stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי איטליה–ישראל
יחסים מסחריים-כלכליים

בשנת 1955 הוקמה לשכת המסחר והתעשייה איטליה-ישראל. בשנת 1993, קיבלה הלשכה הכרה רשמית מממשלת איטליה. באפריל 1968 נחתמה אמנת מס בין ישראל ואיטליה למניעת כפל מס בין שתי המדינות, וב-8 בספטמבר 1995 נחתמה אמנה חדשה.
באפריל 2008, נחתם הסכם תעופה בין איטליה לישראל המתיר לחברות תעופה נוספות של המדינות להפעיל טיסות ביניהן. בהסכם הוחלט כי כל צד יוכל להפעיל עד 26 טיסות שבועיות בקווי ישראל-איטליה, לעומת 20 טיסות שהיו לפני כן בחודשי הקיץ ו-15 בחודשי החורף.
ב-2 בפברואר 2010, חתם שר התמ"ת בנימין בן אליעזר, ביחד עם נציגי ממשלת איטליה וראש הממשלה האיטלקי על שלושה הסכמים של שיתופי פעולה; בתחום הכשרת עובדים עם שר הרווחה האיטלקי, בתחום המים עם השרה האיטלקייה לאיכות הסביבה, ובתחום הכלכלה עם שר הכלכלה האיטלקי. באוקטובר 2012, עם ביקורו של ראש ממשלת איטליה מריו מונטי בישראל, חתמו הוא ובנימין נתניהו על חמישה הסכמים להגברת שיתוף הפעולה הישראלי-איטלקי. בין ההסכמים, נחתם הסכם בתחום רישיונות הנהיגה, בין שר התחבורה ישראל כץ עם שר הכלכלה והתשתיות האיטלקי, ובו יוכלו נהגים ישראליים להמיר את רישיון הנהיגה שלהם באיטליה לרישיון איטלקי, ללא צורך במבחני נהיגה חוזרים, כך גם לנהגים איטלקיים השוהים בישראל. על פי נתוני משרד התמ"ת, ההסכם צפוי להקל על כ-40 אלף אנשי עסקים ישראליים השוהים באיטליה.
על פי נתוני התאחדות התעשיינים בישראל לשנת 2011, עלה הגירעון המסחרי של ישראל עם איטליה ב-77.5 אחוזים בתשעת החודשים הראשונים של השנה לעומת התקופה המקבילה אשתקד, והסתכם ב-1.3 מיליארד דולר. היצוא לאיטליה מישראל בתקופה זו של השנה עלה בארבעה אחוזים ועמד על מיליארד דולר, ואילו היבוא מאיטליה לישראל זינק ב-36 אחוזים ועמד על 2.35 מיליארד דולר. בשנת 2009, עמד הייצוא הישראלי לאיטליה על כמיליארד דולר, והייבוא ממנה עמד על 2.1 מיליארד דולר. בשנת 2010, עמד הייצוא על 1.2 מיליארד דולר, והייבוא על 2.4 מיליארד דולר.
בשנת 2011 כל הייבוא מאיטליה לישראל עמד על כשלושה מיליארד דולר. נתונים אלו הפכו את איטליה לשותפת הסחר השביעית בגודלה בעולם עם ישראל, ושלישית באירופה.
יחסים מדעיים-טכנולוגיים

שיתוף הפעולה המדעי עם איטליה החל בשנת 1971 עם חתימת הסכם מסגרת בין המדינות בתחום המדע. הסכם זה הביא לחתימתו של ההסכם הראשון לשיתוף פעולה במדע בין המדינות, אשר נחתם ביולי 1975. ביוני 2000 חודש ההסכם בין המדינות. בתוכנית שיתוף הפעולה שהחלה בשנת 2011 ושהוקצתה לה כשני מיליארד יורו, מומנו כ-11 פרויקטים בתחומי מחקר של אנרגיה מתחדשת, חקלאות ומזון.
באוגוסט 2003, אישרה קרן המחקר והפיתוח ישראל-איטליה 6 פרויקטים חדשים בהיקף של 5.9 מיליון יורו בין חברות איטלקיות וישראליות, בהשתתפות המדען הראשי במשרד התמ"ת ומנהל אגף המזרח התיכון במשרד החוץ האיטלקי.
בשנת 2008, הגיעה לישראל, במחווה לחגיגות ה-60 שלה, משלחת בת 30 מדענים איטלקיים במטרה לחזק את קשרי המדע בין המדינות.
ב-16 ביוני 2009, חתם שר המדע והטכנולוגיה דניאל הרשקוביץ בפריז, על הסכם שיתוף פעולה מחקרי במשימות חלל בין סוכנויות החלל של ישראל ואיטליה בנוכחות ראשיהם. שיתוף הפעולה כולל פיתוח משותף של לווייני תצפית ותקשורת בין המדינות.
ב-23 במאי 2011, הגיעה לישראל משלחת גדולה בתחום הביו-רפואה, הכוללים נציגים מהמוסד הלאומי לבריאות (ISS), מועצת המחקר הלאומי (CNR) והמוסד האיטלקי לטכנולוגיה (ITTׂׂ), נציגים מחברות תרופות גדולות באיטליה, נציגי בתי חולים ואוניברסיטאות איטלקיות ויועצים בתחום הביוטכנולוגיה לרגל תערוכת ביו-רפואה שנערכה בישראל. שנה לאחר מכן, באפריל 2013, הגיעו לישראל נציגים מ-30 ארגונים ותעשיות בתחום החלל באיטליה, כדי לקדם את שיתוף הפעולה עם תעשיית החלל בישראל, בהשתתפות ראשי סוכנויות החלל של שתי המדינות ושגריר ישראל באיטליה.
מ-11 באפריל עד 13 באפריל 2016 התקיים בארץ כנס מדעי בתחום של הפיזיקה של מערכות מחוץ לשווי משקל . הכנס התקיים באוניברסיטת בר-אילן ואורגן על ידי ד"ר עמנואל דלה טורה ושותפים איטלקיים נוספים. שגריר איטליה נכח בפתיחה של הכנס והזכיר את דברי ראש הממשלה בקשר לתנועת החרם נגד ישראל באומרו "מי שמחרים את ישראל מחרים את עצמו". הכנס סוקר בעיתונות בעברית ובאנגלית.
היחס לסכסוך הישראלי פלסטיני

ב-11 במאי 2011, השתתף ברלוסקוני בחגיגות יום העצמאות ה-63 למדינת ישראל ברומא בהשתתפותם של כ-1,000 אנשים, והבהיר כי יתנגד באו"ם להקמתה של מדינה פלסטינית בהצבעה שהתקיימה בספטמבר שלאחר מכן. חודש אחר כך, ב-12 ביוני, נחת ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו באיטליה ביחד עם עוד שרים, וקיים פגישה עם ראש ממשלת איטליה ברלוסקוני.
הקריאה להסכם שילומים עם איטליה

בפרק זה אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב בה וייתכן שמדובר במחקר מקורי. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפרק באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפרק בצורת הערות שוליים. (5 בספטמבר 2024)
כבר מאז החל הסכם השילומים עם גרמניה החלו קריאות להכליל את איטליה בדרישות דומות מפני שאחרונה הייתה מעורבת בצורה משמעות במעשי השואה בכל השטחים בהם שלטה ובהם גם נתנה יד חופשית לגרמנים. עם זאת תכנות אלה לרוב נידחות מצד הרבה גורמים מעורבים אם בין מצד הממשלה האיטלקית שהדיפה בהכחשת כל קשר למעשה השואה ואיטליה ועם מצד גורמים בישראל אשר בימי ההם להיו מוכנים להכיר ולהאמין בשואה שהתרחשה גם במדינות מרוחקות אלה.
ראו גם

יהדות איטליה
לקריאה נוספת

משה יגר, ראשיתו של שירות החוץ 1948–1967, הוצאת כרמל, 2021, עמ' 100–101.
עבד אל-עזיז בלח'אדם

עבד אל-עזיז בלח'אדם (בערבית: عبد العزيز بلخادم; נולד ב-8 בנובמבר 1945) הוא פוליטיקאי אלג'יראי שכיהן כראש ממשלת אלג'יריה בין השנים 2008-2006, וכיום הוא מזכיר החזית הלאומית לשחרור אלג'יריה.
ביוגרפיה

עבד אל-עזיז בלח'אדם נולד באפלו, במחוז תיראת, אלג'יריה. כבוגר בספרות וכלכלה, החל בלח'אדם את חייו המקצועיים בשנת 1964 כפקח פיננסי, ובהמשך היה פרופסור לספרות ערבית. בשנת 1972 מונה על ידי נשיא אלג'יריה הווארי בומדיין לסגן המנהל הכללי של המחלקה ליחסים בינלאומיים באוניברסיטת הנשיאות של אלג'יריה. הוא החזיק בתפקיד זה עד 1977.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

בלח'אדם נבחר למועצה הלאומית העממית של אלג'יריה כנציג מחוז תיראת, מטעם החזית הלאומית לשחרור אלג'יריה בשנת 1977. הוא נבחר מחדש למועצה הלאומית העממית של אלג'יריה בשנים 1982 ו-1987. הוא היה שר החוץ מיולי 2000 עד מאי 2005, ולאחר מכן שימש כנציגו האישי של הנשיא עבד אל-עזיז בותפליקה, עד 2006.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית > ראש ממשלת אלג'יריה

בלח'אדם מונה לתפקיד ראש ממשלת אלג'יריה בשנת 2006. במהלך כהונתו, בשנת 2007, בוצע פיגוע באלג'יר מול משרד ראש ממשלת אלג'יריה. לפחות 33 בני אדם נהרגו וכ-160 נפצעו. אחד מהפיגועים בוצע על ידי מכונית תופת, ובלח'אדם לא נפגע. לאחר הפיגועים, קיבל ארגון הטרור אל-קאעידה אחריות לביצועם. בלח'אדם גינה את הפיגוע וכינה אותו "מעשה פשע ומוג לב". ב-4 ביוני 2007 מינה הנשיא בותפליקה ממשלה חדשה בראשותו של בלח'אדם.
בלח'אדם החולף על ידי אחמד אויחיא ב-2008, ומונה בשנית לנציגו האישי של הנשיא בותפליקה.
ראו גם

ראש ממשלת אלג'יריה
הערות שוליים

↑  אלג'יריה: לפחות 33 נהרגו בשני פיגועים בבירה, באתר ynet, 11 באפריל 2007
↑  אלג'יריה: מתקפת טרור בבירה, באתר nrg
↑  Bouteflika names his new government
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14527761t (data)  ISNI: 0000 0000 0887 4053  VIAF: 2705854   WorldCat (עם VIAF): 2705854
ירון קמחי

ירון קמחי (נולד ב-1960) הוא מומחה לניהול אזורי תעשייה, שכיהן כראש מועצה במועצה המקומית התעשייתית מגדל תפן, מה-2 ביולי 2005 עד 2011.
קריירה

קמחי הוא בעל תואר ראשון בכלכלה ותואר שני במינהל עסקים, מהאוניברסיטה העברית בירושלים. הוא כיהן במשך שבע שנים כמנכ"ל התאחדות התעשיינים בירושלים. בהמשך ניהל את חברת פרסיס השקעות, שהתמחתה בהשקעות בחברות הזנק בתחומי הציוד הרפואי ומיקרו-אלקטרוניקה. הוא היה מנהל אזורי התעשייה בהר חוצבים, בעטרות ובהרטוב. הוא היה גם חבר מליאה וחבר הנהלה במועצה האזורית מטה יהודה.
קמחי מונה לתפקידו אחרי שקודמו בתפקיד ראש מועצת מגדל תפן, חנן אסולין, שהחזיק בתפקיד כממלא מקום, לא קיבל אישור למינוי קבוע. כראש מועצה, קמחי דאג להסדרת ענייני איכות הסביבה ועניינים כספיים, שלא זכו למענה הולם אצל חלק מקודמיו. בנוסף, עסק בהרחבת אזור התעשייה בהכשרת שטחים נוספים ובהבאת מפעלים חדשים שהגדילו את הפעילות התעשייתית והתעסקה במרחב. בין השאר הוא הביא להעברת בית הספר הניסויי של תפן, מתוך תחום המועצה, אל תחום מועצת כפר ורדים.
מאז תום כהונתו בתפן, עוסק קמחי בפיתוח כלכלי ברשויות מקומיות, במגזר הכללי, החרדי הערבי וזאת במסגרת חברת מ.י.קמחי בע"מ. החברה מובילה תכנון, הקמה וניהול של אזורי תעשייה/תעסוקה, הכנת פרוגראמות לפיתוח כלכלי, ויזום, ליווי וניהול פרויקטים של בניית מפעלי תעשייה ומתקני תשתית.
קמחי הוא נשוי, אב לארבעה ומתגורר בצור הדסה.
הערות שוליים

↑  בית הספר הניסויי במגדל תפן ייסגר, אלי לוי, nrg, 2008
↑  ירון קמחי מונה לראש המועצה מגדל תפן, ערוץ 7, 2005
↑  ירון קמחי, חזרה למחוזות השפיות, באתר כלכליסט, 25 במרץ 2011
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שמואל סיסו

שמואל סיסו (נולד ב-1951) הוא ראש הוועדה הקרואה בתל מונד לשעבר. קודם לכן כיהן כראש עיריית קריית ים בשנים 1989–1997 ו-2003–2013 וקונסול ישראל בניו יורק.
ביוגרפיה

סיסו נולד בעיר ספרו שבמרוקו להוריו סוליקה ורחמים. משפחתו עלתה לישראל ב-1956 והתיישבה במעברה בצפת. מגיל ארבע גדל בקריית ים, בתחילה במעברת "הקמפ", משם עברו לרחוב שפרינצק. למד בתיכון בויאר שבירושלים. למד לימודי משפטים באוניברסיטה העברית ולתואר שני במנהל. לאחר מכן היה לבעלים של משרד עורכי דין.
ב-1983 נבחר לראשונה למועצת העיר מטעם הליכוד (כנציג המפלגה הליברלית). ב-1989 נבחר לתפקיד ראש עיריית קריית ים. בבחירות שנערכו ב-1993 רץ סיסו ברשימה משותפת של הליכוד, העבודה והמפד"ל ("קריית ים אחת"), וזכה ב-81% מקולות הבוחרים. בשנת 1997 מונה על ידי שר החוץ דוד לוי לתפקיד קונסול ישראל בניו יורק, במסגרת מכסת המינויים הפוליטית המותרת. התנועה לאיכות השלטון עתרה כנגד המינוי, משום שלטענתה אין לסיסו כישורים מתאימים, המינוי נעשה בניגוד לנהלים, והמינוי הוא מינוי פוליטי עקב קרבתו של סיסו לדוד לוי. השופטים דחו את העתירה וקבעו כי אין די בטענות התנועה כדי לפסול את המינוי, כיוון שלדברם, אף שמינויים פוליטיים אינם ראויים, לבג"ץ אין עילה למנוע אותם, אלא אם תוכח שחיתות של ממש או הפרה זועקת של הנהלים. עם מעברו לתפקיד הקונסול מונה לתפקיד ראש העיר בני סטלקול ממפלגת העבודה, שהיה השני לו ברשימה.
בשנת 2000 עם התפטרותו של דוד לוי מן הממשלה, ביקש ראש הממשלה דאז, אהוד ברק להחליפו באלון פנקס והוא סיים את תפקידו. ב-2004 מונה לחבר המועצה המייעצת של בנק ישראל.
עם סיום תפקידו חזר כשותף במשרד עורכי דין. בבחירות המקומיות שהתקיימו בשנת 2003 התמודד כנציג רשימה עצמאית בשיתוף מפלגת עם אחד בשם "למען קריית ים" וחזר לתפקיד ראש העיר. ב-2006 הצטרף למפלגת קדימה. בבחירות שהתקיימו ב-2008 נבחר ברוב של 84% מקולות הבוחרים, לאחר שגבר על נציג הליכוד, בן דודו אלון סיסו. סיעתו במועצה זכתה ל-8 מנדטים מתוך 15 המושבים במועצת העיר. לקראת הבחירות ב-2013 הודיע סיסו כי יתמודד על התפקיד. זמן קצר לאחר סגירת רשימת המתמודדים לראשות העיר, כאשר הוא נותר מתמודד יחיד על ראשות העיר, הודיע סיסו במפתיע כי קיבל את תפקיד מנכ"ל רשת אורט העולמית, והודיע על פרישתו מן המירוץ. כתוצאה מן המצב המיוחד שנוצר, דוד אבן צור שהיה השני ברשימתו של שמואל סיסו התמודד לתפקיד ראש העיר כמועמד יחיד. נציג הליכוד אלון סיסו שהצהיר קודם לסגירת הרשימות כי יתמודד על התפקיד אך לא עשה כן, עתר לבג"ץ כנגד הבחירות שהיו אמורות להתקיים באותו השבוע בהן אבן צור כמתמודד יחיד, על מנת לתת הזדמנות לו ולמתמודדים נוספים להתמודד לתפקיד ראש העיר. בג"ץ דחה את עתירתו וטען כי לא הוכח שהליך החלפת סיסו באבן צור הוא צעד של קנוניה מתוכננת, וכן מכיוון שלא נוצרו נסיבות מיוחדות הדורשות התערבות של בית המשפט. בבחירות שהתקיימו זכה אבן צור ב-64.3% מהקולות כמתמודד יחיד.
בתקופת כהונתו של סיסו עלה אחוז הזכאים לבגרות בעיר והוא הצליח לייצב את מצבה הכספי של העירייה. העיר קלטה עולים רבים ונבנו בה השכונות סביוני ים ופסגות ים. במהלך כהונתו הוקם בעיר המדעפארק, קמפוס מדעי, חינוכי ותרבותי.
במאי 2017 הודיע על התפטרותו מניהול אורט העולמית. בחודש זה פורסם כי מונה לעמוד בראש הוועדה הקרואה בתל מונד, והוא נכנס לתפקידו החל מחודש יוני 2017. הוא סיים את תפקידו ב-24 בנובמבר 2020, בעקבות הבחירות בתל מונד.
בנובמבר 2019 נעצר על ידי המשטרה בחשד לשוחד, מרמה והפרת אמונים וגם בהלבנת הון. באוגוסט 2020 הודיעה המשטרה שלא נמצאה תשתית ראייתית נגדו.
הערות שוליים

↑  אלי לוי, המפגש שריגש את שמואל סיסו, באתר nrg, דצמבר 2008
↑  דוד רטנר,
 ח"כ וקונסול לשעבר חוזרים לבעיות הביוב, באתר הארץ
↑  תוצאות הבחירות, באתר ילקוט הפרסומים
↑  רונית ורדי, ‏שמואל סיסו. הקונסול הכללי יוצא לאם כל המלחמות, באתר גלובס, 1 בנובמבר 2000
↑  שמואל דקלו, ‏בג"ץ דחה העתירה נגד מינוי סיסו לקונסול, באתר גלובס, 24 באוגוסט 1997
↑  שלומי שפר, שמואל סיסו מונה למועצה המייעצת של בנק ישראל, באתר הארץ, 7 ביולי 2004
↑  שמואל סיסו ואלון סיסו מציגים: האיחוד, באתר nrg, פברואר 2009
↑  קריית ים: חוסר שקיפות, אבל הבחירות יתקיימו, באתר mynet, אוקטובר 2013
↑  מיכל מרגלית ורון נוטקין, קריית ים: המועמד היחיד גבר על הפתק הירוק, באתר ynet, 23 באוקטובר 2013
↑  דורית גרוס, קריית ים ממריאה בלי אחוזי הבגרויות של רודמן, באתר mynet, יולי 2009
↑  מסתמן: שמואל סיסו פורש מהמרוץ לראשות העיר, באתר mynet, אוקטובר 2013
↑  אופירה חסיד,
 תל מונד-עורך דין סיסו ראש הוועדה הקרואה, באתר קול השרון, 18 במאי 2017
↑  בחירות בצל הקורונה: המירוץ לראשות מועצת תל מונד יוצא לדרך, באתר mynetnetanya, ‏2020-10-18
↑  רועי רובינשטיין, אחיה ראב"ד ורענן בן צור, בין החשודים בשחיתות: ראש העיר קריית אתא וראש מועצת תל מונד, באתר ynet, 4 בנובמבר 2019
↑  תשתית ראייתית נגד מספר חשודים בחקירות שחיתות ציבורית, באתר משטרת ישראל, 16 באוגוסט 2020
חוה חבושי

| --- | --- |

חוה חבושי
 לידה:  28 באוגוסט 1950 (בת 74) אוראדיה, הרפובליקה העממית הרומנית 
 שם לידה:  אווה בראון 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת חיפה 
 שפות היצירה:  עברית
 פרסים והוקרה:  פרס זאב לספרות ילדים ונוער (1996)  פרס אקו"ם (2008)  פרס היצירה לסופרים עבריים (2005)  פרס אקו"ם (2003)  פרס שרת התרבות בתחומי היצירה הספרותית (2011) 
 
חוה חבושי (נולדה ב-28 באוגוסט 1950) היא סופרת ילדים ונוער ישראלית, שכתבה ספרים רבים, ופרסמה גם עשרות סיפורים וכתבות בעיתוני ילדים ונוער, אשר עסקו גם בנושאים כלכליים. חבושי זכתה במהלך השנים בפרסים על כתיבתה.
קורות חייה

חוה חבושי לבית בראון נולדה ב-28 באוגוסט 1950, בעיר אורדאדיה אשר בטרנסילבניה, רומניה, ועד גיל עשר דיברה רק הונגרית. בשנת 1960 עלתה לישראל עם משפחתה. בשנים הראשונות התגוררה המשפחה בקריית טבעון ובשנת 1965 עברה לכרמיאל.  בני משפחת בראון היו מתושביה הראשונים של העיר.
שמה המקורי של חוה היה אווה, אך כשנודע לה מי הייתה אווה בראון, היא קיבלה בברכה את עברות שמה, כמנהג הימים ההם, והפכה להיות חוה בראון, ולימים חבושי.
חבושי סיימה תואר ראשון בכלכלה וסטטיסטיקה באוניברסיטת חיפה, ועבדה שנים רבות ככלכלנית בבנקאות, בתעשייה, ובאגף התקציבים של עיריית חיפה. בשנת 1973 נישאה למשה חבושי, ומאז היא מתגוררת בחיפה. לחבושי שני בנים.
עבודתה

הקריירה הספרותית שלה החלה כשגידלה את ילדיה, והחלה לכתוב להם סיפורים. "מעשה בכוכב" היה הסיפור הראשון שלה שראה אור בדפוס באחד מעיתוני הילדים. מאז פרסמה כשבעה עשר ספרים ועשרות רבות של סיפורים, שהתפרסמו באנתולוגיות שונות, בעיתונות היומית, ובעיתוני הילדים והנוער.
הסיפורים הראשונים שכתבה היו קצרים ופשטניים, היא אומרת בראיון, ונועדו בעיקר להעביר מסר דידקטי. במשך הזמן היא התרחקה מהדידקטיקה וסיפוריה הפכו  להיות מורכבים יותר. היא גילתה את סוד ההנאה שבכתיבתם ושבכוחם להעניק, הן לסופרת והן לקוראים.
בנוסף לסיפורים, פרסמה חבושי כתבות לילדים ונוער בנושאים שונים, כולל טור כלכלי לילדים בעיתונים "מעריב" ו"פילון", שבו הסבירה, על סמך השכלתה וניסיונה, מושגים בסיסיים בכלכלה כמו: מחסור, כסף, בנק, ריבית, מטבע זר, משכנתא, בנק ישראל וכיוצא בזה.
חוה חבושי נפגשת גם עם תלמידים ברחבי הארץ במסגרות שונות, ומנחה סדנאות כתיבה לילדים, לנוער ולמבוגרים.
חבושי זכתה במספר פרסים על כתיבתה. להלן מנימוקי השופטים שהעניקו לה את פרס שרת התרבות בתחומי היצירה הספרותית (לימור לבנת) בשנת 2011:
על ההעזה לגעת בנושאי טאבו לא מעטים, על התבונה שמאפיינת את טיפולה בהם ועל סיפורים מלאי עניין, מרתקים ושובי לב החליטה ועדת השופטים פה אחד להעניק לחוה חבושי את פרס שרת התרבות לשנת תשע"א
מספריה

שוקולד מריר מאוד (גבעתיים: מסדה, 1987) (הספר בקטלוג ULI)
קשה להרוג קקטוס (תל אביב: ספרית מעריב, תשנ"א 1991)
כשזה קורה (ירושלים: כתר, 1991)
מתנה נושמת (ראשון לציון: מסדה, 1992)
אסור לבזבז שקיעות (ראשון לציון: מסדה, 1994)
כנור אליהו: אגדות עם יהודיות (ראשון לציון: מסדה ילדים, 1994)
מעשה בכוכב (נשר: מגאסון הולדינגס, 1994)
דירה ללא כינים (ראשון לציון: מסדה, 1995)
הסנדלר והספר העתיק (תרגום ועיבוד) (ראשון לציון: מסדה, 1995)
תריסים מוגפים (תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 1996)
זה קרה בגן הציבורי (ירושלים: כתר, 1998)
דושה (תל אביב: ידיעות אחרונות: ספרי חמד, 2000)
בזווית לא נכונה (אור יהודה: הד ארצי, תש"ס 2000)
ההתערבות (תל אביב: הקבוץ המאוחד, 2004)
לא מרשמלו ולא ציפורים (בני ברק: הקיבוץ המאוחד: ספרית פועלים, תשס"ט 2009)
הממלכה שמתחת לשולחן (בני ברק: הקיבוץ המאוחד, תש"ע 2010)
פרסים שהוענקו לחוה חבושי

1996 - פרס זאב לספרות ילדים ונוער על "אסור לבזבז שקיעות"
2003 - פרס אקו"ם על "ההתערבות"
2005 - פרס ראש הממשלה על כלל היצירה
2008 - פרס אקו"ם על "לא מרשמלו ולא ציפורים"
2011 - פרס שרת התרבות בתחומי היצירה הספרותית על כלל היצירה
הערות שוליים

1 2  חוה חבושי, לקסיקון הספרות העברית החדשה
↑  השלמת הנתונים הביוגרפיים והמקצועים סופקה על ידי הסופרת חוה חבושי, בתוספת צילומים של כל הפרסים שהוענקו לה (ראו פירוט בסעיף הפרסים)
↑  ראו למשל: חוה חבושי, "אוצרות במצולות ים", מעריב, 3 בינואר 1986
↑  חוה חבושי באתר דף דף
↑  ראו למשל: חוה חבושי, "יום במוזיאון הימי, חיפה", מעריב, 2 בינואר 1987
↑  נמרוד דביר, סופרים פרסים: הזוכים בפרס שרת התרבות בתחום היצירה הספרותית, מעריב, 28 בפברואר 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297734305171  BnF: cb15051414x (data)  ISNI: 0000 0000 6663 8382  LCCN: nr94019313  VIAF: 69215990   WorldCat (עם VIAF): 69215990
יצחק דדון (רב)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  ה'תשכ"ז (בן 58 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 מקום פעילות:  ישראל ישראל
 השתייכות:  ציונות דתית
 רבותיו:  הרב אברהם שפירא   הרב שאול ישראלי הרב עובדיה יוסף
 חיבוריו:  ראו להלן
 
הרב יצחק דדון (נולד בשנת ה'תשכ"ו) הוא מחבר ספרים תורניים וחוקר במכון הלכה ברורה.
ביוגרפיה

נולד בישראל. גדל במושב שוקדה בדרום, למד בישיבה התיכונית בכפר מימון ובישיבת ההסדר נווה דקלים בגוש קטיף, אצל הרב יעקב אריאל. לאחר מכן עבר לישיבת מרכז הרב שבה למד כשני עשורים אצל הרב אברהם שפירא והרב שאול ישראלי. לימד בישיבה בסנהדריה המורחבת. הרב דדון הוא מחברי מכון הלכה ברורה. בסביבות שנת ה'תשס"ה הקים עם אברך נוסף את הישיבה התיכונית 'שערי רחמים', שם שימש כר"מ. וכיום הוא ר"מ בישיבת "מבקשי השם" באזור בית שמש. כמו כן היה ממקימי בית הספר "צופיה" לבנות בקריית משה. מתגורר בשכונת קריית משה בירושלים.
ביום חמישי בערב, אור לל' באדר א' ה'תשס"ח, 6 במרץ 2008, הגיע מחבל פלסטיני לישיבת מרכז הרב וביצע פיגוע ירי בו נרצחו 8 מתלמידי הישיבה. על פי תחקיר המשטרה, שני שוטרי סיור, שוטר ושוטרת, שהגיעו למקום, נמנעו מלחתור למגע עם המחבל. השוטרת עצרה אוטובוס בסמוך והשוטר נכנס עם רובה לחצר הישיבה אולם לא ירה. מיד לאחר מכן הגיעו למקום דדון, אחד מאברכי הישיבה שהיה חמוש באקדח, וסרן דוד שפירא, בוגר הישיבה המתגורר בסמוך, קצין בחטיבת הצנחנים, שהיה חמוש ברובה סער. שפירא התעלם מאזהרות השוטר שלא להיכנס. שניהם ירו במחבל והרגו אותו בפתח הספרייה, כ-15 דקות לאחר תחילת האירוע. משטרת ישראל העניקה לרב דדון תעודת הוקרה על הריגת המחבל.
בשנת ה'תשפ"ד שימש כר"מ בישיבת מבקשי ד'.
חיים אישיים

הרב דדון התחתן עם בתו של הרב מנחם נאבת, נשיא מוסדות שערי תורה, לשעבר ראש מוסדות שערי תורה בצרפת. לרב דדון שישה בנים ושלוש בנות.
חיבוריו

אתחלתא היא, יחסם של גדולי ספרד ואשכנז לציונות ולהקמת המדינה, שלושה חלקים.
אור הנר: בירורי הלכה קצרים סביב פסיקות מרן הראשון לציון הגאון רבינו עובדיה יוסף, מאמרי אגדה ופרפראות לחג החנוכה, 64 עמודים.
הגדה של פסח – חד גדיא: אמרות נאות, פרפראות, דברי בדיחה וחידוד חדין וקשין כגידין שהשיבו גדולי וחכמי ישראל את חורפיהם דבר ומשמחים כל לב. 343 עמודים.
ראש דברך: עובדות, סיפורים והנהגות לפי סדר פרשיות התורה, מהרב אברהם אלקנה כהנא שפירא; מראש אמנה: מקצת הנהגות. 670 עמודים.
כמראה ברק: פנינים וחידושים בהלכה ופלפול על פרשיות התורה, מאוצרו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק, מלוקטים מספרי השו"ת ומחידושי ש"ס וכתבי יד. 605 עמודים.
מגילת אסתר – הנשקפה כמו שחר: פנינים וחידושים, דברי דרוש ומחשבה, עובדות והנהגות מגדולי רבותינו, עם פירוש טובים דודיך. 371 עמודים.
אמרי שפר: פנינים על התורה, שמועות, הדרכות בלימוד תורה, מהרב אברהם אלקנה כהנא שפירא, 360 עמודים.
שיחת אבות: רעיונות וביאורים, דברי מדרש ומחשבה, עובדות והנהגות מגדולי רבותינו על מסכת אבות, עם שיחת עבדי אבות הערות והארות מאת המלקט והעורך. 692 עמ'.
בריתו להודיעם: פנינים וחידושים, עובדות והנהגות בענייני ברית מילה מהרב קוק וגדולי תלמידיו. הלכה ברורה ובירור הלכה: קובץ בירורי הלכה בענייני ברית מילה ממפעל הש"ס השלם של מכון "הלכה וברורה ובירור הלכה", ילקוט תפילות וסדר הלימוד לליל הברית. 405 עמודים.
ביד דוד: חידושי תורה על פרשיות השבוע והמועדים. 272 עמ'.
אילת השחר. הגדה של פסח, חידושי מרן הראי"ה קוק זצ"ל סביב ההגדה של פסח, וחידושי בכירי תלמידיו.
דודי צח ואדום: חידושים על הגדה של פסח.
אב בתורה אב בחכמה: מאות סיפורים על הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא על סדר מסכת אבות, בעריכת דביר עמר והרב יצחק דדון בתוספת חידושים על המסכת.
יונה הומיה: פירוש לספר יונה על דרך הרמז
סכותה לראשי: מאמרים, פרפראות וחידושים בענייני חג הסוכות, ארבעת המינים, ושמיני עצרת
אור הנר: הוספה על החוברת הראשונה 'אור הנר', בחוברת יש בירורי הלכה, אגדה, ופרפראות לחג החנוכה. 76 עמ'.
הערות שוליים

↑  אריק בנדר, השוטר לא ירה אפילו כדור אחד על המחבל, 19/3/2008, אתר nrg
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304089605171  LCCN: nr2001007126  VIAF: 44224760   WorldCat (עם VIAF): 44224760
הפיגוע בקו 37

| חלק מהאינתיפאדה השנייה |
| --- | --- |

האוטובוס לאחר הפיגוע
 תאריך:  5 במרץ 2003
 תאריך עברי:  א' באדר ב' ה'תשס"ג
 מקום:  שדרות מוריה, כרמליה,  חיפה
 מטרה:  אוטובוס קו 37 של אגד
 קואורדינטות:  32°47′50″N 34°59′03″E﻿ / ﻿32.79719444°N 34.98420278°E﻿ / 32.79719444; 34.98420278
 סוג:  פיגוע התאבדות
 הרוגים:  17
 פצועים:  53
 מבצע:  חמאס חמאס
 מספר מפגעים:  4 
  (למפת חיפה מוגדלת) הפיגוע בקו 37(למפת חיפה רגילה) הפיגוע בקו 37
 
האנדרטה לזכר הנרצחים בשדרות מוריה בחיפה
שמות הנרצחים
הפיגוע בקו 37 הוא פיגוע התאבדות שאירע ב-5 במרץ 2003, באוטובוס קו 37 של אגד, בשדרות מוריה בחיפה, בו נרצחו 17 אנשים, בהם אב ובנו ועוד שמונה תלמידי בית ספר, בידי מחבל מתאבד מהחמאס.
הפיגוע היה אחד מסמלי האינתיפאדה השנייה.
הפיגוע

קו 37, שמסלולו מתחיל בתחנה המרכזית הישנה של אגד בבת גלים ומסתיים באוניברסיטת חיפה, אוסף תלמידים משבעה בתי ספר הסמוכים לציר התנועה שלו. בשעה 14:12 האוטובוס, בו נסעו תלמידים רבים שחזרו מבית הספר לביתם, נעצר בתחנה בשדרות מוריה בסמוך להצטלבות הרחובות שמשון וצפרירים. נוסעים החלו לעלות אל האוטובוס ואז המחבל, מחמוד עמדאן סלים קוואסמה, סטודנט בן 20 בפוליטכניקום שבחברון, פוצץ עצמו במרכז האוטובוס באמצעות חגורת נפץ במשקל של כ-10 קילוגרם. הפיצוץ החריב את האוטובוס כליל וגרם לפריצת שרפה בהריסות.
בפיגוע נרצחו 17 אנשים, ובהם אב ובנו, תשעה קטינות וקטינים, שוחר בפנימייה הצבאית לפיקוד ושני חיילי צה"ל. 15 מתוכם נהרגו מיידית, ושניים נוספים נפטרו לאחר מספר ימים. הפיגוע אירע חרף הצבתם של מאות מאבטחים לתחבורה ציבורית באזור הצפון, בניסיון למנוע פיגועים מסוג זה.
נרצחי הפיגוע נטמנו בחלקה מיוחדת הנשמרת לקורבנות פיגועים בבית הקברות העירוני, ובמקום הפיגוע בשדרות מוריה הוקמה אנדרטה לזכרם.
בעקבות הפיגוע

הפיגוע עורר דיון ציבורי בסוגיות שונות, ובהן סוגיית צירופם של קורבנות הפיגועים לטקסים הרשמיים ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל, ובעקבותיו ייסדו שלושה מאבות הנספים עמותה בשם "ארץ זוכרת יושביה" (פרפרזה על הביטוי "ארץ אוכלת יושביה") המוקדשת למאבק בסוגיה זו.
לאחר הפיגוע התפרסם שמוניר רג'בי, ערבי ישראלי תושב חיפה סייע בתכנון הפיגוע. הוא נדון למאסר עולם. הדבר עורר דיון ציבורי ופורסם שבכוונת שר הפנים אלי ישי להסיר את אזרחותו, והרשות הפלסטינית מחתה על כך. שלושה נוספים ממתכנני הפיגוע ומפעיליו, מעאד אבו שרח, מג'די עמרו ופאדי ג'ועבה נלכדו ונדונו למאסר עולם, אך ארבעתם שוחררו באוקטובר 2011 במסגרת עסקת שליט
הנצחה

הנרצחים בפיגוע מונצחים באנדרטה שהוקמה בשדרות מוריה בחיפה. האנדרטה הוקמה במקום הפיגוע, היא בנויה מחומה בגובה 3 מטר בנויה מאבנים מסותתות בחומה 17 חריצים המסמלים את 17 הנרצחים. על הקיר מותקן לוח מתכת עם שמות הנרצחים בפיגוע.
זכרו של דניאל הרוש, יליד צפת, מונצח החל מ-2004 בכיכר הסמוכה לתחנה המרכזית שבעיר הקרויה מאז "כיכר דניאל". דרך הכיכר הזו עוברת מדי שנה בל"ג בעומר התהלוכה השנתית של ספר התורה מבית עבו שבעיר העתיקה למירון, תהלוכה שבה נהג הרוש להשתתף, בנוסף היה שחקן כדורסל בקבוצת הנוער של מ.ס. צפת, שכיום הקבוצה הבוגרת קרויה על שמו מועדון ספורט דניאל-צפת.
בנוסף אסף צור יליד העיר נשר מונצח החל משנת 2022, גם באנדרטה לחללי נשר במערכות ישראל.
ראו גם

הפיגוע בקו 16
הפיגוע במסעדת מצה
הפיגוע במסעדת מקסים
פיגועי התאבדות בישראל
הערות שוליים

↑  כתבי ynet, הרוגי הפיגוע בחיפה - למנוחות, באתר ynet, 9 במרץ 2003
↑  רוב הרוגי הפיגוע: בני נוער, באתר וואלה, 6 במרץ 2003
↑  סמדר שילוני, הנהג: "דווקא הפעם לא היה מאבטח", באתר ynet, 5 במרץ 2003
1 2  דוד רטנר, הורי הרוגים בפיגועים: השוו מעמד בנינו למעמד חללי מערכות ישראל, באתר הארץ, 10 בדצמבר 2004
1 2 3  מאסר עולם לערבי ישראלי שסייע לפיגוע בחיפה (אורכב 12.03.2016 בארכיון Wayback Machine)
↑  דרישה בחיפה: לשלול אזרחות מתושב העיר שהסיע מחבל לזירת פיגוע, אורנה נירנפלד, 2 באפריל 2011 (אתר מעריב)
↑  ניסיונות להסיר את אזרחותו של מוניר רוג'בי (בערבית, אתר פלסטין היום)
↑  אנדרטה לנופלים בפיגוע באוטובוס בשדרות מוריה באתר יזכור
| פיגועי טרור נגד ישראלים בעשור הראשון של המאה ה-21 |
| --- | --- | --- |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בישראל ובשטחים | < • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • > |  |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בחו"ל | הפיגוע בדלפק אל על בנמל התעופה של לוס אנג'לס (4 ביולי 2002) • הפיגועים במומבסה (28 בנובמבר 2002) • הפיגוע בשגרירות ישראל בטשקנט (30 ביולי 2004) • מתקפת הטרור בסיני (7 באוקטובר 2004) • הפיגוע בשגרירות ישראל במאוריטניה (1 בפברואר 2008) • מתקפת הטרור במומבאי (26 בנובמבר 2008) |  |
 1948–1999 • 2000–2009 • 2010–2019 • 2020–2029