stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גלקסיה
סוגי גלקסיות

מספרן של הגלקסיות ביקום הנראה נאמד בסדר גודל של מאות מיליארדים.
נוהגים לחלק את הגלקסיות לסוגים על פי צורתן החיצונית (ראו גם: סיווג מורפולוגי של גלקסיות):
סוגי גלקסיות > גלקסיות לולייניות (ספירליות)

לגלקסיות אלו יש מבנה לולייני, כשמהן יוצאות זרועות מפותלות. גלקסיה לוליינית דומה בצורתה החיצונית לגלקסיה שלנו, שביל החלב.
גלקסיות לולייניות מכילות כמות ניכרת של גז (בעיקר מימן מולקולרי) ואבק, ומתחוללת בהן יצירה של כוכבים חדשים. תהליך היצירה אינו מפוזר באקראי, אלא מתחולל לאורך חזיתות של גלי הלם. בחזיתות אלו רבים הכוכבים הצעירים, שחלק ניכר מהם מהוים ענקים כחולים בוהקים מאוד. חזיתות בוהקות אלו הן הזרועות הלולייניות.
סוגי גלקסיות > גלקסיות אליפטיות

גלקסיות אליפטיות צורתן פחות או יותר סימטרית בצורת אליפסה. הן מכילות כמויות זעומות של גז ואבק, ולא מתחוללת בהן יצירת כוכבים. פועל יוצא מכך שכוכבי הגלקסיות האליפטיות זקנים, ומאופיינים בצבע הקרוב לקצה האדום של הספקטרום.
סוגי גלקסיות > גלקסיות לא-סדורות

לגלקסיות לא-סדורות אין צורה מוגדרת. על סמך כמה דוגמאות מאוחרות, נראה שבמקור היו אלה גלקסיות בעלות מבנה סדור, ועקב אינטראקציות עם גלקסיות גדולות מהן צורתן התעוותה והמבנה הסדור התפרק.
סוגי גלקסיות > גלקסיית עדשה

מכילות מרכז בהיר המוקף במבנה דמוי עדשה, אך להבדיל מהגלקסיות הספירליות, אין להן זרועות וכמות הכוכבים החדשים הנוצרים בהם היא מועטה.
סוגי גלקסיות > גלקסיות טבעת

נקראות כך בשל צורתן המזכירה צורת טבעת. כיום מאמינים שגלקסיות טבעת נוצרות כאשר גלקסיה קטנה עוברת דרך מרכזה של גלקסיה גדולה. מכיוון שרוב הגלקסיה מכילה מרחב ריק, ה"התנגשות" גורמת רק לעיתים נדירות להתנגשויות ממשיות בין כוכבים.
סוגי גלקסיות > גלקסיות ננסיות

נקראות כך בגלל ממדיהן הקטנים יחסית לגלקסיה ממוצעת. לגלקסיות ננסיות אין מבנה סדור, והן מהוות שלב ביניים בין הגלקסיות הגדולות, בעלות המבנה הסדור, לערפיליות פליטה בהן נוצרים כוכבים.
סוגי גלקסיות > גלקסיות אפלות

גלקסיה אפלה היא עצם היפותטי בגודל של גלקסיה, המכיל מעט מאוד, אם בכלל, כוכבים, ומשום כך הוא אפל. גלקסיה אפלה מוחזקת ביחד על ידי חומר אפל וייתכן שגם גז ואבק. אף על פי שיש כמה מועמדים לגלקסיה מסוג זה, עדיין לא אושש קיומה בשום דרך מקובלת. רשימת גלקסיות
ראו גם

בליעת גלקסיות
לקריאה נוספת

| --- | --- |
: ספר: גלקסיות
אוסף של ערכים בנושא הזמינים להורדה כקובץ אחד.
Bradley W.Carroll and Dale A.Ostlie, An Introduction to Modern Astrophysics, 2nd edition, Addison-Wesley, 2007. ISBN 0805304029.
הערות שוליים

↑  ישנן הערכות שמדובר במאות מיליארדים של כוכבים, ראו כאן למשל אבי בליזובסקי, כמה גלקסיות יש ביקום?, באתר הידען, ‏2009-08-03
↑  THE EVOLUTION OF GALAXY NUMBER DENSITY AT z < 8 AND ITS IMPLICATIONS
↑  Two Trillion Galaxies, at the Very Least
↑  רשמית: הגוש האדום הזה הוא הגלקסיה הרחוקה והעתיקה ביקום (בינתיים), באתר סוכנות החלל הישראלית, 17 באוגוסט 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555549005171  BnF: cb11941212g (data)  GND: 4057375-8  LCCN: sh85052763  NDL: 00562458  NKC: ph120460 
גלקסיה לוליינית
הגלקסיה האליפטית "ESO 325-G004"
ענן מגלן הגדול, לוויין של גלקסיית שביל החלב
גלקסיית העדשה NGC-586
גלקסיית הטבעת "אובייקט הוג"
הגלקסיה הננסית NGC 1705 שנמצאת במרחק 17 מיליון שנות אור מכדור הארץ
המפלגה הפשיסטית הלאומית

| --- | --- |

 מדינה:  ממלכת איטליה 
 מנהיגים:  בניטו מוסוליני 
 תקופת הפעילות:  9 בנובמבר 1921 – 27 ביולי 1943 (21 שנים) 
 אידאולוגיות:  פשיזם לאומנות איטלקית אימפריאליזם קורפורטיזם אנטי-קומוניזם אנטישמיות (לאחר 1938) אנטי-קפיטליזם
 התמזגה לתוך:  המפלגה הרפובליקנית הפשיסטית
 מטה:  מילאנו
 מיקום במפה הפוליטית:  לאומית וכללית: ימין רדיקלי כלכלית: מרכז-שמאל עד שמאל
 צבעים רשמיים:  שחור
 
המפלגה הפשיסטית הלאומית (באיטלקית: Partito Nazionale Fascista, PNF) הייתה מפלגה פוליטית ימנית קיצונית ששלטה באיטליה בין השנים 1922–1943 תחת הנהגתו של בניטו מוסוליני, אשר זכה לכינוי "הדוצ'ה".
המפלגה דגלה בערכים פשיסטיים ובלאומנות והתנגדה לקומוניזם, ליברליזם ודמוקרטיה.
בניגוד למדיניות הלאומית והכללית של המפלגה, בתחום הכלכלי המפלגה דווקא דגלה במדיניות של מרכז-שמאל עד שמאל כלכלי, ובהתנגדות לקפיטליזם, אך מאידך גם התנגדות לקומוניזם.
ייסוד התנועה הפשיסטית ועלייתה לשלטון

ב-23 במרץ 1919 קמה במילאנו התנועה הפשיסטית בכינוס שנערך ב"מועדון האינטרסים המסחריים והתעשייתיים". קבוצת האנשים שהכריזה על הקמתה, מנתה כ-120 פורשים מהמפלגה הסוציאליסטית, ביניהם סינדיקליסטים, לאומניים, פוטוריסטים ורפובליקנים, כשבראשם עמד בניטו מוסוליני. השקפתם האידאולוגית שילבה לאומנות מוקצנת עם מגמות חברתיות רדיקליות הקוראות לפעולה כנגד הממסד. רובם ככולם התנגדו לכנסייה, למלוכה, לבעלי האחוזות, לבורגנות הגבוהה ולסוציאליסטים האנטי-פטריוטיים, אותם כינו "הבוגדים".
שמונה חודשים לאחר היווסדה, התמודדה המפלגה בבחירות בנובמבר 1919. רשימתה כללה את מוסוליני, את מנהיג הפוטוריסטים פיליפו מרינטי ואת המנצח ארתורו טוסקניני. בבחירות קיבלה המפלגה פחות משני אחוזים מהקולות.
הכינוס השני של המפלגה נערך במאי 1920, בו ניכר שינוי בולט ביחס לכנסייה ולמונרכיה. הדרישה להלאמת רווחי המלחמה הוחלפה בהלאמת רווחי מלחמה שלא הושקעו בייצור. מעתה דיברו הפשיסטים על זכויות "אלו שלחמו במלחמה" או "פועלים שחזרו מן השוחות" ולא על מעמד הפועלים. השקפות אלו הובילו לתמיכת התעשיינים, בעלי האחוזות ואנשי הבורגנות הזעירה אשר ראו בפשיסטים קרש הצלה מפני האפשרות של עליית שלטון סוציאליסטי. הפחד של הבורגנות האיטלקית מפני הסוציאליסטים הושפע מן האווירה ששררה באירופה באותה עת. כמו כן, המהפכה הרוסית הייתה מבוססת, ובמדינות כמו גרמניה והונגריה היו ניסיונות לחולל מהפכה קומוניסטית. מוסוליני השתמש רבות במהפכה שהתחוללה בברית המועצות ותקף בחריפות את משטרו של לנין. הוא הציג את הפשיסטים כמגיניה של איטליה מפני שיטת ממשל לניניסטית. לאחר אירועי ספטמבר 1920, כאשר נכשל ניסיונם של הפועלים לתפוס ולהשתלט על בתי החרושת בצפון איטליה, החלה נהירה גדולה לתנועה הפשיסטית. במאי 1920 מנתה התנועה 20,000 חברים ובאוקטובר 1922 מנתה 300,000 חברים. הצבא, המשטרה, הצמרת הבירוקרטית והמערכת המשפטית אהדו את התנועה הפשיסטית ודאגו לסייע לה באופן ישיר או עקיף. דיבורי הפשיסטים על "איטליה הגדולה", על הצורך בצבא גדול וחזק, על ערכים מלחמתיים, סדר ומשמעת ועל דיכוי "הבוגדים" דיברו אל לבם והובילו לתמיכתם בתנועה. בדרך להשתלטות על השלטון, לא נעשה דבר על מנת למנוע את עלייתן של החולצות השחורות. תהליך הפשיזציה הפך לבלתי נמנע.
המצעד על רומא

רעיון המצעד על רומא נולד בשנת 1919 ונהגה על ידי הסופר וגיבור המלחמה גבריאלה ד'אנונציו, שחשב להשלים את המצעד של פיומה בעיר הבירה רומא. הפשיסטים היו נחושים לתפוס את השלטון בכל דרך שהיא ולא נמנעו משימוש באלימות. הם רצו להנחית בהלה ואיום על המשטר הדמוקרטי שיובילו להפלתו וגייסו לשם כך את אנשי החולצות השחורות, שהיו מצוידים בנשק. הנחת היסוד הייתה כי רק שימוש בכוח ובאלימות יובילו להעברת השלטון לידיהם.
המצעד על רומא אורגן על ידי ארבעה מנהיגים פשיסטיים שייצגו ארבעה זרמים עיקריים של התנועה:
1. מיקלה ביאנקי- סינדיקליסט
2. איטאלו באלבו- גיבור מלחמת העולם הראשונה
3. אמיליו דה בונו- גנרל ואיש הממסד הצבאי
4. צ'זרה מריה דה וקי- שמרן- מלוכן
הללו נקראו "הרביעייה" וגייסו 50,000 מלובשי החולצות השחורות. ניסיון ההפיכה התרחש ב-28 באוקטובר 1922, אז רוכזו קבוצות החולצות השחורות בטורים בצמתים ראשיים ואסטרטגיים מסביב לבירה רומא. מתיאורי האירוע עולה כי עורכי עיתון ליברלי נאלצו לשתות בכוח שמן קיק, שכונה בפי הפשיסטים "התרופה הפשיסטית". חנויות אשר זוהו עם תוכן סוציאליסטי נשרפו ונשדדו ושגרירויות זרות הוכרחו להניף את דגל המדינה האיטלקי. בקרב איטליה של אותם ימים שררה התחושה כי העם מאס במנהיגים ובשלטון הליברלי וכי הגיעה השעה להחלפתו. אף על פי שראש הממשלה פאקטה הכין צו המכריז על מצב חירום ברומא, המלך ויטוריו אמנואלה השלישי סירב לחתום עליו. סירוב זה איפשר את קיום המצעד והפך את הפשיסטים, מכאלו המהווים איום, לחברים נחוצים בממשלה הבאה. מספר ימים לאחר מכן, ב-31 באוקטובר 1922, הושבעה ממשלה חדשה יחד עם הפשיסטים.
אידאולוגיה

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה .  הסיבה היא ניסוח שנראה כציטוט ממקור בלתי מזוהה - יש לציין מקור.
| --- | --- |
 :  ראו גם – פשיזם באירופה
מבחינת הפשיזם, העולם אינו העולם החומרי הזה אשר על פני השטח, בו כל אדם הוא אינדיבידואל הנבדל משאר בני האדם, כפוף לחוק הטבעי המדרבן אותו באופן אינסטינקטיבי לחתור לחיי ההנאה האגואיסטית הרגעית. בפשיזם, האדם הוא אדם הוא האומה הוא המדינה. האישיות הגבוהה הזו היא אכן האומה, כפי שגם המדינה. האומה אינה מולידה את המדינה... להפך, האומה היא תוצר של המדינה, אשר נותנת לאנשים, ביטחון בשלמות המוסר, ברצון, ובשל כך גם קיום מרשים.
עיקרי הדוקטרינה של המפלגה כללו אקטיביזם פוליטי ואימוץ התפישה לפיה החזק אמון על הדברת החלש והרע. השלום נתפס כעיוות המציאות וכסירוסה ולכן אימצה את ערך המלחמה. בניגוד לדמוקרטיה, הפרטים לא היו שווים מכוח הטבע. המפלגה התבססה על החייאת תפארת העבר במסגרת מדינה אחדותית, היא "מדינת מפלגה", כאשר בראשה מנהיג אחד, מוסוליני, שזכה אף לשם "Duce". המפלגה שימשה ככלי עבור המנהיג, לו ניתנה הנאמנות הבלעדית. היא הייתה אמונה על העברת ציווי החוק מתוך קבלת מרותו של "המנהיג" הבלעדי. מבחינת התפיסה השלטונית כלפי הנתינים, לא דובר בשלטון המגלה אחריות כלפי הפרט, כי אם ההפך. מטרתה העיקרית של המפלגה הפשיסטית, מלבד המשך קיומה, הייתה החזרת עטרה ליושנה- הקמת קיסרות רומית מודרנית רחבה ושלטת באזור הים התיכון, באפריקה ובדרום מרכז- אירופה. המפלגה מיקמה את עליונות המדינה כערך עליון ודגלה בעליונתה על הקבוצות והמעמדות המרכיבים אותה.
מבחינת התייחסות למנגנוני שלטון אחרים, הפשיזם קרא לנטישת הדמוקרטיה והליברליזם ודחה אותם בתוקף. שלטונות כאלו נחשבו בעיניהם לחלשים ופשרניים היות שבין השאר דגלו בצדק ושוויון, שהיו ערכים זרים לפשיזם. המפלגה קראה להחלפתם בשלטון מיעוט ובאי- שוויון מוצהר ונצחי.
יחס המפלגה אל יהודים

מיום היווסדה, לקחו היהודים חלק פעיל בשורות המפלגה. ממפקדי אוכלוסין משנת 1938 עולה כי 600 חברי מפלגה מתוך רבע מיליון שהשתתפו בצעדת רומא היו יהודים.
החוקים האנטישמיים הראשוניים נחקקו בחודשים ספטמבר-נובמבר של שנת 1938. ראשית, חוקקה המפלגה חוקי אפליה מתקנת, אשר אפשרו ליהודים העומדים בקריטריונים כמו איבוד קרוב משפחה מדרגה ראשונה במאבק למען הפשיזם או במלחמה לזכות בחסינות. מבחינה מספרית, מדובר בחריגים והיו אלו יהודים מעטים שזכו להגדרה זו.
ב-19 בנובמבר נמחקו חוקי ההטבה הללו ליהודים, ומאותה עת נאסר עליהם להיות חלק מן המפלגה. נוסח החוקים החדש פורסם באופן רשמי בעיתון ב-13 בפברואר בשנת 1939.
מבנה המפלגה

המפלגה הייתה מושתתת על עקרונות ההיררכיה והמנהיג. תחת ראש המפלגה ניצב המזכיר הכללי. בדרג הפרובינציאלי היה מזכיר פדרלי ולצדו דירקטוריון ומועצה. בדרג ההיררכיה הבא ניצב הפאשי המקומי, אשר היה מורכב גם כן מתאים קטנים ממנו שזכו לכינוי "סקטורים" ו"גרעינים". דרג הזה היה קטן מהדרג הפרובינציאלי. כל תא מפלגתי התאפיין ברעיון המונוקרטיה- שלטון מוחלט של מנהיג אחד שקיבל את סמכותו מהדרג הבכיר ממנו. גם במקרים בהם התאספה כל המפלגה, לא היה מדובר בקבלת החלטות משותפת, אלא בקבלת הוראות והנחיות מהמזכיר הממונה, אשר קיבל גם הוא הוראות מהדרג הבכיר ממנו.
גופים כמו הקונגרס הלאומי, הוועד המרכזי, המועצה הלאומית, הדירקטוריון הלאומי והמועצה הפשיסטית העליונה היו אמונים על ניהול מנגנון המפלגה. כך למשל הדירקטוריון הלאומי כלל את מזכיר המפלגה הכללי, סגניו ושמונה מנהיגים מפלגתיים שהתכנסו מדי שבוע. המועצה הלאומית כללה 92 מזכירי מפלגה פרובינציאליים ואת חברי הדירקטוריון אשר נהגו להתכנס פעם או פעמיים בשנה.
מבנה המפלגה > המועצה הפשיסטית העליונה

המועצה העליונה הוקמה בשנת 1929 לשם עמדת נגד לפרלמנט, שלא היה עדיין בשליטת הפשיסטים. המועצה הייתה לגוף המפלגתי הבכיר ביותר. בראשה עמד הדוצ'ה והיו בה כשלושים חברי מפלגה נוספים: "הרביעייה" (באיטלקית: quadrumviri) שהובילה את מצעד רומא וקיבלה קביעות לכל החיים, שרי הממשלה הפשיסטיים הבכירים, מפקדי הכוח הצבאי והמשטרה, נשיא בית הדין המיוחד, נשיאי הפרלמנט והסנאט ונשיאי הקורפורציות של המעסיקים ושל הפועלים.
שנה לפני הקמתה קיבלה המועצה העליונה מעמד ממלכתי בכיר והוגדרה בחוק כגוף העליון ביותר, עליו הוטל תיאום פעולות המשטר שכונן בעקבות מהפכת אוקטובר 1922. בחוק נקבע כי תפקיד המועצה העליונה לייעץ למלך את בכל הנוגע למינויי ראשי ממשלה ושרים, כמו גם בכל הנוגע לנושאים החוקתיים. המועצה העליונה הייתה גוף חשוב במשטרו הפשיסטי של מוסוליני, אמנם גם הייתה לזו שהביאה להדחתו ב-23 ביולי 1943.
הדחת מוסוליני

בישיבה מרתונית בת תשע שעות שנפתחה, ככל ישיבות המועצה, בקריאה "יחי הדוצ'ה" ובנאום בן שעתיים של מוסוליני, העזו אישים כגליאצו צ'אנו ודינו גראנדי להתריס בפני מוסוליני ולהעלות הצעת הצבעה על הדחתו מתפקידו. הישיבה נמשכה אל תוך ליל ה-25 ביולי 1943, ובסיומה הצביעה המועצה על הדחתו של מוסוליני ברוב של 19 קולות בעד, 8 נגד ונמנע אחד. למחרת ביקש מוסוליני להתקבל אצל המלך ויטוריו אמנואלה השלישי. אמנם, המלך פיטר אותו, החליפו במרשל פייטרו באדוליו והעבירו למעצר. בכך הגיע לקיצו המשטר הפשיסטי באיטליה.
עם זאת, לאחר פשיטת גראן סאסו בה שוחרר מוסוליני ממעצרו, הוקמה הרפובליקה הסוציאלית האיטלקית והמפלגה הרפובליקנית הפשיסטית, ש"ירשה" את המפלגה הפשיסטית הלאומית. המפלגה והרפובליקה הסוציאלית האיטלקית התפרקו לאחר מותו של בניטו מוסוליני בסוף אפריל 1945, ימים ספורים לפני מותו של אדולף היטלר וכניעת גרמניה הנאצית.
ראו גם

המפלגה הפשיסטית האלבנית
אברהם שלום לוי

| --- | --- |

אברהם שלום לוי
 לידה:  1977 (בן 48 בערך) ירושלים
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  שחקן, מחזאי, תסריטאי, מורה למשחק
 מקום לימודים:  מכללת האנטר 
 מספר צאצאים:  2
 פרופיל ב-IMDb
 
אברהם שלום לוי (נולד ב-1977) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון, מחזאי, תסריטאי ומורה למשחק ישראלי. השתתף, בין השאר, בסרט ״ולריה מתחתנת״, בתוכנית שטיסל, סברי מרנן, ארץ נהדרת, המדובב, האחיות המוצלחות שלי ועוד סדרות רבות וגילם מספר דמויות בהיסטוריה הפוליטית של מדינת ישראל כמו של ראש הממשלה גולדה מאיר, מאיר כהנא ועוד.
ביוגרפיה

לוי נולד וגדל בשכונת המושבה הגרמנית בירושלים, כבן זקונים למזל ויצחק, אחרי שתי אחיות. הוא למד בבית הספר היסודי הכרמלי ובתיכון בית חינוך ובבית הספר הניסויי בירושלים במגמת התיאטרון. בנעוריו היה חניך ומדריך בתנועת שומר הצעיר. לאחר סיום לימודי התיכון עשה שנת שירות כקומונר של תנועת הנוער השומר הצעיר בבאר שבע. הצטרף לגרעין נח"ל העירוני אלומה שהיה מבין מקימיו ושירת בפלנ"ט נח"ל. חלק ניכר משירותו הצבאי עשה בלבנון ברצועת הביטחון ובמוצבים חודרים.
לאחר סיום שירותו בצבא ההגנה לישראל שימש כשליח הסוכנות היהודית מטעם השומר הצעיר במינסק, בלארוס. במשך חמש שנים התגורר בניו יורק שם למד משחק בבית הספר הגבוהה למשחק של לי סטרסברג.
בניו-יורק שיחק במחזה "סיפור גן חיות" מאת אדוארד אלבי בתפקיד פיטר בתיאטרון מרילין מונרו שבניו יורק, השתתף בסדנת המאסטר השנתית בהדרכתה של אנה שטרסברג ושיחק בפרויקט "רגעים אישיים" בבימויה. לאחר מכן למד קולנוע במכללת האנטר במנהטן.
לאחר סיום לימודיו הקים אנסמבל של תיאטרון ישראלי בשם "חוצפה" שפעל בניו יורק בשפה האנגלית, הקבוצה העלתה שני מחזות פרי עטו: "החולצה", מחזה הביכורים שלו, והצגת היחיד בה שיחק "צביקה חייל" מחזה שכתב על חוויות שירותו הצבאי שעלה בתיאטרון הפרודוסר קלאב בניו יורק.
כשחזר לישראל השתתף מחזהו "קפה עם תותים" בפסטיבל קריאה בצוותא ומיד לאחר מכן עלה בתיאטרון הסימטה ביפו.
בשנים שלאחר מכך, לימד משחק וביים בבית ספר למשחק רבים ביניהם בבית הספר למשחק של ענת ברזילי, הסטודיו למשחק של סופי מוסקוביץ ובסטודיו בתיאטרון חולון.
קריירה כיוצר > כמחזאי

בישראל עלו מחזות רבים פרי עטו ביניהם: "אמריקה אהובתי", "קפה עם תותים" ו"צביקה חייל" בהפקה מחודשת. שלום לוי כתב וביים גם את המחזה "אישה קסדה" בפסטיבל מרכז הבמה להצגות יחיד בירושלים בתיאטרון ז'ראר בכר, את "פחד" - יצירה משותפת עם השחקנים ובימוי בתיאטרון חולון. בנוסף כתב וביים את "מים" ואת "ריטלין 11" בתיאטרון move, את ההצגה "ניסויים" בצוותא תל אביב ואת "יום חדש" בתיאטרון הסימטה. במסגרת בתי ספר למשחק עלו מחזותיו: "רוף", "פחד- יצירה לבמאי ושחקנים" ו"סיפורים אישיים". בנוסף כתב את המחזה "השומרים" שהשתתף בפסטיבל act 2 בחיפה.
קריירה כיוצר > כתסריטאי

כתב את הסרט הקצר "טקסים".
כתב את הסרט העלילתי "מים - הצפה" אותו גם ביים.
תסריטאי של הסרט "התיק"
תסריטאי של הסרט הקצר "טקסים".
תסריטאי הסדרה "אלף"
כבמאי > בתיאטרון

"השחף של נינה", תיאטרון Move מאת נינה חסקינה
"על אהבה אני רוצה להגיד" – מאת נתי ברוקס
"איפה הכסף"- תיאטרון אספקלריא ירושלים
חזור אלינו פילוקטטס - במסגרת בימת קדם. תיאטרון ענבל, מרכז סוזן דלל.
"הצגה בהקמה " בתיאטרון הילדים "חוצפה קטנה"
"ג'אז בקו הבלגי" בצוותא תל אביב מחזה מאת גיא באומהקר.
"עכשיו כשהצריף נשרף אפשר לראות את אור הירח" מונודרמה בביצועה של לבנת סמרה. התיאטרון הערבי עברי ביפו וסמינר הקיבוצים.
קריירה במשחק > בתיאטרון

אברהם שלום לוי שיחק בהצגה "באקווס" בתיאטרון בית ליסין. בתיאטרון צוותא תל אביב גילם את דמותו של הרב מאיר כהנא בהצגת היחיד "כהנא צדק?" שכתב יואב איתמר – בבימויו של אלעד שרעבי שעלתה ב-2014 ואת דמותה של גולדה מאיר בהצגה "גולדה – הדיירת האחרונה" שכתבה וביימה יערה פרח רייך ועלתה בסדרת מרכז הבמה, בפסטיבל ירושלים ובצוותא. בקיץ 2018 התארחה ההצגה בתיאטרון האקוד בברלין. הוא גם שיחק בהצגה "בחוץ מאהבה אין ביננו כלום" מאת היוצר והזמר שי גבסו בתיאטרון הסימטה.
קריירה במשחק > בקולנוע

שלום לוי שיחק בסרטים וסדרות רבים, ביניהם בסרט "ולריה מתחתנת״ בבימויה של מיכל ויניק, בקופרודוקציה הצרפתית-קנדית "המלח של הים" בבימוי: אן מארי ג'סייר בתפקיד השוטר, בתפקיד הראשי בסרט "בדרך לחתונה" בבימויו של רן רינת, בסרט "לנין באוקטובר" בבימויו של יבגני רומן. כמו כן, שיחק בסרט הנה אנחנו של ניר ברגמן ובסרט "הסירו דאגה מליבכם" של תום שובל. ב״שבוע ויום" מאת אסף פולונסקי, בסרט ״הצלילה״ מאת יונה רוזנקיאר. בסרט ״סיגרי את עינייך״ – בבימויו של מושון סלמונה. שיחק בסרט וביום השלישי בבימוי משה איבגי.
קריירה במשחק > בטלוויזיה

שלום לוי הופיע בפינה "בקיצור" – ארץ נהדרת, ב"השוטר הטוב" בכיכובו של יובל סמו, בדרמה "שטיסל", בסדרה "בלתי הפיך" עם עדי אשכנזי בבימויה של סיגל אבין, בתפקיד עומר בסברי מרנן, בתפקיד מנור ב"אחיות המוצלחות שלי" בבימויו של גורי אלפי, בסדרה "המדובב" ובסדרה "רק להיום" בבימויו של ניר ברגמן ב-yes . כמו כן, שיחק בסדרה "נורמאלי" בבימויו של אסף קורמן בהוט, ובסדרה "שקשוקה" בטלוויזיה החינוכית.
שלום לוי כתב, יחד עם תמר מרום, את הסדרה אלף, שבה הוא גם מגלם את אבינועם, העוזר האישי של הנשיא. על תפקידו בסדרה זכה בפרס האקדמיה לטלוויזיה לשחקן המשנה בסדרת דרמה לשנת 2023.
הסדרה זכתה גם בפרס הדרמה הטובה ביותר, הבימוי והשחקן והשחקנית הראשיים. בנוסף זכה שלום לוי, יחד עם תמר מרום, בפרס התסריט לסדרת דרמה.
תפקידים נוספים בתחום הקולנוע והתיאטרון

אברהם שלום לוי היה שותף בהקמת בית הספר למשחק ותיאטרון – Move, היה מנהל אמנותי במרכז הפרינג' של עמותת התיאטרון הפתוח, הוא יזם וניהל אומנותית את פסטיבל הביכורים חדרה.
כמו כן, לימד בכבר משחק ובימוי ב"אוניברסיטה העממית", שימש כמנהל האמנותי במרכז הפרינג תיאטרון חולון, היה במאי בסטודיו למשחק של סופי מוסקוביץ, כמו כן לימד בביה”ס למשחק של ענת ברזילי, בסטודיו במה חדרה – שם ביים למעלה מ-20 מופעי סיום.
בנוסף, הוא ניהל את תיאטרון הנוער העירוני בחדרה 2018- עד 2019. כיום הוא מלמד עמידה מול קהל ושיפור מיומנויות תקשורת באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
חיים אישיים

שלום לוי מתגורר ברמת גן, הוא נשוי לרינת צמח, אמנית ומטפלת באומנות ואבא ל-2 ילדים.
הערות שוליים

↑  מים. תיאטרון Move

אתר הבמה
↑  "אלף", המדריך המלא: מי מגלם את מי בסדרה על משה קצב?, באתר ‏מאקו‏, 21 במאי 2023
↑  איילת קליין כהן. הרב מאיר כהנא מתעורר לחיים. מעריב. nrg

15 באוגוסט 2014
↑  אתר הבמה: כהנא צדק?
↑   תמר רותם, ההצגה "כהנא צדק" תעלה בצוותא ת"א, באתר הארץ, 20 באוגוסט 2014
↑  יעקב בר-און, ‏בנעלי גולדה: ראש הממשלה לשעבר נכנסת לבית האח הגדול בהצגה חדשה, באתר מעריב אונליין, 7 ביוני 2017
↑  רתם איזק, "הסיפור הוא אף פעם לא על מין, הוא על זה ש'אף אחד לא יגיד לי לא'", באתר ynet, 19 במאי 2023
↑  רן בוקר, "אלף" היא הזוכה בטקס פרסי האקדמיה לטלוויזיה, באתר ynet, 17 במאי 2024
↑  אברהם שלום לוי | אינדקס שחקני ישראל | שח"ם, באתר www.shaham.org.il
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2022: עמוס תמם (מנאייכ) | פרס האקדמיה לטלוויזיה – שחקן משנה בסדרת דרמה ודרמה יומית  2023: אברהם שלום לוי (אלף) | הבא: |
הפיגוע במלון פארק

| חלק מהאינתיפאדה השנייה |
| --- | --- |

זירת הפיגוע במלון "פארק" בנתניה
 תאריך:  27 במרץ 2002
 מקום:  ישראל מלון פארק, נתניה, ישראל
 קואורדינטות:  32°19′57″N 34°51′03″E﻿ / ﻿32.3325°N 34.850833°E﻿ / 32.3325; 34.850833
 סוג:  פיגוע התאבדות
 הרוגים:  30
 פצועים:  160
 מבצע:  חמאס חמאס
 מספר מפגעים:  1
 מפגעים הרוגים:  1
 מניע:  טרור פלסטיני, טרור אסלאמי
  (למפת נתניה מוגדלת) הפיגוע במלון פארק(למפת נתניה רגילה) הפיגוע במלון פארק
 
הפיגוע במלון פארק, הידוע גם כטבח ליל הסדר, היה פיגוע בשליחות החמאס שבוצע במלון פארק בנתניה בליל הסדר תשס"ב, 27 במרץ 2002. בפיגוע נרצחו 30 ישראלים ונפצעו 160. זהו אחד הפיגועים הקשים ביותר בהיסטוריה של מדינת ישראל, והפיגוע הקטלני ביותר שאירע בתקופת האינתיפאדה השנייה.
הפיגוע נחשב למניע העיקרי ליציאה למבצע חומת מגן.
רקע

הפיגוע היה חלק מהאינתיפדה השנייה שתחילתה בספטמבר 2000. מאפיינה העיקרי היה הצלחת ארגוני הטרור הפלסטיניים להביא לגל פיגועים חסר תקדים בהיקפו ובחומרתו, שבוצעו בידי כל ארגוני הטרור הפלסטינים ואף בידי נשים וילדים. פיגועי ההתאבדות גרמו למאות הרוגים ואלפי פצועים בישראל. באינתיפאדה נרצחו למעלה מ-1,000 ישראלים (רובם הגדול אזרחים) ונפצעו כ-6,000.
החל מאמצע ינואר 2002 הטרור שוב גבר והגיע לשיאו בחודש "מרץ השחור" שבו נרצחו למעלה מ-135 ישראלים בפיגועי התאבדות שהתרחשו בתדירות יומיומית: ב-2 במרץ נרצחו 11 אזרחים בשכונת בית ישראל בירושלים, למחרת נרצחו 7 חיילים ו־3 אזרחים ליד עפרה, ב-7 במרץ נרצחו 5 מתלמידי המכינה בעצמונה, ב־9 במרץ נרצחו 11 בפיגוע בקפה מומנט בירושלים ועוד שניים בטיילת בנתניה, ב-20 במרץ נרצחו 7 בפיגוע התאבדות באוטובוס ליד מוסמוס והשיא היה בפיגוע במלון פארק בנתניה ב-27 במרץ שבו נרצחו 30 איש. בסה"כ אירעו ב-27 הימים הראשונים של מרץ 23 פיגועים בישראל.
תכנון > כוונה להוסיף ציאניד

במסגרת ההכנות לביצוע הפיגוע ביקש עבאס א-סייד מאחיינו טארק ע'אנם אחמד זידאן לסייע בהכנת חומר כימי שיסייע לגרימת נפגעים רבים בפיגוע.
טארק זידאן, שהועמד לדין בישראל ונדון ל-6 שנות מאסר, למד רוקחות בירדן וגויס לחמאס. בשנת 1997 הוא התבקש על ידי החמאס לבצע מחקר על שילוב חומרים וגזים בפיגועי טרור. זידאן ביצע מחקר שעסק בגז עצבים וגז כלור וקנה במסגרת זאת 4 ק"ג רעל ציאניד. את תוצאות מחקרו ואת רעל הציאניד הוא העביר לידי החמאס בקיץ 1997 ואף קיבל איגרת מהחמאס בחו"ל בה הוסבר לו על אופן השימוש ברעל הציאניד והגברת האפקטיביות שלו.
בפברואר 2002 ביקש ממנו עבאס א-סייד להעביר לידיו בקבוק ציאניד שהיה בידו על מנת שישמש לפיגוע רב נפגעים. זידאן העביר לו את הרעל. אפשרות השימוש בציאניד נשקלה במסגרת ההכנות לפיגוע במלון "פארק" אך בסופו של דבר לא נעשה בו שימוש. לאחר הפיגוע מסר עבאס א-סייד לאחיינו, כי בדעתו להשתמש בקרוב בציאניד בפיגוע אותו הוא מתכנן לבצע.
תכנון > בחירת זירת הפיגוע

ב-27 במרץ, ערב פסח, בסביבות השעה 14:00 יצאו עבד אל-באסט עודה, המחבל המתאבד, ופתחי ח'טיב, הנהג, מהדירה בטולכרם ונסעו לכפר נזלת עיסא. משם ברכב אחר נסעו לכיוון הרצליה בחיפוש אחר מקומות הומי אדם.
משלא מצאו בהרצליה מקום להרוג בו אנשים רבים הם נסעו לתל אביב וגם שם התאכזבו. במשך כ-4 שעות הם חיפשו יעד לביצוע הפיגוע ולא היו מודעים לכך שבאותו היום חל ליל הסדר, שכן מרבית הישראלים חוגגים את החג בקיום ליל הסדר בביתם. בדרך סיפר עודה לפתחי ח'טיב כי הוא מכיר את נתניה מאחר שהרבה לעבוד בה בעבודות מזדמנות בהיותו שוהה בלתי חוקי, והשניים נסעו לשם. הם פנו בנתניה לכיוון מערב וירדו מהרכב בסמוך למלון "פארק". המקום, שהמה אנשים שסעדו בליל הסדר, התאים למטרתם.
הפיגוע

הפיגוע בוצע ב-27 במרץ 2002, שבו נחוג ליל הסדר ה'תשס"ב. מלון פארק בנתניה ערך כמדי שנה סדר פסח ל-250 אורחים בחדר האוכל שבקומת הקרקע של המלון. רוב האורחים היו קשישים שלא יכלו לקיים את הסדר בביתם.
המחבל נכנס למלון סמוך לשעה 19:15 מבלי שהמאבטח בדק אותו, וחצה את הלובי לכיוון חדר האוכל. עדי ראייה סיפרו שהמחבל הסתובב בתוך הלובי של המלון כשהוא מחופש לאישה, לבוש מעיל שלושת רבעי שחור פתוח, נעלי נשים, פאה של שיער בלונדיני ארוך, משקפיים צהובים, וידיו בכיסים כאילו הוא מאוד נינוח. בעיני חלק מהעדים הוא נראה חשוד, משום שהיה לבדו, בעוד מרבית האורחים היו עם משפחות. לאחר שהגיע למרכז האולם שלח ידו למתג ההפעלה והפעיל את המטען.
הפיצוץ היה רב עוצמה וגרם להרס רב בחדר האוכל ובבית המלון. חלקים מהתקרה האקוסטית קרסו. 19 בני אדם נהרגו במקום ו-160 נפצעו. מאוחר יותר מתו מפצעיהם הקשים אחד עשר אנשים נוספים. ההרוגה הצעירה ביותר הייתה בת 20 והמבוגרת ביותר בת 90. בפיגוע נרצחו מספר זוגות נשואים, וכמו כן אב ובתו. כשליש מהנרצחים היו תושבי נתניה. אחת ההרוגות הייתה יהודייה משוודיה שבאה להתארח בארץ לרגל החג. 11 מהנרצחים היו ניצולי שואה.
בעקבות הפיגוע > תגובות בעולם

מנהיגי העולם גינו את הטבח כאקט טרוריסטי. נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש, אמר כי "הרציחות האכזריות שנעשות בדם קר חייבות להפסק, אני קורא לך מר יאסר ערפאת ולרשות הפלסטינית לעצור את הרציחות, משום שישנם אנשים במזה"ת שיעדיפו לרצוח מאשר לחיות בשלום". מזכיר המדינה קולין פאוול אמר כי "זה זמנו של ערפאת לדבר עם עמו". מזכ"ל האו"ם קופי אנאן אמר שהמתקפה חסרת הלב היא דוגמה מזעזעת במיוחד לטרור, והיא פוגעת באינטרס הפלסטיני.
בעקבות הפיגוע > תגובת ישראל

בישראל נתפס הטבח במלון פארק (שהיה פיגוע ההתאבדות מספר 53 של האינתיפדה השנייה) כשיאו של חודש עקוב מדם, שבו נרצחו למעלה מ-135 ישראלים בפיגועים. בעקבות הפיגוע החליטה ממשלת ישראל על גיוס חירום של 20,000 חיילי מילואים (באמצעות "צו 8") ופתיחת מבצע חומת מגן, שהיה מבצע רחב היקף של צה"ל בשטחי יהודה ושומרון שהתרחש בין 29 במרץ ל-10 במאי 2002. מטרתו העיקרית של המבצע הייתה לפגוע ב"תשתיות הטרור" הפלסטיני ולעצור את גל הפיגועים שהתעצם. בפועל צה"ל הרס גם את רוב התשתית הארגונית של הרשות הפלסטינית באיו"ש. במסגרת המבצע גויס סדר כוחות רחב היקף של יחידות חי"ר, שריון והנדסה קרבית במילואים, סדר כח מגויס שלא היה כמוהו מאז תום מבצע שלום הגליל. המבצע הוכתר בהצלחה וסימן נקודת מפנה באינתיפאדה השנייה, נקודה שלאחריה פחתו מאוד פיגועי הטרור ומספר האבדות הישראלי.