stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גייל בנסון
הערות שוליים

↑  10-2 3:10p Angela Hill One on One with Gayle Benson, web.archive.org, ‏2018-09-26
↑  RAMON ANTONIO VARGAS | rvargas@theadvocate.com, Plan is for Gayle Benson to succeed Tom Benson as Saints, Pelicans owner, NOLA.com (באנגלית)
↑  Cooper, Tim (2004-10-28). "Second Thoughts". Arkansas Democrat-Gazette. Little Rock, Arkansas. p. 24.
↑  "Sport Check". Sun Herald. Biloxi, Mississippi. 2004-10-22. p. D2.
↑  Farmer, Sam (2005-02-02). "Champs Demand Respect". Los Angeles Times. Los Angeles. נבדק ב-2005-02-02.
↑  Peter Finney, NOLA com | The Times-Picayune, New Orleans Saints' first lady Gayle Benson has come a long way as a fan, NOLA.com (באנגלית)
↑  Associated Press, Saints owner suddenly spikes grandchildren, hands team to wife, New York Post, ‏2015-01-22 (באנגלית אמריקאית)
↑  Gatto, Matt (2016-06-29). "Gayle Benson testifies in husband's competency hearing". NBC WFIE. Evansville, IN. נבדק ב-2016-06-29.
↑  "Tom Benson's kin testify in Saints and Pelicans owner's competency case". ESPN. 2015-06-02. נבדק ב-2018-01-26.
↑  "UPDATE: Judge Orders Tom Benson to Undergo Mental Evaluation". Fox News. 2015-01-23. נבדק ב-2018-01-26.
↑  Benson: Estranged heirs tried to kill me 'for one thing', נבדק ב-2022-05-12
↑  Suit: Saints Owner Tom Benson Is Being Manipulated By His Scheming Wife, Deadspin (באנגלית אמריקאית)
↑  RAMON ANTONIO VARGAS | rvargas@theadvocate.com, Outbursts in court, secret recordings, more: Inside look at Tom Benson family's legal battle, NOLA.com (באנגלית)
↑  NFL/NBA now have a Donald Sterling problem with Gayle Benson, New Orleans Saints - SaintsReport.com (באנגלית אמריקאית)
↑  ramon antonio vargas rvargas@theadvocate.com, Lawsuit: Ex-Tom Benson assistant claims he was racially harassed by wife Gayle, treated 'with disdain and disrespect', NOLA.com (באנגלית)
↑  Report: Saints must pay ex-Benson aide $400K, ESPN.com, ‏2018-07-26 (באנגלית)
↑  RAMON ANTONIO VARGAS | rvargas@theadvocate.com, New Orleans Saints ordered to cough up $400K in dispute with Tom Benson's former personal aide, NOLA.com (באנגלית)
↑  Dixie beer is coming home: Brewery, pub planned for New Orleans East, WGNO, ‏2018-08-07 (באנגלית אמריקאית)
↑  Benson buys Dixie Brewing Co., hopes to revive struggling brand, wwltv.com (באנגלית אמריקאית)
↑  RICHARD THOMPSON | rthompson@theadvocate.com, Dixie returns: New Orleans brewery to be built at site of former MacFrugal's building, The Advocate (באנגלית)
גייל גודווין

| --- | --- |

 לידה:  18 ביוני 1937 (בת 87) ברמינגהאם, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת איווה, אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, William Peace University 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  Glass People 
 פרסים והוקרה:  פרס ג'נט היידינגר קפקה (1987)  מלגת גוגנהיים 
 gailgodwin.com
 
גייל גודווין (אנגלית: Gail Godwin; נולדה ב-18 ביוני 1937 באלבמה שבארצות הברית) היא סופרת אמריקאית.
ביוגרפיה

את קריירת הכתיבה שלה התחילה גודווין בשנת 1959, לאחר שסיימה את לימודיה לתואר ראשון בעיתונאות באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, ככתבת בעיתון מיאמי הראלד. בתקופת עבודתה בעיתון גם הייתה נשואה לזמן קצר לצלם עיתונות, שממנו נפרדה כשעזבה את העבודה בעיתון.
היא יצאה למסעות באירופה ותקופה זו, כפי שהיא מתוארת בכרך הראשון של יומניה, הכינה אותה להתחלה האמיתית של קריירת הכתיבה שלה. היא צברה חוויות, קראה בכתבי סופרים גדולים ואילצה עצמה להתמקד במלאכת הכתיבה. בין השנים 1962–1965 עבדה בשגרירות ארצות הברית בלונדון.
אחרי שובה לארצות הברית התקבלה לסדנת הכתיבה של אוניברסיטת איווה. היא למדה שם לתואר שני והמשיכה לדוקטורט באנגלית. עבודת הדוקטורט שלה התפתחה לרומן הראשון שלה, שיצא לאור בשנת 1970,
The Perfectionists.
לאחר רומן ביכורים זה, כתבה עוד אחד-עשר רומנים, שני קובצי סיפורים ועבודה אחת שאינה סיפורת:
(Heart: a Personal Journey in it's Miths and Meanings (2001 היא זכתה בפרסים ותוארי כבוד שונים על עבודתה הספרותית. יחד עם חברה לחיים, המוזיקאי רוברט סטארר כתבה גייל גודווין עשר יצירות מוזיקליות, ביניהן אופרה קאמרית בשם הקול האחר, מבוססת על חיי הקדושה הילדה מוויטבי. הצגת הבכורה של האופרה הייתה בניו יורק בשנת 2001.
אחרי מותו של סטארר בשנת 2001, כתבה גודווין את הנובלה Evnings at Five, שאותה הגדירה "סונטת אבל", המבוססת על 30 שנות חייהם בצוותא.
ספריה שתורגמו לעברית

אם ושתי בנותיה, הוצאת זמורה ביתן 1985, תרגמה תמר וולפסון
בית ספר משלים, הוצאת זמורה ביתן, 1988, תרגמה דורית כהן
משפחה דרומית, ספרי ארז 1992, תרגם דוד פרידלנדר
הבעל הטוב, הוצאת מודן, 2000, תרגמה עדי גינצבורג-הירש
ערב היום הבא, הוצאת מודן, 2006, תרגמה חנה ידור-אבני
גם הם קרויים אדם – הנכרי בעיני הרמב"ם

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  פרופסור מנחם קלנר
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  יהדות - עיון
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  2016
 מספר עמודים:  קצבה
 מהדורות נוספות
 מספר כרכים:  1
 סדרה
 סדרת ספרים:  "מחשבות - סדרת מחקרים במחשבת ישראל לזכרו של איזידור פרידמן"
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 9789652264695
 הספרייה הלאומית:  003879497
גם הם קרויים אדם – הנכרי בעיני הרמב"ם הוא ספר מאת פרופסור מנחם קלנר, הבוחן את היחס למעמדו של גוי במשנתו של הרמב"ם.
הספר יצא לאור בשנת 2016 בהוצאת אוניברסיטת בר-אילן, כחלק מסדרת מחקרים במחשבת ישראל לזכרו של איזידור פרידמן.
הספר

הספר מציג מספר גישות ביחס לעמדת היהדות כלפי מעמד הגויים, וחולק על הפרשנות שניתנה לעמדת הרמב"ם בסוגיה זו. לדעת המחבר, אותה הוא מבסס על פירוש המשניות לרמב"ם ועל "משנה תורה" (ולא על ספר הפילוסופיה "מורה נבוכים"), גישתו של הרמב"ם בנושא שונה מהפרשנות המקובלת והספר מבקש לעמוד על הפוטנציאל הגלום, לדעת הרמב"ם, גם בגוי. לדברי קלנר, היה הרמב"ם אוניברסליסט. כדברי אריאל פינקלשטיין: "התמה המרכזית בספר היא שבעיני הרמב"ם אין כל הבדל ממשי, מהותי, אימננטי, אונטולוגי, מטפיזי או מיסטי בין ישראל ובין אומות העולם. ההבדלים בין יהודים לנכרים הם במישור החוקים, ההיסטוריה והייעוד. בלשונו של קלנר, ההבדל נמצא ברמת התוכנה ולא ברמת החומרה".
אריאל פינקלשטיין כתב בביקורת על הספר: "על אף חשיבותו של הספר ותרומתו האפשרית לשיח בדבר מעמדו של הנכרי, בעייתית בעיניי מאוד אחת מהנחות היסוד של המחבר, זו הגורסת כי קיים קשר בין תפיסה אונטולוגית של ייחודיות עַם ישראל לבין תפיסות פונדמנטליסטיות-קנאיות. נראה שהקשר הזה אינו פשוט כלל ועיקר".
הערות שוליים

↑  הספרייה הלאומית
1 2  אריאל פינקלשטיין, ‏"האומנם דגל הרמב"ם בסובלנות?", השילוח,  2, דצמבר 2016
ג'ון לורד

| --- | --- |

ג'ון לורד, 2007
 לידה:  9 ביוני 1941 לסטר, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  16 ביולי 2012 (בגיל 71) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Jonathan Douglas Lord 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1967 
 מקום לימודים:  בית הספר המרכזי לנאום ודרמה בלונדון, בית הספר לבנים ויגסטון, הקולג' על שם וייגסטון והמלכה אליזבת הראשונה, דרמה סנטר לונדון 
 זרם:  מוזיקה קלאסית 
 סוגה:  רוק, קונצ'רטו, רוק מתקדם, הארד רוק, מוזיקה סימפונית 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  מקלדת אלקטרונית, פסנתר, סינתיסייזר, עוגב, עוגב, אורגן האמונד, קלידים מוזיקליים 
 חברת תקליטים:  פרפל רקורדס 
 jonlord.org
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ון דאגלס לורד (באנגלית: Jonathan „Jon” Douglas Lord;‏ 9 ביוני 1941 - 16 ביולי 2012) היה מלחין וקלידן בריטי, שנודע בעיקר בזכות עבודתו החלוצית בשילוב אלמנטים של מוזיקה קלאסית וסגנון בארוק יחד עם מוזיקת רוק, בעיקר במסגרת להקת הרוק הכבד דיפ פרפל (סגול כהה), אולם גם עם וייטסנייק ולהקות נוספות איתן ניגן לפני ובמהלך תקופת חברותו בדיפ פרפל. ב-1968 לורד היה אחד ממייסדי דיפ פרפל, והיה יחד עם המתופף איאן פייס, אחד משני החברים היחידים שנותרו באופן קבוע בהרכבי הלהקה בין 1976-1968 עת הלהקה התפרקה. לורד חזר ללהקה בתקופת הקמתה מחדש בין 1984-2002, עת לורד פרש מהלהקה סופית. ב-11 בנובמבר 2010, לורד קיבל מעמד של חבר של כבוד בקולג' אדינבורו בסקוטלנד עבור תרומתו למוזיקה בקריירה הענפה שלו. ב-15 ביולי 2011 הוענק לו תואר דוקטור של כבוד למוזיקה מטעם אוניברסיטת לסטר. ב-4 באפריל 2016, הוכנס לורד לאחר מותו, להיכל התהילה של הרוק אנד רול יחד עם שאר חברי דיפ פרפל. לורד נחשב בידי רבים לאחד הקלידנים הטובים ביותר בכל הזמנים, ושמו מופיע תדיר ברשימות הקלידנים הטובים ביותר.
דרכו המוזיקלית

לורד היה נגן קלידים, אשר על אף שהיה בין מובילי הרוק הכבד בעולם המוזיקה, דחף גם ליצירת מוזיקה המשלבת מוזיקת רוק עם מוזיקה קלאסית. כבר בראשית חברותו בלהקת דיפ פרפל הלחין מספר יצירות שהביאו לשילוב זה: April,‏ Blind,‏ Anthem. בנוסף לשירים אלו, הוציא לורד בשיתוף הלהקה שתי יצירות תזמורתיות באורך מלא: בשנת 1969 "Concerto for Group and Orchestra" ובשנת 1970 "Gemini Suite". בעקבות חילוקי דעות בין חברי הלהקה לגבי אופייה המוזיקלי הלא-ברור של דרכם, החליטה דיפ פרפל שלא לערב עוד בשיריה מוזיקה שאינה רוק. בעקבות החלטה זו הוציאה הלהקה את אלבומם "IN ROCK", הנחשב ליצירה המוזיקלית השלמה הראשונה בז'אנר הרוק הכבד.
מאז פרישתו מהלהקה שהקים, המשיך לורד להופיע ולהקליט יצירות תזמורתיות. במרץ 2010 יצא אלבומו: To Notice Such Things.
ב-10 באוגוסט 2011 הודיע באתרו הרשמי כי הוא נאבק במחלת הסרטן ולכן הוא לוקח פסק זמן מהופעות. יחד עם זאת, באותה שנה הוציא שני אלבומים: הראשון אלבום בלוז והשני אלבום הופעה תזמורתי.
ג'ון לורד נפטר ב-16 ביולי 2012 מסרטן הלבלב.
אלבומי סולו

החל מראשית שנות ה-70, הוציא לורד מספר אלבומי סולו, בהם השתתפו מוזיקאים רבים:
The Last Rebel - פס-קול לסרט בעל אותו שם משנת 1971, שבוצע בשיתוף פעולה עם הזמר טוני אשטון.
Gemini Suite - הקלטת אולפן משנת 1972, נוספת להקלטה החיה שנעשתה בעבר עם להקת דיפ פרפל, המשלבת בין להקת רוק לתזמורת סימפונית.
First of the Big Bands.
Windows - הופעה חיה משנת 1974, חיבור נוסף בין להקת רוק ותזמורת סימפונית. הפעם שיתף לורד פעולה עם המלחין הגרמני ברנרד שונר שגם ניצח על הביצוע המוקלט. חלקה הראשון של היצירה הוא עיבוד ליצירה מאת יוהאן סבסטיאן באך כשחלקה השני מקורי עם אזכור ליצירתו הקודמת של לורד Gemini Suite.
Sarabande - עיבוד של לורד למוזיקה ברוקית בביצוע להקה ותזמורת.
Before I Forget - נחשב למעשה לאלבום הסולו הראשון של לורד משנת 1982, המורכב ברובו משירים המושרים על ידי זמרים שונים וקטעים אינסטרומנטליים בעלי רקע קלאסי. החומר לאלבום נאסף על ידי לורד לאורך המחצית השנייה של שנות ה-70 ובשל כך מאופיין בחוסר אחידות.
Pictured Within - יצירה שלמה אותה הקליט לורד בעיירה שווייצרית על הרי האלפים ומבוססת על האווירה הייחודית למקום.
Live at the Basement.
Beyond The Notes - אלבומו של לורד משנת 2004 מהווה המשך ישיר לאלבומו הקודם, אך בעוד שהקודם היווה יצירה אחת שלמה בעלת גוון מלנכולי, הנוכחי הורכב מיצירות שונות, בעלות צליל והפקה זהה, אך איכויות שונות. כמו כן, את מקומה של המלנכוליה מפנה מרבית האלבום למוזיקה יותר חיה. ליצירות לעצמן, על אף שחלקן אינסטרומנטליות, משמעות אישית ללורד: שיר פרידה ללהקת דיפ פרפל ממנה פרש במהלך הקלטת האלבום, יצירות המוקדשות לחברו המוזיקאי טוני אשטון, לאימו ולאשתו, וכן יצירות אותן הלחין במהלך חיפוש אישי בטיוליו בטבע. באלבום זה התארחה חברת להקת אבבא לשעבר אנני-פריד לינגסטאד.
Danger. White Men Dancing.
Boom of the Tingling Strings & Disguises.
Durham Concerto - יצירה תזמורתית שהוקלטה בקתדרלת דרהאם בשנת 2007 על ידי התזמורת הסימפונית הממלכתית של ליברפול. ההקלטה בוצעה כחלק מאירועי ציון 175 שנה לאוניברסיטת דרהאם. היצירה נכתבה בהזמנה מלורד, שלצורך כתיבתה ביקר מספר פעמים בדרהאם ובקתדרלה שבה, וכתב בהשראת ביקורים אלו יצירה המתארת יום בחיי המקום.
To Notice Such Things (יצא במרץ 2010).
Jon Lord Blues Project Live
LIVE
הערות שוליים

↑  מקום 3 באתר "musicradar"
↑  מקום 3 באתר "digitaldreamdoor"
↑  מקום 4 באתר "the top tens"
↑  אסף נבו אלי לפיד, ‏ג'ון לורד מ"דיפ פרפל" הלך לעולמו, באתר ‏מאקו‏, 16 ביולי 2012
↑  עכבר העיר אונליין, קלידן "דיפ פרפל" ג'ון לורד נפטר מסרטן, באתר הארץ, 16 ביולי 2012
| דיפ פרפל |
| --- | --- | --- |
| איאן גילן • סטיב מורס • רוג'ר גלובר • דון איירי • איאן פייס חברי עבר: ריצ'י בלקמור • רוד אוונס • טומי בולין • ג'ון לורד • ג'ו סטריאני • ניק סימפר • דייוויד קוברדייל • גלן יוז | איאן גילן • סטיב מורס • רוג'ר גלובר • דון איירי • איאן פייס חברי עבר: ריצ'י בלקמור • רוד אוונס • טומי בולין • ג'ון לורד • ג'ו סטריאני • ניק סימפר • דייוויד קוברדייל • גלן יוז |  |
| אלבומי אולפן | Shades of Deep Purple (1968) • The Book of Taliesyn (1968) • Deep Purple (1969) • Deep Purple in Rock (1970) • Fireball (1971) • Machine Head (1972) • Who Do We Think We Are (1973) • Burn (1974) • Stormbringer (1974) • Come Taste the Band (1975) • Perfect Strangers (1984) • The House of Blue Light (1987) • Slaves and Masters (1990) • The Battle Rages On... (1993) • Purpendicular (1996) • Abandon (1998) • Bananas (2003) • Rapture of the Deep (2005) • Now What?!‎ (2013) • Infinite (2017) • Whoosh! (2020)  • Turning to Crime (2021) • =1 (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007314990905171  BIBSYS: 62621  BNE: XX1006686  BnF: cb140430128 (data)  GND: 134448030  ISNI: 0000 0001 1447 6227  LCCN: n95067677  MusicBrainz: 6bf692e0-baac-4428-94c3-423d52508cf0  NKC: ola2002151376  NTA: 073557595  SUDOC: 079950078  VIAF: 71594287   WorldCat (עם VIAF): 71594287
ג'ימי צ'ו

| --- | --- |

 לידה:  15 בנובמבר 1948 (בן 75) ג'ורג' טאון, מלזיה 
 שם לידה:  Jimmy Choo Yeang Keat 
 מקום לימודים:  הקולג' לאופנה של לונדון 
 תחום יצירה:  עיצוב אופנה 
 פרסים והוקרה:  קצין במסדר האימפריה הבריטית 
 צאצאים:  Danny Choo 
 row.jimmychoo.com
 
ג'ימי צ'ו שני משמאל
ג'ימי צ'ו (באנגלית: Jimmy Choo בסינית: 周仰杰; ‏נולד ב־15 בנובמבר 1948) הוא מעצב אופנה ממוצא מלזי-סיני. צ'ו ידוע בשל חברת האופנה "Jimmy Choo Ltd" הנושאת את שמו ובשל עיצובי נעלי הנשים שלו.
שנותיו המוקדמות

נולד בשם צ'ו יין קיט, בפננג שבמלזיה למשפחה של יצרני נעליים ממוצא סיני. שם משפחתו המקורי הוא "Chow" אך אוית בצורה מוטעית בתעודת לידתו כ-"Choo". הוא ייצר את הנעל הראשונה שלו בגיל 11. בשנת 1983 הוא סיים את לימודיו מאוניברסיטת האקני.
קריירה

צ'ו החל את עבודתו בסדנה הממוקמת במערב לונדון בשנת 1986. עיצוביו התפרסמו כאשר הופיעו במגזין האופנה המפורסם, "ווג". לאחר מכן, דיאנה, הנסיכה מוויילס הייתה אחת מהנשים שנעלו את עיצוביו של צ'ו.
בשנת 1996 הקים את החברה הנושאת את שמו, ג'ימי צ'ו, בעזרתה של תמרה מלון, עורכת מגזין ווג הבריטי.
באפריל 2001 מכר צ'ו את חלקו בחברה עבור סכום של 10 מיליון פאונד. מאז מתעסק צ'ו ביצירת קו אופנה תחת רישיון מהחברה המרכזית. מאז הקמתה התרחבה החברה לייצור אביזרי אופנה כמו תיקים.
ביולי 2017 רכש תאגיד האופנה מייקל קורס את חברת "Jimmy Choo Ltd" ב-1.2 מיליארד דולר.
גייל האנימן

| --- | --- |

 לידה:  1972 (בת 52 בערך) סטירלינג (עיר), הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת גלאזגו, אוניברסיטת אוקספורד 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  אלינור אוליפנט ממש בסדר 
 פרסים והוקרה:  פרס קוסטה לרומן ביכורים (2017) 
 
גייל האנימן (באנגלית: Gail Honeyman; נולדה ב-1972) היא סופרת סקוטית, שרומן הביכורים שלה, "אלינור אוליפנט ממש בסדר", זכה בפרס קוסטה לרומן ביכורים לשנת 2017.
ביוגרפיה

נולדה וגדלה בסטירלינג במרכז סקוטלנד לאם שעבדה כעובדת מדינה ואב שעבד במעבדת מדעים. בילדותה הייתה האנימן תולעת ספרים, וביקרה בספרייה "מספר מגוחך של פעמים בשבוע".
היא למדה שפה וספרות צרפתית באוניברסיטת גלאזגו, לפני שהמשיכה את לימודיה באוניברסיטת אוקספורד לקורס לתואר שני בשירה צרפתית. עם זאת, היא החליטה שקריירה אקדמית אינה מתאימה לה והתחילה שורה של תפקידים אדמיניסטרטיביים, תחילה כעובדת מדינה בפיתוח כלכלי ולאחר מכן כמנהלת באוניברסיטת גלאזגו.
במהלך עבודתה כמנהלת, היא נרשמה לקורס כתיבה באקדמיית פייבר, והגישה את שלושת הפרקים הראשונים של הטקסט שיהפוך לספר "אלינור אוליפנט ממש בסדר" לתחרות לסיפורת שטרם פורסמה על ידי סופרות, המנוהלת על ידי מכללת לוסי קבנדיש בקיימברידג'. הרומן פורסם בשנת 2017.
ספרים

הרומן "אלינור אוליפנט ממש בסדר" זכה לשבחי הביקורת ובפרסים רבים, כולל פרס קוסטה לרומן ביכורים לשנת 2017, ומאז הזכייה התראיינה האנימן לעיתים קרובות, כולל להגרדיאן, דיילי טלגרף ו-Waterstones. על יחסה לדמות הראשית בספר אמרה לדיילי טלגרף: "אלינור אוליפנט אינה אני, או מישהו שאני מכירה [אבל] כמובן שחשתי בדידות - כולם חשים כך". בינואר 2018 האנימן אמרה שהיא עובדת על רומן חדש, "שמתרחש בתקופה ובמיקום אחרים" (יפורסם ב-12.9.24).
הערות שוליים

↑  "Gail Honeyman". Book Series in Order. 2019-04-07. נבדק ב-2019-05-30.
1 2 3  "Costa First Novel Award Winner 2017" (PDF). Costa Book Awards. אורכב מ-המקור (pdf) ב-3 בינואר 2018. נבדק ב-3 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Scottish author Gail Honeyman: Turning 40 focused my mind..." Belfast Telegraph. 21 בפברואר 2018. נבדק ב-3 ביולי 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Meet the New Faces of Fiction for 2017". The Guardian. 22 בינואר 2017. נבדק ב-3 ביולי 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3  "Gail Honeyman: 'I didn't want Eleanor Oliphant to be portrayed as a victim'". The Guardian. 12 בינואר 2018. נבדק ב-3 ביולי 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑    Judith Woods, ‏Gail Honeyman: ‘I hope Eleanor Oliphant has helped to fuel the debate on loneliness’, The Telegraph, 15 May 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007363560605171  PLWABN: 9811329436605606  BnF: cb171668188 (data)  GND: 1130262839  LCCN: n2017016591  NKC: xx0218995  NTA: 410777331  SUDOC: 204707889  VIAF: 160147118187926340978   WorldCat (עם VIAF): 160147118187926340978
ג'ון לוקומי

ג'ון חאנר לוקומי בונייה (בספרדית: Jhon Janer Lucumí Bonilla) הוא כדורגלן קולומביאני המשחק בעמדת הבלם בקבוצת בולוניה.
היסטוריית מועדונים

החל את הקריירה באקדמיית הנוער של דפורטיבו קאלי בשנת 2007 והגיע עד לקבוצה הבוגרת בשנת 2015. ערך את הופעת הבכורה ב-26 בספטמבר 2015 מול קורטולואה ושיחק בסך הכל 54 משחקים בנדי קאלי. עבר ב-18 ביולי 2018 לליגה הבלגית ולקבוצת ראסינג גנק ששילמה עליו 2.5 מיליון יורו. את הופעת הבכורה ערך כעבור 8 ימים במסגרת הליגה האירופית. בסך הכל שיחק 27 משחקים בכל המסגרות בעונת הבכורה בליגה, תפס מאוחר יותר את מקומו בהרכב הראשון ועזר לקבוצתו לזכות באליפות בלגיה.
נבחרת לאומית

קיבל את זימון הבכורה מהמאמן הזמני, ארתורו רייס, ב-28 באוגוסט 2018 לקראת צמד המשחקים מול ונצואלה וארגנטינה אך לא שיחק. את הופעת הבכורה רשם במשחק הידידות מול פנמה שהסתיים בניצחון 0–3 באצטדיון אל קמפין. זומן לסגל הסופי של הנבחרת לטורניר הקופה אמריקה 2019.
תארים > קבוצתיים

ליגת העל הבלגית (1): 2018/19
הערות שוליים

↑  18.7.18, Futbolred Oficial: Jhon Lucumí dejó el Cali y jugará en el Genk de Bélgica
גאולייטר

גַאוּלַייטֶר (בגרמנית: Gauleiter) היה תפקיד של מפקד ומושל אזורי ברייך השלישי מטעם המפלגה הנאצית, גאולייטר היה הדרגה הבכירה ביותר במפלגה הנאצית מתחת לרייכסלייטר.
לפני עליית הנאצים לשלטון

תפקידי הגאולייטרים התחילו למעשה שנים רבות לפני עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, בשנת 1925 חילקה המפלגה הנאצית את גרמניה ל-32 מחוזות ("גאו" - "Gau") ובכל אחד מהם מינתה הפלגה אחראי מטעמה לפעילות המפלגה באזור בעיקר לצורך ארגון כנסים נאציים עצרות והפגנות, בהמשך עם התפתחות הארגונים הנאציים כמו האס אה (SA) וה"היטלריוגנד" (נוער היטלר), היו אלו בתחומי האחריות של הגאולייטרים המקומיים.
אחרי עליית הנאצים לשלטון

עם עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933 הפך תפקידי הגאולייטרים לשליטי המחוזות לכל דבר ועניין, צורת השלטון הטוטליטרית והאוטוריטרית שללה בחירות מקומיות ומינויים דמוקרטיים, ועל כן היה הגאולייטר כמפקד אזורי מטעם המפלגה הנאצית לשליט כל יכול במחוז השליטה שלו. כמו כן היו הגאולייטרים לשדרת מבנה ופיקוד ההנהגה הנאצית.
עד תחילת הסיפוחים והכיבושים הגרמנים ב-1936 כל סניפי המפלגה הנאצית מחוץ לגרמניה נכללו ב"גאו" נפרד ומיוחד לפעילות הנאצית מחוץ לגרמניה, לאחר תחילת הכיבושים הנאציים מינה השלטון גאולייטרים בשטחים שסופחו לשטחי הרייך.
כל גאו חולק ליחידות המשנה הבאות:
נפה (Kreis) - נוהל בידי קרייסלייטר
קבוצה מקומית (Ortsgruppe) - נוהלה בידי אורתסגרופנלייטר
תא (Zelle) - נוהל בידי צלנלייטר
בלוק (Block) - נוהל בידי בלוקלייטר. כל בלוק מנה כ-40 עד 60 בתי-אב.
פעילות הגאולייטרים

במרבית המקרים היו הגאולייטרים נאצים קנאים ואידאולוגיים, הם הוציאו לפועל את האידאולוגיה הנאצית ככתבה וכלשונה ברוחו של היטלר, הם היו מעורבים ברדיפות ברציחות ובגירושי היהודים במחוזות השליטה שלהם כמו גם ברציחות, בטרור ובהפחדה של האוכלוסיות האחרות, בשטחים הכבושים במזרח היו הגאולייטרים לרוב גם מתאמי הפעילות הכללית בהקמת מחנות השמדה ועבודה ובגירוש יהודים ואחרים אליהם.
בטרמינולוגיה העברית והכללית המילה 'גאולייטר' הפכה כינוי לאיש אכזרי ומרושע מילון 'ספיר מקוון' מביא כמילים נרדפות לגאולייטר גַזלָן, הורֵג, טובֵחַ, קַטלָן, רַב טַבָּחים, רוצֵחַ, רַצחָן, מרַצֵחַ.
הערות שוליים

↑  מילון ספיר, באתר www.milononline.net
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4132082-7 
חלוקת הרייך למחוזות פוליטיים (גאו)
גלתיאה (ירח)

ערך זה עוסק בירחו של נפטון. אם התכוונתם לאסטרואיד, ראו .
| --- | --- |

גלתיאה, צולם על ידי וויאג'ר 2, 1 באוגוסט 1989
 כוכב האם
 כוכב אם:  השמש
 מידע כללי
 סוג:  ירח
 ירח של:  נפטון
 תאריך גילוי:  יולי 1989
 מגלה:  סטפן סינוט וצוות הצילום של וויאג'ר
 על שם:  גלתיאה 
 מאפיינים מסלוליים
 ציר חצי-ראשי:  61,953 ק"מ
 אקסצנטריות:  0.00004
 זמן הקפה:  0.42874431 ימים
 נטיית מסלול:  0.052°
 מאפיינים פיזיים
 רדיוס קו משווה:  88±4 קילומטר
 ממדים:  176 ק"מ (204×184×144) ק"מ
 שטח פנים:  2.8 קמ"ר
 מסה:  ‎2.12×1018‎ ק"ג
 צפיפות ממוצעת:  0.75 גרם/סמ"ק גרם/סמ"ק
 תאוצת הכובד בקו המשווה:  0.018~ מטר/שנייה2
 נטיית ציר הסיבוב:  0°
 אלבדו:  0.08
 בהירות נראית:  21.9
 מהירות מילוט:  0.056~ ק"מ/שנייה
 טמפרטורה ממוצעת:  51~ K
 
גלתיאה, הידוע גם כ-נפטון VI, הוא הירח הרביעי הקרוב ביותר לנפטון, כוכב הלכת השמיני במערכת השמש. גלתיאה התגלה בשנת 1989, ונקרא על שמה של נימפת הים גלתיאה במיתולוגיה היוונית.
גילוי

גלתיאה התגלה על ידי צילומים שביצעה גשושית המחקר וויאג'ר 2 בחודש יולי 1989 בשעה שזו ביצעה מעוף באזור של נפטון. הגילוי הוכרז ב-2 באוגוסט 1989 והתייחס אל "עשרה פריימים אשר צולמו במהלך חמישה ימים", כך שתאריך הגילוי הוא ה-28 ביולי.
מקור השם

עם גילויו קיבל הירח את שמו הזמני S/1989 N 4. שמו הרשמי גלתיאה ניתן לירח רק ב-16 בספטמבר 1991, על ידי האיגוד האסטרונומי הבינלאומי (IAUC 5347), הסמכות העליונה בקביעת שמות לגופי שמים.
מאפיינים פיזיים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ג'ון לוקאס (כדורסלן)

ג'ון הרדינג לוקאס השני (באנגלית: John Harding Lucas II; נולד ב-31 באוקטובר 1950) הוא כדורסלן ומאמן עבר אמריקאי, אשר משמש כעוזר מאמן בקבוצת יוסטון רוקטס מליגת ה-NBA. בין השנים 1976–1990 שיחק עבור שש קבוצות שונות ב-NBA, וממוצעיו הכוללים לאורך 14 עונותיו בליגה הם 10.7 נקודות, 7.0 אסיסטים, 2.3 ריבאונדים ו-1.4 חטיפות למשחק.
מאז שנת 1992 משמש לסירוגין כמאמן ראשי וכעוזר מאמן ב-NBA.
בנו, ג'ון לוקאס השלישי, שיחק אף הוא ב-NBA, בין השנים 2005–2017.
קריירת מכללות ונבחרת ארצות הברית

לוקאס נולד וגדל בעיר דרהאם שבקרוליינה הצפונית, ובין השנים 1972–1976 למד באוניברסיטת מרילנד. לאורך ארבע עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה רשם ממוצעים של 18.3 נקודות ו-4.7 אסיסטים למשחק, תחת המאמן לפטי דריסל. בעונת 1972/1973 העפיל עם הקבוצה, לראשונה בתולדותיה, לשלב רבע גמר טורניר אליפות המכללות (NCAA Elite Eight), בו הפסידה מול אוניברסיטת פרובידנס. בעונת 1974/1975 הוביל את ה"טראפינס" לרבע הגמר פעם נוספת, לצדו של בראד דייוויס; במשחק עצמו קלע לוקאס 27 נקודות, אך קבוצתו הפסידה מול אוניברסיטת לואיוויל והודחה מהטורניר. בשתי עונותיו האחרונות במרילנד נבחר לחמישיית העונה של ליגת המכללות (First-team All-American).
בין עונתו השנייה לשלישית בליגת המכללות השתתף בטורניר אליפות העולם בכדורסל 1974, כשחקן נבחרת ארצות הברית. בתשעת משחקיו בטורניר הצטיין עם 19.7 נקודות בממוצע למשחק, אולם ארצות הברית סיימה במקום השלישי בלבד, וזכתה במדליית הארד.
קריירת משחק ב-NBA

לוקאס נבחר בבחירה הראשונה של דראפט ה-NBA‏ 1976, על ידי יוסטון רוקטס. בעונת הרוקי שלו קלע 11.1 נקודות בממוצע למשחק כשחקן חמישייה, לצדם של חברי היכל התהילה של הכדורסל לעתיד מוזס מלון, רודי טומג'נוביץ' וקלווין מרפי, והעפיל עם הקבוצה לגמר האזור המערבי בפלייאוף ה-NBA, לראשונה בתולדותיה. בסדרת גמר המערב הפסידו הרוקטס מול פילדלפיה 76', בתוצאה 2–4.
ביוני 1978, לאחר שתי עונות ביוסטון, הועבר לוקאס לגולדן סטייט ווריורס בתור פיצוי על חתימתו של ריק בארי עם הרוקטס. בשלוש עונותיו עם הווריורס קלע 12.7 נקודות ומסר 8.0 אסיסטים בממוצע למשחק, בעוד קבוצתו רשמה מאזן כולל שלילי 101–145.
לקראת עונת 1981/1982 הועבר בטרייד לוושינגטון בולטס, בתמורה לשתי בחירות דראפט עתידיות. בתקופתו בוושינגטון פתח בכמחצית מהמשחקים בהם שותף, והעמיד ממוצעים צנועים של 7.1 נקודות ו-5.7 אסיסטים למשחק.
בדצמבר 1983 חתם על חוזה בסן אנטוניו ספרס. ב-15 באפריל 1984 קבע שיא קריירה ושיא מועדון של 24 אסיסטים בניצחון הספרס מול דנוור נאגטס. באותו משחק איבד שני כדורים בלבד, ולא קלע אף נקודה.
בקיץ 1984 הועבר בטרייד חזרה ליוסטון רוקטס, בתמורה לפורוורד ג'יימס ביילי. בעונת 1985/1986 קלע 15.5 נקודות ומסר 8.8 אסיסים למשחק, וסייע לרוקטס לסיים במקום השני באזור המערבי, עם מאזן 51–31. מעט לפני תחילת פלייאוף 1986 שוחרר לוקאס מהקבוצה, לאחר שנכשל בבדיקת סמים. בהיעדרו של לוקאס העפילו הרוקטס לגמר ה-NBA, בו הפסידו מול בוסטון סלטיקס.
בינואר 1987, לאחר מספר חודשים במכון גמילה מהתמכרות לסמים ולאלכוהול, חתם על חוזה במילווקי באקס. עד לסיום עונת 1986/1987 קלע שיא קריירה של 17.5 נקודות בממוצע למשחק.
בקיץ 1988 שוחרר מהבאקס וחתם על חוזה בסיאטל סופרסוניקס, ושנה לאחר מכן חזר לתקופה שלישית עם יוסטון רוקטס. בסיום עונת 1989/1990 פרש לוקאס ממשחק, בגיל 36. ב-7 מתוך 14 עונותיו ב-NBA היה בין עשרת מוסרי האסיסטים המובילים בליגה, ובעת פרישתו ממשחק ניצב במקום התשיעי ברשימת מוסרי האסיסטים המובילים בתולדות ה-NBA, עם 6,454 אסיסטים בסך הכול.