stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
להיינה
דמוגרפיה

| התפתחות האוכלוסייה> מפקד | התפתחות האוכלוסייה> אוכלוסייה | התפתחות האוכלוסייה>  | התפתחות האוכלוסייה> %± |
| --- | --- | --- | --- |
| 2000 | 9,118 |  | — |
| 2010 | 11,704 |  | 28.4% |
| 2020 | 12,702 |  | 8.5% |
נכון למפקד האוכלוסין של 2020 בארצות הברית אוכלוסיית להיינה מונה 12,702 איש.
34.8% אסייתים, 27.9% לבנים, 0.1% שחורים או אפרו-אמריקאים, 0.1% ילידים אמריקאים או ילידי אלסקה, 10.5% ילידי הוואי ואיי פסיפיק אחרים, ו-24.7% היו מעורבים. היספנים ולטיניים היוו 11.5% מהאוכלוסייה.
אמנות ותרבות

רחוב פרונט הוא אטרקציה פופולרית עם חנויות ומסעדות וכנקודת המוקד של הרובע ההיסטורי של לאהינה עם מוזיאון ביילי, בית המשפט להיינה והכלא. הרובע ההיסטורי כולל 60 אתרים היסטוריים בשטח קטן. רחוב פרונט דורג כאחד מ"עשרת הרחובות היפים ביותר" על ידי איגוד התכנון האמריקאי. פארק בניאן כולל את עץ הבניאן הגדול ביותר בארצות הברית, בגובה 60 רגל (18 מטר) עם 46 גזעים המשתרעים על שטח של 1.94 דונם (0.78 הקטרים).
מנובמבר עד מאי, טיולי צפייה בלווייתנים פופולריים בקרב תיירים. עונת השיא של צפייה בלווייתנים בלהיינה היא ינואר עד מרץ. לווייתן הגבן הוא המין הנפוץ ביותר שנמצא במימי הוואי, אם כי היו תצפיות נדירות של לווייתן גדול-סנפיר, לווייתן מינקי, לווייתן בריד, לווייתן כחול ולווייתנים מצפון האוקיינוס השקט.
ליל כל הקדושים הוא חגיגה גדולה בלהיינה, עם קהל ממוצע של בין עשרים לשלושים אלף איש. הערב מתחיל בסגירת רחוב פרונט לרכבים כדי להתחיל את "מצעד הקייקי" של ילדים בתחפושות. בהמשך הערב גם מבוגרים בתחפושות מצטרפים. יש המתייחסים לליל ליל כל הקדושים בלהיינה כ"מרדי גרא של האוקיינוס השקט". בשנת 2008 החגיגה צומצמה עקב התנגדויות של יועצי תרבות שחשו כי ליל כל הקדושים הוא עלבון לתרבות הוואי. בשנים שלאחר מכן הייתה השתתפות דלה באירוע, מכיוון שהרחוב לא היה סגור ולא התקיימה תחרות תחפושות. בשנת 2011, בגלל חששות כלכליים, המחוז התיר את חידוש האירוע במלואו.
בתרבות המערבית

סרטים רבים צולמו בלהיינה, ביניהם מכאן והלאה של קלינט איסטווד (2010), שבו צונאמי מפלצתי הורס את רחוב פרונט.
1961 - השטן בשעה 4 בכיכובם של ספנסר טרייסי ופרנק סינטרה
1970 - The Hawaiians בכיכובו של צ'רלטון הסטון
1973 - פפיון בכיכובם של סטיב מקווין ודסטין הופמן, צולם בהאנה.
1992 - בארכה, צולם בפארק הלאומי הליאקלה
1993 - פארק היורה
1997 - פאוור ריינג'רס טורבו - הסרט, צולם בעמק איאו
2002 - למות ביום אחר - סרט של ג'יימס בונד
2003 - הענק הירוק, צולם בקאקאהולה
2004 - Riding Giants, צולם ב-פיהי
2007 – שודדי הקאריביים: סוף העולם, צולם בפוקאלאני
השיר "להיינה" של לוגינס ומסינה מתוך אלבומם Full Sail משנת 1973
להיינה מוזכרת גם בשיר "The Last Resort" של האיגלס מאלבומם מ-1976, Hotel California .
במשחקי הווידאו פוקימון שמש וירח ופוקימון אולטרה שמש ואולטרה ירח, העיר קוניקוני מבוססת על להיינה.
הערות שוליים > ביאורים

↑  התואר של השליט המקומי
פנורמה של להיינה
פנורמה של קו המים בלהיינה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548048705171  GND: 4348392-6  LCCN: n80060868  MusicBrainz: 21e463ed-4726-4e15-bb48-848ca5386486  NARA: 10040401  VIAF: 242717552   WorldCat (עם VIAF): 242717552 
להיינה בתקופה שבין השנים 1903 -1910
פארק להנייה בניאן קורט לאחר השרפה באוגוסט 2023
פולה פטון

| --- | --- |

 לידה:  5 בדצמבר 1975 (בת 48) לוס אנג'לס, קליפורניה
 שם לידה:  פולה מקסין פאטון
 מדינה:  ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2004
 מקום לימודים:  אוניברסיטת דרום קליפורניה
 בן או בת זוג:  רובין ת'יק (2005–2015) 
 צאצאים:  ג'וליאן פואגו 
 מספר צאצאים:  1
 פרופיל ב-IMDb
 
פולה פטון, 2012
פולה מקסין פאטון (באנגלית: Paula Maxine Patton; נולדה ב-5 בדצמבר 1975) היא שחקנית קולנוע אמריקאית. התפרסמה בתפקידיה בסרטים "דז'ה וו" (2006), "פרשס" (2009), "משימה בלתי אפשרית 4: קוד הצללים" (2011), "אקדח כפול" (2013) ו"וורקראפט: ההתחלה" (2016).
ביוגרפיה

פאטון נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה, לג'ויס (לבית ורדן), מורה בבית ספר, ולצ'ארלס פאטון, עורך דין. אמה היא לבנה, ממוצא גרמני והולנדי, ואילו אביה הוא אפרו-אמריקאי. היא סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון אלכסנדר המילטון (אנ') בוסטסייד, מחוז לוס אנג'לס ולאחר מכן התחילה ללמוד באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, ולאחר שנתה הראשונה היא עברה לחוג לקולנוע של אוניברסיטת דרום קליפורניה. זמן קצר לאחר שסיימה את לימודיה, היא זכתה במשימה של שלושה חודשים בהכנת סרטים דוקומנטריים עבור PBS.
קריירה

פאטון סיפקה קולות עבור שירו של הזמר אשר "Can U Handle It?" אשר נכתב בשיתוף רובין ת'יק, לו תינשא מאוחר יותר. השיר נכלל באלבומו "Confessions" משנת 2004. לפאטון יש קרדיטים לכתיבת שירים במספר אלבומים של רובין ת'יק תחת השם "מקס", שנגזר מהשם האמצעי שלה (מקסין).
בשנת 2005 פאטון הופיעה לראשונה בסרט הקומדיה הרומנטית "היצ'" לצד ויל סמית'. באותה שנה היא שיחקה גם בסרט הדרמה "לונדון".
בשנת 2006, היא הופיעה לצד חברי הצמד אאוטקאסט, אנדרה 3000 וביג בוי בסרט המוזיקלי "בקצב פראי" שכתב וביים בריאן ברבר. באותה שנה זכתה לפריצה הגדולה שלה כאשר גילמה את התפקיד הנשי הראשי של קלייר קוצ'בר במותחן המדע הבדיוני של טוני סקוט "דז'ה וו" (אנ') לצד דנזל וושינגטון. הסרט זכה לביקורות מעורבות מצד המבקרים, אך היה לשובר קופות, והכניס למעלה מ-180 מיליון דולר ברחבי העולם. היא גם הופיעה בווידאו-קליפ לשיר "Lost Without You" של בעלה דאז רובין ת'יק ב-2006.
בשנת 2008, פאטון גילמה את כתבת הטלוויזיה קייט מדיסון בדרמה הקומית "אולי תתבגר" לצד קווין קוסטנר, גילמה את איימי קרסון, אשתו של בן (קיפר סאתרלנד) בסרט האימה העל-טבעי "מראות".
בשנת 2009 שיחקה בסרט הדרמה עטור השבחים של לי דניאלס, "פרשס", שם היא גילמה את גברת בלו ריין, מורה בבית הספר התיכון האלטרנטיבי בהארלם, ניו יורק, המלמדת ומדריכה תלמידים מקופחים.
בשנת 2010 היא גילמה את מורגן אלכסנדר בקומדיה הרומנטית "פשוט נכון בשבילה" בכיכובה של קווין לטיפה ובבימויה של הבמאית המרוקאית-אמריקאית סאנה חמרי. בסוף 2010, הוכרז שפאטון תחליף את שרון סטון בתור עוזרת התובע המחוזי החדשה בסדרת דרמת הפשע "חוק וסדר: מדור מיוחד" של רשת NBC, אך תפקידה בסדרה צומצם לפרק אחד. היא הוחלפה על ידי השחקנית מליסה סגמילר.
בשנת 2011 פאטון שיחקה בתפקיד הנשי הראשי בסרט האקשן "משימה בלתי אפשרית 4: קוד הצללים" שביים בראד בירד, בתפקיד הסוכנת המיוחדת ג'יין קרטר מיחידת "משימה בלתי אפשרית" של איתן האנט (טום קרוז). הסרט שוחרר לאקרנים ב-16 בדצמבר 2011, וזכה להצלחה קריטית ומסחרית, והכניס כמעט 700 מיליון דולר ברחבי העולם. כמו כן בשנת 2011, פאטון שיחקה בתפקיד הראשי בסרט הקומדיה "לקפוץ מעל המטאטא" בבימויו של סלים אקיל.
בשנת 2013, פאטון כיכבה לצד מארק וולברג ודנזל וושינגטון בקומדיית הפעולה "אקדח כפול". כמו כן, כיכבה בתפקיד הראשי בסרט הקומדיה הרומנטית "לטוס אל האהבה". הסרט האחרון זכה לביקורות שליליות ממבקרים רבים.
ב-24 בפברואר 2015, הוכרז שפאטון לוהקה לדמות הראשית בפיילוט לדרמת הפשע של ABC‏ "Runner", אך זו לא יצאה לפועל כסדרה.
בשנת 2016 שיחקה בתור הת'ר פישמן בסרט בקומדיה של אדם סנדלר "המהפך" שעלה ישירות לנטפליקס. באותה שנה גילמה את גארונה הלפאורקן בסרט הפנטזיה האפי "וורקראפט: ההתחלה" המבוסס על סדרת משחקי המחשב "וורקראפט".
בשנת 2017 כיכבה פאטון בסדרת הדרמה של רשת ABC, "הזדמנות חוזרת" בדמותה של לורה פרייס, אם המנסה לשנות את גורל רצח בתה. התוכנית אשר בוטלה לאחר עונה אחת ועשרה פרקים, היא עיבוד אמריקאי לתוכנית הטלוויזיה הקוריאנית "God's Gift: 14 Days", ששודרה ברשת SBS.
בשנת 2022 כיכבה בסדרת הדרמה והפנטזיה המצרית "Devil's Promise" (وعد إبليس), על גבר מצרי נשוי באושר (עמר יוסף) ואלמנה אמריקאית (פאטון) שמאחדים כוחות ויוצאים לנצח את השטן במשחק שלו.
חיים אישיים

ב-1991, בגיל 15, פאטון פגשה את הזמר רובין ת'יק, שהיה אז בן 14, במועדון היפ-הופ בשם בליסטיקס (בבעלותו של דייוויד פאוסטינו) בלוס אנג'לס. כאשר ת'יק ביקש ממנה לרקוד איתו. לדברי ת'יק, הוא שר לה את "קדחת הג'ונגל" של סטיבי וונדר בזמן שהם רקדו. בני הזוג לא החלו לצאת עד אוקטובר 1993, והתחתנו ב-11 ביוני 2005. פאטון ילדה את בנם, ג'וליאן פואגו, ב-6 באפריל 2010.
בני הזוג הודיעו על פרידתם ב-24 בפברואר 2014, לאחר 21 שנים ביחד וכמעט תשע שנות נישואים. ב-8 באוקטובר 2014, פאטון הגישה רשמית בקשה לגירושין ומשמורת משותפת על בנם. הגירושין נסגרו ב-20 במרץ 2015.
בינואר 2017, שופט דחה את בקשתה של פאטון להגביל את המשמורת של ת'יק לאחר שהאשימה אותו בהתעללות בילדים. מאוחר יותר באותו חודש, פאטון קיבלה משמורת בלעדית על בנה וצו הרחקה נגד ת'יק שכלל את בנם ג'וליאן ואמה ג'ויס פאטון לאחר שהאשימה אותו באלימות במשפחה, בגידה והתמכרות לסמים ולאלכוהול. פאטון ות'יק הגיעו להסכם משמורת באוגוסט 2017.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | היצ' | מנדי |  |
| 2005 | לונדון | אלכס |  |
| 2006 | בקצב פראי | אנג'ל דוונפורט |  |
| 2006 | דז'ה וו | קלייר קוצ'בר |  |
| 2008 | מראות | איימי קרסון |  |
| 2008 | אולי תתבגר | קייט מדיסון |  |
| 2009 | פרשס | מיס בלו ריין |  |
| 2010 | פשוט נכון בשבילה | מורגן אלכסנדר |  |
| 2011 | משימה בלתי אפשרית 4: קוד הצללים | ג'יין קרטר | מועמדת פרס סאטורן לשחקנית המשנה הטובה ביותר (2012) |
| 2011 | לקפוץ מעל המטאטא | סברינה ווטסון |  |
| 2012 | מנותקים | סינדי הול |  |
| 2013 | אקדח כפול | דב |  |
| 2013 | לטוס אל האהבה | סינת'יה |  |
| 2014 | בנוגע לאתמול בלילה | אליסון |  |
| 2016 | התאמה מושלמת | שרי | גם מפיקה |
| 2016 | המהפך | הת'ר פישמן |  |
| 2016 | וורקראפט: ההתחלה | גארונה הלפאורקן |  |
| 2018 | טראפיק | בריאה | גם מפיקה |
| 2019 | Sacrifice | דניאלה הרננדז |  |
| 2020 | Four Kids and It | אליס |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010 | חוק וסדר: מדור מיוחד | מיקה וון | פרק: "Wet" |
| 2012 | Single Ladies | ליילה טוויטלייט | 2 פרקים |
| 2013 | רחוב סומסום | עצמה | פרק: "Best House of the Year" |
| 2017 | הזדמנות חוזרת | לורה פרייס | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
| 2021 | Sacrifice | דניאלה הרננדז | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
| 2022 | Devil's Promise | ג'ניפר | תפקיד ראשי; 6 פרקים |
מלון פלסטין

| --- | --- |

 קומות:  18 
 בעלות:  לה מרידיאן 
 בניית המלון
 תאריך פתיחה:  1982 
 קואורדינטות:  33°18′53″N 44°25′07″E﻿ / ﻿33.31472222°N 44.41861111°E﻿ / 33.31472222; 44.41861111
  (למפת בגדאד מוגדלת) מלון פלסטין(למפת בגדאד רגילה) מלון פלסטין
 
מלון פלסטין, 2010
מלון פלסטין (בערבית: فندق فلسطين), הוא מלון הממוקם בכיכר פירדוס בבגדאד, בירת עיראק. המלון, שכולל 18 קומות, מהווה מקום לינה מועדף בקרב עיתונאים ואנשי מדיה זרים. המלון משקיף על נהר החידקל, והוא נמצא למול מלון שרתון קריסטל גרנד אישתר, אף הוא בכיכר פירדוס.
המלון נבנה במהלך שנת 1982 על ידי ממשלת עיראק, ונכלל ברשת מלונות היוקרה הבינלאומית לה מרידיאן, בשם מלון פלסטין מרידיאן (באנגלית: Palestine Meridien Hotel). במהלך שנת 1991, ובעקבות הסנקציות שהטיל האו"ם על עיראק בשל מלחמת המפרץ, לה מרידיאן החליטה לוותר על אחזקתה במלון, אשר לאחר מכן שינה את שמו למלון פלסטין.
החל מימי מלחמת המפרץ, והמשך בימי מלחמת עיראק ושלטון הכיבוש האמריקאי במדינה, המלון הפך לאחד ממקומות הלינה המועדפים עבור צוותי עיתונות זרים, אשר סיקרו את המצב במדינה.
תקרית ה-8 באפריל 2003

במהלך פלישת כוחות הקואליציה לבגדאד, ב-8 באפריל 2003, טנק אמריקאי ירה פגז על המלון, מה שהוביל למותם של שני עיתונאים ולפציעתם של שלושה נוספים. ב-27 במאי 2003, הוועדה להגנה על עיתונאים (CPJ), פרסמה דו"ח חקירה אודות התקרית. לאחר ראיונות עם עשרות עיתונאים שהיו במקום, הוועדה קבעה כי העובדות מצביעות על כך שההתקפה על עיתונאים אמנם לא נעשתה במכוון, אך עם זאת, מדובר במחדל שהיה ניתן למניעה. עוד נקבע כי בכירים בפנטגון, כמו גם המפקדים האמריקאים בשטח בבגדד, ידעו כי המלון היה מאוכלס בעיתונאים, ונמנעו ככל הניתן מפגיעה בו.
תקרית ה-24 באוקטובר 2005

ב-24 באוקטובר 2005, מערבל בטון ששימש כמשאית תופת התפוצץ ליד המלון לאחר שפרץ את החומה הסובבת אותו. הפיצוץ הרס את הלובי של המלון.
תמונות

מלון פלסטין (מימין) ומלון שרתון קריסטל גרנד אישתר (משמאל)
העיתונאית אולגה רודריגז משדרת מהמרפסת של חדר בבית המלון, 2003
ראו גם

כיכר פירדוס
ֿ
הערות שוליים

↑  In Baghdad, lap of luxury isn't all that comfortable
↑  בגדד: לפחות 4 עיתונאים נפצעו בהפצצה על מלון פלסטין, באתר וואלה, 8 באפריל 2003
↑  קישור לדו״ח
↑  בגדד: 5 נפצעו במתקפה על מלון "פלסטין", באתר ynet, 24 באוקטובר 2005
↑  Deadly blasts rock Baghdad hotels
מעשה בשתי פילות

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  דיאנה אולארצ'יק
 איורים:  עינת מגל שמאלי
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  ספר ילדים
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת עם עובד
 תאריך הוצאה:  1999
 מספר עמודים:  22
 הוצאה בעברית
 תרגום:  אלון אולארצ'יק
 פרסים
 פרס מוזיאון ישראל לאיור ספר ילדים על שם בן-יצחק 
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 32-20352
 הספרייה הלאומית:  990018260160205171
 
מעשה בשתי פילות הוא ספר ילדים אודות אמא פילה, ובתה הפילונת שהתחפשו לבני-אדם, ובאו לגור בבית משותף. זהו ספרה הראשון של דיאנה אולארצ'יק, שנכתב במקור באנגלית ותורגם על ידי בעלה, הזמר, אלון אולארצ'יק לעברית. הספר אויר על ידי עינת מגל שמאלי, הוא מיועד לילדים קטנים, ומהווה חומר מחשבה למבוגרים. בנוסף לכך, הספר זכה בפרס בן יצחק לאיור ספר ילדים של מוזיאון ישראל.
עלילת הספר

עלילת הספר עוסקת באמא פילה, ובתה הפילונת שהגיעו לגור בבית משותף עם בני אדם. הן הגיעו מחופשות, כדי שאף אחד לא ידע שהן פילות, מכיוון שלפילים אסור לגור עם בני אדם. בדרך לשלווה, אמא פילה ובתה פוגשים מכשולים רבים. אך בחשיבה יצירתית, ובחוכמה הן מצליחות להתגבר עליהם וליצור קשר מיוחד עם שכניהן.
דמויות

אמא פילה - אמא של פילונת, בעלה נהרג על ידי בני האדם. האמא היא אחראית, ודואגת לבתה. מגושמת מעצם היותה פילה.
פילונת - בתה של אמא פילה, אביה נהרג על ידי בני האדם. היא נתמכת באמה הפילה, ומפחדת מבני האדם. בנוסף לכך, היא מגושמת, כמו רוב הפילים.
אמא, אבא, ילד ילדה - מתגוררים בבניין אליו הגיעו הפילות. הילד אוהב לשחק עם אחותו בזמנו הפנוי. שובב, יצירתי, והוגה את רעיון פתרון הבעיה ביחד עם אחותו. הילדה בעלת אופי שובב ונמרץ. בנוסף לכך, היא אוהבת לבלות את זמנה הפנוי עם אחיה, ובעיקר אוהבת לעשות צרות. הילדה יצירתית והוגה את רעיון הפתרון ביחד עם אחיה.
ביקורת על הספר

מירי חנוך כותבת בסקירתה בעיתון הארץ במגזין 'עכבר העיר' כי מדובר בסיפור מרענן, "אנושי - פילי, נוגע ללב, קצת שמח וקצת עצוב".
בביקורתה מתארת חנוך את העלילה המסתבכת והולכת, הקשר המיוחד שנרקם בין משפחת בני האדם, לשתי הפילות, הרגשות והמסרים הסמויים "הסיפור העצוב על טבעו המזעזע של האדם, שמשמיד לאט לאט את כדור הארץ ומכחיד את מי שעליו".
איורי הספר זכו אף הם לשבחים בעיתון הארץ בסקירתה של יעל דר: "הספר 'מעשה בשתי פילות' הוא דוגמה ליחסי גומלין נפלאים בין המילים לציורים". לפי אותה בקורת, המאיירת עינת מגל שמאלי לקחה על עצמה להוסיף אווירה ומידע שלא כתובים בסיפור, והוסיפה הרבה תוכן אסתטי ויצירתיות עד שקשה לדמיין את הסיפור בלעדיו.
הערות שוליים

↑  פרס מוזיאון ישראל למאיירים לרותו מודן, באתר וואלה, 4 בדצמבר 2000
1 2  דיאנה אולארצ'יק, מעשה בשתי פילות, ישראל: הוצאת עם עובד, 1999
↑  מירי חנוך, מעשה בשתי פילות, עיתון הארץ טור "עכבר העיר", 1999
↑  יעל דר, פילים באוליפנט, עיתון הארץ טור "עכבר העיר", 1999
הרצל קביליו

הרצל קביליו (13 בינואר 1951 - 25 בפברואר 1986) היה כדורגלן ידוע בשנות ה-70 וזמר ישראלי.
קורות חייו

קביליו נולד בעיראק ועלה לישראל בגיל שנה. הוא החל את דרכו כשוער מחליף בקבוצת מכבי יפו כשזו הייתה אז בליגה הבכירה (אז הליגה הלאומית). הופעתו הראשונה בקבוצת הבוגרים הייתה בעונה 1972 כשוער מחליף. משחקו הראשון היה ב-3 ביוני 1972, שלהי עונת 1971/1972 בליגה הלאומית, מול שמשון תל אביב ובו ניצחה יפו 3–4. בעונת 1976/1977 בליגה הלאומית שובץ כשוער קבוע ומאז ובמשך 8 עונות שיחק ב-176 משחקים, כולם בליגה הבכירה. היו אלו העונות המפוארות של הקבוצה, עם משה אוננה בהתקפה ומוצי לאון בהגנה. קביליו השוער שהחל את הקריירה שלו בגיל מאוחר יחסית, נחשב ספורטאי למופת ומנהיג הקבוצה. ב-1977 זומן לנבחרת ישראל ושימש כשוער שלישי לצידם של השוערים אריה חביב ויוסי מזרחי.
בתחילת שנת 1981 ביצע את השיר "עוד שבת של כדורגל", שנכתב והולחן על ידיי עמי אסא ועובד על ידיי אילן וירצברג. השיר שימש במשך שנים רבות כשיר אוהדי קבוצתו מכבי יפו ושל אוהדי כדורגל בישראל בכלל.
ב-1983 פרץ במכבי יפו ריב בין שחקני הקבוצה לבין ההנהלה על רקע קשיים כספיים ואיחור בתשלום משכורות. שחקני הקבוצה לא עלו למגרש, ובמקומם העלתה ההנהלה את שחקני הנוער. המחלוקת הסתיימה בפשרה, אך המנהיג קביליו נאלץ לעזוב את הקבוצה בעקבות מרד השחקנים ועל רקע מתיחות קשה בינו ובין ההנהלה שחששה ממנהיגותו. משחקו האחרון בשורות מכבי יפו היה ב-12 במאי 1984 מול מכבי יבנה. קביליו הועבר להפועל ירושלים, והיה חלק מהצוות שהעלה את הקבוצה לליגה הלאומית. עזיבתו של קביליו הכתה בהלם את אוהדי ושחקני מכבי יפו, וגם אותו עצמו. כמי שגדל ביפו ועשה בה את כל הקריירה שלו, לקח קביליו את העזיבה באופן קשה. את צערו ביטא בשירו "לירושלים הלכתי", בתוכנית להיט בראש שיצא בתחילת שנת 1985 והפך ללהיט גדול. השיר על מילותיו ולחנו המלנכוליים הוא שיר קינה על העיר שנאלץ לעזוב, עם האנשים, הטעמים והריחות שאהב. בהשתתפות הקהל באולפן בהופעה חיה.
הוא לא יכול היה להשלים עם המעבר, והוסיף לחלום על שובו אל הקבוצה שהייתה ביתו. אולם אז לקה בסרטן והניסיונות להשיבו כבר לא הועילו. הוא נפטר חודשים ספורים לאחר פרסום השיר, ב-25 בפברואר 1986.
מורשת

בשנת 2008, מספר שנים לאחר פירוק קבוצת מכבי יפו, הקים ארגון האוהדים שלה את הקבוצה מחדש, תחת השם "מכבי קביליו יפו", על שמו.
בשנת 2017 אייל גולן ונבחרת גולסטאר תאילנד, הוציאו גרסת כיסוי לשיר "עוד שבת של כדורגל" לזכרו.
בשנת 2020 יצא רמיקס של עומרי סמדר לשיר "רוחות מדבר" שהקליט קביליו בשנת 1981 ונכלל באלבום "קולאז".
הערות שוליים

↑  קביליו, שלמה מזרחי וגרגיר ברשימת ה-22, מעריב, 15 בפברואר 1977
↑  ברוך פורמן, היידה בי-היידה בו - עלייתה, ירידתה והקמתה מחדש של מכבי יפו, הוצאת תירוש, תל אביב-יפו, 2020, עמוד 229. נתונים היסטוריים: ירון משעל
↑  השוער קביליו נפטר, מאת אלכס פרלסמן, עיתון ⁨⁨מעריב⁩⁩, 26 פברואר 1986
↑   לירושלים הלכתי, בביצוע הרצל קביליו, וידאו קליפ של השיר  באתר יוטיוב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010399935805171  MusicBrainz: 15a1a7f6-fc26-4715-b606-2c78f61532c1  VIAF: 6041163813725739110002   WorldCat (עם VIAF): 6041163813725739110002
שבוע החינוך המדעי

שבוע החינוך המדעי הישראלי נוסד ב-2015 ביוזמת מכון דוידסון לחינוך מדעי, הזרוע החינוכית של מכון ויצמן למדע, ומתקיים כל שנה בשבוע שלפני חופשת פסח במערכת החינוך ובכלל המדינה. שבוע החינוך המדעי הוא שבוע שיא המאגד גופים אשר מאמינים בחשיבות החיבור בין אנשים למדע. אלו גופים אשר מארגנים, מפעילים ותומכים בתוכניות לקידום החינוך המדעי במדינת ישראל
תיאור

שבוע החינוך המדעי הראשון התקיים בין 22 ל-29 במארס 2015 ונוסד לכבוד חגיגת 50 שנה לתחילת הפעילות של מכון ויצמן למדע בתחום החינוך המדעי בישראל. האירוע הפך למסורת ומדי שנה גופים רבים מציינים אותו במגוון רחב של אירועי מדע כגון הרצאות, ניסויים, כנסים, ימי עיון למורים פעילויות ברשתות החברתיות, תחרויות ועוד. השבוע מסוקר בהרחבה בתקשורת הארצית. בין הגופים המשתתפים באירועי שבוע החינוך המדעי - משרד החינוך, מט"ח, spaceil, הספארי ברמת גן ועוד. את האירועים מרכז מכון דוידסון לחינוך מדעי.
אירועי שיא בשבוע החינוך המדעי

טורניר הפיזיקה ע"ש שלהבת פריאר (טורניר הכספות) - תחרות בינלאומית בה תלמידים מכל העולם מנסים לפרוץ לכספות שנבנו בידי תלמידים אחרים ופתרונן מבוסס על עיקרון פיזיקלי כלשהו. התחרות מתקיימת מאז שנת 1995 והגמר שלה נערך בשבוע החינוך המדעי.
ניסוי המוני - מדי שנה נערכים מספר ניסויים בשיתוף הקהל הרחב כגון ניסוי חצאי הכדור של מגדבורג שנערך ב-2016 ובמסגרתו ניסו המשתתפים לשחזר ניסוי מהמאה ה-17 בו מומחש כוחו של לחץ האוויר.
שיעור ופאנלים מקוונים - שיעורים מקוונים המועברים בידי מדענים בכירים וחתני פרס נובל במסגרתם ניתנת לתלמידים אפשרות לשאול את המדענים שאלות.
אפליקציית המוח - ב-2015 הושקה, במגרת אירועי שבוע החינוך המדעי הראשון, אפליקציית "המוח". משחק ישראלי הבוחן ידע, הבנה וחשיבה מחוץ לקופסה במדע.
מרכבת היהלום

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  בוריס אקונין
 שפת המקור:  רוסית
 תורגם לשפות:  עברית, אנגלית, צרפתית
 סוגה:  ספרות בלשית
 מקום התרחשות:  סנקט פטרבורג, יוקוהמה, מוסקבה, טוקיו 
 הוצאה
 הוצאה:  ידיעות ספרים ספרי עליית הגג
 הוצאה בשפת המקור:  הוצאת "זכרוב"
 תאריך הוצאה:  2003
 מספר עמודים:  752
 עורך:  פטר קריקסונוב (המהדורה העברית)
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  ספרי עליית הגג
 תאריך:  2016
 תרגום:  יגאל ליברנט
 סדרה
 סדרת ספרים:  תיבת פנדורין
 ספר קודם:  אהוב המוות 
 הספר הבא:  Ying and Yan, מחרוזת אבני הירקן 
 
"מרכבת היהלום: פרשה אתנוגרפית" (ברוסית: Алмазная колесница) הוא ספר מאת בוריס אקונין, הספר העשירי בסדרת הרפתקאותיו של אראסט פנדורין, הכוללת שני כרכים. אחד מהם מספר את סיפורו באופן כרונולוגי עקבי (האירועים שאחרי "מאהב המוות") בתקופת מלחמת רוסיה–יפן, שהתרחשה בשנים 1904–1905. השני על האירועים שהתרחשו בין הספרים "לווייתן" ו"מות אכילס". הספר מורכב משתי יצירות — הנובלה "לוכד השפיריות" והרומן "בין השורות". בדומה לסיפוריו הקודמים, אקונין מפליג אחורה בזמן, אל הקיסרות הרוסית בימי מלחמת רוסיה־יפן. פנדורין, גיבור הסיפור, מופקד על הגנת המסילה הטרנס־סיבירית, עורק התחבורה היחיד והפגיע של רוסיה אל החזית המדממת שבמזרח הרחוק ובכך גם על הגנת המולדת.
אקונין תכנן את הסדרה כמחווה לכל סוגי הז'אנר הבלשי, כשכל רומן הוא ז'אנר בלשי חדש. ספר זה מתאר את הייחוד האתני והמאפיינים של היפנים ולכן מכיל את תת-הכותרת "פרשה אתנוגרפית".
תוכן > חלק 1. "לוכד השפיריות"

עלילת הכרך הראשון מתחילה בשנת 1905, בפגישה עם קפטן המטה ריבניקוב. בעיצומה של מלחמת רוסיה–יפן, רשת סוכני ריגול יפניים פועלת בהצלחה רבה ברוסיה, אך בדרך להשגת מטרתם הם נאבקים בבלש המנוסה, אראסט פטרוביץ' פנדורין. הכרך הראשון מסודר בצורת הייקו — כל אחד משלושת הפרקים מחולק למקטעים (שנקראים הברות), מספרם תואם את מספר ההברות בשורות של הייקו ולהם שמות מתאימים.
בנוסף, מן הכרך הראשון, אנו לומדים על גורלן של הדמויות אנדלונג ואפנסיי זיוקין (שהופיעו לראשונה בספר "הכתרה"), הראשון התמנה לקפטן ספינת מלחמה, והשני עזב את שירות הארמון והפך לקצין בצי. שני הגיבורים נהרגו במהלך קרב צושימה.
תוכן > חלק 2. "בין השורות"

הכרך השני לוקח אותנו ליפן בשנת 1878. זהו סיפור אהבתו של הדיפלומט הצעיר אראסט פנדורין והיפהפייה המהממת מידורי (הידועה גם בכינוי או-יומי, שפירושו "יומי") — אהבה זו שינתה את חייו.
אנו למדים אודות התככים המרכזיים בחייו הפרטיים של פנדורין, כמו גם על או-יומי, שאהבה אותו אהבת אמת ואף התעברה ממנו, בן שהפך מאוחר יותר למרגל יפני - אותו ריבניקוב, מהחלק הראשון של הסיפור.
בחלק זה אראסט פטרוביץ' פוגש את מסאהירו שיבאטה (מאסה) — מי שהיה חבר בכנופיית יאקוזה ועתיד להיות למשרתו הנאמן וחברו הטוב ביותר. אירועי החלק השני מתרחשים בעיר יוקוהמה ומופיעים בו אישים היסטוריים אמיתיים כדוגמת השר אוקובו ולוחמי השינובי האגדיים.
הערות שוליים

↑  "מרכבת היהלום" מאת בוריס אקונין - לא תאמינו, אבל זה כבר כאן
1 2    אלעד זרט, הבריחה ממוסקבה, באתר "ידיעות אחרונות", 15 בפברואר 2016
↑  המדף הז'אנרי: מרכבת היהלום – בוריס אקונין
| ספרים מאת בוריס אקונין |
| --- | --- | --- |
| ספרי תיבת פנדורין | עזאזל (סרט • סדרת טלוויזיה) • גמביט טורקי (סרט) • לוויתן • מות אכילס • משימות מיוחדות (סרט) • יועץ ממלכתי (סרט) • הכתרה • אהובת המוות • אהוב המוות • מרכבת היהלום • ין ויאנג • מחרוזת הירקן • כל העולם במה • העיר השחורה • כוכב המים • איני נפרד • פשוט מאסה • בור |  |
| ספרים נוספים | רומן ריגול (סרט) • הרפתקאות המגיסטר • פלאגיה והבולדוג הלבן (סדרת טלוויזיה) • תולדות המדינה הרוסית |  |
מסיבת פולמון

פולמון 2016
מסיבת פוּלְמוּן (מאנגלית: Full Moon Party) היא מסיבת חוף הנערכת לאורך כל הלילה. המסיבה נערכת בלילה שלפני או אחרי הופעת הירח המלא ומשתתפים בה בעיקר תיירים.
מקור המנהג הוא חוף האד רין שבאי קוֹ פַּה נְגַאן הידוע בכינוי "אי המסיבות".
היסטוריה

מסיבות הפולמון מתקיימות בחוף סנדרייז שבמתחם ההאד רין באי קו פה נגאן. לחוף מבנה ייחודי המורכב משתי רצועות המרוחקות עשרות מטרים בלבד אחת מהשנייה. אזור ההדרין, שבנוי כמעין לשונית קטנה בנקודה הדרומית ביותר של קופנגן, כולל שני חופים חוף סנרייז, שנמצא בחלק הדרום מזרחי של האד דרין וחוף סנסט שנמצא בחלק הדרום מערבי. במסיבות הענק של הפולמון לוקחים חלק מרבית המועדונים על האי, הממוקמים בחוף סנרייז, אשר בחלקו המזרחי של האד רין.
מסיבת הפולמון הראשונה התקיימה בשנת 1985 והייתה מסיבת חוף מאולתרת במלון "פרדייז בונגלוס", כמחוות תודה לכ-30 אורחים. מאז המסיבות צברו פרסום מפה לאוזן ואירועי הפולמון מושכים קהל של בין 5,000 ל-30,000 אנשים מדי ערב. כל מסיבה נמשכת מהערב ועד זריחת השמש למחרת. הברים שבחוף נשארים פתוחים למשך כל הלילה ולאורך החוף מספר במות בהן מנגנים מוזיקת מסיבות כגון טראנס פסיכדלי, רית'ם אנד בלוז, דראם נ' בייס, האוס, דאנס ורגאיי. בכל במה האירוע המודרני הפך חלק מהמסלול של תיירים רבים בדרום מזרח אסיה. בנוסף יש בנמצא יש תחרויות קפיצת חבל, שחייה לילית ורכישת אלכוהול בדליים ייחודיים.
ההצלחה של מסיבת הפולמון הובילה ליצירת המסיבות "חצי ירח", "רבע ירח" וירח שחור. בעקבות ההפיכה בתאילנד בשנת 2014, הממשלה הצבאית השלטת בתאילנד אסרה על כל המסיבות, למעט מסיבות הפולמון. אבל הצו משנת 2014 לא מומש על ידי הרשויות המקומיות, ובהתחשב בכך, כל המסיבות למעט פולמון נאסרו שוב בקו פה נגאן. צעד זה ננקט כדי לעצור את הרעש אשר הפך להיות מטרד תמידי עבור תושבי האי. האיסור ניתן על ידי מפקד משטרת מחוז פה נגאן, קריקראי סונגת'אני, לאחר פגישה עם מנהיגים מקומיים ב-3 באפריל, כדי לדון בתלונות של תושבים רבים על המסיבות השונות המקיימות עד כ-25 פעמים בחודש במטעי הקוקוס שבאי.
ב-2016 הופסקו זמנית מסיבות הפולמון כאות אבל על מותו של ראמה התשיעי, מלך תאילנד (פומיפון אדוניאדט).
כשלי בטיחות ועבירות פליליות

באוקטובר 2012 דווח כי ישראלית נאנסה במסיבת פולמון בתאילנד.
בערב שנת 2012 נהרג תייר בריטי לאחר שנפגע מכדור תועה.
בערב שנת 2017 נהרג אדם אחד וכן נפצעו אחרים בעקבות זליגת שיירי זיקוקים לעבר הקהל. חלקם נפצעו במהלך הימלטות ההמון מן האירוע.
איפור פול מון

פולמון מייצג מסיבות לאור ירח מלא, דרך כלל במסיבות האלה החוגגים מביאים איתם צבעים זוהרים לציורי גוף ופנים, צובעים את הקהל, עושים אותם צבעוניים ושמחים.
הייחודיות באיפור פולמון הם הצבעים הזוהרים בחושך, כלומר לא בדיוק בחושך, על מנת לקבל את אפקט הזוהר של הצבעים צריך תאורה מיוחדת, זאת תאורת אולטרה סגול, מנורת אשר מקרינה אור בצבע סגול כחלחל, שברגע שהאור פוגע בצבע הצבע מחזיר את האור ולא בולע אותו, לכן יש צורך בצבעים מיוחדים שמחזירים אור.