stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בורגו (רובע)
היסטוריה > ימי הביניים

במהלך ימי הביניים נהרס הגשר שבנה נירון, ומאוזוליאום הדריאנוס הפך לטירה המגינה על העיר. על אף הביזות הרבות של העיר וכיבושה על ידי כובשים שונים, המשיכו עולי רגל נוצרים לעלות לקברו של פטרוס הקדוש.
בשטח הרובע, בקרבת הקבר, נבנו אכסניות ובתי חולים לעולי רגל (כגון בית החולים של רוח הקודש שנבנה בשנת 1198 על ידי האפיפיור אינוקנטיוס השלישי).
מאחר שהרובע נמצא מחוץ לחומות אורליאנוס היה הרובע נתון להתקפות ולביזות רבות. בזיליקת פטרוס הקדוש נבזזה מספר פעמים, ונשרפה על ידי המוסלמים בביזה שנערכה בשנת 847.
בשנת 852 בנה האפיפיור לאו הרביעי את החומות שנקראו על שמו חומת ליאונינה. בעת בניית החומה נחשב הרובע לעיר עצמאית מרומא שנקרא עיר לאונינה (בלטינית: Civitas Leonina), ולעיר מונו שופטים משלה וראש עיר משלה.
רק בשנת 1586 הפכה העיר שנית לרובע של רומא (הרובע ה-14) בהוראת האפיפיור סיקסטוס החמישי.
חומת ליאונינה המחברת בין הוותיקן לטירת סנטאנג'לו נקראת כיום "הפאסטו" ("מעבר בורגו") ושימשה מעבר חירום של האפיפיור שאיפשר לו להימלט ממגוריו בוותיקן אל הטירה.
במהלך ימי הביניים הייתה אוכלוסיית הרובע דלילה ביותר. מרבית בתי הרובע היו מפוזרים, וביניהם היו גני ירקות רבים. כמו כן ברובע היו כנסיות רבות. דרומית לטירת סנטאנג'לו, על גדת הנהר נבנה "נמל לאונינו" (Porto Leonino), דרכו הובאו חומרי בנייה לבזיליקת פטרוס הקדוש.
העולים לרגל לבזיליקה התגוררו בעיר רומא, מעברו השני של הנהר, וחצו את הנהר אל הרובע על גשר סנטאנג'לו, עברו תחת שער קסטלו (Porta Castello - "פורטה קסטלו" - שער הטירה) בדרכם אל הבזליקה, ובהמשך עברו דרך אכסדרת עמודים שכונתה ה"פורטיקה" (Portica).
בתקופת שהותם של האפיפיורים באביניון פחת מספר העולים לרגל ופחתה אוכלוסיית הרובע, ומבנים שונים הוזנחו וקרסו (בהם הפורטיקה).
היסטוריה > תקופת הרנסאנס

תחייתו של הרובע החלה במקביל לתחילת תקופת הרנסאנס. מרכזה המנהלי והכלכלי של רומא עבר מאזור הקמפידוליו לאזור מרכז שדה מרס בעקבות בנייה מחודשת של אמות המים של העיר - דבר שאפשר מגורים במקומות המרוחקים במקצת מהנהר. במקביל, האפיפיורים עזבו את ארמון הלטרן ועברו לקיריית הוותיקן שהפכה למרכז הכוח בפוליטיקה הרומאית. מעבר זה הביא לבנייה מחודשת של בזיליקת פטרוס הקדוש, ועולי הרגל הרבים שהגיעו לבזיליקה דרך הרובע הביאו לפריחה כלכלית של הרובע.
בתקופת כהונתו של האפיפיור ניקולאוס החמישי תכנן ברנרדו רוסלינו הקמת שלוש דרכים חדשות ואכסדראות עמודים שיובילו לבזיליקה. מותו של האפיפיור עצרה את התוכניות. האפיפיור סיקסטוס הרביעי הקים דרך חדש במקביל למעבר בורגו וקרא לה על שמו "ויה סיסטינה" (via Sistina) לימים "בורגו סנטאנג'לו".
בראשית המאה ה-16 החלו להיבנות ברובע ארמונות רבים עבור ראשי הכנסייה ובהם הפאלאצו ברנקוניו דל'אקווילה שתוכנן על ידי רפאל והפאלאצו קפריני שתוכנן על ידי דונאטו בראמאנטה.
על מנת להקל על תנועת עולי הרגל נסללה דרך חדשה שנקראה "ויה אלכסנדרינה" על ידי האפיפיור אלכסנדר השישי בשנת 1500 (ונקראה על שמו). לימים נקראה הדרך "בורגו נואבו".
תור הזהב של הרובע הגיע לשיאו בעת כהונתם של האפיפיורים מפירנצה ליאו העשירי וקלמנס השביעי, שניהם ממשפחת מדיצ'י. בעת שלטונו של קלמנטוס התגוררו ברובע כ-4,926, מרביתם אנשי כנסייה שאינם תושבי העיר רומא. תשעה מ-25 החשמנים השייכים לקוריה הרומאית, התגוררו ברובע, כאשר לכל אחד מהם היו מאות משרתים ויועצים שהתגוררו עימם ברובע. בהתאם, גם אמנים רבים (ובהם רפאל) בנו את ביתם ברובע.
תור הזהב של הרובע הסתיים ב-6 במאי 1527 עת חייליו של קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה כבשו את העיר ובזזו אותה, ובכך החלו את ביזת רומא של אותה שנה. האפיפיור קלמנטוס השביעי נמלט דרך ה"פאסטו" בכותונת לילה אל טירת סנטאנג'לו וכל חיילי המשמר השווייצרי נהרגו בכניסה לבזיליקת פטרוס הקדוש בניסיונם לעכב את חיילי הקיסר.
לאחר הביזה שוקם הרובע, האפיפיור פאולוס השלישי שיקם את חומותיו, ובנה חומות מגן נוספות.
הרובע המשיך לגדול, ובשנת 1565 האפיפיור פיוס הרביעי החל בבניית שלושה רחובות חדשים, כולן צפונית למעבר בורגו, בשל הגידול בשטח הרובע לכיוון זה. הוא קרא לרחובות "בורגו פיו" (על שמו), "בורגו ויטוריו" (על שם הניצחון בקרב לפאנטו בשנת 1571 ו"בורגו אנג'ליקו" (שמו קודם להיבחרו לאפיפיור). על מנת להגדיל את מספר תושבי הרובע הורה האפיפיור על מתן הקלה במיסים לתושבי רומא שיעברו להתגורר בעיר האפיפיור, וחומות חדשות (בהם שער חדש - "שער אנג'ליקה" - Porta Angelica) נבנו על מנת להגן על השכונות החדשות של הרובע. במסגרת הרחבה הרובע נהרסו מספר מנזרים וכנסיות מימי הביניים ובהם, בשנת 1564 כנסיית סנטה מריה אין טרנספוטינה.
היסטוריה > הרובע ה-14 של רומא

ב-9 בדצמבר 1586, הכריז האפיפיור סיקסטוס החמישי על בורגו כרובע ה-14 מבין רובעי רומא, ובכך הפך את הרובע להיות שוב חלק מהעיר.
בראשית המאה ה-17 שיקם האפיפיור פאולוס החמישי את האקווה טראיינה העתיקה שהובילה מים אל הרובע.
במהלך המאה ה-18 וה-19 שמר הרובע על אופיו, אולם המעמד הבורגני שהתגורר ברובע עברה בהדרגה למרכז שדה מרס. ברובע נותרו בעיקר אנשי דת ועובדי הוותיקן, אכסניות לעולי רגל וחנויות של חפצי קדושה.
בעת כיבוש רומא על ידי נפוליאון בונפרטה, הורה מושל העיר קמיל דה טורנו על הריסת בתי הספּינה (spina) - טור הבתים שעמד במקום בו עברה ה"ספּינה" - השידרה המרכזית של הקרקוס גליאנוס, אולם העבודות הופסקו מחוסר תקציב.
לאחר נפילת נפוליאון המשיכו תושבי הרובע לתמוך באיחוד איטליה, וכאשר, בעקבות הקמת ממלכת איטליה הוצע לאפיפיור שהרובע יישאר חלק ממדינת האפיפיור הגיבו תושבי הרובע בהפגנות אלימות. סירוב האפיפיור פיוס התשיעי להצעה, והחלטתו להישאר כלוא בוותיקן הביאה להפסקת ההפגנות.
בעקבות הפיכת רומא לבירת ממלכת איטליה נהרסו חומות הרובע שנבנו על ידי פיוס הרביעי, ובהם גם שער אנג'ליקה, על מנת להקל על התנועה בין הרובע לרובע פראטי.
בין השנים 1886–1911 נבנה גשר ויטוריו עימנואלה השני מעל נהר הטיבר, צפונית לשרידי הגשר שבנה נירון.
היסטוריה > המאה ה-20

בשנת 1936, בהוראת בניטו מוסוליני, ובהסכמת האפיפיור פיוס ה-11 הושלמה הריסת הספּינה, והרחוב תוכנן מחדש על ידי האדריכלים מרצ'לו פיאצ'נטיני ואטיליו ספאקארלי. בטקס שנערך ב-23 באוקטובר 1936 מוסוליני עצמו עמד על גג מבנה והחל בהריסתו בגרזן. ב-8 באוקטובר 1937 הסתיימה הריסת המבנים, ונותרה רחבה רחבה בין בזיליקת פטרוס הקדוש וטירת סנטאנג'לו, אף שעבודות בניית השדרה שכללה שתי שדרות אובליסקים לא הסתיימו עד שנת 1950 (בשל עיכובים שנגרמו במהלך מלחמת העולם השנייה.
כחלק מהעבודות נהרסו כל בתי הרובע שהיו דרומית לפאסטו ונבנתה דרך חדשה שנקראה ויה דלה קונסיליאציונה על שם ההסכמים הלטרניים שנחתמו בשנת 1929 בין איטליה לקריית הוותיקן.
היסטוריה > הרובע כיום

רבים מתושבי הרובע הם אנשי דת נוצריים ועובדי קיריית הוותיקן. התושבים נוהגים לקרוא לעצמם "בורגיצ'יאני" (Borghiciani) על מנת להבדילם מיתר תושבי העיר.
בשנת 2000, בשל עולי הרגל הרבים שהגיעו לעיר, עלו מחירי השכירות ברובע, במטרה להשכיר את הדירות לתיירים, ואמנים רבים שהתגוררו ברובע נאלצו לעזבו. בשל עולי הרגל הרבים שהגיעו נפתחו ברובע חנויות רבות של מזכרות ומזון מהיר.
בשנת מותו של האפיפיור יוחנן פאולוס השני (2005) אירע אירוע דומה עקב ביקור של מיליוני מבקרים בקיריית הוותיקן - מבקרים שכולם עברו דרך הרובע והשפיעו על כלכלתו ומחיריו.
אתרים בעלי חשיבות

ברובע נמצאים טירת סנטאנג'לו וכן ארמון טורלוניה, ארמון פניטנציירי וארמונות נוספים, בית החולים סנטו ספיריטו וכנסיות רבות בהם סנטה מריה אין טרספונטינה, סנטה ספיריטו אין סאסיה, סן לורנצו אין פיסקיבוס, סנטי מיקלה אי מאגנו, וכן מעבר בורגו.
מעבר בורגו, המכונה גם er Corridore ("המסדרון"), המוביל בין הוותיקן לטירת סנטאנג'לו.
מיניאטורה מראשית המאה ה-14 המתארת על עלייה לרגל של עולים בשנת היובל של 1300. העולים מגיעים לעיר לאונינה בדרגם מרומא וברקע ניתן לראות (מימין לשמאל) את מונטה מריו, גבעת הוותיקן וגבעת ג'יאניקולו.
האפיפיור אלכסנדר השישי שינה את מראה הרובע.
הפאלצו ברנקונינו דל'אקווילה, שנחשב לאחת מיצירות המופת ברומא של תקופת הרנסאנס. הארמון נהרס במהלך המאה ה-17, על מנת להקים את כיכר רוסטיקוצ'י.
כנסיית סנטה מריה אין טרנספוטינה. כיפתה הנמוכה של הכנסייה נבנתה כך על מנת לאפשר לתותחני טירסת סנטאנג'לו להתאמן בירי בתותחי הטירה לעבר גבעת ג'יאניקולו מבלי לפגוע בכנסייה.
מפת הרובע בשנת 1779.
"ויה דלה קונסיליאציונה" בשעת הזריחה. ברקע ניתן לראות את טירת סנטאנג'לו המכונה "קסטלו" (Castello) בפי תושבי הרובע.
בוטאריטארי

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס השקט 
 קואורדינטות:  3°10′04″N 172°49′33″E﻿ / ﻿3.1677777777778°N 172.82583333333°E﻿ / 3.1677777777778; 172.82583333333
 שטח:  13.49 קילומטר רבוע
 נתונים מדיניים
 מדינה:  קיריבטי 
 אוכלוסייה:  3,241 (2020)
 אזור זמן:  UTC+12
  (למפת קיריבטי מוגדלת) דרום טאראווה קיריטימטי קנטון האוקיינוס השקטבוטאריטארי(למפת קיריבטי רגילה) דרום טאראווה קיריטימטי קנטון האוקיינוס השקטבוטאריטארי
 
מפת האטול
בוטאריטארי (באנגלית: Butaritari) הוא אטול אלמוגים הממוקם במרכז האוקיינוס השקט, ומהווה חלק מאיי גילברט שברפובליקת קיריבטי.
באטול שלושה איים מיושבים - מקין (Makin), קייבו (Kiebu) ואון (Onne).
בעבר נקרא האטול כולו "מקין" ועל כן, על מנת להבדיל מהאי, קראו לאי המיושב "מקין הקטן".
גאוגרפיה

שטחו של האטול כ-13.6 קמ"ר, ומתגוררים בו כ-4,200 תושבים (2002). שטח הגדול באיי האטול - מקין - 6.7 קמ"ר ומתגוררים בו כ-1,700 תושבים.
כמות המשקעים באטול מרובה ביותר, ויורדים בו מדי שנה כ-4,000 מילימטרי גשם (ביחס ל-2,000 מילימטרים היורדים בטאראווה ו-1,000 מילימטרים באיים הדרומיים יותר של קיריבטי).
צורתו של האטול מלבנית, ורוחבו ממזרח למערב כ-30 ק"מ וכ- 15 ק"מ מצפון לדרום. מספר תעלות מקשרות את הלגונה עם האוקיינוס בצידו המערבי של האטול. הלגונה עמוקה מאוד, ומושפעת משינויי האקלים של האוקיינוס בשל תעלות אלה. עומקה של הלגונה מאפשר כניסת ספינות גדולות אליה.
חלקו הדרומי והדרום מזרחי של האטול הוא אי אחד, הנחצה על ידי תעלה אחת. רוחבו של האיון ביו 0.2 ל-0.5 ק"מ.
בצפון הלגונה המרכזית ישנה לגונה צפונית, רדודה יותר וקטנה יותר.
תחבורה

באי מצוי שדה תעופה שנבנה בו במהלך מלחמת העולם השנייה. שדה תעופה זה הורחב בשנת 1995 על מנת לאפשר טיסות סדירות לטאראווה, אולם טיסות אלה פסקו לאחר זמן קצר ביותר.
היסטוריה

האי הוכרז על ידי ארצות הברית בשנות ה-60 של המאה ה-19 כשטח בריבונותה מכוח חוק איי הגואנו.
בשנות ה-70 של המאה ה-19 שימש האטול כמרכז המסחרי והכלכלי של איי גילברט, עד שהוקם מרכז כלכלי בטאראווה.
בשנות ה-20 של המאה ה-20 הוקם באטול מרכז של חברת סחר יפנית, אולם הירידה במחירי הקופרה הביאה לשפל כלכלי באי. 
במהלך מלחמת העולם השנייה נכבש לזמן קצר האי על ידי כוחות נחתים של ארצות הברית באוגוסט 1942. במהלך קרב מקין בנובמבר 1943 נכבש האי בשנית על ידי חיל הרגלים של צבא ארצות הברית.
האי בספרות

האי שימש כמקום מגוריו של הסופר רוברט לואיס סטיבנסון, והוא מתואר באריכות בחלק השני של ספרו "בימי הדרום".
ראו גם

אוניית צי ארצות הברית האי מקין הקרויה על שם האי.
בחדרי חרדים

| --- | --- |
לוגו בחדרי חרדים
לוגו בחדרי חרדים
 סוג:  אתר חדשות   פורום ופורטל יהדות
 תקופת הפעילות:  ינואר 2002 – הווה (כ־22 שנים)
 מייסדים:  דוד רוטנברג
 בעלות:  מיקי ברזל (75%) אייל משיח (25%)
 שירותים עיקריים:  עיתונות חרדית באינטרנט
 http://www.bhol.co.il/
 
בחדרי חרדים הוא אתר חדשות למגזר החרדי. לצד האתר קיימת מערכת פורומים, כשהעיקרי בהם הוא פורום "בחדרי חרדים".
עורך האתר הוא משה ויסברג (-שם עט).
אתר החדשות

באתר מופיעות ידיעות חדשותיות על המתרחש במגזר החרדי, מבזקי חדשות, מאמרים, דעות ותצלומים. בנוסף לידיעות החדשותיות והאקטואליה היומית, האתר מביא לגולשיו כתבות, ידיעות וסיפורים מתוך חצרות הרבנים והאדמו"רים, ידיעות פוליטיות פנים-חרדיות, וכן בתחום האינטרנט והמחשבים, פרסום ושיווק, כלכלה וצרכנות, מוזיקה ועוד. האתר מכיל מדור וידאו ואלבומי תמונות בעלי זיקה לקהילה החרדית. התמונות מגיעות מהגולשים עצמם, מהפורומים וכן מצלמים השולחים את תמונותיהם לאתר בהתנדבות. באתר גם מדור גמילות חסדים הפתוח לכולם להציע תרומות לגולשים נזקקים.
בחדרי חרדים הוקם בינואר 2002 כפורום באתר הייד פארק, שהוקם על ידי דוד רוטנברג. ב־2005 הפך בחדרי לאתר עצמאי.
בשנת 2007 נרכש האתר על ידי חברת גלובל נטוורקס, שבבעלות גיא כהן. כהן הפך את האתר לפורטל תוכן שמפרסם ידיעות בתחומים מגוונים (פוליטיקה, כלכלה, מוזיקה, חדשות מחצרות הרבנים ועוד). בשנת 2011 הקים האתר אנציקלופדיה אינטרנטית בשם "בחדריפדיה" אך זו נסגרה לאחר שנים מעטות.
באוגוסט 2013 נרכש האתר על ידי הפרסומאי מאיר גל, ב-10 מיליון ש"ח. מעט לאחר מכן עזב דוד רוטנברג, שכיהן עד אז כעורך ראשי, את האתר. גל השיק מגזין שבועי אינטרנטי ומהדורת חדשות ויזואלית תחת השם "הכוורת". בינואר 2014, פורסם תחקיר שנערך על ידי תוכנית הטלוויזיה "המקור", שבו נשמע מאיר גל מנחה את העורך דוד רוטנברג לנקוט קו שבו האתר יתמוך בפוליטיקאי אלי ישי.
בספטמבר 2018 מכר גל את רוב חלקו לקבוצת משקיעים בראשות מיקי ברזל בעליה של ספקית האינטרנט נתיב.
בין השנים 2013 ל-2015 פעל האתר ללא עורך קבוע בעקבות פרשת הסחיטה, ב-2015 מונה מני גירא-שוורץ לעורך, ובמרץ 2018 הוא הוחלף על ידי יעקב גרודקה. שפרש גם הוא ביוני 2019.
תוכן, פיקוח וצנזורה

בדצמבר 2009 פרסמו בכירי הרבנים החרדים קול קורא חריף כנגד אתרי האינטרנט החרדיים. בעקבות האיסור נסגרו רוב אתרי האינטרנט החרדיים. העורכים הראשיים של "בחדרי חרדים", דוד רוטנברג ודב פוברסקי, התפטרו ובמקומם מונה עורך אנונימי. סגירת כמה מהאתרים המתחרים חיזקה את אתר בחדרי חרדים וכוח האדם בו גדל. המנכ"ל גיא כהן נשאר בתפקידו והפך לאחראי הלא אנונימי היחיד מאחורי הפורום. עם זאת, באפריל 2010 אישרו בעל פה כמה מבכירי החותמים על החרם את המשך פעילות האתר החדשותי תחת פיקוח מבקר מטעמם על התכנים. הם עשו זאת מתוך הבנה שהסדר זה עדיף על כך שגולשים חרדים יגלשו באתרים חילוניים. בעקבות כך חזרו רוטנברג ופוברסקי לתפקידם.
גם לאחר ההסדר החדש מתנהלים הפורומים בנפרד וללא פיקוח רשמי מטעם רבנים. כך מתאפשר פרסום ידיעות שיש בהן ביקורת על החברה החרדית והנהגתה. עם זאת, הפורום המרכזי "בחדרי חרדים" אינו מאפשר אזכור נושאים שנחשבים לטאבו בציבור החרדי. כך למשל בפורום לא תוכל להיכתב הודעה בנושאים מיניים. הפתיחות והאנונימיות של המשתתפים גולשים לעיתים קרובות הדיונים בפורום ל"מלחמות חסידים" ולחילופי מהלומות מילוליות בין פלגים שונים של היהדות החרדית והדתית.
למרות הפתיחות היחסית של הפורום ביחס לחברה החרדית, נוסח לו תקנון, שמטרתו לשמור על הסדר בפורום, על מסגרת בה לא יהיו בעיות הלכתיות, ולמנוע הופעת הודעות הנוגדות את ערכי החברה החרדית. לדוגמה חל בו איסור לכתיבת הודעות בשבת.
היסטוריה > הפורום

פורום "בחדרי חרדים" נוסד בינואר 2002 בקטגוריית האקטואליה והחדשות של אתר הפורומים "הייד פארק". שמו, "בחדרי חרדים" הוא הרמז לביטוי "חדרי חדרים", הלקוח מאימרה תלמודית נודעת של רב יהודה בשם רב: ”אמר רב יהודה אמר רב: כל מקום שאסרו חכמים מפני מראית העין - אפילו בחדרי חדרים אסור.”
הפורום הוא למורשי כתיבה בלבד וחברים בו מעל ל-10,000 חברים. כל המעוניין להצטרף מחויב לענות על שאלון לגבי השתייכותו החרדית (באיזו ישיבה למד, לאיזו חצר שייך וכדומה), וכן שאלות שאמורות לבדוק את מידת התאמתו לפורום. הפורום עוסק בעיקר בפוליטיקה חרדית וכללית והוא כולל דיווחים עיתונאיים. בפורום ישנה התייחסות לעולם העיתונות החרדי ולעיתונאים חרדים הפועלים בעיתונות החילונית. עד 2011 נכתבו בפורום מעל למיליון הודעות[דרוש מקור].
מקים הפורום ומנהלו עד לשנת 2009 היה דוד רוטנברג, שפעל בו בכינוי דוד10. הפורום ידוע בגישתו הליברלית יחסית במונחים חרדיים לנושאים של חופש ביטוי וסובלנות, ולדעות חריגות או לא מקובלות. כך לדוגמה על אף שהפורום מוגדר כ"חרדי" חברים בו גם כאלו המשתייכים לציבור הדתי לאומי. הפורום גם מאפשר ביטוי לבעלי דעות שנחשבות לא שגרתיות בזרם המרכזי של הציבור החרדי, כגון תומכים במסירת שטחים, או בעלי קו אנטי-ציוני חריף כאנשי נטורי קרתא הירושלמים ואנשי חסידות סאטמר מניו יורק.
לצד הפורום נפתחו באתר במרוצת השנים פורומים רבים נוספים העוסקים בזרמים בתוך הציבור החרדי, מוזיקה חסידית, אזורים שבהם יש ריכוז חרדים גבוה, וכן פורומים שבהם מתקיימים הדיונים בשפת היידיש (ורוב משתתפיהם הם תושבים מחוץ לישראל).
בשנת 2004 הוקמה פלטפורמת "הייד פארק מסורת" שאיגדה תחת קורת גג אחת את כל הפורומים החרדיים, זאת על מנת למנוע מהגולשים להיחשף לפרסומות לא צנועות ולתכנים בפורומים אחרים בהייד פארק.
מנהלי אתר הייד פארק, שנמכר בשנת 2005 לבעלי אתר "חבר'ה", זיהו את הפוטנציאל שבדיווחי החדשות בפורום והקימו את "אתר בחדרי חרדים".
סחיטה באיומים

ב-1 באפריל 2012 נעצרו מספר בכירים בהנהלת האתר ובראשם המנכ"ל גיא כהן בחשד לסחיטה באיומים של מיליוני שקלים מרבנים, חצרות, אישי ציבור ואנשי עסקים, בעיקר מתוך המגזר החרדי. על פי החשד, אנשי האתר דרשו מאישים שונים תשלום שנע בין אלפי שקלים למאות אלפי שקלים, בתמורה להסרה או מניעה של פרסומים שליליים ולחלופין פרסום חיובי עליהם באתר. תמורת התשלום הם גם התחייבו להסיר טוקבקים שליליים שנכתבו עליהם בפורומים של האתר. על פי החשד, חלק מהטוקבקים נכתבו בידי אנשי האתר עצמם, לצורך הסחיטה. ביוני 2015 הוגש כתב אישום נגד כהן ונגד אורי צור, לשעבר סמנכ"ל המכירות באתר. בדצמבר 2017 הושג הסדר טיעון, במסגרתו יודה כהן בעבירת סחיטה באיומים וייגזר עליו עונש מאסר בין 6 ל-8 חודשים.
ראו גם

פורומים חרדיים
אתר אינטרנט
יהדות חרדית
הערות שוליים

↑  אברהם דוב גרינבוים, יהדות התפוצה, באתר מגזין ליברל, ‏11 ביוני 2020
↑  אופיר דור, אתר "בחדרי חרדים" נרכש ב-10 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 11 באוגוסט 2013
↑  רביב דרוקר, בעלי אתר החדשות "בחדרי חרדים": "אלי ישי חייל שלנו, חייל!", באתר nana10‏, 29 בינואר 2014
↑  אלכסנדר כץ, בעלים של חברת סלולר כשרה - רוכש את אתר 'בחדרי חרדים', באתר אייס, 17 בספטמבר 2018
↑  אלכסנדר כץ, שנתיים לאחר הדרמה באתר 'בחדרי חרדים': מני גירא-שוורץ מונה לעורך הראשי, באתר אייס, 24 בספטמבר 2015
↑  יעקב גרודקה יחליף את מני גירא-שוורץ
↑  יאיר אטינגר, ההכשר השקט: בד"ץ דוט קום, באתר הארץ, 22 באוקטובר 2010
↑  יהודה שלזינגר, הרבנים נכנעו ל"אם כל התועבות": החרדים חוזרים לאינטרנט, באתר ישראל היום, 10 באוקטובר 2010
↑  בחדרי חרדים - מטרות, כללים וחוקת הפורום, באתר בחדרי חרדים, 9 במרץ 2003
↑  תלמוד בבלי, מסכת ביצה, דף ט', עמוד א', מסכת שבת, דף ס"ד, עמוד ב', ועוד.
↑  הודעה חשובה למבקשי אישור כתיבה, באתר בחדרי חרדים, 4 במאי 2004
↑  חיים גריידינגר ויוסי אלי, חשד: בכירי "בחדרי חרדים" סחטו מאות אלפי שקלים מאישי ציבור, באתר nrg‏, 2 באפריל 2012
↑  חן מענית, ‏בכירי "בחדרי חרדים" לשעבר מואשמים בסחיטה באיומים, באתר גלובס, 24 ביוני 2015
↑  יעל פרידסון, אחרי יותר מחמש שנים: הסדר טיעון בפרשת הסחיטה באתר החרדי, באתר ynet, 26 בדצמבר 2017
| דגל ישראל אתרי חדשות בישראל |
| --- | --- | --- |
| אקטואליה | דבר העובדים בארץ ישראל • דיגיטל 14 • כאן דיגיטל • הארץ • המקום הכי חם בגיהנום • וואלה • זמן ישראל • חדשות 0404 • חדשות 13 • ישראל היום • ynet • כאן חדשות • מאקו • מגפון ניוז • מידה • מעריב אונליין • News1 מחלקה ראשונה • N12 • עכשיו 14 • רוטר.נט • שיחה מקומית •  שקוף • i24 News |  |
| המגזר הדתי והחרדי | בחדרי חרדים • המחדש • הקול היהודי • חרדים10 • כיכר השבת • כיפה • סרוגים • ערוץ 7 • JDN |  |
| המגזר הערבי | א-סנארה • אל-ערב • פאנט • בוקרא תקשורת |  |
| בידור ופנאי | חורים ברשת • ישראל בידור • פנאי פלוס • Xnet |  |
| מדע וטכנולוגיה וגיימינג | הידען • מזבלה • Geektime • HWzone • GamePro • Vgames |  |
| שונות | ביזפורטל • תיק דבקה • WDG • ONE • GoGay |  |
מערכת בחדרי חרדים בבני ברק
הפשקוויל שפורסם, חתום על ידי רבנים, שהוביל לפרישתם הזמנית של שני מנהלי האתר: דוד רוטנברג ודב פוברסקי
צילום מסך של פורום בחדרי חרדים משנת 2008
ביפקייק

| --- | --- |

 בימוי:  ת'ום פיטצ'ג'ראלד 
 הופק בידי:  שאנדי מיטצ'ל ת'ום פיטצ'ג'רלד
 תסריט:  ת'ום פיטצ'ג'ראלד 
 עריכה:  סוזן שאנקס
 שחקנים ראשיים:  דניאל מק'אייבור ג'ושוע פיס
 מוזיקה:  ג'ון וסלי קרישולם מיכאל דיאבו ג'ון רובי
 צילום:  טום הרטינג
 מדינה:  קנדה בריטניה צרפת
 חברה מפיצה:  Strand Releasing
 הקרנת בכורה:  1999
 משך הקרנה:  97 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט להט"בי, סרט ביוגרפי 
 הכנסות:  276,259 דולר
 דף הסרט ב־IMDb
 
ביפקייק (באנגלית: Beefcake) הוא סרט דוקו-דרמה-להט"בי קנדי-בריטי-צרפתי דובר אנגלית משנת 1999. הסרט הוא מחווה למגזיני פיתוח גוף משנות ה-40, ה-50 וה-60, אשר הופצו בארצות הברית ויועדו לקהילה ההומוסקסואלית, ובפרט למגזין בשם "Physique Pictorial", אשר יצא לאור על ידי בוב מיזר מ"Athletic Model Guild". עלילת הסרט אותו כתב וביים ת'ום פיטצ'ג'רלד, נכתבה בהשראת ספר-תמונות מאת פ' ולנטיין הובן השלישי, אשר יצא לאור על ידי טאשן, והיא מבוססת על אירועים שהתרחשו במציאות.
בסרט מככבים דניאל מק'אייבור, קרול גודסמן, ג'ק גריפין מאזייקה, ג'ונתן טורנס וג'ושוע פיס.
עלילת הסרט מתארת את אורח חייהם הבלייני של דוגמני ה-"Athletic Model Guild", והוא כולל ראיונות עם דוגמנים ועם צלמים אשר עבודותיהם אכן התפרסמו במגזינים המוקדמים, ובהם ג'ק לה-ליין וג'ו דאלסנדרו. הסרט מותח ביקורת על תקופת המקארתיזם שבארצות-הברית, בשנות ה-50.
הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה בפסטיבל סאנדנס בשנת 1999. הסרט הופץ בארצות-הברית על ידי Strand Releasing, והיה מועמד לשלושה פרסי ג'יני.
צוות השחקנים

דניאל מק'אייבור - בוב מיזר
ג'ושוע פיס - ניל א' או'הארה
ג'ק גריפין מאזייקה - רד
קרול גודסמן - דליה מיזר
ג'ונתן טורנס - דייוויד
תומאס קאווד - עורך דינו של מיזר
ג'יימי רוברטסון - תובע
דיק סירקום - שופט
ת'ום פיטצ'ג'רלד - עורך דינו של לה-פלור
הערות שוליים

↑  הוצאות והכנסות הסרט ביפקייק באתר Box Office Mojo
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בית הכנסת תפארת ישראל (ביצ'ווד)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 מיקום:  אוהיו 
 מדינה:  ארצות הברית 
 קואורדינטות:  41°28′37″N 81°29′44″W﻿ / ﻿41.4769°N 81.4956°W﻿ / 41.4769; -81.4956
  (למפת אוהיו מוגדלת) קולומבוס קליבלנד סינסינטי טולידו דייטון ינגסטאון פארמה אקרון פ נ ס י ל ב נ י ה  וירג'יניה המערבית  קנטקי א י נ ד י א נ ה  מישיגן קנדה ימת איריבית הכנסת תפארת ישראל(למפת אוהיו רגילה) קולומבוס קליבלנד סינסינטי טולידו דייטון ינגסטאון פארמה אקרון פ נ ס י ל ב נ י ה  וירג'יניה המערבית  קנטקי א י נ ד י א נ ה  מישיגן קנדה ימת איריבית הכנסת תפארת ישראל
 
תפארת ישראל (באנגלית: Temple Tifereth-Israel) הוא בית כנסת רפורמי בביצ'ווד, אוהיו, פרבר של קליבלנד בארצות הברית. הוקם בשנת 1850 ונמנה עם הקהילות המייסדות של 'איחוד הקהילות העבריות האמריקניות', כיום האיחוד ליהדות רפורמית בארצות הברית. נמצא בשדרות שייקר בביצ'ווד. מושבו הקודם היה בקליבלנד, ברובע האוניברסיטאי המשמש עדיין לאירועים מיוחדים ולטקסי מעבר של בני הקהילה.
במשך 46 שנה (1917–1963) הונהגה הקהילה על ידי הרב אבא הילל סילבר ובית הכנסת נודע כ"של סילבר". כעת הוא פועל כאחד מתוך מספר מרכזים של הקהילה, עם בית ספר ושרותי דת. הוא כולל ספרייה ומוזיאון, כמו כן כמה חדרי תפילה ואולמות תפילה. בבית הכנסת מתקיימים טקסי בר מצווה ושיעורים. בפרברים המזרחיים של קליבלנד קיימת קהילה יהודית פעילה מאוד ולכן מספר חברי קהילת תפארת ישראל, חברים בה יותר מ-1,500 בתי-אב, הולך וגדל.
בסמוך לבית הכנסת (ה"טמפל") בביצ'ווד שוכן המוזיאון למורשת יהודית ע"ש מאלץ והוא מאכסן חלק מאוסף מוזיאון בית-הכנסת.
הקהילה היהודית מהווה כ-89.5% מהאוכלוסייה הכללית בביצ'ווד.
ביפקו

| --- | --- |

 תקופת הפעילות:  מ-1993 
 סוגה:  פופ • דאנס-פופ • מוזיקה אלקטרונית
 חברים
 ריצ'רד סטנרד אש האוויס ג'וליאן גלאגר 
 
ביפקו (באנגלית: Biffco) הוא צוות הפקה מוזיקלית וכתיבת שירים מברייטון, אנגליה, הממלכה המאוחדת. הצוות הוקם על ידי ריצ'רד סטנרד, ג'וליאן גלאגר ואש האוויס. במרוץ השנים, הצוות כתב, הלחין והפיק מאות שירים לאמנים רבים, דוגמת קיילי מינוג, ואן דיירקשן, אטומיק קיטן, אלי גולדינג, ליאונה לואיס, ליטל מיקס, סופי אליס בקסטור ויל יאנג והספייס גירלז. סטנרד והאוויס עבדו בעברם כמנהלי מוזיקה של תוכניות טלוויזיה כמו "The X Factor".
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1997 | פרסי אייבור נובלו | השיר הנמכר ביותר שנכתב בבריטניה ("Wannabe") | זכייה |
| 1997 | פרסי אייבור נובלו | להיט השנה ("Wannabe") | זכייה |
| 1997 | פרסי המוזיקה הבריטית | המפיקים הבריטים הטובים ביותר | מועמדות |
| 1998 | טקס פרסי מוזיקת הפופ של ASCAP‏ | השירים המצליחים ביותר בארצות הברית ("Wannabe") | זכייה |
| 1998 | טקס פרסי מוזיקת הפופ של ASCAP בלונדון | השירים המצליחים ביותר בארצות הברית ("Wannabe") | זכייה |
| 1998 | טקס פרסי מוזיקת הפופ של ASCAP בלונדון | השירים המצליחים ביותר בארצות הברית ("2 Become 1") | זכייה |
| 1998 | טקס פרסי מוזיקת הפופ של ASCAP בלונדון | שיר השנה ("Become 1 2") | זכייה |
| 1998 | פרסי אייבור נובלו | להיט השנה ("Spice Up Your Life") | מועמדות |
| 1999 | פרסי המוזיקה ASCAP בלונדון | השירים המופיעים ביותר בארצות הברית ("Become 1 2") | זכייה |
| 2014 | פרסי המוזיקה של ASCAP בלונדון | שיר השנה ("Lights") | זכייה |
הערות שוליים

↑  Nash, Paul (בדצמבר 2001). "THE IRISH CONNECTION". SOS Publications Group. אורכב מ-המקור ב-7 ביוני 2015. נבדק ב-1 באוגוסט 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Four New Spice Girls Songs Leaked Online". people.com. 11 בפברואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Writers, producers, mixers based in Brighton". Biffco. נבדק ב-7 באפריל 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ash Howes | Big Life Producer Management". Biglifemanagement.co.uk. אורכב מ-המקור ב-1 במרץ 2016. נבדק ב-2016-02-21. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Nissim, Mayer (11 באוקטובר 2010). "'X Factor' Nicolo thanks fans for support". דיגיטל ספיי. אורכב מ-המקור ב-12 באוקטובר 2010. נבדק ב-11 באוקטובר 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "The Ivors 1997". אורכב מ-המקור ב-18 בפברואר 2017. נבדק ב-18 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "1998 ASCAP Pop Music Awards winners". Billboard Magazine. 30 במאי 1998. נבדק ב-18 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "ASCAP Awards Honor U.K. Acts". Billboard Magazine. 7 בנובמבר 1998. נבדק ב-18 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Ivors 1998". אורכב מ-המקור ב-13 באוגוסט 2018. נבדק ב-18 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Langes Aces PRS Awards". Billboard Magazine. 30 באוקטובר 1999. נבדק ב-18 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Christman, Ed (9 באוקטובר 2014). "ASCAP Honors Ellie Goulding, UMPG at 34th Annual Awards". Billboard. Prometheus Global Media. נבדק ב-8 בדצמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: fd1840d3-7c75-4bd8-a893-910774ac4314
בילי בלנקס

| --- | --- |

 לידה:  1 בספטמבר 1955 (בן 69) אירי, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1986 
 מספר צאצאים:  2 
 פרופיל ב-IMDb
 
בילי וויין בלנקס (באנגלית: Billy Wayne Blanks; נולד ב-1 בספטמבר 1955) הוא גורו כושר, אמן לחימה, שחקן וממציא שיטת הכושר "טאי בו" (Tae Bo).‏