stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפצצת בניין אל-ג'לאא
הערות שוליים

↑   ירדן מיכאלי, הריצה במדרגות והטלפון לפני הפיצוץ: מבט מקרוב להשמדת בניין התקשורת בעזה, באתר הארץ, 16 במאי 2021
↑  "Israeli forces demolish media building in Gaza". Irish Examiner. 15 במאי 2021. אורכב מ-המקור ב-15 במאי 2021. נבדק ב-15 במאי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Akram, Fares; Keath, Lee (15 במאי 2021). "Israel strikes Gaza home of Hamas leader, destroys AP office". AP News. אורכב מ-המקור ב-25 במאי 2021. נבדק ב-26 במאי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Israel destroys Gaza tower housing AP and Al Jazeera offices". Reuters. 15 במאי 2021. אורכב מ-המקור ב-15 במאי 2021. נבדק ב-26 במאי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  אליאור לוי, ליעד אוסמו, יואב זיתון, צה"ל הפיל בניין בעזה ובו רשתות טלוויזיה; חמאס: "נרעיד את ת"א", באתר ynet, 15 במאי 2021
↑  Johnston, Ian (15 במאי 2021). "Israel strikes destroy Gaza tower housing Al-Jazeera and other media". Independent. London. אורכב מ-המקור ב-15 במאי 2021. נבדק ב-26 במאי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Olson, Alexandra (15 במאי 2021). "Media demand Israel explain destruction of news offices". AP News. אורכב מ-המקור ב-15 במאי 2021. נבדק ב-26 במאי 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "'Give us 10 minutes': How Israel bombed a Gaza media tower". Al Jazeera (באנגלית). 16 במאי 2021. אורכב מ-המקור ב-26 במאי 2021. נבדק ב-7 ביוני 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  להב הרקוב, ‏ישראל חשפה בפני ארה"ב "אקדח מעשן" על החמאס טרם הפצצת בניין התקשורת בעזה, באתר מעריב אונליין, 16 במאי 2021
↑  ארה"ב: ביקשנו מישראל הצדקה להפלת מגדל התקשורת בעזה, באתר וואלה, 17 במאי 2021
↑  Allassan, Fadel (17 במאי 2021). "Blinken says he hasn't seen evidence Hamas was in AP building Israel struck". Axios. אורכב מ-המקור ב-18 במאי 2021. נבדק ב-18 במאי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Blinken says U.S. received more information on Gaza high-rise bombing". Reuters. 18 במאי 2021. אורכב מ-המקור ב-26 במאי 2021. נבדק ב-26 במאי 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Federman, Josef (1 ביוני 2021). "Israeli official rolls back army chief comments on AP Gaza". AP News. נבדק ב-1 ביוני 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  יונה לייבזון, ‏ארדן ל-AP: הפצצנו את הבניין שלכם בעזה כי ניסו לשבש ממנו את כיפת ברזל, באתר ‏מאקו‏, 8 ביוני 2021
↑  "UN court pressed to probe Israel strike on media office". Al Jazeera. 17 במאי 2021. אורכב מ-המקור ב-21 במאי 2021. נבדק ב-25 במאי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  תמר טוניק ו-ynet, צה"ל הפיל בניין בעזה ובו רשתות טלוויזיה; סוכנות AP: "אנחנו המומים ומבועתים", באתר כלכליסט, 15 במאי 2021
הפצצת בניין אל-ג'לאא על ידי חיל האוויר הישראלי
גלוריה (סרט 2013)

| --- | --- |

כרזת הסרט בישראל
 בימוי:  סבסטיאן לליו 
 הופק בידי:  חואן דה דיוס לאריין פבלו לאריין סבסטיאן לליו גונזלו מאזה
 תסריט:  גונזלו מאזה סבסטיאן לליו
 עריכה:   סבסטיאן לליו סולדד סלפטה
 שחקנים ראשיים:   פאולינה גרסיה  סרג'יו הרננדז  דייגו פונטסליה  פביולה זאמורה  אלחנדרו גויק
 צילום:  בנג'מין אצ'זאראטה
 מדינה:  צ'ילה, ספרד 
 חברה מפיצה:  קולנוע חדש בע"מ
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  צ'ילה צ'ילה: 9 במאי 2013 גרמניה גרמניה: 2 בפברואר 2013  ישראל ישראל: 15 באוגוסט 2013
 משך הקרנה:  110 דק' 
 שפת הסרט:  ספרדית
 סוגה:  סרט דרמה 
 פרסים:  פרס דב הכסף לשחקנית הטובה ביותר ברלין פסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-63 לשנת 2013 לפאולינה גרסיה   מועמד דוב זהב  לבמאי הטוב ביותר ברלין פסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-63 לשנת 2013 לסבסטיאן לליו
 gloriamovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
גלוריה (בספרדית: Gloria) הוא סרט דרמה צ'יליאני בספרדית שיצא לאקרנים ב-2013 בבימויו של לליו סבסטיאן. בבכורת הסרט, בתחרות פסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-63 בברלין, פאולינה גרסיה זכתה ב"דוב הכסף" לשחקנית הטובה ביותר.
הקרנת הבכורה של הסרט "גלוריה" בישראל ב-15 באוגוסט 2013.
עלילה

גלוריה (פאולינה גרסיה) היא גרושה בת 58. כל ילדיה עזבו את הבית, אבל אין לה שום רצון לבלות את ימיה ולילותיה לבד. נחושה בדעתה לקרוא תיגר על גילה ועל בדידותה, היא ממהרת קדימה לתוך מערבולת של מסיבות רווקים ורווקות, לחפש סיפוק מיידי - שרק מוביל שוב ושוב לאכזבה וריקנות. אבל אז היא פוגשת את רודולפו (סרג'יו הרננדז), קצין חיל הים לשעבר המבוגר ממנה בשבע שנים אליו היא מרגישה נטיות רומנטית. היא אפילו מתחילה לדמיין מערכת יחסים קבוע. עם זאת, המפגש מציב אתגרים בלתי צפויים וגלוריה מגלה בהדרגה את עצמה נאלצת להתמודד עם סודות האפלים משלה.
שחקנים

פאולינה גרסיה כגלוריה קומפלידו
סרג'יו הרננדז כרודולפו פרננדז
דייגו פונטסיליה כפדר
פביולה זאמורה כאנה
אלחנדרו גויק כדניאל
קוקה גואזיני כלוז
הוגו מורג'
לוז חימנס כוויקטוריה
כריסטיאן קרווג'ל
ליליאנה גרסיה כפלביה
אנטוניה סנטה מריה כמריה
אייל מאייר כתיאו
מרסייל תגל
מרסלה אמרה כמרסלה
פבלו קרוף
הערות שוליים

↑  "Prizes of the International Jury". berlinale. נבדק ב-2013-02-16.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2015097969   WorldCat (עם LCCN): no2015-097969
גל פרידמן (תסריטאי)

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 בן או בת זוג:  רונית סופר-פרידמן 
 פרופיל ב-IMDb
 
גל פרידמן הוא יוצר טלוויזיה ישראלי.
קריירה

פרידמן, שמתמחה בסדרות דרמה פופולריות, זכה להצלחה משמעותית לראשונה בשנת 1995, לאחר שיצר את אופרת הסבון "רמת אביב גימל" בערוץ 2, שביים יואל זילברג. בשנת 1999 יצר את הסדרה ״החבר׳ה הטובים״ ששודרה במשך 3 עונות. לאור הצלחתה הרבה שודרה הסדרה עד שנת 2001 במשך שש עונות. ב-2001 כיהן פרידמן כתסריטאי ראשי בטלנובלה הישראלית הראשונה "לגעת באושר", שנחלה הצלחה עצומה כשגרמה לשינוי מפת הטלוויזיה בישראל, ויצרה אחריה טרנד שהמשיך לתקופה ארוכה. בשנת 2002 יצר כתב פרידמן (כתסריטאי ראשי) את "לחיי האהבה", ששודרה בערוץ 3, וגם היא זכתה לאהדה רבה.
בשנת 2003 החל לכתוב סדרה (תסריטאי ראשי) שיצר לצד אשתו רונית סופר-פרידמן, הטלנובלה היומית "אהבה מעבר לפינה", שזכתה לרייטינג חסר תקדים והיא שודרה שלוש עונות בערוץ 2. "אהבה מעבר לפינה" זכתה להצלחה פנומנלית. היא שודרה בשעה 19:15, לפני שעות הפריים, אך לפעמים עברה ברייטינג את התוכניות ששודרו בפריים טיים. ב-2004 החל לכתוב את סדרת הילדים "ראש גדול" עבור ערוץ הילדים של yes. "ראש גדול" זכתה ל-5 עונות, והיא נחשבת אחת מסדרות הילדים המצליחות ביותר. הורדתה מהמסך גרמה לגל מחאות ענק של הילדים בישראל, וכאשר הבחינו מנהלי יס, שגם אחרי 10 שנים הסדרה מנצחת בהורדות ב-VOD גם סדרות חדשות, הזמינו לאחרונה עונה שישית ששודרה בשנת 2017 בערוץ הילדים KidZ, וכצפוי עם עלייתה לאוויר הפכה לתוכנית הילדים הפופולרית ביותר בזמן שידורה.
בחורף 2018 עלתה למסכים בערוץ דיסני עונה ראשונה של "דאנסטורי" שיצר גל פרידמן בשיתוף עם רונית סופר פרידמן. דאנסטורי היא סדרת דרמה לנוער על עולם הריקוד. מהרגע שיצאה הוגדרה הסדרה על ידי הביקורות כאיכותית וחשובה, וזכתה לנתוני צפייה גבוהים במיוחד. עונה שנייה של "דאנסטורי" צפויה לעלות לשידור בחודש מאי 2019.
במהלך הקריירה יצר גל פרידמן ביחד עם מיכל קופר-קרן ואריק שגב, את הסדרה "אולי הפעם", סדרה על עולם הדייטים עבור yes, יצר וכתב ביחד עם רונית סופר פרידמן את הסדרה הקומית "ספי" עבור ערוץ 2, ויצר וכתב את סדרת דרמת הנוער האיכותית "החברה הטובים".
בשנת 2006 ו-2007 כתב את הסדרה "אגדת דשא" בכיכובם של: דניאלה וירצר, נבו קמחי וסמי הורי, בערוץ 10. ב-2010 יצר ושימש כתסריטאי ראשי בסדרת הדרמה היומית "נשות הטייסים".
במהלך הקריירה התנסה פרידמן במחוזות נוספים בתחום היצירה הטלוויזיונית וכיהן כמנהל ועורך תוכן ראשי בבית ההפקה גלובוס גרופ, ומצד שני כבמאי בתוכנית הריאליטי "הדור הבא" בערוץ 10 (ריאליטי על רווק שמחפש בת זוג). בנוסף שימש פרידמן כעורך וכותב שאלות ומשימות לשעשועונים בערוץ 2 כגון: "9 בריבוע", "שחק אותה", "עשינו עסק", "טוטו משפחתי", "גלגל המזל", "החצי השני". עוד בעניין שעשועונים, גל פרידמן השתתף כמתחרה בשעשועון הטריוויה "החוליה החלשה" בערוץ 10, וזכה בפרס הראשון.
גל פרידמן הוא גם מרצה לתקשורת וכתיבה. מרצה לכתיבה מסחרית באוניברסיטת תל אביב בפקולטה לקולנוע במשך 7 שנים, 4 שנים בבית ספר לתסריטאות של עידית שחורי, ושנתיים במכללה למנהל.
קריירה > הייטק

בשנים האחרונות שינה פרידמן כיוון ובמקביל הוא התמחה בעולמות הבינה המלאכותית, למידת מכונה, ויצירת קודים ואלגוריתמים לניתוח ועיבוד שפה טבעית עבור מחשבים. פרידמן מנצל את ניסיונו ומומחיותו בשפה, תקשורת המונים, ויצירת דיאלוג כדי להכניס מימד אנושי בתחום התקשורת בין מחשבים לבני אדם.
קריירה > אנימציה - עריכת וידאו - וידאו שיווקי

מאז הקורונה התמחה בעריכה ואנימציה בתוכנות After Effects ו-Premiere pro וכיום הוא עורך ויוצר סרטי וידאו תיעודי ושיווקי עבור גופים שונים.
פרויקטים נוספים:
לאורך השנים עסק פרידמן במוזיקה, ויצר מוזיקה לתוכניות רבות, ובחלקן שימש מפיק ומעבד מוזיקלי. הלחין לתוכניות - המחסן של כאילו, רמת אביב ג, לגעת באושר, לחיי האהבה, אהבה מעבר לפינה, נשות הטייסים, ראש גדול.
ביים הצגות פרינג' שונות כמו "תנאים" לפסטיבל עכו 1991, הצגה המבוססת על המחזה "הדיבוק" של ש. אנ-סקי.
למד משחק וריקוד בבית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים.
הרי סקוט (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק ברכס הרים בארץ אנדרבי שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  1,028 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  67°30′S 50°30′E﻿ / ﻿67.5°S 50.5°E﻿ / -67.5; 50.5
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהרי סקוט(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהרי סקוט
 
הרי סקוט (באנגלית: Scott Mountains) הם מספר פסגות מבודדות, בארץ אנדרבי, במזרח אנטארקטיקה, שבאנטארקטיקה.
הפסגות מצויות מדרום למפרץ אמונדסן.
גובהם של ההרים 1,028 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה > גילוי ומיפוי ההרים

ההרים התגלו ב-13 בינואר 1930, על ידי משלחת החקר הבריטית, אוסטרלית וניו זילנדית לאנטארקטיקה, בפיקודו של סר דאגלס מוסון.
היסטוריה > מקור השם

מוסון נתן לרכס את שמו.
מוסון קרא להרים "רכס סקוט" (Scott Range), על שמו של קפטן רוברט פלקון סקוט, מהצי המלכותי.
בשל המרחקים בין ההרים, אין מדובר ברכס רציף, ובהתאם שונה השם ל"הרי סקוט", אף שלעיתים עדיין משתמשים בשם "רכס סקוט".
לקריאה נוספת

• UKról, Piotr & Kusiak, Monika & Dunkley, Daniel & Wilde, Simon & Yi, Keewook & Lee, Shinae & Whitehouse, Martin. (2020), , DOI: 10.46427/gold2020.1369
הערות שוליים

1 2 3  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7 8 9  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מידע גאוגרפי
| הרי סקוט |
| --- | --- | --- |
| רכסי הרים | מקנוטון |  |
| הרים | אלכסייב • ברוקלסבי • ג'ורג' • גידינגס • דבנהאם • מקלנן • סימפסון |  |
| נונאטאקים | נונאטאקי פרוב • נונאטאק אובלאצ'נאיה |  |
| גבעות ומשטחי סלע | גבעות האוורד • סלע וורד |  |
גרבנמכר

| --- | --- |
סמל גרבנמכרסמל גרבנמכר
בניין העירייה הישן
בניין העירייה הישן
 מדינה:  לוקסמבורג לוקסמבורג
 קנטון:  גרבנמכר
 מחוז:  גרבנמכר
 ראש העיר:  רוברט סטאל
 בירת הקומונה:  גרבנמכר 
 שטח:  16.48 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בקומונה:  5,193 (1 בינואר 2024)
  ‑ צפיפות:  260 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  49°40′0″N 6°27′0″E﻿ / ﻿49.66667°N 6.45000°E﻿ / 49.66667; 6.45000
 www.grevenmacher.lu
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת לוקסמבורג מוגדלת) לוקסמבורג דיקירך בלגיה גרמניה צרפתגרבנמכר(למפת לוקסמבורג רגילה) לוקסמבורג דיקירך בלגיה גרמניה צרפתגרבנמכר  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
גרבנמכר (בלוקסמבורגית: Gréiwemaacher, בגרמנית: Grevenmacher) היא קומונה במעמד עיר, הממוקמת במזרח לוקסמבורג, סמוך לגבול עם גרמניה. הקומונה היא בירת קנטון גרבנמכר ומחוז גרבנמכר (עד לביטולו ב-2015).
העיר שוכנת על הגדה השמאלית של נהר המוזל, באזור בו מגדלים ענבי יין.
ערים תאומות

לגרבנמכר הסכם ערים תאומות עם:
צרפת אובייר (אנ'), צרפת
הרי סן חואן

| --- | --- |

הרי סן חואן, מבט מקטע הכביש הקרוי San Juan Skyway
 מידע כללי
 סוג הר:  רכס
 גובה:  4,365 מטר (פסגת אנקומפגרה)
 מדינה:  ארצות הברית 
 מיקום:  קולורדו בארצות הברית
 רכס הרים:  הרי הרוקי
 קואורדינטות:  38°04′18″N 107°27′14″W﻿ / ﻿38.071667°N 107.453889°W﻿ / 38.071667; -107.453889
 הרי סן חואן בדרום קולורדו
 הרי סן חואן בדרום קולורדו
 
הרי סן חואן (באנגלית: San Juan Mountains) הם רכס הרים משונן גבוה, חלק מרכס הרי הרוקי, המשתרע כקשת בת 250 קילומטרים מהחלק הצפוני של מדינת ניו מקסיקו ועד הפינה הדרום-מערבית של מדינת קולורדו בארצות הברית, וזהו רכס ההרים הגדול ביותר בשטחו בקולורדו. מקורו של הרכס געשי.
הרכס עשיר במינרלים (חלק מהאזור המכונה רצועת המינרלים של קולורדו), והיו בו מכרות זהב וכסף בתקופת הקמת מדינת קולורדו. יישובים עיקריים, כולם הוקמו בתחילה כמחנות כורים, כוללים את: קרייד (Creede), לייק סיטי (Lake City), סילוורטון (Silverton), יוראי וטליורייד. אין כבר באזור כרייה בקנה מידה גדול, אף על פי שמחפשי זהב עצמאיים עדיין עובדים בחלקות שקיבלו עליהן זיכיון ברחבי הרכס. המכרות הגדולים האחרונים שפעלו היו מכרה סאניסייד (Sunnyside Mine) סמוך לסילוורטון, שפעל עד קרוב לסוף המאה ה-20 ומכרה איידארדו (Idarado Mine) במעבר רד מאונטיין שנסגר בשנות ה-70 של המאה ה-20. מכרות אחרים ידועים שפעלו ברכס סן חואן כוללים את מכרה קמפ בירד (Camp Bird Mine) ומכרה סמגלר יוניון (Smuggler Union mine), שניהם שוכנים בין טליורייד ליוראי.
מכרה סאמיטוויל (Summitville mine) גרם לאסון סביבתי גדול בשנות ה-90 של המאה ה-20 כאשר האיטום של בריכת השיירים (tailing pond) שבה היה מהול ציאניד נפגם והחלה דליפה רצינית. סאמיטוויל שוכן בקלדרת סאמיטוויל, אחד מהרי הגעש הכבויים הכלולים בשדה הגעשי סן חואן. קלדרת לה גריטה (La Garita Caldera), אחד מהרי געש אלו, היא בקוטר 56 קילומטרים. שכבות נרחבות של לבה, שחלקן נמשכות מתחת לקרקעית עמק סן לואיס, הן מאפיין של המדרונות המזרחיים של הרי סן חואן.
תיירות היא כיום חלק חשוב בכלכלה המקומית, כשרכבת המסילה הצרה בין דורנגו (Durango) וסילוורטון היא מוקד משיכה בקיץ. מוקדי משיכה נוספים כוללים טיולי ג'יפים על הדרכים הישנות שחיברו בין מחנות הכורים ההיסטוריים, כולל דרך בלק בר (Black Bear Road), הידועה לשמצה; ביקור בעיירות הרפאים העתיקות; טיולים רגליים וטיפוס הרים. אף שהרי סן חואן תלולים מאוד, ויורד עליהם שלג רב, רק טליורייד הפכה לעיירת סקי. אתר הנופש פרגטורי (Purgatory Resort), שהיה קרוי פעם אתר הנופש הר דורנגו (Durango Mountain Resort) הוא אתר סקי קטן כ-40 קילומטרים צפונית לדורנגו. סקי ניתן גם לבצע במעבר וולף קריק (Wolf Creek Pass) באתר הסקי וולף קריק (Wolf Creek ski area).
הריו גראנדה מנקז את הצד המזרחי של הרכס. הצד השני של סן חואן, המדרון המערבי של קו פרשת המים של אמריקה, מנוקז על ידי היובלים: סן חואן, דולורס וגניסון, שכולם זורמים לנהר הקולורדו.
היערות הלאומיים סן חואן (San Juan National Forest), אנקומפגרה (Uncompahgre National Forest), וקרסון (Carson National Forest) מכסים חלק גדול מהרי סן חואן.
בהרי סן חואן שוכן שדה התעופה הגבוה ביותר בארצות הברית המפעיל טיסות סדירות, שדה התעופה של טליורייד, בגובה 2,764 מטרים.
פסגות בולטות

הערה: הפסגות בטבלה בהמשך מהוות רשימה חלקית של פסגות חשובות בהרי סן חואן. הרשימה כוללת רק פסגות המתנשאות מעל ל-500 מטרים מפני הסביבה. יש עשרות פסגות אחרות שגובהן מעל 3,600 מטרים מעל פני הים.
| מקום | פסגה | גובה במטרים מפני הים | גובה במטרים מפני השטח | המרחק בקילומטרים לפסגה אחרת באותו גובה לפחות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | פסגת אנקומפגרה (Uncompahgre Peak) | 4,365 | 1,303 | 136 |
| 2 | הר וילסון (Mount Wilson) | 4,344 | 1,226 | 53 |
| 3 | הר סנפלס (Mount Sneffels) | 4,315 | 929 | 25 |
| 4 | הר אאולוס (Mount Eolus) | 4,294 | 665 | 40 |
| 5 | פסגת הנדיס (Handies Peak) | 4,284 | 575 | 18 |
| 6 | פסגת סן לואיס (San Luis Peak) | 4,273 | 948 | 43 |
| 7 | פסגת ורמיליון (Vermilion Peak) | 4,236 | 641 | 14 |
| 8 | פירמידת ריו גראנדה (Rio Grande Pyramid) | 4,214 | 567 | 17 |
| 9 | הר אוסו (Mount Oso) | 4,172 | 507 | 8 |
| 10 | הר טאואר (Tower Mountain) | 4,132 | 503 | 8 |
| 11 | הר סולטן (Sultan Mountain) | 4,076 | 569 | 7 |
| 12 | פסגת סאמיט (Summit Peak) | 4,056 | 841 | 64 |
| 13 | פסגת דולורס (Dolores Peak) | 4,052 | 594 | 8 |
| 14 | פסגת לוונדר (Lavender Peak) | 4,037 | 871 | 39 |
| 15 | פסגת בנט (Bennett Peak) | 4,026 | 531 | 27 |
| 16 | פסגת קונחוס (Conejos Peak) | 4,017 | 582 | 13 |
| 17 | פסגת טווילייט (Twilight Peak) | 4,012 | 712 | 7 |
| 18 | פסגת סאות ריוור (South River Peak) | 4,009 | 746 | 35 |
| 19 | פסגת 13,010 (Peak 13,010) | 3,967 | 545 | 15 |
| 20 | החרוט הבודד (Lone Cone) | 3,846 | 692 | 14 |
| 21 | פסגת גרהם (Graham Peak) | 3,821 | 777 | 16 |
| 22 | הר אליוט (Elliott Mountain) | 3,762 | 682 | 8 |
| 23 | הר קורנוול (Cornwall Mountain) | 3,746 | 531 | 8 |
| 24 | הר סואוטות (Sawtooth Mountain) | 3,704 | 587 | 28 |
| 25 | צ'וק בנצ'מרק (Chalk Benchmark) | 3,669 | 600 | 11 |
| 26 | החרוט הקטן (Little Cone) | 3,654 | 561 | 9 |
| 27 | כיפת קוצ'טופה (Cochetopa Dome) | 3,394 | 537 | 10 |
| 28 | הר הורס (Horse Mountain) | 3,033 | 575 | 22 |
גלריה

אגם טראוט בסמוך לטליורייד
פסגת אנקומפגרה כפי שהיא נצפית ממעבר סלאמגוליון (Slumgullion Pass)
מפלי הינומת הכלה (Bridal Veil Falls) בסמוך לטליורייד
לקריאה נוספת

Bove, D. et al. (2001). Geochronology and geology of Late Oligocene through Miocene volcanism and mineralization in the western San Juan Mountains, Colorado [U.S. Geological Survey Professional Paper 1642]. Washington, D.C.: U.S. Department of the Interior, U.S. Geological Survey.
Lippman, P.W. (2006). Geologic map of the central San Juan Caldera Cluster, southwestern Colorado [Geologic Investigations Series I-2799]. Reston, VA: U.S. Department of the Interior, U.S. Geological Survey.
הערות שוליים

↑  Slothower, Chuck (25 פבר' 2015). "It is 'DMR' No Longer". Durango Herald. No. 26 Feb 2015. נבדק ב-17 במאי 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Telluride Airport
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555978805171  BnF: cb125722521 (data)  GND: 4312832-4  LCCN: sh85117123  NARA: 10038170  NKC: ge1149859  VIAF: 247331224   WorldCat (עם VIAF): 247331224 
הרי סן חואן בסתיו 2008, כפי שהם נצפו צפונית לדורנגו
רכס סנפלס (Sneffels Range) כפי שהוא נצפה מרידג'ווי (Ridgway)
מעבר רד מאונטיין
הקרנבל הדומיניקני

דמויות שדים בקרנבל של קונספסיון דה לה וגה, 2015
דמות מכוסה בוץ, 2005
שדים אוחזים וחיגות, הקרנבל של קונספסיון דה לה וגה, 2015
דמות שד בקרנבל של קונספסיון דה לה וגה, 2015
הקרנבל הדומיניקני נחגג מדי שנה מאז אמצע המאה ה-16, והוא כולל תחפושות ססגוניות עם מוטיבים מהמסורת המקומית ומהנצרות. ברוב הערים במדינה נערך הקרנבל במהלך חודש פברואר, ואולם בחלק מהערים הוא מתקיים במרץ, באוגוסט או במהלך השבוע הקדוש.
היסטוריה

מקורו של הקרנבל במנהגים פגאניים באירופה. הכנסייה הקתולית אימצה מנהגים אלה, אך יצקה לתוכם תכנים דתיים. באופן מסורתי, נערך הקרנבל בימים שלפני יום רביעי של האפר, אז החלה תקופת 40 ימי התענית, בהם נהגו הנוצרים מנהגי אבלות שונים, ובהם הימנעות מאכילת בשר. לאחר הגעתו של כריסטופר קולומבוס ליבשת אמריקה ב-1492, החלו המעצמות האירופיות - ספרד, פורטוגל, בריטניה צרפת והולנד - בכיבוש היבשת וביישובה. המתיישבים החדשים הביאו עמם את מנהגיהם.
גם לתושבים הילידים ביבשת היו חגים שונים, ואף שהקונקיסטאדורים הספרדים פעלו לדיכוי תרבויותיהם ולהתנצרותם, הייתה להם השפעה על אופיים של הקרנבלים. תושביה הילידים של היספניולה, בני הטאינו, חגגו את הארייטוס (Areitos) באירועים חשובים כמו תחילת עונת נטיעת היוקה, עונת הקציר, נישואים, טקסי התבגרות, ועוד. החג כלל שירה וריקודים, והרקדנים קישטו את גופם בתכשיטים, ציורי גוף ועכסים עשויים צדפים. הצ'יפים נהגו לעטות גם מסכות עשויות עץ מעוטרות בזהב, חגורות מעוטרות בצדפים, זהב וחרוזים. המוזיקה שליוותה את הרוקדים כללה תופים, חלילים, מאראקס ופוטוטו (Fotuto, כלי נשיפה עשוי מקונכייה).
אוכלוסייה נוספת שהשפיעה על אופיו של הקרנבל הייתה אוכלוסיית העבדים שהובאו ליבשת מאפריקה מאז תחילת המאה ה-16. באזורים שונים באפריקה נהוג היה לערוך תהלוכות שבהן צעדו תושבי הכפר כשהם מחופשים, לצלילי מוזיקה, כטקס שמטרתו גירוש רוחות והבאת מזל לכפר. בשל אלמנט גירוש הרוחות, המסכות, גם אלו שנעשה בהן שימוש באמריקה, כללו התייחסות למוות. המסכות כללו עיטורים מחומרים טבעיים, שעל פי האמונה העניקו כוחות לנושאיהן, ובפרט נוצות. מנהגים נוספים שהובאו מאפריקה כללו הליכה על קביים, שימוש בבובות וקרבות מקלות.
אין עדויות חד-משמעיות לגבי ראשיתו של הקרנבל, אך חוקרים מעריכים כי הוא החל בעשורים הראשונים של המאה ה-16, ובאותה תקופה נערך בסנטו דומינגו, בכיכר שמול הקתדרלה. ביומנו של נוסע ספרדי נמצא תיאור של קרנבל שנערך בפברואר 1520 בקונספסיון דה לה וגה לרגל הגעתו של ברטולומה דה לאס קסאס לעיר, אך התיעוד הידוע הראשון של הקרנבל כאירוע ממוסד הוא רק מ-1578.
בדומה לאירופה, גם בעולם החדש עודדה הכנסייה את קיומו של הקרנבל. ההיבט הדתי של הקרנבל הקל גם על המושלים ועל בעלי האחוזות לאפשר כמה ימים של חופש יחסי לעבדים, ובכך גם לאפשר להם לשחרר לחצים באופן שנתפש כלגיטימי, וכתחליף למחאות ומרידות. תפיסות אלה, במקביל לתפיסת "היפוך היוצרות" שמקורה באמונות הטאינו, הביאו לכך שבהדרגה העבדים הפכו למוקד הקרנבל. הם אלו שצעדו וחגגו ברחובות, בעוד שמעסיקיהם צפו בתהלוכות מהצד. דפוסי התנהגות שבימים רגילים היו בלתי מקובלים או אף אסורים בתכלית הפכו לגיטימיים בזמן הקרנבל: מוזיקה רועשת, שתייה לשוכרה, נשים בתלבושות אקסטרווגנטיות או מינימליות, גברים בלבוש נשים, ועוד.
ב-27 בפברואר 1844 הכריזה הרפובליקה הדומיניקנית על עצמאותה. מאחר שהקרנבל נערך ממילא בפברואר, הפך יום העצמאות לחלק בלתי נפרד ממנו. עם זאת, בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 החלה הממשלה לנסות וליצור הבחנה בין האירועים, כדי לשוות לאירועי יום העצמאות נופך ממלכתי יותר. צעד נוסף ננקט ב-2004. עד אז, נערך ביום העצמאות מצעד צבאי, וביום ראשון שלאחריו נערכה התהלוכה הלאומית של הקרנבל. מאז אותה שנה, נערכת תהלוכה זו רק באמצע חודש מרץ. התהלוכה הלאומית, שנערכת מאז 1983, נערכת בטיילת של סנטו דומינגו, לחוף הים הקריבי, בהשתתפות צועדים מכל רחבי המדינה, המתחרים על התחפושות המוצלחות ביותר.
מנהגים

הקרנבל כולל תהלוכות בהן צועדים אנשים מחופשים, לצלילי מוזיקה המבוססת הן על המרנגה המסורתית והן על מוזיקה מודרנית יותר. חלק מהצועדים מאורגנים בקבוצות שלהן תחפושות זהות או תחפושות בנושא מסוים. לאורך הרחובות בהן עוברת התהלוכה, נאספים אנשים כדי לחזות בה. רבים מהצועדים נושאים עמם
מנהגים > דמויות

חלק מהתחפושות מבוססות על דמויות קבועות, שמקורן בתרבויות האירופיות, האינדיאניות או האפריקאיות, או שהתפתחו באופן מקומי לאורך השנים. בין הדמויות הבולטות:
השד הצולע (Diablo Cojuelo). הדמות המרכזית בקרנבל, מבוססת על אגדה מקומית לפיה השד גורש מהשמיים בשל המתיחות הילדותיות שלו. בנחיתתו על האדמה, נפגע ברגלו, וזה מקור צליעתו. מאפייני הדמות משתנים מעיר לעיר, אך יש לה מספר מאפיינים כלליים הדומים בכל המדינה. המסכה מייצגת את דמותם של הספרדים עם הגיעם לאי, שבפעולותיהם נגד הילידים נתפשו כשדים. המסכות מאופיינות בפיות גדולים, אפים ארוכים וקרניים. התחפושת עצמה עשויה סאטן ססגוני, ולעיתים מחוברים אליה פעמוני מזחלת. השדים אוחזים גם בלונים קשיחים הקשורים בחבל, ומכונים וחיגה (Vejiga; מילולית: שלפוחית), באמצעותם הם מצליפים בישבניהם של צועדים אחרים ושל עוברי אורח. ככל הנראה, פעולה זו מדמה את הצלפתם של הספרדים בעבדיהם.
גנוב את התרנגולת (Roba la Gallina). מקורה של דמות זו בסן קריסטובל, והיא סאטירה על הדרך בה נהגו בעבר לגנוב תרנגולות. הדמות כוללת גברים הלבושים כנשים, שגופם מכוסה בכריות ובשקים, המדמים את האופן בו נשאו את התרנגולות.
קאליפה (Califé, "הח'ליף"). דמות זו קוראת דברי שירה במהלך הקרנבל. השירה היא בעלת אופי מחאתי נגד הממשלה או נגד בעיות אחרות, והיא מייצגת את קולו של הציבור הרחב. הקאליפה לובש חליפה שחורה וכובע צילינדר גבוה באופן גרוטסקי.
רבקה מתה (Se me muere Rebeca). דמות זו התפתח בסנטו דומינגו בשנות ה-40 של המאה ה-20. זוהי דמות נשית מהמעמד הנמוך, שבתה, המיוצגת בבובה גדולה שהיא אוחזת, חולה והיא אינה מסוגלת לממן את התרופות שהיא זקוקה להן. האישה זועקת וממררת, ונראית סובלת מפסיכוזה. לצד הביקורת החברתית הברורה שמעבירה דמות זו, כחלק מעיקרון היפוך העולמות, יש לה גם אלמנט הומוריסטי: הגבר הלבוש בתחפושת זו הוא אימפוטנט, וזעקותיו בשמה של רבקה העומדת למות מתייחסות למעשה לאיבר מינו שחדל לתפקד.
לה סיגואפה (La Ciguapa). דמות זו אף היא נשית. היא מסתובבת במה שנחזה כעירום, שערה ארוך, וכפות רגליה הפוכות.
האינדיאנים (Los Indios). דמויות אלה מסתובבות בקבוצות, כשהן לבושות בתלבושות המסורתית של הטאינו. החוקר תומאס מורל סבור שדמויות אלו התפתחו בסנטיאגו דה לוס קביירוס בתקופת הכיבוש האמריקני בין 1916 ל-1924, במחאה על מה שכינו "הפיכת הדומיניקנים לעבדיו של צבא ארצות הברית".