stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טינה נואלס
הערות שוליים

↑  Knowles, Tina (25 באפריל 2020). "Tina Knowles on Instagram". Instagram. אורכב מ-המקור ב-2021-12-23. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "UPI Almanac for Friday, Jan. 4, 2019". United Press International. 4 בינואר 2019. ארכיון מ-5 בינואר 2019. נבדק ב-4 בספטמבר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Designer Tina Knowles is joined by Michelle Williams, Kelly Rowland..." Getty Images (באיטלקית). נבדק ב-2022-05-09.
↑  Hall, Michael (באפריל 2004). "It's a Family Affair". Texas Monthly. ISSN 0148-7736. ארכיון מ-25 במרץ 2016. נבדק ב-7 בספטמבר 2014. She was born Celestine Beyoncé in Galveston in 1954. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Hawgood, Alex (21 בינואר 2017). "Catching Up With the Matriarch Behind Beyoncé and Solange". The New York Times. נבדק ב-21 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Nicolaou, Elena (2020-09-16). "Tina Knowles-Lawson Reveals the Origins of Beyoncé's Name". Oprah Magazine (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-02-14.
↑  Laird, Cheryl (2014-05-14). "A Knowles family Christmas". Houston Chronicle (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-09-04.
↑  "The Matriarch Behind Beyoncé and Solange". New York Times. 21 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Beyoncé Knowles: A Creole Queen". kreol. 3 באוקטובר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Daryl Easlea (2011). Crazy in Love: The Beyoncé Knowles Biography. p. 4.
↑  Cherese Cartlidge (17 במאי 2012). Beyoncé. Greenhaven Publishing LLC. p. 14. ISBN 978-1-4205-0966-3. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Janice Arenofsky (2009). Beyoncé Knowles: A Biography. ABC-CLIO. p. 2. ISBN 978-0-313-35914-9.
↑  Smolenyak, Megan (12 בינואר 2012). "A Peek into Blue Ivy Carter's Past". The Huffington Post (AOL). נבדק ב-14 בינואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Beyonce's dad Mathew Knowles dishes on Beyonce's early career and "fake" social media". Grit Daily News (באנגלית אמריקאית). 2019-06-13. נבדק ב-2021-02-14.
↑  "Beyonce's Mom & Dad -- Finally Divorced ... for Real This Time". TMZ.com. 19 בדצמבר 2011. נבדק ב-2 באוקטובר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Tina Knowles Opens Up About Dating And Life After Mathew Knowles (VIDEO)". The Huffington Post. 7 באוקטובר 2014. נבדק ב-1 בנובמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ""I'm The Happiest I've Been In A Long Time": Tina Knowles Talks Divorcing Mathew Knowles And Finding Love Again At 60". MadameNoire. 2014-10-06. נבדק ב-2021-02-14.
↑  "Richard Lawson Shares A Bit On Marriage To Tina Lawson". Black America Web (באנגלית אמריקאית). 2018-04-23. נבדק ב-2021-02-14.
↑  "Beyoncé's Mom Tina Knowles Marries in Elegant Yacht Wedding: Photo". Us Weekly. 13 באפריל 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2002069388  MusicBrainz: 03d57022-4b65-44fe-8e1f-8bcc7a35ff09  VIAF: 46124314   WorldCat (עם VIAF): 46124314
טכנאי קול

טכנאי קול בעבודה באולפן רדיו
טכנאי קול או טכנאי סאונד (מכונה לרוב סאונדמן) הוא בעל מקצוע שעוסק בהיבטים הטכנולוגיים של אמצעי ההקלטה וההשמעה.
תפקידו של טכנאי הקול באולפן הוא בחירת מיקרופונים, עיצוב הצליל בעזרת מכשירים שונים, ערבול הצלילים מערוצים שונים ותפעול מכשירי ההקלטה. בהפקה עם הקלטה רב ערוצית הערבול, העריכה ועיצוב הצליל הסופי נעשה לאחר ההקלטה.
במקרים רבים משתלב תפקידו של הטכנאי באולפן בהפקה המוזיקלית וההחלטות המתקבלות על ידיו הן אומנותיות ולא רק טכניות, כדוגמת אלן פרסונס, אשר הפיק את האלבום "The Dark Side of the Moon", או נייג'ל גודריץ', אשר הפיק את האלבום "OK Computer".
במקרים אחרים, טכנאים אחראים לתפעול של מערכות הגברה, הקלטות חוץ לטלוויזיה, תעשיית הקולנוע ושידורי רדיו וטלוויזיה.
יש טכנאי קול ששותפים לפיתוח של מכשירים שונים, וניתן למצוא טכנאי קול בצוותי-הפיתוח של חברות טכנולוגיה שונות בתחום המוזיקה, השידור והטלפוניה.
בקרת צליל

הכלים החשובים ביותר לטכנאי הם אוזניות או רמקולים אמינים במיוחד (מוניטורים) שאותם הטכנאי מכיר היטב, זאת לשם קבלת "תמונה אמיתית" של הצליל. עזרים אלו בנוסף לאוזניו של הטכנאי הם מעין מערכת ייחוס אקוסטית אישית העוזרת לו לקבל החלטות נכונות ולהבין את המתרחש בהפקה. ישנם מקרים בהם הטכנאי משתמש באותה מערכת הגברה של הקהל או של המאזינים וכאן הוא משמש כמאזין או כנציג הקהל עם אמצעים ואפשרות להשפיע על איכות הצליל וצורתו הסופית.
ראו גם

מפיק מוזיקלי
בום-מן
אפקט קולי
חצי שקל חדש

ערך זה עוסק במטבע חצי שקל. אם התכוונתם למס העברי הקדום, ראו .
מטבע חצי שקל מכיוונים שונים
מטבע חצי שקל הוא אחד מסדרת המטבעות של השקל החדש. בצד הנושא של המטבע מוטבע נבל הלקוח מהחותם העברי הקדום למעדנה בת המלך, חותם המתוארך לתקופת בית ראשון.
המטבע שוקל 6.5 גרם, קוטרו 26 מ"מ והוא עשוי סגסוגת שתרכובתה 92% נחושת, 6% אלומיניום ו-2% ניקל.
מבין מחזור המטבעות הנמצאים בשימוש, מטבע חצי שקל מהווה רק 7% מכלל המחזור, פחות מהשימוש במטבעות אחרים בסדרה, כ-10 אגורות ואחרים.
שם

המטבע כונה "חצי שקל" ולא "50 אגורות". הוא בין המטבעות היחידים בעולם עליהם מוטבע שבר רציונלי. זאת בשם העובדה שאת המטבע העברי הקדום, "שקל", ויחידותיו נהגו לקרוא, באופן זה, לדוגמה "מחצית השקל".
עיצוב ומשמעותו

עיצוב צד הנושא של המטבע נעשה כבר בשנת 1984 בידי נתן קרפ, ושימש כצד הנושא של המטבע 500 שקלים (ישנים) . את צד הערך עיצב גבי נוימן.
עם החלפת השקל בשקל החדש, בסוף שנת 1985, הועתק העיצוב למטבע של חצי שקל חדש, שהיה שווה בערכו ל-500 שקלים ישנים. במקביל אומץ העיצוב כסמלו של בנק ישראל.
בשנת 2016 פורסמה כתבת תחקיר ובה טענה כי החותם הקדום למעדנה בת המלך הוא זיוף ארכאולוגי, ודמות הכינור שהייתה חקוקה עליו לא הייתה קיימת במציאות ולא שימשה לנגינה.
הערות שוליים

↑  ראו בסדרת המטבע הנוכחית, מעות - סדרת האגורות והשקל החדש, מטבע חצי שקל חדש, באתר בנק ישראל
↑  ואדים סבידרסקי, על רקע התייקרות המתכת בעולם: בנק ישראל מגבש תוכנית להחלפת סדרת המטבעות, באתר TheMarker‏, 21 באפריל 2011
↑  עופר מתן, למה חצי שקל ולא 50 אגורות?, באתר הארץ, 21 באפריל 2011
↑  יעל פרידסון, תחקיר: כלי הנגינה על מטבע חצי השקל - זיוף, באתר ynet, 17 במרץ 2016
מטבע חצי שקל חדש, הונפק בספטמבר 1985
צידו השני של מטבע חצי שקל חדש, ובו תיאור כנור דוד, הלקוח מהחותם העברי הקדום למעדנה בת המלך.
טינה מזה

טינה מזה (בסלובנית: Tina Maze; נולדה ב-2 במאי 1983) היא גולשת אלפינית סלובנית, אלופה אולימפית בעלת 4 מדליות, מהן 2 זהב (סוצ'י 2014) ואלופת עולם בעלת 9 מדליות, מהן 5 זהב. היא אחת משש גולשות בהיסטוריה שזכו בכל חמש תחרויות הגביע העולמי.
מזה זכתה ב-26 ניצחונות במסגרת גביע העולם ובשנת 2013 זכתה בגביע העולם הכללי.
מזה מחזיקה במספר השיאים. בשנת 2013 (שנת השיא שלה) היא הרוויחה 701,797 דולר יותר מכל גולש אחר בהיסטוריה, היא צברה נקודות יותר מכל גולש אחר בהיסטוריה בסבב הגביע העולמי (2,414 נק') וזכתה בשלושה תארים בגביע העולמי, כמו לינדזי וון מארצות הברית, שעשתה זאת ב-3 עונות ברציפות.
מזה זכתה 5 פעמים בתואר אתלטית השנה של סלובניה (2005, 2010, 2011, 2013 ו-2014).
ביוגרפיה

מזה נולדה בסלובני גרדץ שבסלובניה.
באולימפיאדת סולט לייק סיטי (2002) סיימה מזה במקום 12 בסלאלום ענק.
באולימפיאדת טורינו (2006) סיימה מזה במקום 12 בסלאלום ענק ובמקום 39 בסופר G.
באליפות העולם בסקי אלפיני שנערכה בוואל ד'איזר שבצרפת בשנת 2009 זכתה מזה במדליית כסף בסלאלום ענק. נוסף לכף, היא סיימה במקום חמישי בסופר G ובמקום 14 בגלישה במורד.
באולימפיאדת ונקובר (2010) זכתה מזה בשתי מדליות כסף בסופר G ובסלאלום ענק. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי בתחרות המשולבת, במקום תשיעי בסלאלום ובמקום 18 בגלישה במורד.
ביוגרפיה > אלופת עולם

באליפות העולם בסקי אלפיני שנערכה בגרמיש-פרטנקירכן שבאוסטריה בשנת 2011 זכתה מזה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בסלאלום ענק ומדליית כסף בתחרות המשולבת (גלישה במורד וסלאלום). נוסף לכך, היא סיימה פעמיים במקום חמישי בגלישת במורד ובסלאלום ובמקום 11 בסופר-G.
באליפות העולם בסקי אלפיני שנערכה בשלדמינג שבאוסטריה בשנת 2013 זכתה מזה ב-3 מדליות, זהב ו-2 כסף. מדליית זהב, בסופר G ומדליות כסף, בתחרות המשולבת ובסלאלום ענק. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי בסלאלום ובמקום שביעי בגלישה במורד.
ביוגרפיה > אלופה אולימפית

באולימפיאדת סוצ'י (2014) זכתה מזה בשתי מדליות זהב בגלישה במורד ובסלאלום ענק. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי בתחרות המשולבת, במקום חמישי בסופר G ובמקום שמיני בסלאלום.
באליפות העולם בסקי אלפיני שנערכה בביוור קריק שבקולורדו בשנת 2015 זכתה מזה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, בגלישה במורד ובתחרות המשולבת ומדליית כסף, בסופר G. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי בסלאלום ענק ובמקום שמיני בסלאלום.
דירוג עונה בגביע העולם

| עונה | כללי | סלאלום | סלאלום ענק | סופר G | גלישה במורד | משולב |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2001 | 54 | 44 | 23 | — | — | — |
| 2002 | 36 | 44 | 8 | — | — | — |
| 2003 | 38 | — | 13 | — | — | — |
| 2004 | 33 | — | 8 | 47 | — | — |
| 2005 | 10 | 39 | 4 | 9 | 31 | — |
| 2006 | 14 | 46 | 7 | 13 | 37 | 32 |
| 2007 | 30 | 51 | 19 | 10 | — | 19 |
| 2008 | 28 | — | 30 | 19 | 18 | 17 |
| 2009 | 6 | — | 3 | 7 | 6 | 21 |
| 2010 | 4 | 6 | 3 | 8 | 25 | 14 |
| 2011 | 3 | 7 | 6 | 18 | 8 | 2 |
| 2012 | 2 | 3 | 5 | 4 | 9 | 2 |
| 2013 | 1 | 2 | 1 | 1 | 2 | 1 |
| 2014 | 4 | 16 | 13 | 7 | 3 | 6 |
| 2015 | 2 | 3 | 5 | 3 | 3 | 2 |
טום אוקר

תומאס סמואל "טום" אוקר (Thomas Samuel "Tom" Okker; ‏ נולד ב-22 בפברואר 1944), הוא טניסאי יהודי הולנדי שזכה ב-2 טורנירי גראנד סלאם בזוגות. דורג במקום השלישי בעולם ביחידים ובמקום ראשון בעולם בזוגות. הוא החזיק בשיא זכיות באירועים במשחקי זוגות (78), השיא נישבר בשנת 2005 על ידי טוד וודברידג' מאוסטרליה. כינויו היה ה"הולנדי המעופף".
אוקר נחשב לאחד הטניסאים היהודים הגדולים בכל הזמנים. חבר היכל התהילה של הספורט היהודי.
ביוגרפיה

אוקר נולד באמסטרדם. הוא יהודי מצד אביו ומזדהה כיהודי. אביו של אוקר, סמואל הטוג אוקר, היה יהודי ונכלא בידי הנאצים במהלך מלחמת העולם השנייה, אך הצליח להסתתר בעזרת מסמכים וניירות של אדם אחר. סבו, סימון אוקר, היה סייף אולימפי שהגיע למקום החמישי באולימפיאדת אתונה (1906) בתחרות הרומח. שבועיים לאחר הולדתו של טום, נרצח הסב באושוויץ.
בשנים 1964–1968 הוא היה אלוף הולנד בטניס. בשנת 1965 הוא השתתף במשחקי המכביה השביעית וזכה בשתי מדליות זהב בטורניר הגברים ובטורניר זוגות מעורבים. לאחר מכן, הפך לשחקן מקצועני. בשנת 1968 הוא שיחק בשלב רבע הגמר באליפות וימבלדון וחודשיים לאחר מכן הוא הגיע להשג הגדול ביותר שלו ושיחק בגמר אליפות ארצות הברית הפתוחה והפסיד ב-5 מערכות לארתור אש מארצות הברית. בשנת 1978 הוא שיחק בשלב חצי הגמר באליפות וימבלדון.
בזוגות זכה אוקר בשני תוארי גראנד סלאם - אליפות צרפת הפתוחה ב-1973 (עם ג'ון ניוקומב מאוסטרליה) ואליפות ארצות הברית הפתוחה ב-1976 (עם שותפו ברוב טורנירי הזוגות, מרטי ריסן מארצות הברית).
אוקר והטניס הישראלי

אוקר גילה לכל אורך הקריירה שלו יחס חם לטניס בישראל, שהיה אז חובבני ברובו. מעבר לזכייה במכביה השביעית, הוא הרבה לבקר בישראל ולשחק בה משחקי ראווה וטורנירים בלתי רשמיים. בפרט תמך אוקר במרכז הטניס ברמת השרון, בשנים הראשונות להקמתו בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20, כאשר הטניס הישראלי עשה צעדים ראשונים לעבר מקצוענות. כאשר התמסד במרכז טורניר ATP מקצועני, הקפיד אוקר לשחק בו עד פרישתו ב-1981. הוא גם זכה במהדורה הראשונה של הטורניר שנערכה ב-1979, הן בטורניר היחידים (תואר היחידים האחרון שלו) והן בטורניר הזוגות יחד עם איליה נסטסה מרומניה.
טירת בלאקנס

| --- | --- |
תצלום אווירי של טירת בלאקנס
תצלום אווירי של טירת בלאקנס
 מידע על המבנה
 סוג:  מבצר
 מיקום:  בלאקנס, סקוטלנד סקוטלנד
 תקופת הבנייה:  ? – שנות ה-40 של המאה ה-15
 בשימוש פעיל:  עד 1912
 מתכנן:  סר ג'ורג' קרייטון
 מצב:  משופץ, מבנה בשימור
 בעלות נוכחית:  סקוטלנד ההיסטורית
 פתוח לציבור:  כן
 קואורדינטות:  56°00′21″N 3°30′58″W﻿ / ﻿56.00592°N 3.5161°W﻿ / 56.00592; -3.5161
 he
 
טירת בלאקנס (באנגלית: Blackness Castle) היא טירה מהמאה ה-15, ליד הכפר בלאקנס בסקוטלנד, על החוף הדרומי של לשון הים של פורת'.
הטירה נבנתה, ככל הנראה במיקום שבו הייתה טירה אחרת, על ידי סר ג'ורג' קרייטון (George Crichton) בשנות ה-40 של המאה ה-15. באותה עת, בבלאקנס היה הנמל העיקרי ששימש את העיר בעלת הצ'רטר המלכותי לינלית'גו (Linlithgow), ששימשה אחד המשכנים המרכזיים של המלוכה הסקוטית. בשנת 1453 עברה הטירה, יחד עם אדמותיו של קרייטון, לבעלות ג'יימס השני, מלך סקוטלנד, ומאז היא מהווה רכוש הכתר. הטירה שימשה בית כלא של הממלכה, ועם אסיריה המפורסמים ניתן למנות את הקרדינל דייוויד ביטן (David Beaton) וארצ'יבלד דאגלס, הדוכס השישי של אנגוס (Archibald Douglas, 6th Earl of Angus).
באמצע המאה ה-16, שיפץ אותה האדריכל סר ג'יימס המילטון מפינארט (James Hamilton of Finnart) וחיזק את יסודותיה, ובעקבות זאת הפכה הטירה לאחד המבנים המתקדמים ביותר בסקוטלנד מבחינת ביצורים מול ארטילריה. כעבור בערך מאה, ביצורים אלו לא הספיקו כדי למנוע את נפילתה בידי צבאו של אוליבר קרומוול ב-1650. מספר שנים לאחר המצור, הטירה שופצה, ושוב שימשה כמתקן כליאה וכבסיס חיל מצב. ב-1693 הוגבהו השער וביצוריו, והמגדל הדרומי חוזק בשלושה תותחים. בשנות ה-70 של המאה ה-19 נוספו למבנה מגורי חיילים וקצינים, כאשר הטירה שימשה מחסן תחמושת, עד ל-1912. במלחמת העולם הראשונה הייתה הטירה, לפרק זמן קצר, בשימוש הכוחות הבריטיים. כיום מסווג המבנה "מונומנט רשום", והוא נמצא באחזקת ארגון סביבה היסטורית סקוטלנד (לשעבר סקוטלנד ההיסטורית).
בשל מיקומה של הטירה, שנושקת לנהר הפורת', וצורתה הארוכה והצרה, היא זכתה לכינוי "הספינה שמעולם לא הפליגה".
טירת בלאקנס, כפי שצולמה בעזרת עפיפון.
טיפול ממוקד חמלה (CFT)

טיפול ממוקד חמלה (באנגלית: CFT; ראשי תיבות של Compassion Focused Therapy) הוא שיטת טיפול בתחום הפסיכותרפיה, שפותחה על ידי הפסיכולוג פרופ' פול גילברט. מטרת השיטה היא הקניית ניהול רגשות אפקטיבי של המטופל, תוך שימת דגש על התנהגויות המונעות מטרדה, דחף ותחושות של מתקפה עצמית.
לקריאה נוספת

Gilbert, P. (2010). Compassion Focused Therapy. Distinctive Features. London: Routledge
Leaviss, J., & Uttley, L. (2014). Psychotherapeutic benefits of compassion-focused therapy: an early systematic review. Psychological medicine, 45(5), 927-45
טכם

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  יוסי ורדי, מאיר בורשטיין ויורם רוזנפלד
 תקופת הפעילות:  1969–הווה (כ־55 שנים)
 משרד ראשי:  תל אביב
 ענפי תעשייה:  מחשוב
 מוצרים עיקריים:  ייעוץ ארגוני, ניתוח מערכות מידע, פיתוח תוכנה
 
טכם - טכנולוגיה מתקדמת בע"מ (ובקצרה: טכם), הייתה מחברות המחשוב המובילות בישראל, והיא הגרעין של חברת המחשוב "נס טכנולוגיות".
היסטוריה

החברה נוסדה בשנת 1969 על ידי קבוצת מדענים:  פרופ' יעקב זיו, פרופ' אליעזר שלייפר ופרופ' יעקב קצנלסון מהטכניון ופרופ' דניאל שמשוני מאוניברסיטת תל אביב, ועל ידי יוסי ורדי, מאיר בורשטיין ויורם רוזנפלד. העובדים הראשונים היו בעלי רקע בתחום הניהול ומקצתם יוצאי ממר"ם. משרדי החברה שכנו בקריית עתידים (שם נמצאים גם משרדי ממשיכתה, "נס טכנולוגיות")
החברה פעלה בתחילה בתחום של ייעוץ ארגוני, ניתוח מערכות מידע ופיתוח תוכנה.
לימים הצטרפו לחברה דני קוניק, בוגר קורס התכנות הראשון של ממר"ם (עבר אחר כך לניהול חברת התוכנה קונתהל, שהתחרתה בטכם ולימים הצטרפה אליה לשם הקמת "נס טכנולוגיות") וכן עודד ריץ שהיה איש ההנדסה הראשון שהצטרף לחברה (מהנדס אלקטרוניקה ובקרה) והחברה נכנסה לתחום של פרויקטים צבאיים ופרויקטים משולבי חומרה ותוכנה.
הפרויקט הגדול הראשון נעשה עם חברת יוז איירקראפט האמריקאית עבור חיל האוויר הישראלי. חברת יוז נכנסה כשותפה בחברה.
במשך שנים רבות הייתה חברת טכם מהמובילות בתחום זה בישראל. החברה הייתה הראשונה שקבעה סטנדרטים בתחום תעשיית תוכנה בישראל והפכה את כתיבת תוכנה מאמנות להנדסה. החברה הייתה מהראשונות בעולם שהבינה שפיתוח תוכנה הוא הנדסה וקבעה את הביטוי Software Engineering - הנדסת תוכנה - שלימים הפך לביטוי מוכר ומוסכם בעולם.[דרוש מקור]
שנים רבות הייתה החברה בבעלות חברת תדיראן בע"מ שקנתה את חלקה של חברת יוז ואת חלקם של המייסדים. לימים הפכה טכם לחברה ציבורית שמניותה נסחרו בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
טכם פעלה בארבעה תחומים עיקריים של טכנולוגיית המידע:
פיתוח והטמעה של מערכות מידע לניהול.
מערכות צבאיות ומערכות זמן אמת, ובהן מערכות פיקוד, בקרה ותקשורת, מערכות הגנה אווירית ומערכות לוחמה אלקטרונית.
פיתוח ושיווק של חבילות תוכנה.
שיווק של חבילות תוכנה מיובאות ותמיכה בהן.
חברה בת של החברה בשם  ATI-Advanced Technology International פעלה בארצות הברית, ועסקה בשיווק של מוצרי טכם שם ובפיתוח פרויקטי תוכנה בעיקר למגזר הפיננסי.
בשנת 1988 העסיקה החברה למעלה מ-400 עובדים.
בשנת 1998 העסיקה החברה למעלה מ-710 עובדים ומכירותיה הסתכמו ב-268 מיליון שקל.
בשנת 1999, משפחת וולפסון מניו-יורק, רכשה מתדיראן את השליטה בחברה תמורת 65.5 מיליון דולר, והיא נהפכה לחלק מחברת "נס טכנולוגיות" ולמעשה לגרעין המנהל והמשפיע על החברה.
ראו גם

נס טכנולוגיות
תדיראן
סיליקון ואדי
הערות שוליים

↑  יוסי הטוני, ‏ד"ר יוסי ורדי: "טכם הייתה הסטארט-אפ הראשון שלי", באתר "אנשים ומחשבים", 27 בדצמבר 2009
↑  וולפסון מארה"ב רוכש מתדיראן את השליטה גם בחברת טכם, באתר גלובס, 17 במאי 1999
טינה גולדשטיין

| --- | --- |

קתרין ווטרסון מגלמת את דמותה של טינה גולדשטיין
 שם סרט:  חיות הפלא
 הופעה ראשונה:  חיות הפלא והיכן למצוא אותן
 הופעה אחרונה:  חיות הפלא: הפשעים של גרינדלוולד
 יוצרים:  ג'יי קיי רולינג
 גילום הדמות:  קתרין ווטרסטון
 מידע
 תאריך לידה:  19 באוגוסט 1901 
 מקום לידה:  ארצות הברית 
 מין:  נקבה
 מקצוע:  הילאי
 כוחות:  קסמים
 אזרחות:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  ניו יורק
 דמויות קשורות
 משפחה:  קוויני גולדשטיין (אחות) ניוט סלמנדרה (בעל) ג'ייקוב קובלסקי (גיס)
 חברים:  קוויני גולדשטיין ניוט סלמנדרה ג'ייקוב קובלסקי
 אויבים:  גלרט גרינדלוולד וצבא התומכים שלו
 
טינה (פורפנטינה) גולדשטיין היא דמות בסרטי "חיות הפלא" מאת ג'יי קיי רולינג.
ביוגרפיה בדיונית > לפני הסרטים

בשנים הקודמות לעלילת הסרטים, טינה עבדה כהילאית במשרד הקסמים האמריקאי.
ביוגרפיה בדיונית > אחרי הסרטים

בשלב כלשהו, טינה נישאה לניוט סלמנדרה, אותו פגשה במהלך המאבק נגד גרינדלוולד. לאחר פרישתו של סלמנדרה ממשרד הקסמים, פרשו השניים לדורסט. לגולדשטיין ולסלמנדרה נולד בן אחד, ממנו נולד נכדם, רולף סלמנדרה, שלימים נשא לאישה את לונה לאבגוד, חברה קרובה של הארי פוטר, וממנו נולדו להם ניניהם, התאומים לורקאן וליסנדר סלמנדרה.
הערות שוליים

↑  לפי המתואר בספר הנלווה חיות הפלא והיכן למצוא אותן.
טיסה 571 של חיל האוויר האורוגוואי

| --- | --- |

מטוס Fairchild FH-227D של חיל האוויר האורוגוואי
 תאריך:  13 באוקטובר 1972 
 מיקום:  הגבול ההררי בין ארגנטינה לצ'ילה
 גורם:  שגיאת ניווט בערפל והנמכת טוס אל תוך רכס הרים
 קואורדינטות:  34°45′54″S 70°17′11″W﻿ / ﻿34.765°S 70.286388888889°W﻿ / -34.765; -70.286388888889
 הרוגים:  29
 פצועים:  16 
 ניצולים:  16 
 המעורבים באסון

כלי טיס
 כלי טיס:  Fairchild Hiller FH-227D
 מוצא:  נמל התעופה הבינלאומי של קראסקו, מונטווידאו
 יעד:  נמל התעופה סנטיאגו, צ'ילה
 מפעיל:  חיל האוויר האורוגוואי
 נוסעים:  40
 אנשי צוות:  5
  (למפת ארגנטינה מוגדלת) בואנוס איירס קורדובה בארילוצ'ה רוסאריו טוקומאן מאר דל פלאטה סלטה סנטה פה סן חואן אושואיה איגואסו אקונקגווה ברזיל פרגוואי בוליביה צ'ילה איי פוקלנד אורוגוואי האוקיינוס האטלנטי האוקיינוס השקט מיקום ההתרסקות(למפת ארגנטינה רגילה) בואנוס איירס קורדובה בארילוצ'ה רוסאריו טוקומאן מאר דל פלאטה סלטה סנטה פה סן חואן אושואיה איגואסו אקונקגווה ברזיל פרגוואי בוליביה צ'ילה איי פוקלנד אורוגוואי האוקיינוס האטלנטי האוקיינוס השקט מיקום ההתרסקות(למפת מנדוסה רגילה) מנדוסה סן רפאל סן מרטין טונוז'אן גודוי קרוס חנרל אלבאר מלרגואה סן חואן סן לואיס לה פמפה ריו נאוקן צ'ילהמיקום ההתרסקות(למפת מנדוסה מוגדלת) מנדוסה סן רפאל סן מרטין טונוז'אן גודוי קרוס חנרל אלבאר מלרגואה סן חואן סן לואיס לה פמפה ריו נאוקן צ'ילהמיקום ההתרסקות
 
מפת אזור ההתרסקות. מסלול משלחת החילוץ מסומן בקו מקווקו ירוק
טיסה 571 של חיל האוויר האורוגוואי הייתה טיסת שכר, שנשאה 45 נוסעים ואנשי צוות ממונטווידאו, אורוגוואי ויעדה היה סנטיאגו דה צ'ילה, אך היא התרסקה בהרי האנדים, ב-13 באוקטובר 1972. 16 מנוסעי הטיסה ניצלו והאחרונים שבהם חולצו ב-23 בדצמבר 1972 לאחר ששרדו את ההתרסקות ו-72 ימים של חיים בתנאים קשים של קור, מחסור בעזרה רפואית, מחסור במזון, ומפולת שלגים באזור ההתרסקות. סיפור ההישרדות ידוע באמריקה הלטינית בכינוי "הנס באנדים" (El Milagro de los Andes), והווה בסיס למספר ספרים וסרטי קולנוע.
מהלך הטיסה וההתרסקות

ב-12 באוקטובר 1972 המריא מטוס דו-מנועי מסוג פיירצ'יילד FH-227D מנמל התעופה הבינלאומי של מונטווידאו. הטייס שהטיס את המטוס היה טייס המשנה. עקב תנאי מזג אוויר קשים נחת המטוס לעצירת לילה במנדוסה, ארגנטינה, והמריא ליעדו בשנית למחרת. על סיפונו היו 45 נוסעים ואנשי צוות. הנוסעים היו שחקני נבחרת הראגבי של מכללת סטלה מאריס במונטווידאו קרובי משפחותיהם ואוהדי הקבוצה.
לאחר ההמראה ממנדוסה טס המטוס דרומה, במקביל לרכס הרי האנדים, עד למעבר בו יכול היה לעבור, תוך טיסה מערבה, לצד הצ'ילאני של הרכס. הטיסה במעבר הייתה צפויה להימשך כאחת עשרה דקות. אולם, לאחר שהייה של שלוש דקות בלבד במעבר, עקב ראות לקויה וטעות קשה בניווט (תוצאה של ניווט עיוור), דיווח הטייס למגדל הפיקוח בסנטיאגו על סיום הטיסה במעבר. הטייס קיבל רשות לפנות צפונה ולהנמיך. בפועל היה המטוס עדיין בתוך המעבר, הוא פנה צפונה אל תוך רכס ההרים והנמיך טוס אל עבר הפסגות.
אף על פי שתנאי מזג האוויר הלכו ונעשו קשים, כצפוי מעל לרכס ההרים, הטייס לא הבין את השגיאה, עד שראה כי המטוס טס בתוך עמק. הטייס הגביה טוס שנית וכיוון את המטוס למעבר דרך אוכף. גוף המטוס הצליח לעבור באוכף. אולם, הכנף הימנית שלו פגעה בפסגת הר בגובה 4,200 מטר ונקרעה מגוף המטוס, תוך שהיא קורעת במעופה את זנב המטוס ויוצרת חור בחלקו האחורי של הגוף. שניות לאחר מכן, בעקבות התנגשות בפסגה נוספת, ניתקה גם הכנף השמאלית, והמדחף של המנוע המחובר אליה חדר לגוף המטוס ויצר בו קרע נוסף. למעשה נותר מהמטוס בשלב זה רק גוף קרוע וחסר כנפיים. גוף המטוס פגע בקרקע, החליק בשלג, במורד הר, ונעצר לבסוף בערימת שלג.
הטייס מת מספר דקות אחרי ההתרסקות ולפני מותו הסביר לנוסעים שהם בשטח צ'ילה. אולם, בסופו של דבר, התברר שההתרסקות אירעה בשטחה של ארגנטינה.
מיד לאחר ההתרסקות

12 מנוסעי המטוס נהרגו בהתרסקות עצמה. חמישה נוספים מתו מפצעיהם למחרת, ונוסע נוסף מת מפצעיו לאחר שבוע. ננדו פראדו, שבסופו של דבר ניצל, היה חסר הכרה במשך שלושה ימים וחבריו סברו כי הוא מת.
27 הנוסעים ששרדו את השבוע הראשון מצאו עצמם מתמודדים עם תנאים קשים מאוד. חלקם היו פצועים, כולל שברים, והם היו חסרים ציוד רפואי לטפל בפציעותיהם. כמו כן לא היה ברשותם לבוש מתאים לתנאי הקור על הרכס הגבוה, או ציוד מתאים להגן על עיניהם מפוטוקרטיטיס, דלקת בקרנית העין שהייתה עלולה להיגרם עקב החשיפה להחזר קרני השמש מהשלג. בשל גובהו של אתר ההתרסקות, האוויר היה דליל בחמצן. גם המזון היה מועט מאוד.
שניים מהניצולים, שהיו סטודנטים לרפואה, אלתרו מתקנים לקיבוע שברים מחלקים של גוף המטוס. ניצול אחר אילתר משקפי שמש ממגיני השמש של חלון תא הטייס, כדי להגן על עיני הניצולים מפוטוקרטיטיס.
שגרת ההישרדות במקום

השטח היה מדבר שלגים חסר כל צמח וכל בעל חיים. הסביבה ספקה לניצולים מים בלבד ושלד המטוס, כמו גם הבגדים שבמזוודות סיפקו להם הגנה מהקור.
ניצולי ההתרסקות מצאו בשאריות המטוס מזון מועט ביותר – בעיקר חטיפים ובקבוקי יין. באזור ההתרסקות לא היה כל חי וצומח שיכל לשמש כמזון, וגם בחלקי המטוס לא נמצא דבר היכול לשמש לאכילה. הם השיגו מי שתייה באמצעות המסת שלג על חלקי מתכת מגוף המטוס, ואגירת המים בבקבוקי יין ריקים.
אף על פי שחילקו את המזון והנהיגו קיצוב, הלך מלאי המזון והידלדל. עקב כך קיבלו הניצולים, לאחר ויכוחים והתלבטויות, החלטה קשה שהפכה לאחד הרגעים המכוננים של סיפור ההישרדות, לאכול את בשרם של הרוגי ההתרסקות – קניבליזם. ננדו פראדו מעדיף לקרוא למעשה שלהם "אנתרופופגיה" (אנ'), אכילת בשר אדם, ומבדיל זאת מקניבליזם שהוא המנהג לצוד או להרוג בני אדם חיים ואז לאכול מבשרם. בשר ההרוגים נותר טרי בשל השלגים, וזו אחת הסיבות להישרדות הממושכת שלהם.
בבוקר 29 באוקטובר, כאשר הניצולים ישנו בגוף המטוס, נקבר גוף המטוס תחת מפולת שלגים. שמונה מהניצולים נהרגו כתוצאה מהמפולת. אחד הניצולים, ננדו פראדו, הצליח להבקיע חור בשכבת השלג העמוקה שכיסתה את גוף המטוס, ויצר פתח אוורור שהציל את הניצולים ממוות בחנק.
החיפושים, ניסיון היחלצות ראשון וניסיון יצירת הקשר

כוחות חילוץ של אורוגוואי, צ'ילה וארגנטינה השתתפו בחיפושים אחר המטוס, אך לא מצאו אותו – בין השאר מכיוון שחיפשו במקומות אחרים, וכן עקב העובדה שגוף המטוס היה לבן, ולכן הוסווה בסביבה המושלגת. אחד המקומות שכוחות אלה חיפשו בו היה אגם ממערב להר טינגיריריקה. לאחר שמונה ימים הופסקו החיפושים. הניצולים, שמצאו מכשיר רדיו שהיה שייך לאחד הנוסעים, שמעו ביום ה-11 לאחר ההתרסקות שהחיפושים אחריהם נפסקו, והגיעו למסקנה שעליהם להיחלץ בכוחות עצמם.
בשל טעות הניווט שגרמה להתרסקות המטוס, חשבו הניצולים שהם בצ'ילה, והגיעו למסקנה שקילומטרים בודדים מערבה מהם מסתיים הרכס ומתחיל אזור העמקים של צ'ילה. למעשה היו עדיין הניצולים בשטחה של ארגנטינה, וקילומטרים בודדים ממזרח להם שכן מלון נטוש בו היו יכולים להסתתר לו ידעו על קיומו.
הניצולים ניסו מספר פעמים לקיים מסעות טיפוס בסביבת אזור ההתרסקות – אך גילו ששילוב של פוטוקרטיטיס, התייבשות, מחלת גבהים, תת-תזונה והטמפרטורה הנמוכה בלילות הפכה כל מסע ארוך לבלתי אפשרי. לכן החליטו הניצולים לבחור קבוצה קטנה מביניהם שתקבל קיצוב מזון גדול יותר ולא תשתתף בעבודות היומיום שבהן הייתה כרוכה הישרדותם, על מנת שחבריה יתחזקו טרם יציאתם למסע. לבסוף נבחרו ארבעה למשלחת הטיפוס, אך אחד מהם מת מהרעלת דם בעוד הם ממתינים לאביב שיגיע ויקל במעט את תנאי מזג האוויר.
כיוון שמערבה להם הייתה פסגה גבוהה, החליטו שלושת הנותרים – ננדו פראדו, רוברטו קאנסה ואנטוניו ויסינטין – לצאת לכוון מזרח, במורד ההר, בתקווה שיוכלו למצוא דרך לפנות מערבה. לאחר מספר שעות הם נתקלו במקרה בחלק האחורי של המטוס, ובו מצאו את מצברי המטוס וכמו כן מזוודות של נוסעים שכללו סיגריות, ממתקים, בגדים נקיים וספרים. כמו כן, הם לא ראו דרך שפונה מערבה ולכן הסיקו שהם נמצאים בצד הארגנטיני של הגבול ועליהם לפנות מערבה כדי להגיע לצ'ילה, ועדיין, מעבר לפסגה הגבוהה, להערכתם, היו מצויים עמקי צ'ילה.