stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דובי וייס
הערות שוליים

↑  רועי ברק, "דובי וייס, הפדגוג של עת הדעת". 50 המשפיעים על החינוך בישראל, הוצאת שוקן, ספטמבר 2010.
1908

שנת 1908 היא השנה השמינית במאה ה-20. זוהי שנה מעוברת, שאורכה 366 ימים. 1 בינואר 1908 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-13 ימים.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני.
אירועים בולטים בעולם

פברואר
1 בפברואר – מלך פורטוגל קרלוש הראשון ובנו ויורשו לואיש פיליפה, נסיך הכתר של פורטוגל נרצחים בידי מהפכנים
10 בפברואר – הצבא האמריקני חותם עם האחים רייט על חוזה לאספקת מטוסים
מרץ
9 במרץ – נוסד מועדון הכדורגל אינטר מילאנו
אפריל
20 באפריל – נשים בדנמרק זוכות להצביע בבחירות מוניציפליות; הכרה בזכות הבחירה בבחירות הלאומיות מתקבלת רק ב-5 ביוני 1915
23 באפריל – נשיא ארצות הברית תאודור רוזוולט מקים בצו נשיאותי, את צבא המילואים של ארצות הברית (U.S. Army Reserve)
27 באפריל – האולימפיאדה הרביעית נפתחת בלונדון
מאי
10 במאי – יום האם נחוג לראשונה
יוני
30 ביוני – הרס סביבתי עצום נגרם באירוע טונגוסקה כאשר מטאוריט פגע בכדור הארץ באגן נהר טונגוסקה הסלעי, בלב יער הטונדרה בסיביר
יולי
6 ביולי – רוברט פירי יוצא לכיוון הים הארקטי בדרכו לקוטב הצפוני
13 ביולי – לראשונה מתחרות נשים במשחקים האולימפיים המודרניים במספרים משמעותיים
אוגוסט
30 באוגוסט – מתכנסת ועידת צ'רנוביץ, הוועידה הראשונה לשפה היידית, בצ'רנוביץ בירת דוכסות בוקובינה
ספטמבר
1 בספטמבר – נחנכת מסילת הרכבת החיג'זית
22 בספטמבר – נסיכות בולגריה מכריזה על עצמאות ומתנתקת מהאימפריה העות'מאנית
אוקטובר
1 באוקטובר – מפעל המכוניות פורד מציג את הדגם החדש, פורד מודל T
5 באוקטובר – בולגריה מכריזה על עצמאותה
6 באוקטובר – האימפריה האוסטרו הונגרית מספחת את בוסניה והרצגובינה
7 באוקטובר – כרתים מורדת באימפריה העות'מאנית ומצטרפת ליוון
דצמבר
2 בדצמבר – פויי, הקיסר האחרון של סין, מוכתר בגיל שנתיים
28 בדצמבר – רעידת אדמה במסינה, סיציליה גורמת למותם של 75,000 איש
נפטרו

ינואר
9 בינואר – אברהם גולדפאדן, מחזאי, משורר ושחקן תיאטרון יידישאי ועברי (נולד ב-1840)
9 בינואר – וילהלם בוש, צייר, משורר, סאטיריקן ומאייר קריקטורות גרמני (נולד ב-1832)
25 בינואר – מיכאיל צ'יגורין, שחמטאי רוסי מוביל (נולד ב-1850)
פברואר
1 בפברואר – קרלוש הראשון, מלך פורטוגל (נולד ב-1863)
מרץ
11 במרץ – אדמונדו דה אמיצ'יס, סופר איטלקי (נולד ב-1846)
מאי
26 במאי – מירזה גולהם אחמד, מייסד כת האחמדים (נולד ב-1835)
יוני
21 ביוני – ניקולאי רימסקי-קורסקוב, מלחין רוסי (נולד ב-1844)
24 ביוני – גרובר קליבלנד, הנשיא ה-22 וה-24 של ארצות הברית (נולד ב-1837)
אוגוסט
25 באוגוסט – אנרי בקרל, פיזיקאי צרפתי ממגלי הרדיואקטיביות (נולד ב-1852)
נובמבר
2 בנובמבר – יובאן מישקוביץ', גנרל סרבי אשר כיהן כשר המלחמה וכראש המטה הכללי הסרבי (נולד ב-1844)
ראו גם

1908 במוזיקה‎
1908 במדע‎
1908 בקולנוע‎
1908 בספורט‎
ילידי 1908‎
נפטרים ב-1908‎
30 ביוני: אירוע טונגוסקה פקד את המחוז הפדרלי הסיבירי שברוסיה וגרם להרס סביבתי עצום. הנזק נגרם ככל הנראה כתוצאה מפגיעת מטאוריט.
22 בספטמבר: בולגריה מכריזה על עצמאותה מהאימפריה העות'מאנית.
הראל (קיבוץ)

| --- | --- |
הכניסה לקיבוץ הראל
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: ירושלים
מועצה אזורית: מטה יהודה
גובה ממוצע: ‎200 מטר
תאריך ייסוד: 1948
תנועה מיישבת: התנועה הקיבוצית
סוג יישוב: קיבוץ
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 292 תושבים
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת השפלה מוגדלת) הראל(למפת השפלה רגילה) הראל(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הראל(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הראל31°48′33″N 34°56′58″E﻿ / ﻿31.8090881446983°N 34.9495047953107°E﻿ / 31.8090881446983; 34.9495047953107  heמפת היישובים של מועצה אזורית מטה יהודה (in English: Mateh Yehuda Regional Council) באדום - הראל בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 8 מתוך 10

הַרְאֵל הוא קיבוץ מזרם הקיבוץ הארצי שהקימו יוצאי חטיבת הפלמ"ח הראל שנלחמה על פריצת הדרך לירושלים ולשיחרור פרוזדור ירושלים במלחמת העצמאות. הקיבוץ נוסד ב-27 באוקטובר 1948 על אדמות הכפר הערבי בית ג'יז, שתושביו נמלטו ממנו במהלך מלחמת העצמאות ולא הורשו לחזור. האדמות הוכרזו נכסי נפקדים ועליהן הוקם הקיבוץ. שטחו של הקיבוץ - כ-12,000 דונם.
הקיבוץ נמצא על כביש 44, מזרחית לגיזו, צפונית לכפר אוריה ומערבית למושב תעוז.
מקור השם

על שם חטיבת הפלמ"ח הראל שרבים ממקימי הקיבוץ שרתו בה.
היסטוריה

רוב המייסדים היו ישראלים, משוחררי פלמ"ח, ומיעוטם עולים מפולין ומהונגריה.
בראשית ימיו היה הקיבוץ שרוי בתהפוכות פוליטיות על רקע הקרע האידאולוגי בין תומכי האגף השמאלי במפ"ם בראשותו של משה סנה לבין שאר התנועה. בתחילת 1953 סולקו ממפ"ם ומהקיבוץ הארצי ראשי האגף השמאלי, גירוש שגרר בעקבותיו משבר בקיבוץ הארצי והוביל להרחקתם מהקיבוצים של כ-250 חברים שתמכו בעמדותיו של סנה, בהם מספר חברי הראל. המשבר הביא לבסוף להתפרקותו הזמנית של הקיבוץ ב-1955. גרעיני נח"ל רבים של השומר הצעיר הוצבו בקיבוץ הראל: גרעין מורג, גרעין שורק, גרעין אל הר, גרעין ברקן. גרעין אל הר היה גרעין גדול ובו 60 חברים שבאו מקיני השומר הצעיר: נהריה, קריית חיים, קריית אתא, קריית טבעון, ירושלים ובאר שבע. הגרעין החל את השל"ת המוקדם מיד לאחר מלחמת ששת הימים ביולי 1967. לאחר השחרור מצה"ל נשארו רבים מחברי גרעין אל הר בקיבוץ, שהחל לעלות על דרך המלך, אך בעקבות משבר חברתי שוב פורק הקיבוץ זמנית ב-1978.
בשנת 1978 החל גלגול שלישי של הקיבוץ. הקיבוץ נותר קטן למרות שבמשך השנים עברו בו מאות אנשים, רובם עולים ובני גרעינים ישראלים, לתקופות ארוכות.
בשנת 2004 מונה לקיבוץ ועד ממונה מטעם רשם האגודות השיתופיות,
בשנת 2005 עבר הקיבוץ למתכונת של "קיבוץ מתחדש".
בשנת 2007 החל הקיבוץ בקליטתם של בנות ובני החברים כחברי קיבוץ בעצמאות כלכלית.
בשנת 2008 הוחל בתהליך קליטת משפחות צעירות לחברות בקיבוץ במתכונת החדשה.
ב-23 במאי 2019 גרמה שרפה גדולה לפינוי כל התושבים מהקיבוץ ולנזק לאחדים מבתי הקיבוץ ולרכוש בו.
אישים

בין חברי הקיבוץ בראשיתו היו מספר אישים שהתבלטו אחר כך באמנות והתקשורת הישראלית ובהם יעקב אגמון, אלימלך רם, בני אמדורסקי, עמיקם גורביץ' ודני קרוון.
אתרים

יקב קלו דה גת נמצא בשטח הקיבוץ.
בתחום הקיבוץ נמצא "בית הקשתות" - שריד לכפר הערבי בית ג'יז. בבית זה הוצא להורג מאיר טוביאנסקי שהואשם בשוגג בריגול ב-1948.
מצפה הראל נמצא כקילומטר מזרחית לקיבוץ. בתקופת מלחמת השחרור שכן כאן מוצב של חטיבה 7, שאבטחה את התנועה בדרך בורמה. ליד המצפה מוצב דגם גדול, שממחיש את דרך בורמה ואתריה.
גלריית תמונות

בניין חדר האוכל בתכנון האדריכל חיליק ערד
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוקטובר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  אודות הישוב, באתר קיבוץ הראל
↑  מאיה הורודניצ'אנו ואבי אשכנזי‏, "הבית לא ייראה אותו דבר": התושבים שברחו מהאש ויתרו על האופטימיות, באתר וואלה, 23 במאי 2019
↑  רון ברטוש, תערוכת חג החומש: היצירה הסביבתית הראשונה של דני קרוון, הוצאת לוין, 2022
↑  מצפה הראל, באתר קרן קיימת לישראל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007467856105171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא קיבוצים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ביוש

ערך זה עוסק באקט חברתי שלילי. אם התכוונתם לעיר ברומניה, ראו .
שלט ברחוב אבן גבירול המאיים לבייש את מי שיטיל מימיו ברחוב באמצעות העלאת סרטון המתעד את מעשהו לאתר YouTube
בִּיוּשׁ (באנגלית: Shaming, מהמונח האנגלי לבושה: Shame, ובעקבות זאת גם בעברית שֶׁיְימִינְג) הוא פרסום התנהגות שלילית של אדם על מנת לביישו, וכן פגיעה מסיבות דומות במוניטין של מותג או ארגון. בימינו אמצעי נפוץ לביוש הוא האינטרנט והרשתות החברתיות.
פעולת הביוש

בושה היא תחושה או רגש שלילי המתעורר בקרב אצל אדם שחש כי הזולת מבקר אותו בעקבות מעשה שעשה בניגוד לנורמות המקובלות. ביוש רשתי הוא פעולה דיגיטלית שמטרתה לגרום לאדם בושה בשל פעילות שחורגת מהנורמות המקובלות של החברה, וכן פגיעה מסיבות דומות במוניטין של מותג או ארגון. ברוב המקרים מדובר בפרסום באתרי רשתות חברתיות שנעשה בתצורת פוסט, שעשוי לכלול את שמו של האדם, תמונתו, ואף סרטון וידאו רלוונטי. הפוסט עלול להעשות לוויראלי ולהיקרא על ידי אלפי אנשים, שחלקם ישתפו אותו (share), יעשו לייק לכותב וחלקם יגיבו לתוכן הפוסט באופן שמחמיר את רגש הבושה. ספרו של ג'ון רונסון, "So You've Been Publicly Shamed" (אנ'), העלה אל התודעה את המורכבות הערכית והאתית עמה אנו מתמודדים בעידן זה. רונסון קיים עשרות ראיונות עם נפגעי שיימינג דיגיטלי, כמו גם עם עיתונאים שחשפו וגולשים שהתלהמו, תוך התייחסות לדילמות הייחודיות של כל בעל תפקיד בתהליך. לפיכך ניתן לחלק את השיימינג לכמה סוגים:
בודי שיימינג – ביוש אדם בגלל המראה החיצוני שלו (חוץ ממשקל כולל גם תווי פנים, מרקם העור, פרופורציות גוף, שיער ראש ופנים וכולי).
פאט שיימינג – ביוש אדם בגלל משקל גבוה והרגלי אכילה מסוימים או הפרעת אכילה גם אם מדובר בחשד לא הגיוני.
סקיני שיימינג – ביוש אדם בגלל משקלו הנמוך והרגלי אכילה מסוימים או הפרעת אכילה גם אם מדובר בחשד לא הגיוני.
סלאט שיימינג – ביוש אישה בגלל לבושה (לרוב הכוונה ללבוש חושפני), מעשים שיכולים להתפרש כמיניים והיסטוריית מערכות היחסים שלה.
מאם שיימינג – ביוש אישה על כך שהטיפול בילדיה הוא לקוי או חסר.
תופעת הביוש אומנם נתפשת בציבור כתופעה שלילית אולם מדובר בשיח דיגיטלי שעשוי להכיל שפה בוטה, אבל הוא אינו בהכרח שלילי. במקרים רבים היא משמשת ככלי של האזרח המוחלש במאבקו נגד רשויות או חברות אשר פוגעות בו או בזכויותיו, ועל כן יש לה גם השלכות חיוביות. היו מקרים שבהם ביוש הצליח לשנות מציאות, בין אם באמצעות תפיסה והרשעה של פושעים ובין אם בהשפעה על חברות ומותגים לשנות את מדיניותם החברתית או הסביבתית. זכורים מקרים בהם שיימינג כנגד אדם פרטי נתפש כמעשה חיובי, למשל בתחומי חנייה בחניית נכים, הטרדה מינית והשחתת אתרי טבע וארכאולוגיה. יש כאלה הטוענים שגם גזענות, גילנות ולהטופוביה הם צורות של שיימינג.
ביוש רגולטורי

סוג נוסף של ביוש הוא כזה הנעשה בידי הרשות המבצעת במדינה כלפי תאגידים, כגון חברות וארגונים אחרים, למטרות רגולטוריות, כמו הגנה על הסביבה, בריאות הציבור ושיפור ההגנה על הצרכן. הביוש הרגולטורי נעשה באמצעות מגוון שיטות, כגון דירוגים ורשימות של חברות בליווי ציונים או כוכבים, הודעות ברשתות חברתיות ובאמצעי התקשורת, ומאגרי מידע מקוונים. ביוש רגולטורי כולל פרסום מידע שלילי על התנהגות לקויה של חברות ספציפיות בענפים שונים במשק. התנהגות זו יכולה להיות בלתי חוקית, במישור הפלילי, המנהלי או האזרחי, או בלתי אתית. דוגמה טובה לביוש רגולטורי בישראל היא מדד ההשפעה הסביבתית של המשרד להגנת הסביבה המתפרסם מדי שנה ומדרג במסגרת "רשימה אדומה" את החברות המזהמות בישראל. מטרת הביוש היא להפעיל לחץ, באופן עקיף ובאמצעות הציבור, על החברות המבויישות, כדי שישפרו את התנהגותן.
מחקר משנת 2020 בוצע במטרה להעריך את האפקטיביות של מדיניות הביוש של OSHA (אנ'), ארגון רגולטורי אמריקאי שהיה חריג בכך שהצהיר על מדיניות רשמית של ביוש - בנוגע לבטיחות בעבודה וצמצום פגיעות של עובדים במקום העבודה. המחקר הראה שיפור בביצועיהם של גופים שעברו ביוש, והעריך את השיפור במידה שוות ערך ל-210 ביקורים של פקחים, כאשר עלותה של שיטת הביוש נמוכה בהרבה.
הבעייתיות שבתופעת הביוש

הבעייתיות העיקרית שמלווה את תופעת השיימינג היא היותה חד-צדדית, כיוון שהמפרסם מציג את הדברים רק מהצד שלו, ללא תגובת המבויש. בשלב הראשוני של הפרסום לא ניתן לאמת האם הדברים התרחשו כפי שתיאר או שישנם פרטים לא ידועים, כגון חלקו של המפרסם באירוע או טעות בתיאור ההתרחשות, ושלא ניתן הרבה משקל לטענותיו של הצד המותקף. למרות העובדה, שאירעו לא מעט מקרים בהם פרסום התמונה המלאה עצר את פעולת הביוש, הנטייה היא לקבל את הדברים כאמת ולצדד בצד שהעלה את הטענות לרשת.
בנוסף לכך, הפומביות של פעולת הביוש גוררת פגיעה בפרטיותו של אדם ועלולה לגרום לו השפלה נפשית. הצורך להסביר את פעולותיו לגולשי אינטרנט רבים מספור והקושי לבצע זאת עשויים לגרום לתסכול נפשי, בשל הרגשתו של האדם שהפרסום נגדו זוכה לכר נרחב ולתהודה רבה, ואילו הסבריו לא. לעיתים, כאשר פעולת ביוש מהווה חריגה בוטה מנורמה מקובלת, כגון התנהגות בלתי ראויה במרחב הציבורי, אי כיבוד צפירה או חשש מפגיעה בילדים, היא עלולה להפוך ללינצ'טרנט (הלחם בסיסים של לינץ' ואינטרנט).
הביוש באינטרנט מופץ בעיקר לעוקבים אחר המבייש ועוקביהם וכן הלאה, אולם אם הוא יוצא מהרשת החברתית אל כלי התקשורת הביוש מקבל מינוף משמעותי ומגיע לקהלים חדשים, אשר משתפים את הסיקור החדשותי.
יחס החוק כלפי תופעת הביוש

כבר בשנת 1787, כתב בנג'מין ראש, מהאבות המייסדים של ארה״ב, מאמר נוקב בדרישה להוציא מן החוק את ההלקאות הציבוריות, עמודי הקלון ועונשי החרפה שבוצעו בכיכר העיר מול עיניי הציבור. 50 שנה לאחר מכן נאסרו טקסים של ענישה ציבורית בכל מדינות ארה״ב, למעט דלאוור. בעידן הנוכחי, בו הרשתות החברתיות תופסות תאוצה וכל אינדיבידואל מקבל את הבמה לפרסם את משנתו ולחרוץ דינו של אדם או חברה לטוב או לרע, חוזרת תופעת הביוש לקדמת הבמה, הפעם באופן גורף, ויראלי וגלובלי. לא אחת נאלצים בתי המשפט להתמודד עם תביעות הנערמות ומצטברות על שולחנותיהם, ולהכריע בנושא, למרות ההגבלות בחקיקה. במערכת המשפט נעשים מאמצים לעשות את ההתאמה בנוגע להתקדמות הטכנולוגיה ביחס להתקדמות, לא רק של מערכת החקיקה והמשפט, אלא גם של הנורמות החברתיות והאתיקה.
נכון לשנת 2015, האפיק המשפטי המרכזי בו ניתן לטפל בנושא ביוש הוא שימוש בחוק איסור לשון הרע. חוק זה בוחן כל אירוע של חשד בהוצאת לשון הרע על פי עמידה בשתי הגנות: הגנת "תום הלב" והגנת "אמת דיברתי", אולם במקרים שבהם מפרסם הביוש לא חרג משתי הגנות אלו, יש קושי משפטי לדון בנושא ועל כן ההכרעה עוברת למישור הערכי, הציבורי והתדמיתי.
תביעה בגין הוצאת לשון הרע הוגשה ביוני 2015[דרושה הבהרה] נגד מפעילי האתר "נלחמים בישראלי המכוער" ונגד מי שכתבה בו פוסט בצירוף תמונת התובע, ובו טענה כי הוא לא ניקה אחר גללי כלבו מהמדרכה. התובע טוען בתביעה כי הדבר אינו נכון וכי הפרסום גרם לו נזק ופגע בכבודו.
כלים להתמודדות עם ביוש

בהיעדר יכולת משפטית להתמודד באופן כולל ומקיף עם תופעת הביוש נוצר חלל, שלתוכו נכנסו עסקים שמציעים ייעוץ להתמודדות עם שיימינג וניהול משברים ברשתות חברתיות וגם חברות שמציעות שירותי אסטרטגיה של ניהול מוניטין ברשת. ההבדל בין עסקים אלו נעוץ במועד הטיפול, ייעוץ להתמודדות עם שיימינג מבוצע בזמן אמת ומטרתו לעזור למבויש לענות לטענות כלפיו ולנהל את השיח ברשת ובכלי התקשורת ביעילות המרבית, תוך חתירה לסיום אירוע הביוש וניקוי שמו של המבויש.
לעומת זאת, אסטרטגיה של ניהול מוניטין עוסקת בשמו הטוב של המבויש לאחר האירוע ומתמקדת בשיטה של חיפוש ישיר בתוצאות שמציגים מנועי החיפוש כאשר מקלידים את שם האדם או העסק בחיפוש. אסטרטגיה זו מתחלקת לטיפול בשתי דרכים: האחת היא צמצום האזכורים השליליים והקטנת הנוכחות השלילית ברשת, ואילו השנייה היא יצירת אזכורים חיוביים, המציגים את אותו אדם או עסק באור חיובי, ומתן משקל גדול לאזכורים אלו, כך שיאפילו על האזכורים השליליים ויעקפו אותם בתוצאות החיפוש.
מקרים בולטים של ביוש

ב-2013 התאבדה נערה קנדית בת 17, בשם ריטה פרסונס, לאחר שהופצה באינטרנט תמונה מאירוע של אונס קבוצתי לכאורה שבוצע בה בגיל 15; בעקבות התמונה, אנשים שונים הטרידו אותה בהערות פוגעניות בהודעות SMS.
בפברואר 2015 פורסמו ברשתות החברתיות סרטונים שתיעדו את טיסת השוקולד, שבמהלכה התעמתו נוסעת ובני משפחתה עם דייל בשל רצונה של הנוסעת לרכוש שוקולד. התנהגותם נתפשה כחורגת מנורמות חברתיות ראויות ולכן אירוע שיימינג זה נתפש כשיימינג חיובי.
במאי 2015 התאבד בישראל אריאל רוניס, מנהל לשכת רשות האוכלוסין בתל אביב, שהואשם באפליה בפוסט בפייסבוק שהתפרסם והפך ויראלי במהירות. כותבת הפוסט רואיינה בהמשך בטלוויזיה והאשימה את רוניס בגזענות. רוניס ניסה לטעון כי לא הייתה גזענות במקרה, אך תשובותיו נבלעו. לאחר מספר ימים התאבד בביתו, לאחר שפרסם פוסט המציג את מניעיו. לאחר שנודע על התאבדותו של רוניס פרסמה האישה שהתלוננה על התנהגותו הודעה שבה הביעה צער עמוק.
בישראל נפוצו סרטונים רבים שזכו לכינוי "הישראלי המכוער". הסרטונים הציגו משפחות או אנשים פרטיים שמתנהגים באלימות, ובהפצתם באמצעות הרשתות החברתיות. בעקבות תופעה זו הוקמו מספר עמודי פייסבוק אשר מהווים במה לתפוצה ולגינוי ההתנהגות הבלתי רצויה, כגון "נלחמים בישראלי המכוער" ו"הישראלי המכוער". דוגמה נוספת היא דף הפייסבוק של אור ירוק ואתר "רודשיימר" (Road Shamer), שעוסקים בביוש נהגים על עבירות תנועה התנהגותיות.
ראו גם

בריונות רשת
הערות שוליים

↑  רוביק רוזנטל, הזירה הלשונית: שיימינג, בריונות רשת והלבנת פנים, באתר nrg‏, 29 במאי 2015
↑  נועה בנוש, רוצה צדק? תעשי לו שיימינג. אין דרך אחרת, באתר ynet, 6 בנובמבר 2014
↑  שרון ידין, המרחב ההבעתי של הרגולציה: האם המדינה צריכה לבייש?, משפט ועסקים כג, 2020
1 2  שיימינג סביבתי בחסות מדינת ישראל, באתר סוכנות זווית
↑  Matthew S. Johnson, Regulation by Shaming: Deterrence Effects of Publicizing Violations of Workplace Safety and Health Laws, American Economic Association
↑  אבינועם מגן, הפוסט וההתאבדות: האם יש עילה ללשון הרע?, באתר ynet, 29 במאי 2015
↑  לשון הרע באינטרנט – סקירה כללית, באתר איגוד האינטרנט הישראלי, ‏21 במאי 2020
↑  שיימינג בפייסבוק: אישה שכונתה גנבת וקלפטומנית תקבל פיצויים בגין לשון הרע, באתר דין - עורכי דין ומידע משפטי בישראל, ‏5 בספטמבר 2018
↑  גור מגידו, ‏מחיר השיימינג : תביעה נגד מפעילת דף הפייסבוק "נלחמים בישראלי המכוער", באתר גלובס, 1 ביוני 2015
↑  Anonymous threaten to unmask boys who 'drove 17-year-old girl to hang herself, באתר דיילי מייל
↑  רועי צזנה, לינצ'טרנט, בתוך: השולטים בעתיד, ירושלים: כנרת, 2017
↑  גלעד מורג, מנהל בלשכת האוכלוסין התאבד בעקבות פוסט של אישה שהאשימה אותו באפליה, באתר ynet, 24 במאי 2015
עידו אמין, מה נחשב סיפור, באתר העין השביעית, 3 ביוני 2015
↑  יניב קובוביץ, עפרה אידלמן, האישה שהאשימה בכיר ברשות האוכלוסין בגזענות:" מצטערת. לו יכולתי הייתי שותקת", באתר הארץ, 24 במאי 2015
↑  דף הפייסבוק "נלחמים בישראלי המכוער"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4336007-5
אורפן בלאק

| --- | --- |

 סוגה:  מדע בדיוני   דרמה   מותחן
 יוצרים:  גריים מנסון   ג'ון פוסט
 בימוי:  ג'ון פוסט, קן גירוטי, Brett Sullivan, טי. ג'יי. סקוט, דייויד פראזי, הלן שייבר 
 שחקנים:  טטיאנה מסלני   ג'ורדן גבריס   דילן ברוס   קווין האנצ'רד   מייקל מנדו   אוולין ברוצ'ו   מריה קנדי   מיכיל האוסמן
 פרסים:  Critics' Choice Television Award for Best Drama Actress, TCA Award for Individual Achievement in Drama, פרס הוגו לעיבוד הדרמטי הטוב ביותר (קצר) 
 פסקול:  טרבור יולי
 ארץ מקור:  קנדה
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  5
 מספר פרקים:  50
 הפקה
 מפיק:  אלכס לווין   קלייר ולנד   טטיאנה מסלני
 מפיקים בפועל:  איוון שניברג   דייוויד פורטיאר
 חברת הפקה:  Temple Street   BBC America
 הפצה:  נטפליקס 
 אתר צילומים:  טורונטו, אונטריו, קנדה
 צלמים:  ארון מורטון 
 מוזיקה:  Two Fingers
 אורך פרק:  43 דקות
 שידור
 רשת שידור:  Space
 רשת שידור בישראל:  HOT
 תקופת שידור מקורית:  30 במרץ 2013 – 12 באוגוסט 2017
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
אורפן בלאק (באנגלית: Orphan Black; בתרגום מילולי: יתומות האופל) היא סדרת טלוויזיה קנדית מסוגת מדע בדיוני שעלתה לשידור ב-30 במרץ 2013 והסתיימה ב-12 באוגוסט 2017. הסדרה נוצרה על ידי התסריטאי גריים מנסון ועל ידי הבמאי ג'ון פוסט, ומככבת בה טטיאנה מסלני, שמגלמת מספר דמויות של נשים המתגלות כשיבוטים. הסדרה מתמקדת בשרה מאנינג, אישה שנוטלת את זהותה של אחד משיבוטיה, אליזבת צ'יילדס, לאחר שהיא רואה את ההתאבדות של צ'יילדס. הסדרה מעלה סוגיות על ההשלכות המוסריות והאתיות של שיבוט בני אדם והשפעתם על סוגיות של זהות אישית.
ב-2016, זכתה טטיאנה מסלני בפרס אמי לשחקנית ראשית מצטיינת בסדרת דרמה, על משחקה בסדרה. באותה שנה חודשה הסדרה לעונה חמישית ואחרונה, אשר עלתה לשידור ב-10 ביוני 2017 והסתיימה ב-12 באוגוסט באותה שנה.
בישראל משודרת הסדרה ב-HOT.
עלילה

הסדרה נפתחת כאשר שרה מאנינג (טטיאנה מסלני) חוזה בהתאבדות של אישה בשם בת' צ'יילדס, שחולקת איתה דמיון פיזי מפעים. לאחר מותה של בת', שרה גונבת את זהותה ומשתלבת במקום עבודתה כשוטרת. במהלך העונה הראשונה, מגלה שרה שהיא שיבוט אחד מני רבים, שיש לה 'אחיות' שמפוזרות ברחבי צפון אמריקה ואירופה, ושמישהו זומם להרוג אותה ואותן. במהרה שרה מוצאת את עצמה לכודה במרכזה של קונספירציה מסתורית, במירוץ אחר תשובות ובמלחמה על חייה. יחד עם אחיה האומן פליקס, ושתיים מחברותיה השיבוטים, אליסון וקוסימה, שרה מגלה את מקורן כשיבוטים: תנועה מדעית שנקרית "נאוליזם", המאמינה כי בני אדם יכולים להשתמש בידע מדעי כדי לכוון את התפתחותם כמין. לתנועה אף בסיס מוסדי בתאגיד ביוטכנולוגיה משפיע בשם "מכון דיאד", העוסק במחקר והמקדם את תוכנית השבחת הגזע שלו. מכון דיאד מנוהל באופן חלקי על ידי אחת מהשיבוטים- רייצ'ל דנקן, תוך חתירה לרווח מטכנולוגיית השיבוט. לשם כך המכון מציב בהיחבא "משגיחים" בחייהם האישיים של השיבוטים על מנת ללמוד אותם באופן מדעי וכדי לשמור אותם תחת מעקב.
שרה בסופו של דבר מגלה שהיא גם מבוקשת על ידי המשטרה ועל ידי אגודת סתרים דתית בשם "הפרוליטיאנים". סיעה של הפרוליטיאנים מבצעת את החיסולים של השיבוטים. הם משתמשים בשיבוט, הלנה, כדי להרוג את השיבוטים האחרים. עם זאת, שרה והלנה חולקות אם פונדקאית והן תאומות מבחינה גנטית. הפרוליטיאנים מתנקשים בשיבוטים כי הם מאמינים שהם תועבה.
מכון דיאד והפרוליטיאנים מגלים כי לשרה יש בת, קירה, הצאצא הידוע היחיד של שיבוט, כאשר שאר השיבוטים עקרים מטבע שיבוטם. קווי העלילה של הסדרה סובבים סביב המאמצים של שרה וקירה להימנע מלכידה על ידי הנאולוטיוניסטים והפרוליטיאנים. הניסיון לשלוט ביצירה של חיי אדם הוא נושא דומיננטי שמניע עלילות שונות. נושא מרכזי שני סובב סביב התככים בין קבוצת דיאד והפרוליטיאנים, יחד עם התככים הקודמים בין חברי הפרויקט לדה (מתוך המיתוס היווני לדה והברבור) וגברת ס., אמה האומנת של שרה, והרשת הפוליטית שלה.
שני הנושאים מצטלבים במאמץ לשלוט ביצירה של חיי אדם. שרה, שמתבגרת בשל מאבקיה, מגנה על הקשר בין הורה וילד נגד הנאולוטיוניסטים והפרוליטיאנים.
דמויות > דמויות ראשיות

טטיאנה מסלני - שרה מנינג/אליזבת' "בת'" צ'יילדס/אליסון הנדריקס/קוסימה ניהאוס/הלנה/רייצ'ל דנקן ודמויות נוספות של שיבוטים של פרויקט "לדה", כולן נולדו ב-1984 לנשים שונות על ידי הפריה חוץ-גופית.
דילן ברוס - פול דירדן, שכיר חרב וחייל לשעבר, בן זוגה והמשגיח של בת' (עונות 1-4).
ג'ורדן גבריס - פליקס "פי" דוקינס, אחיה האומן ואיש הסוד של שרה. מגדיר את עצמו כאמן מודרני ומשלים הכנסה צדדית בתור זונה. הוא האדם הראשון ששרה סיפרה לו על קיומם של השיבוטים.
קווין הנצ'ארד - בלש ארתור "ארט" בל, השותף של בת' במשטרה.
מייקל מנדו - ויקטור "ויק" שמידט, סוחר סמים והאקס האלים של שרה (תפקיד ראשי בעונה 1, תפקיד חוזר בעונה 2).
מריה דויל קנדי - שיבון סדלר, אמם האומנת האירית של שרה ופליקס, שממלאת את תפקיד האפוטרופוס לקירה, בתה של שרה, בזמן היעדרותה.
אוולין ברושו - ד"ר דלפין קורמייה, המשגיחה של קוסימה, חברתה, ומדענית עמיתה (תפקיד חוזר בעונות 1, 4-5, תפקיד ראשי בעונות 2-3).
ארי מילן - הפרוליתיאן הרצחני מרק רולינס ואיירה, בנה המאומץ של סוזן דנקן, כמו גם מספר שיבוטים גבריים של פרויקט "קסטור" (תפקיד חוזר בעונה 2, תפקיד ראשי בעונות 3-5).
כריסטיאן ברון - דוני הנדריקס, בעלה של אליסון שמתגלה בהמשך בתור המשגיח שלה (תפקיד חוזר בעונות 1-2, תפקיד ראשי בעונות 3-5).
ג'וש ווקי - סקוט סמית', סטודנט ושותף של קוסימה באוניברסיטת מינסוטה. מצטרף בהמשך אליה ואל דלפין במכון דיאד (תפקיד חוזר בעונות 1-3, תפקיד ראשי בעונות 4-5).
דמויות > דמויות משנה

קירה מאנינג (סקיילר וקסלר): בתם הביולוגית של שרה וקאל שנולדה בצורה טבעית לחלוטין. היא הילדה היחידה שנולדה לשיבוט, וירשה את יכולת הריפוי המואצת לכאורה שהפגינו שרה והלנה, והוכיחה את היכולת להבדיל בין השיבוטים אפילו כשהן מתחזות אחת לשנייה.
הבלשית אנג'לה "אנג'י" דינגליס (אינגה קדרנל): השותפה החדשה של ארת, שמנסה לחשוף את קונספירציית השיבוטים מאחורי גבו של ארת. (עונות 1-2)
סקוט סמית' (ג'וש ווקיי): עמיתה ללימודים של קוסימה באוניברסיטת מינסוטה, שנדלק עליה ומאוחר יותר מצטרף אליה ולדלפין במכון דיאד.
ד"ר אלדוס ליקי (מתיו פרויר): המנהל של המכון והפנים של תנועת הניאוליזם. (עונות 1-2)
דניאל רוזן (מת'יו בנט): עורך דין מוסמך של מכון דיאד, שהוקצה לעשות של העבודה המלוכלכת של רייצ'ל. הוא ניהל מערכת יחסים מינית עם רייצ'ל וגם שימש כמשגיח שלה בידיעתה. (עונות 1-2)
תומאס (דניאל קאש): אחראי על החטיפה וההכשרה של הלנה. (עונות 1-2)
קול מוריסון (מיכיל האוסמן): אחד הקורבנות של שרה שביצעה עליו תרגיל עוקץ, אביה של קירה. (עונות 2-3)
מריון בולס (מישל פורבס): בכירה במעמד גבוה בטופסייד – קבוצה השולטת בדיאד, שנמצאת בדרגה גבוהה יותר מליקי ורייצ'ל. היא יוצרת קשר עם קול וגברת ס' כדי לשחרר את שרה וקירה מדיאד. מריון מגדלת את השיבוט הצעירה ביותר של פרויקט לדה, שרלוט, ונלחמת בצבא ובשיבוטים הגבריים שלהם של פרויקט קסטור ומחזיקה באחד השיבוטים בביתה. בסוף העונה השלישית, מראים כי שרלוט נמצאת בטיפולה של ד"ר סוזן דנקן (אמה המאמצת של רייצ'ל ואחת מהמדענים המובילים של פרויקט לדה) וגורלה אינו ידוע.
איינסלי נוריס (נטלי ליסינסקה): השכנה של אליסון שגם חשודה בלהיות המשגיחה שלה. (עונה 1)
הנריק "האנק" ג'והנסן (פיטר אאוטרברידג'): מנהיג את קבוצת הפרוליטיאניזם (מגזר של דתיים קיצוניים המאמינים כי ביולוגיה סינתטית צריכה להיעשות בשם אלוהים וכך ייעשה), שמנסה לשערך את דעתם על מדע ולפרות ולרבות את הגנים המופלאים של הלנה על חשבון כל מי שקרוב אליו. (עונה 2)
גרייס ג'והנסן (זואי דה גרנד מייסון): בתם המתבגרת של הנריק ובוני, שבסופו של דבר מורדת באורח החיים הפרוליטיאני שנכפה עליה במהלך כל חייה. היא מתחתנת עם מרק בטקס רשמי אחרי שברחה מהחווה הפרוליטיאנית. (עונה 2–הווה)
אדל - (לורן המרסלי) - עורכת דין אלכוהוליסטית אך מתפקדת (עונות 4-5)