stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לואיז בית-לחם
מושגים ממחקריה > "המסלול הגלובלי של האפרטהייד"

נכון ל-2017, מתמקד מחקרה של בית-לחם בנושא "המסלול הגלובלי" של תרבות אנטי-אפרטהייד אקספרסיבית. מחקר זה היווה את הבסיס לפרויקט שקיבל את תמיכת מועצת המחקר האירופי (ERC: “Apartheid—The Global Itinerary: South African Cultural Formations in Transnational Circulation" 1948-1990). בית-לחם טוענת שחקר התנועה הגלובלית של תרבות אקספרסיבית בתקופת האפרטהייד חושף ממדים היסטוריוגרפיים רחבים יותר של עידן המלחמה הקרה. המחקר בוחן כיצד מתנגדים פוליטיים, כותבים, מוזיקאים, אמנים, וצלמים דרום אפריקניים מיצבו שאלות הנוגעות לצדק חברתי ושוויון גזעי עבור ציבורים גלובליים שונים וכחלק מהם. חקר תפקידה של אפליה גזעית בהתוויית דמיוּן פוליטי בהקשר הגלובלי, ותפקידה של תרבות בקידום שינוי חברתי, הם נושאים מרכזיים בהקשר זה.
ספרים ופרסומים > בעברית

בית-לחם, ל. (2011). צבע מקומי: אפרטהייד לאור התאוריה. רסלינג, תל אביב.
בית-לחם, ל., יונה, י., כוכבי, ט., ושנהב, י., "מחקר ותאוריה בלימודים פוסטקולוניאליים" גיליון נושא, מספר 29 תיאוריה וביקורת (מכון וו-ליר בירושלים והקבוץ המאוחד).
ספרים ופרסומים > באנגלית

Bethlehem, Louise. 2006. Skin Tight: Apartheid Literary Culture and its Aftermath Unisa (University of South Africa) Press, Pretoria; Koninklijke Brill NV, Leiden.
Edited Volumes
de Kock, L., Bethlehem L., and Laden, S., eds. (2001). “South Africa in the Global Imaginary.” Special Issue of Poetics Today 22(2) Summer 2001. Duke University Press: Durham, NC. Reprinted as: (2004). South Africa in the Global Imaginary. Unisa (University of South Africa) Press, Pretoria; Koninklijke Brill NV, Leiden.
Ahluwalia, P., Bethlehem L., and Ginio, R., eds. (2007).Violence & Non-Violence in Africa. Routledge: London and New York. (Reprinted in paperback in 2011).
Bethlehem, L., Nethersole, R., and Titlestad, M., eds. (2008).“The State of Literary Studies in South Africa.” Special Centenary Edition, English Studies in Africa 51(1).
Schler, L., Bethlehem, L., and Sabar, G., eds. (2009).“Rethinking Labour in Africa, Past and Present.” Special Issue of African Identities, 7(3). Routledge: London and New York. (Reprinted in book form in 2010).
Bethlehem, L. and Harris, A. (PI), eds. (2012). “Unruly Pedagogies; Migratory Interventions: Unsettling Cultural Studies.” Special edition of Critical Arts: A Journal of South-North Cultural and Media Studies, 26(1). Routledge: London and New York.
הערות שוליים

↑  HADRIEN DIEZ, An Interview with Denis Hirson, Novelist, Poet, and Long Distance South African, africabookclub.com, ‏DECEMBER 1, 2011(הקישור אינו פעיל)
↑  (Edinburgh Companion to Twentieth-Century Literatures in English, (2006, עורכים: בריאן מקהייל ורנדל סטיבנסון)
↑  The University of the Witwatersrand, Johannesburg, Louise.Bethlehem@wits.ac.za - Wits University, www.wits.ac.za (באנגלית)
↑  "South Africa in the Global Imaginary". Duke University Press (באנגלית אמריקאית). אורכב מ-המקור ב-2017-09-16. נבדק ב-2017-09-16.
↑  Skin Tight | Brill, www.brill.com (באנגלית)
↑  "Apartheid--The Global Itinerary" (באנגלית). נבדק ב-2017-09-16.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268067205171  BIBSYS: 8010761  BnF: cb15039640j (data)  GND: 1166167755  ISNI: 0000 0004 0258 4433  LCCN: no2005111371  NTA: 145905071  ORCID: 0000-0003-2567-0134  SUDOC: 088622622  VIAF: 297848601   WorldCat (עם VIAF): 297848601
מייקל סיפסר

| --- | --- |

 לידה:  17 בספטמבר 1954 (בן 70) ברוקלין, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי 
 מנחה לדוקטורט:  מנואל בלום 
 מוסדות:  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס 
 תלמידי דוקטורט:  לאנס פורטנאו, David Wallace Gillman, Alexander Russell, Marcos Kiwi, Aditi Dhagat, Jonathan Frederick Buss, David A. Mix Barrington, Ravi Babu Boppana, Mary Geraldine O'Connor, Andrew Sutherland, דניאל ספילמן, Michelangelo Grigni, לאונרד שולמן, Sofya Raskhodnikova, Yiqun Lisa Yin, Ravi Sundaram 
 פרסים והוקרה:  עמית ACM (2017)  עמית האגודה האמריקאית למתמטיקה (2016)  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים 
 אתר רשמי
 
מייקל פרדריק סיפְּּסֶר (באנגלית: Michael Fredric Sipser; נולד ב-17 בספטמבר 1954) הוא מדען מחשב תאורטי יהודי-אמריקאי, פרופסור למתמטיקה שימושית ודקאן למדעים במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. תרם לתורת החישוביות.
סיפסר התעניין מזה זמן רב בבעיה P ≟ NP. בשנת 1975, הוא הימר על אונקיה של זהב עם לאונרד אדלמן כי הבעיה תיפתר עם הוכחה ש P≠NP עד סוף המאה ה-20. בשנת 2,000 נאלץ לשלוח לאדלמן מטבע "עיט הזהב" אמריקאי מכיוון שהבעיה נותרה בעיה פתוחה.
ספרים

סיפסר הוא מחבר הספר "מבוא לתורת החישוביות" (Introduction to the Theory of Computation), אשר נלמד בלימודי מדעי המחשב באוניברסיטאות ומכללות ברחבי העולם (כולל ישראל).
החיים האישיים

גר בקיימברידג', מסצ'וסטס עם אשתו, אינה, ולו שני ילדים: רחל ואהרון.
הערות שוליים

↑  Pavlus, John (2012-01-01). "Machines of the Infinite". Scientific American. 307 (3): 66–71. doi:10.1038/scientificamerican0912-66.
↑  Sipser, Michael. Introduction to the Theory of Computation (3 ed.). Cengage Learning. ISBN 978-1133187790.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007434908105171  PLWABN: 9810547659005606  ACM DL: 81100333940  BIBSYS: 90960736  CiNii: DA10490675  dblp: s/MichaelSipser  GND: 131513176  ISNI: 0000 0001 1577 7689  LCCN: n95079178  MGP: 64971  NDL: 00804842  NTA: 163247544  SUDOC: 073321419  VIAF: 91421494   WorldCat (עם VIAF): 91421494 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מרטין פופ

| --- | --- |

 לידה:  22 באוגוסט 1918 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  27 במרץ 2022  (בגיל 103) ברוקלין, ארצות הברית 
 שם לידה:  Isidore Poppick 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  הסיטי קולג' של ניו יורק  בית ספר טנדון להנדסה באוניברסיטת ניו יורק  תיכון תומאס ג'פרסון 
 מעסיק:  אוניברסיטת ניו יורק 
 בן או בת זוג:  לילי פופ (1946–2015) 
 פרסים והוקרה:  מדליית דייווי (2006)  עמית החברה הפיזיקלית האמריקאית 
 
מרטין פופ (באנגלית: Martin Pope‏; 22 באוגוסט 1918 – 27 במרץ 2022) היה פרופסור יהודי-אמריקאי לכימיה פיזיקלית באוניברסיטת ניו יורק.
תגליותיו של קשרים אוהמיים (Ohmic Contacts) ומחקר בתחומים של מבודדים אורגניים ומוליכים למחצה הובילו לטכניקות שמאפשרות מוליכים למחצה אורגניים לשאת זרם גדול יחסית, ולהמיר חשמל לאור ולהפך. גילויים אלה הובילו ליישומים באלקטרוגרפיה, דיודות אורגניות פולטות-אור (OLED), תאים פוטו-וולטאיים, סנסורים ביולוגיים, טרנזיסטורים, אלקטרוניקה-מולקולרית וסוללות.
עבור עבודתו, קיבל פופ את מדליית דייווי מהחברה המלכותית בשנת 2006.
נפטר ב-27 במרץ 2022.
לאה צבעוני

| --- | --- |

 לידה:  2 באוקטובר 1946 תל אביב, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  4 בדצמבר 2022 (בגיל 76) 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 צאצאים:  יעל צבעוני 
 
לאה צבעוני (2 באוקטובר 1946 – 4 בדצמבר 2022) הייתה בלשנית, עורכת, סופרת ומו"לית ישראלית.
ביוגרפיה

לאה צבעוני נולדה בתל אביב, ליהודה קימלמן ומרים מונצ'יק, שעלו לארץ ישראל טרם מלחמת העולם השנייה. דודהּ, יחזקאל מונצ'יק, נפל בכיבוש חניתה. אחיה, אלישע קימרון, הוא חתן פרס ישראל בחקר מדעי היהדות. בגיל צעיר עברה משפחתה לקיבוץ חניתה, ומשם לעברו לקריית גת. סיימה את לימודי התיכון בגימנסיה הריאלית בראשון לציון, ושירתה בצה"ל כמורה חיילת בכפר הנוער ניצנים. לאחר שירותה הצבאי, למדה צבעוני לתואר ראשון באוניברסיטה העברית בירושלים, בחוגים אנגלית וצרפתית, ולתעודת הוראה באנגלית – והשלימה את התואר בשנת 1970. בשנים 1976–1978 התגוררה בלוס אנג'לס, ועם חזרתה ב־1979 מונתה לרכזת ועדות במועצה להשכלה גבוהה ונשארה בתפקידה במשך 9 שנים. בין השנים 1988–2004 הייתה המזכירה האקדמית של האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
באשר לעיסוקה הנרחב בלשון העברית – אמרה צבעוני שתמיד ראתה את עצמה "כמשמרת השפה העברית", כמו כן סיפרה שמאז ומעולם אהבה ללמוד, ובמיוחד את השפה העברית: ”אהבתי ללמוד, בעיקר את השפה העברית, ותמיד שיחקתי עם המילים”. עם זאת, בבית ילדותה, הוריה דיברו בעיקר ביידיש, מה שהכעיס אותה כנערה, ונתפס אז בעיניה כגלותי. היא קיבלה תעודה בעריכה לשונית בעברית בשנת 1988, השלימה תואר שני בלשון עברית בשנת 1990, בהדרכת הבלשן גדעון גולדנברג, ותחת הדרכתו גם קיבלה תואר דוקטור לפילוסופיה על מחקרה "דרכי השלילה בעברית הישראלית". לאורך שנים לימדה צבעוני עריכה במכללת אחוה, ומשנת 2009 לימדה עריכה בלשון עברית במסגרת לימודי תואר שני באוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 2000 ייסדה צבעוני את הוצאת "צבעונים הוצאה לאור" ועמדה בראשה, ואף הוציאה תחת ההוצאה גם סדרת ספרי עריכה המיועדים בין השאר לתלמידים ולעורכי לשון. צבעוני עסקה בשימור יצירות ספרות והחייאתן. היא ערכה בעצמה, והוציאה לאור בהוצאת צבעונים ובהוצאות אחרות, מאות ספרי ספרות יפה, שירה, עיון, מדע ואחרים.
מפעלי ספרות ולשון

לאה צבעוני ערכה כ־400 ספרים, בהוצאת צבעונים ובהוצאות אחרות, וכן ערכה גם כתבי עת ומאמרים רבים לאנשי אקדמיה.
הלשון העברית עמדה במרכז סדרת ספרי הלשון בעריכתה – "עברית כהווייתה" – שכללה אחד עשר ספרים. מיזם אחר הוא אסופת השירים "עורי שפת עבר – אלפיים שנות שירה על השפה העברית", שיצאה לאור בהוצאת צבעונים בשנת 2018, וכוללת 870 שירים על השפה העברית, שנכתבו על ידי 547 משוררים ומתרגמים, ב־10 שפות מרחבי העולם. בסדרת "היֹה היו" בהוצאתה, ראו אור כתבים מעיזבונו של עמנואל הרוסי. הספר "מחברות עמנואל הרוסי" כולל שירים שכתב מגיל 9 ועד שעלה ארצה בגיל 21 בשנת 1924.
בשנת 2000 הקימה, יחד עם דן כספי, את קרן ענבל לתמיכה בסטודנטים נכים. הקרן השיגה כספים וחילקה מלגות ופעלה במשך שלוש שנים. פרויקט אחר שביצעה, יחד עם בתה יעל צבעוני, היה סדרת הספרים "סיפור של חיים", שבה ראו אור בהוצאת צבעונים 11 סיפורי חיים של הלומי קרב. מפעל זה תרם רבות לשיפור איכות חייהם.
צבעוני ערכה והפיקה את ספרו התיעודי של גבי וימן, "הסיפור החלוצי של חקר דעת הקהל בישראל – המכון למחקר חברתי שימושי 1947–1997". בשנים 1999–2000 ערכה את "תואר – כתב העת של בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים". וכמו כן גם יזמה, הפיקה וערכה את "איגרת האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים" עד שנת 2004.
מספריה > ספרי עיון

עיינו ערך עריכה – מדריך לכותב ולעורך (2002)
מכתבים רשמיים (2004)
עברית כהווייתה – עניינים כלליים (2009)
אמנות הפיסוק (2010)
כתיב בלי ניקוד (2011)
סדר המילים ומבנה המשפט (2012)
זמני הפועל (2012)
לתקנת הלשון (2014)
דרכי השלילה (2015)
מספריה > ספרי ילדים

אני מלכה ולא אפס (2006)
המשוררת מכיתה ג' (2007)
גלי־בא־לי (2013)
נעם רוצה להיות גדולה (2014)
מספריה > אוטוביוגרפיה

חלון ראווה, הוצאת צבעונים, תל אביב, 2021
מספריה > תרגום

כלב שחור מאת אלכס גרלנד, בהוצאת ידיעות אחרונות
לקריאה נוספת

נורית גוברין, ההיסטוריה הספרותית של השפה העברית: על האנתולוגיה "עורי שפת עבר" בעריכת לאה צבעוני, קריאת הדורות: ספרות עברית במעגליה ח, הוצאת צבעונים ואוניברסיטת תל אביב, תשפ"ב, עמ' 228–232.
לאה צבעוני, "כשום המשקל שיש לשום לטאה חופזת שהיא" : שימושי שלילה ייחודיים של ס' יזהר, מסורות; מחקרים במסורות הלשון ובלשונות היהודים ט–יא, תשנ"ז, עמ' 135–152.
לאה צבעוני, דרכי ההבעה של פרפקטיות, איטרטיביות, התמשכות וזמן בעברית הישראלית הכתובה, לשוננו: כתב־עת לחקר הלשון העברית והתחומים הסמוכים לה נו(א), 1991, עמ' 55–87‏, JSTOR 24345711.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  לימור סימון, ד"ר לאה צבעוני: מי הזיז את העברית שלי?, באתר mynet‏ העמק, 31 בינואר 2018.
↑  אתר הוצאת צבעונים.
↑  תיאור הספר באתר ההוצאה לאור.
1 2  מגזין אמנות, אתר אופנה, מגזין אופנה, באתר Fashion Israel, ‏בספטמבר 2017.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300397005171  PLWABN: 9810666440805606  BnF: cb15529831s (data)  GND: 1097762998  ISNI: 0000 0000 6664 351X  LCCN: n87892624  VIAF: 185151351985052600999   WorldCat (עם VIAF): 185151351985052600999
ביטקוין באל סלוודור

המצב המשפטי של ביטקוין בעולם  מטבע חוקי  מורשה למסחר  קיימות הגבלות על המסחר במטבע  לא מקובל, אך לא אסור על פי החוק  אסור על פי חוק  אין מידע
ב-9 ביוני 2021 אישרה האספה המחוקקת של אל סלוודור הצעת חוק לאימוץ ביטקוין כמטבע רשמי במדינה. ההחלטה התקבלה ברוב של 62 מתוך 84 צירים. אל סלוודור היא המדינה הראשונה שאימצה את המטבע ביטקוין כהילך חוקי. החוק נכנס לתוקף ב-7 בספטמבר 2021.
נשיא אל סלוודור, נאיב בוקלה, היה משוכנע שהמטבע הווירטואלי יגדיל את כוחה הכלכלי של המדינה. הנשיא הסביר של-70% מאוכלוסיית סלוודור אין חשבון בנק, והשימוש בביטקוין יאפשר לאזרחים לשלוח כסף מהטלפונים הסלולריים שלהם מבלי לפתוח חשבון בנק. כמו כן, הוא סבור שהחוק החדש יקל על תושבי המדינה החיים במדינות אחרות לשלוח כספים לקרוביהם במדינה.
היסטוריה > רקע

בין השנים 1892 ו-2001, המטבע הרשמי באל סלוודור היה הקולון (SVC). בשנת 2001, בעקבות משבר פיננסי, הותר השימוש בדולר אמריקני כמטבע חוקי במדינה, במקביל לשימוש בקולון. בשנת 2004 הקולון הוצא מהמחזור, ומאז המטבע היחיד בשימוש באל סלוודור היה הדולר האמריקאי. דולר אמריקאי אחד היה שווה ערך ל-8.75 קולון.
המטרה המוצהרת של המעבר לשימוש בדולר באל סלוודור הייתה השגת יציבות פיננסית. עם זאת, ביסוס של צמיחה כלכלית לא התאפשר בשל שיעורי הפשיעה והאלימות הגבוהים במדינה, שהרחיקו משקיעים זרים ומקומיים מתרומה לכלכלתה של אל סלוודור.
להחלפת המטבע היו חסרונות רבים שהשפיעו על המסחר ועל אוכלוסיית אל סלוודור. המעבר לשימוש בדולר פגע ביצוא של אל סלוודור מכיוון שהיא לא יכלה להתחרות מול הכלכלה במדינות מתפתחות אחרות כמו סין. בנוסף, העדר חינוך פיננסי של תושבי המקום פגע באוכלוסייה הענייה באל סלוודור שלא ידעה כיצד להשתמש בדולר ולא הבינה את ערכו.
היסטוריה > חוק הביטקוין

ב-9 ביוני 2021, האספה המחוקקת הצביעה על אימוץ חוק הביטקוין, שיהפוך את המטבע הקריפטוגרפי להילך חוקי במדינה. הבנק העולמי דחה את בקשת הממשלה לסייע ביישום החוק, בשל חששות מחוסר שקיפות ומההשפעה הסביבתית של כריית ביטקוין בתמיכה ממשלתית.
כדי להקל על כניסת ביטקוין למחזור במדינה, בכוונת הממשלה להשקיע עלות כוללת של עד 75 מיליון דולר מכספי המדינה על מנת לחלק 30 דולר אמריקאי לכל אדם שנרשם לארנק דיגיטלי בשם "צ'יבו" שמאפשר מסחר בביטקוין.
המחאה נגד המהלך

עם קבלת החוק, קמו באל סלוודור מתנגדים למהלך. מפגינים רבים התאספו בסן סלוודור, וכספומטים שנועדו למשיכת ביטקוין הושחתו. המפגינים האשימו את הנשיא בוקלה בשימוש בביטקוין כאמצעי בלתי לגיטימי לצורך חיזוק שלטונו, לאחר שמערכת המשפט אישרה לו להתמודד לכהונה נוספת בתפקיד, בניגוד לחוקת המדינה. עם זאת, התמיכה בנשיא עדיין נותרה רחבה. תושבי המקום מודאגים מכך שערכו של המטבע דינמי מאוד, ושוויו יכול לעלות ולרדת באלפי דולרים ביום אחד. מספר כלכלנים תומכים בגישה זו ומנסים לשער כיצד המהלך ישפיע על היציבות הכלכלית במדינה.
יישום החוק במדינה נתקל בקשיים רבים. הכספומטים אינם יציבים, ובארנק הדיגיטלי "צ'יבו" נמצאו פרצות אבטחה שאפשרו להאקרים להתחזות לתושבי המקום ולגנוב את זהותם בעת פתיחת החשבון. כמו כן, החוק מחייב עסקים באל סלוודור לקבל ביטקוין כאמצעי תשלום עבור סחורות ושירותים. עם זאת, עסקים רבים עדיין מסרבים לקבל תשלום בביטקוין, ומעדיפים לוותר על העסקה. החוק אינו תקף באשר לעסקים שחווים קשיים טכנולוגיים ביישומו, ועסקים רבים נשענים על הפרצה הזו כדי להתחמק מיישום החוק.
ביטקוין באל סונטה

כשנה לפני שביטקוין הפך למטבע רשמי באל סלוודור, כפר בשם אל סונטה שממוקם לחופי המדינה אימץ את ביטקוין כאמצעי תשלום מקומי. אוכלוסיית אל סונטה מונה כמעט 3,000 תושבים, ולפחות 500 משפחות ביישוב משתמשות בביטקוין בביצוע העסקאות שלהן. לתושבים רבים באל סונטה אין גישה לשירותים בנקאיים, והשימוש בביטקוין מאפשר להם לסחור באמצעות אפליקציה פשוטה שאפשר להתקין על כל טלפון חכם. כמו כן, באזורים מסחריים ביישוב ישנם כספומטים של ביטקוין.
השימוש בביטקוין באל סונטה התחיל בעקבות תרומה אנונימית של אדם שרכש ביטקוין בתחילת דרכו. כאשר סכומו של המטבע הרקיע שחקים הוא החליט לתרום חלק ממנו, ומדי שנה הוא תורם סכום בן שש ספרות לאל סונטה. בעקבות פנייה של התורם האנונימי לפילנתרופים אמריקאים, נשלח לאל סונטה אדם שתפקידו לעודד שימוש בביטקוין בקרב תושבי המקום. היוזמה ידועה בשם ביטקוין ביץ' ("חוף הביטקוין"). תושבי המקום יכולים לקבל ביטקוין בתמורה לעבודה ולביצוע שירותים למען הקהילה. כמו כן, היוזמה מספקת מענקים לתלמידי תיכון ולמכללות מקומיות.
כריית ביטקוין

כריית הביטקוין אינה מזהמת את הסביבה באופן ישיר, אולם היא צורכת אנרגיה חשמלית עצומה שמקורה בדלק מאובנים ובכך מזהמת את הסביבה בעקיפין. ממשלת אל סלוודור מנסה לאפשר שימוש באנרגיה גאותרמית טבעית, שמקורה בהרי הגעש שנמצאים בשטח המדינה, לצורך כריית ביטקוין, על מנת לאפשר כרייה לא מזהמת בשטחה.
תחנת כוח גיאותרמית במחוז אוסולוטאן, אל סלוודור
תחנת כוח גיאותרמית במחוז אווצ'פאן באל סלוודור
הערות שוליים

1 2  El Salvador Becomes First Country to Approve Bitcoin as Legal Tender - WSJ, web.archive.org, ‏2021-07-17
↑  Nayib Bukele 🇸🇻 on Twitter: "#Bitcoin has a market cap of $680 billion dollars. If 1% of it is invested in El Salvador, that would increase our GDP by 25%. On the other side, #Bitcoin will have 10 million potential new users and the fastest growing way to transfer 6 billion dollars a year in remittances.", web.archive.org, ‏2021-08-17
↑  Historic Outline, web.archive.org, ‏2021-06-08
↑  Ten Years Later- The Impact of Dollarization in El Salvador – Voices on the Border, web.archive.org, ‏2021-08-06
↑  World Bank rejects El Salvador request for Bitcoin help - BBC News, web.archive.org, ‏2021-08-22
↑  Ostroff, Santiago Pérez and Caitlin (2021-08-26). "El Salvador Gets Ready for a Risky Bitcoin Experiment". Wall Street Journal (באנגלית אמריקאית). ISSN 0099-9660. נבדק ב-2021-09-25.
↑  "Bitcoin protests in El Salvador against cryptocurrency as legal tender". BBC News (באנגלית בריטית). 2021-09-16. נבדק ב-2021-09-27.
↑  Pineda, Wilfredo (2021-09-07). "Salvador street protest breaks out against bitcoin adoption". Reuters (באנגלית). נבדק ב-2021-09-27.
↑  Two weeks later, how is El Salvador’s Bitcoin strategy going?, Fortune (באנגלית)
↑  In a world first, El Salvador makes bitcoin legal tender | Reuters, web.archive.org, ‏2021-08-12
↑  This El Salvador Village Adopts Bitcoin As Money, web.archive.org, ‏2021-08-10
↑  Here’s how El Salvador’s Bitcoin experiment is playing out so far — the good, the bad and the ugly | BusinessInsider India, web.archive.org, ‏2021-08-14
↑  El Salvador to use energy from volcanoes for bitcoin mining | The Independent, web.archive.org, ‏2021-08-14
חוף אל סונטה
אברהם ריביקוף

אברהם אלכסנדר ריביקוף (באנגלית: Abraham Alexander Ribicoff;‏ 9 באפריל 1910 - 22 בפברואר 1998) היה פוליטיקאי יהודי-אמריקאי, חבר המפלגה הדמוקרטית. ריביקוף שירת כחבר בית הנבחרים האמריקאי וכסנאטור מטעם מדינת קונטיקט, וכן כמושל המדינה. בנוסף, כיהן כמזכיר הבריאות, החינוך והרווחה בממשלו של ג'ון פיצג'רלד קנדי. ריביקוף הוא המושל היהודי הראשון, ונכון להיום גם היחיד, בהיסטוריה של קונטיקט.
ראשית חייו

ריביקוף נולד בניו בריטיין שבקונטיקט לאברהם ריביקוף, שהיה פועל, ואשתו רוז, זוג מהגרים יהודים-פולנים. הוריו, שלא נהנו מממון רב, שמו דגש על חינוך והתעקשו שכל רווחיו של ריביקוף מעבודותיו כנער ייחסכו ללימודיו העתידיים. לאחר שסיים תיכון, עבד כשנה במפעל במטרה להרוויח סכום כסף נוסף למימון לימודיו בקולג'. ב-1928 נרשם ריביקוף לאוניברסיטת ניו יורק, אך לאחר שמונה למנהל אזורי בשיקגו, במסגרת החברה בה עבד, עבר ללמוד משפטים באוניברסיטת שיקגו, שם עבד גם כעורך מגזין המשפטים של האוניברסיטה. ב-1933 סיים בהצלחה לימודי תואר ראשון והתמחה במשרד בהרטפורד. לאחר מכן פתח משרד משלו, תחילה בעיירה קנזיגטון שבקונטיקט, ומשם בחזרה להרטפורד.
ב-28 ביוני 1931 נישא ריביקוף לרות לבית סיגל, ממנה נולדו לו לימים שני ילדים.
קריירה פוליטית

בסוף שנות ה-30 החל ריביקוף להתעניין בפוליטיקה, ובתחילת הקריירה שלו נחשב לבן חסותו של יו"ר המפלגה הדמוקרטית, ג'ון מורן ביילי. הוא כיהן בפרלמנט של קונטיקט מ-1938 עד 1943. בשנים 1941-1943 ו-1945-1947 כיהן כשופט בית המשפט המשטרתי של הרטפורד.
הוא כיהן מטעם המפלגה הדמוקרטית בקונגרס ה-81 ובקונגרס ה-82, מ-1949 עד 1953. במהלך כהונתו ישב בוועדת החוץ של הקונגרס, ובאופן כללי תמך במדיניות הפנים והחוץ של ממשל טרומן. על אף היותו ליברלי, באחת ההצבעות התנגד ריביקוף להקצבת 32 מיליון דולר לבניית סכר באנפילד שבקונטיקט, בטענה כי עדיף להעביר את הכסף לצבא או ליוזמות כמו תוכנית מרשל.
קריירה פוליטית > מושל וחבר קבינט

ב-1952 ניסה ריביקוף להיבחר לסנאט אך הפסיד לפרסקוט בוש הרפובליקני. בעקבות ההפסד וסוף כהונתו בבית הנבחרים חזר לעבודתו המשפטית, אולם לאחר שנתיים החליט לחזור לפוליטיקה ורץ למשרת מושל קונטיקט בהתמודדות מול ג'ון דייוויס לודג'. ריביקוף ניצח במעט יותר מ-3000 קולות וכיהן כמושל מ-1955 עד 1961. בתחילת כהונתו כמושל היה עליו למעשה לבנות את המדינה מחדש לאחר גל שיטפונות שאירע ב-1955 והיה נושא הדגל של המאמץ הדו-מפלגתי לשיקום האזורים הפגועים. בעקבות הטיפול המוצלח במשבר הגדיל ריביקוף את תקציב החינוך והרווחה של המדינה. בנוסף, תמך בשינוי בחוקת קונטיקט לפיו הרשויות העירוניות יקבלו סמכויות מורחבות. מכשעמד לבחירה מחודשת ב-1958 נבחר בקלות לקדנציה שנייה והחל להיות מעורב גם בפוליטיקה ברמה הארצית.
ריביקוף היה חבר קרוב של ג'ון פיצג'רלד קנדי ותמך במועמדתו לסגן הנשיא בוועידת המפלגה הדמוקרטית ב-1956, והיה אחד הראשונים לתמוך במועמדותו לנשיאות ב-1960. כשנבחר קנדי לנשיא, הוא הציע לריביקוף מגוון של עמדות מפתח בממשלו. ריביקוף דחה את תפקיד התובע הכללי ובחר בתפקיד מזכיר הבריאות, החינוך והרווחה. בתפקיד זה הוביל ריביקוף רפורמה בחוק הביטוח הלאומי משנת 1935, שהקלה הדרישות ממשפחות בעלות ילדים מוגבלים לקבל מימון מהקונגרס. מנגד, נכשל ריביקוף בניסיונו להעביר חוקים בעד הרחבת התמיכה בבתי ספר ובתי חולים. לדעתו של ריביקוף גודלו של המשרד הפך אותו בלתי אפשרי לניהול, וב-13 ביולי 1962 התפטר מתפקידו.
קריירה פוליטית > סנאטור

באותה שנה נבחר ריביקוף לסנאט של ארצות הברית, כשלאחר פרישתו של פרסקוט בוש ניצח את המועמד הרפובליקני הוראס סילי-בראון בהתמודדות על המושב בסנאט כשזכה ב-51% מהקולות. הוא כיהן כסנאטור 18 שנה, מה-3 בינואר 1963 עד 3 בינואר 1981.
בספטמבר 1963 פנה ריביקוף, במשותף עם הסנאטור יעקב יעבץ והשופט העליון ארתור גולדברג, לנשיא קנדי בבקשה לבחון אפשרות של התערבות דיפלומטית אמריקנית למען יהדות ברית המועצות . בסוף השנה נרצח הנשיא קנדי ותחתיו הושבע לינדון ג'ונסון לנשיא. בתחילה תמך בתוכניותיו של ג'ונסון, ובראשותן "החברה הגדולה". אך עם ההסלמה במלחמת וייטנאם תקף את הנשיא ואת האופן בו ניהל את המלחמה. ריביקוף האמין כי הכסף שהוקצב למלחמה מונע מימוש תוכניות פנים-ארציות חשובות.
בוועידת המפלגה הדמוקרטית בשנת 1968, במהלך נאום בנוגע לסנאטור ג'ורג' מקגוברן, שרצה לזכות במועמדות המפלגה לנשיאות, אמר ריביקוף כי "אם מקגוברן יהיה נשיא, לא ישתמשו יותר בטקטיקות של הגסטאפו ברחובות שיקגו", ובתגובה זכה למחיאות כפיים סוערות. מיד לאחר מכן התמקדו מצלמות הטלוויזיה בראש עיריית שיקגו, ריצ'רד דיילי, ועל-פי קריאת שפתיו נטען כי אמר "לך תזדיין, יהודי בן זונה".
בשנת 1972 היה ריביקוף אחד מהמדינאים אליהם פנה המועמד הדמוקרטי לנשיאות ג'ורג' מקגוברן בבקשה להחליף את תומאס איגלטון כמועמד לתפקיד סגן הנשיא, לאחר פרישתו של האחרון. ריביקוף סירב בטענה כי אין לו שאיפות לתפקיד חשוב יותר. לבסוף בחר מקגוברן בסרג'נט שריבר. באותה שנה נישא ריביקוף ללואיס מל מאת'רס, בעקבות מותה של אשתו.
בשנת 1977 יזם ריביקוף תוספת לרפורמה במס הכנסה Tax Reform Act of 1976, שלפיה נאסר על חברות אמריקאיות להשתתף בחרם של מדינה זרה על מדינה אחרת, אלא אם ארצות הברית משתתפת אף היא בחרם זה.
בתקופתו בנסאט כיהן ריביקוף כיו"ר ועדת הסנאט למבצעים ממשלתיים בקונגרסים ה-94 וה-95, ובמחליפתה, ועדת הסנאט לעניינים ממשלתיים, בקונגרסים ה-95 וה-96.
ג'ו ליברמן, סנאטור מטעם קונטיקט, התמחה במשרדו של ריביקוף, וריצ'רד בלומנטל, אף הוא סנאטור מטעם קונטיקט היה עוזרו.
פטירתו

ב-1981 פרש ריביקוף מהסנאט. בשנותיו האחרונות סבל ממחלת אלצהיימר וב-1998 נפטר בבית האבות העברי בריברדייל שבברונקס. הוא נקבר בבית הקברות קורנוול.
פרסומיו

1969 - "פוליטיקה: הדרך האמריקאית" (Politics: The American Way)
1972 - "אמריקה יכולה לעשות זאת!" (America Can Make it!)
1972 - "המכונה הרפואית האמריקאית" (The American Medical Machine)
1973 - "פטרופוליטיקה והמחסור אמריקאי באנרגיה" (Petropolitics and the American Energy Shortage)
1973 - "אסטרטגיה למשא ומתן במסחר הבינלאומי" (A Strategy for International Trade Negotiations)
UNCTAD IV and the New Diplomacy of Interdependence - 1976
הערות שוליים

↑  http://oknesset.org/committee/meeting/1754/
| מזכירי הבריאות ושירותי האנוש ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| מזכירי הבריאות, החינוך והרווחה   (1953 - 1980) | אובטה קאלפ הובי • מריון ב. פולסום • ארתור שרווד פלמינג • אברהם ריביקוף • אנתוני ג'וזף סלברצה • ג'ון ו' גרדנר • וילבור ג. כהן • רוברט פינץ' • אליוט ריצ'רדסון • קספר ויינברגר • פ. דייוויד מתיוס • ג'וזף א. קליפנו • פטרישה רוברטס האריס |  |
| מזכירי הבריאות ושירותי האנוש   (1980 - הווה) | פטרישה רוברטס האריס • ריצ'רד שוויקר • מרגרט הקלר • אוטיס בוון • לואיס וייד סאליבן • דונה שלאלה • טומי תומפסון • מייק ליוויט • קתלין סבליוס • סילביה מתיוס ברוול • טום פרייס • אלכס אזר • חבייר ביסרה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007272911205171  PLWABN: 9811338649405606  GND: 141969717  ISNI: 0000 0001 1495 3695  LCCN: n81020403  NARA: 10570132  NLA: 35713621  NTA: 135701171  SNAC: w69w0hjz  SUDOC: 082288194  Trove: 1053883  US Congress: R000191  VIAF: 93185480   WorldCat (עם VIAF): 93185480 
ריביקוף
יוסף קריספל

| --- | --- |

צלם - שי איגנץ
 לידה:  1974 (בן 51 בערך) ורדון, ישראל
 תחום יצירה:  ציור
 פרסים והוקרה:  פרס רפפורט (2008) 
 www.krispel.info
 
יוסף קריספל (נולד ב-25 בינואר 1974) הוא אמן, צייר וראש המחלקה לאמנות בבצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים.