stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרויקט הלהקה
העונה השנייה (2014) > חסינויות

בעונה זו כל שבוע קיבל נושא, אליו קשורות המשימות בשבוע.
| נושא השבוע | אמן אורח | חסינות שירה מהאמן האורח | חסינות כוריאוגרפיה מעוז מורג | חסינות חברתית ממשתתפי העונה | חסינות מהפרויקטורים על הופעה או קליפ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| התחלות | משה פרץ | בן רחביה | אביגל כהן | ניב דשא | הילי מרגוליס |
| הסתגלות | קרן פלס | סתיו וקנין | אביגל כהן | ליאם פינטו | אור כהן אכד |
| הופעה בימתית | עילי בוטנר וילדי החוץ | ניב דשא | סתיו וקנין | לא חולקה | הילי מרגוליס |
| התבלטות בלהקה | רוני דלומי | אור כהן אכד | ניב דשא | אביגל כהן | סתיו וקנין |
| הפריצה לעולם המוזיקה | עברי לידר | בוטלה (אין חסינויות בשבוע האחרון) | בוטלה (אין חסינויות בשבוע האחרון) | בוטלה (אין חסינויות בשבוע האחרון) | בוטלה (אין חסינויות בשבוע האחרון) |
בעונה זו, כל המתמודדים שהצליחו להגיע אל הגמר (חמשת האחרונים) קיבלו חסינות לפחות פעמיים במהלך העונה.
קריס קרוס

| --- | --- |
 מקום הקמה:  אטלנטה 
 תקופת הפעילות:  מ-1992 
 סוגה:  מוזיקת היפ הופ 
 חברת תקליטים:  סו סו דאף רקורדינגס, קולומביה רקורדס, Ruffhouse Records 
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 Chris Kelly Chris Smith 
 
קריס קרוס היה צמד היפ הופ אמריקאי שחבריו היו כריס "מאק דאדי" קלי וכריס "דאדי מאק" סמית'. הצמד פעל משנת 1991 עד 1996 ומשנת 2006 עד 2013. קריס קרוס זכו להכרה עולמית בעקבות להיטם "jump". הם גם זכו להכרה בעקבות סגנון לבושם הייחודי. כריס קלי מת משימוש יתר בסמים בשנת 2013.
קריירה

ההכרות בין חברי ההרכב החלה כשלמדו יחד בכיתה א. קלי יליד אוגוסט 1978 וסמית' יליד ינואר 1979 התגלו בקניון באטלנטה מקום מגוריהם על ידי המפיק ג'רמיין דופרי שהיה אז בן 19. בעקבות הצלחתו עם הצמד הפך דופרי למפיק מבוקש.
בעזרת דופרי חתמו הנערים על הסכם עם חברת התקליטים "ראפהאוס רקורדס" והוציאו את אלבום הבכורה Totally Krossed Out  בשנת 1992. האלבום הופק על ידי דופרי וממנו נמכרו ארבעה מיליון עותקים בארצות הברית. האלבום כלל את הלהיט "Jump" ששהה שמונה שבועות בצמרת מצעד הבילבורד הוט 100. בכך היה לשיר הראפ הראשון ששהה בצמרת תקופה כה ארוכה. הוידאו קליפ לשיר צבר אף הוא הצלחה רבה. הוא דורג במקום הראשון ב-MTV, ונמכרו ממנו 100,000 עותקים.
הצמד ביצע מופע חימום בסיבוב ההופעות של מייקל ג'קסון שליווה את יציאת אלבומו Dangerous. קריס קרוס הופיעו גם בהופעת קמע בווידאו קליפ של ג'קסון לשירו Jam. הם השתתפו גם בקליפ של ראן די אם סי לצד אמנים נוספים, בקליפ של TLC ושיחקו בפרק של הסדרה עולם אחר. בשנת 1992 ביצע הצמד את השיר Jump בסדרה The Living Colour. בשנת 1992 יצא גם משחק וידאו בכיכובם של השניים. קריס קרוס הופיעו בהופעת קמע בסרט Who's the Man? בשנת 1993.
האלבום השני של קריס קרוס Da Bomb יצא בשנת 1993 והשיג מכירות פלטינום. האלבום כלל את הלהיט Alright בשיתוף הדיג'יי Super Cat, את הלהיט I'm Real" ואת הלהיט Da Bomb בשיתוף הראפר Da Brat. האלבום השלישי Young, Rich & Dangerous יצא בשנת 1996 והשיג מכירות זהב.
מותו של כריס קלי

ב-29 באפריל 2013 נמצא כריס קלי חסר הכרה בביתו שבאטלנטה והובל לבית החולים. הוא מת בבית החולים. בן 34 היה במותו. על פי הממצאים הוא מת כתוצאה משימוש בסמים, ביניהם הרואין וקוקאין.
הערות שוליים

↑   שירה פור, ישבנים בחזית, חלציים מאחור: חזרתם של מכנסי הג'ינס ההפוכים, באתר הארץ, 5 בספטמבר 2017
↑  Kris Kross’ Chris Smith Mourns Death of Chris Kelly , באתר רולינג סטון, 3 במאי 2013
1 2  שרון מולדבי, קטנים, קשוחים ורדודים, חדשות, 22 באוגוסט 1993ז
↑  Run DMC ft Pete Rock & CL Smooth “Down With The King” (1993), באתר hhga
↑  A Different World, באתר tvguide
↑  ג'רמין ספראדלי, 23 Jump, Jump: Kris Kross’ Amazing ‘In Living Color’ Performance, באתר הפינגטון פוסט, 5 בינואר 2013
↑  הראפר כריס קלי (קריס קרוס) מת, באתר ynet, 2 במאי 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb13950203r (data)  GND: 10297322-2  ISNI: 0000 0001 0659 7387  LCCN: n92074493  MusicBrainz: bf61e8ff-7621-4655-8ebd-68210645c5e9  VIAF: 129167490   WorldCat (עם VIAF): 129167490
הכוחות המזוינים המהפכניים של קובה

| --- | --- |

 
 זרועות
 צבא קובה
 חיל האוויר וההגנה האווירית הקובני
 חיל הים הקובני
 היסטוריה צבאית
 משבר הטילים בקובה
 מלחמת עשר השנים
הכוחות המזוינים המהפכניים של קובה (בספרדית: Fuerzas Armadas Revolucionarias, בקיצור: FAR) הם הכוחות הצבאיים של קובה. הם כוללים את צבא קובה, חיל הים הקובני, חיל האוויר וההגנה האווירית וגופים חצי-צבאיים אחרים, כולל מיליציית הכוחות הטריטוריאליים ( Milicias de Tropas Territoriales - MTT), צבא העבודה הצעיר (Ejército Juvenil del Trabajo - EJT), וחטיבות ההגנה והייצור (Brigadas de Producción y Defensa - BPD), וכן את ארגון ההגנה האזרחית (Defensa Civil de Cuba - DCC) ומוסד המילואים הלאומי (Instituto Nacional de las Reservas Estatales - INRE). כל הקבוצות הללו כפופות למשרד הכוחות המזוינים המהפכניים (Ministro de las Fuerzas Armadas Revolucionarias - MINFAR).
הכוחות המזוינים הם הארגון החזק ביותר בקובה. הצבא מנהל מפעלים רבים במגזרים כלכליים מרכזיים המייצגים כ-4% מהכלכלה הקובנית. בנאומים רבים הדגיש נשיא קובה, ראול קסטרו את תפקידו של הצבא כ"שותף של העם".
היסטוריה

צבא קובה הוקם לראשונה בשנת 1868 על ידי מהפכנים קובנים במהלך מלחמת עשר השנים. הוא הצטרף למדינות ההסכמה במלחמת העולם הראשונה באפריל 1917 וסיפק סוכר לכמה מדינות, בעיקר לארצות הברית. הצבא היה מעורב בקרב הקאריביים במהלך מלחמת העולם השנייה כחלק צבעלות הברית שנתמכו על ידי ארצות הברית. לאחר שהמהפכה הקובנית הפילה את ממשלתו של פולחנסיו בטיסטה, צבא המורדים הקובני בהנהגתו של פידל קסטרו אורגן מחדש לכוחות המזוינים הנוכחיים של קובה.
במהלך המלחמה הקרה העניקה ברית המועצות סיוע צבאי וכלכלי לקובה. מ-1966 ועד סוף שנות ה-80, הסיוע הצבאי של ממשלת ברית המועצות אפשר לקובה לשדרג את יכולותיה הצבאיות למקום הראשון באמריקה הלטינית. המשימה הצבאית הקובנית הראשונה באפריקה התקיימה בגאנה ב-1961. כוחות הצבא של קובה הופיעו באלג'יריה, בשנת 1963, כאשר חטיבה רפואית צבאית הגיעה לסייע לממשלה. מאז שנות ה-60, קובה שלחה כוחות צבא למדינות אפריקה ומדינות ערביות - סוריה ב-1973, אתיופיה ב-1978, אנגולה מ-1975 עד 1989, וניקרגואה ואל סלוודור במהלך שנות ה-80.
בשנת 1989, הממשלה ביצעה טיהור בכוחות המזוינים ובמשרד הפנים, והרשיעה את ארנלדו אוצ'ואה, קצין הצבא בדרגת מייג'ור גנרל וגיבור הרפובליקה של קובה, קולונל אנטוניו דה לה גווארדיה ממשרד הפנים, ובריגדיר גנרל פטריסיו דה לה גווארדיה גם הוא ממשרד הפנים באשמת שחיתות וסחר בסמים. פסק דין זה מכונה בקובה "סיבה 1". אוצ'ואה ואנטוניו דה לה גווארדיה הוצאו להורג. בעקבות ההוצאות להורג, הצבא צומצם באופן דרסטי, משרד הפנים הועבר לשליטתו הבלתי רשמית של ראש הכוחות המזוינים המהפכניים גנרל ראול קסטרו (אחיו של פידל קסטרו), ומספר רב של קציני צבא הועברו למשרד הפנים.
סוכנות ביון ההגנה דיווחה ב-1998 כי הארגונים החצי-צבאיים של המדינה, כוחות המיליציה הטריטוריאלית, צבא הצעירים והמיליציה הימית סבלו מירידה ניכרת של המורל והאימונים בשבע השנים הקודמות, אך עדיין שמרו על הפוטנציאל "לגרום לאויב לשלם על פלישתו." קובה גם אימצה אסטרטגיית "מלחמת העם" המדגישה את האופי ההגנתי של יכולותיה.
ב-14 בספטמבר 2012, גנרל בכיר קובני הצהיר במהלך ביקור בבייג'ינג על הרצון להעמיק עוד יותר את שיתוף הפעולה הצבאי עם סין. הוא אמר כי קובה לחלוק מידע הצבא הסיני ולחזק את שיתוף הפעולה הבילטרלי בהכשרת כוח אדם ובתחומים אחרים.
הכוח הצבאי של קובה צומצם בחדות בעקבות אובדן הסובסידיות הסובייטיות לאחר תום המלחמה הקרה, וכיום מונים הכוחות המזוינים המהפכניים 39,000 חיילים סדירים.
צבא המהפכה

ב-1984 היו 3 פיקודים גאוגרפיים עיקריים: מערב, מרכז ומזרח. היו דיווחים על כ-130,000 חיילים בכל הדרגות. בכל פיקוד היה חיל מצב הכולל דיוויזיית שריון אחת, אוגדה ממוכנת וקורפוס של 3 דיוויזיות חי"ר, אם כי לפיקוד המזרח היו שני קורפוסים בסך 6 דיוויזיות. היה גם אזור צבאי עצמאי, עם דיוויזיית חיל רגלים אחת באי איסלה דה לה חובנטוד.
הערכת סוכנות בין ההגנה במחצית הראשונה של 1998 אמרה כי יחידות השריון והתותחנים של הצבא היו ברמות מוכנות נמוכות עקב אימונים "מצומצמים מאוד", ובדרך כלל לא מסוגלים לבצע פעולות אפקטיביות מעל רמת הגדוד, וכי הציוד נמצא ברובו באחסון ואינו זמין בהתראה קצרה. באותו דו"ח נאמר כי הכוחות המבצעים המיוחדים של קובה ממשיכים להתאמן אך בקנה מידה קטן מבעבר, וכי בעוד המחסור בחלקי חילוף לציוד הקיים שלה והמחסור החמור הנוכחי בדלק משפיעים יותר ויותר על היכולות המבצעיות, קובה עדיין מסוגלת לפעול בהתנגדות ניכרת לכל מעצמה אזורית.
חיל האוויר וההגנה האווירית המהפכניים

חיל האוויר וההגנה האווירית המהפכניים של קובה או DAAFAR שימש בשנות ה-80 בעזרת ברית המועצות לצורך הפגנת כוח בחו"ל, במיוחד באפריקה. במהלך אותה תקופה קובה שלחה מטוסי קרב וטרנספורטים להצבה באזורי עימות כמו אנגולה ואתיופיה.
בשנת 1990, חיל האוויר של קובה היה המצויד ביותר באמריקה הלטינית. בסך הכל, חיל האוויר הקובני המודרני ייבא כ-230 מטוסים בעלי כנף קבועה. למרות שאין נתון מדויק זמין, אנליסטים מערביים מעריכים שנכון ל-2009 לפחות 130 (מתוכם רק 25 מבצעיים) מהמטוסים הללו עדיין נמצאים בשירות ופרוסים בין 13 בסיסי התעופה הצבאיים באי.
בשנת 1996 הפילו לוחמים מה-DAAFAR שני מטוסי ססנה מפלורידה, אשר נחשדו בטעות בהטלת כרוזים במרחב האווירי של קובה. חיל האוויר ספג ביקורת על כך שלא נתן לטייסי המטוס אופציות מלבד הפלה. מטוס אחד נמלט.
חיל הים המהפכני

בשנת 1988, הצי הקובני היה מורכב מ-12,000 איש, 3 צוללות, 2 פריגטות מודרניות של טילים מונחים, ספינת מודיעין אחת, ומספר רב של ספינות סיור ושולות מוקשים. עם זאת, רוב הכלים מתוצרת ברית המועצות הוצאו משימוש או הוטבעו כדי ליצור שוניות. עד שנת 2007, הצי הקובני הוערך בכ-3,000 כוחות (כולל עד 550 כוחות חיל נחתים של הצי) עם 6 ספינות טילים מסדרת אוסה וספינה אחת מדגם פוק קורבט. הצי הקובני כולל גם גדוד נחתים קטן בשם "Desembarco de Granma". בעבר מנה הגדוד 550 איש, אם כי גודלו נכון ל-2022 אינו ידוע.
לאחר שהצוללות הסובייטיות הישנות הוצאו משירות, קובה חיפשה עזרה מהניסיון של צפון קוריאה בצוללות קטנות. עריקים צפון קוריאנים טענו שראו קובנים מאמצע עד סוף שנות ה-90 בבסיס צוללות סודי. שנים מאוחר יותר, התפרסמה תמונה בודדת של צוללת שחורה קטנה בנמל הוואנה. לפי השמועות הצוללת חמושה ב-2 טורפדות. רק צוללת בודדת נמצאת בשירות והעיצוב נראה מקומי, גם אם הושפע הן מצפון קוריאה והן מעיצובים סובייטיים.
חיל הים הסב ספינת דייגים גדולה לספינת סיור נושאת מסוקים Rio Damuji מס' 390 חמושה ב-2 טילים ומקלעים. יחידה שנייה (BP-391) הוסבה ונכנסה לשירות בשנת 2016.
חיל הים הקובני מפעיל מערכות טילים משלו, מערכת טילים המיוצרת בקובה (העתק של SS-N-2 סטיקס הסובייטי) ומערכת טילים נגד ספינות "רמולגדאס". האיומים העיקריים של חיל הים הם הברחות סמים והגירה בלתי חוקית. מיקומה הגאוגרפי והנוכחות הימית המוגבלת של המדינה אפשרו לסוחרים לנצל את המים הטריטוריאליים והמרחב האווירי של קובה.
הצי הקובני מפעיל 2 מסוקי 2 Mi-14 Haze לטובת לוחמה נגד צוללות.
כוחות מיוחדים

הצרעות השחורות (Avispas Negras), הידועה גם בשם החטיבה הניידת של הכוחות המיוחדים (BMTE) היא יחידת כוחות מיוחדים בכוחות המזוינים המהפכניים של קובה.
הערות שוליים

↑  "The Cuban military and transition dynamics" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2009-03-26. נבדק ב-2009-08-27.
↑  "Does the Cuban Military Really Control Sixty Percent of the Economy?". Huffington Post. 2017-06-28.
↑  "Challenges to a Post-Castro Cuba" (PDF). Harvard International Review. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2010-06-10. נבדק ב-2009-08-27.
↑  Claudia Zilla. "The Outlook for Cuba and What International Actors Should Avoid" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2009-06-06. נבדק ב-2009-08-27.
↑  John Williams, "Cuba: Havana's Military Machine", The Atlantic Monthly, August 1988
↑  "Cuba and China strengthen military cooperation".
↑  "The World Factbook". נבדק ב-24 באפריל 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Cuban Armed Forces Review: Air Force (אורכב 10.02.2009 בארכיון Wayback Machine)
↑  Sections 3.18, 3.19 and 3.20 of the Resolution on the Cuban Government's Shootdown of Brothers to the Rescue Adopted by the Council of the International Civil Aviation Organization (ICAO) at the Twentieth Meeting of its 148th Session on 27 June 1996
↑  "Cuba: Havana's Military Machine". The Atlantic. באוגוסט 1988. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Delfin". hisutton.com. 10 באוקטובר 2016. נבדק ב-4 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Sutton, H. I. "New Photo Reveals Cuban Navy's Secret Submarine". Forbes (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-1 במרץ 2020. נבדק ב-2020-03-02. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Global Security on Cuban Navy".
↑  Cuban Armed Forces Review: Air Force Archived 2009-02-10 at the Wayback Machine.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12376185b (data)  ISNI: 0000 0001 2186 9053  LCCN: n81085543  SUDOC: 02814337X  VIAF: 152323113   WorldCat (עם VIAF): 152323113 
חיילים קובנים
שומרים במאוזוליאום של חוסה מרטי, סנטיאגו דה קובה
מיג 21 קובני משנות ה-70
מפת CIA המציגה את הטווח המשוער של מטוסי מיג 29 קובניים.
ספינת הסיור נושאת מסוקים Rio Damuji מס' 390 בהוואנה (יולי 2011)
פנסילבניה

ערך זה עוסק במדינת ארצות הברית. אם התכוונתם למושבה האמריקנית שקדמה למדינה, ראו .
פנסילבניה (או פנסילווניה; על פי כללי התעתיק: פנסילווניה; שם מלא: הקהילייה של פנסילבניה, באנגלית: Commonwealth of Pennsylvania ‏האזנהקובץ:En-us-Pennsylvania.ogg‏Ⓘ‏) היא מדינה בארצות הברית, ואחת מארבע מדינות הנושאות את הכינוי "קהילייה" (Commonwealth).
פנסילבניה מכונה "מדינת אבן הראשה" בשל מרכזיותה במאה ה-19 בשגרה ובכלכלה של 13 המושבות. בעיר פילדלפיה שבפנסילבניה הוכרזה עצמאותה של ארצות הברית וכן נחתמה החוקה. היא המדינה החמישית בגודל אוכלוסייתה בארצות הברית.
פנסילבניה ידועה בקהילות המתגוררות ב"ארץ ההולנדית" – האמיש והמנוניטים.
מקור השם

אף שרבים מהמתיישבים הראשונים במושבה היו שוודים והולנדים, המדינה נקראת על שמו של האדמירל האנגלי פן, אביו של מייסדה של "מושבת פנסילבניה" ויליאם פן. משמעות השם בלטינית: "יערו של פן".
היסטוריה

לפני ההתיישבות האירופית באזור, שימש האזור מקום מושבם של שבטים אינדיאנים רבים ובהם הלנאפי, סוסקוואהאנה, אריאז, אירוקוי, שווני ואחרים.
בשנת 1643 התיישבה באזור בו נמצאת היום פילדלפיה קהילה משוודיה. מאוחר יותר עברה השליטה באזור להולנד ולבריטניה. ב-4 במרץ 1681 העניק המלך צ'ארלס השני זיכיון התיישבות לויליאם פן עבור השטח בו נמצאת המדינה. פן ייסד את מושבת פנסילבניה (בלטינית: "יערו של פן") – בה הותר חופש פולחן ודת, כך הציע לפתור את בעיית רדיפת הקוויקרים בעולם הישן עליהם נמנה פן בעצמו.
שטחה המערבי של המדינה היה שטח מריבה בין בריטניה וצרפת במלחמת הצרפתים והאינדיאנים. במקום בו עמד המוצב הצרפתי פורט דו'ווסן עומדת היום העיר פיטסבורג. בשל חופש הפולחן והדת במושבה הגיעו אליה מתיישבים רבים מגרמניה, סקוטלנד ואירלנד. בשנת 1704 קיבלו "שלושת המחוזות הנמוכים" ניו קסל, קנט וססקס רשות להקים בית מחוקקים משלהם, ובהמשך הפכו למושבה נפרדת בשם דלאוור.
פנסילבניה הייתה אחת מ-13 המושבות שמרדו בבריטניה במהלך המהפכה האמריקנית בשנת 1776. פנסילבניה הייתה המדינה השנייה לאשרר את החוקה האמריקאית, ב-12 בדצמבר 1787, חמישה ימים לאחר שדלאוור אשררה את החוקה. במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית נערך במדינה קרב גטיסברג ליד העיר גטיסבורג, אשר נחשב לנקודת המפנה במלחמת האזרחים.
במחצית השנייה של המאה ה-19 התפתחה תעשיית ייצור הנפט במערב המדינה. במהלך המאה ה-20 התפתחו תעשיות הפלדה במדינה וכן כריית פחם. כלכלת המדינה נפגעה עם הירידה שחלה במעמדן של תעשיות אלה בסוף המאה ה-20.
גאוגרפיה

פנסילבניה מהווה גשר גאוגרפי בין צפון מזרח ארצות הברית לבין מדינות הדרום של ארצות הברית, וכן גשר בין המדינות לחוף האוקיינוס האטלנטי לבין מדינות המערב התיכון.
המדינה גובלת בצפונה בניו יורק, במזרחה, מעבר לנהר דלאוור, בניו ג'רזי, בדרומה במדינות דלאוור, מרילנד, ווירג'יניה המערבית, ובמערבה באוהיו. בצפון המדינה נמצאת ימת אירי.
הנהרות העיקריים במדינה הם נהר דלאוור, סוסקוואנה, מונונגאהלה, אולג'ני ונהר אוהיו.
אורכה של המדינה הוא 290 ק"מ, ורוחבה הוא 500 ק"מ. שטחה הכולל של המדינה הוא 119,283 קמ"ר, מתוכם 2,990 קמ"ר שטחי מים. פנסילבניה היא המדינה ה-33 בגודלה בארצות הברית.
הנקודה הגבוהה במדינה היא הר דייוויס שגובהו 979 מטרים מעל פני הים.
המדינה נחצית באלכסון על ידי הרי האפלאצ'ים החוצים את המדינה מצפון מזרח לדרום מערב. החלק הצפוני של ההרים היא רמת אולג'ני.
למדינה יש 143 ק"מ של חופים לאורך נהר הדלאוור, המהווה למעשה לשון ים, אך אין למדינה חוף ישיר עם האוקיינוס האטלנטי. עם זאת נמל פילדלפיה הוא אחד הנמלים הימיים העיקריים של ארצות הברית.
ממשל ופוליטיקה

כמו כל מדינות ארצות הברית, ממשלת פנסילבניה מורכבת משלוש רשויות: מבצעת, מחוקקת ושופטת.
ממשל ופוליטיקה > הרשות המבצעת

בראש הרשות המבצעת של פנסילבניה עומד מושל המדינה. המושל הנוכחי, (שנת 2024), הוא איש המפלגה הדמוקרטית – ג׳וש שפירו. כמו כן נבחרים סגן המושל, ראש התביעה הכללית, החשב הכלל, וראש מחלקת האוצר של המדינה.
הממשלה מורכבת מ-18 ראשי סוכנויות המדינה הממונים על ידי המושל. תפקידי ראשי סוכנויות המדינה הם: מזכיר המדינה, התובע הכללי, מזכיר משרד החינוך, המפקח על הביטוח, מזכיר משרד הבנקים, מזכיר משרד החקלאות, מזכיר משרד הבריאות, המפקח על המשטרה, מזכיר משרד העבודה והתעשייה, מזכיר משרד הרווחה, מזכיר משרד האוצר, מזכיר משרד המסחר, מזכיר משרד ענייני הקהילה, מזכיר משרד התחבורה, מזכיר המשרד לאיכות הסביבה, מזכיר משרד השירותים הכלליים, מזכיר משרד ענייני הזיקנה, מזכיר מחלקת השבים (חנינות).
ממשל ופוליטיקה > הרשות המחוקקת

לפנסילבניה שני בתי מחוקקים מאז שנת 1790.
האספה הלאומית של פנסילבניה, כוללת את הסנאט של פנסילבניה ובו 50 חברים ואת בית הנציגים של פנסילבניה ובו 203 נציגים.
ממשל ופוליטיקה > הרשות השופטת

פנסילבניה מחולקת ל-60 מחוזות שיפוטיים. בכל מחוז, למעט שני מחוזות, יש בתי משפט מחוזיים (שנקראו בעבר – בתי משפט שלום "justices of the peace"), והם דנים בתביעות פליליות בעלות חשיבות נמוכה ובתביעות אזרחיות בסכומים נמוכים (מקביל לבתי משפט השלום בישראל).
בפילדלפיה ישנה ערכאה של בתי משפט עירוניים, ובפיטסבורג ערכאה של בתי משפט משטרתיים עירוניים, להם סמכויות זהות לבתי המשפט המחוזיים של שאר מחוזות פנסילבניה.
מקורם של בתי משפט הנמוכים בערכאה שנקראה "בתי משפט לפניות רגילות (Courts of Common Pleas).
מעל בתי המשפט המחוזיים ישנן שתי ערכאות ערעור – ערכאת הערעור העליונה (the Superior Court), המקבילה לבתי המשפט המחוזיים בישראל, ערכאת הערעור העליונה היא בית המשפט של חבר העמים של פנסילבניה (the Commonwealth Court), המקביל לבית המשפט העליון בישראל.
בערכאת הערעור העליונה יושבים 15 שופטים, ובבית המשפט של חבר העמים 9 שופטים. בית המשפט של חבר העמים משמש גם כערכאה ראשונה בתביעות נגד המדינה, ובענייני בחירות (מקביל לסמכויות בג"ץ במדינת ישראל).
מעל כל ערכאות אלה נמצא בית המשפט העליון של פנסילבניה שהיא ערכאת ערעור עליונה ואחרונה מעל הן ערכאת הערעור העליונה ומעל בית המשפט של חבר העמים. ערכאת ערעור זו דנה גם בערעורים על עונשי מות. בבית משפט זה חברים 7 שופטים הנבחרים בבחירות ישירות. נשיא בית המשפט העליון הוא השופט לו הוותק הגדול ביותר מבין כל השופטים הנבחרים.
ממשל ופוליטיקה > פוליטיקה

פנסילבניה נחשבת כמדינה מתנדנדת בכך שאינה נשלטת על ידי מפלגה אחת. הסנאטורים המייצגים את המדינה בסנאט של ארצות הברית הם: בוב קייסי וג'ון פטרמן מהמפלגה הדמוקרטית. מרבית הכיסאות של המדינה בבית הנבחרים של ארצות הברית נשלטים על ידי המפלגה הדמוקרטית. מושל המדינה הנוכחי הוא ג'וש שפירו, חבר המפלגה הדמוקרטית. בשש מערכות בחירות רצופות, אלה של 1992, 1996, 2000, 2004, 2008 ו-2012, זכו המועמדים הדמוקרטיים ביל קלינטון (פעמיים), אל גור, ג'ון קרי (ברוב זעום של 50.9%) וברק אובמה (פעמיים, ברוב של כ-52%) בהתאמה. לעומת זאת, בבחירות של 2016 חל מהפך במדינה ודונלד טראמפ הרפובליקני ניצח את הילרי קלינטון עם 48.8% מהקולות. ב-2020 זכתה שוב המפלגה הדמוקרטית כשבחרה בג'ו ביידן בפער של קצת יותר מאחוז, אולם ב-2024 זכתה המפלגה הרפובליקנית כשבחרה בדונלד טראמפ בפער של 1.7%.
תומכי המפלגה הדמוקרטית מהווים רוב באזור פילדלפיה, באזור סקרנטון במזרח המדינה וכן בפיטסבורג במערב המדינה. תומכי המפלגה הרפובליקנית נמצאים בעיקר במערב המדינה ובאזוריה הכפריים.
כלכלה

נכון לשנת 1999, התוצר המדינתי הגולמי של פנסילבניה היה 383 מיליארד דולר אמריקאי. פנסילבניה היא המדינה השישית בגודלה בארצות הברית מבחינת התוצר שלה. בשנת 2000 ההכנסה הממוצעת לנפש הייתה $29,539 (מקום 18 בארצות הברית).
המוצרים החקלאיים העיקריים של המדינה הם מוצרי חלב, גידול עופות, בקר, פטריות, חזירים וחציר.
המוצרים התעשייתיים העיקריים הם מוצרי מזון, מוצרים כימיים, מוצרי חשמל ומכונות. התיירות מהווה אחד מענפי הכלכלה העיקריים של המדינה.
אחד מהמפעלים הגדולים במדינה הוא מפעל השוקולד הרשי הנמצא בעיר הרשי. בפיטסבורג ישנם מפעלים של היינץ המייצרים בעיקר קטשופ וכן מטה החברה שוכן בעיר. בנוסף נמצא במדינה המפעל של זיפו המייצר מצתים. מטה רשת התקשורת הגדולה בארצות הברית, Comcast נמצא בפילדלפיה, וכן רשת הביגוד הבין-לאומית אמריקן איגל נמצאת בפיטסבורג.
מחוז לנקסטר ידוע ברהיטי העץ המיוצרים בו, בעיקר על ידי אנשי כת האמיש והמנוניטים.
ענף הדייג במדינה מתבסס על דייג של דגי מים מתוקים בימת אירי.
דמוגרפיה

על פי מחלקת מרשם האוכלוסין של ארצות הברית, נכון לשנת 2006 התגוררו במדינה 12,440,621 תושבים (מתוכם – 568,800, שהם 4.6% מאוכלוסיית המדינה, נולדו מחוץ למדינה). בפנסילבניה הגידול הגבוה ביותר בארצות הברית של האוכלוסייה ההיספנית והאסייתית.
מרבית התושבים ממוצא גרמני מתגוררים בפרוורי פילדלפיה. מרבית התושבים ממוצא בריטי מתגוררים במערב המדינה, בקרבת הגבול עם מדינת ניו יורק. באזור סקראנטון יש מתיישבים רבים ממוצא פולני ובפילדלפיה יש רוב לשחורים. בפנסילבניה יש יותר תושבים ממוצא סלובקי וולשי מכל מדינה אחרת של ארצות הברית, וכן מספר התושבים יוצאי אוקראינה השני בגודלו בארצות הברית (המדינה בה מספר האוקראינים הגבוה ביותר היא ניו יורק).
כבר מעת הקמתה של מושבת פנסילבניה על ידי הקוויקרים, הייתה נהוגה במושבה סובלנות דתית יוצאת דופן כלפי קבוצות דתיות אחרות, כגון הלותרנים, האמיש והמנוניטים.
סובלנות זו הביאה להתיישבות של כתות רבות במושבה. הלותרנים יסדו את ניו סווידן (שוודיה החדשה), האחווה המורבית ייסדה את בית לחם שבפנסילבניה, וכן מספר רב של יישובים פרסביטריאנים במערב המדינה.
לאחר המהפכה התעשייתית החלה התיישבות של קתולים רבים בפנסילבניה. בפילדלפיה עצמה קבור ג'ון ניומן – קדוש נוצרי שהיגר מצ'כיה לארצות הברית ופעל לשיפור מערכת החינוך הדתית במדינה.
בפנסילבניה אחת הקהילות היהודיות הגדולות בארצות הברית, וגרים במדינה למעלה מ-300,000 יהודים.
בשנים האחרונות נוצרו במדינה גם קהילות של בודהיסטים, הינדים, מוסלמים וסיקים.
דמוגרפיה > הערים הגדולות

פילדלפיה
פיטסבורג
אלנטאון
רדינג
סקרנטון
ספורט

פנסילבניה היא ביתם של מספר קבוצות ספורט מהליגות המקצועניות הבכירות בארצות הברית:
כדורסל: פילדלפיה 76' מליגת ה-NBA
פוטבול: פילדלפיה איגלס והפיטסבורג סטילרס מליגת ה-NFL
הוקי קרח: פילדלפיה פליירס ופיטסבורג פינגווינס מליגת ה-NHL
בייסבול: פילדלפיה פיליז ופיטסבורג פיירטס מליגת ה-MLB
כדורגל: בשנת 2010 הצטרפה קבוצת פילדלפיה יוניון לליגת ה-MLS
הספורט הפופולרי במדינה הוא הפוטבול, הן ברמה המקצוענית והן בליגות המכללות והתיכונים.
מלבד ענפי הספורט בהם למדינה נציגות מקצועניות, ענף ספורט בולט נוסף הוא הספורט המוטורי.
השכלה > מכללות ואוניברסיטאות

במדינה שוכנת האוניברסיטה היוקרתית הפרטית אוניברסיטת פנסילבניה שבעיר פילדלפיה. כמו כן, אוניברסיטת מדינת פנסילבניה הציבורית נמצאת בתחומה, ומכילה קמפוסים ברחבי המדינה. בנוסף אוניברסיטת קרנגי מלון הפרטית המפורסמת בתחומי המדע והטכנולוגיה נמצאת בעיר פיטסבורג.
סמלי המדינה

| סמלי מדינת פנסילבניה> דגל.דגל פנסילבניה Flag of Pennsylvania | סמלי מדינת פנסילבניה> סמל.סמל פנסילבניה Seal of Pennsylvania | סמלי מדינת פנסילבניה> מוטו. | סמלי מדינת פנסילבניה> כינוי. |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | "מידה טובה, חירות ועצמאות" "Virtue, liberty, and independence" | "מדינת אבן הראשה" "Keystone State" |
| עץ | פרח | ציפור | חיה |
| צוגה קנדית Tsuga canadensis | קלמיה Penngift crown vetch | שכווי הצווארון Ruffed grouse | אייל פרדי לבן-זנב White-tailed deer |
תושבי פנסילבניה ידועים

בנג'מין פרנקלין (1706–1790) – מייסד אוניברסיטת פנסילבניה ב-1742, שחתם על הכרזת העצמאות של ארצות הברית ועל חוקת ארצות הברית התגורר בפנסילבניה ונקבר בה, בבית הקברות של כרייסט צ'רץ' בפילדלפיה.
סטפן פוסטר – משורר אמריקאי.
ג'יימס ביוקנן (1791–1868) הנשיא ה-15 של ארצות הברית.
ג'ורג' מ. דאלאס (1792–1864) סגן הנשיא ה-11 של ארצות הברית.
ת'דאוס סטוונס (1792–1868) מנסח התיקון ה-14 לחוקת ארצות הברית
וינפילד סקוט הנקוק (1824–1886) מפקד כוחות ארצות הברית בקרב גטיסברג במלחמת האזרחים האמריקנית.
גנרל ג'ורג' מרשל (1880–1959) מפקד צבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה והוגה תוכנית מרשל.
ריצ'ל קרסון (1907–1964) – ביולוגית ימית, מהמקימות הראשיות של התנועה הסביבתית העולמית.
אנדי וורהול (1928–1987) אמן. נולד בפנסילבניה ונקבר בה.
ביל קוסבי (נולד ב-1937) – שחקן, קומיקאי, מפיק טלוויזיה ואקטיביסט לשעבר.
סברינה קרפנטר (נולדה ב-1999) – זמרת ושחקנית, תפקיד ידוע מאיה מהעולם של ריילי, דיסני.
טיילור סוויפט (נולדה ב-1989) זמרת-יוצרת קאנטרי-פופ אמריקאית, זוכת 10 פרסי גראמי.
ליל סקייס (נולד ב-1998) ראפר, היפ הופ וכותב שירים אמריקאי.
ויל סמית' (נולד ב-1968) שחקן, זמר מפיק מוזיקלי. זוכה פרס גראמי
זאין מאליק (נולד ב-1993) זמר ופזמונאי אנגלי.
ראו גם

מחוזות פנסילבניה
הערות שוליים

↑  "Pennsylvania", Religious Landscape Study, Pew Research Center
↑  "U.S. Census Bureau Data". U.S. Census Bureau. 2010. Retrieved 2011-07-13.
1 2  American FactFinder – Results
↑  "Annual Estimates of the Resident Population for Incorporated Places: April 1, 2010 to July 1, 2013". census.gov. May 2014. Retrieved June 3, 2014.
↑  "Table 1. Annual Estimates of the Population of Metropolitan and Micropolitan Statistical Areas: April 1, 2010 to July 1, 2014" (CSV). 2014 Population Estimates. United States Census Bureau, Population Division. March 2015. Retrieved March 26, 2015.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554954505171  BNE: XX453139  CiNii: DA02913616  GND: 4045103-3  ISNI: 0000 0004 0410 5133  LCCN: n79022911  MusicBrainz: 75d8fdcf-03e9-43d9-9399-131b8e118b0b  NARA: 10045337  NDL: 00629210  NKC: ge130391  NSK: 000765494  RERO: 02-A003680888  SUDOC: 027493679  VIAF: 150023893   WorldCat (עם VIAF): 150023893 
הקפיטול של פנסילבניה
אזור חקלאי ליד קלינגרסטון.
מפת צפיפות האוכלוסין של מדינת פנסילבניה
הוולס פארגו סנטר