stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דת ברוסיה
גישות

בחקר הדתות ברוסיה, "העיקרון האתני" מבוסס על ההנחה שכל מספר האנשים המשתייכים לקבוצה אתנית מסוימת הם חסידי הדת המסורתית של אותה קבוצה. עיקרון זה משמש לעיתים קרובות כדי להעריך את גודלן של קבוצות קטנות מאוד, למשל הלותרניות הפינית ב-63,000, בהנחה שכל 34,000 הפינים ו-28,000 האסטונים ברוסיה מאמינים בדתם ההיסטורית; או הלותרניות הגרמנית ב-400,000, בהנחה שכל הגרמנים ברוסיה מאמינים בדתם ההיסטורית. עם זאת, בין אם מדובר בקבוצות קטנות או גדולות יותר, גישה זו עלולה להוביל לטעויות גסות.
לעיתים נעשה שימוש לרעה בעיקרון האתני כדי לנפח בכוונה את השכיחות של דתות מסוימות, במיוחד הגדולות יותר, למטרות פוליטיות. למשל, מנהיגים איסלאמיים ואורתודוקסים טוענים באופן שגרתי שלדתותיהם יש 20 מיליון ו-120 מיליון חסידים ברוסיה בהתאמה, על ידי ספירת כל הפרטים המשתייכים לקבוצות האתניות שהשתייכו היסטורית לדתות אלו. על ידי יישום העיקרון האתני, אנשים אדישים לדת או אתאיסטים גלויים, אלו שהמירו אמונה שונה מזו שנקבעה על ידי לאום, ואנשים המשתתפים בדתות אשר היסטורית לא נקשרו לקבוצות אתניות ספציפיות. ברוסיה - כלומר מאמינים ותיקים, מומרים רוסים חדשים לפרוטסטנטיות, קתוליות ודתות מזרחיות (אנ') ואחרים - אינם נכללים אוטומטית מהחישובים.
קריטריון נוסף לספירת אוכלוסיות דתיות ברוסיה הוא זה של "שמירה על מצוות דת". בהתבסס על עיקרון זה, מעט מאוד רוסים יהיו דתיים. נמצא שבין 0.5% ל-2% מהאנשים בערים הגדולות משתתפים בחגיגות חג הפסחא, ובסך הכל רק בין 2% ל-10% מכלל האוכלוסייה (3 עד 15 מיליון איש) מקיימים באופן פעיל חיים נוצרים אורתודוקסים. שיעור המוסלמים הנוהגים בקרב קבוצות אתניות שהן היסטורית אסלאמיות גדול יותר, 10% עד 40% בהתאם לקבוצה, ועם זאת קטן מכל הנחה המבוססת על העיקרון האתני.
הקריטריון המדויק ביותר לספירת אוכלוסיות דתיות ברוסיה הוא זה של "הזדהות עצמית", המאפשר לספור גם את אותם אנשים המזהים עצמם עם דת מסוימת אך אינם נוהגים בה בפועל. עיקרון זה מספק תמונה של עד כמה רעיונות והשקפות נתונים נפוצים בקרב האנשים. אף על פי כן, צוין שאנשים שונים לרוב נותנים משמעויות שונות לאותם סמני זהות. למשל, אחוזים גדולים של אנשים שמזהים את עצמם כ"אורתודוקסים" נמצאו כמאמינים שאלוהים הוא "כוח חיים", מאמינים בגלגול נשמות, קשרים אסטרליים ורעיונות ניו-אייג'ים אחרים.
שיטה נוספת ששימשה לעיתים כדי לקבוע את גודל הדתות ברוסיה היא לספור את מספר הארגונים הרשומים שלהן. אולם קריטריון כזה מוביל להנחות לא מדויקות מסיבות שונות. אין אותו קשר אריתמטי בין מספר הארגונים המקומיים של הדתות למספר המאמינים בהן, שכן לדתות שונות יש מבנים ארגוניים שונים. יתרה מזאת, לדתות שונות יש גישה שונה לרישום הארגונים שלהן, ורשויות חילוניות רושמות חלקן ללא קשיים בעודן מעכבות את הרישום של אחרים. למשל, הכנסייה הרוסית האורתודוקסית להוטה לרשום את הקהילות שלה כשהן עדיין בשלב העובר, ורבות מהן למעשה אינן פעילות; המאמינים הישנים באופן מסורתי אינם רואים ברישום חיוני, וחלק מהענפים דוחים אותו באופן עקרוני; ולכנסיות פרוטסטנטיות יש את המספר הגדול ביותר של קהילות לא רשומות, כנראה בסביבות עשרת אלפים, רובן קבוצות קטנות ביותר, ואף על פי שזרמים רבים מונעים רישום, לעיתים קרובות הן מתמודדות עם נטייה שלילית מצד הרשויות החילוניות.
דמוגרפיה

באוגוסט 2012 פורסם הסקר הגדול והמיפוי הראשון של דתות ברוסיה המבוסס על זיהוי עצמי בארנה אטלס, הרחבה של מפקד האוכלוסין של 2010, עם נתונים על שבעים ותשעה מתוך שמונים ושלושה מהנושאים הפדרליים של רוסיה. על סך אוכלוסייה מעוגלת של 142,800,000 מצא הסקר כי 66,840,000 אנשים, או 47.4% מכלל האוכלוסייה, היו נוצרים. ביניהם, 58,800,000 או 41.1% מהאוכלוסייה היו מאמינים בכנסייה הרוסית האורתודוקסית, 5,900,000 או 4.1% היו נוצרים ללא כל עדה, 2,100,000 או 1.5% היו מאמינים בנצרות האורתודוקסית מבלי להשתייך למיעוט כלשהו או לכנסייה קטנה יותר (למיעוט). כנסיות לא-רוסיות אורתודוקסיות (כולל ארמנית וגיאורגית), 400,000 או 0.2% היו מאמינים ותיקים אורתודוקסים, 300,000 או 0.2% היו פרוטסטנטים, ו-140,000 (פחות מ-0.1%) היו קתולים. בקרב הלא-נוצרים, 9,400,000 או 6.5% מהאוכלוסייה היו מוסלמים (כולל האסלאם הסוני, האסלאם השיעי, ורוב המוסלמים שאינם קשורים לאחד מהם (אנ')), 1,700,000 או 1.2% היו עובדי אלילים, דתות שמאניות טורקו-מונגוליות ודתות חדשות), 700,000 או 0.5% היו בודהיסטים (בעיקר מבתי הספר הטיבטיים), 140,000 או 0.1% היו הינדים, ו-140,000 היו יהודים דתיים. בקרב האוכלוסייה הלא דתית, 36,000,000 אנשים או 25% הצהירו כי הם "מאמינים באלוהים (או בכוח עליון)" אך "אינם דוגלים בדת מסוימת", 18,600,000 או 13% היו אתאיסטים, ו-7,900,000 או 5.5% לא הצהירו כל אמונה דתית, רוחנית או אתאיסטית.
| דָת | מספר |  % |
| --- | --- | --- |
| נצרות | 67,720,000 | 47.4 |
| -הכנסייה הרוסית-אורתודוקסית | 58,750,000 | 41.1 |
| -כנסיות אורתודוקסיות אחרות | 2,140,000 | 1.5 |
| -אורתודוקסיה של מאמינים ותיקים | 460,000 | 0.3 |
| -נצרות לא קשורה | 5,800,000 | 4.1 |
| -פרוטסטנטיות ופנטקוסטליזם | 390,000 | 0.3 |
| -קתוליות | 180,000 | 0.1 |
| מאמינים, אבל לא דוגלים בדת מסוימת | 35,920,000 | 25.2 |
| אִסלַאם | 9,320,000 [lower-alpha 2] | 6.5 |
| עבודת אלילים | 1,740,000 | 1.2 |
| -רודנוברי | 750,000 | 0.5 |
| -טנגריזם, שמאניזם סיבירי, אסיאניזם ופגאניזם אחר | 950,000 | 0.7 |
| בודהיזם | 660,000 | 0.5 |
| הינדואיזם | 90,000 | 0.1 |
| יהודים דתיים | 90,000 | 0.1 |
| אתאיזם | 18,590,000 | 13 |
| לא צוין | 7,790,000 | 5.5 |
כלל האוכלוסייה: 142,800,000
דמוגרפיה > סטטיסטיקה כרונולוגית

| דת | 1998> מספר | 1998>  % | 2012> מספר | 2012>  % |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| הנצרות האורתודוקסית המזרחית | 74,278,513 | 50.3 | 61,350,000 | 43.0 |
| אסלאם | 5,906,840 | 4.0 | 9,400,000 | 6.5 [lower-alpha 2] |
| אתאיזם | 67,485,647 | 45.7 | 18,600,000 | 13.0 |
| מאמינים, אבל לא דוגלים בדת מסוימת | 67,485,647 | 45.7 | 36,000,000 | 25.0 |
| דתות אחרות | 67,485,647 | 45.7 | 12,000,000 | 8.4 |
| לא צוין | 67,485,647 | 45.7 | 7,900,000 | 5.5 |
| כלל האוכלוסייה | 147,671,000 | 147,671,000 | 142,800,000 | 142,800,000 |
דמוגרפיה > סקרים אחרים

בשנת 2022, המרכז לחקר דעת הקהל הרוסי (VTsIOM) מצא כי 68% מהרוסים זיהו נוצרים אורתודוקסים, 1% היו פרוטסטנטים, 6% היו מוסלמים, 4% השתייכו לדתות אחרות, 20% לא היו בעלי דת ו-1% היו לא בטוחים לגבי אמונתם. הסקר גם מצא שרק 38% מאלו מתחת לגיל 25 הצהירו על עצמם כנוצרים אורתודוקסים.
בשנת 2020 העריך מרכז לבדה (אנ') כי 63% מהרוסים היו נוצרים אורתודוקסים, פחות מ-1% היו קתולים, פרוטסטנטים ויהודים דתיים, 7% היו מוסלמים, 2% השתייכו לדתות אחרות, 26% לא דתיים ו-2% לא בטוחים על אמונתם.
בשנת 2020, קרן דעת הקהל הרוסית העריכה כי 60% מהרוסים היו נוצרים אורתודוקסים, 3% היו נוצרים אחרים, 6% היו מוסלמים, 24% אינם דתיים, 2% הלכו על דתות אחרות ו-4% לא היו בטוחים לגבי אמונתם. בקרב הרוסים מתחת לגיל 30, רק 43% הזדהו כנוצרים אורתודוקסים, 5% כנוצרים אחרים, 42% כלא דתיים, 7% כמוסלמים, 1% כחסידי דתות אחרות ו-3% לא בטוחים.
בשנת 2018, על פי מחקר שנערך במשותף על ידי מרכז בנדיקט ה-16 של אוניברסיטת סנט מרי בלונדון לדת וחברה והמכון הקתולי של פריז, ובהתבסס על נתונים מהסקר החברתי האירופי 2014–2016, הנצרות נמצאת בדעיכה ברוסיה. כמו במערב אירופה. בקרב הרוסים בני 16 עד 29, 41% היו נוצרים (40% אורתודוקסים ו-1% פרוטסטנטים), 10% היו בני דתות אחרות (9% מוסלמים ו-1% אחרים), ו-49% לא היו דתיים.
בשנת 2017 פרסמה גאלופ סקר שקבע כי 61% מהרוסים רואים עצמם כדתיים, בעוד ש-23% מהרוסים התייחסו אל עצמם כלא דתיים, בעוד ש-7% התייחסו לעצמם כאתאיסט משוכנע בעוד 9% הנותרים לא ציינו את אמונתם הדתית.
סקר "האמונה הדתית והשייכות הלאומית במרכז ומזרח אירופה" לשנת 2017 שנערך על ידי מרכז המחקר פיו הראה כי 73% מהרוסים הכריזו על עצמם כנוצרים - כולל 71% אורתודוקסים, 1% קתולים ו-2% נוצרים אחרים, בעוד 15% לא היו קשורים לדת, 10% היו מוסלמים ו-1% היו בני דתות אחרות. על פי אותו מחקר, הנצרות חוותה עלייה משמעותית מאז נפילת ברית המועצות ב-1991, ויותר רוסים אומרים שהם נוצרים כעת (73%) מאשר אומרים שהם גדלו נוצריים (65%).
בשנת 2015, מרכז המחקר פיו העריך כי 71% מהרוסים היו נוצרים אורתודוקסים, 15% אינם דתיים, 10% היו מוסלמים, 2% היו נוצרים מזרמים אחרים, ו-1% השתייכו לדתות אחרות. במקביל, המרכז פרסם נתונים מהסקר החברתי האירופי 2004–2012 המראים ששיעור הנוצרים האורתודוקסים ברוסיה נותר יציב בין 41% מיד לאחר 2004, 46–50% סביב 2008 ו-45% סביב 2012.
בשנת 2013, האקדמיה הרוסית למדעים העריכה כי 79% מהרוסים היו נוצרים אורתודוקסים, 4% היו מוסלמים, 9% היו רוחניים אך אינם מזדהים עם אף דת ו-7% היו אתאיסטים.
בשנת 2011, מרכז המחקר פיו העריך כי 73.6% מהרוסים היו נוצרים.
הסקר החברתי האירופי 2007–2009 מצא כי 45% מהרוסים היו אורתודוקסים, 8% היו מוסלמים ו-47% הצהירו על עצמם שאינם דתיים.
בשנת 2008, התוכנית הבינלאומית לסקר חברתי העריכה כי 72% מהרוסים היו אורתודוקסים, 18% אינם דתיים ו-6% דבקו בדתות אחרות. עם זאת, אנשים שלא הגיבו לא נספרו.
דתות עיקריות > נצרות

הנצרות הייתה הזיהוי העצמי הדתי של 47.1% מהאוכלוסייה הרוסית בשנת 2012. סקרים אחרים נותנים תוצאות שונות: באותה שנה 2020 העריך מרכז לבדה כי 63% מהרוסים היו נוצרים; בשנת 2020 העריכה קרן דעת הקהל כי 63% מהאוכלוסייה היו נוצרים; בשנת 2011 העריך מרכז המחקר פיו כי 71% מהרוסים היו נוצרים. בשנת 2011 העריך Ipsos MORI כי 69% מהרוסים היו נוצרים. ובשנת 2021 העריך המרכז הרוסי לחקר דעת הקהל (VCIOM) כי 67% מהרוסים היו נוצרים.
דתות עיקריות > אסלאם

האסלאם היא הדת השנייה בגודלה ברוסיה אחרי הנצרות האורתודוקסית. זוהי הדת השלטת היסטורית בקרב כמה קבוצות אתניות קווקזיות (אנ') (בעיקר הצ'צ'נים, האינגושים (אנ')והאדיגים), וכמה עמים טורקים (בעיקר הטטרים והבשקירים (אנ')).
בשנת 2012, המוסלמים ברוסיה היו 9,400,000 או 6.5% מכלל האוכלוסייה. בקרב המוסלמים הללו, 6,700,000 או 4.6% מכלל אוכלוסיית רוסיה לא היו מזוהים עם זרמים ואסכולות באסלאם כלשהם. מי שאינם קשורים הם בעיקר מוסלמים סונים. מוסלמים שאינם קשורים אלו מהווים אחוזים משמעותיים של למעלה מ-10% בקברדינו-בלקריה (49%), בבשקורטוסטן (38%), קאראצ'אי-צ'רקסיה (34%), טטרסטן (31%), ימאליה (13%), מחוז אורנבורג (11%), אדיגיאה (11%) ומחוז אסטרחאן (11%). ברוב האזורים של סיביר יש אוכלוסייה מוסלמית בלתי מזוהה של 1% עד 2%.
האסלאם הסוני היה דתם של 2,400,000 מהמוסלמים, או 1.6% מכלל אוכלוסיית רוסיה. היו לו עוקבים משמעותיים של יותר מ-10% מהאוכלוסייה רק בדאגסטן (49%) ובקאראצ'אי-צ'רקסיה (13%). אחוזים גבוהים מ-2% נמצאים בקברדינו-בלקריה (5%), יוגרה (חנטיה-מנסיה) (5%), ימאליה (4%), מחוז אסטרחאן (3%), מחוז צ'ליאבינסק (3%) ומחוז טיומן (2%). ביקוטיה הייתה אוכלוסיית סונים שנעה בין 1% ל-2%. לנתינים פדרליים רבים אחרים הייתה אוכלוסייה מוסלמית של 0.1% עד 0.9%. האסלאם השיעי, אחרת, היה ענף של 300,000 אנשים, או 0.2% מכלל אוכלוסיית רוסיה. הוא היה מיוצג בעיקר בדאגסטן (2%), ואדיגיה (1%), קאראצ'אי-צ'רקסיה (1%), קברדינו-בלקריה (1%), מחוז נובגורוד (1%), מחוז פנזה (1%), טטרסטן (1%) %) ויוגרה (1%).
הנתינים הפדרליים של רוסיה עם רוב מוחלט אסלאמי – יותר מ-50% – היו צ'צ'ניה, אינגושטיה, דאגסטן (82.6%), קברדינו-בלקריה (55.4%) וטטרסטן (55%). אחוזים משמעותיים (מעל 5%) נמצאו בקאראצ'אי-צ'רקסיה (48.0%), בשקורטוסטן (38.6%), ימליה (17.4%), מחוז אסטרחאן (14.6%), אדיגיאה (12.6%), מחוז אורנבורג (13.9%) ויוגרה (10.9%).
מסגד בדזרז'ינסק.
מסגד קולשריף בבקאזאן.
מסגד אחמד קדירוב בגרוזני.
מסגד בקינזבולאטובו.
מסגד בקולויבו, לאורך נהר מיאס, בצ'ליאבינסק.
דתות עיקריות > יהדות

בשנת 2012 היו ברוסיה 140,000 יהודים דתיים, בעוד שמספר היהודים האתניים היה גדול משמעותית. אכן, רוב היהודים האתניים ברוסיה אינם יהודים לפי דת, היהדות היא דתם רק של מיעוט מהיהודים האתניים. רובם אתאיסטים ולא דתיים, רבים נוצרים, וחלק ניכר מהם בודהיסטים. בשנת 2012, רק 13% מהיהודים האתניים האמינו ביהדות, 13% היו נוצרים אורתודוקסים, 4% פשוט נוצרים, 27% אתאיסטים, 25% מאמינים אך אינם מזוהים עם דת מאורגנת, 4% בודהיסטים ו-3% עובדי אלילים. יהודים דתיים התרכזו בעיקר בקמצ'טקה (חבל מנהלי) (0.4%), סנקט פטרבורג (0.4%), קורסק (מחוז) (0.4%), חברובסק (חבל מנהלי) (0.3%), סטברופול (חבל מנהלי) (0.3%), בוריאטיה (0.2%), המחוז היהודי האוטונומי (0.2%), קלמיקיה (0.2%) וקברדינו-בלקריה (0.2%).
כיום חיים ברוסיה כ-156,000 יהודים רשומים ברשויות הפנים במדינה ויש מספר לא ידוע של יהודים, המוערך בכמיליון, שאינם יודעים על יהדותם או שאינם מצהירים עליה (במידה רבה בעקבות חששם לגילויי אנטישמיות כנגדם). "איגוד הקהילות היהודיות ברוסיה", אשר בראשו עומדים הרב הראשי לרוסיה, בערל לזר, ואיל ההון הישראלי לב לבייב הוא מהארגונים היהודיים הגדולים במדינה, ברשות הארגון תקציבים של מיליוני דולרים ובזכות עובדה זו, מימן הארגון הקמת בתי כנסת, בתי ספר, בתי תמחוי, מרכזים קהילתיים ומוסדות נוספים ברחבי רוסיה וברית המועצות לשעבר. בינואר 2016, במהלך הקונגרס היהודי-אירופי, קרא נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין, ליהודים הסובלים מאנטישמיות באירופה – להגר לרוסיה.
חופש דת

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
לפי כמה פרשנים מערביים, הכבוד לחופש הדת על ידי הרשויות החילוניות ירד ברוסיה מאז סוף שנות ה-90 ותחילת שנות ה-2000. בנוסף, הממשלה ממשיכה להעניק הרשאות לכנסייה האורתודוקסית הרוסית שלא הוענקו לשום כנסייה או אגודה דתית אחרת. בשנת 2006, כומר מארי פגאני, ויטלי טנאקוב, הורשע בהקצנה ונידון ל-120 שעות של עבודת כפייה בגין פרסום פוליטי-דתי של חומר הנחשב "קיצוני". בשנת 2011 היה ניסיון לא מוצלח לאסור את הבהגווד-גיטה (אנ') על אותה האשמה. באוגוסט 2016, השטחים של מנזר וודי שנוסד ב-2001 בניז'ני נובגורוד נהרסו על ידי הרשויות המקומיות לאחר שהוכרז בלתי חוקי ב-2015. הקטגוריות "קיצוניות" ו"כת טוטליטרית" שימשו באופן עקבי כדי לנסות להוציא מחוץ לחוק קבוצות דתיות שהכנסייה הרוסית האורתודוקסית מסווגת כ"לא מסורתית", כולל הכנסיות הפרוטסטנטיות החדשות ביותר ועדי יהוה. קיים איסור על פעילות של עדי יהוה ברוסיה.
בשנת 2017, דו"ח מהוועדה האמריקנית לחופש דת בינלאומי (אנ') קבע כי: "ממשלת רוסיה רואה בפעילות דתית עצמאית איום מרכזי על היציבות החברתית והפוליטית, גישה שעברה בירושה מהתקופה הסובייטית". לפיכך, לראשונה, ה-USCIRF סיווג את רוסיה כאחת המפירות הקשות בעולם של חופש הדת, "מדינה מדאיגה במיוחד" במסגרת חוק חופש הדת הבינלאומי (אנ'). הדו"ח גם אישר כי רוסיה "היא המדינה היחידה שלא רק שהעצימה ללא הרף את דיכוי חופש הדת... אלא גם שהרחיבה את מדיניות הדיכוי שלה.... מדיניות זו, החל מהטרדה מנהלית ועד למאסר שרירותי ועד הוצאה להורג ללא משפט, מיושמת בצורה שיטתית, מתמשכת ובעלת חרדה". מדינות רבות אחרות וארגונים בינלאומיים התבטאו על ההתעללות הדתית של רוסיה.
חופש דת > משפט בהגווד גיטה

בשנת 2011, קבוצה הקשורה לכנסייה הרוסית-אורתודוקסית דרשה לאסור את הבהגווד-גיטה (אנ'), ספרה של האגודה הבינלאומית לתודעה קרישנה, במחוז טומסק, באשמת קיצוניות. התיק נדחה בסופו של דבר על ידי השופט הפדרלי ב-28 בדצמבר 2011.
השגריר הרוסי אלכסנדר קדאקין גינה את "המשוגעים" שביקשו את האיסור, והדגיש כי רוסיה היא מדינה חילונית. כדי למחות על ניסיון האיסור, פנו 15,000 הודים במוסקבה, וחסידי האגודה הבינלאומית לתודעה קרישנה ברחבי רוסיה, לממשלת הודו בבקשה להתערב כדי לפתור את הבעיה. המהלך עורר מחאות חריפות של חברי הפרלמנט של הודו שרצו שהממשלה תנקוט עמדה חזקה. הדיון האחרון בבית המשפט בטומסק נקבע אז ב-28 בדצמבר, לאחר שבית המשפט הסכים לבקש את חוות דעת היועמ"ש של טומסק לזכויות אדם ושל אינדולוגים ממוסקבה וסנט פטרסבורג.
עדו גולדברג

| --- | --- |

 לידה:  5 באוגוסט 1975 (בן 49) חיפה, ישראל 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 תקופת הפעילות:  מ-1995 
 בן או בת זוג:  אשלי מדקווי (17 ביוני 2012–?) 
 פרופיל ב-IMDb
 
עדו גולדברג (באנגלית: Iddo Goldberg; נולד ב-5 באוגוסט 1975) הוא שחקן בריטי-ישראלי, אשר מוכר בעיקר בזכות תפקידו בתור בן בסדרה "וידוייה הסודיים של זונת צמרת" (2007–2011) ברשת ITV, בתור פרדי ת'ורן בעונה הראשונה של סדרת הפשע "כנופיית ברמינגהאם" (2013) ברשת BBC Two, בתור אייזק וולטון בסדרה "סיילם" (2014–2017) ברשת NewsNation ובזכות הופעתו בתור בנט נוקס בסדרה הפוסט-אפוקליפטית "רכבת הקרח" (2020 ואילך) ברשת TNT.
ביוגרפיה

גולדברג נולד בחיפה, ישראל. בגיל 10 היגר עם שני אחיו והוריו ללונדון, אנגליה. אביו של גולדברג, נולד בריגה, לטביה, היגר במהלך שנות השלושים לרודזיה הצפונית (כיום זמביה) ועבר ללמוד בלונדון, שם גם קיבל תואר ראשון באדריכלות. משפחתה של אמו של גולדברג יושבת בירושלים, ישראל. הוריו של גולדברג הכירו לראשונה כאשר אביו הגיע לחופשה בישראל. לאחר שהיגר ללונדון למד שם בבית ספר יהודי; יש לו גם קרובי משפחה בחיפה, ישראל.
קריירה

עדו גולדברג שיחק בכמה תפקידים מרכזיים בטלוויזיה ובקולנוע, בהם: ברנדון ב"מקושרים" ב-BBC Prime, בן בסדרת הטלוויזיה של רשת ITV הבריטית "וידוייה הסודיים של זונת צמרת" ובסרט המלחמה האמריקאי משנת 2008 "התנגדות", בכיכובם של דניאל קרייג ולייב שרייבר. בשנת 2011 שיחק בסרט הטלוויזיה "כריסטופר ובני מינו" של ה-BBC, המבוסס על הרומן באותו שם משנת 1976 מאת כריסטופר אישרווד.
הוא שיחק בתפקידי אורח בסדרת הדרמה "המנטליסט", בדרמת הנעורים "סקינס", בסדרה הקומית "הממלכה הקטנה" ובסדרת הדרמה "הולבי סיטי" ועוד. הוא שיחק בתפקידים קטנים יותר בסרטים שונים, בהם "התייר" ו״NCIS". בשנת 2014 החל לככב בסדרת הטלוויזיה "סיילם", בדמותו של איזק וולטון למשך 3 עונות, אותה הפיק וכתב בראנון בראגה.
גולדברג לוהק לתפקיד כפול ביקום החץ הטלוויזיוני- ב-2015 כדוקטור ט.ו.מורוו והטורנדו האדום בפרק של הסדרה "סופרגירל", והחל מ-2017 שב לדמות הטורנדו האדום (בגרסת יקום-X) בסדרת הרשת המונפשת "לוחמי החופש: הריי" (דיבוב). ב-2017 שיחק גם בסרט "אשתו של שומר גן החיות". ב-2019 שיחק בסרט "האוטו של השכן". גולדברג שיחק בתפקיד פרדי ת'ורן בעונה הראשונה של הסדרה "כנופיית ברמינגהאם".
בשנת 2020 שיחק בשלושה פרקים בסדרה האמריקאית "וסטוורלד" מבית HBO, והוא משחק בתפקיד מרכזי בסדרה הפוסט-אפוקליפטית של רשת TNT האמריקאית "רכבת הקרח" בתור בנט נוקס.
בשנת 2023 שיחק את דמותו של טדי בסדרה האמריקאית "רוחות ביירות" פרי יצירתם של ליאור רז ואבי יששכרוף עבור רשת שואוטיים.
חיים אישיים

ביוני 2012 נישא גולדברג לשחקנית האנגלייה אשלי מדקוויי (הם שיחקו ביחד בסדרות "וידוייה הסודיים של זונת צמרת" ו"סיילם"). בספטמבר נולד בנם הראשון
גולדברג הביע ברשתות החברתיות את תמיכתו בישראל בזמן מלחמת חרבות ברזל.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1998 | Fast Food | נרקומן |  |
| 2002 | פודינג אירופאי | אליסטר |  |
| 2004 | Suzie Gold | אנתוני סילבר |  |
| 2004 | דיפנדר | תסריטאי |  |
| 2005 | A Little Trip to Heaven | ראסל |  |
| 2005 | אתה מת | גנב |  |
| 2006 | Bye Bye Harry! | איאן |  |
| 2006 | Are You Ready for Love? | בנג'מין |  |
| 2007 | אף פעם לא אהיה שלך | במאי טלוויזיה |  |
| 2007 | לרוץ בשבילה | כתב |  |
| 2008 | התנגדות | יצחק שולמן |  |
| 2009 | Unmade Beds | מייק |  |
| 2009 | התחרות | רוב |  |
| 2010 | התייר | וייטפילד |  |
| 2013 | And While We Were Here | לאונרד |  |
| 2013 | Last Passenger | יאן קלימובסקי |  |
| 2017 | אשתו של שומר גן החיות | מאוריצי פרנקל |  |
| 2018 | האוטו של השכן | רוי |  |
| 2018 | אנון | ג'וזף קניק |  |
| 2019 | Faith | הכומר ואן |  |
| 2023 | Fear | מייקל |  |
| 2026 | האודיסאה |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1998, 2000 | The Bill | קווין בקסטר / ויין סטיבנס | 2 פרקים |
| 1999 | Jesus | סת' | סרט טלוויזיה של CBS |
| 2000 | הולבי סיטי | סימון מרטין | פרק: "Letting Go" |
| 2000–2001 | Attachments | ברנדון דייר | 13 פרקים |
| 2001 | התקוממות | זיגמונט פרידיך | סרט טלוויזיה של NBC |
| 2004 | הממלכה הקטנה | שחקן טניס | פרק: "#2.5" |
| 2005 | Nathan Barley | פיטר | 3 פרקים |
| 2005 | Last Rights | סול | מיני-סדרה |
| 2007 | סקינס | וויליאם | פרק: "Jal" |
| 2007 | The Relief of Belsen | עמנואל פישר (אנ') | סרט טלוויזיה של ערוץ 4 |
| 2007–2011 | וידוייה הסודיים של זונת צמרת | בן | תפקיד ראשי (4 עונות); 31 פרקים |
| 2009 | ליבה האמיץ של אירנה סנדלר | יעקב רוזנפלד | סרט טלוויזיה של CBS |
| 2011 | להעיר את המתים | טום הרדינג | 2 פרקים |
| 2011 | כריסטופר ובני מינו | ווילפרד לנדאוור | סרט טלוויזיה של BBC Two |
| 2012 | Jan | יו | סדרת רשת; פרק: "Wine Bar" |
| 2012 | המנטליסט | טוני רדגרייב | פרק: "Red Is the New Black" |
| 2013 | NCIS | יניב בודנר | פרק: "Berlin" |
| 2013 | כנופיית ברמינגהאם | פרדי ת'ורן | תפקיד ראשי (עונה 1); 6 פרקים |
| 2013 | מוב סיטי (אנ') | לזלי שרמר | 5 פרקים |
| 2014–2017 | סיילם (אנ') | אייזק וולטון | תפקיד ראשי (3 עונות); 36 פרקים |
| 2015 | Tut | לאגוס | מיני-סדרה |
| 2015 | סופרגירל | הטורנדו האדום (אנ') | פרק: "Red Faced" |
| 2017 | הטייקון האחרון | פריץ לאנג | 5 פרקים |
| 2017 | לוחמי החופש: הריי | הטורנדו האדום (אנ') | דיבוב; 3 פרקים |
| 2017–2018 | תפוס את שורטי | מקס קיסבי | 5 פרקים |
| 2018 | גאון | ליאו שטיין | 2 פרקים |
| 2020 | וסטוורלד | סבסטיאן | 3 פרקים |
| 2020–הווה | רכבת הקרח | בנט נוקס | תפקיד ראשי (3 עונות); 30 פרקים |
| 2023 | רוחות ביירות | טדי | תפקיד ראשי; 6 פרקים |
סוזאן ואלאדון

| --- | --- |

 לידה:  23 בספטמבר 1865 בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה, צרפת 
 פטירה:  7 באפריל 1938 (בגיל 72) הרובע השישה-עשר של פריז, צרפת 
 מקום קבורה:  בית קברות סיינט-קואן 
 תקופת הפעילות:  1870–1938 (כ־68 שנים) 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  פוסט-אימפרסיוניזם, סימבוליזם 
 יצירות ידועות:  השלכת הרשת, The Blue Room 
 בן או בת זוג:  אנדרה אוטר (1914–1938)  אריק סאטי (1893–?)  Miquel Utrillo (1889–1893)  אנרי דה טולוז-לוטרק (1884–1888) 
 צאצאים:  מוריס אוטריו 
 חתימה:   
 
סוזאן ואלאדון (בצרפתית: Suzanne Valadon;‏ 23 בספטמבר 1865 – 7 באפריל 1938) הייתה ציירת צרפתייה. נולדה בתור מארי-קלמנטין ואלאדון בבסינס-סור-גרטמפ (Bessines-sur-Gartempe) שבויין עילית, צרפת. ב-1894 ואלאדון הייתה לציירת האישה הראשונה שהציגה בסלון Société Nationale des Beaux-Arts ברובע מונמארטר. הייתה גם אימו של הצייר מוריס אוטריו. הנושא המרכזי בציוריה הוא פורטרטים נשיים, עירום נשי, טבע דומם ונופים. מעולם לא למדה באקדמיה, ואיננה מזוהה עם זרם או מסורת אמנותית ספציפית.
ביוגרפיה

ואלאדון חיה בעוני עם אמה, שהייתה כובסת ומעולם לא נישאה. מעולם לא ידעה מי היה אביה. למדה עד גיל 11 בבית ספר יסודי, ונחשבה לעצמאית ומרדנית. ב-1883, כשהייתה בת 18, ילדה את בנה מוריס. אמה טיפלה במוריס הצעיר, בשעה שוואלאדון עבדה כמודל לציירים. ידידה של ואלאדון, מיגל אוטרילו, חתם מאוחר יותר על מסמכים שהכירו במוריס כבנו, על אף שזהות אביו האמיתית אינה ברורה. ואלאדון הרחיבה את הידע האמנותי שלה באמצעות קריאה בספריו של אנרי דה טולוז-לוטרק, ולמדה מצפייה בעבודת האמנים אשר ציירו אותה בשעה שדגמנה.
ב-1893 קיימה ואלאדון רומן קצר עם המלחין אריק סאטי, ועברה להתגורר בחדר סמוך לחדרו, אך לאחר שישה חודשים החליטה לעזוב אותו. בהמשך נישאה לבנקאי והברוקר פול מוזיס (Paul Mousis) ב-1895, עימו חייתה אורח חיים בורגני בדירה בפרברי פריז משך 23 שנים. ב-1909 ניהלה ואלאדון רומן עם הצייר בן ה-23 אנדרה אוטר (André Utter), שהיה חבר של בנה. רומן זה הוביל לפירוק נישואיה ב-1913. היא נישאה לאוטר ב-1914, והוא החל לנהל את הקריירה האמנותית שלה, ואת זו של בנה. ואלאדון ואוטר הציגו את יצירותיהם יחד באופן קבוע, עד שהתגרשו ב-1934.
בעיני בני דורה היא נחשבה לאישה ממוקדת מטרה, אמביציונית, מרדנית, נחושה, בעלת ביטחון עצמי ותשוקה.
קריירה

ואלאדון החלה לעבוד בגיל 11 במגוון עבודות ובכללן חנות כובעים, מפעל המייצר זרי לוויות, ממכר ירקות בשוק, מלצרות ולבסוף בקרקס. בגיל 15 פגשה את הרוזן אנטואן דה לה רושפוקוולד ותאו וגנר, שני ציירים סימבוליסטים שהיו מעורבים בעיצוב תפאורה ואביזרים לקרקס מדרנו. באמצעות קשר זה החלה לעבור בקרקס מולייר כלוליינית, אך לאחר שנה נפלה מהטרפז ובכך נסתיימה קריירת הקרקס שלה. את הקרקס פקדו תכופות אמנים דוגמת אנרי דה טולוז-לוטרק, ססקו, וברת מוריזו ומקובל להניח כי שם החלה מוריזו לצייר את ואלאדון.
ברובע מונמארטר של פריס המשיכה את מעורבותה באומנות והחלה לדגמן עבור אומנים תוך שהיא בוחנת ומבקשת ללמוד את הטכניקות בהן השתמשו, טרם הפכה לציירת מוכרת בפני עצמה. היא עברה לעסוק בציור באופן בלעדי ב-1896.
קריירה > כמודל

ואלאדון דגמנה לראשונה ב-1880, כשהייתה בת 15, ברובע מונמארטר. לאחר מכן דגמנה במשך למעלה מעשור עבור אמנים רבים ומגוונים ובכללם פייר פובי דה שאבאן, תיאופיל שטיינלן, פייר-אוגוסט רנואר, ג'ין ג'קיס הנר ואנרי דה טולוז-לוטרק. היא דגמנה בשם 'מריה', אך לבסוף דבק בה הכינוי 'סוזאן' שהעניק לה טולוז-לוטרק, שהיה גם מאהבה, בעקבות מעשה שושנה והזקנים בספר דניאל משום שהרגיש כי היא מעדיפה לדגמן בפני האמנים הזקנים.
בראשית שנות ה-90 של המאה ה-19, התיידדה עם אדגר דגה שהתרשם מרישומיה ומציוריה, עודד אותה בעבודתה, ואף רכש כמה מיצירותיה. היא נותרה אחת מידידותיו הקרובות עד יום מותו. ההיסטוריון של האמנות היתר דווקינס סבר כי התנסותה של ואלאדון כמודל הוסיפה לעומק של ציוריה של עירום נשי, שהיה פחות כפוף לאידיאל היופי מאלו של מרבית עמיתיה הציירים הגברים הפוסט אימפרסיוניסטים.
הציור המוכר ביותר בו צוירה ואלאדון כמודל הוא ציורו של רנואר "ריקוד בבוגיבל" מ-1883, באותה שנה בה דגמנה גם עבור הציור 'ריקוד עירוני'. ב-1885 רנואר צייר אותה פעם נוספת בציורו 'נערה אוספת שיערה'. בציור מ-1885, שכותרתו נושאת את שמה, צייר אותה בפרופיל צדדי. ואלאדון נהגה לפקוד גם את הבארים והפאבים בפריז לצד ידידיה הציירים, והייתה לנושא ציור השמן של טולוז-לוטרק 'החמרמרת'
קריירה > כציירת

מקובל להאמין כי ואלאדון לימדה עצמה לצייר בגיל 9. החל מ-1869 הייתה ואלאדון לציירת 'במשרה מלאה', לאחר נישואיה לבנקאי המצליח מוזיס. ואלאדון ציירה טבע דומם, פרחים ונופים הבולטים בקומפוזיציות חזקות וצבעים מלאי חיים. היא ידוע בעיקר בגין ציורי העירום הנשי שלה, המתארים את הגוף הנשי מנקודת מבט נשית. דבר זה מייחד את ואלאדון כיוון שהיה זה לא מקובל במאה ה-19 שציירת תהפוך את העירום הנשיא למושא מרכזי בציוריה. ואלאדון לא הגבילה עצמה לסגנון ספציפית, אך עם זאת הן הסימבוליזם והן האסתטיקה הפוסט-אימפרסיוניסטית ניכרים בעבודותיה.
ציורי השמן הגדולים שלה, את רובם יצרה לאחר 1909, מקושרים עם העונג המיני, והם מהביטויים הראשונים בציור המודרני לגבר המוצג כמושא לחשק נשי. ציורי סלון גדולים אלו כוללים בין היתר את ציוריה המפורסמים: אדם וחוה מ-1909, הנאות החיים (La Joie de vivre} מ-1911, והשלכת הרשת (Lancement du filet) מ-1914.