stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרתה רוסלר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 ביולי 1943 (בת 81) ברוקלין, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  ברוקלין קולג'  תיכון ארסמוס הול  אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו 
 תקופת הפעילות:  1967–2016 (כ־49 שנים) 
 תחום יצירה:  צילום, מיצב, אמנות מושגית, performance artwork, וידאו ארט, ביקורת אמנות 
 זרם באמנות:  אמנות עכשווית 
 פרסים והוקרה:  Anonymous Was A Woman Award (2006)  Lichtwark Award 
 www.martharosler.net
 
מרתה רוסלר (באנגלית: Martha Rosler; נולדה ב-29 ביולי 1943) היא אמנית יהודיה אמריקאית. עוסקת בצילום, טקסט ותצלום, וידאו, הצבה, פיסול ומיצג, וכן כתיבה על אמנות ותרבות. עבודתה של רוסלר מתמקדת בחיי היומיום ובמרחב הציבורי, ולעיתים קרובות היא מתמקדת בחוויה של נשים. עיסוק חוזר ונשנה הוא בתקשורת ובמלחמה, כמו גם באדריכלות ובסביבה הבנויה, החל בדיור ועד למקומות מעבר ומערכות תחבורה.
ראשית חייה והשכלתה

רוסלר נולדה ב-1943 בברוקלין, ניו יורק. בשנים 1968–1980 חיה בקליפורניה, תחילה בצפון מחוז סן דייגו ולאחר מכן בסן פרנסיסקו. רוסלר סיימה את בית הספר התיכון "ארסמוס הול" בברוקלין, והשלימה תארים במכללת ברוקלין (1965) ובאוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו (1974). היא מתגוררת בניו יורק מאז שנת 1981. היא חיה ולימדה גם בקנדה.
קריירה

עבודתה של רוסלר וכתיבתה הייתה בעלת השפעה רבה. המדיה של שלה כוללת פוטומונטאז', צילום, טקסט, כמו גם וידאו, פיסול, והצבה.
רוסלר הרצתה רבות, היא לימדה צילום ותקשורת, כמו גם צילום, וידאו ומחקרים ביקורתיים, באוניברסיטת רוטגרס, בניו ברונסוויק, ניו ג'רזי, שם היא הייתה פרופסור במשך שלושים שנה, והגיעה לדרגת פרופסור II. היא לימדה גם ב-Staddelschule פרנקפורט, גרמניה.
בנוסף שימשה פרופסור אורח באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו ובמקומות אחרים.
רוסלר משמשת יועצת למחלקות החינוך במוזיאון וויטני לאמנות אמריקאית ובמוזיאון לאמנות מודרנית, ובמרכז הפדגוגיה העירונית (ניו-יורק). היא חברה במועצת המנהלים של מרכז וורה לאמנות ולפוליטיקה בבית הספר החדש בניו יורק וחברת מועצת המנהלים המייעצת של המרכז לפדגוגיה עירונית. היא ישבה גם במועצת המנהלים של מרכז בית המקדש הויין בויל לחקר האדריכלות האמריקנית באוניברסיטת קולומביה, ניו יורק, והיא חברה במועצות המנהלים של איגוד הסרטים והקולנוע העצמאי והמדיה אליאנס, ונאמן לשעבר של מרכז ואן אלן, כולם בניו-יורק.
מאז תחילת שנות ה-80 היא הייתה מרצה קבועה בתוכנית הלימודים העצמאית של וויטני בניו יורק, שם הייתה בעבר סגל אקדמי.
רוסלר ידועה בכתיבתה, כמו גם בעבודות האמנות שלה. היא פרסמה יותר מ-16 ספרים של יצירותיה וכן על מאמרי הביקורת שלה על אמנות, צילום וענייני תרבות, שחלקם הופיעו גם בתרגומים לשפות אחרות. מאמריה פורסמו בהרחבה באנתולוגיות.
עבודות אמנות > עבודות וידאו

"סמיוטיקה של המטבח" (1974/75) היא יצירה חלוצית של אמנות וידאו פמיניסטית, המהווה פארודיה על תוכניות בישול מוקדמות בטלוויזיה. רוסלר מדגימה כמה כלי מטבח בסדר אלפביתי. המחוות שלה מתחילות לנוע לכיוון בלתי צפוי ואולי מדאיג, כשלבסוף הדמות מוותרת על הכלים ומשתמשת בגופה כסוג של מערכת סמפור. רוסלר הציעה כי עבודת הומור שחור זו נועדה לאתגר את הציפיות החברתיות מנשים בכל הנוגע להכנת אוכל, ובאופן כללי את תפקידה של השפה בקביעת הציפיות. השאלה שהעבודה מציגה היא האם אפשר לומר שהאישה "מדברת את עצמה".
עבודות וידאו נוספות כוללות "נתונים סטטיסטיים של אזרח, שהושגו בפשטות" (1977), "לאבד: שיחה עם ההורים" (1977), ואת "מרתה רוסלר קוראת ווג" (1982); "שליטה והיומיום" (1980) ו"נולדו להימכר: מרתה רוסלר קוראת את הסיפור המוזר של בייבי M." רבות מעבודותיה עוסקות בגאופוליטיקה ובשררה, כולל "סודות מהרחוב: אין גילוי" (1980); "מקרה פשוט לעינויים, או איך לישון בלילה" (1983); "אם זה רע מכדי להיות אמיתי, זה יכול להיות דיסאינפורמציה (1985)"; מיצב תלת-ערוצי בשם "טעם גלובלי: ארוחת שלוש מנות" (1985); "בגלל שזאת בריטניה" (2014), ועוד רבים אחרים.
רוסלר עוסקת בנרטיבים המבוססים על ביצועים ותמונות סמליות מתקשורת ההמונים כדי לשבש את הציפיות של הצופים. רוסלר אומרת, "הווידאו עצמו אינו חף מפשע": עם זאת, וידאו מאפשר לי לבנות, תוך שימוש במגוון צורות נרטיביות בדיוניות,"דקויות העוסקות בדיאלקטיקה עם טלוויזיה מסחרית".
מושגים אלה מודגשים בעבודות כגון "סמיוטיקה של המטבח", שבה מתמקדת מצלמה סטטית באישה במטבח, המקיימת אינטראקציה עם כלי מטבח, מתן שמות והדגשת השימוש בהם במחוות משונות, תוך התייחסות לציפיות רווחות מנשים.
עבודות אמנות > צילום ופוטומונטאז'

עבודת הצילום/טקסט של רוסלר "הבאוורי בשתי מערכות תיאור בלתי מספיקות" (1974/75) נחשבת לעבודה רבת השפעה בצילום מושגי ופוסט-מודרני. סדרה זו של 45 הדפסים בשחור ולבן מצמידה צילומי חלונות ראווה ברחוב באוורי (אז אזור עני בניו יורק), לטקסטים המתייחסים לשיכורים. התמונות מוצגות ברשת של שורות ועמודות כדי להדגיש את האופי האנטי-אקספרסיוניסטי של העבודה ואת המגבלה הטבועה הן במערכות חזותיות והן בלשוניות לתיאור חוויות אנושיות ובעיות חברתיות.
כמה מעבודותיה המפורסמות ביותר של רוסלר פורסמו תחת הכותרת "בית יפה: מביאים את המלחמה הביתה" (1967-1967). זוהי סדרה של פוטומונטאז'ים המציגים סצנות של בתים בני המעמד הבינוני, בעיקר חללי-פנים, עם צילומים דוקומנטריים ממלחמת וייטנאם. דימויים אלה חולקו בעיקר כעלונים במסעות אנטי-מלחמתיים ולעיתים גם בעיתונים "מחתרתיים". הם ממשיכים את המסורת של הפוטומונטאז' הפוליטי בסגנון של ג'ון הארטפילד והנה הוך כמו גם יצירות פופ ארט כמו של ריצ'רד המילטון: מהו העושה את הבתים בימינו כה שונים, כה מושכים?. הן תמונות המלחמה והן תמונות הפנים נאספו ממגזין לייף ומגזינים דומים, אך עבודות אלה ביקשו לאחד מחדש את שני העולמות הנפרדים לכאורה, כדי לרמוז על קשרים בין תעשיות המלחמה לבין תעשיות הבית הבנות.
רוסלר חזרה לסדרה זו ב-2004 וב-2008 על ידי הפקת דימויים חדשים המבוססים על המלחמה בעיראק ובאפגניסטן, תחת הכותרת "בית יפה: מביאים את המלחמה הביתה, סדרה חדשה". היא חשה שהסדרה המקורית שלה הפכה מקובלת ואסתטית, והסדרה החדשה נועדה להתייחס להמשכיות המקבילה למלחמת וייטנאם ולערער צופים שאננים. רוסלר תיארה את הגישה הנלהבת של התקשורת והפוליטיקה האמריקאית, שהזכירה לה את המניפולציות הפוליטיות של העבר.
סדרת הסרטים שלה " "גוף יפה", או "יופי לא יודע כאב" (1965-1962), מתייחסים לייצוג הצילומי של נשים וביתיות. עבודות אלה קדמו במקצת למונטאז'ים נגד המלחמה.
רבות מעבודות אלה עוסקות בגאופוליטיקה של זכאות ונישול. הכתיבה והסדרה הצילומית על הכבישים, מערכת ההובלה האווירית והמחתרות העירוניות (רכבת תחתית או מטרו) מצטרפות לעבודות אחרות שלה העוסקות בתכנון ואדריכלות עירוניות, החל בדיור לחסרי בית וכלה בסביבה הבנויה ובמקומות מעבר ותחבורה.
מאמרים

מסות של מרתה רוסלר פורסמו באופן נרחב בקטלוגים, מגזינים, ואסופות מאמרים כולל "אמנים נשים בבית המילניום" (אוקטובר ספרים / MIT, 2006) ורבים אחרים. המאמר משנת 1981, "בתוך, ליד, מחשבות לאחר מעשה (על צילום תיעודי)", צוטט, פורסם מחדש ותורגם, וזכה לתפקיד גדול בפירוק המיתוסים של חוסר עניין צילומי ובהפקת דיון בחשיבות מוסדית ודיסקורסיבית בקביעת משמעות צילומית.
רוסלר פרסמה שישה עשר ספרי צילום, אמנות וכתיבה. ביניהם "פתיונות ושיבושים: מבחר מאמרים 1975-2001" (MIT Press, 2004), "אותות תשוקת" ספרי צילום (Cantz, 2005), "במקום לציבור: תצפיות של נוסע מתמיד" (Cantz, 1997), וכן "זכויות של המעבר" (NYFA, 1995). "אם חיית כאן" (Free Press, 1991) דן ותומך בפרויקט Dia שלה על דיור, חסרי-בית, ואת החיים העירוניים. כמה ספרים, באנגלית ובשפות אחרות, פורסמו בשנת 2006, כולל מהדורה של 25 שנה של "3 עבודות" (לחץ של המכללה נובה סקוטיה לאמנות ועיצוב) עם הקדמה חדשה על ידי רוסלר. אסופת "Imaggenes Públicas", תרגומים לספרדית של כמה מאמרים, תסריטי וידאו, פורסם בשנת 2007. מבחר ממאמריה של רסלר התפרסם בעברית בקובץ "בתוך ומחוץ לתמונה: על צילום, אמנות ועולם האמנות", בהוצאת פיתום ב-2006.
חיים אישיים

בנה של רוסלר הוא הסופר הגרפי ג'וש נויפלד; הם שיתפו פעולה במספר פרויקטים.
וידאוגרפיה

"A Budding Gourmet" 1974, 17:45 min, b&w, sound
"Semiotics of the Kitchen" 1975, 6:09 min, b&w, sound
"Losing: A Conversation with the Parents" 1977, 18:39 min, color,sound
"The East Is Red, The West Is Bending" 1977, 19:57 min, color, sound
"From the PTA, the High School and the City of Del Mar" 1977, 6:58 minutes
"Vital Statistics of a Citizen, Simply Obtained" 1977, 39:20 min, color, sound
"Travelling Garage Sale" 1977, 30 min, b&w
"Domination and the Everyday" 1978, 32:07 min, color, sound
"Secrets From the Street: No Disclosure" 1980, 12:20 min, color, sound
"Optimism/Pessimism: Constructing a Life" 1981, 44 minutes
"Watchwords of the Eighties" 1981-82, 62 minutes
"Martha Rosler Reads Vogue" 1982, 25:45 min, color, sound
"A Simple Case for Torture, or How to Sleep at Night" 1983, 62 minutes
"Fascination with the (Game of the) Exploding (Historical) Hollow Leg" 1983, 58:16 min, color, sound
"If it's too bad to be true, it could be Disinformation" 1985, 16:26 min, color, sound
"Global Taste: A Meal in Three Courses" 1985, 30 minutes, 3-channel installation
"Born to be Sold: Martha Rosler Reads the Strange Case of Baby $/M" (with Paper Tiger Television) 1988, 35 min, color, sound
"In the Place of the Public: Airport Series" 1990, 4 hrs, color, sound
"Greenpoint: The Garden Spot of the World" 1993, 19:24 minutes
"How Do We Know What Home Looks Like?" 1993, 31 min, color, sound
"Seattle: Hidden Histories" 1991-95, 13 min, color, sound
"Chile on the Road to NAFTA" 1997, 10 min, color, sound
"Prototype (God Bless America)" 2006, 1 minute
"Semiotics of the Kitchen: An Audition" 2011, 10:26 min, color, sound
"Because This Is Britain", 2014, 3 minutes
"Museums Will Eat Your Lunch", 2014, 3 minutes
פרסים

2005 Spectrum International Prize in Photography — accompanied by a retrospective, “If Not Now, When?” largely of photo and video works but also a garage sale, at the Sprengel Museum in Hanover and, on slightly smaller scale, at the Neue Gesellschaft der Bildende Kunst, or NGBK in Berlin. The book "Passionate Signals" accompanied this exhibition.
2006 Oskar Kokoschka Prize — Austria's highest fine arts award
2007 Anonymous Was A Woman Award
2009 USA Artists Nimoy Fellow for photography
2009 Civitella Ranieri Residency
2010 Lifetime Achievement Award (Guggenheim Museum)
2011 Deutsche Akademische Austausch Diennst (DAAD) Berlin fellowship
2012 Doctorate in Fine Arts Honoris Causa (Nova Scotia College of Art and Design)
2012 Distinguished Feminist Award (College Art Association)
2014 Doctorate in Fine Arts Honoris Causa (Courtauld Institute of Art)
2016 Honorary Doctor of Fine Arts (Rhode Island School of Design)
2016 New Foundation Seattle Inaugural award — for a woman artist working toward social justice
2016 Distinguished Artist Award (Women's Caucus for Art)
2017 Lichtwark Prize (City of Hamburg, Germany) — awarded every five years
ביבליוגרפיה (נבחרת)

"Service: A Trilogy on Colonization" (New York: Printed Matter), 1978. Republished 2008. Translated into Italian, 2013.
"Martha Rosler: 3 Works" (Press of the Nova Scotia college of Art and Design), "3 Works" (1981; republished Press of the Nova Scotia College of Art and Design, 2006) ISBN 0-919616-46-1, including the following essay:
"In, around, and afterthoughts (on documentary photography)" (1981)
"If You Lived Here: The City in Art, Theory, and Social Activism" (Free Press, 1991)
"Rights of Passage" (NYFA, 1995)
"In the Place of the Public: Observations of a Frequent Flyer" (Cantz, 1997)
"Martha Rosler: Positions in the Life World" (MIT Press, 1999)
"Decoys and Disruptions: Selected Essays 1975-2001" (MIT Press; an October Book, 2004)
"Passionate Signals" (Cantz, 2005)
"Imágenes Públicas" (Editorial Gustavo Gili, 2007)
"Culture Class" (e-flux and Sternberg Press, 2013)
"בתוך ומחוץ לתמונה: על צילום, אמנות ועולם האמנות", מבחר מאמרים. בחרה, תרגמה מאנגלית והוסיפה אחרית דבר: אסתר דותן (פיתום הוצאה לאור, 2006)
לקריאה נוספת

Cotter, Holland. "If It's Too Bad to Be True, It Could Be Disinformation,” "New York Times," Art in Review section, Nov. 11 2005
Diack, Heather. “Too Close to Home: Rethinking Representation in Martha Rosler’s Photomontages of War,” "Prefix Photo" (Toronto), Vol. 7, no. 2 (Nov. 2006). pp. 56–69.
Hoffmann, Jens. “The Familiar Is Not Necessarily the Known,” "NU: The Nordic Art Review" (Stockholm), Vol. III, No. 2, 2001, pp. 58–63
Huitorel, Jean-Marc. “Martha Rosler, Sur/Sous le Pavé.” "ArtPress," July/August 2006.
Meyer, Richard. “Feminism Uncovered: On the Wack! Catalogue,” "Artforum," Summer 2007. pp. 211–212, 548.
Moffet, Charles. "Martha Rosler - Feminist Art." The Art History Archive. N.p., n.d. Web. 24 Mar. 2017.
Pachmanová, Martina. “Umeni bourat myty ve svete kolem nás i v nás.” "Aspekt" (Bratislava), 12/2000-1/2001, pp. 130–136
Pachmanova, Martina. "Interview with Martha Rosler: Subverting the Myths of Everyday Life," "n.paradoxa: international feminist art journal" (London), issue 19 online, May 2006 pp. 98–109
Paterson, Mary. "Martha Rosler: art activist: Mary Paterson interviews Martha Rosler," "n.paradoxa: international feminist art journal" (London), vol. 23 print, pp. 87–91
Richard, Frances. “Martha Rosler,” "Artforum," Feb 2005, p. 173
Stange, Raimar. “Martha Rosler: Von der notwendigke it (zitierne) der Kunst/ The Need and Necessity for Quotes and Quoting in Art,” "Spike", Winter 2005
von Bismarck, Beatrice. “Freedom I Have None: Martha Rosler in der Galerie Christian Nagel, Berlin.” "Texte zur Kunst," #62, June 2006.
הערות שוליים

↑  רוסלר ביו, מיטשל- Innes & אתר נאש. גישה 18 ספטמבר 2017.
↑  ביוגרפיה רוסלר, וידאו ארט העולם. גישה 18 ספטמבר 2017.
↑  "הודעות: מרתה רוסלר," E- השטף (2 בפברואר 2014).
↑  Zippay, Lori (1991). Artists' Videos An International Guide. New York: Electronic Art Intermix. p. 167.
↑  "Whitney Museum of American Art". נבדק ב-17 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The War is Always Home: Martha Rosler". October. 1991. נבדק ב-17 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל)
↑  Greg Cook (2007). "Of War and Remembrance". Boston.com. נבדק ב-17 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  אנחנו מבטיחים!
↑  נוצ'לין, לינדה. "פחות "מיותר" " ", Artforum," Vol. 62, No.1 (ספטמבר 2003), p. 178 ff.
↑  Kennedy, Randy. "No Picassos, but Plenty of Off-the-Wall Bargains". New York Times. נבדק ב-18 בפברואר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  פיליפינית, אלנה. "אם אתה קורא כאן ... ספרה של מרתה רוסלר," "Afterall" לא. 15 (קיץ 2007).
↑  Farzin, Media (9 ספט' 2009). "Still Here: An Interview With Martha Rosler and Anton Vidokle". Art in America. נבדק ב-3 באוקטובר 2011. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Martha Rosler: Irrespective". The Jewish Museum. נבדק ב-2018-10-30.
↑  Haigney, Sophie (2018-11-06). "Martha Rosler Isn't Done Making Protest Art". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2019-02-05.
↑  מרתה רסלר, תרגום: אסתר דותן, בתוך ומחוץ לתמונה: על צילום, אמנות ועולם האמנות (מבחר מאמרים), פיתום הוצאה לאור, 2006, עמ' 95
↑  Cheng, Scarlet (20 פבר' 2010). "Art is the message on these billboards". Los Angeles Times. נבדק ב-3 באוקטובר 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Spectrum — International Prize for Photography, Foundation of Lower Saxony website. (אורכב 11.01.2009 בארכיון Wayback Machine)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007447412405171  PLWABN: 9810563743805606  BIBSYS: 99021064  BNE: XX4716594  BnF: cb136072941 (data)  CiNii: DA07828026  GND: 120562065  ISNI: 0000 0001 2120 4166  LCCN: n85823579  LNB: 000309495  NKC: mzk2008469272  NLA: 36055052  NTA: 270104259  PIC: 19444  RERO: 02-A012564167  RKD: 377600  SELIBR: 349691  SUDOC: 080738524  TePapa: 37230  Trove: 1203324  ULAN: 500097623  VIAF: 10020838   WorldCat (עם VIAF): 10020838 
סטודנטים המבקרים "אם אתה יכול להרשות לעצמך לחיות כאן, מו- o-ove!" תערוכה
מעתק התנועות הגדול

דיאגרמת שינויים התנועות באנגלית במהלך מעתק התנועות הגדול
מעתק התנועות הגדול היה סדרה של שינויים בהגייה של השפה האנגלית שהתרחשה בעיקר בין השנים 1400 ל-1700, שהחלה בדרום אנגליה והשפיעה בסופו של דבר על כל הלהגים של השפה האנגלית. באמצעות תהליך שינוי תנועות זה, הגיית כל התנועות הארוכות של האנגלית התיכונה שונתה. כמה צלילי עיצוריים השתנו גם הם, במיוחד אלה שפסקו מלהישמע (אך יש להם ייצוג בכתיב); המונח האנגלי Great Vowel Shift משמש לפעמים כדי לכלול גם את שינויי העיצורים הללו.
מכיוון שהסטנדרטיזציה של האיות האנגלי החלה במאות ה-15 וה-16 השינוי הגדול בתנועות הוא הסיבה העיקרית לכך שהאיות באנגלית חורג במידה ניכרת מהאופן שבו הוא מייצג את ההגייה.  מעתק התנועות הגדול נחקר לראשונה על ידי אוטו ג'ספרסן (1860–1943), בלשן ואנגליסט דני, שטבע את המונח "Great Vowel Shift" לייצוג התופעה.
הערות שוליים

↑  Stockwell, Robert (2002). "How Much Shifting Actually Occurred in the Historical English Vowel Shift?" (PDF).  In Minkova, Donka; Stockwell, Robert (eds.). Studies in the History of the English Language: A Millennial Perspective. Mouton de Gruyter. ISBN 3-11-017368-9. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2015-09-05. נבדק ב-2015-07-21.
↑  Wyld, H. C. (1957). A Short History of English.
↑  Denham, Kristin; Lobeck, Anne (2009). Linguistics for Everyone: An Introduction. Cengage Learning. p. 89. ISBN 9781413015898.
↑  Labov, William (1994). Principles of Linguistic Change. Blackwell Publishing. p. 145. ISBN 0-631-17914-3.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4250010-2
ניו יורק קוסמוס

ניו יורק קוסמוס (באנגלית: New York Cosmos) (שנות פעילות: 1971–1985, 2010–הווה) היא קבוצת כדורגל שמשחקת בליגת ה-NASL ומקורה בניו יורק ובניו ג'רזי.
היסטוריה

את הקבוצה ייסדו מייסדי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס, אהמט ונשוהי ארטגון. קבוצה זו הייתה אחת הקבוצות החזקות ב-NASL ובעולם כולו, הרבה בזכות הכוכבים שרכשה.
בשנים 1977 ו-1978 נקראה הקבוצה קוסמוס. באותן שנים שיחקו בקבוצה שחקנים כמו: פלה, קרלוס אלברטו, פרנץ בקנבאואר, ג'ומו סונו (שעל שמו קרויה קבוצת הכדורגל הדרום אפריקאית הג'ומו קוסמוס) ועוד.
הקבוצה זכתה בחמש אליפויות ליגה (1972, 1977, 1978, 1980 ו-1982) והגיעה פעמיים לגמר (1981 ו-1984). בתחילת עונת 1984/85 עברה הקבוצה לליגת הכדורגל באולמות, ה-MISL, אבל לאחר 33 משחקים פרשה הקבוצה והתפרקה.
הפופולריות של הניו יורק קוסמוס הייתה רבה ביותר בארצות הברית, גם אצל אנשים שאינם חובבי כדורגל מושבעים. סמל הקבוצה עדיין שייך לבעלים, ג'וזפה פאפה פינטון, שדורש עבור זכויות השימוש בו 2 מיליון דולר.
בשנת 2010 הקבוצה הוקמה מחדש על ידי פלה, שחקן עבר בקבוצה. בשנת 2013 הקבוצה זכתה באליפות השישית בתולדותיה. בעונת 2017 שוב נתקלה בקשיים כספיים, לאחר שעונת 2017/2018 בליגת NASL בוטלה.
שחקנים מפורסמים

פלה
קרלוס אלברטו
פרנץ בקנבאואר
ג'ומו סונו
ולדיסלאב בוגיצ'ביץ'
ג'ורג'ו קינאליה
ריק דייוויס
אנדרניק אסקנדריאן
יוהאן ניסקנס
מרדכי שפיגלר
רובי יאנג
דוד פרימו
רומריטו
ורנר רות'
רוברטו קאבנס
מרקוס סנה
ראול גונזאלס
קובי מויאל
תארים

הליגה הצפון אמריקאית: 7
1972, 1977, 1978, 1980, 1982, 2013, 2015
גביע האתגר הטרנס-אטלנטי: 3
1980, 1983, 1984
גלריה

לוגו המועדון הראשון. (היה בשימוש מ-1971 עד 1977)
לוגו המועדון מ-1977 עד הפירוק ב-1985
נעמי ולך

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  אוגוסט 1946 (בת 78) בית שערים, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 שפות היצירה:  עברית 
 בן או בת זוג:  דוד ולך 
 
נעמי ולך (נולדה באוגוסט 1946) היא סופרת וציירת ישראלית.
ביוגרפיה

נעמי ולך היא בתם של שרה ופרץ רוזנברג; אביה היה ראשון צנחני היישוב, חקלאי וממציא. סבה מצד אימה, צבי ליברמן, היה איש העלייה השנייה ותנועת העבודה, ממייסדי נהלל וסופר ילדים.
נעמי נולדה וגדלה במושב בית שערים שבעמק יזרעאל, בצה"ל שירתה בנח"ל, ובעיקר בעין יהב. בוגרת תואר ראשון בספרות ולשון עברית מהאוניברסיטה העברית בירושלים (1969-1966) ובעלת תעודת הוראה מהאוניברסיטה העברית (1973).
למדה ציור אצל שמעון אבני ברחובות. הציגה תערוכות רישומים, ורובן בגלריה מבט בתל אביב.
ארבעה ספרי פרוזה פרי עטה ראו אור בהוצאת כרמל.
נעמי נשואה לדוד ולך, פרופסור אמריטוס במחלקה למדעים ביומולקולריים במכון ויצמן, הם מתגוררים ברחובות ולהם שני ילדים; בתה, רחל ולך היא משוררת.
ספרים

הגדרת הצמחים, הוצאת כרמל, ירושלים, עורכת דבורה חיץ, 2008,
כרישום התקבּצוּת העלים, הוצאת כרמל, ירושלים, עורכת דבורה חיץ, 2012.
כל מה שיש בעולם, הוצאת כרמל, ירושלים, עורכת דבורה חיץ, 2014.
רישום מתכסה ברישום, הוצאת כרמל, ירושלים, עורכת דבורה חיץ, 2016.
ענן באמצעו של הרכס, הוצאת כרמל, ירושלים, עורכת דבורה חיץ, 2018.
תערוכות יחיד

צהוב, כחול וורוד: עבודות על נייר, מבט גלריה לאמנות עכשווית, תל אביב, אוצֵר: אפרים בן-יקיר, 1991.
רישום וסיפור קצר, מבט גלריה לאמנות עכשווית, תל אביב, אוצר: אפרים בן-יקיר, 1993.
רישום על רישום, מבט גלריה לאמנות עכשווית, תל אביב, אוצר: אפרים בן-יקיר, 1995.
תערוכת רישום, מבט גלריה לאמנות עכשווית, תל אביב, אוצר: אפרים בן-יקיר, 2004.
תערוכות קבוצתיות

רישומים (ביחד עם יוסי אשר, אירית חמו ומני סלמה), גלריה לאמנות, מרכז ההנצחה, קריית טבעון, אוצרת: אסתי רשף, 1994.
תערוכת פתיחה עונת 1999/2000, מבט גלריה לאמנות עכשווית, תל אביב, אוצר: אפרים בן-יקיר, 1999.
מתיחת מאדים

הירח (משמאל) ולצדו כוכב הלכת מאדים כפי שצולמו ב-27 באוגוסט 2007.
מתיחת מאדים היא הכינוי למתיחה אשר החלה בקיץ 2003 ומאז מתחדשת מדי שנה. לפי הנטען במתיחה זו, כוכב הלכת מאדים ייראה גדול כמו הירח, דבר שאינו נכון. המתיחה מופצת בעיקר בתכתובות דואר אלקטרוני במהלך חודשי הקיץ. נכון לאוגוסט 2014 נראה שממדי המתיחה קטנו באופן ניכר.
הבסיס למתיחה

ב-27 באוגוסט 2003 כוכב הלכת מאדים הגיע למרחק של 55,758,006 ק"מ מכדור הארץ – מרחקו הקטן ביותר ב-40,000 השנים הבאות. ככל הנראה, המקור למתיחה הוא בהשמטת משפט בו נכתב כי צופה שיביט אל מאדים בעת קרבתו המרבית דרך טלסקופ ובהגדלה של פי 75, יוכל לראותו כאילו הביט בירח המלא בעין הבלתי מצוידת. בתכתובות מאוחרות יותר משפט זה לא נכלל ונכתב לרוב כי "יראו שני ירחים".
היתכנות פיזיקלית

מסלוליהם של כדור הארץ ומאדים מתקרבים זה לזה בכל 26 חודשים, כך שמדי שנתיים וחודשיים מאדים מגיע למרחק המינימלי באותה תקופה, קרבה זו משתנה בין כ-56,000,000 ק"מ לכ-100,000,000 ק"מ (לדוגמה בשנים 2003 ו-2012 בהתאמה), בעוד שמרחקו הממוצע של הירח עומד על כ-380,000 ק"מ בלבד. כיוון שמאדים רק כפול בקוטרו מהירח ואילו מרחקו גדול ביותר מפי 100 לעולם לא נראה את מאדים גדול כמו הירח מכדור הארץ. אמנם בהתקרבויות המינימליות שלאחר 2003 המרחק בין כדור הארץ ומאדים הלך וגדל, אולם החל משנת 2012 מרחק זה קטן שוב. ההתקרבות המינימלית המשמעותית הבאה של מאדים תיראה ב-15 באוגוסט 2050, אז מרחקו של מאדים מכדור הארץ יהיה 55,957,233 ק"מ בלבד וקוטרו הזוויתי יהיה קטן בעשירית שניית קשת מזה שנראה ב-2003.
ראו גם

צפייה במאדים מכדור הארץ
מתיחת הירח הגדולה
נשיא אלג'יריה

| --- | --- |


 איוש נוכחי:  עבד אל-מג'יד תבון
 תאריך כניסה לתפקיד:  19 בדצמבר 2019
 תחום שיפוט:  אלג'יריה 
 מעון:  אל-מוראדיה
 ייסוד המשרה:  15 בספטמבר 1963 
 איוש ראשון:  אחמד בן בלה
 www.el-mouradia.dz/ar/home
 
נשיא אלג'יריה (בערבית: رئيس الجزائر; בצרפתית: Président de l'Algérie) הוא ראש המדינה של אלג'יריה והמפקד העליון של הכוחות המזוינים האלג'יראים (אנ'). הנשיא נבחר לתקופת כהונה של כחמש שנים, והוא מוגבל לשתי קדנציות בלבד. באלג'יריה זכות הבחירה ניתנת בגיל 18. נשיא המדינה הוא גם המנהיג  הראשי של הרשות המבצעת הממנה את ראש הממשלה והוא יושב ראש מועצת הביטחון. ראש הממשלה ממנה את שרי הממשלה.
רשימת נשיאי אלג'יריה

שלטון צבאי      נשיא זמני
| שם תאריך לידה תפקיד | דיוקן | בחירות | תקופת כהונה | תקופת כהונה | מפלגה פוליטית |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פרחאת עבאס فرحات عباس (1899–1985)  ראש הממשלה הזמנית של רפובליקת אלג'יריה |  | – | 19 בספטמבר 1958 | 27 באוגוסט 1961 | חזית השחרור הלאומית |
| בן יוסף בן ח'דה بن يوسف بن خدة (1920–2003)  נשיא הממשלה הזמנית של אלג'יריה |  | – | 27 באוגוסט 1961 | 22 ביולי 1962 | חזית השחרור הלאומית |
| עבד א-רחמאן פארס عبدالرحمن فارس (1911–1991)  יושב ראש הממשל הפועל הזמני |  | – | ‏3 ביולי 1962 | ‏25 בספטמבר 1962 | חזית השחרור הלאומית |
| פרחאת עבאס فرحات عباس (1899–1985)  יושב ראש האספה המחוקקת הלאומית |  | – | ‏25 בספטמבר 1962 | ‏15 בספטמבר 1963 | חזית השחרור הלאומית |
| אחמד בן בלה أحمد بن بلّة (1916–2012)  נשיא הרפובליקה |  | 1963 | 15 בספטמבר 1963 | 19 ביוני 1965 הודח בהפיכה צבאית. | חזית השחרור הלאומית |

| המועצה המהפכנית יושב ראש: הקולונל הווארי בומדיין |  | — | 19 ביוני 1965 | 10 בדצמבר 1976 | הכוחות המזוינים הלאומים העממיים |
| הווארי בומדיין هواري بومدين (1932–1978)  נשיא הרפובליקה |  | 1976 | 10 בדצמבר 1976 | 27 בדצמבר 1978 נפטר בתפקיד. | חזית השחרור הלאומית |
| ראבח ביטאט رابح بيطاط (1925–2000)  נשיא זמני |  | – | ‏27 בדצמבר 1978 | ‏9 בפברואר 1979 | חזית השחרור הלאומית |
| שאד'לי בן ג'דיד شاذلي بن جديد (1929–2012)  נשיא הרפובליקה |  | 1979 1984 1988 | 9 בפברואר 1979 | 11 בינואר 1992 התפטר. ‏ | חזית השחרור הלאומית |
| עבד אל-מאלכ בן חבילס عبد المالك بن حبيلس (1921–)  יו"ר מועצת החוקה |  | – | ‏11 בינואר 1992 | ‏14 בינואר 1992 | חזית השחרור הלאומית |
| מוחמד בודיאף محمد بوضياف (1919–1992)  יושב ראש הוועד העליון של המדינה |  | – | 14 בינואר 1992 | 29 ביוני 1992 נרצח. | מפלגת המהפכה הסוציאליסטית |
| עלי חוסיין כאפי علي حسين كافي 1928–2013)  יו"ר הוועד העליון של המדינה |  | – | 2 ביולי 1992 | 31 בינואר 1994 | חזית השחרור הלאומית |
| ליאמין זרואל اليمين زروال ‏(1941–) |  | ‏1995 | 31 בינואר 1994 ראש הוועד העליון של המדינה   27 בנובמבר 1995 נשיא הרפובליקה | 27 באפריל 1999 | צבא אלג'יריה עד 27 בנובמבר 1995 |
| ליאמין זרואל اليمين زروال ‏(1941–) |  | ‏1995 | 31 בינואר 1994 ראש הוועד העליון של המדינה   27 בנובמבר 1995 נשיא הרפובליקה | 27 באפריל 1999 | מפלגת RND‏ מ-21 בפברואר 1997 |
| עבד אל-עזיז בותפליקה عبد العزيز بوتفليقة (1937–2021)  נשיא הרפובליקה |  | 1999 2004 2009 2014 | 27 באפריל 1999 | 3 באפריל 2019 | החזית הלאומית לשחרור אלג'יריה |
| עבד אל-קאדר בן סאלח عبد القـادر بن صالح (1941–2021)  נשיא זמני |  | – | 9 באפריל 2019 | 19 בדצמבר 2019 | מפלגת RND |
| עבד אל-מג'יד תבון عبد المجيد تبون (1945–)  נשיא הרפובליקה |  | 2019 | 19 בדצמבר 2019 | מכהן | החזית הלאומית לשחרור אלג'יריה |