stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יצחק קיש
ביוגרפיה

קיש היה בנם של הרטוג קיש ורבקה שפיץ. הוא נרשם ללימודים באוניברסיטת אמסטרדם ב-1923. ההרצאות של פאול סחולטן (Paul Scholten) נתנו לו השראה להתמקד במשפטים. בשנת 1927 סיים בהצלחה את בחינת הדוקטורט שלו. הוא החל לעבוד כעוזר של סחולטן ב-1930. הוא השיג את הדוקטורט שלו בהצטיינות בשנת 1932 עם התזה "שיקולים על ההבחנה בין זכויות אמיתיות ואישיות".
בשנת 1933 היה קיש חבר בוועדה לאינטרסים יהודיים מיוחדים, שתמכה בפליטים יהודים מגרמניה. בשנת 1935 מונה כמרצה באוניברסיטת אמסטרדם. הוא קיבל תפקיד זה בנאום על משפט השוואתי ומשפט מסחרי. משימת ההוראה שלו כללה הוראת משפט השוואתי ומשפט פרטי זר, אך הוא עסק גם בהיבטי המשפט הפרטי הבינלאומי של דיני אישות. הוא התבטא בחריפות נגד חוקי נירנברג ב-1935. כשפרצה מלחמת העולם השנייה, נקלע קיש לעימות בתוך המועצה היהודית לגבי מידת ההכלה של הכובשים הגרמנים. בספטמבר התפטר מחברותו בוועדה לאינטרסים יהודיים מיוחדים. הוא פוטר מתפקידו כמרצה פרטי על ידי כוחות הכיבוש. למרות העזיבה הכפויה הזו, הוא נתן הרצאת פרידה. מאוחר יותר הצטרף למה שנקרא קבוצת ברנוולד, אבל היה אחד הבודדים שלא נכלאו. כחלק מקבוצה זו, הועבר דרך וסטרבורק לטרזיינשטט במקום למחנה השמדה כמו אושוויץ או סוביבור, שם שרד את המלחמה עם משפחתו. לאחר המלחמה חש אי נוחות מוסרית לגבי נתיב המילוט דרך רשימת ברנוולד.
ב-1945, לאחר מלחמת העולם השנייה, מונה לפרופסור לפילוסופיה משפטית ומשפט השוואתי באוניברסיטת אמסטרדם. בשנת 1960 מונה לבית המשפט העליון של הולנד אך התפטר לאחר שנה. פורסם רק פסק דין אחד - מלשכת המיסים - שבו היה קיש שותף לכתיבה. לאחר עזיבתו את בית המשפט העליון, מינויו באוניברסיטת אמסטרדם הומר בחזרה לפרופסורה מלאה והוא כיהן בתפקיד זה עד פרישתו לגמלאות ב-1975.
פרסומים (מבחר)

Echtscheiding op eenparig verzoek - גירושין בבקשה פה אחד (1968).
Een en ander over buitenlands huwelijksvermogensrech - מידע על דיני ממון זרים t (1951).
De persoon in het recht - האדם במשפט (1947).
Rechtswetenschap - מדע המשפט (1938).
Verdeeling van Palestina: het rapport der Palestine Royal Commission- חלוקת פלסטין: הדו"ח של הוועדה המלכותית של פלסטין
Rechtsvergelijking en handelsrecht: openbare les gehouden op 6 juni 1935 - משפט השוואתי ומסחרי: הרצאה פומבית שהתקיימה ב-6 ביוני 1935 (1935).
Beschouwingen over de onderscheiding tusschen zakelijke en persoonlijke rechten - הרהורים על ההבחנה בין זכויות ממשיות לאישיות (1932).
לקריאה נוספת

L.C. Winkel (2004). I. Kisch (1905 - 1980) in: 16 juristen en hun filosofische inspiratie, pp. 172 t/m 181
לה דזיראד

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  הים הקריבי 
 קואורדינטות:  16°19′00″N 61°03′00″W﻿ / ﻿16.316666666667°N 61.05°W﻿ / 16.316666666667; -61.05
 שטח:  21.42 קילומטר רבוע
 נתונים מדיניים
 מדינה:  צרפת 
 אזור זמן:  UTC-4
  (למפת גוואדלופ מוגדלת) באס-טר גראן-בור לז אבים סנט-רוז פואנט-א-פיטר הים הקריבילה דזיראד(למפת גוואדלופ רגילה) באס-טר גראן-בור לז אבים סנט-רוז פואנט-א-פיטר הים הקריבילה דזיראד
 
האי לא דזיראד (בצרפתית: La Désirade) הוא אי בארכיפלג האנטילים הקטנים. שטח האי הוא חלק מעיר בעלת אותו שם שכוללת בשטחה גם את איי פטיט-טר.
לפי הארכאולוגים באי עדויות להתיישבות של אינדיאנים כבר במאה השלישית. 
לה דזיראד היא האדמה הראשונה שנראתה, 21 ימים לאחר שעזב את האיים הקנריים, על ידי כריסטופר קולומבוס וספניו במסעיהם השני ב-1493. 
ב-1648 האי עבר לחסותה של גוואדלופ לאחר כיבושם על ידי צרפת. במהלך המאה השבע עשרה באי הוקמה מושבת מצורעים במזרח האי, מושבה שנסגרה ב-1952.
כבש גדול-קרניים

| כבש גדול-קרניים |
| --- | --- |
 זכר ונקבת כבש גדול-קרניים בילוסטון
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: פריים
תת־משפחה:: יעלים
סוג:: כבש
מין:: כבש גדול-קרניים
שם מדעי
 Ovis canadensis ‏שו, 1804
תחום תפוצה


כבש גדול-קרניים (שם מדעי: Ovis canadensis, ידוע גם ככבש ההרים), הוא מין של כבש בר מתת-משפחת היעלים החי באמריקה הצפונית. קיימים שני כבשי בר הדומים והקרובים מבחינה גנטית לכבש זה: כבש דאל המצוי אף הוא באמריקה, וכבש השלג הנפוץ בסיביר. מידות גופם של האחרונים זהים למדי לאלו של הכבש גדול-הקרניים, אולם הוא נוטה להיות גדול וכבד יותר מהם, והוא כבש הבר השלישי בגודלו לאחר הכבש הארגאלי וכבש המופלון.
שמו המדעי נגזר מלטינית: "Ovis" = כבש; "canadensis" = קנדה, ומשמעותו "כבש החי בקנדה". עם זאת שם זה הוא מטעה במידה מסוימת, כיוון שתפוצתו של כבש זה רחבה יותר ונמשכת דרומה עד מקסיקו. שמו הנפוץ – "כבש גדול-קרניים", בא לציין את קרניו העבות והכבדות.
כבש זה הוא הסמל הלאומי של הפרובינציה הקנדית אלברטה, והוא נחשב ל"יונק המדינה" במדינות ארצות הברית נבדה וקולורדו.
תיאור

כבש גדול-קרניים נקרא כך על שם הקרניים הספירליות הגדולות שלו, שאצל הזכר עשויות להגיע לאורך של מטר ולמשקל של 18 ק"ג, השווה למשקל של כל השלד. בסיס הקרן עבה ומסיבי מאוד וצומח בזווית לאחור, יורד בעיקול למטה וחוזר ועולה כלפי מעלה לכיוון הלחיים. אצל זכרים מבוגרים בגילאי 7-8 יכול להתחיל סיבוב שני. קרני הזכרים גרמיות וחלולות, ודבר זה מרכך את עוצמת המכה ומונע פגיעה במוח כאשר שני זכרים מתנגחים ביניהם. הקרניים של הנקבות הרבה יותר קטנות ומעוגלות משל הזכרים ונראות כחרבות, אם כי הן ארוכות יחסית לקרניים של נקבות כבשי בר אחרים. אצל שני המינים הקרניים מחורצות לכל אורכן.
הפרווה של מין זה שעירה ולא צמרית. בקיץ היא קצרה ובעלת צבע חום-בהיר מבריק או חום-שוקולד, ובחורף היא נעשית עבה יותר וצבעה אפור-חיוור. צבע הפרווה משתנה מעט בין תת-המינים. באזור הצוואר, סוף השדרה והרגליים הפרווה נוטה להיות כהה יותר. גופו של כבש זה שרירי ועבה, וצווארו ופניו קצרים. רגליו דקות וארוכות, אוזניו קטנות ועיניו צהבהבות וקטנות. אפו השחור והמוארך בולט על רקע השפתיים הלבנות, וגם הזנב הקצר והשחור בולט על רקע הכתם הלבן שבעכוז, הנמשך עד הרגליים. צידן החיצוני של הרגליים שחור וצידן הפנימי לבנבן. הפרסות שחורות או אפורות ומותאמות לטיפוס מהיר על ההרים, בין השאר בזכות כרית הגומי המסייעת לכבש להיאחז בזיזים קטנים. לכבשים אלה יש בלוטות ריח בפינה הקדמית של כל עין, וכן בלוטות ריח במפשעה ובצידי הרגליים. ההפרשות מבלוטות אלה נעשות בעיקר על ידי זכרים דומיננטיים. הזכרים גדולים וכבדים בצורה ניכרת מהנקבות כדלהלן.

מידות גופו של הכבש גדול-הקרניים הן:

גובה כתף הזכר: 100-91 סנטימטרים. לעיתים עד 112 סנטימטרים.

גובה כתף הנקבה: 80-76 סנטימטרים.

אורך ראשו וגופו של הזכר: 200-180 סנטימטרים.

אורך ראשה וגופה של הנקבה: 170-140 סנטימטרים.

אורך הזנב (לשני המינים): 15-10 סנטימטרים.

אורך קרן הזכר: עד 100 סנטימטרים.

ורך קרן הנקבה: עד 28 סנטימטרים.

משקל קרן הזכר: 18-14 קילוגרם.

משקל גופו של הזכר: 200-57 קילוגרם.

משקל גופה של הנקבה: 90-56 קילוגרם.
תת-מינים

לגבי הטקסונומיה של תת-המינים של כבש זה יש מחלוקת, עם מספר משתנה של 3–7 תת-מינים שהוכרו על ידי רשויות השימור השונות.
בתחילה בעקבות חקירות ב-1940 המין חולק לשבעה תת-מינים כפי החלוקה שלהלן:
כבש הרוקי (O. c. canadensis), נפוץ בהרי הרוקי של צפון מערב ארצות הברית וקנדה. מוכר כתת-מין גם על פי הסיווג החדשני.
כבש קליפורני (O. c. californiana), נפוץ החל מקולומביה הבריטית ועד קליפורניה ודקוטה הצפונית.
כבש נלסון (O. c. nelsoni), מוכר כתת-מין גם כיום (אך תחת שם אחר). מצוי באזורים מדבריים בדרום-מערב ארצות הברית.
כבש מקסיקני ( O. c. mexicana), מצוי בצפון מקסיקו. סווג על ידי IUCN כ"פגיע" (VU).
כבש פנינסולאר (O. c. cremnobates), מצוי בדרום קליפורניה ובבאחה קליפורניה. סווג על ידי IUCN כב"סכנת הכחדה (EN).
כבש וואמסי (O. c. weemsi), מצוי בחצי האי הקליפורני (מקסיקו). נחשב על ידי IUCN כב"סכנת הכחדה (EN).
כבש איודובונס (O. c. auduboni), היה מצוי בדקוטה הצפונית, דקוטה הדרומית, מונטנה, ויומינג ונברסקה. מאז 1925 תת-מין זה נחשב כנכחד. (למעשה תת-מין זה תואר לראשונה ב-1901 ונכחד זמן מועט לאחר מכן ב-1905).
בשנת 1993 צוות של חוקרים שעשה בדיקות DNA לכל האוכלוסיות השונות, ציין כי סיווג זה הוא במידה רבה אשליה. מחקר זה ומחקרים נוספים שנערכו לאחרונה עדיין חלוקים מהו המספר המדויק של תת-המינים, אך רוב הטקסונומים מצביעים על כך שיש שלושה תת-מינים בלבד המצויים באזורים גאוגרפים נפרדים:
כבש הרוקי (O. c. canadensis), מצוי כאמור לאורך הרי הרוקי בצפון ארצות הברית וקנדה, אך נחשב על פי הסיווג החדש כנפוץ גם במערב ארצות הברית. תת-מין זה הוא הגדול ביותר ולו פרווה כהה יחסית.
כבש נבאדה (O. c. sierrae), תת-מין שלא הוכר בעבר; אנדמי לרכס סיירה נבדה (ארצות הברית), ונחשב על ידי רשויות השימור שם כב"סכנת הכחדה". פרוותו אפרפרה מעט.
כבש מדברי (O. c. nelsoni) הוכר בעבר כ"כבש נלסון", נפוץ ברחבי אזורים מדבריים של דרום מערב ארצות הברית ומקסיקו וכן ברכס המזרחי של סיירה נבדה. צבע פרוותו הוא חום בהיר או צהבהב. אוכלוסייה ייחודית של תת-מין זה (הקרויה "פנינסולאר" וסווגה בעבר כשייכת לתת-מין נפרד) נחשבת כב"סכנת הכחדה" על ידי רשויות השימור בארצות הברית.
חשוב לציין, שארגון השימור IUCN עדיין מחשיב את 7 תת-המינים בפעולות השימור שלו.
תפוצה ובית גידול

כבש גדול-קרניים מצוי באמריקה הצפונית ונפוץ באוכלוסיות מפוזרות החל מדרום מערב קנדה, מערב ארצות הברית וצפון מקסיקו. תפוצתו מתחילה במדינות הקנדיות: מערב קולומביה הבריטית ואלברטה, עוברת למדינות ארצות הברית: מזרח ומרכז וושינגטון ואורגון, צפון, מזרח ומרכז איידהו ומונטנה, מערב דקוטה הצפונית ודקוטה הדרומית, צפון, מזרח ודרום ויומינג, מרכז, מזרח ומערב קולורדו, יוטה, נבדה, אריזונה וניו מקסיקו, מזרח קליפורניה, ודרום טקסס, ומסתיימת במדינות מקסיקו: מזרח, מרכז, צפון ודרום באחה קליפורניה ובאחה קליפורניה הדרומית, מערב סונורה, וייתכן גם בצפון מזרח צ'יוואווה. כבשים אלו הובאו גם לצפון מזרח אוקלהומה ולאזור נוסף בסונורה, ו-3 אוכלוסיות שנעלמו מקולומביה הבריטית הוחזרו מחדש.
בית גידולו של הכבש גדול-הקרניים הוא מגוון ורחב וכולל: שטחי מרעה פתוחים או סלעיים, אחו, מרעה תת-אלפיני ויערות נשירים דלילים, מדרונות הררים מכוסי עשב ועמקי נהרות, אזורי מדבר צחיחים למחצה; או גבעות, סלעים וצוקים שבהם צמחייה דלילה.

בית הגידול משתנה בין תת-המינים: "כבש הרוקי" ו"כבש נבדה" מצויים בעיקר ברכסי הרים גבוהים של הרוקי וסיירה נבדה בקנדה וארצות הברית; ולעומת זאת ה"כבש המדברי" כשמו, מצוי בעיקר במערכות אקולוגיות מדבריות של מערב ארצות הברית ומקסיקו. בקיץ כבשים אלה מצויים בגבהים של 8,500-6,000 מטר מעל פני הים, בעוד שבחורף הם לא עוברים את הגובה של 5,000-2,500 מטר; הגורם המגביל של כבשים אלה הוא שלג עמוק שבו מסובך למצוא מזון, ועל פי רוב הם נמצאים במדרונות שבהם כמות השלג השנתית היא פחות מ-60 סנטימטרים.
אקולוגיה > התנהגות ופעילות

כבש גדול-קרניים מותאם במיוחד לסביבתו הסלעית, וזריזותו וראייתו החדה עוזרות לו לזהות ולהתחמק במהירות מטורפים; במרדף מתמשך בסלעים הכבש מטפס בקלילות על צוקים וסלעים כמעט אנכיים, ורק לעיתים נדירות הטורף יכול להמשיך לרדוף אחריו שם. מין זה בדרך כלל פעיל בחלקים הקרירים של היום, ובתקופות החמות ביותר נכנס לעיתים למים רדודים כדי להתקרר. אף שמין זה נצפה גם בפעילות לילית, הוא על פי רוב מבלה את הלילה בהצטופפות בקבוצות על מדרונות סלעיים המספקים מבט רחב על הסביבה כדי להישמר מפני טורפים. במהלך היום בקיץ הם חיים בקבוצות של 10–20 פרטים, ובחורף הם עשויים להתקבץ לעדרים גדולים של עד 100 פרטים.
התזונה משתנה בהתאם למיקום, וכוללת בעיקר עשבים, יחד עם עשבי תיבול, עלים, נבטים, זרדים, שיחים וענפי עצים שונים. במהלך החורף המזון מוגבל למדי וכולל בעיקר שיחים חזזיות וזרעים, שאותם הם מגלים על ידי חפירה עם פרסותיהם בשלג. בכל העונות הם נוהגים לחפש מרבצי מלח טבעיים במינרלים שונים, וכשימצאו אחד כזה יבקרו בו באופן קבוע. מחוץ לעונת הרבייה העדרים בדרך כלל מופרדים (זכרים ונקבות לחוד), ולעיתים ניתן לרעות עדרים מעורבים או כאלו עם צאצאים בוגרים. שני העדרים פועלים בשטח של 48 קמ"ר ומושפעים מתנועות העונה, כאשר בקיץ הם עולים לאזורים גבוהים, ובחורף מתרכזים בעמקים מוגנים.
אף שלכבשים גדולי הקרן יש היררכיה בעדר, אין זה נדיר לצפות בשאר השנה בעדרים ללא היררכיה או אפילו ללא איל מנהיג – שלא כמו ההיררכיה הקפדנית השוררת אצל כבשי המופלון למשל. לעומת זאת לפני עונת הרבייה (המתרחשת בסתיו ותחילת החורף), הזכרים יוצרים היררכיה דומיננטית הנקבעת על ידי הקרבות או על ידי גודלה של הקרן; אם יש בעדר שני זכרים גדולים בעלי קרניים דומות, הקרב ביניהם בלתי נמנע.
אקולוגיה > לחימה בין זכרים

במהלך עונת הרבייה (ובמידה מוגבלת גם כל השנה) הזכרים מקיימים ביניהם קרבות מרהיבים, המתחילים כאשר שני זכרים צועדים מעט אחורה, לוקחים תנופה ומזנקים אחד על השני עם ראש כפוף בעוצמה אדירה; לעיתים במהלך התנגחות חזקה זו ניתן לראות שביבי קרן מעופפים. כאמור הקרן חלולה מבפנים ומונעת פגיעה במוח כך שפציעות הן די נדירות, אולם הקרן עצמה עלולה להינזק כשעל פי רוב חלקים מהקרן מתקלפים או (נפוץ יותר) שהשפיצים של הקרן הופכים להיות מעוגלים כתוצאה מהתנגשויות רבות. הקרב עצמו יכול להימשך שעות רבות עד שאחד מהם נכנע. גם הנקבות עשויות להילחם ביניהן על מעמד גבוה בעדר, אך אצלן ההיררכיה נקבעת בדרך כלל לפי הגיל.
אקולוגיה > מחזור חיים

ההריון נמשך בסביבות שישה חודשים (כ-175 ימים), לאחריהם נולד טלה אחד ולעיתים רחוקות שניים או שלושה. מרבית הלידות מתרחשות בשבועות הראשונים של תקופת ההמלטה באביב. נקבות באזור הרי הרוקי, נודדות בתקופת האביב לאזורים אלפיניים גבוהים, ככל הנראה על מנת להמליט באזורים בטוחים מפני טורפים; מצד שני באזורים אלו אין צמחייה מזינה ומספקת, ואם הטלאים נולדו באיחור, סביר להניח שהם לא ישרדו בשל תפוקת החלב הנמוכה של הנקבה הנובעת מאיכות מזון ירודה.
הטלאים שוקלים בשעת הלידה 4.5-3.6 קילוגרם ומתחילים ללכת ולקפץ בתוך שעות ספורות. לאחר מספר שבועות הטלה מתחיל לבלות זמן מועט יותר עם אימו, ואת מרבית הזמן מבלה בקבוצות של טלאים החוזרים לאימם רק כדי לינוק או לנוח. הטלאים נגמלים לאחר 4–6 חודשים, ומגיעים לבגרות לאחר 18 חודשים; בדרך כלל הזכרים אינם מתרבים עד שהם מגיעים לגיל 5–7 ונעשים חזקים מספיק כדי לנצח בקרבות. הנקבות נשארות בדרך כלל בעדר שבו נולדו לכל החיים, בעוד שהזכרים עוזבים את אימם בסביבות 2–4 שנים ומצטרפים לעדר משלהם.
תוחלת החיים של כבש גדול-קרניים זכר בטבע היא בדרך כלל 9–12 שנים בגלל הקרבות המתישים, ונקבות מגיעות ל-10 עד 15 שנים לכל היותר. בשבי תוחלת החיים יכולה להגיע עד 20 שנה.
אקולוגיה > טורפים ומחלות

הטורפים של הכבשים גדולי הקרניים (בכל הגילאים) הם דובי גריזלי, זאבים מצויים ובמיוחד פומות ההרים, שלהם כוח גדול וזריזות מספקת למרדף אחר הכבש בבתי גידול סלעיים והרריים. הנקבות עלולות להיטרף על ידי קויוטים, והטלאים גם על ידי שונרים צפוניים, גרגרנים או עיטים זהובים בשבועות הראשונים לחייהם. תמותה נוספת מתרחשת כתוצאה מהחלקה והתרסקות במדרונות, צוקים שנופלים, או מפולות סלעים בבית גידולם ההררי.

כבשים גדולי-קרניים רגישים מאוד למחלות מסוימות כגון שחין ודלקת ריאות הנישאות על ידי כבשי בית שאיתם הם באים במגע; כיוון שכבשים אלה רגישים לבעיות סביבתיות הנגרמות על ידי האדם, ניתן לדעת על ידם מבעוד מועד על זיהומים סביבתיים או מחלות שמתפרצות בשקט.
איומים ושימור > מספרים

נכון ל-2014, מעריכים שהאוכלוסייה הכוללת של הכבש גדול-הקרניים מונה כ-74,600 פרטים, מתוכם 42,700 בארצות הברית (ב-340 אוכלוסיות מפוזרות, מתוכן 8 גדולות; 64 אוכלוסיות הם בעלות 100 פרטים בכל אחת), 27,400 בקנדה (ב-14 אוכלוסיות מתוכן 5 גדולות), ו-4,500 במקסיקו (בשתי אוכלוסיות גדולות ושתיים קטנטנות).
הערות שוליים

↑  כבש גדול-קרניים באתר הרשימה האדומה של IUCN
| יעלים |
| --- | --- | --- |
| כבשי שור | כבשי שור |  |
| כבש המושק | כבש המושק |     |
| טאקין | טאקין |     |
| יעלים | יעלים |     |
| עבדקן הרעמה | עבדקן הרעמה |     |
| טאר ההימלאיה | טאר ההימלאיה |     |
| טאר ערבי | טאר ערבי |     |
| טאר נילג'ירי | טאר נילג'ירי |     |
| כבש | כבש ארגאלי • כבש מופלון • כבש הבית • כבש אוריאל • כבש גדול-קרניים • כבש דאל • כבש השלג |     |
| כבש כחול | כבש כחול מצוי • כבש כחול גמדי |     |
| יעל | יעל קווקזי מערבי • יעל קווקזי מזרחי • עז מבריגה • יעל איברי • יעל האלפים • יעל נובי • יעל סיבירי • יעל אתיופי • עז הבר (תת-מין: עז הבית) |     |
| צפירים | צפירים |     |
| צפיר | צפיר האלפים • צפיר הפירנאים |     |
| צפיר הקורדילרים | צפיר הקורדילרים |     |
| סרו | סרו יפני • סרו סומטרי • סרו סיני • סרו ההימלאיה • סרו אדום • סרו טאיוואני |  |
| גוראל | גוראל סיני • גוראל ההימלאיה • גוראל אדום • גוראל אמור |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284756205171  NARA: 10675381  NDL: 00560660 
כבש גדול-קרניים מתת-מין "הרוקי".
זכרים ונקבות מתת-המין ה"מדברי" בקליפורניה.
כבש גדול-קרניים בצוקים מדבריים.
כבש גדול-קרניים ביער הררי. הפארק הלאומי גליישר.
זכרים בחיפוש אחר מזון בשלג.
נקבת כבש גדול-קרניים לצד תאומים מתבגרים באורגון. (ניתן להבחין בקרני הנקבה הארוכות יחסית לנקבות של כבשי בר אחרים)
קבוצת נקבות על צוקים בקולורדו.
טלה צעיר של כבש גדול-קרניים באלברטה.
כבשים גדולי-קרניים, ב"גן החיות בורגארס" שבגרמניה.
כבש גדול-קרניים זכר מלקק מלח ממכונית. הפארק הלאומי ג'ספר, קנדה.
"כבש גדול-קרניים מדברי" עם משדר מסביב לצווארו.
לגואה

לגואה (בפורטוגזית: Lagoa; מילולית, אגם) היא עיר השוכנת על חופו הדרום-מערבי של האי סאו מיגל בחבל האוטונומי של האיים האזוריים בפורטוגל. העיר שוכנת ממזרח לעיר פונטה דלגדה.
היסטוריה

היישוב הוקם זמן קצר לאחר הגעתם של המתיישבים הראשונים לאי סאו מיגל. נראה שמקום נבחר בשל המפרץ המוגן שבו. הבתים הראשונים נבנו סביב לכנסייה. במאה ה-15 המשיך האי לקלוט מתיישבים, לגואה התפתחה לכיוון מערב וענף הדיג החל להיות חלק חשוב בכלכלתה. ממזרח לעיירה הוקמו חוות חקלאיות.
ב-1515 קיבלה לגואה מעמד של עיר. היא נחשבה למרכזו של אחד האזורים באי שבהם הייתה החקלאות מפותחת מאוד. הגידולים במקום כללו חיטה, גפנים ואיסטיס הצבעים. נמלה של לגואה היה פעיל מאוד ביבוא וביצוא של סחורות ומרכז של פעילות הדיג.
שגשוגן של היישובים בסביבה המשיך במאה ה-19 כאשר היישוב היה מרכזה של תעשיית קרמיקה מצליחה ושל תעשיית זיקוק משקאות אלכוהוליים. במאה ה-20 התפתחו בנוסף מפעלי ייצור לשמן צמחי, סבון ומזון לבעלי חיים, בעוד שענפי החקלאות והדיג המשיכו לשגשג. בסוף המאה ה-20 חלה בעיר התפתחות של מגזר השירותים שמעסיק כיום כמעט 60% של כוח העבודה. כמו כן מהווים לגואה והאזור סביבה כמוקד משיכה לתיירים, בעיקר עקב החופים שלה.
ערים תאומות

ארצות הברית טאונטון (אנ'), מסצ'וסטס, ארצות הברית
הערות שוליים

↑  מפקד 2011 (יש להקיש בתיבת החיפוש את שם העיר)
יעקב יהודה זילברליכט

| --- | --- |

הרב יעקב זילברליכט בשיעור בתוכנית עולמות
 לידה:  9 בינואר 1973 (בן 51) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  ישיבת היישוב החדש  ישיבת חברון כנסת ישראל 
 רבותיו:  דוד כהן (ראש ישיבה), שמחה זיסל ברוידא 
 חיבוריו:  עקבי דרך 
 
הרב יעקב יהודה זילברליכט (ו' שבט ה'תשל"ג 9 בינואר 1973) הוא רב קהילה, ראש כולל, ר"מ, מנהל ומייסד (יחד עם הרב צבי רייזמן) ארגון עולמות ומוציא לאור של סדרת הספרים "שֹם דרך" על פירוש הרמב"ן על התורה מאת הרב שמחה זיסל ברוידא, ראש ישיבת חברון, וסדרת הספרים עקבי דרך על שיעורי אור החיים על הפרשה, מתוך חיבורי שיעורי עולמות על האור החיים.
ביוגרפיה

נולד בתל אביב לאליקים גצל ונעמי ניצולי השואה שמוצאם מפולין. למד בישיבה התיכונית היישוב החדש עד לשנת תשנ"א ובהמשך בישיבת חברון כנסת ישראל, מאז ועד לשנת תש"ס. בישיבה למד בחברותא עם ראש הישיבה, רבי שמחה זיסל ברוידא ואף שימשו קרוב לשבע שנים ונסמך על ידו לרבנות.
מתגורר בבני ברק ונמנה עם חברי מערכת אוצר הפוסקים בירושלים. כיהן במשך כעשור כראש כולל בבית המדרש הגבוה להוראה ורבנות "שירת דבורה" בתל אביב, וכיום משמש כר"מ לעיון והלכה לשיעור ג' בישיבת נהורא שביישוב מבוא חורון, בנוסף מרצה למקצועות היהדות בסמינר בית יעקב "החדש" בתל אביב. בנוסף מכהן כרב קהילת 'הגבעה' במערב בני ברק.
עריכה וכתיבת ספרים

החל מתקופתו בישיבה, ערך והוציא לאור את שיעוריו של ראש הישיבה רבי שמחה זיסל ברוידא, בפירוש הרמב"ן על התורה, בסדרת הספרים 'שֹם דרך' (עשרה כרכים). כמו כן ערך את הספר חוקת הפסח של ראש ישיבת חברון דוד כהן, וספרי "דעת חיים" של משגיח ישיבת עטרת ישראל חיים וואלקין. ואת סדרת הספרים רץ כצבי (שמונה עשר כרכים).
בהמשך כתב את סדרת הספרים "עקבי דרך" על כתבי הרמב"ן, וספרים נוספים.
ארגון עולמות

בשנת תשס"ח יזם צבי רייזמן תוכנית לימוד של שיעורי תורה בעיון. היוזמה יצאה אל הפועל על ידי הרב זילברליכט וצוות עורכים, המוציאים לאור מדי שבוע שיעור עיוני בנושא הלכתי אקטואלי הקשור לפרשת השבוע או למועדים ולענייני דיומא.
החל משנת תש"ף יצאו לאור במסגרת הארגון חוברות לימוד פרשיות השבוע עם פירוש הרמב"ן לתורה ופירוש האור החיים.
משנת תשע"ז יוצאים לאור מדי חודש חוברות לימוד בנושאי הלכות תפילה וברכות, שבת, מועדים, כשרות, ועוד.
מוסרי השיעור מקבלים חוברות שבהן מודפסים המקורות של הסוגיה הנידונה לחלוקה למשתתפי השיעור (הדפים זמינים גם במהדורה מקוונת בפורמט PDF).
במסגרת הארגון מועברים מדי שבוע כ-200 שיעורים בעשרות יישובים בישראל ובעולם וכן בארגונים, כולל צה"ל והתעשייה האווירית לישראל. באתר הפרויקט מעל 650 שיעורים בתוספת דפי מקורות ודפי עזר לסוגיות בהלכה, במחשבה ובפרשת השבוע.
ביוזמת הארגון נערכים מעת לעת כינוסים וימי עיון בהשתתפות הרבנים הראשיים לישראל, דיינים ומורי הוראה, פתוחים לקהל הרחב.
שיעורי עולמות נלמדים גם בישיבות תיכוניות אחדות, פעם בשנה מתקיים כינוס של התלמידים המשתתפים בלימוד, שבו נמסרים שיעורים ושיחות מרבנים וראשי ישיבות.
תוכניות הלימוד של 'עולמות' נלמדות במסגרת שיתופי פועלה עם ארגונים שונים, כגון איחוד הצלה ועוד, וכן עם ארגונים הפועלים אף הם להפצת תורה ובהם: ארגון עיתים לתורה, אחוות תורה.
ספריו

פירוש עקבי דרך על כתבי הרמב"ן
ספר ודברת בם על מועדי השנה
סידר וכתב מאות חוברות עיון, במסגרת ארגון עולמות, וקבצים תורניים רבים נוספים.
הערות שוליים

↑  ראו צבי רייזמן#פעילות תורנית
↑  מייסודו של שרגא פייבל קנול
↑  הספרים ניתנים להורדה באתר עולמות
↑  כמו כן ההדיר והשלים את דרשת הרמב"ן הנקראת "תורת ה' תמימה" מכתב יד מוסקבה. פורסם בישורון כרך טז, עמודים תר"ז-תרכ"ח
↑  אתר עולמות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299905705171  ISNI: 0000 0000 8269 1415  LCCN: no99005395  VIAF: 75945147   WorldCat (עם VIAF): 75945147
לה גופרה

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  גלעד סמובסקי
 תקופת הפעילות:  1995–הווה (כ־29 שנים)
 ענפי תעשייה:  רשת גלידריות
 מוצרים עיקריים:  גלידה בייצור מקומי ויומיומי, קרפ, ופל בלגי, יוגורט
  
 לה גופרה
 
גלידרייה של לה גופרה בגן יבנה בישראל
לה גופרה היא רשת גלידריות ישראלית.
רשת לה גופרה הוקמה ב־1995, על ידי גלעד סמובסקי. הסניף הראשון נפתח בצפון ישראל. עם הזמן נפתחו כ-20 סניפים, הדרומי ביותר נמצא בגן יבנה.
מאפייני הרשת

תקופה ארוכה עיצוב סניפי הרשת היה שונה מעיצוב הקיים במרבית סניפי הרשת כיום. בשנים האחרונות נקבע עיצוב אחיד למרבית הסניפים כשהבולט ביניהם הוא תקרת שמיים כחולה.
רשת ״לה גופרה״ היא רשת גלידריות מהוותיקות בישראל. הרשת מבוססת על שיטת הזכיינות. הזכיינים עוברים הכשרה בייצור גלידות איטלקיות איכותיות כמו גם הכשרה בהכנת קרפים צרפתיים, וופלים בלגיים מסורתיים.
על אף שבסניפי הרשת יש תפריט בסיסי אחיד, קיימת ייחודיות ורב-גווניות בטעמים בסניפי לה גופרה ברחבי הארץ. בין סניפי הרשת יש סניפים כשרים. חומרי הגלם לגלידות מגיעים מיצרני גלידות איטלקיות איכותיות והם בעלי הכשר.
לוגוגרף (היסטוריה)

הלוגוגרפים (מיוונית עתיקה: λογογράφος, הלחם של המילים "לוגוס" – סיפור, ו"גרפון", לכתוב) היו ההיסטוריוגרפים והכרוניקנים היוונים לפני הרודוטוס, "אבי ההיסטוריה". הרודוטוס עצמו כינה את קודמיו "לוגופויוי" (λογοποιοί, מהמילה "לעשות").
הלוגוגרפים היו כותבי פרוזה, בניגוד למשוררים. היו אלה סופרים שפעלו בסוף מאה ה-6 לפסה"נ, והעלו על הכתב מסורות שבעל פה בתחום הגנאלוגיה, אתנוגרפיה, כרונוגרפיה, ביוגרפיה, גאוגרפיה, מיתולוגיה, ייסוד ערים ונושאים נוספים. כתביהם ערערו על המסורת המיתולוגית, ובכך היו חוליה בדרך לכתיבה היסטורית, אם כי עדיין נשארו בגדר סיפורי עם ומשלים.
ההיסטוריון תוקידידס (א, 21) כינה אותם לראשונה "לוגוגרפים", וטען כי אינם אמינים, משום ש"העדיפו דברים ערבים לאוזן על האמת", ומשום ש"סיפוריהם אינם ניתנים לבדיקה ומפני אורך הזמן נכנסו רובם לתחום המיתוס, ואין בהם ממש".
הלוגוגרפים המייצגים, למעט יוצא מן הכלל אחד, הגיעו מאיוניה ואייה, ומיקומם היה טובה ביותר לצורך רכישת ידע בנוגע למדינות הרחוקות של מזרח ומערב. הם כתבו בניב האיוני ושמרו על האופי הפואטי של הדגם האפי שלהם. הביקורת שלהם מסתכמת בלא יותר מאשר ניסיון גס להסביר את האגדות והמסורות הקשורות בייסוד ערים, בגנאלוגיות של משפחות שליטות, ובמנהגים של עמים שונים. אין סימן לביקורת מדעית, ולכן הם נקראים בדרך כלל "כרוניקנים" ולא "היסטוריונים".
הלוגוגרף הראשון הראוי לציון היה קדמוס איש מילטוס (מתוארך למאה ה-6 לפסה"נ, אך אולי דמות מיתית), שכתב על ההיסטוריה של עירו. לוגוגרפים אחרים פרחו מאמצע המאה ה-6 לפסה"נ ועד למלחמות יוון–פרס; פרקידס איש אתונה (אנ'), שמת בסביבות שנת 400 לפסה"נ, נחשב בדרך כלל לאחרון שבהם. הקטאיוס ממילטוס (המאות ה-6–5 לפסה"נ), בספרו "גנאלוגיות" (Genealogiai), היה הראשון שבהם שניסה (לא לגמרי בהצלחה) להפריד את העבר המיתי מהעבר ההיסטורי האמיתי, מה שסימן צעד מכריע בהתפתחותה של היסטוריוגרפיה אמיתית. הוא המקור היחיד שהרודוטוס מצטטו בשמו. לאחר הרודוטוס, הז'אנר שקע אך זכה מחדש לפופולריות מסוימת בתקופה ההלניסטית.
הלוגוגרפים, למרות שעבדו במסגרת אותה מסורת מיתית, נבדלים מהמשוררים האפיים של מחזור מלחמת טרויה מכיוון שהם כתבו בפרוזה, בסגנון לא תקופתי שאותו מכנה אריסטו (רטוריקה, 1409a 29) סגנון "רציף".
לוגוגרפים מפורסמים

דיוניסיוס מהליקרנסוס (על תוקידידס, 5) מונה את הלוגוגרפים שהיו המפורסמים ביותר בעולם הקלאסי:
אקוסילאוס איש ארגוס, שכתב פרפרזה בפרוזה, תוך תיקון המסורת היכן שהדבר נראה הכרחי, את יצירותיו הגנאלוגיות של הסיודוס בניב האיוני. הוא הגביל את תשומת לבו לתקופה הפרהיסטורית ולא ניסה לכתוב היסטוריה אמיתית.
קדמוס איש מילטוס.
כארון מלמפסקוס (אנ'), מחבר היסטוריות של פרס, לוב ואתיופיה, ואנלים של עיר הולדתו, עם רשימות של הפריטנים (אנ') והארכונים, והכרוניקות של המלכים הלקדמונים.
דמאסטס איש סיגיון (אנ'), תלמידו של הלאניקוס איש לסבוס, מחבר הגנאלוגיות של הלוחמים לפני טרויה ורשימה אתנוגרפית וסטטיסטית של חיבורים קצרים על משוררים, סופיסטים ונושאים גאוגרפיים.
הקטאיוס ממילטוס.
הלאניקוס איש לסבוס, מספק את התיאור המוקדם ביותר של ייסוד רומא על ידי איניאס.
היפיס (Hippys) וגלאוקוס (Glaucus), שניהם מרגיום; הראשון כתב היסטוריות של איטליה וסיציליה, השני כתב חיבור על משוררים ומוזיקאים עתיקים, ששימש את הרפוקרטיון (אנ') ופסאודו-פלוטרכוס.
אמלסגורס (אנ') של כלקדון.
פרקידס איש אתונה (אנ').
סטסימברוטוס איש תאסוס (אנ'), מתנגד של פריקלס ומחבר של חוברת פוליטית על תמיסטוקלס, תוקידידס ופריקלס.
קסאנתוס (אנ'), מסרדיס בלידיה, מחבר היסטוריה של לידיה ואחד המקורות הראשיים שבהם השתמש ניקולאוס איש דמשק.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  Logographi, אנציקלופדיה בריטניקה, המהדורה האחת-עשרה
1 2  אריה כשר, נגד אפיון, פירוש לכרך ראשון, ב, 13, עמ' 51.