stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מייקל קורס

| --- | --- |

מייקל קורס בתצוגה שלו משנות האלפיים.
 לידה:  9 באוגוסט 1959 (בן 65) ארצות הברית לונג איילנד, ניו יורק, ארצות הברית
 שם לידה:  Michael Kors 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  המכון הטכנולוגי לאופנה  תיכון ג'ון פ. קנדי 
 תקופת הפעילות:  1978–2012 (כ־34 שנים) 
 השקפה דתית:  יהדות, נצרות 
 פרסים והוקרה:  פרס CFDA למפעל חיים (2010) 
 www.michaelkors.com
 
מייקל דייוויד קורס (באנגלית: Michael David Kors; ב-9 באוגוסט 1959) הוא מעצב אופנה יהודי-אמריקאי איטלקי.
הוא הבעלים והמנהל בפועל של מותג האופנה היוקרתי הנושא את שמו: Michael Kors (MK). הוא מתמחה בעיקר בעיצוב בגדים ספורטיביים ובנוסף מעצב אביזרי אופנה כגון תיקים, ארנקים, שעונים ותכשיטים.
קורות חיים

נולד בשם קארל אנדרסון ג'וניור (Karl Anderson Jr) בלונג איילנד, ניו יורק שבארצות הברית לאם יהודייה ולאב נוצרי ממוצא שוודי. בנם של ג'ואן המבורגר וקארל אנדרסון שהיה סטודנט ודוגמן לשעבר. השניים התגרשו ואמו נישאה בשנית לביל קורס כאשר היה בן 5 ואמו אמרה לו שבאפשרותו לשנות גם את שמו הפרטי והוא בחר בשם מייקל דייוויד קורס.
קורס גדל בניו יורק וסיים את לימודיו התיכוניים בתיכון "ג'ון קנדי".
קורס התחתן עם בן זוגו לאנס לה פייר ב-6 באוגוסט 2011 בניו יורק.
קריירה

עניינו של קורס באופנה החל מגיל צעיר ואמו חשבה שזה בגלל שנחשף לעולם הזה משום שדגמנה בצעירותה. בגיל 5 מייקל עזר בעיצוב שמלת החתונה של אמו כאשר נישאה מחדש. בגיל הנעורים מייקל החל לעצב ולמכור בגדים מהמרתף של הוריו והוא קרא לחנות שלו פרפר הברזל (Iron Butterfly). קורס למד משחק למשך תקופה מסוימת אך הפסיק בגיל 14 והחליט להתרכז בעיצוב אופנה.
ב-1977 נרשם קורס ללימודים במכון הטכנולוגי לאופנה בניו יורק, הוא פרש לאחר 9 חודשים בלבד והחל לעבוד בבוטיק קטן מול חנות הכולבו ברגדורף גודמן ברחוב 57 שבמידטאון מנהטן. הוא החל כאיש מכירות והתקדם עד שהפך למעצב ואחראי תצוגת הראווה של החנות. דון מלאו המעצבת הראשית של הכולבו הביעה בקורס התעניינות והציעה לו להציג את עיצוביו בחנות.
בשנת 1981 קורס השיק לראשונה את קולקציית הנשים שלו בברגדורף גודמן. בשנת 1990 רשמה החברה את עצמה בעלת הרישיון על המותג KORS מה שמאוחר יותר, בשנת 1993, גרם למייקל להפיק את שיתוף הפעולה שלו עם המותג אך הוא חזר לפעילות בשנת 1997 כאשר השיק קו בגדים חדש הנושא את שמו אך בעל טווח מחירים נגיש יותר. באותה שנה מונה מייקל למעצב הראשי והראשון של בית האופנה סלין (Celine).
קורס חולל מהפכה בבית האופנה בעיצוב אביזרי אופנה שונים ולבסוף עזב באוקטובר 2003 כדי להתמקד במותג שלו אשר השיק קו בגדי גברים שנה קודם לכן.
בשנת 2004 הושק קו לעיצוב נעליים ותיקים תחת השם "MICHAEL" מבית מייקל קורס. נכון לסוף שנת 2016 לקורס יש 770 חנויות ברחבי העולם.
בארצות הברית יש לו קולקציית בגדי מסלול הנקראת "Michael Kors Collection". הקולקצייה נמכרת בחנויות כולבו כגון ברגדורף גודמן, סאקס השדרה החמישית, ניימן מרכוס, נורדסטרום, בלומינגדייל'ס וחנויות נבחרות.
בין לקוחותיו של קורס נמנים מפורסמים רבים כגון אוליביה ווילד, דקוטה ג'ונסון, בלייק לייבלי, קייט האדסון, ג'ניפר לורנס, טיילור סוויפט, אנג'לינה ג'ולי, ג'ניפר לופז, הילרי קלינטון, מלאניה טראמפ, היידי קלום, ויולה דייוויס ומישל אובמה.
מודעות הפרסום למותג של קורס שלרוב מצולמות על ידי מריו טסטינו מציגות את הדוגמנית כרמן קאס וג'ואן סמולס בפאריקה או ביאכטה ומתבטאות בייחודיות של בגדי הספורט אלגנט בעיצובו.
קורס השתתף כשופט בתוכנית הריאלטי פרויקט מסלול לצדה של המנחה היידי קלום ובדצמבר 2012 החליט לעזוב את התוכנית והוחלף במעצב זאק פוזן.
בינואר 2014 הוכרז על ידי מגזין פורבס שהונו של קורס עומד על למעלה ממיליארד דולר.
שמלה בעיצובו של מייקל קורס, 2010
הגברת הראשונה מישל אובמה בשמלה בעיצובו של מייקל קורס
לבבות

ערך זה עוסק במשחק קלפים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
לבבות הוא משחק קלפים מסוג משחקי ה"לקיחה" או "הצבע השליט" (Trump card). המשחק מיועד עבור ארבעה שחקנים ומטרתו היא לקבל כמה שפחות נקודות. המשחק מסתיים כאשר ראשון השחקנים עובר את סף 100 הנקודות. המנצח הוא בעל הנקודות הנמוך ביותר באותו שלב. בגרסאות שונות, המשחק גם קרוי מלכה שחורה.
אופן החלוקה

משתמשים בחבילה מלאה של 52 קלפים, לא כולל ג'וקרים או קלפי פרסומת למיניהם. יש לחלק ל-4 שחקנים כאשר כל שחקן מקבל בתחילת המשחק 13 קלפים. משמעות הדבר היא כי כל החבילה מחולקת, בלי שתישאר "קופה".
את הקלפים מומלץ לסדר לפי סימן (משמאל לימין: ♣, ♦, ♠, ♥ ולפי סדר עולה (משמאל לימין: מקלף מספר שתיים ועד אס).
חלוקת הנקודות

כל קלף לב שווה נקודה והקלף מלכה עלה שווה 13 נקודות. סך כל הנקודות המחולקות בסיבוב אחד הוא 26.
מהלך המשחק

לאחר חלוקת הקלפים, כל שחקן מעביר שלושה קלפים (הקלפים אותם הוא יעדיף שלא להחזיק, בהתחשב ביתר הקלפים שבידיו. על פי רוב, מומלץ להעביר את שלושת הקלפים בעלי הערך הגבוה ביותר, או לנסות ליצור חוסר (Void) באחת מסדרות המיינור, קלאב♣ ודיאמונד♦). בסיבוב הראשון - לשחקן שמשמאלו, בסיבוב השני - לשחקן שמימינו, בסיבוב השלישי - לשחקן היושב מולו, ובסיבוב הרביעי לא מעבירים כלל. בסיבוב החמישי שוב לשחקן שמשמאלו וחוזר חלילה 

את המהלך הראשון יתחיל תמיד השחקן שיש לו את הקלף 2♣, ואז כל שחקן שם קלף תלתן בעל ערך כלשהו (שחקן שאין בידיו תלתן, רשאי להניח כל קלף אחר, פרט ללבבות ו-Q♠). השחקן ששם את הקלף מהסוג ששם הראשון, בערך הגבוה ביותר, לוקח את ארבעת הקלפים (בסיבוב הראשון, יהיה זה השחקן שהניח את התלתן הגבוה ביותר), ושם אותם הפוכים לידו, ואז הוא מתחיל את המהלך הבא עם כל קלף שירצה מלבד הלבבות.

את קלף לב הראשון, ניתן להניח רק במידה ולשחקן אין אף קלף, בכל ערך שהוא, מהסוג שהניח הראשון. במקרה כזה, הוא רשאי (אך אינו חייב) להניח קלף לב.
מרגע זה ואילך, רשאי כל שחקן הפותח סיבוב, לפתוח בלב.
לאחר 13 סיבובים, כל משתתף סופר  את הנקודות שהוא אסף על פי הקלפים המונחים לידו, ואז נרשם לכל אחד את כמות נקודות אשר הוא קיבל.
בצורה כזאת משחקים עד ששחקן אחד צובר 100 נקודות, ואז הוא מפסיד והמשחק נגמר.
כללים מיוחדים

אסור לפתוח בקלף לב כלשהו כל עוד אף אחד מהמשתתפים לא שבר את הלב (שיחק לב כאשר לא נותרו לו קלפים בסדרה ששחקן אחר פתח בה במהלכים קודמים). אם ביד שחקן נותרו רק לבבות והוא נדרש לפתוח, הסיבוב מסתיים אוטומטית, ורישום הנקודות מתבצע כמו במצב של "ירייה בירח" כמתואר בסעיף הבא.
שחקן שאסף את כל הקלפים ששווים נקודות (כל הלבבות ובנוסף את המלכה עלה) לא מקבל אף נקודה, וכל שאר השחקנים מקבלים 26 נקודות. נוצר מצב של ״יריה בירח״(Shoot The Moon). לנסות להגיע לכך זו אסטרטגיה מסוכנת, אבל אם משחקים היטב, היא עשויה להתברר כמשתלמת ביותר.
בתור הראשון אין לשחק מלכה עלה או כל קלף מסדרת הלב.
יש גרסה למשחק בהן נהוג כי לקיחת הקלפים Q,J♦ מעניקה 10- נקודות לשחקן הלוקח. עוד גרסה היא שלקיחת הקלף Q♣ מאפסת את ערכה של Q♠ באותו סיבוב אם שחקן אחד לקח את שני הקלפים גם יחד.
מוזיאון הילדים הלאומי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון ילדים, מוזיאון לאומי 
 מיקום:  וושינגטון די. סי. 
 מדינה:  ארצות הברית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1974
 תאריך פתיחה רשמי:  1974 
 קואורדינטות:  38°47′00″N 77°00′51″W﻿ / ﻿38.7833°N 77.0142°W﻿ / 38.7833; -77.0142
 www.ncm.museum
 he
 
מוזיאון הילדים הלאומי (באנגלית: National Children's Museum) הוא מוזיאון ילדים ומוזיאון מדע, הממוקם בוושינגטון די. סי., ארצות הברית. המוזיאון מיועד לילדים ומשפחות, ומכיל תערוכות אינטראקטיביות העוסקות בתחומי המדע, טכנולוגיה, הנדסה, אמנות ומתמטיקה.
המוזיאון נוסד בשנת 1974, ונקרא "מוזיאון הילדים בבירה". בשנת 2009 הועתק המוזיאון למרילנד, וסגר את שעריו בשנת 2015. בשנת 2020 נפתח המוזיאון מחדש בבניין רונלד רייגן בוושינגטון.
המוזיאון סגור בימים אלה בשל מגפת הקורונה.
הערות שוליים

↑  New National Children’s Museum will finally open Nov. 1 after a delay, The Washington Post
↑  National Children's Museum Opens in DC, nbc
↑  a healthy visit, באתר המוזיאון
מוזיאון היסטוריית המחשב

| --- | --- |


המוזיאון לתולדות המחשבים במאונטיין ויו, קליפורניה
 מידע כללי
 סוג:  טכנולוגיה
 כתובת:  מאונטיין ויו 
 מיקום:  מאונטיין ויו 
 מדינה:  ארצות הברית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1996
 תאריך פתיחה רשמי:  2003 
 קואורדינטות:  37°24′52″N 122°04′37″W﻿ / ﻿37.4144°N 122.077°W﻿ / 37.4144; -122.077
 computerhistory.org
  (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה מוזיאון היסטוריית המחשב(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה מוזיאון היסטוריית המחשב(למפת קליפורניה רגילה) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטמוזיאון היסטוריית המחשב(למפת קליפורניה מוגדלת) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטמוזיאון היסטוריית המחשב
 
מוזיאון היסטורית המחשב (באנגלית: The Computer History Museum, בראשי תיבות: CHM) הוא מוזיאון המוקדש לשימור והצגת היסטוריית המחשוב והמחשב, והשפעתו על החיים. המוזיאון במאונטיין ויו שבקליפורניה, ארצות הברית.
בשנת 1968 החל גורדון בל לחפש ולאסוף נושאים הקשורים למחשב, פעולות אלו קרמו עור וגידים לתערוכה הראשונה שהייתה בשנת 1975. התערוכה שהתפתחה לאיטה למוזיאון, נדדה במספר מקומות, עד שבשנת 2003 נפתח משכן המוזיאון הרשמי בבנין חדש במאונטיין ויו.
המוזיאון הוא אחד הגדולים בעולם בתחומו ומצויים בו כ-90,000 חפצים הקשורים להיסטוריית המחשב, ובהם חפצים נדירים מתקופת ראשית פיתוח המחשב. שטח המוזיאון 2,300 מטרים מרובעים.
מוזיאון הילדים היהודי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון ילדים
 כתובת:  792 Eastern Pkwy, Brooklyn 
 מיקום:  איסטערן פארקוויי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מנהל:  הרב ירחמיאל בנימינסון
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2004
 תאריך פתיחה רשמי:  2004 
 קואורדינטות:  40°40′08″N 73°56′31″W﻿ / ﻿40.668889°N 73.941917°W﻿ / 40.668889; -73.941917
 www.jcm.museum
  (למפת ניו יורק מוגדלת) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזימוזיאון הילדים היהודי(למפת ניו יורק רגילה) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזימוזיאון הילדים היהודי
 
מוזיאון הילדים היהודי (אנגלית: Jewish Children's Museum) הוא מוזיאון ילדים גדול בארצות הברית שהוקם בשנת תשס"ד (2004) ומופעל על ידי ארגון הילדים צבאות ה' של תנועת חב"ד.
המוזיאון ממוקם במרכז שכונת קראון הייטס שבברוקלין (בשדרת Eastern Parkway), ניו יורק, בסמוך למרכז חב"ד העולמי – 770.
המוזיאון הוקם לעילוי נשמת הבחור ארי הלברשטאם שנרצח על ידי מחבל בפיגוע הירי בגשר ברוקלין בשנת תשנ"ד.
המוזיאון, המיועד לילדים יהודים דוברי אנגלית, מבקש להעניק את חוויית היהדות בצורה מהנה ומושכת. בנוסף המוזיאון פונה לילדים לא יהודים, על מנת לקדם סובלנות כלפי היהדות ולהילחם באנטישמיות.
את המוזיאון מנהל ירחמיאל בנימינסון, מנהל ארגון "צבאות ה'" ניו יורק, ובו ממוקמים גם משרדי הארגון.
שטח המבנה מתפרש על 6 קומות. בהקמת המוזיאון הושקעו 40 מיליון דולר. מדינת ניו יורק והממשלה הפדרלית של ארצות הברית, לצד קרנות ונדבנים פרטיים, השתתפו במימון המבנה.
הערות שוליים

↑  אודות מקורות המימון של המוזיאון (באנגלית): NY Times article. Carnegie Corporation Article
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2005048692  VIAF: 127027467   WorldCat (עם VIAF): 127027467 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מייקל קולקין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 ביולי 1954 (בן 70) אנגליה, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1973
 עיסוק:  שחקן
 פרופיל ב-IMDb
 
מייקל קולקין (באנגלית: Michael Culkin; נולד ב-5 ביולי 1954) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אירי.
קולקין ידוע מהופעתו בתפקיד השופט בולר בסדרת הדרמה "המשפט של גארו" של ה-BBC. הוא גילם את דמותו של ראב באטלר בשתי העונות של הסדרה "הכתר". הוא שיחק בסרט "אשת הברזל" בכיכובה של מריל סטריפ, ב"צ'ארלי מורדכי" בכיכובו של ג'וני דפ, ולצדו של יו גרנט במיני-סדרה "שערורייה אנגלית למדי" שיחק בתפקיד הפוליטיקאי השמרני רג'ינלד מודלינג. קולקין הופיע בשתי עונות של הסדרה "פולדארק" בתפקיד הוראס טרנגלוס.
הוא מרבה להופיע בתוכניות טלוויזיה של ה-BBC ושל ITV. כמו כן משחק קולקין בתיאטרון הלאומי ובווסט אנד, שם כיכב יחד עם מגי סמית' במחזה "הליידי בקרוואן" מאת אלן בנט.
קולקין מתגורר בלונדון ובנורפוק. הוא חבר באקדמיה הבריטית לאומנויות הקולנוע והטלוויזיה.
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1992 | קנדימן | Candyman | פיליפ פרסל |  |
| 1995 | קנדימן 2 | Candyman: Farewell to the Flesh | פיליפ פרסל |  |
| 1996 | לזרוס הקר | Cold Lazarus | המפקח צ'לנדר | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 1997 | קוואנה QC | Kavanagh QC | ארנולד וסטרוד | בפרק "Ancient History" |
| 1997 | איש הנצח | Highlander | ברני קרימינס | בפרק "The Stone of Scone" |
| 1997 |  | Into the Blue | רקס קנינגהם | סרט טלוויזיה |
| 1997 |  | Soloman | חירם מנפתלי | סרט טלוויזיה |
| 1998 | ידידנו המשותף | Our Mutual Friend | מר ונירינג | מיני-סדרה |
| 1998 |  | Killer Net | ג'סטין הולוויי | מיני-סדרה |
| 1998 |  | Supply and Demand | סר פיליפ סאוויל | מיני-סדרה |
| 1998 | המפקח מורס | Inspector Morse | מר סרג'נט ויליאמס | בפרק "The Wench is Dead" |
| 1999 | קוויר בעיר | Queer as Folk | מרטין ברוקס | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 1999 | קנדימן 3 | Candyman: Day of the Dead | פיליפ פרסל |  |
| 2000 | דון קישוט | Don Quixote | נזיר ראשון | סרט טלוויזיה |
| 2001 | זרים מושלמים | Perfect Strangers | סידני |  |
| 2001 |  | Queen of Swords | אדוארד ולסלי | בפרק "The Emissary" |
| 2002 | שאקלטון | Shackleton | ג'ק מורגן | סרט טלוויזיה |
| 2002 |  | Relic Hunter | וינסטון האברד | בפרק "Arthur's Cross" |
| 2003 |  | In Deep | הזליט | בפרק "Full Disclosure" |
| 2004 |  | La Femme Musketeer | קלוד | סרט טלוויזיה |
| 2004 |  | Murder City | קרל מקרידי | בפרק "Under the Skin" |
| 2004 | חקירות המפקח לינלי | The Inspector Lynley Mysteries | רפאל | בפרק "A Traitor to Memory" |
| 2005 | אימפריה | Empire | לוסיוס | מיני-סדרה |
| 2005 | רומא | Rome | שופט | בפרק "The Spoils" |
| 2008 | משפט ועונש | Trial & Retribution | שופט | בפרק "Conviction" |
| 2009 |  | Runaway | אדוארד | מיני-סדרה |
| 2009 |  | Garrow's Law | השופט בולר | סדרת טלוויזיה |
| 2010 |  | M.I. High | מר פרונטינג | בפרק "Millionaire Flatley" |
| 2010 | רופאים | Doctors | הוגו בלנדפורד | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 2012 | אחוזת דאונטון | Downton Abbey | הארכיבישוף מיורק | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 2013 |  | Justin and the Knights of Valour | סבסטיאן | דיבוב |
| 2013–2014 | הסודות של דה וינצ'י | Da Vinci's Demons | ג'קופו פאזי | סדרת טלוויזיה; 5 פרקים |
| 2014 | חוק וסדר: UK | Law & Order: UK | השופט לוקווד | בפרק "Flaw" |
| 2015 | האב בראון | Father Brown | ד"ר בראשי | בפרק "The Lair of the Libertines" |
| 2015–2016 | פולדארק | Poldark | הוראס טרנגלוס | סדרת טלוויזיה; 7 פרקים |
| 2016 |  | Jericho | מר קלייבורן | סדרת טלוויזיה |
| 2016 | חוקרת מקרי המוות | The Coroner | צ'ארלס גאוור | בפרק "Perfectly Formed" |
| 2016–2017 | הכתר | The Crown | ראב באטלר | סדרת טלוויזיה; 6 פרקים |
| 2017 | 55 צעדים | 5 Steps | השופט פארלי | סרט קולנוע |
| 2018 | שערורייה אנגלית למדי | A Very English Scandal | רג'ינלד מאדלינג | פרק אחד |
| 2020 | ברידג'רטון | Bridgerton | לורד ראטלג' | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2020 | הקן | The Nest | ארתור דייוויס | סרט קולנוע |
| 2023 |  | Surprised by Oxford | פרופסור מק'טיג |  |
| 2023 | דלגליש (אנ') | Dalgliesh | הוברט לנגטון | 2 פרקים |
| TBA |  | Savage House | לורד אשבורי |  |
הערות שוליים

↑   A Very English Scandal: who's playing who in the BBC Jeremy Thorpe drama, The Telegraph, 20 May 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1061567206  VIAF: 180545545   WorldCat (עם VIAF): 180545545
לבד בברלין

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  הנס פאלאדה
 שפת המקור:  גרמנית
 תורגם לשפות:  אנגלית צרפתית ועברית
 סוגה:  רומן 
 נושא:  מלחמת העולם השנייה, התנגדות גרמנית לנאציזם 
 הוצאה
 הוצאה:  ידיעות אחרונות
 תאריך הוצאה:  1947
 מספר עמודים:  671
 הוצאה בעברית
 תרגום:  2010
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002762155
 
לבד בברלין (בגרמנית: Jeder stirbt für sich allein – "כל אחד מת לבדו") הוא ספר מאת הסופר הגרמני הנס פאלאדה, שנכתב ויצא לאור בשנת 1947, לאחר מות מחברו. הספר הוא רומן היסטורי שעלילתו מתרחשת בימי מלחמת העולם השנייה, ומבוססת על סיפורם האמיתי של אוטו ואליזה המפל, זוג אזרחים ממעמד הפועלים שחיו בברלין ברובע ודינג ושהפיצו ברחבי העיר מאות גלויות הקוראות לסרבנות ולחבלה במקומות העבודה, עד שנתפסו על ידי הנאצים והוצאו להורג במרץ 1943.
הספר תורגם לאנגלית, בשמו המקורי Every Man Dies Alone בשנת 2009, ולעברית בשם לבד בברלין ב-2010. ב-2016 הופק סרט המבוסס על הספר. בסרט מככבים ברנדן גליסון ואמה תומפסון כזוג המפל, ודניאל בריהל כבלש משטרה שתופס אותם.
עלילת הספר

העלילה מתארת את חייהם של תושבי ברלין בתקופת הרייך השלישי. היא מתרכזת בסיפורם של בני הזוג אוטו ואנה קוונגל, שלאחר שאיבדו את בנם, סבסטיאן, שנהרג בחזית, החליטו להפיץ ברחבי ברלין גלויות בהן הם קוראים להתנגדות לשלטון הנאצי. קוונגל מקווה כי קוראי הגלויות יפתחו בהתנגדות פסיבית לשלטון, כי גלויותיו יופצו בבתי המלאכה ובמפעלים מיד ליד, וכי הוא ישנה משהו לטובה בעולם שמסביבו. בפועל מוצאות רוב הגלויות את דרכן אל הגסטפו מיד לאחר גילוין. אוטו קוונגל שומט בטעות גלויה מכיסו, נתפס על ידי הגסטפו, והוא ואשתו מובלים לכלא פלצנזה, נשפטים בפני בית הדין הנאצי העממי בראשות השופט רולנד פרייזלר (מופיע במקור כפייזלר), ונידונים למוות. קוונגל מוצא להורג, ואנה נהרגת בתא הכלא בהפצצה אווירית.
סיפורם של בני הזוג קוונגל הוא רק חלק מהסאגה שמגולל פאלאדה. הוא מתאר את סיפורם של רבים נוספים הלכודים כבני הזוג קוונגל במשטר הבלתי אנושי של חשדנות ומלשינות שהפעיל הרייך השלישי נגד אזרחיו. הקומיסר אשריך, הממונה מטעם הגסטפו על תפיסת מפיץ הגלויות, וסופו שהוא מבין את אשמתו המוסרית שלו עצמו ומתאבד; טרודל באומן, ארוסתו של בנם המת של הקוונגלים, שאמירה לא זהירה של אנה בחקירתה מביאה למעצרה ולמעצר בעלה, ובסופו של דבר למות שניהם; אנו קלוגה, מהמר כפייתי ורודף נשים הנחשד כי הוא מפיץ את הגלויות ונרצח על ידי אשריך; אשתו, אווה, שאינה יכולה לשאת את אשמת בנה, שהרג יהודים בשירות ה-SS, עוזבת את המפלגה הנאצית ואת משרתה כדוורית ועוברת לחיות בכפר; משפחת פרסיקה, חברי מפלגה נאמנים, המתוארים כאלכוהוליסטים חסרי מוסר; השכנה היהודיה רוזנטל, הנרדפת בידי הנאצים, ונאלצת לחיות במסתור ולבסוף להתאבד; אמיל בארקהאוזן, נוכל ומלשין שמנסה לבזוז את דירתה של היהודיה רוזנטל, לטמון פח לידידו אנו קלוגה ולסחוט בה בעת את חברתו החדשה, גברת הברלה; והשכן, שופט בית המשפט העליון בדימוס פרום, האמיץ והמוסרי, המסתיר בדירתו את רוזנטל, תומך בקוונגלים בעת מאסרם, ואף מספק להם ציאניד.
כל אלו יוצרים פסיפס אנושי מורכב, המתאר את חיי היום-יום ברייך השלישי, חיים של חשד מתמיד ממלשינות, ושל כפיפות לשרירות ליבם של לובשי המדים, אנשי הגסטפו וה-SS, שאף הם אינם חסינים וצפויים להשפלה ולעינויים. כמו כן מתאר הספר בפירוט את מערכת המשפט והענישה המושחתת והפגומה. על אף כל אלו הספר מתאר זיקים של תקווה אנושית. קוונגל מוצא את שלוות נפש בתא הנידונים למוות, והספר מסתיים בתיאור חייה החדשים של אווה קלוגה בכפר לאחר המלחמה, יחד עם בנה המאומץ, קונו-דיטר, בנו של בארקהאוזן, עבריין צעיר שנמלט מאביו, מההפצצות, ומחיי הכרך אל הכפר, ומוצא שם אפשרות להיוולד מחדש.
נסיבות כתיבת הספר

הסופר הנס פאלאדה ניהל מערכת יחסים מורכבת עם שר התעמולה הנאצי יוזף גבלס ועם המשטר הנאצי. במשך תקופה קצרה זכה לחסדו של שר התעמולה, אך לאחר שלא הצליח לכתוב רומן אנטישמי אותו הזמין גבלס, נשלח לבית מחסה לחולי רוח, דבר שבגרמניה הנאצית היה כמעט שקול לגזר דין מוות. לאחר סיום המלחמה היה פאלאדה אדם שבור מבחינה פיזית ונפשית.
ב-1947 החליט פאלאדה ליצור קשרי עבודה עם המשטר החדש של גרמניה המזרחית. הוא עבר לברלין וחידש בה את קשריו עם המשורר יוהאנס בכר, שמונה לשר התרבות בממשלה הקומוניסטית החדשה. בכר ניסה לסייע לו בכתיבתו, בכך שנתן לו את תיק הגסטפו של בני הזוג המפל, שבמהלך המלחמה הביעו התנגדות להיטלר באמצעות הפצת גלויות עם מסרים אנטי-נאציים ברחבי ברלין. פאלאדה שקע בכתיבת הספר על חייהם של בני הזוג, והשלים את כתיבתו בתוך 24 ימים, אך זמן קצר לאחר מכן מת.
הצלחת הספר

"לבד בברלין" יצא לאור לאחר מותו של פאלאדה והיה לרב-מכר בגרמניה. הספר נחשב ליצירת מופת, וזכה לכך שהסופר פרימו לוי, ניצול אושוויץ, כתב כי "זהו הספר הטוב ביותר שנכתב אי פעם על אודות ההתנגדות הגרמנית לנאציזם". עם זאת הספר לא תורגם לאנגלית עם צאתו לאור, שכן הוצאת פטנם סברה שאינו איכותי כיתר יצירותיו של פאלאדה. בשנת 2009 התחדש העניין ביצירותיו של פאלאדה מחוץ לגבולות ארצו. "לבד בברלין" תורגם לאנגלית, והיה לרב-מכר. תרגום הספר לאנגלית הפך לאחד האירועים הספרותיים הבולטים בשנת 2009. הספר הגיע לראש רשימות רבי המכר הן בבריטניה והן בארצות הברית, וזכויות ההסרטה שלו נרכשו על ידי המפיקים סטיבן ארנדט ווינסנט פרז.
העניין המחודש בפאלאדה בארצות דוברות אנגלית הביא לתרגום הספר "לבד בברלין" גם לעברית על ידי יוסיפיה סימון. התרגום יצא לאור בשנת 2010, ומאוחר יותר עובד על ידי שחר פנקס למחזה שהועלה בשנת 2016
בתיאטרון הבימה.
הפרק הגנוז

בדיקה מחודשת של כתב היד, השמור בספריה הלאומית בברלין, שנערכה בשנת 2011, העלתה כי הוא כולל פרק (מס' 17 במקור) שלא התפרסם עם הפרסום הראשון של הספר בשנת 1947. שם הפרק: "גם אנה קוונגל משתחררת". הפרק מתאר את ניסיונה של אנה קוונגל להשתחרר מחברותה ב'ליגת הנשים הנאציונל-סוציאליסטית', לפני שהיא ואוטו בעלה פתחו במבצע הפצת גלויות ההמרדה. הניסיון הסתיים בהצלחה.
בנסיבות פרסום הספר, בסמוך לאחר המלחמה, ולאחר מות הסופר, נראה כי העורך גנז את הפרק הזה, על מנת שלא להדגיש את העובדה כי בגרמניה הנאצית, גם דמויות "חיוביות" כקוונגלים, השתייכו לארגונים נאציים. הפרק תורגם לעברית והופיע במדור הספרות במוסף 7 לילות של העיתון ידיעות אחרונות באפריל 2011. הפרק שנגנז בספר מופיע בסרט המבוסס על הספר.
הערות שוליים

↑  "Hans Fallada's anti-Nazi classic becomes surprise UK bestseller" by Dalya Alberge, The Observer, Sunday 23 May 2010
↑  החוליה החסרה, הפרק הגנוז מתוך 'לבד בברלין', מוסף '7 לילות', ידיעות אחרונות, 15.4.2011, עמ' 18–22, בתרגומה של יוסיפיה סימון.
מגניפיקט

פסל הביקור בכנסיית הביקור בעין כרם. מימין אלישבע, אמו של יוחנן המטביל, ומשמאל מרים.
תפילת המגניפיקט בשפות שונות על קיר כנסיית הביקור בעין כרם.
מַגְנִיפִיקָט (בלטינית: Magnificat - "תגדל"; נהגה כשהטעם על ההברה השנייה) הוא שמו של מזמור נוצרי, הידוע גם בשם שירת מריה. המזמור כתוב בנוסח פרק תהילים, ועל פי המסורת הנוצרית הוא שיר הלל ששרה מריה הקדושה כשביקרה את בת דודתה אלישבע אמו של יוחנן המטביל לאחר שנתבשרה על ידי המלאך גבריאל כי היא נושאת את ישו ברחמה. הטקסט לקוח מהבשורה על-פי לוקאס, פרק א', פסוקים 46–55. מגניפיקט הוא גם שמן של יצירות מוזיקליות רבות שנכתבו על פי אותו הטקסט, בעיקר בתקופות הרנסאנס, הבארוק והמאה ה-20.
שימושי המגניפיקט

המגניפיקט הוא חלק מטקס הערבית (לטינית: Vespers, נהגה "וֶסְפֶּרְס") הנאמר או מושר בכנסייה הקתולית מדי יום, וכן חלק מטקס הערבית בכנסייה האנגליקנית. בכנסייה האורתודוקסית הוא נאמר בימי ראשון.
גרסאות מולחנות

בימי הביניים נוצרו למגניפיקט כמה וכמה גרסאות גרגוריאניות, רובן בפורמט זהה לפרקי תהילים. החל מאמצע המאה ה-15 ועד תחילת המאה ה-17 היה טקסט המגניפיקט הטקסט הפופולרי ביותר מלבד המיסה, והוא זכה לעיבודים פוליפוניים רבים בתקופת הרנסאנס. המגניפיקט היה שיאו של הווספרס וכן הושר בחגים חשובים (גם בכנסייה הפרוטסטנטית המוקדמת), והיה צורך בגרסאות רבות בכל המודוסים הכנסייתיים; כתוצאה מכך כמעט ואין מלחין מאותה התקופה שלא הלחין את המגניפיקט לפחות פעם אחת. תומאס לואיס דה ויקטוריה כתב שמונה-עשר, ג'ובאני פלסטרינה יותר משלושים ואורלנדו די לאסו יותר ממאה.
המגניפיקט שמר על הפופולריות בקרב מלחיני הבארוק, שראו בטקסט הזדמנויות רבות לציור מילים במוזיקה, במיוחד במילים כמו exultavit, deposuit, humilitatem וכו'. המגניפקטים המפורסמים ביותר מן הבארוק המוקדם הם שני העיבודים מאת מונטוורדי המופיעים בווספרס שלו משנת 1610. דוגמה טובה אחרת מאותה התקופה היא המגניפיקט מאת היינריך שיץ, שניכרת בו השפעה חזקה של ג'ובאני גבריאלי.
המגניפיקט הידוע ביותר מתקופת הבארוק הוא המגניפיקט של באך, מספר 243 ברי"ב. בגרסה הראשונה במי-במול מז'ור נכללו גם ארבעה כוראלים בגרמנית הקשורים לחג המולד (שלכבודו נכתבה היצירה). כיום מוכרת יותר הגרסה המאוחרת ברה מז'ור, ללא התוספות בגרמנית ובשינויי תזמור. כיום יצירה זו היא בין האהובות ביותר של באך, והיא מצטיינת בציורי מילים רבים. לדוגמה: המילים Deposuit potentes de sede מולחנות תמיד במוזיקה יורדת, ואילו המילים et exaltavit humiles במוזיקה עולה; במילים Sicut erat in principio חוזר באך למוזיקת הפתיחה (מה שהיה מאוד לא מקובל אז); כדי לאייר את המילים dimisit inanes מסיים באך את האריה בצליל פיציקטו יחיד, במקום אקורד סיום. כמו כן מצטט באך מנגינה עתיקה של המגניפיקט כקנטוס פירמוס, בפרק Suscepit Israel.
מגניפיקטים מוכרים אחרים מן הבארוק המאוחר נכתבו על ידי ויואלדי ודִיוֹנִיגִ'י אֶרְבָּה - מגניפיקט זה מפורסם בעיקר משום שהנדל שילב אותו באורטוריה שלו ישראל במצרים. טלמן הלחין גרסה גרמנית של המגניפיקט.
במחצית השנייה של המאה ה-18 חלה ירידה בפופולריות של המגניפיקט המולחן; פרגולזי וק. פ. ע. באך כתבו גרסאות מוצלחות של מגניפיקט, והגרסה המוכרת ביותר מאותה התקופה היא בסוף הווספרס מאת מוצרט מ-1780 (מס' 339 ברשימת קכל).
בתקופה הרומנטית כמעט ולא נכתבו מגניפיקטים שלמים (רחמנינוב הלחין גרסה פרבוסלבית של "תפילות ערבית" (Vespers) הכוללת את טקסט המגניפיקט), אבל במאה העשרים החלו לחזור לנוהג. הדוגמה הבולטת היא המגניפיקט של קשישטוף פנדרצקי מ-1974.