stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נזעי חשמל
מנגנון הפעולה

הפעילות החשמלית הנורמלית במח אינה מסונכרנת. פרכוס, או התקף פירכוסים מתרחש כאשר אחוז גדול של נוירונים יורים בו זמנית. השינויים בפוטנציאל החשמלי החוץ תאי המתרחשים בו זמנית בנוירונים שכנים מוליכים את הפעילות הפרכוסית לאורך קליפת המוח וגם למבנים עמוקים יותר. בסופו של דבר המוח שקוע בפעילות נוירונאלית מסונכרנת במתח גבוה. מנגנונים תאיים עובדים כדי לשמור על הומאוסטאזיס תאי בזמן הפעילות הפרכוסית, ובסופו של דבר ההתקף נפסק.
באפילפסיה, מוטציות גנטיות שונות יכולות לערער את שיווי המשקל לכיוון פעילות פרכוסית בלתי נשלטת.
ב-ECT גורמים לפרכוסים בנוירונים נורמליים על ידי העברת זרמים דרך הגולגולת. עושים זאת בזהירות ובשליטה, בתנאים המאפשרים התקף פרכוסי בכל המח, למשך זמן קצוב.
לגולגולת יש התנגדות חשמלית גבוהה ולמח נמוכה. בגלל שרקמות הקרקפת מוליכות הרבה יותר טוב מרקמת עצם, רק כ-20% מהמטען המסופק באמת חודר למוח ומפעיל נוירונים. מכשירי ה-ECT הנמצאים היום בשימוש יכולים לשלוט בפעילות החשמלית תחת תנאים קבועים של זרם, מתח, או אנרגיה.
יצירת פירכוס כללי דו צדדי הכרחית גם עבור התועלת המופקת מ-ECT וגם עבור תופעות הלוואי. למרות שאירוע פירכוסי נראה אירוע של הכול או כלום, מסתבר שלא כל האירועים הפרכוסיים מערבים את כל רקמת המח כולל הסטרוקטורות העמוקות במח (לדוגמה, הגנגליונים הבזאליים או התלמוס). כדי להשיג השפעה טיפולית מלאה יש להפעיל גם את הנוירונים באזורים עמוקים אלו.
לאחר פרכוס כללי ה-EEG יראה 60–90 שניות של דיכוי פוסט - איקטלי המאופיין בגלי דלתא ותטא עם מתח גבוה, וחזרה של ה-EEG להראות כפי שנראה לפני הפרכוס תוך כ-30 דקות.
במשך סדרת טיפולי ECT, ה-EEG בדרך כלל הופך איטי יותר ועם משרעת גבוהה יותר מבדרך כלל, אך כעבור חודש עד שנה מסיום הטיפול הוא יחזור למצבו הרגיל.
גישה מחקרית אחת לבדיקת מנגנון הפעולה של ECT היא לבדוק את ההשפעות הנוירופיזיולוגיות של הטיפול. מחקרים ב-PET הבודקים את זרימת הדם במח ואת תצרוכת הגלוקוז, הראו כי במהלך פרכוס עולים הן זרימת הדם במח, הן תצרוכת החמצן והגלוקוז, והן החדירות של מחסום הדם-מח (BBB). לאחר פרכוס זרימת הדם ותצרוכת הגלוקוז יורדים, בעיקר באונות הפרונטאליות. מחקרים מסוימים הראו כי הירידה במטבוליזם המוחי תואמת לתגובה הטיפולית. פרכוסים מקומיים באפילפסיה הם היפו-מטבוליים במהלך הפרכוס. ה-ECT עצמו למעשה מתנהג כנוגד פרכוס משום שלאורך הטיפול סף הפרכוס עולה, כלומר דרוש סף גבוה יותר לתחילת פרכוס.
מחקרים שנעשו לאחרונה מראים כי חודש–חודשיים לאחר טיפול ECT ניתן לראות ב - EEG של חולים שהגיבו טוב לטיפול עלייה בגלים איטיים בעיקר מעל הקורטקס הפרה-פרונטאלי.
הטיפול ב-ECT משפיע על הרגולציה של המכניזם התאי של זיכרון ומצב רוח, ומעלה את סף הפרכוס. אי לכך, מטיפול לטיפול יש להעלות את הזרם החשמלי כדי להשיג פרכוס.
המחקר הנוירו-כימי העוסק במנגנון הפעולה של ECT מתמקד בשינויים במוליכים עצביים, בטרנסמיטרים, ולאחרונה גם בשינויים במערכות שליחים שניוניים (second messenger).
למעשה כל מערכת הנוירוטרנסמיטרים מושפעת מ-ECT. כך למשל, נצפה כי סדרת טיפולים של ECT גורמת ל-down regulation של רצפטורים אדרנרגיים, אותו שינוי רצפטורי שנצפה למעשה בכל טיפול אנטי דיכאוני. האפקט של ECT על נוירונים סרוטונרגיים אינו ברור עדיין. מחקרים שונים הראו עלייה ברצפטורים הפוסט סינפטיים, לעומת חוסר שינוי ברצפטורים לסרוטונין, או שינוי ברגולציה הפרה - סינאפטית של שחרור סרוטונין במחקרים אחרים.
ECT גורם לשינויים גם במערכות נוירונים מוסקריניות, כולינרגיות ודופאמינרגיות.
טיפול בנזעי חשמל בישראל

טיפול בנזעי חשמל עשוי להינתן לפי הצורך בהסכמה או בכפייה.
במקרה של מטופלים שאינם מאושפזים בבית חולים פסיכיאטרי הטיפול דורש חתימה על טופס הסכמה.
במקרה של מטופלים שמאושפזים באשפוז מרצון, ההסכמה להתאשפז אינה כוללת הסכמה לטיפול בנזעי חשמל, ולכן עליו לחתום על טופס הסכמה של מאושפז מרצון לקבלת טיפול מיוחד.
במקרה של מטופלים שמאושפזים באשפוז כפוי, המטופל יתבקש להסכים לקבלת הטיפול ויהיה עליו לחתום על הטופס המאשר קבלת טיפול בנזע חשמלי (אך אין בדיקה האם הוא הסכים לכך עקב לחץ עליו בעקיפין או במישרין), עם זאת בניגוד למטופל המאושפז מרצון ובהתאם לפסיקה המשפטית, במאושפז בכפייה ניתן לטפל בנזע חשמלי גם ללא הסכמתו.
טיפול ללא הסכמת המטופל יינתן גם במקרים בהם יש מאושפזים שאינם יכולים לתת הסכמה מדעת, ואינם מוגדרים כ"חולי נפש", אך הצוות הרפואי קבע כי הטיפול עשוי לסייע להם (כגון במצבים של אוטיזם ברמה קשה).
ראו גם

שוק חשמלי
אנטי פסיכיאטריה
לקריאה נוספת

Kaplan & Sadock's Synopsis of Psychiatry, ninth edition.
דן הרלי, שוק חשמלי טוב לבריאות, אלכסון (מתורגם מאטלנטיק), 7 בינואר 2016
מנולו בלאניק

| --- | --- |

 לידה:  27 בנובמבר 1942 (בן 82) Santa Cruz de La Palma, ספרד 
 מדינה:  ספרד 
 השכלה:  בית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות  אוניברסיטת ז'נבה  בית ספר הלובר 
 תקופת הפעילות:  1988–2005 (כ־17 שנים) 
 פרסים והוקרה:  National Fashion Design Award (2012)  מפקד במסדר האימפריה הבריטית (2007)  honorary Royal Designer for Industry (2001)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת לה לגונה 
 www.manoloblahnik.com
 
מנואל "מנולו" בלאניק רודריגז (באנגלית: Manuel "Manolo" Blahnik Rodríguez; נולד ב-27 בנובמבר 1942) הוא מעצב אופנה ספרדי ובעלייה של חברת נעליים יוקרתית הנושאת את שמו.
ביוגרפיה

בלאניק נולד וגדל בסנטה קרוז דה לה פלמה, האיים הקנריים, ספרד. המשפחה של אביו ממוצא צ'כי ובעלת חברת תרופות בפראג ומשפחתה הספרדית של אמו בעלת מטעי בננות בפלמה.
בילדותו לא נשלח לבית הספר אלא למד בבית ולאחר מכן נשלח לפנימייה בשווייץ. את לימודיו האקדמאיים ביצע באוניברסיטת ז'נבה בתחום פוליטיקה וממשל ולאחר מכן שינה את מסלול לימודיו לספרות ואדריכלות.
ב-1965 קיבל בלאניק את התואר שלו ועבר לפריז כדי ללמוד בבית ספר לאומנויות ובמקביל עבד בחנות בגדי וינטג'. ב-1968 עבר ללונדון ועבד כקניין בחנות בשם "Zapata" וכתב לעיתון "L’Uomo Vogue", מעין גרסה לגברים של מגזין האופנה ווג. ב-1970 הזדמן לו לפגוש את עורכת ווג ארצות הברית דיאנה פרילנד ובלאניק הציג בפניה את תיק העבודות שלו. היא אהבה את עבודתו וייעצה לו להתרכז באביזרי אופנה כגון חגורות, תיקים, ארנקים ונעליים וכך הוא עשה.
ב-1972 מעצב האופנה הבריטי אוזי קלארק הזמין את בלאניק לעצב נעליים עבור תצוגת האופנה שלו. בלאניק עיצב גם עבור מעצבים ידועים בלונדון באותה תקופה כמו ג'ין מויר וזנדרה רודס. בלאניק לווה 2,000 פאונד ובכך קנה את החנות בה עבר ופתח בוטיק משלו. ב-1974 בלאניק הפך לגבר השני אשר הופיע על השער של ווג הבריטי. ב-1977 החל למכור את נעליו בארצות הברית דרך רשת הכולבו בלומינגדיילס ובכך הפך למעצב ידוע ברחבי ארצות הברית.
חנויות של מנולו בלאניק נפתחו ברחבי העולם וניתן למצוא את החנויות בלונדון, ניו יורק, לאס וגאס, דבלין, אתונה, מדריד, איסטנבול, דובאי, כווית, הונג קונג, סיאול, סינגפור וסטוקהולם.
בארצות הברית עיצוביו נמכרים דרך רשתות כולבו יוקרתיות שהראשונה היא בלומינגדיילס וגם בחנויות כגון סאקס השדרה החמישית, בארניס, ברגדורף גודמן, נורדסטרום וניימן מרקוס.
בלאניק הופיע בהיכל התהילה של רשימת המתלבשים הטובים. ב-2007 קיבל בלאניק תפקיד מפקד במסדר האימפריה הבריטית עבור תרומתו לפיתוח תחום האופנה הבריטי.
התפתחות מוקדמת

אחת המשפיעניות המשמעותיות בחייו של בלאניק היא אימו אשר הייתה חובבת אופנה אדוקה ותמיד אימצה את הטרנדים האחרונים ויישמה אותם בסגנון לבושה. לעיתים קרובות טיילה משפחתו לפריז ולמדריד כדי לקנות בגדים. אמו לא אהבה את מעצבי הנעליים בעיר בה חיו ולכן עיצבה לעצמה. כילד בלאניק אהב לצפות איך מכינים את הנעליים של אמו.
הנעליים

בלאניק מעולם לא למד ייצור נעליים בבית ספר לאומנויות. הוא למד זאת רק לאחר שביקר במפעלי ייצור לנעליים. בתחילה עיצב נעלי גברים אך עבר לנעלי נשים כי טען שהמרחב דמיון ועיצוב אצל גברים מוגבל. במהלך שנות השבעים כאשר נעליים שטוחות וסניקרס היו במרכז השיח האופנתי הצליח בלאניק לשים את המרכז על עקבים.
בלאניק עובד אישית על הנעליים שלו ולא רק מצייר את הסקיצה. הוא שותף בתהליך מרגע השרטוט עד לרגע הייצור ואף מקפיד בכל עיצוב חדש לשמור זוג נעליים אחד לעצמו, הנעליים מוצגות בשני בתים מחוברים הממוקמים בבאת', שם הוא גר. התצוגה מכילה למעלה מ-25,000 זוגות נעליים בעיצובו.
פרסים

מועצת מעצבי האופנה של אמריקה (CFDA):
1987: פרס מיוחד
1990: מעצב האביזרים של השנה
1997: עקב הסטילטו
תצוגה של נעל של מנולו בלאניק
מנולו בלאניק
כריסטיאן לקרואה

כריסטיאן לקרואה בתצוגת אופנה, 2008
חנות בוטיק של לקרואה בפריז
כריסטיאן לקרואה (בצרפתית: Christian Lacroix; נולד ב-16 במאי 1951) הוא מעצב אופנה צרפתי, שיסד חברת אופנה ידועה הנקראת על שמו.
ביוגרפיה

כריסטיאן מארי מארק לקרואה נולד בארל שבדרום צרפת. מגיל צעיר החל לשרטט תלבושות היסטוריות. סיים את לימודיו בבית הספר התיכון ב-1965 ועבר למונפלייה, שם למד היסטוריה של האמנות באוניברסיטת מונפלייה. ב-1971 החל ללמוד בסורבון שבפריז. במהלך עבודתו על הדיסרטציה שלו בתחום הלבוש בציורים צרפתיים מהמאה ה-18, למד לקרואה גם בבית הספר של מוזיאון הלובר, ושאף להיות אוצר במוזיאונים.
קריירה מקצועית

במהלך שנות ה-70 עבד כפרילנסר בתחום עיצוב נעליים, עוזר מעצב בבית האופנה הרמס, ועוזר מעצב עבור גאי פולי.
ב-1981 עבד עם ז'אן פטו, בתקופה בה זכתה החברה שלו להצלחה.
ב-1987 נפרד לקרואה מ"פטו" ופתח בית אופנה משלו, ובכך היה לבית האופנה להוט קוטור הראשון מזה שני עשורים שנפתח בפריז. הבגדים שייצר כללו השפעות ממגוון תרבויות, ומבקריו טענו שהוא לא מייצר בגדים מתאימים עבור צרכיהן של נשים עובדות.
ב-1989 הוסיף לקרואה גם אביזרי לבוש בעיצובו - תכשיטים, תיקי יד, נעליים, משקפיים, צעיפים ועניבות.
ב-1990 שיווק את הבושם הראשון בקולקציה שלו, "C'est La Vie".
ב-1995 יצא הליין שלו "Bazar", בסגנון צעיר ויומיומי יותר, שזכה להצלחה. באותה שנה יצא גם ליין הרהיטים ואביזרי הבית שלו.
ב-1996 החל לייצר גם קולקציית ג'ינס.
ב-2001 הוציא קולקציה לילדים.
ב-2002 יצא הבושם "Bazar".
ב-2004 יצא ליין הלבשה תחתונה לנשים ולגברים. באותה שנה עיצב גם עבור חברת התעופה אייר פראנס את המדים החדשים של אנשי הצוות שלה.
בשנים 2002–2005 עבד גם כמנהל האמנותי של בית האופנה האיטלקי של אמיליו פוצ'י.
ב-2007 שיתף פעולה עם חברת מוצרי הטיפוח Avon ויצר בושם על שמו, "Christian Lacroix Rouge" לנשים ו-"Christian Lacroix Noir" לגברים. ליין הבשמים הורחב בשנים הבאות, עם המותגים "Absynthe" ‏(2009), "Nuit" ‏(2011) ו-"Ambre" ‏(2014).
ב-2009 פשט רגל
ב-2013 ולמשך עונה אחת בלבד היה המנהל האומנותי של סקיאפרלי .
לקרואה עסק גם בעיצוב פנים של בתי מלון בפריז, בהם "Petit Moulin" ‏(2005), "Bellechasse" ‏(2007) ו-"Notre Dame" ‏(2010).
לאורך השנים הציג את עבודותיו בתצוגות אופנה רבות, והלביש דוגמניות ושחקניות רבות.
כיום מחזיקה החברה שבבעלותו בכ-1,000 נקודות מכירה ברחבי העולם (כולל בתוך חנויות כלבו), מתוכן כ-60 בצרפת.
פרסים והוקרה

ב-1986 זכה לקרואה בפרס "De d'or" על קולקציה של אופנה עילית שיצר.
ב-2006 תערוכת היחיד "דיאלוגים" (אוצר: איב סאבורן) שהוקדשה לכבודו בתחנת הכוח רידינג בתל אביב.
ב-2009 הוצגה תערוכה של התלבושות שיצר לאורך השנים עבור מופעי אופרה, תיאטרון, מחול ומוזיקה, במוזיאון הלאומי של סינגפור.
ב-2022 נערכו חגיגות ה-35 שנה לבית האופנה ,שממשיך לפעול עם קו אביזרי אופנה וטקסטיל לבית, ונערכה לכבודו תצוגת אופנה הוט קוטור לסתיו-חורף 2022-23 של סקיאפרלי
חיים אישיים

ב-1974 נישא לפרנסואז רוזנתייה.
הערות שוליים

1 2 3  איתי יעקב, 13 שנה לאחר תצוגת הקוטור האחרונה: כריסטיאן לקרואה שוב במרכז האופנה, באתר ynet, 24 באוגוסט 2022
↑  Wallpaper* Magazine, Christian Lacroix’s couture collection for Schiaparelli presented in Paris, Wallpaper*, ‏2013-07-02
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007509855605171  BNE: XX5246897  BnF: cb12325698s (data)  GND: 119371251  ISNI: 0000 0001 2146 4312  LCCN: n94027944  LNB: 000028461  NGV: 9994  NKC: xx0111101  NTA: 108829898  RKD: 417020  SUDOC: 032175299  ULAN: 500254217  VIAF: 27136652   WorldCat (עם VIAF): 27136652
איל סן לואי

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  סן 
 קואורדינטות:  48°51′06″N 2°21′23″E﻿ / ﻿48.851666666667°N 2.3563888888889°E﻿ / 48.851666666667; 2.3563888888889
 שטח:  0.11 קילומטר רבוע
 אורך:  0.725 קילומטר
 רוחב:  0.19 קילומטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  צרפת 
 אוכלוסייה:  2,426 (2013)
 אזור זמן:  UTC+1
  (למפת פריז מוגדלת) איל סן לואי(למפת פריז רגילה) איל סן לואי
 
איל סן לואי (בצרפתית: Île Saint-Louis) הוא האי הקטן מבין שני האיים הטבעיים שבנהר הסן בעיר פריז, צרפת (האי השני הוא איל דה לה סיטה). איל סן לואי שייך לרובע הרביעי של העיר, והוא נקרא על שמו של לואי התשיעי מלך צרפת (לואי הקדוש).
האי מחובר במערכת גשרים ליתר חלקי פריז, בגדה הימנית ובגדה השמאלית, וכן לאיל דה לה סיטה, באמצעות גשר סן לואי. האי, שכיום משמש בעיקר למגורים, היה בעבר שני איים בלתי מיושבים ששמשו כשדה מרעה לבקר וכאזור לאחסון עצים. בנייתו הצפופה במהלך המאה ה-17, בעת מלכותם של אנרי הרביעי ולואי השלושה עשר, היא אחת הדוגמאות הראשונות לתכנון עירוני. האזור מופה ונבנה מקצה האי לקצהו בין השנים 1613-1664, והפך למעין נווה מדבר שליו ורגוע בלב העיר הרוגשת. לאי רחוב ראשי אחד, אשר חוצה אותו ממזרח למערב, אין בו תחנת מטרו, אך מצויות בו שתי תחנות אוטובוס.
גשרים באיל סן לואי

חמישה גשרים מאפשרים גישה אל האי:
גשר סן לואי – מחבר את האי לאיל דה לה סיטה
גשר לה טורנל מקשר את האי לגדה השמאלית
גשר לואי-פיליפ מחבר את האי לגדה הימנית
גשר מארי גם הוא מגיע אל הגדה הימנית
גשר סולי חוצה את האי מהגדה הימנית לשמאלית.
גשר סן לואי, שמחבר את שני האיים של פריז, בציור מהמאה ה-19
דר

ערך זה עוסק בתרכובת המיוצרת על ידי רכיכות. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
קונכיית נאוטילוס מנוסרת ופתוחה: השכבה המבריקה והססגונית עשויה דר
דַּר, המכוּנֶה גם אֵם הַפְּנִינָה, הוא חומר מרוכב, אורגני ואי-אורגני, חזק, גמיש וססגוני, המיוצר על ידי מספר רכיכות. הרכיכות משתמשות בו הן לציפוי קונכייתן בשכבה פנימית, והן לציפוי גופים זרים החודרים לקונכייה כהגנה מפניהם (תהליך היוצר לאורך זמן פנינה עשוית-דר סביב הגוף הזר).
הכינוי "אם הפנינה"

מקור הכינוי "אם הפנינה", המקובל במספר שפות, אינו חד-משמעי. ייתכן כי מדובר בתרגום שאילה מ-māter perlārum בלטינית, שתורגם בצורה שגויה כ"אם הפנינים". זאת מכיוון שפירוש המילה māter עשוי להיות לא אֵם אלא דווקא משקעים או פסולת, משמע הדַּר המצוי סביב הפנינים (להבדיל מהדר שכבר התגבש וממנו הפנינים עשויות) הוא "משקע הפנינים" או "פסולת הפנינים".
אפשרות אחרת היא התייחסות לכך שהפנינים נוצרות בתוך הדר המצפה את פנים הקונכייה, כלומר הדר משמש להן באופן מטפורי כאם.
מבנה

הדר מורכב ממשושי טַסִּיות של ארגוניט (סידן פחמתי (CaCO3) גבישי) באורך 10-20 מיקרומטר וברוחב 0.5 מיקרומטר המסודרים ברצף של לוחיות מקבילות.
שכבות אלו מופרדות על ידי מטריצות אורגניות מחוברות העשויות מביו-פולימרים אלסטיים (כמו כיטין, לאסטרין וחלבונים דמויי משי).
התערובת של טסיות פריכות ושכבות דקות של ביו-פולימרים דקים יוצרת חומר חזק וגמיש.
העיצוב של אורכים שונים נותן לחומר קשיחות שוות ערך לזו של הצורן.
ססגוניותו של הדר נובעת מכך שעובי טסיות הארגוניט הוא בר השוואה לאורך הגל של האור הנראה. כתוצאה מהתאבכות בונה ומהתאבכות הורסת של אורכי גל שונים של אור משתקפת בצבעים שונים מזוויות שונות.
היווצרות

דר נוצר על ידי תאי אפיתל בכמה זנים של רכיכות. דר שקוע בתוך גלימת הצדפה. כאשר חודר טפיל או גוף זר אחר (כמו גרגר חול) אל תוך הצדפה, על מנת למנוע נזק לרכיכה. תאי האפיתל מצפים את הגוף בשכבות של דר. התהליך מתמשך לאורך כל חיי הרכיכה, עד להיווצרות פנינה.
המקור העיקרי לפנינים הן צדפות (אויסטר) החיות במים חמים וטרופיים, בעיקר באסיה וכן צדפות של מים מתוקים החיות בנהרות בארצות הברית, אירופה ואסיה.
מיקומו של הגוף הזר בגוף הצדפה קובע את הצורה שתהיה לפנינה. פנינה הנוצרת בתוך רקמה שרירית תהיה בעלת צורה מעוגלת, ואילו פנינה הנוצרת קרוב לדפנות הקונכייה תהיה שטוחה או פחוסה.
שימושים

דר בצבעים שונים משמש באדריכלות. דר טבעי מתאים לכל צבע. ניתן לחתוך אותו בצורות שונות ולשלבו בבסיסים שונים על מנת ליצור פסיפס או תבניות. ניתן להדביק דר בעזרת סיבי פיברגלס, התוצר יהיה קל-משקל ומותקן ללא תפרים. כך לא תהיה ליצירה מגבלת גודל וניתן יהיה ליצור משטחים גדולים שישמשו לציפוי מרצפות, קירות פנימיים וחיצוניים, דלתות, עמודים ועוד.
דר יכול להשתלב גם במוצרי אופנה כמו בגדים ואביזרי לבוש, עיטורים על כלים מוזיקליים וכדומה.
הערות שוליים

↑  דַּר במילון ביולוגיה כללית (תשס"ט), 2009, באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  "דַּר" באנציקלופדיית החי והצומח של ארץ ישראל, כרך 4 – "החי במים", בעריכת לב פישלזון, הוצאת משרד הביטחון, 1983, עמ' 303
↑  אֵם הַפְּנִינָה במילון ביולוגיה כללית (תשס"ט), 2009, באתר האקדמיה ללשון העברית, וראו #הכינוי "אם הפנינה" להלן.
↑  למשל באנגלית Mother of pearl ובגרמנית Perlmutter, המשמש גם כשם המשפחה פרלמוטר.
↑  ראו mother-of-pearl בוויקימילון באנגלית.
↑  דר (צדף) בע"מ ביהח"ר לכפתורים ואבזמים, דבר, 24 בספטמבר 1976
↑  הקואו' צדף שולח כפתורים לחו"ל, דבר, 22 בדצמבר 1955
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546045505171  BnF: cb12307892b (data)  GND: 4202611-8  LCCN: sh85087521 
[8] בן משה יחזקאל (2024) מתוך ראיון שנערך בתל אביב
[9] שביט, יעקב (1992). חרושת הטקסטיל בארץ ישראל 1854-1956 מתעשייה חלוצית לתעשייה מובילה. האגודה הישראלית לטקסטיל בסיוע התאחדות התעשיינים בישראל - אגף הטקסטיל והאופנה בחסות האקדמיה של שנקר - ביה״ס הגבוה למדעי הטקסטיל והאפנה, ובמימון תעשייני הענף באמצעות קרן ההיטל לשיווק, מחקר והכשרה מקצועית בענפי הטקסטיל וההלבשה.
[10] אריאלי, אריה (1993). 45 שנה בשרות הטקסטיל בארץ. האגודה הישראלית לטקסטיל בסיוע התאחדות התעשיינים בישראל- אגף הטקסטיל והאופנה ובמימון תעשייני הענף באמצעות קרן ההיטל לשיווק, מחקר והכשרה מקצועית בענפי הטקסטיל וההלבשה.
[11] רביב, אורנה (1997, 9 בדצמבר). טקסטיל הולך ונעלם. גלובס https://www.globes.co.il/news/article.aspx?did=126066
שיבוץ דר בדלת, ארמון טופקאפי באיסטנבול
טיפולי בוטוקס

טיפולי בוטוקס הם טיפולים אסתטיים שמבוצעים בהזרקה ואינם כרוכים בהליך כירורגי, הגורמים להפחתת פעילות יתרה של שרירי ההבעה בפנים וכתוצאה מכך לטשטוש ואף להעלמת קמטים.
היסטוריה

בוטוקס הוא אחד משמותיו המסחריים של רעלן הבוטולינום, חומר המכיל חלבונים המופקים מחיידק ה-Clostridium botulinum. החלבון זוקק לראשונה בשנות השמונים של המאה העשרים.
בתחילה שימש רעלן הבוטולינום לטיפול בבעיות פזילה ועין עצלה, ובהמשך גם לטיפול בטיקים ובעוויתות לא רצוניות בחלקי גוף שונים, כדוגמת העפעפיים, הגפיים והצוואר. במקביל, השתמשו בבוטוקס לטיפול בבעיות של הזעת יתר ומיגרנות. רק בסוף שנות התשעים של המאה העשרים, החל השימוש בבוטוקס למטרות מחיקת וטשטוש קמטי הבעה וקמטים דינמיים בפנים. בתחילת שנות האלפים אושר החומר לשימוש בתחום הרפואה האסתטית, ובתוך זמן קצר הפכה הזרקתו לאחת משיטות הטיפול הנפוצות ביותר בעולם לטשטוש קמטי הבעה.
טיפולי בוטוקס נפוצים

טיפול אסתטי בבוטוקס המיועד להעלמת ולטשטוש קמטים, פועל על ידי הזרקת החומר אל הקמט מתחת לעור, דבר הגורם לאזור להימתח ולהתיישר. טיפולים אלו יעילים בעיקר עבור קמטי הבעה בחלק העליון של הפנים כגון בין הגבות, סביב העיניים ובמצח. במקרים מיוחדים בעזרת רופא מומחה ניתן לטפל גם בקמטי הבעה בחלק התחתון של הפנים, כדוגמת הצוואר וסביב הפה.
בנוסף לכך טיפולי בוטוקס משמשים לעיצוב מראה הפנים, והנפוצים שבהם הם הרמת גבות, עיצוב העיניים, סנטר, קו הלסת והצוואר, וכן טיפול בבעיות סימטריה.
בטיחות

השימוש בטוקסין הבוטולינום מלווה את הרפואה מזה ארבעים שנה במגוון תחומים, וביניהם רפואת עיניים, נוירולוגיה ואורתופדיה. החומר עבר מחקרים ובדיקות רבות אשר הוכיחו את בטיחותו ויעילותו, ואילו הבוטוקס מאושר לשימוש על ידי משרדי הבריאות של יותר משבעים מדינות בעולם, כולל מדינות אירופה וארצות הברית. הסיכוי לתופעות לוואי במינונים הנמוכים של הטיפול האסתטי נמוך ונדיר. תופעות אלו עשויות להתבטא בתחושת כבדות באזור הראש, החולפת מעצמה תוך פרק זמן קצר, ובמקרים נדירים יותר יופיעו נפיחות ושטפי דם מקומיים, או כאבי ראש שחולפים לאחר ימים בודדים.
נוסף על כך, טיפולי בוטוקס למטרות אסתטיות הם הליכים מהירים הנמשכים דקות בודדות, מבוצעים ללא הרדמה ונטולי כאבים. הם מאפשרים חזרה מיידית לשגרת החיים ללא צורך בתקופת החלמה והתאוששות, מלבד האיסור לשכב במשך כארבע שעות לאחר הטיפול. עם זאת, במידה והטיפול בוצע בידיו של מטפל בלתי מקצועי עלול הבוטוקס לדלוף אל אזורים אחרים ולגרום לצניחת הגבות או העפעפיים.
הרשאות לביצוע טיפולי בוטוקס

אמנם טיפולי הבוטוקס הם טיפולים פשוטים יחסית, אך על פי חוקי מדינת ישראל רק לרופא מותר להזריק בוטוקס. לרופאי שיניים יש אישור מיוחד להזריק בוטוקס לאזור הפנים. עם זאת, חשוב להסתייע ברופא מנוסה בתחום, בעדיפות למנתח פלסטי או בעל התמחות בטיפולים אסתטיים. יש לזכור כי הבוטוקס הוא חומר רעיל שבמינונים גבוהים מאוד יכול לגרום נזק בלתי הפיך. הרעלן מוחדר לאזור המיועד בעזרת מזרק עם מחט דקה בגודל 31G, בדיוק כמו שמזריקים אינסולין, כדי לשתק את השרירים שגורמים להופעת הקמטים, וביצוע מוצלח של ההליך דורש ידע מקיף ודיוק רב מבחינת כמויות החומר ואופן ההזרקה.
יש לציין כי מדינות רבות, כגון בריטניה וחלק ממדינות ארצות הברית מתירות גם לקוסמטיקאיות להזריק בוטוקס, זאת לאחר שעברו קורס הכשרה בן 6 שעות.
בחודש אוגוסט 2015 קבע השופט יורם נועם כי גם בישראל מותר לקוסמטיקאיות להזריק בוטוקס וכי הזרקת בוטוקס אינה בבחינת "עיסוק ברפואה" כהגדרתו בחוק.
כמו כן יש מספר רמות בחוזק של הבוטוקס. הוא נמדד ביחידות בינלאומיות הנקראות "יוניט". 50 יוניט. 100 יוניט. 200 יוניט.
כמות החוזק נקבעת על ידי דילול החומר במים פיזיולוגים, כלומר הוספת יותר מים מביאה לירידת אחוז החומר בנפח. לדוגמה אם נשים 2 מ"ל בבקבוקון 100 יוניט או שנשים 4 מ"ל בבקבוקון 200 יוניט נקבל תוצאה זהה של חוזק החומר בנפח.
בשאר המקומות בפנים כמו סנטר בקמטים אחרים הטיפול הוא חומצה היאלורונית. התייחסות ל"בוטוקס בשפתיים" אינה נכונה כיוון שעיבוי שפתיים משתמשים בחומצה היאלורונית שנותנת נפח. אך לא בבוטוקס שתפקידו לשתק שריר.
דרך פעולה

הבוטוליניום טוקסין הוא חלבון אשר מופק מחיידק מסוים. אותו חלבון אשר מוזרק אל שריר מסוים, חוסם את ההולכה העצבית של השריר ואז למעשה השריר לא מגיב/ משותק. במערכת העצבית שלנו ישנם קולטנים, אותם קולטנים רגישים לגירויים ומעבירים אינפורמציה מהמוח ישירות אל השרירים עצמם ככה שאם אתם רוצים להרים את הגבות אז אתם מרימים את הגבות וגם שריר המצח שמעל הגבות מתקמט גם כן. כאשר אנחנו מזריקים בוטוקס במצח אנחנו למעשה חוסמים את הגירוי העצבי בשרירי המצח וכאשר אנחנו נרים את הגבות שרירי המצח לא יתקמט. חשוב להדגיש כי הטיפול בבוטולניום טוקסין מיועד לשרירים בלבד והוא אינו חומר מילוי. אותו החלבון שחוסם לנו את הגירוי העצבי לא מחזיק לתמיד, משמע הבוטוקס אינו חומר קבוע. החלבון מתפרק ומשתחרר אחרי פרק זמן ממוצע של בין 3-6 חודשים והשריר חוזר לתפקוד רגיל. חשוב לציין כי יש הוכחה מחקרית וטיפולית כי מי שמתמיד בטיפולים בבוטולניום טוקסין נהנה מתוצאה יותר ארוכת טווח והסיבה היא השריר עצמו. ניתן להשוות את התהליך שקורה בהזרקות בוטוקס קבועות לגבס על היד לדוגמה ואנחנו נסביר. אם היה לכם גבס על היד או על הרגל פעם אתם בוודאי זוכרים כי אחרי שהורדתם אותו השרירים שלכם היו כל כך חלשים שפעולות בסיסיות למדי התלוו בקשיים יוצאי דופן. הסיבה היא כי השריר התנוון ונחלש בגלל שהרבה זמן הוא לא היה פעיל וכך למעשה פועל כל שריר. אם הזרקנו בוטוקס במצח 5-6 פעמים ברצף בתקופות זמן קבועות של 4 חודשים כאשר אנחנו יוצאים מנקודת הנחה שהטיפול הראשון החזיק 4 חודשים, אתם תופתעו לגלות כי אחרי הטיפול השישי לשריר שלכם ייקח יותר מ-4 חודשים על מנת לחזור לעצמו. חשוב לציין כי יש אפשרות גם לפתח נוגדנים לבוטוליניום טוקסין ומי שמפתח נוגדנים לבוטוקס הטיפול לא יהיה אפקטיבי כלפיו כי החלבון ישתחרר מהר מאוד ולעיתים אף לא ייתפס במערכת העצבית. מצב זה קורה במידה ומבצעים יותר מדי טיפולי בוטוקס בפרק זמן קצר. נציין כי מומלץ לא לבצע יותר מטיפול אחד בבוטוקס בתקופה של שלושה חודשים מהחשש לפתח נוגדנים לחומר. לדוגמה מטופל שעבר הזרקת בוטוקס והחומר השתחרר אצלו כעבור חודשיים עקב פעילות שרירים חזקה, יומלץ לו לחכות עוד חודש כדי לחדש את הטיפול על מנת להימנע ממצב בו הלקוח פיתח נוגדנים והטיפול הופך להיות לא רלוונטי לאותו מטופל. טיפול בבוטוליניום טוקסין מתבצע בשני חלקים. קודם כל מנת הבוטוקס הראשונית תהיה מוזרקת במינונים מעט נמוכים ממה שהרופא חושב לנכון. לאחר תקופת זמן של בין שבועיים לשלושה שבועות על המטופל לחזור לביקורת והרופא משלים נקודתית את ההזרקת בוטוקס על מנת להגיע לתוצאה מדויקת. הסיבה היא כי אין דרך לפרק את הבוטוקס אחרי שהוא הוזרק ואם מזריקים אפילו קצת יותר מדי בוטוקס זה עלול להשפיע על שרירים בסמוך לאזור שבו אנחנו מעוניינים לטפל וזה עלול להביא לסיבוכים קוסמטיים -במקרה ומדובר בהזרקת בוטוקס לצרכים קוסמטיים ובמקרים יותר קשים גם בעיות תפקודיות למטופלים שסובלים מעוויתית שרירים, מיגרנות ושאר הטיפולים בבוטוקס שאינם קוסמטיים.
סוגי בוטוקס

חלבון הבוטוליניום טוקסין הוא אותו החלבון בכל אחת מהחברות אשר מייצרות את הבוטוקס. ההבדלים בגדול הם בריכוזים ובמיתוג החומר. הבוטוקס המוכר כיום הופק לראשונה בחברת אלגרן תחת השם המקורי בוטוקס. חברת אלרגן מכרה את הפטנט שלה למתחרים שמייצרים מוצר דומה תחת שם מותג שונה. בישראל לדוגמה ישנם שלושה מותגים מובילים המייצרים בוטוליניום טוקסין וב-99% מהמקרים בארץ ההזרקה של הבוטוליניום טוקסין תהיה של אחת משלוש החברות.
אלרגן - חברת אלרגן המייצרת את הבוטוקס המקורי.
דיספורט - המותג השני בגודלו, מייצרים בוטוקס בריכוזים שונים. חברת דיספורט משתדלת להיות יותר "נוחה" לרופאים בריכוזים שלה ורופאים מעידים כי הריכוזים של הדיספורט פחות עדינים וכי הסיכוי לדילול לא נכון של החומר נמוך משמעותית.
קסיאומין (XEOMINׂׂ) - המותג השלישי בגודלו בארץ. מייצר בוטוליניום טוקסין איכותי וקל לשימוש, פחות נפוץ בארץ משיקולי מחיר.
לקריאה נוספת

Rebecca Small MD FAAFP, A Practical Guide to Botulinum Toxin Procedures, Lippincott Williams and Wilkins, 2012. ISBN 1609131479
הערות שוליים

↑  טיפולים אסתטיים על ידי רופאי שיניים, חוזר חטיבת הרפואה, פורסם על ידי משרד הבריאות, 2019
↑  שימוש בבוטולינום טוקסין ברפואה אסתטית – שליש פנים עליון, באתר ההסתדרות לרפואת שיניים בישראל
↑  משרד הבריאות אישר: רופאי שיניים יוכלו להזריק בוטוקס באזור הפה, באתר איגוד רופאי בריאות הציבור בישראל, ‏11 בספטמבר 2019
↑  אסדרת תחום הטיפולים והניתוחים הפלסטיים האסתטיים, דוח מבקר המדינה 69ב, 2019
↑  בוטוקס: מהו הזמן הנכון להתחיל ומתי אסור להזריק?, באתר BEOK, ‏3 באפריל 2024
↑  עופר מאיר, משרד הבריאות מזהיר מפני הבוטוקס, באתר ynet, 23 באוגוסט 2004
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.