stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הונגריה
דמוגרפיה > עיור

על פי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של הונגריה, כ-1,750,000 איש שהם כרבע מן האוכלוסייה מתגוררים בבירה בודפשט ובמטרופולין סביבה. כ־70% מהאוכלוסייה שהם כ-6.8 מיליון איש מתגוררים בערים. נתון זה (70% עיור) גבוה מהממוצע העולמי (56%), אולם נמוך בהשואה למדינות מפותחות אחרות (80%–90%).
התפלגות האוכלוסייה – חלוקה שווה למדי בכל רחבי המדינה, כאשר אזורים עירוניים מושכים אוכלוסיות גדולות וצפופות יותר. אוכלוסייה עירונית – 72.9% מסך האוכלוסייה (נכון לשנת 2023). שיעור העיור – קצב שינוי שנתי של 0.05% (הערכה לשנים 2020–2025). הערים העיקריות של הונגריה מפורטות להלן מבחינת חשיבות ומספר תושבים. נתוני האוכלוסייה הם משנת 2019.
דמוגרפיה > יהדות הונגריה

יהדות הונגריה היא מן הגדולות והמפוארות שבקהילות היהודים באירופה. היישוב היהודי רצוף בהונגריה מימי האימפריה הרומית. תחת שלטון האימפריה האוסטרו-הונגרית שגשגה הקהילה היהודית, וזכתה להתפתחות, הכרה ומתן זכויות, וכללה בעיקר יהודים אשכנזים, כולל מהגרים ממזרח אירופה, ומיעוט של מגורשי ספרד. בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה־20 אימצו חלקים נרחבים בקהילה היהודית את הזהות ההונגרית (עברו תהליך הונגריזציה). בזמן מלחמת העולם השנייה (1939 עד 1945) הייתה הונגריה בת ברית של גרמניה. ההונגרים לא החילו על היהודים מדיניות אנטישמית כמו בגרמניה, והגרמנים לא כפו את המדיניות האנטישמית שלהם על ממשלת הונגריה, ולכן במשך רוב המלחמה היו יהודי הונגריה מוגנים מרדיפות והשמדה. אולם בסוף המלחמה, משנת 1944 ואילך, הושמדה מרבית יהדות הונגריה. רוב היהודים, למעלה מ-400,000 איש, נשלחו לאושוויץ על ידי הגרמנים, ויהודים נוספים נספו במחנות ריכוז, במחנות עבודה, בצעדות המוות ובפרעות שנערכו על ידי הפשיסטים ההונגרים, ובהם אנשי מפלגת צלב החץ. בסך הכל נספו כ-564,500 יהודים מתוך כ-725,000 שחיו בהונגריה לפני המלחמה. ניסיון הירואי שעשו אנשי היישוב העברי בארץ ישראל לסייע לאחיהם בהונגריה במשלוח צנחנים, נכשל, אך הביא למיתוס הגבורה של חנה סנש. בזמן השלטון הקומוניסטי נאסר על הפעילות הציונית והחינוך היהודי, וקיומם של טקסים דתיים נראה בעין צרה. אנשי הקהילה היהודית, אשר ניסתה להשתקם ממוראות השואה, היו נתונים לרדיפות ולגירושים.
ההערכות בדבר אוכלוסיית היהודים בהונגריה בעשור השני של המאה ה-21 נעו בין 50 ל-120 אלף יהודים, רובם בבירה בודפשט.
איתן שנרב

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  לוד 
 
הרב איתן שנרב (נולד ב-1 בספטמבר 1972) הוא רב, איש חינוך ופעיל חברתי ישראלי. משיא משואה ביום העצמאות ה-73 למדינת ישראל.
ביוגרפיה

נולד בשכונת קריית משה בירושלים. לאברהם עובד עיריית ירושלים שהיה ממקימי קיבוץ עין הנצי"ב וחנה שעבדה כאחות במרכז הרפואי שערי צדק. השלישי מתוך ארבעה אחים. אחיו הבכור יעקב, הוא משנה למנכ"ל משרד הבינוי והשיכון.
למד בבית הספר "נועם" בקריית משה. ובתיכון למד בישיבת בני עקיבא נתיב מאיר והיה חניך בסניף בני עקיבא קריית משה. בהמשך היה מדריך חוץ בסניף פיתוח במבשרת. והתנדב במד"א ובמשמר האזרחי.
למד בישיבת ההסדר מעלות, ונמנה עם תלמידיו של הרב יהושע ויצמן. בהמשך, התגייס לחטיבת גולני במסלול ההסדר, במשך 20 שנה שירת כלוחם וחובש ובתחילת העשור השני של המאה ה-21 הפך לרב גדוד 8101 בחטיבת אלכסנדרוני, חטיבת המשך של גולני ומשרת במילואים. במהלך מלחמת חרבות ברזל סיים את תפקידו כרב גדוד 8101 ועבר להיות אחד מרבני חטיבת אלכסנדרוני.
הוא רב כולל צביה אלישיב בלוד, ומשמש כרב קהילת 'כלנית' בעיר. לאורך השנים למד בכולל, לימד בבתי ספר, באולפנות ובישיבות ועבד בתיכונים דתיים במסגרת עמותת מעגלים.
חיים אישיים

נשוי לשירה, אב ל-12. מתגורר בלוד.
בתו רנה נרצחה בפיגוע ב־23 באוגוסט 2019 נרצחה רנה שנרב בתו בעין בובין על ידי מטען חבלה שהוטמן על ידי מחבלים פלסטינים מהחזית העממית לשחרור פלסטין בסמוך למעיין. הרב שנרב נפצע באורח בינוני ובנו דביר באורח קשה.
פעילות חברתית

את עמותת 'חסד בלוד' ייסד יחד עם דני ניקריטין שפועלת לקידום מפעלי חסד, חלוקת מזון לנזקקים וסיוע והכוונה לתושבים, ומאז הרחיבה את פעילותה לתחומים נוספים.
הגמ"ח כולל פרויקטים ומיזמים שונים, כולל עזרה ושיקום כלכלי של משפחות, הפעלת חנות ביגוד יד שנייה בנוסף לכך העמותה מקיימת מדי שבוע סעודות שבת למאות נזקקים, ואנשים עריריים. עוד הקים בעיר תלמוד תורה לילדים מגיל שלוש עד גיל תיכון, אשר מגיעים אחרי הלימודים פעמיים בשבוע ולומדים תורה.
בעקבות הרצח נוסדה עמותת 'קול רנה' שאותה הוא מנהל. אל העמותה נוספו מאות מתנדבים ופעילותה הורחבה לכ-20 ערים שמופעל בהן פרויקט שולחן שבת ויותר מ־10 חנויות יד שנייה בכל הארץ.
בנוסף, מקיימת העמותה שיעורים תורניים, ועוסקת בבניית שבילי טיול, מקיימת יום מסע ברחבי הארץ ועוסקת בשיקום מעיינות.
בנוסף הוקם מיזם 'זמן רנה', שפועל להגברת המודעות בקרב צעירים ומבוגרים. לצמצום זמן החיבור לאמצעים הטכנולוגיים וחיזוק הזמן האישי והמשפחתי.
בשנת 2021 נבחר להשיא משואה בטקס הדלקת המשואות ביום העצמאות ה-73 למדינת ישראל. הנימוק כפי שנמסר על ידי שרת התחבורה מירי רגב ושר התרבות חילי טרופר בשם הוועדה הוא "שנרב והעמותה פועלים למען כלל גוני החברה הישראלית ומתוך מגמה ליצור שיח חיובי ומקרב ביניהם. עשייתם למען איחוד הלבבות במשפחה, בקהילה, בעם ובארץ ולמען חיזוק מעיינות הרוח בעמנו מבוצעת בקול רינה ובחדוות יצירה".
הערות שוליים

↑  "גם לנו יש נשק": רב תפס מחבלים, באתר ישראל היום, ‏14 בפברואר 2019.
↑  כולל רבנות ודיינות צביה לוד - חיים של תורה בלוד, ‏2022-11-24
↑  שבוע אחרי יום הולדתה: רינה שנרב נרצחה בפיגוע בעין דני, באתר ישראל היום, ‏23 באוגוסט 2018.
↑    שילה פריד, ‏"מאז הפיגוע, אחותי רנה חיה בתוך החיים שלי", בעיתון מקור ראשון, 15 באפריל 2023
↑  ערוץ 7, לתפארת מדינת ישראל: הרב איתן שנרב ישיא משואה, באתר ערוץ 7, 30 במרץ 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 212172274216412451077   WorldCat (עם VIAF): 212172274216412451077
קיקי פאלמר

| --- | --- |

 לידה:  26 באוגוסט 1993 (בת 31) הארווי, אילינו, ארצות הברית
 שם לידה:  Lauren Keyana Palmer 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  רובינס 
 פעילות בולטת:  שחקנית קולנע, טלוויזיה, זמרת, אשת טלוויזיה
 תקופת הפעילות:  מ-2004 
 השקפה דתית:  נצרות 
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  פרס אמי פרסת גילדת השחקנים
 kekepalmer.com
 
לורן קיאנה פאלמר (באנגלית: Lauren Keyana "Keke" Palmer; נולדה ב-26 באוגוסט 1993), הידועה בשם הבמה קיקי פאלמר, היא שחקנית, זמרת ואשת טלוויזיה אמריקאית. זוכת פרס אמי לבידור בפריים טיים, חמישה פרסי NAACP Image, ומועמדויות לפרס אמי ופרס גילדת שחקני המסך. היא נכללה ברשימת האנשים המשפיעים ביותר בעולם של מגזין טיים בשנת 2019.
פאלמר הופיעה את הופעת הבכורה שלה במשחק "המספרה 2" מאוחר יותר היא הופיעה בסרט הטלוויזיה "כובע הצמר", וזכתה לפריצת הדרך שלה בכיכובה בסרט הדרמה "אקילה והדבורה". אלבום האולפן הראשון שלה, "So Uncool", יצא ב-2007, והיא התפרסמה כשחקנית ילדה בולטת עם תפקידים בסרטים "יומנה של שחורה מטורפת 2" "סיכוי קלוש" ו-"שרינק" .
פאלמר הופיעה במספר תפקידים בניקלודיאון, כמו בדמות הראשית בסיטקום "טרו ג'קסון", סיפקה את קולה של איישה בחידוש של ניקלודיאון של "מועדון ווינX". פאלמר עשתה את המעבר שלה לתפקידים בוגרים עם הסרט הביוגרפי "CrazySexyCool: The TLC Story", ולאחר מכן כיכבה בסרט המתח "חיה", סדרת האימה הקומית "מלכות הצעקה", סדרת הדרמה "תחנת ברלין", סדרת האימה "צעקה", סרט דרמת הפשע "נוכלות בלי חשבון" ותפקיד ראשי בסרט האימה "אין מצב" של ג'ורדן פיל. ב-2021 היא קיבלה פרס אמי בפריים טיים על תפקידיה בסדרה "Turnt Up with the Taylors" .
מאז "So Uncool" הוציאה פאלמר שלושה אלבומים מורחבים, היא הנחתה את תוכנית האירוח "רק קיקי" ואת תוכנית האירוח "סטרהן, שרה וקיקי", שזיכתה אותה במועמדות לפרס אמי למנחה המצטיינת בתוכניות בידור.
ראשית חייה

פאלמר נולדה ב-26 באוגוסט 1993, בהארווי, אילינוי, ארצות הברית וגדלה ברובינס, אילינוי הסמוכה. היא גדלה בבית קתולי. הוריה, שרון ולורנס "לארי" פאלמר, שנפגשו בבית ספר לדרמה, עבדו שניהם כשחקנים מקצועיים לפני ששינו מקצוע. אביה עובד בחברת פוליאוריתן, ואמה היא מורה בתיכון שעובדת עם ילדים אוטיסטים. אביה גם מתנדב כדיקן קתולי. הכינוי קיקי אינו קיצור של קינאיה אלא כינוי שנוצר כי לאחותה הגדולה הייתה חברה דמיונית בשם קיקי לפני שהיא נולדה. פאלמר שרה לראשונה בכנסייה אך זכתה לחשיפה בהופעה במה בשיקגו. בשנת 2002, בהיותה בת תשע נבחנה פאלמר להפקה בימתית של המחזמר "מלך האריות".
דמות ציבורית > פילנתרופיה ואקטיביזם

פאלמר עובדת עם מועדוני הבנים והבנות של ארגון הצדקה האמריקאי Cool To Be Smart, מדברת עם ילדים על חשיבות הלמידה. היא גם תומכת בחקלאות עירונית ובצופות. היא עבדה עם ארגוני צדקה כמו YWCA ועם Saving Our Daughters. החל משנת 2010, פאלמר הייתה נציגה של פרויקט Saving Our Daughters, קמפיין נגד בריונות.
פאלמר נכללה ברשימת 100 המשפיעות של מגזין הטיים בנובמבר 2019, אשר "שם זרקור על 100 כוכבים וכוכבות עולים שמעצבים את עתיד העסקים, הבידור, הספורט, הפוליטיקה, המדע, הבריאות ועוד". היא תומכת בתנועת Black Lives Matter. בשנת 2020, היא צעדה בהוליווד, קליפורניה, כחלק ממחאות ג'ורג' פלויד. באותה שנה, היא התייחסה לתנועה במהלך מונולוג הפתיחה שלה בטקס פרסי הווידאו של MTV ב-2020.
דמות ציבורית > אמנות

אלבום האולפן הראשון של פאלמר, So Uncool, שהושפע מאוד מ-R&B עכשווי, שתואר כ"בהיר, קופצני ומלודי מספיק כדי לפנות לבני נוער ולפני נוער. מעריצי פופ נוער רקדני ירצו להקשיב לבכורה המשמחת הזו". פאלמר הושפעה מאוד מזמרות ה-R&B האמריקאיות סיארה, ג'נט ג'קסון, מייקל ג'קסון, מריה קארי, אליה, ברנדי נורווד, מרי ג'יי בלייג', ויטני יוסטון, כמו גם קבוצת הבנות TLC. בין ההשפעות עליה פאלמר מציינת גם את אומניות הפופ גוון סטפני ואבריל לאבין.
חיים אישיים

בדצמבר 2022 הכריזה כי היא בהריון מבן הזוג שלה.
לאחר יציאת הסינגל שלה "I Don't Belong to You" ב-25 באוקטובר 2015, פאלמר הסבירה שהיא לא שייכת לאף אחד אלא לעצמה, שהיא עושה את ההחלטות של עצמה, האושר שלה מוגדר על ידה וגם הזהות שלה מוגדרת על ידה. היא גם אמרה שהיא לא רוצה שהמיניות שלה תוגדר על ידי תוויות ואמרה שאנשים צריכים לזרום עם תיוג עצמם, מכיוון שהזהות שלהם יכולה להשתנות.
פאלמר נאבקה בחרדה ובדיכאון. בשנת 2019, כחלק מקמפיין #YouKnowMe, היא שיתפה באמצעות טוויטר כי היא עברה הפלה. ב-1 בדצמבר 2020, פאלמר הודיעה שהיא מתמודדת עם תסמונת השחלות הפוליציסטיות כל חייה.
פילמוגרפיה > סרטים

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004 | מספרה 2: חזרה לעסק | האחיינית של ג'ינה |  |
| 2006 | לחלום באותיות | אקילה אנדרסון |  |
| 2006 | יומנה של שחורה מטורפת 2 | ניקי גריידי |  |
| 2007 | קלינר | רוז קאטלר |  |
| 2008 | סיכוי קלוש | יסמין פלאמר |  |
| 2008 | משלים לא יציבים: צב נגד. אַרנֶבֶת | קריסטל צב | דיבוב |
| 2009 | שרינק | ג'מה |  |
| 2012 | חטופה: הסיפור של קרלינה ווייט | קרלינה ווייט |  |
| 2012 | עידן הקרח 4: יבשת בתנועה | מישמיש | דיבוב |
| 2012 | צליל שמח | היל אוליביה |  |
| 2012 | מועדון ווינX: סוד הממלכה האבודה | איישה | דיבוב |
| 2013 | מועדון ווינX: הרפתקה קסומה | איישה | דיבוב |
| 2014 | בעל חיים | אליסה |  |
| 2014 | חלומות אימפריאליים | סמארה |  |
| 2015 | אהבת אחים | ג'קי |  |
| 2016 | עידן הקרח: מסלול התנגשות | מישמיש | דיבוב |
| 2018 | Pimp | יום רביעי |  |
| 2019 | נוכלות בלי חשבון | מרצדס |  |
| 2020 | 2 דקות של תהילה | סקיי |  |
| 2022 | אליס | אליס |  |
| 2022 | שנות אור | איזי הות'ורן | דיבוב |
| 2022 | אין מצב | אמרלד "אם" הייווד |  |
| 2023 | Under the Boardwalk | רמונה | דיבוב |
| 2025 | One of Them Days | דרו |  |
| TBA | Being Mortal |  |  |
| יפורסם בהמשך | Good Fortune | יפורסם בהמשך |  |
| יפורסם בהמשך | I Love Boosters | יפורסם בהמשך |  |
פילמוגרפיה > אינטרנט

| שנה | הופעה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2017 | זה הגאג | עצמה | תפקיד ראשי |
| 2018 | בוקר מיתולוגי טוב | עצמה | תפקיד אורח (עונה 13, פרק 38) |
| 2020 | הפוך עם הטיילורים | הטיילורים | תפקיד ראשי |
| 2020 | פרסומת 2020 של VMA | טרו ג'קסון |  |
| 2022 | קארדי מנסה | עצמה | פרק: "קרדי מנסה לדוג" |
פילמוגרפיה > פודקאסטים

| שנה | פודקאסט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2021 | הכה את איוב | ברין מוריס | סדרת פודקאסטים |
| 2022 | קרא לה אבא | עַצמָה | סדרת פודקאסטים |
פילמוגרפיה > פרסומות

| שנה | פרסומת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2021 | בוא הביתה | אנג'י (קול) | פרומו Xfinity / Sing 2 |
פילמוגרפיה > תיאטרון

| שנה | מחזה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014–2015 | סינדרלה | אלה | תיאטרון ברודוויי |
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

כל כך לא מגניב (2007)
סיורי קונצרטים > ראשי

סיור הופעות Footworkin' (2007)
סיורי קונצרטים > משותף

רדיו דיסני ג'ינגל ג'אם (with Mitchel Musso and Drew Seeley) (2007)
יוגב מלכה

| --- | --- |

 לידה:  3 בספטמבר 1999 (בן 25) קריית אתא, ישראל
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 גובה:  1.67 מטר
 בת זוג:  ג'וליה שחר
 ספורט
 ענף ספורט:  טיפוס
 הישגים
 שיאים אישיים:  זוכה העונה החמישית של נינג'ה ישראל והנינג'ה הישראלי השני וה-20 בעולם
יוגב מלכה (נולד ב-3 בספטמבר 1999) הוא מטפס ישראלי, פיינליסט העונה הרביעית וזוכה העונה החמישית של "נינג'ה ישראל", בה הוכתר כנינג'ה (אנ') ה-20 בעולם, והשני בישראל, אחרי יובל שמלא.
ביוגרפיה

מלכה גדל והתחנך בקריית אתא, בן הזקונים להוריו, ולו שלוש אחיות גדולות.
בילדותו החל לעסוק באיגרוף שם למד משמעת עצמית. בשירות הצבאי סיים את שירותו כראש מדור קרב מגע בבא"ח צנחנים. במהלך השירות החל לטפס ובנה בבסיס מסלול נינג'ה מאולתר.
קריירה

בשנת 2021, תוך כדי שירותו הצבאי השתתף בעונה השלישית של "נינג'ה ישראל". מלכה לא צלח את המוקדמות ונפל במכשול החבית המתגלגלת שהיה המכשול הרביעי בצד A באותו מקצה.
בשנת 2022, בעונה הרביעית של התוכנית נינג'ה ישראל, סיים במקום השני לאחר שטיפס את "הר המידוריאמה" ב-29 שניות, אחרי יובל שמלא שקבע תוצאה של 26 שניות והוכתר לנינג'ה הישראלי הראשון וה-16 בעולם.
בשנת 2023, בעונה החמישית של התוכנית נינג'ה ישראל, ניצח את העונה, ואף השווה את שיא העולם שבו מחזיק רנה קסלי (גר') הגרמני, כאשר סיים לטפס את המידוריאמה ב-22 שניות. באותה שנה פיתח והשיק אפליקציית אימונים בשם "Power Ninja" שמעניקה למתאמנים תוכניות אימון אישיות.
בשנת 2023 מלכה התחרה בעונה השנייה של תוכנית המציאות "רוקדים עם כוכבים" לצד הרקדנית ג'וליה שחר בקשת 12. השניים הודחו בהדחה העשירית, חזרו לנבחרת המאוחדת לאחר ניצחונם בפרק גלגל ההצלה מבין הזוגות שהודחו, והודחו סופית בהדחה החמש עשרה.
חיים אישיים

מלכה מתגורר בתל אביב. בספטמבר 2024 התארס לבת זוגו הרקדנית ג'וליה שחר שהייתה לצידו בתוכנית רוקדים עם כוכבים.
הערות שוליים

↑   יוגב מלכה בחצי גמר נינג'ה 2023, סרטון  באתר יוטיוב, ב־10 השניות הראשונות מוצג פרופיל המתמודד ובו: גיל, מגורים, עיסוק, גובה, משקל ודירוג המתמודד בתוכנית
↑  דסק קשת 12, ‏שיא עולמי: יוגב מלכה זכה בתואר הנינג'ה הישראלי השני וה-20 בעולם, באתר ‏מאקו‏, 3 באפריל 2023
1 2  אדי גל, הנינג'ה יוגב מלכה מקרית אתא: "ניצחתי את עצמי, את השדים שלי", באתר mynet‏ קריות, 1 באפריל 2022
↑  תומר מלמד, ‏"אין מתמודד שהתאמן לעונה הזאת כמוני", באתר ‏מאקו‏, 14 בדצמבר 2021
↑  ענת שקד, יוגב מלכה מסיים במקום השני את גמר נינג׳ה ישראל: "מלחמת חיי", ניווט חיפה קריות, 6 במרץ 2022
1 2  תומר מלמד, ‏"רציתי לצבוט את עצמי, לבדוק אם זה אמיתי. עד עכשיו אני לא מעכל", באתר ‏מאקו‏, 4 באפריל 2023
↑  ערן סויסה, נחשף: הליהוק האחרון שסוגר את נבחרת הסלבס של "רוקדים עם כוכבים", באתר ישראל היום, 21 בפברואר 2023
גרייט וסטרן ריילוויי

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סימול:  GWR
 מייסדים:  איזמבארד קינגדום ברונל
 תקופת הפעילות:  21 בינואר 1833 – 1 בינואר 1948 (115 שנים)
 מיקום המטה:  תחנת הרכבת פדינגטון 
 משרד ראשי:  תחנת הרכבת פדינגטון
 ענפי תעשייה:  תחבורה ציבורית
  
 
 רשת הגרייט וסטרן ב-1926
 
גרייט וסטרן ריילוויי; "הרכבת המערבית הגדולה" (באנגלית: Great Western Railway; בראשי תיבות: GWR), הייתה חברת רכבות בריטית ששירתה את אזורי מערב המידלנדס, דרום-מערב אנגליה וויילס וחיברה אותם ללונדון דרך תחנת הרכבת פדינגטון בבעלותה.
החברה נוסדה ב-21 בינואר 1833 על ידי התעשיין איזמבארד קינגדום ברונל במטרה להקים מסילת ברזל וקו רכבת בין לונדון לבריסטול. לאורך 115 שנות ההיסטוריה של החברה, רשת מסילות הברזל שלה התרחבו משמעותית לשירות מרכזי האוכלוסייה בכל מערב אנגליה וויילס, בנוסף בנתה והפעילה החברה ספינות, תחנות רכבת, תשתיות תחבורה שונות, סדנאות תחזוקה וייצור, קטרים ואף הקימה וניהלה כפר עובדים בסווינדון שהגיע בשיאו לכ-14,500 מועסקים וכלל מערך שירותי רווחה ובריאות לטובת העובדים. החברה נסגרה עם הלאמת חברות הרכבת בבריטניה בינואר 1948, אך קווי הרשת הועברו לידי חברות הפעלה לאחר הפרטה חלקית ב-1965; כיום רוב הרשת ההיסטורית מנוהלת על ידי חברת פירסט גרייט וסטרן (הרכבת המערבית הגדולה מקבוצת פירסט) המשמרת גם את הלוגו המקורי והצבעוניות שאפיינה את גרייט וסטרן.
היסטוריה > המאה ה-19

הגרייט וסטרן ריילוויי הוקמה מכוח צו פרלמנט ב-31 באוגוסט 1835 להפעלת קו דו-מסילתי מבריסטול ללונדון. אולם, העבודות החלו כבר ב-1832 כדי להבטיח מימון לקו, מחקרי מסלולים אפשריים ותחנות, עיצוב גשרים וכל שאר התשתיות הנדרשות. העדיפות העיקרית הבאה הייתה למנות מהנדס לפיקוח על הבנייה. בשנת 1833 הועבר התפקיד לאיזמבארד קינגדום ברונל בן ה-27. התקציב המשוער לקו אמור היה לעמוד על 2,800,000 ליש"ט, אך מסילת הקו הייתה אמורה להיות ברוחב 7 רגל 0.25 אינץ' (214 ס"מ) במקום הרוחב הסטנדרטי של 4 רגל 8.5 אינץ' (143.5 ס"מ), הטיעון של ברונל לשימוש ברוחב זה היה הגברת המהירות ונוחות הנוסעים.
בניית הקו החלה ב-1836 בשני חלקים מקבילים; מלונדון פדינגטון מערבה לרידינג, ומבריסטול טמפל מיד מזרחה לבאת'. החלק הראשון של הקו הושלם במאי 1838 באורך 38.5 קילומטר בין לונדון למיידנהד, הקו כולו הושלם ונפתח רק ביוני 1841 בעלות כוללת של 6.5 מיליון ליש"ט. בשנת 1837, החברה השיקה גם את הספינה הראשונה שלהם בשם 'גרייט וסטרן' (Great Western), שכן לבריסטול הייתה גישה ישירה לאוקיינוס האטלנטי ולאמריקה. כמה שנים לאחר מכן הם ייצרו את ספינת הקיטור פורצת הדרך והראשונה מברזל גרייט בריטן (Great Britain) ואת אחותה הגרייט איסטרן (Great Eastern), כולן בעיצובו של ברונל. ב-1843 הושלמה הקמת סדנת ייצור קטרים בסווינדון ומעט לאחר מכן הושק הקטר הראשון שפותח ויוצר על ידי החברה ונקרא באופן סמלי 'גרייט וסטרן ריילוויי', בשנת 1848 הושלמה הנחתם של כ-400 קילומטרים של פסי רכבת ברוחב הרחב יותר שאפיין את רשת החברה.
בשנת 1859 ברונל שהיה דמות מפתח מובילה בפעילות החברה מצא את מותו מדום לב, באותה שנה הושלמו העבודות ונפתח גשר אלברט המלכותי על נהר הטמר בפאתי פלימות', אחד מהפרויקטים האחרונים שלן ברונל. ב-1864 גם המהנדס הראשי דניאל גוך שעמד בראש פיתוח הקטרים המוקדים של החברה עזב את תפקידו ומונה במקום ליושב ראש החברה. גוזף ארמסטרונג, סגנו של גוך, החליף אותו בתפקיד המהנדס הראש ובעת הזו רשת הרכבות של החברה התפרס על פני כ-1,900 קילומטרים של מסילות ברזל, מהם כ-950 קילומטרים התצורת מסילה רחבה (214 ס"מ), כ-650 קילומטרים בתצורת מסילה סטנדרטית (143.5 ס"מ), והשאר בתצורה משולבת של שתי התצורות.
באוגוסט 1885 ציינה חברת הגרייט וסטרן ריילוויי 50 שנות פעילות. באותה תקופה, ההון של החברה עלה מ-2,500,000 ליש"ט ל-90,000,000 ליש"ט ומקו אחד היא הגיעה למערכת של למעלה מ-3,700 קילומטרים של מסילה המגיעה לכל פינה במערב אנגליה ווילס. בנוסף, בללה החברה צי של כ-1,600 קטרים ו-48,000 כלי רכב נוספים, החל בקרונות פחם ועד לקרונות סאלוניים. בשנה שלאחר פתחה החברה את מנהרת הסוורן, ההישג ההנדסי הכי ניכר של החברה עד אותה העת. בניית המנהרה באורך 7.2 קילומטרים מתחת לנהר סוורן החלה בשנת 1873, אך העלות של קיצור זמן הנסיעה בכשעה בין קארדיף ללונדון ובריסטול הייתה כמעט 2 מיליון פאונד - סכום עצום של כסף באותה תקופה. חשיבותה התעשייתית העצומה של דרום ויילס בעת הזו הצדיקו את ההשקעה הפנומנאלית.
ב-23 במאי 1892 הקטע האחרון של מסילה ברוחב הרחב (214 ס"מ) של ברונל הוצאה משימוש וכך הושלם תהליך הדרגתי של התאמת רשת הגרייט וסטרן לרוחב הסטנדרטי, בכך לאפשר שימוש אחיד ברחבי האי הבריטי ברחבי הקווים השונים.
היסטוריה > המאה ה-20

מלחמת העולם הראשונה והשנים שלאחריה, הביאו שינויים רבים לרכבת הגרייט וסטרן. החברה לצד עוד 120 חברות רכבת נוספות ברחבי הארץ, הובאו תחת ניהול הממשלה למשך תקופת המלחמה. לוחות הזמנים של הנוסעים הושפעו מעט מאוד בשנתיים הראשונות, בעוד שהובלת המשא החלו לשמש כמעט באופן בלעדי להובלת פחם. מכיוון שלחברה היו קווים ישירים לרוב שדות הפחם של דרום ויילס, הם העבירו כ-90 אחוז מהפחם הנדרש למאמץ המלחמתי הבריטי והם קיבלו עדיפות על פני כל שאר הקווים. בנוסף להובלה לרשת הנמלים בתוך בבעלות החברה, היא העבירה פחם גם לוורינגטון שם הקרונות נאספו על ידי רכבות חברת לונדון וצפון-מערב (LNWR) ומשם הועברו לנמלים בצפון אנגליה או וסקוטלנד. לאורך שנות המלחמה, הצי המלכותי השתמש בכמעט שישה מיליון טונות של פחם, זאת בנוסף לפחם שנדרש לתעשייה. בנוסף לנטל זה, יותר מ-25,000 עובדי החברה גויסו לשורות הכוחות הבריטים, מתוכם 2,525 נהרגו במלחמה.
לאחר המלחמה גבר החשש שהממשלה הבריטית לא תחזיר את השליטה על חברות הרכבת, אך לבסוף ב-1 בינואר 1923 הממשלה הפריטה חזרה את החברות אך באופן שבו 120 החברות השונות יאוגדו לארבע חברות בלבד. הגרייט וסטרן נותרה באופן כללי באותו מצב, בשונה מהחברות האחרות שמה נותר זהה ואזורי השירות שלה לא השתנו; היא אף קיבלה לידייה עוד כ-900 קילומטרים של מסילת ברזל, 18,000 עובדים נוספים ו-700 קטרים נוספים מחברות קטנות יותר שסופחו לתוכה. בתקופה זו, עם החזרה לפעילות הרגילה והשאיפה להגדיל את מהירות (וכן להוריד את זמני הנסיעה) של הרכבות, פותחה אחת מסדרות הקטרים המוצלחות של החברה – סדרת קסטל (Castle), בעלת מנוע קיטור ארבע-צילינדרים וקונפיגורציית 4-6-0. הסדרה שפותחה אחריה - סדרת קינג (King), הייתה אף היא מוצלחת מאוד ופותחה למשא כבד יותר, שתי סדרות אלו הפכו במהרה לסוס העבודה של החברה במהלך שנות ה-30 וה-40 והמשיכו להיות בשימוש עד לדעיכה ברכבות הקטר של שנות ה-50 וה-60.
בפברואר 1934 השיקה החברה את קרונוע הדיזל הראשון בבריטניה. הקרנועים הראשונים כללו מנוע דיזל AEC בעל 130 כוח סוס ומושבים ל-69 נוסעים, בעוד שדגמים מאוחרים יותר כללו זוג מנועי AEC בעלי 130 או 105 כוחות סוס עם מושבים ל-104 נוסעים (בדגם האחרון). רכבות אלו כללו שירותים ומזנון והפכו לפופולרים במיוחד בקווים קצרים ובקווים ישירים בין ברמינגהאם לקארדיף. אחרוני הקנועים יוצרו ב-1942 ונותרו בשימוש עד 1962, כיום מתוך סך הכל 38 קרנועים שיוצרו, שלושה נמצאים בשימור מהם שניים בתצוגה סטטית במוזיאון ואחד במצב נוסע.
היסטוריה > הלאמת הגרייט וסטרן

לאחר מלחמת העולם השנייה נבחרה ממשלת לייבור, שבין יתר הרפורמות שקבעה ברחבי הממלכה המאוחדת החליטה להלאים את חברות הרכבת המסחריות בבריטניה. באותה עת, לאחר איחודי חברות הרכבת ב-1921 (תהליך ממנו הגרייט וסטרן הצליחה להתחמק), שלטו ברשת הרכבות ארבע חברות שכונו "ארבע הגדולות"; לצד הגרייט וסטרן, אלו כללו את רכבת לונדון וצפון-מזרח (LNER), רכבת לונדון, מידלנד וסקוטלנד (LMS) והרכבת הדרומית (SR).
ב-1 בינואר 1948 הולאמו חברות הרכבת, כולל הגרייט וסטרן ריילוויי, לתוך החברה הממשלתית בריטיש רייל. אולם, לאחר בעיות ניהול מרובות, שירותי הנוסעים וניהול הקווים הופרטו חלקית על בסיס שיטת מכרז ב-1965, וכך הוקמה חברת פירסט גרייט וסטרן ששימרה את שם חברת הרכבת המערבית ההיסטורית וגם כיום משרתת חלק נרחב מאזורי הפעילות שלה.
נכסים

בעת הלאמת הגרייט וסטרן בינואר 1948, החברה כללה מספר רב של נכסים, בהם:
הון כולל: 167,959,878 ליש"ט
אורך מסילות כולל: 14,876 קילומטר
קטרי קיטור: 3,857
רכבות דיזל: 37
אוניות קיטור: 9
קרונות משא: 87,403
קרונות נוסעים: 8,368
כלי תחבורה אחרים: 5,035
תעלות בבעלות מלאה/חלקית: 10; באוך כולל של 334 קילומטרים
נמלים ומבדוקים בבעלות מלאה/חלקית: 16
מלונות: 5
בתים: 3,831
מספר עובדים כולל: 113,601 (מרץ 1947)
ראו גם

גשם, קיטור ומהירות: מסילת הרכבת המערבית הגדולה
הרכבת המזרחית הגדולה
רכבת לונדון וצפון-מזרח
הערות שוליים

1 2 3  John Daniel, Great Western history, 1835 – 1892, GreatWestern.org.uk, ‏2013
↑  The Great Western Railway, Railway Wonders of the World
1 2 3 4 5  John Daniel, Great Western history, 1892 – 1948, GreatWestern.org.uk, ‏2013
↑  British Diesel Rail Coaches, English Rail History, ‏2012 (ארכיון)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007592483305171  ISNI: 0000 0001 2180 1737  LCCN: n80077889  VIAF: 147745169   WorldCat (עם VIAF): 147745169 
קטר מסדרה 9400 (האחרונה שיוצרה על ידי החברה) צבוע בירוק ברנזוויק עם קרונות נוסעים בצבעי חום וקרם; צביעה אופיינית לקווי הגרייט וסטרן.
פוסטר באיורו של לואיס ברול מ-1923 המפרסם את הקו המהיר "ריביירת קורנוול"; קו ישיר בין לונדון לפנזנס, קורנוול.
רכבת מצ'סטר לרקסהאם בהובלת קטר מס' 7209 "צ'סטייר ונטורר" מסדרת קאסל.
הרכבת "סיטי אוף טרורו" (3440) מסדרת סיטי
נייטרינו

| --- | --- |
התצפית הראשונה על תוצאת ההתנגשות בין נייטרינו לפרוטון בעזרת תא בועות
התצפית הראשונה על תוצאת ההתנגשות בין נייטרינו לפרוטון בעזרת תא בועות
 מידע כללי
 הרכב:  חלקיק יסודי
 סטטיסטיקה:  פרמיון
 קבוצת שיוך:  לפטון
 דור:  ראשון, שני ושלישי
 אנטי-חלקיק:  אנטינייטרינו
 סמל:  ν
 תכונות
 מסת מנוחה:  ~ ‎2.139194288×10-37‎ kg ~ 0.00000012 MeV/c2
 מטען חשמלי:  0 e
 ספין:  1⁄2 ħ
 מספר לפטוני:  1
 מספר באריוני:  0
 מטען צבע:  0
 אינטראקציות:  הכוח החלש, כבידה
 אורך חיים:  יציב; קיימת תנודה בין שלושת הטעמים
 היסטוריה
 נצפה?:  כן
 תאריך גילוי:  1956
 מגלה:  קלייד קוואן, פרדריק ריינס אנרגיה קוונטית תינתן
 ניסוי:  גלאי סינטילציה
 מתקן:  כור ביקוע
 מוסד:  אתר נהר סוואנה (Savannah River Site)
 הכרה:  פרס נובל לפיזיקה לשנת 1995
נֵייטְרִינוֹ או ניוטרינו (Neutrino, באיטלקית: "נייטרון קטן") הוא חלקיק יסודי פרמיוני, המהווה לפטון נטול מטען חשמלי. הספין של הנייטרינו הוא 1⁄2. לפי מדידות שנעשו עד 2017, סכום מסות שלושת הטעמים של הנייטרינו הוא כ-0.12 eV. זו היא המסה הנמוכה ביותר של חלקיק מסיבי כלשהו. רק פוטונים וגלואונים הם בעלי מסה נמוכה יותר – מכיוון שאין להם מסה כלל.
לנייטרינו אין מטען חשמלי או מטען צבע. לכן, הוא לא מגיב לכוח האלקטרומגנטי ולכוח החזק. חלקיקי נייטרינו מושפעים בעיקר מהכוח החלש. ההסתברות לאינטראקציה של נייטרינו עם אטומי החומר דרכו הוא עובר היא נמוכה מאוד. לדוגמה, נדרש קיר עופרת בעובי מספר שנות אור על מנת לחסום מחצית מכמות חלקיקי הנייטרינו העוברים דרכו. גלאי נייטרינו מכילים מאות טונות של חומר, אולם בממוצע, רק אטומים בודדים מתוכו מגיבים לפגיעת נייטרינו במהלך יממה אחת.
בהתפרצות סופרנובה, רוב האנרגיה מוקרנת בצורת שטף חלקיקי נייטרינו, המיוצרים כשפרוטון ואלקטרון בליבה מגיבים זה עם זה ויוצרים נייטרון. במהלך שלב ההתכווצות, הצפיפות בליבת הסופרנובה, שהיא כ-1014 גרם/סמ"ק, מאפשרת יצירת שטף של חלקיקי נייטרינו, אותם ניתן לגלות גם במרחקים גדולים מאוד. ההוכחה הניסויית הראשונה לתופעת ההתכווצות של סופרנובה ויצירת שטף חלקיקי הנייטרינו הושגה ב-1987, כשהתגלו חלקיקי נייטרינו מסופרנובה 1987A. ההתפרצות התרחשה במרחק של 51.4 קילופארסק מכדור הארץ.