stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהודה ארזי
ביוגרפיה > הפעילות באירופה

בשנת 1945 לאחר שאנשי החבורה כבר עסקו באיסוף פליטים והכנתם לעלייה, הוברח ארזי לאיטליה. 
שם, תחת הכינוי "אלון", עמד בראש השלוחה של המוסד לעלייה ב' ועסק בארגון ההעפלה. בתקופתו הפליגו לארץ ישראל עשרים ספינות מעפילים ועליהן 26,000 נפש. ארזי היה הרוח החיה בפרשת לה ספציה, עת ארגן על אחריותו שביתת רעב של מעפילים שיציאתם מאיטליה נמנעה כשספינותיהם התגלו. השביתה הצליחה והמעפילים שוחררו לדרכם. במקביל, עסק ברכש עבור ההגנה ומאוחר יותר עבור צה"ל. בין היתר עסק ברכישת תחמושת, נשק קל, מטוסים ואף טנקים. לצורך פעולות הרכש ארזי עשה זמן מה בארצות הברית, והניח את היסודות לרכש מטוסי תובלה, שהיוו, לאחר עזיבתו את אמריקה, את עיקר כוח התובלה האווירית של צה"ל במלחמת העצמאות. ארזי, שהעזתו ודמיונו לא ידעו גבול, ערך אף ניסיון לא מוצלח לרכוש בארצות הברית נושאת מטוסים, שאמורה הייתה להוביל לארץ כמויות עצומות של ציוד צבאי מיד לאחר צאת הבריטים.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית

לאחר מלחמת העצמאות פנה לשוק התיירות והקים, יחד עם מאוריציו ויטלה ועדה סרני את מלון רמת אביב. ייסד בית ספר למלונאות והיה חבר במועצה הציבורית להקמת בית גולומב.  במועצה הציבורית היו אתו: גולדה מאיר - יושבת ראש, דוד נמרי, אברהם איכר -יחדיו 89 חברים.
ביוגרפיה > פטירה ושאירים

בפברואר 1959 נפטר ארזי לאחר מחלה ממושכת, בגיל 51. נקבר בבית הקברות נחלת יצחק.
הותיר אחריו בת, רות (שנישאה בשנת 1955 לשופט גבריאל בך), ובן, דן ארזי (יליד 1941).
ביוגרפיה > הנצחה

בשנת 1973 פרסם אחיו, טוביה ארזי את מסמכי חקירת רצח ארלוזורוב שנשמרו בארגז במשך ארבעים שנה. ביוני 1973 הגיע טוביה ארזי במפתיע לאזכרתו של אב"א אחימאיר, הכריז כי לאחימאיר ולבני תנועתו נעשה עוול, ופרסם את מסמכי יהודה ארזי, המחשידים ברצח שני ערבים, ומסירים את האשם מן החשודים אברהם סטבסקי וצבי רוזנבלט.
עיריית תל אביב הציבה לוח זיכרון ליהודה ארזי במקום בו עמד פעם מלון רמת אביב. בלוח נכתב: "במקום זה על גבעות חול, הגה יהודה ארזי הקמת מלון פאר והיה בין מייסדיו. הוא נתן למלון את השם "רמת אביב", שם שאומץ וניתן לכל האזור שנבנה מול המלון. עד לקום המדינה עמד יהודה ארזי, מהאישים הבולטים ב"הגנה", בראש מבצעי העפלה ורכש. בדרכים נועזות ויוצאות דופן הביא ארצה אלפי עולים ניצולי שואה וכמויות נשק גדולות לחיזוקה ולהגנתה של המדינה שבדרך".  על שמו רחובות בחיפה ובתל אביב.
עיריית לה ספציה  ציינה בשנת 1996 את שמו של יהודה ארזי בשלט נחושת שהוצב באזור הנמל. ביוני 2019 קראה לטיילת שהוכשרה על המזח בנמל על שם יהודה ארזי ועל שם סגניתו, עדה סירני.
לקריאה נוספת

אדיר כהן (כתב וערך), ברוח סערה: פרקים מחייו ומפעלו של יהודה ארזי, תל אביב: בית אליהו - בית ההגנה, תשכ"ז 1966.
ליאונרד סלייטר, הנאמנים: מסודות הרכש בתש"ח, תל אביב: מערכות, תשל"א.
אדיר כהן, אלון בסער: עלילות רכש ופרקי העפלה; ציורים: שלום (סול) בסקין, תל אביב: מלוא, תשל"ג,
יעל רוזמן, מלך התחבולות: סיפורו של יהודה ארזי, ירושלים: יד יצחק בן-צבי ('סדרת ראשונים בארץ'), תשנ"ה 1995.
מפעל הרכש וצי אוניותיו , אתר הפלי"ם ההעפלה והרכש
הערות שוליים

↑  דוד תדהר (עורך), "אברהם ארז (טננבוים)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 974; אברהם טננבאום-ארזי, דבר, 7 ביוני 1970 (נקרולוג).
↑  ערבים הם שרצחו את אורלוזורוב, מעריב, 14 ביוני 1955
↑  יהודה ארזי, השליחות הראשונה, דבר, 13 במרץ 1959
↑  מלון גנים לתיירים בתל אביב "רמת אביב" - יפתח בקרוב, חרות, 9 ביולי 1951; תקוה וינשטוק, "רמת אביב" המשוכלל במלונות הארץ, מעריב, 6 באוגוסט 1951
↑  בית גולומב להגנה ולגבורה בישראל יוקם בבית המנוח, דבר, 19 במאי 1955
↑  יהודה ארזי באתר חברה קדישא ת"א–יפו
↑  דו"ח יהודה ארזי על עיוותי החקירה, מעריב, 15 ביוני 1973
↑  רחוב ע"ש ארזי ייקרא באפקה, מעריב, 14 במרץ 1967
↑  Spezia ricorda 'porta di Sion',‏ 18 ביוני 2019 (באיטלקית)
↑  יוסף פרידלנדר, ספר חדש | שנות חייו היפות ביותר, דבר, 2 ביולי 1973; טדי פרויס, ספר חדש | יהודה בונד וג'יימס ארזי, דבר, 16 בספטמבר 1973.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007582857005171  ISNI: 0000 0000 9368 1255  LCCN: nr88009051  VIAF: 137639084   WorldCat (עם VIAF): 137639084
GigE Vision

GigE Vision הוא ממשק סטנדרטי שהוצג ב-2006 עבור מצלמות תעשייתיות באיכות גבוהה. הוא מאפשר סביבת עבודה להעברת וידאו במהירות גבוהה ונתוני שליטה ע"ג רשתות Ethernet. הפצה של תוכנה או פיתוח, ייצור או מכירות של חומרה של התקן דורשים רישיון בתשלום שנתי. התקן הופץ על ידי קבוצה של 12 חברות, והוועדה גדלה מאז לכלול יותר מ-50 חברים. 12 החברים המייסדים היו: Adimec, Atmel, Basler AG, CyberOptics, Teledyne DALSA, JAI A/S, JAI PULNiX, Matrox, National Instruments, Photonfocus, Pleora Technologies ו-Stemmer Imaging. ה-AIA (Automated Imaging Association) מפקח על הפיתוח והניהול של התקן.
GigE Vision מבוסס על פרוטוקול IP הסטנדרטי. אחת המטרות היא איחד הפרוטוקול הנוכחי למצלמות תעשייתיות. המטרות הנוספות הן לאפשר לארגוני צד שלישי לפתח תוכנות וחומרה מתאימים ביתר קלות.
GigE Vision אינו פרוטוקול פתוח, ודורש רישיון מיוחד על מנת לפתח דרייברים למצלמות GigE.
טכנולוגיה

ל-GigE Vision יש את האלמנטים המרכזיים הבאים:
GigE Vision Control Protocol) - GVCP) - רץ על פרוטוקול UDP. התקן מגדיר כיצד לשלוט להגדיר מכשירים. הגדרת זרימת הערוצים והאופן שבו נשלחים התמונות והגדרת תצורת המידע בין המחשבים למצלמות.
GigE Vision Stream Protocol) - GVSP) - רץ על פרוטוקול UDP. מגדיר את סוגי הנתונים והדרכים שבהן התמונות יישלחו דרך ה-GigE.
GigE Device Discovery Mechanism - מגדיר את האופן לאיתור ציוד רלוונטי ברשת.
פיטר ארסקין

| --- | --- |

Erskine with Michel Benita
 לידה:  5 ביוני 1954 (בן 70) סומרס פוינט,ניו ג'רזי
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1972 
 מקום לימודים:  "אקדמיה לאמנויות אינטרלוקן" במישיגן
 עיסוק:  נגן
 סוגה:  ג'אז, פיוז'ן
 כלי נגינה:  תופים
 חברת תקליטים:  Antilles Records
 שיתופי פעולה בולטים:  Weather Report, ג'אקו פסטוריוס,קייט בוש
 בת זוג:  מוצוקו ארסקין
 צאצאים:  מאיה ארסקין
 מספר צאצאים:  1
 פרסים והוקרה:  דוקטור לשם כבוד למוזיקה ממכללת ברקלי למוזיקה
 www.petererskine.com
 פרופיל ב-IMDb
 
פיטר ארסקין (באנגלית: Peter Erskine; נולד ב -5 ביוני 1954) הוא מתופף ג'אז אמריקאי, שהיה חבר בקבוצות הג'אז פיוז'ן Weather Report ובלהקת Steps Ahead.
ביוגרפיה

ארסקין נולד בסומרס פוינט, ניו ג'רזי, ארצות הברית. הוא החל לנגן בתופים בגיל ארבע. הוא סיים את לימודיו ב"אקדמיה לאמנויות אינטרלוקן" במישיגן, ואז למד כלי הקשה באוניברסיטת אינדיאנה.
קריירה

הקריירה המקצועית שלו החלה בשנת 1972 כשהצטרף לתזמורת של סטן קנטון. אחרי שלוש שנים עם קנטון, הוא הצטרף לנגן החצוצרה מיינרד פרגוסון למשך שנתיים. בשנת 1978 הצטרף ללהקת Weather Report, שם הצטרף לג'אקו פסטוריוס ביחידת הקצב. אחרי ארבע שנים וחמישה אלבומים עם Weather Report ולהקת הביג בנד של פסטוריוס "Word of Mouth", הוא הצטרף ללהקת Step Ahead. בשנת 1983, הופיע תחת הלייבל של Antilles Records שהוציאה לאור את האלבום Swingrass '83.
הוא סייר בארצות הברית בשנת 1992 עם צ'יק קוריאה. ארסקין חילק את זמנו כמוזיקאי וכמרצה ומלמד בבית הספר למוזיקה ת'ורנטון באוניברסיטת דרום קליפורניה.
בשנת 1999 הוא היה חלק של טריו שכלל גם מייקל פורמנק ומטי ארליך.
הוא הופיע באלבום Aerial של קייט בוש משנת 2005, שם חבר ארסקין לנגן הבס אברהרד וובר, זמרת הג'אז והפסנתרנית דיאנה קרול, הפסנתרנית והזמרת הברזילאית אליאן אליאס, הזמרת קווין לטיפה והזמרת לינדה רונסטאדט, כמו גם תזמורות קלאסיות סקוטיות ופיניות, שם הופיע ארסקין כמוזיקאי בולט. בשנת 2011 הופיע על הבמה בבית האופרה המלכותי בלונדון באופרה החדשה Anna Nicole.
פרסים והוקרה

בשנת 1992 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד למוזיקה ממכללת ברקלי למוזיקה.
אלבום הג'אז הטוב ביותר 2007
מועמד לפאס הגראמי עבור אלבום הג'אז האינסטרומנטלי הטוב ביותר 2017
חייו ומשפחתו

ארסקין נשוי למוצוקו ארסקין. לשניים בת אחת, השחקנית והסופרת מאיה ארסקין.
דיסקוגרפיה (חלקית)

1982 Peter Erskine (Contemporary)
1987 Transition (Denon)
1988 Motion Poet (Denon)
1989 Aurora (Denon)
1991 Sweet Soul
1993 You Never Know (ECM)
1994 Time Being (ECM)
1995 From Kenton to Now with Richard Torres (Fuzzy Music)
1995 History of the Drum (Interworld)
1996 As It Is (ECM)
2010 The Interlochen Concert (Fuzzy Music)
2011 Joy Luck (Fuzzy Music)
2015 Dr. Um (Fuzzy Music)
2016 Second Opinion (Fuzzy Music)
2016 Praise of Shadows (Fuzzy Music)
2018 On Call (Fuzzy Music)
הופעות כשותף (רשימה חלקית)

רז עבאסי
1995 Third Ear (Cathexis)
1998 Modern Memory (Cathexis)
ג'ון אברקומבי
1988 Getting There (ECM)
1993 November (ECM)
דייוויד בנואה
1989 Waiting for Spring (GRP)
1992 Letter to Evan (GRP)
2004 The Benoit/Freeman Project 2 with Russ Freeman (Peak)
מייקל ברקר
1988 Don't Try This at Home
2003 Some Skunk Funk
אל דימיולה
1994 Orange and Blue
1998 The Infinite Desire
2011 Pursuit of Radical Rhapsody
דיאנה קרול
2001 The Look of Love
2004 The Girl in the Other Room
ג'ון פטיטוצי
1987 John Patitucci
1990 Sketchbook
1994 Mistura Fina
ג'ון סקופילד
1994 Summertime
2001 Shortcuts 1995 Jazzpar
מייק סטרן
1988 Time in Place
1989 Jigsaw
ספרים

Time Awareness
The Erskine Method for Drumset
My Book
The Drum Perspective
Drum Concepts and Techniques
No Beethoven: An Autobiography and Chronicle of Weather Report
DVD

The Erskine Method for Drumset (Alfred Publishing Company)
הערות שוליים

↑  Peter Erskine | Biography, Albums, Streaming Links, AllMusic (באנגלית)
1 2  Weather Report at All About Jazz, web.archive.org, ‏2011-01-01
↑  Swingrass '83 - Swingrass | Songs, Reviews, Credits | AllMusic (באנגלית), נבדק ב-2021-06-21
↑  Anna Nicole - review, the Guardian, ‏2011-02-18 (באנגלית)
↑  Dr. Um | Peter Erskine, petererskine.com
↑  Jessica Pressler, In Their New Show, PEN15, Maya Erskine and Anna Konkle Are Middle-School Rejects, Vulture, ‏2019-02-08 (באנגלית אמריקאית)
↑  Joy Luck - Peter Erskine New Trio | Songs, Reviews, Credits | AllMusic (באנגלית), נבדק ב-2021-06-21
↑  In Praise of Shadows - Peter Erskine New Trio | Songs, Reviews, Credits | AllMusic (באנגלית), נבדק ב-2021-06-21
↑  Peter Erskine, The Drum Perspective מיוזיק בוקשופ, באתר www.musicbookshop.co.il
↑  The Erskine Method for Drumset | Peter Erskine, petererskine.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007459515505171  PLWABN: 9810567385405606  BIBSYS: 1026950  BnF: cb13893704v (data)  GND: 128781807  ISNI: 0000 0001 1462 2626  LCCN: n84040732  MusicBrainz: 3086927c-e46f-4200-9c57-fb615ac8da2c  NKC: xx0059379  NSK: 000555371  NTA: 073098140  RERO: 02-A003221385  SUDOC: 082685290  VIAF: 85683489   WorldCat (עם VIAF): 85683489
בן רד

בן רד
בן אליהו, שנודע בשם הבמה: בן רד (נולד ב-23 במאי 1971), הוא שדרן רדיו ישראלי ששידר  את התכנית "נותן ברוק" משנת 2009 עד שנת 2024 ברדיו כאן 88 (ובעבר ב-88FM) וכן את התוכנית "רוק ישראלי" בכאן גימל.
ביוגרפיה

בן אליהו נולד למשפחה יוצאת עיראק בשכונת נווה משכן בתל אביב (כיום בתחומי שכונת צהלה). כשהיה בן שנתיים חזרה המשפחה להתגורר בשכונה בה גדל אביו, שכונת גבעת עמל בתל אביב. בגיל 6 עברה משפחתו להתגורר ברמת השרון. בשנת 1995, לאחר פטירת סבו, החל לאסוף חומרים על תולדות יהדות עיראק ועל יהדות ארצות האסלאם; לטענתו המושג הסוציולוגי "יהודים-ערבים" אינו מדויק, שכן היהדות בנוסף להיותה דת מייצגת גם מוצא ותרבות.
בוגר תיכון אלון ברמת השרון.
את שירותו הצבאי עשה בחיל המודיעין.
בשנת 1993 הקים את תחנת הרדיו "גלי השרון" ששידרה מקיבוץ גליל ים, אז גם שינה את שמו לשם הבמה: בן רד. בשנת 1995 הוא החל לעבוד בקול ישראל. בין השנים 1999–2002 למד בן תואר ראשון בארכאולוגיה באוניברסיטת תל אביב.
אחרי הפסקה ארוכה של 12 שנים, בינואר 2009, בן חזר לקול ישראל לתחנת הרדיו 88FM, שם החל להגיש את תוכניתו "נותן ברוק". עד מהרה תפסה התוכנית תאוצה ופופולריות בזכות עמוד הפייסבוק שלה, "נותן ברוק - בן רד", שהפך בית לקהילת הרוק הגדולה בישראל, בין היתר בשל השקת קמפיין להבאת להקת פרל ג'אם לישראל שלא צלח כמו גם סכסוך מתוקשר עם רוג'ר ווטרס בדף הפייסבוק של האומן. בשנת 2017 לאחר הקמת תאגיד השידור הישראלי, היה בן בין היחידים שהושאר במשרתו כמגיש ברדיו 88FM המתחדש בשל הצלחת תוכניתו.
רד הושעה ב-2 ביוני 2010 לאחר שמתח ביקורת על פרסומת של בנק דיסקונט ששודרה במסגרת התכנית שלו; לדברי הבנק לא הם עמדו מאחורי השעייתו.
ב-21 באפריל 2020 - עת הושעתה תוכניתו בטענה כי הוא בחופשת מחלה כפויה בשל מגפת הקורונה - כתב בן פוסט בפייסבוק שבו שטח את קורות חייו ואת האשמותיו כלפי אלדד קובלנץ ותאגיד השידור הישראלי שלדבריו מקדמים אשכנזים על פני יהודים לא-אשכנזים באופן גס ובוטה. כשבועיים לאחר מכן אמר בראיון רדיופוני (דרך תוכנת "Zoom") ליערה זרד ולימור סמימיאן-דרש ב"גלי ישראל" כי לצערו אין מקום ליהודים יוצאי ארצות האסלאם בשמאל הישראלי, אליו השתייך (היה מצביע מפלגת העבודה הישראלית).
הערות שוליים

↑  השדרן בן רד ("נותן ברוק") פורש מהרדיו אחרי כ-30 שנה, באתר ynet, 8 ביולי 2024
↑  Ben Red, www.facebook.com
↑  אסף נבו, ‏אדי ודר, "פרל ג'אם": "הם זורקים פצצות על ילדים, צאו מהשטחים!", באתר ‏מאקו‏, 12 ביולי 2014
↑  Michaels, Sean (2014-07-17). "Eddie Vedder shrugs off controversy over recent anti-war comments". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2020-10-01.
↑  נועה הרשקוביץ‏, ישראלי שפנה לרוג'ר ווטרס זכה לתמיכה  אך ווטרס מחק את דבריו, באתר וואלה, 6 בפברואר 2014
↑  Scarlett Johansson ad draws rock 'n' roll ire in Israel boycott debate, Los Angeles Times, ‏2014-02-03 (באנגלית)
↑  כרמית ספיר ויץ, ‏תדר גבוה: עובדי ומאזיני 88FM יוצאים למאבק על עתיד התחנה, באתר מעריב אונליין, 27 במרץ 2017
↑  רשות השידור השעתה שדרן רדיו שביקר פרסומת של בנק דיסקונט - טלנירי, באתר www.talniri.co.il
↑  עידו קינן, שישמיעו מוזיקה, באתר העין השביעית, 3 ביוני 2010
↑  שדרן "כאן 88" שהוצא לחופשה: "בתאגיד מעדיפים אשכנזים", באתר מעריב אונליין, 21 באפריל 2020
↑  ענת ביין-לובוביץ', ‏בן רד מאשים את הנהלת תאגיד השידור בגזענות ובהדרת מזרחים, באתר גלובס, 22 באפריל 2020
↑  ראיון זום של בן רד ליערה זרד ולימור דרש
יואל קפלן

| --- | --- |

קפלן (שני מימין), בפגישה עם ראש ממשלת אלבניה ד"ר סאלי ברישה, 2009
 לידה:  כ"ב בשבט תשל"ח (בן 46) ברוקלין, ניו יורק
 השתייכות:  חסידות חב"ד 
 תפקידים נוספים:  רב ראשי 
 
הרב יואל פנחס קפלן  (נולד בכ"ב בשבט תשל"ח, ינואר 1978) משנת 2010 משמש כרבה של אלבניה מטעם מרכז רבני אירופה. שליח חב"ד לסלוניקי, יוון ומדינות הבלקן הסמוכות. הרב קפלן חבר באיחוד הרבנים במדינות האסלאם.
ביוגרפיה

נולד בברוקלין שבניו יורק ליהודית ולשלמה קפלן. המשפחה עלתה לישראל והתיישבה בעיר צפת. למד בישיבת תורת אמת בירושלים ובישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש המרכזית – 770 בניו יורק. בשנת תשנ"ח, 1998 סיים את לימודי הסמיכה. בשנת תש"ס, 2000 נישא לרות, בתו של המקובל רבי משה בן-טוב. לאחר נישואיו המשיך את לימודיו בבית המדרש להכשרת רבנים ודיינים של הראשון לציון הרב מרדכי אליהו, שם סיים הסמכה לרבנות ודיינות. בשנת 2008 נשלח על ידי תנועת חב"ד לסלוניקי שביוון.
הרב קפלן פעל להחייאת היהדות במקדוניה, קוסובו, מונטנגרו ואלבניה. בשנת 2010 הכירה מדינת אלבניה בצורך לביסוס הקהילה היהודית מחדש. הוא מונה לרב של יהודי המדינה בתמיכת ראש הממשלה ד"ר סאלי ברישה וכן של מרכז רבני אירופה. בטקס ההכתרה, חנוכה 2010 נכחו נציגי כל הדתות באלבניה והראשון לציון והרב הראשי לישראל שלמה משה עמאר.
ב-2011 הקים קהילה יהודית חדשה במונטנגרו בתמיכה של הממשל בראשותו של ראש הממשלה איגור לוקשיץ. במעמד הקמת הקהילה נכח הרב הראשי לישראל יונה מצגר.
קפלן היה בעל קשרים טובים עם ראש ממשלת אלבניה, סאלי ברישה, ועם מנהיגים דתיים במדינה.
התגייס לשירות המילואים במלחמת חרבות ברזל ולחם ברצועת עזה. הוא תועד עומד על טנק ברפיח ותוקע בשופר, באומרו "שופרו של משיח, של הישועה שכולנו מצפים ומחכים שתבוא".
הערות שוליים

↑  חנה בורט, ‏הרב עמאר הכתיר רב למדינת אלבניה, באתר כיכר השבת, 7 בדצמבר 2010
↑  חג ליהודי אלבניה: הוכתר רב חדש למדינה באתר col, כסלו תשע"א
↑  חנה בורט, ‏יש קהילה יהודית במונטנגרו, באתר כיכר השבת, 19 בספטמבר 2011
↑  מאלבניה לכותל המערבי
↑  קבלת פנים אצל באבא מונדי
↑   רוגל אלפר, אוגדה צה"לית מתכנסת לפני הקרב לטקס זירוז ביאת המשיח? ממש כך, באתר הארץ, 6 בספטמבר 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299683205171  VIAF: 299423824   WorldCat (עם VIAF): 299423824
משה כרמיל

ערך זה עוסק באחד מבכירי המוסד לעלייה ב'. אם התכוונתם לאחד מראשי "ההגנה", ראו .
משה כרמיל (צ'רבינסקי, 1910–1992) היה מבכירי הנהלת המוסד לעליה ב'. לאחר קום המדינה עבד בנתיב ובמשרד החוץ.
ביוגרפיה

כרמיל נולד בקייב בן שביעי מתוך שמונה ילדים שנולדו לרבקה ויהודה צ'רבינסקי. משפחתו הייתה משפחה מסורתית ציונית שהתפרנסה בקייב משיווק בירה. כרמיל למד בתלמוד תורה עירוני. בדצמבר 1924 עלה עם משפחתו לארץ ישראל ובתחילה התגוררו אצל משפחה ערבית ביפו. לאחר מכן עברו לגור בשכונת מחלול ובהמשך במקומות אחרים בתל אביב. בתל אביב סייע משה כרמיל לאביו בעבודתו כמחלק חלב לפנות בוקר לפני שעות לימודיו בבית ספר תל נורדוי. תקופה קצרה עבד כעוזר למסריט בקולנוע. בלשונו: "נכנסתי כשוליה-מתלמד לראי-נוע "בית העם" על מנת ללמוד את עבודת המכונאות". בשנת 1930 עבר לעבוד בתנובה בתפקידים שונים.
השם כרמיל מופיע בכתובים (ספר דברי הימים ב', פרק ב', פסוקים ו' ו-יג') פירושו אדום, שני. את תרגום השם מצ'רבון שפירושו בשפה האוקראינית צבע אדום, מייחסת המשפחה למשה שרת.
משפחתו

באוגוסט 1936 נשא לאשה את חיה לבית רוזנברג אותה הכיר בתנועת הנוער העובד ובתנועת הבחרות הסוציאליסטית. נולדו להם 2 בנות: שולה (שולמית) וריבי (רבקה). בשנת 1950 עברו להתגורר בחולון ובשנת 1964 עברו לירושלים. חיה נפטרה בשנת 1994.
משפחתו > שנות ההעפלה

בשנת 1929 הצטרף לארגון ההגנה בעקבות הפעילות בנוער העובד. בשנת 1936, בהמלצת מדריכו ישראל גלילי הצטרף לקבוצה קטנה שהתחילה לפעול להבאת מעפילים מאירופה, בעיקר מפולין.
בשנת 1939 עם הקמת המוסד לעלייה ב' בראשות שאול אביגור, החל כרמיל לעבוד כמזכיר, מרכז הארגון והתאום ובהמשך היה ראש המטה במוסד לעלייה ב' במקביל לעבודתו בתנובה. בשנת 1942 עבר לפעילות כמעט מלאה בענייני ההעפלה. העבודה בתנובה, רשמית עד שנת 1946, אפשרה לו כיסוי לפעילות וחופש תנועה בימי העוצר. במוסד לעלייה ב' ניתן לו הכינוי "מיכאל", על שם סבו, ובהמשך כינוי נוסף "גד".
בתקופות בהן שהה שאול אביגור בחו"ל, ריכז כרמיל את פעולות המשרד של המוסד לעלייה ב' בתל אביב. בין השאר, ליוה כרמיל את גיוס צנחני היישוב, הכשרתם, שליחתם וקיום הקשר עם משפחותיהם והיה איש הקשר בין תחנת השידור קול ישראל של ההגנה שפעלה בתל אביב, לבין המפקדה והיה אחראי לארגון השידורים מבחינה אדמיניסטרטיבית.  בשנת 1942 מונה משה כרמיל לנציג המוסד לעלייה ב' במפקדת הש"י, יחד עם זאב שרף וכתריאל כ"ץ.
בסוף אוקטובר 1944 הצטרפו כרמיל, מנחם קלר איש כפר גלעדי ויהושע גלוברמן, למשלחת שאורגנה על ידי ליגה V, שהובילה אמבולנסים וציוד רפואי מתקדם, מתל אביב לטהראן כסיוע לצבא האדום שנלחם בנאצים. מטרת כרמיל וחבריו הייתה להיפגש עם שליחים וחברי התנועה הציונית בעיראק ובאיראן, לחפש דרכי מילוט לארץ ישראל ליהודים, ולמצוא דרכי מגע ותקשורת עם יהודים בברית המועצות. הם הביאו איתם לבגדאד חוברות, ספרים וחלקי חילוף למכשיר האלחוט שכונה "גדעון" שעליו התבסס הקשר עם תל אביב. בנוסף, הם פקחו עין על חברי המשלחת "האדומים" שנודעו בנטיותיהם הפרו סובייטיות.
לאחר מלחמת העולם השנייה חידש המוסד לעלייה ב' את מבצעי ההעפלה מאירופה. כרמיל עבד בפאריס מספטמבר 1946 ועוד יוני 1947. אהוד אבריאל כתב: "משה כרמיל היה, כך הובהר לי, יד-ימינו של הבוס (שאול אביגור) ... כוחו היה בכך... שתמיד מצא מלה טובה, חיוך חם והערה מעודדת וליכד את צוות העובדים. אולי יותר מכל אישיות אחרת הוא אשר עשה אותנו חבורת ידידים היכולים לסמוך זה על זה".
בקיץ 1947 ארגן משה כרמיל עם דוד נמרי חבר קיבוץ אשדות יעקב  וגרישא שיינקמן חבר קיבוץ כפר גלעדי מבצע ראשוני של הברחת יהודים בדרך האוויר מעיראק לארץ ישראל, מבצע הידוע בשם מבצע מייקלברג או "מבצע כנף". משה כרמיל גייס את שלמה הלל להיות מפקד המבצע.
משפחתו > לאחר קום המדינה

שאול אביגור ומשה כרמיל המשיכו גם אחרי קום המדינה בניהול עליית יהודים מארצות המצוקה ובין השאר ארגנו את מבצע עזרא ונחמיה.
מסוף שנת 1950, עם פירוק המוסד לעלייה ב' ועד למרץ 1953 היה משה כרמיל חבר מטה שירות הביטחון הכללי ושמש כסגן ראש השרות למינהל.
כרמיל היה בין הראשונים שגויסו לארגון נתיב שקיים את הקשר עם היהודים בארצות שמעבר למסך הברזל שאסרו על פעילות ציונית ודכאו תרבות יהודית. כרמיל ניהל את "המטה העורפי" של נתיב, השלוחה בישראל שפעלה בקריה בתל אביב. עבודתו כללה גיוס אנשים וטיפול במשפחות השליחים שנותרו בישראל. לקראת סיום מבצע סיני בשנת 1956 פיקדו שאול אביגור ומשה כרמיל על מבצע תושייה להעלאת יהודים ממצרים.
בשנים 1958–1961 יצא כרמיל עם משפחתו בשליחות נתיב לווינה. תפקידו הרשמי היה מזכיר ראשון בשגרירות ישראל. בפועל הוא מונה לאחראי על פעילות שליחי נתיב במזרח אירופה.
בשנת 1961 לבקשת משרד החוץ, סופח משה כרמיל כיועץ לתפקידים מיוחדים במחלקה לשיתוף פעולה בין לאומי עם אהרן רמז. בשנת 1965 בין מאי לאוגוסט יצא לשליחות בדרום אמריקה לגיוס תמיכה כספית ודעת קהל לטובת המאבק למען יהודי ברית המועצות. באוקטובר 1965 עבר למחלקת מזרח אירופה, כסגנו של יוחנן כהן. בשנת 1966 עזב כרמיל את נתיב ועבר באופן רשמי למשרד החוץ.
לאחר פרישתו לגמלאות בשנת 1975 סייע בעצה ובהדרכה לעולים מברית המועצות.
שלמה הלל כתב על כרמיל"אם תשאל את אלה שעבדו אתו ויצאו לשליחויות מסוכנות לפי בקשתו, מה היה תפקידו הפורמלי של משה'לה במוסד לעליה ב', לא רבים ידעו להשיב במדויק, אך כולם יגידו כי משה'לה היה המוסד לעליה ב'".
לקריאה נוספת

איתן רפי, איש הסוד, הוצאת ידיעות ספרים, 2020, עמ' 128
אדם מוניה, קשר אמיץ, משרד הביטחון - ההוצאה לאור, 1986,  עמ' 166, 180, 192
בן פורת מרדכי, לבגדאד וחזרה, הד ארצי הוצאה לאור ספריית מעריב, 1996
בר זוהר מיכאל, הממונה, הוצאת וידופלד, ניקלוסון, 1970
לבנון נחמיה, הקוד - נתיב, הוצאת עם עובד, 1995
נאור מרדכי,  סידרת עידן, עליה ב', הוצאת יד יצחק בן צבי, 1982
הערות שוליים

↑  מיטב ברכותינו להולדת הבנות, דבר, 29 באפריל 1949
↑  המדור לתיעוד בע"פ, שלמה קלס מראיין את משה כרמיל 1980
1 2  עמיר ישראל, בדרך לא סלולה, תל אביב: משרד הביטחון, 1988, עמ' 85, 91, 102
↑  טופס הודעה על העסקת עובד, אל נציבות שירות המדינה מאת משרד ראש הממשלה
↑  ד"ר בני מיכלסון אל"ם במיל, לשעבר ראש מחלקת היסטוריה בצה"ל בראיון בערוץ מ.ת.ג מיום 13.5.2021 מראיין ברוך המאירי
↑  ריבלין גרשון ועמיר רחבעם, צנחני התקווה, ישראל: משרד הביטחון, 1995
↑  יהודה סלוצקי, ספר תולדות ההגנה, תל אביב: עם עובד, 1972, עמ' 1630
↑  בועז אריה, עלום ונוכח בכל, ישראל: משרד הביטחון - ההוצאה לאור, 2001, עמ' 138
↑  אהרן כהן, "ליגה וי" יצרה קשר בין בריה"מ למפעל התחייה היהודי, מעריב, 4 במאי 1966
↑  ביבי מרדכי, המחתרת הציונית-חלוצית בעיראק, ירושלים: מכון בן-צבי, יד טבנקין, 1988
↑  חוברת "מסע בעקבות מכתבים" ריבי כרמיל דנקונה, ירושלים 2002
↑  הדרי זאב וניה, פתח דבר, המוסד לעלייה ב-יומן מבצעים-פאריס 1947, באר שבע: הוצאת הספרים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב באר שבע, 1991
↑  אהוד אבריאל, פתחו שערים, תל אביב: ספרית מעריב, 1976, עמ' 97
↑  שלמה הלל, רוח קדים, ירושלים: ספרי ידיעות אחרונות הוצאת עידנים, משרד הביטחון ההוצאה לאור, 1985, עמ' 18-22
↑  אריה אליאב, פשיטת הצלה לפורט סעיד, מעריב, 4 ביוני 1965
↑  נ. פלד הגיע האמנתו בוינה, על המשמר, 11 באפריל 1961
↑  שפירא דוד ה., לעלות בכל הדרכים, אוניברסיטת תל אביב: עם עובד, 1994
ארס פואטיקה

ערך זה עוסק בתופעה של עיסוק האמנות בעצמה. אם התכוונתם ליצירה מאת הורטיוס, ששמה בלטינית "Ars Poetica", ראו .
ידיים רושמות, יצירה ארס פואטית של מ. ק. אשר, 1948
ארס פואטיקה (בלטינית: ars poetica - "אמנות השירה") היא תופעה שבה אמנות עוסקת באמנות וביצירתה. הארס פואטיקה מפותחת בעיקר בתחום הכתיבה והספרות, אך מופיעה גם בתחומי אמנות שונים.
ארס פואטיקה בשירה

סוג זה של כתיבה, המכונה גם "שירה בראי עצמה", הוא למעשה רפלקציה - התייחסות של האמן לעצמו ולאמנותו. במרכזה עומדים תיאורים הקשורים בתהליך היצירה של שיר (כגון מניעים לכתיבה, טכניקות, נושאים וחומרים) וכן הגדרות לשירה והתייחסות לפרסום היצירה ולתגובות הקהל.
דוגמאות מפורסמות לשירה ארס-פואטית הן השיר "לא זכיתי באור מן ההפקר" ו"זריתי לרוח אנחתי" מאת ביאליק, המתארים את עבודתו של המשורר בחציבת ניצוץ השירה מלבו, שירו של נתן אלתרמן "ירח", או שירו של חזי לסקלי "שירה", המתאר את התכונות הנדרשות משירה טובה ("שירה חייבת לעמוד ולדבר" ועוד), וגם השיר "ספר שירי" של רחל המשוררת, שבו מתואר תהליך פרסום השיר מנקודת ראותו של המשורר.
דוגמה לביטוי ארס-פואטי נמצאת גם בין הסונטות של שייקספיר. בסונטה 100 מתאר המשורר כיצד הוא תר אחר המוזה שנעלמה:
אַיֵּה אַתְּ מוּזָה, זֶה מִכְּבָר הָעֹז

אָבַד לָךְ, אֵי מְקוֹר אוֹנֵךְ?

אֶת לַהֲטֵךְ כִּלִּית עַל שִׁיר נָלוֹז,

עַל עִנְיָנִים נִקְלִים – אֶת כָּל הוֹנֵךְ?
ההתייחסות הארס-פואטית נפוצה במיוחד בשירה מודרנית ופוסט מודרנית, בה עוסק המשורר יותר בדמותו שלו מאשר בנושאים חיצוניים (כמו טבע או פוליטיקה). דוגמה לכך ניתן למצוא בכתיבתו של דוד אבידן, "תרומה צנועה לתאוריה של הפואטיקה". עם זאת, ניתן למצוא ארס פואטיקה אפילו בפואמה המיתולוגית "פיגמליון". דוגמה אחרת היא השיר "Your Song" של ברני טופין שהלחין ושר אלטון ג'ון, שיר אהבה המספר על תהליך כתיבתו.
ארס פואטיקה בפרוזה

בפרוזה מופיעה הארס פואטיקה בצורות רבות. היא לרוב מתארת את תהליך הכתיבה של הסופר או את הלבטים הפנימיים ביצירת אמנות. דוגמה מפורסמת לספרות ארס פואטית היא "האמן ומרגריטה" של בולגאקוב, שבו סובב הסיפור כולו סביב סבלו של האמן ויחסו ליצירתו, ובו נמצא המשפט הארס-פואטי המפורסם "כתבי יד אינם בוערים". דוגמה נוספת היא "בורחס ואני" של בורחס, המתאר את שיחתו של הסופר עם עצמו, דיאלוג בין הצד האמנותי לבין הצד היומיומי של הסופר. גם ברבים מסיפורי עגנון, כגון "אצל חמדת", משולבת ארס פואטיקה דרך המבע המשולב או דרך הצגת דמויותיהם של סופרים ומשוררים אחרים.
ארס פואטיקה באמנויות הבמה

באמנויות הבמה (תיאטרון, קולנוע, טלוויזיה וכדומה) נפוץ העיסוק העצמי - אם באמצעות מחזה, סרט או סדרת טלוויזיה העוסקים בחייהם של שחקנים, במאים, תסריטאים או דמויות אחרות מתחום אמנות הבמה, אם באמצעות טכניקת ה"הצגה בתוך הצגה" (או "סרט בתוך סרט"), המאפשרת הצגת זווית נוספת של העלילה הראשית, ואם באמצעות מונולוגים בדבר היצירה המושמים בפיהן של דמויות. ויליאם שייקספיר נגע בארס-פואטיקה בכמה ממחזותיו, בהם "חלום ליל קיץ" (בו מעלות הדמויות מחזה מהמיתולוגיה היוונית) ו"המלט". בסרטו של פדרו אלמודובר, "חיבוקים שבורים", נעשה שימוש כפול בארס-פואטיקה: עלילת הסרט עוסקת בצילומו ובהפקתו של סרט בשם "נשים ומזוודות", ובמסגרת זו מצולם גם סרט תיעודי המתעד את יצירתו של "נשים ומזוודות". "פונדק הרוחות", מחזהו של נתן אלתרמן, הוא ארס פואטי.