stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דייוויד גילמור
הגיטרות של גילמור

לדייוויד גילמור יש גיטרות מהדגמים הבאים:
Fender Stratocaster - הגיטרה המסוימת מדגם זה שבבעלותו מכונה "הסטראט השחורה"
Fender Telecaster
Fender Esquire
Gibson Les Paul משנת 1956 - על גיטרה זו הוקלט סולו הגיטרה בשיר Another Brick In The Wall.
בשנת 2019 מכר גילמור במכירה פומבית חלק גדול מהגיטרות שלו וסה״כ המכירה הכניסה $2,119,825 כסף שגויס לעמותה שלו.
הקורפוס השני (סוריה)

| --- | --- |

דגל הצבא הסורי
 פרטים
 מדינה:  סוריה סוריה
 שיוך:   הצבא הסורי
 סוג:  קורפוס
 בסיס האם:  זבדאני
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1985–הווה (כ־40 שנה)
 מלחמות:  מלחמת האזרחים בלבנון מלחמת לבנון הראשונה  מלחמת האזרחים בסוריה
 פיקוד
 דרגת המפקד:  לִואא'
 מפקדים:  איברהים סאפי (1993-2002) אחמד חסן עלי (2002-4) אדיב קאסם (2004-5) מוחמד פאז (2005-?)
הקורפוס השני הוא קורפוס של הצבא הסורי אשר מורכב משלוש דיוויזיות ואחראי על המרחב מצפון לדמשק והגבול עם לבנון.
הוא הוקם בשנת 1985 יחד עם שני הקורפוסים הסדירים האחרים כחלק משינוי מבני בצבא הסורי, מטרתו הראשונית של הקורפוס הייתה לאגד את היחידות שהוצבו בלבנון ולשמש מפקדה לכוחות הסורים בלבנון. לאחר הנסיגה הסורית מלבנון ב-2005, הוצבו יחידות הקורפוס במספר בסיסים מצפון לדמשק ולאורך קו הגבול עם לבנון, כאשר תחום האחריות של הקורפוס כלל את כל השטח בין דמשק לעיר חומס. בשנים שלאחר הנסיגה צורפה לקורפוס דיוויזיית הכוחות המיוחדים ה-14 ומאז פרוץ מלחמת האזרחים בשנת 2011, יחידות הקורפוס נמצאות בלחימה קשה גם במרחב דמשק, גם בשטחים שמצפון כולל הקרבות בחומס וגם במוקדים נוספים סביב סוריה.
כיום קשה מאוד להעריך כמה מכוח הלחימה של יחידות הקורפוס נותר והאם בכלל מבנה הפיקוד של הקורפוס מתפקד באופן מלא, נוכח האבדות הקשות שספג הצבא הסורי לאורך שנות מלחמת האזרחים.
היסטוריית שירות

בפרוץ מלחמת לבנון הראשונה, הדיוויזיה הראשונה בפיקודו של איברהים סאפי הייתה מוצבת בבקעת הלבנון. המפגש הראשון בין כוחות סורים וכוחות צה"ל התרחש בסביבת העיירה ג'זין, בחלקו הדרומי של הבקע הלבנונית. כדי להגן על העיירה מפני הכוחות הישראלים המתקדמים, נשלחו למקום מספר יחידות חיל רגלים וקומדו בסיוע גדוד שריון (טנקי T-62) מחטיבת השריון ה-76. בקרב ג'זין שהתפתח, הצליח צה"ל להביס את הכוחות המחופרים ולכבוש את העיירה.
מספר ימים לאחר מכן, כוחות הדיוויזיה הראשונה נכנסו ללחימה עם כוחות צה"ל אשר תקפו את המתחם הדיוויזוני בו הם ישבו ב-11 ביוני 1982, בקרב סולטאן יעקוב. במהלך הקרב, נסוגו החטיבה ה-91 וה-76 פנימה למבנה הגנתי והחטיבה ה-58 נשארה כעתודה, באותה העת כוחות הדיוויזיה השלישית החלו לנוע דרומה לאורך בקעת הלבנון במטרה לסייע כנגד ההתקפה הישראלית. לבסוף, לאחר קרבות קשים, הצליחה הדיוויזיה לבלום את ההתקדמות הישראלית והמשיכה להחזיק את החלק המזרחי של כביש ביירות-דמשק. למרות האבדות הקשים שספגו הסורים בקרב, הוא נחשב להצלחה רבה משום בלימת המאמץ הישראלי אל מול עדיפות מספרית של צה"ל.
מבנה ויעוד

הדיוויזיה הראשונה (משוריינת): שוכנת באל-כיסווה, מחוז ריף דמשק ומורכבת מהחטיבה המשוריינת ה-76, החטיבה המשוריינת ה-91, החטיבה המשוריינת ה-153, החטיבה הממוכנת ה-58 ורגימנט ארטילריה.
הדיוויזיה העשירית (ממוכנת): מורכבת מהחטיבה הממוכנת ה-85, החטיבה הממוכנת ה-62, החטיבה הממוכנת ה-18, החטיבה המשוריינת ה-56 ורגימנט ארטילריה.
דיוויזיית הכוחות המיוחדים ה-14: שוכנת באל-חמה ומורכבת משלושה רגימנטים של כוחות מיוחדים: הרגימנט ה-36, ה-554 והרגימנט ה-556.
הערות שוליים

↑  פסח מלובני, מצפון תפתח הרעה: צבא סוריה - עלילותיו ומלחמותיו - מבט מדמשק, תל אביב: המכון לחקר מלחמות ישראל, 2014, עמ' 773.
↑  מתוך; John Laffin The War of Desperation: Lebanon, UK:Osprey Publishing, 1985, עמ' 33-37.
1 2 3  Holliday, Joseph, "The Syrian Army: Doctrinal order of battle" (report), The Institute for the Study of War, feb. 2013.
טנק סורי בוער בקרב ג'זין, היכן שטנקים מהדיוויזיה הראשונה נשלחו להגן על העיירה כנגד התקדמות צה"ל.
האיגוד הבין-לאומי להערכת הישגים חינוכיים

| --- | --- |

 מדינה:  הולנד 
 מטה הארגון:  אמסטרדם 
 תקופת הפעילות:  1958–הווה (כ־67 שנים) 
 www.iea.nl
 קואורדינטות:  52°22′12″N 4°53′06″E﻿ / ﻿52.37011°N 4.88507°E﻿ / 52.37011; 4.88507
 he
 
האיגוד הבין-לאומי להערכת הישגים חינוכיים (באנגלית: International Association for the Evaluation of Educational Achievement; בראשי תיבות: IEA) היא קואופרטיב לא ממשלתי עצמאי ללא מטרות רווח, שהוקם בהמבורג, גרמניה, בשנת 1958. במשך כמעט 60 שנה, IEA פיתחו וערכו מחקרים השוואתיים באיכות גבוהה בקנה מידה גדול בחינוך לתמיכה, הבנה, לניטור חינוכי והַשׁבָּחָה של החינוך ברחבי העולם.
IEA מאגדת יותר מ-60 מוסדות, עם מחקרים שנערכו ביותר מ-100 מדינות ברחבי העולם. הנתונים המקיפים של IEA מספקים משאב אורך שאין שני לו עבור חוקרים
(Gustafsson, Jan-Eric, 2016).
האגודה עורכת מחקרים השוואתיים בקנה מידה גדול ובאיכות גבוהה של הישגים חינוכיים והיבטים אחרים של חינוך ברחבי העולם על מנת לספק למחנכים, לקובעי מדיניות ולהורים תובנות לגבי ביצועי התלמידים.
מאז הקמתה ב-1958, האגודה מדדה את השליטה של התלמידים בנושאים כמו מתמטיקה, מדעים וקריאה; ערכה הערכות על חינוך אזרחי ואזרחות; חקרה את אוריינות המחשב והמידע של התלמידים; וחקרה את הגיל הרך והשכלת המורים.
המחקרים ההשוואתיים של האגודה על מערכות חינוך ברחבי העולם מאפשרים הבנה טובה יותר של המדיניות והפרקטיקות המעודדות התקדמות חינוכית, וממלאים תפקיד קריטי בסיוע למדינות לבנות את הידע והיכולת המחקרית שלהן.
חלק מהמניעים של מדינות מפותחות ומתפתחות כאחד להשתתפות בסקרים הוא הרצון להעריך את יעילות מערכת החינוך הלאומית באמצעות השוואה בינלאומית. גורם מוטיבציוני נוסף הוא ההזדמנות להעברת מיומנויות בתחומים של פיתוח תוכניות לימודים ובניית מבחנים. (Johnson.2010)
היסטוריה

אף על פי שהאגודה הפכה לישות משפטית ב-1967, מקורותיה מתחילים ב-1958 כאשר קבוצה של חוקרים, פסיכולוגים חינוכיים, סוציולוגים ופסיכומטרים נפגשו במכון אונסק"ו לחינוך בהמבורג, גרמניה, על מנת לדון בבעיות של הערכת בית ספר ותלמיד. הם האמינו שהערכה יעילה מחייבת בחינה של תשומות חינוכיות וגם של תוצאותיה (כגון ידע, עמדות והשתתפות). המייסדים הניחו שאם מחקר יוכל להשיג ראיות ממגוון רחב של מערכות, השונות תהייה מספיקה כדי לחשוף קשרים חשובים בתוך מערכות שונות בבית הספר. הם דחו בתוקף הצהרות נטולות נתונים לגבי היתרונות היחסיים של מערכות חינוך שונות, וכוונו לזהות גורמים שיהיו להם השפעות משמעותיות ועקביות על התוצאות החינוכיות.
מייסדי האגודה ראו בעולם מעבדה חינוכית טבעית, שבה מערכות בית ספר שונות מתנסות בדרכים שונות כדי להשיג תוצאות מיטביות מחינוך הנוער. הם הניחו שאם מחקר יוכל להשיג ראיות ממגוון רחב של מערכות, השונות תהיה מספיקה כדי לחשוף קשרים חשובים שאחרת היו נמנעים מגילוי בתוך מערכת חינוך אחת.
המחקר הראשון של IEA, שנערך ב-1960 ב-12 מדינות, העריך את הישגיהם של תלמידים בני 13 במתמטיקה, הבנת הנקרא, גאוגרפיה, מדעים ויכולת לא מילולית. מטרת מחקר זה, המכונה "מחקר פיילוט ל-12 מדינות", הייתה לחקור את היתכנותם של הערכות נרחבות יותר של הישגים חינוכיים. המחקר הניב ממצאים בעלי ערך אקדמי ומעשי, אך חשוב מכך הדגים את כדאיות ביצוע סקרים רחבי היקף, חוצי-לאומיים.
מאגר נתונים

מבחן TIMSS — מגמות בלימודי מתמטיקה ומדעים בינלאומיים
TIMSS היא הערכה בינלאומית של הישגי תלמידים במתמטיקה ומדעים בכיתות ד' ו־ח'. המחקר נועד לאפיין את הרוחב והעושר של נושאים אלו כפי שהם נלמדים במחוזות המשתתפים. המחקר אוסף מידע מפורט על תוכניות לימודים ויישום תוכניות לימודים, יחד עם מידע אמפירי על ההקשרים ללימודים.
TIMSS מתקדם — מגמות בלימודי מתמטיקה ומדעים בינלאומיים מתקדמים
TIMSS Advanced היא הערכה לתלמידים בשנתם האחרונה בבית הספר התיכון הרשומים לתוכניות מיוחדות במתמטיקה ופיזיקה מתקדמת. זוהי ההערכה הבינלאומית היחידה שמספקת מידע חיוני על מוכנות התלמידים להיכנס ללימודים ברמת האוניברסיטה במדע, טכנולוגיה, הנדסה ומתמטיקה (STEM). המחקר גם אוסף נתונים רלוונטיים למדיניות על דגש על תוכנית הלימודים, שימוש בטכנולוגיה, הכנת מורים, הכשרה ועמדות שניתן להשתמש בהן כדי להנחות את הרפורמה בחינוך ותכנון המדיניות בתחומי STEM.
PIRLS — מחקר התקדמות באוריינות קריאה בינלאומית
PIRLS מוכר כסטנדרט העולמי להערכת מגמות בהישגי הקריאה בכיתה ד'.
בנוסף להערכת הקריאה, ושאלוני בית הספר למורים והתלמידים, אוספת PIRLS מידע נרחב על הגורמים ההקשריים בבית ובבית הספר, הקשורים להוראה וללמידה של קריאה.
ICCS — מחקר בינלאומי לחינוך אזרחי ואזרחות
הארגון מגדיר את ICCS כמחקר החוקר את הדרכים שבהן צעירים מוכנים לבצע את תפקידיהם כאזרחים בעולם שבו הקשרים של דמוקרטיה והשתתפות אזרחית ממשיכים להשתנות. המחקר מדווח על הידע, ההבנה, האמונות, הגישות וההתנהגויות של התלמידים לגבי מושגים וסוגיות הקשורות באזרחות.
ICILS — לימוד אוריינות מחשב ומידע בינלאומי
ICILS מודד הבדלים בינלאומיים באוריינות המחשב והמידע של התלמידים, תוך התייחסות ליכולתם להשתמש במחשבים כדי לחקור, ליצור ולתקשר ביעילות בבית, בבית הספר, במקום העבודה ובקהילה. בנוסף להישגי התלמידים, המחקר אוסף מגוון עשיר של נתונים הקשריים על סביבות הבית ובית הספר של התלמידים.
CIVED — מחקר חינוך אזרחי: דמוקרטיה ואזרחות, זהות לאומית, לכידות חברתית וגיוון.
אתרים (SITES) — מתמקדת בתפקידה של טכנולוגיית המידע והתקשורת בהוראה ובלמידה בכיתות מתמטיקה ומדעים.
TEDS-M — לימוד, חינוך ופיתוח מורים במתמטיקה.
RL II — חקר אוריינות קריאה. בודק את הרמות של אוריינות הקריאה של התלמידים בין מדינות, כמו גם את האופי של קריאת הוראה והבנת הנקרא.
מבחנים בינלאומיים בישראל

באתר הרשות הארצית למדידה והערכה בחינוך (ראמ"ה) מצוין כי בשנים האחרונות ישראל משתתפת בארבעה מחקרים שונים הנערכים אחת למספר שנים. המחקרים מנוהלים על ידי שני ארגונים: OECD (הארגון לשיתוף פעולה ופיתוח כלכלי) שבמסגרתו ישראל משתתפת במחקרי PISA ו-TALIS ,וארגון IEA (הארגון הבינלאומי להערכת הישגים בחינוך), שבמסגרתו ישראל משתתפת במחקרי PIRLS ו-TIMSS .
מבחן PISA בודק את רמת האוריינות של תלמידים בגיל 15 בקריאה מתמטיקה ומדעים. השאלות הנכללות במחקר בוחנות ידע החיוני לחיים המעשיים תוך דגש על מיומנויות. המבחן נערך פעם בשלש שנים. כמו כן הוא כולל גם סקר מורים וסקר מנהלים.
מבחן TALIS בודק תפישות הורים ומורים בנוגע להוראה ולמידה. המידע נאסף באמצעות שאלונים המועברים למורים ולמנהלים בבית הספר.
מבחן PIRLS נערך אחת לחמש שנים ובודק אוריינות קריאה בקרב תלמידי כיתות ד' תוך התמקדות במיומנויות הבנת הנקרא, השגת יעדי קריאה ועמדות כלפי קריאה.
מבחן TIMSS בוחן את רמת השליטה של תלמידי כיתות ח' במתמטיקה ומדעים, תוך התאמה לתוכנית הלימודים הקיימת במדינה המשתתפת, המחקר נערך כל ארבע שנים. (אדרי, 2019)
קליגר (2013) בחנה את השפעת המבחנים הבינלאומיים על מערכת החינוך בישראל תוך התמקדות במקצוע מדעים שהוא מקצוע הנמדד במבחני הטיימס והפיזה. היא טענה במאמרה כי היתרונות של שילוב מבחנים בין לאומיים הם שיקוף הישגי התלמידים, העלאת רמת החשיבה, מיקוד נושאי הלימוד ושיפור המבחנים הארציים.
לעומת זאת החסרונות שהיא תיארה הם: ההכנה למבחנים, הגבלת האוטונומיה של המורים והלחץ הקיים על המורים לדאוג שתלמידיהם יעברו בציון גבוה.
ביקורות על המבחנים הבינלאומיים

בדו"ח מחקר שכתב קרנוי (2015, Carnoy) על המבחנים הבינלאומיים, הוא סוקר את ארבע הביקורות המרכזיות עליהם:
המטרה של דירוג המדינות על פי ניקוד המבחן הממוצע הוא כדי לאפשר הסברים על איכות המערכות החינוכיות הלאומיות, אך הדירוג מטעה מכיוון שהוא מתבסס רק על הישגי המערכת ומתעלם מהרקע המשפחתי של התלמיד שהוא גורם משמעותי המשפיע על ההישגים.
תלמידים קיבלו במבחן בינלאומי אחד בחשבון ציונים גבוהים ואילו במבחן בינלאומי אחר ציונים נמוכים. זה מעלה את השאלה איזה מבין המבחנים הוא בעל תוקף נמוך יותר.
המבחנים הם בעלי אחוז שגיאה גבוה בהשוואה למבחנים מתוקננים אחרים.
ארגון ה-OECD הציג את מערכת החינוך בשאנגחאי כמודל לשאר העולם וכמייצגת את סין. אך המדגם לא מייצג אפילו את אוכלוסיית שנחאי הצעירה ובוודאי לא את סין. כמו כן בתי הספר בשנחאי אינם כוללים אוכלוסיית מהגרים. לפיכך היה צריך להוציא את ציוני שנחאי מחוץ לקבוצת ההשוואה ולהעלות תהיות לגבי האמינות של ה-OECD כארגון האחראי על השוואת הישגים בין מדינות בעולם (2015, Carnoy)
גם הרגריבס ובראון (2013, Braun & Hargreaves) בדוח שערכו בארצות הברית בנושא הערכה, המליצו לצמצם את המבחנים וטענו שאין צורך לבחון כל ילד כל שנה.
לקריאה נוספת

אדרי, א'. (2019) סקירה בנושא הערכה ומדידה של בית הספר, עמ' 3.
קליגר, א' (2013) מבחנים בינלאומיים כסטנדרטים למערכת החינוך, מעוף ומעשה, 15 ,108-79.
Carnoy, M. (2015). International test score comparisons and educational policy. Stanford University, National Education Policy Center
Hargreaves, A. & Braun, H. (2013). Data-Driven Improvement and Accountability. Boulder CO: National Education Policy Center
JOHNSON, S. (2010) International Association for the Evaluation of Educational Achievement Science Assessment in Developing Countries Pages 57-73 | Published online: 09 Jun 2010
Gustafsson & Jan-Eric. (2016) Teacher Quality, Instructional Quality and Student Outcomes Relationships Across Countries, Cohorts and Time Nilsen, Trude. editor.- IEA Research for Education, A Series of In-depth Analyses Based on Data of the International Association for the Evaluation of Educational Achievement (IEA), 2 - 1st ed. 2016.
הערות שוליים

↑  אודות האגודה, באתר ה-IEA (באנגלית)
↑  היסטוריה של הארגון, באתר ה-IEA (באנגלית)
1 2 3  Data Repository, באתר הרשמי (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263049805171  BIBSYS: 90322091  BnF: cb127452514 (data)  CiNii: DA03082624  ISNI: 0000 0001 2013 6886  LCCN: n80126242  NKC: ko2011425762  NLA: 35663962  RERO: 02-A000012233  SUDOC: 077874552  Trove: 1032446  VIAF: 127317263   WorldCat (עם VIAF): 127317263
תעשיית התרופות

Glivec, תרופה המשמשת לטיפול במספר סוגי סרטן, משווקת על ידי נוברטיס, אחת מחברות התרופות הגדולות בעולם.
תעשיית התרופות מגלה, מפתחת, מייצרת, ומשווקת תרופות כאמצעים לטיפול. חברות התרופות עוסקות בתרופות גנריות או מותגיות ובמכשור רפואי. הן כפופות למגוון של חוקים ותקנות המסדירים פטנטים, בדיקות, בטיחות, בחינת יעילות ושיווק של תרופות.
היסטוריה

לתעשיית התרופות המודרנית שני מקורות: האחד הוא בתי מרקחת מקומיים שהרחיבו את עיסוקם המסורתי בהפצת מוצרים מצמחי מרפא כגון מורפיום וכינין לכדי ייצור סיטוני באמצע המאה ה-19. גילוי תרופות שיטתי מצמחים התפתח במיוחד בעקבות בידוד מורפיום, כתרופה להרגעה ולשינה שהופקה מאופיום, על ידי שוליית-הרוקח הגרמני פרידריך שרטינר (Sertürner), שכינה אותו כך על שם האל היווני של החלומות, מורפיוס. תאגידים רב לאומיים, כולל מרק, הופמן-לה רוש, בורוז-Wellcome (כיום חלק מגלקסו סמית' קליין), מעבדות אבוט, אלי לילי ואפג'ון (כיום חלק מפייזר) החלו כבתי מרקחת מקומיים באמצע המאה ה-19. לקראת סוף שנות ה-80 של אותה מאה, שיפרו יצרני צבע גרמנים את תהליך הזיקוק של תרכובות אורגניות מזפת פחמית ומעוד מחצבים וכן ביססו שיטות ראשוניות של סינתזה כימית אורגנית. התפתחות שיטות סינתזה כימיות איפשרה למדענים לגוון באופן שיטתי את המבנים של החומרים הכימיים, והתפתחות תורת הפרמקולוגיה הרחיבה את יכולתם להעריך את ההשפעות הביולוגיות של המבנים האלו.[דרושה הבהרה]
היסטוריה > מאמצע המאה ה-19 ועד 1945: מצמחי מרפא לתרופות הסינתטיות הראשונות > אפינפרין, נוראדרנלין, אמפטמין

בשנות ה-90 של המאה ה-19, התגלתה ההשפעה העצומה של תמציות בלוטת יותרת הכליה על רקמות שונות, והוחל בחיפוש אחר המנגנון הכימי של העברת האות ובחיפוש דרכים לנצל תצפיות אלה לפיתוח תרופות חדשות. ההשפעות של תמציות בלוטת יותרת הכליה - כיווץ (הצרת) כלי-הדם והעלאת לחץ הדם - עניינו במיוחד מנתחים, אשר השתמשו בהן לצורך עצירת דימום וכטיפול בהלם. מספר חברות פיתחו מוצרים המבוססים על תמציות בלוטת יותרת הכליה שהכילו חומר פעיל במידות שונות של זיקוק. בשנת 1897, ג'ון אבל (John Abel) מאוניברסיטת ג'ון הופקינס זיהה את החומר הפעיל, אפינפרין, אותו בודד מהתערובת כמלח גופרתי. מאוחר יותר, הכימאי התעשייתי יוקישי טקמינה (Jokichi Takamine) פיתח שיטה להשגת אפינפרין טהור, ורשם את הזכויות על השיטה על שם פארקה דייוויס. פארקה דייוויס שיווק אפינפרין בשם המסחרי אדרנלין. הזרקת אפינפרין הוכחה כיעילה במיוחד כטיפול מיידי בהתקפי אסתמה, וגרסה למשאף נמכרה בארצות הברית עד 2011 (ערפל Primatene). ב-1929 נארז אפינפרין במשאף לשימוש כטיפול נגד גודש באף.
למרות יעילותו, הצורך בהזרקה הגביל את השימוש באדרנלין ולכן חיפשו החוקרים נגזרים שניתן לתת פומית (כלומר, בבליעה). אפדרין, תרכובת הדומה למבנה של אדרנלין (ועוד יותר, לנוראדרנלין), זוהה על ידי כימאים יפנים בצמח מא-הואנג (אפדרה) ושווק על ידי חברת אלי לילי כתרופה פומית לטיפול באסתמה. בעקבות עבודתם של הנרי דייל וג'ורג' ברגר בחברת בורוז-וולקום, סינתז הכימאי האקדמאי גורדון אלס את האמפטמין ובחן אותו בחולי אסתמה בשנת 1929. נמצא שלתרופה השפעה מעטה נגד-אסתמה אבל היא מביאה לתחושות של התרוממות הרוח ודפיקות לב. חברת סמית', קליין ופרנץ' פיתחה משאף אמפטמין נגד גודש באף בשם המסחרי בנזדרין. בסופו של דבר, אמפטמין פותח לטיפול בנרקולפסיה ובפרקינסוניזם פוסט-אנצפליטי, להעלאת מצב רוח בדיכאון ולהתוויות פסיכיאטריות נוספות. ב-1937, איגוד הרפואה האמריקני אישר את האמפטמין כ"תרופה חדשה ולא רשמית" לשימושים אלו. אמפטמין נותר בשימוש נרחב כטיפול בדיכאון עד לפיתוח נוגדני הדיכאון הטריציקליים בשנות ה-60 של המאה-20.
היסטוריה > מאמצע המאה ה-19 ועד 1945: מצמחי מרפא לתרופות הסינתטיות הראשונות > גילוי ופיתוח של ברביטורטים

ב-1903, פרסמו הרמן אמיל פישר וג'וזף פון מרינג את תגליתם כי חומצה דיאתיל-ברביטורית, הנוצרת מתגובה של חומצה דיאתיל-מאלונית, אוקסי-כלוריד זרחני ואוריאה, משרה שינה בכלבים. הפטנט על התגלית נרשם על שם חברת התרופות באייר, אשר שיווקה את התרכובת בשם המסחרי ורונאל, לשיפור השינה, החל מ-1904. מחקרים שיטתיים לגבי ההשפעה של שינויי מבנה על הפוטנטיות ועל משך הפעולה, הביאו לגילוי הפנוברביטל בבאייר ב-1911 ולגילוי השפעתו כנגד פרכוס אפילפטי ב-2012. פנוברביטל היה בין התרופות הנפוצות לשימוש כטיפול באפילפסיה בשנות ה-70 של המאה ה-20, ונכון ל-2014, נשאר ברשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי.
בין השנים 1950–1970 הופיעה מודעות גוברת ליכולת הממכרת של ברביטורטים ושל אמפטמינים, שהביאה להגבלות על השימוש ולפיקוח ממשלתי גובר על נותני המרשמים. כיום, השימוש באמפטמין מוגבל בעיקר לטיפול בהפרעת קשב, והשימוש בפנוברביטל מוגבל בעיקר לטיפול באפילפסיה.
היסטוריה > מאמצע המאה ה-19 ועד 1945: מצמחי מרפא לתרופות הסינתטיות הראשונות > אינסולין

בסדרת ניסויים שבוצעו סביב תחילת המאה ה-20 נמצא כי סוכרת נגרמת עקב חסרונו של חומר המיוצר בלבלב. ב-1869, אוסקר מינקובסקי וג'וזף פון מרינג מצאו כי סוכרת יכולה להיגרם בכלבים על ידי כריתה של הלבלב. בשנת 1921, פרופסור פרדריק בנטינג הקנדי ותלמידו צ'ארלס בסט חזרו על המחקר ומצאו כי הזרקות של תמצית לבלב תיקנו את התסמינים שיצרה כריתת הלבלב. תוך זמן קצר הודגמה פעולת התמצית אצל בני אדם, אבל פיתוח של טיפול באינסולין כטיפול שגרתי נתקל בקשיים בייצור חומר בכמות מספקת ובמידת ניקיון אמינה. החוקרים ביקשו סיוע ושיתוף פעולה של אנשי חברת אלי לילי ושות' לאור ניסיונה בזיקוק בקנה מידה גדול של חומרים ביולוגיים. הכימאי ג'ורג ' וולדן מאלי לילי מצא כי התאמה זהירה של חומציות התמצית איפשרה זיקוק אינסולין ברמה יחסית טובה. תחת לחץ של אוניברסיטת טורונטו, ופוטנציאל למלחמת פטנטים מול מדעני אקדמיה שפיתחו שיטת זיקוק דומה באופן עצמאי, הושג הסכם לבלעדיות-ייצור של אינסולין על ידי מספר חברות. לפני הגילוי והזמינות הנרחבת של אינסולין, תוחלת החיים של חולי סוכרת הייתה רק חודשים ספורים.
היסטוריה > מאמצע המאה ה-19 ועד 1945: מצמחי מרפא לתרופות הסינתטיות הראשונות > מחקר אנטיביוטי מוקדם: סאלברסאן, פרונטוסיל, פניצילין

הפיתוח של תרופות לטיפול במחלות זיהומיות היה מוקד מרכזי של המחקר ומאמצי הפיתוח המוקדמים; ב-1900, דלקת ריאות, שחפת ושלשולים היו שלושת הגורמים המובילים למוות בארצות הברית, התמותה בשנה הראשונה לחיים עלתה על 10%.
ב-1911 פיתחו פול ארליך והכימאי אלפרד ברטהיים מהמכון לטיפול ניסיוני בברלין את הארספנמין (arsphenamine), התרופה הסינתטית הראשונה נגד זיהום. התרופה כונתה בשם המסחרי סאלברסאן. ארליך, ששם לב הן לרעילות הכללית של ארסן והן לספיגה הברירנית של צבעים מסוימים על ידי חיידקים, שיער כי צבעים כאלו המכילים ארסן יוכלו לשמש לטיפול נגד זיהומים חיידקיים. ארספנמין יוצר כחלק מיוזמה להפקת סדרה של תרכובות כאלה, ונמצא כי יש לו רעילות בררנית (Selective Toxicity) באופן חלקי. ארספנמין הוא הראשון שהוכח כטיפול יעיל נגד עגבת, מחלה אשר לפני כן הייתה חשוכת מרפא, והובילה באופן בלתי נמנע לכיבי עור חמורים, לנזק מוחי ולמוות.[דרוש מקור]
גישתו של ארליך, שינוי שיטתי של המבנה הכימי של חומרים סינתטיים ומדידת ההשפעות של שינויים אלה על הפעילות הביולוגית, הומשכה באופן נרחב על ידי מדעני התעשייה, כולל מדעני באייר ג'וזף קלרר, פריץ מיצש וגרהרד דומק. עבודה זו, שהתבססה גם על בדיקות של תרכובות זמינות מתעשיית הצבע הגרמנית, הובילה לפיתוח של פרונטוזיל (Prontosil), הנציג הראשון של האנטיביוטיקות מקבוצת הסולפונאמידים (sulfonamide). לעומת הארספנמין, לסולפונאמידים תחום רחב של פעילות והם הרבה פחות רעילים, מה שעושה אותם שימושיים גם כנגד זיהומים הנגרמים על ידי סטרפטוקוקים. ב-1939 קיבל דומק פרס נובל לרפואה על גילוי זה. עם זאת, הירידה הדרמטית במספר מקרי המוות ממחלות זיהומיות שהתרחשו לפני מלחמת העולם השנייה הייתה בעיקר תוצאה של שיפור אמצעים בריאותיים ציבוריים, כגון מים נקיים ודיור פחות צפוף, בעוד ההשפעה של תרופות אנטיביוטיות ושל חיסונים הייתה משמעותית בעיקר לאחר מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1928, גילה אלכסנדר פלמינג את ההשפעות האנטיבקטריאליות של פניצילין, אבל ניצולן לטיפול במחלות אנושיות המתין עד לפיתוח שיטות זיקוק וייצור בקנה מידה גדול. אלו פותחו על ידי התאגדות של חברות התרופות שהובילו ממשלות ארצות הברית ובריטניה במהלך מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה > מאמצע המאה ה-19 ועד 1945: מצמחי מרפא לתרופות הסינתטיות הראשונות > החיסונים המוקדמים

במהלך תקופה זו, חלה התקדמות התחלתית לקראת פיתוח חיסונים, בעיקר בדרך של מחקר בסיסי אקדמי או במימון ממשלתי, שהופנה לזיהוי של מחוללי-מחלה האחראים למחלות מידבקות נפוצות. בשנת 1885 יצרו לואי פסטר ופייר פול אמיל רו את חיסון הכלבת הראשון. חיסוני הדיפתריה הראשונים יוצרו בשנת 1914 מתערובת של רעלן דיפטריה ואנטי-טוקסין (מופק מנסיוב של בעלי חיים שהודבקו), אבל בטיחות החיסון הייתה גבולית ולא נעשה בו שימוש נרחב. בשנת 1921 נרשמו בארצות הברית 206,000 מקרים של דיפתריה וכתוצאה מהם 15,520 נפטרים. בשנת 1923, במקביל למאמצי גסטון רמון ב"מכון פסטר" ואלכסנדר גלני ב"מעבדות מחקר וולקום" (מאוחר יותר חלק מ-GlaxoSmithKline), הובילו לגילוי כי חיסון יכול להיות בטוח יותר על ידי טיפול ברעלן-הדיפטריה עם פורמלין. ב-1944, מוריס הילמן מחברת התרופות סקוויב פיתח לראשונה חיסון נגד דלקת מוח יפנית. מאוחר יותר, עבר הילמן לחברת מרק, שם שיחק תפקיד מפתח בפיתוח חיסונים נגד חצבת, חזרת, אבעבועות רוח, אדמת, צהבת A, צהבת B ודלקת קרום המוח.
היסטוריה > תרופות מסוכנות ותחילת אסדרת התעשייה

לפני המאה ה-20, תרופות יוצרו בדרך כלל על ידי יצרנים בקנה מידה קטן ועם מעט חקיקה אסדרתית על הייצור או על טענות בטיחות ויעילות. כאשר חוקים כאלה היו קיימים, אכיפתם היה רפה. בארצות הברית, הדרבון לרגולציה מוגברת של חיסונים ושל עוד תרופות ביולוגיות, נוצר בארצות הברית מהתפרצויות טטנוס וממקרי מוות שנגרמו על ידי הפצה של חיסוני-אבעבועות-שחורות ונוגדני-דיפטריה שהיו מזוהמים. חוק הפיקוח הביולוגי מ-1902 קבע כי יידרש אישור ממשלה פדרלי טרם שיווקה של כל תרופה ביולוגית וכן יידרש אישור עבור התהליך ומתקן הייצור של תרופות כאלו.
בשנת 1906 התווסף בארצות הברית גם חוק התרופות והמזונות הנקיים, אשר אסר על הפצה בין-מדינתית של מזון ותרופות קלוקלים או מזויפים. תרופות הוגדרו כמזויפות אם הכילו אלכוהול, מורפיום, אופיום, קוקאין, או כל חומר אחר העלול להיות מסוכן או ממכר, ואם התווית שלו איננה מציינת את כמותם או שיעורם של חומרים כאלו. עם זאת, בפסיקת בית המשפט העליון נידחו ניסיונות ממשלתיים להשתמש בחוק גם כדי לתבוע יצרנים על טענות-יעילות שאינן מבוססות.
בשנת 1937, מעל 100 אנשים מתו לאחר בליעת "אליקסיר סולפנילאמיד" שיוצר על ידי חברת S.E. Massengill של טנסי. המוצר הוכן עם דיאתילן גליקול, שהוא ממס רעיל מאוד הנמצא כיום בשימוש נרחב כחומר נגד קיפאון. על פי החוקים שהיו בתוקף באותו זמן, התביעה של היצרן התאפשרה רק בסעיף טכני, כי המוצר נקרא "אליקסיר", אשר משמעותו מומס באתנול. בעקבות אירוע זה, אישר הקונגרס האמריקאי את חוק המזון, התרופות והקוסמטיקה של 1938, אשר בפעם הראשונה דרש הוכחת בטיחות לפני מכירת התרופה וכן אסר במפורש על טענות-יעילות כוזבות.