stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יום מלחמת הכוכבים

הסלוגן הרשמי של היום
יום מלחמת הכוכבים (באנגלית: Star Wars Day) הוא יום חג לא רשמי, הנחוג לכבוד זיכיון מלחמת הכוכבים, בבימויו של ג'ורג' לוקאס. מדי שנה, מעריצים רבים של הזיכיון מציינים את היום במפגשים ובפעילויות שונות ברוח "מלחמת הכוכבים", כאשר התופעה זכתה במרוצת השנים להכרה תקשורתית.
היום מצוין מדי שנה בתאריך ה-4 במאי, כאשר הסיבה לאימוץ תאריך זה דווקא (שאינו משיק לאף אחד מתאריכי ההשקה של הסרטים), הוא הדמיון הלשוני בין המונח "ארבעה במאי" באנגלית (May the Fourth), ובין שְלוש המילים הראשונות באימרה המפורסמת ביקום מלחמת הכוכבים, "יהי הכוח עימכם" (באנגלית: May the Force be with you).
היסטוריה

ההתייחסות הראשונה ליום מלחמת הכוכבים נעשתה כשנתיים לאחר יציאת הסרט הראשון בסדרה, ב-4 במאי 1979, ביום שבו נכנסה מרגרט תאצ'ר לתפקידה כראש ממשלת בריטניה. כתבה באתר האינטרנט של תאגיד השידור הדני טענה שהמפלגה הפוליטית שלה, המפלגה השמרנית, פרסמה ברכה לכבודה בעיתון London Evening News, שבה נכתב: "שהרביעי במאי יהיה איתך, מגי. ברכות" (באנגלית: May the Fourth Be with You, Maggie. Congratulations).
שימוש נוסף באמרה נעשה במסגרת דיון בפרלמנט הבריטי, ב-4 במאי 1994.
האסטרופיזיקאית והסופרת ז'אן קאבלוס השתמשה באמרה בעמוד 94 של ספרה מ-1999: "מדע מלחמת הכוכבים".
בשנת 2008, לאחר השקת הרשת החברתית "פייסבוק", הופיעו קבוצות הפייסבוק הראשונות שחגגו את יום לוק סקייווקר, עם אותו ביטוי. בעוד שהקבוצה הראשונית מעולם לא זכתה להכרה רחבה, התופעה התפשטה לקמפוסים שונים במכללות במהלך השנים שלאחר מכן, וכך יום מלחמת הכוכבים נולד.
בשנת 2011, חגיגה מאורגנת הראשונה של יום מלחמת הכוכבים התקיימה בטורונטו, שבקנדה. החגיגות כללו שעשועון טריוויה אודות סרטי הטרילוגיה המקורית; תחרות תחפושות עם שופטים ידועי-שם; והקרנת שורה סרטוני מחווה, פרודיות, ורימקסים לסרטים על מסך הקולנוע. החגיגה חודשה שנה מאוחר יותר, ביום שישי, ה-4 במאי 2012.
מעריצים שונים (ביניהם גם פקידי ממשלה) ציינו במהלך השנים את היום במגוון דרכים ברשתות החברתיות ובמדיה התקשורתית.
במהלך סוף שנת 2012, חברת וולט דיסני רכשה את חברת לוקאס פילם, לרבות הזכויות המלאות למלחמת הכוכבים. מאז שנת 2013, החברה מציינת את החג מדי שנה במסגרת מספר אירועי מלחמת הכוכבים בדיסנילנד ובדיסניוורלד.
ביום מלחמת הכוכבים בשנת 2015, דווח כי האסטרונאוטים בתחנת החלל הבינלאומית צפו בסרטי מלחמת הכוכבים, כמחווה ליום.
ראו גם

May the Force be with you
הערות שוליים

↑  May the Fourth Be With You
↑  'Star Wars' Day: May The 4th Be With You
↑  קישור לכתבה (בדנית)
↑  פרוטוקול הדיון
↑  קישור להתייחסות באתר "פייסבוק"
↑  Patrick O'Rourke, It’s Star Wars Day! May the 4th be with you, ‏4 במאי 2013 (באנגלית)
↑  EVAN ANNETT, Star Wars Day: What’s going on today in a galaxy not so far, far away, ‏4 במאי 2015 (באנגלית)
↑  Boris Johnson's acceptance speech in full, נאום של בוריס ג'ונסון
↑  May the 4th Be with You!, באתר דיסני (באנגלית)
↑  May the Fourth Be With You!, בבלוג של דיסני (באנגלית)
↑  Jeffrey Kluger, Star Wars, Tacos and Mice: Life Aboard the Space Station, ‏5 במאי 2015 (באנגלית)
יוהאן פרידריך רייכארדט

| --- | --- |

 לידה:  25 בנובמבר 1752 קניגסברג, פרוסיה 
 פטירה:  27 ביוני 1814 (בגיל 61) גיביכנשטיין, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מקום קבורה:  האלה 
 מוקד פעילות:  ברלין 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קניגסברג, אוניברסיטת לייפציג 
 סוגה:  אופרה 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 בן או בת זוג:  Johanna Reichardt (14 בדצמבר 1783–?) יוליאנה רייכארדט 
 צאצאים:  לואיזה רייכארדט, יוהאנה רייכארדט 
 
יוהאן פרידריך רייכארדט
יוהאן פרידריך רייכארדט (בגרמנית: Johann Friedrich Reichardt;‏ 25 בנובמבר 1752 – 27 ביוני 1814) היה מלחין, סופר ומבקר מוזיקה גרמני.
ביוגרפיה

רייכארדט, יליד קניגסברג, פרוסיה, היה בנו של מוזיקאי ונגן לאוטה בשירות העיר, יוהאן רייכארדט (1780-1720). יוהאן רייכארדט הבן היה תלמידו של טימופיי בלוגרדסקי, שהיה בשעתו תלמיד של סילביוס לאופולד וייס. את לימודי המוזיקה שלו בכינור, בכלי מקלדת וכנראה גם בלאוטה החל כילד. כשמלאו לו עשר שנים יצא עם אביו ועם מקהלת ה"וונדרקנאבן" ("נערי הפלא") שלו למסע קונצרטים בפרוסיה המזרחית. בעידוד עמנואל קנט למד רייכארדט משפטים ופילוסופיה בעיר מגוריו ובלייפציג משנת 1769 עד 1771.
בשנת 1771 יצא בחיפזון לסיור קונצרטים דחוס כווירטואוז, כדי להתחמק מגיוס לשירות אזרחי. בשנת 1774 חזר לקניגסברג והיה למזכיר לשכה. האופרה "לה פסטה גאלאנטי", ששלח כדוגמה אל המלך פרידריך השני, הקנתה לו מינוי למשרת הממונה על המוזיקה בחצר מלך פרוסיה. לפניו כיהן במשרה זו קרל היינריך גראון. כעבור שנתיים פרש מתפקידו ונשא לאישה את הזמרת, פסנתרנית ומלחינת לידר יוליאנה בנדה. אחת מבנותיהם, לואיז רייכארדט, עשתה לה שם כמחברת לידר.
בשובו ממסעו הראשון לאיטליה ב-1783 עצר רייכארדט בווינה, שם פגש את הקיסר פרנץ השני ואת גלוק. עוד מסעות מוזיקליים לצרפת ולאנגליה לא הניבו את ההצלחה המקווה, ורייכארדט חזר באי רצון לברלין. בשנת 1786 קשר ידידות קרובה עם גתה, יוהאן גוטפריד הרדר ושילר. נסיונותיו הבאים לזכות בפריצת דרך בצרפת עלו בתוהו, אך הרעיונות המהפכניים הלהיבו אותו. אחרי הופעת "מכתבים אינטימיים" Vertrauten Briefe שלו בשנת 1792, הורחק ב-1794 ללא תשלום שכרו ממשרתו כקאפלמייסטר בחצר המלך בגלל האהדה שגילה כלפי המהפכה הצרפתית. הוא חי זמן מה בהמבורג, שם פרסם את כתב העת "פרנקרייך" (צרפת בגרמנית), אבל ב-1794 עבר לגור בגיבישנשטיין ליד האלה. בשנת 1796 נמחלה לו אהדתו למהפכה והוא מונה למשרת מנהל מכרה המלח בהאלה. משם הרבה לנסוע לברלין לנצח על ביצועי הבכורה של יצירותיו.
מסע לפריז בשנת 1802 הפחית במידה ניכרת את הקסם, שנסכו עליו קודם הצרפתים והפוליטיקה הצרפתית והוא היה למתנגד מוצהר של נפוליאון. כעבור ארבע שנים, כשחיילים צרפתים השתלטו על אחוזתו ובזזו אותה, נמלט לדנציג, שם פעל כפטריוט ולוחם חירות. אחי נפוליאון, ז'רום, שישב בקאסל, התיר לרייכארדט לחזור ומינה אותו למנהל תיאטרון בשנת 1807. הכהונה הזו נמשכה רק תשעה חודשים. בנובמבר 1809 נסע רייכארדט לווינה למצוא הצלחה.
אחרי שהתוודע אל המוזיקה של היידן, מוצרט ובטהובן, נפתח לקלאסיקה הווינאית, אם גם באיחור. זמן קצר אחר כך שב לגרמניה ושם, בגיבישנשטיין, מת ב-27 ביוני 1814. בני דורו מיהרו לשכוח אותו ואת יצירותיו.
רייכארדט הרבה בנסיעות: ב-1783 ביקר באיטליה, שווייץ, וינה והמבורג; ב-1785 וב-1792 נסע ללונדון; בשנים 1785-1787, 17992 ו-1802 היה בפריז; ב-1790 ביקר באיטליה וב-1793 נסע לקופנהגן ולסטוקהולם.
יצירותיו

חלק ניכר מפרסומו של רייכארדט כמלחין בא לו מן הלידר, כ-1500 במספר, לטקסטים של כ-125 משוררים. הראשונים בחשיבותם הם אלה שנכתבו לשירים של גתה. שוברט הכיר כמה מהם והושפע מהם בכתיבתו. רייכארדט נודע גם בזינגשפילה שלו, סוגה ששכלל בעזרת גתה. כמו כן כתב 49 שירים לטקסטים של הרדר.
לצד המוזיקה שלו, עבודתו כמסאי שימרה את ערכו עד ימינו אלה. אוסף השירים קרן הפלא של הנער מוקדש, באפילוג, לרייכארדט. זאת, מן הסתם, בתקווה שיכתוב מוזיקה לטקסט, אך הוא מעולם לא הלחין שירים אלה.
מוזיקה דרמטית

Hänschen und Gretchen, 1771–2
Amors Guckkasten (La lanterne magique de l’amour), 1772
Le feste galanti (La gioja dopo il duolo, ò Le feste superbe)
Der Holzhauer, oder Die drei Wünsche, c1775
Cephalus und Prokris (Melodram, 1, K.W. Ramler), 1777,
Ino (musikalisches Drama, 1, J.C. Brandes), 1779,
Liebe nur beglückt (Schauspiel mit Zwischenmusik und Gesang, 3, Reichardt), 1781
Tamerlan, 1786 (tragédie lyrique, 4, E. Morel de Chédeville, after Voltaire: L’orphelin de la Chine),
Panthée (tragédie lyrique, 4, Berquin), 1786,
Andromeda (os, 3, A. de’ Filistri da Caramondani), 1788,
Protesilao [Act 1] (os, 2, G. Sertor), 1789,
Claudine von Villa Bella (Spl, 3, J.W. von Goethe), 1789,
Brenno (os, 3, Filistri), 1789,
Jery und Bätely, 1789 (Spl, 1, Goethe), 1789,
L’olimpiade (dramma per musica, 3, P. Metastasio), 1791,
Lila (Spl, Goethe), 1791, music lost
Erwin und Elmire (Spl, 2, Goethe), 1793,
Macbeth (tragedy, 3, G.A. Bürger), spr. 1795
Die Geisterinsel (Spl, 3, J.F.W. Gotter, after W. Shakespeare: The Tempest), 1798,
Lieb’ und Treue (Lieb’ und Frieden) 1800,
Der Jubel, oder Juchhei (Liederspiel, 1, Reichardt), 1800,
Rosmonda (tragedia per musica, 3, Filistri), 1801,
Das Zauberschloss (Spl, 3, A. von Kotzebue), 1802,
Herkules Tod (Melodram, 1, after Sophocles), 1802,
Kunst und Liebe, c1803 (Liederspiel, 1, Reichardt), 1805
L’heureux naufrage (comedy, 1), 1808,
Bradamante (4, H.J. von Collin), 1809,
Der Taucher (Spl, 2, S.G. Bürde, after F. von Schiller), 1811,
כתבים

Briefe eines aufmerksamen Reisenden, die Musik betreffend (1774-76) ("מכתבי נוסע פקוח-עין, בכל הנוגע למוזיקה")
Über die deutsche komische Oper (1774) ("על אופרה קומית גרמנית")
Musikalische Kunstmagazin (1781-1792) (מגזין אמנות מוזיקלי)
Studien für Tonkünstler und Musikfreunde (1793) ("מחקרים למוזיקאים ולחובבי מוזיקה נלהבים")
Vertraute Briefe aus Paris (1804) ("מכתבים אינטימיים מפריז")
Vertraute Briefe aus Wien (1810) ("מכתבים אינטימיים מווינה")
עוד כתבים על מוזיקה ועל מסעותיו.
יבגני קפלניקוב

יבגני אלכסנדרוביץ' קפלניקוב (ברוסית: Евгений Александрович Кафельников; נולד ב-18 בפברואר 1974 בסוצ'י) הוא טניסאי עבר רוסי. דורג במקום הראשון בעולם בטניס (3 במאי 1999) בדירוג הסבב ה-ATP. הוא אלוף אולימפי ביחידים (סידני 2000).
במהלך קריירת הטניס שלו, זכה קפלניקוב ב-53 תארים, מהם 6 תארים בטורנירי גראנד סלאם. 26 מהם תארים ביחידים (2 גראנד סלאם) ו-27 מהם תארים בזוגות (4 גראנד סלאם).
קפלניקוב הוא שחקן הטניס האחרון, שזכה באותה שנה בשני תארים בטורניר גראנד סלאם, הן בטורניר היחידים והן בטורניר הזוגות (אליפות צרפת הפתוחה בשנת 1996).
ביוגרפיה

באליפות צרפת הפתוחה שנערכה בשנת 1996 זכה קפלניקוב בתואר, לאחר שניצח במשחק הגמר את מייקל שטיך מגרמניה ב-3 מערכות, 7–6(7–4), 5-7, 7–6(7–4). בשלב חצי הגמר הוא ניצח את פיט סמפראס מארצות הברית (1 בעולם) ב-3 מערכות. הוא זכה גם בטורניר הזוגות, ביחד עם דניאל ואצק מצ'כיה.
בשנת 1997 זכה קפלניקוב בטורניר זוגות לגברים ביחד עם דניאל ואצק, הן באליפות צרפת הפתוחה והן באליפות ארצות הברית הפתוחה. בסוף השנה, הוא הגיע למשחק הגמר באליפות סבב המאסטרס העולמי שבו הפסיד לפיט סמפראס ב-3 מערכות (3–6, 2–6, 2–6).
באליפות אוסטרליה הפתוחה שנערכה בשנת 1999 זכה קפלניקוב בתואר לאחר שניצח במשחק הגמר את תומאס אנקוויסט משוודיה ב-4 מערכות, 6-4, 0-6, 3-6, 7–6(7–1).
באליפות אוסטרליה הפתוחה שנערכה בשנת 2000 הגיע קפלניקוב למשחק הגמר באליפות בו הפסיד לאנדרה אגאסי מארצות הברית ב-4 מערכות (6–3, 3–6, 2–6, 4–6) ולא הצליח להגן על תוארו.
ביוגרפיה > אלוף אולימפי

באולימפיאדת סידני (2000) זכה קפלניקוב במדליית זהב לאחר שניצח במשחק הגמר את טומי האס מגרמניה ב-5 מערכות (7–6(7-4), 6-3, 2-6, 6-4, 3-6).
באליפות צרפת הפתוחה שנערכה בשנת 2002 זכה קפלניקוב בתואר זוגות גברים ביחד עם פול הרהויס מהולנד. שנה לאחר מכן, באליפות צרפת הפתוחה שנערכה בשנת 2003 הוא הגיע שוב למשחק הגמר ביחד עם פול הרהויס אך הם הפסידו לאחים בוב ומייק בריאן מארצות הברית בשתי מערכות 7-6, 6-3.
ביוגרפיה > גביע דייוויס

בשנת 2002 זכה קפלניקוב בגביע דייוויס עם נבחרת רוסיה לאחר ניצחון 2-3 בטורניר הגמר, שנערך בהיכל הספורט פריז-ברסי שבצרפת לאחר ניצחון על הנבחרת המארחת.
לאחר קריירת הטניס

לאחר פרישתו מקריירת הטניס, בשנת 2005 השתתף קפלניקוב באליפות העולם בפוקר וכן השתתף בסבב טורניר הגולף האירופי. בשנת 2008 השתתף באליפות רוסיה הפתוחה בגולף.
כיום, עובד קפלניקוב כפרשן טניס בטלוויזיה הרוסית.
יואל רובלס

יואל רובלס בלאסקס (בספרדית: Joel Robles Blázquez; נולד ב-17 ביוני 1990) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת השוער באשטוריל מליגת העל הפורטוגלית.
קריירה

רובלס החל את הקריירה המקצוענית שלו באתלטיקו מדריד, בתחילה בקבוצה השלישית של אתלטיקו בשנת 2008, לפני שהתקדם לקבוצה השנייה כעבור שנה. לפני שהועלה לסגל הבוגרים. הוא עבר בהשאלה לראיו ואיקאנו בינואר 2012, ושוב כעבור שנה לוויגאן אתלטיק מליגת העל, שם היה חלק מהקבוצה שזכתה בגמר ה-FA בגביע 2013 לפני שהצטרף לאברטון.
ב-9 באוגוסט 2022 חתם לעונה אחת בלידס יונייטד מהפרמייר ליג. ב-9 בנובמבר ערך את משחק הבכורה שלו בקבוצה, במסגרת גביע הפוטבול ליג, שהסתיים בהפסד לוולברהמפטון וונדררס בתוצאה 0–1.
רובלס שיחק בנבחרות הבינלאומיות עבור ספרד: עד גיל 16, עד גיל 17, עד גיל 21 ועד גיל 23, והיה חלק מהסגל שזכה באליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2013.
תארים

הגביע האירופי – 2009/2010
הסופר קאפ האירופי – 2010
קופה דל ריי – 2009/2010
גביע FA – שנים 2012/2013
גביע המלך: 2021/2022
אליפות אירופה לנבחרות עד גיל 21 – 2013
הערות שוליים

↑  Joel Robles: Leeds United sign goalkeeper on a free transfer after Real Betis exit, BBC Sport, 9 August 2022
↑  Emma Smith, Wolverhampton Wanderers 1 Leeds  United 0, BBC Sport. 9 November 2022
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגל ספרדי. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יואל רוזנהק

יואל (ז'ול) רוזנהק בהיותו מנכ"ל פיק"א בביצות כבארה בשנות ה-20 (ראשון מימין). לצידו אנשי פיק"א נוספים (משמאל לימין): עמרם חזנוב, אגרונום; משה גינזבורג, גזבר כללי; צבי הנרי פרנק, דירקטור; ושמואל גולדמן, מהנדס.
רוזנהק עם איכרי הגליל התחתון והעליון במסיבת פרידה ממנו בסיום תפקידו בפיק"א
רוזנהק עם איכרי הגליל התחתון והעליון במסיבת פרידה ממנו בסיום תפקידו בפיק"א
יואל (ז'יל) רוזנהק (פריז, 1870 – ניס, 7 במרץ 1940) היה אגרונום ופקיד הברון רוטשילד בארץ ישראל.
ביוגרפיה

רוזנהק נולד בפריז, בן לשמואל ופאני לבית רוז וקיבל חינוך יהודי מסורתי. עם תום חוק לימודיו התיכוניים רכש את השכלתו האקדמאית בבית הספר הגבוה לחקלאות באלג'יר. בשנת 1893, מיד עם סיום לימודיו, החל לעבוד בשירותו של הברון אדמונד ג'יימס דה רוטשילד והחל בפיקוח על נטיעת כרמים במושבה זכרון יעקב (1893) ומאוחר יותר במושבה ראשון לציון (1897). לאחר מספר שנים נתמנה למנהל ענייני מושבות הברון בגליל התחתון ממשרדו שבנצרת. עם ביטול פקידות הברון בארץ והעברת ניהול מושבות הברון לחברת יק"א בשנת 1900 המשיך רוזנהק לנהל את עבודות החברה במחוז הצפון ממשרדי החברה שבחיפה. עם חלוף הזמן ובהדרגה החל לאהוד את המתיישבים ואת מפעל תחיית היישוב בארץ ישראל.
בזמן מלחמת העולם הראשונה שרת כקצין בצרפת ולאחר המלחמה חזר לעבודתו ביק"א כראש משרד חיפה. עם הקמת פיק"א בשנת 1924 שהחליפה את יק"א המשיך רוזנהק לנהל את מושבות הברון בשומרון ובגליל עד לשנת 1930. לאחר כ-37 שנות שירות בארץ ישראל, בהיותו כבן 60, פרש לגמלאות, חזר לצרפת והיה לפעיל במוסדות הקהילה הספרדית בפריז.
בשנת 1931 ניהל את הביתן הארצישראלי שבתערוכה הקולוניאלית הצרפתית מטעם הברון. בעשור שלאחר מכן ביקר כמה פעמים בארץ ישראל.
עוד בטרם מלחמת העולם הראשונה נשא רוזנהק את רבקה, לבית ארדיטי שמביירות, לאשה. לבני הזוג נולדו חמישה ילדים: רחל (איבון), אדמונד (שנקרא על שם הברון), לוסיאן (שנספה באושוויץ), נלי ופולט.
לקריאה נוספת

יעקב שביט, יעקב גולדשטיין, חיים באר (עורכים), "רוזנהק, יואל (ז'יל)", לקסיקון האישים של ארץ ישראל, 1948-1799, עם עובד, 1983, עמ' 458 - 9.
הערות שוליים

↑  י. סמסונוב, פרידת היישוב מה' רוזנהק, דואר היום, 10 בדצמבר 1929
יום מול

יום המוֹל הוא יום חג לא רשמי הנחגג מדי שנה לכבוד המול. תאריך החג הוא 23 באוקטובר בין 6:02 בבוקר לבין 6:02 בערב.
רקע

המול הוגדר בשל צורך להמציא יחידת מידה המגדירה מספר גדול של חלקיקים. זאת בשל חוסר הנוחות בחישובים סטויכיומטריים בכימיה ובפיזיקה, אשר הצריכו שימוש במספרים עצומים. היות שבתגובה כימית אטומים מגיבים עם אטומים אחרים, ללא קשר למסתם ולגודלם, נוח יותר להשתמש ביחידה המתייחסת למספר החלקיקים. מספר אבוגדרו  6.02\times \,10^{23} הוא מספר החלקיקים (אטומים, מולקולות, או יחידות נוסחה) הנמצאים במול חומר נתון. מול, או מספר אבוגדרו, הוא מספר החלקיקים ב-12 גרם של פחמן 12. מדענים נעזרים במספר זה כדי לחשב את מספר החלקיקים המצויים בכמות חומר.
החג

החג נהגה בתחילת שנות השמונים על ידי מורת בית ספר תיכון בארצות הברית שהציעה דרך להגברת ההתעניינות במקצוע הכימיה. ב-1991 נוסדה בארצות הברית קרן לאומית ליום המול. בהשראת מספר אבוגדרו, החג נחגג ב-23 באוקטובר בין 6:02 בבוקר לבין 6:02 בערב.
החג נחגג במדינות רבות בעולם בקרב תלמידי כימיה. בשנים האחרונות נחגג יום המול גם בישראל במגמות כימיה בתיכונים ומצוין על ידי ניסויים כימיים שונים.
ראו גם

יום פאי
הערות שוליים

↑  Week 43 - Oct 22-28 - This Week in Chemical History, web.archive.org, ‏2011-07-24
יורי דוד

| --- | --- |

 לידה:  11 באוקטובר 1986 (בן 37) פוטסדאם, גרמניה המזרחית 
 מידע אישי
 שם בשפת המקור:  Юрий Александрович Дудь 
 ניו מדיה
 yurij-dud.ru
 
יורי אלכסנדרוביץ' דוּד (ברוסית: Ю́рий Алекса́ндрович Дудь; נולד ב-11 באוקטובר 1986) הוא עיתונאי ספורט רוסי, שמנהל גם ערוץ יוטיוב, בו הוא מראיין אישים ידועים מאזור חבר המדינות.
ביוגרפיה

דוד הוא ממוצא אוקראיני ורוסי. הוא נולד בפוטסדאם, גרמניה וחי ברוסיה מגיל 4.
מאז 2001 הוא עבד בעיתון הרוסי איזבסטיה כעיתונאי פרילנסר והצטרף לסגל העיתון בגיל 16. בשנת 2008 סיים את הפקולטה לעיתונאות של אוניברסיטת מוסקבה. בשנת 2007 הוא עבד במגזין הספורט "PROsport" ולאחר מכן במחלקת הספורט של רשת NTV Plus.
מאז 2011, משמש בתור העורך הראשי של אתר האינטרנט הפופולרי Sports.ru. בשנים 2011–2013 הוביל דוד את תוכנית הטלוויזיה "נגיחה לשער" ברוסיה-2. בשנים 2015–2017 הוא הנחה תוכנית אחרת "KultTura" עבור ערוץ הטלוויזיה Match TV.
בתוכנית האינץ'לו, ראיין אישים בולטים כמו סרגיי שנורוב, איליה נאישולר, אלכסיי נבלני, Noize MC‏, BadComedian, יורי ביקוב, אלכסנדר פאל, מיכאיל חודורקובסקי, ולדימיר ז'ירינובסקי , בוריס חלבניקוב, ולדימיר פוזנר, קסניה סובצ'ק, יורי שבצ'וק, סמיון סלפאקוב, אלכסנדר פטרוב, יבגני רויזמן, אלכסנדר נבזורוב, פאבל גרודינין, אלכסיי סרבריאקוב, לאוניד אגוטין, אלכסיי ונדיקטוב, אלכסנדר צקאלו, קונסטנטין חבנסקי, יורי קולוקולניקוב, מיכאיל יפרמוב, סרגיי דורנקו, אדוארד לימונוב, דמיטרי נאגייב, ניקיטה מיכאלקוב, דמיטרי קיסליוב, גאריק מרטירוסיאן, טימור בקממבטוב אלכסנדר רודנינסקי, דמיטרי גורדון ואחרים.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Юрий Дудь / Биография и фильмография (ברוסית). Russia-2. נבדק ב-12 בספטמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "If Navalny Takes Power He Could End Up Like Putin, Says Khodorkovsky". The Moscow Times. 9 באוגוסט 2017. נבדק ב-13 בספטמבר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Womack, Helen (10 בספטמבר 2017). "The future of Russia's media is in the hands of young and tech-savvy vloggers". The Sydney Morning Herald. נבדק ב-12 בספטמבר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Yakutenko, Anna (13 באפריל 2017). "Top Ukrainian singer in trouble after controversial interview in Russia". Kyiv Post. נבדק ב-13 בספטמבר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1252457782  VIAF: 7131164604116137910003   WorldCat (עם VIAF): 7131164604116137910003
יורי גנדלסמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1951 (בן 73 בערך) טשקנט, ברה"מ 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  האקדמיה הרוסית למוזיקה על שם גנסין 
 שפה מועדפת:  רוסית, אנגלית 
 כלי נגינה:  ויולה 
 
יורי גנדלסמן (באנגלית: Yuri Gandelsman, ברוסית: Гандельсман, Юрий Борисович; נולד ב-1951) הוא ויולן יהודי יליד אוזבקיסטן, שפעל ברוסיה,ישראל והחל משנת 2000 בארצות הברית.
חייו

גנדלסמן נולד בטשקנט שבאוזבקיסטן למשפחת מוזיקאים - אמו הייתה זמרת אופרה ואחיו, אלכסנדר ז'ורבין, היה למלחין. יורי החל ללמוד נגינה בכינור עוד בטשקנט, ובהמשך עבר עם משפחתו למוסקבה והמשיך את לימודיו בבית הספר גנסין למוזיקה.
חייו > קריירה

גנדלסמן החל את הקריירה שלו כוויולן בפילהרמונית של מוסקבה, שם הגיע לדרגת הוויולן הראשי. הוא הופיע ברסיטלים עם נגנים בעלי שם, בהם הפסנתרן סביאטוסלב ריכטר וכסולן באנסמבל הווירטואוזים של מוסקבה. באחד הביקורים של האנסמבל בישראל קיבלו הוא ואשתו החלטה לעלות לארץ ובשנת 1990 הגיעו עם בתם נטשה לישראל. גנדלסמן התקבל לתזמורת הפילהרמונית הישראלית כוויולן ראשי ובמקביל לימד באקדמיה למוזיקה בתל אביב והיה ראש המחלקה למוזיקה קאמרית שם.
בשנת 2000 החליט גנדלסמן להתפטר ממשרותיו בפילהרמונית ובאקדמיה למוזיקה, לקבל הצעה מרביעיית פיין ארטס האמריקאית ולפתוח קריירה חדשה בתחום הנגינה ברביעיית מיתרים. גם בנם, הכנר יונתן גנדלסמן, היגר לארצות הברית, שם יצר לו קריירה משלו בניו יורק. בתו של גנדלסמן, נטשה שר, העדיפה להישאר בישראל וכיום היא חברה בטריו מיתרים אראטו ומנגנת בקאמרטה הישראלית ירושלים.
הערות שוליים

1 2 3  ראיון עם יורי גנדלסמן ב"עכבר העיר", 2 באוגוסט 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007405456105171  GND: 1089441711  ISNI: 0000 0000 8138 6531  LCCN: n94088133  MusicBrainz: 74c25e63-e7fa-4fc6-896a-89d6053f3c1a  NTA: 338603379  SUDOC: 115103651  VIAF: 59272690   WorldCat (עם VIAF): 59272690
יוגוסלביה באירוויזיון לרוקדים צעירים

| --- | --- |
 מדינה:  יוגוסלביה יוגוסלביה
 רשת שידור:  JRT
 השתתפות ראשונה:  גרמניה שווצינגן, באדן-וירטמברג, 1987
 זכיות:  0
 השתתפויות:  3 (1 גמר)
 היעדרויות:  0
 אירוח האירוויזיון:  לא אירחה
 השתתפות אחרונה:  פינלנד הלסינקי, 1991
 
יוגוסלביה נטלה חלק באירוויזיון לרוקדים צעירים 3 פעמים, ב-1987, ב-1989 וב-1991.
הרקדנים והריקודים שייצגו את יוגוסלביה באירוויזיון לרוקדים צעירים

| שנה | אמן | ריקוד | כוריאגרף | מקום בחצי גמר | מקום בגמר |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1987 | ורדנה אוזוסטיק | Variation from “Le Corsaire” | מ. פטיפה | לא התקיים חצי גמר | - |
| 1989 | דינו בסקה | לא ידוע | לא ידוע | - | לא העפיל לגמר |
| 1991 | אנה פבלוביק | לא ידוע | לא ידוע | - | לא העפיל לגמר |
ראו גם

האירוויזיון לרוקדים צעירים
יוגוסלביה באירוויזיון
יוהאן פרנץ קסאבר שטרקל

| --- | --- |

דיוקן מ-1816 מאת היינריך אדוארד וינטר
 לידה:  3 בדצמבר 1750 וירצבורג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  12 באוקטובר 1817 (בגיל 66) וירצבורג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מוקד פעילות:  ממלכת בוואריה 
 תקופת הפעילות:  מ-1768
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  עוגב, פסנתר 
 חתימה:  
 
יוהאן פראנץ קסאבר שטרקל (היגוי אפשרי נוסף: יוהאן פרנץ קסאפר שטרקל, בגרמנית: Johann Franz Xaver Sterkel;‏  3 בדצמבר 1750, וירצבורג – 12 באוקטובר 1817, וירצבורג) היה מלחין, פסנתרן ומורה גרמני. שטרקל היה גם כומר קתולי בהכשרתו. כפסנתרן, היה וירטואוז נודע בתקופתו, אולם יצירותיו נשכחו.
ביוגרפיה > התחלת הקריירה הכנסייתית והמוזיקלית

יוהאן פרנץ קסאבר שטרקל נולד ב-1650 בעיר וירצבורג בבוואריה. שטרקל התייתם מאביו בגיל שנתיים. הוא גילה כישרון מוזיקלי בולט ולמרות התנגדות אביו החורג, למד נגינה בפסנתר ובעוגב אצל א. קטה, נגן עוגב של החצר המקומית. משנת 1764 למד תאולוגיה באוניברסיטת וירצבורג וב-1768 מונה לנגן עוגב בכנסיית נוימינסטר בווירצבורג. בשנת 1774 הוסמך לכומר קתולי ובשנת 1778 היה לעוזר הבישוף בכנסיית נוימינסטר. במקביל לתפקידו ככלי קודש המשיך לעסוק במוזיקה. אחרי שניגן בחצר בווירצבורג, הופיע גם במנהיים. המוניטין שיצא לו כמלחין, הודות לאריה מצליחה מאוד שחיבר בשביל הזמרת סבינה היצלברגר (1755- 1810), זיכו אותו בהערכת הבישוף אדם פרידריך פון זיינסהיים מווירצבורג, שהשווה אותו לג'ובאני פאיזיילו, ובתשומת לבו של השר הרוזן פרידריך פון זיקינגן (שנתן השראה לדמות של "פרנץ מור" מהמחזה של שילר "השודדים" ). אלה הביאו בשנת 1778 למינויו לכומר המשפחתי ולמוזיקאי של חצר הארכיבישוף והנסיך הבוחר של מיינץ, פרידריך קרל יוזף פון ארטאל Von Erthal.
בסוף שנת 1779 נשלח על ידי הנסיך לאיטליה שבה ביקר במהלך שלוש שנים בערים ליבורנו, פירנצה, ונציה, רומא ואחרות והופיע כנגן פסנתרן ועוגב, על יד חברו, הכנר לֵריטר. ביקורו באיטליה תרם להתגבשות אמנותו המוזיקלית. בעת שהותו בעיר נאפולי נהנה שטרקל מהערצת המלכה מריה קרולינה וכתב בעידודה את האופרה סריה "פרנאצ'ה", שהוצגה בינואר 1782 על במת תיאטרו סן קרלו בעיר, לרגל יום הולדתו של המלך. לאחר מכן ביקר במילאנו ובבולוניה, שם שהה כמה שבועות במחיצתו של המוזיקאי הנודע פאדרה מרטיני לפני שחזר למיינץ באותה שנה,1782.
ביוגרפיה > שנות בגרותו

אחרי חזרתו מאיטליה, בשנת 1785 התמנה שטרקל לפקיד בקתדרלה של מיינץ. אחרי הפלישה הצרפתית באוקטובר 1792, נאלץ לעבור זמנית עם קפלת הנסיך לאשאפנבורג. בשובו למיינץ כעבור שנה קיבל את משרת הקפלמייסטר במקום המלחין האיטלקי וינצ'נצו ריגיני, שהוזמן למשרה בברלין. שטרקל החזיק במשרה זו עד שנת 1797, כשהצרפתים פלשו שנית למיינץ. אחרי הפינוי החוזר לאשאפנבורג, בשל ההפסקה בפעילות הקפלה, שב שטרקל לווירצבורג והקדיש עצמו שוב להלחנה. בתקופה זו חיבר את ארבע המיסות שלו. אחרי מות מיטיבו, הנסיך פון ארטאל, ב-1802, התגורר שוב בווירצבורג לפרק זמן קצר ובין השנים 1802–1810 התיישב ברגנסבורג. שם ניהל בית ספר לזמרי מקהלה.
ב-1810 התמנה שטרקל למנהל המוזיקה בחצר וקפלמייסטר של רגנסבורג; הוא חזר לאשאפנבורג כדי לקבל עליו את משרת מנהל מוזיקת החצר אצל הנסיך-הארכיבישוף קרל תאודור פון דאלברג. כשהפטרון החדש שלו איבד בשנת 1814 את התואר דוכס גדול של פרנקפורט, נאלץ שטרקל לעזוב. הוא ביקר במינכן ובשנת 1815 חזר לגור בעיר הולדתו. שם נפטר בשנת 1817 בגיל 66 בגלל דלקת האדר.
פעילותו המוזיקלית

שטרקל זכה לפרסום בחייו כמלחין, כפסנתרן וכמורה בתחום המוזיקה. הקדיש חלק מזמנו להכשרת זמרים ומוזיקאים צעירים.
מבקרים התרשמו שהסונאטות שלו מזכירות בליריות ובמבנה את סגנונו של שוברט. בטהובן התוודע אל שטרקל בשנת 1791 כשביקר באשאפנבורג, מושב הקיץ של הנסיך הבוחר של מיינץ, אחרי שהופיע עם תזמורת הנסיך הבוחר של קלן בבאד מרגנטהיים. אחרי שניגן, שטרקל הזמין גם את בטהובן לנגן בפני הקהל. כשבטהובן סרב, שטרקל התגרה בו באומרו, שהווריאציות שבטהובן הלחין על נושא הארייטה "וייני אמורה" ("בואי, אהבה") של וינצ'נצו ריגיני (מלחין החצר הקודם באשאפנבורג) קשות כל כך לביצוע, שספק אם מחברן עצמו יוכל לנגנן כראוי. בתגובה לכך התיישב בטהובן אל הפסנתר וניגן מזיכרון לא רק את כל 24 הווריאציות שלו, אלא גם יצירות נוספות. בין הנוכחים היו שהבחינו, שהפסנתרן והמלחין הצעיר ניגן בווירטואוזיות בסגנון שחיקה את נגינתו המעודנת של שטרקל. השפעתו של שטרקל ניכרה כנראה גם בכמה מיצירותיו המוקדמות של בטהובן לפסנתר.
מוצרט בן ה-21 דווקא מתח בקורת על נגינתו של שטרקל במכתב שכתב ב-26 בנובמבר 1777: "בא שטרקל. הוא ניגן... חמש סונאטות לכינור, אבל כה מהר שלא יכולת להבין; זה היה גם לא ברור וגם לא בתזמון נכון".
ב-1811 המלחין קרל מריה פון ובר ביקר אצלו באשאפנבורג.
יצירותיו

האופרה "פארנאצ'ה" -  Farnace ‏ 1782 (נאפולי)
24 סימפוניות
2 פתיחות (אוברטורות)
6 קונצ'רטי לפסנתר
45 שלישיות עם פסנתר
חמישיית מיתרים
רביעייה עם פסנתר
26 סונאטות לפסנתר או צ'מבלו וכינור
קטעים לפסנתר - כולל "רונדו קומיק", שהיה פופולרי בזמנו
מוזיקה קולית כנסייתית וחילונית - כולל 4 מיסות גדולות, שני "טה דאום"
25 - 30 קובצי לידר וקנצונטות איטלקיות, דואטים קוליים