stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טרנסילבניה
היסטוריה > ימי הביניים המוקדמים: מדאקיה לנדידת העמים הגדולה

הרומאים ניצלו את מכרות הזהב בפרובינקיה הדאקית בצורה נרחבת, תוך שהם בונים דרכי גישה ומבצרים כדוגמת אברוּד (Abrud). לאזור הובאו מתיישבים מתרקיה, מואסיה, מקדוניה, גליה, סוריה ופרובינקיות רומאיות נוספות. ערים כדוגמת אפּוּלוּם (Apulum כיום אלבה יוליה) ונאפּוֹקה (כיום קלוז') התפתחו לקולוניות.
הדאקים התמרדו תדיר, כשהמרידה הגדולה ארעה עם מות טראיאנוס. לאחר עימותים חוזרים עם הממשל הרומאי הורשו בסופו של דבר עממים כדוגמת הסרמניטים להתיישב בפרובינקיה דאקיה טראיאנה. במהלך המאה ה-3 לחץ גובר מצדם של שבטי הדאקים החופשים (קרפיאנים) ושבטים גותים אילצו בסופו של דבר את הרומאים לנטוש את דאקיה טראיאנה. ב-271 פינה הקיסר הרומאי אורליאנוס את המנהל הקיסרי וארגן מחדש את הפרובינקיה החדשה דאקיה אורליאנה בתוך הפרובינקיה מואסיה, כשהוא מפנה את האזרחים הרומאים מהעיירות והכפרים של דאקיה טראיאנה ומיישבם מחדש.
הפרובינקיה לשעבר דאקיה טראיאנה נשלטה על ידי הגותים והקרפיאנים עד שהם הוחלפו בתורם על ידי ההונים ב-376. ההונים תחת הנהגתו של אטילה קבעו את בסיסם במישורי פאנוניה עד למותו של אטילה ב-453.
קשה לקבוע בוודאות את ההיסטוריה של טרנסילבניה בתחילת ימי הביניים בשל המחסור בעדות כתובה או ארכאולוגית. מכאן שיש תאוריות סותרות לגבי תקופה זו. קיימות שתי תאוריות שונות, בהתאם לשאלה האם הרומנים היו בטרנסילבניה בזמן נדידת העמים הגדולה.
לאחר שהאימפריה של אטילה התפוררה, שלטו בשטחה של טרנסילבניה שרידים של קונפדרציות (אלאנים, לומברדים) של ההונים של אטילה והגפידים. אף מעצמה אזורית לא השתלטה על האזור למשך זמן, עד שהאווארים שמוצאם מסקיתיה ביססו את שליטתם הצבאית. אך הנסיכות האווארית הובסה בידי הבולגרים בפיקודו של החאן קרום בתחילת המאה ה-9, וטרנסילבניה יחד עם מזרח פאנוניה שולבה באימפריה הבולגרית הראשונה.
בשנת 894 נכבשו טרנסילבניה והמישורים שממערב לה בידי צבאות המדיארים שהביסו את האימפריות המוראבית והבולגרית בהתקפות נפרדות. ואז ב-895 או תחילת 896 נטש שארית העם המדיארי את מולדתו ההיסטורית שבשפלת הדון לאחר שהובסו ביד הפצ'נגים (שבט טורקי) והבולגארים ועברו למישורי פאנוניה דרך המעברים בהרי הקרפטים.
היסטוריונים רומנים מאמינים לדיווח המופיע ב"גסטה הוּנגרוֹרוּם" (Gesta Hungarorum), תיאור היסטורי מהמאה ה-12. על פי דיווח זה, בזמן הכיבוש ההונגרי התקיימו בטרנסילבניה ובאזורים הסמוכים כמה מדינות קטנות. על פי הגסטה כוחותיהם של הדוכסים "ג'לו" (Gelu), "גלאד" (Glad), ו"מנומורוט" (Menumorut) הובסו על ידי המדיארים. היסטוריונים הונגרים טוענים כי קיומם של מנהיגים אלה מוטל בספק.
במהלך המאה ה-10 נשלטה טרנסילבניה בידי שושלת של נסיכים שהיו מכונים בידי מקורות בני זמנם "גיולה" (Gyula). גיולה אלה היו צאצאים של מנהיג אחד משבעת השבטים המדיארים, ושלטו באופן עצמאי מבלי לקבל את מרותה של שושלת ארפאד. העובדה כי בטרנסילבניה היה שלטון מדיארי בתקופה זו קיבלה אישוש על ידי מקורות ארכאולוגיים. בשנת 952 לערך כרת גיולה ברית שלום עם הקיסר הביזנטי קונסטנטינוס, שממנו קיבל את התואר פטריקיוס. הוא הוטבל לנצרות בקונסטנטינופול ובחזרתו לטרנסילבניה הוא בנה את הכנסייה הראשונה באזור. הוא אף הביא עמו מיסיונר – נזיר יווני בשם הירוטאוס שהוסמך כבישוף של טורקיה (Turkia שמה הביזנטי של הונגריה). בידי הפטריארך תיאופילקטוס. קשרי מסחר עבותים נקשרו בין טרנסילבניה והאימפריה הביזנטית והם עזרו להפיץ את הנצרות. ב-978 מיסיונרים מהוותיקן הקימו כנסייה במבצר במקום בו שוכנת כיום העיר אורדאה.
היסטוריה > ימי ביניים מאוחרים: טרנסילבניה כחלק מממלכת הונגריה

בשנת 1000, אישטוואן, נסיך הונגריה נשבע אמונים לרומא, אימץ את הדת הקתולית כדת המדינה, והפך למלך אישטוואן הראשון של הונגריה. גיולה, שליט טרנסילבניה שהיה דודו מצד אמו של אישטוואן עורר את זעמו של אישטוואן בכך שנתן מקלט ליריביו. סיבה נוספת לטינה של אישטוואן כלפי גיולה הייתה המונופול על מכרות המלח בעלי החשיבות הכלכלית של טרנסילבניה. ב-1003 פלש צבאו של אישטוואן לטרנסילבניה וגיולה נכנע ללא קרב.
כיבוש זה איפשר את החלוקה של טרנסילבניה למחוזות קתוליים שהסתיימה ב-1009, כשהבישוף של אוסטיה ביקר את אישטוואן כנציג האפיפיור ויחדיו הם אישרו את החלוקה למחוזות בישופות ואת גבולותיהם. שלטונם של מלכי הונגריה על טרנסילבניה התגבש במאות ה11 וה-12.
במאה ה-12 ובמאה ה-13 יושבו אזורים בדרום ובצפון מזרח טרנסילבניה בידי מתיישבים גרמנים הקרויים (אז ועתה) סקסונים. שמה הגרמני של טרנסילבניה זיבנבורגן הוא על שם שבע ערים מבוצרות שהוקמו על ידי הסקסונים. ההשפעה הגרמנית הפכה מוחשית יותר במאה ה-13 כשהמלך ההונגרי אנדראש השני קרא לעזרתם של אבירי המסדר הטבטוני על מנת להגן על טרנסילבניה בפני פלישת הקומנים (שבט טורקי), ופלישת המונגולים שבאה בעקבותיהם (1241). הקומנים המירו את דתם לנצרות קתוליות, ואחרי שהובסו ביד המונגולים הם חיפשו מחסה בטרנסילבניה. ארז'בת (Erzsebet), נסיכה קומנית נישאה לאישטוואן הרביעי ב-1254.
הממשל בטרנסילבניה היה בידיו של ווֹיווֹד (voievod מילה סלאבית שפירושה מושל מחוז) שבאמצע המאה ה-13 שלט על כל האזור. לאחר דיכוי (1437) מרד האיכרים (מרד בובלנה – Bobâlna) בוסס השלטון על איחוד שלושת הלאומים (Unio Trium Natiorum), איחוד שנעדרו ממנו הרומנים האתניים. החברה הייתה מחולקת בין שלושה לאומים בעלי זכויות, המדיארים, הסקלרים (מדיארים אתניים אשר אינם נמנים עם אלה שהוביל ארפאד אל הונגריה) והסקסונים. עם זאת, לאומים אלה שקפו חלוקה חברתית ודתית ולא חלוקה אתנית. על אף שהמעמד חסר הזכויות של הצמיתים כלל בעיקר רומנים, הוא כלל גם אנשים ממוצא סקסוני, סקלרי ומדיארי. מצד שני כמה רומנים אתניים הצליחו לחדור למעמד האצולה לאחר שהמירו דתם לקתוליות.
דמות מרכזית שבלטה בהיסטוריה של טרנסילבניה במאה ה-15 הייתה יאנוש הוניאדי (ברומנית יון קורבין מחונדוארה), שהיה ממוצא רומני. הוניאדי שהיה בנו של וויצ'קו (ואיק) נסיך ולאכי זכה במספר אחוזות ומושב במועצה המלכותית עקב שירותיו למלך הונגריה זיגמונד. הודות לתמיכתו במועמדותו של ולדיסלב השני, מלך פולין לכס המלוכה ההונגרי הוא קיבל ב-1440 פיקוד על מצודת בלגרד ואת משרת מושל טרנסילבניה. מסעותיו הצבאיים כנגד העות'מאנים קידמו את מעמדו כמושל הונגריה מ-1446 והכרה אפיפיורית בו כנסיך טרנסילבניה (1448).
אתרי תיירות

(בסוגריים תעתיק שם המקום ברומנית/הונגרית/גרמנית)
סיגישוארה (Schäßburg/Segesvár/ Sighişoara) – עיר מימי הביניים.
בראשוב (Kronstadt/Brassó/ Braşov) העיר ופויאנה ברשוב – אתר סקי.
הכפרים עם הכנסיות המבוצרות בטרנסילבניה.
חונדוארה (Eisenmarkt/Vajdahunyad/ Hunedoara) - מבצר ההוניאדים מהמאה ה-14 (Castelul Huniazilor).
אזור מרמורש (Maramuresch/Máramaros/ Maramureş) – אתר מורשת עולמית, כנסיות העץ במרמורש.
המצודות הדאקיות של הרי אורשטיה (סרמיסג'טוזה).
סיביו (Hermannstadt/Nagyszeben/ Sibiu) – עיר מימי הביניים.
מערת הדובים (Peștera Urșilor) - מערה באורך 1.5 ק"מ בהרי הקרפטים.
תרבות

טרנסילבניה מפורסמת בעולם המערבי כביתו של הרוזן דרקולה, הגיבור הראשי של רומן מפורסם בעל אותו שם מאת ברם סטוקר.
ראו גם

תוצאות מלחמת העולם הראשונה
האימפריה האוסטרו-הונגרית
היסטוריה של הונגריה
היסטוריה של רומניה
יהדות טרנסילבניה
ממלכת דאקיה בזמן שלטון בוּרביסטה 82 לפנה"ס
סטפן בטורי נסיך טרנסילבניה ומלך פולין בין השנים 1576 - 1586
מיכאי האמיץ
אישטוואן בוצ'קאי
גאבור בתלן
קבוצת דנאל

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית הנסחרת בבורסה לניירות ערך
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  דנאל
 תקופת הפעילות:  1974–הווה (כ־51 שנים)
 מיקום המטה:  רמת גן 
 משרד ראשי:  דרך אבא הלל 12, רמת גן, ישראל
 ענפי תעשייה:  סיעוד לקשישים, רפואה, משאבי אנוש, אוכלוסיות מיוחדות
 שווי שוק:  2.45 מיליארד ש"ח (26 בינואר 2025)
 הכנסות:  2.51 מיליארד ש"ח (2023)
 רווח תפעולי:  64.7 מיליון ש"ח (2023)
 רווח:  הפסד של 13.4 מיליון ש"ח (2023)
 הון עצמי:  484 מיליון ש"ח (2023)
 סך המאזן:  1.30 מיליארד ש"ח (2023)
 יו"ר:  סיגל רגב
 מנכ"ל:  דודו מזרחי
 עובדים:  כ-30 אלף עובדים
  
 www.edanel.co.il
 
דנאל (אדיר יהושע) בע"מ, המוכרת בשם קבוצת דנאל, היא חברה ציבורית שפעילותה מתמקדת בתחומים: חטיבת משאבי אנוש המתמחה בגיוס ובהעסקת עובדים, ניהול פרויקטים ומיקור חוץ; חטיבת סיעוד; מתמחה במתן שירותי סיעוד לקשישים על פי חוק הביטוח הלאומי; חטיבת רפואה פרטית וחטיבת אוכלוסיות מיוחדות מתן שירותים בתחומי חינוך, דיור ותעסוקה לאוכלוסיות עם צרכים מיוחדים.
נכון לשנת 2021 מעסיקה הקבוצה מעל כ-30,000 עובדים[דרוש מקור] מתוכם כ-3,000 עובדי סגל מקצועיים בהם עובדים סוציאליים, רופאים, אחיות ומטפלים, אנשי מחשוב, מנהלי משאבי אנוש, בוגרי מנהל עסקים ועוד, המפעילים יחד מעל ל-100 סניפים בפריסה ארצית.
יו"ר קבוצת דנאל היא סיגל רגב ומנכ"ל קבוצת דנאל הוא דודו מזרחי.
היסטוריה

קבוצת דנאל הוקמה בשנת 1974 על ידי יהושע אדיר. החברה החלה את דרכה בתחום משאבי האנוש ובמרוצת השנים הרחיבה את פעילותה לתחומי הסיעוד, הרווחה והחינוך. במאי 1992 הפכה לחברה ציבורית ומניותיה החלו להיסחר בבורסה לניירות ערך. לאחר שני עשורים של גידול וצמיחה, רכשה בשנת 2008 קרן ההשקעות הפרטית KCPS 51% מסך המניות של דנאל. שלוש שנים לאחר מכן, בשנת 2011, רכשה חברת דנאל, 50.1% מהשליטה בחברת ההשמה נישה הייטק. כחצי שנה לאחר מכן, נמכרה השליטה בקבוצת דנאל לחברת DBSI. בפברואר 2017 מכרה DBSI חלק גדול מהמניות והציבור מחזיק ביותר מ-80% מהשליטה בחברה. בשנת 2013 דנאל רכשה את הבעלות על הארגון המוביל במתן שירותים לאוכלוסיות עם צרכים מיוחדים, בית אקשטיין, ובשנת 2016 השלימה את רכישת יתרת המניות, בשנת 2019 רכשה דנאל את השליטה בחברת ד"ר לוינגר מדיקל תמורת 51% ממניות החברה ובנובמבר 2020 רכשה דנאל 51% ממניות חברת מנור מדיקל. קבוצת דנאל היא בעלת השליטה בארגון בית אקשטיין ובחברת נישה ונישה פרו, גישה שונה, ד"ר לוינגר (61%) ובמנור מדיקל.
פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה .
באפריל 2022 לקו בהרעלת מזון כשלושים חוסים במעון בית דפנה – בית אקשטיין, שלושה מהם נפטרו. ב-6 ביוני 2022 הודיע המפלג לחקירות הונאה במחוז תל אביב במשטרת ישראל על פתיחת חקירה פלילית בפרשת מותם של החוסים.
חברות בנות של הקבוצה

חברת דנאל משאבי אנוש – מספקת שירותי גיוס והעסקת עובדים באמצעות 24 סניפים בפריסה ארצית וסניפי התמחות בהם ביוטק ובכירים. שירותי החטיבה כוללים גיוס, השמה, אבחון, שירותי שכר והעסקה, מיקור חוץ, ניהול פרויקטים, הד הנטינג (Head Hunting) ועוד. דנאל משאבי אנוש מפעילה עבור הביטוח הלאומי פרויקט של השמת אנשים עם מוגבלויות והיא מהמובילות בישראל בהשמות של אנשים עם מוגבלויות בשוק החופשי.
חברת דנאל סיעוד – מספקת כח עזר בתחום הסיעוד לקשישים באמצעות 34 סניפים בפריסה ארצית, בעיקר לזכאי הסיעוד של הביטוח הלאומי, מספקת. דנאל סיעוד היא חברת הסיעוד הפרטית הגדולה בישראל ומספקת שירות ליותר מ-28,000 קשישים בכל חודש באמצעות צוותים מקצועיים (אחיות, עובדים סוציאליים וגרונטולוגים) וכ-20,000 מטפלות ומטפלים (רובן.ם ישראליות.ים). בנוסף, דנאל סיעוד מספקת שירות טיפול סיעודי פרטי בבית, ייעוץ והכוונה מקצועית להשמה בבתי אבות, שירותי סמך מקצועי (משרד הרווחה). דנאל סיעוד מאמינה בטכנולוגיה בשירות אנשים ועובדת עם כלי שליטה ובקרה טכנולוגיים מהמתקדמים ביותר.
בית אקשטיין – הוא הארגון הגדול בישראל למתן שירותים בתחום הדיור, חינוך, תעסוקה והשמה לאנשים עם מוגבלות שכלית התפתחותית, אוטיזם, קשיים רגשיים, לקויות למידה מורכבות ועוד. בית אקשטיין מפעיל 21 בתי ספר לחינוך מיוחד ולקויות למידה מורכבות, שירותי דיור ושירותי תעסוקה לכ-4,500 אנשים עם מוגבלויות. החברה פועלת לפי מודל איכות החיים אשר הוכח כיעיל במחקרים רבים ברחבי העולם, ותכליתו לקדם את איכות החיים וההשתלבות החברתית של מקבלי השירות בארגון ולהוביל לעמדות חיוביות ולהתנהגויות מכלילות לאנשים עם מוגבלויות בחברה הישראלית.
ד"ר לוינגר מדיקל – עיניים המרכז הרפואי להסרת משקפיים – הוקמה בשנת 1999 על ידי ד"ר שמואל לוינגר. קבוצה כוללת 5 מרכזים רפואיים שבמסגרתם פועלים 11 חדרי ניתוח לכירורגיה בינונית ומרפאות מומחים במגוון תחומים רב-תחומי – בבאר שבע – 'שבע עיניים' ומרכז רפואי רב-תחומי ברמת החי"ל בתל אביב 'עתידים מדיקל סנטר' ומעין. לחברה גם רשת מרפאות אסתטיקה בפריסה ארצית.
מנור מדיקל – עוסקת בליווי הליכי פונדקאות ותרומת ביצית בחו"ל.
נישה – חברת השמה מתמחה בתחומי ההייטק, ביוטק, קלינטק, בכירים ושוק ההון.
נישה פרו – גיוס והעסקת עובדים טכנולוגים.
גישה שונה – מחקר ואבחון בכירים
תחומי עיסוק מרכזיים

שירות סיעודי לכ40 אלף קשישים באמצעות כ-30 אלף מטפלות ומטפלים. הפעלת מוקד שירות לקוחותי. איתור, גיוס והשמה של מועמדים לעבודה עבור לקוחות במגוון תחומי פעילות. הקרן לרווחת ניצולי שואה. שירות טיפול סיעודי פרטי בבית. ייעוץ והכוונה מקצועית להשמה בבתי אבות.
הפעלה וניהול של מגוון פרויקטים עתירי כח אדם לפיקוח ובקרה, אספקת מטפלים/ות לשם מתן שירותי סיעוד וטיפול ביתי לקשישים זכאי חוק סיעוד מטעם המוסד לביטוח לאומי, מתן שירותי סיעוד וטיפול ביתי למבוטחי קופות חולים, בתי חולים, בתי אבות, חברות ביטוח, קרן לרווחת נפגעי שואה, הפעלת פרויקט חונכי"סמך מקצועיים" של משרד הרווחה ועוד.
הפעלת מרכזי יום לקשישים ומועדון חברתי המספקים שירותי טיפול ושיקום על ידי עובדים מקצועיים לצד פעילויות פנאי ורווחה.
ניהול פרויקטים בתחום השגחת כשרות והפעלת מערכי שירות בהיקף ארצי למגוון לקוחות ממשלתיים ומסחריים (מועצות דתיות ברשויות המקומיות, משרד הביטחון, שב"ס וכיוצא בזה).
הקמה, ניהול והפעלה של דיור מסגרות לדיור חוץ ביתי ומסגרות רווחה ותעסוקה לאנשים עם מוגבלויות.
21 בתי ספר לחינוך מיוחד ולקויות למידה מורכבות: הקמה, ניהול ותפעול של מסגרות חינוכיות ולימודיות במסגרת החינוך המיוחד.
מתן שירותי תעסוקה ותעסוקה נתמכת לאנשים עם מוגבלויות וליווי מעסיקים המעסיקים עובדים עם מוגבלויות.
הפעלת מרכזי יום ייעודיים לנפגעי פעולות איבה.
קידום מחקר בישראל ובחו"ל לפיתוח מענים חדשניים ומבוססי ראיות לאנשים עם מוגבלויות ולקשישים.
שירותי סמך מקצועי (משרד הרווחה) – דנאל סיעוד
5 מרפאות מומחים – ד"ר לוינגר מדיקל.
4 חנויות אופטיקה (ירושלים, ת"א, חיפה) – עיניים, ד"ר לוינגר.
14 חדרי ניתוח, חדרי אשפוז ללילה ומלונית – ניתוחים כירורגיים מגוונים: פלסטיקה, אורתופדיה, גינקולוגיה, כירורגיה כללית ועוד – ד"ר לוינגר מדיקל.
פונדקאות ותרומת ביצית בחו"ל.
קבוצת דנאל היא בעלת תו תקן ניהול האיכות של מכון התקנים 9001:2008 ISO.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  קבוצת דנאל: נתונים כספיים באתר מאיה.
↑  גולן חזני, אחרי מאבק ארוך: סיגל רגב-רוזנברג נבחרה ליו"ר דנאל, באתר כלכליסט, 10 בינואר 2024
↑  מיכאל רוכוורגר, קרן ההשקעות הפרטיות KCPS רכשה את השליטה בחברת הסיעוד והרווחה דנאל תמורת 88 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 3 בינואר 2008
↑  מערכת טלנירי, קרן ההשקעות הפרטיות של KCPS מכרה 58% ממניות דנאל ב-115 מיליון שקל, באתר טלנירי, ‏13.06.2011
↑  גולן חזני, חברת כוח האדם והסיעוד דנאל הפכה לחברה הריאלית השנייה בבורסה ללא גרעין שליטה, באתר כלכליסט, 7 בפברואר 2017
↑  הדר גיל-עד, יורם ירקוני, לירן לוי, חודש אחרי ששלושה דיירים מתו מהרעלת מזון במעון בחולון – המשטרה פתחה בחקירה, באתר ynet, 6 ביוני 2022
אבי כהן, לאחר מקרי המוות במעון "בית דפנה" שבחולון: הוחלט על פתיחה בחקירה, באתר ישראל היום, 6 ביוני 2022
תדיראן גרופ

ערך זה עוסק בחברה העוסקת בייבוא, ייצור ושיווק מערכות מיזוג אוויר. אם התכוונתם לקונצרן תדיראן ההיסטורי, ראו .
| --- | --- |

 נתונים כלליים
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  תדראן
 מוטו:  שולטים במזג האוויר
 תקופת הפעילות:  1989–הווה (כ־36 שנים)
 חברות בנות:  אמקור
 מיקום המטה:  רבניצקי 9 פתח תקווה
 משרד ראשי:  רבניצקי 9 פתח תקווה
 שליטה בחברה:  משה ממרוד
 ענפי תעשייה:  מוצרי חשמל
 מוצרים עיקריים:  יבוא ושיווק מערכות מיזוג אוויר, מקררים, מכונות כביסה
 שווי שוק:  2.30 מיליארד ש"ח (26 בינואר 2025)
 הכנסות:  1.95 מיליארד ש"ח (2023)
 רווח תפעולי:  157 מיליון ש"ח (2023)
 רווח:  96.2 מיליון ש"ח (2023)
 הון עצמי:  510 מיליון ש"ח (2023)
 סך המאזן:  1.52 מיליארד ש"ח (2023)
 יו"ר:  אריאל הרצפלד
 מנכ"ל:  משה ממרוד
  
 https://www.tadiran-group.co.il
 
תדיראן גרופ בע"מ (עד מאי 2021 נקראה תדיראן הולדינגס, וקודם לכן נקראה קריסטל מוצרי צריכה), עוסקת בייבוא, ייצור ושיווק מערכות מיזוג אוויר. שיווק מוצרי חשמל ביתיים ללקוחות קמעונאיים ורשתות.
היסטוריה

החברה הוקמה בשנת 1989 בשם "טופ-ליין, החברה הישראלית ליבוא ולשיווק מוצרי חשמל בע"מ", על ידי משה ממרוד, רוני סיני ושותפים נוספים. בשנת 1997 שינתה החברה את שמה ל"קריסטל מוצרי צריכה בע"מ", לאחר שהתמזגה עם חברת "קריסטל".
חברת "קריסטל" נוסדה בשנת 1955 על ידי אלחנן פרידמן. בתחילת דרכה עסקה בייצור מכונות כביסה ותנורים במפעל שהיה ממוקם במתחם הבורסה ברמת גן. המפעל נהרס בשנת 1993 לאחר שהחברה הפסיקה לייצר ועברה ליבוא מוצרים שחלקם עדיין תחת שם המותג "קריסטל". על שטח המפעל הוקם מגדל המשרדים בית הקריסטל.
ביוני 1997 נמכרו 40% ממניות החברה לקונצרן הצרפתי מולינקס-ברנדט תמורת 7.3 מיליון דולר בהמשך נמכרו 20% נוספים ממניות החברה והיא הפכה לבעלת השליטה (משה ממרוד המשיך להחזיק 10% ממניות החברה). בשנת 2001 נכנסה חברת מולינקס-ברנדט להליכי פשיטת רגל, והשליטה בה נמכרה לחברת אלקו החזקות הישראלית. בשנת 2005, רכש משה ממרוד את החזקות אלקו ב"קריסטל מוצרי צריכה" תמורת כ-7.3 מיליון יורו. בעקבות העסקה החזיק ממרוד בכ-74.2% מהון מניות החברה. ב-2017 מכר ממרוד 4% ממניות החברה תמורת 33 מיליון ש"ח וכיום הוא שולט בכ-70% ממניות החברה, וב-30% מהמניות נמצאות בשליטת הציבור.
בשנת 2006 רכשה תמורת 75 מיליון שקל את הפעילות והמלאי של חברת "תדיראן-אמפא" בתחום מוצרי החשמל הלבנים, שכללה בעיקר ייצור ושיווק מקררי אמקור. בנוסף מוזגה פעילות "שירות קריסטל" לתוך "תדיראן-אמפא" שהפכה לחברת שירות ותיקון למזגנים ומוצרי חשמל בלבד.
היסטוריה > רכישת תדיראן מוצרי צריכה

בשנת 2009 רכשה קריסטל את תדיראן מוצרי צריכה ב-16 מיליון שקל מחברת קרייר, בעלת השליטה בתדיראן מוצרי צריכה. במסגרת העסקה הפכה קריסטל, באמצעות תדיראן, למפיצה הבלעדית של מזגני תדיראן, אמקור, קרייר וטושיבה בישראל. פעילות ייצור המזגנים של החברה הייתה אמורה לעבור ממפעל תדיראן בעפולה לסין, אך בסופו של דבר נשארה בארץ.
בשנת 2010 שינתה החברה את שמה ל"תדיראן הולדינגס בע"מ" והפסיקה את הייצוא לחו"ל.
בשנת 2014 נבחרה הצעת החברה במכרז התייעלות אנרגטית בבתי חולים של משרד הבריאות.
בשנת 2015 הגדילה החברה את החזקותיה בחברת "עין ורד" המפתחת ומייצרת מערכות לחיסכון באנרגיה במערכות מיזוג אוויר מרכזיות ולשיפור איכות האוויר במבנים ב-4.3%.
בשנת 2018 החליטה החברה לשוב ולייצא את תוצרתה לשווקים במדינות דרום אמריקה, הודו, ארצות הברית ומדינות שונות באירופה. בנוסף באותה שנה החלה החברה הליך מיתוג מחדש כחלק מחזרתה לשוק הבינלאומי.
במאי 2021 שינתה החברה את שמה לשם הנוכחי, תדיראן גרופ בע"מ.
החברה נכנסה לפעילות בתחום האנרגיה הירוקה ורכשה את "אלירן סולאר", העוסקת במערכות פוטו-וולטאיות, ששמה שונה ל"תדיראן סולאר" רכישה נוספת היא חברת אביאם טנסור, העוסקת מערכות אל-פסק, ספקי כוח ומטענים, מצברים ומערכות לניהול טעינה של מכוניות חשמליות, ששמה שונה ל"תדיראן פתרונות אנרגיה". בינואר 2022 רכשה החברה את השליטה בחברה האיטלקית VP Solar. פעילותן של חברות אלה שולבה בחטיבת האנרגיות המתחדשות של החברה, שלמנהלה מונה ביולי 2022 אלי שרביט. בשנת 2022 הפכה הפעילות בתחום האנרגיה למקור הרווח העיקרי של הקבוצה. נכון לתחילת 2023, את תדיראן סולאר מנהל דידי אשנר ואת תדיראן פתרונות אנרגיה מנהל רן עבודי.
מותגים

החברה מחזיקה בשלושת מותגי מוצרי החשמל המובלים בישראל, שבעבר היו מתחרים, לאחר תהליך של מיתוג מחדש, כל מותג משמש לקו מוצרים מסוים:
"תדיראן" - המותג משמש את מוצרי מיזוג האוויר
"אמקור" - המותג משמש את תחום המקררים
"קריסטל" - המותג משמש את תחום מכונות הכביסה
מעורבות בספורט

בשנת 2015 החלה החברה לתמוך בג'ודוקא שגיא מוקי במסגרתו קיבל הספורטאי 200,000 ש"ח במשך שנתיים. החברה המשיכה לתמוך במוקי גם לקראת ההכנות לאולימפיאדת טוקיו 2020.
בשנת 2016 חתמה קבוצת הכדורגל הפועל באר שבע על הסכם חסות ראשית עם תדיראן, שנמשך 4 עונות.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  תדיראן גרופ בע"מ: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
↑  ברכות ליובל קריסטל, מעריב, 16 בדצמבר 1980
↑  צ'ק פוינט במגעים לשכירת 6,000 מ"ר בבית פרידמן בר"ג בכ-18 דולר למ"ר, באתר גלובס, 23 במרץ 1998
↑  נתן ליפסון, זלקינד מפתיע: אלקו רכשה את ענקית החשמל ברנדט ב-250 מיליון יורו, באתר TheMarker‏, 15 בינואר 2002
↑  משה ממרוד ירכוש החזקות אלקו ברנדט בקריסטל צריכה תמורת כ-7.3 מיליון יורו, באתר TheMarker‏, 25 במאי 2005
↑   יורם גביזון, ממרוד מנצל את הגאות: מכר 4% ממניות תדיראן ב-33 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 12 ביוני 2017
↑  קריסטל רוכשת את הפעילות והמלאי של תדיראן אמפא ב-75 מיליון שקל, באתר גלובס, 23 באוגוסט 2006
↑  מזגני תדיראן, באתר www.tadiran-group.co.il
↑  תדיראן זכתה במכרז להתייעלות אנרגטית בבתי החולים, באתר ynet, 6 בנובמבר 2014
↑  גיל קליאן, תדיראן הגדילה השקעה בחברה לייעול מערכות מיזוג, באתר כלכליסט, 1 בינואר 2015
↑  שני מוזס, ‏אחרי 8 שנים: תדיראן הולדינגס חוזרת לשוק הבינלאומי, באתר גלובס, 10 באפריל 2018
↑  חברת תדיראן יוצאת במהלך מיתוג מחדש, באתר sponser
↑  תעודת שינוי שם של חברה, באתר "מאיה", 9 במאי 2021
↑  אורנה יפת, פעילות האנרגיה הירוקה תרמה לרבעון מוצלח בתדיראן, באתר כלכליסט, 12 במאי 2021
↑  תדיראן פתרונות אנרגיה, באתר דנסגייד
↑  תדיראן השלימה את רכישת השליטה ב-VP Solar, באתר וואלה, 26 בינואר 2022
↑  יובל אזולאי, מפקד חיל הים לשעבר אלי שרביט מונה למנכ"ל חטיבת האנרגיות המתחדשות של תדיראן, באתר כלכליסט, 5 ביולי 2022
↑  נורית קדוש, תדיראן גרופ ממשיכה לצמוח בתחום האנרגיה על חשבון פעילות מיזוג האוויר, באתר כלכליסט, 11 באוגוסט 2022
↑  אסף לבנון, המטרה: לספק פתרון אנרגיה מתחדשת כולל, באתר TheMarker‏, 25 בינואר 2023
↑  לשגיא מוקי יש ספונסר: 200 אלף ש"ח בדרך לריו, באתר ערוץ הספורט, 28 בינואר 2015
↑  חברת תדיראן מלווה את שגיא מוקי, באתר www.tadiran-group.co.il
↑  שירות כלכליסט, תדיראן תעניק חסות להפועל באר שבע העונה, באתר כלכליסט, 25 בספטמבר 2016
↑  איציק כלפי, ‏הסכם חסות חדש להפועל ב"ש: רשת מחסני השוק, באתר ONE‏, 30 באוגוסט 2020
יוסף הקר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1940 (בן 85 בערך)
 ענף מדעי:  היסטוריה של עם ישראל
 מנחה לדוקטורט:  חיים הלל בן-ששון
 תלמידי דוקטורט:  אלחנן ריינר
 
יוסף הקר (Hacker; נולד ב-1940) הוא פרופסור אמריטוס בחוג להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה

יוסף הקר נולד באראד שברומניה לנח ולפרימט–תמימה בשנת 1940, ועלה לישראל ב-1950. למד במדרשית נעם בפרדס חנה, שירת בצה"ל ככתב צבאי (1960-1958), למד באוניברסיטה העברית בירושלים בחוגים: היסטוריה של עם ישראל וספרות עברית. סיים לימודי ב"א ומ"א בהצטיינות יתרה וקיבל תואר שני ב-1968. קיבל תואר ד"ר בהיסטוריה של עם ישראל, בשנת 1979 בציון מעולה, נושא עבודת הדוקטור היה: "החברה היהודית בשאלוניקי ואגפיה במאות הט"ו והט"ז" והיא נעשתה בהדרכת פרופ' חיים הלל בן-ששון. החל ללמד בחוגים לספרות עברית והיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה העברית ב-1967, ולימד בחוג למחשבת ישראל באוניברסיטת תל אביב בשנים 1972–1973. שימש פרופסור מן המניין בחוג לתולדות עם ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים משנת 1992, עד פרישתו בדצמבר 2008.
שימש פרופסור אורח במוסדות הבאים:
אוניברסיטת הרווארד, קיימברידג' – בשנים 1976/1997, 1991/1992
אוניברסיטת ייל, ניו הייבן – 1985/1986
J.T.S. ניו יורק – 1977/1998, 1996, 1999
ישיבה אוניברסיטה, ניו יורק – קיץ: 1996, 1997, 1998, 2000, 2001, 2004, 2006
C.N.R.S, פריז, מדעי הדתות – 1986, 2000; מדעי החברה – 2001
המכון ללימודים מתקדמים, ירושלים – 1987
המכון ללימודים מתקדמים ע"ש כץ, אוניברסיטת פנסילבניה, פילדלפיה – 2000-1999, 2006-2005
אוניברסיטת סידני, אוסטרליה – חורף 2003
אוניברסיטת המדינה, סנקט פטרבורג, רוסיה – סתיו 2004
מרכז אוקספורד ללימודי יהדות (ירנטון, אוכספורד), - אביב 2008, חורף וקיץ 2010.
הקר כיהן במספר תפקידים באקדמיה, ובהם:
ראש מכון בן-צבי: 1975- 1976
מנהל ספריית בית המדרש לרבנים באמריקה, ניו-יורק: 1977/1978
יושב ראש ועדת ההוראה של הפקולטה למדעי הרוח, האוניברסיטה העברית בירושלים: 1990-1987; ראש המכון למדעי היהדות, שם: 1994-1992
מקים וראש תוכנית רחובות של הפקולטה למדעי הרוח: 1997-1994
יו"ר הוועדה האקדמית של הוצאת מאגנס, האוניברסיטה העברית: 1999-1998 ,2006-2001
מנהל 'משגב ירושלים', מכון לחקר יהדות ספרד והמזרח באוניברסיטה העברית – 2008-2006
יו"ר הוועדה האקדמית של מרכז זלמן שזר – 2008-2006.
שימש עורך כתבי-עת מדעיים: עורך "שלם": 2008-1974, עורך "ספונות: ספר שנה לחקר קהילות ישראל במזרח": 1985-1979, עורך "ציון" (עם עורכים נוספים): 1997-1989, עורך "תרביץ" (עם עורכים נוספים): 2010-2007.
בין התלמידים שכתבו בהדרכתו עבודת דוקטור – פרופ' ירון בן-נאה (האוניברסיטה העברית בירושלים), פרופ' אלחנן ריינר (אוניברסיטת תל אביב), ד"ר דותן ארד (אוניברסיטת בר-אילן), ד"ר יואל מרציאנו (אוניברסיטת אריאל בשומרון), ד"ר אייל דוידסון (מכון לנדר).
בשנת 2014 יצא לאור ספר יובל לכבודו בשם "אסופה ליוסף: קובץ מחקרים שי ליוסף הקר", בעריכתם של ירון בן-נאה, משה אידל, ג'רמי כהן ויוסף קפלן.
הקר היה נשוי ליפה לבית ינובסקי עד פטירתה ב-2007. ב-2009 נישא לעוזיה לבית אביצדק (רקובסקי). אב לחמישה ילדים.
מחקריו

מחקריו של יוסף הקר עוסקים בהיסטוריה התרבותית, החברתית והאינטלקטואלית של היהודים במוצאי ימי הביניים ובראשית העת החדשה במאות ה-14–18: בספרד, בארצות האסלאם (בעיקר באימפריה העות'מאנית ובארץ-ישראל), ובאיטליה.
מחקריו מקיפים את הארגון קהילתי, המוסדות, החקיקה, הריבוד החברתי, ההשקפות החברתיות (החברה, התגובה למציאות), המחשבה, ההגות והיצירה. בשנים האחרונות הרבה לחקור את הפעילות האינטלקטואלית, את תולדות הדפוס והספר העבריים ואת דרכי התקשורת. כמו כן חקר את הקשרים והזיקות בין מלומדים ומשכילים נוצרים מאירופה ומאנגליה לבין משכילים יהודים באימפריה העות'מאנית במאות ה-16–17.