stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עישון פסיבי
פעולות תעשיית הטבק > מחקרים וביקורות במימון תעשייה > אנסטרום וקאבט

מחקר שנערך על ידי ג'יימס אנסטרום (אנ') וג'פרי קאבט (אנ') בשנת 2003, ופורסם בכתב העת British Medical" Journal" (אנ'), טען כי הטענות בדבר נזקי העישון הפסיבי היו מוגזמים מדי. הניתוח שלהם לא דיווח על קשר מובהק סטטיסטית בין עישון פסיבי וסרטן ריאות, מחלת לב איסכמית או מחלת ריאות חסימתית כרונית, אם כי במאמר המערכת הנלווה ציינו כי "הם עשויים להדגיש יתר על המידה את אופים השלילי של ממצאיהם". מאמר זה זכה לקידום נרחב על ידי תעשיית הטבק כעדות לכך שנזקי העישון הפסיבי לא הוכחו. החברה האמריקנית לסרטן, שמאגר הנתונים שלה אסף את הנתונים שלהם, ביקרה את העיתון וקבעה כי דעתו "לא אמינה ולא עצמאית", וכי מדענים ציינו שוב ושוב פגמים חמורים במתודולוגיה של Enstrom ו־Kabat לפני הפרסום. ואמנם המחקר לא הצליח להשוות בין קבוצת האנשים שנחשפו לעישון פסיבי לקבוצת אנשים שלא נחשפו.
קשריה של אנסטרום לתעשיית הטבק עוררו גם הם ביקורת. במכתב משנת 1997 לפיליפ מוריס (אנ'), ביקשה אנסטרום "התחייבות תשלום משמעותית... על מנת שנוכל להתחרות ביעילות מול ההר הגדול של נתונים ודעות אפידמיולוגיות שכבר קיימות בנוגע להשפעות הבריאותיות של עישון פסיבי ועישון אקטיבי". במסגרת תביעת סחיטה בארצות הברית נגד חברות טבק, העיתונים "Enstrom" ו"קבאט" צוטטו על ידי בית המשפט המחוזי בארצות הברית כ"דוגמה מצוינת לאופן שבו תשע חברות טבק עסקו במעשי פשיעה והונאה כדי להסתיר את הסכנות של עשן טבק". בית המשפט מצא כי המחקר מומן ונוהל על ידי המרכז לחקר אוויר פנימי (אנ'), חברת קש בתעשיית הטבק שתפקידה להכחיש מחקרים מזיקים על עישון פסיבי, וכן על ידי פיליפ מוריס שהצהיר כי עבודתה של אנסטרום היא "מכוון בבירור לליטיגציה". מאמר שנערך בשנת 2005 טען כי על אף שהוא עונה על דרישות מדעיות, הוא "אינו חושף את מלוא היקף היחסים שהיו לכותבים עם תעשיית הטבק".
בשנת 2006, אנסטרום וקאבט פרסמו מטא־אנליזה של מחקרים הנוגעים לעישון פסיבי ומחלות לב כליליות, בהם דיווחו על קשר קלוש בין עישון פסיבי לתמותה ממחלות לב. הם הגיעו למסקנה כי חשיפה לעישון פסיבי הגדילה את הסיכון למוות כתוצאה ממחלת לב איסכמית ב־5% בלבד. ניתוח זה ספג ביקורת על כך שכלל שני מחקרים קודמים במימון תעשיית הטבק שסבלו מסיווג שגוי של חשיפה.
פעולות תעשיית הטבק > מחקרים וביקורות במימון תעשייה > גורי

ג'יו באטה גורי (אנ'), דובר ויועץ לתעשיית הטבק ומומחה לתועלת סיכונים ומחקר מדעי, כתב במגזין רגולציה (אנ') של מכון קאטו כי "מתוך 75 מחקרים שפורסמו בנושא עישון פסיבי וסרטן ריאות, כ־70% לא דיווחו על הבדלים מובהקים סטטיסטית של הסיכון. כ־17% טוענים לסיכון מוגבר ו־13% מרמזים על הפחתת הסיכון."
פעולות תעשיית הטבק > מחקרים וביקורות במימון תעשייה > מילוי

סטיבן מילוי (אנ'), פרשן מדע זבל בפוקס ניוז ויועץ לשעבר של פיליפ מוריס טען שמתוך 19 המחקרים שנעשו על עישון פסיבי, רק 8 דיווחו על עלייה מובהקת בשכיחות מחלות לב.
מילוי ביקר גם את המחקרים על הסיכון יחסי והשיטות האפידמיולוגיות במחקרים על עישון פסיבי. מילוי, בעל תואר שני מבית הספר להיגיינה ובריאות הציבור של ג'ונס הופקינס, טען שמחקרים המניבים סיכונים יחסיים של פחות מ־2 הם מדע זבל חסר משמעות. גישה זו לניתוח אפידמיולוגי ספגה ביקורת בכתב העת האמריקאי לבריאות הציבור.
פעולות תעשיית הטבק > מחקרים וביקורות במימון תעשייה > לבואה ולייד

בשנת 1995, לבואיס ולייד, שני יועצים לתעשיית הטבק, פרסמו שני ניתוחים בכתב העת Regulatory Toxicology and Pharmacology (אנ') בנוגע לקשר בין חשיפה לעשן פסיבי ומחלות לב. שני המאמרים הללו לא דיווחו על קשר ביניהם. על ניתוחים אלו נמתחה ביקורת, לפיה הם לא מבחינים בין מעשנים בהווה למעשנים לשעבר, למרות העובדה שמעשנים לשעבר, בניגוד למעשנים עכשוויים, אינם נמצאים בסיכון מוגבר למחלות לב.
פעולות תעשיית הטבק > מחקרים וביקורות במימון תעשייה > הסוכנות הבינלאומית לחקר הסרטן שבארגון הבריאות העולמי

מחקר שנערך על ידי הסוכנות הבינלאומית לחקר הסרטן משנת 1998 על עישון פסיבי מצא עדות חלשה לקשר מינון־תגובה (אנ') בין הסיכון לסרטן ריאות לבין חשיפה לעישון פסיבי.
במרץ 1998, לפני פרסום המחקר, הופיעו דיווחים בתקשורת שטענו כי הסוכנות וארגון הבריאות העולמי מנעו פרסום דו"ח שכביכול לא הוכיח קשר בין עישון פסיבי למספר מחלות אחרות (סרטן ריאות בפרט). בתגובה, ארגון הבריאות העולמי פרסם הודעה לעיתונות לפיה תוצאות המחקר "יוצגו בצורה מוטעית לחלוטין" בעיתונות הפופולרית ולמעשה תואמות מאוד מחקרים דומים שהראו את נזקי העישון הפסיבי. המחקר פורסם בכתב העת Journal of the National Cancer Institute באוקטובר של אותה שנה, ומסקנתו כי המחברים לא מצאו "קשר בין חשיפה לילדים ל־ETS לבין הסיכון לסרטן הריאות" אך "מצא עדויות חלשות לקשר בין מינון לתגובה בין הסיכון לחלות בסרטן ריאות וחשיפה לבני זוג ולמקום העבודה."
עם פרסום מסמכי תעשיית הטבק שסווגו בעבר באמצעות הסכם ההתיישבות הראשי של הטבק(אנ'), נמצא (על ידי אליסה אונג וסטנטון גלנץ) כי המחלוקת בנוגע להסתרת הנתונים לכאורה של ארגון הבריאות העולמי, תוכננה על ידי פיליפ מוריס, בריטיש אמריקן טבק(אנ') ועוד. חברות טבק במאמץ להכפיש ממצאים מדעיים אשר יפגעו באינטרסים העסקיים שלהן. תחקיר של ארגון הבריאות העולמי, שנערך לאחר פרסום מסמכי תעשיית הטבק, מצא כי מחלוקת זו נוצרה על ידי תעשיית הטבק כחלק מהקמפיין הגדול שלה לקצץ בתקציב ארגון הבריאות העולמי, לעוות את תוצאות המחקרים המדעיים בנושא עישון פסיבי ולהכפיש את ארגון הבריאות העולמי כמוסד. קמפיין זה בוצע באמצעות רשת של ארגוני חזית עצמאיים לכאורה ומומחים בינלאומיים ומדעיים בעלי קשרים פיננסיים נסתרים לתעשייה.
פעולות תעשיית הטבק > מחקרים וביקורות במימון תעשייה > תביעת הסוכנות להגנת הסביבה

בשנת 1993 פרסמה הסוכנות להגנת הסביבה של ארצות הברית דו"ח המעריך כי 3,000 מקרי מוות הקשורים לסרטן ריאות בארצות הברית נגרמו מעישון פסיבי מדי שנה.
בית המשפט המחוזי של מחוז ארצות הברית במחוז התיכון בצפון קרוליינה(אנ') פסק לטובת תעשיית הטבק בשנת 1998, וקבע כי הסוכנות להגנת הסביבה לא פעלה לפי שיטות מדעיות ואפידמיולוגיות נאותות וקיבל ראיות "דובדבן" לתמיכה במסקנות שהן התחייבו להן. מראש. בית המשפט קבע באופן חלקי, "הסוכנות להגנת הסביבה התחייבה בפומבי למסקנה לפני תחילת המחקר ... התאימו את הנוהל והנורמות המדעיות כדי לאמת את מסקנת הציבור של הסוכנות... בביצוע הערכת הסיכונים של ETS, התעלם מידע ומיצג ממצאים על מידע סלקטיבי; לא הפיץ מידע אפידמיולוגי משמעותי; סטה מהנחיות הערכת הסיכונים שלה; לא הצליח לחשוף ממצאים והנמקות חשובות ..."
בשנת 2002, הסוכנות להגנת הסביבה ערערה בהצלחה על החלטה זו לבית המשפט לערעורים בארצות הברית למעגל הרביעי(אנ'). הערעור של הסוכנות להגנת הסביבה התקבל מהטעם הראשוני שלדוח שלהם אין משקל רגולטורי, והממצא הקודם התבטל.
בשנת 1998, משרד הבריאות האמריקאי ושירותי אנוש, באמצעות פרסום התוכנית הלאומית לטוקסיקולוגיה של הדו"ח ה־9 על חומרים מסרטנים, רשם עשן טבק סביבתי בין החומרים המסרטנים הידועים, תוך התייחסות להערכת הסוכנות להגנת הסביבה כי "המחקרים הבודדים סוכמו בקפידה ו העריך."
פעולות תעשיית הטבק > מחקרים וביקורות במימון תעשייה > מימון תעשיית הטבק למחקר

תפקידה של תעשיית הטבק במימון מחקר מדעי בנושא עשן פסיבי שנוי במחלוקת. סקירת מחקרים שפורסמו מצאה כי השתייכות לתעשיית הטבק הייתה במתאם חזק עם ממצאים המפטרים עשן פסיבי; חוקרים המזוהים עם תעשיית הטבק היו בסיכון גבוה פי 88 מאשר חוקרים עצמאיים להסיק כי עישון פסיבי אינו מזיק. בדוגמה ספציפית שהתפרסמה עם פרסום מסמכים מתעשיית הטבק, מנהלי פיליפ מוריס עודדו בהצלחה מחבר לשנות את מאמר הביקורת שלו במימון התעשייה כדי להקטין את תפקידו של עשן פסיבי בתסמונת מוות בעריסה.
פיליפ מוריס דיווח כי הוא משקיע "כמויות עצומות של מימון לפרויקטים אלה ... בניסיון לתאם ולשלם למדענים רבים כל כך על בסיס בינלאומי כדי לשמור על מחלוקת ה־ETS".
פעולות תעשיית הטבק > תגובת תעשיית הטבק

אמצעים להתמודדות עם עשן פסיבי מהווים איום כלכלי חמור על תעשיית הטבק, לאחר שהרחיב את הגדרת העישון מעבר להרגל אישי למשהו בעל השפעה חברתית. בדו"ח סודי מ־1978, תעשיית הטבק הגדילה את הדאגה הציבורית הגוברת מעישון פסיבי כ"התפתחות המסוכנת ביותר לכדאיות תעשיית הטבק שעדיין התרחשה ". בארצות הברית של אמריקה נ. פיליפ מוריס ואח '., בית המשפט המחוזי במחוז קולומביה מצא כי תעשיית הטבק "... הכירה מאמצע שנות השבעים ואילך כי ההשפעות הבריאותיות של עישון פסיבי מהוות איום עמוק על כדאיות התעשייה ורווחי הסיגריות", וכי התעשייה הגיבה עם "מאמצים לערער ולהכפיש את הקונצנזוס המדעי כי ETS גורם למחלות".
בהתאם לכך, תעשיית הטבק פיתחה מספר אסטרטגיות למזער את ההשפעה על העסק שלהן:
התעשייה ביקשה למקם את הדיון בנושא עישון פסיבי כעיקרו בעיקר על חירויות אזרחיות וזכויות מעשנים(אנ') ולא על בריאות, על ידי קבוצות מימון כגון FOREST(אנ').
מימון הטיה(אנ') במחקר; בכל סקירות ההשפעות של עשן פסיבי על הבריאות שפורסמו בין 1980 ל־1995, הגורם היחיד הקשור למסקנה כי עשן פסיבי אינו מזיק היה האם מחבר קשור לתעשיית הטבק. עם זאת, לא כל המחקרים שלא מצאו עדויות לפגיעה היו על ידי מחברים המזוהים עם התעשייה.
עיכוב וביטוי של מחקר לגיטימי (ראו דוגמה לאופן שבו ניסתה התעשייה להכפיש את המחקר הציוני של טקשי הירייאמה(אנ') לדוגמה כיצד היא ניסתה לעכב ולהכפיש דיווח אוסטרלי גדול בנושא עישון פסיבי).
קידום "אפידמיולוגיה טובה" ותקיפת מה שמכונה "מדע זבל" (מונח שזכה לפופולריות של הלוביסט בתעשייה סטיבן מילוי (אנ')): תקיפת המתודולוגיה העומדת מאחורי מחקרים המראים כי סיכוני בריאות הם פגומים וניסיון לקדם מדע זב. Ong & Glantz (2001) מציינים תזכיר פנימי של פיליפ מוריס המעיד על כך כמדיניות החברה.
יצירת שקעים למחקר נוח. בשנת 1989, תעשיית הטבק הקימה את החברה הבינלאומית לסביבה הבנויה, שפרסמה את כתב(אנ') העת Indoors and Built Built. כתב עת זה לא דרש מחבריו גילוי ניגוד עניינים. עם מסמכים שהועמדו לרשות ההסדר הראשי (אנ'), נמצא כי הוועד המנהל של החברה ומערכת העיתון נשלטו על ידי יועצים בתעשיית הטבק בתשלום. כתב העת פרסם כמות גדולה של חומרים בנושא עישון פסיבי, שרובם היו "חיוביים בתעשייה".
בדוגמת ייצור תעשיית הטבק של מחקר מוטה ומאמץ לערער ממצאים מדעיים, דוח המנתח הכללי האמריקאי משנת 2006 הגיע למסקנה כי התעשייה "ניסתה לקיים מחלוקת גם כשהקהילה המדעית הגיעה להסכמה... מסמכי התעשייה מעידים כי תעשיית הטבק עסקה בפעילויות נרחבות ... שחרגו מגבולות הפרקטיקה המדעית המקובלת". בית המשפט המחוזי בארצות הברית, בארצות הברית נ. פיליפ מוריס ואח '., מצאו כי "... למרות ההכרה הפנימית שלהם בסכנות של עשן פסיבי, הנאשמים הכחישו במרמה ש־ETS גורם למחלות".
פעולות תעשיית הטבק > תביעת סחיטה בארצות הברית נגד חברות טבק

ב־22 בספטמבר 1999 הגישה מחלקת המשפטים של ארצות הברית תביעת סחיטה(אנ') נגד פיליפ מוריס ויצרני סיגריות גדולים אחרים. כמעט 7 שנים מאוחר יותר, ב־17 באוגוסט 2006, שופטת בית המשפט המחוזי בארצות הברית, גלדיס קסלר, גילתה כי הממשלה הוכיחה את טענתה וכי נאשמי חברת הטבק הפרו את חוק ארגוני השחיתות המשפיעים על מחסנים (RICO). במיוחד מצא השופט קסלר כי לראש הממשלה ולחברות טבק אחרות יש:
קשרו קשר למזער, לעוות ולבלבל את הציבור בנוגע לסכנות הבריאותיות של עישון;
הכחיש בפומבי, תוך הכרה פנימית, כי עשן טבק יד שנייה מזיק למעשנים
מסמכים שהושמדו הרלוונטיים להתדיינות משפטית.
הפסיקה מצאה כי חברות הטבק התחייבו למאמץ משותף לערער את הקונצנזוס המדעי לפיו עישון פסיבי גורם למחלות, בעיקר על ידי שליטה בממצאי מחקר באמצעות יועצים בתשלום. פסק הדין גם הסיק כי חברות הטבק ממשיכות להכחיש במרמה את ההשפעות הבריאותיות של חשיפה ל־ETS.
ב־22 במאי 2009, הרכב של שלושה שופטים של בית המשפט לערעורים במחוז קולומביה אישר פה אחד את פסיקת בית המשפט משנת 2006.
חוקים בעולם לאיסור עישון

כתוצאה מהסיכונים הבריאותיים הנלווים לעישון פסיבי, עברו במדינות רבות חוקים נגד עישון במקומות ציבוריים כגון מסעדות, בתי קפה ומועדוני לילה וכן בחלק מהשטחים הפתוחים בחוץ. אירלנד הייתה המדינה הראשונה בעולם שהעבירה חוק מקיף לאיסור עישון בכל מקומות העבודה הפנימיים ב־29 במרץ 2004. מדינות רבות הלכו בעקבותיה. על המדינות שאשררו את אמנת ארגון הבריאות העולמי לבקרת טבק (אנ') מוטלת חובה חוקית ליישם "חקיקה יעילה להגנה מפני חשיפה לעשן טבק במקומות עבודה פנימיים, תחבורה ציבורית, מקומות ציבוריים פנימיים, ובהתאם, במקומות ציבוריים אחרים" (סעיף 8 ל־FCTC) הצדדים אימצו עוד "הנחיות להגנה מפני חשיפה לעישון פסיבי" הקובעות כי "אמצעים יעילים למתן הגנה מפני חשיפה לעשן טבק ... מחייבים חיסול מוחלט של עישון. ועשן טבק בחלל או בסביבה מסוימת על מנת ליצור סביבה ללא עשן במאה אחוז".
סקרי דעת קהל הראו תמיכה ניכרת בחוקים לאיסור עישון. ביוני 2007, סקר שנערך בקרב 15 מדינות מצא כי 80% מהאנשים תומכים בחוקים אלו. סקר שנערך בצרפת, מדינה בה אחוז המעשנים גבוה, הראה כי 70% תומים בחוק.
גם בישראל חוקק החוק למניעת העישון במקומות ציבוריים והחשיפה לעישון. בדיון בכנסת בנושא איסור עישון במקומות עבודה תקף השר לנושאים אסטרטגיים, אביגדור ליברמן, את ההצעה וטען כי מדבר ב"טירוף" וכי מעשנים הפכו ישראל ל"מיעוט נרדף".
חוקים בעולם לאיסור עישון > השפעה

איסורי עישון על ידי ממשלות גורמים לירידה בנזק מעישון פסיבי, כולל פחות אשפוזים כתוצאה מתסמונת כלילית חריפה. ב־18 החודשים הראשונים לאחר שהעיירה פואבלו (קולורדו) חוקקה חוק נגד עישון בשנת 2003, ירדו בכ־27% מאשפוזים מהתקפי לב. איסור עישון שנכנס לתוקף בשנת 2004 במקומות העבודה במסצ'וסטס הפחית את החשיפה לעישון פסיבי של עובדים מ־8% מהעובדים בשנת 2003 ל-5.4% מהעובדים בשנת 2010. סקירה שנערכה בשנת 2016 גילתה כי איסורים ושינויי מדיניות במקומות ספציפיים כגון בתי חולים או אוניברסיטאות יכולים להוביל להפחתת שיעורי העישון.
בשנת 2001, סקירה שיטתית של המדריך לשירותי מניעה קהילתיים הכירה בראיות ליעילותן של חוקים ומגבלות נגד עישון בהפחתת החשיפה לעישון פסיבי. המשך סקירה זו זיהה את הראיות שעליהן אפקטיביות איסורי העישון הפחיתה את שכיחות השימוש בטבק. מאמרים שפורסמו עד 2005 נבדקו כדי לתמוך עוד בראיות אלה. המחקרים שנבדקו סיפקו עדויות מספיקות לכך שמדיניות ללא עשן מפחיתה את השימוש בטבק בקרב עובדים כאשר היא מיושמת באתרי עבודה או על ידי קהילות.
אף על פי שמספר מחקרים שממומנו על ידי תעשיית הטבק טענו להשפעה כלכלית שלילית מחוקים ללא עשן, אף מחקר במימון עצמאי לא הראה השפעה כזו. סקירה שנערכה בשנת 2003 דיווחה כי מחקר הממומן באופן עצמאי, מתודולוגי, לא מצא כל השפעה כלכלית או השפעה חיובית מחוקים לאיסור עישון.
רמות ניקוטין אוויר נמדדו בברים ובמסעדות בגואטמלה לפני ואחרי שהוחל חוק ללא עישון בשנת 2009. ריכוזי הניקוטין ירדו באופן משמעותי הן בברים והן במסעדות שנמדדו. כמו כן, התמיכה של העובדים במקום עבודה ללא עישון עלתה משמעותית בסקר שלאחר היישום בהשוואה לסקר לפני ההטמעה. התוצאה של חוק זה ללא עשן מספקת סביבת עבודה בריאה בהרבה עבור הצוות.
חוקים בעולם לאיסור עישון > דעת קהל

מסקרים שנעשו על ידי החברה למחקר ניקוטין וטבק (אנ') נראה כי רוב מוחלט של הציבור תומך בחוקים נגד עישון. לתמיכה היו מספר סיבות, צמצום פסולת, צמצום הלחץ על בני-נוער לעשן והימנעות מחשיפה לעישון פסיבי.
חוקים בעולם לאיסור עישון > צורות חלופיות

חלופות לחוקים לאיסור עישון הוצעו גם כאמצעי להפחתת נזקים(אנ'), במיוחד בברים ובמסעדות. לדוגמה, מבקרי חוקים ללא עשן מצטטים מחקרים המציעים אוורור כאמצעי להפחתת מזהמי עשן טבק ולשיפור איכות האוויר. תעשיית הטבק אף קידמה במידה רבה את האוורור כחלופה לאיסורים מוחלטים, באמצעות רשת של מומחים עצמאיים לכאורה בעלי קשרים חשופים לתעשייה לעיתים קרובות. עם זאת, לא לכל המבקרים יש קשרים לתעשייה.
האגודה האמריקאית למהנדסי חימום, קירור ומיזוג אוויר (ASHRAE(אנ')) אמרה בשנת 2005 כי אמנם חדרי עישון מבודדים לחלוטין מבטלים את הסיכון לאזורים ללא עישון סמוכים, אך איסור עישון הוא האמצעי היחיד לביטול מוחלט של סיכונים בריאותיים הקשורים בפנים חשיפה. עוד הגיעו למסקנה כי אף מערכת של דילול או ניקוי אינה יעילה בסילוק הסיכונים. המנתח הכללי(אנ') של ארצות הברית והמרכז המחקר המשותף של הנציבות האירופית (אנ') הגיעו למסקנות דומות. הנחיות ההטמעה של אמנת מסגרת ארגון הבריאות העולמי לבקרת טבק (אנ') קובעות כי גישות הנדסיות, כגון אוורור, אינן יעילות ואינן מגינות מפני חשיפה לעישון פסיבי. עם זאת, זה לא בהכרח אומר כי צעדים כאלה הם חסרי תועלת בהפחתת נזק, רק כי הם נופלים מן המטרה של צמצום החשיפה לחלוטין לאפס.
אחרים הציעו מערכת לנתינת היתרי זיהום עישון (אנ'), בדומה למערכות נתינת אישורי זיהום מכסה וסחר (אנ') ששימשה את הסוכנות להגנת הסביבה בעשורים האחרונים כדי לרסן זיהומם אחרים. זה יבטיח שחלק מהברים והמסעדות בתחום השיפוט יהיו ללא עישון, תוך השארת ההחלטה לאנשים לאן ללכת.
עישון פסיבי אצל בעלי חיים

נערכו מחקרים רבים לאיתור נזקי עישון פסיבי אצל בעלי חיים.
בכדי לדמות עישון פסיבי, מדענים חשפו בעלי חיים לעשן זרם צד, עשן הבוקע מהחרוט הבוער של הסיגריה ומהנייר שלה, וכמו כן חשפו אותם לשילוב של עשן ישיר עם עשן זרם צד. עכברים עם חשיפה ממושכת לעישון פסיבי, כלומר 6 שעות ביום, 5 ימים בשבוע, למשך חמישה חודשים עם הפסקה של 4 חודשים לאחר מכן לפני הנתיחה, נמצאו עם ריבוי גידולים ריאתיים בהשוואה לקבוצות ביקורת.
מונוגרפיות ה־IARC הגיעו למסקנה שלעשן זרם צד השפעה מסרטנת גבוהה יותר באופן משמעותי על עכברים בהשוואה לעשן רגיל.
עישון פסיבי אצל בעלי חיים > תוצאות מחקרים אצל בעלי חיים

עשן פסיבי מוכר כגורם סיכון לסרטן אצל חיות מחמד. מחקר שנערך על ידי בית הספר לרפואה וטרינרית מאוניברסיטת טאפטס ואוניברסיטת מסצ'וסטס אמהרסט קשר את הופעת סרטן הפה אצל חתולים לחשיפה לעישון פסיבי באמצעות ביטוי יתר(אנ') של הגן p53 מחקר אחר שנערך באותן אוניברסיטאות הגיע למסקנה כי לחתולים החיים עם מעשן יש סיכוי גבוה יותר לקבל לימפומה בחתולים (אנ'). הסיכון גדל עם משך החשיפה לעישון פסיבי ומספר המעשנים במשק הבית. מחקר שנערך על ידי חוקרים מאוניברסיטת המדינה של קולורדו, שבדק מקרים של סרטן ריאות אצל כלבים, לא היה חד משמעי, אם כי המחברים דיווחו על יחס חלש של סרטן ריאות בכלבים שנחשפו לעשן טבק סביבתי. למספר המעשנים בבית, למספר החבילות המעושנות בבית ליום, ולמשך הזמן שהכלב בילה בבית לא הייתה השפעה על הסיכון של הכלב לחלות בסרטן ריאות.
ראו גם

נזקים בריאותיים של עישון טבק
עישון מיד שלישית
עשן זרם צד (אנ')
טיסה 417 של אולימפיק איירליינס
יום ללא עישון
שקל ישן

| --- | --- |

מטבע בעריך שקל אחד ישן
 משתמשים:  ישראל ישראל
 סמל:  
 ISO 4217:  ILR 
 כינוי:  שקל
 לשון רבים:  שקלים
 יחידות משנה
 1/100:  אגורה חדשה
 מטבעות ושטרות
 שטרות בשימוש:  1, 5, 10, 50, 100, 500, 1000, 5000, 10000 שקלים
 מטבעות בשימוש:  1, 5, 10 אגורות חדשות 0.5, 1, 5, 10, 50, 100 שקלים
 בנק מרכזי
 בנק מרכזי:  בנק ישראל
 
 → לירה ישראלית שקל חדש ← 
 
שקל ישן הוא המונח המקובל כיום לשקל – המטבע שהחליף את הלירה הישראלית וששימש כהילך חוקי במדינת ישראל בין השנים 1980 ל-1985, עד להחלפתו בשקל החדש.
רקע

טרום הקמת מדינת ישראל שימשה הלירה הארץ-ישראלית כהילך החוקי בשל תקופת המנדט. הלירה הא"י הונהגה ב-1927 ושמה העברי המנדטורי הרשמי היה "פונט פלשתינאי (א"י)". מקורה של הלירה הארץ-ישראלית היה בפאונד הבריטי, וערכו היה לירה שטרלינג אחת. עם הקמת מדינת ישראל שונה שמו העברי של המטבע מפונט ל"לירה ארץ ישראלית", וב-1952 שונה השם ל"לירה ישראלית". כשנתיים לפני כן שונה גם שמו של המִיל, חלקה האלף של הלירה שמקור שמו בלטינית, למטבע בעל השם העברי "פרוטה" . ב-1960 הוחלפו 10 פרוטות למטבע האגורה.
השם "לירה" הוא גרסה אחרת של יחידת המשקל פאונד (לירה מקורה ב"ליברה"), ולכן עלו שוב ושוב במהלך שנות ה-60 טענות בדבר שמו הלועזי של המטבע הישראלי. נטען כי מן הראוי שלמטבע הרשמי יהיה שם עברי, ואף הוצע השם "שקל". ב-4 ביוני 1969 קיבלה הכנסת חוק שקובע כי שמו של המטבע הישראלי הוא "שקל", אולם לא הייתה לחוק משמעות מעשית כיוון שנקבע בו כי שינוי השם בפועל ייעשה על-פי החלטת שר האוצר במועד שייראה לו מתאים.
המעבר מהלירה לשקל

בנובמבר 1977 המליץ נגיד בנק ישראל ארנון גפני ליישם את החוק מ-1969 ולהנפיק מטבע חדש שייקרא "שקל". במאי 1978 אישרו ראש הממשלה מנחם בגין ושר האוצר שמחה ארליך את המלצת הנגיד. ההחלטה על שינוי המטבע נשמרה בסוד עד למועד השינוי עצמו ב-22 בפברואר 1980. בשל האינפלציה הגבוהה ירד ערכה של הלירה (שערכה ביום ביטולה היה כ-40 לירות לדולר אמריקני אחד), ולכן הוחלט כי ערכו של השקל יהיה 10 לירות. כיוון שבינתיים התחלף שר האוצר, הודיע על השינוי שר האוצר החדש יגאל הורביץ. המעבר נעשה בהתאם לחוק מטבע השקל, תש"ם-1980.
החלפת כל המטבעות והשטרות שבמחזור נמשכה כמה חודשים. בשל הסודיות לא עוצבו שטרות חדשים לשקל, והשטרות נותרו בעיצוב הישן בהחלפת העריכים בלבד, תוך מחיקת אפס אחד מעריכי הלירות. אילוץ זה הסתבר כיתרון, שכן הוא הקל על הציבור להתרגל למטבע החדש. כמו הלירה, גם השקל חולק ל-100 אגורות, אך כדי להבדילן מהאגורות הישנות, הן נקראו בשם אגורות חדשות.
ביקורת רבה נמתחה על אופן המעבר מהלירה אל השקל. הטענות העיקריות היו ששמירת המעבר בסוד גרמה להפתעה ולבלבול בציבור, וכי די היה לשמור בסוד את עיצוב השטרות כדי למנוע זיופים, אבל לא את עצם המעבר. כמו כן, הייתה ביקורת על כך שהממשלה לא ניצלה את ההזדמנות להילחם ב"כסף השחור", כלומר במאגרים של כסף מזומן שעבר מיד ליד מבלי ששולם עליו מס כחוק. הממשלה לא הטילה מגבלות על המרת השטרות הישנים בחדשים, ולא ביקשה לדעת את מקור הכסף בעת ההמרה.
סדרת השטרות

סדרת השטרות של השקל הייתה הגדולה ביותר שהונפקה אי פעם. עם השקתו הונפקו שטרות בעריכים של 1, 5, 10 ו-50 שקלים, ועם העלייה באינפלציה בשנים 1981–1985 הונפקו שטרות בעריכים 100, 500, 1,000, 5,000 ו-10,000 שקלים.
| ערך | גודל | צבע | חזית השטר | גב השטר | תמונה | הנפקה | ביטול |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 שקל | 135X76 מ"מ | סגול | משה מונטיפיורי ושכונת משכנות שאננים בירושלים | שער יפו |  | ‏24 בפברואר 1980 | ‏4 בספטמבר 1986 |
| 5 שקלים | 141X76 מ"מ | ירוק | חיים ויצמן והספרייה על-שם ויקס במכון ויצמן | שער שכם |  | ‏24 בפברואר 1980 | ‏4 בספטמבר 1986 |
| 10 שקלים | 147X76 מ"מ | כחול | תאודור הרצל ושער הכניסה להר הרצל | שער ציון |  | ‏24 בפברואר 1980 | ‏4 בספטמבר 1986 |
| 50 שקלים | 153X76 מ"מ | שנהב-חום | דוד בן-גוריון והספרייה בקיבוץ שדה בוקר | שער הרחמים |  | ‏24 בפברואר 1980 | ‏4 בספטמבר 1986 |
| 100 שקלים | 159X76 מ"מ | כתום-חום | זאב ז'בוטינסקי ובנין שוני | שער הפרחים |  | ‏11 בדצמבר 1980 | ‏4 בספטמבר 1986 |
| 500 שקלים | 138X76 מ"מ | אדום | הברון אדמונד ג'יימס דה רוטשילד וקבוצת חקלאים | אשכול ענבים; שמותיהם של 44 יישובים בארץ ישראל |  | ‏1 בדצמבר 1982 | ‏4 בספטמבר 1986 |
| 1000 שקלים | 138X76 מ"מ | ירוק | רמב"ם | טבריה עיר קבורתו של הרמב"ם; מנורת אבן עתיקה |  | ‏17 בנובמבר 1983 | ‏4 בספטמבר 1986 |
| 5,000 שקלים | 138X76 מ"מ | כחול | לוי אשכול | צינור מוביל מים כמייצג את המוביל הארצי (ממפעליו של אשכול), וברקע - שדות ואדמה צחיחה |  | 9 באוגוסט 1984 | ‏4 בספטמבר 1986 |
| 10,000 שקלים | 138X76 מ"מ | כתום | גולדה מאיר | תמונת גולדה מאיר בתוך קהל, מול בית הכנסת במוסקבה, לאחר שהגיעה לעיר כשגרירת ישראל; והכיתוב "שלח את עמי" |  | ‏27 בנובמבר 1984 | ‏4 בספטמבר 1986 |
סדרת המטבעות

לסדרת השקל היו תשעה מטבעות:
| ערך | מאפיינים טכניים> קוטר | מאפיינים טכניים> משקל | מאפיינים טכניים> הרכב | מאפיינים טכניים> שוליים | תיאור> צד נושא | תיאור> צד ערך | תיאור> תמונה | תאריך> הנפקה | תאריך> סיום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 אגורה חדשה | 15 מ"מ | 0.6 גרם | 97% אלומיניום,  3% מגנזיום | חלקה | עץ דקל,  "ישראל" בעברית וערבית | העריך "1 אגורה חדשה",  שנת ההטבעה העברית |  | 24 בפברואר 1980 | 4 בספטמבר 1985 |
| 5 אגורות חדשות | 18.5 מ"מ | 0.9 גרם | 97% אלומיניום,  3% מגנזיום | חריצים | סמל מדינת ישראל,  "ישראל" באנגלית, עברית וערבית | העריך "5 אגורות חדשות",  שנת ההטבעה העברית |  | 24 בפברואר 1980 | 31 במרץ 1985 |
| 10 אגורות חדשות | 16 מ"מ | 2.1 גרם | 92% נחושת,  8% ניקל | חריצים | שלושה רימונים,  סמל המדינה,  "ישראל" באנגלית, עברית וערבית | העריך "10 אגורות חדשות",  שנת ההטבעה העברית |  | 24 בפברואר 1980 | 28 בפברואר 1985 |
| 1/2 שקל | 20 מ"מ | 3 גרם | 75% נחושת,  25% ניקל | חריצים | אריה שואג,  "ישראל" באנגלית, עברית וערבית,  סמל המדינה | ערך המטבע "1/2 שקל",  שני כוכבים בשני צדיו של העריך,  שנת ההטבעה העברית |  | 24 בפברואר 1980 | 28 בפברואר 1985 |
| 1 שקל | 23 מ"מ | 5 גרם | 75% נחושת,  25 %ניקל | חלק וחריצים | גביע,  ומעליו "שקל" ו"ישראל" | ערך המטבע "1 שקל" בעברית, ערבית ואנגלית,  סמל המדינה,  שנת ההטבעה העברית |  | 22 בינואר 1981 | 4 בספטמבר 1985 |
| 5 שקלים | 24 מ"מ | 6.1 גרם | 92% נחושת,  6% אלומיניום,  2% ניקל | חריצים | קרן שפע,  סמל המדינה,  "ישראל" בעברית, אנגלית וערבית | ערך המטבע "5 שקלים",  שני כוכבים בשני צדי העריך,  שנת ההטבעה העברית |  | 10 בספטמבר 1981 | 4 בספטמבר 1985 |
| 10 שקלים | 26 מ"מ | 8 גרם | 75% נחושת,  25% בדיל | חלק | ספינה עתיקה,  "ישראל" בעברית, ערבית ואנגלית,  סמל המדינה;  לאחר מכן יופיע בסדרת השקל החדש על 1 אגורה | ערך המטבע "10 שקלים",  שני כוכבים בשני צדי העריך,  שנת ההטבעה העברית |  | 25 בפברואר 1982 | 4 בספטמבר 1986 |
| 50 שקלים | 28 מ"מ | 9 גרם | 92% נחושת,  6% אלומיניום,  2% ניקל | חריצים | מטבע משנת המרד ברומאים;  לאחר מכן יופיע בסדרת השקל החדש על 5 אגורות | ערך המטבע "50 שקלים",  שני כוכבים בשני צדי העריך,  שנת ההטבעה העברית |  | 8 במרץ 1984 | 4 בספטמבר 1986 |
| 100 שקלים | 29 מ"מ | 10.8 גרם | 75% נחושת,  25% ניקל | חריצים | מטבע עתיק עם המנורה,  סמל המדינה,  "ישראל" בעברית, ערבית ואנגלית;  לאחר מכן יופיע בסדרת השקל החדש על 10 אגורות | ערך המטבע "100 שקלים",  שנת ההטבעה העברית |  | 2 במאי 1984 | 4 בספטמבר 1986 |
סדרת המטבעות > הנפקות מיוחדות

ב-1983 הונפקה הוצאה מיוחדת של 10 שקלים לציון חג החנוכה.
ב-1984 הונפקה הוצאה מיוחדת עם תמונתו של בנימין זאב הרצל.
ב-1985 הונפקה הוצאה מיוחדת עם תמונתו של דוד בן-גוריון.
ב-1984 הונפקה הוצאה מיוחדת של 100 שקלים לציון חג החנוכה.
ב-1985 הונפקה הוצאה מיוחדת עם תמונתו של זאב ז'בוטינסקי.
סמל השקל

את סמל השקל עיצב משה פרג בצורת ש רחבה הנדמית לעריסה, והוא הוכרז באופן רשמי ב-18 במרץ 1980. הענקת סמל רשמי למטבע היוותה חידוש שכן ללירה הישראלית לא היה סמל מיוחד. סמל זה הופיע על שיקים, מתחת למלבן המיועד לכתיבת סכום השיק בספרות, וניתן היה להטביעו באמצעות חותמת על שיקים ישנים שהיו נקובים בלירות ישראליות.
המעבר לשקל החדש

התקווה כי השקל ישמור על ערכו נכזבה. האינפלציה בתחילת שנות ה-80 גאתה והפכה ב-1984 להיפר-אינפלציה. השקל שערכו נקבע תחילה על-פי יחס של כ-4 שקלים לדולר אמריקני, סיים את דרכו בספטמבר 1985 בערך של כ-1,500 שקלים לדולר. במועד זה החליטה הממשלה, כחלק מתוכנית הייצוב הכלכלית, להחליפו במטבע אחר – השקל החדש – שערכו נקבע ל-1,000 שקלים, ולפיכך כ-1.5 שקלים לדולר. השקל החדש, שהוא כיום המטבע הרשמי של ישראל, היה שווה במועד השקתו ל-10,000 לירות ישראליות.
גם השקל החדש, כמטבעות שקדמו לו, חולק ל-100 אגורות, אך מאחר שהשקל (הישן) היה מחולק ל-100 "אגורות חדשות", הושמט מהאגורות שהונפקו שם התואר "חדשות", והן קרויות "אגורות".
במעבר אל השקל החדש יושמו רבים מן הלקחים שנלמדו בעת המעבר מהלירה אל השקל, ובפרט שמירה על העיצוב הישן של השטרות והסתפקות בהחלפת העריכים בלבד. המעבר אל המטבע החדש בספטמבר 1985 נודע לציבור באופן רשמי זמן-מה לפני הנפקת המטבע החדש, וניתנו הסברים מפורטים מראש על אופן המעבר.