stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אגם נאצר
הערות שוליים

↑  ,Fat-Helbary R., Tealb, A., 2000. A Study of Seismicity and Earthquake Loading at Proposed Kalabsha Dam Site, Aswan, Egypt. 12WCEE200, pp. 1-8
↑  Simpson, D., W., 1976. Seismicity Changes Associated with Reservoir Loading. Engineering Geology, 10. pp. 123-124
תמונה פנורמית של אגם נאצר
תמונת האגם מתחנת החלל הבינלאומית
אגם נונג פא

| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  נפת סנקסאי, לאוס
 סוג:  אגם 
 מידע נוסף
 מדינות באגן הניקוז:  לאוס 
 קואורדינטות:  15°06′27″N 107°25′28″E﻿ / ﻿15.1075°N 107.42444444°E﻿ / 15.1075; 107.42444444
  (למפת לאוס מוגדלת) ויינטיאן אטופו פקסן לואנג פרבאנג  סם נואה טאקק מואנג שי פונגסאלי סאינבולי סלבן קמבודיה תאילנד מיאנ. סין סין וייטנאם מפרץ טונקין אגם נונג פא(למפת לאוס רגילה) ויינטיאן אטופו פקסן לואנג פרבאנג  סם נואה טאקק מואנג שי פונגסאלי סאינבולי סלבן קמבודיה תאילנד מיאנ. סין סין וייטנאם מפרץ טונקין אגם נונג פא
 
אגם נוֹנג פָא (בלאית: ໜອງຟ້າ; באופן מילולי: "האגם הכחול") או אגם נוֹנגפָאטוֹם (בלאית: ໜອງປະທຸມ) הוא אגם לוע וולקני בלאוס.
מיקום

האגם נמצא בשמורת המגוון הביולוגי הלאומי דונג אמפאם (אנ'), נפת סנקסאי (אנ'), מחוז אטופו (אנ'), בדרום מזרח לאוס. האגם נמצא כ-12 קילומטרים מהגבול בין וייטנאם ללאוס (אנ').
תיאור

האגם נמצא בגובה של 1,154 מטר מעל פני הים. ממדיו אינם ידועים. יש האומרים שהעומק המרבי של האגם הוא 78 מטר, אך המקומיים טוענים שהעומק אינו ידוע, לאחר שניסו ללא הצלחה, למדוד את העומק בעזרת מוטות במבוק.
במהלך מלחמת וייטנאם הוא שימש את הכוחות הצפון וייטנאמים כתחנת מנוחה, ללוחמים שנפגעו על נתיב הו צ'י מין. האגם שימש גם כנקודת ציון בניווט של טייסים אמריקאים שכינו אותו "אגם הדולר", משום שהיה עגול.
האגם אפוף באגדות, והתושבים נמנעים מלרחוץ בו מחשש שחזיר-נחש ענקי ששוכן בו, יטרוף אותם. מנגד, אנשי השבטים ההרריים באזור טוענים שהרחצה באגם מעניקה נעורים נצחיים.
הערות שוליים

↑  Nong Fa Lake - 4 Things to Know Before Visiting, Travalour
1 2  Learn More About Nong Fa Lake in Laos, Hannaone
R-7 סמיורקה

| --- | --- |
סרטוט של טיל ה־R-7
סרטוט של טיל ה־R-7
 מידע בסיסי
 קוד נאט"ו:  Sapwood 
 ייעוד:  טיל בליסטי
 ארץ ייצור:  ברית המועצות ברית המועצות
 יצרן:  OBK-1
 פיתוח:  סרגיי קורוליוב
 שימוש ראשון:  15 במאי 1957
 מלחמות ומבצעים:  המלחמה הקרה
 תקופת השירות:  1959 – 27 בפברואר 1968 (כ־9 שנים)
 משתמשים:  חיל הטילים האסטרטגיים של רוסיה
 גרסאות:  R-7A
 מאפיינים כלליים
 מנוע שלב ראשון:  4 × RD-107
 מנוע שלב שני:  1 × RD-108
 הנעה:  RP-1/חמצן נוזלי
 משקל:  279,100 ק"ג
 ממדים
 אורך:  33.5 מטרים
 קוטר:  2.95 מטרים (ללא המאיצים)
 ביצועים
 מהירות:  6-7 קילומטרים בשנייה
 טווח:  8,800 ק"מ
 ראש קרב והנחיה
 ראש קרבי:  ראש נפץ גרעיני
 הנחיה:  אינרציאלית עם בקרת רדיו
 
R-7 סמיורקה (ברוסית: Р-7 Семёрка; קוד דיווח נאט"ו SS-6 Sapwood; בתוך ברית המועצות: 8K71) הוא שמו של הטיל הבליסטי הבין־יבשתי הראשון בעולם. הטיל שימש כבסיס למשגר הלוויינים סויוז.
הטיל היה בשירות הכוחות המזוינים של ברית המועצות החל משנת 1959 ועד ליציאתו משירות בשנת 1968, בזמן המלחמה הקרה.
פיתוח

עבודת הפיתוח החלה בשנת 1953 ב־OKB-1, עם דרישה לתכנון טיל דו־שלבי של 170 טון לטווח של 8,000 ק"מ עם יכולת נשיאה של ראש נפץ במשקל 300 ק"ג. לקראת סוף 1953 נערכו ניסויים קרקעיים ראשוניים, בעקבותיהם עבר הדגם הראשוני התאמות רבות ודגם סופי לא אושר עד מאי 1954. משנת 1954 העבודות רוכזו במשרד תכנון בראשות סרגיי קורוליוב ולצורכי פיתוח מערכת הבקרה הועסק צוות בראשות ניקולאי פיליוגין. הניסוי הראשון של הטיל החדש, בעל שם הקוד 8K71, התבצע ב־15 במאי 1957 מקוסמודרום בייקונור. שרפה באחד הטילים המחוברים הובילה להתרסקותו 400 ק"מ מהאתר. לאחר ניסוי כושל נוסף, בוצעה הטיסה המוצלחת הארוכה הראשונה של כ־6,000 ק"מ ב־21 באוגוסט. סוכנות הטלגרף הרוסית הודיעה על כך ב־26 באוגוסט. גרסה מותאמת של הטיל הכניסה את ספוטניק 1 למסלול ב־4 באוקטובר, ואת ספוטניק 2 ב־3 בנובמבר.
לאחר ניסויים ראשוניים אלו, התברר שנדרשים מספר שינויים וטיסות הניסוי לא הושלמו עד דצמבר 1959. תוצאתו של הפיתוח הנוסף הייתה ה־8K74, שבהשוואה ל־8K71 היה קל יותר, בעל מערכות ניווט טובות יותר, מנועים חזקים יותר ויכולת לשאת כמות גדולה יותר של דלק, כך שהטווח שלו גדל ל־12,000 ק"מ ומטען הנשיאה שלו גדל ל־5,370 ק"ג. ראש הנפץ נוסה בנובאיה זמליה באוקטובר 1957, ופעם נוספת ב־1958, ונשא מטען מוערך של 2.9 מגהטון TNT.
גרסאות ה־8K71 וה־8K74 יוצרו כ־R-7 ו־R-7A. הטילים נפרסו במלואם ב־1962 והוצאו משימוש ב־1968. אך הם עדיין שימשו לחקר החלל, שם עברו פיתוח נוסף לווסטוק ולווסחוד ולאחר מכן למשגרי סויוז.
תיאור

אורכו של ה־R-7 היה 34 מטר, קוטרו 3 מטרים ומשקלו 280 טון. הטיל היה דו־שלבי שהונע במנועים רקטיים של חמצן נוזלי וקרוסין והיה בעל יכולת לשאת את מטענו לטווח של כ־8,800 ק"מ עם דיוק של בסביבות 5,000 מטר. בעל יכולת לשאת ראש נפץ גרעיני אחד עם עוצמה שקולה ל-3 מגהטון TNT. השיגור ההתחלתי הואץ באמצעות 4 טילים שחוברו אליו, ושהיוו את השלב הראשוני עם מנוע תומך מרכזי שהניע הן את השלב הראשון והן את השלב השני. מערכת ההנחיה הייתה אינרציאלית עם בקרת רדיו של רקטות ורנייר קטנות להיגוי.
היסטוריה מבצעית

יחידת הטילים האסטרטגיים הראשונה הפכה למבצעית ב־9 בפברואר 1959 בפלסצק בצפון מערב רוסיה. ב־15 בדצמבר 1959 ניסתה היחידה לראשונה את הטיל שלה. טילי ה־R-7 נחשבו לכישלון כמערכות נשק. רק שישה אתרי שיגור בסה"כ הפכו למבצעיים, 4 בקוסמודרום פלסצק ושניים בקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן. עלות המערכת הייתה גבוהה, בעיקר עקב הקושי בהרכבתה באתרי השיגור הגדולים שהיה הכרח למקמם באזורים מבודדים. בנקודת זמן מסוימת, כל אתר שיגור תוכנן לעלות כ־5% מתקציב ההגנה הסובייטי. מחירים גבוהים אלו לא היו יחידים במינם לדור הראשון של הטילים וארצות הברית חוותה בעיות דומות.
בנוסף למחיר, לטיל היו בעיות מבצעיות נוספות. עם טיסות הריגול של הלוקהיד U-2, מתחמי השיגור הענקיים של ה־R-7 לא היו יכולים להיות מוחבאים וניתן היה לצפות שהם יושמדו במהירות בכל מלחמה גרעינית. להכנת טיל ה־R-7 הענקי לשיגור נדרשו כמעט 20 שעות, ולא ניתן היה להשאירו בכוננות במשך יותר מיום בשל מערכת הדלק הקריוגנית שלו. לפיכך, הכוח הסובייטי היה חסר סיכוי נגד הטילים הבליסטיים האמריקאיים, ואפילו מפציצים יכולים היו להשמידו. הכישלון של ה־R-7 דחף את ברית המועצות לפתח דור שני של טילים שיוכלו לשמש כמערכות נשק יעילות יותר.
בסך הכול השירות הוגבל ללא יותר מ־10 טילים מחומשים גרעינית שפעלו באותו הזמן. כן שיגור אחד היה מבצעי בבייקונור ובין שישה לשמונה היו מבצעיים בפלסצק.
ראו גם

ווסטוק (משגר)
ווסחוד (משגר)
הערות שוליים

↑  על פי GRAU
| משגרי לוויינים וחלליות |
| --- | --- | --- |
| בשימוש | ארצות הברית אטלס 5 • טאורוס • מינוטואר • אלקטרון • אנטארס • פאלקון 9 • פאלקון כבד • פגאסוס • SLS‏  • וולקן קנטאור • פיירפליי אלפה •   רוסיה סויוז 2 • אנגרה • פרוטון (פרוטון M) •   הרפובליקה העממית של סין צ'אנגג'נג (2C‏ • 2D‏ • 2F‏ • 3A‏ • 3B‏ • 3C‏ • 4B‏  • 4C‏ • 5 • 6 • 7 • 8 • 11) • קואיג'ואו • קינטיקה 1 • קרס 1 • Zhuque • Jielong ‏• גרביטי • היפרבולה • הודו GSLV‏ • PSLV‏ •  SSLV • LVM-3‏ •  יפן H-II‏ (H-IIA)‏ • H-3‏ • אפסילון •   איראן סימורג • Qaem •  האיחוד האירופי וגה צרפת אריאן 6 קוריאה הדרומית נורי קוריאה הצפונית אונחה ישראל שביט |  |
| יצאו משימוש | ארצות הברית אטלס (1 • 2 • 3 • אג'ינה • אייבל • קנטאור • A‏ • B‏ • C‏ • D‏ • E/F‏ • G‏ • H‏ • LV-3B‏ • SLV-3) •  אתנה • ג'ונו 2 • דלתא (0100 • 2 • 3 • 4 • 1000 • 2000 • 3000 • 4000 • 5000 • A‏ • B‏ • C‏ • D‏ • E‏ • G‏ • J‏ • L‏ • M‏ • N)‏ • ואנגארד • טיטן (טיטן 2 23G‏ • טיטן 2 GLV‏ • 3A‏ • 3B‏ • 3C‏ • 3D‏ • 3E‏ • טיטן 3 מסחרי • 4‏ • 34D) • ליטל ג'ו • סטורן (1 • 5 • IB‏ • INT-21) • פאלקון 1 • רדסטון • תור (אג'ינה • אייבל • אייבלסטאר • בורנר • דלתא • תוראד-אג'ינה • DSV-2 • DSV-2U)‏ • Launcher One • סקאוט  ברית המועצות ספוטניק • לונה • ווסטוק (ווסטוק K • ווסטוק 2 • ווסטוק 2M) • קוסמוס (קוסמוס 2 • קוסמוס 3M) • מולניה • ווסחוד • סויוז (סויוז • סויוז FG • סויוז U) • פרוטון (פרוטון • פרוטון K) • רוקוט • זניט (זניט 2 • זניט-3SL) • דנייפר • ציקלון (ציקלון 2 • ציקלון 3) הרפובליקה העממית של סין פנג באו 1 • צ'אנגג'נג (1 • 2 • 3) •  יפן N-1‏ • N-II‏ • H-I‏ • H-IIB‏ • Mu‏ •  הודו GSLV‏ (Mk I)‏ • צרפת דיאמנט • אריאן (1 • 2 • 3 • 4 • 5) • איראן סאפיר • קוריאה הדרומית נרו 1 |  |
| בפיתוח | ניו גלן • אירטיש • סויוז SPG • סטארשיפ • צ'אנגג'נג 9 • צ'אנגג'נג 12 • טיאנלונג-3 |  |
| פיתוחם בוטל | ארס 1 • ארס 5 • K-1‏ • Sea Dragon‏ • STAR 460 • Stratolaunch |  |
R-36

| --- | --- |

שיגור של R-36
 מידע בסיסי
 קוד נאט"ו:  Scarp 
 ייעוד:  טיל בליסטי בין-יבשתי
 ארץ ייצור:  רוסיה רוסיה
 יצרן:  מפעל יוז'ני לבניית מכונות 
 תקופת השירות:  1967 – אין ערך 
 משתמשים:  חיל הטילים האסטרטגיים של רוסיה 
 פלטפורמת שיגור:  אתרי שיגור מיוחדים
 מאפיינים כלליים
 משקל:  209,600 ק"ג
 ממדים
 אורך:  32.2 מטר
 קוטר:  3.05 מטר
 ביצועים
 מהירות:  7.9 ק"מ לשנייה
 טווח:  בין 10,200 ל-16,000 ק"מ
 ראש קרב והנחיה
 ראש קרבי:  רש"ק המסוגל להפיק פיצוץ בעוצמה השקולה ל-20 מגה טון TNT או  רש"ק רב שלבי שמכיל 10 ראשי נפץ
 מרעום:  רסיק אוויר
 הנחיה:  אינרציאלית, אוטונומית
 
הסנטור ריצ'רד לוגאר בוחן את הטיל הבליסטי הבין-יבשתי SS-18 Satan
R-36 הוא שם כללי לקבוצת טילים בליסטיים בין-יבשתיים ורכבי שיגור טילים שתוכננו ויוצרו על ידי ברית המועצות במהלך המלחמה הקרה. לטיל המקורי ניתן הכינוי SS-9 Scarp על ידי נאט"ו והוא יוצר בברית המועצות תחת הכינוי 8K67. לגרסה המודרנית של הטיל, ה-R-36M, ניתן הכינוי SS-18 Satan (שטן) ובברית המועצות הוא כונה 15A14 ו-15A18.
כמה טילים מהדגם SS-18 עברו שדרוג כך שיכנסו למסלול סביב כדור הארץ ויוכלו לשאת לוויינים קלים, כולל לוויינים של מדינות זרות תמורת תשלום.
צוות התכנון האוקראיני יוז'נוי ממשיך לייצר רכבי שיגור המבוססים על הדגם SS-18 הנקראים דנייפר.
ברית המועצות וחיל הטילים האסטרטגיים של רוסיה היו המפעילים היחידים של הטיל R-36.
תיאור

הטיל R-36 הוא טיל דו-שלבי המונע על ידי דלק נוזלי והוא נושא את אחד מארבעת ראשי הנפץ שתוכננו בשבילו. הדגמים Mod 1 ו-Mod 2 היו רכבי חדירה לאטמוספירה שיכלו ליצור פיצוץ בעוצמה של 18 ו-25 מגה-טון, בהתאמה. ראש הנפץ המשולש והרב שלבי היה Mod 4, בעוד שהדגם Mod 3 היה דגם מוצע שלא התקבל.
הטיל R-36M דומה במראו לטיל R-36, אבל הייתה לו היכולת לשאת ראש נפץ שיפיק פיצוץ בעוצמה של 20 מגה-טון או ראש נפץ רב שלבי שמכיל 10 ראשי נפץ, כל אחד יכול היה להפיק פיצוץ בעוצמה הנעה בין 550–570 קילו-טון, אף על פי שמשקל הטיל הוא רק 8,800 קילוגרם. עובדה זו הופכת את הטיל הסובייטי R-36 לטיל הבליסטי הבין-יבשתי הכבד ביותר בעולם. לשם השוואה, הטיל הרב-שלבי האמריקאי הכבד ביותר יכול לשאת 10 ראשי נפץ של 330 קילו טון כל אחד, בעוד שהטיל עצמו שקל 4,000 קילו. לשיגור הטיל שני שלבים. בשלב הראשון מופעל מנוע בעל ארבעה תאי שרפה וזרבוביות המספק דחף בעוצמה של 4.5 מגה-ניוטון. בשלב השני מופעל מנוע דחף בעל תא יחיד שמייצר 775 קילו-ניוטון של דחף.
כל הדגמים של הטיל R-36 תוכננו להיות משוגרים מאתרי שיגור הנמצאים באזורים שונים ומוגנים. הטיל R-36M הוצב באתרי השיגור שלו בעומק של 39 מטר במכל שיגור. במהלך השיגור הטיל נורה מחוץ למכל. המנוע הראשי של הטיל נדלק בגובה של עשרות מטרים מעל הקרקע, דבר שמנע נזק לציוד הפנימי של אתר השיגור עצמו מפני ההתפרצות הלוהטת של מנוע הטיל. "שיגור קר" זה מאפשר הסרה מהירה של מכל טיל ריק מבור השיגור, טעינה של טיל שני לתוך מכל משלו, וכך שיגור שני לפני שמתקפת הנגד הצפויה תגיע. הודות ליכולת השיגור השנייה הזאת, המערכת יכולה לשגר מספר כפול של טילים לפני שראשי הנפץ של היריב יוכלו להגיע לאתר השיגור של הטיל R-36M.
על בסיס טיל זה פותחה מערכת הפצצה במסלול כבידתי חלקי.
בשנת 2015 שיתוף פעולה בתחזוקת היחידות עם המפעל האוקראיני הוספק ואחריות על התחזוקה עברה למשרד התכנון מאקייב.
פיתוח

הפיתוח של ה-R-36 החל בשנת 1962 על ידי הצוות OKB-586 (יוז'נוי בדנפרופטרובסק אוקראינה), ובנייתו החלה במקביל לפרויקט R-16. המהנדס הראשי היה מיכאיל יאנגל. הפיתוח הראשוני כלל גרסאות קלות, כבדות ומסלוליות, כשמבחני השיגור נערכו בין השנים 1962 ל-1966, אז הושגה יכולת מבצעית התחלתית. הידיעות על פיתוח גרסה בין-יבשתית של הטיל גרמה לפאניקה במערב מכך שיש סבירות שהסובייטים יוכלו לשגר מספר גדול של טילים גרעיניים מחוץ לאטמוספירת כדור הארץ, כך שלא יהיה ניתן ליירט את כולם.
התחזיות האלו, לגבי הנשק גרעיני המשוגור לחלל, דחפו את שני הצדדים לחתום על הסכם האוסר על השימוש בנשק להשמדה המונית בחלל.
בשנת 1970, החל פיתוח של הגרסה הרביעית, המסוגלת לשגר מספר ראשי נפץ, ומבחן שיגור נערך בשנה שלאחר מכן.
שיפור נוסף של הטיל R-36 הוביל לתחילת התכנון של הטיל R-36M בשנת 1969, שמטרתו, לטענת מקורות מערביים, הייתה לאפשר יכולת תקיפה ראשונית שתאפשר את השמדתם של הפירים ואמצעי השיגור של טילי ארצות הברית, כגון טילי LGM-30 מיניטמן, בטרם תוכל ארצות הברית להשיב באש. ברית המועצות והפדרציה הרוסית הכחישו טענות אלה. התכנון הראשוני של הטיל R-36M הוביל לייצור של ראש נפץ כבד שיכול להפיק פיצוץ בעוצמה של 12 מגהטון TNT ולהגיע למרחק של עד 10,600 ק"מ. הטיל נוסה לראשונה בשנת 1973 אך הניסוי נכשל. לאחר מספר עיכובים נכנס הטיל R-36M לשירות מבצעי בדצמבר 1975. דגם זה שכונה “Mod-1” כלל ראש נפץ יחיד שיכל לספק עוצמה של 18–20 מגה-טון והטווח שלו היה קצת מעל 11,000 ק"מ. הגרסה החדשה קיבלה את קוד דיווח נאט"ו: SS-18 Satan (שטן).
ה-SS-18 עבר 6 שינויים נפרדים, כאשר השינוי הראשון (Mod-1) בוטל בשנת 1984. השינוי האחרון (Mod-6) שכונה R-36M-2 "וואוודה", נכנס לשירות מבצעי באוגוסט 1991, והאריך את טווח הטיל למרחק של 16,000 ק"מ. השינויים שקדמו לשינוי Mod-6 התאפיינו בעיקר בראשי הנפץ המתפצלים. טילים אלה (mod-2,4 ו-5) עקפו את יריבם המערבי – הטיל האמריקאי LGM-118 Peacekeeper - מבחינת עוצמת הפיצוץ, טווח השיגור ויכולת הישרדות.
ראשי נפץ מתפצלים

הטילים ממשפחת R-36M/SS-18 מרובי ראשי נפץ. טילים אלו מעולם לא הוצבו בכני השיגור עם יותר מעשרה ראשי נפץ, אבל בהתחשב ביכולת המרבית שלהם (נשיאה של 8.8 טון של ראשי נפץ על פי האמנה לצמצום הנשק האסטרטגי) הם יכלו לשאת הרבה יותר מכך. בין המיזמים שברית המועצות שקלה באמצע שנות השבעים היה המיזם של הטיל 15A17 – שדרוג של הטיל 15A18 ‏(R-36MUTTH). הטיל היה יכול לשאת משקל גדול מתמיד – 9.5 טונות, וכך היה יכול לשאת מספר גדול מאוד של ראשי נפץ. חמש גרסאות שונות של הטיל הוצעו. שלוש גרסאות נשאו ראשי נפץ רגילים – 38 ראשים של 250 קילו-טון, 24 ראשי של 500 קילו-טון או 15–17 ראשים של 1 מגה-טון.
שני השדרוגים הנוספים היו אמורים לשאת ראשי נפץ מונחים – 28 ראשים של 250 קילו-טון או 19 ראשים של 500 קילו-טון. עם זאת, אף אחד מהשדרוגים הללו מעולם לא פותח. אמנת צמצום הנשק השנייה, שנחתמה בשנת 1979, אסרה להגדיל את מספר ראשי הנפץ שטילים בליסטיים בין-יבשתיים יוכלו לשאת. עם זאת, מנקודת מבט אסטרטגית, ריכוז מספר רב של ראשי נפץ על טילים מבורות שיגור לא היה כדאי, מפני שזה היה מביא לכך שמספר גדול של ראשי נפץ של ברית המועצות היו פגיעים בפני מתקפת נגד.
הפריסה המבצעית של הטיל R-36M/SS-18 כללה את הטיל R-36MUTTH, שנשא עשרה ראשי נפץ של 500 קילו-טון, והגרסה העוקבת לו, הטיל R-36M2) 15A18M), שנשא עשרה ראשי נפץ של 800 קילו-טון. בתקופה מסוימת היו גם גרסאות שכללו ראש נפץ יחיד בעוצמה של 8.3 מגה-טון או 20 מגה-טון. כדי להערים חלקית על הסכמי האמנה, הטיל שיכל לשאת רק 10 ראשי נפץ לפי המגבלה, צויד ב-40 פיתיונות כבדים (ראשי נפץ ריקים). הפיתיונות האלו היו נראים לכל מערכת הגנה כראשי נפץ רגילים, מה שהיה מקשה על יירוט הטיל שכעת נראה שהוא נושא 50 ראשי נפץ, וכך מערכות הטיל נגד טילים נהיו לא יעילות.
אתרי שיגור

בפריסה מלאה, לפני התפרקות ברית המועצות בשנת 1991, 308 בורות שיגור של הטיל R-36M היו במצב מבצעי. לאחר פירוק ברית המועצות, 204 מהם מוקמו בשטח הפדרציה הרוסית ו-104 האחרים מוקמו בשטח של קזחסטן החדשה והעצמאית. בשנים הבאות רוסיה הפחיתה את מספר בורות השיגור של הטיל R-36M ל-154 בלבד, כדי לציית לאמנת צמצום הנשק האסטרטגי. הטילים בקזחסטן הוצאו מכלל שימוש בשנת 1995. האמנה השנייה לצמצום הנשק האסטרטגי נועדה לסלק את כל טילי ה-R-36M, אבל היא לא יצאה לפעול והטילים נשארו בשירות המדינה.
הוצאה משירות

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בעשור האחרון החלו כוחות הצבא של רוסיה לצמצם בהדרגה את מספר הטילים מדגם R-36M שבשירות, על ידי הוצאת הטילים שפג משך חייהם המבצעי. נכון לאמצע שנת 2005 היו עדיין בשירות כ-85 טילים. המאמץ של רוסיה לשמור על הטילים התגבר מפני שמתקן ייצור הטילים העיקרי ממוקם כעת באוקראינה. בהתבסס על ההצהרות העדכניות ביותר של גורמים רוסים, הטילים מדגם R-36MUTTH שמהווים כמחצית מטילי ה-R-36M המבצעיים, יצאו מכלל שימוש בין השנים 2007–2009. רק כ-40 טילים מהדגם החדיש ביותר R-36M2 (או RS-20V) עומדים לעבור השבחה להארכת תוחלת חייהם וכך הם יהיו בשימוש ככל הנראה עד לשנים 2014–2016. כיום רוסיה מפעילה כ46 טילים שמיועדים להיות מוחלפים בטילי בטילי הRS-28 סארמאט.
ראו גם

RS-28 סארמאט
אולנואידס

| אולנואידס |
| --- | --- |

תקופה
קמבריון תחתון - תיכון, 443.7–472 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: טרילוביטים
סדרה:: Corynexochida
משפחה:: Dorypygidae
סוג:: אולנואידס
מינים
 Olenoides nevadensis  Olenoides serratus
שם מדעי
 Olenoides ‏מיק, 1877

אולנואידס (שם מדעי: Olenoides) הוא סוג נכחד של טרילוביט, אשר חי בקמבריון והוא תואר מממצאי מאובנים שהתגלו לראשונה בפצלי ברג'ס שבקולומביה הבריטית, קנדה. הסוג תואר ב-1877 בידי סת יוג'ין מיק. משמעות שמו מיוונית היא: "Olenus"- על שם אולנוס מהמיתולוגיה היוונית, אדם שלצד אשתו הפך לאבן ו-oides - דומה ל...
תיאור

טרילוביט זה הגיע לאורך של 10 ס"מ בקירוב והיה מכוסה בשריון גרמי לאורך הראש, החזה העליון וסביב הבטן היו קוצים רבים. הטרילוביט נע בזחילה על קרקעית הים ובה חיפש מזון, אותו אולי איתר עם מחושיו. חלק מהפרטים שנמצאו היו שבורים, אולי לאחר שנטרפו בידי האנומלוקאריס, טורף-העל של תקופתו.
המאובנים שלו היו נפוצים בתקופתו במדינות רבות: ארצות הברית (יוטה, ניו יורק, איידהו, נבדה, פנסילבניה, וירג'יניה וויומינג) ובקנדה (קולומביה הבריטית וניופאונדלנד), גרינלנד, קזחסטן ורוסיה. הממצאים הרבים מרמזים שהיה זה אחד מהנפוצים ומהשמורים ביותר מבין הטרילוביטים.
מינים

בעבר נכללו בסוג זה מינים רבים אך מרביתם בוטלו או הועברו לסוגים אחרים:
O. nevadensis
O. sassikaspa
O. serratus
O. dawsoni - הועבר לסוג Kootenia
O. burgessensis - הועבר לסוג Kootenia
O. buttsi - לא מזוהה
O. convexus - לא מזוהה
O. incertus - מבוטל
O. pennsylvanicus - מבוטל
אוניית צובר מעורבת

אוניית הצובר המעורבת "מאיה". מבעד לפתח הכווה ניתן לראות מטען תפזורת יבשה, לצד פתחי הכוות על הסיפון ניתן לראות את הצנרת להעמסת נפט.
אוניית צובר מעורבת (אנגלית: Ore-bulk-oil carrier, ר"ת OBO) היא אוניית צובר המתוכננת לשאת מטעני תפזורת יבשים או נוזלים. יכולת זו באה להפחית את המסעות שעורכת האונייה עם ספנות (מחסנים) ריקות, מסעות בהם האונייה נושאת מטען בכיוון אחד בלבד ובדרך חזרה מחסניה ריקים. כך למשל, אוניית צובר מעורבת יכולה למשל לשאת מטען של נפט מן המזרח התיכון לאוסטרליה ולשוב לחצי הכדור הצפוני כשהיא עמוסה בעפרות ברזל.
אוניות צובר מעורבות, למרות יתרונן, עסקו לרוב בהובלת מטען מסוג אחד בלבד, ויכולתן המיוחדת כמעט ולא נוצלה. לאחר שנות ה-80 נבנו אוניות צובר מעורבות מעטות בלבד. אחת מאוניות הצובר המעורבות המפורסמות יותר הייתה MV Derbyshire, במעמס של 180,000 טון. בחודש ספטמבר 1980 טבעה האונייה באוקיינוס השקט, לאחר שנקלעה לסופת טייפון, שעה שהייתה בדרכה מקנדה ליפן עם מטען עפרת ברזל.
אוניות צובר מעורבות קטנות יותר, במעמס של אלפי טונות בודדות, פעלו על נהרות בחלקה האירופי של רוסיה.
R.E.M (שיר)

| --- | --- |
 שיר בביצוע אריאנה גרנדה
 מתוך האלבום Sweetener
 יצא לאור:  17 באוגוסט 2018
 תאריך הקלטה:  ינואר 2017
 סוגה:  R&B
 אורך:  4:06
 חברת תקליטים:  ריפבליק
 כתיבה:  פארל ויליאמס
 הפקה:  ויליאמס
 
R.E.M (בעברית: רע"מ – ריצודי עיניים מהירים) הוא שיר של הזמרת-יוצרת האמריקאית אריאנה גרנדה, מתוך אלבום האולפן הרביעי שלה, Sweetener. השיר יצא לאור ב-17 באוגוסט 2018, על ידי חברת התקליטים ריפבליק רקורדס והופק על ידי פארל ויליאמס.
השיר הגיע למקום ה-72 במצעד הבילבורד הוט 100.
רקע

"R.E.M" הוא שיר R&B עכשווי המכיל פעמה דו-וופ. השיר הוא במשך 4 דקות ושש שניות. השיר "Wake Up" הוקלט במקור כהדגמה של הזמרת-יוצרת האמריקאית ביונסה. גרנדה שמרה על הפזמון אך שינתה את מילות השיר. היא בתצוגה מקדימה את "R.E.M" לפני שחרורו של האלבום הנוכחי.
הכותרת של השיר מתייחסת לפעולה שמתרחשת כאשר בני האדם ישנים ונוצרת בעיניהם תנועת עיניים מהירה. והוא על "מערכת יחסים מטשטשת בין עולם החלומות למציאות". גרנדה אמרה ש-"R.E.M" הוא על "לחלום על מישהו בתוך חייך". השיר הוא האהוב על גרנדה מתוך האלבום Sweetener.}
הערכה ביקורתית

בשנת 2018, קומפלקס דירגה את השיר במקום השלישי ברשימה "השירים של אריאנה גרנדה הטובים ביותר בעולם". כריסטופר רוסה מגלומר קראה למילים של השיר "טד גנרי".
הערכה ביקורתית > רשימות כל הזמנים וסוף שנה

| ארגון | מקום | רשימה | שנת פרסום | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Complex | 16 | השירים הטובים ביותר לשנת 2018 | 18 בדצמבר 2018 |  |
הופעות

גרנדה הופיעה עם קטע קצר מהשיר בתוכנית The Tonight Show Starring Jimmy Fallon בתאריך ה-16 באוגוסט 2018. השיר יצא לאור בשידור חי שלושה ימים לאחר מכן ב"The Sweetener Sessions". בנוסף, גרנדה הופיעה עם השיר בשידור חי ב-BBC Radio בספטמבר 2018, ובספיישל של שעה אחת "אריאנה נמצאת בBBC" אשר הוקלט ב-7 בספטמבר 2018, ויצא לשידור ב-1 בנובמבר.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 52 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 72 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | - |  |
|  הולנד | מצעד 100 הסינגלים ההולנדיים | 100 |  |
|  הונגריה | Rádiós Top 40 | 35 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | - |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד השירים הדיגיטליים | 89 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד שירי הסטרימינג | 45 |  |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 7 |  |
|  פורטוגל | מצעד הסינגלים הפורטוגזי | 67 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 68 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 16 |  |
אוניית ציד לווייתנים

ציידת לווייתנים מונעת בקיטור מסט-איל (קוויבק) ותותח־צלצל בחרטומה, תצלום מ-1900 לערך.
אוניית הלווייתנים האמריקאית "צ'ארלס וו' מורגן", מוזיאון מיסטיק סיפורט, קונטיקט.
אוניית ציד לווייתנים (באנגלית: whaler או whaling ship) היא אונייה הבנויה במיוחד לציד לווייתנים, כלומר ללכידת לווייתנים או לעיבוד השלל שנצוד, או לשני התפקידים גם יחד.
לסוג הראשון שייכות ציידות הלווייתנים (whale catchers), אוניות מנוע (קיטור או דיזל) המצוידות בתותח צלצל בחרטומן. לסוג השני שייכות אוניות ציד הלווייתנים (whaleships) המפרישות והממונעות מן המאה ה-16 עד תחילת המאה ה-20 ואוניות החרושת (factory ships) המודרניות של ימינו. כלי שיט הממלאים את שני התפקידים גם יחד הם האוניות לציד לווייתני הבקבוקף (bottlenose whalers) של שלהי המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 ואוניות הציד/החרושת של ימינו.
אוניות ציד הלווייתנים נשאו עמן שתי סירות משוטים פתוחות או יותר שנקראו לווייתניות או סירות לווייתנים (whaleboats), ובהן השתמשו ללכידת הלווייתנים. הסירות גררו את הלווייתנים שצדו אל האונייה, שם ביתרו אותם לחלקים. את שומן הלווייתן הרתיחו בדוד זיקוק שהונח על כירה וממנו הפיקו שמן. ציידות הלווייתנים הביאו בתחילה את הלווייתנים שלכדו אל תחנת ציד או אל אוניית חרושת שעגנה במפרץ או מבוא־ים מוגנים מרוח. פיתוחן לימים של אוניות חרושת המצוידות בירכתיים פתוחים ומִמְשֶׁה איפשר לציידות הלווייתנים להעביר אליהן את שללן בלב ים.
אורן שמר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 באפריל 1968 (בן 56) קיבוץ גבת, ישראל
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.80 מטר
 קבוצות כשחקן
 1989–1987 1990 1993:  הפועל גבת הפועל גליל עליון בני הרצליה
 
אורן שמר (נולד ב-12 באפריל 1968) הוא כדורסלן עבר ישראלי.
ביוגרפיה

שמר נולד וגדל בקיבוץ גבת. הוא החל את הקריירה בהפועל גבת, ושיחק בנבחרת העתודה למכבייה.
בשנת 1989 עבר להפועל גליל עליון. בגליל סבל מפציעות ולא הרבה לשחק ובתום העונה עזב את הקבוצה. לאחר מכן עבר לשחק בנצרת מהליגה השנייה.
בעונת 1992/1993 עבר שמר לבני הרצליה מהליגה הראשונה וקלע בממוצע של 2.8 נקודות למשחק, זהו הייתה עונתו האחרונה של שמר בליגה הבכירה ולאחר מכן שיחק בקבוצות בליגות נמוכות. שמר רשם 9 הופעות במדי נבחרת ישראל.
לאחר הפרישה אימן שמר את קבוצת כדורסל הנשים של הפועל גליל עליון. וכן את הפועל פתח תקווה.
הערות שוליים

↑  יונתן הללי, אורן שמר למכבי חיפה, מעריב, 16 ביולי 1989
↑  אלברט מנחם, הבורר קבע: שמר בגליל, מעריב, 20 באוגוסט 1989
↑  אלברט מנחם, "הספסל של מכבי יכול לפתוח אצלנו בחמישיה", מעריב, 22 באפריל 1990
↑  אלברט מנחם, גליל: אלף מנויים ואופטימיות, מעריב, 5 בספטמבר 1990
↑  אמיר מנדלוביץ, רק מכבי חדרה לא מנוצחת, מעריב, 19 בנובמבר 1990
↑  אורי שמיר, אוהד הצלחות, אתר גליל עולה
↑  שחקנים? היו קהל? צפו, ספורט, פיתה
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
Round and Round

| --- | --- |
 שיר בביצוע פרי קומו
 יצא לאור:  1956 
 שפה:  אנגלית 
 
Round and Round הוא שיר של ג'ו שפירו ולו סטאלמן שיצא לאור בשנת 1956. גרסה לשיר הוקלטה על ידי פרי קומו ל-RCA רקורדס ב-15 בינואר 1957 והייתה להיט גדול באותה שנה.
רקע

הגרסה של קומו הצטיירה בזכות השילוב האינסטרומנטלי עם מיטשל איירס ותזמורתו, הכולל מנגינות קונטרפונקט שבוצעה על ידי ריי צ'ארלס, אשר מצטרפת בהדרגה למנוחות, ונחלשת בהדרגה לפני סוף השיר.
ביצועי תרשים

השיר היה השיר האחרון של פרי קומוס שמוקם במקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100. השיר בילה שבועיים במקום השני ב"מצעד הכבוד של הלהיטים של בילבורד".
גרסאות כיסוי

שיר זה הוקלט על ידי אן מאריי בשנת 1993 עבור אלבומה Croonin', אך הוא יצא רק כרצועת בונוס לגרסה מיוחדת של LP Croonin, שיצא ב-1994. אן מאריי אמרה שתמיד הייתה מעריצה ענקית של פרי קומו והיא הופיעה איתו ב-"Perry Como's Lake Tahoe Holiday" ב-28 באוקטובר 1975. במהדורת המכירות של Croonin', מופיע ביצוע של אן שרה את הלהיט "Wanted" של פרי.
זמר בריטניה ג'ימי יאנג גם סיקר את "Round and Round" בבריטניה בשנת 1957 והוא התווה בקצרה.
גרסת כיסוי בוצעה על ידי הזמרת הנורווגית נורה ברוקסטדט וג'נס ספר ג'נסן בשנת 1957.
רוזמרי קלוני (סינגל UA 50076, יצא בשנת 1966) (רוזמרין קלוני דיסקוגרפיה).
השיר בוצע בגרסת כיסוי על ידי סיה במהדורה החגיגית של אלבומה Everyday Is Christmas, בנובמבר 2018.
הופעות אחרות

הגרסה של קומו הוצגה בסרט הסרט "פיצוץ מהעבר" משנת 1999.
גרסת כיסוי של סיה הופיעה בפרסומת טלוויזיה של טארגט.