stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שחר רז

| --- | --- |

 לידה:  22 ביוני 1982 (בן 42) תל אביב, ישראל
 שם לידה:  שחר רוזנבאום 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  בית צבי 
 פרסים והוקרה:  פרס השחקן המצטיין בתיאטרון הבימה ע"ש אלה דן, 2016   פרס ע"ש צבי קליר על הצטיינות בלימודים  "קרן שרת" - קרן התרבות אמריקה-ישראל
 פרופיל ב-IMDb
 
שחר רז (רוזנבאום) (נולד ב-22 ביוני 1982) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה ישראלי. זוכה בפרס השחקן הטוב ביותר בטקס פרסי תיאטרון הבימה (2016), (2022).
ביוגרפיה

יליד תל אביב, בנם של אפרים ורעיה. בגיל 12 עבר עם משפחתו לראש העין. את שירותו הצבאי עשה בפלס"ר 7 כלוחם וחובש קרבי. בשירות המילואים הוצב ביחידת פינוי שתפקידה הענקת טיפול רפואי ופינוי משדה הקרב.
השתתף במבצעים "עופרת יצוקה" ו"עמוד ענן". מתגורר בהרצליה עם רעייתו, השחקנית והזמרת אלינור פלקסמן ושלושת ילדיהם.
ביוגרפיה > תיאטרון

לאחר שירותו הצבאי החל ללמוד משחק ב"בית צבי" (2005) (מחזור מ"ו). במהלך שנות לימודיו זכה בפרסים ובמלגות, בהם מלגת קבלה לבית הספר (2005), "קרן שרת" (2006) ופרס ע"ש צבי קליר על הצטיינות בלימודים (2008).
מיד עם סיום לימודיו הוחתם בתיאטרון הלאומי "הבימה", בו הוא משחק עד היום. במסגרת עבודתו בתיאטרון, היה חבר בקבוצת הצעירים בהנהלת שי פיטובסקי (2009–2016). בקבוצה זו, שזכתה לשבחים רבים, השתתף רז בכל ההצגות: "החוטם", "מסייה דה פרסוניאק", "ארץ חדשה", "השבועה" ו"אלוהים מחכה בתחנה".
בזמן חברותו בקבוצה, החל להופיע מחוצה לה כחלק מלהקת שחקני "הבימה" בהצגות שונות שהתארחו בפסטיבלים בינלאומיים בגראץ, קלוז', שטוטגרט, ריימס, בייג'ינג, סנט פטרבורג, מוסקבה ורבאט. עם פירוק הקבוצה, צורף לצוות השחקנים הקבוע של "הבימה".
בשנת 2016 זכה בפרס השחקן המצטיין על שם אלה דן בטקס פרסי תיאטרון "הבימה". בשנת 2022 זכה בפרס השחקן המצטיין מטעם קרן אלי לאון.
ביוגרפיה > תפקידים בתיאטרון > בתיאטרון הבימה

| הצגה | מחזאי | במאי | תפקיד | שנה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| בראבו - שרים 90 | שלומי מושקוביץ | אלון אופיר | מנחה | 2008 |
| הקומקום והמטאטא | שוקי וגנר | שוקי וגנר | דמויות שונות | 2009 |
| מסילה לדמשק | הלל מיטלפונקט | אילן רונן | איש לח"י | 2010 |
| החוטם | רפאל מילוא עמר (על פי גוגול) | שי פיטובסקי | ישו | 2010 |
| אלתורינה | מופע אלתורים | דב רייזר |  | 2010 |
| מסייה דה פרסוניאק | מולייר | שי פיטובסקי | אורונט - האב (פנטלונה) | 2011 |
| ארץ חדשה | שי פיטובסקי ושחר פנקס | שי פיטובסקי | דמויות שונות | 2011 |
| ביקור הגברת הזקנה | פרידריך דירנמאט | אילן רונן | בנו של איל/רופא | 2012 |
| אדם לא מת סתם | שחר פנקס (על פי סיפורי דבורה בארון) | שיר גולדברג | יצחק שוחט - הקברן/המרפא | 2013 |
| השבועה | שי פיטובסקי (על פי מעשייה יהודית מימי הביניים). | שי פיטובסקי | אביו של דיהון/הרב | 2013 |
| הקמצן | מולייר | אילן רונן | מסייה ז'אק, טבחו ורכבו של הקמצן | 2014 |
| הסוחר מוונציה | ויליאם שייקספיר | אילן רונן | מלך מרוקו | 2014 |
| אלוהים מחכה בתחנה | מאיה ערד יסעור | שי פיטובסקי | ד"ר אבו חאלד/הקצין במחסם | 2014 |
| אבא גוריו | שחר פנקס (על פי אונורה דה בלזאק) | שיר גולדברג | המספר | 2015 |
| נעצר בחצות | מארק הייהרסט | משה קפטן | גוסטאב המרמן | 2015 |
| מה עושים עם ג'ני | דונלד ר. ויילד | הילל מיטלפונקט | פול (מצמד הראפרים) | 2016 |
| קוריולנוס | ויליאם שייקספיר | עירד רובינשטיין | דמויות שונות | 2016 |
| סיפור פשוט | שחר פנקס (על פי ש"י עגנון) | שיר גולדברג | רב | 2016 |
| תמונתו של דוריאן גריי | יחזקאל לזרוב (על פי אוסקר ויילד) | יחזקאל לזרוב | אלן | 2017 |
| 1984 | רוברט אייק (אנ') ודאנקן מקמילן(אנ') (על פי ג'ורג' אורוול) | עירד רובינשטיין | וינסטון סמית | 2017 |
| הצמה של אבא | רמי דנון ואמנון לוי | רוני פינקוביץ' | ד"ר לוין | 2017 |
| הילד חולם | חנוך לוין | עמרי ניצן | מושל האי/חייל שחוח גב | 2018 |
| מיקה שלי | גדי ענבר | משה קפטן | בועז | 2018 |
| מאחורי הגדר | עדו ריקלין (על פי חיים נחמן ביאליק) | משה קפטן | מוט'ל | 2019 |
| גבעת חלפון אינה עונה | אסי דיין, נפתלי אלטר | משה קפטן | תפקידים שונים | 2019 |
| אביב מתעורר | פרנק ודקינד | משה קפטן | הנסכן | 2019 |
| מצדה 1942 | דייוויד גולדסמית' | משה קפטן | הנריק | 2020 |
| המלט | ויליאם שייקספיר | מאור זגורי | רוזנקרנץ | 2021 |
| בוסתן ספרדי | יצחק נבון | צדי צרפתי | מרקו מוכר הבורקס/העיוור | 2021 |
| אני לא רפפורט(אנ') | הרב גרדנר(אנ') | רוני ניניו | פיטר דנפורת' | 2021 |
| הנוקמים - סיפור אהבה | הלל מיטלפונקט | הלל מיטלפונקט | לוטננט טורנר | 2021 |
| הרטיטי את לבי | חנוך לוין | מירי לזר | מאהב | 2022 |
| הדוקטור (אנ') | רוברט אייק (אנ') | מירי לזר | מייקל קופלי | 2022 |
| קזבלן | יגאל מוסינזון, ויואל זילברג | אלדר גוהר גרויסמן | מר שפיגל | 2022 |
| האמיני יום יבוא | גיא מרוז | אלדר גרויסמן | בונדק | 2024 |
| מרי סטיוארט | פרידריך שילר | אלדר גרויסמן | ויליאם דייויסון | 2024 |
ביוגרפיה > תפקידים בתיאטרון > במסגרות שונות

| הצגה | מחזאי | במאי | תפקיד | מסגרת | שנה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| חתונת הדמים | פדריקו גארסיה לורקה | מור לידור | לאונרדו | אוניברסיטת תל אביב | 2016 |
| התקלה | פרידריך דירנמאט | שי פיטובסקי | אלפרד טראפס | צוותא | 2017 |
בטלוויזיה ובקולנוע

| סרט/סדרה | במאי | תפקיד | שנה |
| --- | --- | --- | --- |
| איים אבודים (סרט) | רשף לוי | ערן | 2008 |
| הסטודיה הדרמטית הבימה (סרט) | שחר רוזן | בתפקיד עצמו | 2010 |
| ארץ שמיים (סדרה) | אסי צובל | לב קיטרובסקי | 2015 |
| האתגר הגדול (סדרה, ערוץ "הופ") | בובי לקס | סופר ספורט | 2019 |
| דברים שרציתי לומר (סדרת רשת) | שחר רז | תפקידים שונים | 2019 |
| הכאב שמאחורי העיניים (סרט) | אקי אבני | יהודה מגן | 2023 |

שחר רז בתפקיד המספר בהצגה "אבא גוריו"
שחר רז בתפקיד הרב בהצגה "השבועה"
שחר רז בתפקיד הקברן בהצגה "אדם לא מת סתם"
שחר רז בתפקיד צ'רינגטון בהצגה "1984"
שחר רז בתפקיד הראפר בהצגה "מה עושים עם ג'ני"
שחר רז בהצגה "התקלה"
שחר רז בהצגה "אביב מתעורר"
800-809 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 809 - 800 לפנה"ס
אירועים ומגמות

804 לפנה"ס - מלך אשור, אדד-ניררי השלישי, כובש את דמשק.
804 לפנה"ס - תקופת המעבר ביוון מסתיימת.
800 לפנה"ס - תקופת יוון הארכאית מתחילה (תסתיים בשנת 480 לפנה"ס כאשר עם פלישתו של קסרסס).
800 לפנה"ס - האופנישדות מורכבות.
התקופה הפרה-אסטרוסקית באיטליה.
התרבות האטרוסקית.
האולמקים בונים פרמידות.
אנשים משמעותיים

אדר-ניררי השלישי, מלך אשור (מלך בשנים 783 - 811 לפנה"ס)
יהואחז, מלך ישראל (מלך בשנים 800 - 814 לפנה"ס).
יהואש, מלך יהודה (מלך בשנים 797 - 836 לפנה"ס).
האצטדיון העירוני עפולה

| --- | --- |

אצטדיון עפולה ב-2011
 כינוי:  הסוכרייה
 כתובת:  חיים ברלב 1
 מיקום:  ישראל עפולה, ישראל
 קואורדינטות:  32°37′39″N 35°19′02″E﻿ / ﻿32.627388888889°N 35.317111111111°E﻿ / 32.627388888889; 35.317111111111
 תקופת הפעילות:  2009–הווה (כ־15 שנים)
 הורחב:  2013
 בעלים:  עיריית עפולה
 מפעיל:  עפולה 
 אדריכל:  לוטנר אדריכלים
 קבוצות:  הפועל עפולה (2009-היום)
 מושבים:  3,000 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת עמק בית שאן מוגדלת) האצטדיון העירוני עפולה(למפת עמק בית שאן רגילה) האצטדיון העירוני עפולה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום האצטדיון העירוני עפולה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום האצטדיון העירוני עפולה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
האצטדיון העירוני עפולה הוא אצטדיון כדורגל בעיר עפולה בפאתיה המערביים של שכונת עפולה עילית. האצטדיון משמש כמגרשה הביתי של קבוצת הליגה הלאומית (הליגה השנייה בישראל) הפועל עפולה ומכיל 3,000 מקומות ישיבה.
היסטוריה

האצטדיון נחנך בשנת 2009 עם יציע אחד בצדו המערבי בעל תכולה של כ-950 מקומות ישיבה. המשחק הראשון אי פעם באצטדיון היה תיקו 2:2 של הפועל עפולה מול מכבי כפר קרע במסגרת ליגה א' צפון. האצטדיון החליף את האצטדיון בשכונת וולפסון, שסבל במשך שנים מהצפות, בתור אצטדיונה הביתי של הקבוצה.
בשנת 2013, בעקבות העלייה של הפועל עפולה לליגת הלאומית עבר האצטדיון שיפוץ במסגרתו שופץ מבנה היציע המערבי ונוספה בו עמדת תקשורת מוגבהת שכוללת חדרי צילום לטלוויזיה, חדרי תקשורת, חדרי בקרה ואינטרנט אלחוטי. כמו כן נוסף מעל היציע המערבי יציע מכובדים המכונה "המרפסת" הממוקם מתחת עמדת התקשורת ומכיל 20 צופים וכולל חדרי אירוח, וכן יציע עיתונאים נפרד. תאורת האצטדיון הקיימת הוחלפה לתאורה בעלת עוצמה המתאימה לסטנדרטים של צילום טלוויזיה בשעות הערב אך עיקר השיפוץ התמקד בהרחבת האצטדיון ביציע נוסף בצדו המזרחי בעל תכולה של כ-2,000 מקומות ישיבה. ממזרח לאצטדיון הוקם מגרש אימונים בעל דשא סינתטי המכיל יציע ל-500 צופים.
האצטדיון שימש באופן זמני קבוצות כדורגל נוספות מאזור הצפון ביניהם עירוני טבריה, הפועל חדרה, הפועל אום אל-פחם והפועל איכסל.
הערות שוליים

1 2  אורטל עמר, ‏צפו בתמונות: האצטדיון בעפולה יעבור שיפוץ נרחב, באתר ONE‏, 16 ביוני 2013
מוסד ללא כוונת רווח

.
מוסד ללא כוונת רווח (מוכר גם בראשי התיבות – מלכ"ר) הוא ארגון שמטרתו איננה צבירת רווחים לבעליו, אלא קידום מטרות שונות שאינן עסקיות. מטרתו של מלכ"ר היא לעודד, לסייע, לעזור, ולממן את המטרה לשמה הוא הוקם. השימוש במושג מלכ"ר הוא בעיקרו למטרות מיסוי: כללי המיסוי של מלכ"ר שונים מאלה של גוף הפועל למטרת רווח.
מונחים שכיחים נוספים לתיאור מלכ"ר הם אלכ"ר – ארגון ללא כוונת רווח, או המונח המקביל באנגלית – N.P.O. – Non Profit Organization.
קטגוריות עיקריות של מלכ"רים:
המגזר הממשלתי: משרדי הממשלה וגופים אחרים המשמשים את הממשלה, כגון צבא, משטרה ורשויות ממשלתיות
מגזר הרשויות המקומיות, הפועל בקשר הדוק עם המגזר הממשלתי
המגזר השלישי: ארגונים שאינם נכללים בשתי הקטגוריות הקודמות, ופועלים במגוון רחב של תחומים כמו אמנות, ספורט, דת, פוליטיקה, מחקר, צדקה לנזקקים, סיוע לאוכלוסיות מוגדרות ועוד
חברה לתועלת הציבור
הקדש ציבורי (מוקם על פי כתב הקדש בהתאם לחוק הנאמנויות 1979 על ידי אדם המקדיש נכס למטרה ציבורית)
אף שמלכ"ר פועל ללא כוונת רווח, וכל הכנסותיו משמשות למימון פעולתו, עשוי להיווצר בו רווח (עודף של הכנסות על ההוצאות). רווח זה נצבר לנכסי המלכ"ר, ובניגוד לגוף הפועל למטרת רווח, אין לחלק רווח זה לבעלים.
בשונה מישראל שבה כ-40% מתקציב הפעילות המלכ"רית הוא ממשלתי, בארצות הברית עיקר המימון מגיע מהקרנות עצמן ומיועדות למגזר שלישי.
בישראל

מלכ"ר הוא סיווג של תאגידים על-פי חוק מס ערך מוסף (בנוסף לסיווגים "עוסק" ו"מוסד כספי"). ההגדרה של מלכ"ר על פי חוק זה היא:
"מוסד ללא כונת ריווח" או "מלכ"ר" -
המוצרים והשירותים שמלכ"ר מוכר פטורים ממס ערך מוסף. המלכ"ר עצמו חייב במס שכר על השכר שהוא משלם לעובדיו בשיעור כמחצית משיעור המע"מ, בהתאם לסעיף 4 לחוק מס ערך מוסף (מאז שנת 2014 שיעור המס הוא 7.5%)). כאשר השכר הכולל שמשלם המלכ"ר נמוך מסף מסוים (בשנת 2020: 180,454 ש"ח לשנה), המלכ"ר פטור ממס שכר.
הקריטריונים להכרה במלכ"ר הם בין השאר כדלקמן:
מטרת עיסוקו אינה השגת רווח (גם אם בפועל היו לו רווחים). מבחן לכך עשוי להיות עצם מתן השירות על בסיס התנדבותי או במחירים הנמוכים דרך קבע ממחירי השוק.
במסמכים המכוננים (כדוגמת תקנון העמותה) נקבע שהנכסים וההכנסות ישמשו אך ורק למטרותיו וכן עם פירוקו של אותו הגוף יועבר הרכוש לידי מלכ"ר דומה ועל כל פנים לא יחולק בין חברי אותו הגוף.
מאזן המוסד מלמד שקיים גירעון תפעולי לאורך זמן (דבר אשר עשוי להצביע שאין מדובר בגוף עסקי רווחי ושאין כוונתו השגת רווחים); שמקורות המימון של המוסד מגיעים בעיקר מתרומות או מתקציבים ממשלתיים; שיתרת הכספים בסוף השנה אינם מחולקים אלא מיועדים להמשך הפעילות.
מהות פעילותו של המוסד מצביעה על כך שהיא אינה עסקית כמקובל, פעילות זו אינה מהווה גורם תחרותי לעסקים אחרים באותו תחום ועל כן הרישום כמלכ"ר לא יביא להפלייתו של המוסד לטובה בהשוואה לאותם עסקים או אחרים.
אף שמשרדי הממשלה וכן הרשויות המקומיות מוגדרים בחוק כמלכ"רים, תאגיד הנמצא בבעלותם אינו נחשב אוטומטית למלכ"ר, וסיווגו נקבע לפי פעילותו ולא לפי הבעלות עליו. בהתאם לכך, רבות מהחברות הממשלתיות והחברות העירוניות הן בגדר עוסק.
רבים מהמלכ"רים הם עמותות הרשומות אצל רשם העמותות במשרד המשפטים, אך למלכ"ר ייתכנו גם צורות התאגדות אחרות, כגון חוסר התאגדות רשמית (ועד בית, למשל), או התאגדות כחברה בע"מ או חברה לתועלת הציבור (חל"צ). הסיווג של גוף כמלכ"ר נעשה על ידי רשויות מס ערך מוסף.
נכון לסוף שנת 2004, במדינת ישראל רשומים כ-40 אלף מלכ"רים. על פי נתוני החשב הכללי במשרד האוצר, מתוכם כ-3,000 מלכ"רים זוכים לסיוע מתקציב המדינה, לרוב על פי סעיף 3א לחוק יסודות התקציב, שמסדיר את תמיכת תקציב המדינה במוסדות ציבור הפועלים בתחומים מסוימים.
בישראל > חשבונאות

בישראל, מבנה הדו"חות הכספיים של מוסדות ללא כוונת רווח מוסדר בתקן חשבונאות מספר 5:
מאזן – דו"ח המציג את המצב הכספי ליום מסוים.
דו"ח על הפעילויות – דו"ח מקביל לדוח רווח והפסד שמפרסמים גופים עסקיים. הד"וח המציג את ההכנסות (מתרומות, למשל) ואת ההוצאות (חלוקת מלגות, למשל) של המלכ"ר בתקופה מסוימת.
דו"ח על השינויים בנכסים, נטו – דוח המקביל לדוח על השינויים בהון העצמי בגופים עסקיים.
רכיבי הדו"ח הם: נכסים נטו ללא הגבלה, נכסים נטו מוגבלים הגבלה זמנית ונכסים נטו מוגבלים הגבלה קבועה.
ניתן, אך לא חובה, לפרק את הרכיב נכסים נטו ללא הגבלה לתת-רכיבים: נכסים נטו לשימוש לפעילות, נכסים נטו שיועדו על ידי המלכ"ר ונכסים נטו ששימש לרכישת רכוש קבוע. דו"ח זה מצביע על רמת ההגבלה המוטלת על הנכסים וההתחייבויות של המלכ"ר.
דוח על תזרימי המזומנים.
ביאורים לדוחות הכספיים.
התקן קובע כי ניתן להציג את הדוח על הפעילויות ואת הדוח על השינויים בנכסים נטו במשולב, בתנאי שישמרו כל ההנחיות שנקבעו.
השלכות מס מיוחדות למלכ"רים:
סעיף 9(2) לפקודת מס הכנסה
מלכ"ר חייב במקדמות של 90% מסך ההוצאה העודפת למס הכנסה
מלכ"ר חייב במס שכר
אין חבות מס על העודף (רווח)
אין מע"מ עסקאות ותשומות
ראו גם

עיתונות ללא כוונת רווח
הערות שוליים

↑  יניב פרידמן, קרנות פילנטרופיות תורמות לשיפור המגזר השלישי בישראל, באתר Funder פאנדר פורטל קרנות נאמנות  קופות גמל  קרנות השתלמות קרנות פנסיה, ‏2016-05-18
↑  ע"א 2648/12 מנהל מס ערך מוסף נ' המועצה האזורית בני שמעון
↑  את רשימת העמותות, פרטיהן ומטרותיהן ופרטים אודות פעילותן ונתוניהן הכספיים ניתן למצוא גם באתר גיידסטאר.
↑  אבי אסבן, 24 דלתות לעבודה עם גופי ממשל, באתר הפורום לחברה האזרחית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565368705171  BnF: cb119498393 (data)  GND: 4293729-2  LCCN: sh85032985  NARA: 10644512  NDL: 00577640  NKC: ph115448 
האגודה למען החייל, אחד המלכ"רים המרכזיים בישראל
כנפיים (סרט, 1966)

| --- | --- |

 בימוי:  לריסה שפיטקו 
 תסריט:  Valentin Ezhov, Natalya Ryazantseva 
 שחקנים ראשיים:  Maya Bulgakova Zhanna Bolotova 
 מוזיקה:  Roman Ledenyov 
 צילום:  איגור סלבנביץ' 
 מדינה:  ברית המועצות 
 חברת הפקה:  מוספילם 
 הקרנת בכורה:  15 בדצמבר 1966 
 משך הקרנה:  85 דק' 
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  סרט אמנותי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
כנפיים (ברוסית: Крылья) הוא סרט דרמה רוסי בשחור לבן משנת 1966 בבימויה של לריסה שפיטקו (אנ'), סרטה הראשון בתום לימודיה במכון לקולנוע על שם גרסימוב. שפיטקו נפטרה ב-1979 בתאונת דרכים לאחר שהשלימה עוד שלושה סרטים.
הערות שוליים

↑  Blackslee, David. "Larisa Shepitko." CriterionCast, 12 September 2014. Retrieved: 26 November 2016
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אודי סגל (עיתונאי)

.
| --- | --- |

 לידה:  23 בנובמבר 1971 (בן 53) 
 מדינה:  ישראל
 מעסיק:  חדשות 13
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  udisegal
 טוויטר:  usegal
 
אודי סגל (נולד ב-23 בנובמבר 1971) הוא עיתונאי ומגיש טלוויזיה ישראלי, מגיש את מהדורת החדשות המרכזית של חדשות 13.
ביוגרפיה

סגל נולד בדימונה וגדל בתל מונד. אביו עבד בקריה למחקר גרעיני – נגב ואימו כמורה למתמטיקה. הוא למד במגמת ביולוגיה בתיכון רופין.
סגל הוא בעל תואר ראשון במנהל עסקים, ומלמד בחוג לתקשורת באוניברסיטת רייכמן.
ביוגרפיה > קריירה עיתונאית

בשנת 1990 התגייס לצה"ל ושירת בגלי צה"ל ככתב לענייני השטחים, ואחר כך ככתב מדיני בגלי צה"ל בתקופת הסכמי אוסלו. הוא שימש בתפקיד במשך חמש שנים ואז עבר לשמש כתב בניו יורק של גל"צ ו"מעריב".
בשנת 1999 הצטרף לחברת החדשות של ערוץ 2, ועד אוגוסט 2017 שימש שם כפרשן המדיני. במסגרת תפקידו סיקר את התהליך המדיני במסגרת יחסי ישראל והפלסטינים, וכן את יחסי ישראל והממשל האמריקני בהקשר זה. קיים ראיונות עם דיפלומטים, בהם ראשי ממשלות ושרי חוץ.
באוגוסט 2017 עזב את חברת החדשות לקראת הצטרפותו לזכיינית רשת, שבה הגיש את התוכנית "לפני החדשות" בערוץ רשת 13.
לסגל יש גם טור שבועי ב"מעריב סופשבוע", וזה כעשור הוא מגיש את תוכנית הרדיו "גומרים הולכים" עם דני סידס ברדיו תל אביב ואת התוכנית "חברה בע"מ".
ב-2019 החל להגיש תוכנית בוקר שבועית בגלי צה"ל יחד עם קרן מרציאנו, שהוחלפה בתחילת 2022 בדוריה למפל. ב-1 במרץ 2020 החל להגיש את המהדורה המרכזית של ערוץ 13, יחד עם תמר איש-שלום, ולאחר מכן עם הילה קורח.
בספטמבר 2022 עזב את גלי צה"ל, הצטרף ל-ynet radio, והחל להגיש תוכנית בוקר יומית עם דוריה למפל. השניים הגישו אותה עד סוף אפריל 2023, עת הופסקה התוכנית בעקבות קיצוץ מסיבי בתחנה. במרץ 2023 החליף את איילה חסון כמגיש מהדורת שישי בערוץ 13.
באוגוסט 2023 הצטרף סגל לרדיו 103fm כמגיש יומן הבוקר 'שבע תשע' לצידה של ענת דוידוב. כמו כן, הוא מגיש בתחנה תוכנית חברתית שבועית לצד אלי כהן, מנכ"ל פתחון לב.
ביוגרפיה > חיים אישיים

סגל נשוי לדנה ואב לשלוש בנות ולבן. מתגורר בכפר מונש.
הערות שוליים

↑  לימור אבן, ‏אודי סגל בראיון ליום האישה: "צריך יותר מציפי לבני אחת", באתר גלובס, 8 במרץ 2011
שמלה שחורה קטנה

שמלה שחורה קטנה, בעיצובה של קוקו שאנל (1958)
שמלה שחורה קטנה (באנגלית: Little Black Dress, או בקיצור: LBD) היא שמלה בעלת גזרה פשוטה, קצרה ובצבע שחור, המשמשת כשמלת ערב או קוקטייל.
היסטוריונים מעולם האופנה מייחסים את העיצוב המקורי של השמלה השחורה הקטנה למעצבת הצרפתייה קוקו שאנל. השמלה נועדה להיות על-זמנית, עמידה ואיכותית, מתאימה למגוון צורות גוף ובטווח מחירים נגיש.
השמלה התפרסמה בזכות הגיוון שהיא מאפשרת בשילוב עם אביזרי אופנה שונים. לדוגמה, עם ז'קט או בלייזר, היא יכולה להוות כפריט לבוש ייצוגי, ובשילוב עם תכשיטים יוקרתיים ונעלי עקב היא תתאים כשמלת ערב, לחתונה או נשף.
היסטוריה

לאורך ההיסטוריה, הצבע השחור היה סמל לעושר, יוקרה ואלגנטיות.
בתחילת המאה ה-16, הצבע השחור לצביעת בדים הופק מעצי אלון בתהליך יקר, ועל כן בגדים שחורים היו סמל סטטוס בקרב אריסטוקרטים ספרדיים וסוחרים הולנדים. במאות ה-18 וה-19, חברי התנועה הרומנטית אימצו את הלבוש השחור.
בתחילת התקופה הוויקטוריאנית, הצבע השחור הפך לגוון המסמל אבל הנלבש בקרב אלמנות ומשרתות.
בשנת 1926 פרסמה קוקו שאנל במגזין "ווג" האמריקאי תמונה של שמלה שחורה קצרה ופשוטה, בגזרה ישרה עד השוקיים עם עיטורי קווים אלכסוניים. במגזין כינו את הדגם החדש "Channel's Ford", בהשוואה למכונית פורד מודל T שנתפסה כפשוטה ונגישה לאנשים מכל מעמד. עוד ציינו במגזין כי השמלה "תהפוך לסוג של מדים לכל הנשים בכל הסגנונות". השמלה השחורה הקטנה צברה פופולריות בתקופת השפל הגדול.
הוליווד גם כן הוסיפה לפופולריות השמלה, מסיבות פרקטיות. באותן השנים, שיטת הטכניקולור הפכה נפוצה, והשמלה השחורה טוב יותר על המסך מאשר שמלות צבעוניות. פריט הלבוש הופיע לעיתים קרובות בז'אנר הסרט האפל ("פילם נואר") בשנות הארבעים והפך לאחד המאפיינים הבולטים של דמות הפאם פאטאל.
בתקופת השמרנות המינית של שנות החמישים, לאחר מלחמת העולם השנייה, החזיר המעצב כריסטיאן דיור את השמלה השחורה הקטנה למקורותיה כמדים במסגרת קולקציית "המראה החדש".
בשנות ה-60, השמלה שינתה צורה כאשר הנשים באותן השנים רצו שמלות קצרות יותר, נועזות, עם שסעים ובדים מבריקים.
בשנות ה-80, השמלה השחורה הקטנה עוצבה מבדי אריג, בשילוב אלמנטים שהיו פופולריים באותה התקופה, כמו פפלום וכתפיים רחבות. בהמשך העשור ובשנות ה-90, עם השפעת תרבות הגראנג' על עולם האופנה, השילוב בין השמלה לסנדלים או מגפיים צבאיים הפך נפוץ.
ב-1995 כללו קלווין קליין ופראדה את השמלה השחורה כבסיס לתצוגות האופנה שלהם.
דוגמאות מפורסמות

עם שמלה שחורה קטנה האישה אף פעם אינה פחות מדי לבושה או יותר מדי לבושה
השמלה השחורה הקטנה עוצבה לאורך השנים במגוון גזרות על ידי מעצבי אופנת עילית, כדוגמת דיור, בלנסיאגה ולגרפלד, ונלבשה על ידי שחקניות הוליוודיות, זמרות ואף נשים ממשפחת המלוכה ונשות נשיאים.
הדוגמה המפורסמת ביותר היא השמלה שלבשה אודרי הפבורן בסרט "ארוחת בוקר בטיפאני", בשילוב שרשרת פנינים. השמלה עוצבה על ידי ז’יבנשי בשנות ה-60, ונמכרה בשנת 2006 במכירה פומבית ב-410 אלף אירו, פי שישה מאומדן הערך המקורי שלה.
בטי בופ, הדמות המצוירת המבוססת על האיט גירל של שנות ה-20, מזוהה עם השמלה השחורה הקטנה. עם המעבר לשיטת הטכניקולור, השמלה נצבעה אדום.
הזמרת הצרפתייה אדית פיאף נהגה להופיע בשמלות שחורות קצרות לאורך כל שנות הקריירה שלה. בעקבות כך, כונתה פיאף "ציפור דרור קטנה ושחורה".
ווליס סימפסון, דוכסית וינדזור, הייתה ידועה בחיבתה לשמלות שחורות קטנות, ואף מזוהה עם הציטוט: ”עם השמלה השחורה הקטנה הנכונה, אין סיבה ללבוש בגד אחר”.
ג'קלין קנדי-אונאסיס נחשבה בתקופתה לאייקון אופנה ונהגה להופיע בשמלות אלגנטיות צבעוניות, חליפות מחויטות ומעילי טרנץ'. בשנת 1962 נצפתה לובשת שמלה שחורה קטנה מעוטרת סרט לבן, בשילוב עם כפפות לבנות תואמות ושרשרת פנינים.
דיאנה, הנסיכה מוויילס, לבשה שמלה שחורה קטנה בעיצובה של כריסטינה סטמבוליאן, בערב שבו התוודה הנסיך צ'ארלס על בגידתו בה עם קמילה בולס. השמלה זכתה לכינוי "שמלת הנקמה".
בשנת 2006, הטניסאית מריה שראפובה לבשה שמלה שחורה קטנה באליפות ארצות הברית הפתוחה, אשר עיצבה בשיתוף עם נייקי, בהשראת השמלה המפורסמת של הפבורן. בשנת 2017 לבשה לאליפות שמלה נוספת שעיצבה עם נייקי, בשילוב אבני סברובסקי.
בשנת 2009, לבשה מישל אובמה שמלה שחורה קטנה בגזרה קלאסית ובשילוב שרשרת פנינים, לתמונה הרשמית מטעם הבית הלבן.
בשנת 2013 בפריז במרכז האמריקאי לאמנות ותרבות תערוכה של שמלות שחורות וקטנות.
דוגמאות מפורסמות לשמלה שחורה קטנה
בטי בופ (1932)
אדית פיאף (1939)
מרילין מונרו (1956)
סופיה לורן (1959)
השמלה של אודרי הפבורן מהסרט "ארוחת בוקר בטיפאני", ז'יבנשי (1961)
מריה שראפובה (2006)
מישל אובמה (2009)
אנג'לינה ג'ולי (2009)
אזכורים בתרבות הפופולרית > מוזיקה

Little Black Dress – שיר מתוך הסרט Shock Treatment (1981) (אנ')
Little Black Dress – שיר של גאווין פריידי (1995)
Little Black Dress – שיר של דוני אייריס (2006) (אנ')
Little Black Dress – שיר של שרה ברליס (2013)
Little Black Dress – שיר של ואן דיירקשן (2013)
LBD – שיר של בקי ג'י (2019)
Black Dress – אלבום של להקת הבנות הקוריאנית CLC‏ (2018) (אנ')
Black Dresses – הרכב פופ-אלקטרוני קנדי(אנ')
אזכורים בתרבות הפופולרית > קולנוע וטלוויזיה

בטי בופ בסרטי מקס פליישר (1930-1939)
ג'ונגל האספלט – מרילין מונרו בתפקיד אנג'לה (1950)
יחסים מסוכנים - ז'אן מורו בתפקיד ז'ולייט דה מרטו (1959)
לה דולצ'ה ויטה – אניטה אקברג בדמותה של סילביה ראנק (1960)
ארוחת בוקר בטיפאני – אודרי הפבורן בתפקיד הולי גולייטלי (1961)
הלילה – מוניקה ויטי (1961)
שומר הראש – וויטני יוסטון (1992)
משפחת אדמס, ונסדיי – כריסטינה ריצ'י וג'נה אורטגה בתפקיד וונסדיי אדמס (1993 ו-2022 בהתאמה)
שתי פנים למראה – ברברה סטרייסנד בתפקיד רוז מורגן (1996)
מר וגברת סמית' – אנג'לינה ג'ולי (2005)
סקס והעיר הגדולה – בפוסטר הרשמי לסרט, הדמויות הראשיות לובשות שמלות שחורות קטנות (2008)
ברבור שחור – נטלי פורטמן בתפקיד נינה סיירס (2010)
Little Black Dress – סרט קוריאני (2011) (אנ')
Little Black Dress – שם הפרק השני בעונה הראשונה של הסדרה "פשוט ככה" (2021)
אזכורים בתרבות הפופולרית > אמנות

Portrait of Madame X – ציור שמן על קנבס של האמן ג'ון סינגר סרג'נט (1884)(אנ')
The Black Dress – ציור שמן על קנבס של האמן אלכס כץ (1960) (אנ')
הערות שוליים

↑  Valerie Steele, Paris fashion : a cultural history, New York : Oxford University Press, 1988, ISBN 978-0-19-504465-2
↑  Shelley Puhak, The Underclass Origins of the Little Black Dress, The Atlantic, ‏2017-10-13 (באנגלית)
↑  Didier Ludot, La Petite Robe Noire, Assouline
↑  Audrey Hepburn's little black dress sells for a fortune, HELLO!, ‏2006-12-05 (באנגלית)
↑  Condé Nast, 15 Unforgettable Little Black Dresses, Vanity Fair, ‏2016-10-07 (באנגלית אמריקאית)
↑  A Look Back at Jackie Kennedy Onassis's Iconic Style, Harper's BAZAAR, ‏2019-07-23 (באנגלית אמריקאית)
↑  Emma Hernandez, How Princess Diana Used the Iconic Little Black Dress to Get Revenge on Prince Charles After His Affair, Woman's World, ‏2017-08-02 (באנגלית אמריקאית)
↑  Condé Nast, 50 most iconic 'Little Black Dress' moments of all time, Glamour UK, ‏2017-04-09 (באנגלית בריטית)
↑   סוזי מנקס, ניו יורק טיימס, השמלה השחורה הקטנה: גדולה מהחיים, באתר הארץ, 31 באוגוסט 2013
↑  Condé Nast, 15 Iconic Little Black Dresses From the Silver Screen, Vanity Fair, ‏2016-07-29 (באנגלית אמריקאית)
↑  Little Black Dress, Sex and the City Wiki (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1042787999 
הציור "Portrait of Madame X", ג'ון סינגר סרג'נט (1884)
1490-1499 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 1499 - 1490 לפני הספירה
אירועים ומגמות

1504 לפנה"ס עד 1492 לפנה"ס - מצרים כובשת את נוביה ולבנט.
1497 לפנה"ס - כורנוס מלך אתונה העתיקה מודח על ידי בנו החורג אמפיקטיון לאחר 10 שנות מלוכה.
1493 לפנה"ס - תחותמס הראשון, הפרעה השלישי של השושלת ה-18 של מצרים מת.
1492 לפנה"ס - תחותמס השני הפך לפרעה הרביעי של השושלת ה-18 של מצרים העתיקה.
1491 לפנה"ס - השנה בה התרחשה יציאת מצרים לפי חישובי ג'יימס אשר.
1490 לפנה"ס - תחותמס השני שולח כוח צבאי לנוביה לדיכוי מרד.
1490 לפנה"ס - המלך שוטארנה הראשון הופך למלך מיתאני.
אנשים משמעותיים

תחותמס השני, פרעה מצרי, של השושלת ה-18.
| עשורים במאה ה-15 לפנה"ס |
| --- | --- | --- |
|  | << • 1490–1499 לפנה"ס • 1480–1489 לפנה"ס • 1470–1479 לפנה"ס • 1460–1469 לפנה"ס • 1450–1459 לפנה"ס • 1440–1449 לפנה"ס • 1430–1439 לפנה"ס • 1420–1429 לפנה"ס • 1410–1419 לפנה"ס • 1400–1409 לפנה"ס • >> |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא כרונולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תחותמס השני הפך לפרעה הרביעי של השושלת ה-18 של מצרים