stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרישה סמוך לווסת
זמני הפרישה > וסת קבוע

וסת קבוע הוא וסת שמגיע באופן קבוע בכל חודש. הווסת צריך להתחיל בכל חודש באותו תאריך (בלוח העברי) או בהפרש קבוע של ימים או מלווה בהרגשה גופנית קבועה.
ישנם כמה סוגי וסתות קבועים, העיקריים שבהם הם וסת החודש וסת ההפלגה ווסת הגוף, (ראו להלן).
אישה שיש לה וסת קבוע, יום הפרישה שלה יהיה ביום הקבוע לתחילת וסתה. כלומר, ביום הקבוע בחודש או לאחר הפרש הימים הקבוע או לאחר ההרגשה הגופנית הקבועה. יש לשים לב, כי הפרישה היא רק באותה עונה (יום או לילה) בה יש לה קביעות לראות דם ויש המחמירים אף בעונה אחת קודם (כנזכר למעלה).
בווסת קבוע, חובת הבדיקה (המפורטת למעלה) היא חובה גמורה אף בדיעבד. אם עברה עונת הפרישה והאישה לא בדקה את עצמה, היא אינה יכולה לחזור לקיים יחסי אישות עם בעלה עד שתבדוק את עצמה.
זמני הפרישה > וסת שאינו קבוע

וסת שאינו קבוע הוא וסת שאינו מגיע בזמן קבוע. כלומר, אף אם הוא מגיע בערך כל חודש אין זה מועיל, כל עוד זה לא תאריך קבוע, הפרש קבוע, או הרגשה גופנית קבועה - אין זה וסת קבוע.
מכיוון שלאישה זו אין תאריך עליו ניתן להצביע שבו תתחיל את המחזור הבא שלה, קבעו חכמים ארבעה תאריכים שבהם עליה לפרוש:
וסת החודש- באותו תאריך עברי בו החלה הווסת הקודמת, ובאותה עונה.
וסת ההפלגה - אותו הפרש ימים בין הווסתות כמו שהיה בפעם הקודמת, ובאותה עונה של הפעם האחרונה.
עונה בינונית - שלושים יום לאחר תחילת הווסת הקודמת, באותה עונה בה החלה הווסת הקודמת.
וסת הגוף - העונה בה על פי התסמינים המקדימים בגוף האשה אמור להגיע דם הווסת.
לעיתים, שתים או שלוש עונות מבין העונות הללו יחולו באותו יום, אך אין לכך משמעות. עונות חופפות יסתכמו בפרישה של עונה אחת בלבד.
אישה שאין לה וסת קבוע, גם כן חייבת לבדוק את עצמה בעונות הפרישה. אולם, בדיעבד, אם לא בדקה את עצמה בתוך העונה - בעונה בינונית צריכה לבדוק את עצמה לאחר העונה, ובשאר העונות יכולה לחזור לקיים יחסי אישות עם בעלה לאחר שהסתיימה העונה, אלא אם כן היא רואה שהחל המחזור, אז, כמובן, יש לה דין נידה גמור.
זמני הפרישה > דוגמאות לווסת שאינו קבוע

לצורך המחשה של שלוש עונות הפרישה נביא מספר דוגמאות של ימי ראיית דם (=תחילת וסת) וימי הפרישה של אישה שאין לה וסת קבוע:
| ראיית דם | עונת הפלגה | עונה בינונית | יום בחודש |
| --- | --- | --- | --- |
זמני הפרישה > דוגמאות לווסת שאינו קבוע > דוגמה א'

| ראשון | שני | שלישי | רביעי | חמישי | שישי | שבת |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| כ"ט אלול | א' תשרי | ב' תשרי | ג' תשרי | ד' תשרי | ה' תשרי | ו' תשרי |
| ז' תשרי | ח' תשרי | ט' תשרי | י' תשרי | י"א תשרי | י"ב תשרי | י"ג תשרי |
| י"ד תשרי | ט"ו תשרי | ט"ז תשרי | י"ז תשרי | י"ח תשרי | י"ט תשרי | כ' תשרי |
| כ"א תשרי | כ"ב תשרי | כ"ג תשרי | כ"ד תשרי | כ"ה תשרי | כ"ו תשרי | כ"ז תשרי |
| כ"ח תשרי | כ"ט תשרי | ל' תשרי | א' חשוון | ב' חשוון | ג' חשוון | ד' חשוון |
| ה' חשוון | ו' חשוון | ז' חשוון | ח' חשוון | ט' חשוון | י' חשוון | י"א חשוון |
| י"ב חשוון | י"ג חשוון | י"ד חשוון | ט"ו חשוון | ט"ז חשוון | י"ז חשוון | י"ח חשוון |
| י"ט חשוון | כ' חשוון | כ"א חשוון | כ"ב חשוון | כ"ג חשוון | כ"ד חשוון | כ"ה חשוון |
| כ"ו חשוון | כ"ז חשוון | כ"ח חשוון | כ"ט חשוון | ל' חשוון | א' כסלו | ב' כסלו |

בדוגמה זו האישה ראתה דם בכ"ט באלול ולאחר מכן שוב בכ"ז בתשרי. 
 כעת יהיו שלושה ימי פרישה:
30 יום מהראייה האחרונה (סופרים גם את יום הראייה) - עונה בינונית והיא תחול בכ"ו בחשוון.
באותו תאריך בחודש הבא כלומר בכ"ז בחשוון.
ובאותו הפרש כמו בפעם הקודמת - עונת הפלגה כלומר לאחר 28 יום - בכ"ד בחשוון.
כל עונות הפרישה יהיו באותה עונה (יום או לילה) בה הייתה ראיית הדם האחרונה.
זמני הפרישה > דוגמאות לווסת שאינו קבוע > דוגמה ב'

| ראשון | שני | שלישי | רביעי | חמישי | שישי | שבת |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| כ"ט אלול | א' תשרי | ב' תשרי | ג' תשרי | ד' תשרי | ה' תשרי | ו' תשרי |
| ז' תשרי | ח' תשרי | ט' תשרי | י' תשרי | י"א תשרי | י"ב תשרי | י"ג תשרי |
| י"ד תשרי | ט"ו תשרי | ט"ז תשרי | י"ז תשרי | י"ח תשרי | י"ט תשרי | כ' תשרי |
| כ"א תשרי | כ"ב תשרי | כ"ג תשרי | כ"ד תשרי | כ"ה תשרי | כ"ו תשרי | כ"ז תשרי |
| כ"ח תשרי | כ"ט תשרי | ל' תשרי | א' חשוון | ב' חשוון | ג' חשוון | ד' חשוון |
| ה' חשוון | ו' חשוון | ז' חשוון | ח' חשוון | ט' חשוון | י' חשוון | י"א חשוון |
| י"ב חשוון | י"ג חשוון | י"ד חשוון | ט"ו חשוון | ט"ז חשוון | י"ז חשוון | י"ח חשוון |
| י"ט חשוון | כ' חשוון | כ"א חשוון | כ"ב חשוון | כ"ג חשוון | כ"ד חשוון | כ"ה חשוון |
| כ"ו חשוון | כ"ז חשוון | כ"ח חשוון | כ"ט חשוון | ל' חשוון | א' כסלו | ב' כסלו |

בדוגמה זו האישה ראתה דם בכ"ט באלול ולאחר מכן שוב בכ"ט בתשרי. 
 כעת יהיו שני ימי פרישה:
30 יום מהראייה האחרונה - עונה בינונית והיא תחול בכ"ח בחשוון.
עונת ההפלגה שווה בדוגמה זו לעונה הבינונית - 30 יום, ותחול באותו יום.
באותו תאריך בחודש הבא כלומר בכ"ט בחשוון.
כל עונות הפרישה יהיו באותה עונה (יום או לילה) בה הייתה ראיית הדם האחרונה.
זמני הפרישה > דוגמאות לווסת שאינו קבוע > דוגמה ג'

| ראשון | שני | שלישי | רביעי | חמישי | שישי | שבת |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| כ"ט אלול | א' תשרי | ב' תשרי | ג' תשרי | ד' תשרי | ה' תשרי | ו' תשרי |
| ז' תשרי | ח' תשרי | ט' תשרי | י' תשרי | י"א תשרי | י"ב תשרי | י"ג תשרי |
| י"ד תשרי | ט"ו תשרי | ט"ז תשרי | י"ז תשרי | י"ח תשרי | י"ט תשרי | כ' תשרי |
| כ"א תשרי | כ"ב תשרי | כ"ג תשרי | כ"ד תשרי | כ"ה תשרי | כ"ו תשרי | כ"ז תשרי |
| כ"ח תשרי | כ"ט תשרי | ל' תשרי | א' חשוון | ב' חשוון | ג' חשוון | ד' חשוון |
| ה' חשוון | ו' חשוון | ז' חשוון | ח' חשוון | ט' חשוון | י' חשוון | י"א חשוון |
| י"ב חשוון | י"ג חשוון | י"ד חשוון | ט"ו חשוון | ט"ז חשוון | י"ז חשוון | י"ח חשוון |
| י"ט חשוון | כ' חשוון | כ"א חשוון | כ"ב חשוון | כ"ג חשוון | כ"ד חשוון | כ"ה חשוון |
| כ"ו חשוון | כ"ז חשוון | כ"ח חשוון | כ"ט חשוון | ל' חשוון | א' כסלו | ב' כסלו |

בדוגמה זו האישה ראתה דם בכ"ט באלול ולאחר מכן שוב בל' בתשרי. 
 כעת יהיו שני ימי פרישה:
עונת ההפלגה לאחר 31 יום מהראייה הקודמת תחול בל' בחשוון.
עונת החודש שווה בדוגמה זו לעונת ההפלגה ותחול באותו יום.
עונה בינונית - 30 יום לאחר הראייה הקודמת, בכ"ט בחשוון.
כל עונות הפרישה יהיו באותה עונה (יום או לילה) בה הייתה ראיית הדם האחרונה.
זמני הפרישה > ימי המבוכה

אישה המתחילה לראות דם וסת באופן קבוע בטווח קצר של ימים אינה נקראת בעלת וסת קבוע. אולם, יש מי שהחמירו וחייבו אותה לפרוש בכל הימים הללו. ימים אלו נקראים ימי המבוכה - ימים בהם היא נבוכה ואינה יודעת באיזה מהם תראה דם. לעיתים מכונים ימים אלו גם ימים המשתנים או ימים המתחלפים. קיים דיון הלכתי מהו מספר הימים המקסימלי שיכולים להיחשב לימי המבוכה, יש אומרים שלושה ימים ויש שמחמירים עד שבעה ימים.
לדוגמה, אישה המתחילה לראות דם וסת באופן קבוע בהפרש של 28 - 30 ימים מתחילת הווסת הקודמת (אבל אף פעם לא בהפרש גדול יותר או קטן יותר) - יש שהחמירו וקבעו שעליה לפרוש בכל חודש במשך שלושה ימים, החל מ-28 ועד 30 יום אחר תחילת הווסת הקודמת.
כיצד נקבעת וסת

כדי שווסת של אישה יהפוך להיות קבוע, עליו להופיע במשך שלוש פעמים ברציפות, על פי אחד מתוך כמה סוגי חוקיות שנחשבים ל"קובעים וסת" על פי ההלכה.
כיצד נקבעת וסת > וסת החודש

אישה שראתה דם בתאריך מסוים בחודש, קבעה לעצמה וסת החודש באותו תאריך. כל למשל, אישה שראתה בליל א' בחודש במשך שלושה חודשים רצופים באותה עונה (יום או לילה), קבעה לעצמה וסת החודש בליל א' בחודש. על כן, בכל ליל א' בחודש עליה לפרוש מבעלה ולבדוק את עצמה.
כיצד נקבעת וסת > וסת ההפלגה

אישה שראתה דם ארבע פעמים, כשבין כל שתי ראיות היה מספר ימים קבוע, ובכל פעם הראיה הייתה באותה עונה (לילה או יום), קבעה לעצמה וסת הפלגה. כך לדוגמה, אשה שראתה דם בא' בחודש, לאחר מכן ראתה בהפרש של עשרים ושבעה ימים, לאחריהם ראתה שוב בהפרש של עשרים ושבעה ימים, ולבסוף ראתה פעם נוספת בהפרש של עשרים ושבעה ימים, - בסך הכל שלושה הפרשים של 27 יום - קבעה לעצמה וסת ההפלגה בהפרש של 27 יום. על כן, בכל פעם שיעברו 27 יום מהראיה הקודמת שלה, עליה לפרוש באותה עונה עד שתבדוק את עצמה.
כיצד נקבעת וסת > וסת הגוף

אישה שראתה דם לאחר שחוותה תסמינים מקדימים בבטנה או במקום אחר בגופה, אפילו פעם אחת - עליה לפרוש מקיום יחסים למשך עונה בפעם הבאה שתחווה שוב תסמינים אלו, ובנוסף עליה לבדוק את עצמה בעונה זו. אם הופיעו התסמינים והווסת לא הופיע לאחריו - שוב לא צריכה האשה לחשוש לתסמינים אלו. אם תסמין מסוים חזר על עצמו שלוש פעמים לפני הופעת הווסת - וסת זה נחשב קבוע, ועל מנת לעוקרו צריכים התסמינים להופיע שלוש פעמים רצופות ללא הופעת הווסת לאחריהם. אם לאשה יש וסת גוף קבוע - היא לא צריכה לחשוש לוסת החודש והפלגה שאינם קבועים כשאר נשים בעלות וסת קבוע, וצריכה לפרוש לאחר הופעת התסמינים ובעונה בינונית בלבד.
בדומה לצורות אלו, ישנם עוד צורות רבות של וסתות הבאות באופן קבוע. וסתות אלו מפורשות בספרי הפסיקה השונים. אישה המגלה שיש עקביות מסוימת בסדר הופעת הווסתות שלה מומלץ לה לשאול שאלת חכם אצל רב פוסק כדי לדעת האם קבעה לעצמה וסת או לא.
כיצד נקבעת וסת > עקירת וסת

עקירת וסת קבוע מתבצעת בדומה לקביעת וסת. וסת קבוע שלא הופיע במשך שלוש פעמים ברציפות - נעקר, ומעתה אין צריך לחשוש לו. לאחר עקירת הווסת הקבוע, חוזרת האישה לנהוג כשאישה שאין לה וסת קבוע ועליה לנהוג בשלושת תאריכי הפרישה כאמור לעיל. אישה שיש לה וסת קבוע ובחודש אחד לא ראתה ביום הקבוע, בחודש הבא יהיה עליה לפרוש גם ביום הווסת הקבוע, וגם ביום הווסת שהיה בפעם הקודמת. למשל, אישה שיש לה וסת קבוע לליל א' בחודש, ובחודש אחד לא ראתה בליל א' וראתה בליל ב' - בחודש הבא עליה לפרוש גם בליל א' (כווסת קבוע) וגם בליל ב' (כווסת שאינו קבוע). בנוסף, יהיה עליה לפרוש בשני התאריכים הנוספים השייכים לראייה החריגה (עונת ההפלגה ועונה בינונית).
וסת גלולות

אישה המשתמשת בגלולות למניעת היריון או באמצעים תרופתיים אחרים המשנים את סדר המחזור החודשי שלה, עשויה לפתח וסת גלולות. בספרי ההלכה נפסק כי אישה המשתמשת בגלולות אלו, כאשר סיימה את המנה החודשית, עליה לפרוש מבעלה החל מ-36 שעות לאחר נטילת הכדור האחרון ואסורה בקיום יחסי אישות עד שיחלפו שבעה ימים מעת לקיחת הכדור האחרון. לאחר שבעה ימים (אם לא ראתה דם) יכולה לחזור ולקיים יחסי אישות.
אם לאחר שלושה חודשים בהם השתמשה בגלולות באופן קבוע, ראתה כי יש לה זמן קבוע בו היא רואה דם לאחר הפסקה בנטילת הכדורים, הרי קבעה וסת וצריכה לחשוש ליום הזה בלבד. לדוגמה, אם במשך שלושה חודשים ראתה דם שלושה ימים לאחר שהפסיקה ליטול את הכדור, עליה לפרוש בפעם הבאה רק ביום השלישי ודינה כבעלת וסת קבוע.
יש לציין כי ההלכה מתייחסת בהסתייגות לנטילת גלולות למניעת היריון וכן בשימוש באמצעי מניעה אחרים. בספרות ההלכה מובא כי יש להתייעץ עם רב פוסק לפני כל שימוש באמצעים אלו.
מסולקות דמים

ישנן נשים אשר פסקו מלראות דם וסת לזמן קבוע או לזמן מוגבל. נשים אלו נקראות בהלכה מסולקות דמים ויש להן התייחסויות שונות בעניין הפרישה.
מסולקות דמים > מעוברת

אישה בהיריון בדרך כלל לא רואה דם, ולכן נחשבת למסולקת דמים. אולם, ההלכה מתייחסת רק לאישה ש"הוכר עוברה" כלומר לאחר שלושה חודשים, כאישה בהיריון.
לכן, אישה שיש לה וסת קבוע, צריכה להמשיך ולפרוש מבעלה בכל פעם שיגיע זמן הווסת הקבוע עד שתסיים את שלושת החודשים הראשונים להריונה. אולם, אם הווסת הקבוע שלה הוא וסת ההפלגה חל עליה דין פרישה רק בהפרש הראשון של הימים. למשל, אם רגילה לראות כל 31 יום עליה יהיה עליה לפרוש אחרי 31 יום מהפעם הקודמת, ואם לא תראה דם ביום זה (מפני ההיריון) אינה צריכה לפרוש יותר.
אישה שאין לה וסת קבוע צריכה לפרוש בשלושת ימי הפרישה (עונת החודש, עונה בינונית ועונת הפלגה) בפעם הראשונה, ואם לא תראה דם בימים אלו אינה צריכה לפרוש יותר. יש שכתבו שטוב לפרוש בעונה בינונית (כל שלושים יום) עד שלושה חודשים לתחילת ההיריון, אך אף לדבריהם, אין בכך חובה.
מעוברת שרואה דם במהלך ההיריון דינה כנידה גמורה, ומתייחסת לראייה זו כווסת שאינו קבוע, וצריכה לפרוש באותו תאריך עברי בחודש הבא. יש פוסקים הסבורים שאינה צריכה לפרוש בעונה בינונית, ויש שמחמירים שעליה לפרוש גם בעונה בינונית. אם ראתה פעמיים או יותר - עליה לפרוש גם בעונת ההפלגה.
בזמן ההיריון לא נקבע וסת אף אם במשך שלושה חודשים תראה באותו יום.
ישנם פוסקים הסבורים, שאם האישה יודעת שהיא בהריון מכוח בדיקה מהימנה, נחשבת מיד למסולקת דמים ואינה צריכה לפרוש סמוך לווסתה. וכן במהלך ההיריון, אם ראתה דם, אף שנטמאת על ידי כך וצריכה לספור שבעה נקיים ולטבול, מכל מקום אינה צריכה לחשוש לראייה זו לעניין פרישה סמוך לווסת.
מסולקות דמים > מיניקה

אישה שילדה, נחשבת מסולקת דמים במשך 24 חודשים מהלידה. מדין התלמוד, קביעה זו זה אינה תלויה בהנקה בפועל, ואף אם אינה מניקה את התינוק בפועל נחשבת מיניקה למשך 24 חודשים. ואף אם היה לה וסת קבוע לפני הריונה - אינה צריכה לפרוש בעונת וסתה.
אם במהלך 24 החודשים הללו רואה דם - עליה לפרוש בחודש הבא באותו תאריך עברי. אם רואה פעם נוספת - עליה לפרוש בחודש הבא ביום החודש ובעונת ההפלגה, ויש אומרים שצריכה לפרוש גם בעונה בינונית. אם במהלך 24 החודשים הללו קבעה וסת חדש, קביעות הווסת תקפה למשך 24 החודשים הללו, ולאחריהן חוזרת למה שהיה לפני ההיריון.
כאשר מסתיימים ימי ההנקה, 24 חודשים, עליה לחזור לכל הדינים שהיו לה לפני ההיריון. אם היה לה וסת קבוע - עליה לפרוש ביום זה. אם לא היה לה וסת קבוע, אין היא צריכה לפרוש בתאריכים הישנים שהיו לפני ההיריון אלא מתחילה לספור מחדש את ימי החודש וזמני ההפלגה.
מסולקות דמים > מבוגרת

אישה שהגיעה לגיל זקנה והפסיקה לראות דם במשך 90 יום נחשבת מסולקת דמים ואינה צריכה לפרוש יותר אף בימים בהם הייתה לה וסת קבועה. ואף אם תראה שוב דם, אינה צריכה לפרוש שוב בחודש הבא. אולם, אם תראה דם בתאריך בו הייתה לה וסת קבועה או שראתה דם במשך שלוש פעמים - אינה נחשבת מסולקת דמים וצריכה לחזור ולפרוש מבעלה כדיני הפרישה. אישה כזו יכולה אף לקבוע וסת אחת ל-90 יום ותצטרך לפרוש כל תשעים יום. אם לא ראתה דם במשך חצי שנה - אינה צריכה לפרוש יותר, ואינה צריכה לחשוש שוב לראיית דם.
מעקב אחרי הווסתות

מובא בספר חכמת אדם של הרב אברהם דנציג:
הרוצה לקיים מצות פרישה כתיקונה, יזהר לכתוב תמיד יום הווסת, ואז יוכל לחשב ימי וסתה. כך קיבלתי מרבותי, וכך הייתי נוהג כל ימי, ולא אנה לי כל אוון, ברוך השם המקדש עמו
אכן, עצה זו חשובה ביותר, מפני שהווסתות באות בהפרשים של חודש (ולעיתים בהפרשים גדולים יותר) וקל לשכוח מתי היה הווסת האחרון ומתי צריך לפרוש. בייחוד כאשר מדובר בווסת שאינו קבוע, או בצורך לקבוע וסת שבא במשך שלושה חודשים.
כדי לזכור את ימי הווסתות ולהקל על חישובם מוצע בספרי ההדרכה לזוגות כי בני הזוג ינהלו יומן או לוח שנה מיוחד לצורך זה. בלוח זה ירשמו את ראיות הדם של האישה, את ההרגשות שחשה בעת הראייה ואת ימי הפרישה הבאים. בצורה כזו יהיה קל יותר לבדוק אם ישנה עקביות בצורת הופעת הווסת ואם ניתן לקבוע וסת קבוע. עוד מוצע בספרים, כי בחורות רווקות ינהלו יומן כזה עוד לפני האירוסין כדי שידעו ויכירו את צורת הווסת שלהן עוד לפני הנישואין ולפני שההתרגשות של ימי החתונה תשנה את הווסת.
ראו גם

טהרת המשפחה
נידה
וסת
לקריאה נוספת

שולחן ערוך, חלק יורה דעה סימנים: קפ"ד וקפ"ט.
דרכי טהרה, הרב מרדכי אליהו, פרקים ו'-ז'.
איש ואישה, הרב אלישיב קנוהל, פרק ח'.
פניני הלכה טהרת המשפחה הרב אליעזר מלמד פרק ו'.
יוט

| --- | --- |

הצ'יף סברו ומשפחתו, 1899
 אוכלוסייה
 4,800 – 10,000
 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
 ארצות הברית ארצות הברית:  אריזונה אריזונה, קולורדו קולורדו, נבדה נבדה  ו-יוטה יוטה
 שפות
 שפת יוט ואנגלית
 דת
 כנסייה ילידית אמריקנית, דת שבטית מסורתית, נצרות
 קבוצות אתניות קשורות
 צ'מהווי, פאיוט דרומיים
יוּט (באנגלית: Ute) הם קבוצה אתנית של אינדיאנים בארצות הברית המתגוררים כיום בעיקר במדינות יוטה וקולורדו, ומשויכים לקבוצות הילידים של האגן הגדול. בני השבט מתגוררים בשלוש שמורות: יואינטה ויוראי (Uintah and Ouray Indian Reservation) בצפון-מזרח יוטה (3,500 תושבים), יוט דרומיים (Southern Ute Indian Reservation) בקולורדו (1,500 תושבים) והרי יוט (Ute Mountain Ute Tribe) המשתרעת בעיקר בקולורדו, אבל גם מתפשטת ליוטה וניו מקסיקו (2,000 תושבים). ההשערה היא שמרבית בני היוט מתגוררים באחת משמורות אלו. מדינת יוטה קרויה על שם קבוצה אתנית זו.
שפה ותרבות

השפה העיקרית של בני היוט כיום היא אנגלית. עם זאת, כמה מהאנשים עדיין מדברים בשפת אבותיהם, שפת יוט, הקשורה לשפת הפאיוט הדרומיים ומשתייכת לתת-חלוקה דרומית של שפות נומיות, ענף של משפחת השפות היוטו-אצטקיות. לשפה הוכן מילון וספר דקדוק, והביבליה תורגמה לשפת יוט. יש לשפה כמה מערכות אורתוגרפיה, אבל השפה נכתבת בעיקר באותיות לטיניות. שיטות שונות לאיות שמות גרמו לבלבול לגבי האיות הנכון, ולכן שמות רבים מאויתים בכמה דרכים שונות. לדוגמה שם השבט Timpanogos מאוית גם כ-Toompahnahwach‏, Tumpanuwac‏, Tumpanawach‏, Timpanog‏, Tumpipanogo או Timanogot.
משערים כי משפחת השפות היוטו-אצטקיות התפתחה לפני כמה אלפי שנים לאורך הגבול בין ארצות הברית ומקסיקו, ככל הנראה באזור שעליו משתרעות כיום מדינות אריזונה וניו מקסיקו, כמו גם בחלקים של מדינות מקסיקו הצפוניות צ'יוואווה וסונורה. מאזור זה התפזרו דוברי השפות היוטו-אצטקיות צפונה ודרומה. השבטים הדוברים שפות יוטו-אצטקיות כוללים אצטקים במרכז ודרום מקסיקו, הופי ופימה באריזונה ובניו מקסיקו; ושבטים כדוגמת היוט, הפאיוט הבאנוק השפה והקומאנצ'י בצפון ובמזרח.
היוט, הפאיוט, השושוני, הקומאנצ'י וכמה קבוצות נוספות שייכים לענף הקרוי שפות נומיות בתוך משפחת השפות היוטו-אצטקיות. משערים כי מקורה של קבוצת השפות הנומיות באזור הגבול בין נבדה וקליפורניה, והן התפשטו צפונה ומזרחה. קבוצת השפות הנומיות מתחלקת בעצמה לשלוש תת-חלוקות עיקריות - דרומית, מרכזית ומערבית – ולא כל דוברי השפות הנומיות יכולים להבין את כל דוברי השפות הנומיות האחרות, בייחוד דוברי תת-חלוקה אחת את דוברי תת-חלוקה אחרת. יוט ופאיוט דרומיים דוברים שפות נומיות דרומיות, בעוד ששושוני, גושוט וקומאנצ'י דוברים שפות נומיות מרכזיות, ופאיוט צפוניים ובאנוק דוברים שפות נומיות מערביות. מספר אתנולוגים העלו השערה, בהתבסס על השינויים בשפות, שדוברי השפות הנומיות הדרומיות היגרו ראשונים ממולדת השפות הנומיות, ושדוברים של השפות הנומיות המרכזיות ואז המערביות התפשטו כלפי מזרח וצפון מאוחר יותר.
השבטים דוברי שפות נומיות חולקים מאפיינים תרבותיים, גנטיים ולשוניים רבים, ורבים מהשבטים נפגשו והתמזגו או התפלגו במהלך השנים. דוגמה לכך הם הקומאנצ'י שהתפלגו מהשושוני בערך באמצע המאה ה-17. באמצע המאה ה-19 התמזגו חלק משבטי היוט עם קבוצות של פאיוט דרומיים והפכו לפאיוט, בעוד שחלק מהשבטים השושוניים, כדוגמת הטימפנוגוס (Timpanogos) התמזגו עם היוט. עם זאת, היו פעמים רבים רבות שהשבטים לא הסתדרו ביניהם. לדוגמה השם "קומאנצ'י" מקורו בכינוי שנתנו להם שבטי היוט "קימנצי" (kɨmantsi – "אויב").
היסטוריה

לפני שהגיעו לאזור מתיישבים ממקסיקו שלטו בני היוט על חלקים משמעותיים של מה שהיום הוא מזרח יוטה ומערב קולורדו, כולל עמק סן לואיס, וחלקים של ניו מקסיקו וויומינג. בני היוט לא היו מעולם קבוצה מאוחדת בזמנים היסטוריים, וכללו קבוצות נוודים רבות ששמרו על קשרים קרובים עם הקבוצות השכנות. בין הקבוצות הגדולות היו "קפוטה" (Capote), "מואצ'ה" (Moache), "מואנומץ" (Moanumts), "פאריאנוצ'ה" (Parianuche), "טאוויווץ'" (Taviwach), "וימינוצ'ה" (Weeminuche) ו"ימפריקה" (Yamperika). כמו כן "יואינטה" (Uintah), "אנקומפגרה" (Uncompahgre) ו"בני יוט של הנהר הלבן" (White River Utes).
שלא כמו קבוצות שבטיות אחרות באזור זה אין ליוט מסורת או הוכחות להגירה היסטורית לאזורים שכיום הם קולורדו ויוטה, ונראה שאבותיהם הקדמונים של בני היוט שלטו באזור זה או באזורים הסמוכים במשך לפחות אלף שנים. ההגירה החלקית האחרונה של בני היוט בתוך אזור זה הייתה בשנת 1885, שעה שהשבטים רוכזו בשמורות.
היסטוריה > אויבים ותרבות הלוחמים

כמו שבטי האינדיאנים האחרים של המישורים הגדולים היו היוט לוחמים מוכשרים שהתמחו בלוחמה על גבי סוסים. מלחמה עם השבטים השכנים התחוללה בעיקר על מנת לצבור יוקרה, לגנוב סוסים, ולשם נקם. בטרם ערכו פשיטה היו הלוחמים מארגנים חבורות לוחמים שכללו מלבד הלוחמים את השמאן ומפקד שהוביל את החבורה. על מנת להתכונן לקרב נהגו לוחמים בני יוט לצום לעיתים קרובות, להשתמש בטקסי בקתות הזעה, ולצבוע צורות סמליות על פניהם ועל סוסיהם. היוט היו פרשים מעולים והיו מסוגלים לבצע תמרונים מסוכנים על גב הסוס תוך כדי הלחימה. שלא כמו שבטי מישורים אחרים לא היו בקרב היוט חבורות לוחמים, למעט הפאיוט הדרומיים שהקימו אותן בתקופה מאוחרת והן התפרקו כאשר הפאיוט התרכזו בשמורות. הלוחמים היו גברים בלבד, אבל הנשים הצטרפו מאחורי חבורת הלוחמים לעיתים קרובות לעזור לאסוף ביזה ולשיר שירי עידוד. נשים גם נהגו לבצע את "ריקוד הצולע" (Lame Dance) המסמל את המשאות הכבדים של השלל שהיו צריכות לשאת או לגרור לעיתים קרובות אחרי פשיטה. היוט השתמשו במגוון כלי נשק כולל רומחים, קשתות, טומהוקים, אלות קרב וסכינים, כמו גם רובים ואקדחים אותם השיגו בפשיטות או במסחר.
היסטוריה > מגע עם חוקרי ארצות ספרדיים

המגע הראשון של בני היוט עם אירופאים היה עם חוקרי הארצות הספרדיים הראשונים בשנות ה-30 של המאה ה-17. הם אימצו במהירות את הרכיבה על סוסים, כשרכשו אותם במסחר עם מתיישבים ספרדיים בניו מקסיקו או שגנבו אותם מיישוביהם. כתוצאה מיכולת ניידות חדשה זו, השתנתה תרבות היוט באופן דרמטי בדרכים שהקבילו לתרבויות של שבטי האינדיאנים של המישורים הגדולים. התהפוכות החברתיות גרמו להתגבשות של קבוצות חדשות, היערכות פוליטית מחדש ומתחים בדרגות שונות בין הקבוצות השונות של בני היוט. ברוב הזמן היו היוט אויבים של הספרדים ויישובי הפואבלו הכבושים בידי הספרדים. הם היו עסוקים בסדרה ארוכה של מלחמות, בחלק מהמקרים כנגד שני יריבים, עם הנאוואחו, שבטי אפאצ'י שונים אחרים, והקומנאצ'י, בייחוד במישורים של מזרח קולורדו וצפון-מזרח ניו מקסיקו.
היסטוריה > מפגש עם מתיישבים אירופאים אחרים

הניסיון של היוט עם המתיישבים האמריקנים-אירופאים דומה לניסיונם של קבוצות ילידים אחרות רבות: תחרות, עימות ובסופו של דבר עקירה כפויה לשמורות. בין העימותים הבולטים: מלחמת ווקר (Walker War‏; 1854-1853) ומלחמת הנץ השחור (Black Hawk War‏; 1872-1865) ביוטה.
במשך השנים החיכוך בין המתיישבים הלבנים שזה עתה הגיעו ומחפשי זהב ביוטה ובקולורדו ובין קבוצות של בני היוט הסתיימו בכמה התכתשויות ותקריות. באותה תקופה היו היוט בני ברית של ארצות הברית במלחמתה בנאוואחו, לדוגמה ב-1863 ועם האפאצ'י.
סדרה של הסכמים הקימו שמורת אינדיאנים קטנה ב-1864 בצפון-מזרח יוטה, ושמורה נוספת ב-1868, שכללה את השליש המערבי של קולורדו של ימינו. שבטים נוספים תבעו חזקה על שטח זה. שטחי השמורות של היוט קוצצו בהדרגה עד שרק השמורות של ימינו נותרו: בוויתור גדול על אדמה ב-1873 נלקח מהם אזור הרי סן חואן העשיר בזהב, והם איבדו את מרבית האדמה הנותרת לאחר טבח מיקר (Meeker Massacre).
היסטוריה > הסכמים בין ארצות הברית לבני היוט

בעקבות ההשתלטות של ארצות הברית על הטריטוריה של בני היוט במסגרת הסכם גואדלופה אידלגו עם מקסיקו חתמה ארצות הברית סדרה של הסכמים עם בני היוט:
הסכם שלום ב-1849
הסכם ויתור על עמק סן לואיס ב-1863
הסכם שמורת יואינטה ב-1865. "ב-1861 חתם הנשיא אברהם לינקולן על צו נשיאותי המורה על הקמת שמורת עמק יואינטה המקורית בחלק המזרחי של טריטוריית יוטה. . . הקונגרס אישר את הצו ב-1864. . .מועצה של בני היוט התכנסה בשמורת ספניש פורק (Spanish Fork Reservation) ב-6 ביוני 1865. הצ'יף הקשיש סואוייט (Sowiette, אחיו של הצ'יף ווקארה (Walkara), שמת עשר שנים קודם לכן) הסביר שבני היוט אינם רוצים למכור את אדמתם ולעבור למקום אחר, ושאל מדוע הקבוצות לא יוכלו לחיות על האדמה יחדיו. הצ'יף סנפיץ' (Sanpitch, אח נוסף של ווקארה) דיבר גם הוא נגד ההסכם. עם זאת, לאחר שבריגהם יאנג, שיעץ להם, אמר כי אלו התנאים הטובים ביותר שיקבלו, חתמו המנהיגים על ההסכם. ההסכם קבע שבני היוט יוותרו על אדמותיהם במרכז יוטה, כולל שמורות קורן קריק (Corn Creek), ספניש פורק וסן פיט (San Pete). נותרה רק שמורת עמק יואינטה. היוט היו אמורים לעבור אליה בתוך שנה, והם יקבלו פיצוי בסך 25,000 דולרים כל שנה במשך עשר שנים, 20,000 דולרים במשך עשרים השנים אחר-כך ו-15,000 דולרים לשלושים השנים האחרונות (בערך 15 סנטים לדונם עבור כל הקרקעות במחוזות יוטה וסן פיט). עם זאת, הקונגרס לא אישר את ההסכם. עקב כך הממשל לא שילם את הפיצוי הכספי השנתי המובטח. למרות זאת, בשנים שבאו אחר-כך הועברו מרבית בני היוט לשמורת יואינטה." אף שמרבית ההיסטוריונים מתייחסים אל סואוייט וסנפיץ' ובני עמם כבני יוט, בזמן החתימה הם היו "אינדיאנים משבט יוטה" או טימפנוגוס, וייתכן שהיו בני שושוני שרק הפכו ל"יוט" אחרי שהם עקרו לשמורת יואינטה והצטרפו לשאר היוט ששם.
הסכם עם היוט 2 במרץ 1868 בו נשמרה ליוט החזקה על כל טריטוריית קולורדו מקו האורך 107° מערב והם ויתרו על כל השטח ממזרח לו.
הסכם עם קבוצות היוט של קפוטה, מאוצ'ה ווימינוצ'ה שנקבעה בו הקמת שמורת היוט הדרומיים ושמורת היוט ההרריים.
בסופו של דבר רוכזו הקבוצות השונות של היוט לשלוש שמורות. כמה מקבוצות אלו שמרו על זהויות נפרדות כחלק מהארגונים השבטיים של בני היוט. אף שבתחילה השמורות השתרעו על שטחים נרחבים שהמתיישבים הלבנים לא רצו בהם (חלקים מיוטה ומרבית מערב קולורדו) הם הלכו והצטמצמו עקב פעולות שונות של הממשל, ופלישה של מתיישבים לבנים וכורים. כמה החלטות של בית משפט פדרלי אמריקני במהלך המאה ה-20 השיבו חלקים מאדמות השמורות המקוריות לתחום השיפוט של שבטי היוט והורו על פיצויים כספיים בגין חלקים אחרים.