stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לוי יצחק בנדר
מספריו

שיעוריו הרבים הודפסו בספרים הבאים:
שיח שרפי קודש (ירושלים תשמ"ז) – 8 חלקים, משיחותיו וסיפוריו על זקני חסידי ברסלב.
נועם שיח (ירושלים תשנ"ב) – 2 חלקים. תרגום שיחותיו של ר' לוי יצחק, כשחלקו העליון הוא שיחתו כפי שנמסרה בשפת היידיש, וחלקו התחתון הוא תרגום בעברית.
דיבורי אמונה (ירושלים תשס"ג) – 5 חלקים, עיבוד לעברית עדכנית מהקלטות של שיחותיו.
לקריאה נוספת

בצלאל פרידמן, איש חסידך
הערות שוליים

↑  היכל התלמוד – תל-אביב, שאלונים ודו"חות, באתר ארכיון המדינה, עמ' 15
| חסידות ברסלב |
| --- | --- | --- |
| אתרים | אומן • ברסלב • קבר רבי נחמן מברסלב |  |
| רבנים | נחמן מברסלב • נתן מברסלב • נחמן מטולטשין • נחמן מטשערין • אברהם חזן • אברהם שטרנהרץ • אלתר טפליקר • ישראל קרדונר • ישראל דב אודסר • לוי יצחק בנדר • שמואל שפירא • גדליהו אהרן קניג • יחיאל מיכל דורפמן • אלעזר מרדכי קניג • יעקב מאיר שכטר • אליעזר ברלנד • אליעזר שלמה שיק • ישראל יצחק בזנסון • שלום ארוש • ארז משה דורון • ניסן דוד קיוואק • יצחק לעזער |  |
| ספרות | ליקוטי מוהר"ן • הספר הנשרף • ספר המידות • סיפורי מעשיות משנים קדמוניות • שיחות הר"ן • מגילת סתרים • ליקוטי עצות • ליקוטי תפילות • ליקוטי הלכות • עלים לתרופה • שבחי הר"ן • חיי מוהר"ן • ימי מוהרנ"ת • משיבת נפש • ספרים נוספים |  |
| קהילות | קהילת ברסלב צפת • ישיבת שובו בנים • מוסדות חוט של חסד • נ נח נחמ נחמן מאומן • השול |  |
| מנהגים | תיקון הכללי • התבודדות • הקיבוץ באומן • ניגוני ברסלב |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300781705171  LCCN: n93081765  VIAF: 261146462559627771547   WorldCat (עם VIAF): 261146462559627771547
מנחם בורשטין

| --- | --- |

 לידה:  29 במאי 1956 (בן 68) י"ט בסיוון ה'תשט"ז מונטווידאו
 מדינה:  ישראל 
 מקום פעילות:  מכון פועה, ישיבת מרכז הרב
 תחומי עיסוק:  הלכה, טהרת המשפחה, אתיקה רפואית, חידוש מצוות התכלת, שמיטה
 רבותיו:  הרב צבי יהודה הכהן קוק, הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא, הרב מרדכי אליהו
 חיבוריו:  התכלת שמיטה - תדריך לימודי ספר פוע"ה
 אב:  שלמה בורשטין 
 מספר צאצאים:  8 
 
 תפקידים נוספים:  ראש מכון פועה, רב בישיבת מרכז הרב
 
 פרסים והוקרה:  אות הנשיא למתנדב, פרס ירושלים
 
הרב בורשטין יחד עם הרב יצחק יוסף בישיבת מרכז הרב באזכרה לנרצחים בפיגוע בישיבה
הרב מנחם בורשטיין והרב שמואל זעפרני בכנס הרבנים בירושלים, אייר תשע"ח
הרב מנחם בורשטין (נולד בי"ט בסיוון ה'תשט"ז, 29 במאי 1956) הוא ראש מכון פוע"ה לפוריות ורפואה על פי ההלכה בגבעת שאול שבירושלים, רב בישיבת "מרכז הרב" ובמוסדות נוספים ומחבר ספרים.
הרב בורשטין חבר בוועדות של משרדי החינוך והבריאות. בשירות המילואים הוא מרצה מטעם הרבנות הצבאית.
ביוגרפיה

נולד באורוגוואי, לרב שלמה בורשטין, ראש "ישיבת הרב קוק" במונטווידאו. בגיל חמש עלתה משפחתו לישראל והתיישבה בחדרה. הוא נכנס ללמוד ב"מרכז שפירא", וב"תחכמוני" בחדרה. את לימודיו התיכוניים עשה בישיבתו של אביו, ישיבת בני עקיבא בית שמואל בחדרה. לאחר מכן למד בישיבת "מרכז הרב" בירושלים, בין היתר אצל ראש הישיבה הרב אברהם אלקנה שפירא. במקביל למד גם אצל הרב מרדכי אליהו, ושניהם היו רבותיו המובהקים. בעל כושר לרב עיר מהרבנות הראשית לישראל. ערך מחקרים ביהדות, בפרט בתחומים המשלבים תורה ומדע.
בשנת ה'תשמ"א (1981) עם נישואיו החל לעסוק כאברך בישיבת מרכז הרב בחידוש צבע התכלת המקראי, ומאמריו וחקירותיו יחד עם קבוצות מתעניינים וביניהם ד"ר ישראל זיידרמן, הובילו בסופו של דבר להתעניינות גם בעיתונות החרדית. כתבה על התכלת הופיעה ביתד נאמן שש שנים מאוחר יותר, אחרי שבשנת 1987 בורשטיין פרסם אסופה של מחקרים בעניין זיהוי הארגמון כהה הקוצים כחילזון התכלת המקראי, הצעתו של הרב הראשי לישראל הרב ד"ר יצחק הרצוג ונושא הדוקטורט שלו. בורשטין כלל בחוברת מאמר של ד"ר ישראל זיידרמן, וסיפר על ניסויים מוצלחים שערכו. הכתבה ביתד נאמן עוררה את אליהו טבגר להתעניין בתכלת, ומד"ר זיידרמן הגיע לד"ר אוטו אלסנר שפיתח שיטה ליצירת תכלת. ועם הצטרפותם של יואל גוברמן, ד"ר ארי גרינשפן וד"ר ברוך סטרמן לטבגר, הם הקימו את ארגון פתיל תכלת המשווק ציציות הצבועות בתכלת מחודשת.
בשנת ה'תש"ן (1990) הקים את מכון פוע"ה - פוריות ורפואה על-פי ההלכה, העוסק בתחומי פוריות, גנטיקה, הריון ולידה, אישות וטהרת המשפחה.
בשנת ה'תשע"א, לרגל יום העצמאות, קיבל הרב את אות ההצטיינות של חיל הרפואה על תרומתו כחבר בוועדת הלסינקי של צה"ל.
בשנת ה'תשע"ח זכה ביחד עם מכון פוע"ה באות הנשיא למתנדב.
בשנת ה'תשע"ט זכה ביחד עם מכון פוע"ה בפרס ירושלים.
לבקשת הרבנות הראשית לישראל, נרתם הרב בורשטיין לפרויקט "תנועת בני נח" של ונדל ג'ונס, במסגרתו הנחה קבוצות של גויים שהחלו לקיים את שבע מצוות בני נח. בעזרת רבנים נוספים הוא הכין עבורם ספרי הלכה וסייע בהתארגנותם.
בנוסף לשיעוריו בישיבת מרכז הרב, הרב בורשטיין לימד ומלמד בישיבות "אור עציון", "עטרת כהנים", "קרני שומרון" וישיבת "בית אל", וכן במכללות הרצוג, המרכז האקדמי על-שם לב ועוד. הרב בורשטיין הוא בעל טור קבוע בעלון השבת גילוי דעת. חבר ההנהגה הרבנית של "חותם".
משפחתו

הרב בורשטיין מתגורר בשכונת רוממה בירושלים, בשנת תשמ"א (1981) נשא את הרבנית טובה, מחנכת באולפנת "צביה" בירושלים. לזוג שמונה ילדים. אביה של רעייתו היה הרב בנימין הרלינג. גיסיו הם הרב אליקים לבנון ויואב שורק. אחותו זיווה נשואה לרב אברהם שילר, רב היישוב עלי. בנו, הרב אברהם היה ר"מ בישיבת ירושלים לצעירים. חתנו הרב יוחאי פרלמן, הוא ר"מ שיעור א בישיבת בית אל. שידך את בת דודתו עם הרב יעקב שפירא.
מכון פוע"ה

בעקבות בקשתו של הרב מרדכי אליהו הקים הרב בורשטין בשנת ה'תש"ן את מכון פוע"ה. המכון מסייע, הן בצד הרפואי והן בצד ההלכתי, בכל תחומי הגינקולוגיה בכלל והפוריות בפרט. במסגרת המכון פועלים כחמישה עשר רבנים יועצים-פוסקים המשיבים על שאלות באופן יומיומי ומכוונים את הפונים לרופאים מתאימים. הליווי וההכוונה ניתנים ללא תשלום.
במסגרת עבודתו במכון יצאו בעריכתו (עם הרב גבריאל גולדמן) שלושה כרכי "ספר פוע"ה" וארבעת כרכי "שו"ת פוע"ה". על שני הכרכים הראשונים של ספר פוע"ה זכו המחברים והעורכים בפרס משרד הבריאות.
פרויקטים שונים > מצוות התלויות בארץ

הרב בורשטין עוסק בהנחלת לימוד המצוות התלויות בארץ. במסגרת זו הוא הוציא תדריך לימודי בשם: "שמיטה - תדריך לימודי" (ארבע מהדורות). הספר כולל ביבליוגרפיה נרחבת בנושא השמיטה, גבולות הארץ, ביעור מעשרות, יובל ומצוות הקהל. הספר גם כולל פרק העוסק באמצעי עזר בהוראת נושא השמיטה: חוברות לימוד ועבודה, תערוכות, סיפורים, משחקים, קלטות, תוכנות מחשב, שקפים ושקופיות ועוד. בחלקו השני של הספר מובאים פסקי הלכה למעשה בהלכות שביעית. ההלכות מתייחסות גם להשלכות של "היתר מכירה".
היה שותף גם להקמתה של "האגודה להכרת הפירות במקורות ישראל", אגודה של בוטנאים, ארכאולוגים, גנטיקאים, אגרונומים, רבנים ועוד, שהקימה, בשיתוף הקרן הקיימת לישראל, בנק גנים לשבעת המינים באתר ה"סטף".
פרויקטים שונים > הריאליה במקדש

הרב בורשטין ערך מחקר בנושא הקטורת שהוקטרה בבית המקדש. לצורך כך אסף צמחים שזוהו כסממני הקטורת. על מחקר זה זכה בפרסים של המחלקה לתרבות תורנית במשרד החינוך וקרן הזיכרון לתרבות יהודית.
מחקר נוסף שלו עוסק בצבע התכלת אשר היה בשימוש במקדש, ובו הצטווה עם ישראל לצבוע את ציציות הבגדים. לאחר מחקר של שנים פרסם את הספר "התכלת" (3 מהדורות). הספר עוסק בפרטי המצווה, תיאורי הצבע ומקורו (החילזון) לאורך הדורות, עד לחפירות הארכאולוגיות האחרונות, כולל תהליכי ההתחקות, החיפוש והזיוף של התכלת. הספר מלווה תמונות צבע שצולמו מעל ומתחת לפני המים.
הרב בורשטין חקר גם את הצביעה בעזרת תולעת השני, השימוש בתולעת השמיר לחיתוך אבנים, ומסורות בעניין שירת הלווים במהלך הדורות. הוא עסק גם בניסיונות להתחקות אחר מקום הימצאם של כלי המקדש בארץ ומחוצה לה, ובשיטות השונות לגבי אבני החושן.
במסגרת פרויקט זה הוכנו שלוש ערכות הוראה הבנויות על מצגות: א. מסע החיפושים אחר הקטורת במקדש; ב. חשיפת סוד התכלת; ג. לאן נעלמו כלי המקדש.
לצורך פעילות זו הקים הרב בורשטין עמותה בשם "מכון שלמה" לחקר המקדש.
פרויקטים שונים > הריאליה במקדש > פרה אדומה

כן עוסק בדרכים לאיתור פרה אדומה. ולצורך כך עומד בקשר מתמיד עם ארגון מגדלי פרות אדומות (מטעמים קולינריים) בשוודיה, ועוסק במציאת פתרונות לגידולן באקלים החם של ישראל, השונה מאקלים גידולן. לצורך כך נסע בראשית שנות ה-נ' לחוות בקר מיוחדת במושב בת שלמה יחד עם הרב מרדכי אליהו והרב ישראל אריאל, שם הדריכם הרב אליהו בצדדים ההלכתיים של הנושא.
בשנת תשע"ט נסע שוב לחווה ברמת הגולן עם החוקר הרב עזריה אריאל לבדיקת פרות אדומות שיובאו לשם. אך הן לא נמצאו כשרות לשימוש הנדרש. והוא החל לבדוק את אפשרות ליבוא עוברים מוקפאים של הפרות האדומות לארץ כדי שיעברו הליך דומה להליך הפריה חוץ גופית בבני אדם. תוך עבודה לפי ההוראות שהנחה הרב מרדכי אליהו בעבר.
פרויקטים שונים > ארבעת המינים - הלכה למעשה

הרב בורשטין עסק במחקר ובהוראה של הצדדים הבוטניים וההלכתיים של ארבעת המינים. בסמוך לחג הסוכות הוא מקדיש זמן להוראה אישית בתחום זה, על מנת ללמד את השילוב המיוחד של הלכה ומציאות.
ספריו

התכלת - בעניין חידוש מצוות התכלת, הוצאת ספרייתי-גיטלר, ירושלים תשמ"ח
שמיטה - תדריך לימודי והלכה למעשה, כיצד ללמוד וללמד ענייני שמיטה, ירושלים תשפ"ב (מהדורה שביעית), 536 עמ'
סוגיות אקטואליות במקורות היהדות - כ-250 חוברות שבהן מרוכזים מקורות רבים בנושאים שונים (רשימה באתר מכון פוע"ה)
שלמי יחזקאל - מאמרי המשגיח הרב ר' יחזקאל לוינשטיין והרב שלמה בורשטין, עריכה, מקורות ותרגום - הרב מנחם בורשטין, ירושלים תשמ"ה
רחשי אילן, מאמרי המשגיח הרב יוסף לייב ננדיק. עריכה, מקורות ותרגום - הרב בורשטין, ירושלים [תשמ"ד]
ספר פוע"ה - ספר הלכתי בסוגיות משפחה וטהרה
שו"ת פוע"ה - שאלות ותשובות מגדולי ישראל בנושא פוריות יוחסין וגנטיקה שנשאלו על ידי הרב בורשטין ורבני מכון פוע"ה
הערות שוליים

↑  שמעון כהן, ראש מכון פוע"ה - מצטיין חיל הרפואה, באתר ערוץ 7, 25 במאי 2011
↑  אודות, באתר "חותם"
↑  פרס משרד הבריאות הוענק למכון פוע"ה, באתר כיפה
↑  ידיעה באתר נח זבולוני
↑  הרב מנחם בורשטיין, פרשת חוקת בימינו - יבוא עוברים מוקפאים של פרה אדומה, באתר ערוץ 7
↑  בית מדרש וירטואלי - ישיבת מרכז הרב (2017-09-24), המדריך לארבעת המינים - שיעור מס' 1 - האתרוג, נבדק ב-2017-09-24
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296325405171  ISNI: 0000 0000 3746 9583  LCCN: n97103457  VIAF: 14060558   WorldCat (עם VIAF): 14060558 
הרב בורשטיין בהקפות שניות בבית הרב קוק
הרב מנחם בורשטיין (משמאל) והרב יוסף טולדאנו ביום ירושלים בישיבת מרכז הרב
קתדרלת ולדימיר הקדוש

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  קתדרלה
 מיקום:  Taras Shevchenko Boulevard 
 מדינה:  אוקראינה 
 בעלים:  הכנסייה האורתודוקסית האוקראינית
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1859–1882 (כ־23 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1862 
 חומרי בנייה:  לבנה 
 אדריכל:  Alessandro Beretti 
 סגנון אדריכלי:  נאו-ביזנטי
 מידות
 גובה:  49 מ' 
 
 קואורדינטות:  50°26′42″N 30°30′31″E﻿ / ﻿50.444942°N 30.508717°E﻿ / 50.444942; 30.508717
 www.katedral.org.ua
  (למפת קייב מוגדלת) קתדרלת ולדימיר הקדוש(למפת קייב רגילה) קתדרלת ולדימיר הקדוש
 
קתדרלת ולדימיר הקדוש (באוקראינית: Собор святого Володимира) היא קתדרלה במרכז קייב, בירת אוקראינה. בשנים 1992–2018 הייתה זו הקתדרלה הראשית של "הכנסייה האורתודוקסית האוקראינית - פטריארכיית קייב", מאז איחוד הכנסייה האורתודוקסית האוקראינית ב-2018, היא אחת משתי הקתדרלות הראשיות.
בניית הקתדרלה

ב-1852 החליט פטריארך מוסקבה ורוס כולה להקים קתדרלה מרכזית בקייב לציון 900 שנה להתנצרות רוס של קייב על ידי ולדימיר הראשון, נסיך קייב, הוא ולדימיר הקדוש. עד 1859 גויס מן הציבור סך של 100,000 רובל שאיפשרו את הקמת המבנה, לצד תרומה של מיליון לבנים מאת לאוורת קייב-פצ'רסק. הקתדרלה נחנכה בשנת 1882, אך עבודות הפנים לא הסתיימו עד 1896.
סגנון הבנייה הוא נאו-ביזנטי. הקתדרלה כוללת שש ספינות ושלושה אפסיסים ומכוסה בשבע כיפות. גובה הצלב המוצב על הכיפה המרכזית הוא 49 מטרים מעל פני האדמה. פנים הקתדרלה מכוסה בפסיפסים מרהיבים בשלל צבעים, שנעשו על ידי אמנים מוונציה וציורי פרסקו שנעשו על ידי אמנים כמיכאיל נצרוב (אנ'), מיקולה פימוננקו, ויקטור וסנצוב, מיכאיל ורובל ואחרים. דלתות הכניסה מעוטרות בעיטורי ברונזה ובהם תמונות מחיי אולגה הקדושה. האיקונוסטאזיס עשוי שיש לבן מקרארה.
במאה ה-20 וה-21

הקתדרלה סבלה נזקים ב-1920, בעת המלחמה הפולנית-סובייטית. בעת השלטון הסובייטי שימש המקום כ"מוזיאון לדת ולאתאיזם". הכנסייה שבה לתפקד כמבנה דת לאחר מלחמת העולם השנייה והייתה למרכז הדתי של קייב ואוקראינה כולה ואחת הכנסיות האורתודוקסיות הפעילות היחידות בברית המועצות שהיו פתוחות ללא הגבלה לציבור. ב-1988 נחגגו בה חגיגות האלף להתנצרות רוס של קייב.
עם התפרקות ברית המועצות ב-1991 ניטש מאבק על השליטה בכנסייה בין פלג הכנסייה האוקראינית שביקש להישאר כפוף לפטריארך מוסקבה ורוס כולה לבין הפלג הלאומני שביקש להשתחרר ולהפוך לכנסייה אוטוקפלית (בלתי-תלויה). פלג זה, "הכנסייה האורתודוקסית האוקראינית - פטריארכיית קייב" ניצח בהתמודדות והפך את הכנסייה לקתדרלה הראשית שלו ומקום מושבו של פטריארך אוקראינה האוטוקפלי. בשנת 2018 התאחדו הפלגים העצמאיים של הכנסייה האוקראינית והכריזו על הקמת הכנסייה האורתודוקסית האוקראינית, ועל הקתדרלה כמקום מושבו של הפטריארך, לצד קתדרלת סופיה הקדושה.
נחיר

ערך זה עוסק בתעלה באף. אם התכוונתם לרכיב מכני-הידראולי, ראו .
| --- | --- |

 שיוך:  אף 
 תיאור ב:  המילון האנציקלופדי החדש 
 מזהים
 לטינית (TA98):  naris 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A06.1.02.002 
 TA2 (2019):  3166 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0595944 
 
דרכי הנשימה העליונות באדם. למידע על איבר, לחצו עליו
נחיר הוא אחת משתי התעלות באף, מהנקודה שבה הן מתפצלות לכיוון הפתח החיצוני. בציפורים וביונקים מכילים הנחיריים עצמות מסתעפות או סחוסים מסתעפים הקרויים קונכיות, שתפקידם לחמם אוויר בשאיפה ולספוח לחות בנשיפה. דגים אינם נושמים דרך האף, אבל יש להם שני חורים קטנים המשמשים להרחה, ויכולים להיקרא נחיריים.
אצל בני אדם, המחזור האפי הוא המחזור היומי הנורמלי של כלי הדם של הנחיריים, התופחים ומתכווצים במחזור שאורכו נע בין 30 דקות לכמה שעות, כך שרק נחיר אחד מתפקד בכל זמן.
ראו גם

שיער באף
חיטוט באף
הערות שוליים

↑  באתר abc science
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TA98: A06.1.02.002 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מטרופולין סנטיאגו

מחוז מטרופולין סנטיאגו (בספרדית: Región Metropolitana de Santiago) הוא אחד מ-16 מחוזות צ'ילה, המכיל את בירת צ'ילה סנטיאגו דה צ'ילה, ואת המטרופולין המקיפה אותה. שטח המחוז הוא 15,403 קמ"ר, מה שהופך אותו למחוז השני הכי קטן במדינה. אוכלוסיית המחוז, נכון ל-2017, מונה כ-7,112,808 נפשות, והוא המחוז המאוכלס והצפוף ביותר בצ'ילה.
מחוז מטרופולין סנטיאגו גובל בצפון ובמערב במחוז ולפראיסו, במזרח בפרובינציית מנדוסה הארגנטינאית ובדרום במחוז או'היגינס. והוא המחוז היחיד בצ'ילה שאין לו גישה לאוקיינוס.
המחוז מייצר כ-41.6% מהתמ"ג של צ'ילה, ושוכנים בו מרכזים מסחריים ומנהליים רבים, כולל נמל התעופה המרכזי של צ'ילה. ענפי הכלכלה העיקריים הם ייצור, מגזר השירותים, וקמעונאות.
ההגירה מאירופה לאזור סנטיאגו החלה בשנת 1542. המחוז במתכונתו הראשונית נוצר בשנת 1810 כפרובינציה הצפונית של צ'ילה, והוא היה אחת משתי הפרובינציות יחד עם פרובינציית קונספסיון שהרכיבו את צ'ילה בעת הקמתה (ספ').
הערות שוליים

↑  WEB DISEMINACIÓN CENSO 2017 WEB DISEMINACIÓN CENSO 2017, resultados.censo2017.cl
↑  WEB DISEMINACIÓN CENSO 2017, resultados.censo2017.cl
| מחוזות ופרובינציות צ'ילה צ'ילה |
| --- | --- | --- |
| או'היגינס (רנקגואה) | קולצ'גואה • קצ'אפואל • קרדנל קארו |  |
| אטקמה (קופיאפו) | ואסקו • צ'ניאראל • קופיאפו |  |
| אייסן (קויאיקה) | אייסן  • חנרל קאררה • קויאיקה • קפיטן פראט |  |
| אנטופגסטה (אנטופגסטה) | אל לואה • אנטופגסטה • טוקופייה |  |
| אראוקניה (טמוקו) | מאייקו • קאוטין |  |
| אריקה ופרינאקוטה (אריקה) | אריקה • פרינאקוטה |  |
| ביוביו (קונספסיון) | אראוקו • ביוביו • קונספסיון |  |
| ולפראיסו (ולפראיסו) | אי הפסחא • ולפראיסו • לוס אנדס • מרגה מרגה • סן אנטוניו • סן פליפה דה אקונקגווה • פטורקה • קיוטה |  |
| טרפקה (איקיקה) | איקיקה • טמרוגל |  |
| לוס לאגוס (פוארטו מונט​) | אוסורנו • יאנקיווה • פאלנה • צ'ילואה |  |
| לוס ריוס​ (ואלדיביה) | ואלדיביה • רנקו |  |
| מאולה (טלקה) | טלקה • לינארס • קאוקנס • קוריקו |  |
| מגאיאנס ואנטארקטיקה צ'ילנה (פונטה ארנס)​ | אולטימה אספרנסה • אנטארקטיקה צ'ילנה​ • טיירה דל פואגו • מגאיאנס |  |
| מטרופולין סנטיאגו (סנטיאגו דה צ'ילה​) | טלגנטה • מאיפו • מליפייה • סנטיאגו • צ'קאבוקו • קורדיירה |  |
| ניובלה (צ'ייאן) | איטטה • דיגואין • פונייה |  |
| קוקימבו (לה סרנה) | אלקי • לימארי • צ'ואפה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 8270a6f3-3e8d-482d-8cb6-649912ac5a63 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של צ'ילה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חלוקה של מחוז מטרופולין סנטיאגו לפרובינציות וקומונות
חלוקה של אזור העיר סנטיאגו דה צ'ילה לפרובינציות וקומונות
הצפנה קלאסית

היוונים הקדמונים השתמשו בגליל הצפנה מעין הגליל המשוחזר שבתמונה
הצפנה ככלי לקידוד והסתרת מידע הייתה קיימת משחר ההיסטוריה. בראשית דרכה הייתה ההצפנה בעיקר אמנות לקסיקוגרפית שנעשתה בשיטות פרימיטיביות ידניות. שיטות ההצפנה בהן עסקו בעת העתיקה, עד תחילת המאה העשרים, נקראות הצפנה קלאסית במובן זה שהן נעשו בשיטת 'נייר ועט' או באמצעים מכניים בסיסיים כמו גליל הצפנה (ראו תרשים) או בשיטות סטגנוגרפיות. זאת בניגוד לקריפטוגרפיה מודרנית שנעשית באמצעות מחשב. ממצאים המעידים כי המצרים הקדמונים השתמשו בהצפנה בכתב חרטומים, לערך 3000 שנה לפנה"ס.
בתנ"ך ובמקורות יהודיים נוספים קיימות עדויות נוספות להצפנה. לדוגמה, בספר ירמיהו (נכתב בשלהי תקופת בית ראשון, לפני שנת 586 לפנה"ס) נכתב ”ומלך ששך ישתה אחריהם” (ירמיהו כה כו), ”..אל ישבי לב קמי רוח משחית” (ירמיהו נא א). "ששך" היא "בבל" ו"לב קמי" היא "כשדים" בצופן אתב"ש.
השימוש בהצפנה התרחב בתקופת יוון העתיקה.
צבא ספרטה השתמש צופן הזזה פשוט. בצופן זה, כל אות משנה את מיקומה לפי חוק מסוים. צפנים אלו מומשו בין היתר בעזרת גליל הצפנה.
יוליוס קיסר (102 עד 40 לפנה"ס) נהג להשתמש בשיטת הצפנה שנקראת צופן החלפה, בה כל אות נשארת במקומה אך מוחלפת באות שונה לפי חוקיות מסוימת. הצופן בו השתמש יוליוס קיסר נודע לימים כצופן קיסר. כמו כן נעשה בתקופה זו שימוש רב בשיטות סטגנוגרפיות, כגון קעקוע המסר על ראשו המגולח של חייל ושליחתו ליעד לאחר שצמחו שערותיו, או כתיבת המסר על לוחות עץ וציפויים בשעווה לאחר מכן.
קריפטוגרפיה בעת החדשה

בימי הביניים ובעת החדשה נעשה שימוש רב בהצפנה מסוגים שונים.
צופן הזזה ב"שיטת הרשת" שימש את האפיפיור.
אנגרמות שימשו מדענים כגון גלילאו גלילי (המאה ה-16) להחבאת סודות או על מנת להוכיח זכות ראשונים על גילויים מדעיים.
מרי, מלכת הסקוטים (המאה ה-16) התכתבה עם קבוצת אצילים קתוליים שרצו להדיח את המלכה אליזבת הראשונה מהכתר, באמצעות צופן החלפה. שבירת צופן זה על ידי שרות הריגול של המלכה אליזבת עלתה למלכה מרי בחייה.
במהלך המאה ה-9 פותחה על ידי איש האשכולות העיראקי אל-כנדי (801 - 873) שיטת פיצוח צפנים המבוססת על ניתוח תדירויות. ככל הנראה, ניתוח התדירויות החל בעקבות בחינה של כתבי הקוראן וניסיון לנתח אותם. שיטה זו הייתה שימושית לפיצוח צפנים עד שלהי המאה ה-20 ופיתוח ההצפנה המודרנית.
אל-כנדי פרט את ממצאיו בספר שהכיל, בין היתר, מספר שיטות לפיצוח צפנים (חלקן עבור צפנים פוליאלפביתיים), סיווג צפנים שונים, וניתוח תדירויות אותיות בשפה הערבית.
הסופר והמתמטיקאי המצרי אל-קאלקשנדי (1355 - 1418) כתב אנציקלופדיה שהכילה פרק בנושא קריפטוגרפיה. כתבים אלו הכילו צפני הזזה והחלפה פשוטים, וכן צפני החלפה בהם כל אות מוחלפת באות אחרת מתוך מבחר של מספר אותיות שונות. כמו כן מתוארים שיטות קריפטואנליטיות מבוססות ניתוח תדירויות של אותיות, וצירופי אותיות שלא יופיעו זו אחר זו בטקסט. ייתכן שכתבים אלו מקורם בעבודתו של טאג' א-דין עלי (1312 - 1361).
מחוץ לאירופה ולעולם המוסלמי, תחום הקריפטוגרפיה לא התפתח רבות. לדוגמה, קריפטוגרפיה ביפן החלה להתפתח ככל הנראה רק בשנת 1510.
סוגי הצפנה

בעת העתיקה נעשה שימוש בשני צפנים קלאסיים עיקריים: צופן שחלוף (הזזה או העתקה) וצופן החלפה.
צופן הזזה (טרנספוזיציה או העתקה) הוא צופן בו כל אות משנה את מיקומה לפי חוקיות מסוימת. צופן הזזה היה נפוץ בעת העתיקה כאנגרמה (שיכול אותיות). אנגרמות מופיעות ביוון העתיקה וברומא העתיקה, וכן בתלמוד ובמדרשים. כיום אנגרמות אינן נחשבות ככלי קריפטוגרפי, בשל העובדה שקל לפצחן, והן נחשבות כשעשוע-מוחי, ומופיעות בתשבצי היגיון.
צופן החלפה הוא שם כללי לצופן בו כל אות מוחלפת על ידי אות אחרת לפי חוקיות ידועה הנקראת מפתח. צופני החלפה מתחלקים לשני סוגים עיקריים; צופן החלפה חד-אלפביתי שבו מוחלפת כל אות באות אחרת לפי היסט קבוע או צופן החלפה רב-אלפביתי שבו ההיסט משתנה מאות לאות בהתאם לקבוצת מפתחות או היסטים. דוגמה ידועה לצופן החלפה חד-אלפביתי היא צופן קיסר בו השתמש יוליוס קיסר. בצופן זה כל אות מוחלפת באות הבאה אחריה באלפבית בהיסט מסוים וקבוע (באופן מעגלי). לדוגמה, אם ההיסט הוא שלוש אותיות (גודל ההיסט בו השתמש יוליוס קיסר), המילה "קיסר" תוחלף במילה "תמצא". בצופן זה, גודל ההיסט הוא המפתח לפענוח המסר. צופן החלפה חד-אלפביתי קל לזיהוי ולשבירה כיוון שהוא משמר את תדירות האותיות שבמסר המקורי וקל לפצחו מכיוון שמספר ההיסטים האפשריים מוגבל מאוד. צופן החלפה רב-אלפביתי מסתיר את תדירויות האותיות על ידי החלפה דינאמית בהתאם לסדרה של היסטים שונים, בהם משתמשים באופן מחזורי כדי להגדיר את ההמרה בין כל אות (או קבוצת אותיות) בטקסט הגלוי, לאות (או קבוצת אותיות) בטקסט המוצפן. צופן ויז'נר וצופן ורנם הם דוגמאות טובות לצופן החלפה רב-אלפביתי וכן במידה מסוימת מכונת האנימה. ישנן פעמים שקבוצת ההיסטים היא בעצם אוסף אותיות הנגזר מספר כלשהו לפי סדר הופעתן ואז יקרא הצופן ספר צופן, ויתרונו הוא שהוא מכיל כמות גדולה של מפתחות לשימוש, למשל דף מפתח ייעודי עבור כל יום בו עושים שימוש בצופן. בדרך זו מטשטשים יותר את הזיקה בין הצופן לטקסט הגלוי, בהתאם לרמת אקראיותו של הטקסט המשמש כמפתח.
הצפנה קלאסית במאה ה-20: מכונות הצפנה מבוססות רוטור

בראשית המאה ה-20, עם התפתחות הטכנולוגיה, בעיקר המצאת הרדיו והטלפון, גבר הצורך באמצעי אבטחה קריפטוגרפיים ממוכנים, עקב קלות היירוט של שדר אלחוטי. אז החלו להופיע לראשונה מכונות הצפנה מבוססות רוטור.
מקור הרעיון החל בגליל ג'פרסון על שם ממציאו תומאס ג'פרסון, לימים נשיאה השלישי של ארצות הברית. זהו צופן החלפה רב-אלפביתי הבנוי מציר מרכזי עליו מורכבים מספר גלילים שהיקפם מחולק ל-26 מקטעים, בהם מוטבעות האותיות A עד Z לא בסדר אלפביתי אלא בסדר אקראי כלשהו, כל גליל בסדר אלפביתי אחר. הגלילים המסוגלים לנוע בחופשיות ללא תלות זה בזה והמנגנון כולו יכול לשמש כחלק ממכונת כתיבה שמדפיסה את הצופן על פי סדר האותיות שהוטבע בגלילים. לאחר מכן החלו להופיע מכונות הצפנה מורכבות יותר בהן הורכבו גלילים בהיקפים שונים ובסדר שונה ונוספו מנגנונים אלקטרוניים שונים, כדי להתאימם לתקשורת אלחוטית. הדוגמה הקלאסית היא מכונת אניגמה הגרמנית ששימשה את הנאצים במלחמת העולם השנייה.
למכונות ההצפנה מבוססות הרוטור היה משקל מכריע במלחמת העולם השנייה. המכונות שימשו בעיקר לתקשורת מאובטחת בין כוחות הצבא לבין המפקדות ובחילות הים. רוב מכונות ההצפנה פוצחו על ידי מנתחי הצפנים של כוחות המודיעין. יחידת המודיעין הסודית של הבריטים בבלצ'לי פארק, הצליחה בזמן מלחמת העולם השנייה ליירט ולפענח שדרים מוצפנים של הצבא הגרמני ששודרו באמצעות מכונות הצפנה מסוג זה. אלן טיורינג, שהניח את היסודות להמצאת המחשב המודרני, עמד בראש צוות מנתחי הצפנים הבריטיים שפיצח את האניגמה. הודות לכך, השיגו בעלות הברית יתרון משמעותי במלחמה. גם בעלות הברית עשו שימוש במכונות הצפנה שונות כמו TypeX הבריטית ו-SIGABA האמריקאית (שככל הידוע לא פוצחה בעודה בשירות פעיל).
בספרו של וינטרבותאם The Ultra Secretes צוטט גנרל דווייט אייזנהאואר לאחר המלחמה שלמודיעין האולטרה הייתה השפעה "נחרצת", כלשונו, על ניצחון בעלות הברית במלחמת העולם השנייה. כמו כן טוען וינטרבותאם בספרו שהמלחמה הייתה עשויה להיגמר במפלה מוחלטת אילו לא הייתה קיימת אולטרה.
ניתוח סטטיסטי של צפנים קלאסיים

כמעט לכל הצפנים הקלאסיים המנויים חשיבות היסטורית בלבד והם אינם בטוחים כיום לשימוש כלל. זאת בשל העובדה שהם סובלים מבעיה יסודית הנקראת יתירות. בכל שפה ישנן אותיות ששכיחותן גבוהה מזו של האחרות. בשפה העברית למשל, האות יו"ד מופיעה בשכיחות של 11.5 אחוז בערך מסך כל האותיות בטקסט נפוץ לעומת האות טי"ת ששכיחותה היא 1.2 אחוז בקירוב. מידע סטטיסטי על התפלגות האותיות בשפה ספציפית, עשוי לסייע בידי מנתחי הצופן בחשיפת המסר ללא צורך במפתח, או אף בחשיפת המפתח עצמו מתוך טקסט מוצפן קצר יחסית.
קיימות מספר שיטות לפענוח צופן רב-אלפביתי עם מפתח קצר, בהן שיטת קסיסקי או מבחן קסיסקי, בה מנסים לאתר את גודל המפתח מתוך מקטעים החוזרים על עצמם בטקסט המוצפן. משנמצא אורך המפתח, מחלקים את הטקסט המוצפן לגושים באורך המפתח ומפעילים ניתוח סטטיסטי על כל גוש בנפרד בהתבסס על שכיחות האותיות. וכן שיטת מדד צירופי מקרים של ויליאם פרידמן שפענח את צופן PURPLE היפני, בה המתקיף מנסה לחשוף את מחזוריות הצופן (אורך המפתח) על ידי מדידת שכיחות יחסית של מקבצי אותיות בטקסט המוצפן בהתבסס על טבלת שכיחויות שהוכנה מראש, שיטה זו טובה כנגד צופן רב-אלפביתי, כגון ספר-צופן (Running key) וכן צופן ויז'נר.
קריפטוגרפיה מודרנית

עד מלחמת העולם השנייה עסקו בקריפטוגרפיה בעיקר גורמים צבאיים, גופי מודיעין, דיפלומטים ומרגלים. עם המצאת המחשב והתרחבות היקף השימוש בו, גבר הצורך באמצעי קריפטוגרפיים גם במגזר הפרטי והעסקי. המחקר המדעי המואץ החל בעיקר באמצע שנות השבעים של המאה העשרים, כאשר הבסיס התאורטי מסתמך בעיקר על עבודתו של קלוד שאנון, אבי תורת האינפורמציה, שביסס ב-1949 את התאוריה המתמטית של ההצפנה. שנון הגדיר לראשונה, באופן מתמטי, עד כמה צופן מסוים בטוח לשימוש וכן הוכיח כי צופן פנקס חד-פעמי מספק סודיות מושלמת.
תקן ההצפנה הראשון, DES, שהתקבל ב-1975, פיתוח של צוות מתמטיקאים מיבמ בשיתוף פעולה עם NSA, היה נקודת ציון חשובה שהגבירה את ההתעניינות הציבורית בתחום. אולם פריצת הדרך אולי החשובה ביותר, אירעה באותה שנה, המצאת ענף חשוב בתורת ההצפנה הקרוי מפתח-פומבי, על ידי ויטפילד דיפי ומרטין הלמן
במרוצת השנים הפכה אמנות הקריפטוגרפיה שאופיה היה בעיקר לקסיקוגרפי, לתורה מדעית המבוססת על היבטים תאורטיים שונים בתחום המתמטיקה כתורת הסיבוכיות, תורת המספרים וסטטיסטיקה. הקריפטוגרפיה המודרנית היא חלק בלתי נפרד מחיינו ומיושמת באופן מעשי בעיקר באבטחת תקשורת, אינטרנט ורשתות מחשבים. כמעט כל אדם שברשותו מחשב עושה שימוש יומיומי בקריפטוגרפיה לביצוע פעולות בסיסיות ככניסה לחשבון דואר אלקטרוני, חשבון בנק, גישה לרשת מקומית או המסחר האלקטרוני. כל אדם שברשותו מכשיר טלפון סלולרי או כרטיס אשראי עושה שימוש בקריפטוגרפיה אם באופן עקיף או ישיר.
ראו גם

סטגנוגרפיה
כתב היד של וויניך
קריפטוגרפיה
סודות ההצפנה