stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אופטימיות

אופטימיות (מלטינית: optimum - הטוב ביותר) היא אמונה שיהיה טוב, שבסופו של דבר העניינים יסתדרו לטובה. יש הסוברים כי מדובר בהשקפת עולם הרואה בעולמנו מקום חיובי במהותו. ההשקפה הנגדית לאופטימיות היא פסימיות. אופטימיסטים מאמינים כי אנשים הם טובים במהותם, ומאורעות בחיים הם מבשרי טוב.
הדוגמה הקלאסית המובאת לעיתים קרובות להבחנה בין השקפה אופטימיסטית לפסימיסטית היא זו של "האם הכוס חצי ריקה או חצי מלאה?" האופטימיסטים יאמרו: "הכוס חצי מלאה", ואילו הפסימיסטים ישיבו: "הכוס חצי ריקה".
הפילוסוף ששמו נקשר להשקפת עולם אופטימיסטית הוא גוטפריד לייבניץ, אשר טען בספרו Theodicee כי אנו חיים בטוב מכל העולמות האפשריים. כמאמין אדוק ייחס לייבניץ לאלוהים יכולת אינסופית (כל-יכולת: Omnipotence), ידע אינסופי (Omniscience) וטוב אינסופי (Omnibenevolence).לייבניץ הסיק מתכונות אלו של האלוהים כי יצירתו של האל המושלם חייבת גם כן להיות מושלמת: עולמנו חייב להיות, בהתאם לטבע הבורא "הטוב שבעולמות האפשריים" או העולם האופטימלי:
מתוך שלמותו העליונה של האל מתחייב שבבראו את העולם בחר בתוכנית הטובה ביותר (האופטימאלית) שאפשר…השטח, המקום והזמן ערוכים באופן הטוב ביותר..היצורים יש בהם המידה הגדולה ביותר של יכולת, ידיעה, אושר וטוב שהעולם היה יכול להכיל….העולם כמו שהוא בפועל הוא השלם ביותר שבאפשר
הפילוסוף הצרפתי וולטר לעג להשקפה זו בספרו קנדיד. השקפת עולם פסימיסטית מתגלמת למשל בהגותו של ארתור שופנהאואר. שופנהאואר יצא נגד השקפתו של לייבניץ וטען כי אנו חיים ברע מכל העולמות האפשריים.
הפילוסוף האנרכיסט ויליאם גודווין מייצג גרסה חזקה עוד יותר של אופטימיזם מזו של לייבניץ. הוא מייחל ליום שבו החברה האנושית תגיע למצב שבו ביטויי ההיגיון יבואו במקום כל ביטויי האלימות והכוח, הרוח האנושית תכפיף למרותה את החומר, והתבונה האנושית תגלה את סוד חיי הנצח.
קיימת התאמה (קורלציה) חזקה בין אופטימיות אישית לבין הערכה עצמית, רווחה פסיכולוגית ובריאות. הפסיכולוג והסופר מרטין זליגמן אשר חקר בתחום זה, יוצא נגד אנשי אקדמיה על שהם מתמקדים יותר מדי בגורמים לראייה פסימיסטית ולא מקדישים די מזמנם לאופטימיות. הוא מצביע על כך שבשלושת העשורים האחרונים של המאה העשרים פורסמו 46,000 מאמרים פסיכולוגיים על דיכאון בעוד שבאותה עת פורסמו 400 מאמרים בלבד על אושר.
אלה הנוקטים בהשקפת עולם אופטימיסטית כאידאולוגיה עשויים להסביר התרחשויות העומדות בניגוד לתחזיותיהם, בכך שהאופטימיות שלהם באותו מקרה לא הייתה במקומה, אולם יטענו כי אין בכך כדי לערער את השקפתם האופטימית.
מספר מלומדים טענו כי על אף שאופטימיזם ופסימיזם נראים כניגודים, אין הדבר כך במונחים פסיכולוגיים. העובדה כי לאדם יש יותר אופטימיות אין פירושה שהוא פחות פסימי. הגורמים המגבירים את האחד, אינם מפחיתים בהכרח את האחר. במצבים רבים בחיים אנו זקוקים לשתי התכונות במידה שווה. אנטוניו גראמשי, הוגה דעות מדיני ופוליטיקאי איטלקי מתחילת המאה העשרים, קרא "פסימיזם של ההיגיון ואופטימיזם של הרצון". האחד להמריץ לפעולה, האחר כדי לחשל את האמונה ולהמשיך להאמין כי הפעולה תניב שינוי משמעותי אפילו אל מול סיכויים נמוכים. אף הסופר אמיל חביבי ראה אפשרות בשילוב שתי השקפות עולם אלה היוצרות את "האופסימיסט". מונח שהשתרש בשפה העברית.
ביהדות בולטת השקפת העולם האופטימית כבר בספר הספרים. פרק א' בספר בראשית, המספר את מעשה הבריאה, מסיים כל יום בבריאת העולם (להוציא יום שני), במילים "וַיַּרְא אֱלֹהִים, כִּי-טוֹב". רבים פרשו אמירה זו בדרך המצביעה על כך כי העולם, כפי שנברא בידי אלוהים, הוא טוב במהותו.
ראו גם

Don't Worry, Be Happy
פסימיות
הערות שוליים

↑  ד"ר תמר עילם גינדין, בלשנות כלכלית: אופציות אופטימיות לראש השנה, באתר ynet, 10 בספטמבר 2010
↑  בעניין זה כתב החזון אי"ש: ההבדלים בין [...] אדם שהיה חי במחשבה שיש כאן עולם מלא אפיסה והפסד, וצבא ימים להִוָסֵר תחת השמש בזה שנקרא חיים, ולשוב אל העפר בעניין רע הנקרא מות, ולפתע פתאום נודע לו מכל העושר שיש לו לאדם על פני האדמה כי יש לנפשו שארית נצחית, וכי יש נמצא מופלא מכל הגיון לב, [...] וכי יש כח נבואי, [...] ועוד דברים מאורי אור יקרי ערך אין קץ, היה משתאה ומשתומם נרעש ונפחד על המהפכה הגדולה במחקר העולם בבחינת החיים, ומה חובתו של אדם בעולמו. (קובץ אגרות חלק א', י"ד)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4043665-2  NKC: ph337763
אמריקה לא יכולה לעשות שום דבר נגדנו

ניתן לראות את הסיסמה בתחתית עמדת נאומו של עלי ח'אמנאי ביום השנה ה-25 למותו של רוחאללה חומייני במאוזוליאום שלו, 4 ביוני 2014.
אמריקה לא יכולה לעשות שום דבר נגדנו היא סיסמה ששימשה במקור המנהיג העליון של איראן לשעבר, האייתוללה רוחאללה חומייני, במהלך משבר בני הערובה באיראן, כדי להבטיח לאיראנים שארצות הברית לא תוכל להחזיר את השאה המודח מוחמד רזא פהלווי בחזרה לכס המלכות הפרסי. ההצהרה הפכה אז לסיסמה לא רשמית עבור המהפכה האיראנית שהביאה להקמת רפובליקה אסלאמית באיראן תחת שלטונו של חומייני.
יישום

בתגובה לבקשת איראן להסגרת השאה מוחמד רזא פהלווי, נשיא ארצות הברית ג'ימי קרטר סיפק את תוכניות הנסיעה של השאה לפנמה. בכך ביקש קרטר לבטל את אפשרות ההסגרה בתמורה לבני ערובה שהוחזקו על ידי איראן למשך 444 ימים, לאחר שקבוצה של סטודנטים מהפכנים איראניים פרצו ונכנסו לשגרירות ארצות הברית בטהראן ולקחו את צוות השגרירות כבני ערובה, בתגובה לארצות הברית שהציעה מקלט מדיני לשאה. שבוע לאחר התקרית, נכסים איראניים הוקפאו על ידי ארצות הברית. עם זאת, למרות מה שנחשב על ידי איראן כאיומים בינלאומיים, עדיין הייתה אפשרות לקיים משפטים כנגד מרגלים אמריקאים לכאורה, ותגובתו של האייתוללה חומייני נגד איום קרטר המתפרסמת באופן קבוע על ידי כלי תקשורת בינלאומיים, הייתה הסיסמה "אמריקה לא יכולה לעשות שום דבר נגדנו".
הסיסמה הופיעה על קירות וכרזות רבים כגון שלט חוצות לאורך הגבול בין איראן לעיראק, ועל כרזה שנתלתה מול כטב"מ RQ-170 אמריקאי שנתפס באיראן.
הסיסמה שימשה גם את עלי ח'אמנאי, יורשו של חומייני, או נרמזה בצורה שונה. הוא שימש גם כמה פקידים איראנים אחרים.
הערות שוליים

↑  Limbert, John W. (2009). Negotiating with Iran: Wrestling the Ghosts of History. US Institute of Peace Press. pp. 170–. ISBN 978-1-60127-043-6.
↑  Clawson, Patrick (20 בפברואר 2013). "Iran Can't Agree to a Damn Thing". Foreign Policy. אורכב מ-המקור ב-16 בפברואר 2016. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Chalk, Peter (2012). Encyclopedia of Terrorism (2 volume set). ABC-CLIO. ISBN 978-0313308956.
1 2  "Firm responses to void threats - Imam Khomeini said: America can't do a damn thing against us" (PDF). Kayhan. 30 בספטמבר 2015. אורכב מ-המקור (PDF) ב-16 בפברואר 2016. נבדק ב-1 בפברואר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Winer, Stuart. "Khamenei to US: Your military 'can't do a damn thing' to us". Times of Israel. אורכב מ-המקור ב-31 בינואר 2016. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Staff. "America can't do a damn thing". KHAMENEI.IR (בפרסית). אורכב מ-המקור ב-15 בינואר 2016. נבדק ב-31 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Karami, Arash. "Khamenei: Iran rejected US offer to cooperate against IS". Al-Monitor. אורכב מ-המקור ב-16 בינואר 2016. נבדק ב-31 בינואר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Iran: Obama 'can't do a damn thing'". NBC news. Associated Press. אורכב מ-המקור ב-25 בפברואר 2016. נבדק ב-31 בינואר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Staff. "Ahmadinejad: U.S. Can't Do "Damn Thing" on Nukes". CBS News. אורכב מ-המקור ב-16 בפברואר 2016. נבדק ב-31 בינואר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Staff. "Only Iran is confronting Islamic State, paramilitary chief says". Reuters. אורכב מ-המקור ב-16 בפברואר 2016. נבדק ב-31 בינואר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
רעידות האדמה בליבורנו

| --- | --- |
 תאריך התרחשות:  ינואר 1742 
 תאריך התחלה:  16 בינואר 1742
 תאריך סיום:  27 בינואר 1742
 משך האסון:  16 בינואר 1742 – 27 בינואר 1742 (12 ימים)
 במדינות או באזורים:  ליבורנו
 
רעידות האדמה בליבורנו היו מספר רעידות אדמה שפקדו בזו אחר זו את עיר הנמל האיטלקית שעל שפת הים הליגורי במהלך חודש ינואר 1742.
לפי דיווחים בני התקופה, עוצמת הרעידה לא הותירה מבנה גדול בעיר ללא נזק משמעותי. בין מבני הציבור שנפגעו ידוע בית העירייה של ליבורנו (איט'). הרעידה והאירועים סביבה, היו משמעותיים כל כך, שהביאו ליצירת כמה חיבורים שהוקדשו להם.
חיבורים בעקבות הרעידה

כומר בריטי שפעל בליבורנו באותם ימים, פרסם חוברת מיוחדת לתיאור מהלך ההתרחשויות. עדותו ועדויות נוספות על רעידת אדמה זו, כלולות בספרו של הכומר זכרי גריי (אנ') על כרונולוגיה של רעידות אדמה (להלן 'לקריאה נוספת'), שהוסיף על רשימת רעידות האדמה, דיון תאולוגי נוצרי במשמעותן.
הקהילה היהודית בליבורנו, חוותה אף היא את רעידת האדמה ואת תקופת השיקום שבעקבותיה, ורבה של הקהילה, רבי רפאל מילדולה חיבר ספר מיוחד ובו דיווח מפורט של התלאות, בשפה מליצית, וסדרת תפילות וסליחות שתיקנו בליבורנו בתקופת הרעידה. הספר מעלה על נס את העובדה שלמרות ההרס הרב, לא נהרג איש מבני הקהילה.
הספר כונה "שֶׁבֶר בַּמְצָרִים". על משקל המונח המקראי 'שבר במִצְרַים' שמתאר את המזון במצרים בשנות הרעב, כאן משמש המונח לתאר את "שבירת" האדמה, מצר, וגם רומז לצרה. המילה שב"ר רומזת בגימטריה לשנת תק"ב, השנה העברית שבה התרחשה הרעידה.
השתלשלות האירועים

להלן השתלשלות האירועים לפי מחבר "שבר במצרים": בליל י"ב בשבט ה'תק"ב, הלילה שבין 16–17 בינואר 1742, רעדה אדמת ליבורנו. התושבים חשו בשישה או שבעה זעזועים חזקים מלווים בקולות נפץ עזים. מזג האוויר אף הוא היה סוער ומעונן בכבדות ורק ביום חמישי, 18 בינואר, שככו רעשי המשנה. בקהילה היהודית התאספו בבית הכנסת המרכזי לדרשת התעוררות לתשובה.
בצהרי יום שישי, 19 בינואר, רעדה האדמה שוב, הפעם בעוצמה חזקה יותר. רעידה זו פגעה בבתים רבים, חלקם קרסו וחלקם נסדקו. בהמשך אותו יום התרחשו עוד מספר רעשי משנה חלשים יותר.
בבוקר השבת, ט"ו בשבט, 20 בינואר, רעדה האדמה שוב. בקהילה היהודית, גזרו תענית ציבור ליום שני הסמוך. במוצאי שבת, קרוב לחצות, אירעה רעידה נוספת, חזקה מקודמותיה, אך המשך השבוע היה שקט.
בבוקר השבת הבאה, כ"ב בשבט, 27 בינואר, פגעה בעיר רעידה נוספת, קשה מקודמותיה, והותירה חורבן והרס רב ברחבי העיר. לאורך היום אירעו עוד רעשי משנה. מבנים רבים התמוטטו או נפגעו ונאסרה הגישה למבני הציבור בעיר מחשש למפולות. רבים מהתושבים נמלטו מן העיר וחלקם אל השטחים הפתוחים הסמוכים לחומת העיר. בימים הבאים השתכנו רבים באוהלים, בהם נאלצו לישן על מזרנים או על הקרקע עצמה. בקהילה היהודית התארגנו שיעורי תורה לחברי הקהילות והישיבות, שיעורים שאותם העביר רבי מלאכי הכהן, מגדולי רבני ליבורנו, שחיבר אף הוא ספר לזכר הימים ובו תפילות ותחינות, בשם "שבחי תודה".
עם שוך הרעידות, הקצה הדוכס הגדול של טוסקנה, לימים פרנץ הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ברזל בכמות גדולה במחיר זול ובפריסת תשלומים רחבה, לצורך שיקום וחיזוק המבנים בעיר.
לקריאה נוספת

Marvin J. Heller, Studies in the Making of the Early Hebrew Book, Brill: Leiden-Boston, 2008. p.187
An Account of the Earthquakes which Happened at Leghorn in Italy: Between the 5th and 16th of January, 1742. London, 1750
Zachary Grey (אנ'), A Chronological and Historical Account of the most Remarkable Earthquakes, University of Cambridge, 1750. pp.76-78.
הערות שוליים

↑  הלר, להלן "לקריאה נוספת".
↑  הספרים "שבחי תורה" ו"שבר במצרים" המתוארים בערך זה, מכילים תפילות ותחינות שיוחדו ליום הצום הזה.
שֶׁבֶר בַּמְצָרִים, ספרו של רבי רפאל מילדולה על רעידות האדמה בליבורנו
שבחי תודה, ספרו של רבי מלאכי הכהן, תחינות וסליחות ליום הצום שנקבע בליבורנו בתקופת רעידות האדמה
הסקירה של מר הורטון, הכומר האנגלי ששירת בליבורנו
יוסף ויצמן

| --- | --- |
יוסף ויצמן
יוסף ויצמן
 לידה:  9 בנובמבר 1976 (בן 48) בני ברק, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  הקריה האקדמית אונו 
 השתייכות:  משרד עורכי הדין ויצמן ושות'
 תפקידים בולטים:  המשנה ליושב ראש לשכת עורכי הדין  דין בבית הדין המשמעתי לשכת עורכי הדין בישראל  חבר הוועדה למינוי רשם הוצאה לפועל במשרד המשפטים
 yw-law.co.il
 
יוסף ויצמן (נולד בשנת 1976) הוא עורך דין המכהן כמשנה לראש לשכת עורכי הדין ומרצה לשעבר חבר הוועדה למינוי רשמי הוצאה לפועל דירקטור חבר מועצה ודירקטוריון ועד הפועל של מגן דוד אדום וראש הוועדה ההומניטרית לסיעוד במשרד הפנים.
ביוגרפיה

נולד בבני ברק, את לימודיו היסודיים למד בבתי ספר חרדים וכן בישיבות חרדיות. לאחר נישואיו עבד שנה כמדריך בפנימייה, וחמש שנים כמנהל פנימייה, את לימודי המשפטים למד בקריה האקדמית אונו, שם כיהן במקביל כחבר נציגות הסטודנטים.
ב-2007 סיים את לימודי המשפטים וב-2008 הוסמך לעורך דין, סמוך להקמת משרד עורכי דין בתחום ההוצאה לפועל שאותו ייסד.
ב-2021 התגייס למילואים בפיקוד העורף ביחידת ית"ם חילוץ והצלה, ומאז משרת במילואים ביחידה.
השכלה ופעילות אקדמית

ויצמן הוא בעל תואר ראשון ושני במשפטים ובביקורת פנים, מוסמך בגישור בוגר לימודי מנהיגות ציבורית באוניברסיטת הרווארד לעסקים בבוסטון. מרצה באוניברסיטה העברית ובקריה האקדמית אונוראש הקליניקה 'להוצאה לפועל' מינואר 2011 ועד היום. מרצה בלשכת עורכי הדין בתוכנית צעד אחר צעד לעורכי דין, וכן בלשכת רואי החשבון, נשיא המדרשה למשפט מעשי של המועצה הארצית בלשכת עורכי הדין, ומנהל פורום ההוצאה לפועל וחדלות פירעון בלשכה.
ממרץ 2021, ויצמן היא עמית בתוכנית העמיתים של ארגון מעוז (ארגון) שמטרתו להכשיר מנהיגים בחברה הישראלית, ומכהן כחבר ועדת האתיקה של מעוז.
פעילות ציבורית וקריירה

בשנת 2008 הקים ויצמן משרד עורכי דין בתחום המשפט האזרחי, הוצאה לפועל וחדלות פירעון. בשנת 2012 הקים את 'הקליניקה לסיוע בהליכי הוצאה לפועל' בהקמפוס החרדי - הקריה האקדמית אונו.
בשנת 2011 כיהן ויצמן כפרקליט וקובל של ועדת האתיקה בלשכת עורכי הדין, בשנת 2013 כיהן מונה לדיין ובהמשך לראש הרכב בבית הדין המשמעתי של מחוז תל אביב באתיקה מקצועית. מתפקיד זה פרש לאחר בחירתו לכהן כמשנה לראש לשכת עורכי הדין, מאז מייצג וסנגור באתיקה מקצועית.
בשנת 2016 הקים סיעה עצמאית בשם "אמונה במקצוע" בבחירות למוסדות לשכת עורכי הדין שנערכו ב-16 לחודש יוני בשנה זו. הסיעה זכתה בארבעה מושבים.
אחראי על הקמתו וייסודו של מרכז ״גישור לפועל״ אשר עוסק בגישור ארצי לתיקי הוצאה לפועל ומנהל של בית הספר ״פרקטיקה מקצועית״.
מבקר רשמי בבתי הכלא בישראל והוציא בין היתר דו"ח מורכב על כלא אופק מתקן כליאה של ילדים
ויצמן מגיש קבוע של תוכנית שטח משפטי ברדיו קול חי, כותב טור משפטי קבוע בעיתון News1 ובאתר כיכר השבת ומכהן כראש תחום עצמאיים דתיים חרדים בלהב - לשכת ארגוני העצמאים והעסקים בישראל
ספרות

בשנת 2016 הוציא ויצמן ספר בתחום ההוצאה לפועל בשם הוצאה לפועל - מעשה והלכה. השקת הספר התקיימה בקריה האקדמית אונו בה מרצה ויצמן במעמד שרת המשפטים, ראש ועדת חוקה חוק ומשפט, הרב הראשי לישראל, נשיא בית המשפט המחוזי תל אביב, חברי הוועדה לבחירת שופטים, שופטים רשמים וכ-600 עורכי דין וסטודנטים.
הספר יצא בהוצאה לאור של לשכת עורכי הדין, ומצוטט בפסקי דין רבים לרבות של בית משפט העליון ונמכר ביותר מ-1,000 עותקים.
בשנת 2019 הוציא ויצמן ספר נוסף בהוצאת ספרי ניב בשם סיפורי אולם המשפט בו יש סקירה על פסקי דין רבים עם מסקנות בצידם.
בשנת 2024 הוציא ויצמן ספר נוסף בשם מחיקת חובות בישראל בהוצאה לאור של לשכת עורכי הדין. הספר מבאר על הליכי חדלות פירעון של עסקים ויחידים, ונפתח בהקדמה של שר המשפטים יריב לוין ושר הפנים משה ארבל.
תרומה לקהילה

ויצמן מטפל בהתנדבות באופן קבוע במיעוטי יכולת בכל תחומי המשפט ומשרדו נבחר זו השנה הרביעית על ידי דן אנד ברדסטריט כאחד מתוך עשרת המשרדים המובילים בישראל בפעילות פרו בונו בתחום ההוצאה לפועל. מנהל בהתנדבות את המחלקה המשפטית של חסדי נעמי אשר מגישים עזרה למיעוטי יכולת שידם אינה משגת לקבל ייעוץ משפטי. כמו כן עו"ד ויצמן מקבל קהל במתנ"סים השונים ברחבי הארץ ומסייע בייעוץ לנזקקים. כמו כן, משמש בהתנדבות כחובש רפואת חירום ונהג אמבולנס במגן דוד אדום.
חיים אישיים

ויצמן נשוי לזהבה, בעלת עסק בתחום הפאות, להם חמישה ילדים, וגרים בבני ברק
הערות שוליים

↑  איתמר לוין, יוסף ויצמן - המשנה לראש הלשכה, באתר News1 מחלקה ראשונה, 26 ביולי 2015.
↑  הקריה האקדמית אונו
↑  חברי הוועדה למינוי רשמי הוצאה לפועל מתוך אתר רשות האכיפה והגביה
↑  דירקטורים מתוך אתר הדירקטורים של החברות המובילות
↑  מוסדות והנהלת מדא מתוך אתר מגן דוד אדום
↑  תוכנית לימודים בקליניקה להוצאה לפועל
↑  הרצאות משודרות כפי שנמסרו בלשכת עורכי הדין הערוץ הרשמי באתר יוטיוב
↑  תוכנית הלימוד צעד אחר צעד בלשכת עורכי הדין
↑  ויצמן באתר העמיתים של תוכנית מעוז
↑  לתוצאות הרשמיות בבחירות בלשכת עורכי הדין מתוך אתר לשכת עורכי הדין
↑  הבחירות בלשכת עורכי הדין: הישג לסיעת 'אמונה במקצוע' מתוך אתר כיכר השבת
↑  רענן בן צור וגלעד מורג, כבילה, אלימות ובידוד: דו"ח קשה על כלא הנוער, באתר ynet, 27 בדצמבר 2018
↑  רשימת הכתבות מתוך אתר news1
↑  טור קבוע ורשימת הכתבות באתר כיכר השבת
↑  תוכן העניינים של ספר הוצאה לפועל מעשה והלכהמתוך אתר החוצאה לאור של לשכת עורכי הדין
↑  הזמנה לאירוע השקת הספר מתוך אתר הקריה האקדמית אונו
↑  סיקור של אירוע השקת הספר באתר כיכר השבת 23 ינואר 2017
↑  רעא 1745/16nevo
↑  עמוד הספר הוצאה לפועל מעשה והלכה מתוך אתר ההוצאה לאור של לשכת עורכי הדין
↑  סיפורי אולם המשפט מתוך אתר סטימצקי
↑  ספר חדש של עו"ד יוסף ויצמן שופך אור חדש על פשיטות רגל וחדלות פירעון מתוך אתר כיכר השבת
↑  חן מענית, נא להכיר: משרדי עוה"ד המובילים בסיוע משפטי לנזקקים 26 מאי 2013 אתר גלובס
↑  פתיחת המחלקה המשפטית מתוך אתר חסדי נעמי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007433357005171  LCCN: n2017033242  VIAF: 17149717620910952705   WorldCat (עם VIAF): 17149717620910952705
מכבי באר יעקב (כדורסל)

מכבי "איתי" באר יעקב הייתה קבוצת עבר בכדורסל הישראלי מהעיירה באר יעקב, שהתפרקה בקיץ 2014. הקבוצה הוקמה מחדש תחת השם מכבי עצמה באר יעקב וכעת משחקת בליגה הארצית.
היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 1998 ושיחקה בליגות הנמוכות עד עונת 2006/07 כשהעפילה לליגה הארצית, שם שיחקה שנתיים. בעונה הראשונה (2007/08) זכתה הקבוצה בגביע האיגוד. בעונה השנייה (2008/09) עם המאמן חיים אדחוח העפילה לראשונה בתולדותיה לליגה הלאומית. המועדון מפעיל 4 קבוצות במחלקת הנוער. הקבוצה מארחת באולם מרכז מקס.
המאמן חיים אדחוח מאמן את קבוצת הנוער ילדים א', שבעונות 2012/2013 ו-2013/2014 זכתה באליפות פעמיים ברצף מבלי הפסד אחד.
ב-4 בינואר 2011 ארעה טרגדיה במועדון כששחקן הקבוצה איתי לוי התמוטט במהלך אימון שגרתי מדום לב ונפטר. בעקבות כך, התווספה לשם הקבוצה המילה "איתי". ונקבע טורניר שנתי לזכרו של השחקן.
בעונת 2011/2012 העפילה הקבוצה לסדרת הגמר של הפלייאוף של הליגה הלאומית, והפסידה 3:1 להפועל תל אביב. באותה עונה העפילה לרבע גמר גביע ושם הפסידה למכבי אשדוד.
בין השחקנים ששיחקו בעונה זו: יפתח בוכמן, יועד בית יוסף, דרו האוזמן, איגור סימין, יונתן לוי, המתאזרח כריס ווטסון, צמד הזרים נייט מילר וג'רמיין הול וכן, נדב דבש, כפיר חודרה תומר בסלר מתי עשור וליאור חסון הצעירים.
בעונת 2012/2013 התקשתה באר יעקב לשחזר את ההישג של העונה שקדמה לה, וסיימה בפלייאוף התחתון במקום התשיעי, וזאת על אף ששיחקו בקבוצה שחקנים כדוגמת: אבי אליהו, ינעם אירם, איגור סימין והזר שהגיע באמצע העונה והיה תוספת כח משמעותית, ג'וש אלכסנדר.
בעונת 2013/2014 הקבוצה חוותה עונה קשה שהחלה בסאגה מתמשכת על הבעיות הכספיות והקבוצה כמעט הורדה ליגה, הקבוצה פתחה את העונה בליגה הלאומית אך הקבוצה נבנתה בעיקר סביב שחקנים צעירים, ובסוף העונה הקבוצה סיימה במקום ה-13 ונשרה לליגה הארצית. עם זאת הגיעה לשלב שמינית הגמר בגביע המדינה.
לקבוצה הייתה מחלקת נוער עם שחקנים כגון: דור אשכנזי, אריאל סעוני, ליאן ערוב, מידן וקנין, שליו סרור, טוהר דהן, אייל מיוחס מתי עשור.
הקבוצה נמצאת בקשיים כלכליים וככל הנראה תשנה את שמה ל-"עוצמה" באר יעקב, הקבוצה תפעל רק עם מחלקות נוער בלי מחלקת בוגרים.
בקיץ 2014 התקבלה ההחלטה הסופית לסגור את הקבוצה עקב בעיות כלכליות.
בעונת 2023/24 הקבוצה זכתה באליפות ליגה א׳ מרכז והעפילה לליגה הארצית.
תארים והישגים

זכייה (1): 2008
סמלי הקבוצה:
סמל הקבוצה עד פירוקה בשנת 2014
סמל הקבוצה תחת אגודת עוצמה משנת 2014
סמל הקבוצה תחת אגודת עוצמה משנת 2021
סמל הקבוצה משנת 2023
הערות שוליים

↑  אריה ליבנת, טרגדיה בבאר יעקב - איתי לוי בן ה-24 מת מדום לב במהלך אימון, באתר הארץ, 5 בינואר 2011
↑  אריה ליבנת, שש שנים אחרי - הפועל ת"א חזרה לליגת העל, באתר הארץ, 16 במאי 2012
↑  נקבעו משחקי שמינית גמר גביע הכדורסל, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2013
פיאודורה גליכן

| --- | --- |

 לידה:  20 בדצמבר 1861 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  22 בפברואר 1922 (בגיל 60) ארמון סנט ג'יימס, הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  קרמטוריום גולדרס גרין 
 תקופת הפעילות:  1894–1922 (כ־28 שנים) 
 יצירות ידועות:  Statue of Florence Nightingale 
 פרסים והוקרה:  לגיון הכבוד 
 
פיאודורה גליכן, באנגלית: Lady Feodora Gleichen (20 בדצמבר 1861 - 22 בפברואר 1922) הייתה פסלת דמויות ודיוקנאות בריטית ומעצבת חפצי נוי.
ביוגרפיה

נולדה לרוזנת פיאודורה ג'ורג'ינה מוד פון גליכן, היא הייתה בתם הבכורה של הנסיך ויקטור מהוהנלוה-לנגנבורג (קצין ופסל הצי הבריטי, ואחיין למחצה של המלכה ויקטוריה) ואשתו לורה סימור, בתו של האדמירל סר ג'ורג' סימור,  אחיינו של המלך הנרי החמישי. בתוך משפחתה קראו לה Feo. אביה נושל מירושה בזמן נישואיו, הוא אימץ בתחילה את התואר של אשתו. המשפחה נקלטה על ידי המלכה בארמון סנט ג'יימס. אחיה, לורד אדוארד גליכן, הפך לקצין צבא וסופר. אחותה, ליידי הלנה גליכן, הפכה לציירת פורטרטים.
ב-15 בדצמבר 1885, הארמון נתן את אישור המלכה לאמה של פיאודורה לחלוק את דרגת אביה בחצר סנט ג'יימס, ומכאן ואילך הם היו ידועים בתור TSH הנסיך והנסיכה ויקטור מהוהנלוהה-לנגנבורג. אבל המלכה לא הרחיבה את הפריבילגיה הזו לארבעת ילדיהם, אף שהיא אישרה את השימוש בסגנון התואר הגרמני שלהם כרוזן ורוזנות. ב-12 ביוני 1913 פיאודורה ואחיותיה קיבלו עדיפות לפני בנותיהם של דוכסים בתקופת אנגליה על ידי ג'ורג' החמישי .
ביוגרפיה > חינוך

גליכן למדה אמנות בסטודיו של אביה בסנט ג'יימס ואחר כך אצל אלפונס לגרוס בבית הספר לאמנות סלייד. בעודה מחזיקה בסטודיו של אביה, היא התחברה לאמנים מובילים כמו סר ג'ורג' פרמפטון, פסל הפסל של פיטר פן בגני קנסינגטון. היא השלימה את לימודיה ברומא ב-1891 והציגה באופן קבוע באקדמיה המלכותית משנת 1892 ובגלריה החדשה של דאדלי.
ביוגרפיה > קריירה

לאחר מות אביה ב-1891, היא השתלטה על הסטודיו שלו בתוך ארמון סנט ג'יימס.
גליכן הייתה אמנית רב תחומית, שיצרה פסלים גדולים עבור מקומות ציבוריים וכן חפצים קטנים יותר, פסלי דיוקן , רישומים, ברונזה קטנים ותבליטים. היא ייצרה חפצים דקורטיביים רבים כמו מסגרות, גביעים ופסלים קטנים, לפעמים לשימוש משפחת המלוכה. היא גם עזרה באיורים למשלחת לטיבט ב-1904.
ביוגרפיה > עבודות מרכזיות

מזרקת דיאנה, הייד פארק, לונדון
פסל המלכה ויקטוריה מוקפת בילדים, בית החולים המלכותי ויקטוריה, מונטריאול, קוויבק, קנדה, 1895.
תבליט, גלריה לאמנות של ניו סאות' ויילס, סידני, אוסטרליה, 1906.
אנדרטת המלך אדוארד השביעי, בית החולים המלך אדוארד השביעי, ווינדזור, בריטניה, 1912
פסל של פלורנס נייטינגייל, בית החולים המלכותי דרבישייר, 1914.
אנדרטת הדיוויזיה ה-37 (בריטית), Monchy-le-Preux, צרפת, 1921.
ביוגרפיה > חיים מאוחרים

במהלך מלחמת העולם הראשונה היא זנחה את תאריה הגרמניים, וקיבלה הורדה על ידי המלך לסגנון ולדרגה של בתה של מרקיזה,  על ידי צו קדימות מלכותי, בהתאם לרפורמה השושלת של המלך בתארים ושמות במהלך הקמת בית וינדזור ב-1917.
לאחר ניתוח לדלקת התוספתן בשנת 1922, היא מתה בדירתה בארמון סנט ג'יימס.  זמן קצר לפני מותה, היא זכתה בתואר לגיון הכבוד בשנת 1922, ולאחר מכן הוכתרה לאחר מותה לאישה הראשונה בחברה המלכותית הבריטית של פסלים.
האגודה יצרה לאחר מכן פרס על שמה.
הערות שוליים

↑  Atwood, Kathryn J. (2014). Women Heroes of World War I: 16 Remarkable Resisters, Soldiers, Spies, and Medics. Chicago Review Press. p. 108
↑  "No. 28789". The London Gazette. 2 January 1914. p. 37.
↑  Anne Commire; Deborah Klezmer (1999). Women in World History: Gab-Harp. Yorkin Publications.
↑  New Gallery (London, England) (1888). The New Gallery. Chatto and Windus. pp. 4–.
↑  Elijah Howarth; F. R. Rowley; W. Ruskin Butterfield; Charles Madeley (1931). The Museums Journal. Dulau and Company, Limited.
↑  Nikolaus Pevsner (1963). Herefordshire. Penguin Books. pp. 260–
↑  "Applause: Queen Victoria looks better than ever"
↑  "No. 30551". The London Gazette. 1 March 1918. p. 2632.
↑  "SCULPTOR DIES". 25 February 1922. p. 5 – via Trove.
↑  The Woman's Year Book. Women Publishers. 1923.
↑  Rosamund Lily West (13 June 2019). "Uncovering the life and work of forgotten women sculptors". Museum Crush.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb149748288 (data)  ISNI: 0000 0000 7075 8635  LCCN: no2021016233  RKD: 424385  ULAN: 500097497  VIAF: 96400322   WorldCat (עם VIAF): 96400322 
פסל דיאנה במזרקה בהייד פארק
פסל פלורנס נייטינגל
אתל ווקר

| --- | --- |

 לידה:  9 ביוני 1861 אדינבורו, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  2 במרץ 1951 (בגיל 89) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  המכללה לאמנות ועיצוב צ'לסי  בית הספר סלייד לאמנות יפה 
 תקופת הפעילות:  1894–1949 (כ־55 שנים) 
 יצירות ידועות:  The Four Seasons 
 פרסים והוקרה:  גבירה מפקדת במסדר האימפריה הבריטית 
 
אתל ווקר (באנגלית: Ethel Walker;‏ 9 ביוני 1861 – 2 במרץ 1951) הייתה ציירת סקוטית של דיוקנאות, פרחים, נופי ים וקומפוזיציות דקורטיביות. משנת 1936, ווקר הייתה חברה ב"קבוצת לונדון" עבודתה מציגה את ההשפעה של האימפרסיוניזם, גוגן ואמנות אסייתית. ווקר השיגה הצלחה ניכרת לאורך הקריירה שלה, והפכה לחברה הראשונה שנבחרה למועדון האמנות האנגלי החדש בשנת 1900.
עבודותיה של ווקר הוצגו רבות במהלך חייה, באקדמיה המלכותית, בחברה המלכותית לאמנויות ובגלריה לפבר. היא ייצגה את בריטניה בביאנלה בוונציה ארבע פעמים, ב-1922, 1924, 1928 ו-1930.‏ אמנם ווקר הכריזה ש'אין דבר כזה אמנית אישה. יש רק שני סוגים של אמנים - גרועים וטובים', היא נבחרה לנשיאת כבוד של מועדון האמנות הבינלאומי לנשים ב-1932. זמן קצר לאחר מותה, היא הייתה מושא לרטרוספקטיבה גדולה בגלריית טייט ב-1951 לצד גוון ג'ון ופרנסיס הודג'קינס.
ביוגרפיה

ווקר נולדה ב-9 ביוני 1861 באדינבורו, ילדתם הצעירה של ארתור אבי ווקר (איש יורקשייר) ואשתו השנייה, איזבלה (לבית רוברטסון), סקוטית. השכלתה התיכונית הייתה בברונדסברי בלונדון, שם לימד אותה ציור הקטור קפירטי.
לאחר בית הספר התיכון, ווקר למדה בבית הספר רידלי לאמנות. ב-1880 היא הכירה את עמיתה האמנית קלרה כריסטיאן (1868–1906), והשתיים החלו לחיות, לעבוד וללמוד יחד. היא למדה בבית הספר לאמנות פוטני, וביקרה במדריד, שם יצרה עותקים של יצירות של דייגו ולסקס. היא למדה בבית הספר לאמנות ווסטמינסטר בלונדון, שם היה המורה הפופולרי פרדריק בראון. בסביבות 1893 היא הלכה בעקבות בראון לבית הספר סלייד לאמנות להמשך לימודים. בזמן שהייתה ב"סלייד", היא גם לקחה שיעורי ציור בערב עם וולטר סיקרט. היא תחזור לבית הספר סלייד ב-1912 וב-1916 כדי ללמוד ציור פרסקו וטמפרה; ושוב ב-1921 ללמוד פיסול אצל ג'יימס האוורד תומאס.