stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שעיה סגל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 במאי 1951 ארצות הברית 
 פטירה:  6 ביוני 2017 (בגיל 66) רמת גן, ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין ירקון 
 מדינה:  ישראל ישראל
 
ישעיה (שעיה) סגל (7 במאי 1951 – 6 ביוני 2017) היה עיתונאי, צלם עיתונות ויועץ תקשורת ישראלי. היה יועצם של ראשי ממשלת ישראל אריאל שרון ובנימין נתניהו.
ביוגרפיה

סגל נולד בארצות הברית, בנם של יצחק (אירוינג) ועליזה (פלורה) סגל. סבו, הרב יוסף סגל, היה חתנו של הרב יעקב משה ספיר, ובשנות ה-30 של המאה ה-20 כיהן כרבה הראשון של נס ציונה. לאחר מכן ירדה המשפחה לארצות הברית, ובנו יצחק כיהן בה כרב. גם הבן השני, הרב זאב סגל, כיהן כרב בניו יורק.
בשנת 1961 עלתה משפחתו לישראל, והתיישבה בכפר סבא. למד בישיבת כפר הרא"ה.
בין השנים 1974–1985 היה כתב וצלם בעיתון "מעריב". בשנת 1974 פתח יחד עם צלמי העיתונות חנניה הרמן ושמואל רחמני את סוכנות הצילום "24+", שפעלה עד 1977.
ב-6 באוקטובר 1981 שהה במצרים בזמן רצח סאדאת, והיה העיתונאי הראשון שערך ראיון עם יורשו חוסני מובארכ.
לאחר שפרש מ"מעריב", באמצע שנות ה-80, פתח משרד עצמאי לייעוץ אסטרטגי ויחסי ציבור. בין היתר היה יועץ של יצחק תשובה ושל קבוצת דלק שבשליטתו. בשנת 2010 התלוננה תנועת אומ"ץ על סגל שהוא פועל בניגוד עניינים חמור בסוגיית תמלוגי הגז, זאת בשל פעילותו של כיועצו של נתניהו ושל יצחק תשובה במקביל.
החל משנת 1996 עבד כדוברו ויועצו של אריאל שרון, תחילה כשהיה שר התשתיות, ואחר כך כשהיה ראש הממשלה. לאחר מכן היה יועצו של ראש הממשלה בנימין נתניהו ושל רעייתו שרה נתניהו ונחשב לאיש סודם. הוא החל לכתוב ספר על קשריו עם בני משפחת נתניהו, יחד עם העיתונאית מזל מועלם, אולם הספר לא יצא לאור. בשנת 2005 פרסם מבקר המדינה דו"ח ביקורת על העסקתו של סגל במשך שנה וחצי כיועץ אסטרטגי לשר האוצר, בנימין נתניהו, בלי שנחתם עמו חוזה העסקה, ובלי שנציב שירות המדינה התבקש, וממילא גם לא אישר, את העסקתו כיועץ. וגם לא נבחן חשש לניגוד עניינים בנוגע להעסקתו. בעקבות הבדיקה הודיע נתניהו כי הפסיק להיעזר בסגל.
במרץ 2010, מבקר המדינה בדק את מעורבותו של סגל ברשות השידור. לאחר שלמבקר המדינה הגיעה תלונה, לפיה סגל פעל להדחתו של מרדכי שקלאר, מנכ"ל רשות השידור ופעל לקידומו של יוני בן מנחם לתפקיד מנכ"ל הרשות במקומו של שקלאר.
בינואר 2017, מסר עדות ביחידת להב 433 בתיק 1000. במהלך עדותו סיפר סגל על הדינמיקה המורכבת שהיה לו עם הזוג נתניהו, כולל מתנות אשר הוא עצמו העניק לזוג ובמיוחד לשרה נתניהו. בעדות סיפר סגל כי מעולם לא קיבל תמורה כספית מהליכוד, ואף הועסק בלי חוזה, תוך הבטחות של נתניהו עצמו לסגל כי ימלא תפקידים בכירים, אשר התבררו לטענת סגל כשקרים והונאות. לאור פטירתו של סגל, העדות לא נשמעה בבית המשפט, אך נחשפה באפריל 2021 בתוכנית המקור.
בשנתו האחרונה נאבק במחלת הסרטן. נפטר ממחלתו ב-5 ביוני 2017 בבית החולים תל השומר, בגיל ששים ושש. נקבר בבית הקברות ירקון.
חיים אישיים

סגל היה נשוי פעמיים. היה לו בן אחד מנישואיו הראשונים, ושניים יחד עם רעייתו השנייה, שרה. בן דודו הוא פרופסור חיים סוקניק.
הערות שוליים

↑  שעיה סגל באתר GRAVEZ
↑   עופר אדרת, יועץ התקשורת שעיה סגל, איש סודם של בני הזוג נתניהו, מת בגיל 66, באתר הארץ, 7 ביוני 2017
↑  צילומים של סגל עבור מעריב:
ד"ש מחמ"ל  מגר"ב, מעריב, 2 באוגוסט 1982
שעיה סגל, 10 היפות, מעריב, 30 ביוני 1980
1 2  הסקופ הגדול של שעיה סגל -פוסט לזכרו., בבלוג של חנניה הרמן, "נינו הרמן - מרחבי הלב", 7 ביוני 2017
↑  צבי זרחיה, עם מי עובד שעיה סגל?, באתר הארץ, 25 באוקטובר 2010
↑  שעיה סגל - יועץ התקשורת של תשובה, באתר גלובס, 19 בספטמבר 2007
↑  עדי בן ישראל, לילך ויסמן, ‏אומ"ץ לנתניהו: אתה ב"ניגוד עניינים חמור" בסוגיית תמלוגי הגז, באתר גלובס, 24 באוקטובר 2010
↑  הארץ, ‏שרון מינה את יועצו, שעיה סגל, ליועץ התקשורת של המינהל, באתר גלובס, 10 בנובמבר 1996
↑  היועץ שעיה סגל: בורובסקי היה המועמד המועדף על שרון עד 3 שבועות לפני מינוי קראדי, באתר הארץ, 31 באוקטובר 2006
↑  מוטי בסוק, שעיה סגל הועסק כיועץ אסטרטגי לנתניהו בלי חוזה העסקה ובלי שכר, באתר הארץ, 9 במאי 2005
סגל ממשיך לייעץ, באתר הארץ, 19 במאי 2005
↑  צבי זינגר, נתניהו הפסיק להיעזר ביועץ התקשורת שעיה סגל, באתר ynet, 23 בספטמבר 2004
↑  לי-אור אברבך, ‏לינדנשטראוס יבדוק את מעורבותו של שעיה סגל ברשות השידור, באתר גלובס, 11 במרץ 2010
↑  יניב קובוביץ, שעיה סגל, יועץ התקשורת לשעבר של נתניהו, מסר עדות בפרשת טובות ההנאה, באתר הארץ, 23 בינואר 2017
חן מענית, ‏פרשות נתניהו: שעיה סגל, יועצו לשעבר של רה"מ, מסר עדות, באתר גלובס, 23 בינואר 2017
שלומית עם ראש יוחנן המטביל (קאראווג'ו, לונדון)

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  קאראווג'ו
 תאריך יצירה:  בין השנים 1606–1610
 טכניקה וחומרים:  שמן על בד
 ממדים בס"מ
 רוחב:  106.7 ס״מ 
 גובה:  91.5 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  Caravaggisti 
 מספר יצירה:  NG6389 (הגלריה הלאומית) 
 מיקום:  הגלריה הלאומית לונדון שבבריטניה
 
שלומית עם ראש יוחנן המטביל  (באיטלקית: Salomè con la testa del Battista) הוא ציור שמן מעשה ידי הצייר קאראווג'ו, שצויר בין השנים 1606–1610 ומתאר את שלומית בת הרודיאס עם ראשו הערוף של יוחנן המטביל. היצירה מוצגת בגלריה הלאומית בלונדון.
הסיפור בברית החדשה

סיפור עריפת ראשו של יוחנן המטביל, בידי הורדוס אנטיפס, על פי דרישת שלומית בת הרודיאס, מתואר בבשורה על-פי מרקוס:
21 וַיְהִי הַיּוֹם הַמֻּכְשָׁר כַּאֲשֶׁר עָשָׂה הוֹרְדוֹס מִשְׁתֶּה בְּיוֹם הֻלֶּדֶת אֹתוֹ לִגְדוֹלָיו וּלְשָׂרֵי הָאֲלָפִים וּלְרָאשֵׁי הַגָּלִיל׃ 22 וְתָּבֹא בַת־הוֹרוֹדְיָה וַתְּרַקֵּד וַתִּיטַב בְּעֵינֵי הוֹרְדוֹס וּבְעֵינֵי הַמְסֻבִּים עִמּוֹ וַיֹּאמֶר הַמֶּלֶךְ אֶל־הַנַּעֲרָה שַׁאֲלִי מִמֶּנִּי אֶת־אֲשֶׁר תַּחְפְּצִי וְאֶתֵּן לָךְ׃ 23 וַיִשָּׁבַע לָהּ לֵאמֹר כָּל־אֲשֶׁר תִּשְׁאֲלִי מִמֶּנִּי אֶתֶּן־לָךְ עַד־חֲצִי הַמַּלְכוּת׃ 24 וַתֵּצֵא וַתֹּאמֶר לְאִמָּהּ מָה אֶשְׁאָל וַתֹּאמֶר אֶת־רֹאשׁ יוֹחָנָן הַמַּטְבִּיל׃ 25 וַתְּמַהֵר מְאֹד לָבוֹא אֶל־הַמֶּלֶךְ וַתִּשְׁאַל לֵאמֹר רְצוֹנִי שֶׁתִּתֵּן לִי עַתָּה בַקְּעָרָה אֶת־רֹאשׁ יוֹחָנָן הַמַּטְבִּיל׃ 26 וַיּתְעַצֵּב הַמֶּלֶךְ מְאֹד אַךְ בַּעֲבוּר הַשְּׁבוּעָה וּבַעֲבוּר הַמְסֻבִּים עִמּוֹ לֹא רָצָה לְהָשִׁיב פָּנֶיהָ׃ 27 וּמִיָּד שָׁלַח הַמֶּלֶךְ אַחַד הַטַּבָּחִים וַיְצַוֵּהוּ לְהָבִיא אֶת־רֹאשׁוֹ׃ 28 וַיֵּלֶךְ וַיִּכְרֹת אֶת־רֹאשׁוֹ בְּבֵית הַסֹּהַר וַיְבִיאֵהוּ בַּקְּעָרָה וַיִּתְּנֵהוּ לַנַּעֲרָה וְהַנַּעֲרָה נָתְנָה אֶל־אִמָּהּ׃
היסטוריה

הציור התגלה באוסף פרטי בצרפת בשנת 1959. הוא נרכש על ידי הגלריה הלאומית בשנת 1970, בסכום של 100,000 לירות שטרלינג.
זהו ציור מאוחר של קאראווג'ו, שצויר ככל הנראה בנאפולי. הביוגרף הראשון של קאראווג'ו, ג'ובאני בלורי, הזכיר בשנת 1672 ציור של "שלומית עם ראש יוחנן המטביל", שנשלח בין השנים 1609–1610 על ידי האמן לנגיד מסדר ההוספיטלרים, לצורך השלמה איתו, זמן קצר לפני מסעו האחרון לרומא שבמהלכו נפטר. חוקר האמנות לארי קיית' (Larry Keith) תומך בדעה שבלורי התייחס לציור זה.
עם זאת, ייתכן כי בלורי התייחס לציור שונה באותו נושא, שנמצא במדריד (אנ'). רמת הגימור והאור קושרים ציור זה ליצירות שנעשו בנאפולי, במהלך שהותו הקצרה של האמן בעיר בין השנים 1606–1607, אחרי שנמלט מרומא עקב האשמה ברצח. דעה זו מקבלת חיזוק עקב הדמיון בין שלומית לבין הבתולה בציור "המדונה של תפילת המחרוזת" (אנ'), ובין המוציא להורג לאחד משני המענים ב"הלקאתו של ישו" (אנ').
תיאור היצירה

לוח הצבעים ביצירה מצומצם, זוהי כמעט יצירה בשחור לבן. עבודת המכחול רחבה יחסית, ואין את ההקפדה על פרטים שאפיינה יצירות קודמות של קאראווג'ו, כמו ארוחת ערב באמאוס. בציור אין רקע כלל והוא מתמקד בדמויות, הדגש הוא על מחוות והבעות, תוך שימוש בקיארוסקורו ניכר במיוחד (טכניקה הקרויה טנבריזם). בשלב זה של חייו קאראווג'ו כבר לא השתמש בדוגמנים חיים. הדמויות אמנם מבוססות על אנשים שחיו בסביבתו, אך הוא לא הציב אותם כדוגמנים, כפי שעשה בעבר.
הציור מתאר את הרגע בסיפור שבו המוציא להורג מגיש את הראש בקערה לשלומית. הוא דוחף את ראשו של יוחנן המטביל קדימה ומפיל אותו על הקערה, המוחזקת בידיה של שלומית. פיו של יוחנן המטביל פתוח, כאילו הוא נושם את נשימתו האחרונה או פולט זעקה. מעניינת הסמיכות בין שלומית, הצעירה והיפה, למשרתת הזקנה. הן מביטות לכיוונים שונים. פניה המהורהרים והמוצלים של המשרתת, המביטה בעצב מטה, מהווים ניגודיות לברוטליות של ההוצאה להורג. הבעת פניה של שלומית מלנכולית, היא מפנה את ראשה הצידה ואוחזת בקערה בעזרת המפה הלבנה, כאילו לא רצתה לגעת בה בידיה החשופות. היא הרי ביקשה את ההוצאה להורג, ועתה נראה שהיא מתחרטת ומתביישת במעשה.
הערות שוליים

↑  "Salome receives the Head of John the Baptist". הגלריה הלאומית בלונדון. (באנגלית)
↑  
Keith, Larry. "Three paintings by Caravaggio" (PDF). הגלריה הלאומית בלונדון. (באנגלית)
1 2  
 Caravaggio: His life and style in three paintings, סרטון בערוץ "הגלריה הלאומית בלונדון (הרצאה של Letizia Treves ,אוצרת בגלריה)", באתר יוטיוב (אורך: 30:50) (באנגלית)
| קאראווג'ו |
| --- | --- | --- |
| יצירותיו | ארוחת ערב באמאוס • בכחוס • בכחוס החולה • דוד עם ראשו של גוליית • הירונימוס הקדוש כותב • יהודית והולופרנס • מאסרו של ישו • מגדת העתידות • מדוזה • המדונה של עולי הרגל • המוזיקאים • המרמים במשחק הקלפים • נער עם סל פירות • נער הננשך על ידי לטאה • סלסלת פירות • עקדת יצחק • עריפת ראשו של יוחנן המטביל • שבעת מעשי החסד • שלומית עם ראש יוחנן המטביל (לונדון) |  |
| ראו גם | בארוק • גלריה בורגזה • גלריית אופיצי |  |
שלושה חברים

שלושה חברים (הגרמנית: Drei Kameraden, באנגלית: Three Comrades, הוא רומן מאת הסופר הגרמני אריך מריה רמרק. הספר נכתב במקור בגרמנית בשנת 1936, אך יצא תחילה לאור באנגלית ורק בשנת 1954 התפרסם בגרמניה בשפתו המקורית.
הרומן מספר על ידידות אמיצה בין שלושה חברים, ותיקי מלחמת העולם הראשונה, בתקופה שבין מלחמות העולם. המספר, בגוף ראשון, הוא רוברט לוֹקַמפּ, המנהל עם שני חבריו, גוטפריד לנץ ואוטו קסטר, מוסך לשיפוץ מכוניות ומכירתן. הזמן הוא סוף שנות העשרים, הימים קשים, והשלושה מתפרנסים בדוחק. רמרק כתב את הספר בגלות והוא התפרסם לראשונה בתרגום להולנדית. התרגום האנגלי הופיע זמן קצר לאחר מכן, כסיפור בהמשכים בשבועון Good Housekeeping מינואר עד מרץ 1937, ובספר בהמשך אותה שנה. בגרמנית יצא הספר לראשונה בשנת 1938 אצל המו"ל הגולה "קרידו" באמסטרדם, אבל בגרמניה יצא הספר לאור רק ב-1961.
רקע התקופה

"שלושה חברים" נכתב בשנים שבין מלחמת העולם הראשונה לשנייה, כאשר גרמניה הייתה נתונה בתוהו ובוהו שהביאה עליה המלחמה. רבים מאזרחי גרמניה חיו בעוני ובמחסור, לאחר שהפסידו את כל חסכונותיהם באינפלציה הקשה שפקדה את המדינה לאחר המלחמה, בעקבות תבוסתה וההכרח לפצות את המדינות המנצחות. בשלהי שנות ה-20, התגלעו פערים עצומים בין המתעשרים החדשים, שניקרו את עיני החברה בבתי מידות, מכוניות פאר ונשים לבושות הדר, לבין קשי היום, שנאבקו יום-יום על פרנסה מינימלית.
עלילה

על רקע זה של ניגודים מנקרי עין בין תושביה של עיר גדולה, כנראה ברלין, מתרחשת עלילת הספר, שבמרכזה שלושה ותיקי המלחמה, שנסיונותיהם הקשים בחפירות חישלו את ידידותם האמיצה. רוברט לוקמפ הוא המספר בגוף ראשון, ושני חבריו הקרובים הם אוטו קסטר וגוטפריד לנץ. מקום חשוב בחבורה זו תופסת מכונית המירוץ האהובה של קסטר, ששיפץ במסירות כל אחד מחלקיה הפנימיים, אך השאיר אותה מוזנחת ועלובה מבחוץ, בכוונה תחילה, וכינה אותה "קרל". עליבותה המתעתעת של המכונית משרתת היטב את שלושת החברים, כשנהגים עתירי-ממון מתפתים שוב ושוב להתחרות בגרוטאה-לכאורה ומפסידים בבושת פנים במירוץ עם המנוע המשוכלל. באחת ההזדמנויות האלה פוגשים השלושה את פטריציה, אשה צעירה, יפה, משכילה ותרבותית, שהפער החברתי בינה לבין לוקמפ, הציני, המחוספס ומר הנפש, איננו מהווה מכשול לאהבה, שפורחת ביניהם. פטריציה, המכונה בפי כל פאט, מצטרפת לחבורה המלוכדת, פוקדת עמם את הבארים והמסעדות החביבים עליהם ומתחבבת עד מהרה על כל ידידיהם, אנשים קשי-יום ומחוספסים כמותם, המוצאים נחמה בשתיית אלכוהול ובחברת ידידותיהם היצאניות.
גוטפריד לנץ נרצח ביריית אקדח של חבר כנופיה, כנראה נאצי, אם כי הדבר אינו נאמר בפירוש. רוברט לוקמפ גומר אומר למצוא את הרוצח ולחסלו במו ידיו, אך ידיד אחר של השלושה, אלפונס, מקדים אותו ועושה את המעשה.
פאט מנסה לשמור בסוד מפני רובי את מחלת השחפת, שבה לקתה בילדותה בגלל תנאי החיים הקשים בתקופת המלחמה. לאחר תקופת החלמה ממושכת שריתקה אותה למיטה, נאחזת פאט בתקווה להבראה שלמה, ואת החולשה היורדת עליה מדי פעם בפתאומיות היא מתרצת בנימוקים שונים, עד ששטף דם פתאומי וקשה
תוקף אותה כשרובי והיא יוצאים לחופשה על שפת הים. רובי מזעיק את קסטר, שמוצא את רופאה של פאט ומביא אותו עמו בזמן שיא, בנסיעה הרת סכנות ומפילת אימה, אל עיירת הנופש המרוחקת. סודה של פאט התגלה, והרופא מבהיר לה ולרובי, שעם בוא החורף יהיה עליה לעבור לסנטוריום הררי. רובי מתלווה אליה, וכשכספם אוזל, מעלה קסטר את הקורבן הגדול ביותר מבחינתו ומוכר את "קרל", כדי לאפשר לפאט להישאר בסנטוריום ולרובי לשהות לצדה עד הרגע האחרון.
עיבודים לקולנוע, טלוויזיה ותיאטרון

הרומן עובד בשנת 1938 בארצות הברית לסרט באותו שם, בכיכובם של פראנשוט טון, רוברט טיילור, רוברט יאנג ומרגרט סאליבן. גם סרטו של האיאו מיאזאקי משנת 2013, "הרוח גוברת",
בנוי על פי עלילה דומה מאוד, אם כי היא ממוקמת ביפן באותה תקופה. "פרחים מן המנצחים" (1999), בבימויו של אלכסנדר סורין מבוסס גם הוא על הספר, אבל עלילתו מתרחשת ברוסיה בשנת ה-90'.
תחנת מיאקינינו

| --- | --- |

 מידע על הבנייה
 חנוכת התחנה:  26 בדצמבר 2009 
 מיקום
 מיקום:  קרסנוגורסק, מחוז מוסקבה
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 קואורדינטות:  55°49′32″N 37°23′09″E﻿ / ﻿55.825555555556°N 37.385833333333°E﻿ / 55.825555555556; 37.385833333333
 תחנות סמוכות:  Volokolamskaya, Strogino 
 מידע על התחנה
 בעלים:  Crocus Group 
 רציפים:  2 
 קווים העוברים בתחנה:  קו ארבטסקו פוקרובסקאיה 
  (למפת מוסקבה מוגדלת) תחנת מיאקינינו(למפת מוסקבה רגילה) תחנת מיאקינינו
 
תחנת מיאקינינו (ברוסית: Мякинино) היא תחנת הרכבת התחתית של מוסקבה בקו ארבטסקו פוקרובסקאיה. ממוקמת בעיר קרסנוגורסק במחוז מוסקבה.
התחנה נפתחה ב-26 בדצמבר 2009 וקרויה על שם הכפר מיאקינינו.
מיאקינינו היא התחנה הראשונה של המטרו במוסקבה שנבנתה מחוץ לגבולות המינהליים של מוסקבה, והראשונה בהיסטוריה של בניית המטרו ברוסיה שהקמתה מומנה על ידי הון פרטי.
הערות שוליים

↑  http://crocusgroup.com/objects/myakinino/
ערך זה הוא קצרמרבנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שמואל זייבלד

אין תמונה חופשית
שמואל דוד זייבלד הוא פוליטיקאי ישראלי שכיהן כראש מועצת עמנואל הנבחר הראשון.
ביוגרפיה

שמואל דוד זייבלד נולד לשמעון זלמן זייבלד.
בנובמבר 1989 התקיימו הבחירות הראשונות למועצת עמנואל. זייבלד התמודד מטעם רשימת עמנואל לתנופה (על) מול ראש המועצה הממונה אליהו מירב וניצח.
ביוני 1998 הורשע, יחד עם ראש המועצה הקודם אליהו מירב, במתן שוחד לחבר במועצה.
בבחירות שהתקיימו ב־2003 התמודד זייבלד פעם נוספת על ראשות המועצה אך הובס בידי אבנר מעטוף.
זייבלד עבר להתגורר באלעד, ולקראת הבחירות למועצת אלעד ב־2008 ביקש לעמוד בראשות רשימת אגודת ישראל המקומית.
זייבלד משתייך לחסידות סלונים.
הערות שוליים

↑  רחמים יעקב, היום בחירות בעמנואל: המוהל מתמודד נגד ראש המועצה, מעריב, 7 בנובמבר 1989
↑  ירון אביטוב, עמנואל. עיר בלי הפסקה, כל העיר, 10 בנובמבר 1989
↑  יצחק דנון, ‏ראש מועצת עמנואל וסגנו לשעבר הורשעו במתן שוחד לחבר מועצה, באתר גלובס, 16 ביוני 1998
↑  בחירות למועצת עמנואל, באתר ערוץ 7, 18 בנובמבר 2003
↑  שמעון מירוני, זעם באלעד: "אלי ישי עשה שטות", באתר בחדרי חרדים, 16 בספטמבר 2008
שושנון אילתי

| שושנון אילתי |
| --- | --- |
 שושנון אילתי
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: דקראים
תת־סדרה:: דמויי-שפתן
משפחה:: שוניתיים
תת־משפחה:: שושנונים
סוג:: שושנון
מין:: שושנון אילתי
שם מדעי
 Amphiprion bicinctus ‏ראפל, 1830

שושנון אילתי או שׁוֹשַׁנּוּן יַם-סוּפִי (מכונה גם שושנון דו-פסי[דרוש מקור]; שם מדעי: Amphiprion bicinctus) הוא מין דג שונית השייך לסוג שושנון שבמשפחת השוניתיים החי בסמוך לשושנות ים. הוא היחיד מהסוג שושנון שחי בישראל, בה הוא נמצא רק במפרץ אילת.
מאפיינים פיזיולוגיים

השושנון האילתי מגיע לאורך של עד 12 ס"מ בממוצע והוא מתאפיין בגוף כתום, כשהגב כהה יותר מהבטן, ושני פסים לבנים-כחלחלים אנכיים, אחד ליד הראש ואחד קרוב לסנפיר הגב האחורי. הדגים מתחילים את חייהם כשהם כתומים בהירים, ומתכהים ככל שהם מתבגרים.
השושנונים מתחילים את חייהם בשוטטות ומציאת מסתור ברחבי השונית, וכשהם מתבגרים הם מוצאים לעצמם שושנה אותה הם הופכים לביתם לחיים.
השושנונים ניזונים מבשר, ואוכלים בעיקר חסרי חוליות ודגים קטנים. נקבות השושנון גדולות מהזכרים, כך שהנקבות מגיעות לאורך של 14 סנטימטר, והזכרים רק לאורך של עשרה סנטימטר.
סימביוזה עם שושנות הים

בני משפחת השושנונים מפורסמים בזה שהם חיים בסימביוזה עם שושנות ים (ומכאן שמם). השושנונים מפרישים על גופם ריר בעל אותו הרכב כזה של זרועות השושנה, כך שהשושנה הארסית לא תוקפת אותם. השושנונים חיים בתוך השושנה, ומטילים בה את ביציהם, כך שהשושנה מגינה עליהם מטורפים. בנוסף השושנה מספקת להם מזון בצורת שאריות של המזון שלה, ולעיתים זרועות מתות של השושנה עצמה.
בתמורה לתרומת שושנה, נותנים דגי השושנון הגנה לשושנה בכך שהם מרחיקים טורפים של שושנות הים, מנקים אותה ונפטרים מטפילים על השושנות. השושנונים גם נותנים מזון לשושנה בצורת שאריות מארוחותיהם, ואף יכולים למשוך דגים אחרים שיהוו טרף לשושנה.
שימור ותפוצה

השושנון חי באוקיינוס ההודי ובים האדום, בין היתר במפרץ אילת ובישראל. השושנונים הם שוכני שונית, וחיים ומתרבים בזרועותיהן של שושנות ים, כך שתפוצתם מוגבלת לתפוצת השוניות. בישראל תפוצתם מוגבלת לשמורת חוף האלמוגים ולשוניות הסובבות אותה. אוכלוסיית השושנונים נפגעה מאוד במהלך עשרות השנים האחרונות, גם מתוך הפגיעה המסיבית והמתמשכת בשוניות האלמוגים, וגם מתוך תוצר לוואי של הסרט מוצאים את נמו, בו כיכב שושנון ים, שגרם ללכידה וציד מסיבי של שושנונים כחיות מחמד.
בעולם ישנן יוזמות לשיקום אוכלוסיית השושנונים ושושנות הים, וספציפית בישראל המצפה התת-ימי משקם ומתחזק את אוכלוסיית השושנונים באילת. שושנונים ככל חשובים לשימור ושגשוג שושנות הים, מאחר שסוגים רבים של שושנות ים מתקשים לשרוד בלי הגנת השושנון, ולהפך.
רבייה ואורח חיים

שושנונים חיים בקבוצות קטנות של כמה שושנונים, או בזוגות. הבוגרים בדרך כלל חיים בזוגות, כאשר כל זוג חי בשושנת ים משל עצמו, בעוד שהצעירים חיים בעיקר בקבוצות קטנות. השושנונים הם דיכוגמיים, כלומר שהזכר והנקבות משנים את מינם לפי תקופת החיים שלהם. שושנונים בוקעים מהביצים רק כזכרים, ולאחר שהם מתבגרים, הגדול והדומיננטי ביותר בכל קבוצה משנה את מינו לנקבה. אם קורה והנקבה נהרגת, בן זוגה (או הזכר החזק ביותר בקבוצה), יהפוך לנקבה. נקבות השושנון גדולות יותר מהזכרים ומסוגלות יותר להגן על עצמן ועל השושנה. השושנונים מטילים את ביציהם קרוב לשושנה כך שגם הביצים נהנות מהגנת השושנה.
שושנונים מקיימים אורח חיים מונוגמי, ולאחר שהם מוצאים זוגיות, הם נשארים עם בן הזוג שלהם לכל חייהם. שושנונים לא מעורבים בגידול הצאצאים שלהם, כמו רוב הדגים, אך הם כן מגינים על הביצים עד שהן בוקעות. צעירי השושנון חיים את תחילת חייהם במסתורים קטנים בין האלמוגים, עד הגעתם לבגרות ומציאת שושנה משלהם.
הערות שוליים

↑  שושנון אילתי באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  מילון בעלי חיים: דגי הגרם (תשע"ב), 2012, באתר האקדמיה ללשון העברית
שושנון צעיר
שושנון בין זרועות השושנה
זוג שושנונים בים האדום.
זוג שושנונים בשושנה
של מי השורה הזאת?

ערך זה עוסק בגרסה הישראלית של התוכנית. אם התכוונתם לגרסה האמריקאית של התוכנית, ראו .
| --- | --- |
 ארץ מקור:  ישראל 
 מספר עונות:  4 
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 2 
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
של מי השורה הזאת? היא תוכנית בידור והומור ששודרה בישראל. התוכנית היא גרסה ישראלית של פורמט תוכנית האלתורים הטלוויזיונית האמריקאית "של מי השורה הזאת בכלל?". התוכנית שודרה בשנים 2000–2001 בערוץ 2 בזכיינית טלעד, ושוב בשנים 2006–2007 בערוץ עשר.
פורמט

התוכנית בנויה מארבעה שחקנים שמבצעים משחקי תיאטרון וקטעי אלתור שונים לפי הוראות מנחה התוכנית (שלמה בראבא בעונות הראשונות, עידן אלתרמן החל מהעונה השלישית) וגחמות הקהל באולפן. המשחקים עצמם הומוריסטים ומטרתם להצחיק את הקהל.
השחקנים יכולים למצוא עצמם מאלתרים מצבים ומשנים סגנונות משחק, מדברים בשאלות בלבד ושרים שירים כשהכל מאולתר. בפועל, השחקנים מאלתרים מול קהל, כאשר בטלוויזיה משודרים רק האלתורים הטובים ביותר.
עונות

התוכנית הישראלית שודרה במשך 4 עונות:
עונה ראשונה (ערוץ 2, 2000) - 14 פרקים
עונה שנייה (ערוץ 2, 2001) - 16 פרקים
עונה שלישית (ישראל 10, 2006)
עונה רביעית (ישראל 10, 2007)
שחקנים

עונות ראשונה ושנייה:
שלמה בראבא (מנחה)
דרור קרן
שירה אלון
אלון נוימן
רועי לוי
שרון טייכר
תומר שרון
יסמין קדר
עונה שלישית:
עידן אלתרמן (מנחה)
תומר שרון
שמוליק לוי
אלינור סלע
מאור כהן
יעל לבנטל
בעונה הרביעית הצטרפו לצוות העונה השלישית יובל שגב ודוד קיגלר יחד עם ארי עמית.
ראו גם

משחק מכור
הערות שוליים

↑  רוני קורן-דינר, של מי הפורמט הזה?, באתר הארץ, 13 בספטמבר 2006
↑  ניר קיפניס, ‏סוף-סוף השורה שלנו, באתר גלובס, 5 ביולי 2000
↑  עכבר העיר, של מי השורה הזאת, באתר הארץ, 13 בספטמבר 2006
↑  סמדר הירש, ‏טלעד משקיעה 10 מיליון דולר בעונת שידורי הקיץ, באתר גלובס, 5 ביוני 2001
↑  הערב בטלוויזיה / יום שלישי 20.4.07, באתר גלובס, 20 במרץ 2007
↑  לילי עבודי, עכבר צומת השרון, כולכם אלתרו נא איתי, באתר הארץ, 20 ביוני 2007
תחנת מיצ'ורינסקי פרוספקט

| --- | --- |

 מידע על הבנייה
 חנוכת התחנה:  30 באוגוסט 2018 
 מיקום
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 קואורדינטות:  55°41′22″N 37°28′58″E﻿ / ﻿55.68931°N 37.48287°E﻿ / 55.68931; 37.48287
 תחנות סמוכות:  Ramenki, Ozyornaya 
 מידע על התחנה
 קווים העוברים בתחנה:  קו סולנצבסקאיה 
  (למפת מוסקבה מוגדלת) תחנת מיצ'ורינסקי פרוספקט(למפת מוסקבה רגילה) תחנת מיצ'ורינסקי פרוספקט
 
מיצ'ורינסקי פרוספקט (ברוסית: Мичуринский проспект) היא תחנת הרכבת התחתית של מוסקבה בקו סולנצבסקאיה.
התחנה ממוקמת ברובע ראמנקי במוסקבה וקרויה על שם רחוב באותו שם.
התחנה נפתחה ב-30 באוגוסט 2018 ובעתיד היא תחובר במעבר עם תחנה באותו שם בקו הטבעת הגדול.
מיצ'ורינסקי פרוספקט היא התחנה התת-קרקעית למחצה הראשונה במטרו של מוסקבה.
התחנה, שתוכננה על ידי תאגיד בניית הרכבות של סין (אנ'), מלאה באלמנטים שמושפעים הרבה מהתרבות הסינית, כחלק מההסכם עם התאגיד.
מיצ'ורינסקי פרוספקט, התחנה התת-קרקעית למחצה הראשונה במטרו של מוסקבה
הערות שוליים

↑  http://www.mirmetro.net/node/3252
↑  Chinese companies will build three Moscow metro stations, railwaypro.com, ‏31 בינואר 2017
ערך זה הוא קצרמרבנושא רוסיה ובנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תארים מתקדמים

תארים מתקדמים או תארים גבוהים הם תארים אקדמיים המוענקים לבוגרי תואר ראשון המסיימים לימודי המשך מתקדמים, למשל תוארי מוסמך (M.A, M.S, L.L.M, M.F.A, M.B.A, M.D, D.M.D, D.V.M), דוקטור (J.S.D, LL.D ,Ph.D) או בתר-דוקטור.
לעיתים קרובות הזכאות לתואר מתקדם מותנית בהשלמת עבודת מחקר חדשנית בתחום הלימודים ובמקרים אלו הסטודנטים הלומדים לתואר מכונים תלמידי מחקר או סגל אקדמי זוטר. מרבית המחקר האקדמי בעולם מבוסס על עבודות מחקר אלו. במקרים אחרים התארים המתקדמים מבטאים את העובדה כי הסטודנט רכש הכשרה מקצועית מקיפה, דוגמת תואר דוקטור לרפואה (MD) או תואר מוסמך במנהל עסקים (MBA) והם אינם כוללים השלמה של עבודה מחקרית.
מערכת ההשכלה הגבוהה מאורגנת באופן שונה במדינות שונות ולפיכך גם מערכת התארים המתקדמים שונה. במדינות המושפעות מן המסורת האקדמית הגרמנית, למשל, לא הייתה קיימת באופן מסורתי הבחנה בין תואר ראשון לתואר "מאסטר", ושניהם לוכדו יחד תחת תואר אחד - ה"דיפלום" או ה"מגיסטר". מטרת הסכם בולוניה היא בין היתר לשנות מצב זה ולאחד את שלבי הלימודים הגבוהים בכל רחבי האיחוד האירופי.
| השכלה גבוהה |
| --- | --- | --- |
| סוגי מוסדות לימוד | אוניברסיטה (אוניברסיטה לאומית • אוניברסיטה פרטית • אוניברסיטה ציבורית) • מכללה (מכללה אקדמית • מכללה מקצועית) |  |
| תארים אקדמיים | תואר אקדמי • בוגר אוניברסיטה • תארים מתקדמים • מוסמך אוניברסיטה • דוקטור • פוסט-דוקטורט • דוקטור לשם כבוד |  |
| תפקידים ומקצועות | סטודנט • מרצה • סגל אקדמי • רקטור • נשיא • דקאן • פרופסור • מורה מן החוץ • עוזר הוראה ומתרגל • עוזר מחקר |  |
| פקולטות | אמנות • הנדסה • מדעי החברה • מדעי החיים • מדעי הטבע • מדעי הרוח • מדעים מדויקים • משפטים • ניהול • רפואה |  |
| מושגים נוספים | אגודת סטודנטים • אקדמיה • בית חרושת לתארים • חופש אקדמי • מעונות סטודנטים • סילבוס • סמינר • ספרייה אקדמית • עבודה אקדמית • קתדרה • קמפוס • שכר לימוד • תוכנית לימודים• תזה |  |
| מוסדות השכלה גבוהה בישראל | אוניברסיטאות בישראל • מכללות בישראל • מכללות אקדמיות בישראל • מכללות להכשרת מורים בישראל • מכללות מקצועיות בישראל |  |
| פיקוח על ההשכלה הגבוהה בישראל | המועצה להשכלה גבוהה • הוועדה לתכנון ולתקצוב • מרכז ארצי לבחינות ולהערכה • המועצה להשכלה גבוהה (יהודה ושומרון) (בעבר) |  |
| ארגונים אוניברסיטאיים בישראל | ועד ראשי האוניברסיטאות • המועצה המתאמת של הסגל האקדמי הבכיר • הפורום המתאם של ארגוני הסגל האקדמי הזוטר באוניברסיטאות • התאחדות הסטודנטים והסטודנטיות בישראל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4277297-7  NARA: 10637555  NKC: ph124398 
ערך זה הוא קצרמרבנושא חינוך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רצח איש בושת

איור מתוך תנ"ך מורגן המתאר את רצח איש בושת
רצח איש בושת הוא סיפור מקראי המופיע בספר שמואל ב', פרק ד', בו מסופר על רציחתו של איש בושת מלך ישראל ובנו של שאול, שבוצעה על ידי בענה ורכב בני רימון, שני אחים משבט בנימין, שרי גדודים בצבא ישראל.
רקע

לאחר ששאול ושלושת בניו נפלו במערכה בגלבוע נגד הפלשתים, הכתיר אבנר בן נר, שר הצבא, את איש בושת למלך על ישראל, והוא בן 40. בעוד דוד שלט על שבט יהודה, מלך איש בושת על שאר שבטי ישראל במשך שנתיים.
בעקבות סכסוך שהתגלע בין איש בושת לבין אבנר בן נר, על כך שאבנר לקח לאישה את רצפה בת איה פילגש שאול, מה שנחשב, כנראה, כמרידה במלכות, נעלב אבנר, והעביר את נאמנותו לדוד. מיד לאחר מכן, הומת אבנר בידי יואב בן צרויה כנקמה על שהרג את עשהאל אחיו במלחמה בגבעון. בעקבות זאת, מתאר המקרא כי רפו ידיו של איש בושת, ”וְכָל יִשְׂרָאֵל נִבְהָלוּ” (שמואל ב', ד', א').
תיאור הרצח

הרצח, שבוצע על ידי רכב ובענה, שני שרי גדודים משבט בנימין, מתואר במקרא כך:
וַיֵּלְכוּ בְּנֵי-רִמּוֹן הַבְּאֵרֹתִי, רֵכָב וּבַעֲנָה, וַיָּבֹאוּ כְּחֹם הַיּוֹם, אֶל-בֵּית אִישׁ בֹּשֶׁת; וְהוּא שֹׁכֵב, אֵת מִשְׁכַּב הַצָּהֳרָיִם: וְהֵנָּה בָּאוּ עַד-תּוֹךְ הַבַּיִת, לֹקְחֵי חִטִּים, וַיַּכֻּהוּ, אֶל-הַחֹמֶשׁ; וְרֵכָב וּבַעֲנָה אָחִיו, נִמְלָטוּ: וַיָּבֹאוּ הַבַּיִת, וְהוּא-שֹׁכֵב עַל-מִטָּתוֹ בַּחֲדַר מִשְׁכָּבוֹ, וַיַּכֻּהוּ וַיְמִתֻהוּ, וַיָּסִירוּ אֶת-רֹאשׁוֹ; וַיִּקְחוּ, אֶת-רֹאשׁוֹ, וַיֵּלְכוּ דֶּרֶךְ הָעֲרָבָה, כָּל-הַלָּיְלָה.
.