גאווה (להט"ב)
היסטוריה > מחאה וגאווה

ב-28 ביוני 1969 התרחשו מהומות סטונוול, בגריניץ' וילג' בניו יורק. הייתה זו סדרת עימותים ספונטניים אלימים כלפי משטרת העיר ניו יורק, במחאה על הומופוביה, טרנספוביה ואלימות קבועה ומתמשכת מצידה, כלפי הומואים וטרנסג'נדרים. הבר "סטונוול אין" (Stonewall Inn) נחשב מקום "לא ראוי", אליו נהגו להגיע בעיקר טרנסקסואליות, שנחשבו כנחותות גם בקרב הומוסקסואלים. פשיטה של המשטרה הובילה לפרוץ מהומות אלימות נגד השוטרים. מהומות סטונוול מהוות נקודת ציון בתולדות המאבק לזכויות להט"ב, בארצות הברית ובעולם כולו. המהומות מציינות סיומה של תקופה בה קיבלו לסביות, הומוסקסואלים, ביסקסואלים וטרנסג'נדרים את עמדת הממסד והחברה שראתה בהם פרטים עם בעיה אישית, שיש להתבייש בה. זו גם הייתה הפעם הראשונה שהם התקוממו באופן מאורגן כנגד התעמרות שלטונית על רקע נטייה מינית וזהות מגדרית. על אף שמחאה זו לא היו המחאה הראשונה של הלהט"ב בארצות הברית, היא נחשבת כיום כאירוע המכונן של הקהילה הגאה בארצות הברית וכאחד האירועים החשובים ביותר בהיסטוריה של הלהט"ב בעולם.
שנה לאחר המהומות, ב-28 ביוני 1970 ארגנה הפעילה הביסקסואלית ברנדה האוורד את מצעד הגאווה הראשון בניו יורק. מצעדים דומים נערכו באותו זמן גם בשיקגו ובסן פרנסיסקו. ברחבי ערי ארצות הברית ומערב אירופה התרבו מצעדי גאווה לזכר מהומות סטונוול, שנהפכו עם הזמן לאחד המנהגים הקבועים המזוהים ביותר כיום עם תנועות הגאווה. הקהילה המשיכה להתגבש כתוצאה ישירה של תקופת השחרור המיני שליוותה את דור ילדי הפרחים.
הפעיל הלהטב"י פרנק קמני הבין את השינוי היסודי שנגרם עקב מהומות סטונוול. בהפגנות שהשתתף בהכנתם ונערכו חמש שנים קודם לכן בוושינגטון, המסר של המפגינים היה שהם נראים כמו כל אדם אחר, והם יכולים לעבוד בממשלה. באותן הפגנות השתתפו רק 10 אנשים והתקשרות התעלמה מהם. לדבריו עד למהומות סטוול היו 50–60 קבוצות של להטב"ים ברחבי ארצות הברית, שנה לאחר מכן היו לפחות 1,500 קבוצות, שנתיים לאחר מכן היו 2,500 קבוצות.
עוד פעילות גאווה בולטת הייתה יציאה מהארון - חשיפה עצמית של הזהות המינית או המגדרית בפני אנשים אחרים, במיוחד מול משפחה וחברים קרובים. בשנת 1978 נדונה בקליפורניה יוזמת בריגס, שמטרתה הייתה למנוע מהומואים, לסביות, וכל מי שתומך בזכויות להט"ב מלעסוק בהוראה בבתי הספר הציבוריים במדינה.
זה היה הניסיון הראשון מסוגו להגביל זכויות הומואים ולסביות בארצות הברית. הפעילים החברתיים קרייג גוון, ביל קראוזה, הארווי מילק, האנק וילסון וטום אימאנו על מנת להביא לביטול היוזמה. הם תמכו בסלוגן "!Come out! Come out! Wherever you are" (בתרגום חופשי: "צא! צא! היכן שלא תהיה!") הלקוח משיר של פרנק סינטרה ומהווה פרפרזה ליציאה מהארון. במסגרת הקמפיין שזכה לשם "קמפיין מס' 6", עברו פעילים חברתיים הומואים ולסביות מדלת לדלת במחוזות מגוריהם ועסקו בהסברה אודות הנזק החברתי, לטענתם, שיוזמה זו עלולה לגרום.
במצעדי הגאווה בקיץ 1978 בלוס אנג'לס ובסן פרנסיסקו, השתתפו מאות אלפי אנשים. המארגנים ביקשו מהמשתתפים לשאת שלטים ובהם עיירות המוצא שלהם, ולהציגן למצלמות, כדי להראות כמה רחוק אנשים נדדו כדי להגיע למחוז קסטרו שהיה "מקום מפלט" לאנשי הקהילה הגאה. הארווי מילק נשא במצעד את אחד הנאומים המפורסמים ביותר שלו:
ביום זכרון זה למהומות סטונוול, אני מבקש מאחי ומאחיותי הגאים להתחייב למאבק. עבור עצמם, עבור חירותם ועבור ארצם...לא נזכה בזכויות שלנו אם נשב בשקט בארונות שלנו.. אנחנו יוצאים החוצה כדי להילחם בשקרים, במיתוסים, בעיוותים. אנחנו יוצאים החוצה כדי לספר את האמיתות על הגאים, מפני שאני עייף מהקונספירציה של השתיקה, ולכן אני הולך לדבר על זה. ואני רוצה שאתם תדברו על זה. אתם חייבים לצאת. צאו החוצה אל הוריכם, אל קרובי המשפחה שלכם.
הקמפיין הביא ליציאה מהארון של להט"בים רבים, אשר סיפרו על נטייתם המינים למשפחותיהם, חבריהם וקולגות שלהם. רבים יזמו נאומים במרכזים חברתיים והכנסיות אליהן הם משתייכים ופנו בכתב לעורכי העיתונים המקומיים. מטרת הקמפיין הייתה להראות לציבור כי הומואים ולסביות הם חלק אינטגרלי מהחברה, וכי באוכלוסייה זו נכללים גם מכרים שלהם שעלולים להיפגע מהיוזמה.
פעילות הגאווה הובילה למחאות שונות ולהכרה הולכת ומתרחבת בזכויות להט"ב. אחת הפעולות הנודעות ביותר כנגד סיווג הומוסקסואליות כמחלה נפשית הייתה בשנת 1979 כאשר התעוררו בשוודיה מחאות סביב הסיווג, במסגרת המחאות אקטיביסטים צבאו על המשרדים הראשיים של הוועד המנהל הלאומי לבריאות ורווחה במדינה ודרשו לבטלו. כמה חודשים מאוחר יותר הפכה שוודיה למדינה הראשונה בעולם שהסירה את ההומוסקסואליות מרשימת מחלות הנפש. בשנת 1989 הייתה דנמרק למדינה הראשונה באירופה (ובעולם) שאפשרה אופציית זוגיות רשומה לזוגות חד-מיניים, ובכך השוותה את זכויותיהם האזרחיות לאלה של זוגות נשואים.