stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נבוויה מוסא
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  נבוויה מוסא, תאריח'י בקלמי, 1999, מולתקא אלמראאה ולד'אקרה, קהיר
↑  בשנת 1886 נולדו שלוש מחלוצות החשיבה הפמיניסטית במזרח הערבי: מלכ חפני נאסף (ملك حفني ناصف) (פברואר), מאי זיאדה (مي زيادة) (דצמבר) ונבוויה מוסא (דצמבר)
↑  אתר אל-מערפה, נבוויה מוסא, 13.01.2012
↑  שהיה בית הספר הראשון למורות במצרים
↑  arabnet5.com, 08.01.2009 ,http://www.arabnet5.com/news.asp?c=2&id=20207
↑  Civantos C. The turn-of-the century Egyptian Women Intellectual- Nabawiyya Musa's Ta'rikhi Bi- qalami. Journal of Middle East Women's Study 2013; 9(2): 4-31
↑  אבו אל-אסעד מחמד, נבוייה מוסא ודוורהא פי אלחיאת אלמסריה (1951-1886), קהיר, 1994
↑  בדראן מרגוט, 1992, עמ' 271
↑  Civantos C. The turn-of-the century Egyptian Women Intellectual- Nabawiyya Musa's Ta'rikhi Bi- qalami. Journal of Middle East Women's Study 2013; 9(2): 4-31
↑  עבד אלמועטי עפאף, 2002, דיוואן נבוויה מוסא, קהיר: המועצה העליונה לתרבות
↑  אורית בשקין, ליאת קוזמא, ישראל גרשוני, לפסל תרבות במצרים: תכנון תרבותי, זהות לאומית ושינוי חברתי במצרים 1890-1939, הוצאת רמות אוניברסיטת תל אביב, דצמבר 1999
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297764605171  BnF: cb169910599 (data)  GND: 124816444  ISNI: 0000 0001 2211 4947  LCCN: nr93035565  NTA: 191759716  SUDOC: 115949267  VIAF: 58955990   WorldCat (עם VIAF): 58955990
ניקולאי לבניקוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 במאי 1956 (בן 68) פינסק, ברה"מ 
 מדינה:  רוסיה, ברית המועצות 
 תקופת הפעילות:  מ-1989 
 פרסים והוקרה:  מדליה על הישגים למען המולדת דרגה שנייה 
 
ניקולאי לבניקוב (ברוסית: Николай Владиславович Левников; נולד ב-15 במאי 1956, פינסק) הוא שופט כדורגל מקצועי ברוסיה, בעבר כדורגלן.[דרושה הבהרה]
ביוגרפיה

ניקולאי לבניקוב נולד בפינסק אז בבלארוס הסובייטית, כיום בבלארוס.
בשנת 1984 הוא החל להיות שופט במשחקי אליפות ברית המועצות בכדורגל. בשנת 1991 הוא לראשונה היה שופט בתחרות בינלאומית - באליפות אירופה לנוער.
בשנת 1996 הוא היה שופט ביורו 1996. בשנת 1998 הוא הגיע למונדיאל, אך לאחר משחק בודד ברזיל-מרוקו לא קיבל מינוי למשחקים נוספים.
בסך הכל ניקולאי לבניקוב היה שופט ב-71 משחקים בינלאומיים וב-155 משחקים של אליפות ברית המועצות ואליפות רוסיה בכדורגל.
בשנת 2001 הוא התמנה ל"מפקח פיפ"א" ובהיותו בתפקיד זה השתתף ביורו 2004 ומונדיאל 2006.
בשנים 2001–2006 לבניקוב היה נשיא איגוד שופטי הכדורגל הרוסית. הוא פוטר מתפקיד זה על ידי ויטאלי מוטקו.
ניקולאי לבניקוב ממשיך בפעילותו בתחום הכדורגל ומנהל "אקדמיה לשיפוט ספורטיבי" בסנקט פטרבורג.
בנו קיריל לבניקוב, לאחר קריירה של כדורגלן גם הוא פנה לתחום השיפוט.
מריו מנדז'וקיץ'

מריו מנדז'וקיץ' (בקרואטית: Mario Mandžukić; נהגה: [mâːrio mǎndʒukitɕ]; נולד ב-21 במאי 1986) הוא כדורגלן עבר קרואטי ששיחק בעמדות החלוץ והקיצוני.
ביוגרפיה

מנדז'וקיץ' נולד בסלבונסקי ברוד שביוגוסלביה. הוא עשה את צעדיו הראשונים בכדורגל במועדון הגרמני דיצינגן (Ditzingen). אחר כך הוא שב לעיר מולדתו ושיחק בקבוצה מארסוניה. בקיץ 2007, נקנה מנדז'וקיץ' על ידי הקבוצה דינמו זאגרב תמורת 1,300,000 אירו, כתחליף לכוכב הקבוצה אדוארדו דה סילבה שנמכר באותה שנה לארסנל. הוא סיים את העונה הראשונה שלו בדינמו עם 12 שערים ו-11 בישולים ב-29 משחקים, אך המשמעת שלו הייתה רופפת ביותר וקיבל שמונה כרטיסים צהובים. אחרי עונת 2008–2009, הציעה הקבוצה הגרמנית ורדר ברמן הצעה לקנייתו של מנדז'וקיץ' תמורת 12 מיליון יורו, אך ההצעה נדחתה על ידי דינמו זאגרב, בטענה שהתשלום עליו צריך להיות 15 מיליון יורו לפחות. ב-17 בספטמבר 2009, אחרי הפסדה של דינמו 0–2 לאנדרלכט הבלגית, נקנס מנדז'וקיץ' בסכום 100 אלף יורו עקב הופעה ירודה. זוהי הפעם הראשונה בה נקנס שחקן בדינמו. ב-14 ביולי 2010 נמכר מנדז'וקיץ' לקבוצה הגרמנית וולפסבורג.
בשנת 2012 חתם מנדז'וקיץ' בבאיירן מינכן. ב-9 ביוני 2014, לאחר שתי עונות מרשימות במדי הקבוצה מבוואריה, כולל השער הראשון בניצחון הקבוצה בגמר ליגת האלופות 2013, הודיע מנדז'וקיץ' כי יעזוב את באיירן. ב-10 ביולי 2014 חתם באתלטיקו מדריד, סגנית אלופת אירופה, לארבע עונות. אתלטיקו שילמה עבורו 22 מיליון אירו, והוא הפך לשחקן השלישי היקר ביותר שנרכש על ידי המועדון.
ב-22 ביוני 2015 חתם לארבע שנים ביובנטוס סגנית אלופת אירופה, עבור 19 מיליון אירו. ביובנטוס עבר הסבה לתפקיד הקשר השמאלי. ב -3 ביוני 2017 כבש את השער הראשון ליובנטוס בגמר ליגת האלופות, נגד ריאל מדריד, במספרת. שערו של מנז'וקיץ היה השער היחיד שכבשה יובנטוס במשחק אשר נגמר בסופו של דבר בתוצאה 1–4 לטובת ריאל מדריד שזכתה בגביע האלופות ה-12 שלה.
ב-24 בדצמבר 2019 מנדזוקיץ' חתם בא-דוחייל מליגת העל הקטרית. מנדזוקיץ' עזב את הקבוצה ב-5 ביולי 2020.
ב-19 בינואר 2021, לאחר חצי עונה ללא קבוצה, חתם מנדזוקיץ' במילאן מסרייה א' בהעברה חופשית. הוא עזב את מילאן בסיום עונת 2020/2021 עם 10 הופעות בלבד וללא שערים.
ב-3 בספטמבר 2021 הודיע על פרישה ממשחק פעיל.
ביוגרפיה > נבחרת קרואטיה

ב-17 בנובמבר 2007 שיחק מנדז'וקיץ' את משחקו הראשון בנבחרת הקרואטית. ב-10 בספטמבר 2008, כבש מנדז'וקיץ' לראשונה במדי הנבחרת, במשחק בו הפסידה קרואטיה 1–4 לאנגליה. בשלב הבתים של יורו 2012, כבש צמד במשחק נגד אירלנד, והפך לכובש השישי הכי מהיר בהיסטוריית היורו – הוא כבש את שערו הראשון כבר בדקה השלישית. הוא השתתף עם קרואטיה במונדיאל 2014. מנדז'וקיץ' כבש צמד בניצחון בשלב הבתים 0–4 על קמרון.
ב 11 ביולי 2018 במשחק חצי גמר המונדיאל כבש את שער הניצחון בהארכה במשחקה של קרואטיה נגד אנגליה, במשחק שהסתיים בתוצאה 1–2.
בגמר מונדיאל 2018 כבש מנדז'וקיץ' שער עצמי לנבחרתו אך במחצית השנייה כבש שער לזכות נבחרתו כשחטף לשוער צרפת לוריס את הכדור מהרגליים, והבקיע.
באוגוסט 2018 פרש מנבחרת קרואטיה, היה השני בדירוג המבקיעים של הנבחרת עם 33 שערים.
תארים

אליפות ליגת העל הקרואטית: 2007/08, 2008/09, 2009/10
הגביע הקרואטי: 2007/09, 2008/09
אליפות הבונדסליגה: 2012/13, 2013/14
הגביע הגרמני: 2012/13, 2013/14
ליגת האלופות: 2012/13
הסופר קאפ הגרמני: 2012
הסופר קאפ האירופי: 2013
אליפות העולם לקבוצות כדורגל: 2013
הסופר קאפ הספרדי: 2014
אליפות הסרייה א': 2015/16, 2016/2017, 2017/2018, 2018/2019
הגביע האיטלקי: 2015/16, 2016/2017, 2017/2018
הסופר קאפ האיטלקי: 2015, 2018
כדורגלן השנה של דינמו זאגרב: 2009
מלך השערים של ליגת העל הקרואטית: 2008/09
כדורגלן השנה בליגת העל הקרואטית: 2008/09
מלך השערים של יורו 2012 (בצוותא עם חמישה כדורגלנים נוספים)
כדורגלן השנה בקרואטיה: 2012, 2013
ספורטאי השנה בקרואטיה: 2013
נונאטאק סטיבנסון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  אלפרד סטיבנסון 
 גובה:  640 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  72°11′00″S 69°05′00″W﻿ / ﻿72.1833°S 69.0833°W﻿ / -72.1833; -69.0833
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהנונאטאק סטיבנסון(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהנונאטאק סטיבנסון(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינונאטאק סטיבנסון(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינונאטאק סטיבנסון
 
נונאטאק סטיבנסון (באנגלית: Stephenson Nunatak) הוא נונאטאק בולט, בחלק הדרומי של האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
גובהו של הנונאטאק 640 מטרים מעל פני הים, והוא מתנשא לגובה של 300 מטרים מעל הקרח המקיף אותו.
הנונאטאק מצוי בצידון הצפון מערבי של מפרצון קירוואן.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הנונאטאקים

הנונאטאק התגלה ונסקר באופן גס על ידי פין רון (Finn Ronne) וקארל אקלנד (Carl R. Eklund), אנשי השירות האנטארקטי של ארצות הברית. הנונאטאק נסקר מחדש בשנת 1949 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1960.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הנונאטאק ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
הנונאטאק נקרא על שמו של אלפרד סטיבנסון (Alfred Stephenson) שהיה סוקר של המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם, ואשר הוביל משלחת חקר במזחלות לכיוון דרום דרך מפרץ ג'ורג' השישי בשנת 1936 והגיע עד קו רוחב 72 דרום.
גם הר סטיבנסון ברכס דאגלס שבאי אלכסנדר, נקרא על שמו של סטיבנסון (הר זה הוא הנקודה הגבוהה ביותר באי אלכסנדר - גובהו 2,987 מטרים מעל פני הים).
ראו גם

נונאטאקי פיגארו
נונאטאקי היפריון
נונאטאק אדמירלז
נונאטאקי אטול
נונאטאקי דיון
לקריאה נוספת

• , P 870
• Nichols, Gary & Cantrill, David. (2002), , Geological Magazine. 139. 313-330. https://doi.org/10.1017/S0016756802006465
ניסים כהן (חוקר מינהל ומדיניות ציבורית)

| --- | --- |

 לידה:  9 בדצמבר 1975 (בן 48) ירושלים, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 מעסיק:  אוניברסיטת חיפה 
 בת זוג:  עינת לביא
 צאצאים:  6 ילדים
 
ניסים (נסי) כהן (נולד ב-9 בדצמבר 1975) הוא פרופסור למינהל ומדיניות ציבורית ומדע המדינה באוניברסיטת חיפה. משמש כראש המרכז לניהול ומדיניות ציבורית באוניברסיטה.
ביוגרפיה

כהן נולד בשכונת הקטמונים בירושלים וגדל ולמד בשכונת רמות. לאחר שירותו הצבאי כקצין חי"ר השלים לימודי תואר ראשון בחוג למדעי האסלאם והמזרח התיכון באוניברסיטה העברית. לאחר מכן השלים לימודי תואר שני ושלישי במחלקה למינהל ומדיניות ציבורית אוניברסיטת בן-גוריון בנגב. את לימודי הפוסט-דוקטורט עשה באוניברסיטת ג'ורג' מייסון (אנ') בווירג'יניה, ארצות הברית.
זכה בפרס קרן וולף לדוקטורנטים מצטיינים ובמלגת רוטשילד (יד הנדיב) ללימודי בתר-דוקטורט.
מחקריו עוסקים בעיקר בהיבטים רציונליים של מינהל ומדיניות ציבורית ומתמקדים ברפורמות במינהל הציבורי, יחסי פוליטיקאים-בירוקרטים, בירוקרטיה ברמת השטח, יזמות מדיניות, מדיניות חברתית ומדיניות בריאות.
פעילות מקצועית

בשנת 2024 פרסם דוח עם רון דול מנציבות שירות המדינה על מינויים פוליטיים בישראל. הדוח מצא כי יותר מרבע (26.5%) מהמשרות הבכירות בשירות המדינה מתמנות בפטור ממכרז, בהשוואה לכ-4% בשנת 2000.
בשנת 2020 פרסם עם רון צור, ראש מטה הרפורמה בשירות המדינה, דו"ח משותף ובו קראו לאימוץ מודל להערכת מדיניות ציבורית ברמת משרדי הממשלה והרמה הלאומית.
בין עיקרי הממצאים בדוח:
שבר טקטוני והיעדר אמון עמוק בין דרג נבחר ודרג מקצועי
פרגמנטציה ואי-שיתוף פעולה מספק בתהליכי עבודה מקצועיים רוחביים
היעדר הסדרה של ניהול ממשקים של המערכת השלטונית עם המגזר העסקי האקדמיה והחברה האזרחית
לא יושמו כראוי פרקטיקות יסוד בניהול משברים מתמשכים
אין איגום נתונים תקפים לתמונת מצב לאומית וגיבוש חלופות מבוססות תרחישים להחלטת דרג נבחר
גם לאחר החלטות הדרג הנבחר בלט בהיעדרו גוף ביצועי לאומי אשר מופקד על ניהול יישום ההחלטות ברמה לאומית
אין חקיקה, תקנות, הנחיה או מדריך ממשלתי סדור לניהול אירוע משברי מתמשך שמנחה על תחקור או הערכת מדיניות סדורים
המאמצים ללמוד ולהפיק לקחים מגופי ידע חוץ-ממשליים רלוונטיים מאופיינים בפנייה אקראית ולא סדורה
מספריו

כהן, נ., ומזרחי, ש. מבוא למינהל וניהול ציבורי, האוניברסיטה הפתוחה, 2017, רעננה
הערות שוליים

↑  יותר מרבע (26.5%) מהמשרות הבכירות בשירות המדינה מתמנות בפטור ממכרז, בהשוואה לכ-4% בשנת 2000, באתר www.idi.org.il, ‏2024
↑  צור רון וניסים כהן, משילות בשעת משבר מתמשך: מודל לאומי להערכת מדיניות במצבי חירום, תל אביב: המכון הישראלי לדמוקרטיה, 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306389505171  GND: 1236537823  ISNI: 0000 0000 7754 8016  LCCN: nb2022011080  ORCID: 0000-0002-8485-3646  VIAF: 121358582   WorldCat (עם VIAF): 121358582
נבחרת הדירקטורים

נבחרת הדירקטורים היא מאגר של מועמדים לחברות בדירקטוריון של חברות ממשלתיות בישראל, שנוצרה כחלק מרפורמה ברשות החברות הממשלתיות. מאגר זה נועד לאתר באופן שוויוני, פומבי ותחרותי מועמדים ראויים לדירקטוריונים של החברות הממשלתיות. הרשימה העדכנית, שפורסמה ביוני 2022, כוללת יותר מ-1,200 דירקטורים פוטנציאליים.
רקע

הדירקטוריון קובע את המדיניות והמטרות של החברה, תקציביה, איוש עובדים, פרסום דוחות ומינוי בכירים בחברה. איוש הדירקטוריון בחברות הממשלתיות הוא בהתאם לחוק החברות הממשלתיות ולנהוג בחברות מדווחות. בית המשפט פסק מספר פעמים שדי בספק מהותי בדבר קיומו של מניע פוליטי כדי לפסול מינוי של דירקטור לחברה ממשלתית.
הצורך ברפורמה במינוי דירקטורים בא בעקבות תלונות רבות על מינויים לא ראויים בדירקטוריונים של חברות ממשלתיות. לדוגמה, היו מקרים בהם כמעט שליש מההצעות למינויים בדירקטוריונים נפסלו בשל ניגוד עניינים וזיקה פוליטית אסורה ואף רווחה תופעה של הצעת מועמדים שניסיונם ומומחיותם כלל לא תאמה לנדרש מדירקטור המכהן בחברה ממשלתית.
מבקר המדינה המליץ במספר דו"חות שונים, על פי האיסור בחוק על מינויים פוליטיים לחברות ממשלתיות, להקים מאגר חיצוני של מועמדים ראויים מן הציבור שאינו תלוי בשרי הממשלה. בשנת 2013 שר האוצר יאיר לפיד ומנהל רשות החברות הממשלתיות אורי יוגב העלו צורך, כפי שהציג מבקר המדינה, ביצירת הליך נקי ומקצועי לאיתור ואיוש הדירקטוריונים הנדרשים בעשרות החברות הממשלתיות. באותה תקופה עמדו חברות ממשלתיות רבות בפני שינויים מבניים מרחיקי לכת, כמו חברת החשמל, מקורות, נמל חיפה ונמל אשדוד, התעשייה האווירית ועוד. המטרה הייתה ליצור מאגר מועמדים מקצועיים גדול שרק ממנו יוכלו שרי הממשלה לאייש את הדירקטורים בחברות הממשלתיות שתחת אחריותם.
בחירת המועמדים

נבחרת הדירקטורים אוישה במועמדים בשנים 2013, 2015, 2017, ו-2022.
בשנת 2013 יצא לדרך בפעם הראשונה הליך האיתור למועמדים. ההרשמה למאגר זה נסגרה תוך פחות מחודש, כאשר הגישו את מועמדותם 13,708 אנשים ומתוכם נבחרו 500 מועמדים. הגשת המועמדות לנבחרת הדירקטורים התנהלה באופן פתוח וחשוף בכפוף לעמידה בקריטריונים מקצועיים שנקבעו מראש בנפרד עבור גברים, נשים ובני מיעוטים. בין היתר נדרש ניסיון ניהולי מוכח של לפחות חמש שנים בחברות עסקיות מדווחות נוסף על תארים אקדמיים בתחומים רלוונטיים. במסגרת האיתור נקבעה העדפה מתקנת לנשים ומיעוטים כך שבסוף הליך האיוש הנבחרת מנתה 53% נשים ו-10% בני מיעוטים.
במסגרת הפקת הלקחים מהליך האיתור בשנים 2013-2014, הוחלט שבאיתור בשנת 2015, המועמדים ימוינו לפרופילים שונים של תפקידים בדירקטוריון כך שלא כמו בשנת 2014 לא יהיו כולם חלק ממאגר גדול. הפרופילים הם: ניסיון ניהולי-עסקי, מומחיות חשבונאית ומומחיות משפטית. נוסף על תפקידים אלו שאמורים להיות בכל דירקטוריון של חברה נוספו עוד שלושה פרופילים ייחודיים: ניסיון ביטחוני, ניסיון חברתי וניסיון בתחום התשתיות. הניסיון הניהולי הנדרש עלה לשבע שנים. להליך זה ניגשו 7,100 מועמדים כאשר לבסוף נבחרו 500 שנכנסו למאגר. מתוכם עד כה אוישו מעל 200 משרות בחברות השונות.
בשנת 2016 שר האוצר ויו"ר רשות החברות הממשלתיות פעלו לגיוון נבחרת הדירקטורים כתגובה על ביקורת שהיא אליטיסטית וניסיונות לבטל אותה. בשנת 2017 החל הליך למינויים לנבחרת. לנבחרת 2017 התמודדו 9,000 מועמדים, ובסיום ההליך נבחרו 400 דירקטורים פוטנציאלים, מחצית מהם הן נשים. 90 מחברי נבחרת הדירקטורים נמנים עם האוכלוסייה הערבית ואוכלוסיות של חרדים, בני העדה האתיופית, עולים חדשים ואנשים עם מוגבלות.
בשנת 2022 עודכנה רשימת נבחרת הדירקטורים. הרשימה כללה 1,200 דירקטורים פוטנציאליים, ונבחנה תוספת של עוד 100 מועמדים על ידי ועדת החריגים. מספר הנשים ברשימה הוא שוויוני לגברים, וכ-10% מהמועמדים הם מאוכלוסיות בתת-ייצוג כמו ערבים וחרדים. מנהלת רשות החברות הממשלתיות הביעה צער כי "מועמדים רבים וטובים לא הצליחו להיכנס בסופו של דבר לרשימה", אך הדגישה כי נבחנות דרכים להגדיל את הנבחרת עוד, לאחר שגודלה שולש עם העדכון לעומת 2017.
פעילות לביטול הנבחרת

על נבחרת הדירקטורים נמתחה ביקורת בידי מומחים על שהליך הבחירה לא מעוגן בחקיקה. חברי כנסת, שרים, ופוליטיקאים מותחים ביקורת על הרכב הנבחרת, שהוא אליטיסטי לדעתם ומדיר אוכלוסיות מסוימות. למשל, נכון לשנת 2022 רק 10% מהנבחרת הם מאוכלוסיות בתת-ייצוג, ביניהן ערבים וחרדים; זאת בנפרד מייצוג הנשים בנבחרת שהוא שוויוני.
מלכתחילה בליכוד המשיכו מאמצים למנות מינויים פוליטיים על אף הליך נבחרת הדירקטורים, ואף נחשף בתקשורת "יומן ג'ובים" עבור חברי מרכז הליכוד. היות שנבחרת הדירקטורים לא מעוגנת בחקיקה אלא הוקמה על פי המלצות מבקר המדינה, במהלך השנים התקיימו ניסיונות שונים לבטל אותה, אשר סוכלו על ידי היועצים המשפטיים לממשלה. השר דודי אמסלם הביע את התנגדותו לנבחרת בניסוח "גם עקרת בית יש לה תובנה, וגם פועל ייצור יש לו תובנה. בשבילם הם לא מתאימים. בשבילם הם טובים רק בשביל לנקות את המשרדים של הדירקטורים." פרשנים וגורמים מקצועיים מתייחסים לניסיון לבטל את נבחרת הדירקטורים כמאבק של הליכוד באליטות על ידי מתן אפשרות למנות דירקטורים מ"כלל שדרות הציבור", אולם מזהירים שבפועל ביטול הנבחרת יוביל למינוי אליטה של מקורבים לשרי הממשלה. מבקר המדינה הזהיר בדצמבר 2017 מפני פגיעה בתפקוד החברות הממשלתיות ופגיעה באינטרס הציבורי אם תוחזר שיטת מינוי המקורבים כפי שהייתה נהוגה בעבר. בשנת 2016 שר האוצר ויו"ר רשות החברות הממשלתיות פעלו לגיוון נבחרת הדירקטורים כתגובה על ניסיונות לבטל אותה, אולם התהליך מתמהמה בגלל מיעוט המכרזים להרחבת נבחרת הדירקטורים; השניים האחרונים נערכו בשנת 2017 ושנת 2022.
בהסכמים הקואליציוניים של ממשלת ישראל השלושים ושבע הוסכם על ביטולה של נבחרת הדירקטורים. נכון לפברואר 2023 לא בוטלה הנבחרת, אך הציפייה לביטולה גורמת לכך ששרי הממשלה מתעכבים במינוי הדירקטורים. מנהלת רשות החברות מיכל רוזנבוים הזהירה מפני פגיעה בתוצאות העסקיות של החברות אם תבוטל הנבחרת, וממליצה לשפר את מנגנון הנבחרת במקום לבטלו. גם מבקר המדינה, גורמים מקצועיים, ופרשנים ממליצים לשפר את הנבחרת ולעגן את הליך מינוי הדירקטורים לנבחרת בחקיקה במקום לבטלה.
הערות שוליים

↑  רוני זינגר, רשות החברות: "נבחרת הדירקטורים הורידה ב-80% את תופעת הנפוטיזם", באתר כלכליסט, 1 בפברואר 2016
1 2 3 4   נתי טוקר ואבי בר-אלי, נבחרת הדירקטורים החדשה יוצאת לדרך, באתר TheMarker‏, 21 ביוני 2022
↑  מדינת ישראל, חוק החברות הממשלתיות
↑  יצחק זמיר, מינויים פוליטיים בביקורת שיפוטית (בג"צ 4566/90 דקל נ' שר האוצר ואח') משפטים כא 145, תשנ"א-תשנ"ב (1991), באתר נבו
↑  גיל קליאן, 31% מהמועמדים לדרג ניהולי במגזר הציבורי נפסלו ב־2013, באתר כלכליסט, 8 בפברואר 2014
1 2   אבי בר-אלי, שנתיים לנבחרת הדירקטורים: ישראל חוזרת לקטסטרופת המינויים הפוליטיים , באתר TheMarker‏, 31 בינואר 2016
↑  מינוי דירקטורים בחברות ממשלתיות, באתר מבקר המדינה, ‏6 בדצמבר 2017
↑   מוטי בסוק, "בתוך פחות משנה מונו 120 בעלי תפקידים מנבחרת הדירקטורים - 53% נשים, באתר TheMarker‏, 18 בנובמבר 2014
↑  13,708 מועמדים הגישו בקשה להצטרף לנבחרת הדירקטורים שמקים שר האוצר לחברות הממשלתיות, הודעה לעיתונות מטעם משרד האוצר, 7 בדצמבר 2013
↑   הילה כהן רפופורט, נבחרת הדירקטורים, באתר TheMarker‏, 31 במרץ 2014
↑   טלי חרותי-סובר, נבחרת הדירקטורים 2015: 50% נשים ו-10% ערבים, באתר TheMarker‏, 2 ביוני 2015
↑   טלי חרותי-סובר, החל הליך בחירת נבחרת הדירקטורים לחברות הממשלתיות; העלות: 2 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 6 בינואר 2015
↑  רשות החברות הממשלתיות, נבחרת הדירקטורים 2015
1 2 3  רוני זינגר, סגן שר האוצר מוביל מהלך לפירוק נבחרת הדירקטורים, באתר כלכליסט, 31 בינואר 2016
↑   טלי חרותי-סובר, הסתיים הליך איתור נבחרת הדירקטורים ל-2017, באתר TheMarker‏, 18 ביולי 2017
1 2  מיגל דויטש, ‏כשלים ביוזמת רשות החברות הממשלתיות לייסד "נבחרת דירקטורים", באתר גלובס, 12 במאי 2014
1 2 3   טלי חרותי-סובר, השר אמסלם מנסה לבטל את נבחרת הדירקטורים - לא בטוח שהוא יכול, באתר TheMarker‏, 3 בדצמבר 2020
↑   צבי זרחיה, ביקורת בוועדת הכספים: "נבחרת הדירקטורים מייצגת רק את האליטה", באתר TheMarker‏, 10 ביוני 2015
מורן אזולאי וצבי לביא, ח"כ אורלי לוי-אבקסיס: "כל חבריו של אורי יוגב מצאו את עצמם דירקטורים", באתר ynet, 8 בפברואר 2016
1 2  גולן חזני, מירי רגב חותרת לחסל את נבחרת הדירקטורים ולהכשיר מינויי מקורבים, באתר כלכליסט, 16 בפברואר 2023
1 2   טלי חרותי-סובר, ניסיונות הפירוק לא צלחו: הממשלה מקימה נבחרת דירקטורים חדשה, באתר TheMarker‏, 20 באוקטובר 2021
↑  יובל שדה, ביטול נבחרת הדירקטורים יפורר את החברות הממשלתיות, באתר כלכליסט, 24 בנובמבר 2022
↑   איתי רום, הסלט של אמסלם, באתר הארץ, 15 באפריל 2021
1 2  עו"ד עדנה הראל-פישר, ההסכמים הקואליציוניים של הממשלה ה-37 | ביטול "נבחרת הדירקטורים" וביטולן ועצירתן של ועדות איתור, באתר המכון הישראלי לדמוקרטיה, ‏04 בינואר 2023
1 2  אורן דורי, ‏כ־20 חברות ממשלתיות תקועות עד שנבחרת הדירקטורים תבוטל, באתר גלובס, 28 בפברואר 2023
נחלת יצחק (עין חמד)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  31°47′59″N 35°07′46″E﻿ / ﻿31.7995887°N 35.1295191°E﻿ / 31.7995887; 35.1295191
  (למפת ירושלים מוגדלת) נחלת יצחק(למפת ירושלים רגילה) נחלת יצחק(למפת הרי ירושלים רגילה) נחלת יצחק(למפת הרי ירושלים מוגדלת) נחלת יצחק he
 
נחלת יצחק היה שטח ובו מבנה בודד ליד שמורת עין חמד בו תוכנן להקים בימי המנדט הבריטי יישוב עברי בדרך לירושלים, בין קריית ענבים למוצא. בשנות ה-40 של המאה ה-20 הופקע חלק מהשטח לצורך סלילת מעקף לקסטל, והשכונה לא קמה. בימי המרד הערבי הגדול ישבו בבית שבנחלת יצחק מייסדי מעלה החמישה ופלוגת נוטרים של בית"ר.
היסטוריה

שטח נחלת יצחק נרכש ב-1925 על ידי האחים יהודה ויצחק פלר, פעילי המזרחי שהיגרו מסאנוק לארצות הברית. במקום היה בית אבן שנבנה כמה שנים קודם לכן על ידי מזכיר הקונסוליה הצרפתית בירושלים ושימש נווה קיץ לקונסול הצרפתי בירושלים. הרוכשים קראו למקום "נחלת יצחק" או "קריית יס"ף" (יצחק סגל פלר) והציבו שלטים גדולים עם שם המקום בשני צידי הכביש לירושלים. בהמשך נעשו מאמצים למכור חלקות במקום ליהודי ארצות הברית. במרץ 1929 עלה יצחק פלר לארץ ישראל והודיע שבקרוב יונח אבן פינה ל-30 בתים ראשונים במקום.
בשנת 1936 עברו למקום חברי קיבוץ גורדוניה-במעלה שהיו קודם לכן בגבעת הקיבוצים ברחובות. לאחר רצח חמישה מחבריהם הקימו חברי הקיבוץ את מעלה החמישה.
ב-1936 שימש המקום גם כנקודת אימון של הנודדת. בשנים 1937–1938 הייתה במקום תחנת נוטרים שאוישה על ידי אנשי פלוגת הגיוס של בית"ר בירושלים שנקראה "פלוגת הכביש". בקרבת מקום הייתה מחצבה והנוטרים הביתר"ים היו יוצאים בלילות לשמור עליה מפני חבלות וגנבות ופטרולים מזוינים היו נשלחים מן הפלוגה לסייר בכביש. עד מהרה הפכה התחנה ה"ליגלית" לבסיס אימונים והדרכה של אצ"ל. מרתפי הבית שימשו מטווחים לירי ב"כלים קטנים" ופיצוצי סלעים במחצבה שמשו הסוואה לאימונים בזריקת רימונים.
הערבים היו פותחים באש על כלי רכב עבריים שנסעו בכביש הראשי ירושלים - תל אביב. ב-26 בדצמבר 1937 נערכו בכביש בסביבה שלוש התקפות על כלי רכב עבריים.
ב-27 בדצמבר 1937 ירד אחד הנוטרים, יחזקאל אלטמן (בן-חור), לכביש ופתח באש על אוטובוס ערבי, משאית ומכונית של משטרת אבו גוש. באוטובוס נהרג ילד ערבי. הפעולה לא קבלה את אישור מפקדת אצ"ל. הבריטים פתחו בחקירה ועצרו אותו. הוא הובא למשפט בבית הדין הצבאי בירושלים ונידון למוות בתלייה. כעבור שבוע המיר הגנרל ארצ'יבלד וייוול, מפקד הצבא הבריטי במזרח התיכון את עונשו למאסר עולם. הוא שוחרר מכלאו לאחר שש שנים.
בסוף שנות ה-30 המקום נזנח ונכנסו אליו ערבים. לאחר פטירת אלמנתו של יצחק פלר, נכתב בהצופה שהייתה בכוונתו למסור את המקום להקמת יישוב על שם יהושע גורדון. באותה עת נסלל כביש עוקף לקסטל ולצורך כך הפקיעו השלטונות חלק נכבד משטח נחלת יצחק. במהלך מלחמת העצמאות הוחזק המקום ובוצר בידי צה"ל, שהחזיק במקום גם שנים רבות לאחר מכן.
בשנת 1969 הושאל המבנה שבראש הגבעה והשטח סביבו, על ידי בעליו, בנימין פלר, לישיבה תיכונית צעירה וקטנה, "קול מבשר", שהעתיקה את פעילותה מהנגב אל היישוב מבשרת ירושלים. במשך כארבע שנים שימש המבנה כאולם הלימודים, חדרי כיתות ואף מטבח וחדר אוכל לעשרות נערים תלמידי הישיבה שבילו בו את רוב שעות היום במשך שנת הלימודים.
בשנת 1994 אושר לבנות במקום קוטג'ים ליחידות נופש של "מלון דירות". יזמים הקימו שכונה קטנה של קוטג'ים, שכונו דירות נופש, באזור שעל פי תוכנית המתאר מיועד למלונאות. תשעה חודשים לאחר אכלוס המקום, בסוף פברואר 2000 אישר בית המשפט העליון את ההחלטה לנתק את הבתים מחשמל. בהמשך, אישר בית המשפט העליון הוראה לדיירים להתפנות מהבתים. הבתים של השכונה, המכונה "שכונת רפאים", נותרו נטושים זה שנים רבות, ואת הכניסה לשכונה חוסם שער ברזל נעול.
לקריאה נוספת

נעמי דרום, עיר הרפאים בעין חמד: חלום דירות הנופש בהרי ירושלים שהסתיים בהתרסקות כלכלית, באתר TheMarker‏, 20 בפברואר 2010
אסף קמר, עברייני נדל"ן ודיירים מסתוריים: הכירו את שכונת הרפאים בעין חמד, באתר ynet, 2 בפברואר 2019
הערות שוליים

↑  נתמנו הפקידים הראשונים לארגון האומות, הצופה, 19 בפברואר 1946
↑  סארזנט שמשון פלר - טייס גיבור, הצופה, 21 במרץ 1944
↑  נחלת יצחק, דבר, 30 במרץ 1927
↑  מפרחי ריקלמה, דבר, 26 בדצמבר 1927
↑  נחלת יצחק, דואר היום, 13 במרץ 1929
↑  במבחן האש משקנו בשנת תרצ"ו, דבר, 16 בספטמבר 1936
חבר הקבוצות ואיגוד גורדוני, דבר, 28 בפברואר 1937
↑  חבלי קבוצה, דבר, 16 ביולי 1939
↑  זאב אלתגר, מפלוגת הכותל אל משלטי ירושלים, המשקיף, 10 בדצמבר 1948
↑  משפטו של הנוטר אלטמאן, הצופה, 3 בפברואר 1938
המשך
↑  רבקה פלר ז"ל, הצופה, 13 בדצמבר 1942
↑  תעצומות בעלי הנחלאות, הצופה, 14 במאי 1943
↑  אסיפת חברי נחלת יצחק, דבר, 14 במאי 1943
↑  מנחם תלמי, הבית בראש הגבעה, מעריב, 9 בספטמבר 1966
↑  ע"א 7893/99 פינת החמד, חברה לבניין בע"מ נ' ועדת הערר לתכנון ובניה מחוז ירושלים, ניתן ב־27 בפברואר 2000
↑  דליה טל, ‏עין חמד: עלייתו של סעיף 157, באתר גלובס, 6 במרץ 2000
↑  רע"פ 1520/01 יעקב ורות שוויצר נ' יו"ר הוועדה המחוזית לתכנון ובניה, ניתן ב־8 במרץ 2002
מיכל ברדנשטיין,  2002 - פסק דין שווייצר: איסור מגורי קבע באזור למלונאות במסווה של "דירות נופש" - פרשת אכיפת דיני התכנון והבניה במתחם עין חמד כמקרה בוחן לחשיבות הליכים לסעדים על אתר, "שורשים במשפט", באתר משרד המשפטים, 21 במרץ 2019
↑  נעמי דרום, עיר הרפאים בעין חמד: חלום דירות הנופש בהרי ירושלים שהסתיים בהתרסקות כלכלית, באתר TheMarker‏, 20 בפברואר 2010
↑  ע"א 4322/15 טל חי חברה לייזום השקעות ובניה בע"מ נ' רות שוויצר
נחלת יצחק שליד עין חמד וסביבתה
נחלת יצחק (ירושלים)

נחלת יצחק היא שכונה ותיקה שנבנתה בירושלים טרם הקמת מדינת ישראל והייתה קיימת מערבית לשכונת נחלת שמעון ולשכונת מוסררה ובית ישראל.
הקמתה

בנתה בשנת 1927 בלוח עברי ה'תרפ"ז על שם היזם יצחק אלחסיד. בצפונה של שכונה זו הוקם ברבות הימים אתר זיכרון לנופלי חללי צה"ל בשם אתר גבעת התחמושת. מתחילה נבנתה שכונת נחלת שמעון על שם שמעון הצדיק, בשנת ה'תרצ"ה (1935) אוכלסה שכונת נחלת יצחק. היא הייתה שכונה מודרנית יותר מקודמתה שכונת נחלת שמעון, על ידה היו ממוקמים בתי נבון.
מבנה השכונה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
שטחה הוא 15 דונם ובה 25 מגרשים.
נטישת השכונה

יאיר פז בספרו נסיגה יהודית בירושלים כותב: כי הייתה שכונה זו קיימת בין שכונת נחלת שמעון ושכונת שמעון הצדיק לבין שכונת בית ישראל החדשה. והייתה מאוכלסת עד שנות ה-30 לאחר מכן בשנים 1947 ו-1948 ננטשה השכונה, כמו גם נחלת שמעון שננטשה עם הזמן.