stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארנסט וייס
קורות חיים

וייס נולד בברנו שבמוראביה, אז באימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום בצ'כיה), למשפחה אמידה של סוחר בדים יהודי. כשהיה בן ארבע מת אביו והוא חונך על ידי אמו, ברטה לבית ויינברג, אשר הובילה אותו אל האמנות. לאחר השלמת השכלתו התיכונית בברנו, הוא הגיע לפראג כדי ללמוד רפואה. בשנת 1908 סיים את לימודיו בווינה ועבד כמנתח בברן, וינה, וברלין. וייס סבל משחפת ובשנת 1912 ניסה להתאושש בעבודה כרופא אונייה בנסיעה להודו ויפן.
בשנת 1913 פגש את רחל סנזרה (Sanzara), רקדנית ושחקנית. מערכת היחסים שלהם נמשכה עד מותה מסרטן בשנת 1936. באותה שנה פגש את פרנץ קפקא, והשניים היו לחברים קרובים. בין השאר וייס תיווך בין קפקא לבין אהובתו פליציה באואר. וייס היה בקשר גם עם סופרים אחרים של חוג פראג כגון פרנץ ורפל ומקס ברוד.
בשנת 1914 חזר וייס לאוסטריה כדי להתחיל קריירה כרופא צבאי. הוא שירת במשך מלחמת העולם הראשונה בחזית המזרחית, ובסופה עוטר בצלב זהב על אומץ לב. לאחר המלחמה הוא חי בפראג, אז בירת צ'כוסלובקיה וב-1920, כשסיים לעבוד בבית החולים בפראג הוא ויתר על הקריירה הרפואית.
בשנת 1921 הוא עבר לברלין, ושם החלה התקופה הפורה ביותר שלו בכתיבה, שבמהלכה פרסם רומן כמעט כל שנה. אחד מהם אף זכה במדליית כסף באולימפיאדת אמסטרדם (1928), האולימפיאדה היחידה בה חולקו מדליות גם לאמנויות ולא רק לספורט. תקופה זו הגיעה לסיומה בשנת 1933, כאשר חזר לפראג כדי לטפל באמו הגוססת.
הוא לא יכול היה לשוב לגרמניה הנאצית, עקב יהדותו ועל כן נסע בשנת 1934 לפריז, בה הוא חי חיי דוחק והיה תלוי בעזרתם של סופרים כתומאס מאן ושטפן צווייג עד יום מותו.
הרומן האחרון של וייס, "עד ראייה" (Der Augenzeuge), נכתב בשנת 1938. הוא עוסק בפרטים אפלים שנכתבו כמעט בזמן אמת, על חייו של A.H. (הוא אדולף היטלר). ברומן מסופר על מטופל צעיר שמגיע לבית חולים פסיכיאטרי עם תום מלחמת העולם הראשונה. היטלר מתאשפז כדי לטפל בתסמונת ה"עיוורון העצבי" כתוצאה מתבוסתה של גרמניה במלחמה. המטופל עובר תהליך של היפנוזה משולבת בתרפיה (וייס היה בקיא בטכניקות של זיגמונד פרויד ואף הכירו אישית), ובזכות התרפיה, הפיהרר לעתיד חוזר לעצמו וביטחונו העצמי מתחזק. המטופל מחלים, אוזר כוחות ומוצא את ייעודו המשיחי. תחילה הוא משתלט בכישוריו הרטוריים על הרופא, ולאחר מכן – על העם הגרמני כולו.
עלילת הספר היא מזיגה של מיטב הכתיבה הנקייה השנונה והצינית של גרמניה באותה תקופה, יחד עם נגיעות של אקספרסיוניזם מודרני, וכל זאת בהישענות על יסודות של רומן חניכה על דמות מרכזית – דוקטור פורסטר – הרופא שתפקידו להציל את אדולף היטלר.
לא ברור כמה הדמות שתוארה בספרו של וייס היא בדיונית. הסופר הגרמני ואלטר מהרינג טען שלווייס הייתה גישה לתיק הרפואי מהטיפול הפסיכיאטרי שקיבל היטלר, לאחר המלחמה.
עם כניסת הצבא הנאצי לפריז ב-14 ביוני 1940 התאבד וייס בבליעת רעל במלונו.
ארנסט וייס חיבר סך הכל 14 רומנים, כולם בגרמנית. הם תורגמו לשפות רבות; לעברית תורגם עד 2020 רק אחד מספריו, האחרון שבהם. בנוסף תורגם לעברית גם אחד מסיפורי המלחמה שלו, שהתפרסם בכתב העת "מטעם", ב-2011.
הערות שוליים

↑   משה צימרמן, הייתי עד הראייה של היטלר, באתר הארץ, 18 בדצמבר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269855205171  PLWABN: 9810606130105606  BIBSYS: 90067488  BNE: XX859184  BnF: cb120249380 (data)  CiNii: DA04988092  GND: 118630458  ICCU: CFIV070967  ISNI: 0000 0001 1036 835X  LCCN: n83039593  LNB: 000116471  NDL: 001138721  NKC: jk01151536  NTA: 069292329  SELIBR: 314136  SUDOC: 028408845  Trove: 1051500  VIAF: 7404077   WorldCat (עם VIAF): 7404077
גאבור סגה

| --- | --- |

 לידה:  20 בינואר 1895 קונהדייש, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  7 באוגוסט 1985 (בגיל 90) פאלו אלטו, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  אנליזה מתמטית, מתמטיקה, פולינומים אורתוגונלים 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אטווש לוראנד (1915)  אוניברסיטת וינה (1919) 
 מנחה לדוקטורט:  פיליפ פורטוונגלר, וילהלם וירטינגר 
 מוסדות:  אוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס (1934–1938)  אוניברסיטת פרידריך וילהלם (1920–1926)  אוניברסיטת סטנפורד (1938–1960)  אוניברסיטת קניגסברג (1926–1934) 
 תלמידי דוקטורט:  פול צ. רוזנבלום, Louis Harold Kanter, Stanley Eugene Rauch, Rhoda Manning, Andrew H. van Tuyl, Albert Boris J. Novikoff, Simon Herold Lachenbruch, Lael Marcus Young, Hsien-Yu Hsu, ג'וזף ס. רוזן, ג'וזף ל. אולמן, מוריס ג'. גוטליב, היינץ ראו, קרלטון ביואל, ארנולד מרקס, Robert Sunderland Dinsmore 
 
גאבור סגה (בהונגרית: Szegő Gábor, קונהדייש, 20 בינואר 1895 – פאלו אלטו, 7 באוגוסט 1985) היה מתמטיקאי יהודי-הונגרי-אמריקאי, פרופסור באוניברסיטה.
ביוגרפיה

סגה נולד במשפחה יהודית כבנם של אדולף סגה והרמינה נוימן. את לימודיו בבית הספר היסודי סיים בעיר הולדתו. לאחר מכן סיים את "בית הספר התיכון המלכותי ההונגרי" בעיר סולנוק עם תוצאות מצוינות. בשנת 1912 זכה בתחרות הלימודים של "החברה למתמטיקה ולפיזיקה". הוא היה גם הפותרים הקבועים של המגזין "גיליונות מתמטיקה ופיזיקה בתיכון". באותה שנה סיים את לימודיו בתיכון ונרשם לאוניברסיטת פאזמני פטר, שם למד מתמטיקה ופיזיקה.
מוריו באוניברסיטה היו מיהאי באואר, לוראנד אטווש, ליפוט פייר ומנו בקה. הוא היה חבר גם ב"בית הספר פייר" (של ליפוט פייר) המפורסם בעל המוניטין הבינלאומי (חבריה היו בין היתר: פאל צ'ילאג, ינה אגווארי, פאול ארדש (אנגלנדר), מיכאל פקטה (שוורץ), לאסלו קלמאר (קראוס), פרנץ לוקאץ', ג'ורג' פוליה (פולאק) מרסל ריס, אוטו סאס (שלזינגר) שמעון סידון, פאל טוראן (רוזנפלד) וגאבור סגה). בקיץ 1913 הוא היה סטודנט באוניברסיטת ברלין ובקיץ 1914 באוניברסיטת גטינגן. הוא נלחם במלחמת העולם הראשונה (1915 עד 1918). בשנת 1918 השיג את הדוקטורט בווינה כחייל.
בשנת 1919 התחתן עם ארז'בט אנה נמני, כימאית, ממנה נולדו לו שני ילדים: פטר (1925) ורוניקה (1929). בשנתיים לאחר מכן הוא היה מרצה, באוניברסיטה הטכנולוגית של בודפשט, עוזר לפרופסור קירשאק. בשנת 1921 התמנה למרצה בכיר באוניברסיטת הומבולדט של ברלין ובשנת 1926 התמנה לפרופסור בקניגסברג. בינתיים, בשנת 1924 קיבל את הפרס על שם דיולה קניג. בשנה שלאחר מכן התפרסמה עבודתו בשני כרכים, שנכתבה יחד עם חברו ועמיתו, ג'ורגי פוליה: "בעיות ומשפטים מתחום האנליזה". לאחר שהיטלר עלה לשלטון הוא נאלץ לעזוב את גרמניה בשנת 1934 בגלל מוצאו היהודי. בעזרתם של ג'יי.די טמרקין וג'ורג' פוליה קיבל משרה ללא שכר באוניברסיטת סנט לואיס בוושינגטון הבירה. לפיכך, יכול היה להתפרנס רק מכספי מתרומות וקרנות ציבוריות.
סגה קיבל מחלקה בסטנפורד בשנת 1938, שם עבד עד 1953. הוא פרש לגמלאות בשנת 1960. לאחר מכן רק ביקר והשתתף בכנסים מתמטיים שונים. בשנת 1969 העביר הרצאה בבודפשט על עבודתו של מורו לשעבר, ליפוט פייר. הוא סבל ממחלת פרקינסון.
סגה פרסם 141 מאמרים מדעיים ו-7 ספרים. עם עבודתו על הפולינומים האורטוגונאליים הניח את היסודות לתורת הפונקציות הקונסטרוקטיבית.
עבודותיו ותרומותיו העיקריות

Beiträge zur Theorie der Toeplitzschen Formen (Berlin, 1920);
Aufgaben und Lehrsätze aus der Analysis (with Pólya György Berlin, 1925, m.-ul Bp., 1980);
Orthogonal polynomials (New York, 1939); Isoperimetric inequalities in mathematical physics (with Pólya György, Princeton, 1951);
Collected Papers (I-II-III. kötet, Birkhäuser, 1982).
Fekete–Szegő inequality
Grace–Walsh–Szegő coincidence theorem
Rogers–Szegő polynomials
Szegő inequality
Szegő kernel
Szegő limit theorems
Szegő polynomial
ביבליוגרפיה

The collected Papers of Gábor Szegő, 3 Vols (ed. Richard Askey), Birkhäuser, 1982, ISBN 3-7643-3063-5
Szegő, Gábor (1933), Asymptotische Entwicklungen der Jacobischen Polynome, Niemeyer
Szegő, Gábor (1939), Orthogonal Polynomials, American Mathematical Society; 2nd edn. 1955
Pólya, George; Szegő, Gábor (1951), Isoperimetric problems in mathematical physics, Annals of Mathematics Studies, vol. 27, Princeton University Press, ISBN 0691079889
Szegő, Gábor; Grenander, Ulf (1958), Toeplitz forms and their applications, Chelsea
הנצחה

תחרות המתמטיקה גאבור סגה הוקמה לזכרו, מאורגנת על ידי בית ספרו לשעבר, בית הספר התיכון פרנץ ורשגי של ימינו.
פסלו הוצב בכפר הולדתו באוגוסט 1995, שיצירתו של לאיוש דיורפי.
החל מה -1 בספטמבר 2013, אחד מבתי הספר היסודיים העתיקים ביותר בסולנוק נושא את שמו (שמו הרשמי של המוסד: בית הספר היסודי גאבור סגה).
פרסים והוקרה

פרס דיולה קניג של האגודה ההונגרית למתמטיקה Julius König Prize of the Hungarian Mathematical Society (1928)
חבר באגודת המלומדים של קניגסברג Member of the Königsberger Gelehrten Gesellschaft (1928)
חבר נספח באקדמיה האוסטרית למדעים Corresponding member of the Austrian Academy of Sciences in Vienna (1960)
חבר כבוד באקדמיה ההונגרית למדעים Honorary member of the Hungarian Academy of Sciences (1965)
הערות שוליים

↑  J. Shohat, Szegö on Jacobi Polynomials, Bulletin of the American Mathematical Society 41, 1935-03, עמ' 165–169
↑  Shohat, J. (1940). "Review: Gabor Szegő: Orthogonal Polynomials". Bull. Amer. Math. Soc. 46 (7): 583–587. doi:10.1090/s0002-9904-1940-07231-3.
↑  Spitzer, F. (1959). "Review: Ulf Grenander and Gabor Szegő, Toeplitz forms and their applications". Bull. Amer. Math. Soc. 65 (2): 97–101.
↑  A Verseghy gimnázium honlapja (אורכב 11.08.2014 בארכיון Wayback Machine)  , בארכיון האינטרנט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007422915605171  PLWABN: 9810622390405606  BIBSYS: 90727819  BnF: cb12299027v (data)  CiNii: DA01609664  GND: 119089157  ISNI: 0000 0001 0932 5985  LCCN: n50012663  LNB: 000001080  MGP: 8363  NKC: mzk2013799940  NLA: 35413010  NSK: 000160418  NTA: 069146233  SUDOC: 05940907X  Trove: 943764  VIAF: 109124948   WorldCat (עם VIAF): 109124948
תזמורת יומיורי

| --- | --- |

 תאריך ייסוד:  1962 
 מייסד:  יומיורי שימבון  הטלוויזיה היפנית  תאגיד השידור יומיורי
 מדינה:  יפן יפן
 מיקום:  טוקיו, יפן
 אולם קונצרטים:  אולם סונטורי
 מנצח:  סבסטיאן וויגל
 yomikyo.or.jp/e/
 
תזמורת יוֹמיוּרי (ביפנית: 読売日本交響楽団) היא תזמורת סימפונית יפנית שבסיסה המנהלי בטוקיו. התזמורת מבצעת בעיקר קונצרטים בטוקיו באולם סונטורי, אך מופיעה גם באולם הקונצרטים העירוני של האופרה של טוקיו. כמו כן מופיעה תזמורת יומיורי ביוקוהמה באולם מינאטו מיראי.
היסטוריה

התזמורת נוסדה בשנת 1962 על ידי "יומיורי שימְבּוּן", הטלוויזיה היפנית ותאגיד השידור יומיורי. מנצחה הראשי הראשון היה המנצח האמריקאי ויליס פייג', שכיהן במשרה בתקופת חופשה מן התזמורת הסימפונית של נאשוויל. הירושי ואקאסוגי היה למנצחה היפני הראשון של התזמורת בשנת 1965. רפאל פריבק דה בורגוס, המנצח הרביעי של התזמורת בשנים 1983-1980, החזיק בתואר מנצח אורח של התזמורת משנת 1983 עד 1990, והיה לאחד ממנצחי הכבוד שלה בשנת 1990. עוד מנצחים הנושאים תואר זה הם קורט מאזור, מאז 1979, וגנאדי רוז'דסטוונסקי, מאז 1990. טאדאקי אוטאקה, המנצח הראשי השישי במספר של התזמורת, בשנים 1992–1998, נושא עכשיו בתואר מנצח אורח של כבוד. גרד אלברכט, המנצח הראשי השביעי של התזמורת בשנים 1998 עד 2007, נושא עכשיו בתואר מנצח מהולל (laureate). סטניסלב סקרובצ'בסקי, מנצחה הראשי השמיני של התזמורת בשנים 2007 עד 2010, מחזיק עכשיו בתואר מנצח כבוד מהולל.
מנצחה הראשי הנוכחי של התזמורת הוא סבסטיאן וויגל, החל משנת 2019.
מנצחים ראשיים (רשימה חלקית)

ויליס פייג' (1962 – 1963)
אוטו מאצראט (1963)
הירושי ואקאסוגי (1963 - ?)
רפאל פריבק דה בורגוס (1980 – 1983)
היינץ רגנר (1984 – 1990)
טאדאקי אוטאקה (1992 – 1998)
גרד אלברכט (1998 – 2007)
סטניסלב סקרובצ'בסקי (2007 – 2010)
סילבן קמברלינג (2010 - 2019)
סבסטיאן וויגל (2019 - ממשיך)
הבנק לחיסכון בדואר של סין

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בהונג קונג (28 בספטמבר 2016–1658, 4612) 
 תקופת הפעילות:  2007–הווה (כ־17 שנים) 
 מיקום המטה:  רובע שיצ'נג 
 ענפי תעשייה:  economics of banking, שירותים פיננסיים 
  
 www.psbc.com/cn/index.html
 
הבנק לחיסכון בדואר של סין (בסינית: 中国邮政储蓄银行) הוא בנק קמעונאי מסחרי שנוסד בשנת 2007 ומרכזו בבייג'ינג, בירת סין.
הבנק מספק שירותים פיננסיים בסיסיים, לעסקים קטנים ובינוניים, ללקוחות כפריים, וללקוחות בעלי הכנסה נמוכה.
נכון ל-31 בדצמבר 2017 הבנק מונה כ-39,798 סניפים אשר מכסים את כל סין.
הבנק הוקם בשנת 2007 עם הון התחלתי של 20 מיליארד רנמינבי על ידי לשכת הדואר הסינית.
כיום, יש לה פיקדונות בסך של 1.5 מיליארד דולר אמריקני, ואת מספר הסניפים השני בגודלו אחרי בנק סין לחקלאות.
במהלך המשבר הכלכלי העולמית בשנת 9–2008, נקטה הממשלה הסינית בכמה צעדים להפצת תוכנית תמריצים כלכלית לאומית לאזורים הכפריים בסין.
זה כלל שימוש בשירותי מיקרו מימון אשר סופקו על ידי הבנק ככלי לפיתוח לאומי והפחתת העוני.
הערות שוליים

↑  "Company Overview of Postal Savings Bank of China Co., Ltd". www.bloomberg.com. נבדק ב-2019-03-18.
ויא גרה

| --- | --- |

 מקום הקמה:  קייב 
 תקופת הפעילות:  2000–2022 (כ־22 שנים)
 סוגה:  דאנס-פופ, יורופופ, יורודאנס
 חברת תקליטים:  סוני מיוזיק אנטרטיינמנט ,Velvet Music
 חברים
 אוליאנה סינצקאיה (מ–2018) קסניה פופובה (מ–2020)  סופיה טרסובה (מ–2018)
 חברים לשעבר
 אליונה ויניצקאיה (2003–2000) נדז'דה גרנובסקאיה (2011–2000) אנה סדוקובה (2004–2002)  ורה ברז'נבה (2007–2003)  סבטלנה לובודה (2004)  אלבינה דז'נבייבה (2012–2004) אולגה קוריאגינה (2006-2007) מסדה בגאודינובה (2007-2009) טטניאנה קוטובה (2008-2010) ייבה בושמינה (2010-2012) סנטה דימופולוס (2011-2012) אריקה גרצג (2013-2020) מישה רומנובה (2013-2018) אנסטסיה קוז'בניקובה (2013–2018)
 
ויא גרה (ברוסית: ВИА Гра) היא להקת בנות אוקראינית, שהוקמה בשנת 2000 בקייב. הקולקטיב נחשב לאחד הפרויקטים המוזיקליים המצליחים ביותר בשפה הרוסית של שנות האלפיים. הלהקה הקליטה 5 אלבומי אולפן: 3 מהם קיבלו מעמד אלבום זהב ברוסיה, אלבום אחד באנגלית קיבל מעמד פלטינה בתאילנד וזהב - בכמה מדינות אסיה אחרות; שוחררו יותר מ-30 סינגלים ורדיו וקליפים. "ויא גרה" הוא זוכה בפרסי מוזיקה רבים, כגון "גרמופון הזהב", "פרסי Muz-TV", "שיר השנה" ואחרים. מאפיין אופייני של הלהקה הוא השינויים התכופים של חברייה.
המפיק המוזיקלי וכיום המפיק הכללי של הלהקה הוא קונסטנטין מילדזה (אנ'). יוצר הצוות הוא איש העסקים האוקראיני דמיטרי קוסטיוק, משנת 2000 עד 2011 שימש כמפיק הכללי של הפרויקט. שם הלהקה הוא רמז לתרופה ויאגרה; במקביל "VIA" מפוענח כ-אנסמבל ווקאלי ואינסטרומנטלי; ו-גרא פירושו מאוקראינית משחק. בשנת 2003, לאחר שהוציאו את אלבום הבכורה שלהם באנגלית בשם «V.I.A. «Gra וקבלת האיום בתביעה משפטית מצד יצרני התרופות, הנהלת סוני מיוזיק העניקה ללהקה את השם הבדוי Nu Virgos.
הערות שוליים

↑  https://24smi.org/celebrity/28517-gruppa-viagra.html
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14636525j (data)  GND: 10335574-1  ISNI: 0000 0001 0672 9415  MusicBrainz: 09b19ddf-bbe1-4f9a-a0e0-eb5bd929847f  VIAF: 152070966   WorldCat (עם VIAF): 152070966
ארנסט פרנץ פון וייזל

אין תמונה חופשית
ארנסט פרנץ (יעקב) פון וייזל (בגרמנית: Ernst Franz von Weisl; ‏3 במאי 1857 – 18 ביוני 1931) היה משפטן יהודי אוסטרי. מראשוני יהודי וינה שהצטרפו לתמיכה ברעיונות הציונות של הרצל. נודע כמי שניסח את חוקת השיפוט הצבאית של האימפריה האוסטרו־הונגרית.
ביוגרפיה

ארנסט פרנץ בן וולף וייזל, נולד ב-3 במאי 1857 בסאבכליץ (Sabechlitz) (אנ') שבבוהמיה (כיום חלק מהמרחב העירוני של פראג).
למד באוניברסיטת פראג בין השנים 1874–1878, אז השלים את לימודי הדוקטורט במשפטים. זמן מה עבד כעורך דין בפראג, ובשנת 1886 התיישב בבירה וינה. נישא לשרלוטה לבית פופר-מיכלופ.
התמתחותו העיקרית הייתה בתחום המשפט הצבאי, שבו פרסם מספר יצירות. עבודתו העיקרית שהקנתה לו פרסום רב, הייתה ניסוח חוקה לשיפוט הצבאי של האימפריה האוסטרו־הונגרית, שלאחר אישורה בפרלמנט הפכה לחוקה הצבאית המודרנית הראשונה, והחליפה את החוקה בת 200 השנים שנהגה באימפריה מאז ימי הקיסרית מריה תרזה.
בשנת 1915 התמנה לסגן התובע הכללי הצבאי.
במסגרת שירותו הצבאי, זכה ב-1912, לעיטור מסדר כתר הברזל (אנ') מדרגה שלישית. וב-1918 זכה בתואר אצולה.
פון וייזל היה מעורב בתחום ההגירה, וכיהן בין השנים 1905–1919 כנשיא האגודה הקולוניאלית האוסטרו-הונגרית.
כמשפטן, כיהן כנשיא לשכת עורכי הדין הבינלאומית (1923–1929) ושל ההסתדרות הציונית החדשה. כן כיהן כנשיא ה-"Allgemeine Kreditvereinsbank" (הבנק הכללי לאשראי) בווינה, כחבר הנהלת בנק בוהמיה בפראג וכדירקטור בכמה חברות ביטוח.
פון וייזל היה מראשוני היהודים בווינה שתמכו ברעיונות הציוניים של הרצל. בנו בנימין זאב פון וייזל הלך בעקבותיו בפעילות הציונית ואחרי שפגש בזאב ז'בוטינסקי היה לאחד מראשוני וראשי התנועה הרוויזיוניסטית.
משפחתו

ארנסט פרנץ פון וייזל ואשתו שרלוטה לבית פופר-מיכלופ ניהלו אורח חיים דתי, נולדו להם בת ושני בנים:
בתם מריאנה בת' (אנ') (1889–1984) הייתה משפטנית פמיניסטית, האישה האוסטרית הראשונה שזכתה לתואר דוקטור למשפטים ב-1921. ב-1906 היא נישאה לפילוסוף הפרוטסטנטי קרל בת' שנחשב לאחד האבות המייסדים של תחום הפסיכולוגיה של הדת והתנצרה. בדצמבר 1938 הוסרה ממרשם לשכת עורכי הדין האוסטרית בשל יהדותה, המשפחה נמלטה לארצות הברית ומריאנה לימדה שם במוסדות אקדמיים שונים. גם בעלה, שהיה דקאן הפקולטה התאולוגית הפרוטסטנטית באוניברסיטת וינה, המשיך בקריירה אקדמית תאולוגית בארצות הברית.
בנם בנימין זאב פון וייזל (1896–1974) שהיה מראשוני התנועה הרוויזיוניסטית עלה לארץ ישראל והתיישב בגדרה שבה חי ופעל עד מותו.
בנם גיאורג מרטין פון וייזל (1898–1974) המשיך להתגורר באוסטריה עד פטירתו.
לקריאה נוספת

שרלוטה פון-וייזל, הספר של סבתא שרלוטה: תולדות משפחה, 1934-1660, מגרמנית: אלדעה קרסיקוב (לבית פון וייזל) ודן פון וייזל; הביאה לבית הדפוס וערכה: ניבה פון וייזל, תשס"ח 2008
הערות שוליים

↑  נכדת המנהיג, להלן "קישורים חיצוניים".
מודעת אבל על ארנסט פרנץ (פון) וייזל. נויה פרייה פרסה, 24 ביוני 1931
הפינג'אן

| --- | --- |
 סינגל בביצוע יפה ירקוני
 יצא לאור:  1945 
 סוגה:  זמר עברי 
 שפה:  עברית 
 אורך:  2.1 דק' 
 כתיבה:  חיים חפר
 לחן:  עממי ארמני
 ביצועים מאוחרים:  שושנה דמארי, דליה עמיהוד, טובה פורת, סולימאן הגדול, יוסי בנאי
 
"הפינג'אן" הוא שיר ישראלי שכתב חיים חפר למנגינה של שיר ארמני. הביצוע המפורסם ביותר של שיר זה הוא של יפה ירקוני.
פירוש השם

פִינְגָ'אן (בטורקית: Fincan) היא כוס המיועדת לשתיית קפה. בעברית קיים בלבול בין ג'זווה, שהוא כלי להכנת קפה לבין פינג'אן.
רקע

חפר כתב את השיר עוד בעת שירותו בפלמ"ח, ככל הנראה בשנת 1945. השיר ראה אור בשנת 1946 בחוברת שירי הפלמ"ח "לפתח אוהלינו: צרור פזמונים", והוא הודפס שוב בשנת 1949 בספרו של חפר "תחמושת קלה".
השיר מתאר את הווי הפלמ"ח היושבים מסביב למדורה ומעבירים ביניהם פינג'אן.
בפרסום הראשון של השיר נכתב כי הלחן מבוסס על לחן רוסי, אך בפרסומים מאוחרים יותר נכתב כי המנגינה היא עממית-ארמנית. עובדה זו אומתה כשבשנות השבעים הביא אליהו הכהן לתוכניתו "על הדשא" להקת פולקלור ארמנית ששרה את השיר בגרסתו המקורית, "Hingala", שהושרה על ידי הזמר הארמני רובן סחקיאן (Ruben Sahakyan). חיים חפר עצמו העיד כי הלחן הושר בפלמ"ח ללא מילים, ולאחר מכן הוא חיבר את מילות השיר וצירף אותן ללחן.
עטאא ג'אבר

עטאא ג'אבר (בערבית: عطا جابر; נולד ב-3 באוקטובר 1994) הוא כדורגלן ערבי ישראלי המשחק בעמדת הקשר האחורי במועדון ספורט קטר ובנבחרת פלסטין.
קריירת מועדונים

ג'אבר נולד וגדל במג'ד אל-כרום, ישראל, למשפחה ערבית-מוסלמית. החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מכבי חיפה.
ב-2 באפריל 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של מכבי חיפה, בניצחון 0–3 על מ.ס אשדוד. ג'אבר פתח בהרכב ואף בישל את השער הראשון במשחק לדלה ימפולסקי. למרות הבכורה המוקדמת, בעונת 2012/2013 הוא שותף בעיקר במשחקי קבוצת הנוער, במדיה כבש שלושה שערים ואף זכה עמה בדאבל.
ב-18 במאי 2013, במהלך משחק קבוצת הנוער של מכבי חיפה נגד מכבי נתניה, תוקל ג'אבר בחריפות, נאלץ לעבור ניתוח והחמיץ את עונת 2013/2014 כולה. הוא עבר שיקום ממושך, ולאחר שנה ושלושה חודשים מאז הפציעה, ב-13 באוגוסט 2014, עלה לראשונה על כר הדשא במשחקה של מכבי חיפה מול הפועל עכו במסגרת גביע הטוטו.
ב-3 בפברואר 2015 הושאל לבני סכנין, יחד עם מוחמד כליבאת ועאיד חבשי, במסגרת עסקת ההשאלה שהביאה את הבלם אברהם פאס למכבי חיפה, ובתום העונה חזר למכבי חיפה.
ב-29 בדצמבר 2016 החליטה הנהלת מכבי חיפה לשחרר את ג'אבר, וב-31 בינואר 2017 הוא חתם לארבע וחצי שנים בבני סכנין. בתום עונת 2018/2019 ירד ג'אבר ביחד עם קבוצתו בני סכנין לליגה הלאומית.
ב-29 באוגוסט 2021 הצטרף למ.ס. אשדוד, לעונה אחת עם אופציה לעונה נוספת. במהלך מבצע שומר החומות במאי 2021, עורר זעם לאחר ששיתף ברשתות החברתיות שלו את לוח הזמנים של מוקדי ההפגנות.
ב-23 ביוני 2022 חתם בנפטצ'י באקו מליגת העל האזרית.
בקיץ 2024 חתם במועדון ספורט קטר.
קריירת נבחרות > ישראל

הייתה לו הופעה אחת במדי נבחרת הנוער של ישראל עד גיל 19 ב-2012.
ב-6 בנובמבר 2015 מונה לקפטן הנבחרת הצעירה עד גיל 21, ובמדיה ערך שמונה הופעות וכבש שני שערים, ושיחק עמה בשנים 2015–2016.
קריירת נבחרות > פלסטין

ב-1 ביוני 2023 זומן לנבחרת פלסטין הבוגרת, וכשבועיים לאחר מכן, ב-14 ביוני 2023, ערך במדיה את הופעת הבכורה שלו כשפתח בהרכב ואף השלים 90 דקות, במהלך משחק הכנה בחוץ של הנבחרת הפלסטינית מול נבחרת אינדונזיה, שהסתיים בתיקו 0–0.
ב-16 בנובמבר 2023, בזמן מלחמת חרבות ברזל, שיחק עם נבחרת פלסטין נגד לבנון, כהפגנת סולידריות עם אנשי עזה. הוא עלה למגרש עם כאפייה, שר את ההמנון הפלסטיני והשתתף בדקת דומייה. מספר ימים מאוחר יותר חזר על פעולה זו בפתיחת המשחק של נבחרת פלסטין נגד נבחרת אוסטרליה. סוגיה זו עוררה כעס בישראל, וסוכנות "סקאוטפוש" של דודו דהאן הודיעה כי תפסיק לייצג אותו. מכבי חיפה, בה גדל ג'אבר, הודיעה כי תסיר את דף השחקן שלו מהאתר הרשמי של המועדון. מועדון נוסף בו שיחק ג'אבר, מ.ס. אשדוד, קרא לשלול את אזרחותו הישראלית.
נכלל בסגל נבחרת פלסטין לטורניר גביע אסיה 2023.
הערות שוליים

1 2 3 4  איציק כלפי, ‏עטאא ג'אבר זומן לסגל נבחרת פלסטין, באתר ONE‏, 1 ביוני 2023
↑  מכבי חיפה נגד מ.ס אשדוד, באתר הרשמי של מכבי חיפה, 2 באפריל 2012
↑  איציק יצחקי‏, הנס של עטאא: הקאמבק המרשים של עטאא ג'אבר במכבי חיפה, באתר וואלה, 20 בדצמבר 2014
↑  דורון בן דור, ‏שובו של ג'אבר: עטאא והקאמבק הגדול בירוק, באתר ONE‏, 22 בנובמבר 2014
↑  תומר לוי, ‏הטרייד הושלם: אברהם פאס חתם במכבי חיפה, באתר ערוץ הספורט, 4 בפברואר 2015
↑  שמעון אלבז, גוזלן סיכם בהפועל רעננה, ג'אבר שוחרר, באתר ynet, 29 בדצמבר 2016
↑  עטאא ג'אבר חתם לארבע עונות וחצי בסכנין: "מעיד מה ההנהלה מתכננת", באתר וואלה, 31 בינואר 2017
↑  שחקן סכנין תמך בפורעים הערבים, באתר ערוץ 7, ‏2021-05-11
1 2  https://www.football.org.il/players/player/?player_id=68201
↑  דורון בן דור, ‏בחיפה גאים: עטאא ג'אבר מונה לקפטן הצעירה, באתר ONE‏, 5 בנובמבר 2015
↑  Indonesia vs. Palestine - 14 June 2023 - Soccerway, int.soccerway.com
↑  "קוראים לשלול את אזרחותו של עטטא ג'אבר", באתר ערוץ הספורט, 17 בנובמבר 2023
↑  מקומם: ג'אבר הביע סולידריות עם הרוגי פלסטין, באתר ONE‏, 16 בנובמבר 2023
↑  "נבחרת פלסטין היא הזהות שלי": הרמז שסיפק ג'אבר לפני כחודשיים, באתר וואלה, 16 בנובמבר 2023
↑  דורון בן דור, ‏תמונתו ודף השחקן של ג'אבר הוסרו מאתר חיפה, באתר ONE‏, 18 בנובמבר 2023
↑  מ.ס אשדוד נגד עטא ג'אבר שחקנה בעבר - "לשלול את האזרחות" באתר אשדודנט, 17 בנובמבר 2023
↑  الإعلان عن قائمة منتخبنا الوطني المشاركة في كأس آسيا 2023 באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הפלסטינית, 1 בינואר 2024 (בערבית)
| נבחרת פלסטין – גביע אסיה בכדורגל 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 קדורה •  2 ח'ליל •  3 באסם •  4 חאמד •  5 סאלח •  6 ע. ח'רוב •  7 אל-בטאט •  8 חסן •  9 סיאם •  10 אבו ורדה •   11 א-דבאח •  12 סלדניה • 13 ש. אל-קונבר •  14 א-זביידי • 15 טרמניני • 16 אבו בכר • 17 פיראווי • 18 מחאג'נה • 19 ואדי • 20 ז. אל-קונבר • 21 אל-בטראן • 22 חמאדה • 23 ג'אבר • 24 עיסא • 25 ג'ונדי • 26 ב. ח'רוב • מאמן: דבוב |  1 קדורה •  2 ח'ליל •  3 באסם •  4 חאמד •  5 סאלח •  6 ע. ח'רוב •  7 אל-בטאט •  8 חסן •  9 סיאם •  10 אבו ורדה •   11 א-דבאח •  12 סלדניה • 13 ש. אל-קונבר •  14 א-זביידי • 15 טרמניני • 16 אבו בכר • 17 פיראווי • 18 מחאג'נה • 19 ואדי • 20 ז. אל-קונבר • 21 אל-בטראן • 22 חמאדה • 23 ג'אבר • 24 עיסא • 25 ג'ונדי • 26 ב. ח'רוב • מאמן: דבוב | הרשות הפלסטינית |
נחל באר שבע

| --- | --- |

שיטפון בנחל באר שבע בחורף 2013, ברקע שכונת נווה נוי
 מידע כללי
 יובלים:  נחל סכר, נחל קריות, נחל קובה, נחל כתף, נחל מלחתה, נחל מבשם, נחל מרעית, נחל נבטים, נחל פלט, נחל כסיף, נחל גז, נחל ענים, נחל עדרים, נחל יתיר, נחל בקע, נחל חברון, נחל חיפושית, נחל שה 
 שפך:  נחל הבשור 
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל 
  (למפת מערב הנגב מוגדלת) נחל באר שבע(למפת מערב הנגב רגילה) נחל באר שבע(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל באר שבע(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל באר שבע
 
נחל באר שבע מתחת לגשר הרכבת הטורקי וגשר הרכבת לרמת חובב
גשר הרכבת מעל נחל באר שבע סמוך לתל באר שבע
פארק נחל באר שבע
גשר הצינורות מעל הנחל
נַחַל בְּאֵר שֶׁבַע הוא נחל הזורם באזור הנגב, ואחד הגדולים בנגב הצפוני. הוא אחד מיובליו של נחל הבשור. הנחל הוא נחל אכזב, אורכו כ־50 קילומטר, ושטח אגן הניקוז שלו הוא כ־1,700 קמ"ר. בקטע של הנחל העובר בבאר שבע זורמים שפכים שמקורם בנחל חברון, אשר נספגים באדמה ביציאה מבאר שבע.
נתיב הנחל

ראשיתו של נחל באר שבע ממערב לתל ערד. הנחל מתחיל בכיוון דרום, עובר ממערב לכסיפה ופונה מערבה. סמוך לתל מלחתה מתחבר אליו נחל מלחתה. הנחל ממשיך לכוון מערב, עובר בסמוך לאבו רוקייק ונכנס לבקעת באר שבע מצפון לנבטים. הנחל ממשיך מערבה מדרום לתל שבע ולתל באר שבע, חוצה את העיר באר שבע וממשיך בכיוון הכללי דרום מערב עד השפכו לנחל הבשור בסמוך לבאר אסנת. בדרכו עד השפך עובר הנחל בשטחי החולות ומישורי הלס של הנגב בצפוני.
נתיב הנחל > יובלי הנחל

מראשית הנחל ועד העיר באר שבע נשפכים אל הנחל היובלים היורדים מרכס הרי דימונה והיובלים מהמורדות הדרומיים של הר חברון. יובלי הנחל הם: מכוון מזרח נחל טלה ונחל עדרים. היובלים הנשפכים מכוון צפון הם נחל ענים ונחל יתיר. יובלי הדרום הם נחל ערוער, ונחל נבטים.
פארק נחל באר שבע

בתוואי הנחל הסמוך לעיר באר שבע, מתל באר שבע עד שכונת נווה זאב, באורך של כ-8 ק"מ, בשטח של כ-5,300 דונם. הפארק כולל אמפיתיאטרון ל-12 אלף צופים, מתחם אגם מלאכותי בשטח של כ-670 דונם שבמרכזו אגם מים בשטח 90 דונם, שבילי אופניים, טיילת, מגוון שטחים ירוקים פתוחים, מתקני משחק, וספורטק.
ראו גם

נחל סכר
תל באר שבע
באר אסנת
תל מלחתה
באר אברהם
ביר אבו מטר