stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מירית גרינברג
הערות שוליים

↑  Israel conquers Fifth Avenue, ynetnews.com. April 21, 2008
↑  מירית גרינברג, עיתון לאשה
↑  יפעת הללי אברהם, ‏"מחר אני אמורה להיות נקייה מסרטן", באתר ‏מאקו‏, 1 בפברואר 2021
↑  מלכת היופי במיל' חושפת בכאב: "הגיעו התוצאות וזה סרטני" | ישראל היום, באתר www.israelhayom.co.il, ‏2024-02-12
| מלכות היופי של ישראל |
| --- | --- | --- |
| שנות החמישים | מרים ירון (1950) • מיכל הראל (1951) • אורה ורד ג'מילי (1952) • חבצלת דרור (1953) • אביבה פאר (1954) • אילנה כרמל (1955) • שרה טל (1956) • עטרה ברזילי (1957) • מרים הדר (1958) • רינה יצחקוב (1959) |  |
| שנות השישים | עליזה גור (1960) • דליה ליאון (1961) • יהודית מזור (1962) • אסתר כפיר (1963) • רונית רינת (1964) • עליזה שדה (1965) • אביבה ישראלי (1966) • בתיה כבירי (1967) • מירי זמיר (1968) • חווה לוי (1969) |  |
| שנות השבעים | מושית ציפורין (1970) • אתי אורגד (1971) • אילנה גורן (1972) • לימור שריר (1973) • עדנה לוי (1974) • אורית קופר (1975) • רינה מור (1976) • זהבה ורדי (1977) • דורית ילינק (1978) • ורד פולגר (1979) |  |
| שנות השמונים | אילנה שושן (1980) • דנה וקסלר (1981) • דבי הס (1982) • שמעונה הולנדר (1983) • ספיר קופמן (1984) • הילה קלמן (1985) • נילי דרוקר (1986) • ימית נוי (1987) • שירלי בן מרדכי (1988) • ניקול הלפרין (1989) |  |
| שנות התשעים | איבונה קרוגליאק (1990) • מירי גולדפרב (1991) • רוית אסף (1992) • יאנה חודריקר (1993) • רווית ירקוני (1994) • יאנה קלמן (1995) • טלי לוונטל (1996) • מירית גרינברג (1997) • לינור אברג'יל (1998) • רנא רסלאן (1999) |  |
| העשור הראשון של המאה ה-21 | נירית בקשי (2000) • אילנית לוי (2001) • ימית הר נוי (2002) • סיון קליין (2003) • גל גדות (2004) • ילנה ראלף (2005) • יעל נזרי (2006) • לירן כוהנר (2007) • תמר זיסקינד (2008) • עדי רודניצקי (2009) |  |
| העשור השני של המאה ה-21 | שביט ויזל (2010) • אלה רן (2011) • שני חזן (2012) • טיטי איינאו (2013) • מור ממן (2014) • מעיין קרן (2015) • קארין עליה (2016) • רותם רבי (2017) • ניקול רזניקוב (2018) • סלע שרלין (2019) |  |
| העשור השלישי של המאה ה-21 | תהילה לוי (2020) • נועה כוכבא (2021) • אופיר קורסיה (2024) |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מועדון הכדורגל לוס אנג'לס

מועדון הכדורגל לוס אנג'לס (באנגלית: Los Angeles Football Club, וידוע גם בקיצור LAFC) הוא מועדון כדורגל מהעיר לוס אנג'לס, שבקליפורניה, המשחק בליגת ה-MLS. צבעי המועדון הם שחור, לבן וזהב. המועדון נוסד בשנת 2014, והצטרף לליגה בעונת 2018, העונה בה החל לשחק לראשונה. אצטדיון הבית של המועדון הוא אצטדיון בנק קליפורניה המכיל 22 אלף מקומות ישיבה.
היסטוריה

ב-30 באוקטובר 2014, הודיע ה-MLS שיהיה מועדון כדורגל נוסף ללוס אנג'לס. ב-15 בספטמבר 2015, הוכרז כי שם המועדון הרשמי יהיה "מועדון כדורגל לוס אנג'לס". ביולי 2017, לוס אנג'לס הכריזה על מינוי בוב בראדלי כמאמן הראשי, והשחקן המקסיקני קרלוס ולה הוחתם כשחקן הראשון של המועדון ב-11 באוגוסט 2017.
ב-4 במרץ 2018, לוס אנג'לס ערכה את משחקה הראשון ב-MLS נגד סיאטל סאונדרס, המשחק הסתיים בתוצאה 1–0 לטובת לוס אנג'לס. כובש השער במשחק היה השחקן דייגו רוסי, שהפך לכובש הראשון בהיסטוריה של המועדון.
ב-31 במרץ 2018, לוס אנג'לס ספגה את ההפסד הראשון שלה ב-MLS ובהיסטוריה, כששמטה יתרון של 3–0 והפסידה 3–4 ליריבה העירונית לוס אנג'לס גלאקסי במהלך הופעת הבכורה של זלאטן איברהימוביץ' במדי לוס אנג'לס גלאקסי. לוס אנג'לס הייתה הקבוצה השנייה אי פעם שהפסידה משחק MLS לאחר שהובילה 3–0 במהלך המשחק. בסיום העונה הסדירה, לוס אנג'לס השיגה את המאזן הטוב ביותר לקבוצת הרחבה בהיסטוריה של ה-MLS, עם 57 נקודות, סכום ששבר את השיא שהחזיקה שיקגו פייר משנת 1998 בה הצטרפה לליגה והשיגה 56 נקודות.
ב-6 באוקטובר 2018, לוס אנג'לס השיגה את ניצחון הפלייאוף הראשון בתולדותיה לאחר שניצחה 3–0 את קולורדו ראפידס.
לוס אנג'לס הופיעה לראשונה, בליגת האלופות של CONCACAF בשנת 2020, העפילה משלב שמינית הגמר בו ניצחה את לאון המקסיקנית בתוצאה של 3–2 בסיכום שני המפגשים, וכל זאת לאחר שהפסידה 0–2 במשחק הראשון. הקבוצה הגיעה עד הגמר, בו הפסידה לקבוצת טיגרס המקסיקנית בתוצאה 2-1.
אצטדיון

ב-17 במאי 2015, הקבוצה בחרה באתר הזיכרון לספורט של לוס אנג'לס, כדי לבנות אצטדיון שיכיל 22,000 מושבים בשביל ה-MLS, בעלות של 250 מיליון דולר.
ב-6 במאי 2016, אישרה מועצת העיר לוס אנג'לס את בניית האצטדיון, תוך כדי פינוי דרך לבניית האצטדיון.
טקס פורץ דרך נערך ב-23 באוגוסט 2016, באירוע בו השתתפו הבעלים וצוותי הבנייה, הודיע מועדון לוס אנג'לס על עסקת חסות עם בנק קליפורניה בה הוסכם כי האצטדיון יקרא אצטדיון בנק קליפורניה למשך 15 שנים תמורת תשלום של 100 מיליון דולר.
משחק הבית הראשון של המועדון שוחק ב-29 באפריל 2018, נגד סיאטל סאונדרס, בו ניצחה לוס אנג'לס בתוצאה 1–0, משער של לורן סימאן.
תארים

זכייה (1): 2019
זכייה (1): 2022
הערות שוליים

↑  Major League Soccer awards new team to Los Angeles, MLSsoccer, ‏30 באוקטובר 2014
↑  Carlos Vela happy — but lonely — as LAFC’s first designated player, latimes
| MLS |
| --- | --- | --- |
| המחוז המזרחי | אורלנדו סיטי • אטלנטה יונייטד • אינטר מיאמי • די. סי. יונייטד • טורונטו • מונטריאול • ניו אינגלנד רבולושן • ניו יורק סיטי • ניו יורק רד בולס • סינסינטי • פילדלפיה יוניון • קולומבוס קרו • שארלוט • שיקגו פייר |  |
| המחוז המערבי | אוסטין • דאלאס • ונקובר וייטקאפס • יוסטון דינמו • מועדון הכדורגל לוס אנג'לס • לוס אנג'לס גלאקסי • מינסוטה יונייטד • נאשוויל • סיאטל סאונדרס • סנט לואיס סיטי • סן חוזה ארת'קווייקס • ספורטינג קנזס סיטי • פורטלנד טימברס • קולורדו ראפידס • ריאל סולט לייק |  |
| קבוצות עתידיות | סן דייגו |  |
| קבוצות עבר | צ'יבאס ארצות הברית • טמפה ביי מיוטיני • מיאמי פיוז'ן |  |
| שונות | גביע ה-MLS • מגן האוהדים • משחק האולסטאר • USSF • גביע ארצות הברית הפתוח • הסופרדראפט |  |
מחפר כווני

מחפר כווני בפעולה
נקודת כניסה לקידוח
תשתיות שהותקנו באמצעות קידוח כווני
קידוח כווני (באנגלית: Directional boring או  horizontal directional drilling או HDD) היא שיטה להתקנת צנרת תת-קרקעית למי שתייה, צנרת ביוב ושאר תשתיות תת-קרקעיות לאורך מסלול תת-קרקעי, תוך הפרעה מינימלית לסביבה. אורך הצנרת המותקנת יכול להגיע עד 4500 מטר וקוטרה יכול להגיע עד 120 ס"מ – כאשר מדובר בהתקנות לאורך קצר יותר.
יישומים

קידוח כיווני מיושם לצורך העברת כבלי תקשורת וכבלי כוח, קווי מים לשתייה, קווי גז, קווי נפט, צנרת תעשייתית וקווי ביוב.
קידוח כיווני היא שיטה מועדפת מהסיבות הבאות:
הפרעה מינימלית לתחבורה
עלות נמוכה
התקנת הצנרת בעומק רב
התקנה למרחק גדול
זמן ביצוע קצר
אפשרויות כיווניות
ידידותי לסביבה
אופן הפעולה

רוב מכונות הקידוח הכיווני משתמשות בנוזל קידוח (בוץ, בנטוניט), ואילו מעט מכונות מתוכננות לשימוש באוויר. נוזל קידוח מעורב בדרך כלל עם ביטוניט ומים וכן עם תוספים לשיפור ביצועי המכונה. כאשר קודחים באדמה רכה, זרם של נוזל בלחץ גבוה חותך את החול באמצעות גרגרים חדים הנמצאים בנוזל הקידוח.
בנוסף, המכונה מזרימה נוזל לתוך פיר הקידוח וגרגירי החיתוך נשאבים בחזרה אל מחוץ לפיר הקידוח יחד עם עפר הקידוח, או מופרדים מכנית במערכת ניקוי. נוזל קידוח מסווג כלא רעיל ויכול לשמש בהתאם, כלומר, לא חייבים לזרוק אותו כאשפה רעילה.
באדמות רכות, מקדח זוויתי משמש לשינוי כוון הקידוח – לשינוי בנתיב הקידוח נעצרת תנועת המנוע והמקדח הכווני מכוון בהתאם לכוון הדרוש.
במקרים של אדמה בלתי יציבה – במערכות מסוימות נעשה שימוש בצינור כפול המונע התמוטטות הדפנות לתוך פיר הקידוח. לאחר סיום הקידוח אל נקודת היעד, המקדח מוסר והצינור המושחל מוצמד למוט הקידוח.
מדרש ויסעו

מדרש ויסעו הוא מדרש חז"ל קדום המופיע בילקוטים מאוחרים (ילקוט שמעוני וילקוט מעם לועז) ונזכר בפירוש הרמב"ן לתורה. מדרש זה מוסיף על המסופר בספר בראשית ומספר על מלחמותיהם של בני יעקב באמוריים ובצבאו של עשו, שבע שנים לאחר הרס שכם על ידי שמעון ולוי, שבא בעקבות אונס דינה אחותם.
על פי הכרונולוגיה המקראית, התארוך המשוער שהמדרש מעניק למלחמות אלו הוא שנת 2223 לבריאת העולם, כאשר יעקב היה בן 115 שנה.
תוכן המדרש > הרקע למלחמות

הרקע למלחמות מופיע במפורט בילקוט מעם לועז. על פי המתואר במדרש, שבע שנים לאחר שהגיע יעקב לארץ כנען בחרה משפחתו להתיישב בעיר שכם בזכות פוריותה, אותה עיר שנהרסה בבואו לשם מחרן בעקבות נקמת שמעון ולוי את מעשה דינה.
כאשר מלכי הכנעני והאמורי שמעו על חזרת בני יעקב לשכם, חששו כי בעקבות הריגת בני העיר שכם, הם עלולים לפגוע גם בהם. מלך תפוח שלח איגרת לכל המלכים בסביבתו - אילון מלך געש, איהורי מלך שילה, פרעתון מלך חסר, סוסי מלך סרטן, לבן מלך חורון ושביר מלך מחנמינה - והזמין את כולם להילחם בבני יעקב תוך אזהרה שאם לא ייקחו חלק הם עלולים ליפול חללים בידי בני יעקב.
תוכן המדרש > מהלך הלחימה

מדרשי חז"ל מביאים פירוט מלא של מהלך הקרבות. בתחילת הלחימה יהודה הרג את מלך תפוח ושמונה מלכים אחרים, לוי הרג את אילון מלך געש, נפתלי הרג ארבעה גיבורים ויעקב הרג את זירורי מלך שילה, פרעתון מלך חצר, פסוסי מלך סרטן, לבן מלך ארם ושביר מלך מחנהי. שאר בני יעקב שהיו בתל שכם נלחמו בשערי העיר.

ביום השני ניהלו בני יעקב מלחמה עם אנשי סרטן, תפוח וארבל. ביום השלישי לכדו את שילה, וביום הרביעי עברו נגד מחנהו של שביר. ביום החמישי כבשו את העיר געש וביום השישי קיבלו את בקשתם של האמוריים לשלום.
בסיום קרבות אלה עם האמוריים הגיע צבאו של עשו, התנפל על בני יעקב והפסיד בקרב. עשו נקבר ובני עשו הפכו עבדים לבני יעקב.
רוב המקומות המובאים בתיאורים מוכרים. במקרה של הלחימה במקום המכונה "סרטן" ניתן לזהות את הסביבה עם המקום בו מצויים שרידי העיר המבוצרת סרטבה.
בסיום המלחמה נכנעו בפני בני יעקב עשרים ושניים מלכים. הם הגישו ליעקב מתנה יקרת ערך וחזרו לעירם. בני יעקב שבו לשכם וחיו בשלום עם הכנענים עד ימי יהושע בן נון.
מקורו של המדרש, זמנו וגרסאותיו

המדרש נזכר לראשונה בימי הביניים, בפירושו של הרמב"ן לתורה. בפירוש למעשה דינה רומז הרמב"ן לחיבור זה כך -
ואם נאמין בספר מלחמות בני יעקב בא להם פחד אביהם כי נאספו שכני שכם ועשו עמהם שלש מלחמות גדולות, ולולי אביהם שחגר גם הוא כלי מלחמתו ונלחם בם היו בסכנה, כאשר יספר בספר ההוא...אבל הכתוב יקצר בזה, כי היה נס נסתר, כי אנשים גבורים היו וכאלו זרועם הושיעה למו, כאשר קצר הכתוב בעניין אברהם באור כשדים, ולא הזכיר מלחמת עשו עם החורי כלל.
מאוחר יותר התפרסם המדרש בילקוטים המאוחרים - ילקוט שמעוני וילקוט מעם לועז. עם זאת, בדומה למדרשים אחרים המופיעים בילקוטים אלה, נראה כי מקורו של מדרש זה קדום יותר. עדות לכך שתוכן מדרש זה קדום ניתן לראות במקבילות בפרק ל"ד בספר היובלים המתאר גם הוא את מלחמות מלכי האמורי ובני יעקב ובפרק ל"ז אשר מתאר את מלחמת בני עשיו ביעקב, שתי מלחמות אשר אינן נזכרות במקרא. כמו כן, ב"צוואת יהודה" המופיעה בספר צוואות השבטים מופיעים גם כן תיאורי המלחמה. עם זאת, על אף הדמיון הרב בין מקורות אלה, מדרש ויסעו נבדל מהמקורות החיצוניים הללו בפרטים רבים.
יש חוקרים הסבורים כי המדרש התחבר לא יאוחר מזמנו של מרד בר כוכבא. לעומת זאת, לדעת חוקרים אחרים הוא התחבר בסביבות המאה השביעית, בראשית תקופת הגאונים.
גרסאות מדויקות של המדרש נערכו על ידי אהרן ילינק, וכן מצויות במהדורתו של שמעון חאנעס לספר "רב פעלים" של אברהם וילנר, ובנספח למהדורתו של רוברט הנרי צ'ארלס לספר היובלים.
לקריאה נוספת

יהודה דוד אייזנשטיין, אוצר מדרשים - חלק א, ניו יורק, תרע"ה/1915, באתר היברובוקס, עמ' 157.
יוסף דן ותמר אלכסנדר, "מדרש ויסעו השלם", מחקרי המרכז לחקר הפולקלור, ג' (ה'תשל"ג), עמ' סז - עו.
הערות שוליים

↑  בראשית - פרק לג - המשך רמז קלג.
↑  לפרשת וישלח ל"ו, מ"ג - מלחמות בני יעקב.
↑  פירושו לבראשית ל"ד, י"ג
↑  סיום זה אינו תואם את הידוע לנו כי בני יעקב ירדו למצרים
↑  פרק ל"ד בספר היובלים באתר דעת
↑  פרק ל"ז בספר היובלים, באתר דעת
↑  צוואת יהודה, בוויקיטקסט
↑  מצוטט אצל Strack, H.L.; Stemberger (1991), Introduction to the Talmud and Midrash, Edinburgh: T&T Clark, ISBN 978-0800625245בשם G. Schmitt
↑  כן דעת פירסט, מובא אצל לויטרבך בעמוד א'
| ספרות המדרשים |
| --- | --- | --- |
| מדרשי הלכה תנאיים (בערך 200–400 לספירה) | מכילתא דרבי ישמעאל • מכילתא דרבי שמעון בן יוחאי • ספרא • ספרי במדבר • ספרי זוטא במדבר • ספרי דברים • מכילתא דברים • ספרי זוטא דברים |  |
|  מדרשי אגדה קלאסיים: תקופת האמוראים והסבוראים (בערך 400–600 לספירה) | בראשית רבה • ויקרא רבה • איכה רבה •  אסתר רבה (פרשיות א-ו) • שיר השירים רבה • פסיקתא דרב כהנא • מדרש פנים אחרות • ברייתא דישועה • אגדות התלמוד |  |
|  תקופת הביניים: ראשית תקופת הגאונים (בערך 600–750 לספירה) | מדרשי התנחומא • שמות רבה (פרשיות יב-מ) • במדבר רבה (פרשיות טו-כג) • דברים רבה  • רות רבה • קהלת רבה • קהלת זוטא • אבות דרבי נתן • אותיות דרבי עקיבא • מדרש תהילים (מזמורים א-קיח) • מדרש ויסעו • תרגום שני למגילת אסתר • פסיקתא רבתי • מדרש שיר השירים |  |
| המדרש המאוחר: תקופת הגאונים (בערך 750–1050 לספירה) | תנא דבי אליהו • פרקי דרבי אליעזר • שבעת פרקי רבי אליעזר • הגדה של פסח • שמות רבה (פרשיות א-יא) • במדבר רבה (פרשיות א-יד) • אסתר רבה (פרשיות ז-י) • אגדת בראשית • בראשית רבתי • פסיקתא רבתי • דברים זוטא • רות זוטא • שיר השירים זוטא • מדרש שמואל • מדרש משלי • מדרש תהילים (מזמורים קיט-קנ) • מדרש אבא גוריון • מדרש תדשא • מדרש ויושע • מדרש עשרת הדיברות • מדרש תשובת יונה הנביא • מדרש אבכיר • מדרש אספה • מדרש תמורה • פסיקתא זוטרתא (לקח טוב) |  |
| הילקוטים: תקופת הראשונים (בערך 1050–1500 לספירה) | פתרון תורה • פסיקתא זוטרתא • מדרש שכל טוב • מדרש אגדה (בובר) • ילקוט שמעוני • ילקוט המכירי • מדרש הגדול • מדרש הביאור • הגדות התלמוד (ילקוט) • עין יעקב • מדרשי רבי שמואל מסנות |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007590391805171
מחנה העבודה קייליס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מדינה:  ליטא 
 מחוז:  וילנה 
 נתונים
 קואורדינטות:  54°40′35″N 25°15′59″E﻿ / ﻿54.67638889°N 25.26638889°E﻿ / 54.67638889; 25.26638889
  (למפת וילנה מוגדלת) מחוז המשנה וילנה טרקאימחנה העבודה קייליס(למפת וילנה רגילה) מחוז המשנה וילנה טרקאימחנה העבודה קייליס he
 
מחנה עבודת הכפייה קייליס (kailis, בליטאית - פרווה) היה מחנה עבודה נאצי ליהודי וילנה במהלך מלחמת העולם השנייה. הוא התבסס על מפעל פרווה ועור שהיה קיים לפני המלחמה והפיק בעיקר בגדי חורף עבור הצבא הגרמני. בשיאו, לאחר חיסול גטו וילנה בספטמבר 1943, התגוררו במחנה כ-1,500 יהודים. המחנה חוסל ועובדיו הוצאו להורג בפונאר ב-3 ביולי 1944, עשרה ימים בלבד לפני שהצבא האדום כבש את העיר.
הקמה

בווילנה היו כמה סדנאות ומפעלים לפרווה ועור, רובם בבעלות יהודים. לאחר הכיבוש הסובייטי ביוני 1940 הולאמו מפעלים פרטיים. שלושת מפעלי הפרווה "פרוות", "נוטריה" ו"אורסוס" אוחדו והתמזגו למפעל פרווה אחד. מפעל אחד היה ממוקם מאחורי בית העירייה של וילנה.
כמעט מיד לאחר פלישת גרמניה לברית המועצות ביוני 1941 קיבל המפעל הוראות לייצר בגדי חורף עבור הוורמאכט. מנהלו נקט אמצעים להגנה על עובדיו, שהיו יהודים ברובם, מפני הזוועות שבוצעו בגטו וילנה ובטבח פונאר. לדוגמה, ב-9 בספטמבר עתר המנהל בהצלחה לממשל הגרמני וזה הסכים שיוקדשו ארבעה בתים בגטו לעובדי קייליס.
ב-5 באוקטובר 1941 הועבר המפעל למתקנים הגדולים של המפעל שפונה מעובדיו, אלקטריט, מפעל למקלטי רדיו. את המהלך ארגן אוסקר גליק, יהודי אוסטרי שהצליח להשיג מסמכי פולקסדויטשה, ומאוחר יותר הפך למעשה למנהל המפעל. באותה תקופה היו במפעל 448 עובדים. יחד עם בני המשפחה (בסך הכל 800–1,000 איש) הם התגוררו בשני בניינים גדולים באתר המפעל. זה היה מקום בטוח יחסית; העובדים היו בין הראשונים לקבל היתרי עבודה (המכונה "השיין הצהוב" - Schein) שהגנו עליהם מפני אקציות - ריכוז יהודים לשם שליחתם לפונאר, שם נרצחו.
"התקופה השקטה"

ב-18 בינואר 1942 פגעה במפעל שרפה גדולה. הסיבה אינה ברורה. לדברי אברהם סוצקבר, זו הייתה פעולת חבלה של ארגון הפרטיזנים המאוחד, אך ייתכן שהייתה זו תאונה. במהלך החקירה גילו הגרמנים כי גליק הוא יהודי והוציאו להורג אותו ואת אשתו.
במאי 1942 ערכו הגרמנים מפקד בנציבות הרייך אוסטלנד. במפקד נמנו 1,016 אנשים מ-348 משפחות בקייליס. 1942 הייתה "התקופה השקטה" שהעניקה הזדמנות ליצור חיי תרבות במחנה. היהודים הקימו בית ספר לילדים וספרייה קטנה, וקיימו תחרויות ספורט. למחנה הייתה משטרה ומרפאה יהודית משלה.
חיסול

באוגוסט – ספטמבר 1943 חוסל גטו וילנה ונותרו בעיר רק מחנות עבודת הכפייה קייליס ומחנה HKP ושתי קבוצות קטנות אחרות. אוכלוסיית קייליס תפחה. יהודים רבים השתמשו במחנה כמפלט זמני לפני שמצאו מסתור טוב יותר או הצטרפו לפרטיזנים היהודים ביערות. לדברי יצחק ארד, כ-600 יהודים עברו במחנה. ב 15 באוקטובר ערך ברונו קיטל בדיקה יסודית במחנה והוציא להורג כ-30 יהודים שלא יכלו להסביר את נוכחותם במחנה. הבדיקות בוצעו עוד כמה פעמים. בנובמבר קיבל קייליס מפקד חדש, איש האס אס ריכטר. הוא הנהיג שליטה רבה יותר במחנה והרכיב רשימה של תושביו. הרשימה הכילה כ-1,350 שמות, אם כי כמאה נוספים חששו להירשם.
ב-27 במרץ 1944 רוכזו ילדי המחנה מתחת לגיל 16 במבצע בפיקודו של מרטין וייס. הם הובלו לתחנת הרכבת; גורלם אינו ידוע. הספר השחור פרסם עדות על כך שהילדים הובלו לקרקוב שם שימשו כתורמי דם ועור לחיילים גרמנים פצועים. ב-20 באפריל הועברו 80 פועלים מקייליס לפונאר כדי לחפור ולשרוף גופות במסגרת מבצע 1005. ב-3 ביולי 1944 רוכזו עובדי קייליס שנותרו, הועברו לפונאר ונרצחו. בסך הכל נרצחו באותו יום בפונאר 2,000–2,500 יהודים ממחנות שונים.
הערות שוליים

↑  מידע על גליק בחוברת הוראה באתר יד ושם
↑  מידע באתר יד ושם
↑  מידע באתר יד ושם
↑  על רצח יהודים בפונאר ושריפת הגופות על ידי יחידה 1005, באתר יד ושם
| מחנות ריכוז, עבודה והשמדה במלחמת העולם השנייה |
| --- | --- | --- |
| גרמניה | אוהרדרוף • אורניינבורג • ארבייטסדורף • באד זאולגאו • בוכנוואלד • בורגאו • גרמרינג • דורה-מיטלבאו • דכאו • הינצרט • וובלין • זקסנבורג • זקסנהאוזן • טירקהיים • כלא שפנדאו • ליכטנבורג • מלכוב • קאופרינג • קולדיץ • מילדורף • ברלין-מרצאן • נוינגמה • נידרהאגן • פלוסנבירג • קולומביה האוס • ראוונסבריק • ריימסדורף • מחנות המשנה של זקסנהאוזן • מחנות המשנה של דכאו • אלאך • פורטה וסטפליקה • טאוכה |  |
| פולין | אושוויץ • בלז'ץ • חלמנו • טרבלינקה • מיידנק • סוביבור • אושוויץ מונוביץ • בודזין • בלכהמר • גנשובקה • גרוס-רוזן • זאסלאב • טרווניקי • יאבוז'נו • ינובסקה • אלטהאמר • ורשה • פוסטקוב • סקרז'יסקו-קמיינה • פירסטנגרובה • פלאשוב • קונסקובולה• קיטליץ טרייבן • שטוטהוף |  |
| קרואטיה | ג'קובו • גוספיץ' • דניצה • וילה לובוריץ' • טניה • יאסטרברסקו • יאסנובאץ • ידובנו • לובורגראד • גורניה רייקה • קרסטינץ • מטאינה • סטארה גראדישקה • סלאנה • קרושצ'יצה |  |
| צרפת | בון לה רולנד • גירס • דראנסי • ויטל • מבצר רומנוויל • סטפו • נאצוויילר-שטרוטהוף • סן סיפריאן • ריווזאלט • ורנה • מיל • רסבדו • פיטיבייה • קומפיין |  |
| איטליה | פוסולי • פרמונטי די טרזיה • ריזיירה די סן סאבה • ראב • בולצאנו |  |
| אוסטריה | אבנזה • גוזן • מאוטהאוזן • שטרסהוף • גונסקירכן |  |
| בולגריה | גונדה וודה • סומוביט • צ'כלרה |  |
| הולנד | התיאטרון ההולנדי • וסטרבורק • אמרספורט • פוכט |  |
| סרביה | בור • באנייצה • דולאג 183 • טופובסקה שופה • צרווני קרסט • סיימישטה |  |
| ליטא, לטביה ואסטוניה | יונגפרנהוף • סלספילס • קייזרוואלד • ואיווארה • קלוגה • קובנה • קייליס • HPK |  |
| בלארוס, אוקראינה ורוסיה | אקמצ'טקה • סירץ • מאלי טרוסטינץ |  |
| מחוץ לאירופה | ג'אדו • גריאן (ער') • יפרן (ער') • בוקבוק • סידי עזאז • ספקס) • ביזרטה |  |
| אחר | Ostindustrie • אולדרני • טרזיינשטט • מחנה המשפחות (טרזיינשטט) • טרגו ז'יו • חיידרי • סרד • ג'אדו • מכלן • מונופול • מחנות הריכוז הפיניים במזרח קרליה • קישטרצ'ה  |  |
פורטל השואה
מעיל פרווה מיניאטורי שיוצר בקייליס
מורון (הונגריה)

| --- | --- |
סמל מורוןסמל מורון

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  המישור הגדול הדרומי
 מחוז:  בקש בקש
 נפה:  נפת בקש
 שטח:  35.68 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,074 (1 בינואר 2021)
 קואורדינטות:  46°46′00″N 21°03′00″E﻿ / ﻿46.766666666667°N 21.05°E﻿ / 46.766666666667; 21.05 
 אזור זמן:  UTC +1
 https://murony.hu/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.מורון(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.מורון  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מורון (בהונגרית: Murony) הוא כפר בנפת בקש שבמחוז בקש בדרום מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם מספר התושבים במורון נמצא בירידה. בשנת 1990 חיו בכפר 1,445 תושבים, ובשנת 2021 רק 1,074 תושבים.
הכפר היה קיים כבר במחצית הראשונה של המאה ה-13 והכנסייה המקומית מוזכרת כבר בכתבים משנת 1295. מאז הכפר היה מיושב לסירוגין. כך, במאה ה-17 המקום היה נטוש. במאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 היה הכפר נקרא גם בשם מורוואהי (Murvahely) ולעיתים נקרא גם בקשפלדוואר (Békésföldvár).
הכפר הפך לכפר עצמאי באופן רשמי בשנת 1950.
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
| יישובים במחוז בקש |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | בקשצ'בה  |  |
| ערים |  בטוניה •  בקש •  • צ'ורוואש •  דוואוואניה •  אלק •  פיזשדיארמט •  גיומנדרד •  גיולה •  קונדורוש •  קרשלדאן •  מדגיישג'האזה •  מזברן •  מזהגייש •  מזקובאצ'האזה •  אורושהאזה •  שרקד •  סרווש •  סגהאלום •  טוטקומלוש •  אויקיגיוש •  וסטה |  |
| כפרים | בקשסנטאנדראש • צ'בסבדי • דובוז • גרנדאש • קטשופרון • סבדקיגיוש • טלקגרנדאש • דומבג'האז • קוורמש • אלמאשקמראש • דומבירטוש • קספר • קישדומבג'האז • קונאגוטה • מגיארבאנהגייש • מגיארדומבג'האז • מדגיישבודזאש • נג'באנהגייש • נג'קמראש • פוסטאוטלקה • וגג'האזה • צ'אדסאלאש • אצ'גפלבה • הוניה • בלמגייר • קמוט • קרשטרצ'ה • טרהוש • מורון • קרשויפלו • קרטססיגט • בוצ'ה • קטגיהאזה • לוקשהאזה • אורמניקוט • קרדוש • צ'בצ'וד • בקשאמשון • צ'נאדאפאצה • גאדורוש • קרדושקוט • נג'סנאש • פוסטפלדוואר • ביהראוגרה • גסט • קרשנג'הרשאן • קטגיאן • מהקרק • מזגיאן • שרקדקרסטור • אויסלונטה • ז'דאן |  |
| יישובים בנפת בקש |
| --- | --- | --- |
| יישובים | בקש • בלמגייר • קמוט • קרשטרצ'ה • מזברן • טרהוש • מורון |  |
מדרש אגדה (בובר)

מדרש אגדה הוא חיבור מדרשי על חמישה חומשי תורה שהתפרסם לראשונה על ידי שלמה בובר בשנת תרנ"ד (1894) על סמך כתב יד נדיר שמצא בארם צובא (חלב) ונרכש על ידו. בכתב היד חסרים כמה קטעים, בהם גם סוף החיבור מפרשת כי תצא ואילך. משום כך, לא ניתן לדעת את שמו של מעתיק כתב היד ואת שנת הכתיבה, שעל-פי רוב היו רשומים בסוף כתב היד.
לדעת בובר, לנגד עיני המחבר עמדו פירוש רש"י על התורה ובו אמרותיו של רבי משה הדרשן, מדרש לקח טוב וכן מדרשים וספרים נוספים. ככל הנראה חי עורכו של המדרש במאות ה-12 או ה-13.
מורון (מונגוליה)

| --- | --- |
מראה של מורון מדרום, 2008
מראה של מורון מדרום, 2008
 מדינה:  מונגוליה מונגוליה
 איימאג:   חובסגול
 תאריך ייסוד:  1809
 שטח:  1,029 קמ"ר
 גובה:  1283 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  134,530 (2019)
 קואורדינטות:  49°38′15″N 100°9′41″E﻿ / ﻿49.63750°N 100.16139°E﻿ / 49.63750; 100.16139
 אזור זמן:  UTC+8
 www.dornod.gov.mn
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מונגוליה מוגדלת) אולן בטור ארדנט דרחאן צ'ויבלסאן חובד אולגי באיינחונגור ארבאיחר אולאנגום רוסיה סיןמורון(למפת מונגוליה רגילה) אולן בטור ארדנט דרחאן צ'ויבלסאן חובד אולגי באיינחונגור ארבאיחר אולאנגום רוסיה סיןמורון  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מורון (מונגולית: Мөрөн) היא בירת איימאג חובסגול מונגוליה.
העיר התפתחה ממנזר בודהיסטי שהוקם ב-1809. ב-1921 חיו במנזר 1,300 נזירים בודהיסטים (לאמות). המנזר נהרס ב-1937. בראשית שנות התשעים של המאה ה-20 בעיר הוקם מנזר בודהיסטי קטן, אז גם נמצא בקרבת העיר קבר המוני ובו כחמשת אלפים גופות של נזירים שהוצאו להורג (מספר זה הוא כאחוז אחד של כלל האוכלוסייה הבוגרת של מונגוליה ב-1937.
בעיר יש נמל תעופה.
הערות שוליים

↑  http://www.nytimes.com/1991/10/23/world/mass-buddhist-grave-reported-in-mongolia.html.
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של מונגוליה ובנושא יישובים באסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מחפש שמיים

"מחפש שמיים" הוא האלבום השישי של המוזיקאי והזמר-יוצר הישראלי גבע אלון (והשני שהקליט בשפה העברית), שיצא במרץ 2018. על עיבודי השירים היו אחראים גבע עצמו וכן עמיר ג'נגו רוסיאנו, אסף רייז ואורי וינוקור.
גבע אלון הלחין וכתב את כל שירי האלבום, כשבחלקם השתתף בכתיבה עמיר לב.
רשימת השירים באלבום

אין פעם
בא הביתה
דניאל
זה הזמן
לילות קטנים
אירופה
את שם
מחפש שמיים
פורטוגל
קרדיטים

גבע אלון: שירה, גיטרות וקלידים, הפקה מוזיקלית
עמיר ג'נגו רוסיאנו: בס ושירה
אסף רייז: תופים ושירה
ספי ציזלין: חצוצרה
יאיר סלוצקי: טרומבון
שלומי אלון: סקסופון
מון (כתר)

מוֹן (Mon) או קא-מוֹן (Kamon) הם סוגי סמלים ביפן. מוֹן מתייחס לכל סמל, בעוד קאמוֹן משמעותו סמל משפחתי.
שימוש

ה-מוֹן מורכב מטבעת המקיפה דוגמה אשר ברוב המקרים היא גרסה מסוגננת של עיצוב יפני מסורתי (למשל נוצות, פרחים או במבוק). אמנים עשויים לבחור עצם המסמל את אמנותם. למשל, גיישה עשויה לבחור במניפה.
ה-מוֹן והקאמוֹן נחשבים לגרסה היפנית של השלטים ההרלדיים הנפוצים בתרבות המערבית וזאת מכיוון שבשתי התרבויות משויכים הסמלים למשפחה מסוימת או לאדם בודד אשר זכו בהכרה ציבורית כבעלי סטטוס גבוה.
בקרב המעמד השולט ביפן, ניתן ללבוש את ה-מוֹן בקימונו משני צידי החזה, על שני השרוולים ו/או באמצע הגב. אצל לוחם ה-מון יכול להתנוסס על שריון החזה, הקסדה, על הדגלים או במספר מקומות אחרים. מוֹן עשוי להופיע גם על אוהלים, מניפות, תיבות אוצרות ושאר חפצים בעלי חשיבות.
נשים לא מחויבות לשאת מוֹן השייך לבעלן או אביהן. במקום זאת, הן רשאיות לשאת מוֹן מלפני הנישואים, וכן אף להורישו לבנותיהן.
לבישת המוֹן מוסיפה לקימונו נופך של רשמיות. לקימונו מותר לצרף מוֹן אחד, שלושה או חמישה. ה-מוֹן לא חייב להיות רשמי במיוחד, אך ככל שהוא בולט יותר לעין כך חשיבותו הרשמית גדלה. בצורה זו יכולה האישה להתאים את מידת הטקסיות של הופעתה לנסיבות.
השימוש במוֹן נדיר בימינו, אם כי כמעט לכל משפחה יפנית מודרנית יש אותו. במקום, משתמשים היפנים באִינקן (Inkan) - הגרסה המזרחית להטבעת חותם אישי - למטרות רשמיות ועסקיות. למרות זאת עדיין ניתן לראות בתים ישנים וחנויות מסורתיות שבאדריכלות שלהם משולבים מוֹן. אריזות של דברי מזון מקושטות לעיתים במוֹן על מנת להשוות להן מראה אלגנטי.
גלריה

סידור פרחים זה נחשב לסמל של ראש הממשלה והפרלמנט היפני
המוֹן של שוגונות טוקוגאווה מקשט פנס במקדש השינטו ניקוֹ טוֹשוֹ-גוּ
סמל משפחתי - שלושה עצי אורן
המוֹן של קיסר יפן