stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דקומנוס

דקומנוס בתדמור שבסוריה
דֵקוּמָנוּס (לטינית: Decumanus – עשירי) הוא רחוב רוחבי בעיר רומית החוצה את העיר ממזרח למערב.
בדרך כלל בכל הערים שנבנו על ידי הרומאים ברחבי האימפריה, כמו גם במחנות הצבאיים שלהם, השתמשו בתכנון עירוני כמעט זהה שהיה מבוסס על רשת רחובות סדורה, בצירים צפון-דרום ומזרח-מערב, שבמרכזה עוברים שני רחובות ראשיים "קארדו מקסימוס" (cardo Maximus) בציר צפון-דרום, ו"דקומנוס מקסימוס" (decumanus maximus) בציר מזרח-מערב. במחנה הרומי הייתה "הדרך העשירית" (via decumana או via decimana) הדרך שהפרידה בין הקוהורטה התשיעית לקוהורטה העשירית (כפי שה-via quintana, "הדרך החמישית", הפרידה בין הקוהורטה החמישית לשישית).
בערים רבות, שהיו בעבר קולוניות רומיות, יש זכר לצירים אלה גם כיום. דוגמה לכך היא העיר העתיקה של ירושלים, בה הקארדו המערבי (יש הרואים בו "קארדו מקסימוס") ניכר ברחובות סוק ח'אן א-זית, והמשכו ברחוב היהודים. ה"דקומנוס מקסימוס" הוא למעשה ציר "נחל צולב" המקשר בין שער יפו להר הבית, וניכר היטב ברחוב דוד - הגבול בין הרובע המוסלמי והרובע הנוצרי שמצפון לו, והרובע הארמני והרובע היהודי שמדרום לו. מתווה צירים ראשיים מצטלבים דומה ניתן לראות, לדוגמה, גם בעיר פריז: מסלול הציר המרכזי (cardo maximus) מצפון לדרום נשמר עד היום ברחוב סן ז'ק בגדה השמאלית ורחוב סן מרטן בגדה הימנית; הציר האופקי העיקרי (decumanus) נשמר במסלול רחוב סן אונורה וסן אנטואן, (כיום רחוב ריבולי), עד כיכר הבסטיליה.
ראו גם

מונחון גאוגרפיה עירונית
הארמייה השישית (האימפריה העות'מאנית)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית האימפריה העות'מאנית
 שיוך:   צבא האימפריה העות'מאנית
 סוג:  ארמייה
 בסיס האם:  בגדאד
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  המאה ה-19 – 9 בפברואר 1919
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקדים
 
הארמייה השישית (בטורקית: 6. Ordu) הייתה ארמיית שדה של צבא האימפריה העות'מאנית שהוקמה באמצע המאה ה-19 ובסיסה המרכזי היה במסופוטמיה. בתקופה מלחמת העולם הראשונה נשאה בעיקר הנטל מלחמתי של טורקיה במערכה במסופוטמיה.
היסטוריה

הארמייה הוקמה באמצע המאה ה-19 והוצבה במסופוטמיה כשמפקדת הארמייה ישבה בבגדאד. עם הקמתה כלל כוח הארמייה כ-14 גדודים של רגלים ופרשים שנתמכו על יד סוללות ארטילריה.
ב-1908, לאחר מרד הטורקים הצעירים, עברה הארמייה רה-ארגון וסדר הכוחות הוגדל ל-3 דיוויזיות סדירות ו-4 דיוויזיות מילואים.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ופתיחת המערכה במסופוטמיה הפכה הארמייה לכח העיקרי שלחם בזירה זו. הארמייה אורגנה ב-2 קורפוסים:
הקורפוס ה-12 (אנ') - הוחלפה בהמשך על ידי הקורפוס ה-18 (אנ')
הקורפוס ה-13 (אנ')
קורפוסים אלו כללו, בדרך כלל, 3 דיוויזיות סדירות.
במהלך המערכה תפסו את הפיקוד על הארמייה מספר מפקדים. עם פתיחת המערכה נחלה הארמייה כישלונות ונאלצה לסגת וזאת מכיוון שעיקרה של הארמייה הוצב להגן על בגדאד. עם התקרבות הבריטים לבגדאד חיזקו הטורקים את הארמייה ובשלהי 1915 בלמו חייליה את הבריטים בקרב קטסיפון והביסו אותם בתחילת 1916 במהלך המצור על כות. בהמשך המערכה חיזקו הבריטים את כוחותיהם והנחילו לארמייה מפלות קשות וב-11 במרץ 1917 נכבשה בגדאד על ידי הצבא הבריטי. לאחר מכן לחמה הארמייה בקרבות השונים עד סיום המלחמה.
ב-9 בפברואר 1918 פורקה הארמייה.
מפקדים

סופי ביי (נובמבר 1914 - ינואר 1915)
סולימאן אסקרי ביי (ינואר 1915 - אפריל 1915)
נוראדין איברהים פאשה (אפריל 1915 - אוקטובר 1915)
קולמר פון דר גולץ (13 באוקטובר 1915 - 19 באפריל 1916)
חליל כות (19 באפריל 1916 - 30 ביוני 1918)
עלי איחסן סביס (30 ביוני 1918 - 9 בפברואר 1919)
לקריאה נוספת

Erickson, Edward J. (2001). Order to Die: A History of the Ottoman Army in the First World War. Greenwood Press. ISBN 0-313-31516-7.
Erickson, Edward J. (2003). Defeat in Detail: The Ottoman Army in the Balkans, 1912–1913. Westport, CT: Praeger.
Falls, Cyril (1930). Military Operations Egypt & Palestine from June 1917 to the End of the War. History of the Great War Based on Official Documents by Direction of the Historical Section of the Committee of Imperial Defence. Vol. 2 Part II. A. F. Becke (maps). London: HM Stationery Office.
| המערכה במסופוטמיה במלחמת העולם הראשונה |
| --- | --- | --- |
| כללי | מסילת הברזל ברלין-בגדאד | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| קרבות | 1914: קרב בצרה • קרב אל-קורנה 1915: קרב שוויבה • קרב עמארה • קרב נאסריה • קרב א-סין • קרב קטסיפון 1916: המצור על כות • קרב שייח' סעד • קרב ואדי • קרב אום-אל-האנה • קרב דוג'יילה 1917: קרב כות השני • כיבוש בגדאד • קרב סאמארה • קרב רמאדי הראשון • קרב רמאדי השני 1918: קרב חאן בגדאדי • קרב שרקט • האוטונומיה של נג'ף במלחמת העולם הראשונה | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| יחידות | צבא בריטניה: הצבא הבריטי • חיל המשלוח ההודי • הדיוויזיה השלישית "לאהור" • הדיוויזיה השישית "פונה" • הדיוויזיה השביעית "מירוט" • הדיוויזיה ה-12 ההודית • הדיוויזיה ה-13 "המערבית" • הדיוויזיה ה-14 ההודית • הדיוויזיה ה-15 ההודית • הדיוויזיה ה-17 ההודית • הדיוויזיה ה-18 ההודית הצבא העות'מאני: הארמייה השישית | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| אישים | צבא בריטניה: ג'ון ניקסון • צ'ארלס טאונסנד • ג'ורג' פרדריק גורינג • פרסי לייק • פנטון איילמאר • פרדריק סטנלי מוד • ג'ורג יאנגהאזבנד • אלכסנדר קוב • ויליאם מרשל הצבא העות'מאני: אנוור פאשה • קולמר פון דר גולץ • נוראדין איברהים פאשה • סולימאן אסקרי ביי • חליל כות • מוסה קזם קראבקיר • עלי איחסן סביס • איסמעיל האקי ביי (אנ') | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| אתרים | אנדרטת בצרה • בית הקברות הצבאי הבריטי בעמארה • בית הקברות הצבאי הבריטי בבצרה • בית הקברות הצבאי הבריטי בבגדאד • בית הקברות הצבאי הבריטי בכות • שער הודו | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| תוצאות | הפסקת האש של מודרוס • הסכם סוור | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
הארמייה השישית (האימפריה הרוסית)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  האימפריה הרוסית, דגל לשימוש פרטי (1914–1917) האימפריה הרוסית
 שיוך:   צבא האימפריה הרוסית
 סוג:  ארמייה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1914–1918 (כ־4 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקדים
 
הארמייה השישית (ברוסית: 6-я армия) של צבא האימפריה הרוסית, הייתה ארמייה רוסית שפעלה במלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה

הארמייה הוקמה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914, ולמפקדה מונה קונסטנטין פטרוביץ' ואן דר פליט. משימת הארמייה מיום הקמתה הייתה הגנה על חופי הים הבלטי, הים הלבן והגישות לעיר הבירה סנקט פטרבורג. באוגוסט 1915 היא הפכה לחלק מהחזית הצפונית, ופורקה בדצמבר 1916. לאחר הצטרפות רומניה למלחמה באותה שנה, הארמייה השישית הוקמה מחדש והועברה ללחימה בזירה זו. הארמייה פורקה יחד עם כל צבא האימפריה ב-1918.
מפקדים

גנרל חיל הרגלים קונסטנטין פטרוביץ' ואן דר פליט (26 באוגוסט 1914 - 21 ביוני 1915)
גנרל חיל התותחנים ניקולאי רוזקי (21 ביוני 1915 - 18 באוגוסט 1915)
גנרל חיל הרגלים אלכסיי קזורין (18 באוגוסט 1915 - 20 במרץ 1916)
גנרל חיל הרגלים ולדימיר גורבטובסקי (20 במרץ 1916 - 12 בדצמבר 1916)
גנרל חיל הפרשים אפאנסי קוריקוב (12 בדצמבר 1916 - עד הפירוק)
ראו גם

החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה
דרך הדואר הגדולה

מפת נתיב דרך הדואר הגדולה
תמונה של קטע מדרך הדואר הגדולה, מאוסף המוזיאון הטרופי באמסטרדם
דרך הדואר הגדולה (באינדונזית: Jalan Raya Pos, בהולנדית: De Grote Postweg) הייתה דרך ראשית באורך של כ-1,000 קילומטר, אשר השתרעה לאורך חופו הצפוני של האי ג'אווה, בעת שהשתייך למושבת איי הודו המזרחיים ההולנדיים.
הדרך נסללה בתוך שנה אחת, 1808, במהלך ימי שלטונו של הרמן וילם דנדלס (אנ') כמושל המושבה. היא נסללה בפקודתו של לואי בונפרטה, שהיה שליט ממלכת הולנד הנפוליאונית בשנות קיומה, 1806-‏1810. למרות שמה היא נועדה בעיקר לאפשר העברה מהירה של חיילים ואספקה לרוחב החוף הצפוני של האי, על מנת להתמודד עם אפשרות של התקפה בריטית עליו ממלזיה במהלך המלחמות הנפוליאוניות בינה לבין צרפת. בחלקו המערבי של האי השתרעה הדרך בפנים הארץ על מנת לעקוף מכשולים טבעיים ליד קו החוף.
המצב הכספי של המושבה היה דחוק, והמושל בג'אווה התמודד גם עם התקוממויות מקומיות ביישובים באנטן (אנ') וצ'ירבון (אנ') שבחוף הצפוני. בעקבות זאת החליט המושל דנדלס לסלול את הדרך באמצעות העבדת עובדי כפייה מקומיים. תנאי העבודה הקשים הביאו למותם של רבים מהם (ההערכה הגבוהה ביותר נקבה במספר של 12,000 מתים).
סלילת הדרך לא מנעה בסופו של דבר את פלישת הבריטים לג'אווה, והם שלטו בה בשנים 1811-‏1814.
הדרך היוותה עורק תחבורה חשוב באי במהלך המאה ה-19 ולאחריה. היא חיברה בין רוב עריה החשובות של ג'אווה, וביניהן בטאוויה (היום ג'קרטה), סמרנג וסורביה. קיומה גם תרם להתפתחותן של ערים נוספות ששכנו לצידה, וביניהן באנדונג.
דרך החוף הצפונית של ג'אווה, אחד הכבישים הראשיים של האי, שאורכו 1,430 קילומטר, משתרעת כיום על פני מרבית התוואי המקורי של דרך הדואר הגדולה. באתרים מסוימים באי מצויים קטעים מן הדרך המקורית.
הארמייה השישית (האימפריה האוסטרו-הונגרית)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  האימפריה האוסטרו-הונגרית האימפריה האוסטרו-הונגרית
 שיוך:   הצבא האוסטרו-הונגרי
 סוג:  ארמייה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1914–1918 (כ־4 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקדים
 
הארמייה השישית של הצבא האוסטרו-הונגרי, הייתה ארמייה אוסטרו-הונגרית שפעלה במלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה

הארמייה השישית הוקמה בפרוץ מלחמת העולם הראשונה, ולמפקדה מונה אוסקר פוטיורק. הארמייה לקחה חלק בניסיון הפלישה הראשון לסרביה ביולי - אוגוסט 1914. הפלישה נהדפה לחלוטין, כמו כן אף ניסיון הפלישה השני לסרביה בראשית ספטמבר נהדף. בנובמבר 1914 זכו האוסטרו-הונגרים במספר ניצחונות והתקדמו לעומק סרביה, אך הצבא הסרבי הצליח לבלום את המתקפה ואף להודפה, וב-15 בדצמבר הסתיים קרב קולובארה בו הביסו הסרבים את כוחותיו של פוטיורק ופגעו או שבו בלמעלה ממחצית הכוח הלוחם האוסטרו-הונגרי. הארמייה השישית פורקה ב-27 בדצמבר 1914.
הארמייה הוקמה מחדש בחזית האיטלקית בשנת 1918, וכמפקדה מונה יוזף אוגוסט, ארכידוכס אוסטריה. הארמייה לקחה חלק פעיל בקרב הנהר פיאווה, שהסתיים בתבוסה כואבת לאוסטרו-הונגרים. הארמייה המשיכה להיות פעילה בחזית זו עד שפורקה יחד עם כל הצבא האוסטרו-הונגרי בנובמבר של אותה שנה.
מפקדים

פלדצוגמייסטר אוסקר פוטיורק (אוגוסט 1914 - 27 בדצמבר 1914)
גנרל חיל הרגלים יוזף אוגוסט, ארכידוכס אוסטריה (15 בינואר 1918 - 15 ביולי 1918)
גנרל חיל הפרשים אלויס שונבורג-הרטנשטיין (15 ביולי 1918 - 3 בנובמבר 1918)
ראו גם

החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה
החזית האיטלקית במלחמת העולם הראשונה
| האימפריה האוסטרו-הונגרית ארמיות הצבא האוסטרו-הונגרי במלחמת העולם הראשונה  |
| --- | --- | --- |
| ארמיות | הארמייה הראשונה • הארמייה השנייה • הארמייה השלישית • הארמייה הרביעית • הארמייה החמישית • הארמייה השישית • הארמייה השביעית • הארמייה העשירית • הארמייה ה-11 • הארמייה ה-12 • ארמיית המזרח |  |
| ראו גם | קבוצת ארמיות דרום טירול • קבוצת ארמיות הארכידוכס קרל • קבוצת ארמיות פון בהם-ארמולי • הצי האוסטרו-הונגרי • חיל האוויר האוסטרו-הונגרי |  |
דיושג'ר

| --- | --- |

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 קואורדינטות:  48°05′46″N 20°42′09″E﻿ / ﻿48.09611111°N 20.7025°E﻿ / 48.09611111; 20.7025 
 אזור זמן:  UTC +1
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.דיושג'ר(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.דיושג'ר  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
דיושג'ר (בהונגרית: Diósgyőr) היא עיר היסטורית השוכנת כחמישה ק"מ ממערב למישקולץ שבצפון-מזרח הונגריה. כיום משתייכת העיר למישקולץ.
מקור השם

דיושג'ר הוזכרה לראשונה בכתבי המחבר האנונימי של Gesta Hungarorum בשנת 1200 בערך, בשם Geuru, האיות המוקדם של Győr. מקור השם הוא שילוב בין המילה ההונגרית Dió ("אגוז מלך") והמילה Győr, שהיא גרסה קדומה של המילה gyűrű, ובהונגרית - טבעת. ככל הנראה מכוון השם לצורתה העגולה של הטירה הראשונה שהוקמה על הגבעה.
הטירה בדיושג'ר

הטירה הראשונה נבנתה על הגבעה ככל הנראה במאה ה-12, והייתה מקום משכן מועדף על מלכי הונגריה ומלכותיה. הטירה נהרסה בתקופת פלישות המונגולים והטירה הקיימת היום נבנתה באותו מקום בו שכנה קודמתה, וככל הנראה נבנתה בימי בלה הרביעי, מלך הונגריה, במאה ה-13. ב-1346, תקופת שלטונו של לאיוש הראשון, מלך הונגריה ופולין, סופחה העיר הסמוכה מישקולץ לשטח שלטונו של בעל הטירה. 
לאחר תום איחוד הונגריה ופולין הראשון (אנ') התמעטה חשיבותה של הטירה. בסוף המאה ה-16 כבשה האימפריה העות'מאנית את האזור. ב-1687 שב האזור לשלטון הונגריה, אך בעת זו כבר איבדה הטירה את חשיבותה הצבאית.
המנזר בדיושג'ר

בדיושג'ר מנזר פאוליני שנוסד בסוף המאה ה-13, בו הועתקו כתבי יד כנסייתיים רבים. בשנת 1526, כשחולקה הונגריה לשלושה חלקים (תחת שלטון בית הבסבורג, טרנסילבניה העצמאית והאימפריה העות'מאנית), נשדד המנזר על ידי אציל הונגרי במהלך סכסוך פוליטי. בשנת 1549 הרס שליט האזור את המנזר, ובשנת 1700 בנה המסדר הפאוליני מחדש את המנזר אך הקיסר יוזף השני פירק את המסדר והחרים את נכסיו. מאותה העת הוקצה המנזר לשירות מחלקת היערנות של דיושג'ר.
מחפירות ארכאולוגיות שהתנהלו במקום מאז 1973 עולה כי המנזר היה בעל צורה מלבנית, ובו חצר מלבנית פנימית, סביבה אכסדרה. כמו כן התגלו שרידי חדרים שרופים שייתכן שהיו מקום מגוריהם של הנזירים. שרידים משופצים של חפצים שהתגלו במנזר מוצגים במוזיאון עירוני.
הטירה בתרבות

טירת דיושג'ר היא אתר תיירות פופולרי ומופיעה על שטר בן 200 פורינט הונגריים.
דיושג'ר כיום

מישקולץ ודיושג'ר היו מקושרות ביניהן בשנת 1903 בקו אוטובוס, ומשנת 1906 גם ב-Tram (סוג של רכבת קלה), אך מדריך תיירים משנת 1922 עדיין התייחס לשתיהן כאל ערים נפרדות. עקב צמיחתו של המרחב האורבני של שתי הערים התמזגו הערים, וכעת דיושג'ר היא פרבר של מישקולץ, וקו הגבול בין שתי הערים הנפרדות מבחינה היסטורית אינו ניתן להבחנה בשטח.
קבוצת הכדורגל של מישקולץ קרויה על שם דיושג'ר ואצטדיון הכדורגל של מישקולץ נמצא באזור ההיסטורי של דיושג'ר.
יהודים

בבית הקברות היהודי בעיר ישנן מצבות מתחילת המאה ה-18 המעידות על התיישבות יהודית באזור באותה תקופה, אך קהילה יהודית מסודרת הוקמה רק בשנת 1885 ובסוף המאה ה-19 הוקם גם בית כנסת לקהילה.
בשנת 1941 היו בדיושג'ר 222 תושבים יהודים אורתודוקסים. הגברים שבהם גויסו לשירות העבודה, וכמה מהם נספו בשואה. 
במרץ 1944 כבש הצבא הגרמני את הונגריה, ובמאי 1944 הוקם גטו בדיושג'ר, בו רוכזו גם למעלה מאלף יהודים שהתגוררו בנפת מישקולץ. ביוני 1944 גורשו תושבי הגטו לאושוויץ.
לקריאה נוספת

פנקס הקהילות הונגריה, יוסף שוויצר, עמוד 261-262
דיושג'ו'ר, בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 117-118. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944)
הטירה בדיושג'ר
צדו האחורי של שטר הונגרי בן 200 פורינט, עליו מופיעה הטירה בדיושג'ר
הארמייה השישית (ארצות הברית)

| --- | --- |

תג הכתף של הארמייה השישית
 פרטים
 כינוי:  מגינת שער הזהב
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 שיוך:  הצבא האמריקני הצבא האמריקני
 בסיס האם:  מחנה סם יוסטון, טקסס
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  22 בינואר 1943 – הווה (81 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה מלחמת קוריאה מלחמת וייטנאם מלחמת המפרץ
 פיקוד
 מפקדים:  לוטננט גנרל וולטר קרוגר גנרל ג'וזף סטילוול
הארמייה השישית של ארצות הברית היא עוצבה של צבא ארצות הברית השייכת לפיקוד דרום של ארצות הברית. הארמייה לחמה בזירת האוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה, לאחר המלחמה היא הוצבה בתחומי ארצות הברית ופעלה עד לשנת 1995. ב־2007 הוקמה מחדש.
מלחמת העולם השנייה

הארמייה הוקמה בטקסס שבארצות הברית ב־22 בינואר 1943. כמפקדה נתמנה לוטננט גנרל וולטר קרוגר (Walter Krueger). בחודש מאי באותה שנה היא נטלה את הפיקוד על מרבית כוחות צבא ארצות הברית, שפעלו במסגרת המערכה לבידודו של הבסיס היפני הגדול ברבאול שבאי בריטניה החדשה במזרח פפואה גינאה החדשה. בינואר 1944, לאחר השלמת מערכה זו, הצטרפה הארמייה לחיילי הצבא האוסטרלי בלחימה בחופה הצפוני של פפואה גינאה החדשה, וכן פעלה באיי האדמירליות ומורוטאי.
בספטמבר 1944 הוחלפה הארמייה בשדות הקרב בהם פעלה על ידי הארמייה השמינית. ב־20 באוקטובר 1944 נחתו שני קורפוסים של הארמייה השישית באי לייטה שבפיליפינים, במהלך הפתיחה של המערכה האמריקנית לשחרור הפיליפינים. בדצמבר 1944 שוב החליפו יחידות הארמייה השמינית את אלו של הארמייה השישית בקרב לייטה. ב־9 בינואר 1945 נחתו חיילי הארמייה השישית באי לוזון שבפיליפינים וכיתרו ושחררו את בירת הפיליפינים מנילה בשיתוף פעולה עם כוחות הארמייה השמינית. בהמשך ועד סיום המלחמה באוקיינוס השקט לחמו יחידות הארמייה השישית לטיהור צפון הפיליפינים מן הכוחות היפניים. בסך הכל השתתפו יחידות הארמייה במהלך המלחמה ב־22 פעולות לוחמה אמפיבית.
הארמייה יועדה ליטול חלק במבצע אולימפיק – השלב הראשון של מבצע נפילה, המבצע המתוכנן לפלישה ליפן עצמה, אך כניעת יפן באוגוסט 1945 ביטלה את הצורך בפלישה זו.
לאחר מלחמת העולם השנייה

בספטמבר 1945 הגיעה הארמייה ליפן כדי לקיים תפקידי ממשל צבאי באיי קיושו ושיקוקו ובמערב האי הונשו. מפקדת הארמייה התמקמה בעיר קיוטו.
הארמייה פורקה ב־26 בינואר 1946. כעבור חמישה שבועות, ב־1 במרץ 1946, היא הוקמה מחדש תחת פיקודו של גנרל ג'וזף סטילוול. מפקדתה הוצבה במחנה הפרסידיו שבעיר סן פרנסיסקו. משימתה, אותה מילאה במשך כחמישים השנים הבאות, הייתה הגנה על מערב ארצות הברית ואימון כוחות הצבא בשתים עשרה המדינות המערביות שלה. במסגרת זאת אימנה הארמייה מספר רב של חיילים להשתתפות במלחמת קוריאה, מלחמת וייטנאם ומלחמת המפרץ. בשל קרבת בסיס המפקדה שלה לגשר שער הזהב היא זכתה לכינוי "מגינת שער הזהב".
ביוני 1995, במסגרת תוכנית לצמצום סדר הגודל של צבא ארצות הברית בעקבות סיום המלחמה הקרה, פורקה הארמייה.
בשנת 2007 הוקמה הארמייה מחדש והוצבה במחנה סם יוסטון בטקסס.
לקריאה נוספת

ג'ון טולנד, השמש העולה: שקיעתה ונפילתה של הקיסרות היפנית, 1936-1945, תל אביב: משרד הביטחון, 1985.
הערות שוליים

↑  ראו להרחבה (Admiralty Islands).
| הארמיות האמריקניות במלחמת העולם השנייה |
| --- | --- | --- |
| הזירה האירופית | הארמייה הראשונה • הארמייה השלישית • הארמייה החמישית • הארמייה השביעית • הארמייה התשיעית • הארמייה החמש-עשרה |  |
| זירת האוקיינוס השקט | הארמייה השישית • הארמייה השמינית • הארמייה העשירית |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n94122503  VIAF: 144406050   WorldCat (עם VIAF): 144406050
דוד קשדן

| --- | --- |

 לידה:  20 ביוני 1946 (בן 78) מוסקבה, ברה"מ 
 שם לידה:  Дмитрий Александрович Каждан 
 ענף מדעי:  מתמטיקה
 מקום מגורים:  מוסקבה (כחלק של ברית המועצות),ארצות הברית וישראל
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מוסקבה (1967) 
 מנחה לדוקטורט:  אלכסנדר קירילוב 
 מוסדות:  אוניברסיטת הרווארד (1975)  אוניברסיטת מוסקבה (1969–1975) 
 תלמידי דוקטורט:  Dmitry Kaledin, Karl E. Rumelhart, Vadim Aleksandrovich Vologodsky, Mitchell Phillip Laks, Du Nguyen, Alexander Polishchuk, Michael Finkelberg, Mikhail Gurevich 
 פרסים והוקרה:  חבר האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית, האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים והאקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, עמית מקארתור, פרס ישראל במתמטיקה ובמדעי המחשב (2012), פרס א.מ.ת. במתמטיקה (2016), פרס שאו במתמטיקה (2020).
 תרומות עיקריות
 מחקריו בתחום תורת ההצגות של חבורות
 
דוד קשדן (נולד ב-20 ביוני 1946) הוא מתמטיקאי ישראלי, פרופסור אמריטוס באוניברסיטה העברית בירושלים ובאוניברסיטת הרווארד. קשדן זכה, בין היתר, בפרס ישראל במתמטיקה ומדעי המחשב (2012) ובפרס שאו במתמטיקה (2020).
קורות חיים

קשדן נולד במוסקבה בשם דימיטרי אלכסנדרוביץ' קשדן. קיבל תואר דוקטור בשנת 1969 באוניברסיטת מוסקבה בהנחיית אלכסנדר קירילוב. לאחר מכן השתתף בסמינר של ישראל גלפנד ובשנת 1975 היגר לארצות הברית ומונה לפרופסור באוניברסיטת הרווארד. בשנת 2002 עלה קשדן לישראל, ומאז כיהן כפרופסור מן המניין באוניברסיטה העברית עד פרישתו בשנת 2014.
ב-6 באוקטובר 2013 נפצע קשה בתאונת פגע וברח. לאחר אשפוז של כתשעה חודשים, שוחרר לביתו.
מחקר

קשדן נודע בעיקר בעקבות תכונת T של קשדן שפיתח בשנת 1967, הקשורה לתורת ההצגות של חבורות ומהווה תחום מחקר פורה עד היום.
קשדן נודע בשיתופי הפעולה שלו במחקריו עם מתמטיקאים אחרים, בעיקר עם ישראל גלפנד, ג'ורג' לוסטיג וגריגורי מרגוליס. תלמידו, ולדימיר וויבודסקי קיבל את מדליית פילדס בשנת 2002.
פרסים ומינויים

1990: עמית מקארתור
1990: חברות באקדמיה האמריקאית למדעים
2006: חברות באקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
2008 חברות באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
2009: פרס רוטשילד
2012: פרס ישראל במתמטיקה ומדעי המחשב "על תרומתו לתורת החבורות ותרומתו לגאומטריזציה של תורת ההצגות".
2016: פרס א.מ.ת.
2020: פרס שאו (יחד עם אלכסנדר ביילינסון (אנ'))
הערות שוליים

↑  נועם דביר, הפצוע בפגע וברח: חתן פרס ישראל דוד קשדן, באתר ynet, 6 באוקטובר 2013
↑  פרופ' דוד קשדן באתר פרס ישראל
↑  פרופ' דוד קשדן, באתר פרס א.מ.ת.
↑  Alexander Beilinson, David Kazhdan, The Shaw Prize.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007576236105171  dblp: 155/4956  GND: 118583544X  LCCN: no2012099435  MGP: 18751  SUDOC: 092427138  VIAF: 251954882   WorldCat (עם VIAF): 251954882
ד'תרפ"ה

ד'תרפ"ה (4685)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-2 בספטמבר 924 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 21 בספטמבר 925. שנה מסוג השג, היא מעוברת, ואורכה 385 ימים. זו שנה שנייה לשמיטה.
אירועים

ט' בתמוז - כיבוש אוריה על ידי הערבים, הריגת רבים מיהודי העיר, ונפילתו בשבי של שבתי דונולו
נפטרו

ט' בתמוז - הריגת עשרה מרבני העיר אוריה שבדרום איטליה במהלך הכיבוש הערבי, ביניהם רבי חסדיה בן חננאל הנזכר במגילת אחימעץ
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג השג, ובה 385 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
י"ג באדר ב' חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר ב'.
היסטוריה של עם ישראל
דייוויד ג'סטיס

| --- | --- |

 לידה:  14 באפריל 1966 (בן 58) סינסינטי, ארצות הברית 
 עמדה:  השדה החיצון 
 מספר:  23, 28, 33
 דראפט:  סיבוב רביעי, בחירה מספר 94, 1985 אטלנטה ברייבס
 קבוצות כשחקן
 1989–1996 1997–2000 2000–2001 2002:  אטלנטה ברייבס קליבלנד אינדיאנס ניו יורק יאנקיז אוקלנד אתלטיקס
 הישגים כשחקן
 3 השתתפויות במשחק האולסטאר (1993, 1994, 1997) 2 זכיות בוורלד סיריס (1995, 2000) זכייה בתואר רוקי העונה (1990)
 
דייוויד ג'סטיס (באנגלית: David Justice, נולד ב-14 באפריל 1966), הוא שחקן בייסבול אמריקאי לשעבר בתפקיד שחקן שדה חיצוני, ששיחק בליגת הבייסבול האמריקאית MLB. ב-13 שנותיו כשחקן פעיל הוא שיחק ב-4 קבוצות: אטלנטה ברייבס, קליבלנד אינדיאנס, ניו יורק יאנקיז ואוקלנד אתלטיקס.
קריירה מקצועית

החל לשחק בליגות הגבוהות של בייסבול בארצות הברית במאי 1989, בקבוצת אטלנטה ברייבס שהייתה באותה עת אחרונה בליגה. הוא זכה למקום בקבוצה בזכות עזיבתו של דייל מרפי לקבוצת פילדלפיה פיליז.
בעונה השנייה של 1990 שיחק בעמדה התקפית, והצליח לבצע הום ראן 28 פעמים - דבר שסייע לו לזכות בפרס רוקי השנה של הנשיונל ליג באותה שנה.
במאי 1996 נגרמה לג'סטיס פריקת כתף במהלך משחק נגד פיטסבורג פיירטס, וכתוצאה לא יכל להמשיך לשחק בעמדת החובט באותה עונה.
בסוף 1996 נמכר לקליבלנד אינדיאנס, שם שיחק בין השנים 1997 - 2000.
ב-28 ביוני 2000 ביצעה ניו יורק יאנקיז עסקת החלפה עם קליבלנד אינדיאנס, במסגרתה קיבלה ניו יורק יאנקיז את דייוויד ג'סטיס בתמורה לג'ייק ווסטברוק, זאק דיי וריקי לדי. ג'סטיס שיחק ביאנקיז עד דצמבר 2001.
ב-7 בדצמבר 2001 עבר לשחק בניו יורק מטס במסגרת החלפה בין שתי הקבוצות. הניו יורק יאנקיז קיבלה בתמורה את רובין ונטורה. כשבוע לאחר מכן הוחלף שוב תמורת מארק גותרי וטיילר ייטס, וכך הגיע לקבוצת אוקלנד אתלטיקס. הוא שיחק באוקלנד עונה אחת אחרונה בטרם פרש מעיסוקו כשחקן בייסבול.
חיים אישיים

דייוויד ג'סטיס נולד בסינסינטי לרוברט ונטי ג'סטיס. בגיל 16 סיים לימודים בקובינגטון לאטין סקול בקנטקי. לאחר מכן למד בתומאס מור קולג' תוך התמחות בצדק פלילי (Criminal Justice).
חיים אישיים > נישואים

ב-31 בדצמבר 1992 נישא לשחקנית האלי ברי. לאחר הנישואים הם גרו בעיר סנדי ספרינגס בג'ורג'יה. הם נפרדו ב-22 בפברואר 1996 והתגרשו ב-24 ביוני 1997. הגירושין לא היו חלקים, דבר שהתבטא בכך שהאלי ברי הגישה בקשה לצו הרחקה נגד ג'סטיס. דייוויד נישא בשנית לרבקה וילאלובוס ב-8 בפברואר 2001.
חיים אישיים > ילדים

לג'סטיס בן שנולד ב-1999 מארוסתו לשעבר ניקול פוסטר. בנוסף יש לו שני ילדים מרבקה וילאלובוס - בן שנולד ב-2002, ובת שנולדה ב-2004.
הישגי שיא בקריירה

NL Rookie of the Year ‏(1990)
Silver Slugger Award ‏(1993, 1997)
נבחר 3 פעמים למשחק האולסטאר (1993, 1994, 1997)
זכה פעמיים באליפות הוורלד סירייס (1995, 2000)
ALCS MVP ‏(2000)
MVP של הוורלד סירייס (1995, 2000)
דייוויד ג'נטלמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 במרץ 1930 (בן 94) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  הקולג' המלכותי לאמנות, לונדון  Richard Hale School  St Albans School of Art 
 תחום יצירה:  ספרות, פיתוח עץ, הדפס-אבן, גרפיקה, איור, ציור, צבע מים 
 זרם באמנות:  אמנות עכשווית 
 פרסים והוקרה:  פרס הנסיך פיליפ לעיצוב (2007)  המעצב המלכותי לתעשייה (1970) 
 
דייוויד ג'נטלמן (באנגלית: David Gentleman; נולד ב-11 במרץ 1930) הוא אמן אנגלי. הוא למד אמנות וציור בקולג' המלכותי לאמנות אצל אדוארד באודן וג'ון נאש. הוא עבד בצבעי מים, ליטוגרפיה ותחריט עץ, בקנה מידה שונים: החל מציורי קיר באורך רציף עבור תחנת הרכבת התחתית צ'רינג קרוס בלונדון ועד בולי דואר ולוגואים.
הנושאים שלו כוללים ציורי נוף ופוסטרים סביבתיים לציורים של חיי רחוב ושלטי מחאה. הוא כתב ואייר ספרים רבים, בעיקר על מדינות וערים. הוא גם עיצב מספר בולי דואר בריטיים להנצחה.