stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הענישה בהלכה
המלך

בתורה ובמשפט עברי, כמעט ואין דינים של משפט פלילי, ולא קבועים עונשים על עבירות פליליות, שאינן בדיני ממונות. כמו כן, כמעט ואין עונשים קלים על עבירות קלות. קושי נוסף להרשיע בדין הפלילי הוא הצורך בראיות חזקות מאוד ובצירוף נסיבות נדיר, כגון שני עדים והתראה. את החוסר הזה משלים משפט המלך, שרשאי להעניש גם במקרים שבהם בית דין לא יוכל לחייב. כך כותב הרמב"ם:
וכל אלו הרצחנים וכיוצא בהן שאינן מחוייבין מיתת בית דין. אם רצה מלך ישראל להרגם בדין המלכות ותקנת העולם הרשות בידו. וכן אם ראו בית דין להרגם בהוראת שעה. אם היתה השעה צריכה לכך יש להם רשות כפי מה שיראו.
לדעת הרב ד"ר עדו רכניץ, המטרה של החוסר בדינים ברורים בתורה על זה, היא בגלל שהתורה עוסקת בענישה דאונטולוגית, גמול על המעשה עצמו, ולא בענישה תכליתית לצורך יצירת הרתעה וניהול מדינה, שזה כבר תפקידו של המלך.
היחס בין ענישה בידי שמים לענישה בידי אדם

רוב החטאים שמוטל עליהם אחד משני העונשים בידי שמים (כרת או מיתה בידי שמים) הם חטאים שכמו כן מוטל עליהם מיתת בית דין או עונש מלקות. בתורה ניתן ביטוי מפורש ליחס בין העונשים בנוגע לנותן מזרעו למולך, שמוטל עליו הן עונש סקילה בידי אדם וכן עונש כרת בידי שמים:
אִישׁ אִישׁ מִבְּנֵי יִשְׂרָאֵל וּמִן הַגֵּר הַגָּר בְּיִשְׂרָאֵל אֲשֶׁר יִתֵּן מִזַּרְעוֹ לַמֹּלֶךְ – מוֹת יוּמָת, עַם הָאָרֶץ יִרְגְּמֻהוּ בָאָבֶן... וְאִם הַעְלֵם יַעְלִימוּ עַם הָאָרֶץ אֶת עֵינֵיהֶם מִן הָאִישׁ הַהוּא בְּתִתּוֹ מִזַּרְעוֹ לַמֹּלֶךְ לְבִלְתִּי הָמִית אֹתוֹ – וְשַׂמְתִּי אֲנִי אֶת פָּנַי בָּאִישׁ הַהוּא וּבְמִשְׁפַּחְתּו, וְהִכְרַתִּי אֹתוֹ וְאֵת כָּל הַזֹּנִים אַחֲרָיו לִזְנוֹת אַחֲרֵי הַמֹּלֶךְ מִקֶּרֶב עַמָּם
כלומר, ברירת המחדל הראשונית היא עונש הסקילה בידי אדם, ואילו עונש הכרת בידי שמים היא ברירת המחדל שמתבצעת כאשר הענישה בידי אדם לא התבצעה. התורה מתייחסת לעונש הכרת כמתייחס למקרה שבו עונש המוות בידי אדם לא התבצע בגלל "העלמת עין" ציבורית ממעשי החוטא. בספרות ההלכה מרבים להתייחס למקרה נוסף שבו יש מניעה משפטית לבצע את עונש המוות בידי אדם, בגלל העדר עדים או התראה כנדרש, ואז בגלל חוסר היכולת להעניש בידי אדם, מתבצעת הענישה בידי שמים.
על פי חז"ל, לא רק עונש מוות בידי אדם הוא תחליף למוות בידי שמים, אלא כמו כן ביצוע עונש מלקות, בחטאים שבהם הוא מוטל, מבטל את העונש בידי שמים אם הוא מוטל על אותו חטא:כל חייבי כריתות שלקו – נפטרו ידי כריתתם.
ראו גם

ענישה
עונש מוות ביהדות
תשלומים
דינא דמלכותא דינא
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף ט"ו, עמוד א'.
↑  Ephrain Kanarvogel, Capital Punishment, בתוך: Norman Roth, Medieval Jewish Civilization: An Encyclopedia. Routledge, 2014. עמ' 135.
↑  משנה, מסכת מכות, פרק א', משנה י'.
↑  ספר דברים, פרק י"ז, פסוק ה'
↑  ספר דברים, פרק י"ג, פסוק י"א
↑  ספר דברים, פרק כ"ב, פסוק כ"א
↑  ספר ויקרא, פרק כ"ד, פסוק ט"ז
↑  ספר ויקרא, פרק כ'
↑  ספר במדבר, פרק ט"ו, פסוק ל"ה
↑  ספר דברים, פרק כ"א, פסוק י"ח
↑  ספר שמות, פרק כ"א-כב
↑  ספר דברים, פרק י"ז-יח
↑  ספר ויקרא, פרק כ'
↑  ספר ויקרא, פרק כ"א, פסוק ט'
↑  ספר דברים, פרק כ"א, פסוק כ"ב.
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר שופטים, הלכות סנהדרין והעונשין המסורין להם, פרק ט"ו.
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר שופטים, הלכות סנהדרין והעונשין המסורין להם, פרק י"ט
↑  לפי שיטת הרמבם לדעת תוספות כל לאו הניתן לתשלומין הוא לאו הניתק לעשה
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר נזקים, הלכות נזקי ממון, פרק י', הלכה ד'.
↑  מדוע אין בהלכה דין פלילי אפקטיבי?, באתר של מכון משפטי ארץ
↑  ראו למשל פירוש רש"י על תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף פ"ז, עמוד ב' ומשנה תורה לרמב"ם, ספר המדע, הלכות עבודה זרה וחוקות הגויים, פרק ג', הלכה א'.
↑  משנה, מסכת מכות, פרק ג', משנה ט"ו.
דימוי גוף

דימוי גוף (על פי האקדמיה ללשון העברית: תדמית גוף) הוא האופן בו האדם תופס וחווה את האסתטיקה ומידת המשיכה של גופו. דימוי גוף כולל את התפיסות (כהערכת גודל הגוף, הערכת האטרקטיביות של הגוף), המחשבות, הרגשות והמשאלות (הקשורות לצורתו וגודלו של הגוף) המתעוררות אצל אדם לגבי גופו. דימוי הגוף יכול להיות חיובי, שלילי או משתנה ביחס לחלקי גוף שונים, או תקופות במעגל החיים. נושא דימוי הגוף נחקר במסגרת תחומי עיסוק שונים, בהם פסיכולוגיה, רפואה, פסיכיאטריה, פילוסופיה, אנתרופולוגיה, תקשורת ופמיניזם.
דימוי הגוף של הפרט עשוי להשתנות לאורך החיים ויכול להיות שונה מהאופן בו אחרים תופסים את גופו של אותו פרט. דימוי גוף עשוי להיות תוצר של חוויותיו של האדם (כיחס של ההורים לאדם וגופו בינקות) ואישיותו וכן של גורמים חברתיים ותרבותיים מגוונים (השפעות הסוציאליזציה כגון השפעת התקשורת ועולם הפרסום). דימוי גוף לעיתים קשור לסטנדרטים של החברה ולאופן בו מוקנית בה חשיבות למאפיינים שונים בגוף האדם (לרוב בהתאם לאופנות משתנות).
לדימוי הגוף יכולות להיות מגוון השפעות פיזיולוגיות ופסיכולוגיות על הפרט. אנשים עם דימוי גוף נמוך עשויים לנסות ולשנות מאפיינים של גופם, למשל באמצעות דיאטה ואף ניתוח פלסטי. על פי דוח של האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה מ-2007, קיימת סקסואליזציה של נערות ונשים בתרבויות רבות, התורמת לחרדה גוברת של נשים המקושרת לדימוי הגוף שלהן; ממצאים דומים עלו גם לגבי סקסואליזציה של ילדים באמצעי התקשורת, בוועדה של הסנאט האוסטרלי. מחקרים רבים בוחנים את ההשפעות התרבותיות על דימוי גוף תוך התמקדות באידיאליזציה של הרזון בעולם המערבי, בפרט בכל הנוגע לאידיאל היופי הנשי. אידיאליזציה זו קושרת בין הצלחה, נעורים ופופולריות חברתית, לרזון ולעומת זאת בין עצלנות, היעדר כוח רצון ואף חוסר שליטה לשומן.
היסטוריה

המונח נטבע לראשונה על ידי הנוירולוג והפסיכואנליטיקאי האוסטרי פול שילדר (אנ'), תלמידו של אבי הפסיכואנליזה זיגמונד פרויד. הוא כתב על נושא זה בספרו "The Image and Appearance of the Human Body"‏ (1935). בכתביו שילב רעיונות של פרויד אודות האגו, שלדבריו הוא כולל בראש ובראשונה את האגו הגופני; רעיונות של קרל ורניקה לגבי סומטיזציה; ושל הנרי הד לגבי מודל סכמת הגוף. הוא טען כי דימוי הגוף הוא ייצוג מנטלי המשתנה לאורך שלבים שונים בילדות, הכולל עמדות ומשאלות לגבי הגוף, וכי הוא מושפע מההתפתחות הפיזית, הרגשית והקוגניטיבית של האדם, וכן מיחס הסביבה כלפיו.
באשר להתפתחות דימוי הגוף והשתנותו לאחר גיבושו הראשוני בשלב מסוים בחיים, התפתחו שתי גישות: האחת טענה כי דימוי הגוף הוא דינמי ומשתנה באופן מתמיד לאורך השנים, מכיוון שהוא מתפתח בין השאר גם בעקבות אינטראקציה עם הסביבה, שמשתנה עם השנים; והשנייה טענה כי דימוי הגוף נשאר קבוע לאחר שהתגבש בשלב מסוים בהתפתחות, והוא לא משתנה אלא רק בתנאים קיצוניים. גישה נוספת ניסתה לשלב בין שתי גישות אלו, וטענה כי קיימות סכמות של הגוף המשתנות באופן תדיר, בהתאם לשינויים בסביבה וללמידה שמתרחשת אצל הפרט, וקיימות אחרות שנשארות יציבות יותר.
לאורך השנים התפתחו רעיונות ותאוריות נוספים לגבי דימוי גוף. ריצ'רד לרנר כתב אודות התעצבות העצמי הגופני האידיאלי של ילדים על פי תשומת הלב שהם מפתחים לאורך התפתחותם אל מאפיינים מסוימים של גופם, וכן בהתאם לחשיבות שאחרים מייחסים למאפיינים אלו. הפסיכואנליטיקאית הצרפתיה פרנסואז דולטו פיתחה תאוריה לגבי דימוי גוף לא מודע. גרוגן הרחיבה את ההמשגה להמשגה רב ממדית שכוללת יותר מדאגות סביב משקל ומבנה הגוף. חוקרים נוספים כתבו על סוגים שונים של דימוי גוף, כגון תפיסות הפרט לגבי ההופעה החיצונית שלו, גודל הגוף, גבולות הגוף ועוד. כן קיימת הבחנה בין המרכיב התפיסתי של דימוי הגוף (שמושפע מתפיסה חושית בעיקרה), לבין המרכיב העמדתי (הכולל עמדות רגשיות וקוגניטיביות כלפי הגוף).
בדיקת דימוי גוף במחקרים

דימוי גוף נמדד לרוב במחקרים באמצעות שאלונים בהם נשאלים המשתתפים לגבי האופן בו הם מדרגים ומעריכים את צורת גופם כיום וכן את גופם האידיאלי, תוך שימוש בסדרה של תיאורי גוף נתונים. ההבדל בין דירוג הגוף העכשווי והאידיאלי מבטא את מידת שביעות הרצון מהגוף.
במחקר שנערך בשנות ה-90 נמצא כי 44% מהנשים הביעו רגשות שליליים כלפי גופן וכן כלפי חלקים בגופן. בסקר של המגזין "Psychology Today" בקרב ארבעת אלפים משתתפים, נמצא כי 40% מהגברים ו-56% מהנשים שנסקרו הביעו שביעות רצון נמוכה ממראה גופם.
בעקבות התפתחות הטכנולוגיה המחקרית, נערכים בנושא דימוי גוף גם מחקרים המערבים מדידות ישירות יותר על מוח האדם. במספר מחקרים נמצא כי חלק מהנבדקות שצפו בתמונות של נשים בעלות משקל גוף נמוך, או אף במילים כגון "השמנת יתר" או "כבד", ביטאו שינויים כימיים מיידיים באזורים כמו האמיגדלה, המקושרת לחרדה, והקורטקס הפרה-פרונטלי, המקושר לירידה בערך העצמי.
הבדלי מגדר וגיל

במחקרים נמצא כי שביעות רצונן של נשים מגופן נמוכה יותר מזו של גברים, אך הנושא משפיע גם על גברים. גברים מבטאים במחקרים חשיבות גבוהה למראה גופם, גם אם שביעות רצונם מגופם גבוהה יותר מנשים.
במחקר בקרב סטודנטים, נמצא כי דימוי הגוף של הגברים נותר ללא שינוי עם הזמן, בעוד אצל נשים חלה התפתחות והתייצבות בדימוי הגוף כך שהן הביעו יותר שביעות רצון מהמראה שלהן בסיום לימודיהן יחסית לתקופת תחילת הלימודים. באופן כללי, ככל שעולה הגיל, מעניקים גברים ונשים פחות חשיבות למראה שלהם יחסית לגילאים צעירים, ומדגישים יותר אספקטים של תפקוד הגוף מאשר המראה שלו. בגיל הזקנה, נשים יותר מרוצות ממראה גופן, וייתכן שהדבר קשור להפחתה בלחץ החברתי ובעמדות שמפגינה הסביבה כלפי המראה של נשים בגיל זה יחסית לגילאים צעירים יותר. לעומתן, גברים פחות מרוצים מהירידה בתפקוד של הגוף ומבטאים בשל כך דימוי עצמי ומסוגלות עצמית נמוכים יותר.
ראו גם

יופי
אנורקסיה
בולימיה
הפרעת גוף דיסמורפית
דימוי עצמי
שמנופוביה
הערות שוליים

↑  תַּדְמִית גּוּף במילון סוציולוגיה (תשע"ו), באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  GROGAN, SARAH, Body image: Understanding body dissatisfaction in men,
women, and children., _Routledge, 2008
↑  טל תמיר (עורכת), דימוי גוף, נשים לגופן, מודן, 2011, עמ' 25–50
↑  Report of the APA Task Force on the Sexualization of Girls. American Psychological Association. 2007.
↑  Brenda L. Spitzer; Katherine A. Henderson; Marilyn T. Zivian, Gender differences in population versus media body size: A comparison over four decades, sex roles 40, עמ' 545–565
↑  Fisher, S., and Cleveland, S.E. (1968). Body Image and Personality, N.Y.: Van Nowstat Inc
↑  Witkin, H. A. (1965), Development of the body concept and psychologicl diffrentiation
↑  Wapner, A. and Warner, L. (1965), The Body Percept, N.Y.: Random House
↑  Lerner, R.M., and Brackney, B.E. (1978), "The Importance of Inner and Outer Body Parts: Attitudes in the Self-Concept of Late Adolescents", Sex Roles, 4(2), 225-238
↑  Francoise Dolto, L'image inconscient du corps. Paris: Seuil, 1984
↑  Body image: Understanding body dissatisfaction in men, women, and children, Grogen Sarah, Routledge, 2008
↑  Fisher, S. (1990). "The Evolution of Psychological Concept about the Body. In T.F. Cash and T.Pruzinsky (Eds.). Body Images, N.Y.: The Guilford Press
↑  Monteath SA, McCabe MP (December 1997). "The influence of societal factors on female body image". J Soc Psychol 137 (6): 708–27
↑  Survey Says: Body Image Poll Results, 1997, Psychology Today
↑  A. Sigman (2010), A source of thinspiration? The biological landscape of media, body image and dieting
↑  Brennan, Maggie A.; Christopher E. Lalonde, Jody L. Bain (2010). "Body image perceptions: Do gender differences exist?" (PDF). Psi Chi Journal of Undergraduate Research 15 (3): 130–8.
1 2  Mellor, David; Matthew Fuller-Tyszkiewicz, Marita P. McCabe, Lina A. Ricciardelli (15 July 2010). "Body image and self-esteem across age and gender: A short-term longitudinal study". Sex Roles 63: 672–81.
1 2  Gillen, Meghan M.; Eva S. Lefkowitz (Jan 2012). "Gender and racial/ethnic differences in body image development among college students". Body Image 9 (1): 126–30.
↑  Pruis, T. A., &Janowsky, J. S., Assessment of body image in younger and older women, The Journal of General Psychology, 3 137, עמ' 225–238
1 2  Baker, Lucie; Eyal Gringart (Aug 2009). "Body image and self-esteem in older adulthood". Ageing & Society 29 (6): 977–95.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007282666405171  BnF: cb131636727 (data)  GND: 4137718-7  LCCN: sh85015249  NDL: 00571158  NKC: ph138883
איסוטלוס

| איסוטלוס |
| --- | --- |

תקופה
אורדוביק, 443.7–472 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: טרילוביטים
סדרה:: Asaphida
משפחה:: Asaphidae
סוג:: איסוטלוס
מינים
 I. copenhagenensis  I. harrisi  I. parvirugosus
שם מדעי
 Isotelus ‏קיי, 1824

איסוטלוס (שם מדעי: Isotelus) הוא סוג נכחד של טרילוביט מהאורדוביק שנמצא ברחבי ארצות הברית ובדרום קנדה. הוא המאובן הלאומי של אוהיו.
מאפיינים

טרילוביט זה היה הטרילוביט הגדול ביותר שנמצא, ייתכן שלצד האוגיגינוס, כשהגדול ביותר היה המין Isotelus rex. הוא הגיע לאורך 700 מ"מ ורוחב של 400 מ"מ.
ליצור היה מגן ראשחזה רחב עם פתחי עיניים שקועים ו"צלעות" חיצוניות עבות מאוד. הגוף היה בצורה אליפסית. ייתכן שהיו ליצור מחושים ארוכים בחייו ששרידיהם לא נראים במאובנים שנמצאו.
יצור זה חי בדומה לחסילונים של היום והיה מכוסה בחול בו הוא סינן את מזונו. גופו הקשיח הגן עליו.
ראו גם

טרטספיס - טרילוביט גדול נוסף מהדבון
רדליצ'יה - טרילוביט גדול שחי בקמבריון
תהודה מגנטית גרעינית

תהודה מגנטית גרעינית (תמ"ג; באנגלית: NMR, ראשי תיבות של Nuclear Magnetic Resonance) היא תופעה פיזיקלית המערבת תגובה בין גרעין האטום המצוי בשדה מגנטי קבוע, חיצוני, לבין שדה אלקטרומגנטי המשתנה בתדירות מסוימת המתאימה לתדר התהודה של החומר הנבדק. תנאים מגנטיים בחומר עצמו נמדדים על ידי בחינת הקרינה הנפלטת מן הגרעין האטומי.
מכשיר ה-NMR משמש בעיקר לזיהוי המבנה האטומי והמולקולרי של חומרים כימיים שונים.
הסבר על פי הפיזיקה הקוונטית

בנוסף למטען החשמלי יש לגרעין מומנט מגנטי, כלומר ניתן לדמות את גרעין האטום למעין מגנט קטן. סיבוב הגרעין הטעון יוצר שדה מגנטי סביבו, כמו שדה מגנטי שיוצר מגנט זעיר. כשלא מופעל שדה מגנטי חיצוני, הגרעינים מסודרים באופן אקראי, אבל כשמכניסים את הגרעינים לתוך שדה מגנטי חיצוני, הגרעינים מסתובבים ומסתדרים עם או נגד השדה החיצוני. יותר אנרגיה נדרשת לגרעינים להסתדר נגד השדה החיצוני מאשר איתו. גרעין שהסתדר עם השדה נמצא במצב נמוך יותר מבחינה אנרגטית ונקרא מצב ספין-אלפא, וגרעין שהסתדר נגד השדה נמצא במצב גבוה יותר מבחינה אנרגטית ונקרא מצב ספין-בטא, כלומר יש הפרש אנרגיה בין שני המצבים. באופן הגיוני יש יותר גרעינים במצב אלפא מאשר במצב בטא מכיוון שנדרשה פחות אנרגיה לסדר אותם במצב זה.
עקרון התהודה המגנטית הגרעינית בנוי על הבדל זה בין שתי האוכלוסיות (אלפא ובטא): כאשר מקרינים את כל הגרעינים בקרינה אלקטרומגנטית בתדירות בה האנרגיה של כל פוטון שווה להפרש האנרגטי בין שני המצבים, המצב האנרגטי הנמוך - אלפא עובר עירור למצב בטא. במילים אחרות: מספקים לו אנרגיה שהיא בדיוק מספיקה לסובב אותו ממצב מקביל לשדה למצב נגדי לו. כאשר הקרנת הגרעינים מסתיימת מתחיל תהליך רלקסציה של הגרעינים המעוררים, בו הם חוזרים למצב שלפני ההקרנה. במהלך חזרת גרעיני אלפא למצב ההתחלתי שלהם הם פולטים פוטונים (באותה אנרגיה שנדרשה להעלות אותם למצב בטא).
העיקרון הפיזיקלי של תהודה מגנטית גרעינית הוא הבסיס להדמיית תהודה מגנטית, המשמשת ברפואה לצורכי אבחון. מכשירי NMR משמשים רבות לזיהוי חומרים, במיוחד אורגניים, בכימיה אנליטית.
שימושים > דימות מבוסס תהודה מגנטית גרעינית

מכיוון שהשדה האלקטרומגנטי המשתנה מגיב עם גרעיני האטום, אם בנוסף לשדה הקבוע, מפעילים שדות שיש להם תלות במיקום ואז מפעילים שדה בתדר "לרמור" - ניתן, באמצעות התמרות פורייה, לקבל "תמונה" של חתך הניצב לכוון השדה הראשי. טכניקה זו מתאימה במיוחד לצורכי אבחנה של תופעות ברקמות רכות כמו המוח ובהתאם, מכשירים אלה משמשים לאבחון מגוון גדול של תופעות רפואיות. מכשירים אלו מכונים מכשירי MRI.
שימושים > שימושים בחקלאות

היכולת "לראות" את המבנה הפנימי של החומר מאפשרת לזהות קיום ומיקום של גרעיני פירות בתוך הפרי עצמו. כך למשל, נעשה שימוש במכשירי MRI כאמצעי לבקרת איכות במפעלים העוסקים בייצוא חקלאי איכותי של פירות המשווקים כ"חסרי זרעים".
שימושים > שימושים למחקר פרה-קליני

המחקר הרפואי בבני אדם, כמעט תמיד וברוב מדינות העולם, מחייב הוכחה בניסויים בבעלי חיים, טרם שאפשר לנסות את הטכניקה המוצעת לריפוי על בני אדם. מכשירי NMR ומכשירי MRI נמצאים בשימוש נרחב במחקרים בעכברים וחולדות בתחומים של מחקר חומרים מסרטנים ושיטות לריפוי סרטן.
שימושים > שימושים לטובת אנליזה של שמנים ודלקים בזמן אמיתי

מכשירי NMR יכולים לשמש לאנליזה של נפט גולמי ומוצריו, כאשר האנליזה מתבצעת בזמן אמיתי ומבלי שצריך להוציא דגימות אל מחוץ לתהליך, להמתין לתוצאות ורק אחר כך להחליט אם ואיך כדאי להתקדם.
שימושים > שימושים לטובת אנליזת צמיגות

מכשירי NMR יכולים לשמש למגוון גדול של צורכי אנליזות צמיגות בתעשיות הקוסמטיקה והתרופות - כדי לבדוק הדירות בייצור של קרמים, ג'לים ומשחות למיניהן.
שימושים > שימושים לטובת מחקר רקמות ביולוגיות - היסטולוגיה

מכשירי NMR מתאימים למחקר המבנה של רקמות ביולוגיות באופן שאינו הרסני לרקמה הנבדקת.
שימושים > שימושים לטובת בדיקות אל-הרס

בדיקת ה-NMR מטבעה, אינה מחייבת פגיעה בדגימה הנבדקת ובהתאם, יש מגוון גדול של שימושים שמתאפשרים באמצעות טכנולוגיה זו.
שימושים > שימושים לטובת ספקטרוסקופיה כימית

תהודה מגנטית גרעינית, מטבעה, נוחה כדי לזהות נוכחות של איזוטופים, נוכחות של שיירים בלתי רצויים וכדומה. מכיוון שכך, השימוש ב־NMR מתאים לתהליכי בקרת איכות, לזיהוי מזהמים וכיוצא בזה, דוגמה למעבדה שנותנת שירותים כאלה נמצאת באוניברסיטה העברית בירושלים
ראו גם

תהודה
דימות תהודה מגנטית
איזידור אייזק רבי
סדרה של סרטוני ווידאו המסבירים את התופעה, הפיזיקה והטכנולוגיה, כולל הדגמות, בהפקת Magritek, אוסטרליה, סרטון  באתר יוטיוב
הערות שוליים

↑  שדות מגנטיים נוצרים אך ורק על ידי זרמים חשמליים.
↑  שדות מגנטיים נמדדים ביחידות של גאוס או טסלה. טסלה אחד שווה ל-10,000 גאוס.
↑  אין צורך בקליטה בזמן השידור, אלא רק בזמן הנקיפה החופשית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536108105171  BnF: cb13318906s (data)  GND: 4037005-7  LCCN: sh85093005  LNB: 000109566  NDL: 00562382  SUDOC: 027675009
קו (ציור)

שרטוט המורכב מקווים בלבד
באמנות, קו הוא סימן - ישר, עקום, מסולסל או מפותל - המחבר בין שתי נקודות. אחת מתכונות הקו היא עוביו, שיכול להיות קבוע או משתנה, זאת בניגוד לקו בגאומטריה, המתאר עצם חד-ממדי שלו אורך בלבד. בחיי המעשה, לקו המצויר יש שלושה ממדים, אך הרוחב והגובה שלו זניחים לעומת האורך שלו. בקו המצויר בעיפרון חד על גבי נייר, הרוחב והגובה כמעט אינם מורגשים. בקו המצויר באמצעות מכחול, לעומת זאת, ניכר רוחבו של הקו, אך עודנו זניח לעומת אורכו, והוא משמש גם כאמצעי סגנוני.
בתקופות מוקדמות, כאשר השימוש בפרספקטיבה בציור עדיין לא הובן דיו, הקו שימש כתוחם לדמויות ועצמים, והיה מאפיין הכרחי בציור. קו זה נקרא קו מתאר (קונטור). הדבר מובחן למשל בציורים ממצרים העתיקה. גם בציור ריאליסטי טרם-מודרני, למשל בציור של ימי הביניים לא ניתן היה לוותר על הקו כתוחם. האמנות המודרנית אתגרה מוסכמה זו, כך למשל הראו ציירי הזרם האימפרסיוניסטי כי ניתן לצייר במשיכות מכחול בלבד, או אף לבסס את הציור כולו על נקודות צבע. קו מתאר מאפיין גם ציורי קומיקס ואנימציה בהם קו המתאר יוצר השטחה של הדמות והפשטתה.
גלריה

הקו כתוחם בציור מצרי של נפרטיטי
הקו כתוחם בציור מהמאה ה-14, "אשה מלמדת גאומטריה" מתוך הספר "יסודות"
הקו כתוחם בציור מהמאה ה-16, "המדונה והילד" של אלברכט דירר
"חבצלות המים", ציור אימפרסיוניסטי של קלוד מונה, משנת 1908, משיחות מכחול ללא קווים
פסל המושפע מאמנות הקומיקס של רוי ליכטנשטיין העושה שימוש בשפה הקווית בטכניקה תלת ממדית
דיוקן עצמי של לאונרדו דה וינצ'י, שבו נעשה שימוש נרחב בקווים
שלולית

שלולית בוצית בבודה (אנ'), לוביה (אנ')
ילד ישראלי טובל במגפיים בשלולית, 1960
שלולית שנוצרה ממי גשם
שער הניצחון בפריז משתקף בשלולית
בריכת יער
שלולית היא מקווה מים המכיל מים במשך עונת הגשמים.
מקור מי השלולית הוא נגר עילי בעקבות ירידת גשמים באגן הניקוז הנקווה בשלוליות. לעיתים נוצרות השלוליות כתוצאה מעליית מפלס מי התהום בעקבות גשמים באגן הניקוז. התכונה המייחדת את השלולית משאר מקווי המים המתוקים היא ארעיותה של השלולית: היא מכילה מים במשך ימים או שבועות ספורים ולכל היותר חודשים אחדים, ומתייבשת עם התקרב או במהלך הקיץ. משך קיומה של השלולית תלוי בכמות מי הגשמים מצד אחד, ומצד שני בקצב חלחול המים לקרקע והתאדותם.
גל קפילרי – אדווה במים.
כאשר זורקים עצם לשלולית, ניתן לצפות באדוות המתפשטות מהמקום בו נפל העצם כלפיי חוץ.
סוגים

שלוליות עפר – אופייניות לאזורים מישוריים. נוצרות מעל שכבת קרקע אטימה.
בריכות סלע – אופייניות לאזורים הרריים. נוצרות מעל סלעים.
סוג הקרקעית של השלולית משפיע על מידת איבוד המים בחלחול ועל הרכב החומרים המומסים במים.
היווצרות והיעלמות > היווצרות

שלוליות נוצרות עם רדת הגשמים בכל מקום שבו מצויות בקרקע שקערוריות, טבעיות או מעשה ידי אדם. להיווצרותן יש כמה גורמים:
בעונת החורף יורדות כמויות גדולות של משקעים בפרק זמן קצר יחסית, ובמקומות רבים אין הקרקע מסוגלת עוד לקלוט את כמות המים הרבה ולפיכך ניקוות שלוליות במקומות הנמוכים. לאורך שפלת החוף בארץ מצויים ריכוזים של קרקע כבדה הקרויה נזאז. קרקע זו מונעת את חלחול מי הגשמים ותורמת אף היא להיקוות המים על פניה. כשפוסקים הגשמים והקיץ מגיע, מתייבשות השלוליות בהדרגה, בשל התאדות מימיהן וחלחולם.
היווצרות והיעלמות > היעלמות השלוליות

בעבר היו השלוליות נפוצות באזורי הארץ השונים, אך בעקבות ריבוי האוכלוסייה ופיתוח החקלאות והתעשייה בישראל נפגע בית גידול זה. הסיבות העיקריות לפגיעה הן, ניקוז ביצות, בנייה המואצת וזיהום הסביבה למשל על ידי ריסוס מקווי מים בחומרי הדברה כפתרון תברואתי לבעיית היתושים. מספר שלוליות החורף הולך ופוחת עד כדי סכנת הכחדה של נוף מים זה, על מאכלסיו הייחודיים. במידה ורוצים לשמור על השלוליות יש להכריז על הפיכת השלוליות העיקריות בארץ לשמורות טבע.[דרוש מקור]
התנאים בשלולית

השלולית היא בית גידול זמני בעל תנאים מיוחדים:
שינויים מהירים – השלולית בדרך כלל רדודה ועומקה אינו מגיע אף לחצי מטר. מסיבה זו כמות המים בה קטנה, והיחס בין שטח פני המים לנפחם הוא גדול. משום כך יש בה חוסר יציבות, אשר מתבטא בשינויים מהירים וקיצוניים בטמפרטורה ובהרכב של המים.
טמפרטורת המים – בלילות חורף קרים במיוחד עלולים מי השלולית לקפוא עד הקרקעית, ואילו בשעות היום החמות המים עשויים להגיע לטמפרטורות גבוהות. טווח הטמפרטורות שלהם – 20 מעלות ויותר ביממה אחת.
תכולת הגזים – החמצן מגיע אל מי השלולית מן האוויר, וגם נוצר במים על ידי אצות זעירות בתהליך הפוטוסינתזה. ריכוז החמצן במים יכול להשתנות בהשפעת האור והטמפרטורה. הפחמן דו-חמצני נקלט מן האוויר, וגם מתווסף למים בתהליך פירוק החומר האורגני ובנשימת צמחים ובעלי חיים. לכן ריכוזו במים יעלה בשעות הלילה.
ריכוז המלחים – מי השלולית דלים במלחים, מכיוון שהם ניזונים ממי גשמים. אולם שלולית הנמצאת על קרקע מלוחה (למשל בנגב) מכילה מלחים בכמות גבוהה. בשלוליות שבהן מבקרים עדרי צאן ובקר מצטברים מלחי זרחן וחנקן, שמקורם בגללים.
עכירות המים – בשלולית יש סחף של חלקיקי קרקע, ולכן עכירות המים גבוהה. המים העכורים מפחיתים את חדירת האור למים, וכך משפיעים על קצב ההתפתחות של אצות וצמחי מים אחרים.
שרשרת המזון – הבסיס של שרשרת המזון בשלולית משתנה בהתאם לסוג הקרקעית. בשלולית המצויה על קרקע פורייה, מהווה החומר האורגני הנרקב את המזון הראשוני העיקרי. מקורו בשרידי צמחים מן העונה החולפת ובצמחים ירוקים הנובטים לאחר הגשמים הראשונים. כאשר הקרקעית סלעית, מהוות האצות, הצמודות לסלעים ולאבנים שבמים, את הבסיס של שרשרת המזון בשלולית.
ארעיות – ארעיותה של השלולית מהווה יתרון לגבי יצורים מסוימים, מפני שהיא מונעת מטורפים גדולים, כגון דגים, לחיות בתוכה. יצורים אלה היו יכולים לחיות היטב באגם ובנחל, שבהם התנאים טובים מאלה שבשלולית, אך קיומם של הטורפים שם מסכנת אותם והם מוצאים מפלט בשלולית.
התאמות לחיים בשלולית

השלולית היא בית גידול זמני וכאשר היא נוצרת, מופיעים היצורים בתוכה בצורה של התפרצות מהירה. בזמן קצר מתפתחת בשלולית ביומסה גדולה של יצורים, בעיקר אצות זעירות ובעלי חיים חסרי חוליות. חלק מהיצורים בלעדיים לבית גידול זה, ואחרים הם יצורים מזדמנים, החיים בדרך כלל במקווי מים קבועים.
השלוליות עשירות ביצורים רבים, שרובם בעלי כושר סבילות גבוה לשינויים בטמפרטורת המים, בכמות החמצן המומסת בהם ובחומציותם. כל אלה נתונים לתנודות רבות וקיצוניות במימיה הרדודים של השלולית. בשלוליות מתקיימים סרטנים ירודים, כגון דפניות, סרטני תריס וסרטני בוץ. כמו כן נפוצים במי השלולית זחלי יתושים, שפיריות ובריומנים, וכן זחלים ובוגרים של חיפושיות מים שונות. שלולית היא גם בית גידול לראשנים של דו-חיים כמו הצפרדעים, הקרפדות והטריטונים.
לבעלי החיים המאכלסים את השלולית יש התאמות מיוחדות להישרדות בעונת היובש ולהשלמת מחזור החיים בעונת הלחות הקצרה:
ביצי קיימא – סרטנים ותולעים, אשר כל שלבי חייהם הפעילים מתנהלים במים, מטילים ביצי קיימא. ביצים אלה מוטלות לקראת סיום העונה הלחה, ושוקעות לקרקעית השלולית. הביצים מצופות מעטה עבה, המגן על העובר מפני חום והתייבשות. הביצים נשמרות למשך שנים אחדות, וכך מבטיחות את המשכיות המין בבית גידול בלתי יציב זה.
תרדמת קיץ – תרדמת קיץ היא התאמה התנהגותית חשובה, האופיינית, למשל, לדו-חיים, כגון הטריטון. הוא מתחפר לעומק הקרקע, שבה נשמרת לחות ובה הטמפרטורה נמוכה יחסית במשך תקופת היובש. קצב חילוף החומרים בגופו יורד למינימום הנדרש לקיום הגוף ללא פעילות. הטריטון חוזר לחיים פעילים בהתחדש השלולית בעונה הבאה.
נטישת השלולית – לחלק מבעלי החיים מהווה השלולית בית גידול רק בהיותם בשלבים הראשונים לחייהם, ואילו השלב הבוגר מתקיים מחוץ למים. לקבוצה זו שייכים הדו-חיים ומרבית חרקי המים. חרקי מים, שאצלם גם השלב הבוגר קשור למים, כגון חיפושיות מים, מתעופפים ונוטשים את השלולית עוד בטרם תתייבש לחלוטין, ומוצאים את מקומם במקווי מים אחרים.
התפתחות מהירה – יכולת להשלים במשך תקופה קצרה את השלב המימי של מחזור חייהם. בהתייבש השלולית הם מסוגלים לעבור את העונה היבשה מבלי שייפגעו באמצעות צורות שונות של תרדמה (כמו ציסטות אצל אמבות או ביצי קיימא בסרטנים ירודים) או על ידי גלגול ועזיבת השלולית (כמו חרקים העוזבים כבוגרים או דו-חיים העוזבים כצעירים וחיים על-פני היבשה).
יכולת להשיג מזון בשלולית עצמה. רבים מהם ניזונים מחומרים אורגניים שבמים, ואחרים בולעים חיידקים וחד תאיים. החרקים והדו-חיים ניזונים מן הסרטנים הירודים, מהחומר הצמחי ומחומרי הרקב במים.