 69 | 25– | 35 | ירידה לסרייה ב' |
| 19 | ססואולו | 38 | 7 | 9 | 22 | 43 | 75 | 32– | 30 | ירידה לסרייה ב' |
| 20 | סלרניטנה | 38 | 2 | 11 | 25 | 32 | 81 | 49– | 17 | ירידה לסרייה ב' |
סטטיסטיקות > מלכי השערים

| מיקום | שחקן | קבוצה | שערים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | ארגנטינה לאוטרו מרטינס | אינטר מילאנו | 24 |
| 2 | סרביה דושאן ולאחוביץ' | יובנטוס | 16 |
| 3 | צרפת אוליבייה ז'ירו | מילאן | 15 |
| 3 | ניגריה ויקטור אוסימן | נאפולי | 15 |
| 4 | איסלנד אלברט גודמונדסון | גנואה | 14 |
| 6 | טורקיה הקאן צ'להאנולו | אינטר מילאנו | 13 |
| 6 | צרפת מרקוס תוראם | אינטר מילאנו | 13 |
| 6 | קולומביה דובאן ספאטה | טורינו/ אטאלנטה | 13 |
| 6 | בלגיה רומלו לוקאקו | רומא | 13 |
| 6 | ארגנטינה פאולו דיבאלה | רומא | 13 |
סטטיסטיקות > מלכי הבישולים

| מיקום | שחקן | קבוצה | בישולים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | פורטוגל רפאל ליאו | מילאן | 9 |
| 1 | ארגנטינה פאולו דיבאלה | רומא | 9 |
| 3 | בלגיה שארל דה קטלארה | אטאלנטה | 8 |
| 3 | ארמניה הנריך מחיתריאן | אינטר מילאנו | 8 |
| 3 | צרפת אוליבייה ז'ירו | מילאן | 8 |
| 3 | ארצות הברית כריסטיאן פוליסיק | מילאן | 8 |
| 7 | ניגריה אדמולה לוקמן | אטאלנטה | 7 |
| 7 | צרפת מרקוס תוראם | אינטר מילאנו | 7 |
| 7 | איטליה ראול בלאנובה | טורינו | 7 |
| 7 | ארצות הברית ווסטון מקני | יובנטוס | 7 |
| 7 | ספרד לואיס אלברטו | לאציו | 7 |
| 7 | איטליה מטאו פוליטנו | נאפולי | 7 |
פרסים > שחקן החודש

| חודש | שחקן | מועדון |
| --- | --- | --- |
| ספטמבר | פורטוגל רפאל ליאו | מילאן |
| אוקטובר | ארגנטינה לאוטרו מרטינס | אינטר מילאנו |
| נובמבר | ארגנטינה פאולו דיבאלה | רומא |
| דצמבר | ארצות הברית כריסטיאן פוליסיק | מילאן |
| ינואר | סרביה דושאן ולאחוביץ' | יובנטוס |
| פברואר | ארגנטינה פאולו דיבאלה | רומא |
| מרץ | איטליה אלסנדרו בסטוני | אינטר מילאנו |
| אפריל | ארגנטינה פאולו דיבאלה | רומא |
הערות שוליים

1 2  Player Statistics | Lega Serie A, www.legaseriea.it (באנגלית)
↑  Italian Serie A Top Scorers, BBC Sport (באנגלית)
↑  Italian Serie A Top Scorers, BBC Sport (באנגלית)
| עונות במפעל הראשון בחשיבותו בכדורגל האיטלקי |
| --- | --- | --- |
| טרום סרייה א' | 1898 • 1899 • 1900 • 1901 • 1902 • 1903 • 1904 • 1905 •  1906 • 1907 • 1908 • 1909 • 1909/1910 • 1910/1911 • 1911/1912 • 1912/1913 • 1913/1914 • 1914/1915 • 1919/1920 • 1920/1921 • 1921/1922 (FIGC) / ‏1921/1922 (CCI)‏ • 1922/1923 • 1923/1924 • 1924/1925 • 1925/1926 • 1926/1927 • 1927/1928 • 1928/1929 |  |
| הסרייה א' | 1929/1930 • 1930/1931 • 1931/1932 • 1932/1933 • 1933/1934 • 1934/1935 • 1935/1936 •  1936/1937 •  1937/1938 •  1938/1939 •  1939/1940 • 1940/1941 • 1941/1942 • 1942/1943 • 1945/1946 • 1946/1947 • 1947/1948 • 1948/1949 • 1949/1950 • 1950/1951 • 1951/1952 • 1952/1953 • 1953/1954 • 1954/1955 • 1955/1956 • 1956/1957 • 1957/1958 • 1958/1959 • 1959/1960 • 1960/1961 • 1961/1962 • 1962/1963 • 1963/1964 • 1964/1965 • 1965/1966 • 1966/1967 • 1967/1968 • 1968/1969 • 1969/1970 • 1970/1971 • 1971/1972 • 1972/1973 • 1973/1974 • 1974/1975 • 1975/1976 • 1976/1977 • 1977/1978 • 1978/1979 • 1979/1980 • 1980/1981 • 1981/1982 • 1982/1983 • 1983/1984 • 1984/1985 • 1985/1986 • 1986/1987 • 1987/1988 • 1988/1989 • 1989/1990 • 1990/1991 • 1991/1992 • 1992/1993 • 1993/1994 • 1994/1995 • 1995/1996 • 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 • 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 • 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 • 2008/2009 • 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 • 2019/2020 • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 • 2023/2024 • 2024/2025 |  |
עיטור הדגל האדום של העמל

| --- | --- |

  
 פרטים
 מדינה:  ברית המועצות 
 נוסד:  7 בספטמבר 1928 
 הענקות
 סה"כ הוענקו:  1,224,590 
 
עיטור הדגל האדום של העמל (ברוסית: Орден Трудового Красного Знамени) היה עיטור אזרחי של ברית המועצות, הניתן עבור הצטיינות בפעילות הציבורית ופעילות למען הפועלים.
היסטוריה

ב-28 בדצמבר 1920 החליטה הרפובליקה הסובייטית הסוציאל-פדרטיבית של רוסיה על הנפקת "עיטור פועלי הדגל האדום", כמקבילה האזרחית של העיטור הצבאי עיטור הדגל האדום. העיטור הפך לעיטור כלל-סובייטי ב-7 בספטמבר 1928.
העיטור

העיטור מורכב מסיכה כסופה בצורת גלגל שיניים, הנושאת את המוטו "פועלי כל האומות, התאחדו". במרכז, סמל הפטיש והמגל על רקע תחנת כוח הידרו חשמלית. הם מוקפים בידי שתי שיבולי חיטה מוזהבות. מעל לכל זה הדגל האדום הנושא את הכתובת "CCCP" (ברית המועצות). בתחתית הכוכב האדום, שבצידיו שיבולים מוזהבות. את הסיכה עונדים על החזה בצד שמאל, במקור ללא סרט.
מאוחר יותר התווסף לסיכה סרט שציבעו תכלת עם פסים כחולים בקצוות.
עד לשנת 1991 בוצעו מעל 1.2 מיליון הענקות של העיטור. חלק ממקבלי העיטור קיבלו אותו 6 פעמים.
זוכים מפורסמים

אלכסנדר פרוטזנוב (6 פעמים) - פעיל מפלגתי
ניקולאי בלייב - (6 פעמים)- מנהל מפעלים בתעשייה האופטית
ניקולאי סמליאקוב (6 פעמים) - סופר
מיכאיל גורבצ'וב
ולדימיר אוברוצ'ב
אלכסנדר סרגייביץ' יאקובלב
אראם חאצ'טוריאן
יבגני סבטלנוב
נורסולטן נזרבייב
איוואן פאפאנין
מיקולה אבילוב
גלקטיון טאבידזה
שמואל הלקין
ז'ורס אלפרוב
מרקוס קלינגברג - חוקר אפידמיולוג ומרגל לטובת ברית המועצות
בארנהאוס

| --- | --- |

 היסטוריה
 תקופות:  התקופה הנאוליתית 
 מיקום
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 קואורדינטות:  58°59′45″N 3°12′25″W﻿ / ﻿58.9958326°N 3.2068352°W﻿ / 58.9958326; -3.2068352
  (למפת סקוטלנד מוגדלת) אדינבורו גלאזגו אברדין פייזלי אייר פרת' אינוורנס לוכגילפהד דנדי איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים  אנגליה צפון אירלנד  אירלנד האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני בארנהאוס(למפת סקוטלנד רגילה) אדינבורו גלאזגו אברדין פייזלי אייר פרת' אינוורנס לוכגילפהד דנדי איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים  אנגליה צפון אירלנד  אירלנד האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני בארנהאוס
 
בית מס' 3, השרידים של אחד הבתים ביישוב הנאוליתי מהם ניתן להשקיף על לוך האראי
בארנהאוס (באנגלית: Barnhouse Settlement) הוא יישוב נאוליתי שהתגלה ב-1984 על חוף לוך האראי, אורקני, סקוטלנד, במרחק קצר מהאבנים הניצבות בסטנס. במגרשים העיקריים נמצאו עד כה 15 בתים הדומים לסקארה ברי בכך שיש להם קמין מרכזי, מיטות הבנויות כנגד הקירות ושידות, אך שונים בכל שהם ככל הנראה היו מפוזרים ולא מקובצים. במקום נמצאו כלי חרס טיפוסיים, בדומה לאבנים הניצבות של סטנס וסקארה ברי. כמו כן, במקום נמצאו גם סלעי חלמיש, כלי אבן ואבן נוספת הדומה לזכוכית געשית שככל הנראה הובאה מהאי אראן.
בבניין הגדול ביותר יש חדר ששטחו 7 מ"ר, קירות בעובי 3 מטרים וכניסה הפונה לכיוון צפון-מערב כך שהאור בשעת הדמדומים יפול בדיוק על המעבר הפנימי. החדר דומה לקטקומבה.
ניתן להגיע לאתר באמצעות דרך ציבורית המתחילה באבנים הניצבות בסטנס.
הרי חיביני

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  1,201 מ' 
 שטח:  1,300 קמ"ר 
 מדינה:  רוסיה 
 מיקום:  מחוז מורמנסק, רוסיהרוסיה
 קואורדינטות:  67°44′05″N 33°43′34″E﻿ / ﻿67.734722°N 33.726111°E﻿ / 67.734722; 33.726111
  (למפת רוסיה מוגדלת) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניהרי חיביני(למפת רוסיה רגילה) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניהרי חיביני
 
השתקפות הר מהרי חיביני באחד האגמים במרכז הרכס
הרי חיביני (ברוסית: Хиби́ны) הם אחד משני רכסי ההרים העיקריים של חצי האי קולה, רוסיה, בחוג הארקטי.
גאוגרפיה

הרי חיביני הם ההרים הגבוהים ביותר בחצי האי קולה, חצי אי גדול המשתרע מצפון רוסיה אל תוך ים ברנץ והים הלבן.
הרכס משתרע על פני כ-1,300 קמ"ר בצורה דמוית אליפסה ומשקיף מגובה של 900–1000 מטר על המישור הסובב אותו. ההרים אינם גבוהים במיוחד; שתי הפסגות הגבוהות ביותר הן ה-Yudychvumchorr, העומד על 1,201 מטרים, והצ'סנצ'ור, שעומד על 1,191 מטרים. הגובה הממוצע הוא 1,116 מטרים.  ההרים יוצרים צורת פרסה שבראשה רמה גבוהה, מוקפת בסדרה של קניונים עמוקים. הפסגות עם שיפועים תלולים, עם קרחונים, שדות קרח ושדות שלג בחלק מהמקומות. האזור כולו נחשב טונדרה הררית, אזור בו גדילת העצים מוגבלת בשל הטמפרטורות הנמוכות באופן קיצוני.
רכס ההרים השני בחצי האי קולה, טונדרות לובוזרו, בעל מאפיינים דומים לרכס חיביני וממוקם כ-5 קילומטרים מזרחה מהנקודה המזרחית ביותר של חיביני, מופרדים על ידי אגם אומבוזרו.
הרי חיביני עשירים במינרלים, בעיקר עפרות אפטיט ונפלין. 477 מינרלים תועדו בהרים ועבור 108 מהם הרי חיביני מהווים מיקום מייצג - הם תוארו לראשונה בחיביני.
הרי חיביני ברובם אינם מיושבים, למעט אחת ממחצבות המינרלים העשירות בעולם. בשנות ה-30 של המאה ה-20 בהובלת סמיון וולפקוביץ' באזור הוקם מפעל גדול לניצול אפטיט. בשנת 2005 הוקם מפעל נוסף, מהגדולים באירופה.
אחד המינרלים שהתגלו שם מדווח כבעל פוטנציאל כסופג רדיואקטיביות של פסולת גרעינית. למרגלות הרכס שוכנות הערים אפטיטי (על שם המחצב אפטיט) וקירובסק.
גאוגרפיה > אקלים

האקלים מתון ארקטי, עם טמפרטורת חורף ממוצעת של מינוס 5 מעלות צלזסיוס. עם זאת, הטמפרטורה עשויה לרדת למינוס 30 במהלך הלילה. זרם הגולף, המביא מים חמים יותר לחצי האי קולסקי מצפון, ממתן את האקלים, מה שהופך אותו לחם מעט יותר מאזורים ארקטיים אחרים.
הערות שוליים

1 2  "Khibinsky Mountains". נבדק ב-2009-02-16.
↑  "The Khibiny (Khibinsky tundras)". אורכב מ-המקור ב-2007-09-28. נבדק ב-2009-02-16.
↑  "Mineral Number 27-4". אורכב מ-המקור ב-2008-04-03. נבדק ב-2009-02-16.
↑  http://www.mindat.org/loc-2680.html Khibiny Massif, Kola Peninsula, Murmanskaja Oblast', Northern Region, Russia, Mindat.org
↑  "Safe Nuclear Dump discovered- April 24, 2008". נבדק ב-2009-02-16.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543434205171  GND: 4427539-0  LCCN: sh85072196  NKC: ge937358  VIAF: 238107284   WorldCat (עם VIAF): 238107284
דניאל קמלה

| --- | --- |

 לידה:  18 במרץ 1988 (בת 36) סקוטסדייל שבאריזונה
 שם במה:  דניאל קמלה ונסה בורן
 משקל:  54 ק"ג
 גובה:  1.63 מטר
 לאום:  אמריקאי
 קריירה מקצוענית:  30 בדצמבר 2014 – הווה (9 שנים)
 מאמנים:  ריקישי גנגרל WWE Performance Center
 
דניאל קמלה (באנגלית: Danielle Kamela; נולדה ב-18 במרץ 1988) היא מתאבקת אמריקאית. היא מוכרת בעיקר בשל תקופתה בארגון ההיאבקות WWE, שבו הופיעה תחת שם הבמה ונסה בורן.
החיים שלפני

קמלה נולדה לאם סמואנית ואבא אמריקאי. את לימודיה קיימה באוניברסיטת אריזונה. לפני קריירת ההיאבקות שלה, שימשה כמעודדת של קבוצת ה-NBA פיניקס סאנס וקבוצת ה-NFL, אריזונה קרדינלס.
קריירת היאבקות מקצועית > Knokx Pro Entertainment‏ (2016)

קמלה אומנה על ידי ריקישי וגנגרל בארגון Knokx Pro Entertainment. את הופעת הבכורה שלה ערכה ב-26 במרץ 2016 תחת השם דניאל.
קריירת היאבקות מקצועית > WWE > NXT‏ (2016–2021)

ב-12 באפריל 2016 נודע שקמלה חתמה על חוזה עם ה-WWE, שם נשלחה למתחם הפיתוח של ה-Performance Center באורלנדו, פלורידה.
את הקרב הטלוויזיוני הראשון שלה ערכה ב-5 באוקטובר בהפסד לפייטון רויס. ב-19 באוקטובר התאבקה נגד ניקי קרוס והפסידה לה, אך לאחר הקרב קרוס תקפה את קמלה והחלטת השופט הייתה להפוך את תוצאת הקרב ולזכות את קמלה כמנצחת של הקרב.
ב-28 ביוני קמלה התחרתה תחת שם הבמה החדש שלה ונסה בורן, בקרב העפלה לטורניר הנשים לזכר מאי יאנג, שבו ניצחה את ג'יימי האשי. ב-13 ביולי היא הודחה כבר בסיבוב הראשון של הטורניר על ידי סרינה דיב. ב-27 בספטמבר הפסידה לליב מורגן. ב-21 בפברואר 2018 הפסידה בורן לניקי קרוס. חודש לאחר מכן, בורן נוצחה על ידי קיירי סיין. ב-9 במאי בורן נוצחה על ידי דקוטה קאי, לאחר הקרב הותקפה על ידי אלופת הנשים של NXT, שיינה בייזלר. ב-11 ביולי הפסידה בורן לקיירי סיין. ב-8 באוגוסט הפסידה בורן לטיינרה קונטי בקרב העפלה לטורניר הנשים לזכר מאי יאנג. ב-26 בספטמבר, בורן הפסידה לאלופת הנשים של NXT, קיירי סיין, בקרב שאינו היה על התואר. ב-28 בנובמבר, קמלה נוצחה על ידי מיה יים. ב-27 בפברואר, בורן חברה לשורות אלייה וביחד הן גברו על טיינרה קונטי וזאיה לי. ב-27 במרץ, בורן ואלייה התחרו נגד קייסי קטנזארו ולייסי ליין בקרב שהסתיים ללא הכרעה. ב-24 באפריל, בורן ואלייה הפסידו לקנדיס לאריי וקייסי קטנזארו. ב-15 במאי, בורן ניצחה את ג'סי. ב-27 בנובמבר, בורן הפסידה לזאיה לי.
הערות שוליים

↑  מתחם הפיתוח מקבל קבוצה של מגויסים חדשים
הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הקזחית

הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הקזחית (בקזחית: Қазақ Кеңестік Социалистік Республикасы, ברוסית: Казахская Советская Социалистическая Республика) הייתה אחת הרפובליקות שהרכיבו את ברית המועצות. כאשר התפרקה ברית המועצות הכריזה קזחסטן על עצמאותה ב-16 בדצמבר 1991. רפובליקה זו הייתה האחרונה שעזבה את ברית המועצות.
באמצע שנות ה-20 אזור מרכז אסיה חולק לישויות סובייטיות שונות, שנקבעו לפי מאפיינים אתניים. הרפובליקה הקזחית הוקמה בשנת 1936 כאשר היא הופרדה מהרפובליקה הסובייטית הרוסית. לפי גודל השטח היא הייתה הרפובליקה השנייה בגודלה בברית המועצות. נכון למפקד האוכלוסין האחרון שנערך בשנת 1989, 40.1% מהאוכלוסייה היו קזחים (לעומת 58% בשנת 1926), 37.4% רוסים (לעומת 18% בשנת 1926), 5.8% אוקראינים, והשאר גרמנים (5.8%), טטרים, אוזבקים וקוראנים. כמה הגורמים שעיצבו את הדמוגרפיה היו הגירה רוסית לרפובליקה וגלי רעב המוני בשנות ה-30.


רפובליקות ברית המועצות. למידע על רפובליקה, לחצו עליה
היסטוריה

הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הקזחית הייתה בעבר חלק מהקיסרות הצארית הרוסית. היא סופחה לאימפריה במהלך המאה ה-18-המאה ה-19. בעקבות המהפכה הקומוניסטית היא היא הפכה להיות חלק של רוסיה הסובייטיית. בהמשך היא פוצלה ממנה ונוסדה הרפובליקה הסוביטיטית שהיא אחת מ-15 הרפובליקות שהרכיבו את ברית המועצות. במהלך תקופת שלטונו של סטלין הייתה ידועה בעיקר בשל מתקני הענישה שבה. אליה נשלחו עמים מגורשים. בשנת 1941 לאזור הוגלה אוכלוסייה גרמנית משמעותית. בשנת 1989 התגוררו ברפובליקה כמיליון גרמנים. בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20 בעקבות החלטה על פיתוח חקלאי של שטחים לא מנוצלים לאזור הגיעו רוסים רבים. בשנת 1989 ברפובליקה התגוררו מעל ל-6 מיליון רוסים ואוכלוסייתם הייתה קרובה לאוכלוסייה הקזחית.
על אדמת קזחסטן מספר פרויקטים סובייטים שאפתניים. החשוב שבהם הייתה תוכנית החלל הסובייטית שהתנהלה מקוסמודרום בייקונור שנמצאת מזרחית לימת אראל בדרום קזחסטן. מבסיס זה שוגר לחלל ספוטניק הלוויין הראשון בעולם בשנת 1957, וממנו יצא יורי גאגרין למסע הראשון של אדם בחלל בשנת 1961. כמו כן בשטח הרפובליקה בוצע מספר רב של ניסויים גרעינים.
הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הקזחית התנתקה מברית המועצות בשנות התשעים המוקדמות כחלק של תהילך התפרקות ברית המועצות מיד לאחר התמוטטות ברית המועצות, והפכה לקזחסטן. נורסולטן נזרבייב שהיה ראש הרפוטבליקה הסובייטית נבחר לנשיא קזחסטן וכיהן בתפקיד עד לשנת 2019.
הערות שוליים

| רפובליקות ברית המועצות |
| --- | --- | --- |
| רפובליקות סובייטיות | אוזבקיסטן • אוקראינה • אזרבייג'ן • אסטוניה • ארמניה • בלארוס • גאורגיה • טג'יקיסטן • טורקמניסטן • לטביה • ליטא • מולדובה • קזחסטן • קירגיזסטן • רוסיה |  |
| רפובליקות קצרות ימים | עבר הקווקז • קרלו-פינית • אבחזיה • המזרח הרחוק • ליטא-בלארוס • בוכרה • ח'ווארזם |  |
| רפובליקות אוטונומית | אבחזיה אסס"ר • נחצ'יבאן אסס"ר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548069605171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ברית המועצות ובנושא קזחסטן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית המולדובית

הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית המולדובנית (במולדובנית: Република Советикэ Сочиалистэ Молдовеняскэ) הייתה אחת מ-15 הרפובליקות של ברית המועצות. מולדובה נכבשה על ידי הצבא האדום ב-2 באוגוסט 1940 בזמן מלחמת העולם השנייה. כשהתפרקה ברית המועצות הכריזה מולדובה על עצמאותה ב-27 באוגוסט 1991.
היסטוריה

הסובייטים הקימו ישות אוטונומית במקום בשנת 1924. לבסוף, מולדובה עצמה נכבשה מידי הרומנים פעם במלחמת העולם השנייה והאוטונומיה הסובייטית חודשה בקיץ 1940. בשנים שלאחר מכן נשלחו עשרות אלפי אנשים שנחשדו כמאיימים על השלטון ל"חינוך מחדש" בסיביר או בקזחסטן. בנוסף על כך, השלטון הסובייטי רדף את הכמורה וגירש גרמנים אתניים. בסוף העשור היה רעב כבד ברפובליקה.
עם שלטונו של ניקיטה חרושצ'וב בשנים 1953–1964 אט אט מולדובנים החלו לחזור לארץ מהגולאגים. בשנות ה-70 וה-80 הרפובליקה קיבלה כספים רבים מהשלטון על מנת לפתח את האזור.
בשנות שלטונו של מיכאיל גורבצ'וב חלה תחייה וחידוש התנועה הלאומית במולדובה, לאחר שלטון הדיכוי של ליאוניד ברז'נייב. בשנים אלו החלו מחשבות על היפרדות מהשלטון המרכזי. בסוף אוגוסט 1989 השפה המולדובנית אומצה כשפה הרשמית והיא הוחזרה לאותיות הלטיניות, כמו שהיה לפני השלטון הסובייטי. באביב- סתיו 1991 מולדובה הכריזה על עצמאות וברית המועצות התפרקה, ובכך תמו הימים על הרפובליקה.
במולדובה של ימנו חבל טרנסניסטריה הטוען לעצמאות משתמש באותו דגל של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית המולדובית
דמוגרפיה

נכון לשנת 1989, 64.5% מהאוכלוסייה הייתה מולדובנית (בניגוד ל-68.8% בשנת 1941). לאומים מרכזיים אחרים שישבו במקום היו הרוסים והאוקראינים (13% מכל קבוצה, נכון ל-1989). במולדובה (1989) היו גם כ-1.5% (65,000) יהודים.
הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הלטבית

הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של לטביה (לטבית: Latvijas Padomju Sociālistiskā Republika, רוסית: Латвийская Советская Социалистическая Республика, Latviyskaya Sovetskaya Sotsialisticheskaya Respublika ) הייתה אחת הרפובליקות שהרכיבו את ברית המועצות לשעבר. היא הייתה ממשלת בובות סובייטית, שהוכרזה ב-21 ביולי 1940 לאחר הפלישה והכיבוש של לטביה על ידי ברית המועצות.
היסטוריה

בספטמבר 1939 מטוסי ברית המועצות החלו לאסוף מודיעין על המדינות הבלטיות. בקיץ 1940 ברית המועצות כבשה את מדינות אלו, לאחר הצבת אולטימטום. סטלין רצה לחסל את ההנהגה הפוליטית, ולכן מינה ממשלת בובות. מאוחר יותר הפכה לטביה לרפובליקה סובייטית שירשה את ממשלת הבובות. בקיץ נערכו בחירות מפוברקות. בין 1941 ל-1944 הרפובליקה נכבשה על ידי גרמניה הנאצית, אולם נכבשה בשנית על ידי הסובייטים ב-1944. בתקופת הכיבוש הנאצי כמעט ולא הייתה התנגדות בקרב הלטבים, הלטבים שיתפו פעולה עם ההנהגה הנאצית באזוריהם. לאחר שחרור השטח מהכיבוש הגרמני על ידי הצבא הסובייטי התחדש שילוב הרפובליקה בברית המועצות. בשנת 1946 בוצע רפורמה בתחום החקלאות והחל תהליך הקמת הקולחוזים. עוד בשנת 1940 השלטון החדש החל בגירוש המוני של המעמד המבוסס ופקידות לסיביר. מדיניות זו חודשה במהלך שנות ה-40 של המאה ה-20. בתגובה, החל במאבק מזוין של הלטבים נגד השלטון הקומוניסטי. מאבק זה נמשך במשך כמה שנים והסתיים בתחילת שנות ה-50. במרץ 1949 במהלך הגירוש הגדול של מרץ גורשו לסיביר כ-42 אלף אזרחים. בשנת 1949 הוגבל השימוש בשפה הלטבית.
תקופת שלטונו של ניקיטה חרושצ'וב התאפיינה בחיזוק משמעותי התעשייה הלטבית. עקב כך, גדל הצורך הגדול בעובדי כפיים. לשם מילוי מטרה זו, הועברו פועלים רבים ללטביה לעבוד במפעלים ובשכך ירד אחוז הלטבים האתניים.
בסוף שנות ה-80, עם תחילת מדיניות הפרסטרויקה של מיכאיל גורבצ'וב עד מהרה קמה תנועה לאומית שדרשה ניתוק הרפובליקה מברית המועצות וחידוש המדינה העצמאית. בשנת 1988 הוחזר השימוש בדגל הלאומי הישן. מאבק זה קיבל תנופה משמעותית לאחר בחירות חופשיות שהתקיימו במרץ 1990 וקבלת רוב לתנועות האופוזיציה בסובייט העליון של הרפובליקה. בחודשים לאחר מכן נערך משאל עם ותוצאותיו הראו רוב ברור בעד עצמאות. לטביה הכריזה על עצמאותה ב-21 באוגוסט 1991, יום שבו נכשל המהפך בברית המועצות. הכרזת העצמאות הוכרה על ידי מוסקבה ב-6 בספטמבר של אותה שנה.
אוכלוסייה

במהלך השלטון הסובייטי חלו שינויים מהותיים בהרכב אוכלוסיית לטביה:
בהתאם למפקד אוכלוסין משנת 1935, הלטבים היו כ-77% מאוכלוסיית המדינה - כ-1.467 אלף תושבים. בהתאם למפקד אוכלוסין משנת 1979 חלקם ירד ל-52% בלבד, למרות הקטנה מינורית במספרם ל-1.344 אלף תושבים.
בהתאם למפקד אוכלוסין משנת 1935, הרוסים היו כ-8.8% מאוכלוסיית המדינה - כ-168 אלף תושבים. בהתאם למפקד אוכלוסין משנת 1979 חלקם עלה ל-34%, תוך גידול במספרם ל-905 אלף תושבים (כמעט פי-6).
בהתאם למפקד אוכלוסין משנת 1935, הגרמנים היו כ-3.3% מאוכלוסיית המדינה - כ-62 אלף תושבים. בהתאם למפקד אוכלוסין משנת 1979 חלקם ירד ל-0.1% בלבד (פחות מ-4 אלף תושבים).
בהתאם למפקד אוכלוסין משנת 1935, היהודים היו כ-5% מאוכלוסיית המדינה - כ-93 אלף תושבים. בהתאם למפקד אוכלוסין משנת 1979 חלקם ירד ל-0.9% בלבד (כ-22 אלף תושבים).
שינוי זה היה תוצאה של מספר תהליכים:
עזיבת האוכלוסייה הגרמנית בעקבות הסכם ריבנטרופ–מולוטוב ובריחה לאחר עזיבת הכוחות הנאצים בשנת 1944.
שואת יהודי לטביה במהלך מלחמת העולם השנייה ועליית היהודים במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20.
מדיניות מכוונת של השלטון להביא ללטביה אוכלוסייה ממוצא רוסי.
סטיב הופמייר

| --- | --- |

 לידה:  29 באוגוסט 1964 (בן 60) פרטוריה, דרום אפריקה
 מוקד פעילות:  דרום אפריקה 
 תקופת הפעילות:  מ-1989
 מקום לימודים:  גריי קולג' 
 עיסוק:  זמר, שחקן, פזמונאי, סופר, שחקן
 זרם:  פופ/פולק אפריקאנרי
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  זמר
 http://stevehofmeyr.co.za/
 פרופיל ב-IMDb
 
סטפנוס יוהאנס הופמייר (Stephanus Johannes Hofmeyr; נולד ב-29 באוגוסט 1964 בפרטוריה) הוא זמר, פזמונאי, סופר, שחקן ופעיל חברתי דרום אפריקאי. מאז 2006 הוא גם מארח את התוכנית "ככה זה עם סטיב" ("Dis Hoe Dit Is met Steve") ברשת kykNET.
ביוגרפיה > ראשית חייו והשכלתו

סטיב הופמייר נולד ב-29 באוגוסט 1964 בפרטוריה כבכור מבין חמישה ילדים, כולם בנים למשפחה אפריקאנרית. הוריו הם סטפנוס יוהאנס הופמייר וקתרינה אוליבייה, שהתחתנו ב-5 במאי 1964 בפרטוריה. סבו, שעל שמו הוא נקרא, היה מפקד פלוגת הסער של הארגון הפרו-נאצי נוטרי עגלות השוורים.
למד בבית הספר היסודי בפרטוריה ובהננמן שבמדינה החופשית והוא סיים את לימודיו ב-1982 במכללת גריי שבבלומפונטיין. לאחר מכן גויס לצבא במסגרת שירות חובה לשנתיים והשתתף במבצע אסקארי במסגרת מלחמת הגבול הדרום אפריקנית. לאחר מכן למד דרמה בטכניקון של פרטוריה ב-1985 וב-1986, אך לא סיים את לימודיו.
ביוגרפיה > חיים אישיים

הוא גר באחוזה בקיאלאמי ליד יוהנסבורג. בשנת 1998 הוא התחתן עם השחקנית נטשה סאתרלנד ולהם שני ילדים, סבסטיאן סטיב ובנג'מין. הם נפגשו על הסט של אופרת הסבון אגולי. לפני נישואיו נולדו לו שלושה ילדים נוספים מאשה שניהל רומן עמה. הוא כל הזמן, לפני ואחרי חתונתו, מעורב בקשרי אהבה שונים, בין היתר במשך יותר מעשר שנים עם מדריכת הכושר ג'נין ואן דר ויבר. כאשר מערכת יחסים זו נחשפה היא הובילה לניכור בינו לבין אשתו ולגירושים. לאחר הגירושים הוא התחתן עם המאהבת שלו בינואר 2014.
בשנת 2008 הוא נאלץ לעבור ניתוח חירום בגלל מעי גס מחורר והיה חשש לחייו, מכיוון שמצב דומה גרם למות אביו. באוגוסט אותה שנה עבר ניתוח נוסף להחזרת דרכי העיכול לקדמותו על ידי הסרת קולוסטומיה וחיבור המעי הגס מחדש.
קריירה > קריירה כשחקן

בטלוויזיה, תפקידו הראשון הוא ב"גווילם וודברג" ("Guillam Woudberg"), ולאחר מכן תפקידו כנבל ברוס ביירס בסדרת הטלוויזיה "מאחורי כל אדם" ("Agter elke man") בשנת 1986 פרסמה אותו בדרום אפריקה. בעקבות הפרסום הוא קיבל תפקידים אחרים בטלוויזיה באופרות סבון כמו "אגולי" ("Egoli") ו"השדרה השביעית, ("Sewende Laan") וכמנחה בסדרה משלו "ככה זה עם סטיב", וגם תפקידים בסדרת דרמה כמו "נשוי עם רוגבי" ("Getroud met rugby").
הופמייר זכה בפרס ATKV בשנת 2003 על הראיון הטוב ביותר בטלוויזיה בתוכניתו "ככה זה עם סטיב" ובשנת 2010 הוא קיבל פרס מתעשיית הקולנוע והטלוויזיה הדרום אפריקאית (סאפטה) על תוכנית הצ'אט הטובה ביותר עם תוכנית זו.
הוא מופיע גם בסרטים כמו "קמפוס", "מאחורי כל גבר", "ללא גיבור", "מקרה של רצח", "אזור הכפר" ו"ארץ הצער". על הבמה שיחק בהפקות כמו "חופשת הקיץ", "יוסף וחלוק החלומות" ו"צליל המוזיקה".
קריירה > קריירת מוזיקה

כבר כילד צעיר הוא שר במקהלת הכנסייה ובגיל אחת עשרה הוא כבר התחיל לכתוב שירים.
כזמר רבים מהתקליטורים שלו זכו במעמד זהב והדואט שלו עם הזמרת הבלגית דנה ווינר, היית מביא פרחים (Vroeger bracht je bloemen) (תרגום פלמי להרכב של ניל דיימונד אתה לא מביא לי פרחים), זכה במקום השני במצעד הלהיטים של בלגיה בשנת 1997.
בשנת 2001 הוא סייר בדרום אפריקה עם המופע "קול יפה" המתאר את חייו ומוזיקתו של ניל דיימונד. הוא גם הוציא באותה השנה את ה-DVD שלו בעל אותו השם. הסיור זכה להצלחה אדירה עם 224 קונצרטים שכל הכרטיסים נמכרו מהם.
בשנת 2004 הוענק לו את פרס ה-SAMA כמוכר הטוב ביותר של כל התקליטורים בדרום אפריקה ובשנת 2015 תקליטור המוזיקה הקאנטרי שלו, אם היית יכול לקרוא את דעתי, זכה למעמד זהב תוך שבוע.
בסך הכל הוא מכר יותר ממיליון תקליטורים. הוא הופיע בהולנד, בלגיה, ניו זילנד, אוסטרליה, קנדה, איחוד האמירויות הערביות, קניה, נמיביה, מאוריציוס, איי סיישל וקומורו, מצרים, זימבבואה, ארצות הברית ובריטניה והקליט שירים בלוס אנג'לס. הוא אחד משני אמני הסולו הדרום אפריקאים היחידים שמצליחים למכור את סופרבול סאן סיטי להופעה.
מבין השירים שכתב הופמייר עצמו, 150 הוקלטו כבר על ידי אמנים דרום אפריקאים ובינלאומיים.