stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מחלוקת רב סעדיה גאון ובן מאיר
לקריאה נוספת

מנחם מנדל כשר, "מחלוקת רס"ג ואהרן בן מאיר", חומש תורה שלמה, באתר היברובוקס, עמ' 122–124
חיים יחיאל בארנשטיין, מחלוקת רב סעדיה גאון ובן מאיר, ורשה: דפוס שולברג, תרס"ד, באתר היברובוקס.
צבי הירש יפה, קורות חשבון העבור, הוצאת "דרום" ירושלים תרצ"א.
משה דוד קאסוטו, "על מה נחלקו רס"ג ובן מאיר?", בתוך: רב סעדיה גאון: קובץ תורני-מדעי, ירושלים תש"ג, עמ' שלג-שסד.
רחמים שר-שלום, מחלוקת רס"ג ובן מאיר: המחלוקת בין בבל וא"י על ה"עיקר למולדות", סיני קיא [ב], תשנ"ג, עמ' צז-קכד, (המאמר ללא הערות, באתר דעת)
אנציקלופדיה תלמודית, כרך לו (ירושלים, ה'תשע"ו), נספח לערך "לוח השנה", עמ' 4–6.
Sacha Stern, The Jewish Calendar Controversy of 921/2 CE, Leiden: Brill, 2019
כתב-יד אהרן הכהן בן מאיר לקהילת בגדד אודות קידוש החודש - ספריית ה-JTS בניו יורק, פריט מס' ENA 2556.2 (צפייה אפשרית באתר פרויקט פרידברג לחקר הגניזה)
הערות שוליים

↑  חיים יחיאל בארנשטיין, מחלוקת רב סעדיה גאון ובן מאיר, ורשה: תרס"ד, באתר היברובוקס, עמ' 7 הערה 3
↑  חיים יחיאל בארנשטיין, מחלוקת רב סעדיה גאון ובן מאיר, ורשה: תרס"ד, עמ' 7, הערה 4, באתר היברובוקס.
↑  "ספר המחלוקת", כתב יד ספריית אוניברסיטת קיימברידג' T-S NS 175.57
↑  יששכר שטרן, The Jewish Calendar Controversy of 921/2 CE, עמוד 121 הערה 18.
↑  תגובת בן מאיר הראשונה שנכתבה בחדש טבת ד'תרפ"ב השתמרה בכתב יד הספרייה הבודליינית MS heb. f.26/1
↑  מרדכי הלפרין, "למה נטה רב סעדיה גאון מהאמת?", יודעי בינה, 54 ה.
↑  מחלוקת רב סעדיה גאון ובן מאיר, ורשה: תרס"ד, באתר היברובוקס
↑  אם חישבו את המרחק בין אלכסנדריה וירושלים בדיוק 5 מעלות
↑  תלמוד בבלי, מסכת ראש השנה, דף י', עמוד ב'
↑  יוסף נדבה, קידוש החדש מאבק על ההגמוניה ביהדות, באתר דעת
↑  מכתב רבי אהרן הכהן בן מאיר אל קהילת בגדאד - ס. מחלקת, חיים יחיאל בורנשטיין עמ' 50
↑  קביעה זו לא חודשה על ידו, ויש לה בסיס רחב בספרות חז"ל; כך לדוגמה נקבע במסכת סופרים כי עיבור השנה הוא בסמכותה של "חבורתא קדישתא די בארעא דישראל" (=ארץ ישראל); ביטוי קיצוני לזה ניתן למצוא בפרקי דרבי אליעזר: "אפילו צדיקים וחכמים בחוצה לארץ, ורועי צאן ובקר בארץ (ישראל), אין מעברין את השנה אלא על ידי רועי צאן ובקר" (פרק ח); ראו על כך עוד: יוסף נדבה, ‏קידוש החודש - מאבק על ההגמוניה ביהדות, באתר "דעת"
↑  כמבואר בתלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף ס"ג, עמוד ב': "אמרו לאחינו שבגולה אם שומעים מוטב ואם לאו יעלו להר אחיה יבנה מזבח חנניה נגן בכנור ויכפרו כולם ויאמרו אין לנו חלק באלהי ישראל"
↑  Sacha Stern, The Jewish Calendar Controversy of 921/2 CE, Leiden: Brill, 2019, עמ' 24—26
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר זמנים, הלכות קידוש החודש, פרק ז', הלכות ב'–ג'.
↑  לתרגומו של פירוש המשנה להרמב"ם (מסכת ראש השנה)
↑  בפירושו למשנה, מסכת מנחות, פרק י"א, משנה ז', בה כתוב; "..הקטירו הבזכין והחלות מתחלקות לכהנים. חל יום הכפורים להיות בשבת החלות מתחלקות לערב חל להיות ערב שבת שעיר של יום הכפורים נאכל לערב. הבבליין (הכוונה לכהנים אלו שמוצאם מבבל) אוכלין אותו כשהוא חי מפני שדעתן יפה
↑  הרב קאפח שם מציין אל פירושי רס"ג לתורה, מהדורתו, ספר שמות פרק יג הע' 2 וכן לנספחות דף קעד. ואף נגד רבינו חננאל שכתב בפירושו (מסכת שבת סוף פרק ואלו קשרים); 'שמעינן מינה דאף על גב דסתם משנה היא דחויה היא ומשנת יחיד היא ולאו דסתמא היא וכן כל משנה והלכה שהיא כיוצא בה וכולן בדן ואודן בה תלוים שהלכה למשה מסיני שלא לקבוע יום הכפורים סמוך לשבת בין מלפניה בין מלאחריה'.
↑  ספר המצוות לרמב"ם, עשה קנג. עמוד 135 במהדורת הרב יוסף קאפח שנת תשלא (אותה מהדורה שהדפיס כעשר שנים אחרי הדפסת תרגומו המפורסם ב"רמב"ם לעם")
↑  מגילת אביתר
גדוד הסיור המדברי

| --- | --- |

 פרטים
 כינוי:  היחס"ר הבדואי
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   צה"ל
 סוג:  יחידת סיור
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1992–הווה (כ־33 שנים)
 מקים היחידה:  אל"ם במיל' דינו זאב
 מלחמות:  האינתיפאדה השנייה מבצע צוק איתן מלחמת חרבות ברזל
 נתוני היחידה
 כוח אדם:  בדואים ובני מיעוטים בשירות סדיר
 ציוד עיקרי:  נשק קל
 פיקוד
 יחידת אם:   אוגדת עזה
 דרגת המפקד:    סגן-אלוף
סיכת סייר ביחידת הסיור המדברי.
יחידת הסיור המדברי (יחס"ר 585; מכונה גם "היחס"ר הבדואי" או "סיירי המדבר") היא יחידת חי"ר, שבה משרתים בעיקר חיילים בדואים. משרתים בה גם יהודים, בפלוגת הסיוע המנהלתית, ערבים ישראלים ונוצרים. עד יולי 2017 נקראה בשם גדוד הסיור הבדואי.
היסטוריה

בשנת 1985 פנה עלי חילף מהישוב חילף-טבאש ששירת בפיקוד דרום, לרמטכ"ל משה לוי בהצעה להקים יחידה בדואית, כדוגמת סיירת שקד, על מנת למסד את נושא הגיוס של בני העדה הבדואית על בסיס התנדבותי. באוגוסט 1985 התקיימה פגישה בין חילף, הרמטכ"ל לוי, אלוף פיקוד הדרום האלוף בר-כוכבא ותת-אלוף יצחק רבין מפקד אוגדה 252. בפגישה התקבלה החלטה להקמת היחידה והרמטכ"ל הסמיך את חילף לטפל בנושא הגיוס להקמת היחידה. הגיוס החל בנובמבר 1985. ב-28 בפברואר 1986 נערך הטקס של הקמת היחידה בשגב שלום, בנוכחות השייח' עוודה אבו מואמר. המפקד הראשון של היחידה היה פרייג' עזזמה. בשנת 1988 החליף חילף את עזזמה בפיקוד על היחידה שעליה פיקד עד 1989. המפקד השלישי של היחידה היה עאטף גריפאת מהיישוב זרזיר שפיקד עליה בשנים 1989–1992.
בשנת 1990 מונה חילף על ידי האלוף מתן וילנאי ורמ"ט פיקוד דרום יוסי מלמד כפרויקטור של האלוף בנושא הגברת הגיוס ההתנדבותי בקרב בני הנוער של בני העדה הבדואית, על ידי החדרת הגדנ"ע לבתי הספר הבדואיים. כתוצאה מפעילויות אלה עלו בשנים 91–92 אחוזי הגיוס בקרב בני העדה בצפון ובדרום.
תחילה הוכפפה היחידה למעפ"ד (מפקדת עורף פיקוד דרום) בפיקודו של אל"ם אבי בכר ומאוחר יותר הוכפפה להחטיבה הדרומית באוגדת עזה. עם חתימת הסכמי אוסלו בספטמבר 1993 היחידה תפסה חלק נכבד בהגנת קו הבט"ש מצפון רצועת עזה, מחסום ארז ועד דרום רצועת עזה בואכה מעבר סופה-מחסום סופה/כרם שלום ועד ציר פילדלפי.
בשנת 1994 הפכה היחידה לגדוד, ומפקדו הראשון היה אל"ם יוסי חדד. בשנת 1997 הוכפף הגדוד לחטיבה הדרומית של אוגדת עזה ומפקדתו עברה למחנה אמיתי. בשנת 2002 קיבל הגדוד צל"ש מאלוף הפיקוד על חלקו בלחימה במסגרת האינתיפאדה השנייה (אירועי "גאות ושפל"). עד שנת 2005 מפקדי הגדוד היו קצינים שהגיעו אליו מיחידות אחרות. החל מספטמבר 2005 ועד אוגוסט 2007 פיקד על הגדוד לראשונה מג"ד בדואי - סא"ל וספי סואעד, שהיה גם המג"ד הבדואי הראשון בצה"ל.
היסטוריה > באינתיפאדה השנייה

במהלך האינתיפאדה השנייה נטל הגדוד חלק נכבד בלחימה בציר פילדלפי, במאבק נגד מנהרות הברחה ברצועת עזה, ובפתיחת צירים. ב-10 בינואר 2002 נהרגו 4 חיילי הגדוד בהתקפה על מוצב אפריקה ליד מעבר כרם שלום, ובאוקטובר של אותה שנה הוענק ליחידה צל"ש מטעם אלוף פיקוד הדרום על הצטיינות בלחימה. ב-11 באפריל 2003 ירה סמל תייסיר אל-הייב ברפיח בטום הורנדל, פעיל תנועת הסולידריות הבינלאומית, בעת שהלה התקרב לעמדה צבאית. הורנדל היה בתרדמת מאז ועד מותו בינואר 2004. אל-הייב הורשע בהריגה ושיבוש מהלכי משפט וב-2005 נגזרו עליו 8 שנות מאסר. ב-2 במאי 2003 ירה קצין בגדוד, ששמו לא פורסם, בצלם ג'יימס מילר ברפיח. היורה לא נענש. ב-2009 שילמה ישראל פיצויים בסך מיליון ליש"ט למשפחת הקורבן. ב־12 בדצמבר 2004 נהרגו במוצב JVT הסמוך למעבר רפיח 5 חיילי הגדוד ו-6 נפצעו בהתפוצצות מנהרת תופת.
בשנת 2011 הוקמה פלוגת מילואים במסגרת הגדוד, שקבעה שני תקדימים: פלוגה קרבית של לוחמים מוסלמים במילואים ופלוגת מילואים, שמשרתת במסגרת גדוד סדיר. הגדוד השתתף בלחימה במבצעים עופרת יצוקה, עמוד ענן וצוק איתן. בשנת 2014 הפך לגדוד נייד המבצע פעולות ביטחון שוטף בכל הגזרות, כגדודים אחרים.
היסטוריה > מבצע צוק איתן

במהלך מבצע צוק איתן, גדוד הסיור המדברי לקח חלק פעיל במשימות ההתקפיות וההגנתיות. במסגרת פעילות הגדוד, עשרות לוחמי מילואים הוקפצו בצו 8, לראשונה בתולדות היחידה.
היסטוריה > יחידת הסיור המדברי

ב-4 ביולי 2017 גדוד הסיור עבר הסבה והפך ליחידת סיור, תוך צמצום מספר המשרתים ביחידה, ושילובם של השאר בחטיבות צה"ל השונות. סגירת הגדוד מסמלת את רצון צה"ל בהנחייתו של הרמטכ"ל, גדי איזנקוט, לסגור את הגדודים המגזריים, ולהרחיב בצורה משמעותית את שילובם של בני העדה הבדואית, לתוך צה"ל על זרועותיו השונים.
נכון ל-2021, ביחידה שלוש פלוגות מבצעיות: פלוגת החוד, פלוגה מבצעית ופלוגת קבע. האחרונה היא פלוגת הקבע היחידה בצה"ל, והיא מורכבת ברובה מאנשי קבע. בנוסף, קיימות פלוגת מפקדה ופלוגת מילואים. זו הפלוגה הקרבית הראשונה בצה"ל של לוחמים מוסלמים במילואים והראשונה שמשרתת במסגרת גדוד סדיר.
הכשרה

חיילי הגדוד עוברים את הטירונות חי"ר (רובאי 07) בבסיס הר קרן, במשך ארבעה חודשים, יחד עם חיילי חטיבת גבעתי. לאחר מכן עוברים החיילים אימון מתקדם במשך שלושה חודשים ועולים לקו. לעיתים פלוגות נשארות ל-4 חודשים נוספים כפלוגת מסלול. חיילי היחידה לא עוברים הכשרה כגששים.
ההכשרה כוללת גם לימוד עברית ושיעורים על החברה בישראל, במטרה לעזור לחיילים להשתלב בצבא ולאחר מכן בחברה הישראלית.
מדים וסמלים

מדי הגדוד כוללים כומתה סגולה של חטיבת גבעתי עם סמל חיל הרגלים, נעליים צבאיות אדומות, תג יחידה בדמות ג'יפ מכונף עם נוף מדברי ברקע וסיכה עם סמל דומה.
מפקדי הגדוד

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שם | תקופת כהונה | הערות |
| זאב דינו | 1991 - 1994 |  |
| יוסי חדד | 1994–1997 | לימים מפקד גדוד ארז ומפקד יחידת הגששים בפיקוד הדרום |
| עופר הינדי | 1997–1999 | לימים מפקד מנהלת קשת צבעים בפיקוד המרכז |
| ויקטור סודאי | 1999–2001 |  |
| אבי חליפה | 2001–2003 |  |
| בבי בן איטח | 2003–2005 |  |
| ווספי סועאד | 2005–2007 |  |
| יריב אלבז | 2007–2009 |  |
| מאיר אלמלם | 2009–2011 | לימים מפקד חטיבת יואב |
| וואחיד אל הוזייל | 2011–2013 | לימים סגן מפקד חטיבת שגיא |
| זאהי רחאל | 2013–2015 | לימים סגן מפקד חטיבת מנשה |
| שי שרף | 2015–2016 |  |
| איתמר גאדיר | 2016–2018 | בתקופתו הגדוד עבר הסבה והפך ליחידת סיור |
| נאדר עיאדה | 2018–2020 |  |
| דוד רון | 2020–2022 | לימים סגן מפקד חטיבת גבעתי |
| גיא מדר | 2022–אוקטובר 2023 | נפצע באורח קשה ביום הראשון של מלחמת חרבות ברזל |
| נאדר עיאדה | אוקטובר 2023–יולי 2024 | מפקד היחידה בשנית לאחר פציעתו קודמו |
| סאלח הייב | יולי 2024– | מפקד היחידה הנוכחי |
ראו גם

יחידת הגששים
הערות שוליים

1 2 3  בדואים, בתוך פסיפס: דתות ועדות בצה"ל, באתר מערכות, נובמבר 2022, עמ' 198
↑  אמיר בוחבוט‏, לומדים ולוחמים: הקלף המנצח של פיקוד דרום, באתר וואלה, 18 במאי 2012
1 2   טקס הסבת הגדס"ר המדברי ליחידת סיור, באתר צה"ל, 5 ביולי 2017
↑  חנן גרינברג, צפו בגדוד הבדואי מתאמן: "למנוע עוד חטיפה", באתר ynet, 26 ביולי 2011
↑  אילנה קוריאל, צו 8 ראשון: מוואדי ערה לצוק איתן, באתר ynet, 8 באוגוסט 2014
1 2   כל מה שרציתם לדעת על הגדס"ר המדברי, באתר צה"ל, 12 ביולי 2021
↑   אודם כץ, היחס"ר הבדואי חוגג 35 שנה של צמיחה, באתר צה"ל, 28 ביוני 2022
↑  חנן גרינווד, המבצעים המיוחדים - והסטיגמות: הצצה נדירה לפעילות הגדס"ר הבדואי, באתר ישראל היום, 8 באוקטובר 2022
↑  ועדת החוץ והביטחון סיירה בכדי ללמוד על הפרצות בגדר הביטחון, באתר הכנסת, ‏כ"א באדר תשע"ז, 19 במרץ 2017
↑  יואב זיתון, חשד לרומן: מפקד גדוד הסיור הבדואי הודח מתפקידו, באתר ynet, 7 במרץ 2016
↑  יחידת הסיור המדברי: כאן תגיעו לשיאים חדשים, באתר ערוץ 7, 10 בדצמבר 2020
לוחמי הגדס"ר הבדואי במרכז הלאומי לאימונים ביבשה
לוחם של גדוד הסיור המדברי חמוש ב-M4A1.
מקאם שיח' נוראן

| --- | --- |
מקאם שיח' נוראן מבט מצפון
מקאם שיח' נוראן מבט מצפון
 שמות נוספים:  נוּרבאן
 מידות
 גובה מעל פני הים:  135 מטר
 היסטוריה
 תקופות:  עותמאנית
 בונה:  גנרל אלנבי, בנה את המבנה לאחר שנהרס במלחמת העולם הראשונה
 עשוי מ:  אבני גזית
 נבנה:  בשנת 1917–1918
 ננטש:  נכבש על ידי צהל במלחמת העצמאות
 סוג:  מקאם בעלה כיפה במקמר כדורי סימטרי
 מאורעות:  מבצע אסף
 אתר ארכאולוגי
 מצב:  מתפורר, סכנת מפולות
 גישה לציבור:  נגיש לרכב פרטי בכביש אספלט דרך קיבוץ מגן. באפליקציית WAZE רושמים: קבר שייח' נוראן.
 הערות:  הוכרז כאתר עתיקות מוכרז מטעם המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל
 מיקום
 מדינה:  ישראל
 מיקום:  קיבוץ מגן
 קואורדינטות:  31°18′01″N 34°25′26″E﻿ / ﻿31.300340°N 34.423961°E﻿ / 31.300340; 34.423961
  (למפת מערב הנגב מוגדלת) מקאם שיח' נוראן(למפת מערב הנגב רגילה) מקאם שיח' נוראן
 he
מקאם שיח' (נֶבִּי, וַּלִיּ) נוּרַאן, הוא מבנה בעל כיפה עגולה, שנבנה באתר הקשור לקדוש מוסלמי, לכבודו של "השיח' הצדיק" שיח' נוראן שידע לרפא חולים חשוכי מרפא. כפי המסופר בפי הבדואים.
המקאם נמצא על גבעת כורכר, בגובה 135 מטרים מעל פני הים, בתחומי קיבוץ מגן שבמועצה האזורית אשכול, נ"צ 0790-0952; בעבר המקאם היה במטה השבט הבדואי תראבין. בסמוך לו נמצאת באר בשם ביר אבוּ גֻ'רָיְדֶה. ליד מקאם שיח' נוראן, לפי פרסומי "אגודת מַעִין אבו סיתה" מרפיח, היה בית-עלמין לילדים. סביבו שרידי רצפות פסיפס ושרידי בניינים מהתקופה הביזנטית. במלחמת העצמאות נכבש המקום מידי הצבא המצרי, בראשית דצמבר 1948, במהלך מבצע אסף על ידי גדוד 89 של חטיבה 8, היא חטיבת יצחק שדה.
במרגלות המזרחיים של הגבעה עליה מוצב המקאם, בתאריך בתאריך 16 באוגוסט 1949 עלה על הקרקע גרעין קיבוץ מגן, שהתיישב על שרידי משלט שיח' נוראן. גבעת השיח' היא הנקודה הגבוהה ביותר באזור ומשמשת נקודת תצפית אל עבר יישובי המועצה האזורית אשכול ודרום רצועת עזה.
תיאור

בניין המקאם הוא גדול מהרגיל בארץ. החוקר עארף אל-עארף מתאר בשנת 1933 את המקאם כמבנה-קבר מונומנטלי. קירותיו עבים ובנויים מאבנים שסותתו כנראה בימי הביזנטים, שהובאו מחוץ לאזור.  האתר נמצא במרחק 40 קילומטרים ממערב לבאר שבע, בנקודה הגבוהה ביותר בחבל הבשור בגובה של 135 מטרים מעל פני הים, בראש שלוחת כורכר המשתרעת מצומת גבולות (מפגש הכבישים, כביש 222 וכביש 232) לכיוון שיח' צוּלֵיבּ שמצפון לצומת מעון. לכן מבנה המקאם נראה ממרחק. בשנים 1917–1918 נסלל קו הרכבת בין רפיח לבאר שבע. באותם ימים הועברה המסילה במעקף רחב מצפון לגבעה שהיוותה מכשול טופוגרפי. קו הרכבת פעל בין השנים 1917–1927, סביב מקאם שיח' נוראן היו שתי תחנות רכבת משני צדי רכס הכורכר. התחנה המערבית נקראה תחנת שיח' נוראן והתחנה המזרחית באזור נחל הבשור נקראה תחנת שלאלה.
בצילום אווירי משנת 1919 אפשר להבחין במדרונות שמסביב למקאם בציוני קברים, בשרידי תעלות קשר טורקיות, בבורות מים ובגדרות צמחי חצב וצבר התוחמות שטחים באזור. בצפון מערב נראה מנחת מטוסים בריטי  ובשיפולי הגבעה חונה קרון של "הצלב האדום". מדרום מערב לגבעה קיימים שרידים מהתקופה הביזנטית.
היסטוריה > זיהוי המקום בכתובים

300 מטרים דרומית מערבית למקאם שיח' נוראן נמצאו בחפירות שנערכו בשנת 1977 שרידי כנסייה נוצרית. בין היתר נחשפו רצפות פסיפס מעוטרות בציורים בדגמים גאומטריים ובכתובות הקדשה. בספרות הנוצרית ביזנטית מוזכר בסביבה יישוב בשם "ליכנוס" שפרושו "מנורה" או "נר" בדיוק כשמו של השיח' נוראן (בערבית נוּר = אור).
יש המציעים לזהות את המקום ביישוב עֶצֶם שבנחלת שבט שמעון (יהושע י"ט:3) מהמילה "עוצמה", הנותנת ביטוי לעוצמת המקום כתוצאה מכך שהמקום שלט בגובהו על כל האזור.
בשנת 1924 הציע הארכאולוג האמריקאי ויליאם פוקסוול אולברייט, מגדולי הארכאולוגים של ארץ ישראל, לזהות את שיח' נוראן עם בתואל (דברי הימים א', ד':30 ) שבנחלת שבט שמעון. הצעה זו נבעה משיקולים גאוגרפיים מבלי שהארכאולוג היה במקום, ולכן ההצעה לא הייתה מקובלת.
החוקר מוסיל זיהה את שיח' נוראן עם המקום שנקרא ביתיליון או ביתוליה מימי הביזנטים ונמצא במפת מידבא מסוף המאה השישית לספירה בסביבת רפיח על שפת הים. אף על פי שהארכאולוג אולברייט מסכים עם הצעתו של מוסיל, רוב החוקרים והארכאולוגים אינם מסכימים עם הצעות אלה. בשלב הנוכחי לא נמצאו חרסים מתקופת ישראל במקום, מה שהיה יכול לבסס את השערתו של הארכאולוג אולברייט.
מבנה המקאם

מבנה המקאם אופיינית למבנים שנבנו בשיטות הבניה שהיו נהוגות בארץ ישראל לקראת סוף המאה ה-19: כיפה דמוית כדור סימטרי, קשתות כפולות במפתחים ומילוי עבה של אבנים גסות בלתי מסותתות ("דֶּבֶּשׁ") בתוך ציפוי אבני גזית שנאספו מאתרים עתיקים בסביבה שהותאמו לנדבכים בבניה יבשה. ארכיטקטורה דומה ניתן למצוא במבנים אחדים בצפון הנגב שנשתמרו מאותה תקופה כגון "מצודת אופקים", קבר שיח' נבהאן, המסגד בחורבת כּוֹפָחָהּ, קבר אַבּוּ הוּרֵירָה, באר אופקים ועוד. יש המייחסים בנייה זו לגל הגירה שהגיע לאזור ממצרים ומרצועת עזה של בדואים יושבי קבע למחצה שעסקו בחקלאות, החל משנת 1882, בעידודו של הממשל העותמאני ששיאו היה בבניית העיר באר שבע (1901) ועוג'ה אל-חפיר (ניצנה, 1912).
מבנה מקאם שיח' נוראן המקורי הופגז על ידי הבריטים ונהרס עד היסוד על ידי הטורקים. בתום מלחמת העולם הראשונה הבריטים (הגנרל אלנבי) בנו אותו מחדש. במלחמת העצמאות המקום היה מוקד לקרבות והופגז פעם נוספת.
נכון לשנת 2021 המבנה מתפורר וקיימת במקום סכנת מפולות. כיפת המבנה הרוסה בחלקה הגדול ועליה עמדת תצפית ושמירה. בשנות החמישים של המאה ה-20 הותקן מעל העמדה זרקור, כדי לסייע בשמירה בלילות מפני חדירות "פדאיונים" מרצועת עזה. חלק מקירותיו הדרום מערביים הרוסים ומתפוררים כתוצאה מההפגזות שספגו. על כן רשות העתיקות גידרה את המקום כדי למנוע כניסה למבנה.
ארכאולוגיה

בסקרים ארכאולוגים שנערכו בגבעת שיח' נוראן נתגלו:
"אבני יד", כלי צור מתקופת האבן הקדומה.
קבר, מתקופת הברונזה התיכונה מהמאות 16–17 לפני הספירה.
חרסים מתקופת הברזל מהמאות ה-11–12 לפני הספירה.
פסיפסים צבעוניים וחרסים מתחת למבנה ובקרבתו מהתקופה הביזנטית מהמאות 5–7 לספירה.
קברים מוסלמים מהתקופה העותמאנית מהמאות ה-19-20 לספירה.
בקרבת האתר נמצאו לוחות שיש מגולפים, כותרות ובסיסי עמודים. כמו כן ידוע על כתובת ביוונית ששובצה בשימוש משני באחד מקירות המקאם.
לאור ממצאים אלה הוכרז המקום כ"אתר עתיקות מוכרז" (ילקוט הפרסומים 1091 מיום 18.5.1964 עמוד 1478).
שילוב האתר בתיירות קיבוץ מגן

מקאם שיח' נוראן ממוקם בתחומי קיבוץ מגן מיום הקמת הקיבוץ בשנת 1949. בשנת 1998 הכין הקיבוץ פרוגרמה ראשונית לאתר כדי לשלבו במסגרת אתרי התיירות של הקיבוץ. הפרוגרמה הוכנה עבור היחידה לפיתוח כלכלי אשכול במסגרת פרויקט שותפות 2000 אשכול, שכלל את אגד הקהילות היהודיות מאמריקה הלטינית.
שילוב האתר בתיירות קיבוץ מגן > קהל היעד

פיתוח המקום יועד לקהל יעד מתוך האוכלוסייה הבוגרת יותר המבקרת באתרי תיירות במועצה האזורית אשכול, כגון פארק אשכול, נחל הבשור עם הדרך הנופית "דרך הבשור" העוברת לאורכו, אתרי פריחת הכלניות ואתרי התיירות של קיבוץ בארי. התוכנית פונה גם לקהל מבוגר יותר המגיע לאתר התיירות של קיבוץ מגן, כגון פינה החי (ZOO חוויה) בריכת השחייה של הקיבוץ הסמוכה למקאם, מגדל/בריכת המים המהווה אתר תצפית בסמוך ומעל המקאם על רצועת עזה ויישובי המועצה האזורית אשכול, האנדרטה לזכר מבצע אסף הנמצאת ממזרח למקאם ועוד.
שילוב האתר בתיירות קיבוץ מגן > ממטרות התכנית

שיקום ושימור האתר.
שימור מורשת האתר על פני התקופות השונות.
הכשרת מקאם שיח' נוראן לקליטת מבקרים.
קיבוץ מגן בחן שתי תוכניות לשילוב המקום באתרי התיירות שלו.
הפעלת האתר כיחידה עצמאית, כאתר נפרד מיתר אתרי התיירות הקיימים בקיבוץ.
שילוב האתר במערכת אתרי התיירות הקיימים.
ההמלצה שנתקבלה הייתה להפעיל את המקום במשולב עם יתר אתרי התיירות של הקיבוץ.
שילוב האתר בתיירות קיבוץ מגן > אי ביצוע השיפוץ

סביב שנת 1999, כשנה לאחר הכנת הפרוגרמה הראשונית, היו מחשבות לשיפוץ המבנה על ידי קיבוץ מגן. תוך כדי המאמצים להשגת מימון לפרויקט, מזכיר הקיבוץ באותה שנה מספר שקיבל שיחת טלפון אישית ממפקד פיקוד דרום ובו הוא מזהיר את הקיבוץ שיש ידיעות על כוונת גורמים אסלמיים (לא ישראליים?!) לתרום למימון שיפוץ המבנה. אלוף הפיקוד הודיע למזכיר, "שלא נחשוב כלל על קבלת הצעה כזו". בעקבות הנחיה זו בוטל שיפוץ המקום.
נכון לנובמבר 2021, כ-23 שנים מיום כתיבת הפרוגרמה הראשונית, המקום מוזנח, מגודר הרמטית כך שמבקרים לא יוכלו להיכנס למבנה, ועל הגדרות שילוט המזהיר מפני סכנת הידרדרות אבנים ומפולות.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  מפולות אבנים בצידו הדרומי של שיח' נוראן מפולות אבנים בצידו הדרומי של שיח' נוראן |  מפולות אבנים מצידו המערבי של שיח' נוראן כולל גידור ושילוט המזהיר ממפולות אבנים מפולות אבנים מצידו המערבי של שיח' נוראן   כולל גידור ושילוט המזהיר ממפולות אבנים |  |
ראו גם

ויקטור גרן
הבית הלבן - ח'ירבת מעין
חבל אשכול
מבצע אסף
מגן
לקריאה נוספת

עלון המכון האמריקאי לחקר המזרח מס. 15 ע' 7 ערך BASOR
עיתון החברה המזרחית הפלסטינית 1924 ע' 154–155 ערך JPOS
עמנואל ראובן, היישובים בישראל ואתרי עתיקותיה.
עזה ובנותיה - לקט מאמרים לכנס לידיעת הארץ בתנועה הקבוצית.
הערות שוליים

↑  [ילקוט הפרסומים 1091 מיום 18.5.1964, ע' 1478]
1 2 3  האימפריה תוקעת יתד: בנייה ממלכתית עות'מאנית של מיבני-ציבור בצפון הנגב בתקופת עבדולחמיד השני, טרם הקמת באר שבע (1) | אבני גזית
1 2  עמוד ענן - המדריך השיתופי לידיעת הארץ, באתר amudanan.co.il
↑  גַ’מְעִיַת מעין אבו סִתה" 1994. חִ'רבת מעִין – היום חורבת מעון
1 2  ד"ר ע. בן-דוד, סגן מנהל מחלקת העתיקות במשרד החינוך והתרבות, מכתב ממשרד החינוך להנהלת קיבוץ מגן, 30.12.1950
↑  עארף אל-עארף, שבטי הבדואים במחוז באר שבע, 1933, עמ' 184
1 2 3 4  יהודה רוט, שער הגולן, שיך נוראן-מגן, השבוע בקיבוץ, דע את ארצך, 11.11.1955, עמ' 9
↑  ב.י. ברסלבסקי, "הידעת את הנגב".
1 2  דן גזית, שייח' (נבי) נוראן, כתב יד של המחבר, 1990, עמ' 1
1 2  רבקה דרור, קיבוץ מגן, "מגן - לקט תולדות המקום", קיבוץ מגן, 16.8.1985, עמ' 9
↑  Gazit, "ויחנו - – נגדם כשני חשיפי עיזים – – מלאו את הארץ" | אבני גזית
↑  רבקה דרור, קיבוץ מגן, "מגן - לקט תולדות המקום", קיבוץ מגן, 16.8.1985, עמ' 11
↑  עמוד ענן - המדריך השיתופי לידיעת הארץ, באתר amudanan.co.il
↑  דן גזית, שייח' (נבי) נוראן, כתב יד של המחבר, 1990, עמ' 1,3
1 2  מיכל שצקי, חברת קיבוץ מגן, שייח נוראן, פרוגרמה ראשונית לאתר ובחינת שילובו במסגרת אתרי התיירות של קיבוץ מגן, היחידה לפיתוח כלכלי אשכול במסגרת פרויקט שותפות 2000 אשכול, נובמבר 1998, עמ' 3
↑  רבקה דרור, קיבוץ מגן, "מגן - לקט תולדות המקום", קיבוץ מגן, 16.8.1985, עמ' 10-9
↑  עארף אל-עארף, שבטי הבדואים במחוז באר שבע, 1933, עמ' 179
1 2  דן גזית, שייח' (נבי) נוראן, כתב יד של המחבר, 1990, עמ' 2
↑  רבקה דרור, קיבוץ מגן, "מגן - לקט תולדות המקום", קיבוץ מגן, 16.8.1985, עמ' 10
1 2  רבקה דרור, קיבוץ מגן, "מגן - לקט תולדות המקום", קיבוץ מגן, 16.8.1985, עמ' 13
↑  רבקה דרור, קיבוץ מגן, "מגן - לקט תולדות המקום", קיבוץ מגן, 16.8.1985, עמ' 19-15
↑  מיכל שצקי, חברת קיבוץ מגן, שייח נוראן, פרוגרמה ראשונית לאתר ובחינת שילובו במסגרת אתרי התיירות של קיבוץ מגן, היחידה לפיתוח כלכלי אשכול במסגרת פרויקט שותפות 2000 אשכול, נובמבר 1998, עמ' 3
↑  ישראל זמיר, לכבות את השמש, אסטרולוג, 2004, עמ' 154–166
↑  קיבוץ מגן, באתר www.magen.org.il
↑  דן גזית, שייח' (נבי) נוראן, כתב יד של המחבר, 1990, עמ' 4-3
1 2 3  מיכל שצקי, חברת קיבוץ מגן, שייח נוראן, פרוגרמה ראשונית לאתר ובחינת שילובו במסגרת אתרי התיירות של קיבוץ מגן, היחידה לפיתוח כלכלי אשכול במסגרת פרויקט שותפות 2000 אשכול, נובמבר 1998, עמ' 4
↑  דן גזית, שייח' (נבי) נוראן, כתב יד של המחבר, 1990, עמ' 3-2
↑  מיכל שצקי, חברת קיבוץ מגן, שייח נוראן, פרוגרמה ראשונית לאתר ובחינת שילובו במסגרת אתרי התיירות של קיבוץ מגן, היחידה לפיתוח כלכלי אשכול במסגרת פרויקט שותפות 2000 אשכול, נובמבר 1998, עמ' 7
↑  דן גזית, שייח' (נבי) נוראן, כתב יד של המחבר, 1990, עמ' 3
↑  מיכל שצקי, חברת קיבוץ מגן, שייח נוראן, פרוגרמה ראשונית לאתר ובחינת שילובו במסגרת אתרי התיירות של קיבוץ מגן, היחידה לפיתוח כלכלי אשכול במסגרת פרויקט שותפות 2000 אשכול, נובמבר 1998, עמ' 17-1
↑  מתוך שיחה שהתקיימה בתאריך 20 באוקטובר 2021, עם דני ברזילי שהיה בשנת 1999 מזכיר קיבוץ מגן. הדברים מגובים גם במייל שנתקבל ממנו בתאריך 21 אוקטובר 2021.
לוח זיכרון על קיר המקאם
הבתים הראשונים של קיבוץ מגן על רקע מקאם שיח' נוראן בספטמבר 1949
קארל גוצקוב

| --- | --- |

 לידה:  17 במרץ 1811 ברלין, ממלכת פרוסיה 
 פטירה:  16 בדצמבר 1878 (בגיל 67) פרנקפורט, הקיסרות הגרמנית 
 שם לידה:  Karl Ferdinand Gutzkow 
 מדינה:  ממלכת פרוסיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות המרכזי של פרנקפורט 
 שם עט:  Leonhard Falk, Karl Gutzkone, E. L. Bulwer 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מינכן, אוניברסיטת פרידריך שילר, אוניברסיטת היידלברג, אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
 שפות היצירה:  גרמנית 
 
קרל גוצקוב
קרל פרדיננד גוצקוב (בגרמנית: Karl Ferdinand Gutzkow ,מבטאים בערך "גוצקו"; ‏17 במרץ 1811, ברלין - 16 בדצמבר 1878, זקסנהאוזן) היה סופר גרמני, מחזאי ועיתונאי. היה בין נושאי הדגל המרכזיים של החבורה הספרותית גרמניה הצעירה, ולחם למען פלורליזם וסובלנות ונגד קלריקליזם ושמרנות. מחזהו "אוריאל ד'אקוסטה", המטיף לסובלנות, הוא המוכר שבין חיבוריו.