stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נחל עשרון
הערות שוליים

↑  GORING-MORRIS, A.N.; GOPHER, A. (1983). "Naḥal Issaron: A Neolithic Settlement in the Southern Negev: Preliminary Report of the Excavations in 1980". Israel Exploration Journal. 33 (3/4): 149–162. JSTOR 27925893.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007520389005171  VIAF: 316602865   WorldCat (עם VIAF): 316602865 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מנזר העלייה לשמים בסביאז'סק

מנזר העלייה לשמים בסביאז'סק (ברוסית: Свия́жский Богоро́дице-Успе́нский мужско́й монасты́рь) הוא מנזר פעיל לגברים של בישופות קאזאן וטטרסטן המשויך לכנסייה הרוסית האורתודוקסית (הפטריארכיה המוסקבאית), מהווה מרכז דתי של הכנסייה האורתודוקסית של קאזאן באזור הוולגה. מאז 2017 נחשב לאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
היסטוריה

המנזר נוסד במפגש הנהרות של הוולגה והסביאגה בשנת 1555 במקביל להקמת מוסד הבישופות של קאזאן. מייסד המנזר היה הארכימנדריט הרמן (סאדירב-פולב), אשר מאוחר יותר הפך לארכיבישוף קאזאן, (1564—1566) הוכרז כקדוש וכונה "עושה הפלאים של קאזאן" (Казанский чудотворец). שרידיו נמצאים במנזר מאז 1592.
המנזר ממחיש במיקומו ובמבנה האדריכלי שלו את התוכנית הפוליטית והמיסיונרית שפותחה על ידי איוואן הרביעי, במטרה להרחיב את שטח שליטתה של מוסקבה.
במשך שנים רבות שהמנזר היה למוסד הראשי האורתודוקסי הרוחני, החינוכי של בישופות קאזאן ואזור הוולגה ובייחוד מן המאה ה-16 ועד למאה ה-18.נ במאות ה-16 וה-18 המנזר היה לעשיר ביותר באזור הוולגה ונכלל ברשימת 20 המוסדות העשירים ביותר ברוסיה. אדמות המנזר ערב הרפורמות משנת 1764 נרשמו במקום 7,200 איכרים זכרים, כמות דומה למה שהייתה בכל שאר המנזרים של בישופות קאזאן, גם יחד. לאחר הרפורמה משנת 1764, המנזר הוגדר כאחד מהחשובים באימפריה הרוסית. עד 1809 היה למנזר האורתודוקסי היחיד של בישופות קאזאן (מאז 1809 פעל גם מנזר הבתולה של קאזאן ומנזר העלייה לשמיים איבד את הבלעדיות שלו).
הידרדרות המצב הכלכלי במאה התשע עשרה של העיר סביז'אסק, כמו גם השלכות החילון של אדמות הכנסייה ב-1764, תרמו לירידה במעמד המנזר. אם בעבר, מספרם של הנזירים במקום הגיע לכדי 100 אנשים, בתחילתה של המאה העשרים מספרם בקושי הגיע לכדי 20–25 נזירים והכנסות המנזר היו תלויות בתרומות ממנזרים אחרים במחוז. ב-9 באוגוסט 1918 חיילי הצבא האדום הרגו את אב המנזר — הבישופ אמברוז (גודקו), שהוכרז כקדוש בקתדרלת הקדושים המוודים של רוסיה בשנת 2000.
בתקופת מלחמת האזרחים הרוסית, המנזר היה סגור, נבזזו וקברו של הקדוש הרמן חולל ונפתח על ידי הקומוניסטים. לאחר מכן, השרידים נקברו מתחת למזבח של בית הקברות במתחם כנסיית עושי הפלאים מירוסלבל שבעיר קאזאן, ובשנת 2000 הוחזרו עצמותיו לסביאז'סק.
לאחר מלחמת העולם השנייה, פעל במתחם בית חולים פסיכיאטרי, אשר נסגר בשנת 1994.
בשנת 1997 פעילות המנזר חודשה רשמית.
ייחודיות

הרכבו האדריכלי של המנזר הוא ייחודי ובעל ערך היסטורי וארכיטקטוני. הכנסייה העתיקה ביותר היא — מנזר העלייה לשמים (1561), כנסיית ניקולסקאיה (1556) עם מגדל הפעמון בגובה 43 מטרים — שהוכרו בתור יצירות מופת לאדריכלות הרוסית מהמאה השישה עשר. האטרקציה העיקרית עבור המבקרים במנזר הם ציורי קיר שנשתמרו משנת 1561. במתחם גם אנדרטה בסגנון בנייה של מנזרי פסקוב-נובגורוד (שכנראה נבנו על ידי האדריכלים — פוסטניק יאקובלב ואיוואן שירייאי). במאה השמונה עשרה נוספה כיפה חדשה בסגנון בארוק אוקראיני, אך המשרה לא השתנה באופן משמעותי מסוף המאה השישה עשר ועד היום.
ציורי הקיר שבתוך המנזר משתרעים על פני שטח כולל של 1080 מ"ר. זוהי אחת משתי כנסיות ברוסיה, אשר השתמרו בהן ציורי הקיר כמעט במלואם מתקופת איוואן האיום (השנייה היא קתדרלת ספאסו-פראוברז'נסקי בירוסלבל). באופן כללי, פרסקו רוסי מהמאה השישה עשר, ניתן למצוא רק בקתדרלות. במובן זה, ציורי הקיר שבמנזר זה מהווים ממצא נדיר.
חשיבות המנזר כאתר מורשת עולמית

האתר עומד ב-2 קריטריונים אשר בזכותם נחשב לאתר מורשת עולמי:
קריטריון 2: מנזר העלייה לשמיים בסביאז'סק הוא עדות ממשית לשינויים הגאו-פוליטיים וההיסטוריים באירואסיה, בזמן שמדינת רוס התרחבה מזרחה. הארכיטקטורה של ציורי הקיר המתמקדים-במרים משקפת באופן יוצא דופן את יחסי הגומלין בין התרבויות הנוצריות-אורתודוקסיות והמוסלמיות, והמחלוקות סביב נושאים איקונוגרפיים, למשל, סיפור הבריאה או מסרים פרוטו-אוונגליסטים.
קריטריון 4: מנזר העלייה לשמיים בסביאז'סק ממחיש במיקומו, ובסגנון הבנייה האדריכלי שלו את התוכנית הפוליטית והמיסיונרית, שפותחה על ידי הצאר איבן הרביעי כדי להרחיב את מדינת מוסקבה מאדמות אירופיות אל אדמות אשר היו קודם לכן תחת שליטה איסלאמית של אורדת הזהב. הארכיטקטורה של המנזר מגלמת את הסינתזה של ארכיטקטורה מסורתית של פסקוב העתיקה, אמנות הבנייה המונומנטלית של מוסקבה, ומסורות בנייה של אזור הוולגה. ציורי הקיר של המנזר הם בין הדוגמאות הנדירות ביותר לציורי קיר של הנצרות האורתודוקסית. התוכנית האיקונוגרפית של המנזר משקפת מגמות חדשות לחלוטין בתפיסה הלאומית והתאולוגית של צאר איוון הרביעי.
גלריה

שער מגדל הפעמון
הכניסה למנזר
מנזר העלייה לשמיים
פנים המנזר
מצוק רד רוק

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  690 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  68°18′00″S 67°08′00″W﻿ / ﻿68.3°S 67.1333333°W﻿ / -68.3; -67.1333333
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמצוק רד רוק(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמצוק רד רוק(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימצוק רד רוק(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימצוק רד רוק
 
מצוק רד רוק (באנגלית: Red Rock Ridge; מילולית: מצוק הסלע האדום) הוא מצוק בולט, שצבעו אדמדם, המתנשא לגובה של 690 מטרים מעל פני הים, בחוף המערבי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
המצוק ממוקם בין פיורד נני, לבין מפרץ ריימיל.
היסטוריה > גילוי המצוק ומתן שמו

המצוק מופה בשנת 1936 על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם בפיקודו של ג'ון ריימיל.
האזור מופה שנית בשנת 1948, על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד, אשר זיהו את המצוק - והגיעו למסקנה שמדובר במצוק שהתגלה בשנת 1909 על ידי המשלחת הצרפתית הרביעית לאנטארקטיקה בפיקודו של ז'אן-באטיסט שארקו.
היסטוריה > מקור השם

ריימיל קרא למצוק "מצוק הסלע האדום" בשל צבעו.
שארקו קרא למצוק "איל פאווי" ("Île Pavie") או "כף פאווי" ("Cap Pavie"), אולם השם רד רוק דבר במצוק, ושמו לא השתנה; ולרכס אחר ניתן השם רכס פאווי.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי
קורוסטן

קורוסטן (באוקראינית: Ко́ростень) היא עיר במחוז ז'יטומיר בצפון אוקראינה.
תיאור כללי

בקורוסטן אוכלוסייה של כ-66,700 איש ומהווה בירת מחוז. היא ממוקמת כ-87 ק"מ צפונית לעיר ז'יטומיר, כ-150 ק"מ מבירת אוקראינה קייב, וכ-60 ק"מ מן הגבול עם רפובליקת בלארוס. העיר ידועה גם בשמה הקודם איסקורוסטן. העיר הציורית בנויה על שטח של 3,385 דונם על גדות נהר האוז', מוקפת ברכסי הרים ובצמחייה.
התעשייה בעיר כוללת מפעלי ייצור שונים, כמו מפעל לחלקי חילוף לכלים חקלאיים ומפעל ליריעות איטום.
מדרום לעיר ישנה מחצבה גדולה המספקת חצץ לעבודות סלילה ולתעשיית הבטון. יש בה חמישה בתי חולים. העיר מרושתת לאורכה ולרוחבה במסילות רכבת.
היסטוריה

בחפירות ארכאולוגיות שנערכו על ידי הארכאולוג אנטונוביץ', נמצאו גילויים המעידים על מגורים באזור העיר עוד בתקופת המאה ה-5 והמאה ה-8 לספירה. מבין הגילויים שנמצאו היו כלי נשק העשויים אבן ונחושת. העמים הסלאבים הקדומים חיו בתוך חומות העיר, שנבנו בין רכסי ההרים על גדות נהר האוז'. שמה הקודם של העיר היה איסקורסטן, על שם השבטים הקדמונים שחיו בה.
במאה העשירית לספירה, הייתה העיר בירת שבט סלאבי בשם הדראוולים. באותו תקופה הנסיך איגור, הגיע אל העיר ודרש מיסים מהתושבים. ובעקבות זאת הם מרדו בו והוציאו אותו להורג בשנת 945. לפי האגדה, אשתו הנסיכה אולגה התנקמה בדראוולים והחריבה את העיר בשריפה. בפארק במרכז העיר ניצב אמבט שעל פי המסורת הדוכסית רחצה בו בתקופת שלטונה באזור.
בשנת 1240 נחרבה העיר על ידי המונגולים. ב-1370 היא עברה לשליטת פולין, וב-1795 לשליטת האימפריה הרוסית. בשנת 1902 נבנו בה פסי רכבת ראשונים, שסימנו את תחילת הפיתוח התעשייתי באזור. בשנת 1917 קיבלה העיר את השם "קורוסטן", וב-1926 זכתה למעמד רשמי כעיר. ב-1941 נכבשה העיר על ידי גרמניה הנאצית, ובתום מלחמת העולם השנייה עברה לשליטת ברית המועצות. בשנת 1986 סבלו תושבי העיר מאסון צ'רנוביל; התפוצצות הכור הגרעיני גרמה לתושבים רבים לעזוב את העיר והאזור.
תרבות ופנאי > פארקים

במרכז העיר מצוי פארק גדול ומטופח שהוא למעשה שני פארקים מחוברים, פארק אוסטרובסקי ופארק דארווילנסקי. הפארק משתרע משתי גדות נהר האוז' וכולל גשר להולכי רגל. באזור הפארק עובר הנחל בין צוקי שחם טבעיים ומסיבה זו רבים משווים אותו לגן סופיה, המפורסם באומן, למרות ששטח הפארק הזה קטן בהרבה. בפארק מונצחת ההיסטוריה הססגונית של העיר ומצויים בו אנדרטאות גם לנסיכים הדרוויאלים ששלטו באזור זה עד למאה העשירית וגם אנדרטאות לנסיכה אולגה, שנלחמה נגד הדרוויאלים, כבשה את עירם ושרפה אותה. בפארק ישנה בריכה טבעית מטופחת שמכונה "אמבט אולגה", כיוון שלפי האגדה, הנסיכה הייתה רוחצת באותה בריכה.
כמו כן קיים בפארק מוזיאון צבאי, בתוך בונקר סובייטי ישן, לצידו מוצגים מספר טנקים וכלי רכב צבאיים נוספים.
הקהילה היהודית בעיר

יהודים רבים חיו בקורוסטן עד ימי מלחמת העולם השנייה, והיוו כמעט מחצית מאוכלוסיית העיר. ב-26 באוקטובר 1926 נערכה בה "ועידת קורוסטן", ועידת רבנים אזורית, אשר נועדה לבחון את מצבם של היהודים והרבנים המתגוררים באזור, שהואשמו בין היתר בסחיטה כספית. בתקופת מלחמת העולם השנייה רבים מהיהודים בעיר הוצאו להורג או ברחו ומעטים שרדו. היהודים שבו לקורוסטן לאחר שיקומה, בתום מלחמת העולם השנייה, והיוו כ-20 אחוזים מכלל האוכלוסייה. בית הכנסת היהודי נפתח מחדש בסוף שנות ה-40 ונסגר בשנת 1957 בפקודות השלטונות. כמו בעיר אוברוץ', גם כאן התנהלה פעילות יהודית עירנית בתקופת השלטון הסובייטי כאשר היהודים התפללו בבתים פרטיים, דיברו בשפת היידיש וקראו עיתונים מקומיים ביידיש.
בראשית שנות ה-90, עם נפילת ברית המועצות, נפתח בית כנסת חדש והתארגנה הקהילה היהודית, אלא שתוך שנים אחדות, עלו מרבית היהודים לישראל.
בקורוסטן פועל בית חב"ד לקהילה היהודית באזור, ובית ספר יהודי בשם "אור אבנר" בניהול רב האזור.
ערים תאומות

פולין קרשניק, לובלין, פולין
הערות שוליים

↑  Ukraine: Zhitomir, Berdichev, Korosten, Volodarsk-Volynsky
↑  הועידה הראשונה שלי רבני רוסיה הסובייטית, דואר היום, 15 בדצמבר 1926
↑  קורוסטן, באתר בית חב"ד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555375605171  GND: 7666141-6  LCCN: n84174637  LNB: 000345526  VIAF: 131402985   WorldCat (עם VIAF): 131402985 
"בריכת הנסיכה אולגה" בפארק אוסטרובסקי בקורוסטן.
שנות ה-70 של המאה ה-2

שנות ה-70 של המאה ה-2 היו העשור השמיני של המאה ה-2, החלו ב-1 בינואר 170 והסתיימו ב-31 בדצמבר 179.
אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אירועים בולטים בעולם > מלחמה ופוליטיקה > מלחמות

170 - המרקומנים נכנסו לאיטליה וכבשו את העיר אקוויליה. זה פעם ראשונה לאחר 101 לפנה"ס שצבא זר נכנס לחצי האי.
171 - הרומאים הצליחו לגרום להוצאת הכוחות הזרים מחצי האי תוך חתימת הסכם שלום עם כמה מבעלי ברית של המרקומנים.
172 - הרומאים נכנסים לשטח שבשליטת המרקומנים באזור הדנובה וכובשים את השטח.
174 - סיום המלחמה הראשונה גד המרקומנים. תוכניות להקמת פרובינקיה רומית במקום.
אירועים בולטים בעולם > מלחמה ופוליטיקה > אירועים פוליטיים משמעותיים

171 - ארמניה ומסופוטמיה הופכות להיות מדינת חסות של האימפריה הרומית.
174 - האפיפיור אלאוטריוס החל את כהונתו
175 - אלאוטריוס יורש את סוטריוס על כס האפיפיור (תאריך משוער)
כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אסונות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
המשכה של מגפה שהחלה בעשור הקודם, בה נפוצה מחלת אבעבועות שחורות בחלקים נרחבים של אסיה ואירופה. בשיא המגפה תועדו כ-2,000 מתים ביום ברומא.
התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
תרבות פופולרית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
מרקוס אורליוס
קארליוס פריסקוס
הערות שוליים

↑  George C. Kohn, Encyclopedia of Plague and Pestilence: From Ancient Times to the Present
| עשורים במאה ה-2 |
| --- | --- | --- |
|  | << • 101–109 • 110–119 • 120–129 • 130–139 • 140–149 • 150–159 • 160–169 • 170–179 • 180–189 • 190–199 • >> |  |
מוריס צ'סטנאט

| --- | --- |

 לידה:  1 בינואר 1969 (בן 56) סריטוס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת מדינת קליפורניה  תיכון גאר (1987) 
 תקופת הפעילות:  מ-1990 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  NAACP Image Award for Outstanding Supporting Actor in a Comedy Series (2014) 
 
מוריס למונט צ'סטנאט (באנגלית: Morris Lamont Chestnut; נולד ב-1 בינואר 1969) הוא שחקן אמריקאי.
ראשית חייו

צ'סטנאט נולד ב-1 בינואר 1969, בסוריטוס, קליפורניה, והוא בנם של מוריס ושירלי צ'סטנאט. אמו הייתה מורה, בעוד אביו עבד כמוכרן.
הוא למד פיננסים ודרמה באוניברסיטת קליפורניה סטייט, נורת'רידג'. צ'סטנאט עבד כפקיד בנק לפני שהיה שחקן.
קריירה

הוא התפרסם לראשונה בזכות תפקידו בתור ריקי בסרט "החבר'ה מהשכונה" משנת 1991. הוא הופיע בסרטים עלילתיים כמו "ג'י איי ג'יין", "האחים", "שחק אותה כמו מייקל", "תחנה 49", "תוכנית משחק", "הקריאה", ו"קיק אס 2" . הוא גילם את לאנס סאליבן בסרט "סודו של שושבין", ושיחזר את התפקיד בסרט ההמשך שעלה לאקרנים בשנת 2013, ובסדרת ההמשך "סודו של שושבין: הפרקים האחרונים". בין עבודותיו בטלוויזיה ניתן למנות תפקידים קבועים שגילם בתור ריאן ניקולס בסדרת הטלוויזיה "V" של ABC, אייק פרנטיס ב"האחות ג'קי" של שואוטיים, חאקים רשד ב"גוליית" של פריים וידאו, ובארט קיין בסרט "המתמחה" של פוקס. הוא יגלם את הדמות הראשית בסדרת הדרמה של CBS, "ווטסון".
בין היתר, גילם את לוק בסדרת האנתולוגיה "אימה אמריקאית: בית הרצח".
הוא היה מועמד לארבעה פרסי NAACP Image, וזכה פעם אחת עבור "האחות ג'קי". בהמשך הקריירה שלו, קיבל כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
הערות שוליים

↑  "Today's Birthdays". Toledo Blade. 1 בינואר 2004. p. D3. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Morris Chestnut". TVGuide.com. נבדק ב-2 בספטמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Perlman, Cindy (18 במרץ 2001). "Morris Chestnut shows his sensitive side in 'The Brothers'". Record-Journal. pp. F1, F6. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Kiesewetter, John (24 באוקטובר 1992). "'Boyz' star success on TV comedy". Sun Journal. p. 14. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Longeretta, Emily (23 במרץ 2022). "Morris Chestnut Reflects on Surviving and Thriving Three Decades in the Business: 'In Hollywood, There's No Blueprint'". Variety. נבדק ב-13 בנובמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Boyz n the Hood, 1991-07-12, נבדק ב-2024-09-21
↑  תבנית:קישור ב 2015-2017 גילם את הדמות הראשית בסדרה ד"ר רוזווד. כללי
↑  Andreeva, Nellie (3 בינואר 2024). "Morris Chestnut to Star in 'Watson' as Arthur Conan Doyle-Inspired Drama Gets CBS Series Order". Deadline Hollywood. נבדק ב-3 בינואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  American Horror Story (TV Series 2011– ) - Episode list - IMDb (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2024-09-21
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007386246305171  PLWABN: 9810566908205606  BnF: cb14646125n (data)  GND: 1013411528  ISNI: 0000 0001 2122 6322  LCCN: no00003792  NKC: mub2014824129  SUDOC: 129173428  VIAF: 17482819   WorldCat (עם VIAF): 17482819
עיר השעשועים

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 סוג:  חברה פרטית
 תקופת הפעילות:  1975–הווה (כ־50 שנה)
 מוצרים עיקריים:  פארקי שעשועים
 
עיר השעשועים היא חברה פרטית האחראית על מספר פארקי שעשועים בישראל, בהם: מימדיון, לונה פארק תל אביב, סופרלנד,ובעבר גם הצפארי. החברה הוקמה בשנת 1975.
מתקן בסופרלנד, אחד מפארקי השעשועים בבעלות עיר השעשועים
בפארקי החברה נמצאים מתקנים כגון ה"קונגו" (הנהר הגועש) וה"קומבה" (רכבת הרים) בסופרלנד, ה"אנקונדה" (רכבת אקסטרים) ו"טופ ספין" בלונה פארק תל אביב.
מחוזות מונגוליה

מחוזות מונגוליה. למידע על מחוז, לחצו עליו
מונגוליה מחולקת ל-21 מחוזות, כל מחוז נקרא איימאג.
מכיוון שמונגוליה החיצונית הייתה פרובינציה של סין, היא חולקה ל-21 נספחים, והדבר השתמר גם לאחר שהכריזה מונגוליה על עצמאותה.
מעמדה של עיר הבירה אולן בטור מיוחד, והיא לא שייכת למחוז כלשהו.
רשימת מחוזות

|  | איימאג | עיר בירה | שטח (בקמ"ר) | אוכלוסייה (2020) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ארחאנגאי (Arhangay) | צצרלג | 55,314 | 94,994 |
| 2 | באיינחונגור (Bayan-Hongor) | באיינחונגור | 115,977 | 88,672 |
| 3 | באיין-אולגי (Bayan-Olgii) | אולגי | 45,700 | 108,530 |
| 4 | בולגאן (Bulgan) | בולגאן | 48,700 | 62,089 |
| 5 | דרחאן-אול (Darhan-Uhl) | דרחאן | 3,275 | 107,018 |
| 6 | דורנוד (Dornod) | צ'ויבלסאן | 123,597 | 82,054 |
| 7 | דורנוגובי (Dornogovi) | סיינשנד | 109,472 | 71,014 |
| 8 | דונדגובי (Dundgovi) | מנדלגובי | 74,690 | 47,104 |
| 9 | גובי-אלטאי (Govi-Altay) | אלטאי | 141,447 | 57,748 |
| 10 | גוביסומבר (Govisumber) | צ'ויר | 5,542 | 17,928 |
| 11 | חנטי (Hentiy) | אונדורחאן | 80,325 | 77,957 |
| 12 | חובד (Hovd) | חובד | 76,060 | 89,712 |
| 13 | חובסגול (Hovsgol) | מורון | 100,629 | 135,095 |
| 14 | אורחון (Orhon) | ארדנט | 844 | 107,634 |
| 15 | אומנוגובי (Omnogovi) | דלנזדגד | 165,380 | 69,187 |
| 16 | אובורחאנגאי (Ovorhangay) | ארבאיחר | 62,895 | 116,732 |
| 17 | סלנגה (Selenge) | סוחבאטאר | 41,152 | 110,110 |
| 18 | סוחבאטאר (Sunbaatar) | ברון-אורט | 82,287 | 63,182 |
| 19 | טוב (Tov) | זונמוד | 74,042 | 94,250 |
| 20 | אובס (Uvs) | אלאנגום | 69,585 | 83,223 |
| 21 | זבחאן (Zavhan) | אוליאסטאי | 82,456 | 72,823 |
הערות שוליים

↑  UNSD Document, unstats.un.org
| חלוקה מנהלית של מדינות אסיה |
| --- | --- | --- |
|  | אוזבקיסטן • אזרבייג'ן • איחוד האמירויות הערביות • אינדונזיה[3] • איראן • אפגניסטן • ארמניה • בהוטן • בחריין • בנגלדש • ברוניי • גאורגיה[1] • הודו • המלדיביים • הפיליפינים • הרפובליקה העממית של סין • וייטנאם • טאיוואן[2] • טג'יקיסטן • טורקיה[1] • טורקמניסטן • יפן • ירדן • ישראל • כווית • לאוס • לבנון • מונגוליה • מזרח טימור[3] • מיאנמר • מלזיה • נפאל • סוריה • סינגפור • סרי לנקה • עומאן • עיראק • ערב הסעודית • הרשות הפלסטינית[2] • פקיסטן • קוריאה הדרומית • קוריאה הצפונית • קזחסטן[1] • קטר • קירגיזסטן • קמבודיה • קפריסין • רוסיה[1] • תאילנד • תימן |  |
1 חלק משטח המדינה נמצא באירופה. 2 המדינה לא מוכרת על ידי האומות המאוחדות כמדינה רשמית. 3 חלק משטח המדינה נמצא באוקיאניה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007405863305171  LCCN: sh2017003631 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של מונגוליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מקדש פורטונוס

| --- | --- |

 היסטוריה
 תקופות:  הרפובליקה הרומית 
 אתר ארכאולוגי
 אתר אינטרנט:  https://www.turismoroma.it/it/node/1030 
 מיקום
 מדינה:  איטליה 
 קואורדינטות:  41°53′21″N 12°28′51″E﻿ / ﻿41.88926°N 12.480908°E﻿ / 41.88926; 12.480908
  (למפת רומא מוגדלת) מקדש פורטונוס(למפת רומא רגילה) מקדש פורטונוס
 
מקדש פורטונוס (באיטלקית: Tempio di Portuno) או מקדש פורטונה ויריליס ("גורל גברי") הוא מקדש רומאי, אחד השמורים ביותר מכל מקדשי רומא ששרדו עד ימנו. שמו המקורי אינו ודאי והמקורות העתיקים מזכירים מספר מקדשים באזור זה של רומא בלי להוסיף מספיק פרטים שיאפשרו זיהוי מדויק. המקדש נקרא מקדש פורטונה ויריליס בתקופת הרנסאנס אך היום הוא מוכר יותר כמקדש על שם פּוֹרְטוּנוּס - אל המפתחות, הדלתות, משק-החי והאסמים.
המקדש נמצא בפורום בואריום (פורום הבקר) קרוב לנהר הטיבר ובעת העתיקה צפה על נמל טיברינוס במקום בו הנהר מתעקל באופן חד. מכאן פורטונוס היה יכול לצפות על הדוברות נושאות הבקר עם הגיען לעיר מכוון נמל אוסטיה. מקדש הרקולס המנצח העגול עומד מעט דרומה למקדש פורטונוס, גם כן בפורום בואריום.
המקדש נבנה במקור במאה השלישית או הרביעית לפנה"ס (כלומר בתקופת רומא הרפובליקאית) אך נבנה מחדש בין השנים 80-120 לפנה"ס. המקדש בנוי לפי הסדר האיוני של הארכיטקטורה היוונית. המבנה המלבני כולל פורטיקו (מבנה כניסה נישא על עמודים) טטרסטילי (כלומר בעל ארבעה עמודים) המוביל אל נאוס (או צ'לה (אנ') - ההיכל הפנימי המרכזי של המקדש בו נמצא פסל האל). המבנה הוגבה על פודיום והגישה לכניסה הייתה דרך גרם מדרגות ששרד. לרוחב חזית האכסדרה כאמור ארבעה עמודים מהמסדר האיוני ועומק האכסדרה הוא של 2 עמודים, בדומה לאכסדרה של המזון קארה שבנים בצרפת. ארבעת העמודים בחזית הם חופשיים בעוד חמשת העמודים הנותרים מכל צד טמונים בחציים בתוך הקיר. סגנון זה מכונה פסאודו-פריפטרוס, להבדיל ממקדש פריפטרוס כמו הפרתנון באתונה המוקף כולו בעמודים העומדים חופשי. העמודים האיונים שבצדדים שונים במקצת מעמודי החזית, ומכותרות העמודים האיוניות (בעלות זוג ספירלות) של העמודים הפינתיים בולטת הספירלה החיצונית בזווית של 45 מעלות החוצה. זהו פרט נפוץ בארכיטקטורה הרומית. המקדש בנוי מאבני טוף וטרוורטין וצופה בעבר בסטוקו (מעין חומר מליטה לחיפוי ועיצוב קירות) שאבד מאז.
המקדש שרד בצורה מרשימה יחסית מכיוון שהוסב לשימוש ככנסייה נוצרית ("מריה הקדושה ממצרים") בשנת 872. המסדר האינוי של המקדש עורר הערצה, צויר והועתק רבות מאז המאה ה-16 (ראו איור משמאל). הפולי (מבנה "הבל" למטרות קישוט) "מקדש להרמוניה" מהמאה ה-18 בסאמרסט שבאנגליה מבוסס על מקדש פורטונוס.
גלריה

מקדש פורטונוס
"מקדש פורטונה ויריליס" מתרגומו של אייזק וור ל"ארבעת הכרכים של ארכיטקטורה של אנדריאה פלדיו", לונדון, 1738.
מבט אחורי
עם גרם המדרגות
ראו גם

אדריכלות רומית
אדריכלות קלאסית - מונחים
הסדר האיוני
לקריאה נוספת

ויטרוביוס, על אודות האדריכלות. תרגם לעברית והוסיף מבוא, הערות, איורים ומפתחות רוני רייך. תל אביב, דביר, 1997.
ברק הימן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 בפברואר 1976 (בן 48) כפר ידידיה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 פרופיל ב-IMDb
 
ברק הֶימן (נולד ב-12 בפברואר 1976) הוא במאי ומפיק סרטי תעודה ישראלי. עובד עם אחיו, תומר הימן, במאי ומפיק סרטים, שהפיק איתו אחדות מיצירותיו.
ביוגרפיה

הימן גדל בכפר ידידיה, בן למשפחה בת חמישה בנים. את משפחתו ובני זוגו תיעד אחיו בסדרה "בדרך הביתה", וכן בסרט "The Queen Has No Crown" (למלכה אין כתר) שנוצרו מתוך מאות קלטות בהן צילם את משפחתו וחבריו במשך שנים אחדות. ב-2003 הצטרף ברק לחברה בה הוא שותף עם אחיו "סרטי האחים הימן" ומאז היה מעורב בעשרות סרטי וסדרות תעודה. ב-2006 הפיק וביים את סרטו הראשון "גשר על הוואדי" המציג את שנתו הראשונה של בית ספר יסודי המשותף ליהודים ולערבים. הסרט זכה בפרסים בפסטיבלים כמו אלה בשנגחאי, בפראג ובקייב. שנה לאחר מכן יצא הסרט "סטלגים: שואה ופורנוגרפיה בישראל" אותו הפיק (במאי ארי ליבסקר).
חבר המועצה הציבורית של הקרן החדשה לישראל.
פילמוגרפיה נבחרת

גשר על הוואדי - סרט תיעודי, 2006, 55 דקות - במאי ומפיק
סטלגים: שואה ופורנוגרפיה בישראל - סרט תיעודי, 2007, 62 דקות - מפיק
הופעת בכורה - סדרה דוקומנטרית בת 5 פרקים בני 22 דקות כל אחד, 2007 - במאי ומפיק שותף
הריקוד של אלפונסו - סרט תיעודי, 2007, 52 דקות - במאי ומפיק שותף
שומרוני בודד - סרט תיעודי, 2010, 50 דקות - במאי ומפיק
סוף לסיפור - סדרה דוקומנטרית בת 5 פרקים בני 30 דקות כל אחד, 2012 - במאי ומפיק שותף
החבר דב - סרט תיעודי על ח"כ דב חנין, 2019, 75 דקות - במאי
הרבי קפוארה - סרט תיעודי, 2024, 70 דקות - במאי
הערות שוליים

↑   אורון שמיר, "הרבי קפוארה" מציע דרך לאיחוי קרעים חברתיים, באתר הארץ, 28 בינואר 2025
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007440937305171  GND: 1062167562  ISNI: 0000 0001 1377 5751  MusicBrainz: 6c7c3aa1-cb96-4257-af21-a625abd43564  NKC: xx0160202  VIAF: 42148874601249621426   WorldCat (עם VIAF): 42148874601249621426 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אגם החולה

| --- | --- |

אגם החולה והר החרמון מהדרך לצפת, שנות ה-40
 מידע כללי
 על שם:  עמק החולה 
 מיקום:  ישראל הגליל העליון, ישראל
 סוג:  אגם מים מתוקים
 מידות
 שטח:  14 קמ"ר
 גובה:  68 מטר מעל לפני הים
 אורך:  5.5 ק"מ
 רוחב ממוצע:  4.5 ק"מ
 עומק מרבי:  6 מטר
 מידע נוסף
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל
 קואורדינטות:  33°06′12″N 35°36′33″E﻿ / ﻿33.1033°N 35.6092°E﻿ / 33.1033; 35.6092
  (למפת אצבע הגליל מוגדלת) אגם החולה(למפת אצבע הגליל רגילה) אגם החולה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אגם החולה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אגם החולה
 
גשר עץ על אגם החולה
מבט על אגמון החולה, ברקע הרי גולן
אגם החולה (נודע גם בשם ים סומכי, ים סובכי או מי מרום) (בערבית: بحيرة الحولة) היה אגם מים מתוקים בדרום עמק החולה, שהיווה חלק ממערכת נהר הירדן ויובש בשנות ה-50 של המאה ה-20. האגם השתרע על שטח של כ-14 קמ"ר, ומצפון לו השתרעו ביצות בשטח של כ-30 קמ"ר, ושטחים נוספים שהוצפו בעונת החורף והרחיבו את שטחי הביצות.
האגם וביצותיו היוו בית גידול חשוב למגוון רחב של צמחים ובעלי חיים, רבים מהם אנדמיים לאזור. בתקופת המנדט הבריטי ועד לשנות ה-50, התקיימה סביב האגם פעילות דיג וחקלאות, והשפעות של ההתיישבות האנושית גרמו לשינויים משמעותיים במערכת האקולוגית של האגם.
במהלך שנות ה-50, בוצע ייבוש האגם כחלק מפרויקט לאומי שנועד להרחיב את השטחים החקלאיים ולהקטין את תופעת המלריה באזור. המהלך עורר ויכוחים ציבוריים רבים בשל השפעותיו הסביבתיות והאקולוגיות. בשנים האחרונות, התבצעו מאמצים לשיקום חלקי של האגם ולשחזור חלק מהמגוון הביולוגי שאפיין את המקום בעבר.
כיום, אזור החולה משמש כאתר טבע ותיירות חשוב, המושך אליו מבקרים מכל העולם ומרכזי מבקרים מציעים מידע והדרכה על ההיסטוריה והאקולוגיה של האגם.