stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אסיפת הורים (אלבום)
רקע והוצאה

זהו אלבומו הראשון של נשר מזה שבע שנים, לאחר האלבום הכפול "ראש העיינשטיין / אינלונימוס" שיצא במאי 2018, כולל שני דיסקים בני 12 רצועות כל אחד והופק ברובו על ידי עומרי 69 סגל. את האלבום הקליט נשר בישראל ובמיאמי, שם מתגורר סגל, שהפיק את האלבום. ב-18 בספטמבר 2024, פרסם נשר סרטון מאולפן ההקלטות במיאמי יחד עם סגל ובן-אל תבורי.
הסינגל הראשון מתוך האלבום, "ריחות של יום שישי", בהשתתפות אלמוג טבקה, יצא לאור ב-15 בדצמבר 2024. שבועיים לאחר מכן, בערב השנה האזרחית החדשה, חשף נשר את עטיפת האלבום בפוסט באינסטגרם. ב-9 בינואר, התארח נשר בהופעתו של סטטיק, אחד מאורחי האלבום, באקספו תל אביב, לאחר סכסוך ממושך בין השניים, וביצעו את שירם יחד עם בן אל תבורי, "דוביגל". יומיים לאחר מכן, פורסם פודקאסט שלישי של הקומיקאי בן בן ברוך בו מתארח נשר, לקראת צאתו של האלבום יום למחרת.
הרכב

האלבום כולל 13 רצועות. כלל השירים הופקו על ידי עומרי 69 סגל, שהפיק גם את מרבית השירים באלבומו הקודם של נשר, "ראש העיינשטיין / אינלונימוס" (2018), כאשר בהפקתם של מספר שירים השתתפו מפיקים נוספים: נדב חלילי ב"אדם", אינפיניטי ב"כוכבים" ואלעד שבת ב"יאללה טוב סבבה". ב-Time Out תל אביב תואר האלבום כ"אלבום הכי שאפתני" של נשר וכ"התבגרות מוזיקלית", ושיריו תוארו כ"חשופים והכנים בקריירה שלו".
השיר "דבר עם שמוצניק" עוסק בבנה של בת זוגו של נשר מנישואיה הקודמים ומתאר את ההיכרות והקשר ביניהם. "מואנה" עם בן-אל תבורי מתמקד בבת זוגו של נשר. "הקן שלי" מתמקד בילדיהם הביולוגיים. "זוז כמו אידיוט" הוא חידוש לשירו של ההרכב "האידיוטים" הנושא את אותו השם, בו היו חברים נשר, סגל, רון ביטון ואיזי, כאשר גרסה זו כוללת את כלל חברי ההרכב מלבד איזי. השיר "פאנצ'ים" עם סטטיק כולל התייחסויות לסכסוך המתוקשר של השניים, והוא כולל אינטרפולציה מתוך "טאפש", שירם המשותף של סגל, נשר וסטטיק מתוך אלבומו של סגל, "נלחם בשביל עצמי" (2012). הרצועה "קאט" עם נגה ארז, הסוגרת את האלבום, מרפררת באופן הומוריסטי לרצועה "Oh, Thank You" מאלבומה של ארז, The Vandalist‏ (2024), בה נשר סוגר את האלבום עם המילה "קאט".
רשימת רצועות

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | אדם (ביחד עם ויק אוחנה ג'אן)   | 4:03 |
| 2. | כוכבים (ביחד עם ג'הבי)   | 4:22 |
| 3. | יותר מדי אנשים (ביחד עם אריק משעלי)   | 3:34 |
| 4. | דבר עם שמוצניק  | 3:05 |
| 5. | מואנה (ביחד עם בן אל תבורי)   | 3:31 |
| 6. | הקן שלי (ביחד עם ג'הבי)   | 2:50 |
| 7. | ריחות של יום שישי (בהשתתפות אלמוג טבקה)   | 3:05 |
| 8. | יאללה טוב סבבה (ביחד עם בוסקילז)   | 4:07 |
| 9. | אמ פמ (ביחד עם ויק אוחנה ג'אן)   | 3:20 |
| 10. | זוז כמו אידיוט (ביחד עם עומרי 69 סגל ורון בי)   | 3:19 |
| 11. | פאנצ'ים (ביחד עם סטטיק)   | 3:19 |
| 12. | כתוביות (ביחד עם עומרי 69 סגל)   | 3:22 |
| 13. | קאט (ביחד עם נגה ארז)   | 1:00 |
| משך כולל: | משך כולל: | 43:00 |
הערות שוליים

1 2  גיל משעלי, ‏למרות בקשת התביעה? בן אל תבורי ורון נשר באולפן, באתר ‏מאקו‏, 19 בספטמבר 2024
↑  מת שתשמעו את האלבום כבר !!!, באתר אינסטגרם
↑  2024, אינסטגרם
↑  מערכת TMI, ‏רון נשר עלה להופעה של סטטיק באקספו - והקהל היה בהלם | TMI, באתר מעריב אונליין, 9 בינואר 2025
↑  גיל משעלי, ‏מול אלפים: סטטיק ורון נשר בסולחה על הבמה, באתר ‏מאקו‏, 9 בינואר 2025
↑  בן בן ברוך (2025-01-08), פודקאסט המוג׳ו של בן בן ברוך - רון נשר #293, נבדק ב-2025-01-11
1 2  מתן שרון, ‏מבול אלבומים: ינואר הנוכחי הוא כבר חודש היסטורי להיפ הופ הישראלי, באתר "Time Out ישראל", 13 בינואר 2025
↑  גיל משעלי, ‏רון נשר משחרר אלבום חדש, ומארח את סטטיק ואת בן אל תבורי, באתר ‏מאקו‏, 12 בינואר 2025
| רון נשר - סינגלים |
| --- | --- | --- |
| ראש העיינשטיין / אינלונימוס | "שיקסע" • "שלוקה" • "רק היום" • "ג'יני" • "בלאט" • "דלה דלה" • "גדי V" • "בייבי" • "משפט משיר" • "תן לי פה לייק" • "God הביא" • "לירזובתאל" • "דודוזר" • "א.ב.א" |  |
| סינגלים אחרים | "תן את הכסף" • "צ'אק נוריס" • "דוביגל" • "אם זה לא עובד" • "בא לה צינור" • "מאמאמאמי" • "דינדינאק" • "ש"ח • "ת.ח.ת" • "רומן עם תימני" • "רוצה את הכל" • "דברו עליי" • "שקיות של זבל" • "אני על זה" |  |
| השתתפות בסינגלים | "לא בא סתם" • "5 Mics" • "לא בכוונה" • "טאפש" • "חביבי" • "גאנג'ה פונאני" • "דף חדש" • "פותחת תיק" • "טיול של שבת" • "בא עלייך #קל" • "תחת אש" • "יום שישי את יודעת" • "לילה טוב" • "20 100 200" • "יומולדת" |  |
לואיס הנקין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 בנובמבר 1917 סמוליאני, בלארוס 
 פטירה:  14 באוקטובר 2010 (בגיל 92) מנהטן, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  בית הספר למשפטים בהרווארד  ישיבת רבנו יעקב יוסף  ישיבה יוניברסיטי  ישיבה קולג' 
 מעסיק:  בית הספר למשפטים קולומביה, אקדמיית האג למשפט בינלאומי, אוניברסיטת קולומביה, האומות המאוחדות, אוניברסיטת פנסילבניה 
 פרסים והוקרה:  פרס אלינור רוזוולט לזכויות אדם (2010)  כוכב הכסף  מדליית מנלי א. הדסון  מלגת גוגנהיים 
 
לואיס הנקין (באנגלית: Louis Henkin; ‏11 בנובמבר 1917 – 14 באוקטובר 2010) היה משפטן יהודי-אמריקאי. נחשב לאחד המלומדים המשפיעים ביותר בתחום של משפט בינלאומי ועל מדיניות החוץ של ארצות הברית, הוא היה הנשיא של האגודה האמריקאית למשפט בינלאומי (אנ') ושל החברה האמריקאית לפילוסופיה פוליטית ומשפטית, וכיהן כפרופסור בבית הספר למשפטים באוניברסיטת קולומביה. הוא כיהן גם כיו"ר של המרכז לחקר זכויות האדם באוניברסיטת קולומביה.
ביוגרפיה

נולד בסמוליאני ברוסיה (כיום ביילרוסיה). אביו היה הרב יוסף אליהו הנקין, רב ברוסיה ולימים מחשובי הרבנים בארצות הברית. למד ב"ישיבה קולג'" - המכינה של הישיבה אוניברסיטה במנהטן.
החל משנת 1948 הנקין עבד במחלקת המדינה של ארצות הברית באגף האומות המאוחדות. הוא היה אחד האחראים לאמנה בדבר מעמדם של פליטים מ-1951. מסמך זה הגדיר בצורה בינלאומית מי נחשב פליט והגדיר את הדרישות לפיהן מדינות יעניקו מקלט לפליטים. בשנת 1956 הנקין עזב את מחלקת המדינה ולימד במשך שנה אחת באוניברסית קולומביה בנושא פרוז גרעיני, בנושא זה עסק גם ספרו משנת 1958 "Arms Control and Inspection in American Law". הוא לימד באוניברסיטת פנסילבניה החל משנת 1958, והמשיך את ספרו The Berlin Crisis and the United Nations שפרסם בשנת 1959, ואת Disarmament: The Lawyer's Interests שפורסם ב-1964.
מדרסה (עמותה)

| --- | --- |
לוגו עמותת מדרסה
 פעילות:  קידום לימודי ערבית מדוברת ותקשורת בין החברה היהודית והערבית בישראל
 התאגדות:  עמותה
 תחום:  שינוי חברתי, חינוך, השכלה והכשרה מקצועית
 מדינה:  ישראל
 מטה הארגון:  ירושלים, תל אביב-יפו 
 מייסדים:  גילעד סוויט ודניאל דותן
 מנכ"ל:  דניאל דותן
 אנשי מפתח:  גילעד סוויט, דניאל דותן, מיכל רוזן, יניב גרשון, אופיר לוגסי, לואיז דרורי, שחף ברקאי, תמר טלמור לבקוביץ', רע'ד עזאם, סונדוס אלחות, ריהאם איברהים
 תקופת הפעילות:  2015–הווה (כ־10 שנים)
 פרסים והוקרה:  פרס זוסמן-ג'וינט 
 אתר מדרסה
 
מדרסה (בערבית: مدرسة מַדְרַסַה, "בית ספר") או מדרסה - לומדים לתקשר הוא ארגון חברתי, חינוכי וטכנולוגי בישראל ועמותה ללא מטרות רווח שעוסקת בלימוד ערבית מדוברת בחינם במטרה לקדם תקשורת בין החברה היהודית והערבית בישראל.
הלמידה במדרסה נעשית דרך קורסים מקוונים חינמיים באתר מדרסה, תכנים ופעילויות ברשתות החברתיות וביוטיוב, הסכתים בפלטפורמות השמע ספוטיפיי וסאונדקלאוד וקורסים פרונטליים בארגונים ברחבי הארץ.
כיום, לומדים במדרסה מעל למאה אלף תלמידים ברחבי הארץ, ומאות אנשים מתנדבים ותומכים בפעילות העמותה.
הקמת הארגון

את הרעיון להקים את מדרסה הגה גילעד סוויט, המייסד והמנהל המקצועי של העמותה, בשנת 2014. במשך שנותיו בבית הספר, במהלך השירות הצבאי ובלימודים הגבוהים באוניברסיטה, למד וחקר סוויט את השפה הערבית אך לפי טענתו, לא ניתנה לו הזדמנות ללמוד בהיקף ובצורה שתאפשר לו לתקשר עם הסביבה.
לאחר השחרור מהשירות הצבאי הוא החל ללמוד את השפה מחדש באופן עצמאי, ההנאה הגדולה מהיכולת לשוחח בערבית הובילה אותו לרעיון לשתף את הידע שלו. סוויט התחיל ללמד ערבית בבית, ואחרי הרבה פניות ובקשות, החליט להעלות את השיעורים לאינטרנט.
בשלב ראשון מדרסה פעלה דרך ערוץ יוטיוב עם סרטונים ללימוד ערבית בהוראת סוויט, ובהמשך נפתח גם דף פייסבוק ואתר רשמי. הסרטונים צברו אלפי צפיות והפכו פופולריים בקרב לומדי ערבית. בשלב זה, לסוויט הצטרף דניאל דותן, מנכ"ל העמותה כיום, שהכיר אותו דרך חבר משותף והחליט לעזור בהקמת האתר, עמוד הפייסבוק ובהמשך גם בהקמה הרשמית של העמותה.
מעבר לקורסים בפלטפורמה מקוונת

בשנת 2017 החליטו צוות מדרסה להפוך את שיעורי הערבית ביוטיוב לקורסים מלאים ללמידה עצמאית על פלטפורמה מקוונת ומתקדמת. לשם כך, מדרסה יצאה בקמפיין גיוס המונים באתר הדסטארט שהצליח לגייס מעל 170,000 שקלים ממעל 1000 תומכים.
הקורסים המקוונים של מדרסה הוקמו על פלטפורמת Open edX שפותחה על ידי בוגרי MIT ומאפשרת למידה מקוונת מרובת משתתפים. המעבר אפשר בנייה של קהילה לומדת שהלכה וגדלה עם השנים והגיעה כיום למעל מאה אלף לומדים.
בשנת 2018 קורס המתחילים של מדרסה נכנס לפלטפורמה הממשלתית של קמפוס IL של המשרד לשיוון חברתי והמועצה להשכלה גבוהה. בנובמבר 2019 מדרסה השיקה קורס נוסף ברמת ״ממשיכים״ על פלטפורמת הלמידה המקוונת, ובדצמבר 2020 הושק קורס הכתב הערבי על אותה פלטפורמה. נכון לאוגוסט 2022, כמאה אלף לומדים רשומים לקורסים המקוונים של מדרסה ולקורס על פלטפורמת קמפוס IL.
בנוסף, כארבעים וחמש אלף אנשים עוקבים אחרי הפעילות של מדרסה ברשתות, מעל שמונה-עשר אלף לומדים דרך קבוצת התרגול בפייסבוק ומעל שבעת אלפים לומדים דרך ערוצי הוואטסאפ והטלגרם של מדרסה.
פעילות בתקופת מגפת הקורונה

במהלך תקופת מגפת הקורונה בישראל הארגון הפעיל קמפיינים ופעילויות למידה מקוונות המוניות במטרה לעודד למידת ערבית במהלך תקופת הסגרים. ב-12 במרץ 2020, עם תחילתו של הסגר הראשון מדרסה השיקה קמפיין למידה המוני וחינמי לערבית מדוברת מהבית שנקרא ״לומדים ערבית בבידוד״.
הקמפיין ארבעה-עשר ימים רצופים של למידה מודרכת בפלטפורמה המקוונות ושיעורים חיים ברשתות החברתיות. הקמפיין כלל בסך הכל שלושה מחזורי למידה בהם השתתפו כ-8,000 לומדים. במהלך שנת 2020 הארגון צמח באופן משמעותי ודיווח על עליה של כעשרת אלפים רשומים חדשים לקורסים בהשוואה למרץ של השנה הקודמת.
הערות שוליים

1 2  רקפת פרא, ‏סחתיין: האנשים שילמדו אתכם כל מה שאתם צריכים לדעת בערבית, באתר ‏מאקו‏, 28 ביוני 2018
↑  מדרסה - ערבית מדוברת חינם, באתר "הדסטארט", אוקטובר 2017
↑  לומדים ערבית בבידוד - מרתון לימודי משותף בן 14 ימים על בסיס התכנים והקורסים של מדרסה וברחבי הרשת, באתר "מדרסה - לומדים לתקשר"
↑  אתר פרויקט מדברים ערבית
↑  סרטון זהות מגדרית, דף הפייסבוק של מדרסה - לומדים לתקשר, יוני 2020
↑  הגיע הזמן ללמוד ערבית כמו שצריך!, אתר DROVE
↑  פוסט על איכות הסביבה בשיתוף המשרד להגנת הסביבה, דף הפייסבוק של מדרסה - לומדים לתקשר, דצמבר 2021
↑   הזוכים בפרס זוסמן-ג'וינט לשנת 2021 - צוות "מדרסה - לומדים לתקשר", סרטון  באתר יוטיוב, 2022
↑  מנהלים ביחד – בתי ספר ירושלמים מתחברים ללמידה, אתר מט"ח
↑  האקאתון בשיתוף IBM ישראל, עמוד הפייסבוק של IBM ישראל, יוני 2022
↑  שיתוף פעולה עם הטכניון, אתר הטכניון, דצמבר 2021
סרך היחד

סרך היחד הוא טקסט שנמצא במערות שליד קומראן, ואשר נמנה עם מגילות מדבר יהודה. הוא התגלה במערה מספר 1 בקומראן בשנת 1947 ומהווה את החטיבה העיקרית באחת משבע מגילות המקוריות שנתגלו במערה. הוא נכתב בכתב עברי מרובע (מימי החשמונאים) והועתק בין השנים 100 ו-75 לפנה"ס. בלשון כַּת מדבר יהודה שימשה המילה 'סרך' במובן של סֵדר, מנהג. כינוי הטקסט 'סרך היחד' הוא איפוא 'כללי הקהילה', במובן הדומה לתקנון.
כתב היד השלם ביותר נמצא במערה מס' 1, ולכן ניתן לו השם 1QS (מערה 1, Q=קומראן, S=סרך). מספר פרגמנטים מהטקסט הזה נמצאו גם במערות 4 ו-5. שני טקסטים אחרים, הידועים כסרך העדה וסרך הברכות, נמצאו באותה המגילה, ובתחילה נחשבו כחלק מסרך היחד, אך כעת נחשבים כטקסטים נפרדים.
המגילה מתארת את אורח החיים של הקהילה, והיא מקור חשוב להבנתה. לפי המגילה עולה שחברי הכת חיו חיי שיתוף ופרישות, עם ארוחות משותפות וכללי קבלה נוקשים. לא ברור לחלוטין האם הקהילה (הקהילה המתוארת במגילות כונתה "יחד", ומכאן שם המגילה) היא אוטופית או אמיתית, ואם היא אמיתית - האם קהילה זו חיה בח'רבת קומראן. חוקרים רבים חושבים שיחד עם שאר המגילות, גם מגילה זו מתארת את התאולוגיה של האיסיים, שחלקם חיו בקומראן. לעומתם, סובר פרופ' יהושע גוטמן כי כת-היחד הייתה כת נפרדת.
בנוסף לכך המגילה דנה בשאלות תאולוגיות כמו האמונה בדואליזם ובגזירה קדומה.
נושאים תאולוגיים עיקריים

ה"יחד": האמונה בקשר ישיר בין הקהילה לבין המלאכים.
דטרמיניזם: ישנם אנשים שהאל בחר בהם, והם הטובים, ולעומתם יש את אלה שלא נבחרו בידי האל.
ברית: בכניסה לקהילה, האדם נשבע לפני האל ומצטרף ליחד.
כהונה: הכהנים בני צדוק הם השופטים והמחליטים באסיפות הקהילה.
הקהילה כמקדש: צדקה ותפילה מחליפים את הקרבנות במקדש בירושלים, וכך גם הארוחות המשותפות.
ידע: היחד המיסטי הוא תוצאה של הידע הנסתר והאזוטרי הקיים אצל העדה.
ציפיות אסכטולוגיות.
הערות שוליים

1 2 3  סרך היחד, מגילות ים המלח – המיזם הדיגיטלי, מוזיאון ישראל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265097205171  LCCN: n88232244  VIAF: 176256386   WorldCat (עם VIAF): 176256386 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרות תורנית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
משפחת אלון
הערות שוליים

↑  אריה יואלי, ‏אחרי שנה: חילופים בהנהלת בני עקיבא העולמית, באתר "סרוגים", 1 בינואר 2025
ארטילריה של צה"ל
ראו גם

תותחים מתנייעים בצה"ל
לקריאה נוספת

מיכאל אוריה ואביב כדריה, מהנפוליאונצ'יק ועד הדוהר: גלגולו של התותח הישראלי, באתר צה"ל, 16 במרץ 2017
הערות שוליים

↑   גל מי טל, אחרי שהגיעה לשדה הקרב ב'בום' - הרקטה החדשה נחשפת, באתר צה"ל, 14 בינואר 2025.
ג'ודית לואיס הרמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  31 במרץ 1942 (בת 82) ניו יורק, ארצות הברית 
 לימודי רפואה:  בית הספר לרפואה של הרווארד, מכללת רדקליף, בית הספר פילדסטון לאתיקה תרבותית 
 תפקידים:  פסיכיאטרית, מרצה באוניברסיטה 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים 
 
ג'ודית לואיס הרמן (באנגלית: Judith Lewis Herman; נולדה ב-31 במרץ 1942) היא פסיכיאטרית, חוקרת, פרופסור באוניברסיטת הארוורד, סופרת ואקטיביסטית בתחומי הפסיכולוגיה של האישה, התעללות בילדים, אלימות במשפחה, גילוי עריות והפרעות פוסט-טראומטיות. במשך עשרות שנות הקריירה שלה היא טיפלה וחקרה את האוכלוסייה של קורבנות פגיעה מינית ואלימות במשפחה. הרמן כתבה שני ספרים זוכי-פרסים: Father-Daughter Incest ו-Trauma and Recovery, אשר תורגם לשפות רבות. הרמן ידועה בתרומתה המשמעותית לתחום המחקר והטיפול בטראומה ובטביעת המושג "פוסט-טראומה מורכבת".
חיים אישיים

ג'ודית לואיס נולדה בשנת 1942 בניו-יורק, ארצות הברית, להורים יהודים ילידי אמריקה, שהגיעו ממשפחות מהגרים מאירופה. אביה, נפתלי לואיס (אנ'), היה פרופסור ללימודים קלאסיים באוניברסיטת ניו יורק, שנודע בכתיבת ההיסטוריה של מצרים התלמית והרומאית באופן נגיש לציבור הרחב. אמה, הלן בלוק לואיס (אנ'), הייתה פסיכולוגית ופסיכואנליטיקאית שלימדה באוניברסיטת ייל והייתה פעילה פוליטית פרוגרסיבית. הרמן למדה במכללת רדקליף והמשיכה משם ללימודי פסיכיאטריה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת הרווארד. כסטודנטית, היא החלה להשתתף בצעדות למען זכויות אדם ונגד המלחמה בווייטנאם, התנדבה בבית חולים פסיכיאטרי.
הרמן התחתנה לראשונה ב-1963 עם חברה ללימודים, פיטר הרמן. בשנת 1978 היא התחתנה בשנית עם צלם העיתונות ג'רי ברנט (אנ') ונולדה להם בת אחת. בשנת 2005, הרמן נישאה בשלישית לאלן גראוברד. נישואים אלו הסתיימו עם מותו בשנת 2012.
קריירה > זיהוי וחשיפה של היקף תופעת גילוי העריות

ב-1970, החלה הרמן את ההתמחות שלה בפסיכיאטריה בבית החולים של אוניברסיטת בוסטון. במסגרת ההתמחות, שתי המטופלות הראשונות שלה, שהגיעו לבית החולים על רקע ניסיון אובדני, חשפו בפניה היסטוריה של גילוי עריות, ומטופלות נוספות החלו לחשוף בפניה היסטוריה של פגיעות מיניות. במקביל, הרמן הצטרפה לתנועה הפמיניסטית שהחלה להתפתח בקיימברידג', מסצ'וסטס וברחבי ארצות הברית. הרמן סיפרה כי המודעות הפמיניסטית שפיתחה אפשרה לה לחשוב על סיפורי הטראומה של מטופלותיה בהקשר פמיניסטי של יחסי כוחות ודיכוי, ומתוך כך פיתחה את גישתה הטיפולית.
בסיום ההתמחות, הרמן קיבלה מלגה בפסיכיאטריה קהילתית, שאפשרה לה לעבוד בקליניקה שמציעה טיפול בחינם לנשים. קליניקה זו הייתה אחת מתוך מרכזים רבים לנפגעות אונס ואלימות במשפחה שהוקמו על ידי נשים אקטיביסטיות בשנות ה-70. בשנים אלה, הרמן הייתה חלק מקבוצת הנשים "הקולקטיב לבריאות הנפש של נשים", שמטרתה הייתה לספק ייעוץ וטיפול איכותי מנקודת מבט פמיניסטית לנשים מאוכלוסיות מוחלשות. גם במסגרת הזו הרמן עבדה עם מטופלות רבות בעלות היסטוריה של פגיעה מינית.
במהלך עבודתה, הרמן הבחינה שמספר משמעותי של מטופלות מבוגרות דיווחו על כך שנפגעו מינית בתור ילדות, בדרך כלל על ידי גבר מתוך המשפחה הגרעינית. נתונים דומים על שכיחות התופעה החלו לעלות גם מנשות מקצוע נוספות, והיא החלה לחקור את התופעה ביחד עם הקולגה שלה, ליזה הירשמן. ממצאיהן על היקפי התופעה עמדו בניגוד לידוע באותה התקופה, אז ספרי הפסיכיאטריה העריכו את השכיחות של גילוי עריות כמקרה של אחד מתוך מיליון. הרמן והירשמן פרסמו מאמר על הממצאים שלהן ב-1976 בכתב עת בשם "Signs" (אנ') העוסק בלימודי נשים. עוד לפני שיצא לאור, המאמר הועתק והופץ באופן לא פורמלי במשך כשנה, והרמן והירשמן החלו לקבל מכתבים מנשים מכל רחבי ארצות הברית שחשפו את הפגיעה המינית שעברו, והופתעו לגלות שהן לא היחידות. ב-1981, גילוייהן המשותפים של הרמן והירשמן הובילו לכתיבת הספר "Father-daughter incest" ("גילוי עריות בין אב לבת"). ספר זה תרם להכרה בתופעת גילוי העריות כבעיה חברתית.
קריירה > הנחת היסודות למחקר וטיפול בטראומה

ב-1981, לאחר סיום הכשרתה, מונתה הרמן כחברת סגל בבית הספר לרפואה באוניברסיטת הארוורד. במקביל החלה הרמן לעבוד במחלקה לפסיכיאטריה בבית החולים קיימברידג'. ב-1984, הקימה הרמן ביחד עם שותפתה הפסיכולוגית מארי הארווי את "התכנית לקורבנות אלימות" המיועדת להגברת הידע בתחום הפסיכולוגיה של הטראומה על ידי מחקר ייעודי, מתן טיפול ייחודי לנפגעות ונפגעי טראומה והכשרת מטפלות ומטפלים בתחום הטראומה. הרמן שימשה כמנהלת ההכשרה של התכנית לקורבנות אלימות במשך 30 שנה.
באותם ימים הוכרה לראשונה הפרעת דחק פוסט-טראומטית כאבחנה פסיכיאטרית בספר האבחנות הפסיכיאטריות DSM-III, וחוקרים שונים התעניינו בשאלת ביטויה של האבחנה בקרב אוכלוסיות שונות. באותה תקופה, החלה הרמן לשתף פעולה גם עם הפסיכיאטר בסל ואן דר קולק, שעבד עם ותיקי מלחמת וייטנאם (אנ'). הרמן וואן דר קולק ערכו מחקר אודות הפרעת אישיות גבולית, הפרעה אשר אובחנו בה בעיקר נשים. במחקרם הם מצאו כי הפרעת אישיות גבולית קשורה במידה גבוהה ובאופן ספציפי להיסטוריה של התעללות, וכי התמונה הקלינית של הפרעת אישיות גבולית דומה לתמונה הקלינית הנובעת מהתעללות ממושכת. ב-1989 הם פרסמו את ממצאיהם בכתב העת American Journal of Psychiatry (אנ'), וממצאים אלו שוחזרו מאז בידי חוקרים רבים.
בנוסף למחקרם המשותף, הרמן וואן דר קולק הקימו קבוצת חשיבה משותפת של אנשי מקצוע, שנפגשה מדי חודש בבתי חבריה במשך 3–4 שנים. בזכות הרעיונות אליהם נחשפה בקבוצה זו, החליטה הרמן לייצר גוף ידע שיסקור ויסביר את המאפיינים העיקריים של טראומה פסיכולוגית, מה שעמד בבסיס ספרה החשוב ביותר – "טראומה והחלמה".
קריירה > חידושים וטביעת המושג "פוסט-טראומה מורכבת"

בספר "טראומה והחלמה", ספרה השני של הרמן, שפורסם בשנת 1992, טבעה הרמן לראשונה את המושג ""פוסט-טראומה מורכבת", כהצעה לאבחנה נפרדת מהפרעת דחק פוסט-טראומטית. לפי הרמן, הפרעת דחק פוסט-טראומטית מאפיינת טראומות חד פעמיות, כגון תאונות, אסונות טבע, טראומה צבאית או על רקע טרור ואירועי אונס או אלימות יחידים. עם זאת, אבחנה זו אינה מקיפה בצורה מלאה את מהותן של טראומות מתמשכות וחוזרות, כגון התעללות והזנחה בילדות, גילוי עריות, חשיפה לאלימות במשפחה, חטיפה ושבי, כליאה בכתות, סחר בבני אדם וניצול מיני מאורגן. טראומה מורכבת מתפתחת בתנאי שבי (פיזי או פסיכולוגי), בהם הנפגע או הנפגעת מצויים תחת שליטת הפוגע ואין ביכולתם להימלט. בספר "טראומה והחלמה" מנתה הרמן רשימה של קבוצות תסמינים המאפיינות טראומה מורכבת, הכוללת שינויים בסומטיזציה, בוויסות רגשי, בדפוסי התנהגות, בקוגניציה ובתודעה ותפיסה, ודפוסים בלתי מסתגלים ביחסים בין-אישיים. בנוסף, בספר הציעה הרמן מודל לטיפול בפוסט-טראומה מורכבת. במשך שנים רבות אבחנה זו נחקרה וחלחלה לשיח המקצועי והמחקרי בתחום הטראומה אך לא הוכרה על ידי ספרי האבחנות הפסיכיאטריות. בשנת 2019 האבחנה הוכרה לראשונה בסיווג המחלות הבינלאומי ICD-11.
כמו כן, במסגרת עבודתה בתוכנית לקורבנות אלימות שהקימה בבית החולים קיימברידג', עסקה הרמן בפיתוח מודלים טיפוליים לנפגעות ונפגעי טראומה. בשנים 2011 ו-2018 הייתה שותפה בפרסום שני ספרי הדרכה לאנשי מקצוע בנושא של טיפול קבוצתי מכוון-טראומה.
לאחר פרישתה מעבודתה ב"תוכנית לקורבנות אלימות", החלה הרמן לעבוד על כתיבת ספר שעוסק בתפיסת צדק מנקודת המבט של נפגעות ונפגעי טראומה.
קריירה > פעילות אקטיביסטית נוספת

כחלק מפעילותה האקטיביסטית של הרמן, בשנת 2017 היא הייתה שותפה משמעותית לכתיבה של הספר "המקרה המסוכן של דונלד טראמפ: 27 פסיכיאטרים ואנשי מקצועות בריאות הנפש מעריכים את הנשיא" (אנ'). ספר זה עסק בטענה כי הנשיא טראמפ מסכן בהתנהגותו את הבריאות הנפשית של אזרחי ארצות הברית.
פרסים

הרמן זכתה בפרסים רבים לאורך הקריירה שלה על עבודתה פורצת הדרך. בשנת 1996 זכתה הרמן בפרס מפעל חיים מטעם האגודה הבינלאומית לחקר לחץ טראומטי (אנ'). בשנת 2000 זכתה הרמן בפרס "נשים במדע" מטעם אגודת הנשים האמריקאית לרפואה (אנ'). בשנת 2007 הרמן הוכתרה כחברת כבוד באגודה האמריקנית לפסיכיאטריה.
מפרסומיה > ספרים

בעברית
הרמן, ג'. ל. (1992). טראומה והחלמה. עם עובד.
באנגלית
Herman, Judith Lewis (1997) [1992]. Trauma and recovery: the aftermath of violence - from domestic abuse to political terror. New York: BasicBooks.
Herman, Judith Lewis (2000) [1981]. Father-daughter incest. Cambridge, Massachusetts: Harvard University Press.
Herman, Judith Lewis (2023) Truth and repair: How trauma survivors envision justice. London: Basic Books.
Co-authored:
Herman, J. L., & Kallivayalil, D. (2018). Group Trauma Treatment in Early Recovery. Guilford Publications.
Mendelsohn, M., Herman, J. L., Schatzow, E., Coco, M., Kallivayalil, D., & Levitan, J. (2011). The trauma recovery group: A guide for practitioners. Guilford Press.
מפרסומיה > פרקי ספרים

Herman, J. L., & Lewis, H. B. (1986). Anger in the mother-daughter relationship. In T. Bernay & D. W. Cantor (Eds.), The psychology of today's woman: New psychoanalytic visions (pp. 139–163). Harvard University Press.
Herman, J. L. (1990). Sex offenders. In W. L. Marshall, D. R. Laws, & H. E. Barbaree (Eds.), Handbook of sexual assault (pp. 177-193). Springer.
Herman, J. L. (2003a). Introduction: Hidden in plain sight: Clinical observations on prostitution. In M. Farley (Ed.), Prostitution, trafficking and traumatic stress (pp. 1-13). Routledge.
Herman, J. L. (2011). Posttraumatic stress disorder as a shame disorder. In R. L. Dearing & J. P. Tangney (Eds.), Shame in the therapy hour (pp. 261–275). American Psychological Association Press. https://doi-org.ezprimo1.idc.ac.il/10.1037/12326-011
Herman, J. L. (2018). Shattered shame states and their repair. In J. Yellin & K. White (Eds.), Shattered states (pp. 157-170). Routledge.
מפרסומיה > מאמרים נבחרים

Herman, J. L. (1986). Histories of violence in an outpatient population: An exploratory study. American Journal of Orthopsychiatry, 56(1), 137-141.
Herman, J. L. (1988). Considering sex offenders: A model of addiction. Signs: Journal of Women in Culture and Society, 13(4), 695-7
Herman, J. L. (1992b). Complex PTSD: A syndrome in survivors of prolonged and repeated trauma. Journal of traumatic stress, 5(3), 377-391.
Herman, J. L. (1995). Crime and memory. Journal of the American Academy of Psychiatry and the Law Online, 23(1), 5-17.
Herman, J. L. (2003b). The mental health of crime victims: impact of legal intervention. Journal of Traumatic Stress, 16(2), 159–166.
Herman, J. L. (2005). Justice from the victim's perspective. Violence Against Women, 11(5), 571–602.
ג'ינה הולדן

| --- | --- |

 לידה:  17 במרץ 1975 (בת 49) Smithers, קנדה 
 מדינה:  קנדה 
 תקופת הפעילות:  מ-2002
 מספר צאצאים:  1
 http://www.ginaholden.net
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ינה הולדן (באנגלית: Gina Holden; נולדה ב-17 במרץ 1975) היא שחקנית קנדית שהתפרסמה בתפקידיה בסדרות הדרמה "קשרי דם", "פלאש גורדון" ו"האי של הרפר".
קורות חייה

הולדן נולדה בקולומביה הבריטית, קנדה. משפחתה החליפה מגורים פעמים רבות בילדותה, והיא השתתפה בכיתות משחק רבות. בגיל 15, עברה ליפן ועבדה שם כדוגמנית. בבגרותה חזרה לאמריקה הצפונית, לימדה יפנית ולמדה משחק.
ב-2017 נולד לה ולבן זוגה בן בכור.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | ארבעת המופלאים |  |  |
| 2005 | LTD |  |  |
| 2006 | Man About Town |  |  |
| 2006 | יעד סופי 3 |  |  |
| 2007 | Code Name: The Cleaner |  |  |
| 2007 | קרב בסיאטל |  |  |
| 2007 | Aliens vs. Predator: Requiem |  |  |
| 2008 | Christmas Cottage |  |  |
| 2010 | Jules Verne's Mysterious Island |  |  |
| 2010 | המסור 7 |  |  |
| 2011 | Sand Sharks |  |  |
| 2013 | Dracano |  |  |
| 2013 | Avalanche Sharks |  |  |
| 2014 | L.A. Apocalypse |  |  |
| 2016 | Taken Heart |  |  |
| 2017 | Cop and a Half: New Recruit | שרה פולי |  |
| 2018 | Christmas on Holly Lane |  |  |