stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפיגוע בסיטי של לונדון (1993)
לאחר הפיגוע

בעקבות הפיגוע הידקו הרשויות והמשטרה בלונדון את האבטחה על הסיטי. הוקמה שרשרת של נקודות אבטחה שזכתה לכינוי "טבעת הפלדה". היו אלו מחסומים, עקומות כביש להאטת התנועה וביתנים שאוישו בשוטרים חמושים. סביב כולם נפרסו עשרות מצלמות טלוויזיה במעגל סגור, אשר תיעדו את פרטי כלי הרכב שנכנסו לסיטי.
בעקבות הפיגועים בסיטי ב-1993 וב-1993 יצרו חברות מסחריות שונות שפעלו בסיטי תוכניות מפורטות להתאוששות מאסון. אלו סייעו להן לימים להתמודד עם המשבר שיצרו פיגועי 11 בספטמבר 2001.
המתכנן הראשי של איגוד לונדון קרא בעקבות הפיגוע להרוס את המבנים שנפגעו בפיגוע, לרבות מגדל נטווסט, ובכך לנצל הזדמנות לסלק מהעיר מבנים רבים שניבנו בשנות השבעים ולהקים מבנים מודרניים במקומם. האיגוד לא אימץ את עמדתו.
האחראים לפיגוע לא הועמדו מעולם לדין, כנראה מחוסר ראיות.
כשלוש שנים לאחר הפיגוע, ב-9 בפברואר 1996, ביצע הצבא האירי הרפובליקני פיגוע משאית תופת דומה בקנרי וורף, כחמישה קילומטרים מזרחה ממקום הפיגוע בסיטי. באותו פיגוע נהרגו שני אנשים ונגרם נזק כבד לרכוש.
ראו גם

פיגוע משאית התופת במנצ'סטר
הערות שוליים

↑  סכומי הפיצוי הגדולים שנאלצו חברות ביטוח לשלם בעקבות הפיגוע חוללו משבר בשוק הביטוח של לונדון.
↑  בפיגוע ב-1992 חרב בניין הבורסה הבלטית, ובמקומו הוקם לימים מגדל סוויס רה.
משאית מהדגם ששימש את מבצעי הפיגוע
הפארק הלאומי סרנגטי

שלט הכניסה לפארק
תיירים בספארי בסרנגטי
נוף סוואנה בסרנגטי
אריה בפארק הלאומי סרנגטי
סרנגטי (Serengeti) הוא הפארק הלאומי השני בגודלו בטנזניה, והוא משתרע על פני 14,763 קמ"ר באזור הסרנגטי שבצפון המדינה. הפארק מפורסם בשל "הנדידה הגדולה", שבמהלכה מאות אלפי בעלי חיים נודדים בינו לבין שמורת המסאי מארה שבקניה. הפארק מהווה מוקד משיכה לתיירים, ומדי שנה מגיעים כ-90,000 מבקרים לצפות בעולם החי העשיר שלו. בשנת 1981 הכריז אונסק"ו על הפארק כאתר מורשת עולמית וכשמורה ביוספרית.
היסטוריה

ראשיתו של הפארק בשמורת ציד שהקימו הבריטים על שטח של כ-800 אקר (כ-3,200 דונם) ב-1929. ב-1951 הוסבה שמורת הציד לפארק לאומי. הוא החל להתפרסם בעולם במהלך שנות ה-50, בעקבות עבודתם של הזואולוגים ברנהרד ומיכאל גז'ימק, שתועדה בסרטם זוכה הפרס האוסקר "Serengeti shall not Die".
גאוגרפיה

פירוש המילה "סרנגטי" בשפת המסאים הוא "מישורים אינסופיים". האזור המכונה בשם זה משתרע על פני כ-60 אלף קמ"ר בצפונה של טנזניה, והפארק הלאומי משתרע על פני כרבע ממנו. הסרנגטי מאופיין במישורים רחבי ידיים, המכוסים בצמחיית סוואנה.
הפארק מוקף בשמורות טבע ובשמורות ציד. הוא גובל באזור פיקוח הציד לוֹלְיוֹנְדוֹ בצפון מזרח, באזור השימור נגורונגורו בדרום מזרח, בשמורת הציד מָאסְוָוה בדרום מערב, ובשמורות הציד אִיקוֹרוֹנְגוֹ וגְרוּמֶטִי במערב. בצפון, גובל הפארק בשמורת מסאי מארה הקנייתית.
הנדידה הגדולה

במהלך הנדידה הגדולה, עדרים המונים למעלה ממיליון פרטים של גנו כחול נעים במסלול מעגלי בין הפארק לבין שמורת מסאי מארה שבקניה. במהלך העונה הגשומה, בין דצמבר למאי, הם נמצאים באזור הדרומי של הפארק, בו יש כמה נחלים שיכולים להרוות את צמאונם. בעונה היבשה, הנחלים מידלדלים והצמחייה מתייבשת, ובחיפוש אחרי מקורות מזון ומים אחרים, הם נעים צפונה ומערבה, לכיוון שמורת מסאי מארה. אף שהנדידה הגדולה מאופיינת בעיקר בעדרי הגנו, מי שמוביל אותה הם עדרי זברות, המונים כ-200 אלף פרטים. בעלי חיים אלה ניחנו בזיכרון טוב משל הגנו, והם אלה שזוכרים את הדרך למקורות המזון והמים. בעקבות עדרי הגנו והזברות נודדים גם הטורפים הניזונים מהם.
אחד המכשולים במסע המפרך של העדרים ב"נדידה הגדולה" הוא חציית הנהרות שבדרך, שם אורבים מאות תניני יאור גדולים שמחכים לסעודתם השנתית. המפורסמים שבנהרות הם נהר הגרומטי בסרנגטי בטנזניה ונהר המארה בגבול הסרנגטי והמסאי מארה שבקניה. כאשר מגיע עדר גדול לנקודת חציית הנהרות, תמיד נצפה היסוס של העדרים הראשונים, אך לאט לאט מגיעים עוד ועוד פרטים ומתחיל להיווצר לחץ על הגדה עד שהפרט הראשון קופץ למים (לפעמים לא מבחירה). כך מתחילה תגובת שרשרת, "אפקט העדר" ובזה אחר זה קופצים הגנו למים ומתחילים במרוץ לגדה הבטוחה. את אירוע חציית הנהר מכנים "קרוסינג" (חצייה בעברית). זהו אירוע דרמטי המאופיין במאבק לחיים ולמוות הן של הגנו והן של התנינים בטבע האפריקאי הפראי.
מלבד עדרי הגנו והזברות, נמצאים בפארק בעלי חיים רבים אחרים, במשך כל ימי השנה:
יונקים טורפים מסדרת הטורפים: אריות, נמרים, ברדלסים, צבועים, תנים, קרקלים, סרוואלים, זאבים טלואים, גחנים, נמיות, ועוד.
בעלי חיים צמחוניים: ג'יראפות, פילים, חזירי יבלות, היפופוטמים, תאואים אפריקנים, אנטילופות כגון צביי תומסון, צביי גראנט, אימפלות, דאמאליסקי הסהר, בובאלי קוקה, אוריבים, קודואים גמלוניים, איילנדים מצויים, ודיקדיקים, שפנים, דורבנים, ועוד. בתחומי הפארק מספר מועט של קרנפים, המצויים בסכנת הכחדה, ואוכלוסייתם נמצאת בפיקוח הנהלת הפארק.
קופים: בבוני זית, קופים ירוקים ועוד.
עופות: יענים, נשרים, עיטים, שלדגים, פניניות, זרזירים, חסידות, עגורים, לבלרים, פלמינגואים, ועוד.
זוחלים: תנין היאור, לטאות כוח, חרדונים, זיקיות, נחשים כגון ממבה ירוקה, קוברה ופיתון, ועוד.
דמוגרפיה

במהלך הקמתו של הפארק, אולצו תושבי האזור המסאים לעזוב לאזור נגורונגורו, בצעד שנחשב עד היום שנוי במחלוקת. כיום, היחידים המורשים לגור בתחומו דרך קבע הם עובדי רשות הגנים הלאומיים הטנזנית (TANAPA), חוקרים וצוותי המלונות הפועלים בשטחו. רובם מתגוררים בסֶרוֹנֶרָה.
תיירות

עולם החי העשיר של הפארק הופך אותו לאחד מאתרי התיירות המובילים בטנזניה, ומדי שנה מבקרים בו כ-90 אלף תיירים. בתחומי הפארק יש בתי מלון ואתרי קמפינג המאפשרים שהייה ממושכת בו.
רוב התיירים מגיעים בטיולי ספארי מארושה, אם כי ניתן לטייל בו גם באופן עצמאי. בתחומי הפארק הוקם מנחת סרונרה עם מספר מסלולי נחיתה המיועדים למטוסים קטנים. דרך מקובלת נוספת לטיול בפארק היא באמצעות טיסה בכדור פורח.
גלריה

בבון זית
חרדון
זברות
זרזיר הדור
לביאה במנוחה...
...ובצייד
נוף אופייני בסרנגטי
נוף בסרנגטי
תנין היאור בפארק
אריה בפארק
הערות שוליים

↑  השמורה הביוספרית כוללת גם את אזור השימור נגורונגורו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531754105171  GND: 4516551-8  NKC: ge167362  SUDOC: 029850533  VIAF: 219231852   WorldCat (עם VIAF): 219231852
וינר ריזנראד

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גלגל ענק, סימן נוף 
 כתובת:  Prater 90 
 מיקום:  וינה 
 מדינה:  אוסטריה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1897
 תאריך פתיחה רשמי:  3 ביולי 1897 
 אדריכל:  Walter Bassett Basset, הוברט ססיל בות' 
 מידות
 גובה:  64.75 מ' 
 קואורדינטות:  48°13′01″N 16°23′45″E﻿ / ﻿48.216830555556°N 16.395919444444°E﻿ / 48.216830555556; 16.395919444444
 www.wienerriesenrad.com/en
  (למפת וינה מוגדלת) וינר ריזנראד(למפת וינה רגילה) וינר ריזנראד
 
וינר ריזנראד (בגרמנית: Wiener Riesenrad) הוא גלגל ענק בפארק פראטר שבעיר וינה, בירת אוסטריה.
היסטוריה

הגלגל הוקם החל בשנת 1896 לכבוד יובל הזהב של קיסר האימפריה האוסטרו-הונגרית פרנץ יוזף הראשון, והחל לפעול ב-25 ביוני 1897. תוכניות להורסו בשנת 1916 נגנזו בשל קשיים כספיים, והוא נרכש בידי אדוארד שטיינר (Eduard Steiner). לאחר האנשלוס ב-1938 הוחרם הגלגל מידיו של שטיינר שהיה יהודי, ואשר נרצח בשנת 1944 באושוויץ. הגלגל ניזוק במלחמת העולם השנייה ועלה באש בשנת 1944. לאחר המלחמה, החל בשנת 1945, נבנה הגלגל מחדש, ושב לפעול בשנת 1947. תחת 30 התאים שהיו בו קודם לשריפה, הותקנו בו רק 15, בשל החשש שיציבותו נפגעה.
גובהו של הגלגל הוא 64.75 מטר, וקוטרו 60.96 מטר (200 רגל בדיוק). הגלגל לבדו שוקל 244.85 טון והמבנה כולו מגיע למשקל של 430.05 טון. הוא מסתובב במהירות של 2.7 קמ"ש, ומשך ההקפה הוא 255 שניות.
הווינר ריזנראד הוא אטרקציה תיירותית פופולרית ונחשב לאחד מסמליה של העיר. הוא הופיע במספר סרטים, בהם האדם השלישי משנת 1949, והסרט בסדרת סרטי ג'יימס בונד מ-1987, 007 באזור המסוכן. לרגל אליפות אירופה בכדורגל יורו 2008 שנערכה באוסטריה ובשווייץ, כוסה הגלגל בתמונתו של שוער הכדורגל פטר צ'ך.
גלריה

תמונת השוער פטר צ'ך על הגלגל
הר מקמהון (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בהר באנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  1,748 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי הנסיך צ'ארלס 
 קואורדינטות:  70°52′00″S 65°09′00″E﻿ / ﻿70.8667°S 65.15°E﻿ / -70.8667; 65.15
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר מקמהון(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר מקמהון
 
הר מקמהון (באנגלית: Mount McMahon)  הוא הר ברכס אראמיס בהרי הנסיך צ'ארלס, באדמת מק. רוברטסון שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם 9 קילומטרים מערבית להר בושר.
היסטוריה > גילוי ומיפוי ההר

ההר מופה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה.
היסטוריה > מקור השם

ההר נקרא על שמו של ר. מקמהון (R. McMahon), מפקוד תחנת מוסון בשנת 1963.
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4  מידע גאוגרפי והיסטורי
| רכס אתוס |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | סקילה |  |
| רכסים | ליאה • קוטרר |  |
| הרים | בול • גידינגס • מקנזי • פיטר |  |
| נונאטאקים | דוסון • האנט |  |
| רכס פורתוס |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | כריבדיס • סקילה |  |
| רכסים | האלקומב • מרטין • קורי |  |
| הרים | גאסטון • גבאן • גרדנר • טאר • פולארד • קנהאם • קאצ'ליף • קירקבי • קרוהן • קרייטון |  |
| אתרים אחרים בהרי הנסיך צ'ארלס |
| --- | --- | --- |
| רכסים נוספים | אליסון • סאקסטון |  |
| הרים | בראון-קופר • פורקסט • קרטר |  |
| עמקים ומישורים | מדרון בנט |  |
| נונאטאקים | ארמוניני |  |
| מפרצים | ביינמדארט |  |
הרפובליקה הסוציאליסטית של סלובניה

הרפובליקה הסוציאליסטית של סלובניה (בסלובנית: Socialistična republika Slovenija) הייתה אחת משש הישויות הפדרליות שהרכיבו את הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה אשר התקיימה מתום מלחמת העולם השנייה בשנת 1945 ועד פירוק יוגוסלביה בשנים 1990–1991. לאחר פירוק יוגוסלביה ומלחמת עשרת הימים, הרפובליקה הסוציאליסטית של סלובניה הפכה למדינה העצמאית והדמוקרטית סלובניה, אשר הכריזה על עצמאות ב-25 ביוני 1991, על בסיס משאל עם ב-23 בדצמבר 1990, בו הרוב המכריע הצביע בעד התנתקות מיוגוסלביה לשעבר. ההגנה הטריטוריאלית הפכה בשנת 1993 לכוחות המזוינים של סלובניה.
מבחינה גאוגרפית הרפובליקה הסוציאליסטית של סלובניה גבלה עם הונגריה, אוסטריה ואיטליה. בתוך יוגוסלביה גבלה מדרום עם הרפובליקה הסוציאליסטית של קרואטיה. בעת הפירוק שטחה של הרפובליקה היה כ-20,200 קמ"ר והתגוררו בה כ-1.9 מיליון תושבים ובירתה (שהפכה בסופו של דבר גם לבירת סלובניה) הייתה ליובליאנה.
הערות שוליים

↑  By STA, T. M, Slovenia Abandoned Socialism 25 Years Ago, The Sovenian TIMES, ‏7-3-2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4055302-4  SUDOC: 034195750  VIAF: 243434342   WorldCat (עם VIAF): 243434342 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יוגוסלביה ובנושא סלובניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הר הדינגטון

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג הר:  חרוט מגן
 על שם:  רוזן הדינגטון התשיעי 
 גובה:  1,630 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 מספר הר געש:  390829
 התפרצות אחרונה:  לא ידוע
 קואורדינטות:  64°13′00″S 57°38′00″W﻿ / ﻿64.216666666667°S 57.633333333333°W﻿ / -64.216666666667; -57.633333333333
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמההר הדינגטון(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמההר הדינגטון(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר הדינגטון(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר הדינגטון
 
הר הדינגטון, איור מעשה ידי ג'יימס קלארק רוס משנת 1847
הר הדינגטון או הר האדינגטון (באנגלית: Mount Haddington) הוא הר גבוה באי ג'יימס רוס, הגדול באיי קבוצת איי ג'יימס רוס, המקיפה את קצהו הצפון-מזרחי של חצי האי האנטארקטיקי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
ההר הוא הר געש מסוג חרוט מגן.
ההר מכסה את מרבית שטחו של האי ג'יימס רוס, והוא ההר הגבוה באי - הוא מתנשא לגובה של 1,630 מטרים מעל פני הים, ומעל סביבתו; הר הדינגטון הוא ההר ה-35 בהתנשאותו באנטארקטיקה.
רוחבו של ההר 60 קילומטרים. בעברו של ההר התפרצויות געשיות תת-קרחוניות רבות, שיצרו את רוחבו הבלתי רגיל.
גאולוגיה

הר הדינגטון נוצר לאורך שבר לרסן (Larsen Rift), בעיקר במהלך תקופות המיוקן והפליוקן, אולם התפרצויות מאוחרות יותר, באלפי השנים האחרונות, יצרו חרוטים געשיים על מדרונות ההר. התפרצויות מפולסות (Effusive eruptions) יצרו דלתאות בזלת גדולות המורכבות מסלעי היאלוקלאסטיט ומסלעי ברקציה, וכן מזרמי לבה.
היסטוריה > גילוי ומיפוי ההר

הר הדינגטון התגלה ב-31 בדצמבר 1842 על ידי משלחת רוס לחקר אנטארקטיקה, שנערכה בין השנים 1839 ל־1843, בפיקודו של ג'יימס קלארק רוס.
ההר נסקר ומופה על ידי משלחת סקר מטעם סקר שטחי חסות איי פוקלנד, בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1952–1953, אשר יצאה לסקר ממפרץ התיקווה.
היסטוריה > מקור השם

רוס נתן להר את שמו.
רוס קרא להר על שמו של תומאס המילטון, רוזן הדינגטון התשיעי (Thomas Hamilton, 9th Earl of Haddington), באותה עת הלורד הראשון של האדמירליות.
לקריאה נוספת

• Glasser, N.F., B.J. Davies, J.L. Carrivick, A. Ròdes, M.J. Hambrey, J.L. Smellie and E. Domack (2014), , Quaternary Science Reviews 86, 78-88.
• Bethan Davies, , 23/08/2012
• Defense Mapping Agency 1992, , P 279
הערות שוליים

↑  הר האדינגטון באתר מכון סמית'סוניאן
1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2 3 4 5 6  מידע גאולוגי
↑  התנשאות ההר
↑  הרי אנטארקטיקה לפי התנשאותם
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  מידע היסטורי
התפוצצות מכלית הדלק בקיריקירי

| --- | --- |
 תאריך:  7 בינואר 2014
 שעה:  22:30
 גורם:  תאונת דרכים
 הרוגים:  לפחות 15
 
התפוצצות מכלית הדלק בקיריקירי הוא אסון שאירע בשעה 22:30 ב-7 בינואר 2014 בכפר קיריקירי שבמדינת לאגוס, ניגריה. פיצוץ מכלית דלק והשרפה שפרצה בעקבותיו הרגו לפחות 15 אנשים, ורבים נוספים נפצעו.
נהג מכלית דלק, שהכילה 33,000 ליטרים של בנזין, איבד שליטה על המכלית כשהגיע לעיקול חד, וזו התנגשה בשורת כלי רכב חונים, התהפכה ועלתה בלהבות.
דליפת הדלק גרמה לשרפת ענק, ששרפה כ-60 חנויות, סניף בנק ולפחות 11 כלי רכב. השרפה גרמה לפיצוץ, שהרג 13 נוסעים באוטובוס שנסע מאחורי המכלית. הכרזת הממשלה הרשמית היא כי נמצאו 15 גופות, אם כי עדי ראייה סיפרו שהמספר גבוה הרבה יותר, משום שישנן גופות שנשרפו כליל.
עדי ראייה טענו כי עוצמת האש הייתה חזקה כל כך, עד שכוחות ההצלה עמלה כ-40 דקות על מנת להסיר את גופתו של נהג המכלית, שנדבקה למושב. השרפה כובתה לאחר כשלוש שעות.
הערות שוליים

↑  Lagos tanker fire burns 15 to death, web.archive.org, ‏2015-04-07
↑  15 burnt to death in Lagos tanker fire, Vanguard News, ‏2014-01-09 (באנגלית אמריקאית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא אסונות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "התפוצצות מכלית הדלק בקיריקירי".
הר מרטין (ארץ פאלמר)

ערך זה עוסק בהר בארץ פאלמר שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  1,135 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  69°40′00″S 62°59′00″W﻿ / ﻿69.6667°S 62.9833°W﻿ / -69.6667; -62.9833
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמההר מרטין(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמההר מרטין(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר מרטין(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר מרטין
 
הר מרטין (באנגלית: Mount Martin) הוא הר בחוף המזרחי של ארץ פאלמר, שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 1,360 מטרים מעל פני הים; הר מרטין הוא ההר ה-1,835 בגובהו באנטארקטיקה.
מדרונותיו הדרום-מזרחיים של ההר הם מצוקי סלע בולטים, חשופים מקרח.
היסטוריה > גילוי ומיפוי ההר

ההר ממוקם בשולי האזור שנחקר על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם בשנת 1936.
ההר צולם מהאוויר בשנת 1940 על ידי השירות האנטארקטי של ארצות הברית, ובשנת 1947 ההר צולם מהאוויר על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון, בפיקודו של פין רון.
ההר מופה על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון, אשר, בשילוב עם הסקר האנטארקטי הבריטי ערכו סקרים על הקרקע לצורך מיפוי ההר.
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי פין רון.
רון קרא להר על שם מהנדס האלקטרוניקה אורוויל מרטין (Orville Martin), אשר סייע בתכנון ובהשגת ציוד הרדיו הנדרש למשלחתו של רון.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2  [https://peakery.com/mount-martin-antarctica/ מידע על גובה ההר
הר מקלנן (ארץ ויקטוריה)

ערך זה עוסק בהר בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  1,600 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  רכס אסגארד 
 קואורדינטות:  77°35′00″S 162°55′59″E﻿ / ﻿77.5833°S 162.933°E﻿ / -77.5833; 162.933
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר מקלנן(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר מקלנן
 
הר מקלנן (באנגלית: Mount McLennan) הוא הר נישא בצידו הצפוני של עמק טיילור, בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 1,600 מטרים מעל פני הים.
ההר מתנשא מעל קרחון קנדה, קרחון חבר העמים, וקרחון לופטוס.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי חוקר הארצות הקנדי צ'ארלס רייט, ממשלחת טרה נובה אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1913–1910.
ההר נקרא על שמו של פרופסור מקלנן (McLennan), פיזיקאי מאוניברסיטת טורונטו, מטורונטו שבקנדה.
היסטוריה > התרסקות המסוק

ב-19 בנובמבר 1969 התרסק על צלע ההר מסוק. בהתרסקות נהרגו הגאולוג תומאס אי. ברג (Thomas E. Berg), והצלם הניו זילנדי ג'רמי סייקס (Jeremy Sykes); סייקס היה הניו זילנדי הראשון שנהרג על אדמת אנטארקטיקה.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  לפי מקור אחר גובהו של ההר 1,770 מטרים מעל פני הים
↑  אירועים בהיסטוריה של אנטארקטיקה
הר מרטין (ארץ אואטס)

ערך זה עוסק בהר בארץ אואטס שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  845 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי לאזארב 
 קואורדינטות:  69°24′00″S 157°10′01″E﻿ / ﻿69.4°S 157.167°E﻿ / -69.4; 157.167
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר מרטין(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר מרטין
 
הר מרטין (באנגלית: Mount Martyn) הוא פסגה, וסביבה סלעים חשופים מקרח, בהרי לאזארב, בארץ אואטס, שבאנטארקטיקה.
הפסגה ממוקמת 6 קילומטרים מדרום לפסגת אלד.
ההר הוא מצוק הסלע הבולט ביותר, ממערב לקרחון מאטוסביץ'.
גובהו של ההר 845 מטרים מעל פני הים; הר מרטין הוא ההר ה-4,426 בגובהו באנטארקטיקה.
היסטוריה > גילוי ומיפוי ההר

ההר צולם מהאוויר לראשונה על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1946–1947, במסגרת מבצע קפיצה לגובה.
ההר צולם בשנית מהאוויר ב-29 בפברואר 1959 על ידי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה, בפיקודו של פיליפ לו.
היסטוריה > מקור השם

ההר נקרא על שם די. אף. מרטין (D.F. Martyn), חבר בוועדה המתכננת של משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2  הרי אנטארקטיקה לפי גובהם
הר יוסיפון

| --- | --- |
הר יוסיפון במבט מהר שיפון
הר יוסיפון במבט מהר שיפון
 מידע כללי
 סוג הר:  הר געש
 על שם:  יוסיפון 
 גובה:  981 מטר
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  רמת הגולן בישראל
 רכס הרים:  רמת הגולן 
 מספר הר געש:  -0300-03
 קואורדינטות:  33°03′26″N 35°47′51″E﻿ / ﻿33.0571530°N 35.7974214°E﻿ / 33.0571530; 35.7974214
  (למפת אצבע הגליל מוגדלת) הר יוסיפון(למפת אצבע הגליל רגילה) הר יוסיפון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הר יוסיפון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הר יוסיפון
 
הר יוסיפון הוא הר געש רדום ברמת הגולן. ההר הוא חלק מקו התלים הישראלי, והוא שוכן בין הר חוזק לבין הר שיפון, דרומית לעין זיוון. גובהו של ההר 981 מ' מעל פני הים.
ההר נקרא בערבית תל יוסֻף. ועדת השמות הממשלתית, ששאפה להיצמד למקור, הציעה תחילה לקרוא לו בעברית "תל יוסף", אלא שקיבוץ הנושא שם זה כבר קיים בעמק יזרעאל. על כן, הוחלט לקרוא להר "תל יוסיפון" על שם ספר יוסיפון, שנכתב על פי ספריו של יוסף בן מתתיהו, המהווים, בין היתר, את מקור המידע העיקרי על היישוב היהודי ברמת הגולן בתקופת בית שני. בסופו של דבר הוחלף ה"תל" ב"הר", משום שלמילה תל משמעות אחרת בעברית.
בתחילת מלחמת יום הכיפורים כבשו הסורים את ההר. כוחות צה"ל השתלטו עליו מחדש ב-10 באוקטובר 1973.
במורדותיו הצפונים-מזרחיים של ההר מחצבה נטושה של טוף וסקוריה.
הר יזרצה

| --- | --- |
מראה הר יזרצה
מראה הר יזרצה
 מידע כללי
 גובה:  2,692 מטר
 מדינה:  אלבניה 
 מיקום:  אלבניה אלבניה
 רכס הרים:  האלפים הדינרים
 העפלה ראשונה:  26 ביולי 1929
 קואורדינטות:  42°26′30″N 19°48′45″E﻿ / ﻿42.44167°N 19.81250°E﻿ / 42.44167; 19.81250
  (למפת אלבניה מוגדלת) טירנה בראט שקודרה דורס הים היוני הים האדריאטי יוון מקדוניה הצפונית  קוסובו מונטנגרויזרצה(למפת אלבניה רגילה) טירנה בראט שקודרה דורס הים היוני הים האדריאטי יוון מקדוניה הצפונית  קוסובו מונטנגרויזרצה
 
הר יזרצה (באלבנית: Maja e Jezercës, בסרבית: Jezerski Vrh/Језерски Bрх - "פסגת האגם" בשתי השפות) הוא ההר הגבוה בהרי פרוקלטייה (Prokletije) ובאלפים הדינרים בכלל, והוא נישא לגובה של 2,692 מטר. הר יזרצה שוכן בצפון-מערבה של אלבניה, סמוך לגבולה עם מונטנגרו וכ-60 ק"מ מחופי הים האדריאטי. ההר עשוי אבן גיר ומורדותיו העליונים כמעט קרחים לחלוטין מצמחייה.
התפוצצות מכלית הדלק בין'-אן

| --- | --- |
 תאריך:  26 באוגוסט 2012
 שעה:  02:40
 גורם:  תאונת דרכים
 הרוגים:  36
 פצועים:  3
 
התפוצצות מכלית הדלק ביֵן'-אָן הוא אסון שאירע ב-26 באוגוסט 2012 בין'-אן שברפובליקה העממית של סין. פיצוץ מכלית דלק והשרפה שפרצה בעקבותיו, הרגו כ-36 אנשים ופצעו נוספים.
בשעה 02:40 לפנות בוקר, אוטובוס שינה דו-קומתי שיצא מחוחחוט שבמונגוליה הפנימית לכיוון שיאן, התנגש מאחור במכלית דלק מלאה במתנול. באוטובוס היו באותו זמן 37 נוסעים ושני נהגים.
ההתנגשות גרמה לפיצוץ המכלית, והיא והאוטובוס עלו בלהבות. 36 אנשים נהרגו כתוצאה מהפיצוץ ומהשרפה, בין השאר בשל העובדה שישנו בעת ההתנגשות ולא הספיקו להימלט. רק שלושה מיושבי האוטובוס נותרו בחיים, ואושפזו בבתי החולים עם פציעות שונות.
ב-5 בספטמבר הודיעה הלשכה לביטחון הציבור כי 35 מגופות ההרוגים זוהו, ואחת נותרה בלתי מזוהה.
הערות שוליים

↑  "Chinese bus collides with tanker, killing 36". BBC News (באנגלית בריטית). 2012-08-26. נבדק ב-2021-11-13.
↑  延安车祸中3名遇害女孩刚参加完婚礼回西安(图)_新闻_腾讯网, news.qq.com
↑  延安36死特大交通事故最新进展：死者24男11女_新闻_腾讯网, news.qq.com
↑  延安车祸一家三口遇难 家属获赔偿146万_新闻_腾讯网, news.qq.com
↑  延安车祸20名遇难者名单公布 8人户籍未确定_新闻_腾讯网, news.qq.com
ערך זה הוא קצרמרבנושא אסונות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "התפוצצות מכלית הדלק בין'-אן".