stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ממשלת פרנסואה פיון
היסטוריה

לפי החלטה של ניקולא סרקוזי, נשיא הרפובליקה, פרנסואה פיון מונה לראש הממשלה ביום חמישי, 17 במאי 2007. ממשלת פיון, שהייתה ממשלתו הראשונה של הנשיא ניקולא סרקוזי, הוקמה ב-18 במאי 2007.
ב-18 ביוני 2007, על פי מסורת הרפובליקה של צרפת, לאחר הבחירות לפרלמנט, ראש הממשלה פרנסואה פיון הגיש את התפטרות ממשלתו לנשיא ניקולא סרקוזי, והלה מינה אותו מחדש לראש הממשלה. הרכב ממשלת פיון השנייה שונה ותוקן עשר פעמים לאחר מכן.
הממשלה כיהנה ברציפות עד נובמבר 2010, כשפיון הגיש לנשיא שוב את התפטרות הממשלה (ב-13 בנובמבר 2010), והנשיא שב ומינה אותו לראש הממשלה, וכך הוקמה ממשלת פיון השלישית.
במהלך הקמפיין לנשיאות, ניקולא סרקוזי הודיע על כוונה לפעול לשוויון בין המינים בממשלתו, אך הנשים היו עדיין מיעוט בממשלתו. בזמן מינוי ממשלת פיון הראשונה היו 33% נשים בסך הכל, ו-49% גברים וארבעת מזכירי מדינה היו גברים. היחס לא השתנה גם במהלך ההכרזה על הקמת ממשלת פיון השנייה: בין מזכירי מדינה היו ארבע נשים, אך שלושה משרדים ממשלתיים בלבד היו בידי אישה: משרד המשפטים, משרד הפנים (שאז מונתה שרת פנים אישה לראשונה בתולדותיה של צרפת) ומשרד הכלכלה (גם היא, שרת הכלכלה האישה הראשונה בהיסטוריה הצרפתית).
בממשלת פיון השלישית היו 13 נשים (5 שרות, ו-8 מזכירות מדינה) ו-25 גברים (16 שרים ו-9 מזכירי המדינה). במינוי ממשלת פיון השלישית היו כ-34.2% נשים כנגד 65.8% גברים. אף על פי שהיה ייצוג מכובד לנשים במזכירויות המדינה, חלקן בדרגי הממשל הבכירים היה עדיין נמוך מאוד (24% שרות אל מול 76% גברים).
ממשלת פיון השלישית התפטרה לאחר שהנשיא ניקולא סרקוזי הפסיד בבחירות לנשיאות למועמד הסוציאליסטי פרנסואה הולנד, שמינה במקום פיון את ז'אן-מארק ארו לתפקיד ראש ממשלת צרפת.
הישגי הממשלה

הממשלה יישמה רפורמות שהובטחו על ידי הנשיא ניקולא סרקוזי במהלך מסע הבחירות לנשיאות. הנשיא היה מעורב מאוד במדיניות הממשלה ובמספר רב של פרויקטים.
מאז בחירתו של ניקולא סרקוזי הייתה הממשלה מעורבת מאוד בהליכי חקיקה. הממשלה הציעה חוק לרפורמה חוקתית והתחייבה להפחית את הגירעון הציבורי. בין החוקים השונים שנחקקו על ידי הממשלה היו גם החוק להגנה פלילית של נכסים ספרותיים ואמנות ביצירה באינטרנט, שהטיל עונש פלילי על מי שגונב יצירות ספרותיות.
הממשלה הציעה גם חבילת מס ופטור ממס, כולל הפחתה של מסי ירושה, ופטור ממס עבור סטודנטים (במקום גיל 21 היו זכאים גם סטודנטים בני 25).
עקב החמרת המשבר הפיננסי בספטמבר 2008, בתקופה שצרפת הייתה נשיאת האיחוד האירופי, הממשלה הובילה צעדים רבים לריסון המשברים בכלכלה הצרפתית. עם זאת, המשבר הפיננסי גרם להאטה, ובדצמבר 2008 הכריז סרקוזי על חבילת תמריצים בגובה 26 מיליארד אירו. על רקע זה פנה נשיא הרפובליקה סרקוזי במכתב לראש הממשלה והודיע לו על הצורך להוריד 10% מהוצאות הממשלה בשלוש השנים שאחר כך.
בחודשים אוקטובר ונובמבר 2007 יזמה הממשלה את הרפורמה בפנסיה. הרפורמה זכתה לביקורת כי היא לא אפשרה חיסכון אמיתי בתקציב המדינה בתקופה של משבר פיננסי. בינואר 2008 יזמה הממשלה רפורמה ברשויות המקומיות. חלק מכך היה שינוי במס המקומי, עם סיוע לעסקים קטנים.
הרכב ממשלת פיון הראשונה > שרי הממשלה

פרנסואה פיון - ראש ממשלת צרפת
אלן ז'ופה - שר המדינה, השר לאקולוגיה ופיתוח בר קיימא
ז'אן לואי בורלו - שר הכלכלה, האוצר והתעסוקה
מישל אליו מארי - שרת הפנים, ושר המחוזות שמעבר לים
ברנאר קושנר - שר החוץ וליחסים עם אירופה
ברייס הורטפו - שר ההגירה, האינטגרציה, זהות לאומית ופיתוח
רשידה דאטי - שרת המשפטים
חאווייר ברטרנד - השר לעבודה, יחסים חברתיים וסולידריות
חאווייר דרקוס - השר לחינוך לאומי
ואלרי פקרזה - השר להשכלה גבוהה ולמחקר
ארווה מורין - שר ההגנה
רוזלין באצ'לו-נרקו - שרת הבריאות, נוער וספורט
כריסטין בוטן - שרת השיכון והעיר
כריסטין לגארד - שרת חקלאות ודיג
כריסטין אלבאנל - שר התרבות ותקשורת - נציג ממשלה
אריק וורת - שר התקציב והשירות הציבורי
הרכב ממשלת פיון הראשונה > מזכירי המדינה

רוז'ר קארוצ'י - מזכיר המדינה ליחסים עם הפרלמנט
אריק בסון - מזכירת המדינה להערכת התחזית הכלכלית ומדיניות ציבורית
דומיניק בוסרו - מזכיר המדינה לתחבורה
ז'אן פייר ז'ויו - מזכירת המדינה לענייני אירופה.
הרכב ממשלת פיון הראשונה > נציב עליון

מרטין הירש - הנציב העליון לסולידריות פעילה נגד עוני
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: ממשלת דומיניק דה וילפן | ממשלת צרפת ה-32, ה-33 וה-34  2007 - 2012 | הבא: ממשלת ז'אן-מארק ארו |
מילוש אדמוביץ'

מילוש אדמוביץ' (בסרבית: Mилoш Aдaмoвић; נולד ב-19 ביוני 1988) הוא כדורגלן סרבי המשחק בעמדת הקשר האחורי.
קריירה

אדמוביץ', יליד שאבאץ, החל את הקריירה בקבוצת OFK בלגרד, ולאחר שהושאל לכמה קבוצות קטנות יותר בסרביה, עבר בשנת 2010 לשריף טירספול מליגת העל המולדובית בו יחק במרכז שדה עם ולדימיר וולקוב גם הוא כדורגלן העבר של "OFK בלגרד". בפברואר 2011 הושאל אדמוביץ' לחצי עונה לקבוצת פולוניה ורשה מליגת העל הפולנית.
לאחר מכן שיחק במספר קבוצות מליגת העל הקזחית, ובשנת 2013 חתם במועדון רוואן באקו מליגת העל האזרית. הופעת הבכורה שלו בליגת העל האזרית הייתה נגד טוראן טובוז, ובמשחק זה גם הבקיע את שער הבכורה שלו.
בסוף מאי 2014 הגיע אדמוביץ' לישראל וחתם לעונה אחת בקבוצת הפועל פתח תקווה מליגת העל. ב-12 ביולי, עוד לפני שנפתחה העונה, החליטה הקבוצה לשחרר את אדמוביץ', וחתם במלאדוסט לוצ'אני הסרבית. בקיץ 2015 חתם בקבוצת ואשאש מליגת העל ההונגרית.
תארים

ליגת העל המולדובית (1): 2009/2010
הגביע המולדובי (1): 2009/2010
הערות שוליים

↑  ארז נעמן, ‏זר ראשון לפ"ת: מילוש אדמוביץ' חתם לעונה אחת, באתר ONE‏, 29 במאי 2014
↑  ארז נעמן, ‏הפועל פ"ת שיחררה את אדמוביץ', הירש מתקרב, באתר ONE‏, 12 ביולי 2014
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים סרבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ממשלת קסיאנוב

| --- | --- |
 
 ראש הממשלה מיכאיל קסיאנוב בביקורו ביקוטיה
 מידע כללי
 18 במאי 2000 – 5 במרץ 2004 (3 שנים)
 תחום שיפוט:  רוסיה 
 ראש ממשלה:  מיכאיל קסיאנוב   ויקטור כריסטנקו
 סגן ראשון לראש הממשלה:  ויקטור כריסטנקו
 הקבינט הקודם:  ממשלת פוטין הראשונה
 הקבינט הבא:  ממשלת פרדקוב
 
ולדימיר פוטין ומיכאיל קסיאנוב, 12 באוקטובר 2000
קסיאנוב בפגישה עם ראשי האיחוד האירופי, 17 במאי 2001
משמאל לימין: דמיטרי קוזאק, סגן ראש סגל הקרמלין, אלכסיי קודרין, שר האוצר ומיכאיל קסיאנוב ראש הממשלה, 17 בנובמבר 2003.
ממשלת קסיאנוב היא ממשלת רוסיה הראשונה בתקופת נשיאותו של פוטין. מיכאיל קסיאנוב מונה רשמית לראש ממשלת רוסיה ב-7 במאי 2000 לאחר שמועמדותו הוגשה על ידי נשיא רוסיה ולדימיר פוטין לדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית. הממשלה פוזרה ב-24 בפברואר 2004 לאחר שכיהנה במשך 3 שנים ו-41 שבועות.
מלאכת הרכבת הממשלה נמשכה עשרה ימים והוצגה בפני הנשיא ב-18 במאי 2000.
ממשלת קסיאנוב התאפיינה בשינויים מבניים רבים ומינויים חדשים רבים, בין השאר של גנאדי בוקאייב, אלכסנדר דונדוקוב, אלכסנדר גאברין, הרמן גרף, אלכסיי קודרין ואיגור שובאלוב. בתקופה זו בוטל תפקיד הסגן הראשון לראש הממשלה (שהוחזר כבר בממשלה הבאה, במינוייו של דמיטרי מדבדב לתפקיד בנובמבר 2005).
בתקופת ממשלת קסיאנוב יצאו לפועל רפורמות כלכליות מוצלחות רבות בתחומים רבים, בעיקר במגזר הציבורי: בתחומי מיסוי ומכס ורפורמה בתחום הפנסיה וארגון מחדש לתשתיות במגזר האנרגיה והרכבות. האינפלציה ירדה באופן משמעותי וכלכלת רוסיה צמחה מאוד בשנות ממשלת קסיאנוב. ברם, הרפורמות היוו התחלה בלבד ולא יושמו במלואן עד לסיום כהונת הממשלה.
קסיאנוב פוטר מתפקיד ראש הממשלה ב-24 בפברואר 2004 ובמקומו מונה סגנו ויקטור כריסטנקו לכהן כממלא מקום ראש הממשלה. כל שרי הממשלה המשיכו לכהן בתפקידם עד למינוי מיכאיל פרדקוב לראש ממשלת רוסיה ולכינונה של ממשלה חדשה.
חילופי גברי

ב-28 בנובמבר 2000 נוצר תפקיד השר לתיאום פיתוח הרפובליקה הצ'צ'נית וולדימיר ילאגין מונה לתפקיד. ב-5 בפברואר 2001 אלכסנדר גאברין פוטר מתפקידו כשר האנרגיה. ב-28 במארס 2001 איגור סרגייב פוטר מתפקיד שר ההגנה והוחלף על ידי סרגיי איבנוב, ולדימיר רושאיילו פוטר מתפקיד שר הפנים והוחלף בבוריס גריזלוב, יבגני אדמוב פוטר מתפקיד השר לאנרגיה אטומיה והוחלף על ידי אלכסנדר רומיאנצב.
ב-16 ביוני 2001 בוריס יאצקביץ' הוחלף על ידי ויטלי ארטיוחוב בתפקיד השר למשאבי טבע בעוד איגור יוסופוב מונה לשר האנרגיה.
ב-16 באוקטובר 2001 פורק המשרד למדיניות בתחומי לאום, הגירה ופדרציה והשר לתעשייה, מדע וטכנולוגיות קודם לכהן במקביל כסגן ראש הממשלה ובהתאם לכך אלכסנדר בלוחין ואלכסנדר דונדוקוב פוטרו מתפקידם, במקומם מונה איליה קלבאנוב כסגן ראש ממשלת רוסיה ושר התעשייה, המדע והטכנולוגיות. ב-6 בדצמבר אותה שנה מונה ולדימיר זורין לתפקיד השר לענייני לאום.
ב-3 בינואר 2002 ניקולאי אקסיוננקו פוטר מתפקיד שר הרכבות והוחלף למחרת על ידי גנאדי פאדייב. ב-18 בפברואר איליה קלבאנוב איבד את מעמדו כסגן ראש הממשלה אך המשיך לכהן כשר.
ב-6 בנובמבר 2002 ולדימיר ילאגין פוטר מתפקיד השר לתיאום פיתוח הרפובליקה הצ'צ'נית והוחלף בסטניסלב איליאשוב. ב-11 במרץ 2003 ולנטינה מטוויינקו שכיהנה כסגנית ראש הממשלה לענייני רווחה פוטרה ומונתה להיות נציגת הנשיא בצפון-מערב רוסיה.
ב-24 באפריל 2003 בוריס אליושין מונה לסגן ראש הממשלה לענייני תעשייה וגלינה קארלובה מונתה לסגנית ראש הממשלה לענייני רווחה. ב-28 במאי איגור שובאלוב הוחלף על ידי קונסטנטין מרזליקין בתפקיד מזכיר הממשלה. ב-16 ביוני ולדימיר יאקובלב מונה לתפקיד סגן ראש הממשלה לענייני דיור, לאחר שפוטר מתפקיד מושל סנקט פטרבורג. ב-22 בספטמבר גנאדי פאדייב פוטר מתפקיד שר הרכבות הרוסי והוא מונה לעמוד בראש חברת הרכבות הרוסית שאך הוקמה. ב-9 באוקטובר ואדים מורוזוב מונה כשר הרכבות. ב-1 בנובמבר 2003 איליה קלבאנוב פוטר מתפקיד שר התעשייה, המדע והטכנולוגיות ומונה כנציג הנשיא בצפון מערב רוסיה, לאחר שמאטוויינקו נבחרה לכהן כמושלת סנקט פטרבורג. ב-6 בנובמבר סגן ראש הממשלה אנדריי פורסנקו מונה לממלא מקום שר האנרגיה. ב-29 בדצמבר בוריס גריזלוב נבחר לדומה הממלכתית והוחלף על ידי ראשיד נורגאלייב בתפקיד שר הפנים.
חילופי גברי > מינויי בכירים

ולדימיר פרוניצ'ב מונה למפקד שירות משמר הגבול הפדרלי
סרגיי לבדב מונה למנהל שירות ביון החוץ
יבגני מורוב מונה למנהל שירות האבטחה הפדרלי
מיכאיל פרדקוב מונה למנהל משטרת המס הפדרלית
ניקולאי קלימאשנין מונה לממלא מקום מנהל הסוכנות הפדרלית למידע ולתקשורת ממשלתית
ויקטור צ'רקסוב מונה למנהל הוועדה הממלכתית לשליטה בסמים
אנדריי צ'רניינקו מונה למנהל שירות ההגירה הפדרלי
ויקטור זובקוב מונה למנהל השירות הפדרלי לפיקוח פיננסי
משרדי ממשל חדשים

המשרד לענייני פדרציה, לאום ומדיניות ההגירה הוקם מתוך המשרד לענייני פדרציה ולאום ופורק ב-16 באוקטובר 2001
המשרד ליחסי רכוש הוקם מתוך המשרד לרכוש המדינה
המשרד לתעשייה, מדע וטכנולוגיה הוקם מתוך משרד המדע והטכנולוגיה ומסמכויות משרד המסחר ומשרד הכלכלה
משרד החקלאות הוקם מתוך משרד החקלאות והמזון
המשרד לפיתוח כלכלי של רוסיה הוקם מאיחודם של משרד הכלכלה ומשרד המסחר
משרד האנרגיה הוקם מתוך משרד החום והאנרגיה
המשרד לספורט ותיירות פורק והפך לוועדה הממלכתית לספורט ותיירות
הרכב הממשלה

| תפקיד(ים) | שם | תקופת כהונה |
| --- | --- | --- |
|  ראש הממשלה | מיכאיל קסיאנוב | 7 במאי 2000 — 24 בפברואר 2004 |
|  ראש הממשלה | ויקטור כריסטנקו | 24 בפברואר 2004 — 5 במרץ 2004 |
| סגן ראש הממשלה  | אלכסיי קודרין | 18 במאי 2000 -  5 במרץ - 2004 |
| סגן ראש הממשלה  | איליה קלבאנוב בוריס אליושין | 18 במאי 2000 - 18 בפברואר 2002   24 באפריל 2003 - מרץ 2004 |
| סגן ראש הממשלה  | ויקטור כריסטנקו | 18 במאי 2000 - 24 בפברואר 2004 |
| סגן ראש הממשלה  | ולנטינה מטוויינקו גלינה קארלובה | 18 במאי 2000 - 11 במרץ 2003 24 באפריל 2003 - מרץ 2004 |
| סגן ראש הממשלה  | אלכסיי גורדייב | 20 במאי 2000 - מרץ 2004 |
| סגן ראש הממשלה  | ולדימיר יאקובלב | 16 ביוני 2003 - מרץ 2004 |
| השר לאנרגיה אטומית  | יבגני אדמוב אלכסנדר רומיאנצב | 18 במאי 2000 - מרץ 2001 28 במרץ 2001 - מרץ 2004 |
| שר הפנים  | ולדימיר רושאיילו בוריס גריזלוב ראשיד נורגאלייב | 18 במאי 2000 - 28 במרץ 2001   28 במרץ 2001 - 29 בדצמבר 2003   29 בדצמבר 2003 - מרץ 2004 |
| שר החירום  | סרגיי שויגו | 18 במאי 2000 - מרץ 2004 |
| השר למדיניות מאבק במונופולים ותמיכה בעסקים  | איליה יוז'אנוב | 18 במאי 2000 - מרץ 2004 |
| השר לענייני דפוס, שידורי רדיו ותקשורת ההמונים  | מיכאיל לסין | 18 במאי 2000 - מרץ 2004 |
| שר המיסים וההכנסות  | גנאדי בוקאייב | 18 במאי 2000 - מרץ 2004 |
| שר הבריאות  | יורי שבצ'נקו | 18 במאי 2000 - מרץ 2004 |
| השר ליחסי רכוש  | פאריט גאזיזולין | 18 במאי 2000 - מרץ 2004 |
| שר החוץ  | איגור איבנוב | 18 במאי 2000 - מרץ 2004 |
| שר התרבות  | מיכאיל שבידקוי | 18 במאי 2000 - מרץ 2004 |
| שר ההשכלה  | ולדימיר פיליפוב | 18 במאי 2000 - מרץ 2004 |
| שר ההגנה  | איגור סרגייב סרגיי איוואנוב | 18 במאי 2000 - 28 במרץ 2001   28 במרץ 2001 - 5 במרץ 2004 |
| השר לענייני פדרציה, לאום ומדיניות ההגירה  | אלכסנדר בלוחין | 18 במאי 2000 - 17 באוקטובר 2001 |
| השר למשאבי טבע  | בוריס יאצקביץ' ויטלי ארטיוחוב | 18 במאי 2000 - 16 ביוני 2001  16 ביוני 2001 - 5 במרץ 2004 |
| השר למסחר, מדע וטכנולוגיות  | אלכסנדר דונדוקוב איליה קלבאנוב אנדריי פורסנקו | 18 במאי 2000 - 17 באוקטובר 2001  17 באוקטובר 2001 - 1 בנובמבר 2003 6 בדצמבר 2003 - 5 במרץ 2004 |
| שר הרכבות  | ניקולאי אקסיוננקו גנאדי פאדייב ואדים מורוזוב | 18 במאי 2000 - 3 בינואר 2003  4 בינואר 2003 - 22 בדצמבר 2003 7 באוקטובר 2003 - 5 במרץ 2004 |
| שר התקשורת והמידע  | לאוניד ריימן | 18 במאי 2000 -  5 במרץ - 2004 |
| שר החקלאות  | אלכסיי גורדייב | 20 במאי 2000 -  5 במרץ - 2004 |
| שר התחבורה  | סרגיי פרנק | 20 במאי 2000 -  5 במרץ - 2004 |
| שר האנרגיה  | אלכסנדר גאוורין אלכסיי יוסופוב | 20 במאי 2000 -  5 בפברואר - 2001 16 ביוני 2001 - מרץ 2004 |
| שר האוצר  | אלכסיי קודרין | 20 במאי 2000 -  5 במרץ - 2004 |
| שר העבודה והרווחה  | אלכסיי פוצ'ינוק | 20 במאי 2000 -  5 במרץ - 2004 |
| השר למסחר ולפיתוח כלכלי  | הרמן גרף | מאי 2000 - מרץ 2004 |
| שר המשפטים  | יורי צ'ייקה | מאי 2000 - מרץ 2004 |
| שר בלי תיק  | ולדימיר יילאגין סטניסלב איליאסוב | 28 בנובמבר 2000 - 6 בנובמבר 2002 נובמבר 2002 - מרץ 2004 |
| שר בלי תיק  | ולדימיר זורין | 6 בדצמבר 2001 - מרץ 2004 |
| מזכיר הממשלה  | איגור שובאלוב קונסטנטין מרזליקין | 18 במאי 2000 - 28 במאי 2003   28 במאי 2003 - מרץ 2004 |
הערות שוליים

| ממשלות רוסיה |
| --- | --- | --- |
| ממשלות האימפריה הרוסית | ממשלת ויטה • ממשלת גורמיקין I • ממשלת סטוליפין • ממשלת קוקובצוב • ממשלת גורמיקין II • ממשלת שטורמר • ממשלת טרפוב • ממשלת גוליצין |  |
| ממשלות הרפובליקה הרוסית הזמנית | ממשלת לבוב I • ממשלת לבוב II • ממשלת קרנסקי I • ממשלת קרנסקי II • ממשלת קרנסקי III |  |
| ממשלות התנועה הלבנה | ממשלת וולוגודסקי • ממשלת וולוגודסקי-פפליאייב • ממשלת קריבושאין |  |
| ממשלות רוסיה הסובייטית | ממשלת לנין • ממשלת ריקוב • ממשלת סירצוב • ממשלת סולימוב • ממשלת בולגנין I • ממשלת בולגנין II • ממשלת וחרושב • ממשלת חוחלוב • ממשלת קוסיגין • ממשלת רודיונוב I • ממשלת רודיונוב II • ממשלת צ'רנואוסוב I • ממשלת צ'רנואוסוב II • ממשלת פוזאנוב I • ממשלת פוזאנוב II • ממשלת יאסנוב • ממשלת קוזלוב • ממשלת פוליאנסקי I • ממשלת פוליאנסקי II • ממשלת וורונוב I • ממשלת וורונוב II • ממשלת וורונוב III • ממשלת סולומנצב I • ממשלת סולומנצב II • ממשלת סולומנצב III • ממשלת וורוטניקוב I • ממשלת וורוטניקוב II • ממשלת ולאסוב • ממשלת סילאייב I • ממשלת סילאייב II |  |
| ממשלות הפדרציה הרוסית | ילצין-גאידר • צ'רנומירדין • קיריינקו • פרימקוב • סטפאשין • פוטין I • קסיאנוב • פרדקוב • זובקוב • פוטין II • מדבדב I • מדבדב II • מישוסטין I • מישוסטין II |  |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודמת: ממשלת פוטין הראשונה | ממשלת קסיאנוב  18 במאי 2000 - 24 בפברואר 2004 | הבאה: ממשלת פרדקוב |
מנדרין (סוג)

| מנדרין |
| --- | --- |
 ברווז עצים ומנדרין סיני באגם בגרמניה
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: אווזאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: ברווזיים
תת־משפחה:: ברווזים מצויים
סוג:: מנדרין
מינים
 Aix galericulat  Aix sponsa
שם מדעי
 Aix ‏בויה, 1828

מנדרין (שם מדעי: Aix) הוא סוג ברווז. בסוג זה מנויים שני מינים:
מנדרין סיני (Aix galericulat)
ברווז עצים (Aix sponsa).
ברווזי המנדרין הם ברווזים קטנים יחסית החיים באזורים צפוניים בעולם – ברווז העצים בצפון אמריקה והמנדרין הסיני בסין וסביבותיה. המנדרין הסיני הועבר בידי האדם למדינות אחרות, בעיקר באירופה. הם גם חיים בפארקים בתוך ערים ובמקומות מסוימים אף בויתו.
מצב הישרדותם של הברווזים טוב והם אינם בסכנת הכחדה.
להקת מנדרינים סינים בבריכה.
מעשה במלך אחד והרבה צבעים

| --- | --- |

כריכת הספר
 מידע כללי
 מאת:  דתיה בן-דור
 איורים:  נדיה עדינה רוז
 שפת המקור:  עברית
 הוצאה
 הוצאה:  מודן הוצאה לאור
 תאריך הוצאה:  2005
 סדרה
 סדרת ספרים:  "דתיה כתבה ומספרת"
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002473302
מעשה במלך אחד והרבה צבעים הוא סיפור לילדים מאת דתיה בן-דור.
פרסום הסיפור

הספור נכתב בשנת 1982 לסדרה "פרפר נחמד" של הטלוויזיה החינוכית, לפרק ״מתנה צבעונית״, שבו הוקרא הסיפור על ידי אפי בן ישראל ודמותו של המלך גולמה בידי השחקן אייל גפן. דמותו של המלך כיכבה אף בספר "סיפורים נוספים של פרפר נחמד".  בשנת 1984 פורסם הסיפור בספר ״ספורים לפרפר נחמד״. בשנת 2005 פורסם הסיפור בספר ״מעשה במלך אחד והרבה צבעים״, בסדרה "דתיה כתבה ומספרת", שהופץ בצירוף תקליטור בו מסופר הספור מפי הסופרת, בליווי איוריה של נדיה עדינה רוז.
קיימים הבדלים מזעריים בין הגרסה המוצגת בטלוויזיה לבין הגרסאות המודפסות.
עלילה

המעשייה מספרת על מלך אחד מאוד מיוחד, שגר בארמון מאוד מיוחד, ובו ארבעה חדרים מאוד מיוחדים, אשר כל אחד מהם התאפיין בצבע ייחודי משלו: לבן, אדום, ירוק וזהב. מדי יום ביומו, נהג המלך לאכול את ארוחת הבוקר שלו, בנדידה מחדר אל חדר, כשבכל אחד מהם אכל את המאכלים שצבעם כצבעו של החדר, ואף עטה לגופו, לחלופין, גלימה בצבע התואם. בוקר אחד ראה המלך, למרבית פליאתו, ילד קטן האוכל את ארוחת הבוקר שלו, ובה מנות רב- גוניות, הכוללות מאכלים בעלי צבעים שונים גם יחד. מהמחזה הבלתי צפוי הסיק המלך, שאם הילד מערבב צבעים שונים בצלחתו הרי שהתוצאה בוודאי טעימה מאוד, והתאווה לאכול בעצמו ארוחה צבעונית שכזאת. אלא, שלאכזבתו, החדרים החד-גוניים לא התאימו, לשיטתו, לארוחה בשלל צבעים. הבעיה הותרה עד מהרה, כשנזכר המלך שבקצה מגדל הארמון נמצא חדר ריק, שאף פעם לא השתמשו בו, והחליט להכשירו מיד לחדר הנאות לארוחת הבוקר הצבעונית שלו. לשם כך העלה, בחריצות רבה, אל החדר שבקצה המגדל חפצים בשלל צבעים, שנטל מכל ארבעת החדרים, לבש גלימת פסים צבעונית, שם בראשו את כתר הזהב, נכנס אל החדר הצבעוני ואכל בו, בהנאה רבה, את ארוחת הבוקר הצבעונית הראשונה בחייו: ”ארוחת בוקר כל-כך צבעונית וכל-כך טעימה לא אכלתי אף פעם." אמר לעצמו המלך השבע. "זאת היתה ממש סעודת מלכים!"”
לקריאה נוספת

דתיה בן דור, ספורים לפרפר נחמד (עריכה: שושנה צחור ודתיה בן דור), הוצאת מט"ח, 1984, הסיפור "מעשה במלך אחד והרבה צבעים", עמ' 40-31.
דתיה בן דור, מעשה במלך אחד והרבה צבעים (מתוך הסדרה "דתיה כתבה ומספרת"), איירה נדיה עדינה רוז, הוצאת מודן, 2005.
מיליצה ז'אביץ'

מיליצה ז'אביץ' (בסרבית קירילית: Milica Žabić; נולדה ב-12 באפריל 1994) היא ג'ודוקא סרבית המתחרה בקטגוריית המשקל 78+ ק"ג. ז'אביץ' היא אלופת אירופה לנוער לשנת 2013 בנוסף להיותה אלופת העולם לנוער לשנת 2014 בסמבו.
ביוגרפיה וקריירה

בשנת 2011, ז'אביץ' זכתה באליפות סרביה הראשונה שלה ועד לשנת 2019 היא הוסיפה למאזנה תשע אליפויות נוספות ברציפות.
בשנת 2013, היא הפכה לאלופת אירופה לנוער. לאחר חוסר הצלחה בזירה הבינלאומית במשך זמן ממושך,  בשנת 2019, היא הודחה בשלב שמינת הגמר הן באליפות אירופה והן באליפות העולם. באליפות אירופה של שנת 2020, שהתקיימה בפראג, הגיעה לראשונה לשלב רבע הגמר, אך הפסידה לאירינה קינדזרסקה מאזרבייג'ן. בגראנד סלאם באקו 2022, ז'אביץ' זכתה במדליית הזהב לאחר שגברה בגמר על רושל נונס מפורטוגל.
בשנת 2023, ז'אביץ' סיימה במקום השלישי בגראנד סלאם תל אביב ובמקום השני בגראנד סלאם אנטליה, כשבגמר זה נחלה הפסד לקאירה סאייט. באולימפיאדת פריז (2024), הגיעה לשלב רבע הגמר, כשבדרך ניצחה את אסיה טבאנו מאיטליה ואידאליס אורטיס מקובה, ובו היא הפסידה לזוכת מדליית הכסף, רז הרשקו. לאחר שנשרה לבית הניחומים, הדיחה בקרב הראשון את האלופה האולימפית מטוקיו 2020, אקירה סונה היפנית, אך לבסוף נחלה הפסד בקרב על מדליית הארד לרומן דיקו המקומית.
זכיות בתחרויות מהסבב העולמי

| שנה | קטגוריה | עיר | מדינה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2022 | גראנד סלאם | באקו | אזרבייג'ן אזרבייג'ן |
מלכה לוקר

| --- | --- |

 לידה:  22 בנובמבר 1887 קוטי, אוקראינה 
 פטירה:  1990  (בגיל 102 בערך) ירושלים, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית, יידיש 
 
מלכה לוקר עם בעלה ברל בשנות ה-50
מלכה לוֹקֶר (בכתיב יידי: לאָקער; 22 בנובמבר 1887, קיטוב, גליציה – 18 בנובמבר 1990, ירושלים) הייתה משוררת יידיש, חוקרת ספרות ומתרגמת.
ביוגרפיה

מלכה לוקר נולדה ב-1887 בקיטוב שבגליציה. קיבלה חינוך יהודי מסורתי לצד חינוך כללי. היא למדה כמה שפות וגילתה כישרון בתחום הספרות והלשון. בשנת 1910 נישאה לבן דודה, ברל לוקר, לימים מנהיג ציוני מפורסם, והזוג הצעיר עקר ללמברג, בירת גליציה.
בשנת 1914, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, יצאה עם בעלה לניו יורק. הם נדדו כמה שנים בין הבירות האירופיות וינה, ורשה ולונדון. עבודתו של ברל לוקר בהנהגת התנועה הציונית חייבה אותם לנדוד בין מרכזי היהודים השונים.
שיריה הראשונים של מלכה לוקר ביידיש החלו להתפרסם בשנת 1929 – תחילה בעיתונים ובכתבי עת ספרותיים, וכעבור שנתיים, בשנת 1931, יצא לאור ספר שיריה הראשון, "וועלט און מענטש" ("עולם ואדם").
בשנת 1932 ביקרה לוקר לראשונה, עם בעלה, בארץ ישראל. חוויות הביקור בארץ באו לידי ביטוי בספר שיריה השני, "דו" ("אתה"). בעת מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט כתבה שירים על עמידת היישוב מול התקפות הערבים, בהם הפואמה הדרמטית "לוח מאורעות תרצ"ו", שתורגמו לעברית בידי הסופר והמחזאי אביגדור המאירי, ואף יצאו לאור בספר. בשנת 1936 השתקע הזוג בתל אביב.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, שהתה מלכה לוקר עם בעלה בלונדון, והייתה עדה להתקפות הנאצים על בריטניה. היא נתנה לכך ביטוי בשיריה. במשך השנים חקרה והוציאה לאור את מסותיה המקיפות על גדולי השירה הצרפתית.
בשנת 1948 חזרה מלכה לוקר עם בעלה לישראל. הם השתקעו בירושלים, וברל לוקר הגיע אז גם לתפקידיו הבכירים, קודם יושב ראש הנהלת הסוכנות היהודית, ואחר כך גם חבר הכנסת מטעם מפא"י. משנת 1953 ועד לפטירתם ישבו בני הזוג בדירה בירושלים; ברל לוקר נפטר בשנת 1972, ומלכה לוקר האריכה ימים וזכתה להגיע לגיל מאה ושלוש.
המשוררת אסתר מייבסקי היא בת אחיה.
פרסים

אבירת מסדר הדקל האקדמי מממשלת צרפת, על מחקריה בספרות הצרפתית בלשון יידיש.
1979 – יקירת ירושלים, על פעילותה התרבותית בעיר.
ספריה

וועלט און מענטש: לידער; פארווארט פון חיים ליבערמאן, פריז: טריאנגל, 1931. (שירים)
דו: לידער, תל אביב: ים, 1932. (שירים)
שטעט, לונדון: נאראדיצקי, 1942.
די וועלט איז אָן א היטער, ניו יורק: אידישער קעמפער, 1947. (שירים) (ראה אור בעברית)
זשאן ארטור רעמבאָ, ניו יורק: אידישער קעמפער, 1950. (על ז'אן ארתור רמבו) (ראה אור בתרגום לצרפתית ולעברית)
ראָמאנטיקער: דיַיטשלאנד, פרנקריַיך ענגלאנד, ניו יורק: די ברידער שולזינגער, 1958. (ראה אור בתרגום לעברית)
ירושלים, תל אביב: פארלאג י"ל פרץ, תשכ"ז. (שירים על ירושלים)
שארל באָדלער, תל אביב: פארלאג י"ל פרץ, תש"ל. (מונוגרפיה על תולדות חייו ויצירותיו של שארל בודלר) (ראה אור בתרגום לעברית)
פּאָל ווערלען, תל אביב: פארלאג י"ל פרץ, תשל"ו. (ראה אור בתרגום לעברית)
ריינער מאריא רילקע; מלכה לאָקער, ריינער מאריא רילקע און זיין בוך פון די שעה’ן, ירושלים: [חמו"ל] (דפוס אחוה), תשמ"א 1981. ('ריינר מריה רילקה וספר השעות שלו'; מרבית הספר הוא תרגום שיריו ליידיש)
ספריה > בתרגום

העולם ללא שומר: שירים; עברית: אביגדור המאירי, תל אביב: עם עובד, תש"ו. ("די וועלט איז אָן א היטער")
פני הרומאנטיקה: גרמניה, צרפת, אנגליה; תרגם מכתב יד: עזרא פליישר, ירושלים: מוסד ביאליק, תשכ"ב. ("ראָמאנטיקער: דייטשלאנד, פרנקרייך ענגלאנד") גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר"
שארל בודליר; תרגם מיידיש: עזרא פליישר, תל אביב: הוצאת י"ל פרץ, תש"ל 1970. ("שארל באָדלער")
ז'אן ארתור רמבו: מסה; תורגם מיידיש; דברי השירה והפרוזה של רמבו תורגמו מן המקור הצרפתי בידי אליהו מייטוס, ירושלים: מוסד ביאליק, תשל"ג. ("זשאן ארטור רעמבאָ")
פול ורלן; תרגום המסה מיידיש והשירים מצרפתית בידי אליהו מיטוס, תל אביב: עקד, 1975. ("פּאָל ווערלען")
מלכה לוקר – שירים: מהדורה דו לשונית; עם תרגומים לעברית מאת אביגדור המאירי, שמשון מלצר ובני מר, תל אביב: אוב - ז.ע.פ., תשס"ו 2005. (יידיש ועברית עמוד מול עמוד)
Malkah Locker, Gedichte, Wien: Fiba-Verlag, 1937. (בגרמנית)
Le poète qui s’enfuit: Jean Arthur Rimbaud, Bruxelles: Éditions Syntheses, [1950?]. (בצרפתית)
Poèmes, Jérusalem: [s. n.], 1976. (בצרפתית)
לקריאה נוספת

ברל לוקר, מקיטוב עד ירושלים: מסות, מאמרים ורשמי פעולות (עריכה לשונית: שמשון מלצר), ירושלים: הספרייה הציונית, 1970.
גל זילברמן, אדם, עיר, עולם: מסימבוליזם לאוונגרד בשירת מלכה לוקר, חיבור לשם קבלת תואר מוסמך, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 2017 (זמין לקריאה באתר הרשות הלאומית לתרבות היידיש)
הערות שוליים

↑  אות כבוד צרפתי לאזרחי ישראל, דבר, 9 בפברואר 1960.
↑  אנטול סטרן, מאצטבת הספרים: "עולם ללא שומר", דבר, 12 במרץ 1948.
↑  ז. דויד, פתחי ספרים: על הרומנטיקה, דבר, 24 באוקטובר 1958.
↑  מ. אג"ף, "פני הרומנטיקה" מאת מלכה לוקר, חרות, 31 באוגוסט 1962.
↑  א. שאנן, ספר עברי על בודלר, דבר, 5 בפברואר 1971
↑  יורם ברונובסקי, "אני הוא אחר", דבר, 12 ביולי 1974.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298558005171  GND: 126500541  LCCN: n88616075  SUDOC: 098994646  Trove: 1080991  VIAF: 111557922   WorldCat (עם VIAF): 111557922
מנשנגלדבך

מֶנְשֶׁנְגְּלַדְבָּךְ (בגרמנית: Mönchengladbach) היא עיר במדינה הפדרלית נורדריין-וסטפאליה, גרמניה. היא שוכנת מערבית לנהר הריין, באמצע הדרך בין דיסלדורף לגבול ההולנדי.
שמה המקורי היה גלדבך, שם שעד היום נמצא בשימוש לצד השם הרשמי. עם זאת, כדי להבדיל עיר זאת מעיר אחרת בשם גלדבך (שגם שמה שונה והוא כיום ברגיש-גלדבך (Bergisch Gladbach)), שינו את השם בשנת 1888 למנשן-גלדבך. שם זה היווה בעיה מסוימת עבור תיירים וזרים, שנטו לחשוב כי זהו פרבר של מינכן (מנשן בגרמנית). ב-1960 שונה שמה שנית למנשנגלדבך על מנת שטעות זאת לא תישנה.
במרכז העיר ישנו מנזר שהוקם בשנת 974, הנקרא "גלדבך" על שם נחל קטן שכיום זורם מתחת לקרקע. במאה ה-14 התאגדו המנזר והכפרים השכנים ונהפכו לעיר. בעיר ישנה קבוצת כדורגל מפורסמת בשם בורוסיה מנשנגלדבך. זהו ביתם של נהגי הפורמולה 1 ניק היידפלד והיינץ פרנטזן, והפילוסוף הנץ יונאס נולד שם.
שר התעמולה הנאצי יוזף גבלס נולד בעיר ריידט (לשעבר עיר עצמאית, שמסופחת כעת למנשנגלדבך), ומפקד יחידות גולגולת המת ריכרד גליקס נולד בעיר אודנקירכן, המסופחת כיום למנשנגלדבך.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
צבא ותחבורה

נכון ל-2005, בעיר חיים כ-260 אלף איש, בשטח של 170 קמ"ר.
בסיסו הראשי של הצבא הבריטי בגרמניה ממוקם ליד העיר.