stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אמריליס פוקס
ביוגרפיה

נולדה ב-22 בספטמבר 1980 בניו יורק סיטי בשם אמריליס דאמרל ת'ורנבר (Amaryllis Damerell Thornber) אביה היה דיפלומט וכלכלן ואמה הייתה שחקנית בריטית. לימים נישאה אמה לאיש העסקים המיליארדר סטיבן מ. ריילס. כשהייתה בת שמונה נהרגה חברתה לורה בפיצוץ טיסה 103 של פאן אמריקן. פוקס סיפרה לימים שהייתה המומה מהידיעה, אולם אביה עודד אותה לקרוא בעיתונים על הפרשה כדי להבין את הכוחות שלקחו ממנה את חברתה. פוקס מתארת רגע זה כנקודת מפתח בחייה.
בשנותיה הראשונות התגוררה משפחתה בוושינגטון די. סי.. אמריליס למדה בבית הספר הלאומי של הקתדרלה (National Cathedral School), וב-1998 עברה משפחתה ללונדון והיא המשיכה את לימודיה בבית הספר האמריקאי של לונדון. לאחר סיום לימודיה יצאה לסייע במחנה לפליטים מיאנמרים בתאילנד. בסיוע מתנגדי משטר מיאנמרים, היא הצליחה להיכנס לתוך מיאנמר במטרה לתעד הפגנות נגד המשטר שנועדו להיערך ב-9 בספטמבר 1999. בסופו של דבר הצליחה הכת הצבאית של מיאנמר לעצור את מתכנני ההפגנות עוד לפני המועד המתוכנן, ובמקום זאת הצליחה אמריליס לערוך ריאיון עם אונג סן סו צ'י ולהבריח אותה אל מחוץ למדינה.
היא למדה באוניברסיטת אוקספורד וסיימה תואר ראשון ב-2002. היא סיפרה לימים שבמהלך לימודיה קיבלה הצעה לעבוד עבור שירותי הביון של בריטניה, אולם דחתה אותה. בעקבות פיגועי 11 בספטמבר החליטה להמשיך לתואר שני בסכסוך וטרור. עבור עבודת המאסטר שלה, היא פיתחה אלגוריתם שנועד לעזור לאתר טרוריסטים פוטנציאליים באוכלוסייה מקומית. האלגוריתם שלה משך תשומת לב מה-CIA והיא קיבלה הצעה לעבוד בשירותיו. בגיל 22 היא הפכה לאחת הסוכנות הצעירות ביותר של ה-CIA.
פוקס שימשה ב-CIA כסוכנת עם "כיסוי לא רשמי". היא חיה במדינות בעיתיות בזהות בדויה וללא כיסוי דיפלומטי. עבודתה התמקדה במניעה מארגוני טרור להשיג נשק להשמדה המונית. ב-2010 היא עזבה את הסוכנות. לאחר שחרורה פרסמה אוטוביוגרפיה בשם "Life Undercover: Coming of Age in the CIA". כתב היד הוגש להוצאת publisher Knopf ללא אישור מוקדם מוועדת הפרסומים של ה-CIA, ונטען כנגד פוקס שהיא הפרה את הסכמי הסודיות שחתמה עם הסוכנות. לאחר הליך משפטי שבמהלכו ייצג את פוקס עורך הדין מרק זאיד, אושר פרסום הספר. עיתונאים שונים פקפקו באמינות הפרטים המופיעים בספר בטענה שלא ייתכן שהם היו מאושרים לפרסום בידי ה-CIA. פוקס טוענת בתגובה שהיא הקפידה לא לחשוף פרטים רגישים ושינתה את זהות הדמויות.
פוקס נואמת בכל רחבי העולם על שמירת השלום ועל חשיבות הדיאלוג והמשא ומתן בפתרון סכסוכים בינלאומיים. היא יצרה את סדרת הטלוויזיה של נטפליקס "עסקי הסמים" העוסקת בסחר בסמים ברחבי העולם. על פי הדיווחים, אפל טי וי מפתחת סדרה המבוססת על ספרה של פוקס, עם ברי לארסון בתפקיד הראשי, כאשר פוקס משמשת כמפיקה בפועל.
חיים אישיים

בעלה הראשון של פוקס היה אזרח דרום אפריקאי בשם אנתוני, אשר אותו הכירה במהלך לימודיה באוקספורד וממנו התגרשה כעבור תקופה קצרה. לאחר מכן נישאה לסוכן CIA בשם דין פוקס והתגוררה עמו בשנגחאי בזהות בדויה. היא אימצה את שם משפחתו, ונולדה להם בת בשם זואי ויקטוריה. הם התגרשו כעבור כמה שנים. ב-2018 נישאה פוקס מחדש לרוברט קנדי השלישי, נכדו של רוברט קנדי. יש להם בת בשם בובי ובת בשם קאסיוס.
הערות שוליים

↑  Who is Amaryllis Fox? The former CIA spy married to a Kennedy
↑  [https://twitter.com/amaryllisfox/status/646522633308139520 @SecurityGeorge
, Man, have I arrived if i'm getting a birthday shoutout from you!  Big love, my brother!!  A legend in your own time]
↑  Nov. 5, 2019 episode transcript
↑  Eat, Drink And Be Wary: Ex-CIA Officer Reveals How Eateries Are Key To Spycraft
1 2  This C.I.A. Officer Wants to Give Peace a Chance"
↑  People, Etc.
↑  Ex-CIA spy readies to publish book about undercover exploits without agency approval
↑  'The Business of Drugs' Review: Amaryllis Fox opens a window to illicit drug trade on the Netflix docuseries
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009706485605171  PLWABN: 9811520136205606  GND: 1198337842  ISNI: 0000 0004 7908 3354  LCCN: no2019030992  NKC: xx0251795  NTA: 424098164  RERO: 02-A028302257  SUDOC: 242642721  VIAF: 41155224490284372004   WorldCat (עם VIAF): 41155224490284372004
דבורנית

| דבורנית |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: חד פסיגיים
סדרה:: אספרגאים
משפחה:: סחלביים
סוג:: דבורנית
מינים
 מינים הגדלים בארץ ישראל: דבורנית גדולה - O. fuciflora  דבורנית דינסמור - O. umbilicata  דבורנית הדבורה - O. apifera  דבורנית הקטיפה - O. sphegodes  דבורנית כחלחלה - O. iricolor  דבורנית נאה - O. bornmuelleri  דבורנית צהובה - O. lutea  דבורנית שחומה - O. israelitica
שם מדעי
 Ophrys ‏לינאוס, 1753
Ophrys sulcata
דבורנית (שם מדעי: Ophrys) היא סוג של צמחים במשפחת הסחלביים המונה מינים רבים. הדבורניות נפוצות במיוחד במדינות אגן הים התיכון, אם כי אזור תפוצתן משתרע על פני כל אירופה, החל מנורווגיה בצפון, רוסיה ואיראן, ועד לצפון אפריקה.
סיווג

דבורנית היא סוג צעיר יחסית מבחינה אבולוציונית, ולכן הפרדת המינים אינה מושלמת. למעשה, הסוג מתאפיין בריבוי מינים בעלי צבעים שונים, תת-מינים ובני כלאיים. כיום אין שיטת מיון אחידה המקובלת על כל החוקרים. בעוד שאחדים מגבילים את מספר המינים לכ־20, אחרים מונים יותר ממאתיים מינים שונים. לפי הגישה השנייה, המינים שבטבלה הם למעשה קבוצות של מינים בעלי תכונות משותפות.
בישראל הסוג מיוצג על ידי שמונה מינים, כולם מוגנים על פי חוק. יש המגדירים מין נוסף, דבורנית צהובת-שוליים, הנחשב על ידי אחרים כואריאנט של המין דבורנית דינסמור.
האבקה

האבקה של דבורניות מתבצעת בעזרת חרקים מאביקים, בעיקר דבורים. לפרחים מראה דומה לנקבת דבורה (ומכאן השם דבורנית), והם מפיצים פרומונים אשר מושכים את הזכרים אליהם. הזכרים שהולכו שולל והגיעו אל הפרח מנסים לבצע הזדווגות, ובזמן זה האבקה נדבקת לגופם וכך מועברת בין פרחים שונים. מינים שונים של דבורנית מושכים אליהם בדרך כלל מינים שונים של מאביקים על ידי הפצת פרומונים המתאימים לאותו מין בדיוק, וכך תהליך ההאבקה הוא מדויק וחסכוני יותר. עם זאת, קיימת אפשרות של הכלאה, שכן מינים אחדים של דבורנית מושכים יותר ממין אחד של מאביקים, ותיתכנה חפיפות.
דבקה (צמח)

| דבקה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: גנציינאים
משפחה:: פואתיים
סוג:: דבקה
שם מדעי
 Galium ‏לינאוס, 1753
דְבֵקָה (שם מדעי: Galium) היא סוג גדול של צמחים ממשפחת הפואתיים, ובה כ-400 מינים חד-שנתיים ורב-שנתיים שרובם עשבוניים. תפוצתם כלל-עולמית, וכוללת 23 מינים בארץ ישראל.
שם הסוג העברי בא מֵהִדָּבְּקוּתָם, באמצעות זיפים דמויי קרסים, של גבעוליהם, עליהם ופירותיהם של רבים מהמינים לפרוות יונקים ולבגדים.
בעבר שימש הצמח להקרשת חלב ולהכנת גבינה, ומכאן שמו המדעי: מהמילה היוונית לחָלָב – γάλα (גַאלָה).
מאפיינים

לצמחי הסוג גבעולים מרובעים, והעלים ערוכים עליהם בדורים של שניים עד עשרה עלים. הפרחים בצבע בהיר (לבן, ירקרק-בהיר, או צהבהב), גודלם מילימטרים בודדים והם דו-מיניים וחסרי גביע. ההאבקה עצמית או על ידי חרקים. הפרי יבש, מכיל זרע אחד או שניים, ופרודותיו כדוריות או מוארכות.
בארץ ישראל

בין המינים שתפוצתם כוללת את ארץ ישראל:
חד שנתיים:
דבקה זיפנית
דבקה דקיקה
דבקת האפונים
דבקת יהודה
דבקה משולשת
רב שנתיים:
דבקת הנחלים
דבקה זיפנית פורחת ליד כרם מהר"ל
דומדמניתיים

| דומדמניתיים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צמחים
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: בקעצוראים
משפחה:: דומדמניתיים
סוג:: Ribes
שם מדעי
 Grossulariaceae ‏לינאוס, 1753
דומדמניתיים (שם מדעי: Grossulariaceae) היא משפחה המכילה סוג אחד - Ribes, ובו כ-150 מינים שונים. היא נמצאת תחת הסדרה בקעצוראים והופרדה ממשפחה אחרת, בקעצוריים, עם התקדמות המחקר הגנטי של הסדרה.
המשפחה כוללת את הדומדמנית, את ענבי השועל ואת החזרזר, בין שאר גרגרי יער אכילים ושיחים נוספים, חלקם תורבתו כצמחי נוי.
טקסונומים מסוימים מחלקים את המינים השונים ב-Ribes לשבעה תתי-סוגים. קיימת מחלוקת לגבי מיקומה של העכובית (Gooseberry) בסוג זה, ויש מיעוט שמחשיבים אותה כמין בסוג נפרד, Grossularia.
בארצות הברית יש איסור על גידול מרבית מיני ה-Ribes, היות שהוא נחשב כנשא למחלת אורנים ועשוי לפגוע ביערות טבעיים.[דרושה הבהרה]
דבורת הדבש (סוג)

| דבורת-הדבש |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: חרקים
סדרה:: דבוראים
תת־סדרה:: Apocrita
משפחה:: דבוריים
סוג:: דבורת-הדבש
שם מדעי
 Apis ‏לינאוס, 1758

דבורי הדבש (שם מדעי: Apis) הן סוג של דבורים חברתיות ממשפחת הדבוריים, המונה שבעה מינים. הסוג מאופיין בייצור ואחסון של דבש, ובהקמת מושבות רב-שנתיות בתוך קן שעווה המכונה כוורת. מרבית מיני הסוג נפוצים באזור דרום-מזרח ודרום-מרכז אסיה. אחד המינים, דבורת-הדבש האירופית, התפשט באופן טבעי ברחבי העולם הישן (אסיה, אפריקה ואירופה), ובמאות השנים האחרונות הופץ על ידי האדם למרבית האזורים הממוזגים והטרופיים ברחבי כל העולם. רוב המינים בסוג נוצלו על ידי השבטים והתרבויות המקומיות לצורך הפקת דבש ושעווה. שניים מהם, דבורת-הדבש האירופית ודבורת-הדבש האסייתית, בויתו על ידי גידולם בתוך כוורות מעשה ידי אדם.
מחזור החיים

הכוורת כוללת בדרך כלל מלכה אחת, שהיא הנקבה הפוריה; זכרים פוריים שמופיעים באופן עונתי, ומספרם יכול להגיע לכמה אלפים; ועשרות אלפי פועלות עקרות. הכוורת במינים הקדומים יותר של הסוג היא חלה יחידה הבנויה על מצע חשוף, כגון קיר או ענף עץ. במינים המתקדמים יותר, הכוורת מכילה מספר חלות, ובנויה בחלל מוסתר כגון גזע עץ חלול או נקיק סלע.
הפועלות מפיקות שעווה מבלוטות מיוחדות, ובונות ממנה את החלה, הבנויה תאים תאים בצורת משושים. חלק מהתאים מיועד לגידול הצאצאים, ובהם המלכה מטילה ביצה אחת בכל תא. המלכה יכולה להפרות את הביצה או לא, בהתאם לסוג התא בו היא מטילה. ביצים שלא הופרו יתפתחו לזכרים האפלואידים, ואילו ביצים מופרות יתפתחו לפועלות או מלכות דיפלואידיות. הזחלים הצעירים מואכלים במזון מלכות המיוצר על ידי הפועלות, ובשלב מאוחר יותר בדבש ואבקה. זחלים שיתפתחו למלכות מואכלים במזון מלכות עד התגלמותם.
פועלות צעירות עוסקות בניקוי הכוורת והאכלת הזחלים. כשבלוטות מזון המלכות שלהן מתחילות להתנוון, הן עוברות לעסוק בבניית תאי השעווה. בהמשך הן נוטלות על עצמן פעולות נוספות, כגון קבלת צוף ואבקה מהפועלות המשחרות, והגנה על הכוורת. הפועלות המבוגרות ביותר עוסקות באיסוף צוף ואבקה מחוץ לכוורת.
הפועלות משתפות פעולה לצורך מציאת מזון, ומשתמשות בדפוס של "ריקוד" על מנת להעביר ביניהן מידע אודות משאבי שיחור מחוץ לכוורת. אופן הריקוד משתנה בין מינים שונים, אך קיים בכולם לפחות ברמה בסיסית.
מלכות צעירות יוצאות למעופי כלולות מחוץ לכוורת באזור בו מרוכזים הזכרים, ומזדווגות בדרך כלל עם מספר זכרים, במהלך מספר מעופי כלולות. הן אינן מזדווגות עם זכרים מהכוורת בה בקעו. הזכרים מתים במהלך ההזדווגות. לאחר ההזדווגות, הזרע נאגר בגוף המלכה בתוך איברי אגירה מיוחדים המכונים ספרמטקות (spermatheca), ומלכה שהזדווגה יכולה להטיל ביצים מופרות ולא מופרות, לפי הצורך.
מושבה חדשה של דבורי דבש אינה מיוסדת על ידי נקבה מייסדת, אלא על ידי נחיל, הכולל מלכה שהזדווגה ומספר גדול של פועלות. הנחיל עף בבת אחת לאתר קינון חדש שנבחר מראש על ידי פועלות מרגלות, ושמידע אודות מיקומו מועבר בין הפועלות על ידי צורה מיוחדת של ריקוד. ברגע שהנחיל הגיע לאתר הקינון הנבחר, הפועלות מייד מתחילות בבניית החלה ובגידול דור פועלות חדש. דגם זה של ייסוד קן חדש אינו קיים באף סוג אחר של דבורים, אך הוא מופיע במספר קבוצות של צרעות. בדבורים חסרות-עוקץ (השבט Meliponini במשפחת הדבוריים) קיים דגם דומה, אך בו הקן מיוסד ללא נוכחות המלכה, שמגיעה אליו בשלב מאוחר יותר.
מיני הסוג

בסוג דבורת-הדבש שבעה מינים, בשלושה תתי-סוגים:
תת-סוג Micrapis . תת-סוג זה נחשב לקדום ביותר, והכוורת בו מהווה חלה יחידה הבנויה על מצע חשוף. אלו דבורים קטנות ממדים, בעלות עוקץ חלש שאינו חודר בקלות עור האדם.
Apis andreniformis - נפוץ בדרום-מזרח אסיה, מערבה עד הודו.
Apis florea - דבורת-הדבש הננסית - נפוצה באופן טבעי בדרום אסיה, הופצה על ידי האדם למזרח התיכון וצפון-מזרח אפריקה.
תת-סוג Megapis . תת-סוג זה כולל מין יחיד של דבורים גדולות ממדים. הכוורת מכילה חלה אחת או מספר חלות, ובנויה על מצע חשוף.
Apis dorsata - דבורת-הדבש הענקית - נפוצה בדרום אסיה, מערבה עד פקיסטן.
תת-סוג Apis . תת-סוג זה נחשב למתקדם ביותר, ובו הכוורת מכילה מספר חלות, ובנויה בתוך חלל מוגן. שני המינים שבויתו על ידי האדם שייכים לתת-סוג זה.
Apis cerana - דבורת-הדבש האסייתית - נפוצה במזרח ובדרום אסיה.
Apis koschevnikovi - נפוץ במלזיה ואינדונזיה.
Apis mellifera - דבורת-הדבש האירופית - נפוצה באופן טבעי באסיה, אפריקה ואירופה. הופצה על ידי האדם גם לאמריקה הצפונית והדרומית, אוסטרליה, ואיים רבים.
Apis nigrocincta - נפוץ בפליפינים ואינדונזיה.
דוב ים צפוני

| דוב ים צפוני |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: טורפים ימיים
משפחה:: אוטריים
תת־משפחה:: דובי ים
סוג:: Callorhinus
מין:: דוב ים צפוני
שם מדעי
 Callorhinus ursinus ‏לינאוס, 1758
תחום תפוצה


דוב ים בתוך להקת דובי ים צפוניים
דוב ים צפוני (שם מדעי: Callorhinus ursinus) הוא מין של דוב ים גדול החי בצפון האוקיינוס השקט והחופים הקרובים אליו. זהו דוב הים היחיד שלא שייך לסוג דוב ים אלא לסוג היחידי Callorhinus.
מאפיינים

תפוצתו של דוב הים משתרעת מיפן עד חצי האי באחה שבקליפורניה בדרום וכן בים אוחוצק וים ברינג. הלהקות הגדולות ביותר נמצאים באי פריבולוט (שזכה לכינוי "אי אריות הים") שבמזרח ים ברינג באלסקה, שם נמצאים 1.1 מיליון פרטים. להקות גדולות נוספות נמצאות באיי קומנדור, גם בים ברינג אך ליד רוסיה שם 200-250 אלף פרטים, באיים ליד חופי סחלין וליד האיים הקוריליים. הם נצפו דרומה יותר בחופי יפן וקוריאה במזרח ובקולומביה הבריטית עד לקליפורניה במערב. אך הם בסכנת הכחדה, עקב ציד אינטנסיבי בעבר ובהווה לצורך תעשיית פרוות. כיום הם מוגנים בהרבה מקומות, אך עדיין ניצודים בכמה מדינות ומספרם פוחת.
אורכם של דובי הים 2.1 מ' ומשקלם 270 ק"ג, כשהנקבות שוקלות בערך 50 ק"ג ואורכם 1.5 מ'. הזכרים גדולים ומוצקים בהרבה מהנקבות, ויש להם צוואר עבה, רעמה שעירה וגסה, פה קטן יחסית אך ניבים חזקים ואוזניים בולטות מהפרווה. רגליהם האחוריות גדולות מרגליהם הקדמיות מעט.
פרוותם השעירה של דובי הים היא בצבעי כסוף-אפור כהה עד שחור-פחם ויכולה להיות בצבע אדמדם אטו חום כהה. הרעמה של הזכר בצבע אפור כהה או צהבהב והגורים שחורים.
דובי הים הם טורפים אופורטוניסטים הניזונים בעיקר מדגי אוקיינוס ומדיונונים. הטרף שלהם כולל דגים בקלאים, הרינג, פנסאים, טרוטנית, מקרל ודיונונים. הם עצמם נטרפים על ידי קטלן, עמלץ לבן והקטנים נטרפים גם על ידי שועלי שלג ואפילו אריות ים שטלר רעבים במיוחד, אף על פי שבהרבה מקרים הם חולקים יחד אותם מושבות רבייה. הגורים מתים הרבה גם עקב מחלות ועקב רעב כשהאימהות עוזבות אותם בשביל לאכול.
הערות שוליים

↑  דוב ים צפוני באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533830705171  LCCN: sh85092550  NARA: 10640941
דוחל חום-גרון

| דוחל חום-גרון |
| --- | --- |
 זכר דוחל חום-גרון
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי־דרור
משפחה:: חטפיתיים
סוג:: דוחל
מין:: דוחל חום-גרון
שם מדעי
 Saxicola rubetra ‏לינאוס, 1758
תחום תפוצה


Saxicola rubetra
דוחל חום-גרון (שם מדעי: Saxicola rubetra) הוא מין ציפור שיר ממשפחת החטפיתיים.
מאפיינים

גודלו של הדוחל כ-13 ס"מ. לפרט הבוגר (באביב) חלקים עליונים מחוספסים, פס גובה לבן ולחיים שחורות. הנקבה מאופיינת בצבע בז, וחסרה את הכתמים הלבנים בכנף.
הפרטים הצעירים דומים לנקבה, אך על בטנם נקודות קטנות ושחורות.
הנקבה מטילה בין 4 ל-7 ביצים הבוקעות כעבור 11–14 ימים. אורך חיי הדוחל הוא בממוצע שנתיים, הפרט הבוגר ביותר שתועד, חי מעל 5 שנים.
הדוחל חום-הגרון ניזון בעיקר מחרקים (80%-90%), אך גם מחסרי חוליות אחרים כגון עכבישים, חלזונות קטנים ותולעים. מופיע בשדות חקלאיים ובשטחי מרעה.
הערות שוליים

↑  דוחל חום-גרון באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007556017905171  GND: 4223891-2  LCCN: sh85146430 
ערך זה הוא קצרמרבנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דוחל שחור

| דוחל שחור |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי־דרור
משפחה:: חטפיתיים
סוג:: דוחל
מין:: דוחל שחור
שם מדעי
 Saxicola caprata ‏לינאוס, 1766

דוחל שחור (שם מדעי: Saxicola caprata) הוא מין של דוחל אסיאתי. תפוצתו משתרעת ממערב אסיה עד מזרחה כולל תת-היבשת ההודית. במרחב זה ידועים כ-16 תת-מינים שלו. תחומי המחיה המועדפים על הדוחל השחור הם אזורים כפריים, כרי דשא ואזורי צמחייה נמוכה, בהם הוא יושב בצמרותיהם של עצים ושיחים, מחפש חרקים שאותם יכול לאכול. את טרפו הוא משיג בדרך כלל מהקרקע.
בישראל הוא מזדמן נדיר ביותר עם אחת-עשרה תצפיות עד היום. התצפית האחרונה הייתה ב-21 בדצבמבר 2024 בבריכות הדגים של קיבוץ הזורע.
הציפור נבחרה בשנת 2023 לציפור השנה בישראל.
מאפיינים

גופו של הזכר שחור מלבד פס לבן המתמשך מהכתפיים, שגודלו משתנה בין אוכלוסיות שונות. קשתית העין של הזכר בצבע חום כהה, בעדו מקורו ורגליו שחורים. גופן של הנקבה חום-אפור ומפוספס מעט. הצעירים דומים לנקבות, מלבד בבטנם התחתונה, שבה יש להם כתמים דמויי קשקשים.
עונת הרבייה מתמשכת בין פברואר לאוגוסט, בעוד שיאה הוא בין מרץ ליוני, ובמהלכה הזכרים שרים בקול מענפים בולטים. במהלך תצוגת החיזור הזכר מרים את זנבו, מרפרף ומנפח את נוצותיו. הדוחל השחור מקנן בחורים בחומות אבן או בסוללות, ומרפד את קנו בשיער בעלי חיים ובדשא. הנקבה מטילה 2–5 ביצים סגלגלות באורך 1.3-1.7 ס"מ, עם כתמים ליד הקצה הרחב שלהן. הנקבה דוגרת על הביצים במשך 12–13 ימים.
הערות שוליים

↑  דוחל שחור באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  זיו ריינשטיין‏, דוחל שחור נבחרה כציפור השנה של ישראל לשנת 2023, באתר וואלה, 8 בינואר 2024
ערך זה הוא קצרמרבנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דוב נמלים בינוני

| דוב נמלים בינוני |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
על־סדרה:: דלשינאים
סדרה:: פילוסאים
תת־סדרה:: דובי נמלים
משפחה:: דובי נמלים גדולים
סוג:: טמנדואה
מין:: דוב נמלים בינוני
שם מדעי
 Tamandua tetradactyla ‏לינאוס, 1758
תחום תפוצה


דוב הנמלים הבינוני (שם מדעי: Tamandua tetradactyla) הוא מין של דוב נמלים דרום-אמריקאי מהסוג Tamandua.
מאפיינים

דוב הנמלים הבינוני פועל כבודד, ונמצא בסביבות גידול רבות ושונות - מיערות משווניים לסוואנות צחיחות. הוא ניזון מנמלים, טרמיטים ודבורים. את הנמלים והטרמיטים הוא משיג, כמו דובי נמלים אחרים, מחפירת חור בקן, ותחיבת חוטמו דמוי-הצינור לתוכו. את הנמלים והטרמיטים הוא מוציא אחד-אחד בעזרת לשונו הדביקה. הציפורניים הקדמיות שלו מאוד חזקות, ויכולות לשמש אותו בחפירת חורים בקינים של נמלים או להגנה עצמית.
דוב הנמלים הבינוני חי בדרום אמריקה, מוונצואלה וטרינידד עד לצפון ארגנטינה, דרום ברזיל ואורוגוואי. הוא חי בגבהים של עד כ-1,600 מטר מעל גובה פני הים. הוא נמצא ביערות גשם טרופיים, יערות ממוזגים וסוואנות. נראה שהוא נמצא לרוב ליד נחלים ונהרות, בעיקר ליד כאלה שיש בהם גפנים ואפיפיטים (כנראה כי זוהי גם הסיבה המועדפת על טרפו).
המאובנים העתיקים ביותר של דוב הנמלים הבינוני הם מתקופת הפלייסטוקן, אם כי ראיות גנטיות מרמזות שאולי הוא התפצל מאביו הקדמון של דוב הנמלים הקרוב ביותר אליו, דוב הנמלים הענק בסוף תקופת המיוקן, לפני כ-12 מיליון שנים.
הערות שוליים

↑  דוב נמלים בינוני באתר הרשימה האדומה של IUCN
אנטילופה הודית

| אנטילופה הודית |
| --- | --- |
 אנטילופה הודית (זכר)
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: פריים
תת־משפחה:: צבאיים
שבט:: אנטילופות ערבה
סוג:: Antilope 
מין:: אנטילופה הודית
שם מדעי
 Antilope cervicapra ‏לינאוס, 1758
תחום תפוצה
   תפוצה היסטורית   תפוצה כיום 

אנטילופה הודית (שם מדעי: Antilope cervicapra; ידועה גם בכינויה האנגלי בלאקבָּק), היא מין אנטילופה בינונית במשפחת הצבאיים, המהווה מין יחיד בסוגה. היא תוארה מדעית לראשונה בשנת 1758 על ידי הזואולוג השוודי קארל לינאוס, ויש לה שני תת-מינים. אנטילופה זאת בעלת מראה חינני, ומפגינה דו-צורתיות זוויגית מובהקת הבאה לידי ביטוי בצבע הפרווה: לזכרים פרווה שחורה כהה עם סימונים לבנים בולטים על הפנים, ולנקבות פרווה חומה–כתמתמה בהירה. נוסף על כך, הזכרים מתאפיינים בזוג קרניים מסולסלות דמויות חולץ פקקים שנעדרות לרוב אצל הנקבות.
האנטילופה ההודית פעילה בעיקר בשעות היום, והיא חיה בדרך כלל בקבוצות או בעדרים גדולים המורכבים מזכר דומיננטי ונקבות. אנטילופה זו שוכנת בסוואנות ובאזורים מיוערים בדלילות, ובית גידולה מושפע לרוב מהקרבה למים. במהלך עונת הרבייה, הזכרים מתקבצים בזירת החיזור ונאבקים על שטח הליבה כדי להגדיל את הסיכוי שלהם להתרבות עם הנקבות. האנטילופה ההודית היא אצנית מהירה ביותר; בריצה לטווח קצר היא נמצאת במקום רביעי מבין היונקים המהירים בעולם, ובריצה לטווח ארוך היא נמצאת במקום השלישי בעולם לאחר הדלגן והאנטילוקפרה האמריקנית. היא גם מסוגלת לבצע זינוקים מרהיבים בתופעה המוכרת כדלגנות. הטורף העיקרי שלה כיום הוא הזאב ההודי המסוגל להתחרות בה, ובעבר גם הברדלס האסייתי בטרם הוכחד מהאזור.
היא מצויה בעיקר בהודו, אף שבעבר הייתה מצויה גם במרבית המדינות הגובלות בהודו. בתחילת המאה ה-20 הייתה האנטילופה ההודית במצב שימור מאוים, בשל ירידה דרסטית במספרים בעקבות ציד ואובדן בתי גידול, אך כיום השתפר מצב שימורה. האנטילופה ההודית תופסת מקום חשוב בדת ההינדואית, והיא הובאה למדינות רבות מחוץ לתחומי תפוצתה בשל היותה פופולרית בציד.
אטימולוגיה ושמות

השם המדעי של האנטילופה ההודית הוא Antilope cervicapra. השם של הסוג נובע מהמילה הלטינית antalopus ומשמעותו היא "עיני פרח" בהתייחסו לעיניים היפות של האנטילופה. השם הספציפי של המין – cervicapra – מורכב מהמילים הלטיניות cervus (אייל) ו-capra (עז) בהתייחסו לדמיון לכאורה לפרסתנים הללו. הכינוי הנפוץ באנגלית – בלאקבָּק (Blackbuck)‏ – פירושו אנטילופה שחורה או צבי שחור בהתייחס לצבע הכהה של הזכרים בחלק העליון של הגוף. השימוש המוקדם ביותר בשם זה בספרות המדעית היה בשנת 1850. שם נוסף בשימוש נפוץ הוא אנטילופה הודית על שם תפוצתה העיקרית, אשר נבחר על ידי האקדמיה ללשון העברית כשמה הרשמי. כינויים אחרים בהודו כוללים: קאדיאל, קאלה חירן, קרישנה חירג'  וקרישנאסאר בהינדית, קרישינה ג'ינקה בטלוגו ואיראלאי מען בטמילית.
טקסונומיה ותת-מינים

האנטילופה ההודית מהווה מין יחיד בסוג Antilope, והיא משויכת לשבט אנטילופות ערבה בתת-משפחת הצבאיים ובמשפחת הפריים. היא תוארה וקיבלה שם מדעי לראשונה על ידי הזואולוג השוודי קארולוס לינאוס במהדורה העשירית של ספר המינים בשנת 1758. בשבט אנטילופות הערבה מצויים מלבדה הסוגים: צבי, צבי דק-צוואר, צבי אמיתי, צבי יעלי, צבי ג'ירפי, צבי קלארק ודלגן. בעוד שבשנת 1976 הוצע שהיא קרובה גנטית לסוג צבי דק-צוואר (Nanger), מחקרים מאוחרים יותר קבעו שהיא קרובה דווקא לסוג צבי (Gazella) והשניים נבדלים במובנים רבים מהסוגים צבי אמיתי וצבי דק-צוואר על אף הדמיון החיצוני הגדול בין סוגי הצביים; בין המחקרים ניתן למנות ניתוח קריוטיפ שנעשה בשנת 1995, ניתוח פילוגנטי משנת 1999, וניתוח המיטוכונדריון וגרעין התא של האנטילופה ההודית שבוצע בשנת 2013 באוניברסיטת קיימברידג'.
להלן הקליידוגרמה של האנטילופה ההודית והצבי:
לאנטילופה ההודית שני תת-מינים מוכרים, ויש הסוברים שהם עשויים להיות מינים עצמאיים:
אנטילופה הודית מזרחית (A. c. cervicapra) – תוארה בשנת 1758. היא מצויה בדרום, במזרח ובמרכז הודו. נבדלת בכך שטבעת העין הלבנה של הזכרים צרה יותר, והפס השחור שעל הרגל מוגדר היטב ומתפשט לכל אורך הרגל.
אנטילופה הודית מערבית (A. c. rajputanae) – תוארה בשנת 1927. היא מצויה בצפון-מערב הודו. בעונת הרבייה יש לזכרים גוון אפור באזורים הכהים. טבעת העין הלבנה של הזכר הוא צר מעל העין ואת פס הרגל מוגדר היטב ומגיעה לכל אורך הרגל.
תיאור ואנטומיה > קרניים

זכרי האנטילופה ההודית ידועים בזוג הקרניים הספירליות שלהם, שהן גדולות וארוכות ודומות לחולץ פקקים, ולהן 3–5 פיתולים. הן נמצאות בחלק העליון של המצח בין האוזניים. בדומה לדישון, הקרניים של האנטילופה ההודית נראות ישרות יחסית למרות הפיתולים ואין להן צמיחה מסולסלת כפי שיש ליעל בורג או לקודו גמלוני. אורך הקרניים הממוצע הוא 35–75 סנטימטרים (14–30 אינץ'), אף על פי שאורך הקרניים המרבי שנרשם בטקסס אינו עולה על 58 ס"מ. הקרניים של האנטילופה ההודית צומחות לכיוון מעלה ולצדדים – מה שנראה מלפנים בצורת V. לכל אורכן של הקרניים ישנם רכסים טבעתיים שמספרם עשוי להגיע ל-20 ויותר. צבע הקרניים הוא ארד–אפרפר בחלק התחתון, והוא מתכהה בהדרגה בחלק העליון לשחרחר או כחלחל. בחלקים הצפוניים והמערביים של הודו הקרניים נוטות להיות ארוכות ומפותלות יותר אצל זכרים. אף על פי שהקרניים כאמור מזוהות אך ורק עם הזכרים, נקבות עשויות לפתח לעיתים רחוקות קרניים.
תיאור ואנטומיה > כסות ומראה חיצוני

הפרווה של האנטילופה ההודית דקה וקצרה בהתאם לבית גידולה הלח. צבע הפרווה משתנה בחדות בין הזכרים לנקבות כדלהלן: אצל נקבות ולעופרים המראה הכללי הוא חום–צהבהב או כתמתם בהיר, עם נטייה להתכהות מעט לאדמדם בגב ובמצח ולהתבהר לצבע חולי בצוואר, בצלעות, בשוקיים ובפנים. בין הגב הכהה לצלעות ישנו פס לא מוגדר בצבע חול חיוור בדומה לצבי גראנט. הפרווה של הזכרים לעומת זאת, מתחילה להתכהות מגיל מסוים לחום שזוף, חום כהה, ולבסוף עד לחום שוקולד או שחור פחם; צבעם של הזכרים הופך לכהה ואפל יותר עם הגיל. גרונן של הנקבות לבנבן לעומת הגרון השחור של הזכרים. למרות ההבדלים הבולטים בצבע, הזכרים והנקבות די זהים במובנים רבים: אצל שניהם המותניים, הגחון, החזה, העכוז והמפשעה בצבע לבן בוהק, ולשניהם יש רצועות שצבען כצבע הגוף אשר נמשכות מהכתפיים עד לברך וחוצות את האזור הלבן. עם זאת, אצל הזכרים הצבע השחור בולט היטב לעומת הלבן בשל הניגודיות שלהם בעוד שאצל הנקבות צבעי החום–חולי והלבן מתמזגים יחסית.
את הזכר ניתן לזהות ממרחקים בשל צבעיו הייחודיים הגורמים לו להיראות כאילו נצבע מחצה שחור ומחצה לבן, בעוד שלנקבה יש הסוואה מעולה בסוואנה ההודית שצבעי פרוותה הפשוטים מתמזגים איתה. נוסף על האמור לעיל, הזכר נבדל מהנקבה בסימוני הפנים הבולטים שלו: בעוד שלנקבה פנים חומות עם עיגולים לבנים דהויים סביב העיניים וכתם לבנבן סביב השפתיים, הזכר מרשים ביופיו בכך שיש לו טבעות לבנות ענקיות סביב העין אשר גולשות מעט לחרטום, ובשילוב עם הפנים השחורות הן נראות כמסיכה טבעית; בנוסף, לזכר יש כתם לבן גדול ובולט סביב הלוע והסנטר, ואוזניו לבנות לחלוטין. תופעות מלניזם ולבקנות, נצפו שתיהן בקרב האנטילופה ההודית בבר, והן מתאפיינות בפרווה שחורה או לבנה לגמרי בהתאמה.
אנטילופה הודית בשלבי התפתחותה
עופר
נקבה בוגרת
זכר מתבגר
זכר בוגר