stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ויקטור צ'רנומירדין
הערות שוליים

↑  גלובס זירת העסקים של ישראל, באתר גלובס
| ראשי ממשלת רוסיה |
| --- | --- | --- |
| יושבי ראש ועדת השרים של האימפריה הרוסית | אלכסנדר וורונצב (1802–1809) • ניקולאי רומיאנצב (1809–1810) • ניקולאי סלטיקוב (1810–1812) • סרגיי ויאזמיטינוב (1812) • פיוטר לופוחין (1812–1827) • ויקטור קוצ'וביי (1827–1832) • ניקולאי נובוסילצב (1832–1838) • אילריון ואסילצ'יקוב (1838–1847) • וסילי לבאשוב (1847–1848) • אלכסנדר צ'רנישוב (1848–1856) • אלכסיי אורלוב (1856–1861) • דמיטרי בלודוב (1861–1864) • פאבל גגארין (1865–1872) • פאבל איגנאטייב (1872–1877) • פיוטר ואלוייב (1877–1881) • מיכאיל רייטרן (1881–1887) • ניקולאי בונגה (1887–1895) • איוואן דורנובו (1895–1903) • סרגיי ויטה (1903–1906) • איוואן גורמיקין (1906) • פיוטר סטוליפין (1906–1911) • ולדימיר קוקובצוב (1911–1914) • גורמיקין (1914–1916) • בוריס שטורמר (1916)• אלכסנדר טרפוב (1916) • ניקולאי גוליצין (1916–1917) |       |
| ממשלת המעבר הרוסית | גאורגי לבוב (1917) • אלכסנדר קרנסקי (1917) |       |
| יושבי ראש מועצת הקומיסרים העממיים | ולדימיר לנין (1917–1924) בין 1922 ל-1924 הלכה למעשה כיהן לב קאמנב כראש ממשלה • אלכסיי ריקוב (1924–1930) • ויאצ'סלב מולוטוב (1930–1941) • יוסיף סטלין (1941–1953) • גאורגי מלנקוב (1953–1955) • ניקולאי בולגנין (1955–1958) • ניקיטה חרושצ'וב (1958–1964) • אלכסיי קוסיגין (1964–1980) • ניקולאי טיחונוב (1980–1985) • ניקולאי ריז'קוב (1985–1991) • ולנטין פאבלוב (1991) |       |
| יושבי ראש ממשלת הפדרציה הרוסית | יגור גאידר (1992) • ויקטור צ'רנומירדין (1992–1998) • סרגיי קיריינקו (1998) • צ'רנומירדין (1998) • יבגני פרימקוב (1998–1999) • סרגיי סטפאשין (1999) • ולדימיר פוטין (1999) • מיכאיל קסיאנוב (2000–2004) • ויקטור כריסטנקו (2004) • מיכאיל פרדקוב (2004–2007) • ויקטור זובקוב (2007–2008) • ולדימיר פוטין (2008–2012) • דמיטרי מדבדב (2012–2020) • מיכאיל מישוסטין (2020) • אנדריי בלואוסוב (2020) • מיכאיל מישוסטין (2020–) |       |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: יגור גאידר | ראש ממשלת רוסיה   1992–1998 | הבא: סרגיי קיריינקו |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: סרגיי קיריינקו | ראש ממשלת רוסיה   1998 | הבא: יבגני פרימקוב |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 119178230  ISNI: 0000 0000 7861 4126  LCCN: no97041472  NKC: jo2002152363  SELIBR: 267006  SUDOC: 152357904  VIAF: 90776368   WorldCat (עם VIAF): 90776368
חוג פרימיטיבי למחצה

בתורת החוגים, חוג פרימיטיבי למחצה (semi primitive ring) הוא חוג שרדיקל ג'ייקובסון שלו שווה לאפס. חוגים אלו מכלילים את החוגים הפרימיטיביים - ואכן, כל חוג פרימיטיבי למחצה סוף ממדי הוא מכפלה תת-ישרה של חוגים פרימיטיביים. במקרה הארטיני, תכונה זו שקולה לראשוניות למחצה ולפשטות למחצה, ולפי משפט ודרברן-ארטין החוג שווה לסכום ישר של חוגי מטריצות מעל חוג עם חילוק.
הגדרה ומבנה

יהי חוג  R. רדיקל ג'ייקובסון שלו הוא חיתוך כל האידיאלים הפרימיטיביים שלו, ששווה גם לחיתוך כל האידיאלים השמאליים המקסימליים שלו. החוג נקרא פרימיטיבי למחצה אם רדיקל ג'ייקובסון שלו שווה אפס. לכל חוג  R, המנה  R/Jac(R) פרימיטיבית למחצה.
הגדרה שקולה: חוג הוא פרימיטיבי למחצה אם ורק אם קיים לו מודול פשוט למחצה ונאמן.
הגדרה אחרת, בעלת אופי פחות כללי (וההגדרה המקורית שג'ייקובסון נתן), היא: החוג נקרא פרימיטיבי למחצה אם הוא מהווה מכפלה תת-ישרה של חוגים פרימיטיביים - כלומר, יש שיכון של  R בתוך מכפלה המנות הפרימיטיביות שלו:  R\hookrightarrow \prod _{\text{primitive}}{R/P} המהווה גם העתקה על כל רכיב. הגדרה זו נגררת מההגדרה הקודמת, אך לא תמיד גוררת אותה.
כל חוג פשוט למחצה הוא פרימיטיבי למחצה, וכל חוג פרימיטיבי למחצה הוא ראשוני למחצה.
בעוד חוג קומוטטיבי פרימיטיבי אינו אלא שדה, חוגים קמוטטיביים פרימיטיביים למחצה נפוצים הרבה יותר; בפרט, כל תחום שלמות אפיני הוא פרימיטיבי למחצה.
דוגמאות

חוג השלמים הוא פרימיטיבי למחצה (ולא פשוט למחצה או פרימיטיבי).
חוג האנדומורפיזמים של מרחב וקטורי אינסוף-ממדי הוא פרימיטיבי, ולכן פרימיטיבי למחצה.
\mathbb {Q} \oplus \mathbb {Q}  הוא פרימיטיבי למחצה ולא ראשוני; חוג השלמים ה-p-אדיים הוא ראשוני אך לא פרימיטיבי למחצה.
כל תחום (לא בהכרח קומוטטיבי) נוצר סופית מעל שדה לא בן-מנייה הוא פרימיטיבי למחצה. אכן, לפי 'הטריק של עמיצור', רדיקל ג'ייקובסון במקרה זה מוכרח להיות נילי, אך הואיל ומדבר בתחום, הוא מתאפס.
המקרה הארטיני

במקרה שהחוג גם ארטיני, המחלקות הבאות של חוגים מתלכדות - חוג הוא ראשוני למחצה אם ורק אם הוא פרימיטיבי למחצה ואם ורק אם הוא פשוט למחצה. במקרה זה, לפי משפט ודרברן-ארטין, החוג איזומורפי לסכום ישר סופי של מטריצות מעל חוגים עם חילוק.
במקרה הלא ארטיני, המחלקות הללו נבדלות זו מזו.
המקרה הארטיני > המשפט העיקרי של ודרברן

המשפט העיקרי של ודרברן קובע כי לכל אלגברה  R שהיא סוף-ממדית מעל שדה מושלם, העתקת המנה  R\rightarrow R/Jac(R) מתפצלת, דהיינו: קיימת תת-אלגברה  S\cong R/Jac(R) כך ש- R=S\oplus Jac(R) (סכום ישר של מרחבים וקטוריים, אך לא בהכרח של חוגים).
ראו גם

חוג פרימיטיבי
חזרתו של מוחטאר

| --- | --- |
 סוגה:  סדרת מסתורין 
 יוצרים:  Yury Belenky, Pavel Korchagin 
 בימוי:  אלכסנדר פוליניקוב (2004) ולדימיר זלטואוסטובסקי (2005—2015) נטליה מיקריוקובה (2017—2019)
 שחקנים:  אלכסנדר נוסיק  Inna Vykhodtseva  Pavyel Vishnyakow  Natalya Yunnikova  Aleksey Valerevitsj Moiseev  Sergey Dorogov  P. Kassinsky  Viktoriya Radunskaya  Eleonora Shashkova  Vladislav Malenko  Alexander Zherebko  Taras Tsymbaliuk  יקטרינה קוזנצובה  Serhiy Romanyuk  Veronika Lukanenko  Dmytro Lalyenkov  Dasha Tregubova  Valerii Astakhov  Oleksii Vertynskyi  Aleksandr Pashkovsky  אלכסנדר קורושונוב  Viktor Zozulin  Anna Nazaryeva  Oksana Stashenko  Viktor Alekseevitsj Nizovoy  Aleksandr Voyevodin  Alla Grigorevna Kovnir  Denis Rozhkov  Olga Borisovna Spirkina  Aleksandra Nazarova  Dasha Charusha  Galina Stakhanova  Nataliya Kindinova  Aleksandr Vershinin  Anatoly Rudenko  Dmitry Polonsky  Valentina Sharykina  בפסקה זו 3 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 ארץ מקור:  רוסיה רוסיה
 שפות:  רוסית
 מספר עונות:  12
 מספר פרקים:  990
 הפקה
 מפיק:  Pavel Korchagin, Feliks Kleyman 
 חברת הפקה:  KIT Media Studio 2В  Victoria film Studio
 אתר צילומים:  מוסקבה, קייב, מינסק
 צלמים:  Syarhey Koshal 
 מוזיקה:  Kirill Volkov, Yury Pryalkin, Georgiy Nikolaenko 
 אורך פרק:  ~45 דקות
 שידור
 רשת שידור:  רוסיה-1 (עונה 1) ‏НТВ (עונות 2–12)
 תקופת שידור מקורית:  12 בינואר 2004 – 16 בספטמבר 2019
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
"חזרתו של מוחטאר" היא סדרת טלוויזיה בלשית רוסית על שירותם של עובדי מחלקת המשטרה במוסקבה וכלב נאמן בשם מוחטאר. הסדרה היא טרילוגיה: "חזרתו של מוכטאר" (עונה 1), "חזרתו של מוכתר-2" (2-10) ו-"מוכטאר. מסלול חדש ” (11-12).
תקציר עלילת הסדרה

גיבורי הסדרה הם שוטרים צעירים העוסקים בפתרון מקרים שונים - החל מהונאה קטנונית וכלה בהרג רב. בכל החקירות, חבר ועמית נאמן עוזר להם, כלב בשם מוחטאר.
שחקנים ודמויות

ארטיום אוסיפוב - איוואן סרגייביץ' דווידוב (עונה 12)
סרגיי גרומוב - יבגני אלכסנדרוביץ' רושצ'ין (עונה 12)
ניקיטה קרטוביץ' - אלכסנדר בולקונסקי (עונה 12)
אלכסנדרה זיגמנטוביץ'- דריה איוואנובנה (דאשה) דוידובה (עונה 12)
וסילי אנטונוב - וסילי קירילוביץ' קניאזב (עונה 12)
סבטלנה ברייחאנובה - יקטרינה ואסילייבנה קליטינה (עונות 9-12)
איגור שוגלייב - איליה מורומצב (עונות 10-12)
אליזבת פיילי - אירינה מורומצבה (עונות 10-12)
נדז'דה אנטסיפוביץ' - נדז'דה יבגנייבנה קוסטרובה (עונות 10-12)
ויקטור וסילייב - פיודור מיכאילוביץ' דוברובסקי (עונות 11-12)
דניס איבנוב - סרגיי ולנטינוביץ' פיטיבורדוקוב (עונות 10-12)
אריק אברמוביץ' - אנטון סרגייביץ' לקושב (עונה 12)
איוורן וובישביץ' - אלכסנדר (עונות 11-12)
מטווי שקורטוב - איגור קליטין (עונות 10-11)
ורה קוולרובה - נינה פטרובנה (עונה 12)
אלכסנדר נוסיק - ארטיום ואלרייביץ' קולוסוב (עונות 1-2)
אל קובינר - ילנה ולדימירובנה ברוסניקינה (עונות 1-4)
אלכסנדר וולקוב - מקסים אנדרייביץ' חרוב (עונות 3-4)
ויקטור ניזובוי - אנטולי שצ'פקין (עונות 1-4)
נטליה יוניקובה - וסיליסה רומנובנה מיכאילובה (עונות 4-8, עונה 9, פרק 26)
פאבל וישניאקוב - מקסים אנדרייביץ' חרוב (עונות 5-6, 9-10)
אלכסיי שוטוב - מקסים אנדרייביץ' חרוב (7-8 עונות)
ולדימיר פלקנקו - מקסים אנדרייביץ' חרוב (עונה 11, עונה 12, פרקים 1 ו-2)
אלכסיי מויסייב - אלכסיי ואלרייביץ' סמוילוב (עונות 3-11)
אלכסנדר וובודין - ניקולאי ניקולאייביץ' (עונות 1-11, עונה 12 פרק 2)
ילנה לזוביץ' - אולגה סמוילובה (עונות 4-5)
אולגה מויסייבה - אולגה סמוילובה (עונות 5-11)
אלכסנדר קורשונוב - סטניסלב דמיטרייביץ' אילקובסקי (עונה 1)
קונסטנטין קוסטישין - אינוקנטי סאדובסקי (עונות 2-10)
אוקסנה סטשנקו - ג'נטה פטרובנה סלסקאיה (עונות 1-11)
יבגני טוקארב - אנטון סרגייביץ' לקושב (עונה 11)
דניאל דורושנקו - איוואן ניקולאביץ' ירשוב (עונה 9, עונה 10, פרקים 1 ו-2)
ואלרי אסטכובוב - ויקטור פטרוביץ' נקר (עונות 3-11)
אלכסנדר דושצ'קין - אלכסנדר בלקונסקי (עונה 11)
רשימת עונות

| עונה | עונה | סדרה | שם | תקופת השידור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 1–40 (40 פרקים) | "חזרתו של מוחטאר" | 12 בינואר 2004 - 23 במרץ 2004 |
|  | 2 | 41–90 (50 פרקים) | "חזרתו של מוחטאר-2" | 10/17/2005 - 02/17/2006 |
|  | 3 | 91-190 (100 פרקים) | "חזרתו של מוחטאר-2" | 11/28/2006 - 09/09/2007 |
|  | 4 | 191-270 (80 פרקים) | "חזרתו של מוחטאר-2" | 11/13/2007 - 05/26/2008 |
|  | 5 | 271-366 (96 פרקים) | "חזרתו של מוחטאר-2" | 11/09/2009 - 01/28/2010 |
|  | 6 | 367-462 (96 פרקים) | "חזרתו של מוחטאר-2" | 01/29/2010 - 12/07/2010 |
|  | ז | 463–558 (96 פרקים) | "חזרתו של מוחטאר-2" | 05/10/2011 - 09/05/2012 |
|  | 8 | 559–654 (96 פרקים) | "חזרתו של מוחטאר-2" | 09/06/2012 - 04/30/2013 |
|  | 9 | 655-750 (96 פרקים) | "חזרתו של מוחטאר-2" | 02/03/2014 - 04/18/2015 |
|  | 10 | 751-798 (48 פרקים) | "חזרתו של מוחטאר-2" | 04/21/2015 - 10/01/2015 |
|  | 11 | 799–894 (96 פרקים) | "מוחטאר. מסלול חדש" | 03/20/2017 - 03/14/2018 |
|  | 12 | 895–990 (96 פרקים) | "מוחטאר. מסלול חדש" | 05/14/2018 - 09/16/2019 |
פסקול

הפסקול הראשי של הסדרה הוא השיר "אליי, מוחטאר!" כשהמילים והמוזיקה לשיר נכתבו על ידי המלחין יבגני מורביוב. בעונה הראשונה, הוא בוצע על ידי המלחין אלכסנדר קוסנקוב. מהעונה השנייה ועד מותו, ולדימיר זלטואוסטובסקי ביצע את השיר . הסדרה משתמשת גם בגרסאות כיסוי שונות למנגינות אינסטרומנטליות .
בתרבות

בשנת 2012 הוציאה חברת Akella את משחק המחשב "מוחטאר וצוותו" על בסיס הסדרה.
ראו גם

המפקח רקס
אליי, מוחטאר!
הערות שוליים

↑  "Сериал «Возвращение Мухтара-2». Сюжет, актёры, съёмочная группа". נבדק ב-2017-03-21.
↑  "Премьера. «Мухтар. Новый след»". נבדק ב-2017-03-21.
חטאת פנימית

חטאת פנימית הוא  קורבן חטאת, שדמו נזרק בתוך בניין בית המקדש, ולא על המזבח החיצון כשאר הקרבנות. ישנם מספר קרבנות המוגדרים כחטאת פנימית – שניים מהם קרבים מדי שנה ביום הכיפורים, והאחרים תלויים בחטא. המשותף לכולם הוא שיש בהם ממד ציבורי.
בשונה מכל החטאות, שנאכלות לכהנים עד חצות הלילה שאחרי יום הקרבתן, החטאת הפנימית אינה נאכלת אלא נשרפת בבית הדשן, שנמצא מחוץ לחומת ירושלים, ואליו מוציאים את שאריות האפר מהמזבח. דין זה מבוסס על הפסוק: "וְכָל חַטָּאת אֲשֶׁר יוּבָא מִדָּמָהּ אֶל אֹהֶל מוֹעֵד לְכַפֵּר בַּקֹּדֶשׁ לֹא תֵאָכֵל בָּאֵשׁ תִּשָּׂרֵף" (ויקרא ו, כג).
קרבנות יום הכיפורים

ביום הכיפורים יש להביא שני קרבנות שדמם נזרק בפנים:
פר יום הכיפורים – זהו פר שנועד לכפר על הכהן הגדול ועל הכהנים, ונקנה מכספו הפרטי של הכהן הגדול. הכהן סומך את ידיו על הפר פעם אחת ומתוודה על חטאיו האישיים, ופעם נוספת כדי להתוודות על חטאות כל הכהנים. לאחר הווידוי השני, הכהן שוחט את הפר, נכנס לקודש הקדשים ומזה את דמו בין בדי הארון – פעם אחת למטה ושבע למעלה.
שעיר החטאת – לכהן הגדול מובאים שני שעירים והוא מטיל עליהם גורלות – על אחד כתוב לשם ועל השני לעזאזל. על השעיר שיוצא לה' הוא קושר לשון של זהורית כנגד בית שחיטתו, ועל השני בין קרניו. הכהן שוחט את שעיר החטאת, ומזה את דמו כמו את דם הפר – בין בדי הארון, אחת למעלה ושבע למטה.
לאחר מכן חוזר הכהן אל ההיכל, ומזה מדם הפר על הפרוכת שבין הקודש לקודש הקדשים – אחת למעלה ושבע למטה, וחוזר ומזה כך גם מדם השעיר. לאחר מכן הוא מערב את הדם של שני הקרבנות ונותן על קרנות מזבח הקטורת, לקיים את הפסוק "וְכִפֶּר אַהֲרֹן עַל קַרְנֹתָיו אַחַת בַּשָּׁנָה מִדַּם חַטַּאת הַכִּפֻּרִים" (שמות ל, י). את שיירי הדם הוא שופך על היסוד המערבי של מזבח העולה. בניגוד לכל המתנות שבתוך המקדש, שאם חיסר אחת מהן צריך לחזור ולעשותה, שפיכת שיירי הדם אינה מעכבת בדיעבד.
את חלבי הפר והשעיר מקריבים על מזבח העולה כדין שאר קרבנות חטאת. את שאר הבשר, העור והעצמות נושאים במוטות ושורפים מחוץ לחומת העזרה.
קרבנות הבאים על חטא

פר הכהן המשיח – כאשר הכהן הגדול מורה לעצמו הוראה שגויה וחוטא, הוא אינו מביא קרבן חטאת כמו אדם פשוט (כבשה או שעירה), אלא פר. לאחר שחיטת הפר, הכהן מזה עליו שבע פעמים על הפרוכת שמבדילה בין הקדש לבין קדש הקדשים, ונותן מדמו על מזבח הזהב. את שיירי הדם הוא שופך על היסוד המערבי של מזבח העולה, ובניגוד למתנות הפנימיות – שפיכת הדם אינה מעכבת.
פר העלם דבר של ציבור – כאשר הסנהדרין מורים הוראה שגויה, ובעקבות כך חוטא כל הציבור, עליהם להביא פר לחטאת. עבודתו זהה לפר הכהן הגדול – הזאות על הפרוכת ועל מזבח הזהב, ושפיכה על יסוד מזבח העולה שאינה מעכבת בדיעבד.
שעירי עבודה זרה – כאשר כל העדה חוטאת בעבודה זרה עליה להביא פר לעולה ושעיר לחטאת. במסכת הוריות למדים חכמים  שעבודתו של השעיר הזה זהה לעבודת הפר, ומכניסים את דמו לתוך המקדש. אף שזה לא אמור בפירוש בכתוב.
כמו את קרבנות יום הכיפורים, גם את חלבי הקרבנות האלו מקריבים, ואת שאר החלקים נושאים אל מחוץ לעזרה ושורפים אותם שם – ועל כן מכנה אותם המשנה "פרים הנשרפים ושעירים הנשרפים".
הערות שוליים

↑  אמנם גם ללא הפסוק הזה, על כל אחת מהחטאות החיצוניות כתוב במפורש שהיא נשרפת מחוץ למחנה. לכן מהפסוק הנ"ל למדו חכמים שגם חטאת שמן הדין לא היו אמורים להכניס את דמה אל תוך בית המקדש – אם מסיבה כלשהי הכניסו את דמה, אין לאכול את החטאת ויש לשרוף אותה.
↑  הציווי עליהם מפורש בויקרא טז, ומתואר בהרחבה במסכת יומא.
↑  דין פר כהן גדול ופר העדה מבואר בויקרא ד ובמסכת הוריות.
↑  דין זה מבואר בבמדבר טו ובמסכת הוריות.
ויליאם בוג לישמן

| --- | --- |

 לידה:  6 בנובמבר 1865 גלאזגו, סקוטלנד, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  2 ביוני 1926 (בגיל 60) לונדון, אנגליה, הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  פרזיטולוגיה, פתולוגיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות הייגייט 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת גלאזגו  בית הספר וסטמינסטר 
 מוסדות:  חיל הרפואה 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית  מסדר האמבט  מדליית השירות המצוין  קצין גבוה בלגיון הכבוד  אביר בלגיון הכבוד  אביר מפקד במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש  מסדר ג'ון הקדוש  Knight Bachelor 
 
ויליאם בוג לישמן
סר ויליאם בוג לישמן (באנגלית: William Boog Leishman; 6 בנובמבר 1865 –  2 ביוני 1926) היה רופא צבאי, פתולוג, מיקרוביולוג ופרזיטולוג סקוטי. בשנים 1923–1926 כיהן במנהל כללי של שירותי הרפואה של הצבא הבריטי. הגיע לדרגת לוטננט גנרל. היה פרופסור לפתולוגיה בבית הספר לרפואה צבאית במילבנק בלונדון.
קורות חיים

ויליאם בוג לישמן נולד ב-1865 בגלאזגו כילד הרביעי של הרופא ויליאם לישמן האב (1833–1894) ושל אוגוסטה סלינה לבית דריוור, ילידת אירלנד. האב לימד רפואה משפטית במכללת אנדרסון בגלאזגו והיה אחר כך פרופסור למילדות באוניברסיטת גלאזגו. לישמן היה תלמיד מחונן בבית הספר וסטמינסטר ואחר כך כבר בגיל 14 התקבל לאוניברסיטת גלאזגו. למד קודם לטינית, יוונית, מתמטיקה ולוגיקה, ומגיל 16 התחיל לימודי רפואה לרבות מדעי יסוד – אנטומיה, כימיה וזואולוגיה. גם באוניברסיטה עבר את הבחינות בהצטיינות יתרה. סיים בשנת 1886 את "התואר הראשון ברפואה" ו"התואר השני בכירורגיה" MB-CM עם ציון גבוה לשבח. התגייס בהמשך לחיל הרפואה המלכותי הבריטי. כעבור 3 שנים נשלח כרופא צבאי להודו, בה השתתף במבצע דיכוי בווזיריסטן, בגבול עם אפגניסטן. לקח איתו מיקרוסקופ והתחיל להתעניין בעיקר במיקרוביולוגיה וברפואה מונעת. ערך שם מחקרים בתחום טיפוס הבטן וקלה אזר. בשובו לבריטניה עבד בשנת 1897 בבית החולים ויקטוריה בנטלי, המפשייר.
בשנת 1900 התמנה למרצה לפתולוגיה בבית הספר לרפואה הצבאית בנטלי, לצידו של הפרופסור סר אלמרות רייט, והחליף את רייט כפרופסור בשנת 1903 כשבית הספר עבר לשכונת מילבנק בלונדון. כיהן כפרופסור עד שנת 1914.
מחקריו המדעים

באותה שנה מצא לישמן שיטת צביעה של הדם לצורך אבחון מלריה וטפילים אחרים, שינוי ופישוט של שיטת רומנובסקי שהשתמשה בצבע המורכב ממתילן כחול ואאוזין, שהתפרסם תחת השם "הצבע ע"ש לישמן".
מחקריו המדעים > הגופים על שם לישמן-דונובן

בשנת 1901 אחד ממטופליו היה טוראי ששירת בהודו וסבל מחלה קטלנית במידה רבה בשם "קלה אזר" ("הקדחת השחורה") (הקרויה בימינו "לישמניה ויסצרלית"), עם התקפי חום, אנמיה וטחול (ספלנומגליה). במדגמים שהשיג על ידי דיקור בטחול, הבחין לישמן בתאי הטחול ובכדוריות האדומות במספר עצום של גופים אובליים ועגולים שנצבעו בצבע שפיתח. על ידי כך היה לישמן לאחד ממגלי הטפיל הגורם של מחלת קלה אזר. כעבור חדשים מספר כשבדק את הדם, הטחול והכבד של חולדה שמתה מטריפנוסומיאזיס הופתע למצוא את אותם הגופים שמצא אצל הטוראי. לישמן פרסם את ממצאיו בשנת 1903. הקפטן צ'ארלס דונובן מהשירות הרפואי ההודי במדראס מצא באופן עצמאי גופים דומים אצל חולי קלה אזר אחרים, ועל כן הם נקראים בימינו גופי לישמן-דונובן (אין לבלבל עם גופי דונובן, הנמצאים במקרים של גרנולומה מפסעתית, ושהופעתם הנגרמת על ידי Klebsiella מהמין Klebsiella granulomatis) והם ידועים כפרוטוזואות גורמים פתוגניים של קלה אזר או לישמניה דונובני. הלישמניות – הטפילים שנמצאו ב-1901 על ידי לישמן סווגו בהמשך כסוג טפילים הדומה מאוד לטריפנוסומות, ומשתייך לסדרה Trypanosomatida.
סר רונלד רוס היה זה שהכיר בתרומתו החשובה של לישמן לפרזיטולוגיה, וסיווג את הגורם הפתוגני של מחלת קלה אזר במין טפילים נפרד אותו כינה לישמניה. יצורים טפיליים ממין זה תוארו קודם לכן על ידי החוקר הרוסי פיוטר בורובסקי בשנת 1892
מחקריו המדעים > מחקרים אחרים

לישמן תרם גם לבירור מעגל החיים של בורליה דוטוני (ספירוקטה דוטוני) הגורמת לסוג של קדחת קרציות אפריקאית. יחד עם אלמרות' רייט סייע לישמן בפיתוח שיטות ראשוניות של חיסון נגד טיפוס הבטן על ידי "אינוקולציה".
בשנים 1911–1912 כיהן ויליאם לישמן כיושב ראש החברה המלכותית לרפואה טרופית והיגיינה. ב-1914 סיים דוקטורט במשפטים.
מחקריו המדעים > ימי מלחמת העולם הראשונה

עם פריצת מלחמת העולם הראשונה היה לישמן יועץ לרפואה טרופית במסגרת הוועד הרפואי המייעץ של הצבא הבריטי, ובהמשך גם יועץ לפתולוגיה באותה מסגרת.
באוגוסט 1914 הודות למאמציו היו מוכנות בשביל החיילים 170,000 מנות חיסון נגד טיפוס הבטן. לפי ההערכות לולא החיסון היו נגרמים בקרב הצבא הבריטי 550,000 מקרי טיפוס הבטן ומעל 77,000 מקרי מוות. הודות לחיסון היו רק 1,191 מקרי מוות מתוך 21,139 מקרים של מחלה.
ייעץ לחיל המשלוח הבריטי בצרפת ובפלנדריה. הושיט עזרה חשובה בהתמודדות עם קדחת השוחות.
שמו צוין שלוש פעמים בשדרי הצבא ובשנת 1919 הועלה לישמן לדרגת מייג'ור גנרל.
לישמן נפטר בשנת 1926 בגיל 59 אחרי מחלה קצרה בבית החולים הצבאי "המלכה אלכסנדרה", בתקופה שבה ניהל את שירותי הרפואה של הצבא הבריטי.
באותו זמן נפטר גם סר סטוארט סטוקמן, הקצין הראשי לרפואה וטרינרית של משרד החקלאות הבריטי. שני מקרי המוות התרחשו בעת ששניהם היו חברים בוועדה בראשות לישמן שחקרה את מחלת הפה והטלפיים. 
לישמן הובא לקבורה בבית הקברות הייגייט בעיר.
פרסים ואותות הוקרה

1909 – תואר אביר
1910 – חבר בחברה המלכותית בלונדון
1911–1912 – יושב ראש החברה הבריטית לרפואה טרופית ולהיגיינה
1915 – אביר של מסדר האמבט
1918 – מפקד אביר של מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש
1924 – מפקד אביר של מסדר האמבט
קצין גדול של לגיון הכבוד של צרפת
מעוטר מדליית השירות המצוין של צבא ארצות הברית.
מבחר כתבים

Kala azar. Macmillan, 1907
Anti-typhoid inoculation: The Harben lectures, 1910
On the possibility of the occurrence of trypanosomiasis in India. British medical journal 1903
לקריאה נוספת

Hoare, C. A. 1938. Early discoveries regarding the parasites of oriental sore. Trans. R. Soc. Trop. Med. Hyg. 32:67–92.
Kean, B. H., K. E. Mott, and A. J. Russell (ed.). 1978. Tropical medicine and parasitology: classic investigations. Cornell University Press, Ithaca, N.Y.
137. Kiple, K. (ed.). 1993. Cambridge world history of human diseases. Cambridge University Press, Cambridge, United Kingdom.
הערות שוליים

↑  אתר אוניברסיטת גלאזגו
↑  אתר אוניברסיטת גלאזגו
↑  אתר אוניברסיטת גלאזגו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264480005171  ISNI: 0000 0000 5688 765X  LCCN: nb2011031748  NKC: nlk20010095377  SNAC: w6gq7059  SUDOC: 131525492  VIAF: 84822348   WorldCat (עם VIAF): 84822348 
ויליאם בוג לישמן, צילום מלפני 1914
טאקו אורז

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מנת אורז יפנית, טאקו 
 מוצא:  יפן 
 מרכיבים עיקריים:  בשר בקר, עגבנייה, חסה, אורז, רוטב סלסה 
 
טאקו אורז (ביפנית: タコライス) הוא מאכל יפני פופולרי, המכיל תבשיל של בשר בקר מתובל בסגנון טאקו, אשר מוגש על מצע של עלי חסה ואורז, בדרך כלל לצד סלט שמורכב מעגבנייה, מלפפון וגבינה. לעיתים המנה כולה מוגשת בטורטייה במקום בצלחת. המנה נפוצה מאוד באי אוקינאווה ביפן, ומוגשת שם לעיתים קרובות כארוחת צהריים בבתי ספר. המנה מוגשת במקומות רבים עם קטשופ.
ייתכן כי מקור המנה בשילוב משנות ה-60 בין מטבח הטקס-מקס (מטבח אמריקאי בסגנון מקסיקני) בהשפעת חיילי מרינס המוצבים באוקינאווה, לבין אורז שהוא מזון בסיסי מקומי.
התקפת גלוי-נבחר

בקריפטואנליזה, התקפת גלוי-נבחר או תְּקִיפַת תַּמְלִיל פָּשׁוּט נִבְחָר (באנגלית: Chosen-plaintext attack) היא מודל התקפה נגד מערכת הצפנה שמניח כי ליריב היכולת להשיג תוצאות הצפנה של טקסטים גלויים כלשהם, לפי בחירתו, שהוצפנו באמצעות אלגוריתם ההצפנה המותקף. מטרת ההתקפה היא להשיג באמצעותם מידע כלשהו על האלגוריתם כמו חשיפת חלק ממפתח הצפנה או כולו ובכך לרופף את ביטחונו או להביא לשבירתו המוחלטת.
אורקל הצפנה

בהתקפת גלוי-נבחר ההנחה היא שהמתקיף או הקריפטואנליסט מסוגל להשיג באופן אדפטיבי תוצאות הצפנה של כמות מוגבלת של טקסטים גלויים בהם הוא מעוניין. היכולת הזו באה לידי ביטוי באופן תאורטי באמצעות אורקל שנקרא כאן אורקל הצפנה שהוא מעין קופסה שחורה בתוכה מוטמע מפתח הצפנה סודי ובאמצעות פרוטוקול חיצוני כלשהו הוא יכול להצפין באמצעותה מסרים כלשהם ולקבל את תוצאת ההצפנה, אך הוא אינו רשאי או אינו יכול לראות את תוכן הקופסה. מטרתו היא לחשוף סיביות ממפתח ההצפנה המוטמע בתוכה, או לחלופין לפענח טקסט מוצפן מסוים. במציאות לא קורה לעיתים קרובות שהמתקיף ניחן ביכולת כזו, למרות זאת ההתקפה עדיין בת-ביצוע במקרים מסוימים. יש לזכור שמערכות הצפנה מורכבות מאוד והתקשורת מתבצעת בין מחשבים ללא מעורבות אנושית.
במערכת הצפנת מפתח ציבורי היכולת של המתקיף לקבל תוצאות הצפנה של כל טקסט גלוי שיחפוץ היא טריוויאלית, כיוון שמערכת כזו במהותה מאפשרת לכל אחד להשיג את מפתח ההצפנה הציבורי. לכן במקרה כזה אורקל ההצפנה מיותר.
מודל כללי

התקפת גלוי-נבחר מתחלקת לשני סוגים:
התקפת גלוי-נבחר המסומנת IND-CPA 1 - קיצור של Indistinguishability Chosen Plaintext Attack. היא סוג של התקפה שבה מניחים שהמתקיף יכול לבחור כל טקסט מקור שהוא מעוניין לקבל עבורו את הטקסט המוצפן המתאים. אך הוא יכול לראות את הטקסט המוצפן רק לאחר שסיים להגיש את כל השאילתות. מרגע שהוא רואה את הטקסט המוצפן, הוא אינו יכול להגיש בקשות נוספות.
התקפת גלוי נבחר אדפטיבית המסומנת IND-CPA 2. היא התקפה חזקה יותר שבה המתקיף מסוגל להתאים את בקשותיו בהתאם לתוצאות קודמות, כלומר ביכולתו לבקש טקסט מוצפן גם לאחר שראה טקסט מוצפן שביקש קודם.
התקפת גלוי-נבחר חזקה יותר מהתקפת גלוי-ידוע היות שבניגוד אליה המתקיף יכול לבקש הצפנה של טקסטים כרצונו ובכך יעלה בידו להשיג זוגות רבים של טקסטים גלויים וטקסטים מוצפנים המתאימים להם מה שמגדיל את סיכויי ההצלחה שלו. כל צופן שהוא עמיד נגד התקפת גלוי-נבחר יהיה עמיד נגד התקפת גלוי-ידוע. לעומת זאת התקפת גלוי-נבחר חלשה יותר מהתקפת מוצפן-נבחר שבה המתקיף מסוגל לבקש טקסט גלוי של כל טקסט מוצפן שירצה (שזה בכיוון ההפוך מהתקפת גלוי-נבחר), מודל זה נחשב למודל הביטחון החזק ביותר. למשל צופן אל-גמאל בטוח נגד התקפת גלוי-נבחר אך לא נגד התקפת מוצפן-נבחר.
התקפת גלוי-נבחר נגד מערכת הצפנה סימטרית

התקפת גלוי-נבחר הכללית מתוארת באמצעות ניסוי המתנהל בין המתקיף לאורקל הצפנה היפותטי.
תחילה אורקל ההצפנה בוחר מפתח הצפנה אקראי סודי  k.
המתקיף  {\mathcal {A}} בוחר ושולח לאורקל זוג טקסטים גלויים  (m_{0},m_{1}).
אורקל ההצפנה בתורו מטיל מטבע, ולפי התוצאה  b\in \{0,1\} הוא מבצע הצפנה של אחד משני המסרים שקיבל:  c={\text{Enc}}_{k}(m_{b}) ומחזיר את  c (האתגר) למתקיף.
המתקיף  {\mathcal {A}} שיש לו גישה לאורקל ההצפנה רשאי לבקש ממנו הצפנות נוספות כלשהן, הוא בודק את המידע שקיבל ומחזיר את הסיבית  b'.
תוצאת הניסוי היא 1 כלומר מוכרזת כמוצלחת אם  b=b' או אפס המייצג כישלון במקרה ש- b\neq b'.
הבדל מהותי בין תיאור המודל במערכת הצפנה סימטרית לעומת א-סימטרית הוא בכך שבאחרונה בנוסף ניתנת למתקיף גישה למפתח ההצפנה הציבורי. עובדה זו למעשה משליכה על כך שכעת המתקיף אינו זקוק לאורקל כלל כדי לבצע את ההתקפה, הוא יכול פשוט לדמות את האורקל בעצמו על ידי הטלת מטבע והצפנה של מסר אקראי כלשהו ולבחון את התוצאה. מהיבט תאורטי המשמעות היא שכל מערכת הצפנה א-סימטרית שהיא בטוחה נגד יריב פאסיבי, בטוחה גם במסגרת מודל התקפת גלוי-נבחר. זאת בניגוד להצפנה סימטרית שבה יכול להיות מצב שההצפנה תהיה בטוחה כנגד יריב פסיבי, לעומת זאת יריב אקטיבי יוכל לשבור את המערכת בהתקפת גלוי-נבחר בקלות.
אם תוצאת הניסוי או הניסויים היא 1 המשמעות היא שאלגוריתם ההצפנה נפרץ, כי כעת עלה בידי המתקיף להבחין בין הצפנה של טקסטים שונים. חשוב להדגיש שאין מדובר כאן בהגדרה תאורטית בלבד, אלא לעובדה זו השלכות מעשיות ולא מומלץ כלל להשתמש באלגוריתם הצפנה דטרמיניסטי מפני כמה סיבות. לא רק שבמקרה כזה למתקיף קל לזהות הצפנה חוזרת של מסרים זהים עם אותו מפתח, אלא שהוא יכול אפילו לפענח את הטקסט המוצפן בהסתברות גבוהה, אם במקרה טווח המסרים האפשריים קטן. לצורך המחשה, אם נניח שפרופסור באוניברסיטה מצפין את הציונים של הסטודנטים שלו עם RSA, עם מפתח הצפנה גדול. היות שטווח הציונים הוא  \{A,B,C,D,E,F\} המתקיף יכול פשוט להצפין עם המפתח הציבורי של הפרופסור את כל הציונים האפשריים, להכין טבלה של ציונים מוצפנים ואז להשוות את הציונים בפועל של הסטודנטים עם ציונים המוצפנים בטבלה.