stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צבא קרתגו
היסטוריה > המלחמות נגד הרומאים > המלחמה הראשונה

בשנת 264 לפנה"ס הוכו קשות הממרטינים בידי היירון השני טיראן סירקוסאי. על פי גרסת פוליביוס, פנו חלקם אל קרתגו בבקשת עזרה, וחלקם אל רומא בבקשת עזרה. על פי גרסת דיודורוס, שייטת קרתגית עגנה במקרה באזור, ומפקדה חנו סייע לממרטינים מתוך כוונה להשתלט על עירם מסאנה. עם זאת, הממרטינים העדיפו את הברית עם רומא. בסיוע הרומאים, סילקו המסאנים את הקרתגים מהעיר. הקרתגים, שחששו מפני מתחרה חדשה על השלטון באי, כרתו ברית עם היירון והכריזו מלחמה על רומא.
כוח קרתגי תחת פיקודו של חנו בן חניבעל נשלח לסיציליה, אולם הובס שם בידי הרומאים, שהכריחו את היירון לחתום על הסכם שלום. אולם השליטה הבלתי מעורערת של הקרתגים בים העניקה להם יתרון בולט. הרומאים הצליחו לעקוף מכשול זה, ולראשונה בנו צי משלהם. בשנת 260 לפנה"ס הובס האדמירל הקרתגי חניבעל בן גיסקו בקרב מילאי. בשנת 256 לפנה"ס הובס חמלקרת בקרב אקנומוס, ושני לגיונות רומאיים תחת פיקודו של רגולוס נחתו באפריקה ואיימו על קרתגו עצמה. אולם קסאנתיפוס הספרטני הביס אותו בקרב בגרדס ורגולוס עצמו נפל בשבי. רק כישלונו של בוסטאר בקרב הרמאיון, אפשר לניצולים הרומאים המעטים להימלט דרך הים.
בשנת 250 לפנה"ס הטילו הרומאים מצור על ליליבאיום. מושל העיר חימילקו הגן בגבורה על העיר, והרומאים ניסו לשווא להכניעה. בשנת 249 לפנה"ס הביס אדרבעל את פולכר בקרב דרפאנה, והשמיד את הצי הרומי. בשנת 247 לפנה"ס שלחו הקרתגים מפקד חדש לזירה היבשתית בסיציליה, את חמלקרת ברקה. כישרונו הצבאי ויכולת האלתור שלו גרמו נזק רב לרומאים. הוא ערך פשיטות על חופי איטליה, וניסה להסיר את המצור מעל ליליבאיום ודרפאנה. אולם הצלחותיו היו חלקיות בלבד. בינתיים עמלה רומא על בניין צי חדש שהיה מוכן בשנת 241 לפנה"ס. מפקדו קאטולוס הביס את חנו הגדול בקרב אייגוסה, ובלית ברירה קרתגו נכנעה.
היסטוריה > המלחמות נגד הרומאים > בין שתי המלחמות

בין השנים 240–238 לפנה"ס, ידעה קרתגו את אחד המשברים הקשים בתולדותיה, מלחמת שכירי החרב. לאחר סיום המלחמה נגד רומא, לא היה באפשרות קרתגו לשלם את שכרם לשכירי החרב הרבים שלחמו בשירותה, והללו בהנהגת מאתוס וספנדיוס התמרדו ולקחו בשבי את גיסקו. הקרתגים הרכיבו כוח מיוחד שכלל לשם שינוי בעיקר קרתגים, וכמפקדו התמנה חנו הגדול. חנו יצא לסייע לערים אוטיקה והיפקארה שהיו נתונות במצור. אולם חנו שלא היה איש צבא נחל כישלון חרוץ. בלחץ ההמונים הוחזר חמלקרת ברקה, גיבור המלחמה ברומא, אל הזירה. הוא השמיד כוח בפיקודו של ספנדיוס בקרב מקאראס, והחזיר לקרתגים מעט מביטחונם העצמי. לאחר הקרב ערקו אל צבאו 2,000 פרשים נומידיים תחת פיקודו של נארוואס ממחנה המורדים.
כדי למנוע עריקות דומות בעתיד, הוציא ספנדיוס את גיסקו להורג בעינויים, והכריז שמעתה הקרבות יתנהלו ללא רחמים, וכל שליח קרתגי יוצא להורג. חמלקרת נקט קו דומה והשליך אל רגלי פיליו כל שבוי. במקביל התמרד גם חיל המצב בסרדיניה, והמושל בוסטאר נרצח. הרומאים ניצלו את ההזדמנות וסיפחו את האי. כעת הטילו המורדים מצור על קרתגו עצמה. אולם היריבות האישית בין חנו לחמלקרת מנעה כל פעולה יעילה, על כן הוחלט לפטר את אחד מן השניים. הוחלט לפטר את חנו, וחמלקרת נותר המפקד היחיד. הוא פעל במהירות להסרת המצור, ויחד עם נארוואס ניתק את דרכי האספקה של המורדים, ואילץ אותם להתפלג. ספנדיוס עזב את המצור בראש 50,000 איש ויצא להביס את חמלקרת. חמלקרת הנחיל לו תבוסה כואבת בקרב משור, ו-40,000 מורדים נטבחו. הקרב החזיר לקרתגים את ביטחונם העצמי האבוד, ונראה היה שהמלחמה עומדת להסתיים. אולם חניבעל, אחד מקציניו של חמלקרת, נהג בפזיזות ואפשר למאתוס להביס אותו בקרב תוניס. בעקבות הקרב המלחמה נמשכה עוד זמן מה עוד שהוכרעה בעקבות תבוסת מאתוס בקרב לפטיס.
בשנת 237 לפנה"ס נשלח חמלקרת להיספניה במטרה להחזיר מחדש את השלטון הקרתגי שם. חמלקרת נהרג בשנת 228 לפנה"ס במארב שטמן לו אחד מראשי השבטים המקומיים, וחתנו עזרובעל המשיך את מפעלו. עזרובעל העדיף בעיקר דרכים דיפלומטיות, ואף חתם עם רומא על אמנת האברו במסגרתה נקבע כי נהר האברו ישמש כגבול להתפשטות הקרתגים בהיספניה. בשנת 221 לפנה"ס נרצח עזרובעל, וגיסו חניבעל ברקה מונה למחליפו. מפעלו הראשן של חניבעל כמפקד היה השלמת כיבוש השטחים שמדרום לנהר אברו. הוא תקף את שבט האולקאדים, שחיו במחוז לה מנצ'ה של ימינו, כבש את עירם אלתיאה ובזז אותה. נפילת העיר הטילה אימה בקרב השבטים האחרים שמיהרו לכרות ברית שלום עמו. לאחר מכן חזר חניבעל לקרטחנה למשך החורף, ובקיץ 220 לפנה"ס תקף את שבט הוואקים שישבו לאורכו של נהר הדורו, הוא כבש בסערה את עריהם החשובות הרמאנדיקה וארבאקלה. נפילת הערים הסעירה את שבט הקרפטנים, השבט החזק והעשיר ביותר באזור, והללו התארגנו למאבק בחניבעל. הם הקימו צבא גדול, אלם חניבעל הביס אותם בקרב נהר הטחו. ולאחר מכן אף שבט או עיר בהיספניה לא העזו להתנגד לשלטונו.
היסטוריה > המלחמות נגד הרומאים > המלחמה השלישית

בחוזה השלום שסיים את המלחמה הפונית השנייה, נאסר על קרתגו, בין השאר, לצאת למלחמה ללא אישורו של הסנאט הרומי והוטלו הגבלות על גודל הצי הקרתגי. הרומאים, שזכרו את התנהלותה של המלחמה הפונית השנייה, שבה קרתגו כמעט כבשה והשמידה את רומא, החלו לחשוש מהתאוששותה המהירה של קרתגו ומהאפשרות שזו תהפוך שוב לאיום על שליטת רומא בים התיכון. התאוששותה של קרתגו הביאה את הרומאים להבנה שרק מלחמה תוכל לנטרל כל איום עתידי שקרתגו תוכל להווה על רומא. קאטו הזקן, שהיה ממובילי הקו האנטי-קרתגי, הטיב לבטא תחושה זו, בכך שסיים כל נאום במילים "מלבד זאת אני סבור שיש להרוס את קרתגו".
העילה של רומא לפתיחה במלחמה הגיעה כאשר מסיניסה מלך נומידיה, שהיה בן בריתה של רומא, ניצל את חולשתה המדינית והצבאית של קרתגו והחל לבצע פשיטות על עריה. הקרתגים שלחו תחילה משלחת לסנאט הרומאי, שביקשה אישור לפתוח במלחמה נגד נומידיה, אולם נענו בשלילה. בינתיים סיימו הקרתגים לשלם את פיצויי המלחמה שהיו חייבים לרומאים בעקבות תבוסתם במלחמה הפונית השנייה, ולפיכך ראו את עצמם משוחררים מן ההתחייבויות שלקחו על עצמם בחוזה השלום, והכריזו מלחמה על נומידיה בשנת 151 לפנה"ס. כך סיפקו הקרתגים לרומאים עילה לצאת למלחמה, ואלה אכן הכריזו מלחמה על קרתגו בשנת 150 לפנה"ס. מצב הקרתגים לא אפשר להם לנהל מלחמה נגד רומא. הם הבינו את טעותם ושלחו שגריר לסנאט הרומאי, עם ייפוי כוח מלא לקבל כל תכתיב רומאי. הרומאים תבעו מהקרתגים להעביר לרשותם את כל ספינות הצי הקרתגי, תבואה ואת כל נשקו של הצבא. באין ברירה צייתו הקרתגים לדרישת הרומאים, אך אז העלו הקונסולים דרישה נוספת: כי העיר קרתגו תיהרס ותושביה יתיישבו מחדש לפחות עשרה מיל לתוך היבשה. הקרתגים, שהזדעזעו מן הדרישה הרומאית, סירבו לה והחליטו להילחם. כל כושר הייצור הקרתגי הוסט למאמצי החימוש מחדש. כל עבד, איש ואישה גויסו לצבא, פסלי האלים ומבני ציבור נהרסו כדי לספק מתכת למען בניית כלי מלחמה, ומסופר שהנשים הקרתגיות אף תרמו את שערן הארוך על מנת ליצור חבלים עבור הבליסטראות ומכונות המלחמה. בסופו של דבר, אף על פי שמסרה בתחילת העימות את כל נשקה, הצליחה קרתגו לייצר בתוך חודשיים עשרות אלפי כלי מלחמה ולבנות צי חדש בן 120 ספינות.
הצבא הרומי והצי הרומי התחילו את המלחמה על ידי הטלת מצור על קרתגו. המצור ארך שלוש שנים, שבמהלכן נכשל כל ניסיון רומאי להסתער ולפרוץ את חומות העיר. פובליוס קורנליוס סקיפיו איימיליאנוס, שהצטיין במלחמה כטריבון, נבחר בשנת 147 לפנה"ס למשרת הקונסול. תחת הנהגתו של סקיפיו הצליחו הרומאים לפרוץ לתוך העיר. קרבות מרים התנהלו על השליטה בכל רובע. כל רובע שכבשו הרומאים נשרף עד היסוד במצוותו של סקיפיו, לבסוף, אחרי שישה ימי לחימה, המפקד הקרתגי של העיר עזרובעל הגיש את כניעתו לסקיפיו. מבחינת קרתגו היו תוצאות המלחמה הרסניות. מתוך חצי מיליון תושבים רק עשרה אחוז שרדו את המלחמה, אך גורלם לא שפר עליהם מכיוון שנמכרו לעבדות על ידי הרומאים. במצוות הסנאט שרף סקיפיו את קרתגו עד אפר ואדמתה נחרשה. היא הפכה לפרובינקיה רומאית במהלך המאה ה-1.
הכוחות הקרתגים > רגלים

הכוחות הרגליים הקרתגיים היו פרוסים במערך הפלנקס, ונשקם דמה לזה של ההופליטים היוונים. ציודם כלל חנית, חרב קצרה, קסדת ברונזה, מוקיים (מברך עד לנעל), שריון חזה מקשקשים, ברונזה או פשתן, ומגן עגול גדול. במאה-3 הושפעו הכוחות הקרתגים ממערך הפלנקס המקדוני שפשט בעולם ההלניסטי.
במאה הרביעית לפני הספירה נודעה בקרתגו יחידה מובחרת שכונתה 'הגדוד הקדוש'. הגדוד מנה כ-2,500 אזרחים מהמשפחות העשירות והמיוחסות בעיר, והלוחמים בו צוידו במיטב הנשק והשריון, ואומנו מילדות להילחם במערך פלנקס כבד. הגדוד השתתף במלחמות קרתגו נגד היוונים בסיציליה, והושמד בשנת 339 לפנה"ס בקרב קרימסוס. מאוחר יותר, בשנת 310 לפנה"ס, הובס הגדוד לאחר לחימה עזה מול צבאו של הטיראן הסירקוזי אגאתוקלס, שפלש לאפריקה. לאחר קרב זה הגדוד הקדוש לא מופיע עוד בהיסטוריה של קרתגו.
במהלך המלחמה הפונית השנייה אימצו כוחות קרתגים (בעיקר לובים, שתפקדו גם קודם כחי"ר כבד) ציוד ופריסה שדמו לאלה של הצבא הרומי. הכוחות הללו זכו מאוחר יותר לתואר 'ותיקי המערכה האיטלקית' והיו ליחידת העלית הקרתגית. הכוח שימש כחי"ר הכבד בצבא חניבעל, ומילא תפקיד מרכזי בקרב קאנאי ובקרב זאמה, שם למעשה הושמדו.
הכוחות הקרתגים > פרשים

אומנם ידוע על קיומו של כוח פרשים קרתגי, אך אין עליו מידע רב. ככל הנראה דמו הפרשים הקרתגים לסגנון ההלניסטי. יחידות פרשים קרתגיות הופיעו בקרב זאמה, וכן בקרב בגרדס (255 לפנה"ס). החשובים שבפרשים היו דווקא הנומידים, מבעלי בריתה הקרובים של קרתגו, שנחשבו בין הפרשים המעולים של העולם העתיק.
הצבא הקרתגי עשה שימוש גם במרכבות לוביות שנרתמו לארבעה סוסים, אך השימוש בהן פסק בתקופת המלחמות הפוניות.
פילים

קרתגו החלה להשתמש בפילי מלחמה רק במאה ה-3 לפנה"ס וזאת תוך כדי חיקוי של כוחות אחרים במזרח התיכון. פיל המלחמה הקרתגי היה פיל צפון אפריקני (Loxodonta africana pharaoensis), תת-מין קדום של הפיל האפריקאי, שנכחד מאז. פילים אלו היו קטנים יותר מהפילים האסייתיים, אם כי אוזניהם היו גדולות יותר וגבם קעור. זכר בוגר היה גדול בהרבה מהנקבה, אורכו (כולל החדק) 6–7 מטר, גובהו 3–4 מטר והוא שוקל 5.5–6 טון. הם נשאו על גבם מגדל שבתוכו ישבו שניים–שלושה אנשים שהיו בעיקר קשתים או מטילי כידונים. מלבד זאת היה גם נהג שכיוון את הפיל. במקרה שהפיל איבד שליטה נהגו הקרתגים לתקוע גרזן או אזמל בין עיניו. לעיתים נדירות השתמשו הקרתגים גם בפילים אסייתיים גדולים יותר אך קשים לשליטה.
המטרה העיקרית של הפילים הייתה לפרוץ את מערך האויב ולערער אותו, לפני ההתקפה העיקרית של הרגלים והפרשים הקרתגים. בנוסף, הפילים יצרו מהומה ופאניקה בקרב לוחמי האויב וסוסיהם. החיסרון בשימוש בפילים הוא הססנותם הטבעית, וקשיי האילוף שלהם. פיל מבוהל, מאולף ככל שיהיה, עלול בשעת קרב להפנות את עורפו ולדרוס את מפקדו. האסטרטגיה שבה נקט סקיפיו אפריקאנוס בקרב זאמה ניצלה את ההססנות והביישנות של החיה כדי להבריחה משדה הקרב בלי שתגרום נזק. שימוש קרתגי מוצלח בפילים נעשה בקרב בגרדס (255 לפנה"ס), ובקרב נהר טחו (220 לפנה"ס).
הכוחות הזרים

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
הכוחות שהתווספו לאורך המערכה
| רגלים | ציוד | תיאור |
| סקוטאריי איברים | כידון הטלה, פלקטה (חרב קצרה וקמורה מעט), מגן אליפטי, ושריונות קלים | כוח רגלים איברי שנודע בזכות אומץ לבו הרב, החיילים בו נפרסו בקרבה אחד לשני. |
| רגלים גאלים | חרב ארוכה שנבנתה לשיסוף, ומגן גדול | לוחמים גאלים שהצטרפו לחניבעל במסעו, הם לא התפרסו במערך טקטי מסודר ומשמעתם הייתה רופפת. |
| קאטראטיי איברים | כידוני הטלה, חרבות קצרות, ומגנים קלים | רגלים קלים אשר מקבילים, במובן מסוים, לווליטים הרומאים. |
| מטילי כידונים אפריקאים | כידוני הטלה, חרבות קצרות ומגנים קלים | מקבילים לקאטראטיי האיברי ולרוב שולבו ליחידות שהורכבו מקאטראטיי. |
| רגלים איטלקים | חימושם המגוון דמה לזה של הרומאים, הקלטים והיוונים. | איטלקיים שונים (בעיקר מדרומה) שהצטרפו לצבאו של חניבעל, ביניהם סמניטים, לוקנים, אפוליים, ברוטיים ויוונים. |
| קלעים בליארים | קלע וחרבות קלות | תושבי האיים הבלאריים שהיוו חלק מהרגלים הקלים של חניבעל, יתרונם היה ניידותם. ידועים בכישורי קליעתם המעולים. |
| פרשים | ציוד | תיאור |
| פרשים איברים וגאלים | כידון הטלה, רומח קצר, חרב הפלקטה, קסדות מעוטרות, שריון שרשראות או קשקשים, מגן עגול בשם קאטרה ושריון סוסים חלקי | לרוב שכירי חרב שציודם ופריסתם הושפעה מזאת הקלטית והיוונית. |
| פרשים סמניטים | רומחים, חרבות בסגנון יווני, שריונות וקסדות מברונזה, ושריון סוסים חלקי | פרשים כבדים מעולים שהגיעו מבעלי בריתו של חניבעל בדרום איטליה. |
| פרשים נומידים | כידוני הטלה, חרב קצרה ומגן עגול קל. הנומידים רכבו ללא מושכות או אוכף. | מהמעולים בפרשי העולם העתיק. פעמים רבות הכריעו את הקרב לטובת חניבעל, וכאשר עברו לצד הרומאי לקחו חלק חשוב בניצחון בקרב זאמה. |
הצי הימי

עיקר תפארתה של קרתגו היה הצי הימי שלה, כראוי לשורשיה הפיניקיים. בשונה מצבא היבשה, שגויס מבעלות בריתה ונתיניה לקראת מלחמה ופורק לאחריה, הצי הימי היה חיל קבוע, ושירתו בו אזרחים מהמעמדות הנמוכים בקרתגו. בסיסו של הצי היה בנמל צבאי גדול בקרתגו, שנבנה בצורה מעגלית כשבמרכזו אי מלאכותי עם לשכתו של מפקד הצי. עוצמתו של הצי ומספר ספינותיו נשמרו בסוד.
ספינות המלחמה באותם הימים היו ספינות משוטים בעלות מפרשים, והסוג הרווח היה הטרירמה. במאה ה־3 לפנה"ס הוכנסה לשירות ספינה גדולה יותר – חמש חתרית (קווינקוורמה).
הטקטיקה הימית המקובלת הייתה ניגוח ספינות האויב בעזרת איל ניגוח שהותקן בחזית הספינה. במהלך המלחמה הפונית הראשונה, לא הצליחו הרומאים להתמודד עם הצי הקרתגי בטקטיקות הימיות הרגילות, ולכן פיתחו גשרים ניידים (corvus) שאיפשרו להם לנצל את יתרונם בלוחמה היבשתית ולהשתלט על הספינות הקרתגיות.
במסגרת תנאי הכניעה הנוקשים שלאחר המלחמה הפונית השנייה (הסכם שכונה שלום קרתגו) פורק צי המלחמה הקרתגי למעט עשר ספינות.
הערות שוליים

↑  בקרב בגרדס פיקד על הצבא הקרתגי מצביא שכיר בשם קסאנתיפוס.
↑  לשם המחשה, קרב באיטיס הוא הקרב הגדול היחיד במלחמה הפונית השנייה בו ניצחו הקרתגים את הרומאים ללא חניבעל, ואפילו הוא נגרם כנראה מפיצול הצבא הרומי ועריקת בעלי בריתו לצד הקרתגי.
↑  הרודוטוס, ספר חמישי, 42.
↑  דוריאיוס באנציקלופדיה הצבאית המקוונת
↑  דיודורוס, ספר עשירי, 20.
↑  משה עמית, תולדות יוון הקלאסית, הוצאת מאגנס, תשס"ב. עמ' 313.
↑  הרמן, עמ' 115.
↑  Dexter Hoyos, The Carthaginians Peoples of the Ancient World, 2010. p 131.
↑  משה עמית, תולדות יוון הקלאסית, הוצאת מאגנס, תשס"ב. עמ' 462.
↑  משה עמית, תולדות יוון הקלאסית, הוצאת מאגנס, תשס"ב. עמ' 463.
↑  Schmitz, Philip C. (ינו' 1994). "The Name "Agrigentum" in a Punic Inscription (CIS I 5510.10)". Journal of Near Eastern Studies. 53 (1): 1–13. נבדק ב-7 במאי 2022. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  הרמן, עמ' 321.
↑  הרמן, עמ' 322.
↑  פוליביוס, ספר ראשון, 10.
↑  דיודורוס, ספר עשרים ושתיים, 13.
↑  פוליביוס, המשמש כמקור בלעדי לתולדות המלחמה, אינו מציין במפורש שחמלקרת נבחר בלחץ ההמון, אולם רומז על כך מספר פעמים.
↑  פוליביוס, ספר ראשון, 78.
↑  פוליביוס, ספר ראשון, 80.
↑  דיודורוס, ספר עשרים וחמישה, 3.
↑  פוליביוס, ספר ראשון, 79.
↑  פוליביוס, ספר ראשון, 84.
↑  לא ברור מה יכלו הרומאים להרוויח מברית עם סגונטום, ועל כן יש חוקרים המשערים, שהמניע שלהם היה ליצור פרובוקציה נגד קרתגו, כדי לגרום לה לחדש את המלחמה נגד רומא. ראו: Dexter Hoyos, Companion to the Punic Wars (2011) pp 195 - 196
↑  שצמן עמ' 137.
↑  Lancel, p. 25
↑  Prevas, John, Hannibal Crosses the Alps: The Invasion of Italy and the Second Punic War, p. 86
↑  למעשה מקום הקרב המדויק אינו ברור לחלוטין ראו: Lazenby p, 35
↑  ראו כרונולוגיה של חציית הרי האלפים בידי חניבעל באתר ליוויוס
↑  Lancel, p. 60
↑  לעניין הירידה הדרסטית במספרי חייליו של חניבעל ראו: Goldsworthy, Adrian (2003). The Fall of Carthage. Cassel Military Paperbacks p. .159 & 167
↑  לידל הארט, סקיפיו אפריקנוס הגדול מנפוליון, מערכות - משרד הביטחון – ההוצאה לאור. עמ' 136.
↑  שצמן, עמ' 155.
↑  לגרסתו של ההיסטוריון היווני דיודורוס.
↑  שארל פיקאר, חיי יום יום בקרת חדשת, הוצאת עם הספר, 1964. עמ' 141.
↑  ELEPHANTS AND THE NABATAEANS
↑  THE MYSTERY OF HANNIBAL'S ELEPHANTS
ספינת קרב פיניקית, תבליט בארמון סנחריב בנינוה (שלט מ-705 עד 681 לפנה"ס)
קרב הימרה, בו הובסו בקרתגים בידי גלון, טיראן סירקוסאי.
גלון חוזר כמנצח מקרב הימרה
הקרתגים חותמים על חוזה שלום עם גלון
טרירמה – הספינה המקובלת של הצי הקרתגי באותו זמן
מפה המציגה את מלחמת שכירי החרב
צבא קרתגו חוצה את האלפים בהנהגת חניבעל.
חיילים קרתגים בוזזים גופות של חיילים רומאים
הופליט קרתגי; שחזור אמנותי על בסיס מטבע שנמצא בסירקוסאי
חניבעל חוצה עם פילי מלחמה את נהר הרון. ציור משנת 1878
איור של קרתגו, בו נראים נמל הסחר האזרחי והנמל הצבאי העגול. המוזיאון הלאומי בקרתגו.
המתים המהלכים: דאריל דיקסון

ערך זה עוסק בסדרת הספין אוף הנושאת את אותו השם. אם התכוונתם לדמות הבדיונית בעלת אותו השם, ראו .
| --- | --- |

 מבוסס על:  "המתים המהלכים"
 סוגה:  אימה-דרמה פוסט-אפוקליפסה
 יוצרים:  דייוויד זאבל
 שחקנים:  נורמן רידוס מליסה מקברייד קלמנס פוסי לואי פואך סקיגליוצי לאיקה בלאן-פרנקארד אן צ'רייר רומן לוי אדם נגאיטיס
 פסקול:  דייב סרדי
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפות:  אנגלית צרפתית
 מספר עונות:  3
 מספר פרקים:  18
 תוכנית מקור:  המתים המהלכים (סדרת טלוויזיה)
 תוכנית המשך:  המתים המהלכים: עיר המתים
 הפקה
 הפצה:  AMC
 אתר צילומים:  צרפת צרפת (עונה 1-2) בריטניה בריטניה (עונה 3) ספרד ספרד (עונה 3)
 טכניקת צילום:  מצלמה יחידה 
 אורך פרק:  48–61 דקות
 שידור
 רשת שידור:  AMC +AMC
 תקופת שידור מקורית:  10 בספטמבר 2023 – הווה
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
המתים המהלכים: דאריל דיקסון (באנגלית: The Walking Dead: Daryl Dixon, נקראת בקיצור דאריל דיקסון) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוג אימה ודרמה שנוצרה על ידי דייוויד זאבל, ומבוססת על סדרת הקומיקס "המתים המהלכים" מאת רוברט קירקמן, טוני מור וצ'ארלי אדלרד. זוהי סדרת הספין-אוף השישית ביקום הטלוויזיוני של "המתים המהלכים". סדרה זו היא סדרת הספין אוף הראשונה שמתרחשת מיד לאחר סיום עלילת הסדרה המקורית, לצד "המתים המהלכים: אלה שבחיים".
נורמן רידוס חוזר לגלם את הדמות דאריל דיקסון, שאותו גילם בסדרה המקורית. לצד רידוס מככבים קלמנס פוסי, לואי פואך סקיגליוצי, לאיקה בלאן-פרנקארד, אן צ'רייר, רומן לוי, אדם נגאיטיס, ומליסה מקברייד. ההפקה התחילה באופן רשמי ב-אוקטובר 2022.
העונה הראשונה של הסדרה שודרה לראשונה בין 10 בספטמבר ל-15 באוקטובר 2023. העונה השנייה של הסדרה נקראת "המתים המהלכים: דאריל דיקסון – סיפורה של קרול" ויצאה ב-29 בספטמבר 2024. בפברואר 2024, אושר שהסדרה תחודש לעונה שלישית והיא תשודר ב-2025.
עלילה

הסדרה עוקבת אחר מסעו של דאריל ברחבי צרפת בחיפוש אחר דרך חזרה לארצות הברית. במהלך מסעו, דאריל נתקל במספר קבוצות ואנשים שהופכים את המסע שלו לקשה יותר.
בעונה השנייה, קרול פלטייר, חברה של דאריל, מצליחה להגיע לצרפת בעזרת בחור בשם אָשׁ. שני החברים מוצאים זה את זו והם ממשיכים במסע ביחד, לצד חברים ובעלי ברית נוספים.
בעונה השלישית, הקבוצה צפויה להגיע לבריטניה ולספרד.
שחקנים ודמויות > דמויות ראשיות

נורמן רידוס (דאריל דיקסון): חבר לשעבר בקבוצת השורדים שהונהגה על ידי ריק גריימס. לאחר שעזב כדי לנסות למצוא את ריק ומישון, הוא נחטף ונסחף לצרפת.
מליסה מקברייד (קרול פלטייר): חברה בקבוצתו של ריק גריימס, שמתחילה לחפש את דאריל ברחבי ארצות הברית לאחר שנעלם. בעזרתו של בחור בשם אש, השניים מצליחים לטוס עד לצרפת, וקרול מצליחה למצוא את דאריל.
קלמנס פוסי (איזבל קארייר): נזירה וחברה בקבוצה דתית בשם "Union de l'Espoir".
לואי פואך סקיגליוצי (לורן): חבר בקבוצת "Union de l'Espoir" שחבריה רואים בו כמשיח העתידי.
לאיקה בלאן-פרנקארד (סילבי): נזירה ותלמידה במנזר.
אן שרייר (מריון ז'נה): מנהיגת קבוצת שורדים דתית בשם "Pouvoir des Vivants".
רומיין לוי (סטפן קודרון): חבר ב-"Pouvoir des Vivants", שמפתח טינה אישית כלפי דאריל.
אדם נגייטיס בתור (קווין): הבעלים של מועדון לילה בשם "דמיונדה". אביו הביולוגי של לורן.
שחקנים ודמויות > דמויות משנה

פרנסואה דלאיב (דוקטור לפלר): החוקר הראשי של "Pouvoir des Vivants".
אריק אבאני (פאלו בוקאר): מנהיג של קהילת שורדים קטנה בפריז.
טריסטן זנצ'י (אמיל): חבר צעיר בקהילת השורדים של פאלו. מתיידד עם סילבי.
לוקריה איליאשנקו (אנה ולרי): זמרת רוסיה במועדון דמיונדה ובת הזוג של קווין.
פרקים

| עונה | פרקים | תחילת העונה | סיום העונה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | 6 | 10 בספטמבר 2023 | 15 באוקטובר 2023 |
| 2 | 6 | 29 בספטמבר 2024 | 3 בנובמבר 2024 |
| 3 | ? | 2025 | ? |
פרקים > עונה 1

| מספר הפרק | שם הפרק במקור | תרגום שם הפרק | תאריך הפצה מקורי |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | L'âme Perdue | "הנשמה האבודה" | 10 בספטמבר 2023 |
| 2 | Alouette | "להשתעשע" | 17 בספטמבר 2023 |
| 3 | Paris Sera Toujours Paris | "פריז תמיד תהיה פריז" | 24 בספטמבר 2023 |
| 4 | La Dame de Fer | "אשת הברזל" | 1 באוקטובר 2023 |
| 5 | Deux Amours | "שתי אהבות" | 8 באוקטובר 2023 |
| 6 | Coming Home | "מגיע הביתה" | 15 באוקטובר 2023 |
פרקים > עונה 2

| מספר הפרק | שם הפרק במקור | תרגום שם הפרק | תאריך הפצה מקורי |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | La Gentillesse Des Étrangers | "חסדם של זרים" | 29 בספטמבר 2024 |
| 2 | Moulin Rouge | "מולן רוז'" | 6 באוקטובר 2024 |
| 3 | L'Invisible | "הבלתי נראה" | 13 באוקטובר 2024 |
| 4 | La Paradis Pour Toi | "גן עדן בשבילך" | 20 באוקטובר 2024 |
| 5 | Vouloir, C'est Pouvoir | "רצון זה כוח" | 27 באוקטובר 2024 |
| 6 | Au Revoir Les Enfants | "להתראות ילדים" | 3 בנובמבר 2024 |
פרקים > עונה 3

| מספר הפרק | שם הפרק במקור | תרגום שם הפרק | תאריך הפצה מקורי |
| --- | --- | --- | --- |
| ? | ? | ? | 2025 |
הפקה

הסדרה הוכרזה בספטמבר 2020 על ידי אנג'לה קאנג וסקוט מ. גימפל. בתחילה, נחשף כי נורמן רידוס ומליסה מקברייד ישובו לגלם את דאריל וקרול, בהתאמה. עם זאת, באפריל של אותה שנה, מקברייד עזבה בעקבות בעיות לוגיסטיות. זמן קצר לאחר מכן, קאנג עזבה את ההפקה והוחלפה על ידי דייוויד זאבל. בינואר 2023, הסדרה קיבלה את שמה: "המתים המהלכים: דאריל דיקסון". ביולי 2023, עוד לפני ששודר הפרק הראשון, הוכרז כי הסדרה תמשיך לעונה שנייה, שבה מקברייד תשוב לגלם את קרול.
הפקה > ליהוק

בנובמבר 2022, קלמנס פוסי ואדם נאגייטיס הצטרפו לצוות השחקנים הראשי. בפברואר 2023, אן שרייר, אריק אבואניי, לייקה בלאן-פרנקארד, רומן לוי ולואי פואש שיגליוזי הצטרפו. ביוני 2023, ג'פרי דין מורגן, שגילם את דמותו של ניגן סמית' בסדרה המקורית, רמז בטוויטר כי יכול להיות שמליסה מקברייד תחזור לגלם את קרול. באוקטובר 2023, בכנס קומיק-קון בניו יורק, אושר כי מקברייד תופיע בעונה השנייה.
בנובמבר 2023, אושר כי מאניש דאיאל יופיע בעונה השנייה בתפקיד משני.
הפקה > צילומים

צילומי הסדרה התחילו ב-24 באוקטובר 2022 בבירת צרפת, פריז. צילומי העונה השנייה התחילו ב-21 בדצמבר 2023.
ביקורות

העונה הראשונה זכתה לביקורות חיוביות מהמעריצים, עם ציון כולל של 70% באתר Rotten Tomatoes. באתר Metacritic, העונה קיבלה ציון של 68 מתוך 100, מה שמצביע על "ביקורות חיוביות בדרך כלל."
פרסים ומועמדויות

| פרס | שנה | קטגוריה | עבור | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פרס סאטורן | 2025 | סדרת האימה הטובה ביותר |  | מועמדות |  |
| פרס סאטורן | 2025 | השחקן הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה | נורמן רידוס | מועמדות |  |
| פרס סאטורן | 2025 | השחקנית הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה | מליסה מקברייד | מועמדות |  |
| פרס סאטורן | 2025 | השחקן/ית הצעיר/ה הטוב/ה ביותר בסדרת טלוויזיה | לואי פואך סקיגליוצי | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  העונה השלישית טרם יצאה
↑  באנגלית: "The Walking Dead: Daryl Dixon – The Book of Carol"
↑  Ross, Dalton (15 בספטמבר 2022). "Norman Reedus says his Walking Dead spin-off will be 'f---ing epic'". Entertainment Weekly. נבדק ב-10 באוקטובר 2022. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  בתרגום לעברית: "איחוד התקווה."
1 2  Otterson, Joe (7 בנובמבר 2022). "'Walking Dead's' Daryl Dixon Spinoff Casts Clémence Poésy, Adam Nagaitis". Variety. נבדק ב-8 בנובמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  בתרגום לעברית: "כוח החיים."
↑  O'Dell, Johnny (9 בספטמבר 2020). "Fourth Walking Dead Series Starring Norman Reedus & Melissa McBride Announced". Skybound. נבדק ב-9 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ausiello, Michael (27 באפריל 2022). "Walking Dead Shocker: Melissa McBride Exits Daryl and Carol-Centric Spinoff". TVLine. נבדק ב-27 באפריל 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "AMC Networks Announces Premiere Timing for New Series in The Walking Dead Universe and Reveals First Look at Fear the Walking Dead's Eighth and Final Season" (הודעה לעיתונות). AMC. 10 בינואר 2023. נבדק ב-10 בינואר 2023. {{cite press release}}:  (עזרה)
↑  Goldberg, Lesley (21 ביולי 2023). "'Walking Dead' Spinoffs 'Dead City,' 'Daryl Dixon' Renewed at AMC". The Hollywood Reporter. נבדק ב-21 ביולי 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Petski, Denise (9 בנובמבר 2023). "Daryl Dixon: Manish Dayal Joins Season 2 Cast Of Norman Reedus' Walking Dead Spinoff". Deadline Hollywood. נבדק ב-10 בנובמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Bonomolo, Cameron (24 באוקטובר 2022). "TWD: Daryl Dixon Begins Filming in France". Comicbook.com. נבדק ב-7 בנובמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hansen, Renee (22 בדצמבר 2023). "The Walking Dead: Daryl Dixon wraps season 2, cast post images". Undead Walking. נבדק ב-23 בדצמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hibberd, James (5 בספטמבר 2023). "'Walking Dead: Daryl Dixon' Critic Reviews Strong Despite 'Last of Us' Comparisons". The Hollywood Reporter. נבדק ב-5 בספטמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  The Walking Dead: Daryl Dixon season 1, www.metacritic.com (באנגלית)
↑  Matt Neglia, The 2024 Saturn Award Winners, Next Best Picture, ‏2025-02-03 (באנגלית אמריקאית)