stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ויה סקרה

שלט על תוואי הויה סקרה. ברקע – הקולוסיאום
שרידי ויה סקרה בפורום הרומאי
ויה סקרה או סקרה ויה (בלטינית: Via Sacra - "הדרך הקדושה") הייתה הרחוב הראשי של רומא העתיקה. הדרך הובילה לאורך הפורום הרומאי, צפונית לגבעת הפלטין לעבר פסגת גבעת הקפיטולין. לאורך הדרך נערכו התהלוכות הדתיות ותהלוכות הניצחון.
השם Via מעיד על כך שהדרך בראשיתה הייתה מחוץ לעיר, מעבר לפומריום של רומא. ההיסטוריון אפיאנוס מאלכסנדריה מספר שהתואר "קדוֹשה" הוענק לדרך בשל הברית שכרתו רומולוס וטיטוס טאטיוס מלך הסבינים (Sabini), שאחריה מלכו על רומא במשותף.
הדרך החלה באוכף בגבעת וֶליה (אנ'), שם נקרא הנתיב בשם Summa Sacra Via, סמוך למקום בו עמד מקדש יופיטר סטאטור (אנ'), ולימים במקום בו הוצב שער טיטוס, והמשיכה מערבה לקצה המזרחי של הפורום, בסמוך למקדש וסטה.
גובהה של הדרך נע בין 28.3 מטרים בקצה המזרחי, ל-11.9 מטרים או 12.5 מטרים מעל פני הים, במרכז הפורום, 14 מטרים בסמוך למקדש רומולוס וכ-27 מטרים מעל פני הים בסמוך לגבעת הפלטין. בסמוך לדרך ניצבו מקדשים רבים וכן בית הבתולות הוסטליות. במערב הדרך נמצאים מקדשי יוליוס קיסר וקשת אוגוסטוס.
לאחר בניית הרגיה (אנ') ומקדש יוליוס האלוהי בשנת 36 לפנה"ס עברה הדרך מצפון למבנים אלה, ופנתה דרומה לעבר מקדש קסטור.
בתקופת הקיסר אוגוסטוס היה רוחבה של הדרך כ-5 מטרים. לימים הוצרה הדרך, ונבנו מבנים על חלקיה.
בתקופת נירון שונה נתיב הדרך במקצת, בשל מפעלי הבנייה שהקים בפורום.
נוסף על מקדשים ומבני ציבור, היו לאורך הדרך מבני מגורים וחנויות, בעיקר חנויות תכשיטים. בתקופות שונות נהרסו חלק ממבני המגורים והחנויות שהיו לאורך הרחוב והדרך הורחבה ל-23 מטרים, ובתקופת קונסטנטינוס, עת הוקמה בזיליקת קונסטנטינוס, אף ל-30 מטרים.
הפורום הגלובלי למאבק באנטישמיות

סמליל הפורום השישי
הפורום הגלובלי למאבק באנטישמיות הוא כנס בינלאומי של משרד החוץ להערכת מצב האנטישמיות בעולם וגיבוש דרכי פעולה ציבוריות וממשלתיות. 

הכנס הראשון התקיים בשנת 2004, ומאז מתקיים פעם במספר שנים. הפורום השביעי התקיים ב-13–14 ביולי 2021, בשיתוף עם משרד התפוצות והשתתפו בו 180 אורחים ועוד מאות באמצעות הזום. בכנס הוצגה תמונת המצב של האנטישמיות ברשתות החברתיות והעלייה בתקופת מבצע שומר החומות.
הצהרות בולטות בפורום

בפורום החמישי בשנת 2015, נחתם מסמך לנקיטת צעדים למניעת אנטישמיות באינטרנט.
בפורום השישי בשנת 2018, חתמה שרת המשפטים, איילת שקד ושרי המשפטים של איטליה, מלטה ויוון על הצהרה משותפת בנושא ההתמודדות עם הסתה לטרור באינטרנט.
בפורום השביעי בשנת 2021, נשא שר החוץ, יאיר לפיד נאום שנוי במחלוקת, בו אמר "האנטישמים לא היו רק בגטו בודפשט. האנטישמים היו סוחרי עבדים שזרקו מספינות עבדים למי האוקיינוס, עבדים כבולים בשרשראות. האנטישמים הם בני שבט ההוטו ברואנדה שטבחו בבני שבט הטוטסי. האנטישמים הם קנאים מוסלמים שהרגו בעשור האחרון יותר מ־20 מיליון מוסלמים אחרים". על הנאום נמתחה ביקורת קשה, בעיקר מצידה הימני של הפוליטיקה.
משתתפים > המשתתפים הבולטים בשנת 2013

| מדינה | משתתפים | כותרת |
| --- | --- | --- |
| קנדה | מריו סילבה | יו"ר ארגון IHRA (הברית הבינלאומית לזכר השואה) לשנת 2013 |
| יוון | קונסטנטינוס קראגוניס | סגן שר המשפטים, שקיפות וזכויות אדם |
| הונגריה | בנס רטווארי | מזכיר המדינה, משרד המינהל הציבורי וצדק |
| ישראל | זאב אלקין נפתלי בנט | סגן שר החוץ השר לענייני ירושלים ותפוצות |
| ליטא | נריס גרמנאס | סגן שר החוץ, ליטא |
משתתפים > המשתתפים הבולטים בשנת 2015

| מדינה | משתתפים | כותרת |
| --- | --- | --- |
| קנדה | טים אופל | שר המדינה לרב-תרבותיות |
| צרפת | אן אידלגו | ראש עיריית פריז |
| גרמניה | הייקו מאס | שרת המשפטים |
| ישראל | בנימין נתניהו נפתלי בנט | ראש ממשלת ישראל השר לענייני ירושלים ותפוצות |
| או"ם | ניקולאי מלאדנוב | רכז מיוחד של האו"ם לתהליך השלום במזרח התיכון |
משתתפים > המשתתפים הבולטים בשנת 2018

| מדינה | משתתפים | כותרת |
| --- | --- | --- |
| בולגריה | רומן ראדב | נשיא בולגריה |
| צרפת | מנואל ואלס | ראש ממשלת צרפת לשעבר |
| ישראל | בנימין נתניהו נפתלי בנט ציפי חוטובלי נתן שרנסקי | ראש ממשלת ישראל שר החינוך סגן שר החוץ לשעבר יו"ר הסוכנות היהודית לישראל |
| יוון | סטברוס קונטוניס | שר המשפטים, השקיפות וזכויות האדם |
| איטליה | האימאם יחיא סרחיו יה פלביציני אנדראה אורלנדו | סגן נשיא הקהילה האיסלאמית באיטליה שרת המשפטים |
| מלטה | אוון בוניצ'י | שרת המשפטים, התרבות והשלטון המקומי |
| או"ם | אפרים מירוויס | הרב הראשי לחבר העמים |
| או"ם | אירינה בוקובה | לשעבר מנכ"ל אונסק"ו |
| ארצות הברית | מלקום הונליין דייוויד פרידמן מייק זינגר רון לאודר מים ביאליק | סגן יו"ר בכיר של ועידת נשיאי ארגונים יהודיים אמריקאים גדולים שגריר ארצות הברית במדינת ישראל ראש עיריית שרלוטסוויל לשעבר נשיא WJC שחקנית ומדענית מוח |
הערות שוליים

↑    מערכת מקור ראשון, ‏הפורום הגלובלי למאבק באנטישמיות יתכנס בירושלים, בעיתון מקור ראשון, 8 ביולי 2021
↑  אריאל כהנא, לפיד טען שהאנטישמיות היא לא רק שנאת יהודים - ועורר סערה, באתר ישראל היום
הפורום הישראלי לתזונה בת קיימא

| --- | --- |
 תחום:  קיימות, תזונה
 מדינה:  ישראל 
 מקום פעילות:  ישראל
 נשיא:  ד"ר דורית אדלר
 תקופת הפעילות:  2012–הווה (כ־12 שנים)
 ifsn.org.il
 
הפורום הישראלי לתזונה בת-קיימא (באנגלית: The Israeli Forum for Sustainable Nutrition) הוא עמותה ישראלית, שהוקמה בשנת 2012 על ידי קבוצה של מדענים ומומחים בתחום הסביבה, התזונה, החקלאות ובריאות הציבור. מטרת הפורום לספק מידע שימושי ואובייקטיבי לציבור הישראלי, מקבלי ההחלטות והגופים הרלוונטיים, לצורך כינון מערכת מזון בת קיימא המספקת מזון בריא וסביבתי לכל תושבי ישראל. תחומי העיסוק של הפורום כוללים: ניהול מרכז ידע הזמין לקהל הרחב ולקובעי מדיניות, ארגון כנסים מקצועיים, כתיבת ניירות עמדה, נציגות בדיונים בכנסת, גיבוש וניסוח תוכנית אב למזון ופעילות בקהילה.
תחומי פעילות > מרכז ידע

מאז הקמתו קיים הפורום עשרות מפגשים מקצועיים בנושאים שקשורים לתזונה, סביבה, בריאות, כלכלה וחקלאות, מתוך מטרה מוצהרת לגשר על פערי הידע וליצור שיח חדש, רב תחומי, מבוסס עובדות ומדע וחף משיקולים זרים. הכנסים השנתיים של הפורום, המהווים את השיא של פעילות זו, משכו מאות משתתפים וביניהם אנשי תעשייה, דיאטנים, חקלאים, אנשי סביבה, חברי כנסת וממשלה, עובדי ממשלה, עיתונאים ואנשי אקדמיה. סיכומי המפגשים והכנסים, כמו גם מאמרים מקצועיים וניירות עמדה, מועלים לאתר הפורום ומדווחים בניוזלטר שבועי.
פרויקט משותף של העין השביעית והפורום בשם "אמת בפרסום" בוחן בעין ביקורתית קמפיינים פרסומיים ופרסומים עיתונאיים בתחומי תזונה, סביבה ובריאות הציבור. מטרת הפרויקט לחשוף הטעיה והתערבות תאגידית בפרסומים מדעיים המכוונים לקהל הרחב. במסגרת הפרויקט פורסמו סדרת מאמרים ביקורתיים על חלב המשק של חברת תנובה, קמפיין של מועצת הלול לעידוד צריכת בשר הודו וסיקור תקשורתי סנסציוני של מאמרים מדעיים.
תחומי פעילות > ממשל ומדיניות

הפורום פועל לקידום מדיניות מזון שתנגיש מזון בריא ובר קיימא לאוכלוסיות רחבות ותקדם ביטחון תזונתי. פעילות זו כוללת שיתוף פעולה עם חברי כנסת, אנשי מחקר, חקלאים ואנשי מקצוע בתחום הכלכלה והמשפט לניסוח תוכנית אב למזון וליישומה. בטווח הקצר פעילות זו נועדה לזהות חסמים שהסרתם תקדם הנגשת מזון בריא, והזדמנויות בתחום החקיקה והרגולציה שינגישו מזון בריא ויחזקו את החקלאות המקומית.
בנוסף, מפרסם הפורום ניירות עמדה מבוססי מדע בתחום המזון והסביבה, במטרה להעניק לקובעי מדיניות את הכלים והידע הנחוצים לחקיקה אפקטיבית. בכתיבת ניירות העמדה נוהג הפורום לשתף פעולה עם ארגונים ישראלים הפועלים בתחום המזון והסביבה, וביניהם מוזיאון הטבע ע"ש שטיינהרדט ואיגוד רופאי בריאות הציבור.
תחומי פעילות > פעילות בקהילה

פרויקט "שפים למען שינוי" של הפורום, בשיתוף השפים ישראל אהרוני, ארז קומרובסקי ויאיר יוספי, נועד לרתום את תחום הגסטרונומיה לחינוך קהילתי ולשינוי היצע המזון המוצע במסעדות, כך שיכלול מזון בריא וידידותי יותר לסביבה. במסגרת הפרויקט נרקמה רשת של שפים ישראלים הפועלים יחדיו לשינוי הסצנה הקולינרית המקומית בהתאם לערכי הקיימות.
הפורום שותף לקידום חזון העיר הירוקה ומעודד עיריות ורשויות מקומיות לפעול ליישום עקרונות לניהול מקיים. בין היתר השתתפו חברי הפורום בכתיבת המדריך לעיר מקדמת תזונה מ.ב.ט.י.ח.ה של משרד הבריאות ומרכז השלטון המקומי והמדריך לתזונה בת קיימא ומניעת בזבוז מזון של עיריית תל אביב-יפו.
הערות שוליים

↑  מפגש מקוון בנושא מחלות זואונוטיות, ביטחון תזונתי והמשבר הסביבתי, באתר הפורום הישראלי לתזונה בת קיימא, ‏2020-06-14 (באנגלית)
↑  השקת דו"ח EAT-Lancet בישראל, באתר מוזיאון הטבע ע"ש שטיינהרדט
↑   פרופ' יובל נח הררי – אתיקה ותעשיית המזון מן החי, סרטון בערוץ "Israeli Forum for Sustainable Nutrition", באתר יוטיוב (אורך: 29:16)
↑  התפרסם דוח EAT-Lancet הקובע מהי התזונה הטובה גם לבריאות וגם לכדה"א, באתר הידען, ‏2020-02-20
↑  מורן בלושטיין ושוקי טאוסיג, מדעי הנסתר, באתר העין השביעית, 12 בדצמבר 2016
↑  שוקי טאוסיג, בשר רזה, באתר העין השביעית, 24 ביולי 2017
↑  מורן בלושטיין ושוקי טאוסיג, כך עובדת השיטה, באתר העין השביעית, 10 בדצמבר 2017
↑  סיכום ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה: תוכנית "שינוי כיוון 2020", באתר הפורום הישראלי לתזונה בת קיימא, ‏2020-06-10
↑  נורית קדוש, לא רק סימון מוצרים: תוכנית למיסוי מזון מזיק תוגש למשרד רה"מ, באתר כלכליסט, 25 ביוני 2017
↑  נייר עמדה – ביטחון תזונתי לאור משבר הקורונה, באתר הפורום הישראלי לתזונה בת קיימא, ‏2020-03-26
↑  תמיכות ישירות בחקלאים לפני ביטול מכסים כחלק מחיזוק ביטחון המזון בישראל, באתר הפורום הישראלי לתזונה בת קיימא
↑  רעות ברנע, תלמידי ביה"ס האנתרופוסופי במקווה ישראל בשת"פ עם השף יאיר יוספי, באתר כלכליסט, 12 בינואר 2020
↑  Chefs for Change, The Israeli Forum for Sustainable Nutrition (באנגלית)(הקישור אינו פעיל)
↑  מדריך לעיר מקדמת תזונה מ.ב.ט.י.ח.ה, באתר רשת ערים בריאות בישראל
↑  המדריך לתזונה בת קיימא ומניעת בזבוז מזון, באתר עיריית תל אביב-יפו
הצעקה

ערך זה עוסק בסדרת ציורים של אדווארד מונק. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  אדוורד מונק
 תאריך יצירה:  1893
 טכניקה וחומרים:  שמן, טמפרה ופסטל על קרטון
 ממדים בס"מ
 רוחב:  73.5 ס״מ 
 גובה:  91 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  אקספרסיוניזם 
 מיקום:  הגלריה הלאומית, אוסלו אוסלו שבנורווגיה
 קואורדינטות:  59°54′58″N 10°44′15″E﻿ / ﻿59.916111111111°N 10.7375°E﻿ / 59.916111111111; 10.7375
 
הצעקה (בנורווגית: Skrik) היא סדרת ציורים אקספרסיוניסטים והדפסים שנוצרה בין השנים 1893 עד 1910 על ידי האמן הנורווגי אדוורד מונק.
הסדרה מציגה דמות אדם המצוירת בקווים מופשטים וניצבת על גשר עץ על רקע הפיורד של אוסלו, כפי שהוא נשקף מהגבעה של הפרוור אקברג (אנ') שבאוסלו. העיניים החלולות והפה הפעור נחשבים בעיני רבים לזעקה אילמת כנגד החיים המודרניים. רבים רואים בציורו של מונק את אחד הסמלים החשובים של המאה ה-20 המבטא את החרדה האקזיסטנציאליסטית.
שמה של הסדרה, "הצעקה", הוא השם המקובל גם בכל שאר השפות (כגון אנגלית: "The Scream"), אך שמו המקורי בנורווגית, "Skrik", פירושו גם "צווחה", ויש בו פן אונומטופי המבטא את הבעת פניה של הדמות.
הציורים מושפעים מהדפסים יפניים, דבר הבא לידי ביטוי בהצרה הקיצונית של הגשר ובהצגת נוף הרקע כמעין גלים אקספרסיביים. הרקע הגלי משתקף גם בדמות הצועקת.
במוזיאון מונק נמצאות שתי גרסאות שאחת מהן מ-1910. בגלריה הלאומית (אנ') של נורווגיה נמצאת הגרסה הראשונה, זו המופיעה בתמונה משמאל, מ-1893. פטר אולסן (אנ'), איל ספנות נורווגי, מחזיק בגרסה נוספת שצוירה בפסטל. מונק יצר גם הדפס אבן של התמונה. אולסן מכר את הגרסה שבבעלותו במכירה פומבית של סות'ביס ב-2012 במחיר שיא של כ-120 מיליון דולר.
מקורות השראה

מונק כתב, בקשר לתמונה:
תיאור זה הביא כמה פרשנים לסברה כי הדמות בתמונה אינה זועקת אלא מגיבה בייאוש לזעקה העוברת בטבע.
ב-2003 סברו כמה אסטרונומים כי השמים האדומים לא היו רק הבעת רגשות או דמיון של הצייר, אלא נבעו מהתפרצות הר-הגעש קרקטואה בשנת 1883, שגרמה לשקיעות מרהיבות באופן בלתי-רגיל ברחבי אירופה בחורף שלאחר מכן.
ייתכן שהדמות המוזרה, חסרת המגדר שבחזית התמונה קיבלה את השראתה ממומיה פרואנית שמונק עשוי היה לראותה בתערוכה העולמית של פריז (1889). המומיה הזו, אשר נמצאה כורעת בתנוחה עוברית וידיה לצד פניה, הציתה גם את דמיונו של ידידו של מונק, פול גוגן, ושימשה השראה לדמות המרכזית בציורו של גוגן "האומללות האנושית" ("בציר הענבים בארל") ולזקנה בציורו "מאין אנו באים? מה אנו? לאן פנינו?".
ייתכן גם שאת ההשראה לסדרה קיבל מונק מאחותו, שסבלה מהפרעה דו-קוטבית, והייתה מאושפזת בבית-החולים לתשושי נפש למרגלות גבעת אקברג.
יש הטוענים שהתחושות שמעבירה "הצעקה" מזכירות את התחושות הנובעות מהפרעת דה-פרסונליזציה. מדובר בתחושות של אי-התאמה בין הסביבה החיצונית לבין הסביבה הפנימית של האדם.
הכיתוב בפינת הציור

10 שנים אחרי השלמת "הצעקה", התגלה משפט בפינה השמאלית העליונה. הוא רשום העפרון, באותיות קטנות מאד, כמעט בלתי נראות. המשפט הוא: "ציור זה חייב להיות מעשה ידיו של מטורף". הוא מצוי רק על הגרסה הראשונה של "הצעקה", וברור שנכתב אחרי השלמת הציור . במשך תקופה ארוכה הדעה הרווחת הייתה שהכיתוב הוא תוצאה של ונדליזם. כך גם צוין בקטלוג יצירותיו של מונק, אשר נערך על ידי Gerd Woll ופורסם בשנת 2008, תוך הוספת הערה שזו קביעה משנת 1904, לקראת הצגת התמונה בקופנהגן. אולם, במחצית חודש פברואר 2021, אוצרי מוזיאון האמנות הלאומי של נורבגיה (אנ'), בראשות Mai Britt Guleng, פרסמו דעה שונה, האומרת שהמשפט נכתב על ידי מונק עצמו. מסקנה זו מבוססת על בדיקה מדוקדקת במצלמות תרמיות והשוואה לכתבי יד מרובים של מונק.
הניסיון להבין את המעשה העלה השערה שהסיבה האפשרית נעוצה במפגש סטודנטים של אוניברסיטת אוסלו, אשר עסק ב"הצעקה". התמונה הוצגה אז (1895) בגלריה לאמנות באוסלו ועוררה הדים רבים, רובם שליליים. במהלך המפגש סטודנט לרפואה בשם Johan Scharffenberg הצהיר שתמונה זו צוירה בוודאות בידיו של מטורף. מונק, אשר נכח במפגש, נעלב קשות והמשיך שנים רבות להזכיר את האירוע.
השפעות תרבותיות

היצירה נחשבת לאחת היצירות הראשונות בסוגת אמנות ההלם.
"הצעקה" זכתה לשעתוקים (אנ') רבים בתרבות של שלהי המאה העשרים. היא עובדה מחדש על ידי אמנים כגון אנדי וורהול, רוי ליכטנשטיין, טרייסי אמין וגארי לארסון. היא שימשה כהשראה לסרטון אנימציה בערוץ MTV, כמסכה המופיעה בסדרת הסרטים צעקה, ועוד. היחס אליה איבד משהו מן האימה שהדימוי הביע בתחילתו.
היצירה אף היוותה השראה לדמות Silence המופיעה בעונה השישית של הסדרה "דוקטור הו".
אחד מציורי הסדרה נמכר במכירה פומבית של סות'ביס ב-2012 בסכום שיא של 119,922,500 דולר.
בפרק "שוד העוגיות הגדול" של הסדרה "רחוב סומסום" מוצג ציור דומה לציור 'הצעקה', כשההבעה של הדמות נוצרה בעקבות שכרובי הפיל בטעות עוגיית ענק בסדנא של מונק כששימש כשליח. כמו כן, בהמשך עוגיפלצת מציג הבעה דומה.
היצירה הופיעה בסרט לוני טונס: חוזרים לאקשן כאחת מהתמונות בהן עוברים באגס באני ודאפי דאק במרדף במוזיאון הלובר.
גנבת הציור

ב-12 בפברואר 1994 נגנבה הגרסה הראשונה של "הצעקה" (1893) שהוצגה בגלריה הלאומית של אוסלו (אנ'). הגנבים דרשו עבור השבתה מיליון דולר, אולם היא הושבה במאי 1994 במבצע עוקץ בלא שהכסף הועבר לגנבים.
באוגוסט 2004 נגנבה אחת מגרסאות הציור ממוזיאון מונק אוסלו. חשוד במעשה, שהיה קשור גם לרצח קצין משטרה באפריל 2004, נעצר והורשע ב-2005. באוגוסט 2006 נמצאה התמונה והתברר שהיא ניזוקה באופן בלתי הפיך. אחת ההשערות היא שהשודדים גנבו את התמונה כדי להסיט את תשומת הלב הציבורית מרצח קצין המשטרה וכי כלל לא התעניינו בתמונה עצמה. חברת הנפט היפאנית אידמיטסו קוסן (אנ') תרמה 670 אלף דולר כדי לסייע בתיקון יצירות המופת של אדווארד מונק "הצעקה" ו"מדונה", שנפגעו בעת השוד.
גרסאות שונות

גרסת 1893, שמן
גרסת 1893, פסטל
גרסת 1895, פסטל
שנת 1895, ליטוגרפיה
גרסת 1910, טמפרה
הערות שוליים

1 2  "The Scream returns, damaged but younger". News.com.au. 2008-05-21.
↑  Krakatoa provided backdrop to Munch's scream, The Age
↑  "About the conservation of The Scream and Madonna". Munch Museum. Retrieved 2007-12-22
↑  קרול ווגל, מחיר שיא ליצירת אמנות: "הצעקה" של מונק נמכרה ב-120 מיליון דולרים, באתר הארץ, 4 במאי 2012
↑  Iain Zaczek, The Scream, בריטניקה, ‏מרץ 2024 (באנגלית)
↑  Stratospheric echo locates Munch's Scream, Guardian
↑  Feeling unreal: depersonalization disorder and the loss ofthe self, The Blow of the Void, Daphne Simeon, Jeffrey Abugel
↑  צביה בלום, בלום לאחר שנים: נחשף מי כתב את המסר המטריד על ציור "הצעקה", באתר ישראל היום, ‏פברואר 2021
1 2  Nina Siegal, Art Mystery Solved: Who Wrote on Edvard Munch’s ‘The Scream’?, The New York Times, ‏פברואר 2021
↑  Janice Brown, From The Scream to Hello Kitty: Reading Memes and Images of Faciality in Global Visual Culture, The International Journal of the Image 6, 2015, עמ' 9-23 doi: 10.18848/2154-8560/CGP/v06i03/44172
↑  Fred Prata, Alan Robock & and Richard Hamblyn, The Sky in Edvard Munch’s The Scream, Bulletin of the American Meteorological Society 99, 2018, עמ' 1379
↑  נשבר שיא המכירות: 120 מ' דולר לציור "הצעקה", באתר ynet, 3 במאי 2012
↑  Munch paintings recovered, Aftenposten
↑  גרדיאן , ג'ונתן ג'ונס, תמונת דם, באתר הארץ, 22 בפברואר 2007
↑  תרומה לתיקון יצירותיו של מונק, באתר הארץ, 24 ביוני 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007592888105171  GND: 7557241-2  VIAF: 187427755   WorldCat (עם VIAF): 187427755
הצעת חוק המצלמות בקלפיות

ועדת קלפי במסגרת הבחירות לרשויות המקומיות בישראל
חוק המצלמות בקלפיות הוא הכינוי שניתן להצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 73) (תיעוד חזותי או קולי בקלפיות), התשע"ט-2019, שבאה להתיר למזכירי ועדת הקלפי, לחברי ועדת הקלפי ולמשקיפים, לתעד באופן חזותי או קולי כל דבר "שבסמכותם לצפות בו או להאזין לו" (כלומר, למעט הכנסת הפתק למעטפה, שנעשית מאחורי הפרגוד באופן חשאי), גם ללא צורך באישור מיוחד מראש.
הצעת החוק גובשה בעקבות החלטתו של יו"ר ועדת הבחירות המרכזית, חנן מלצר, שניתנה ב-26 באוגוסט – כשלושה שבועות לפני מועד הבחירות לכנסת ה-22 – שבה נקבע כי אסור לסיעות ולרשימות המועמדים להציב מצלמות בקלפיות, למזכיר הקלפי אסור לצלם ללא אישור מיוחד מראש מוועדת הבחירות, והצבת מצלמות באופן שיטתי בקלפיות טעונה חקיקה ראשית, וזאת בדומה לעמדת היועץ המשפטי לממשלה.
הצעת החוק, שעלתה להצבעה בכנסת ה-21 שמונה ימים בלבד לפני הבחירות לכנסת ה-22, גרמה למחלוקת רבה ונתפסה כניסיון להרתעת מצביעים. לבסוף ההצעה לא עברה בקריאה ראשונה, לאחר שלא הושג רוב של 61 חברי כנסת.
הצעת החוק

הצעת החוק מציעה להוסיף לחוק הבחירות לכנסת את סעיף 73ב, שמאפשר לכל חבר ועדת קלפי, משקיף, מזכיר או נציג ועדת הבחירות המרכזית לתעד "בתיעוד חזותי או קולי, דבר שבסמכותם לצפות בו או להאזין לו". (המצב הקיים לא מאפשר למשקיפים ולחברי הוועדה לתעד, וצילום בידי מזכיר ועדת הקלפי מותנה בקבלת אישור מפורש מוועדת הבחירות.)
פסקאות ב–ו של הסעיף קובעות כי התיעוד יישמר על כרטיס זיכרון מגנטי שיימסר יחד עם הפרוטוקול מהקלפי, וכי המתעד, והגוף ששלח אותו רשאים לשמור עותק של התיעוד לתקופה מוגבלת אלא אם הוא משמש כראיה בערעור בחירות או תלונה במשטרה.
רקע להצעה

ביום הבחירות לכנסת ה-21, התקין משרד יחסי ציבור עבור הליכוד 1,300 מצלמות נסתרות בקלפיות שונות במגזר הערבי, בנימוק של חשש לזיופים. המבצע נערך לאחר פנייה מראש הממשלה ומנהל קמפיין הליכוד בנימין נתניהו, בעלות של כמיליון וחצי ש"ח.
המבצע כונה "טוהר הבחירות" ומטרתו המוצהרת הייתה מניעת זיופים כגון התחזות למצביעים אחרים. ביום המחרת התגאה משרד הפרסום בפרויקט, וטען ש"בזכות זה שהוצבו משקיפים מטעמנו בכל קלפי, אחוז ההצבעה ירד מ-50%, הנמוך ביותר שנראה שנים האחרונות". במהלך יום הבחירות, לאחר שהוגשו אליו תלונות בעניין, קבע השופט חנן מלצר, יו"ר ועדת הבחירות המרכזית, כי התיעוד החזותי במהלך שעות ההצבעה אסור. מלצר ביקש מהמשטרה להחזיר את המצלמות לפעילים, ואפשר להם להשתמש בהן להקלטת שמע. הוא ציין כי חברי ועדת הקלפי יוכלו מאוחר יותר לתעד את ספירת הקולות באמצעות המצלמות, אך יהיה עליהם להודיע על כך לכל המשתתפים בספירה.
על המבצע נמתחו ביקורות, ונטען כי מדובר בהרתעת מצביעים שמטרתה להוריד את אחוזי ההצבעה במגזר הערבי.
לקראת הבחירות לכנסת ה-22 הודיעה מפלגת הליכוד כי בכוונתה להציב מצלמות גם בבחירות אלו. לאחר שימוע בנושא קבע השופט מלצר ב-26 באוגוסט כי אסור למפלגות ולרשימות המועמדים להציב מצלמות בקלפיות, וכי הצבת מצלמות באופן שיטתי בקלפיות טעונה חקיקה ראשית. היועץ המשפטי לממשלה, אביחי מנדלבליט, קבע בסוגיה כי ”יש להותיר את שאלות אפשרות הצבתן של מצלמות בקלפיות, בכל מהלך ההצבעה, להכרעתו המפורשת של המחוקק הראשי”.
ניסיון חקיקת הבזק

בעקבות החלטתו של השופט מלצר החליטו בליכוד לבחון את האפשרות לאפשר תיעוד שכזה באמצעות חקיקת בזק שתיכנס לתוקפה כבר בבחירות לכנסת ה-22. ב-8 בספטמבר, תשעה ימים לפני הבחירות, התכנסה הממשלה לדון בהצעת חוק לתיקון חוק הבחירות לכנסת, שעל פיה נציגי המפלגות יהיו רשאים להציב מצלמות בקלפיות. היועץ המשפטי לממשלה, אביחי מנדלבליט, התנגד לעיתוי החוק וטען כי יש מניעה משפטית לחוקקו, ובנוסף אימץ את עמדת השופט מלצר ש"קידום ההצעה יפגע ביכולת לקיים את יום הבחירות באופן תקין". גם היועץ המשפטי לכנסת, איל ינון, הסתייג מהצעת חוק זו. בסופו של דבר, אישרה הממשלה פה אחד את הצעת החוק, וזאת למרות הגעתו של מנדלבליט אל הישיבה על מנת להציג את הקשיים המשפטיים שבהצעה.
בוועדה המסדרת של הכנסת היה תיקו בהצבעה על בקשת הממשלה לפטור את ההצעה מחובת הנחה, ולכן הבקשה נדחתה. כעבור שלושה ימים, ב-11 בספטמבר, עלתה ההצעה להצבעה בקריאה ראשונה במליאת הכנסת. האופוזיציה החרימה את ההצבעה ולכן לחוק לא היו מתנגדים או נמנעים, אך כיוון שתמכו בו רק 58 חברי כנסת, פחות מהרוב הנדרש של 61, כפי שקבע היועץ המשפטי של הכנסת, איל ינון, הצעת החוק לא עברה. בעד הצעת החוק הצביעו נציגי הליכוד, ש"ס, יהדות התורה, כולנו ואיחוד מפלגות הימין בעוד נציגי כחול לבן, ישראל ביתנו, הרשימה המשותפת, העבודה ומרצ החרימו את ההצבעה.
עמדות בעד ונגד הצעת החוק > בעד

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
במערכת הפוליטית, מפלגות הקואליציה תמכו בחוק, והטענות המרכזיות היו:
הגנה על טוהר הבחירות ומניעת זיופים.
הצבת מצלמות בקלפיות אינה שונה מהצבתן במקומות ציבוריים אחרים (אשר מותרת בחוק).
במהלך ישיבת הממשלה לאישור החוק, שנערכה ב-8 בספטמבר, טען ראש הממשלה, בנימין נתניהו, כי "טוהר הבחירות הוא מיסודות הדמוקרטיה, וזו הדרך הטובה ביותר למנוע זיופים, להציב מצלמות ולאפשר פיקוח משקיפים ממפלגות יריבות". הוא תקף את הגורמים המשפטיים ואת יריביו הפוליטיים בטענה שהם מתנגדים לחוק "כדי לאפשר זיופים וגנבת בחירות". הטענה הזו, שיש ניסיון לגנבת בחירות, הייתה לטענה חוזרת בקרב התומכים בחוק, ולמרות הטענות, כי בסבב הבחירות באפריל 2019 היו זיופים רבים בקלפיות הערביות, הממצאים הראו כי היו זיופים גם בקרב ציבורים אחרים וגם בקלפיות הערביות שבהם היו זיופים חלקם היו זיופים לטובת הליכוד. שר המשפטים, אמיר אוחנה, נימק את הצעת החוק לפני ההצבעה: "איך אפשר, בעידן הזה בו יש מצלמות כמעט בכל רחוב, מוסד, בית ספר, פיצוציה – להתנגד למצלמות במקום החשוב ביותר – המקום בו נקבעות תוצאות הבחירות – לב הדמוקרטיה, תוך שחשאיות הבחירות נשמרת כמובן והפרטיות מאחורי הפרגוד היא מלאה? החוק הזה בא לטפל באנדרלמוסיה ובאי הסדר – השוררים כעת. הותרת המצב הקיים היא המחדל הדמוקרטי הגדול. ואם לא עכשיו, לפני הבחירות, אימתי?"
עמדות בעד ונגד הצעת החוק > נגד

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בצד המתנגדים לחקיקה הטענות המרכזיות היו:
החוק בא לשרת אג'נדה פוליטית ולא חוקתית ולהוריד את שיעורי ההצבעה בציבור הערבי.
קושי ליישם את החוק ביום הבוחר בהתרעה כל כך קצרה, ואף חשש שייגרמו אי-סדרים ביום הבחירות.
טענה כי הפיקוח צריך להיות ממלכתי ואחיד.
פגיעה לא מידתית של החוק בזכויות חוקתיות ובעקרונות היסוד של הדמוקרטיה.
במערכת הפוליטית, מפלגות האופוזיציה התייחסו אל החוק כניסיון להוריד את אחוזי ההצבעה בקרב המצביעים הערבים, ואף כ"תיוג אתני שנועד לפגוע בהצבעה". יו"ר ישראל ביתנו, אביגדור ליברמן תמך תחילה בהצעת החוק, אך לפני ההצבעה בוועדת הכנסת שינה את עמדתו והתנגד לו, ואמר: ”ברמה העקרונית ישראל ביתנו מאוד-מאוד תומכת בפיקוח על הבחירות, הצבת מצלמות, אבל אנחנו תומכים בפיקוח אחיד בכל המקומות על ידי גורם ממלכתי אחד. מה שעושה נתניהו זה לא חוק פיקוח על הבחירות, זה חוק שיבוש הבחירות, חוק גניבת הבחירות”.
היועץ המשפטי לממשלה, אביחי מנדלבליט, והיועץ המשפטי לכנסת, איל ינון, התנגדו לחוק. לטענת מנדלבליט, הצעת החוק ”היא בפגיעה, קרוב לוודאי, ביכולת לקיים את יום הבחירות לכנסת באופן תקין וסדיר כנדרש במשטרנו הדמוקרטי”, ולדברי ינון, ”ההסדר המוצע בהצעת החוק, בוודאי בעיתוי שבו מבקשים לחוקקו, אינו עונה לדעתנו על המבחנים החוקתיים ופוגע באופן לא מידתי בעקרונות יסוד בהליך הבחירות ובזכויות חוקתיות מוגנות”.
פרופ' מרדכי קרמניצר יצא אף הוא בביקורת חריפה נגד הצעת החוק.