stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הסכם השלום בין ישראל לירדן
טקס החתימה והשלכות ההסכם

ביולי 1994 הכריז עבד א-סלאם אל-מג'אלי, ראש ממשלת ירדן, על "סוף עידן המלחמות". שר החוץ שמעון פרס הצהיר כי "בא רגע השלום" בין שתי המדינות. רבין וחוסיין ערכו ועידת פסגה אצל נשיא ארצות הברית ביל קלינטון בבית הלבן שבוושינגטון.
טקס חתימת הסכם השלום בין ישראל לירדן נערך ב־26 באוקטובר 1994 במסוף הערבה, מעבר הגבול החדש מצפון לאילת. אורח הכבוד היה הנשיא קלינטון. רבין וראש הממשלה הירדני אל-מג'אלי חתמו על ההסכם. המלך חוסיין, נשיא מדינת ישראל עזר ויצמן, שמעון פרס וקלינטון לחצו ידיים.
טקס החתימה והשלכות ההסכם > תגובות של גורמים באזור

הממשל המצרי בירך על חתימת ההסכמים, אך לעומתו מהממשל הסורי לא נרשמה תגובה חיובית או שלילית.
כעשרים דקות לפני החתימה על ההסכם בערבה, שיגר ארגון החזבאללה, פצצות מרגמה לעבר אצבע הגליל, מכיוון דרום לבנון.
טקס החתימה והשלכות ההסכם > כניסת ההסכם לתוקף

בעקבות הסכמי השלום נפתחו הגבולות בין המדינות, עשרות אלפי ישראלים ביקרו באתרים שונים בירדן, ואלפי ירדנים באו לבקר בישראל. הועברו מפעלים בבעלות ישראלית לירדן שבה כוח העבודה זול יותר. כמו כן, נחתם הסכם סחר ב-1996 בעקבותיו נחתמים מדי שנה הסכמי סחר בין יזמים משתי המדינות, וסחורות מועברות בין המדינות. סטודנטים רבים מישראל לומדים באוניברסיטאות של ירדן (בעיקר ערבים ישראלים), וישראלים רבים משתמשים בשדה התעופה הירדני כתחנת מעבר על מנת לחסוך בעלויות הטיסה למזרח הרחוק. כמו כן במסגרת הסיוע ההדדי סייעה ישראל בהקמת מרכז רפואי משוכלל בעמאן והכשרת צוותי הרפואה.
טקס החתימה והשלכות ההסכם > סיום חכירת השטחים

באוקטובר 2018 הודיעה ממלכת ירדן, עקב מחאה ציבורית חריפה כי לא תאריך את הסכם החכירה של שטחי מובלעת צופר ונהריים. עבדאללה השני, מלך ירדן הסביר כי במלאת 25 שנים, על פי החתום בנספח להסכם, על שני הצדדים להסכים להמשך החכירה על מנת להמשיכה, ועל כן הוא מודיע שלא יאריך את החכירה. לחץ ציבורי עצום התקיים בירדן על מנת לשכנע את המלך לבטל את החכירה, בשורה של הפגנות ברחוב וגם במכתב שהיו חתומים עליו שמונים מחברי הפרלמנט הירדני (מתוך 130 חברי פרלמנט בסך הכול). ביום שבת, 9 בנובמבר 2019 נסגר מחדש על ידי צה"ל, המעבר לאזור תחנת הכוח (מפעל החשמל) שנבנה בצידו הירדני ב"אי השלום". עם זאת לאחר העברת שטח זה לירדן ישנו תיאום ביטחוני באזור החיץ בין שתי המדינות, וכניסת אזרחי ישראל ותיירים לשטח זה, מעבר לגדר המערכת, ללא דרכון. ב-30 באפריל 2020 הועברה גם מובלעת צופר לירדן.
ראו גם

גבולות מדינת ישראל
הטבח בנהריים
לקריאה נוספת

יוסי גולדשטיין, רבין – ביוגרפיה, הוצאת שוקן, 2006
משה ז"ק, חוסיין עושה שלום, אוניברסיטת בר-אילן, 1996
אלי פודה, מפילגש לידועה בציבור: היחסים החשאיים של ישראל עם מדינות ועם מיעוטים במזרח התיכון, 2020–1948, עם עובד, ספריית אופקים, 2022
אבי שליים, המלך חוסיין: ביוגרפיה פוליטית, תרגום מאנגלית: דפנה ברעם, הוצאת דביר, 2009
שמעון שמיר, עלייתו ושקיעתו של השלום החם עם ירדן: המדינאות הישראלית בימי חוסיין, הקיבוץ המאוחד, תשע"ב - 2012
הערות שוליים

↑  Henry Kissinger, Years of Upheaval, p.506
↑  אריה בראון, דיין במלחמת יום הכיפורים, עמ' 189–190
↑  Shimon Peres, 1995, Battling for Peace: Memories, Orion Books
↑  אליקים רובינשטיין, חוזה השלום עם ירדן, המשפט כרך ג', 1995, עמ' 353
↑  אתר הכנסת, פרטי הסכם השלום עם ירדן, באתר https://www.knesset.gov.il/process/docs/peace-jordan.htm
↑  "مسيرة بعمان تطالب الحكومة باستعادة أراضي الباقورة والغمر - الوكيل الاخباري". الوكيل الاخباري (בערבית). 2018-10-19. אורכב מ-המקור ב-2018-10-21. נבדק ב-2018-10-21.
↑  דניאל סלאמה, איתמר אייכנר ואילנה קוריאל, ירדן לא תאריך נספח בהסכם השלום: שטחים יחזרו לריבונותה, באתר ynet, 21 באוקטובר 2018
↑  משה כהן, ‏תם עידן: החקלאים נפרדו ממובלעת צופר שהועברה לשטח ירדן, באתר מעריב אונליין, 30 באפריל 2020
| היסטוריה של מדינת ישראל  |
| --- | --- | --- |
ביטחון • תעשייה • מדע וטכנלוגיה • חינוך • כלכלה • משפטים • דת • תרבות
| שנות ה-40 | הכרזת העצמאות • מלחמת העצמאות • אלטלנה • הסכמי שביתת הנשק • הממשל הצבאי על ערביי ישראל • מבצע על כנפי נשרים |  |
| שנות ה-50 | העלייה ההמונית • תקופת הצנע • המדיניות הכלכלית החדשה • הסכם השילומים • חינוך ממלכתי • העסק הביש • פעולות התגמול • ייבוש החולה • מלחמת סיני • אירועי ואדי סאליב |  |
| שנות ה-60 | הקמת המוביל הארצי • המלחמה על המים • משפט אייכמן • הקמת הקריה למחקר גרעיני - נגב • מיתון 1966 • תקופת ההמתנה • מלחמת ששת הימים • מלחמת ההתשה |  |
| שנות ה-70 | הפנתרים השחורים • מלחמת יום הכיפורים • הקמת גוש אמונים • מבצע יונתן • יום האדמה • המהפך • הקמת שלום עכשיו • מבצע ליטני • הסכם השלום עם מצרים |  |
| שנות ה-80 | מלחמת לבנון הראשונה • המערכה ברצועת הביטחון • פרשת קו 300 • האינפלציה • משבר מניות הבנקים • תוכנית הייצוב הכלכלית של 1985 • משבר הקיבוצים • האינתיפאדה הראשונה |  |
| שנות ה-90 | מלחמת המפרץ • העלייה מברית המועצות לשעבר • ועידת מדריד • הסכמי אוסלו • טבח מערת המכפלה • הסכם השלום עם ירדן • רצח יצחק רבין • המהפכה החוקתית • אסון המסוקים |  |
| עשור ראשון של המאה ה-21 | הנסיגה מרצועת הביטחון • אירועי אוקטובר 2000 • האינתיפאדה השנייה • מבצע חומת מגן • חומת מגן כלכלית • הקמת גדר ההפרדה • תוכנית ההתנתקות • מלחמת לבנון השנייה • מבצע עופרת יצוקה |  |
| עשור שני של המאה ה-21 | אסון הכרמל • המחאה החברתית • מבצע עמוד ענן • מבצע צוק איתן • הכרת ארצות הברית בירושלים כבירת ישראל • הכרת ארצות הברית בריבונות ישראל על רמת הגולן • המשבר הפוליטי |  |
| עשור שלישי של המאה ה-21 | מגפת הקורונה בישראל • הסכמי אברהם • אסון הר מירון • מבצע שומר החומות • הרפורמה המשפטית • טבח שבעה באוקטובר ומלחמת חרבות ברזל |  |
פורטל ישראל • היסטוריה של עם ישראל • היסטוריה של ארץ ישראל • ציר הזמן של ההיסטוריה של ישראל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: nr95007001   WorldCat (עם LCCN): nr95-007001 
בלונים מופרחים לאוויר במהלך טקס חתימת הסכם השלום בין ישראל וירדן במסוף הערבה בגבול ישראל-ירדן, סמוך לאילת, אוקטובר 1994
חוסיין מלך ירדן מדליק לראש הממשלה יצחק רבין סיגריה במעונו המלכותי בעקבה, לאחר חתימת חוזה השלום במסוף הערבה שליד אילת, 26 באוקטובר 1994
העותק הישראלי של הסכם השלום
טקס החתימה במסוף הערבה בגבול ישראל-ירדן, סמוך לאילת, אוקטובר 1994
ראש הממשלה יצחק רבין וחוסיין מלך ירדן משוחחים ביניהם לחוף ים כנרת לאחר טקס אשרור חוזה השלום הישראלי ירדני בבית גבריאל בצמח, נובמבר 1994
ג'וזף קאהן

| --- | --- |

קאהן בהקרנה של Detention בלוס אנג'לס, 2012.
 לידה:  12 באוקטובר 1972 (בן 52) דרום קוריאה פוסאן, קוריאה הדרומית
 שם לידה:  אהן ג'ון-הי
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  בית הספר לאמנויות ע"ש טיש  תיכון ג'רזי וילג' 
 תקופת הפעילות:  מ-1990
 עיסוק:  במאי קולנוע, במאי וידאו קליפים
 http://www.josephkahn.com/
 
ג'וזף ג'ון-הי קאהן (נולד בשם: אהן ג'ון-הי, Ahn Jun-hee, בקוריאנית: 안준희; 12 באוקטובר 1972) הוא במאי וידאו קליפים וקולנוע דרום קוריאני-אמריקאי. קאהן נחשב לאחד מהבמאים המצליחים והמעוטרים ביותר בכל הזמנים. במרוצת השנים, עבד עם אמנים שונים כדוגמת טיילור סוויפט, אמינם, בריטני ספירס, בקסטריט בויז, ג'ניפר לופז, ליידי גאגא, קיילי מינוג, שאקירה, אליה, ד"ר דרה, סנופ דוג, קלי קלרקסון, אווה מקס, מריה קארי, אימאג'ין דראגונז, כריסטינה אגילרה, 50 סנט, דסטיניז צ'יילד, ג'ורג' מייקל והאחים ג'ונאס.
ביוגרפיה

קאהן נולד בשם אהן ג'ון-הי (בקוריאנית: 안준희) בבוסאן, קוריאה הדרומית. משפחתו שהתה בחלק מילדותו שם ובליבורנו, איטליה עד שעברה לג'רזי וילג', טקסס, פרוור ביוסטון. המעבר אירע כשג'וזף היה בן שבע. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר התיכון ג'רזי וילג' בשנת 1990, קאן הלך לבית הספר לאמנויות טיש באוניברסיטת ניו יורק, אך נשר לאחר שנה עקב חוסר יכולת לשלם שכר לימוד. כשחזר ליוסטון, קאן עבד בבית קולנוע לפני שהחל לביים קליפים של אמני היפ הופ.
קריירת וידאו קליפים

בשנת 2003, קאהן זכה בפרס גראמי הראשון שלו על הווידאו קליפ של "Without Me" מאת הראפר האמריקאי אמינם, שגם זכה בקטגוריית "קליפ השנה" בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 2003, כמו גם "הבימוי הטוב ביותר". קליפ השיר "Waking Up in Vegas" של קייטי פרי זכה בפרס ה-MVPA בטקס שהתקיים בשנת 2009, בקטגוריית "הקליפ הטוב ביותר".
הפעילות של קאהן בתרבות הפופ היפנית בקליפים החל לראשונה עם הקליפ "Doesn't Really Matter" של ג'נט ג'קסון. הקליפ היה גם הקליפ היקר ביותר שביים קאהן והוא בין היקרים בכל הזמנים, בעלות של למעלה מ-2.5 מיליון דולר. בשנת 2014, זכה קאהן בפרס ה"אייקון" מטעם פרסי המוזיקה הבריטית.
בשנת 2015, זכה קאהן להצלחה חסרת תקדים כבמאי וידאו קליפים, כאשר ביים עבור הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, את הקליפים לשיריה "Blank Space",‏ "Bad Blood",‏ "Wildest Dreams" ו-"Out of the Woods" מתוך אלבומה, 1989. הקליפים זכו להצלחה בינלאומית, צברו מיליארדי צפיות, והועמדו לעשרות קטגוריות בטקסי פרסים שונים. בשנת 2017, זכה קאהן ב"קליפ השנה" בטקס פרסי הקאנטרי האמריקאי עבור "Forever Country". החל משנת 2017, ביים לסוויפט קליפים נוספים ללהיטים כדוגמת "Look What You Made Me Do",‏ "...Ready for It?" ו-"Delicate". הראשון מביניהם, "Look What You Made Me Do", צבר למעלה מ-50 מיליון צפיות ביממה אחת ושבר שורה של שיאים היסטוריים.
בשנת 2019, קאהן שיתף פעולה עם אווה מקס עבור הקליפ "Torn", וביים קליפ חדש ללהיט של מריה קארי משנת 1994, "All I Want for Christmas Is You".
קריירת וידאו קליפים > קולנוע

בשנת 2007 ביים את דרמת הראפ "Bodied" על פי תסריט מאת קיד טוויסט ובהפקתו של אמינם. הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של טורונטו 2017. מככב בו קאלום וורת'י בתור אדם, סטודנט לתואר שני שהופך למשתתף בתחרויות באטל ראפר לאחר שהשתקע בסצנה תוך כדי עבודת הגמר שלו בנושא.
הערות שוליים

↑  Joseph Kahn, IMDb
↑  SBS 뉴스, 美 뮤직비디오 감독 조셉 칸 한국 진출, SBS NEWS, ‏2001-04-25 (בקוריאנית)
1 2  Taylor Swift ‘Blank Space’ director Joseph Kahn digs deep into Korean roots – The Korea Times (באנגלית אמריקאית)
↑  Bio | Joseph Kahn, www.josephkahn.com
↑  "Joseph Kahn, the infamous director of Taylor Swift's music videos, tells the ugly truth"
↑  Joseph Kahn, IMDb
↑  Asia Pacific Arts: APA Top Ten: Joseph Kahn music videos, web.archive.org, ‏2008-10-22
↑  UK Music Video Awards 2014: Hiro Murai wins Best Director, DANIELS take Video Of The Year, Joseph Kahn accepts Icon Award | News | Promonews, Promonewstv (באנגלית)
↑  Joseph Kahn, GRAMMY.com, ‏2020-11-23 (באנגלית)
↑  Taylor Swift YouTube Statistics and History, kworb.net
↑  Christina Vinson, 'Forever Country' Earns Video of the Year at the 2017 ACM Awards, The Boot (באנגלית)
↑  Flanagan, Andrew (2017-09-05). "Taylor Swift's 'Look What You Made Me Do' Breaks Records, Stops 'Despacito' Short". NPR (באנגלית). נבדק ב-2021-11-11.
↑  Paula Parisi, Paula Parisi, All the Records Taylor Swift’s ‘Look What You Made Me Do’ Has Broken So Far, Variety, ‏2017-08-30 (באנגלית אמריקאית)
↑  Taylor Swift's Look What You Made Me Do breaks three streaming records, the Guardian, ‏2017-08-29 (באנגלית)
↑  Mariah Carey's 19th Number #1 Single and New Music Video by Joseph Kahn
| פרס הווידאו קליפים של MTV לבימוי הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1984–2009 | טים ניומן (1984) ‏•‏‏ ז'אן-בטיסט מונדינו (1985) ‏•‏‏ סטיב בארון (1986) ‏•‏‏ סטיבן ר. ג'ונסון (1987) ‏•‏‏ אנדי מוראהן וג'ורג' מייקל (1988) ‏•‏‏ דייוויד פינצ'ר (1989) ‏•‏‏ דייוויד פינצ'ר (1990) ‏•‏‏ טרסם (1991) ‏•‏‏ מארק פנסקה (1992) ‏•‏‏ מארק פלינגטון (1993) ‏•‏‏ ג'ייק סקוט (1994) ‏•‏‏ ספייק ג'ונז (1995) ‏•‏‏ ג'ונתן דייטון וואלרי פאריס (1996) ‏•‏‏ בק (1997) ‏•‏‏ יונאס אקרלונד (1998) ‏•‏‏ טורנס קומיוניטי דאנס דרופ (1999) ‏•‏‏ ג'ונתן דייטון וואלרי פאריס (2000) ‏•‏‏ ספייק ג'ונז (2001) ‏•‏‏ ג'וזף קאהן (2002) ‏•‏‏ ג'יימי תרבס (2003) ‏•‏‏ מארק רומנק (2004) ‏•‏‏ סמואל באייר (2005) ‏•‏‏ רוברט היילס (2006) ‏•‏‏ סמואל באייר (2007) ‏•‏‏ אריקה באדו ומיסטר רובוטו (2008) ‏•‏‏ מארק וב (2009) |  |
| 2010–הווה | פרנסס לורנס (2010) ‏•‏‏ אדם יאוך (2011) ‏•‏‏ רומיין גברס (2012) ‏•‏‏ דייוויד פינצ'ר (2013) ‏•‏‏ דניאל קוואן ודניאל שיינרט (2014) ‏•‏‏ קולין טילי ודה ליטל הומיס (2015) ‏•‏‏ מלינה מצוקס (2016) ‏•‏‏ דייב מאיירס ודה ליטל הומיס (2017) ‏•‏‏ הירו מוראי (2018) ‏•‏‏ קאלמאטיק (2019) ‏•‏‏ טיילור סוויפט (2020) ‏•‏‏ ליל נאז X וטאנו מוינו (2021) ‏•‏‏ טיילור סוויפט (2022) ‏•‏‏ טיילור סוויפט (2023) ‏•‏‏ טיילור סוויפט (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810643462005606  BnF: cb141097151 (data)  GND: 140233253  ISNI: 0000 0001 1360 2762  LCCN: n2006079412  MusicBrainz: efcfe496-5ac2-4cea-bd4d-68c273926c43  NKC: jx20050419033  NLK: KAC201330201  SUDOC: 074243322  VIAF: 165982981   WorldCat (עם VIAF): 165982981
אברהם לבני

| --- | --- |
ספרו של אברהם לבני "שיבת ציון נס לעמים"
 לידה:  4 בינואר 1925 מרסיי, צרפת 
 פטירה:  7 באוקטובר 1986 (בגיל 61) ירושלים, ישראל 
 מדינה:  ישראל, צרפת 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 
אברהם לבני (1925–1986; ה' בטבת ה'תרפ"ה - ד' בתשרי ה'תשמ"ז), היה נוצרי ממוצא צרפתי שהתגייר בעקבות השואה ועלה לישראל. עניין מיוחד מצא במשנת הרב קוק וראה בה את התחדשות רוח הנבואה היהודית. לבני היה הוגה דעות מקורי בנושא הפולמוס היהודי-נוצרי. את עיקרי השקפתו העלה על הכתב בספרו שיבת ציון נס לעמים (בצרפתית: "Le Retour d'Israël et l'espérance du monde"). הספר נערך והוצא לאור מחדש תחת השם הסוד הישראלי.
ביוגרפיה

לבני נולד בשנת 1925 למשפחה נוצרית פרוטסטנטית במרסיי שעל חוף דרום צרפת. כאשר פרצה מלחמת העולם השנייה היה בן ארבע-עשרה. במהלך המלחמה היו הוריו שותפים להסתרת 3000 נערים ונערות יהודיים בכפר לה שמבון-סור-ליניון במרכז צרפת.
לאחר המלחמה, בעקבות פרסום זוועות השואה והיקף ההשמדה, החליט לבני להפסיק את לימודיו בתחומי המתמטיקה והפיזיקה ולנסוע לסורבון בפריס כדי ללמוד תאולוגיה, על מנת לרדת לשורשי התרבות הנוצרית-אירופית ויחסה ליהדות. כעבור שנתיים, בשל חילוקי דעות עם מוריו, בהם טען כי דבריהם על היהודים סותרים את הכתוב בתנ"ך, עזב את לימודי התאולוגיה ועבר ללמוד פילוסופיה.
כעבור מספר שנות הוראה בפריס, קיבל לבני הצעה ללמד פילוסופיה בקזבלנקה שבמרוקו, שם פגש לראשונה בקהילה יהודית מסורתית. מפגש זה עורר בו רושם עז ובשנת 1958 הוא החליט להתגייר. לשאלת הרב שלום משאש, רבה של קזבלנקה ולימים רבה הספרדי של ירושלים, מדוע ברצונו להתגייר, ענה במסמך מפורט בן חמישה עשר עמודים העוסק במהות עם ישראל וייחודו. הרב משאש שהתרשם מאוד מהמסמך, הפיץ אותו בין כל בתי הדין לגיור במרוקו.
לאחר הגיור, לבני נשא לאשה את נלי בן-חיים, בת למשפחה יהודית־מסורתית מן העיר פאס שבמרוקו, ונולד להם בן - מיכאל. בשנת 1963 עלו לישראל והתיישבו בירושלים, שם הוא גילה את משנת הרב קוק ואת תלמידיו. על תחושותיו בקשר להגעתו לירושלים כתב: "[דרך זו מפריס לירושלים] מורגשת... כעין שיבה אל מקור נעלם שאבד ושוב נמצא". במשך השנים הוא הוציא הסמכה לרבנות וסיים את עבודת הדוקטורט (דרך האוניברסיטה העברית) שהוקדשה לחקר יצירתו של המשורר וההוגה הצרפתי פול ואלרי.
אברהם לבני נפטר ביום ד' בתשרי תשמ"ז (1986) ונטמן בהר הזיתים.
הגותו

את השקפתו הוא שוטח בספרו "שיבת ציון נס לעמים", בו הוא מבטא את שורשי המשבר של תרבות המערב מנקודת מבטו של גר. הספר נכתב בצרפתית ותורגם לעברית על ידי הרב אורי שרקי. רעיונותיו מבוססים על הגותם של הרב קוק, הרמח"ל, הגאון מווילנא ועוד.
לבני יצא כנגד הנצרות והתרבות המערבית וטען כי אלו פשטו את הרגל והגיעו לשיא ניוולם בשואה. לדבריו, גאולת העולם כולו תלויה בגאולתו הפרטית של עם ישראל, כיוון ש"תוכנית הבריאה קשורה במהותה בישראל". ביחס לתקומת מדינת ישראל אמר כי היא הסתירה הניצחת אל מול הטענה הנוצרית כי עם ישראל בתהליך הכחדה מן העולם.
לבני טען כי השואה מעבר לפגיעתה בעם היהודי, היא עלבון ואשמה למין האנושי כולו:
השואה שמה קץ לנעורי. הייתי בן עשרים... כשנודעה לנו זוועת מחנות ההשמדה... הבושה והגועל שחשו אלה שלא נרדפו כי לא היו יהודים לא היו פחות קשים מאשר עקת-לבם של אלה שהיו קרבנות ישירים... השאלה המוסרית של השואה נוגעת לכלל האדם, גם לצעיר נוצרי, שחש עצמו מותקף ישירות למחרת המלחמה על ידי "המטא-היסטוריה" שנתגלתה באושויץ. התגלות פתע זאת העמידה סימן שאלה על ערכה של התרבות האנושית כולה כולל יסודותיה המטפיזיים. זה הנושא הנידון בשואה, ואין כאן הבדל בין יהודי לבין נוצרי... אושויץ היא התוצר המדהים, אם כי ההגיוני, של ציוויליזציה שלמה בת אלפיים שנה. כל מושגיה וכל תבניות החשיבה של תרבות זו הם העומדים לדין...
על התרבות המערבית כתב:
הדמוקרטיה המערבית הינה עדיין, מבחינות רבות, "בית עבדים" במובן המקראי של המלה. ידוע לכל, עד כמה מרובים השעבודים שבהם נאבק העולם המודרני: שעבודים פוליטיים, כלכליים, מוסריים, תרבותיים ופסיכולוגיים... השם "מצרים" מקורו בשורש "צר", ולא רק השלטון הפוליטי, התרבותי או הדתי יכול להיות מקום למחנק ומיצר, אלא גם העולם כולו יכול, בסופו של דבר, להיתפס כבית כלא. עולם ללא אלהים הוא עולם מחוסר נשימה... יש להבהיר אחת ולתמיד שהמערב הינו עבור ישראל מצרים חדשה. מצרים של התנ"ך נושאת משמעות רחבה יותר מהמציאות ההיסטורית והגאוגרפית של מצרים העתיקה. היא הייתה בזמנה התרבות העיקרית ובתור שכזאת גילמה לשעה את המושג המטה-היסטורי של מצרים, המתגלם בימינו בתרבות המערבית המנהלת את העולם כולו...
לקריאה נוספת

אברהם לבני, שיבת ציון נס לעמים, הוצאת אל ארצי תשנ"ה; תרגום, וכן הוספת הערות למקורות ומראי מקומות - הרב אורי שרקי (בתוספת הקדמה מאת הרב אברהם יהושע צוקרמן)
הערות שוליים

↑  אברהם לבני, הסוד הישראלי, חברון: מעמק חברון, 2022
↑  כרטיס הקבר של אברהם לבני באתר הר הזיתים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264776805171  BnF: cb12621386h (data)  ISNI: 0000 0001 1691 2213  LCCN: n78077291  VIAF: 98013817   WorldCat (עם VIAF): 98013817
נסים קיוויתי

נסים יוסף קיוִויתי (23 בנובמבר 1926 – 4 בפברואר 2024) היה עיתונאי, קריין ומנחה טלוויזיה ישראלי. היה שדרן ספורט, עד ליציאתו לגמלאות בשנת 1991.
חיים אישיים

קיוויתי היה נשוי לזיווה ואב לארבעה ילדים.
חיים אישיים > רגעים ספורטיביים זכורים שקיוויתי שידר

שידור ברדיו של השתתפותה הראשונה של ישראל באולימפיאדת הלסינקי (1952).
משחי הגמר שבהם זכה השחיין מארק ספיץ בשבע מדליות זהב בשחייה באולימפיאדת מינכן (1972)
גמר ריצת 100 מטר משוכות נשים באולימפיאדת מונטריאול (1976), בהשתתפות אסתר רוט.
גמר ריצת 100 מטר גברים באולימפיאדת סיאול (1988), בהשתתפות קארל לואיס ובן ג'ונסון.
משחקה של נבחרת ישראל בכדורגל נגד נבחרת אוסטרליה, במוקדמות מונדיאל 1990, בו הבקיע אלי אוחנה שער יתרון, שהבטיח את העפלת הנבחרת למשחק הפלייאוף מול נבחרת קולומביה. השער הזה נבחר כשער הישראלי החשוב ביותר בכל הזמנים, במסגרת היכל התהילה של הכדורגל הישראלי.
הערות שוליים

↑  רן בוקר, שדר הספורט האגדי נסים קיוויתי הלך לעולמו בגיל 97, באתר ynet, 4 בפברואר 2024
↑  "אולימפיאדת הדמים – מינכן 1972 (4)" הבלוג של יואש אלרואי
↑  אליפות ישראל באתלטיקה קלה, הַבֹּקֶר, 17 ביולי 1949
↑  שלל שיאים ב"מכביה", על המשמר, 4 באוקטובר 1950
↑  האתלטיקה הקלה במכביה, דבר, 20 באוקטובר 1950
↑  "אתלטיקה 2011 תוכנית אירועים שנתית" מטעם איגוד האתלטיקה בישראל
1 2  דן פחטר, הקול העברי ב"בי.בי.סי.", דבר, 5 בנובמבר 1954
↑  נרי ליבנה, הרץ למרחקים בינוניים, כותרת ראשית, 9 ביולי 1986
↑  העולם הזה, גיליון 815 מתאריך 4 ביוני 1953, עמוד 15
↑  ביקורת טלוויזיה 4, הבלוג של יואש אלרואי
↑   Jim McKay & טוביה סוקולסקי, סרטון בערוץ "lifterhistory", באתר יוטיוב
↑  ביקורת טלוויזיה 6, הבלוג של יואש אלרואי
↑  טדי פרויס, רפורמה במחלקת הספורט, דבר, 14 בספטמבר 1972
↑  ביקורת טלוויזיה 5, הבלוג של יואש אלרואי
↑  אביעד פוהורילס, פרס ישראל האלטרנטיבי בספורט: ניסים קיוויתי, באתר nrg‏, 2 במאי 2006
↑  פז חסדאי‏, אתם עוד תתגעגעו אליו, באתר וואלה, 15 באוגוסט 2008
↑  יונתן הללי, השדר ניסים קוויתי יקבל עיטור על מפעל חיים, באתר nrg‏, 5 בינואר 2014
↑  מואב ורדי, ניסים קיוויתי חגג 90 עם הנשיא: "הבאת לנו את יסודות הכדורגל", באתר nana10‏, 25 בדצמבר 2016
↑  שרון דוידוביץ', מופע שנות ה-80: הספורטאים שעשו לנו עשור, באתר ynet, 1 באוקטובר 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007460970005171  VIAF: 54148874367849620730   WorldCat (עם VIAF): 54148874367849620730
אנז'ליק קיג'ו

| --- | --- |

 לידה:  14 ביולי 1960 (בת 64) וידה, האימפריה הפורטוגזית 
 שם לידה:  Angélique Kpasseloko Hinto Hounsinou Kandjo Manta Zogbin Kidjo 
 שם במה:  Carmen Kidjo 
 מוקד פעילות:  בנין, צרפת 
 תקופת הפעילות:  מ-1982 
 סוגה:  ג'אז, מוזיקה לטינו-אמריקאית, גוספל, זוק, מוזיקת עולם 
 שפה מועדפת:  אנגלית, צרפתית, יורובה, פון, פורטוגזית, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 חברת תקליטים:  איילנד רקורדס 
 בן או בת זוג:  Jean Hébrail (1987–?) 
 צאצאים:  Naïma Hebrail Kidjo 
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  אלופי כדור הארץ (2011)  פרס האקדמיה האפריקאית לקולנוע לשחקנית המשנה הטובה ביותר (2017)  פרב קריסטל (2015)  קצינה בלגיון הכבוד (2020)  100 נשים (BBC) (2020)  קצין מסדר האמנויות והספרות  מדליית העיר פריז (2004)  מפקד מסדר האמנויות והספרות  פרס פולר למוזיקה (2023)  טיים 100 (2021)  All Africa Music Award for Best African Contemporary (2014)  All Africa Music Award for Best Female Artiste in Western Africa (2014)  פרסי המוזיקה הדנית (1995)  פרסי מובו (2002)  פרס קורה (1997)  Commander of the National Order of Benin (2008)  מאה הנשים של אוקיי אפריקה (2018)  פרס גראמי למוזיקת עולם (2008)  פרס גראמי למוזיקת עולם (2016)  פרס גראמי למוזיקת עולם (2015)  פרס גראמי למוזיקת עולם (2020)  פרס שגריר המצפון (2016)  דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה הקתולית של לוון  דוקטור לשם כבוד של מכללת ברקלי למוזיקה  קצין במסדר ההצטיינות של דוכסות לוקסמבורג 
 www.kidjo.com
 פרופיל ב-IMDb
 
אנז'ליק קיג'ו (באנגלית: Angélique Kidjo או בשמה המלא Angélique Kpasseloko Hinto Hounsinou Kandjo Manta Zogbin Kidjo; אנז'ליק קפאסלוקו הינטו הונסינו קנג'ו מאנטה זוגבין, נולדה ב-14 ביולי 1960) היא זמרת-יוצרת, שחקנית, ואקטיבסטית בנינית זוכת חמישה פרסי גראמי, הידועה במוזיקה המגוונת שלה ובווידאו קליפים יצירתיים. המוזיקה שלה הושפעה ממקורות רבים כגון: אפרו-פופ, רומבה, ג'אז, גוספל ומוזיקה לטינית, כמו גם מדמויות מרכזיות בעולם המוזיקה בתקופת ילדותה: ג'יימס בראון, נינה סימון, אריתה פרנקלין, ג'ימי הנדריקס, קרלוס סנטנה. על פי דבריה, קיג'ו "עובדת עם כל מי שמאמין שמוזיקה היא כלי של שלום". בשבילה "מוזיקה היא האמנות היחידה שיכולה לקשר בין כל העולם". קיג'ו דוברת חמש שפות באופן שוטף: פון, צרפתית, יורובה, גן, ואנגלית. היא שרה בכולן ויש לה שפה ייחודית משלה הכוללת מילים המשמשות כשמות לשירים כמו "Batonga" ו-"Malaika".
אנז'ליק קיג'ו
ראשית הדרך

קיג'ו נולדה בעיר קוטונו, בדהומיי הצרפתית (כיום בנין). אביה משתייך לבני פון מווידה ואימה משתייכת לעם יורובה. היא גדלה לצלילי המוזיקה המסורתית של בנין, של פלה קוטי, מרים מקבה, ג'יימס בראון, אוטיס רדינג, סטיבי וונדר וקרלוס סנטנה. כשהייתה בת 6 היא הופיעה עם אימה בלהקת התיאטרון, והדבר תרם לקשר החזק שלה עם מוזיקה וריקודים מסורתיים. היא החלה לשיר במקהלת בית הספר הנקראת "Les Sphinx" ונחלה הצלחה כבר כנערה מתבגרת בזכות הביצוע שלה לשיר של מרים מקבה "Les Trois Z" שהושמע ברדיו הלאומי. היא הקליטה את האלבום "Pretty" עם המפיק הקמרוני אקמבי ברילאנט ועם אחיה אוסקר. האלבום הכיל שירים רבים בניהם מחווה לזמרת המפורסמת בלה בלו, אחת מדמויות ההערצה שלה. הצלחת האלבום אפשרה לה להופיע בכל מערב אפריקה.
מאבקים פוליטיים מתמשכים בבנין מנעו מקיג'ו להפוך לאמנית עצמאית במדינה שלה, מה שהוביל אותה לעזוב את ארץ לידתה ולעבור לפריז בשנת 1983. בפריז קיג'ו מצאה עצמה עובדת במספר עבודות מזדמנות על מנת לשלם את שכר הלימוד ל-CIM, מוסד נחשב ללימודי מוזיקת ג'אז בפריז, שם פגשה את בעלה המוזיקאי והמפיק, ז'אן הבראל, שאיתו היא הלחינה את רוב המוזיקה שלה ונישאה לו ב-1987. ב-29 במרץ שנת 1993 נולדה בתם נעימה.
את קריירת השירה שלה בפריז החלה קיג'ו כזמרת ליווי של להקות מקומיות. ב-1985 הפכה לסולנית של הרכב ג'אז/רוק אירופאי-אפריקאי שנקרא "Jasper Van't Hof's Pili Pili". לקראת סוף שנות ה-80 של המאה ה-20 הקליטה אלבום סולו שנקרא "Parakou" בחברת ההפקות "Open Jazz Label". קריס בלקוול, המייסד של חברת ההקלטות איילנד רקורדס גילה את קיג'ו והחתים אותה בשנת 1991. היא הקליטה ארבעה אלבומים לפני שבלקוול עזב את החברה. בשנת 2000 היא הוחתמה בניו-יורק על ידי חברת ההקלטות קולומביה רקורדס והקליטה אצלם שני אלבומים.
אלבומים > Logozo

אלבומה הראשון, שהקליטה עבור איילנד רקורדס יצא לאור ברחבי העולם בשנת 1992 והגיע למקום הראשון במצעד המוזיקה העולמית של בילבורד. לשירים "We we" ו-"Batonga" הופקו קליפים, וקי'גו יצאה לסיבוב הופעות עולמי ראשון, הופיעה בפסטיבלים רבים וכיכבה באולם אולימפיה בפריז בתאריך 31 באוקטובר 1992. אלבום זה דורג במקום ה-37 במצעד אלבומי הדאנס הטובים של כל הזמנים שפורסם על ידי אתר "Thump".
אלבומים > Ayé

אלבום זה יצא לאור בשנת 1994. האלבום הופק על ידי דייוויד זי במיניאפוליס ועל ידי וויל מואט בלונדון. האלבום כולל את הסינגל "Agolo" שהיה מועמד לפרס גראמי.
אלבומים > Fifa

בשנת 1995 סיירו קיג'ו וז'אן הבראל ברחבי בנין לשם הקלטת מקצבים מסורתיים שיוכלו ליצור את הבסיס המוזיקלי לאלבום "Fifa". קרלוס סנטנה הופיע בשיר "Naima" אשר אותו כתבה קיג'ו והקדישה לבתה. הסינגל "Wombo Lombo" והווידאו קליפ שלו היו הצלחה מסחררת בכל אפריקה בשנת 1996.
אלבומים > טרילוגיה

בשנת 1998 קיג'ו החלה בכתיבת טרילוגיית אלבומים (Oremi, Black Ivory Soul and Oyaya) החוקרת את השורשים האפריקאיים של המוזיקה באמריקה, במטרה "לעקוב אחר המוזיקה שהובאה על ידי העבדים לאמריקה לברזיל, קובה, הקריביים, ניו-אורלינס" .
אלבומים > טרילוגיה > Oremi

אלבום שהופק על ידי פיטר מוקרן וג'ון הברייל והוקלט בניו-יורק. "Oremi" הוא אוסף של שירים המשלבים השפעות אפריקאיות ואפרו-אמריקאיות.
אלבומים > טרילוגיה > Black Ivory Soul

בשנת 2000 נסעה קיג'ו לסלבדור בברזיל כדי להתחיל להקליט גרסאות מוזיקליות של כלי הקשה המבוססות על מסורת אפרו-ברזילאית.
אלבומים > טרילוגיה > !Oyaya

האלבום הופק על ידי סטיב ברלין מה"Los Lobos" ועל ידי הפסנתרן אלברטו סאלס. האלבום הופיע בשנת 2004. הוא משלב בתוכו מוזיקה לטינית, קאריבית וגיטרות אפריקאיות.
אלבומים > Djin Djin

קיג'ו הוציאה לאור את האלבום ב-2007, הרבה אורחים הופיעו בו, לדוגמה: ג'וש גרובן, קרלוס סנטנה, אלישה קיז, פיטר גבריאל, זיגי מארלי ועוד. השם של האלבום מתייחס לצליל פעמון באפריקה שמברך על כל יום חדש. "Djin Djin" שהופק על ידי טוני ויסקונטי, זכה בפרס גראמי על אלבום המוזיקה העכשווי הטוב ביותר וזכה בפרס "NAACP Image Awards" בקטגוריית אלבום המוזיקה העולמי יוצא הדופן.