אנה וינטור
ביקורות נוספות > אליטיזם

ביקורת נפוצה אחרת על וינטור כעורכת היא שהיא משתמשת הרבה מאוד בידוענים על עטיפות ווג והתעקשותה על כך שהם יעמדו בסטנדרטים שלה.
נמסר שהיא אמרה לאופרה וינפרי שהיא לא תצולם לעטיפת הווג עד שלא תוריד ממשקלה, ולהילרי קלינטון שהיא לא תופיע עד שהיא תחדל מללבוש חליפות צי כחולות.
בחגיגות האנגלומאניה של 2005, ווג לקח תחת חסותו את תצוגת האופנה הבריטית בחגיגות, נמסר שווינטור בחרה באופן אישי את הבגדים בשביל משתתפים חשובים כמו ג'ניפר לופז, קייט מוס, דונלד טראמפ ודיאן פון פירסטנברג.
"אני לא חושב שלפרילנד היה כזה סוג של ירידה לפרטים," אומר המוציא לאור של Women's Wear Daily פטריק מקארתי. "היא לא הלבישה את אשת החברה ברברה "בייב" פיילי (Babe Paley) וגם בייב פיילי לא הייתה מרשה לה."
בכך שהיא משכנעת מעצבים להלוות בגדים לאנשי חברה וידוענים בולטים, שאחרי כן מצולמים לובשים את הבגדים לא רק בווג אלא גם במגזינים בעלי עניין כללי כמו פיפל ו-Us Weekly, שבזה אחר זה משפיעים על מה שקונים רוצים, כמה מהתעשייה מאמינים שבכך שלווינטור יש יותר מדי שליטה על יחסי הכוחות בתעשיית האופנה, במיוחד מאחר שהיא לא מעורבת בהפקת הבגדים בעצמה. "בשורה התחתונה אנה יכולה לשלוט על כל פס היצור על לחנות עצמה," אומר קנדי פראטס פרייס (Candy Pratts Price), מנהל האופנה של האתר Style.com.
כתבת ווג מסוימת התלוננה שהסגנון שווינטור מנהיגה בווג אינו נגיש לנשים עובדות רגילות, הרבה מהן מנויות קבועות. "היא אובססיבית רק על איך לשקף את האידיאלים של מעמד וקוראים מסוימים," היא אומרת. "פעם היה לנו גיליון על סרטן השד שהתחיל עם כתבה על דיילת אוויר, אולם וינטור לא הסכימה שדיילת תיכנס למגזין אז היה עלינו ללכת ולחפש אשת עסקים שהיה לה סרטן."
וינטור הואשמה בכך שהיא מרחיקה עצמה אפילו מבעלי מעמד מקצועי שווה לה. "אני לא חושבת שסיפורת יכולה לעלות על המציאות," אמרה עורכת מגזין אופנה בריטית על "השטן לובשת פראדה". "האומנות במקרה זה היא רק חיקוי עלוב של החיים." וינטור, אמרה העורכת, ביקשה באופן שיגרתי לשבת היכן שהעורכים האחרים לא יכולים לראות אותה או להיראות לידה. "במהלך עבודתנו אנחנו אומרים לאנשים איזה תיק לסחוב, אבל אנה היא כל כך מעל כולם שאפילו אין לה ארנק."
ניסיונה שהצליח, לקבוע מחדש את תאריך שבוע האופנה במילאנו של שנת 2008, לשלב מוקדם ביותר במהלך השבוע, על מנת שהיא והעורכים האחרים שמושבם בארצות הברית יוכלו לשוב הביתה לפני התצוגות בפריז, הובילו לתלונות. עורכים אחרים אמרו שהיה עליהם להיחפז ולהיות בתצוגות שהוקדמו ואילו ממעצבים פחות ידועים שהיה עליהם להציג בפרק זמן מאוחר יותר נמנע מקהל חשוב. דולצ'ה וגבאנה אמרו שהאופנה האיטלקית זכתה לחוסר תשומת לב ושמילאנו הפכה ל"קרקס חסר טעם."
ג'ורג'ו ארמני שבאותו הזמן היה יושב ראש משותף ביחד עם וינטור של תצוגת תלבושות של גיבורי-על, משך תשומת לב בשל הערתו האישית. "אולי מה שהיא חושבת שהוא שמלה יפה, אני לא אחשוב שהוא שמלה יפה," הוא אמר. בעוד שהוא טען שהוא לא היה יכול להבין למה אנשים אינם מחבבים אותה, הוא אמר שהוא עצמו היה אדיש, הוא הביע תקווה שהיא לא תגיב ותאמר ש"עידן ארמאני חלף." הוא האשים אותה בהעדפת האופנות הצרפתית והאמריקאית על פני האיטלקית.
הערותיה בנוגע לעודף משקל גרמו לתקריות ביותר מאירוע אחד. בשנת 2005 הסניף הניו יורקי של הארגון National Association to Advance Fat Acceptance, מתח ביקורת חריפה על וינטור לאחר שעורך התוכן של ווג, אנדרה לאון טאלי (André Leon Talley) הופיע בתוכניתה של אופרה וינפרי והתוודה, שבנקודה מסוימת, וינטור דרשה שהוא יוריד ממשקלו. טאלי אמר לווינטור, "רוב נערות ווג הן כל כך רזות, מאוד רזות, מפני שגברת אנה לא אוהבת אנשים שמנים."
בשנת 2009, תושבים במיניאפוליס נפגעו מכך שהיא אמרה בריאיון לתוכנית הטלוויזיה "60 דקות" שהיא יכולה "לתאר בעדינות את רוב האנשים שראיתי כבתים קטנים." הם ציינו שעירם נבחרה לעיר השלישית במשמניה באומה באותה שנה בידי המגזין Men's Fitness, בעוד שניו יורק נבחרה לעיר החמישית במשמניה.