stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יואו ז'וו
צאצאיו

צאצא דור 72 ליוּאוּ זְ'ווֹ הגן על מורשתו בשנתו ה-53 של הקיסר צְ'ייֵנְלונְג, ובצו קיסרי קיבל את התואר "דוקטור לחמש הקלאסיקות" (五經博士; Wǔjīng Bóshì) מאקדמיית האנלין ואת תואר יורשו. בשנתה השלישית של הרפובליקה בסין, הוחלף התואר ל"פקיד הפולחן ליוּאוּ זְ'ווֹ".
במקדשי קונפוציוס, לוח רוחו של יוּאוּ זְ'ווֹ נמצא שישי מבין תריסר החכמים, במזרח. הוא צורף לרשימת החכמים רק בשנת 1714, בתקופת הקיסר צְ'ייֵנְלונְג משושלת צִ'ינְג, עקב בקשה של פקיד בכיר שפעל על פי הוראות שקיבל בחלום לטענתו. ייתכן כי מניעיו של הפקיד היו להבליט את מעלותיו של יוּאוּ זְ'ווֹ, או להחזיר את הסימטריה ללוחות החכמים, סימטריה שאבדה עם צירופו של דְזוּ שִׂי לרשימה.
תוארי כבוד

במהלך שושלת טאנג, הקיסר שׂוֵ'אנְדְזונְג העניק לזָ'אן צְ'יוֹ את תואר האצולה "רוזן יֵן" (汴伯). במהלך שושלת סונג הוסיף לו הקיסר גֶ'נְדְזונְג את התואר מרקיז פִּינְגְיִין (平阴侯). בתקופת שושלת מינג תיקן הקיסר שְׁדְזונְג את כינויו ל"המכובד הקדום החכם יוּאוּ".
ראו גם

קונפוציאניזם
קונפוציוס
הערות שוליים

↑  《孟子·滕文公上》
↑  התרגומים המובאים פה הם תרגומיו של עופר ולדמן מהסינית הקלאסית, שבוצעו במיוחד לצורך כתיבת הערך, והם תורגמו כך שישקפו את העמימות וריבוי המשמעויות של הטקסט העתיק המקורי. חלק מן הציטוטים, והציטוט השלישי במיוחד, דחוסים מאוד בניסוחם ונתונים לפרשנות מגוונת ומרחיקת לכת. דיון במשמעויות האפשריות השונות ותרגום מונגש יותר ניתן למצוא בספר "מאמרות קונפוציוס" בתרגום אמירה כץ-גהר.
↑  Legge, James. "Prolegomena". In The Confucian Analects, The Great Learning, and The Doctrine of the Mean. New York, NY: Cosimo. 2009. ISBN 978-1-60520-644-8. Retrieved June 28, 2012. עמ' 120-121
אלימות מינית בטבח שבעה באוקטובר

מפגינה אוחזת שלט עם הכיתוב They're raping my sister - "הם אונסים את אחותי" בהפגנה למען השבת החטופים מול שגרירות ארצות הברית במהלך מלחמת חרבות ברזל
לפי עדויות שונות, במהלך טבח שבעה באוקטובר, ביצעו מחבלי חמאס תקיפות מיניות והתעללות מינית בהיקף נרחב נגד נשים, נערות וגברים ישראלים. על פי כוכב אלקיים-לוי, ההיקף והשיטתיות של פשעים אלה, לצד הרציחות והעינויים של תושבי ישראל, עונים על ההגדרה של פשעים נגד האנושות.
לפי עדויות, הפשעים כללו אונס, אונס קבוצתי, הטלת מומים והשחתה מכוונת של איברי המין של הקורבנות.
מחבלי חמאס שנעצרו על ידי כוחות הביטחון הישראליים הודו כי קיבלו פקודות מפורשות לתקוף מינית נשים ישראליות, ואף תיארו בחקירתם את מעשי האונס שביצעו. על פי עדויות שהגיעו לאיגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית בישראל, תקיפות אלה התרחשו בכל הזירות שבהן פעלו מחבלי חמאס, כולל בטבח בנובה, בבתים בעוטף עזה ובבסיסי צבא.
הארגון פנה לנשיא הוועד הבין-לאומי של הצלב האדום ולמשלחת הארגון בישראל בדרישה להגביר את המאמצים לשחרר את החטופים המוחזקים בעזה, בעקבות עדויות על אונס של אזרחי ישראל. על פי עדויות מחבלי חמאס מחקירות שב"כ, נראה כי מעשים אלו, לפחות בחלקם, תוכננו מראש ונעשו על מנת להעצים את אפקט הזעזוע וההשפלה על החברה הישראלית. נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן גינה את חמאס ואמר כי פעולות חמאס היו "רוע טהור". בנאומו ב-10 באוקטובר, אמר ביידן, "תינוקות נהרגים, משפחות שלמות נהרגות, צעירים נרצחים, נשים נאנסות, מותקפות, מוצגות כשלל".
עדויות וראיות > הטבח במסיבת הטבע ברעים

ישנן ראיות שונות לתקיפות מיניות שבוצעו במהלך המתקפה על פסטיבל נובה. רז כהן, שהתחבא בשיח גדול למשך כמה שעות, העיד כי ראה מחבלים שאנסו נשים ולאחר מכן רצחו אותן, וכן מחבלים שרצחו נשים ולאחר מכן אנסו אותן. לדבריו, המחבלים צחקו במשך האונס. ב-18 בדצמבר מסר כהן עדות במשטרת ישראל.
יוני סעדון התחבא מתחת לבמת הפסטיבל העיד בראיון לסנדי טיימס כי ראה את עשרה מהמחבלים מכים ואונסים אישה שלאחר מכן נורתה בראשה. סעדון תיאר גם אישה צעירה אחרת שנאבקה בשני מחבלי חמאס ולא אפשרה להם להפשיט אותה. אחד המחבלים לקח את חפירה וערף את ראשה.
על פי רמי שמואל, מפיק הפסטיבל, הוא ראה גופות של נשים עירומות שמצבן העיד על כך שהותקפו מינית.
על פי עדויות המגיעות מעמותת לב בטוח, שהוקמה על מנת להעניק תמיכה נפשית לשורדי הטבח במסיבות, נמצאים עוד לפחות עשרה עדי ראייה שהיו עדים למעשי אונס, אונס קבוצתי והתעללויות מיניות במוקדים שונים באזור המסיבה, שמצבם הנפשי אינו מאפשר להם להיחשף.
העיתונאי יותם קונפינו, שצפה בסרט הזוועות בו קטעי וידאו המציגים את פעולות חמאס, סיפר שראה בסרט תיעוד של גופות של שתי נשים בפסטיבל נובה אשר בגדיהן התחתונים הוסרו. הוא מספר גם על כך שצפה שם בעדות המתארת אונס קבוצתי של אישה תוך כדי השחתת גופה ורציחתה.
ביולי 2024 העיד גבר ששרד את הטבח במסיבת הנובה בפני העיתון ה"דיילי מייל" כי נאנס על ידי קבוצת מחבלי נוח'בה.
עדויות וראיות > עוטף עזה

על פי פרסומים בכלי התקשורת, יחידת להב 433 אספה מאות עדויות על פגיעה מינית, בעיקר של תושבי עוטף עזה. על פי אחת העדויות, קבוצה של מחבלים במדי צבא ביצעה אונס קבוצתי באישה צעירה, תוך כדי השחתת גופה ורציחתה תוך כדי מעשה.
על פי עדויות של אנשי זק"א, גם בחלק מהגברים שנמצאו בוצעו התעללויות מיניות. בחלק מהמקרים הושחתו איברים אינטימיים של הקורבנות. מתנדב זק"א אחר העיד באו"ם על הנושא. בבית אחד הוא מצא גופת אישה עירומה שכל גופה הושחת באופן קשה. גופה אחרת הושחתה כה קשה עד שהיה קשה לקבוע אם מדובר באישה או גבר. גופה בבית אחר הייתה אישה עירומה מהמותניים ומטה, ירויה בראשה. כאשר הפכו את הגופה גילו כי היא מחזיקה בידה רימון חי שלא התפוצץ.
במרץ 2024, פורסם תיעוד של מחבל מהג'יהאד האסלאמי המתאר בחקירתו כי אנס אישה בביתה שבקיבוץ ניר עוז ב-7 באוקטובר.
עדויות וראיות > מחנה שורה

על פי עדויות, הן של מתנדבי זק"א שעסקו בפינוי גופות, הן של לוחמים שהגיעו למשימות חילוץ בזירות השונות והן של אנשי מקצוע ומתנדבים שעסקו בטיפול בגופות במחנה שורה, הם נתקלו בראיות רבות המצביעות על תקיפות מיניות שהתבצעו, כולל פציעות באיברי המין של גופות נשים. על פי שתי עדויות של נשים שעסקו בטיפול בגופות במחנה שורה, הן נתקלו בגופות של נשים שבבירור נאנסו וגופן הושחת, החל מילדות צעירות ועד נשים זקנות.
אדריכלית בת 60 מירושלים בשם שרי שהתנדבה במשך שבועיים בקבוצת נשים שעבדו במקום והכינו את שרידי הקורבנות לקבורה, תיארה בראיון ל"סאנדיי טיימס" את מה שראתה: "פתיחת שקיות הגופה הייתה מפחידה מכיוון שלא ידענו מה נראה. כולן היו נשים צעירות. רובם בבגדים קטנים או בבגדים גרוסים וגופם דמם במיוחד סביב התחתונים, וחלק מהנשים נורו פעמים רבות בפנים כאילו כדי להשחית אותן.
פניהם היו בייסורים ולעיתים קרובות אצבעותיהם קפוצות כשמתו. ראינו נשים שהאגן שלהן נשבר. רגליים שבורות. היו נשים שנורו במפשעה, בשדיים... נראה שאין ספק מה קרה להן".
על פי איש בריאות בכיר המכיר את הפעילות שנעשתה במחנה שורה, בעדות שניתנה לנייר עמדה של רופאים ללא גבולות, ישנו תיעוד של גופות עם סימנים המעידים על אלימות מינית. הוא סיפר כי בשיחות שערך עם אנשי צוות רפואי בבתי חולים שפונו אליהם פצועים וגופות, סופר לו על כך שנתקלו בסימנים ברורים לאלימות מינית.
עדויות וראיות > חטופים ישראלים

אחד החטופים הישראלים ששוחררו במהלך ההפוגה הזמנית בסוף נובמבר ותחילת דצמבר 2023, סיפר ל"ג'רוזלם פוסט" כי לפחות שלוש נשים הותקפו מינית על ידי חוטפיהן בשבי. סוכנות הידיעות AP דיווחה כי רופא ישראלי שטיפל ב-110 מבני הערובה ששוחררו אמר כי לפחות 10 גברים ונשים הותקפו מינית או עברו התעללות בזמן שהיו בשבי. בנות הערובה ששוחררו עברו בדיקות היריון ונבדקו לאיתור מחלות מין. שני רופאים ישראלים וכן גורם צבאי ישראלי אישרו ל-USA Today שנשים ישראליות בשבי עברו התעללות מינית בשבי שלהן. אחד הרופאים אמר גם כי "רבות מ-30 הנערות והנשים מגיל 12 עד 48 סבלו מתקיפה מינית במהלך השבי". רופא אחר אמר שרבות מהנשים שהיו עדות לתקיפות מיניות חוו PTSD. הגורם הצבאי אמר "אנחנו יודעים שחטופות נאנסו במהלך השבי שלהן תחת שליטת חמאס."
בינואר 2024 עלה מחדש סרטון שצולם באוקטובר 2023 ובו נראות ארבע חיילות ישראליות חטופות: לירי אלבג, קרינה ארייב, דניאלה גלבוע ואגם ברגר. לאחר מכן, החטופה המשוחררת חן גולדשטיין-אלמוג דיווחה כי ראתה כמה מהן שסיפרו לה כי החוטפים שלהם התעללו בהן מינית מספר פעמים. חלק מהן היו פצועות מירי ולא קיבלו טיפול רפואי הולם, וחלקן איבדו גפיים.
בתה של חן, אגם גולדשטיין אלמוג, אף היא חטופה משוחררת, העידה אף היא על חטופה אחרת שהמחבל השובה שלה נכנס בזמן שהתקלחה ותקף אותה מינית.
אביבה סיגל ששוחררה מהשבי אחרי שנחטפה מביתה בכפר עזה, העידה בכנסת כי ראתה חטופה שמחבל נגע בה ובמקרה אחר ראתה כי עינו חטופה אחרת שחשבו שהיא קצינה.
בראיון לעיתון הניו יורק טיימס העידה עמית סוסנה ששוחררה משבי חמאס, כי הותקפה מינית במהלך השבי. עמית חזרה על עדותה גם בסרט התיעודי "זעקות ואז שתיקה" בהפקת קסטינה תקשורת.
התייחסות בין-לאומית > התעלמות ארגונים בין-לאומיים לזכויות נשים

במהלך החודשיים הראשונים לאחר מתקפת החמאס התעלמו ארגונים בין-לאומיים האמונים על זכויות נשים המסונפים לאו"ם, ובהם ארגון האו"ם לקידום והעצמת נשים (UN Women), הוועדה למיגור אפליה נגד נשים, וארגונים נוספים, מאירועים אלה, הקטינו אותם או הביעו חוסר אמון בקיומם. לנוכח היקף האירועים וחומרתם נמתחה ביקורת מצד גופים ישראליים ואוהדי ישראל על חוסר ההתייחסות של גופים אלה, ואף הועלו טענות כי הדבר מבטא יחס אנטישמי מצד גופים אלה.
במחאה על כך, פרסמו מעל 150 ארגוני נשים ישראליים ובין-לאומיים מכתב שבו הם תקפו את התעלמות הארגון מהמעשים: ”לא יעלה על הדעת שסוכנות של האו"ם שאחראית על זכויות נשים מתעלמת מחטיפתן של נשים, תינוקות, ילדות, ילדים וגברים מבתיהם, מביצוע פשעי מלחמה חמורים נוספים כלפי נשים, ילדים וילדות, ומרצח של מעל אלף אזרחים תמימים”. בנוסף פעילוֹת הסברה ארגנו קמפיין נגד ארגון האו"ם לקידום והעצמת נשים, ונוצר ההאשטאג "#MeTooUnlessJew" (שמבוסס על קמפיין MeToo נגד אלימות מינית כלפי נשים). נשים רבות הפגינו מול מטה האו"ם, והכינו מיצג שכלל נשים לבושות בבגדי גוף מדממים. חלק מההפגנות אורגנו על ידי בונות אלטרנטיבה.
ב-29 בנובמבר 2023, לאחר 53 ימים מטבח שבעה באוקטובר, הצהיר מזכ"ל האו"ם אנטוניו גוטרש, כי "יש עדויות רבות על אלימות מינית במהלך מעשי הטרור שביצע חמאס ב-7 באוקטובר, וחובה לחקור אותן ביסודיות ולפעול למיצוי הדין. חובה לגנות אלימות מינית. בכל זמן. בכל מקום". עד אז האו"ם לא התייחס לפגיעות המיניות שבוצעו כחלק ממתקפת חמאס. התעלמות זו הביאה למחאה רשמית מצד גורמים בממשלת ישראל ולמחאה מצד ארגוני החברה האזרחית ומוסדות אקדמיה ותרבות.
כך למשל, נערך אירוע של אוניברסיטת הרווארד בנושא "האלימות המגדרית הלא מדוברת שהתרחשה בשבעה באוקטובר" שארגנו הארגונים היהודיים של בתי הספר לרפואה, משפטים ועסקים באוניברסיטת הרווארד בהשתתפות רות הלפרין קדרי, ד"ר כוכב אלקיים-לוי, דבורה באומן ועוד. איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ולנפגעי תקיפה מינית ושדולת הנשים יזמו והובילו הפגנה מול מטה האו"ם במחאה על השתיקה בנושא זה. גם ארגון "הנני" העוסק בחשיפת פגיעות מיניות בתוך המגזר החרדי הצטרף למחאה זו. הלובי למלחמה באלימות מינית, בראשות הפעילה החברתית יעל שרר, יזם מכתב פומבי לאו"ם בנושא והזמין את הציבור לשלוח אותו מתיבות הדואר האלקטרוני האישיות. באגודת הסופרות והסופרים העברים בישראל נערך ערב נוסף בהנחיית ד"ר שלומית אהרוני ליר ופרופ' שולמית אלמוג שבו יוצרות והוגות הביעו מחאה כנגד מעשי האלימות והשתיקה הנלווית אליהם.
שתיקתם של ארגון נשות האו"ם של קבוצות וארגונים פמיניסטיים, ושל פמיניסטיות בולטות דוגמת ג'ודית באטלר במערב, שאף טענה כי החמאס אינו ארגון טרור, הובילה גם לניסוח מכתב מחאה על ידי ד"ר כוכב אלקיים-לוי בשיתוף מגוון נרחב של ארגונים ישראליים, בהם ויצו, איגוד מרכזי הסיוע ועוד. קמפיין נוסף שעלה תחת האשטאג ‎#MeToo_UNless_UR_a_Jew כלל דימויים ומאות אלפי חתימות. בנוסף, סלבריטאים שונים דוגמת גל גדות ולינור אברג'יל הביעו את מחאתם על הנושא. בסוף דצמבר 2023 צייץ דייוויד שווימר בטוויטר כי ההתעלמות של ארגוני הנשים היא דרך נוחה להימנע מחמלה ומאחריות אישית.
התייחסות בין-לאומית > האו"ם וארגון UN Women

רק כחודשיים לאחר האירוע, ב-2 בדצמבר 2023, פרסם ארגון האו"ם לקידום והעצמת נשים לראשונה הודעת גינוי והכרה בהיקף וחומרת הפגיעות המיניות שביצע החמאס. במקביל לגינוי האלימות המינית גינה הארגון את הפעולות הצבאיות בעזה. בהודעתו נכתב, בין היתר: "אנו מגנות באופן חד-משמעי את המתקפות האכזריות של חמאס על ישראל, ונבהלות מהדיווחים הרבים על זוועות מבוססות מגדר ואלימות מינית במהלכן. זו הסיבה שקראנו לחקור את כל הדיווחים של אלימות על רקע מגדר ולהעמיד את האחראים לדין". על הגינוי נמתחה ביקורת – בין השאר משר החוץ אלי כהן ושגריר ישראל באו"ם גלעד ארדן – שטענו שהוא רפה מדי ובא מאוחר מדי רק כדי לצאת ידי חובה. ב-18 בדצמבר חשף Hillel Neuer מנהל UN Watch כי בכירה בארגון, Sarah Douglas, פעלה באופן פוליטי נגד ישראל בניגוד לכללי האו"ם. בתגובה היא מחקה את החשבון שלה בטוויטר.
ב-4 בדצמבר 2023 התקיים אירוע בנושא במטה האומות המאוחדות בניו יורק ובו הוצגו עדויות וממצאים על מעשי התקיפה המינית. בכנס השתתפו מאות אנשים בהם שגרירים, בכירים באו"ם, מנהיגים יהודים, ונציגות של ארגוני נשים מישראל. סגן-ניצב יעל רייכרט, נציגת להב 433, הציגה עדויות מצולמות וקשות מתוך חקירות המשטרה של חלק מניצולות המסיבה ברעים. מזכירת המדינה האמריקנית לשעבר, הילרי קלינטון, העבירה נאום מוקלט שבו גינתה את מעשי התקיפה ואמרה כי "זה מעורר זעזוע שכאלה הטוענים שהם מחויבים לצדק, סוגרים את עיניהם וליבם לקורבנות מעשי חמאס".
ב-4 במרץ 2024 התפרסם דו"ח של הצוות המיוחד של האו"ם של לענייני אלימות מינית בזמן סכסוך, בראשותה של פרמילה פאטן. הדו"ח מתבסס על ראיונות עם ניצולים ועדים לטבח, חטופים ששוחררו וכן אנשי כוחות הצלה. בנוסף, מתבסס הדו"ח על צילומים של המתקפה ועל מפגשים עם נציגים של רשויות וכוחות הביטחון. הדו"ח קובע כי "יש סיבות סבירות להאמין שאלימות מינית, בין השאר מעשי אונס ואונס קבוצתי, בוצעה במתקפת 7 באוקטובר". הדו"ח מציין כי יש עדויות מוצקות לכך גם החטופים והחטופות המוחזקים ברצועת עזה עברו ואף עדיין עוברים מעשי התעללות מינית. על פי הדו"ח לא ניתן לקבוע את היקף התקיפות המיניות, וייתכן שהוא לא ייוודע לעולם. עוד מצביע הדו"ח על ליקויים באיסוף הראיות על אודות אלימות מינית ובשיתוף פעולה בין הרשויות בנושא זה.
התייחסות בין-לאומית > סיקור בתקשורת העולמית

ב-3 בדצמבר, הקדיש הטיימס את עמוד השער שלו לנושא, ופרסם בפירוט רב עדויות של עדי ראייה על מעשי אונס במהלך המתקפה.
ב-28 בדצמבר התפרסם תחקיר של הניו יורק טיימס, שהתבסס על קטעי וידאו, תצלומים, נתוני GPS מטלפונים ניידים וראיונות שקיים עם יותר מ-150 אנשים, כולל עדי ראייה וצוותים רפואיים. התחקיר העלה כי ההתקפות נגד נשים לא היו אירועים בודדים אלא חלק מדפוס פעולה רחב של אלימות מינית, כשזוהו לפחות שבעה מקומות שונים שבהם נראו ישראליות שהותקפו מינית. בשיחה עם העיתון העידה מבלה מהמסיבה בנובה כי ראתה לפחות חמש נשים שמחבלים אנסו ורצחו. בתחקיר העידו 8 אנשי זק"א כי הם מצאו גופות של נשים ונערות עירומות, או עירומות למחצה, וחלקן קשורות. דובר משרד הרווחה גיל חורב, אמר למערכת העיתון כי יש לפחות שלוש נשים וגבר אחד שעברו תקיפה מינית ושרדו.
בסוף אפריל 2024 פורסם ביוטיוב הסרט הדוקומנטרי "זעקות ואז שתיקה" ("Screams Before Silence"), שיזמה שריל סנדברג על פשעי המין של המחבלים הפלסטינים מאז 7 באוקטובר.
ב-23 במאי 2024 פרסם הדיילי מייל הבריטי תמלול מחקירת אב ובנו שנתפסו על ידי צה"ל ברצועת עזה במרץ 2024, בה הודו כי אנסו נשים בקיבוץ ניר עוז באיומי אקדח, את חלקן רצחו לאחר מכן.
מידע כוזב

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מידע כוזב > מידע כוזב מהצד הפלסטיני

חמאס מכחיש כי אנשיו ביצעו מעשי אונס ותקיפה מינית, ופנה לאומות העולם "לחשוף את הטענות השקריות של ישראל".
חנאן עשראווי, פעילה פמיניסטית פלסטינית, הכחישה את כלל האלימות המינית בטבח, וטענה שמדובר בשקרים ישראליים.
מידע כוזב > מידע כוזב מהצד הישראלי

עדות של פרמדיק מיחידה מיוחדת בצה"ל, שטען שנתקל בבית בבארי בגופות של שתי נערות שנאנסו, התבררה ככל הנראה כשגויה או שהאירוע התרחש בזירה אחרת (אף על פי שרק בבית אחד בבארי נרצחו שתי נערות, וגופותיהן היו בלבוש מלא וללא סימנים ניכרים של אלימות מינית). סוכנות הידיעות AP דיווחה על שני מקרים נוספים בהם הופצו טענות לאלימות מינית, והופרכו.
תחקיר ביומון הבריטי "הטיימס" אישר שקיים יסוד סביר לכך שהיו תקיפות מיניות ומקרי אונס ב-7 באוקטובר ובמיוחד בפסטיבל הנובה, אך בהיקף נמוך ממה שנמסר בדיווחים הישראליים. כמו כן ישנן עדויות על אונס ועינויים מיניים של בני ערובה בעזה, בניגוד לטענת חמאס. התחקיר הצביע על מקרים נוספים בהם הופצו טענות לאלימות מינית שלא גובו בראיות וחלקם לדעתו מוגדרים כמידע כוזב, מתאר ניסיון כושל של משטרת ישראל להשיג עדויות אמינות ומצביע על מידע כוזב שהופץ על ידי כוכב אלקיים-לוי.
האשמות בפשעים נגד האנושות

רופאים מארגון רופאים למען זכויות אדם קראו לבית הדין הפלילי הבין-לאומי לפתוח בחקירה האם הדיווחים על מעשי תקיפה מינית שבוצעו בידי חמאס נגד ישראלים מהווים פשע נגד האנושות. הנציבות האזרחית לפשעי חמאס נגד גברים, נשים וילדים חותרת להכרה בזירה הבין-לאומית לכך שמעשי חמאס יוכרו כפשעים נגד האנושות.
ראו גם

אלימות מינית בזמן מלחמה
זעקות ואז שתיקה
נשים במלחמת חרבות ברזל
הסברה נגד שתיקת ארגוני נשים והאו"ם על תקיפות מיניות ואונס כלפי נשים ישראליות
הסכסוך הישראלי-פלסטיני
מוסדות יקירי ירושלים

| --- | --- |

 מיסוד
 השתייכות:  חרדים ספרדים
 תקופת הפעילות:  ה'תש"מ–הווה
 מייסדים:  הרב יהודה כהן
 התמחות:  תורה וחינוך
 בעלי תפקידים
 ראש המוסד חינוכי:  הרב יהודה כהן
 תלמידים
 :  3,000
 מיקום
 מיקום:  ירושלים, בית שמש, נתיבות, קריית גת
 מדינה:  ישראל
 
מוסדות יקירי ירושלים הם אגד של מוסדות לימוד חרדים ספרדים. הכוללים: גני ילדים, 2 תלמודי תורה, 4 ישיבות ו-2 מסגרות כולל אברכים. מרכז המוסדות נמצא בירושלים וסניפים קיימים בבית שמש ובנתיבות ובקריית גת. במוסדות לומדים אלפי תלמידים. מייסדם הוא הרב יהודה כהן.
היסטוריה > ירושלים

בשנת ה'תשמ"ג (1983) יסד הרב כהן את הישיבה הקטנה יקירי ירושלים, ואת תלמוד התורה. בסביבות שנת ה'תשנ"ו, נוסדה הישיבה הגדולה ישיבת באר התלמוד.
הישיבה עברה מספר תחנות, ברחוב תחכמוני וברחוב ר' יוסף קארו בירושלים. כיום שוכנות שתי הישיבות באותו מבנה, ברחוב מלכי ישראל בשכונת מקור ברוך. לצד הבניין נבנו מבנים המשמשים את הישיבות והתלמוד תורה.
הרב כהן עומד בראשות הישיבה הקטנה ומכהן כנשיא המוסדות. בעבר עמד גם בראשות הישיבה הגדולה. כיום עומד בראשה בנו הרב חנוך, המשמש גם כראש ישיבה בישיבת "אהל יוסף". עם השנים פרשו הר"מים הוותיקים, ובמקומם מונו צעירים, בהם הרבנים מנחם אביטן, ומשה הראל. המשגיח הוא הרב אליהו אהרן.
נכון ל-2018, לומדים בישיבה הגדולה כ-450 בחורים, בישיבה הקטנה כ-200 ובתלמוד התורה כ-600 ילדים.
היסטוריה > סניפי התלמוד תורה והישיבה

סניף של תלמוד התורה והישיבה קטנה הוקם בבית שמש. תלמוד התורה הוא בפיקוח החינוך העצמאי.
סניף של הישיבה גדולה "באר התלמוד" בנתיבות נפתח באלול ה'תשע"ו. הרב חנוך כהן מוסר במקום שיעור כללי אחת לשבוע. הרב דנין - רב הקהילה החרדית לספרדים בנתיבות משמש נשיא לישיבה ומוסר שיעור כללי בימי שני, בישיבה זו יש כ-200 תלמידים.
סניף של הישיבה הגדולה "באר התלמוד" בעיר קריית גת מכונה גם בשם "כנסת אליהו", ועומד גם בראשותו של הרב ליאור אנקונינה ומוסר שיעור כללי בימי שלישי בצהרים, הרב חנוך כהן מוסר במקום שיעור כללי בסוגיות עיון אחת לשבוע, סניף זה נפתח באלול תשפ"א על ידי קבוצת בחורים מהישיבה בירושלים ומהישיבה בנתיבות.
רבני הישיבה

הרב יהודה כהן, נשיא המוסדות
הרב חנוך כהן, ראש הישיבה הגדולה בירושלים, נתיבות, קריית גת
הרב יוסף כהן ר"מ שיעור ג' ופועל בראשות הישיבה יחד עם אביו
הרב דוד סויסה משגיח הישיבה הקטנה
הרב מנשה שוע - משגיח רוחני[דרושה הבהרה]
הרב אליהו אהרון - משגיח הישיבה הגדולה
הרב ראובן שרבאני לימד בישיבה עד לפטירתו בשנת ה'תשע"ח
הרב ישראל אלבז
הרב דוד איכנשטיין
הרב מתתיהו פנחס הכהן פריד לימד בישיבה עד למעברו לישיבת תורת שלמה רחובות
הרב יצחק מאיר גורא
הרב ישראל דורון
הרב אליהו טהרני מחנך ש"א
הערות שוליים

↑  משה ויסברג, רבותינו שבדרום: "יקירי ירושלים" תפתח סניף חדש בנתיבות, באתר בחדרי חרדים, 24 באוגוסט 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007404475905171
טוביה קץ

| --- | --- |

טוביה קץ, 20 במרץ 2010
 לידה:  30 בינואר 1927 טרנוב, רפובליקת פולין 
 פטירה:  14 בפברואר 2016 (בגיל 89) ירושלים 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 תאריך עלייה:  1954
 מקום לימודים:  אקול נורמל סופרייר 
 תקופת הפעילות:  משנות ה-40 של המאה ה-20 – 2006
 תחום יצירה:  אדריכלות
 יצירות ידועות:  שער הבירה, ירושלים
 
טוביה קץ (30 בינואר 1927 – 14 בפברואר 2016) היה אדריכל ישראלי שהתמחה בעיקר בתכנון מוסדות חינוך ודת.
ביוגרפיה

טוביה קץ נולד בעיר טרנוב בפולין. במלחמת העולם השנייה שהה עם משפחתו בברית המועצות. אדריכלות למד באקול נורמל סופרייר בפריז.
בשנת 1954 עלה לישראל. תחילה התגורר בתל אביב ועבד במשרדו של האדריכל זאב רכטר, שם עבד על פרויקט בנייני האומה. לאחר תקופה עבר לירושלים והחל לעבוד אצל האדריכל היינץ ראו, על הבניין הראשון של ההיברו יוניון קולג'. בהיותו בן 27 התגייס לשירות צבאי מקוצר ועם סיומו עבד אצל האדריכל דוד רזניק על פרויקט בית העם ברחוב בצלאל. ב-1962 זכתה הצעתו המשותפת עם הפסלת נעמי הנריק לתכנון ועיצוב אנדרטת פורצי הדרך לירושלים שהושלמה ב-1967.
בין השנים 1963–1964 עבד במשרד השיכון בנוף הגליל (נצרת עילית דאז), ובמסגרת צוות עם אברהם ונטורה ויהודה דרכסלר תכנן שיכוני מגורים במרחב הצפון. יחד הכניס הצוות סטנדרטים חדשים בתחום הבניה הציבורית. לאחר מכן עבר למשרד השיכון בירושלים עד 1967. ב-1969 הצטרף לשותפות עם האדריכל יוסף שנברגר שנמשכה עד לפטירתו של שנברגר בשנת 1982. מאותה עת עבד כעצמאי עד 2006, אז פרש קץ מאדריכלות.
פרויקטים בולטים

קץ התמחה בתכנון מבני חינוך ומבני דת. בין הפרויקטים הבולטים:
בית כנסת בקיבוץ עלומים (בשיתוף האדריכל יוסף שנברגר)
בית הכנסת בקיבוץ כפר עציון (בשיתוף שנברגר)
הרחבה לבית הכנסת בקיבוץ לביא (האדריכל במקור הוא שנברגר)
בית ספר, ספריה ואודיטוריום בקיבוץ סאסא (בשיתוף שנברגר)
בית החלמה ליולדות בקריית יערים (בשיתוף שנברגר)
בית ספר שדה בבית מאיר "רמות שפירא" (בשיתוף שנברגר)
ישיבת סלונים בירושלים (בשיתוף שנברגר)
מרכז רפואי מעיני הישועה בבני ברק (בשיתוף שנברגר)
בית אבות בשכונת סנהדריה, ירושלים (בשיתוף שנברגר)
בית אבות נוה שמחה בשכונת מטרסדורף, ירושלים (בשיתוף שנברגר)
בית יתומים כללי ע"ש וינגרטן, קריית משה: פנימייה, גן ילדים ושני בתי כנסת – היכל יעקב ומשכן שמעון (בשיתוף שנברגר)
מוסדות חינוך לחסידות גור בערד
בית כנסת בכוכב השחר
בית כנסת בנוה דניאל
בית כנסת בשדמות מחולה
ישיבת הסדר שדמות נריה בשדמות מחולה
בית כנסת בטלמון
בית כנסת במירב
בית מלון טירת בת שבע, ירושלים (בשיתוף אסתר ניב-קנדל)
פרויקט מגורים "שער הבירה" (82 יח"ד), ירושלים
גלריית תמונות

בית הכנסת בטלמון
מבנה בתי הכנסת בכוכב השחר
מרכז רפואי מעייני הישועה בבני ברק
בית הכנסת בכפר עציון
בית הכנסת בשדמות מחולה
לקריאה נוספת

אבא אלחנני ואחרים (עורכים): תוי - כתב עת לאדריכלות, גיליון 12, 1972 - פרויקט שער הבירה
חיים הר-זהב

| --- | --- |

הר-זהב בראשית העשור השני של המאה ה-21
 לידה:  7 בפברואר 1978 (בן 47) ראשון לציון
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  הגימנסיה הריאלית  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מעסיק:  ערוץ עשר, דבר העובדים בארץ ישראל, המקום הכי חם בגיהנום 
 קישורים חיצוניים
 טוויטר (X):  haimhz
 
חיים הר-זהב (נולד ב-7 בפברואר 1978) הוא עיתונאי ישראלי בתחום הפוליטי והכלכלי, ממייסדי ארגון העיתונאים בישראל. עבד בין היתר בחדשות ערוץ 10, ערוץ הכנסת, החדשות המקומיות בכבלים, קול ישראל וכעיתונאי עצמאי.
ביוגרפיה

הר-זהב נולד וגדל בראשון לציון. בתיכון למד בגימנסיה הריאלית בעירו.
את השירות הצבאי, בשנים 1995–1998, עשה הר-זהב בגדוד שחם בחטיבת הנח"ל. למד באוניברסיטה העברית בירושלים, היה פעיל בתא מפלגת העבודה ושימש סגן יושב ראש אגודת הסטודנטים. שירת במילואים בחטיבה 5 ובמבצע חומת מגן השתתף בקרב ג'נין. לדבריו, בעקבות דיווחים של דובר צה"ל לתקשורת במהלך הקרב שלא תאמו למה שחווה בשטח, החליט הר-זהב להיכנס לתחום התקשורת.
את דרכו כעיתונאי החל בשנת 2003 עם הקמת חברת החדשות בערוץ 10. הר-זהב נקלט לשורותיה ללא ניסיון עיתונאי קודם. כחצי שנה אחר כך מונה לכתב בכנסת, עד שהוחלף כעבור 3 שנים על ידי נדב פרי. עם פרוץ מלחמת לבנון השנייה היה ביומו האחרון בשירות מילואים בגדוד שהותקף בידי חזבאללה. הוא תיעד את יום החטיפה ושידר כתבה אודותיו מאוחר יותר. הר-זהב עבר לערוץ הכנסת שם שימש ככתב פוליטי, ואחרי כשנתיים וחצי מחוץ לעיתונות (באותה תקופה שימש בין השאר גם כדוברו של חבר הכנסת איתן כבל) חזר בראשית 2011 לשמש כעורך במהדורות החדשות המקומיות - תחילה בתל אביב ואחר כך בירושלים.
בשנת 2012, נמנה עם מקימי ארגון העיתונאים בישראל, שבמסגרתו הוכרז על הקמתו של ועד עובדים בחדשות המקומיות. הר-זהב עמד בראש ועד העובדים והוביל את מאבק העובדים כנגד סגירת החדשות המקומיות במשך קרוב לשנתיים. בסוף דצמבר 2013 הוכרז על סגירתן הסופית של החדשות המקומיות, וכל העובדים פוטרו.
באוגוסט 2014 הצטרף הר-זהב בשנית לערוץ 10 ושימש כעורך-משנה וכמגיש פינה בתוכנית "צינור לילה", בהגשת העיתונאי גיא לרר.
בנובמבר 2015 מונה לעורך אתר אינטרנט חדשותי שההסתדרות הייתה צפויה להקים ואמור היה לשאת את השם "דבר". האתר "דבר ראשון" החל לפעול ביוני 2016.
ביולי 2016 התמודד לתפקיד יו"ר ארגון העיתונאים, אך לא נבחר לתפקיד. בחודש שלאחר מכן, עבר לעבוד ברשות השידור. הוא ערך מהדורות חדשות ברשת ב', עד לסגירתה של הרשות.
ביוני 2017 החל לשמש כעורך באתר האינטרנט "המקום הכי חם בגיהנום".
בדצמבר 2019 יצא לאור ספרו "לבנון: המלחמה האבודה". הספר היה אחד הגורמים שהובילו להכרת משרד הביטחון בלחימה ברצועת הביטחון כאחת ממערכות ישראל בנובמבר 2020.
בינואר 2021 התמודד בבחירות המקדימות לרשימת מפלגת העבודה לכנסת, לקראת הבחירות לכנסת ה-24. בהתאם לתוצאות ההצבעה, שובץ במקום ה-20 ברשימת המפלגה ולא נכנס לכנסת.
במאי 2022 החל לעבוד בחדשות 13 כעורך-משנה בתוכנית האקטואלית המשודרת בשעה 19:00.
בשנת 2024 הר-זהב השתתף בלחימה ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל. בטור דעה שפרסם לאחר מכן בעיתון הארץ, טען כי אזרחים פלסטינים שנהרגו נספרו כ"מחבלים", והיה מותר לירות בהם ללא סיבה מוצדקת. הוא תיאר השמדה שיטתית של כלל המבנים באזור ציר נצרים.
מלבד עבודתו העיתונאית, הר-זהב הוא גם מרצה לעיתונות במכללה האקדמית ספיר.
הר-זהב גרוש ואב לשתיים. הוא מתגורר בשכונת כפר שלם בתל אביב.
לקריאה נוספת

חיים הר-זהב, לבנון: המלחמה האבודה, תל אביב: הוצאה עצמית, 2019, מסת"ב 9789655990331