stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2013
נבחרת הטורניר

הוועדה הטכנית של אופ"א בחרה את 23 מצטייני הטורניר, 11 מהם הם שחקני הזוכה ספרד.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| שוערים | שחקני הגנה | שחקני קישור | שחקני התקפה |
| ספרד דויד דה חאה | ספרד אלברטו מורנו | ספרד אסייר אייארמנדי | ספרד אלברו מוראטה |
| איטליה פרנצ'סקו בארדי | ספרד איניגו מרטינס | ספרד איסקו | ספרד רודריגו מורנו |
| נורווגיה אוריאן ניילאנד | ספרד מארק ברטרה | ספרד קוקה | איטליה פאביו בוריני |
|  | ספרד מרטין מונטויה | ספרד טיאגו אלקנטרה | הולנד ג'ורג'יניו ויינאלדם |
|  | איטליה לוקה קלדירולה | גרמניה לואיס הולטבי | הולנד לוק דה יונג |
|  | הולנד ברונו מרטינס אינדי | איטליה מרקו וראטי |  |
|  | נורווגיה סטפן סטרנדברג | הולנד אדם מאהר |  |
|  |  | רוסיה אלן דזגוייב |  |
מלך השערים

ספרד אלברו מוראטה
ספרדטיאגו אלקנטרה
ספרדאיסקו
הערות שוליים

↑  שי ארצי, יש כבוד: ישראל תארח את יורו 2013 עד גיל 21, באתר ynet, 27 בינואר 2011
↑  "האתר הרשמי של האליפות". נבדק ב-14 ביולי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
| אליפויות אירופה בכדורגל עד גיל 21 |
| --- | --- | --- |
| עד גיל 23 | 1972 • 1974 • 1976 |  |
| עד גיל 21 (ללא מארחת) | 1978 • 1980 • 1982 • 1984 • 1986 • 1988 • 1990 • 1992 |  |
| עד גיל 21 (עם מארחת) | צרפת 1994 • ספרד 1996 • רומניה 1998 • סלובקיה 2000 • שווייץ 2002 • גרמניה 2004 • פורטוגל 2006 • הולנד 2007 • שוודיה 2009 • דנמרק 2011 • ישראל 2013 • צ'כיה 2015 • פולין 2017 • איטליה 2019 • הונגריה וסלובניה 2021 • רומניה וגאורגיה 2023 |  |
חוות קפלת הערבה

| --- | --- |

ג'ורג' ווקר בוש מסייר בשטח החווה
 מידע כללי
 סוג:  חוות חקלאיות 
 שימוש:  החווה של ג'ורג' ווקר בוש
 כתובת:  מזרח טקסס
 מיקום:  טקסס 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 בעלים:  ג'ורג' ווקר בוש
 קואורדינטות:  31°34′57″N 97°32′38″W﻿ / ﻿31.5825°N 97.543888888889°W﻿ / 31.5825; -97.543888888889
  (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה חוות קפלת הערבה(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה חוות קפלת הערבה(למפת טקסס רגילה) אוסטין יוסטון סן אנטוניו דאלאס פורט וורת' אל פאסו קורפוס כריסטי פלאנו לארדו לאבק אמרילו בראונסוויל קילין וייקו אבילין מידלנד סן אנג'לו לו. ארק. אוקלהומה ניו מקסיקו  מקסיקו מפרץ מקסיקוחוות קפלת הערבה(למפת טקסס מוגדלת) אוסטין יוסטון סן אנטוניו דאלאס פורט וורת' אל פאסו קורפוס כריסטי פלאנו לארדו לאבק אמרילו בראונסוויל קילין וייקו אבילין מידלנד סן אנג'לו לו. ארק. אוקלהומה ניו מקסיקו  מקסיקו מפרץ מקסיקוחוות קפלת הערבה
 
חוות קפלת הערבה (באנגלית: Prairie Chapel Ranch) היא החווה הפרטית של נשיא ארצות הברית ה-43 ג'ורג' ווקר בוש. החווה ממוקמת באזור מבודד כשבעה קילומטר מצפון לעיירה קרוופורד וכארבעים קילומטר מצפון לעיר וייקו. מקור שמה של החווה הוא בערבות המישורים של טקסס ובקפלה כנסייתית בפטיסטית הממוקמת בקרבת מקום.
היות שהמקום משמש כמקום מגורים של נשיא אמריקני לשעבר, המתחם מאובטח דרך קבע על ידי אנשי השירות החשאי של ארצות הברית.
היסטוריה

הראשונים שהחזיקו בחווה החל מאמצע המאה ה-19 היו כנראה מהגרים גרמנים שהתיישבו במקום. במהלך המאה ה-20 צאציהם הקימו במקום משק חקלאי ומתחם מגורים.
בשנת 1999, זמן קצר לאחר שמכר את קבוצת הבייסבול שלו טקסס ריינג'רס, וזמן לא רב לפני התמודדות לנשיאות בבחירות בשנת 2000, החווה נרכשה על ידי ג'ורג' ווקר בוש בעלות של 1.3 מיליון דולר. בחודשים הבאים הרס בוש חלק מהמשק החקלאי ומתחם המגורים, ובמקומו בנה אחוזה קטנה, בית הארחה, מנחת למסוק ומוסך לכלי רכב.
בתקופת כהונתו של בוש כנשיא הוא נהג להעביר זמן רב בתחומי החווה, דבר אשר הקנה לה את הכינוי "הבית הלבן המערבי" (Western White House). כאשר היה בוש בחווה, הוא נהג בדרך כלל להופיע בצורה פחות רשמית ומחייבת, כשהוא לרוב מוותר על החליפה. בין שאר שימושיה, החווה שימשה לא פעם את משפחת בוש לאירועים משפחתיים. כך למשל בשנת 2008, נערכה במקום חתונתה של ג'נה בוש, בתו הבכורה של ג'ורג' ווקר בוש.
תיאור

גודלה של החווה הוא 6.4 קמ"ר. בחלקה המערבי של החווה משתרע חורש עצי אלון, ובחלקה המזרחי נמצא אגם מלאכותי בגודל של כ-11 דונם. עם הקמתו של האגם הובאו אליו כ-30,000 דגים. בזמנו החופשי, נהג בוש לדוג במקום דגים יחד עם בני משפחתו.
במרכז החווה ניצבת אחוזה חד קומתית המשמשת כבית המגורים של בוש, בעיקר בימי הקיץ. היא כוללת שמונה חדרים לרבות ארבעה חדרי שינה, מטבח וסלון, כאשר את המבנה כולו מקיפה מרפסת חיצונית פתוחה. מבנים נוספים בשטח החווה הם בית הארחה קטן, מוסך לכלי רכב, האנגר לאחסון מסוק, ובריכת שחייה.
בוש רוכב באופנים לצד לאנס ארמסטרונג ברחבי החווה, אוגוסט 2005
בוש, מזכירת המדינה קונדוליזה רייס ויועץ הנשיא לענייני המזרח התיכון סטפאן האדלי באחוזה שבחווה, אוגוסט 2006
בוש, מזכיר המדינה קולין פאוול וסגן מזכיר המדינה ריצ'רד ארמטיג' באחוזה שבחווה, אוגוסט 2003
בוש, סגן הנשיא צ'ייני, שר ההגנה גייטס, מזכירת המדינה רייס ויושב ראש המטות המשולבים פייס מסיירים ברחבי החווה, דצמבר 2003
מבקרים זרים בולטים

במהלך כהונתו של ג'ורג' ווקר בוש כנשיא, הוא נהג לארח לעיתים קרובות בחווה מנהיגים זרים. בין השאר אפשר לציין את:
ראש ממשלת בריטניה טוני בלייר, בשנת 2001
נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, בשנת 2002
עבדאללה, מלך ערב הסעודית, בשנת 2002, ושוב בשנת 2005
נשיא סין ג'יאנג דזה-מין, בשנת 2002
ראש ממשלת ספרד חוסה מריה אסנאר, בשנת 2003
ראש ממשלת אוסטרליה ג'ון הווארד, בשנת 2003
ראש ממשלת יפן ג'וניצ'ירו קואיזומי, בשנת 2003
ראש ממשלת איטליה סילביו ברלוסקוני, בשנת 2003
נשיא מקסיקו ויסנטה פוקס, בשנת 2004 ושוב בשנת 2005
נשיא מצרים חוסני מובארכ, בשנת 2004
חואן קרלוס הראשון, מלך ספרד, בשנת 2004
ראש ממשלת קנדה פול מרטין, בשנת 2005
ראש ממשלת ישראל אריאל שרון, בשנת 2005
נשיא קולומביה אלווארו אוריבה, בשנת 2005
קנצלרית גרמניה אנגלה מרקל, בשנת 2007
ראש ממשלת דנמרק אנדרס פוג ראסמוסן, בשנת 2008
בוש ופוטין, נובמבר 2001
בוש ומובארק, אפריל 2004
בוש ועבדאללה, אפריל 2005
בוש ומרקל, נובמבר 2007
הערות שוליים

1 2  "Prairie Chapel Ranch", Roadtrippers
↑  "W's Ranch". sherrigreen.com. Retrieved June 9, 2011.
↑  "Videotaped Remarks by the President for Boy Scouts of America National Jamboree", Whitehouse.gov, July 31, 2001
↑  "Bush plans 50th ranch trip in five years", USA Today, July 29, 2005
↑  "Jenna Bush gets engaged". CNN. 2007-08-16. Archived from the original on 2008-01-21. Retrieved 2008-04-17.
↑  "'Texas White House' a refuge from stress", USA Today, April 13, 2001
↑  "No grocery, $5 haircuts - and the Bush ranch", csmonitor.com, AUGUST 14, 2001
| ג'ורג' ווקר בוש |
| --- | --- | --- |
| משפחה | ג'ורג' הרברט ווקר בוש (אב) • ברברה בוש (אם) • ג'ב בוש (אח) • לורה בוש (רעיה) • מיס ביזלי (כלבה) |  |
| מקומות מגורים | בית הילדות של ג'ורג' ווקר בוש • מתחם בוש • חוות קפלת הערבה |  |
| פעילות מוקדמת | המשמר הלאומי של טקסס • אוניברסיטת הרווארד • אוניברסיטת ייל • אחוות הגולגולת והעצמות • המפלגה הרפובליקנית • טקסס ריינג'רס • מושל טקסס |  |
| הנצחה | המרכז הנשיאותי ג'ורג' ווקר בוש |  |
| נשיא ארצות הברית ה-43 | נשיא ארצות הברית ה-43 |  |
| מערכות בחירות | הבחירות לנשיאות 2000 • הבחירות לנשיאות 2004 |  |
| מדיניות | מדיניות החוץ של הממשל • מדיניות הפנים של הממשל |  |
| קבינט | דיק צ'ייני (סגן הנשיא) • קולין פאוול (מזכיר המדינה) • קונדוליזה רייס (מזכירת המדינה) • דונלד רמספלד (מזכיר ההגנה) • רוברט גייטס (מזכיר ההגנה) |  |
| אירועים מרכזיים | פיגועי 11 בספטמבר (2001) • המלחמה בטרור (החל מ-2001) • מלחמת אפגניסטן (2001-2014) • מלחמת עיראק (2003-2011) • הוריקן קתרינה (2005) • המשבר הכלכלי העולמי (2008) |  |
קובי אריאלי

| --- | --- |

 לידה:  1 ביולי 1972 (בן 52) ירושלים, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל
 עיסוק:  סאטיריקן, סטנדאפיסט, שחקן, איש טלוויזיה ורדיו
 מעסיק:  רדיו קול חי, בקהילה, מעריב, אפעס, ערוץ 2, גלי צה"ל ועוד
 מספר צאצאים:  4
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  arielikobi
 www.kobiarieli.co.il
יעקב (קובי) אריאלי (נולד בכ' בתמוז תשל"ב, 1 ביולי 1972) הוא סאטיריקן, סטנדאפיסט, עיתונאי, פובליציסט, סופר, שחקן ואיש טלוויזיה ורדיו חרדי-מודרני.[דרוש מקור]
ביוגרפיה

אריאלי נולד בירושלים ליונה לבית הורוביץ ולרב אביגדור אריאלי, מחבר ועורך ספרים תורניים. אבי סבו הוא הרב יצחק אריאלי. בנעוריו למד בישיבות החרדיות-ליטאיות "כנסת חזקיהו", "קול תורה" ו"חברון".
אריאלי החל את דרכו התקשורתית ברדיו קול חי ובשבועונים החרדיים "יום השישי" ו"בקהילה". משנת 1998, החל לכתוב בקביעות בעיתון "מעריב", בו כתב עד לשנת 2010. בשנת 2000 ייסד יחד עם ידידיה מאיר ויאיר חסדיאל את הניוזלטר הסאטירי "אפעס". האהדה שצבר "אפעס" בקרב הברנז'ה העיתונאית סללה את דרכו מן התקשורת החרדית לכללית. אריאלי פרש מ"אפעס" לאחר שזה הפך למדור הסאטירה הקבוע של מוסף הארץ בשנת 2004.
משנת 2002 עם הקמת ערוץ 10, נקרא אריאלי לשדר פינות פובליציסטיות קבועות בתוך מהדורת חדשות 10 ובתוך שנתיים החל להגיש גם את תוכנית הבוקר של הערוץ פעמיים בשבוע לצדן של לינוי בר גפן וענת גורן. במקביל השתלב בצוות ההקמה של ערוץ התכלת והגיש את תוכנית האירוח "הפאשקעוויל" לצידו של חרצוף בדמותו. כמו כן הוא השתתף בתוכנית הסאטירית "משחק מכור" ששודרה בערוץ 2, והנחה תוכנית אירוח דוקומנטרית בת 70 פרקים בשם "המהפכנים" ב"ערוץ 2".
בשנת 2005 הקים אריאלי, יחד עם תרצה גרנות את הקורס הראשון לקופירייטרים חרדים. רוב בוגרי הקורס השתלבו במערכות פרסומיות ותקשורתיות.
ב-2006 השתתף בתפקיד אורח בתוכנית "הרצועה" כ"ספיידרמענטש", הספיידרמן הדתי, והשתתף, לצד קובי אוז בפעם בחיים.
באותה שנה שיחק גם בתפקיד אורח בשיר שלנו וגילם את הדוד של תמרה וייס (אניה בוקשטיין): דידי (ידידיה) וייס.
ב-2007 השתתף בתוכנית "מהדורה מוגבלת" כחבר פאנל.
מ-2008 הגיש בגלי צה"ל מדי יום שלישי את התוכנית ציפורי לילה עד 2010. עם עזיבתו של אורי אורבך לכנסת בשנת 2008, הפך קובי לאחד מן המגישים השבועיים הקבועים של התוכנית הפופולרית המילה האחרונה לצדה של עירית לינור. (בשנת 2018 עברה התוכנית לשעות הבוקר ומאז החל להגיש את התוכנית באופן יומי לצידה של עירית לינור)
החל מ-2010, החל אריאלי לפתח את חיי הבמה שלו במסגרות רבות. הוא מריץ כבר שנים רבות מופע סטנדאפ אישי בשם "עלילות הדוס בעיר הגדולה", בנוסף הוא מופיע, יחד עם ג'קי לוי ומשה להב במסגרת "טיש בשלושה". עם לוי מקיים אריאלי גם מופע משותף בשם "צחוק עשה לנו". בנוסף, הוא מרצה מבוקש במגוון נושאים, משתתף בפאנלים רבים ומנחה אירועים מכל הסוגים.
משנת 2011 החל בהגשת סדרה בערוץ האוכל וב"ערוץ 10" בשם "ארוחת שבת" במסגרתה הוא מארח שפים המבשלים איתו ארוחה לקראת יום שבת. התוכנית זכתה לפופולריות רבה והפכה את אריאלי למוביל תרבותי גם בנושא הקולינרי.
ב-2012 החל אריאלי לשחק במסגרת תיאטרון היידישפיל, והעלה מופע מצליח ביחד עם דודו פישר. בנוסף הוא מעלה מדי חודש[דרוש מקור] את "סוגרים שבוע בצוותא", תוכנית תרבות בעריכתו ובהגשתו.
בינואר 2015 הנחה את כנס השקת קמפיין הבחירות של הליכוד, ובעקבות כך זומן לבירור בגלי צה"ל.
בשנת 2016 הופיע בסדרה הקומית "נבסו".
בשנת 2018 הצטרף למגישי התוכנית הקצרה "דקה בפרשה" המשודרת בערוץ 20 ובאולפני ynet.
בשנת 2020 החל לשחק בסרטוני פרסום לרשת הסופרים "יש" וחזר לשחק בסדרה הקומית "נבסו".
ב-2020 שיחק אריאלי בסדרה שטיסל בעונה השלישית בתור הרב ווינבאך.
ב-2023 השתתף בתוכנית "המטבח המנצח vip" יחד עם חיים לוינסון.
חיים אישיים

אריאלי נשוי בשנית לנעמי. יש לו שתי בנות ובן מנישואיו הראשונים ובת אחת מנישואיו השניים. מתגורר בשכונת רחביה בירושלים.
ספרים

"אחרי הכל" – מקבץ טורים סאטיריים שפורסמו בעיתונות החרדית, 2003
"עולם כמנהגו", 2005
"רומן בכתובים: סיפורים", בהוצאת כנרת, 2011
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007462840005171  ISNI: 0000 0000 4478 5234  LCCN: no2004050853  VIAF: 71102147   WorldCat (עם VIAF): 71102147
ג'ורג' גנאה

ג'ורג' גנאה (ברומנית: George Ganea; נולד ב-26 במאי 1999) הוא כדורגלן רומני המשחק בעמדת החלוץ באויפשט.
קריירה

גנאה, שנולד בבוקרשט, שיחק במחלקות הנוער של אוניברסיטת קלוז' ודינמו בוקרשט, ובאוגוסט 2015, כשהוא בן 16 בלבד, הצטרף לקבוצת הבוגרים של ראפיד בוקרשט, ששיחקה בליגת המשנה הרומנית.
בתום העונה הוא עזב את הקבוצה, ועבר למחלקות הנוער של וירטוס אנטלה ורומא האיטלקיות.
באוגוסט 2018 הצטרף לצ'.פ.ר. קלוז' מליגת העל הרומנית, אך לא קיבל הזדמנות מהמאמן.
בפברואר 2019 חתם בויטורול קונסטנצה הרומנית. ביוני 2021 התאחדה ויטורול עם פארול קונסטנצה, וגנאה המשיך במועדון המאוחד.
קריירה > קריירת נבחרות

גנאה, בנו של שחקן העבר ומאמן הכדורגל הרומני יונל גנאה, שיחק בכל נבחרות הנוער השונות של רומניה, ואף השתתף באולימפיאדת טוקיו.
הערות שוליים

↑  "Viitorul și Farul Constanța au fuzionat. În Liga 1 va juca Farul, antrenor va fi Gheorghe Hagi, iar acționarii echipei sunt Hagi, Ciprian Marica și Zoltan Iasko" [Viitorul and Farul Constanța merged. Farul will play in the Liga I, Gheorghe Hagi will be the coach, and the team's shareholders are Hagi, Ciprian Marica and Zoltan Iasko] (ברומנית). liga2.prosport.ro. 21 ביוני 2021. נבדק ב-21 ביוני 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "VIDEO Primul gol al lui Ganea jr. la Rapid: "Cel mai frumos moment din viața mea!"" [VIDEO The first goal of Ganea jr. at Rapid: "The most beautiful moment of my life!"] (ברומנית). Gsp.ro. 10 באוקטובר 2015. נבדק ב-10 באוקטובר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Fiul lui Ionel Ganea: "Tata şi-a făcut treaba, eu trebuie să-mi fac singur un nume în fotbal"" [The son of Ionel Ganea: "Dad has done his job, I have to make on my own in football"] (ברומנית). Realitatea.net. 20 ביולי 2017. נבדק ב-10 באוקטובר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
יעל משאלי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 באוגוסט 1960 (בת 64) בני ברק, ישראל 
 שם לידה:  יעל תובל 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 פרסים והוקרה:  פרס היצירה לסופרים עבריים (2007) 
 
יעל מִשאלי (נולדה ב-6 באוגוסט 1960) היא סופרת ועורכת ישראלית.
תולדות חייה

נולדה בשם יעל תובל. גדלה בבני ברק וקיבלה חינוך דתי. למדה באולפנת כפר פינס ושירתה שירות לאומי של שלוש שנים. יועצת משפחתית בהכשרתה.
קריירה מקצועית > סופרת ועורכת

משאלי החלה כסופרת בגיל 42. היא כתבה טורים ב-ynet וב-Nrg. כותבת סיפורי ילדים, סיפורת למבוגרים ועיון.
פרסים

2007 פרס היצירה לסופרים ומשוררים ע"ש לוי אשכול
חיים אישיים

משאלי היא אם לשבעה. מתגוררת בשוהם.
ספריה

כל אחד והמשפחה שלו, קריית גת, הוצאת קוראים, 2002, בשיתוף יהודה אטלס; איורים - רינת הופר (ספר ילדים)
תומר, המלאך של אמא, תל אביב, מפה - מיפוי והוצאה לאור, 2004 (ספר ילדים)
כרת, תל אביב, ידיעות ספרים, 2006 (רומן)
שעשני כרצונו, תל אביב, ידיעות ספרים, 2007 (רומן)
אישה אל אחותה, אור יהודה, זמורה-ביתן, 2008 (רומן)
רק בוקר קיץ, לכאורה, אור יהודה, זמורה-ביתן, 2009 (רומן)
סבתא של שבת, אור יהודה, דביר, 2012 (ספר ילדים)
בניין שלם, כניסות א-ה, אור יהודה, זמורה-ביתן, 2012 (רומן)
מותרות, חבל מודיעין, זמורה-ביתן, 2022 (רומן)
אמא וזהו, חבל מודיעין, זמורה-ביתן, 2023
עריכה

פרקי אמהות: נשים ישראליות מגיבות לפרקי אבות, תל אביב, ידיעות ספרים, 2002 (קובץ מאמרים)
הערות שוליים

1 2  אורית מרלין-רוזנצוייג, הסופרת יעל משאלי התגרשה אחרי 37 שנות נישואים: "אמרו לי, 'את תצאי מזה חזקה'. זה הביא לי את הקריזה", באתר ynet, 31 במרץ 2022
↑  יעל משאלי, פרק מהספר "מותרות", באתר הארץ, 14 באפריל 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299188505171  BnF: cb145021935 (data)  GND: 14027281X  ISNI: 0000 0000 6656 7051  LCCN: no2002082842  VIAF: 15003203   WorldCat (עם VIAF): 15003203
לארי הגמן

| --- | --- |

לארי הגמן בשנת 2010
 לידה:  21 בספטמבר 1931 פורט וורת', טקסס ארצות הברית
 פטירה:  23 בנובמבר 2012 (בגיל 81) דאלאס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Larry Martin Hagman 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1950–2012 (כ־62 שנים)
 מקום לימודים:  בארד קולג'  Weatherford High School  בית ספר טריניטי  Black-Foxe Military Institute 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  היה מועמד מספר פעמים לפרס אמי ופרס גלובוס הזהב אך לא זכה
 http://www.larryhagman.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
לארי מרטין הגמן (באנגלית: Larry Martin Hagman‏; 21 בספטמבר 1931 – 23 בנובמבר 2012) היה שחקן טלוויזיה וקולנוע אמריקני, ששימש לעיתים אף כמפיק ובמאי. על אף הופעותיו הקולנועיות שכוללות הופעה בסרטים כ"הארי וטונטו" בבימויו של פול מזורסקי, "הקבוצה" בבימויו של סידני לומט או "ניקסון" בבימויו של אוליבר סטון, זכור הגמן במיוחד בזכות שתי דמויות טלוויזיוניות שגילם: האסטרונאוט מייג'ר אנטוני נלסון, המתאהב בשדה שמצא בבקבוק על אי נטוש בקומדיית המצבים הקלאסית משנות ה-60 "אני חולם על ג'יני", ואיל ההון הנבל ג'יי אר יואינג, שאת דמותו גילם במשך 14 עונות, משנת 1978 עד שנת 1991, בסדרה "דאלאס", הנחשבת לאחת הסדרות המצליחות בתולדות הטלוויזיה המסחרית בארצות הברית ובסדרה וסרטי ההמשך של דאלאס, וכן גילם את דמותו של ג'יי.אר. בסדרת הבת "נוטס לנדינג".
ילדות ונעורים

הגמן נולד בפורט וורת', טקסס, בשנת 1931. אמו, מרי וירג'יניה מרטין, הייתה שחקנית תיאטרון מפורסמת בברודוויי, ואביו, בנג'מין ג'ק הגמן, היה פרקליט המחוז. בשנת 1936, כאשר הגמן היה בן חמש, התגרשו הוריו. בתחילה חי עם סבתו בטקסס ובקליפורניה, בזמן שאמו פיתחה את קריירת המשחק שלה בחברת סרטי פרמאונט. לעיתים נוכח הגמן, כילד, בהסרטת סרטיה של אמו. אמו נישאה מחדש בשנת 1940 והגמן נשלח לפנימייה צבאית. בשנת 1946, לאחר מות סבתו, ולאחר שלמד בפנימיות שונות, שב הגמן לעיירת ההולדת של אביו, וות'רפורד, טקסס, שם עבד בחווה עבור חברה שהקים ידיד של אביו. בבית הספר התיכון בוות'רפורד נמשך לשיעורי המשחק, והצטיין בתפקידים קומיים. בשנת 1949, לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר התיכון, הציעה לו אמו כי יהיה לשחקן מקצועי.
תחילת הקריירה

הגמן התחיל את קריירת המשחק שלו בדאלאס, טקסס, כאשר היה בחופשה משנת הלימודים היחידה שלמד במכללת בארד, כעוזר הפקה, וכשחקן בתפקידים זעירים בתיאטרון של הבמאית מרגו ג'ונס. לאחר מכן הופיע בהפקה של "אילוף הסוררת" בניו יורק, תפקיד שהוביל למספר תפקידים במחזות ובמחזות מוזיקליים, בפלורידה ובניו ג'רזי. בשנת 1951 היה חלק מצוות המחזמר "דרום פאסיפיק" בלונדון, ביחד עם אמו. במסגרת זו הופיע כשנה. בשנת 1952 גויס לחיל האוויר של ארצות הברית במהלך מלחמת קוריאה. הוא הוצב בלונדון, ובילה את שנות השירות שלו כבדרן המופיע בפני חיילים בבריטניה ובאירופה.
לאחר ששוחרר מן הצבא, בשנת 1956, שב הגמן לניו יורק, שם הופיע בהצלחה במספר מחזות באוף ברודוויי, ולאחר מכן על במות ברודוויי במספר מחזות ידועים. על אף הצלחתו העיבה על הקריירה שלו הצלחתה של אמו, שנחשבה באותן השנים לכוכבת, בזכות הופעתה בסרט הטלוויזיה "פיטר פן". בתקופה זו הופיע בתוכניות טלוויזיה רבות, רובן בשידור חי. בשנת 1961 הצטרף לצוות אופרת הסבון "קצה הלילה" (The Edge of Night). הסדרה, שעסקה בתככים ומזימות בחייו של עורך דין, הייתה אחת מאופרות הסבון המוצלחות בתקופתה, ושודרה בין 1956 ל-1985. בשנת 1964 הופיע לראשונה בקולנוע בקומדיה "אנסיין פולבר" (Ensign Pulver) לצדו של שחקן מתחיל נוסף, ג'ק ניקולסון. באותה שנה הופיע לצדו של הנרי פונדה בסרט "אל כשל" (Fail-Safe) העוסק בניסיונו של נשיא ארצות הברית למנוע משבר גרעיני.
"אני חולם על ג'יני"

לאחר שנים שבהן הופיע בתוכניות טלוויזיה כאורח או כשחקן משנה, הצליח הגמן לקבל תפקיד ראשי בתוכנית טלוויזיה מצליחה בשנת 1965, כאשר כיכב, לצדה של ברברה עדן בסדרה "אני חולם על ג'יני" ששודרה ברשת NBC. הסדרה הייתה קומדיית מצבים שסיפרה את סיפורו של אסטרונאוט בשם מייג'ר אנטוני נלסון, המוצא על אי נידח בקבוק ובתוכו שדה. הוא מביא את השדה, ששמה ג'יני, לכדור הארץ ומתאהב בה. בעונתה הראשונה דורגה התוכנית בין עשר התוכניות המצליחות בארצות הברית, והשתלבה בגל של סדרות העוסקות בזוגות קומיים שאחד מהם אינו לחלוטין אנושי, כ"מעשי כשפים" (Bewitched) או "בן המאדים האהוב עלי" (My Favorite Martian).
בעונה השנייה של הסדרה החליטו קברניטי NBC לצלם אותה בצבע, בשל הצלחתה. הצילום הטלוויזיוני בצבע היה אז תהליך יקר יותר, והחלטה זו העידה על הכרתם של מנהלי הרשת באיכות הסדרה ובפופולריות שלה. עם זאת, בשנת 1970 הוחלט להפסיק את הפקת הסדרה. תסריטאי הסדרה הביאו אותה לשיא כאשר השיאו את נלסון לג'יני, והסדרה הגיעה לסיומה.
שנות ה-70

לאחר ירידת "אני חולם על ג'יני" מהמסכים, ניסה הגמן את כוחו בשדה הטלוויזיה בשתי סדרות כושלות - "ניסיון שני" (Here we go again), סדרה קצרת ימים שעסקה בשני זוגות מתגרשים, ו"החיים הטובים" (The Good Life) סדרה קצרת ימים שבה גילם הגמן את הבעל בזוג העוזב את חיי השגרה על מנת להיות לעובדי משק ביתו של מיליונר אקסצנטרי. הגמן המשיך לשמור על נוכחות על מסך הטלוויזיה בסדרות כ"אהבה בסגנון אמריקה" (Love American Style), "מקלאוד", "מקמילן ואשתו", "ברנבי ג'ונס", "תיקי רוקפורד", "רחובות סן-פרנסיסקו" ובסרטי טלוויזיה.
בתקופה זו הופיע בתפקידי משנה בסרטים של חשובי הבמאים האמריקנים בשנות ה-70, סרטים שהיו לעיתים בעלי מסר חברתי, כ"הקבוצה" של סידני לומט, או "הארי וטונטו" של פול מזורסקי. כן הופיע בשוברי הקופות "הנשר נחת" ו"סופרמן". בשנת 1972 ביים סרט אימה דל תקציב בשם "זהירות מהבלוב!" (Beware The Blob).
לאחר דאלאס

דמותו של הגמן הייתה מזוהה מאוד עם דמותו של ג'יי אר, והדבר הקשה עליו לקבל תפקידים שאינם קשורים ב"דאלאס" בשנים שלאחר ירידת הסדרה מן המסכים. ב-1997 הופיע בסדרה כושלת בשם "אורלינס" בה שיחק שופט. הוא ניסה לשנות את תדמיתו כאשר הופיע ללא הפאה הנכרית אותה חבש בעת צילומי "דאלאס". הסדרה ירדה מהמסכים לאחר שידור שמונה פרקים.
הגמן המשיך להופיע בטלוויזיה, ובשנים 2006 ו-2007 הופיע בתפקיד אורח בסדרה "ניפ/טאק". כן הוא ממשיך להופיע בקולנוע. הגמן שיחק תפקיד קטן, אך משמעותי, של מיליונר מסתורי העומד מאחורי אינטריגות בממשל בתקופת ריצ'רד ניקסון בסרטו של אוליבר סטון "ניקסון" (1995), בשנת 1998 שיחק תפקיד דומה בסרט "צבעי השלטון" בו שיחק בתפקיד הראשי ג'ון טרבולטה, סרט המבוסס על מערכת הבחירות של ביל קלינטון לנשיאות ארצות הברית, וכן שיחק במיני סדרה "התאום השלישי" (1997) לצד קלי מקגיליס המבוסס על פי ספרו של קן פולט הנושא את אותו שם.
בינואר 2011 הופיע בתפקיד אורח בסדרה עקרות בית נואשות כפרנק קמינסקי, בעלה החדש והמיליונר של סטלה, אמה של לינט סקאבו. דמותו בסדרה מתה מהתקף לב פתאומי, לאחר שהופיע בשני פרקים.
בשנת 2012 שב לגלם את תפקידו הידוע כג'יי אר, בסדרת ההמשך של דאלאס שהופקה על ידי ערוץ TNT בארצות הברית.
חייו האישיים

יחסיו של הגמן עם אמו היו בעייתיים, לאור ילדותו הקשה, גירושי הוריו, ובחירתו בקריירת משחק שעמדה בתחילתה בצל הצלחת אמו. עם מות אביו החורג, ריצ'רד האלידיי, בשנת 1973 התפייס הגמן עם אמו. בשנת 1990 מתה האם. בשנות חייה האחרונות ניהל הגמן עם אמו מערכת יחסים קרובה, וזו הביעה גאווה בהשגי בנה.
נישואיו של הגמן לשוודית מאי אקסלסון, נחשבו לאחת ממערכות היחסים החזקות בהוליווד. לזוג, שנישא בשנת 1954, שני ילדים, היידי קריסטינה (נולדה בשנת 1958) ופרסטון (נולד בשנת 1962). הזוג גר שנים רבות במאליבו בקליפורניה ולאחרונה הם התגוררו באוהאיי, קליפורניה.
הגמן הביע דעות המקורבות לשמאל האמריקני, והיה חבר זמן רב ב"מפלגת השלום והחירות", מפלגה בעלת נטיות פמיניסטיות וסוציאליסטיות הפועלת בקליפורניה. הגמן הביע בציבור דעות כנגד ג'ורג' וו. בוש.
לאחרונה התבטא הגמן בזכות מקורות אנרגיה אלטרנטיביים ומדיניות "ירוקה". בסדרת הטלוויזיה האמריקנית "חיים עם אד" הופיע עם אשתו, והראה לשחקן אד ביגלי כיצד להשתמש באנרגיה סולארית. הגמן תמך ב"אקולונומיקה" (Ecolonomics) תורה הטוענת כי כלכלה בריאה יכולה להגיע רק דרך סביבה בריאה. הגמן עצמו נהג במכונית היברידית וכל האנרגיה שנצרכה בחוותו הייתה אנרגיה סולארית.
באוגוסט 1995 נאלץ הגמן לעבור השתלת כבד עקב מחלת כבד הקשורה בצריכת אלכוהול. המחלה, והניתוח שעבר, הביאו לשינוי משמעותי באורח חייו. בעבר השתמש הגמן במריחואנה וב-LSD והיה מכור לאלכוהול. הוא הביע את הדעה כי האלכוהול הרסני מהמריחואנה שכן "בעוד שהאלכוהול הורס את גופך וגורם לך לאלימות, הגראס גורם לך להישען לאחור ולהנות מהחיים". הגמן עבר את תהליך הגמילה של "12 השלבים" ולא השתמש עוד בסמים כלשהם או באלכוהול, ולא עישן. הגמן היה צמחוני והקפיד על תענית דיבור במשך יום בשבוע מטעמי משמעת עצמית.
הגמן היה פעיל בתעמולה כנגד עישון, ובאגודה האמריקנית כנגד הסרטן, שאת האירוע השנתי שלה "Great American Smokeout" הנחה במשך שנים רבות. הגמן שימש גם כתועמלן פעיל בזכות השתלת איברים.
בשנת 2001 הוציא לאור אוטוביוגרפיה שנכתבה בשיתוף פעולה עם סופר בשם טוד גולד, בשם "הלו דארלינ'".
באוקטובר 2011 הודיע כי לקה במחלת הסרטן. ב-23 בנובמבר 2012 מת כתוצאה מסיבוכים הקשורים בסרטן הגרון. בדיווח על מותו הגדיר אותו "הניו יורק טיימס" כאחד הנבלים האהובים ביותר על מסך הטלוויזיה.
הערות שוליים

↑  אתר הניו יורק טיימס, 24 בנובמבר 2012.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007342239105171  BNE: XX1177135  BnF: cb14049694j (data)  GND: 124132901  ISNI: 0000 0000 5930 3891  LCCN: n81044989  MusicBrainz: 7731955e-e9c8-475a-8e48-0014d76a523f  RERO: 02-A024190491  SNAC: w6f61kbt  SUDOC: 233949569  VIAF: 37118808   WorldCat (עם VIAF): 37118808 
ברברה עדן ולארי הגמן בתצלום יחסי ציבור לסדרה "אני חולם על ג'יני"
לארי הגמן, 1973
לארי הגמן, 2006
לוריס איטי סונדלי

| לוריס איטי סונדלי |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פרימטים
תת־סדרה:: בעלי אף לח
משפחה:: לוריסיים
סוג:: לוריס איטי
מין:: לוריס איטי סונדלי
שם מדעי
 Nycticebus coucang ‏בודארט, 1785
תחום תפוצה


לוריס איטי סונדלי (שם מדעי: Nycticebus coucang) הוא מין של פרימט איטי משפחת הלוריסיים מהסוג לוריס איטי. הוא חי בדרום תאילנד וסינגפור, מערב מלזיה,
בסומטרה ובעוד איים קטנים באינדונזיה אך לא באי ג'אווה שם חי המין לוריס איטי ג'אווה ובאי בורנאו שם חיים המינים לוריס איטי קיאן ולוריס איטי בורנאי. מקור שמו הוא מתפוצתו באיי סונדה.