stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ולדימיר קוקול
תארים

הגביע הסלובני: 1994/1995
ליגת העל הסלובנית: 2000/2001
הגביע הסלובני: 2002/2003
הערות שוליים

↑  שרבל הלון, ‏נצרת-עילית ממשיכה להתחזק - קוקול חתם, באתר ONE‏, 24 במאי 2005
השערת הודג'

השערת הודג' (קרויה על שם וויליאם הודג') היא השערה מרכזית בגאומטריה אלגברית ואחת מ-7 בעיות המילניום של מכון קליי. ההשערה עוסקת בקשר בין הגאומטריה של אוסף הפתרונות למערכת משוואות פולינומית מסוימת לבין מערכות משוואות שמכילות את מערכת המשוואות הנתונה.
הקוהומולוגיה של יריעה פרויקטיבית חלקה

יריעה אלגברית פרויקטיבית היא קבוצת האפסים המשותפים של אוסף כלשהו של פולינומים הומוגנים. אומרים שהיריעה חלקה אם היא יריעה חלקה במובן של גאומטריה דיפרנציאלית.
תהא  X יריעה פרויקטיבית חלקה. כל תת-יריעה פרויקטיבית  Y (לאו דווקא חלקה) מגדירה מחלקת קוהומולוגיה  \eta _{Y,X}\in H^{2k}(X;\mathbb {Z} ), כאשר  k הוא הקו-ממד של  Y ב- X.
הודג' הוכיח שחבורות הקוהומולוגיה של  X עם מקדמים מרוכבים מתפרקות לסכום ישר מהצורה
H^{k}(X;\mathbb {C} )=\bigoplus _{p+q=k}H^{p,q}(X),
כאשר תת-המרחב  H^{p,q}(X) מכיל את מחלקות הקוהומולוגיה שמיוצגות על ידי תבניות הרמוניות מטיפוס  (p,q). אפשר להראות שלכל תת-יריעה  Y מקו-ממד  k, מחלקת הקוהומולוגיה  \eta _{Y,X} שייכת לתת המרחב  H^{k,k}(X). השערת הודג' היא שמחלקות הקו הומולוגיה של תתי יריעות לא נמצאות בתת-מרחב קטן יותר.
ניסוח ההשערה

השערת הודג': אם  X יריעה פרויקטיבית חלקה, אז, לכל  k, תת-המרחב  H^{2k}(X;\mathbb {Q} )\cap H^{k,k}(X) נפרש על ידי מחלקות הקוהומולוגיה של תתי היריעות של  X.
מקרים שבהם ההשערה ידועה

1. המקרה  k=1 נובע ממשפט של סולומון לפשץ. המקרה  k=dim(X)-1 נובע מזה וממשפט לפשץ החזק.
בפרט, ההשערה נכונה עבור יריעות מממד קטן מ-4.
2. חוג הקוהומולוגיה של יריעה אבלית גנרית נוצר על ידי חבורת הקוהומולוגיה השנייה (שעבורה ההשערה נכונה) ומכאן נובע שההשערה נכונה עבור יריעות אבליות גנריות.
השערת המגע

השערת המגע היא תיאוריה פסיכולוגית המדגישה את חשיבות המגע הישיר בין קבוצות להפחתת עצימות העימותים ושינוי דעות קדומות. השערת המגע מניחה שהבאת שתי קבוצות הנמצאות בקונפליקט למרחב משותף שבו יכירו זו את זו תעורר תהליך חיובי של גילוי האנושיות וצמצום של העוינות ביניהן. בספרו "טבעה של דעה קדומה" משנת 1954 פרש הפסיכולוג החברתי גורדון אולפורט את התיאוריה, לאחר שאיחד ממצאי מחקרים קודמים בנושא. בספרו טען כי "ניתן להפחית דעה קדומה (אלא אם כן היא מושרשת עמוק במבנה האופי של היחיד) על ידי מגע שווה-סטטוס בין קבוצות הרוב והמיעוט המחפשות אחר מטרות משותפות. ההשפעה של המגע תוגבר אם תתלווה לה תמיכת מוסדות חברתיים (כמו- חוקים, מנהגים ואווירה ציבורית ולוקלית), ובהנחה שהמגע הוא מהסוג המוביל לתפיסת עולם של אינטרסים משותפים ואנושיות משותפת בין חברי שתי הקבוצות".
היסטוריה

לאחר מלחמת העולם השנייה וביטול ההפרדה הגזעית בצבא ובמוסדות ציבוריים נוספים בארצות הברית, נוצרה סיטואציה חדשה בה התקיים מפגש ומגע יומיומי בין קבוצות מגזעים שונים. במשך כמאה שנים, המדיניות הרשמית התוותה יחס "נפרד אבל שווה" לשחורים, כלומר, הייתה הפרדה בכל חלקי החיים כמו: חינוך, תחבורה, שירותי רפואה ועוד. פסקי דין כמו פסק דין בראון נגד מועצת החינוך מ-1954, שביטל את ההפרדה במערכת החינוך האמריקאית, התוו מדיניות חדשה ולמעשה מציאות חדשה. עם זאת, שנים של הפרדה לא העלימו את הדעות הקדומות, הסטריאוטיפים, האיבה והפחד מפני השחורים. השערת המגע נבעה מהצורך של קובעי מדיניות חוקרים מתחום מדעי החברה למצוא דרכים להפחית האיבה והפחד.
תנאים למגע בין קבוצות

אולפורט התווה ארבעה תנאים לכך שמגע בין קבוצות יפחית דעות קדומות:
מעמד שווה - השתתפותן של קבוצות בעלות מעמד דומה ככל האפשר מבחינת רקע, מאפיינים ואיכויות. דוגמאות לא מוצלחות: מפגשים של יהודים עם ערבים במקצועות הנחשבים לחסרי יוקרה מקצועית כגון: אחזקת משק בית ועבודות בניין, מפגש בין ילדי לבנים משכילים וילדים שחורים משכונות טעונות טיפוח. דוגמה מוצלחת: מפגש בין סטודנטים יהודים וסטודנטים ערבים בעלי רקע אקדמי דומה או שווה ערך.
מטרות משותפות- המפתח הוא לעצב מצבים שיובילו לאינטראקציות של שיתוף פעולה ותלות הדדית בחיפוש אחר מטרות משותפות, ויגרמו לאנשים לחשוב בקטגוריות חדשות, כלומר מ"אנחנו והם" ל"אנחנו". אחת הטכניקות המוקדמות ביותר שנחקרו נקראת "כיתת הפאזל", בה מחלקים את התלמידים לקבוצות עבודה קטנות ומעורבות מבחינת ההרכב הגזעי. כל חבר בקבוצה מקבל פיסת מידע חיונית הנוגעת לנושא הנלמד (על ידי כך נהפך כל חבר בקבוצה לכזה שאין לוותר עליו מנקודת מבטם של חברי הקבוצה האחרים). מעשורים של מחקר עולה, שטכניקה זו יעילה מאוד בקידום מגע בין-גזעי חיובי.
שיתוף פעולה- כאשר חברי קבוצות שונות תלויים זה בזה להשגת מטרות משותפות ללא פן תחרותי.
תמיכת רשויות, חוקים ומנהגים- על שתי הקבוצות להכיר בסמכות כלשהי התומכת במגע ובקשרים בין הקבוצות. הסמכות צריכה לעודד קשר שמפתח עמדות ידידותיות, מסייעות זו לזו, שוויוניות ולגנות ביצוע השוואות בין הקבוצות.
הערות שוליים

↑  איילה חביב- ברק, צבי בקרמן, יורם בילו, יום הזיכרון ויום הנכבה בבית ספר דו- לשוני בישראל: מפגש בין זהויות בקונפליקט, מגמות
↑  חגית גור זיו, פרק רביעי: חינוך לשלום בישראל: מפגשי יהודים ופלסטינים, פדגוגיה ביקורתית- פמיניסטית וחינוך לתרבות של שלום, רעננה: מכון מופ"ת, 2013, עמ' 166-169
↑  Allport, G. W., The nature of prejudice., Cambridge, MA: Perseus Books, 1954
1 2  Scott Plous, הפסיכולוגיה של דעות קדומות: מבט כולל, באתר understanding prejudice
↑  סוציולוגיה- שיתוף פעולה בין קבוצות
↑  Aronson, E., & Patnoe, S., The jigsaw classroom: Building cooperation in the classroom (2nd ed.)., Addison Wesley Longman, 1997
השערת ההתנגשות הענקית

עבודת אמנות המתארת התנגשות בין שני גופים פלנטריים. כנראה, התנגשות כזאת בין כדור הארץ לבין גוף בגודל מאדים הביאה להיווצרות הירח.
השערת ההתנגשות הענקית (באנגלית: giant impact hypothesis) היא השערה מדעית הגורסת כי הירח נוצר מהשברים שנשארו מהתנגשות בין כדור הארץ לגוף בגודל של כוכב הלכת מאדים, המכונה בשם תיאה, לפני כ-4.5 מיליארד שנים. הגוף נקרא על שמה של הטיטאנית תיאה מהמיתולוגיה היוונית, שהייתה אמה של סלנה, אלת הירח.
השערת ההתנגשות הענקית היא ההיפותזה המובילה כיום להסבר היווצרות הירח. בין העדויות התומכות בהשערה: כיוון הסיבוב הזהה של כדור הארץ והירח, דגימות מהירח המצביעות על כך שפני הירח פעם היו מותכים, ליבת הברזל הקטנה יחסית של הירח המעידה על כך שרוב החומר שהתגבש לירח ניתז מהשכבות החיצוניות של כדור הארץ, צפיפות נמוכה יותר ביחס לכדור הארץ (מאותה הסיבה), עדויות להתנגשויות דומות במערכות כוכבים אחרות (שכתוצאה מהן נוצרות דיסקות של שברים), והעובדה שהתנגשויות ענקיות נמצאות בהתאמה עם התאוריות המובילות להסבר היווצרות מערכת השמש. ולבסוף, יחסי האיזוטופים היציבים בסלעים מהירח וסלעים ארציים הם זהים, מה שמרמז על מקור משותף.
מועד ההתנגשות

עם התפתחות השערת ההתנגשות הענקית הוצעו מועדים שונים להתרחשותה לאחר היווצרותו של כדור הארץ, ובשלבים שונים של התפתחות חומרים מוצקים. המועדים שהוצעו חלים בטווח של 30-100 מיליון שנים לאחר היווצרות כדור הארץ. מחקר שפורסם בשנת 2014 מתארך את ההתנגשות ל-95±32 מיליון שנים לאחר היווצרות כדור הארץ.

הכלים ששימשו בתיארוך ההתנגשות כוללים סימולציות המדמות את המסה שנוספה לכוכב לכת בממדי כדור הארץ עקב התנגשות כזו, וחישוב היחסים בין כמות החומר הכונדריטי ליסודות הסידרופילים במעטפת כדור הארץ.
מחקר

לדמיון בהרכב הסלעים בכדור הארץ ובירח מתייחס מחקר ששותפים לו שני מדענים מהטכניון ומדען נוסף מהאוניברסיטה בבורדו, צרפת. החוקרת הראשית – האסטרופיזיקאית ד"ר אלסנדרה מאסטרובונו-בטיסטי – טוענת כי על פי הרכבם הכימי, כדור הארץ והירח הם "כמעט תאומים", וכי סתירה זו "מטילה צל כבד על השערת ההתנגשות הענקית". מחקר זה מסיק כי גופים המצויים במסלול התנגשות נוצרים מאותה רצועה בדיסקה קדם-פלנטרית ובמרחק דומה מהשמש והרכבם דומה, וכי הדמיון בהרכב בין סלעי כדור הארץ והירח יכול להיות תוצר טבעי של התנגשות כזו.
ב-28 בינואר 2016 השווה צוות מחקר מאוניברסיטת UCLA בין סלעים מכדור הארץ לאלו מהירח וקבע כי ההתרסקות הייתה למעשה התנגשות ישירה, ולא מכה קטנה כפי שנטען בתאוריות קודמות. "הירח נוצר על ידי התנגשות ישירה ואלימה בין כדור הארץ הקדום לבין 'העובר הפלנטרי' שנקרא תיאה כ-100 מיליון אחרי שנוצר כדור הארץ", כתבו במאמרם חברי צוות המחקר באתר הרשמי של אוניברסיטת UCLA. הממצאים המלאים של המחקר פורסמו בכתב העת האקדמי "Science".
החוקרים ניתחו שבעה סלעי ירח שהובאו לכדור הארץ על ידי האסטרונאוטים במשימות אפולו 12, 15 ו-17. הם השוו את הסלעים לשישה סלעים וולקניים מכדור הארץ - חמישה מהוואי ואחד מאריזונה. הם מצאו חמצן בכל הסלעים ולכולם היה דפוס כימי דומה. "אנחנו לא רואים הבדלים בין האיזוטופים של חמצן של כדור הארץ ושל הירח; אי אפשר להבחין ביניהם", כתב באתר המחבר הראשי של המחקר, אדוורד יאנג. הוא הוסיף כי אם כדור הארץ היה רק מקבל "מכה" מתיאה, אזי הירח היה מורכב בעיקר מכוכב לכת זה והסלעים של כדור הארץ והירח לא היה יכולים להיות כל כך דומים.
עם זאת, עדיין נותרות מספר שאלות בנוגע למודלים הטובים ביותר של השערת ההתנגשות הענקית. האנרגיה מהתנגשות ענקית כזאת אמורה לחמם את כדור הארץ ליצירה של "אוקיינוס" גלובלי של מאגמה; עם זאת אין עדות לתהליך של דיפרנציאציה פלנטרית שהיה אמור להתרחש כתוצאה מכך, בו החומר הכבד יותר שוקע למעטפת כדור הארץ. כיום לא קיים מודל עקבי המתחיל מאירוע התנגשות ענקית וממשיך דרך שלבי ההתגבשות של ההריסות להתפתחות של ירח יחיד. שאלות נוספות שנותרות פתוחות הן מתי הירח איבד את היסודות הנדיפים שלו ומדוע לכוכב הלכת נוגה, שגם כן עבר התנגשויות ענקיות במהלך ההתהוות שלו, אין ירח בדומה לכדור הארץ.
הערות שוליים

↑  Highly siderophile elements in Earth’s mantle as a clock for the Moon-forming impact
↑  כונדריטי – מורכב מסלע ראשוני, שלא התרחשה בו התבדלות של חומרים, דומה להרכבם של מטאוריטים שגילם כגיל מערכת השמש.
↑  פתרון ישראלי לתעלומה: כך נוצר הירח?, באתר ynet, 11 באפריל 2015
↑  A primordial origin for the compositional similarity between the Earth and the Moon
אנימציה הממחישה את השערת ההתנגשות הענקית
השערת גלפנד-קירילוב

השערת גלפנד-קירילוב היא השערה אלגברית בתורת ההצגות הגאומטרית, שהוצעה על ידי ישראל גלפנד ואלכסנדר קירילוב ב-1966. ההשערה הופרכה בניסוחה הכללי, אך מקרים פרטיים חשובים שלה הוכחו ברבות השנים.
ניסוח ההשערה

תהי  {\mathfrak {g}} אלגברת לי (מרוכבת) מממד סופי המתאימה לחבורה אלגברית. תהי  U({\mathfrak {g}}) המעטפת האסוציאטיבית האוניברסלית שלה ויהי  D חוג השברים של  U({\mathfrak {g}}). השערת גלפנד-קירילוב טוענת ש- D איזומורפי לחוג השברים של אלגברת וייל מסדר כלשהו, מעל שדה הפונקציות הרציונליות  \mathbb {C} (x_{1},\dots ,x_{s}).
מקרים תקפים ודוגמות נגדיות

ההשערה תקפה עבור אלגברות לי פתירות או פשוטות למחצה מטיפוס  A_{n}. בשנת 1996 בנו Alev, Ooms ו-Van den Bergh דוגמה נגדית להשערת גלפנד-קירילוב דוגמה זו נבנית כמכפלה ישרה למחצה של אלגברת לי המתאימה לחבורת לי אלגברית קשירה לא-מיוחדת פשוטה למחצה עם הצגה סוף ממדית שלה בעלת מייצב גנרי טריוויאלי.
מתברר שבדוגמה זו מתקיימת גרסה חלשה של השערת גלפנד-קירילוב: חוג השברים של אלגברת המעטפת אמנם אינו איזומורפי לחוג השברים של אלגברת וייל, אך לאחר הרחבת סקלרים (טרנסצנדנטית טהורה) הוא נעשה כזה.
ב-2010, הראה Permet כי אם השערת גלפנד-קירילוב תקפה לגבי אלגברת לי מסוימת, אזי שדה הפונקציות הרציונליות מעליה במאפיין חיובי גדול דיו הוא הרחבה טרנסצנדנטית טהורה של תת-שדה האינווריאנטים (ביחס לחבורה). בשילוב עם עבודות קודמות, הדבר אפשר לו להסיק כי אלגברות לי מטיפוסים  B_{n} (עבור  n\geq 3),  D_{n} (עבור  n\geq 4),  E_{6},E_{7},E_{8} ו- F_{4} אינן מצייתות אף הן להשערת גלפנד-קירילוב.
הערות שוליים

↑  Alev, Jacques; Ooms, Alfons; Van den Bergh, Michel; A class of counterexamples to the Gelʹfand-Kirillov conjecture, Transactions of the AMS, 1996.
↑  Permet, Alexander; Modular Lie algebras and the Gelfand-Kirillov conjecture, Inventiones Mathematicae, 2010
זירה (צבא)

זירה (באנגלית: Theater) היא המרחב הגאוגרפי שבו נערכת כלל הפעילות המלחמתית בצבאות ענק, במלחמות בסדר גודל של מלחמת העולם השנייה. מפקדת הזירה כפופה ישירות למטה הכללי של הצבא או לפיקוד צבאי משותף של מספר מדינות.
בזירה יש כמה קבוצות ארמיות או ארמיות הכפופות ישירות למפקדת הזירה, וכפופים אליה כמה מיליונים של חיילים בדרך כלל. זירה היא בעצם צבא מדינה לכל דבר ובעלת יכולת פעולה עצמאית לחלוטין. יש בה את כל היחידות הנמצאות בצבא רגיל. בזירה יהיו כוחות יבשתיים, אוויריים ולעיתים גם ימיים.
מפקד זירה הוא קצין בדרגת פילדמרשל או גנרל הצבא.
במלחמת העולם השנייה היו כמה זירות עיקריות.
בצה"ל אין יחידה בסדר גודל של זירה, אך ניתן אולי להשוות אותה לפיקוד. עם זאת המונח קיים בצה"ל בהתייחס למפקדה עורפית המרכזת את כלל הפעולות בתחום מקצועי מסוים או בתחום גאוגרפי רחב יחסית. חיל הים הישראלי, לדוגמה, פרוש בשתי זירות: זירת הים התיכון וזירת ים סוף. מפקד הזירה הוא המז"ר.
| יחידות צבאיות |
| --- | --- | --- |
| העת העתיקה | פלנקס • דקוריה • טורמה • מאניפולוס • קנטוריה • קוהורטה • לגיון • מורה |  |
| העת החדשה | חוליה • כיתה • צוות • מחלקה • פלוגה • גדוד • רגימנט • חטיבה (בריגדה) • אוגדה (דיוויזיה) • גיס (קורפוס) • ארמייה • קבוצת ארמיות • זירה • מטה כללי |  |
| יחידות בחיל הים וחיל האוויר | פלגה • שייטת • מספן • טייסת • כנף • בח"א • להק |  |
| יחידות בצה"ל | חטיבה מרחבית • אוגדה מרחבית • פיקוד מרחבי • המטה הכללי של צה"ל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534166705171  GND: 4165713-5  LCCN: sh85134576 
ערך זה הוא קצרמרבנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
וולני

| --- | --- |

 לידה:  3 בפברואר 1757 קראון, צרפת 
 פטירה:  25 באפריל 1820 (בגיל 63) פריז, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  פר לשז 
 ידוע בשל:  מסעותיו בלבאנט
 תפקיד:  חבר האקדמיה הצרפתית (1803–1820)   חבר האספה המכוננת הלאומית
 השקפה דתית:  אתאיזם 
 פרסים והוקרה:  מפקד בלגיון הכבוד 
 חתימה:   
 
וולני; מצבת קברו בבית הקברות פר לשז בפריז (איור מ-1821)
ווֹלנֵי או וולניי (בצרפתית: Volney; מבטאים ווֹלנֶה;‏ 3 בפברואר 1757 – 25 באפריל 1820) הוא שם העט של קונסטנטן-פֿרנסוּאַה שׁסבֶּף דה לה ג'ירוֹדֶה, הרוזן של ווֹלנֶה (Constantin-François Chassebœuf de La Giraudais, comte de Volney), הוגה דעות, היסטוריון, מזרחן ומדינאי צרפתי.
קורות חייו ופועלו

ווֹלנֵי נולד למשפחת אצולה בחבל אנז'ו. נרשם ללימודי משפטים באוניברסיטה של אנז'ה, ב-1776 עבר לפריז ללמוד רפואה, אך העדיף ללמוד היסטוריה. חיבורו מ-1787 על הרודוטוס (Mémoire sur la Chronologie d'Hérodote) זיכה אותו בתשומת לבם של אנשי האקדמיה הצרפתית (צר') ושל חוגי מלומדים אחרים.
בשלהי 1782 יצא למסע ללבנט ובילה שם כשלוש שנים. אחרי שובו לצרפת סיכם את מסעותיו בספרו "מסע במצרים ובסוריה" (Voyage en Egypte et en Syrie pendant les années 1783,1784 et 1785). שנה לאחר מכן פרסם את חיבורו "הרהורים על המלחמה של הטורקים ושל רוסיה" (Considérations sur la guerre des Turcs et de la Russie).
ווֹלנֵי היה מעורב בפעילות פוליטית. הוא נבחר מטעם מחוז הולדתו לנציגוּת המעמד השלישי באספת המעמדות הכללית, ובתחילת המהפכה הצרפתית היה חבר האספה המכוננת הלאומית. בכהונותיו אלה דחף להקמת המשמר הלאומי (צר') ולחלוקת צרפת לקומונות ולמחוזות. וולני השתייך לאגודת "ידידי האמת" (צר'), ארגון מהפכני צרפתי שפעל בשנים 1790–1797. כמו כן ערך כתב-עת פוליטי שכוּון "לאנשים מכל המקצועות".
בתקופה זו עסק ווֹלנֵי גם בניסויי פיתוח כלכלי בקורסיקה. הוא גילה עניין במצבו של האי עוד לפני המהפכה, שאז כיהן כממונה על סדרי המסחר והחקלאות בו. ב-1792 רכש בקורסיקה חווה שבה ביקש לבחון אפשרות של חקלאות אינטנסיבית מבוססת על איקלום גידולים הנהוגים במושבות (כגון קני סוכר, כותנה, אינדיגו וקפה), אך לא התמיד בכך. בקורסיקה התוודע למשפחת בונפרטה. בשובו לפריז פרסם דו"ח על "המצב העכשווי בקורסיקה לאשורו" (Précis de l'état actuel de la Corse).
ווֹלנֵי, שהשתייך לז'ירונדינים, הושלך לכלא בתקופת שלטון הטרור למשך עשרה חודשים. הוא ניצַל בעור שיניו מן הגליוטינה ושוחרר עם נפילת רובספייר ביולי 1794.
תקופה קצרה לימד היסטוריה באקול נורמל סופרייר כשאך נוסד. ב-1795 מונה כחבר במכון של צרפת. באותה השנה נסע לאמריקה הצפונית, שם שהה עד 1798. את תצפיותיו ורשמיו סיכם בחיבורו מ-1803 "לוחות האקלים והקרקע בארצות הברית" (Tableau du climat et du sol des États-Unis).
ווֹלנֵי, אף שהשתתף בהפיכת 18 בברימר, לא היה מחסידי נפוליאון בונפרטה, אך בהיותו אדם מתון וליברלי תמך במדיניות הקיסרות הראשונה. נפוליאון העניק לו תואר אצולה וצירף אותו לסנאט. וולני היה בין הראשונים שעוּטרוּ באות לגיון הכבוד הצרפתי על ידי נפוליאון. אחרי הרסטורציה של בית בורבון ב-1814, ולאור הסתייגותו מנפוליאון, אוּשר תואר האצולה שלו (צר') ונשמר מושבו בבית העליון של הפרלמנט (צר'). וולני מיעט להשתתף בישיבות בגלל רפיון גופו ובשלב מסוים פרש כליל מתפקידיו בסנאט, אבל המשיך להגיב על אירועים בחייה של צרפת.
ווֹלנֵי מת בפריז ונקבר בבית הקברות פר לשז; מצבת קברו עוצבה בצורת פירמידה. בשנת 1879 נקרא על שמו רחוב ברובע השני של פריז (צר'). פסלו הוצב ב-1898 בחזית תחנת הרכבת של עיר הולדתו קְרוֹן (צר') שבמחוז מאיין.
מעבודותיו

ווֹלנֵי נודע כהוגה דעות בזכות חיבורו מ-1791 בתחום הפילוסופיה של ההיסטוריה – "ההריסות, או הרהורים על תהפוכותיהן של אימפריות" (Ruins, ou Les méditations sur les révolutions des empires), שנכתב בהשפעת רשמיו מחורבותיה של פלמירה, שכן גורלה שיקף בעיניו את תולדות עלייתן ושקיעתן של תרבויות עתיקות ואת הצפוי לתרבויות חדשות. החיבור מגלם את המחשבה הרציונליסטית, ההיסטורית והפוליטית של המאה ה-18, ובו ייחס את מפלתן של חבָרות לדחייתן את עיקרי משפט הטבע. כמו כן נתן בחיבורו זה ביטוי לחזונו בדבר איחוד כל הדתות מתוך ההכרה באמת המשותפת להן.
מיתר חיבוריו יצוינו "מחקרים חדשים בהיסטוריה עתיקה" מ-1814 (Recherches nouvelles sur l'histoire ancienne) ו"מאמר על החקר הפילוסופי של הלשונות" מ-1819 (Discours sur l'etude phylosophique des langes).
ווֹלנֵי עסק לא מעט בסוגיות של בלשנות ופרסם מאמרים בתחום זה. בין מניעיו ניתן לציין את השקפתו בדבר קירוב העמים. עוד בצעירותו ביקש ללמוד עברית. ערבית למד תחילה בקולז' דה פראנס והשתלם בה בעת שהותו ב-1784 במשך שמונה חודשים במנזר המֶלֶכּיתי דֵיר מר חנא בהר הלבנון.
ב-1795 פרסם וולני ספר דקדוק ללומדי ערבית. כדי להקל עליהם, יצר מערכת סימנים להאחדת התעתיק מהאותיות שבערבית (שהאלפבית שלה שימש שפות שונות במזרח, ובהן פרסית ותורכית) לאלפבית של שפות אירופה. כמו כן הציע מערכת סימנים מתאימה לתעתיק מעברית. וולני למד סנסקריט מהבלשן האנגלי אלכסנדר המילטון (אנ'). "פרס וולני" (צר'), שנוסד במימונו, מוענק מדי שנה מטעם המכון של צרפת למחקרים בבלשנות השוואתית.
וולני במזרח

ווֹלנֵי יצא ללבנט בסוף 1782 ונחת באלכסנדריה בינואר 1783. משם נסע לקהיר שבה שהה עד ספטמבר 1783. ממצרים הפליג לארץ ישראל, ללבנון ולסוריה, הצפין עד אלכסנדרטה וגם ביקר בקפריסין. ב-1785 חזר לצרפת ובשנתיים הבאות כתב את ספרו "מסע במצרים ובסוריה". הספר זכה סמוך לצאתו למהדורות לא מעטות ולתרגומים לשפות אחדות והִקנה לוולני מוניטין ברחבי אירופה. הכרך הראשון של הספר מוקדש למצרים, והשני – לסוריה (שכללה בתקופתו גם את צפון ארץ ישראל, את צפון עבר הירדן ואת לבנון).
הספר לא נכתב כמקובל ביומני מסעות, ולפיכך נתיב מסעו של וולני וסדר המקומות שבהם ביקר אינם ברורים לגמרי; וולני גם נמנע בו מחִיווּיִים בגוף ראשון. הספר נערך כסקירה שיטתית לפי נושאים ובהתאם למחוזות העותמאנים שבהם עבר, הגאוגרפיה וההיסטוריה שלהם, מצבם הפוליטי, כלכלתם ותושביהם על עדותיהם, דתותיהם ומנהגיהם. כמו כן סיפר וולני בסִפרו על אירועים מדיניים-צבאיים בזמנו. מידע רב שאב מדיווחיהם של הקונסולים הצרפתים ושל הסוחרים הצרפתים בתחנותיהם שבלבנט.
עורך המהדורה האחרונה של הספר, המזרחן ז'אן גומייה (Jean Gaulmier), כותב כי וולני הקדיש תשומת לב מיוחדת לתצפיות בכוחות הצבא למיניהם – מן הממלוכים במצרים ועד למיליציות של הכורדים, הבדווים, המרונים והדרוזים בסוריה. במקומות שבהם ביקר תיאר וולני בפירוט את הביצורים ואת חילות המצב, את איכות הפיקוד ואת טיב החימוש. לסברתו של גומייה, וולני נשלח למסעו זה מטעם מי שהתנגדו למצדדים בפירוקה של האימפריה העותמאנית. לא מן הנמנע שדיווחיו של וולני שימשו את נפוליאון במסעו למצרים ולארץ ישראל.
חוקרי האזור והתקופה, גם בדורות הבאים, הסתמכו לא מעט על דיווחיו של וולני. אמנון כהן מציין כי ספר מסעותיו של וולני במצרים ובסוריה הוא "התיאור המפורט והמוסמך ביותר של רשמי נוסע צרפתי מהימן מארץ ישראל בשנות השמונים של המאה השמונה-עשרה". בפתח התרגום לעברית של "מסע למצרים ולסוריה" כותב כהן כי "זהו אחד המקורות הטובים להכרת המזרח בכלל וארץ ישראל בפרט בתקופתם של דאהר אל-עומר ואחמד אל-ג'זאר", שלהם הקדיש וולני מקום נרחב בספרו.
לקריאה נוספת

וולני, מסע למצרים ולסוריה (תרגום: אהרון אמיר), יד בן צבי ומוסד ביאליק, תשנ"ז–1996; התרגום נערך לפי מהדורת ז'אן גומייה מ-1959
ב.ד.ג., "וולני, קונסטנטין-פראנסואה דה שסבף, רוזן", האנציקלופדיה העברית, כרך ט"ו, עמ' 877–878
הערות שוליים

↑  את השם Volney אימץ בצאתו למזרח ב-1783, בדומה לוולטר שוויתר על הצגתו בשמותיו הרבים; Giraudais היה שם סבו מצד אימו; במסמכים מתקופת נעוריו נקרא בשם Boisgiret (וגם בכתיב Boisgirais)
↑  הספר תורגם לעברית; ראו בפרק "לקריאה נוספת"
↑  המשמר הלאומי של צרפת החל לפעול ב-1789 ובוטל ב-1872; הוא חודש ב-2016 לנוכח גל פיגועי הטרור בצרפת, ומהווה זרוע חמישית של צבא צרפת
↑  מוכר גם בכינויו "המעגל החברתי" (Cercle Social)
↑  הבית העליון של הפרלמנט הצרפתי נוסד עם הרסטורציה של 1814 ובוטל במהפכת 1848
↑  הספר נכלל ברשימת הספרים האסורים של הכנסייה הקתולית; תומאס ג'פרסון נתפס לרעיונותיו של וולני ונרתם לתרגום ספרו לאנגלית, אך ויתר על פרסום הפרקים האחרונים שבהם הוצג הרעיון האוטופי של איחוד הדתות
↑  מול הכפר שׁוֵיר (ضهور الشوير), שבו הוקם ב-1733 בית הדפוס באותיות ערביות הראשון מסוגו במזרח התיכון
↑  כלול בספרו "פישוט שפות המזרח"
(Simplification des langues orientales)
↑  וולני יזם את המענק בראשיתו כדי, לדבריו, "לעורר ולעודד כל עבודה שתיישם את שיטתי לתעתוק שפות אסיאתיות באותיות אירופיות"
↑  פריט 1523 ב-Bibliotheca Geographica Palaestina של ריינהולד רֵריכט;בכותרי המהדורות הראשונות הוקדמה סוריה למצרים
↑  תרגום הספר לעברית נעשה על פי המהדורה החדשה והמוערת מ-1959 שהפיק גומייה; גומייה פרסם ב-1951 ספר שיוחד לוולני – L'idéologue Volney
↑  בין היתר דיווח וולני שהביצורים של עכו אינם משמעותיים, ואולי בכך הכשיל את נפוליאון במצור על עכו ב-1799
↑  אמנון כהן (עורך), שלטון הממלוכים והעותמאנים 1260–1804 (הכרך השביעי בסדרת ההיסטוריה של ארץ ישראל), ירושלים: כתר ויד יצחק בן-צבי, 1981, עמ' 308
↑  וולני נחשב לביוגרף האירופי הראשון של ג'זאר; ג'זאר הצטייר בספרו כהתגלמות העריצות, וייתכן שתיאוריו אלה ניזונו לא מעט מהשקפותיו הפוליטיות של וולני, שתיעב את הרודנות על כל צורותיה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298979705171  PLWABN: 9810557618905606  BNE: XX1721820  BnF: cb119286612 (data)  CANTIC: a1145829x  GND: 11880569X  ICCU: IEIV016844  ISNI: 0000 0000 8343 1332  LCCN: n81037343  Léonore: 376899  NKC: jn20010316225  NLA: 36541995  NLG: 155874  NTA: 070506442  SNAC: w6pq1sks  SUDOC: 027189996  Trove: 1282265  VcBA: 495/41262  VIAF: 41847810   WorldCat (עם VIAF): 41847810 
ווֹלנֵי; 'מסע לסוריה ולמצרים'; שער הכרך הראשון של המהדורה הראשונה, 1787
ואט סאקט

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  ואט 
 על שם:  Combretum quadrangulare 
 מיקום:  Ban Bat 
 מדינה:  תאילנד 
 קואורדינטות:  13°45′14″N 100°30′24″E﻿ / ﻿13.75383°N 100.50679°E﻿ / 13.75383; 100.50679
  (למפת בנגקוק מוגדלת) ואט סאקט(למפת בנגקוק רגילה) ואט סאקט
 
ואט סאקט או, בשמו המלא ואט סאקט ראטצ'ה וורה מאהא וויהאן (בתאילנדית: วัดสระเกศราชวรมหาวิหาร) הוא מקדש בודהיסטי (ואט) במחוז פום פראפ סאטרו פאי שבבנגקוק, בירת תאילנד. המקדש מכונה, בשל מראהו בשם "גבעת הזהב".
המקדש הוקם בתקופת איוטהאיה, וכונה בשם ואט סאקאה. לאחר שבנגקוק הפכה לבירת המדינה, על ידי מלך תאילנד ראמה הראשון, שופץ המקדש וניתן לו שמו הנוכחי.
גבעת הזהב

במרכז המתחם ממוקמת "גבעת הזהב" (פהו קאו תונג (בתאילנדית: ภูเขาทอง) - גבעה מלאכותית). הגבעה הוקמה בתקופת מלכותו של ראמה השלישי. ראמה החליט להקים מבנה צ'די גדול ממדים במתחם המקדש. המבנה התמוטט במהלך הבנייה בשל אדמת הביצה שעליה נבנה. בשנים שלאחר התמוטטות המבנה נותר המבנה נטוש, וצמחו עליו עשבי פרא. תושבי הסביבה החלו לקרוא לו בשם "גבעה" (פהו קאו).
בתקופת שלטונו של המלך ראמה הרביעי החלה הקמת מבנה צ'די על הגבעה. המבנה הושלם בתקופת שלטונו של ראמה החמישי, ושריד של הבודהה הובא אל הצ'די. קירות הבטון המקיפים את הגבעה הוקמו בשנות ה-40 של המאה ה-20 על מנת לשמר את המבנה.
בשל גובהו וצורתו הפך המקדש לאתר תיירות פופולרי, ולאחד מסמלי העיר בנגקוק.
טקסים במקדש

מדי שנה בראשית חודש נובמבר נערך במקדש טקס הכולל תהלוכה לאור נרות במעלה הגבעה.
הנוף הנשקף מהגבעה
ויראקוצ'ה

| --- | --- |
איור מתוך הספר אסירי השמש מאת ארז'ה
איור מתוך הספר אסירי השמש מאת ארז'ה
 תרבות:  המיתולוגיה של האינקה 
 בן או בת זוג:  מאמה קוצ'ה 
 צאצאים:  אינטי, מאמה קייה, פצ'אמאמה
 
ויראקוצ'ה (בספרדית: Huiracocha או Viracocha, במקור מקצ'ואה) הוא האל הבורא הגדול במיתולוגיה שלפני האינקה ובמיתולוגיה של האינקה באזור הרי האנדים שבאמריקה הדרומית. ויראקוצ'ה היה אחד האלים החשובים ביותר בפנתאון של האינקה כיוצר כל הדברים, או החומר ממנו נוצרים כל הדברים, וקשור באופן אינטימי לים.
ויראקוצ'ה יצר את היקום, השמש, הירח והכוכבים, הזמן (על ידי ציווי לשמש לנוע בשמים) והציוויליזציה עצמה. ויראקוצ'ה נערץ כאל השמש והסופות. הוא היה מיוצג כמי שלובש את השמש ככתר, עם רעמים בידיו, ודמעות יורדות מעיניו כגשם. בהתאם לקוסמוגוניה של האינקה, ויראקוצ'ה עשוי להיטמע בשבתאי, "האל הישן", יצרן הזמן או יוצר האל, המקביל לכוכב הגלוי בעין בלתי מזוינת בעל הסיבוב הארוך ביותר סביב השמש.