stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שלום עליכם
יצירתו של שלום עליכם > יצירותיו שעובדו לתיאטרון, קולנוע וטלוויזיה

כנר על הגג, (מחזמר).
כוכבים נודדים, הקאמרי, 1950. תרגום המחזה פורסם לראשונה בדחק - כתב עת לספרות טובה, כרך יד', 2022.
טוביה ושבע בנותיו, סרט ישראלי משנת 1968.
כנר על הגג (סרט), 1971.
טוביה החלבן, (הצגת יחיד), יזם, הפיק ושיחק גדעון שמר.
קשה להיות יהודי, מחזה על אנטישמיות ועלילות דם נגד יהודים.
שלוש אלמנות - מונודרמה, גדעון שמר, עיבוד לבמה אריה אהרוני, 1978-1975.
שלוש אלמנות - מונודרמה, עיבוד לטלוויזיה אריה אהרוני, שודר ב-1978.
הזכייה הגדולה, תיאטרון חיפה, בימוי עמרי ניצן, עיצוב במה רות דר, עיבוד לבמה אריה אהרוני, 1981.
עירם של האנשים הקטנים ביימה אופירה הניג, עיצוב אורן שגיא ושירי אסא, עיבוד אייל דורון ואופירה הניג. ההצגה הועלתה לראשונה ב-2006 בתיאטרון החאן, ובגרסה שונה במקצת ועם שחקנים אחרים באנסמבל הרצליה ב-2009.
מחווה לשלום עליכם, התיאטרון הקאמרי, תחקיר עריכה וקטעי קישור רחל ואריה אהרוני, 2008.
קיץ במריאנבד (הצגה), תיאטרון גשר, 2017.
כוכבים תועים- יהושע סובול ואיה קפלן, ביימה: איה קפלן, תיאטרון יידישפיל, 2016
הנצחה

ב-1966 הוקם בתל אביב בית שלום עליכם, המשמש מרכז לתרבות היידיש בישראל. כן הונצח שמו בבתי ספר וברחובות בערים רבות בישראל.
בעיר קייב הוצב פסל בדמותו בשנת 1997, וגם במוסקבה בשנת 2001. הרחוב הראשי בבירוביג'ן נקרא על שמו, וכן אוניברסיטת שלום עליכם בעיר. רחובות על שמו קיימים בערים שונות באוקראינה וברוסיה, ביניהן קייב, לבוב, ז'יטומיר, אומן, ומיקולאייב. בשנת 1996 נקראה גם חלקת רחובות בניו יורק "כיכר שלום עליכם" (Sholem Aleichem Place).
בנתניה הוצב ב-2011 פסל של שלום עליכם, מעשה ידי הפּסָל לב סגל, ברחוב שלום עליכם.
שירו של נתן אלתרמן, "מכתבו של מנחם מנדל" מהווה הספד שלו לדמויותיו של שלום עליכם בעקבות מאורעות השואה.
פסל של שלום עליכם בנתניה שהכין הפסל לב סגל.
בול ישראלי לציון 100 שנה להולדתו, 1959 (עיצוב: האחים שמיר).
ראו גם

הפולמוס על מעמד היידיש בספרות
נס בעיירה
לקריאה נוספת > אוטוביוגרפיה ועדויות משפחתיות

שלום עליכם, חיי אדם, 2 כר, דביר, תש"י
בתו, מארי וויפה-גולדברג, אבי, שלום עליכם. ספריית פועלים, 1972
חתנו, יצחק דב ברקוביץ הראשונים כבני-אדם: ספורי זכרונות על שלום עליכם ובני-דורו (5 כרכים), תל אביב: דביר, תרצ"ח-תש"ג
לקריאה נוספת > ביוגרפיה וביקורת

אברהם ליס (עורך), שלום עליכם: חייו בתמונות: זיַין לעבן אין בילד, תל אביב: בית שלום עליכם, תשמ"ט 1988. (אלבום תמונות ופקסימילים עם מבואות ודברי הסבר בעברית, יידיש ואנגלית)
כה אמר – אַזוי האָט געזאָגט שלום עליכם: טיפּן, בילדער ווערטלעך און טיַיטשווערטלעך, תל אביב: פֿאַרלאַג י. ל. פּרץ, תשנ"א 1991. (לקט מתוך כתבי שלום עליכם, מסודר לפי נושאים ובלווית מבוא מאת אברהם ליס) (ביידיש)
דוד לבקובסקי, שלום עליכם וגבוריו, מבוא - דב סדן, מוציא לאור : שלום, תל אביב, תשי"ט, 1959.
שלום עליכם, בריוו: 1879–1916; רעדאַקטאָר: אברהם ליס, תל אביב: בית שלום עליכם, תשנ"ה 1995.
חנא שמרוק, עיירות וכרכים, פרקים ביצירתו של שלום עליכם, מאגנס, 2000.
חנא שמרוק, שלום עליכם : מדריך לחייו וליצירתו, הקיבוץ המאוחד, 1980.
דן מירון, "הצד האפל בצחוקו של שלום עליכם", בספרו הצד האפל בצחוקו של שלום עליכם: מסות על חשיבותה של הרצינות ביחס ליידיש ולספרותה, עם עובד, 2004, עמ' 17–116.
אריה אהרוני, שלום עליכם באור חדש, ספרית פועלים, 2002.
יצחק בקון, מנדלי – שלום עליכם : בחינה מחודשת, הוצאת המרכז ללימודי יידיש, 1995.
כתבי שלום עליכם, עובדו ותורגמו על ידי י"ד ברקוביץ, הוצאת דביר, תשי"ז.
אריה אהרוני, שלום לוריא, 'שלום עליכם, תשעים למותו', מדור לזכרו, עיתון 77 311, יוני 2006.
ישראל ברטל, 'דמות הלא-יהודים וחברתם ביצירת שלום-עליכם: שלבים בהתפתחות המגעים בין היהודים לסביבתם במזרח אירופה, הספרות, 26 (1978), עמ' 39–71.
מפה לאוזן, שיחות באמנות המונולוג של שלום עליכם, תרגם את שבעת המונולוגים וכתב עליהם מאמרים: דן מירון, הוצאת אפיק, 2012.
אורן רומן, נשים יוצרות מוזיקה בכתבי שלום עליכם, מסכת י"ד, 2018, עמ' 180-155.
לקריאה נוספת

מתן חרמוני, שלום-עליכם על חייו ויצירותיו, סדרת "צורות", הוצאת סל תרבות ארצי, 2009. עורך: דורי מנור
על ביקורו של שלום עליכם בווילנה, בתוך ספרו של יצחק דב ברקוביץ' "מן המיצר", בתערוכה "ירושלים דליטא: סיפורה של הקהילה היהודית בווילנה" באתר יד ושם
על הופעתו של שלום עליכם במופע הקראה בתיאטרון בווילנה, בתוך ספרו של יצחק דב ברקוביץ' "מן המיצר", בתערוכה "ירושלים דליטא: סיפורה של הקהילה היהודית בווילנה" באתר יד ושם
שלום עליכם, באתר המכון לתרגום ספרות עברית (באנגלית)
רשימת הפרסומים של שלום עליכם, בקטלוג הספרייה הלאומית
זאב גולדברג, זאב גולדברג, שלום-עליכם והרעיון הציוני, מכללת אחווה‏
שלום-עליכם - מדריך לחייו וליצירתו, חנא שמרוק, המכון הישראלי לפואטיקה וסמיוטיקה ע"ש פורטר, אוניברסיטת תל אביב, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1980
וועלוול (זאב) טשרנין, ביידיש זה נשמע יותר טוב, באתר ynet, 8 במאי 2009
רפאל בשן, רגע של זכרונות: שלום עליכם: הבית והמשפחה, מעריב, 13 במאי 1966
דדי שי‏, לא מבינים מוסר השכל, באתר וואלה, 7 באוקטובר 2008
דורון קורן, הבאנו תוהו עליכם, באתר ynet, 30 באוגוסט 2010
לילך נתנאל, "סיפורי תוהו" מאת שלום עליכם, מוכרח להוציא את זה, באתר הארץ, 20 באוקטובר 2010
דרור בורשטיין, על "עירם של האנשים הקטנים" מאת שלום עליכם, באתר הארץ, תרבות וספרות, יולי 2005
ערן סבאג, "חיים של אחרים" על שלום עליכם‏, 29 במאי 2012
דרור בורשטיין, קדירת הזהב של שלום עליכם, באתר הארץ, 22 באוגוסט 2012
רבקה מנוביץ־מעייני, חי בסרט, מקור ראשון, מוסף "שבת", 24 בספטמבר 2014, גיליון ראש השנה תשע"ה - 894
זאב שביידל, הומורסקות במקום קדיש, מקור ראשון, מוסף "שבת", 6 בדצמבר 2013, גיליון ויגש תשע"ד - 852
דן מירון, שלום עליכם והזעזועים ההיסטוריים של זמנו, באתר הארץ, 10 ביוני 2016
דן מירון, משמעות הכינוי הספרותי "שלום עליכם", באתר הארץ, 17 ביוני 2016
דן מירון, שלום עליכם וסוד הקפיץ היהודי, באתר הארץ, 24 ביוני 2016
דן מירון, יידיש, שפה מצחיקה, באתר הארץ, 1 ביולי 2016
גיל סלוביק, תרנגולים, אברכים ויורשים: הסאטירה הדתית של שלום עליכם, באתר המרכז האקדמי שלם, 2 במרץ 2017
הדר בן-יהודה, נומה בני – דרכו האחרונה של שלום עליכם, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 15.05.2017
דוד אסף‏, בעקבות שלום עליכם בניו יורק (א), בבלוג "עונג שבת", 14 בדצמבר 2018
דוד אסף‏, בעקבות שלום עליכם בניו יורק (ב), בבלוג "עונג שבת", 21 בדצמבר 2018
בעיני ילד, מערכי שיעור, המרכז ללימודי רוח בספרייה הלאומית
עמית נאור, הסוף העצוב והסוף השמח של טופלה טוטוריטו, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, ספטמבר 2021
תוכנית עסקית של סופר יידיש צעיר, באתר ynet, 11 בינואר 2024
Louis Fridhandler. Indexes to the Yiddish works of Sholem Aleichem
Jeremy Dauber, The Worlds of Sholem Aleichem, Schocken Books, 2013. (הספר בקטלוג ULI)
Marie Waife-Goldberg, My Father, Sholem Aleichem, Simon & Schuster, 1968. (הספר בקטלוג ULI)
Erica Silverman, Sholom's Treasure: How Sholom Aleichem Became a Writer, Farrar, Straus and Giroux, 2005. (הספר בקטלוג ULI)
Gennady Estraikh (ed.), Translating Sholem Aleichem: History, Politics and Art, Legenda Publishing, 2012. (הספר בקטלוג ULI)
Ken Frieden, A Century in the Life of Sholem Aleichem's Tevye, Syracuse University Press, 1997. (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  לפי הסיפור האוטוביוגרפי "פונעם יאריד"
↑  שלום עליכם, חיי אדם, דביר, תש"י
↑  מארי וויפה-גולדברג, אבי, שלום עליכם, ספריית פועלים, 1972
↑  מארי וויפה-גולדברג, אבי, שלום עליכם, עמ'
↑  [ צווי קברים] דף השער - באתר המרכז הלאומי ליידיש
↑  Di Yudishe folks-bibliothek: a bukh fir literatur, kritik un vissenshaft
↑  קטע מ-Jeremy Dauber The Worlds of Sholem Aleichem, Nextbook Press, 2013 מצוטט בtablet 7/10/2013
↑   דן מירון, שלוש הלוויות – שתי תרבויות, באתר הארץ, 8 בדצמבר 2013
↑  Arthur A. Goren, The Politics and Public Culture of American Jews, Indiana 1999, p. 71; Mary French, “Mount Carmel Cemetery”, April 10, 2011
↑  דב סדן, אבני מפתן; מסות על סופרי יידיש, כרך ראשון, הוצאת י.ל. פרץ, תשכ"ב
↑  מתוך כתבי שלום עליכם, כרך שני - "חיי אדם", תרגום : יצחק דב ברקוביץ, הוצאת דביר, תל אביב, תרצ"ט, 1939, דפוס קואופראטיבי "הפועל הצעיר" בע"מ, תל אביב, פרק: צואת שלום עליכם, עמודים תקפג-תקפז, (המילה צוואה נכתבה על ידי שלום עליכם בכתיב חסר : צואה)
↑  תרגום : י.ד. ברקוביץ, מהדורה מתוקנת, הוצאת דביר, תל אביב, תרצ"ט, 1939, דפוס קואופראטיבי "הפועל הצעיר" בע"מ, תל אביב, פרק : "ציון על מצבת קברי", עמוד תקצא, וכן החרוט בעברית וביידיש על מצבת קברו בניו יורק
↑  אולגה ליטבק, "בוזוול היהודי": י"ד ברקוביץ' והמצאת "שלום-עליכם", אות 7, סתיו 2017
↑  יצחק דב ברקוביץ, הראשונים כבני אדם; סיפורי זכרונות על שלום-עליכם ובני-דורו, דביר, תשי"ג, עמ' 61-60
↑  נורית גוברין, קריאת הדורות, כר' ד', כרמל, 2008, עמ' 255
↑  שלום עליכם, תרגם ועיבד י. קרניאל, נחת מבנים, השקפה, 18 בספטמבר 1908
↑  "מנחם מנדל בוורשה", תרגום : אריה אהרוני, הוצאת ידיעות אחרונות, 1977, (229 עמודים)
↑  "ימי הנערות" - תרגום: י"ד ברקוביץ, הוצאת אברהם יוסף שטיבל ה' בע"מ, ברלין - שרלוטנבורג, תרפ"ח, 1928
↑  עירם של האנשים הקטנים, באתר של אופירה הניג
↑  felix, כוכבים תועים – yiddishpiel.co.il, באתר yiddishpiel.co.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268005405171  PLWABN: 9810663777205606  BIBSYS: 90338382  BNC: 000036349  BNE: XX1002244  BnF: cb11896741h (data)  CiNii: DA02551082  GND: 118795392  ICCU: RAVV026180  ISNI: 0000 0004 5301 9610  LCCN: n79011119  LNB: 000001875  MusicBrainz: c8ce1df3-0ac9-4464-bd4b-6c18c1321e96  NDL: 00453547  NKC: jn19981002467  NLA: 35002863  NSK: 000042836  NTA: 070613982  RERO: 02-A000035882  SELIBR: 106130  SNAC: w6ks6s8d  SUDOC: 026787598  Trove: 785537  VcBA: 495/110955  VIAF: 19675893   WorldCat (עם VIAF): 19675893 
שלום עליכם בצעירותו, 1877
אודסה 1910. מימין לשמאל: חיים נחמן ביאליק, מרדכי בן עמי, שלום עליכם, מנדלי מוכר ספרים
הלווית שלום עליכם בניו יורק.
חוברת מתורגמת של יצירותיו של שלום עליכם. תורגמה והוצאה לאור על ידי ישעיהו קרניאל (עזמות) בשנת 1917.
רחל אלתרמן

| --- | --- |

 לידה:  4 בינואר 1946 (בת 79) ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  אבן יהודה 
 תפקיד:  פרופסור אמריטה בטכניון, עמיתת מחקר בכירה במוסד שמואל נאמן למחקר מדיניות לאומית
 בן זוג:  דורון אלתרמן (מהנדס אזרחי)
 צאצאים:  עידן אלתרמן
 http://alterman.technion.ac.il
 
רחל אלתרמן (לייכטר) (נולדה בירושלים ב-4 בינואר 1946) היא מתכננת ערים ומשפטנית ישראלית. פרופסור אמריטה בטכניון; עמיתת מחקר בכירה במוסד שמואל נאמן למחקר מדיניות לאומית.
פרסמה כ-170 מאמרים אקדמיים. רבים ממאמריה וספריה צוטטו והמלצותיה וחוות הדעת שלה כעדה מומחית יושמו פעמים רבות על ידי בית המשפט העליון, בתי משפט מחוזיים בישראל ובתי משפט בארצות הברית, והשפיעו רבות על קביעת ההלכות המשפטיות בענייני תכנון ומקרקעין. אלתרמן נחשבת לחלוצת התכנון הסביבתי בישראל. והיא מבקרת חריפה של מערכת התכנון בישראל.
החל משנת 2022 חברה באקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
ביוגרפיה

רחל אלתרמן (לייכטר) נולדה בשנת 1946 בירושלים, הבכורה משתי בנותיהם של נסיה לייכטר (1912–2011), מורה וציירת, וסיני לייכטר (1913–2004), היסטוריון וחוקר פולקלור יהודי, היוזם והעורך של אנתולוגיה רחבת-היקף של שירי עם ביידיש ושל ספר עולי הסרטיפיקטים ועמית כבוד מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים . אביה, יליד קיילצה (פולין), ואמה, ילידת טרנופול (אוקראינה), עלו לארץ ישראל בשנת 1935.

בנערותה עברה המשפחה להתגורר בוויניפג שבקנדה בעקבות שליחות ההורים, ואת לימודיה העל-יסודיים עשתה שם. אלתרמן שבה לישראל לשרת בצה"ל. בשנת 1966 שבה לקנדה ולמדה תואר ראשון עם קדם תואר שני למצטיינים במדעי החברה באוניברסיטת מניטובה (סיימה בשנת 1968). לאחר מכן, המשיכה לתואר שני בתכנון ערים באוניברסיטת מניטובה, ועם סיומו בשנת 1970, חזרה לישראל וגרה בחיפה במשך 26 שנים. בשנת 1976 סיימה את הדוקטורט שלה בנושא תכנון ערים ואזורים בטכניון בהנחיית פרופ' משה היל. בשנת 1985 סיימה תואר ראשון נוסף במשפטים, באוניברסיטת תל אביב.
קריירה אקדמית

אלתרמן כיהנה במספר משרות בטכניון: מרצה (החל משנת 1976), ראש המסלול לתכנון ערים ואזורים (בין השנים 1982–1985 ו-1988–1989), ראש המרכז לחקר העיר והאזור ע"ש קלצניק (1991–1989), סגנית דיקן לענייני מחקר ולימודי מוסמך (1993–1994), יועצת נשיא הטכניון לנושא מעמד הנשים באקדמיה (1994–2003), נושאת הקתדרה לארכיטקטורה/תכנון ערים על שם דוד עזריאלי (1997–2014) וכן כראש המעבדה לחקר השוואתי בדיני תכנון ובנייה ומדיניות מקרקעין. בין השנים 1994–2014 הייתה פרופסור מן המניין בפקולטה לארכיטקטורה ובינוי ערים והחל משנת 2015 היא פרופסור אמריטה בטכניון.

בשנת 2007 יזמה וייסדה במשותף עם פרופסור ירח דויטשר תוכנית לימודים לתואר שני בלימודי מקרקעין בטכניון. התוכנית ייחודית בישראל לתואר אקדמי ללימודי מקרקעין ומטרתה היא להכשיר אנשים לתעסוקה בתחום המקרקעין – יזמות, ניהול חברות בנייה, ניהול נכסים ודיור, הערכת שווי מקרקעין, ומימון של פיתוח מקרקעין.
אלתרמן הנחתה במסגרת הטכניון עשרות סטודנטים בעבודות תזה לתואר שני ודיסרטציה לתואר דוקטור. סטודנטים רבים אותם הנחתה לתארים מתקדמים התברגו עם השנים במשרות בכירות ומשפיעות בחברה: איריס האן, מנכ"לית החברה להגנת הטבע; שירה ברנד, ממלאת מקום ראש מינהל התכנון במשרד האוצר; דורון דרוקמן, סגן ראש מינהל התכנון במשרד האוצר; דורית הוכנר, מנהלת תחום בכירה במשרד התשתיות הלאומיות, האנרגיה והמים; ורד סולומון ממן, אדריכלית ראשית במשרד השיכון והבינוי ולשעבר אדריכלית העיר ראשון לציון; חוה ארליך-רוגינסקי, מהנדסת העיר פתח תקווה ולשעבר מהנדסת העיר נצרת עילית; מיכל סופר, מהנדסת העיר עכו; אהוד כרמלי, סגן מנהל אגף תכנון בעיריית תל אביב-יפו; כרמית קניגסברג (אוחיון), מנהלת מחלקת איכות הסביבה בעיריית הוד השרון; שרה גזית ויצמן, מנהלת אגף תכנון ועיצוב עיר בעיריית נתניה; מרים רוזנשטיין, ראש אגף תכנון ברשות שדות התעופה; ניר מועלם, פרופסור משנה בטכניון; סבסטיאן ולרשטיין, מנהל מרכז הגר, למחקר ופיתוח מדיניות דיור חברתי, בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב; נורית קורן, ראש המחלקה לאדריכלות ועיצוב פנים במכללת אורט בראודה; ואריאלה ורנסקי, ראש קבוצת המחקר בנושא יישוב סכסוכים בטכניון.
אלתרמן הייתה פרופסור אורחת בארצות הברית באוניברסיטאות הבאות: קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל (בין השנים 1981–1982), בניו יורק (בין השנים 1996–1997), בויסקונסין (1992–1993), בפלורידה (בשנת 1993), במישיגן ובמיאמי. בהולנד הייתה פרופסור אורחת באוניברסיטת ניימכן ובאוניברסיטת ווכנינגן.
היא 
שימשה כעמיתת מחקר באוניברסיטת פרינסטון (1986–1987) ובמכון לינקולן למדיניות קרקע (1988) וכעמיתת מחקר של אוניברסיטת צקובה ביפן, לאחר שקיבלה מענק מחקר מטעם המכון הלאומי לקידום המדע ביפן (1994).
בנוסף, 
כיהנה כפרופסור מן החוץ בפקולטות למשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים ובאוניברסיטת חיפה והרצתה בעשרות אוניברסיטאות, מכוני מחקר וארגונים בינלאומיים ברחבי העולם.
אלתרמן שימשה כיועצת לאו"ם, לבנק העולמי, ל-OECD, לכנסת ולממשלות ישראל, סין, הולנד וקטלוניה. היא מרצה בישראל במסגרת אסכולות, לימודי המשך בבית ספר ללימודים רב תחומיים של האוניברסיטה הפתוחה, ובפני קבוצות מקצועיות שונות.
פעילות ציבוריות

סגנית יושב ראש האיגוד לתכנון סביבתי בישראל (בין השנים 1983–1987) וחברת הוועד המנהל
חברה הנהלת החברה להגנת הטבע (בין השנים 1991–1992)
המייסדת והנשיאה (בין השנים 2007–2010) של האיגוד האקדמית הבינלאומית לתכנון, משפט וזכויות קניין, ה-PLPR
חברה בוועדה האקדמית המייעצת, המכון לחקר מדיניות קרקעית ושימושי קרקע
נציגת הטכניון במועצה הארצית לתכנון ובנייה
נציגת ישראל באיגוד בתי הספר לתכנון ערים באירופה
חברת ועדת הנכסים בעיריית חיפה
חברה בוועדה לזירוז הליכי תכנון ובנייה שליד סגן שר הבינוי והשיכון
חברת דירקטוריון בזק.
חברה בוועדה המייעצת של פורום IVS בישראל.
פעילות ציבוריות > ראש הפרויקט המחקרי "הים שלנו"

בשנת 2013 נבחרה אלתרמן לעמוד בראש פרויקט בין לאומי תלת-שנתי, "הים שלנו" (Mare Nostrum), שזכה למימון של 4.3 מיליון אירו מהאיחוד האירופי. מטרת העל של התוכנית הייתה לייצר ארסנל פתרונות, דרכים וכלים לשיפור הקיימות הסוציו-כלכלית והסביבתית של החופים לאורך אגן הים התיכון ולחזק את עמידותם בפני פגעי טבע ונזקים הנובעים מפיתוח סביבתי. עם 11 השותפים לפרויקט נמנו נציגים מארצות שונות השוכנות לחופי הים: הערים חיפה, קוולה ואלכסנדרופוליס שביוון, משרד מולנסיה שבספרד המתמחה בנמלים; החברה להגנת הטבע; ו"המרכז לשלום" בעקבה, שבירדן. את הפרויקט ליוו מומחים מגרמניה, טורקיה ואיטליה.
פעילות פוליטית

אלתרמן הייתה ממייסדי מפלגת רצ ופעילה בשלום עכשיו. חברת המועצה הציבורית של יוזמת ז'נבה. חקרה בהזמנת הבנק העולמי את היישום האפשרי של הניסיון הישראלי בקליטת עלייה המונית לפתרון בעיית הפליטים הפלסטינים בארץ ישראל. בשנת 2003 יזמה, במשותף עם פרופסור מרשל קפלן מהמכון למדיניות ציבורית של אוניברסיטת דנוור, את "פורום השלום" באספן, שבקולורדו אשר בארצות הברית, שהורכב מאנשי עסקים ישראלים, אמריקאים ופלסטינים.
פרסים והוקרה

זכתה בפרס "יקירת התכנון" מטעם איגוד המתכננים בישראל על "תרומותיה הבולטות לתחום התכנון המרחבי" כחוקרת, מרצה ומתכננת, משפטנית שהשפיעה על חקיקה ופסיקה בתחום ו"נציגה הראשונה במעלה של התכנון הישראלי בחו"ל" (מרץ 2007)
זכתה בפרס לנדאו למדעים ולמחקר בתחום הלימודים האורבניים (2008). בנימוקי השופטים לפרס נאמר: “מחקריה הרבים של פרופ’ אלתרמן מהווים תשתית מדעית שלמה, הקושרת היטב בין תאוריות התכנון לבין הפרקטיקה היישומית. מוסדות התכנון, הקהילייה המקצועית, בתי המשפט והחברה האזרחית נסמכים על מחקריה ורואים בהם מסד מוצק ועדכני ההולך לפני המחנה”
קיבלה חברות לשם כבוד של איגוד האוניברסיטאות בתכנון ערים באירופה, AESOP (יולי 2012). בנימוקי ועדת הפרס צוין כי היא תרומתה לקידום התחום ולשיפור איכותו של האיגוד עצומה.
נבחרה כאחת מבין 15 "מפלסי דרך" במחשבת התכנון (מאי 2014)
זכתה בתעודת הוקרה מטעם הוצאת הספרים של אוניברסיטת ליברפול על מצוינות בתפקיד של סוקר עבור כתב העת "תכנון ערים" (מאי 2015)
זכתה בפרס המאמר הטוב ביותר על מאמר שכתבה על שמירת קרקע חקלאית בהשוואה בינלאומית, שהתפרסם בכתב העת Journal of the American Planning Association
זכתה בפרס המאמר הטוב ביותר על ידי הכנס המחקרי של ארגון ROYAL INSTITUTE OF CHARTERED SURVEYERS) RICS) בבריטניה.
חיים אישיים

נשואה לדורון אלתרמן, מהנדס אזרחי בתחום הבנייה. מתגוררת באבן יהודה ואם לשניים: עידן אלתרמן, שחקן וקומיקאי, ונאורה אלתרמן.
מחקריה

המחקר של אלתרמן עוסק בכלים אפקטיביים לשמירה על שטחים פתוחים ושטחי חקלאות וזאת במטרה לשפר את המדיניות הציבורית לגבי המרחב. תחומי התמחותה הם:
דיני תכנון ובנייה ומוסדות תכנון – בישראל ומחקר השוואתי בינלאומי
מדיניות מקרקעין – בישראל ומחקר השוואתי בינלאומי
מדיניות של שימור אתרים היסטוריים במדינות שונות
דרכים להשגת קרקע ומימון לשירותי ציבור והסכמים בין יזמים למוסדות תכנון
תאוריות של תכנון ציבורי כולל תכנון ופוליטיקה, שיתוף הציבור, אתיקה בתכנון
ביצוע של מדיניות תכנון ומדיניות ציבורית.
אלתרמן הציגה את עבודות המחקר שלה בכ-200 כנסים מדעיים בין-לאומיים ב-33 מדינות.
הערות שוליים

↑  הודעה על בחירת חברים חדשים לאקדמיה
↑  אורי דרומי, מתי יוצא הכרך הבא, שאל נשיא גרמניה, באתר הארץ, 9 בפברואר 2005
↑  אריאל רוזנברג, ‏לומדים נדל"ן - למי זה מיועד? "ברור שזיסר או לבייב לא זקוקים לתואר במקרקעין - אבל אלפי אחרים כן", באתר גלובס, 15 באוקטובר 2007
↑  אודות תוכנית MRE בלימודי מקרקעין, באתר הטכניון
↑  Ph.D and MS.c Theses, since 1988, באתר הטכניון (באנגלית)
↑  הפרופיל של איריס האן, באתר סופרסונס
↑  תמי מאור, מכיסא אדריכלית העיר לכיסא אדריכלית המדינה(הקישור אינו פעיל, 18.7.2021), באתר לוקאל, 22 בנובמבר 2016
↑  תמי מאור, חוה ארליך-רוגינסקי נבחרה למהנדסת העיר פ"ת(הקישור אינו פעיל, 18.7.2021), באתר לוקאל, 26 במאי 2014
↑  העמוד של פרופסור משנה ניר מועלם, באתר הטכניון
↑  צוות מרכז הגר, למחקר ופיתוח מדיניות דיור חברתי, באתר אוניברסיטת תל אביב
↑  הפרופיל של ד"ר אריאלה ורנסקי(הקישור אינו פעיל, 18.7.2021), באתר מוסד שמואל נאמן למחקר מדיניות לאומית
↑  אנשי עסקים פלסטינים רוצים שלום; האקדמיה - שיבה, באתר ynet, 1 באוגוסט 2003
↑  פרופסור רחל אלתרמן חברת כבוד, באתר AESOP
↑  מיכאל יעקובסון, ספר חדש על מעורבות הציבור בתכנון, באתר Xnet‏, 26 ביוני 2011
↑  רחל אלתרמן, אמילי סילברמן, וחיים פיאלקוף דיור בר השגה: כלים של תכנון סטטוטורי ומדיניות מקומית(הקישור אינו פעיל, 18.7.2021), באתר הקליניקה האורבנית של הטכניון
↑   צפריר רינת, למי שייכת האדמה בישראל, באתר הארץ, 2 בפברואר 2016
↑  נטורי קרקע: הערכים והשיקולים מאחורי המדיניות הקרקעית בישראל - סיכום הספר על ידי משה ברנע, באתר לשכת שמאי המקרקעין
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257665605171  BIBSYS: 3114019  BnF: cb168935021 (data)  CiNii: DA02731255  GND: 142574759  ISNI: 0000 0000 8297 2436  LCCN: n85251220  LNB: 000063125  NLA: 35052682  NTA: 069504008  RERO: 02-A002921829  SUDOC: 128189738  Trove: 812736  VIAF: 109928882   WorldCat (עם VIAF): 109928882
יסיקה סכילדר

יסיקה סכילדר (בהולנדית: Jessica Schilder; נולדה ב-19 במרץ 1999) היא אתלטית הולנדית. זוכת מדליות ארד באליפות העולם (יוג'ין 2022) ובאליפות העולם באולם (בלגרד 2022) ופעמיים ברציפות אלופת אירופה (מינכן 2022 ורומא 2024) בהדיפת כדור ברזל.
ביוגרפיה

סכילדר נולדה בפולנדם שבהולנד.
ביוגרפיה > 2022 > מדליית ארד באליפות העולם באולם

באליפות העולם באולם שנערכה בבלגרד שבסרביה במרץ 2022 זכתה סכילדר במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.48 מטר, אחרי אוריול דונגמו מפורטוגל שזכתה במדליית זהב (20.43 מטר) וצ'ייס אילי מארצות הברית שזכתה במדליית כסף (20.21 מטר).
ביוגרפיה > 2022 > מדליית ארד באליפות העולם

באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון, ארצות הברית ביולי אותה שנה היא זכתה במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.77 מטר, אחרי צ'ייס אילי מארצות הברית שזכתה במדליית זהב (20.49 מטר) וגונג ליג'יאו מסין שזכתה במדליית כסף (20.39 מטר).
ביוגרפיה > 2024 > אלופת אירופה

באליפות אירופה שנערכה ברומא, איטליה ביוני 2024 היא זכתה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 18.77 מטר, לפני יורינדה ואן קלינקן מהולנד (18.67 מטר) וימיסי אוגונלייה מגרמניה (18.62 מטר).
שיאים אישיים > אצטדיון

הדיפת כדור ברזל: 20.33 מטר (7.7.24 בהנגלו, הולנד) שיא הולנדי
שיאים אישיים > אולם

הדיפת כדור ברזל: 20.31 מטר (17.2.24 באפלדורן, הולנד) שיא הולנדי
יעקב דורון

יעקב דורון (1930–2010) כיהן כראש המועצה המקומית גבעת עדה במשך שלוש קדנציות, משנת 1974 עד שנת 1989 ובתפקידים ציבוריים נוספים.
חייו

יעקב דורון (תירם) הוא בנם של מרים וחיים. יעקב נולד בתימן בשנת 1930 בעיירה אל גדס שבדרום תימן, אשר מרבית תושביה היו יהודים, שעסקו באריגה ובעבודת אדמה. קיבל חינוך יהודי מסורתי אצל מארי. יעקב היה בן יחיד לאמו. בהיותו בגיל 12, נפטרה אמו והוא גדל בחסותם של קרובי משפחה.
בהמשך עברה המשפחה לעיר תעז. בשנת 1943 עשתה המשפחה ניסיון ראשון לעלות לארץ ישראל ובתום מסע מפרך, בתנאים קשים הגיעה המשפחה לעדן, שנשלטה על ידי הבריטים. לאחר המתנה של כשנה גורשו והוחזרו לתימן, לעיר תעז, שם נושא יעקב את רעיה (חממה) לאישה. לאחר כשמונה שנים קשות והתנכלויות מצד האוכלוסייה המוסלמית הגיעה הבשורה המיוחלת למסע המחודש לארץ ישראל והפעם הייתה תחושה של ביטחון במימוש העלייה הנכספת לאחר הקמתה של מדינת ישראל.
ב - 15 בינואר 1950 עלתה המשפחה לישראל במבצע "על כנפי נשרים". התחנה הראשונה הייתה עין שמר שליד פרדס חנה, מתקן צבאי בריטי שהפך למחנה עולים ליוצאי תימן.
עשרות אלפי עולים מתימן שוכנו באוהלים, כאשר בכל אוהל כחמש עשרה משפחות וביניהם משפחתו של יעקב.
לאחר מספר חודשים נשלחו מספר משפחות מעולי תימן למושבה גבעת עדה וביניהם יעקב ורעייתו ששוכנו באוהלים משותפים במרכז המושבה, בהמתנה לבניית שיכוני העולים החדשים מתימן. התנאים היו לא קלים וכעבור כשנה שוכנו בביתם הקבוע ב"שכונת עמידר".
שירות צבאי

יעקב דורון התגייס לצה"ל בשנת 1951 ושירת תחילה בנח"ל דתי בקיבוץ "חפץ חיים" ולאחר מכן בגדוד 51 בחטיבת גבעתי.
לפרנסתו החל יעקב את דרכו בעבודות אדמה אצל וותיקי המושבה ובעבודות בניין מזדמנות באזור .
מאז ועד יום מותם גרו יעקב ורעיה דורון באותו הבית ובו גידלו את ששת ילדיהם. לימים גם נולדו, 16 נכדים ו-16 נינים.
פעילות ציבורית

יעקב דורון החל את פעילותו הציבורית במושבה משנת 1953, ראשית בהתנדבות קהילתית במושבה ולאחר מכן היה גם חבר ועד בלשכת העבודה, עבד בהסתדרות, במועצת הפועלים - באיגוד המקצועי ובנוסף כיהן כמזכיר מועצת הפועלים במשך כשמונה שנים. יעקב השתלב בתפקידים ציבוריים אחרים מקומיים וארציים ושימש כסגן ראש המועצה מ – 1955 עד 1973.
בראשית שנות פעילותו הציבורית נלחם על הזכות לעבודה עברית מאורגנת ביישוב. במאי 1955 החל לעבוד בהסתדרות כרכז איגוד מקצועי ואחראי לפעולות התרבות במועצת הפועלים. בבחירות המוניציפליות שהתקיימו בספטמבר 1955 נבחר למליאת המועצה המקומית. בשנים 1959–1973 נבחר כגזבר, כסגנו וכממלא מקומו של ראש הרשות, אהרון גבע, וכממלא מקומו. בשנת 1963 נבחר לתפקיד מזכיר מועצת הפועלים במושבה.
כמזכיר מועצת הפועלים, קלט את העולים החדשים וסייע להם רבות בתעסוקה במושבה ובסביבה, בצרכי דת ובפעילות תרבות חברתית. כמו כן, בתפקיד זה, ולימים כראש המועצה, נאבק יעקב בכל הכלים שברשותו בכוונת המוסדות לפרק / "למזג" את המושבה גבעת עדה והצליח בכך עד שבשנת 2003 אוחדה המושבה גבעת עדה עם שכנתה בנימינה.
בנוסף, מילא תפקידים כמו חבר המרכז החקלאי ומוסדותיו, מזכיר סניף העבודה בגבעת עדה וחבר מרכז המפלגה וועידתה במשך שנים רבות.
יעקב דורון הוביל מאבק למימוש הבטחות המדינה להקניית קרקעות חקלאיים לעולי תימן. המאבק נמשך 12 שנים ובסופו, בסיוע מועצת הפועלים, המרכז החקלאי ומשרד החקלאות, קיבלו שטחי קרקע לנטיעת ענבי יין וכך נוסדה "אגודת היין" ב 1968.
בראשית 1974 נבחר לראש המועצה המקומית השלישי של גבעת עדה תפקיד בו כיהן חמש עשרה שנים עד לפרישתו 1989 .כראש מועצה פיתח את המושבה ותרם לה רבות, יזם בניית מוסדות, מבנה ציבור, בריכת שחייה ופעל למיזוג גלויות.
פרישה

לאחר פרישתו  כתב את הספר "במעגלים- פרקים בתולדות גבעת עדה", בו חקר את ההיסטוריה המקומית. וספר אוטוביוגרפי בשם "נתיבות חיי". בערוב ימיו הקדיש יעקב את זמנו לטיפול באשתו החולה והגביר את מעורבותו בניהול בית הכנסת "תפארת ישראל" אשר הוא היה ממקימיו. בד בבד היה מעורב בנעשה ביישוב גבעת עדה וכאב את פירוקו לטובת האיחוד בנימינה גבעת עדה.
יעקב דורון נפטר ב־15 ביולי 2010 ד' באב תש"ע .
לאחר מותו הוענקה ליעקב תעודת הוקרה על ידי נשיא התאחדות האיכרים בישראל, מר דובי אמיתי: "על פועלו ותרומתו למושבה ולהתאחדות האיכרים בישראל ולמדינת ישראל. על היותו סמל ומקור השראה לדבקות במטרה, מופת להיאחזות ולהתערות הראשונים בהווי הארץ ושמירה על אדמות המדינה. על היותו דוגמה לחלוציות ולהגשמה עד ימינו אלה ממש".