stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אחותי רוחמה
מילות השיר

השיר המחורז הוא שיר אהבה אשר מכיל ביטויים מתארים של האהובה כגון "קומתך תמר" ו"יפה את כמו פרדס", הלקוחים מספר שיר השירים אשר נכתב, על פי המסורת, על ידי שלמה המלך.
יתר על כן, בראש השיר נאמר:
כבר מזמן רציתי, אחותי רוחמה
לומר לך מילים חמות
לא היה לי כח רוח בי לא קמה
לשיר לך כמו שלמה
מילים שנכתבו בהשפעת המילים והסגנון של שיר השירים.
בשיר קיים הביטוי "קומתך תמר אחז בסנסיניך", אשר משוחח עם הפסוק "זאת קומתך דמתה לתמר...אעלה בתמר אוחזה בסנסיניו" בשיר השירים. כמו בספר שיר השירים נקראת האהובה ובת הזוג "אחותי": "גַּן נָעוּל, אֲחֹתִי כַלָּה; גַּל נָעוּל, מַעְיָן חָתוּם בְּאֵר מַיִם חַיִּים". פסוק זה שובץ בשיר גם במילים: "מעיין גנים באר אשר נחתמה".
הפסוק בשיר השירים: "נֵרְדְּ וְכַרְכֹּם, קָנֶה וְקִנָּמוֹן, עִם, כָּל-עֲצֵי לְבוֹנָה; מֹר, וַאֲהָלוֹת, עִם, כָּל-רָאשֵׁי בְשָׂמִים". ודברי חז"ל: "אוי לי מיצרי ואוי לי מיוצרי", שובצו בפזמון השיר:
מור וקינמון כל מיני בשמים אוי לי בלילות ואבוי לי בימים
ביצועי השיר

שלישיית הגשש החיוור הקליטה את השיר בשנת 1977. השיר הפך בגרסתם ללהיט, ודורג בצמרת מצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תשל"ז. השיר נכלל מאוחר יותר באלבומה של השלישייה "בשירי נעמי שמר", שיצא בשנת 1979 והורכב כולו משיריה של שמר.
מאוחר יותר הקליטה את השיר גם אורה זיטנר, וכן מקהלות רבות.
הערות שוליים

↑  ספר הושע, פרק ב', פסוק ג'.
↑  מגילת שיר השירים, פרק ז', פסוקים ח'–ט'.
↑  מגילת שיר השירים, פרק ד', פסוק י"ב.
↑  מגילת שיר השירים, פרק ד', פסוק י"ד.
| הגשש החיוור |
| --- | --- | --- |
| שייקה לוי     •     ישראל (פולי) פוליאקוב     •     גברי בנאי | שייקה לוי     •     ישראל (פולי) פוליאקוב     •     גברי בנאי |  |
| סרטי קולנוע | מוישה ונטילטור • פורטונה • ארבינקא • השכונה שלנו • כל ממזר מלך • התרוממות • גבעת חלפון אינה עונה • חמש מאות אלף שחור • שלאגר • הקרב על הוועד |  |
| אמרגן, במאים וכותבים | אברהם דשא (פשנל) • נסים אלוני • יוסי בנאי • מוטי קירשנבאום • שייקה אופיר • אסי דיין • אורי זוהר • נעמי שמר • אפרים קישון |  |
| שירים | מים לדוד המלך • למה צחקה מיכל • אחותי רוחמה • מה הוא עושה לה • אורחים לקיץ • פנס בודד • לו יהי • יש לי חג • זאת שמעל לכל המצופה • הלאה |  |
| ערכים קשורים | ישראבלוף • התרנגולים • הצ'ופצ'יק של הקומקום |  |
מדימויי השיר: קינמון
מדימויי השיר: עץ תמר
ויקימניה

סמליל כנסי ויקימניה
ויקימניה (באנגלית: Wikimania) הוא הכנס השנתי הבין-לאומי של קרן ויקימדיה. הכינוס מתקיים מדי קיץ (ביולי או באוגוסט) מאז 2005, בכל פעם במקום אחר בעולם. הכנס כולל הרצאות, סדנאות ודיונים בנושאים: תוכן חופשי, תוכנה חופשית, זכויות יוצרים, קהילות ורשתות חברתיות באינטרנט, שימוש באינטרנט לצורך למידה והשכלה והשינוי בדרכי הלמידה עקב התפתחות קהילות לומדות וירטואליות. מוקד ההרצאות והדיונים הוא מיזמי קרן ויקימדיה והקהילות שנוצרות סביבם, ותוכנת מדיה-ויקי, אולם חלק ניכר מהם מתפרס על פני תחום רחב יותר וכולל גם דיון במיזמים אחרים של תוכן חופשי ובתופעת הקהילות המקוונות באופן כללי.
ההרצאות והדיונים פתוחים לקהל הרחב, אולם נעשה מאמץ מיוחד להביא אל הכינוס משתתפים פעילים במיזמי ויקימדיה, כדי לאפשר מפגש פנים-אל-פנים בין אנשי "תנועת ויקימדיה" ממקומות שונים בעולם. רוב ההרצאות מתקיימות באנגלית, אם כי לפעמים ניתנות הרצאות גם בשפת מקום הכינוס. ההרצאות מצולמות ומתומללות ומופצות ברישיון חופשי.
אתר הכינוס נבחר על ידי ועדה הכוללת נציגים של קרן ויקימדיה, מארגנים של כינוסים קודמים ופעילים במיזמי ויקימדיה. הבחירה נעשית באמצעות מכרז. הוועדה מקבלת הצעות של צוותים מרחבי העולם, המעוניינים לארגן את הכינוס בארצם, ולאחר שהיא דנה בכל ההצעות, בוחרת את המקום בו יתקיים הכנס הבא. במהלך הבחירה נלקחים בחשבון העלויות הכרוכות בקיום האירוע, ציוד טכני נדרש, סידורי לינה ואפשרות ההגעה לאתר הכינוס ממקומות שונים. מקובל לתת עדיפות לאזורים בעולם שבהם הכינוס לא התקיים כדי להדגיש את אופיו הבין-לאומי, וכדי לתת הזדמנות לאנשים ממקומות מרוחקים ליהנות מגישה נוחה לכינוס לפחות אחת לכמה שנים.
בשנת 2020 לא התקיים כנס ויקימניה, לראשונה מאז שהחל להתקיים, עקב מגפת הקורונה ממנה סבלו מדינות רבות בעולם.
כנסי ויקימניה

| שנה | תאריך | מדינה מארחת | עיר | מקום | מספר משתתפים | אתר רשמי (באנגלית) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2005 | 5–7 באוגוסט | גרמניה  גרמניה | פרנקפורט אם-מיין | Haus der Jugend | 380 | Wikimania 2005 |
| 2006 | 4–6 באוגוסט | ארצות הברית  ארצות הברית | קיימברידג' (מסצ'וסטס) | בית הספר למשפטים בהרווארד | 400 | Wikimania 2006 |
| 2007 | 3–4 באוגוסט | טאיוואן  טאיוואן | טאיפיי | Chien Tan Overseas Youth Activity Center | 440 | Wikimania 2007 |
| 2008 | 17–19 ביולי | מצרים  מצרים | אלכסנדריה | ביבליותיקה אלכסנדרינה | 625 | Wikimania 2008 |
| 2009 | 26–28 באוגוסט | ארגנטינה  ארגנטינה | בואנוס איירס | Centro Cultural General San Martín | 559 | Wikimania 2009 |
| 2010 | 9–11 ביולי | פולין  פולין | גדנסק | Polish Baltic Philharmonic and the Polish Maritime Museum | כ-500 | Wikimania 2010 |
| 2011 | 4–7 באוגוסט | ישראל  ישראל | חיפה | מתחם האודיטוריום ובית הכט בחיפה | 720 | Wikimania 2011 |
| 2012 | 12–15 ביולי | ארצות הברית  ארצות הברית | וושינגטון די. סי. | אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון | 1,400 | Wikimania 2012 |
| 2013 | 7–11 באוגוסט | הונג קונג  הונג קונג | הונג קונג | האוניברסיטה הפוליטכנית של הונג קונג | 1,300 | Wikimania 2013 |
| 2014 | 6–10 באוגוסט | הממלכה המאוחדת  הממלכה המאוחדת | לונדון | מרכז האמנויות ברביקן | כ-2,000 | Wikimania 2014 |
| 2015 | 17–19 ביולי | מקסיקו  מקסיקו | מקסיקו סיטי | מלון "הילטון רפורמה" | כ-800 | Wikimania 2015 |
| 2016 | 22–27 ביוני | איטליה  איטליה | אזינו לאריו | מבני ציבור בעיירה (בתי ספר, תיאטרון, מוזיאון ועוד) | כ-1,200 | Wikimania 2016 |
| 2017 | 9–13 באוגוסט | קנדה  קנדה | מונטריאול | מלון "לה סנטר שרתון" | כ-1,000 | Wikimania 2017 |
| 2018 | 18–22 ביולי | דרום אפריקה  דרום אפריקה | קייפטאון | אוניברסיטת קייפטאון | למעלה מ-700 | Wikimania 2018 |
| 2019 | 14–18 באוגוסט | שוודיה  שוודיה | סטוקהולם | Aula Magna, אוניברסיטת סטוקהולם | למעלה מ-800 | Wikimania 2019 |
| 2021 | 13–17 באוגוסט | כנס וירטואלי בשפה האנגלית לכל עורכי ויקיפדיה בעולם | כנס וירטואלי בשפה האנגלית לכל עורכי ויקיפדיה בעולם | ללא מיקום פיזי | אלפי משתתפים |  Wikimania 2021 |
| 2022 | 11–14 באוגוסט | כנס וירטואלי בשפה האנגלית לכל עורכי ויקיפדיה בעולם | כנס וירטואלי בשפה האנגלית לכל עורכי ויקיפדיה בעולם | ללא מיקום פיזי | אלפי משתתפים | Wikimania 2022 |
| 2023 | 16–19 באוגוסט | סינגפור  סינגפור |  | סינגפור |  | Wikimania 2023 |
| 2024 | 7 עד 10 באוגוסט | פולין  פולין | קטוביץ | מרכז הקונגרסים | כ-1,400 | Wikimania 2024 |
מעטפת יום ההופעה של בול "ויקימניה 2011 – חיפה, ישראל" – הבול הראשון אי-פעם בעולם לציון מיזם של קרן ויקימדיה (הונפק ב-2 באוגוסט 2011, היום הראשון של "הכנסים המקדימים" לכנס בחיפה)
משתתפי ויקימניה 2010 בגדנסק, פולין – תמונה קבוצתית
משתתפי ויקימניה 2024 בקטוביץ, פולין – תמונה קבוצתית
תמונה קבוצתית של משתתפי כנס ויקימניה 2011 שהתקיים בחיפה
יחסי איחוד האמירויות הערביות – ונצואלה

| יחסי איחוד האמירויות הערביות – ונצואלה |
| --- | --- |
איחוד האמירויות הערביות: ונצואלה


איחוד האמירויות הערביות: ונצואלה
שטח (בקילומטר רבוע)
83,600: 912,050
אוכלוסייה
11,106,647: 28,433,569
תמ"ג (במיליוני דולרים)
504,173: 482,359
תמ"ג לנפש (בדולרים)
45,394: 16,964
משטר
רפובליקה: רפובליקה פדרלית

יחסי איחוד האמירויות הערביות–ונצואלה הם היחסים הדיפלומטיים בין איחוד האמירויות הערביות וונצואלה.
היסטוריה

ב-20 באפריל 1977, נשיא ונצואלה קרלוס אנדרס פרס החל בסיור רשמי במזרח התיכון, כולל איחוד האמירויות הערביות.
ישיבת השרים ה-16 של ועדת המעקב המשותפת של מדינות אופ"ק התקיימה בשנת 2019 באבו דאבי, בירת איחוד האמירויות הערביות. מנואל קובדו, שר הנפט של ונצואלה, נשיא פטרולאוס דה ונצואלה ולאחר מכן נשיא ועידת אופ"ק, ניהל את ישיבת השרים.
יחסי תרבות

ונצואלה השתתפה בתערוכת Expo 2020 בדובאי עם עבודתו של האמן הקינטי Juvenal Ravelo "Chromatic Modules 2020–2021", המבוססת על הג'ונגל של ונצואלה. שר התיירות של ונצואלה, אלי פדרון, ביקר בתערוכה בנובמבר 2021.
נציגויות דיפלומטיות

איחוד האמירויות הערביות מיוצגת בוונצואלה באמצעות שגרירותה בבוגוטה, קולומביה.
ונצואלה מחזיקה באיחוד האמירויות הערביות שגרירות בדובאי.
אצטדיון בולארט-דלליס

| --- | --- |

 על שם:  Félix Bollaert 
 כתובת:  Av. Alfred-Maës, F-62300 Lens 
 מיקום:  לאנס, צרפת
 קואורדינטות:  50°25′58″N 2°48′54″E﻿ / ﻿50.4329°N 2.81491°E﻿ / 50.4329; 2.81491
 תקופת הפעילות:  1933–הווה (כ־91 שנים)
 שופץ:  2014-2015
 בעלים:  עיריית לאנס
 משטח:  דשא
 אדריכל:  Gustave Spriet
 קבוצות:  לאנס
 מושבים:  38,233
 ממדי משטח:  105 × 68 מטר
 אתר רשמי
 he
 
אצטדיון בולארט-דלליס הוא אצטדיון כדורגל בעיר לאנס, צרפת. האצטדיון מכיל 38,233 מושבים, יותר ממספר התושבים בעיר, ומשמש כמגרשה הביתי של קבוצת הכדורגל המקומית לאנס. בניית האצטדיון החלה בשנת 1931, במימון חברת המכרות של לאנס, שמנהלה המסחרי ביקש לקדם את הספורט בעיר, אך הוא נפטר זמן קצר לפני פתיחת האצטדיון ב-1932.
האצטדיון מחולק לארבעה יציעים נפרדים, כאשר כל יציע מוקדש לאישיות מההיסטוריה של המועדון:
יציע אנרי טראנן - על שם שוער ששיחק בקבוצה המקומית במשך 18 שנים והיה מנהלה הספורטיבי של הקבוצה בשנים 1952–1956.
יציע טוני מארק - על שם שחקן עבר ומאמן, ששיחק גם עבור נבחרת צרפת בשנות החמישים.
יציע אלי דלאקור - על שם נשיא מועדון האוהדים לשעבר.
יציע מקס לפאניו - על שם הנשיא לשעבר של פרובינציית ארטואה.
האצטדיון שימש בעבר לאירוח משחקים במסגרת יורו 1984, מונדיאל 1998, יורו 2016, ואליפויות העולם ברוגבי בשנים 1999 ו-2007. לקראת משחקי יורו 2016 עבר האצטדיון שיפוץ כללי על מנת להתאים אותו לדרישות אופ"א לאירוח משחקים בטורניר.
ג'ו קריידן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 בפברואר 1916 באפלו, ארצות הברית 
 פטירה:  17 באפריל 2000 (בגיל 84) 
 מדינה:  ישראל 
 
יוסף (ג'ו) קריידן (8 בפברואר 1916 – 17 באפריל 2000) היה מהנדס רכב ישראלי, ממייסדי חיל החימוש.
ביוגרפיה

קריידן נולד בעיר באפלו שבארצות הברית, לאהרון (הרי) וחוה, במשפחה יהודית שהיגרה מהעיירה יוסטינגראד שבאוקראינה. לאביו היה מוסך ומגיל תשע כבר החל לנהוג, שהזיז מכוניות בשביל אביו במוסך ובהמשך למד ממנו להיות מכונאי. אמו הייתה מזכירת ארגון הנשים החלוציות - סניף של תנועת החלוץ על-שם מניה שוחט. ואביו היה פעיל, של קרן היסוד ושל תנועת "פועלי ציון".
בגיל 21 היה קריידן פעיל ומדריך בתנועת "פועלי ציון הצעיר" שמוזגה אחר כך לתנועת הבונים. באותה תקופה למד באוניברסיטה הנדסה, ובערבים עבד כנהג משאית סמי-טריילר. אחר כך הוצע לו להצטרף לקומונה של "החלוץ" בניו-יורק, אותה הוביל אנצו סרני. סרני אף הכיר לקריידן את אשתו רות שגם הייתה פעילה בתנועה.
בשנת 1939 קיבל סרטיפיקט לעלות לארץ ישראל כבעל מקצוע נדרש. זאת בתנאי שיתחייב לעבוד כמהנדס מכונות לפחות שנה בספינות ההובלה והדייג של חברת "נחשון" (שבמרוצת הזמן הפכה לחברת "צים"). עם פרוץ מלחמת העולם השנייה השלטונות הבריטים החרימו את ספינות הדייג של "נחשון" כדי שישמשו כשולות מוקשים, והוא שוחרר מההתחיבות לעבוד בחברה והצטרף ל"קיבוץ האנגלו-בלטי", גרעין עולים של תנועת־הבונים שהיה בהכשרה בבנימינה והקים ב-1943 את קיבוץ כפר בלום. באותה תקופה עבד כטרקטוריסט עבור פיק"א על "קטרפילר" חדש. ביום העבודה הראשון, מאחר שלא היה לו ידע בחקלאות, חרש בטעות את חלקת תפוחי־האדמה שאנשי הקיבוץ זרעו יום קודם. אחר כך פנו לקריידן אנשי מחלקת הים של הסוכנות היהודית, והטילו עליו משימה; לגייס בעלי מקצוע ליחידה מקצועית של הצי הבריטי, קבוצה של בעלי מקצוע שבבוא היום יהוו את הגרעין המקצועי של הצי היהודי שעתיד לקום.
מאחר שידע אנגלית וגם היה מהנדס. גויס במסגרת התנדבות היישוב לצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה, קיבל דרגת קצונה ללא טירונות או קורס קצינים, ויצא כמפקד יחידה מיוחדת לאל-עלמיין בזמן המערכה במדבר המערבי. תחילה כמהנדס במטה של הגנרל מונטגומרי ואחר כך היה מפקד פלוגה של חיל חימוש הבריטי ולבסוף, מפקד גדוד חימוש.
בשנת 1946 נשלח לבצע רכש נשק בארצות הברית וקנדה עבור ההגנה. הוא קיבל משימה להקים בית־חרושת לנשק בקנדה ולסייע בהברחתו לישראל. סיפור הכיסוי שלו היה שהוא אמריקאי, בוגר צבא, אנטישמי מובהק, שרוצה להקים בית־חרושת לנשק ספורטיבי. הוא קיבל אישור לקנות בית־חרושת בטורונטו ולעשות לו הסבה. במפעל כל העובדים לא היו יהודים ולא ידעו מה מטרתו. הוא נתפס על ידי ה-FBI בעקבות הלשנה, אך שוחרר מאחר שקנדה לא ביקשה את הסגרתו.
כששב לישראל היה ממקימי חיל החימוש, והמפקד הראשון של בסיס חיל החימוש בסרפנד (צריפין). הוא השתחרר בדרגת אלוף-משנה. אחר כך היה המנהל הטכני של חברת ההובלה של משקי הצפון, ״קואופרטיב גליל עליון״, ויועץ טכני של "מועצת המובילים והמסיעים". בתפקיד זה הוביל יוזמה להפחת פליטת עשן מרכבי דיזל בישראל.
בתחילת שנות ה-60 הוזמן קריידן מדי פעם להשתתף בתוכנית הרדיו "אור ירוק" ששודרה ברשת ב', בהמשך השתתף בתוכנית בקביעות. קריידן גם הופיע מספר פעמים בתוכנית הצרכנות ״כלבוטק" בטלוויזיה, בתור יועץ לענייני רכב, וב-1988 הוזמן להשתתף בתוכנית הטלוויזיה "על גלגלים" ששודרה בערוץ הראשון של רשות השידור. באותה שנה גם השתתף בתשדיר של הטוטו, שבו חיקה אותו השחקן אייל גפן, כאשר קולו של קריידן נשמע ברקע.
ב-1975 נתמנה כיועץ שיווק בכיר של "מפעלי מתכת וחשמל כפר בלום", שעסקו בייצור לוחות פיקוד ולוחות בקרה. במקביל היה פעיל באיגוד התעשייה הקיבוצית כמרכז המחלקה לטכנולוגיה, ואחר כך כיו״ר המכון הקיבוצי למחקר ופיתוח.
בנוסף על כך, כתב ספרים עם טיפים לנהגים והיה בעל טור בנושאי רכב בעיתון "מעריב".
חיים אישיים

קריידן היה חבר קיבוץ כפר בלום, נשוי לרות ואב לשניים.
ספריו

ששים עצות ועצה לנהג, הקיבוץ המאוחד, תשל"ו
"מכוניתי, אהובתי: איך לעשות מה, הרבה עצות בספר קטן" בשנת 1987.
הערות שוליים

1 2 3  יעל הדיה, באפאלו ג'ו - ג'ו קריידן לא מתרגש במיוחד מהפופולאריות הפתאומית שפוקדת אותו, מה גם שהזוהר הטלוויזיוני לא חוצה את שער קיבוצו, כפר־בלום, כל העיר, 5 באוגוסט 1988
1 2 3  יוסף (ג'ו קריידן), באתר לזכר נחמיה לבנון
↑  אורי דרומי, סעדיה גלב, ממייסדי תנועת "הבונים", מוותיקי כפר בלום, 1913-2010, באתר הארץ, 19 בפברואר 2010
↑  רות בונדי, "השליח - חייו ומותו של אנצו סרני" בפרויקט בן-יהודה
↑  ג'ו, בוא הביתה. הכל נסלח, כל העיר, 5 באוגוסט 1988
↑  המובילים הקימו ועדה טכנולוגית, הארץ, 5 באוקטובר 1964
↑  עשן מכוניות הדיזל אינו מדאיג את בעליהן, קול העם, 31 במאי 1965
אפשר למנוע פליטת עשן דיזלים, הארץ, 1 ביוני 1965
רק בישראל ובקליפורניה נחקק חוק נגד פליטת עשן, למרחב, 31 במאי 1965
↑  להיט רדיופוני, כל העיר, 5 באוגוסט 1988
↑  בטלוויזיה: מידע לנולם, חדשות, 21 באוגוסט 1988
↑  רונית אנטלר, אייל גפן שעושה בשפתיים, וג'ו קריידן שמשמיע את הקול: התשדיר נפסל מפני שקריידן משתתף בתכנית הרשות "על גלגלים", חדשות, 15 באוגוסט 1988
יניב גולן, האוטו והטוטו, חדשות, 15 ביולי 1988
↑  יוסף (ג'ו) קריידן נתמנה כיועץ שיווק בכיר של מפעלי מתכת וחשמל כסר בלום, על המשמר, 5 בפברואר 1975
↑  ג'ו קריידן מ"מ מרכז איגוד התעשיה הקיבוצית, דבר, 27 בספטמבר 1976
↑  46 מחקרים מבוצעים בתעשייה הקיבוצית, על המשמר, 22 במרץ 1978
↑  קרא ב"ספרינט" - מוסף הרכב של מעריב - מדורו של ג'ו קריידן, מעריב, 17 באוגוסט 1990
↑  מיקי שושן, ספרים - ג'ו קריידן מ "אור ירוק" העביר את העצות שלו לספר, כל העיר, 31 ביולי 1987
הלן קירפטריק

| --- | --- |

הלן קירפטריק, 1944
 לידה:  18 באוקטובר 1909 רוצ'סטר, ארצות הברית 
 פטירה:  29 בדצמבר 1997 (בגיל 88) ויליאמסבורג, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת ז'נבה  מכללת סמית'  בית ספר מאסטרס 
 פרסים והוקרה:  לגיון הכבוד 
 
הלן קירפטריק (באנגלית: Helen Kirkpatrick;‏ 18 באוקטובר 1909 – 29 בדצמבר 1997) הייתה כתבת צבאית אמריקאית שסיקרה את מלחמת העולם השנייה. אחת הנשים הראשונות שסיקרו קרבות מהקו הראשון.
תולדות חייה עד מלחמת העולם השנייה

קירפטריק נולדה ברוצ'סטר שבמדינת ניו יורק להורים ממוצא סקוטי וסיימה תואר במשפט בינלאומי באוניברסיטת ז'נבה ב-1931. לאחר סיום לימודיה שהתה בצרפת ככתבת ניו יורק הראלד טריביון ובשנת 1937 עברה לבריטניה, בה סיקרה את תחום יחסי החוץ כעיתונאית פרילאנס עבור הסאנדיי טיימס. שהייתה הארוכה באירופה הקנתה לה ידע בשפה הצרפתית והיכרות עמוקה עם התרבות והפוליטיקה האירופאית, שחסרה לעיתונאים אמריקאים רבים שסיקרו את מלחמת העולם השנייה.
יחד עם עמיתיה, ויקטור גורדון-לנוקס (Victor Gordon-Lennox) מהדיילי טלגרף וגרהם האטון (Graham Hutton) מן האקונומיסט, יסדה קירפטריק כתב עת שנשלח בדואר למנויים מדי שבוע בשם "Whitehall News" (חדשות וייטהול), שתקף את מדיניותו הרופסת של נוויל צ'מברלין והתריע בפני עליית הדיקטטורות באירופה. רשימותיה מהתקופה, המהוות כתב אישום חמור נגד צ'מברלין ראו אור בשני ספרים:  This Terrible Peace (1938) ו- Under the British Umbrella (1939).
במלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה הייתה קירפטריק כתבת השיקגו דיילי ניוז בלונדון. העורך הראשי של העיתון פרנק נוקס, מי שיהיה מזכיר הצי בממשל פרנקלין דלאנו רוזוולט, אמר לקירפטריק שהוא אינו מעסיק נשים, היא ענתה בתגובה שאינה יכולה לשנות את מינה, אך הוא יכול לשנות את מדיניותו. נוקס לא שינה את מדיניות העיתון, אך העסיק את קירפטריק חרף מדיניות זו.
עד שנת 1943 דיווחה מלונדון על אודות הבליץ, אז עברה לאלג'יר וסיקרה את המערכה בצפון אפריקה. לאחר הנחיתה בנורמנדי הזמינו אותה מפקדי צבא צרפת החופשית למשרת העיתונאי שילווה את הכוחות הצרפתיים החלוצים על אדמת צרפת. ב-25 באוגוסט 1944 נכנסה לפריז מיד לאחר שחרור פריז, רכובה על הטנק של גנרל פיליפ לקלרק. בהמשך נכנסה ל"קן הנשרים", מפקדתו של אדולף היטלר.
לאחר המלחמה

לאחר המלחמה הייתה לכתבת הניו יורק פוסט וסיקרה את משפטי נירנברג. בסוף שנות ה-40 של המאה ה-20 כיהנה כקצינת העיתונות של תוכנית מרשל במטה התוכנית בפריז. הישגה העיתונאי הבולט הראשון לאחר המלחמה היה הריאיון הראשון עם ג'ווהרלל נהרו.
בהמשך שירתה כדוברת אגף מערב אירופה של מחלקת המדינה של ארצות הברית בוושינגטון.
בשנת 1954 נישאה לרובינס מילבנק וכיהנה כנשיאת הקולג' בו למדה (סמית' קולג'). בני הזוג חיו בבתיהם בניו המפשייר ובקליפורניה, לאחר מותו של מילבנק ב-1985 עברה קירפטריק לויליאמסבורג, וירג'יניה, שם נפטרה.
עיטורים

קירפטריק זכתה למדליית החירות האמריקאית (Medal of Freedom), הוכתרה לאבירת לגיון הכבוד הצרפתי ומדליית ההכרה הצרפתית (Médaille de la Reconnaissance française).
ראו גם

מרגריט היגינס
פרסי אמי לתוכניות לילדים ולמשפחה

| --- | --- |
 מדינה:  ארצות הברית
 הגוף המעניק:  האקדמיה הלאומית לאמנויות ומדעי הטלוויזיה
 תקופת הפרס:  2022–הווה
 
פרסי אמי לתוכניות לילדים ולמשפחה הוא טקס פרסים עתידי שיהיה חלק מהמגוון הנרחב של פרסי אמי לתעשיית הטלוויזיה. הפרסים יוענקי על ידי האקדמיה הלאומית לאמנויות ומדעי הטלוויזיה כהוקרה על מצוינות בתוכניות טלוויזיה אמריקאיות לילדים ולמשפחה. הטקס הראשון מתוכנן ל-11 בדצמבר 2022.
היסטוריה

בדרך כלל, רובם המכריע של פרסי האמי לתוכניות ילדים ניתנו במהלך טקס פרסי אמי לבידור בשעות היום, לפי החלטת האקדמיה הלאומית לאמנויות ומדעי הטלוויזיה. בשנת 2021 נוצרו קטגוריות גם לסדרות נוער.
פרסי אמי לבידור בפריים טיים שניתנים על ידי האקדמיה לאמנויות ומדעי הטלוויזיה מעניקים פרס בקטגוריית "תוכנית הילדים הטובה ביותר". קטגוריה זו בוטלה לאחר שנת 2020, לאחר שהאקדמיה אמרה כי ארגון הקטגוריות דורש שינוי בשל התוכן הרב המיוצר על ידי שירותי הסטרימינג.
ב-27 בנובמבר 2021 הוכרז כי טקס הענקת פרסי נפרדת יערך עבור תוכניות ילדים ומשפחה בשנת 2022. הוכרז גם כי יתווספו קטגוריות חדשות לתוכניות לגיל הרך.
זוכים

ב-26 באפריל 2022, הטקס הראשון נקבע ל-11 בדצמבר 2022. הוכרז כי לוואר ברטון יקבל את פרס מפעל החיים הראשון. המועמדויות לטקס הראשון הוכרזו ב-1 בנובמבר 2022.
הערות שוליים

1 2  Schneider, Michael (2 בנובמבר 2020). "Primetime Emmys Drop Children's Program Category, as All Kids Awards Move to Daytime". Variety. ארכיון מ-2020-11-02. נבדק ב-2 בנובמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Hipes, Patrick (2021-11-17). "Children's & Family Emmy Awards Set As Stand-Alone Competition Beginning In 2022". Deadline (באנגלית אמריקאית). ארכיון מ-2021-11-17. נבדק ב-2021-11-17.
↑  Archie, Ayana (2022-04-28). "LeVar Burton will receive a Lifetime Achievement Award at the new children's Emmys". NPR (באנגלית). נבדק ב-2022-05-24.
↑  Rice, Lynette (2022-04-26). "NATAS Names Lifetime Achievement Honorees; Sets Date For Daytime Emmys". Deadline (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-05-24.
↑  "Children's & Family Emmys: Mysterious Benedict Society, Sneakerella, Sesame Street, Heartstopper Lead Nominees". בנובמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Call for Entries" (PDF). National Academy of Television Arts and Sciences. נבדק ב-21 ביולי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
יורופקאפ

ערך זה עוסק בטורניר כדורסל אירופי המאורגן על ידי פיב"א אירופה. אם התכוונתם ליול"ב, ראו .
| --- | --- |

 ענף:  כדורסל
 תאריך ייסוד:  2015
 ארגון מפעיל:  פיב"א אירופה
 מספר מתמודדים:  40
 יבשת:  אירופה
 זוכה:  גרמניה ניינרס קמניץ (זכייה ראשונה)
 הכי הרבה זכיות:  גרמניה סקיליינרס פרנקפורט צרפת נאנטר איטליה רייר ונציה איטליה דינמו סאסארי ישראל עירוני נס ציונה טורקיה בשאקשהיר קולג'י פולין ק.ק. ולוצלאווק גרמניה ניינרס קמניץ (זכייה אחת)
 מפעל גבוה יותר:  ליגת האלופות
 האתר הרשמי עונת 2024/2025
 → יורוצ'לנג' 
 
פיב"א יורופקאפ (או גביע אירופה של פיב"א, מכונה "יורוקאפ") הוא טורניר כדורסל אירופי המאורגן על ידי פיב"א אירופה. הטורניר הוא הרביעי בחשיבותו באירופה אחרי היורוליג, היורוקאפ וליגת האלופות. אלופת היורופקאפ הנוכחית היא ניינרס קמניץ, שניצחה בגמר עונת 2023/2024 את בשאקשהיר קולג'י.
היסטוריה

ב-30 ביוני 2015 הודיעה פיב"א אירופה שתקים תחרות חדשה שתחליף את היורוצ'לנג' ותתחרה ביורוקאפ של היול"ב. לאחר הקמת ליגת האלופות בכדורסל של פיב"א הפך היורופקאפ לטורניר השני בחשיבותו של פיב"א והרביעי באירופה.
המשחק הראשון בתולדות המפעל שוחק ב-21 באוקטובר 2015 ופתח את עונת 2015/2016. במשחק ניצחה דונר חרונינגן את פורטרס קורמנד 78–71. בעונת 2016/2017 התחילה לפעול ליגת האלופות, ומאז קבוצות מליגת האלופות יכולות לעבור ליורופקאפ בהתאם למקום בו סיימו.
פורמט

החל מעונת 2017/2018 הקטינה פיב"א את מספר הקבוצות המשתתפות בטורניר ל-32 קבוצות. 32 הקבוצות מחולקות ל-8 בתים בשני אזורים (4 בתים בכל אזור), כשבכל בית 4 קבוצות. הקבוצות משחקות בשיטת ליגה של בית וחוץ, ושתי הראשונות מכל בית מעפילות לסיבוב השני.
16 הקבוצות בסיבוב השני מתחלקות ל-4 בתים של 4 קבוצות. גם בשלב זה הקבוצות משחקות בשיטת ליגה של בית וחוץ.
שתי הראשונות מכל בית מעפילות לשלב הפלייאוף, ואליהן מצטרפות גם 8 קבוצות מהמקומות החמישי והשישי בשלב הבתים של ליגת האלופות. גם בשלב זה הקבוצות משחקות בשיטת ליגה של בית וחוץ. ארבע הקבוצות המנצחות ברבע הגמר מעפילות לפיינל פור, שנערך במקום נייטרלי.
שלב הבתים משוחק מאוקטובר עד דצמבר והסיבוב השני משוחק מדצמבר עד ינואר, והפלייאוף מתחיל בפברואר.
קבוצות ישראליות במפעל

עירוני נס ציונה זכתה במפעל בעונת 2020/2021, לאחר הגמר שנערך בהיכל מנורה מבטחים בתל אביב. הישג נוסף הוא של הפועל חולון שהגיעה לחצי הגמר בעונת 2018/2019. קבוצות נוספות שהגיעו לשלב רבע הגמר הן מכבי ראשון לציון (בעונת 2015/2016) ועירוני נהריה (2016/2017).
משחקי הגמר

| עונה | גמר> אלופה | גמר> תוצאה | גמר> סגנית | משחק על המקום השלישי> מקום שלישי | משחק על המקום השלישי> תוצאה | משחק על המקום השלישי> מקום רביעי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015/2016 | גרמניה סקיליינרס פרנקפורט | 66–62 | איטליה פלקנסטרו וארזה | צרפת אלאן שאלון | 103–72 | רוסיה יניסיי קרסנויארסק |
| 2016/2017 | צרפת נאנטר | 140–137 (58–58 / 82–79) | צרפת אלאן שאלון | גרמניה טלקום בון ובלגיה אוסטנדה | גרמניה טלקום בון ובלגיה אוסטנדה | גרמניה טלקום בון ובלגיה אוסטנדה |
| 2017/2018 | איטליה רייר ונציה | 158–148 (69–77 / 81–79) | איטליה אבלינו | דנמרק באקן ברס והולנד דונר חרונינגן | דנמרק באקן ברס והולנד דונר חרונינגן | דנמרק באקן ברס והולנד דונר חרונינגן |
| 2018/2019 | איטליה דינמו סאסארי | 170–163 (89–84 / 81–79) | גרמניה ס.אוליבר וירצבורג | ישראלהפועל חולון ואיטליה פלקנסטרו וארזה | ישראלהפועל חולון ואיטליה פלקנסטרו וארזה | ישראלהפועל חולון ואיטליה פלקנסטרו וארזה |
| 2019/2020 | העונה הופסקה בשל מגפת הקורונה | העונה הופסקה בשל מגפת הקורונה | העונה הופסקה בשל מגפת הקורונה | קבוצות שהעפילו לחצי הגמר: טורקיהבשאקשהיר קולג'י,  דנמרקבאקן ברס,  גרמניהמדי ביירוית וטורקיהפינאר קרשיאקה | קבוצות שהעפילו לחצי הגמר: טורקיהבשאקשהיר קולג'י,  דנמרקבאקן ברס,  גרמניהמדי ביירוית וטורקיהפינאר קרשיאקה | קבוצות שהעפילו לחצי הגמר: טורקיהבשאקשהיר קולג'י,  דנמרקבאקן ברס,  גרמניהמדי ביירוית וטורקיהפינאר קרשיאקה |
| 2020/2021 | ישראל עירוני נס ציונה | 82–74 | פולין סטאל אוסטרוב | רומניה מוניצ'יפל אוראדיה | 85–76 | רוסיה פארמה פרם |
| 2021/2022 | טורקיה בשאקשהיר קולג'י | 162–143 (90–74 / 72–69) | איטליה פלקנסטרו רג'אנה | הולנד ליידן ודנמרק באקן ברס | הולנד ליידן ודנמרק באקן ברס | הולנד ליידן ודנמרק באקן ברס |
| 2022/2023 | פולין ק.ק. ולוצלאווק | 161–155 (78–80 / 77–81) | צרפת שולה באסקט | אסטוניה קאלב/קראמו ופינלנד קרהו | אסטוניה קאלב/קראמו ופינלנד קרהו | אסטוניה קאלב/קראמו ופינלנד קרהו |
| 2023/2024 | גרמניה ניינרס קמניץ | 180–179 (85–74 / 95–105) | טורקיה בשאקשהיר קולג'י | איטליה פלקנסטרו וארזה וספרד בילבאו באסקט | איטליה פלקנסטרו וארזה וספרד בילבאו באסקט | איטליה פלקנסטרו וארזה וספרד בילבאו באסקט |
זכיות לפי קבוצות

| מועדון | זכיות | סגנויות | שנות זכייה | שנות סגנות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| טורקיה בשאקשהיר קולג'י | 1 | 1 | 2022 | 2024 |
| גרמניה סקיליינרס פרנקפורט | 1 | _ | 2016 | _ |
| צרפת נאנטר | 1 | _ | 2017 | _ |
| איטליה רייר ונציה | 1 | _ | 2018 | _ |
| איטליה דינמו סאסארי | 1 | _ | 2019 | _ |
| ישראל עירוני נס ציונה | 1 | _ | 2021 | _ |
| פולין ק.ק. ולוצלאווק | 1 | _ | 2023 | _ |
| גרמניה ניינרס קמניץ | 1 | _ | 2024 | _ |
| איטליה פלקנסטרו וארזה | _ | 1 | _ | 2016 |
| צרפת אלאן שאלון | _ | 1 | _ | 2017 |
| איטליה אבלינו | _ | 1 | _ | 2018 |
| גרמניה ס.אוליבר וירצבורג | _ | 1 | _ | 2019 |
| פולין סטאל אוסטרוב | _ | 1 | _ | 2021 |
| איטליה פלקנסטרו רג'אנה | _ | 1 | _ | 2022 |
| צרפת שולה באסקט | _ | 1 | _ | 2023 |