stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלכסנדרה אלבקיאן
ביוגרפיה > Sci-Hub

אלבקיאן הקימה את אתר Sci-Hub כשחזרה לקזחסטן ב-2011, בתגובה לעלות הגבוהה של מאמרים מדעיים באתרים של הוצאות מדעיות באינטרנט. Sci-Hub הוא מאגר מידע מקוון הכולל בעיקר מאמרים מדעיים הנגישים לקורא ללא עלות. נכון לפברואר 2018, באתר 64 מיליון מאמרים אקדמיים. ביולי 2024 מספר המאמרים באתר עומד על מעל ל-88 מיליון.
כתב העת Science הגדיר את האתר כ"מעשה אלטרואיסטי מעורר השראה או יוזמה פלילית עצומה, תלוי את מי שואלים". ב־2015, ההוצאה לאור אלסוויר תבעה את אלבקיאן בעקבות הפרת זכויות יוצרים על סך 15 מיליון דולר בארצות הברית ומאז היא חיה במסתור בשל החשש להסגרתה. אלבקיאן לא הגיעה לבית המשפט בניו יורק אולם שלחה מכתב בו היא מסבירה מדוע הקימה את Sci-Hub. היא כתבה שבזמן לימודיה באוניברסיטה בקזחסטן, הדרך היחידה שהייתה לה לגישה למאמרים מדעיים הייתה על ידי תשלום של 32 דולרים למאמר. לאחר שגילתה שאנשי אקדמיה מעבירים בניהם עותקים של מאמרים באמצעות האינטרנט משום אינם יכולים לרכוש אותם, היא הקימה את האתר כדי לפשט את התהליך. כן, תביעות נוספות הוגשו נגדה, וביניהן על ידי חברה האמריקאית לכימיה.
ביוגרפיה > עמדות

אלבקיאן תומכת בתנועת חופש המידע וטוענת כי המשימה של Sci-Hub עולה בקנה אחד עם עקרונות התנועה ומאפשרים לאזרחים נגישות למידע וידע. היא מאמינה כי ידע מדעי צריך להיות פתוח לכל ולא מוגבל באמצעות חומת תשלום. היא תיארה את עצמה כפיראטית רשת (אנ') ועל כן חוקי זכויות יוצרים מונעים החלפה חופשית של מידע באינטרנט והפצה חופשית של ידע באינטרנט. לתפיסתה, פגיעה בגישה אוניברסלית לידע אקדמי מפר את סעיף 27 (1) ההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם: כל אדם זכאי להשתתף תוך חירות בחייו התרבותיים של הציבור, ליהנות מהאמנויות ולהיות שותף בהתקדמות המדע ובברכתו.
אלבקיאן סיפרה כי קיבלה השראה מרעיונות קומוניסטיים ורואה רואה בבעלות משותפת על רעיונות חיונית להתקדמות מדעית.
ביוגרפיה > הכרה

ב-2017 חוקרי חרקים רוסים ומקסיקנים גילו מין חדש של צרעות טפילות וקראו אותו על שמה של אלבקיאן (Idiogramma elbakyanae). היא נפגעה מבחירת השם וכתבה "אם מנתחים את מצב הפרסומים המדעיים, הטפילים האמיתיים הם המוציאים לאור המדעיים, ו-Sci-Hub, לעומת זאת, נלחם על גישה שווה למידע מדעי". בעקבות אירוע זה (וככל כנראה גם לאור יחסים מתוחים עם הקהילה המדעית ברוסיה), אלבקיאן חסמה את הגישה ל-Sci-Hub למשתמשים מרוסיה. לאחר זמן מה, החסימה הוסרה וגולשים מרוסיה יכלו להמשיך לקרוא מאמרים ב-Sci-Hub. אלבקיאן הסבירה בראיון, כי תומכים רבים יצרו איתה קשר ושכנעו אותה: "מי שתקף אותי באינטרנט לא יכול להיחשב כבעל הדעה של הקהילה המדעית".
בדצמבר 2019, פרסם העיתון וושינגטון פוסט כי מחלקת המשפטים האמריקאית פתחה בחקירה נגד אלבקיאן בחשד שעבדה יחד עם המודיעין הרוסי. היא הכחישה את האשמות
אנדריאה דק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 בפברואר 1994 (בת 30) גרוס פוינט, מישיגן, ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2009
 מקום לימודים:  האקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון 
 פרופיל ב-IMDb
 
אנדריאה דק (באנגלית: Andrea Deck; נולדה ב-5 בפברואר 1994) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאית.
ביוגרפיה

דק נולדה ב-5 בפברואר 1994 וגדלה בגרוס פוינט (אנ'), מישיגן. בגיל 15 היא החלה לקחת חלק במחנה הקיץ של מרכז אינטרלוכן לאמנויות (אנ') עד שסיימה את לימודיה בתיכון גרוס פוינט סאות' (אנ') בגיל 18. לאחר מכן היא עברה ללונדון, אנגליה, כדי ללמוד באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון. היא סיימה תואר ראשון בהצטיינות במשחק.
קריירה

תפקיד המשחק הראשון של דק היה בסרט הקצר "In Love With a Nun", שהוקרן בפסטיבל קאן ב-2009.
בשנת 2012 היא הופיעה כניצבת בסרט הקולנוע "עלובי החיים", שביים טום הופר. באותה שנה, היא לוהקה לתפקיד אלי בסרט "The Lovers" של רולנד ז'ופה, וכזמרת האופרה שרלוט ווטסון בסרט "The Devil's Violinist" בבימויו של ברנרד רוז בו היא גם שרה. באותה שנה היא הופיעה בסרט "היועץ" שביים רידלי סקוט.
מאוחר יותר היא המשיכה לגלם את כוכבת הסרט האילם מייבל נורמנד בסדרת הטלוויזיה "מר סלפרידג'", ששודרה בערוץ "ITV". באפריל 2013, היא הקימה יחד עם השחקן בן קורה את חברת ההפקות הלונדונית Tough Dance Ltd".
דק דיבבה את אמנדה ריפלי במשחק הווידאו "Alien: Isolation", בו השתתפו גם סיגורני וויבר וצוות השחקנים של סרטו המקורי של רידלי סקוט. מאוחר יותר, היא שחזרה את התפקיד בסרט הקולנוע Alien: Blackout. דק שיחקה בעיבוד קולנועי למחזהו של אוגוסט סטרינדברג, "נושים", בבימויו של בן קורה, בו גילמה את הסופרת קלואי פלורי. היא גם הפיקה את הסרט. ב-2015, היא גילמה את הדמות הנשית הראשית בסרט האימה הבריטי "The Ghost Writer", שהוקרן בבכורה בשנת 2016.
ב-2018 היא גילמה את קורבן הרצח מהליה גירי בעיבוד של BBC Two לספר העיר והעיר של צ'יינה מיוויל.
בשנת 2020 היא שיחקה בתפקיד סוכנת ה-CIA ג'נה בראג בעונה השמינית של סדרת הטלוויזיה "הומלנד".
חיים אישיים

לדק יש סוכרת מסוג 1. היא מנהלת ערוץ יוטיוב וחשבון אינסטגרם ובו היא מדברת על התמודדותה עם המחלה.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012 | עלובי החיים | אישה |  |
| 2013 | היועץ (אנ') | נערה |  |
| 2013 | The Devil's Violinist | שרלוט ווטסון |  |
| 2014 | The Lovers | אלי |  |
| 2016 | Creditors | קלואי פלרי | גם מפיקה-שותפה |
| 2016 | הכחשה | ליאוני |  |
| 2017 | Instrument of War | אן קליין |  |
| 2018 | שבעה ימים באנטבה | פטריסיה מארטל |  |
| 2022 | The Ghost Writer | ג'יין |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | מר סלפרידג' | מייבל נורמנד | פרק: "#2.8" |
| 2016 | הכתר | ז'אן וולופ | פרק: "Assassins" |
| 2018 | העיר והעיר | מהליה גירי | מיני-סדרה |
| 2019 | Alien: Isolation – The Digital Series | אמנדה ריפלי / אלן ריפלי (אנ') | דיבוב; 3 פרקים |
| 2019 | האנה | קרלסון | 2 פרקים |
| 2020 | הומלנד | ג'נה בראג | תפקיד ראשי (עונה 8); 11 פרקים |
| 2023 | כל האור שאיננו רואים | סנדרינה | מיני-סדרה של נטפליקס |
פילמוגרפיה > דיבוב משחקי מחשב

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | Strike Suit Zero | גרייס ריינולדס | דמות ראשית |
| 2014 | Alien: Isolation | אמנדה ריפלי | דמות ראשית |
| 2014 | Carol | תרז בלייווט | דמות ראשית |
| 2014 | Strike Suit Zero: Director's Cut | גרייס ריינולדס | דמות ראשית |
| 2015 | SOMA | שרה לינדוול |  |
| 2015 | Star Wars: Battlefront |  |  |
| 2016 | Alien: Out of the Shadows | קסיאנוב |  |
| 2016 | Hitman |  |  |
| 2016 | Quantum Break |  |  |
| 2017 | Batman: Arkham VR | מרתה וויין |  |
| 2017 | Tom Clancy's Ghost Recon: Wildlands | נווד (נקבה) | דמות ראשית |
| 2018 | A Way Out | לינדה קרסו |  |
| 2019 | Alien: Blackout | אמנדה ריפלי |  |
| 2019 | Trials Rising | אישה דרמטית |  |
| 2019 | The Division 2 |  |  |
הערות שוליים

↑  Bersch, Alexandra. "Interview Mit Andrea Deck". Amicella. נבדק ב-9 באוקטובר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Andrea Deck Biografía (MyMovies.it)". MyMovies.it. נבדק ב-9 באוקטובר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "BA (Hons) in Professional Acting". LAMDA. אורכב מ-המקור ב-2012-06-25. נבדק ב-2014-10-09.
↑  P.Fisher, Jeffrey (1 באוגוסט 2010). "Depaul University's Project Bluelight". Post Magazine. נבדק ב-9 באוקטובר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "In Love with a Nun Screening". Decorah Newspapers. 18 ביוני 2009. נבדק ב-9 באוקטובר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Sexy David Garrett Seine Filmpartnerin Packt Aus". Promiflash. 2 בנובמבר 2013. נבדק ב-9 באוקטובר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Der Teufelsgeiger Andrea Deck Exclusives Interview (Video)". moviemaniacsDE. 31 באוקטובר 2013. נבדק ב-9 באוקטובר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Andrea Deck im Interview: Über die Verbindung von Paganini und Charlotte durch die Musik (Video)". Radio Hamburg. נבדק ב-9 באוקטובר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Schrumpf, Birgit (31 באוקטובר 2013). "Kino Critics Review of The Devil's Violinist". Kino Critics. אורכב מ-המקור ב-17 באוקטובר 2014. נבדק ב-9 באוקטובר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Mr Selfridge series 2 episode 8: Harry's back from Germany, but business isn't exactly booming". Metro Blogs. 9 במרץ 2014. נבדק ב-9 באוקטובר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Tough Dance Official Website". אורכב מ-המקור ב-11 באוקטובר 2014. נבדק ב-9 באוקטובר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Cameron, Gordon (8 באוקטובר 2014). "Review: Terrifying 'Alien: Isolation' Overstays Its Welcome". Yahoo! Tech. נבדק ב-9 באוקטובר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hamilton, Kirk (4 באוקטובר 2014). "Alien: Isolation: The Kotaku Review". Kotaku. נבדק ב-9 באוקטובר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Moussavian, Siva. "ANDREA DECK ERZÄHLT GERNE GESCHICHTEN". Movie-Eye. נבדק ב-9 באוקטובר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hall, Katie-Jane (12 באוקטובר 2013). "Kickstarter Interview Creditors". Critics Associated. נבדק ב-9 באוקטובר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Wainfur, Rob. "QUICK FIRE QUESTIONS: THIS WEEK ANDREA DECK". Critics Associated. נבדק ב-9 באוקטובר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "New film starring Luke Mably and Andrea Deck being shot near Painswick". Stroud News & Journal. 25 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "She's Diabetic". YouTube. נבדק ב-20 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "ShesDiabetic (@shesdiabetic) • Instagram photos and videos". נבדק ב-20 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1061321533  VIAF: 311611046   WorldCat (עם VIAF): 311611046
אלכסנדר דאלרימפל

| --- | --- |

 לידה:  24 ביולי 1737 אדינבורו, ממלכת בריטניה הגדולה 
 פטירה:  19 ביוני 1808 (בגיל 70) לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 ענף מדעי:  גאוגרפיה, הידרולוגיה, הידרוגרפיה 
 מוסדות:  האדמירליות  חברת הודו המזרחית הבריטית 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית 
 
אלכסנדר דאלרימפל (באנגלית: Alexander Dalrymple‏; 24 ביולי 1737 – 19 ביוני 1808) היה גאוגרף סקוטי וההידרולוג הראשי של האדמירליות הבריטית. הוא היה התומך העיקרי בתיאוריה שקיימת יבשת עצומה שלא התגלתה בדרום האוקיינוס השקט, טרה אוסטרליס אינקוגניטה. הוא הפיק אלפי תרשימים ימיים, מיפה לראשונה ימים ואוקיינוסים, ותרם משמעותית לבטיחות הספנות. התיאוריות שלו עוררו מספר משלחות בחיפוש אחר ארץ מיתית זו, עד שמסעו השני של ג'יימס קוק (1772–1775) הביא למסקנה שאם היא קיימת, היא נמצא דרומה יותר מקו רוחב °‏65 של קו הרוחב הדרומי.
ביוגרפיה

דאלרימפל נולד בניו-היילס, ליד אדינבורו, האחד-עשר מתוך חמישה-עשר ילדיהם של סר ג'יימס דאלרימפל ואשתו ליידי כריסטיאן המילטון, בתו של הרוזן מהאדינגטון.
הוא נסע ללונדון בשנת 1752 ומונה לעבוד בחברת הודו המזרחית הבריטית, והוצב לראשונה במדרס. הוא הגיע למדרס בשנת 1753. בזמן שהיה עם חברת הודו המזרחית הוא התעניין באפשרויות הסחר עם הודו המזרחית וסין, ובהמשך ניהל משא ומתן על הסכם עם הסולטאן סולו וביקר בקנטון בגיל 22. הוא נבחר לסגן מושל זמני על ידי מועצת מנילה עם עזיבתו של דוסון דרייק ב־29 במרץ 1764. לאחר מכן הוא עזב את מנילה ב -10 באפריל לפגישה עם הסולטן אלימודין הראשון.
בשנת 1765 חזר ללונדון שם נבחר לעמית של החברה המלכותית. שם התוודע למהנדס האזרחי ג'ון סמיטון, שבמהלך מחקריו על טחנות רוח תכנן סולם תיאורי לציון מהירות הרוח. סולם זה פורסם בעיתון שעבורו הוענק לו מדליית קופלי. בספר – "סולם מהירות הרוח: סולם הבופור" מספר הסופר סקוט הולר כי מסעותיו של דאלרימפל שכנעו אותו. שסולם סטנדרטי למדידת מהירות הרוח בים יהיה בעל ערך רב עבור המלחים, וכי הוא כלל את הסולם של סמיטון בעבודתו בניווט מעשי, שכתב בסביבות 1790 אך מעולם לא פורסם. הוא האמין כי דאלרימפל העביר מידע זה לפרנסיס בופורט, שמאוחר יותר זיקק את סולם הרוח הנושא את שמו.
תוך כדי תרגום כמה מסמכים ספרדיים שנתפסו בפיליפינים בשנת 1762, מצא דאלרימפל את עדותו של לואיס ואס דה טורס שהוכיח על קיום מעבר ימי דרומית לגינאה החדשה המכונה מצר טורס. גילוי זה הביא את דאלרימפל לפרסם את האוסף ההיסטורי של מסעות ותגליות בדרום האוקיינוס השקט בשנים 1770–1771, שעורר עניין רב בדבר טענתו לקיומה של יבשת לא ידועה, שכונתה "טרה אוסטרליס", על ידו ועל ידי קרטוגרפים שקדמו לו. בינתיים, ג'יימס קוק מונה במקומו להוביל את המשלחת לדרום האוקיינוס השקט אשר בשנת 1770 גילתה את החוף המזרחי של אוסטרליה.
בשנת 1772 פרסם דאלרימפל את מערך הגרפים הראשון שלו, ארבעה מהם היו מהים סביב סולו. בשנת 1779 הוא עמד בראש המשרד ההידרולוגי של חברת הודו המזרחית, ושל משרד האדמירליות בשנת 1795.
בשנת 1782 נבחר דאלרימפל כחבר זר באקדמיה המלכותית השוודית למדעים.
הערות שוליים

↑  Howard T. Fry, Alexander Dalrymple (1737-1808) and the Expansion of British Trade, London, Cass for the Royal Commonwealth Society, 1970
↑  Portrait of Alexander Dalrymple, web.archive.org, ‏2015-04-02
↑  Dictionary of National Biography, Dalrymple, Alexander (1737–1808), hydrographer by Andrew S. Cook
↑  Dalrymple, Alexander (ca. 1790). Practical Navigation. Printer's proof. National Library of Scotland, shelfmark Nha.M90 (3)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007275308405171  ADB: dalrymple-alexander-1949  BNC: 000349865  BNE: XX1172533  BnF: cb12081217m (data)  Botanist: Dalr.  DSI: 5241  GND: 116017562  ICCU: RMSV649610  ISNI: 0000 0000 7358 9582  LCCN: n50045104  NLA: 35914326  NTA: 07042103X  RERO: 02-A003152584  SNAC: w6np30jx  SUDOC: 029119669  TePapa: 41553  Trove: 1143845  ULAN: 500437357  VcBA: 495/198282  VIAF: 14795109   WorldCat (עם VIAF): 14795109 
הגלובוס של אלכסנדר דאלרימפל, במוזיאון המלכותי בסקוטלנד
אלכסנדר דבורניקוב

| --- | --- |

 לידה:  22 באוגוסט 1961 (בן 63) אוסוריסק, ברית המועצות 
 מדינה:  רוסיה 
 כינוי:  Butcher of Syria, Сирійський м'ясник 
 השכלה:  האקדמיה הצבאית של המטכ"ל של צבא רוסיה  Moscow Higher Military Command School  אקדמיית פרונזה 
 השתייכות:  ברית המועצות, רוסיה
 תקופת הפעילות:  מ-1978 
 דרגה:   גנרל ארמייה
 פעולות ומבצעים
 המעורבות הרוסית במלחמת האזרחים בסוריה  מלחמת צ'צ'ניה השנייה  מלחמת אוקראינה–רוסיה 
 עיטורים
 גיבור הפדרציה הרוסית (2016)  מדליית המערכה הצבאית בסוריה  מדליה על הישגים למען המולדת דרגה שנייה  מדליה להחזרת חצי האי קרים לרוסיה  Medal for distinguished military service, 2nd class  Medal for Participation in Victory Day Military Parade  מדליה לחיזוק אחוות הנשק  מסדר ניקולאוס הקדוש עושה הנפלאות  Medal for distinguished military service, 1st class  graduate badge of a higher military school in the Soviet Union  מדליה להצטיינות בשירות הצבאי  מדליית הגבורה הצבאית  Medal «For diligence in performing engineering tasks»  מדליה להנצחת 70 שנה לכוחות המזוינים של ברית המועצות  עיטור האומץ  מסדר שירות המולדת בכוחות המזוינים הסובייטים, דרגה 3  Order "For Merit to the Fatherland", 4th class with Swords  Medal for military valour, 1st class  מדליה להנצחת 850 שנים לייסוד מוסקבה  מדליית השירות המצוין, דרגה 3  מדליה על הישגים צבאיים  העיטור על השירות למען המולדת דרגה שנייה  Order "For Merit to the Fatherland", 3rd class with Swords  מדליה להצטיינות בשירות הצבאי  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 
אלכסנדר ולדימירוביץ' דבורניקוב (ברוסית: Александр Владимирович Дворников; נולד ב־22 באוגוסט 1961) הוא איש צבא רוסי בדרגת גנרל ארמייה, מפקד המחוז הצבאי הדרומי (אנ') של הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית מספטמבר 2016, והיה מפקד הכוחות הרוסיים בסוריה בשנים 2015–2016.
באפריל 2022 מונה על ידי נשיא רוסיה ולדימיר פוטין למפקד הכוחות הרוסיים במסגרת מבצע הפלישה לאוקראינה. אך באוקטובר 2022, הודח בעקבות תבוסות הרוסים במחוז לוהנסק ובמחוז חרסון ובמקומו מונה סרגיי סורוביקין למפקד הכוחות הרוסיים במסגרת מבצע הפלישה לאוקראינה.
קריירה צבאית

דבורניקוב התגייס לצבא הסובייטי ב־1978 לאחר שסיים את לימודיו בפנימייה צבאית בעיר אוסורייסק שבפרימוריה. הוא התקבל ללימודים בבית הספר לקצינים במוסקבה. לאחר ארבע שנות לימוד הוסמך לקצונה. שירת במחוז הצבאי של המזרח הרחוק הרוסי בתפקידי: מפקד מחלקה, מפקד פלוגה, קצין מבצעים גדודי. בשנים 1989 - 1991 למד באקדמיה צבאית במוסקבה. בתום לימודיו הוצב בכוח הכיבוש הסובייטי במזרח גרמניה, בתפקיד סגן מפקד גדוד חרמ"ש. מתחילת 1992 ועד אוגוסט 1994 (מועד אחרון של עזיבת כוחות הצבא הסובייטי לשעבר את גרמניה)פיקד על גדוד חרמ"ש, שהוצב במזרח ברלין.
בשנים 1995 - 2000 פיקד על רגימנט חרמ"ש שהוצב במחוז מוסקבה. מנובמבר 1999 עד אפריל 2000 נטל חלק במלחמת צ'צ'ניה השנייה. מ-2000 עד 2003  פיקד על דיוויזיית חרמ"ש בצפון קווקז. בשנים 2003 - 2005 למד באקדמיה הצבאית של המטה הכללי
בשנת 2008 קיבל דבורניקוב את הפיקוד על הארמייה החמישית. לאחר ששימש כסגן מפקד המחוז הצבאי המזרחי, הפך דבורניקוב לראש מטה המחוז הצבאי המרכזי ושימש כמפקדו בפועל במשך חודש.
בספטמבר 2015 הפך למפקד הראשון של הכוחות המזוינים הרוסים בסוריה בתחילת ההתערבות הצבאית הרוסית בסוריה. הוא זכה בתואר גיבור הפדרציה הרוסית על הובלת ההתערבות הצבאית הרוסית בסוריה, ובספטמבר 2016 מונה למפקד המחוז הצבאי הדרומי בדרום רוסיה.
באפריל 2022 מונה למפקד הכוחות הרוסיים באוקראינה, במהלך הפלישה הרוסית. על פי ההערכות, הוא עומד מאחורי הפגיעה בתחנת הרכבת קרמטורסק, שבה נהרגו לפחות 52 איש, בעיקר נשים, ילדים וקשישים. באוקטובר 2022 הודח מתפקידו.
הערות שוליים

1 2  שינוי כיוון במלחמה? פוטין מינה מפקד חדש למערכה באוקראינה, באתר ‏מאקו‏, 10 באפריל 2022
↑  https://www.kommersant.ru/doc/5606182?from=top_main_3
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9812675256305606  GND: 125600233X  VIAF: 307165110738236780007   WorldCat (עם VIAF): 307165110738236780007 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רוסים ובנושא אנשי צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ארנסט פיימן

| --- | --- |

 לידה:  22 במאי 1737 רוטנבורג על הווימה, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  28 בינואר 1823 (בגיל 85) רנדסבורג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  ממלכת דנמרק 
 דרגה:  גנרל 
 פעולות ומבצעים
 המלחמות הנפוליאוניות 
 
היינריך ארנסט פיימן (בדנית: Hinrich Ernst Peymann ‏22 במאי 1737 ממלכת הנובר – 28 בינואר 1823 רנדסבורג) היה איש צבא דני-גרמני ששימש כמפקד העליון של הצבא המלכותי הדני בזמן הקרבות על קופנהגן במהלך המלחמות הנפוליאוניות
ביוגרפיה

נולד למשפחה גרמנית, בעיירה קטנה בממלכת הנובר. במהלך מלחמת שבע השנים נשלח למערכה מול הצרפתים. לאחר המלחמה עקר לשלזוויג-הולשטיין, אז בשליטת דנמרק, התגייס לצבא המלכותי הדני וטיפס בסולם הדרגות. כאשר החלו המלחמות הנפוליאוניות כבר היה פיימן מפקד הצבא הדני. דנמרק-נורווגיה תמכה בצרפת, והבריטים חששו שהצי הצרפתי ילכוד את הצי המלכותי הדני. ולכן הצי הבריטי יצא לכיוון הבירה קופנהגן ב-1807 בפיקודו של ג'יימס גמביר. ומשסרבו הדנים להיכנע הופגזה העיר קשות עד לכניעתה. פיימן נפצע במהלך ההפגזות, לאחר שהובס נפוליאון בונפרטה נידון פיימן למוות אולם קיבל חנינה ממלך דנמרק.
אמפיפוליס

אמפיפוליס על מפת יוון
מפת העיר
חורבות אמפיפוליס כיום
"האריה מאמפיפוליס" - אנדרטה מתקופת השלטון המוקדוני בעיר
חיילים בריטים באמפיפוליס במהלך מלחמת העולם הראשונה
אַמְפִיפּוֹלִיס (ביוונית עתיקה: Ἀμφίπολις) הייתה עיר חשובה בתראקיה במהלך העת העתיקה. העיר נוסדה במקור כמושבה אתונאית, אולם אבדה לאתונה בתקופת "המלחמה הפלופונסית". אתונה לא ויתרה עליה לאורך כל התקופה הקלאסית. העיר נכבשה בידי מוקדון, ומאוחר יותר בידי הרפובליקה הרומית. היא ננטשה סופית בשלהי העת העתיקה. כיום היא מהווה אתר ארכאולוגי חשוב, ופועל בה "המוזיאון הארכאולוגי של אמפיפוליס".
היסטוריה > רקע וייסוד העיר

במהלך המאה ה-5 לפנה"ס אתונה ביקשה לבסס את הקולוניאליזם שלה באזור תראקיה, שהייתה מעין "שטח הפקר". באזור חיו שני עמים עיקריים, התראקים והמוקדונים, שניהם "ברברים" בעיני היוונים. לתראקיה הייתה חשיבות רבה עבור אתונה בשל מרבצי הכסף והזהב שלה, וכן בשל היערות הגדולים שלה שיכלו לספק עצים לבניין הצי האתונאי. כמו כן תראקיה הייתה חשובה מבחינה אסטרטגית, לצורך הבטחת הקשר הסדיר עם סקיתיה.
הניסיון הרציני הראשון של אתונה לייסד מושבה באזור, נעשה בסביבות שנת 465 לפנה"ס. ניכר שזה היה מבצע בעל היקף עצום, 10,000 מתיישבים מאתונה ומבעלות בריתה נשלחו לאזור וייסדו עיר באזור שנודע בשם "אניאה הודוי" ("תשע דרכים") ליד הנהר סטרימון. עם זאת, חלקם הושמדו באזור דרבסקוס בידי התראקים המקומיים, והשאר חזרו לערים שלהם. כתובת שנמצאה באזור מעידה על כך שכעשרים שנה מאוחר יותר ייסדו האתונאים באזור מושבה בשם "בראה". יש המקשרים את הכתובת למידע הנזכר אצל פלוטרכוס על שליחת 1,000 אתונאים מתיישבים לתראקיה בידי פריקלס. כך או כך, גורל המושבה אינו ידוע, וההערכה היא שהמתיישבים נטשו את העיר ועקרו לערים יווניות אחרות באזור.
בשנת 437 לפנה"ס, או לכל המאוחר בשנת 436 לפנה"ס, שלחו האתונאים משלחת נוספת לעיר בהנהגת האגנון, בנו של ניקיאס. האגנון קרא לעיר שבנה "אמפיפוליס". על פי תוקידידס העיר נקראה כך משום שהיא הייתה מוקפת בנהר סטרימון משני צדדיה ("אַמְפִי" = "דו-", "משני צדדים", או "מסביב". "פּוֹליס" = עיר). בתוך כמה שנים הפכה העיר לעיר החשובה והעשירה ביותר באזור.
היסטוריה > המלחמה הפלופונסית

בשנת 424 לפנה"ס, במהלך "המלחמה הפלופונסית" בין אתונה לספרטה, נע המצביא הספרטני ברסידאס עם צבאו מקורינתוס, במטרה לכבוש את המושבות האתונאיות בתראקיה. הוא הגיע אל העיר בהפתעה, אולם בעלי בריתו שהיו אמורים לפתוח את השערים בפניו, לא עשו זאת. לפיכך הוא הסתפק בהטלת מצור ובבזיזת הכפרים הסמוכים. מנהיגי העיר שלחו מסר בהול למצביא (מאוחר יותר ההיסטוריון) תוקידידס ששהה באי תאסוס, לבוא לעזרתם עם שבע הספינות שתחת פיקודו. ברסידאס נבהל מבואו של תוקידידס, ועל כן הציע תנאים מתונים לתושבי העיר: כל תושב של העיר בין אם הוא אתונאי ובין אם לא, זכאי להישאר בעיר וליהנות מזכויות אזרח מלאות. כל אשר חפץ לעזוב, זכאי לעשות זאת תוך חמישה ימים עם כל רכושו. מכיוון שמרבית תושבי העיר לא היו אתונאים אלא בני העמים שבסביבה, קיבלו התושבים את ההצעה והכניסו העירה את צבאו של ברסידאס.
בקיץ 422 לפנה"ס, נשלח המצביא האתונאי קליאון אל תראקיה, וכבש חזרה את טוֹרוֹנֵה וגאלספוס, ונערך להתקפה על אמפיפוליס. ברסידאס ואנשיו חנו על הר קרדילאון, לא רחוק מאמפיפוליס, וכשעלה קליאון על העיר מבלי להמתין לבואה המתוכנן של תגבורת, הגה ברסידאס תוכנית שהייתה אופיינית לו – מהלומת פתע נועזת שתותיר את האויבים המומים ומבולבלים מבלי יכולת להתגונן כראוי. מאה וחמישים הופליטים ספרטנים, ובראשם ברסידאס עצמו, הגיחו במפתיע מן העיר ותקפו את האגף השמאלי של האתונאים, בעוד בעלי בריתם של הספרטנים מסתערים מן השער הצפון-מזרחי של העיר ומכריעים את האגף הימני. קלאון וצבא האתונאים נפנו למנוסה, כשהפרשים והפלטסטים האדונים והכלקידים דולקים אחריהם ומכים בהם. כשבע מאות איש מן האתונאים נפלו בקרב, וביניהם קלאון עצמו. מבין הספרטנים, נהרגו שבעה, ובהם ברסידאס, שנפצע תוך כדי הסתערותו על האגף הימני של האויב.
מאוחר יותר ניסו האתונאים להשתלט מחדש על העיר. הספרטנים פינו משם את כוחותיהם, אולם לא מעבר לכך. בשנת 417 לפנה"ס נעשה ניסיון לכבוש חזרה את העיר, אולם הוא נכשל. לאחר המלחמה הפך ברסידאס לגיבור לאומי באמפיפוליס. תושבי העיר העלו אותו לדרגת "מייסד העיר" ומדי שנה נחגג לכבודו "אויקיסטאי" ("חג ייסוד העיר"). החגיגות כללו העלאת קרבנות בקברו, ועריכת תחרויות ומשחקים לזכרו. כמו כן מציין תוקידידס (אותו תוקידידס שבזמנו נכשל בהצלת העיר), שהם "הרסו את בנייניו של האגנון והשמידו כל דבר, שהיה בו כדי להזכיר, אילו נשאר, שהוא היה המייסד [של העיר]. כי הם ראו את ברסידאס כמושיעם". יש לציין שהאתונאים מעולם לא השלימו עם אובדן העיר, והמשיכו לנסות ולהשיג אותה שוב ושוב לכל אורך התקופה הקלאסית.
היסטוריה > השלטון המוקדוני

בשנת 365 לפנה"ס כרת פרדיקס השלישי, מלך מוקדון ברית עם אמפיפוליס, והעמיד לרשותה תגבורת כדי שתוכל להתגונן נגד ההתקפות החוזרות ונשנות של אתונה עליה. עם זאת, אחיו ויורשו של פרדיקס, פיליפוס השני, מלך מוקדון, שהיה זקוק לעזרתם של האתונאים, הוציא מהעיר את חייליו. בשנת 357 לפנה"ס, שינה פיליפוס את דעתו בעניין אמפיפוליס, והטיל עליה מצור. תושבי העיר המבוהלים פנו אל אויבתם הוותיקה, אתונה, בבקשת עזרה. אולם אתונה הייתה שקועה אז במלחמות אחרות, ולא יכלה להושיע את העיר. לאחר שחלק מהחומה קרס, נכנעה העיר, ופיליפוס הבטיח לא לפגוע במשטרה ומוסדותיה. כאות תודה על כך, הגלתה העיר את המדינאים המקומיים שתמכו באתונה. מאוחר יותר טענו האתונאים שבזמן המצור שלח פיליפוס מסר סודי לאתונה על פיו לאחר שיכבוש את אמפיפוליס יסגיר אותה לאתונה. אולם נראה כי טענה זו היא שקר.
העיר המשיכה לפרוח תחת שלטונה של מוקדון. אלכסנדר הגדול יצא ממנה למסעו לכיבוש האימפריה הפרסית בשנת 334 לפנה"ס. בעיר זו נכלאו גם אשתו של אלכסנדר, רוקסנה, ובנו אלכסנדר הרביעי לפני שהוצאו להורג בידי קסנדרוס. בשנת 179 לפנה"ס מת בעיר זו פיליפוס החמישי, מלך מוקדון. במהלך המלחמה המוקדונית השלישית, נמלט אל אמפיפוליס פרסאוס, מלך מוקדון, לאחר שנאלץ לנטוש את עיר הבירה פלה מאימת הרומאים. כך הפכה אמפיפוליס למשך זמן לעיר הבירה של מוקדון, לפני שפרסאוס נאלץ להיכנע לרומאים.
היסטוריה > השלטון הרומאי

לאחר סיום המלחמה וכניעתה של מוקדון, ערך באמפיפוליס המצביא הרומאי לוקיוס אמיליוס פאולוס (שבשל ניצחונו כונה "מקדוניקוס"), כינוס של נכבדים מערי מוקדון שבו קבע את ההסדרים החדשים. מוקדון חולקה לארבעה חלקים, ואמפיפוליס נקבעה כעיר הבירה של המחוז שהשתרע בין הנהרות ניסוס וסטרימון. מאוחר יותר נערך כינוס שני בנושא שבו הובהרו מספר עניינים נוספים, והוא נערך גם כן באמפיפוליס. עובדות אלו מלמדות על חשיבותה הרבה של העיר. מאוחר יותר ערך פאולוס חגיגת ניצחון בעיר, שבה אירח שגרירים מארצות שונות והציג לראווה את שלל המלחמה.
על פי "מעשי השליחים", פאולוס וסילאס עברו בעיר במהלך שנות ה-50 של המאה ה-1. העיר נהנתה משגשוג כלכלי לאורך שלהי העת העתיקה, ונבנו בה כנסיות מפוארות. היא ניזוקה קשות במהלך פלישות הסלאבים במאה השישית, וננטשה סופית במאה השמינית. רוב התושבים עברו כנראה לאיאון הסמוכה. הנמל של העיר המשיך לפעול בתקופה הביזנטית תחת השם "קיריסופוליס", לפני שננטש במהלך התקופה העות'מאנית.