stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נוירוטיות
גיל, מין ודפוסים גאוגרפיים

סקר שנערך בשנת 2013 מצא שקבוצות הנוטות לרמות גבוהות יותר של נוירוטיות הן צעירים הנמצאים בסיכון גבוה להפרעות במצב הרוח ונשים.
מבחינת מין, באותו הסקר נמצא "מחקר בקרב מדגם גדול הראה כי רמות של N (נוירוטיות) גבוהות בקרב נשים יותר מאשר בגברים. זהו ממצא מבוסס, כי הוא עקבי בטווח רחב של תרבויות. הדבר נכון במיוחד בשנות הפוריות, אך גם אצל בקרב ילדים וקשישים ". בנוסף, בדיקת אלקטרואנצפלוגרם הראיתה הבדלים ברורים בין המינים בקרב אנשים עם רמות N גבוהות, אך עדיין לא בוצעו מחקרי MRI פונקציונליים כדי לחקור את ההבדלים במין לגבי N. עם זאת, יש סיבה לחשוד בהבדלים פיזיולוגיים כדי לשחק תפקידם של מחקרים קודמים שהראו למשל, מתאם בין גודלו של הקורטקס הסינגולי הקדמי של תת-המין ל־N בקרב הנקבות, כך ש"בעיית ההבדלים בין המינים ב־N וההשלכות על הבנת הבסיס הנוירו-ביולוגי של N ראויה לחקירה מפורטת ושיטתית יותר. סקר שנערך בשנת 2010 מצא הבדלים אישיים בין המינים להיות בין "קטן ומתון", הגדול ביותר של הבדלים אלה להיות תכונות של סבירות נוירוטיות. תכונות אישיות רבות נמצאו כבעלות הבדלים גדולים יותר בין גברים ונשים במדינות מפותחות בהשוואה למדינות מפותחות פחות, והבדלים בשלוש תכונות - חוצנות, נוירוטיות ואוריינטציה של אנשים לעומת דברים - הראו הבדלים שנותרו עקביים ברמות שונות של התפתחות כלכלית, אשר גם בקנה אחד עם "ההשפעה האפשרית של גורמים ביולוגיים". שלושה מחקרים בין-תרבותיים חשפו רמות גבוהות יותר של נוירוטיות נשית בקרב כמעט כל האומות.
תורשה

בסקירה שנערכה בשנת 2013 נמצא כי הנוירוטיות היא תוצר של יחסי הגומלין בין השפעות גנטיות וסביבתיות. הערכת המרכיב התורשתי נעה בדרך כלל מ-40% עד 60%. היקף השפעת הגנטיקה נשאר יציב במידה רבה לאורך התפתחות האדם, אולם חיפוש אחר גנים ספציפיים השולטים ברמת הנוירוטיות העלה חרס עד כה. לעומת זאת, להשפעות סביבתיות, נמצא קשר חיובי עם הנוירוטיות, למשל, הזנחה רגשית והתעללות מינית במהלך ההתפתחות . עם זאת, שינוי קבוע בנוירוטיות הוא נדיר או שמדובר בשינוי קטן בלבד.במאמר שפורסם ביולי 1951: "תורשת הנוירוטיות" של הנס ג'יי אייזנק ודונלד פרל כתב כי כ-80% מההבדלים האישיים בנוירוטיות נובעים מתורשה ורק 20% נובעים מהסביבה. פקטור של נוירוטיות אינו מאפיין לוואי סטטיסטי בלבד, אלא מהווה יחידה ביולוגית שלמה המועברת בתורשה... נטייה נוירוטית נקבעת במידה רבה באופן תורשתי.
ראו גם

נוירוזה
פסיכוזה
הפרעת אישיות
חמש התכונות הגדולות
פסיכולוגיה של האישיות
נעימות
פרדס (יהדות)

בכתבי חז"ל, פרדס (כך, ולא בראשי תיבות) הוא כינויה של תורת הסוד היהודית, העוסקת במה שמכונה "סתרי האלוהות". בדרך כלל משמש השם לציון עניינים קבּליים. המקור המרכזי שעליו מתבסס השימוש בביטוי זה הוא הסיפור הידוע המצוי בתלמוד הקרוי "ארבעה נכנסו לפרדס".
הרמב"ם מזהיר ש”אין ראוי לטייל בפרדס אלא מי שנתמלא כרסו לחם ובשר” כנמשל לש"ס (שישה סדרים במשנה) ופוסקים (אלו המבארים את המשניות). כוונת הדברים שאין לאדם להתעסק בעניינים אלה (המתחלקים למעשה בראשית ולמעשה מרכבה), עד שלא למד את כל ההלכה.
מקור המילה "פרדס" בשפה הפרסית, בפירוש הפשוט של פרדס – גן עצים. המילה חדרה הן לשפה העברית והן לשפות נוספות, כגון האנגלית, שבה קיבלה המילה "paradise" משמעות של גן עדן.
תורת הסוד היהודית

תורת הסוד מתחלקת לשני חלקים: "מעשה מרכבה" – כינוי מקובל לתאולוגיה וסודות השמים, ו"מעשה בראשית" – סודות בריאת העולם ומדעי הטבע הנובעים מהם. הכוונה גם לפרשות המיסטיות המופיעות בספרי המקרא.
אצל הרמב"ם מורה המונח "מעשה מרכבה" על ענייני המטאפיזיקה, ו"מעשה בראשית" על מדעי הטבע. אצל המקובלים לעומת זאת מורים שניהם על סודות קבלה שונים.
על האיסור שבחשיפת סתרי תורה לרבים, והיתר ללמדם רק לתלמידים ספורים, נאמר במשנה במסכת חגיגה פרק ב': ”אין דורשין בעריות לשלושה, ולא במעשה בראשית לשניים, ולא במרכבה ליחיד...”
סיפור "ארבעה נכנסו בפרדס"

בספרות חז"ל במספר מקורות (תוספתא, תלמוד ירושלמי, תלמוד בבלי, היכלות זוטרתי, מרכבה רבה, קטעי היכלות ושיר השירים רבה), המספר על ארבעה שנכנסו לפרדס:
ארבעה נכנסו לפרדס. בן עזיי ובן זומא אחר ור' עקיבא. אחד הציץ ונפגע. אחד הציץ וקיצץ בנטיעות. ואחד עלה בשלום וירד בשלום. בן עזיי הציץ ומת... בן זומא הציץ ונפגע... אלישע הציץ וקיצץ בנטיעות... ר' עקיבה עלה בשלום וירד בשלום.
ארבעה חכמים גדולים מחכמי ישראל נכנסו לעסוק בתורת הסוד, ורק אחד מהם "עלה בשלום וירד בשלום". באשר לאחרים – אחד "הציץ ומת", "אחד הציץ ונפגע" (נטרפה דעתו), והרביעי, אלישע בן אבויה, הנקרא "אחר", "הציץ וקיצץ בנטיעות", כלומר הפך לכופר בעיקרי האמונה היהודית. רק רבי עקיבא "עלה בשלום וירד בשלום".
סיפור זה קיבל פרשנויות רבות לאורך השנים, הנוגעות לפשר "הכניסה לפרדס", וכן למהות כפירתו של אלישע בן אבויה. על פי המסופר בגמרא בהמשך (בבלי, חגיגה ט"ו), הסיבה לכפירת אלישע האחר היא הפגישה עם המלאך מטטרון (חנוך, על פי הדעה המקובלת). אלישע חשב כי חנוך הוא במעמד זהה לזה של אלוהים וזו הייתה הסיבה לכפירתו (ביתר פירוט, אלישע מצא את מטטרון במצב של ישיבה והוא למד מרבותיו שאין אצל המלאכים מצב של ישיבה, על כן הסיק אלישע כי מטטרון הוא אל בפני עצמו). על כן העמידו את חנוך על רגליו והכו אותו שישים פולסא דנורא (שישים מכות מקל או הצלפות אש. סיבת ההלקאה הייתה כנראה על מנת להוכיח שמטטרון אינו אל אלא כפוף למרותו של אלוהים). לפי יוסף דן, הסיפור הזה הוא תגובה לכיתות גנוסטיות ולדמות הדמיורגוס בהן: בסיפור זה המקביל לדמיורגוס מזוהה עם מי שהיה בן תמותה (ולכן לא היה חלק מבריאת העולם) וכן מלאך אחר מלקה אותו מה שמראה שיש גבול לסמכותו.
פרשנות אחרת גורסת שאלישע בן־אבויה החל לכפור אחרי שראה אב ובנו מהלכים ונתקלו בקן עם גוזלים על אם הדרך. אמר האב לבנו להרים את הקן ולהחזירו לצמרת העץ. עשה הבן כמצוות אביו אך בדרך נפל מגובה העץ ומת. לאחר שראה שהבן מת בזמן קיום שתי מצוות ששכרן הוא אריכות ימים (כיבוד אב ואם ושילוח הקן) החל לכפור באמונתו (תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף ל"ט, עמוד ב').
על פי פרופ' רחל אליאור, סיפור הלקאת המלאך מטטרון, בדומה לסיפורים דומים על גן עדן, הוא סיפור על מאבקי כוח. הסיפור בא להראות כי הסדר הישן, בו אנשים חיים לנצח וכהנים מקטירים קטורת לאלוהים, אותו מייצג חנוך, נגמר, ומעתה הרבנים הם הסמכות הדתית ונציגי אלוהים.
המונח כראשי תיבות – פשט, רמז, דרש, סוד

מסורת, שמופיעה בתיקוני זוהר, דורשת את המילה פרדס כראשי תיבות של המילים פשט, רמז, דרש וסוד. ככל הנראה המקור לראשי תיבות אלו מופיע אצל ר' משה די לאון בשלהי המאה ה־13 (אשר יש המייחסים אליו את חיבור ספר הזוהר): ”כפי אשר פירשתי בספר אשר חברתי הנקרא פרד"ס, וקראתי שמו פרדס על עניין ידוע שחברתי אותו בסוד ארבעה דרכים בעניין שמו ממש ארבעה נכנסו לפרדס, פשט רמז דרשה סוד עניין פרדס.” בסדר זה, על פי פרשנות זו, על הלומד להתקדם בלימוד התורה – בתחילה עליו להתעמק בפשוטו של הכתוב, לאחר מכן להבין דברי רמז המצויים בו, לאחר מכן ללמוד דברי דרש, ורק בשלב האחרון (אליו מגיעים רק יחידי סגולה) הוא רשאי להתעסק בדברי סוד. בשל הסיבה הזו יש המקפידים בחוגים הדתיים למנוע לימוד קבלה ועיסוק בתורת הסוד לפני גיל 40.
רבדים אלו מכונים "ארבעת חלקי הפרדס":
פשט – פרשנות מילולית, וכלשונו ודרכו של הרמב"ן, "פשוטו של מקרא". בדרך זו, מבאר הרמב"ן את פשט דברי הכתוב על דרך ההסבר הפילוסופי־פיזיקלי.
רמז – פרשנות טיפולוגית, דהיינו פרשנות שאינה מקישה מכתובים על כתובים, אלא ממאורע אחד על מאורע אחר, וכלשון הרמב"ן "מעשה אבות סימן לבנים". כך למשל רואה הרמב"ן את ששת ימי הבריאה כרמז לכל המאורעות העתידים לבוא.
דרש – פרשנות אלגורית. בדרך זו מבאר הרמב"ן את דרך ההשגחה האלוהית על האנושות בכלל ועל עם ישראל בפרט לאורך ההיסטוריה.
סוד – ביאור הפסוקים על פי הקבלה. בלשון הרמב"ן "דרך האמת לאמיתו": ראיית המקרא כחלק ורמז של ועל האלוהות עצמה והיחסים השונים בין חלקיה (על פי תורת הספירות).
מקבילה מעניינת מופיעה אצל כמה תאולוגים נוצריים בימי הביניים, שאף הם תיארו ארבע שיטות שונות של פרשנות כתבי הקודש:
פרשנות מילולית־היסטורית.
פרשנות טיפולוגית: פירוש הפסוק או הקטע מתוך הברית הישנה כרומז או מבשר מראש אירועים או פרטים מן הברית החדשה.
פרשנות טרופולוגית: דגש על הלקח המוסרי העכשווי – מה התועלת שהקורא מפיק מן הפסוק או הקטע.
פרשנות אנגוגית: האלגוריה מכוונת אל העולם האסכטולוגי: העולמות העליונים, גן העדן והגיהנום, אחרית הימים או תחיית המתים וכיוצא בזה.
ארבע שיטות הפרשנות הנזכרות כאן דומות או מקבילות ל: פרד"ס היהודי (פשט, רמז, דרש, סוד) ואז האנגוגיה "העולה כלפי מעלה" היא מקבילה של הסוד הקבלי. ואכן היו חוקרים (למשל עמוס פונקנשטיין במאמרו על הפרשנות הטיפולוגית בפירוש הרמב"ן על התורה) שטענו למקורה הנוצרי של האימרה הימי־ביניימית על ארבע דרכי הפרדס.
ראו גם

מיסטיקה יהודית
קבלה
מושגי יסוד בקבלה
מעשה בראשית
מעשה מרכבה
לקריאה נוספת

גרשם שלום, פרקי יסוד בהבנת הקבלה וסמליה, ירושלים: הוצאת מוסד ביאליק, 1980
יהודה ליבס, חטאו של אלישע: ארבעה שנכנסו לפרדס וטבעה של המיסטיקה התלמודית, ירושלים: הוצאת אקדמון, 1990
יוסף דן, תולדות תורת הסוד העברית: העת העתיקה, פרק תשיעי: מעשה ארבעה שנכנסו לפרדס וראשיתה של תורת הסוד, ירושלים: מרכז זלמן שזר, תשס"ט
רחל אליאור, 'ספרות ההיכלות והמרכבה', בתוך: הנ"ל, מקדש ומרכבה, כוהנים ומלאכים, היכל והיכלות במיסטיקה היהודית הקדומה, ירושלים: הוצאת מאגנס תשס"ג, עמ' 241–278
הערות שוליים

↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר המדע, הלכות יסודי התורה, פרק ד', הלכה י"ג
↑  מילים שמקורן בפרסית, אתר השפה העברית
↑  paradise, Online Etymology Dictionary
↑  ראו הערך מטטרון
↑  רחל אליאור, תמורות במושג גן עדן בתרבות היהודית ובמסורת העמים, באתר youtube.com
↑  ר' משה די ליאון, שו"ת לר' משה די ליאון בענייני קבלה, ישעיה תשבי, חקרי קבלה ושלוחותיה, חלק א, עמ' 64
↑  עמוס פונקנשטיין, A. Funkenstein, Nachmanides' Typological Reading of History / פרשנותו הטיפולוגית של הרמב"ן, Zion / ציון מה, 1980, עמ' 35–59
| קבלה |
| --- | --- | --- |
| מושגי יסוד | אבי"ע • ספירות • קליפות • אינסוף (קבלה) • תורת הצמצום • תורת השמיטות • עץ החיים • סדר השתלשלות • מעשה בראשית • מעשה מרכבה • מדיטציה יהודית • אסטרולוגיה קבלית • מיסטיקה יהודית • פרדס (יהדות) | תרשים עשר הספירות |
| ספרות | ספר יצירה • ספר הזוהר • ספר הבהיר • ספרות ההיכלות • ספר רזיאל המלאך • עץ חיים (ספר) | תרשים עשר הספירות |
| קטגוריות | קבלה • יהדות • מיסטיקה יהודית | תרשים עשר הספירות |
| אישים | רבי שמעון בר יוחאי • רבי יצחק סגי נהור • הרבנים עזרא ועזריאל בני שלמה • רבי עזריאל בן מנחם • רבי משה בן נחמן • רבינו בחיי בן אשר • רבי משה קורדובירו • האר"י • רבי חיים ויטאל • רבי נפתלי כ"ץ • רבי יהונתן אייבשיץ • רבי יעקב עמדין • רבי חיים בן עטר • הרמח"ל • הגאון מווילנה • הרב שלום שרעבי • הרב חיד"א •  הרב נתן אדלר • הרב יעקב אבוחצירא • רבי יוסף חיים • הרב שלמה אלישיב • הרב ישראל אבוחצירא | תרשים עשר הספירות |
מושגים בקבלה
אלימות מינית בדרום אפריקה

שיעור האלימות המינית בדרום אפריקה הוא אחד מהגבוהים בעולם. בערך זה, אלימות מינית תהא במשמעות של שימוש בכוח פיזי או תחבולה על מנת להשיג קיום פעילות מינית עם אדם ללא הסכמתו או הסכמתה וזאת בשונה מהמשמעות הקלאסית של אלימות מינית. ככל הנראה כתוצאה משיעור האונס הגבוה במדינה, נעשים חידושים בתחום מניעת האונס
סטטיסטיקות > שכיחות

על פי דו"ח של האומות המאוחדות עבור השנים 1998–2000, שיעור האונס לנפש בדרום אפריקה היה הגבוה ביותר בעולם. בסקר שנערך בשנת 1998 ביוהנסבורג, נמצא כי אחת משלוש נשים מתוך 4,000 הנשים שנשאלו נאנסו. בעוד ארגוני נשים בדרום אפריקה מעריכים כי אישה נאנסת אחת ל-26 שניות, משטרת דרום אפריקה מעריכה כי אישה נאנסת רק אחת ל-36 שניות.
במדגם אנונימי שנערך בפרובינציות קוואזולו-נטאל והכף המזרחי, יותר מ-25% מתוך 1,738 הגברים הדרום-אפריקאיים שהשתתפו במדגם הודו כי ביצעו אונס. מתוכם כמעט חצי אמרו כי אנסו יותר מאישה אחת, לפי ביקורת שנערכה במועצת המחקר הרפואית MRC. לאחר המחקר, הופיעו מספר פרסומים שגויים שייחסו את הנתונים לכל מדינת דרום אפריקה בעוד ששיעור האונס בשתי הפרובינציות לעיל גבוה מהממוצע. כמעט שלושה מתוך ארבעה גברים שהודו באונס, הצהירו כי הם כפו אותו על אישה או נערה מתחת לגיל 20 וכמעט אחד מעשרה הודה שעשה זאת לילדה מתחת לגיל 10. סקר ממחקר מקיף בשם "אונס בדרום אפריקה" משנת 2000 מצביע על כך ש-2.1% מהנשים בגילאי 16 ומעלה דיווחו שהן נוצלו מינית לפחות פעם אחת בין השנים 1993–1998, מידע שנראה כסותר את המחקר של ה-MRC. בדומה, "סקר הבריאות והדמוגרפיה הדרום אפריקאי של 1998" מראה על שכיחות סטטיסטית של 4% באונס נשים בגילאי 15–49 במדגם משקי בית. עד כה, לא נעשו ניסיונות לגשר בין פער השיעורים בין הסקרים השונים.
מספר מוסדות טוענים שהשיעור הגבוה של האלימות המינית נובע מהאפרטהייד. הם מסבירים זאת בכך שמדיניות האפרטהייד נתנה חסות לאלימות והתגובה החברתית הובילה למצב בו אלימות פיזית נדמית כפתרון הראשוני לפתרון קונפליקטים והשגת מטרות. בין אם הטענה נכונה ובין אם לאו, היא התפשטה באמצעות מאמרים מחקריים ונפוצה כיום בקרב הציבור הדרום-אפריקאי.
סטטיסטיקות > שיעורי דיווח והרשעה

מוערך כי כ-40% מהנשים בדרום אפריקה יאנסו במהלך חייהן וששיעור הדיווח הוא 1 ל-9 מקרים. כמו כן מוערך שרק כ-14% ממבצעי האונס מורשעים במדינה. בשנת 1997 אלימות נגד נשים הפכה לאחד מהפשעים בעדיפות עליונה, כחלק מהאסטרטגיה הלאומית למניעת פשעים, אולם שיעורי הדיווח אודות אונס, ניצול מיני של ילדים ואלימות מקומית המשיכו לעלות.
הדו"ח של דרום אפריקה לאמנה לחיסול כל צורות האפליה נגד נשים משייך חלקית את שיעורי הדיווח וההרשעה הנמוכים לתפיסה הפוסט-אפרטהיידית של הציבור את כוחות המשטרה. הדו"ח מוסיף ומצהיר כי הגישה והדעה הקדומה של הציבור נגד רשויות אכיפת החוק ועובדי הממשלה וכן אי הנגישות לשירותים באזורים כפריים מהווים גם הם חלק מהבעיה. חלק גדול מהציבור הדרום אפריקאי רואה במשטרה סמל לדיכוי של משטר האפרטהייד וכתוצאה מכך חוסר האמון במשטרה עדיין מושרש בציבור גם לאחר סיום תקופה זו.
חסמים מוסדיים אחרים תורמים גם הם לשיעורי חוסר הדיווח וההרשעה. "כלל הזהירות" הוא חוק הקובע שעל השופט לתת תשומת לב ולנהוג בזהירות מיוחדת בבואו להסתמך על טענות בלתי מוכחות של המתלונן, כאשר כתוצאה מחוק זה נגרמים הן ירידה בשיעור ההרשעה והן תחושה של הקורבן על חוסר אמון מצד המערכת. בסקר שנערך לקורבנות אונס שלא דיווחו על הפשע, שליש טענו כי הן פוחדות מפעולות תגמול, 9.6% טענו שאין להם אמון ביכולתה של המשטרה לפענח את הפשע ו-9.2% ציינו מבוכה כסיבות שלהם לא לדווח על הפשע.
סטטיסטיקות > שוני אזורי

קיימים הבדלים משמעותיים בשיעורי האלימות המינית בין פרובינציות שונות בדרום אפריקה.
במחקר שנערך בשלוש פרובינציות (הפרובינציה הצפונית/לימפופו, הכף המזרחי ומפומלנגה) בשנת 1997 נמצא כי 6.8% מהנשים במפומלנגה אמרו שהן נאנסו במהלך חייהן, 5% מהנשים בפרובינציה הצפונית נאנסו ו-4.5% מהנשים בכף המזרחי נאנסו. ב-1998, אזור גאוטנג הוערך כאזור בעל האחוז הגבוה ביותר של אסירים במעצר מסיבות של אלימות מינית עם 20.6 אחוזים והכף המערבי היה בעל האחוז השני בגודלו עם 17.3 אחוזים. המחוזות בעלי השיעור הנמוך ביותר של אסירים מורשעים בפשעי אלימות מינית הם הכף הצפוני עם 2.8% והפרובינציה הצפונית עם 2.6%.
סקר הפשיעה הדרום אפריקאי משנת 2003 מדגיש את השוני בין האזורים השונים לגבי תפיסות האזרחים ופחדיהם. כאשר נשאלו איזה סוג פשע אירע לדעתם בשכיחות הכי גבוהה באזור מגוריהם, 14.6% מתושבי הכף הצפונית השיבו אונס, כאשר מדובר במספר הגבוה ביותר של נשאלים שחשבו שאונס הוא הפשע השכיח ביותר. לעומתם, רק 1.7% מתושבי פרובינציית קוואזולו-נטאל השיבו כך. בממוצע עבור כל הפרובינציות, מיקמו הנשאלים אונס כפשע ה-7 השכיח ביותר, כשלפניו ברשימה מופיעים פריצה לבתים, גנבת רכוש, שוד, רצח, גנבת מקנה ותקיפה. הסקר גם בדק איזה סוג פשע חושבים הנשאלים למפחיד ביותר באזורם. אונס הגיע למקום השלישי בקטגוריה, אחרי רצח ופריצה לבית. 40.8% מהנשאלים בכף המזרחית ו-31.8% מהנשאלים במדינה החופשית חששו הכי הרבה מאונס. מצידה השני של המפה, 11.6% מקוואזולו-נטאל ו-12.1% מהנשאלים במפומלנגה חשבו שאונס הוא הפשע המפחיד ביותר באזורם.
סוגים

ישנם כמה סוגי פשעי אלימות מינית הכוללים, אבל לא מוגבלים, לפשעים הבאים: אונס או תקיפה מינית, תקיפה מינית של ילד או גילוי עריות, תקיפה מינית על ידי אדם קרוב, מגע מיני בלתי רצוי, הטרדה מינית, ניצול מיני, חשיפת איברי מין לאדם אחר ללא הסכמתו, אוננות בציבור ומציצנות. חלק מסוגים אלו זכו לתשומת לב ציבורית עולמית:
אונס נשים - בדרום אפריקה שיעור האונס המדווח הוא הגבוה ביותר בעולם. אף שגברים גם הם מהווים קורבנות תקיפה מינית ו-3.5% מהגברים אולצו לקיים יחסי מין עם גבר אחר, הרי שרוב האלימות המינית היא כלפי נשים. הממשלה בדרום אפריקה דיווחה כי אחת הסיבות לעניין זה הוא התרבות הפטריארכית וכל ניסיון לפגוע בתרבות זו מתקבל כפגיעה או ניסיון לשנות מסורת ורעיונות אפריקאים. הסכנה באונס או תקיפה מינית חמורה שבעתיים לאור השיעור הגבוה של איידס בדרום אפריקה. לאישה שנאנסת לאחר גיל 25 יש סיכוי אחד לארבע להידבק באיידס ונוסף על כך נשים מושפעות יותר מגברים מאיידס. מבצעי פשעי האונס הם לרוב אנשים המוכרים לקורבן. דווח כי בעל או חבר רוצחים אישה בדרום אפריקה כל 6 שעות. גברים ונשים רבים אומרים שאונס לא יכול לקרות במערכת יחסים אולם אחת מארבע נשים דיווחה על התעללות במסגרת מערכת יחסים.
אונס תינוקות ואלימות מינית נגד קטינים - לדרום אפריקה יש את אחד משיעורי אונס הילדים והתינוקות הגבוהים בעולם.
אונס מתקן - באזורים מסוימים בדרום אפריקה, לסביות נמצאות בסיכון לאונס כיוון שבאותם אזורים קיימת אמונה שאונס נשים לסביות (נקרא גם "אונס מתקן") יביא להמרתן להטרוסקסואליות (סטרייטיות). ממשלת דרום אפריקה דיווחה כי לסביות והומואים מופלים לרעה בתחומים רבים. הממשלה הואשמה בנהיגת סלחנות כלפי מעשי האונס המתקן כדי לא לפגוע בתדמיתה ה"מצ'ואית". אחד המקרים הבולטים של אונס בכנופיה ורצח לאחר מכן היה המקרה של אודי סמליין, שחקנית בקבוצת כדורגל דרום-אפריקאית ופעילה למען זכויות LGBT. ב-10 השנים האחרונות מתו 31 לסביות כתוצאה מהתקיפות האלו ויותר מ-10 לסביות נאנסות בשבוע רק בעיר קייפטאון.
גישה חברתית

הוועדה למחקר רפואי הצהירה "סוגים רבים של אלימות מינית, בייחוד הטרדה מינית וצורות של כפייה מינית שלא מערבות הפעלת כוח פיזי נתפסות לרוב כהתנהגות גברית נורמלית". כמו כן נאמר שמנהגים שונים כמו אונס כנופיות הפכו לנפוצים כי הם נתפסים כדרך גברית להתרועע ולהתחבר.
מחקר שנערך בקרב ילדים מצא כי 60% מהבנים והבנות בגילאי 10–19 חשבו שזה לא אלים לכפות יחסי מין על אדם שמכירים, בעוד 11% מהבנים ו4% מהבנות הודו שכפו על אדם אחר לקיים עימם יחסי מין.
במחקר אחר שנערך בקרב 1500 תלמידי בית ספר ביוהנסבורג נמצא כי רבע מהבנים חשבו ש'ג'קרולינג', מילת סלנג עבור אונס המבוצע על ידי כנופיה כענישה על זלזול מצד הקורבן, זה כיף. נוסף על כך יותר ממחצית הנשאלים התעקשו שכאשר בת אומרת 'לא', היא באמת מתכוונת ל'כן'.
חברת סקרי שוק מיוהנסבורג דיווחה ב-1994 על הממצאים הבאים: 76% מהגברים חשבו שלנשים יש זכות לא להסכים לקיום יחסי מין, שליש חשבו שאישה לא יכולה להחליט בעצמה על הפלה ו-10% חשבו שזה נסלח שגבר מכה את אשתו.
ראו גם

אונס מתקן
הערות שוליים

↑  Anti-rape device
↑  לי מידלטון, 'Corrective Rape': Fighting a South African Scourge, טיים וורלד, ה-8 במרץ 2011
↑  קלייר קאפ, Rape on trial in South Africa, באתר "דה-לנסט", ה-4 במרץ 2006
↑  ראו Convention on the Elimination of All Forms of Discrimination against Women בוויקיפדיה האנגלית
↑  Alex Perry‏, Oprah Scandal Rocks South Africa,‏Time World, ‏5 בנובמבר 2007
ראש ממשלת נורווגיה

| --- | --- |


 איוש נוכחי:  יונס גר סטיורה
 תאריך כניסה לתפקיד:  14 באוקטובר 2021
 דרכי מינוי:  נבחר על ידי העם וממונה על ידי המלך
 תחום שיפוט:  נורווגיה נורווגיה
 מעון:  אינקוגניטוגטה 18 
 מושב המשרה:  אוסלו
 ייסוד המשרה:  1873 
 אתר רשמי
 
ראש ממשלת נורווגיה (בנורווגית: statsminister; "שר המדינה") הוא המנהיג הפוליטי של נורווגיה והתפקיד הבכיר ביותר בפוליטיקה הנורווגית. מלך נורווגיה ממנה את ראש הממשלה וחברי המועצה. עם זאת, מאז 1884, השיטה הפרלמנטרית מבטיחה שלקבינט (הרשות המבצעת של נורווגיה) חייבת להיות תמיכת הסטורטינג (הפרלמנט הנורווגי), מה שהופך את המינוי מהמלך להליך פורמלי בלבד.
מלך נורווגיה מוגדר כראש המדינה של נורווגיה, אך בפועל סמכויותיו טקסיות וייצוגיות וראש הממשלה מחזיק בכוח הביצועי.
חוקת נורווגיה, אשר אומצה ב-17 במאי 1814 קובעת כי ראש הממשלה הוא ראש הרשות המבצעת ואחראי לניהול השוטף של נורווגיה. לראש הממשלה מוקנות סמכויות חוקיות מעטות, אך כראש המפלגה הגדולה יש לו שליטה מסוימת גם בפרלמנט, והוא יכול להפעיל סמכויות נרחבות דה פקטו. בניגוד לשאר המונרכיות באירופה, ראש ממשלת נורווגיה לא חייב להתייעץ עם המלך לפני שהוא מפזר את הפרלמנט. ראש ממשלת נורווגיה נבחר אחת לארבע שנים, ואם ממשלתו נופלת בהצעת אי-אמון ראש הממשלה חייב להתפטר ולצאת לבחירות.
ראש ממשלת נורווגיה הנוכחי הוא יונס גר סטיורה ממפלגת העבודה הנורווגית.
ראובן שפר

| --- | --- |

ראובן שפר
 לידה:  7 ביוני 1925 תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  22 במרץ 2011 (בגיל 85) תל אביב-יפו, ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין ירקון 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  1957–2011 (כ־54 שנים) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ראובן שפר באמצע עם שאול ביבר  משמאל ודרורה חבקין  במרתף מועדון התיאטרון, 1958
ראובן (רובק'ה) שפר  (8 ביוני 1925 – 22 במרץ 2011) היה שחקן תיאטרון וקולנוע ישראלי.
ביוגרפיה

ראובן שפר נולד ב-1925 בתל אביב. סיים את לימודיו התיכוניים בבית הספר אליאנס.
בצעירותו השתתף כזמר בולט במקהלת רון בניצוחו של קונראד מן, יחד עם שמעון ישראלי ודוד חנין.
בשנת 1957 הצטרף ללהקת הזמר "רביעיית מועדון התיאטרון" לצד גדעון זינגר, יענקלה בן סירא ושמעון בר. רביעיית מועדון התיאטרון ביצעה שירים שכתב עבורה חיים חפר, ביניהם "אין כמו יפו בלילות", "איך הפשפש עלה למעלה" והשיר בתרגומו של דן אלמגור "גוי של שבת".
במשך כעשור שיחק בתיאטרון גיורא גודיק ובתיאטרון חיפה ובשנת 1973 הצטרף לתיאטרון הקאמרי. במהלך הקריירה שלו, שיחק שפר בתיאטרון בתפקידים בולטים ומגוונים. בין תפקידיו היו יעקב במחזה "יוסף וכתונת הפסים" וקיסר אוסטריה ב"אמדאוס". כמו כן השתתף גם ב"איי לייק מייק", "החלילן מהמלין", "הוא הלך בשדות", "ייסורי איוב", "טוב", "סוויני טוד", "כטוב בעיניכם", "ילדי הירח", "אמדאוס", "כובע הקש האיטלקי" ובעוד הצגות רבות.
בקולנוע השתתף שפר בין היתר בסרטים "סאלח שבתי", "ארבינקא", "תעלת בלאומילך", "עזית הכלבה הצנחנית", סלומוניקו, "צ'רלי וחצי", "נס בעיירה" וכן בסרט עטור הפרסים "Voyages".
שפר דיבב בסדרה המצוירת "הדבורה מאיה" משנת 1979 את פליפ החרגול, ושר את שיר הפתיחה. כמו כן בסרט "אליס בארץ הפלאות", תרם את קולו לדמותו של "הכובען המטורף".
שפר השתתף בשתי תוכניות של הטלוויזיה החינוכית - "גאומטריה" ו"חשבון פשוט" בתפקיד ד"ר גוטמן.
ב-1982 זכה בפרס אברהם בן-יוסף על גילום תפקיד הקיסר יוזף השני בהצגה אמדאוס.
בשנת 2011 נפטר שפר בביתו בתל אביב בגיל 86 ונטמן בבית העלמין ירקון. הוא הותיר אחריו אשה ושתי בנות.
עיריית תל אביב קבעה לוחית זיכרון בכניסה לביתו ברחוב שלמה המלך 22.
לוחית זיכרון בכניסה לביתו של ראובן שפר
שדה סמנטי

שדה סמנטי הוא קבוצה של מילים שיש להן מכנה משותף.
כל המילים בשדה סמנטי מסוים קשורות בצורה כלשהי למשמעות של הנושא הכללי של אותו שדה. עם זאת, לכל מילה יש משמעות הייחודית לה.
שדה סמנטי ראשי עשוי להיות מחולק לשדות סמנטיים קטנים יותר.
כמו כן, תיתכן חפיפה בין שדות סמנטיים, כך שמילה מסוימת יכולה להשתייך ליותר משדה אחד.
הסמנטיקה עוסקת בין היתר גם בשדות סמנטיים משום שהיא ענף של תורת הלשון שעניינו תיאור משמעותן של המילים ושל צירופי המילים.
ישנם מילונים המחלקים את המילים על פי השדות הסמנטיים שהם מתייחסים אליהם. מילון מסוג זה נקרא "אגרון" (תזאורוס).
סוגים של שדות סמנטיים

בשדות סמנטיים ישנה חלוקה לשני סוגים עיקריים: שדה המושתת על קשר מהותי ושדה המושתת על קשר אסוציאטיבי.
בשדה סמנטי תימצא קבוצה של מילים או צירופים השייכים לאותו תחום מושגים, כלומר מילים הקרובות במשמעות ומתארות תחום מסוים במציאות.
הן נמצאות בתחומים הבאים:
נרדפות:
לדוגמה: שמש - חמה; ירח - לבנה; חושך - עלטה וכו'.
ניגודיות:
לדוגמה: אור - חושך; קטן - גדול וכו'.
היכללות:
לדוגמה: פירות - קלמנטינה, תפוז, תפוח ועוד.
שימושים ספרותיים

המשורר בוחר במלה בעלת מעמד מרכזי ביצירה, ולאחריה הוא מזכיר מילים נוספות הקשורות למלה המרכזית. כך נוצר "שדה" של מילים, שיש קשר ביניהן וזיקה בינן לבין המלה המרכזית. השדה הסמנטי מלכד ומאחד את חלקיה השונים של היצירה ומדגיש ומבליט את תוכנה.
הערות שוליים

1 2 3 4  שרה אבינון (2000). עיין ערך: לשון, הבנה והבעה. תל אביב: מט"ח - המרכז לטכנולוגיה חינוכית.
ערך זה הוא קצרמרבנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פיליפ וילסון סטיר

| --- | --- |

 לידה:  28 בדצמבר 1860 בירקנהד, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  18 במרץ 1942 (בגיל 81) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  בית הספר של קתדרלת הרפורד  אקדמיה ז'וליאן  קולג' גלוסטר  בית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  אימפרסיוניזם 
 יצירות ידועות:  Portrait of Miss Ethel Warwick, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 
פיליפ וילסון סטיר (באנגלית: Philip Wilson Steer‏; 28 בדצמבר 1860 – 18 במרץ 1942) היה צייר בריטי של נופים ודמויות. הוא היה גם מורה לאמנות משפיע. ציורי הים והנוף שלו הפכו אותו לדמות מובילה בתנועת האימפרסיוניזם בבריטניה, אך עם הזמן הוא פנה לסגנון אנגלי מסורתי יותר, שהושפע בבירור הן מג'ון קונסטבל והן מטרנר, ובילה יותר זמן בציור באזורים הכפריים. כמורה לציור בבית הספר לאמנות סלייד במשך שנים רבות השפיע על דורות של אמנים צעירים.