stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניקולה סטרג'ן
ביוגרפיה > פוליטיקה

בשנת 1986 הצטרפה למפלגה הלאומית הסקוטית (SNP) ובשנת 1999 נבחרה לראשונה לפרלמנט הסקוטי. כיהנה כשרת צללים מטעם SNP לענייני חינוך, בריאות ומשפטים.
סטרג'ן הפכה למנהיגת המפלגה הסקוטית הלאומית אחרי משאל העם על עצמאות סקוטלנד שנערך ב-2014 והיפרדות מבריטניה. באותה הצבעה רוב הסקוטים – 55% – התנגדו לעצמאות, ורק 45% מהמצביעים תמכו בהיפרדות.
בבחירות לפרלמנט של בריטניה שנערכו ב-2015 הובילה את מפלגתה להישג בולט, של שליטה ב-56 מתוך 59 מחוזות הבחירה בסקוטלנד (לעומת שישה קודם לכן).
ב-25 במאי 2022, סטרג'ון הפכה לשרה הראשונה של סקוטלנד בעלת הכהונה הארוכה ביותר ועלתה על השיא הקודם של קודמה, אלכס סלמונד.
ביוני 2022, אמרה שיקודם משאל עם חדש בשאלת עצמאות סקוטלנד שיתקיים באוקטובר 2023. ראש ממשלת הממלכה המאוחדת, בוריס ג'ונסון, התנגד לביצוע משאל העם.
בדצמבר 2022 עם בקורת שלילית, עבר בפרלמנט הסקוטי בכהונתה חוק העוסק בטרנסג'ריות אשר מקל על האנשים לשנות את מינם על בסיס הגדרה עצמית ולא רפואית והחל מגיל 16 במקום 18 עד כה.
ב-15 בפברואר 2023 הודיעה על התפטרותה מתפקידה כשרה הראשונה של סקוטלנד, כמו גם מראשות המפלגה הלאומית.
הערות שוליים

1 2 3  בצל סערת "חוק הטרנסג'נדרים": מנהיגת סקוטלנד התפטרה אחרי 8 שנים, באתר ynet, 15 בפברואר 2023
↑  הגרדיאן, המפולת הסקוטית סחפה את מעוזי התמיכה הוותיקים של הלייבור, באתר הארץ, 8 במאי 2015
↑  Deutsche Welle (www.dw.com), Scotland's Sturgeon proposes independence referendum in 2023 | DW | 28.06.2022, DW.COM (באנגלית בריטית)
↑  Boris Johnson Rejects Nicola Sturgeon's Call For A Second Independence Referendum, HuffPost UK, ‏2022-06-14 (באנגלית)
↑  Press, The Associated (2022-06-14). "Scotland's leader starts a campaign for a new independence vote". NPR (באנגלית). נבדק ב-2022-06-28.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810649544205606  GND: 1070596949  ISNI: 0000 0000 5077 6860  LCCN: nb2001061168  SUDOC: 235041440  VIAF: 19185030   WorldCat (עם VIAF): 19185030 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פוליטיקאים ובנושא בריטים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ניגון הפלפול

.
ניגון הפלפול (ביידיש: דער פלפול) הוא ניגון חב"ד ללא מילים, אשר מורכב מחמישה בתים, שהקשר ביניהם מתואר כדומה לדרך לימוד התלמוד הבבלי, המכונה בשם פלפול.
רקע

"הפלפול" הוא ניגון ס"ד (64) בספר הניגונים, שם הובא הסבר על מהות הניגון:
מהלך שלוב תנועותיו מבבא לבבא הוא על דרך קושיא ותירוץ. מה שבבא הקודמת תובעת, דורשת ותמהה - הבבא שאחריה מצדקת, משתקת ומיישבת, והבבות מטפסות ועולות, סותרות ובונות, מפרקות ומקשות, מתרצות ומיישבות בדוגמת הפלפול התלמודי, ועל שם זה נקרא "דער פלפול".
עיבודים וביצועים מוזיקליים

ב־2010 הופיע הניגון באלבום "עצם הנשמה 3" של הזמר הישראלי יאיר כלב, וב־2012 הופיע באלבום 'אוסף ניגוני חב"ד הגדול' של המוזיקאי הישראלי חנן בר סלע.
ב־2017 הופיע באלבום 'ניחוחות 7' בהוצאות שבועון כפר חב"ד בביצוע 'מקהלת חסידי חב"ד', באפריל 2020, בוצע על ידי הזמר האמריקאי אלי מרקוס, ובספטמבר של אותה שנה בוצע שוב על ידי מרכוס, יחד עם בני פרידמן ועוד.
נוסח ישראל אריה לייב שניאורסון

ישעיהו שר, ממקימי כפר ביל"ו, שהיה בילדותו סולן בבית הכנסת הכורלי ביקטרינוסלב, כתב בזיכרונותיו מילדותו באימפריה הרוסית, אודות ניגון שלימדו ישראל אריה לייב שניאורסון, אחיו של רבי מנחם מנדל שניאורסון ובנו של הרב לוי יצחק שניאורסון: "תוכנו הוא: שיחת שני אברכים בסוגיא מסוימת בתלמוד או בחסידות, וצורתו – "קושיא ותירוץ", כשאחד מקשה והשני משתדל על ידי פלפול לתרץ ולסלק את הקושיא ולהפריכה". לימים, לאחר הקמת כפר ביל"ו, נהג שר ללמד את הניגון בקרב המורים והתלמידים בכפר, על פי משאלתו של אריה לייב שניאורסון, שביקש ממנו להנציח את הניגון ברבים. במאי 2023 הרב משה אורנשטיין, מצא כי זהו ניגון הפלפול עם מספר שינויים.
הערות שוליים

↑  שמואל זלמנוב, ספר הניגונים - חב"ד, ברוקלין, ניו יורק, ארצות הברית: קה"ת, עמ' נ"ח. (בלשון הקודש ויידיש)
↑   ניגון הפלפול - הרב יאיר כלב (עצם הנשמה מס' 3) Pilpul Nigun - Rabbi Yair Calev, סרטון בערוץ "יאיר כלב", באתר יוטיוב (אורך: 08:31)
↑  מחרוזת ניגוני חב”ד – מילים וביצועים |מוזיקה | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  חנן בר סלע, דער פלפול, באתר ספוטיפיי, ‏2015
↑  `כפר חב"ד` במהדורת ענק: 9 חלקים, מאות עמודים ● הכותרות, באתר COL
↑   ניגון הפלפול - מקהלת חסידי חב"ד, סרטון בערוץ "אוצרות", באתר יוטיוב (אורך: 07:54)
↑   דער פילפול | אלי מרקוס ¦ The Pilpul Niggun  | Eli Marcus, סרטון בערוץ "𝕷𝖎𝖋𝖊 𝖎𝖘 דאָך 𝖌𝖔𝖔𝖉", באתר יוטיוב (אורך: 04:48)
↑   Seder Nigunim: “The Pilpul” ft. Eli Marcus סדר ניגונים ״דער פלפול״ עם אלי מארקוס, סרטון בערוץ "Seder Nigunim", באתר יוטיוב (אורך: 04:41)
1 2  . לטענת שר הניגון מיוחס לרבי שניאור זלמן מלאדי, מייסד חסידות חב"ד,קיר הניגונים: ניגון (מר' ישראל אריה לייב) מי יודע?, באתר קיר הניגונים
↑  "ר` לייבל`ס ניגון": חשיפה מרגשת בסיום הרמב״ם בנתניה, באתר COL
↑  זלמן, חשיפה מרגשת במעמד סיום הרמב"ם בישיבת תות"ל נתניה, באתר חב"ד אינפו, ‏2023-05-04
| ניגוני חב"ד |
| --- | --- | --- |
| הניגונים המכוונים | "ניגון שלוש תנועות" ■ אדמו"ר הזקן: ניגוני רבי שניאור זלמן • "ארבע בבות" • "אבינו מלכנו" • "אלי אתה" • "כאיל תערוג" • "קול דודי" ■ אדמו"ר האמצעי: "ניגון הקאפעליע" ■ הצמח צדק: "ניגון ההשתטחות" • "ימין ה' רוממה" • "כאיל תערוג" ■ אדמו"ר המהר"ש: "לכתחילה אריבער" ■ אדמו"ר הרש"ב: "ניגון הכנה" • "ניגון רוסטוב" ■ אדמו"ר הריי"צ: "ניגון הבינוני" ■ הרבי מלובביץ': ניגוני הרבי מלובביץ' • "אנעים זמירות" • "אתה בחרתנו" • "דרכך אלוקינו" • "הוא אלוקינו" • "והיא שעמדה" • "כי אנו עמך 1" • "כי אנו עמך 2" • "צמאה לך נפשי" • "צמאה צמאה" • "רחמנא דעני" • "שאמיל" |  |
| ניגונים נוספים | "קול ביער" • "הנשמה יורדת" • "פדה בשלום" • "ניגון לי"ב–י"ג תמוז" • "והריקותי לכם ברכה" • "ניע זשוריצי כלופצי" • "ניגון לחסידי הצמח צדק" • "ניגון הקפות" • "ניגון הכנה" • "ממצרים גאלתנו" • "יעלה תחנוננו" • "ופרצת" • "הצילני נא" • "הושיעה את עמך" • "אך לאלוקים" • "אימתי קאתי מר" • "ניגון מפולטבה" • "שובה השם" • "ניגון הפלפול" |  |
ישנם מעל 500 ניגוני חב"ד, מובאים רק ניגונים נבחרים
כללי: ניח"ח • ספר הניגונים ■ פרויקטים: ניגוני חב"ד (16 אלבומים) • משה לאופר מנגן חב"ד (4 אלבומים) • צמאה (6 אלבומים) ■ אלבומים: ניגון הבעש"ט • אבינו מלכנו • האפ קאזאק • יענקל יענקל
משה הדרשן

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־11 
 פטירה:  פרובאנס, צרפת
 כינוי:  הדרשן
 מקום קבורה:  פרובאנס
 מדינה:  צרפת 
 מקום פעילות:  נרבונה
 תחומי עיסוק:  מדרש
 תפקידים נוספים:  רב, דרשן, מחבר
 תלמידיו:  רבי נתן מרומי, בנו רבי יהודה הדרשן מטולוז
 בני דורו:  רבי יוסף טוב עלם, רבי אליהו הזקן
 חיבוריו:  מדרשים על התורה
 
רבי משה הדרשן, היה רב, דרשן, מפרש ומחבר צרפתי מראשוני הראשונים, פעל במחצית הראשונה של המאה ה-11, תושב העיר נרבונה שבפרובאנס, התפרסם ביצירתיותו בתחומי המדרש והאגדה. בין תלמידיו נמנה רבי נתן מרומי בעל "הערוך", וכנראה בנו רבי יהודה הדרשן.
רש"י מזכירו כמה פעמים בפירושו לתורה.
פרופ' אפרים אלימלך אורבך מחשיב את רבי משה הדרשן כפרשן הפיוט הראשון המוכר לנו בשמו.
קורות חייו

קורות חייו כמעט ואינם ידועים. לפי חוקר התלמוד פרופ' חננאל מאק גם באשר לכתבים המיוחסים לרבי משה הדרשן אין ודאות מוחלטת שאכן נכתבו על ידו.
לפי ספר היוחסין לרבי אברהם זכות, רבי משה הדרשן היה נצר למשפחת רבנים מיוחסת בעיר נרבונה. אביו וסבו ואף אחי סבו עמדו בראשות הישיבה בעיר נרבונה. לימים החזיק גם רבי משה הדרשן בתפקיד זה. לאחר מותו של רבי משה הדרשן עמד אחיו של רבי משה הדרשן, לוי, בראשות הישיבה.
ר' שלמה בר לוי מהעיר מנטויל"א היה בן אחותו של ר' משה הדרשן. יש הסוברים שתלמידו של ר' שלמה הוא כותב הפירוש על דברי הימים, המיוחס לרש"י, ויש הסוברים שהמחבר אשכנזי.[דרוש מקור]. [ב'נחלת יעקב יהושע' (גיליון תקסג לפרשת חוקת תשפג) הוכיח, שחל טעות סופר ברש"י הנדפס כשכתוב 'בן אחותו', ואכן בדפוס ראשון של רש"י (וינציאה רעח) לא כתוב ייחוס, רק 'כך שמעתי מפי רבי שלמה ממונטיל'. ורבי לוי אביו של רבי שלמה היה אחיו של רבי משה הדרשן, וכן הוא מוזכר בספר הישר לרבינו תם].
חיבוריו

הראשונים הכירו, ככל הנראה, לקט מדרשים של ר' משה הדרשן. על לקט זה מבוסס המדרש בראשית רבתי. מדרשו של ר' משה הדרשן מהווה גם את הבסיס למדרש על פרשיות במדבר ונשא שבמדרש במדבר רבה. והוזכר במדרש תנחומא האזינו סי' ז.
דברי פרשנות ודרש של ר' משה הדרשן צוטטו על ידי רש"י בפירושיו. לרוב האזכורים בפירושו לתנ"ך כאשר ההיגד המופיע פעמים רבות הוא - "העתקתי מיסודו של רבי משה הדרשן". בפרשת האזינו כתב רש"י: "ומשמו של רבי משה הדרשן מטילוש"א שמעתי", בניגוד לידוע שמוצאו מנרבונה.
כמו כן, ריימונדוס מרטיני ציטט מספר של ר' משה הדרשן בשם "בראשית רבה דרבי משה הדרשן". ר' יצחק אברבנאל, שהכיר את ספרו של רימונדוס מרטיני, לא הכיר את ספר בראשית רבתי דרבי משה הדרשן ולכן חשבו למזויף.
מאפייני חיבוריו

רבי משה שילב במדרשיו מדרשים קדומים שאינם בידינו. יצירתו אינה כוללת רק ליקוט של חומר קדום אלא אף יצירה דרשנית שלו עצמו. מאפיין בולט בכתבים המיוחסים לרבי משה הדרשן הוא השימוש בגימטראות ושימוש ברעיונות מתורת הסוד.
מאפיין ייחודי לצורת הדרש של ר' משה הדרשן הוא השימוש ברעיונות מתוך הספרים החיצוניים, ספר היובלים וספר חנוך א', אותם הכיר ר' משה בנוסח העברי שלהם, שלא מצוי בידינו היום. כמו כן, עסק ר' משה הדרשן בפרשנות הפיוט.
לקריאה נוספת

חננאל מאק, מסודו של משה הדרשן, מוסד ביאליק, 2010.
הערות שוליים

↑  א"א אורבך, ספר ערוגת הבשם, ירושלים 1991, חלק רביעי עמ' 3–4.
↑  חננאל מאק, מדרש האגדה, עמ' 113
↑  ראה פירוש המיוחס לרש"י דה"ב, פרק ב פסוק יג.
↑  תנחומא האזינו ז
↑  19 פעמים בפירוש עה"ת, ופעמיים בפירושו על הש"ס: אחד בכתובות (דף ע"ה ע"ב), ואחד בנידה (דף י"ט ע"א)
↑  פירוש רש"י לספר דברים פרק ל"ב, פסוק כ"ד.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007272829805171  ISNI: 0000 0000 6143 185X  LCCN: n87897859  NKC: ola20231195494  VIAF: 55680052   WorldCat (עם VIAF): 55680052
סאג'יד ג'אוויד

סאג'יד ג'אוויד (באנגלית: Sajid Javid; נולד ב-5 בדצמבר 1969) הוא פוליטיקאי בריטי חבר המפלגה השמרנית, שכיהן כחבר בבית הנבחרים הבריטי מטעם מחוז הבחירה ברומסגרוב שבווסטרשייר בין 2010 ל-2024. כיהן בין השאר כשר הפנים, שר האוצר ושר הבריאות בממשלות בריטניה.
ביוגרפיה

ג'אוויד נולד ברוצ'דייל שבלנקשייר וגדל בבריסטול. הוא אחד מחמישה ילדים של מהגרים מוסלמים מפקיסטן. ב-1991 סיים תואר ראשון בכלכלה ומדע המדינה מאוניברסיטת אקסטר. לאחר הלימודים עבד בניו יורק בבנק צ'ייס, מנהטן. בשנים 2000–2009 עבד בדויטשה בנק בלונדון ובסינגפור.
בבחירות 2010 התמודד ונבחר מטעם המפלגה השמרנית למושב מחוז ברומסגרוב בבית הנבחרים הבריטי. הוא נבחר לתפקיד גם ב-2015, ב-2017, וב2019, כשכל פעם גדל יתרונו.
מספטמבר 2012 עד אפריל 2014 כיהן כשר זוטר במשרד האוצר תחת ג'ורג' אוסבורן. באפריל 2014 מונה על ידי ראש הממשלה דייוויד קמרון לשר לענייני תרבות, ספורט ומדיה. בספטמבר 2015 מונה על ידי קמרון לשר העסקים והחדשנות. ביולי 2016 מונה על ידי ראש הממשלה תרזה מיי לשר השיכון, קהילה וממשל מקומי. באפריל 2018 מונה על ידי מיי למזכיר הפנים במקומה של אמבר ראד שהתפטרה. לאחר התפטרותה של מיי התמודד לראשות המפלגה השמרנית, אך לא נבחר. ביולי 2019 מונה לשר האוצר בקבינט של בוריס ג'ונסון. הוא התפטר מתפקידו בפברואר 2020. ביוני 2021 מונה לשר הבריאות, הוא התפטר מתפקידו ביולי 2022 על רקע אובדן אמון בראש הממשלה והודיע שלא יתמודד על מושבו בפרלמנט.
בתקופת כהונתו בקבינט של קמרון, תמך ג'אוויד בהישארות בריטניה איחוד האירופי, אך ציין שעשה זאת בלב כבד וללא התלהבות. לאחר ההחלטה על הברקזיט היה לתומך בולט ביציאה. הוא חבר בידידי ישראל במפלגה השמרנית, ובפברואר 2019 הוביל מהלך שהכיר בזרוע המדינית של חזבאללה כארגון טרור, ביולי 2019 ביקר בכותל המערבי לאחר 16 שנים שנציגי ממשל בריטיים לא הגיעו למקום.
ג'אוויד נשוי ללורה והם הורים לבן ושלוש בנות.
הערות שוליים

1 2 3  Who is Sajid Javid, the UK's new home secretary?, הגרדיאן, 30 באפריל 2018
↑  שר הפנים של בריטניה הגיע לביקור בכותל,  באתר כיפה, 1 ביולי 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1171517610  UKPARL: YHylN7q7  VIAF: 5493154260614324480008   WorldCat (עם VIAF): 5493154260614324480008
משימת אלסוס

הריסת הכור הגרעיני הניסיוני של גרמניה הנאצית בהייגרלוך שמדרום לשטוטגרט, על ידי צוות של אמריקאים ואנגלים ממשימת אלסוס, אפריל 1945
משימת אלסוס (באנגלית: Alsos Mission) הייתה מאמץ מאורגן של ארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה, שכללה אנשי צבא, מדענים ואנשי מודיעין, ומטרתה הייתה לגלות התפתחויות מדעיות אצל האויב. המוקד העיקרי של המשימה היה פרויקט הגרעין של גרמניה הנאצית, אך היא חקרה גם כלי נשק כימיים וכלי נשק ביולוגיים, ואת האמצעים לשנע אותם.
המשימה החלה לאחר פלישת בעלות הברית לאיטליה בספטמבר 1943 במטרה כפולה: חיפוש אנשים, תיעוד, חומרים ואתרים כדי להעריך את תוכניות האויב בשטחים אלו, ולמנוע את לכידתן בידי ברית המועצות. המשימה הוקמה כחלק מפרויקט מנהטן, שהיה אחראי, בין שאר משימותיו, גם על ביצוע מודיעין זר שיגלה את הפעילות הגרעינית של האויב. אנשי אלסוס עקבו מקרוב אחר קווי החזית באיטליה, בצרפת ובגרמניה, ועברו מדי פעם לשטחים המוחזקים בידי האויב, כדי להבטיח שמשאבים יקרי ערך לא ייהרסו, או שמדענים לא יברחו או ייפלו לידיים יריבות (סובייטיות ואחרות).
על משימת אלסוס פיקד לוטננט קולונל בוריס פאש, לשעבר קצין הביטחון של פרויקט מנהטן, וסמואל גודסמיט (אנ') שימש כיועץ מדעי ראשי. היא הייתה מאוישת במשותף על ידי המודיעין הצבאי הימי (ONI) (אנ'), משרד המחקר והפיתוח המדעי (OSRD) (אנ'), פרויקט מנהטן, והמודיעין הצבאי (G-2) (אנ'), בסיוע כוחות חיל הנדסה קרביים, שהוקצו למשימות ספציפיות לפי הצורך.
צוותי אלסוס הצליחו לאתר חלק ניכר מהציוד ומהתיעוד של מאמצי המחקר הגרמניים, ולסלק או להרוס אותו. הם גם עצרו את רוב אנשי המחקר המדעי הגרמניים הבכירים, כולל את אוטו האן, מקס פון לאואה, ורנר הייזנברג וקארל פרידריך פון וייצקר (אנ').
הקמה

פרויקט מנהטן היה בעיקרו תוכנית מחקר ופיתוח שפעלה במהלך מלחמת העולם השנייה ועד זמן קצר לאחר סיומה. הפרויקט בוצע בעיקרו על ידי ארצות הברית, ומטרתו הייתה לייצר פצצה אטומית, שבשאיפה תשמש ותכריע עוד במלחמה המתנהלת. לסלי גרובס מחיל ההנדסה האמריקאי מונה לראש הפרויקט בספטמבר 1942. הפרויקט פעל תחת מעטה סודיות כבד, בשל החשש שגילויו ישפיע על מדינות הציר, ובמיוחד על גרמניה, להאיץ את פרויקטי הגרעין שלהן או לפעול בחשאי נגד הפרויקט האמריקאי.
המודיעין של פרויקט מנהטן העריך שתוכנית האטום היפנית לא התקדמה, מכיוון שליפן כמעט שלא הייתה גישה לעפרות אורניום, ומפני שהמאמץ התעשייתי הנדרש בפרויקט מסוג זה הוא מעבר ליכולתה של יפן. בנוסף, פיזיקאים אמריקאים מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי, שהכירו את הפיזיקאים היפנים המובילים באופן אישי, העריכו שהטובים שבהם מעטים מדי כדי להתמודד עם פרויקט מורכב שכזה. לעומת זאת, למדענים הגרמנים היה מוניטין כמובילים בתחום, והחשש שגרמניה תפתח ראשונה נשק גרעיני היה מלכתחילה אחת הסיבות להקמת פרויקט מנהטן. הפיהרר הגרמני, אדולף היטלר, טען לעיתים קרובות שגרמניה מפתחת כלי נשק סודיים, והיה חשש כי אלה עלולים לכלול גם נשק גרעיני. דיווחים על פעילות גרעינית גרמנית נלקחו ברצינות, ובתחילת פרויקט מנהטן, בסוף 1942 ובתחילת 1943, תקפו חבלנים נורווגיים ומפציצים של בעלות הברית תשתיות ייצור של מים כבדים בנורווגיה הכבושה.
לאחר הפלישה של בעלות הברית לאיטליה בספטמבר 1943, החליט ראש מטה כוחות השירות של הצבא, בריגדיר גנרל וילהלם סטייר (אנ'), להטיל על פרויקט מנהטן את האחריות לתאם את פעולות המודיעין הזר על תוכניות הגרעין של מדינות הציר, ופנה לשם כך לראש מטה הצבא גנרל ג'ורג' מרשל.
בתגובה הקים גרובס את משימת אלסוס, שבתחילה כללה צוות קטן שאויש במשותף על ידי אנשים מפרויקט מנהטן שעליו פיקד, מהמודיעין הצבאי הימי (ONI) (אנ'), ממשרד המחקר והפיתוח המדעי (OSRD) (אנ'), ומהמודיעין הצבאי (G-2) (אנ').
מפקד המודיעין הצבאי מינה את לוטננט קולונל בוריס פאש למפקד היחידה. פאש היה ראש המודיעין הנגדי בפיקוד המערבי של ארצות הברית, וחקר חשודים בריגול סובייטי במעבדת הקרינה של ברקלי. פאש הרכיב את היחידה מקצין ביצוע אחד ששימש כעוזרו, ארבעה סוכנים של הריגול הנגדי, ארבעה מתורגמנים, וארבעה מדענים.
איטליה

עד תחילת 1944 הצליחה אלסוס להשיג באיטליה רק מידע זעום על פרויקט הגרעין הגרמני, אך העבירה דו"חות מפורטים על רקטות ועל טילים מונחים גרמניים.
כשרומא נכבשה ב-4 ביוני 1944, חזר פאש לאיטליה. בהוראתו נעצרו מספר מדענים איטלקים מרכזיים והוצבה שמירה על אתרים שהיוו מטרות לבדיקה, כולל אוניברסיטת רומא ומכון המחקר המדעי הלאומי של איטליה. בשבועות הבאים ראיינו אנשי אלסוס מדענים איטלקיים, כולל אדוארדו אמאלדי, ג'יאן-קרלו ויק ופרנצ'סקו ג'ורדני.
התמונה שהתקבלה ממשימת אלסוס באיטליה, הייתה שפרויקט הגרעין הגרמני לא התקדם באופן משמעותי.
מערב אירופה > בריטניה

בדצמבר 1943 שלח גרובס את ראש המודיעין של פרויקט מנהטן, רוברט פורמן, לבריטניה כדי לדון בהקמת משרד קשר בלונדון בין פרויקט מנהטן וממשלת בריטניה, ולדון בתיאום המאמץ המודיעיני. בסופו של דבר בחר גרובס בראש פעילויות הביטחון של 'מחוז מנהטן', סרן הוראס קלברט, כראש משרד הקשר בלונדון, תחת התואר עוזר הנספח הצבאי. משרד הקשר בלונדון עבד בשיתוף פעולה עם אריק ולש, ראש המחלקה הנורווגית ב-MI6, ועם מייקל פרין מפרויקט הגרעין הבריטי.
משרד הקישור בלונדון ראיין מדענים פליטים מאירופה, ובחן כתבי עת גרמניים לפיזיקה. הוא ערך רשימות של מדענים גרמנים ומיקומים אפשריים של מחקר גרעיני ומתקנים תעשייתיים, ושל מצבורים ומכרות של עפרות אורניום ותוריום. מעט תוריום נמצא בגרמניה ובאירופה הכבושה, ותוך זמן קצר התמקדה תשומת הלב במרבצים ביואכימשטאל בחבל הסודטים שבצ'כוסלובקיה שסופח לגרמניה. סיורים אוויריים בוצעו מעת לעת, והתפוקה נמדדה על ידי הערכת גודל ערימות שיירי הכרייה.
גרובס הזהיר את הגנרל דווייט אייזנהאואר מפני האפשרות שהגרמנים עלולים לשבש את הנחיתה בנורמנדי ברעלים רדיואקטיביים, ושלח את מייג'ור ארתור פיטרסון לתדרך את ראש המטה שלו, לוטננט גנרל וולטר סמית. תחת שם הקוד מבצע פפרמינט, הוכן ציוד מיוחד והוכשרו צוותי הלוחמה הכימית בשימוש בו. הכוחות הבריטיים ערכו הכנות דומות בחופי הים שלהם. אמצעי הזהירות הללו היו בסופו של דבר מיותרים.
מערב אירופה > צרפת

צוות מהמשימה מצא את הפיזיקאי הצרפתי פרדריק ז'וליו-קירי בקולז' דה פראנס שבפריז, וסמואל גודסמיט ראיין אותו ב-27 באוגוסט 1944. הוא הוטס ללונדון ושם ראיינו אותו מייקל פרין וגודסמיט על פעילותם של מדענים גרמניים. ז'וליו-קירי סיפר על ביקורים של מדענים גרמניים במכללה שבה היה ציקלוטרון. על פי עדותו של ז'וליו-קירי המדענים שביקרו במכללה כללו את אריך שומאן, שיזם את פרויקט הגרעין הגרמני והוביל אותו עד מסירתו לרייכספורשונגרט (מועצת המחקר הלאומית) בשנת 1942; אברהם איסו, שהיה אחראי על הפיזיקה הגרעינית תחת הרייכספורשונגרט; ולטר גרלך, שהחליף אותו בינואר 1944. פיזיקאים גרמנים אחרים שהשתמשו במתקנים כללו את קורט דיבנר, ולטר בוטה ואריך באגה, שכולם היו ידועים כקשורים לפרויקט הגרעין הגרמני.
כשכוחות בעלות הברית שחררו את בלגיה, מיהרו אנשי אלסוס לאנטוורפן, שבה היו משרדי ההנהלה של מכרה האורניום בקונגו הבלגית, המקור הטבעי העשיר ביותר שהיה ידוע אז בעולם לאורניום. הם גילו במסמכים שמצאו שם שמעל 1,000 טון של אורניום מזוקק נשלחו לגרמניה, כ-80 טון נשלחו לצרפת ב-1940 מיד לאחר הפלישה הגרמנית לבלגיה, וכ-70 טון נשארו באולן שממזרח לאנטוורפן, שבה היה מפעל לטיפול בעפרות אורניום וזיקוקן לאורניום נקי.
על פי ידיעות שנאספו ברן, באיינדהובן ובפריז, היה למשימת אלסוס עניין מיוחד בעיר שטרסבורג, שבאוניברסיטה שלה, לפי המידע, פעלו פיזיקאים גרמניים מרכזיים כרודולף פליישמן (אנ') וקארל פרידריך פון וייצקר (אנ'), וכן ביולוגים גרמניים שהשתמשו בנגיפים לפיתוח נשק ביולוגי. צוות אלסוס נכנס לשטרסבורג ב-25 בנובמבר 1944 עם כיבושה, וגילה את המעבדה הגרעינית הגרמנית בשטח בית החולים בעיר. פיזיקאים ניסו להתחמק מהמעבדה לבושים כחובשים, אך פליישמן נתפס ונלקח למעצר, ווייצקר ואחרים הצליחו לברוח מהעיר.
מסמכים שהתגלו בשטרסבורג הצביעו על פעילות גרעינית בכמה מוקדים בדרום-מערב גרמניה, וכן על ניסויים רפואיים סודיים שבוצעו באסירי מחנה הריכוז נאצוויילר.
מכל אלה הסתבר שהגרמנים לא הצליחו לפתח תהליך מעשי להעשרת אורניום, ולראשונה הצליחה משימת אלסוס לדווח באופן מוחלט שלגרמנים אין נשק גרעיני, וגם לא יהיה עד סיום המלחמה.
מערב אירופה > גרמניה הנאצית

כאשר המתקפה הגרמנית הגדולה במבצע נורדווינד איימה על שטרסבורג, הורה פאש להסיר את כל המסמכים שנתפסו, ולהשמיד את הניירות המציינים את אופי משימת אלסוס, מחשש שייתפסו על ידי הגרמנים אם יצליחו לכבוש חזרה את העיר. סדרת כשלי המודיעין המביכים שבגללם לא נצפתה כלל המתקפה הגרמנית הגדולה בקרב על הבליטה בארדנים, הולידה ספקות בממצאי אלסוס בדבר אי-קיום של נשק גרעיני בידי הגרמנים, אפילו בין חברי המשימה עצמם. צוות של ארבעה אנשי אלסוס נשלח לחקור פיצוץ הרסני של טיל V-2 ליד אנטוורפן, ונאלץ להודיע שלמרות החשש אין מדובר בפיצוץ גרעיני. למרות דו"חות אלסוס על אי-קיומה של פצצה גרעינית גרמנית, נמשכו השמועות העקשניות עליה עד מרץ 1945.
מחקירת אסירים גרמנים עלה כי אורניום ותוריום מעובדים בגרמניה, לרוב במפעל באורניינבורג, ולכן לחץ גרובס שהמפעל יופצץ ב-15 במרץ 1945. כ-612 מבצרים מעופפים הפילו כ-1,500 טונות של חומר נפץ ו-178 טונות של פצצות תבערה על המפעל.
ב-30 במרץ הגיעה משימת אלסוס להיידלברג, שם נלכדו מדענים גרמנים חשובים בהם ולתר בותה, ריכרד קון, וולפגנג גרטנר ופיליפ לנארד. מחקירתם התברר שכור הניסוי המופעל באורניום טבעי שבנה צוותו של ורנר הייזנברג בברלין, הועבר לעיירה הייגרלוך באזור וירטמברג שבדרום-מערב גרמניה.
עם התקדמות צבאות בעלות הברית בגרמניה באפריל 1945, מצאו צוותי משימת אלסוס בסטטילם תיעוד על תוכנית הגרעין הגרמנית, רכיבי כור גרעיני ושמונה טונות של תחמוצת אורניום. מדענים שנלכדו בגטינגן ובקטלנבורג-לינדאו סיפקו מידע שגילו על פרויקט הפצצה האטומית הסובייטית. בעיר צלה חשפה אלסוס צנטריפוגה ניסיונית להפרדת איזוטופים של אורניום, שפותחה באוניברסיטת המבורג.
ב-22 באפריל נכבשה הייגרלוך שבאזור וירטמברג, שהיה מרכז הפעילות של פרויקט הגרעין הגרמני, ונמצא בה כור גרעיני ניסיוני בצורת גליל ועשוי מאבני גרפיט, אך ללא האורניום והמים הכבדים. המדענים החלו מיד לפרק אותו. בהמשך הוביל פאש כוחות לביסינגן ולהכינגן, שם נלכדו 25 מדענים, בהם פון וייצקר, פון לאו, קארל וירץ, הורסט קורסינג ואריך באג'. בטיילפינגן נלקחו אוטו האן ותשעה מאנשי צוותו למעצר. בהייגרלוך התגלה בביוב מכל מסמכים אטום, ושלושה מכלים שהכילו מים כבדים ו-1.5 טון מטילי אורניום נמצאו קבורים בשדה. ורנר הייזנברג נמצא לבסוף בביתו באורפלד ב-2 במאי, ופאש וצוות משימת אלסוס הכניסו אותו למעצר.
ביום הניצחון באירופה, 8 במאי 1945, היה במשימת אלסוס כוח של 114 גברים ונשים. הוא פורק רשמית ב-15 באוקטובר 1945.
מערב אירופה > מבצע אפסילון

מבצע אפסילון הוא שם הקוד של תוכנית, שבמסגרתה טיפלו כוחות בעלות הברית בעשרה מדענים גרמניים שעבדו בפרויקט הגרעין של גרמניה הנאצית, ונלכדו בידי אנשי משימת אלסוס.
המטרה העיקרית של המבצע הייתה לגלות עד כמה הייתה גרמניה הנאצית קרובה לייצור פצצה גרעינית. עשרת המדענים שטופלו היו: ורנר הייזנברג, אוטו האן, קורט דיבנר, מקס פון לאואה, אריך באגה, ולטר גרלך, פאול הרטק, הורסט קורשינג, קארל פרידריך פון וייצקר, וקארל וירץ.
הם הוחזקו תחילה בכמה מחנות, בנפרד משבויי מלחמה אחרים, ולבסוף הועברו לאנגליה. מ-3 ביולי 1945 עד 3 בינואר 1946 הם הוחזקו בעיירה גודמנצ'סטר שליד קיימברידג', בבית "חוות הול" (Farm Hall) ששימש את MI5, ושהותקנו בו מכשירי האזנה סמויים רבים. הכוונה הייתה לגלות עד כמה התקדם פרויקט הגרעין הגרמני, באמצעות האזנה לשיחות ביניהם.
תמלילי שיחותיהם נשלחו לגרובס. השיחות המעניינות ביותר ביניהם התרחשו כשנודע להם על הטלת פצצות האטום על הירושימה ונגסאקי, כאשר הם ניסו להבין כיצד בעלות הברית עשו את מה שהם לא הצליחו לעשות.
יפן

תוכניות הפלישה ליפן שילבו בתוכן את משימת אלסוס. פיגועי בלוני האש היפניים על ארצות הברית עוררו חשש כי ניתן להשתמש בטכניקה זו בשילוב עם חומרים ביולוגיים, שידוע שיחידה 731 היפנית ניסתה להשתמש בהם. במרץ 1945 מונה הפיזיקאי והסייסמולוג ל. דון ליט לראש המדור המדעי של משימת אלסוס ביפן. ליט עבד בעבר עם פרויקט מנהטן בניסוי טריניטי. המשימה הייתה שונה ממקבילתה האירופית בכך שהיא הייתה רק אמריקאית ופעלה בה סוכנות מודיעין אחת בלבד.
הקבוצה של ליט הגיעה למנילה ביולי 1945, ונפגשה עם אנשי המודיעין של כוחות הצבא הפסיפיים, שבפיקודו של גנרל דאגלס מקארתור. לאחר כניעת יפן נסעו אנשי המשימה ליפן וביקרו במוסדות מחקר שונים, ובהם אוניברסיטת טוקיו, אוניברסיטת ואסדה, המכון הטכנולוגי של טוקיו, המכון למחקר פיזיקלי-כימי, המכון לחקר חומרים, טוקיו שיבורה דנקי (טושיבה), ועוד. קארל קומפטון (אנ'), נשיא המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT), השתתף במשימה. אנשי המשימה ראיינו יותר מ-300 מדענים יפניים והוציאו דו"חות על המחקר היפני בנושא מכ"מים, רקטות, נשק כימי, נשק ביולוגי ופיתוחים אחרים. קבוצה מהמודיעין של פרויקט מנהטן, בראשות פיליפ מוריסון (אנ'), הגיעה ליפן בספטמבר 1945 ובדקה את תוכנית הנשק הגרעיני של יפן בזמן המלחמה. הקבוצה הגיעה למסקנה כי המחסור בעפרות אורניום והעדיפות הנמוכה חיסלו את המאמץ היפני בתחום זה. הם דיווחו עוד, כי בניגוד לאמונה האמריקאית, הפיזיקאים הגרעיניים ביפן היו טובים ובעלי יכולת.
הערכת תוצאות המשימה

לאחר שראה את פרויקט הגרעין הגרמני בהייגרלוך, כתב גודסמיט:
בסופו של דבר, למשימת אלסוס הייתה תרומה קטנה בלבד לתבוסת גרמניה הנאצית, מכיוון שתוכניות הנשק הגרעיני והביולוגי הגרמני, שאלסוס הוקמה כדי לחקור אותן, התבררו כקטנות יותר ומאיימות פחות ממה שחששו. לפחות בתחום פיתוח הנשק הגרעיני, התוכנית הגרמנית הבלתי מושקעת והלא מאורגנת פיגרה הרחק מאחורי המאמצים הממוקדים והאפקטיביים של בעלות הברית.
ראו גם

מבצע פייפרקליפ
ביאורים

↑  "אלסוס" ביוונית היא "חורשה"
לסלי גרובס, ראש פרויקט מנהטן, שתחתיו פעלה משימת אלסוס
בוריס פאש (מימין), מפקד משימת אלסוס, בפעולה לאיתור מדענים גרמניים בעיר הכינגן
סמואל גודסמיט (משמאל), היועץ המדעי הראשי של משימת אלסוס, עם חברי משימה בכירים נוספים
רפליקה של הכור הניסיוני הגרמני בהייגרלוך, שנתפס ונהרס במשימת אלסוס
הבניין בגודמנצ'סטר שבאנגליה, שבו הוחזקו עשרת המדענים הגרמניים שנתפסו
משה הגר (רדוביץ)

רבי משה הגר (בסביבות ה'ת"ר – א' בכסלו ה'תרס"ב) היה אדמו"ר ברדאוץ ואחר כך בצפת, האדמו"ר השני בחסידות רדוביץ, מגזע חסידות קוסוב. מחבר הספר "ויקח משה".
ביוגרפיה

נולד לרבי יוסף אלטר הגר וללאה נכדת רבי משה צבי מסאווראן, בסביבות שנת ה'ת"ר. אביו החל לכהן כאדמו"ר אחרי פטירת רבי חיים הגר מקוסוב בשנת תרי"ד, בעיירה רדאוץ (רדוביץ).
בשנת ה'תרל"ג הוריו עלו לארץ ישראל, והוא מילא את מקום אביו כאדמו"ר ברדוביץ. עלה כמה פעמים לארץ ישראל, לבקר את הוריו, וכן טיפל בקבורת אביו בחיפה ובהקמת האוהל על קברו.
בשנת ה'תרנ"ז עלה לארץ ישראל. עם עלייתו הוא התגורר בחיפה, בה היה באותו תקופה מניין מצומצם של כמה עשרות יהודים אשכנזים, מיעוט קטן ביחס ל-1,500 ספרדים. נכדו ד"ר יוסף הגר סיפר כי בעת מגוריו בחיפה היה בודד, ללא חברה מתאימה, וכעבור שנה וחצי עקר לצפת, וניהל אדמו"רות בבית מדרשו של אביו. אנשי חיפה שלחו אליו מכתב נרגש הקורא לו לשוב להתגורר בחיפה, שכן מאז עזב אותם "לא ידענו לא שבת ולא תורה".
נפטר בשנת ה'תרס"ב ונקבר בבית הקברות היהודי העתיק בצפת, סמוך לקבר האר"י.