stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מעגל מודפס
הערות שוליים

↑  בשבבים, המכילים מספר רב של שכבות התהליך הבסיסי דומה אך נעשה בשיטות אחרות
↑  Montrose, M. I, . EMC and the Printed Circuit Board: Design, Theory, and Layout Made Simple.., Wiley-IEEE Press. Chapter 8: PCB Fabrication, 1999
↑  Coombs, C. F, 
Image Transfer and Development., Printed Circuits Handbook: McGraw-Hill.(6th ed.) Chapter 31, (2008
↑  Jawitz, M. W, . Printed Circuit Board Materials Handbook. ., McGraw-Hill.: McGraw-Hill., 1997, עמ' Chapter 14: Etching
↑  Jawitz, M. W., & Jawitz, M. J, Materials for Rigid and Flexible Printed Wiring Boards (1st ed.)., Springer., 2007, עמ' .Chapter 5: Chemical Processes in PCB Fabrication
| חשמל |
| --- | --- | --- |
| מושגי יסוד | מטען • שדה חשמלי • אנרגיה פוטנציאלית חשמלית • פוטנציאל • מתח • כא"מ • זרם • התנגדות ומוליכות • עכבה • הספק •  השראות • זרם ישר • זרם חילופין • מעגל חשמלי • תהודה • עכבה אופיינית |  |
| רכיבים בסיסים | מקור מתח • מקור זרם • נגד • קבל • משרן • ממריסטור • שנאי • מפסק • מבדד |  |
| מכשירי מדידה | מד מתח • מד זרם • מד התנגדות • אלקטרוסקופ • גלוונומטר • מד קיבול • מד השראות • רב מודד • אוסצילוסקופ • מחולל אותות |  |
| אלקטרוניקה | מוליך למחצה • דיודה • טרנזיסטור • מיתוג • שפופרת ריק • טריודה • דיודה פולטת אור (לד) • מגבר שרת • מסנן תדרים • מעגל משולב • מעגל מודפס • VLSI  • מיקרואלקטרוניקה |  |
| זרם חזק | גנרטור חשמלי • מנוע חשמלי • תחנת כוח • מתקן חשמל דירתי • מערכת חלוקה • רשת חשמל • מערכת תלת-פאזית |  |
| בטיחות בחשמל | התחשמלות • לוח חשמל • קצר חשמלי • נתיך • הארקה • ממסר פחת • מפסק אוטומטי • צבע חוטי החשמל |  |
| חוקים פיזיקליים | חוק קולון • חוק גאוס • חוק אוהם • חוקי קירכהוף • חוק שימור המטען החשמלי • חוק פאראדיי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536365305171  BnF: cb11936916s (data)  GND: 4019627-6  LCCN: sh85106738  NKC: ph115748 
קדחים ופדים במעגל מודפס, לפני שהורכבו בו הרכיבים
מערכת ההפעלה וההולכה החשמלית של הלב

| --- | --- |

 שיוך:  לב 
 מזהים
 לטינית (TA98):  systema conducens cordis 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A12.1.06.002 
 FMA:  9476 
 קוד MeSH:  A07.541.409 
 מזהה MeSH:  D006329 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0018796 
 
הדמיה ממוחשבת של לב פועם
מערכת ההפעלה וההולכה החשמלית של הלב (TA: Complexus stimulans cordi; Systema conducente cordis; Complexus stimulans cordi) גורמת ללב האדם לפעום בקצב סדיר ויעיל. המערכת יוצרת בקצב סדיר דחפים עצביים הגורמים לשריר הלב להתכווץ, ומובילה את הדחפים לחלקיו השונים של שריר הלב, לפרוזדורי הלב ולחדריו. מערכת תקינה גורמת לפרוזדורי הלב להתכווץ כשישית השנייה לפני חדרי הלב, כדי לאפשר לחדרי הלב להתמלא בדם המגיע מהפרוזדורים לפני כיווץ החדרים עצמם ודחיפת הדם להמשכו של מחזור הדם. מערכת תקינה תגרום לכל חלק משריר הלב להתכווץ בתיאום מלא עם יתר חלקיו כדי לשמור על יעילות גבוהה של הלב כמשאבת דם.
חלקי מערכת ההפעלה וההולכה החשמלית

מערכת ההפעלה וההולכה החשמלית של הלב מורכבת מתאי שריר לב מתמחים. תאים אלו מכילים כמות זעירה של סיבוני שריר ויכולת הכיווץ שלהם ירודה, אך הם בעלי תכונות אחרות המתאימות אותם לתפקידיהם לאורך מערכת ההולכה החשמלית. חלקיה העיקריים של המערכת הם:
קשר הגת והפרוזדור (Nodus sinuatrialis, בראשי תיבות מאנגלית: SA node) - קבוצת תאי שריר לב מתמחים המסודרים במבנה אליפטי שטוח, ברוחב של שלושה מילימטרים, אורך של חמישה עשר מילימטרים ועובי של כמילימטר אחד. קשר הגת והפרוזדור ממוקם בפרוזדור הימני של הלב, בסמוך לפתח הווריד הנבוב העליון.
קשר הפרוזדור והחדר (Nodus atrioventricularis, בראשי תיבות מאנגלית: AV node) - ממוקם בחיץ הפרוזדורים, סמוך למסתם התלת-פסיגי של הפרוזדור הימני ולגת הכלילית. קשר הגת והפרוזדור מחובר לקשר הפרוזדור והחדר דרך מספר אלומות הנעות לאורך דפנות הפרוזדור הימני.
אלומת הפרוזדור והחדר (Fasciculus atrioventricularis) המוכרת גם בשם סיבי היס או הצרור על שם היס. וילהלם היס (His) היה קרדיולוג שווייצרי שגילה את האלומה. אלומת הפרוזדור והחדר מתחילה את דרכה מקשר הפרוזדור והחדר ועוברת דרך הרקמה הסיבית המפרידה בין פרוזדורי הלב לחדרי הלב. האלומה נעה חמישה עד חמישה עשר מילימטרים נוספים לכיוון חוד הלב, ואז מתפצלת לאלומה ימנית ולאלומה שמאלית.
סיבי פורקינייה (Rami subendocardiales fasciculi atrioventricularis) ששמם מנציח את האנטומיסט והפיזיולוג שגילה אותם, הצ'כי יאן פורקינייה, הם הענפים הסופיים של מערכת ההולכה החשמלית של הלב. סיבי פורקינייה נמצאים בדפנות חדרי הלב ומובילים את הדחפים העצביים מהאלומות הימנית והשמאלית לכל חלקי שריר הלב של החדרים.
הפעלה אוטומטית

לרבים מתאי שריר הלב יכולת עצמית ליצירת דחפים עצביים. תכונה זו בולטת במיוחד בתאים המרכיבים את מערכת ההפעלה וההולכה החשמלית של הלב. לתא שריר לב מתח מנוחה של 85 - עד 95 - מיליוולט. שינוי במתח המנוחה למתח פעולה פותח תעלות יונים בקרום התא ומאפשר כניסת יוני סידן המאפשרים את תחילת תהליך ההתכווצות של סיבוני השריר של התא. לאחר הפעלת תא שריר לב על ידי דחף עצבי ונסיקת מתח קרום התא לערך של 20+ מיליוולט, נשמר המתח החיובי למשך שתיים עד שלוש עשיריות השנייה. להבדיל משריר שלד רגיל החוזר למתח המנוחה שלו מיד לאחר הגעת הדחף העצבי, שריר לב נשאר מכווץ לפרק זמן הארוך פי 3 עד פי 15 משריר שלד. בקרומם של תאי שריר לב כמו גם בקרומם של תאי שריר שלד, נמצאות תעלות ליוני נתרן הנפתחות במהירות ומאפשרות כניסת יוני נתרן בעלי מטען חיובי הגורמים לנסיקה במתח קרום התא. תעלות אלו גם נסגרות במהירות והשפעתן חולפת תוך שבריר שנייה. מספר הבדלים בין תפקוד קרום תא שריר לב לבין תפקוד קרום תא שריר שלד אחראים על שהותו הממושכת של קרום תא שריר לב במתח פעולה. בקרומם של תאי שריר לב נמצאות תעלות סידן-נתרן הנפתחות בקצב איטי יותר מתעלות הנתרן ונשארות פתוחות במשך מספר עשיריות שנייה. יוני סידן הנושאים מטען חיובי נכנסים לתא ומשמרים את מתח הפעולה החיובי על הקרום וכן מסייעים בתהליך התכווצות סיבוני השריר. תכונה מיוחדת נוספת בקרום תא שריר לב מופעל היא ירידה בחדירות קרום התא ליוני אשלגן. יציאת יוני אשלגן בעלי מטען חיובי מהתא מחזירה את מתח הקרום לרמתו השלילית, לרמת מתח מנוחה. הירידה בשטף יוני אשלגן אל מחוץ לתא מאריכה את זמן החזרה למתח מנוחה ומשמרת את מתח הפעולה החיובי למשך זמן ארוך יותר.
תאי שריר לב מתמחים בקשר הגת והפרוזדור נוחים יותר להפעלה מתאי שריר לב רגילים. מתח המנוחה שלהם הוא 55 - מיליוולט בלבד. ערך הקרוב יותר לערך של סף ההפעלה של התא, 40 - מיליוולט. ברמת מתח המנוחה של שריר תא לב בקשר הגת והפרוזדור, תעלות הנתרן המהירות נשארות סגורות ולא משחקות תפקיד בפעילות קרום התא. חדירות הקרום ליוני נתרן גבוהה יחסית, והללו נכנסים לתא וגורמים לנסיקה איטית במתח התא. ברגע הגעת המתח לסף ההפעלה, נפתחות תעלות הסידן-נתרן וקצב הנסיקה גובר ליצירת שיא במתח הקרום. לאחר עשירית שנייה עד עשירית שנייה וחצי נסגרות תעלות הסידן-נתרן. באותו הזמן נפתחות תעלות אשלגן רבות ומאפשרות ליונים בעלי מטען חיובי לצאת מהתא ולמתח לרדת בחזרה למתח המנוחה. זמן פתיחת תעלות האשלגן קצוב גם הוא והן נסגרות לאחר מספר עשיריות שנייה. יוני נתרן חודרים לתא באיטיות ושוב גורמים לנסיקה איטית במתח התא ולתחילתו של מחזור נוסף של הפעלה אוטומטית של תא השריר.
פעולה מחזורית זו מתרחשת באופן אוטומטי בקשר הגת והפרוזדור בקצב של 80-70 פעמים בדקה. חלקים נוספים בשריר הלב מסוגלים ליצור בעצמם דחפים עצביים, בעיקר חלקים אחרים של מערכת ההולכה החשמלית. התאים בקשר הפרוזדור והחדר יכולים ליצור דחפים בקצב של 60-40 פעמים בדקה והתאים בסיבי פורקינייה יכולים לייצר דחפים בקצב של 40-15 פעמים בדקה. מכיוון שלאחר כל שיא פעולה קיים זמן קצר של התאוששות, הקצב המהיר יותר של קשר הגת והפרוזדור הוא הקצב הדומיננטי בשריר הלב. במצבי מחלה מסוימים, כגון הפרעות קצב, באים לידי ביטוי גם קצבי הפעלה שאינם של קשר הגת והפרוזדור.
הולכה חשמלית

תאי שריר הלב משולבים ביניהם ומחוברים זה לזה. אזורי החיבור בין תאי שריר הלב נראים כדיסקים המוכנסים (discus intercalaris; discus intercalatus) ביניהם. חיבורי התאים מאפשרים מעבר חופשי של יונים ומכאן מעבר חופשי של דחף פעולה מתא שריר אחד לשכנו. בפועל, הפעלה של תא שריר לב תגרום להפעלה של כל תאי שריר הלב המחוברים אליו. שכבת רקמת חיבור המבודדת בין פרוזדורי הלב לחדריו, יוצרת מבחינת מעבר דחף עצבי בין תאי שריר לב, שתי מערכות הפועלות כל אחת בתיאום פנימי ובנפרד מהשנייה, מערכת אחת של הפרוזדורים ומערכת נוספת של החדרים.
כאשר נוצר דחף עצבי בקשר הגת והפרוזדור, הוא מתחיל להתפשט בשריר הלב המרכיב את הפרוזדורים בקצב של 0.3 מטרים לשנייה. חלק מתאי שריר הלב מתמחים בהעברת הדחף העצבי במהירות גדולה יותר. כמו יתר התאים המרכיבים את מערכת ההולכה החשמלית של הלב, הם מכילים כמות זעירה של סיבוני שריר ולכן הם אינם מתכווצים. תאים אלו בפרוזדורים גדולים יותר מתאי שריר לב רגילים וכן מעבר היונים בחיבוריהם זה לזה חופשי יותר. אלומה אחת של תאי הולכה חשמלית מובילה את הדחף העצבי לפרוזדור השמאלי במהירות של 1 מטר לשנייה. שלוש אלומות נוספות מובילות את הדחף העצבי במהירות לקשר הפרוזדור והחדר.
בשלב זה של ההולכה החשמלית, מכוונת המערכת להאטת מעבר הדחף העצבי לחדרי הלב. ההשהיה מאפשרת את מלוא כיווצם של הפרוזדורים ודחיפת הדם לחדרים, כדי שהחדרים יהיו מלאים בדם ככל האפשר לפני התכווצות שריר הלב של החדרים. התאים המרכיבים את חיבור האלומות לקשר הפרוזדור והחדר ואת המשכה של מערכת ההולכה החשמלית עד לאלומת הפרוזדור והחדר קטנים יותר מתאי שריר לב רגילים ומעבר היונים בחיבוריהם חופשי פחות. בנוסף, מתח המנוחה שלהם פחות שלילי משל תאי שריר לב אחרים, כך שהכוח החשמלי המניע את היונים מתא לתא חלש יותר. חלק זה של מערכת ההולכה מאפשר את מעברו של הדחף העצבי דרך רקמת החיבור המפרידה בין הפרוזדורים לחדרים, אך במהירות איטית הרבה יותר משל שריר לב רגיל, בין 0.05 מטר לשנייה ל-0.02 מטר לשנייה. בטרם הגיעו לחדרי הלב, מעוכב הדחף העצבי למשך כ-0.13 שנייה. פרק זמן זה, הנוסף לזמן הגעתו של הדחף העצבי מקשר הגת והפרוזדור לקשר הפרוזדור והחדר, כ-0.03 שנייה, מסתכם בהפרש של כ-0.16 שנייה בין תחילת כיווצו של שריר הלב בפרוזדורים לבין הגעת הדחף העצבי לחדרים.
אלומות תאי שריר מתמחים בחדרים וסיבי פורקינייה המרכיבים את מערכת ההולכה החשמלית בחדרי הלב, בנויים להנעת הדחף העצבי במהירות גבוהה, של כ־4-1.5 מטרים לשנייה. מהירות זו מאפשרת כיווץ כמעט מיידי של תאי שריר הלב בחדרים. תוך כ-0.03 שנייה מגיע הדחף העצבי עד לקצוות מערכת ההולכה החשמלית בכל אזורי שריר הלב של החדרים. תוך פרק זמן דומה נע הדחף העצבי דרך תאי שריר הלב הרגילים וגורם לכיווצם. מערכת ההולכה החשמלית מתזמנת את כיווץ החדרים מחוד הלב תחילה ובהמשך לכיוון מסתמי הכיסים ופתחי יציאת הדם מהלב.
שליטה אוטונומית בקצב הלב

מערכת העצבים האוטונומית שולטת על קצב הלב דרך שני חלקיה, המערכת הסימפתטית המעצבבת את כל חלקי הלב ובעיקר את שריר הלב של חדרי הלב והמערכת הפאראסימפתטית דרך העצב התועה המעצבבת בעיקר את קשר הגת והפרוזדור ואת קשר הפרוזדור והחדר ופחות את יתר חלקי הלב.
המערכת הסימפתטית משחררת נוירוטרנסמיטר בשם נוראדרנלין שככל הנראה מעלה את חדירות קרום תאי מערכת ההולכה החשמלית לנתרן ולסידן. השינוי גורם למתח מנוחה פחות שלילי בתאי קשר הגת והפרוזדור ולנסיקה מהירה יותר במתח שלהם. התוצאה היא עליה בקצב ההפעלה הנוצר בקשר הגת והפרוזדור. אותם שינויים מאפשרים לדחף העצבי לעבור מהר יותר מהפרוזדורים לחדרים דרך קשר הפרוזדור והחדר ודרך אלומת הפרוזדור והחדר. תאי שריר הלב כולם קלים יותר להפעלה ובהשפעת נוראדרנלין כיווצם חזק יותר. גירוי סימפתטי חזק יכול להעלות את קצב הלב לשיעור של 200-180 פעימות לדקה ואף יותר מזה באנשים צעירים, ולהכפיל את תפוקת הלב.
המערכת הפאראסימפתטית משחררת נוירוטרנסמיטר בשם אצטילכולין המעלה את חדירות קרומי התאים לאשלגן. זליגת אשלגן מהירה אל מחוץ לתאים מעלה את שליליות מתח המנוחה ומעלה את הזמן שלוקח למתח על הקרום לנסוק עד לסף ההפעלה. שינוי זה מאט את קצב ההפעלה בקשר הגת והפרוזדור ומאט את מעבר הדחף העצבי דרך קשר הפרוזדור והחדר. גירוי פאראסימפתטי חזק יכול להאט את קצב הלב למחצית מקצבו הרגיל ואף לחסום לחלוטין את מעבר הדחף העצבי לחדרי הלב. במקרה והדחף העצבי לא עובר לחדרי הלב, בחלוף 20-5 שניות, יתחילו תאי מערכת ההולכה המרכיבים את סיבי פורקינייה לפעול אוטומטית ולהפעיל את שריר הלב בחדרים בקצב של 40-15 פעימות בדקה.
ראו גם

קוצב לב
תסמונת וולף-פרקינסון-וויט
לקריאה נוספת

Guyton AC, Hall JE. Textbook of Medical Physiology, 9th Ed., W.B. Saunders Company, pp. 107-127, 1996

מחזורי מתח בקרום תא בקשר הגת והפרוזדור וציון כיוון תנועה של יונים דרך קרום התא בכל שלב
מעבר פוטנציאל הפעולה בשריר הלב והתכווצות פרוזדורי הלב וחדריו. בחלקה התחתון של האנימציה רישום הפעילות החשמלית של הלב באלקטרוקרדיוגרם (ECG).
מקרוקניים

| מקרוקניים |
| --- | --- |
 שלד של מקרוקניה
תקופה
פלאוקן-פליסטוקן כ-59,000,000–12,000 שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: ליטופטרנה
משפחה:: מקרוקניים
שם מדעי
 Macraucheniidae ‏גיל, 1872

מקרוקניים (שם מדעי: Macraucheniidae) היא משפחה של יונקים נכחדים מהסדרה הקדומה ליטופטרנה, אשר מיניה התקיימו באמריקה הדרומית של עידן הקנוזואיקון החל מהפלאוקן עד לסוף הפליסטוקן, מלפני 59 מיליון שנה עד ללפני 12,000 שנה מזמננו.
בני קבוצה זו היו יונקים גדולים יחסית, והמקרוקניה, לדוגמה, הגיעה למשקל של 1,000 קילוגרם. בצורתם הם דמו לגמליים כמו למות או לגואנקו והם היו בעלי נחיריים רחבים בחלק העליון של ראשם, אשר הזכירו אפים רחבים של איילי קורא או של הסאיגה. הרגליים הארוכות דמו לרגלי קרנפים עם שלוש בהונות בעלות פרסות שהאצבע האמצעית הייתה החזקה שבהן. מינים אלה היו בעלי שיניים חדות אך היו צמחוניים שניזונו מעשב וצמחייה דומה.
ככל הנראה הם חיו בעדרים שעזרו להם להתגונן מטורפים כמו בני סדרת הספרסודונטה, העופות הטורפים פורוסרקוסיים ולאחר ההחלפה האמריקאית הגדולה גם טורפים מהצפון כמו הסמילודון, זאב הבלהות והארקטותריום הענק.
מיון

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  תת-משפחה Cramaucheniinae סוג Caliphrium  סוג Coniopternum  סוג Cramauchenia  סוג Notodiaphorus  סוג Phoenixauchenia  סוג Pternoconius  סוג תאוסודון (Theosodon)  תת-משפחה Macraucheniinae סוג Cullinia  סוג מקרוקניה (Macrauchenia)  סוג Huayqueriana  סוג Oxyodontherium  סוג Macraucheniopsis  סוג Oxyodontherium |  סוג Paranauchenia  סוג Promacrauchenia  סוג Scalabrinitherium  סוג Windhausenia  סוג Xenorhinotherium  תת-משפחה Sparnotheriodontinae סוג Decaconus  סוג Guilielmofloweria  סוג Megacrodon  סוג Oroacrodon  סוג Periacrodon  סוג Phoradiadius  סוג Polymorphis  סוג Sparnotheriodon  סוג Victorlemoinea? |  |
מערב פלורידה הבריטית

| --- | --- |
דגל

 
 היסטוריה
 תאריכי הקמה:  1763 
 תאריכי פירוק:  1783 
 ישות קודמת:  הרסטורציה הצרפתית לואיזיאנה הצרפתית   ספרד החדשה פלורידה הספרדית
 ישות יורשת:  ספרד החדשה מערב פלורידה הספרדית
 
מערב פלורידה הבריטית הייתה מושבה של ממלכת בריטניה הגדולה משנת 1763 עד 1783, כאשר היא נמסרה לספרד כחלק משלום פריז.
מערב פלורידה הבריטית כללה חלקים מהמדינות המודרניות של ארצות הברית לואיזיאנה, מיסיסיפי, אלבמה ופלורידה. השליטה הבריטית האפקטיבית הסתיימה ב-1781 כאשר ספרד כבשה את פנסקולה. הטריטוריה הפכה לאחר מכן למושבה של ספרד, שחלקים ממנה סופחו בהדרגה על ידי ארצות הברית החל משנת 1810.
הקמה

בשנת 1762, במהלך מלחמת שבע השנים, משלחת בריטית תקפה וכבשה את הוואנה, בירת קובה. כדי להבטיח את החזרתה של עיר יקרת ערך זו, ספרד הסכימה לוותר על שטחה של לה פלורידה לבריטניה הגדולה המנצחת במסגרת הסכם פריז מ-1763. צרפת ויתרה על חלק גדול מצרפת החדשה לבריטניה הגדולה, כולל שטחה ממזרח לנהר המיסיסיפי למעט העיר ניו אורלינס.
הבריטים חילקו את האזור הדרומי הזה של יבשת צפון אמריקה לשתי מושבות נפרדות: מזרח פלורידה, עם בירתה בסיינט אוגוסטין ומערב פלורידה, עם פנסקולה כבירתה. רבים מתושבי פלורידה הספרדים פונו לקובה, ומתיישבים בריטים חדשים הגיעו, כולל כמה משלוש עשרה המושבות.
על ידי הסכם נפרד, צרפת ויתרה על אדמותיה ממערב למיסיסיפי לספרד, שהקימה את לואיזיאנה הספרדית עם הבירה ניו אורלינס.
התקופה הבריטית

ב-1763 הגיעו כוחות בריטיים והשתלטו על פנסקולה. ג'ורג' ג'ונסטון מונה למושל הבריטי הראשון, וב-1764 הוקמה אספה קולוניאלית. מבנה המושבה עוצב על פי המושבות הבריטיות הקיימות באמריקה, בניגוד לקוויבק שהתבססה על מבנה אחר. בניגוד למזרח פלורידה, בה היה מעט פיתוח וגידול אוכלוסין, מערב פלורידה החלה לפרוח בשנים שלאחר ההשתלטות הבריטית, ואלפי מהגרים חדשים הגיעו לנצל את התנאים הנוחים בה. שרים שמונו לפלורידה עתרו לרשויות בלונדון לבנות כנסיות, בתי כמרים, אספקת ספרי תנ"ך וסידורי תפילה, ולעזור לשלם את מעברם למושבות.
מערב פלורידה הוזמנה לשלוח נציגים לקונגרס הקונטיננטלי הראשון שכונס כדי להציג בפני ג'ורג' השלישי תלונות קולוניאליות נגד הפרלמנט הבריטי, אך יחד עם מספר מושבות אחרות, כולל מזרח פלורידה, הם דחו את ההזמנה. לאחר שפרצה מלחמת העצמאות האמריקנית, המתיישבים נותרו נאמנים באופן גורף לכתר. בשנת 1778, משלחת וילינג המשיכה עם כוח קטן במורד המיסיסיפי, בזזו אחוזות ומטעים, עד שבסופו של דבר הובסו על ידי מיליציה מקומית. בעקבות זאת קיבל האזור מספר קטן של תגבורת בריטית.
התקופה הבריטית > ממשלה

ההכרזה המלכותית שהקימה את מערב פלורידה שירתה מטרה דומה לחוקה, שתיארה כיצד המושבה אמורה לתפקד. הממשל היה דומה למושבות בריטיות אחרות בצפון אמריקה, שכן המושבה הייתה אמורה להיות מנוהלת מקומית על ידי מושל, אשר מונה. המושל אמור היה להסתייע בסגן מושל ובמועצה מייעצת שתים עשרה חברים, שמונו אף הם.
המועצה המייעצת שימשה כבית העליון של בית המחוקקים שלה (האספה הכללית), ואילו בית הנבחרים היה הבית התחתון, עם ארבעה עשר חברים נבחרים. השפעתה בפועל של האספה הכללית הייתה מוגבלת למדי מכיוון שחסרה לה אוטונומיה רבה. האספה הכללית יכלה להתכנס רק כאשר היא זומנה על ידי המושל. כל הצעת חוק שנחקקה הייתה צריכה להיחתם על ידי המושל כדי להפוך לחוק, ולא ניתן היה להעביר חוקים באזורים שבהם למלך הבריטי הייתה הסמכות הבלעדית. השופט העליון של מערב פלורידה, מזכיר המחוז והתובע הכללי של מערב פלורידה מונו על ידי הפרלמנט.
התקופה הבריטית > אוכלוסייה ודמוגרפיה

עם פרסום ההכרזה המלכותית של 1763, שקבעה גבול להתפשטות המערב, קיוו הבריטים שיצירת פלורידה וקוויבק תסיר את הלחץ מקו ההתיישבות. במהלך פינוי פלורידה עזבו רוב הספרדים את פנסקולה וסביבתה, בעוד שרוב הצרפתים שגרו ליד מוביל החליטו להישאר.
נעשו מאמצים על ידי ממשלת בריטניה והמחוז לעודד מהגרים שאינם בריטים לחיות במערב פלורידה. אחד המקרים הגדולים ביותר היה כאשר עיירה בשם קמפבלטאון נוסדה על ידי הוגנוטים צרפתים שהובאו למושבה על ידי לוטננט מושל מונפורט בראון ומועצת הסחר של המושבה. קמפבלטאון נזקקה לסיוע מהמועצה והמושל מספר פעמים לפני שננטשה בסופו של דבר. האקדים עודדו להתיישב במושבה וקבוצת גרמנים התיישבה באזור החוף מערבית למוביל ואפילו בשלב מסוים ניסתה הממשלה האימפריאלית הבריטית לעודד את הפלאטינים הגרמנים להגר למושבה.
המושל ג'ורג' ג'ונסטון, בתפקידו 1763–1767, העריך את אוכלוסיית מערב פלורידה הבריטית ב-1800 או 2000 אנשים לבנים, רובם מתגוררים בפנסקולה ובמוביל, או מתיישבים חדשים שהתיישבו לאורך חוף המפרץ ובארצות הפוריות יותר סביב נאצ'ז. לפי היסטוריון אחד,
ניתוח גס של הרשומה מניב תוצאות מעניינות. מתוך כחמש מאות שמות מוזרים ברשומה, נראה כי כארבע מאות הם ממוצא אנגלי, סקוטי או אירי. מתוכם קצת פחות ממאה תופסים בבירור תפקידים רשמיים. זה כנראה מסביר את נוכחותם במושבה. כשבעים צרפתים מוזרים נרשמו כמקבלי מענקים. נראה כי שבעה מקבלי מענקים הם ללא ספק יהודים, שלושה נראים גרמנים מפנסילבניה, שני גרמנים מקוט ד'אלמנד [כלומר, החוף ממערב למוביל], ושלושה מקבלי מענק אחרים עשויים להיות איטלקים או ספרדים.
התקופה הבריטית > כלכלה ועבדות

למרות שעבדות וסחר עבדים היו קיימים במערב פלורידה הבריטית, היא מעולם לא הייתה מאוד נפוצה והעבדות נותרה כנראה מצומצמת. במקום זאת, הממשלה הפרובינציאלית והאימפריאלית ניסתה לפתח מעמד המורכב מחקלאים קטנים ובעלי מלאכה במקום כזה שהתבסס על מטעים.
רוב אלה שגרו בפלורידה התפרנסו מהאדמה. נעשו ניסיונות לנסות ולפתח יבול זמין אמין אך זה לא הצליח. ייצור האינדיגו גדל באופן דרמטי בין שנות ה-60 לשנות ה-70 עם 15,000 ליברות (6,800 קילוגרם) נשלח ממוביל ופנסקולה בשנת 1772, מה שהפך אותו לאחד ממאמצי החקלאות הנפוצים והמצליחים ביותר שנעשו במושבה.
פנסקולה טיפלה במסחר בינלאומי פי חמישה מאשר מוביל. חלק ניכר מהמסחר של מערב פלורידה היה סחר בלתי חוקי בין מערב פלורידה ללואיזיאנה הספרדית. קשה להעריך את המספרים המדויקים, אך הרשויות בפלורידה ובלואיזיאנה היו מודעות היטב לנושא זה אולם לא היו מצוידים היטב כדי לפקח על המצב. רמות הסחר הגבוהות הללו הובילו לכך שמטבעות כסף ספרדיים הפכו למעשה למטבע של פלורידה.
כיבוש ספרדי

בעקבות הסכם שנחתם בארנחואס, ספרד נכנסה למלחמת העצמאות האמריקנית לצד צרפת אך לא לצד שלוש עשרה המושבות. כוחות ספרדים בפיקודו של ברנרדו דה גאלווס התקדמו ותפסו את באטון רוז' ומוביל. בשנת 1781 כבשה ספרד את פנסקולה וחיל המצב שלה. כחלק מהשלום של פריז ב-1783, ויתרה בריטניה על השטחים של מערב פלורידה ומזרח פלורידה בחזרה לספרד.
כאשר ספרד רכשה את מערב פלורידה ב-1783, הגבול המזרחי של בריטניה היה נהר האפלאצ'יקולה, אך ב-1785, ספרד העבירה אותו מזרחה לנהר סוואני. המטרה הייתה להעביר את סן מרקוס ואת מחוז אפלאצ'י ממזרח פלורידה למערב פלורידה.
הערות שוליים

↑  John Richard Alden (1957). The South in the Revolution, 1763–1789. Louisiana State University Press. p. 121. ISBN 978-0-8071-0013-4.
↑  Coker, William S; Shofner, Jerrell H.; Morris, Joan Perry; Malone, Myrtle Davidson (1991). Florida from the Beginning to 1992 : a Columbus Jubilee Commemorative. Houston: Pioneer Publications. p. 4. נבדק ב-28 ביוני 2014. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Rose Meyers (1 במרץ 1999). A History of Baton Rouge, 1699–1812. LSU Press. p. 36. ISBN 978-0-8071-2431-4. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2  Bunn, Mike (2020). "The Government of West Florida". Fourteenth Colony: The Forgotten Story of the Gulf South During America's Revolutionary Era (Ebook). Montgomery, Alabama: NewSouth Books. ISBN 9781588384140. נבדק ב-28 במאי 2022 – via Google Books. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2 3  Howard, Clinton (1945). "Early Settlers in British West Florida". Florida Historical Quarterly. 24 (1) – via Showcase of Text, Archives, Research & Scholarship (STARS) at UCF.
1 2  Bunn, Mike (2020). "Earning a Living". Fourteenth Colony: The Forgotten Story of the Gulf South During America's Revolutionary Era. NewSouth Books. ISBN 9781588384140 – via Google Books.
בריטניה הקימה את מערב פלורידה מחלק מפלורידה הספרדית, כמו גם טריטוריה שהתקבלה מלואיזיאנה הצרפתית.
חיילים ספרדים הסתערו על פנסקולה ב-1781
מרי הורנר לייל

| --- | --- |

 לידה:  9 באוקטובר 1808 סנט פנקרס, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  24 באפריל 1873 (בגיל 64) קנזינגטון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מקום קבורה:  בית הקברות ברוקווד 
 בן או בת זוג:  צ'ארלס לייל (12 ביולי 1832–?) 
 
מרי הורנר לייל (באנגלית: Mary Horner Lyell;‏ 1808 – 1873) הייתה מומחית לקונכיות וגאולוגית. היא הייתה נשואה לגאולוג הבריטי המפורסם צ'ארלס לייל וסייעה לו בעבודתו המדעית. היא מעולם לא התפרסמה בזכות עצמה אם כי היסטוריונים מאמינים כי היא תרמה תרומות משמעותיות לעבודת בעלה.
ביוגרפיה

מרי אליזבת הורנר נולדה ב-9 באוקטובר בלונדון בשנת 1808. היא הייתה הגדולה מבין שש בנות של לאונרד הורנר, פרופסור לגאולוגיה שלימד באנגליה ובגרמניה. לאונרד הורנר היה להוט שכל ילדיו יתחנכו היטב. מרי הפכה למומחית לקונכיות וגאולוגית בעוד אחותה הצעירה קתרין מוריי לייל (אנ') הפכה לבוטנאית.
בשנת 1832 נישאה לצ'ארלס לייל (1787–1875), איתו חלקה לא רק את אהבתה לגאולוגיה אלא גם אהבתה לספרות ופיתחה את קשרי הידידות שלהם בעולם הספרות. אחותה של מרי, קתרין נישאה להנרי אחיו הצעיר של צ'ארלס לייל.
קריירה

מרי הורנר לייל ידועה בעיקר בזכות עבודתה המדעית משנת 1854, שם בחנה את אוסף חלזונות האדמה שאספה מהאיים הקנריים. מחקר זה היה דומה למחקר שערך צ'ארלס דרווין על ציפורים וצבים באיי גלאפגוס.
מרי וצ'ארלס היו שותפים מדעיים; היא ליוותה אותו במחקרי השטח וסייעה לו ברישום ציורים גאולוגיים, דאגה לדגימות שנאספו, קטלגה את האוספים. היא למדה ספרדית ושוודית בנוסף לשפות ששלטה בהן - צרפתית וגרמנית על מנת לסייע בתקשורת במסעותיהם. היא כתבה את מחקריהם כאשר ראייתו של בעלה נחלשה בשנים מאוחרות יותר.
הגאולוג רודריק מורצ'יסון ציין את נוכחותה בפגישות מיוחדות של החברה הגאולוגית בלונדון וניכר שהיה לה עניין עז והבנה מעמיקה של הגאולוגיה. היא התכתבה עם אליזבת קבוט אגאסי על הגאולוגיה הקרחונית של דרום אמריקה. הורנר לייל גם התכתבה גם עם ויליאם פרסקוט. היא נכחה בשיחות של בעלה עם צ'ארלס דרווין.
מרי הורנר לייל נפטרה ב־24 באפריל 1873.
מורשת

מכתש בכוכב הלכת ונוס נקרא הורנר לכבודה, ראו רשימת המכתשים בוונוס (אנ').
הערות שוליים

1 2  Cole, Ellen (2013). Women's Work: A Survey of Scholarship By and About Women. Routledge. pp. 55–56
↑  Hestmark, Geir (2011): "The meaning of ’metamorphic’ – Charles & Mary Lyell in Norway, 1837." Norwegian Journal of Geology, Vol 91, pp. 247-275.
↑  Dana Hunter, Mary Horner Lyell: "A Monument of Patience", Scientific American Blog Network (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1212149726  ISNI: 0000 0000 7337 7985  LCCN: no2009204882  SNAC: w62911qr  VIAF: 103604045   WorldCat (עם VIAF): 103604045
מרי הלבורסון

| --- | --- |

 לידה:  16 באוקטובר 1980 (בת 43) בוסטון, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2002 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וסליין 
 סוגה:  ג'אז חופשי, ג'אז אוונגרד, מוזיקה ניסיונית
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה
 חברת תקליטים:  Thirsty Ear Recordings 
 פרסים והוקרה:  עמיתי מקארתור (2019) 
 www.maryhalvorson.com
 
מרי הלבורסון (נולדה ב-16 באוקטובר 1980) היא מלחינת ג'אז אוונגרד אמריקאית וגיטריסטית מברוקליין, מסצ'וסטס.
היא הקליטה 13 אלבומים כמובילת הרכבים, ובכללם טריו, קוורטט, קווינטט, סקסטט ואוקטט, הקליטה עם מוזיקאים ומוזיקאיות רבים ולקחה חלק בשלל פרויקטים, ובכללם הטריו Thumbscrew.
בשנת 2012, טרוי קולינס מאתר האינטרנט All About Jazz כתב כי היא "הגיטריסטית המרשימה ביותר של דורה", והוסיף כי "העתיד של גיטרת הג'אז מתחיל כאן".
בשנים 2017, 2018 ו-2018 נבחרה לגיטריסטית המובילה בסקר המבקרים הבינלאומי של מגזין DownBeat.
בשנת 2019 זכתה ב"מענק הגאונים" של קרן מק'ארתור.
ראשית דרכה

הלבורסון למדה תחילה נגינה בכינור, אך בגיל 11 עברה לנגן בגיטרה לאחר שנחשפה ליצירתו של ג'ימי הנדריקס.
בבגרותה נרשמה ללימודי ביולוגיה באוניברסיטת וסליאן, אך עברה ללימודי מוזיקה לאחר שהשתתפה באחד מן הקורסים למוזיקה של הסקסופוניסט והמלחין אנתוני ברקסטון.