stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ון לנון
המוזיקה של לנון > לנון כזמר

כשהקליט לנון את "Twist and Shout", במהלך יום ההקלטות לאלבום הלהקה "Please Please Me" משנת 1963, הקול שלו, שהיה בסכנה בגלל הקור, היה קרוב להיעלם. לנון אמר, "לא יכולתי לשיר את הדבר הארור הזה, פשוט צרחתי". במילותיו של הביוגרף בארי מיילס – "לנון פשוט קרע את הקול שלו לגזרים, למען הצרכים של הרוקנרול". המפיק של הביטלס, ג'ורג' מרטין, סיפר איך ללנון הייתה "שנאה מולדת לקול של עצמו, שמעולם לא יכולתי להבין. הוא תמיד היה אומר לי: 'תעשה משהו עם הקול שלי!... שים עליו משהו... שנה אותו...'". מרטין נאלץ להשתמש תדיר באמצעים טכניים שונים לשינוי הקול של לנון.
מתקופת הביטלס אל קריירת הסולו, הקול שלו הרחיב את המגוון הביטויי שהוא הגיע אליו. הביוגרף כריס גרגורי כותב שלנון היה "הססן בתחילה אם לחשוף את חוסר הביטחון שלו בבלדות 'וידוי' אקוסטיות, ואז התחיל תהליך של 'תרפיה ציבורית', שבסופו של דבר הגיע לפסגה בצרחות הראשוניות של 'Cold Turkey' ובהזדככות של 'John Lennon/Plastic Ono Band'".‏ דייוויד סטיוארט ריאם מעיר שהקול של לנון נד בין "פגיעות קיצונית, רגישות ותמימות" אל סגנון קשוח ו"משופשף". וינר טו מתאר את הניגודים, ואומר שקולו יכול להיות "בהתחלה מאופק, וקצת לאחר מכן נסדק מייאוש". היסטוריון המוזיקה בן הוריש מתאר את הופעת הביטלס אצל אד סאליבן בשיר "This Boy", כפי שהושמעה ברדיו כמה ימים לאחר הירצחו של לנון: "שירתו של לנון הגיעה לשיאים... זה כאב לשמוע אותו צורח בייסורים וברגשות כאלו. אלו היו הרגשות שלי ששמעתי בקולו, כמו שתמיד היה".
המוזיקה של לנון > גישתו המוזיקלית

על פי גישתו של לנון, שיר הוא יצירה מוזיקלית פשוטה וקצרה. לנון נמנע מתוספות ועיטורים והקפיד לשמור על שיריו פשוטים. יש אומרים כי קשה למצוא אצל לנון תו מיותר או מילה מיותרת. היו שביקרו את לנון על הפשטות הרבה של שיריו. מבקרים הצביעו על ההתפתחות המזערית שבה ניתן להבחין אצלו בתחום ההלחנה משירי הביטלס הראשונים ועד אלבומו האחרון. לטענתם, שירי אהבה פשוטים ורוק'נ'רול בסיסי היו המתכון בתחילת הדרך ובסופה. מבקרים חריפים יותר אף טוענים כי תפקידו העיקרי של לנון היה כמבקר המושלם עבור פול מקרטני, כדי למנוע ממנו את ההפרזות שאפיינו לעיתים קרובות את שיריו אחרי פירוק הביטלס. עוד לטענתם, נפל לנון במספר דרגות ממקרטני כמוזיקאי והישגיו העיקריים במסגרת הביטלס הועצמו במידה ניכרת בעקבות תרומתם של ג'ורג' מרטין, מפיק הביטלס, ומקרטני עצמו בשלב עיבוד החומרים.
היבט נוסף בגישתו המוזיקלית של לנון היה העובדה שבשיר עליך לבטא רגשות בצורה הישירה ביותר והכנה ביותר, במקסימום חשיפה בפני הקהל. כך, כאדם מפורסם וביודעו שכל מילה שלו תמשוך תשומת לב, שר לנון שירים חושפניים כמו "mother", שסיפר על אמו, ובו מהדהדות הזעקות "אמא, אל תלכי! אבא, חזור הביתה!".
חייו האישיים > נישואים וילד > סינתיה לנון

לנון וסינתיה פאוול נפגשו בשנת 1957 כסטודנטים בבית הספר לאומנויות של ליברפול. לנון ביקש ממנה לצאת איתו, אך כאמור, לא שיער שתיכנס להיריון, ולא שיער שיצטרך להתחתן בשלב כזה. בספרה "ג'ון", כתבה שהציע לה לצאת איתו, אך משהתנצלה ואמרה שהיא כבר מאורסת, ענה לה "לא ביקשתי ממך לעזאזל להתחתן איתי, נכון?!". לשירה של הלהקה "getting better", הוסיף לנון שורות שמדברות על אכזריות כלפי נשים, כגון "הייתי מרושע כלפי האישה שלי". מאוחר יותר אמר שהשיר מספר את הסיפור שלו. יש המסיקים מכך שהיה בעל מכה כלפי סינתיה, אך יש אחרים שמבטלים השערה זאת. סינתיה עצמה מספרת בספרה על קנאות אובססיבית שלו, שפעם אחת הביאה אותו לסטור לה. הם נפרדו למשך כמה חודשים, והוא התנצל ולא חזר על זה עוד. אף על פי כן, היא מציינת שלעיתים התייחס אליה באופן מרושע ומעליב.
במה שאולי מבטא את נישואיהם, לא יצא הזוג לירח דבש מכיוון שנקבעה ללנון בערב החתונה הופעה, וכך גם בערבים שלאחרי יום החתונה. בריאן אפשטיין חשש שהמעריצות ירתעו מלהעריץ ביטל נשוי, ועוד אב לילד, ולכן ביקש מהזוג לשמור את נישואיהם בסוד. כשג'וליאן נולד ב-8 באפריל 1963, היה לנון בסיבוב הופעות, כך שראה את בנו רק שלושה ימים לאחר מכן.
ב-1968 גילתה סינתיה כי לנון מנהל כבר זמן מה קשר מכתבים עם יוקו אונו, וכשהתעמתה איתו לגביה, הוא הכחיש וטען שהיא "אמנית משוגעת שמחפשת ספונסר". בפברואר אותה שנה טסו חברי הביטלס ובני זוגם להודו, שם נפגשו עם המהרישי. הוא המשיך בקשר עם אונו דרך משרד הדואר המקומי, שם ביקר בתדירות יומית. באחד הערבים לאחר שובם מהודו ולאחר ששתה לשוכרה, ג'ון התוודה בפני סינתיה כי בגד בה במהלך נישואיהם. שבועיים לאחר מכן, במאי 1968, הפציר לנון בסינתיה שתצא לחופשה ביוון עם חברים, מאחר שהוא עסוק בהקלטות האלבום הלבן. היא הסכימה, אך בשובה מהחופשה, חיכו לה ג'ון ויוקו בחדר קטן בבית כשהם במצב אינטימי: רגליהם שלובות והם לבושים חלוקי רחצה. יוקו לבשה את חלוקה שלה. היא הזדעזעה וברחה מהבית לביתם של חברים קרובים. בשובה לאחר כמה ימים, ג'ון טען שזה היה חסר חשיבות, שהוא אוהב אותה ואת בנם והם השלימו, אך זמן קצר לאחר מכן, כשטס לנון עם להקת הביטלס לניו יורק, ואילו סינתיה טסה לאיטליה עם אמה, שלח אליה ג'ון שליח, להודיעה שהוא מתכוון להתגרש ממנה ולבקש משמורת על בנם ג'וליאן. היא שבה לביתם בוייברידג', בעוד ג'ון ויוקו התגוררו בדירתו של ג'ון בניו יורק. הזוג נפגש פעם נוספת לאחר מכן בביתם, פגישה בה ג'ון האשים את סינתיה בבגידה בעת שהותם בהודו, האשמה שסינתיה הכחישה מכל וכל תמיד והאשימה בה את קנאתו הישנה. הגירושים היו לרשמיים ב-8 בנובמבר 1968, ובהם קיבלה סינתיה מאה אלף פאונד ומשמורת על בנם. מאה אלף פאונד נוספים הופרשו לקרן נאמנות עבור ג'וליאן, אותה היה יכול לפדות בהגיעו לגיל 21, אך סינתיה נהנתה מהריבית על הסכום עד מועד זה.
חייו האישיים > נישואים וילד > ג'וליאן לנון

בנו הראשון של לנון, ג'וליאן, נולד כשהביטלמניה הייתה בשיאה. לידתו נשמרה בסוד מפני שבריאן אפשטיין חשש שהעובדה שלנון נשוי ואב לילד תעיב על הצלחת הביטלס. בתקופת ילדותו של ג'וליאן זנח אותו לנון לטובת סיבובי ההופעות המתישים, וגם כשהתפנה לו זמן הוא התכחש לקשר שלו עם בנו, והעדיף לטפח את קשריו עם יוקו אונו.
אחרי פרידת הוריו, כתב מקרטני לג'וליאן הקטן את השיר "Hey Jude", שמדבר על הצורך להמשיך הלאה למרות המשבר. רק אחרי שנים חזר לנון וטיפח את הקשר שלו עם ג'וליאן בנו. בשנת 1973 נפגשו השניים בלוס אנג'לס, בתקופת סוף השבוע האבוד, והלכו לדיסנילנד. לאחר מכן הם החלו להתראות באופן סדיר, ולנון טיפח את המוזיקליות של בנו ונתן לו גיטרת גיבסון לס פול, כמו גם כלים נוספים. בשנת 1980 סיכם לנון את רגשותיו לבנו בריאיון לפלייבוי, במילים האלו: "שון היה ילד מתוכנן, וכאן טמון כל ההבדל. אני לא אוהב את ג'וליאן פחות. הוא עדיין הבן שלי, אם הוא בא מבקבוק ויסקי או משום שלא היו גלולות באותם ימים. הוא כאן, הוא שלי והוא תמיד יהיה", וכן ניבא בביטחה – "לג'וליאן ולי תהיה מערכת יחסים בעתיד".
ג'וליאן לנון הוציא מספר אלבומים והיה למוזיקאי מצליח בעצמו, שאלבומו האחרון, "הכל משתנה", פורסם ב-2011. נוסף לכך היה מעורב בעסקי המסעדנות ועבד כשף בבריטניה.
חייו האישיים > נישואים שניים > יוקו אונו

מרגע שנכנסה יוקו אונו לחייו של ג'ון לנון, הוא קשר אליה כמעט כל דבר. חלק מהמעריצים תיארו אותה כ"מפרקת הביטלס", וכ"מפלצת", ועבור רבים הפכה למושא שנאתם. למען האמת, בנוגע לפירוק הביטלס, החוקרים חלוקים האם יש לה חלק בכך או לא. בעוד יש הטוענים שהעובדה שהיא שאפה להיות מעורבת בכל דבר גרמה לחיכוכים ולמריבות בלהקה, ושהיא עודדה את לנון לפרוש מהלהקה, אחרים טוענים שהפירוק היה תהליך טבעי שנוצר כאשר נמאס לחברים אחד מהשני. בכל מקרה, לכל ברור, ואף לנון התבטא כך, שאת המקום שתפסה בלבו הלהקה, מילאה אונו – "הכנופיה הוותיקה נגמרה בשבילי ברגע שפגשתי את יוקו". אונו עודדה את לנון לפעול בגלוי למען עמדותיו הפוליטיות. ואכן, יחדיו הפכו הזוג לצמד אקטיביסטים פעילים בשדה השלום, בפעולות כמו שתילת שני איצטרובלים למען ההתקרבות בין המזרח והמערב ושביתת המיטה המפורסמת שערכו באמסטרדם ובמונטריאול. בסוף שנות הביטלס, עת האיצו השניים את הפעילות האקטיביסטית שלהם, הם היו צריכים להתמודד עם תקשורת שלילית מאוד, מה שמתבטא בשירו של לנון מאותה תקופה "the ballad of John and Yoko", בשורות כמו "הם עומדים לצלוב אותי". למרות זאת, לא התחרט לנון על בחירתו באונו, עמדה שהביע גם בריאיון האחרון בחייו.
כניסתה של יוקו לחייו של ג'ון גם לוותה בכך שהוא החל לפרק את רוב קשריו עם העולם שסבב אותו עד כה. גירושיו מאהובת נעוריו, סינתיה, היו לשלב הראשון; קשריו עם בנו ג'וליאן התרופפו, וג'וליאן לא הצליח להשיגו בטלפון פעמים רבות כשניסה, באשר יוקו לא העבירה את הטלפון לג'ון, עד שזה ניתק ממנו קשר כליל למשך שלוש שנים, כשהילד היה בן שש. גם ממשפחתו ומדודותיו ניתק ג'ון קשר לאחר הכירו את יוקו, והיא פגשה בהם רק כאשר שון היה בן 17, בלווייתה של מימי, דודתו של ג'ון אשר גידלה אותו, יותר מעשור לאחר הירצחו. בנוסף, כאמור, פירק ג'ון לנון את הביטלס, כשנה לאחר שעבר לחיות עם יוקו, פיתח איבה כלפי פול מקרטני וקשריו עם ג'ורג' האריסון נותקו.
יוקו גם נכנסה לסכסוכים משפטיים עם ג'וליאן, בשל היעדר נכונותה להתחלק עמו בירושה של ג'ון. סינתיה מעידה בספרה "ג'ון", ש"יוקו טענה שאין צורך לשמור קשרים משפחתיים – משפחה רק רוצה את כספך", ושכאשר ג'וליאן היה כבן 19, הציעה לו יוקו תקציב של 100 דולר בשבוע, אותם היא כינתה "דמי בירה". הוא סירב לקחת סכום זה, שנראה לו זעום ומעליב.
חייו האישיים > בריאן אפשטיין

בריאן אפשטיין היה איש עסקים בריטי, שנודע במיוחד כאמרגן הביטלס. הוא היה הומוסקסואל, בתקופה שבה שררו דעות קדומות חזקות במיוחד נגד הומוסקסואלים. הביוגרף פיליפ נורמן טען שאחת מהסיבות לרצונו לנהל את הביטלס, הייתה שהוא נמשך פיזית ללנון. בסביבות זמן הולדתו של ג'וליאן, נסעו לנון ואפשטיין לבדם לחופשה בספרד, מה שעורר ספקולציות ותאוריות רבות. כשנשאל על כך מאוחר יותר, ענה לנון: "טוב, זה היה כמעט רומן, אבל לא ממש. זה מעולם לא מומש. אבל היו אלו יחסים די אינטנסיביים. זאת הייתה החוויה הראשונה שלי עם הומוסקסואל שהייתי מודע להיותו הומוסקסואל. היינו יושבים בבתי קפה, מסתכלים על כל הבנים ואני הייתי אומר 'את זה אתה מחבב? ואת זה?', הייתי די נהנה מהחוויה".
לאחר שחזרו מספרד, ערך מקרטני מסיבה לכבוד יום הולדתו ה-21. בוב ולר, אחד האורחים, התייחס בבדיחות הדעת אל "ירח הדבש" של ג'ון עם בריאן בספרד. ג'ון יצא מכליו והכה אותו קשות. הוא אמר "הוא קרא לי קוויר, לכן הכנסתי לו פנימה את הצלעות".
הוקרה והנצחה

בשנת 1981 הוציא ג'ורג' האריסון שיר מחווה ללנון, "All Those Years Ago", בשיר השתתפו גם חברי הלהקה האחרים, רינגו סטאר ופול מקרטני.
בשנת 1982 הוציא פול מקרטני שיר מחווה ללנון, "Here Today", בו הוא פונה ללנון ומביע את אהבתו אליו. באותה שנה יצא שירו של אלטון ג'ון, "Empty Garden (Hey Hey Johnny)", העוסק בחסרונו של לנון. באלבום של קווין משנת 1982, Hot Space, נכלל השיר "Life Is Real (Song For Lennon)". שירו של פול סיימון, "The Late Great Johnny Ace", נכלל באלבומו "Hearts and Bones" מ-1983 ובו הוא עוסק במותם הטראגי של שלושה "ג'ונים" – ג'וני אייס, ג'ון לנון וג'ון פיצג'רלד קנדי.
בשנת 1990 נקרא על שמו האסטרואיד 4147 לנון.
בשנת 2002 שונה שמו של נמל התעופה של ליברפול, והוא קרוי נמל התעופה ליברפול ג'ון לנון.
בשנת 2007 נחנך באי וידיי (Viðey) שליד רייקיאוויק שבאיסלנד מגדל Imagine Peace, שאותו הקימה יוקו אונו לזכרו של לנון.
ב-2011 נקרא על שמו מין של צרעה ממשפחת הברקוניים, Notiospathius johnlennoni.
ב-2014 נקרא על שמו מין של עכביש טרנטולה, Bumba lennoni.
על שמו של לנון נקרא המין אבלנשורוס לנוני – מין במחלקת הטרילוביטים – פרוקי רגליים פרה-היסטוריים.
משקפיים בעלי עדשות בצורת עיגול ומסגרת דקה מכונים "משקפי ג'ון לנון".
דיסקוגרפיה

| --- | --- |
 :  ראו גם – דיסקוגרפיה של הביטלס
| אמן | שם | שנה |
| --- | --- | --- |
| ג'ון לנון ויוקו אונו | Unfinished Music No. 1: Two Virgins | 1968 |
| ג'ון לנון ויוקו אונו | Unfinished Music No. 2: Life with the Lions | 1969 |
| ג'ון לנון ויוקו אונו | Wedding Album | 1969 |
| ג'ון לנון | John Lennon/Plastic Ono Band | 1970 |
| ג'ון לנון | Imagine | 1971 |
| ג'ון לנון, יוקו אונו, Plastic Ono Band ו-Elephant's Memory | Some Time in New York | 1972 |
| ג'ון לנון | Mind Games | 1973 |
| ג'ון לנון | Walls and Bridges | 1974 |
| ג'ון לנון | Rock 'n' Roll | 1975 |
| ג'ון לנון ויוקו אונו | Double Fantasy | 1980 |
| ג'ון לנון ויוקו אונו | Milk and Honey | 1984 |
לקריאה ולצפייה נוספת

נער משום מקום, סרט ביוגרפי על נעוריו של ג'ון לנון, 2009.
ג'ון וייז ג'קסון, חייו של ג'ון לנון – כולנו רוצים לשנות את העולם, תרגמה מאנגלית עידית שורר, רסלינג, 2009.
עמק יוסמיטי

| --- | --- |
מבט על עמק יוסמיטי מכיוון מנהרת ואוונה
מבט על עמק יוסמיטי מכיוון מנהרת ואוונה
 מידע כללי
 סוג:  עמק קרחוני
 נתונים ומידות
 גובה:  1,200 מטרים מעל פני הים
 כיוון:  ממזרח למערב
 אורך:  12 קילומטרים
 רוחב:  1.6 קילומטרים
 שטח:  15 קמ"ר
 עומק:  עד 1,600 מטרים
 מיקום
 מיקום:  קליפורניה בארצות הברית
 נתיבי מים:  נהר המרסד
 קואורדינטות:  37°43′18″N 119°38′47″W﻿ / ﻿37.721667°N 119.646389°W﻿ / 37.721667; -119.646389
 
  (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה עמק יוסמיטי(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה עמק יוסמיטי(למפת קליפורניה רגילה) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטעמק יוסמיטי(למפת קליפורניה מוגדלת) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטעמק יוסמיטי
עמק יוסמיטי (באנגלית: Yosemite Valley) הוא עמק קרחוני במערב רכס הרי סיירה נבדה בצפון מדינת קליפורניה בארצות הברית. אורכו כ-12 קילומטרים ועומקו עד 1,600 מטרים, והוא מוקף בצוקי גרניט כדוגמת האף דום (Half Dome) ואל קפיטן, ומיוער בצפיפות בעצי אורן. העמק מנוקז על ידי הנהר מרסד (Merced River) ומספר רב של פלגים ומפלים כדוגמת טנאיה (Tenaya), יוסמיטי וברידלווייל (Bridalveil). מפלי יוסמיטי הם מפלי המים הגבוהים ביותר באמריקה הצפונית, ומושכים אליהם מבקרים רבים, בייחוד באביב כאשר ספיקת המים בשיאה. העמק ידוע בשל יופי הטבע, ונחשב האתר המרכזי בפארק הלאומי יוסמיטי, המושך אליו תיירים מכל רחבי העולם, בעיקר בחודשי הקיץ. ב-2 ביולי 2011 ביקרו בעמק 20,851 מבקרים, מספר שיא יומי של תיירים.
מרבית המבקרים נכנסים לעמק מכבישים מהמערב ועוברים דרך נקודת התצפית הידועה בשם "תצפית המנהרה" (Tunnel View). מרכז המבקרים שוכן במרכז העמק. בין השבילים היוצאים מהעמק, שבילי לולאה הנשארים בגבולות העמק ושבילים המובילים למקומות גבוהים, שמהם יש תצפיות על הנופים המרהיבים של הפארק.
תיאור

עמק יוסמיטי שוכן במורדות המערביים של הרי סיירה נבדה, 240 קילומטרים מזרחית לסן פרנסיסקו. הוא משתרע לאורך 12 קילומטרים בכיוון כללי ממזרח למערב ורוחבו בממוצע 1,600 מטרים.
עמק יוסמיטי מייצג רק אחוז אחד משטח הפארק, אבל זה המקום שאליו מגיעים רוב המבקרים ובו הם בדרך כלל נשארים. למעלה מחצי תריסר ערוצי נחלים המסתיימים במפלים זורמים בעמקים התלויים שבקצה מצוקי הגרניט בגובה שבין 900 ל-1,200 מטרים מעל קרקעית העמק, שהיא בעצמה בגובה 1,200 מטרים מעל פני הים. המים ממפלים אלו זורמים לתוך ערוץ הנהר מרסד הזורם מהקצה המערבי של העמק, בקניון עד עמק סן חואקין. על הקרקעית השטוחה של עמק יוסמיטי יש יערות וכרי עשב פתוחים נרחבים שמהם אפשר להשקיף על הנופים עוצרי הנשימה של הרכסים מסביב ומפלי המים.
בעת הכניסה לעמק יוסמיטי ממערב נקודת המבט הראשונה שרואים המבקרים הוא נקודת התצפית הידועה בשם "תצפית המנהרה" (Tunnel View). ציורים רבים המתארים את העמק נעשו מנקודה זו, ולכן קרא שירות הפארקים לאתר זה "נקודת האמן" (Artist Point).
המבט מהקצה המערבי של העמק הנמוך יותר חושף את מונולית הגרניט הגדול אל קפיטן משמאל, וסלעי הקתדרלה (Cathedral Rocks) מימין יחד עם מפל ברידלוויל ("הינומת הכלה"). בהמשך הדרך העמק מתרחב לפתע עם צריחי הקתדרלה (Cathedral Spires) ואז האובליסק של סלע הסנטינל (Sentinel Rock – "סלע השומר") מדרום. בקצה השני של העמק בולטים הצוקים הקרויים "שלושת האחים" (Three Brothers), המתרוממים זה מעל זה כמו גמלונים הבנויים באותה זווית – הפסגה הגבוהה ביותר היא פסגת איגל (Eagle Peak), שתי הפסגות מתחתיה ידועות כ"האח האמצעי" ו"האח הנמוך".
בנקודה זו העמק מתעקל קלות שמאל, כלפי צפון, ואז מתחיל העיקול הגדול בחזרה ימינה, כשמפלי יוסמיטי מצפון, אחריהם סלעי הרויאל ארצ'ס (Royal Arches – "קשתות מלכותיות"), שמעליהם הנורת' דום (North Dome – "הכיפה הצפונית"). ממול מדרום נמצאת נקודת גליישר (Glacier Point – "נקודת הקרחון"), 975 מטרים מעל קרקעית העמק. בנקודה זו העמק מתפצל לשניים, זרוע אחת פונה לצפון-מזרח, כשהזרוע השנייה מתעקלת מדרום לדרום-מזרח. בין שניהם בקצה המזרחי של העמק מתנשא צוק הגרניט המכונה האף דום (Half Dome – "חצי כיפה"), תוואי הנוף הטבעי המפורסם והמוכר ביותר בסיירה נבדה. מעל להאף דום ולכיוון צפון-מזרח נמצאת פסגת "קלאודס רסט" (Cloud's Rest – "מנוחת העננים"), שבגובה 3,025 מטרים היא המקום הגבוה ביותר סביב עמק יוסמיטי.
תיאור > מים

שלג הנמס בסיירה יוצר נקיקים ואגמים. המים מנקיקים אלו זורמים לקצה צוקי הגרניט המקיפים את העמק ויוצרים אשדות ומפלים הנופלים ברובם מעמקים תלויים.
מניפה של פלגים וערוצי נחלים מתלכדים לנהר המרסד המנקז את רכס הסיירה נבדה באגם מרסד. המרסד זורם במורד הקניון שלו (עמק יוסמיטי הקטן), שממנו הוא מתחיל את מה שמכונה "גרם המדרגות הענק" (Giant Staircase). המדרגה הראשונה היא מפל נבדה בגובה 181 מטרים, כשהוא מנתר ממדרון הגרניט מתחתיו. המדרגה הבאה היא מפל ורנל (Vernal Fall) בגובה 97 מטרים, אחד מהמפלים הציוריים ביותר בעמק. המרסד זורם במורד תוך יצירת אשדות על מנת לקבל את מימיו של נקיק אילילואיט (Illilouette Creek), הנופל משולי העמק במפל אילילואיט. הם מתאחדים בבסיס הקניונים המכילים את שניהם, ואז זורם מתחת ל"הפי איילס" (Happy Isles – "האיים השמחים") על מנת לפגוש בנקיק טנאיה (Tenaya Creek) בקצה המזרחי של עמק יוסמיטי.
נחל טנאיה זורם לדרום-מערב מאגם טנאיה (Tenaya Lake) במורד קניון טנאיה, ולבסוף זורם בין האף דום לנורת' דום לפני שהוא זורם לתוך הנהר מרסד. לאורך הצוקים המקיפים את העמק נמצאים המפלים הבאים:
מפלי יוסמיטי (Yosemite Falls) – 739 מטרים. מפל יוסמיטי העליון – 440 מטרים, המפלים התיכוניים 200 מטרים ומפל יוסמיטי התחתון 98 מטרים.
מפלי סנואו קריק (Snow Creek Falls) – 650 מטרים
מפלי סנטינל (Sentinel Falls) – 590 מטרים
מפלי ריבון (Ribbon Fall) – 491 מטרים
מפלי רויאל ארץ' (Royal Arch Cascade) – 380 מטרים
מפלי להמייט (Lehamite Falls) – 360 מטרים
מפלי סטיירקייס (Staircase Falls) – 310 מטרים
מפלי ברידלווייל (Bridalveil Fall) – 190 מטרים
מפלי נבדה (Nevada Fall) – 181 מטרים
מפלי סילבר סטראנד (Silver Strand Falls) – 175 מטרים
מפלי ורנל (Vernal Fall) – 97 מטרים
הטבע בעמק יוסמיטי > גאולוגיה

תוואי הנוף בעמק יוסמיטי עשויים מסלע גרניטי שמקורו במחדר פלוטוני עמוק במעבה האדמה בשלהי הקרטיקון. במהלך השנים התרומם רכס סיירה נבדה וסלע זה נחשף על פני הקרקע עקב סחיפה.
הסלעים הגרניטיים העתיקים ביותר הם בני 114 מיליון שנה והם מצויים לאורך קניון הנהר מרסד מערבית לעמק. המחדר הפלוטוני של אל קפיטן הוא המקור למרבית המסלע הגרניטי המהווה את מרבית החלק המרכזי של העמק, כולל סלעי הקתדרלה, שלושת האחים ואל קפיטן. הפלוטון הצעיר ביותר בעמק יוסמיטי הוא הגרנודיורט בן ה-87 מיליון שנים של האף דום, המהווה את מרבית המסלע בנקודת התצפית גליישר (Glacier Point), הרויאל ארצ'ס וגוש הסלע האף דום שעל שמו הוא קרוי.
במשך 30 מיליון השנים האחרונות מילאו קרחונים מדי פעם את מרבית העמק. ההתקרחנות האחרונה ביותר, בעידן הקרח ויסקונסין (אנ'), לא הייתה החמורה ביותר. עידני קרח קודמים לעידן הקרח ויסקונסין היו קרים יותר ונמשכו זמן רב יותר. הקרחונים שנוצרו אז היו עצומים וכיסו לחלוטין את כל תוואי הנוף סביב עמק יוסמיטי לבד מהאף דום, פסגת איגל (Eagle Peak), כיפת סנטינל (Sentinel Dome) והקצה העליון של אל קפיטן. לעומתם הגיעו הקרחונים מעידן הקרח ויסקונסין רק עד מפל ברידלווייל בעמק. הקרחונים הרחיבו את העמק, אבל מרבית רוחבו של העמק הוא תוצאה של סחיפה קודמת מפלגי מים ותנועת בלית לאורך סדקים בקירות העמק.
לאחר שקרחונים אלו נסוגו נוצרו סדרה של אגמים בקרקעית העמק המכונה אגם יוסמיטי הקדום באורך של קרוב ל-9 קילומטרים, שמקורם במורנת קצה בבסיס אל קפיטן שחסמה את נתיבו של הנהר מרסד. קרקעית העמק השטוחה מקורה במשקעים ששקעו באגמים אלו (הקרחונים האחרונים היו קטנים ולא הסירו את מרבית משקעי האגמים הקדומים). האגמים התמלאו לגמרי במשקעים והפכו לאחו ביצתי.
הקרחונים המקבילים של קניון טנאיה והקניון הקטן של יוסמיטי היו בשיא גודלם בעומק של 600 מטרים לפני שהם זרמו לעמק יוסמיטי בסמוך לבסיסו של האף דום. הם גם יצרו את קלאוד רסט שמאחורי האף דום כגב חדיד (פסגה משוננת - arête).
בסמוך לנקודת גליישר יש 600 מטרים שברובם משקעים קרחוניים המורכבים מלפחות שישה אירועי השקעה באגם יוסמיטי הקדום. במקום זה חצבו קרחונים גבוהים ועצומים, מהעידנים שקדמו לעידן הקרחון ויסקונסין, ברצפת העמק הסלעית. הקרחונים הקטנים בהרבה של עידן הקרחון ויסקונסין השקיעו במקום זה סחף קרחוני.
הטבע בעמק יוסמיטי > אקולוגיה

האקולוגיה של קרקעית עמק יוסמיטי מגוונת מאוד, עם יותר מ-400 מינים של עשבים ופרחי בר ואלפי מינים של חרקים שזוהו במקום. ברמה הכללית ביותר ניתן לסווג את העמק כיער של אורן צהוב יבש (dry yellow pine forest), ובו כמה כרי עשב פתוחים גדולים. מינים בולטים של צמחים ובעלי חיים בקהילה טבעית זו כוללים:
פרחי בר – פרג קליפורניה, Spigelia marilandica (באנגלית Indian pink)‏, Chlorogalum (באנגלית soap plant)‏, Claytonia perfoliata (באנגלית miner's lettuce)‏, Collinsia heterophylla (באנגלית purple Chinese houses)‏, Asclepias cordifolia (באנגלית purple milkweed)‏, Trientalis latifolia (באנגלית Pacific starflower), נורית מערבית (Ranunculus occidentalis)‏ ו-Matricaria discoidea (באנגלית pineapple weed)
שיחים – Arctostaphylos viscida (באנגלית whiteleaf manzanita)‏, Chamaebatia (באנגלית mountain misery)‏, Rhododendron occidentale (באנגלית western azalea)‏, Cornus sericea (באנגלית American dogwood)‏, Ceanothus integerrimus (באנגלית deer brush)‏ ו-Ribes roezlii (באנגלית sierra gooseberry)
עצים – אורן הזפת, אורן מפותל, אורן הסוכר, אשוח לבן, קלוצדרוס (Calocedrus), אלון שחור קליפורני (Quercus kelloggii), מין האלון Quercus wislizeni (באנגלית interior live oak), ער קליפורני (Umbellularia californica), אשוח דאגלס חופי, אדר גדול-עלים (Acer macrophyllum)‏, Salix scouleriana (באנגלית Scouler's willow), מין של ערבה (צמח), Cornus nuttallii  (באנגלית Pacific dogwood), אלנוס מעוין (Alnus rhombifolia) וצפצפה בלסמית
דו-חיים – Ensatina eschscholtzii platensis (באנגלית Sierra Nevada salamander)
זוחלים – חומט גילברט (Plestiodon gilberti), קמטן האליגטור (Elgaria coerulea) ועכסנים
עופות – הגיבתון Junco hyemalis (באנגלית dark-eyed junco), ירגזי גמבל‏, Pheucticus melanocephalus (באנגלית black-headed grosbeak)‏, Leuconotopicus albolarvatus (באנגלית white-headed woodpecker), עורבני שטלר, אמודאי אמריקני ועורב שחור
יונקים – סנאי קרקע קליפורני, סנאי אפור מערבי, סנאי דאגלס (Tamiasciurus douglasii), אייל פרדי שחור-זנב, דוב שחור אמריקני, שונר מצוי וזאב ערבות
הטבע בעמק יוסמיטי > שבילי הליכה

כמה שבילים מובילים אל מחוץ לעמק כולל:
שביל ג'ון מיור (John Muir Trail) – אורכו 341 קילומטרים עד פסגת הר ויטני
שביל מיסט (Mist Trail) – ממנו נשקפים נופים של מפלי ורנל ומפלי נבדה
שביל ארבעת המיילים (Four Mile Trail) – מוביל לנקודת גליישר
שביל מפלי יוסמיטי (Yosemite Falls Trail) – מוביל לקצה העליון של מפלי יוסמיטי
היסטוריה > ילידים

אינדיאנים חיו באזור יוסמיטי במשך לפחות 8,000 שנים. העדות הראשונה שיש בידינו לתושבים הקדומים של העמק הם שבט האינדיאנים שכינו את העמק "אה-ווה-ני" (Ah-wah-nee) ואת עצמם בשם אהוונצ'י (Ahwahnechee). לבני שבט זה היו קשרי מסחר ומשפחה עם הפאיוט של אגם מונו מהצד המזרחי של רכס הסיירה נבדה. מדי שנה הם נהגו לשרוף את הצמחייה על קרקעית העמק, מה שעודד צמיחה של אלון שחור קליפורני ושמר את הכרים והיערות פתוחים. השרפה השיגה שתי מטרות: הגנה על אספקת המזון העיקרי שלהם, בלוטים, והפחתת הסיכוי למארב. בזמן המפגש הראשון עם האירופאים עמד בראשם הצ'יף טנאיה, שגדל עם אימו בקרב בני הפאיוט של אגם מונו.
היסטוריה > גדוד מריפוסה והתיירים הראשונים

האירופאים הראשונים שראו את עמק יוסמיטי היו כנראה חברים בחבורת ג'וזף ווקר שב-1833 הייתה הראשונה לחצות את סיירה נבדה ממזרח למערב. התיאורים הראשונים של יוסמיטי, לעומת זאת, הגיעו כמעט 20 שנה מאוחר יותר. הבהלה לזהב של 1849 הובילה לעימותים בין הכורים לבין הילידים, והמדינה הקימה את גדוד המתנדבים מריפוסה (Mariposa) כמשלחת עונשין נגד ילידי אזור יוסמיטי. ב-1851, הוביל את הגדוד מייג'ור ג'ים סוואג' (Jim Savage), שעל עמדת המסחר שלו שעל הנהר מרסד פשטו בני האהוונצ'י. פשיטה זו ומשלחות אחרות אלצו את הצ'יף טנאיה והאהוונצ'י לשהות חודשים בשמורה בעמק סן חואקין. בני השבט שבו לעמק שנה אחר-כך, אך נאלצו למצוא מקלט בין הפאיוט של אגם מונו לאחר התנגשויות נוספות עם הכורים. רוב בני השבט נרדפו בחזרה לעמק ונהרגו בידי הפאיוט אחרי שפגעו בהכנסת האורחים על ידי גנבת סוסים.
אף שחברי המשלחת הראשונה של גדוד מריפוסה שמעו שמועות על מה שניתן יהיה למצוא במעלה נהר המרסד, אף אחד מהם לא היה מוכן למראה שנגלה לעיניהם ב-27 במרץ 1851 במקום שקרוי כיום "אולד אינספרשן פוינט" (Old Inspiration Point – נקודת ההשראה העתיקה, סמוך לנקודת תצפית המנהרה). מאוחר יותר כתב ד"ר לפאייט באנל (Lafayette Bunnell), ממשתתפי גדוד מריפוסה:
הגדולה של התפאורה רוככה על ידי הערפל שהיה תלוי מעל העמק – קל כמו קורי עכביש – ועל ידי העננים שהעמו חלקית את הצוקים הגבוהים ואת ההרים. ערפול זה של הראייה, אך הגביר את יראת-הכבוד שבה שמתי לב לכך, וככל שהבטתי, נדמה היה כי תחושה משונה של ריגוש מילאה את כל הווייתי, ומצאתי את עיני דומעות ברגש
הגדוד חנה אותו לילה על קרקעית העמק וחבריו הסכימו עם ההצעה שהעלה ד"ר באנל לכנות את העמק יוסמיטי, משום שסברו, בטעות, כי כך כינו הילידים את העמק. באנל היה גם הראשון מבין רבים שהעריכו בחסר את גובה קירות העמק. עיתון מסן פרנסיסקו דרש כי יקצץ בחצי את ההערכה שלו לגובה שולי העמק, שב-450 מטרים כבר הייתה מתחת למחצית הגובה האמיתי.
ג'יימס האצ'ינגס (James Hutchings) - שארגן את חבורת התיירים הראשונה לעמק ב-1855 - והאמן תומאס איירס (Thomas Ayers) היו אחראים לרוב הפרסום המוקדם ביותר על יוסמיטי, שגרם לכתיבת מאמרים וגיליונות שלמים של כתבי עת המוקדשים לעמק. יצירות האמנות המפורטות מאוד של איירס שחטאו בהגזמה זוויתית, ותיאוריו הכתובים הופצו ברחבי המדינה ותערוכת אמנות של רישומיו נערכה בעיר ניו יורק.
שניים מקבוצת התיירים הראשונה של האצ'ינגס, מילטון ויוסטון מאן, בנו את מסלול האגרה הראשון לתוך העמק. עם התפתחותם של המלונות הראשונים באזור נסללו דרכים אחרות. פרדסים נשתלו וחיות משק החלו לרעות בשדות העמק תוך גרימת נזק למערכות האקולוגיות המקומיות כתוצאה מכך.