stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צ'רי מורגה
הערות שוליים

1 2 3 4  אתר הבית של אוניברסיטת סטנפורד, המחלקה ללימודים צ'יקנים-לטיניים. (ארכיון)
1 2 3 4 5  אתר הבית של United States Artists
1 2 3  אתר הבית של United States Artists, באתר .
↑  brava theater center san francisco
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22  Kelly Anderson, Voices of Feminism Oral History Project", Cherrie Moraga Interviewed by Kelly Anderson, Sophia Smith Collection, Smith College Northampton, MA, Oakland, CA., https://www.smith.edu/library/libs/ssc/vof/vof-intro.html, ‏June 6 & 7, 2005 (ארכיון)
1 2 3  Foster D.W, Latin American Writers on Gay and Lesbian Themes: A Bio-Critical Sourcebook,, Greenwood Publishing Group, 1994
1 2 3 4 5 6 7 8 9  Cherrie Moraga, Cherrie Moraga: "Talks About Identity", you-tube, ‏May 2013
1 2 3 4 5 6 7 8 9  Cherrie Moraga, This bridge called my back: writings by radical women of : color :La Guera,, Kitchen table: Women of color press, 1981
1 2 3  Makers moments, ?Cherríe Moraga: "You're Not Really Mexican, Are You, Makers moments, ‏June 2013
1 2 3  Marker moments, Cherríe Moraga: "Chicana and lesbian in the same sentence, Marker moments, ‏2013(הקישור אינו פעיל)
1 2 3 4 5  Adelina Antony, Cherríe Moraga by Adelina Anthony, ", BOMB — Artists in Conversation, 1 January 2007, Issue 98, pp.60-65, ‏1January 2007
1 2 3 4  Stephen Watt, Judith Roof, Walter Kalaidjian, Understanding literature, Cherríe Moraga, Textbook Site
1 2  NPR: National Public Radio: News & Analysis, World, US, The enduring feminism, NPR: National Public Radio
↑  Kitchen Table Press
↑  women of color
↑  Chicana feminism
1 2  Nelson E. S. (Ed, Encyclopedia of Contemporary LGBTQ Literature of the United States [2 volumes], Greenwood Press, 2009
↑  ביקורת על ספרה של צ'רי מורגה, The Last Generation: Prose and Poetry, http://www.goodreads.com/book/show/143366.The_Last_Generation
↑  ביקורת על ספרה של צ'רי מורגה, Waiting in the Wings: Portrait of a Queer Motherhood,, http://www.goodreads.com/book/show/143368.Waiting_in_the_Wing
↑  Celia Herrera Rodriguez
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007425369905171  BIBSYS: 90056852  BnF: cb12687457w (data)  CiNii: DA05099934  GND: 124020380  ISNI: 0000 0001 1037 4709  LCCN: n81136439  MusicBrainz: db5a2c65-a7e9-4eae-920c-c7fea715ee36  NTA: 267137621  SNAC: w6cp1cbj  SUDOC: 115436413  VIAF: 8309640   WorldCat (עם VIAF): 8309640
מדלן קונין

מדלן מאי קונין (באנגלית: Madeleine May Kunin,‏ ‏נולדה ב־28 בספטמבר 1933) היא פוליטיקאית וסופרת אמריקאית, יהודייה, שהייתה המושלת היהודייה הראשונה של מדינה בארצות הברית, מושלת ורמונט, בשנים 1985–1991.
קורות חיים

קונין נולדה ב-1933 בציריך, שווייץ, הצעירה מבין שני ילדיה של משפחה יהודית גרמנית - שווייצרית. אביה, פרדיננד מאי, יהודי גרמני, התאבד ב-1936, בהיותה בת שלוש בלבד. האם, רנה לבית בלוך, יהודייה שווייצרית, נדדה עם שני ילדיה בין קנטוני שווייץ, מחפשת היכן תהיה רחוקה ובטוחה ככל האפשר מהנאצים, שמהם חששה כל העת. ב-1940, כשקונין הייתה בת 7 היגרו - ברחו שלושת בני המשפחה הקטנה, לארצות הברית והשתקעו בניו יורק. אחדים מבני משפחות הוריה של קונין אכן נרצחו בתקופת השואה על ידי הנאצים. קרובי משפחה אחרים ניצלו והגיעו בחלקם לישראל ובחלקם לארצות הברית. החוויה הזו של חשש ובריחה מאימת הנאצים הותירה אצל קונין חותם קבע, כפי שאף כתבה באוטוביוגרפיה שלה, שנים רבות לאחר מכן.
קונין למדה וב-1956 סיימה תואר ראשון (BA) בהיסטוריה באוניברסיטת מסצ'וסטס. המשיכה לתואר שני (MS) בעיתונאות באוניברסיטת קולומביה ובמקביל החלה לעבוד כעיתונאית בעיתון היומי הנפוץ ביותר בוורמונט, Burlington Free Press, שבברלינגטון, ורמונט. בזמן חיפוש העבודה כעיתונאית נתקלה לראשונה באפליה על רקע מגדרי, דבר שהשפיע על דעותיה לאחר מכן, לכיוון הפמיניסטי.
בברלינגטון פגשה קונין את בעלה הראשון, דוקטור ארתור קונין וב-1959 הם נישאו. נולדו להם בשנים שלאחר מכן, ארבעה ילדים ובעשור הראשון שלאחר נישואיה הייתה בעיקר עקרת בית וגידלה את משפחתה. הם התגרשו כעבור 36 שנים, ב-1995, ואחת עשרה שנה אחר כך, ב-2006, והיא בת 73, היא נישאה בשנית לפרופסור ג'ון הנסי, אותו הכירה בראשית שנות התשעים, בהיותו מרצה כמוה בדארטמות' קולג' ונשיא הקולג' לשעבר. פרופסור הנסי היה בן 80 בזמן נישואיהם.
אחיה הבכור של קונין, אדגר מאי (1929–2012) היה סופר ועיתונאי זוכה פרס פוליצר, וחבר בתי המחוקקים של ורמונט (בית נבחרים ואחר כך סנאט) במשך 18 שנה (1973–1991). הוא וקונין אחותו הצעירה, נכנסו ביחד לפוליטיקה של ורמונט וגם עזבו אותה ביחד.
קריירה פוליטית

קונין עסקה במידה רבה בפעילות פוליטית עוד כשהייתה עקרת בית, בארגנה פעילויות ציבוריות שונות בעד איכות הסביבה, חינוך ועוד, אולם רק ב-1972 היא הצטרפה לראשונה לפוליטיקה באופן רשמי, במסגרת המפלגה הדמוקרטית. היא ניסתה תחילה להיבחר למועצת זקני ברלינגטון (מוסד שמקורו עוד במשפט המקובל האנגלי, וחבריו הם אלה שבוחרים את המצטרפים החדשים אליהם), נכשלה, אך עוד באותה שנה רצה שוב למשרה פוליטית, נכבדה הרבה יותר, לבית הנבחרים המדינתי של ורמונט, והפעם ניצחה.
היא שבה ונבחרה לתקופת כהונה שנייה כעבור שנתיים ובקדנציה זו נבחרה וכיהנה כמצליפת סיעת המיעוט הדמוקרטית בבית הנבחרים המדינתי של ורמונט, האישה הראשונה בתפקיד מנהיגותי בבתי המחוקקים של מדינה זו. קונין שבה ונבחרה בשלישית לבית הנבחרים של ורמונט, מכהנת בתקופת כהונה זו כיו"ר ועדת ההקצבות של הבית, תפקיד רב חשיבות ורב השפעה אף יותר מתפקיד מצליף סיעת המיעוט.
מושלת ורמונט

ב-1978, לאחר שש שנות כהונה בבית הנבחרים המדינתי, נמנעה קונין מריצה נוספת לאותו תפקיד, אלא השתתפה ואף ניצחה במרוץ לתפקיד סגנית מושל המדינה. לתפקיד המושל ניצח באותן בחירות מועמד המפלגה הרפובליקנית ריצ'רד סנלינג. בתוקף תפקידה כסגנית המושל כיהנה קונין בשנתיים שלאחר מכן כיו"ר הסנאט של ורמונט. שנתיים לאחר מכן היא ניצחה שוב ונבחרה מחדש לתפקיד סגנית המושל, אלא שהפעם הייתה זו שנת בחירתו של רונלד רייגן לנשיאות ארצות הברית, גל רפובליקני שטף את כל ארצות הברית, לרבות את ורמונט וניצחונה של קונין כנגד הגל הרפובליקני הגואה הביאה למעמד של הנציגה הדמוקרטית הבכירה ביותר בוורמונט.
ב-1982, אחרי ארבע שנות כהונה כסגנית המושל, רצה קונין לראשונה למשרת המושל, בהיותה כבר נציגתה הבכירה ביותר של המפלגה הדמוקרטית בוורמונט. היא נכשלה בניסיון הראשון מול הבוס לשעבר שלה, סנלינג, אך במירוץ הבא, ב-1984 ניצחה ובינואר 1985 נכנסה לתפקיד, מושלת ורמונט ה-77 במספר של מדינת ורמונט. קונין הפכה בכך לאישה הראשונה שזכתה בתפקיד מושלת ורמונט, והיהודיה הראשונה בכל ארצות הברית, שכיהנה כמושלת מדינה. היהודיה הבאה שנבחרה למושלת מדינה כלשהי בארצות הברית הייתה לינדה לינגל, שנבחרה ב-2002, 18 שנה אחריה, למושלת הוואי.
קונין כיהנה כמושלת ורמונט במשך שש שנים, שלוש קדנציות. היא ייסדה במדינה בית משפט לענייני משפחה והיו לה הישגים רבים בתחומי החינוך ואיכות הסביבה, אולם בעיקר בלטה השפעתה בתחום הפמיניסטי. היא הרבתה להתבטא בנוגע לזכויות נשים, ומילאה את הממשל ובתי המשפט במינויים נשיים. בין השאר מינתה את האישה השופטת הראשונה בבית המשפט העליון של ורמונט.
מרצה, תת-שרה ושגרירה

ב-1991, לאחר שלוש תקופות כהונה כמושלת (גם בכך היא הראשונה - האישה הראשונה שמשלה שלוש תקופות כהונה במדינה כלשהי בארצות הברית), היא נמנעה מלנסות להיבחר שוב, ובלי לנטוש לגמרי את הפוליטיקה, עברה לאקדמיה. היא מונתה כמרצה בבית הספר לממשל של אוניברסיטת הרווארד וכן כמרצה בדארטמות' קולג' ובמקביל סייעה למסע הבחירות של ביל קלינטון לנשיאות ארצות הברית. קונין הייתה אחת משלושת חברי צוות החיפוש אחרי המועמד הראוי לסגן נשיא תחת קלינטון. לאחר מינויו של קלינטון לנשיא ארצות הברית בינואר 1993 הוא מינה אותה לתפקיד תת-שר החינוך. קונין כיהנה במשרה זו כשלוש שנים עד אוגוסט 1996, ואז מינה אותה קלינטון לשגרירת ארצות הברית בשווייץ ארץ הולדתה ובליכטנשטיין.
בשלוש שנות כהונתה כשגרירת ארצות הברית בשווייץ (עד אוגוסט 1999) בלטה מאוד פעילותה כיהודיה. היא הייתה זו שלחצה ופעלה והביאה יחד עם אחרים, להקמת הקרן של הבנקים השווייצריים לפיצוי יהודים ניצולי השואה וצאצאיהם. בעקבות הגילוי שלאימה היה חשבון בנק באחד הבנקים השווייצריים וכל תכולתו נשארה אצל הבנק, היא פעלה לכך שיהודים שהיו במעמד דומה (בעלי חשבונות בבנקים השווייצריים), ורכושם עבר שלא כדין אל הבנק (בין עקב מותם בשואה ובין בנסיבות אחרות) - יקבלו את רכושם, ולו חלקית, חזרה. בפעילותה זו נעזרה קונין רבות גם בנשיאת וראש ממשלת שווייץ, האישה הראשונה והיהודיה הראשונה בתפקיד זה, רות דרייפוס.
קונין מכהנת כיום כפרופסור ומרצה באוניברסיטת ורמונט, עוסקת בענייני איכות הסביבה וזכויות נשים, כותבת ספרים, בלוגרית בהפינגטון פוסט ופרשנית קבועה ברדיו Vermont Public Radio. בנה הצעיר דניאל גר בטביליסי ומכהן כיועץ בכיר לנשיא גאורגיה. בתה ג'וליה היא אמנית ומורה וגרה בניו יורק ושני בניה האחרים, פיטר ואדם, הם, הראשון עו"ד והשני רופא קרדיולוג, בוורמונט.
ספריה

Madeleine M. Kunin, The New Feminist Agenda, Defining the Next Revolution for Women, Work, and Family, Chelsea Green Publishing, 2012
Madeleine M. Kunin, Pearls, Politics, and Power: How Women Can Win and Lead, Chelsea Green Publishing, 2008
Madeleine M. Kunin, Living a Political Life, Vintage Publishing, 1995
הערות שוליים

↑  ביוגרפיה קצרה של מדלן קונין, באתר Jewish Women's Archive
↑  על נישואיה השניים של מדלן קונין בת ה-73, "ניו יורק טיימס", 26 בפברואר 2006
↑  הספד על אדגר מאי, 27 בדצמבר 2012, באתר Rutland Herald
↑  John W. Hennessey, Jr. - Professor Emeritus at the Tuck Business School, jhennessey.org
↑  מאמר ביקורת על הספר, הניו יורק טיימס, 18 באפריל 2012
↑  ההקדמה לספרה של מדלן קונין
| מושלי ורמונט ורמונט |
| --- | --- | --- |
| מושלי רפובליקת ורמונט | תומאס צ'יטנדן • מוזס רובינסון • תומאס צ'יטנדן |  |
| מושלי ורמונט | תומאס צ'יטנדן • פול בריגהאם • אייזק טיצ'נור • ישראל סמית' • אייזק טיצ'נור • ג'ונאס גלושה • מרטין צ'יטנדן • ג'ונאס גלושה • ריצ'רד סקינר • קורנליוס פ. ואן נס • עזרא בטלר • סמואל קרפטס • ויליאם פאלמר • סילאס ג'ניסון • צ'ארלס פיין • ג'ון מטוקס • ויליאם סלייד • הוראס איטון • קרלוס קולידג' • צ'ארלס ויליאמס • ארסטוס פיירבנקס • ג'ון רובינסון • סטיבן רויס • ריילנד פלטשר • הילנד הול • ארסטוס פיירבנקס • פרדריק הולברוק • ג'. גרגורי סמית' • פול דילינגהאם • ג'ון פייג' • פיטר וושבורן • ג'ורג' וייטמן הנדי • ג'ון וולקוט סטיוארט • ג'וליוס קונברס • עשהאל פק • הוראס פיירבנקס • רדפילד פרוקטור • רוזוול פרנהאם • ג'ון ברסטו • סמואל פינגרי • אבנעזר אורמסבי • ויליאם דילינגהאם • קרול פייג' • לוי פולר • אורבן וודברי • ג'וזאיה גראוט • אדוארד קרטיס סמית' • ויליאם סטיקני • ג'ון מקאלה • צ'ארלס בל • פלטשר פרוקטור • ג'ורג' פראוטי • ג'ון מיד • אלן פלטשר • צ'ארלס גייטס • הוראס גרהאם • פרסיבל קלמנט • ג'יימס הארטנס • רדפילד פרוקטור הבן • פרנקלין בילינגס • ג'ון ויקס • סטנלי וילסון • צ'ארלס מנלי סמית' • ג'ורג' אייקן • ויליאם הנרי וילס • מורטימר פרוקטור • ארנסט ויליאם גיבסון הבן • הרולד ארתור • לי אמרסון • ג'וזף ג'ונסון • רוברט סטאפורד • פ. ריי קייזר הבן • פיליפ הוף • דין דייוויס • תומאס סלמון • ריצ'רד סנלינג • מדלן קונין • ריצ'רד סנלינג • האוורד דין • ג'ים דאגלס • פיטר שמלין • פיל סקוט |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007597954105171  BIBSYS: 13005822  GND: 1157919421  ISNI: 0000 0000 2979 4669  LCCN: n88667869  NARA: 10571759  SNAC: w6251gw0  VIAF: 72977880   WorldCat (עם VIAF): 72977880
אלכסיי בורקוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1990 (בן 35 בערך) 
 מדינה:  רוסיה 
 
אלכסיי יורייביץ' בורקוב (ברוסית: Алексей Юрьевич Бурков; נולד בשנת 1990) הוא מתכנת והאקר רוסי, שהורשע בארצות הברית ונידון לתשע שנות מאסר.
ביוגרפיה

אלכסיי בורקוב גדל בסנקט פטרבורג ועבד כמתכנת פרילנסר בתחום אבטחת מידע, תכנות, ומסדי נתונים. בורקוב עוכב בנתב"ג ב-13 בדצמבר 2015 לבקשת ארצות הברית במהלך ביקורת הדרכונים בעת עזיבתו את ישראל. בורקוב שהה כארבע שנים בבתי הכלא בישראל. בקשות להסגרתו נשלחו על ידי רוסיה וגם ארצות הברית.
על פי דיווחי התקשורת בישראל, רוסיה עשתה את מירב המאמצים למנוע את הסגרתו של בורקוב לאמריקה. מוסקבה הציעה חילופי אסירים: הסגרה של בורקוב לרוסיה תמורת שחרורה של נעמה יששכר, אזרחית ישראל וארצות הברית, שנידונה במקור ל-7.5 שנים בבית משפט ברוסיה, אך זכתה לחנינה מוקדמת מנשיא רוסיה ולדימיר פוטין.
ב-30 באוקטובר 2019 חתם שר המשפטים הישראלי אמיר אוחנה על החלטה להסגרת בורקוב לארצות הברית עורכי דינו ניסו לערער על ההסגרה לארצות הברית, אולם ב-10 בנובמבר 2019 דחה בג"ץ את בקשת בורקוב שלא להסגיר אותו לארצות הברית. ב-12 בנובמבר הוסגר ועם נחיתתו הופיע בדיון בבית המשפט במחוז המזרחי בווירג'יניה.
מחלקת המשפטים האמריקנית האשימה את בורקוב בחמישה סעיפי אישום פליליים בגין הונאה, קנוניה, גנבת זהות והלבנת הון. הוא מואשם כי ניהל את אתר "Cardplanet" שמכר מספרי חיוב וכרטיסי אשראי, שרבים מהם שייכים לאזרחים אמריקאים. נתונים אלה, על פי מסמכי בית המשפט, נגנבו, בעיקר כתוצאה מחדירה למחשבים. הפרקליטות סבורה שבורקוב מכר 150 אלף מספרי כרטיסי אשראי גנובים במחירים שנעו בין 2.6 ל-60 דולר למידע. כתוצאה מכך, רמאים שניצלו את הנתונים הללו ביצעו רכישות לא חוקיות בשווי של יותר מעשרים מיליון דולר.
בורקוב הודה באשמה בשניים מתוך חמישה סעיפי אישום: הונאה עם מכשירי גישה, כמו גם קנוניה לביצוע הונאה, גנבת מידע אישי, חדירה למערכות מחשב והלבנת הון. גזר הדין הוכרז בבית משפט בווירג'יניה בסוף יוני 2020 והוא נידון ל-9 שנות מאסר. בעבר תוכנן גזר הדין ל-8 במאי, ברם, בבתי משפט רבים, מועדי הדיונים ומתן פסיקות הדין התעכבו בשל מגפת הקורונה.
בספטמבר 2021, כלי תקשורת ברוסיה טענו כי בורקוב גורש מארצות הברית לרוסיה וכי הוא נעצר במוסקבה על ידי משטרת רוסיה.
הערות שוליים

↑  Мария Волуйская (2019-11-13). "Кто такой Алексей Бурков, которого экстрадировали в США?". Аргументы и Факты. נבדק ב-2020-04-08.
↑  "Приговор россиянину Буркову в США перенесли на конец июня". РИА Новости. 2020-03-27. נבדק ב-2020-04-08.
↑  Марк Котлярский. "Кто такой Алексей Бурков? И почему Россия так хочет его вернуть?". Детали. נבדק ב-2020-04-08.
↑  Александр Панов (2019-11-14). "Хакер с «Планеты карт». Россия не смогла обменять одного из 100 «лучших хакеров мира» на арестованную израильтянку". Новая газета. נבדק ב-2020-04-08.
↑  שמעון איפרגן., ‏"היהלום הרוסי": כך נראים חייו של אלכסיי בורקוב בכלא הישראלי, באתר ‏מאקו‏, 15 באוקטובר 2019
↑  איתי בלומנטל ויעל פרידסון, ההאקר הרוסי הוסגר לארה"ב, באתר ynet, 11 בנובמבר 2019
↑  Причиной стало то, что между Израилем и Соединенными Штатами действует двухстороннее соглашение об экстрадиции, а между Россией и Израилем такого соглашения нет.
↑  ההאקר הרוסי ששמו נקשר בפרשת נעמה יששכר גורש מארה"ב, באתר ynet, 28 בספטמבר 2021
להט"ב והדת הבהאית

מושב בית הצדק העולמי בחיפה, הגוף המנהלי של הדת הבהאית
הדת הבהאית (בפרסית: آئین بهائی או بهائیت) היא דת מונותאיסטית עצמאית חדשה שמקורה בדת הבאבית שנוצרה בפרס ב-1844.
על פי החוק בדת הבהאית, ביצוע מעשים הומוסקסואליים הוא דבר אסור. לאחרונה עולה הדרישה בקרב להט"בים בהאים להתאמת החוק הבהאי למציאות הנוכחית. מתוך תפיסה שהאיסורים על משכב זכר בחוקי העולם העתיק נובעים בחלקם מפני שהם תמיד מבוססים על יחסים אדנותיים והפעלת כוח. מעבר לכך, הם גם נובעים מכך שהחוק לא מתייחס לכוונה מאחורי המעשים הללו, ולכן חל איסור על יחסי מין בין בני אותו מין.
עקרונות הדת הבהאית

באופן כללי, הבהאים מאמינים באחדות והרמוניה. עקרונות הדת מושתתים על ערך עליון זה באמצעות שילוב תחומים שהדת רואה בהם כמשלימים זה את זה.
עקרונות הדת הבהאית > האבות הרוחניים והשושלת הפרשנית

לדת הבהאית יש ארבעה אבות רוחניים: הבאב, הבהאא-אללה, עבד אל-בהאא' ושוגי אפנדי. באופן כללי, הדת הבהאית מאמינה כי נביאים אלו חוו התגלות אלוהית ועל כן בסמכותם להעביר את דבר האל ולפרש את דברי הנביאים הקודמים. לכל הכתבים שלהם יש תוקף משפטי, אך חשיבותם אינה שווה זו לזו. לשני הראשונים מיוחסים תכונות האל, היכולת להעביר את דברו לבני אדם וקבלת "ההתגלות" אולם, חשיבות בהאא-אללה גוברת על חשיבות הבאב וכתבי בהאא-אללה הם הפוסקים להלכה, מכיוון שהוא מייסד הדת. עבד אל-בהא, בנו של בהאא-אללה, נחשב לממשיך השושלת, אך למעשה הירושה מוטלת במחלוקת. בעולם הבהאי-אורתודוקסי התקבל כי כתבי עבד אל-בהא ושוגי אפנדי נכדו מדורגים במדרג אלוהי נמוך יותר מחיבורי הקודמים. מכיוון ששוגי אפנדי לא מינה אחריו יורש, אף גורם בהאי סמכותי לא יכול להעניק פירושי המשך לדבריו, אף לא בית הצדק העולמי. עם זאת, על כל בהאי מוטלת החובה, והרשות, לדרוש את האמת הפרטית שלו מתוך כתבי הנביאים. יתרה מכך, אם אין פירוש מחייב לטקסט מסוים של הבאב או בהאא-אללה, המאמינים יכולים לפרש עבור עצמם טקסט זו. המשמעות הדבר היא שאף גורם בהאי כיום לא יכול לפרש את כתבי הנביאים עבור כלל הקהילה הבהאית, אך כל מאמין בהאי יכול לפסוק לעצמו.
עקרונות הדת הבהאית > ערכי המשפחה וערכי סובלנות חברתית

התורה הבהאית מתייחסת לנישואים וחיי משפחה כאבן היסוד של כל החברה האנושית וכמוסד שנועד להגן ולחזק את המוסד הבהאי. על פי הדת, נישואים מותרים בין אישה וגבר בלבד, ויחסי מין מותרים בין זוג נשוי בלבד. לפיכך, החוק הבהאי מאפשר קיום קשרים מיניים בין איש ואישה נשואים בלבד. יתרה מזאת, התאולוגיה הדתית רואה בשמירה על ערך חיי הנישואין "תרופה ליצר ההומוסקסואלי". הבהאא-אללה מסביר כי חשיבות הנישואין נובעת בעיקרה מחשיבות המשך הקיום האנושי והוא רואה באיש ואישה שני פרטים המשלימים זו את זה.
אולם, הוא אינו אוסר במובהק על נישואין בין בני אותו מין, המאפשר פתח לפרשנויות. למרות חשיבות הולדת צאצאים, אין איסור על נישואים אצל אנשים עקרים. בנוסף, כתבי הדת ומוסדותיה אינם מתייחסים ליכולות המדע שקיימות היום להוליד צאצאים גם במצב של קשיי פוריות, כגון באמצעות טיפולי פוריות או פונדקאות. ערך חברתי נוסף הוא הסובלנות, ההכלה והקבלה של האדם האחר. מוסדות הדת מדריכים את האדם המאמין לפנות בפשטות ובאהבה לאנשים אחרים, בין אם הם מאותה דת או מדת אחרת.
עקרונות הדת הבהאית > מיזוג בין הדת למדע ולחוקי המדינה

הדת הבהאית אינה מעוניינת לסתור את התאוריות המדעיות. היא נדרשת להתאים את חוקיה לחידושי העולם המדעי. באופן דומה, היא גם אינה מעוניינת לסתור את חוקי המדינה. מכיוון שמדובר בדת שהופצה ברחבי העולם, מנהיגי הדת הגדירו כי במצב בו החוק הבהאי סותר את חוק המדינה, אזי חוק המדינה הוא המכריע, ויש לציית דבר ראשון אליו.
יחס הדת לנושא הלהט"ב > עבד אל-בהאא'

עבד אל-בהאא' הוא בנו של בהאא-אללה ויורשו הרשמי. הוא נולד בשם עבאס אפנדי ב-23 במאי 1844 בטהראן ונפטר ב-28 בנובמבר 1921 בישראל, ונקבר בהר הכרמל. סביב עניין הירושה התפתחה מחלוקת בינו לבין אחיו, מירזא מחמד עלי, מכיוון שאביהם העניק להם תפקידי המשך בשפה מעורפלת. חוסר הבהירות גרמה למחלוקת בנוגע ליורש הראוי שדבריו הם בעלי ביסוס אלוהי, על סמך קבלת התגלות. תומכי מחמד עלי טענו כי "ההתגלות" של בהאא-אללה הושלמה ואין הכרח להמשיך לפרשה, אך עבד אל-בהאא' ראה בעצמו כלי לקבלת ההתגלות האלוהית, אף על פי שבפועל לא טען כי הוא חווה התגלות. מתוך כך, תומכי עבד אל-בהאא' גם כן הבינו כי ההתגלות של בהאא-אללה הושלמה, אבל עם האפשרות למתן פירוש נוסף עם תוקף נמוך מתוקף האלוהי שמיוחס לכתבים הקדושים. בעולם הבהאי האורתודוקסי התקבל כי כתבי עבד אל-בהאא' ושוגי אפנדי נכדו מדורגים במדרג אלוהי נמוך יותר מהחיבורים של הבאב ובהאא-אללה, ולצד זאת נקיים מכל טעות. גם לו יוחסו תכונות אלוהיות, כשם שיוחסו לבהאא-אללה ולבאב שקדמו לו.
בכתביו, עבד אל בהא לא התייחס באופן בלעדי לנושא של הומוסקסואליות, אלא תוך הקשר של נישואין, מגדר ומדע. לדבריו, הדת הבהאית אינה מגבילה את מחשבות האדם, אך כן מגבילה את מעשיו. משתמע מכך שנטייה מינית כלשהי אינה עבירה, אך המעשה המיני עצמו מוגבל. לדבריו, החוק האלוהי גואל את האדם מהאינסטינקטים הטבעיים שלו, והחוק המחייב שמירת חיי משפחה הוא תרופה לאינסטינקט ההומוסקסואלי. הלה קובע כי חשיבות הנישואין בדת תישאר נצחית וללא שינוי. על משפט זה ניתן לתהות אם ייתכנו שינויים אפשריים, אם הנישואין עצמם יתרחבו לכלול גם נישואים להט"ביים. הוא התייחס לגברים ונשים כמשלימים אחד את השני ומכאן ראה את החשיבות הגבוהה בנישואין, אף על פי שבמאמר אחר אומר כי אלוהים לא מבחין בין זכר לנקבה.
יחס הדת לנושא הלהט"ב > שוגי אפנדי

שוגי אפנדי רבאני נולד בעכו ב-1 במרץ 1897 ונפטר באנגליה ב-4 בנובמבר 1957. עבד אל-בהאא' היה סבו, אשר מינה אותו להיות "שומר הדת". עבד אל-בהאא' ייחס לו יכולות אלוהיות וקבע כי "החלטותיו הן של האל" בנוגע להחלטות שמקבל ביחס לדת ופרשנות הכתובים. עם זאת, אין לו סמכות קביעה אלוהית בנוגע לתחומי חוץ, כגון מדע. לכתביו ולמכתביו המיועדים לכלל הקהילה יש תוקף מחייב וזאת כדי לא לגרום לפיצול בקרב המאמינים, אך למכתביו האישיים אין בהכרח תוקף מחייב. בנוסף, המכתבים שנכתבו בשמו אך לא על ידו ממש מכילים הוראות מחייבות, אך הניסוח המילולי אינו של שוגי אפנדי עצמו ולכן יש מקום לפרשנות בנוגע למשמעויות המשפטים. כדי להימנע ממחלוקות עתידיות, מחלקת המחקר בבית הצדק העולמי הודיעה כי כתבי שוגי אפנדי העוסקים ב"נושא הבנים" נכתבו על ידו ממש, והמכתבים שנכתבו בשמו בנושא ההומוסקסואלי הפרשנות שלו לנושא. בתקופתו, הומוסקסואליות באיראן ובמזה"ת עדיין הייתה עם הקשר אדנותי, ואילו במערב, שם התחנך, המשמעות של הומוסקסואליות הייתה "סטיה מינית". על בסיס החינוך התרבותי ששאב, הוא כתב כי הדת הבהאית אמנם מכירה בערך של משיכה מינית, אך אוסרת על ביטוי של "אהבה חופשית" וביטויים נוספים שפוגעים באדם. על כן, יש לווסת את היצר המיני במסגרת הנכונה של נישואים.
שוגי אפנדי פירש את ההתייחסות של בהאא-אללה ל"ע'למאן" כאיסור על כל קשר הומוסקסואלי שהוא. כשם שחוקי העולם העתיק לא התייחסו לכוונות מאחורי המעשים, אלא רק למעשים עצמם, כך גם שוגי אפנדי: הוא הטיל איסור גורף על פעילות מינית בין גברים, ללא הבדלה בין יחסים שנובעים מרצון הדדי בין הגברים, או בין יחסים שנובעים מהפעלת כוח.
באחד ממכתביו למאמינים, הוא פירש שבהאא-אללה אסר על פעילות הומוסקסואלית, קישר בין חוסר מוסריות לבין הומוסקסואליות, וטען כי הומוסקסואליות היא נכות ונוגדת את הטבע האנושי. בהמשך, הוא יעץ להתגבר על הנטייה באמצעות סיוע רפואי ותפילה. שוגי אפנדי הדריך גם בהאים הטרוסקסואלים בעת מפגשים עם הומוסקסואלים: עליהם להיות סובלניים ומבינים, אך מבלי להתפשר על העמדה הדתית האוסרת הומוסקסואליות.
עבד אל-בהא הורה לשוגי אפנדי למנות יורש אחריו שיוכל להמשיך בפרשנות הכתבים של קודמיו ולפתח את הדת הבהאית. אולם, אפנדי מת מבלי למנות לו יורש. מצב זה בעיקרון מונע אפשרות לפרשנות מתקדמת על כתבי אפנדי וקודמיו ומונע את האפשרות להוביל לשינוי בהוראתם בהתאם להתקדמות הדורות.
יחס הדת לנושא הלהט"ב > בית הצדק העולמי

בית הצדק העולמי הוא המוסד הדתי שבסמכותו לחוקק חוקים בסוגיות שלא הגיעו לידי סיום בכתבי האבות הרוחניים של הדת. בנוסף, הוא יכול לשנות חוקים שחוקק בהתאם לשינויים בגורמים שהובילו לחקיקתם מלכתחילה. עם זאת, אין בסמכותם לשנות הוראות של האבות המייסדים – סמכות זו שמורה לנביא הבא. אמנם אין לבית הדין תוקף אלוהי, אך קיימת חובה דתית לציית לחוקים ולהוראות בית הדין.
לבית הדין התייחסויות רבות לסוגיה ההומוסקסואלית. המכתב מיום 23.11.1995 הוא האינקלוסיבי ביותר. במכתב זה מוסבר כי הדת הבהאית אוסרת פעילות הומוסקסואלית ורואה אותה בתור פעילות א-מוסרית ונוגדת את הטבע האנושי. בנוסף, מובא חיזוק לדברי שוגי אפנדי בכך שמקור האיסור שלו נובע מהבנה פרשנית מעמיקה של הכתבים הקדושים. במכתב מופיע שיש חובה להתגבר על תאוות גוף בלתי מוסריות, ובמצב בו האדם לא מסוגל לחוות משיכה מינית לבן המין השני, עליו להישאר רווק ולא לקיים יחסי מין אסורים. למרות האיסור הברור, המכתב מנוסח בחמלה כלפי הקהילה הלהט"בית. זאת, לצד ההסבר שלפיו לבית הדין אין כל יכולת לשנות את האיסור הכתוב על פעילות הומוסקסואלית, בגלל קטיעת השושלת הפרשנית:
The Universal House of Justice is authorized to change or repeal its own legislation as conditions change, thus providing Bahá'í law with an essential element of flexibility, but it cannot abrogate or change any of the laws which are explicitly laid down in the sacred Texts. It follows, then that the House of Justice has no authority to change this clear teaching on homosexual practice.
אין איסור על הומוסקסואלים לקבל על עצמם את האמונה הבהאית, אך מצופה מהם כי בסופו של דבר יגיעו לשלמות מוסרית ויימנעו מהמעשים האסורים. במקרה בו מובא בפני המוסדות שהמאמינים מפירים בזדון את חוקי הדת, על האספה הרוחנית לנקוט צעדים בהתאם. עם זאת, האספה לא אמורה להתערב בחיים הפרטיים של המאמינים כדי לבדוק את מידת דבקותם בדת.
הקהילה הבהאית מבוססת על שלטון דמוקרטי, בו לכל מאמין ניתנת זכות הצבעה. זכות זו יכולה להישלל במצב בו המאמין מתנהג בדרך לא מוסרית שנוגדת את הוראת בהאא-אללה, בין היתר גם במצב בו המאמין הוא להט"בי. עד כה, ידוע על מקרה אחד בו נשללה זכות ההצבעה בגלל נטייה מינית, אך ייתכנו מקרים נוספים לא מוכרים: במחצית המאה ה-20 היה זוג הומוסקסואלי בהאי שלא הסתיר זאת, ואף על פי כן בני הזוג התקבלו על ידי מוסדות הדת הבהאים. בשנת 1955 שניהם נבחרו לאספה הרוחנית ולאחר מכן החלו להיתקל בחומות התנגדות ובהאשמות על דרכם המינית. אחד מהם עזב את הדת ומהשני נשללה זכות ההצבעה. סנקציה אחרת שקיימת בדת ויכולה להיות מוטלת גם כן כתוצאה מהתנהגות בלתי מוסרית ופעילות הומוסקסואלית, היא שלילת זכויות אדמיניסטרטיביות שכוללות השתתפות בכנסים בהאים, נשיאת תפקיד בהאי רשמי, טקס נישואין במוסדות הדת וזכויות נוספות. חשוב להבהיר כי הזכויות יכולות להיות מוחזרות למאמין, אם משנה את התנהגותו.
מלבד האיסור על פעילות הומוסקסואלית כשלעצמה, בית הצדק אוסר גם על פעילות של קבוצות תמיכה המצדדות בזכויות הלהט"בים, משום שהם מעודדים אורח חיים בלתי ראוי.
התמודדות הקהילה הלהט"בית בדת הבהאית

לא קיימת קהילה להט"בית מאוחדת בדת הבהאית, ומאליו לא קיימת עמדה אחידה של להט"בים בהאים. כל פרט או קבוצה פועלים בדרכים שונות בניסיון ליצור הרמוניה בין נטייתם המינית לבין אמונתם הדתית. הקושי הרב טמון בשילוב בין האיסור על פעילות מינית להט"בית לבין האמונה הבהאית שדוגלת בהרמוניה וסובלנות לכל בני האדם באשר הם. קושי נוסף שחברי הקהילה חווים, הוא הרצון לקרב אנשים נוספים לדת, אך להיאלץ לחשוף בפניהם גם את החוקים הפחות נעימים בה.