stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנדרה סלמון
עבודותיו > ביקורות, זיכרונות

La Jeune Peinture française (including Histoire anecdotique du cubisme), Paris, Albert Messein, 1912, Collection des Trente
Histoires de Boches, with drawings by Guy Dollian. Paris, Société littéraire de France, 1917
La Jeune Sculpture française, Paris, Albert Messein, 1919, Collection des Trente
L'Art vivant, Paris, Georges Crès, 1920
Propos d'atelier, Paris, Georges Crès, 1922
La Révélation de Georges Seurat, Brussels, Éditions Sélection, 1921
Cézanne, Paris, Stock, 1923
André Derain, Paris, Gallimard, 1924
Modigliani, Les Quatre chemins, 1926
Kisling, Éditions des Chroniques du Jour, 1927
Henri Rousseau, dit le Douanier, Paris, Georges Crès, 1927
Émile Othon Friesz, Éditions des Chroniques du Jour, 1927
Chagall, Éditions des Chroniques du Jour, 1928
L'Art russe moderne, Éditions Laville, 1928
Léopold-Lévy, Éditions du Triangle
Ortiz de Zarate, Éditions du Triangle
Picasso, Éditions du Triangle
L'érotisme dans l'art contemporain, Éditions Calavas, 1931
Le Drapeau noir, 1927
Léopold Gottlieb, 1927
Voyages au pays des voyantes, Paris, Éditions des Portiques
Le Vagabond de Montparnasse: vie et mort du peintre A. Modigliani, 1939
L'Air de la Butte. Souvenirs sans fin, Paris, Les Éditions de la Nouvelle France, 1945
Paris tel qu'on l'aime, préface de Jean Cocteau, collectif, 1949
Souvenirs sans fin , 3 volumes:
Première époque (1903–1908), Paris, Gallimard, 1955
Deuxième époque (1908–1920), Paris, Gallimard, 1956
Troisième époque (1920–1940), Paris, Gallimard, 1961
Le Fauvisme, Paris, Éditions Aimery Somogy-Gründ, 1956
La Vie passionnée de Modigliani, 1957
La Terreur noire, Paris, Jean-Jacques Pauvert, 1959. L'Échappée, 2008
Claude Venard, 1962
Henri Rousseau, 1962
Baboulène, 1964
Modigliani le roman de Montparnasse, 1968
À propos de Marc Chagall, 2003
עבודותיו > תיאטרון

Natchalo (with René Saunier), mise en scène Henri Burguet, 7 April 1922, Théâtre des Arts
Deux hommes, une femme (with  R. Saunier)
Sang d'Espagne (with R. Saunier)
אלכסנדר שולגין

| --- | --- |

 לידה:  17 ביוני 1925 ברקלי, קליפורניה
 פטירה:  2 ביוני 2014 (בגיל 88) לפאייט, קליפורניה
 מדינה:  ארצות הברית
 השכלה:  דוקטורט מאוניברסיטת ברקלי בביוכימיה, פוסט-דוקטורט בפסיכיאטריה ופרמקולוגיה
 מקצוע:  פסיכופרמקולוגיה
 בת זוג:  אן שולגין
 אתר רשמי
אלכסנדר "סשה" תאודור שולגין (Alexander "Sasha" Theodore Shulgin;‏ 17 ביוני 1925 – 2 ביוני 2014) היה פרמקולוג, פסיכופרמקולוג וכימאי אמריקאי שנודע בפיתוחם של חומרים הלוצינוגנים וממריצים-מעוררים, שרבים מהם שימשו או משמשים כסמים פסיכואקטיביים או פסיכדליים. 
שולגין התפרסם במיוחד אחרי שגילה שיטת סינתזה חדשה וקלה של הסם MDMA, הידוע בכינוי אקסטזי. החל משנות ה-70 המאוחרות ושנות ה-80 המוקדמות נפוץ השימוש בחומר זה כסם מסיבות ובניסיונות טיפול בדיכאון, חרדה ובעיקר בהפרעת דחק פוסט טראומטית. בשנת 1974 פיתח לראשונה את הסם 2C-B.
בשנים שלאחר מכן שולגין גילה, סינתז וחקר את השפעותיהן הביולוגיות של יותר מ-230 תרכובות פסיכואקטיביות.
בשנת 1991 ו-1997 חיברו הוא ואשתו אן שולגין את הספרים PiHKAL ו-TiHKAL בנושא סמים פסיכואקטיביים.
שולגין גילה פנתילאמינים רבים, ביניהם משפחת החומרים *2C (למשל 2C-B) ומשפחת החומרים DOx (למשל DOM או STP), סוג של נגזרות אמפטמיניות בעלות תכונות פסיכדליות.
בנוסף שולגין ביצע מחקרים חשובים על תרכובות מבוססות טריפטמין.
שולגין נולד ב-1925 בבקרלי, קליפורניה, כבנם של תאודור סטיבנס שולגין (1978-1893), יליד צ'ליאבינסק, רוסיה ולהנרייטה ד. לבית אטן (1960-1894), ילידת אילינוי
שני ההורים לימדו כמורים במחוז אלמידה.
מגיל 16 התחיל ללמוד עם מלגה כימיה אורגנית באוניברסיטת הרווארד
ב-1943 בימי מלחמת העולם השנייה עזב את לימודיו כדי להתגייס לחיל הים של ארצות הברית . בעת שירותו על משחתת אחות הגישה לו לבלוע כוס מיץ תפוזים עם אבקה בתחתית לפני ניתוח זיהום באצבע. הוא שתה את המיץ  ונרדם מהר. כשהתעורר אחרי הניתוח למד שהאבקה שבלע הייתה רק סוכר שלא נמס. חוויה זו לימדה אותו להכיר את כוחם של הסוגסטיה והאפקט אינבו" על נפש האדם.
בתום השירות הצבאי חזר שולגין לברקלי וב-1954 סיים דוקטורט בביוכימיה באוניברסיטה.בשלהי שנות ה-1950 סיים פוסט-דוקטורט בתחומי הפסיכיאטריה והפרמקולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו.
אחרי שעבד זמן קצר כמנהל מחקר במעבדות Bio-Rad קיבל משרה כחוקר בכיר בחברת דאו כימיקלים. אחד מהישגיו הראשונים שם היה המצאת חומר הדברה ראשון שהיה מתכלה:ה"מקסקרבט". (mexacarbate)
חייו הפרטיים

שולגין היה נשוי פעמיים: לנינה לבית גורדון עד יום מותה, ואחר כך לאן לבית גוטליב. 
רוב חייו המאוחרים בילה בחוותו בלפאייט, קליפורניה.     
ב- 8 באפריל 2008, כאשר היה בן 82, הוא עבר ניתוח להחלפת מסתם אאורטי בלב.  ב-16 בנובמבר 2010 לקה באירוע מוחי ממנו החלים במידה רבה. באותה שנה ניתוח השתלת עור הציל את רגלו השמאלית שהייתה מועמדת לכריתה טיפולית. 
באותה תקופה התחיל לסבול מסימנים ראשונים של קיהיון, שבא לידי ביטוי בעיקר בירידה ניכרת בזיכרון לטווח קצר. עם התקדמות הקיהיון נאלצה אשתו למכור חלק מנכסיהם על מנת לממן את הטיפול בו. 
שולגין נפטר ב-2 ביוני 2014 בביתו  מסרטן הכבד.
הערות שוליים

↑  http://psychedelicfrontier.com/good-bye-sasha-chemist-alexander-shulgin-dies/
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 90930281  GND: 114115230  ISNI: 0000 0000 6679 2435  LCCN: no92006488  NKC: ntk2013792807  NLA: 35312394  NTA: 189901381  SELIBR: 218862  SUDOC: 249394006  Trove: 907714  VIAF: 92081971   WorldCat (עם VIAF): 92081971 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אליפות העולם באתלטיקה עד גיל 20

| --- | --- |
 ענף:  אתלטיקה
 תאריך ייסוד:  1986
 ארגון מפעיל:  התאחדות האתלטיקה הבינלאומית
 הכי הרבה זכיות:  ארצות הברית (108 מדליות זהב ו-248 מדליות בכללי)
 
אליפות העולם באתלטיקה עד גיל 20 היא תחרות שמאורגנת על ידי התאחדות האתלטיקה הבינלאומית (World Athletics). באליפות, שמתקיימת אחת לשנתיים, מתחרים אתלטים ואתלטיות עד גיל 20 (בני 19 ומטה ב-31 בדצמבר בשנת התחרות). בעת הקמתה הייתה ידועה התחרות כאליפות העולם באתלטיקה לנוער, ובשנת 2015 שונה שמה לאליפות העולם באתלטיקה עד גיל 20.
כריס נלומס (אנ') מארצות הברית, זכה ב-4 מדליות זהב (אחת ב-1988 ושלוש ב-1990), יותר מכל אתלט אחר.
האליפויות

| תחרות | שנה | המארחת | מדינה | מס' תחרויות | מס' אתלטים | אצטדיון | האלופה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1986 | אתונה | יוון יוון | 41 | 1,135 | האצטדיון האולימפי | מזרח גרמניה מזרח גרמניה |
| 2 | 1988 | סדברי | קנדה קנדה | 43 | 1,024 | אצטדיון אוניברסיטת לורנשן | מזרח גרמניה מזרח גרמניה |
| 3 | 1990 | פלובדיב | בולגריה בולגריה | 41 | 987 | אוניברסיטת פלובדיב | ברית המועצות ברית המועצות |
| 4 | 1992 | סיאול | דרום קוריאה דרום קוריאה | 41 | 954 | האצטדיון האולימפי | הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין |
| 5 | 1994 | ליסבון | פורטוגל פורטוגל | 42 | 1,139 | אצטדיון אוניברסיטת ליסבון | ארצות הברית ארצות הברית |
| 6 | 1996 | סידני | אוסטרליה אוסטרליה | 41 | 1,049 | מרכז הספורט הבינלאומי | ארצות הברית ארצות הברית |
| 7 | 1998 | אנסי | צרפת צרפת | 43 | 1,156 | פארק דה ספורטס | הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין |
| 8 | 2000 | סנטיאגו | צ'ילה צ'ילה | 43 | 1,122 | האצטדיון הלאומי של צ'ילה | קניה קניה |
| 9 | 2002 | קינגסטון | ג'מייקה ג'מייקה | 43 | 1,069 | פארק העצמאות | ארצות הברית ארצות הברית |
| 10 | 2004 | גרוסטו | איטליה איטליה | 44 | 1,261 | האצטדיון האולימפי קרלו זקיני | ארצות הברית ארצות הברית |
| 11 | 2006 | בייג'ינג | הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין | 44 | 1,350 | מרכז הספורט צ'אויאנג | קניה קניה |
| 12 | 2008 | בידגושץ' | פולין פולין | 44 | 1,408 | אצטדיון ז'דיסלב קז'ישקוביאק | ארצות הברית ארצות הברית |
| 13 | 2010 | מונקטון | קנדה קנדה | 44 | 1,313 | אצטדיון מונקטון | קניה קניה |
| 14 | 2012 | ברצלונה | ספרד ספרד | 44 | 1,566 | האצטדיון האולימפי ליואיס קומפאניס | ארצות הברית ארצות הברית |
| 15 | 2014 | יוג'ין | ארצות הברית ארצות הברית | 44 | 1,546 | הייוורד פילד | ארצות הברית ארצות הברית |
| 16 | 2016 | בידגושץ' | פולין פולין | 44 | 1,359 | אצטדיון ז'דיסלב קז'ישקוביאק | ארצות הברית ארצות הברית |
| 17 | 2018 | טמפרה | פינלנד פינלנד | 44 | 1,462 | אצטדיון טמפרה | קניה קניה |
| 18 | 2021 | ניירובי | קניה קניה | 45 | 958 | מרכז הספורט הבינלאומי מוי | קניה קניה |
| 19 | 2022 | קאלי | קולומביה קולומביה | 45 | 1,533 | אצטדיון פסקואל גררו | ארצות הברית ארצות הברית |
| 20 | 2024 | לימה | פרו פרו |  |  | האצטדיון הלאומי של פרו |  |
שיאניות המדליות

כולל האליפות ב-2022.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקום | מדינה |   |   |   | סך הכל |
| 1 | ארצות הברית ארצות הברית | 115 | 84 | 64 | 263 |
| 2 | קניה קניה | 89 | 70 | 53 | 212 |
| 3 | אתיופיה אתיופיה | 46 | 51 | 32 | 129 |
| 4 | רוסיה רוסיה | 43 | 32 | 26 | 101 |
| 5 | הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין | 39 | 44 | 34 | 117 |
| 6 | ג'מייקה ג'מייקה | 36 | 52 | 42 | 130 |
| 7 | גרמניה גרמניה | 33 | 41 | 38 | 112 |
| 8 | בריטניה בריטניה | 31 | 26 | 37 | 94 |
| 9 | קובה קובה | 29 | 33 | 24 | 86 |
| 10 | מזרח גרמניה מזרח גרמניה | 22 | 10 | 18 | 50 |
אתלטים ישראלים זוכי מדליות

| שנה | מדליה | שם | מקצוע |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006 (אנ') |  | ניקי פאלי | קפיצה לגובה (אנ') |
| 2021 (אנ') |  | יונתן קפיטולניק | קפיצה לגובה (אנ') |
| 2022 (אנ') |  | בלסינג אפריפה | ריצת 200 מטר (אנ') |
אני עוד זוכרת

| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
יוסי חרסונסקי: 
"אני עוד זוכרת" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית שרית חדד. השיר יצא לאור ב-16 ביולי 2019, על ידי חברת התקליטים הישראלית אבי גואטה הפקות בע"מ, כסינגל שלא מתוך אלבום.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי אבי אוחיון, הולחן על ידי אבי אוחיון ומתן דרור והופק על ידי מתן דרור גם כן. בשיר מדברת חדד על החלום שלה כילדה, להיות זמרת. בין היתר, מדברת היא על היחסים שלה עם אמה, ועל התמיכה שקיבלה ממנה.
יוסי חרסונסקי סקר את השיר בחיוב, והעניק לו ציון של שלושה וחצי כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכול. האודיו של השיר הצליח לצבור קרוב למיליון צפיות.
אני פורים (סרט)

| --- | --- |
 בימוי:  אסף ברנשטיין 
 מדינה:  ישראל 
 הקרנת בכורה:  2001 
 שפת הסרט:  עברית 
 דף הסרט ב־IMDb
 
אני פורים (באנגלית: RUN) הוא סרט טלוויזיה ישראלי מ-2001 העוסק בתהליכי קליטת עולים מאתיופיה ועוקב אחר שני בלשים המנסים לפענח תעלומת רציחתו של ילד אתיופי שנמצא מת בפח זבל.
הסרט הופק על ידי חברת JCS והוצג לראשונה במסגרת רצועת ראשון בדרמה ב-HOT3. ואף השתתף בפסטיבל קולנוע בניופורט רוד איילנד.
את התסריט של הסרט כתבו במשותף אסף ברנשטיין ועמליה רוזנבלום. השתתפו בו דרור קרן, שמיל בן-ארי, ולדימיר פרידמן, שירלי ברנר. עורכת הסרט היא ערה לפיד והמוזיקה היא של יונתן בר גיורא.
בשנת 2001 התמודד הסרט על פרס האקדמיה הישראלית לקולנוע בקטגוריה "סרטי הדרמה המקוריים".
עלילה

בחג פורים, נשלחים שני חוקרי משטרה לשכונת קרוואנים המאוכלסת בעולים חדשים על מנת לחקור את נסיבות מותו של ילד אתיופי, הם מתחקרים מספר אנשים וביניהם המדריך של הילד ועולה מברית המועצות המתגורר במקום, דרך החקירה מתגלה עיסוקו של אותו ילד.
שחקנים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
דרור קרן - דוד יאנובסקי
שמיל בן ארי - רפ"ק נחמיאס
שי פרדו - אברהם מסאלה
גיא עמיר - מנשה
שירלי ברנר - שירלי
ולדימיר פרידמן - יבגני קיסין
מהרטה ברוך - זאודיטו
הערות שוליים

↑  יונתן בר גיורא, ראיון עם ערה לפיד, תקריב  , 4 באוגוסט 2015
↑  מרב יודילוביץ', נפתח המירוץ לאוסקר הישראלי, באתר ynet, 25 ביולי 2001
אנוסיס נאון פאראלימני

אנוסיס נאון פאראלימני (ביוונית: Ένωσις Νέων Παραλιμνίου) הוא מועדון כדורגל קפריסאי מהעיירה פאראלימני.
המועדון, שהוקם בשנת 1936, לא זכה מעולם בתואר, אך מספר פעמים היה מועמד מוביל לתואר. בעונת 1974/75 הקבוצה הגיעה למקום השני בטבלת הליגה הקפריסאית וכן העפילה לגמר הגביע הקפריסאי, בו הפסידה בגמר 3-2 לאנורתוסיס פמגוסטה לאחר שהמשחק נמכר על ידי השחקן קיריאידס שהושעה מכדורגל להמשך חייו. הקבוצה העפילה עוד שלוש פעמים לגמר הגביע אך בשלושתן הפסידה לאומוניה ניקוסיה.
בשנים האחרונות, בשל העובדה שבקבוצה אימנו מאמנים ישראלים, אלי גוטמן וניר קלינגר, החלה מגמה בקבוצה של הכנסת מספר שחקנים מישראל ומליגת העל הישראלית שאומנו על ידי המאמנים הישראלים בעבר.
היסטוריה

המועדון אנוסיס נאון פאראלימני (האיחוד הצעיר של פאראלימני) הוקם בחודש אפריל 1944 בעקבות איחוד של המועדונים פאראלימני והרקולס. שני המועדונים אוחדו בעקבות התפרקותה מסיבות כלכליות של הרקולס.
המשחק הראשון של המועדון היה בחלק הראשון של 1945, זמן קצר לאחר סיום מלחמת העולם השנייה. המשחק היה נגד קבוצת חיילים גרמנית. המשחק הרשמי הראשון של הקבוצה היה ב-16 בספטמבר 1945, נגד אנורתוסיס פמגוסטה. המשחק הסתיים בהפסד 5-4.
עד ראשית שנות ה-60 לקחה הקבוצה חלק בטורנירים מקומיים בקפריסין. בשנת 1965, הצליחה פאראלימני להשתלב בליגה הקפריסאית השנייה. בעונת 1969/1968, הצליחה הקבוצה לזכות בליגה השנייה, ולעלות לראשונה בתולדותיה לליגת העל הקפריסאית. מאז, שיחקה פאראלימני רק בליגת העל הקפריסאית. הקבוצה הייתה אחת מחמש הקבוצות היחידות בקפריסין שמעולם לא ירדה לליגה השנייה, עד עונת 2013/2014, כאשר סיימה במקום ה-13 בליגה הראשונה וירדה לליגה השנייה. בסיום עונת 2017/2018 סיימה הקבוצה במקום הראשון בליגת המשנה ועלתה לליגה הבכירה.
אנופול-רחוב

| --- | --- |
 מדינה:  פולין פולין
 קואורדינטות:  50°53′13″N 21°51′38″E﻿ / ﻿50.886944444444°N 21.860555555556°E﻿ / 50.886944444444; 21.860555555556 
 אזור זמן:  UTC+1
 he
 
אַנוֹפּוֹל־רַחוּב (בפולנית: Annopol-Rachów) הוא כפר בפולין, שבו מתגוררים 492 תושבים.
אוכלוסייה יהודית

בין מלחמת העולם הראשונה לשנייה מתוך כ־2,000 תושבים, גרו באנופול־רחוב כ־1,300 יהודים. יהודי העיירה עסקו בעיקר במלאכה, במסחר ובכריית זרחן. בקיץ היו שהתפרנסו מענף הנופש ששגשג על גדת הנהר ויסלה (Vistula) הסמוכה. בעיירה פעלו קופת גמ"ח, בנק יהודי ואיגוד בעלי מלאכה שקיים שיעורי ערב ופעילויות תרבות. כמו כן פעלו בה מפלגות ציוניות וקבוצות חלוציות, אגודת ישראל וקבוצה קטנה של הבונד.
ב-2 בספטמבר 1939, יום לאחר פלישת גרמניה הנאצית לפולין, נמלטו רבים מיהודי אנופול־רחוב לכפרים הסמוכים. בד בבד הגיעו לעיירה פליטים יהודים ממערב פולין, בדרכם מזרחה לאזור השליטה הסובייטי של פולין, כפי שנקבע בהסכם ריבנטרופ-מולוטוב.
ב-15 בספטמבר 1939, לאחר פלישת גרמניה הנאצית לפולין, נכנסו כוחות הוורמאכט לאנופול־רחוב. הגרמנים הרסו את בית הכנסת המקומי, הרגו כמה ממנהיגי הקהילה, הטילו עליה קנס כספי כבד ולקחו כמה יהודים כדי לעבוד בעבודות כפייה לשם תיקון גשר שניזוק בפלישה הגרמנית. בנובמבר אותה שנה הוקם בעיר יודנראט, ולעיר החלו להגיע יהודים מהיישובים הסמוכים. החל ממרץ 1940 נדרשו היהודים לענוד סרט מיוחד, בדומה לטלאי הצהוב. בדצמבר 1941 נוסד גטו בעיר. החל מנובמבר 1942 שולחו היהודים מהעיר למחנה ההשמדה בלז'ץ.
אני פה בגלל אשתי

| --- | --- |
 בימוי:  איז'ו ליבוביץ'
 כתיבה:  איז'ו ליבוביץ'
 תקופת ההתרחשות:  מחזה עכשווי
 מדינה:  ישראל
 סוגה:  קומדיה
 הצגת בכורה:  1994 
 שפה:  עברית
 
אני פה בגלל אשתי הוא מחזה ישראלי מאת איז'ו ליבוביץ' שעלה לראשונה על הבמות בשנת 1994.
המחזה תורגם לרוסית ולאנגלית והוצג בהוליווד, ונחשב עד היום לאחד מהצגות הבידור המצליחות בארץ.
עלילה

שלושה זוגות ישראליים טיפוסיים מגיעים לקליניקה של דוקטור הפי מריג' לטיפול קבוצתי, על מנת לפתור בעיות שבחיי הנישואים שלהם. לכל זוג המטען הרגשי והסיפור המשותף לו, ויחד עם שאר הקבוצה מנסים לעורר זכרונות, פחדים, חששות וחלומות - ולשחרר אותם.
הפקות

המחזה עלה לראשונה לבמה בשנת 1994.
בשנת 2012 עלתה הפקה נוספת עם קאסט מחודש בבימויו של אביחי (שוקו) זיו, כאשר את דמותו של הדוקטור מילא ניקי גולדשטיין ולצידו שיחקו חי דוידוב, שרון חזיז, יניב סוויסה, הילה סורג'ון, אלדד פריבס/אביחי (שוקו) זיו, וחן שילוני/אלין לוי. את התפאורה והתלבושות עיצב אדם קלר, ינון פורת עיצב את הווידאו, את המוזיקה יצר אפי שושני ואת התאורה ביים צחי כרמלי.
בשנת 2022 העלה התיאטרון העברי חידוש למחזה, בעיבוד של גדי צדקה וארז שלם ובבימויו של צדקה. צוות השחקנים כלל את יניב פולישוק, סופי צדקה/מעיין אשכנזי, גיל וסרמן/אסף פרי, מורן מלכה, דניאל היב/שרי גבעתי ופיני טבגר. את דוקטור הפי מריג' שיחק יובל אברמוביץ'.
הערות שוליים

↑  דף המחזה, באתר 'הבמה'
↑  דף המחזה, באתר התיאטרון העברי
אנופלוסוס ארמטוס

| אנופלוסוס ארמטוס |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: דקראים
תת־סדרה:: דמויי-דקר
משפחה:: אנופלוסיים
סוג:: Enoplosus
מין:: אנופלוסוס ארמטוס
שם מדעי
 Enoplosus armatus ‏(מנתח), 1790

זוג דגים שוחים בכרי אצות בדרום אוסטרליה
אנופלוסוס ארמטוס (שם מדעי: Enoplosus armatus) הוא מין של דג גרם מסדרת הדקראים ומתת-סדרת דמויי-דקר והוא המין היחיד במשפחת האנופלוסיים (Enoplosidae). הוא חי רק במימי אוסטרליה.
דג זה בעל גוף מוגבה עם זוג סנפירי גב זקורים, סנפירי חזה קטנים, זנב קצר וראש קצר בעל לסתות דקות המופנות למעלה. העיניים גדולות וצהובות והגוף מפוספס בפסי זברה בצבע ום כהה-לבן. אורך הדג מגיע עד 50 סנטימטר אך לרוב קטן בהרבה.
בעבר מין זה השתייך לסוג פרפרון ממשפחת הפרפרוניים, עקב צורת גופו הדומה. בהמשך התברר שהוא דומה למאובני דגים מלפני 50 מיליון שנה, דבר שגרם לשיבוצו במשפחה עצמאית בתוך תת-סדרת דמויי-דקר.
זהו דג החי בקבוצות קטנות, בזוגות או לבד בשוניות אלמוגים וכרי אצות עד לעומק 90 מטר והוא רק במים חמימים. מעל אזורים אלה הדג מרחף ומגרד תולעים, סרטנים ואצות ים.מצב שימור הדג ללא חשש.
הערות שוליים

↑  אנופלוסוס ארמטוס באתר הרשימה האדומה של IUCN
אליפות העולם בהתעמלות אומנותית 2023

| --- | --- |
 ענף:  התעמלות אמנותית 
 ארגון מפעיל:  התאחדות ההתעמלות הבין-לאומית 
 תקופת התחרות:  21 באוגוסט 2023 – 10 בספטמבר 2023 (21 ימים) 
 מספר תחרות:  40 
 עיר מארחת:  ולנסיה 
 2025 Rhythmic Gymnastics World Championships ← 
 
אליפות העולם בהתעמלות אומנותית לשנת 2023 נערכה בוולנסיה שבספרד מ-23 באוגוסט ועד 27 באוגוסט 2023. בתחרות התחרו 232 ספורטאיות מ-62 מדינות, האליפות היא אירוע מוקדמות לאולימפיאדת 2024 בפריז.
נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית הגיעה למקום השני במאזן המדליות, לאחר שהנבחרת הקבוצתית זכתה בשתי מדליות זהב (בקרב רב ובתרגיל המשולב) ודריה אטמנוב זכתה במדליית ארד בקרב רב.
המדינות המשתתפות

| משתתפים | מדינות |
| --- | --- |
קבוצה + 3 מתעמלים יחידים: אזרבייג'ן, בולגריה, הונגריה, אוקראינה
קבוצה + 2 מתעמלים יחידים: ישראל, ברזיל, הרפובליקה העממית של סין, ספרד, צרפת, גרמניה, יוון, איטליה, יפן, קזחסטן, ארצות הברית, אוזבקיסטן
קבוצה + 1 מתעמל יחיד: אוסטרליה, צ'כיה, אסטוניה, פינלנד, מקסיקו, גאורגיה, פולין
קבוצה אחת: טורקיה
3 מתעמלים יחידים: סלובניה, מצרים, הפיליפינים
2 מתעמלים יחידים: קנדה, ניו זילנד, רומניה
מתעמל אחד: אנדורה, אנגולה
טבלת מדליות

| דירוג | מדינה | זהב | כסף | ארד | בסך הכל |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | גרמניה | 5 | 1 | 0 | 6 |
| 2 | ישראל | 2 | 0 | 1 | 3 |
| 3 | בולגריה | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 4 | הרפובליקה העממית של סין | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 5 | איטליה | 0 | 3 | 2 | 5 |
| 6 | ספרד | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 7 | אוקראינה | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 8 | הונגריה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 8 | סלובניה | 0 | 0 | 1 | 1 |
הערות שוליים

↑  "FIG - Event Detail". www.gymnastics.sport. נבדק ב-2023-07-26.
↑  "When will your favourite Rhythmic gymnasts compete at Worlds? Check out the draw!". gymnastics.sport. נבדק ב-2023-07-26.
↑  לירן וינשטיין, ‏אלופות העולם הישראליות מסמנות את המטרה הבאה, באתר "סרוגים", 31 באוגוסט 2023
אתר האינטרנט הרשמי של אליפות העולם בהתעמלות אומנותית 2023
אלכסנדר הנרי הצעיר

אלכסנדר הנרי "הצעיר" (באנגלית: 'Alexander Henry 'The Younger;‏ 1765 - 22 במאי 1814) היה סוחר פרוות וחוקר קנדי. מ-1799 ועד למותו כתב הנרי יומן מסע מפורט, והוא העדות הכתובה המפורטת והחשובה ביותר שנכתבה אי פעם על סחר הפרוות בצפון אמריקה. יומנים אלו סיפקו מידע חשוב רב להיסטוריונים ולחוקרים של תקופה זו בהיסטוריה של צפון אמריקה.
ב-1792, הנרי יחד עם דודו המפורסם בעל אותו השם - אלכסנדר הנרי הזקן, נעשו שותפים בחברה הצפון-מערבית. בהמשך היה הנרי שותף גם ב-XY Company ובחברת הפרוות הפסיפית. יומניו מתעדים את מסעיו מימת סופיריור לאוקיינוס השקט. בקנדה סייר הנרי באזור אונטריו, מניטובה, אסיניבויה, קיוואטין, ססקצ'ואן, אלברטה וקולומביה הבריטית. בארצות הברית של אמריקה סייר באזור ויסקונסין, מינסוטה, דקוטה הצפונית, איידהו, אורגון ווושינגטון. הוא פגש בשבטים אינדיאנים רבים; בצפון את שבט האוג'יבווי, שלושת השבטים של קונפדרציית הבלקפוט, ואת שבטי הקרי, האסיניבוין, הסו ואחרים. בדרום פגש בשבט המאנדאן, בשבט המיניטארי, בשבט הריס ואפילו בשבט השאיין, מדרום לנהר מיזורי. בחוף המערבי הוא פגש ברבים מהשבטים של נהר קולומביה, כמו הוואנאפום. ב-1808 הוא סייר עם דייוויד תומפסון מאגם ויניפג עד לפורט ורמילון, אלברטה.
לאחר מכן המשיך הנרי את מסעו מפורט אסטוריה לאורך נהר קולומביה על אונייה של הצי המלכותי. ב-25 במאי 1814 התהפכה האונייה והנרי ושותפיו למסע טבעו למוות.
לקריאה נוספת

Henry, Alexander. The Journal of Alexander Henry The Younger 1799-1814, The Champlain Society, University of Toronto Press, 1988. ISBN 0-9693425-0-0
אני נשבע

ערך זה עוסק בסינגל של הזמר איתי לוי. אם התכוונתם לאמירה של אדם הנשבע, ראו .
אני נשבע הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי איתי לוי. השיר יצא לאור ב-12 באוקטובר 2021, כסינגל הרביעי מתוך אלבומו החמישי של לוי, מחכה שתבואי, על ידי חברת התקליטים רות הפקות.
רקע וכתיבה

השיר נכתב והולחן על ידי אבי אוחיון ואליעד נחום, והופק על ידי מתן דרור. השיר הוא בסגנון הפופ אשר משלב בתוכו את סגנון הים-תיכונית ואת סגנון הטכנו.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר, הועלה לערוץ היוטיוב של לוי ב-12 באוקטובר 2021, בסמוך לצאת הסינגל.
נכון לספטמבר 2022, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-3 מיליון.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2021)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2021)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2021)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2021)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 3 |  |
הערות שוליים

1 2   איתי לוי - אני נשבע (Prod. by Matan Dror), סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 3:32)
| איתי לוי |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | מה עובר עלייך • כל העיר יודעת • שורדים אהבה • שתישרף האהבה |  |
| מיני-אלבומים | הולכת יחפה • סופה של חול |  |
| ערכים קשורים | ליאם הפקות • "הכוכב הבא" |  |
| איתי לוי - סינגלים |
| --- | --- | --- |
| מה עובר עלייך | "כמעט שיר אהבה" • "מה עובר עלייך" • "בלילות קרים" • "ילדות של פעם" • "נשב ונדבר" • "אף אחת אחרת" |  |
| כל העיר יודעת | "יום שני" • "חוטים ומיקרופונים" • "5 מילים" • "כל העיר יודעת" • "שריקות" • "בשעות המתות" |  |
| שורדים אהבה | "מסיבה בחיפה" • "הפוך" • "היי את" • "פרח בשממה" • "ג'סטה" |  |
| שתישרף האהבה | "שתישרף האהבה" • "מאמו" • "אחרי הכל מתגעגע" • "פתאום אהבה" • "מסיבת רווקים" • "כמעט שנתיים" • "הנה זה בא" • "קירות" • "חיוך קטן" • "קעקוע על הלב" • "השמחה שלנו" • "טכנו" • "בואי לתמיד" • "הזמן שלנו" • "NYC" |  |
| הולכת יחפה | "הולכת יחפה" |  |
| סינגלים אחרים | "עוד יום" • "גיבורים" • "ליום הזה חיכיתי" • "חיכיתי חיכיתי" • "הלו מאמי" • "לקחת את המפתחות" • "קפה אצל ברטה" • "חצי בשבילי" • "רק בנות" • "שן ילד שן" • "אם העולם יגמר" • "את יודעת אמא" • "בסוף תמיד חוזר" |  |
אנופם סינהא

| --- | --- |

 לידה:  1962 (בן 62 בערך) קאנפור, הודו 
 תקופת הפעילות:  מ-1975
 תחום יצירה:  קומיקס 
 יצירות ידועות:  סופר קומנדו דרובה 
 
אנופם סינהא הוא אמן וסופר קומיקס הודי, אשר מזוהה בתור היוצר של גיבור העל של ראג' קומיקס, סופר קומנדו דרובה. באתר BusinessWorld נכתב כי סינהא חולל מהפכה בקומיקס ההודי עם עבודתו בראג' קומיקס.
קריירה

סינהא החל את הקריירה שלו בשנת 1975 בגיל 13 עבור מגזין קטן בשם Deewana Tej בקנפור, סינהא קיבל את "הפריצה הגדולה" שלו כעבור ארבע שנים, כשהצטרף ל"דאימונד קומיקס". בזמן שעבד על קומיקס פופולרי כמו טאוג'י אור ג'אדו קא דנדה, טאוג'י אור ג'אדוגאר סמבה, סינהא השתתף גם במכללת כריסטצ'רץ' של קאנפור. הוא עבד עם "דאימונד קומיקס" ויצר קומיקס של פאולאדי סינג פאולאדי סינג אור שייטאן טרוויל, פאולאדי סינג קי טארוויל סה טאקר ופאולאדי סינג אור וינאש קה פוג'ארי.
בשנת 2012 פרסם את הספר הראשון שלו באורך מלא, "הווירטואליים".
הערות שוליים

1 2  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2009-12-16. נבדק ב-2010-08-15. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ANUPAM SINHA DADDY OF INDIAN FANTASY
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007369976105171  LCCN: n2013187296  SUDOC: 244979340  VIAF: 305364374   WorldCat (עם VIAF): 305364374 
ערך זה הוא קצרמרבנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אמנת וינה בדבר יחסים דיפלומטיים

אמנת וינה בדבר יחסים דיפלומטיים (באנגלית: Vienna Convention on Diplomatic Relations) היא אמנה בינלאומית המסדירה יחסים דיפלומטיים בין מדינות ואת זכויות וחסינויות המשלחת הדיפלומטית. האמנה מעגנת במסמך מוסכם אחד נוהגים ומסורות אשר היוו את המסגרת לפעילותם של שליחים דיפלומטיים מאז ימי קדם. האמנה אומצה על ידי האומות המאוחדות  ב-18 באפריל 1961 בוועידתה על יחסים דיפלומטיים, אשר התקיימה בעיר וינה באוסטריה ונכנסה לתוקף ביום 24 באפריל 1964. האמנה פורסמה בחמישה תרגומים רשמיים, בשפות: סינית, אנגלית, צרפתית, רוסית וספרדית.
עיקרי האמנה > תפקידי המשלחת הדיפלומטית

האמנה מגדירה חמישה תפקידים שממלאת משלחת דיפלומטית:
ייצוגה של "המדינה השולחת" (המדינה אותה מייצגת המשלחת) ב"מדינה המקבלת" (המדינה שם פועלת המשלחת הדיפלומטית)
הגנה על האינטרסים של המדינה השולחת ועל אזרחי המדינה השולחת בתחומי המדינה המקבלת, במגבלות החוק הבינלאומי
קיום משא ומתן עם ממשלת המדינה המקבלת
איסוף מידע בדרכים חוקיות על התנאים וההתפתחויות במדינה המקבלת ודיווח מידע זה לממשלת המדינה השולחת
קידום יחסים ידידותיים בין המדינה השולחת לבין המדינה המקבלת ופיתוח יחסים כלכליים, תרבותיים ומדעיים בין המדינות