stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי הודו–פרגוואי
הסכמים בילטרליים

מאז 1996, הודו ופרגוואי חתמו על הסכם בדבר ביטול דרישות הוויזה למחזיקי דרכונים דיפלומטיים רשמיים.
יחסים כלכליים

בשנת 2015, הסחר הדו-צדדי בין הודו לפרגוואי הסתכם ב-212 מיליון דולר אמריקאי, גידול של 27% לעומת השנה הקודמת. הודו ייצאה לפרגוואי סחורה בשווי 145 מיליון דולר אמריקאי, שרובה כללה כימיקלים, כלי רכב, חלקי רכב, מוצרי קוסמטיקה, מכונות, תרופות, מוצרי פלסטיק, מוצרי אלומיניום ומוצרי גומי. לעומתה, פרגוואי ייצאה להודו סחורה בשווי 67 מיליון דולר אמריקאי. שרובה כללה שמן סויה, שמן חמניות ועץ.
אזרחי פרגוואי זכאים למלגות במסגרת תוכנית שיתוף הפעולה הטכני והכלכלי ההודי. דיפלומטים רבים בפרגוואי קיבלו הכשרה במכון שירות החוץ של הודו.
הודים בפרגוואי

נכון לדצמבר 2016, כ-600 הודים, כאשר 200 מהם אזרחים הודים, מתגוררים בפרגוואי. רובם מתגוררים בעיר סיודד דל אסטה, בדרום מזרח פרגוואי. רוב הקהילה ההודית בפרגוואי עוסקים בעיקר בתחום המסחר, הסיטנאות ובעסקים הקמעונאיים.
יחסי איטליה–אלבניה

| יחסי איטליה–אלבניה |
| --- | --- |
איטליה: אלבניה


איטליה: אלבניה
שטח (בקילומטר רבוע)
301,340: 28,748
אוכלוסייה
59,293,250: 2,786,645
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,254,851: 22,978
תמ"ג לנפש (בדולרים)
38,029: 8,246
משטר
רפובליקה

יחסי איטליה–אלבניה מתייחסים ליחסים הנוכחיים, התרבותיים וההיסטוריים של אלבניה ואיטליה.
בגלל נוכחותם החזקה של אלבנים באיטליה ונוכחותה ההיסטורית של קהילת ארבארשה שם, שתי המדינות נהנות כיום מיחסים דיפלומטיים ידידותיים מאוד. ישנם קשרים ברמה גבוהה בין ממשלות אלבניה ואיטליה. שתי המדינות חברות בארגונים בינלאומיים רבים, וחולקות דעות פוליטיות משותפות על הבלקן והעולם, כאשר איטליה היא תומכת חזקה במועמדותה של אלבניה להצטרפות אל האיחוד האירופי. במהלך ביקורו האחרון של ראש ממשלת איטליה מתאו רנזי בטירנה, הוא החשיב את אלבניה כבעלת בריתה הקרובה ביותר של איטליה באזור.
קיימת מידה רבה של קווי דמיון היסטוריים ותרבותיים בין אלבנים ואיטלקים אשר סייעה מאוד ליחסי התרבות. אלבניה היא גם ביתם של 20,000 מהגרים איטלקים והיא מונה 5,000 קהילות של ילידי איטליה.
המדינות הן גם חברות בארגון האמנה הצפוני האטלנטי (נאט"ו) ומועצת אירופה. כחברה ומייסדת האיחוד האירופי (EU), איטליה תומכת באלבניה בדרכה לשילוב בגוש האירו ונחשבת לאחת התומכות החזקות ביותר באלבניה.
היסטוריה

היחסים הרשמיים בין שתי המדינות כוננו ב-1912, לאחר שממלכת איטליה תמכה בהכרזת העצמאות של אלבניה בשנת 1912.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הוקם הפרוטקטורט האיטלקי על אלבניה על ידי ממלכת איטליה, במאמץ להבטיח את אלבניה העצמאית דה-יורה הנמצאת תחת שליטה איטלקית. הפרוטקטורט התקיים מ-23 ביוני 1917 עד קיץ 1920. מ-4 ביוני עד 3 בספטמבר 1920 התרחשה סדרה של קרבות בין כוחות איטלקיים שהחזיקו בכל אזור ולורה, ולאומנים אלבנים המחולקים בקבוצות קטנות של לוחמים, וקרבות אלה נקראו לימים "מלחמת ולורה", שסיימה את הפרוטקטורט האיטלקי מעל אלבניה.
מאוחר יותר בתקופת המלוכה ותקופת שלטונו של המלך זוגו, איטליה הפכה לבעלת בריתה הקרובה ביותר של אלבניה, והכריזה שוב על חסות דה-יורה על הממלכה הקטנה. איטלקית נלמדה כשפה שנייה בכל בתי הספר במדינה, והכלכלה הייתה תלויה מאוד בהלוואות וסיוע כספי שניתן מאיטליה. באביב 1925 נחתמו שני ויתורים חשובים עם איטליה; הראשון היה הזכות להקמת בנק לאומי והשני אישור הקמת חברה איטלקית (SVEA), לפיתוח כלכלת אלבניה. בהמשך הוקם הבנק הלאומי של אלבניה עם בירת איטליה ואיטליה סייעה בהנפקה והצגת המטבע הרשמי של אלבניה, הלק.
ב-7 באפריל 1939 פלשו כוחותיו של מוסוליני לאלבניה. למרות התנגדות עיקשת מסוימת, במיוחד בדורס, האיטלקים כבשו עד מהרה את אלבניה. המלך זוג נאלץ לגלות, והמדינה הפכה לחלק מהאימפריה האיטלקית כממלכה נפרדת באיחוד אישי עם הכתר האיטלקי.
לאחר כניעת איטליה בשנת 1943, גרמניה הנאצית כבשה את אלבניה ואחרי תום מלחמת העולם השנייה נותקו היחסים בין איטליה לאלבניה. במהלך השלטון הקומוניסטי באלבניה המדינה הייתה מבודדת ולא התקיימו יחסים עם מדינות המערב, כולל איטליה.
היחסים כוננו מחדש לאחר נפילת הקומוניזם באלבניה. לאחר התפרקות המשטר הקומוניסטי, איטליה הייתה יעד ההגירה העיקרי של עזיבת אלבנים מארצם. זאת מכיוון שאיטליה היוותה סמל של המערב עבור אלבנים רבים בתקופה הקומוניסטית ובשל קרבתה הגאוגרפית. ממרץ 1997 הנהיגה איטליה סיור קפדני על הים האדריאטי בניסיון לבלום את ההגירה מאלבניה. ומאז איטליה סייעה לכלכלה של אלבניה בתקופת מעבר זו. איטליה סייעה גם בשיקום החוק והסדר באלבניה לאחר המרד ב-1997, באמצעות מבצע "אלבה".
יחסים כלכליים

איטליה היא השותפה העיקרית לייצוא של אלבניה, עם 42.8% מהיצוא וגם שותפת הייבוא העיקרית עם 33.4% מכלל המוצרים המיובאים על ידי אלבניה. איטליה היא אחת התורמות הגדולות ביותר לאלבניה וגם תומכת גדולה בשילוב האירו-אטלנטי של הרפובליקה של אלבניה. שתי המדינות חולקות גבול ימי ויש ביניהן אזור כלכלי בלעדי. איטליה מימנה פרויקטים שונים בתחומים רבים, ובין השאר בתחום הפוליטי, השיפוטי, אנרגיה ותיירות.
ביקורים רשמיים

ב-24 בנובמבר 2008 ערך ראש ממשלת איטליה, סילביו ברלוסקוני, ביקור ממלכתי בטירנה, שם נפגש עם מקבילו ראש הממשלה סאלי ברישה. במהלך ביקור זה נחתם הסכם להקמת שתי תחנות כוח פחמיות, הממומנות על ידי איטליה שיסייעו בהגברת הכלכלה של אלבניה.
נשיא איטליה, ג'ורג'ו נפוליטנו, ביקר בטירנה ב-4 במרץ 2014, שם נפגש עם הנשיא, ראש הממשלה ויו"ר הפרלמנט. הוא גם קיים פגישה עם הקהילה האיטלקית המתגוררת בטירנה. מאוחר יותר ב-10 במרץ, ממשלות של שתי המדינות חתמו על הסכם על שיתוף פעולה באנרגיה לקידום חיבור ושילוב של מערכות אנרגיה חשמלית וגז טבעי בשתי המדינות, מה שהיה החלטה חשובה לפרויקט הצינור הטרנס אדריאטי, שיוביל גז טבעי, החל מיוון דרך אלבניה והים האדריאטי לאיטליה והמשך למערב אירופה.
ב-20 בדצמבר 2014 ביקר ראש ממשלת איטליה, מתאו רנצי באלבניה, במהלך ביקור ממלכתי בו נפגש עם ראש הממשלה של אלבניה אדי רמה, הנשיא בויאר נישני וחברי הקהילה האיטלקית בטירנה. במהלך פגישה זו נחתם הסכם להכרה בפנסיות. במהלך נאומו אמר ראש הממשלה רנצי כי אלבניה היא בעלת בריתה הקרובה ביותר של איטליה באזור וכי איטליה תומכת באופן מלא בשילוב עתידי של אלבניה באיחוד האירופי.
ב-13 באוקטובר 2016 ביקרה נשיאת בית הנבחרים של איטליה לורה בולדריני בטירנה, ותמכה שוב בנתיב האינטגרציה של אלבניה וברפורמה המשפטית שעברה הפרלמנט לאחרונה.
נציגויות דיפלומטיות

אלבניה מחזיקה באיטליה שגרירות ברומא ו-6 קונסוליות בבארי, קוסנצה, פירנצה, ג'נובה, לה ספציה ומילאנו.
איטליה מחיקה באלבניה שגרירות בטירנה ושתי קונסוליות בג'ירוקסטרה ובוולורה.
ימים ברקיע

| --- | --- |

 בימוי:  טרנס מאליק 
 הופק בידי:  ברט שניידר 
 תסריט:  טרנס מאליק 
 עריכה:  בילי וובר 
 שחקנים ראשיים:  ריצ'רד גיר   ברוק אדמס   סם שפרד   לינדה מאנז
 מוזיקה:  אניו מוריקונה 
 צילום:  נסטור אלמנדרוס הסקל וקסלר
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פרמאונט 
 חברה מפיצה:  פרמאונט, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  13 בספטמבר 1978
 משך הקרנה:  95 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט דרמה, סרט רומנטי 
 הכנסות באתר מוג'ו:   daysofheaven
 פרסים:  פרס אוסקר לצילום הטוב ביותר (נסטור אלמנדרוס)  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר  פרס מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית לסרט הטוב ביותר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
ימים ברקיע (באנגלית: Days of Heaven) הוא סרט מ-1978 אשר בוים על ידי טרנס מאליק והשחקנים הראשיים בו הם: ריצ'רד גיר, ברוק אדמס, סם שפרד ולינדה מאנז. הסרט מתרחש בתחילת המאה ה-20 ומספר את סיפורם של עובדים אשר עוברים לטקסס לחיתוך קציר בחווה וזוממים לנצל את החוואי הגוסס.
הסרט זכה בפרס האוסקר לשנת 1978, על הצילום שנעשה בידי נסטור אלמנדרוס (אנ')
עלילת הסרט

העלילה מתרחשת ב-1916 (בסרט מציגים עיתון מ-1916). ביל (ריצ'רד גיר), עובד משיקגו, נמלט לטקסס עם חברתו אבי (ברוק אדמס) ואחותו הצעירה לינדה (לינדה מאנז), על מנת להתחמק מרצח שביצע. ביל ואבי מעמידים פנים שהם אחים על מנת למנוע רכילות. השלושה נשכרים כעובדים תקופתיים על ידי חוואי עשיר (סם שפרד), אשר ביל לומד כי הוא גוסס ממחלה לא מוגדרת. כאשר החוואי מתאהב באבי, ביל מעודד אותה להתחתן איתו ואז, כאשר ימות, הוא יוריש להם את רכושו. הנישואין מתקיימים וביל נשאר להתגורר בחווה, למרות שמנהל העבודה של החוואי חושד שהוא זומם משהו. בסוף החוואי מגלה את מערכת היחסים האמיתית בין אבי לביל למרות שאבי כבר התחילה להתאהב בו. החוואי תוקף את ביל, אך ביל הורג אותו. ביל ואבי בורחים אך ביל נהרג על ידי המשטרה. אבי משאירה את לינדה בפנימייה ויוצאת לדרכה לבדה.
יחסי ברזיל–קובה

| יחסי ברזיל–קובה |
| --- | --- |
ברזיל: קובה


ברזיל: קובה
שטח (בקילומטר רבוע)
8,515,770: 110,860
אוכלוסייה
212,203,410: 10,969,035
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,173,666: 107,352
תמ"ג לנפש (בדולרים)
10,243: 9,787
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה סוציאליסטית

נשיא קובה פידל קסטרו ונשיא ברזיל לשעבר לואיז אינסיו דה סילבה משוחחים בספטמבר 2003
יחסי ברזיל–קובה הם יחסי החוץ בין ברזיל וקובה.
סקירה כללית

היחסים סווגו כ"מצוינים" במאי 2008 לאחר פגישת שרי החוץ. לאחר ההפיכה ב-1964 ניתק המשטר הצבאי את היחסים הדיפלומטיים עם קובה, שהתחדשו רק לאחר הדמוקרטיזציה מחדש בשנת 1986. במהלך ביקור מדיני ביולי 2008 בקובה של נשיא ברזיל לואיז אינסיו דה סילבה, הביע המנהיג הברזילאי את רצונו שמדינתו תהיה "השותפה מספר אחת" של קובה.
מאז בחירתו של ז'איר בולסונארו בבחירות הכלליות בברזיל 2018 היחסים בין קובה לברזיל החמירו, ובין השאר התבטאו בהפסקת התוכנית שהסכימו ממשלות דילמה רוסף וראול קסטרו לרופאים קובנים להעניק טיפול רפואי לעשרות מיליוני ברזילאים עניים וילידים. הנשיא בולסונארו עצר את התוכנית Mais Medicos (עוד רופאים), ואלפי רופאים קובנים עזבו את ברזיל.
בנובמבר 2019 הצביעה ברזיל לראשונה נגד החלטה שנתית של האו"ם וקראה להפסיק את האמברגו הכלכלי של ארצות הברית על קובה.
ילד רחוב (שיר)

| --- | --- |

 סינגל בביצוע סאבלימינל והצל בהשתתפות רועי אדרי
 מתוך האלבום האור והצל
 יצא לאור:  2003
 פורמט:  CD
 סוגה:  היפ הופ
 שפה:  עברית 
 בי-סייד:  "יותר מחבר"
 אורך:  גרסת רדיו: 4:41 גרסת אלבום: 5:38
 חברת תקליטים:  הליקון • תאקט רקורדס
 כתיבה:  סאבלימינל, הצל, רועי אדרי
 לחן:  סאבלימינל, רועי אדרי
 הפקה:  סאבלימינל
 
ילד רחוב הוא סינגל שהוקלט על ידי הצמד המוזיקלי הישראלי סאבלימינל והצל בשיתוף הזמר הישראלי רועי אדרי. השיר יצא לאור ב-2003, כסינגל מתוך האלבום "האור והצל", על ידי חברות התקליטים הליקון ותאקט רקורדס.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי סאבלימינל, הצל ורועי אדרי, הולחן על ידי סאבלימינל ואדרי והופק על ידי סאבלימינל. השיר הוא בסגנון ההיפ הופ אשר מאפיין שירים נוספים מתוך האלבום.
הצלחה

עם יציאתו כסינגל, הפך השיר לבין השירים הבולטים ביותר מתוך האלבום בו נכלל. כמו כן, השיר הגיע בשיאו למקום ה-2 במצעד הפזמונים השבועי של רשת ג'.
נכון לספטמבר 2024, מונה הצפיות של הקליפ של השיר באתר יוטיוב עומד על כ-3.6 מיליון.
רשימת רצועות

| ילד רחוב> מס' | ילד רחוב> שם | ילד רחוב> משך | ילד רחוב>  | ילד רחוב>  | ילד רחוב>  | ילד רחוב>  | ילד רחוב>  | ילד רחוב>  | ילד רחוב>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | ילד רחוב (גרסת רדיו)   | 4:41 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | ילד רחוב (גרסת אלבום)   | 5:38 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | ילד רחוב (רמיקס של OBI)   | 3:57 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | יותר מחבר (רצועת בונוס)   | 4:13 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | ילד רחוב (אינסטרומנטל)   | 5:40 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | ילד רחוב (רמיקס אינסרומנטלי של OBI)   | 3:57 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | ילד רחוב (א-קפלה)   | 4:08 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | ילד רחוב (וידאו קליפ)   |   |  |  |  |  |  |  |  |
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2004)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2004)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2004)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2004)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 2 |  |
הערות שוליים

↑  אסף נבו, ‏היצירה שלו: סאבלימינל חובק בן ואוסף חדש, באתר ‏מאקו‏, 2 באפריל 2012
↑  המצעד השבועי של רשת ג', 2 בפברואר 2004, באתר "פזמונט"
↑   סאבלימינל, הצל ורועי אדרי - ילד רחוב (קליפ רשמי) Subliminal, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 4:54)
יחסי הודו–צ'אד

| יחסי הודו–צ'אד |
| --- | --- |
הודו: צ'אד


הודו: צ'אד
שטח (בקילומטר רבוע)
3,287,263: 1,284,000
אוכלוסייה
1,454,183,987: 20,474,457
תמ"ג (במיליוני דולרים)
3,549,919: 13,149
תמ"ג לנפש (בדולרים)
2,441: 642
משטר
רפובליקה סוציאליסטית פדרלית: רפובליקה

ראש ממשלת הודו נרנדרה מודי (מימין) נפגש עם נשיא צ'אד אידריס דבי בניו דלהי, 2015
יחסי הודו–צ'אד הם היחסים הדו-צדדיים בין צ'אד להודו. הנציבות העליונה של הודו באבוג'ה שבניגריה מוסמכת במקביל לצ'אד. בנוסף, הודו מחזיקה קונסוליית כבוד בנג'מנה. בשנת 2019, צ'אד פתחה שגרירות בניו דלהי.
ביקורים רמי דרג

היחסים בין צ'אד והודו היו עדים לצמיחה משמעותית מאז 2004, עם הרבה ביקורים ואינטראקציות דו-צדדיות רמי דרג. סגן ראש ממשלת צ'אד ושר החוץ, נגום ימאסום, ביקר בניו דלהי במרץ 2005 כדי להשתתף בכנס הראשון אי פעם של פרויקט הודו-אפריקה. הוא פקיד ממשלת צ'אד הראשון שביקר במדינה. שר המדינה לחקלאות ארון ידב ביקר בנג'מנה ב-10 במאי 2011 ונפגש עם הנשיא אידריס דבי. ידב היה פקיד הממשל ההודי הראשון שביקר במדינה. הנשיא דבי הוביל משלחת בת 32 חברים לביקור בניו דלהי כדי להשתתף בפסגת הפורום השלישית של הודו-אפריקה באוקטובר 2015. המשלחת מספר שרים בקבינט ובכירים בכירים אחרים בצ'אד. דבי קיים שיחות דו-צדדיות עם ראש הממשלה נרנדרה מודי ב-28 באוקטובר.
יחסי סחר

הסחר הדו-צדדי בין צ'אד והודו הסתכם ב-364.36 מיליון דולר בשנים 2015–2016. הייצוא של הודו לצ'אד צמח בהתמדה מ-11.90 מיליון דולר בשנים 2010–11 ל-43.49 מיליון דולר בשנים 2015–2016. היבוא מצ'אד עמד על 150,000 דולר בלבד בשנים 2011–1012, צמח בחדות ל-157.15 מיליון דולר בתקציב הבא, לפני ירידה של 73% ו-52% בשתי שנות הכספים הבאות, בהתאמה. נתונים דו-צדדיים אינם משקפים את מלוא היקף היבוא של צ'אד מהודו, שכן המדינה רוכשת מספר סחורות הודיות מדובאי, קמרון וניגריה. בשנת הכספים 2015–2016, הודו החלה לייבא נפט גולמי מצ'אד והביאה לעלייה של 411% ביבוא. הייצוא של צ'אד להודו צמח מ-62.77 מיליון דולר בשנים 2010–2011 ל-320.87 מיליון דולר בשנים 2015–2016. נפט גולמי היווה 97% מהיצוא של המדינה להודו בשנים 2015–2016.
ביוני 2010 ביצעה בהארטי איירטל עסקה לרכישת פעילות הסלולר של זאין ב-15 מדינות באפריקה, כולל צ'אד, תמורת 8.97 מיליארד דולר, ברכישה השנייה בגודלה בהודו בחו"ל אחרי הקנייה בשווי 13 מיליארד דולר של Tata Steel על ידי קבוצת קורוס ב-2007. Bharti Airtel השלימה את הרכישה ב-8 ביוני 2010. איירטל השקיעה למעלה מ-100 מיליון דולר כדי להרחיב את הרשת שלה במדינה, והיא כיום מפעילת הרשת הסלולרית הגדולה בצ'אד.
הודו הציעה לספק לצ'אד גישה חד-צדדית לשוק מועדף ממכס (DFTP) לייצוא סחורות ושירותים ב-2008. עם זאת, נכון לדצמבר 2016, ממשלת צ'אד לא חתמה רשמית על ההסכם.
סיוע חוץ

הודו תרמה 5,000 טונות של אורז לצ'אד ב-2004. הודו סיפקה לצ'אד קווי אשראי בשווי 50 מיליון דולר עבור חמישה פרויקטי ייצור במסגרת יוזמת TEAM-9. הפרויקטים כוללים הקמת מפעל אופניים, מפעל לייצור והרכבה של טרקטורים חקלאיים, מפעלי אדמה, נגררים וכלי עבודה, מפעל לערגול וריקוע פלדה, מפעל לחוטי כותנה ומפעל מיץ פירות.
צ'אד חתמה ב-19 בינואר 2012 על הסכם למימוש קו אשראי של 40.32 מיליון דולר לארבעה פרויקטים במדינה - פרויקט חשמול כפרי סולארי (15 מיליון דולר), תוספת של יכולות אריגה ועיבוד למפעל טווייה (15.90 מיליון דולר), והקמת יחידת ייצור קומפוסט (7.20 מיליון דולר), יחידת ייצור להזנת בעלי חיים (2.22 מיליון דולר). ב-14 בנובמבר 2013 הוחלפה התוכנית למפעל מזון לבעלי חיים, וניתנה מסגרת אשראי בשווי 9.3 מיליון דולר. במאי 2012, הודו סיפקה קו אשראי של 18.08 מיליון דולר להקמת מפעל לייצור תרופות.
ממשלת צ'אד חתמה על מזכרות דעת ליישום פרויקט הרשת האלקטרונית הפאן-אפריקאית במאי 2009. החל מדצמבר 2016, TCIL מבצעת התקנה עבור הפרויקט בנג'מנה.
אזרחי צ'אד זכאים למלגות במסגרת התוכנית ההודית לשיתוף פעולה טכני וכלכלי והמועצה ההודית ליחסי תרבות. דיפלומטים צ'אדים השתתפו גם בקורס המקצועי לדיפלומטים זרים (PCFD) שאורגן על ידי מכון שירות החוץ של משרד החוץ. אזרחים צ'אדים קיבלו גם מלגות אימון בשפה הינדית בהודו.
הודים בצ'אד

נכון לדצמבר 2016, כ-200 הודים התגוררו בצ'אד. הם עסקו בפרויקטי נפט ובסחר חוץ, או הועסקו על ידי ארגונים בינלאומיים, מיסיונרים או בהרטי איירטל. דווח על כמה מקרים של התעללות בעובדים הודים על ידי מעסיקים ורשויות מקומיות. כמעט כל הקהילה ההודית בצ'אד פונתה על ידי הנציבות העליונה באבוג'ה בעקבות התקפות המורדים בנג'מנה בפברואר 2008. הקהילה חזרה לעיר לאחר סיום האלימות.
יחסי ברזיל–קטר

| יחסי ברזיל–קטר |
| --- | --- |
ברזיל: קטר (מדינה)


ברזיל: קטר
שטח (בקילומטר רבוע)
8,515,770: 11,586
אוכלוסייה
212,203,410: 3,065,289
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,173,666: 235,770
תמ"ג לנפש (בדולרים)
10,243: 76,916
משטר
רפובליקה פדרלית דמוקרטית: מונרכיה אבסולוטית

אמיר קטר תמים בן חמד אאל ת'אני נפגש עם נשיא ברזיל ז'איר בולסונרו בעת ביקור האחרון בדוחא, 2019
יחסי ברזיל–קטר הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הפדרלית של ברזיל למדינת קטר.
ברזיל וקטר כוננו יחסיהן בשנת 1974, כ-3 שנים לאחר קבלת העצמאות של קטר. לאחר 20 שנה של קשר פורמלי בלבד, מלווה בביקורים פרטיים ולא רשמיים של בעלי תפקידים ואמירים במדינה, קטר החלה להראות עניין גובר ביחסים עם ברזיל. במהלך ביקור רשמי בקטר בפברואר בשנת 2005. שר החוץ סלסו אמורין עם אמיר קטר חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני, הודיע שר החוץ כי הוא מתכנן לפתוח שגרירות ברזילאית בדוחה. ההחלטה יצאה לפועל ובאפריל באותה השנה השגרירות נפתחה והגיע שגריר תושב ברזילאי לקטר. הנשיאה של ברזיל, דילמה רוסף בירכה על העברת הכתר הקטרי לתמים בן חמד אאל ת'אני ביוני 2013.
סחר

קטר הייתה שותפת הסחר ה-43 בגודלה של ברזיל בשנת 2012. משנת 2007 עד שנת 2011 גדל הסחר עם ברזיל ב-435%, ממאתיים מיליון דולר אמריקאי למיליארד דולר אמריקאי.
כיכר מסריק

| --- | --- |

מפגש כיכר מסריק עם רחוב המלך ג'ורג'
 מידע כללי
 על שם:  טומאש מסריק 
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיר:   תל אביב-יפו
 רחובות מסתעפים:  רחוב פרישמן, רחוב נצח ישראל, רחוב רייך, רחוב המלך ג'ורג'
 קואורדינטות:  32°04′42″N 34°46′42″E﻿ / ﻿32.07833333°N 34.77833333°E﻿ / 32.07833333; 34.77833333
  מפת מיקום  מפה מפורטת   מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) כיכר מסריק(למפת תל אביב רגילה) כיכר מסריק(למפת גוש דן רגילה) כיכר מסריק(למפת גוש דן מוגדלת) כיכר מסריק  he כיכר מסריקhe כיכר מסריקמפת  מרכז __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כיכר מָסָרִיק היא כיכר במרכז תל אביב, הנמצאת בסמוך לכיכר רבין. הכיכר נקראת על שם טומאש מסריק, נשיא צ'כוסלובקיה הראשון הנחשב לידיד העם היהודי והיישוב העברי, ואף ביקר בתל אביב הצעירה בשנות ה-20.
מבנה הכיכר

הכיכר בנויה כשדרה באורך של כ-100 מטר בעלת אופי דומה מאוד לשדרות נוספות בתל אביב, כגון שדרות ח"ן או שדרות בן-גוריון הסמוכות לה. חלקה הצפוני הצר לכדי רחוב דו-סיטרי רגיל, וחלקה הדרומי הרחב, מקנים לשדרה כולה את התואר כיכר. מדרום לכיכר ממשיך הכביש כרחוב המלך ג'ורג'.
במרכז הכיכר גינה ומסביבה נמצאים בתי עסק שונים ובתי קפה רבים, בסמוך לרחוב פרישמן. הכיכר נחשבת לאחת הכיכרות החשובות של העיר הלבנה של תל אביב, וסביבה בנויים כמה בנייני מגורים בסגנון הבינלאומי.
מבנים בכיכר

במרכז הכיכר נמצא מקלט ציבורי המשמש כמועדון חברתי-שיקומי של עמותת אנוש, הפועלת למען בריאות הנפש בקהילה.
בצפון הכיכר ניצב פסלו של האמן מוטי מזרחי, "עמוד בורג וברווזים", שהוצב בה בשנת 1989 בעקבות תרומתו של איש העסקים היהודי-אמריקאי, משולם ריקליס. בשנת 2001 נפתח בכיכר בית הקפה הראשון של רשת "קפה קפה". בצידה הצפוני של הכיכר ניצב בניין אשר שימש בעבר כמשרדי המוסד לביטוח לאומי.
ב-17 בספטמבר 2009 הוצב בחלקה הצפוני של הכיכר, סמוך למזרקה, פסל הברווז של הצייר דודו גבע, שלפני כן הוצב על גג עיריית תל אביב.
היסטוריה

כיכר מסריק היא מהכיכרות הוותיקות בתל אביב, ונבנתה עם הקמתו של הצפון הישן של העיר.
במהלך "העוצר הגדול" על תל אביב בקיץ 1946, התמקמה בכיכר יחידת צנחנים בריטים.
במהלך מלחמת העצמאות, התארגנו סביב הכיכר שיירות הסיוע לירושלים הנצורה. באחת ההפצצות המצריות על תל אביב נחתה פצצה במרכז הכיכר, וגרמה למותה של תושבת בית הסמוך לכיכר, שיצאה למרפסת על מנת לצפות במטוס.
במהלך מלחמת ששת הימים ירה הצבא הירדני פגזים אל עבר תל אביב בתותחי "לונג טום" שהוצבו צפונית לקלקיליה. שני פגזים פגעו בכיכר מסריק, גרמו למותה של אישה אחת והסבו נזק לבניינים הסמוכים לכיכר.
גלריה

כיכר מסריק
רחוב המלך ג'ורג' פינת נצח ישראל
מבט מדרום
יחסי יפן–לאוס

| יחסי יפן–לאוס |
| --- | --- |
יפן: לאוס


יפן: לאוס
שטח (בקילומטר רבוע)
377,915: 236,800
אוכלוסייה
123,588,993: 7,795,710
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,212,945: 15,843
תמ"ג לנפש (בדולרים)
34,088: 2,032
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה עממית נשיאותית חד-מפלגתית

יחסי יפן–לאוס (ביפנית: 日本とラオスの関係, בלאית: ສາຍພົວພັນ ລາວ-ຍີ່ປຸ່ນ) הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה הדמוקרטית העממית של לאוס לבין יפן. היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות נוסדו לראשונה בשנת 1955.
ללאוס יש שגרירות בטוקיו בירת יפן, ואילו ליפן יש שגרירות בוויינטיאן בירתה של לאוס. שתי המדינות אשררו את הסכם השותפות הכלכלית האזורית המקיפה שיצא לתוקף בינואר 2022.
ביקורים רמי דרג

במרץ 2012 ביקר ראש ממשלת לאוס, ת'ונגינג תאמוונג, את ראש ממשלת יפן יושיהיקו נודה בטוקיו.
ימים ארוכים

ימים ארוכים הוא האלבום השלישי של צמד הראפרים הישראלי כהן@מושון, האלבום יצא לאור ב-13 באוגוסט 2016, על ידי חברת התקליטים יוניסל.
האלבום מושפע מוזיקלית מהזמר אריק איינשטיין וכולל דגימות רבות של שיריו. כמו כן, איינשטיין היה חבר קרוב של אביו של מיכאל "מושון" מושונוב, מוני. השיר "אין שום בעיה" מתוך האלבום הופק על ידי המפיק הבינלאומי דה אלכימיסט.
רשימת רצועות

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | הייפ (עם פלד)   | 3:36 |
| 2. | פריק שואו  | 2:31 |
| 3. | שחרר אותי  | 3:22 |
| 4. | גדות הירקון (עם דנה פרידר ופיטר רוט)   | 3:53 |
| 5. | שיר הדרופ  | 2:15 |
| 6. | כהה (עם נצ'י נצ')   | 3:28 |
| 7. | חי בדיליי  | 3:19 |
| 8. | אין שום בעיה (עם מיכאל סוויסה)   | 2:37 |
| 9. | אריות ונמרים  | 3:08 |
| 10. | ילד נכון  | 2:25 |
| 11. | נע ונד  | 3:00 |
| 12. | עוד קצת עוד מעט (עם עידו מוסרי)   | 4:14 |
הערות שוליים

↑  דה אלכימיסט, כהן, מיכאל מושונוב, אורי שוחט
↑  אלכמיסט מבסוט על השיר החדש!, נבדק ב-2019-09-14
ערך זה הוא קצרמרבנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יחסי יפן – פפואה גינאה החדשה

| יחסי יפן – פפואה גינאה החדשה |
| --- | --- |
יפן: פפואה גינאה החדשה


יפן: פפואה גינאה החדשה
שטח (בקילומטר רבוע)
377,915: 462,840
אוכלוסייה
123,588,993: 10,623,157
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,212,945: 30,932
תמ"ג לנפש (בדולרים)
34,088: 2,912
משטר
מונרכיה חוקתית

שגרירות פפואה גינאה החדשה בטוקיו
יחסי יפן–פפואה גינאה החדשה הם יחסי החוץ בין יפן לפפואה גינאה החדשה.
סקירה כללית

במלחמת העולם השנייה כבשו יפן לראשונה את רבאול ב-23 בינואר 1942 וביצרו אותה. אחר כך כבשה יפן כשני השלישים הצפוניים של גינאה החדשה. הולנד, בריטניה ואוסטרליה המשיכו להילחם בהם והחל מ-1943 נחתו גם חילי צבא ארצות הברית בצפון מזרח האי מתוך תוכנית שנועדה לכבוש רק את חופו הצפוני של האי. הדבר בוצע בהצלחה עד 1945 אבל הקרבות נמשכו עד סוף המלחמה. ב-15 באוגוסט 1945 נכנעו היפנים ברבאול.
היחסים הדיפלומטיים בין יפן לפפואה גינאה החדשה כוננו ב-16 בספטמבר 1975, התאריך בו פפואה גינאה החדשה קיבלה את עצמאותה. יפן מחזיקה בפפואה גינאה החדשה שגרירות בפורט מורסבי, ואילו פפואה גינאה החדשה מחזיקה ביפן שגרירות בטוקיו. פפואה-גינאה החדשה היא כיום הנהנית הגדולה ביותר של סיוע חוץ יפני באוקיינוס השקט. ביקורים ברמת השרים תכופים בין המדינות.
יחסי טרנסניסטריה–רוסיה

| יחסי טרנסניסטריה–רוסיה |
| --- | --- |
טרנסניסטריה: רוסיה


טרנסניסטריה: רוסיה
שטח (בקילומטר רבוע)
4,163: 17,098,242
אוכלוסייה
555,347: 144,612,532
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,540: 2,021,421
תמ"ג לנפש (בדולרים)
: 13,978
משטר
רפובליקה: רפובליקה פדרלית נשיאותית

יחסי טרנסניסטריה–רוסיה (ברוסית: Российско-приднестровские отношения) הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה המולדובנית הפרידנסטרובית לבין הפדרציה הרוסית. רוסיה אינה מכירה רשמית בעצמאותה של טרנסניסטריה; עם זאת, רוסיה מקיימת מגעים עם טרנסניסטריה בתחום המדיני, הצבאי, התרבותי והכלכלי.
היסטוריה

מדינת טרנסניסטריה נוצרה על ידי אליטות כלכליות מקומיות עם יחסים מיוחדים עם המרכז הפוליטי הסובייטי ואחר כך הרוסי.
בתקופת שלטונו של איגור סמירנוב (1991–2011) שימור יחסים טובים עם רוסיה היה בראש סדר העדיפויות של מדיניות החוץ הטרנסניסטרית. רוסיה חברה במתכונת 5+2 (יחד עם טרנסניסטריה, מולדובה, אוקראינה והארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה, ועם ארצות הברית והאיחוד האירופי כמשקיפות) לניהול משא ומתן על הסדר הסכסוך בטרנסניסטריה שהוקם בתקופת שלטונו של סמירנוב. אולם בתום כהונתו של סמירנוב דחקה טרנסניסטריה את החשיבות לרוסיה.
במהלך ביקורו בקייב בשנת 2010 אמר הנשיא דמיטרי מדבדב כי הוא תומך ב"מעמד מיוחד "לטרנסניסטריה ומכיר בתפקידו החשוב והמייצב של הצבא הרוסי". בתחילת העשור השני של המאה ה-21 העריכו מומחים כי רוסיה מכוונת ל"טייוואניזציה" של טרנסניסטריה.
בשנת 2021 ביקר שר החוץ הטרנסניסטרי ויטאלי איגנטיב ברוסיה ונפגש עם נציג מטעם משרד החוץ הרוסי. במהלך שיחתם דנו שני הנציגים בתחומים שונים של יחסי רוסיה-טרנסניסטריה, כולל מגפת COVID-19 בטרנסניסטריה.
יחסים קונסולריים

בשנת 2012, רוסיה פתחה קונסוליה בטרנסניסטריה, למרות מחאות ממשלת מולדובה. למרות זאת, רוסיה לא הכירה בטרנסניסטריה כמדינה עצמאית.
בשנת 2017 פתחה טרנסניסטריה לשכה זמנית במוסקבה. אלכסנדרו קרמן, סגן נשיא לשעבר בטרנסניסטריה (1990–2001) ושר החוץ לשעבר של הרפובליקה העממית של דונצק (2014), הוביל את הלשכה, שנסגרה זמן קצר לאחר מכן. שנתיים לאחר מכן נפתחה בלשכה דיפלומטית רשמית של טרנסניסטריה במוסקבה. מאוחר יותר באותה שנה, ממשלת טרנסניסטריה ביקשה מהרשויות הרוסיות אם הן יכולות להוציא דרכונים ומסמכים אחרים בלשכה הדיפלומטית. הלשכה ממוקמת ברחוב פוברסקאיה ומבלת כיום על ידי ליאוניד מנקוב, סגן נשיא איגוד עורכי הדין של הפדרציה הרוסית.
ראו גם

יחסי מולדובה–רוסיה
יחסי ברזיל–פרגוואי

| יחסי ברזיל–פרגוואי |
| --- | --- |
ברזיל: פרגוואי


ברזיל: פרגוואי
שטח (בקילומטר רבוע)
8,515,770: 406,752
אוכלוסייה
212,203,410: 6,950,211
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,173,666: 42,956
תמ"ג לנפש (בדולרים)
10,243: 6,181

גבול ברזיל ופרגוואי, ליד סיודאד דל אסטה .
יחסי ברזיל – פרגוואי הם קשרי חוץ בין ברזיל לפרגוואי.