stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תור הזהב של המדע הבדיוני
מגרנסבק לקמפבל

אחת ההשפעות המובילות על יצירת תור הזהב היה ג'ון קמפבל, שהפך לאגדי בז'אנר כעורך וכמו"ל של כתבי עת של מדע בדיוני, כולל Astounding Science Fiction, עד כדי כך שאייזק אסימוב הצהיר כי "...בשנות הארבעים, (קמפבל) שלט בתחום עד כדי כך שרבים ראו את כל שאר הכותבים כמדע בדיוני." תחת מערכת העורכים של קמפבל, המדע הבדיוני פיתח יותר ריאליזם ועומק פסיכולוגי לאפיון הדמויות ממה שהוצג בעידן "מדע העל" של גרנסבק. המיקוד עבר מהגיזמו עצמו לדמויות המשתמשות בגיזמו.
רוב המעריצים מסכימים שתור הזהב החל בסביבות 1938-39, מעט מאוחר יותר מתור הזהב של הבלשות הבדיונית, ז'אנר נוסף המבוסס על ספרות זולה. הגיליון של Astounding Science Fiction מיולי 1939 מוזכר לעיתים כתחילתו של תור הזהב. הוא כלל את "ההורס השחור", הסיפור הראשון שפורסם של א. א. ווגט, והופעתו הראשונה של אייזק אסימוב ("מגמות") במגזין. סופר המדע הבדיוני ג'ון סי. רייט אמר על סיפורו של ואן ווגט, "הוא התחיל הכל."  גיליון אוגוסט הכיל את הסיפור הראשון שפורסם מאת רוברט היינליין ("Life-Line")
בחיבור משנת 2010, רוברט סילברברג טען שתור הזהב האמיתי הוא שנות החמישים, ואמר ש"תור הזהב" של שנות הארבעים היה סוג של "שחר כוזב". "עד עשור שנות החמישים", כתב סילברברג, "למעשה לא היה בכלל שוק לספרי מדע בדיוני"; הקהל תמך והביע עניין רק במספר קטן של קומיקסים מיוחדים. בשנות החמישים של המאה העשרים התרחשה "השתפכות מרהיבה של סיפורים ורומנים שעברו במהירות הן בכמות והן באיכות ההישג הניכר של תור הזהב של קמפבליאן", כשחברות המיינסטרים כמו סיימון אנד שוסטר ודובלדיי החליפו את המוציאים לאור המתמחים כמו Arkham House ו-Gnome Press.
התפתחויות בז'אנר

רבים מהטרופים המתמשכות ביותר במדע הבדיוני הוקמו בספרות תור הזהב. אופרות החלל הפכו לבולטות בגלל יצירותיו של אדוארד אלמר סמית'; אייזק אסימוב הקים את שלושת חוקי הרובוטיקה הקנונית החל מהסיפור הקצר משנת 1941 "סחור סחור"; באותה תקופה נכתבו קלאסיקות ז'אנריות כמו סדרת המוסד של אסימוב וסדרת העדשאי של סמית'. מאפיין תכוף נוסף של תור הזהב של המדע בדיוני הוא חגיגת ההישגים המדעיים ותחושת הפליאה; הסיפור הקצר של אסימוב "שקיעה" מדגים זאת, שכן בלילה אחד הציוויליזציה של כוכב לכת המומה מגילוי גודל היקום. הרומנים של רוברט היינליין משנות החמישים של המאה הקודמת, כמו השליטים, הכוכב הכפול ולוחמי החלל, מבטאים את האידאולוגיה הליברטריאנית שעוברת חלק ניכר ממדע הבדיוני של תור הזהב.
אלגיס בודריס (אנ') בשנת 1965 כתב על "המתח החוזר ב'תור הזהב' במדע הבדיוני של שנות הארבעים - המשמעות שההישג הטכנולוגי העצום יפתור את כל הבעיות, הידד, וכי כל הבעיות היו על פני השטח". תור הזהב ראה גם את הופעתם מחדש של הנושאים הדתיים או הרוחניים — עיקרי לכל כך הרבה פרוטו-מדע בדיוני לפני תקופת הזולות — שהוגו גרנסבק ניסה לחסל בחזונו של "scientifiction". בין הנרטיבים המשמעותיים ביותר של תור הזהב ניתן למנות את הסרט The Martian Chronicles של ברדבורי, Childhood's End של קלארק, A Case of Conscience של בליש, ואת A Canticle for Leibowitz של מילר.
משמעות תרבותית

מדענים רבים המעורבים עמוקות בחקירת מערכת השמש (אני ביניהם) הופנו לראשונה לכיוון זה על ידי מדע בדיוני. והעובדה שחלק מאותו מדע בדיוני לא היה באיכות הגבוהה ביותר אינו רלוונטי. ילדים בני עשר אינם קוראים את הספרות המדעית.
המקור באנגלית
Many scientists deeply involved in the exploration of the solar system (myself among them) were first turned in that direction by science fiction. And the fact that some of that science fiction was not of the highest quality is irrelevant. Ten year‐olds do not read the scientific literature.
כתופעה שהשפיעה על נפשם של הרבה מאוד מתבגרים במהלך מלחמת העולם השנייה ובמלחמה הקרה שלאחר מכן, תור הזהב של המדע הבדיוני הותיר רושם מתמשך על החברה. תחילת תקופת הזהב התרחשה באותה זמן כמו הוורלד-קון הראשון בשנת 1939, ובמיוחד עבור מעריציו המעורבים ביותר, מדע בדיוני הפך לכוח חברתי חזק. לז'אנר, במיוחד בתור הזהב שלו, היו השפעות משמעותיות, אם לא מעט עקיפות, על מנהיגי הצבא, טכנולוגיית המידע, הוליווד והמדע עצמו, במיוחד הביוטכנולוגיה ותעשיית התרופות.
סופרים בולטים של תור הזהב

מספר סופרי מדע בדיוני רבי השפעה צמחו בראשית תור הזהב (1938–1946), כולל אלה:
אייזק אסימוב (1920–1992)
אלפרד בסטר (1913–1987)
ג'יימס בליש (1921–1975)
נלסון אס. בונד (1908–2006)
לי ברקט (1915–1978)
ריי ברדבורי (1920–2012)
פרדריק בראון (1906–1972)
איי. ברטרם צ'נדלר (1912–1984)
ג'ון כריסטופר (1922–2012)
האל קלמנט (1922–2003)
ל. ספראג דקאמפ (1907–2000)
לסטר דל ריי (1915–1992)
רוברט היינליין (1907–1988)
ל. רון האברד (1911–1986)
הנרי קוטנר (1915–1958)
פריץ לייבר (1910–1992)
סי. אל. מור (1911–1987)
פרדריק פול (1919–2013)
רוס רוקלין (1913–1988)
אריק פרנק ראסל (1905–1978)
קליפורד סימאק (1904–1988)
אדוארד אלמר סמית' (1890–1965)
תאודור סטרג'ן (1918–1985)
ויליאם טן (1920–2010)
א. א. ון ווגט (1912–2000)
ג'ק ונס (1916–2013)
ג'ק ויליאמסון (1908–2006)
ג'ון וינדהם (1903–1969)
ובתקופת הזהב המאוחרת יותר (1947–1959):
ארתור סי. קלארק (1917–2008)
פול אנדרסון (1926–2001)
פיליפ ק. דיק (1928–1982)
ג'יימס גאן (1923–)
סיריל מ. קורנבלות' (1923–1958)
וולטר מ' מילר (1923–1996)
צ׳אד אוליבר (1928–1993)
סוף תור הזהב

אסימוב אמר כי "הטלת פצצת האטום בשנת 1945 הפכה את המדע הבדיוני למכובד" לקהל הרחב. הוא השיב בשנת 1969 "לעולם לא אשכח את ההלם ששרר ברחבי עולם הפאנדום המדע הבדיוני כאשר... היינליין שבר את מחסום ה"סליקים" בכך שסיפור מדע בדיוני לא מדולל שלו פורסם בסאטרדיי איבנינג פוסט". כניסת חברות המיינסטרים הגדולות לשוק ספרי המדע הבדיוני בסביבות 1950 הייתה דומה לאופן בו פרסמו פשע בדיוני במהלך מלחמת העולם השנייה; מחברים כבר לא יכלו לפרסם רק באמצעות כתבי עת. אסימוב אמר, עם זאת, כי
I myself was ambivalent... There was a tendency for the new reality to nail the science fiction writer to the ground. Prior to 1945, science fiction had been wild and free. All its motifs and plot varieties remained in the realm of fantasy and we could do as we pleased. After 1945, there came the increasing need to talk about the AEC and to mold all the infinite scope of our thoughts to the small bit of them that had become real.
הוא המשיך, "למעשה, הייתה לידה של משהו שקראתי לו 'מחר בדיוני'; סיפור המדע הבדיוני שלא היה חדש יותר מכותרות המחר. האמינו לי, לא יכול להיות דבר משעמם יותר מכותרות המחר במדע בדיוני", וציטט את הספר על החוף של נוויל שוט כדוגמה.
קשה יותר לציין את סוף תקופת הזהב של המדע הבדיוני מאשר את תחילתו, אך כמה גורמים שינו את שוק המדע הבדיוני במגזינים באמצע שנות ה-50 המאוחרות. החשוב ביותר היה צמצום מהיר של שוק המדע הבדיוני: Fantastic Adventures וספרי מסתורין פנטסטי מפורסמים התקפלו בשנת 1953,Planet Stories, Startling Stories, Thriller Wonder Stories והלאה בשנת 1955, Other Worlds ו-Science Fiction Quarterly בשנת 1957, Imagination, Imaginative Tales, ו-Infinity בשנת 1958. באוקטובר 1957, השיגור המוצלח של הלוויין הסובייטי ספוטניק 1 צימצם את הפער בין העולם האמיתי לעולם המדע הבדיוני, ושלח את המערב למירוץ חלל עם המזרח. אסימוב עבר לכתיבת ספרי עיון שהוא קיווה שימשוך מוחות צעירים למדע, בעוד שרוברט א. היינליין נעשה דוגמטי יותר בהבעת השקפות פוליטיות וחברתיות בסיפוריו. סופרים בריטים מתפתחים, כמו בריאן אולדיס וג'יימס באלארד, טיפחו סגנון ספרותי יותר, דבר המצביע על הכיוון שכותבים אחרים ילכו בקרוב. סופרות כמו ג'ואנה ראס וג'ודית מריל הופיעו. כאשר המגזין המוביל של תור הזהב, Astounding Stories of Super-Science, שינה את הכותרת שלו ל-Analog Science Fiction and Fact בשנת 1960, היה ברור שתור הזהב של מדע בדיוני הסתיים.
הערות שוליים

↑  Nicholls, Peter (1981) The Encyclopedia of Science Fiction, Granada, p. 258
↑  Robert Silverberg (2010). "Science Fiction in the Fifties: The Real Golden Age". Library of America. אורכב מ-המקור ב-25 באוגוסט 2012. נבדק ב-20 בספטמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Roberts, Adam The History of Science Fiction, p 195, New York: Palgrave Macmillan, 2006. ISBN 0-333-97022-5
↑  Asimov, Isaac (1989), The Mammoth Book of Golden Age Science Fiction, Carroll & Graf Published Inc., p.1
↑  "Astounding Science Fiction, July 1939". isfdb.org.
↑  Asimov, Isaac (1972). The early Asimov; or, Eleven years of trying. Garden City NY: Doubleday. pp. 79–82.
↑  Isaac Walwyn. "Null-A Nitty-Gritty: An Interview with John C. Wright - Sevagram". icshi.net.
↑  Budrys, Algis (באוקטובר 1965). "Galaxy Bookshelf". Galaxy Science Fiction: 142–150. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Roberts, Adam The History of Science Fiction, pp. 196-203, New York: Palgrave Macmillan, 2006. ISBN 0-333-97022-5
↑  Budrys, Algis (באוגוסט 1965). "Galaxy Bookshelf". Galaxy Science Fiction: 186–194. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Roberts, Adam The History of Science Fiction, pp. 210-218, New York: Palgrave Macmillan, 2006. ISBN 0-333-97022-5
↑  Asimov, Isaac (1969). Nightfall, and other stories. Doubleday. p. 93.
↑  Asimov, Isaac (1969). Nightfall, and other stories. Doubleday. p. 328.
1 2  Asimov, Isaac (1969). Nightfall, and other stories. Doubleday. p. 93.
תחנת צ'רקיזובסקאיה

| --- | --- |

 מידע על הבנייה
 חנוכת התחנה:  1 באוגוסט 1990 
 מיקום
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 קואורדינטות:  55°48′14″N 37°44′41″E﻿ / ﻿55.8038°N 37.7448°E﻿ / 55.8038; 37.7448
 תחנות סמוכות:  Bulvar Rokossovskogo, פראוברז'נסקאיה פלושאד 
 מידע על התחנה
 רציפים:  2 
 קווים העוברים בתחנה:  קו סוקולניצ'סקאיה 
 קוד התחנה:  002 
  (למפת מוסקבה מוגדלת) תחנת צ'רקיזובסקאיה(למפת מוסקבה רגילה) תחנת צ'רקיזובסקאיה
 
תחנת צ'רקיזובסקאיה (ברוסית: Черкизовская) היא תחנת הרכבת התחתית של מוסקבה בקו סוקולניצ'סקאיה.
התחנה ממוקמת ברובע פראובראז'נסקויה, וקרויה על שם כפר צ'רקיזובו.
תחנת צ'רקיזובסקאיה נפתחה ב-1 באוגוסט 1990, והיא ממוקמת ליד אצטדיון RZD ארנה.
התחנה היא חלק ממרכז תחבורה הכולל את תחנת לוקומוטיב (אנ') של הטבעת המרכזית של מוסקבה, ותחנת הרכבת ווסטוצ'ני.
הערות שוליים

↑  https://101hotels.com/recreation/russia/moskva/infrastructure/metro/cherkizovskaya
ערך זה הוא קצרמרבנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שפה מתוכננת

שפה מתוכננת (באנגלית: Planned Language או Constructed Language; לפעמים, בקיצור, Conlang או Conlanging) היא שפה שאוצר המילים שלה והדקדוק שלה הומצאו באופן יזום ומתוכנן, להבדיל משפה טבעית, שהתפתחה באופן טבעי כחלק מהתרבות. שפה מתוכננת היא למעשה חיקוי של שפה טבעית, בעיקר מבחינת כללי התחביר והפונולוגיה. ההבדל בין שפות מתוכננות לשפות מלאכותיות (כגון שפות מחשב או שפות לוגיות) הוא בכך שהאחרונות אינן מחקות בהכרח את הדקדוק האנושי, ובדרך כלל אין להן מערכת פונולוגית כלל. לרוב, שפה מתוכננת נוצרת לתקשורת בין בני אדם, בעיקר כדי להקל על התקשורת הבינלאומית, אך יש שפות מתוכננות שנוצרו לצורך קיום תקשורת סודית, במסגרת יצירה ספרותית, או כניסוי בלשני (אלו נקראות: "שפות מהונדסות"). מספר שפות מתוכננות נוצרו במסגרת ניסויים בלשניים בקופי אדם, כדי לאפשר לקופי אדם לרכוש שפה הדומה לשפה אנושית טבעית.
לפעמים מכנים שפות מתוכננות "שפות מלאכותיות", אך כינוי זה אינו מדויק, והוא יוצר בלבול בין סוגים שונים של שפות לא-טבעיות. שפות מתוכננות הן מלאכותיות בכך שנוצרו באופן יזום בידי בני אדם, אולם המבנה שלהן מבוסס על המבנה של שפות טבעיות. שפות מלאכותיות לגמרי כמו שפות מחשב או שפות לוגיות אינן כפופות לחוקי הדקדוק המוכרים משפות טבעיות, והן נועדו לתקשורת בין בני אדם למכונות (בעיקר מחשבים), או לצורך מחקרים פילוסופיים ומתמטיים. שפה מתוכננת עשויה להפוך בתנאים מסוימים לשפה טבעית, אולם אין אפשרות להפוך שפת מחשב או שפה לוגית לשפה אנושית טבעית.
העיסוק בבניית שפות מתוכננות נקרא "קונלינגוויסטיקה" (Conlinguistics או Conlanging). אדם שעוסק בקונלינגוויסטיקה כתחביב מכונה "קונלנגר" (conlanger) או בונה שפות מלאכותיות. שפה מלאכותית נקראת "קונלנג" (conlang – כקיצור של constructed language).
סוגי שפות מתוכננות ומטרותיהן > שפות עזר בינלאומיות

שפות מתוכננות רבות, תוכננו על מנת שישמשו כשפות עזר בינלאומיות. בין השפות הראשונות ניתן למנות את סולרסול שפותחה בשנת 1827. המפורסמת ביותר היא אספרנטו, אך קיימות מלבדה גם שפות נוספות. ביניהן וולאפיק (השפה המתוכננת הראשונה שנוצרה למטרה זו), אידו (שפה המבוססת על אספרנטו), אינטרלינגואה ונובה לינגואה פרנקה. שפות אלה מנסות לחקות את הפונטיקה, התחביר והמורפולוגיה של שפות הודו-אירופיות, אולם הכללים שלהן פשוטים יותר וכוללים פחות יוצאים מן הכלל. מטרת יוצרי השפות הייתה להקל על התקשורת הבינלאומית בעיקר מתוך הנחה ששלטה במאה ה-20 ששפות אירופיות הן הנפוצות והנלמדות ביותר ברחבי העולם. כיום ידוע על אנשים ברחבי העולם שרכשו את שפת האספרנטו מהוריהם באופן טבעי (הם בדרך כלל דו-לשוניים ודוברים אספרנטו ושפה אחרת מקומית כשפות-אם). לפיכך נוהגים לראות באספרנטו המדוברת בפי אנשים אלה שפה טבעית לכל דבר.
סוגי שפות מתוכננות ומטרותיהן > שפות למטרות פולחן או כישוף

השפה החנוכית, שפותחה על ידי הפילוסוף והאלכימאי האנגלי ג'ון די. לטענת די, השפה התגלתה לו על ידי כך שתקשר עם מלאכים וביניהם חנוך, שגילו לו את רזי הכישוף.
סוגי שפות מתוכננות ומטרותיהן > שפות ששימשו לניסויים בלשניים

ראו: לקסיגרמה, ניסויים בלשניים בקופי אדם
סוגי שפות מתוכננות ומטרותיהן > שפות לעיצוב דרכי החשיבה

טוקי פונה, לוז'באן
סוגי שפות מתוכננות ומטרותיהן > שפות שהומצאו לצרכים ספרותיים או קולנועיים

השפה של הקלינגונים – קלינגונית שמופיעה בסדרת הטלוויזיה מסע בין כוכבים
שפות הארץ התיכונה – סינדארין, קווניה, הלשון השחורה שמופיעים בספריו של ג'ון רונלד רעואל טולקין
שיחדש, השפה הנוהגת בספרו של ג'ורג' אורוול "1984"
השפה העתיקה, שפת הקסמים בטרילוגית הירושה של כריסטופר פאוליני שמדוברת בפי האלפים ובפי מספר מחוללי קסמים ההמונים דוברים בשפות שונות: בני האדם דוברים בשתי שפות דומות המבוססות על כתב רונות האחת נמצאת בשימוש העמים המתורבתים בעוד שהשנייה בשימוש שבטי הנוודים, גם הגמדים משתמשים בשפה המבוססת על אותן הרונות של בני האדם, האורגלים משתמשים בשפה משלהם.
השפה הנא'בית שהומצאה על ידי פול פרומר עבור הסרט "אווטאר" של ג'יימס קמרון
השפה הדות'ראקית של ג'ורג ר. ר. מרטין ודויד ג'יי פטרסון שמופיעה בסדרת הטלוויזיה "משחקי הכס" של HBO. בסדרה מופיעה עוד שפה: ואלריאנית.
לאאדן (אנ') – שפה שהומצאה על ידי הבלשנית והסופרת סוזט היידן אלגין עבור סדרת המדע הבדיוני "שפת אם"
דגל האספרנטו – השפה המתוכננת המדוברת ביותר
שפה מסומנת

ערך זה עוסק בסימון מלאכותי של שפה מדוברת על ידי מחוות גוף. אם התכוונתם לשפת תקשורת בין כבדי שמיעה, ראו .
שפה מסומנת או שפה מסומלת היא צורת תקשורת שמשמשת בשביל תקשורת בין אנשים שומעים לבין אנשים כבדי שמיעה וחירשים. השפות המסומנות כמו שפת סימנים משתמשות במחוות במקום בקול, אולם הן מלאכותיות, ונוצרו כדי להקל על התקשורת בין דוברי שפות סימנים לדוברי שפות מדוברות. שפה מסומנת היא שפה מתוכננת וככזאת היא שונה גם משפת סימנים וגם משפה מדוברת.
מבנה השפה

השפה המסומנת מחקה את התחביר של השפה המדוברת העיקרית באזור להבדיל משפת סימנים שיש לה תחביר משלה.
בצורת תקשורת זו הדובר מדבר בשפה מדוברת ומלווה את המלל בסימנים מאוצר המילים של שפת סימנים, סדר הסימנים נקבע לפי סדר המילים בשפה המדוברת. היא נוצרה בשביל לשקף מבחינה חזותית את מבנה השפה המדוברת.
השימוש בשפה מסומנת בחינוך

אנשי חינוך חושבים שזו דרך יעילה להקניית שפה מדוברת, משום שהיא מספקת מעין ייצוג חזותי של השפה המדוברת. אנשי חינוך בתחום חינוך מיוחד שעובדים עם תלמידים חירשים משתמשים בשפה מסומנת כדי ללמד אותם את המבנה, הדקדוק והתחביר של השפה המדוברת שאותה הם מעוניינים ללמד, בעיקר בשביל כתיבה וקריאה בשפה מדוברת.
ראו גם

שפת סימנים
שפה מתוכננת
שפת הסימנים הישראלית
לקריאה נוספת

שפה במרחב - אשנב לשפת הסימנים הישראלית, ונדי סנדלר ועירית מאיר, הוצאת ספרים של אוניברסיטת חיפה
הערות שוליים

↑  פרק 14.1, שפה במרחב - אשנב לשפת הסימנים הישראלית, סנדלר ומאיר
↑  פרק 14.2, שפה במרחב - אשנב לשפת הסימנים הישראלית, סנדלר ומאיר
תחנת פלושאד רבוליוציי

| --- | --- |

 מידע על הבנייה
 חנוכת התחנה:  13 במרץ 1938 
 אדריכל:  אלכסיי דושקין 
 מיקום
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 קואורדינטות:  55°45′23″N 37°37′17″E﻿ / ﻿55.75639°N 37.62139°E﻿ / 55.75639; 37.62139
 תחנות סמוכות:  תחנת ארבטסקאיה, Kurskaya 
 מידע על התחנה
 רציפים:  2 
 קווים העוברים בתחנה:  קו ארבטסקו פוקרובסקאיה 
 קוד התחנה:  045 
  (למפת מוסקבה מוגדלת) תחנת פלושאד רבוליוציי(למפת מוסקבה רגילה) תחנת פלושאד רבוליוציי
 
פלושאד רבוליוציי (ברוסית: Площадь Революции) היא תחנת הרכבת התחתית של מוסקבה בקו ארבטסקו פוקרובסקאיה. ממוקמת ברובע טברסקוי במחוז המרכזי.
התחנה נפתחה ב-13 במרץ 1938 וקרויה על שם אחת מהכיכרות המרכזיות של מוסקבה, כיכר רבוליוציי.
פלושאד רבוליוציי היא אחת מתחנות הרכבת התחתית הפופולריות ביותר בקרב תיירים.
הערות שוליים

↑  https://realty.rbc.ru/news/5f65adfd9a79475816912590
ערך זה הוא קצרמרבנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תהילים ס"ג

תהילים ס"ג הוא המזמור השישים ושלוש בספר תהילים. פתיחת המזמור מזכירה את היותו של דוד במדבר יהודה, אירוע שקרה בתקופת בריחתו מפני שאול לפני שהיה למלך (ספר שמואל א', פרק כ"ג).
המזמור נחשב סגולה להצליח במסחר.
תוכנו של המזמור

המזמור מכיל שנים עשר פסוקים ונושאו המרכזי הדבקות בתנאי מחסור, צמא וסכנות במדבר. המשורר מגלה כי קיים צימאון עמוק יותר מן הצמא למים, והוא צמאון התשוקה לקרבת האל.
תוכנו של המזמור > ב'-ט'

"צָמְאָה לְךָ נַפְשִׁי" הכמיהה לקרבת אלוהים חזקה כמו חוויה גופנית של צמא "בְּאֶרֶץ צִיָּה וְעָיֵף בְּלִי מָיִם כֵּן בַּקֹּדֶשׁ חֲזִיתִךָ, לִרְאוֹת עֻזְּךָ וּכְבוֹדֶךָ". ובצדה השני של אותה חוויה הקרבה היא משביעה ומרווה "כְּמוֹ חֵלֶב וָדֶשֶׁן תִּשְׂבַּע נַפְשִׁי".
תוכנו של המזמור > י'-י"ב

"לְשׁוֹאָה יְבַקְשׁוּ נַפְשִׁי" יש שרוצים להמיט אסון על המשורר והוא מקלל אותם "יָבֹאוּ בְּתַחְתִּיּוֹת הָאָרֶץ יַגִּירֻהוּ עַל יְדֵי חָרֶב" ובניגוד למקוללים, למלך שלוחה ברכה "וְהַמֶּלֶךְ יִשְׂמַח בֵּאלֹהִים".
המזמור בתרבות

פסוקים ב'-ג', מהווים את הניגון צמאה לך נפשי, ניגון חסידי המבטא כמיהה וגעגוע, מהידועים שבניגוני חב"ד, והוא השיר המזוהה ביותר עם הרבי מלובביץ', והבולט מבין ניגוניו.
ישנו ניגון חסידי בעל אותו שם, גם הוא של הרבי מלובביץ', עם לחן יותר שמח.
פסוקים ג'-ב' (בסדר זה) בניגון עממי, עובדו בידי דן אלמגור בהצגה איש חסיד היה.
דבקה נפשי - ר' אביש ושלום בראדט באלבום ברכה משולשת.
דבקה נפשי - יעקב יהודה דסקל בלחן של שמואל בריזל באלבום שומע תפילה.
הערות שוליים

↑  סגולות בספר תהילים במוקד התהילים הארצי
↑   הרבי מליובאוויטש מנגן 'צמאה לך נפשי', סרטון  באתר יוטיוב
↑   ניגון החתונה - איש צדיק היה, סרטון  באתר יוטיוב
שפה פורמלית

ערך זה עוסק בשפה של מתמטיקה, לוגיקה ומדעי המחשב. אם התכוונתם לצורה סטנדרטית של שפת דיבור, ראו .
במתמטיקה, לוגיקה ומדעי המחשב, שפה פורמלית היא קבוצה כלשהי של רצפים סופיים של סימנים (או אותיות) מקבוצה סופית  \Sigma .
קבוצת הסימנים  \Sigma  מכונה "האלפבית של השפה". את הרצפים של השפה נהוג לכנות "מילים".
מושגים יסודיים בשפות פורמליות

א. אלפבית: קבוצה של סימנים, או אותיות, שמהם מייצרים את המילים בשפה. בדרך כלל סופית.
ב. מילה: רצף סופי של אותיות מהאלפבית (ובאופן פורמלי – סדרת אותיות סופית מהאלפבית). מקובל לומר שמילה המכילה רק אותיות מאלפבית מסוים היא מילה מעל האלפבית המסוים.
ג. המילה הריקה: רצף אותיות באורך 0. המילה הריקה, המסומנת בדרך-כלל באות  \ \varepsilon , יכולה להיות שייכת או לא שייכת לשפה.
ד. שפה (פורמלית): קבוצה של מילים. למרות שהאלפבית הוא סופי ואורך כל מילה הוא סופי, השפה יכולה להיות אינסופית; זאת משום שאורכן של המילים בשפה אינו חסום.
כאשר מייצגים שפה טבעית על ידי שפה פורמלית, נוהגים לעיתים לראות במילים של השפה הטבעית אותיות של השפה הפורמלית, כך שהאלפבית הפורמלי מכונה "לקסיקון" או "אוצר מילים". בהתאם לייצוג זה, המילים הפורמליות הן משפטים של השפה הטבעית.
מושגים יסודיים בשפות פורמליות > דוגמאות של שפות פורמליות

השפה הריקה (אינה מכילה אף מילה).
השפה שמילותיה הן בדיוק סימני האלפבית.
שפת כל הצירופים הסופיים מעל האלפבית. לשפה זאת מספר מילים אינסופי מכיוון שאין בה מגבלה על אורך המילים.
תת-קבוצה של שפה פורמלית

קיימות דרכים שונות לאפיין שפה פורמלית עבור אלפבית  \Sigma  מסוים, כלומר דרכים להגדיר אילו רצפים של אותיות מהאלפבית שייכים לשפה ואילו הן שגיאות כתיב בשפה הפורמלית.
הדרך הישירה להגדיר שפה פורמלית היא באמצעות "מילון", רשימה מפורשת של רצפי אותיות, אשר הן (ורק הן) יהוו את המילים השייכות לשפה. למשל, את השפה הפורמלית "המילים התקניות של השפה העברית" מעל האלפבית העברי, אין ברירה אלא לאפיין בדרך זו (כל זאת מנקודת מבט פורמלית. מבחינה בלשנית, המילים בשפה טבעית אינן מאופיינות באמצעות מילון). בדרך כלל שיטה זו אינה טובה, ואף אינה אפשרית (כך למשל, בכל מקרה בה השפה מכילה מספר אינסופי של מילים).
דרך נוספת לאפיין שפה פורמלית, היא באמצעות דקדוק פורמלי. כאשר נתונות כמה שפות אשר כולן מוגדרות מעל אותו האלפבית (ואותן אנו יודעים לאפיין, למשל בעזרת מילון), הדקדוק הפורמלי מאפשר לאפיין באמצעותן שפה חדשה, אף היא מעל אותו אלפבית. כך למשל ניתן להגדיר (באופן עקרוני ומקורב, לפחות) "דקדוק פורמלי" של השפה העברית, שיאפשר להרכיב את כל המשפטים בשפה העברית (אשר מספרם אינסופי) באמצעות "שפת השורשים בעברית" (קבוצה סופית ובת-אפיון באמצעות מילון).
דרך דומה לאפיון שפה פורמלית, המקובלת מאוד במתמטיקה, היא באמצעות מבני-יצירה. בדרך זו נעזרים בתת-קבוצה של מילות השפה אותה רוצים לאפיין (תת-קבוצה סופית, בדרך כלל), ומגדירים אוסף של יחסים על תת-קבוצה הזו, אשר באמצעותו ניתן לאפיין את כל המילים בשפה. דרך זו מקובלת בלוגיקה המתמטית, בשל האפשרות לאפיין את השפה באמצעות אלגברת יצירה חופשית, המאפשרת להגדיר היטב פונקציות ברקורסיה על הפעולות של מבנה-היצירה, ולהוכיח טענות הנוגעות למילים ברקורסיה על עץ הבנייה שלהם. דוגמאות רלוונטיות אפשר למצוא, למשל, בערכים תחשיב הפסוקים ותחשיב היחסים.
תת-קבוצה של שפה פורמלית > כריעות וכריעות למחצה

שפה אשר ניתן לאפיינה באופן "מועיל" מכונה "שפה כריעה". כלומר, על שפה A נאמר שהיא "כריעה" אם ורק אם קיים אלגוריתם המקבל כל צירוף סופי של סימנים מעל האלפבית של השפה, ועוצר כעבור מספר סופי של צעדים עבור כל מילה השייכת ל-A בהכרזה "המילה שייכת ל-A", ועבור כל מילה שאינה שייכת ל-A בהכרזה "המילה אינה שייכת ל-A".
על שפה A נאמר שהיא "כריעה למחצה", אם ורק אם קיים אלגוריתם, שעוצר עבור מספר סופי של צעדים בהכרזה "המילה שייכת ל-A", אם המילה שייכת ל-A (אך עבור מילת קלט שאינה שייכת ל-A, ייתכן שלא יעצור כלל).
כל שפה שהיא כריעה, היא גם כריעה למחצה.
עבור משפחת שפות תחשיב היחסים, משפט צ'רץ' קובע ששפה מסדר ראשון המכילה, בנוסף לקבוע השוויון, קבוע יחס או קבוע פעולה בעל שני מקומות לפחות, אז קבוצת הנוסחאות של השפה שהן אמיתיות לוגיות, אינה כריעה.
ראו גם

לוגיקה מתמטית
תורת האוטומטים - מונחים
תאוריה קולנועית

הקולנוען סרגיי אייזנשטיין, מחלוצי התיאוריה הקולנועית
התאוריה הקולנועית (באנגלית: Film theory) היא ענף בתחום לימודי הקולנוע (אנ'), הכולל קבוצות שונות של גישות ותאוריות אודות הקולנוע. התאוריה הקולנועית עסקה בתחילתה בעיקר בבשאלות אודות מהות הקולנוע, בתנאים ההכרחיים להיות הקולנוע "קולנועי" ובייחודיות מדיום הקולנוע בייחס לאומנויות האחרות ולדרכי תקשורות שונות. בהמשך, התאוריה הקולנועית התרחבה, והיא מהווה מסגרות רעיונית להבנת הקשר שבין הקולנוע לבין המציאות, המנגנונים השונים המעורבים בתהליך הצפייה בסרט, הצופה היחיד וההחברה על גווניה. אין לבלבל את התאוריה הקולנועית עם תחומי המחקר האחרים של לימודי הקולנוע, עם ביקורות אמנות או עם חקר ההיסטוריה של הקולנוע, על אף שתחומים אלו קשורים זה בזה. התאוריה הקולנועית נשענת על תחומי מחקר חוץ-קולנועיים (בדומה לתורת הספרות). מבחינות רבות, התיאוריה הקולנועית חופפת לפילוסופיה של הקולנוע.
סקירה כללית > אונטולוגיה של הקולנוע

תאוריות קולנועיות מוקדמות נוצרו בעידן הראינוע, בעיקר סביב דיון במהות הקולנוע, בהגדרת מרכיבי המדיום (בתנאיו ההכרחיים). הדיון האונטולוגי דן ב"ישות" הקולנועית, בין אם מפרספקטיבה של "אמנות ריאליסטית", הרואה בקולנוע משקף מציאות באופן מימטי ובין אם מפרספקטיבה של "אמנות פורמליסטית" המדגישה את הסגנון והמבע הקולנועי. הדיון התפתח ברובו דרך יצירותיהם של במאים כמו ז'אן אפשטיין (אנ'), סרגיי אייזנשטיין, לב קולושוב (אנ') דג'יגה ורטוב, ותאורטיקנים כמו רודולף ארנהיים (אנ'), בלה באלאז' וזיגפריד קרקאואר. הוגים אלה הדגישו באופנים שונים כיצד הקולנוע נבדל מהמציאות וכיצד הוא יכול להיחשב כצורת אמנות לגיטימית (בעידן בו הוא נחשב בעיקר כסוגה של בידור בלבד). בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה, מבקר הקולנוע והתאורטיקן הצרפתי אנדרה באזאן דגל בריאליזם קולנועי, וטען כי מהות הקולנוע טמונה ביכולתו לשעתק באופן מכני את המציאות נאמנה.[דרוש מקור: המקור הקיים אינו ממוקד מספיק]
סקירה כללית > הפרדיגמה המתודולוגית והפרדיגמה האפיסטמולוגית

השאלה האונטולוגית "מהו קולנוע" התחלפה (אם כי לא נעלמה) בשאלה מתודולוגית "מאילו פרספקטיבות מחקריות ניתן להתבונן בקולנוע?" ובשאלה אפיסטמולוגית "איזה ידע מועבר באמצעות הקולנוע, וכיצד?". התאוריה הקולנועית ייבאה מתודות ונושאים מתחומים כמו: פסיכואנליזה, לימודי מגדר, אנתרופולוגיה, סמיוטיקה ובלשנות. התאוריה הקולנועית השופעה בעיקר מאסכולות של תורת הספרות כמו: פורמליזם רוסי, סטרוקטורליזם ופוסט סטרוקטורליזם, נאו-מרקסיזם, פמיניזם, תאוריה קווירית, דקונסטרוקציה, פוסט קולוניאליזם ופרגמטיזם. לכן, ניתן לראות בתאוריה הקולנועית גם כפועל יוצא של התאוריה הביקורתית בכלל.
התאורטיקן כריסטיאן מץ (אנ') נעזר במתודולוגיה של תורת הסימנים של דה סוסיר בניתוח הקולנוע, כחלק מהתבוננות במדיום הקולנוע כ"שפה". התאורטיקן ויוצר הקולנוע פיטר וולן (אנ') היה מראשוני החוקרים שעברו לפרדיגמה המתודולוגית כששילב בין תאוריית האוטר לבין הסמיולוגיה והסטרוקטרליזם. התאוריה הקולנועית כשלעצמה הפכה דומיננטית באקדמיה, בעיקר על בסיס תאוריית האוטר. תאוריה זו התפתחה דרך הביקורת של מבקרי "מחברות הקונוע" ובמאי הגל החדש הצרפתי, והתמקדה באלמנטים המעשיים-סגנוניים של כתיבת סרטים, בימוי, הפקה, עריכה וביקורת, ובדגש על חשיבותו של הבמאי (האוטר). התאוריה המשיכה להתפתח באמצעות מבקר הקולנוע של העיתון "וילג' ווייס" אנדרו סאריס. בהמשך, תאוריה זו נזנחה לטובת גישות פוסטמדרניסטיות שזנחו את מרכזיותו של הסובייקט (בעיקר "מות האוטר").
התאוריה הקולנועית התפתחה לדון בנקודת המבט של ה"צופה" וב"מבט" הקולנועי בכלל. לורה מאלווי, שילבה בין פסיכואנליזה ופמניזים, ודיברה לראשונה על "המבט הגברי" כמחפיץ. הפילוסוף סלבוי ז'יז'ק מנתח את המבט הקולנועי בהקשר של הדיון של לאקאן ב"תשוקה אל הממשי".