stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שרה טל
הערות שוליים

↑  בתואר זכתה מלכת־היופי של ארה"ב, על המשמר, 22 ביולי 1956
| מלכות היופי של ישראל |
| --- | --- | --- |
| שנות החמישים | מרים ירון (1950) • מיכל הראל (1951) • אורה ורד ג'מילי (1952) • חבצלת דרור (1953) • אביבה פאר (1954) • אילנה כרמל (1955) • שרה טל (1956) • עטרה ברזילי (1957) • מרים הדר (1958) • רינה יצחקוב (1959) |  |
| שנות השישים | עליזה גור (1960) • דליה ליאון (1961) • יהודית מזור (1962) • אסתר כפיר (1963) • רונית רינת (1964) • עליזה שדה (1965) • אביבה ישראלי (1966) • בתיה כבירי (1967) • מירי זמיר (1968) • חווה לוי (1969) |  |
| שנות השבעים | מושית ציפורין (1970) • אתי אורגד (1971) • אילנה גורן (1972) • לימור שריר (1973) • עדנה לוי (1974) • אורית קופר (1975) • רינה מור (1976) • זהבה ורדי (1977) • דורית ילינק (1978) • ורד פולגר (1979) |  |
| שנות השמונים | אילנה שושן (1980) • דנה וקסלר (1981) • דבי הס (1982) • שמעונה הולנדר (1983) • ספיר קופמן (1984) • הילה קלמן (1985) • נילי דרוקר (1986) • ימית נוי (1987) • שירלי בן מרדכי (1988) • ניקול הלפרין (1989) |  |
| שנות התשעים | איבונה קרוגליאק (1990) • מירי גולדפרב (1991) • רוית אסף (1992) • יאנה חודריקר (1993) • רווית ירקוני (1994) • יאנה קלמן (1995) • טלי לוונטל (1996) • מירית גרינברג (1997) • לינור אברג'יל (1998) • רנא רסלאן (1999) |  |
| העשור הראשון של המאה ה-21 | נירית בקשי (2000) • אילנית לוי (2001) • ימית הר נוי (2002) • סיון קליין (2003) • גל גדות (2004) • ילנה ראלף (2005) • יעל נזרי (2006) • לירן כוהנר (2007) • תמר זיסקינד (2008) • עדי רודניצקי (2009) |  |
| העשור השני של המאה ה-21 | שביט ויזל (2010) • אלה רן (2011) • שני חזן (2012) • טיטי איינאו (2013) • מור ממן (2014) • מעיין קרן (2015) • קארין עליה (2016) • רותם רבי (2017) • ניקול רזניקוב (2018) • סלע שרלין (2019) |  |
| העשור השלישי של המאה ה-21 | תהילה לוי (2020) • נועה כוכבא (2021) • אופיר קורסיה (2024) |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שרה זלוור אורבך

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1923 לודז', רפובליקת פולין 
 פטירה:  2014 (בגיל 91 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 
שרה זלוור אורבך (9 במאי 1923 - 20 בנובמבר 2014) הייתה סופרת ישראלית שעסקה בעיקר בשואה ותקומה.
ביוגרפיה

אורבך נולדה בלודז' שבפולין. אביה, יליד פיוטרקוב, ממשפחה מיוחסת לרב ממוהילב, עבד בבית מסחר גדול ובהנהלת חשבונות, אמה הייתה עקרת בית. אורבך גדלה בבית דתי. בשנות השואה נפטרו אביה ואחותה ממחלות בגטו לודז' ושאר בני המשפחה - אמה וארבעת אחיה נרצחו במחנות ההשמדה. שרה הוחזקה בתחילה באושוויץ, לאחר מכן עבדה בעבודות כפייה במחנה עבודה בעיירה מיטלשטיינה ובסוף המלחמה הועברה למחנה בגראפענאורט, שם שהתה עד ששוחרר על ידי הצבא הרוסי. היא הצטרפה לקיבוץ הכשרה שארגנה שרה שטרן בלודז', שם פגשה את בעלה, יצחק אורבך, ניצול שואה אף הוא. לאחר תקופת הכשרה באשבך עלתה לארץ במסגרת עליה ב' באוניית המעפילים לטרון שנתפסה על ידי הבריטים. שרה, ביחד עם כל נוסעי האנייה גורשו לקפריסין והגיעו לארץ רק לאחר 8 חודשים. היא ובעלה התיישבו בעיר תל אביב. יצחק נפטר בשנת 2002. לשרה זלוור אורבך 2 ילדים. אחד מנכדיה הוא הסטנדאפיסט הדתי יאיר אורבך.
זלוור אורבך עסקה בספריה בעיקר בסיפורים ותיאורים אוטוביוגרפיים מילדותה טרום השואה, מחוויותיה וחוויות מקורביה בימי השואה ובהתמודדות בשנות התקומה שלאחריה. נחשבת לאחת מכותבות האוטוביוגרפיות הראשונות על השואה. קטעים מספריה נקראים ונלמדים במכונים לחקר השואה מכיוון שהם מהווים זווית ראייה משמעותית על השואה בראייה נשית-דתית. בשנת 1994 הדליקה משואה בטקס הממלכתי ביד ושם בערב יום הזיכרון לשואה ולגבורה.
ספריה

מבעד לחלון ביתי, הוצאת יד ושם, 1964
לו יהי בוקר, הוצאת מורשת והוצאת אות ועד, 1981
כיון שניצלתי - שירים, הוצאת במות לספרות לאמנות, 1989
נכתב בציפורן האצבע, הוצאת רשפים, 1992
תנועת בני עקיבא בלודז' בתקופת השואה, הוצאת מורשת בסיוע יד ושם, 1999
את אחיי אנכי מבקש, הוצאת מורשת, 2005
תבשיל תמידי

תבשיל תמידי (באנגלית: Perpetual Stew) הוא תבשיל שמכיל מגוון סוגי מזון, כאשר הסיר בו הוא מתבשל, לא מתרוקן אף פעם, אלא חוזרים וממלאים אותו במרכיבים ובנוזלים לפי הצורך. תבשילים כאלו יכולים להמשיך להתבשל למשך עשרות שנים או יותר, אם מתחזקים את התבשיל כראוי. המושג הוא מרכיב נפוץ בתיאורים של פונדקים מימי הביניים. מאכלים שהוכנו בתבשיל תמידי תוארו כמלאי טעם בגלל האופן שבו המרכיבים מתמזגים יחדיו לאורך זמן. ניתן להשתמש במרכיבים שונים בתבשיל תמידי כמו ירקות שורש, פקעות (בצל, גזר, שום, פרצלון, לפת וכו') ובשרים שונים.
דוגמאות היסטוריות

משערים כי תבשילים נצחיים היו נפוצים במטבח של ימי הביניים, לעיתים קרובות כנזיד או פוט-או-פה:
לחם, מים או בירה, וקומפאנאטיקום ('זה שהולך עם הלחם') מהקדירה, הסיר המקורי או הפוט-או-פה שסיפק מרק משתנה ללא הרף המועשר מדי יום בכל מה שהיה זמין. לעתים רחוקות התרוקנה הקדירה חוץ מכהכנה לשבועות נטולי הבשר של התענית, כך שארנבת, עוף או יונה יעניקו לזה טעם משובח ובשרי, וטעמו של חזיר או כרוב יימשכו ימים, ואפילו שבועות.
סופר אחד טען שמנה של פוט-או-פה תוחזק כתבשיל תמידי בפרפיניאן מהמאה ה-15 עד מלחמת העולם השנייה, כאשר נגמרו המרכיבים בכדי לשמור על התבשיל בגלל הכיבוש הגרמני.
דוגמאות מודרניות

מסורת התבשיל התמידי נותרה נפוצה במדינות דרום ומזרח אסיה. דוגמאות בולטות כוללות מרק בקר ועיזים עם אטריות שמוגש על ידי ואטנה פניץ' בבנגקוק, תאילנד, שמתבשל כבר יותר מ-50 שנים נכון לשנת 2023, ומרק אודן מאוטאפוקו באסקוסה, יפן, אשר מגיש את אותו מרק מדי יום מאז 1945.
בין אוגוסט 2014 לאפריל 2015, מסעדה ניו יורקית הגישה "מאסטר סטוק" בסגנון תבשיל תמידי למשך יותר משמונה חודשים.
ביולי 2023, "מועדון תבשיל תמידי" זכה לכותרות על התכנסויותיו שבועיות מרוכזות בפארק ציבורי בבושוויק, ברוקלין, בכדי לאכול ולתרום לתבשיל התמידי. מאות משתתפים השתתפו באופן קבוע באירוע והביאו מצרכים משלהם כדי לחדש את התבשיל. התבשיל התמידי נמשך 60 יום.
ראו גם

אש תמיד
ספינת תסאוס
הערות שוליים

1 2  Slabbert, Joan (2005). Bwana Kakuli. Trafford Publishing. pp. 76–77. ISBN 1412061563.
↑  Fitzpatrick, Sir Percy (1907). Jock of the Bushveld. Longmans, Green and Company. pp. 79–80.
1 2  Moulton, Sara (3 במאי 2013). "Perpetual stew". Florence, Alabama: Times Daily. אורכב מ-המקור ב-17 יולי 2023. נבדק ב-30 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Prager, Arthur (1981). "From, A Pot-Au-Feu, Many Happy Returns". New York Times.
↑  GreatBigStory (19 ביולי 2019). "This Soup Has Been Simmering for 45 Years". YouTube. נבדק ב-17 באוגוסט 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Descalsota, Marielle. "I tried one of the world's oldest soups, a broth that's been kept simmering for 50 years by 3 generations of a family. It's now one of my favorite restaurants in Bangkok". Insider. נבדק ב-2023-07-21.
↑  Mishan, Ligaya (20 באוקטובר 2017). "The Novel Taste of Old Food". New York Times. נבדק ב-11 בדצמבר 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Sterling, Justine (28 בינואר 2015). "Why You Shouldn't Be Terrified of This Never-Ending Stew". נבדק ב-19 בספטמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Mayorquin, Orlando (2023-07-20). "The Perpetual Stew Is More About Community Than Cuisine". The New York Times. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2023-07-20.
↑  "Woman goes viral for cooking 'perpetual stew' for 40 days straight". The Independent. 2023-07-18. נבדק ב-2023-07-20.
↑  Avi-Yonah, Shera (2023-07-14). "This Brooklyn stew is 36 days old. The lines are around the block". Washington Post. ISSN 0190-8286. נבדק ב-2023-07-20.
↑  "Home". www.perpetualstew.club. נבדק ב-2023-08-18.
תבשיל תמידי מוגש בבושוויק.
תהילים קל"ח

תהילים קל"ח הוא המזמור ה-138 בספר תהילים.  (מזמור 137 בנוסח תרגום השבעים ובוולגטה).
מזמור זה הוא אחד הראשון מתוך אסופת מזמורים המשויכים לדוד. המזמור הוא אחד מארבעה עשר מזמורים הפותחים במילה 'לדָוִד'.
חלוקת המזמור

המזמור נחלק לשלושה חלקים:
| פסוקים | כותרת |
| --- | --- |
א'-ג': המשורר מהלל את ה'
ד'-ו': מלכי הארץ משבחים את ה'
ז'-ט': תפילת המשורר לגאולה
כותרת המזמור

המשורר מבקש להודות לה': "אוֹדְךָ בְכָל-לִבִּי; נֶגֶד אֱלֹהִים אֲזַמְּרֶךָּ." ורש"י מפרש נגד אלהים אזמרך - לעיני השרים (מלאכים). ר' דוד אלטשולר מפרש "נגד אלהים - הם השופטים והחכמים כמו עד האלהים יבא דבר שניהם" (ספר שמות, פרק כ"ב). המשורר מבקש להודות לה' בנוכחות הגויים ואלילים אשר הם המכנים אותם אלוהים וזאת כדי להדגיש כי ה' הוא האלוהים. האלוהים אשר מופיע בפסוק א' הוא אלוהי המלכים אשר מודים לו (פסוק ד').
תוכן המזמור

המזמור הוא מזמור תודה לה' הנאמרת על ידי אדם יחיד. המזמור נפתח בהודיה וסיומו נאמרים דברי תחינה מפי בעל המזמור. דברי התודה נאמרים בתחילה על ידי המשורר ואחר כך מפי מלכי הארץ. המשורר בדבריו מספר המשורר כי בעבר חטא אך קריאתו לה' חיזקה את אמונתו והוא שב והתחזק ועל כך הוא מודה לה'. המשורר מבקש לתת במה לתודתו ולפרסמה בקרב הגויים אשר ראוי שיברכו ויודו לה'. לאחר דברי ההודיה מסיים המשורר בתחינה לה' שיצילו מכף אויביו.
הערות שוליים

↑  ראו פרקים: כ"ד, כ"ה, כ"ו, כ"ז, כ"ח, ל"ב, ל"ד, ל"ה, ל"ז, ק"א, ק"ג, ק"י,  קל"ח,  קמ"ד.
1 2  עמוס חכם, ספר תהילים, ירושלים, מוסד הרב קוק, תש"ן, ע"מ תקכו
↑  מאיר גרונר, עולם התנ"ך: תהילים ב, תל אביב, דוידזון עתי, 1995, עמ' 249
↑  עמוס חכם, ספר תהילים, ירושלים, מוסד הרב קוק, תש"ן, ע"מ תקכט
איור מזמור קל"ח מתוך השעות העשירות מאוד של דוכס ברי
שיר אהבה

ערך זה עוסק בסוגה שירית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
שיר אהבה הוא שיר על אהבה רומנטית, התאהבות, שברון לב לאחר פרידה, והרגשות המלווים חוויות אלו.
ניתן למצוא שירי אהבה במגוון רחב מאוד של שירה. פזמוני אהבה הולחנו בשלל ז'אנרים מוזיקליים.
היסטוריה > בעת העתיקה

שירי אהבה קיימים כבר אלפי שנים וניתן למצוא אותם בתולדותיהן ובתרבויותיהן של רוב החברות.
דוגמה קדומה לשיר אהבה היא מגילת שיר השירים, שהיא סדרה של שירי אהבה בין בני זוג, גבר ואישה, למשל: ”הִשְׁבַּעְתִּי אֶתְכֶם, בְּנוֹת יְרוּשָׁלִָם: אִם תִּמְצְאוּ אֶת דּוֹדִי, מַה תַּגִּידוּ לוֹ, שֶׁחוֹלַת אַהֲבָה אָנִי.” (במסורת חז"ל התפרשו שירים אלה באופן אלגורי, כמשל ליחסי עם ישראל ואלוהיו).
בממצאים מהמיתולוגיה המסופוטמית ומיתולוגיות נוספות, התגלו שירי אהבה קדומים בין אלים הכתובים על לוחות טין, כגון שירת החיזור בין דומוזי לאיננה, שעל פי השערת החוקרים הושרה בעת נישואי הקודש שבין כוהניהם.
במיתולוגיה היוונית אראטו הייתה המוזה הממונה על השירה הלירית, ובפרט על שירת האהבה והשירה הארוטית.
היסטוריה > בימי הביניים

הסופר והתאורטיקן השווייצרי דני דה רוז'מון, בספרו "Love in the Western World", הציע הסבר לראשיתם של שירי האהבה, שנחשב לשנוי במחלוקת. על פי התאוריה שלו, שירי האהבה צמחו מתוך שירת הטרובדורים, ושירים אלו מייצגים דחייה של התפיסה הנוצרית ההיסטורית של האהבה.
בשירי האהבה של ימי הביניים יש מקום מרכזי לשירים על אהבה נכזבת, והערצת האישה היא מוטיב נפוץ. קודקס מאנסה, שנוצר בתחילת המאה ה-14 והוא כתב יד מאויר המכיל את אוסף השירה הלירית הגדול והשלם ביותר של אמני השיר הגרמנים מימי הביניים, כולל שירי אהבה מאת דוכסים כגון יוהאן הראשון, דוכס בראבנט (אנ') וגיום התשיעי מאקיטן (אנ'). כתב יד Gruuthuse (אנ'), שנערך בברוז' בשנת 1400 בערך, כולל 147 שירים, בהם שירי אהבה אחדים שמלווים בתווים.
פרנצ'סקו פטרארקה, משורר ומלומד איטלקי בן המאה ה-14, ראה בשנת 1327 בכנסייה באביניון אישה בשם לאורה שעוררה בו רגשות אהבה עזים. הייתה זו אהבה נכזבת, אך פטרארקה הביע את רגשותיו ב-366 שירים שכתב במשך יותר מעשרים שנה ושהקדיש ללאורה. שירי אהבה אלה, שנכתבו בשפה האיטלקית, התפרסמו באיטליה וזכו להצלחה רבה. השירים הולחנו על ידי קלאודיו מונטוורדי, אורלנדו לאסוס, גיום דופאי ואחרים.
היסטוריה > בעת החדשה > בשירה הקלאסית ובמוזיקה הקלאסית

הסונטות של שייקספיר הן אוסף של 154 סונטות שנכתבו על ידי ויליאם שייקספיר. חלק הארי של הסונטות (18–126) מביעות את אהבת המשורר לנער צעיר ומיועדות אליו. לדוגמה סונטה 116 עוסקת באהבה האידיאלית ובלתי משתנה שאינה תלויה בדבר. סונטות 127–152 מופנות לפילגשו של שייקספיר ומביעות רגשי אהבה עזים.
הליד, השיר האמנותי הגרמני, כולל גם שירי אהבה. דוגמאות:
הטוחנת היפה (Die schöne Müllerin) - מחזור שירים בן 20 שירים שהלחין פרנץ שוברט, למילים של וילהלם מילר. סיפור על אהבה נכזבת של גבר לאישה, שבו, כמקובל ברומנטיקה, הטבע (מיוצג על ידי הפלג) מלווה את הגבר לאורך כל שלבי האהבה, משקף את אהבתו, ולבסוף, באין מוצא אחר, חובק אותו בתוכו (התאבדות הגיבור בטביעה בתוך הפלג). לפי מכתביו של מילר ומקורות בני-התקופה, נכתבו השירים בשל אהבתו הבלתי-מושגת של מילר למשוררת לואיזה הנזל.
"שירי שוליה נודד" מחזור שירים מאת גוסטב מאהלר עוסק באהבה נכזבת.
היסטוריה > בעת החדשה > במוזיקה פופולרית

שירי אהבה משתנים מעת לעת, על פי רוח התקופה. למשל: שירים בשנות ה-70 עסקו בעיקר באהבה, אלו של שנות ה-80 אופיינו במסיבות וחיי לילה, ואילו שנות ה-90 היו מאופיינים ברומנטיקה אפלה. לשירי אהבה של שנות ה-2000 לא היה אפיון ייחודי.
נושאים נפוצים בשירי אהבה

שירי אהבה נכתבו בסגנונות שונים, אך ניתן למצוא בהם את הנושאים הנפוצים הבאים:
תיאור יופיים ומעלותיהם של האהוב או האהובה: דימויים רבים משמשים בשירי אהבה לתיאור יופיו של האהוב, למשל: ”כְּתַפּוּחַ בַּעֲצֵי הַיַּעַר כֵּן דּוֹדִי בֵּין הַבָּנִים. ... דּוֹמֶה דוֹדִי לִצְבִי אוֹ לְעֹפֶר הָאַיָּלִים.” לעומת משוררים אלה, בסונטה 130 מציג ויליאם שייקספיר את אהבותו כמי שאינה יפה, אך ”אַף עַל פִּי כֵן, אַהֲבָתִי שְׁלֵמָה, / וְכָל הַהַשְׁוָאוֹת הֵן עַל בְּלִימָה.”
חיזור אחר האהובה: שירה של נעמי שמר, לדוגמה, "אהבת פועלי בניין", האומר, בין השאר: ”יש לך פה ענין עם פועלי בנין / שאוהבים אותך עד ראש הגג.”
קנאה: שירו של נתן אלתרמן, "ניגון עתיק", מתחיל בשלושה בתים שבהם המאהב מבטיח לאהובתו לעשות הכל למענה, אך בבית האחרון יש תפנית חדה: ”אך אם פעם תהיי צוחקת / בלעדי במסיבת מרעייך, / תעבור קנאתי שותקת / ותשרוף את ביתך עלייך.”
כאבו של האוהב אהבה נכזבת.
כאב על אהוב שמת. דוגמה: שירו של יורם טהרלב, "בשביל אל הבריכות".
לקריאה נוספת

לאה גולדברג, לוח האוהבים: לקט שירי אהבה משירת ישראל והעמים לי"ב חודשי השנה, תל אביב: עמיחי, 1975.
שמעון זנדבנק, שיר אהבה - לקט שירי אהבה מספרות העולם, הוצאת חרגול, 2009.
זיסי סתוי (עורך), מה זאת אהבה? - מבחר שירי אהבה מהספרות העברית החדשה, ידיעות ספרים, 2000.
הערות שוליים

1 2  Anna M Everskemper. "Love Songs and Their Meanings Throughout History". Ezine @rticles.
↑  מגילת שיר השירים, פרק ה', פסוק ח'
↑  כגון "בלבלה לאיננה" ו"שבועת הנשים".
↑  ראו הרחבה על כך בעולם התנ"ך, חמש מגילות. גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר".
↑  Bendt Alster, SUMERIAN LOVE SONGS, Revue d'Assyriologie et d'archéologie orientale, Vol. 79, No. 2, 1985, pp. 127-159, in JSTOR
↑  "Best List of Love Songs 2013". Free Celebrity News. אורכב מ-המקור ב-2014-01-11.
↑  מגילת שיר השירים, פרק ב'
↑  מילות השיר "אהבת פועלי בניין", באתר שירונט
↑  מילות השיר "ניגון עתיק", באתר שירונט
| זמרה, שירים וכתיבה |
| --- | --- | --- |
| סוגי שיר | שיר תשובה • שיר אמנותי • בלדה (בלדת הוצאה להורג • בלדת רצח • בלדה סנטימנטלית) • שיר מכונית • שיר ילדים (שיר מדורה • שיר מצטבר • שיר שחוזר על עצמו) • מזמור חג המולד (שיר הציפייה) • שיר שתייה • להיט (להיט רדום • להיט קיץ) • שיר רשימה • שיר אהבה (שיר לפידים • שיר פרידה) • שיר גימיק (שיר שטותי) • שיר להג • שיר פשוט (ניגון מזמור) • שיר פוליטי או מהפכני (שיר קמפיין • שיר חופש • שיר מחאה • שיר מלחמה) • שיר מחזמר (שיר "אני רוצה") • שיר חותם • שיר ספורטיבי (שיר קרב • שיר כדורגל) • שיר נושא • שיר טרגדיה • שיר עבודה (שיר מלחים) |  |
| סוגי זמרה | א-קפלה • שירה בחדר הרחצה • טכניקה מורחבת (שירה גרונית • שירת צלילים עיליים) • שירה עילאית • ראפ • שירת סקאט • שירה מתוזמנת • שירה בציבור (קריוקי • ליפ סינק) • כלי הקשה קוליים (ביטבוקס) |  |
| ערכים קשורים | מחזור שיר • מבנה השיר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536237305171  GND: 4114413-2  LCCN: sh85078593  NKC: ph166548  SUDOC: 033040052
תוכנית חומש

תוכנית חומש היא תוכנית כלכלית המגדירה את היעדים הכלכליים של ממשלה, או גוף אחר, לתאריך יעד של חמש שנים.
תוכנית חומש מזוהה לרוב עם מדינות קומוניסטיות ובראשן תוכנית החומש של ברית המועצות, אך ישנן מדינות נוספות שאינן קומוניסטיות ויישמו תוכנית חומש (הודו, נפאל ומספר מדינות מדרום מזרח אסיה). תקציב האיחוד האירופי, המשקף את תוכניות הפיתוח של האיחוד, בנוי אף הוא כתוכנית חמש־שנתית. גם בגופים ממשלתיים וביטחוניים בישראל, עושים לפעמים תוכנית חומש.
ראו גם

תוכנית החומש של רכבת ישראל - תוכנית פיתוח של רכבת ישראל בין השנים 2003–2008, האחראית להרחבת פעילות הרכבת ולהגדלת כמות הנוסעים בצורה משמעותית.
רכס חבר העמים

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  אוסטרליה 
 גובה:  4,000 מ' 
 שטח:  4,820 קמ"ר 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי המלכה מוד 
 אורך הרכס:  144 ק"מ 
 קואורדינטות:  84°15′S 172°13′E﻿ / ﻿84.25°S 172.22°E﻿ / -84.25; 172.22
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס חבר העמים(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס חבר העמים
 
רכס חבר העמים או רכס קומונוולת' (באנגלית: Commonwealth Range) הוא רכס הרים בהרי המלכה מוד באזור חוף דופק של שטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
גאוגרפיה

אורכו של הרכס 144 קילומטרים; כיוונו של הרכס צפון - דרום. 
רוחבו של הרכס 66 קילומטרים (מזרח - מערב).
שטחו של הרכס 4,820 קילומטרים רבועים.
הרכס גובל בצידו המזרחי של קרחון בירדמור, החל ממדף הקרח של רוס ועד לקרחון קלטי.
הפסגה הגבוהה ביותר ברכס היא פסגת פלאט טופ, שגובהה 4,000 מטרים מעל פני הים.
פסגות עיקריות נוספות ברכס הן:
הר דונלדסון - 3,930 מטרים מעל פני הים;
הר מקדונלד - 3,630 מטרים מעל פני הים;
הר הרמנסון - 3,140 מטרים מעל פני הים;
הר דיקין - 2,810 מטרים מעל פני הים;
פסגת גריי  - 2,750 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה > גילוי הרכס

הרכס התגלה בדצמבר 1908 על ידי המשלחת האנטארקטית הבריטית (משלחת נמרוד), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1907–1909.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הרכס ניתן לו על ידי ארנסט שקלטון.
הרכס נקרא על שם חבר העמים האוסטרלי (השם הרשמי של אוסטרליה) שהעניקה סיוע רב למשלחת.
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי
↑  מידע גאוגרפי על הרכס
↑  מידע גאוגרפי על הר פלאט טופ
↑  מידע גאוגרפי על הר דונלדסון
↑  מידע גאוגרפי על הר מקדונלד
↑  מידע גאוגרפי על הר הרמנסון
↑  מידע גאוגרפי על הר דיקין
↑  מידע גאוגרפי על פסגת גריי
1 2 3 4 5  מידע היסטורי על הרכס
שח כפול

שח כפול הוא הזזת כלי במשחק השחמט כך שיאיים בעצמו על מלכו של היריב ובמקביל יפתח קו התקפה מול המלך היריב לכלי העומד מאחריו, כלומר, שילוב של "שח ישיר" ו"שח עקיף" במהלך אחד.
בשם שח מכונה המצב, שבו אחד השחקנים מתקיף את המלך של יריבו (כלומר, המלך עומד במצב שבו במהלך הבא הוא עתיד להילקח אם לא תיעשה כל פעולה). במצב של שח הצד של המלך המותקף חייב לגרום להפסקת מצב השח בכל דרך אפשרית - בין אם על ידי הכאת הכלי התוקף, בין אם על ידי חסימת מסלול ההתקפה ובין אם על ידי הזזת המלך - אך אסור להזיזו למשבצת שמותקפת. אם אף אחת מפעולות אלה אינה אפשרית לביצוע, נקרא המצב מט. מי שמשיג מט מנצח במשחק.
בניגוד למצבים האפשריים במקרה של שח בודד, בשח כפול על המלך לנוע למשבצת פנויה, אין דרך לחסום או להכות בו זמנית את שני הכלים התוקפים. שחקני שחמט מאוד נזהרים מקבלת שח כפול, עקב התוצאות הקשות שנגרמות בדרך כלל משח כפול.
דוגמאות סינתטיות

בעמדה זו המסע רה6++ הוא דוגמה לשח כפול
כאן יש דוגמה נדירה לשח כפול שמתרחש ללא תנועת אחד הכלים המאיימים. אם מסעו האחרון של השחור היה ז5 (מערוגה ז7), יכול הלבן להכות את הרגלי דרך הילוכו ח:ז6 ולאיים בשח הן על ידי הרץ והן על ידי הצריח. במציאות אירוע כזה הוא נדיר ביותר אך לעיתים קיים בבעיות שחמט.
דוגמאות ממשחקים

הנה דוגמה קצרה מפתיחת גמביט המלך: 1. ה4 ה5 2. ו4 ה:ו4 3. פו3 ד5 4. פג3 ד:ה4 5. פ:ה4 רז4 6. מהה2 ר:ו3 7. פו6 מט
תשומת לב לכך ששני הכלים המאיימים על השחור נמצאים תחת איום. במשחקים ברמה גבוהה נדיר למצוא מקרים כאלו, כי נדרשת טעות חמורה כדי שאיום בשח כפול יצא לפועל.
הנה דוגמה נוספת מפתיחה איטלקית:
1. ה4 ה5 2. פו3 פג6 3. רג4 רג5 4. ד3 פזה7 (המסע המקובל הוא פו6, המונע מהלבן את המסע מהח5) 5. פז5 0-0 6. מהח5 (כלי שלישי מאיים על הרגלי ב-ו7) ח6 7. פ:ו7 (מאיים על המלכה. על השחור להקריב טיב (להכות את הפרש בצריח) אך בכל מקרה מצבו קשה) מהה8 8. פ:ח6 שח כפול מח7 9. פו7+ מז8 10. מהח8 מט.
הנה דוגמה נוספת מהפתיחה הסקוטית:
1. ה4 ה5 2. פו3 פג6 3. ד4 פ:ד4 (מקובל ה:ד4) 4. פ:ה5 פה6 5. רג4 ו6 (מסע זה פותח את האלכסון ח5-ה8 למלכה הלבנה ויש להימנע ממנו) 6. מהח5+ ז6 7. פ:ז6 פז7 (השחור מתקיף את המלכה הלבנה, ומונע שח נגלה, אך ללבן יש אפשרות למט כפוי) 8. ר:ו7+ (הלבן מקריב רץ, כדי לגרור את המלך השחור לערוגה בה יקבל מט כפול) מ:ו7 9. פה5+ מה6 10. מהו7+ מד6 (אם מ:ה5 11. מהד5 מט) 11. פג4+ מג5 12. מהד5+ מב4 13. א3+ מא4 14. ב3 או פג3 או מהא5 מט.
הנה דוגמה נוספת מפתיחת שלושת הפרשים:
1. ה4 ה5 2. פו3 פג6 3. פג3 ו5 4. ד4 ו:ה4 5. פ:ה5 פו6 6. רג4 ד5 7. פ:ד5 פ:ד5 8. מהח5+ ז6 9. פ:ז6 פו6 10. רו7+ מ:ו7 (לא עוזר גם 10...מד7 11. מהו5+ מד6 12. רו4+ פה5 13. ר:ה5+ וללבן יתרון חומרי מכריע) 11. פה5+ מה7 12. מהו7+ מד6 13. פג4 מט.
דוגמאות ממשחקי אמנים

בסיום המשחק המפורסם ירוק העד בין אדולף אנדרסן לז'אן דיפרן שהתקיים בברלין בשנת 1854, שיחק אנדרסן את המסע 22. רו5+ (מערוגה ד3)
העמדה לאחר 22. רו5
מה8 23. רד7+ מו8 24. ר:ה7 מט.
העמדה בסיום המשחק
משחק בין ריכרד רטי (בלבן) לסבלי טרטקובר שהתקיים בווינה בשנת 1910, מציג הקרבת מלכה מרשימה - הגנת קארו קאן.
1. ה4 ג6 2. ד4 ד5 3. פג3 ד:ה4 4. פ:ה4 פו6 5. מהד3 ה5 6. ד:ה5 מהא5+ 7. רד2 מה:ה5 8. 0-0-0 פ:ה4 9. מהד8+ ! מ:ד8 10. רז5+ מג7 11. רד8 מט (אם 10...מה8 11. צד8 מט).
משחק זה הופיע בספרים רבים, וטרטקובר עצמו כתב על משחק זה בספרו Breviary of Chess, "שיותר מכל מילה כתובה, משחק זה ממחיש את עוצמתו של השח הכפול."
רטי, כשחקן מקצועני בוודאי הכיר משחקים קודמים בהם הוקרבה המלכה כדי לאפשר שח כפול, אך היצירה שלו היא המושלמת מכולם. הנה כמה דוגמאות:
משחק בין ג'ון ויליאם שולטן-ברנרד הורביץ, שהתקיים בלונדון, בשנת 1846.
1. ה4 ה5 2. רג4 פו6 3. פג3 ב5 4. ר:ב5 רג5 5. ד3 ג6 6. רג4 מהב6 7. מהה2 ד5 8. ה:ד5 0-0 (בעמדה זו ללבן יתרון משמעותי. עליו לפתח את כליו ולהכין הצרחה. למשל 9. פו3, המסע פה4 שומט את היתרון ומנוגד לעקרון כי אין להזיז אותו כלי פעמיים בפתיחת המשחק) 9. פה4 פ:ה4 10. ד:ה4 ר:ו2+ 11. מה:ו2 מהב4+ 12. רד2 מה:ג4 13. מהו3 (עדיף 13. מהה2) ו5 14. ה:ו5 (זו כבר שגיאה, עדיף 14. ב3 או מהה2) ר:ו5 15. מהז3 (זו השגיאה שמאפשרת את הסיום המרשים של המשחק, יש לשחק ב3) מהו1+ 16. מ:ו1 רד3+ 17. מה1 צו1 מט.
משחק בין אמן פולני בשם מזוסקי (Ladislas Maczuski) לבין איגנץ קוליש.
1. ה4 ה5 2. פו3 פג6 3. ד4 ה:ד4 4. פ:ד4 מהח4 5. פג3 רב4 6. מהד3 (עדיף רה2) פו6 7. פ:ג6 ד:ג6 8. רד2 ר:ג3 9. ר:ג3 פ:ה4 (עדיף להצריח, ולהרחיק את הסכנה) 10. מהד4 מהה7 11. 0-0-0 מהז5+ (על השחור היה לשחק פ:ג3, מסע זה עושה רושם שהאמן המנוסה לא העריך את עוצמתו של יריבו הצעיר) 12. ו4 מה:ו4+ 13. רד2 מהז4 14. מהד8+ מ:ד8 15. רז5+ מה8 16. צד8 מט.
משחק בין ארנסט פלקבר ששיחק בלבן כנגד סימפסון בשחור, ללא הפרש ב-ב-1. במאה ה-19 היה מקובל ששחקן חזק נותן יתרון חומרי לשחקן החלש יותר, כדי לאזן את הסיכויים.
1. ה4 ה5 2. ו4 ה:ו4 3. פו3 ז5 4. רג4 רז7 5. ד4 ד6 6. מהד3 ג6 7. ח4 ח6 8. רד2 מהו6 9. ח:ז5 ח:ז5 10. צ:ח8 ר:ח8 11. ה5 ד:ה5 12. ד:ה5 מהז7 (עדיף מהח6) 13. 0-0-0 פה7? 14. מהד8+! מ:ד8 15. רא5+ מה8 16. צד8 מט.
משחק בין פרד לאזארד (בלבן) שחי בין השנים 1883–1948, אמן שחמט צרפתי, מחבר בעיות מפורסם שזכה בתחרויות רבות. היה ידוע בזכות כישוריו בשלב סיום המשחק. בשחור משחק רוברט קרפו, שחי בין השנים 1900–1994 והיה שלוש פעמים אלוף צרפת, בשנים 1924, 1925 ו-1941.
המשחק נפתח בפתיחה הוינאית:
1. ה4 ה5 2. פג3 פו6 3. ו4 ד5 4. ו:ה5 פ:ה4 5 פו3 פג6 6. רה2 רג5 7. ד4 פ:ד4 8. פ:ד4 מהח4+ 9. ז3 פ:ז3 10. פו3 רו2+ 11. מ:ו2 פה4+ 12. מה3 מהו2+ 13. מד3 רו5 14. מהז1 פז5 + ולבן נכנע.
זה סיום המשחק כפי שמופיע בקישור מעלה. במקור אחר מצוין כי השחור שיחק 12...מהח6+ והלבן נכנע. (גרסה זו סבירה יותר כי בעמדה זו הלבן עומד אבוד, על 13. מד4 השחור עונה מהב6+ 14. מד3 פו2+ והשחור זוכה במלכה הלבנה. בגרסה שמופיעה בקישור המסע 14. מהז1 הוא שגיאה גסה. סביר להניח שאמן ברמתו של לאזארד לא היה עושה אותה. במקום מסע זה 14. רו4 או פ:ה4 משאירים עדיין סיכויים ללבן).
הערות שוליים

↑  Richard Reti vs Savielly Tartakower, Vienna - 1910, באתר chessgames.com
↑  John William Schulten vs Bernhard Horwitz, London (England) 1846, באתר chessgames.com
↑  Ladislas Maczuski vs Ignatz Von Kolisch, Parijs 1864, באתר chessgames.com
↑  Frederic Lazard vs Robert Crepeaux, Strasbourg - 1924, באתר chessgames.com
תוכנית חינוכית יחידנית

תוכנית חינוכית יחידנית (בראשי תיבות: תח"י) היא תוכנית לימודים שנבנית עבור תלמידים עם צרכים מיוחדים אקדמיים הנמצאים בתוכנית השילוב במסגרת מערכת החינוך הרגיל בישראל. אמצעי זה דומה ל-Individualized Education Program שמונהג בארצות הברית בתוקף החוק הפדרלי הקרוי IDEA.
מטרת התוכנית היא לשלב בהדרגה את התלמיד בתוכנית הלימודים הרגילה במסגרות של החינוך הרגיל, וזאת על פי גילו, צרכיו והתחשבות בלקויותיו ובחומרתן. משרד החינוך דורש לבצע תוכנית זו לכל תלמיד הנמצא בתוכנית השילוב. צוותי המתי"א הם המנחים המייעצים לצוותים החינוכיים כיצד לבנות את התוכנית. הצוות החינוכי הבונה את התוכנית מורכב ממחנך הכיתה שבה לומד התלמיד, מורה מתחום החינוך המיוחד, ואנשי צוות מקצועי שעובדים עם התלמיד כגון מרפא בעיסוק וקלינאי תקשורת ועוד.
הוריו של התלמיד מוזמנים לפגישה לפני קביעת התוכנית, כדי לשמוע את דעתם ולקבל את הסכמתם לתוכנית. העתק התוכנית מועבר אליהם.
פירוט התוכנית כולל את תפקודו של התלמיד המשולב בזמן הכנת התוכנית, התחומים בהם צריך טיפול, קביעת מטרות לימודיות, הזמן שבו מקדישים להשגת המטרה, הדרכים שבהן ישתמשו וכיצד יעריכו האם המטרה הושגה. תוכנית זו כוללת גם את שעות השילוב שיינתנו לתלמיד במסגרות שירותי החינוך המיוחד. בתוכנית מודגש הקשר לתוכנית הלימודים הרגילה.
ראו גם

תוכנית לימודית אישית
שילוב בחינוך
למידה יחידנית