stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי ברזיל–מרוקו
סקירה כללית

שיתוף הפעולה בין ברזיל לבין מרוקו החל במהלך המאה ה-19, כאשר מהגרים מרוקאים הגיעו לברזיל. בשנת 1861 פתחה ממשלת ברזיל את הקונסוליה הראשונה שלה בטנג'יר, אך רק מאז 1961, עם עצמאות מרוקו, היחסים הדו-צדדיים החלו להתפתח. באותה שנה אף הוקמה שגרירות ברזיל ברבאט. בתחילת 2016 החלו שני הצדדים לאותת על עניין מחודש בקידום קשרים כלכליים דו-צדדיים.
נראה כי ממשלת ברזיל החדשה חידשה עניין בשותפות דו-צדדית בין ברזיל למרוקו. במאמר שפרסם שר החוץ הברזילאי ב-8 במאי 2019, ובו העריך את 100 הימים הראשונים של מדיניות החוץ החדשה בברזיל, הוא מזכיר כי "קיימנו או נקיים דיאלוגים יצרניים בקרוב עם גרמניה, ערב הסעודית, הונגריה, איטליה, מרוקו, ניגריה, ניו זילנד, שווייץ, בין היתר, איתה כבר זיהינו רעיונות חדשים ופרויקטים יעילים לשיתוף פעולה לצמיחה בברזיל".
יחסי סחר

בשנת 2018 הסתכם הסחר בין המדינות ב-1.4 מיליארד דולר. ברזיל היא שותפת הסחר הגדולה ביותר של מרוקו באמריקה הדרומית בין בתחום היבוא ובין בתחום היצוא.
תיירות

מעל 50,000 תיירים מרוקאים מבקרים בברזיל בכל שנה.
נציגויות דיפלומטיות

ברזיל מחזיקה במרוקו שגרירות ברבאט.
מרוקו מחזיקה בברזיל שגרירות בברזיליה.
יחסי סין–צ'אד

| יחסי סין–צ'אד |
| --- | --- |
הרפובליקה העממית של סין: צ'אד


סין: צ'אד
שטח (בקילומטר רבוע)
9,596,967.75: 1,284,000
אוכלוסייה
1,418,507,662: 20,474,457
תמ"ג (במיליוני דולרים)
17,794,782: 13,149
תמ"ג לנפש (בדולרים)
12,545: 642
משטר
רפובליקה עממית: רפובליקה

יחסי סין–צ'אד הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה העממית של סין לבין רפובליקת צ'אד.
סקירה

כינון היחסים הבילטראליים בין שתי המדינות החל בשנת 1972. בשנת 1997 נותקו היחסים בשל הכרתה של צ'אד ברפובליקת סין (טאיוואן), אולם הם חודשו באוגוסט 2006, כשצ'אד ניתקה את יחסיה עם רפובליקת סין ונשיא צ'אד התחייב לדבוק במדיניות הגבלת הילודה בסין.
מימון מסין לפיתוחים רשמיים

מאז חידוש היחסים בשנת 2006, צ'אד קיבלה מסין 219 מיליון דולר למימון פיתוחים רשמיים. סכום זה כולל:
80 מיליון דולר לשיתוף פעולה כלכלי וטכני יחד עם הסכמי הלוואה וחוב.
הלוואה בסך 92 מיליון דולר להקמת בית חרושת למלט.
סלילת מערכת כבישים בנג'מנה על ידי חברת גואנגדונג - בנייה בינלאומית בע"מ.
יצחק דה לנגה

| --- | --- |

 לידה:  20 במרץ 1951 (בן 73) תל אביב, ישראל ישראל
 תחום יצירה:  ציור
 delange.co.il
יצחק דה לנגה (נולד ב-20 במרץ 1951) הוא צייר ישראלי. דה לנגה גדל והתחנך בתל אביב, למשפחה שמוצאה מגרמניה ומהולנד. בין 1975 ל-1977 למד אמנות, תוך התמחות בסדנאות רישום, ציור והדפס באקדמיית Vrij Academie שבהאג. לאחר מכן המשיך בלימודים לתואר שני ב- Gerrit Rietveld Academie שבאמסטרדם, אותם החל ב-1977 וסיים בשנת 1982. לאחר סיום לימודיו שב לישראל, ומאז הוא אמן פעיל, עוסק בהוראה ובהנחיית אמנות קהילתית.
דה לנגה לימד במכללת תל-חי, מכללת עמק הירדן, מכללת צפת, מכללת הגליל המערבי, המכללה האקדמית אורנים. כן לימד בטכניון בפקולטה לארכיטקטורה.
בין 1987 ל-1995 יזם, הקים וניהל את "סדנא בנוף" ביער ביריה. לאחר מכן הקים בשנת 1995 סטודיו לאמנות בנהריה. ב-2006 הקים את "הקצה - מרכז לאמנות, תרבות וחברה בגליל", אשר הפעילה גלריה ופרויקטים חברתיים בתחומי האמנות, התרבות והחינוך, עד לסגירתו בסוף 2017. בשנת 2006 ייסד את עמותת "מרכז הקצה", בה חברים אנשי אמנות, תרבות, חינוך וחברה.
דה לנגה הציג את עבודותיו בתערוכות יחיד ותערוכות קבוצתיות. בין היתר הוצגו תמונותיו במוזיאון ישראל בירושלים (בתערוכה "תמונות מחיי משפחה" ב-2009) במוזיאון חיפה לאמנות ובמוזיאון ינקו דאדא בעין הוד, מוזיאון פתח תקווה לאמנות ומוזיאון "Amstelle Museum" בעיר אמסטלפיין בהולנד, וכן בגלריות לאמנות בישראל, הולנד וגרמניה. עבודותיו נרכשו ונמצאו במוזיאונים בישראל ובאוספים פרטיים ברחבי העולם.
עבודותיו של דה לנגה עוסקות בחיפושיו אחר השורשים, בגורלם של בני משפחתו שנספו בשואה, בחיי משפחה על רקע אסון ממשמש לבוא, בעבר או אף בהווה, ולאחרונה במבט נוקב אל הנוף האורבאני הישראלי בסדרת הציורים "הנפילים" העוסקת במתחמי הבניה החדשים בגוש דן ובירושלים, המסמנים בנייה בנוף מתעמת, שנוי במחלוקת, אפוקליפטי כמעט.
דה לנגה נשוי לאמנית לי רמון, שותפתו להקמת והפעלת "מרכז הקצה", ואב לשניים.
תערוכות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
"מקודשת", חתונה - אמנות ואתנוגרפיה, תערוכה קבוצתית במוזיאון בר-דוד לאמנות ויודאיקה בקיבוץ ברעם. אוצרות: חנה הרמן וסול לנזיני, יוני 2013
הנפילים - Mont Fort, בגלריית סינמטק ירושלים, אוצר: פרופ' חיים מאור. פברואר 2013, ובבית האמנים ע"ש יוסף זריצקי, תל אביב, נובמבר 2012
" הנפילים" בית האמנים תל אביב, 2012
יעקב וילנר

| --- | --- |

יעקב וילנר, 1925
 לידה:  26 בספטמבר 1899 אודסה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  29 ביוני 1931 (בגיל 31) סנקט פטרבורג, ברה"מ 
 הדרגה הגבוהה ביותר:  היה מס' 40 בעולם בשנת 1927
 מד כושר מרבי:  2541 (בדצמבר 1927)
 מקצוע נוסף:  פרובלמאי 
 מדינה:  ברית המועצות
 הערות:  יהודי
 
יעקב וילנר (באוקראינית: Яков Семёнович Вильнер‏; 1899 – 29 ביוני 1931) שחמטאי יהודי-אוקראיני-סובייטי, מאלופי אוקראינה בשחמט.
וילנר זכה בתחרויות של אודסה בשנים 1918, 1923, 1925 ו-1928. הוא זכה שלוש פעמים באליפות אוקראינה בשחמט, בשנים 1924, 1925 ו-1928, הזכייה השלישית הייתה בשותפות עם ולדימיר קירילוב.
יחסי אוסטרליה–מקסיקו

| יחסי אוסטרליה–מקסיקו |
| --- | --- |
אוסטרליה: מקסיקו


אוסטרליה: מקסיקו
שטח (בקילומטר רבוע)
7,741,228: 1,964,375
אוכלוסייה
26,778,707: 131,133,866
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,723,827: 1,788,887
תמ"ג לנפש (בדולרים)
64,373: 13,642
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה פדרלית

יחסי אוסטרליה–מקסיקו הם היחסים הדו-צדדיים בין אוסטרליה למקסיקו. שתי המדינות חברות ב-APEC ,G-20‏, MIKTA, הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי, השותפות הטראנס-פסיפית וארגון הסחר העולמי.
היסטוריה

ראשית מערכת היחסים הדיפלומטית בין מקסיקו לאוסטרליה התנהלה דרך לונדון, שכן אוסטרליה הייתה חלק מהאימפריה הבריטית. בסוף שנות ה-30 הקימה מקסיקו בסידני קונסוליית כבוד; אולם במהלך מלחמת העולם השנייה, מקסיקו סגרה את הקונסוליה שלה. הכוחות האוסטרלים והמקסיקנים כאחד נלחמו יחד במערכת הפיליפינים, במהלך המלחמה לשחרור המדינה מכוחות יפניים. בשנת 1960, מקסיקו פתחה מחדש את הקונסוליה שלה בסידני, מה שהביא להקמת יחסים דיפלומטיים פורמליים בין שתי המדינות ב-14 במרץ 1966. באותה שנה, מקסיקו פתחה שגרירות בקנברה.
בשנת 1973 הפך ראש הממשלה גוף ויטלם לראש המדינה האוסטרלי הראשון שערך ביקור רשמי במקסיקו. בשנת 1990 הפך קרלוס סלינס לנשיא מקסיקו הראשון שביקר באוסטרליה. בשנת 2016 חגגו שתי המדינות 50 שנה ליחסים דיפלומטיים.
ביקורים רשמיים

ביקורים רמי דרג מאוסטרליה במקסיקו
ראש הממשלה גוף ויטלם (1973)
ראש הממשלה מלקולם פרייזר (1981)
ראש הממשלה ג'ון הווארד (2002)
ראש הממשלה ג'וליה גילארד (2012)
המושל הכללי פיטר קוסגרוב (2015)
ביקורים רמי דרג ממקסיקו באוסטרליה
הנשיא קרלוס סלינס (1990)
הנשיא פליפה קלדרון (2007)
הנשיא אנריקה פניה נייטו (2014)
הסכמים

שתי המדינות חתמו על מספר הסכמים דו צדדיים כמו הסכם לשיתוף פעולה טכני ומדעי (1981); אמנת ההסגרה (1990); הסכם לשיתוף פעולה בשימושים השלווים של אנרגיה גרעינית (1992); הסכם להימנעות ממיסוי כפול (2002); הסכם לקידום והגנה על השקעות (2005); הסכם אנרגיה (2005); הסכם חינוך (2008); הסכם על שירותי אוויר (2010); הסכם על חקלאות (2010) והסכם על כרייה (2010).
תיירות

בשנת 2016 כ-85,000 אזרחים אוסטרלים ביקרו במקסיקו לצורכי תיירות. במקביל, כ-8,800 אזרחים מקסיקנים ביקרו באוסטרליה.
יחסי סחר

בשנת 2018 הסתכם הסחר הדו-כיווני בין שתי המדינות ב-1.4 מיליארד דולר. יצוא אוסטרליה למקסיקו הסתכם בכ-598 מיליון דולר וכולל: אלומיניום, תרופות, עפרות נחושת ותרכיזים. יצוא מקסיקו לאוסטרליה הסתכם ב-1.05 מיליארד דולר ומוצרי הייצוא שלו כוללים: מחצבי עופרת ותרכיזים, ציוד טלקום וחלקים, דשנים וכלי רכב מנועיים. אוסטרליה היא שוק הייצוא ה-24 בגודלו במקסיקו ומקסיקו היא שוק הייצוא ה-25 בגודלו באוסטרליה, בהתאמה. מאז 2012 אוסטרליה, מקסיקו ושמונה מדינות נוספות מנהלות משא ומתן על מה שמכונה הסכם הסחר השותפות הטראנס-פסיפית (TPP). המשא ומתן הושלם בפברואר 2016 וטרם נכנס לתוקף.
סחר בסמים

דווח כי קרטל סינלואה היו פעילים באוסטרליה ועומדים מאחורי מספר הובלות קוקאין משמעותיות שיורטו על ידי הרשויות באוסטרליה. בשנת 2011 ניסה קרטל סינאלואה להקים מאחז בסידני אך סוכל על ידי פעולה של המשטרה. עם זאת, בשנת 2016 דווח כי קרטל סינאלואה היה אחראי על 60% משוק הקוקאין באוסטרליה והעביר סחורה בשווי 100 מיליון דולר מדי חודש.
בשנת 2014 דווח כי "קרטלים מקסיקניים אלימים עם קישורים לכנופיות פשע אוסטרליות מסתננים לסחר בסמים הלא חוקיים של המדינה." ראש ועדת הפשע האוסטרלית אמר כי "לאחרונה ראינו את הופעתה של פעילות קרטל מקסיקנית באוסטרליה" ועדת הפשע ציין גם כי "פושעים מקסיקנים נפוצים יותר כמנהלים ביבוא ואספקה של קוקאין והלבנת הון נלווית" באוסטרליה.
במאי 2015 הזהיר משרד האו"ם לסמים ופשע כי קרטלי סמים מקסיקניים מכוונים לעבריינים באוסטרליה לייבא קרח למדינה. מהמשרד נמסר כי הקרטלים היו מעורבים בסחר במתאמפטמין ומחפשים באופן פעיל שותפים באוסטרליה.
בשנת 2016 דיווחה המשטרה הפדרלית של אוסטרליה כי "כמות משמעותית של מתאמפטמין שמגיעה לאוסטרליה, מקורה במקסיקו." בדו"ח של אוניברסיטת קנברה נמצא כי הקרטלים "כבר יצרו קשרים באסיה-פסיפיק ומנסים להרחיב את אלה תוך התמקדות מסוימת בחדירה לשוק האוסטרלי."
נציגויות דיפלומטיות

אוסטרליה מחזיקה במקסיקו שגרירות במקסיקו סיטי ו-2 קונסוליות בקנקון ומונטריי. מאידך, מקסיקו מחזיקה באוסטרליה שגרירות בקנברה ו-3 קונסוליות בבריסביין, מלבורן ופרת'.
יחסי ברזיל–ניגריה

| יחסי ברזיל–ניגריה |
| --- | --- |
ברזיל: ניגריה


ברזיל: ניגריה
שטח (בקילומטר רבוע)
8,515,770: 923,768
אוכלוסייה
212,203,410: 233,892,108
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,173,666: 362,815
תמ"ג לנפש (בדולרים)
10,243: 1,551
משטר
רפובליקה פדרלית

יחסי ברזיל–ניגריה הם היחסים הדו-צדדיים שבין ברזיל לבין הרפובליקה הפדרלית של ניגריה. שתי המדינות חברות ב-G77 ובאומות המאוחדות.
היסטוריה

במהלך סחר העבדים האטלנטי העבירה פורטוגל עבדים אפריקאים רבים מניגריה לברזיל, בעיקר למדינה הברזילאית באהיה. במאה ה-19 נסעו אפרו-ברזילאים חופשיים למערב אפריקה על מנת להתיישב באזור. הברזילאים בניגריה נודעו כ"אגודס" והקימו רובע משל עצמם בעיר לאגוס. במפקד האוכלוסין שנערך בשנת 1888 על ידי הממשלה הקולוניאלית הבריטית בניגריה נרשמו 3,221 ברזילאים בעיר.
באוקטובר 1960 קיבלה ניגריה את עצמאותה מבריטניה. ברזיל הייתה המדינה היחידה בדרום אמריקה שהוזמנה להכרזת העצמאות של ניגריה. מיד לאחר מכן שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים. בשנת 1961 פתחה ברזיל שגרירות בלאגוס ובשנת 1966 ניגריה פתחה שגרירות בברזיליה. בתחילה היחסים נותרו ברמה בסיסית והתרכזו בעידוד קשרים תרבותיים בין המדינות ולא בעידוד הסחר.
בשנת 1983 הנשיא ז'ואאו פיגיירדו הפך לראש המדינה הברזילאי הראשון שביקר בניגריה. בשנת 2005 נשיא ברזיל לואיז אינסיו דה סילבה ערך ביקור בניגריה וחנך את השגרירות שהועברה לאבוג'ה. באותה שנה, הנשיא אולוסגון אובסנג'ו הפך לראש המדינה הניגרי הראשון שביקר בברזיל. בשנים שלאחר מכן היו ביקורים מדיניים נוספים בשתי המדינות.
גם כיום ברזיל וניגריה ממשיכות לשמור על קשרים תרבותיים הדוקים. בדצמבר 2019 שר החוץ הברזילאי ארנסטו אראוג'ו ביקר בניגריה ונפגש עם שר החוץ ג'פרי אוניאמה. במהלך ביקורו טען שר החוץ אראוג'ו כי ישנם שלושה יסודות לעשייה הדיפלומטית בין שתי המדינות: כלכלה (מסחר והשקעות), הגנה וביטחון ושיפור היחסים התרבותיים. יתר על כן, הודגש הפוטנציאל בשיתוף פעולה חקלאי וטכנולוגי.
ביקורים מדיניים בולטים

ביקורים בניגריה
שר החוץ מאריו גיבסון ברבוזה (1972)
שר החוץ רמירו סרייבה גוריירו (1981)
הנשיא ז'ואאו פיגיירדו (1983)
שר החוץ רוברטו קוסטה דה אברו סודרה (1986)
שר החוץ סלסו אמורים (2005)
הנשיא לואיז אינסיו דה סילבה (2005, 2006)
הנשיאה דילמה רוסף (2013)
שר החוץ ארנסטו אראוג'ו (2019)
ביקורים בברזיל
שר החוץ אוקוי אריקפו (1974)
שר החוץ יוסף ננבן גרבה (1977)
סגן הנשיא שהו מוסא יארדואה (1979)
שר החוץ אייק נווצ'וקוו (1988)
הנשיא אולוסגון אובסנג'ו (2005)
הנשיא עומארו יאר אדואה (2009)
הנשיא גודלאק ג'ונתן (2012)
שר החוץ אולוגבנגה אשירו (2013)
סגן הנשיא נמדי סמבו (2013)
שר החוץ ג'פרי אוניאמה (2018)
הסכמים הדדיים

שתי המדינות חתמו על מספר הסכמים, ובהם הסכם לשיתוף פעולה תרבותי וחינוכי (2000); הסכם מסחר והשקעות (2005); הסכם לשיתוף פעולה טכנולוגי (2005); הסכם לשיתוף פעולה תרבותי (2005); הסכם לשיתוף פעולה בתחום האנרגיה (2009); מזכר הבנות דיפלומטי (2010); הסכם לשיתוף פעולה ביטחוני (2010) ומזכר הבנות ליצירת מנגנון דיאלוג אסטרטגי הדדי (2013).
נציגויות דיפלומטיות

ברזיל מחזיקה בניגריה שגרירות באבוג'ה וקונסוליה בלאגוס.
ניגריה מחזיקה בברזיל שגרירות בברזיליה.
יחסי ברזיל–מצרים

| יחסי ברזיל–מצרים |
| --- | --- |
ברזיל: מצרים


ברזיל: מצרים
שטח (בקילומטר רבוע)
8,515,770: 1,001,450
אוכלוסייה
212,203,410: 116,996,270
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,173,666: 395,926
תמ"ג לנפש (בדולרים)
10,243: 3,384
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה

יחסי ברזיל–מצרים הם היחסים ההיסטוריים והדו-צדדיים בין האזורים המהווים כיום את ברזיל המודרנית ומצרים. היחסים הבילטרליים כוננו בשנת 1924. שתי המדינות נהנות בדרך כלל מקשרים ידידותיים ומהסכמים הדדיים בנושאים גלובליים חשובים רבים כמו פירוק נשק, אי-התפשטות גרעינית ונושאים סביבתיים בין היתר. בנוסף לכך, שתיהן חברות במדינות הפסגה של מדינות דרום אמריקה-ערב בה חתמו על הסכמים בנושא שיתוף פעולה בתחומים רבים ושונים.
היסטוריה

קשרים דיפלומטיים וקונסולריים בין שתי המדינות כוננו בשנת 1906, ואילו היחסים הבילטרליים כוננו רשמית בשנת 1924.
קשרים כלכליים ומסחריים

היקף הסחר בין שתי המדינות הגיע לסביבות 1.5 מיליארד דולר בשנת 2009, כאשר היצוא הברזילאי במצרים הגיע לסכום של 1.4 מיליארד דולר והיבוא ממצרים הגיע לסכום של 87 מיליון דולר. כ-58% מייבוא בעלי החיים של מצרים הם מברזיל. מצרים היא השותפה הערבית הגדולה השנייה בברזיל, לאחר שייבאה בשנת 2011 2.62 מיליארד דולר מברזיל, ואילו היא השותפה הגדולה לייבוא הברזילאי, לאחר שייצאה בשנת 2011 344.72 מיליון דולר לברזיל, אשר כללו דשנים, דלק מינרלי וכותנה. הייצוא העיקרי של מצרים בשנת 2009 היה נפט, אלומיניום, כותנה גולמית ועור, ואילו הייבוא העיקרי שלה היה עופות, שמנים, סוכר, פולי סויה ובשר.
ב-17 בינואר 2013, אישרה מצרים הסכם סחר חופשי עליו חתמה בעבר באוגוסט 2010 עם מרקוסור, והפכה למדינה הראשונה שסיימה את הליכי האישור. בפגישה שנערכה בקהיר בשנת 2010 בה השתתף שר הפיתוח, התעשייה והסחר הברזילאי מיגל חורחה, שר התעשייה וסחר החוץ של מצרים ראשיד מוחמד ראכיד אמר לכנס כי המיזמים בין מצרים לברזיל הם מגוונים מאוד ויש כי יש הרבה שיתופי פעולה במגזר התעשייתי. "איננו יכולים לשכוח שברזיל נחשבת כיום לאחת המדינות המתעוררות החזקות על הבמה הכלכלית העולמית, והייתה גם אחת המדינות הראשונות שהתאוששו מהמשבר הכלכלי העולמי בשנת 2009 ", אמר. גורם בולט במשרד המסחר והתעשייה אמר כי מצרים ביקשה ממרקוסור לכלול טקסטיל, בגדים, חומרי בניין, ומוצרי הנדסה וכימיקלים בין הקטגוריות הראשונות.
ב-24 באוקטובר 2011 הודיע ראש קבוצת מצרים של אורסקום, נסף סוויריס, כי זרוע הבנייה של החברה אורסקום תעשיות הבנייה (OCI) תקים יחד מפעל דשנים בשווי של 3 מיליארד דולר עם קבוצת EBX בברזיל. המפעל אשר ימוקם בסופרפורט Açu של EBX בסאו ג'ואו דה בארה, ריו דה ז'ניירו, אמור להסתיים עד 2016. למתקן תהיה יכולת לייצר עד 3 מיליון טונות של דשני חנקן בשנה, ולפי EBX, יסייע לברזיל, יצרנית ויצואנית מרכזית עולמית של סחורות חקלאיות, להקטין את תלותה בדשנים מיובאים. אייקה בטיסטה, מיליונר וראש EBX, אמר במיזם משותף עם סאוויריס כי המפעל יעזור "לשלוט באספקה האסטרטגית שלנו של סחורות מפתח הנדרשות לצמיחה ופיתוח ארוכת טווח של ברזיל". אורסקום כבר חתמה על הסכם עסקי הפצה שנתיים קודם לכן בנובמבר 2009 עם FITCO / Fertipar הברזילאית, מפיצת האוריאה השנייה בגודלה במדינה, והחליטה להרחיב את הברית האסטרטגית הקיימת שלהם על ידי הקמת מיזם משותף בברזיל לסחר והפצה של מוצרי דשנים שסופקו. על ידי קבוצת הדשנים OCI.
נציגויות דיפלומטיות

ברזיל מחזיקה במצרים שגרירות בקהיר וקונסוליה כללית בפורט סעיד.
מצרים מחזיקה בברזיל שגרירות בברזיליה ו-2 קונסוליות בריו דה ז'ניירו וסאו פאולו.
יחסי ברזיל–ליטא

| יחסי ברזיל–ליטא |
| --- | --- |
ברזיל: ליטא


ברזיל: ליטא
שטח (בקילומטר רבוע)
8,515,770: 65,300
אוכלוסייה
212,203,410: 2,851,781
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,173,666: 77,836
תמ"ג לנפש (בדולרים)
10,243: 27,294
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה

יחסי ברזיל–ליטא הם היחסים הבילטרליים בין ברזיל וליטא. שתי המדינות חברות באו"ם.
היסטוריה

הליטאי הראשון שדרך על אדמת ברזיל, על פי תיעוד מ-1866, היה קולונל אנדריוס וישטליאוסקאס. משימתו הייתה לסייע לכוחות המזוינים הברזילאים במלחמת פרגוואי שהתחוללה באותה תקופה. ייתכן שחווית וישטליאוסקאס בברזיל השפיעה על אנשים במולדתו, אולי על ידי כתביו או אולי לאחר שנסע הביתה. כעבור כמה שנים הגיעה לברזיל קבוצת מהגרים ליטאים ומשפחותיהם. בשנת 1890 היגרו לברזיל עשרים וחמש משפחות ליטאיות. היעד שלהם היה המושבה שזה עתה הוקמה איג'ואי, הממוקמת על האדמה האדומה והפורייה של החלק הצפון-מערבי של מדינת ריו גרנדה דו סול. בין השנים 1920–1930 התגוררה בברזיל קהילה של 30,000 ליטאים.
ב-1921 הכירה ברזיל בעצמאותה של ליטא, אולם ליטא נכבשה ושולבה בברית המועצות ב-1944. ברזיל הכירה מחדש בעצמאותה של ליטא ב-5 בנובמבר 1991 לאחר פירוק ברית המועצות.
במרץ 1996 ערך ראש ממשלת ליטא, אלגירדס ברזאוסקאס, ביקור רשמי בברזיל. בנובמבר 2002 ביקר שר החוץ הברזילאי, סלסו לאפר, בליטא. ביולי 2008, ערך נשיא ליטא, ולדאס אדמקוס, ביקור רשמי בברזיל וחתם על הסכם לשיתוף פעולה תרבותי בין שתי המדינות. ביוני 2012, נשיאת ליטא, דליה גריבאוסקאיטה, ביקרה בברזיל כדי להשתתף בוועידת האומות המאוחדות לפיתוח בר קיימא בריו דה ז'ניירו.
בשנת 2011 פתחה ברזיל קונסוליית כבוד בווילנה. בשנת 2012 סגרה ליטא את השגרירות שלה בבואנוס איירס, ארגנטינה (השגרירות היחידה שלה באמריקה הלטינית), ופתחה קונסוליה כללית בסאו פאולו זמן קצר לאחר מכן. סאו פאולו היא הקהילה השנייה בגודלה בפזורה הליטאית באמריקה הלטינית, אחרי בואנוס איירס.
ביקורים רמי דרג

ביקורים רמי דרג מברזיל לליטא
שר החוץ סלסו לאפר (2002)
ביקורים רמי דרג מליטא בברזיל
ראש הממשלה אלגירדס ברזאוסקאס (1996)
הנשיא ולדאס אדמקוס (2008)
הנשיאה דליה גריבאוסקאיטה (2012)
שר החוץ לינאס אנטנאס לינקביצ'יוס (2015)
הגירה

בין 200,000 ל-300,000 ברזילאים הם ממוצא ליטאי, מה שהופך את ברזיל למדינה השנייה עם הקהילה הליטאית הגדולה ביותר בחו"ל (אחרי ארצות הברית).
נציגויות דיפלומטיות

ברזיל מיוצגת בליטא באמצעות שגרירותה בקופנהגן, דנמרק, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד בווילנה.
ליטא מחזיקה בברזיל קונסוליה כללית בסאו פאולו.
ינה שבשטין

| --- | --- |

 לידה:  26 בנובמבר 1881 קורד, הונגריה 
 פטירה:  30 באפריל 1949 (בגיל 67) זוגלו, הונגריה 
 שם לידה:  Stern Jenő 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 
ינה שבשטין (במקור שטרן, בהונגרית: Sebestyén Jenő; קורד, 26 בנובמבר 1881 – בודפשט, 30 באפריל 1949) היה שחקן יהודי-הונגרי, אחיהם של דז'ה, מיהאי וגזה שבשטין.
ביוגרפיה

ינה שבשטין נולד במשפחה יהודית כבנם של ז'יגמונד שטרן וגיזלה וירת. הוא הפך לשחקן בספטמבר 1902. בשנים 1906–1908 שיחק בעיר קצ'קמט, בשנים 1908–1909 הופיע עם השחקן מיקלוש מריהאזי, ובשנים 1910–1911 הופיע על הבמה בעיר מישקולץ. בסתיו 1911 היה חבר בלהקתו של מנהל התיאטרון ומנהל במה ההונגרי-יהודי בלה פאטק בגיור כקומיקאי רקדן. הוא חתם חוזה בעיר סגד בחודש פברואר 1913, ואחר כך נסע לקלוז'-נאפוקה בסתיו אותה שנה. בשנים 1914–1915 שיחק בתיאטרון של העיר פץ', בספטמבר 1917 היה חבר בתיאטרון בודה (Budai Színkör). בשנים 1917–1918 הופיע בתיאטרון העירוני של בודפשט (Városi Színház), בשנים 1921–1922 בעיר ארד ובשנים 1924–1925 בקבוצת טרנסילבניה של ההונגרי-יהודי יליד העיר מאטסלקה מיהאי סנדראי (קודם שטרסנוב). בין השנים 1927 עד 1930 היה אמן התיאטרון העירוני, ואז בין השנים 1930–1935 הועסק על ידי תיאטרון האופרטה של בודפשט. לאחר 1935 לא היה לו חוזה קבוע, אך שיחק בתיאטרון העירוני ובתיאטרון בודה. בשל יהדותו והחוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי בין 1940 – 1944 לא היה יכול להופיע, אלא רק בתיאטרון גולדמארק עבור קהל יהודי במסגרת אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך. בשנים 1945 – 1948 שיחק בתיאטרון האופרטה בבודפשט. מותו נגרם מאי ספיקת לב, ניוון שריר הלב. הובא למנוחת עולמים בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.
חייו הפרטיים

ב־23 באפריל 1903 הוא התחתן עם השחקנית פרידה ורטהיימר בבודפשט. התגרש ממנה בשנת 1921. אשתו השנייה הייתה ארז'בט ואנאי.
תפקידיו המרכזיים

ד"ר טאדה מורפין, מייסד דת (Rényi A.: Miss Vandergold)
שוער ראשי (ק. קומיאטי: אביב וינאי)
הרוקח מוואג (ל. לייטאי: אמא חכמה)
לקריאה נוספת

לקסיקון אמנות התיאטרון ההונגרי. ג'רג' סקיי. בודפשט, 1994
לקסיקון אומנויות הבמה ההונגריות (1929–1931, עורך. אלאדר שופפלין)
הערות שוליים

↑  Születése bejegyezve a hőgyészi izr. egyházközség szül. anyakönyvének 1127. (folytatólagos) folyószáma alatt az 1881. évben, 69. lap.
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest XIV. kerületi állami halotti akv. 376/1949. folyószáma alatt".
↑  A házasságkötés bejegyezve a Bp. VII. ker. állami házassági akv. 404/1903. folyószáma alatt.
↑  P.85/922/2. sz. kecskeméti tszéki ítélet.
יחסי ספרד – סרי לנקה

| יחסי ספרד – סרי לנקה |
| --- | --- |
ספרד: סרי לנקה


ספרד: סרי לנקה
שטח (בקילומטר רבוע)
505,370: 65,610
אוכלוסייה
47,905,341: 23,135,235
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,580,695: 84,357
תמ"ג לנפש (בדולרים)
32,996: 3,646
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה

יחסי ספרד–סרי לנקה הם היחסים הדו-צדדיים בין ספרד ו סרי לנקה. לסרי לנקה אין שגרירות בספרד, אך יש לה שגריר המוסמך לעניינים עם ספרד בפריז, צרפת, ובנוסף יש לה קונסוליה בברצלונה ובמדריד. מאידך, ספרד מחזיקה בסרי לנקה שגרירות בקולומבו
יחסים דיפלומטיים

ספרד מנהלת יחסים דיפלומטיים עם סרי לנקה מ-10 ביולי 1955. ביקורים הדדיים כוללים את ביקור נשיא סרי לנקה בספרד ב-29 באוגוסט 1979. כמו כן שר החוץ הספרדי מיגל אננגל מורטינוס, שנסע לקולומבו בינואר 2005, במהלך סיור במדינות אסיה שנפגעו בעיקר מהצונאמי האינדונזי ב-26 בדצמבר 2004.
ממשלת ספרד, במסגרת האיחוד האירופי, תמכה מההתחלה במאמצים להגיע לפתרון בשלום לבעיה האתנית הסינהלית, ועודדה את הכוחות הפוליטיים של סרי לנקה להגיע להסכמה לאומית על בסיס תוכנית שלום עם LTTE ("טיגריסי השחרור של טאמיל אילם"). היא גם תמכה בתוכנית הסיוע בשיקום המדינה.
שיתוף פעולה

ספרד לא יזמה, נכון לעכשיו, פרויקטים ברמת השלטון המרכזי בתחום שיתוף פעולה בפיתוח בסרי לנקה. אין TBT שהוקמה במדינה לניהול שיתופי פעולה, וגם סוכנויות שיתוף פעולה אזוריות ברמה הקהילה האוטונומית.
שיתוף הפעולה הספרדי במדינה מנוהל באופן רב צדדי באמצעות ארגונים בינלאומיים שונים המעורבים בפרויקטים של שיתופי פעולה קיימים בסרי לנקה, שרובם מוכנסים למערכת האו"ם.
ישנם כמה ארגונים בינלאומיים לשיתופי פעולה בסרי לנקה בהשתתפות ספרדית: UNDP, קרן האוכלוסין של האו"ם, UNIFEM, UNIDO, UNAIDS, UNESCO, UNICEF, UNHCR, FAO, תוכנית מזון עולמית, ILO, הבנק העולמי, IMF, הוועד הבינלאומי של הצלב האדום. בנוסף ישנם 9 ארגונים לא ממשלתיים ספרדים הפועלים בשטח סינהאלי.
ינה שימוני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 במאי 1860 וספרם, הונגריה 
 פטירה:  21 בנובמבר 1944 (בגיל 84) ארז'בטווארוש, הונגריה 
 שם לידה:  Steiner Jenő 
 מדינה:  ממלכת הונגריה 
 
ינה שימוני (במקור שטיינר, בהונגרית: Simonyi Jenő; וספרם, 12 במאי 1860 – בודפשט, 21 בנובמבר 1944) היה דוקטור במדע המדינה, פרופסור באקדמיה למסחר, גאוגרף, סופר ספרי עיון בגאוגרפיה. אחיו הצעיר של ז'יגמונד שימוני, בלשן ופרופסור באוניברסיטה.
ביוגרפיה

ינה שטיינר נולד במשפחה יהודית כבנם של שמעון שטיינר, סוחר ושל נטי מנזל. הוא סיים את שתי הכיתות הראשונות של בית הספר התיכון במקום הולדתו, ואת השאר בגימנסיה להכשרת מורים בבודפשט. בשנת 1882 קיבל תעודת הוראה ובשנים 1882–1883 בילה את שנת הלימודים בבית הספר התיכון של המכון להכשרת מורים כמורה בפועל. לאחר מכן, לתקופה של שלוש שנים לימד תחילה במשך שנתיים גאוגרפיה וטבע בגימנסיה הממלכתית הריאלית הראשית לבנים ברובע 7 בבודפשט ולאחר מכן לימד בגימנסיה ברובע 5 במשך שנה. בשנת 1888, לאחר מותו של פרופסור פרל, הוא נבחר כפרופסור לגאוגרפיה על ידי ועדת ההיגוי של האקדמיה למסחר.
בשנת 1881 זכה שימוני בפרס בחברה הגאוגרפית על עבודת הגמר בשם באקון (על הרי הבקון), בשנת 1882 זכה בפרס על מחקרו על Ceratophyllum submersum מטעם האוניברסיטה ובאותה שנה זכה בפרס נוסף על עבודתו קלוצ'ה וסביבתה והשפעת ההרים על האקלים, שוב בחברה הגאוגרפית.
מספר רב של מאמרים שלו הופיעו ב:
האומה (Nemzet)
הבוליטין הגאוגרפי (Földrajzi Közlemények) (1882. קלוצ'ה וסביבתה, 1886. מסעו של ג'רג' רבויל בארץ הסומלים),
בעלון מדעי הטבע (Természettudományi Közlönyben),
בסקירת בודפשט (Budapesti Szemle) (1884. מזרח סודן, 1885 הצרפתים בהודו האחורית, 1886 הארץ והאדם, 1887. עבודתו של לאיוש לוצי על האימפריה הסינית, היסודות טבעיים של ההיסטוריה של הונגריה, 1893)
עלון האקדמיה למסחר של בודפשט-שלוש מפות קיר חדשות (1891). דרכים ראשיות טבעיות של המישור ההונגרי הגדול ומצב ערי המישור הגדול;
הוא כתב גם מאמרים גאוגרפיים כלליים עבור הלקסיקון הגדול של פאלאס.