stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אייל קמינקא
ביוגרפיה

קמינקא הוא מוזיקאי לשעבר (צ'לו), בוגר תיכון תלמה ילין בגבעתיים. שירת כקצין בחיל השריון, בוגר תואר ראשון (1999) בהצטיינות בתקשורת ומנהל עסקים מהאוניברסיטה העברית בירושלים, ותואר שני (2002) במנהל עסקים (MBA). בשנת 2011 סיים את לימודי הדוקטורט שלו בחינוך באוניברסיטת בר-אילן בהנחיית פרופסור זמירה מברך. קמינקא חקר את השפעת חשיבה תוצאתית על היכולת לפתור בעיות כלליות (בעיות חיים) ובעיות מתחום ידע ספציפי ונמנה עם מפתחי התוכנית "חינוך תוצאתי מיטבי" – הטמעת חשיבה תוצאתית במערכת החינוך. במקביל, עסק בייעוץ אסטרטגי והנעת ארגונים בהתבסס על חשיבה תוצאתית, תכנון וליווי ועדת רוזנטל לקביעת סטנדרטים לתפעול מעונות יום לגיל הרך ופיצול משרד העבודה והרווחה והקמת משרד התמ"ת (שהפך ב-2013 למשרד הכלכלה).
משנת 2006 ועד אמצע 2013 שימש כמנכ"ל משותף למרכז לחשיבה פורצת דרך (מרכז המתמחה בייעוץ אסטרטגי, ליווי מנהלים בכירים והטמעת שינויים), ולפני כן עמד בראש הרשות לקידום תעסוקה, השכלה וקהילה (מיזם של ג'וינט ישראל וממשלת ישראל). לעמדת ניהול זו הגיע לאחר ששימש מאז שנת 2001 בעמדות ניהול שונות, ביניהן הקים חברת הזנק (סטארט-אפ) בתחום מידע חכם באינטרנט והיה מנהל אזורי בחברת משאבי אנוש. בנוסף, שימש כיועץ בכיר לחינוך וניהול וליווה את ההקמה ותפיסת החינוך של חברת ההזנק הישראלית ג'ויטונס (שינתה את שמה ל- SIMPLY). בנוסף, ליווה חברות וארגונים במגזר הציבורי והפרטי כיועץ בכיר למנהלים ושימש כמרצה לניהול, לחינוך ולייעוץ ארגוני במוסדות שונים בארץ (ביניהם אוניברסיטת בר-אילן, מכללת אורות ישראל והמכללה למינהל בראשון לציון).
בשנים 2013–2022 עמד בראש בית הספר הבינלאומי להוראת השואה ביד ושם והוביל את הארגון ותפיסת הזיכרון בזירה החינוכית הישראלית והבינלאומית. במקביל, התמחה בגישור למנהלים בכירים, וסיים תוכנית אדוות של ארגון מעוז בשיתוף עתודות לישראל (הכשרת מנהלים בכירים) ששיאה לימודי ניהול בבית הספר למנהל עסקים בהרווארד (HBS).
מאז 2022 הוא עוסק בעיקר בכתיבה, בייעוץ ופעילות חברתית. פרסם עד כה דרך הוצאת הקיבוץ המאוחד, ידיעות אחרונות, מק ספרי איכות, סטימצקי ו-עיתון77. נשוי לאילנה, אב לארבעה ומתגורר בצור הדסה. בנו הבכור, סגן ינאי קמינקא, נפל בקרב בבסיס זיקים ב-7 באוקטובר 2023, במלחמת אוקטובר 2023 (חרבות ברזל). בנו נבו קמינקא ובתו תמנה קמינקא שיחקו בתפקידי מפתח בסדרות שונות, ביניהן כראמל, אבא מטפלת ושלי הכובשת.
ביוגרפיה > ינאי קמינקא (30.10.2002 - 7.10.2023)

בנו הבכור של אייל, סגן ינאי קמינקא, שימש כמפקד מחלקה בבא"ח העורף כשהחלה מתקפת הפתע של החמאס על ישראל במלחמת אוקטובר 2023 (חרבות ברזל). הפלוגה של ינאי נשארה באותה השבת לשמור על בסיס זיקים. ינאי נהרג בקרב זיקים בשעה 8:13 בבוקר, בשעה שהוא ושאר מפקדי הפלוגה החליטו להגן בגופם על הטירונים והאזרחים ששהו בבסיס, פינו את הטירונים לאחור ותפסו את העמדות הקדמיות מול יחידות הקומנדו של החמאס.
בתחילת הקרב ינאי רץ לעמדת הים ביחד עם הסמלים יריב והראל והגנו על עשרים האזרחים שברחו לבסיס לאחר שהותקפו ממחבלים שחדרו בסירות מהים. לאחר מכן ותוך כדי ניהול הקרב, ינאי ראה הודעות מצוקה ממפקדים שנלחמו בעמדה שנייה, "ש.ג.-מטווחים", מוקד התקפה נוסף של המחבלים. ינאי קיבל החלטה אישית להציל את חבריו: הוא תידרך את יריב, הפקיד בידיו את השמירה על האזרחים, ורץ לעמדה האחרת שנמצאת בקצה השני של בסיס זיקים. הוא חילץ את אחת המפקדות שנפצעה ותפס את מקומה. בעמדה זו ניהל קרב פנים אל פנים מול לוחמי קומנדו של החמאס, ביחד עם סגן אדר בן סימון, סמ"ר עמרי ניב פיירשטין וסמ"ר עדן לוי. ארבעת המפקדים החזיקו מעמד ללא תחמושת בקרב קשה למעלה מחצי שעה. בשעה 8:13 בבוקר נורה עליהם טיל RPG והם נהרגו במקום.
קרב זיקים הסתיים עם 7 הרוגים: ארבעה קצינים (מתוך חמישה קצינים שהיו באותה השבת בבסיס), שני סמלים וחייל טירון. מרבית הפצועים בפלוגה היו מפקדים ששמו עצמם בקדמת הקרב והגנו על החיילים והאזרחים. מנגד, מפקדי הפלוגה הצליחו לעצור את התקדמות המחבלים, מנעו את כיבוש הבסיס והצילו את חייהם של כמאה טירונים, עשרות אזרחים, ועשרות משפחות בקיבוצים הסמוכים, קיבוץ זיקים וקיבוץ כרמיה.
קידום זיכרון השואה

קמינקא הוביל את בית הספר הבינלאומי להוראת השואה ביד ושם, המוסד החינוכי הגדול בעולם בתחום, במשך תשע שנים (2013–2022)[דרוש מקור].
הישגיו של בית הספר בשנים אלו כללו:
פיתוח והטמעת בשבילי הזיכרון: תוכנית לאומית בישראל להוראת השואה לבתי ספר יסודי עד תיכון. התוכנית קיבלה אישור בתקופת שר החינוך שי פירון, ובמשך מספר שנים הוטמעה ברחבי הארץ. התוכנית כללה תכנים (מערכי שיעור, חומרי הוראה והעשרה), הכשרת אלפי מורים והטמעות בבתי ספר.
פיתוח והטמעת קולכם שמעתי: אסופת זיכרון עבור צה"ל וכוחות הביטחון, לשימוש מפקדים וחיילים המעוניינים לגעת באופן עמוק בזיכרון השואה. האסופה זכתה לתהודה רבה, אומצה על ידי הרמטכ"ל גדי איזנקוט ואלופי צה"ל, הוטמעה בקרב מאות אלפי חיילים במצטבר ואומצה על ידי משטרת ישראל.
קידום ופיתוח תפיסה חינוכית כוללת, ספיראלית ורב גילאית לחינוך בתחום השואה.
פיתוח והטמעת קולכם שמעתי ציבורי: האסופה הצה"לית עברה התאמה לציבור הרחב ויצאה כמהדורת זיכרון בארץ בשיתוף הוצאה לאור סטימצקי.
IHRA: ייצוג מדינת ישראל בארגון הבינלאומי International Holocaust Remembrance Alliance המהווה את ארגון הגג של מדינות העולם לזיכרון, מחקר וחינוך בתחום השואה. במסגרת עבודתו, קמינקא נמנה בצוות העבודה שעסק בחינוך עולמי, והיה ממובילי צוות ההיגוי למחקר רחב היקף שעסק באופני הלימוד השונים של השואה ברחבי העולם. בתקופה זו, ובעקבות עבודה מאומצת מאחורי הקלעים, המדינות החברות ב-IHRA הסכימו על הגדרה מאוחדת של מושג האנטישמיות (כהגדרה שאינה מחייבת מבחינה משפטית).
ייצוג יד ושם מול מנהיגים ברחבי העולם, שרי חינוך ואנשי מקצוע בכירים, לקידום זיכרון השואה בזירה החינוכית.
קידום פרויקט עדים וחינוך: פרויקט שנועד להנגיש את סיפורם יוצא הדופן של ניצולי שואה לקהלים רחבים במגוון מתודות צילום והנגשה. הפרויקט שהחל עוד לפני תקופת כהונתו של קמינקא, כולל עשרות סרטי עדות במגוון שפות המתאימים הן למערכות החינוך השונות והן לציבור הרחב.
הקמת מרכז חינוכי חדשני בבסיס ההדרכה הדרומי של צה"ל, "עיר הבה"דים" ע"ש אריאל שרון. הקמת המרכז כללה פיתוח תפיסה חינוכית חדשנית, שימוש במגוון מתודות הדרכה, והתאמת שפת הזיכרון למגוון רחב של קהלים. המרכז נבנה במהלך מספר שנים בתמיכה ובשיתוף פעולה של משרד הביטחון וצה"ל, בהובלת מפקדי עיר הבה"דים וקציני החינוך הראשיים, ובעיצוב חברת בריז.
הכשרת עשרות אלפי מורים מהארץ ומחוץ לארץ, דרך קורסים, סדנאות, הרצאות ופיתוח חומרים ייעודיים.
ייצוג יד ושם ומדינת ישראל בפורומים בינלאומיים שונים, לרבות נאום בפאנל מומחים באו"ם, עבודה מול אונס"קו, כנסים בינלאומיים, ועוד.
קידום חתימה של עשרות מסמכי הבנות וחוזים בינלאומיים לטובת הנכחת זיכרון השואה במערכות חינוך בעולם.
לקריאה נוספת

קמינקא, א. (2011). "חשיבה תוצאתית: השפעתן של התערבויות לקידום חשיבה תוצאתית על יכולתם של תלמידים לפתור בעיות כלליות ובעיות מתחום ידע ספציפי". דיסרטציה לקבלת תואר דוקטור, אוניברסיטת בר-אילן, רמת גן.
הערות שוליים

↑  סטנדרטים להפעלת מסגרות חינוכיות לפעוטות, דו"ח ועדה מייעצת בראשותה של פרופ' רוזנטל, משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, ינואר 2009
↑  עדו בן פורת, צפו: פורום מטכ״ל ב״יד ושם״, באתר ערוץ 7, ‏2018-04-09
↑  התפיסה החינוכית של בית הספר הבין-לאומי להוראת השואה, יד ושם, באתר www.yadvashem.org
↑  קולכם שמעתי, באתר www.yadvashem.org
↑  A world that remembers the Holocaust | IHRA, www.holocaustremembrance.com
↑  Edited by Monique Eckmann, Doyle Stevick and Jolanta Ambrosewicz-Jacobs, Research in Teaching and Learning about the Holocaust: A Dialogue Beyond Borders (March 2017), IHRA Publications
↑  What is antisemitism?, IHRA (באנגלית)
↑  יום הזיכרון לשואה ולגבורה: סרטונים, באתר www.yadvashem.org
↑   מרכז חינוכי חדש להנחלת זיכרון השואה והגבורה בעיר הבה"דים, באתר צה"ל, 26 באפריל 2022
↑  United Nations to Join Permanent Missions of Ukraine, Israel in Marking Seventy-fifth Anniversary of Tragedy at Babi Yar, 2 November | UN Press, press.un.org
↑  "לא תכננתי לכתוב, המילים נקרעו ממני" - מדור תרבות-ספרים, אתר סרוגים, ‏11 במרץ 2025
↑  ראיון עם גואל פינטו, כאן תרבות, ‏27 בנובמבר 2024
↑  "הייתי במקומות הכי חשוכים", ענת לב-אדלר ידיעות אחרונות, ‏2 בינואר 2025
↑  הומאוסטזיס בפייסבוק
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310137605171  LCCN: no2002027911  VIAF: 185729032   WorldCat (עם VIAF): 185729032
ראלף מאצ'יו

| --- | --- |

ראלף מאצ'יו, 2019
 לידה:  4 בנובמבר 1961 (בן 63) האנינגטון, ניו יורק, ארצות הברית
 שם לידה:  Ralph George Macchio Jr. 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1980 
 בן או בת זוג:  Phyllis Fierro (1987–?) 
 צאצאים:  דניאל מאצ׳יו ג׳וליה מאצ׳יו
 מספר צאצאים:  2
 פרופיל ב-IMDb
 
ראלף ג'ורג' מאצ'יו הבן (באנגלית:) Ralph George Macchio; נולד ב-4 בנובמבר 1961) הוא שחקן אמריקאי שהתפרסם בזכות תפקידיו בדרמות הנעורים "קראטה קיד", "נערי הכרך", ו"קוברה קאי".
ביוגרפיה

מאצ'יו נולד למשפחה אמריקאית-איטלקית בעיירה האנינגטון, שבמדינת ניו יורק. הוא בנם של רוזלי וראלף מאצ'יו האב, שבבעלותם הייתה חווה.
מאצ'יו החל את קריירת המשחק שלו בשנת 1980, בסדרה "שמונה זה מספיק" בה גילם את הנער ג'רמי אנדרטי.
ב-1983 שיחק בדרמת הנעורים של פרנסיס פורד קופולה "נערי הכרך", לצד קבוצת שחקנים צעירים שהפכו לאורך השנים לכוכבי קולנוע מצליחים, בהם טום קרוז, מאט דילון ורוב לאו. בסרט זה מאצ'יו גילם את ג'וני קייד, חבר כנופיית הגריזרס שהורג בטעות חבר בכנופיה היריבה. אחר כך שיחק בקומדיה "מטורפים מטורפים המורים" (1984) לצד ניק נולטי.
מאצ'יו הפך לאחד מאלילי הנוער המפורסמים ביותר של שנות ה-80 בזכות הופעתו בדרמת ההתבגרות של ג'ון ג. אבילדסן "קראטה קיד". בסרט גילם את הנער דניאל לארוסו, שמתאמן אצל שרת הבניין בו הוא מתגורר, המאסטר לקראטה מר מיאגי (נוריוקי מוריטה), במטרה להיאבק בחבורת בריונים מבית הספר בו הוא לומד שנוהגת להתקוטט עמו. בזכות ההצלחה המסחרית לה זכה הסרט, המשיך מאצ'יו גם לשני סרטי המשך.
ב-1986 גילם בדרמה המוזיקלית "קרוסרודס" את הגיטריסט יוג'ין מרטון.
ב-1992 הופיע בקומדיה "בן דודי ויני" בתור ביל המסתבך עם החוק באלבמה בעוון רצח שלא ביצע. על מנת להגן על חפותו הוא מגייס את בן דודו, עורך הדין וינסנט גמביני (ג'ו פשי).
ב-2006 שיחק בקומדיה "ליגת הבירה" ובשנים 2008–2009 בעונה השלישית של הסדרה "בטי" בתור הפוליטיקאי ארצ'י רודריגז.
במהלך הרבעון השני של 2011 הופיע בגרסה האמריקנית של התוכנית "רוקדים עם כוכבים", והודח לבסוף במהלך חצי הגמר.
ב-2013 הופיע מאצ'יו בתפקיד אורח בקומדיית המצבים "איך פגשתי את אמא" (How I met your mother) בתור עצמו.
בשנת 2018, כ-34 שנה לאחר צאת "קראטה קיד" הראשון, החל מאצ'יו להופיע בסדרת ההמשך לסרט, "קוברה קאי". לסדרה, שזכתה להצלחה רבה, צולמו שש עונות.
חיים אישיים

סבתו של מאצ'יו הכירה בינו לבין אשתו לעתיד, פיליס פיירו, כאשר הוא היה בן 15. בני הזוג התחתנו ב-5 באפריל 1987. לבני הזוג יש שני ילדים משותפים - בת בשם ג'וליה (נולדה ב-1992) ובן בשם דניאל (נולד ב-1996 והוא נקרא על שם הדמות דניאל לרוסו).
פילמוגרפיה > קולנוע

"Up the Academy"(אנ')‏ (1980)
"נערי הכרך" (1983)
"קראטה קיד" (1984)
"מטורפים מטורפים המורים" (1984)
"קרוסרודס" (1986)
"קראטה קיד 2" (1986)
"רעם מרוחק" (1988)
"קראטה קיד 3" (1989)
"יותר מדי שמש" (1991)
"בן דודי ויני" (1992)
"ערום בניו יורק" (1993)
"ליגת הבירה של ארטי" (2006)
"היצ'קוק" (2012)
"הוא הרבה יותר מפורסם ממך" (2013)
קראטה קיד: הגדולים מכולם (2025)
פילמוגרפיה > טלוויזיה

"הפמליה" (2005)
"בטי" (2008–2009) - השתתף ב-11 פרקים
"חוק וסדר: כוונה פלילית" (2010) – בפרק ה-15 של עונה 9
"בניחוש חוקר" (2010) – בפרק ה-13 של עונה 5 ובפרק 3 של עונה 8 (שתי דמויות שונות)
איך פגשתי את אמא (2012) - בתפקיד עצמו
"הצמד" (2017)
"קווין יכול לחכות" (2018)
"קוברה קאי" (2018–2025)
הערות שוליים

↑  מאיר שניצר, סרט - כשהם לא מתכוונים, זה מצחיק, חדשות, 24 בינואר 1985
↑  רותה קופפר, "בטי המכוערת" תרד מהמסך בסוף העונה, באתר הארץ, 31 בינואר 2010
↑   חן חדד, "קוברה קאי": הבינג' הכיפי של השנה שכנראה פיספסתם, באתר הארץ, 25 בנובמבר 2018
↑   חן חדד, "קוברה קאי": המעבר לנטפליקס לא היטיב עם הסדרה הזאת, באתר הארץ, 3 בינואר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007458862905171  PLWABN: 9810608982605606  BIBSYS: 98053869  BNE: XX891672  BnF: cb139370353 (data)  GND: 142501530  ISNI: 0000 0000 8163 4531  LCCN: n85281518  MusicBrainz: 60c020b2-276b-4384-9f26-284dacab2124  NKC: xx0097076  NLK: KAC2020M0207  NTA: 074590367  SUDOC: 109086392  VIAF: 90611565   WorldCat (עם VIAF): 90611565
גרג הנרי

| --- | --- |

גרג הנרי בשנת 2016
 לידה:  6 במאי 1952 (בן 72) לייקווד, ארצות הברית 
 סוגה מועדפת:  קאנטרי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1976
 אתר אינטרנט
 פרופיל ב-IMDb
 
גרג לי הנרי (באנגלית: Gregg Lee Henry; נולד ב-6 במאי 1952) הוא שחקן אופי אמריקאי, וגם מוזיקאי רוק, בלוז וקאנטרי.
ביוגרפיה

הנרי נולד בלייקווד שבמדינת קולורדו. הוא ידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד הרוצח הסדרתי דניס ראדר בסרט הטלוויזיה "The Hunt for the BTK Killer", ומתפקידיו בסרטי קולנוע כגון "פייבאק" ב-1999, ו"תעתועי גוף" בבימויו של בריאן דה פלמה משנת 1984. הנרי המשיך לשתף פעולה עם דה פלמה והופיע בשישה מסרטיו.
בטלוויזיה הופיע הנרי ביותר מ-75 סדרות ותוכניות בהן "הנובוריצ'ים", "פיירפליי", "בנות גילמור", "24", "זאב מעופף", "CSI", "רצח במשיכת קולמוס", "מטלוק", "פרקליטי אל איי", "פלקון קרסט", "בלשים בלילה", "מגנום, בלש פרטי", "עני ועשיר, חלק שני", "המנטליסט", "קאסל", "Glee", "סוכן מחוק" ו-"Breakout Kings".
הנרי גילם את יו פאנטה לצדם של אדי איזרד ומיני דרייבר בסדרת הטלוויזיה "הנובוריצ'ים". הוא שיחק בתפקיד דובס בסדרה "צווארון לבן" ברשת USA, ובדמות הוליס דויל בסדרה "סקנדל" של רשת ABC. ב-10 ביוני 2013 החל להופיע בתפקיד הבלש קארל רדיק בסדרת הדרמה "ההריגה". ב-2014 הופיע בתפקיד קטן בסרט מבית מארוול "שומרי הגלקסיה". עוד השתתף בסדרה "גיהנום על גלגלים" ובסדרה "המעקב".
בשנת 2021 שיחק הנרי בסדרת הטלוויזיה הישראלית-אמריקאית "פגע וברח" שיצרו ליאור רז ואבי יששכרוף לשירות של נטפליקס.
ביוגרפיה > חיים אישיים

הנרי נשוי לבמאית התיאטרון האמריקאית ליזה ג'יימס. בני הזוג חיים בלוס אנג'לס.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1978 | מעבר לתקווה | Mean Dog Blues | פול רמזי |  |
| 1979 |  | Hot Rod | בריאן אדיסון |  |
| 1981 |  | Just Before Dawn | וורן |  |
| 1983 | פני צלקת | Scarface | צ'ארלס גודסון | ללא קרדיט |
| 1984 | תעתועי גוף | Body Double | סם בוצ'רד |  |
| 1986 |  | Banter | רוברט פרסקוט |  |
| 1987 | בייטס מוטל | Bates Motel | טום פולר | סרט טלוויזיה של NBC |
| 1988 | משחק הוגן | Fair Game | ג'ין |  |
| 1989 | חטאי מלחמה | Casualties of War | תובע |  |
| 1992 | שבע פנים לקיין | Raising Cain | לוטננט טרי |  |
| 1998 | מסע בין כוכבים: המרד | Star Trek: Insurrection | גאלאטין |  |
| 1999 | פייבאק | Payback | ואל רזניק |  |
| 2001 |  | Southlander: Diary of a Desperate Musician | ליין וינדבירד |  |
| 2001 |  | Layover | ג'ק ג'לארדו |  |
| 2002 | פאם פאטאל | Femme Fatale | שיף |  |
| 2002 | בליסטיק | Ballistic: Ecks vs. Sever | רוברט גאנט / קלארק |  |
| 2003 |  | Purgatory Flats | דין מקלין |  |
| 2003 | חטא | Sin | קונרד |  |
| 2004 |  | Sleep Easy, Hutch Rimes | קוטון פראודפיט |  |
| 2005 |  | Heatless | לוטננט רוס קרטר |  |
| 2005 | שותף סמוי | Silent Partner | השגריר לפונטיין |  |
| 2005 |  | The Hunt for the BTK Killer | דניס ראדר |  |
| 2006 |  | Slither | ג'ק מקרידי |  |
| 2006 | טיסה 93 | United 93 | קולונל רוברט מאר |  |
| 2006 | הדליה השחורה | The Black Dahlia | פיט לוקינס |  |
| 2011 |  | Super | בלש ג'ון פלקנר |  |
| 2011 |  | Isolation | ד"ר לורנס מור |  |
| 2011 | האיחוד | The Reunion | קייל ויליס |  |
| 2012 |  | Unfair and Imbalanced | ג'ים מורן |  |
| 2012 |  | The Patriot of America | סמואל בורוול |  |
| 2012 | יום יבוא | Any Day Now | למברט |  |
| 2014 | שומרי הגלקסיה | Guardians of the Galaxy | סבא של פיטר קוויל |  |
| 2016 | ג'ייסון בורן | Jason Bourne | ריצ'רד וב |  |
| 2016 | הניסוי של בלקו | The Belko Expriment | "הקול" (מנהל הניסוי) |  |
| 2017 | הטיטאנים הצעירים: חוזה יהודה | Teen Titans: The Judas Contract | דם אחי (קול) |  |
| 2017 | שומרי הגלקסיה: חלק 2 | Guardians of the Galaxy Vol.2 | סבא של פיטר קוויל |  |
| 2018 | מרד במשרד | Office Uprising | פרנקלין גאנט |  |
| TBA |  | Above the Line | ג'ק וודרואו |  |
משחקי וידאו

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1999 |  | Star Trek: Hidden Evil | גאל'נה |  |
| 2012 |  | Lollipop Chainsaw | גדעון סטרלינג |  |
הערות שוליים

↑  "Gregg Henry biography". BuddyTV. נבדק ב-2 באפריל 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Rollins, Peter C. (2003). Hollywood's Indian: the portrayal of the Native American in film. University Press of Kentucky. pp. 143–. ISBN 978-0-8131-9077-8. נבדק ב-27 בספטמבר 2011. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2  Gregg Henry at the Internet Movie Database
↑  "Gregg Henry: Biography". TV Guide. נבדק ב-2 באפריל 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Twitter / GreggHenry88: That's a wrap for me on". Twitter.com. 4 בספטמבר 2013. נבדק ב-2014-07-12. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007367092905171  PLWABN: 9810584762205606  BIBSYS: 8000875  BnF: cb14031199r (data)  GND: 142404330  ISNI: 0000 0001 0858 1303  LCCN: no96008539  NKC: xx0310876  SUDOC: 059908084  VIAF: 64205912   WorldCat (עם VIAF): 64205912
פסיפיק סאות'ווסט איירליינס

פסיפיק סאות'ווסט איירליינס (בראשי תיבות: PSA) הייתה חברת תעופה אמריקאית שהתבססה בסן דייגו שבקליפורניה, אשר פעלה משנת 1949 עד 1988. הייתה זו חברת התעופה הזולה הראשונה בארצות הברית. בחברת PSA קראו לחברה "החברה החברותית בעולם" וחיוך היה מצויר על חרטומי מטוסי החברה שכונו הציפורים המחייכות. בעיתונות היא כונתה "נושאת הדגל הבלתי רשמית של מדינת קליפורניה במשך כמעט 40 שנים". זו הייתה אחת מארבע החברות שהתאחדו לתוך US איירווייז המחודשת, שהתמזגה לתוך חברה אמריקן איירליינס בשנת 2014. US איירווייז השתמשה בשם PSA שהחליף את שמה של חברת הבת שלה ג'טסטרים אינטרנשיונל איירליינז כדי לשמר את המותג.
בשנת 2005 נצבע אחד ממטוסי US איירוויז, מסוג איירבוס A319 בצבעי PSA הקלאסיים למזכרת כחלק מפרויקט מורשת לצביעת 4 מטוסים בצבעי החברות מהן הורכב האיחוד.
תאונות ותקריות

ב-15 בינואר 1969, מטוס של PSA מסוג בואינג 727-100 פגע קלות במטוס מסוג ססנה 182, בעת שטיפס לגובה שיוט. שני המטוסים היו בשטח אווירי מפוקח ושידרו על תדר משותף. הבואינג המשיך לאונטריו ונחת שם בבטחה. הססנה, שנפגע בכנפו הימנית, נאלץ לחזור לנמל התעופה הבינלאומי של סן פרנסיסקו.
ב-5 במרץ 1974, מטוס אימון של PSA מסוג YS-11 סבל מכשל בשני המנועים שלו והתרסק במדבר במדינת קליפורניה. בעת הכשל המטוס דימה הזדקרות בעת נחיתה. כל ארבעת אנשי הצוות שרדו את התאונה. המטוס נהרס לחלוטין.
ב-25 בספטמבר 1978 אירע האסון האווירי בסן דייגו, במהלכו טיסה 182 של פסיפיק סאות'ווסט איירליינס, שהופעלה במטוס מסוג בואינג 727-200, התרסקה בסן דייגו תוך כדי ניסיון נחיתה בנמל התעופה הבין-לאומי סן דייגו, קליפורניה בעקבות פגיעה במטוס מסוג ססנה שהופעל על ידי מרכז הטיסה גיבס. הבואינג התרסק במהירות ובעוצמה לתוך שכונת מגורים וגרם לנזק רב ו-7 הרוגים על הקרקע. כל 135 נוסעי ואנשי צוות המטוס נהרגו גם כן, יחד עם 2 אנשי הצוות על הססנה. נכון לאותו רגע הייתה זו התאונה האווירית הקשה ביותר בהיסטוריה של ארצות הברית, ועד היום זוהי התאונה האווירית הקשה ביותר במדינת קליפורניה וההתנגשות האווירית הקשה ביותר בהיסטוריה של ארצות הברית.
ב-7 בדצמבר 1987, טיסה 1771 של פסיפיק סאות'ווסט איירליינס, על מטוס מסוג בריטיש אירוספייס 146 בטיסה מתוכננת מנמל התעופה הבינלאומי של לוס אנג'לס לנמל התעופה הבינלאומי של סן פרנסיסקו שייט מעל החוף המרכזי של קליפורניה כשהוא החל בצלילה פתאומית ופגע בשטח של חוות בקר. החקירה מצאה שדייוויד בורק, עובד של חברת US אייר (החברה הראשית במיזוג שנערך שנה לאחר מכן שרכשה את PSA), שפוטר בעוון גנבה, עלה על המטוס כשהוא חמוש באקדח, הרג את המנהל שפיטר אותו ואת הטייסים (ואולי את טייסה הראשי של החברה שהיה על המטוס). לאחר מכן בורק הפנה את ההגאים מטה בחדות כדי לגרום לצלילה שתרסק את המטוס. לא היו ניצולים בהתרסקות ובסה"כ מניין ההרוגים מנה 43, 5 אנשי צוות ו-38 נוסעים.
תאונות ותקריות > חטיפות

היו מספר ניסיונות חטיפה כושלים ללא נפגעים. להלן 3 המקרים החמורים ביותר:
ב-7 בינואר 1972, טיסה 902 של פסיפיק סאות'ווסט איירליינס, על מטוס בואינג 727-200 במסלול מסן פרנסיסקו ללוס אנג'לס נחטפה לקובה. בעקבות משא ומתן הנוסעים שוחררו בלוס אנג'לס. 3 דיילי אוויר בתפקיד ו5 שאינם בתפקיד לא שוחררו ונאלצו לטוס עם המטוס לקובה. החוטפים החמושים שכנעו את הצוות לקחת את המטוס לקובה, עם עצירת תדלוק בטמפה. בקובה השליטה על המטוס הוחזרה לקברניט.
ב-5 ביולי 1972, טיסה 710 של פסיפיק סאות'ווסט איירליינס, על מטוס בואינג 737-200 במסלול מסקראמנטו לסן פרנסיסקו נחטף בדרישה להטיס אותו לברית המועצות. המטוס שוחרר על ידי כוח מיוחד של הFBI בהסתערות שהסתיימה עם 2 נוסעים פצועים, נוסע הרוג, ושני חוטפים הרוגים.
ב-1 במאי 1980, טיסה 818 של פסיפיק סאות'ווסט איירליינס, על מטוס בואינג 727 מסטוקטון ללוס אנג'לס עם 8 אנשים על המטוס נחטפה. החוטף דרש להילקח לאיראן אך הוכרע במאבק פיזי על ידי הטייס.
יעדים

לפני המיזוג לתוך חברת US איירווייז החברה הפעילה טיסות ל-31 יעדים. על פי המידע הקיים, הטיסה הפעילה טיסות ל-38 יעדים לפחות, לאורך שנות קיומה. החברה הפעילה טיסות קצרות ליעדים רבים בתוך מדינת קליפורניה, טיסות בתוך ארצות הברית למדינות: איידהו, אריזונה, וושינגטון, יוטה, נבדה, ניו מקסיקו וקולורדו וטיסות בינלאומיות ל-3 יעדים במקסיקו.
צי > צי בעת המיזוג

לפני המיזוג עם לתוך US איירווייז חברת התעופה הפעילה צי של 74 מטוסים. כמו כן, לאורך שנותיה החזיקה החברה בצי של 33 כלי טיס למטרות אימון שכלל בסך הכל 31 מטוסים אזרחיים קלים ו2 מסוקים קטנים.
זהו הצי שפעל ברשות החברה עד לשנת 1988:
| כלי טיס | בצי | נוסעים |
| --- | --- | --- |
| בריטיש אירוספייס 146-100 | 1 | לא ידוע |
| בריטיש אירוספייס 146-200 | 24 | 100-85 |
| דאגלס DC-9-31 | 3 | 107 |
| דאגלס DC-9-32 | 1 | 107 |
| מקדונל דאגלס MD-81 | 23 | 156-150 |
| מקדונל דאגלס MD-82 | 12 | 156-150 |
צי > צי היסטורי

זהו הצי ההיסטורי הכולל שפעל לאורך כל שנות קיומה של החברה של החברה:
| כלי טיס | בצי | נוסעים | כינויים |
| --- | --- | --- | --- |
| בואינג 727 | 51 |  |  |
| בואינג 737-200 | 14 |  | אלברט השמן / FA (קיצור של אלברט השמן באנגלית) |
| בל 206 | 1 |  |  |
| בריטיש אירוספייס 146-100 | 3 |  | מטוס-חייכן |
| בריטיש אירוספייס 146-200 | 24 | 85-100 | מטוס-חייכן |
| דאגלס DC-3 | 9 |  |  |
| דאגלס DC-4 | 4 |  |  |
| דאגלס DC-6 | 1 |  |  |
| דאגלס DC-9-31 | 4 | 107 |  |
| דאגלס DC-9-32 | 2 | 107 |  |
| לוקהיד L-188 אלקטרה | 9 |  | סופר אלקטרה / אלקטרוד / טרוד |
| לוקהיד L-1011 | 1 |  | אמה ציפור-מחייכת (על משקל אמא אווזה) |
| מקדונל דאגלס MD-81 | 23 | 156-150 |  |
| מקדונל דאגלס MD-82 | 17 | 156-150 |  |
הערות שוליים

↑  https://www.planespotters.net/airline/Pacific-Southwest-Airlines-(PSA)
מטוס לוקהיד L-188 אלקטרה של החברה בשנת 1959
מטוס המורשת של US איירוויז בצבעי PSA
מטוס מסוג לוקהיד L-1011 זמן קצר לאחר ייצורו, לפני שנמסר לחברת התעופה, עם החיוך המפורסם על אפו
מטוס מסוג בואינג 737-200 של החברה בשנת 1974
ארברו

ערך זה עוסק בעיר בשוודיה. אם התכוונתם למועדון כדורגל נשים מעיר זו, ראו .
| --- | --- |
סמל ארברו

 מדינה:  שוודיה שוודיה
 מחוז:  ארברו
 חבל ארץ:  נרקה נרקה
 תאריך ייסוד:  1404
 שטח:  43 קמ"ר
 גובה:  34 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  128,658 (31 בדצמבר 2023)
  ‑ במטרופולין:  188,100 (2015)
  ‑ צפיפות:  2,172 נפש לקמ"ר (2015)
 קואורדינטות:  59°16′01″N 15°11′47″E﻿ / ﻿59.2669260014°N 15.196522467624°E﻿ / 59.2669260014; 15.196522467624 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.orebro.se
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת שוודיה מוגדלת) סטוקהולם אופסלה גטבורג האלמסטד מאלמה קרלסקרונה אומאו יבלה קירונה קרלסטד ויסבי נורווגיה פינלנד לטביה ליטא אסטוניה דנמרק האוקיינוס האטלנטי  הים הבלטי ארברו(למפת שוודיה רגילה) סטוקהולם אופסלה גטבורג האלמסטד מאלמה קרלסקרונה אומאו יבלה קירונה קרלסטד ויסבי נורווגיה פינלנד לטביה ליטא אסטוניה דנמרק האוקיינוס האטלנטי  הים הבלטי ארברו(למפת מחוז ארברו רגילה) קרלסקוגה אסקשונד לינדסברי וסטרה ייטלנד  אגם וט. אסטרייטלנד סדר. ייל. וסטמנלנד דלרנה ו ר מ ל נ ד ארברו(למפת מחוז ארברו מוגדלת) קרלסקוגה אסקשונד לינדסברי וסטרה ייטלנד  אגם וטרן אסטרייטלנד סדרמנלנד יילמרן וסטמנלנד דלרנה ו ר מ ל נ ד ארברו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
ארברו (בשוודית: Örebro) היא בירת מחוז ארברו שבמרכז שוודיה.
גאוגרפיה

העיר היא השישית בגודל אוכלוסייתה בשוודיה ומהווה מפגש מרכזי של דרכים, נהרות ואגמים. באֶרברו חיים נכון לשנת 2019 155,989 תושבים ; עם זאת בתחום השיפוט של העירייה נמנים (נכון ל-2008) 132,277 נפש שחיים בעיר ובסביבותיה הקרובות (Örebro kommun).
ארברו שוכנת לקצהו המערבי של האגם ילמרן (Hjälmaren) - הרביעי בגודלו בשוודיה. "הפלג השחור" - Svartån - חוצה אותה ממערב למזרח בדרכו לאגם. ארברו יושבת בלב לבו של החבל העשיר, המאוכלס והמתועש של שוודיה: 70% מאוכלוסיית הממלכה חיים בטווח רדיוס של 300 ק"מ מהעיר. מיקומה בין הערים הגדולות - כ-200 ק"מ מסטוקהולם ו-300 ק"מ מגטבורג ומאוסלו, הפך אותה לעיר פופולרית. המצודה של ארברו מתוארכת למאה ה-13; כיום היא משמשת מושבו הרשמי של מושל המחוז, ולשכת התיירות פועלת בה.
השם Örebro מתייחס לגשר (bro) שחוצה את נהר Svartån שבו נמצאת העיר.
בדומה לערים שוודיות אחרות, ארברו היא ביתם של מהגרים רבים וצאצאיהם - וב-2009 הם מנו 16 אחוזים מתושבי הקומין (הרשות המקומית), כשהם מייצגים כ-150 לאומים שונים. בעיר אוניברסיטה וענפי ספורט מפותחים. מלבד כבישים מהירים ואוטובוסים, את ארברו משרתים מסילות רכבת ושדה תעופה.
בפברואר 2025 התרחש בעיר ירי בבית ספר.
חמש שפות לאהבה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  גארי צ'פמן
 שפת המקור:  אנגלית
 נושא:  זוגיות
 הוצאה
 הוצאה בשפת המקור:  Northfield Publishing
 תאריך הוצאה:  1992
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 978-0736934732
חמש שפות לאהבה: כיצד לבטא מחויבות רגשית כלפי בן או בת הזוג שלך (באנגלית: The Five Love Languages: How to Express Heartfelt Commitment to Your Mate) הוא ספר משנת 1992 מאת גארי צ'פמן. הוא מתאר חמש דרכים כלליות שבהן בני זוג רומנטיים מבטאים וחווים אהבה, אותם צ'פמן מכנה "שפות האהבה". מדובר בפועל בשפה המילולית, זמן איכות, שפת המתנות, שירותים וטיפול, ושפת המגע.