stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יפעת שאשא-ביטון
ביוגרפיה

נולדה בשם יפעת שאשא בקריית שמונה, ושם גדלה והתגוררה עד ספטמבר 2018. היא בת לרחל, אחות מוסמכת שעלתה ממרוקו, ולמשה דוד, נהג אוטובוס ולאחר מכן בעל חברת הסעות פרטית, שעלה מעיראק. למדה בבית הספר היסודי מצודות ובבית הספר התיכון המקיף דנציגר. בצה"ל שירתה בפיקוד צפון כמש"קית כוח אדם מילואים.
בוגרת תואר ראשון ותואר שני מאוניברסיטת חיפה בתחום ניהול ופיתוח מערכות חינוך והדרכת מורים. בתחילת דרכה עבדה כמורה לספרות בבית ספר תיכון וכמחנכת כיתה. בשנת 2002 קיבלה תואר דוקטור לחינוך מאוניברסיטת חיפה, על עבודה שכותרתה "השוואת התפיסה של מושג השלום אצל בני נוער יהודים-ישראלים ובני נוער פלסטינים: כפונקציה של נרטיב קולקטיבי והשתתפות בתוכנית חינוך לשלום".
הופיעה כזמרת בבמות מקומיות שונות והוציאה שלושה סינגלים.
הייתה מורה ומרצה באקדמיה בחוגים חינוך, רב-תחומי ומשאבי אנוש וכן מרצה במכללה להכשרת מורים אוהלו בקצרין.
בשנת 2014 מונתה לסגנית הנשיא במכללת אוהלו להכשרת מורים בקצרין. הייתה חברת דירקטוריון במכללה הטכנולוגית תל חי, בחברה למתנ"סים בקריית שמונה ובחברה הכלכלית בקרית שמונה.
ביוגרפיה > פעילות במישור המקומי

בשנת 2008 התמודדה בבחירות לראשות עיריית קריית שמונה. כיהנה כסגנית ראש העירייה עד שהודחה ב-2010, לדבריה מכיוון שניסתה לאחד שני בתי ספר קטנים בעיר בניגוד לעמדתם של חברי מועצה אחרים. במשך חמש שנים הייתה הממונה על תיק החינוך והנוער בעירייה. בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2013 התמודדה כחלק מרשימתו של יעקב בנצי בן ציון ונבחרה למועצת העירייה. במהלך כהונתה כממונה על החינוך הובילה את העיר לפרס חינוך מחוזי.
ביוגרפיה > פעילות במישור הארצי > הכנסת ה-20

בשנת 2015, לקראת הבחירות לכנסת העשרים, הצטרפה למפלגת "כולנו" בראשות משה כחלון ושובצה במקום השביעי. המפלגה קיבלה עשרה מושבים ושאשא-ביטון נבחרה לכהן בכנסת; במקומה נכנס למועצת העיר קריית שמונה אביחי שטרן, שנבחר בהמשך לראשות העיר.
בכנסת ה-20 כיהנה כיו"ר הוועדה לזכויות הילד. שאשא-ביטון יזמה במהלך כהונתה את חוק הפיקוח על מעונות יום לפעוטות ואת חוק התקנת מצלמות לשם הגנה על פעוטות במעונות יום לפעוטות. כן יזמה את החוק לפיקוח על הפעלת צהרונים והובילה את התוכנית הלאומית לבטיחות ילדים. בנוסף הגישה הצעת חוק שנדחתה, להורדת גיל העסקת הנוער ל-13. היא גם יזמה תחילת פעילת נגד אתר Watchme247 שהביאה לסגירתו והרשעת המפעילים.
ביוגרפיה > פעילות במישור הארצי > שרת השיכון והבינוי

ב-9 בינואר 2019, חודשים אחדים טרם פיזור הכנסת ה-20, מונתה לשרת הבינוי והשיכון מטעם סיעת כולנו בממשלה ה-34, לאחר התפטרותו של יואב גלנט. היא כיהנה בתפקיד 18 חודשים, בכנסת ה-20, הכנסת ה-21, הכנסת ה-22, עד לכינונה של הממשלה ה-35.
בפברואר 2020 הורתה להקים מוקד מענה אנושי לזוכים בתוכנית מחיר למשתכן. וכן, אישרה הממשלה את הצעתה להארכת אשרת השהייה של כ-1,700 עובדי בניין.
במרץ 2020 מינתה את אלעזר במברגר למנכ"ל הזמני של משרד הבינוי והשיכון.
ביוגרפיה > פעילות במישור הארצי > הכנסות ה-21 וה-22

בבחירות לכנסת העשרים ואחת הוצבה במקום ה-3 ברשימת "כולנו" ונבחרה לכנסת ה-21 לאחר שהמפלגה זכתה בארבעה מושבים.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושתיים, משה כחלון והשר אלי כהן התפקדו לליכוד, ומפלגת "כולנו" התמזגה לרשימת הליכוד לכנסת. שאשא-ביטון נותרה ב"כולנו" והוצבה במקום ה-29 ברשימה המאוחדת.
ביוגרפיה > פעילות במישור הארצי > הכנסת ה-23

בכנסת ה-23 שאשא-ביטון הייתה יו"ר מפלגת "כולנו" ונציגתה היחידה בכנסת, כחלק מסיעת הליכוד. עם הקמת ממשלת ישראל ה-35 מונתה לעמוד בראש ועדת הקורונה של הכנסת. בתפקידה זה הביעה עמדה עצמאית, ולא אישרה 7 מתוך 11 החלטות הממשלה שהובאו לוועדה, דבר שעורר סערה ציבורית, ואף קיבלה מכתב שבו התבשרה על פיטוריה הצפויים. בעקבות הביקורת על פיטוריה לא הוחלפה, אולם ב-23 ביולי 2020 רוב סמכויות ועדת הקורונה קוצצו והועברו לוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת.
ביוגרפיה > פעילות במישור הארצי > הכנסת ה-25

בבחירות לכנסת העשרים וחמש הוצבה במקום ה-5 ברשימת "המחנה הממלכתי", במסגרת ריצה משותפת של המפלגות כחול לבן ותקווה חדשה, ונבחרה לכנסת ה-25 לאחר שהרשימה זכתה ב-12 מנדטים, בהם ארבעה לתקווה חדשה.
לאחר טבח שבעה באוקטובר הצטרפה סיעת המחנה הממלכתי לממשלת החירום, ושאשא-ביטון מונתה להיות שרה בלי תיק בממשלה ה-37, ב-12 באוקטובר 2023. ב-12 במרץ 2024, התפצלה מפלגת תקווה חדשה מהמחנה הממלכתי, וב-25 במרץ, פרשה מהקואליציה וגדעון סער ראש המפלגה ושאשא-ביטון התפטרו מהממשלה.
ב-2 ביולי 2024 הודיעה שאשא-ביטון על פסק זמן מהחיים הפוליטיים. למחרת התפטרה מהכנסת.
ביוגרפיה > לאחר פרישתה מהכנסת

ב-29 ביולי 2024 מונתה למשנה לנשיא מכללת אורנים.
מונתה לדירקטורית מטעם הציבור בחברת אלרוב נדל"ן.
בינואר 2025 מונתה ליו"ר רשת בתי הכל-בו המשביר 365, ב-20% משרה.
חיים אישיים

ב-2022 השתתפה בספיישל VIP של תוכנית הבישול "מאסטר שף" והגיעה למקום החמישי.
נשואה לאילן ביטון, איש לוגיסטיקה ותפעול, ואם לשלושה. מתגוררת עם משפחתה בזכרון יעקב.
מדברים על שלום

| --- | --- |
 סינגל בביצוע מוקי
 מתוך האלבום שמע ישראל
 יצא לאור:  2001
 תאריך הקלטה:  2001
 סוגה:  מוזיקת רוק
 שפה:  עברית
 אורך:  4:35
 חברת תקליטים:  NMC
 כתיבה:  מוקי
 לחן:  פילוני
 
"מדברים על שלום" הוא סינגל מתוך אלבום הבכורה של הזמר מוקי, "שמע ישראל".
רקע

השיר יצא לאור בשנת 2001 במהלך האינתיפדה השנייה והושמע פעמים רבות בתחנות הרדיו. השיר נפתח בציטוט מספר תהילים (פרק קיד, פס ג') ”הַיָּם רָאָה וַיָּנֹס הַיַּרְדֵּן יִסֹּב לְאָחוֹר”.
לאחר מכן מופיע הפזמון:
כולם מדברים על שלום

אף אחד לא מדבר על צדק

לאחד זה גן עדן לאחר גיהנום

כמה אצבעות על ההדק?
ההשראה לפזמון לקוחה מהשיר Equal Rights של זמר הרגאיי הג'מייקני פיטר טוש. הציטוט במקור: "Everyone is crying out for peace, none is crying out for justice".
בריאיון שנערך ב־2022 סיפר הזמר:
הרעיון ל'כולם מדברים על שלום' בא משיר של פיטר טוש. הטקסט עצמו היה ניסיון לשים את ראיית העולם שלי, שאומרת שהחיים האמיתיים קורים בין בני אדם ולא בפוליטיקה, ולא בהבדלים אלא דווקא בדברים המחברים. מייד כשהשיר יצא, הוא נתפס כשיר פוליטי. השמאל חשב שזה שיר שמאלני והימין חשב שזה שיר ימני. אבל כל מה שאני ניסיתי להגיד בשיר הזה הוא החיים שקורים מעל השמאל ומעל הימין שלכם. הם רחבים מזה.
הצלחה

השיר זכה להצלחה רבה ואף זכה בפרס שיר השנה של אקו"ם לשנת 2002.
בנוסף צעד במצעד השבועי העברי של רשת ג' 13 שבועות מ-18 בנובמבר 2001 ועד ל-24 בפברואר 2002 ודורג במקום הרביעי במצעד השנתי העברי לשנת ה'תשס"ב-2002.
גרסאות כיסוי

בשנת 2002 ביצע הבדרן אלי יצפאן את השיר במסגרת התוכנית יצפאן, כאשר הוא מגלם את יאסר ערפאת, שמעון פרס ואריאל שרון.
ב-27 בנובמבר 2023, עומר אדם והראפר שרק הוציאו יחד שיר חדש בשם "השמחה / מדברים על שלום", אותו הקדישו לזכרם של משה ואלעד אוחיון, שנהרגו במהלך שחילצו את תושבי אופקים במהלך טבח שבעה באוקטובר במהלך מלחמת חרבות ברזל. השיר הוא למעשה מאשאפ של השיר "מדברים על שלום" ו"השמחה" של צ'ולו.
הערות שוליים

↑  מוקי מול המראה: "אני מכיל בתוכי את הילד הרע ואת הילד הטוב. זה לא מתנגש", באתר ynet, 2 במאי 2022
↑  דויד פרץ, ניתוח השיר 'מדברים על שלום', באתר "תרבות•il"
↑  מדברים על שלום, באתר "פזמונט"
↑  דורית אסרף מזרחי, לזכר משה ואלעד אוחיון: שיר חדש לעומר אדם והראפר "שרק", באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 7 במאי 2024
ערך זה הוא קצרמרבנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מוקי גרידינגר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  דצמבר 1952 (בן 72) חיפה, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  בית הספר הריאלי האוניברסיטה העברית בירושלים
 
משה "מוקי" יוסף גרידינגר (נולד בדצמבר 1952) הוא איש עסקים ישראלי שהיה המנכ"ל של Cineworld, רשת בתי הקולנוע השנייה בגודלה בעולם. כשהחברה הייתה בשיאה, הוא החזיק, יחד עם אחיו ישראל, ב-29% מהחברה ששוויה היה כ-5.4 מיליארד דולר. בספטמבר 2022 הגישה החברה בקשה לפשיטת רגל, ובסוף יולי 2023 עזבו מוקי ואחיו ישראל את החברה. למשפחתו היו תחומי עניין בעסקי הקולנוע מאז שנות ה-30.
ביוגרפיה

משה יוסף גרידינגר, המכונה "מוקי", נולד בחיפה לדליה גרידינגר לבית קצנלבוגן-כץ. אמו הייתה מדענית שסייעה בפיתוח התעשייה הכימית בישראל, ואביו הוא קלמן קנת "קני" גרידינגר, בנם של משה גרידינגר ורבקה צ'יסיק-גרידינגר, שעלו לישראל מלונדון והיו בעלי עסקים בתחומי המזון, הספנות והנדל"ן. למוקי יש אח, ישראל, שעובד לצדו. מוקי סיים את בית הספר הריאלי בשנת 1970.
מוקי נקרא על-שם סבו, משה גרידינגר, שהקים את החווה החקלאית בבית-ברל, שנקראה הקלמניה, על שם הסבא-רבא של מוקי, קלמן.
גרידינגר למד כלכלה באוניברסיטה העברית בירושלים.
סבו של גרידינגר מצד אביו, משה גרידינגר, עלה לארץ בשנת 1929 והקים את בית הקולנוע הראשון שלו, עין דור, בהדר, חיפה, בשנת 1930. הוא פתח את קולנוע ארמון בחיפה בשנת 1935. לאחר מותו של משה ב-1946, הרחיב בנו קני את עסקי הקולנוע. מוקי הצעיר עבד בדלפק הכרטיסים, בחדר ההקרנה וכסדרן בבתי הקולנוע של אביו לאורך שנות הלימודים בבית הספר. הוא הצטרף לעסק של אביו ב-1976, ויזם את התרחבות החברה - הנקראת כיום תיאטראות ישראל סינמה סיטי אינטרנשיונל - מעבר לים, תחילה להונגריה ב-1997. בהמשך פתח מוקי בתי קולנוע בצ'כיה, בבולגריה, ברומניה ובפולין.
במאי 2014 מיזג גרידינגר את סינמה סיטי עם רשת בתי הקולנוע הבריטית Cineworld ומוקי הפך למנכ"ל של החברה המאוחדת, שהייתה רשת בתי הקולנוע הגדולה ביותר באירופה. לאחר ההשתלטות, סינמה סיטי החזיקה ב-24.9% מקבוצת סינוורלד המשולבת. בשנת 2017, Cineworld הודיעה על הסכמתה לרכוש את החברה האמריקאית, Regal Entertainment Group תמורת 3.6 דולר מיליארד. רכישה זו הפכה את הרשת לשנייה בגודלה בעולם, עם יותר מ-9,500 מסכים ב-10 מדינות.
בדצמבר 2019, הודיעה Cineworld על כוונתה לרכוש את Cineplex Entertainment הקנדית תמורת 1.6 מיליארד דולר קנדי, דבר שהיה אמור להפוך אותה לרשת בתי הקולנוע הגדולה בעולם (לפני AMC תיאטראות) עם למעלה מ-11,000 מסכים. בינואר 2020, במאמר בעיתון "גלובס", נכתב כי מוקי גרידינגר ואחיו ישראל גרידינגר, שהוא משנה למנכ"ל החברה, מחזיקים ב-29% מ-Cineworld. "אלה שמכירים את הגרידינגרים אומרים שהם לא כל כך צריכים כסף כמו להפוך לרשת בתי הקולנוע מספר אחת בעולם".
בחודש ינואר 2020 החלה מגפת הקורונה, שגרמה לירידה דרסטית במספר המבקרים בבתי הקולנוע, והביאה לסגירה של בתי קולנוע רבים. ב-12 ביוני 2020, סינוורלד הודיעה על ביטול העסקה, ובדצמבר 2021 פסק בית משפט בקנדה שעל סינוורלד לשלם לסינפלקס פיצוי של מיליארד דולר אמריקאי. ב-7 בספטמבר 2022 הגישה סינוורלד בקשה לפשיטת רגל בבית משפט אמריקאי.
גרידינגר וחברת "פורום פילם" שבשליטתו הורשעו בעבירה על חוק התחרות הכלכלית. על גרידינגר נגזר עונש של שישה חודשי מאסר על תנאי וקנס של מאה אלף ש"ח, ועל "פורום פילם" הוטל קנס של 650 אלף ש"ח.
ביולי 2023 נודע כי מוקי ואחיו, ישראל, יעזבו את חברת Cineworld כחלק מהעסקה שבה החברה יצאה מתהליך פשיטת הרגל, ושני האחים עזבו את החברה. כחלק מתהליך הפרידה קיבלה ההנהלה הישראלית הבכירה של Cineworld מענק בסך 35 מיליון דולרים.
גרידינגר מתגורר בחיפה. הוא היה נשוי לעירית ולו שלושה ילדים.
הערות שוליים

↑  "Our Board". CineworldPLC.com. נבדק ב-24 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Tartaglione, Nancy (6 באפריל 2020). "Cineworld Boss Mooky Greidinger On Coronavirus Impact, Staying Optimistic & Why Overseas Markets Will Need Domestic To Open Before Ramping Into Action". Deadline Hollywood. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Lally, Kevin (8 באפריל 2016). "Expanding Cineworld: Mooky Greidinger earns CinemaCon global honor". FilmJournal International – via fj.webedia.us. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Grater, Tom (25 בינואר 2021). "Cineworld Shareholders Approve Controversial $284M Incentivized Bonus Scheme". news.yahoo.com. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Management Board". Cinema City International NV. 28 ביולי 2011. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
1 2 3  Hancock, Alice (10 ביולי 2020). "Mooky Greidinger 'a cinema guy over and out'". Financial Times. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "UK group to merge with Cinema City International". Polskie Radio dla Zagranicy. 10 בינואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Bray, Chad (6 בדצמבר 2017). "UK firm to acquire US theaters". The Boston Globe. The New York Times. p. B10. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  אסף אוני, צאלה קוטלר הדרי, ‏אגרסיביים אבל צנועים: הצצה לאימפריית הסרטים הבינלאומית של האחים גרידינגר מחיפה, באתר גלובס, 4 בינואר 2020
↑  גיא גרימלנד, רשת סינוורלד מאשרת כי היא בדרך לבקש הגנה מפני נושים, באתר כלכליסט, 23 באוגוסט 2022
↑  תומר גנון, 6 חודשי מאסר על תנאי למנכ"ל סינוורלד, מוקי גרידינגר, שהורשע בעבירות על חוק התחרות, באתר כלכליסט, 12 בדצמבר 2022
↑  Jones, Callum (2023-07-13). "New boss to lead Cineworld out of bankruptcy as family step aside" (באנגלית). ISSN 0140-0460. נבדק ב-2023-07-15.
↑  עדי טננבאום, ‏צוות ההנהלה הישראלי של ענקית הקולנוע שקרסה יקבל 35 מיליון דולר, באתר גלובס, 22 ביוני 2023
יעקב ברוך

| --- | --- |

 לידה:  1890 ה'תר"ן העיר העתיקה, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  1956 (בגיל 66 בערך) ה'תשט"ז ירושלים 
 מקום קבורה:  הר המנוחות
 מדינה:  ישראל 
 מקום פעילות:  ירושלים, טורקיה ומצרים
 תקופת הפעילות:  ?–1956 
 
הרב יעקב ברוך (1890– 22 באוגוסט 1956) היה דיין, מורה ואיש ציבור, רב הקהילות היהודיות בנפת טוקט שבטורקיה, סגן יו"ר ועד העדה הספרדית בירושלים, ממייסדי "הליגה הבינלאומית להצלת יהודי ערב" ופעיל למען גאולת קרקעות בירושלים.
ביוגרפיה

נולד בעיר העתיקה בירושלים ב-1 ביוני 1890 (י"ג בסיוון ה'תר"ן), לרחל בת יעקב מטלון וליצחק ברוך, שעלה בילדותו מאדירנה שבטורקיה, והיה אחיו של הרב נסים ברוך, שכיהן כרב בירושלים. בצעירותו למד בתלמוד תורה של העדה הספרדית בעיר, בישיבת תפארת ירושלים, ב"ישיבת הרב חזן" ובבית המדרש למורים של חברת עזרה.
בשנת 1906 (ה'תרס"ו) נישא לוידה בת הרב אהרון אלנקווה, ובשנת 1909 (ה'תרס"ט) עבר להתגורר בטורקיה, שם למד בבית המדרש לרבנים באיסטנבול, ובסיום לימודיו נבחר לשמש כרב הקהילות היהודיות בנפת טוקט. בהמשך שימש כחבר בית הדין הרבני באיסטנבול, ולאחר מכן שימש כמורה הראשי לעברית במדרשת "יבנה" שבאיסטנבול. בעיר האחרונה אף נמנה עם מייסדי חברת "התחיה" והסתדרות המורים העברים, כיהן כיושב ראש אגודת "שיבת ציון" וארגון הנוער "צעירי ציון", ושימש כחבר הנשיאות של הפדרציה הציונית למזרח בשנת 1921 (ה'תרפ"א).
בתקופת שהותו בטורקיה חיבר והוציא לאור ספרי לימוד לתלמידים, במספר מהדורות, וכתב בעיתונים היהודיים איל טיימפו, "איל ג'ודיאו" ו"המבשר".
בשנת 1924 (ה'תרפ"ד) חזר לארץ ישראל והחל לשמש כמורה בתלמוד תורה של העדה הספרדית בירושלים, וכמזכיר בית הדין של העדה בעיר. בהמשך שימש כמזכיר הכללי של הרבנות הראשית, וכמנהל משרד הרבנות בירושלים.
נמנה עם מייסדי ההסתדרות הדתית-לאומית "על המשמר" של היהודים הספרדים בירושלים, ונבחר לכהן כיושב ראש הוועד שלה. כן שימש כסגן יושב ראש ועד העדה הספרדית בירושלים וכחבר מועצת סניף הציונים הכלליים בעיר. עבור מוסדות העדה הספרדית אף נסע למצרים כשד"ר.
בחג החנוכה נהג לארגן עלייה המונית לרגל לעיר העתיקה בירושלים.
לקח חלק בפעילות לגאולת קרקעות, וכיהן כיושב ראש ועד "נחלת דוד", שמטרתו הייתה הקמת כפר לבעלי מלאכה על שטח בגודל 700 דונם ליד נווה יעקב, וכיושב ראש ועד "נחלת יעקב", שמטרתו הייתה ייסוד שכונה בסמוך לשכונת קטמון.
נמנה עם מייסדי "הליגה הבינלאומית להצלת יהודי ערב", ונבחר לשמש כיושב ראש הסניף הירושלמי וכחבר מרכזה.
נפטר בירושלים ב-22 באוגוסט 1956 (ט"ו באלול ה'תשט"ז) ונקבר בהר המנוחות. על שמו כיכר בירושלים.
חיבוריו

המורה - ספרי לימוד לתלמידים לארבע שנות לימוד, יצא לאור במספר מהדורות החל משנת 1920
המדבר - ספר שיחות בעברית, דקדוק לתלמידים
מילון עברי-צרפתי
הערות שוליים

↑  יעקב ברוך באתר GRAVEZ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007508020105171  ISNI: 0000 0000 3834 466X  LCCN: n98105358  VIAF: 41162323   WorldCat (עם VIAF): 41162323 
הכיכר על שמו של הרב ברוך, מרכז שכונת נחלאות
סן ג'ורג'ו

מאובן של פכיפלאורוזאור (Pachypleurosaur) שנמצא בהר סן ג'ורג'ו
הר סן ג'ורג'ו (איטלקית Monte San Giorgio) הוא הר בצורת פירמידה מדרום לאגם לוגאנו בקנטון טיצ'ינו שבדרום שווייץ.
גאוגרפיה

ההר מיוער ומתנשא לגובה 1,096 מטר, היינו 825 מטר מעל האגם שגובהו 271 מטר. להר נודעת חשיבות רבה בשל מאובנים שהתגלו בו, המתוארכים לאמצע תור הטריאס, היינו לפני 245 עד 230 מיליוני שנים. ההר מוכרז כאזור נוף מוגן בשטח כולל של 22,380 דונם, ומאז שנת 2003 הוא מוכר כאתר מורשת עולמית.
השכבה הגאולוגית של ההר מהטריאס האמצעי שוכנת מעל סלע געשי מתור הפרם ומכוסה במסלע מהטריאס המאוחר ומתור היורה. שכבה זו עשויה אבן גיר, דולומיט וסלעי משקע שנוצרו בסביבה הימית בשוליו של ים טתיס. שכבה זו מכילה חמש תצורות נבדלות של מאובנים המנציחים את החיים שהתקיימו במקום עת היה לגונה טרופית שנבדלה חלקית מהים הפתוח על ידי שונית. בחתך הגאולוגי של ההר מהאגם בצפון לכיוון דרום נראות חמש השכבות שבהן התגלו המאובנים בגווני ירוק וצהוב (ראו בתבנית משמאל למטה).
צורות חיים ימיות שגשגו בלגונה שהשתרעה במקום, ועם אלה נמנים זוחלים, דגים, צדפות, אמוניטים, קווצי עור וסרטנאים. התנאים בקרקעית הים היו יציבים וסיפקו את הדרוש לשימורם של בעלי חיים אלה לאחר מותם ושקיעתם אל הקרקע, ולהפיכתם למאובנים. בשל כך שהלגונה שכנה בקרבת החוף, כוללים המאובנים בסן ג'ורג'ו מספר צורות חיים יבשתיות כמו חרקים, זוחלים יבשתיים וצמחים. התוצר הוא מצבור מאובנים עשיר בצורה יוצאת דופן, שנמשך גם אל מדרום לגבול האיטלקי.
המאובנים בהר ובסביבותיו התגלו כבר במחצית המאה ה-19, וחלק מהם נחשפו בעת חציבת פחם במקום. חפירות למטרות מדעיות נערכו בצד האיטלקי של הגבול כבר בשנת 1863 וב-1924 גם בתחומי שווייץ. היקף הממצאים בהווה מגיע לכ-10,000 פריטים של 30 מיני זוחלים, 80 מיני דגים, כ-100 מיני חסרי חוליות גדולים ושלושה מיני צמחים. לאלה נוספים מאובנים של צורות חיים זעירות כמו נבגים, אבקת צמחים ומיקרואורגניזמים ימיים.
הממצאים כוללים שלדים שלמים באורך של עד שישה מטר, ובין אלה שלדים של איכתיוזאורים, נותוזאוראים, פלקדונטים, מאובני טניסטרופאוס (Tanystropheus) וטיצ'ינוזוכוס (Ticinosuchus). ייחודם של הממצאים בהר ג'ורג'ו הוא גם בכך שבמספר מאובנים השתמרו עוברים ותוכן הבטן של בעלי החיים, בכך שריבוי השכבות חשף ממצאים רבים מתקופות שונות ובאופן המאפשר תיארוך מדויק, ובכך שהמחקר במקום נמשך שנים רבות והניב עד כה חומר ממוין רב. ביישוב הסמוך מרידה (Meride) הוקם מוזיאון קטן המציג ממצאים מהמקום.
הנוף צפונה לעבר לוגאנו מהמורדות המערביים של ההר
אנרגומאש

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 מייסדים:  ולנטין גלושקו 
 תקופת הפעילות:  15 במאי 1929 – הווה (95 שנים) 
 חברת אם:  רוסקוסמוס 
 מיקום המטה:  חימקי 
 ענפי תעשייה:  יצרן תעופה וחלל 
 מוצרים עיקריים:  מנוע רקטי 
 הכנסות:  12,217,837,000 רובל רוסי (נכון ל־2016) 
 רווח תפעולי:  4,004,564,000 רובל רוסי (נכון ל־2016) 
 רווח:  3,217,773,000 רובל רוסי (נכון ל־2016) 
 הון עצמי:  8,436,330,000 רובל רוסי (נכון ל־2016) 
 עובדים:  5,500 (נכון ל־2009) 
  
 www.npoenergomash.ru
 
תאגיד המחקר והפיתוח אנרגומאש ע"ש ולנטין פטרוביץ גלושקו (ברוסית: НПО Энергомаш имени академика В.П.Глушко) הוא גוף מחקר, פיתוח וייצור של מנועים רקטיים, משגרי לוויינים וחלליות ורכיבי חלל, הפועל ברוסיה מאז 1929. מטה החברה ממוקם בחימקי שבמחוז מוסקבה, ומתקני פיתוח ויצור נמצאים בערים סמרה, פרם וסנקט פטרבורג. החברה מעסיקה היום כ-5,500 עובדים. בשנת 1991 נקרא התאגיד על שם המהנדס הראשי הראשון שלו ולנטין גלושקו, שעמד בראש הצוות הטכני החל משנת 1946.
פרויקטים מרכזיים בתקופת ברית המועצות

ב-1929 הקים המהנדס ולנטי גולושקו את משרד התכנון הניסויי OKB 456, שפעל כגוף תכנון ממשלתי לאורך כל תקופת ברית המועצות, המשרד התמקד בתכנון מנועים רקטיים המונעים בדלקים נוזליים, ששימשו את כלי השיגור לחלל של ברית המועצות. קו המוצרים של אנרגומאש בתקופה זו, כלל מנועים רקטיים למשגרי הלוויינים R-7, פרוטון, סויוז ואנרגיה.
מפעל התעופה של החברה מוקם מלכתחילה בעיר חימקי, שאז הייתה בפאתי העיר מוסקבה. כיום, בשל התפשטות העיר, הוא ממוקם בצפון העיר.
פעילות עכשווית

אנרגומאש ממשיכה בייצור מנועים רקטיים למשגרי לוויינים שונים, חלקם מתקופת ברית המועצות. בד בבד עוסקת החברה בפיתוח מנועים רקטיים מתקדמים וחדשים, שישמשו כטילי העתיד של רוסיה. המנוע החדש ביותר של החברה, RD-191, שימש לשיגור משגר הלוויינים הקוריאני-רוסי נרו-1 KSLV וישמש גם את משגר הלוויינים העתידי של רוסיה, אנגרה.
נוסף לזה, אנרגומאש היא אחת מספקיות המנועים הרוסיים למשגרי החלל "אטלס" האמריקאיים. אנרגומאש משתפת פעולה עם חברות אמריקאיות מאז ה-26 באוקטובר 1992 בעת שנחתם הסכם לשיווק משותף ושיתוף פעולה טכנולוגי ברישיון עם החברות "United Technologies" וחברת "Pratt & Whitney". אנרגומאש פיתחה את מנוע RD-180 שהותקן במשגרי החלל "אטלס 3" ו-"אטלס 5".
מנוע RD-191 פותח לשלב בראשון של משגרים מסדרה אנגרה.
אנרגומאש משתפת פעולה עם מכון החלל הדרום קוריאני ומספקת את הטילים לתוכנית החלל הדרום קוריאנית, ונטלה חלק משמעותי בשיגור הלוויין הדרום קוריאני הראשון.
הערות שוליים

↑  טל ענבר, קוריאה הדרומית: עד 2020 נגיע לירח, באתר ynet, 25 באוגוסט 2009
| ברית המועצות תוכנית החלל הסובייטית והרוסית רוסיה |
| --- | --- | --- |
| תוכניות לא מאוישות | תוכנית ספוטניק • תוכנית לונה • תוכנית ונרה • תוכנית לונוחוד • תוכנית מארס • תוכנית זונד • תוכנית וגה |  |
| תוכניות מאוישות | תוכנית ווסטוק • תוכנית ווסחוד • תוכנית סויוז • תוכנית סאליוט • אינטרקוסמוס • פדרציה • מאדים 500 • תוכנית חקר הירח הרוסית • תחנת השירות המסלולית הרוסית |  |
| משימות בולטות | ספוטניק 1 • ספוטניק 2 • לונה 2 • ווסטוק 1 • סויוז 1 • סויוז 11 • ונרה 11 • אפולו-סויוז |  |
| חלליות, מעבורות ומשגרים | ווסטוק • ווסחוד • סויוז • מעבורת החלל בוראן • מעבורת החלל פטיצ'קה • מעבורת 2.02 • מעבורת 2.03 • תחנת החלל מיר • פרוגרס • קליפר • תוכנית מיר ומעבורות החלל • מיר-2 • תחנת החלל הבין-לאומית (המקטע הרוסי) • LK • משגר ווסטוק • משגר ווסחוד • משגר סויוז • משגר מולניה • פרוטון • זניט • N-1 • אנגרה • תחנת החלל המסלולית הלאומית |  |
| קוסמונאוטים ומתכננים | יורי גגארין • גרמן טיטוב • ולנטינה טרשקובה • אלכסיי ליאונוב • לייקה • (קוסמונאוטים נוספים) • סרגיי קורוליוב • ולנטין גלושקו • ולדימיר צ'לומי • קרים קרימוב • קונסטנטין ציולקובסקי |  |
| קוסמודרומים | קוסמודרום בייקונור • קוסמודרום פלסצק • קוסמודרום ווסטוצ'ני • קוסמודרום סבובודני • קפוסטין יאר |  |
| השר לבניית מכונות כלליות וראשי רוסקוסמוס | סרגיי אפאנסייב • יורי קופטב • אנאטולי פרמינוב • ולדימיר פופובקין • אולג אוסטפנקו • איגור קומארוב • דמיטרי רוגוזין • יורי בוריסוב |  |
| חברות ותאגידי חלל פרטיים | תאגיד החלל הרוסי אנרגיה • מחקר מדעי לבניית מכונות •  אנרגומאש • מערכות המידע הלווייניות רשטניוב |  |
סטיב מרטין

| --- | --- |

מרטין, 2011
 לידה:  14 באוגוסט 1945 (בן 79) וייקו, ארצות הברית 
 שם לידה:  Steve Glenn Martin 
 סוגה מועדפת:  בלוגראס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1967
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס  קולג' סנטה אנה  Garden Grove High School  אוניברסיטת המדינה של קליפורניה, לונג ביץ'  Rancho Alamitos High School 
 בן או בת זוג:  Anne Stringfield (28 ביולי 2007–?) 
 צאצאים:  Mary A. Martin 
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לשם כבוד  פרס מכון הסרטים האמריקאי על מפעל חיים (2015)  פרס אמי לתסריט לסדרה קומית (1969)  פרס מארק טוויין להומור אמריקני (2005)  אגדות דיסני (2005)  פרס מרכז קנדי  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  פרס גילדת הכותבים של אמריקה 
 http://www.stevemartin.com
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
סטיב מרטין, 1982
סטיבן גלן "סטיב" מרטין (באנגלית: Stephen Glenn "Steve" Martin; נולד ב-14 באוגוסט 1945) הוא קומיקאי, שחקן, תסריטאי, סופר, מפיק, מוזיקאי         ומלחין אמריקאי זוכה פרס אוסקר, אמי וגראמי.
ביוגרפיה

מרטין נולד בווייקו, טקסס שבארצות הברית לאב סוכן נדל"ן בעל זיקה למשחק, ולאם עקרת בית. בילדותו משפחתו עברה לקליפורניה. בהיותו נער עבד בחנות קסמים בדיסנילנד, קליפורניה, שם פיתח כישורי להטוטנות, קוארדינציה, נגינה בבנג'ו, ויצירת "חיות" מבלונים.
מספר שנים לאחר שסיים את לימודיו, חבר לחברתו לספסל הלימודים, איתה התחיל להופיע בבתי קפה במופע קומי-מוזיקלי, בעיקר על מנת לחסוך כסף ללימודי הפילוסופיה באוניברסיטת קליפורניה, אך לבסוף פרש מהחוג. בכל מקרה, הוא טוען שהחוג שינה את חייו, כפי שאמר בריאיון לרולינג סטון: "תחום הלימוד המרכזי שלי היה פילוסופיה, ועל אף שנשרתי, הוא שינה את צורת המחשבה שלי בתחומים רבים. בחרתי ללמוד לוגיקה ושם הם דנו בסיבתיות, אז אמרתי "היי! אין סיבה ותוצאה! אין בכלל לוגיקה!", וכשמסגלים צורת מחשבה כזו, קל מאוד לכתוב: פשוט מסובבים את הכל. התחלתי לכתוב קומדיה בצורה שונה וזה היה מלהיב".
ב-1978 נכנס לתודעת הכלל כששיחק בסרט "להקת הלבבות הבודדים של הסמל פפר" (יחד עם הבי-ג'יז, על פי Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band) ושנה לאחר מכן בסרט החבובות. מרטין הופיע גם באחד הפרקים בסדרת "החבובות".
ב-1979, לאחר קריירה מוצלחת כאומן סטאנד-אפ, הופיע לראשונה בתפקיד ראשי בסרט קולנוע - "השלומיאל" שביים קרל ריינר. מרטין שיחק אחר כך בשלוש קומדיות נוספות בבימויו של ריינר "Dead Men Don't Wear Plaid" ב-1982, "The Man with Two Brains" ב-1983 ו-"All of Me" ב-1984, ההופעה שזכתה לשבחי הביקורת.
בשנת 1986, מרטין כיכב יחד עם צ'בי צ'ייס ומרטין שורט בסרט "שלושה אמיגוס", בבימויו של ג'ון לנדיס, ושנכתב על ידי מרטין, לורן מייקלס והזמר והיוצר רנדי ניומן. באותה שנה מרטין כיכב בעיבוד לסרט של המחזמר, שהיה הלהיט באוף ברודוויי, "חנות קטנה ומטריפה", בה גילם את רופא השיניים הסדיסט, אורין סקריוולו. אחר כך שיחק, כתב, והיה מפיק בסרטים: "רוקסן" (1987) לצד דריל האנה, ו"תקועים בדרך" לצד ג'ון קנדי.
בשנות ה-90 שיחק בשורה של סרטים, בהם: "אבי הכלה" (1991) ו"אבי הכלה 2 (1995), "שמיים כחולים שלי" (שוב בתפקיד הנבל ושוב לצד ריק מוראניס), "סמל בילקו" ו"שחק אותה סטאר" (לצד אדי מרפי).
בשנות ה-2000 כיכב בסרטים "הפנתר הוורוד" (2006), ובסרט ההמשך  "הפנתר הוורוד 2" (2009).
ב-2009 שיחק בקומדיה "זה מסובך".
בשנת 2020 הופיע בסרט "המחנה הקסום".
בשנת 2021 החל לככב בסדרה "רק רוצחים בבניין" אותה יצר לשירות הסטרימינג האמריקאי הולו.
קריירה ספרותית

מרטין כתב ופרסם במשך השנים כ-20 ספרים, ביניהם:
ב-2002 פרסם את הנובלה "זבנית", שעובדה אחר כך גם לסרט.
ב-2004 פרסם את הנובלה "העונג שבחברתי".
ב-2007 פרסם ספר זיכרונות.
ב-2010 פרסם רומן "An Object of Beauty".
ב-2012 פרסם ספר שכלל תגובות שקיבל מ-1.7 מיליון העוקבים שלו בטוויטר, שההכנסות שלו הועברו לצדקה.