stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלרגיה לניקל
מניעה

לניקל שימושים רבים בייצור במתכות משום שהוא חזק וניתן לריקוע, מה שמוביל לנוכחות הניקל בכל מקום ולפוטנציאל גבוה למגע מדי יום על ידי הצרכנים. עובדה זו יכולה להיות מאתגרת עבור אלה שיש להם פריחה של דלקת בעור עקב אלרגיה לניקל. מזונות, כלי מטבח נפוצים, טלפונים סלולריים, תכשיטים ופריטים רבים אחרים עשויים להכיל ניקל ולהוות מקור לגירוי עקב התגובה האלרגית הנגרמת על ידי ספיגת ניקל במגע ישיר וממושך. המדד המתאים ביותר לאנשים האלרגיים לניקל הוא מניעת המגע עם האלרגן.
בשנת 2011, חוקרים הראו כי מריחת שכבה דקה של מרכך גליצרין, המכילה חלקיקי ננו של סידן פחמתי או סידן פוספט, על פיסת עור חזיר מבודדת (במבחנה) ועל עור עכברים (במבחנה) מונעת את חדירתם של יוני ניקל אל תוך העור. חלקיקי הננו לוכדים יוני ניקל על ידי החלפת קטיון, ונשארים על פני העור, ומאפשרים את הסרתם באמצעות שטיפה פשוטה במים. נדרשים פי 11 פחות ננו-חלקיקים כדי להשיג את אותה יעילות כמו החומר חומצה טטרא-אצטית אתילנדיאמין. שימוש בחלקיקי ננו הקטנים בקוטרם מ-500 ננומטר בקרמים מקומיים עשוי להיות דרך יעילה להגביל את החשיפה ליוני מתכת העלולים לגרום לגירוי בעור.
אסטרטגיות של מניעה מוקדמת (PEAS) עשויות בסופו של דבר להוריד את שיעורי הרגישות של ילדים הסובלים מאלרגיה לניקל לשליש. זיהוי של מקורות הניקל הרבים חיוני להבנת עולם הרגישות לניקל, אוכל כמו שוקולד ודגים, רוכסנים, כפתורים, טלפונים סלולריים ואפילו פלטות יישור שיניים ומסגרות למשקפיים עשויים להכיל ניקל. ניתן לטפל בפריטים המכילים ערך סנטימנטלי (ירושה, טבעות נישואין) באמצעות ציפוי אמייל או רודיום.
אנשים הרגישים לניקל נדרשים לבדוק תוויות מוצרים או ליצור קשר עם היצרן או הקמעונאי בנוגע לתכולת ניקל אפשרית. האקדמיה לדרמטיטיס יצרה אתר חינוכי המספק מידע נוסף על ניקל, כולל מידע על מניעה, חשיפה, מקורות ומידע כללי על אלרגיה לניקל. הודות ליוזמה זו משאבים אלה מספקים הדרכה לילדים ברחבי העולם.
אבחנה

ניתן לאבחן אלרגיה לניקל בעזרת רופא ועל סמך ההיסטוריה הרפואית של המטופל, בדיקה גופנית ותבחין עור מיוחד לאלרגיה ללא כאבים (במידת הצורך). מספר לא מבוטל של אנשים עשויים לאבחן את עצמם ולא ליצור קשר עם אנשי מקצוע בתחום הרפואה, מה שעלול לגרום לתת דיווח נרחב של הבעיה על ידי חוקרים מדעיים.
אישור האבחנה של אלרגיה לניקל ניתן לאחר שמופיעה פריחה במקום בו העור בא במגע עם ניקל (תגובה מושהית מסוג רגישות יתר), עדות לכך שהמטופל נחשף לניקל, וקביעת התגובה והחשיפה המסבירים את הפריחה הנוכחית או סימפטומים. לתבחין עור מיוחד לאלרגיה יש משקל משמעותי באבחון אלרגיה לניקל.
תבחין העור לאלרגיה מעורר תגובה מושהית מסוג רגישות יתר המהווה תגובה חיסונית בתיווך תאים שאינה תלויה בנוגדנים. תבחין העור לאלרגיה הוא כלי אבחון הנקרא "תקן הזהב" לאלרגיה לניקל. תבחין עור חיובי לאלרגיה לניקל קובע כי הנבדק נחשף בעבר ולכן הוא רגיש לניקל. זה לא בהכרח מעיד על כך שתבחין העור לאלרגיה הוא הגורם למחלה הקלינית הנוכחית. בדיקה שלילית מוכיחה כי המטופל נמצא בסף התחתון – רגישות מינימלית או לא רגיש בכלל. הסקה קלינית ותבחין עור לאלרגיה עוזרים לקבוע אם ניקל יכול להיות הגורם לתגובה האלרגית הנוכחית.
טיפול

ברגע שמאבחנים אלרגיה לניקל, הטיפול הטוב ביותר הוא הימנעות מפריטים משחררי ניקל. 13 הקטגוריות המובילות המכילות ניקל כוללות אביזרי יופי, משקפי ראייה, כסף, סיגריות, בגדים, מטבח ובית, ציוד אלקטרוניקה ומשרדי, כלי מתכת, אביזרים, תכשיטים, סוללות, מכשירים אורתודנטיים וציוד רפואי. מלבד הימנעות קפדנית מפריטים המשחררים ניקל, קיימות אפשרויות טיפול אחרות להפחתת החשיפה. הצעד הראשון הוא הגבלת החיכוך בין העור למתכת. אנשים הרגישים לניקל, עשויים לנסות להגביל את ההזעה בעת לבישת פריטי ניקל, להפחית שחרור ניקל ובכך להקטין את הסיכויים לפתח רגישות או אלרגיה. אפשרות נוספת היא למגן מוצרי אלקטרוניקה, מכשירי מתכת וכלים בכיסויי בד, פלסטיק או אקריליק.
ישנן ערכות בדיקה של דימתילגליוקסים שיכולות לעזור לאבחן את רמת שחרור הניקל מפריטים לפני שאנו רוכשים אותם. האגודה האמריקאית לדרמטיטיס סיפקה משאבים המסייעים בזיהוי מרפאות עם הכשרה במתן רשימות הדרכה של פריטים בטוחים. בנוסף להימנעות, ניתן לגשת לרופא לקבלת מרשמים לקרמים או תרופות נוספות שיעזרו להקל על התגובה העורית.
ויסות

מכיוון שניקל עלול להזיק לעור, יש לווסת את השימוש היום-יומי במוצרים המכילים ניקל. הנחיית בטיחות בנושא קיימת באירופה משנת 2004, בדנמרק בשנת 1980, ומיד לאחר מכן האיחוד האירופי חוקק חקיקה המגבילה את כמות הניקל הקיימת במוצרי צריכה שבאים במגע עם העור. חקיקה זו הביאה לירידה משמעותית בשיעורי הרגישות בקרב ילדים דנים בגילאים 0 עד 18 מ־24.8% ל-9.2% בין 1985 ל-1998, ירידה דומה ברגישות אובחנה בכל האיחוד האירופי.
לא קיימת הנחיה כזו בארצות הברית, אך מתקיימים מאמצים לחייב הנחיות לשימוש בטוח בניקל. באוגוסט 2015, האקדמיה האמריקאית לדרמטולוגיה (AAD) אימצה מסמך עמדה בנושא בטיחות ניקל. אוניברסיטת לומה לינדה, ברית האלרגיה לניקל והאקדמיה לדרמטיטיס יצרו את רישום המטופלים הראשון בגישה פתוחה עם דיווח עצמי על מנת לתעד נתוני שכיחות אלרגיה לניקל בארצות הברית.
בישראל קיימת תקנה מטעם מכון התקנים הישראלי משנת 2010, המגבילה את כמות הניקל בסגסוגות המשמשות לייצור המוצרים הבאים במגע ישיר וממושך עם גוף האדם, כמו כן, הגבלות אלו חלות גם על מוצרים מיובאים.
ראו גם

אלרגיה
ניקל
דרמטיטיס
דלקת בעור
עור
גרד
לקריאה נוספת

G. Rahilly, N. Price, Nickel Allergy and Orthodontics, Leeds Dental Institute, Leeds, UK Mayday Hospital, Surrey, UK, 2004.
Ashimav Deb Sharma, Relationship between nickel allergy and diet, Consultant Dermatologist, Bongaigaon, Assam, India, 2007.
Epidemiology of nickel allergy, Tel Aviv University, 1987.
בוריסוב (מחוז משנה)

מחוז משנה בוריסוב (בבלארוסית: Бары́саўскі раён) הוא אחד מ-22 מחוזות משנה המרכיבים את מחוז מינסק שבמרכז בלארוס. מרכזו המנהלי היא העיר בוריסוב.
דמוגרפיה

בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) (אנ'), מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה בוריסוב 188,142 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה: 84.79% בלארוסים, 11.12% רוסים, ו-1.76% אוקראינים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (51.57%) ורוסית (45.49%).
אסקולי פיצ'נו (נפה)

| --- | --- |
סמל אסקולי פיצ'נוסמל אסקולי פיצ'נו

 מדינה:  איטליה איטליה
 מחוז:  מארקה מארקה
 מושל:  Piero Celani
 רשות מחוקקת:  Provincial Council of Ascoli Piceno 
 בירת הנפה:  אסקולי פיצ'נו 
 שטח:  2,087 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בנפה:  210,066 (2016)
  ‑ צפיפות:  171.03 נפש לקמ"ר (2016)
 קואורדינטות:  42°51′17″N 13°34′31″E﻿ / ﻿42.854722222222°N 13.575277777778°E﻿ / 42.854722222222; 13.575277777778 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.provincia.ap.it
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה       מפת נפת אסקולי פיצ'נו tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
נפת אסקולי פיצ'נו (באיטלקית: Provincia di Ascoli Piceno) היא נפה במזרחו של מחוז מארקה שבאיטליה. היא משתרעת על שטח של 2,087 קמ"ר, ובשנת 2001 התגוררו בה 369,579 נפש. בירתה של הנפה בעיר אסקולי פיצ'נו.
הנפה גובלת בנפת פרמו במחוז מארקה בצפון, בנפת מצ'רטה במחוז מארקה בצפון-מערב, בטראמו במחוז אברוצו בדרום, בנפת ריאטי במחוז לאציו בדרום, בנפת פרוג'ה במחוז אומבריה בדרום-מערב ובים האדריאטי במזרח.
אנטוני גרבובסקי

| --- | --- |

אנטוני גרבובסקי
 לידה:  11 ביוני 1857 Nowe Dobra, רפובליקת פולין 
 פטירה:  4 ביולי 1921 (בגיל 64) ורשה, הרפובליקה הפולנית השנייה 
 מדינה:  ממלכת פרוסיה, הרפובליקה הפולנית השנייה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פובונזקי 
 מקום מגורים:  ורשה, 42 Hoża Street in Warsaw 
 השכלה:  אוניברסיטת ורוצלב (1882)  Mikołaja Kopernika w Toruniu 
 בן או בת זוג:  Aniela Grabowska  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מספר צאצאים:  5 
 חתימה:   
 
אנטוני גרָבּוֹבסקי (בפולנית: Antoni Grabowski;‏ 15 ביוני 1857, בכפר נובה דוברה שליד חלמנו – 4 ביולי 1921, ורשה) היה מהנדס כימיה פולני שהיה בין הפעילים הראשונים בתנועת האספרנטו. לתרגומים שעשה לאספרנטו הייתה השפעה מכרעת על פיתוחה של האספרנטו כשפה ספרותית.
חינוך ורכישת מקצוע

זמן קצר לאחר הולדתו עברה משפחתו מנובה דוברה לטורון. בשל העוני במשפחתו נאלץ גרבובסקי להתחיל לעבוד מיד לאחר שסיים את בית הספר היסודי. עם זאת, הוא היה אחוז תשוקה ללמוד והצליח להתכונן בעצמו ולעבור את בחינות הכניסה לגימנסיה בהצלחה ניכרת. בבית הספר על שם ניקולאוס קופרניקוס שבטורון הוא הפגין ידע הרבה מעבר לרמתם של תלמידים בני גילו, וקפץ כיתה פעמיים. מצבה הכלכלי של משפחתו השתפר ב-1879 ולאחר שסיים את בחינות הבגרות, עבר גרבובסקי ללמוד פילוסופיה ומדעי הטבע באוניברסיטת ברסלאו (כיום ורוצלב).
אחר כך עבד כמהנדס כימיה בעיירה זאווירציה ובמקומות נוספים שכיום הם חלק מצ'כיה, ולבסוף כמנהל מפעל לטקסטיל באיבנובו-ווזנסנסק 250 ק"מ צפונית מזרחית למוסקבה.
במקביל המשיך גרבובסקי במחקרים מעמיקים בבעיות בכימיה. הוא נודע בין המומחים בנושא בכל רחבי אירופה בשל תגליות רבות והמצאות טכנולוגיות. הוא התמנה להשתתף בוועדה שנועדה לקבוע את הטרמינולוגיה בפולנית למונחים טכניים. כמה שנים אחר כך, ב-1906, פרסם גרבובסקי את Słownik chemiczny - המילון הראשון בפולנית למונחי הכימיה.
אספרנטו וספרות

כבר בזמן שלמד באוניברסיטה פיתח גרבובסקי עניין רב בספרות. הוא הצטרף לאגודה "חברת הספרות הסלבית" (Towarzystwo Literacko-Słowianskie), אך החברות באגודה זו לא השביתה את עבודתו על השפה הפולנית וספרותה. בהדרגה למד מספר נכבד של שפות והפך לפוליגלוט של ממש. בשלב מאוחר יותר היה מסוגל לדבר בתשע שפות בנוסף לשפת האם שלו ולהבין לפחות חמש־עשרה נוספות. אין זה מפתיע, בהתחשב ברקע זה, שהסטודנט גרבובסקי אף התעניין ברעיון של שפה בינלאומית. בשלב זה מילאה שפת וולאפיק (Volapük) תפקיד זה, ולכן גרבובסקי למד אותה. עם זאת, לאחר שביקר אצל יוהאן מרטין שלאייר ממציא השפה, נוכח גרבובסקי לדעת שאפילו הוא אינו מסוגל לדבר וולאפיק ברהיטות. היה ברור כי שפה זו אינה מתאימה לשימוש בחיי יום־יום, ובסופו של דבר דיברו גרבובסקי ושלאייר ביניהם בגרמנית. לאחר אכזבה זו נטש גרבובסקי את וולאפיק, אך הוא לא הרפה מרעיון השפה המתוכננת.
ב־1887 הוא עיין בחוברת "השפה הבינלאומית של ד"ר אספרנטו, הקדמה ודקדוק מלא" מאת אליעזר לודוויג זמנהוף, שהודפסה באותה שנה. בחוברת זו הציג זמנהוף את מיזם השפה שלו שעתידה הייתה להיקרא "אספרנטו". גרבובסקי התרשם משקיפות המבנה של האספרנטו, מיכולת ההתבטאות שבה ומהמהירות שבה ניתן היה לרכוש מיומנות בשפה. הוא נסע לוורשה כדי לבקר את זמנהוף, והפגישה ביניהם הייתה כנראה הדיאלוג הראשון באספרנטו.
גרבובסקי, כמו זמנהוף, הבין את חשיבות השפעתה של הספרות על התפתחות השפות, ובמיוחד עבור אספרנטו, שאז כבר הייתה בדרכה להשתנות ממיזם של שפה לשפה שימושית בכל תחומי החיים. גרבובסקי כבר עבד בכיוון זה. תרגומו ב־1888 ל"סופת השלג" של אלכסנדר פושקין, והתרגום ל־Die Geschwister (אחים אחיות) של יוהאן וולפגנג פון גתה שנה אחר כך, הן מקצת מן הדוגמאות לתרגומים הראשונים שיצאו לאור.
גרבובסקי לא היה שבע רצון מהתפשטותה האיטית של האספרנטו במהלך שנות ה־90 של המאה ה-19. הוא האמין כי הסיבה לכך היא ליקויים בשפה והוא התחנן לביצוע רפורמה בשפה. עם זאת, בהצבעה שנערכה ב־1894, הוא הצביע נגד הרפורמות, ומכאן ואילך דבק בשפה הבסיסית המכונה "Fundamento de Esperanto".
במשך תקופה ארוכה היה גרבובסקי יושב ראש איגוד האספרנטו של ורשה, שנוסד ב-1904, ושל איגוד האספרנטו הפולני, שנוסד ב-1908. באותה שנה הוא התמנה למנהל אגף הדקדוק באקדמיה של האספרנטו. הוא הוציא לאור מאמרים, נתן הרצאות על אספרנטו וארגן קורסים בשפת אספרנטו.
בשנים 1908–1914 היה גרבובסקי אחראי על הקורסים הראשונים במעט בתי ספר בוורשה. במאמר ב־1908 הוא תיאר את ההתאמה היוצאת מהכלל של האספרנטו כהקדמה ללימוד שפות. הוא הראה באמצעות דוגמאות מוצקות כיצד לימוד אספרנטו תחילה שיפר באופן משמעותי את יכולת הלימוד של צרפתית ולטינית (טענה שהתקבלה על ידי הציבור דאז בחוסר אמון).
האנתולוגיה "מהפרנסוס של העמים" שיצאה לאור ב־1913 הכילה 116 שירים המייצגים 30 שפות ותרבויות. שישה מתוך השירים חוברו באספרנטו, שאר ה־110 תורגמו.
בשל מאורעות מלחמת העולם הראשונה, הופרד גרבובסקי מבני משפחתו שנמלטו לרוסיה. גרבובסקי נשאר בורשה חולה ומבודד. שם הוא תרגם את האפוס הלאומי הפולני "פאן תדיאוש" מאת אדם מיצקביץ'. עבודת התרגום שלו, שהיה מדויק ונאמן למקור, העמידה בניסיון את הפוטנציאל החבוי של השפה המתוכננת ובכך הייתה גורם מניע בהתפתחות נוספת של שירה כתובה באספרנטו.
בינתיים הוא החל לסבול מבעיות רפואיות בלבו, אך לא יכול היה לממן את הטיפול הרפואי הנדרש, שכן בתקופה זו הוא חי בעניות מנוולת. כשחזרו בני משפחתו לוורשה עם תום המלחמה הם מצאו שגרבובסקי רזה מאוד. עם זאת, לא הפסיק גרבובסקי את עבודתו על אספרנטו עד מותו מהתקף לב ב־1921.
ביר זית

| --- | --- |

ביר זית
 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  רמאללה ואל-בירה
 ראש העיר:  יוסוף נאסר
 שטח:  14 קמ"ר
 גובה:  759 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  4,500 (2007)
 קואורדינטות:  31°58′20″N 35°13′41″E﻿ / ﻿31.97225°N 35.2280166°E﻿ / 31.97225; 35.2280166
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת דרום השומרון מוגדלת) ביר זית(למפת דרום השומרון רגילה) ביר זית(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ביר זית(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ביר זית  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
בִּיר זֵית (בערבית: بيرزيت) הוא כפר פלסטיני הנמצא צפונית לרמאללה, כ-4 ק"מ מצפון לבית אל וכק"מ אחד צפונית לכפר אבו קש ב"שטח B", שבשליטה אזרחית של הרשות הפלסטינית. בכפר כ-4,500 תושבים, 60% מהם נוצרים והשאר מוסלמים.
רוב אוכלוסיית ביר זית מתחלקת בין ארבע חמולות נוצריות ושתי חמולות מוסלמיות.
בכפר כיום שוכנים שני מסגדים ושלוש כנסיות:
כנסיית גאורגיוס הקדוש האורתודוקסית - הוותיקה ביותר
כנסיית "גבירתנו מלכת השלום" הרומית-קתולית
כנסיית פטרוס הקדוש האנגליקנית
היסטוריה

יש המזהים את המקום עם בִּרְזָיִת – יישוב מתקופת המקרא ובית שני, הנזכר בתנ"ך ובכתבי יוסף בן מתתיהו.
היישוב הנוכחי הוקם ככל הנראה בתקופה הביזנטית.
בתקופת המנדט הבריטי השתייך הכפר לנפת רמאללה.
במפקד האוכלוסין המנדטורי מ-1922 נמנו בכפר 896 תושבים, מתוכם 777 נוצרים ו-119 מוסלמים.
במפקד אוכלוסין 1931 של ארץ ישראל היו בכפר 251 בתים מאוכלסים, בהם התגוררו 1233 תושבים, 871 נוצרים ו-362 מוסלמים.
בסקר הכפרים משנת 1945 נאמדה אוכלוסיית הכפר ב-1,560 תושבים.
בשנת 1924 הקימו נביהה נאסר ורתיבה שקיר בית ספר לבנות בכפר. בין השנים 1930–1932 הוקם גם בית ספר לבנים ושניהם נכללו בשם "בית הספר התיכון ביר זית".
בשנת 1953 החל המוסד גם להציע קורסים ברמה על-תיכונית ומשנת 1976 הוכר כאוניברסיטת ביר זית.
בסמוך לכפר נמצא אתר ארכאולוגי ח'רבת טרפין.
הערות שוליים

↑  Mills, Census of Palestine, 1931, page 48
| דגל פלסטיןיישובי נפת רמאללה ואל-בירה |
| --- | --- | --- |
| ערים | אל-בירה • ביתוניא • רוואבי • רמאללה |   |
| מועצות מקומיות | אל-איתיחאד (ביתילו, דיר עמאר, ג'מאלא) • א-זיתונה (מזרעה אל-קיבליה, אבו שוחידם) • ביר זית • בית ליקיא • בני זייד (דיר ע'סאנה, בית רימא) • בני זייד א-שרקייה (עארורה, מזארע א-נובאני) • דיר ג'ריר • דיר דיבוואן • חרבתא אל-מצבאח • מזרעה א-שרקיה • נעלין • סילוואד • סינג'יל • תורמוס עיא |   |
| כפרים | אבו קש • אום צפא • א-לובן אל-ע'רבי • אל-ג'אנייה • אל-מוע'ייר • אל-מידיה • בודרוס • בורקה • בית סירא • ביתין • בית עור אל-פוקא • בית עור א-תחתא • בלעין • ג'יפנה •דורא אל-קרע • דיר אבו משעל • דיר איבזיע • דיר א-סודאן • דיר ניזאם • דיר קדיס • ח'ירבת אבו פלאח • ח'רבת'א בני חרית • טייבה • טירה • יברוד • כובאר • כפר מאליכ • כפר ניעמה • כפר עין • נבי סאלח • סאפא • סורדא • עאבוד • עבוין • עג'ול • עטארה • עין יברוד • עין עריכ • עין סיניא • עין קיניא • קיביה • קראוות בני זייד •  ראס כרכר • רמון • רנתיס • שוקבא • שיבתין |   |
| מחנות פליטים | אל-אמערי • ג'לזון • קדורה • קלנדיה |   |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557256305171  GND: 4566760-3  LCCN: n79145970  SUDOC: 176883312  VIAF: 136034374   WorldCat (עם VIAF): 136034374
אמנות לעומת לא-אמנות

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ציון אביטל
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  אמנות
 הוצאה
 הוצאה בשפת המקור:  הוצאת אוניברסיטת קיימברידג'
 תאריך הוצאה:  2003
 הוצאה בעברית
 תרגום:  לא תורגם
אמנות לעומת לא-אמנות: אמנות מתוך הרוח (באנגלית: Art versus Nonart : Art out of Mind), הוא שם ספרו של פרופסור ציון אביטל, שראה אור בהוצאת אוניברסיטת קיימברידג' בשנת 2003, תורגם ויצא לאור בסינית בקומרשיאל פרס ב-2009 ובספרדית בוורנון פרס ב-2018.
אודות הספר

בחלקו הראשון של הספר (פרקים 1–4), אביטל בוחן מזוויות שונות את השאלה "האם האמנות המודרנית היא בכלל אמנות?". בחלק זה מנתח אביטל ומבקר את האמנות המודרנית, וטוען שכל האמנות הלא-פיגורטיבית שנוצרה במאה העשרים אינה אמנות כלל, אלא היא ההריסות וחומרי הגלם של האמנות הפיגורטיבית שקדמה לה. אביטל מעלה בספר את הטענה, שלאמנות הפיגורטיבית היו לאורך כל תולדותיה כחמישים תכונות, שמתוכן רק שתיים קיימות גם באמנות המופשטת, והן: השימוש בצבע ובצורה. אולם צבע וצורה הם לכל היותר תנאים הכרחיים אך לא מספיקים כדי שדבר מה יהיה יצירת אמנות. בכל הדברים שבעולם ישנם צבעים וצורות, אבל אין זה הופך אותם ליצירת אמנות. הוא מעלה את הטענה שקנדינסקי ומונדריאן עשו רדוקציה של האמנות לצבע ולצורה, ואילו דושאן עשה רדוקציה של הפיסול לאובייקט מצוי. מעצם כך הם ביטלו את ההבדל בין סמל לבין מסומל, ובכך מחקו את הפונקציה התרבותית של האמנות. דומה הדבר למחיקת התחביר והסמנטיקה של שפה, ואז נותרים בידי השומע רעשי דיבור בלבד, ואלו אינם שפה ואין להם שום פונקציה לשונית, סימבולית או תרבותית. על ידי מחיקת התחביר והסמנטיקה של האמנות הפיגורטיבית, נותרו בידי הצופה "רעשים" ויזואליים בלבד: רק כתמי צבע שרירותיים, ואובייקטים שאין להם שום רלוונטיות לאמנות. שכן אמנות לא עוסקת באובייקטים אלא בדימויים ובסמלים שנגזרים ממערכות סמלים. התוצאה של תהליכים אלו היא מחיקת קווי התיחום בין אמנות לבין לא-אמנות, ולכן בימינו כל דבר, כולל שום דבר, עשוי להיות מוצג על ידי ה"אמן" או בא כוחו כיצירת אמנות. מאידך, עצם ההצגה של דבר מה כיצירת אמנות לא הופכת אותו כבמטה קסם לכזו. למשל, אם נגר עושה חביתה, היא לא הופכת להיות שולחן רק משום שנעשתה בידי נגר. היותם של יצירת אמנות או של שולחן מה שהם לא תלויה במאוויים או בהזיות שלנו, אלא בתכונות של הדבר עצמו.
במאה השנים האחרונות נכתבו מאמרים וספרים רבים שביקרו באופן זה או אחר את אמנות המאה העשרים, אולם הספר של אביטל הוא שונה מאוד מכל הביקורות בעניין זה מבחינות רבות. מצד אחד, ספר זה מציג בחינה מחדש, באופן יסודי, רדיקלי ומעמיק ביותר ביחס לאמנות המודרנית. מצד שני, הספר לא שולל את המודרניזם כאמנות בגלל מגרעות אלו או אחרות שלה, כפי שעשו מבקרים אחרים, אלא הוא טוען שאין זו אמנות כלל. הביקורת שלו היא על בסיס מערכת קריטריונים חדשה, כללית, עמוקה וקוהרנטית. הדיון במערכת קריטריונים זו תופס כמעט את כל החלק השני של הספר. אביטל מצביע על הדילמה שהיא אולי המרכזית של האמנות כיום: מצד אחד המודרניזם הביא את האמנות למבוי סתום, ומצד שני הוא מסביר מדוע לא ניתן לחזור לאמנות פיגורטיבית. לאור מערכת הקריטריונים החדשה הוא מצביע על התנאים ההכרחיים שכל פרדיגמה חדשה באמנות העתיד תצטרך לקיים, כדי שהיא תהיה רלוונטית לאמנות. לפי התפיסה המוצגת בספר, האמנות המודרנית היא רק שלב ביניים וכאוטי בין אמנות העבר שהגיעה למיצוי, לבין אמנות העתיד שעדיין איננה, אבל ניתן לזהות את קווי המתאר שלה. בניגוד למרבית החוקרים האחרים ששוללים את המודרניזם ומבכים את מות האמנות או מציעים לחזור לאמנות העבר, הספר של אביטל שולל את המודרניזם אך הוא גם מצביע על תקוה חדשה; האפשרות של פרדיגמה חדשה לאמנות בעתיד.
ביבליוגרפיה

הספר:
Avital. T. (2003). Art versus Nonart : Art out of Mind. Cambridge University Press, Cambridge. (445 pages)
את תוכן העניינים והמבוא ניתן לקרוא בלינק:
הספר באתר אמזון
הספר ראה אור גם בשפה הספרדית:
Tsion Avital (2018). Arte vs. No-Arte: Arte fuera de la mente. Translated into Spanish by Sandra Luz Patarroyo Rodríguez. Malaga; Vernon Press.
הספר ראה אור גם בשפה הסינית בהוצאה:
The Commercial Press, 2009 (Chinese Edition)
Avital, T. (1998a). Footprints Literacy: The Origins of Art and Prelude to Science. Symmetry: Art and Science. (The Quarterly of the International Society for the Interdisciplinary Study of Symmetry). Vol. 9, Number 1, pp. 3-46.
Published also electronically by Visual Mathematics ? VISMATH, The electronic supplement of Symmetry ? ISIS, Vol. 1, No, 2, 1999. https://web.archive.org/web/20031010103922/http://members.tripod.com/vismath/
Filename: FOOTPRINTS.pdf
Avital, T. (1998b). Mindprints: The Structural Shadows of Mind-Reality? Symmetry: Art and Science. (The Quarterly of the International Society for the Interdisciplinary Study of Symmetry). Vol. 9, Number 1, pp. 47-76.
Published also electronically by Visual Mathematics ? VISMATH, The electronic supplement of Symmetry ? ISIS, Vol. 1, No, 2, 1999. https://web.archive.org/web/20031010103922/http://members.tripod.com/vismath/
Filename: MINDPRINTS.pdf
Gombrich, E.H. The Story of Art. Phaidon Press, London, 1967.
הערות שוליים

↑  Gombrich, 1967. p. 397.
↑  Avital, 1998a.
אסקווין, מלך אסקס

אסקווין או ארקווין (באנגלית: Æscwine, או Erkenwine או Erchenwine; סביבות 494 - סביבות 587) היה מלכה הראשון של ממלכת אסקס, ומייסד הממלכה.
חייו

אסקווין ייסד את הממלכה בשנת 527. עדויות היסטוריות מועטות מתארות את מלכותו. העדות הקדומה ביותר היא רשימה גנאלוגית מהמאה התשיעית המזכירה את שמו, ומציינת כי הוא אביו של המלך סלדה (אשר ירש אותו במותו), ובנו של אופה (Offa), שהיה בנו של בדקה (Bedca), שהיה בנו של סיגפוגל (Sigefugl), שהיה בנו של סוואפה (Swæppa), שהיה בנו של אנטסקג (Antsecg), שהיה בנו של גסקג (Gesecg), שהיה בנו של סיקסנט - האב האגדתי הקדום של כל הסקסונים.
מסמכים היסטוריים שנכתבו במהלך המאה ה-12 והמאה ה-13 מתארים את מלכותו ובהם הנרי מהאנטינגדון בספרו "Historia Anglorum", וכן רוג'ר מוונדובר (אנ') בספרו "Flores Historiarum" ("פרחי ההיסטוריה") ומתיו פאריס בספרו "Chronica Majora". בספרים אלה מופיע לעיתים התעתיק אאורקנווין (Eorcenwine) או ארקנווין (Erkenwine). ככל הנראה מסמכים אלה התבססו על מסמכים שקדמו לכיבוש אנגליה על ידי ויליאם הכובש בשנת 1066.
במותו של אסקווין ירש אותו בנו, סלדה.
בוריס שרמטייב

| --- | --- |

 לידה:  25 באפריל 1652 (יוליאני) מוסקבה, רוסיה הצארית 
 פטירה:  17 בפברואר 1719 (יוליאני) (בגיל 66) מוסקבה, רוסיה הצארית 
 מקום קבורה:  בית הקברות לזרב  בסנקט פטרבורג במתחם המנזר אלכסנדר נבסקי 
 מדינה:  רוסיה הצארית 
 השכלה:  Kyiv-Mohyla Academy 
 בן או בת זוג:  Anna Saltykova (13 באפריל 1713–17 בפברואר 1719) Yevdokiya Chirikova (1669–1703) 
 צאצאים:  MIkhail Sheremetev, Anna Sheremetev, Sergey Sheremetev, Vera Sheremeteva, Sofya Sheremeteva, Pyotr Sheremetev, Natalia Sheremeteva, Yekaterina Sheremeteva 
 השתייכות:  צבא האימפריה הרוסית 
 דרגה:  גנרל-פלדמרשל 
 פעולות ומבצעים
 Crimean campaigns of 1687 and 1689  המלחמה הצפונית הגדולה  מערכות אזוב  Battle of Erastfer 
 עיטורים
 עיטור אנדריי הקדוש (30 בדצמבר 1701)  עיטור מסדר העיט הלבן של פולין 
 
בוריס שרמטייב (ברוסית: Борис Петрович Шереметев;‏ 25 באפריל 1652 - 17 בפברואר 1719) היה אציל רוסי, בין המדינאים והמפקדים הבולטים של רוסיה בתקופת פיוטר הגדול.
תחילת הקריירה

בוריס שרמטייב נולד במשפחה בויארית ותיקה וידועה. בשנת 1681 התמנה לוויווד בעיר טמבוב ולחם נגד הכוחות של חאנות קרים. בשנת 1682 קיבל תואר בויארין. בשנת 1686 השתתף במשא ומתן עם האיחוד הפולני-ליטאי לקראת חתימת הסכם שלום ולאחר החתימה נשלח בראש המשלחת לוורשה. עם חזרתו לרוסיה הצארית התמנה למפקד הצבא באזור בלגורוד והיה אחראי על שמירת הגבולות הדרומיים של המדינה. בהיותו רחוק מהבירה לא היה צריך לבחור צד במאבקי הכוח בין פיוטר הגדול לבין נסיכת סופיה.
תקופת פיוטר הגדול

בשנת 1695 תמך במאמץ של מערכות אזוב אך בחזית המשנית - באזור הדנייפר. בשנים 1697–1699 נסע לאירופה (פולין, אוסטריה, איטליה ומלטה) תוך ביצוע שליחות מדינית. חזר למוסקבה בבגדים מערביים ועל זה קיבל קבלת פנים מיוחדת מהצאר.
במלחמת הצפון הגדולה היה מפקד העליון של הצבא. לאחר כישלון בקרב נארווה נשלח לאסטוניה. לאחר מספר קרבות מוצלחים הוענק לו עיטור אנדריי הקדוש והוא קודם לדרגת גנרל-פלדמרשל. במהלך שנים 1702–1704 היו לו מספר ניצחונות בקרבות וגם כבש מבצרים וערים.
בשנת 1706 קיבל תואר רוזן. בקרב פולטבה תפקידו היה משני אך לא מבוטל. בשנת 1710 פיקד על מצור על ריגה. לאחר כיבושה נשלח להשתתף במלחמת רוסיה-טורקיה (1710-1711) הלא מוצלחת.
בשנת 1712 הודיע לפיוטר הגדול על רצונו להתנזר. במקום זה התחתן עם בחורה צעירה. בשנת 1715 נשלח להיות בראש כוח רוסי בגרמניה שתמך בצבא הפרוסי בלחימה נגד השוודים.
בשנת 1717 חזר למוסקבה ונפטר לאחר מחלה קשה. ביקש להיות מוטמן בלאוורת קייב-פצ'רסק אך בהתאם להחלטת פיוטר הגדול גופתו הועברה למנזר אלכסנדר נבסקי בסנקט פטרבורג.
אריה ויסמן

| --- | --- |

 לידה:  18 בינואר 1952 (בן 72) בוטושאן, רומניה
 תאריך עלייה:  1959
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  "קיקל"
 השתייכות:  צבא הגנה לישראל צבא הגנה לישראל שירות הביטחון הכללי שירות הביטחון הכללי
 תקופת הפעילות:  1969 – 1995 (צה"ל) 2008 – 2013 (שב"כ)
 דרגה:    אלוף-משנה (צה"ל) ראש חטיבה (שב"כ)
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד 9322  מפקד גדוד 532  מפקד חטיבה 265  ראש מחלקת אמצעי לחימה במפקד חילות השדה
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ההתשה   מלחמת יום כיפור   מלחמת לבנון הראשונה
 עיטורים
  לגיון ההצטיינות
 תפקידים אזרחיים
 מנכ"ל הרכנת בע"מ
 
אריה ויסמן (נולד ב-18 בינואר 1952) הוא קצין צה"ל לשעבר בדרגת אלוף-משנה, מהנדס, מנהל, איש שב"כ ועורך דין ישראלי.
ויסמן שימש מפקד פלוגת שריון במלחמת יום הכיפורים, מפקד גדוד 532 במלחמת לבנון הראשונה, מפקד חטיבה 265, וראש מחלקת אמצעי לחימה במפקדת חילות השדה. לאחר שחרורו היה מנהל ושותף בחברה להנדסה, ראש חטיבה טכנולוגית בשירות הביטחון הכללי ועורך דין.