stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הבחירות לראשות העבודה (1977)
לאחר ההצבעה בוועידה

כשלושה שבועות לאחר ההצבעה חשף העיתונאי דן מרגלית כי לאה רבין מחזיקה חשבון דולרים בבנק האמריקאי "נשיונל בנק" בוושינגטון. פרסום זה הוביל לפרשת חשבון הדולרים. ב-7 באפריל התפטר רבין מראשות המפלגה. ב-10 באפריל 1977 בישיבת מרכז מפלגת העבודה נבחר פרס לראשות המפלגה. מזכ"ל המפלגה זרמי הציע את מועמדותו בשם הוועדה המסדרת. פרס נבחר בהצבעה גלויה כאשר כמעט כל חברי המרכז הצביעו בעדו. שמונה חברי מרכז הצביעו נגדו ו-18 נמנעו.
פרס הוביל את המפלגה בבחירות לכנסת התשיעית. מפלגת הליכוד בראשות מנחם בגין זכתה בבחירות ומפלגת העבודה עברה לראשונה לאופוזיציה. פרס המשיך לעמדו בראש מפלגת העבודה עד הפסדו לרבין בפריימריז ב-1992.
הערות שוליים

1 2 3 4  ערן אלדר, “אם אני נמושה אתה נפולת” : הסכסוך בין יצחק רבין לשמעון פרס, סיקורו העיתונאי והשפעתו על תוצאות הבחירות לכנסת התשיעית ב־1977, קשר 57, 2021, עמ' 105-130
↑  יחיעם ויץ, טובה מתדמיתה: ממשלת רבין הראשונה, ישראל 25, 2018, עמ' 279-288
↑  משה מייזלס, שניים בעקבות אחד - ב"מרוץ הסוסים" במפלגת העבודה, מעריב, 26 בדצמבר 1976
↑  פרס: יש לבחור כעת מועמד לראשות הממשלה, מעריב, 5 בינואר 1977
↑  מ. שמריהו, נכשלו מאמצים לפשר בין רבין ובין פרס, מעריב, 26 בדצמבר 1976
↑  מ. שמריהו, פרס לא נענה לבקשת גולדה מאיר לא להתמודד על ראשות הממשלה, מעריב, 9 בינואר 1977
↑  א. כנרתי, אבן מסיר מועמדותו לטובת פרס, דבר, 4 בפברואר 1977
↑  משה מייזלס, 'אחדות־העבודה' בעד רבין, רפ"י בעד פרס – המאבק עתה הוא על קולותיה של מפא"י, מעריב, 6 בפברואר 1977
1 2  צדוק יצביע בעד רבין, דבר, 4 בפברואר 1977
1 2  משה מייזלס, בן־אהרן: ריצתו של פרס קשר־הדחה נגד רבין, מעריב, 13 בפברואר 1977
↑  יצחק לץ, "מתייצבים לימין רבין - כך החליטו 380 צירי מועצת הקיבוץ המאוחד, מעריב, 6 בפברואר 1977
↑  מ. שמריהו, צדוק מתייצב לימין רבין; עוזי ברעם בעד פרס, מעריב, 4 בפברואר 1977
1 2  א. כנרתי, מזכירות מחוז ה"איחוד" אישרה ברוב מכריע הבעת התמיכה ברבין, דבר, 27 בינואר 1977
↑  מ. שמריהו, משל מביע נאמנותו לרבין, מעריב, 17 בפברואר 1977
1 2  משה מייזלס, "בעד רבין" - אמרו ראשי 11 מחוזות (מבין 14) של עבודה, מעריב, 21 בפברואר 1977
↑  א. כנרתי, כנס צירי אחה"ע תומך ברבין, דבר, 17 בפברואר 1977
↑  הודיעו על תמיכתם ברבין או בפרס, מעריב, 16 בפברואר 1977
1 2  משה מייזלס, רבין ופרס שמעו הבעות תמיכה – בכינוסי תומכים, מעריב, 10 בפברואר 1977
↑  מ. שמריהו, רבין שמע הבעות תמיכה מצד צירים, מעריב, 20 בפברואר 1977
↑  משה מייזלס, מחלוקת בין תומכי פרס ורבין בעניין "מעמד שווה" למועמדים, מעריב, 7 בפברואר 1977
↑  הוחלט על פעולה נרחבת בקרב חברי מפא"י לתמיכה ברבין, דבר, 27 בינואר 1977
↑  אורי זוהר מסכם פעולת אזרחים תומכי רבין (את"ר), דבר, 10 בפברואר 1977
↑  דיין מתייצב לצד פרס: בן-אהרן - לצד רבין, דבר, 9 בינואר 1977
↑  מ. שמריהו, תומכי רבין: המחנה השני מוסיף "לשבת על הגדר"; תומכי פרס: "רוצים לסדר אותנו אותנו בייצוג", מעריב, 27 בפברואר 1977
↑  דניאל בלוך, המחנות ב"עבודה" נערכים להתמודדות, דבר, 12 בינואר 1977
↑  משה מייזלס, מחר מתחילה הספירה לאחור של 24 שעות מתח לקראת ההצגה הגדולה: רבין מול פרס, מעריב, 21 בפברואר 1977
↑  ראשי המשמרת הצעירה בעבודה תומכים ברבין, על המשמר, 10 בפברואר 1977
↑  מ. שמריהו, ראשי מפ"ם: נפרוש מהמערך אם יהיה ש. פרס המועמד, מעריב, 1 בפברואר 1977
↑  היום הבחירות לוועידת ה"עבודה", דבר, 1 בפברואר 1977
↑  מ. שמריהו, המטות של פרס ורבין טוענים: "לנו הרוב לפי התוצאות החלקיות", מעריב, 3 בפברואר 1977; המשך
↑  משה מייזלס, החרפה ניכרת בהתמודדות בין המטות של פרס ורבין, מעריב, 14 בפברואר 1977
↑  מ. שמריהו, פשרה בין תומכי רבין ופרס על סדרי ועידת העבודה, מעריב, 8 בפברואר 1977
↑  אברהם תירוש, מטה פרס החליט לא להגיש ערעור, מעריב, 24 בפברואר 1977; המשך
↑  משה מייזלס, שעתו הגדולה של שמעון פרס: מס. 1 במפלגה, מעריב, 11 באפריל 1977
דיר תת-קרקעי

מטוס F-16 ישראלי מטייסת 116 בדיר תת-קרקעי. מאחור ניתן לראות את מסט הסילון
שרידי דת"ק בריטי בשדה תימן
מטוס F-16 מוצג בכניסה למחסה ממוגן
מטוס F-16 דני בחזית מחסה מוגן
מטוס F-35I אדיר מספר 913 של טייסת 140 בדיר תת-קרקעי בבסיס נבטים.
דיר תת-קרקעי (בראשי תיבות: דת"ק; באנגלית: Hardened Aircraft Shelter, כלומר - מחסה מטוסים ממוגן) הוא מבנה העשוי לרוב מבטון מזוין, המיועד להגן על כלי טיס ואנשי צוות אוויר, בעת שהוא חונה על הקרקע, מפני התקפה אווירית בעזרת פצצות או טילים.
למעשה, כפי שניתן להבין מהשם באנגלית, במרבית המקרים דת"ק הוא מבנה עילי, ולא תת-קרקעי. בעוד מחסה עילי לא מאפשר הסוואה, מחסה תת-קרקעי מוסווה בגובה פני הקרקע בעזרת רשתות הסוואה ובנייה ייעודית, וקשה יותר לזיהוי מהאוויר.
עקב עלויות הבנייה ומעשיות השימוש בדת"ק, מוגבל השימוש בו למטוסי קרב בלבד.
רקע

דת"ק, או מחסה מוגן, הוא אמצעי הגנה סביל, המשלים הגנה אווירית פעילה, כגון תותחים נגד מטוסים או טילי קרקע אוויר.
את ראשית השימוש בדת"קים ניתן לזקוף לזכות הלופטוואפה הגרמני בתקופת מלחמת העולם השנייה. בעוד באותה תקופה חנו מטוסי הקרב בהאנגרים או בשדות פתוחים, החל חיל האוויר הגרמני - שהוכה קשות בתקיפות אוויריות - להגן על מטוסיו באמצעות מחסות תת-קרקעיים או בשדות מוסווים בתוך שטחים מיוערים.
בדומה למרבית אמצעי הלחימה המודרניים, השימוש בדת"קים התפתח והתפרש ברחבי העולם בזמן המלחמה הקרה, שבה פרסו מדינות נאט"ו, בהובלת ארצות הברית מאות דת"קים ברחבי אירופה על מנת להגן על מטוסי הברית מפני תקיפה אווירית סובייטית. באותה תקופה נבנו דת"קים רבים גם בבסיסי הטיסה המרכזיים של חיל האוויר הישראלי, וכך נכנס חיל האוויר למלחמת ששת הימים בעוד מטוסיו מוגנים היטב, ואילו מטוסי חילות האוויר הערביים נתפסו ללא מחסה, ורבים מהם הושמדו על הקרקע בשני ימי הלחימה הראשונים, ב"מבצע מוקד" (כמחצית ממטוסי צבאות ערב נפגעו על הקרקע, והמחצית השנייה נפגעה בקרבות אוויר). סביר להניח שלו היו המטוסים מוגנים בדת"קים, כמות המטוסים השורדים הייתה גבוהה יותר (הפצצות שבהן השתמש חיל האוויר הישראלי בתקיפות היו לרוב במשקל של כ-250 ק"ג, שאותן דת"ק ממוצע יכול לספוג).
מיד לאחר מלחמת ששת הימים החלו הסובייטים בסיוע מקיף למצרים ולסוריה, שכלל גם בניית דת"קים בשדות התעופה, והוספת אמצעי הגנת נ"מ. על פי הדעה הרווחת, זו הסיבה המרכזית לכך שבמהלך מלחמת יום הכיפורים נפגעו מעט מאוד מטוסים של חילות האוויר הערביים בזמן ששהו על הקרקע. בסך הכול נפגעו בתקיפת שדות התעופה המצריים 14 מטוסים על הקרקע, ועוד 24 באוויר; הסורים איבדו 13 מטוסים על הקרקע, ו-21 בקרבות אוויר במהלך תקיפת שדות התעופה שלהם במלחמת יום הכיפורים.
מבנה כללי

מרבית הדת"קים בנויים כך שהכוח האווירי המוצב בהם יכול לתפקד עצמאית. הם כוללים חדרי צוות שבהם גרים אנשי הצוותים הטכניים, מטבח, חדרי כלים, עמדות להרצת מטוסים, עמדות תדלוק ועוד. בחדרים מיוחדים הצמודים לדת"ק ממוקם ציוד נתיק (כגון מכלי דלק נתיקים או טילי אימונים), ובחדרים מרוחקים יותר ממוקמים כלי נשק שונים - פצצות (אלו נמצאות לרוב בדיר פצצות - דפ"ץ), טילים, נורי הטעיה וכן הלאה.
דת"ק יירוט ימוקם על קצה מסלול הטיסה ויאפשר המראה מיידית ישירות מהדת"ק, ואילו דת"ק המיועד רק להגן על המטוסים ייבנה לעיתים קרובות כרצף פרוש של מבנים נפרדים, על מנת להשיג עוד עמידות בעזרת מניעת פגיעה כפולה מפצצה בודדת.
בתוך המחסה ממוקמות נקודות חשמל בעוצמות שונות, ומסט מיוחד המיועד להרחקת גזי הפליטה ממנוע הסילון של כלי טיס קרביים.
דת"ק ממוצע יהיה עמיד בפני פגיעה מרסיסים או מפצצת מצרר, ומפגיעה ישירה של פצצת 250 ק"ג. במהלך המלחמה הקרה תוכננו גם דת"קים המיועדים לעמוד בפני תקיפה גרעינית, נשק ביולוגי ונשק כימי.
מבנה כללי > יתרונות

מקטין את פגיעוּת כלי הטיס מפני מרבית הנשקים הנפוצים, למעט תקיפה מדויקת רבת עוצמה.
בשילוב עם הגנה אווירית יעילה יגדיל דת"ק את שרידות כלי הטיס לאורך זמן.
חלופות אפשריות, כגון פריסה רחבה של כלי טיס על פני שטח הבסיס, תקטין את יעילות הפעלת הכוח האווירי ברמת הטייסת ולעיתים אף ברמת החיל בכלל.
מבנה כללי > חסרונות

דת"ק הוא מבנה יקר, ולכן מוגבל למטוסים קטנים יחסית. באופן אירוני, המטוסים היקרים והנדירים ביותר הם מטוסי ענק - ה-B-2  ספיריט, ה-AWACS וכדומה. הגנה של מפציץ גדול בדת"ק תעלה הון.
תהליך הבנייה ארוך, ומחייב תכנון ארוך טווח לצורך מיקום יעיל של השדות (להבדיל מסככת שמש פשוטה, לא ניתן להעתיק את מקום הדת"ק במהירות וביעילות).
במקור, דת"קים היו עמידים למדי מפני תקיפות אוויריות. גם במקרה הטוב ביותר (מבחינת התוקף) הסתברות הפגיעה של פצצת שימוש כללי לא מונחית היא ברדיוס של עשרות מטרים בודדות, והפצצות הנפוצות ביותר במהלך שנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20 היו במשקל של כ-250 עד 360 ק"ג. כיום, בעידן הנשק המונחה ניתן להחדיר ביעילות רבה פצצה במשקל 100 ק"ג לתוך פתח הדת"ק ולהשמיד את כלי הטיס שבו - במהלך מלחמת המפרץ הראשונה הושמדו למעלה ממחצית כלי הטיס של עיראק בעודם שוהים במחסות מוגנים, כל זה באמצעות נשק מונחה פשוט למדי.
בדיקות של הלופטוואפה הגרמני העלו שעקב רמת הלחות הגבוהה יותר בתוך מחסות סגורים, עולה כמות פגיעות הלחות והשיתוך במטוסים ובמערכות האוויוניקה שבהם. עקב כך יש לספק אוויר יבש לתוך הדת"ק בצורה קבועה.
תחליפים

מחסות נפרסים העשויים קוולר. אלו ניתנים לפריסה מהירה מעל המטוסים, ומקנים הגנה מפני צליפה בעזרת תותחים ומפני פגיעה של פצצונות מצרר, שהן למעשה אחד מכלי הנשק הפופולריים ביותר נגד מטוסים חונים.
פריסה בתוך הבסיס של המטוסים מקנה למטוסים הגנה מפני ריבוי פגיעות של פצצה בודדת, ומאלץ את הכוח התוקף להקצות למשימת התקיפה יותר מטוסים ויותר פצצות. בדומה לבניית דת"קים, גם פריסה רחבה יקרה ואורכת זמן, עקב הצורך ליצור מסלולי הסעה ועמדות חניה בכל שטח הבסיס.
פריסה בין בסיסים של המטוסים והטייסות מקנה הגנה דומה לזאת של פיזור בתוך הבסיס, אך יעילה יותר - מכיוון שהתוקף נדרש להקציב כוח גדול בהרבה לצורכי התקיפה. מהצד השני, פיזור בין בסיסים דורש גמישות רבה בהפעלת כוחות התחזוקה השונים, והוא יקר משמעותית מפריסה פנימית. מרבית חילות האוויר הגדולים מחזיקים בסיסי פריסה ייעודיים במקומות שונים, על מנת לאפשר גמישות בהגנה ובתקיפה רחבה, אלו מצוידים היטב, אך לא יכולים להתחרות בבסיס טיסה קבוע.
הערות שוליים

↑  דני שלום, כנפי מלחמה כנפי שלום, עמוד 335 - "מטוסים מוגנים במחסות"
ה'קצ"ט

ה'קצ"ט (5,199) ובקיצור קצ"ט – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-20 בספטמבר 1438 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 9 בספטמבר 1439.
המולד של תשרי חל ביום שישי, 15 שעות ו-487 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג זשג. איננה מעוברת, ואורכה 355 ימים.
זו שנה חמישית לשמיטה, ושנת 12 במחזור העיבור ה-274. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 19 (סימנה יטיהא) במחזור השמש ה-186.
שנה זו היא שנת 1,370 לחורבן הבית, ושנת 1,750 לשטרות.
נפטרו

ט' באייר – רבי אביגדור קרא, אב בית דין, ראש ישיבה, מקובל ופייטן בן יהדות פראג
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זשג, ובה 355 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
י"ג באדר חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר.
היסטוריה של עם ישראל
הברבור

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  המחזה "הברבור" של פרנץ מולנר
 בימוי:  צ'ארלס וידור
 הופק בידי:  דור שארי
 תסריט:  ג'ון דייטון
 עריכה:  ג'ון דאנינג
 שחקנים ראשיים:  גרייס קלי לואי ז'ורדן אלק גינס
 מוזיקה:  ברוניסלב קאפר
 צילום:  ג'וזף רותנברג, רוברט סארטיס
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  מטרו גולדווין מאייר 
 חברה מפיצה:  מטרו גולדווין מאייר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  18 באפריל 1956
 משך הקרנה:  104 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  קומדיה רומנטית, סרט דרמה 
 תקציב:  3,000,000 דולר
 הכנסות:  3,700,000 דולר
 דף הסרט ב־IMDb
 
הברבור (באנגלית: The Swan) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת דרמה רומנטית משנת 1956 בבימויו של צ'ארלס וידור, עם גרייס קלי, לואי ז'ורדן ואלק גינס בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על המחזה "הברבור" (A Hattyú) של פרנץ מולנר משנת 1914 בהשראתו הופקו שני סרטים אילמים בשנים 1925 ו-1930.
הצילומים נערכו באחוזת בילטמור בקרוליינה הצפונית.
תקציר העלילה

שנת 1910 בממלכה במרכז אירופה. הנסיכה אלכסנדרה (גרייס קלי), גרה עם אמה הנסיכה ביאטריקס (ג'סי דויס לנדס), דודה הכומר קרל (בריאן ארנה) דודתה של ביאטריקס סימפורוזה (אסתל וינווד) ושני אחיה הקטנים, אלכסנדר וארסן.
בנוסף להם מתגורר בארמון גם ד"ר ניקולס אגי (לואי ז'ורדן) שמשמש כמורה לשני הבנים וכמדריך סיף של אלכסנדרה.
זכויות המלוכה של המשפחה נשללו בשעתו על ידי נפוליאון וכעת מתרגשת ביאטריקס מבואו של יורש העצר הנסיך אלברט (אלק גינס) בתקווה שיכיר ויישא לאשה את אלכסנדרה והמשפחה תחזור לכס המלוכה.
אלברט הוא מבוגר יחסית ופחות נאה ומושך מניקולס. הנסיכה אלכסנדרה מנסה למשוך את תשומת לבו אך הוא אדיש, ישן עד מאוחר, ומבלה יותר עם הבנים במשחק כדורגל.
ביאטריקס מחליטה לגרום לאלברט לקנא ומזמינה את ניקולס לנשף גדול עם אלברט למרות שאינו שייך למעמד האצולה.
אלכסנדרה וניקולס רוקדים בנשף ומתקרבים זה לזו כשהם רוקדים בנשף. לאלברט לא אכפת והוא ניגש לתזמורת ומלווה אותה בקונטרבס.
מאוחר יותר, ניקולס מגלה לאלכסנדרה מה הוא מרגיש כלפיה. היא אומרת לו שהכל היה תכסיס לגרום לאלברט להציע לה נישואין והיא חשדה שהוא מרגיש כך. היא מבינה שיש לה כמה רגשות כלפיו, אבל הוא מסרב לה. אלברט בא לגלות על המצב הזה וקצת נדהם. אלברט וניקולס מחליפים עלבונות. ניקולס מחליט לעזוב למחרת בבוקר.
אלכסנדרה, המומה ממה שקרה, מעדיפה את המורה הצעיר והשרמנטי על הנסיך המבוגר והיבשושי ומנסה לעזוב אתו, אך ניקולס מסרב לה שוב.
אמו של אלברט, המלכה דומיניקה (אגנס מורהד), מופיעה ונדהמת למשמע הסיפור כולו. אלברט נותן את ברכתו לזוג ואומר שכשיהפוך למלך, הוא יאפשר להם לחזור לארץ. עם זאת, ניקולס בסופו של דבר עוזב את האחוזה ללא אלכסנדרה.
אלברט מנסה לנחם את אלכסנדרה בכך שהוא אומר לה שהיא כמו ברבור: על המים היא נראית שלווה, אבל ביבשה היא יותר כמו אווזה. אלכסנדרה מבינה שאין לה ברירה. היא ואלברט משלבים ידיים וצועדים לפגישה עם המלכה.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| גרייס קלי | הנסיכה אלכסנדרה |  |
| לואי ז'ורדן | ד"ר ניקולס אגי | מורה |
| אלק גינס | הנסיך אלברט | יורש עצר |
| אגנס מורהד | המלכה מריה דומיניקה | אמו של אלברט |
| לאו ג. קרול | סיזר | ראש המשרתים |
| בריאן ארנה | האב קרול | אחיה של ביאטריקס |
| ג'סי רויס לנדיס | הנסיכה ביאטריקס | אמא של אלכסנדרה |
| אסתל וינווד | סימפורוזה | דודתה של ביאטריקס |
| רוברט קור | קפטן וונדרליך | שליש צבאי של אלברט |
| ון דייק פארקס | אלכסנדר | אח של אלכסנדרה |
| כריסטופר קוק | ארסן | אח של אלכסנררה |
האנונימי ממיינץ

האלמוני ממגנצא או האנונימי ממיינץ (בגרמנית: Mainzer Anonymus) הוא מחברה הלא-ידוע של הכרוניקה העברית מעשה הגזירות הישנות, שתיעדה מנקודת מבטו את גזירות תתנ"ו, במהלך מסע הצלב הראשון ב-1096.
הכרוניקה

"מעשה הגזרות" היא אחת ממספר כרוניקות עבריות בודדות שכותביהן העידו על הגזירות, לצד הרשומה של רבי אליעזר בן נתן (ראב"ן) הנודע וזו של ר' שלמה בן שמעון. עבודתו של האנונימי ממיינץ, כמו האחרות, שרדה בכתב יד, הקרוי: "כתב יד דרמשטט", ומתוארך למאה ה-14.
שלוש הכרוניקות פורסמו בשנת 1892 על ידי אדולף נויבאואר ומוריץ שטרן במקור העברי ובתרגום גרמני.
הכרוניקה נכתבה בעברית רבנית ורובה עוסק בפרעות הצלבנים בעיר מיינץ. כמו כן היא דנה על אירועים בקהילות שו"ם: שפיירא, ורמייזא ומגנצא (כיום: שפייר, וורמס ומיינץ) שהיו מהחשובות ביהדות אשכנז. המסמך מתאר את האירועים מנקודת מבט של היהודים. בין היתר מאוזכרות בו אנקדוטות ותפילות ותחינות לאל, שחוברו בעקבות "גזירות תתנ"ו".
לקריאה נוספת > מחקרים

יום טוב עסיס ואחרים (עורכים), יהודים מול הצלב: גזרות תתנ"ו בהיסטוריה ובהיסטוריוגרפיה, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תש"ס 2000.
Robert Chazan, "The Mainz Anonymous: historiographic perspectives", in: Elisheva Carlebach, John M. Efron, David N. Myers (eds.). Jewish History and Jewish Memory: Essays in Honor of Yosef Hayim Yerushalmi, Hanover, NH: University Press of New England; Brandeis University Press, 1998, pp. 54-69.
Robert Chazan, "Christian and Jewish perceptions of 1096: a case study of Trier", Jewish History 13,2 (1999), 9-22. (A comparison of the "Mainz Anonymous" and the "Gesta Treverorum")
Ivan G. Marcus, "The representation of reality in the narratives of 1096"(הקישור אינו פעיל), Jewish History 13,2 (1999), 37-48.
הערות שוליים

↑  ראו: עליו, באתר גוגל בוקס.
↑  מספר 25
↑  ראו: אברהם גרוס, "על מעשי קידוש השם במגנצא בשנת תתנ"ו: פיוטים וכרוניקות", בתוך: יום טוב עסיס [ואחרים] (עורכים), יהודים מול הצלב: גזרות תתנ"ו בהיסטוריה ובהיסטוריוגרפיה, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תש"ס 2000, עמ' 194.
הגווארדיה השחורה

| --- | --- |

עטיפת הספר. עיצוב: אמרי זרטל
 מידע כללי
 מאת:  ירון זליכה
 שפת המקור:  עברית
 הוצאה
 הוצאה:  זמורה ביתן
 תאריך הוצאה:  2008
 מספר עמודים:  332
 עורך:  תמי צ'פניק-הראל
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  990026193250205171
הגווארדיה השחורה - כל מה שאסור לדעת על שוד הקופה הציבורית הוא ספר מאת ירון זליכה, שהיה החשב הכללי במשרד האוצר בשנים 2003 עד 2007. הספר יצא לאור בהוצאת זמורה ביתן בשנת 2008.
רקע

זליכה מונה על ידי שר האוצר, בנימין נתניהו. זליכה מתאר את נתניהו באורח חיובי ביותר, כמי שניצב לצידו ללא סייג, ותמך בו ללא היסוס במאבק בשחיתות.
הספר מוקדש למתקפה חריפה על השחיתויות שגילה זליכה, לפי דבריו, בניהול כספי המדינה. זליכה מצביע על מי שהיה שר האוצר ומאוחר יותר ראש הממשלה, אהוד אולמרט, כמי שפעל נחרצות למען חבריו בעלי ההון, בניגוד לכללי המינהל התקין. במיוחד בא הדבר לידי ביטוי בפרשת המכרז להפרטת בנק לאומי, שבה, לפי זליכה, התנהג אולמרט כעושה דברה של קבוצת פרנק לואי, ופעל לשנות את כללי המכרז כך שיתאימו במיוחד עבורה, ובצורה שהייתה עלולה לעלות בהפסד מאות מיליוני שקלים לקופה הציבורית בישראל. אולמרט היה בקשרים חברתיים הדוקים עם פרנק לואי ועם אנשיו. זליכה מתאר כיצד תעתע באולמרט בניסיון למנוע ממנו להכשיל את המכרז. האשמותיו של זליכה הובילו לפתיחת חקירה פלילית נגד אולמרט, שתרמה בסופו של דבר, לצד פרשות אחרות, להחלטתו להתפטר מראשות הממשלה. נגיד בנק ישראל, סטנלי פישר סתר כמה מהאשמותיו העובדתיות של זליכה ועל כן הוא מואשם על ידיו כאילו שיקר בחקירת משטרה. גם את היועץ המשפטי מני מזוז, ובפרט את אחותו, ימימה מזוז, היועצת המשפטית של משרד האוצר, מאשים זליכה ברפיון ידיים מול השחיתות ובניגוד אינטרסים.
האשמה חמורה במיוחד מפנה זליכה לשר בנימין בן אליעזר, שאמר לזליכה, בעקבות האשמותיו נגד אולמרט: "אם תעז להפליל את ראש הממשלה, אתה עלול לגמור עם עשרה כדורים בגב. אני מזהיר אותך. שלא תעז להפליל את ראש הממשלה" (עמ' 300).
זליכה מתאר שחיתות ובזבזנות ששררו במגזר הציבורי, בין השאר נמנעה המדינה מלחייב במס הכנסה הטבות שכר גדולות לעובדים במגזר הציבורי, כך שהעובדים קיבלו סכום גדול מהמגיע להם, עד שהדבר תוקן בידי זליכה. המדינה דחתה תשלום חובות לספקים, עד כדי העמדתם בסכנה של פשיטת רגל. זליכה מספר שביטל נוהג זה.
זליכה פעל לשינוי אופן הדיווח החשבונאי של המדינה, כך שיעמוד בתקנים בינלאומיים. החשב הכללי הקודם, ניר גלעד, יעץ לו שלא להתעסק בעניינים שעלותם קטנה מ-20 מיליון ש"ח מפאת חוסר זמן, המלצה שמוצגת בידי זליכה כסמל להשלמה עם בזבזנות של כספי ציבור. ניר גלעד מותקף גם על פרשת מכירת בתי הזיקוק, שבה גילה יחס נדיב במידה בלתי סבירה כלפי סמי עופר ואחיו יולי עופר, מכירה שזמן מה לאחריה מונה גלעד למנכ"ל החברה לישראל של האחים עופר.
זליכה מציין שספג ביקורת ולעג בעיתון "גלובס", ומייחס זאת להתעקשותו שבעלי "גלובס", אליעזר פישמן, לא ייהנה מתנאים בלתי שוויוניים בעניין חובות חברות הכבלים.
ה'ר"ב

ה'ר"ב (5,202) ובקיצור ר"ב – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-16 בספטמבר 1441 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 5 בספטמבר 1442.
המולד של תשרי חל ביום השבת, 6 שעות ו-668 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג זשג. איננה מעוברת, ואורכה 355 ימים.
זו שנה ראשונה לשמיטה, ושנת 15 במחזור העיבור ה-274. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 22 (סימנה כבלבז) במחזור השמש ה-186.
שנה זו היא שנת 1,373 לחורבן הבית, ושנת 1,753 לשטרות.
נפטרו

א' בכסלו – רבי אפרים אנקווה, רב דיין ורופא בתלמסאן, מיוצאי ספרד.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זשג, ובה 355 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
י"ג באדר חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר.
היסטוריה של עם ישראל
ה'ר"א

ה'ר"א (5,201) ובקיצור ר"א – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-29 באוגוסט 1440 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 15 בספטמבר 1441.
המולד של תשרי חל ביום ראשון, 9 שעות ו-79 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג בחה. היא מעוברת, ואורכה 383 ימים.
זו שנת שמיטה, ושנת 14 במחזור העיבור ה-274. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 21 (סימנה כאלאא) במחזור השמש ה-186.
שנה זו היא שנת 1,372 לחורבן הבית, ושנת 1,752 לשטרות.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג בחה, ובה 383 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "חסרה": שבה חשוון וכסלו בני 29 יום כל אחד
היסטוריה של עם ישראל
ה'קצ"ח

ה'קצ"ח (5,198) ובקיצור קצ"ח – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-31 באוגוסט 1437 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 19 בספטמבר 1438.
המולד של תשרי חל ביום השבת, 17 שעות ו-978 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג זשה. היא מעוברת, ואורכה 385 ימים.
זו שנה רביעית לשמיטה, ושנת 11 במחזור העיבור ה-274. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 18 (סימנה יחלדז) במחזור השמש ה-186.
שנה זו היא שנת 1,369 לחורבן הבית, ושנת 1,749 לשטרות.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זשה, ובה 385 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
היסטוריה של עם ישראל
ה'ר"ג

.
ה'ר"ג (5,203) ובקיצור ר"ג – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-6 בספטמבר 1442 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 25 באוגוסט 1443.
המולד של תשרי חל ביום רביעי, 15 שעות ו-464 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג הכז. איננה מעוברת, ואורכה 354 ימים.
זו שנה שנייה לשמיטה, ושנת 16 במחזור העיבור ה-274. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 23 (סימנה כגיגא) במחזור השמש ה-186.
שנה זו היא שנת 1,374 לחורבן הבית, ושנת 1,754 לשטרות.
אירועים

רבי יעקב וייל (מהר"י וייל) התמנה כרבה של הקהילה היהודית בארפורט.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג הכז, ובה 354 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
י"ז בתמוז חל בשבת, ולכן צום שבעה עשר בתמוז נדחה ליום ראשון י"ח בתמוז
ט' באב חל בשבת, ולכן צום תשעה באב נדחה ליום ראשון י' באב
היסטוריה של עם ישראל
הוגו פרס

הוגו ארנסטו פרס (בספרדית: Hugo Ernesto Pérez Granados, נולד ב-8 בנובמבר 1963) הוא כדורגלן עבר אמריקאי, לשעבר מאמן נבחרת אל סלוודור.
קריירה

פרס נולד באל סלוודור. היה חלק מנבחרת ארצות הברית שהשתתפה באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) ובמונדיאל 1994. פרס עזר לנבחרת להעפיל לאולימפיאדת סיאול (1988) ולמונדיאל 1990, אבל החמיץ אותם בשל פציעות. ב-1991 זכה פרס בתואר הכדורגלן האמריקאי של השנה.
פרס, שהגיע לארצות הברית בגיל 11, שיחק בטמפה ביי רודיס ובסן דייגו סוקרס מליגת ה-NASL. הוא שיחק בנבחרת ארצות הברית בין השנים 1984 ו-1994, במהלכן שיחק 64 משחקים וכבש 16 שערים.
הגו-גו'ס

| --- | --- |

 מקום הקמה:  לוס אנג'לס
 תקופת הפעילות:  1978–1985 • 1990 • 1994 • 1999–2022
 סוגה:  גל חדש • פאוור פופ • פופ רוק • פאנק רוק (בהתחלה)
 חברת תקליטים:  Beyond Records, I.R.S. רקורדס, A&M רקורדס 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה של הרוק אנד רול (2021)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 gogos.com
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 בלינדה קרלייל ג'יין וידלין שרלוט קפי ג'ינה שוק קתי ולנטיין מרגו אולבריה אליסה בלו פאולה ג'ין בראון
 
הגו-גו'ס (באנגלית: The Go-Go's) הייתה להקת רוק נשית אמריקאית שהוקמה בלוס אנג'לס ב-1978. למעט תקופות שבהן מוזיקאיות אחרות הצטרפו לזמן קצר, חברות הלהקה היו קבועות יחסית וכללו את שרלוט קפי (אנ') בגיטרה מובילה וקלידים, בלינדה קרלייל כסולנית הראשית, ג'ינה שוק (אנ') בתופים, קתי ולנטיין (אנ') בבס וג'יין וידלין (אנ') בגיטרת קצב. הן נחשבות ללהקת הרוק הנשית המצליחה ביותר בכל הזמנים. האלבום הראשון שלהן, שיצא ב-1981, הגיע לראש מצעד האלבומים של בילבורד, וזאת הייתה הפעם הראשונה והיחידה מאז שאלבום של להקה שכוללת נשים בלבד, שכתבו וניגנו בעצמן את השירים, הגיע להישג הזה.
החמישייה הגיחה מסצנת הפאנק רוק של לוס אנג'לס של סוף שנות ה-70 ובשנת 1981 הוציאה את אלבום הבכורה המצליח שלה Beauty and the Beat (אנ'). האלבום נחשב לאחד מ"אבני הייסוד של הגל החדש בארצות הברית". הוא כלל שניים מתוך ארבעת השירים של הלהקה שנכנסו למצעד הבילבורד הוט 100 - Our Lips Are Sealed (אנ') (מקום עשרים במצעד) ו-We Got the Beat (אנ') (מקום שני במצעד), ולאחר עליה ארוכה ויציבה האלבום הגיע לראש מצעד האלבומים במרץ 1982. האלבום נשאר בפסגה במשך שישה שבועות רצופים, ובסופו של דבר מכר למעלה משני מיליון עותקים. הלהקה הייתה מועמדת לפרס פרס הגראמי לתגלית השנה בטקס פרסי הגראמי ה-24 ב-1982.
שני אלבומים נוספים הגיעו לאחר מכן: Vacation (אנ') (יצא בשנת 1982) - שמתוכו שיר בעל אותו שם הגיע למקום השמיני במצעד הבילבורד הוט 100 ו-Talk Show (אלבום) (אנ') (יצא בשנת 1984), שכלל את הלהיטים " Head over Heels " ו-" Turn to You ". סך הכל הגו-גו'ס מכרו יותר משבעה מיליון עותקים ברחבי העולם.
הגו-גו'ס התפרקו ב-1985, וחברות הלהקה יצאו כל אחת לקריירת סולו. הן התאחדו מספר פעמים בשנות ה-90, ערכו סיבובי הופעות והוציאו אלבום חדש ב-2001, God Bless the Go-Go's (אנ'). בשנת 2011 הן קיבלו כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד. למרות שההופעות של הלהקה ב-2016 הוגדרו כסיבוב הופעות פרידה, הלהקה נשארה פעילה במשך מספר שנים לאחר מכן. Head over Heels (מחזמר) (אנ'), מחזמר המציג את שירי הגו-גו'ס, רץ בברודוויי בתיאטרון ההדסון בין השנים 2018 ל-2019. הקבוצה נכנסה להיכל התהילה של כותבות השירים ולהיכל התהילה של הרוקנרול ב-2021, וזמן קצר לאחר מכן הודיעה על פירוקה.