stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרה פרנקלין
הערות שוליים

↑  "Destiny's Child Memorabilia Selling for $50,000 Because Farrah Franklin Lost Her Storage Unit". 18 באוגוסט 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Zimmerman, Amy (5 ביוני 2016). "The Sad Downfall of Farrah Franklin, Destiny's Forgotten Child". The Daily Beast (באנגלית). נבדק ב-16 ביוני 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "See Ex-Destiny's Child Singer Farrah Franklin's Mugshot!". Us Weekly (באנגלית אמריקאית). 21 ביולי 2014. נבדק ב-16 ביוני 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  wemissmusic (14 בספטמבר 2021). "21st Anniversary of Destiny's Child's 'Independent Women'". WE MISS MUSIC (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-16 ביוני 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "5 reasons why 'Independent Women' is Destiny's Child's weirdest song". splinternews.com. נבדק ב-16 ביוני 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Vibe - Feb 2001 (באנגלית). Vibe. בפברואר 2001. pp. 79, 80. {{cite book}}:  (עזרה)
| דסטיניז צ'יילד |
| --- | --- | --- |
| ביונסה נואלס • קלי רולנד • מישל ויליאמס • לטבייה רוברסון • לטויה לאקט • פרה פרנקלין   דיסקוגרפיה • שירים • פרסים ומועמדויות | ביונסה נואלס • קלי רולנד • מישל ויליאמס • לטבייה רוברסון • לטויה לאקט • פרה פרנקלין   דיסקוגרפיה • שירים • פרסים ומועמדויות |  |
| אלבומי אולפן | Destiny's Child • The Writing's on the Wall • Survivor • 8 Days of Christmas • Destiny Fulfilled |  |
| אלבומי אוסף | This Is the Remix • #1's • Love Destiny • Playlist: The Very Best of Destiny's Child • Love Songs • Destiny's Child: The Untold Story Presents Girls Tyme |  |
| מיני-אלבומים | Love: Destiny |  |
| אלבומי וידאו והופעה | The Platinum's on the Wall • Destiny's Child World Tour • Destiny's Child: Live in Atlanta • Destiny's Child Video Anthology |  |
| סינגלים | "No, No, No" • "With Me" • "Get on the Bus" • "Bills, Bills, Bills" • "Bug a Boo" • "Say My Name" • "Jumpin', Jumpin'" • "Independent Women Part I" • "Survivor" • "Bootylicious" • "Emotion" • "Nasty Girl" • "8 Days of Christmas" • "Rudolph the Red-Nosed Reindeer" • "Lose My Breath" • "Soldier" • "Girl" • "Cater 2 U" • "Stand Up for Love" |  |
| השתתפות בסינגלים | "Just Be Straight with Me" • "What's Going On" • "The Girl Is Mine" |  |
| סיבובי הופעות | Total Request Live Tour • Destiny Fulfilled... and Lovin' It |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 5316 9978  LCCN: nr2004036012  MusicBrainz: e4adc2e1-e44a-4d10-b5a3-225b5e8ef7a1  NKC: xx0217904  VIAF: 41794044   WorldCat (עם VIAF): 41794044
יחסי אוסטריה–בלארוס

| יחסי אוסטריה–בלארוס |
| --- | --- |
אוסטריה: בלארוס


אוסטריה: בלארוס
שטח (בקילומטר רבוע)
83,871: 207,600
אוכלוסייה
9,117,163: 9,026,858
תמ"ג (במיליוני דולרים)
516,034: 71,857
תמ"ג לנפש (בדולרים)
56,600: 7,960
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה

יחסי אוסטריה–בלארוס הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין אוסטריה לבין בלארוס.
היסטוריה

אוסטריה הכירה בבלארוס בדצמבר 1991, ושתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בפברואר 1992. במרץ 1993 פתחה בלארוס שגרירות בווינה וקונסוליית כבוד בברגנץ. בשנת 2014 התקיימו ישיבות של הוועדות הבין-ממשלתיות הבלארוסיות בנושא שיתוף פעולה מסחרי וכלכלי עם אוסטריה, ועוד כמה ממדינות אירופה.
אוסטריה מחזיקה בבלארוס שגרירות במינסק מאז פברואר 2016. ארגוני הסיוע האוסטרים ממשיכים לספק סיוע הומניטרי בקשר לתאונת תחנת הכוח הגרעינית בצ'רנוביל. כ-80 חברות אוסטריות פועלות בבלארוס, ואוסטריה היא אחת משלושת המשקיעים הזרים הגדולים במדינה. במהלך עבודת ההיסטוריה המשותפת, הוקמה אנדרטה לזכר הקורבנות האוסטריים של השואה במאלי טרוסטינץ ליד מינסק במרץ 2019. נשיא אוסטריה אלכסנדר ואן דר בלן והקנצלר סבסטיאן קורץ ביקרו גם בבלארוס בשנים 2018 ו-2019 בהקשר זה.
נציגויות דיפלומטיות

אוסטריה מחזיקה בבלארוס שגרירות במינסק בלבד. מאידך, בלארוס מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה בלבד.
אנה מריה מטוטה

| --- | --- |

 לידה:  26 ביולי 1925 ברצלונה, ספרד 
 פטירה:  25 ביוני 2014 (בגיל 88) מדריד, ספרד 
 שם לידה:  Ana María Matute Ausejo 
 מדינה:  ספרד 
 מקום קבורה:  בית הקברות מונז'ואיק 
 שפות היצירה:  ספרדית, קטלאנית 
 סוגה:  כדורגל 
 זרם ספרותי:  Generation of '50 
 יצירות בולטות:  Los Mercaderes, Olvidado rey Gudú, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 תקופת הפעילות:  1948 – 25 ביוני 2014 (כ־66 שנים) 
 בן או בת זוג:  Ramón Eugenio de Goicoechea López (17 בנובמבר 1952–1963) 
 צאצאים:  Juan Pablo Goicoechea Matute 
 פרסים והוקרה:  פרס מיגל דה סרוואנטס (2010)  פרס פלנטה (1954)  Spanish National Children and Youth Literature Award (1984)  פרס העיר אלקלה (2001)  פרס נדאל (1959)  פרס פסטרנאת (1968)  Café Gijón Award (1952)  צלב סנט ז'ורדי (2009)  פרס הספרות הלאומי הספרדי (2007) 
 
אנה מריה מטוטה אאוסחו (בספרדית: Ana María Matute Ausejo; ‏26 ביולי 1925 – 25 ביוני 2014) הייתה סופרת ספרדייה וחברת האקדמיה המלכותית הספרדית, שזכתה לשבחים בינלאומיים. בשנת 1959 הוענק לה פרס נדאל בגין ספרה "זיכרון ראשון". היא האישה השלישית שקיבלה את פרס מיגל דה סרוואנטס על היצירה הספרותית שלה, ונחשבת לאחת הסופרות הבולטות של "העידן לאחר המלחמה" המתייחס לתקופה שלאחר מלחמת האזרחים בספרד.
ביוגרפיה

מטוטה נולדה ב־26 ביולי 1925. בגיל ארבע חלתה בדלקת כליות כרונית, והייתה על סף מוות. היא עברה להתגורר אצל סבה וסבתה במנסיליה דה לה סיירה, עיירה קטנה בהרים, לתקופת התאוששות. מאוחר יותר סיפרה מטוטה שהושפעה עמוקות מאנשי הכפר שפגשה בעיירה. השפעה זו ניכרת ביצירות באוסף הסיפורים שלה מ-1961, "סיפורים מארטמילה" (Historias de la Artámila), שעוסקים באנשים שפגשה מטוטה במהלך התאוששותה. רמזים וזיכרונות מאותה עיירה משמשים לעיתים קרובות כתפאורה ליצירות נוספות שלה.
בשנת 1936 כשהייתה מטוטה בת עשר פרצה מלחמת האזרחים בספרד. קונפליקט עקוב מדם זה השפיע ביותר על כתיבתה של מטוטה. היא התייחסה לא רק ל"קרבות בין שני הפלגים, אלא גם לתוקפנות הפנימית בכל צד".
בעקבות ניצחון בבחירות הסיעה הלאומנית ב-1939, הקים פרנסיסקו פרנקו דיקטטורה צבאית שנמשכה שלושים ושש שנים עד מותו בשנת 1975. מכיוון שמטוטה התבגרה כסופרת בתקופת עידן אחר המלחמה תחת הדיקטטורה, חלק מהנושאים החוזרים ונשנים בעבודותיה הם אלימות, ניכור, סבל ובעיקר אובדן התמימות. עבודתה צונזרה בכבדות תחת משטרו של פרנקו והיא הופיעה ברשימה השחורה עקב עבודתה כעיתונאית, ולפחות פעם אחת היא נקנסה בגלל כתביה.
היא פרסמה את הסיפור הראשון שלה, "הילד מהדלת הסמוכה", עוד בגיל 17. מטוטה הייתה ידועה בזכות היחס האוהד שלה לחייהם של ילדים ומתבגרים, לתחושות הבגידה והבידוד שלהם ולטקסי המעבר שלהם. לעיתים קרובות שילבה ביצירותיה אלמנטים כמו מיתוסים, אגדות, על טבעי ופנטזיה. היא הייתה גלויה וישירה בנושאים כמו יתרונות הסבל הרגשי, השינוי המתמיד של בן אנוש וכיצד התמימות לעולם אינה נעלמת לגמרי.
מטוטה הייתה פרופסור באוניברסיטה. היא למדה בבית הספר הבינלאומי בהילברסום, הולנד, ונסעה למדינות שונות כמרצה או פרופסור אורחת. עבודתה האקדמית בארצות הברית נפרסה על פני ארבעה עשורים, החל משנת 1966 כשדיברה באדג'קליף קולג' בסינסינטי.
היא הרצתה במרכז לאמנויות טאטם של הוד קולג' במרילנד ב-28 באפריל 1969. בשנת 1978 הייתה פרופסור אורח באוניברסיטת וירג'יניה. היא הוזמנה לדבר באוניברסיטת בריגהאם יאנג ביוטה  ב־12 במרץ 1990, שם העבירה הרצאה בנושא אמנות התרגום בספרדית. היא גם הייתה מרצה אורחת באוניברסיטאות אוקלהומה, אינדיאנה ווירג'יניה.[דרוש מקור]
הייתה חברת כבוד באגודה ההיספנית של אמריקה  וחברה באיגוד האמריקני למורים לספרדית ופורטוגזית.
זכתה בפרס נדאל בשנת 1958 עבור הרומן הראשון מתוך הטרילוגיה, הסוחרים – Los Mercaderes. הפרסים הספרותיים האחרים שלה כללו את פרס פלנטה ואת פרס קפה jיחון[דרושה הבהרה].
פטירה

ב־25 ביוני 2014 נפטרה מטוטה מהתקף לב בגיל 88, והובאה למנוחות בבית העלמין מונטג'ואיק, בברצלונה.
ביבליוגרפיה

הביבליוגרפיה של מטוטה כוללת:
רומנים
(1948) Los Abel (finalist for Premio Nadal)
(1949) Luciérnagas (blocked by censors, republished as En esta tierra in 1955) (semifinalist for Premio Nadal)
(1953) Fiesta al noroeste (translated as Celebration in the Northwest) (Premio Café Gijón)
(1954) Pequeño teatro (Premio Planeta)
(1955) En esta tierra (republished as Luciérnagas in 1993, translated as Fireflies)
(1958) Los hijos muertos (Premio de la Crítica, Premio Nacional de Literatura)
The semiautobiographical trilogy collected as Los mercaderes (1977):
(1960) Primera memoria (translated as School of the Sun) (Premio Nadal)
(1964) Los soldados lloran de noche (translated as Soldiers Cry By Night) (Fastenrath Award)
(1969) La trampa (translated as The Trap)
(1964) Algunos muchachos
The medieval trilogy:
(1971) La torre vigía
(1996) Olvidado Rey Gudú (Premio de RNE Ojo Crítico Especial)
(2000) Aranmanoth
(2001) En el tren (contributor)
(2008) Paraíso habitado
(2014) Demonios familiares (posthumous)
ביבליוגרפיה > אוספי סיפורים

(1953) La pequeña vida (later republished as El tiempo)
(1957) El tiempo
(1956) Los niños tontos
(1961) El arrepentido y otras narraciones
(1961) Historias de la Artámila
(1961) Tres y un sueño
(1961) Libro de juegos para los niños de los otros
(1963) El río (columns from weekly magazine  Destino)
(1989) The Heliotrope Wall and Other Stories (translated by Michael Scott Doyle)
(1990) La virgen de Antioquía y otros relatos
(1991) El árbol de oro
(1993) De ninguna parte (Premio del Concurso Antonio Machado de Narraciones Breves)
(1997) Casa de juegos prohibidos (selected and introduced by Pedro Manuel Víllora)
(1998) Los de la tienda; El maestro; La brutalidad del mundo
(2000) Todos mis cuentos
(2002) Cuentos de infancia (collection of stories written as a child)
(2011) Las Artámilas
(2014) Demonios familiares
(2010) La puerta de la luna: Cuentos completos
ביבליוגרפיה > רומנים וספרות ילדים

(1956) El país de la pizarra
(1960) Paulina, el mundo y las estrellas (Ministerio de Cultura libro de interés juvenil)
(1961) El saltamontes verde
(1961) El caballito loco
(1965) El Polizón Del Ulises (Premio Nacional de Literatura Infantil Lazarillo)
(1972) El aprendiz
(1972) Carnavalito
(1983) Sólo un pie descalzo (Premio Nacional de Literatura Infantil y Juvenil)
(1994) La oveja negra
(1995) El verdadero final de la Bella Durmiente (Premio Ciudad de Barcelona)
(2003) Tolín
ביבליוגרפיה > מאמרים

(1961) A la mitad del camino (columns from the newspaper Solidaridad Nacional and weekly magazine Destino)
(2004) Suiza y la migración
אליאור לוי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 בספטמבר 1977 (בן 47) ירושלים, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 תקופת הפעילות:  מ-2008
 עיסוק:  עיתונאי
 מעסיק:  כאן חדשות ynet ידיעות אחרונות רשות השידור
 תחום סיקור:  פלסטינים
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  eliorlevy
 
אליאור לוי (נולד ב-2 בספטמבר 1977) הוא עיתונאי ישראלי, ראש תחום הפלסטינים בכאן חדשות. היה הכתב והפרשן לענייני פלסטינים של אתר ynet וידיעות אחרונות במשך 11 שנה.
ביוגרפיה

לוי גדל במעלה אדומים. הוא למד בבית הספר היסודי תומר רחל ובחט"ב דקל וילנאי ביישוב. ערבית למד מאז חטיבת הביניים שלו (ובסיוע סבתו). את שנות התיכון עשה בעירוני ג' בירושלים. הוא בוגר האוניברסיטה העברית ביחסים בין לאומיים ולימודי המזרח התיכון.
את דרכו העיתונאית החל לוי ב-2008 כאשר החל לשמש כתב לענייני פלסטינים ברשות השידור.
ב-2011 עזב את רשות השידור ועבר ל-ynet ולידיעות אחרונות, שם החל לשמש ככתב ופרשן לענייני פלסטינים במקומו של עלי ואקד.
בין פרסומיו של לוי היו המגעים בין הליכוד לבכירים ברשות הפלסטינית על מנת לבקש תמיכה בבנימין נתניהו חודש לפני הבחירות לכנסת ה-24, הקמת נציגות חמאס בלבנון וחשיפת תמונתו של המחבל הפלסטיני שהרג את לוחם ימ"ס בראל שמואלי.
לוי גם היה שליח ynet וידיעות אחרונות לבחריין ולאוקראינה.
ב-20 ביוני 2022 הודיע שלאחר כ-11 שנה ב-ynet וידיעות אחרונות, הוא עוזב את תפקידיו, ועובר לשמש כראש התחום הפלסטיני בכאן חדשות. ב-6 ביולי 2022 פרסם את כתבתו האחרונה ב-ynet, וב-1 באוגוסט החל לעבוד רשמית בתאגיד השידור.
לוי נשוי ומתגורר בקיבוץ כרמיה שבעוטף עזה. בן למשפחה שכולה.
הערות שוליים

↑   ציוץ של צבי אשכנזי ברשת החברתית אקס (טוויטר), 2 בספטמבר 2021
↑  אמילי גרינצווייג‏, עלי ואקד עוזב את ynet, באתר וואלה, 2 בינואר 2011
↑   ציוץ של אליאור לוי ברשת החברתית אקס (טוויטר), 27 באוקטובר 2023
↑   ציוץ של אליאור לוי ברשת החברתית אקס (טוויטר), 27 באוקטובר 2023
↑  אלכסנדר כץ, הלם בעולם הערבי: הכתב לענייני פלסטינאים עלי ואקד עוזב את ynet, באתר ביזפורטל, 2 בינואר 2011
↑  אליאור לוי, אלכסנדרה לוקש, זעם בימין על מגעי סגן השר מהליכוד עם הפלסטינים: "לנתניהו אין קווים אדומים", באתר ynet, 22 בפברואר 2021
↑  אליאור לוי, בחשאיות מוחלטת ותחת כיסוי אזרחי: הסניף הלבנוני של חמאס, באתר ynet, 3 בדצמבר 2021
↑  חשיפה: חמאס שחרר את המחבל שרצח את בראל ממעצר הגנתי, באתר ynet, 14 באוקטובר 2021
↑  דוד ורטהיים‏, מכה נוספת לידיעות אחרונות: הפרשן אליאור לוי מצטרף לכאן חדשות, באתר וואלה, 20 ביוני 2022
↑  אליאור לוי בדיווח מיוחד מבחריין, באתר יוטיוב
↑  דיווח של כתבנו אליאור לוי מלבוב שבאוקראינה, באתר יוטיוב
↑  כתב "ידיעות" לענייני פלסטינים מצטרף לתאגיד השידור, באתר אייס, 20 ביוני 2022
↑  אליאור לוי, בחגיגות העצמאות לאלג'יריה: פגישה נדירה בין אבו מאזן להנייה, באתר ynet, 5 ביולי 2022
↑   ציוץ של איתי שיקמן ברשת החברתית אקס (טוויטר), 1 באוגוסט 2022
↑   ציוץ של אליאור לוי ברשת החברתית אקס (טוויטר), 27 באוקטובר 2023
↑  אליאור לוי, ציוץ באתר טוויטר
פאו גאסול

גאסול במדי ממפיס גריזליס, הקבוצה בה שיחק שבע עונות עד מעברו ללוס אנג'לס לייקרס
פאו גאסול סאס (בספרדית: Pau Gasol Sáez; נולד ב-6 ביולי 1980) הוא כדורסלן עבר ספרדי אשר שיחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר. היה חבר בנבחרת ספרד משנת 2001 עד 2021. גאסול החל את קריירת ה-NBA שלו בקבוצת ממפיס גריזליס במדיה זכה בתואר רוקי השנה ב-2002. לאחר שבע עונות בממפיס הוא עבר ב-2008 ללוס אנג'לס לייקרס, עמה זכה בשתי אליפויות בעונות 2009 ו-2010. הוא השתתף שש פעמים במשחק האולסטאר של ה-NBA, וזכה בתארים קבוצתיים ואישיים רבים גם במדי נבחרת ספרד. אחיו הצעיר של פאו, מארק גאסול, גם הוא כדורסלן. פאו חבר בהיכל התהילה של הכדורסל משנת 2023. ב-2021 נבחר לוועד האולימפי הבין-לאומי.
ראשית הקריירה

גאסול נולד בברצלונה למריסה סאס ולאגוסטי גאסול, ובילה את מרבית ילדותו בספרד. הוא החל לשחק בקבוצת הכדורסל של בית הספר שלו שנקרא "אלווירנה", אך מאוחר יותר חתם על חוזה במועדון כדורסל בשם קורנלה. בגיל 16 הוא הצטרף למחלקת הנוער של ברצלונה. באותה תקופה שיחק גאסול בנבחרות הצעירות של ספרד, וב-1998 הוביל את נבחרת הנוער לזכייה הן בטורניר אלברט שווייצר והן באליפות אירופה עד גיל 18.
בעונת 1998/1999 קודם גאסול לראשונה לקבוצה הבוגרת של ברצלונה, ושיחק 11 דקות בסך הכול. בעונה שלאחר מכן מעמדו השתפר מעט בקבוצה והוא שיחק כ-15 דקות בממוצע למשחק. בעונת 2000/2001, שהייתה האחרונה שלו באירופה, הגיע גאסול לשיאו במדי ברצלונה כאשר השיג ממוצעים של 11.3 נקודות ו-5.2 ריבאונדים למשחק. הוא סייע לקבוצתו לזכות באותה עונה הן באליפות ספרד והן בגביע המלך הספרדי, ואף נבחר ל-MVP של סדרת הגמר בליגה, בה הוביל את הקבוצה לניצחון על ריאל מדריד.
לאחר אותה עונה הגיש גאסול את מועמדותו לדראפט ה-NBA, ונבחר במקום השלישי על ידי אטלנטה הוקס. מיד לאחר הדראפט הועבר לקבוצת ממפיס גריזליס בתמורה לשריף עבדור-רחים.
קריירה ב-NBA > לוס אנג'לס לייקרס

בעקבות חוסר ההצלחה שנחלה ממפיס בפתיחת עונת 2007/2008, הביע גאסול את רצונו לעבור לשחק בקבוצה חזקה בליגה. לבסוף הוא הועבר בפברואר 2008 ללוס אנג'לס לייקרס, בעסקה מתוקשרת במסגרתה הועברו לממפיס קוואמי בראון, ג'וואריס קריטנטון, ארון מקי וזכויות הדראפט על מארק גאסול, אחיו הצעיר של פאו. עם הגעתו ללייקרס נתלו בגאסול ציפיות רבות להפוך לכוכב השני של הקבוצה לצד קובי בראיינט, ולהיות השחקן שיסייע לבראיינט וללייקרס להשיג את תואר אליפות הליגה. בעת עזיבתו את ממפיס החזיק גאסול ב-12 שיאים שונים של המועדון בכל הזמנים.
כבר בתחילת דרכו בלייקרס פתח גאסול בקביעות בחמישיית הקבוצה, וסייע לה לסיים את העונה הסדירה במקום הראשון במערב עם מאזן של 57 ניצחונות ו-25 הפסדים, בעוד הקבוצה העמידה מאזן של 5–22 במשחקים בהם השתתף. בראיינט עצמו העיד כי שיתוף הפעולה בינו לבין גאסול בהתקפת הלייקרס עבד מצוין כבר מהפתיחה. הוא קלע 18.8 נקודות והוריד 7.8 ריבאונדים בממוצע למשחק עד לסיום העונה במדי הלייקרס. במשחקי הפלייאוף סייע גאסול ללייקרס לנצח את דנוור נאגטס בסיבוב הראשון, ובכך עבר לראשונה בקריירה שלו שלב בפלייאוף. הוא הצטיין במיוחד במשחק הראשון של אותה סדרה, בו קלע 36 נקודות, הוריד 16 ריבאונדים ומסר 8 אסיסטים. בסיבוב הבא סייע גאסול לקבוצתו לנצח את יוטה ג'אז ולהעפיל לגמר המערב, ולאחר הניצחון על סן אנטוניו ספרס בשלב זה, הפך לשחקן הספרדי הראשון בהיסטוריה שמגיע לסדרת גמר ה-NBA.‏ בסדרת הגמר, מול בוסטון סלטיקס, ירדה בצורה ניכרת יכולתו של גאסול וקבוצתו הפסידה בתום סדרה של שישה משחקים.
בסיכומם של משחקי הפלייאוף הראשונים שלו עם לוס אנג'לס לייקרס היה גאסול הקולע השני בטיבו בקבוצה עם 16.9 נקודות למשחק, וכן דורג שני במדדי הריבאונדים (9.3) והאסיסטים (4) למשחק. הוא הוביל את הקבוצה במדד החסימות עם 1.9 בממוצע, והשיג עשר פעמים דאבל דאבל במהלך הפלייאוף.
בעונת 2008/2009 השיג גאסול ממוצעים של 18.9 נקודות ו-9.5 ריבאונדים למשחק, ונבחר בפעם השנייה בקריירה להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA. הוא אף זכה בתואר שחקן החודש במערב בחודש פברואר[דרושה הבהרה], לאחר שסייע ללייקרס לנצח 11 מתוך 13 משחקיה בחודש זה, כולל ניצחונות חוץ על בוסטון ועל קליבלנד קאבלירס. יחד עם שחקנים כמו למאר אודום ודרק פישר, היה גאסול אחד מהשחקנים הבכירים שסייעו לבראיינט, והשילוב המוצלח ביניהם הוביל את הלייקרס לזכייה באליפות ה-NBA. גאסול שמר על יכולת עקבית במשחקי הפלייאוף לנצח את אורלנדו מג'יק בחמישה משחקים בסדרת הגמר, בדרך לאליפות הראשונה בקריירה שלו. בעקבות העונה המוצלחת זכה גאסול בסיום שנת 2009 בכל שלושת התארים המרכזיים של כדורסלן השנה באירופה - מר אירופה, פרס יורוסקאר ושחקן השנה של פיב"א אירופה.
בעונה הבאה, 2009/2010, המשיך להפגין יכולת מרשימה והשיג לראשונה ממוצעים עונתיים של "דאבל דאבל" - 18.3 נקודות ו-11.3 ריבאונדים. הוא נבחר בפעם השנייה ברציפות למשחק האולסטאר ולחמישייה השלישית של העונה. במשחק השישי של סדרת הסיבוב הראשון בפלייאוף, מול אוקלהומה סיטי ת'אנדר, קלע סל ניצחון לזכות קבוצתו שבזכותו עלתה לשלב הבא, שם ניצחה את יוטה ג'אז. לאחר ניצחון על פיניקס סאנס בגמר המערב העפיל גאסול עם הלייקרס בפעם השלישית ברציפות לסדרת הגמר, שם פגשה פעם נוספת את בוסטון. במשחק השביעי שהכריע את הסדרה קלע גאסול 19 נקודות והוריד 18 ריבאונדים, בדרך לניצחון קבוצתו ולזכייה באליפות השנייה שלו.
קריירה ב-NBA > שיקגו בולס

ביולי 2014 חתם גאסול בשיקגו בולס לאחר שדחה הצעה להאריך את חוזהו בקבוצתו הקודמת, לוס אנג'לס לייקרס. גאסול החל את עונתו הראשונה במדי שיקגו בולס בצורה מצוינת ואף נבחר לחמישייה הפותחת של המזרח במשחק האולסטאר, שהתקיים בניו יורק.
קריירה ב-NBA > סן אנטוניו ספרס

ב-4 ביולי 2016 חתם גאסול בסן אנטוניו ספרס. בעונת 2016/2017 העפיל עם הספרס לגמר האזור המערבי, בו הפסידו לגולדן סטייט ווריורס בתוצאה 0–4. בעונה העוקבת הודחה סן אנטוניו, שוב על ידי הווריורס, כבר בסיבוב הפלייאוף הראשון (1–4).
קריירה ב-NBA > מילווקי באקס

במרץ 2019, לאחר שתי עונות וחצי בסן אנטוניו, שוחרר גאסול מהספרס וחתם על חוזה במילווקי באקס.
קריירה ב-NBA > פורטלנד טרייל בלייזרס

ביולי 2019 חתם גאסול על חוזה בפורטלנד טרייל בלייזרס. ב-20 בנובמבר 2019 שוחרר מהקבוצה בשל פציעה בכף רגלו, מבלי ששיחק במדיה.
קריירה ב-NBA > חזרה לברצלונה

ב-23 בפברואר 2021, 20 שנה לאחר שעזב אותה, חזר גאסול לברצלונה. עם ברצלונה הגיע עד לגמר היורוליג, אך סיים איתה במקום השני לאחר הפסד לקבוצת אנאדולו אפס.
ב-5 באוקטובר 2021 הודיע גאסול על פרישה ממשחק פעיל.
ב-7 במרץ 2023, במשחק מול קבוצתו הראשונה בליגה ממפיס גריזליס, הוצא לגמלאות מספר 16 של גאסול על ידי הלוס אנג'לס לייקרס, וגופייתו נתלתה בגג הקריפטו.קום ארנה.
נבחרת לאומית

בצעירותו שיחק גאסול בנבחרות הנוער השונות של ספרד, והיה שותף לזכייתה של ספרד הן בטורניר על שמו של אלברט שווייצר והן באליפות אירופה עד גיל 18 בשנת 1998. את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת של ספרד הוא ערך במשחק מול נבחרת יוון באוגוסט 2001, במסגרת הכנותיה של הנבחרת לאליפות אירופה באותה שנה. גאסול נכלל בסגל הנבחרת גם לטורניר אליפות אירופה, והיה מהשחקנים הבולטים בנבחרת שזכתה במדליית הארד. הוא נכלל בחמישיית המצטיינים של האליפות.
גאסול השתתף עם נבחרת ספרד באליפות העולם בכדורסל הראשונה שלו ב-2002. גם בטורניר זה הוא המשיך לבסס את מעמדו כשחקן המוביל של הנבחרת, כאשר סיים במקום השישי בדירוג הקולעים המצטיינים של הטורניר עם 19.1 נקודות בממוצע למשחק. הוא סייע לנבחרתו להגיע לרבע גמר הטורניר ולסיים במקום החמישי. באליפות אירופה ב-2003 העפיל גאסול עם ספרד עד לגמר הטורניר וזכה במדליית הכסף. הוא סיים כמלך הסלים של האליפות עם 25.8 נקודות למשחק, ונבחר פעם נוספת לחמישיית הטורניר.
בעקבות ההגעה לגמר אליפות אירופה העפיל גאסול עם נבחרתו להשתתפות בטורניר הכדורסל של אולימפיאדת אתונה 2004. הוא העפיל עמה לרבע גמר הטורניר האולימפי, שם הפסידה ספרד לנבחרת ארצות הברית בתוצאה 94–102, על אף הצטיינותו של גאסול שקלע 29 נקודות במשחק זה. ספרד סיימה את הטורניר במקום השביעי.
באליפות העולם ב-2006 הוביל גאסול את ספרד לזכייה הראשונה בתולדותיה במדליית הזהב של האליפות. הוא השיג ממוצעים של 21.3 נקודות ו-9.4 ריבאונדים למשחק, זכה בתואר ה-MVP של אליפות העולם ונבחר לחמישיית הטורניר. עם זאת, פציעה ברגלו שנגרמה במשחק חצי הגמר נגד נבחרת ארגנטינה הובילה לכך שהחמיץ את משחק הגמר, שבו הביסה ספרד את יוון. פציעה זו גרמה לו להיעדר גם בפתיחת עונת ה-NBA של 2006/2007. באליפות אירופה 2007 נבחר גאסול פעם נוספת לחמישיית הטורניר וסייע לספרד לזכות שוב במדליית הכסף, לאחר הפסד בגמר לנבחרת רוסיה. עם זאת, ההישג נחשב לאכזבה מסוימת עבור גאסול וספרד, שכן הספרדים שאפו לזכייה בטורניר הביתי שנערך אצלם, וההפסד בגמר הגיע רק כתוצאה מסל של ג'יי אר הולדן בשניות הסיום של המשחק.
באולימפיאדת בייג'ינג 2008 הוביל גאסול את ספרד לזכייה נוספת במדליית כסף, לאחר הפסד לארצות הברית במשחק הגמר. הוא סיים את הטורניר במקום הראשון בדירוג הקולעים (19.8) ובמקום החמישי בדירוג הריבאונדים (7) שלו. ב-2009, לאחר שני הפסדים רצופים בגמרים, סייע גאסול לספרד לזכות לראשונה בתולדותיה במדליית הזהב באליפות אירופה, לאחר ניצחון בגמר על נבחרת סרביה. הוא סיים כמלך הסלים של הטורניר עם 18.7 נקודות למשחק ושני בדירוג הריבאונדים עם 8.3 בממוצע למשחק, וזכה בתואר ה-MVP של האליפות. הוביל את נבחרת ספרד לזכייה באליפות אירופה בכדורסל 2015 ונבחר ל-MVP של הטורניר לאחר שקלע 40 נקודות נגד צרפת בחצי הגמר.
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2001/2002 | ממפיס | 82 | 79 | 36.7 | 0.518 | 0.200 | 0.709 | 8.9 | 2.7 | 0.5 | 2.1 | 17.6 |
| 2002/2003 | ממפיס | 82 | 82 | 36.0 | 0.510 | 0.100 | 0.736 | 8.8 | 2.8 | 0.4 | 1.8 | 19.0 |
| 2003/2004 | ממפיס | 78 | 78 | 31.5 | 0.482 | 0.267 | 0.714 | 7.7 | 2.5 | 0.6 | 1.7 | 17.7 |
| 2004/2005 | ממפיס | 56 | 53 | 32.0 | 0.514 | 0.167 | 0.768 | 7.3 | 2.4 | 0.7 | 1.7 | 17.8 |
| 2005/2006 | ממפיס | 80 | 80 | 39.2 | 0.503 | 0.250 | 0.689 | 8.9 | 4.6 | 0.6 | 1.9 | 20.4 |
| 2006/2007 | ממפיס | 59 | 59 | 36.2 | 0.538 | 0.273 | 0.748 | 9.8 | 3.4 | 0.5 | 2.1 | 20.8 |
| 2007/2008 | ממפיס | 39 | 39 | 36.7 | 0.501 | 0.267 | 0.819 | 8.8 | 3.0 | 0.4 | 1.4 | 18.9 |
| 2007/2008 | לייקרס | 27 | 27 | 34.0 | 0.589 | 0.000 | 0.789 | 7.8 | 3.5 | 0.5 | 1.6 | 18.8 |
| 2008/2009 | לייקרס | 81 | 81 | 36.7 | 0.563 | 0.500 | 0.786 | 9.5 | 3.6 | 0.4 | 0.9 | 18.9 |
| 2009/2010 | לייקרס | 65 | 65 | 37.0 | 0.536 | 0.000 | 0.790 | 11.3 | 3.4 | 0.6 | 1.7 | 18.3 |
| 2010/2011 | לייקרס | 82 | 82 | 37.0 | 0.529 | 0.333 | 0.823 | 10.2 | 3.3 | 0.6 | 1.6 | 18.8 |
| 2011/2012 | לייקרס | 65 | 65 | 37.4 | 0.501 | 0.259 | 0.782 | 10.4 | 3.7 | 0.6 | 1.4 | 17.4 |
| 2012/2013 | לייקרס | 49 | 42 | 33.8 | 0.466 | 0.286 | 0.702 | 8.6 | 4.1 | 0.5 | 1.2 | 13.7 |
| 2013/2014 | לייקרס | 60 | 60 | 31.4 | 0.480 | 0.286 | 0.736 | 9.7 | 3.4 | 0.5 | 1.5 | 17.4 |
| 2014/2015 | שיקגו | 78 | 78 | 34.4 | 0.494 | 0.462 | 0.803 | 11.8 | 2.7 | 0.3 | 1.9 | 18.5 |
| 2015/2016 | שיקגו | 72 | 72 | 31.8 | 0.469 | 0.348 | 0.792 | 11.0 | 4.1 | 0.6 | 2.0 | 16.5 |
| 2016/2017 | סן אנטוניו | 64 | 39 | 25.4 | 0.502 | 0.538 | 0.707 | 7.8 | 2.3 | 0.4 | 1.1 | 12.4 |
| 2017/2018 | סן אנטוניו | 77 | 63 | 23.5 | 0.458 | 0.358 | 0.756 | 8.0 | 3.1 | 0.3 | 1.0 | 10.1 |
| 2018/2019 | סן אנטוניו | 27 | 6 | 12.2 | 0.466 | 0.500 | 0.711 | 4.7 | 1.9 | 0.2 | 0.5 | 4.2 |
| 2018/2019 | מילווקי | 3 | 0 | 10.0 | 0.167 | 0.333 | 0.500 | 3.3 | 0.7 | 0.0 | 0.3 | 1.3 |
| קריירה |  | 1,226 | 1,150 | 33.4 | 0.507 | 0.368 | 0.753 | 9.2 | 3.2 | 0.5 | 1.6 | 17.0 |