stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מפרק

ערך זה עוסק בחיבור בין שתי עצמות. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 שיוך:  heterogeneous anatomical cluster, joint, ישות אנטומית מסוימת 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (284) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  junctura 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A03.0.00.000 
 TA2 (2019):  1515 
 FMA:  7490 
 קוד MeSH:  A02.835.583 
 מזהה MeSH:  D007596 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0022417 
 
מִפְרָק (TA: Junctura) הוא אזור בגוף שאליו מתחברות שתי עצמות או יותר. המפרקים מאפשרים בדרך כלל תנועה של אברי גוף המכילים עצמות. מפרקים בנויים בצורה המאפשרת עמידה במאמצים מכניים ובו בזמן מאפשרת תנועה.
בגוף האדם יש 360 מפרקים. סוג המפרק וצורתו קובעים את אפשרויות התנועה בין העצמות.
סוגי מפרקים

ניתן לסווג מפרקים על פי שני מאפיינים: מבנה ותפקוד. לרוב נהוג להתייחס בראש ובראשונה לסיווג המבני.
סוגי מפרקים > סיווג מבני

מפרקים פיברוטים (Junctura fibrosa) – העצמות מחוברות על ידי קולגן. תפרי הגולגולת (Suturae cranii) והחיבור הטריזי (Gomphosis) של השיניים ללסתות הם מפרקים פיברוטים. סוג נוסף של מפרק פיברוטי מכונה חיבור רצועי (Syndesmosis), לדוגמה מפרק השוקה והשוקית התחתון.
מפרקים סחוסיים (Junctura cartilaginea) – העצמות מחוברות על ידי סחוס. מפרקים סחוסיים לדוגמה: מאחה עצמות החיק (Symphysis pubica), המפרקים בין הצלעות לעצם החזה וסחוס הגדילה (Lamina epiphysialis, לוח קצה העצם) המסווג כחיבור סחוסי (Synchondrosis).
מפרקים סינוביאלים (Junctura synovialis; Articulatio; Diarthrosis) – בין העצמות ישנו חלל המכיל נוזל סינוביאלי, את המפרק עוטפת רקמה (קרום) סינוביאלית, הנקראת "קופסית המפרק" (Capsula articularis), המפרישה את הנוזל. החלל בין העצמות מאפשר תנועה חופשית במפרק ולכן מפרקים סינוביאלים מכונים לחלופין גם בשם מפרקים נעים חופשי (ראו סיווג תפקודי).
סוגי מפרקים > סיווג תפקודי

מפרק צמוד (Synarthrosis) – מפרק צמוד מאפשר תנועה מינימלית או לא מאפשר כל תנועה. מפרקים צמודים מסווגים בשנית לפי הרכבם: חיבור רצועי, חיבור סחוסי (ראו לעיל) וחיבור גרמי (Junctura ossea; Synostosis). חיבור גרמי מתאר איחוי של עצמות למבנה גרמי העומד בפני עצמו. דוגמה לחיבורים גרמיים מציגה עצם העצה שהיא תוצאה של איחוי מספר חוליות.
מפרק נע חלקית (Amphiarthrosis) – מפרק נע חלקית מאפשר תנועה מעטה. מפרקים נעים חלקית הם מסוג מאחה (Symphysis) או חיבור רצועי.
מפרק נע חופשי (Diarthrosis) – למפרק נע חופשי יכולת תנועה רבה ומגוונת (לעיתים במספר מישורי תנועה). כל המפרקים הנעים חופשי הם מפרקים סינוביאלים (ראו לעיל).
ראו גם

מחלות מפרקים (קטגוריה)
מחלות עמוד שדרה (קטגוריה)
קרע של גיד אכילס
מפרק סינוביאלי (מבחינה תפקודית מסווג כמפרק נע חופשי)
מפרק נע חלקית. דיאגרמה של מאחה (מבחינה מבנית, מאחה מסווג כמפרק סחוסי).
משולם רטס

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  14 במאי 1935 צ'רנוביץ, רומניה
 נהרג:  9 באוקטובר 1973 (בגיל 38)
 תאריך עלייה:  1949
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1953–1973 (כ־20 שנה)
 דרגה:   סגן-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד 46 מפקד קורס קציני שריון מפקד גדוד 71
 פעולות ומבצעים
  מלחמת סיני  מלחמת ששת הימים  מלחמת ההתשה  מלחמת יום הכיפורים
 עיטורים
  עיטור העוז
 
משולם כרמל (רטס) (14 במאי 1935 – 9 באוקטובר 1973) היה מפקד גדוד 71 במהלך קרבות הבלימה ברמת הגולן במלחמת יום הכיפורים, במהלכם הוא נהרג. על מעשיו ופיקודו במהלך הקרבות באזור הר חרמונית הוענק לו לאחר מותו עיטור העוז על ידי הרמטכ"ל מרדכי גור.
ביוגרפיה

משולם רטס נולד ב-14 במאי 1935 בצ'רנוביץ, רומניה. בשנת 1949 עלה לארץ עם משפחתו אשר עברה להתגורר בחיפה, בעוד שהוא החל ללמוד בכפר הנוער הדתי בכפר חסידים. לאחר מכן עבר ללמוד בבית ספר תיכון מקצועי "אורט", שם למד במגמת מסגרות מכנית.
הותיר אחריו אישה ו-3 ילדים.
שירותו בצה"ל > מהגיוס ועד מלחמת יום הכיפורים

במרץ 1953 התגייס רטס לצה"ל ושירת בחיל השריון בימיו הראשונים ובכך היה נוכח להתהוות והתעצמות החיל במהלך השנים. בשנת 1956 שירת רטס בתור מפקד מחלקת טנקים במהלך מלחמת סיני, לאחר המלחמה השתלם בקורס קציני מודיעין ושירת כקצין מודיעין וקצין מבצעים בגדוד שריון. לאחר מכן השתלם גם בקורס מפקדי פלוגות שלאחריו הועלה לדרגת סרן וקיבל פיקוד על פלוגת טנקים. בשנת 1961 הועלה לדרגת רב-סרן, שנתיים לאחר מכן קודם לתפקיד סגן מפקד גדוד 46. בשנת 1965 סיים רטס את לימודיו במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה, שנתיים לאחר מכן, עם פרוץ מלחמת ששת הימים, שירת רטס בתור סגן מפקד גדוד אשר נלחם בחצי האי סיני. בשנת 1968 עבר רטס לשרת בתור מדריך ראשי במתקן אימונים של חיל השריון, שנה לאחר מכן הועלה לדרגת סגן-אלוף ובנובמבר 1969 מונה למפקד גדוד 46 ושירת בתפקיד במהלך מלחמת ההתשה עד מרץ 1971. לאחר מכן מונה לסגן מפקד חטיבת שריון בסיני. לאחר תקופת שירות ארוכה בסיני מונה רטס למפקד קורס מפקדי פלוגות ובשנת 1973 מונה למפקד קורס קציני שריון, שני הקורסים הבכירים בחיל השריון.
שירותו בצה"ל > מלחמת יום הכיפורים

עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים קיבל רטס פיקוד על גדוד 71 שנוצר ערב המלחמה מחיילים מבה"ד 1, מדריכים מבית ספר לשריון ומדריכים מצאלים. במהלך קרבות הבלימה ברמת הגולן, בקרב באזור הר חרמונית ב-9 באוקטובר נהרג משולם תוך כדי הלחימה. על פי הקלטה של הקרב, תוך כדי שרטס דיבר בקשר נפגע הטנק שלו והוא נהרג. על מעשיו בקרב זה, פיקודו והבלימה העיקשת של כוח השריון עליו פיקד הוענק לרטס עיטור העוז על ידי הרמטכ"ל מרדכי גור.
ציטוט מתיאור המעשה בתעודת העיטור:
סא"ל משולם רטס  פיקד על גדוד טנקים בגזרה הצפונית של רמת הגולן. למרות התנאים הקשים הצליח לנהל קרב הגנה יעיל ועיקש, ומנע את נפילתם של מוצבי הקו ואת כיבוש משק אל-רום. ב-9 באוקטובר 1973 הוביל את כוחו המדולדל להתקפת נגד חזיתית בסורים, שהצליחו לחדור באזור הר חרמונית. תוך כדי יצירת מגע עם האויב נפגע ונהרג. סא"ל משולם רטס פיקד על כוח לא מגובש בתחילת הקרב, אולם תוך כדי לחימה הצליח לגבשו ולהפיק ממנו את מלוא היכולת הקרבית, כשהוא משמש דוגמה אישית באומץ לבו, בקור רוחו ובאופטימיות שלו. על מעשה זה הוענק לו עיטור העוז
רטס הובא לקבורה בבית הקברות הצבאי בבאר שבע.
ראו גם

חטיבה 188 במלחמת יום הכיפורים
קרבות הבלימה והתקפת הנגד הישראלית ברמת הגולן
לקריאה נוספת

בני ברץ, גדוד 71 במלחמת יום הכיפורים - קורותיו של גדוד 71 בחטיבה 7, בפיקודו של סאל משולם רטס זל, 2015
סמואל בר שרווד

סמואל בר שרווד (באנגלית: Samuel Burr Sherwood;‏ 26 בנובמבר 1767 – 27 באפריל 1833) היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם קונטיקט.
ביוגרפיה

שרווד נולד ב-26 בנובמבר 1767 בחברת נורת'פילד (לימים וסטון), מושבת קונטיקט, וסיים את לימודיו במכללת ייל ב-1786. הוא למד משפטים, התקבל ללשכת עורכי הדין והחל לעסוק בכך בחלק ההוא של פיירפילד שהוא כיום וסטפורט, קונטיקט.
הוא כיהן כחבר בבית הנבחרים של המדינה מ-1809 עד 1815 ובסנאט של המדינה ב-1816.
שרווד נבחר כפדרליסט לקונגרס החמישה עשר וכיהן מ-4 במרץ 1817 עד 3 במרץ 1819.
לאחר מכן הוא חזר לעסוק במקצועו עד 1831, אז פרש מהחיים המקצועיים. הוא מת בווסטפורט ב-27 באפריל 1833, ונקבר בבית הקברות אוורגרין.
רוג'ר גריסוולד

רוג'ר גריסוולד (באנגלית: Roger Griswold‏; 21 במאי 1762 - 25 באוקטובר 1812) היה עורך דין, פוליטיקאי ושופט מקונטיקט. הוא כיהן כחבר בבית הנבחרים של ארצות הברית, שופט בבית המשפט העליון בקונטיקט והמושל ה-22 של קונטיקט, כפדרליסט.
ביוגרפיה

גריסוולד נולד בליים שבמושבת קונטיקט למתיו גריסוולד ולאורסולה (וולקוט) גריסוולד ממשפחת גריסוולד הבולטת. הוא למד לימודים קלאסיים, נכנס למכללת ייל בגיל ארבע עשרה וסיים את לימודיו בייל ב-1780. הוא קיבל תואר דוקטור למשפטים מאוניברסיטת הרווארד ב-1811, ותואר דוקטור למשפטים מייל ב-1812.
גריסוולד למד משפטים עם אביו והתקבל ללשכת עורכי הדין ב-1783. הוא החל לעסוק בעריכת דין בנוריץ', קונטיקט. הוא חזר לליים ב-1794 ונבחר כמועמד פדרליסט לקונגרס הרביעי של ארצות הברית ולחמשת הקונגרסים שאחריו. גריסוולד כיהן בקונגרס מ-4 במרץ 1795, עד שהתפטר בשנת 1805 לפני כינוס הקונגרס התשיעי.  במהלך הקונגרס השישי, כיהן כיו"ר הוועדה לתיקון ועסקים לא גמורים וכחבר בוועדת הדרכים והאמצעים.
ב-1803 הציעו גריסוולד, יחד עם כמה פוליטיקאים פדרליסטים אחרים בניו אינגלנד, להיפרד מהאיחוד עקב ההשפעה הגוברת של הדמוקרטים הג'פרסוניים ורכישת לואיזיאנה, שלדעתם תדלדל את ההשפעה הצפונית.  גריסוולד דחה את בקשתו של הנשיא ג'ון אדמס לשמש כשר המלחמה ב-1801.
גריסוולד כיהן כשופט בבית המשפט העליון של קונטיקט מ-1807 עד 1809. הוא היה אלקטור לנשיאות מטעם צ'ארלס קוטוורת' פינקני ורופוס קינג. הוא היה סגן מושל קונטיקט מ-1809 עד 1811, והיה מושל קונטיקט מ-1811 עד למותו הבלתי צפוי בנוריץ' ב-25 באוקטובר 1812, בגיל 50. הוא קבור בבית הקברות של גריסוולד בבלאק הול, בעיירה ליים (כיום אולד ליים, קונטיקט). כשגריסוולד, קונטיקט, התאגדה ב-1815, היא נקראה על שמו.
קטטה ליון-גריסוולד

ב-30 בינואר 1798, נערך שימוע בשאלה האם להדיח את ויליאם בלאונט מטנסי מתפקידו או לא. מתיו ליון, חבר קונגרס דמוקרטי-רפובליקאי מוורמונט, התעלם מגריסוולד בכוונה, כי הם היו ממפלגות מנוגדות. זה הוביל לכך שגריסוולד כינה את ליון נבל ובתגובה נקם ליון ביריקה בפניו של גריסוולד. שבועיים לאחר מכן, לאחר שליון לא הודח מתפקידו בגלל היריקה, תקף גריסוולד את ליון במקלו.
חיים אישיים

אביו של גריסוולד, מתיו גריסוולד, היה המושל ה-17 של קונטיקט מ-1784 עד 1786. סבו מצד אמו של גריסוולד, רוג'ר וולקוט, היה המושל הקולוניאלי של קונטיקט מ-1751 עד 1754.
גריסוולד התחתן עם פאני רוג'רס ב-27 באוקטובר 1798, ונולדו להם עשרה ילדים משותפים.
הערות שוליים

1 2  "Roger Griswold". Ancestry.com. נבדק ב-1 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Connecticut Governor Roger Griswold". National Governors Association. נבדק ב-1 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Roger Griswold". Office of the Historian. נבדק ב-1 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Rep. Roger Griswold". Govtrack.us. נבדק ב-1 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "GRISWOLD, Roger, (1762 - 1812)". Biographical Directory of the United States Congress. נבדק ב-1 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Adams, Henry (1986). History of the United States of America during the administrations of Thomas Jefferson. New York: Literary Classics of the United States. p. 409. ISBN 0940450348.
↑  "Roger Griswold". Governors of Connecticut. נבדק ב-1 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Griswold, Roger (1762-1812)". The Political Graveyard. נבדק ב-1 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Roger Griswold Papers". Connecticut Historical Society. נבדק ב-1 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  The Connecticut Magazine: An Illustrated Monthly. Connecticut Magazine Company. 1903. p. 332.
↑  "The Spitting Lyon". Vermont Historical Society. נבדק ב-1 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Roger Griswold Starts a Brawl in Congress – Today in History". ConnecticutHistory.org. נבדק ב-1 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Wolcott-Griswold-Ellsworth-Hotchkiss family of Connecticut". The Political Graveyard. נבדק ב-1 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Excellency Roger Griswold, Esq". Connecticut Genealogy Trails. נבדק ב-1 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Griswold, Matthew (1714-1799)". The Political Graveyard. נבדק ב-1 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1198498056  ISNI: 0000 0000 2913 672X  LCCN: n88130713  SNAC: w6d2278g  US Congress: G000488  VIAF: 50777779   WorldCat (עם VIAF): 50777779 
שלטו של מתיו גריסוולד
קריקטורה פוליטית של הקטטה בליון-גריסוולד.
חיים כץ (רב)

| --- | --- |

 לידה:  18 במרץ 1948 (בן 76) ז' באדר ב' ה'תש"ח 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  ישיבת בני עקיבא נחלים  ישיבת מרכז הרב 
 השתייכות:  ציונות דתית
 תחומי עיסוק:  תלמוד בבלי, הלכה, ארץ ישראל, אמונה.
 רבותיו:  הרב צבי יהודה הכהן קוק, הרב זלמן ברוך מלמד, הרב מרדכי פרום, הרב שלמה פישר
 
הרב חיים כ"ץ (נולד בז' באדר ב' ה'תש"ח, 18 במרץ 1948) הוא רב ישראלי, שימש כראש ישיבת הכותל וכיום ר"מ בישיבת בית אל.
קורות חייו

נולד בז' באדר ב' תש"ח בירושלים לדוד ובתיה כ"ץ, ובשנות ילדותו עבר עם משפחתו לבני ברק, שם גדל. למד בישיבת בני עקיבא נחלים. בשנת ה'תשכ"ז החל ללמוד בישיבת מרכז הרב, בשיעור א' אצל הרב זלמן ברוך מלמד ולאחר מכן למד שלוש שנים אצל הרב מרדכי פרום. התגייס דרך מסלול הסדר מרכז לחיל התותחנים, ושירת לאחר מכן במילואים שנים רבות.
בשנת ה'תשל"ה אחרי הקמתה של תנועת גוש אמונים על ידי הרב צבי יהודה הכהן קוק, מאיר הר ציון שלח מכתב אל הרב קוק על מטרות התנועה ומניעיה. הרב צבי יהודה שלח את הרב חיים כ"ץ ביחד עם אחיו, יעקב כץ (כצל'ה), לדבר עם הר ציון, ובכך התחילה פעולתם בתנועה. בהמשך הם נשלחו לשכנע את תושבי הקיבוצים והמשקים בחשיבות מפעל ההתנחלות ביהודה ושומרון. המטרה הייתה לשכנע את אנשי ההתיישבות של קום המדינה כי גוש אמונים הוא המשך החלוציות ועליהם להיות שותפים למהלך. במשך כמה חדשים הם התארחו בביתו של מאיר הר ציון, הסתובבו בקיבוצים והכינו את השטח לערבי שיח בקיבוצים עם חבריהם מישיבת מרכז הרב, וביניהם: הרבנים צפניה דרורי, אלי סדן, יהושע צוקרמן ועוד. בנוסף, לבקשת הרב צבי יהודה, הרב כ"ץ נסע מדי שבוע להעביר שיעור בקיבוץ טירת צבי.
למשך מספר חודשים הרב כ"ץ למד בבוקר במרכז הרב ובצהריים למד בישיבת מיר ושמע שיעורים מפי הרב נחום פרצוביץ והרב חיים שמואלביץ. כמו כן, היה משתתף קבוע בשיעורים של הרבנים בצלאל ז'ולטי וברוך מרדכי אזרחי. בנוסף הרב כ"ץ היה מקורב לרב שלמה פישר איתו למד במשך קרוב לחמישים שנה, מאז מגוריהם המשותפים במבשרת ציון בשנים הראשונות לאחר נישואיו של הרב כ"ץ.
שימש תקופה כ"משיב" במרכז הרב, ר"מ בישיבת בית אל, ובשנת ה'תשנ"ח החל לכהן כראש ישיבת הכותל. בשיעורים הכלליים אותם העביר היה משתתף בקביעות הרב אביגדר נבנצאל. לאחר כ-4 שנים עזב את ישיבת הכותל וחזר לישיבת בית אל שם החל למסור שיעורים כלליים לבקשת ראש הישיבה. הרב כ"ץ משמש כר"מ בישיבה, עמד בראש כולל ההלכה בה, וכן לומד באופן פרטני עם בחורים מצטיינים בישיבה. שימש במשך שנים רבות כרב קהילת "רמתיים צופים" בשכונת רמות ובחמש עשרה שנים האחרונות, מתגורר בהר חומה.
משפחתו

נשוי לרחל, ולהם שני בנים ושתי בנות.
אחיו הוא ח"כ לשעבר יעקב כץ (כצל'ה) ואחת מאחיותיו היא רחלה, אשתו של הרב ד"ר אברהם ליפשיץ, לשעבר ראש החמ"ד.
אלכס ברנסון

| --- | --- |

 לידה:  6 בינואר 1973 (בן 51) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  אוניברסיטת ייל 
 מעסיק:  ניו יורק טיימס, דנבר פוסט, TheStreet.com 
 פרסים והוקרה:  פרס אדגר (2007) 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  AlexBerensonAuthor
 טוויטר:  alexberenson, AlexBerenson
 www.alexberenson.com
 
אלכס ברנסון (באנגלית: Alex Berenson; נולד ב-6 בינואר 1973) הוא עיתונאי לשעבר של הניו יורק טיימס ומחבר מותחנים וספרי עיון.
ספרו "Tell Your Children: The Truth About Marijuana, Mental Illness and Violence" עורר מחלוקת רבה.
במהלך מגפת הקורונה, הופיע לעיתים קרובות בכלי התקשורת של הימין, כפר בחומרת המגפה, וטען כי מסכות פנים אינן יעילות. אפידמיולוגים ומדענים אחרים חלקו על טענותיו.
ראשית חייו

ברנסון נולד בניו יורק וגדל באנגלווד, ניו ג'רזי. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת ייל בשנת 1994 עם תואר ראשון בהיסטוריה וכלכלה.
קריירה

ברנסון הצטרף לדנבר פוסט ביוני 1994 ככתב עסקי. הוא פרסם 513 מאמרים עד אוגוסט 1996, כאשר עבר ל-TheStreet.com, אתר חדשות פיננסי שהוקם על ידי ג'ים קרמר. בדצמבר 1999 הצטרף ברנסון ל"ניו יורק טיימס" ככתב תחקירים עסקיים.
בסתיו 2003 ובקיץ 2004 כיסה ברנסון את כיבוש עיראק בטיימס. בהמשך סיקר את ענפי התרופות והבריאות והתמחה בנושאים הנוגעים לסמים מסוכנים. החל מדצמבר 2008 דיווח ברנסון על שערוריית הונאת הפונזי] של ברנרד מיידוף בסך 50 מיליארד דולר.
הוא כתב 12 רומני ריגול, שכולם מציגים את אותו הגיבור, סוכן ה-CIA ג'ון וולס. הרומן הראשון שלו, "המרגל הנאמן", יצא באפריל 2006 וזכה בפרס אדגר לרומן הראשון הטוב ביותר מאת סופר אמריקאי. "המרגל הנאמן" דורג במקום הראשון ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס.
בשנת 2010 עזב ברנסון את הטיימס כדי להפוך לסופר במשרה מלאה. הוא גר בהדסון ואלי, עם אשתו, פסיכיאטרית משפטית.
קריירה > התנגדות ללגליזציה של קנאביס

ב־2019 פרסם את הספר "ספר לילדיך: האמת על מריחואנה, מחלות נפש ואלימות" שספג לביקורת על טענותיו כי קנאביס גורם לפסיכוזה ואלימות.
קריירה > מגפת הקורונה

בתחילת מגפת הקורונה ב-2020, ברנסון טען בחריפות כי בתקשורת מעריכים יתר על המידה את הסיכון לנגיף החדש, כי הוא מהווה סיכון מועט לצעירים אמריקאים, וכי הוא משמש כיסוי להתערבות מופרזת של הממשלה. מומחים לבריאות הציבור דחו את טענותיו.
במאי 2020 הודיעה פוקס ניוז כי ברנסון יארח תוכנית טלוויזיה בשם "COVID Contrarian" בפלטפורמת הסטרימינג המקוונת שלה Fox Nation. עם זאת, ביולי 2020, על רקע העלייה במקריי הקורונה ברחבי ארצות הברית, חזרה בה פוקס ניוז והסירה את ההודעה על התוכנית מאתר האינטרנט שלה.
בשנת 2021 צייץ ברנסון בטוויטר כי חיסוני COVID-19 הובילו לתופעות שליליות פי 50 בהשוואה לחיסון נגד שפעת. חברת PolitiFact דירגה את הטענה כ"שגויה בעיקר".
ספרים > רומנים

סדרת ג'ון וולס
The Faithful Spy
The Ghost War
The Silent Man
The Midnight House
The Secret Soldier
The Shadow Patrol
The Night Ranger
The Counterfeit Agent
Twelve Days
The Wolves
The Prisoner
The Deceivers
ספרים > ספרי עיון

The Number (novel) Random House, 2003, ISBN 978-0375508806
Lost in Kandahar (novel) Brilliance Audio, 2012, ISBN 978-1469230948
Tell Your Children: The Truth About Marijuana, Mental Illness and Violence, 2019, Free Press, ISBN 978-1982103668
Unreported Truths about COVID-19 and Lockdowns: Part 1: Introduction and Death Counts and Estimates, 2020
פרסים

פרס אדגר לרומן הביכורים הטוב ביותר לשנת 2007 עבור "המרגל הנאמן"
הערות שוליים

↑  אתר הפרס בארכיון האינטרנט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007349931105171  PLWABN: 9810693608105606  BnF: cb155886379 (data)  CiNii: DA16795777  GND: 137335997  ISNI: 0000 0000 7945 0936  LCCN: n2002114434  LNB: 000078413  NDL: 01102667  NKC: xx0055096  NTA: 303256613  RERO: 02-A013638958  SUDOC: 153285060  VIAF: 120789869   WorldCat (עם VIAF): 120789869
חיסון נגד מלריה

חיסון נגד מלריה הוא חיסון שנועד למנוע את התפשטותה של מחלת המלריה, ולהפחית מקרי מוות כתוצאה ממנה.
מלריה מועברת באמצעות עקיצות יתושים הנושאים טפילים. בהתאם לכך, חיסוני המלריה מסווגים לפי השלב ההתפתחותי של הטפיל שהם אמורים למנוע, ומתחלקים לשלושה סוגים (ישנם חיסונים שיכולים להיכלל ביותר מסוג אחד): חיסונים טרום-אריתרוציטים – שמטרתם למנוע את עצם התפתחותם של הטפילים בגוף; חיסונים בשלב הדם – שמטרתם הגבלת השפעתו של הטפיל; וחיסונים חוסמי העברה – שמונעים בעיקר הדבקה. מפתחי החיסונים למלריה שואפים להשפיע על שלבים מוקדמים ככל שניתן.
תיעוד במיקרוסקופ אלקטרונים של תאי דם אדומים הנגועים בנזקיו של פלסמודיום פלציפרום
RTS,S/AS01, או בקיצור, RTS,S (אנ') (שם מסחרי: Mosquirix), הוא חיסון המלריה הראשון שהומלץ לשימוש על ידי ארגון הבריאות העולמי, והראשון שנכנס לשימוש בהיקף גבוה. החיסון פועל נגד פלסמודיום פלציפרום, טפיל המלריה הקטלני ביותר בעולם, והנפוץ ביותר באפריקה. החומר הפעיל בחיסון מורכב מחלבונים המשמשים את הטפיל, ומאמנים את מערכת החיסון ליצור נוגדנים כנגדם, כך שאם תיחשף מערכת החיסון לחלבוני הטפיל בהמשך, תפתח המערכת נוגדנים במהירות ויעילות גבוהים יותר, ותמנע את יכולתם של הטפילים להתפתח בגוף.
בשנת 2019 נכנס החיסון לפיילוט במספר מדינות בעלות סיכון גבוה למלריה, והביא להפחתה משמעותית במקרי המוות כתוצאה מהמחלה.
רקע

עם השתפרות היכולות הרפואיות, בוצעו ניסיונות שונים להתמודדות עם התפרצויות מלריה. ניסיונות למניעת התפשטות המחלה כללו בעיקר שכלול של רשתות כילה למניעת מגע עם היתושים שמפיצים את המחלה (הרשתות הייעודיות לכך מכונות ITN), והחל משנת 2000 פותח טיפול יעיל יחסית למחלה, בהשוואה לטיפולים מוקדמים יותר. בנוסף נבחנו פיתוחים טכנולוגיים אחרים דוגמת הנדסה גנטית של היתושים. עם זאת, אף על פי פתרונות אלו, המלריה נותרה הגורם העיקרי למותם של ילדים ממחלות, באפריקה שמדרום לסהרה.
על פי הנתונים של ארגון הבריאות העולמי לשנת 2022, כמעט חצי מיליון ילדים אפריקאים מתחת לגיל 5 מתו ממלריה בשנת 2021, כאשר במדינות אפריקה ישנם 96% ממקרי המוות העולמיים מהמחלה.
נתונים אלו גרמו לאו"ם להפוך את הטיפול במלריה לבעיה מספר 3 בסדר העדיפויות שלו, עם שאיפות להפחתת התמותה העולמית ממלריה ב־90% עד לשנת 2030.
פיתוח

ראשית פיתוח החיסון בשנת 1987 כחלק משיתוף פעולה של חברת התרופות GSK עם המוסד הצבאי למחקר על שם וולטר ריד (אנ'). החברות ניסו לקיים ניסויים שיוכיחו כי ספורוזואיטים – תאים המתפתחים ברוק היתוש ומוחדרים אל גוף האדם – שהוחלשו בקרינה, הגנו מפני זיהום במלריה. על בסיס הנחה זו נוצרו מספר אנטיגנים, ומספר אבות טיפוס של חיסונים נוסו על מתנדבים בודדים, אך לא הראו את היעילות הקלינית הצפויה.
עם התפתחות תחום החיסונים, חברת GSK נעזרה בניסיון שנצבר בפיתוח חיסון להפטיטיס B, ופיתחו גרסה יעילה יותר של החיסונים הישנים. לאחר שכלול הנוסחה, הצליחו ליצור את חיסון ה־RTS,S (אנ'), שנבדק על בעלי חיים והראה יעילות מוגברת במניעת נזקי המחלה. בשלב זה נוצרו מספר גרסאות של החיסון עד שנמצאה הנוסחה שהביאה לתוצאות הטובות ביותר.
אופן מתן החיסון

החיסון ניתן בהזרקה של 0.5 מ"ל לשריר של הירך או שריר הדלתא. החיסון ניתן בשלוש מנות, עם חודש הפוגה בין כל זריקה. לעיתים ניתנת גם זריקה רביעית 18 חודשים לאחר השלישית.
ראשית השימוש בהיקף רחב > מבדקי יעילות ובטיחות

חיסון ה־RTS,S (אנ') הוא חיסון המלריה הראשון בעולם שקיבל את האישורים הנדרשים לשימוש בהיקף רחב.
לאחר שהחיסון עבר את הבדיקות והניסויים המתאימים, בוצע בשנים 2009–2014 ניסוי שלב 3 בהיקף גדול יחסית, באזורים בהם העברת מלריה נחשבת גבוהה או בינונית. בשלב זה בוצע הניסוי בסמיות כפולה על כ־15,000 משתתפים ב־7 מדינות מאפריקה שמדרום לסהרה. בניסוי נבחנה גם היעילות בתזמונים שונים של חיסוני דחף.
ניסוי שלב 3 הראה כי מקרי המלריה בקרב המחוסנים ירדו ביותר ממחצית בשנה הראשונה לאחר החיסון, וירדו ב-40% במהלך 4 שנות המעקב. בנוסף נראה שגם ילדים עם HIV בעלי חיסוניות נמוכה מצליחים לקבל את החיסון בלי תופעות לוואי משמעותיות.
בשלב זה, בשנת 2015, סוכנות הבריאות של האיחוד האירופי, ה־CHMP (אנ') בדק את ההתאמה של החיסון לתקני האיחוד, מבחינת שיקולי תועלת/סיכון, ונתן לארגון הבריאות העולמי חוות דעת מדעית חיובית להמשיך במיזמי חיסון באזורים עם תמותה גבוהה ממלריה, הנגרמת ספציפית מטפיל הפלסמודיום פלציפרום.
ניסוי עדכני יותר שבוצע בשנים 2017–2020 סופק מעט לפני שיא עונת המלריה, באזורים עם סכנת המלריה עונתית במיוחד. ניסוי זה הראה מניעה של כ-75% ממקרי ההידבקות במלריה.
ראשית השימוש בהיקף רחב > פיילוט הכנסת החיסון למערכת הבריאות

פיילוט שבוצע בהכנסת חיסון ה־RTS S למערכות הבריאות בגאנה, קניה ומלאווי, כחיסון אזורי מערכתי לגילאי 6 שבועות עד 17 חודשים, הביא להפחתה משמעותית במקרי מלריה שנחשבים לחמורים, ולירידה במקרי מוות של ילדים ובאשפוזים, כאשר על פי הערכת ארגון הבריאות העולמי הציל החיסון את חייהם של 1 מכל 200 ילדים שהתחסנו במסגרת הפיילוט. הפיילוט התקיים במימון משותף של ארגוני הבריאות הבינלאומיים GAVI (אנ'), הקרן העולמית למאבק באיידס, שחפת ומלריה, ו־Unitaid (אנ') ובסיוע יוניצ"ף. גורמי הבריאות דיווחו על ביקוש גבוה של הקהילות המקומיות לחיסון.
נתוני היעילות והבטיחות של החיסון נבדקו במהלך הפיילוט בקרב 1.5 מיליון ילדים בשנים 2019–2023. בעקבות הנתונים שנאספו, שני גורמי ייעוץ מטעם ארגון הבריאות העולמי – אחד המתמחה בחיסונים ואחד המתמחה במלריה – הגדירו את החיסון כבטוח ויעיל, ובהתאם לכך המליצו לשימוש למניעת מלריה בילדים באזורים בהם מידת העברת המלריה עם טפיל הפלסמודיום פלציפרום נחשבת גבוהה או בינונית. זו הפכה לעמדה הרשמית של ארגון הבריאות העולמי.
עם התקדמות המיזם, בחנו 28 מדינות אפריקאיות נוספות את האפשרות לקיים פיילוט מקביל גם אצלן, כאשר 15 מתוכן הגישו בקשות לסיוע בהפיכת החיסון לחלק מההתמודדות השגרתית שלהן עם המלריה. חלק ממדינות אלו פועלות להתחיל להשתמש בחיסון באופן נרחב במהלך שנת 2023 או בשנת 2024. עם זאת, היצע החיסון מוגבל, כך שארגוני הבריאות העולמיים החליטו לתת עדיפות למקומות בהם ישנה תפוצה רחבה יותר של המחלה.
תופעות לוואי

חיסון ה־RTS S כולל פרופיל בטיחות דומה לחיסונים שגרתיים (דוגמת עצבנות, או כאב ונפיחות באזור המוזרק), למעט סיכון מוגבר לעליית חום, במיוחד במנה השלישית ובקרב ילדים בסביבות גיל שנה. תופעה זו נרשמה בקרב 1 לכ־1,000 ילדים. החיסון הגביר את הסיכוי לעליית חום במהלך השבוע שאחרי החיסון, אולם בכל המקרים שדווחו התייצבו הילדים והחלימו עד שבוע לאחר תופעת הלוואי. נרשמו גם סיכונים אפשריים לתופעות נוספות, אולם בעקבות הכמות הנמוכה של המקרים לא ניתן היה לקבוע בוודאות את מידת ההשפעה של החיסון עליהן. החיסון אסור לשימוש למי שהייתה לו תגובה אלרגית למנה הראשונה של החיסון.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17  Matthew B. Laurens, RTS,S/AS01 vaccine (Mosquirix™): an overview, המכונים הלאומיים לבריאות, ‏2019 Oct 22
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15  Q&A on RTS,S malaria vaccine, ארגון הבריאות העולמי, ‏19 April 2023
1 2 3 4 5 6 7 8  Mosquirix: Opinion on medicine for use outside EU, סוכנות הבריאות של האיחוד האירופי
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
רשת להגנה בפני יתושים – אחד מאמצעי ההתגוננות המרכזיים כנגד המלריה, טרם פיתוח החיסון
גבריאל לייצ'אנו

גבריאל לייצ'אנו
גבריאל לייצ'אנו (נולד ב-23 במאי 1942, ברומנית: Gabriel Liiceanu) הוא פילוסוף רומני.
ביוגרפיה

גבריאל לייצ'אנו נולד ב-23 במאי 1942 בעיר רמניקו ולצ'ה. אביו עבד בתחום הפיננסים, ואמו הייתה מורה למתמטיקה.
בילדותו עברה משפחתו לבוקרשט, שם סיים את לימודיו בפקולטה לפילוסופיה (1960–1965) ובפקולטה לשפות קלאסיות (1968–1973) באוניברסיטת בוקרשט. בשנת 1976 השלים את עבודת הדוקטורט שלו בנושא "פנומנולוגיה של גבול והתעלות". הוא שימש כחוקר במכון לפילוסופיה והחל ללמוד יחד עם אנדריי פלשו במסגרת "אסכולת פלטיניש", פרויקט פילוסופי-תרבותי בהובלת הפילוסוף קונסטנטין נויקה.
לייצ'אנו הושפע רבות מנויקה, במיוחד במהלך השהייה בפלטיניש, שם התקיימו מפגשים פילוסופיים שכוונו לחוויות רוחניות ולא רק ללימוד עיוני. נויקה הזמין את תלמידיו הקרובים ביותר, בהם לייצ'אנו ופלשו, לדיונים שהשפיעו עמוקות על הפילוסופיה הרומנית. לייצ'אנו כינה את הקבוצה "אסכולת פלטיניש", מושג שהפך לנפוץ בפילוסופיה האירופית.