stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דימום מוחי תוך-חדרי
בפגים

סוג דימום זה נפוץ במיוחד בפגים, בדגש על אלה שנולדו במשקל נמוך. ההשערה היא כי הדימום נגרם כתוצאה משינויים בזילוח לתוך המבנים התאיים העדינים שנמצאים במוח המתפתח, כלי דם עדינים הנעלמים בסביבות השבוע ה-34 להריון. חוסר זרימת הדם גורם למוות תאי וכפועל יוצא לשבירה של דפנות כלי דם ולדימום. דימום זה מהווה סימן לפציעה שכבר התרחשה, ואף עלול לגרום לפציעה נוספת. רוב הדימומים התוך-חדריים מתרחשים במהלך 72 השעות הראשונות שלאחר הלידה. שימוש ב-ECMO מעלה את הסיכון לדימום מוחי בפגים.
ישנם ארבעה סוגים של דימום תוך-חדרי:
דרגה אחת - דימום המוגבל ל-germinal matrix, האזור שבין החדר לרקמת המוח.
דרגה שנייה - דימום המתרחש בתוך חדרי המוח, אך הם אינם מוגדלים.
דרגה שלישית - דימום לתוך חדרי המוח והגדלה שלהם.
דרגה רביעית - דימום לתוך רקמת המוח.
דרגה אחת ושתיים הן הנפוצות ביותר, ולעיתים קרובות הן חולפות ללא סיבוכים. דרגה שלישית ורביעית הם מקרים קשים הרבה יותר שעלולים להסתיים בנזק לטווח רחוק למוחו של התינוק. לאחר דימום בדרגות אלו, עלולים להיווצר קרישים שחוסמים את הזרם של הנוזל הצרברוספינלי, מה שמעלה את כמותם במוח ועלול להוביל להידרוצפלוס. במקרים כאלה קיים סיכון רב לפגיעה התפתחותית והפג לכשיגדל יצרך להיות במעקב של מכון התפתחותי.
בפגים > טיפול

הטיפול כולל בעיקר טיפול תומך הכולל מעקב אחר סימנים חיוניים, מתן נוזלים ועירויי דם בעת הצורך. בנוסף, ייתכן ויתנו לפג מתן תרופות משתנות, טיפול סטרואידי (צלסטון) וניקור מותני במידה ונוצר הידרוצפלוס.
במקרים רבים יחלוף הדימום לאחר כמה שבועות והממצא נעלם.
במבוגרים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
דיוקנאות של וינסנט ואן גוך

דיוקן עצמי ללא זקן, 1889 (F525). הדיוקן בממדים של 31X40 סנטימטר, והוא ככל הנראה האחרון שואן גוך יצר. הדיוקן ניתן לאימו של הצייר כמתנת יום הולדתה.
הדיוקנאות של וינסנט ואן גוך הם דיוקנאות עצמיים שהצייר ההולנדי וינסנט ואן גוך יצר במהלך הקריירה שלו כאמן. ואן גוך יצר עשרות דיוקנאות במרוצת השנים, והם היוו חלק משמעותי מסגנונו האמנותי. בנוסף, קיימים דיוקנאות של ואן גוך שאמנים אחרים יצרו, וכן דיוקנאות שאין ודאות לכך שהצייר הוא זה שיצר אותם. ואן גוך נהג לצייר את עצמו בהביטו במראה, ולכן בדיוקנאות מופיע הצד השמאלי שלו ולא הצד הימני כפי שניתן לחשוב.
אודות הדיוקנאות

דיוקן עצמי עם כובע כהה (F208a) נחשב לאחד הדיוקנאות הראשונים שואן גוך צייר. הדיוקן התגלה יחסית מאוחר באוסף המשפחתי, והוא הוצג לראשונה רק בשנת 1945. הדעות חלוקות לגבי תאריך יצירת הדיוקן; יש הסבורים כי הדיוקן נעשה באנטוורפן בשנת 1886, ואחרים טוענים שהדיוקן נעשה באביב של אותה שנה בפריז. מבחינת דמיון ליצירותיו הקודמות שהושפעו מהנאו-אימפרסיוניזם, ייתכן כי עשיית הדיוקן דווקא קרתה בסתיו של אותה שנה. מבדיקת קרני רנטגן נחשף שעל בסיס הדיוקן מופיעה דמות עירומה. מכיוון שסטודנטים באנטוורפן לא ציירו בהתבסס על דוגמנים בעירום, ניתן למקם את מקום היצירה בפריז. אין שום יצירת אמנות אחרת של הצייר שמשלימה או שמתייחסת לדיוקן, ולכן ישנם מומחים שטוענים כי דיוקן זה לא נעשה על ידי ואן גוך. עקב מצבו הכלכלי שמנע ממנו לשכור את שירותיהם של דוגמנים לציור, הדיוקנאות העצמיים של ואן גוך היו חשובים לו מאוד. העוני השפיע על מצבו הבריאותי, וחלק משיניו החלו לנשור. לכן, הצייר החליט לגדל שפם כדי להסתיר זאת. בדיוקן הזה הוא לבש בגדים עירוניים כדי להדגיש את היותו במעמד הביניים ולבסס את עצמו כצייר קונבנציונלי.
הדעות חלוקות מי מבין הדיוקנאות (דיוקן עצמי של ואן גוך (F627)‏ או דיוקן עצמי ללא זקן (F525)) הוא האחרון שואן גוך יצר. דיוקן עצמי של ואן גוך ניתן לאחיו של ואן גוך. דיוקן עצמי ללא זקן ניתן לאימו של הצייר כמתנה ליום הולדתה. ככל הנראה הדיוקן הזה נעשה מיד לאחר גילוח, ויש הטוענים מיד לאחר תקרית חיתוך האוזן כפי שניתן לראות בדיוקנאות שלאחר האירוע, כגון דיוקן עצמי עם אוזן חבושה (F527). ניתן לראות את הדיוקן ללא זקן גם בתוך ציור אחר של ואן גוך, חדר שינה בארל, שנמצא במוזיאון ד'אורסה. הדיוקן הוא אחד מהיצירות שנמכרו במחיר הגבוה ביותר. הוא נמכר בסכום של 71.5 מיליון דולר בניו יורק בשנת 1998. בזמנו, זאת הייתה היצירה השלישית הכי נמכרת בכל הזמנים בהתאם לאינפלציה.
בגרמניה הנאצית יצירותיו של ואן גוך נחשבו כאמנות מנוונת. חלק מאותן יצירות הושמדו, כולל דיוקן עצמי של ואן גוך בצבעי שחור-לבן שניתן כמתנה לפול גוגן.
אודות הדיוקנאות > פריז, 1886

שני דיוקנאות עצמיים, פרטים נוספים וסקיצות, 1886, מוזיאון ואן גוך שבאמסטרדם (F1378r)
דיוקן עצמי עם כובע כהה וחצובה, 1886, מוזיאון ואן גוך שבאמסטרדם (F181)
דיוקן עצמי עם מקטרת, 1886, מוזיאון ואן גוך שבאמסטרדם (F208)
דיוקן עצמי עם מקטרת, 1886, מוזיאון ואן גוך שבאמסטרדם (F180)
דיוקן עצמי עם כובע כהה, 1886, מוזיאון ואן גוך שבאמסטרדם (F208a)
דיוקן עצמי בסתיו, 1886, קאנסטמוזיאון דאן האג, האג (F187v)
דיוקן עצמי בחורף, 1887/1886, מוזיאון וודסוורת' אזניום לאמנות שבהרטפורד (F268)
דיוקן עצמי בחורף, 1887/1886, מוזיאון ואן גוך שבאמסטרדם (F269v)
דיוקן עצמי בחורף, 1887/1886, מוזיאון ואן גוך שבאמסטרדם (F267)
דיוקן עצמי בחורף, 1887/1886, מוזיאון קרולר-מילר שבאוטרלו (F380)
דיוקן עצמי, 1887, רייקסמוזיאום שבאמסטרדם (F295)
אודות הדיוקנאות > פריז, 1887

דיוקן עצמי עם מקטרת וכוס, 1887, מוזיאון ואן גוך שבאמסטרדם (F263a)
דיוקן עצמי עם כובע אפור, מרץ/אפריל 1887, מוזיאון ואן גוך שבאמסטרדם (F296)
דיוקן עצמי עם כובע אפור, אביב 1887, מכון האמנות של שיקגו (F345)
דיוקן עצמי עם כובע קש, קיץ 1887, מוזיאון ואן גוך שבאמסטרדם (F469)
דיוקן עצמי עם כובע קש (במבט הופכי), 1887, מוזיאון ואן גוך שבאמסטרדם (F61v)
דיוקן עצמי עם כובע קש, קיץ 1887, מכון האמנות של דטרויט (F526)
דיוקן עצמי עם כובע קש, 1887, מוזיאון המטרופוליטן לאמנות שבניו יורק (F365v)
דיוקן עצמי עם כובע קש ומקטרת (במבט הופכי), 1887, מוזיאון ואן גוך שבאמסטרדם (F179v)
דיוקן עצמי, קיץ 1887, מוזיאון ואן גוך שבאמסטרדם (F356)
דיוקן עצמי, קיץ 1887, מוזיאון ואן גוך שבאמסטרדם (F77v)
דיוקן עצמי, קיץ 1887, מוזיאון ואן גוך שבאמסטרדם (F109v)
דיוקן עצמי, סתיו 1887, מוזיאון ד'אורסה שבפריז (F320)
דיוקן עצמי עם הדפס יפני, דצמבר 1887, המוזיאון לאומנות בבזל (F319)
דיוקן עצמי עם כובע אפור, חורף 1887/1888, מוזיאון ואן גוך שבאמסטרדם (F344)
דיוקן עצמי, 1887-1888 (F1672a)
דיוקן עצמי, 1887-1888, קרן על שם בורהל שבציריך (F366)
דיוקן עצמי כצייר, דצמבר 1887-פברואר 1888, מוזיאון ואן גוך שבאמסטרדם (F522)
אודות הדיוקנאות > ארל

דיוקן עצמי עם מקטרת וכובע קש, קיץ 1888, מוזיאון ואן גוך שבאמסטרדם (F524)
דיוקן עצמי עבור פול גוגן, ספטמבר 1888, מוזיאון פוג שבקיימברידג' (F476)
דיוקן עצמי עבור צ'ארלס לאבאל, נובמבר/דצמבר 1888, אוסף פרטי (F501)
דיוקן עצמי עם אוזן חבושה, ינואר 1889, אוסף פרטי (F529)
דיוקן עצמי עם אוזן חבושה, ינואר 1889, גלריית קורטיולד שבלונדון (F527)
צייר בדרכו לעבודה, אוגוסט 1888 (F448). נהרס בשריפה במהלך מלחמת העולם השנייה.
אודות הדיוקנאות > סן רמי

כל הדיוקנאות שנוצרו בסן רמי מציגים את צידו השמאלי של פניו של האמן, וזאת כדי להסתיר את אוזנו הפצועה.
דיוקן עצמי, אוגוסט 1889, הגלריה הלאומית לאמנות שבוושינגטון די. סי. (F626, JH1770)
דיוקן עצמי, אוגוסט 1889, מוזיאון ד'אורסה שבפריז (F627)
דיוקן עצמי ללא זקן, סוף אוגוסט 1889, אוסף פרטי (F525)
אודות הדיוקנאות > אובר-סור-אואז

ככל הידוע, ואן גוך לא יצר בתקופה הזו שום דיוקן עצמי. באובר-סור-אואז הצייר שהה מספר שבועות עד למותו ביולי 1890.
זיופים

ג'ייקוב בארט דה לה פייל היה עורך של "Catalogue raisonné", מגזין שהציג יצירות אמנות שונות. הוא הודה כי היה נוהג להעלות למגזין גם ציורים עם מקורות לא ידועים. בשנת 1930, הוא החליט להימנע מהכנסת כ-30 ציורים למגזין לאחר שמלכתחילה הם היו אמורים להיכנס. במשך השנים הוא לא הכניס למעלה ממאה ציורים, כולל דיוקנאות של וינסנט ואן גוך וציורי החמניות. ב-1970, העורכים של המגזין טענו כי רוב הדיוקנאות של וינסנט ואן גוך שנשלחו באותן שנים היו מזויפים. למשל, "Selfportrait 'a l'éstampe japonais'" (בעברית: דיוקן עצמי עם הדפס יפני) שהיה מוצג בלוס אנג'לס נכנס בסופו של דבר למגזין אף על פי שהעורכים לא אישרו את האותנטיות שלו.‏ "Selfportrait, 'à l'oreille mutilée'" (בעברית: דיוקן עצמי עם מום באוזן) נרכש על ידי הגלריה לאמנות של אוסלו בשנת 1910, ומומחים רבים טענו כי מדובר בזיוף. בינואר 2020, פורסם מחקר שאישר את האותנטיות של הדיוקן, ונקבע שהוא נעשה בעת שהותו של ואן גוך בבית החולים. מכיוון שואן גוך צייר את עצמו דרך המראה, אז צד ימין של פניו הוא המוצג ביצירה בעוד שפציעתו נמצאת באוזן שמאל.
דיוקנאות של ואן גוך שנוצרו על ידי אמנים אחרים

ג'ון ראסל, וינסנט ואן גוך, 1886, מוזיאון ואן גוך שבאמסטרדם
אנרי דה טולוז-לוטרק, דיוקנו של וינסנט ואן גוך, ספטמבר 1887, מוזיאון ואן גוך שבאמסטרדם
פול גוגן, צייר החמניות, 1888, מוזיאון ואן גוך שבאמסטרדם
צילומים

תמונה של תיאו ואן גוך מגיל 13, 1866
תמונה של וינסנט ואן גוך מגיל 19, 1873
תמונה של וינסנט ואן גוך מ-1886 שצולמה על ידי ויקטור מוריס (קוויבק). התמונה התגלתה בשנות ה-90 במאה ה-20, וישנם חילוקי דעות לגבי אמיתותה.
ראו גם

מכירות הציורים היקרות ביותר
דיוקן עצמי עם אוזן חבושה
דיוקן עצמי של ואן גוך (1889)
דיוקן עצמי ללא זקן
הערות שוליים

↑  Pickvance (1986), 131.
↑  Hendriks, Tilborgh 2011 pp. 271-3.
↑  Dorn 2005 pp. 19, 21.
↑  Walther 2000, p. 74.
↑  "To Theo van Gogh. Saint-Rémy-de-Provence, Saturday, 28 September 1889", incent van Gogh: The Letters (באנגלית)
↑  "To Theo van Gogh. Saint-Rémy-de-Provence, Thursday, 5 and Friday, 6 September 1889.", incent van Gogh: The Letters (באנגלית)
↑  De la Faille 1970, nos. CHK.
↑  De la Faille 1970, no. 476a.
↑  https://www.at5.nl/artikelen/199553/onderzoekers-concluderen-over-betwijfeld-schilderij-dit-is-toch-echt-een-van-gogh
↑  https://www.theguardian.com/world/2004/feb/24/arts.highereducation
| וינסנט ואן גוך |
| --- | --- | --- |
| יצירותיו | אגוסטינה סגטורי יושבת בקפה דו טמבורין • אוכלי תפוחי האדמה • אירוסים • בית החולים בארל • בית העירייה באובר • ברושים • גולגולת עם סיגריה בוערת • גן בית הכומר בנונן • גשר לנגלואה בארל • דיוקנו של ד"ר גאשה • דיוקנו של פר טנגי • דיוקן אמו של האמן • דיוקן עצמי ללא זקן • דיוקן עצמי עם אוזן חבושה • דיוקן עצמי של ואן גוך • דיוקנאות של וינסנט ואן גוך • דיוקנה של מאדאם ז'ינו • דרך ברושים וכוכב • דרך ליד ארל • הבית הלבן לעת לילה • הבית הצהוב • הזואווי • הרועה (על פי מילה) • זיכרון הגן באטן • חדר שינה בארל • החמניות • הכיסא של ואן גוך • הכנסייה באובר • הכרם האדום • לה מוסמה • ליל כוכבים • ליל כוכבים מעל הרון • מרפסת בית הקפה בלילה • משפחת רולין • נוף מושלג • נוף עם כרכרה ורכבת • נופי פריז מחדרו של וינסנט ברו לפיק • סמטת אליסקאמפס • סרטן על גבו • עגלה ופר שחור • על סף הנצח • עצי זית •  פרחי פרג • פריחות שקד • קפה הלילה • שדה חיטה עם ברושים • שדה חיטה עם עורבים • שדה חיטה עם עפרוני • שורשי עץ • שני סרטנים |  |
| סרטים | תאווה לחיים (1956) • חלומות (1990) • וינסנט ותיאו (1990) • לאהוב את וינסנט  (2017) • ואן גוך: בשערי הנצח (2018) |  |
| ראו גם | תאו ואן גוך • מוזיאון ואן גוך • מוזיאון ד'אורסה |  |
דיוקן עצמי עם מום באוזן, כנראה מ-1889, הגלריה לאמנות של אוסלו (F528)
דן ערבות

אין תמונה חופשית
דן ערבות (Dan Aravot) הוא מנתח לב-חזה ופרופסור לכירורגיה. הקים וניהל את יחידת השתלות לב ואת מחלקת ניתוחי לב במרכז רפואי כרמל (2003–2013). ערבות מנהל מערך ניתוחי לב וחזה בבילינסון, (הכוללת את היחידה לניתוחי לב בילדים בשניידר ואת היחידה לניתוחי לב במרכז רפואי קפלן) (משנת 2013).
ראשית דרכו הרפואית

ערבות למד בבית ספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים והתמחה בניתוחי לב במרכז הרפואי איכילוב.
בהמשך עבר לעבוד בבית החולים "הרפילד" ב-לונדון אצל מנתח הלב פרופסור מגדי יעקוב.
לאחר ארבע שנים עבר לאוניברסיטת קיימברידג', שם ניהל את יחידת השתלות הלב-ריאות.
ניתוחי חזה בישראל

בשנת 1992 שב לישראל והקים את היחידה להשתלות לב וריאות במסגרת המחלקה לניתוחי לב וחזה בבילינסון תחת מנהלה דאז, פרופ' ברנרדו וידנה.
בשנת 2002 מונה ערבות למנהל המחלקה לניתוחי לב וחזה במרכז הרפואי כרמל. בשנת 2007 נחשב ערבות לשיאן השכר במשק, במגזר הציבורי.
משנת 2013 ערבות מכהן כמנהל המערך לניתוחי לב וחזה בבילינסון, וכולל תחתיו גם את היחידה לניתוחי לב בילדים במרכז שניידר והיחידה לניתוחי לב בבית החולים קפלן ברחובות.
בשנת 1995 הוענק לערבות "אות המופת" לרופא על פועלו על ידי שר המשפטים דאז פרופ' דוד ליבאי.
בשנים 2004–2006 כיהן ערבות כנשיא החברה האירופית להשתלות לב-ריאות.
בשנים 2007–2010 כיהן ערבות כיו"ר האיגוד הישראלי לניתוחי חזה.
ממחקריו ומעבודתו הקלינית

רשימה חלקית של מחקריו:
ערבות השתתף ביחד עם פרופ' ג'ון וולוורק במחקר באוניברסיטת קיימברידג' שהביא את יכולת לבצע השתלות לב מחזירים טרנסגנים לאדם (1991).
ערבות פיתח את "שיטת דומינו" יחד עפ פרופ' מגדי יעקוב, ובשנת 1988 ניתחו את הניתוח הראשון בעולם בשיטה זו.
השתלת הלב המלאכותי החיצוני הראשון בישראל, ביחד עם פרופ' ברנארדו וידנה (1994)
השתלת לב מלאכותי פנימי כתחליף קבוע ללב האדם, לראשונה בישראל
ביצוע השתלת הלב-ריאות הראשונה המוצלחת בישראל בילד חולה סיסטיק פיברוזיס יחד עם פרופ' וידנה (1995)
ביצוע השתלת הלב המלאכותי הפנימי המושתל כולו בתוך בית החזה כתחליף קבוע ללב האדם (2006)
ביצוע השתלת הלב המלאכותי הזעיר והמתקדם כיום בעולם בחולה בן 75 (2010).
מספריו

ניתוח מעקפים - כל מה שרצית לשאול את מנתח הלב שלך!, הוצאת פרולוג (2005)
לקריאה נוספת

פרופ' דן ערבות מנהל המחלקה לכירורגית לב בבית החולים בלינסון כללית 100, (אנגלית) 2 בינואר 2013.
הערות שוליים

↑  רוני לינדר-גנץ, שיאן השכר במגזר הציבורי: פרופ' דן ערבות מבי"ח כרמל עם עלות שכר חודשי ברוטו של 84,733 ש', באתר TheMarker‏, 21 בינואר 2009
1 2  פרופ' דן ערבות מונה למנהל המערך לניתוחי לב וחזה בבילינסון, מרכז רפואי רבין - בתי החולים בילינסון והשרון, 8 בינואר 2013
דימיטר מיכאילוב

ד"ר דימיטר מיכאילוב (בבולגרית: Димитър Михайлов, נולד ב-10 באוגוסט 1961, סופיה, הרפובליקה העממית של בולגריה) הוא דיפלומט בולגרי המכהן מ-2019 כשגריר בולגריה בירדן. בין השנים 2013–2018 כיהן כשגריר בולגריה בישראל.
ביוגרפיה

מיכאילוב נולד בסופיה בירת בולגריה. ב-1988 רכש תואר מוסמך אוניברסיטה בספרות ערבית באוניברסיטת דמשק וב-2004 השלים דוקטורט במזרחנות באוניברסיטת סופיה. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בהיסטוריה של ראשית האסלאם. ב-1992 הצטרף לשירות החוץ הבולגרי. הוא הועסק במגוון תפקידים בשגרירויות בולגריה בלוב, בכווית, ובוושינגטון די. סי. בארצות הברית. בין השנים 2011–2012 כיהן כשגריר בולגריה בסוריה, בין השנים 2013–2018 כיהן כשגריר בולגריה בישראל, ומ-2019 מכהן כשגריר בולגריה בירדן.
מיכאילוב שולט בעברית, בערבית, ברוסית ובאנגלית בנוסף לבולגרית. כתב מונוגרפיות ומאמרים רבים העוסקים במזרח התיכון. הוא נשוי ואב לשתי בנות.
הערות שוליים

↑  Ambassador Dimitar Mihaylov, Spoke at a Joint Meeting of Three Rotary Clubs, באתר rc-si.org (באנגלית).
↑  President Peres receives the credentials of five new ambassadors to Israel, באתר משרד החוץ הישראלי (באנגלית).
↑  דימיטר מיכאילוב, באתר משרד החוץ של בולגריה (באנגלית).
דן אדוארד גארבי

דן אדוארד גארבי (באנגלית: Dan Edward Garvey;‏ 19 ביוני 1886 –  5 בפברואר 1974) היה איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי מאריזונה, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמזכיר המדינה העשירי של אריזונה בממשלו של המושל סידני פרסטון אוסבורן בשנים 1942–1948, ולאחר פטירתו של זה האחרון בעת כהונתו, כיהן כמושל אריזונה השמיני עד 1951. הוא היה הראשון מבין רבים שהושבע כמושל מתוקף תפקידו כמזכיר המדינה.
ראשית חייו

דן אדוארד גארבי נולד בוויקסבורג, מיסיסיפי. הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון סנט אלויסיוס ועבד בחברת קו הרכבת המרכזי של אילינוי. ב-1909 הוא עבר לטריטוריית אריזונה כדי לעבוד כמנהל חשבונות עבור חברת הרכבת רנדולף, שמאוחר יותר התמזגה עם חברת סאות'רן פסיפיק. בהמשך הוא נכנס לעסקי המכוניות, אך אלו כשלו במהלך השפל הגדול.
קריירה פוליטית

ב-1931 החל גארבי לעבוד במשרד גזבר מחוז פימה. ב-1935 הוא היה לגזבר המחוז וב-1938 לגזבר העיר טוסון. במהלך שני העשרים הבאים החל גארבי להיות ידוע ברחבי אריזונה כמשרת ציבור מסור. ב-1940 הוא עבר לפיניקס, שם הוא החל לעבוד כעוזר מזכיר המדינה הארי מ. מור. עם מותו של מור ב-1942 מונה גארבי להחליפו על ידי המושל סידני פרסטון אוסבורן, שבעצמו היה מזכיר המדינה הראשון של אריזונה במהלך רובו של העשור השני של המאה ה-20. לתפקיד זה נבחר גארבי בהמשך בזכות עצמו, ב-1944 וב-1946.
מושל אריזונה

ב-25 במאי 1948 נפטר המושל אוסבורן, שתחתיו כיהן גארבי כמזכיר המדינה. על פי חוקת אריזונה, מזכיר המדינה הוא הראשון בסדר הירושה לתפקיד המושל במקרה שבו כהונתו נפסקת טרם זמנה. באותו סתיו נבחר גארבי כמושל אריזונה התשיעי בזכות עצמו מטעם המפלגה הדמוקרטית, אף על פי שזכה ב-28 אחוזים בלבד בבחירות המקדימות של המפלגה. הוא משל על אריזונה במהלך אחת מתקופות הצמיחה המשמעותיות של המדינה בשנים 1948–1951.
רוב רובם של המגיעים החדשים לאריזונה באותה התקופה היו רפובליקנים, והמדינה הפכה לדו-מפלגתית בפעם הראשונה. בבחירות המקדימות של הדמוקרטים ב-1950 נוצח גראבי על ידי מבקרת המדינה אנה פרומילר כאשר קיבל 22.55 אחוזים מהקולות מול 29.24 מהקולות שהצביעו לפרומילר.
שנותיו האחרונות

בתום כהונתו כמושל מונה גרבי כמנהלן של אריזונה עבור מנהל השיקום הפיננסי הפדרלי. ב-1955 מינה אותו המושל ארנסט מקפרלנד לתפקיד מבקר החשבונות של המדינה, תפקיד שמוגדר בחוקת המדינה שאחראי על ביקורת החשבונות ואישור הדוחות הכספיים של סוכנויות הממשל. ב-1968 בוטל תפקיד זה בעקבות משאל עם, וב-1969 פרש גארבי מתפקידו.
דן אדוארד גארבי נפטר בטוסון ב-5 בפברואר 1974. הוא נטמן בבית הקברות אברגרין שבעיר.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 1, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 55.
הערות שוליים

↑  "Our Campaigns - AZ Governor - .November 02, 1948"
↑  "Our Campaigns - AZ Governor - D Primary Race - September 07, 1948".
↑  "Our Campaigns - AZ Governor - D Primary Race - September 12, 1950".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1190296519  LCCN: n93034916  SNAC: w6zp4dd8  VIAF: 31205901   WorldCat (עם VIAF): 31205901
האגודה הישראלית לסוכרת

סמליל האגודה
האגודה הישראלית לסוכרת (א.י.ל.) נוסדה בשנת 1954 במטרה לשפר את רווחתם לבריאותם של חולי הסוכרת, לקדם מחקר רפואי על המחלה ולקיים פעילות למניעתה.
אודות

האגודה הוקמה בשנת 1954, על ידי ארבעה מייסדים: ד"ר לודביג נלקן, ד"ר הרמן וולפסון, ד"ר לבני ופרופ' א.מ. כהן. כיום באגודה כ-12,000 חברים, בהם רופאים, אחיות ומומחים שונים.
האגודה מספקת שירותים שונים בהם מידע רפואי וכללי דרך אתר האינטרנט של האגודה והפורומים בו ומוציאה לאור את ביטאון א.י.ל. כארבע פעמים בשנה. האגודה מפעילה קו טלפוני חם לייעוץ. האגודה יוזמת מפגשים וכנסים מקצועיים. מפעילה ניידת לאיתור מוקדם של סוכרת וקורסים שונים לבעלי מקצוע ולחולי סוכרת.
האגודה חברה באגודה הבינלאומית לסוכרת ובפורום האירופאי והעולמי של האגודות לסוכרת. יו"ר האגודה הוא פרופ' מרדכי רביד.
מטרות האגודה

פיתוח המחקר המדעי במטרה להביא לשיפור איכות הטיפול
הדרכת הצוות הרפואי, הפרא-רפואי (סיעוד, דיאטה) ושאר נציגי הסקציה המדעית בסוכרת ובסיבוכיה
הדרכת הסוכרתיים להיות חלק מהצוות המטפל ולקחת אחריות על בריאותם
הקמת סניפים ברחבי הארץ כדי לאפשר, שירות קרוב לבית
הקמת א.י.ל. צעיר עבור ילדים וצעירים מגיל 0 עד 25
חינוך לבריאות חולים סוכרתיים באמצעות פרסום, הרצאות, ימי בריאות, הדרכה וקבוצות תמיכה
הפקת פרסומים מדעיים לסקציה המדעית
הענקת מלגות מחקר
עידוד יצרני ויבואני מזון ואביזרי עזר לייבא ולייצר מוצרים מותאמים לצורכי הסוכרתיים שיוכרו באמצעות "תו-האגודה"
ראו גם

האגודה לסוכרת נעורים
האגודה הישראלית למדע העשבים הרעים

האגודה הישראלית למדע העשבים הרעים (באנגלית: Weed Science Society of Israel) היא ארגון המאגד בתוכו את העוסקים במדע העשבים הרעים בישראל. האגודה הוקמה בשנת 1964 במטרה להגביר את המודעות אצל החקלאים, המוסדות וקובעי המדיניות לצורך בחיפוש אמצעים יעילים להדברת עשבים רעים, בעלות נמוכה, תוך פגיעה אקולוגית מינימלית והקטנת הנוכחות של שאריות קוטלי עשבים בתוצרת החקלאית. בוועד המנהל של האגודה חברים, נציגי חברות לייצור ושיווק חומרי הדברה, נציגי הקק"ל, נציגי החקלאים ונציגי המחקר. נשיא האגודה הראשון היה ד"ר גדעון כהן. משנת 2007 ועד 2010 מכהן בתפקיד ד"ר חנן איזנברג.
רקע

עשבים רעים היוו מאז ומתמיד מטרד לאדם ולחקלאות, והחקלאים חיפשו ומחפשים, דרכים שונות כיצד להיפטר מהם. העשבים הרעים  עלולים לצמצם יבולים חקלאים, לחסום נתיבי מים, ליצור חומר דליק ולגרום להתפשטות שרפות, לשבש בתי גידול טבעיים של צמחים ובעלי חיים, ולפגוע בנוף.
הפתרון של ניכוש העשבים באמצעים ידניים או מכניים הוא יקר, לא יעיל וגוזל זמן רב. באפריקה, למשל, "מבזבזים" החקלאים 80% מזמנם על עקירת העשבים השוטים מהשדות. השימוש בקוטלי עשבים, לעומת זאת, יוצר בעיות אקולוגיות קשות, כגון: פיתוח עמידות של עשבים כנגד חומרי ההדברה, פגיעה קשה בדגה ובעלי חיים עד הבאתם לכדי סכנת הכחדה וכן סיכונם של הניזונים מהתוצרת החקלאית הנושאת שאריות של רעלים.
למחקר העוסק בהדברת העשבייה חסרים משאבים, והרשויות השונות המטפלות בנושאים אלו לא מעבירות תקציבים לקידום הנושא. לכן, בשנת 1964 התארגנה קבוצת אנשים מעובדי השירותים להגנת הצומח ולביקורת במשרד החקלאות ופיתוח הכפר, בראשותו של ד"ר גדעון כהן, והקימה את "האגודה הישראלית למדע העשבים הרעים", במטרה להגביר את המודעות לנושא בקרב החקלאים, הרשויות וכלל האוכלוסייה.
פעולות האגודה

האגודה מקיימת מעת לעת כנסים, סיורים ופגישות מדעיות, קושרת קשרים עם איגודים מדעיים אחרים בישראל, ומשתתפת בכנסים של אגודות דומות בארצות אחרות, וכן של האגודה הבינלאומית למדע העשבים הרעים שהוקמה בשנת 1976.
האגודה עורכת תערוכות בנושאים בה היא עוסקת, מוציאה לאור ומפרסמת פרסומים מדעיים.
האגודה מפרסמת כתב עת בשם עלי עשב, היוצא לאור מפעם לפעם, בעריכת ד"ר ישעיהו קליפלד.
הערות שוליים

↑  "אֲרוּרָה הָאֲדָמָה בַּעֲבוּרֶךָ בְּעִצָּבוֹן תֹּאכֲלֶנָּה כֹּל יְמֵי חַיֶּיךָ. וְקוֹץ וְדַרְדַּר תַּצְמִיחַ לָךְ..." (ספר בראשית, פרק ג', פסוקים י"ז–י"ח).
↑  ציטוט מפיו של חתן פרס ישראל בחקלאות, פרופ' יונתן גרסל, במגזין המושבות.(הקישור אינו פעיל, 23.12.2019)
↑  אתר האגודה הבינלאומית.
↑  על פי הכתוב בשירת האזינו: "כִּשְׂעִירִם עֲלֵי-דֶשֶׁא, וְכִרְבִיבִים עֲלֵי-עֵשֶׂב" (ספר דברים, פרק ל"ב, פסוק ב').
↑  עלי עשב(הקישור אינו פעיל, 23.12.2019)
הארי המזוהם: כוח המגנום

| --- | --- |
 בימוי:  טד פוסט
 הופק בידי:  רוברט דליי 
 תסריט:  ג'ון מיליוס ומייקל צ'ימינו
 עריכה:  פריס ובסטר 
 שחקנים ראשיים:  קלינט איסטווד האל הולברוק דייוויד סול
 מוזיקה:  לאלו שיפרין
 צילום:  פרנק סטנלי 
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  Malpaso Productions 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  25 בדצמבר 1973
 משך הקרנה:  124 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פעולה, מותחן פשע 
 הכנסות:  $39,768,000
 הכנסות באתר מוג'ו:   magnumforce
 דף הסרט ב־IMDb
 
הארי המזוהם: כוח המגנום (ידוע גם כ"הארי המזוהם חוזר"; באנגלית: Magnum Force) הוא סרט המשך לסרט "הארי המזוהם" שהופק ב-1973 בכיכובו של קלינט איסטווד.
עלילה

הסרט מתחיל במשפט שנערך לאיש צווארון לבן שמואשם באישומים חמורים. למרות מחאת הציבור הקוראים להאשמתו, האיש יוצא בעונש פעוט ואף חוזר לסורו כאשר הוא נפגש שוב עם שותפיו ועוזריו בכדי לתכנן את המשך פעילותו, כאשר שוטר תנועה עוצר את הרכב בצד. השוטר, שהקהל הצופה אינו מודע לזהותו, יורה בכל יושבי הרכב ובורח על אופנועו. זוהי תחילתה של שרשרת רציחות של פושעים על ידי אותו שוטר לכאורה במטרה לקחת את החוק לידיים.
הארי מקבל שותף חדש  ממוצא אפרו-אמריקאי. במהלך הסרט הארי מתיידד עם שותפו, פוגש בחבורת שוטרים צעירים שהצטרפו למשטרה לאחרונה ומתאמנים במטווח המשטרתי שהארי נוהג לפקוד כדי להתאמן על כישורי הירי המצוינים שלו. הוא מדבר עם שכנתו מהבניין בו הוא גר שעד מהרה הופכת לבת זוגו, זאת בזמן ששרשרת הרציחות ממשיכה.
השוטר כמעט נתפס על ידי חוליית משקיפים משטרתית אך מצליח להטעות אותם, לאחר שהוא יורה בשוטר. השוטר שנורה הוא חבר של הארי שרצה שהמשטרה תוכל לטפל בפושעים באלימות ממש כשם שהפושעים לא מפחדים להשתמש באלימות כנגד המשטרה (הארי חשד בו בהתחלה). הארי שומע את שם השוטר שהטעה את החוליה המשקיפה וטען "שהגיע לשם ראשון" ועולה בו חשד. במהלך תחרות המטווח השנתית שהמשטרה עורכת, הארי, האלוף הבלתי מעורער, מקבל אתגר בדמות אותו שוטר, שמצליח להשיג תוצאה דומה לשלו. הם עורכים תחרות מכריעה שבה הארי מפסיד לאחר שהוא יורה בבובת קרטון של שוטר.
בעקבות השתלשלות המקרים, הארי מתחיל להבין מה מתרחש ומי עומד מאחורי הרציחות. דבריו של הארי לא מעניינים את מפקד המשטרה, והוא שולח אותו לעקוב אחרי פושע שרצח מספר אנשים, חרף מחאתו של הארי הטוען שאין קשר בין הרציחות לאדם זה. למרות זאת, הוא מבקש שישלח איתו גם את השוטרים החדשים בטענה שהם היורים הטובים ביותר במחוז. במקום בו אמור להיערך המעצר מתפתח קרב יריות שבסופו נהרג החשוד וכל שותפיו. המפקד נוזף בהארי, אך הוא נשאר במשטרה.
הארי נוסע לביתו ובדרך פוגש את בת זוגו וקובע איתה שתבוא לביתו. בחניה פוגש הארי בשלושת השוטרים החדשים שנשארו, שמודים בפניו על כך שהם אלו שאחראים לשרשרת הרציחות ומזהירים אותו שלא יעשה כלום או שאחרת יטפלו גם בו. הם עוזבים את החניה והארי עולה לדירתו, אך בשנייה האחרונה נופל לו האסימון והוא מציל את בת זוגו ממוות בטוח, זאת לאחר שהבין כי בתיבת הדואר שלו טמונה פצצה שתופעל בשנייה שתיפתח. הוא מנטרל את הפצצה ומנסה להזהיר את שותפו ללא הצלחה והשותף מת. הארי מתקשר למפקד המשטרה ומודיע לו על הפצצה. המפקד בא ואחרי שהוא רואה את הפצצה הוא נוסע עם הארי.
במהלך הנסיעה המפקד מאיים על הארי באקדחו ומנטרל אותו, ומספר לו שהוא זה שעומד מאחורי שרשרת הרציחות, והוא זה שהחליט ביחד עם השוטרים האחרים לקחת את החוק לידיים, ומכיוון שהארי מפריע להם הם ייפטרו ממנו. אחד השוטרים עוקב אחרי המכונית של הארי, ומתחיל מרדף שבמהלכו הארי זורק את המפקד מהמכונית לאחר מאבק. המרדף ממשיך והארי מצליח להערים על השוטר ודורס אותו. שני השוטרים הנותרים דולקים אחריו, והארי בורח לסיפון אונייה בנמל, שם הוא אורב להם ומצליח להרוג אחד ולברוח החוצה, תוך כדי שהוא מערים על השוטר השני וגורם לו לטבוע בים. המפקד של הארי חוזר ומאיים עליו שוב, לוקח את מכוניתו ואומר לו שאף אחד לא יאמין לו ושהוא הולך להאשים אותו ברציחות. הארי הספיק לגרום לפצצה לפעול שוב, וכשהמפקד נוסע הוא לא מבחין בכך ובעצם מפוצץ את המכונית - הארי עוזב את הנמל ובכך הסרט נגמר.