stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנלוג של סובסטרט

אנלוג של סובסטרט (או אנלוג למצב מעבר) הוא מרכיב כימיקלי-סינתטי או טבעי אשר מדמה התרחשות טבעית של סובסטרט האנזים במבנה או בתפקוד. כלומר, אנלוג של סובסטרט היא מולקולה בעלת דמיון רב לסובסטרט של אנזים מסוים ועל כן, יכולה להקשר או להיות מזוהה על ידי האנזים הספציפי. השפעת האנזים על האנלוג שונה מהשפעתו על הסובסטרט הטבעי שלו. מסיבה זו, אנלוגים לסובסטרט יכולים להוות מעכבים יעילים של תהליך קטליטי מסוים ויכולים להוות מקור להבנת המחקר של פעילות מולקולות ביולוגיות ומקור להבנת המכניזם של פעילות האנזים.
רקע

אנזים הוא מולקולה הנקשרת לסובסטרט ספציפי ומזרז קצב ריאקציה שבה הסובסטרט (מגיב) הופך לתוצר. כל הסובסטרטים חייבים לעבור דרך מצב מעבר שהיא קונפורמציה בעלת אנרגיה גבוהה, וזהו השלב אשר קובע את קצב הריאקציה. אנזימים מייצבים את מצב המעבר ועל ידי כך גורמים להנמכת האנרגיה החופשית הדרושה לצורך הפיכת הסובסטרט למצב המעבר. אנרגיה זו נקראת אנרגיית שפעול (אנרגיית אקטיבציה). הקטנת אנרגיית האקטיבציה על ידי האנזים גורמת להגברת קצב הריאקציה.
 
מכיוון שהשלב הראשון בקטליזה אנזימטית הוא קישור בין האנזים לסובסטרט, מולקולות הדומות מבחינה כימית ומבנית לסובסטרט, עשויות להיקשר לאנזים במקום הסובסטרט ולעכב אותו.
מנגנון

בעוד שמספר גדול של מולקולות, שאינן מוגדרות כסובסטרטים טבעיים של האנזים, יכולות להיכנס לאתר הפעיל של אנזימים, רק מספר קטן מאוד של אנלוגים יהיו בעלי זיקה ויוכלו להיקשר לאתר הפעיל. המנגנון הספציפי משתנה מאנלוג אחד לשני אך היכולת הכללית עבור אנלוגים אנזימטיים, לעשות זאת, נובעת מהדמיון המבני והדמיון הכימי הגבוהים לסובסטרט או למצב המעבר של סובסטרט האנזים. 
לדוגמה האנלוג N-(Phosphonacetyl)-L-aspartate (בקיצור: PALA) שונה ממצב המעבר של הסובסטרט הטבעי בכמה קבוצות פונקציונליות בודדות. 

חיקוי מצב המעבר אינו דבר של מה בכך, מאחר שהקישור בין אנזים לסובסטרט או למצב המעבר מורכב ממספר אינטראקציות כימיות ספציפיות באוריאנטציה מרחבית מסוימת.
שימושים

לאנלוג של סובסטרט יכולים להיות מגוון שימושים אקדמיים ורפואיים.
חקר מבני וביוכימי של החלבונים והאנזימים, ובפרט של האתר הפעיל.
אנלוגים רבים משמשים כתרופות. המפורסם שבהם הוא הפניצילין.
אנייטה חדין

| --- | --- |

 לידה:  20 ביולי 1967 (בת 57) Norrbo socken, Hudiksvall Municipality, שוודיה 
 מדינה:  שוודיה שוודיה
 בן או בת זוג:  Niklas Strömstedt (1997–מאי 2001) 
 צאצאים:  Maja Strömstedt 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  agnetasjodin
 agnetasjodin.com
 
אנייטה חדין (בשוודית: Agneta Sjödin; נולדה ב-20 ביולי 1967) היא מנחת טלוויזיה שוודית.
ביוגרפיה

חדין נולדה בעיירה מצפון לסטוקהולם, כילדה הייתה פעילה במספר סוגי ספורט.
היא למדה תקופה תיאטרון בסטוקהולם ולאחר מכן עברה לגטנבורג.
היא עבדה כטכנאית תאורה באולפנים של ערוץ TV4 ובאותו זמן מנחה הטלוויזיה אדם אלסינג חיפש שותפה להנחיית משחק הטלוויזיה "Tur i kärlek", לאחר שראה אותה ביקש ממנה להיבחן לתפקיד עקב כך שנראתה לו מתאימה, ב-1991 היא החלה להנחות איתו את התוכנית.
לאחר מכן המשיכה בטלוויזיה והגישה שעשועון טלוויזיה נוסף, היא גם הנחתה את הגרסה השוודית של המבצר.
היא הגישה את הגרסה השוודית של תוכנית מופע הספורט "Gladiators".
ב-1997 ו-1998 הנחתה פעמיים את התחרות של מיס שוודיה.
מ-1999 עד 2000 וב-2002 הגישה את תוכנית הכישרונות "Sikta mot stjärnorna".
ב-2003 שיחקה במיני סדרה "Talismanen".
ב-2006 ו-2007 הנחתה את התחרות לבחירת נציגות שוודיה לאירוויזיון הילדים.
ב-2010 הייתה מתחרה בתוכנית "Let's Dance" שהיא מקבילה לרוקדים עם כוכבים.
אנה בורקובסקה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1900 
 פטירה:  1988 (בגיל 88 בערך) ורשה, רפובליקת פולין 
 מדינה:  פולין 
 מקצוע:  נזירה 
 מידע חסידת אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסידת אומות העולם (29 במרץ 1984) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  אנה בורקובסקה
 
אנה בורקובסקה (בפולנית: Anna Borkowska;‏ 1900 – 1988) הייתה נזירה דומיניקנית, אם מנזר וחסידת אומות העולם מפולין.
ביוגרפיה

בורקובסקה הייתה בוגרת אוניברסיטת קרקוב. לאחר תום לימודיה נכנסה למנזר ליד וילנה שבליטא. בתקופת מלחמת העולם השנייה והכיבוש הנאצי הייתה וילנה בשטח פולין הכבושה. תחת הנהגתה של בורקובסקה הצילו הנזירות במנזר 17 יהודים, פעילי תנועות ההתנגדות לכיבוש הנאצי, בהם אבא קובנר. בעת כהונתה כאם המנזר ופעילותה להצלת יהודים נקראה בורקובסקה "האם ברטרנדה".
פעילותה בתקופת השואה להצלת יהודים

בסוף 1941 החל רצח היהודים בווילנה בעקבות מבצע ברברוסה. בתקופה זו הסתירה בורקובסקה במנזרה 17 חברים בתנועות החלוציות-ציוניות שעבדו עם הנזירות בשדה והמשיכו בפעילותם. בין החניכים היו רחל לאה זילברברג ואבא קובנר. את הכרוז בו קרא למרד ניסח וכתב במנזר. הכרוז הודפס במנזר והוקרא על ידי קובנר בסוף 1941 בגטו וילנה. בזמן שהחלוצים הסתתרו במנזר נהגו לקרוא לבורקובסקה "אמא" בעברית. בורקובסקה ביקשה מהחלוצים להישאר במנזר אך אלה ביקשו לשוב לגטו כדי להילחם בנאצים. היא ביקשה להיכנס לגטו כדי להיות עם היהודים, אך נוכח התנגדותו של קובנר לכך, הסתפקה בהברחת כלי נשק למחתרת בגטו. בספטמבר 1943 אסרו הנאצים את בורקובסקה וסגרו את המנזר.
לאחר המלחמה

בשנת 1984 בגיל 84 הוענק לבורקובסקה אות חסידת אומות העולם על ידי יד ושם. בתקופה זו גרה בורקובסקה לבדה בדירה קטנה ליד ורשה. החלוצים הציונים שהצילה, ביניהם אבא קובנר, עלו לאחר סוף המלחמה לישראל ולא שכחו אותה. בזכות פנייתם ליד ושם הוכרו היא ושש נזירות נוספות מאותו מנזר כחסידות אומות העולם.
הערות שוליים

↑  האחרונה שבנזירות, מריה רושאק ("האחות צציליה"), ילידת 1908, מתה בפולין בנובמבר 2018 בגיל 110.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1063666619  VIAF: 312620810   WorldCat (עם VIAF): 312620810 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים ובנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
העץ שניטע ביד ושם לכבוד חסידת אומות העולם אנה בורקובסקה
אניים

| אניים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: קוקאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: קוקייתיים
תת־משפחה:: אניים
סוגים
 Guira  Crotophaga
שם מדעי
 Crotophaginae

קוקיית גוירה.
אניים (שם מדעי: Crotophaginae) היא תת-משפחה של עופות ממשפחת הקוקייתיים, החיה רק באמריקה מקנדה עד ארגנטינה. בתת-משפחה זו 2 סוגים: Guira וCrotophaga ובהם 4 מינים. בעבר הם נחשבו למשפחה עצמאית.
מינים אלה הם קוקיות גדולות החיות בין העצים של אמריקה הטרופית והם בעלי נוצות צהובות עד שחורות, ציצה קטנה מאחורי ראשם ומקורים גדולים ועבים. הרגליים עבות והזנבות ארוכים. הם ניזונים מחרקים שונים, מחסרי חוליות, מביצים ומלטאות וצפרדעים קטנות. הם חיים בקבוצות מונוגמיות.
הם מקננים על הביצים ואינם מיטפלים לעופות אחרים כלל, אך לעיתים יהרגו גוזלי עופות אחרים ללא מטרה. חלק מהמינים מטילים עד 7 ביצים ואחרים רק 2-3 ביצים.
מיון

תת-משפחה אניים (Crotophaginae)
סוג ומין יחיד קוקיית גוירה (Guira guira)
סוג אני (Crotophaga)
מין אני גדול (Crotophaga major)
מין אני רחב-מקור (Crotophaga ani)
מין אני מחורץ-מקור (Crotophaga sulcirostris)
ארבעת השבויים

ארבעת השבויים הם ארבעה תלמידי חכמים, אשר על פי הרב הראב"ד הראשון, נשבו על ידי שודדי ים לקראת סוף תקופת הגאונים, סביב שנת 990 לספירה, ונפדו על ידי קהילות יהודיות בארצות שונות – מצרים, קירואן שבתוניסיה, ספרד וארץ נוספת אשר מיקומה אינו ברור.
על פי הסיפור, הארבעה תרמו משמעותית ללימוד התורה בקרב הקהילות היהודיות בספרד ובצפון אפריקה. לדעת חוקרים רבים, עיתוי האירוע אינו תואם בהכרח למסופר ב"ספר הקבלה" של ראב"ד. אף בנוגע לעצם סיפור השבי, סבורים חלק מן החוקרים כי אין בו ממש. בנוגע להתפתחות עולם התורה בספרד ובצפון אפריקה, שעל פי תיאורו של ראב"ד התרחש בעיקר בזכות השבויים שנפדו, מתארים החוקרים התפתחות הדרגתית ומתמשכת, שהחלה עוד לפני שהגיעו לאזורים אלו החכמים "השבויים", אך הואצה על ידם.
תיאור המעשה

הסיפור על אודות ארבעת השבויים מופיע בספר "ספר הקבלה" של רבי אברהם אבן דאוד - הראב"ד הראשון. על פי הסיפור, ארבעה חכמים נסעו מהעיר בארי שבאיטליה. היו אלה רבי חושיאל אביו של רבנו חננאל, רבנו משה בן חנוך עם אשתו ובנו רבי חנוך, רבי שמריה בן אלחנן, והרביעי ששמו לא ידוע. הם יצאו מהעיר בארי שבחבל פולייה בדרום איטליה, והפליגו בים התיכון. בהיותם בדרך נשבו על ידי ספינה ספרדית, ששייטה תחת דגלו של הח'ליף עבד א-רחמן השלישי, מושל קורדובה.
רב החובל ניסה לאנוס את אשתו היפה של רבי משה, וכדי להימנע מכך היא קפצה לים. כאשר הגיעה הספינה לנמל אלכסנדריה שבמצרים, הוא הציג את שבוייו למכירה ובני הקהילה היהודית פדו את רבי שמריה. בקירואן שבתוניס נפדה רבי חושיאל ובקורדובה שבספרד נפדו רבי משה ורבי חנוך בנו. מיקומו המדויק של המרכז הרביעי אינו ברור. בקהילות שבהן נפדו השבויים הם הוכרו כתלמידי חכמים מופלגים, ותוך תקופה קצרה הם התמנו שם לראשי הישיבות המקומיות.
וזו לשונו הציורית של אבן דאוד:
וכן הייתה הסבה, שיצא ממדינת קורטובא שליש ממונה על ציים, שמו בן דמאחין, שלחו מלך ישמעאל בספרד ושמו עבד אל רחמאן אל נאצר, הלך ממונה על ציים אדירים לכבוש ספינות אחרות ועיירות סמוכות לספר. והלכו עד חוף הים של ארץ ישראל, ונסבו אל ים יון והאיים שבו. ומצאו אניה ובה ד' חכמים גדולים היו הולכים ממדינת בארי למדינה נקראת ספסתין. וחכמים אלו להכנסת כלה היו הולכים. וכבש בן דמאחין האניה ואסר את החכמים, האחד היה ר' חושיאל אביו של רבינו חננאל. והאחד רבינו משה אביו של רב חנוך אסרוהו עם אשתו ועם רב חנוך בנו ורב חנוך בנו עודנו נער. והשלישי ר' שמריה בר' אלחנן. והרביעי אינו יודע שמו. ובקש השליש לכפותה לאשתו של רב משה ולענותה כי הייתה יפה ביותר, והיא צעקה אל רב משה אישה בלשון קודש ושאלה ממנו אם הנטבעים בים חיים בתחיית המתים אם לא. והוא השיבה, "אמר ה' מבשן אשיב אשיב ממצולות ים". וכששמעה דבריו הפילה עצמה בים וטבעה ומתה.
וחכמים אלו לא הגידו לאדם בעולם מה טיבם ומה חכמתם. והשליש מכר את רב שמריה באלכסנדריא של מצרים, ומשם עלה למצרים והיה לראש. ומכר את ר' חושיאל באפריקא בחוף הים, ומשם עלה אל מדינת אלקירואן שהייתה בימים ההם חזקה מכל מדינות ישמעאל שבארץ המערב, ושם היה ר' חושיאל לראש ושם הוליד את רבינו חננאל בנו.
ובא השליש לקרטובא ומכר שם ר' משה ור' חנוך בנו, ופדאוהו אנשי קורטובא, וכמדומין היו שהוא עם הארץ. והייתה בקורטובה בית הכנסת ששמה כנסת המדרש, והיה שם דיין ששמו ר' נתן, וחסיד גדול היה, אבל לא היו אנשי ספרד בקיאין בדברי רבותינו ז"ל, ואעפ"כ באותו מעט שהיו יודעין היו עושין מדרש ומפרשים ועולים ויורדים. ופירש ר"נ הדיין "על כל הזאה טבילה", והיא במסכת יומא, ולא ידע לפרשה. ור' משה יושב לפאה אחת כמו שמש, וקם אל ר' נתן ואמר לו רבי פשו להו טבילות. וכששמע הוא והתלמידים את דבריו תמהו זה אל זה ושאל ממנו לפרש להם ההלכה, ופירש להם ההלכה כהוגן, וכל אחד ואחד שאל ממנו שאלות בכל הספיקות שהיו להם, והשיב תשובות ברוחב חכמתו. והיו בעלי דינין מחוץ למדרש שלא היה להם רשות ליכנס עד השלמת התלמידים פסיקתם. ובאותו היום יצא ר' נתן והלכו אחריו בעלי דינין ואמר להם אני איני דיין, וזה הלובש השק והאורח הוא רבי, ואני תלמידו אהיה מהיום, ואתם מנוהו על קהל קורטובא דיין. וכן עשו ועשו לו כל הקהל פסיקא גדולה וכבדוהו במלבושים יקרים ובמרכב.
ורצה השליש לחזור בו במכירתו, ולא הניחו המלך כי שמח המלך על הדבר שמחה גדולה כששמע שאין היהודים שבמלכותו צריכים לאנשי בבל. והקול נשמע בכל ארץ ספרד וארץ המערב. ובאו תלמידים לקרות וכל השאלות שהיו שואלים מן הישיבות שאלו ממנו. ודבר זה היה בימי רב שרירא גאון, קרוב לשנת ד' אלפים תשנ"ה, הן פחות מעט הן יתר מעט.
דעת המחקר > סיפור השבי

החוקרים של סוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 נטו לקבל את הסיפור כאמת היסטורית, וניסו להתיר בעיות שעלו ממנו. אחת הבעיות קשורה לתיארוך המעשה, שכן תקופתו של עבד אל רחמן השלישי היא בשנים 912–961. רבי יצחק אייזיק הלוי סבר לכן כי נפלה טעות בדברי הראב"ד, ובמקום תש"נ, יש להגיה תש"כ. ויכוח נתגלע בין החוקרים לגבי המקום ממנו יצאו השבויים. אף על פי שהראב"ד מדווח על "מדינת בארי", גרץ ובעקבותיו אייזיק הירש וייס סבורים שחכמים אלו היו מבבל, ומטרת נסיעתם לא הייתה להכנסת כלה כמשמעה, אלא לאיסוף כספים עבור הישיבות הבבליות, המכונות בארמית "כלה". לעומתם סבורים שי"ר ורבי יצחק אייזיק הלוי, שבארי היא בארי אשר בדרום המגף האיטלקי, הנודעת בנמלה הרחב והנוח, השני בחשיבותו באיטליה, לאחר נמל נאפולי. הלוי מביא לכך הוכחות רבות בספרו דורות הראשונים. כמו כן, הלוי טען כי החכם הרביעי ששמו לא נודע, הוא רבי חנוך בנו של רבי משה, שהיה אז נער, אך גדל אחר כך בתורה וכיהן גם כן בראשות ישיבה בספרד.
בעקבות מחקר שיטתי של הגניזה הקהירית הופרכו כמה מהנחותיהם של חוקרי סוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, והנטייה של החוקרים כיום היא לשלול את סיפור מעשה השבי.[דרוש מקור] מסמך מהגניזה הקהירית מתעד מגבית שארגן בסביבות 1030 ר' חננאל בנו של ר' חושיאל, עבור קרוב משפחה איש בארי שבאיטליה (ולא בבבל, כפי שסברו חלק מהחוקרים). הלה היה שרוי במצוקה כספית והגיע לקירואן, מקום משכנו של ר' חננאל במטרה לבקש סיוע מאנשי העיר. מסמך נוסף מצביע על כך שרבי חושיאל, וזמן קצר אחריו גם בנו, הגיעו לתוניס באופן חופשי, ולא על ידי נפילה בשבי ופדיון. כמו כן, מהמסמך עולה כי הדבר אירע בין השנים 1005 - 1007 לספירה ולא בסביבות 990 לספירה או לפני כן. בנוסף, פעילותו של ר' משה בן חנוך בספרד מתחילה בסביבות 960 לספירה, בעוד ר' חושיאל פעיל בקירואן רק מתחילת המאה ה-11. פרופ' משה גיל, המייצג דעת מיעוט, סבור כי מעשה השבי מעוגן במציאות. לטענתו, החכמים הפליגו מאיטליה לכנס חכמים במגרב בסביבות 960 לספירה. הם נשבו בדרכם, וכך כל אחד מהם הגיע למקום אחר - מצרים, ספרד והמגרב. לטענתו ניתן להניח שלאחר שרבי חושיאל נפדה על ידי יהודי המגרב, הוא חזר לאיטליה, ושוב חזר למגרב (קירואן) לאחר ארבעים שנה.[דרוש מקור]
דעת המחקר > תרומת החכמים

הראב"ד מתאר את תרומתם המכרעת של החכמים השבויים לעולם התורה, בארצות שאליהם הגיעו. תיאורו של הראב"ד אינו עולה בקנה אחד עם העובדות הידועות לנו, שכן בקהילות אלה התקיימה פעילות תורנית ענפה עוד בטרם הגיעו אליהן החכמים. כך למשל, במצרים נולד והתחנך רב סעדיה גאון, עשרות שנים בטרם מעשה "ארבעת השבויים". אנשי שם נוספים היו, בין השאר, רבי יצחק הישראלי, שנולד במצרים ועבר לקירואן, וכן ר' אלחנן, אביו של ר' שמריה (אחד מ"השבויים"), שהיה ראש ישיבה שם. בקירואן היה זה רבי יעקב בן נסים אבן שאהין שהקים ועמד בראש בית מדרש במקום, עוד בטרם הגיע ר' חושיאל. בספרד פעלו, בין השאר, רבי חסדאי אבן שפרוט (שבימיו הגיע לקורדובה ר' משה בן חנוך, והוא זה שתמך בו כספית), מנחם בן סרוק ודונש בן לברט. מכתביהם של רב נטרונאי גאון ושל רב עמרם גאון מהמאה ה-9 אל קהילות בספרד מכילים דברי שבח לחכמי הישיבות שבמקום.
על אף שדעתם של החוקרים אינה תואמת את תיאורו של הראב"ד לגבי תרומת החכמים, אין זה אומר שתרומתם של החכמים לעולם התורה הייתה מבוטלת. ר' משה בן חנוך הקים ישיבה בקורדובה, ור' שמריה עמד בראש ישיבה במצרים. באשר לר' חושיאל - הוא היה האישיות המרכזית בקירואן בסוף העשור הראשון ובעשור השני של המאה ה-11, לאחר פטירתו של רבי יעקב בן נסים. על אף שהתלמוד הירושלמי היה ידוע לחכמי קירואן עוד בטרם הגיע למקום, בתקופתו של רבי חושיאל כראש תלמידי החכמים בקירואן שולב התלמוד הירושלמי בלימודם של חכמי קירואן. את הפתיחות לשלב את הירושלמי כמקור נלמד יש לזקוף לזכותו של רבי חושיאל, לזכותם של חכמים נוספים מישראל, מבבל ומאיטליה שהגיעו לקירואן באותה תקופה וכן לציטוטים מהירושלמי בתשובותיהם של רב שרירא גאון ושל רב האי גאון. אף על פי כן, מוקד הלימוד נשאר התלמוד הבבלי, ולא זה הירושלמי, וכמו כן, המרכז הבבלי, ולא זה הארצישראלי, נשאר הסמכות התורנית.
הלוי סבור, כי בתקופה שלפני בואם של החכמים לקהילות האלו, היו רגילים בני הקהילות להסתמך בעיקר על הדרכתם המדויקת של גאוני בבל, כפי שניתן להווכח באלפי התשובות שנכתבו על ידי הגאונים. לעומת זאת באיטליה, לא עמדו בקשר הדוק עם גאוני בבל והוכרחו לפסוק הלכה על ידי עיון עצמי בתורה. החכמים שבאו מאיטליה, הביאו לספרד את סגנון הלימוד העמקני, שהשלים את שיטת הלימוד הספרדית, ובד בבד עם השענות על הכרעות הגאונים, החלה נפוצה שיטת הבירור היסודי של הסוגיות.
החוקרים מצביעים גם על שינויי מנהגים שהתרחשו בעקבות השפעתם של חכמי איטליה על קהילות ספרד והמגרב. כך למשל נהוג היה בספרד, שבתפילת הלחש במוסף בראש השנה, לא היו הציבור אומרים את ברכות מלכויות זכרונות ושופרות. רק שליח הציבור היה אומר אותן בחזרת התפילה. לעומת זאת באשכנז ובאיטליה נהגו כל הציבור לומר את הברכות הללו בתפילת הלחש. כאשר הגיע רבי משה לספרד, הוא הנהיג שם את מנהג איטליה, וכך נעלם לאטו מנהג ספרד העתיק.
את סיפור "ארבעת השבויים" ניתן להבין לאור אירועי התקופה: בני משפחת אומיה שהודחו מהשלטון על ידי העבאסים, הקימו נסיכות עצמאית בספרד. בצפון אפריקה נוסדה במאה ה-10 ח'ליפות פאטימית שיעית. הפיצול הפוליטי בעולם האסלאמי דחף את הקהילות היהודיות לעצמאות גדולה יותר מהמרכז התורני הבבלי. לזה מצטרף ריחוק גאוגרפי, התחזקות כלכלית של אותן קהילות, והגירתם של חכמים רבים מבבל, מצרים ואיטליה אל המגרב וספרד. אמנם הכפיפות היחסית למרכז הבבלי נשמרה, אבל כבר במאה ה-9 ענו רבנים מקומיים ברחבי המגרב על שאלות הלכתיות לא מעטות. ניתן, אם כן, לראות במעשה "ארבעת השבויים" ביטוי ספרותי לאותה נטייה לעצמאות, אשר בניגוד לסיפור המעשה לא התרחש בבת אחת, אלא כתהליך היסטורי רציף בין עשרות ומאות שנים.[דרוש מקור]
לקריאה נוספת

רבי יצחק אייזיק הלוי, דורות הראשונים כרך ג'.
שמעון אפנשטיין, עיון וחקר, הוצאת מוסד הרב קוק, תשל"ו.
רפאל הירשמן, "מנין באו ארבעת השבויים"
ארבעת השבויים כמפיצי התורה, קולמוס - 36, באתר אוצר החכמה
הערות שוליים

↑  לדעת ההיסטוריון צבי גרץ החכם הרביעי היה נתן הבבלי
↑  דורות הראשונים, ח"ג תקופת הגאונים ארבעת השבויים פרק לח
↑  ח"ג תקופת הגאונים ארבעת השבויים פרקים לה-לז
↑  דורות הראשונים, ח"ג תקופת הגאונים ארבעת השבויים פרק לט
| הראשונים לפי אזור גאוגרפי |
| --- | --- | --- |
| אשכנז | רבי משולם בן קלונימוס • רבנו גרשום מאור הגולה • רבי שמעון הגדול • רבי יצחק הלוי • רבי יעקב בן יקר • ריב"א • ראב"ן • רבי אליעזר ממיץ • ראבי"ה • רבי יהודה החסיד • רבי אלעזר מגרמייזא (הרקח) • רבי יצחק אור זרוע • מהר"ם מרוטנבורג • רא"ש • המרדכי • הגהות מיימוניות • תשב"ץ קטן • רבי אליעזר מטוך • רבי יצחק מדורא • האגודה • מהר"ם ס"ל • מהרא"ק • מהר"י טירנא • מהרי"ל • מהר"י וייל • תרומת הדשן • ראשונים נוספים |  |
| צרפת | רש"י • בעלי התוספות (רשב"ם • רבנו תם • ר"י הזקן • ריצב"א • רבי שמשון משאנץ) • בעל התרומה  • רבי משה מקוצי • רבי יחיאל מפריז • יצחק מקורביל (הסמ"ק) • רבנו פרץ • חכמי איוורא • רבי שמשון מקינון •  ראשונים נוספים |  |
| אנגליה | תוספות חכמי אנגליה • רבנו תם מאורליינש • רבי משה מלונדריש • רבי ברכיה מניקולא • רבי אליהו מנחם מלונדריש • רבי יעקב חזן מלונדון • ראשונים נוספים |  |
| פרובאנס | בעל האשכול • יוסף אבן פלאת • בעל העיטור • בעל המאור • הראב"ד • רבי יהונתן מלוניל • המנהיג • בעל שיטת ריב"ב • בעל ההשלמה • רבי שלמה מן ההר • רבי אברהם מן ההר • המאירי • רבי אהרון הכהן מלוניל • ראשונים נוספים |  |
| ספרד | ארבעת השבויים • רבי חנוך בן משה • רבי שמואל הנגיד • רי"ץ גיאת • רבי יצחק הברצלוני • רבי יהודה הברצלוני • רי"ף • ר"י מיגאש • רמ"ה • רבי שמואל הסרדי • רמב"ן • רבי יונה גירונדי • רא"ה • רשב"א • ריטב"א • רבי יהודה בן הרא"ש • רבנו ירוחם • מהר"ם חלאווה • אבודרהם • רבי יעקב בעל הטורים • ר"ן • רבי יוסף חביבא • רבי שמואל ירונדי (אוהל מועד) |  |
| איטליה | רבי משולם בן קלונימוס • רבי נתן מרומי (הערוך) • רבי ישעיה די טראני • רבי אליעזר בן שמואל • ריבב"ן • שבלי הלקט • ריא"ז • מהרי"ק • ראשונים נוספים |  |
| צפון אפריקה | ארבעת השבויים • רבנו חננאל • רב ניסים גאון • רי"ף • רבנו אפרים • רבי יהודה הכהן אבן סוסאן • רבי יוסף אבן עקנין • שמואל אבן ג'אמע • רבי זכריה אגמאתי • ריב"ש • רשב"ץ • רבי ישועה הלוי • רבי אפרים אנקוה |  |
| תימן | בעלי אלשרח (רבי חנניה בן ישועה • רבי נתנאל בן ישעיה • רבי זכריה הרופא • רבי סעדיה עדני • רבי דוד הלוי חמדי • רבי דוד עדני • רבי אברהם בן שלמה |  |
| מצרים | רבי שמריה בן אלחנן • רבי שמואל בן חנניה הנגיד •  רמב"ם •  רבי חננאל בן שמואל • רבי אברהם בן הרמב"ם • רב יוסף ראש הסדר • רבי פרחיה בן ניסים •  רבי דוד הנגיד • רבי תנחום הירושלמי • רבי יהושע הנגיד • רבי דוד ברבי יהושע הנגיד • ראשונים נוספים |  |
ראשונים נוספים תנאים • אמוראים • סבוראים • גאונים • ראשונים • אחרונים
אפאצ'י (ראפר)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 בדצמבר 1964 ג'רזי סיטי, ארצות הברית 
 פטירה:  22 בינואר 2010 (בגיל 45) בית לחם, ארצות הברית 
 שם לידה:  Anthony Peaks 
 שם במה:  Apache 
 מוקד פעילות:  ג'רזי סיטי, ניו ג'רזי, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1990–1998 (כ־8 שנים)
 סוגה:  ראפ, היפ-הופ
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  טומי בוי רקורדס
 שיתופי פעולה בולטים:  Flavor Unit, Naughty by Nature, Fat Joe, 2Pac
 
אנתוני פיקס (באנגלית: Anthony Peaks;‏ 26 בדצמבר 1964 - 22 בינואר 2010), ידוע גם בשם הבמה אפאצ'י (Apache), היה ראפר אמריקאי.
בסוף שנות ה-80 אפאצ'י הצטרף ללהקת ההיפ הופ, Flavor Unit. הוא התארח בשירים של הראפרים טופאק שאקור, פאט ג'ו וNaughty By Nature.
אפאצ'י חתם בלייבל טומי בוי רקורדס והוציא לאור ב-1992 את אלבומו הראשון, Apache Ain't Shit, שהגיע למקום 66 במצעד בילבורד 200 ולמקום ה15 במצעד מצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ. הסינגל "Gangsta Bitch" מהאלבום הגיע למקום ה67 במצעד בילבורד הוט 100 ולמקום ה11 במצעד Hot Rap Singles. אפאצ'י הוציא לאור גם את הסינגל "Do Fa Self" ב-1993.
ב-22 בינואר 2010 אפאצ'י נפטר מסיבות שלא פורסמו .
דיסקוגרפיה > אלבומים

| שנה | שם האלבום | מקום במצעדים> U.S. Billboard 200 | מקום במצעדים> U.S. R&B |
| --- | --- | --- | --- |
| 1992 | Apache Ain't Shit | 66 | 15 |
דיסקוגרפיה > סינגלים

1992: "Gangsta Bitch"
1993: "Do Fa Self"
אפאמה השנייה

| --- | --- |
 לידה:  292 לפנה״ס 
 פטירה:  המאה ה־3 לפנה״ס 
 בן או בת זוג:  מאגס מקירנה 
 
אפאמה או אפאמי (ביוונית: Ἀπάμα‏; נולדה אחרי 292 לפנה"ס) הייתה נסיכה סלאוקית אשר נישאה למגאס, שליט קירנה. ככל הנראה הייתה אמה של ברניקי הראשונה מלכת מצרים.
ביוגרפיה

אפאמה הייתה בתו של אנטיוכוס הראשון ("המושיע") מלך הממלכה הסלאוקית וסטרטוניקה מסוריה. מצד אביה, סבה וסבתה היו סלאוקוס הראשון ("המנצח") ואפאמה הראשונה (אנ') (שעל שמה ככל הנראה נקראה). מצד אמה, סבה וסבתה היו דמטריוס פוליורקטס מלך מוקדון ופילה (אנ') בת אנטיפטרוס. סביר להניח שהיא נולדה אחרי שנת 292 לפנה"ס.
בשנת 275 או 274 לפנה"ס, השיא אותה אביה למגאס שליט קירנאיקה, באזור לוב של ימינו. הנישואים נועדו לחזק את היחסים בין אנטיוכוס למגאס, שהכריזו שניהם מלחמה על תלמי השני מלך מצרים, שהיה אחיו החורג של מגאס. יוסטינוס טוען שמגאס היה נשוי לאשה בשם "ארסינואי",  אולם כיום מקובל להניח שהוא התבלבל בשמות וכי ארסינואי היא למעשה אפאמה. היא ילדה למגאס בת אחת, ברניקי השנייה.
בשנת 250 לפנה"ס מת מגאס, ועל ערש דווי ציווה להשיא את ברניקי לתלמי השלישי ("גומל החסד"), יורש העצר של מצרים, וזאת כדי לסיים את הסכסוך הקירני-מצרי. עם זאת, אפאמה, שאביה היה אויב מושבע של מצרים, לא יכלה להסכים לנישואים כאלו, שלמעשה יגבירו את כוחה של מצרים. לפיכך, היא הזמינה את הנסיך המוקדוני דמטריוס הנאה, בנו של דמטריוס פוליורקטס, לבוא לקירנה ולהינשא לברניקי. יוסטינוס מוסיף לסיפור נופך רומנטי כאשר הוא טוען שלמעשה אפאמה הייתה מאוהבת בדמטריוס והזמינה אותו לקירנה רק כדי שתוכל לקיים אתו רומן. כך או כך, ברניקי עצמה לא יכלה לסבול את המצב המשפיל, וגם סביר להניח שהיא תמיד רצתה להיות מלכת מצרים. היא הנהיגה קשר, במהלכו רצחה במו ידיה את דמטריוס בחדר המיטות של אפאמה. עם זאת, היא חסה על אמה והותירה אותה בחיים.
גורלה של אפאמה לאחר מכן לא ידוע. ברניקי נישאה לתלמי השלישי, וכך אוחדו מצרים וקירנה סופית.
הערות שוליים

↑  אוסביוס, כרוניקון, ספר ראשון, 249.
1 2 3  אפאמה/אריסנואי באתר Ptolemaic Dinasty
↑  דוד גולן, תולדות העולם ההלניסטי, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשמ"ג (מהדורה ראשונה). עמ' 213.
↑  פאוסניאס, תיאורה של יוון, 1.7.3.
1 2  יוסטינוס, ספר עשרים ושישה, 3.
↑  Bevan, E. R. “The second Ptolemy, Philadelphus”. In The House of  Ptolemy, 1927. p. 74
↑  קאלימאכוס, "שערותיה של ברניקי". שרד בתוך: קאטולוס, שיר 66.
אמייה פוטמאנס

אמייה אדריאן "מייה" פוטמאנס (באנגלית: Emiel Adrien "Miel" Puttemans; נולד ב-8 באוקטובר 1947) הוא אתלט עבר בלגי בריצה למרחקים ארוכים. סגן אלוף אולימפי בריצת 10,000 מטר (מינכן 1972), פעמיים אלוף אירופה באולמות (רוטרדם 1973 וגטבורג 1974) ופעם אחת סגן אלוף אירופה באולמות (מילנו 1978) בריצת 3,000 מטר. בשנים 1972-1971 שבר את שיאי העולם בריצת 3,000 מטר, ריצת 2 מייל, ריצת 3 מייל וריצת 5000 מטר. ב-1982 היה הזוכה הראשון במרתון רומא.
קריירה ספורטיבית > 1968

באולימפיאדת מקסיקו סיטי סיים פוטמאנס במקום ה-12 בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:59.6 דקות.
קריירה ספורטיבית > 1970

באליפות אירופה באתלטיקה באולם (אנ') שנערכה בווינה, אוסטריה סיים פוטמאנס ריצת 3,000 מטר במקום השישי בתוצאה של 7:57.0 דקות.
באליפות הבינלאומית למרוצי שדה (אנ') שנערכה בוישי, צרפת סיים במקום ה-13 בריצה למרחק 12 ק"מ.
קריירה ספורטיבית > 1971

בתחרות אתלטיקה שנערכה באדינבורו, סקוטלנד קבע פוטמאנס שיא עולם בריצת שני מייל בתוצאה של 8:17.8 דקות המהווה שיפור של כשתי שניות של שיאו של רון קלארק מאוסטרליה שנקבע ב-1968.
באליפות אירופה באתלטיקה (אנ') שנערכה בהלסינקי, פינלנד הגיע למקום שישי בריצת 5000 מטר בתוצאה של 13:36.60 דקות.
קריירה ספורטיבית > 1972

באולימפיאדת מינכן זכה פוטמאנס במדליית כסף בריצת 10,000 מטר בתוצאה של 27:39.58 דקות אחרי לאסה וירן מפינלנד (שיא עולמי 27:38.35 דקות) ולפני מירוטס איפטר מאתיופיה (27:40.96 דקות). פוטמאנס התחרה גם בריצת 5000 מטר אך סיים במקום החמישי בתוצאה של 13:30.8 דקות וללא מדליה.
בתחרות שנערכה באורהוס, דנמרק קבע שיא עולמי בריצת 3,000 מטר בתוצאה 7:37.6 דקות המהווה שיפור של שתי שניות לתוצאה שקבע קיפצ'וגה קיינו מקניה ה-1965.
בתחרות שנערכה בבריסל, בלגיה קבע שיא עולמי בריצת 5000 מטר בתוצאה של 13:13.0 שניות תוך שיפור של כ-3.5 שניות לשיא הקודם שקבע לאסה וירן מפינלנד שבוע לפני כן.
קבע שיא עולם בריצת 3 מיילים בתוצאה של 12:47.8 דקות.
קריירה ספורטיבית > 1973

באליפות אירופה באתלטיקה באולם (אנ') שנערכה ברוטרדם, הולנד זכה במדליית זהב בריצת 3,000 מטר בשיא אליפות של 7:44.51 דקות לפני חברו לנבחרת וילי פולניוס (אנ') (7:51.86 דקות) ופקה פאיורינטה (אנ') מפינלנד (שיא לאומי 7:52.97 דקות).
קריירה ספורטיבית > 1974

באליפות אירופה באתלטיקה באולם (אנ') שנערכה בגטבורג, שוודיה זכה במדלייית זהב בריצת 3,000 מטר בתוצאה של 7:48.48 דקות לפני חברו לנבחרת פאול טייס (אנ') (7:51.76 דקות) ופוול פנקווה (Pavel Pěnkava) מצ'כוסלובקיה (7:51.79 דקות).
קריירה ספורטיבית > 1975

באליפות העולם במרוצי שדה (אנ') שנערכה ברבאט, מרוקו זכה במדליית ארד קבוצתית עם נבחרת בלגיה.
קריירה ספורטיבית > 1976

באולימפיאדת מונטריאול התחרה בריצת 5000 מטר אך לא סיים את המקצה המוקדם. פוטמאנס התחרה גם בריצת 10,000 מטר אך פרש במהלך מרוץ הגמר לאחר שלא הצליח להישאר צמוד לקבוצה המובילה.
קריירה ספורטיבית > 1977

באליפות העולם במרוצי שדה (אנ') שנערכה בדיסלדורף, מערב-גרמניה התחרה בריצת 12 ק"מ אך לא סיים את המירוץ.