stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שנג'ואו 18
תיאור משמימה

החללית שוגרה ב-25 באפריל 2024 מכן שיגור מס' LA-4 במרכז שיגור הלוויינים ג'יוצ'ואן בעזרת משגר מדגם צ'אנגג'נג 2F. לאחר כ-6 שעות החללית התחברה לתחנת החלל. בהמשך נפתחו הפתחים וצוות החללית עבר לתחנת החלל. באותה עת בתחנת החלל שהה צוות של חללית "שנג'ואו 17". החלה העברה מסודרת של אחריות על תחנת החלל לצוות החדש. ב-30 באפריל עזבה החללית "שנג'ואו 17" עם צוותה את תחנת החלל, וצוות "שנג'ואו 18" החל בעבודה הסדירה.
ב-28 במאי יה גואונפו ולי גואנגסו ביצעו פעילות חוץ-רכבית שנמשכה כ-8.5 שעות. במהלך פעילות הותקנו מסכי הגנה ובוצע בדיקה של החלק החיצוני של תחנת החלל.
ב-3 ביולי יה גואונפו ולי קונג ביצעו פעילות חוץ-רכבית שנמשכה כ-6.5 שעות. במהלך פעילות הותקנו מסכי הגנה ובוצע בדיקה של החלק החיצוני של תחנת החלל.
ב-10 בנובמבר 2024 חללית מטען Tianzhou-7 שהגיעה לתחנת החלל בינואר 2024 התנתקה מתחנת החלל ונשרפה בכניסה לאטמוספירה.
ב-15 בנובמבר 2024 חללית מטען Tianzhou-8 הגיעה לתחנת החלל וצוות התחיל בהעברת המטען שהגיע עם החללית. עם החללית הגיע מטען בהיקף של כ-6,000 ק"ג.
ב-26 באפריל הגיעה לתחנת החלל החללית שנג'ואו 19. החל תהליך מסודר של העברת אחריות על תחנת החלל צוות החדש.
ב-30 באפריל החללית התנתקה מתחנת החלל ונחתה בהצלחה באזור מדבר גובי עם אותו צוות שהיה בהמראה.
מבצע מייקלברג

מטוס קרטיס C-46 קומנדו בשירות חיל האוויר האמריקני, הזהה לזה שהעלה את העולים מעיראק במסגרת "מבצע מייקלברג"
מבצע מייקלברג (או מבצע כנף) היה מבצע להעפלה בדרך האוויר, שיזמו אנשי המוסד לעלייה ב' בחודשים אוגוסט וספטמבר 1947. במסגרת המבצע, שהתקיים בתיאום עם ארגונים ציוניים בעיראק, בוצעו שתי גיחות של מטוס אמריקני מסוג קרטיס C-46 קומנדו, ובהם הובאו כמאה עולים מעיראק. העולים הונחתו ביבנאל על אף התנגדות שלטונות המנדט הבריטי, ונקלטו ביישובים הסמוכים. עם פעילי העלייה שארגנו את המבצע נמנו שלמה הלל (לימים יושב ראש הכנסת ושר בממשלת ישראל), ירחמיאל אסא (לימים חבר הכנסת) ודוד נמרי, ובין העולים הייתה שושנה ארבלי-אלמוזלינו, לימים שרה בממשלת ישראל.
שם המבצע הוא הלחם בסיסים של שמם של שני הטייסים האמריקאים שהטיסו את המטוס: לואי ווסנברג ומייקל, ששם משפחתו לא ידוע.
רקע היסטורי > ראשית ההתעוררות הציונית בעיראק

לעליית הנאציזם ב-1933 בגרמניה הייתה השפעה עצומה על כל ארצות ערב. בעיראק עלה שלטונו של רשיד עאלי אל-כילאני הפרו-נאצי בהפיכה צבאית, וההסתה נגד הציונות והיהודים גאתה. היהודים בעיראק סבלו מפגיעות רבות וחמורות ובשיאן פרעות הפרהוד ביוני 1941, אשר במהלכן המון זועם התפרץ לעבר השכונות היהודיות בבגדאד. כ-170 איש נהרגו ומאות רבות נפצעו, נשים נאנסו ואלפי חנויות ובתים נבזזו. ההלם ותחושת החוסר ביטחון בו הייתה נתונה הקהילה היהודית עוררה גל התארגנויות ציוניות בקרב הנוער העיראקי שקרא להגנה עצמית ותחיה לאומית.
רקע היסטורי > פעילות המוסד לעלייה ב' בעיראק

היישוב היהודי בארץ ישראל לא נותר אדיש לפרעות שהתחוללו במזרח התיכון. בתחילת שנות ה-40 החלה להסתמן יצירת קשר לשם הצלתם של הפליטים היהודים ממדינות ערב והעלאתם ארצה. לצורך כך הוחלט להקים "גשר" שליחים לאורך בסיסי פעולה במזרח התיכון.
כבר באפריל 1942 הגיעו לבגדאד השליחים הראשונים של המוסד לעלייה ב' וארגנו בה את התנועה הציונית. מקץ שנה מנתה התנועה למעלה מ-200 חברים, פעילותה התרחבה למוקדים בערים נוספות וכן הוקמו במסגרתה גרעינים ראשוניים להגנה עצמית בשם "השורה". השליחים הישראלים היוו את חוליית הקישור בין התנועה בעיראק לפעילים בארץ ודרכם הועברו הידיעות, ההוראות והדוחות. התנועה חינכה את חבריה להגשמה ופעלה לעידוד העלייה לארץ בכל התנאים והדרכים. פעילות זו של המוסד לעלייה ב' התנהלה חרף חוקיו הנוקשים של המנדט הבריטי שהגביל את עליית היהודים ארצה בהתאם למדיניות הספר הלבן. הפעילות התקיימה חרף איסור שהטיל המשטר המוסלמי בעיראק על יציאת היהודים מגבולותיה. בתנאים אלו, היה על המוסד להקפיד על פעילות חשאית במחתרת תוך התגברות על קשיים רבים.
במחצית השנייה של 1947 התאפשרו דרכים נוספות של עלייה באמצעות מבריחים שדרשו סכומי כסף גדולים. התנועה הציונית לא יכלה לעמוד בתשלום הגבוה וכתוצאה מכך תוכניות רבות לא יצאו אל הפועל, והחל להתנהל שוק שחור עצמאי של המבריחים. שלמה הלל, שלימים הפך לשר בממשלת ישראל, ולחתן פרס ישראל, היה אחד מחברי המוסד לעלייה ב' שנשלח ב-1946 למחתרת הציונית בעיראק. אלא שבעקבות הכישלונות ההולכים ונישנים חש תיסכול מאוזלת ידה של המחתרת והחליט לעזוב ולשוב ארצה לאחר שנה אחת בלבד.
מבצע ההטסה > תכנון המבצע

ב-19 באוגוסט 1947, פרצה בבהילות מכונית לחצר פלוגת העבודה של הצופים (שלימים תקים את קיבוץ מעגן מיכאל) באתר גבעת הקיבוצים הסמוכה לרחובות. מהמכונית יצא משה צ'רבינסקי (כרמיל) ותר אחר שלמה הלל. שלמה באותה שעה היה שקוע בעבודתו על כלוב קופים שאותו התקין במסגרת העבודות המזדמנות שניתנו לו במשק מאז עזב את המוסד.
משה סיפר לשלמה על תוכנית אפשרית לעליית יהודים מעיראק. הוא פירט שמדובר בשני טייסים אמריקאים, בוגרי מלחמת העולם השנייה שהציעו למוסד את שירותם. ברשותם מטוס C-46 המתאים למשא של עד 50 איש, ותמורת תשלום הגון הם מוכנים לבצע כל משימה.
למחרת יצא שלמה לפגישה במוסד בחיפה. קצין המבצעים דוד נמרי המתין לו שם והם המשיכו יחדיו למלון "כרמליה קורט" לפגישה עם צמד הטייסים האמריקאים. בהגיעם לחדרם של הטייסים נפרשה על הרצפה מפת עיראק ושלמה התבקש לסמן מקום נחיתה בקרבת בגדאד. סוכם כי לאחר העמסה של חמישים המעפילים ישוב המטוס ארצה וינחת עם שחר בעמק הסמוך ליבנאל שבגליל התחתון. הטייסים הציעו תחילה לנחות בשדה מוכר להם בנהריים אך נמרי חשש מהקרבה למחנה צבאי ירדני גדול והציע נחיתה בבקעת יבנאל, כדי לחמוק מעיני הבריטים. ביבנאל נבחרו שתי אלטרנטיבות לנחיתה: שטח באורך 600 מטר, שאחרי סיקולו מאבנים יוכשר לנחיתה ושדה שלף סמוך באותו גודל. בסופו של דבר המטוס נחת בשדה השלף. כדי לסמן את כיוון הרוח הוחלט להדליק מדורות קש לאורך המסלול. כן סוכם שעם הנחיתה יימסר לטייסים התשלום – מאה ליש"ט בזהב עבור כל נוסע.
מבצע ההטסה > ההכנות למבצע

הטייסים ביקשו לצאת לדרך מיד ושלמה מיהר לחנות אתא הסמוכה להצטייד בבגדי חאקי המזכירים בגדי טייס.
כעבור שעה כבר שהו שלושתם במטוס, ממתינים לרשות להמריא ממגדל הפיקוח. כדי להתחמק מהצגת תעודותיו לאנשי ביקורת בריטית, שלמה חמק למנוע שמתחת לתא הטייס. המטוס החל להמריא ושלמה פתח שוב את המפות. כ-50 ק"מ צפונית לבגדאד הוא זיהה שדה תעופה נטוש בעיירה קטנה בשם "עקובה". שלמה הניח כי נחיתה בשדה זנוח זה לא יעורר חשד, אך הדבר התברר כטעות חמורה כאשר תושבי העיירה הסקרניים התקהלו סביבם עם נחיתתם ארצה. הוחלט להמריא חזרה ולנחות בשדה התעופה של בגדאד.
המטוס הגיע לבגדאד בערב יום רביעי, 20 באוגוסט 1947. שדה התעופה הממלכתי של בגדאד נראה שומם למדי בשעות החמות של צהרי יום שלישי ואף פקיד לא פנה אליהם. הטייסים שוכנו בבית מלון ושלמה יצא לחפש את אנשי המחתרת. בתחילה פנה לשכונת "עלוויה" לעבר ביתו של מנשה שאשא, אך מצא במקום משפחה ערבית שהסבירה כי מנשה לא גר שם יותר. רק לקראת חצות הצליח לאתר את אנשי המחתרת בביתו של נחמן שינה ונועד שם עם קבוצת פעילים מצומצמת. סמי מוריה נקבע כמפקד המבצע ויצא עמו באותו לילה לסיור סביב שדה התעופה. הם מצאו כי אין כל שמירה על הגדרות הסובבים את השדה פרט לכלבי השמירה של תושבי האזור הסמוך. לעומת זאת, מקום משכנו של מחנה הצבא המרכזי סמוך לקצהו המרוחק של שדה תעופה היה היחיד ללא כלבים ושלמה החליט לקחת את הסיכון.
התוכנית שגובשה הייתה להבריח את האנשים דרך פרצה בגדר ולהשכיבם בדממה בקצה המסלול. המטוס ינוע לעברם והם יכנסו פנימה בפרק הזמן הקצר של חימום המנוע לקראת ההמראה. בשל הסכנה של חשיפת התוכנית שעלולה לגרור מסכת חקירות עינויים ותליות, הוחלט לא לערב שום גורם זר ערבי-עיראקי. בבוקר ביצע שלמה סיור נוסף עם הטייסים בשדה ומשנוכחו לראות כי אין שמירה במקום אישרו גם הם את ההחלטה על המיקום והמבצע נקבע לליל שבת בשעה 2:10 לפנות בוקר. הודעות טלפוניות נשלחו לפעילים בסניפים לשגר מיד מועמדים לעלייה וכבר למחרת רוכזו בבגדאד חמישים המועמדים.
המבצע היה מבצע משולב של המחתרת כולה וההתכנסות של ישיבת המטה הארצית נקבעה שוב לביתו של נחמן, הוחלט כי חברי המזכירות הארצית יהוו את חוליית האבטחה וימתינו חמושים בנקודת ההורדה. מפקדי "השורה" יהיו הנהגים שיגייסו לצורך המבצע מוניות מחברת "מיאמי" והם יהיו האחראים לאיסוף הקבוצות מנקודות הריכוז בפרקי זמן קצובים ולהביאם באורות עמומים אל השדה. כל אחת משמונה הקבוצות תילקח על ידי אחד המאבטחים שיעבירם דרך הפרצה בגדר לקצה המסלול ובו הם ימתינו בשכיבה עד מועד ההמראה. במקרה של תקיפה ההוראה לחוליית האבטחה הייתה להילחם עד מוות ולחפות על האנשים הנסוגים חזרה למכוניות.
מבצע ההטסה > מהלך המבצע

בליל שבת רוכזו העולים כמתוכנן, בשמונה קבוצות בנקודות האיסוף. זאת הייתה הפעם הראשונה בה שמעו כי הם עולים ארצה. שלושה מנכבדי הקהילה קיבלו התראה להיות זמינים למקרה של תקלה, אך לא פורט מדוע. באותה שעה בתל אביב, אנשי המוסד עקבו בדריכות אחר המתרחש וקיימו קשר הדוק ורצוף עם שלמה הלל. הטייסים יצאו מבית המלון לשדה התעופה וחוליית האבטחה תפסה עמדותיה. המכוניות החלו להגיע בזו אחר זו ופרקו את קבוצות האנשים. המאבטחים הוליכו אותם מרחק 500 מטר עד לקצה המסלול. סמוך למועד ההמראה התעורר החשש שמא הקבוצה האחרונה תאחר את המועד, אורחת גמלים עיכבה את מכוניתם והם בוששו לבוא. סמי מוריה שנהג ברכב תמרן בזהירות ובאיפוק דרך הגמלים ולבסוף הספיק להגיע ברגע האחרון.
תוצאות המבצע

ב-23 באוגוסט 1947 בשעה 3:38 - התקבלה ההודעה בארץ על המראת המטוס ללא תקלות. לאחר שעה של טיסה בדממה נדלקו האורות והתאפשר לנוסעים לראות איש את פני רעהו ולפרוץ בקריאות שמחה וחיבוקים. בין הנוסעים הייתה אחת הפעילות המרכזיות של סניף מוסול - מי שלימים הייתה לשרת הבריאות וחברת כנסת, שושנה ארבלי-אלמוזלינו שנרדפה על ידי הבולשת העיראקית בחשד לפעילותה הציונית. מספר יוזם המבצע דוד נמרי: "בשש בבקר ראיתי את האווירון, כשהוא גולש בדאיה מצד פורייה ללא כל רעש. לאחר שכיבה את מנועיו בהתקרבו לבקעה, האווירון נחת לאור היום, דווקא בשדה השלף הארוך, ותוך דקות ספורות נזרקו ממנו לשדה, ככדורים מיד ליד, 50 האנשים שבאו בו, והועלו מיד על משאית שהובילה אותם לקבוצת כנרת. כשעליתי לאווירון לשלם לטייסים את התמורה בזהב, כפי שנדברנו, נוכחתי לדעת, שנוצר בינינו אמון הדדי, הם הסכימו ללא התחייבות מצידנו לנסוע לאיטליה ולהביא גם משם 50 עולים... על אף חוסר האמון הראשוני היו טיסות העפלה אלו, בסופו של דבר, בין הצלחותיו הגדולות של המוסד בתקופה זו". בשעה 6:15 המטוס כבר המריא חזרה לרומא ובשעה 19:38 הודיע המוסד למחתרת בבגדאד כי האנשים הגיעו בשלום. המבצע הוכתר בהצלחה.
חודש לאחר מכן פנו שוב הטייסים לאנשי המוסד לעלייה ב' ונערך מבצע נוסף, הזהה לראשון על כל פרטיו, אלא שהפעם ליווה את המטוס ירחמיאל אסא. זמן קצר לפני מועד ההמראה התקבלה הוראה מהארץ שלא לבצע את המבצע אך ירחמיאל מיאן להחמיץ את ההזדמנות והמטוס המריא על נוסעיו חרף הוראות המוסד. לאחר הנחיתה התברר כי פשר ההוראה היה בגין העוצר שהכריזו הבריטים ברחבי הארץ; אך לאחר שירחמיאל העמיד אותם בפני עובדה מוגמרת, נמצא הפתרון וההכנות לנחיתה נערכו על ידי חברת "קופל טורס" שהייתה מצוידת ברישיון תנועה בעוצר.
מבצע מייקלברג היה המבצע המסובך, המרשים והמסוכן ביותר בתולדות ההעפלה מארצות המזרח בכלל, ומעיראק. שני המטוסים היוו את גולת הכותרת של ההעפלה באותה תקופה, הם הביאו ארצה כמאה עולים אשר יישבו את יבנאל. לאחר מכן הגיעה קבוצת עולים נוספת דרך המדבר, אך מכאן ואילך נחסמו הדרכים ונתיבי העליות הבאות פנו דרך איראן.
באוגוסט 1947 בוצעה טיסה חד פעמית ממנחת מטוסים ליד נאפולי באיטליה, בה הוטסה קבוצה של 50 צעירים. גם הפעם נחת המטוס ביבנאל ללא בעיות.
הנצחה

בשנת 2017 הובא לישראל של מטוס קרטיס C-46 קומנדו מאלסקה, מדגם ששימש את טייסי מבצע מייקלברג, והוצב במחנה המעפילים המשופץ בעתלית, כדי שישמש להצגת הסיפור של מבצע מייקלברג.
אזכור בזמר

בשיר "המעיל" (מילים ולחן נעמי שמר) מופיעה שורה: "וכשמגיע זמן הנחיתה, אנחנו נוחתים ישר בשדה חיטה", השורה נקשרת לנחיתת המטוס מעיראק בשדה השלף ביבנאל. אביה של המחברת, מאיר ספיר, לקח חלק במבצע מייקלברג. הוא היה זה שהביא את מזוודת הכסף לטייסים. הסיפור חזר ועלה בין בני המשפחה ומצא את דרכו לרמז דק בשיר.
לקריאה נוספת

שלמה הלל, רוח קדים, תל אביב: הוצאת ידיעות אחרונות, תשמ"ה-1985.
מרדכי נאור, שלמה הלל - חלוץ, מנהיג, אוהב עמו וארצו, הוצאת ספריית יהודה דקל, מרץ 2023
מרדכי ביבי, מארבע כנפות הנהריים, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשמ"ג-1985.
מאיר יוסף, מעבר למדבר, תל אביב: הוצאת מערכות צה"ל ומשרד הביטחון, 1973.
יהודה אטלס, עד עמוד התלייה, תל אביב: הוצאת מערכות, צה"ל ומשרד הביטחון, 1969
מרדכי ביבי, זבולון הראלי, משה שביב ועמנואל נחתומי (עורכים), אלבום הציונות והמחתרת הציונית חלוצית בעיראק, הוצאת ארגון יוצאי המחתרות החלוצית בעיראק, תש"ס-2000.
דודו דיין: עושים מדינה, תל אביב: הוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1991, עמ' 51–54.
אברהם יבין ושלמה דרך, סיפורו של דוידקה -דוד נמרי מפיו ועליו, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשל"ד, 1974
הערות שוליים

↑  בעקבות מבצע מייקלברג, אתרים 57, אפריל 2017
↑  מילות "המעיל" באתר שירונט
↑  ביצוע "המעיל" באתר יוטיוב
↑  סיפור השורה בשיר "המעיל", כולל תמונה של מאיר ספיר עם מזוודת הכסף לטייסים, בפייסבוק של ללי שמר, בתה של המחברת
דגם מטוס קרטיס C-46 קומנדו במחנה המעצר בעתלית, דצמבר 2022
מטוס קרטיס C-46 קומנדו, הזהה לזה שהעלה את העולים מעיראק במבצע מייקלברג, במחנה המעפילים בעתלית
ז'אן-קווין דוברן

ז'אן-קווין דוברן (בצרפתית: Jean-Kevin Duverne; נולד ב-12 ביולי 1997) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הבלם בקורטרייק, בהשאלה מנאנט.
קריירה

דוברן נולד בפריס, ובגיל 17 הצטרף למחלקת הנוער של לאנס.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון ב-5 באוגוסט 2016, בתיקו 2–2 עם טור. מאותו משחק השתלב דוברן בקביעות בהרכב קבוצתו, שדשדשה בליגה הצרפתית השנייה.
בספטמבר 2019 רכשה אותו ברסט, העולה הטרייה לליג 1, תמורת 2 מיליון אירו.
באוגוסט 2023 חתם בנאנט.
הערות שוליים

↑  Game at Soccerway
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ז'אן-קווין דוברן".
1956 במדע

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1956  במדע |  |
< · 1954 · 1955 — 1956 — 1957 · 1958 · >
כל ערכי השנים במדע במאה ה-20 · כל ערכי השנים במדע במאה ה-21 · פורטל מדע בישראל
ארכאולוגיה

תחילת חפירות גדולות בטיקאל, עיר עתיקה של תרבות המאיה. אתר מורשת עולמית.
פרסום פענוח כתב ליניארי ב' של השפה היוונית העתיקה - המיקנית.
גאוגרפיה

13 בפברואר – הקמת תחנת מחקר מירני (Mirny Station) על ידי המשלחת הסובייטית.
נובמבר – הקמת התחנה האנטארקטית אמונדסן-סקוט.
טכנולוגיה

14 באפריל – הצגת וידאו טייפ ראשון על ידי חברת Ampex.
27 באוגוסט – חיבור תחנת כוח גרעינית ראשונה לרשת החשמל. התחנה עבדה בממלכה המאוחדת עד לשנת 2003.
11 בנובמבר – טיסה ראשונה של מפציץ סילון על קולי Convair B-58 שיכול להגיע למהירות של 2 מאך
מדעי המחשב

בניית דיסק קשיח ראשון על ידי חברת IBM, נפח הדיסק - 5 מגהבייט.
פיתוח האלגוריתם של קרוסקל
מתמטיקה

מרטין גרדנר מתחיל לפרסם את הטור Mathematical Games בירחון סיינטיפיק אמריקן, הטור שתורם רבות לפופולריזציה של המתמטיקה.
פיזיקה

21 ביוני – גילוי נֵייטְרִינוֹ על ידי צוות בראשות פרדריק ריינס, חלקיק אלמנטרי יציב, לפטון נטול מטען חשמלי או מטען צבע, בעל ספין ½, בשלב מאוחר יותר התברר כי זהו נייטרינו אלקטרוני.
15 ביולי – גילוי אנטינייטרון על ידי ברוס קורק (Bruce Cork) במעבדה הלאומית לורנס ברקלי.
פיתוח תאוריית נוזל פרמי (Fermi liquid theory) על ידי לב לנדאו
רפואה

תחילת התפרצות מגפת השפעת האסיתית בסין
התפרצות של מחלת מינמטה ביפן, מחלה נוירולוגלת קטלנית שנגרמת מהרעלת כספית בעקבות זיהום מקורות מים בשפכים תעשייתיים.
פרסים

פרס נובל
פרס נובל לפיזיקה - ויליאם שוקלי, ג'ון ברדין, וולטר בראטיין, על מחקריהם במוליכים למחצה ועל גילוי אפקט הטרנזיסטור
פרס נובל לכימיה - סיריל נורמן הינשלווד, ניקולאי סמיונוב, על מחקריהם בעניין המנגנון של תגובות כימיות.
פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה - אנדרה פרדריק קורנאן, ורנר פורסמן, דיקינסון וו. ריצ'רדס על שהדגימו כיצד לצנתר את הלב ומחקר על מחלות לב שונות
פרס ישראל
מדעי היהדות - נפתלי הרץ טור-סיני
מדעי היהדות - יגאל ידין
מדעים מדויקים - אברהם הלוי פרנקל
מדעי החיים - מנפרד אשנר
מדעי החברה - יעקב טלמון
מדעי הרפואה - חיים ארנסט ורטהיימר
נולדו

19 בינואר – סוזן סולומון, כימאית של האטמוספירה אמריקאית. נודעה בעבודותיה על ה"חור באוזון" מעל אנטארקטיקה.
19 בפברואר – רודריק מק'קינון, נוירוביולוג וביופיזיקאי אמריקאי, חתן פרס נובל לכימיה יחד עם פיטר אגרה על עבודתו על המבנה של תעלת יונים.
24 במרץ – סטיב באלמר, איש עסקים אמריקאי יהודי, מנכ"ל חברת מיקרוסופט מינואר 2000 עד פברואר 2014.
16 באפריל – דייוויד בראון, קפטן בצי האמריקני ואסטרונאוט של נאס"א. נספה עם כל שאר חברי הצוות באסון מעבורת החלל קולומביה.
23 ביולי – יוסף גרפינקל, ארכאולוג ישראלי, מתמחה בארכאולוגיה מקראית ובתקופה הפרוטו-היסטורית.
11 באוגוסט – פייר לואי ליון (Pierre-Louis Lions), מתמטיקאי צרפתי זכה במדליית פילדס
23 באוגוסט – אנדראס פלואר (Andreas Floer), מתמטיקאי גרמני
10 בספטמבר – אֵילַת מזר, ארכאולוגית ישראלית המתמחה בארכאולוגיה פיניקית ובארכאולוגיה של ירושלים.
22 בספטמבר – נתן זייברג, פיזיקאי ישראלי-אמריקאי החוקר את תחום תורת המיתרים.
19 באוקטובר – קרלו אורבני (Carlo Urbani), רופא ומיקרוביולוג איטלקי, זיהה את המחלה הוויראלית הקטלנית החדשה סארס (נפטר ב-2003 מסארס).
נפטרו

3 בפברואר – אמיל בורל, מדינאי ומתמטיקאי צרפתי (נולד ב-1871).
25 בפברואר – יעקב לויצקי, מתמטיקאי ישראלי, מחלוצי המחקר המתמטי בישראל, חתן פרס ישראל למדעים מדויקים.
28 בפברואר – פרידיש ריס, מתמטיקאי יהודי-הונגרי (נולד ב-1880).
17 במרץ – אירן ז'וליו-קירי - כימאית צרפתית, כלת פרס נובל, (נולדה ב-1897).
11 במאי – וולטר סידני אדמס, אסטרונום אמריקאי (נולד ב-1876).
6 ביוני – היירם בינגהאם השלישי, חוקר ופוליטיקאי אמריקאי, גילה את עיר האינקה מאצ'ו פיצ'ו (נולד ב-1875).
19 ביוני – ולדימיר אוברוצ'ב, גאולוג וסופר רוסי-סובייטי (נולד ב-1863).
4 באוגוסט – גרגורי שיין אסטרונום סובייטי יהודי (נולד ב-1892).
25 באוגוסט – אלפרד קִינְסִי, ביולוג אמריקאי שנחשב למייסד ענף הסקסולוגיה במדעי האדם (נולד ב-1894).
7 בספטמבר – אוטו שמידט, גאוגרף, מתמטיקאי ואסטרונום סובייטי ממוצא גרמני (נולד ב-1891).
22 בספטמבר – פרדריק סודי, כימאי בריטי, עסק בכימיה של יסודות רדיואקטיביים חתן פרס נובל (נולד ב-1877).
28 בספטמבר – ויליאם בואינג - מתכנן מטוסים אמריקאי (נולד ב-1881)
12 בנובמבר – חואן נגרין, מדינאי ספרדי, פרופסור לפיזיולוגיה, מראשי ממשלות ספרד (נולד ב-1892).
3 בדצמבר – פליקס ברנשטיין, מתמטיקאי יהודי גרמני הידוע על תרומתו בפיתוח משפט קנטור-שרדר-ברנשטיין ופענוח דפוס התורשה של סוגי דם, באמצעות ניתוח סטטיסטי (נולד ב-1878).
רודי פאנקו

| --- | --- |

 לידה:  12 באוגוסט 1998 (בן 26) אלסקה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2017
 מקום לימודים:  Simón Bolívar University 
 פרופיל ב-IMDb
 
רודי פאנקו (באנגלית: Rudy Pankow; נולד ב-12 באוגוסט 1998) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. ידוע בתפקידו כג'יי ג'יי מייבנק בסדרת הדרמה של נטפליקס, "חופים של סודות".
ביוגרפיה

פאנקו נולד וגדל בקטצ'יקן שבאלסקה. אביו, אנדרו, הוא רופא, ואמו עקרת בית. יש לו שני אחים, אלק והנינג. הוא למד בבית ספר מקומי בו שיחק כדורגל. במקור שקל פאנקו ללמוד בבית ספר לבישול, אך בחר להיות שחקן.
הוא נרשם לאולפני מייקל וולסון כדי לשפר את כישורי המשחק שלו. לאחר סיום קורס המשחק, החל לשחק בתיאטרון כדי לצבור ניסיון נוסף. בתקופת עבודתו בתיאטרון שיחק בתפקידים במחזות "מפצח האגוזים", "מרי פופינס" ו"אוליבר טוויסט".
קריירה

החל משנת 2017 משחק פאנקו באופן מקצועי. שיחק פאנקו בפרק בסדרה "הפוליטיקאי". הוא הופיע גם בפרקים של סדרות טלוויזיה וסדרות רשת, בהן "Acting for a Cause", "Solve, and Sunny" ו-"Family Cult". בקולנוע שיחק במספר סרטים קצרים במהלך השנים האחרונות, בהם "11:47", "Not Me" ו-"Last Summer".
בשנת 2020 לוהק לגלם את דמותו של ג'יי ג'יי מייבנק בסדרה הנעורים "חופים של סודות" בנטפליקס. את תפקידה זה שיחק במשך ארבע שנים עד לעזיבתו בתום העונה הרביעית ב-2024.
בשנת 2022 שיחק בתפקיד ראשי בסרט הקולנוע "Space Waves". באותה שנה שיחק בסרט הקולנוע "אנצ'רטד".
בשנת 2024 גילם את ג'ימי במותחן הפשע "5lbs of Pressure" לצדם של לוק אוונס, רורי קאלקין ואלכס פטיפר.
חיים אישיים

מאז 2020, פאנקו נמצא במערכת יחסים עם איליין סימק (נ. 1995), אותה הכיר על סט הסדרה "חופים של סודות" שם עובדת כעוזרת צלם.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2022 | אנצ'רטד | סמואל "סם" דרייק |  |
| 2022 | Space Waves | ג'ואי קייט |  |
| 2023 | Accidental Texan | ארווין ואנדוויר |  |
| 2023 | The Crusades | לואי גריקו |  |
| 2024 | 5lbs of Pressure | ג'ימי |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2017 | Sunny Family Cult | אהרון | סדרת רשת; פרק: "Origins" |
| 2019 | הפוליטיקאי | ילד אחר | פרק: "The Voter" |
| 2019 | Solve | פרדי / רוברט | סדרת רשת; 2 פרקים |
| 2020 | Acting for a Cause | ברוקלהרסט | פרק: "Jane Eyre" |
| 2020–2024 | חופים של סודות | ג'יי ג'יי מייבנק | תפקיד ראשי (עונות 1–4); 40 פרקים |
הערות שוליים

↑  Fuentes, Tamara (29 באפריל 2020). ""Outer Banks" Star Rudy Pankow is Ready for JJ to Struggle in Season 2". Seventeen (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-23 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Rudy Pankow".
↑  "Meet the star of Netflix's TV series Outer Banks, Rudy Pankow". Wonderland (באנגלית אמריקאית). 29 באפריל 2020. נבדק ב-23 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hall, Sarah (16 באפריל 2020). "Rudy Pankow Height, Weight, Age, biography, Family & Wiki". WikiCelebs (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-23 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "How old is Rudy Pankow?". PopBuzz (באנגלית). נבדק ב-23 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Shelby Stivale,'"`UNIQ--nowiki-00000009-QINU`"'Not in Alaska Anymore! What to Know About ‘Outer Banks’ Star Rudy Pankow, J-14, ‏4 ביולי 2021
↑  "Who plays JJ in Outer Banks on Netflix?". PopBuzz (באנגלית). נבדק ב-23 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Walsh, Savannah (21 במאי 2020). "All About Rudy Pankow, the Troubled Surfer JJ of Netflix's 'Outer Banks'". ELLE (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-23 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Will Ashton,'"`UNIQ--nowiki-00000011-QINU`"'Where You've Seen The Outer Banks Cast Before, Cinemablend, ‏2 בספטמבר 2020
↑  Niall Gray,'"`UNIQ--nowiki-00000013-QINU`"'Casting [SPOILER For Uncharted 2: Who Is The Actor In The Credits Scene?], Screen Rant, ‏2 בינואר 2022
1 2  "Rudy Pankow". IMDb. נבדק ב-23 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Rudy Pankow was an extra in The Politician on Netflix". PopBuzz (באנגלית). נבדק ב-23 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1254818588  VIAF: 11164959278024020635   WorldCat (עם VIAF): 11164959278024020635
יעקב לוינסון

| --- | --- |

 לידה:  7 באוגוסט 1932 
 התאבד:  23 בפברואר 1984 (בגיל 51) 
 מדינה:  ישראל 
 תפקיד:  מנהל כללי 
 מפלגה:  מפלגת העבודה הישראלית 
 
יעקב לוינסון (7 באוגוסט 1932 – 23 בפברואר 1984) היה מנהל ישראלי, ששימש בתפקידי מפתח בחברת העובדים ובבנק הפועלים. לאחר שהועלו כנגדו חשדות לאי-סדרים בעבודתו כמנהל, התאבד בירייה.
ילדות, נעורים ולימודים

לוינסון נולד בתל אביב ב-7 באוגוסט 1932, בן לדבורה (דולי) וגרשום לוינסון, שהיה גזבר ההסתדרות. דודו של יעקב היה אברהם לוינסון – סופר עברי ויידי, עורך דין ופעיל ציוני, מתרגם ועורך יהודי-פולני.
בהיותו בן עשר וחצי נפטרה אמו, לאחר שהייתה רתוקה למיטתה שנים אחדות עקב מחלת לב. באוקטובר 1944 נישא אביו בשנית לשושנה וילנאי, ולזוג נולדו שני ילדים. את לימודי התיכון החל יעקב לוינסון בפנימיית גבעת השלושה, וכעבור שנה חזר לתל אביב והמשיך ללמוד בגימנסיה "שלוה". הוא הצטרף לתנועת הנוער "התנועה המאוחדת". לימודיו בתיכון הופסקו בסוף כיתה י"א.
בשנת 1951 הצטרף לוינסון לקיבוץ ראש הנקרה. תחילה עסק בחקלאות, ומ-1952 היה לסירוגין מזכיר הקיבוץ וגזבר הקיבוץ, עד לשנת 1957, שבה נבחר למזכיר "התנועה המאוחדת". בשנת 1958 החל ללמוד כלכלה באוניברסיטה העברית בירושלים. באותה תקופה פגש את נורית צלניק, חברת קיבוץ צרעה ובת ליצחק צלניק, מראשי הלח"י, והשניים נישאו בשנת 1960. באותה שנה נפטר אביו, ולוינסון עזב את הקיבוץ וחזר לתל אביב, כדי לסייע בגידול אחיו הצעירים - דוד ויואב לוינסון. בדצמבר 1961 השלים את בחינות הבגרות, שהיו תנאי להמשך לימודיו, והמשיך ללמוד בשלוחה בתל אביב של האוניברסיטה העברית, אך לא סיים את לימודיו.