stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משרד הספורט של רוסיה
היסטוריה

הוועדה הממלכתית לספורט ותרבות הגוף של ברית המועצות (Спорткомитет СССР, Комитет по физической культуре и спорту при Совете Министров СССР) הוקמה ב-1954 והייתה אחראית לניהול הספורט הסובייטי ואיגד בתוכו את כל איגודי הספורט ונבחרות הספורט השונות בברית המועצות.
הוועדה הממלכתית לספורט ותרבות הגוף (Госкомспорт России, Государственный комитет Российской Федерации по физической культуре и спорту) הייתה הגוף המרכזי ברוסיה שניהל את הספורט במדינה, כשראש הוועדה החזיק בידיו סמכויות של שר. הוועדה הייתה זרוע ביצועית פדרלית האחראית לתיאום בענייני ספורט וניהול משחקי ההימור בספורט. הוועדה עסקה בפיתוח הספורט הרוסי וניהול כל נבחרות הספורט הרוסיות והוקמה ב-1991.
בשנת 1999 הוקם לראשונה משרד ממשלתי לענייני ספורט (Министерство Российской Федерации по физической культуре и спорту) אך פורק כעבור שנה. בראשו עמד המתאגרף לשעבר בוריס איוואניוז'נקוב.
הסוכנות הפדרלית לספורט ותרבות הגוף (Федеральное агентство по физической культуре и спорту) הייתה יורשת הוועדה הממלכתית לספורט ותרבות הגוף, הוקמה ב-2002 ופורקה ב-7 באוקטובר 2008 על פי צו נשיאותי של דמיטרי מדבדב, על מנת להקים את משרד הספורט. הסוכנות הייתה אחראית לניהול הספורט הרוסי לסוגיו ופעלה כגוף ממשלתי עיקרי לניהול מדיניות הספורט הממשלתית של רוסיה.
בשנת 2015 המשרד ספג ביקורת רבה על מעורבותו בפעילות הסוכנות הרוסית למניעת סימום בספורט ובשנת 2016 הוחלט להוציאו מהרכב מייסדי הסוכנות.
ראשי הספורט

| שם | תפקיד | תחילת כהונה | סיום כהונה |
| --- | --- | --- | --- |
| שאמיל טראפישצ'ב | יו"ר הוועדה הממלכתית לספורט ותרבות הגוף | 1994 | 1996 |
| לאוניד טיאגצ'ב | יו"ר הוועדה הממלכתית לספורט ותרבות הגוף | 1996 | 1999 |
| פאבל רוג'קוב | יו"ר הוועדה הממלכתית לספורט ותרבות הגוף | 1999 | 2001 |
| בוריס איוואניוז'נקוב | השר לתרבות גוף וספורט | 1999 | 2000 |
| ויאצ'סלב פטיסוב | ראש הסוכנות הפדרלית לספורט ותרבות הגוף | 2002 | 2008 |
| ויטאלי מוטקו | שר התיירות הנוער והספורט; שר הספורט | 2012 | 2016 |
| פאבל קולובקוב | שר הספורט | 2016 | 2020 |
| אולג מאטיצין | שר הספורט | 2020 | 2024 |
| מיכאיל דגטיאריוב | שר הספורט | 2024 | מכהן |
עמרם דרמון

| --- | --- |
תמונתו של עמרם דרמון כפי שמוצגת במוזיאון מסדר השחרור שבארמון האינווליד של הצבא הצרפתי, בפריז, צרפת
תמונתו של עמרם דרמון כפי שמוצגת במוזיאון מסדר השחרור שבארמון האינווליד של הצבא הצרפתי, בפריז, צרפת
 לידה:  1 ביולי 1815 כ"ג סיון ה'תקע"ה אוראן
 פטירה:  9 באוקטובר 1878 (בגיל 63) י"ב תשרי ה'תרל"ט מסקרה
 מדינה:  אלג'יריה אלג'יריה
 פעילות בולטת:  מתורגמן בכיר בצבא צרפת
 תפקיד:  מתורגמן
 השקפה דתית:  יהודי
 בן זוג:  קמרה ארומי
 מספר צאצאים:  12
 פרסים והוקרה:  עיטור אביר לגיון הכבוד הצרפתי
מדליית אביר לגיון הכבוד הצרפתי והתעודה של עמרם דרמון משנת 1852.
עמרם דרמון (בצרפתית:Amram Darmon; חי בין השנים 1878 – 1815) היה קצין יהודי ומתורגמן צבאי בכיר בצבא צרפת ששלט באלג'יריה; היהודי הראשון בעל עיטור אביר לגיון הכבוד הצרפתי על אומץ ליבו בשדה הקרב.
מקור השם דרמון

השם דרמון כשם משפחה מתקשר לענף דרמון של השבט הבֶּרְבֵּרִי האוארה מצפון אפריקה. במאה ה-18, דרמון מופיע בכתובה יהודית, מתוניס מתאריך 31 בדצמבר 1789, של מרדושה (מרדכי) חי, בנו של יצחק דרמון, ושל רעיתו לאה, בתו של יוסף דרמון.
משפחה

ב-9 בינואר 1849 נישא עמרם לקמרה ארומי בתו של ניסים ארומי, שהיה דיין רבני של העיר מסקרה. נולדו להם 12 ילדים (שישה בנים ושש בנות) .
נכדתם מרי (בתה של דינה, מבנות עמרם וקמרה) נשאה לסולומון אביטבול. נכדיהם מבתם ג'ורג'ט, שלמה וגד (Francis Fredj Touboul) טובול היו מפעילי קבוצת המעפילים הצפון-אפריקאית (הקבוצה הצרפתית מהכשרת לה רוש שבדרום צרפת), שהעפילו באניית המעפילים אקסודוס  וגורשו על ידי הבריטים לגרמניה. שלמה וגד טובול הצליחו לברוח ממחנה המעצר אם שטאו שבגרמניה אחרי הכ"ט בנובמבר והגיעו ארצה בעליה ד' עוד לפני ההכרזה על הקמת מדינת ישראל. הם השתתפו במלחמת העצמאות בהגנה על היישובים גבע ונווה אילן.
ראו גם

יהדות אלג'יריה
הערות שוליים

↑  עץ המשפחה של עמרם דרמון
↑  מתוך האנציקלופדיה של היהודים בעולם האסלאם
1 2  Théophile de Auteur du texte Lamathière, Panthéon de la Légion d'honneur. 9 / par T. Lamathière, 1875-1911, עמ' p. 124. (בצרפתית)
1 2 3  Sabrina Dufourmont, Une facette méconnue : Les interprètes juifs de l’armée française lors de la conquête de l’Algérie (1830-1870), Aix-en-Provence: Presses universitaires de Provence, 2020-12-09, Le temps de l’histoire, עמ' 83–92, ISBN 979-10-365-6166-5
↑  Family tree of Amram DARMON, Geneanet (באנגלית)
↑  מקור השם דרמון לפי אתר אנו - מוזיאון העם היהודי
↑  Louis Napoleon Bonaparte III (1808-1873) - Find a..., www.findagrave.com (באנגלית)
↑   Capitaine Amram Darmon, סרטון בערוץ "jchaimk", באתר יוטיוב (אורך: 7:47)
↑  Abdelkader | Algerian leader | Britannica, www.britannica.com (באנגלית)
↑  Abd al-Qadir (1808-1883) - Find a Grave Memorial, www.findagrave.com (באנגלית)
1 2  Darmon, Amram | Encyclopedia.com, www.encyclopedia.com
↑  Acte de décès Amram Darmon, Geneanet (באנגלית)
↑  Family tree of Amram DARMON, Geneanet (באנגלית)
↑  T - דפי משפחה, באתר exodus-1947hb (באנגלית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "עמרם דרמון".
שחור (סרט, 2005)

| --- | --- |
כרזת הסרט שחור
כרזת הסרט שחור
 בימוי:  סנג`אי לילה בנסאלי 
 הופק בידי:  סנג`אי לילה בנסאלי אנסומן סוואמי
 תסריט:  סנג`אי לילה בנסאלי פרקש קפדיה
 עריכה:  בלה סגל 
 שחקנים ראשיים:  אמיטאב באצ'אן רני מוקרג'י איישה קאפור שרנז פאטל נאנדה סן
 מוזיקה:  מונטי שארמה 
 צילום:  רבי ק. צ'אנדרן 
 מדינה:  הודו 
 חברה מפיצה:  סרטי SLB
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  4 בפברואר 2005
 משך הקרנה:  122 דק' 
 שפת הסרט:  הינדי
 סוגה:  סרט דרמה, סרט ביוגרפי 
 פרסים:  Filmfare Award for Best Film  Zee Cine Award for Best Film 
 www.blackthemovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
שחור (בהינדי: ब्लैक, אנגלית: Black) הוא סרט דרמה הודי משנת 2005, שבוים על ידי סנג`אי לילה בנסאלי. עלילת הסרט סובבת סביב ילדה עיוורת וחירשת ויחסיה עם המורה שלה שלוקה מאוחר יותר במחלת אלצהיימר. הסרט שואב השראה מסיפור חייה של הלן קלר.
הסרט הוקרן בפסטיבל הסרטים של קזבלנקה ובפסטיבל הסרטים הבינלאומי בהודו. הוא זכה בפרס הפילמפייר עבור הסרט הטוב ביותר. טיים מגזין הכתיר אותו במקום החמישי ברשימת עשרת הסרטים הטובים ביותר מרחבי העולם לשנת 2005. מגזין אינדיה טיימס דירג את הסרט ברשימת עשרים וחמש סרטי בוליווד שחובה לראות.
דמויות

דבראג' סאהי (מורה) (אמיטאב באצ'אן)
מישל מקנלי (רני מוקרג'י)
מישל מקנלי הצעירה (איישה קאפור)
קתרין מקנלי (אמה של מישל) (שרנז פאטל)
פול מקנלי (אביה של מישל) (דריטימן קטרג'י)
שרה מקנלי (אחותה של מישל) (נאנדה סן)
גברת גומז (סילו מאהבה)
גברת נאיר (מאהבונו מודי-קוטוואל)
מוזיקה

את פסקול הסרט הלחין מונטי שארמה. בניגוד לסרטי בוליווד אחרים, לסרט יש רק שיר אחד, "האן מיין צ'וקאר דקה היין", שבוצע על ידי גייטרי גנג'אוואלה.
אדפטציות

בשנת 2013 הוקרן סרט טורקי בשם Benim Dünyam (באנגלית: My World) שהתבסס על עלילת הסרט.
הערות שוליים

↑  'Black' draws huge crowd at IFFI, 27 בנובמבר 2005, אפונקה צ'ויס, אוחזר 21 בפברואר 2016
↑  On a Song, פריאניאק גסגופטה, Times of India, 4 במאי 2005, אוחזר 21 בפברואר 2016
↑  Bollywood is abuzz about 'Black', סובהאש ג'ה, 4 בינואר 2005, שירותי חדשות אינדו-אסיה, IndiaGlitz.com, אוחזר 21 בפברואר 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2018150221   WorldCat (עם LCCN): no2018-150221
מאראט חוסנולין

מאראט שקירזיאנוביץ' חוסנולין (ברוסית: Марат Шакирзянович Хуснуллин; נולד ב-9 באוגוסט 1966 בקאזאן) הוא מדינאי רוסי. החל מ-21 בינואר 2020 מכהן כסגן ראש ממשלת רוסיה לענייני בינוי, שיכון ופיתוח אזורי.
ביוגרפיה

נולד בשנת 1966 בקאזאן. ב-1990 סיים את לימודיו במכון האוצר וכלכלה בקזאן עם תואר בכלכלה.
ב-2000 עבר הסבה מקצועית באוניברסיטה הפתוחה של בריטניה עם תואר בניהול מקצועי.
ב-2001 מונה לשר הבינוי והשיכון של טטרסטן. החל מ-2006 דוקטורט בכלכלה.
מ-2010 עד 2020 היה סגן ראש עיריית מוסקבה בנושאי תכנון ובינוי עירוני.
במהלך שנות עבודתו כראש מתחם הבנייה במוסקבה הרכבת התחתית של מוסקבה צמחה בכ -50% והגיעה ל -17 מחוזות חדשים: נוספו 81 תחנות ו -155 ק"מ של קווים (כולל ה-הטבעת המרכזית של מוסקבה), נבנו 10 דפו, מרכזי התחזוקה והתפעול. כיום יש ל-85% מהאזרחים גישה קלה לרכבת התחתית.
הפרויקט לבניית קו הטבעת הגדול הושק, המטרו הגיעה לנקרסובקה ולמוסקבה החדשה, קו קלינינסקו-סולנצבסקאיה הגיע לאזורים סולנצבו ונובו-פרדלקינו, שם המתינו למטרו 30 שנה.
בשנת 2019 הופיע במוסקבה סוג חדש של תובלה - הקוטר המרכזי של מוסקבה (MCD). הקווים המחברים את הבירה עם הפרברים פועלים במצב של מטרופולין יבשתי. רכבות ה- MCD עוברות במרווחים של 5–6 דקות בשעות העומס.
בתשע שנים נבנו בעיר הבירה 915 ק"מ של כבישים. שטחה של מוסקבה גדל פי 2.4 מאז יולי 2012.
ב־1 באוגוסט 2017 אושרה תוכנית שיפוץ דיור, יישוב מחדש של יותר מ -350 אלף דירות. התוכנית כוללת 5173 בתים.
חוסנולין פיקח על הקמת דיור, מתקני בריאות, גני ילדים, בתי ספר ומתקני ספורט. שיפוץ בקנה מידה גדול של אצטדיון לוז'ניקי, רכבל נפתח מעבר לנהר מוסקבה.
באתר השממה הסמוך לחומות הקרמלין נפתח פארק זריאדיה ייחודי. במהלך שנתיים של פעילות זכה הפארק בפרסים בינלאומיים יוקרתיים.
תוכנית בהיקף נרחב לארגון מחדש של אזורי תעשייה הושקה בבירה. מוסקבה פתרה את הבעיות של יותר מ-16 אלף הונאי נדל"ן.
סגן ראש ממשלת רוסיה

ב-21 בינואר 2020 הוא מונה לסגן ראש ממשלת רוסיה.
מ-29 בינואר 2020, חוסנולין הפך לאוצר הרפובליקה של קרים וסבסטופול. מאז אפריל 2022, הוא גם אוצר השיקום של מחוזות חרסון, זפורוז'יה ודונבאס.
חיים אישיים

נשוי, אב לשלושה ילדים, בן ושתי בנות. דובר רוסית, טטרית ואנגלית.
הפועל גלבוע גליל

הפועל גלבוע גליל היא קבוצת כדורסל ישראלית מהמועצה אזורית גלבוע (מייצגת גם את הגליל התחתון), המתמודדת בליגת העל.
המועדון, שהחל את דרכו בשם הפועל גלבוע, הוקפץ לליגת העל לאחר שרישיון הקבוצה הבוגרת של הפועל גליל עליון בליגת העל הועבר לרשותם ביוני 2008. עד היום זכתה הקבוצה באליפות אחת ושתי אליפויות הליגה הבלקנית.
לאחר מעבר הקבוצה הבוגרת לבעלות המועצה אזורית הגלבוע, "ירשה" הקבוצה את מחלקת הנוער של המועצה, בעוד מועדון הפועל גליל עליון שמר על מחלקת הנוער המקומית ובעונת 2008/09 הקים מחדש את קבוצת הבוגרים בשם הוותיק בליגה ב'.
היסטוריה > הפועל גלבוע

קבוצת הפועל גלבוע/עפולה העפילה לליגת העל בשנת 2006. את העונה ההיא סיימה הפועל גלבוע/עפולה במקום השישי, אך בעונה שלאחר מכן סיימה את הליגה במקום האחרון, וירדה ליגה. זמן קצר לאחר מכן, החל משא ומתן בין קבוצת הפועל גליל עליון לבין מועצה אזורית הגלבוע, על פרידה מהפועל עפולה והקמת קבוצה חדשה שתיקרא גלבוע/גליל.
ארגון אוהדים

לאורך השנים תומך בקבוצה ארגון האוהדים Gilboa Supporters, אשר הוקם בשנת 2007. הארגון מלווה את הקבוצה במשחקי הבית מהיציע הישן, ומגיע עם הקבוצה למשחקי חוץ ברחבי הארץ.
קבוצת בת

בשנת 2018 הוקמה קבוצת בת שנקראת הפועל גלבוע/מעיינות ברוש כחלק מחזון המועצה, במטרה מוצהרת לשמש בית למצטייני קבוצות הנוער (גלבוע/מעיינות) וכקבוצת הבת של הפועל גלבוע גליל מליגת העל. כיעד הוצב בפני הקבוצה עליה לליגה הארצית (הליגה השלישית בישראל), כאשר במסגרת זו יוכלו שחקני הקבוצה לשחק גם בליגה הבכירה, תחת תקנת "הכרטיס הכפול" המאפשר לשחקנים עד גיל 22, להשתייך לקבוצה מליגת העל ובמקביל לשחק בליגה הארצית. בסיום עונתה הראשונה (2018/2019), הקבוצה, בראשותו של המאמן ליאור קרת, עמדה במשימתה לאחר שגברה על קריית טבעון בתוצאה 66:87, זכתה באליפות ליגה א' צפון, והעפילה לליגה הארצית.
בעונת 2022/2023 העפילה הקבוצה לגמר הפלייאוף של המחוז הצפוני של הליגה הארצית, אך לבסוף הפסידה למ.ס. צפת שהעפילה לליגה הלאומית.
הקבוצה מתאמנת ומשחקת באולם עין חרוד. לעיתים משחקיה הביתיים מתקיימים באולם בגן נר.
תארים והישגים

ליגת העל בכדורסל :
אליפות (1): 2009/2010
סגנית (2): 2010/2011, 2020/2021
הליגה הבלקנית :
זכייה (2): 2012, 2013
סגנית (1): 2014
הליגה הלאומית בכדורסל:
אליפות (2): 2015/2016, 2023/2024
הערות שוליים

↑  מנהלת ליגת העל היסטוריית תארים
↑  מיכל גרונדלנד, ‏קבוצה חדשה בליגת ווינר: גליל עליון/גלבוע, באתר ONE‏, 13 ביוני 2008
↑   The Demise of Galil Elyon / 'And Here, Friends, Once Played a Basketball Team'
↑  אור שקדי‏, גלבוע/גליל צפויה לוותר על מקומה בליגת העל, באתר וואלה, 9 באוגוסט 2019
↑  אהרלה ויסברג, אור שקדי‏, "האליפות הכי תמימה, חיבור שלא יחזור": עשור לזכייה המפתיעה של גלבוע/גליל, באתר וואלה, 27 במאי 2020
↑  אור שקדי‏, חבל ההצלה? ארגון אוהדי גלבוע/גליל מתגייס להצלת הקבוצה, באתר וואלה, 10 באוגוסט 2019
↑  התוכנית להצלת גלבוע/גליל: גיוס מיליון שקלים וחצי, הקמת עמותת אוהדים, באתר וואלה, 11 באוגוסט 2019
↑  אור שקדי‏, הפועל גלבוע/גליל תפתח את ליגת ווינר לשנת 2019-2020, באתר וואלה, 11 באוגוסט 2019
↑  רועי כהן, ‏במנהלת קבעו: לא יהיה חילוף קבוצות בליגה, באתר ערוץ הספורט, 29 ביולי 2021
↑  עמרי מנהיים, ‏תפנית בעלילה: הושגו הסכמות בנוגע להמשך פעילותה של גלבוע/גליל, באתר ערוץ הספורט, 29 ביולי 2021
↑  רועי כהן ועמרי מנהיים, ‏אור בקצה המנהרה: מאחורי הקאמבק של גלבוע, באתר ערוץ הספורט, 29 ביולי 2021
↑  רמי הדר פוטר מהפועל גלבוע/גליל, באתר ynet, 21 בדצמבר 2022
↑  אור שקדי‏, חוזר לגן נר: אריאל בית הלחמי מונה למאמן הפועל גלבוע/גליל, באתר וואלה, 9 בינואר 2023
↑  על ראש הברוש: קבוצת הכדורסל גלבוע/מעיינות ברוש, העפילה לליגה הארצית!
גלבוע גליל בפסק זמן עם מאמנה עודד קטש במשחק ההצלבה מול הפועל חולון ב-14 במאי 2009
גוף מארח (ספר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  סטפני מאייר
 שפת המקור:  אנגלית
 תורגם לשפות:  איטלקית, ספרדית, שוודית, צרפתית, עברית, סינית, גרמנית, פורטוגזית ורומנית.
 סוגה:  מדע בדיוני
 מקום התרחשות:  ארצות הברית 
 הוצאה
 הוצאה:  מהדורה מקורית: Little, Brown & Company מהדורה עברית: אופוס
 תאריך הוצאה:  6 במאי 2008
 מספר עמודים:  603
 הוצאה בעברית
 תרגום:  ורד טוכטרמן
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002648444
 
"גוף מארח" (באנגלית: The Host) הוא רומן מדע בדיוני שכתבה הסופרת סטפני מאייר. הספר מציג גזע של חייזרים המכונים בספר "נפשות", המשתלט על כדור הארץ במטרה לאכלסו. החייזרים לא רואים את ההשתלטות על גזע בני האדם כפגיעה בהם ואף רואים את ההשתלטות כטובה, כיוון שהם מחזיקים באמונה כי בני האדם הם גזע אלים, רווי מלחמות שהורס את כדור הארץ בשיטתיות. הספר מתמקד בסיפורה של נפש אחת המכונה בספר 'נוודת', ועל מאבקה העיקש במחשבותיה של הדיירת הקודמת בגוף המארח הניתן לה, המסרבת לשתף פעולה.
הספר ראה אור לראשונה בארצות הברית ב-6 במאי 2008 ומספר העותקים שהודפסו במהדורה הראשונה עומד על 750,000 ספרים. כחודש לפני כן שוחררה גרסה בינלאומית של הספר במדינות רבות כגון בריטניה, אירלנד, אינדונזיה, הפיליפינים, אוסטרליה והונג קונג. הספר תורגם לשפות רבות, ביניהן איטלקית, ספרדית, צרפתית, שוודית ועברית, בתרגומה של ורד טוכטרמן, בהוצאת "אופוס".
רקע

לדברי הסופרת, הרעיון לספר "גוף מארח" התחיל בזמן נסיעה מהעיר פיניקס לעיר סולט לייק סיטי. בהיותה משועממת, החלה מאייר לטוות לעצמה סיפורים על מנת לשעשע עצמה והיה זה רק כשהייתה כבר באמצע עלילת "גוף מארח" כאשר הבינה הסופרת שיש בידה עלילה טובה. בראיונות, אמרה הסופרת כי העלילה משכה את תשומת לבה והיא יכלה לדעת ש"יש משהו קוסם במשולש אוהבים מסובך". "גוף מארח", שנועד להיות פרויקט לשם השעשוע בזמן שערכה את הספר ליקוי חמה מסדרת דמדומים, הפך להיות במהרה בראש סדר העדיפויות.
דמותו של איאן הייתה אמורה להיות בתחילה קטנה מאוד ולמאייר לא היו בתחילה תוכניות לפתח את משולש האוהבים למרובע אך לדבריה דמותו של ג'ארד "עלתה לי על העצבים" ודמותו של איאן "סירבה שאתעלם ממנה".
כותרת הספר "גוף מארח" מראה על נקודת המבט של הדמות הראשית, נוודת, וזאת כיוון שהגוף המארח שלה, מלאני, שינתה את חייה ואת הדרך בה היא רואה את העולם.
הדמויות > הדמויות המשניות

מגי - (מגנוליה) היא דודתה של מלאני, אחותו של ג'ב ואימה של שרון. היא מראה שנאה עזה כלפי וואנדה. גם לאחר העברתה של וואנדה לגוף אחר היא לא מקבלת אותה אף על פי שיחסה כלפיה משתפר במעט.
שרון - אחייניתו של ג'ב, בתה של מגי ובת דודתה של מלאני. משמשת כמורה למורדים המסתתרים, בדומה לאימה היא מראה שנאה עזה כלפי וואנדה. יחסה כלפי וואנדה מתרכך במעט בהמשך העלילה שגופה החדש של וואנדה עדין ותמים וקשה שלא לחבב אותו. לשרון מערכת יחסים מעורערת עם דוק אשר שודך לה על ידי אימה.
ג'ודי - חברתו של קייל שנתפסה על ידי הפולשים והושתלה בה נפש הנקראת סאני (בעברית אור).
סאני (בעברית אור) - נפש עדינה שהושתלה בתוך גופה של ג'ודי. קייל הולך במטרה לחטוף את גופה של ג'ודי ולהוציא את סאני, אך הוא מופתע לגלות שסאני מוכנה ללכת איתו מרצונה החופשי. סאני אכן מוסרת מגופה של ג'ודי אך ג'ודי אינה חוזרת להכרה ולכן סאני מוכנסת בחזרה אל גופה של ג'ודי ונשארת לחיות עם האנושיים. היא מצטיירת כבחורה תוססת ומתוקה אך היא מאוד ביישנית.
קאתי - המנחמת של וואנדה לפני עזיבתה למסעה במדבר. תפקידה של המנחמת הוא לעזור לנפש החדשה להסתגל לעולם החדש ולגוף החדש שבתוכו הוצבה.
צולח מים עמוקים - המרפא של וואנדה לפני עזיבתה למסעה במדבר. תפקידו של המרפא הוא כשל רופא והוא זה ששם את וואנדה בתוך גופה של מלאני.
בארנס - בארנס (פירוש שמו: שורף פרחים) הוא הנפש אותה פוגשים האנושיים בסוף הספר. הוא חלק מקבוצת אנושיים אחרת באזור אריזונה.
נושאים מרכזיים

בריאיון למגזין Vogue ציינה מאייר כי תדמית הגוף היא נושא מרכזי בספר. היא ציינה כי היא "מאוד ביקורתית" כלפי גופה שלה אך לא לגבי גופם של אחרים. בספר היא ניסתה להמחיש "כמה טוב זה שיש לך גוף ושאתה יכול לאהוב אותו באמת". זהו דבר אותו האנושיים בספר לקחו כמובן מאליו לפני שנתפסו ודבר אליו נהייתה מלאני מודעת מדי ברגע שאיבדה אותו.
אזכורים ליצירות אחרות

בתחילתו, מכיל הספר "גוף מארח" פואמה הנכתבה על ידי מאי סוואנסון ונקרא "שאלה" הבוחן את רעיון הקשר בין הגוף למחשבה. רעיון זה נבחן גם בספר.
הצלחת הספר

"גוף מארח" נבחר לאחד "הספרים הטובים ביותר של מאי 2009" על ידי אתר הקניות האינטרנטי אמזון וכמו כן קיבל הערכה לגבי סיומו כאשר נכתב "קוראים ישמחו לקרוא סוף המשאיר דלת פתוחה להמשך, או סדרה נוספת". "גוף מארח" הפך גם לרב המכר מספר 1 ברשימת רבי המכר של עיתון הניו יורק טיימס ונשאר ברשימה זו 26 שבועות. הספר הפך לרב המכר מס' 12 של מגזין מקלין בקנדה.
עיבוד קולנועי

בספטמבר 2009, השתמשו המפיקים ניק ווצ'לר, סטיב שוורץ ופאולה מיי שוורץ במימון עצמאי על מנת לקנות את הזכויות ל"גוף מארח" ולהפוך אותו לסרט קולנוע. אנדרו ניקל כתב את התסריט וביים. הסרט יצא לאקרנים במרץ 2013.
עופר ורטה

עופר ורטה (נולד ב-23 במאי 1990) הוא כדורגלן ישראלי, המשחק בעמדת המגן הימני.
קריירה

ורטה נולד באשדוד והחל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מועדון ספורט אשדוד. לקראת עונת 2010/2011 צורף לסגל הקבוצה הבוגרת של המועדון, וב-30 ביולי 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקריירה, כשפתח בהרכב הקבוצה בניצחון 2–1 על הפועל באר שבע במסגרת גביע הטוטו. ב-21 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשפתח בהרכב הקבוצה בניצחון 2–1 על הפועל עכו. כבר בעונתו הראשונה הפך ורטה לשחקן הרכב קבוע בקבוצה, וב-17 באוקטובר 2010 כבש את שער הבכורה שלו בליגת העל, שער השוויון בתוספת הזמן במשחק מול הפועל באר שבע שהסתיים בתיקו 3–3, אך עקב התפרעות אוהדי אשדוד נקבע בבית הדין כי היא תספוג הפסד טכני, והשער שכבש ורטה בוטל. את שערו הרשמי הראשון הבקיע בעונה שלאחר מכן, ב-11 בפברואר 2012, בניצחון 3–2 על הפועל חיפה. בסך הכל שיחק ורטה חמש עונות במועדון ספורט אשדוד, ובתום עונת 2014/2015 ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית, לאחר שסיימה במקום האחרון בטבלה.
ב-1 ביולי 2015 חתם ורטה בקבוצת הפועל תל אביב. ב-1 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, במשחק דרבי מול מכבי תל אביב במסגרת גביע הטוטו, ובסך הכל ערך 34 הופעות בכל המסגרות בעונת 2015/2016. ב-21 בינואר 2017 כבש את שער הבכורה שלו בהפועל תל אביב, בניצחון 1–0 על הפועל אשקלון. בהמשך עונת 2016/2017 איבד את מקומו בהרכב לאחר הצטרפותו של אייל משומר לסגל הקבוצה, אשר בתום העונה ירדה לליגה הלאומית.
ב-8 בספטמבר 2017 חתם ורטה לשנתיים בבית"ר ירושלים, ולאחר עונה אחת שוחרר מהקבוצה. ב-25 בדצמבר 2018 חתם ורטה בהפועל נצרת עילית מהליגה הלאומית עד לסיום העונה. ב-27 ביוני 2019 חתם בהפועל רמת גן.
ב-31 באוגוסט 2020 חתם ורטה בהפועל אדומים אשדוד.
ב-25 ביולי 2022 שב להפועל רמת גן, וחתם לעונה אחת. לאחר 8 משחקים בלבד, ורטה עזב את הפועל רמת גן וחתם במכבי הרצליה מליגה א' דרום.
קריירה > נבחרת ישראל

ב-27 במאי 2011 ערך ורטה את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הצעירה של ישראל, במשחק ידידות נגד הולנד עד גיל 21. לקראת אליפות אירופה לנבחרות צעירות שנערכה בישראל ביוני 2013 זומן ורטה לסגל הנבחרת, ושיחק במשחק האחרון נגד אנגליה, שהסתיים בניצחון 1–0. בסך הכל ערך ורטה 12 הופעות במדי הנבחרת הצעירה.
סטטיסטיקה

| מועדון | עונה | ליגה> משחקים | ליגה> שערים | גביע> משחקים | גביע> שערים | גביע הטוטו> משחקים | גביע הטוטו> שערים | סה"כ> משחקים | סה"כ> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מ.ס. אשדוד | 2010/2011 | 32 | 0 | 3 | 0 | 5 | 0 | 40 | 0 |
| מ.ס. אשדוד | 2011/2012 | 35 | 1 | 4 | 0 | 4 | 0 | 43 | 1 |
| מ.ס. אשדוד | 2012/2013 | 24 | 0 | 0 | 0 | 3 | 0 | 27 | 0 |
| מ.ס. אשדוד | 2013/2014 | 31 | 0 | 2 | 0 | 0 | 0 | 33 | 0 |
| מ.ס. אשדוד | 2014/2015 | 23 | 0 | 2 | 0 | 3 | 0 | 28 | 0 |
| הפועל תל אביב | 2015/2016 | 29 | 0 | 1 | 0 | 3 | 0 | 33 | 0 |
| הפועל תל אביב | 2016/2017 | 20 | 1 | 2 | 0 | 5 | 0 | 27 | 1 |
| בית"ר ירושלים | 2017/2018 | 15 | 0 | 4 | 0 | 0 | 0 | 19 | 0 |
| הפועל נצרת עילית | 2018/2019 | 19 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 20 | 0 |
| הפועל רמת גן | 2019/2020 | 27 | 0 | 0 | 0 | 5 | 1 | 32 | 1 |
| הפועל אדומים אשדוד | 2020/2021 | 20 | 2 | 1 | 0 | - | 1 | 21 | 2 |
| סה"כ בקריירה | סה"כ בקריירה | 275 | 4 | 20 | 0 | 28 | 1 | 323 | 5 |
הערות שוליים

↑  עמית גולדשטיין‏, הפועל תל אביב החתימה את עופר ורטה ובן אלגרבלי, באתר וואלה, 1 ביולי 2015
↑  מיכאל וייסרמן, עופר ורטה חתם בהפועל נצרת עילית, באתר דאבל פס, 25 בדצמבר 2018
↑  מיכאל וייסרמן, עופר ורטה חתם בהפועל רמת גן, באתר דאבל פס, 27 ביוני 2019
↑  ליאב אחבאן, פרסום ראשון: שי חדד ועופר ורטה חתמו בהפועל אדומים אשדוד, באתר כאן דרום, 31 באוגוסט 2020
↑  בובקאר פופאנה חתם בעירוני טבריה, עופר ורטה חזר להפועל רמת גן, באתר וואלה, 25 ביולי 2022
↑  יונתן גינזבורג, ‏רוצה ללחזור לאומית: ורטה חתם במכבי הרצליה, באתר ONE‏, 1 בינואר 2023
דוד קאופמן

| --- | --- |

צילום מ-1899
 לידה:  7 ביוני 1852 קוייטין, חבל מורביה, ארצות כתר בוהמיה (צ'כיה), האימפריה האוסטרית 
 פטירה:  6 ביולי 1899 (בגיל 47) קרלובי וארי, מערב בוהמיה (צ'כיה), ארצות כתר בוהמיה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 מדינה:  ציסלייטניה (ארצות אוסטריה) 
 השכלה:  אוניברסיטת לייפציג 
 מעסיק:  בית המדרש לרבנים בבודפשט 
 
דוד קאופמן (קויפמן; בתעתיק שנהג בזמנו: קויפמאנן; בגרמנית: David Kaufmann;‏ 7 ביוני 1852, קויטין, מוראביה – 6 ביולי 1899, קרלסבאד) היה מלומד יהודי יליד מוראביה, שהתפרסם כחוקר מדעי היהדות, כמרצה וכאספן. התיישב בהונגריה.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
נולד בעיירה קוײטין (אנ') שבמוראביה, אז תחת שלטון האימפריה האוסטרית (בימינו בצ'כיה). משנת 1861 עד 1867 התחנך בגימנסיה בקרמזיר (אנ') שבמזרח מוראביה, שבה למד תנ"ך וגמרא עם רבה של קויטין, יעקב בריל (Jakob Brüll), ועם בנו נחמיה. ב-1867 החל ללמוד בבית המדרש לרבנים בברסלאו, ובמקביל למד באוניברסיטת העיר. כעבור כעשר שנים קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת לייפציג. ב-29 בינואר 1877 נסמך לרבנות. בטקס ההכתרה בבית המדרש לרבנים הוא הקריא מחיבורו על תולדות חייו של רבי יהודה הלוי. בשנה שלאחר מכן דחה הזמנה לשמש כמרצה בבית המדרש לרבנים בסינסינטי, ותחת זאת החליט ללמד היסטוריה, פילוסופיה של הדת ואמנות הדרשה (הומילטיקה) (אנ') בבית המדרש לרבנים בבודפשט, שהוקם זמן קצר לפני כן (בשנת 1877). קאופמן כיהן כמרצה בסמינר בבודפשט עד מותו ב-1899. עד מהרה למד את השפה ההונגרית, ולימד במקביל גם יוונית וגרמנית במכינה של הסמינר.
דוד קאופמן נפטר ב-6 ביולי 1899 בעיר קרלסבד שבבוהמיה.
לזכרו יצא לאור הספר "תהלה לדוד".
אוספיו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בספרייתו העשירה היו כתבי יד רבים וספרי אינקונבולה וכן כ-700 קטעי גניזה. בימינו נמצאת הספרייה ברובה ברשות האקדמיה ההונגרית למדעים. מבין החומר שנתפרסם מתוכה נודע בעיקר כתב יד קאופמן למשנה שחוקרים רואים בו כתב יד חשוב (הניקוד בכתב היד לא יצא מתחת ידיו של הסופר אלא נוסף בידי סופר מאוחר). האוסף של קאופמן כלל גם עותק פקסימילי של הגדת סרייבו, שפורסם בשנת 1957 בבודפשט בליווי מסה, על ידי ד"ר אלכסנדר שייבר, מנהל בית המדרש הרבני של בודפשט. קטלוג של ספרייתו של קאופמן יצא לאור בשנת 1906 על ידי מ' וייס.
פרסומיו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
Die Memoiren der Glückel von Hameln, J. Kauffmann, Frankfort am Main 1896
במה נרים רוח הדת בקרב נשינו ובנותינו? / תרגום: מ' קאמינסקי, ז'יטומיר: חורוזנסקי, 1909
מחקרים בספרות העברית של ימי הביניים (תרגם מגרמנית: ישראל אלדד) (כולל ביוגרפיה של המחבר מאת שמואל קרויס), ירושלים: מוסד הרב קוק, תשכ"ב. הדפסה ב': תשכ"ה
לקריאה נוספת

שמעון פדרבוש (עורך), חכמת-ישראל באירופה, ע' 280–285, ירושלים: הוצאת ראובן מס, 1965
יהודה מרטון (Eo') (יה. מ.), "קאופמן, דוד", האנציקלופדיה העברית (כרך כח), חברה להוצאת אנציקלופדיות, תשל"ו, עמ' 1010
הערות שוליים

↑  בימינו Kroměříž (קרומייז'יש או קרומריז')
↑  בית מדרש הרבנים בברעסלוי, המגיד, 2 במאי 1877
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263660105171  PLWABN: 9810691783805606  BnF: cb10502901b (data)  CiNii: DA06811174  GND: 119249197  ISNI: 0000 0000 8137 5744  LCCN: n87806822  NKC: jn20040130012  NLA: 35261889  NLG: 174184  NTA: 070947562  SNAC: w6835v3x  SUDOC: 079873650  Trove: 887270  VcBA: 495/128872  VIAF: 59072606   WorldCat (עם VIAF): 59072606
דמיטרי פטרושב

דמיטרי ניקולאייביץ' פטרושב (ברוסית: Дми́трий Никола́евич Па́трушев; נולד ב-13 באוקטובר 1977 בלנינגרד, רוסיה הסובייטית ברית המועצות) הוא מדינאי רוסי, המכהן כסגן ראש ממשלת רוסיה ממאי 2024. שימש קודם לכן כחבר בדירקטוריון גזפרום, יושב ראש בנק החקלאות הרוסי וכשר החקלאות הרוסי.
ידוע כבנו של ניקולאי פטרושב, ראש שירות הביטחון הפדרלי הרוסי משנת 2000 עד 2008 ומזכיר המועצה לביטחון לאומי של רוסיה משנת 2008 עד 2024.
השכלה

בשנת 1999 סיים את לימודיו באוניברסיטה הממלכתית לכלכלה וניהול במוסקבה עם תואר במנהל עסקים. בשנים 2002–2004 למד באקדמיה הדיפלומטית של משרד החוץ הרוסי עם תואר בכלכלה עולמית. בשנת 2006 סיים את לימודיו באקדמיית שירות הביטחון הפדרלי של רוסיה.