חללי ישראל במלחמת העצמאות
הערות שוליים

↑  כהרוגי המלחמה נמנו כל החיילים והאזרחים שנהרגו בתקופה הנקובה, בלי תלות בנסיבות המדויקות של מותם (בקרב או בתאונה).
↑  פרטי החיילים שנפלו נלקחו מאתר יזכור.
↑  פרטי האזרחים שניספו נלקחו מהאתר לזכר האזרחים חללי פעולות האיבה.
↑  ממאי 1947 ועד תום 1948 עלו ארצה כ-102,000 עולים (מקור לנתונים: יהושע בן אריה (עורך), ההיסטוריה של ארץ ישראל, כרך 10: מלחמת העצמאות (1947–1949), ירושלים: כתר ויד יצחק בן צבי, 1983, עמ' 9).
↑  בספרו דור תש"ח (הוצאת מערכות, 1991, עמ' 18–20) נוקב עמנואל סיון במספר של 5,682 נופלים, מהם 4,520 חיילים ו-1,162 אזרחים. אפשר שהפער בין מספרי החיילים והאזרחים שנפלו ב-1991 ובהווה נובע מכך שבשלושים השנים שחלפו הוכרו אזרחים נוספים כנופלים צבאיים.
↑  אין בנמצא נתונים על מספר הפצועים במלחמה. עם זאת, לפי יחס הרוגים ופצועים שסביר שהיה בקירוב 30:70 מדובר (על בסיס מספר החללים) על למעלה מ-13,000 פצועים.
↑  מקור: בן אריה, עמ' 9.
↑  הדף לזכר אילנה אפרתי באתר לזכר האזרחים חללי פעולות האיבה.
↑  רות אפרתי רוזנקרנץ, באתר יזכור.
↑  המלחמה פרצה ב-30 בנובמבר.
↑  90 מהחללים בחודש דצמבר 1948 נפלו בקרב אחד, מבצע חיסול הכושל בחזית הדרום, ב-27–28 בדצמבר.
↑  המלחמה הסתיימה ב-20 ביולי.
↑  יהודה לייב	כהן, ג'ורג' פרדריק ברלינג - רומא, איטליה; בר גיורא אנגלברג, פנחס	פרנקל, יעקב רוטמן - ליד רומא, איטליה; יצחק	זונשיין - גרמניה; שמואל פומרנץ - יוגוסלביה; ויליאם ג'יי גרסון, אדוארד גלן קינג - מקסיקו סיטי, מקסיקו; ליאופולד ברגמן, מרטין דוידוביץ, יורא גאורג מושקוביץ, גדעון יהושע סורן - צ'כוסלובקיה; שלמה ברנר - קונגו הבלגית; אנריך חיימוביץ, שלמה חיימזון - קפריסין.
↑  הכוונה לקבורה סופית, לאחר העברת מספר רב של חללים מאתרים שונים לקבורת קבע.
↑  בהר הרצל – כ-1,100 ובנחלת יצחק כ-1,025.
↑  חלק מבתי הקברות הצבאיים היו במקור חלקות צבאיות בבתי קברות אזרחיים והוכרו כבתי קברות נפרדים שנים לאחר המלחמה.
↑  בניקוסיה שבקפריסין, במינכן שבגרמניה, בשוודיה וכן באקדמיית וסט פוינט ובלוס אנג'לס שבארצות הברית.
↑  דוד גרין, באתר יזכור.
↑  האחים היו: גבריאל ויעקב אלקרייף; אריה באל ושמעון סמרגד; אפרים וצבי גובר; מנחם ושלמה גלבגיסר; יצחק ושלמה דוידוביץ; צבי ושמואל הירשלר; יהודה ורחל זגלשטיין; דוד ויוסף חיים; יורם וזכריה טרבס; מרדכי ושמואל ירושלמי; יעקב ואריה ישראלית; חבקוק ועקיבא כהן; יעקב ושמעון כץ; חיים ויעקב כץ; ירובעל והלל לביא; יעקב ומשה לבנון; אבנר ויעקב ליכטנשטיין; אייזיק ומאיר ליפשיץ; אוריאל ומרדכי מורפורגו; דוד ויוסף מצקביץ; מימון וראובן נחמני; נון וסעדיה עוזרי; אליעזר וסעדיה עמראני; חיים ויצחק פוזננסקי; אפרים וגרשון פינקוביץ; אורי פריד ושמואל פריד שמעוני; אברהם וזרח פריצקי; שולמית ושמעון קובי; שלמה ויעקב קלפהולץ; שבתאי ומשה קמחי; חנוך ועמנואל רבהון; משה ושמואל רפאלי; אליעזר ומנחם שבט; משה ועליזה שיינרמן.
↑  מנחם סופר, "ילדים במלחמה: ילדים ובני נוער שנטלו חלק במלחמת תש"ח", אריאל, גיליון 175, אוקטובר 2006, עמ' 54–60, בעמ' 56.
↑  לשם הנוחות נכללה כאן גם ברית המועצות האסייתית.
↑  כשורדי השואה הוגדרו לצורך העניין מי שבביוגרפיה שלהם נכתב כי שהו בגטאות או במחנות עבודה, ריכוז והשמדה נאצים, או שצוין כי חוו את אימי השואה. לא נמנו בקרבם מי שברחו לשטח ברית המועצות לאחר הפלישה הגרמנית לפולין ב-1939 או לאחר הפלישה הגרמנית לברית המועצות ב-1941.
↑  ויליאם ברטרם אדמונדסון; נילס ארנה אלוינג; ספנסר אנדרו בויד; ג'ורג' פרדריק ברלינג; ריימונד דודג'; אוליבר גארפילד הולטון; רוברט לסטר ויקמן; ליאונרד אלמר פיצ'ט; אדוארד גלן קינג.
↑  11 חיילים דרוזים נפלו בקרב אחד - קרב יאנוח ב-29 באוקטובר 1948.
↑  פרטי מות האזרחים האלמונים: תל אביב, 6.12.47; ירושלים, 3.1.48; ירושלים, 14.1.48; בית דגן, 18.2.48; חיפה, 5.3.48; כביש חיפה-ג'נין, 12.3.48; חיפה, 13.3.48.
↑  31 נהרגו בטבח בתי הזיקוק.
↑  2 ביוני 1948 – מות שבעת בני משפחת אייזין בהפגזה בירושלים; 5 ביוני – מות שמונת בני משפחת אבושדיד בהפגזה בירושלים; 17 ביולי – מות ארבעת בני משפחת ויסרוס וארבעת בני משפחת שם-טוב בהפצצה בתל אביב.
החלקה הצבאית בקיבוץ יד מרדכי
טקס זיכרון בקריית אתא, שנות ה-50
עולים בנמל חיפה, 1945
אנדרטת נצר אחרון בהר הרצל
האנדרטה לזכר האזרחים חללי פעולות האיבה
הפיגוע ברחוב בן יהודה בירושלים, 22 בפברואר 1948