stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יעל קווקזי מזרחי
אקולוגיה > מערכת חברתית

המערכת החברתית של היעל הקווקזי מורכבת מ-4 סוגים: קבוצות של זכרים בוגרים מגיל 6 ומעלה, שעשויים לכלול גם זכרים צעירים; קבוצות של זכרים צעירים בלבד; קבוצות נקבות וצאצאיהן שעשויות לכלול זכרים צעירים, וקבוצות מעורבות עם לפחות זכר אחד בוגר ונקבה אחת בוגרת. הקבוצות של הזכרים הבוגרים הן הגדולות ביותר מחוץ לעונת הרבייה - גודלם הממוצע הוא כ-12 פרטים. קבוצות אלו יתפוררו בנובמבר לקראת עונת הרבייה כאשר הזכרים הבוגרים מצרפים לקבוצות נקבות, והם מתאחדים חזרה בינואר או פברואר. כתוצאה מכך, קבוצות מעורבות של זכרים ונקבות בוגרים שגודלן מגיע עד ל-10 פרטים הן נדירות מחוץ לעונת הרבייה. קבוצות הנקבות יציבות לאורך השנה ומכילות 40-6 פרטים. מכיוון שהזכרים הצעירים חיים בדרך כלל בקבוצות הזכרים הבוגרים או הנקבות, קבוצות של זכרים צעירים בלבד הן פחות נפוצות וגודלם הממוצע הוא 7-2 פרטים בנובמבר עד ינואר, ועד 9 פרטים במאי עד יולי.
השינויים במערכת החברתית של היעל הקווקזי מושפעים לרוב מעונת הרבייה, או אף מהטופוגרפיה של השטח; בשמורת צפון אוסטיה גודל הקבוצה הממוצע היה עד 9 פרטים באזורים תלולים ועד 24 פרטים באזורים נמוכים יותר, למרות שבאזורים אחרים זה היה בדיוק הפוך. באזרבייג'ן, במדרונות עדינים יחסית גודל קבוצה ממוצע היה של 78 פרטים, ובעבר אף נצפו באזורים נמוכים בשמורת זאקאטאלי עדרים גדולים של 300 פרטים בשנת 1950. בנוסף לכך, גודל הקבוצה עלול להיות מושפע מצפיפות האוכלוסייה: באזור עם צפיפות של 1.8 יעלים לקמ"ר קבוצה ממוצעת הייתה בסביבות 15-10 פרטים, ובאזור עם צפיפות של 7.1 יעלים לקמ"ר קבוצה ממוצעת הייתה בסביבות 30 פרטים.
אקולוגיה > תזונה

| --- | --- |
פריטי מזון הנצרכים על ידי היעל הקווקזי:






היעל הקווקזי המזרחי הוא בעל חיים צמחוני מובהק, והוא צורך כ-256 מיני צמחים בדאגסטן, 80 מינים בגיאורגיה ו-78 מינים באזרבייג'ן.
למרות שהיעל הקווקזי ניזון כמעט מכל סוגי הצמחים בבית גידולו, לרוב יש כ-60 מינים בסיסיים ו-20 מינים מועדפים. בדאגסטן עשבים מהווים את חלק הארי של מזונו בכל עונות השנה. העשבים נצרכים יותר בסתיו ובתחילת החורף (65%) ופחות באביב (30%), כאשר בקיץ עשבי תיבול ומיני אוכמנית נצרכים לעיתים יותר מעשבים - במיוחד באזורים תת-אלפינים שבהם העשבים פחות נפוצים. בגיאורגיה, ענפי עצים, ושיחים גבוהים ונמוכים מרכיבים כ-60% מתזונת החורף, אולם בקיץ הם מהווים רק כ-15% מהתזונה. עצי אורן, ורד, אוניום וערבה, הם מפריטי המזון המועדפים על היעל בכל רחבי תפוצתו. בחורפים מושלגים - במיוחד בחודשי פברואר ומרץ, היעלים עשויים להתקיים על עצי אורן ומחט בלבד בשל חוסר במזון אחר. פריטי מזון נוספים שנצרכים על ידם ברמה פחותה הם פטריות וחזזיות.
מכיוון שהתזונה שלו מורכבת ממרבית הצמחייה ההררית הקווקזית, ליעל יש השפעה ניכרת על הצמחייה באזורים אלה. היעל הקווקזי מגיע לאתרי ליקוק מינרלים כמלח בעיקר באביב ובתחילת הקיץ. בגלל הצורך במינרלים, היעל אף עשוי לאוכל אדמה שספוגה במינרלים, כמו גם ללקק משטחי צוקים או לשתות במעיינות מינרלים. באופן כללי המין שותה מים רק לעיתים רחוקות.
הצמחייה הנצרכת על ידי הנקבות בקיץ מכילה פי הרבה יותר חומרים מזינים מאשר הצמחייה הנצרכת על ידי הזכרים, משום שהנקבות מעדיפות מדרונות מוצלים שבהם יש צמחייה מזינה יותר מאשר על מדרונות שטופי שמש. בקיץ, צריכת המזון של היעלים הצעירים גבוהה מזו של הזכרים באופן יחסי. הבדל זה משמעותי יותר בחורף שאז היעלים הבוגרים צורכים פחות מזון מהקיץ בניגוד ליעלים הצעירים שממשיכים לצרוך את אותה כמות מזון. היעל הקווקזי המבוגר מאבד בחורף 30-25% ממסת הגוף שלו.
אקולוגיה > תחרות עם פרסתנים אחרים

היעל הקווקזי חופף בחלק המזרחי של תפוצתו עם האייל האדום, אולם מכיוון שהאייל מאכלס אזורים נמוכים יותר ופחות תלולים התחרות ביניהם מינימלית. עז הבר אמנם חופפת עם היעל באזורים מיוערים רבים בתפוצה, אך היא נוטה לאכלס אזורים הררים מעל קו העצים רק לעיתים רחוקות. צפיר האלפים נפוץ בעיקר באזורים הדרומיים של הקווקז ולעיתים קרובות חולק את אותו בית גידול עם היעל ומתחרה איתו על מזון. המתחרים העיקריים של היעל על מקורות המזון הם כבשי הבית; כ-80% ממרעה החורף של היעל נמצא בשימוש על ידי כבשי הבית והצפיפות של אוכלוסיית היעל נוטה להיות דלילה באזורים עם נוכחות עדרי צאן. עם זאת, באזורים רבים הרועים מתקשים להביא את עדריהם בשל פני השטח התלולים והבלתי נגישים.
אקולוגיה > איומים טבעיים

התמותה הטבעית של היעל הקווקזי בטבע נגרמת על ידי טורפים ומפולות שלגים וסלעים. בצפון אוסטיה, כ-60% מהתמותה של היעלים נובעת בגלל המפולות, כאשר רובם הם זכרים. בשמורת קאבארדין-בלקריה, המפולות הורגות בכל שנה בממוצע כ-370 יעלים (כ-4% מהאוכלוסייה). בדאגסטן, המפולות מהוות 35% מהתמותה הטבעית. 

התמותה על ידי טורפים ליעלים הבוגרים נגרמת בעיקר על ידי הזאב המצוי באזורים הנמוכים. בעמק אחד בשמורת קאבארדין-בלקריה, קבוצה של כ-5 זאבים הרגה 31 יעלים בחורף אחד כשמתוכם היו 9 זכרים בוגרים, 2 זכרים צעירים, 16 נקבות ו-4 גדיים. בדאגסטן הזאבים מהווים כ-20% מהתמותה הטבעית. בצפון אוסטיה לעומת זאת, תועד רק פעמיים טריפה של יעל קווקזי על ידי זאבים, משום שהזאבים כמעט ולא התרחשו בבית הגידול התלול שלו. 

התמותה של הגדיים גבוהה מאוד בשנה הראשונה לחייהם, והיא מגיעה בדאגסטן לכ-40% בקירוב מכלל הגדיים. השונר הצפוני הוא הטורף העקבי של המין, והוא צד בעיקר גדיים בכל ימות השנה ובמידה פחותה גם נקבות; השונר גורם לכ-58% מתמותת הגדיים. העיט הזהוב והפרס אף הם טורפים קבועים בעיקר של הגדיים, והם גורמים בסביבות 7-5% מהתמותה של הגדיים. בשמורת צפון אוסטיה, נמצאו במרבית הקינים של הפרס פרסות ושברי גולגולות של גדיי היעל הקווקזי. סביר להניח שבעבר היעל הקווקזי היה נטרף גם על ידי הנמר הפרסי שנעלם כיום כבר מרוב הקווקז.
על מנת להגן על עצמם מטריפה היעלים הקווקזים חיים בקבוצות ובאזורים תלולים, ובעת סכנה הם משמיעים קריאת אזהרה חדה שנשמעת כשריקה; עם זאת, מכיוון שהשריקה בתדר נמוך יחסית ואינה נשמעת היטב היעילות שלה אינה משמעותית כל כך. הגדיים יפעו לאימם כאשר הם יחושו מאוימים.
היעל הקווקזי מאכלס כמה טפילים על גופו; ביניהם ניתן למנות תולעי סרט, כינים, קרציות, נמטודות, זבובי בקר וזחלי יתוש. בעבר היה ידוע על כמה מגפות שהתרחשו במאה ה-19 בקווקז כתוצאה מטפילים שהפחיתו את מספרי היעל הקווקזי.
אקולוגיה > רבייה

עונת הרבייה של היעל הקווקזי מתרחשת מסוף נובמבר עד תחילת ינואר ושיאה משתנה מעט בין דאגסטן לאזרבייג'ן ולגיאורגיה. החיזור על ידי הזכרים הצעירים לעיתים קרובות אגרסיבי, ובניגוד לזכרים בוגרים הצעירים עלולים לתקוף את הנקבה אם היא תנסה לגרש אותם. נקבות בורחות מ-44% ניסיונות חיזור של זכרים צעירים ומ-27% מניסיונות החיזור של זכרים בוגרים; הן גם מגיבות באגרסיביות ל-15% מניסיונות החיזור של הצעירים ול-9% ניסיונות החיזור של הבוגרים. הזכרים הצעירים מצליחים לרוב להתרבות רק באביב ובקיץ - לאחר תקופת הייחום העיקרית, כאשר הזכרים הבוגרים מותשים ועדיין נותרו מספר נקבות שאינן בהריון. בעונות עם מזג אוויר נאה תקופת החיזור תהיה קצרה יותר.
הזכרים מתגוששים ביניהם כמעט אך ורק בעונת הרבייה. העימותים ביניהם כוללים מתיחה נמוכה של הגוף ולאחר מכן קפיצה והתנגשות במקביל עם הקרניים, וכן דחיפות, נעילת הקרניים, בעיטות, ועמידה על הרגליים האחוריות שסופה התכת הקרניים בראש היריב. בנעילת הקרניים הזכרים עשויים לדחוף אחד את השני במורד המדרון תוך כדי מכות לראש ולגוף כשלבסוף השניים ימצאו את עצמם בתחתית המדרון. הזכר המפסיד מתרחק מהאזור בעוד שהזכר המנצח חוזר למעלה ואינו רודף אחר הזכר המפסיד. הזכרים הבוגרים משתמשים בבעיטות או בתנוחות מאיימות בלבד כאשר הם באים להבריח זכרים צעירים מהנקבות.
אקולוגיה > לידה ומחזור חיים

הלידות של נקבות היעל מתרחשות בחודשי מאי ויוני לאחר תקופת הריון של 165-160 ימים. הנקבה ממליטה לרוב פעם אחת ב-4 שנים ובסביבות 6% מהנקבות עלולות להיות עקרות. זמן קצר לפני ההמלטה, הנקבה תבודד את עצמה מהעדר, ותתרחק לאזור מחוספס ומוגן מטורפים. לאחר ההמלטה היא עשויה להסתיר את הגדי בסבך למשך 3-2 ימים, כשהיא תבקר אותו מעת לעת להנקה וטיפוח. לאחר שלב זה הנקבה נעה עם הצעיר במשך 7-3 ימים, ולאחר מכן מצטרפת לעדר.
הגדי שוקל בעת הלידה 4.1-3.4 ק"ג וצבעו בהיר מעט משל הבוגרים. הנקבה ממליטה בדרך כלל גדי אחד, אולם כ-3% מהלידות הם של תאומים. הגדי הצעיר זריז ביותר, והוא מסוגל להתרוצץ במהירות על המדרונות התלולים לאחר יום אחד בלבד מאז שנולד. הגדיים משחקים ביניהם בעיקר בשעות היום.
הגדי מתחיל לטעום מזון מוצק כעשבים בגיל חודש, אולם הוא ממשיך לינוק בערך עד חודש דצמבר. לאחר כ-5 חודשים הנקבה מתחילה למנוע מהגדי לינוק - לעיתים על ידי בעיטות, למרות שהיא עשויה לאפשר לו לינוק גם בגיל שנה כאשר היא תאבד את הגדי החדש שלה. הגדילה של הגדי איטית יחסית, כאשר הנקבות מגיעות לגודלם המלא לאחר 5 שנים, והזכרים מגיעים לגודלם המלא בסביבות 11-10 שנים. מערכת השיניים של הגדי מגיעה לגודלה המלא בסביבות 5 שנים, ועד גיל 12 הן הופכות לשחוקות מאוד. הנקבות מגיעות לבגרות בגיל שנה, אך בטבע הן מתרבות לרוב רק מגיל שנתיים. הזכרים יוכלו להתרבות מגיל 6-4, כאשר קרניהם יהיו גדולות מספיק.
תוחלת החיים של היעל הקווקזי המזרחי היא 16-15 שנים, אם כי פרטים מסוימים עשויים להגיע לגיל 23-22 שנים.
מצב

היעל הקווקזי המזרחי מסווג על ידי IUCN במצב השימור "קרוב לסיכון" (NT), מכיוון שמספר האוכלוסייה הכללי נמוך יחסית, וירידה בשיעור של 10% על פני 21 השנים הבאות היא אפשרת. מצבו מתקרב לקריטריונים של דרגת ה"פגיע" (VU).
מצב > איומים

האיומים העיקריים על היעל הקווקזי הם מרעה צאן בתחומי מחייתו וציד לא חוקי, בשילוב עם חורפים קשים שמתרחשים מדי פעם. הציד הוא ככל הנראה הגורם המשמעותי ביותר שגורם לירידות רציניות באוכלוסיות מסוימות לאחרונה. רעיית עדרי הצאן בבית הגידול של היעל מדלדלת את משאבי טבע וקטלנית במיוחד לקראת החורף. היעל מושפע גם מאובדן בית גידול ופיתוח אנושי מואץ הנגרם על ידי סלילת כבישים וכריית מחצבים, וכן מהפרעות על ידי תיירים ומטפסי הרים כמו גם מהעימותים הצבאיים הרבים שמתרחשים בקווקז בגלל המוג'אהדין הקווקזי או מהמלחמות להשגת אוטונומיה.
מצב > שימור

היעל הקווקזי המזרחי רשום בקטגוריה השלישית בספר הנתונים האדום הגרוזיני. באופן כללי המין מוגן לגמרי יחד עם שאר בעלי חיים בגיאורגיה, והציד שלו אסור לחלוטין. ברוסיה ואזרבייג'ן לעומת זאת ניתן לצוד את היעל הקווקזי ברישיון. היעל הקווקזי המזרחי מצוי במספר שמורות טבע: שמורת קאבארדין-בלקריה - 5,200 פרטים, שמורת צפון אוסטיה - 800 פרטים (רוסיה), שמורת לאגודקי - 700 פרטים (גיאורגיה), ו-2,000 פרטים בשמורת זאקאטאלה (אזרבייג'ן). אזורים מוגנים נוספים התומכים במספרים קטנים יותר של היעל כוללים את שמורת הטבע קאזבג'י ושמורת הטבע טושיטיאן (גיאורגיה), שמורת הטבע ליסו, מקדש חיות הבר קאק, הפארק הלאומי שאקדאג' ושמורת הטבע איסמעילי (אזרבייג'ן). מבין כל האזורים המוגנים, היעל מקבל הגנה יעילה בעיקר בשמורות הטבע קאבארדין-בלקריה, זאקאטאלה, לאגודקי ושמורת צפון אוסטיה. צעדי השימור המוצעים למדינות אלו: 1) לייצר אזורים מוגנים חדשים - במיוחד בגבול הדאגסטני עם גיאורגיה ואזרבייג'ן. 2) לאכוף בקפדנות את ההגנה על היעל מחוץ לעונת הציד שנמשכת כ-4 חודשים, ואם האוכלוסייה תגדל 3) ניתן יהא לשקול את האפשרות של הגדלת מכסות ציד.
מצב > אומדנים

מאז 1940 האוכלוסייה של היעל הקווקזי ירדה בהדרגה. בשנות 1960 האוכלוסייה נאמדה בסביבות 30,000-25,000 פרטים. עד סוף שנות ה-80 האוכלוסייה ירדה ב-30% והגיע למספר של כ-18,000 פרטים. הנתונים האחרונים מצביעים על כך שיש בסביבות 12,000-10,000 פרטים.
היעל הקווקזי והאדם

בעבר היעל הקווקזי המזרחי היה ניצוד בעיקר לבשרו וכן לפרווה הצמרית שלו ששימשה לתפירת מעילי פרווה. כיום היעל ניצוד כמעט אך ורך עבור קרניו המפוארות שבעלי ערך גבוה מאוד, ובשל כך הוא בעל החיים המבוקש ביותר בציד בקווקז. הקרניים לרוב משמשים כקישוט לבית כאשר קובעים אותם בקיר מעל שידה עם כוסות יין ובקבוק בירה. את גדיי היעל הקווקזי ניתן לתפוס בריצה קלה רק בתוך יום או יומיים מהלידה. בצפון אוסטיה יש שלוכדים את היעלים בחיים באופן לא חוקי על ידי פריסת רשתות בשבילים. היעל הקווקזי מצוי במספר גני חיות ברחבי העולם, להלן העיקריים שבהם: גן החיות של טאלין (אסטוניה), גן החיות של ליברץ (צ'כיה), גן החיות של אאוגסבורג (גרמניה) וגן החיות של סן דייגו (ארצות הברית).
הערות שוליים

↑  יעל קווקזי מזרחי באתר הרשימה האדומה של IUCN
| יעלים |
| --- | --- | --- |
| כבשי שור | כבשי שור |  |
| כבש המושק | כבש המושק |     |
| טאקין | טאקין |     |
| יעלים | יעלים |     |
| עבדקן הרעמה | עבדקן הרעמה |     |
| טאר ההימלאיה | טאר ההימלאיה |     |
| טאר ערבי | טאר ערבי |     |
| טאר נילג'ירי | טאר נילג'ירי |     |
| כבש | כבש ארגאלי • כבש מופלון • כבש הבית • כבש אוריאל • כבש גדול-קרניים • כבש דאל • כבש השלג |     |
| כבש כחול | כבש כחול מצוי • כבש כחול גמדי |     |
| יעל | יעל קווקזי מערבי • יעל קווקזי מזרחי • עז מבריגה • יעל איברי • יעל האלפים • יעל נובי • יעל סיבירי • יעל אתיופי • עז הבר (תת-מין: עז הבית) |     |
| צפירים | צפירים |     |
| צפיר | צפיר האלפים • צפיר הפירנאים |     |
| צפיר הקורדילרים | צפיר הקורדילרים |     |
| סרו | סרו יפני • סרו סומטרי • סרו סיני • סרו ההימלאיה • סרו אדום • סרו טאיוואני |  |
| גוראל | גוראל סיני • גוראל ההימלאיה • גוראל אדום • גוראל אמור |  |
פרופיל של יעל קווקזי מזרחי.
נוף אופייני לבית גידולו של היעל הקווקזי המזרחי.
זכר מבוגר לצד גדי בחורף.
זכרים צעירים מתנגחים. ברקע נקבה בוגרת.
קבוצת זכרים בוגרים בגן החיות של אאוגסבורג.
פוחלץ של זכר בוגר במוזיאון הזואולוגי של סנט פטרבורג.
מאסטר (קולג')

במערכות אקדמיות מסוימות, מאסטר הוא שם התפקיד של האדם העומד בראש קולג' או מוסד אקדמי אחר. המוסדות העיקריים שבהם נהוג שם זה הם האוניברסיטאות בקיימברידג' ובאוקספורד. המאסטר הראשון של טריניטי קולג' בקיימברידג' היה ג'ון רדמן (אנ') (1499–1551), שמונה לתפקיד ב-1546 על ידי הנרי השמיני. עוד מאות שנים אחר-כך היה המינוי מטעם המלך, על-פי התייעצות עם ראש השרים.
ערך זה הוא קצרמרבנושא חינוך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לזר קרסטין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 בספטמבר 1868 קובנה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  28 בפברואר 1938 (בגיל 69) וינה, אוסטריה הפדרלית 
 מקום קבורה:  New Jewish Cemetery 
 תחום יצירה:  ציור 
 
לזר קרסטין (בליטאית: Lazar Krestin;‏ 1868–1938) היה צייר יהודי ליטאי.
קורות חיים

קרסטין נולד בקובנה למשפחה דתית וקיבל חינוך דתי-מסורתי בחדר. הוא למד אמנות בבית הספר לעיצוב בווילנה. אחר כך למד באקדמיה במינכן ובווינה. התגורר תקופה באודסה, ובשנת 1910 עבר לארץ ישראל ללמד בבצלאל לבקשת בוריס שץ, שרצה להביא לבית ספרו אמנים נודעים, בניגוד לעמדת הוועד שבקש להעסיק בעלי מלאכה.
קרסטין עסק רבות ביודאיקה ובציורים של יהודים דתיים. הוא היה תלמידו המפורסם ביותר של איזידור קאופמן.
הערות שוליים

↑  פתיחת התערוכה הבצלאלית, הצבי, 29 במאי 1910
↑  נורית שלה-כהן, ״בצלאל״ של שץ, 1906–1929, עמ' 71
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007500713105171  PLWABN: 9810565185605606  GND: 1017988617  ISNI: 0000 0000 7055 2135  RKD: 46403  ULAN: 500049182  VIAF: 96008953   WorldCat (עם VIAF): 96008953 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ציור של לזר קרסטין: רבי חיים הלברשטאם מצאנז
ליטניה

ליטניה, סוגה ספרותית, שירית, שעיקרה שירת תחינה, תפילת תחנונים  ומזמורי בקשות.
מקור המלה ביוונית, Litanea, ובצורה קצת שונה באיטלקית, Litania. הליטניה שימשה בשירה הליטורגית הנוצרית ועקבותיה נמצאים גם ביצירות של משוררים ידועים.
הליטניה בצורתה העברית, שירת התחנון, בנויה על בקשה שמבקש הש"ץ ועל המענה הכאילו פזמוני, החוזר על עצמו, שמשיב לו קהל המתפללים. בעוד שבליטורגיה הנוצרית שימשה הליטניה בעיקר כתפילה נגד אסונות טבע, נגד מחלות ומגפות, ונגד כל מיני מרעין בישין - הרי שבליטורגיה היהודית והעברית הליטניה שימשה לתחנון על צורכי ציבור דתיים, כגון חופש הפולחן היהודי תחת כובשים זרים ועוד. בתפילות ה"הושענות" הקדומות, ביניהן אלה של אלעזר הקליר נעשה שימוש בצורת הליטניה, של בקשת הש"ץ ותשובה חוזרת של קהל המתפללים.
הגלגול המודרני של הליטניה, כלומר חזרת הש"ץ והיענות השומעים, חלחל אל השירה המודרנית האירופית. בשירה העברית החדשה עשה המשורר אבא קובנר שימוש מודרני בליטניה. בפואמה שלו "אדמת החול", שהיא תגובתו השירית על ביקורו בצפון-מזרח ברזיל, באמצע שנות החמישים של המאה העשרים, מובאים שירים רבים בצורת הפניה אל האליל המקומי, שאנגו, הבנויים בצורת הפנייה של היחיד ומענה הציבור, החוזר ומחרה אחריו.
כדורגלנית השנה של אופ"א

| --- | --- |
 ענף:  כדורגל
 תאריך ייסוד:  2013
 ארגון מפעיל:  אופ"א
 יבשת:  אירופה
 זוכה:  ספרד אייטנה בונמטי
 הכי הרבה זכיות:  דנמרק פרניל הארדר   ספרד אלכסיה פוטיאס   (2 זכיות)
 אתר רשמי
 
פרס כדורגלית השנה של אופ"א (באנגלית: UEFA Women's Player of the Year Award ובעבר UEFA Best Women's Player in Europe Award), הוא תואר אישי בכדורגל נשים הניתן לכדורגלנית המשחקת באחד ממועדוני הכדורגל באירופה, ונחשבת לזו שהייתה הטובה ביותר בעונת הכדורגל החולפת בליגות באירופה או במשחקי הנבחרות הבינלאומיים. הפרס הוכרז בשנת 2013, שנתיים אחרי שפרס כדורגלן השנה של אופ"א נוצר עבור כדורגלנים. נדין אנגרר מגרמניה הייתה הראשונה שזכתה בו.
הקריטריונים לבחירה ושיטת ההצבעה

על פי אופ"א, הפרס ניתן לכדורגלנית שהפגינה את רמת הביצועים הגבוהה ביותר בשנה החולפת בכל המסגרות התחרותיות, המקומיות והבינלאומיות, בקבוצתה ובנבחרת הלאומית.
זהות הזוכה נקבעת על ידי קבוצת מומחים המורכבת ממאמני המועדונים שהגיעו לשמינית הגמר של ליגת האלופות לנשים בעונה הקודמת ומ-20 עיתונאי ספורט (אנ') מרחבי אירופה המתמחים בכדורגל נשים. כל אחד מהמומחים בוחר שלוש כדורגלניות, שלפי דעתו ראויות לפרס, כשהשחקנית הממוקמת במקום הראשון מקבלת 5 נקודות, השחקנית במקום השני מקבלת 3 נקודות, והשחקנית במקום השלישי נקודה אחת. למאמנים אסור לבחור בשחקניות מהקבוצה שלהם. השחקנית שמקבלת את המספר הרב ביותר של נקודות זוכה בפרס.
רשימת הזוכות

| שנה | מקום | שחקן | קבוצה | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012/2013 | ראשון | גרמניה נדין אנגרר | גרמניה פרנקפורט | 10 |
| 2012/2013 | שני | גרמניה לנה גוסלינג | גרמניה וולפסבורג | 6 |
| 2012/2013 | שלישי | שוודיה לוטה שלין | צרפת ליון | 2 |
| 2013/2014 | ראשון | גרמניה נדין קסלר | גרמניה וולפסבורג | 9 |
| 2013/2014 | שני | גרמניה מרטינה מילר | גרמניה וולפסבורג | 3 |
| 2013/2014 | שלישי | שוודיה נילה פישר | גרמניה וולפסבורג | 0 |
| 2014/2015 | ראשון | גרמניה סליה סאסיץ' | גרמניה פרנקפורט | 11 |
| 2014/2015 | שני | צרפת אמנדין אנרי | צרפת ליון | 4 |
| 2014/2015 | שלישי | גרמניה ג'ניפר מרוז'אן | גרמניה פרנקפורט | 3 |
| 2015/2016 | ראשון | נורווגיה אדה הגרברג | צרפת ליון | 13 |
| 2015/2016 | שני | צרפת אמנדין אנרי | צרפת ליון | 4 |
| 2015/2016 | שלישי | גרמניה ג'ניפר מרוז'אן | גרמניה פרנקפורט | 3 |
| 2016/2017 | ראשון | הולנד ליקה מרטנס | ספרד ברצלונה | 95 |
| 2016/2017 | שני | דנמרק פרניל הארדר | גרמניה וולפסבורג | 81 |
| 2016/2017 | שלישי | גרמניה ג'ניפר מרוז'אן | צרפת ליון | 47 |
| 2017/2018 | ראשון | דנמרק פרניל הארדר | גרמניה וולפסבורג | 106 |
| 2017/2018 | שני | נורווגיה אדה הגרברג | צרפת ליון | 61 |
| 2017/2018 | שלישי | צרפת אמנדין אנרי | צרפת ליון | 41 |
| 2018/2019 | ראשון | אנגליה לוסי ברונז | צרפת ליון | 88 |
| 2018/2019 | שני | נורווגיה אדה הגרברג | צרפת ליון | 56 |
| 2018/2019 | שלישי | צרפת אמנדין אנרי | צרפת ליון | 44 |
| 2019/2020 | ראשון | דנמרק פרניל הארדר | גרמניה וולפסבורג | 92 |
| 2019/2020 | שני | צרפת וונדי רנאר | צרפת ליון | 81 |
| 2019/2020 | שלישי | אנגליה לוסי ברונז | צרפת ליון | 28 |
| 2020/2021 | ראשון | ספרד אלכסיה פוטיאס | ספרד ברצלונה | 50 |
| 2020/2021 | שני | ספרד ג'ניפר הרמוסו | ספרד ברצלונה | 42 |
| 2020/2021 | שלישי | הולנד ליקה מרטנס | ספרד ברצלונה | 40 |
| 2021/2022 | ראשון | ספרד אלכסיה פוטיאס | ספרד ברצלונה | 97 |
| 2021/2022 | שני | אנגליה בת' מיד | אנגליה ארסנל | 84 |
| 2021/2022 | שלישי | גרמניה לנה אוברדורף | גרמניה וולפסבורג | 47 |
| 2022/2023 | ראשון | ספרד אייטנה בונמטי | ספרד ברצלונה | 308 |
| 2022/2023 | שני | אוסטרליה סאם קר | אנגליה צ'לסי | 88 |
| 2022/2023 | שלישי | ספרד אולגה קרמונה | ספרד ריאל מדריד | 72 |
רשימת הזוכות > הזוכות לפי שחקנית

| דירוג | השחקנית | מקום ראשון | מקום שני | מקום שלישי |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | דנמרק פרניל הארדר | 2 | 1 | – |
| 2 | ספרד אלכסיה פוטיאס | 2 | – | – |
| 3 | נורווגיה אדה הגרברג | 1 | 2 | – |
| 4 | אנגליה לוסי ברונז | 1 | – | 1 |
| 4 | הולנד ליקה מרטנס | 1 | – | 1 |
| 6 | גרמניה נדין אנגרר | 1 | – | – |
| 6 | גרמניה נדין קסלר | 1 | – | – |
| 6 | גרמניה סליה סאסיץ' | 1 | – | – |
| 6 | ספרד אייטנה בונמטי | 1 | – | – |
| 10 | צרפת אמנדין אנרי | – | 2 | 2 |
| 11 | גרמניה לנה גוסלינג | – | 1 | – |
| 11 | גרמניה מרטינה מילר | – | 1 | – |
| 11 | צרפת וונדי רנאר | – | 1 | – |
| 11 | ספרד ג'ניפר הרמוסו | – | 1 | – |
| 11 | אנגליה בת' מיד | – | 1 | – |
| 11 | אוסטרליה סאם קר | – | 1 | – |
| 17 | גרמניה ג'ניפר מרוז'אן | – | – | 3 |
| 18 | שוודיה לוטה שלין | – | – | 1 |
| 18 | שוודיה נילה פישר | – | – | 1 |
| 18 | גרמניה לנה אוברדורף | – | – | 1 |
| 18 | ספרד אולגה קרמונה | – | – | 1 |
רשימת הזוכות > הזוכות לפי מדינות

| דירוג | המדינה | מקום ראשון | מקום שני | מקום שלישי |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | גרמניה גרמניה | 3 | 2 | 4 |
| 2 | ספרד ספרד | 3 | 1 | 1 |
| 3 | דנמרק דנמרק | 2 | 1 | 0 |
| 4 | נורווגיה נורווגיה | 1 | 2 | 0 |
| 5 | אנגליה אנגליה | 1 | 1 | 1 |
| 6 | הולנד הולנד | 1 | 0 | 1 |
| 7 | צרפת צרפת | 0 | 3 | 2 |
| 8 | אוסטרליה אוסטרליה | 0 | 1 | 0 |
| 8 | שוודיה שוודיה | 0 | 0 | 2 |
רשימת הזוכות > הזוכות לפי מועדונים

| דירוג | המועדון | מקום ראשון | מקום שני | מקום שלישי |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ספרד ברצלונה | 4 | 1 | 1 |
| 2 | גרמניה וולפסבורג | 3 | 3 | 2 |
| 3 | צרפת ליון | 2 | 5 | 5 |
| 4 | גרמניה פרנקפורט | 2 | 0 | 2 |
| 5 | אנגליה ארסנל | 0 | 1 | 0 |
| 5 | אנגליה צ'לסי | 0 | 1 | 0 |
| 7 | ספרד ריאל מדריד | 0 | 0 | 1 |
ראו גם

כדור הזהב לנשים
כדורגלן השנה בעולם
The Best (פיפ"א)
כפייה אנטי-דתית

כפייה אנטי-דתית (נקראת גם כפייה חילונית) היא צעד הננקט, במדיניות מכוונת או בלעדיה, שתוצאתו מובילה תהליכי חילון או מעבר על חוקי הדת.
כפייה חילונית הונהגה בכמה מדינות בעולם בתחילת המאה העשרים:
ברוסיה הבולשביקית לאחר מהפכת אוקטובר כונן שלטון קומוניסטי-אתאיסטי-חילוני שבענייני דת, דגל בדבריו של קרל מרקס כי "הדת היא אופיום להמונים", ואסר מלחמה על הדתות הממוסדות, שבמסגרתה הטיל על מאמיניהן הגבלות דתיות רבות.
גם בסין הקומוניסטית עד היום ישנה מערכת של פיקוח ובקרה על התנהלות דתית של האוכלוסייה המקומית, שבמסגרה מתנהל מסע רדיפה כנגד מתרגלי שיטת הפאלון גונג, ובקרה על הדפסה של ספרי דת כברית החדשה.
בצרפת שהוגדרה כ"חילונית" במסגרת החוקה של הרפובליקה הצרפתית החמישית על בסיס המסורת של הרפובליקות שקדמו לה, קיים איסור לימודי דת בבתי הספר הציבוריים ועריכת תפילות כבר מהתקופה שלאחר נפוליון. בעשור הראשון של המאה ה-21 נוסף האיסור על חבישת סממנים דתיים, כמו רעלה או כיפה, בבתי ספר ציבוריים בצרפת.
בגרמניה קיים איסור על הצגת סמלים דתיים בשירות הציבורי.
בישראל הונהגה בצה"ל נורמה לפיה מחויבים חיילים דתיים לשמוע שירת נשים כאשר זו מושמעת באירוע רשמי, על אף שהדבר אסור על פי ההלכה ובכך נאלצים חיילים לעבור על ההלכה או להסתכן בסנקציות פיקודיות.
בנוסף לכפייה אנטי-דתית מובהקת, המונעת מהפרט התנהגות דתית או כופה עליו התנהגות חילונית, מתקיים קונפליקט ביחס להתנהגות הנאותה במרחב הציבורי. דרישות דתיות וחילוניות אינן מצטמצמות למרחב הפרטי של האדם, אלא מציבות דרישות גם ביחס למרחב הציבורי, ולכן מתקיים קונפליקט מובנה בין העדפותיו של האדם הדתי ובין העדפותיו של החילוני. מנקודת מבטו של החילוני קונפליקט זה עשוי להתפרש ככפייה דתית, ומנקודת מבטו של הדתי הוא עשוי להתפרש ככפייה אנטי-דתית.
ראו גם

כפייה דתית
כפייה אנטי-דתית בישראל
הערות שוליים

↑  יואב זיתון, צה"ל קבע: פטור משירת נשים - רק באירועי הווי, באתר ynet, 2 בינואר 2012
כפי שתרצה בי

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  מחזה של לואיג'י פירנדלו
 בימוי:  ג'ורג' פיצמוריס
 הופק בידי:  ג'ורג' פיצמוריס, אירווינג תלברג
 תסריט:  ג'ין מרקי
 עריכה:  ג'ורג' היוולי
 שחקנים ראשיים:  גרטה גרבו  מלווין דאגלס אריך פון שטרוהיים
 מוזיקה:  הרברט סטוטארט 
 צילום:  ויליאם דניאלס
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  מטרו גולדווין מאייר 
 חברה מפיצה:  מטרו גולדווין מאייר
 הקרנת בכורה:  28 במאי 1932
 משך הקרנה:  70 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט דרמה 
 פרסים:  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
כפי שתרצה בי (באנגלית: As You Desire Me) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1932 עם גרטה גרבו ומלווין דאגלס בתפקידים הראשיים. זה הרושון מתוך שלולשת הסרטים בהם הופיעו יחד. הם הופיעו שוב בנינוצ'קה (1939) ובאישה דו פרצופית (1941) שהיה הסרט האחרון של גרבו.
התסריט מבוסס על המחזה Come tu mi vuoi של לואיג'י פירנדלו (1929). הנושא של הסרט - התחזות לאדם אחר לשם רווחים היה השראה למחזה "אנסטסיה" של מרסל מורט שעובד אחר כך לסרט אנסטסיה בכיכובה של אינגריד ברגמן.
תקציר העלילה

בודפשט 1925, זארה (גרטה גרבו) היא זמרת מבוקשת במועדונים וגברים רבים עוגבים עליה. היא מתגוררת באחוזתו של הסופר העשיר קרל סאלטר (אריך פון שטרוהיים) ומשמשת כפילגשו. היא אינה מרוצה מחייה ופורקת את דיכאונה בשתיית אלכוהול.
יום אחד מגיע לאחוזה צייר בשם טוני (אוון מור) ואומר כי זארה היא למעשה רוזנת איטלקייה בשם מריה וכי במלחמת העולם הראשונה, בשנת 1915 פרצו חיילים לאחותה שדדו אותה והתעללו בנשים ומאז היא נעלמה. הוא בטוח כי זארה היא מריה היות שצייר אותה בעבר ומכיר היטב את פניה.
בתחילה זארה מסתייגת מההסבר הזה ומסרבת לעזוב אבל לאחר זמן מה היא מסכימה כי ברצונה לעזוב את הסופר. סאלטר כועס, יורה עליה ופוצע אותה בזרועה אך הם נמלטים ממנו בדרך לרומא.
ברונו וארלי (מלווין דאגלס) בעלה של מריה, הוא כעת קצין בצבא האיטלקי. הוא מקבל בשמחה את הידיעה ומחכה למריה בתחנת הרכבת ביחד עם אחותו לנה (רפאלה אוטיאנו). היא מוצאת חן בעיני ברונו ואחותו אך אינה מכירה אותם "כי זיכרונה אבד".
ברונו ו"מריה" מתאהבים אף על פי שזהותה האמיתית לא ברורה. למקום מגיע סאלטר ומגלה ל"מריה" כי בעצם כל זה הוא תחבולה של ברונו לא לאבד את האחוזה הרשומה על שם אשתו. סאלטר מביא למקום אישה מסנטוריום לחולי נפש וטוען שהיא מריה האמיתית אבל חקירה קצרה של ברונו שוללת זאת.
לבסוף אומרת "מריה" לברונו שהיא אוהבת אותו ושיקבל אותה כמו שהיא כפי שהוא רוצה והם מתחבקים.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| גרטה גרבו | זארה/מריה | זמרת |
| מלווין דאגלס | ברונו וארלי | רוזן איטלקי |
| אריך פון שטרוהיים | קרל סאלטר | סופר |
| אוון מור | טוני | צייר |
| ראפאלה אוטיאנו | לנה | אחותה של מריה |