stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כוכב חמה

| --- | --- |
כוכב־חמה כפי שצולם על ידי הגשושית MESSENGER ב-2008
כוכב־חמה כפי שצולם על ידי הגשושית MESSENGER ב-2008
 כוכב האם
 כוכב אם:  השמש
 מידע כללי
 סוג:  כוכב לכת
 קטגוריה:  כוכב לכת ארצי
 מיקום:  מערכת השמש הפנימית
 תאריך גילוי:  מימי קדם
 על שם:  הרמס, מרקוריוס 
 מאפיינים מסלוליים
 מרחק ממוצע מהשמש:  57,909,176 ק"מ (0.387,098,93 AU)
 אפואפסיד:  69,817,079 ק"מ (0.466,698,35 AU)
 פריאפסיד:  46,001,272 ק"מ (0.307,499,51 AU)
 ציר חצי-ראשי:  57,909,176±1 קילומטר, 0.38709893 יחידה אסטרונומית
 אקסצנטריות:  0.205630
 זמן הקפה:  0.240846 שנים   87.9691 ימים
 מחזור סינודי:  115.8776 ימים
 מהירות מסלולית
  ‑ ממוצעת:  47.36 ק"מ/שנייה
  ‑ מקסימלית:  58.98 ק"מ/שנייה
  ‑ מינימלית:  38.86 ק"מ/שנייה
 נטיית מסלול:  7.00487°
 מאפיינים פיזיים
 רדיוס קו משווה:  1.0 ± 2,439 ק"מ
 ממדים:  4,878 קילומטר
 שטח פנים:  ‎7.5×107‎ קמ"ר
 נפח:  60,830,000,000 קילומטר מעוקב
 מסה:  ‎3.302×1023‎ ק"ג
 צפיפות ממוצעת:  5.427 גרם/סמ"ק
 תאוצת הכובד בקו המשווה:  0.377 ג'י 3.701 מטר/שנייה2
 זמן סיבוב עצמי:  58.6462 ימים
 מהירות סיבוב עצמי:  0.00305055 ק"מ/שנייה (בקו המשווה)
 נטיית ציר הסיבוב:  0.01°
 אלבדו:  0.10-0.12
 בהירות נראית:  1.9 
 מהירות מילוט:  4.435 ק"מ/שנייה
 טמפרטורה מינימלית:  -183.15 °C   90 K
 טמפרטורה מקסימלית:  426.85 °C   700 K
 טמפרטורה ממוצעת:  166.85 °C   440 K
 מאפייני אטמוספירה
 לחץ אטמוספירי:  זניח פסקל
 אשלגן:  31.7%
 סידן:  24.9%
 חמצן אטומי:  9.5%
 ארגון:  7.0%
 הליום:  5.9%
 חמצן מולקולרי:  5.6%
 חנקן:  5.2%
 פחמן דו־חמצני:  3.6%
 מים:  3.4%
 מימן:  3.2%
 
כוכב־חמה (העיגול השחור הקטן שקרוב לאמצע) מטיל צל בעוברו על פני השמש
איור אמן של המסנג'ר וכוכב־חמה ברקע
כוכב־חמה (בלועזית: Mercury, מרקורי) הוא כוכב הלכת הקרוב ביותר לשמש, מרחקו הממוצע מהשמש הוא כ־58,000,000 קילומטרים, שהם כ־0.387 יחידות אסטרונומיות. מבחינת מסתו, הוא כוכב הלכת השמיני והקטן ביותר במערכת השמש, ואין לו ירחים. בממוצע, הוא כוכב הלכת הקרוב ביותר רוב הזמן לכל אחד מכוכבי הלכת האחרים במערכת השמש.
כוכב־חמה קטן בהרבה מכדור הארץ, ודומה בגודלו לירח. קוטרו 4,878 קילומטרים. כוח המשיכה על פניו קטן פי 2.5 מאשר על־פני כדור הארץ. אסטרונומים מעריכים שבמכתשים המצויים בקטבים של כוכב־חמה יש מים בצורה של קרח.
משך היום של כוכב־חמה מושפע במידה רבה מקרבתו לשמש. סחרורו העצמי (יום סידרי) של כוכב־חמה נמשך 58.65 יממות ארץ ומשך הקפתו את השמש (שנה סידרית) 87.97 יממות ארץ - יחס קרוב מאוד ל־2/3. בשל תהודה מסלולית זו יראה צופה על פני מרקורי זריחת שמש יחידה פעם בשנתיים (של מרקורי) - תופעה ייחודית במערכת השמש, שהיום הסולרי ארוך מהשנה. סחרור איטי זה, והיעדר אטמוספירה ממשית לכוכב־חמה יוצרים על פניו הבדלי טמפרטורה גדולים מאוד בין שני צדדיו. בחלקו הפונה לשמש הטמפרטורה שלו מגיעה לכ-430 מעלות צלזיוס ואילו בצידו האחר (שאינו חשוף לאור השמש) היא יורדת עד כ-180 מעלות צלזיוס מתחת לאפס.
נכון ל-2021, הגיעו לכוכב־חמה שלושה רכבי מחקר מכדור הארץ: הגשושית מארינר 10, שביקרה בו מספר פעמים החל משנת 1974, הגשושית מסנג'ר בין השנים 2008–2015, והגשושית בֶּפִּיקולומבו, שביצעה יעף ליד כוכב חמה באוקטובר 2021.
את כוכב־חמה ניתן לראות לעיתים בעין בלתי־מצוידת, אך מכיוון שהוא נותר בסביבת השמש, מקשים דמדומי הערב או הבוקר להבחין בו, זאת לעומת ארבעת כוכבי־הלכת האחרים שהיו ידועים לקדמונים - נוגה, מאדים, צדק ושבתאי.
השם

השם המסורתי של כוכב זה היה פשוט כוכב. השם "כוכב־חמה" מופיע במקורות עתיקים, ואין פירושו שמדובר בכוכב ששמו חמה. בעברית מוזכר כוכב־חמה לראשונה בתלמוד הבבלי, בשמו המקורי "כוכב", בטרם נודעה ההבחנה בין גרמי השמיים השונים - כוכבים וכוכבי־לכת. הוספת המילה "חמה" לשם כוכב־הלכת היא מאוחרת, וכנראה נועדה להדגיש שאינו גרם שמיים רגיל, על־סמך היותו הקרוב ביותר לשמש.[דרוש מקור][מפני ש...]
אפיפניוס, שנולד להורים יהודים באזור בית גוברין בתחילת המאה ה־4 לספירה, תיעד את שמות כוכבי מערכת השמש לפי הפרושים, ולדבריו כוכב חמה נקרא χωχὲβ ὀχομόδ (chocheb ochomod) – המלה הראשונה היא המלה העברית "כוכב", אך משמעות המלה השנייה לא ברורה.
שמו בלועזית הוא מרקורי, על שמו של האל הרומי מרקוריוס. מכיוון שכוכב־חמה מופיע לסירוגין משני צדי השמש, חשבו הקדמונים בטעות שמדובר בשני כוכבים שונים ואף כינו אותו בשני שמות: "הרמס" כשהופיע בערב מצד אחד של השמש, ו"אפולו" כשהופיע בבוקר מצדה השני. בגלגל המזלות מרקורי מזוהה עם מזל תאומים.
יום רביעי נקשר באסטרולוגיה העתיקה בכוכב־חמה ובאל מרקוריוס המזוהה עמו. כתוצאה מכך בשפות רומאניות שמו של יום רביעי נגזר ישירות משמו בלטינית - Dies Mercurii (יום מרקורי), וכך בצרפתית השם הוא Mercredi, באיטלקית Mercoledì ובספרדית Miércoles.
מידע כללי

קרבתו היחסית של כוכב-חמה לשמש ודלילות (יש האומרים היעדר) האטמוספירה, הופכים את התנאים לבלתי־נסבלים לאדם. הטמפרטורה הממוצעת על־פני כוכב־חמה מגיעה ל־C°‏ 179‏ (452 קלווין). בקטבים של כוכב הלכת - פער הטמפרטורות קטן יותר.
אור השמש על פני כוכב־חמה חזק פי 8.9 מאשר על כדור הארץ, ועוצמת הקרינה המגיעה אל פניו היא 9,126.6 וואט למ"ר. פני השטח של כוכב־חמה מכוסים מכתשים בדומה לירח. אחד ממאפייניו הבולטים ביותר של פני כוכב־חמה (ממה שצולם) הוא Caloris Basin, מכתש שקוטרו כ־1,350 ק"מ.
מידע כללי > אטמוספירה

אטמוספירת כוכב־חמה היא דקה מאוד; למעשה, מתנגשות מולקולות גז שבאטמוספירה בפני השטח של כוכב הלכת לעיתים קרובות יותר מאשר שהן מתנגשות אחת בשנייה; לרוב מתייחסים אל כוכב־חמה כחסר אטמוספירה. ה"אטמוספירה" של כוכב־חמה מורכבת  ממגנזיום, מימן, סידן, הליום, אשלגן, נתרן וחמצן. נהוג לכנות אטמוספירה כזו אקסוספירה.
האטומים המרכיבים את האטמוספירה אובדים לחלל ללא הרף, עם אורך חיים ממוצע של כשלוש שעות עבור אטומי האשלגן והסידן (במהלך היום) ורק מחצית מכך בפריהליון. האטמוספירה שאובדת כל העת מתחדשת במספר אמצעים: רוח השמש שנתפשת על ידי השדה המגנטי של כוכב הלכת, אדים הנוצרים על ידי התנגשויות מיקרומטאורים והתאיידות תרמית של קוטבי הקרח.[דרוש מקור] האטמוספירה של כוכב־חמה דלילה מכדי שתוכל להעביר קול ודלילה מכדי שתוכל לפזר גלי אור, ולכן השמים שם ייראו תמיד שחורים.
מידע כללי > הרכב פנימי

לכוכב־חמה ליבת ברזל גדולה באופן יחסי (אף בהשוואה לכדור הארץ). הרכבו של כוכב־חמה הוא בקירוב 70% מתכתי ו־30% סיליקט. הצפיפות הממוצעת 5,430 kg/m3, קטנה במקצת מצפיפות כדור הארץ. מסת כוכב־חמה היא רק 5.5% ממסת כדור־הארץ. ליבת המתכת תופסת 42% מנפחו של כוכב־הלכת (לשם השוואה, ליבת כדור־הארץ תופסת 17% בלבד). את הליבה מקיפה מעטפת שעוביה 600 ק"מ.
מידע כללי > מסלול

מסלולו של כוכב־חמה הוא אליפטי מאוד. בנקודתו הקרובה ביותר אל השמש (פריהליון) הוא מרוחק ממנה רק 46 מיליון קילומטרים ואילו בנקודתו הרחוקה ביותר (אפהליון) הוא מרוחק ממנה 70 מיליון קילומטרים.
בשל קרבת כוכב־חמה לשמש פועל עליו כוח כבידה חזק יחסית ולכן התגלו במסלולו בסוף המאה ה־19 חריגות ממסלולו הצפוי לפי תורת הכבידה של ניוטון. לאחר פיתוח תורת היחסות הכללית אישש אלברט איינשטיין את נכונות התורה על ידי חישוב הסטייה היחסית מהמסלול הניוטוני והשוואתה למסלול הנצפה. התקבלה התאמה מצוינת בין המסלול שחזתה תורת היחסות לבין המסלול שנצפה בפועל.
סחרורו הצירי איטי מאוד: סחרור אחד שלו אורך 58.65 ימי ארץ ואילו מהירות הקפתו את השמש היא גדולה: שנה על פניו שווה באורכה ל־87.97 ימי ארץ. כך יוצא שכוכב־חמה משלים רק 1.5 סחרורים סביב עצמו בזמן הקפתו את השמש, ולכן היממה השמשית בו היא 176 יממות ארץ.
מידע כללי > מגנטוספירה

למרות סחרורו הצירי האיטי, לכוכב־חמה יש מגנטוספירה חזקה באופן יחסי, 1% מחוזק השדה המגנטי הנוצר על ידי כדור הארץ. ייתכן כי שדה מגנטי זה נוצר באופן דומה לזה של כדור הארץ, על ידי דינמו של תנועה חופשית של נוזל הליבה; הערכות עכשוויות רומזות כי ליבת כוכב־חמה אינה חמה מספיק כדי להתיך תערובת ניקל־ברזל, אולם יכול להיות שחומרים עם נקודת היתוך נמוכה יותר, כגפרית, אחראיים לתופעה. כמו כן, אפשרי כי שדהו המגנטי הוא שריד של אפקט דינמו קדום שפסק, והשדה המגנטי "קפא" בחומרים מגנטיים ממוצקים.
מחקר > האסטרונומים הקדמונים

כוכב־חמה היה ידוע לפחות מאז התקופה השומרית (האלף השלישי לפנה"ס). התצפיות המתועדות המפורטות הקדומות ביותר נעשו על ידי הבבלים. לכוכב־חמה ניתנו שני שמות על ידי היוונים הקדמונים, אפולו, כאשר נראה בבקרים והרמס, כאשר נראה בערבים. בסביבות המאה ה־4 לפנה"ס התברר כי שני השמות מתייחסים בעצם לגוף אחד. הרקליטוס אף האמין כי כוכב־חמה ונוגה מקיפים את השמש ולא את כדור הארץ.
מחקר > תצפיות בכוכב־חמה

עקב קרבתו לשמש ניתן לערוך תצפיות בכוכב־חמה רק כאשר הוא נמצא בסביבת מרחק זוויתי (אנ') מרבי מהשמש, על מנת שלא יאבד מתחום הראייה בשל סינוור השמש. לכן ניתן לצפות בו רק לזמן קצר בדמדומי הערב או הבוקר. כמו כן, עקב קרבתו של כוכב־חמה לאופק, גם כשהוא נמצא במרחק זוויתי מקסימלי עובר האור ממנו דרך שכבה עבה ורוטטת של אטמוספירת כדור הארץ ולכן איכות התצפיות נפגמת.
בדומה לנוגה, נראה כוכב־חמה בשלבים דמויי ירח: "מולד" כשהוא בין הארץ לשמש ו"מלא" כשהוא מעבר לשמש והוא אינו נראה בשני המצבים האלו. שלב "חצי הירח" מתרחש כאשר המרחק הזוויתי בין השמש לכוכב־חמה הוא הגדול ביותר – כשהוא במרחק הזוויתי הגדול ביותר מערבה וזורח מוקדם לפני השמש, או כשהוא במרחק הזוויתי הגדול ביותר מזרחה ושוקע מאוחר אחרי השמש, (מרחקו מהשמש נע מ־18.5° בפריהליון ועד 28.3° באפהליון). בשונה מנוגה, כוכב־חמה בהיר ביותר כאשר הוא נראה מכדור הארץ במצב "מקומר" – כלומר בין מצב "חצי מלא" ל"מלא". כוכב־חמה נמצא בין כדור הארץ לשמש כל 116 יום בממוצע, ושהות זו עשויה לנוע מ־111 ימים ל־121 ימים בגלל מסלולו האקסצנטרי.
בשל נטיית מסלולו יחסית למישור המילקה עובר כוכב־חמה על־פני השמש רק אחת ל־7 שנים בממוצע. הפרש השנים בין מעברים סמוכים הוא בין 3 ל־13 שנים.
מחקר > נאס"א

הגשושית הראשונה שביקרה את כוכב־חמה הייתה מארינר 10 של נאס"א, אשר במהלך שלושה יעפים קרובים בשנים 1974 ו־1975, סקרה כ־45% מפניו. מארינר 10 תמרנה בזריזות כדי לצלם חלק מחצי הכדור המואר במהלך כל יעף, חלפה מאחורי כוכב הלכת והמשיכה לצלם את הצד הפונה אל השמש בשעה שהחללית התרחקה. תמונותיה בעלות הרזולוציה הגבוהה ביותר צילמו עצמים שגודלם כק"מ וחצי. כמו ירח כדור־הארץ, פני השטח של כוכב־חמה זרועי צלקות שנוצרו על ידי התנגשויות.
הגשושית MESSENGER שוגרה ב־3 באוגוסט 2004 וביצעה יעף ראשון סביב כוכב־חמה ב־14 בינואר 2008 בו צולמו כ־20% מהכוכב. יעף שני באוקטובר 2008 ויעף נוסף בספטמבר 2009. ביעפים אלו יצולמו מרבית פני השטח שלא מופו על ידי מארינר 10. ב־18 במרץ 2011 נכנסה המסנג'ר למסלול אליפטי סביב כוכב־חמה והחלה בחקר כוכב הלכת במסלול. בדרכה הארוכה למסלול קבוע סביב כוכב־חמה ביצעה המסנג'ר מספר מעברים קרובים לכדור הארץ ולנוגה על מנת לחסוך בכמות הדלק בעת השיגור.
המסנג'ר תוכננה לחקור שש סוגיות עיקריות הקשורות בכוכב הלכת חמה:
סיבת צפיפותו הגבוהה של כוכב־חמה
ההיסטוריה הגאולוגית של כוכב־חמה
מקור השדה המגנטי של כוכב־חמה
מבנה הליבה (אנ') של כוכב־חמה
האם יש קרח בקטבי כוכב־חמה
מה מקור האטמוספירה הדלילה בכוכב־חמה
למסנג'ר מכשור שיאפשר צילום תמונות ברזולוציה גבוהה בהרבה מזה של מארינר 10 ויצולמו שטחים נרחבים יותר. הגשושית גם מצוידת במכשור מגוון יותר כגון ספקטרומטר אשר יברר פיזור חומרים שונים על פני כוכב־חמה, מגנטומטר ומכשור נוסף למדידת מהירות חלקיקים טעונים. שינויים זעירים במסלול הגשושית יאפשרו להסיק מה הוא המבנה הפנימי של כוכב־חמה.
מחקר > משימת בפיקולומבו

סוכנות החלל היפנית JAXA, יחד עם סוכנות החלל האירופית, שיגרו ב־20 באוקטובר 2018 את הגשושית בפיקולומבו שצפויה להיכנס בשלהי דצמבר 2025 למסלול סביב כוכב־חמה, עם שתי מקפות מחקר. באוקטובר 2021 שלחה הגשושית תמונות ראשונות של כוכב חמה, לאחר שביצעה לידו תמרון שתוכנן מראש.
המקפת של סוכנות החלל האירופית, Mercury Planetary Orbiter - MPO, תתנתק מן החללית כאשר זו תגיע לכוכב־חמה והיא תירש את השם בפיקולומבו. בנוסף תתנתק המקפת היפנית MIO, שמשמעותו ביפנית "ניווט בטוח". החלק שנשאר מבפיקולומבו המקורית ישמש כתחנת ממסר עבור שתי המקפות.
שתי המקפות תחקורנה במקביל את השדה המגנטי של חמה, וכן בנפרד את פני השטח באמצעות מגוון מצלמות וכלים אחרים. הנתונים עשויים לעזור להבין את ההיסטוריה הגאולוגית של כוכב־חמה.
השם של החללית ושל המשימה בכלל, נקראים על שמו של ג'וזפה ("בפי") קולומבו (אנ'), שהציע לראשונה לבצע טיסות מעבר של חלליות ליד כוכבי לכת כדי להאיץ את מהירותן.
אותה שיטה תביא את החללית לביצוע תמרונים אליפטיים סביב לכדור הארץ (פעם אחת), וסביב לנוגה (פעמיים). בשלב מסוים יופעל מנוע היינון אשר יאט את החללית, עד לכניסה למסלול סביב לכוכב־חמה, לאחר שישה תמרונים אליפטיים.
מחקר > Parker Solar Probe

כחלק ממסלולה אל עבר השמש, תבצע הגשושית Parker Solar Probe, אשר שוגרה ב־12 באוגוסט 2018, מספר יעפים סביב כוכב־חמה.
ביאורים

↑  כוכבי הלכת נעים סביב השמש והמרחק בין כל זוג כוכבי לכת משתנה עם תנועתם. אם מגדירים את המרחק בין שני כוכבי לכת כמרחק בנקודת הזמן שבה הם קרובים ביותר זה לזה, אזי כוכב הלכת הקרוב ביותר לכוכב חמה ולכדור הארץ הוא נגה. בהתאם, על פי נאס"א, "נגה הוא... כוכב הלכת השכן הקרוב ביותר לכדור הארץ". לפי הגדרה זו המרחק בין שני כוכבי לכת הוא בערך ההפרש בין המרחקים של כל אחד מכוכבי הלכת מהשמש, או ההפרש בין הרדיוסים של מסלוליהם הכבידתיים. לפי שיטה זו כוכב חמה אינו כוכב הלכת הקרוב ביותר לאף אחד מכוכבי הלכת האחרים. אולם, כאשר מחשבים מרחק ממוצע לאורך זמן, תמונה זו משתנה. המודל שלפיו "כוכב חמה הוא כוכב הלכת הקרוב ביותר, בממוצע, לכל אחד משבעת כוכבי הלכת האחרים במערכת השמש" מניח כי המסלולים הכבידתיים של כוכבי הלכת הם מעגליים, קונצנטריים, ונמצאים על אותו מישור. המרחק הממוצע בין עצם שנע על מעגל C1 ברדיוס R1 לבין עצם שנע על מעגל C2 ברדיוס R2, מחושב כמרחק הממוצע בין נקודה על מעגל אחד לכל אחת מהנקודות על המעגל השני.
הערות שוליים

↑  Venus Facts, NASA
↑  See table in Stockman et al., "Venus is not Earth’s closest neighbor", Physics Today, March 12 2019
↑  Tom Stockman, Gabriel Monroe, and Samuel Cordner, "Venus is not Earth’s closest neighbor, Physics Today, March 12, 2019
↑   Mercury is the closest planet to all seven other planets, סרטון בערוץ "Tomment Section", באתר יוטיוב
↑  Archinal, B.A., Acton, C.H., A’Hearn, M.F. et al., Report of the IAU Working Group on Cartographic Coordinates and Rotational Elements: 2015, Celestial Mechanics and Dynamical Astronomy 130, 2018-02-23, עמ' 22 doi: 10.1007/s10569-017-9805-5
↑  Planetary Physical Parameters, JPL’s Solar System Dynamics
↑  אתר נאס"א, קרח על כוכב־חמה, 16 באפריל 2015 (באנגלית)
1 2  Robert R. Stieglitz, The Hebrew Names of the Seven Planets, Journal of Near Eastern Studies 40, 1981, עמ' 136
↑  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף קנ"ו, עמוד א'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף קנ"ו, עמוד א'
↑  אפיפניוס מסלמיס, פנריון, 15.2
↑  דיו קסיוס ספר 37 פרק 19
↑  רמי יושובייב, "שלג" מברזל עוזר לכוכב־חמה לשמור על השדה המגנטי, אתר הידען, 11 במאי 2008
↑  BepiColombo: Europe's mission to Mercury returns first pictures, BBC news
↑  מסלול משימת Parker Solar Probe אתר המשימה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565662005171  BNE: XX453718  BnF: cb12115380b (data)  GND: 4169460-0  LCCN: sh85083791  LNB: 000275345  NDL: 00571620  NKC: ph218875  NSK: 000525718  VIAF: 247235523   WorldCat (עם VIAF): 247235523 
השוואת גדלים בין גרמי שמים (בכל תמונה מימין לשמאל):

1. כדור הארץ > נוגה > מאדים > כוכב חמה

2. צדק > שבתאי > אורנוס > נפטון > כדור הארץ

3. סיריוס > השמש > פרוקסימה קנטאורי > צדק

4. אלדברן > ארקטורוס > פולוקס > סיריוס

5. ביטלג'וז > אנטארס > ריג'ל > אלדברן

6. UY במגן > NML בברבור > VY בכלב גדול > ביטלג'וז
לואיזה מילר

| --- | --- |

 מידע כללי
 מלחין:  ג'וזפה ורדי
 לבריתן:  סלבטורה קמאראנו 
 מבוסס על:  מזימה ואהבה 
 סוגה:  אופרה 
 שפה:  איטלקית
 מספר מערכות:  3
 מקום התרחשות העלילה:  גרמניה
 תפקידים
 הרוזן ולטר (בס)  רודולפו (טנור) - בן הרוזן  הדוכסית מאוסטהיים (מצו סופרן) - אחיינית של ולטר  ווּרְם (בס) - משרת של ולטר  מילר (בריטון)  - חייל משוחרר  לואיזה (סופרן) - בת של מילר  לורה (מצו סופרן) - בת כפר  איכר (טנור)  מקהלות - כפריים, בני לוויה של הדוכסית, חיילים
 
לואיזה מילר (Luisa Miller), היא אופרה בשלוש מערכות מאת המלחין ג'וזפה ורדי ללברית של סלבטורה קמאראנו. האופרה מבוססת על מחזה מאת פרידריך שילר בשם "מזימה ואהבה" (גרמנית: Kabale und Liebe). הופעת הבכורה של האופרה הייתה בתיאטרון סן קרלו בנאפולי ב-8 בדצמבר 1849. אופרה זו מסווגת כאופרה מוקדמת של ורדי.
תקציר העלילה > מערכה ראשונה

אנשי הכפר נאספים סביב ביתה של לואיזה ביום הולדתה, על מנת לחגוג עמה. לואיזה שאוהבת את קרלו, מחפשת אותו בין הנאספים, אך לא מוצאת אותו. מילר, אביה של לואיזה מודאג מקרלו, מאחר שהוא זר בכפר. קרלו מופיע, והשניים שרים דואט ומביעים את אהבתם זה לזה. בהישמע קול הפעמון, נכנסים החוגגים לכנסייה. וורם שראה את המתרחש בין "קרלו" ללואיזה, נכנס בזעם ודורש ממילר את ידה של לואיזה, בטענה כי הוא כבר ביקש את ידה לפני שנה. מילר מסרב, בטענה כי התנאי להסכמתו הוא שלואיזה תאהב אותו (אריה: Sacra la scelta è d'un consorte, בחירת חתן היא מעשה קדוש). בעקבות תשובה זו, מגלה וורם למילר כי "קרלו" הוא בעצם רודולפו, בנו של הרוזן ולטר. מילר מביע את כעסו ודאגתו (Ah fu giusto il mio sospetto, הה, חשדותיי התאמתו!).
וורם מספר לרוזן כי רודולפו אוהב את לואיזה. הרוזן מתרגז ושולח את וורם להביא את רודולפו לפניו. הרוזן מביע את תסכולו (Il mio sangue la vita darei, הכל מאיר לי פנים, ורק הבן שלי מסב לי אכזבה). כשרודולפו מגיע, מודיע לו הרוזן כי הוא צריך לבקש את ידה של הדוכסית, בת דודתו. הדוכסית נכנסת, וכאשר נמצאים הם לבד מספר לה רודולפו כי הוא אוהב אחרת בתקווה שתבין לליבו, אך באהבתה אליו היא לא מסוגלת להבין (דואט: Deh! la parola amara perdona al labbro mio, סלח לשפתי על המילים המרות).
מילר חושף בפני לואיזה את זהותו האמיתית של רודולפו. רודולפו מגיע מתוודה על שקריו, אך אומר כי אהבתו ללואיזה אמיתית היא. הוא כורע ברך לפניהם ונשבע כי ישא את לואיזה לאשה. הרוזן נכנס, ומצוה לאסור את מילר ולואיזה. רודולפו מנסה למנוע ממנו לעשות כן ומאיים לגלות לכל את הסוד על הדרך בה נתמנה אביו לרוזן. הרוזן מורה לשחרר את לואיזה.
תקציר העלילה > מערכה שנייה

כפריים באים לספר ללואיזה שאביה מובל בשלשלאות על ידי חיילי הרוזן. וורם נכנס ומאשר כי אביה מובל לגרדום, אך מציע לה להצילו בתמורה למכתב שתכתוב בו היא מצהירה על אהבתה לוורם, וכי פיתתה את רודולפו לשווא. נקרעת בין אהבתה לרודולפו לבין הרצון להציל את אביה (Tu puniscimi, O Signore, הענש אותי, הו אלוהים) כותבת את המכתב. וורם מזהיר אותה כי במידה ותישאל, עליה להצהיר כי כתבה את המכתב מרצונה החופשי. לואיזה מקללת את וורם (A brani, a brani, o perfido, הו, נבזה בוגדני) ושואלת את נפשה למות.
וורם וולטר נזכרים בדרך בה צברו את כוחם, כאשר רצחו את בן דודו של ולטר ופרסמו ששודדים רצחו אותו. ולטר מספר לוורם כי רודולפו יודע כי הם הרוצחים האמיתיים. השניים יודעים כי אם לא יפעלו יחד, סופם קרב (דואט:L'alto retaggio non ho bramato). הדוכסית נכנסת והם מציגים בפניה את המכתב, הם מכניסים את לואיזה לאשר את דברי המכתב לדוכסית.
רודולפו מקבל את המכתב משליח שנשלח על ידי וורם, אך מספר לו כי לואיזה שלחה אותו בסתר לוורם, אך הוא בחר להביא אותו לרודולפו. רודולפו קורא את המכתב, ושולח לקרוא לוורם. רודולפו שר על הימים היפים שהיו לו עם לואיזה ומבכה את בגידתה (אריה: Quando le sere al placido). וורם נכנס, ורודולפו מזמין אותו לדו-קרב. בניסיון להימנע מהדו-קרב, יורה וורם באוויר ומחיש למקום את חיילי המשמר ואת הרוזן. הרוזן מציע לרודולפו לנקום בלואיזה באמצעות נישואין עם הדוכסית. רודולפו מסכים ביאושו (L'ara ol' avella apprestami, הכינו את הקבר או את המזבח).
תקציר העלילה > מערכה שלישית

חברותיה של לואיזה מודאגות בשל מצבה הנפשי המעורער והתנגדותה לאכול דבר מה. היא מביעה את רצונה למות. אביה חוזר מהשבי, והם מתחבקים בהתרגשות. לואיזה מוסרת למילר מכתב ומבקשת ממנו למסור אותו לנמען. מילר קורא את המכתב ומוצא כי הוא ממוען לרודולפו, בו לואיזה מספרת לו כי הם הופרדו על ידי מזימה. לואיזה מבקשת שימתין לה במקום בו הרשע אינו שולט. מילר נבעת, ומשכנע את לואיזה לא להתאבד, ולו רק בשבילו. היא מסכימה והם מחליטים לברוח בבוקר מהאזור. מילר הולך לישון, לואיזה מתפללת. רודולפו נכנס, ומוזג רעל לתוך קנקן שעל השולחן. הוא שואל את לואיזה אם היא כתבה את המכתב, כשהיא עונה בחיוב, הוא שותה מהמים המורעלים ונותן לה לשתות. רודולפו מספר ללואיזה ששניהם עומדים למות, כאשר היא רואה שאין לה מה להפסיד, היא מספרת הכל לרודולפו, שמתחרט על מעשה ההתאבדות/רצח. מילר מתעורר ומרגיע את ביתו שמתה בין זרועותיו. הרוזן ווורם נכנסים, רודולפו הורג את וורם בפגיון ומכריז שיהא זה עונשו, ויהא המוות שלו עצמו עונשו של הרוזן, ומתמוטט ומת.
הבחירות לכנסת השמונה עשרה

פילוח תוצאות הבחירות בדיאגרמת עוגה. מקרא (בסדר כיוון השעון): בגוונים הכחולים – מפלגות הימין, בגוונים האפורים – המפלגות החרדיות, בגוונים הסגולים – מפלגות המרכז, בגוונים האדומים – מפלגות השמאל, ובחום המפלגות הערביות.
הבחירות לכנסת השמונה עשרה התקיימו ב-10 בפברואר 2009, ט"ז בשבט ה'תשס"ט, ותוצאות הבחירות קבעו את הרכב הסיעות בכנסת השמונה עשרה. הבחירות הוקדמו בכשנה ו-8 חודשים ממועדן המקורי.
במקור, הבחירות היו אמורות להיערך ב-26 באוקטובר 2010 (י"ח בחשוון ה'תשע"א), אך עקב התפטרותו של אהוד אולמרט מראשות הממשלה וכישלון המגעים להרכבת ממשלה חדשה, הן הוקדמו. הייתה זו הפעם השנייה בתולדות מדינת ישראל שבה ראש הממשלה המכהן לא היה מועמד מפלגתו לראשות הממשלה לאחר הבחירות, כאשר הפעם הקודמת הייתה בבחירות לכנסת התשיעית ב-1977.
קדימה בראשות ציפי לבני קיבלה בבחירות 28 מושבים בכנסת והייתה לסיעה הגדולה בכנסת. גוש הימין יחד עם המפלגות הדתיות התחזק משמעותית ועלה לכדי 65 ח"כים כשבראשו הליכוד עם 27 מושבים. כמו כן התבררה קריסה קשה של השמאל: מפלגת העבודה עם 13 מושבים ומרצ עם 3 מושבים בלבד. מפלגתו של אביגדור ליברמן ישראל ביתנו עלתה לכדי הסיעה השלישית בכנסת עם 15 מושבים ואילו הסיעות החרדיות נחלשו מעט עם 11 מושבים לש"ס ו-5 מושבים ליהדות התורה. מפלגת הגמלאים, שזכתה בבחירות הקודמות ל-7 מושבים, לא עברה את אחוז החסימה. בערב יום הבחירות, עם פרסום המדגמים, נאמו בנימין נתניהו וציפי לבני וטענו שניהם לניצחון. אולם, כעשרה ימים לאחר הבחירות הטיל הנשיא שמעון פרס את מלאכת הרכבת הממשלה על בנימין נתניהו, שעליו המליצו 65 חברי כנסת, לעומת 28 בלבד (חברי קדימה) שהמליצו על ציפי לבני, וזאת לאחר שמפלגות העבודה, מרצ והמפלגות הערביות החליטו שלא להמליץ על אף אחד מחברי הכנסת. ב-31 במרץ 2009 הושבעה ממשלת ישראל ה-32 בראשות בנימין נתניהו, שהורכבה מקואליציה שכללה את סיעות הליכוד, ישראל ביתנו, מפלגת העבודה, ש"ס, הבית היהודי ויהדות התורה.
רקע > השפעת מלחמת לבנון השנייה

מלחמת לבנון השנייה שהתקבלה בציבור ככישלון הביאה לחוסר יציבות מהותית של הממשלה לאורך מרבית תקופת כהונתה. דו"ח הביניים של ועדת וינוגרד הביא את אהוד ברק, שהתמודד באותה עת על ראשות מפלגת העבודה, להצהיר כי יפרוש לאחר הדו"ח הסופי וכן לקריאות של מרבית שרי קדימה להתפטרות של אולמרט. אמנם ברק לא מילא אחר התחייבות הבחירות ולא פרש לאחר הדו"ח הסופי ואף שרי קדימה לא פרשו מהממשלה, אולם הצהרות אלו הקשו על פעולת הממשלה לאורך תקופת כהונתה והגדילו את יכולת המפלגות הקטנות להגיע להישגים המנוגדים לכוונת המפלגות הגדולות (למשל הקמת משרד הדתות מחדש עקב דרישת ש"ס).
רקע > חקירות ראש הממשלה

במהלך כהונתו כראש ממשלה היה אולמרט נתון למספר חקירות פליליות ומספר גופים ואנשים כעמותת אומ"ץ והחשב הכללי ירון זליכה האשימו אותו בשחיתות.
ב-16 בינואר 2007 הודיע משרד המשפטים כי תיפתח חקירה פלילית נגד ראש הממשלה אולמרט בחשד שהיה מעורב בהליכי הפרטת בנק לאומי בעת שכיהן כשר האוצר. אולמרט הכחיש כל קשר לאירוע או להתערבות במכרז ולבסוף קבעה המשטרה בנובמבר 2007 כי אין בידה תשתית ראייתית מספקת כדי להעמידו לדין.
ב-24 בספטמבר 2007 הודיע היועץ המשפטי לממשלה מני מזוז על פתיחת חקירה פלילית שנייה כנגד אולמרט, בפרשת הבית ברחוב כרמיה, בחשד שהוא קיבל הנחה משמעותית ברכישת דירה, בתמורה לזירוז אישורי בנייה חריגים בעיריית ירושלים. לשכתו של אולמרט הכחישה גם את החשד הזה. כשלושה שבועות לאחר מכן, ב-14 באוקטובר 2007, הורה מזוז על פתיחת חקירה פלילית נוספת כנגד אולמרט העוסקת בחשד כי במסגרת תפקידו כשר התעשייה והמסחר, פעל "בניגוד עניינים ובדרך פסולה" כשהתערב בהחלטות במרכז ההשקעות של המשרד בנוגע לפרויקטים שיוצגו על ידי מקורבו, עו"ד אורי מסר, וכן בחשד כי אולמרט כמו גם מנכ"ל משרדו רענן דינור, מינו שורה של חברי מרכז ליכוד ברשות לעסקים קטנים, ממניעים פוליטיים.
במאי 2008 נחקר אולמרט בפרשת מעטפות הכסף – חשד לקבלת כספים שלא כדין, בסכום של מאות אלפי דולרים, בעת שכיהן כראש עיריית ירושלים וכשר התמ"ת, מאיש העסקים והנדבן משה טלנסקי. אולמרט הכחיש את החשדות נגדו.
רקע > הבקיעים בקואליציה

בסוף חודש מאי, לאחר עדותו של טלנסקי, קרא שר הביטחון ברק במסיבת עיתונאים לאולמרט "לנתק עצמו מהניהול השוטף של הממשלה". ברק לא הציב אולטימטום, אך הבהיר כי אם קדימה לא תפעל להחלפת אולמרט בהקדם, תפעל מפלגתו להקדמת הבחירות. עוד באותו היום הגישו חברי הכנסת איתן כבל, אופיר פינס, שלי יחימוביץ' ודני יתום הצעת חוק לפיזור הכנסת, שהצטרפה לזו שהציע סילבן שלום. במקביל, הודיעה מועצת חכמי התורה בנשיאותו של הרב עובדיה יוסף כי תתמוך בהצעת החוק לפיזור הכנסת אם לא יתקבלו דרישות ש"ס באשר להעלאת קצבאות הילדים. מספר שעות לפני ההצבעה בקריאה טרומית הושג הסכם בין קדימה לעבודה לפיו העבודה תמשוך את הצעתה לפיזור הכנסת ואילו קדימה תתחייב לקיים בחירות מקדימות לבחירת יושב ראש המפלגה עד ל-25 בספטמבר. חודש לאחר מכן קבעה מועצת קדימה כי הבחירות המקדימות ייערכו באמצע חודש ספטמבר.
ב-21 ביולי התקבלו ברוב רגיל, לראשונה בכנסת זו, שלוש הצעות אי אמון בממשלה. מפלה זו הייתה מורלית בלבד, שכן לפי חוק יסוד: הממשלה יש צורך ברוב של 61 חברי כנסת על מנת להפיל את הממשלה. ב-30 ביולי המשיכה הקואליציה לנחול מפלות, כשהאופוזיציה הצליחה להעביר בקריאה ראשונה חוקים בעלות תקציבית גבוהה. ראש הממשלה אולמרט צוטט כאומר ”זה נורא, ככה אי אפשר לנהל מדינה”. עוד באותו ערב הודיע אולמרט במסיבת עיתונאים שכינס במעונו בירושלים כי אינו מתכוון להתמודד בבחירות לראשות מפלגת השלטון, בהן אמור להיבחר חבר המפלגה שירכיב את הממשלה הבאה.
רקע > הניסיון להרכיב ממשלה חדשה > התפטרות אולמרט ובחירת יו"ר קדימה

בבחירות שהתקיימו ב-17 בספטמבר התמודדו שרת החוץ ציפי לבני, שר הפנים מאיר שטרית, שר התחבורה שאול מופז והשר לביטחון פנים אבי דיכטר. לבני ניצחה בבחירות בפער של 431 קולות בלבד (43.1% לעומת 42% למופז). במסיבת עיתונאים שכינס למחרת יום הבחירות הודיע מופז כי ברצונו לקחת פסק-זמן מהפוליטיקה.
ב-21 בספטמבר הגיש אולמרט את התפטרותו מתפקיד ראש הממשלה במשכן נשיאי ישראל, לנשיא המדינה דאז שמעון פרס. מיד לאחר הגשת מכתב ההתפטרות החל סבב פגישות המלצה בין הנשיא לנציגי הסיעות בכנסת, בסיומו הטיל הנשיא על לבני להרכיב את הממשלה הבאה. ללבני ניתנו 28 ימים להרכבת הממשלה, אך מכיוון שבתום 28 ימים לא הצליחה לבני להרכיב ממשלה, העניק לה הנשיא 14 ימים נוספים להשלמת המלאכה.