stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
להקת המושב
הערות שוליים

↑  האחים סולומון ולהקת מושב במופע בבית שמש! | שמשפון
↑  נתנאל לייפר, ביקורת מוזיקה | המושבניקים רוקדים בעולם מסוכן - נתנאל לייפר על להקת המושב, באתר שיא מיוזיק
↑  נתנאל לייפר, להקת המושב - שמש חדשה עולה | טור ביקורת, באתר כיכר השבת
↑  נתנאל לייפר, 'המושב' עושים שבת | טור ביקורת, באתר תרבות, ‏2 בדצמבר 2014
↑  נתנאל לייפר, "המושב" עושים את זה שוב • ביקורת אלבום, באתר כיכר השבת, ‏1 באפריל 2018 (בעברית)
↑  דברים שאתה לא יכול להרשות לעצמך, באתר JewishMusic.fm
↑  ימים, באתר JewishMusic.fm
↑  זמן אבוד, באתר JewishMusic.fm
↑  מלאכים, באתר JewishMusic.fm (בעברית)
↑  רוקדים בעולם מסוכן • להאזנה, באתר בחדרי חרדים
↑  להקת המושב באלבום חדש - שמש חדשה זורחת, באתר רדיו גאולה, ‏14 באוקטובר 2013 (בעברית)
↑  להקת המושב באלבום שבת חדש, באתר רדיו גאולה, ‏30 באוקטובר 2014 (בעברית)
↑  נתנאל לייפר, להקת 'המושב' באלבום חדש - "שבת 2" - כיכר השבת, באתר כיכר השבת, ‏13 במרץ 2018 (בעברית)
↑  Eliyahu Hanavi הַנָּבִיא אֵלִיָּהוּ - Moshav Band, נבדק ב-2022-07-25
↑  בראשית, נבדק ב-2022-07-25
↑  להקת המושב בקליפ חדש - צ'יקי בום בום - רדיו גאולה, ‏17 בדצמבר 2014 (בעברית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301637905171  LCCN: n2016036825  MusicBrainz: e0eeedc6-698c-4e8a-8a27-5a846c3d9182  VIAF: 52145857809123021204   WorldCat (עם VIAF): 52145857809123021204
דומיניק ססה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 באוקטובר 2002 (בן 22) צ'רי היל, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2022 
 מקום לימודים:  אקדמיית דירפילד  Carnegie Mellon School of Drama 
 פרסים והוקרה:  Washington D.C. Area Film Critics Association Award for Best Breakthrough Performance (10 בדצמבר 2023)  פרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי  לשחקן צעיר (14 בינואר 2024) 
 פרופיל ב-IMDb
 
דומיניק ססה (באנגלית: Dominic Sessa ; נולד: 25 באוקטובר 2002) הוא שחקן אמריקאי. הוא עשה את הופעת הבכורה שלו בסרטו של אלכסנדר פיין נשארים לחג משנת 2023. בסרט מגלם ססה את הנער הבעייתי אנגוס טולי. הופעתו זיכתה אותו בפרס בחירת המבקרים לביצוע השחקן הצעיר הטוב ביותר בנוסף למועמדות לפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה.
ראשית חייו

דומיניק ססה למד באקדמיית דירפילד, בדירפילד, מסצ'וסטס. הוא היה פעיל במגמת התיאטרון של בית הספר, שיחק במחזות אנטיגונה ושמועות וביים סצנה מתוך המחזה "בדלתיים סגורות".
ססה לומד בבית ספר לדרמה קרנגי מלון.
קריירה

ססה התגלה על ידי סוכנת הליהוק סוזן שופמייקר, שהציעה לסטודנטים של אקדמיית דירפילד הזדמנות להיבחן לתפקיד בסרט, נשארים לחג מכיוון שהסרט השתמש באקדמיה כאתר צילומים. ססה נבחר מבין שנים עשר תלמידים שנבחנו לתפקיד.
בספטמבר 2023, ססה הוגדר כאחד מעשרת השחקנים שכדאי לצפות בהם לשנת 2023 של המגזין וראייטי.
פילמוגרפיה

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2023 | נשארים לחג | אנגוס טולי |  פרס אינדפנדנט ספיריט להופעת הפריצה הטובה ביותר (אנ') (2023) מועמד פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה (2024) |
| 2023 | Made in Hollywood | בתפקיד עצמו | פרק אחד |
| 2025 | האשליה 3 |  |  |
| 2025 | Oh. What. Fun. |  |  |
לשיר זה כמו להיות ירדן

| --- | --- |
 סינגל
 יצא לאור:  1972 
 סוגה:  זמר עברי, מוזיקה פופולרית 
 שפה:  עברית 
 כתיבה:  נעמי שמר 
 לחן:  נעמי שמר 
 
"לשיר זה כמו להיות ירדן" הוא שיר שכתבה והלחינה נעמי שמר. ידוע הביצוע לשיר של חבורת בימות עם מירי אלוני כסולנית.
רקע לכתיבת השיר

השראה לכתיבת השיר הוא טיול בת מצווה של שמר עם אמה רבקה ספיר. בטיוטה לשיר כתבה שמר הערה המופנית לאמה:
נ.ב. בבית הראשון תמצאי את עקבות טיול הבר-מצוה שלנו (ענין של 29 שנים קטנות). את רואה שום דבר לא הולך לאיבוד.
בר המצווה של הנערה נעמי ספיר לימים המשוררת נעמי שמר נחגג בתוספת טיול "למעלה בצפון". בני ובנות הקיבוץ חגגו בר מצווה בהגיעם לגיל שלוש עשרה. כפי שסיפרה על עצמה שמר, לא אהבה מאמצים פיזיים וקיטרה לאורך כל מסלול הטיול. שמר התיישבה לנוח כל כמה צעדים ואיימה שלא תמשיך במסלול כשהאם משכנעת אותה להמשיך. השתיים טיילו ועברו את אזור מקורות הירדן לכיוון דרום. למרות שנראה כי סבלה בטיול, זיכרונות הטיול לא נשכחו ושמר קיבלה השראה ממנו לכתיבת השיר. בבית הראשון מתוארים המראות שראתה במסלול.
שמר כתבה את השיר בשנת 1972 יחד עם עוד שירים חדשים למופע חדש שהעלתה "חבורת בימות"' עם הסולנית מירי אלוני. במאי המופע היה צדי צרפתי. בתה של שמר, ללי שמר סיפרה כי: ”אמא שלחה אותו לסבתא ביום הזיכרון של סבא מאיר עם ההקדשה”.
שמר הרבתה לשלב בשיריה ביטויים מהתנ"ך ולשון חז"ל. בשיר המילים " גאון מימיך", הכוונה לצמחייה סבוכה הצומחת בגדותיו של הירדן, וצומחת בעיקר בקרבת שפך הירדן לים המלח, מקום שבו הנחל שופע ושוצף, מכונה בתנ"ך גְּאוֹן הַיַּרְדֵּן. מילים אלה רומזות לאדם בצעירותו.
בספרה "הספר השני" הקדישה את השיר לחברתה חנה כהן.
השיר צעד במצעדי הפזמונים השבועיים של הגל הקל מה- 16 באוקטובר 1972, וצעד 14 שבועות, עד 22 בינואר 1973. ב-18 בדצמבר 1973 הגיע למקום הראשון, ושהה שם שבועיים. במצעד השנתי תשל"ג של התחנה דורג במקום ה־18.
ביצועים ידועים נוספים של השיר

מיטב זמרי ישראל ביצעו את השיר בהם, ירדנה ארזי, אורה זיטנר, אופירה גלוסקא, הבחורים מאפיקים, הגבעטרון אביבה אבידן ודודו זכאי.
הערות שוליים

↑   לשיר זה כמו להיות ירדן - מירי אלוני וחבורת בימות, סרטון בערוץ "מירי אלוני - Miri Aloni", באתר יוטיוב (אורך: 02:45)
↑  נעמי שמר בשיחה עם רבקה מיכאלי. לחם האוהבים - חלק ה'. התוכנית שודרה בקול ישראל בחג שבועות 1991.

לשיר זה כמו להיות ירדן, דקה 45:08

https://www.kan.org.il/content/kan/podcasts/p-8554/%D7%9C%D7%97%D7%9D-%D7%94%D7%90%D7%95%D7%94%D7%91%D7%99%D7%9D/44388/
1 2 3  לשיר זה כמו להיות ירדן – מילים וביצועים | שמר, נעמי, 1930-2004 מלחין מחבר | מוזיקה | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  לשיר זה כמו להיות ירדן, באתר www.plaot.com
↑  עמרי מניב, נפתרה התעלומה מאחורי שירה המפורסם של נעמי שמר, באתר nrg‏, 4 בדצמבר 2012
↑  אברהם זיגמן, מדרש נעמי, ירושלים: יד בן צבי, 2009, עמ' 87
↑  לשיר זה כמו להיות ירדן – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
↑  מילות השיר "לשיר זה כמו להיות ירדן", באתר שירונט
סונויה מיזונו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 ביולי 1986 (בת 38) טוקיו, יפן 
 מדינה:  יפן, הממלכה המאוחדת 
 מקום מגורים:  סאמרסט 
 השכלה:  בית הספר המלכותי לבלט  האוניברסיטה הפתוחה במילטון קיינס 
 תקופת הפעילות:  מ-2012 
 חתימה:   
 
סוניה מיזונו (באנגלית: Sonoya Mizuno; נולדה ב-1 ביולי 1986) היא שחקנית ודוגמנית אנגלייה. היא ידועה בתפקידיה בסדרה "מטורף" (2018), בסדרה "בית הדרקון" (2022–), המיני-סדרה "Devs"‏ (2020) ובסרט "אסייתים עשירים ומטורפים" (2018).
חיים מוקדמים

מיזונו נולדה בטוקיו, וגדלה בסומרסט, אנגליה. אמה היא ממוצא חצי אנגלי וחצי ארגנטינאי ואביה יפני. היא סיימה את לימודיה בבית הספר המלכותי לבלט לפני שרקדה עם כמה להקות בלט, כולל בלט סמפרופר בדרזדן, בלט אירלנד, תיאטרון הבלט האנגלי החדש והבלט הסקוטי.
קריירה

מיזונו החלה לעסוק בדוגמנות מקצועית בגיל 20 בסוכנות Profile Models בלונדון. היא דגמנה עבור שאנל, אלכסנדר מקווין, סן לורן ולואי ויטון. במהלך 2014, היא הופיעה ביצירתו של ארתור פיטה של תיאטרון המחול The World's Greatest Show בגריניץ' דאנס ובבית האופרה המלכותי.
תוך כדי דוגמנות, היא למדה שיעורי משחק ועשתה את הופעת הבכורה שלה בסרט ב-2014, במותחן המדע הבדיוני של אלכס גרלנד אקס מכינה, וב-2016 הופיעה בסרט הריקוד High Strung, בבימויו של מייקל דמיאן. מאוחר יותר באותה שנה היא הופיעה בקליפ לשיר "Nikes" של פרנק אושן וכיכבה בקליפ של Dom & Nic ל"Wide Open" של The Chemical Brothers, בהשתתפות בק, שם גילמה רקדנית שהפכה בהדרגה לסריג תלת־ממדי. כמו כן בשנת 2016, היא הופיעה בלה לה לנד, וגילמה את התפקיד של קייטלין, אחת משלוש השותפים לדירה של מיה, בגילומה של אמה סטון.
בשנת 2017, מיזונו הופיעה בתפקיד קטן בתור הבכורה בעיבוד הלייב אקשן של דיסני ליפה והחיה, ובשנת 2018 היא שיחקה בסרט האחים וורנר אסייתים עשירים ומטורפים.
היא הופיעה בתפקידי טלוויזיה/סטרימינג, כולל מטורף של קארי ג'וג'י פוקונאגה בנטפליקס. ב-2018 היא קיבלה את התפקיד הראשי של לילי צ'אן במיני-סדרה של אלכס גרלנד Devs של רשת FX. בשנת 2024, היא הופיעה בדרמת המלחמה של אלכס גרלנד הקרב על אמריקה.
מיזונו עבדה עם אלכס גרלנד חמש פעמים: בתפקיד הראשי של Devs, כדמות משנה ב-אקס מכינה (סרט) ו-הקרב על אמריקה, וכניצבת ב-Annihilation ו-Men.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012 | Venus in Eros | שומרת יערות |  |
| 2014 | אקס מכינה | קיוקו |  |
| 2016 | High Strung | ג'אזי |  |
| 2016 | Alleycats | סוזי |  |
| 2016 |  לה לה לנד | קייטלין |  |
| 2017 | היפה והחיה |  |  |
| 2018 | Annihilation | קייטי |  |
| 2018 | הכל אודות נינה | גאנג'ה |  |
| 2018 | The Domestics | בטסי |  |
| 2018 | Crazy Rich Asians | Araminta Lee |  |
| 2019 | Ambition | שרה |  |
| 2022 | Am I OK? | ג'יין |  |
| 2022 | Men | מוקדנית במשטרה | דיבוב |
| 2023 | Shortcomings | מרדית' |  |
| 2024 | הקרב על אמריקה | אניה |  |
| TBA | Eternal Return |  |  |
| TBA | Deep Cover |  |  |
| TBA | Mouse Guard |  | דיבוב |
פילמוגרפיה > קליפים

| שָׁנָה | כותרת | מבצעים | רפ>  |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | "פתוח לרווחה" | The Chemical Brothers בהשתתפות בק |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שָׁנָה | סרטים | תַפְקִיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2018 | מְטוּרָף | ד"ר אזומי פוג'יטה | מיני-סדרה |
| 2020 | Devs | לילי צ'אן | מיני סדרה |
| 2022-הווה | בית הדרקון | מיסרייה | תפקיד ראשי |
| 2024 | שליחות קטלנית: ההתחלה | איקו | דיבוב |
הערות שוליים

↑  Pavia, Lucy (5 במאי 2020). "Devs star Sonoya Mizuno: 'I am fearful of Silicon Valley power'". Evening Standard. UK. ארכיון מ-7 במאי 2020. נבדק ב-9 בספטמבר 2020. the 33-year-old [as of 5 May 2020]... {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Team, Blind (2022-08-30). "Sonoya Mizuno - (Mysaria), Age, Networth, and Girlfriend". Wiki.CinemaBlind (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-08-30.
↑  "Sonoya Mizuno - Age, Birthday, Height and Bio" (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-02-28.
1 2 3 4  Jamieson, Teddy (2 בינואר 2015). "15 for 2015: Sonoya Mizuno". The Herald. Glasgow. ארכיון מ-13 בדצמבר 2020. נבדק ב-5 בפברואר 2015. Mizuno, who was born in Tokyo and grew up in Somerset,... {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  "Sonoya Mizuno". High Strung Dance Movie. אורכב מ-המקור ב-5 בפברואר 2015. נבדק ב-5 בפברואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ChemicalBrothersVEVO (25 בינואר 2016), The Chemical Brothers – Wide Open (feat. Beck), נבדק ב-27 בינואר 2016 {{citation}}:  (עזרה)
↑  Failes, Ian (31 בינואר 2016). "So, just how was that Chemical Brothers video made?". fxguide. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Chazelle, Damien; Stone, Emma; Conn, Amiée; Walters, Terry (16 בדצמבר 2016). "La La Land". IMDb. נבדק ב-17 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kroll, Justin (10 באפריל 2017). "'Ex Machina' Actress Sonoya Mizuno Joins 'Crazy Rich Asians'". Variety. נבדק ב-24 באפריל 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Petski, Denise (22 באוגוסט 2017). "'Maniac': Sonoya Mizuno Cast As Regular & Julia Garner To Recur in Emma Stone-Jonah Hill Netflix Series". Deadline Hollywood. נבדק ב-8 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  The Chemical Brothers (22 במאי 2015). "Watch: THE CHEMICAL BROTHERS Wide Open (feat. Beck)". Collider. נבדק ב-25 בינואר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Trumbore, Dave (3 באוגוסט 2018). "Alex Garland's Limited Series 'Devs' Starring Sonoya Mizuno and Nick Offerman Gets FX Order". Collider. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Terminator Zero Anime Reveals 4 More Cast". Anime News Network (באנגלית). 2024-06-28. נבדק ב-2024-06-28.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007343183305171  BNE: XX5695126  GND: 1207785202  ISNI: 0000 0004 5479 8361  LCCN: no2015149610  MusicBrainz: 78aa575d-c23e-4612-b58c-859b842c2fa8  SUDOC: 18871667X  VIAF: 179144782997267904083   WorldCat (עם VIAF): 179144782997267904083
לילית פיפויאן

| --- | --- |

 לידה:  16 ביוני 1955 (בת 69) ירוואן, ברה"מ 
 מוקד פעילות:  ארמניה 
 תקופת הפעילות:  מ-1988 
 סוגה:  מוזיקה עממית 
 www.lilitpipoyan.com
 
לילית פיפויאן (בארמנית: Լիլիթ Պիպոյան; נולדה ב-16 ביוני 1955) היא מוזיקאית, זמרת ואדריכלית ארמנית.
רקע

לילית פיפויאן נולדה בירוואן למשפחה של אמנים, וסיימה את לימודיה בפסנתר בבית הספר למוזיקה ספנדיאריאן, והמשיכה בלימודיה בחוק לפסנתר במכללה למוזיקה על שם רומנוס מליקיאן, שם סיימה את התואר ב-1973. ולאחר מכן למדה אדריכלות, וסיימה בשנת 1977 דוקטורט בתאוריה והיסטוריה של האדריכלות הארמנית באוניברסיטה להנדסה של ארמניה. היא מתגוררת במרכז ירוואן עם בעלה ושני ילדיה.
מוזיקה

פיפויאן שייכת לחוג מצומצם של מוזיקאים ארמנים מודרניים אשר עבודתם מציעה אלטרנטיבה למוזיקה הארמנית העממית, קלאסית, רוחנית וגם פופ המסורתית. בתור מי שאינה בזרם הפופ, פיפויאן אינה מוציאה קליפים רבים, אלא מתחברת לקהילה בהופעות חיות.
היצירות של פיפויאן מבוססות על שירה ופולקלור ארמניים. היא אוהבת מוזיקה חילונית של ימי הביניים, אותה היא מחדשת כיצירות מודרניות, או מלחינה לשירים אלו לחנים חדשים כאשר המקוריים אבדו, בעלי אופי ארמני מובהק.
היא גם מלחינה מוזיקה המבוססת על שירה ארמנית מודרנית. היא הקליטה שלושה אלבומים, ומופיעה לא רק בארמניה, אלא גם בשווייץ, סוריה, וארצות הברית, בין היתר.
פרסים

פרס האלבום האלטרנטיבי המודרני, לוס אנג'לס, 1999, 2003
פרס המוזיקה הלאומי של ארמניה לשיר המקורי הטוב ביותר, 2004
דיסקוגרפיה

ליאלוסין - (1998)
יום אחד בעיר - (2003)
פרח כחול - (2006)
נאב - (2012)
שירים נבחרים של קומיטאס, קריוקי - (2013)
הערות שוליים

↑  Լիլիթ Պիպոյան. «Բեմում ավելի ազատ էի, քան կյանքում...», Լիլիթ Նուրիջանյան, Հետք, 19 հոկտեմբերի, 2009
↑  Լիլիթ Պիպոյան. «Կյանքը մի տեսակ լոզունգային է մեզ մոտ, Մարինե Մարտիրոսյան, Հետք, 12 մարտի, 2015
↑  Լիլիթ Պիպոյան. «Եթե դու քո տեսակով իրենց նման չես, արդեն դուրս ես մնում նրանց շրջանակից, Լուրեր Հունիս 28,2012
↑  Մեր երկիրը տղամարդու երկիր է. Լիլիթ Պիպոյան, Հարցազրույց, Yerkir.am, 24 Մարտի 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 0eb0c2f1-8b97-4a0e-a186-57475f762bae 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים ובנושא ארמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "לילית פיפויאן".
לגנאלוגיה של המוסר

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  פרידריך ניטשה
 שפת המקור:  גרמנית
 סוגה:  פילוסופיה
 נושא:  פילוסופיה של המוסר 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1887
 מספר עמודים:  380 (יחד עם מעבר לטוב ולרוע)
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת שוקן
 תאריך:  1967
 תרגום:  ישראל אלדד
 סדרה
 ספר קודם:  מעבר לטוב ולרוע
 הספר הבא:  פרשת וגנר (ספר) 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002017726, 002017710
 
לגנאלוגיה של המוסר: כתב תגר (בגרמנית: Zur Genealogie der Moral: Eine Streitschrift) הוא ספר אשר נכתב על ידי הפילוסוף הגרמני פרידריך ניטשה. הספר פורסם לראשונה בשנת 1887 והוא מורכב מהקדמה ומשלוש מסות.
""טוב ורוע", "טוב ורע""
"אשמה, מוסר כליות ודומיהם"
"מה משמעותם של אידיאלים אסקטיים?"
הספר נכתב בעיקר כדי להוות תוספת והבהרה לספרו הקודם של ניטשה, מעבר לטוב ולרוע, והעיסוק המרכזי בו הוא בחינת מקורות המוסריות, דרך שלוש פריזמות: הפיכת המושגים הנגדיים "טוב ורע" אל "טוב ורוע", מה שמעיד לדידו על היפוך המוסר מ"מוסר אדונים" ל"מוסר עבדים"; התפתחות רגש האשמה, שבתחילתו היה זיכרון מתוך השכחה, הבטחה, חוב, חובה, ורק לאחר כל אלה פותח לאשמה; משמעות אידיאל הפרישות, ובחינת ערכו והתפתחותו במספר קבוצות מרכזיות שונות - ביניהן הפילוסופים והקדושים.
הספר תורגם לעברית על ידי ישראל אלדד, ויצא יחד עם הספר מעבר לטוב ולרוע בהוצאת שוקן בשנת 1967.
ההקדמה

בהקדמה מנסח ניטשה את דרך הדיון שלו באשר למוסר. כוונתו של ניטשה בספר היא לבקר את המוסר תוך ניתוח של דרכי התפתחותו. כיוון שערך שהתפתחותו מפוקפקת ומקורותיו מעוותים ראוי לפקפק בו בביקורת עליו, כך טוען ניטשה כי אם יצליח להוכיח שהמוסר התרבותי המקובל התפתח ממקורות כושלים ובאופן מעוות, הרי שהוא יצליח לנטוע זרעי ספק בקוראים באשר לערכי המוסר בהם הם מאמינים.
"טוב ורוע", "טוב ורע"

במאמר מנסח ניטשה את טיעוניו המרכזיים באשר למוסר הנוצרי:
ראשית המילים המוסריות ומקורן הם בכינויים שיוחדו לאצולה בעלת הכוח. ניגודם הפך לכינוי של חסרי הכוח. העליונות הפוליטית של האצולה השרישה את המושגים "טוב" ו"רע" ככינויים לגופם של האנשים עצמם. עם הזמן נוספו ערכים נוספים לכינויים הללו, כמו "טהור" ו"טמא", "דובר אמת" ו"שקרן" וכדומה. לערכים לא היה ערך מהותי של טוב ורוע אלא ככינוי בלבד לאנשים באצולה ולפשוטי העם.
מוסר העבדים הדיח את מוסר האצילים הכוחני, כאשר כת כוהנית חסרת כוח שנדרסה ונוצלה על ידי בעלי כוח הפכה את המושגים באופן לשוני, וטענה שהטוב הוא הנפגע, והרע הוא הפוגע. מעבר לכך, המהפכה המושגית שינתה את מושא הדיון: במקום כינויים לאנשים, הפכו המילים ל"טוב" ו"רוע" ככינוי למעשי האנשים. מהפכה זה, טוען ניטשה, הייתה הצעד הראשון בדרך לתרבות.ניטשה קושר את היפוך הערכים לדחף הפסיכולוגי הריאקטיבי אותו הוא מכנה רסנטימנט.
אשמה, מוסר כליות ודומיהם

בפרק זה מנסח ניטשה את הסברו להיווצרותם של רגשות האשם והמצפון. לדעתו, הרצון להיות מסוגל להבטיח (ולקיים), שנוצר באמצעות פיתוח יכולות הזיכרון והוודאות העצמית, הוא המקור של הענישה בהיסטוריה: כאשר מישהו הבטיח ולא קיים (למשל, לא החזיר הלוואה) גבה הצד הנפגע את החוב באמצעות השגת הנאה על חשבונו של הפוגע. בדוגמת ההלוואה, למשל, היות שהלווה לא החזיר למלווה את הכסף, ניגש המלווה ללווה ונהנה מגופו באופן אלים. הכוונה היא שהמלווה נהנה מההתעללות האלימה בגופו של האדם השני, למשל באמצעות קריעת ליטרת בשר מגופו. אלו תולדות מוסד הענישה לפי דעתו של ניטשה.
בשלב הבא ביקשו מנהיגי החברה הברבארית הזו, השואפת לכוח, שבה מתבטא כל אדם בשימוש במקסימום הכוח שלו, לנסח כללים וחוקים שיקבעו את הכמויות והיכולות של כל אדם וכל מעמד ליהנות ולתבוע את קיום ההבטחות מאנשים אחרים. קביעת החוקים היא יסודה של החברה, והיא הביאה לאחר מכן להפנמת הערכים פנימה, אל תוך האדם, עד שבסופו של דבר האדם הבין את הקשר שבין המעשה שעשה לבין העונש שקיבל; ויותר מכך, גם הקהל, מרגע שהחוקים והכללים פעלו באופן סדיר, הפנים את הקשר בין הפשע והחטא לבין העונש (שבמקורו לא נועד לשם הטלת מורא, אלא רק כדי לענג את הצד הנפגע, שלא קיימו את ההבטחה שניתנה לו). ההפנמה היא מקורו של המצפון ושל רגשות האשמה.
לדעתו של ניטשה, רגשות האשמה הללו הם המקור של הסירוס של האדם המודרני. בפרק זה רומז ניטשה על כך שהאדם המודרני יוכל להשתחרר מהסירוס הבלתי מוסרי רק באמצעות מותו של אלוהים, ותקומתו של אדם חדש, ספונטני ועצמאי. חלק זה, על הצעתו הפוזיטיביסטית של ניטשה, אינו מפותח במסגרת "הגניאלוגיה של המוסר".
ראו גם

רשימת יצירות של פרידריך ניטשה
לקריאה נוספת

רועי ברנד, לאהוב לדעת - חיי הפילוסופיה מסוקרטס עד דרידה, רסלינג, 2016, הפרק "כיצד אנחנו נעשים מה שאנחנו - 'לגנאלוגיה של המוסר' של ניטשה", עמ' 83–103.
הערות שוליים

1 2  פרידריך ניטשה, תרגום: ישראל אלדד, מעבר לטוב ולרוע ; לגניאולוגיה של המוסר, תל אביב: שוקן, 1979, עמ' 302
↑  פרידריך ניטשה, תרגום: ישראל אלדד, מעבר לטוב ולרוע ; לגניאולוגיה של המוסר, תל-אביב: שוקן, 1979, עמ' 228
1 2 3 4  פרידריך ניטשה, תרגום: ישראל אלדד, מעבר לטוב ולרוע ; לגניאולוגיה של המוסר, תל-אביב: שוקן, 1979, עמ' 304
↑  פרידריך ניטשה, תרגום: ישראל אלדד, מעבר לטוב ולרוע ; לגניאולוגיה של המוסר, תל-אביב: שוקן, 1979, עמ' 305
↑  פרידריך ניטשה, תרגום: ישראל אלדד, מעבר לטוב ולרוע ; לגניאולוגיה של המוסר, תל-אביב: שוקן, 1979, עמ' 306
1 2  פרידריך ניטשה, תרגום: ישראל אלדד, מעבר לטוב ולרוע ; לגניאולוגיה של המוסר, תל-אביב: שוקן, 1979, עמ' 307
1 2  פרידריך ניטשה, תרגום: ישראל אלדד, מעבר לטוב ולרוע ; לגניאולוגיה של המוסר, תל-אביב: שוקן, 1979, עמ' 308
↑  une promesse de bonheur
1 2  פרידריך ניטשה, תרגום: ישראל אלדד, מעבר לטוב ולרוע ; לגניאולוגיה של המוסר, תל-אביב: שוקן, 1979, עמ' 311
↑  כאן יש קריאה ברורה ל"שלוש התמורות", הנאום הראשון ב"כה אמר זרתוסטרא". במשל מדבר ניטשה על שלוש תמורות, או שלושה גלגולים, של הרוח - הגמל, האריה, והילד. ב'לגניאולוגיה' מי שבורח למדבר וזוכה בתשואות הפילוסופים אפילו אינו גמל, אלא חמור.
↑  תאבד תבל, תהי הפילוסופיה, יהי הפילוסוף, אהי!
↑  פרידריך ניטשה, תרגום: ישראל אלדד, מעבר לטוב ולרוע ; לגניאולוגיה של המוסר, תל-אביב: שוקן, 1979, עמ' 313
↑  פרידריך ניטשה, תרגום: ישראל אלדד, מעבר לטוב ולרוע ; לגניאולוגיה של המוסר, תל-אביב: שוקן, 1979, עמ' 314
| פרידריך ניטשה |
| --- | --- | --- |
| כתביו | חמש הקדמות לחמישה ספרים שלא נכתבו (על הפאתוס של האמת; על עתיד מוסדות החינוך שלנו; המדינה היוונית; היחס בין הפילוסופיה השופנהארית לתרבות הגרמנית; התחרות ההומרית) • הולדת הטרגדיה • על אמת ושקר במובן החוץ מוסרי • פילוסופיה בעידן הטראגי של היוונים • ראיית העולם הדיוניסית • עיונים שלא בעיתם (דוד שטראוס: המתוודה והסופר; כיצד מועילה ומזיקה ההיסטוריה לחיים; שופנהאור כמחנך; ריכרד וגנר בביירוית) • אנושי, אנושי מדי • דמדומי שחר • המדע העליז • כה אמר זרתוסטרא • מעבר לטוב ולרוע • לגנאלוגיה של המוסר  • פרשת וגנר • אנטיכריסט • שקיעת האלילים • ניטשה נגד וגנר • הנה האיש • הרצון לעוצמה |  |
| מושגים בהגותו | אלוהים מת • החזרה המתמדת • על-אדם • האדם האחרון • מוסר אדונים ומוסר עבדים • פרספקטיביזם • אהבת הגורל • החיוב הניטשיאני  • הטשאנדלה • רסנטימנט • הרצון לעוצמה • מה שלא הורג אותי מחשל אותי |  |
| יצירות אחרות | רשימת יצירות מוזיקליות מאת פרידריך ניטשה • דיתירמבים דיוניסיים • אידיליות ממסינה |  |
| אישים קשורים | אליזבת פרסטר-ניטשה • לו אנדריאס-סלומה • פאול ריי • גאורג ברנדס • יעקב בורקהרדט |  |
| נושאים קשורים | ארכיון ניטשה • כשניטשה בכה • אחותי ואני • הפרס הבין-לאומי על שם פרידריך ניטשה • ניטשה והציונות |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX2108253  BnF: cb120450908 (data)  GND: 4342502-1  VIAF: 218108248   WorldCat (עם VIAF): 218108248
לולה רידג'

| --- | --- |

 לידה:  12 בדצמבר 1873 דבלין, אירלנד
 פטירה:  19 במאי 1941 (בגיל 67) ברוקלין, ניו יורק
 מדינה:  ארצות הברית, Ireland 
 מקום לימודים:  בית ספר לאמנות ע"ש ג'וליאן אשטון 
 שפות היצירה:  אנגלית
 סוגה:  שירה מודרנית
 נושאי כתיבה:  אנרכיזם, פוליטיקה מעמדית
 יצירות בולטות:  הגטו
 תקופת הפעילות:  1907–1937 (כ־30 שנה)
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1935)  הפרס להנצחת שלי (1935)  הפרס להנצחת שלי (1934) 
 
לולה רידג' (נולדה אמילי רוז רידג', 12 בדצמבר 1873 – 19 במאי 1941) הייתה משוררת אנרכיסטית אירית-אמריקאית, ועורכת בעלת השפעה של כתבי עת אוונגרדיים, פמיניסטיים ומרקסיסטיים. היא ידועה בשל הפואמות הארוכות שלה, שפורסמו במגזינים רבים ולוקטו לחמישה ספרי שירה. יחד עם עוד משוררים פוליטיים של תחילת התקופה המודרניסטית, רידג' זכתה לעניין מחודש בתחילת המאה ה-21, וגורפת שבחים עבור יצירת שירה הישר מתוך הקשיים של החיים האורבניים. לקט חדש משירתה פורסם בשנת 2007 וביוגרפיה שלה יצאה ב-2016.
ביוגרפיה

היא נולדה רוז אמילי רידג' בשנת 1873 בדבלין, אירלנד, לג'וזף הנרי ואמה (ריילי) רידג', והייתה הילדה היחידה שלהם ששרדה. כאשר רוז הייתה בת 13, היגרה עם אמה, שהתאלמנה, לניו זילנד, ושם רידג' התחילה את הפעילות הפוליטית שלה. בשנת 1895, עדיין בניו זילנד, רידג' נישאה למנהל של מכרה זהב. כשהם התגרשו, היא עברה לסידני, והחלה ללמוד בטריניטי קולג ' וגם למדה ציור באקדמי ז'וליין עם רוסי אשטון.
רידג' היגרה לארצות הברית ב-1907, אחרי מות אמה, והתיישבה בסן פרנסיסקו. שם היא החלה להזדהות כלולה רידג', משוררת וציירת. היא פרסמה את שירה הראשון בארצות הברית בשנת 1908 במגזין Overland Monthly.
מאוחר יותר היא עברה לניו יורק, לגריניץ' וילג'. אחרי תקופה שעבדה בקופירייטינג, היא פרשה כדי להתמקד בשירה. היא לקחה עבודות ארעיות בתור דוגמנית וכפועלת במפעל, וכך נהייתה מעורבת בפוליטיקה ובמאבקים של מעמד הפועלים. פיטר קורטרמיין תיאר אותה בספרו מילון הביוגרפיות הספרותיות בתור "הדבר הכי קרוב לאבטיפוס באותה תקופה למשוררת הפרולטריון ומלחמת המעמדות, הנושאת את הקול של המחאה החברתית או אידיאליזם מהפכני."
ספר השירים הראשון של לולה רידג' פורסם בשנת 1918. ב-22 באוקטובר 1919, היא התחתנה עם דוד לוסון, עמית לפעילות הרדיקלית שלה.
קריירה ספרותית

לאחר כמה שנים בניו יורק, רידג' עוררה תשומת לב ניכרת לשיר שלה, בגטו, שפורסם לראשונה ב-1918 בניו ריפבליק. הוא נכלל בספרה הראשון, הגטו ושירים אחרים, שפורסם באותה שנה. השיר מתאר את קהילת המהגרים היהודים של רחוב הסטר והלואר איסט סייד של ניו יורק. הוא בוחן את ההשפעות של קפיטליזם, מגדר, וקונפליקט בין-דורי באופנים שהושוו ליצירות של צ'ארלס רזניקוף, אך היא גם בטאה את הייחודיות של מספר רב של מהגרים, כדי להראות שהם היו מגוונים בדיוק כמו אמריקאים אחרים וחולקים עמם הרבה תכונות אנושיות. הספר זכה להצלחה ביקורתית.
הכרה זו הובילה להזדמנויות חדשות; רידג' התחילה לערוך מגזיני אוונגרד חדשים כגון Others, ב-1919, ו-Broom, שנוסד בשנת 1921 על ידי הרולד לוב, ובזמן שהוא עסק בהוצאה לאור מרומא, היא ניהלה את המגזין האמריקאי בין 1922–1923. היא אפילו התגוררה בדירת מרתף צמודה למשרדי המגזין בביתה של פרודתו של לוב, מרג'ורי קונטנט.
רידג' פרסמה 61 שירים מ-1908 עד 1937, בכתבי עת מובילים כמו Poetry, ניו רפבליק, ו-The Saturday Review of Literature. היא הייתה עורכת-תורמת למגזין המרקסיסטי, The New Masses.
עד 1935, היא כתבה ופרסמה עוד ארבעה ספרי שירה, ושירים יחידים נוספים עד 1937. העבודות שלה נכללו גם באנתולוגיות. הספר השלישי שלה, "דגל אדום" (1927) איגד הרבה משירתה הפוליטית.
בשנת 1929, רידג' התקבלה כמשוררת אורחת במושבת המשוררים ביאדו. באותה שנה היא פרסמה את Firehead, שיר ארוך שסיפר מחדש מזווית רדיקלית את סיפור צליבתו של ישו. שיר זה וגם ספרה האחרון, שפורסם ב-1935, היו יותר פילוסופיים ביחס לעבודתה המוקדמת יותר.
היא זכתה במלגת גוגנהיים בשנת 1935. היא זכתה גם בפרס על שם שלי מידי אגודת המשוררים האמריקאית לשנים 1934 ו-1935.
היא נפטרה בשנת 1941 משחפת.
פעילות פוליטית

רידג' מעולם לא הצטרפה למפלגה פוליטית, אך הייתה פעילה למען מטרות רדיקליות. היא מחתה נגד ההוצאות להורג של סאקו וונצטי ב-1927, והייתה בין אלה שנעצרו באותו יום. ב-1930, היא תמכה בהגנה של טום מוני ווורן בילינג, שהופללו בעוון הפצצת מצעד בסן פרנסיסקו.