stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תחיה שפירא

| --- | --- |

 לידה:  1947 (בת 77 בערך) תל אביב, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  השלוחה התל אביבית של האוניברסיטה העברית
 השתייכות:  המשפט בישראל
 תפקידים בולטים:  סגן נשיא בתי משפט השלום לנוער במחוז תל אביב  שופטת בית המשפט המחוזי בתל אביב
 פעילויות נוספות:  יו"ר ועדת העזבונות במשרד המשפטים
 בן או בת זוג:  אהוד שפירא 
 צאצאים:  אפרת שפירא-רוזנברג 
 
תחיה שפירא (נולדה בשנת 1947) היא משפטנית ישראלית, כיהנה כסגן נשיא בתי משפט השלום לנוער במחוז תל אביב ושופטת בית המשפט המחוזי בתל אביב. מכהנת כיו"ר ועדת העזבונות במשרד המשפטים.
ביוגרפיה

שפירא נולדה וגדלה בתל אביב, להוריה הרב שלמה וצפיה גורן. שירתה שירות סדיר בצה"ל. בשנת 1970 סיימה לימודי משפטים בבית הספר הגבוה למשפט וכלכלה בתל אביב, ובשנת 1973 סיימה תואר שני במשפטים. את ההתמחות עשתה בבית המשפט המחוזי בתל אביב, ובשנת 1972 הוסמכה כעורכת דין.
בין השנים 1972-1975 שימשה כעוזרת ליועץ המשפטי במשרד העבודה והרווחה. בין השנים 1975–1980 שהתה עם משפחתה בארצות הברית, שם עבד בעלה ד"ר אהוד שפירא בתפקיד בכיר בבנק לאומי והיא עבדה כעורכת דין שכירה בניו יורק. בשנת 1980 שבה לישראל ולתפקידה הקודם במשרד העבודה והרווחה. בשנת 1984 שבה עם משפחתה לניו יורק, שם המשיך בעלה בעבודתו בבנק לאומי והיא עבדה כעורכת דין. בשנת 1986 התקבלה כחברה בלשכת עורכי הדין בניו יורק.
בשנת 1989 שבה עם משפחתה לישראל. במאי 1990 נבחרה כשופטת בית משפט השלום לנוער, וביולי 1997 מונתה כסגן נשיא בתי משפט השלום לנוער במחוז תל אביב. ביולי 2002 מונתה לכהונת שופטת בית המשפט המחוזי בתל אביב. בתחילת העשור השני של המאה ה-21 פרשה לגמלאות.
בשנת 2011 התמנתה ליו"ר ועדת העזבונות במשרד המשפטים. באותה שנה הייתה חברה בוועדה לבחינת מצב הבנייה ביהודה ושומרון, שקבעה כי מבחינה משפטית בשטחי יהודה ושומרון לא שורר שלטון של כיבוש. כמו כן היא מרצה למשפטים באוניברסיטת תל אביב.
משפחתה

נשואה לכלכלן ד"ר אהוד שפירא, ואם לשלוש בנות, בהן אפרת שפירא רוזנברג ועינת ישפה (מנהלת השירות הפסיכולוגי של עיריית בני ברק). מתגוררת בתל אביב.
שותפות מוגבלת (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט "שותפות מוגבלת"
 בימוי:  תומאס ג' מילר 
 מדינה:  ארצות הברית 
 הקרנת בכורה:  2014 
 משך הקרנה:  74 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט להט"בי, סרט תיעודי 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
שותפות מוגבלת (באנגלית: Limited Partnership) הוא סרט תיעודי אמריקאי בבימויו של תומאס ג' מילר. באמצעות קטעי ארכיון וראיונות מודרניים, הסרט מתאר את 40 שנות הנישואים של ריצ'רד אדמס וטוני סאליבן, שני פעילים למען זכויות להט"ב באמריקה. הסרט הוקרן לראשונה ב-2014, בפסטיבל הקולנוע של לוס אנג'לס. ביוני 2015 הסרט הוקרן בערוץ PBS האמריקאי.
תקציר העלילה

ריצ'רד אדמס, אזרח אמריקאי ממוצא פיליפיני, וטוני סאליבן, אזרח אוסטרלי, נפגשו לראשונה בשנת 1971, כאשר סאליבן שהה בארצות הברית באשרת תייר. לאחר ששמעו על פקידת מחוז בבולדר, קולורדו, שמעניקה רישיונות לנישואים חד-מיניים, השניים נישאו במרץ 1975. עם זאת, שירות ההגירה וההתאזרחות סירב להכיר בנישואין, ושלח להם מכתב דחייה הכולל כינויי גנאי הומופוביים. מול הגירוש הממשמש ובא, תבעו בני הזוג את ממשלת ארצות הברית. פסק הדין שהתקבל היה נגדם. לאחר שהזוג חי בחו"ל במשך תקופה קצרה, אדמס עזר לסאליבן לחזור לארצות הברית באופן בלתי חוקי.
מרואיינים

ריצ'רד אדמס
טוני סאליבן
קאתי אדמס - אחותו של ריצ'רד
לביא ס. סולוויי - עורך דין
כלילה רורקס - פקידת המחוז בקולורדו
הפקה

תומאס ג' מילר החל לתעד את בני הזוג בשנת 2001. בתחילה, הסרט הדוקומנטרי תיעד ארבעה זוגות, אך בהמשך מילר סבר כי לזוג אדמס וסאליבן יש סיפור טוב יותר, ועל כן בחר להתמקד בהם. הצילומים נערכו ברובם במהלך תקופת נשיאותו של ג'ורג' ווקר בוש. מאוחר יותר, כאשר הנושא של נישואים חד-מיניים בארצות הברית שב לכותרות, מילר חזר לצלם.
הפצה

הסרט הוקרן בהקרנת בכורה בפסטיבל הסרטים של לוס אנג'לס ב-14 ביוני 2014.‏ ב-15 ביוני 2015 הסרט שודר בטלוויזיה, בערוץ PBS.‏
תגובות

סטיבן פרבר מה-"הוליווד ריפורטר" כתב: "סרט תיעודי חזק זה מתאר פרק מרתק בהיסטוריה של הלהט"ב". ג'ואן אוסטרו (The Denver Post) כינתה את הסרט "הן שובר-לב והן מעודד". ג'ון תומאס מהסלייט כתבה כי הסרט הוא "תיקון רב עוצמה לבורות ההיסטורית שרבים מאיתנו מציגים".
הערות שוליים

↑  Adams v. Howerton, U.S. District Court, February 25, 1980;
Adams v. Howerton, Ninth Circuit Court of Appeals, February 25, 1982.
↑  Barnes, Robert (2015-04-18). "40 years later, story of a same-sex marriage in Colo. remains remarkable". The Washington Post. נבדק ב-2015-09-20.
↑  Harris, Kyle (2014-07-25). "Tom Miller's Limited Partnership chronicles a forty-year same-sex marriage sealed in Colorado". Westword. נבדק ב-2015-09-20.
↑  Gettell, Oliver (2014-04-23). "L.A. Film Fest: Free screenings to include 'Clueless,' 'La Bamba'". Los Angeles Times. נבדק ב-2015-09-20.
↑  Neale, April (2015-05-12). "'Limited Partnership' Premieres on Independent Lens Monday, June 15, 2015 on PBS VIDEOS". Monsters and Critics. נבדק ב-2015-09-20.
↑  Farber, Stephen (2014-07-16). "'Limited Partnership': Outfest Review". The Hollywood Reporter. נבדק ב-2015-09-20.
↑  Ostrow, Joanne (2015-06-12). "Ostrow: "Limited Partnership" film tracks gay marriage fight over 40 years". The Denver Post. נבדק ב-2015-09-20.
↑  Thomas, June (2015-06-15). "A Heartbreaking History Lesson From the Struggle for Same-Sex Marriage". Slate. נבדק ב-2015-09-20.
תחלופת תושבים

מאזן תחלופת תושבים או תחלופת דיירים הוא מדד לגודל האוכלוסייה שעברה באזור מסוים בתקופה מסוימת, אך לא השתקעה בו.
בדרך כלל, תחלופת תושבים גבוהה נגרמת בעקבות שינוי מהיר באופי האוכלוסייה והחלפת אוכלוסייה, או עוני האזור.
פרק הזמן הנפוץ ביותר למדידת תחלופת תושבים בפרק זמן מסוים הוא שנה.
חישוב

המאזן מחושב על פי הנוסחא הבאה:
תחלופת תושבים = גודל האוכלוסייה לפני תקופת המדידה + מספר התושבים שעברו להתגורר באזור במהלך תקופת המדידה - מספר התושבים באזור בסוף תקופת המדידה.
בניגוד למאזן ההגירה, מאזן תחלופת התושבים מתייחס גם לתושבים שלא שינו את גודל האוכלוסייה באזור (מאחר שעברו אליו אך גם עזבו אותו)
שימוש

מאזן תחלופת התושבים משמש לעיתים כמדד להצלחת אזור ויציבות אופיו: כאשר המדד נמוך, ניתן ללמוד על הצלחתו מאחר שתושבים נשארים בו ולא בורחים ממנו, ועל חוסר שינוי באופיו מאחר שלא עוזבים אותו או עוברים אליו מספר גבוה של תושבים. מדד נמוך נמדד בעיקר באזורים עשירים ווילות. מדד גבוה לעומת זאת מצביע על התאכזבות תושבים חדשים מהאזור וכישלונו, או על שינוי באופיו, הגירה מרובה אליו של ציבור מסוים והחלפת אוכלוסייה.
באחוזים

לעיתים קרובות מחושב מאזן תחלופת התושבים מסך תושבי האזור, על פי הנוסחא הבאה:
מאזן ההגירה באחוזים = 100 * מאזן תחלופת התושבים \ מספר התושבים הכללי אחרי התקופה המדודה.
מאזן ההגירה בשיטה זו, המחושב באחוזים, משמש על מנת לבטא את תחלופת התושבים באזור ביחס לגודלו, בעיקר על מנת להשוות הצלחת או שינוי בשתי ערים שונות ביחס לגודלן, או שתי מדינות שונות.
גורמים משפיעים

גורמים רבים יכולים להשפיע על מאזן תחלופת התושבים, ביניהם:
החלפת אוכלוסייה ושינוי באופייה מעלים את מאזן תחלופת התושבים
עוני מעלה את מאזן תחלופת התושבים
שירותים ברמה גבוהה מעודדים הישארות באזור, ורמה נמוכה שלהם יכולה לעודד את היציאה ממנו, מה שיעלה את המאזן.
יוקר מחיה גבוה יכול מצד אחד לגרום לתחלופת אוכלוסייה מהירה, אך גם מונע מקניית דירה באזור מסוים מראש, כך שתושבים חדשים יימנעו מלעבור אליו ומאזם תחלופת התושבים לא יעלה.
שינוי בתחושת הביטחון האישי משנה את תחלופת התושבים.
אבטלה ואפשרויות תעסוקה יכולות לגרום לאדם לעבור מאזור בו הוא חדש.
שינויים פתאומיים מחליפים את תושבי אזור מסוים.
בליה עירונית.
אכזבה מעלייה לארץ ישראל (בישראל) מורידה עולים חדשים מארץ ישראל ובכך מעלה את מאזן תחלופת התושבים.
בטווחי זמן גדולים ניתן לדבר גם על שינויי אקלים כמשפיע מרכזי.
חוסר הצלחה בהשתקעות באזור הוא גורם מרכזי לעזיבה מהירה של תושבים.
שותפות (משפט עברי)

במשפט העברי, שותפות היא בעלות משותפת של שני אנשים על נכס או בעסק. חוקי השותפות עוסקים בהגדרת מהות בעלותו של כל אחד מהשותפים בתוך מסגרת השותפות, זכויותיו בנכס ויכולתו להגביל את צעדי השותף כשאינו מסכים להם; לשאלות אלו ישנן השלכות גם בתחומי הלכה אחרים. ובהליך פירוק השותפות או התנהלות נפרדת בתוך מסגרת השותפות, להן מוקדש הפרק הראשון במסכת בבא בתרא.
שותפות בנכסים > יחסי השותפות

לר"ן יש שאלה, הבנויה על ההנחה, שלכל אחד בעלות מסוימת על כל השדה, כאשר מדובר בחצר שאין בה דין חלוקה – כלומר שאין בה שמונה אמות שניתן לחלק אותם לשני השותפים. על פי ההלכה האומרת שבמקרה כזה מכיוון שאין די שטח לחלק את השדה ניתן לשותף לומר לשני "גוד או אגוד" – לחלוק ביניהם, על פי זה שואל הר"ן כיצד יכול שותף אחד לאסור על השני את חלקו, הרי גם חלקו שייך במידה מסוימת לשותף השני, והכיצד אדם אוסר דבר שאינו שלו?
מכוח קושיא זו מסביר הר"ן, כי לא ייתכן לומר שלכל אחד מהשותפים יש בעלות מסוימת בכל השדה, שכן בעלות אינה ניתנת לחלוקה; דבר השייך לאדם אחר לא שייך כלל לאדם אחר, וכן ההפך. ולכן הסברה מחייבת לומר, שלכל אחד משנים, יש מחצית נפרדת ומסוימת מהשדה השייכת לו לגמרי, אלא שהשותפות מחילה על כל חלק השייך לאחד מהשותפים, שעבוד לשותף השני, כך שלכל אחד יש חצי מהקרקע השייכת לו חצי הקרקע שמשועבדת לו. ולכן, יכול כל אחד מהשותפים לאסור את חלקו על חברו, שכן לחברו יש רק קנין שעבוד בשדה, וההלכה קובעת כי על ידי איסורי קונם ניתן להפקיע שעבוד.
לעומת זאת, הרמב"ן סבור, שבשותפות יש לכל אחד מהם בעלות מסוימת בכל החצר. בזאת מתרץ הרמב"ן את הקושיא לכאורה; שבמחלוקת זו ההלכה נפסקת כרבי אליעזר בן יעקב האומר יש ברירה, ואילו בדיני ברירה ההלכה נפסקת שאין ברירה. לפי דבריו של הרמב"ן, ברירה זו שונה מדיני ברירה של כל הש"ס, שכן אין מדובר בספק שיש לבררו לאחר זמן, אלא בדין ברור מלכתחילה, ששימושו של כל אחד מהם הוא בכל השדה.
שותפות בנכסים > ברירה: הגדרת בעלות השותפים בתוך השותפות

במשנה מסכת נדרים הוצג מקרה בו שני אנשים חלקו בעלות על חצר אחת, אחד מהם אסר על השני ליהנות מחצר זו.
יש מחלוקת האם איסור זה תקף. חכמים טענו שאסור לשותף ליהנות מהחצר, שכן החפץ הוא גם של חברו, לחבר מותר להתנות תנאים לגבי השימוש בחצר ואם השותף יעשה בחצר שימוש\ הוא יהנה מחפציו או קרקעותיו של חברו. רבי אליעזר בן יעקב סובר שמותר לשותף ליהנות מהחצר. נימוקו מסתמך על הגמרא במסכת בבא קמא, המחלוקת היא באופן חלוקת השותפות; והתלויה במחלוקת אחרת, בענייני ברירה. לפי שיטת רבי אליעזר בן יעקב, יש ברירה, כאשר שני אנשים קונים חצר בשותפות, הם קונים אותה מתוך ידיעה שכל אחד מהם יוכל להשתמש בחצר לפי ההסכם ובזמן הקצוב לו, ולמרות שלא ידוע מראש מה יהיה החלק והזמן שבו כל אחד מהם השתמש, כאשר אחד מהם משתמש בקרקע לפי ההסכם, הוא עושה שימוש בחלק שנקנה מכספו. חכמים אינם מסכימים לדין זה, שכן לשיטתם "אין ברירה", ולכן השותפות בקרקע היא מעורבבת וכל אחד מהם משתמש בחלקים של שניהם.
שותפות בנכסים > השלכות הלכתיות של שאלת הברירה

גידולים חקלאיים שצמחו אצל יהודי בארץ ישראל חייבים בתרומות ומעשרות, וכל עוד לא הופרשו תרומות ומעשרות, הגידולים נחשבים לטבל האסור באכילה. לאחר שיופרשו תרומות ומעשרות, שאר הגידולים יותרו באכילה. לעומתם, גידולי גוי פטורים מתרומות ומעשרות.
במקרה שגוי ויהודי שותפים בשדה, לפי הסוברים "יש ברירה", ברגע שהשותפים חולקים ביניהם את תנובת השדה, מתברר למפרע שהחלק שכל אחד קיבל היה שלו מלכתחילה (בדומה לאחים שמחלקים ירושה), וממילא חלק היהודי יהיה טבל וחלק הגוי חולין, כדין גידולי גוי שפטורים מתרומות ומעשרות. ואילו לדעת הסוברים "אין ברירה", גם לאחר החלוקה יישאר מצב של "טבל וחולין מעורבים זה בזה" בין בפירות בחלק היהודי ובין בחלק הגוי, כי לפני החלוקה היה לכל אחד חלק בכל אחד ואחד מהפירות, והחלוקה לא מבררת למפרע.
בהמה וכלים הנמצאים בבעלות משותפת של אנשים שונים, תחום השבת של הבהמה והכלים הוא כתחום השבת של שניהם ולחומרא, היינו שתחום השבת שלהם הוא רק במקום שכל בעליהם יכולים ללכת אליו, ולא במקום שרק חלק מבעליהם יכולים ללכת. דין זה הוא אף כלפי תבשיל, במקרה ואישה שאלה מחברתה, שלה תחום שבת אחר, תבלין לתבשיל (התבלין אינו בטל בתבשיל מפני שהוא דבר שיש לו מתירין). דין זה נוגע בעיקר ליום טוב שאין בו איסור הוצאה מרשות לרשות, שכן בשבת בדרך כלל אסור לטלטל חפצים בשטח פתוח, שנחשב לכרמלית.
ניתן לזכות חפצים לאחרים קודם כניסת השבת או החג על ידי אחר, על מנת שתחום השבת שלהם יהיה כתחום השבת של אחרים ולא כתחום השבת של בעליהם בעת כניסת השבת או החג.
פירוק השותפות > גוד או איגוד

הגמרא דנה באופן ששני אנשים שותפים בחצר מסוימת, ואחד מהם רוצה לחלוק את הקרקע ביניהם, בניגוד לרצון השני. ההסכמה היא שלא יכול אחד מהם לומר לשני "גוד או איגוד" כאשר מדובר בחצר שהיא יותר משמונה אמות (מלבד ארבע אמות  לכל פתח של בית הפתוח לחצר), שכן בצורה כזו יוותר לכל אחד מהם יותר מארבע אמות, מקום הנחשב כמקום חשוב בפני עצמו וממילא לא צריכים לרכוש זה את חלקו של זה אלא יכולים לכפות זה את זה לחלוק כמבואר במשנה. אך חכמי הגמרא נחלקו באופן שהשדה קטנה ואין יכולים לחלקה לשנים כי אם יחלקוה כל אחד מהחלקים אינו נחשב וממילא האפשרות של חלוקה מזיקה את שניהם, בכזה מקרה אם אחד מהם מעוניין לפרק את השותפות לפי שיטת רב יהודה יכול שותף אחד לכפות על השני לחלוק עמו את השדה, ולפי שיטת רב נחמן אין זכות לאחד מהשנים להכריח את השני לחלוק את השדה לחצאין.
טענה זו, בה מכריח שותף אחד את השני לחלוק עמו, נקראת בגמרא "גוד או איגוד", כלומר או משוך את חלקי אליך או אמשוך את חלקך אלי. חוזקה של התביעה, גם לפי רב יהודה המחזק אותה, היא רק כאשר המציע מציע שתי ברירות: כלומר, הוא מסכים לקנות את חלקו של השני, והוא מסכים למכור את חלקו. אבל אם הוא לא מסכים לאחד מהשנים, הוא לא יכול להכריח את השני לקנות או למכור את חלקו.
חכמי התוספות נחלקו, האם יכול אחד מהשנים להציע מחיר יקר עבור השדה, ולתבוע מהשני "גוד – איגוד", כלומר מוכן אני לשלם את המחיר היקר ולקנות את השדה, אם לא תעשה אתה זאת, אבל איני מסכים למחיר נמוך יותר. הר"י סבור שניתן לשותף אחד מהשנים לתבוע כך מהשני, אך הריצב"א סבור שלא ניתן לעשות זאת.
שותפות עסקית במשפט העברי

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הערות שוליים

↑  מובא בר"ן שם.
↑  וכן כתב רבי חיים סולובייצ'יק בספרו רבינו חיים הלוי על הרמב"ם עמ' ס"ט, בהלכות בכורות.
↑  תלמוד בבלי, מסכת נדרים, דף מ"ה, עמוד ב'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף נ"א, עמוד ב'.
↑  ערוך השולחן אורח חיים שצז סעיף י
↑  ערוך השולחן אורח חיים שצז סעיף יא
↑  ערוך השולחן אורח חיים שצז סעיף יז
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף י"ג, עמוד א'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף י"א, עמוד א'.
↑  ד"ה אית.
↑  ראו עוד הערך "גוד או או איגוד", באתר ויקישיבה.
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
תומאס קרנמר

| --- | --- |

תומאס קרנמר ב-1545, ציור מאת גרלך פליקה
 לידה:  2 ביולי 1489 נוטינגהאם, הממלכה המאוחדת 
 הוצאה להורג:  21 במרץ 1556 (בגיל 66) אוקספורד, ממלכת אנגליה 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  ג'יזס קולג', קיימברידג'  מודלין קולג' (קיימברידג')  אוניברסיטת קיימברידג' 
 מעסיק:  אוניברסיטת קיימברידג' 
 תפקיד:  הארכיבישוף הקתולי של קנטרברי (30 במרץ 1533–4 בדצמבר 1555) 
 השקפה דתית:  אנגליקניזם, הכנסייה הקתולית 
 בן או בת זוג:  Margaret Cranmer 
 חתימה:   
 
תומאס קרנמר, סמוך לסוף חייו
שריפתו על המוקד. איור מתוך "ספר הקדושים לפוקס", 1887
תומאס קרנמר (Thomas Cranmer; ‏ 2 ביולי 1489 – 21 במרץ 1556) היה הארכיבישוף מקנטרברי בין השנים 1533 ל-1556, מנהיג הנצרות האנגליקנית בראשיתה, מי שבין היתר חיבר את סידור התפילה, ה- Book of Common Prayer, ואת עיקרי האמונה שלה, "39 הסעיפים", עיצב את טקס סעודת האדון האנגליקני, קבע את תהליך קידוש הקדושים וגיבש, יחד עם תומאס קרומוול, את עקרון הריבונות לפיו מלך אנגליה הוא ראש הכנסייה. קרנמר היה האיש שחיבר את הטיעון לפסילת נישואי הנרי השמיני, מלך אנגליה לקתרין מאראגון ואיפשר את נישואי המלך לאן בולין. בסוף ימיו הפך לאחד מהמרטירים (קדושים מעונים) הראשונים של הכנסייה האנגליקנית כאשר הועלה על המוקד על ידי מרי הראשונה, מלכת אנגליה ככופר לאחר שסירב להיכנע לעינויים ולהשבע אמונים לאפיפיור.
כתביו

כרך ראשון בארכיון האינטרנט
כרך שני בארכיון האינטרנט
לקריאה נוספת

Diarmaid MacCulloch, Thomas Cranmer: A Life, Yale University Press, 1998 ISBN 9780300074482
C. Frederick Barbee and Paul F. M. Zahl, The Collects of Thomas Cranmer, Wm. B. Eerdmans Publishing Company, 2006 ISBN 9780802817594
John E. Booty (Editor), The Book of Common Prayer, 1559: The Elizabethan Prayer Book, University of Virginia Press, 2005 ISBN 9780813925172
Paul Ayris, David Selwyn (Editors), Thomas Cranmer: Churchman and Scholar, Boydell & Brewer Inc., 1993 ISBN 9780851155494
הערות שוליים

↑  Prudence Dailey, The Book of Common Prayer: Past, Present and Future. הוצאת בלומסברי, 2011. עמ' 54.‏ דרמד מק'קלך, Christianity: The First Three Thousand Years. הוצאת פינגווין, 2009. עמ' 631.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260078505171  PLWABN: 9810683034705606  BIBSYS: 90771321  BNE: XX1234932  BnF: cb12031278s (data)  BPN: 08303944  CiNii: DA10536969  GND: 118670468  ISNI: 0000 0001 1585 8147  LCCN: n50017150  MGP: 141571  NKC: jn20011211227  NLA: 36522154  NSK: 000291142  NTA: 07040657X  RERO: 02-A005738599  SELIBR: 182921  SNAC: w64m9q5m  SUDOC: 028486382  Trove: 1270755  VcBA: 495/175007  VIAF: 2485707   WorldCat (עם VIAF): 2485707
תזמורת המשמר של וינה

| --- | --- |
חברי התזמורת בפסטיבל המוזיקה האוסטרית ה-34, וינה 2013
חברי התזמורת בפסטיבל המוזיקה האוסטרית ה-34, וינה 2013
 פרטים
 מדינה:  אוסטריה אוסטריה
 שיוך:   צבא אוסטריה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  ספטמבר 1955 – הווה (כ־69 שנים)
תזמורת המשמר של וינה (בגרמנית: Gardemusik Wien) היא אחת מתשע התזמורות הצבאיות של צבא אוסטריה, והחשובה מביניהן. התזמורת מסונפת לגדוד המשמר האוסטרי.
היסטוריה

התזמורת הוקמה בספטמבר 1955 והייתה שייכת בתחילה למשמר הגבול האוסטרי. בינואר 1956 הוקם באופן רשמי צבא אוסטריה ויחד עמו "גדוד המשמר של וינה". גדוד המשמר השתלט על כל המשימות הייצוגיות בתחומי וינה, ולפיכך התזמורת הצבאית של וינה סונפה אליו.
תזמורת המשמר של וינה היא אחת היחידות הבודדות בצבא האוסטרי שלא הושפעו מהקיצוץ הרוחבי שנערך בצבא ב-2014.
תפקידים

תזמורת המשמר של וינה נוכחת בטקסים החשובים והייצוגיים ביותר של הצבא האוסטרי. כולל טקסי קבלות פנים, הסמכות שגרירים, ומצעדים צבאיים רשמיים. לתזמורת המשמר ישנה מסורת ליצור מצעד חדש לרגל כל השבעה של נשיא אוסטרי. בפעם האחרונה נערך מצעד חדש לכבוד השבעתו של אלכסנדר ואן דר בלן ב-2017.
פרט לתפקידיה הרשמיים, תזמורת המשמר מבצעת גם הקלטות אולפן של שירים אוסטריים לאומיים. במהלך שנות פעילותה הפיקה התזמורת למעלה מעשרים תקליטים. התזמורת כוללת 60 חברים. מאפיין בולט של התזמורת הוא העדרם של תופים המהווים חלק חשוב בפורמט הגרמני של התזמורות הצבאיות המשמש גם את הצבא האוסטרי.
תנועה אמנותית

תנועה אמנותית היא נטייה או סגנון באמנות שיש לו מטרה או פילוסופיה המשותפת לקבוצת אמנים בתקופת זמן נתונה (יכול להיות בחודשים, שנים או עשורים). תנועות אמנות היו חשובות ביותר באמנות מודרנית אז כל תנועה ממשיכה נחשבה לאוונגרד החדש. תנועות אמנות כמעט ואינן קיימות באמנות בת זמננו בה הגיוון והאינדיבידואליזם מושלים בכיפה.
נראה כי תנועות אמנות מאפיינות כמעט רק אמנות מערבית. המושג מתייחס לנטיות באמנות חזותית, באדריכלות ובספרות. במוזיקה נהוג יותר לדבר על ז'אנרים וסגנונות.
תחלוף

תִּחְלוּף (בעבר תַּחֲלוּף; גם שִׁיבוּב או סוברוגציה; באנגלית: Subrogation) הוא מצב משפטי שבו צד אחד (א') נכנס בנעליו של צד אחר (ב') וזאת כדי ליהנות מזכויות שזכאי להן צד ב' מצד שלישי (ג') או כדי ששניהם יהנו מזכויות אלה.
המקרה השכיח ביותר של תחלוף מתקיים בחוזי ביטוח, בהם חברת הביטוח (א') משלמת למבוטח (ב'), בהתאם להתחייבותה כלפיו בפוליסה שבידיו, על נזק שנגרם לו, ונכנסת לנעליו ותובעת במקומו פיצוי מגורם מזיק (ג'), אולם הסדר משפטי זה ניתן ליישום בהקשרים נוספים.
לתחלוף קיימת תוצאה דומה לזו של המחאה, בה צד א' הוא מקבל ההמחאה, צד ב' הוא כותב ההמחאה וצד ג' הוא הבנק (צד ב' מעביר על ידי ההמחאה את זכותו למשוך כסף מהבנק אל צד א'). אולם שלא כמו המחאה, זכות תחלוף עשויה להיווצר גם ללא הסכם בין צד א' לבין צד ב' להעברת זכויותיו של צד ב'.
מקרים נפוצים של תחלוף > חוזה ביטוח

במקרים בהם צד א' משלם כסף לצד ב', כסף אותו צד ג' היה צריך לשלם לולא ההסדר בין א' לב', החוק מתיר לצד א' לאכוף את זכויותיו של צד ב' כנגד צד ג', כדי להשיב לעצמו חלק או כל מה ששילם לצד ב'. מקרה אופייני של תביעת תחלוף ניתן לראות בדוגמה הבאה:
ג' נוהג ברכב באופן רשלני וגורם נזק לרכבו של ב'.
ב' מבוטח בביטוח תאונות על פי חוזה ביטוח ותובע את חברת הביטוח א' לפצותו על נזקיו.
א' מפצה את ב' על מלוא הנזקים לרכבו.
א' תובעת את ג' על שגרם ברשלנות לנזקי רכבו של ב' על מנת להשיב לעצמה את סכומי הפיצוי ששילמה.
א' מקבלת מג' את הסכומים ששילמה לב', עד לגובה הפיצוי אותו שילמה.
ב' אינו זוכה לקבל את הסכומים אותם מקבלת א' בהליך נגד ג', להוציא את אותם סכומים שהם מעבר למה שא' שילמה לב' היות שב' כבר קיבל את הסכומים מא' וא' תובעת במקום ב' את הסכומים שהוציאה.
אם ב' קיבל פיצוי מלא על נזקיו מן המבטחת א' ועדיין היה יכול לתבוע את ג', אזי היה מקבל פיצוי-יתר, דהיינו מעבר לנזק שנגרם לו בפועל. הבסיס לעקרון התחלוף הוא שכאשר מבטחת א' מסכימה לפצות את ב' כנגד נזק מסוים, אז ב' יקבל פיצוי על הנזק, אולם לעולם לא מעבר לסכום הנזק שנגרם לו. אם מתקיים מצב הנוגד עיקרון זה - דהיינו שב' מפוצה למעלה מסכום נזקיו, אזי הדבר עומד בניגוד לעקרון התחלוף ואינו נכון משפטית.
או במילים פשוטות יותר- תחום השיבוב/סוברגציה הוא תחום משפטי בו לרוב חברת ביטוח מבטחת אדם שהוא בעלים של חפץ/נכסי דלאניידי (נניח מכונית, להלן: "בעל המכונית מבוטחת") וכאשר צד שלישי (בעלים של מכונית נוספת שיקרא "בעל המכונית פוגעת") פוגע במכונית המבוטחת וגורם
נזק למכונית המבוטחת, או אז חברת הביטוח של בעל המכונית המבוטחת תשלם לבעליה (למבוטח) עבור תיקון מכוניתו והשבת המצב לקדמותו.
בתמורה לעלות התיקון כאמור (שחברת הביטוח שילמה למבוטחה), חברת הביטוח של המבוטח תוכל לתבוע את בעלי המכונית הפוגעת (ו/או את חברת הביטוח שמבטחת את הפוגע) ולקבל חזרה את עלות התיקון ששילמה למבוטחה (בעל המכונית הנפגעת) .
ניתן לראות את נושא השיבוב בכל הקשור לעריכת הסכמים משפטיים בין צדדים בעיקר בנושא שכירויות. בעל הנכס דורש לעיתים קרובות מהמשכיר שיחתום על סעיף "ביטול זכות שיבוב" כלפי בעלי הנכס ועל ידי כך, מגן על עצמו בפני תביעות פוטנציאליות של חברות ביטוח.
מקרים נפוצים של תחלוף > ביטוח לאומי

במדינת ישראל, בנוסף לתביעות תחלוף של חברות ביטוח על פי חוזי ביטוח, נפוצות אף תביעות של המוסד לביטוח לאומי כנגד מזיקים, זאת על פי סעיף 328(א) לחוק הביטוח הלאומי:
היה המקרה שחייב את המוסד לשלם גמלה לפי חוק זה משמש עילה גם לחייב צד שלישי לשלם פיצויים לאותו זכאי לפי פקודת הנזיקין, או לפי חוק פיצויים לנפגעי תאונות דרכים, תשל"ה-1975, רשאי המוסד או מעביד שאושר לכך לפי סעיף 343 לתבוע מאותו צד שלישי פיצוי על הגמלה ששילמו או שהם עתידים לשלמה...
תחלוף (בלי שייקרא כך) קיים גם בתביעות מסוימות של עובד מהמוסד לביטוח לאומי. עובד היוצא למילואים זכאי לתגמולי מילואים מהמוסד לביטוח לאומי, אך החוק מטיל על המעסיק לשלם תגמולים אלה לעובד, והמעסיק הוא שתובע את התגמולים מהמוסד לביטוח לאומי. בענף נפגעי עבודה קיים הסדר דומה באופן וולונטרי, כלומר רק מעסיק החפץ בכך מצטרף להסדר.
הערות שוליים

1 2  שִׁיבוּב, תִּחְלוּף במילון ביטוח (תשע"ז), באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  לפי סעיף 62 לחוק חוזה הביטוח, התשמ״א–1981
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543737605171  BNE: XX539836  BnF: cb11980237d (data)  GND: 4058666-2  LCCN: sh85129525  NDL: 00576640
שר שלום גאון

רב שר שלום בן בועז גאון היה גאון ישיבת סורא למשך עשר שנים, בין השנים 848–853 בערך.[דרושה הבהרה] תרם רבות לפרסומה ויוקרתה של ישיבת סורא.
חייו

ייחוסו המשפחתי אינו ברור. יש אומרים שהיה חתנו של ראש הגולה, ואף היה בעצמו מצאצאי ראש הגולה בוסתנאי בן חנינאי. בשנת 848 בערך התמנה לגאון ישיבת סורא (תחת כהן צדק בן איבומאי גאון), וכיהן בתפקיד זה עשר שנים עד למותו. היה גאון פורה ביותר שהשיב תשובות רבות, בעיקר לקהילות ספרד, קירואן ורומא. כמו כן, עסק בתיעוד ושימור מנהגי התפילה בישיבת סורא, שרבים מהם שוקעו בסדר רב עמרם גאון, והשתמרו בזכותו.
דמותו זכתה לכבוד רב בין גאוני דורו והדורות שאחריו. רב נטרונאי גאון כתב: "ואין מן הדין להשיב על דבריו לאחר מיתה, שכך שנינו אין משיבין את הארי לאחר מיתה; "רבינו שר שלום גאון יעקב אדרת ישראל והתורה".
יש שהעלו השערה לקשר משפחתי בין רב שר שלום לראש הגולה שבזמנו, מחמת המובא באגרת שכתב רב האי גאון ובה הוא מספר: "ושמע לנא דמר שר שלום גאון מחסיה, הוה קא קביל מיניה ניסי בר ראש גלותא משום עזבון דמנודה אחתיה, ואתרמו מובחרים דרבנן דמתא מחסיה ועינו ביניהן שמוש" (ושמענו שהיה דין ודברים בין ניסי בן ראש הגולה לבין רב שר שלום בעניין העיזבון של מנודה אחותו של ניסי ומובחרי ישיבת סורא עשו פסק דין), מתשובה זו משתמע שרב שר שלום היה חתנו של ראש הגולה.
מנין שנות גאונותו

באגרת רב שרירא גאון נכתב ש"מָלך" (כלומר, כיהן כגאון) 10 שנים, אולם חוקרים שונים טענו שחישוב המניין המופיע אצל כל אחד מגאוני סורא אינו תואם את מניין השנים הכללי של שנות הגאונים, ועל כן יש להפחית אצל חלק מהגאונים משנות הנשיאות, ומחמת כך הציעו לתקן את האות י' לאות ו', ולפי תיקון זה רב שר שלום כיהן בראשות הישיבה שש שנים.
כתביו

בשנת ה'תשכ"ב כינס הרב ד"ר שמואל רפאל וינברג את כל התשובות שזיהה כתשובותיו של רב שר שלום גאון, במסגרת עבודת הדוקטורט שלו. תשובות אלו יצאו כספר בשם תשובות רב שר שלום גאון (מוסד הרב קוק, ירושלים ה'תשל"ו).
הרב צבי בנימין אוירבך ייחס לו את כתיבת הספר שימושא רבא,[דרושה הבהרה] אך רבים מפקפקים בכך משום שהוא לא הביא ראיות לדבריו.
בספר פרי עץ חיים של הרב חיים ויטאל נכתב בשם רבו האר"י ז"ל שבפסוק "שמר תם וראה ישר כי אחרית לאיש שלום" מרומזים ארבעת-זוגות-התפילין.
תפילין דרבנו-תם רמוזים בתיבת "תם".
תפילין דרש"י רמוזים בתיבת "ישר".
תפילין דשמושא-רבא רמוזים בתיבת "שלום", -רב-שר-שלום בעל-שמושא-רבא.