stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תלמוד
לקריאה נוספת

הרב עדין שטיינזלץ, התלמוד לכל, המכון הישראלי לפרסומים תלמודיים בשיתוף הוצאת עידנים, 1977. (הספר בקטלוג ULI)
ש"י פרידמן (עורך), שלושה כרכים בסדרת התלמוד עם פרשנות על דרך המחקר, הוצאת האיגוד לפרשנות התלמוד, 2008.
מבוא לתורה שבעל-פה (יחידות 7-5), האוניברסיטה הפתוחה, תשנ"ב 1992.
עדין שטיינזלץ ויניב מזומן, נתיב לתלמוד, הוצאת ידיעות ספרים והוצאת מא"י, 2017. (הספר בקטלוג ULI)
רוחמה וייס ואבנר הכהן, אימהות בטיפול: מסע פסיכולוגי-ספרותי עם גיבורות התלמוד, תל אביב: ידיעות ספרים, 2012. (הספר בקטלוג ULI)
דוד רוזנטל, אסופת מאמרים בחקר התלמוד, הוצאת מאגנס, 2024.
רחוב בית הבד

|  מיקום |
| --- | --- |
 עיר:  ירושלים
 רובע:  הרובע המוסלמי
 
רחוב בית הבד (בערבית: סוק חאן א-זית) הוא רחוב ברובע המוסלמי בעיר העתיקה בירושלים, המחבר את שער שכם למפגש עם רחוב דוד. ברחוב מצוי השוק העיקרי של הרובע המוסלמי, ובו עשרות חנויות ומסעדות.
צליינים רבים עוברים ברחוב זה, מכיוון שהוא נחצה על ידי דרך הויה דולורוזה. רחוב בית הבד עובר בתוואי הקדום של הקרדו שחצה את ירושלים מצפון לדרום בתקופה הרומית והביזנטית. רחוב זה נראה בבירור במפת מידבא שנתגלתה בעבר הירדן במאה ה-19. בעבר רחוב בית הבד היה רחב מאוד - ברוחב 22 מטרים ועם חנויות רבות. בתקופות מאוחרות הוצר הרחוב, שכן בעלי החנויות פלשו בהדרגה למרכזו. בהמשכו של הרחוב הוא אף מתפצל נחלק לשלושה רחובות צרים מקבילים – שוק הקצבים, שוק הבשמים ושוק הצורפים. חלוקה זו נעשתה כנראה בימי שלטונה של מליסנדה, מלכת ירושלים בתקופה הצלבנית.
המשכו של הרחוב, לאחר המפגש עם רחוב דוד, הוא ברחוב היהודים.
הערות שוליים

↑  סוק חאן א-זית (רחוב בית הבד) - iTravelJerusalem, באתר www.itraveljerusalem.com
| רחובות מרכזיים בעיר העתיקה  |
| --- | --- | --- |
| הרובע הארמני | רחוב הפטריארכיה הארמנית • רחוב סנט ג'יימס •  רחוב אררט • רחוב הארמנים |  |
| הרובע היהודי | רחוב היהודים • רחוב הקארדו • רחוב משגב לדך • רחוב תפארת ישראל • רחוב בתי מחסה • רחוב חב"ד |  |
| הרובע המוסלמי | רחוב הגיא • רחוב שער האריות •  רחוב שער הפרחים • רחוב השלשלת • ויה דולורוזה  • מעלות המדרשה • רחוב בית הבד |  |
| הרובע הנוצרי | רחוב דוד • רחוב השער החדש • רחוב הבורסקאים • רחוב הפטריארכיה הלטינית • רחוב הנוצרים |  |
פאולה סוארס

פאולה סוארס (בבלארוסית: Paola Suárez; ‏ נולדה ב-23 ביוני 1976) טניסאית עבר ארגנטינאית. היא זכתה להצלחות בתחרויות זוגות נשים בהם זכתה 8 פעמים בתחרויות גראנד סלאם, כולם לצד וירחיניה רואנו פסקואל. הם היו בראש הדירוג העולמי 87 שבועות לא רצופות. באתונה היא זכתה במדליית ארד בתחרות זוגות נשים.
ביוגרפיה

פאולה סוארסי נולדה בשנת 1976 בעיירה פרגמינו באזור בואנוס איירס. בגיל 15 היא ניצחה לראשונה בתחרות סבב הטניס העולמי לנשים של ITF. בשנת 1996 היא נכללה במאה הראשונה של דירוג הטניסאיות.
בנוסף לתחרויות הנשים החל משנת 1997 סוארס החלה לשחק בתחרויות זוגות לצד וירחיניה רואנו פסקואל. בשנת 2000 הן הגיעו לגמר באליפות צרפת הפתוחה. ההצחלות הגדולות הגיעו בשנת 2001 כאשר הם ניצחו באליפות צרפת הפתוחה 2001 ובשמך באליפות ארצות הברית הפתוחה 2002 ואליפות אוסטרליה הפתוחה 2004.  בסך הכול הן ניצוחו 8 פעמים בתחרויות גראנד סלאם אך באליפות וימבלדון הפסידו בגמר 3 פעמים.
סוארס שיחקה בתחרות טניס בסידני, אתונה ולונדון. באתונה היא זכתה במדליית ארד.
פאולה סוארס הייתהה חברה בנבחרת גביע בילי ג'ין קינג של ארגנטינה.
בשנת 2005 סוארס נפצעה, עברה ניתוח ובסופו של דבר חזרה להתחרות.
בשנת 2007 סוארס הודיע על פרישה ולא שיחקה מספר שנים. היא חזרה לקראת משחקים האולימפיים.
לאחר פרישה בשנת 2024 סוארס מתגוררת באוביידו עם משפחתה.
פאגאיה טכנולוגיות

שגיאות פרמטריות בתבנית:חברה מסחרית 
שימוש בפרמטרים מיושנים [ אנשי מפתח ]
| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  נאסד"ק (23 ביוני 2022–PGY) 
 מייסדים:  גל קרובינר, אביטל פרדו, יהב יולזרי
 תקופת הפעילות:  2016–הווה (כ־9 שנים)
 מיקום המטה:  ניו יורק 
 משרד ראשי:  תל אביב, ישראל
 ענפי תעשייה:  הערכת סיכונים לנותני אשראי
 שווי שוק:  958.26 מיליון דולר (10 בפברואר 2025)
 מנכ"ל:  גל קרובינר
 אנשי מפתח:  אביטל פרדו (CTO), יהב יולזרי (CRO)
 עובדים:  יותר מ-600 (יוני 2022)
  
 pagaya.com
 
פאגאיה טכנולוגיות בע"מ, המוכרת במותג Pagaya, היא חברת פינטק ישראלית, העוסקת בהערכת סיכונים לנותני אשראי.
היסטוריה

פאגאיה נוסדה במרץ 2016 על ידי גל קרובינר, שמכהן כמנכ"ל החברה, אביטל פרדו, שמכהן כמנהל טכנולוגיות ראשי (CTO), ויהב יולזרי, שמכהן כמנהל סיכונים ראשי (CRO). החברה מספקת שירותי הערכת סיכונים, באמצעות למידת מכונה וביג דאטה, לנותני אשראי בהלוואות מקוונות (בעיקר צרכניות והלוואות רכב), ובכך מאפשרת להם לשפר את פעילותם. בנוסף לחברה פעילות נדל״ן הכוללת רכישת בתים בארה״ב באמצעות מודלים מבוססי למידת מכונה. המשרד הראשי של החברה שוכן במגדל עזריאלי שרונה בתל אביב, ולה סניפים בניו יורק ובסנטה מוניקה. ביוני 2022 העסיקה החברה יותר מ-600 עובדים.
חברה בת של החברה מנהלת קרנות של הלוואות עמית לעמית. בנוסף החברה עוסקת ברכישה ובאיגוח הלווואות.
היסטוריה > גיוסי הון

במאי 2016 גייסה החברה 1.25 מיליון דולר מקרן כרמל ונצ'רס.
בינואר 2017 גייסה החברה שני מיליון דולר נוספים מקרן כרמל ונצ׳רס.
בפברואר 2018 גייסה החברה חוב של 75 מיליון דולר מסיטיגרופ.
באוגוסט 2018 גייסה החברה 14 מיליון דולר.
באפריל 2019 גייסה החברה 25 מיליון דולר.
ביוני 2020 גייסה החברה 102 מיליון דולר.
בספטמבר 2021 חתמה החברה על הסכם למיזוג עם חברת הספאק EJFA, לפי שווי של 8.5 מיליארד דולר. המיזוג הושלם ביוני 2022.
היסטוריה > עיכוב משיכות כספי משקיעים

באפריל 2023 התפרסם כי פאגאיה החליטה לעכב פדיונות של כספי משקיעים מקרן Pagaya Opportuinity Fund עד לסוף אותה שנה, וזאת על רקע בקשת פדיונות בהיקף חריג מהקרן.
הערות שוליים

↑  רשימת 12 המשפיעים בפינטק ובאיקומרס בישראל, באתר tech12, ‏2022-01-09
↑  הילה חיימוביץ', ‏גיוס: חברת הפינטק הישראלית Pagaya מגייסת 1.25 מיליון דולר, באתר Geektime‏, 8 במאי 2016
↑  הילה חיימוביץ', ‏חברת הפינטק הישראלית Pagaya מגייסת 2 מיליון דולר, באתר Geektime‏, 10 בינואר 2017
↑  עידן בן טובים, ‏חברת הפינטק Pagaya משלימה גיוס חוב בגובה 75 מיליון דולר להקמת פלטפורמה חדשה, באתר Geektime‏, 1 במרץ 2018
↑  עידן בן טובים, ‏חברת הפינטק Pagaya גייסה 14 מיליון דולר, באתר Geektime‏, 30 באוגוסט 2018
↑  הילה חיימוביץ', ‏ממשיכה לגייס: חברת הפינטק Pagaya מגייסת 25 מיליון דולר, באתר Geektime‏, 3 באפריל 2019
↑  הגר רבט, פאגאיה מגייסת 102 מיליון דולר בסבב D, באתר כלכליסט, 17 ביוני 2020
↑  גולן חזני, פאגאיה מתמזגת עם הספאק EJFA לפי שווי של 8.5 מיליארד דולר, באתר כלכליסט, 15 בספטמבר 2021
↑  סופי שולמן, החתם התפטר ומניית הספאק צנחה, אך הנפקת פאגאיה יוצאת לדרך, באתר כלכליסט, 18 ביוני 2022;
סופי שולמן, פאגאיה נכנסה לנאסד"ק לפי שווי של 8.5 מיליארד דולר - וצנחה ב-13%, באתר כלכליסט, 23 ביוני 2022
↑  אלמוג עזר, אחרי בקשות משיכה בעשרות מיליונים: פאגאיה עוצרת פדיונות בקרן האשראי הצרכני, באתר כלכליסט, 16 באפריל 2023
בן לוין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 באפריל 1965 (בן 59) 
 מדינה:  ישראל 
 פרופיל ב-IMDb
 
בן ישראל לוין (נולד ב-9 באפריל 1965) הוא במאי, שחקן ומחזאי ישראלי. מגשר ומטפל זוגי.
תפקידים > כתיבה

| שם היצירה | סוגה | המקום בו עלתה/הפקה | במאי | הצגת בכורה /שנת הפקה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אתהלך | מחזה - עיבוד לספרו רב המכר של אהרון מרגלית | תיאטרון נקודה טובה | בן לוין | יוני 2018 |
| פול האוס בשלושה מהלכים | מחזה - דרמה קומית | תיאטרון תמונע | בן לוין | יוני 2015 |
| שעיר לעזאזל | עיבוד לספר "שעיר לעזאזל" של אפרים קישון | תיאטרון אספקלריא | בן לוין | יולי 2013 |
| סופ"ש עם תום | מחזה - קומדיה | תיאטרון בית ליסין | רוני פינקוביץ' | ספטמבר 2007 |
| הבן הבכור | עיבוד למחזה של אלכסנדר ומפילוב | תיאטרון גשר | לנה קריינדלין | 7 בפברואר 2007 |
| צוות לחדר טראומה | מחזה | הסטודיו למשחק יורם לוינשטיין |  | 2005 |
| מוות בנעלי בית | מחזה | תיאטרון המעבדה בירושלים | אמיתי יעיש | 2004 |
| רמי ורד | מערכונים, שימש בצוות הכותבים בתוכנית הבידור | ערוץ 10 |  | 2002-2001 |
| חסמב"ה | מחזמר | טורנר/טדי הפקות - תיאטרון תל אביב | אסף לוין | 1998 |
| הלב | מחזמר | הבימה בשיתוף התיאטרון העממי ע"ש אברהם-דשא פשנל | אסף לוין | 1997 |
| רומא – מעלית הזמן | תסריט | ITA/SMI – הוזמן על ידי ממשלת איטליה לרגל פתיחת מרכז מבקרים (ההיסטוריה של רומא) | גבי ביבליוביץ | 1999 |
תפקידים > בימוי

| הצגה | תיאטרון | מחזאי | הצגת בכורה/שנת הפקה |
| --- | --- | --- | --- |
| אתהלך | נקודה טובה | בן לוין על פי ספרו של אהרון מרגלית | יוני 2018 |
| פול האוס בשלושה מהלכים |  | בן לוין | יוני 2015 |
| שעיר לעזאזל | אספקלריא | בן לוין על פי ספרו של אפרים קישון | 2013 |
| דצמבר | תיאטרון אנסמבל הרצליה | גיירמו קלדרון | 30 במרץ 2011 |
| אנה ומלך סיאם | הפקה פרטית | נוגה אלגום | 2010 |
| צוות לחדר טראומה | סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין |  | 2005 |
| חטא | תיאטרון החאן | עיבוד של בן לוין ל"חטא ועונשו" של דוסטויבסקי | 2004 |
| GOD | תיאטרון אנסמבל הרצליה | וודי אלן | 8 במרץ 2001 |
| קולות אחרים | תיאטרון החאן | ג'י פנהל | 1999 |
| הקונצרט | תיאטרון בית ליסין | גורן אגמון | 1998 |
| נוף ילדות | תיאטרון החאן | דניס פוטר | 1998 |
| קילר ג'ו | תיאטרון החאן | טריסי לטס | 1997 |
| מארחים את מר סלואן | תיאטרון הבימה | ג'ון אורטון | 19 בנובמבר 1995 |
| הזמרת הקרחת | סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין | אז'ן יונסקו | 1994 |
| דון ג'ואן שב משדה הקרב | סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין | אדן פון הורבאט |  |
| האם יש נמרים בקונגו | תיאטרון הספרייה | בנגט אלפורס וג'ון ברגם | 22 בינואר 1992 |
תפקידים > תרגום ועיבוד

| הצגה | תיאטרון | מחזאי | במאי | הצגת בכורה/ שנת הפקה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| דצמבר (נוסח עברי) | תיאטרון אנסמבל הרצליה | גיירמו קלדרון | בן לוין | 30 במרץ 2011 |
| פוש אפ | הסטודיו למשחק יורם לוינשטיין | רולנד שימלפפניג | ניר ארז | 2007 |
| חטא | תיאטרון החאן | (עיבוד ל"חטא ועונשו" של דוסטויבסקי) | בן לוין | 2004 |
| GOD (עיבוד) | תיאטרון אנסמבל הרצליה | וודי אלן | בן לוין | 8 במרץ 2001 |
| קולות אחרים | תיאטרון החאן | ג'י פנהל | בן לוין | 1999 |
| נוף ילדות (עיבוד) | תיאטרון החאן | דניס פוטר | בן לוין | 1998 |
| קילר ג'ו | תיאטרון החאן | טריסי לטס | בן לוין | 1997 |
| מארחים את מר סלואן | תיאטרון הבימה | ג'ון אורטון | בן לוין | 19 בנובמבר 1995 |
| מחול המוות | תיאטרון הבימה | אוגוסט סטרינדברג, תרגום ביחד עם דוד לוין | דוד לוין | 11 באוגוסט 1992 |
תפקידים > משחק

טלוויזיה
| סדרה | סוגה וערוץ | תפקיד | שנה |
| --- | --- | --- | --- |
| גנבים בלילה, על-פי ספרו של ארתור קסטלר | סדרה עלילתית בהפקה גרמנית |  |  |
| ארץ מולדת | סדרה בטלוויזיה החינוכית | דמויות שונות | 1983 |
קולנוע
| סרט | במאי | תפקיד | שנה |
| --- | --- | --- | --- |
| המתופפת הקטנה | ג'ורג' רוי-היל (הפקה אמריקאית) | דימיטרי | 1984 |
| הפנימייה | יעוד לבנון | דן | 1983 |
| נגוע | עמוס גוטמן | עזרי | 1983 |
תיאטרון
| הצגה | תיאטרון | מחזאי | במאי | תפקיד | שנה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פול האוס בשלושה מהלכים |  | בן ישראל לוין | בן ישראל לוין | שולי | 2015 |
| יתומים | תיאטרון בית ליסין | לייל קסלר | אילן רונן | תפקיד ראשי | 1987 |
| תאומים | תיאטרון חיפה | סמי מיכאל | רמי דנון | תפקיד ראשי | 1988 |
הערות שוליים

↑  full house in three moves, fullhousethreemove
↑  התרת נדרים באתר הבמה
גרביל סלעים

| גרביל סלעים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכרסמים
תת־סדרה:: דמויי עכבר
משפחה:: עכבריים
סוג:: Dipodillus
מין:: גרביל סלעים
שם מדעי
 Dipodillus dasyurus

גרביל סלעים (שם מדעי: Dipodillus dasyurus) הוא מין של מכרסם השייך למשפחת העכבריים. גרביל זה מצוי במדבריות, בערבות ובאזורים סלעיים, בצפון אפריקה וחלקים מהמזרח התיכון.
ידוע גם בשמות גרביל ואגנר וגרביל מחוספס זנב.
מידע כללי

אורך הגוף של גרביל הסלעים הוא 8.7 סנטימטרים. האורך הממוצע של הזנב 11.6 סנטימטרים. אורך האוזניים 1.2 סנטימטרים. גרביל הסלעים הוא מכרסם קטן בעל פרווה בגוון חום חולי. בטנו וכפות רגליו לבנות. אורך גופו כ-9 סנטימטרים, זנבו ארוך מגופו (כ-12 סנטימטרים) ומשקלו כ-25 גרם. הזכר והנקבה דומים זה לזה בגודלם ובמראם החיצוני.
גרביל הסלעים תואר למדע ב-1842 על ידי החוקר הגרמני יוהאן אנדראס ווגנר (אנ').
תפוצה

גרביל זה נפוץ ברחבי המזרח התיכון ובחצי האי ערב. והוא הגרביל הנפוץ ביותר בארץ ישראל.
בית גידול ואזור מחיה

גרביל הסלעים חי במחילות שהוא חופר או משתמש בסדקים טבעיים. אזורי המחילות הם במגוון בתי גידול צחיחים כולל מדבר, מדבר למחצה ובאזורים סלעיים באזורי גבעות. הם מעדיפים אזורי אבן חול וכתמי חול בין סלעים (לא אזורי חול טהור) ליד ואדיות צמחייה או בשטחי מלח.
הגרבילים מאכלסים מחילות שהם חופרים בעצמם או בנקקי סלע טבעיים, המצויים בסביבות צחיחות שונות כמו מדבריות, מדבריות למחצה ואזורי גבעות סלעיות. הם מעדיפים אזורי אבן חול וכתמי חול בין סלעים, במיוחד ליד ואדיות צמחייה או מלחיות, אך נמנעים מאזורי חול טהור.
התנהגות ורבייה

גרביל הסלעים בודד וטריטוריאלי. טווח הבית הוא של כ-6–11 מטרים לזכרים ופחות לנקבות. הגרבילים ממין זה ליליים, עם חושי ראייה ושמיעה מפותחים, כשהם פעילים ביותר שעתיים לאחר רדת החשיכה ושוב שעתיים לפני הזריחה. הגרבילים ניזונים בעיקר מזרעים ודגנים, אבל יאכלו גם חלקי צמחים עסיסיים ומדי פעם חסרי חוליות קטנים. הם לא שותים מים, אלא משיגים את כל הלחות שהם צריכים מהמזון שלהם. הם בדרך כלל מאחסנים זרעים וחלזונות במחילה.
הרבייה מתרחשת בדרך כלל מפברואר עד יולי אך יכולה להתרחש כל השנה. זכרים ונקבות נפגשים רק לצורך חיזור והזדווגות, כאשר הנקבה מגדלת את הצעירים לבד. נקבות יכולות לייצר עד שלוש המלטות בשנה, כל המלטה מכילה 3–9 גורים עיוורים וחסרי שיער. הצעירים פוקחים את עיניהם בגיל 16 ימים ונגמלים לאחר 32 יום, הם עוזבים את המאורה של האם כשהיא גדלה כמעט במלואה. גרבילים יכולים לחיות עד שנתיים וחצי בטבע או עד שש שנים בשבי.
הערות שוליים

↑  גרביל סלעים, באתר israel inaturalist
↑  גֶּרְבִּיל סְלָעִים, באתר האקדמיה ללשון עברית
↑  גרביל הסלעים, באתר רמת הנדיב
↑  Wagner's Gerbil, mahmiyat
1 2 3  אבי ארבל, לקסיקון מפה היונקים, תל אביב: הוצאת מפה, 2008, עמ' 157
| יונקים בארץ ישראל  |
| --- | --- | --- |
| טורפים בישראל | גירית הדבש • גירית קוואקזית • דלק הסלעים • חמוס השלגים • סמור משויש • לוטרה אירופית • זאב מצוי • זאב זהוב אפריקאי • תן זהוב • שועל החולות • שועל מצוי • שועל צוקים • כלב ים נזירי מצוי • נמייה מצויה • צבוע מפוספס • חתול חולות • חתול ביצות • חתול בר • קרקל • נמר |  |
| אוכלי חרקים בישראל | חדף הרמון • חדף זעיר • חדף לבן-שיניים • חדף קטן • קיפוד מצוי • קיפוד המדבר • קיפוד חולות מצוי |  |
| לווייתנאים בישראל | גרמפוס אפור • דולפין מצוי קצר-חוטם • דולפינן מצוי • דולפינן אנקולי • עבשן קטלני • סטנלה מפוספסת • סטנו תלום שן • זיפיוס חלול-חרטום • ראשתן גדול-ראש • לווייתן מצוי • לווייתן גוץ |  |
| פרסתנים בישראל | ערוד • פרא • חזיר בר • אייל הכרמל • יחמור פרסי • יעל נובי • צבי הנגב • צבי מצוי • ראם לבן |  |
| מכרסמים בישראל | סנאי זהוב • יערון גדול • יערון חרמוני • יערון קטן • יערון צהוב-צוואר • חולדה מצויה • חולדת חוף • עכבר מצוי • עכבר מקדוני • קוצן מצוי • קוצן זהוב • נסוקיה • גרביל החולות • גרביל החוף • גרביל דרומי • גרביל זעיר • גרביל הערבה • גרביל סלעים • יפה זנב • מריון מצוי • מריון חולות • מריון המדבר • מריון לובי • פסמון • חולד ארץ ישראלי • בר אוגר מצוי • נברן השדה • נברן השלג • ירבוע מצוי • ירבוע גדול • נמנמן סלעים • נמנמן העצים • דורבן מצוי • נוטריה |  |
| עטלפים בישראל | עטלף פירות מצוי • יזנוב גדול • יזנוב קטן • אשמן מצוי • אשמן מצרי • לילן מצרי • פרסף גדול • פרסף הנגב • פרסף מצוי • פרסף בהיר • פרסף חיוור • פרסף גמדי • פרספון מצוי • נשפון גדול • נשפון מצוי • נשפון דק-אוזן • נשפון הגדות • נשפון פגום-אוז • כנפן מצוי • אוזנן הנגב • אוזנן החרמון • אודנן • עטלפון לבן-שוליים • עטלפון בודנהיימר • עטלפון ריפל • עטלפון אריאל • עטלפון אירופי • עטלפון סאבי • אפלול מצוי • אפלול הנגב • בלומף שחור • רמשן לילי • אשף מצוי |  |
| יונקים נוספים | שפן סלעים • ארנבת מצויה • תחש המשכן |  |
אוניברסיטת קליארי

| --- | --- |


 אוניברסיטה ציבורית
 תקופת הפעילות:  1607–הווה (כ־418 שנים) 
 תלמידים
 :  26,069 (נכון ל־2017) 
 מיקום
 מדינה:  איטליה איטליה
 קואורדינטות:  39°13′01″N 9°06′54″E﻿ / ﻿39.216944444444°N 9.115°E﻿ / 39.216944444444; 9.115
 www.unica.it
 he
 
אוניברסיטת קליארי (באיטלקית: Università degli Studi di Cagliari) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית בעיר קליארי, בירת סרדיניה שבאיטליה. האוניברסיטה נוסדה בשנת 1606 ותחתיה פועלות 11 פקולטות. באוניברסיטה כ-26,000 סטודנטים רשומים, צוות הוראה הכולל למעלה מ-1,200 איש, וצוות טכני-אדמיניסטרטיבי של כ-1,300 איש.
היסטוריה

ראשיתה של האוניברסיטה הייתה בשנת 1606, כשפעלה תחת גלגולה הראשון בשם "Studium Generalis Kalaritanum."  האוניברסיטה התנהלה באופן דומה לאוניברסיטאות הספרדיות של אותה העת, כגון האוניברסיטאות סלמנקה, ויאלודיד וליידה, אך פעילותה בפועל החלה רק לאחר קבלת אישורו של מלך ספרד פיליפ השלישי בשנת 1620,   אז החלה לפעול תחת השם "Universiday de Reynoer de Call". תוכניות הלימודים כללו משפטים, לטינית, ספרות יוונית ועברית, אמנויות, רפואה, כירורגיה, פילוסופיה ומדע.
לאחר שסרדיניה עברה לשליטתה של ממשלת בית סבויה במאה ה-18, האוניברסיטה הרחיבה את הפקולטות ומכוני המחקר. לאוניברסיטה נבנה בניין חדש, שבנייתו הושלמה בסוף המאה ה-18. הבניין עוצב על ידי המהנדס Saverio Belgrano di Famolasco. כיום שוכנים בבניין לשכת הרקטור ומשרדי המנהלה. במאות ה-19 וה-20 האוניברסיטה הרחיבה את פעילותה המחקרית, וזכתה להישגים שזכו לשבחים בינלאומיים, במיוחד בתחומי הרפואה, הפיזיקה, הכימיה, הביולוגיה והארכאולוגיה.
קמפוס האוניברסיטה

באזור מונסראטו נבנה קמפוס חדש, על שטח בגודל של כ-73 דונם. הקמפוס מכיל את הפקולטות למדעים, וכן מחלקות ופקולטות נוספות, ואת אחד מבתי החולים של האוניברסיטה.
פקולטות

הפקולטה לכלכלה, משפט ופוליטיקה
הפקולטה ללימודים הומניים
הפקולטה להנדסה ואדריכלות
הפקולטה לרפואה וכירורגיה
הפקולטה לביולוגיה ורוקחות
הפקולטה למדעים
סמל האוניברסיטה

סמל האוניברסיטה מורכב מהסמלים הבאים: דמות של בתולה – שמייצגת את "העיבור ללא חטא" – באמצע. מתחתיה מופיע נזר האפיפיור עם האות H, שמייצגת את האפיפיור הילריוס. מצד ימין מופיעה האות L המייצגת את שמו של לוציפר איש קלאריס, ובצד שמאל האות E שמייצגת את שמו של אוסביוס איש סרדיניה. לימינה של הבתולה מופיעים הסמלים של ממלכת סרדיניה, ולשמאלה סמלה של העיר קליארי.
אנשי סגל בולטים

בין אנשי הסגל הבולטים של האוניברסיטה, בהווה ובעבר:
קורדו ג'יני, סטטיסטיקאי, מפתח מדד ג'יני
ניקולה אבגנאנו, פילוסוף
ג'וליו אנג'יוני, סופר ואנתרופולוג
אנריקו בומביירי, מתמטיקאי
ג'וזפה ברוצו, פרמקולוג
אלדו קפיטיני, פילוסוף ופוליטיקאי
ארנסטו דה מרטינו, אנתרופולוג
אוליביירו דיליברטו, פוליטיקאי ומשפטן
לודוביקו גיימונאט, פילוסוף
פייטרו איצ'ינו, פוליטיקאי ומשפטן
בפו לוי, מתמטיקאי
דורו לוי, ארכאולוג
ג'ובאני ליליו, ארכאולוג
אווה ממלי, בוטנאית
אנטוניו פאצ'ינוטי, פיזיקאי
פאולו רוסי מונטי, פילוסוף
גידו טבליני, כלכלן
הערות שוליים

↑  "Data" (JPG). unica.it.
↑  "Transcript" (PDF). unica.it.
↑  "Info" (JPG). unica.it.
↑  "Data" (JPG). unica.it.
↑  "Transcript" (PDF). unica.it.
↑  "Home - Facoltà di scienze economiche giuridiche e politiche - Università di Cagliari". facolta.unica.it.
↑  "Home - Facoltà di Studi Umanistici - Università di Cagliari". Facolta.unica.it. נבדק ב-2018-08-05.
↑  "Home - Facoltà di ingegneria e architettura - Università di Cagliari". Facolta.unica.it. נבדק ב-2018-08-05.
↑  "Home - Facoltà di Medicina e Chirurgia - Università di Cagliari". facolta.unica.it.
↑  "Home - Facoltà di Biologia e Farmacia - Università di Cagliari". facolta.unica.it.
↑  "Home - Facoltà di Scienze - Università di Cagliari". facolta.unica.it.
↑  "Image" (JPG). unica.it.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269484105171  BIBSYS: 1076775  BNE: XX130083  BnF: cb118679394 (data)  CiNii: DA12921315  GND: 36116-1  ISNI: 0000 0004 1755 3242  LCCN: n79021837  NKC: ko2008480217  NLA: 35024560  RERO: 02-A005466011  SUDOC: 026430517  VcBA: 494/2719  VIAF: 127811834   WorldCat (עם VIAF): 127811834
וירחיניה רואנו פסקואל

וירחיניה רואנו פסקואל (בבלארוסית: Virginia Ruano Pascual; ‏ נולדה ב-21 בספטמבר 1973) טניסאית עבר ספרדית. היא זכתה להצלחות בתחרויות זוגות נשים בהם זכתה 8 פעמים בתחרויות גראנד סלאם, רובם לצד פאולה סוארס. הם היו בראש הדירוג העולמי 87 שבועות לא רצופות. באתונה היא זכתה במדליית כסף בתחרות זוגות נשים ושיחזרה את ההישג בבייג'ינג 2008
ביוגרפיה

וירחיניה רואנו פסקואל נולדה בשנת 1973 במדריד. היא התחילה לשחק בגיל צעיר. בשנת 1997 היא ניצחה לראשונה בתחרות סבב הטניס העולמי לנשים של ITF.
בנוסף לתחרויות הנשים החל משנת 1997 וירחיניה רואנו פסקואל החלה לשחק בתחרויות זוגות לצד פאולה סוארס. בשנת 2000 הן הגיעו לגמר באליפות צרפת הפתוחה. ההצחלות הגדולות הגיעו בשנת 2001 כאשר הם ניצחו באליפות צרפת הפתוחה 2001 ובשמך באליפות ארצות הברית הפתוחה 2002 ואליפות אוסטרליה הפתוחה 2004.  בסך הכול הן ניצוחו 8 פעמים בתחרויות גראנד סלאם אך באליפות וימבלדון הפסידו בגמר 3 פעמים. לאחר פרישה של סוארס,זכתה עוד פעמים בתחרויות גראנד סלאם לזוגות נשים לצד אנבל מדינה גאריגס.
בתחרויות זוגות מעורבים היא זכתה באליפות צרפת הפתוחה 2001.
וירחיניה רואנו פסקואל שיחקה בתחרות טניס באתונה ובייג'ינג וזכתה פעמיים במדליית כסף. בנוסף לכך היא שיחקה באולימפיאדת אטלנטה.
וירחיניה רואנו פסקואל הייתהה חברה בנבחרת גביע בילי ג'ין קינג של ספרד.
היא פרשה מתחרויות בשנת 2010.
ג'ון האנטסמן

ג'ון מיד האנטסמן הבן (באנגלית: Jon Meade Huntsman, Jr; נולד ב-26 במרץ 1960) הוא איש עסקים,דיפלומט ופוליטיקאי אמריקאי,חבר במפלגה הרפובליקנית,שגריר ארצות הברית ברוסיה בשנים 2019-2017. כיהן כמושל מדינת יוטה מטעם המפלגה הרפובליקנית והשתתף במירוץ למועמדות המפלגה הרפובליקנית לנשיאות ארצות הברית ב-2012.
האנטסמן שירת בכל ממשל נשיאותי מנשיאותו של רונלד רייגן ועד זה של דונלד טראמפ. הוא החל את הקריירה שלו כעוזר צוות בבית הלבן של רונלד רייגן, ומונה לסגן עוזר שר המסחר ושגריר ארצות הברית בסינגפור על ידי ג'ורג' ה. וו. בוש. מאוחר יותר כסגן נציג הסחר של ארצות הברית תחת ג'ורג' וו. בוש, הוא פתח במשא ומתן סחר עולמי בדוחא ב-2001 והנחה את הצטרפותה של סין לארגון הסחר העולמי. הוא שימש כמנכ"ל Huntsman Family Holdings, גוף פרטי שהחזיק במניות שבבעלות המשפחה בתאגיד Huntsman. הוא שימש גם כחבר דירקטוריון של Huntsman Corporation. האנטסמן הוא השגריר האמריקאי היחיד ששירת הן ברוסיה והן בסין, לאחר שהיה שגריר ארצות הברית בסין תחת ברק אובמה מ-2009 עד 2011 וכשגריר ארצות הברית ברוסיה תחת דונלד טראמפ מ-2017 עד 2019.
חייו האישיים

האנטסמן נולד ברדווד שבקליפורניה, למיליארדר ג'ון האנטסמן האב, איש עסקים ופילנתרופ, הבעלים של תאגידי האנטסמן. הוא נשר מבית הספר התיכון כדי להצטרף ללהקת רוק. מאוחר יותר למד באוניברסיטת יוטה.
בצעירותו שהה בטאיוואן, שם פעל במיסיון מורמוני וכך למד מנדרינית.
האנטסמן נישא למרי קופר, ולהם שבעה ילדים: מרי אן (נולדה ב-1985), אביגיל (נולדה ב-1986), אליזבת' (נולדה ב-1989), ג'ון האנטסמן השלישי (נולד ב-1991), ויליאם (נולד ב-1993); ושתי בנות מאומצות - גרייסי מיי מסין (נולדה ב-2000) ואשה בהארטי מהודו (נולדה ב-2006).
קריירה דיפלומטית ופוליטית

לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטה, החל האנטסמן לעבוד בבית הלבן, בתקופת ממשלו של רונלד רייגן. בתקופתו של ג'ורג' בוש האב, כיהן תחילה כסגן עוזר למזכיר המסחר ואחר כך כשגריר ארצות הברית בסינגפור. בעת כהונתו של ג'ורג' בוש הבן עבד בסוכנות המייעצת לנשיא במדיניות הסחר.
בשנים 2004–2009 כיהן כמושל מדינת יוטה. ב-11 באוגוסט 2009, לבקשת הנשיא ברק אובמה, סיים את כהונתו כמושל יוטה והתמנה לשגריר ארצות הברית בסין, התשיעי במספר, כשהוא מחליף את קלארק ראנדט. בעת ההכרזה על מינויו לתפקיד ציין אובמה כי המינוי נובע, בין היתר, בשל ניסיונו העשיר יחסית במזרח הרחוק וכן שליטתו בשפה הסינית. הוא הגיש את כתב האמנה שלו לנשיא הסיני, חו ג'ינטאו, ב-28 באוגוסט באותה השנה. הוא התפטר ממשרתו זו ב-31 בינואר 2011.
בשנת 2017 האנטסמן התמנה לתפקיד שגריר ארצות הברית ברוסיה, כאשר מינויו אושר פה אחד בהצבעה בסנאט. האנטסמן פרש מתפקיד זה בחודש אוקטובר 2019.
קריירה דיפלומטית ופוליטית > כהונתו כמושל יוטה

בנובמבר 2004 נבחר למושל יוטה (השישה עשר במספר), ברוב של 57% מכלל הקולות, כשהוא מביס את המועמד הדמוקרטי לתפקיד סקוט מת'סון הבן. הוא הושבע לתפקיד ב-3 בינואר 2005. בבחירות שהתקיימו בנובמבר 2008 ניצח בבחירות בפעם השנייה ברציפות עם 77.7% מהקולות, לאחר התמודדות מול המועמד הדמוקרטי, בוב ספרינגמייר.
לאחר היבחרו הכריז האנטסמן על הנושאים בראש סדר העדיפויות שלו כמושל: פיתוח כלכלי, רפורמה בשירותי הבריאות, חינוך ובטיחות אנרגיה. בתקופתו בוצעו קיצוצים נרחבים במס, וכן דגל בשינוי מערך השירותים הציבוריים כך שהממשל ביוטה יוכל להתמודד כראוי עם הגידול באוכלוסייה. האנטסמן כינה את מדיניות המיסוי שלו "ידידותית לעסקים".
במהלך כהונתו נקלע לעימות עם מפלגתו שלו, כאשר הסנאט של יוטה (שבו אחזה המפלגה הרפובליקנית ברוב משמעותי) לא אישר את מועמדו של האנטסמן לבית הדין לערעורים של מדינת יוטה.
בשנת 2020, לאחר שפרש מתפקידו כשגריר ארצות הברית ברוסיה, התמודד האנטסמן לתפקיד מושל יוטה אך הפסיד למושל המכהן קוקס.
עמדותיו הפוליטיות

האנטסמן משתייך למפלגה הרפובליקנית, ובהתאם אוחז בעמדות שמרניות, במיוחד בתחומי חברה וכלכלה.
מבחינה כלכלית הוא דוגל בקיצוצים במס ובתמיכה בעסקים; מאידך, הוא גם תמך בכינונה של רפורמה בבריאות, כך שביטוח הבריאות יורחב ליותר אזרחים (בכל רחבי ארצות הברית, לא רק ביוטה בה כיהן כמושל).
בתחום החברתי, האנטסמן מחזיק בעמדות שמרניות ביחס להפלות ופיקוח על נשק. למרות זאת, הוא הביע בעבר תמיכה מסוימת ביצירת מסגרת חוקית שתאפשר נישואים חד מיניים. הוא גם נחשב, יחסית למפלגה הרפובליקנית, כתומך של איכות הסביבה.