stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הומו ספיינס מודרני אנטומית
הערות שוליים

↑  McDougall I. et al. (2005) "Stratigraphic placement and age of modern humans from Kibish, Ethiopia"
Nature. Vol. 433, pp. 733-736; doi:10.1038/nature03258
↑  Hershkovitz I. et al. (2018). The earliest modern humans outside Africa. Science 359(6374): pp. 456–459.
1 2  Harvati, K. et al (2019). Apidima Cave fossils provide earliest evidence of Homo sapiens in Eurasia. Nature, 571(7766), 500-504.
↑  האוניברסיטה העברית, ‏מכרסם שחי במדבר יהודה לפני 100 אלף שנים חושף את "הפרוזדורים האקולוגיים" ליציאה מאפריקה, באתר "הידען", 29 ביולי 2021
↑  Hublin, J. et al. (2017) "New fossils from Jebel Irhoud, Morocco and the pan-African origin of Homo sapiens"
Nature. Vol. 546, pp. 289–292; doi:10.1038/nature22336
↑  Richter, D. et al. (2017) "The age of the hominin fossils from Jebel Irhoud, Morocco, and the origins of the Middle Stone Age"
Nature. Vol. 546, pp. 293–296; 10.1038/nature22335
↑  Fu, Q. et al. (2015) "An early modern human from Romania with a recent Neanderthal ancestor"
Nature. Vol. 524, pp. 216–219; doi: doi:10.1038/nature14558
גולגולת אדם בן ימינו (משמאל) בהשוואה לשחזור גולגולת ניאנדרטל (מימין). גולגולת האדם המודרני גבוהה, קצרה ועדינה יותר, בעלת עורף מעוגל, מצח גבוה החסר כמעט לגמרי רכסי גבות, ובליטת סנטר מודגשת על הלסת התחתונה (המוזיאון לתולדות הטבע בקליבלנד)
אליס ארנול

אליס גיבס ארנול (באנגלית: Ellis Gibbs Arnall;‏ 20 במרץ 1907 –  13 בדצמבר 1992) היה פוליטיקאי אמריקאי מג'ורג'יה, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל ג'ורג'יה ה-69 בשנים 1943–1947. כאיש האגף הליברלי במפלגתו, הוא סייע למאמצים לביטול מס הגולגולת ולהורדת גיל ההצבעה ל-18. לאחר תום כהונתו כמושל היה ארנול עורך דין ואיש עסקים מצליח.
ראשית חייו

אליס ארנול נולד בניונאן, ג'ורג'יה. הוא למד באוניברסיטת מרסר שבמייקון, ולאחר מכן סיים את לימודיו באוניברסיטת הדרום ובבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ג'ורג'יה. ב-1931 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין.
ראשית הקריירה הפוליטית

ב-1932 נבחר ארנול מטעם מחוז קאוותא לבית הנבחרים של ג'ורג'יה. הוא נבחר כיושב ראש הזמני של הבית. ב-1939 מינה המושל יורית' ריברס את ארנול, אז בן 31, כתובע הכללי של ג'ורג'יה.
ב-1935 נשא ארנול לאישה את מילדרד סלמונס, שאותה הכיר בחתונה של ידידים.
מושל ג'ורג'יה

צעדים שננקטו על ידי המושל יוג'ין טאלמדג' גרמו למוסדות האקדמאים של ג'ורג'יה לאבד את הכרתם. היה זה הרקע לניצחונו של ארנול על טאלמדג' בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית למשרת מושל ג'ורג'יה ב-1942, בהם קיבל ארנול 174,757 קולות (57.7 אחוזים) מול 128,394 הקולות (42.4 אחוזים) של טאלמדג'. ללא יריב מהמפלגה הרפובליקנית שניצב מולו, נבחר ארנול כמושל הצעיר ביותר שכיהן אז בכל מדינות ארצות הברית.
ארנול השיג את ביטולו של מס הגולגולת, את אשרור חוקת המדינה החדשה ב-1945, ואת הנהגת העסקת עובדי המדינה על פי כישוריהם. הוא גם פרע את החוב המדינתי של ג'ורג'יה. כאשר גויסו צעירים לשירות צבאי במלחמת העולם השנייה, טען ארנול שאם הם בגירים מספיק כדי להילחם, הם כשירים להצביע בבחירות להנהגת ארצם. הוא הצליח להעביר חוק להורדת גיל ההצבעה ל-18, יותר משני עשורים לפני קבלתו של התיקון ה-26 לחוקת ארצות הברית שעל פיו הונהג שינוי זה ברמה הלאומית. כך הייתה ג'ורג'יה למדינה הראשונה בארצות הברית שהעניקה את זכות ההצבעה לבני 18. ארנול גם הוציא את מערכת הכליאה המדינתית מהשליטה הישירה של המושל, והקים מועצה שתפקח על בתי הכלא המדינה ומועצת חנינות ושחרורים מוקדמים. הוא הפריד את מהלכי הניהול של אוניברסיטת ג'ורג'יה משיקולים פוליטיים, והוביל מאמצים למנוע מהמושל ליישם את סמכויותיו באופן רודני, כפי שאירע לכאורה בתקופת ממשלו של טאלמדג'. הרפורמות של ארנול משכו את תשומת ליבה של העיתונות הארצית. בנוסף, ארנול, שהיה תומך בזכויות האזרח, טען שאפרו-אמריקאים, צריכים לקבל את הזכות להצביע בבחירות המקדימות של המדינה.
מושל ג'ורג'יה > בחירות 1946 ומחלוקת שלושת המושלים

כשנבחר ארנול כמושל ב-1942, היה זה לאחר תיקון לחוקת ג'ורג'יה, שהאריך פעם נוספת את משך כהונת המושל משנתיים לארבע שנים, אך הטיל הגבלת כהונה שמנעה מהמושל להיבחר לתקופת כהונה שנייה רצופה. לפיכך, בבחירות 1946 הוא היה מנוע מלהתמודד. בבחירות לנשיאות של 1944 הוא תמך בהנרי וולאס כמועמד לסגנות הנשיא, אך במקום וולאס נבחר לתפקיד הארי טרומן. ארנול ציית להחלטת בית המשפט העליון של ארצות הברית בפסק הדין "סמית' נגד אולרייט: (Smith v. Allwright) שאסר עריכת בחירות מקדימות במדינות ללבנים בלבד, וכך הוא פתח את האפשרות להצבעה בבחירות לאפרו-אמריקאים. מהלך זה עורר במיוחד את זעמם של טאלמדג' ושל תומכיו, שכינו את ארנול "בוגד גזעי".
בבחירות 1946 ניצח טאלמדג' את ג'יימס ו. קרמייקל, שזכה לתמיכתו של ארנול, ומושל נוסף לשעבר, יורית' ריברס. חודש לפני מועד השבעתו המתוכנן של טאלמדג' בינואר 1947, הוא נפטר בפתאומיות. בית המחוקקים המדינתי בחר אז בבנו של טאלמדג', הרמן טאלמדג', כמחליפו. על החלטה זו קרא תיגר סגן המושל הנבחר מלווין תומפסון, שטען שחוקת המדינה מורה שהוא יושבע לתפקיד עם מותו של המושל. ארנול הודיע שהוא לא יפנה את לשכתו כל עוד לא יהיה ברור מי המושל החדש. המהומה הפוליטית שהתפתחה נודעה כ"מחלוקת שלושת המושלים" (Three Governors Controversy). בינואר 1947, כאשר כל שלושת המושלים תפשו חלקים שונים של הקפיטול המדינתי, לקח אליו מזכיר המדינה בנג'מין ו. פורטסון הבן, את החותם הגדול של מדינת ג'ורג'יה והחביא אותו. צעד זה מנע מכל אחד מהטוענים לתפקיד לבצע כל פעולה עד שבית המשפט העליון של ג'ורג'יה יפסוק מי יתמנה כמושל. בסופו של דבר הוכרז תומפסון כ"מושל בפועל" עד לעריכת בחירות מיוחדות לקביעת המושל שיכהן עד תום תקופת הכהונה המקורית של טאלמדג' המנוח. בבחירות המיוחדות שנערכו במרץ 1948 ניצח הרמן טאלמדג' וכיהן בשארית תקופת כהונתו המיועדת של אביו המנוח.
המשך פעילותו

לאחר תום כהונתו כמושל, היה ארנול פעיל כעורך דין וכאיש עסקים באטלנטה, שם הוא ייסד את משרד עורכי הדין "ארנול, גולדן וגרגורי", שממשיך להיות אחד ממשרדי עורכי הדין המובילים בעיר. אחד משותפיו למשרד היה לימים חבר בית הנבחרים של ארצות הברית אליוט לויטס. לזמן קצר שימש ארנול בממשלו של הנשיא הארי טרומן כמנהל המשרד ליציבות המחירים. טרומן הציע לו את משרת פרקליט המדינה של ארצות הברית אך הוא דחה את ההצעה כדי לשוב למגזר הפרטי. הקריירה העסקית שלו הפכה אותו למולטי-מיליונר.
המשך פעילותו > בחירות 1966

מערכת הבחירות האחרונה בה התמודד ארנול למשרת מושל ג'ורג'יה הייתה ב-1966. יריביו המרכזיים בהתמודדות על מועמדות המפלגה הדמוקרטית היו לסטר מדוקס, בעל מסעדה באטלנטה וג'ימי קרטר. מדוקס כינה את ארנול "הסבא של השילוב הגזעי הכפוי... מועמד שמעולם לא ירים את ידו או את אצבעו, לא כל שכן ידית גרזן, כדי להגן על החירות של ג'ורג'יה". למעשה התעלם ארנול ממדוקס וריכז את כוחו נגד מועמד הרפובליקנים בו קאלווי, שעליו ערך ארנול תיק שלדבריו היה אמור להבטיח את התבוסה הרפובליקנית בבחירות הכלליות. ארנול זכה ברוב הקולות בבחירות מקדימות, אך רוב זה לא היה מספיק כדי לזכות במועמדות בשל התמיכה בקרטר, אז חבר הסנאט של ג'ורג'יה מטעם פליינס. ארנול הצליח בקושי לנהל את מסע הבחירות בסיבוב השני, והתוצאה הייתה ניצחון מפתיע למדוקס. קרטר סירב לתמוך בארנול, אך בבחירות הכלליות תמך באופן רשמי במדוקס מול קאלווי.
בסיבוב השני ניצח מדוקס את ארנול ביחס קולות של 443,055 מול 373,004 קולות. פעיל זכויות האזרח מרטין לותר קינג גינה את מה שהוא כינה "סרטן ממאיר בגוף של הפוליטיקה של ג'ורג'יה. ג'ורג'יה היא מדינה חולה שנוצרה על ידי המחלות של אומה חולה. בחירות אלו חשפו את העובדה שג'ורג'יה מתחרה באופן נואש עם מיסיסיפי על מקום בתחתית". ראש עיריית אטלנטה, איוון אלן הבן, שקודם לכן עבד במשרד עורכי הדין של ארנול, תלה את האשמה בתבוסתו של ארנול ב"כוחות המשולבים של הבורות, הדעה הקדומה, הריאקציוניזם, והצביעות של מצביעים רפובליקנים רבים", שהסברה הייתה שרבים המהם הצביעו עבור מדוקס בסיבוב השני של הדמוקרטים על בסיס ההשערה שמדוקס יהיה יריב חלש יותר מול קאלווי בהשוואה לארנול.
תומכיו ההמומים של ארנול הכריזו על מהלך לכתיבה ידנית של שמו על פתקי ההצבעה, מהלך שהשפיע על קאלווי יותר מאשר השפיע מדוקס. בבחירות הכלליות סיים קאלווי במקום גבוה במקצת מעל מדוקס. ארנול קיבל יותר מ-69,000 קולות בהצבעה בכתב יד, הרבה מעבר להפרש הקולות בין קאלווי לבין מדוקס. למעשה ניצח ארנול במחוז אחד, מחוז ליברטי שבדרום-מזרח ג'ורג'יה. על פי חוקי הבחירות שהיו אז בתוקף, נדרש בית המחוקקים המדינתי לבחור מושל מבין שני המועמדים שזכו במספר הקולות הגבוה ביותר. על אף עתירות לבית המשפט, בית המחוקקים, שהיה בשליטת הדמוקרטים, הצביע בעד מדוקס, שבינואר 1967 הושבע כמושל.
מותו

אליס ארנול נפטר באחוזתו הגדולה שבאטלנטה ב-13 בדצמבר 1992. הוא נטמן בבית הקברות אוק היל שבעיר הולדתו ניונאן. ב-1997 הוצב פסל בדמותו בשטח הקפיטול המדינתי של ג'ורג'יה. בניונאן נקרא על שמו בית ספר חטיבת ביניים.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 1, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 319-320
הערות שוליים

↑  "How governor Ellis Arnall modernized Georgia — a case study in leadership - SaportaReport". SaportaReport.
↑  Springer, Melanie Jean (2020). "Why Georgia? A Curious and Unappreciated Pioneer on the Road to Early Youth Enfranchisement in the United States". Journal of Policy History. 32 (3): 273–324.
↑  "Georgia Official and Statistical Register 1983-1984" (PDF). Department of Archives and History - A Division of Secretary of State. 1985. p. 252.
↑  "New Georgia Encyclopedia: Three Governors Controversy". Georgiaencyclopedia.org. December 8, 2002.
↑  Arnall Golden Gregory - OUR STORY.
↑  Nathan Madien, The Presidents: America and the Cold War (1966-1991), Paradox Forum, Start dateJan 23, 2023.
↑  Billy Hathorn, "The Frustration of Opportunity: Georgia Republicans and the Election of 1966", Atlanta History: A Journal of Georgia and the South, Vol. XXXI (Winter 1987-1988), p. 42.
↑  Billy Hathorn, "The Frustration of Opportunity: Georgia Republicans and the Election of 1966", Atlanta History: A Journal of Georgia and the South, Vol. XXXI (Winter 1987-1988), pp. 48-49.
↑  Governor Ellis Arnall Statue at the Georgia Statehouse -  Dreamstime.com.
↑  "History - Arnall Middle School". History - Arnall Middle School.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007271425505171  PLWABN: 9810544898905606  GND: 1177048698  ISNI: 0000 0001 1493 3336  LCCN: n86114560  NARA: 10572008  SNAC: w6fj2r6x  SUDOC: 082123314  Trove: 1203766  VIAF: 70415602   WorldCat (עם VIAF): 70415602
גיים בוי אדוונס

| --- | --- |


 יצרן:  נינטנדו
 סוג:  קונסולת משחקים ניידת (אנ')
 דור:  תקופת הדור השישי
 יצא לראשונה:  21 במרץ 2001 (יפן)  11 ביוני 2001 (צפון אמריקה)  22 ביוני 2001 (אירופה)
 מעבד:  ARM7TDMI 
 יחידות שנמכרו:  בכל העולם: 81.51 מיליון יחידות נכון ל-30 בספטמבר 2010.
 המשחק הנמכר ביותר:  פוקימון אדום 13 מיליון נכון ל-25 בנובמבר 2004  פוקימון אמרלד 6.32 מיליון נכון ל-31 במרץ 2007
 תאימות לאחור:  משחקי Game Boy, Game Boy Color
 מודל קודם:  Game Boy Color
 מודל אחריו:  נינטנדו DS
 
גיים בוי אדוונס (באנגלית: Game Boy Advance; ידוע גם בראשי התיבות GBA) היא קונסולת משחקי ווידאו ניידת, אשר יוצרה ושווקה על ידי חברת המשחקים היפנית נינטנדו. הקונסולה היא הבאה אחרי Game Boy Color בסדרת קונסולות הגיים בוי והראשונה מהקונסולות הניידות של נינטנדו המשתמשת במסך רחב. הקונסולה שוחררה ביפן ב-21 במרץ 2001; באמריקה הצפונית ב-11 ביולי 2001; וברפובליקה העממית של סין ב-8 ביולי 2004 (מלבד הונג קונג). ב-1996 דווח בעיתונות העוסקת בתחום המשחקים על פיתוח גיים בוי חדש, שקיבל את שם הצופן "פרויקט אטלנטיס". מכיוון שלאחר פרסום המידע על "פרויקט אטלנטיס" שווק גיים בוי קולור, היו שסברו בטעות כי זהו פרויקט אטלנטיס, אך מאפייניו הטכניים של הפרויקט כפי שפורסמו בעיתונות תואמים את הגיים בוי אדוונס.
דגמים > גיים בוי אדוונס SP

בתחילת שנת 2003 ניטנדו שדרגה את הגיים בוי אדוונס בכך שהוסיפה לו תאורה פנימית מובנית, סוללות נטענות, צג מתקפל ועוד. גודלו של הגיים בוי אדוונס SP היה בערך מחצית מגודלו המקורי של הגיים בוי אדוונס. כל אלה באו לענות על אי הנוחות שבשימוש בגיים בוי אדוונס, בעיקר בגלל צורתו. בנוסף לגיים בוי אדוונס SP יש מסך LCD בהיר יותר.
דגמים > גיים בוי מיקרו

בספטמבר 2005, נינטנדו שחררה חידוש שני לגיים בוי אדוונס. דגם זה הוא גרסה קטנה יותר של הגיים בוי אדוונס, בעלת מסך חד יותר מקודמיו בסדרה, המכונה Game Boy Micro. בנוסף ניתן לקבוע את סוג הצבעים במסך, אך כמו קודמו, גם הוא לא מהווה התקדמות טכנולוגית. ובשונה מהגרסה הרגילה הוא לא מריץ משחקי גיים בוי.
פרטים טכניים

| --- | --- |
גודל: Approximately 145 mm (5.7 in) x 82 mm (3.2 in) x 24 mm (0.94 in) (WxHxD)
משקל: Approximately 140 g (4.9 oz)
מסך: 2.9 inch reflective thin-film transistor (TFT) color liquid-crystal display (LCD)
סוללה: 2× AA batteries
זמן סוללה: בערך 15 שעות, תלוי במשחק, בעוצמת בהירות המסך, ובגובה הווליום הסאונד
מעבד: 16.8 MHz 32-bit ARM7TDMI with embedded memory; 8.388 or 4.194 MHz Sharp LR35902 (Z80 & 8080-derived) for Game Boy Color and Game Boy backward compatibility
זיכרון: 32 kilobyte + 96 kilobyte VRAM (internal to CPU); 256 kilobyte DRAM (external to CPU)
רזולוציה: 240 × 160 pixels (3:2 aspect ratio)
סאונד: Dual 8-bit DAC for stereo sound (called Direct Sound).
אביזרים נלווים

Wireless Adapter - ה-Wireless Adapter הוא מתאם אלחוטי. הוא שוחרר ב-2004, והתחבר לצידו האחורי של הגיים בוי אדוונס. הוא החליף את הכבל לחיבור בין מכשירים, ומאפשר להרבה מכשירים להתחבר בו זמנית. משום שהוא שוחרר מאוחר לעומת הגיים בוי אדוונס אין הרבה משחקים שמותאמים לו. גרסה מתאימה ל-Game Boy Micro גם שוחררה.
Play-Yan - ה-Play-Yan הוא נגן MP3/MPEG4 לגיים בוי אדוונס ולנינטנדו DS. מוזיקה או ווידאו יכולים להישמר בכרטיס SD שלו. פעם נינטנדו איפשרה הורדה של משחקים קטנים לתוך ה-Play-Yan, אך היא הורידה את האפשרות לאחר עדכון גדול בשם Play-Yan Micro. ה-Play-Yan Micro היה מכשיר בסגנון סופר מריו, בניגוד ל-Play-Yan הרגיל. באירופה ה-Play-Yan Micro שוחרר בשם "Nintendo MP3 Player" ואפשר לבחור בסגנון סופר מריו, או בסגנון של ה-Play-Yan המקורי. בניגוד ל-Play-Yan Micro, ה-Nintendo MP3 Player האירופי לא מסוגל להפעיל וידאו. המכשיר לא שוחרר בארצות הברית (אף על פי שהיה אמור להיות משוחרר).
e-Reader - ה-e-Reader הוא מכשיר לסריקת כרטיסים אל תוך ה-Game Boy Advance. במשחקים רבים לא נעשה בו שימוש, אך ניתן לראות אותו במיוחד במשחקים חשובים של נינטנדו. הכרטיסים לשימוש ב-e-Reader הם חד- פעמיים לרוב, ואת חלקם ניתן להשיג רק באירועים מיוחדים של נינטנדו. שמו ביפן הוא Card e-Reader, ומסוגל לסרוק אך ורק כרטיסי משחקים. בשל סיבה זאת, שנה לאחר מכן נוצר מעין שדרוג ל-e-Reader, שנקרא Card e+ Reader, שמאפשר בנוסף לסריקת המשחקים, להוסיף תוכן למשחקים (כגון שלבים, יכולות) של הגיים בוי אדוונס. ה-Card e+ Reader הוא ה-e-Reader ששוחרר באמריקה בתור ה-e-reader הרשמי. באירופה, תוסף זה לעולם לא שוחרר. הדוגמה הכי מוכרת למשחק שתומך ב-e-Reader היא Super Mario Advance 4: Super Mario Bros 3.
אביזרים לא רשמיים

GBAMP - נגן סרטים ל-GBA. המכשיר מאפשר לשחק במשחקי NES, לצפות בסרטים, לקרוא קובצי txt וכו'. המכשיר לא יכול לקרוא קובצי MPEGS או MP3.
מכוון טלוויזיה ל-GBA - המכשיר מאפשר לצפות בטלוויזיה דרך הגיים בוי אדוונס. יש כמה גרסאות, מחברות שונות. ניתן לאחסן בו עד ל-99 ערוצים.
Game Shark - מכשיר המאפשר לרשום צ'יטים ולהפעילם במשחק. עם זאת, לצ'יטים יש תופעות לוואי כמו הרס השמירה או המשחק עצמו.
שיווק ומכירות

ב-30 בספטמבר 2006, 76.79 מיליון יחידות של גיים בוי אדוונס נמכרו, מתוכם 39.79 מיליון יחדות של גיים בוי אדוונס SP, ו-1.87 מיליון יחידות של הגיים בוי מיקרו. ב-1 בדצמבר 2006, דיווחה חברת נינטנדו באמריקה על 33.63 יחידות שנמכרו בארצות הברית.
מכירות הגיים בוי אדוונס נשארות גבוהות גם לאחר יציאת ה-Nintendo DS, אשר מכר 850,000 יחידות בדצמבר 2006.
ראו גם

גיים בוי
נינטנדו DS
רשימת משחקים ל-Game Boy Advance
הערות שוליים

↑  "Consolidated Financial Highlights" (PDF). Nintendo. 2007-04-26. p. 8. נבדק ב-2007-04-26.
↑  "Technical data". Nintendo of Europe GmbH (באנגלית בריטית). ארכיון מ-17 בינואר 2023. נבדק ב-2020-07-15. {{cite web}}:  (עזרה)
| נינטנדו |
| --- | --- | --- |
| קונסולות נייחות | Color TV Game ‏• Nintendo Entertainment System ‏• Super Nintendo Entertainment System ‏• Nintendo 64 ‏• GameCube ‏• Wii ‏• Wii U ‏• Nintendo Switch |  |
| קונסולות ניידות | Game & Watch • וירטואל בוי • גיים בוי ‏• גיים בוי קולור ‏•  גיים בוי אדוונס • נינטנדו DS ‏• נינטנדו 3DS |  |
| סדרות דגל | סופר מריו • האגדה של זלדה • פוקימון • מטרויד • דונקי קונג • קירבי • Star Fox • יושי • ספלטון • F-Zero • Kid Icarus |  |
| אנשי מפתח בחברה | שיגרו מיאמוטו • סאטורו איווטה • סטושי טג'ירי • יושיהירו מורי |  |
| שונות | Super NES Classic Edition • NES Classic Edition • Mii • דליפת המידע של נינטנדו • Game Freak • אמיבו |  |
דגם הגיימבוי אדוונס SP
לוויתן (רומן מאת פול אוסטר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  פול אוסטר 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  רומן פשע, ספרות בלשית, הארד בוילד 
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת וייקניג 
 תאריך הוצאה:  1992 
 סדרה
 ספר קודם:  מוסיקת המקרה 
 הספר הבא:  מר ורטיגו 
 
לוויתן (אנגלית: Leviathan) הוא הרומן השביעי של הסופר האמריקני פול אוסטר, שיצא לאור בהוצאת וייקינג ב-1992. הרומן עוקב אחר חייו ופשעיו של אדם שבוחר במעשה על פני מילים כדי להעביר את המסר שלו לעולם, כפי שסופר על ידי חברו הטוב המנוכר.
עלילה

הרומן נפתח כסיפור בלשי עם דברי המספר: "לפני שישה ימים, אדם פוצץ את עצמו לצד כביש בצפון ויסקונסין. לא היו עדים, אך נראה שהוא ישב על הדשא ליד מכוניתו החונה כשהפצצה שבנה התפוצצה בטעות. לפי הדיווחים המחלקה לזיהוי פלילי שפורסמו זה עתה, האיש נהרג מיד. גופתו התרסקה לעשרות חתיכות קטנות, ושברי גופתו נמצאו במרחק של עד חמישים מטרים ממקום הפיצוץ". בחקירותיו מנסה המספר לענות על השאלות מיהו האיש שפוצץ את עצמו? מדוע נמצא עם פצצה תוצרת בית? אילו נסיבות הביאו אותו לקיצו האלים?
עלילה > הסבר שם הרומן

"לוויתן" מושאל ממפלצת הים המקראית שתומס הובס השתמש בה כמטאפורה למדינה בספרו בשם זה. בתור "פנטום החירות", מפוצץ העתקים של פסל החירות ברחבי הארץ - גיבור הרומן הוא גיבור הובסי שאויבו הוא המדינה; מותו העצמי הוא מטפורה לגורל האדם למאבק.
אוסטר ידוע בכך שהוא מציב את הדמויות הבדיוניות שלו בהקשרים בזמן אמת עם אירועים אמיתיים כרקע לנרטיבים שלו. יש הקבלות ל"יונמומבר", הטרוריסט תיאודור קצ'ינסקי, שפעל למשך תקופה באורח דומה מסוף שנות ה-70 ועד אמצע שנות ה-90.
תקציר העלילה

הסיפור מסופר על ידי פיטר אהרון על הקורבן, בנג'מין סאקס, חברו הטוב ביותר שאותו הוא פוגש לראשונה כסופר עמית בבר בגריניץ' וילג' ב-1975. פיטר מחליט לנסות לחבר את סיפור חייו האחרים של בן לאחר שסוכנים מה-FBI פונים אליו במהלך חקירתם. על ידידותם, פיטר מודה בשנים האבודות של סבל ומצבו הפנימי הכואב של בן, באומרו -
תוך 15 שנה, סאקס נסע מקצה אחד שלו לקצהו השני, ובהגיעו למקום האחרון, אני בספק אם הוא בכלל כבר ידע מי הוא. מרחק כה גדול הוא עבר עד אז, עד שלא היה אפשרי עבורו לזכור היכן הוא התחיל.
השניים נפגשים לראשונה כסופרים הנאבקים לכתוב, פיטר עם המוח ה"גלגלי" שלו ובן הפרובוקטיבי עם נישואיו המושלמים לפאני היפה. לשניהם יש רצון "לומר משהו", ליצור שינוי בעולם האמיתי.
בינו ובין עצמו בן מלא ספקות ובנישואיו נפערים סדקים, כאשר לילה אחד במסיבת שיכורים במקרה מטורף, הוא נופל ממדרגות יציאת החירום בקומה הרביעית, וכמעט נהרג. הנפילה היא ממשית ומטאפורית כאחד. במשך ימים לאחר מכן בתהליך החלמתו הוא מסרב לדבר ומרוחק באופן מוזר. תוך שבוע מהיותו בן 41, בן מביע רצון לסיים את החיים שחי עד אז. מתוך תחושתו שחייו היו בזבוז, הוא מצהיר שהוא רוצה שהכול ישתנה, ומציב לעצמו אולטימטום של הכול או לא כלום, מחליט שהוא חייב להגיע לכדי שליטה או להיכשל. בהכירו בשינוי זה, הוא עוזב את פאני, עובר לבקתה בוורמונט, שם הוא מתחיל לעבוד על ספר - ואז נעלם.
הבקתה שלו ותכולתה ננטשו, כולל כתב היד שלו, שכותרתו לוויתן. הוא מנתק את הקשר עם פאני ונפגש עם פיטר פגישה אחת אחרונה שבה הוא מתוודה על הכול.
פיטר מחבר את חייו ומערכות היחסים של בן עם מריה, אמנית, וחברתה ליליאן. מפגש אקראי ואלים עם בעלה של ליליאן, יוצא מלחמת וייטנאם בשם ריד שולח את בן לכיוון חדש לחלוטין.
נושאים מרכזיים

נושאים ברומן האופיינים לאוסטר הם חקירת כישלון, זהות, מקריות, צירוף מקרים וטבעה החמקמק של האמת. מריה, הדמות שעוקבת אחרי זרים כדי לצלם אותם מבוססת על סופי קאל, אמנית פרפורמנס צרפתייה ששחזרה את חייה על ידי צילום אנשים ממשיים תוך יצירת פיקציות אודותיהם. קאל זוכה להכרה בהקדמה של הרומן. בן, הדמות המרכזית של הרומן פוגשת את מריה בנקודה שבה הוא מתחיל לשחזר את חייו שלו. הניגוד הוא שבעוד קאל/מריה הפכו את הבדיות לקריירה, בן יוצר חיים שמסיימים את חייו.
הכתיבה היא רב-שכבתית מעגלית, תוך מסירת דיווחים אישיים סותרים במטרה להביא סוג של אמיתות סובייקטיביות.
דמויות

פיטר אהרון, סופר ומספר (על שם דובר האלוהים, אהרון המקראי)
בנימין זאקס, מפגין מלחמה, סופר, טרוריסט עירוני
פאני זקס, אשתו של בן
מריה טרנר, צלמת
ליליאן סטרן, עובדת מין לשעבר, חברתה הטובה של מריה
מריה דימאג'יו, בתה הקטנה של ליליאן
ריד דימאג'יו, בעלה של ליליאן
אגנס דרווין, אורחת במסיבה שגורמת לתאונה של בן
הערות ספרותיות

אוסטר מתייחס לנושאים של צירוף מקרים ומקריות החל בגיבור הרומן שלו משנת 1985, עיר הזכוכית, שהאמין ש"שום דבר לא אמיתי מלבד מקרה".
עיבודים

בשנת 2009 הופקה גרסת אודיו של לוויתן באתר Audible.com, בהקראת פיטר גנים, כחלק מאוסף ספרי השמע Modern Vanguard audiobooks.
הערות שוליים

1 2 3  All This Might Never Have Happened, Ginger Danto, 1992
↑  Brendan Martin, Paul Auster's Postmodernity (Routledge, 2008), p. 185.
↑  Emma Hegarty, "The Practice of Solitude: Agency and the Postmodern Novelist in Paul Auster's Leviathan." Textual Practice 23.5 (2009): 850–1.
↑  New York Times essay Saturday, April 19, 2008, "How Ben Sachs Came to Blow Himself Up", Michiko Kakutani
מיקלוש אדלר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 באוקטובר 1909 היידושאמשון, הונגריה 
 פטירה:  20 באוקטובר 1965 (בגיל 55) תל אביב-יפו, ישראל 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה ההונגרית לאמנויות יפות (1934) 
 הושפע על ידי:  אנדרה ואדאס, István Réti, Nándor Lajos Varga 
 פרסים והוקרה:  Marcell Nemes Award (1933) 
 
מיקלוש (צבי) אדלר (בהונגרית: Adler Miklós; היידושאמשון, 25 באוקטובר 1909 – תל אביב, 20 באוקטובר 1965) היה צייר, וגרפיקאי יהודי-הונגרי, שעלה לישראל בתחילת שנות ה-60, מספר שנים לפני מותו.
קורות חיים

הוא נולד במשפחה יהודית כבנם של בנימין אדלר, בעל מכולת ושל שרולטה קליין. הוא למד בעיר דברצן אצל הצייר וגרפיקאי ההונגרי-יהודי אנדרה ואדאס ואחר כך בין 1929 לבין 1934 בבודפשט, באוניברסיטה ההונגרית לאמנויות. בבודפשט, מוריו היו הציירים וגרפיקאים אישטוואן רטי ונאנדור לאיוש ורגה. הוא לימד בגימנסיה היהודית בדברצן בין השנים 1934–1948.
ב-6 ביולי 1937, בדברצן, נשא לאישה את ז'וז'נה בתם של הסוחר נאנדור פרקש ושל אליס טאוב. בעזרת לאסלו פלדיהאזי, איתו ביקר במושבת האומנים באיה מארה
בשנת 1936, הוא ארגן בדברצן בית ספר פתוח לציור. הוא עבד ביחד אתו כמורה בבית הספר הפתוח הזה בדברצן. אין פרטים מדויקים על אדלר בשנות מלחמת העולם השנייה, אך הוא שרד את השואה.
בשנת 1946 יצר יחד עם יוסף דב שינזון את הגדת מינכן. שינזון חיבר את ההגדה ואדלר הוסיף חיתוכי עץ.
משנת 1949 (לאחר שהגימנסיה היהודית בדברצן למעשה נסגרה) הוא עבד כמורה לציור במכללה הפדגוגית בעיר אגר. הוא היה חבר ב"גילדת אייטושי דירר", ומאוחר יותר גם בקבוצת "ארגון האמנים החופשיים" בדברצן.
בתחילת שנות השישים עלה לישראל. את ההצלחות הגדולות ביותר שלו השיג בעבודות הגרפיקה שלו.
אדלר נפטר ב-1965 ונקבר בבית העלמין הדרום.
תערוכות

תערוכות יחיד:
מוזיאון דרי, דברצן (1948, 1949)
תערוכות קבוצתיות נבחרות:
תערוכת אגודת אנדרה אדי של דברצן, מוזיאון דרי, דברצן (1947)
תערוכה קבוצתית של אמנים החיים באזור הפריפריה במוזיאון ארנסט, בודפשט (1954, 1955)
תערוכות קבוצתיות של אמני אגר (1950–1965)
עבודותיו

אלבומי חיתוך העץ:
חיי יוסף (1938)
מגילת רות (1940)
דע מנין באת ... (1946)
את מרבית עבודותיו מאוספים ציבוריים ניתן למצוא במוזיאון דרי.
פרסים

פרס נמש מרסל (1933, הציור בשם רזי)
לקריאה נוספת

לקסיקון לאמנים בני זמננו, מיקלוש אדלר 1999. [[:hu:Speciális:Könyvforrások/963847744X|ISBN 963-8477-44-X]]
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a hajdúsámsoni születési akv. 196/1909. folyószáma alatt".
↑  "Adler Miklós és Farkas Zsuzsanna házasságkötési bejegyzése a debreceni polgári házassági akv. 505/1937. folyószáma alatt".
↑  "Farkas Zsuzsanna születési bejegyzése a debreceni polgári születési akv. 472/1912. folyószáma alatt".
↑  איל חיות-מן, גלגולה של הגדה, באתר ישראל היום, 18 באפריל 2024
↑  מיקלוש אדלר באתר GRAVEZ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 269988  NLI: 987007305656605171  GND: 1089654618  ICCU: LO1V472882  ISNI: 0000 0004 0260 4895  VIAF: 298037584   WorldCat (עם VIAF): 298037584
איזומורפיזם של גרפים

בתורת הגרפים, איזומורפיזם של גרפים הוא התאמה בין הקודקודים של שני גרפים המשרה התאמה בין הקשתות. גרפים איזומורפיים (כאלו שיש ביניהן איזומורפיזם) הם זהים זה לזה מכל בחינה תאורטית. מציאת איזומורפיזם בין גרפים היא בעיה חישובית קשה ומפורסמת.
משפט וויטני קובע ששני גרפים קשירים הם איזומורפיים אם ורק אם ה-Line graphs שלהם איזומורפיים, למעט חריג אחד: המשולש איננו איזומורפי לגרף הקלשון (קודקוד אחד מחובר לשלושה) אף על פי שה-Line graphs שלהם כן.
הגדרה

גרפים  G ו- H הם איזומורפיים אם קיימת פונקציה  f:V\left(G\right)\rightarrow V\left(H\right) חד-חד-ערכית ועל, כך שעבור כל  v,w\in V\left(G\right), מספר הקשתות המקשרות בין  v ו- w זהה למספר הקשתות המקשרות בין  f\left(v\right) ו- f\left(w\right).
שני גרפים,  G ו- H, אשר איזומורפיים זה לזה, יסומנו כך:  G\simeq H.
כל התכונות שאפשר לנסח במונחי השפה של תורת הגרפים נשמרות תחת איזומורפיזם. למשל, אם G ו-H איזומורפיים ואחד מהם פשוט, מכוון, בעל מסלול המילטוני, דו-צדדי, או מושלם, אז כך גם השני. איזומורפיזם שומר גם על תכונות מספריות של הגרף: מספר הצביעה, הדרגה הממוצעת, המותן וכדומה.