stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוהנס קפלר
הוקרה והנצחה

מכתש על שמו על הירח ועל מאדים
האסטרואיד קפלר 1134 (אנ') שהתגלה על ידי מקס וולף נקרא על שמו.
הרחוב בו נולד בעיר מינכן בגרמניה נקרא על שמו.
חללית האספקה האירופית, ATV-2, ששוגרה אל תחנת החלל הבינלאומית בפברואר 2011, נקראה על שמו.
ארכיטקטורה (2012) לסדרת מעבדים גרפיים של חברת NVIDIA, הנמצאת בליבם של כרטיסי GeForce 600, נקראה בשם Kepler.
טלסקופ החלל קפלר (Kepler space telescope) של נאס"א אשר הושק ב-07/03/2009 נקרא על שמו. באמצעותו התגלו אלפי מערכות כוכבי לכת שנקראו על שמו של קפלר, וביניהם; קפלר 22b, קפלר 452b, קפלר 11 ועוד.
להקת הקיי-פופ Kep1er נקראת על שמו.
לקריאה נוספת

קסטלר, יוהאנס קפלר, האיש ופעלו (מאנגלית: חיים בן-עמרם), תל אביב, הוצאת דביר, 1970.,
Raz Chen-Morris, Measuring shadows : Kepler's optics of invisibility, University Park, Pennsylvania : The Pennsylvania State University Press, 2016
Giora Hon. 1987. “On Kepler’s Awareness of the Problem of Experimental Error.” Annals of Science 44: 545–591
Bernard R. Goldstein and Giora Hon. 2005. “Kepler’s Move from Orbs to Orbits: Documenting a Revolutionary Scientific Concept.” Perspectives on Science 13: 74–111
הערות שוליים

↑  Koestler, "The Sleepwalkers," p. 234
↑  Caspar, Kepler, pp. 36–38; Connor, Kepler's Witch, pp. 25–27
↑  ד"ר טל קוולר, איך לארוז תפוזים, שלב ההוכחה, במדור "חדשות מדע" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 9 ביולי 2017
↑  Arpita Adhya, Who are KEP1ER? Band name meaning and how to pronounce it, HITC, ‏2021-10-22 (באנגלית בריטית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263728405171  PLWABN: 9810646497905606  BIBSYS: 90115643  BNC: 000107912  BNE: XX871886  BnF: cb11909597m (data)  CANTIC: a10434495  CiNii: DA00920279  GND: 118561448  ICCU: RAVV062362  ISNI: 0000 0001 2100 8552  LCCN: n50044770  LNB: 000048389  MGP: 127098  NDL: 00445514  NKC: jn19990004274  NLA: 36193874  NLG: 246650  NLK: KAC201717068  NSK: 000012358  NTA: 068418116  RERO: 02-A000097855  SELIBR: 228582  SNAC: w6qr51bq  SUDOC: 026947676  Trove: 1227036  VcBA: 495/105629  VIAF: 41842150   WorldCat (עם VIAF): 41842150 
השביט של 1577 משך את תשומת לבו של קפלר, כמו גם את זו של אסטרונומים רבים באירופה
מודל מערכת השמש לפי קפלר כפי שפורסם בחיבורו, "מסתרי היקום"
מחווה ליוהנס קפלר באוניברסיטת תל אביב
מחווה ליוהנס קפלר של יגאל תומרקין באוניברסיטת תל אביב
הספר "האסטרונומיה החדשה"
ה'תשס"ה

ה'תשס"ה (5,765) ובקיצור תשס"ה – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-16 בספטמבר 2004, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 2 באוקטובר 2005.
המולד של תשרי חל ביום שלישי, 19 שעות ו-287 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג החא. היא מעוברת, ואורכה 383 ימים.
זו שנה רביעית לשמיטה, ושנת 8 במחזור העיבור ה-304. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 25 (סימנה כהלוא) במחזור השמש ה-206.
שנה זו היא שנת 1,936 לחורבן הבית, ושנת 2,316 לשטרות.
מדינת ישראל חגגה ביום העצמאות ה'תשס"ה 57 שנות עצמאות.
אירועים

כ"ג בתשרי – פיגוע תופת בסיני: מכונית תופת התפוצצה במלון הילטון טאבה, שקרס חלקית ושתי מכוניות התפוצצו לאחר מכן בראס א–שטן
י"א בחשוון – הכנסת הצביעה בעד תוכנית ההתנתקות
י"ד בחשוון –  טרמינל 3 בנמל התעופה בן–גוריון, המוכר גם כנתב"ג 2000, נפתח לראשונה
כ"ו בחשוון –  הכנסת קובעת בחוק הדגל, הסמל וההמנון באופן רשמי את "התקווה" כהמנון הלאומי
כ"ז בכסלו – פרס נובל לכימיה מוענק לאהרן צ'חנובר ואברהם הרשקו, מדענים מהטכניון בחיפה, יחד עם האמריקני אירווין רוז על גילוי ותיאור את מערכת האוביקוויטין, האחראית לפירוק חלבונים בתוך התא
י"ד בטבת – רעידת האדמה בדרום–מזרח אסיה בדרגה 9.3 בסולם ריכטר גרמה לגלי צונאמי אימתניים ולבסוף למוות של כ–280,000 אנשים. הרעש הורגש היטב באינדונזיה, מלזיה, תאילנד, הודו, סינגפור וסרי לנקה
כ"ג בטבת – רעידת אדמה בעוצמה של 4.9 בסולם ריכטר במפרץ סרוני
כ"ח בטבת – תושבי הרשות הפלסטינית מצביעים בבחירות לנשיאות הרשות, לראשונה לאחר מותו של יאסר ערפאת
ג' בשבט – 6 הרוגים בפיגוע במעבר קרני
כ"ט בשבט – פסגת שארם א-שייח' המביאה לסיום האינתיפאדה השנייה
ז' באדר א' –  הכנסת מאשרת בקריאה שלישית את חוק יישום תוכנית ההתנתקות
כ' באדר א' –  שביתת התלמידים הראשונה מתקיימת בישראל
י"ז באדר א' – 5 הרוגים בפיגוע התאבדות במועדון ה–Stage בתל אביב
א' בסיוון – ניסן דולינגר (42) אב ל–6 מהיישוב פאת שדה, נרצח בירי על ידי פועל ערבי שהסיע ברכבו
י"ד בסיוון –  תאונה קשה בהתנגשות בין רכבת ומשאית בישראל מובילה לכמאתיים פצועים ושמונה הרוגים
ה' בתמוז –  מחבל מתאבד התפוצץ בסמוך לקניון השרון בנתניה
ט"ז בתמוז – 88 אנשים נהרגו בסדרת פיצוצים בשארם א–שייח', סיני
כ"ח בתמוז – עדן נתן–זאדה מראשון לציון פתח ביריות על אוטובוס מלא בנוסעים ערבים בעיר שפרעם ורצח 4 נוסעים, בהמשך הומת נתן זאדה עצמו על ידי חלק מהנוסעים
י' באב – תחילת ביצוע תוכנית ההתנתקות ברצועת עזה וצפון השומרון
י"ב באב –  התחיל שלב הפינוי בכח של תוכנית ההתנתקות, ברחבי רצועת עזה עימותים מתונים בין כוחות צבא ומשטרה למיועדים לפינוי
י"ב באב –  אשר וייסגן רצח 4 ערבים באזור תעשייה של ההתנחלות שילה
ח' באלול – סיום מבצע "אשמורת אחרונה":  כוחות צה"ל השלימו את נסיגתם מרצועת עזה במסגרת ביצוע תוכנית ההתנתקות, והעבירו את השליטה ברצועת עזה לרשות הפלסטינית
נפטרו

י"ח בתשרי –  שאול עמור, ראש עיריית מגדל העמק, חבר הכנסת, שר ושגריר ישראל בבלגיה (נולד ה'תש"א)
י"ח בתשרי –  זאב לב, פיזיקאי ישראלי ומייסד בית הספר הגבוה לטכנולוגיה בירושלים (נולד ה'תרפ"ב)
ב' בחשוון – עוזי חיטמן, זמר ומלחין ישראלי (נולד ה'תשי"ב)
י' בכסלו – רפאל איתן, הרמטכ"ל ה–11 של צה"ל, ח"כ ושר בממשלות ישראל (נולד ה'תרפ"ט)
ב' בטבת – הרב אבבה ברהן ברוך, ממנהיגי קהילת ביתא ישראל באשדוד
ה' בטבת –  יהודית נאות, שרה בממשלת ישראל, חברת הכנסת, פרופסור למיקרוביולוגיה בטכניון (נולדה ה'תש"ד)
ט"ז בטבת –  צבי צור, הרמטכ"ל השישי של צה"ל (נולד ה'תרפ"ג)
י"ז בטבת –  ברוך ג'מילי, לוחם פלמ"ח (נולד ה'תרפ"ג)
י"ט בטבת –  אלישבע גרינבאום, משוררת ומחזאית (נולדה ה'תשכ"ה)
כ' בטבת – אשר פרס, פיזיקאי ישראלי (נולד ב–ה'תרצ"ד)
כ"ז בטבת –  יעקב גדיש, כלכלן ישראלי (נולד ה'תרצ"ד)
י"ט בשבט –  אפרים קישון, חתן פרס ישראל, סופר, אחד מגדולי הסטיריקנים, מחזאי וקולנוען ישראלי (נולד ה'תרפ"ד)
כ"ז בשבט –  אדיר זיק, שדרן רדיו ישראלי (נולד ה'תרצ"ט)
א' באדר א' – ארתור מילר, מחזאי אמריקאי (נולד ב–1915)
ד' באדר א' – סילביה רפאל, סוכנת מוסד
ו' באדר א' –  דודו גבע, אמן, מאייר, מחבר ספרי קומיקס וקריקטוריסט (נולד ה'תש"י)
כ"א באדר א' –  צבי מלחין, איש המוסד שלכד את אדולף אייכמן (נולד ה'תרפ"ח)
א' באדר ב' –  אמיר דרורי, סגן הרמטכ"ל ומנכ"ל רשות העתיקות (נולד ה'תרצ"ז)
ו' באדר ב' –  גארי ברתיני, מנצח ומלחין ישראלי ממוצא בסרבי, זוכה פרס ישראל (נולד ה'תרפ"ז)
י"ז באדר ב' – רבי אברהם מנחם דנציגר בעל "אמרי מנחם" האדמו"ר של חסידות אלכסנדר
כ"ה באדר ב' – סול בלו, סופר אמריקאי יהודי, זוכה פרס נובל לספרות (נולד ב–ה'תרע"ה)
ג' בניסן –  אהוד מנור, פזמונאי ומתרגם ישראלי, חתן פרס ישראל (נולד ב–ה'תש"א)
י' בניסן –  הרבנית חנה טאו מחנכת ומהפכנית בלימוד תורה לנשים. מתלמידותיו של הרצי"ה קוק, וממייסדות מדרשת הרובע
ט"ז בניסן – עזר ויצמן, איש צבא, מפקד חיל האוויר, מדינאי ונשיאה השביעי של מדינת ישראל (נולד ב–ה'תרפ"ד)
י' באייר –  בתיה גור, סופרת ישראלית (נולדה ב–ה'תש"ז)
י"ט באייר – אבנר חי שאקי, פרופסור למשפטים, שר וחבר הכנסת מטעם המפד"ל (נולד ב–ה'תרפ"ו)
ח' בסיוון –  דן צלקה, סופר ישראלי (נולד ב–ה'תרצ"ו)
כ"ג בסיון- חכם רפאל אלאשוילי, רבה הראשי של יהדות גאורגיה בישראל (נולד ב-ה'תרצ"ד)
כ"ו בסיוון –  שמואל אבידור הכהן, רב (נולד ה'תרפ"ו)
כ"ו בתמוז – הרב שלמה זאב צווייגענהאפט,  ראש השוחטים דמדינת פולין, ואב"ד הנובר ומדינת נידערזאקסען (סקסוניה התחתונה) במדינת גרמניה
י"א באב – אלכסנדר גומלסקי, מאמן כדורסל רוסי ממוצא יהודי (נולד ב–ה'תרפ"ח)
ט"ז באב –  דליה רביקוביץ, משוררת ישראלית (נולדה ב–ה'תרצ"ז)
ט"ז באלול –  שמעון ויזנטל, צייד נאצים מפורסם (נולד ה'תרס"ט)
כ"ט באלול – שרה לוי-תנאי, כוריאוגרפית ישראלית (נולדה ב–ה'תרע"א)
פרסי ישראל

מקבלי פרס ישראל לשנת תשס"ה הם:
ספרות:
יצחק אוורבוך–אורפז
מדעי המינהל:
פרופ' מרים ארז
פרופ' יחזקאל דרור
פיזיקה:
פרופ' יעקב בקנשטיין
חקר הלשון העברית:
פרופ' אהרן דותן
חקר הרפואה:
פרופ' רנה זיצוב–מרכס
פרופ' שאול פלדמן
צילום:
אלכס ליבק – צילום
חקר המזרחנות:
פרופ' יעקב לנדאו
פרופ' ששון סומך
מחול:
אוהד נהרין
שירה:
ישראל פנקס
חקר הבלשנות:
פרופ' אולגה קפליוק
חקר הפילוסופיה הכללית:
פרופ' בן–עמי שרפשטיין
מפעל חיים:
שבתי טבת
הרב ישראל מאיר לאו
התיאטרון הקאמרי
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג החא, ובה 383 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "חסרה": שבה חשוון וכסלו בני 29 יום כל אחד
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
ט"ו באדר ב' חל בשבת, ולכן שושן פורים נחוג שלושה ימים - בערים שהיו מוקפות חומה - מיום שישי י"ד באדר ב' ועד יום ראשון ט"ז באדר ב' - זהו פורים משולש.
י"ד בניסן, ערב פסח, חל בשבת, ולכן חלים דיני ערב פסח שחל בשבת.
כ"ז בניסן חל ביום שישי, ולכן יום הזיכרון לשואה ולגבורה מוקדם ליום חמישי כ"ו בניסן
ה' באייר חל ביום השבת, ולכן יום העצמאות מוקדם ליום חמישי ג' באייר ויום הזיכרון לחללי מערכות ישראל מוקדם ליום רביעי ב' באייר.
היסטוריה של עם ישראל
אביגדור פלדמן

| --- | --- |

 לידה:  7 ביולי 1948 (בן 76) תל אביב-יפו, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב 
 תקופת כהונה:  1972–הווה (כ־52 שנים) 
 תקופת הפעילות:  1972–הווה (כ־52 שנים)
 תפקידים בולטים:  ממקימי ארגון "בצלם", המרכז להתדיינות באגודה לזכויות האזרח, והוועד הציבורי נגד עינויים בישראל
 פעילויות נוספות:  עורך דין ופובליציסט
 פרסים והוקרה:  פרס זכויות האדם ע"ש רוברט קנדי (1991) 
 
אביגדור פלדמן (נולד ב-7 ביולי 1948, תל אביב) הוא עורך דין ופובליציסט ישראלי העוסק במשפט פלילי ובזכויות האדם.
ביוגרפיה

נולד לאהרון פלדמן, ניצול השואה, בעל כריכיית ספרים, ולאם ניצולת אושוויץ, ונצר לרבי מקוֹצק. למד בבית הספר הדתי צייטלין, אך לא סיים את לימודיו התיכוניים, והשלים את לימודיו לבגרות אקסטרנית. בנערותו עזב את הדת. לאחר שירותו הצבאי היה מתופף בלהקת קצב מקומית שניגנה באזור רמלה ולוד. למד בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב, ועם סיום לימודיו התמחה ועבד אצל עורך הדין אמנון זכרוני. הוסמך לעורך דין בשנת 1974. בשנת 1985 קיבל תואר שני בזכויות האזרח באמריקן יוניברסיטי שבוושינגטון די. סי., בעזרת מלגה שקיבל מהקרן החדשה לישראל. לאחר מכן עבד במשך שנה באגודה לזכויות האזרח. הוא משמש גם כמורה אורח בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב (שם הוא מלמד קורסים על "המשפט" של קפקא, ועל עיוות דין).
פלדמן נמנה עם מקימי ארגון "בצלם", והוא חבר הנהלה בו. הוא גם הקים את המרכז להתדיינות באגודה לזכויות האזרח, ובשנת 1991 נמנה עם מקימי הוועד הציבורי נגד עינויים בישראל. בשנת 1991 קיבל את פרס רוברט קנדי לשלום.
בשנת 2017 החל לפרסם במוסף "הארץ" טור בשם "בדלתיים פתוחות", ובו הרהורים וחוויות מעולם המשפט ומחוצה לו. בדצמבר 2023 פרסם טור שבו כתב על בנימין נתניהו: "במפלת 7 באוקטובר אשם אדם אחד, שהחליט לחזק את החמאס על חשבון הרשות הפלסטינית." בשנת 2024 יצא לאור, בהוצאת פרדס, ספרו "בדלתיים פתוחות".
פלדמן היה נשוי לחוקרת התרבות שרה חינסקי, ובנם הוא העיתונאי יותם פלדמן. כיום פלדמן גר בתל אביב והוא חי עם בת זוגו רונית רובינסון, מורה ליוגה. פלדמן אב לשלושה. אחיו הוא התסריטאי והמחזאי חנן פלד.
עבודתו כפרקליט

פלדמן נחשב לפרקליט פלילי בולט ומרבה לעסוק בתיקים פליליים בעלי נגיעה לזכויות האזרח ובעלי נגיעה פוליטית, כמו כן ייצג מחבלים המואשמים בפעולות טרור. כך, למשל, ייצג את ראשי הפלג הצפוני של התנועה האסלאמית, וכן את מרקוס קלינגברג, מרדכי ואנונו וטלי פחימה; ייצג את ענת קם (יחד עם עו"ד איתן להמן) במשפט שבו הורשעה בריגול חמור ונדונה לארבע וחצי שנות מאסר (לאחר הרשעתה החליפה קם את פלדמן בעורך דין אחר). מייצג את חבר הכנסת לשעבר באסל רטאס לאחר שנחשד בעבירות טרור.
פלדמן עתר לבג"ץ מספר פעמים מטעם ארגוני זכויות אדם, המפורסמות שבעתירות הן:
בג"ץ סברה ושתילה, להורות על הקמת ועדת חקירה לעניין הטבח בסברה ושתילה (1982)
בג"ץ אמנון זכרוני, בו התקבלה עתירה נגד האיסור ברשות השידור לשדר ראיונות עם ראשי אש"ף (1983)
בג"ץ מטעם יש גבול, לניסוח מחדש של הוראות הפתיחה באש, בימי האינתיפאדה הראשונה (1988)
בג"ץ גירוש פעילי החמאס ללבנון, בו הרכב של 7 שופטים דחה את העתירות נגד גירוש ללבנון של למעלה מ-400 פלסטינים, שיוחסה להם פעילות בחמאס (1993)
בג"ץ העינויים, בו הרכב של 9 שופטים אסר על שימוש בכוח פיזי בחקירות שב"כ (1999)
בג"ץ מוחמד בכרי, בו התקבלה עתירה נגד פסילת הסרט "ג'נין ג'נין" (2003)
בג"ץ הבטחת הכנסה, בו הרכב של 7 שופטים דחה עתירות נגד החוק, שקיצץ בקצבת הבטחת הכנסה (2005)
בג"ץ הסיכולים הממוקדים, בו נדחתה עתירה נגד מדיניות הסיכול הממוקד (2006)
במשך שנים היה פלדמן מעורב במשפטם של רוצחי הנער דני כץ. בשנת 1984 הורשעו חמישה ערבים מסחנין ברציחתו של הנער החיפאי דני כץ, ופעילותו המאומצת של פלדמן הביאה לקיום משפט חוזר שבו נדונה הטענה כי הודאותיהם הוצאו מהם בכוח. בשנת 1999 הורה נשיא בית המשפט העליון, אהרן ברק, על קיום משפט חוזר לחמישה, אך הללו הורשעו בשנית, הן בבית המשפט המחוזי והן בבית המשפט העליון, שקבע בשנת 2005 כי ההודאות לא הוצאו בכוח מהנאשמים.
לאחר פרישתו של דוד ליבאי מצוות ההגנה של משה קצב שהואשם באונס, הצטרף אליו פלדמן, לצדם של הפרקליטים ציון אמיר ואבי לביא. קצב הורשע ונדון לשבע שנות מאסר.
בספטמבר 2021 ייצג את המחבל זכריה זביידי, לאחר שהאחרון ברח מבית הסוהר גלבוע יחד עם חמישה אסירים נוספים.
בספטמבר 2022 ייצג את עמירם בן אוליאל, בערעורו לבית המשפט העליון על האשמתו ברצח משפחת דוואבשא מהכפר דומא.
דעותיו על עולם המשפט ועבודת הפרקליט

פלדמן נחשב נועז וגלוי בדעותיו ובהתבטאויותיו המביעות ביקורת כלפי מערכת המשפט והוא מרבה לבטאן במאמרים ובראיונות בכלי התקשורת. חרף ביקורתו על מערכת המשפט, יצא נגד הרפורמה שהציעו יריב לוין ושמחה רוטמן.
להלן כמה ציטוטים מדבריו:
דעותיו על עולם המשפט ועבודת הפרקליט > על עולם המשפט

בריאיון לאילנה דיין אמר: "עולם המשפט הוא עולם השקר... אלו חיים בנשף מסכות... המערכת לא יודעת לעשות צדק... המשפט אינו נותן סיכוי לאיש, מי שמזוכה - זה במזל; באותה מידה אפשר לערוך הגרלה: לקחת אלף נאשמים ולהטיל בגורל שני זיכויים..."
בריאיון לאורנה בן דור אמר פלדמן: "יש שמועה די משמעותית על קיומה של כנופיית שלטון החוק, כפי שהיא מכונה, שהיא יכולה להעיף, להרים ולהוריד את כל מי שהיא רוצה, ששומרת בכספת תיקים על כל אחד, ואין כמעט אדם שאין לו תיק".
דעותיו על עולם המשפט ועבודת הפרקליט > על עבודת הפרקליט

"הפרקליט אינו מחפש את האמת, ואינו מוצא אותה... כשאני מקבל על עצמי לקוח, אני לוקח את השקר ומוסיף לו את האסתטיקה שלי, אחרת אין לו סיכוי... במקצוע הזה יש הרבה הונאה, הונאה עצמית והונאת האחר - הלקוח, התובע, השופט... מכל התיקים שייצגתי, המקרה היחיד שבו אני יכול לומר שייצגתי את האמת היה של הנאשם ברצח חנית קיקוס שטוען לחפותו, אלא שגם שם כולם שיקרו, הפרקליטות, בית המשפט, בית המשפט העליון... אין דבר מרעיל את הנשמה יותר מן השקר... לעיתים קרובות אני מתעב את המקצוע ושואל את עצמי מה אני עושה שם... חיי הפרקליט מבוזבזים, אלו חיים שאין בהם תוחלת, ללא תועלת, ללא הנאה וללא יתרון... הנחמה שלי היא אותם מקרים שאני נלחם למען עניינים עקרוניים ומצליח בהם".
דעותיו על עולם המשפט ועבודת הפרקליט > על חוסר האפקטיביות של השמאל האקטיביסטי

"... והכיבוש הפך להיות לשאלה משפטית; כיבוש הוא לא שאלה משפטית, הוא שאלה אנושית מהדרגה הראשונה; הוא שאלה מוסרית מהדרגה הראשונה; הוא שאלה שנוגעת לכל אחד מאיתנו, וכל אחד שיבוא יום אחד וינסה להצדיק את עצמו מה הוא עשה בתקופה החשוכה הזאת. ולהגיש בג"ץ - זה לא מספיק; לבוא ולהגיד: אני הגשתי בג"צים; אני כתבתי דו"חות; אני הלכתי ודיברתי עם אנשים; אני צילמתי; אני עשיתי סרט - לא שווה כלום. כל הקבוצה הזאת שתבוא יום אחד לאותו בית משפט דמיוני, וכל אחד יספר מה שהוא עשה - שום דבר, לא שווה כלום. אני הייתי עומד שם? לגיהנום!; עשית סרט? לגיהנום!; הגשת עתירה לבג"ץ? לגיהנום!; כתבת מאמרים, היית גדעון לוי (לא שאני רוצה לראות אותו בגיהנום) אבל היית גדעון לוי? כתבת כל פעם על הכיבוש? אפילו היית עמירה הס ועברת לגור שם - גם היא לגיהנום. כי זה כלום, זה לא שווה כלום, כל הדברים הללו, והדבר הזה הוא דבר מטריד ביותר. אז שיבואו יום אחד, עוד עשר-עשרים שנה, ויקראו את פסקי הדין של בית המשפט העליון, ויבינו, בעיקר, שהיושבים כאן בארץ, באולם הזה, בכל מקום אחר, לא נקפו אצבע. עשו רק למענם: הגשתי בג"צים, כי הייתי עורך דין; הגשתי בג"צים, כי היה לי נחמד; עשיתי סרט, כי עשיתי סרטים דוקומנטריים; תראו כמה סרטים דוקומנטריים יש על הכיבוש, על הערבים; כמה ספרות נכתבת על זה: 'פה ושם בארץ ישראל' ועוד כהנה וכהנה, אבל מישהו עשה משהו אמיתי למען או בשביל להפסיק את הכיבוש? אין אחד כזה. אז כולכם לגיהנום!"
כתביו

אביגדור פלדמן "בדלתיים פתוחות" הוצאת פרדס (2024)
אביגדור פלדמן "שירת הסירנות: שיח וחלל בבית־המשפט" תאוריה וביקורת גיליון 1 (קיץ 1991)
הערות שוליים

↑  מקבלים שבת (פרשת השבוע), עם דב אלבוים, 5 בפברואר 2015, הערוץ הראשון, אורח: אביגדור פלדמן
↑  אביגדור פלדמן, באתר "TheMarker"
↑   אביגדור פלדמן, יכול להיות שנתניהו כבר מתכונן לקריירה חדשה — ליצן רפואי, באתר הארץ, 20 בדצמבר 2023
↑   שני פוקר, "בדלתיים פתוחות" של אביגדור פלדמן: ז'אנר כתיבה של איש אחד, באתר הארץ, 10 ביוני 2024;
משה גורלי, משפט שדהאביגדור פלדמן מציג: נקמת הסנגור הפלילי, באתר כלכליסט, 7 ביולי 2024
↑  דנה גילרמן, מתה חוקרת התרבות שרה חינסקי, באתר הארץ, 24 באוגוסט 2008
↑  יוסי מלמן, פלדמן, המחזיק 40 שנה בסיווג גבוה ביותר, מסוכן, באתר הארץ, 26 בדצמבר 2021
↑  אלה לוי-וינריב, ‏ענת קם החליפה סנגור - אילן בומבך במקום פלדמן, באתר גלובס, 6 בנובמבר 2011
↑  הילה רז, קצב הורשע - האם גם עורכי הדין הפסידו?, באתר TheMarker‏, 15 בינואר 2011
↑   אביגדור פלדמן, לטענת רוטמן וחבריו, אהרן ברק חולל הפיכה שיפוטית. מוזר, איפה הייתי כשזה קרה?, באתר הארץ, 8 במרץ 2023
1 2  אביגדור פלדמן בריאיון לאילנה דיין, באתר מאקו
↑   רוגל אלפר, הגם אתה, אביגדור פלדמן?, באתר הארץ, 17 במרץ 2016
↑  קטע מתוך נאומו של עו"ד אביגדור פלדמן בטקס ההשקה לספרו של מיכאל ספרד, באתר יוטיוב, ‏18 ביולי 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007406467405171  GND: 1117044645  LCCN: no2024092256  SUDOC: 277051118  VIAF: 37156674892533580603   WorldCat (עם VIAF): 37156674892533580603
פייף

הפייף כפי שמוצג בספר השעות
פְיֶיף (מצרפתית, fief או feud) הוא מונח מן התקופה הפיאודלית המציין אדמות, רכוש או נכסים מניבי הכנסות שהוענקו לאביר וסאל על ידי אדון, כתגמול על שירות צבאי כלשהו. נוהג מתן הפייף התפתח בתקופת השושלת הקרולינגית והיה מן הגורמים שתרמו להתפתחותה של אריסטוקרטיה אירופית.
אטימולוגיה

מקור המילה פייף במילה המוקדמת fieu, המגיעה מהמונח feudum בלטינית מאוחרת. מילה זו האחרונה, שממנה נגזרה גם המילה "פיאודלי", מגיעה כנראה מן השורש הפרנקי fehu, שמשמעו "רכוש, בקר" (בגרמנית Vieh; באנגלית fee, "תשלום"). המילה הופיעה במחצית השנייה של המאה התשיעית בצורה fevum, ייתכן כתוצר של בלבול בין המילה פִיסְקוּם (fiscum), שבתקופה הקרולינגית ציינה את אחוזות המלך, ובנפיקיום, שהדהדה את המשמעות שניתנה לה כמענק עבור שירות לציבור (פובליקום). המילה הצרפתית fief התקבלה גם באנגלית, בהגייה "פִיף".
בתקופה המרובינגית

בתקופה הטרום פיאודלית, היו מעניקים בנפיקיום (beneficium), כלומר מתנת קרקע (פרקריה), לרוב הייתה זו נחלה חקלאית לשימושו של מקבל המתנה למשך חייו או למשך חיי הנותן. מתנה זו הוענקה עבור שירותים שניתנו, בעיקר בשדה הקרב ועבור שירותים שהנותן ציפה לקבל בעתיד. המקבל קיבל את זכות השימוש בנכס בלבד. הבעלות נשארה, לפחות באופן תאורטי, בידי הנותן והאדמה הייתה אמורה לחזור לבעליה עם מות המקבל או מות הנותן.
הפייף שהוענק השתנה בהתאם למעמדו של מקבל הפייף, השירות שהוענק וההתחייבויות שנטל על עצמו הווסאל. לרוב היה הפייף אדמה שהוענקה לווסאל באופן מותנה ונותרה להלכה בבעלותו של האדון. לאדון לא הייתה, עם זאת, זכות לבטל את הפייף שהוענק, אלא אם כן הפר הווסאל את שבועתו, או לשנות את ההתחייבות שנדרשה מהווסאל בתמורה לה.
בתקופה הקרולינגית

פייף בצורת אדמה הפך כמעט בכל המקרים לרכושו של הווסאל ולאחר מותו עבר ליורשיו. צורות אחרות של פייף היו בדמות פייף בכסף (Fief de bourse) שכלל סכום כסף שהועבר לווסאל. לרוב היה סכום זה רק אמצעי זמני, שאחריו הוענקה לווסאל אדמה; פייף רנטה (fief rente) שבו הוענק לווסאל סכום כסף שנתי קבוע בתמורה לשירותיו. שיטה זו נפוצה במאה האחת עשרה באנגליה ובצרפת כשיטה לשמר וסאל נאמן וזמין תמיד, שאינו טרוד בניהול אדמותיו; ופייף אישי (Fief en l'air או fief incorporel) שכלל זכויות שהוענקו לווסאל, בלי הענקת אדמה.
מקבל הפייף נטל על עצמו התחייבויות שונות לתגמול בתמורה לו. ההתחייבות הבסיסית ביותר הייתה פייף אדון (fief lige), שבו הווסאל והאדון נשבעו זה לזה אמונים בשבועת הומגיום (אנ') ופידליטס לסייע זה לזה; פייף דגל (fief banneret) שבו הווסאל התחייב לספק לאדון צבאות במספר ובכמות מוסכמת מראש, כאשר האדון ידרוש אותם; ופייף אישי (fief de corps) שהייתה מחויבות אישית של הווסאל להעניק שירותים לאדון.
הפייפים השונים נחלקו לחמישה סוגים נפרדים:
תת-פייף (Arrière-fief): פייף כפוף לפייף של אדם אחר.
פייף ראשי (Fief dominant): פייף עצמאי.
פייף משרת (Fief servant או fief mouvant): פייף כפוף לפייף של אדם אחר [דרושה הבהרה].
פייף כבוד (Fief de dignité): פייף ראשי (מחוז, דוכסות, רוזנות).
פייף אבירות (Fief de haubert או Fief de chevalier): טירה סניורית.
פייף טיפוסי היה אחוזה ששטחה בערך ארבעה עד שמונה קמ"ר, שכללה מבנים, אסמים וגנים. בפייף היה בדרך כלל אולם, אך לא תמיד בית אחוזה, מבנים דתיים (לרוב כנסייה), טחנת קמח, בית בד או בית יין. סביבם השתרעו בדרך כלל אדמות ראויות לעיבוד, אפרים, שדות מרעה, בריכות דגים ויערות. השדות עובדו על פי שיטת שלושת השדות, כששדה אחד מוקדש ליבולי חורף, אחד ליבולי קיץ והשלישי מוּבר בכל שנה. האדמה עובדה על ידי צמיתים, שזכויות העיבוד שלהם היו אף הן, בדרך כלל, מוּרשות.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531343905171  BnF: cb122169525 (data)  GND: 4167145-4  HDS: 008972  LCCN: sh85048086
גשר הסליל הכפול

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גשר להולכי רגל 
 מיקום:  באר שבע 
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  31°15′46″N 34°48′34″E﻿ / ﻿31.262638888889°N 34.8095°E﻿ / 31.262638888889; 34.8095
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת באר שבע מוגדלת) גשר הסליל הכפול(למפת באר שבע רגילה) גשר הסליל הכפול(למפת צפון הנגב רגילה) גשר הסליל הכפול(למפת צפון הנגב מוגדלת) גשר הסליל הכפול  he גשר הסליל הכפולhe גשר הסליל הכפולמפת  __ באר שבע (in English: Beersheba) [‌צפון הנגב‌]מצפון, ממזרח ומערב: __ מועצה אזורית בני שמעון (in English: Bnei Shimon Regional Council) ממזרח: __ עומר (יישוב) (in English: Omer, Israel), __ תל שבע (in English: Tel Sheva) מדרום: __ שגב שלום (in English: Shaqib al-Salam), __ מועצה אזורית מרחבים (in English: Merhavim Regional Council) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
גשר הסליל הכפול, מבט ממזרח
גשר הסליל הכפול הוא גשר הולכי רגל מעל מסילות רכבת בעיר באר שבע. הגשר מקשר בין תחנת הרכבת באר שבע צפון (האוניברסיטה) לפארק גב ים נגב. הגשר תוכנן על ידי האדריכלים גידי וטל בר אוריין ומהנדסי הקונסטרוקציה רוקח אשכנזי מהנדסים, ונחנך ב-12 בינואר 2016.
בספטמבר 2017 הוצג הגשר בכנס הבינלאומי של המגזין Bridge בברלין וזכה בפרס ראשון בקטגוריית המפתחים הגדולים (מעל 75 מטר).
מבנה הגשר ותיאורו

אורך הגשר 180 מטרים. הוא עשוי פלדה, מקורה לאורכו להצללה ולהגנה מפני גשמים. דפנותיו אטומות באופן חלקי באמצעות לוחות פח מחורר, כדי לאפשר זרימת אוויר וקשר עין עם הסביבה (בין השאר במבט על אנדרטת חטיבת הנגב). בשעות הלילה האורות בגשר נדלקים ומאירים את סביבתו באור חזק.
קשתות הפלדה המצויות בצידי הגשר מזכירות את מבנה ה-DNA. הוצאות האחזקה השנתיות של הגשר הן מעל חצי מיליון שקלים חדשים.
הערות שוליים

↑  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב - נחנך 'גשר הסליל הכפול' המחבר את פארק ההייטק לתחנת רכבת צפון (האוניברסיטה), באתר in.bgu.ac.il
↑  https://www.beer-sheva.muni.il/OpenData/Lists/Packages/CustomDispForm.aspx?ID=119
מיכאי האמיץ

מיכאי האמיץ (ברומנית: Mihai Viteazul, בהונגרית: Vitéz Mihály;‏ 1558–9 באוגוסט 1601) היה נסיך ולאכיה בין השנים 1593–1601, נסיך טרנסילבניה בין השנים 1599–1600, ונסיך מולדובה בשנת 1600.
במהלך שנת 1600, שלוש הנסיכויות עם אוכלוסיות רומנית (ולאכיה, טרנסילבניה, ומולדובה) נמצאו לראשונה מאוחדות ונתונות תחת שליטתו של מנהיג רומני אחד. האיחוד ארך חצי שנה בלבד. מיכאי האמיץ נחשב לאחד הגיבורים הלאומיים הגדולים ביותר של רומניה.
הוא נרצח על ידי החיילים הוולונים של הגנרל ג'ורג'ו בסטה, לפי הוראת מפקדם. הרצח בוצע ב־9 באוגוסט 1601, באזור שבו שוכנת היום העיר קמפייה טורזי (ברומנית: Câmpia Turzii, בהונגרית: Aranyosgyéres, בגרמנית: Jerischmarkt) בטרנסילבניה.
ראו גם

היסטוריה של רומניה
גדולי הרומנים בכל הזמנים
המלחמה הארוכה (1593–1606)
הערות שוליים

↑  Stoica, Vasile (1919). The Roumanian Question: The Roumanians and their Lands. Pittsburgh: Pittsburgh Printing Company. p. 18.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265459405171  PLWABN: 9810574216105606  BNE: XX830114  BnF: cb121230551 (data)  GND: 118852892  ISNI: 0000 0000 9689 6788  LCCN: n50042187  NKC: jn20030710009  NLG: 109337  NTA: 16077375X  SUDOC: 02965050X  VcBA: 495/138457  VIAF: 62345941   WorldCat (עם VIAF): 62345941 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חנניה רייכמן

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  16 במאי 1905 פוקרובסק, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  7 בנובמבר 1982 (בגיל 77) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מקום קבורה:  בית העלמין קריית שאול 
 שפות היצירה:  עברית 
 
חנניה רייכמן (16 במאי 1905 – 7 בנובמבר 1982) היה סופר, משורר ומתרגם עברי. ספריו ותרגומיו אופיינו במשחקי לשון ובשפה עשירה וקצבית. בלט בפתגמים ובמכתמים המחורזים שפרסם לאורך השנים.