שבעה עשר רגעים של אביב
הערות שוליים

↑  פיליפ נייטלי. המקצוע השני העתיק ביותר בעולם. ספריית מעריב (1991). עמ' 357.
↑  "יוליאן סמיונוב: האיש שידע יותר מדי". כתבה באתר ערוץ 1 הרוסי (ברוסית).
1 2 3 4  פרופ' קתרין תיימר-נפומניאשי, "שובר הקופות של הטלוויזיה הסובייטית." (באנגלית).
↑  Walter Laqueur. Soviet Realities : Culture and Politics from Stalin to Gorbachev. Transaction Publishers (1990). ISBN 0-88738-302-5. עמ' 219.
↑  כתבה על הפקת הסדרה בעיתון הרוסי ארגומנטי אי פקטי (ברוסית).
↑  מאמר על הפקת הסדרה מאת פ. רזקוב (ברוסית).
↑  מאמר נוסף מאת פ. רזקוב, על המוזיקה של הסדרה (ברוסית).
↑  "גאורגיה השווייצרית: כך צולמה שבעה עשר רגעים של אביב" (ברוסית).
↑  "סקנדלים סביב הפקת הסדרה שבעה עשר רגעים של אביב" (ברוסית).
↑  .Klaus Mehnert. The Russians and their Favorite Books. Hoover Institution Press (1983). ISBN 978-0817978211. עמ' 47.
↑  Yuri Vorontsov. Phenomenon of the Soviet Cinema. Imported Publishing (1980). ISBN 978-0828518741. עמ' 314.
↑  Bart McDowell, Dean Conger. Journey across Russia: the Soviet Union Today. National Geographic Society (1977). ISBN 9780870442209. עמ' 148.
↑  Ivan Zasursky. Media and Power in post-Soviet Russia. M. E. Sharpe (2004). ISBN 978-0765608635. עמ' 133..
↑  Dmitri Volkogonov, Harold Shukman. Autopsy for an Empire: The Seven Leaders Who Built the Soviet Regime. Touchstone (1999). ISBN 978-0684871127. עמ' 306.
↑  דף הסדרה באנציקלופדיה של הקולנוע הסובייטי (רוסית).
↑  כתבה על הסדרה (ברוסית).
↑  ידיעה באתר סוכנות החדשות של רוסיה (ברוסית).
↑  Vladimir Solovʹev, Elena Klepikova. Yuri Andropov: A Secret Passage into the Kremlin. Macmillan (1983). ISBN 978-0026122900. עמ' 154..
↑  Beumers, Birgit (2005). Pop culture Russia!: media, arts, and lifestyle. ABC-CLIO. ISBN 9781851094592 עמ' 180.
↑  Richard Sakwa. Putin: Russia’s Choice. (Routledge, 2008). ISBN 978-0-415-40766-3. עמ' 6.
↑  ראו לקויר, Soviet Realities, עמ' 219.
↑  Vladimir Shlapentokh. Soviet Intellectuals and Political Power: the Post-Stalin Era. I.B.Tauris (1991). ISBN 978-1850432845. עמ' 62.
↑  מאמר מאת ליפובצקי (ברוסית).
↑  Stephen Lovell. The Shadow of War: Russia and the USSR, 1941 to the Present. Wiley-Blackwell (2010). ISBN 978-1405169592. עמ' 71, 284.
↑  Oleg Kharkhordin. The Collective and the Individual in Russia: A Study of Practices. University of California Press (1999). ISBN 978-0520216044. עמ' 115.
↑  David MacFadyen. Russian Television Today: Primetime Drama and Comedy. Routledge (2007). ISBN 978-0415424622. עמ' 65.
↑  כתבה על הגרסה הצבעונית בעיתון רוסי (באנגלית).
↑  ראו זאסורקי, עמ' 133.
↑  ראו בוימרס, עמ' עמ' 179–180, 196.
↑  Alexander Kozintsev. The Mirror of Laughter. Transaction Publishers (2010). ISBN 978-1412810999. עמ' 165.
↑  מאמר מאת בלשן שחקר את השפעת הסדרה על השפה (ברוסית).
↑  Mikhail Geller. Cogs in the Wheel: The Formation of Soviet Man. Knopf (1988). ISBN 978-0394569260. עמ' 221.
↑  ראו ריצ'רד סקווה: Putin: Russia's choice, עמ' 6.
↑  Stephen Shenfield. Russian Fascism: Traditions, Tendencies, Movements. M. E. Sharpe (2001). ISBN 978-0765606341. עמ' 40.
↑  Konstantin Zaleski. Semnadcat Mgnovenij Vesny : Krivoe Zerkalo Tretego Rejcha. Veche (2006). ISBN 9785953314602.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 201b43a2-dc5a-3003-851c-5303e4f849e3 
הבמאית טטיאנה ליוזנובה מקבלת זר פרחים מולדימיר פוטין בשנת 2000.