stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אריק החמישי, מלך דנמרק
מותו

על פי האגדה נשבעו אצילים מסוימים שהם ירצחו את אריק כנקמה על עלבונות או צעדי מדיניות שהוא כפה עליהם בניגוד לרצונם. בין ראשי הקושרים היו המרשל סטיג אנדרסן היבדה ויקוב נילסן, רוזן הלנד. הם שילמו לרנה יונסן, אחד מבני הלוויה של המלך, כדי שיעדכן אותם על פעילויותיו של המלך כדי למלא את שבועתם.
בנובמבר 1286 שהה אריק בוויבורג שבמרכז יוטלנד. ב-22 בנובמבר, לאחר יום ארוך של ציד באזורים הכפריים בהובלתו של רנה יונסן, איבדו המלך וכמה ממלוויו את דרכם בחזרה לחווה המלכותית בוויבורג. רנה הציע שהם יחפשו מקלט לילה באסם של הכנסייה בכפר וינדרופ. הרוצחים, לבושים כנזירים פרנציסקנים, היו מיודעים על מקום הימצאו של המלך והמתינו עד שכל הפמליה תפרוש לשנת הלילה. ברגע שהמלך נרדם, הם פרצו ממקום מחבואם ודקרו אותו למוות. על פי המסורת הוא נפצע 56 פעמים. המעשייה העממית שצמחה סביב אירוע זה סיפרה על כך שסטיג אנדרסן בעצמו היה זה שביצע את הדקירה הראשונה כנקמה על כך שהמלך פיתה את אשתו של סטיג, כאשר זה היה בשליחותו של המלך עם צבאו. למחרת הבוקר התגלתה גופתו המדממת של אריק החמישי.
בחצר המלכות הועלו מיד ההאשמות כלפי שני האצילים רבי העוצמה הללו והם הפכו להיות מבוקשים בעוון הרצח. ההשערה על מעורבותם ברצח נותרה תעלומה. סטיג נמלט מדנמרק והחל לעסוק בשוד ימי. כמובן שהוא לא היה היחיד שרצה במותו של המלך. הדוכס ולדמר מדרום יוטלנד והבישוף יקוב ארלנדסן היו אויבים לא פחות מרים של המלך. משמעות מותו של אריק הייתה שהזכויות שהוענקו ב-1282 איבדו את תוקפן, מאחר שהמלך הבא לא היה כבול לכתב זכויות זה.
משפחתו

ב-11 בנובמבר 1273 נשא אריק לאישה את אגנס מברנדנבורג. יחד הם הביאו לעולם את:
אריק השישי, מלך דנמרק (1319-1274).
כריסטופר השני, מלך דנמרק (1332-1276).
מרגרטה (1341-1277) – נישאה לבירגר, מלך שוודיה.
ולדמר
ריצ'זה (מתה 1303 או 1308) נישאה לאציל ניקולאס השני מורלה. צאצא שלה, כריסטיאן הראשון מלך על דנמרק, נורווגיה ושוודיה.
קתרינה.
אליזבת.
אשלי קול

אשלי דונובן קול (באנגלית: Ashley Cole; נולד ב-20 בדצמבר 1980) הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת המגן השמאלי. הוא היה שחקן נבחרת אנגליה משנת 2001 ועד מאי 2014.
קריירה

קול נולד וגדל בעיר לונדון, בירת אנגליה. בנערותו שיחק במחלקת הנוער של מועדון ארסנל. לאחר עונת השאלה בקריסטל פאלאס הוחזר קול לקבוצה הבוגרת של ארסנל בעקבות פציעה של המגן הראשון של הקבוצה, סילביניו. קול תפס את משבצת המגן השמאלי ונשאר בעמדה גם לאחר שסילביניו החלים.
ב-2005 נפגש קול עם נציגי צ'לסי (המאמן ז'וזה מוריניו והמנכ"ל פיטר קניון) לגבי מעבר אפשרי שלו לקבוצה, למרות שהשחקן עדיין היה תחת חוזה בארסנל. קול נקנס ב-75,000 לירות שטרלינג בעקבות הפגישה, מוריניו נקנס גם הוא בסכום זהה וצ'לסי נקנסה ב-300,000 לירות שטרלינג. לאחר מכן התייחס קול למקרה באוטוביוגרפיה שכתב, בה תקף את ראשי ארסנל. לאחר משא ומתן ארוך לגבי סכום ההעברה חתם לבסוף קול בצ'לסי תמורת 5 מיליון לירות שטרלינג והעברתו של הבלם ויליאם גאלאס לארסנל. העסקה נחתמה ב-31 באוגוסט 2006, שעות אחדות לפני תום מועד ההעברות.
קול השתתף עם נבחרת אנגליה במונדיאל 2002 וביורו 2004, בו נבחר לנבחרת המצטיינת של הטורניר לצד עמיתיו לנבחרת סול קמפבל, פרנק למפארד וויין רוני. קול שיחק עם הנבחרת גם במונדיאל 2006, בו הודחה הנבחרת האנגלית בשלב רבע הגמר.
ב-15 במאי 2013 זכה עם קבוצתו בליגה האירופית, לאחר שפתח בהרכב במשחק הגמר מול בנפיקה ליסבון (2-1 לצ'לסי בסיום).
ב-12 במאי 2014 אשלי קול לא זומן לסגל נבחרת אנגליה על ידי המאמן רוי הודג'סון ומיד לאחר מכן פרש מהנבחרת לאחר 107 הופעות.
ב-7 ביוני 2014 חתם אשלי קול ברומא כשחקן חופשי לאחר שהסתיים חוזהו בצ'לסי.
ב-27 בינואר 2016 חתם קול בלוס אנג'לס גלאקסי מליגת ה-MLS.
ב-21 בינואר 2019 חתם קול בדרבי קאונטי מהצ'מפיונשיפ.
ב-18 באוגוסט 2019 הודיע על פרישה ממשחק פעיל.
חיים אישיים

ב-2006 נישא לזמרת הבריטית שריל. בתחילת פברואר 2010 פורסם בעיתונות כי קול בגד באשתו לפחות עם חמש נשים שונות. ב-23 בפברואר הודיעה שריל קול על פרידתה מבעלה, וביקשה מהתקשורת לכבד את פרטיותם.
תארים

פרמייר ליג – 2001/2002, 2003/2004
הגביע האנגלי – 2002, 2003, 2005
מגן הקהילה – 2002, 2004
פרמייר ליג – 2009/2010
הגביע האנגלי – 2007, 2009, 2010, 2012
גביע הליגה האנגלית – 2007
מגן הקהילה – 2009
ליגת האלופות – 2011/2012
הליגה האירופית – 2012/2013
נבחרת השנה של הפרמייר ליג – 2002, 2004, 2005
נבחרת השנה של אופ"א – 2004
שחקן השנה של צ'לסי – 2008
אס"א

| --- | --- |

 ענפי ספורט:  כדורמים, כדוריד, כדורסל, כדורעף, כדורגל, קטרגל, ראגבי, התעמלות, סקווש, טניס, טניס שולחן, שחמט, דיבייט, באולינג, קראטה, ג'ודו, טאקוונדו, קליעה אקדח אוויר, קליעה רובה אוויר, אתלטיקה קלה, אופני הרים, מרוץ שדה, ניווט ספורטיבי, כדורגל חופים, כדורעף חופים, שחיה, חתירה, שיט, גלישה
 יושב ראש:  ויקו חדד
 תאריך ייסוד:  1952
 https://asaisrael.co.il/
סמל האיגוד המקורי
אס"א (ראשי תיבות: איגוד ספורט אקדמי) הוא איגוד ספורט שהוקם בשנת 1952 עבור סטודנטים ועל ידי סטודנטים מהאוניברסיטה העברית בירושלים - עדין טלבר (טיילהבר), עמיאל ריקליס, מהטכניון בחיפה - שלמה חן ומביה"ס למשפט וכלכלה בת"א - עמרם רזיאל. זאת במטרה ליצור אצל סטודנטים ואנשי אקדמיה מודעות לספורט ולפעילות גופנית ואתגר לעשייה ופעילות.
הארגון מקיים פעילות ביותר מ-20 מוסדות להשכלה גבוהה בישראל, יוזם מפעלי ספורט ואף מתמודד בתחרויות בינלאומיות.
הארגון מאגד 13 סניפים בכל רחבי הארץ.
אס"א היה שותף למספר רגעים חשובים בספורט הישראלי והשיג הישגים בתחרויות בינלאומיות.
מסיבה לא ברורה, רשאים ליטול חלק בתחרויות אך ורק סטודנטים בפועל בעלי כרטיס סטודנט לשנת הלימודים של אותה השנה. ואילו מרצים וחברי סגל הוראה במוסדות להשכלה גבוהה ממודרים מתחרויות אלו.
כיום, יו"ר אס"א הוא ויקו חדד המכהן משנת 2013.
עקרונות ויעדים (מתוך אתר אס"א)

מייסדי אס"א הציבו מערכת עקרונות, המהווה עד היום את אבן היסוד של פעילות האיגוד:
אס"א הוא איגוד הספורט האקדמי בישראל, מטרתו לארגן, לפתח ולנהל פעילויות ספורטיביות בקרב הסטודנטים בארץ ולטפח את רעיון הספורט בין בוגרי המוסדות להשכלה גבוהה.
טיפוח רעות ויחסי גומלין בין האגודות והסניפים החברים בעמותה ובין העמותה לבי מרכזי הספורט האחרים ולהתאחדויות הספורט השונות בישראל וגופים אחרים.
ארגון תחרויות בין ארציות והידוק הקשרים הבינלאומיים של העמותה וחבריה.
החברות באס"א פתוחה בפני כל הסטודנטים, הבוגרים וחברי הסגל במוסדות להשכלה גבוהה ובמכללות.
הפעילות הספורטיבית של אס"א באה עתה לידי ביטוי במישורים הבאים: חוגי ספורט בענפים שונים מתקיימים בכל המוסדות להשכלה גבוהה והולכים ומתרחבים מדי שנה בשנה. עשרות אלפי סטודנטים עוסקים בספורט במהלך שנת הלימודים והיחידות לחינוך גופני ולספורט באוניברסיטאות מעמידות לרשותם את מיטב המאמנים והמורים.
אס"א מרחיב משנה לשנה את היקף התחרויות הבינלאומיות, בהן משתתפים ספורטאיו, יוזם מפעלים בינלאומיים ומעודד את המכללות השונות לפתח קשרי ספורט עם קבוצות סטודנטים מהעולם הרחב.
הארגון מקיים פעילות רחבה לכל אורך השנה בענפים רבים. גם בעלי התפקידים השונים במוסדות אס"א ונציגי האיגוד במוסדות ספורטיביים אחרים מתחלפים לעיתים קרובות על בסיס עקרון הרוטציה.
התחומים בהם פועל אס"א:
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  כדורמים  כדוריד  כדורסל  כדורעף  כדורגל  קטרגל  ראגבי |  התעמלות  סקווש  טניס  טניס שולחן  שחמט  דיבייט  באולינג  קראטה |  ג'ודו  טאקוונדו  קליעה אקדח אוויר  קליעה רובה אוויר  אתלטיקה קלה  אופני הרים  מרוץ שדה |  ניווט ספורטיבי  כדורגל חופים  כדורעף חופים  שחייה  חתירה  שיט  סייף  גלישה |
הפרסים לזוכים:
כל ספורטאי שידורג בקבוצה שתזכה במקום הראשון יקבל מדליית זהב ותעודה. ובמקום השני-תעודה ומדליית כסף.
ארתור ג'יי דיקמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 בספטמבר 1929 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  2 בספטמבר 2013 (בגיל 83) מיל ואלי, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פסיכיאטריה 
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד פקולטה לרפואה, הרווארד
 מוסדות:  אוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו
 www.deikman.com
 תרומות עיקריות
 The Wrong Way Home: Uncovering the Patterns of Cult Behavior in American Society
 
ארתור ג 'יי דייקמן (באנגלית: Arthur J. Deikman; ‏27 בספטמבר 1929 – 2 בספטמבר 2013) היה פרופסור לפסיכיאטריה באוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו, וחבר מערכת של "כתב העת לפסיכולוגיה הומניסטית". הוא גם פרסם את מחקריו בכתב העת Journal of Nervous and Mental Disease.
חיים ועבודה

נולד ב-ניו יורק שבארצות הברית, בנו של איש עסקים וגדל בלונג איילנד, דיקמן למד פיזיקה באוניברסיטת הרווארד. לאחר מכן עבר לתחום המתמטיקה והרפואה. דיקמן קשר את בחירתו של המקצוע הפסיכיאטריה למפגש עם רופא שבדק אותו גופנית לפני כניסתו לבית הספר לרפואה בהרווארד: "כשאמרתי לו שאני אוהב את רילקה ואת ייטס, הוא אמר לי שאני הולך להיות פסיכיאטר. זה נתן לי חופש והיה לי קל להשיג מענקי מחקר, כי כל דבר יכול להיחשב חלק של המוח." פעם כאשר בילה חודשיים בחופשת הקיץ בקמפינג לבד בהרים, אירעה חוויה נוספת שהשפיע על כיוון החיים שלו: "ישבתי על סלע ליד אגם וניסיתי להתקרב להרגשה שיש לי בשמיעת מוזיקה ושירה. אחרי שבועיים של התנסות, צבעים הפכו חזקים יותר ונרה לי שמשהו נבע מן השמיים והעצים. ידעתי שאנשים אחרים לא חווים את זה. זה נראה מאוד חשוב".
דיקמן הסתקרן בעקבות חויית שינוי תודעתו, והפך חוקר חלוצי של מצבים מיסטיים בשנות ה-50. בעשור הבא פיתח גישה ייחודית פסיכותרפויתי לחולים הסובלים מפסיכוזה. הוא נעשה תלמיד של זן ומדיטציה תחת סוזוקי רושי ושל סופיות תחת אידריס שאה, וחקר את התנועת הפוטנציאל האנושי שמנהיגיה היו ג'ורג לאונרד ומייקל מרפי.
התרדמה של החיים הרגילים היא כה מורגלת שאפשר להגיד שבני אנוש הם גזע שישן ומתעורר, אבל לא ער לגמרי. מפני שלרוב משימותינו מספיק להיות חצי ער, מעטים מאוד מאתנו מודעים לבעייתיות המצב שלנו.
בתחילת שנות ה-70, דיקמן זיהה את התסמונת ה"פסיכוזה המיסטית " כדי לאפיין תיאורים של חוויות פסיכוטיות, הדומות להפליא לדיווחים על חוויות מיסטיות. לדברי דיקמן, הניסיון הפסיכוטי אינו צריך להיחשב פתולוגי, במיוחד אם לוקחים בחשבון את הערכים והאמונות של הפרט. דייקמן סבר כי החוויה המיסטית נוצרת באמצעות "דהאוטומטיזציה" או ביטול של מבנים פסיכולוגיים רגילים המארגנים, מגבילים, בוחרים ומפרשים גירויים תפיסתיים. גורמים אפשריים "לדהאוטומטציה" כזו, כוללים חשיפה ללחץ חמור, שימוש בסמים או גמילה והפרעות במצב הרוח.
דייקמן השתתף בסמינר מחקרי בן שנה על תנועות דתיות חדשות, כדי להבין טוב יותר את המשיכה שהפעילו התנועות הללו על אמריקנים רבים בשנות ה-60 וה - 70. בשנת 1990, הוא כתב את הדרך הלא נכונה הביתה: גילוי דפוסי התנהגות פולחן בחברה האמריקנית. במבוא לספר, דייקמן ציין כי "התנהגות דומה לזו המתרחשת בכתות קיצוניות מתרחשת בכולנו", והציע כי "הכמיהה להורים נמשכת עד לבגרות ומביאה להתנהגות פולחן השוררת בחברה הנורמלית".
ארתור דיקמן נפטר ב-2 בספטמבר 2013 בביתו במיל ואלי, קליפורניה לאחר "מפגש אמיץ וסבלני" עם מחלת פרקינסון. לצדו (מאז שנות החמישים) הייתה אשתו, ציירת המופשט אטה דיקמן.
חינוך

מכללת הרווארד
בית הספר לרפואה של הרווארד
מוסמך, פסיכיאטריה, נוירולוגיה, המועצה האמריקאית לפסיכיאטריה ונוירולוגיה
עבודות שפורסמו > ספרים

Personal Freedom: On Finding Your Way to the Real World, 1976
The Observing Self, 1983
Evaluating Spiritual and Utopian Groups, 1988
The Wrong Way Home: Uncovering the Patterns of Cult Behavior in American Society, 1990
Them and Us: Cult Thinking and the Terrorist Threat, 2003, קטעים
עבודות שפורסמו > מאמרים

ארתור דיקמן על החוויה המיסטית, "Mystic Experience and Two Modes of Consciousness"
מאמר, Journal of Consciousness Studies, 1996
I=Awareness, Journal of Consciousness Studies, כרך 3 (4), עמ' 350 - 356.
Spirituality Expands a Therapist's Horizons
The Evaluation of Spiritual and Utopian Groups, Journal of Humanistic Psychology, כרך א'. 23, מס' 3, 8-18 (1983), תקציר
טיפול בחברים לשעבר בכתות
הערות שוליים

↑  "JHP website", מארכיון, ‏10 באוקטובר 2007 (באנגלית)
1 2 3 4 5 6 7  Futcher, Jane, Demystifying cults: Psychiatrist analyzes why people join groups, Marin Independent Journal
↑  Chang, Larry (2006). Wisdom for the Soul. Gnosophia Publishers, p. 66 ISBN 978-0-9773391-0-5.
↑  Deikman, A.J., Bimodal Consciousness, כרך 25, Archives of General Psychiatry, 1971, עמ' 481-489
↑  כתבי העיתון, הודעת פתירה של ארתור ג'יי דיקמן, San Francisco Chronicle, 6 אוקטובה 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007454936005171  BIBSYS: 90164447  BnF: cb12225445g (data)  CiNii: DA13275023  GND: 1089157495  ISNI: 0000 0000 8396 7700  LCCN: n82005031  NLA: 35034605  NTA: 106431218  SNAC: w69g7x1q  SUDOC: 263302296  Trove: 807066  VIAF: 79080353   WorldCat (עם VIAF): 79080353
אשלי סקוט

| --- | --- |

 לידה:  13 ביולי 1977 (בת 47) מטיירי, ארצות הברית 
 שם לידה:  Ashley McCall Scott 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2001
 בן או בת זוג:  Steve Hart 
 מספר צאצאים:  2
 http://www.ashleyscott.com
 פרופיל ב-IMDb
 
אשלי מק'אול סקוט (באנגלית: Ashley McCall Scott; נולדה ב-13 ביולי 1977) היא שחקנית ודוגמנית אמריקאית.
ביוגרפיה

סקוט נולדה בעיר מטיירי (אנ'), לואיזיאנה ב-13 ביולי 1977 אך בצעירותה עברה עם משפחה לצ'ארלסטון, קרוליינה הדרומית. היא החלה את קריירת הדוגמנות שלה כנערה והייתה מועמדת בגמר של תחרות הדוגמנות מראה השנה של עלית ב-1993. מאז היא דגמנה בתצוגות אופנה בינלאומיות במיאמי, פריז ולונדון.
קריירה

בשנת 2001 הופיעה לראשונה בקולנוע בסרטו של סטיבן ספילברג "אינטליגנציה מלאכותית" ובאותה שנה החלה לשחק בתפקיד ראשי בעונה השנייה של הסדרה "מלאך שחור". ב-2002 שיחקה בסדרת האקשן של The WB, "מורשת העטלף" (אנ') בתפקיד ראשי של הלנה ויין (אנ'), אך זו ירדה מהאוויר לאחר עונה אחת.
ב-2003 הופיעה בסרט "ימ"מ יחידת פריצה", והנחתה את תחרות מראה השנה של עלית שנערכת מדי שנה על ידי סוכנות הדוגמנות עלית.
בשנת 2004 שיחקה סקוט בסרט "Lost" לצד ג'סטין הנרי ובסרט הפעולה "בראש מורם" בכיכובו של דוויין ג'ונסון.
ב-2006 לוהקה לאחד התפקידים הראשיים בסדרה "יריחו" היא הופיעה גם בתפקידי אורח בסדרות "CSI: מיאמי" ו-"NCIS".
חיים אישיים

סקוט הייתה נשואה למפיק אנתוני רולן בין השנים 2004 ל-2008.
בשנת 2010 היא נישאה בשנית לזמר הפופ האנגלי סטיב הארט (אנ'), סולן להקת הבנים 'Worlds Apart' (אנ'), ולהם שתי בנות. הם התגרשו בשנת 2019. מאז אוקטובר 2017, סקוט מתגוררת עם שתי בנותייה בלוס אנג'לס, קליפורניה.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2001 | אינטליגנציה מלאכותית | ג'יין |  |
| 2003 | ימ"מ יחידת פריצה | לארה |  |
| 2004 | בראש מורם (אנ') | דני |  |
| 2004 | Evil Remains | שרון |  |
| 2004 | Lost | ג'ודי |  |
| 2005 | סודות בים הכחול (אנ') | אמנדה |  |
| 2005 | רק ידידים (אנ') | ג'ניס |  |
| 2006 | שואפים גבוה (אנ') | אליס |  |
| 2007 | הממלכה (אנ') | ג'נין ריפון |  |
| 2008 | טבע מוזר (אנ') | שריל |  |
| 2009 | 12 סיבובים (אנ') | מולי פורטר |  |
| 2013 | Summoned | לורה פרייס |  |
| 2019 | אובססיה סודית (אנ') | מאסטרס |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2001–2002 | מלאך שחור | איישה בארלו | תפקיד ראשי (עונה 2); 21 פרקים |
| 2002–2003 | מורשת העטלף (אנ') | הלנה ויין (אנ') | תפקיד ראשי; 13 פרקים |
| 2006 | Deceit | סם פרואיט | סרט טלוויזיה |
| 2006–2008 | יריחו | אמילי סאליבן | תפקיד ראשי (2 עונות); 29 פרקים |
| 2009 | הפחד עצמו (אנ') | ליסה | פרק: "The Circle" |
| 2009 | CSI: מיאמי | זואי בל | פרק: "Target Specific" |
| 2010 | NCIS | דיינה האטון | פרק: "Obsession" |
| 2010 | Christmas Mail | קריסטי נורת' | סרט טלוויזיה של Ion Television |
| 2012 | Unstable | כריסטין מארצ' | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2013 | The Perfect Boyfriend | אפריל היל | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2013 | The Nightmare Nanny | אנני | סרט טלוויזיה |
| 2013 | Holiday Road Trip | מאיה | סרט טלוויזיה של Ion Television |
| 2015 | 16 and Missing | ג'וליה | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2015 | Unreal | מארי ניוהאוס | 7 פרקים |
| 2016 | Broken Promise | מינה גרדנר | סרט טלוויזיה של LMN |
| 2016 | A Killer Walks Amongst Us | האת'וויי | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2017 | Fatal Defense | ארדן וולש | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2017 | A Woman Deceived | אליזבת' | סרט טלוויזיה |
| 2017 | A Stranger with My Kids | קארן קלארק | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2017 | One Small Discretion | קרוליין | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2018 | A Tale of Two Coreys | שיילה פלדמן | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2019 | הפלאש | הלנה ויין (אנ') | פרק: “Crisis on Infinite Earths: Part Three” |
| 2022 | Cheerleader Conspiracy | רבקה | סרט טלוויזיה של Tubi |
באנדרלה

| --- | --- |

מראה הכפר
 מדינה:  צרפת צרפת
 מחוז:  מיוט מיוט
 תאריך ייסוד:  31 במרץ 2011 
 שטח:  36.46 קמ"ר
 גובה:  384 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  10,282 (2017)
  ‑ צפיפות:  216 נפש לקמ"ר (2007)
 קואורדינטות:  12°54′36″S 45°11′40″E﻿ / ﻿12.91°S 45.1944444444°E﻿ / -12.91; 45.1944444444
 https://bandrele.yt
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מיוט מוגדלת) מאמודזו דזאודזי מתסמבורו מצר מוזמביקבאנדרלה(למפת מיוט רגילה) מאמודזו דזאודזי מתסמבורו מצר מוזמביקבאנדרלה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
באנדרלה (בצרפתית: Bandrélé) היא קומונה בדרום־מזרח האי גרנט טר שבמיוט. הקומונה מאגדת בתוכה שישה כפרים, באנדרלה-ווילג', מתסאמודו, ניאמבאדאו, דאפני, אמורו ובאמבו-אסט. בקומונה 6,838 תושבים לפי מפקד האוכלוסין של שנת 2007
הערות שוליים

↑  מידע על מפקד האוכלוסין מאתר המוסד הלאומי לסטטיסטיקה ומידע כלכלי של צרפת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 87c94dc2-28d9-4311-b550-48820eb11d48 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ארין פיצי

| --- | --- |

 לידה:  19 בפברואר 1939 (בת 85) צ'ינגדאו, הרפובליקה העממית של סין 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום מגורים:  לונדון/אזור הפרברים הדרומי 
 השכלה:  אוניברסיטת שייח אנטה דיופ  Leweston School 
 תקופת הפעילות:  מ-1971 
 בן או בת זוג:  ג'ק פיצי 
 מספר צאצאים:  2 
 honest-ribbon.org
 
ארין פיצי (באנגלית: Erin Pizzey; נולדה ב-19 בפברואר 1939) היא פעילה חברתית בריטית המתמקדת בקורבנות אלימות במשפחה וסופרת. פיצי היא אחת מהראשונות שהקימו מקלטים לנשים בעידן המודרני בצ'יזוויק שבמערב לונדון בשנת 1971.
חייה

פיצי נולדה בסין כארין פטריה מרגרט קרני, למשפחה בריטית. אבי המשפחה שימש כדיפלומט. מאוחר יותר הוצב אבי המשפחה בשאנגחאי. ב-1942 בעקבות פלישת יפן לסין, נפלה המשפחה בשבי. מאוחר יותר הוחלפה במסגרת חילופי שבויים בין אנגליה ליפן.
חייה > פעילות בתחום אלימות בתוך המשפחה

בשנת 1971 פיצי, שהייתה אז עובדת קהילתית, בצ'יזיק שבלונדון. הסתגרה במועדון הקהילתי עם מספר נשים וילדיהן. הנשים טענו לגילויי אלימות מצד בעליהן וסירבו לחזור לבתיהן. האירועים זכו לסיקור נרחב על ידי בעלה של פיצי, במאי סרטים תיעודיים בטלוויזיה הבריטית. בעקבות הסיקור הגיעו למקום מתנדבים רבים, ולאחר מכן הוקמו עשרות מקלטים דומים ברחבי בריטניה.
בשנת 1981 פרסמה מחקר בו טענה שאלימות במשפחה היא הדדית במידה רבה, ועל פי ממצאיה, במשפחות אלה שני בני הזוג אלימים זה כלפי זה באותה מידה. ממצאים דומים בנושא אלימות הדדית במשפחה דווחו גם במחקרים מאוחרים יותר. בשנת 1982 הוציאה ספר בשם "Prone to Violence" ובו ממצאי המחקר.
פמיניסטיות רבות הגיבו בעוינות לטענותיה של פיצי. כתגובה היא יצאה כנגד מה שכינתה "פמיניסטיות מיליטנטיות" ש"חטפו", יחד עם נשים מרכזיות במפלגת הלייבור בבריטניה, את המטרה לשמה היא פועלת. זאת כדי לבצע דמוניזציה לגברים, לא רק בבריטניה אלא באשר הם. לטענתה, התנועה הפמיניסטית מצמיחה אוטופיה חדשה, התלויה בהרס של חיי המשפחה. משמע, היחידה המשפחתית הבסיסית כוללת נשים וילדיהם כשעל האבות, ניתן לוותר.
לטענתה היא נאלצה להגר מבריטניה לארצות הברית עקב איומים על חייה אשר לטענתה התרחשו מפני שהמשיכה לטעון כי מניסיונה רוב האלימות במשפחה הדדית, וכי לנשים יש חלק שווה באלימות במשפחה.
פיצי משמשת כעורכת וכותבת מאמרים לאתר A voice of Men. משנת 2000 היא חוקרת ומפרסמת מאמרים הנוגעים להתעללות בקשישים.
חייה > חיים אישיים

בשנת 1959 נישאה לג'ק פיצי, אז קצין בצי ולימים סופר, עורך ומגיש סרטי תעודה בטלוויזיה הבריטית. לזוג נולדו שני ילדים. הם התגרשו בשנת 1976. היא נישאה מחדש והתגרשה שוב בשנת 1994.
בשנת 2000 אובחנה כחולת סרטן. באותה השנה התאבד נכדה, שסבל מסכיזופרניה, בתא הכלא שהיה עצור בו.
מספריה > עיון

Scream Quietly or the Neighbours Will Hear
Infernal Child (an early memoir)
Sluts' Cookbook
Erin Pizzey Collects
Prone to violence
Wild Child
The Emotional Terrorist and The Violence-prone ISBN 0-88970-103-2
מספריה > סיפורת

The Watershed
In the Shadow of the Castle
The Pleasure Palace (in manuscript)
First Lady
Counsul General’s Daughter
The Snow Leopard of Shanghai
Other Lovers
Swimming with Dolphins
For the Love of a Stranger
Kisses
The Wicked World of Women
The Fame Game (work in progress)
The Lifestyle of an International Best selling Author
הערות שוליים

↑  Erin Pizzey, How feminists tried to destroy the family, Daily Mail, 22.1.2007.
↑  Paul Elam (2014-06-27), #icmi14 Press conference they didn't want you to see (pre-conference public event), נבדק ב-2017-07-11 ראה 02:01:10 בסרטון
↑  Abused Men: The Hidden Side of Domestic Violence., ABC-CLIO. pp. 123–4, 2009, ISBN 978-0-313-35618-6.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007449192005171  PLWABN: 9810530452805606  BnF: cb12631998c (data)  CiNii: DA03133044  GND: 1166158241  ICCU: CFIV091120  ISNI: 0000 0001 0992 1234  LCCN: n83328109  NDL: 00452917  NKC: jx20100413012  NLA: 35424897  NLG: 71668  NLK: KAC2018J7734  NTA: 070493111  SNAC: w6d81gw4  SUDOC: 117351687  Trove: 947999  VIAF: 79314888   WorldCat (עם VIAF): 79314888
ארפאד באראן

ארפאד באראן (בהונגרית: Bárány Árpád;‏ בודפשט, 24 ביוני 1931) היה אלוף אולימפי ואלוף העולם הונגרי בסיף (דקר). מאמן.
קורות חיים

באראן התחיל בספורט תחרותי כמתחרה בקרב חמש במועדונים BEAC וב-Budapesti Haladás, ולאחר מכן Budapesti Dózsa. ב-1957 הפך לסייף דקר של "המטאור האדום בודפשט" (Budapesti Vörös Meteor) ובמקביל נכלל בנבחרת הסיף ההונגרית. הוא השיג את התוצאות הבולטות שלו כחבר בנבחרת הדקר ההונגרית, שהייתה אז בחזית העולמית. במהלך הקריירה שלו זכה בסך הכל במדליה אולימפית אחת ובחמש אליפויות עולם. התוצאה האישית הטובה ביותר שלו הייתה ב-1957. מקום שני באליפות העולם. באליפות הונגריה שהייתה אז אליפות לאומית אמנם, אך ברמה עולמית, הצליח לזכות פעם אחת באליפות אישית, ב-1958. ב-1965 פרש מהנבחרת וב-1968 סיים ספורט תחרותי.
בבודפשט קיבל תעודת מורה לחינוך גופני ולאחר מכן תעודת מאמן סיף. לאחר פרישתו הפך למאמן נבחרת הסיף האיראנית במשך שנתיים, לאחר מכן למאמן הנוער של המטאור האדום בודפשט. לאחר מכן של מ.ט.ק. (MTK שפירושו חוג חינוך גופני ההונגרי). הוא היה שופט תחרות בקטגוריה A עד 1994.
קורות חיים > תוצאותיו בספורט > בדקר

אלוף אולימפי:
1964, טוקיו : קבוצתי ( טמאש גאבור, אישטוואן קאוס, ג'זה קולצ'אר, זולטאן נמרה)
אולימפיאדה מקום 4:
1960, רומא : קבוצתי
אלוף עולם:
1959, בודפשט : קבוצתי
אליפות עולם מקום שני שלוש פעמים:
1957, פריז :
אִישִׁי
קבוצתי
1958, פילדלפיה : קבוצתי
אליפות עולם מקום שלישי:
1963, גדנסק : קבוצתי
אלוף הונגריה ארבע פעמים:
אישי: 1958
קבוצתי: 1957–1959
קורות חיים > תוצאותיו בספורט > בקרב חמש החורף

אליפות הונגריה:
קבוצתי: 1956
פרסים והוקרה

צלב הכבוד של בלווארוש-ליפוטווארוש (2002)
צלב הקצין של מסדר ההצטיינות ההונגרי (2021)
פרס ספורט לאסלו פאפ בודפשט (2021)
לקריאה נוספת

Lukács László – Szepesi György: 112. A magyar olimpiai aranyérmek története – Budapest, 1980 – ISBN 9632535537
Havas László: A magyar sport aranykönyve – Budapest, 1982 – ISBN 9632535723
Révai új lexikona II. (Bak–Bia). Főszerk. Kollega Tarsoly István. Szekszárd: Babits. 1998. ISBN 963-901-540-7
Bocsák Miklós: Hogyan élnek olimpiai bajnokaink (166-an szerte a világban) – St. plusz kft., 1998 – (ISBN ללא)
Fechten - Weltmeisterschaften (Herren - Degen) (בגרמנית). sport-komplett.de. Sport-Komplett.
Profilja az Olimpiai adatbázisban (באנגלית)
הערות שוליים

↑  Budapest portál | Elismeréseket adott át Karácsony Gergely a főváros napja alkalmából, archiv.budapest.hu (ב־)
ארין גמל

ארין גמל (באנגלית: Erin Gemmell; נולדה ב-2 בדצמבר 2004) היא שחיינית אמריקאית, סגנית אלופה אולימפית (פריז 2024) וסגנית אלופת עולם (פוקואוקה 2023) במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי.
ביוגרפיה

גמל בת למשפחה של שחיינים מצטיינים. היא מתאמנת בהדרכתו של אביה, ברוס גמל (אנ'), מאמנה של קייטי לדקי. אחיה אנדרו (אנ') שחיין אולימפי זוכה מדליות כסף וארד באליפויות עולם בשחייה במים פתוחים.
ביוגרפיה > 2022

באליפות העולם בבריכת 25 מטר שנערכה במלבורן, אוסטרליה בדצמבר 2022 היא זכתה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליות זהב וכסף במשחי שליחות 4x50 מטר חופשי וב-4x100 מטר חופשי לאחר שהשתתפה בשלבי המוקדמות ומדליית ארד במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:34.70 דקות, אחרי אוסטרליה שקבעה שיא עולם חדש של 7:30.87 דקות וקנדה (7:34.47 דקות), כשחיינית שלישית היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 1:52.23 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:52.56 דקות ובמקום שישי במשחה ל־400 מטר חופשי בתוצאה של 4:01.82 דקות, בשלב המוקדמות היא קבעה שיא אישי חדש של 4:00.49 דקות.
ביוגרפיה > 2023

באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, יפן ביולי 2023 היא זכתה במדליית כסף במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי ביחד עם קייטי לדקי, בלה סימס ואלכס שאקל בתוצאה של 7:41.38 דקות, אחרי אוסטרליה שקבעה שיא עולם חדש של 7:37.50 דקות ולפני הרפובליקה העממית של סין (7:44.40 דקות), כשחיינית ראשונה היא קבעה תוצאה של 1:55.97 דקות.
ביוגרפיה > 2024

באולימפיאדת פריז שנערכה בסוף יולי תחילת אוגוסט 2024 זכתה במדליית כסף במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי ביחד עם קלייר ויינסטין, פייג' מאדן וקייטי לדקי בתוצאה של 7:40.86 דקות, אחרי אוסטרליה שקבעה שיא אולימפי חדש של 7:38.08 דקות ולפני הרפובליקה העממית של סין (7:42.34 דקות), כשחיינית רביעית היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 1:55.40 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום תשיעי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:56.46 דקות.
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

50 מטר חופשי: 25.00 שניות (2024)
100 מטר חופשי: 54.13 שניות (2022)
200 מטר חופשי: 1:55.97 דקות (2023)
400 מטר חופשי: 4:05.07 דקות (2022)
שיאים אישיים > בריכת 25 מטר

100 מטר חופשי: 52.97 שניות (2022)
200 מטר חופשי: 1:52.56 דקות (2022)
400 מטר חופשי: 4:00.45 דקות (2022)