היתר מכירה
דעות הרבנים בעניין היתר מכירה > האוסרים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הנצי"ב.
הרב מרדכי גימפל יפה התנגד.
הרב יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק (בית הלוי).
הרב יצחק זאב הלוי סולובייצ'יק מבריסק[דרוש מקור]
רבי גרשון חנוך הניך ליינר, האדמו"ר מראדזין.
החזון איש, לפי דעת המבי"ט שאין קניין לנוכרי בארץ ישראל להפקיעהּ מן השביעית, וכן בנימוק של "לא תחנם" = ההלכה האוסרת מכירת קרקע לגוי; הנימוק השני הוא העיקרי בעיניו - ובאחד ממכתביו כתב שאדם שימכור בעצמו את שדהו - אכן המכירה תועיל, אך הבעיה היא היות הומכירה נעשית על ידי שימוש ברבנות כשליח והיות שיש בדבר איסור לא תחנם הרי שהמכירה כלל לא חלה מהטעם של אין שליח לדבר עבירה.
הרב שלמה גורן (בעקבות הקמת המדינה בקרקעות שהמדינה החילה עליהם ריבונות, אולם ביו"ש "הנמצאים תחת ממשל צבאי, והחוק הישראלי לא חל עליהם, ומבחינת הסטטוס החוקי שלהם אין למדינת ישראל ריבונות על אזורים אלו, לצערנו הרב נוהגת בהם ממשלת ישראל לפי החוק הבינלאומי, שמגדיר את האזורים הללו כשטח כבוש בידינו" - היתר המכירה תקף)
הרב בן-ציון אבא-שאול אסר מכמה טעמים: (1) "בוודאי הלכה למעשה כדעת הראשונים, ששביעית נוהגת בזמן הזה." (2) "הדברים נראים שאין כאן מכירה, מחמת שאין כאן סמיכות דעת." (3) "המכירה נעשית על ידי שליחות, אין שליח לדבר עבירה, שהרי עוברים על איסור 'לא תחנם'." (4) "אף הסומכים על היתר המכירה... מכל מקום אסור ליהודי לעבוד בקרקעות אלו עבודות האסורות בשביעית, ואם עבר וזרע שם הישראל ירקות, אסורים הם משום ספיחים".
לדבריו אף הרב עזרא עטייה אסר.
הרב יהודה צדקה: והביא ראיה לכך מכך שאנשי כנסת הגדולה החליטו שלא לכבוש שטחים מסוימים מארץ ישראל, על-מנת שיסמכו עליהם העניים בשביעית. ואילו היה ממש בהיתר מכירה, היו כובשים את כל ארץ ישראל ועושים היתר מכירה. אלא "ודאי שהיתר זה אין לו שום יסוד... ראינו שויתרו אנשי הגולה על מדינות שלמות, רק שלא יעברו על שביעית".
הרב יחיאל מיכל הלוי אפשטיין
הרב יעקב מוצפי.
הרב יעקב משולם אורנשטיין
המהרש"ם[דרוש מקור]
הרב אברהם מנחם הלוי שטיינברג. [דרוש מקור]
הרב שאול סתהון
הרב יהושע אשל מרגליות אב"ד ושניובה.
הרב י' אורנשטיין מחבר "עמק הלכה".
הרב משה שטרנבוך.
בערב השמיטה ה'תרמ"ט נדפסקול קורא מאת רבני ארץ ישראל נגד היתר המכירה. חתומים עליו 21 רבנים, ביניהם הרב יעקב יהודה לייב לעווי, יוסף חיים זוננפלד, עקיבה יוסף שלזינגר, משה נחום ולנשטיין, שלמה זלמן בהר"ן לעווי, רבי חיים ברלין ועוד. מהמכתב משתמע שלדעתם אין לסמוך על היתר המכירה
בשנת ה'תרע"ב הוציא הרידב"ז את ספרו "בית רידב"ז". בתחילתו מתפרסם מכתב נגד היתר מכירה, בחתימתם של רבנים רבים, ביניהם נחום ווידנפלד, מאיר אריק, יצחק ירוחם דיסקין, עקיבא סופר, מהרש"ם מברעזאן ועוד.
הרידב"ז עצמו באחד מכתביו מצטט את ערביי הארץ: "מיום שנכנסו ישראל לעבוד את האדמה, נשתלחה המארה והארץ פסקה ליתן פריה".
בערב השמיטה ה'תשי"ט התפרסם קול קורא מגדולי ישראל למען קרן השביעית, לסייע ליישובים שרצונם לשמור שמיטה בלי היתר מכירה[דרושה הבהרה]. חתומים עליו 32 רבנים, וביניהם האדמו"רים מסדיגורה, מגור, ממודזיץ, מביאלא, מאוז'רוב, מטשורטקוב, מלעלוב, מוויז'ניץ, וכן הרבנים פנחס עפשטיין, עקיבא סופר, דב בריש וידנפלד, יחזקאל אברמסקי, אליעזר יהודה פינקל, יחזקאל סרנא, זלמן סורוצקין, יעקב ישראל קניבסקי, ישראל משה דושינסקי ועוד.
בערב השמיטה ה'תשס"ח התפרסם מכתב שכותרתו "הנותן יד להיתר מכירה נותן יד לעקור מצווה". חתמו על המכתב הרבנים יוסף שלום אלישיב, מיכל יהודה ליפקוביץ, אהרן יהודה ליב שטינמן, שמואל הלוי ואזנר, שמואל אוירבך, חיים קניבסקי, חיים פינחס שיינברג, מאיר צבי ברגמן, נסים קרליץ, יהודה שפירא, נתן צבי פינקל (מיר), יצחק שיינר, נסים טולדנו, יהודה עדס, גרשון אדלשטיין.
הרב יוסף שלום אלישיב סבר שאף הרבנים והפוסקים שהתירו זאת בעבר הרחוק בשעת הדחק, לא היו מתירים זאת כיום"
הרב יוסף קאפח.