stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בעלים ונשים

| --- | --- |

כרזת הסרט באנגלית
 בימוי:  וודי אלן 
 הופק בידי:  רוברט גרינהאט 
 תסריט:  וודי אלן 
 עריכה:  סוזן מורס 
 שחקנים ראשיים:  וודי אלן   ג'ודי דייוויס   מיה פארו   ג'ולייט לואיס   סידני פולאק   ליאם ניסן
 מוזיקה:  גוסטב מאהלר 
 צילום:  קארלוס די פלומה 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי טריסטאר 
 חברה מפיצה:  סרטי אוריון
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  18 בספטמבר 1992 (הפצה מורחבת)
 משך הקרנה:  108 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט רומנטי, קומדיה רומנטית, דרמה קומית, סרט דרמה 
 תקציב:  20 מיליון דולר
 הכנסות:  10,555,619 דולר (בארצות הברית בלבד)
 הכנסות באתר מוג'ו:   husbandsandwives
 פרסים:  פרס באפט"א לתסריט המקורי הטוב ביותר
 דף הסרט ב־IMDb
 
בעלים ונשים (באנגלית:  Husbands and Wives) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה-דרמה בבימויו של וודי אלן. מלבד אלן עצמו בסרט משחקים גם מיה פארו, סידני פולאק, ג'ודי דייוויס, ג'ולייט לואיס וליאם ניסן. הסרט היה מועמד לשני פרסי אוסקר; שחקנית המשנה הטובה ביותר עבור דייוויס והתסריט המקורי הטוב ביותר עבור אלן. הסרט יצא מעט אחרי פרידתם של אלן ושל פארו בעקבות הרומן של האחרון עם ביתה המאומצת של פארו, סון-אי פארווין, וכך היה סרטם האחרון ביחד לאחר שיתוף פעולה ב-13 סרטים. צלם הסרט, קארלו דה פאלמה השתמש בטכניקות ייחודיות לסרט כמו מצלמת יד תוך כדי ניסיון לדמות לסרט פן דוקומנטרי. זהו סרטו הראשון של אלן כבמאי בחברת ההפקה "סרטי טריסטאר", לאחר עבודה ארוכת שנים עם החברות "יונייטד ארטיסטס" ו"סרטי אוריון" (שכעת התאחדו ל"מטרו גולדווין מאייר").
עלילת הסרט

הסרט מגולל את סיפורם של שני זוגות; ג'ק (סידני פולאק) וסאלי (ג'ודי דייוויס), וגייב (וודי אלן) וג'ודי (מיה פארו). עלילת הסרט מתחילה כאשר ג'ק וסאלי מודיעים לגייב ולג'ודי שהם החליטו להיפרד. האחרונים לוקחים זאת קשה, אך הם בכל זאת יוצאים לבלות עימם.
לאחר מספר שבועות, סאלי הולכת לדירה של עמית שביחד הם מתכננים לצאת לאופרה ולמסעדה. בדירה היא מתקשרת לג'ק ומגלה תוך כדי שיחה שהוא החל לצאת עם מישהי חדשה. סאלי מאשימה אותו בניהול רומן במהלך נישואיהם.
ג'ק מציג את חברתו החדשה, סאם (לייסטי אנתוני), בפני גייב וג'ודי. בזמן שג'ודי ושסאם נכנסות לחנות, גייב מכנה את סאם כ"מלצרית" וגוער בג'ק על פרידתו מסאלי לטובת סאם. לאחר שבוע, סאלי מציגה בפני ג'ודי את החבר החדש שלה, מייקל. מייקל הוא עמית בעבודתה של ג'ודי שנראה שגם היא מעוניינת בו. למרות שמייקל אדיב כלפי סאלי, היא לא מרוצה ממערכת היחסים ביניהם.
בינתיים, גייב מפתח חברות עם אחת הסטודנטיות שלו, ריין (ג'ולייט לואיס). הוא נותן לה לקרוא נובלה שהוא החל לכתוב. היא מחמיאה לו על עבודתו, אך לא חוסכת ביקורת מליקויי היצירה. גייב מגיב בהתגוננות כלפי הביקורת של ריין.
מאוחר יותר, ג'ק מגלה על הרומן של סאלי עם מייקל, מה שגורם לו התקף זעם. הוא נפרד מסאם לאחר מריבה קשה, ונוסע לביתו ששם הוא מוצא את סאלי ואת מייקל במיטה ביחד. הוא מפציר בסאלי לתת הזדמנות מחודשת לנישואיהם, אך היא מסרבת ומורה לו לעזוב את הבית.
פחות משבועיים לאחר המאורע, סאלי וג'ק מחליטים לחזור אחד לשנייה. הם נפגשים לארוחת ערב אצל גייב וג'ודי. לאחר מכן, גייב וג'ודי רבים על חוסר רצונה של ג'ודי לחלוק עם גייב את השירה שהיא כותבת. לאחר הוויכוח, ג'ודי מגלה לגייב כי היא לא חושבת שמערכת היחסים ביניהם יכולה להחזיק. בעקבות זאת, גייב עוזב את הדירה וג'ודי מתחילה לצאת עם מייקל.
גייב נותן לריין מתנה ליום הולדתה, אך כשהיא מבקשת ממנו לנשק אותה הוא מסרב. כשהוא חוזר לביתו הוא מבין שמערכת היחסים בינו לבין ג'ודי נהרסה. בינתיים, מייקל אומר לג'ודי שהוא זקוק לזמן לבד ושהוא עדיין חש רגשות כלפי סאלי. ג'ודי יוצאת בזעם מהדירה של מייקל, אך הוא מצליח לשכנע אותה להישאר עמו. לאחר שנה וחצי, הם מתחתנים.
בסוף הסרט, הקהל רואה שג'ק וסאלי חוזרים להיות ביחד למרות הבעיות במערכת היחסים שלהם. גייב עדיין נשאר לבד עקב סירובו להתחיל לצאת. הסרט מסתיים כאשר גייב פונה לקהל בלתי מוגדר, ושואל "אני יכול ללכת? זה נגמר כבר?".
צוות שחקנים

וודי אלן - גייב רות'
מיה פארו - ג'ודי רות'
ג'ודי דייוויס - סאלי
סידני פולאק - ג'ק
ג'ולייט לואיס - ריין
ליאם ניסן - מייקל גייטס
לייסטי אנתוני - סאם
בסרט שיחקו גם בתפקידי משנה רון ריפקין ובליית' דאנר.
קבלה > הכנסות

הסרט הוקרן לראשונה ב-18 בספטמבר 1992 והכניס בשבוע הראשון להקרנתו 3,520,550 דולר ב-865 תיאטראות (4,070 דולר ביחס לכל תיאטרון). במשך כל הקרנות הסרט, הוא הכניס כ-10.5 מיליון דולר בארצות הברית בלבד, מה שהפך אותו לכישלון קופתי ביחס לתקציב שעמד על 20 מיליון דולר. הסרט גם הוקרן בפסטיבל הסרטים בטורונטו.
קבלה > ביקורות

הסרט זכה לביקורות מהללות של המבקרים, וביניהם; רוג'ר איברט מה"שיקגו סאן-טיימס", פיטר טראבס מה"רולינג סטון" ווינסנט קנבי מ"הניו יורק טיימס". הסרט קיבל ציון של 97% מהאתר "Rotten Tomatoes" על בסיס 37 ביקורות עם ציון ממוצע של 8.2/10.
קבלה > פרסים ומועמדויות

מועמדות לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (ג'ודי דייוויס)
מועמדות לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר (וודי אלן)
זכייה בפרס באפט"א לתסריט המקורי הטוב ביותר (וודי אלן)
מועמדות לפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר (ג'ודי דייוויס)
זכייה בפרס המבקרים של בוסטון לשחקנית המשנה הטובה ביותר (ג'ודי דייוויס)
מועמדות לפרס סזאר לסרט הזר הטוב ביותר (וודי אלן)
זכייה בפרס המבקרים של שיקגו לשחקנית המשנה הטובה ביותר (ג'ודי דייוויס)
זכייה בפרס מכון הסרטים השוודי לסרט הזר הטוב ביותר
זכייה בפרס המבקרים של קנזס סיטי לשחקנית המשנה הטובה ביותר (ג'ודי דייוויס)
זכייה בפרס המבקרים של לונדון לשחקנית השנה (ג'ודי דייוויס)
זכייה בפרס המבקרים של לוס אנג'לס לשחקנית המשנה הטובה ביותר (ג'ודי דייוויס)
זכייה בפרס המבקרים הלאומי לשחקנית המשנה הטובה ביותר (ג'ודי דייוויס)
זכייה בפרס איגוד המבקרים האמריקני לשחקנית המשנה הטובה ביותר (ג'ודי דייוויס)
מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע (ג'ודי דייוויס)
מועמדות לפרס איגוד התסריטאים האמריקאי לתסריט המקורי הטוב ביותר (וודי אלן)
גלגל המזל (קלף טארוט)

גלגל המזל  שנקרא גם הגלגל, מזל, שינוי וגלגל הרפואה, הוא קלף מספר 10 בארקנה הגדולה של קלפי הטארוט.
קלף גלגל המזל
הקלף מציג גלגל בעל מספר חישורים זוגי בדרך כלל שעל פסגתו עומד ספינקס או מלאך, חמוש לרוב בחרב ובין צדדיו יש את האל אנוביס שעולה ונחש/ קוף/ שד שיורד ממנו. על הגלגל עצמו יש לעיתים ידית. גרסת חבילת הריידר של הקלף היא שילוב של שני איורים של הגלגל כפי שאייר אותם אליפז לוי. בחלק מהחבילות נראית האלה פורטונה (לרוב עם כיסוי עיניים) מסובבת את הגלגל, כאשר על הגלגל שהיא מסובבת נראים  ארבעה אנשים בעמדות מזל שונות (זה שנמצא בתחתית, זה שעולה לפסגה, זה שניצב בפסגה וזה שיורד מהפסגה).
משמעות הקלף

הקלף מייצג את הדינמיות של החיים והגורל, שינויים ותהפוכות.
הערות שוליים

↑  קלף גלגל המזל בטארוט - פירוש, משמעויות ומסרים, באתר טאו TAO
↑  אורי רז, טארוט - קלף גלגל המזל, באתר www.mr-kaplan.com
↑  הילה טארוט, פשוטארוט
| קלפי טארוט |
| --- | --- | --- |
| הארקנה הגדולה | השוטה, הקוסם, הכוהנת, הקיסרית, הקיסר, הכהן הגדול, הנאהבים, המרכבה, הצדק, הנזיר, גלגל המזל, כוח, התלוי, המוות, המיזוג, השטן, המגדל, הכוכב, הירח, השמש, יום הדין, העולם |  |
גמל שלמה סיני

| גמל שלמה סיני |
| --- | --- |
נקבת גמל שלמה סיני בוגרת נקבת גמל שלמה סיני בוגרת
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: חרקים
סדרה:: גמלי־שלמה
משפחה:: גמל־שלומיים
תת־משפחה:: Mantinae
סוג:: Tenodera
מין:: גמל שלמה סיני
שם מדעי
 Tenodera sinensis

גמל שלמה סיני (שם מדעי: Tenodera sinensis) הוא מין בסדרת גמלי שלמה שמצוי באסיה. ב-1896 המין הוכנס בטעות לארצות הברית ומאז נחשב למין פולש. גמל השלמה הסיני ניזון בעיקר מחרקים אחרים, אולם נקבות בוגרות ניצפו בעבר אוכלות מלבד חרקים (צרעות וחגבים), עכבישים, זוחלים קטנים ואפילו ציפורים יונקי דבש. כמו רוב גמלי השלמה, הם ידועים בהיותם קניבלים. מחקר אחד מראה שקניבליזם מתרחש בכ-50% ממקרי ההזדווגות של מין זה.
תיאור

גמל השלמה הסיני הוא גמל שלמה ארוך, דק, בצבע חום וירוק. הוא בדרך כלל ארוך יותר ממינים אחרים של גמל שלמה, מגיע לקצת מעבר ל-11 סנטימטרים, והוא מין גמל שלמה הגדול ביותר באמריקה הצפונית. צבעו נע מירוק לחום עם פס רוחבי ירוק על גבולות הכנפיים הקדמיות. באור נמוך עיני גמל השלמה נראות שחורות, אך באור יום הן נראות צלולות, תואמות לצבע הראש. לאחר רבייה, הנקבה יכולה לייצר כמה שקי ביצים בקוטר של כ-2 סנטימטרים, כל אחד מהם יכול להכיל עד 400 ביצים. לעיתים קרובות, ניתן למצוא את שקי הביצים תלויים מענפים או ממשטחים משופעים אחרים אליהם היא מדביקה את שק הביצים.
בשבי

גמל שלמה סיני הוא חיית מחמד נפוצה עבור חובבי גמלי שלמה, וניתן לרכוש את שקי הביצים ממשתלות צמחים ברחבי ארצות הברית. הם יכולים להיות מאולפים מספיק כדי לשבת על היד ואפילו להאכיל אותם ביד. חוץ מהיותו חיית מחמד, גמל השלמה הסיני הוא גם חרק פופולרי לצורך של הדברה ירוקה.
בשבי > טיפול

את גמל השלמה הסיני יש לשמור בטרריום פי שלושה מגודלו. מדובר בטורף אגרסיבי שיעז לתקוף חרקים גדולים ממנו. בשבי, תזונתו מורכבת בעיקר מתיקנים, זבובים, פרפרים, חגבים וצרצרים. בנוסף, גמלי שלמה סינים אינם שותים מים מתוך קערה, יש לספק נוזלים על ידי ריסוס מים על בסיס יומי. ריסוס מים אינו נועד רק בשביל לספק מקור שתייה לגמל השלמה, המים גם תורמים לשמירת הלחות המתאימה על מנת שיוכל להשיל את עורו כראוי.
טורפים

גמל השלמה הסיני נטרף על ידי גמלי שלמה אחרים, ציפורים, וצרעת הענק האסייתית שנמצאת בתחום המחייה שלו.
ראו גם

אצן מדברי
שק ביצים של גמל שלמה סיני.
גאורג קווינקה

| --- | --- |
גאורג קווינקה
גאורג קווינקה
 לידה:  19 נובמבר 1834 פרנקפורט על האודר, ממלכת פרוסיה 
 פטירה:  13 ינואר 1924 (בגיל 89) היידלברג, גרמניה 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  גרמניה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין  אוניברסיטת קניגסברג  אוניברסיטת היידלברג 
 מנחה לדוקטורט:  היינריך גוסטב מגנוס, פרנץ ארנסט נוימן 
 מוסדות:  אוניברסיטת וירצבורג  אוניברסיטת היידלברג  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
 תלמידי דוקטורט:  קרל פרדיננד בראון, פיליפ לנארד, ג'יימס ויליאם מקביין 
 פרסים והוקרה:  מדליית קוטניוס (1897)  חבר זר של החברה המלכותית (3 באפריל 1879) 
 צאצאים:  פרידריך קווינקה 
 תרומות עיקריות
 חתימה:   
 
גאורג הרמן קווינקה (בגרמנית: Georg Hermann Quincke; ‏19 בנובמבר 1834 – 13 בינואר 1924) היה פיזיקאי גרמני.
ביוגרפיה

קווינקה נולד בפרנקפורט על האודר. אביו, הרמן קווינקה, היה רופא ידוע, ואחיו הצעיר, היינריך קווינקה, היה רופא פנימי. למד בקניגסברג ובהיידלברג, ועבר לאחר מכן לברלין, שם סיים את לימודיו לתואר שלישי ב-1858. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בקביעת הקבוע הנימי של כספית, ומחקריו בתחום של תופעות נימיוּת נחשבות לעבודות קלאסיות. ב-1865 נתמנה לפרופסור בברלין. ב-1872 עבר, לאוניברסיטת וירצבורג, שם שימש פרופסור, וב-1875 חזר להיידלברג, שם שימש פרופסור לפיזיקה, עד לפרישתו ב-1907.
קווינקה עשה גם עבודה חשובה במחקר ניסויי של תופעת החזרת אור, בייחוד ממשטחים מתכתיים.
גלגל הצבעים

גלגל צבעים משנת 1908 המחולק ל"צבעים חיוביים" ו"צבעים שליליים".
גלגל צבעים המכיל צבעי יסוד, צבעים משניים וצבעים שלישוניים.
גלגל צבעים מסוג RGB (שצבעי היסוד שהוא מכיל הם אדום, ירוק וכחול).
גלגל הצבעים הוא ייצוג מופשט של גוני הצבע השונים הניתנים לתפיסה על ידי עין אנושית, על פני מעגל.
הצבעים בגלגל הצבעים

בשימוש בצבע כחומר לציור נהוג להשתמש בגלגל צבעים המורכב משלושת צבעי היסוד: אדום,צהוב וכחול, והצבעים המיוחדים שחור ולבן, כשבין כל שניים מהם, הצבע הנוצר מערבובם. כך ניתן לראות את הצבע הכתום בין הצהוב והאדום, את הירוק בין הכחול והצהוב, ואת הסגול בין האדום והכחול. שלושת צבעים אלו נקראים צבעים משניים. ניתן להציג בגלגל צבעים גם את הצבעים הנוצרים בין ערבוב כל צבע יסוד והצבע המשני שלידו, וכך ליצור את ששת הצבעים השלישוניים וכאשר יערבבו את כל הצבעים יחד יצא שחור, ניתן לחלק את גלגל הצבעים לשני חצאים על מנת להפריד בין הצבעים החמים (האדומים, הצהובים וחלק מהירוקים) לצבעים הקרים (הסגולים, הכחולים וחלק מהירוקים).
קיימים גם גלגלי צבעים המבוססים על שלושה צבעי יסוד שונים כמו גלגל צבעים המבוסס על הצבעים אדום ירוק וכחול (RGB), וכן כאלו המכילים ארבעה צבעי יסוד.
לרוב נהוג לשרטט את הצבעים כאשר הצבע האדום נמצא בזווית של 0 מעלות (כלומר - מצד ימין, או 'בשעה 3'), ויתר והצבעים מסודרים בהדרגה אחריו, עם כיוון השעון, בהתאם לתחום התדרים שלהם בספקטרום הנראה. [דרוש מקור]
בהינתן מודל של גלגל צבעים, קל לגזור ממנו שילובי צבעים משלימים ושאר ערכות צבעים לצורכי עיצוב חזותי, קריאות וכדומה.
היסטוריה של גלגל הצבעים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הרעיון שניתן לסדר את צבעי הספקטרום הנראה בסידור מעגלי כדי לחזות את הגוון של תערובת צבעים הוצע לראשון על ידי אייזק ניוטון בספרו אופטיקה משנת 1704. ניוטון הציע תהליך חישובי המאפשר לחזות את גוון התערובת לפי שני הצבעים ועוצמת התאורה היחסית של כל צבע. החישוב של ניוטון את הצבע המתקבל כרך בשלושה שלבים: ראשית, סמן את שני הצבעים על גלגל הצבעים, ולידם כתוב את משקלו של כל צבע. שנית מצא את ה-barycenter (מרכז מסה) של שני הצבעים המשוקללים בצורה שונה. שלישית, פרש את המרחק הרדיאלי של מרכז המסה של שני הצבעים ממרכז המעגל כרוויה של הצבע, ואת המיקום האזימוטלי של התו המתקבל על המעגל כצבע של התערובת. לכן, גלגל הצבעים של ניוטון הוא חיזוי של מודל הצבעים המודרני CIE 1931 color diagram.
ראו גם

צבע יסוד
ייצוג צבע במחשב
עיוורון צבעים
גלגל הצבעים של ניוטון עושה אנלוגיה בין צבעים לתווים מוזיקליים, כך שתדר כל צבע אנלוגי לגובה הצליל בסולם מוזיקלי.
ג'פרי פלטנר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 בנובמבר 1962 מיאמי, פלורידה, ארצות הברית 
 פטירה:  17 במרץ 1993 (בגיל 30) בית הסוהר פלורידה 
 ידוע בשל:  רצח סדרתי
 תקופת הפעילות:  1988–1989 (כשנה)
 עיסוק:  סניטר
 
ג'פרי לין פלטנר (באנגלית: Jeffrey Lynn Feltner;‏ 21 בנובמבר 1962 - 17 במרץ 1993) היה רוצח סדרתי אמריקאי וסניטר לשעבר שחנק למוות שבעה מטופלים מ-1988 עד 1989 בבתי החולים שבהם עבד. לאחר שהודה בתחילה אך לאחר מכן חזר בו מהודאתו, הוא הודה בשניים ממעשי הרצח בתמורה לעונש של 25 עד מאסר עולם וללא אישומים נוספים בשאר הרציחות. כמה שנים לאחר הרשעתו, הוא מת מאחורי סורג ובריח מסיבוכים הקשורים במחלת האיידס.
ביוגרפיה

ג'פרי לין פלטנר נולד ב-21 בנובמבר 1962 במיאמי, פלורידה. הוריו נפרדו שלושה חודשים לפני לידתו, כאשר אביו קספר עבר למישיגן בעוד פלטנר נשאר עם אמו, שירלי. השניים עברו למלרוז ב-1979, שם למד פלטנר ולאחר מכן סיים את לימודיו בבית הספר התיכון. הוא החל לבלות את רוב זמנו בביקור בברים להט"בים ובמקומות בילוי דומים באזור. במהלך מפגש מיני אחד, הוא נדבק באיידס, שהחמיר בהדרגה עם הזמן. בשנת 1986, אמו של פלטנר עזרה לו לקבל עבודה בבית אבות בו עבדה. לאחר מספר חודשים בלבד בתפקיד, הוא קודם לתפקיד של מפקח, וזכה לכבוד רב הן מצד המטופלים והן מצד הצוות. ב-1987 עזב פלטנר את עבודתו זמנית לחודשיים כדי שיוכל לאתר את אביו הביולוגי, ולאחר שהצליח בכך, חזר למלרוז והתקבל לעבודה מחדש.
הרציחות

מפברואר עד אפריל 1988, חמישה חולים מתו בבית האבות בו עבד פלנטר במה שהיה נראה כמוות מסיבות טבעיות. ביולי אותה שנה, פלטנר פנה בעילום שם לקו חם והודה בחמשת הרציחות, בטענה שהיה לו דחף בלתי נשלט לשים קץ לסבלם, ושכנראה הוא יהרוג שוב. חמשת הקורבנות היו:
ברני קתרין אולסן בת ה-69 - מורה בדימוס שעברה לפלורידה כדי להיות קרובה יותר לאחותה. אולסן נפטרה ב-7 בפברואר, במה שנחשב לתוצאה של מחלת אלצהיימר.
לאת'ן תורנטון, בן 82 - שירת בחיל הים האמריקני, מת ב-8 בפברואר.
שרה פ. אברמס, בת 75 - מתה ב-10 בפברואר. בזמן מותה, בני משפחתה הבחינו בחבלות חשודות סביב אפה ופיה וביקשו נתיחת גופה, אך בקשתם נדחתה על ידי חוקרי מקרי המוות שחשבו כי המוות הוא תוצאה של התקף לב.
ריטה מיי סוגרו, בת 63, מתה ב-18 בפברואר.
ויליאם ה. ג'יימס בן ה-73. מת ב-6 באפריל, לאחר שנחנק על ידי פלטנר.
למרות ההודאות הללו וחקירת פלטנר במשטרה, לא הוגשו כתבי אישום מחוסר ראיות. בעיצומה של החקירה, פלטנר התקשר שוב בעילום שם וטען כי ניסה להרוג מטופל אחר, אך טענותיו נמצאו ככוזבות. על מנת למנוע ממנו לחזור על כך, הוגש נגדו כתב אישום, והוא נמצא אשם בביצוע שיחות טלפון מטרידות, הסגת גבול והגשת דיווח כוזב. על העברות הללו, הוא קיבל עונש מאסר של ארבעה חודשים בכלא המקומי.
לאחר שחרורו ב-19 בנובמבר, עבר פלטנר לדייטונה ביץ', שם התגורר בדירה מעל בר ברחוב הראשי. עד מהרה הוא מצא עבודה במקום שדומה באופיו למקום הקודם בו עבד, שם שוב הוא קודם לתפקיד של מפקח. ב-11 ביולי 1989, נפטרה בפתאומיות דוריס מוריארטי בת ה-83, מטופלת ותיקה במרכז הסיעודי בו עבד פלטנר. מותה לא עורר חשדות באותה עת, שכן היא הייתה במצב בריאותי לקוי לאורך מספר שנים. כמה ימים לאחר מכן, פלטנר פוטר משום שלא הגיע לעבודה, אך עד מהרה מצא עבודה בבית אבות באורמונד ביץ'. ב-27 ביולי, חולה המתגורר בבית האבות, רובי פ. סווישר בן ה-81, מת במה שנחשב תחילה למוות מסיבות טבעיות. הוריו של פלטנר תמכו בהצהרות הללו, והביעו את אמונתם שבנם לעולם לא יבצע רצח.
מעצר, משפט ומוות

ב-9 באוגוסט 1989, סבל פלטנר מהתמוטטות נפשית וביקש עזרה במוסד פסיכיאטרי, לפני שהתקשר למשרדי תחנת הטלוויזיה המקומית והודה בפשעיו. יום לאחר מכן, אחד ממעסיקיו הקודמים של פלטנר, התקשר למשטרה והודיע להם שעובד לשעבר שלו הודה בהריגת מספר חולים במקומות שבהם עבד, כולל הריגתה של דוריס מוריארטי. עד מהרה, נעצר פלטנר, והוגש נגדו כתב אישום על רציחתה של מוריארטי. במהלך החקירות שלאחר מכן, הוא הודה בכל פשעיו, וטען שהוא ביצע אותם כדי לשים קץ לסבלם של קורבנותיו. הוא הואשם במעשי הרצח, והועמד למשפט בגינם בינואר 1990. להפתעת החוקרים, פלטנר חזר בו מעדותו וטען כי הודה הודאות שווא במעשי הרצח על מנת למשוך תשומת לב לתנאים המחרידים ולהתעללות שאירעו בבתי האבות לטענתו. לבסוף, כחלק מעסקת טיעון, הוא קיבל עונש של 25 שנות מאסר עד מאסר עולם. ב-17 במרץ 1993, מת פלטנר מסיבוכים הקשורים למחלת האיידס.
ראו גם

ג'רלד סטאנו
צ'סטר טרנר
סמואל ליטל
הערות שוליים

↑  FELTNER, Jeffrey Lynn, ‏2022-06-15 (באנגלית אמריקאית)
↑  Tampa Bay Times from St. Petersburg, Florida, Newspapers.com, ‏1990-01-08 (באנגלית אמריקאית)
↑  James Alan Fox, Jack Levin, Kenna Quinet, The will to kill: making sense of senseless murder, Fifth edition, Los Angeles London New Delhi Singapore Washington, DC Melbourne: SAGE, 2019, ISBN 978-1-5063-6596-1
↑  "Article clipped from The Orlando Sentinel". The Orlando Sentinel. 1990-01-13. p. 20. נבדק ב-2023-10-30.
↑  FELTNER Jeffrey Lynn, Serial Killer Database Wiki (באנגלית)
↑  Katherine M. Ramsland, Inside the minds of healthcare serial killers: why they kill, Westport, Conn.: Praeger, 2007, ISBN 978-0-275-99422-8
↑  Arrest-Aug-18-1989-3263317 | NewspaperArchive, newspaperarchive.com (באנגלית)
↑  Robert Keller, Serial Killers: Jeffrey Feltner (באנגלית בריטית)
גילה בלס

| --- | --- |

גילה בלס, 2015
 לידה:  22 בספטמבר 1927 (בת 97) ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 ענף מדעי:  תולדות האמנות 
 מקום לימודים:  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים  אוניברסיטת תל אביב  סורבון 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב  הפקולטה לאמנויות ע"ש יולנדה ודוד כץ 
 תרומות עיקריות
 חקר תולדות האמנות הישראלית הקמת ארכיון 'בית ציפר' לתיעוד וחקר האמנות הישראלית
 
גילה בלס (נולדה ב-22 בספטמבר 1927) היא חוקרת, אוצרת ופרופסור חברה (בגמלאות) בחוג לתולדות האמנות באוניברסיטת תל אביב, מתמחה באמנות מודרנית ואמנות ישראלית.
ביוגרפיה

גילה בלס נולדה בירושלים ב-22 בספטמבר 1927 ללאה (לוטקה) ושמעון (שימק) כהן. הייתה נשואה לסופר שמעון בלס עד לפטירתו ב-2019. בלס הייתה בין ראשוני המרצים של החוג לתולדות האמנות באוניברסיטת תל אביב, וכן הייתה בין החוקרות הראשונות של האמנות ישראלית, ולחמה להכניס את הנושא לתוכנית הלימודים של החוג לתולדות האמנות. החל משנת 1975 ועד 2015 ייסדה וניהלה את "בית ציפר" - המרכז לתיעוד וחקר האמנות הישראלית שליד הפקולטה לאמנויות באוניברסיטת תל אביב. ב-1991 ייסדה את התוכנית הרב-תחומית לאמנויות בפקולטה לאמנויות ועמדה בראשה עד צאתה לגמלאות ב-1996.
בלס השפיעה מאוד על תחום לימודי האמנות המודרנית בישראל, ובמיוחד על תחום לימודי האמנות הישראלית. היא גידלה דורות של מרצים, חוקרים ואוצרים בתחומים אלה, שרובם נמצאים כיום בנקודות מפתח באקדמיה או בשדה האמנות בישראל, והיא אף השפיעה על אמנים רבים שלמדו אצלה את תולדות האמנות. בלס פרסמה ומפרסמת ספרים ומאמרי מחקר רבים על אמנות מודרנית וישראלית בכתבי-עת בישראל ומחוצה לה. כמו כן אצרה, ועדיין אוצרת, מספר רב של תערוכות חשובות, שמבחר מהן מופיע ברשימה למטה. השתתפה בכנסים בינלאומיים ומקומיים רבים וחברה באגודות: Société de l'histoire de l'art Français וכן ב-Société Cézanne.
לימודי אמנות

1945-1947 בצלאל, ירושלים.
1948-1950 המדרשה למורים לציור, תל אביב.
1954-1955 בית הספר של הלובר, פריס, (תולדות האמנות ומוזואולוגיה).
1964-1969 ב.א. תולדות אמנות ופילוסופיה (אוניברסיטאות ירושלים ותל אביב).
1969-1970 לימודי מ.א בפילוסופיה, אוניברסיטת תל אביב.
1970-1974 דוקטורט על "הקומפוזיציה ביצירת סזאן", אוניברסיטת סורבון-פנתיאון (פריס 1).
1976-1988 דוקטורט של המדינה (מקביל לפוסט-דוקטורט) בסורבון, (פריז 4), על "מתרחצות ומתרחצים ביצירת סזאן".
עבודה

1954-1950 מרכזת מדור חינוך והדרכה במוזיאון תל אביב.
1965-1952 מבקרת אמנות בעיתון "קול העם" ועיתונים אחרים.
1965-1952 מלמדת תולדות אמנות בבתי ספר תיכוניים ומדרשות.
1970-1965 אוצרת שרות החינוך של מוזיאון תל אביב.
1996-1973 מרצה לאמנות מודרנית ואמנות ישראלית בחוג לתולדות האמנות באוניברסיטת תל אביב, עד צאתה לגמלאות בדרגת פרופסור.
אוצרוּת (תערוכות נבחרות)

1968 - "מלחמה ושלום בציורי ילדים", מוזיאון תל אביב.
1975 - "אמנות ופסיכופתולוגיה" (ציורים של חולי נפש), מוזיאון תל אביב.
1992 - "קבוצת העשרה", מוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן.
1994 - "פנחס אברמוביץ - רטרוספקטיבה", מוזיאון הרצליה.
1998 - "ריאליזם חברתי בשנות החמישים בישראל", מוזיאון חיפה לאמנות.
2006 - "פנחס אברמוביץ - עבודות על נייר", בית האמנים תל אביב.
2007 - "נתה קפלן - מעל הכל הצבע", מוזיאון תל אביב.
2010 - "רוברט בזה - צייר ופסל", מוזיאון תל אביב.
2015 - "אופקים חדשים", משכן לאמנות עין חרוד.
ספרים

אופקים חדשים, הוצאת רשפים ופפירוס, תל אביב, 1980.
הצבע בציור המודרני - תאוריה ופרקטיקה, הוצאת רשפים, תל אביב, 1996; ב-1997 תורגם לצרפתית בהוצאת אדם בירו, פריס. ב-2002 תורגם לקוריאנית, קונגרי פרס, ב-2009 יוצאת בעברית מהדורה שנייה, במודן הוצאה לאור.
פול סזאן מתרחצות ומתרחצים - תמה וקומפוזיציה, בצרפתית, הוצאת אדם בירו, פריס, 2002, בתמיכת Paul Getty Foundation.
וסילי קנדינסקי - שׁפת הציור, הוצאת דיונון, תל אביב בתמיכת הפקולטה לאמנויות, אוניברסיטת תל אביב, 2002.
ד"ר חיים גמזו - בקורות אמנות, מבוא ועריכה, הוצאת מוזיאון תל אביב, 2006.
רוברט בזה - צייר ופסל, הוצאת מוזיאון תל אביב, 2010.
אופקים חדשים, (הוצאה מחודשת ומעודכנת עם צילומי צבע) מודן הוצאה לאור, תל אביב, 2014.
הקומפוזיציה בציור, למדא עיון - הוצאת הספרים של האוניברסיטה הפתוחה, רעננה, 2020.
הערות שוליים

↑  דניאל ראוכוורגר, התנועה האמנותית, באתר הארץ, 23 בפברואר 2011
↑  בית־ספר גבוה לציור הוקם בתל־אביב, קול העם, 12 בפברואר 1965
↑  אסתר לודן, חינוך אמנותי לנוער, למרחב, 25 בדצמבר 1967
נילי ארקין, ילדים מציגים יצירותיהם במוזיאון, למרחב, 2 ביולי 1970
↑  פנחס אברמוביץ, עבודות על נייר, באתר הארץ, 9 בנובמבר 2006
↑  דנה גילרמן, זיכרון הוא גם עניין של כסף, באתר הארץ, 16 במאי 2007
↑  "אופקים חדשים" - סיכום, מעריב, 22 בפברואר 1980
↑  רות אלמוג, צורה וצבע לצליל הפנימי, באתר הארץ, 9 באוגוסט 2002
↑  גדעון עפרת, מרד הנעורים של האמנות הישראלית גזר על חיים גמזו את תפקיד "האב הרע", באתר הארץ, 17 בספטמבר 2006
↑   הדסה וולמן, בן-גוריון ראה את הציור הזה ונותר המום, באתר הארץ, 14 בדצמבר 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258015205171  LCCN: n88046693  NLK: KAC201851847  VIAF: 14843111   WorldCat (עם VIAF): 14843111
גלגל החיים (אלבום)

גלגל החיים הוא אלבום האולפן השני של הרכב ההיפ הופ הישראלי קפה שחור חזק. האלבום יצא לאור ב-9 בנובמבר 2017, על ידי חברת התקליטים מאד מאן.
רקע

האלבום הופק במלואו על ידי גיא "Ruff" גבריאל, שהפיק גם את אלבומם הקודם של ההרכב, "רק לעלות", שיצא לאור בשנת 2015. בזכות האלבום, זכה ההרכב בפרס אקו"ם על שם ידידיה אדמון על פריצת דרך במוזיקה הישראלית.
רשימת רצועות

| גלגל החיים> מס' | גלגל החיים> שם | גלגל החיים> משך | גלגל החיים>  | גלגל החיים>  | גלגל החיים>  | גלגל החיים>  | גלגל החיים>  | גלגל החיים>  | גלגל החיים>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | שקט  | 3:10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | שחקן  | 3:21 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | בלילות (בהשתתפות בן בלקוואל)   | 3:41 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | לזרום  | 3:55 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | דרך  | 4:03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | בקלות (בהשתתפות כהן@מושון)   | 3:51 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | זקוף  | 3:56 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | אותו חלום (בהשתתפות ישראל ממו)   | 3:20 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | לא מלך  | 3:16 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | חדשות טובות (בהשתתפות כנסיית השכל)   | 4:23 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | אם הייתי  | 4:35 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | גלגל החיים  | 3:35 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 45:06 |  |  |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  מתן שרון, ‏היינו חבר'ה נאיביים ששרים לחברים שלהם. גדלנו, באתר ‏מאקו‏, 17 באוגוסט 2017
↑  יעל געתון‏, פרסי אקו"ם 2017: מתי כספי וסטטיק ובן אל תבורי בין הזוכים, באתר וואלה, 21 במאי 2017
דודו אנתדזה

| --- | --- |

דודו אנתדזה, 1925
 לידה:  10 באוקטובר 1900 כפר ורדזיה שבחבל אימרתי
 פטירה:  18 באפריל 1978 (בגיל 77) טביליסי, גאורגיה
 מקום קבורה:  פנתאון דידובה 
 מדינה:  האימפריה הרוסית, ברית המועצות 
 פרסים והוקרה:  אמן העם של ברית המועצות  עיטור הדגל האדום של העמל  עיטור אות הכבוד  אמן העם של הרפובליקה הסובייטית הסוציליסטית של גאורגיה 
 
דודו אנתדזה וקוטה מרג'נישווילי. 1931
דוֹדוֹ אַנתַדזֵה (בגאורגית: დოდო ანთაძე; ‏ 10 באוקטובר 1900 – 18 באפריל 1978) היה במאי תיאטרון גאורגי.