קרב ליגניץ
הקרב

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הנריק השני, שהיה מוטרד מכך שהמונגולים בוזזים והורסים את ארצו, החליט לוותר על הגנתם של חומות ליגניץ ונע עם צבאו אל העיר יאבור (Jawor), בקרבת ליגניץ, שם נערך על מספר גבעות נמוכות הקרויות ואהלשטאט (Wahlstadt). הוא לא ידע, שצבאו של ויאצ'סלב הראשון מלך בוהמיה - שהיה גדול בהרבה מצבאו ולפי מספר מקורות כלל כ-50 אלף איש - נמצא במרחק שני ימי צעידה בלבד מליגניץ. אולם המונגולים ידעו על התקרבות הצבא הבוהמי, ולכן רצו להשמיד את צבאו של הנריק השני, לפני שהצבא הבוהמי יספיק לחבור אליו.
לפי תיאור הקרב המופיע בכרוניקה של הבישוף הפולני יאן דלוגוש, שנכתבה למעלה מ-200 שנה לאחר הקרב, נחלק הצבא הפולני למספר יחידות משנה. כוח החלוץ, בפיקודו של בולסלאב, בנו של המארגראב של מוראביה, כלל אבירים בני לאומים שונים בסיוע כוח רגלים, שהורכב מכורים דלי חימוש מבוואריה, שהיו מזוינים בכלי עבודתם. הכוח השני, בפיקודו של סוליסלאב, אחיו של הפלטין של קרקוב, היה מורכב מתושבי העיר ואבירים מהעיר הפולנית ולקופולה (Welkopole). הכוח השלישי, בפיקודו של הדוכס משקו מאופולה, הורכב מאבירים משלזיה עלית. כוחות אלו נערכו מעט מאחורי כוח החלוץ ומשני עבריו, והגנו על אגפיו. כוח העתודה, בפיקודו האישי של הנריק השני, הורכב מאצילים מאזור שלזיה ומהעיר ורוצלב ומאבירים טמפלרים מצרפת. לפי חלק מהמקורות הנוצריים, כלל הצבא הפולני גם יחידת אבירים מהמסדר הטבטוני, אך ברשומות המסדר לא נמצא אישוש לטענה זו.
הצבא המונגולי נערך אף הוא בארבע יחידות. שלוש מהיחידות נערכו בדרג הראשון, כאשר היחידות שהוצבו בשני האגפים של כוח החלוץ, היו במרחק ניכר ממנו, וניצלו את פני הקרקע, כדי להסתיר את נוכחותן מהצבא הנוצרי. כוח העתודה מוקם בדרג השני, מאחורי כוח החלוץ.
בשלב הפתיחה של הקרב תקפו האבירים ממוראביה בכוח החלוץ הפולני את היחידה המונגולית שניצבה מולם, והבקיעו דרכה. אולם כאשר הכוח הפולני נכנס לעומק המערך המונגולי, הוא הותקף מאגפיו ומעורפו על ידי שתי היחידות המונגולית, שהוסתרו בשני האגפים, ספג מטר חיצים מהקשתים הרכובים המונגוליים, והושמד כמעט לחלוטין לאחר שכותר על ידי הפרשים המונגולים. בשלב זה הצטרפו לקרב הכוחות, שהוצבו בשני האגפים של הצבא הפולני, בניסיון להציל את כוח החלוץ שלהם, ותקפו את הפרשים המונגולים שכיתרו אותו. הפרשים הפולניים פעלו בשיתוף פעולה עם הרגלים, שהיו מצוידים בקשת מוצלבת. האחרונים הרחיקו את הקשתים הרכובים המונגוליים, וסיפקו לפרשים הכבדים הגנה מירי החיצים שלהם. ידם של הפולנים הייתה על העליונה והמונגולים עמדו לסגת משדה הקרב, אולם מסיבה לא ברורה, הכוח בפיקוד הדוכס משקו מאופולה סב לאחור ונמלט משדה הקרב. לפי הכרוניקה של דלוגוש, נגרמה נסיגת הכוח כתוצאה מתרגיל הטעיה מונגולי. פרש הופיע לפני שורות הפולנים, זעק בפולנית "ברחו, ברחו!", וגרם לבהלה ולבלבול בקרבם. חוקרים מודרניים משערים, שייתכן שהפרש היה רוסי, שפעל בשירות המונגולים.
כשהנריק השני ראה את נסיגת הכוח, הוא החליט להטיל לקרב את כוח העתודה שבפיקודו, והמונגולים שוב החלו להמלט משדה הקרב, אולם כנראה מדובר היה בטקטיקה מקובלת של הצבא המונגולי, נסיגה מבוימת, שנועדה למשוך את פרשי האויב למרדף בלתי מאורגן ולפרק את מערכו. לפי הכרוניקה של דלוגוש, המונגולים השתמשו גם במסך עשן מסריח (סוג של לוחמת גזים עתיקה), שכמעט גרם לפרשים הפולניים להתעלף ומנע מהם להילחם ביעילות. חוקרים מודרניים משערים, שמסך העשן נועד להפריד בין הפרשים בצבאו של הנריק השני, לבין הרגלים, כדי למנוע מהאחרונים לסייע לפרשים, וכן לזרוע בלבול בשורות הצבא הפולני. בשלב זה הצטרף לקרב כוח העתודה המונגולי, וכיתר את הצבא הפולני. המונגולים, שראו שחיציהם מתקשים להבקיע את שריון האבירים הפולניים, ירו בסוסיהם, ובדרך זאת אילצו את האבירים להילחם על רגליהם, והפכו אותם קורבן קל לפרשים הכבדים שלהם. הנריק השני ומשמר הראש שלו ניסו להבקיע את טבעת הכיתור המונגולית, אך ניסיון הפריצה החוצה נכשל, והנריק הופל מסוסו וראשו נערף על ידי המונגולים. הצבא הפולני הושמד כמעט לחלוטין, ולפי מקורות קונטמפורניים כ-25 אלף לוחמים נוצריים נהרגו בקרב, והמונגולים אספו בשדה הקרב תשעה שקים גדולים מלאים באוזניים של חללי האויב. במכתב ששלח הגראנד מאסטר של המסדר הטמפלרי למלך צרפת לואי התשיעי לאחר הקרב, צוין שבמהלך הקרב אבדו למעלה מ-500 לוחמים של המסדר.