stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רייסטאפל

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מזון 
 מוצא:  איי הודו המזרחיים ההולנדים 
 
משפחה הולנדית אוכלת רייסטאפל. באנדונג, 1936
רייסטאפל (בהולנדית: Rijsttafel, בעברית: "שולחן אורז") הוא שמו ההולנדי של סגנון ארוחה אינדונזי שאומץ בהולנד.
במרכז השולחן המשותף לסועדים רבים נמצאת צלחת אורז לבן גדולה ומסביבה תוספות רבות הכוללות תבשילי בשר עוף, בקר, חזיר, דגים, פירות ים, ירקות, ופטריות, המבושלים עם רוטב המכיל בוטנים וקוקוס או עשויים על גריל על שיפוד ("סאטה") ועליהם הרוטב. אחד העקרונות החשובים הוא גיוון של טעמים ושל מרקמים של אוכל, אם כי לכל המנות יש את אותו רוטב. המנות בהולנד מורכבות בעצם מהרבה מנות מכל רחבי אינדונזיה שבאופן מקורי לא אכלו אותן ביחד.
רוח דרומית (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  Miloš Avramović 
 תסריט:  Petar Mihajlovic, Miloš Avramović 
 עריכה:  Lazar Predojev 
 צילום:  Ivan Kostic 
 מדינה:  סרביה סרביה
 חברת הפקה:  Archangel Studio Režim Beograd Art Vista מרכז הקולנוע של סרביה
 הקרנת בכורה:  2018 
 משך הקרנה:  130 דק' 
 שפת הסרט:  סרבית, בולגרית, טורקית 
 סוגה:  סרט מאפיה, סרט דרמה, סרט מתח 
 סרט הבא:  South Wind 2: Speed Up 
 דף הסרט ב־IMDb
 
רוח דרומית (בסרבית: Južni vetar, Јужни ветар) הוא סרט פשע סרבי משנת 2018 בבימויו של מילוש אברמוביץ' ובכיכובו של מילוש ביקוביץ'. הסרט הופק בתמיכת ממשלת סרביה באמצעות מרכז הקולנוע של סרביה (Филмски центар Србије). הסרט הפך לשובר קופות ואחד הסרטים המכניסים ביותר בתולדות הבלקן כשהכניס 2,365,712 מיליון יורו לעומת תקציב הפקה של 360,000 אירו בלבד.
עלילת הסרט נמשכת גם בסדרת טלוויזיה בשם זה משנת 2020 הכוללת 14 פרקים בעונת הבכורה שהחלה להיות משודרת ב-19 בינואר 2020 בערוץ RTS 1‏ (РТС 1) של הרדיו והטלוויזיה של סרביה, רשות השידור הציבורי.
עלילה

חבר צעיר בכנופיית פשע בבלגרד, סרביה, מסכן את עצמו ואת משפחתו כשדרכו נפגשת עם ראש מאפיה שעובד בצמוד למפקד המשטרה.
שחקנים ודמויות

מילוש ביקוביץ' - פטאר מאראס
נובוזה גלוגובץ' - גולוב
דראגאן בלוגרליץ' - דרגוסלב
מיודראג ראדוניץ' - באצ'ה
הערות שוליים

↑  "„Јужни ветар", савремен, суров и оригиналан трилер". Radio Television of Serbia. 19 נוב' 2017. נבדק ב-2020-01-21. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Za nedelju dana film Južni vetar pogledalo 100.000 ljudi". N1. 31 באוקטובר 2018. נבדק ב-2020-01-21. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Јужни ветар
קרב אטו

קרב אטו (נקרא בשם קוד גם Operation Landmark) נערך בין 11 ל-30 במאי 1943, בין כוחות אמריקאיים בסיוע קנדי ליפן באי אטו, כחלק מהקרב על האיים האלאוטיים שבאלסקה. זהו הקרב היחיד שבו נלחמו שני הצדדים במהלך מלחמת העולם השנייה בתנאי שלג. הקרב הסתיים אחרי שרוב הלוחמים היפנים נהרגו בקרב פנים אל פנים, אחרי שביצעו מתקפת בנזאי התאבדותית.
רקע

מיקומם של האיים האלאוטיים וביניהם אטו הקנה להם חשיבות אסטרטגית ויכולת שליטה על נתיבי הסחר באוקיינוס השקט. כל צד ראה בהם יתרונות אחרים. היפנים האמינו שהשתלטות על האיים תמנע התקפה אמריקאית על האגף הצפוני שלהם, ואילו האמריקאים ראו באיים בסיס פוטנציאלי עבור היפנים לשיגור התקפות על החוף המערבי.
ב-7 ביוני 1942, גדוד הרגלים ה-301 של הקורפוס היפני הצפוני נחת באי ללא התנגדות, יום אחרי שכוח אחר פלש לאי הסמוך, קיסקה.
בסרטו של וולט דיסני מ-1943, Victory Through Air Power, הוצג הרעיון שהאיים ישמשו את היפנים להוצאת מפציצים לחוף המערבי.
הקרב

ב-11 במאי 1943, כוחות מגדוד הרגלים ה-17 של דיוויזיית הרגלים ה-7 בפיקודו של מייג'ור ג'נרל אלברט בראון, נחתו באי כדי להשיב את השליטה בו. למרות סיוע ימי והפצצות כבדות על העמדות היפניות, האמריקאים נתקלו בהתנגדות עזה. מזג האוויר הקשה וכוויות קור שסבלו החיילים הקשו גם הם. עם זאת, אחרי שבועיים של לחימה הצליחו האמריקאים לדחוק את היפנים לכיס קטן סביב נמל צ'יצ'גוף.
ב-21–22 במאי, התארגן ביפן כוח תגבורת שנועד להדוף את האמריקאים. הכוח כלל 4 נושאות מטוסים, 11 משחתות, 3 אוניות מלחמה ו-7 אוניות סיור. עם זאת, הוא לא הספיק להגיע בזמן, והאמריקאים הצליחו לכבוש את האי.
ב-29 במאי, בהיעדר תקווה לסיוע או לחילוץ, פקד קולונל ימסאקי, המפקד בשטח, לצאת למתקפת בנזאי, בה השתמשו בדרך כלל כדי להימנע מכניעה או כדי לשפר עמדות מול אויב בעדיפות מספרית. בהתקפה הצליחו היפנים לפרוץ את קווי ההגנה האמריקאים, והחיילים מאחור שהופתעו נכנסו לקרבות פנים אל פנים שהסתיימו במותם של כמעט כל החיילים היפנים. אף על פי שאחרי ההסתערות הזו נגמר הקרב, יש דיווחים של הצי האמריקאי בדבר קבוצות יפניות קטנות שהמשיכו להילחם עד יולי 1943, וכי ניצולים בודדים נשארו עד 8 בספטמבר.
אחרית דבר

קרב אטו היה האחרון בקרב על האיים האלאוטיים. היפנים פינו בחשאי את כוחותיהם מהאי הסמוך קיסקה והכיבוש היפני באיים הסתיים ב-28 ביולי.
ההפסד באטו ופינוי קיסקה התרחשו זמן קצר אחרי מותו של האדמירל איסורוקו יממוטו שמטוסו הופל בטיסת סיור, במה שנחשב למכה קשה למורל היפני. למרות ההפסד, התעמולה היפנית הציגה את הקרבות באיים כסיפור השראה וגבורה.
הערות שוליים

↑  "US National Park Service". Nps.gov.
↑  "Battle of Attu: 60 Years Later (U.S. National Park Service)". Nps.gov.
↑  "Battle of Attu". The History Channel.
↑  "Arctic Panel looks at the world from the top down". Army.mil. נבדק ב-15 בפברואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Walt Disney's - Victory Through Air Power (1943, 720p) - YouTube". YouTube. אורכב מ-המקור ב-20 בדצמבר 2016. נבדק ב-3 בדצמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Zuikaku Tabular Record of Movement (TROM)". Imperial Japanese Navy Page. Jonathan Parshall. נבדק ב-10 בספטמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007295862605171  LCCN: sh85009425 
גופות החיילים היפנים שנהרגו במתקפה, 29 במאי 1943
קתרין פרסקוט

| --- | --- |

 לידה:  4 ביוני 1991 (בת 33) Palmers Green, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2008 
 מקום לימודים:  אקדמיית מאונטוויו לאמנויות התיאטרון  Palmers Green High School  המכללה העירונית איזלינגטון 
 https://www.katprescottphotography.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
קתרין "קאט" פרסקוט (באנגלית: Kathryn "Kat" Prescott, נולדה ב-4 ביוני 1991) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אנגלייה. מוכרת בעיקר בשל משחקה בדרמת הנעורים הבריטית "סקינס", בה גילמה את דמותה של אמילי פיץ', ולאחר מכן בתפקידה כקרטר סטיבנס בסדרה הנעורים האמריקאית "למצוא את קרטר", בערוץ MTV.
ביוגרפיה

קתרין נולדה בשכונה הפרוורית פאלמרס גרין, צפון לונדון, אנגליה. היא מבוגרת בשש דקות מאחותה התאומה, מייגן.
קריירה

ביולי 2008 הופיעו קתרין ואחותה התאומה מייגן כאחיות התאומות איימי ושרלוט ווילקוקס, באופרת הסבון "דוקטורס" בפרק "Dare, Double Dare, Truth".
בתחילת 2009 שיחקה פרסקוט את אמילי פיץ', בעונות 3–4 של הסדרה סקינס, יחד עם דמויות המוכרות כ"דור השני". ב-16 באוקטובר 2012, הוכרז כי פרסקוט תשוב לשחק בעונה השביעית של סקינס בתפקיד אורח.
בשנת 2013 שיחקה בארבעה פרקים של העונה הראשונה בסדרת הטלוויזיה "ממלכה", בתור פנלופי.
בשנת 2014 שיחקה בתפקיד הראשי בסדרת הנוער "למצוא את קרטר" ברשת MTV, בדמותה של קרטר וילסון. שנה לאחר מכן שבה הסדרה לעונה השנייה וכך גם פרסקוט. בשנת 2015 שיחקה במיני סדרה בשם "נשות מצדה".
בשנת 2017 שיחקה בסרט הדרמה "עד העצם", בכיכובה של לילי קולינס. בשנת 2018 שיחקה בסרט הנעורים "סוף התיכון", בערוץ נטפליקס, לצדה של לוסי הייל. בשנת 2019 שיחקה בסרט "נשמה של כלב 2", ובסרט האימה "פולארויד".
חיים אישיים

במשך תקופה קצרה היא יצאה עם הזמר הקנדי-סיני הנרי לאו.
בתגובה לשאלת מעריץ באתר הרשמי שלה, פרסקוט אמרה כי היא מעדיפה לא לתייג את עצמה לגבי המיניות שלה, ו"לא חושבת שאנשים מוגדרים לפי המיניות שלהם", מה שמרמז ש"זה לא משנה את מי שאתה בתור אדם." בעקבות שאלה נוספת, היא חשפה שאמנם היא לא צמחונית ב"אופן מוחלט", אך היא מודעת לבשר שהיא צורכת.
ב-7 בספטמבר 2021, פרסקוט נפגעה ממשאית, בעת שחצתה את הכביש בברוקלין, וסבלה מפציעות חמורות, כולל שבר באגן, ברגליים, ברגל וביד. ב-1 באוקטובר 2021, אחותה מייגן חשפה כי קתרין שוחררה מבית החולים והיא מתאוששת בבית. אחותה של פרסקוט סורבה בתחילה להיכנס לארצות הברית, עקב הגבלות נסיעה שהוקמו כדי להילחם בהתפשטות ה-COVID-19, זאת למרות שסיפקה ראיות שחוסנה, יצאה שלילית בבדיקה הקורונה וסיפקה את התיעוד הרפואי של אחותה. אך בסופו של דבר ההחלטה בוטלה לאחר שפרסקוט פרסמה ברשתות החברתיות את דבר החוויה הקשה.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 | The Hive | קייטי |  |
| 2017 | אמהות בהפרעה | זואי |  |
| 2017 | עד העצם | אנה |  |
| 2018 | סוף התיכון | קלואי |  |
| 2018 | Dear You |   | סרט קצר; במאית, תסריטאית ומפיק בפועל |
| 2019 | נשמה של כלב 2 | סי.ג'יי מונטגומרי |  |
| 2019 | פולארויד | בירד פיטצ'ר |  |
| 2019 | Jane |   | סרט קצר; במאית, תסריטאית ומפיק בפועל |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2008 | רופאים | איימי ווילקוקס | פרק: "Dare, Double Dare, Truth" |
| 2010-2009, 2013 | סקינס | אמילי פיץ' | תפקיד ראשי (עונות 4-3); תפקיד אורח (עונה 7); 18 פרקים |
| 2011 | מונרו | ג'ניפר | פרק: "#1.04" |
| 2012 | נפגעים | רובי ביל | פרק: "Duty of Care" |
| 2012 | Bedlam | קאס | פרק: "Pool of Tears" |
| 2013 | כמעט אנושיים | נטשה | פרק: "No Care, All Responsibility" |
| 2014 | ממלכה | פנלופה | 4 פרקים |
| 2015-2014 | למצוא את קרטר | קרטר סטיבנס / לינדון וילסון | תפקיד ראשי (2 עונות); 38 פרקים |
| 2015 | נשות מצדה | עזיזה | מיני-סדרה |
| 2017 | 24: מורשת | אמירה דודייב | 6 פרקים |
| 2019-2017 | הבן | אינגריד הצעירה | תפקיד חוזר; 14 פרקים |
| 2019 | רובוט צ'יקן | חתולה בריטית | דיבוב; פרק: "Hermie Nursery in: Seafood Sensation" |
| 2019 | ספר לי סיפור | סוזי | 4 פרקים |
| 2021 | הטירון | לינדה צ'ארלס / קטרינה אנטונוב | פרק: "Red Hot" |
רוברט בלייק

ערך זה עוסק באדמירל אנגלי. אם התכוונתם לשחקן אמריקאי, ראו .
| --- | --- |
ציור של רוברט בלייק מאת הנרי פרונט בריגס (1829)
ציור של רוברט בלייק מאת הנרי פרונט בריגס (1829)
 לידה:  27 בספטמבר 1598 ברידג'ווטר
 פטירה:  17 באוגוסט 1657 (בגיל 58) ים מול פליימות'
 מקום קבורה:  מנזר וסטמינסטר 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 כינוי:  אבי הצי המלכותי
 השכלה:  ודהאם קולג' 
 השתייכות:  הצי המלכותי
 תקופת הפעילות:  1649–1657 (כ־8 שנים)
 דרגה:  גנרל של הצי (אדמירל)
 פעולות ומבצעים
 מלחמת האזרחים האנגלית מלחמת הולנד-אנגליה הראשונה תוניס מלחמת אנגליה-ספרד
 
רוברט בלייק (אנגלית: Robert Blake‏, 1598 - 17 באוגוסט 1657) היה אחד מן המפקדים הצבאיים החשובים של הקומונוולת' של אנגליה (אנגליה הרפובליקנית, בין השנים 1649–1660), ואחד מהאדמירלים המפורסמים במאה ה-17.
בלייק היה אחד משלושה עשר ילדיו של סומרסט בלייק, סוחר בברידג'ווטר (Bridgwater). לאחר שסיים את לימודיו בברידג'ווטר, המשיך בלימודיו בוודהאם קולג' (College Wadham) באוקספורד. הוא קיווה לקריירה אקדמית, אך לא הצליח להבטיח לעצמו מלגת לימודים. כנראה שהסירוב להעניק לו מלגה זו נבע מדעותיו הפוליטיות ומהשקפותיו הדתיות, אם כי יש האומרים שהסירוב נבע מגובהו הנמוך, 167 ס"מ. בשנת 1638 חזר לברידג'ווטר, כנראה בשל מות אמו, והחליט להתמודד בבחירות לפרלמנט.
פוליטיקה

בשנת 1640 נבחר בלייק לפרלמנט כנציג ברידג'ווטר וכיהן ב"פרלמנט הקצר". "הפרלמנט הקצר" היה הכינוי שניתן לכינוס הפרלמנט האנגלי על ידי צ'ארלס הראשון, מלך אנגליה, ב-13 באפריל 1640. צ'ארלס הראשון נאלץ לכנס את הפרלמנט לראשונה מזה 11 שנים, בשל הצורך הדחוף להשיג מימון למלחמתו בסקוטים. ואולם, חברי הפרלמנט סירבו לדון בבקשתו של המלך ועסקו בעיקר בהעלאת תלונות רבות נגד המינהל המלכותי. לאחר שלושה שבועות בלבד פקעה סבלנותו של המלך, והוא פיזר את הפרלמנט ב-5 במאי.
המלך כינס שוב את הפרלמנט ב-1640, ומושב זה נקרא "הפרלמנט הארוך" (שמו ניתן משום שחבריו חוקקו חוק שקבע כי יפוזר רק בהסכמתם, וזו התקבלה רק ב-1649). בלייק כשל בניסיונו להיבחר שוב, והצטרף לתומכי הפרלמנט ("עגולי הראש") במלחמת האזרחים האנגלית. כך החלה הקריירה הצבאית שלו, למרות שלא היה לו כל ניסיון צבאי, יבשתי או ימי. בלייק חזר לכהן בפרלמנט בשנת 1653 למספר חודשים, בעת שהחלים מפציעתו בקרב פורטלנד ולפני חזרתו לפיקוד בים.
ביבשה

הקרבות היבשתיים המפורסמים שבלייק לקח בהם חלק היו המצור על בריסטול (יולי 1643), המצור על ליים (Lyme) (אפריל 1644), המצור על טאונטון (Taunton)‏ (1645) והמצור על דנסטר (Dunster) (נובמבר 1645). זכורה הצהרתו בטאונטון, שיאכל ארבעה זוגות מגפיים בטרם ייכנע.
בים

ב-1649 מונה בלייק לגנרל של הצי (General-at-Sea) (דרגה מקבילה לאדמירל). הוא היה אחראי לבניית הצי המלחמתי, הגדול ביותר שידעה אנגליה, שכלל מאות אוניות-קרב. בעקבות זאת כונה "אבי הצי המלכותי". הוא היה הראשון ששימר צי בים בזמן החורף (בגלל שכיחות הסערות החזקות נמנעו קודמיו מלהוציא ספינות לים בתקופה זו). בעת החלמתו ב-1653 כתב את "הוראות הלחימה" (Fighting instructions) ואת "הוראות השיט" (Sailing instructions), שהיוו את הבסיס לטקטיקת המלחמה בים של הצי הבריטי למשך שנים רבות. הוא גם היה הראשון שהצליח להתקיף שוב ושוב, למרות אש שנורתה ממבצרי חוף.
במלחמת האזרחים

ב-11 בינואר 1649 הוביל הנסיך רופרט מהריין, מהמפקדים המוכשרים יותר של המלוכנים במלחמת האזרחים באנגליה, 8 אוניות מאוישות בחסר לקינסייל שבאירלנד, במטרה למנוע מתומכי הפרלמנט להשתלט על אירלנד שהוחזקה על ידי המלוכנים. בלייק צר על הצי של רופרט בקינסייל מ-22 במאי, באפשרו בכך לאוליבר קרומוול לנחות בדבלין ב-15 באוגוסט. באוקטובר הצליח רופרט לחמוק מהמצור בעת סערה, שפיזרה את אוניותיו של בלייק. רופרט הפליג לליסבון והגדיל שם את ציו ל-13 אוניות. בלייק הפליג גם הוא לליסבון עם 12 אוניות ושם הסגר בפברואר 1650, במטרה לשכנע את מלך פורטוגל לגרש את רופרט. לאחר כחודשיים החליט המלך הפורטוגלי לתמוך ברופרט, ובלייק, שתוגבר ב-4 אוניות קרב נוספות בפיקודו של אדוארד פופהאם (Edward Popham) הכריז מלחמה על פורטוגל.
רופרט נכשל פעמיים בנסיונותיו להיחלץ מהמצור, שהסתיים לבסוף לאחר שבלייק הפליג לקדיס עם 7 אוניות פורטוגליות, אוניות ששבה בקרב בן 3 שעות עם 23 אוניות קרב פורטוגליות, שבמהלכו טבע התת-אדמירל הפורטוגלי. רופרט נפגש בקרב עם בלייק ב-3 בנובמבר בראש 6 אוניות-קרב ליד מאלגה ואחת מאוניותיו אבדה. יומיים לאחר מכן נאלצו יתר אוניותיו של רופרט לעלות על החוף בעת הימלטותן מקרטחנה. בכך הוכרה עליונותם של תומכי הפרלמנט בימים וממשלת תומכי הפרלמנט הוכרה על ידי רוב מדינות אירופה.
בפברואר 1651 בלייק קיבל מענק של 1,000 לירות שטרלינג מהפרלמנט האנגלי. בחודש יוני של אותה השנה, לכד בלייק את איי סילי, שהיו המעוז האחרון של הצי של המלוכנים. בלייק זכה שוב למענק מהפרלמנט ומונה כחבר במועצת המדינה.
מלחמת הולנד-אנגליה הראשונה

בקרב פורטלנד (18-20 בפברואר 1653) גבר בלייק על תת-אדמירל מרטן טרומפ ההולנדי, שנאלץ לסגת בחסות החשיכה. בקרב (Gabbard) גברד (12-13 ביוני 1653), תיגבר בלייק את כוחותיהם של הגנרלים ריצ'רד דין (Deane) וג'ורג' מונק (Monck) והביס את הצי ההולנדי, תוך הטבעה או לקיחה בשבי של 17 אוניות-קרב הולנדיות, בלי לאבד אף אוניית-קרב אנגלית. בכך הוחזרה השליטה בים הצפוני לידי האנגלים והצי ההולנדי הושם במצור במספר נמלים שונים, עד הקרב של סכוונינגן, שבו נהרג התת-אדמירל מרטן טרומפ.
לאחר שהושג שלום עם הולנד (חוזה וסטמינסטר) הפליג בלייק לים התיכון באוקטובר 1654 בראש צי של 24 אוניות קרב, בהרתיעו בהצלחה את הדוכס מגיז (Duke of Guise) מלכבוש את נאפולי.
תוניס

באפריל 1655 נשלח שוב בלייק לים התיכון לגבות פיצויים מהמדינות הפיראטיים שהתקיפו אוניות אנגליות. רק מושל (Bey) תוניס סרב, ובלייק בראש 12 אוניות מלחמה הרס שתי סוללות חוף ו-9 אוניות אלג'יריות בפורטו-פארינה. זו הייתה הפעם הראשונה שסוללות חוף הושמדו ללא הנחתת חיילים על החוף.
המלחמה האנגלו-ספרדית

בפברואר 1656 יריבות מסחרית עם ספרד הגיעה לכלל מלחמה. בלייק שם מצור על קדיז, כאשר אחד הקפיטנים שלו, ריצ'רד סטיינר (Styner) מחץ את הצי הספרדי. גליאון אחת, עמוסה אוצרות נלכדה וסך האבידות הספרדיות נאמד בסכום עתק של 2 מיליון לירות שטרלינג. בלייק המשיך במצור כל החורף . זו הייתה הפעם הראשונה שהצי האנגלי שהה בים במשך החורף.
בשנת 1657 בלייק זכה כנגד הצי הספרדי של הודו המערבית, באחזקת ג'מייקה שבאיי הודו-המערבית (בים הקריבי) ב-20 באפריל בשנה זו בלייק הרס את צי ספרדי של 16 אוניות קרב במפרץ סנטה-קרוז בטנריפה (Tenerife) בעוד שהוא איבד אוניית-קרב אחת בלבד, למרות שהוא היה נתון תחת אש הסוללות שבחוף. עבור פעולתו זו זכה בלייק לטבעת יהלומים יקרה מידי קרומוול, ומחוות כבוד, 140 שנה מאוחר יותר, מלורד נלסון, שאיבד שם את ידו בהתקפת נפל. מחווה זו, מצידו של נלסון, דירגה את רוברט בלייק כאחד המצביאים הימיים הדגולים, במשך ההיסטוריה.
מותו של בלייק

לאחר שהפליג מקדיז, פנה בלייק לנמל הבית, אולם מת בסובלו מפצעים ישנים, כשפורטסמות' בטווח ראייה.
הוא נקבר בכנסיית ווסטמינסטר, כשאוליבר קרומוול וחברי מועצת המדינה נוכחים בהלוויה. איבריו הפנימיים נקברו קודם לכן, בכנסיית סט. אנדרו שבפליימות'. לאחר חזרתה של המלוכה, הוצאה גופתו מקברה ונטמנה בקבר פשוט, לפי הוראתו של המלך צ'ארלס השני.
לקריאה נוספת

מאיר שָׂשׂ, המערכה על הימים - תולדות העוצמה הימית. תל אביב, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1991.
.C. R. Boxer, The Anglo-Dutch Wars of the 17th Century, 1652-1674. National Maritime Museum, 1974
קרב אורונטס

קרב אורונטס נערך ב-15 בספטמבר 994 בין האימפריה הביזנטית ובעלת בריתה האמירות החמדאנית, בפיקודו של מיכאל בורטזס, לבין כוחות השושלת הפאטמית, בפיקודו של וזיר דמשק, הגנרל הטורקי מנגוטכין. הקרב הסתיים בניצחון פאטמי.
רקע

במהלך המאה ה-10 גבר שוב כוחה של האימפריה הביזנטית בסוריה. הערים טרסוס ואנטיוכיה, שהיו בסיסים עיקריים עבור המוסלמים למסחר והמפתח לשליטה על אגן האורונטס, נכבשו מחדש בתקופת שלטונו של קיסר ביזנטיון ניקפורוס השני. ב-969 כבש ניקפורוס השני את חלב והפך את אמירות השושלת החמדאנית, אשר הייתה הכוח הדומיננטי באזור, למדינת חסות. בימיו של יורשו, יוחנן הראשון צימיסקס, נכבשו דמשק, טבריה וקיסריה והביזנטים עמדו בפני כיבוש ירושלים, אך לאחר מותו של יוחנן הראשון בשנת 976 נסוגו בחזרה לצפון סוריה. המאבק בין הביזנטים לבין השושלת הפאטמית, אשר כבשה את מצרים ב-973 והפכה ליריבתם העיקרית, נמשכה במהלך המחצית הראשונה של שנות שלטונו של בסיליוס השני, סביב שני אזורי מפתח - אזור נמלי החוף של סוריה ולבנון ושטח מדינת החסות החמדאנית בצפון סוריה.
במסגרת מאבק זה הטיל מנגוטכין, המושל הפאטמי של דמשק, מצור על העיר אפאמיאה בין השנים 993 ל-994. הצבא הביזנטי, יחד עם בעלי בריתו החמדאנים, בפיקודו של בורטזס דוכס אנטיוכיה, קרב אל העיר במטרה להסיר את המצור.
הקרב

הצבאות נפגשו במקום בו חוצות שתי מעברות את נהר האורונטס סמוך לאפאמיאה ב-15 בספטמבר 994. מנגוטכין שלח חלק מכוחותיו לתקוף את בעלי הברית החמדאנים דרך מעברה אחת, ובמקביל רותק כוחו העיקרי של הצבא הביזנטי למקומו מול המעברה השנייה באמצעות יחידות של לוחמים טורקים ושכירי חרב. אנשיו של מנגוטכין חצו את המעברה, פרצו דרך הצבא החמדאני ואז הסתובבו ותקפו את הביזנטים מעורפם. הצבא הביזנטי נבהל והתפזר, תוך איבוד כ-5,000 מאנשיו.
תוצאות הקרב

זמן קצר לאחר הקרב השתלטו הפאטמים על מרביתה של סוריה. מנגוטכין כבש את אעזאז (أعزاز) והחל לצור על חלב.
התבוסה הובילה להתערבותו הישירה של הקיסר הביזנטי בסיליוס השני, אשר הגיב במערכה מהירה בשנה שלאחר מכן, ובהדחתו של בורטזס והחלפתו בדמיאן דאלאסנוס. בסיליוס וצבאו חצו את אסיה הקטנה בתוך שישה-עשר יום והגיעו לחלב באפריל 995, בעוד הפאטמים נסוגים ממנה ללא קרב. העימותים בין הצדדים נמשכו עד לחתימת הסכם הפסקת אש, אשר נמשכה ללא אירועים מיוחדים, משנת 1001 ועד 1016.
לקריאה נוספת

Binkley, Peter. Pre-modern Encyclopaedic Texts: Proceedings of the Second Comers Congress, Groningen, 1 - 4 July 1996. BRILL, 1997. ISBN 9004108300
Holmes, Catherine. Basil II and the Governance of Empire (976-1025). Oxford University Press, 2005. ISBN 0199279683
הערות שוליים

↑  מרדכי גיחון. אטלס כרטא לתולדות ארץ ישראל, מבית"ר ועד תל חי: היסטוריה צבאית. כרטא, 1974. עמוד 45
↑  Binkley, עמודים 267-268
↑  Holmes, עמוד 475
↑  Gregory, Timothy E. A History of Byzantium. John Wiley & Sons, 2010. ISBN 140518471X. עמודים 269-270
↑  Binkley, עמוד 269
1 2  Binkley, עמודים 269-270
↑  Holmes, עמוד 476
קוטופקסי (קולורדו)

| --- | --- |

 מדינה / טריטוריה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  קולורדו קולורדו
 שטח:  0.740204 קמ"ר
 גובה:  1,939 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ביישוב:  44 (1 באפריל 2020)
 קואורדינטות:  38°22′16″N 105°41′13″W﻿ / ﻿38.3711°N 105.687°W﻿ / 38.3711; -105.687 
 אזור זמן:  UTC-7
 he
 
קוטופקסי, קולורדו, לחופי נהר ארקנסו
קולורדו, ארצות הברית. במרכז קולורדו נמצאת קוטופקסי
קוטופקסי (באנגלית: Cotopaxi, Colorado, נוסדה ב-1874) היא יישוב לצורכי מפקדים (CDP) ועיירת נופש[דרושה הבהרה] קטנה במחוז פרמונט, קולורדו, ארצות הברית, בה התגוררו 47 תושבים בלבד, נכון ל-2010. בשנת 1882 נעשה שם אחד מניסיונות ההתיישבות החקלאית היהודית, הראשונים בכל יבשת אמריקה.
היסטוריה > הנרי תומאס

הנרי ("גולד תום") תומאס (Henry Thomas), מחפש זהב שגילה מרבצי כסף ואבץ היה האיש שהעניק לקוטופקסי את שמה, על שם הר הגעש קוטופקסי שבאקוודור. הוא ראה דמיון בין אותו הר, שהיה מוכר לו מחיפושיו אחרי זהב בצפון אקוודור, לבין אחד ההרים שמסביב לעמק בו התחיל ב-1873 לחפש זהב. "גולד תום" רשם זיכיון כריה במקום, ב-1874.
היסטוריה > עמנואל שאלתיאל

להנרי תומאס חסרו המימון והידע לכריית הכסף והאבץ שמצא ולפיכך הוא מכר את זיכיונותיו כעבור שנתיים, במחיר "מציאה", ליהודי ניו יורקי ממוצא פורטוגזי, עמנואל שאלתיאל (Emanuel H. Saltiel). שאלתיאל עשה את הונו ממכירת ציוד לצבא הצפון במלחמת האזרחים, שהסתיימה כעשור קודם לכן. ב-1876 הוא קנה את הזיכיונות, החל בכריה בפועל והפך את קוטופקסי ליישוב קטן. זמן מה לאחר מכן נהרג "גולד תום" על מפתן חנות המכולת ששאלתיאל הקים, כאשר מי שהרג אותו היה שותפו לעסקים של שאלתיאל, א.ב. הארט. שאלתיאל ביקש לשנות את שם המקום, מקוטופקסי לשאלתיאל, על שמו, אך שאר התושבים במקום סירבו והשם שנתן הנרי תומאס נשאר עד היום.
היסטוריה > מיכאל היילפרין

עמנואל שאלתיאל הפך בתוך חמש שנים בלבד, לאיל מכרות בעל השפעה. ב-1881 הוא קרא את אחד ממאמריו הרבים של מיכאל היילפרין (Michael Heilprin). היילפרין היה יהודי ממוצא פולני, שעסק רבות בעזרה ליהודים שברחו מרוסיה לארצות הברית עקב הסופות בנגב וחיפשו פרנסה. מאמריו עסקו בכך ובהכוונתם של אותם יהודים לעסוק בארצם החדשה בחקלאות. בספטמבר אותה שנה שאלתיאל הציע להיילפרין לתת ליהודים שכאלה חלקות אדמה השייכות לו, ליד קוטופקסי, כדי שיעבדו אותן, תוך שהוא מתחייב לספק ליהודים שיגיעו, בתים נוחים למגורים, מזון, אספקה חקלאית וזרעים לתחילת עבודתם וכו'. הוא לא גילה להיילפרין שמדובר באדמות הרריות, צחיחות ומבודדות, והיילפרין לא בדק כנראה את ההצעה עד הסוף, עקב מספרם הרב של היהודים שברחו אותה עת מרוסיה ונזקקו נואשות לכל עזרה.
היסטוריה > היישוב היהודי

בנובמבר 1881 הקים היילפרין, עם כמה יהודים אמריקאים עשירים ממוצא גרמני, ביניהם אמה לזרוס, ארגון סיוע בשם HEAS (להבדיל מ-HIAS), אשר גייס עבור מתיישבי קוטופקסי 10,000 דולר, סכום עצום באותם ימים, אף כי לא מספיק לגודל המשימה. שאר המימון צריך היה לבוא מהמהגרים היהודים ומשאלתיאל. ב-8 במאי 1882 הגיעו לקוטופקסי ראשוני המהגרים היהודים מרוסיה וביוני 1882 אף הוקם במקום בית כנסת והיאס שלחו אליו ספר תורה. בסך הכל מנה ניסיון ההתיישבות היהודית במקום, בשיאו, 22 משפחות ובהן 63 נפשות.
היסטוריה > הכישלון

אולם שאלתיאל לא קיים את הבטחותיו במלואן. הוא סיפק ל-22 המשפחות רק 12 בתים, קטנים יותר, מצוידים הרבה פחות מהמובטח ולא מוכנים כלל לחורף הקשה של הרי קולורדו. גם בשאר הבטחותיו הוא עמד בצורה חלקית ביותר. המהגרים חסרו מזל ובנוסף הם גם הגיעו לקראת סוף עונת הזריעה. תפוחי האדמה והתירס שהם זרעו, לא עלו יפה והם שקעו בחובות. חלקם עזבו את החקלאות והחלו לעבוד במכרותיו של שאלתיאל, תמורת שכר זעום ששימש ברובו לכיסוי חובותיהם. אחרים החלו לעבוד בסלילת מסילת הברזל למקום. שלושה מהילדים מתו במהלך השנה הראשונה.
ב-1883, כשנה לאחר הקמת היישוב היהודי בקוטופקסי הוא עמד עדיין על רגליו, למרות כל הקשיים. שני טקסי נישואין יהודיים כשרים נערכו במקום. אולם גם היבול של השנה השנייה נחל כישלון ורבים מהמתיישבים החלו לעזוב. בינתיים במזרח, היילפרין חלה וארגון HEAS הפסיק לשלוח כספים. גם שאלתיאל סגר כעת למתיישבים את ברז האשראי שהעניק להם עד אז, בשל חובותיהם הגדולים. רק שש משפחות נותרו במקום לעונת הזריעה השלישית.
גם היבול של השנה השלישית נכשל בידי שש המשפחות האחרונות ובינתיים גם נודע למתיישבים, שבניגוד למובטח, או לפחות מה שהם הבינו כמובטח, האדמות עליהן הם עבדו כה קשה, לא נרשמו כלל על שמם, אלא נותרו שייכות לשאלתיאל. ביוני 1884 הגיעו אחרוני החקלאים היהודים במקום להסדר שמיטת חובות עם שאלתיאל והיישוב החקלאי היהודי בקוטופקסי ניטש סופית.
עם זאת, כמעט אף לא אחת מהמשפחות חזרה למזרח. הן נותרו במערב ארצות הברית והיו בין חלוציו. רבים מצאצאיהן עלו ברבות השנים לישראל ואחד מהם אף היה בין מקימי היישוב נווה דניאל בגוש עציון.
ראו גם

קלריון
הערות שוליים

↑  "Cotopaxi Arkansas River KOA
ראפטורס 905

ראפטורס 905 (באנגלית: Raptors 905) היא קבוצת כדורסל קנדית מהעיר מיסיסוגה, אונטריו המשחקת בליגת הפיתוח של ה-NBA מאז שנת 2015 ומסועפת לקבוצת טורונטו ראפטורס מליגת ה-NBA. בעונתה השנייה של הקבוצה בליגה זכתה באליפות בפעם הראשונה.
אולמה הביתי של הקבוצה נמצא בהרשי סנטר, אך לעיתים היא משחקת במרכז אייר קנדה, אולם הבית של קבוצת האם.
הקבוצה קרויה על שם אזור החיוג של הפרברים בטורונטו (905).