stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מצודת לונדון
אדריכלות ואתרים במצודה > החלק החיצוני

החלק השלישי של המצודה הוקם כאשר אדוארד הראשון, מלך אנגליה הרחיב את המצודה, כיוון שהמתחם המגודר הצר הקים לחלוטין את המצודה. באותה תקופה נבנה בפינה הצפון-מערבית של המצודה באסטיון שנודע בתור התל של לג (Legge's Mount). תל הפליז (Brass Mount), הבאסטיון בפינה הצפון-מזרחית, הוא תוספת מאוחרת יותר. שלושת המגדלים המלבניים שניצבו במרחק 15 מטרים זה מזה לאורך החומה המזרחית פורקו ב-1843. הבאסטיונים מיוחסים לעיתים לתקופת טיודור, אך אין כל עדות שתתמוך בהשערה זו; ממצאים שהועלו בחפירות ארכאולוגיות מרמזים על כך שהתל של לג הוא אדוארדיאני. שינות חסומות בצד הדרומי של התל של לג הן השריד היחיד במצודה לשינות מימי הביניים (השאר הן תחליפים ויקטוריאניים).
מעבר לגבולות המצודה החדשים נחפר חפיר חדש ברוחב 50 מטרים; בעת חפירתו הוא היה עמוק יותר ב-4.5 מטרים באמצעו בהשוואה למצבו הנוכחי. עם הוספת חומת הווילון החדש הפכה הכניסה הראשית הישנה למצודה לפחות בולטת, ובמשך השנים התדרדר מצבה; בפינה הדרום-מערבית של החומה ההיקפית החיצונית הוקמה כניסה חדשה. המתחם הורכב מבית שער פנימי וחיצוני ומברביקן, ולימים הוא נודע כמגדל האריה כיוון שהיה קשור לבעלי החיים כחלק מגן החיות המלכותי מאז שנות ה-30 של המאה ה-14 בקירוב. מגדל האריה עצמו אינו קיים עוד.
אדוארד הרחיב את הצד הדרומי של המצודה לתוך חלקת אדמה שקודם לכן הייתה מתחת לפני התמזה. בקטע זה של החומה הוא הקים בין 1275 ל-1279 את מגדל סנט תומאס; לימים נודע המבנה כ"שער הבוגדים", והוא החליף את מגדל הדמים בתור שער המים של המצודה. מבנה זה הוא ייחודי באנגליה, והמבנה המקביל הדומה ביותר הוא שער המים של מוזיאון הלובר בפריז, שאינו קיים עוד. המזח היה נתון לטווח האש של חרכי ירי במקרה של מתקפה על הטירה מכיוון התמזה; בכניסה היה גם שער מתרומם על מנת למנוע ממי שאינו רצוי להיכנס למצודה. בקומה הראשונה היו חדרי מגורים יוקרתיים. אדוארד החליט להעביר את המטבעה המלכותית למצודה; מיקומה במצודה בתקופה שלאחר המעבר אינו ידוע, אם כי הוא ככל הנראה היה בחלק החיצוני או במגדל האריה. בשנות ה-60 של המאה ה-16 שכנה המטבעה במבנה בחלק החיצוני, ליד מגדל סולט. בין 1348 ל-1355 נבנה מגדל קריידל מזרחית למגדל סנט תומאס, והיה זה שער מים שני שנועד לשימושו האישי של המלך.
חומת הווילון החיצוני של המצודה. ניתן להבחין בפנים המצודה בחומת הווילון של החלק האמצעי. במרכז ניתן להבחין בתל של לג.
אדריכלות ואתרים במצודה > קפלת פטרוס הקדוש בשלשלאות

הקפלה המלכותית של פטרוס הקדוש בשלשלאות היא הכנסייה הקהילתית של המצודה. הקפלה שוכנת בחלק הפנימי של המצודה, ומתוארכת לרבע הראשון של המאה ה-16. הקפלה נמצאת תחת סמכותו של המונרך הבריטי, ולא תחת סמכותו של הבישוף המקומי. שמה של הקפלה נובע ממאסרו של פטרוס הקדוש בירושלים על ידי אגריפס הראשון.
המבנה הנוכחי של הקפלה נבנה עבור הנרי השמיני על ידי סר ריצ'רד קולמונדלי בין השנים 1519 ו-1520, וקפלה קדומה יותר ניצבה באותו מיקום עוד לפני הכיבוש של אנגליה על ידי ויליאם הראשון. בקצה המערבי של הקפלה שוכן מגדל קטן שבראשו בית פעמון, ובתוך הכנסייה יש ספינה ראשית וספינה משנית צפונית קצרה, המוארת על ידי חלונות בצורת חצי סהר וללא קישוטים, עיצוב שהיה אופייני בתקופת בית טיודור.
הקפלה מכילה מונומנטים רבים. בפינה הצפון-מערבית שוכנת מצבה לג'ון הולנד, הדוכס מאקסטר, שכיהן כמפקד המצודה ומת ב-1447. מתחת לארקדה המרכזית שוכן התבליט של סר ריצ'רד קולמונדלי, סגן מפקד המצודה שמת ב-1521. במקלט יש מונומנט לזכרם של סר ריצ'רד בלאונט (מת ב-1564) ובנו סר מייקל בלאונט (מת ב-1610), שכיהנו בתפקיד סגן שומר המצודה בתקופת טיודור וחזו בהוצאות להורג רבות. העוגב של הקפלה מתוארך למאה ה-17, והוא מקושט בתגליפים של גרינלינג גיבונס.
הקפלה זכתה לפרסום רב כיוון שהיא שימשה כמקום קבורתם של רבים מאסירי המצודה, כולל שלוש מלכות של אנגליה: אן בולין וקתרין הווארד, הנשים מספר שתיים וחמש של הנרי השמיני, וליידי ג'יין גריי, שמלכה באנגליה למשך תשעה ימים ב-1553 לאחר מותו של אדוארד השישי. ג'ורג' בוליין, אחיה של אן, נקבר בקפלה לאחר הוצאתו להורג ב-1536, כפי שקרה ב-1510 עם אדמונד דאדלי וסר ריצ'רד אמפסון (גובי מס בתקופת הנרי השביעי), וב-1554 עם גילדפורד דאדלי (בעלה של ליידי ג'יין גריי), שהוצאו להורג במתחם טאוור גרין. תומאס מור וג'ון פישר, שעוררו את זעמו של הנרי השמיני, הוצאו להורג ונקברו בקפלה. לאחר מותם הוכרו כמרטירים על ידי הכנסייה הרומית-קתולית. פיליפ הווארד, מרטיר נוסף מתקופת טיודור, היה קבור גם הוא בקפלה לפני שגופתו הועברה לעיירה ארונדל.
על הקיר המערבי יש רשימה של אישים ידועים שנקברו בקפלה בין 1534 ל-1747. תומאס בבינגטון מקאולי תיאר בספרו "היסטוריה של אנגליה" (1848) את האישים שנקברו בקפלה, במילים הבאות: ”למען האמת אין מקום יותר עצוב על הארץ מאשר בית הקברות הקטן הזה. המוות אינו קשור, כפי שהוא קשור במנזר וסטמינסטר ובקתדרלת סנט פול, עם גאונות ועם מעלות טובות, עם הערכה ציבורית ועם מוניטין נצחי; לא, כפי שהוא קשור בכנסיות ובחצרות הכנסיות הצנועות שלו, עם כל מה שחביב עלינו במעשי הצדקה הביתיים והציבוריים; אך עם מה שהוא החלק האפל ביותר בטבע האדם ובשושלת האנושית, עם הניצחון הפראי על אויב עיקש, עם חוסר העקביות, כפיות הטובה, הפחדנות של חברים, עם כל האומללות של גדולה שפגה ותהילה שעומעמה. למרחק נישאו, לאורך דורות עוקבים, על ידי ידיהם הגסות של הסוהרים, ללא אף מתאבל בעקבותיהם, שרידיהם המדממים של אישים שהיו מפקדי צבאות, מנהיגי מפלגות, דוברי סנאטים, ומעטרי בתי המשפט”.
אדריכלות ואתרים במצודה > גן החיות

גן החיות המלכותי מוזכר לראשונה ביחס לתקופת שלטונו של הנרי השלישי. ב-1251 קיבלו השריפים לשלם ארבעה פני ליום לצורך השמירה על דוב הקוטב של המלך; הדוב זכה לתשומת לב רבה מתושבי לונדון כאשר הוא היה הולך לצוד בתמזה. ב-1254 קיבלו השריפים הוראה לסבסד את בניית בית פילים במצודה. המיקום המדויק של גן החיות בימי הביניים אינו ידוע, אך ידוע כי אריות שוכנו בברביקן הידוע כמגדל האריות. אוסף בעלי החיים המלכותי היה עמוס במתנות דיפלומטיות שכללו בין היתר שלושה נמרים שניתנו כמתנה על ידי קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
גן החיות המלכותי היה פתוח לציבור הרחב במהלך המאה ה-18; מחיר הכניסה עמד שלושה פני וחצי, ולחלופין אספקה של חתול או כלב כמזון לאריות. אחרוני החיות הועברו מהמצודה לריג'נטס פארק ב-1835, לאחר שאחד האריות הואשם בכך שנשך חייל. שומר גן החיות המלכותי (Keeper of the Royal Menagerie) היה זכאי להשתמש במגדל האריות כבית למשך כל חייו. כתוצאה מכך, מגדל האריות לא נהרס עד מותו של השומר האחרון ב-1853, אף שהחיות האחרונות עזבו שנים רבות קודם לכן.
לקריאה נוספת

Allen Brown, Reginald (1976) [1954], Allen Brown's English Castles, The Boydell Press, ISBN 1-84383-069-8
Allen Brown, Reginald; Curnow, P (1984), Tower of London, Greater London: Department of the Environment Official Handbook, Her Majesty's Stationary Office, ISBN 0-11-671148-5
Creighton, Oliver (2002), Castles and Landscapes, Continuum, ISBN 0-8264-5896-3
Farson, Daniel (1978), Ghosts in Fact and Fiction, Hamlyn Young Books, ISBN 978-0600340539
Friar, Stephen (2003), The Sutton Companion to Castles, Sutton Publishing, ISBN 978-0-7509-3994-2
Impey, Edward; Parnell, Geoffrey (2000), The Tower of London: The Official Illustrated History, Merrell Publishers in association with Historic Royal Palaces, ISBN 1-85894-106-7
Jerome, Fiona (2006), Tales from the Tower: Secrets and Stories from a Gory and Glorious Past, Think Publishing, ISBN 978-1845250263
Lapper, Ivan; Parnell, Geoffrey (2000), The Tower of London: A 2000-year History, Osprey Publishing, ISBN 9781841761701
Liddiard, Robert (2005), Castles in Context: Power, Symbolism and Landscape, 1066 to 1500, Windgather Press Ltd, ISBN 0-9545575-2-2
Parnell, Geoffrey (1993), The Tower of London, Batsford, ISBN 978-0713468649
Roud, Steve (2009) [2008], London Lore: The Legends and Traditions of the World's Most Vibrant City, Arrow Books, ISBN 978-0099519867
Wilson, Derek (1998) [1978], The Tower of London: A Thousand Years (2nd ed.), Allison & Busby, ISBN 0-74900-332-4
Bennett, Edward Turner (1829), The Tower Menagerie: Comprising the Natural History of the Animals Contained in that Establishment; with Anecdotes of their Characters and History, Robert Jennings
Harman, A. (1864), Sketches of the Tower of London as a Fortress, a Prison, and a Palace, J. Wheeler
Parnell, Geoffrey (2009), The Tower of London: Past & Present, History Press, ISBN 978-0752450360
משאבי טבע מתחדשים

משאבי טבע מתחדשים (באנגלית: Renewable resource) הם סוגים של משאבי טבע שמתחדשים עם הזמן. משאבים מתחדשים מתקבלים על ידי הוצאה וניצול של חלק מהסביבה הטבעית והמערכת אקולוגית. משאבים מתחדשים נבדלים ממשאבים מתכלים.
משאבים מתחדשים בולטים כוללים קרקע, מים, יערות (המספקים עץ, נייר, תרופות), ודגים. בנוסף למשאבים אלה, קיימים שירותי המערכת האקולוגית אותם המערכת האקולוגית מספקת לכלכלת האדם.
משאבים מתחדשים רבים מצויים כיום במגמת דלדול והרס על ידי שילוב של צריכה גדלה שלהם וזיהום. מגמות אלה גדלות מדי שנה בעקבות צמיחה כלכלית שדורשת לרוב יותר משאבים[דרוש מקור], ויוצרת גם זיהום. כדי לשמור על בריאות המערכות הטבעיות שמספקות את המשאבים המתחדשים, יש צורך בניהול זהיר שלהן. מיצוי גדול מדי של משאבים מתחדשים יגרום לחוסר יכולת של המערכות הטבעיות לחדש אותם. ניתוח מחזור חיים מספקת שיטה עקבית להערכה של מידת ההתחדשות שלהם.
על פי חוקי דיילי לקיימות גבול השימוש המקיים של משאב מתחדש לא יכול לעבור את קצב ההתחדשות של המשאב. מה שמשותף לכל המשאבים המתחדשים הוא זרם שמתקבל בקצב קבוע, שקשה להגדיל אותו ולעיתים קשה לאגור אותו.
משאבים מתכלים כשירותי המערכת האקולוגית כוללים נפט, פחם, גז טבעי, אורניום וצורות אחרות של דלק מחצבי. הם כוללים גם מחצבים כמו עפרות מתכת ומחצבים אחרים כמו פוספטים. לעומת העופרות, מתכות הן משאב מתחדש, שכן ניתן למחזר אותן.
כל הצורות של כלכלה בת קיימא דורשות הישענות על משאבים מתחדשים ואנרגיות מתחדשות שכן משאבים מתכלים אינם בני קיימא.
סוגי משאבי טבע מתחדשים > מים

מים נחשבים למשאב טבע מתחדש בתנאי שמתנהלת בקרה על שימושם, טיפולם והפצתם, אחרת הופכים המים למשאב מתכלה באותו האזור. זמינותם של המים משתנה, מוגבלת ונקבעת על ידי גורמים שונים כגון גשם, טמפרטורה ואידוי.
כ 70.9% מהשטח של כדור הארץ מכוסה במים. מים הם מרכיב חיוני לחיים. המים המתוקים, אשר נחוצים לקיומו של האדם, מהווים רק 2.5% מהמים בעולם, כאשר רוב המים המתוקים מצויים באדמה או בקרחונים. נתונים אלה מקבלים משמעות גדולה יותר כאשר האוכלוסייה גדלה מאחר שזמינות המים המתוקים נקבעים על ידי הקצב שבו המעגל ההידרולי ("hydrologic cycle") הגלובלי מחדש את מאגרי המים המתוקים.
בישראל, אגם המים המתוקים הגדול ביותר הוא הכנרת, כאשר מקורות המילוי לחידושו הם גשם ושלג.
סוגי משאבי טבע מתחדשים > דגים

דגים נחשבים למשאב טבע מתחדש בגלל היכולת שלהם להתרבות. עם זאת, בעקבות התפתחות תעשיית הדיג והטכנולוגיה בעשורים האחרונים, יבול הדייג גדל, ואוכלוסיית הדגים קטנה עקב אי יכולתם להתרבות בקצב כה מהיר.
יש הטוענים כי על מנת למנוע ממצב זה להימשך, יש צורך ברגולציות שונות לניהול ובקרה של מערכת הדיג. אין לכך פתרון יחיד וקבוע. על פי טענות אלה, תוכנית מוצלחת לניהול הדיג צריכה לשלב מספר רגולציות ותקנות שיוכלו להתמודד עם שינויים כלכליים, חברתיים, שינויים בהתנהגות הדגה ועוד.
בישראל, החוק אוסר לדוג עם ספינה ללא רישיון, וזאת על פי פקודת הדיג משנת 1937 שנאכפת על ידי האגף לדיג ולחקלאות מים במסגרת משרד החקלאות ופיתוח הכפר. האגף עוסק בניהול ממשק הדייג בים התיכון, מפרץ אילת ואגם הכנרת, הנפקת רישיונות ועוד. למרות המאמץ, המגוון והגודל של דגי הים הישראליים מתכווצים והולכים משנה לשנה.
סוגי משאבי טבע מתחדשים > יערות

יערות מכסים 31% מהשטח של כדור הארץ ונחשבים למשאב טבע מתחדש בגלל קצב היווצרותם המהיר יחסית. עם זאת, גורמים כגון אקלים, גורמים אנתרופוגניים ואחרים, גורמים לשינויים בכיסוי היערות של כדור הארץ. היערות ברחבי העולם נמצאים בתהליך הולך וגובר של בירוא יערות.
ניהול היערות הוא עניין כלכלי, חברתי ופוליטי יותר מאשר טכנולוגי ולכן נושא ניצול יתר של היערות יכול להיות מפוקח למעשה רק אם ייחשב לבעיה אנושית.
בישראל, המודעות לחשיבותם של העצים ולתרומתם במגוון נושאים הולכת וגוברת. הפיקוח מנוהל על ידי יחידת יער ואילנות במשרד החקלאות ופיתוח הכפר. כריתת עצים בוגרים מוגנת בחוק ונדרש רישיון כריתה מפקיד היערות.
איומים על משאבי טבע מתחדשים > דיג יתר

דיג יתר (Overfishing) הוא בעיה גלובלית עם השלכות כלכליות, חברתיות ובעיקר סביבתיות. ההגדרה הנפוצה והפשוטה ביותר היא הוצאת יותר מדי דגים מן הים.
קיימים מספר סוגים עיקריים של דיג יתר.
דיג יתר של גודל: מוגדר כירידה ב-Yield per Recruit (הגודל הממוצע בו דג מוצא מהים). מתרחש בדרך כלל כתוצאה מסלקטיביות נמוכה של הדיג, כך שבשלל מופיעים פרטים צעירים רבים שלא מגיעים לגודל מיטבי. דיג יתר של גודל מקדים פעמים רבות דיג יתר של גיוס.
דיג יתר של גיוס: לחץ דיג מסיבי, גם אם סלקטיבי, עשוי להביא לירידה בשפיעות הפרטים הגדולים באוכלוסייה; אלו המהווים את פוטנציאל הרבייה העיקרי שלה וכך נפגעים מחזורי הגיוס העתידיים. התוצאה היא שלאוכלוסייה אין כושר לחדש את עצמה בעונה הבאה כך שנגרמת קריסה של המשאב.
דיג יתר המשפיע על המערכת האקולוגית כולה: שינוי באיזון המערכת. בדרך כלל מתבטא בדיג במורד מארג המזון, משמע ירידה בשפיעות הטורפים לעומת עליה בשפיעות מינים הנמצאים נמוך יותר במארג המזון כגון מדוזות וסרטנים.
דיג יתר כלכלי: דיג הגורם להפסדים כלכליים לעוסקים בו. מגיע בדרך כלל במצב של קיבולת יתר (יותר מדי ספינות) ולאחר דיג יתר של גיוס או גודל (פחות מדי דגים, דגים קטנים מדי) במצב בו ההוצאות עולות על ההכנסות, ובאם לא ניתן להפחית את עלויות הדיג או להעלות את מחירי הדגים, ייגרם מצב בו לא ישתלם לדייג לצאת לים.
דיג יתר מתוך נוחות: דיג יתר ביודעין, המסובסד על ידי גורמים רשמיים כגון ממשלות ומנהלי דיג, המעדיפים שלא 'לטלטל את הספינה'. זו העדפה להסתכן בקריסת המשאב ובלבד שלא ליצור חיכוכים פוליטיים וחברתיים.
מרבית שדות הדיג בעולם כיום נמצאים במצב של דיג במרב יכולת הנשיאה שלהם או מעבר לכך עקב לחצי דיג שהלכו וגברו במחצית השנייה של המאה העשרים.
דוגמאות מתועדות לדייג יתר ניתן למצוא בים הצפוני באירופה, הGrand Banks של אמריקה הצפונית וים סין המזרחי באסיה.
שדות דייג בים התיכון נפגעו בגלל פעילות אינטנסיבית של ספינות דיג גדולות בים. גם בים הכנרת נפגעה אוכלוסיית הדגים וכתוצאה מכך נפגעה גם פרנסת הדייגים באזור.
בשנת 2009 נבנתה במשרד החקלאות בישראל תוכנית ארבע שנתית לשיקום הדיג בישראל שבין מטרותיה היו הקטנת היקף הדייג הימי והגדלת יבול הדייג בהתאם למדיניות הOECD בשל הידרדרות הדגה בים. עם זאת, פחות מחמישה אחוזים (5%) מן התקציבים שאמורים להיות מוקצים הגיעו ליעדם, הרפורמה בענף לא בוצעה כלל והחל מאמצע 2011 גם לא מתקיימים בישראל סקרי דגה.
איומים על משאבי טבע מתחדשים > בירוא יערות

בירוא יערות (Deforestation) הוא תהליך של השמדת יערות טבעיים באמצעות כריתה מסיבית או הבערה של עצים באזורים מיוערים, לרוב על ידי בני אדם.
בנוסף לשימושם כחומרי בעירה וכחומרי גלם לבנייה ולתעשייה, עצים עוזרים להילחם באפקט החממה באמצעות קליטת פחמן דו-חמצני ויצירת חמצן בתהליך הפוטוסינתזה. השמדת יערות הגשם הוא אחד מהגורמים הקריטיים בשינוי באקלים כדור הארץ. בירוא היערות מגדיל את כמויות הפחמן הדו-חמצני באטמוספירה. כמות גדולה של פחמן דו-חמצני יוצרת שכבה באטמוספירה שלוכדת את קרינת קרני השמש, ממירה אותה לחום ובכך תורמת להתחממות הגלובלית.
לבירוא היערות ישנן השפעות סביבתיות נוספות. ביערות, האדמה והמינרלים בה מוגנים על ידי שכבת רקב ועל ידי שכבה אורגנית של עלים, ענפים וצמחיית קרקע. שכבות אלו הן אווריריות ויש להם חדירות גבוה לגשם. בירוא יערות גורמים להסרת שכבת העלים והרקב וכן להידוק הקרקע ובכך מובילים לבליית קרקע וכן להצפות. בנוסף, יערות הגשם הן בית גידול של מיליוני צמחים וזנים של בעלי חיים. לפיכך, בירוא יערות הגשם מביאה סכנת הכחדה לזנים אלו.
איומים על משאבי טבע מתחדשים > מינים בסכנת הכחדה

כחלק ממשאבי הטבע המתחדשים, צמחים ומינים של בעלי חיים עומדים בפני סיכון גבוה מאוד של הכחדה. הסיבות העיקריות לכך הן ציד, אובדן בתי גידול והרעלות. הערכות גורסות כי יותר מ-40% מתוך היצורים החיים בסיכון להכחדה.
בשנת 1992 התכנסה בריו דה ז'ניירו בברזיל הפסגה העולמית הראשונה לנושא כדור הארץ. בפסגה זו השתתפו לצד המדינות, נציגי מוסדות או"ם עולמיים ואזוריים, נציגי ארגונים בינלאומיים ובין-ממשלתיים, נציגי חברות וגופים כלכליים שונים ונציגי ארגונים לא-ממשלתיים הפעילים בנושאים שונים של
סביבה וחברה. פסגת כדור הארץ הראשונה נחשבת לאירוע מכונן בשיח הסביבתי העולמי בו הוצבה על סדר היום הפוליטי העולמי תפיסת העולם הקוראת לפיתוח בר-קיימא. כחלק מתוצרי הוועידה נחתמה אמנת שימור המגוון הביולוגי. האמנה חרתה על דגלה את שימור המגוון הביולוגי על כל רכיביו (מגוון גנטי, מגוון מינים ומגוון מערכות אקולוגיות) תוך הבטחת חלוקה חברתית צודקת של משאבי המגוון הביולוגי ולשם הבטחת קיומם של הדורות הבאים של האנושות. ישראל אשררה את האמנה בשנת 1995.
האמנה חרתה על דגלה את שימור המגוון הביולוגי
על כל רכיביו (מגוון גנטי, מגוון מינים ומגוון מערכות אקולוגיות) תוך הבטחת חלוקה חברתית
צודקת של משאבי המגוון הביולוגי ולשם הבטחת קיומם של הדורות הבאים של האנושות.
באוקטובר 2010 התכנסו בנגויה, יפן, חברות האמנה ואמצו יעדים אופרטיביים לשימור המגוון הביולוגי. יעדים אלה מחייבים את כל המדינות החברות באמנה לנקוט צעדים ממשיים ברמה הלאומית.
ישראל, כמו מרבית אומות העולם, אמצה את התוכנית האסטרטגית של אמנת המגוון הביולוגי לעשור 2011–2020, המכילה 20 מטרות אופרטיביות,
מדידות ותחומות בזמן (״Aichi targets״)
האיגוד הבינלאומי לשימור הטבע ומשאבי הטבע ((IUCN) פועל ועוקב אחר מצבם של מיני הצומח והחי בטבע. מערכת "The IUCN Red List of Threatened Species" היא המערכת הגלובליות המקיפה ביותר לתיעוד מצב מאמצי שימור המינים בעולם.
בשנת 2014, ה"רשימה האדומה" כללה 3399 מינים של בעלי חיים ו-3231 מיני צמחים בסכנת הכחדה (סיווג EN) וכן 2305 מינים של בעלי חיים ו-2119 מיני צמחים בסכנת הכחדה
קריטית (סיווג CR).
״דו״ח מצב הטבע״ של התוכנית הלאומית להערכת מצב הטבע בישראל מצביע על כך כי %83 ממיני הדו-חיים בישראל מצויים בסיכון, כמו גם
%60 ממיני היונקים, %35 ממיני הזוחלים, %23 ממיני העופות המקננים, %23 ממיני דגי המים המתוקים ו-%30 ממיני הצמחים האנדמיים לישראל.
ראו גם

משאבי טבע
אנרגיה מתחדשת
הערות שוליים

↑  Herman E. Daly, Joshua Farley, Ecological Economics, Second Edition: Principles and Applications, Second Edition, Island Press, 2003, ISBN 978-1597266819
↑  David Pimentel, James Houser, Erika Preiss, Omar White, Hope Fang, Leslie Mesnick, Troy Barsky, Stephanie Tariche, Jerrod Schreck and Sharon Alper, Water Resources: Agriculture, the Environment, and Society, BioScience Vol. 47, No. 2, 1997, עמ' pp. 97-106
↑  CIA - The world factbook, Central Intelligence Agency. Retrieved 20 May 2015.
↑  United States Geological Survey, Earth's water distribution
1 2  Engelman R; LeRoy P, Sustaining water. Population and the future of renewable water supplies, Washington, D.C., Population Action International, Population and Environment Program, 1993
↑  רשות המים, אגן הכנרת
↑  Beddington J. R. , Bruce Rettig R., Approaches to the Regulation of Fishing Effort, Food & Agriculture Org., 1983
↑  נטע אחיטוב, מסע בעקבות הדגים - המזון הפראי האחרון, באתר הארץ, 28 במרץ 2012
1 2  WWF, DEFORESTATION
↑  Do-Hyung Kim, , Joseph O. Sexton, Praveen Noojipady, Chengquan Huang, Anupam Anand, Saurabh Channan, Min Feng, John R. Townshend, Global, Landsat-based forest-cover change from 1990 to 2000, Global Land Cover Facility, Department of Geographical Sciences, University of Maryland, College Park, MD, USA, 2014 doi: 10.1016/j.rse.2014.08.017
↑  Mather, A. S., Global forest resources, Global forest resources 1990 pp. 351 pp.(הקישור אינו פעיל)
↑  פרופ' אהוד שפניר, ד"ר דור אדליסט וד"ר דניאל גולני, אינדיקאטורים אקולוגיים לדיג יתר בדיג המכמורת בישראל, דו"ח מסכם שנה שנייה, המכון ללימודי ים באוניברסיטת חיפה
↑  BLOBEBLOG - חושבים עולמי פועלים מקומי, על כריתת יערות והנזק לסביבה, ‏01/01/2014
↑  Mumoki, Fiona., The Effects of Deforestation on our Environment Today, ‏18 July 2006
↑  Food and Agriculture Organization of the United Nations, The challenge of sustainable forest management. What future for the world’s forests?
↑  המשרד להגנת הסביבה, פסגת כדור הארץ: ריו - 1992
1 2  החברה להגנת הטבע, ההיערכות הישראלית לשמירת הטבע: עמידה בהמלצות ה-OECD וביעדי התכנית האסטרטגית העולמית לשמירה על המגוון הביולוגי לשנים 2011–2020 פערים והמלצות, ‏ינואר 2014
↑  IUCN Red List, IUCN Red List version 2014.3: Table 2, version 2014.3, ‏13/11/2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531635805171  BnF: cb11949997j (data)  GND: 4152831-1  LCCN: sh85112839 
קריסת אוכלוסיית דגי החרב בניופאונדלנד בעקבות דיג יתר
בירוא יערות באמזונאס בברזיל, 2010
חיות השטן

| --- | --- |
 מקום:  איטליה
 סוג:  כת שטניסטית איטלקית
 הרוגים:  4 הוכחו, עד 18 חשודים
 
חיות השטן (באיטלקית: Bestie di Satana) הוא שמה של כת שטניסטית איטלקית שחבריה הורשעו במספר רציחות שבוצעו בשנים 1998–2004.
הפשעים והחקירה > הרציחות הראשונות

התקרית הראשונה התרחשה בינואר 1998, עם ביצועו של רצח כפול ביער בקרבת סומה לומברדו, מצפון-מערב למילאנו. צ'יארה מרינו, מוכרת בחנות, בת ה-19, וחבר שלה, פאביו טוליס, סטודנט בן 16 ומוזיקאי הבי מטאל, הוכו ונדקרו למוות על ידי אנדראה וולפה ועוד שני אנשים במהלך טקס של חברי הכת, טקס שכלל בין היתר סקס, סמים, והבי מטאל. הזוג הצעיר בילה ערב שבת רגיל בשתיית בירה והאזנה למוזיקת מטאל ב"מידנייט פאב", שהיה מרכז סצנת המטאל בעיר, אך מעולם לא חזר הביתה. גם טוליס וגם מרינו נדקרו למוות על ידי חבריהם אנדריאה וולפה, ניקולה סאפונה ומריו מאצ'וני. פאביו טוליס, שהיה צעיר חסון, ניסה נואשות להגן על עצמו ועל חברתו מרינו, אך הוכרע על ידי הקבוצה הגדולה יותר. וולפה, סאפונה ומאצ'וני קברו מאוחר יותר את הגופות בקבר גדול ביער ורקדו על הקברים, בעודם צוחקים וצורחים "עכשיו שניכם זומבים! נסו לצאת מהבור הזה, אם תעזו!". המסקנה שהסיקו בתחילה הרשויות אז הייתה שהם ברחו יחד לרגל רומן אהבים, כפי שהציע חברם, אך הסבר זה לא התקבל על ידי אביו של טוליס, מישל טוליס, שהחל בחקירה משלו. רק כמה שעות לפני הרצח, ניקולה סאפונה אילץ את פאביו טוליס להתקשר הביתה ולומר לאביו שהוא לא מתכוון לחזור הביתה באותו ערב כי הוא מעדיף לשכב עם חברתו. מישל טוליס, שהבין שמשהו לא בסדר בשיחה שקיבל, פנה מיד אל בנו בחצות כדי לדבר איתו. לרוע המזל, זה היה מאוחר מדי: פאביו וצ'יארה כבר עזבו עם חברם המשוער לסומה לומברדו ולא חזרו שוב. מישל טוליס גילה עד כמה עמוק הם הפכו מעורבים בשטניזם ובתורת הנסתר, שניהם נושאים נפוצים של ז'אנר הבלאק מטאל והדת' מטאל שבהם התעניינו בנו וחבריו. משהשתכנע בקשר בין השטניזם להיעלמותם, מישל טוליס בילה בשש השנים הבאות בונה בהתמדה קובץ על פעילותם ועל הלהקות שבהן ניגנו. כאשר התרחש הרצח השלישי, טוליס לקח את ממצאיו למשטרה, שהשתמשה בהם כדי לקשר את כל שלושת מקרי הרצח לאנדראה וולפה ולכת השטן הרחבה יותר.
הפשעים והחקירה > הרצח השלישי

הרצח השלישי בוצע בינואר 2004, כאשר מריאנג'לה פזוטה, מוכרת בחנות בת 27, חברתו לשעבר של אנדראה וולפה, נורתה תחילה בגרון, הושחתה ולאחר מכן נקברה בעודה בחיים, בחממה בעיירה הסמוכה גולסקה, לא הרחק מסומה לומברדו. אנדראה וולפה נעצר זמן קצר לאחר מכן עם ארוסתו הצעירה, תלמידת תיכון בת 18 בשם אליזבטה בלארין, בת למשפחה מהמעמד הגבוה שברחה מהבית עם וולפה כשהייתה רק נערה. וולפה ובלארין היו מוטרדים מהתמכרות לאלכוהול וסמים. וולפה התוודה שהוא הזמין את פזוטה לארוחת ערב ידידותית, אך החליט להרוג אותה כי היא ידעה יותר מדי פרטים על הכת ועל הרצח של טוליס ומרינו. וולפה ירה בה לאחר קרב אלים, ואז צלצל לסאפונה לעזרה והם הבינו שלמרות הייסורים, פזוטה עדיין בחיים. וולפה נזכר שסאפונה האשים אותו "אתה אפילו לא יכול להרוג אדם!" ואיים עליו; הם ניסו בכוח להסתיר את גופתה הגוססת של פזוטה בחממה של בית הוריה של בלארין והכו אותה מספר פעמים לפני שקברו אותה בחיים. לאחר מכן, סאפונה חזר הביתה והעמיד פנים ששום דבר לא קרה. שעות לאחר מכן וולפה ובלארין לקחו מנה כבדה של קוקאין והרואין והחליטו להיפטר מהמכונית של פזוטה על ידי הסעתה לתוך נהר סמוך, אך הם עברו תאונת דרכים ונעצרו. לאחר רצח פזוטה, וולפה נעצר, הודה ברציחות המוקדמות יותר, והוביל את המשטרה לגופותיהם של טוליס ומרינו. בחקירת המשטרה נעשה שימוש במידע שנמסר בעבר שחשף לראשונה את קיומה של הכת. ככל שהחקירה נמשכה, מריו מאצ'וני, שהציג את עצמו כ"מדיום" של הקבוצה ונחשב על ידי טוליס כחברו הטוב ביותר, הודה כי הכה את טוליס למוות בפטיש, לאחר שוולפה וסאפונה דקרו למוות אותו ואת חברתו צ'יארה מרינו.
בנוסף, חברי כת הואשמו בכך שדחפו את המתופף שלהם, אנדריאה בונטדה, להתאבד, וזאת מכיוון שסירב להצטרף לוולפה וסאפונה בסומה לומברדו ולעזור להם להרוג את מרינו וטוליס. בספטמבר 1998, אנדריאה בונטדה שתה בכבדות, ואז התאבד בהתרסקות מכוניתו. הרשויות גם חקרו אם לקבוצה יש קשרים כלשהם לרשת רחבה יותר של שטניסטים ברחבי איטליה.
הפשעים והחקירה > רציחות נוספות לכאורה

מעורבות של "חיות השטן" נחשדה בעד ארבעה עשר מקרים נוספים לא פתורים באותו אזור ובאותו פרק זמן, כולל התאבדויות לכאורה, היעלמויות ומוות אלים של אנשים הקשורים לכאורה לחברי הקבוצה. בין אלו:
פועל בניין בן 23 כריסטיאן פריגריו, מברוג'ריו, לכאורה חבר לשעבר בקבוצה, שנעלם ב-14 בנובמבר 1996.
אנדריאה באלארין בת ה-21, חברת ילדות של וולפה, נמצאה תלויה בבית הספר שבו למד ב-7 במאי 1999.
אנג'לו לומברדו בן ה-28, שומר בית הקברות בלגננו ומכר של כמה מחברי הקבוצה, נשרף בעודו בחיים בבית הקברות ב-14 בדצמבר 1999.
דוריאנו מולה בן ה-26, נמצא תלוי ביער ליד Cavaria con Premezzo ב-27 בדצמבר 2000.
לוקה קולומבו בן ה-21, מוכר פרחים וחבר של ניקולה סאפונה, נמצא תלוי בלגננו ב-5 במאי 2004.
נגר בן 18 אלברטו סקארמוצינו, מדאיראגו, נמצא שרוף במכוניתו ביער ליד ארקונטה ב-23 במאי 2004.
עם זאת, מעולם לא הוכחה מעורבות של חברי הקבוצה במקרים אלו. מריו מק'יונה האשים חברי קבוצה אחרים (סאפונה, וולפה, ליאוני, זמפולו ומונטרוסו) באחריות לפשעים אלו, אך האשמות אלו הוכחשו על ידם ומעולם לא הוכחו.