stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מוטיבציה לשירות הציבורי
היבטים המשפיעים על המוטיבציה לשירות הציבורי > היבטים סוציו-היסטוריים ודמוגרפיים

היבטים והשפעות חברתיות והיסטוריות הידועות כגורמים חוץ ארגוניים הקיימים מראש באדם ומתרחשים בחייו לפני תעסוקתו במגזר הציבורי:
גיל: ארגוני שירות כיום מתמודדים עם כוח עבודה מזדקן ולכן ישנה חשיבות להבין כיצד גיל משפיע על מוטיבציה לשירות הציבורי. מחקרים מצאו שככל שגיל העובד עולה ישנו קשר חיובי בין גילו לבין התעצמות המוטיבציה לשירות הציבורי.
חינוך: גורם השפעה על מוטיבציה לשירות הציבורי. ישנו קשר חיובי וחזק בין חינוך לפיתוח מוטיבציה זו.
מין ומגדר: ארגוני שירות כיום מתמודדים עם הצורך באיזון מגדרי. מחקרים מצאו קשר חיובי בין מוטיבציה לשירות הציבורי למגדר. נשים מקבלות ציון גבוה יותר בדרך כלל ברמות המוטיבציה לשירות הציבורי.
חברות באיגוד מקצועי: מדובר בשיוך מקצועי לגוף מקצועי המספק תא ערכים וסטנדרטים רצויים לעבודתם ופעילותם של עובדים במגזר הציבורי. חברות באיגוד מקצועי משפיעה על מוטיבציה לשירות הציבורי מכיוון שיש קשר בין מוטיבציה לשירות הציבורי לרמות אתיקה ואחריות ארגונית.
הכנסה: עובדי ציבור בעלי רמות הכנסה גבוהות יותר מדווחים על רמות מוטיבציה לשירות הציבורי כנמוכות יותר. זאת כי עובדים בשירות המדינה אינם מונעים מצרכים חיצוניים וכלכליים בניגוד לעובדים במגזר הפרטי.
רמות היררכיה בארגון: ישנו קשר חזק בין רמות היררכיה בארגון לרמות המוטיבציה לשירות הציבורי אצל עובדים במגזר הציבורי. ככל שיש יותר היררכיה רמות המוטיבציה לשירות הציבורי גבוהות יותר. ההסבר לכך נטוע בהעדפת עובדי המגזר הציבורי במסגרת המאפשרת חלוקת תפקידים ואחריות נוחה תוך מאפייני הקביעות המאפשרים ביטחון תעסוקתי.
היבטים המשפיעים על המוטיבציה לשירות הציבורי > היבטים מוטיבציוניים נוספים

אוטונומיה: מאפשרת לעובד להביע שיקול דעת בקבלת החלטות בתפקידו. אוטונומיה היא מנבא חזק לרמות גבוהות של מוטיבציה לשירות הציבורי גבוהות.
העצמה: מאפשרת לעובדים להרגיש שיש להם חלק פעיל בפתרון הבעיות והליך קבלת החלטות בתפקידם. מתן העצמה על ידי המעסיק מאפשרת הכרה בעבודת העובד ויחסי עבודה נוחים במקום התעסוקה. לכן ישנו קשר חיובי בין העצמה למוטיבציה לשירות הציבורי עקב תרומת ההעצמה ליכולת העובד במגזר הציבורי לקדם את השקפתו ורצונו במגזר הציבורי למען הגשמת האינטרס הציבורי.
תגמולים חיצוניים ופנימיים: פרטים בעלי מוטיבציה לשירות הציבורי בוחרים לעסוק בעבודות במגזר הציבורי בגלל שביעות הרצון וסיפוק הצרכים הפנימיים שעבודה זו יכולה לספק להם. זאת בניגוד לסיפוק תגמולים חיצוניים המאפיינים כגורמי הנעת עובדים במגזר הפרטי.
בהירות מטרת העבודה: מצב בו עובדים מבינים את המטרה הארגונית בבירור, מה הם צריכים לעשות על מנת להשיגה ואיך עבודתם קשורה לכך. אם הציפיות הללו אינן מוגדרות בבירור לעובדים יהיה קשה להבין כיצד להתנהל בעבודתם. עובדים בעלי מוטיבציה לשירות הציבורי מאופיינים ככאלה אשר יחפשו עבודה המבטיחה להם יכולת תרומה לחברה בבירור. לכן על הארגון הציבורי להבטיח מטרות ברורות.
בירוקרטיה (Red Tape): תופעה בעלת השפעה שלילית על מוטיבציה לשירות הציבורי. תופעה זו מוגדרת כנהלים ותקנים מרובים העלולים ליצור סביבת עבודה מסורבלת. לכן תופעה זו עלולה ליצור תסכול בקרב עובדי השירות הציבורי עקב חסמים ביכולת מימוש משימותיהם ומטרותיהם. עם זאת חלק מהעובדים בעלי רמות גבוהות של מוטיבציה לשירות הציבורי מציגים שהם יכולים להתמודד עם הליכים בירוקרטיים בארגונם עקב רצונם להגשים את מטרתם לסייע לאינטרס הציבורי חרף מגבלות הבירוקרטיה והמדיניות.
השפעות חיוביות של מוטיבציה לשירות הציבורי

ביצועי עבודה: ארגונים כיום מחפשים דרכים לשפר את היעילות והפרודוקטיביות הארגונית. המנהל הציבורי וחוקרים בתחום הבינו כי ניתן להשתמש בידע אשר הצטבר בתחום המוטיבציה לשירות הציבורי למען שיפור ביצועי העבודה אצל עובדים במגזר הציבורי. לכן נמצא כי עובדים בעלי רמות מוטיבציה גבוהות לשירות הציבורי עובדים קשה יותר ומספקים ביצועים גבוהים יותר כי העבודה ותפוקותיה מתגמלות ומשרתות את צורכי העובדים.
שביעות רצון מהעבודה: ישנו קשר חיובי בין מוטיבציה לשירות הציבורי לבין שביעות רצון מהעבודה כיוון שעבודה זו מהווה מסגרת דרכה העובד במגזר הציבורי יכול להגשים את צרכיו.
מחויבות ארגונית: מתבטאת במאמץ הפרט למעורבות והזדהות עם ארגונו. עובדים המציגים מחויבות ארגונית גבוהה יותר מבצעים עבודה רבה יותר גם כאשר משאביהם מוגבלים. לכן מוטיבציה לשירות הציבורי היא בעלת השפעה חיובית על מחויבות ארגונית המתבטאת בתרומה לעובדים במגזר הציבורי לביצוע עבודתם גם בסביבה בעלת אמצעים דלים למען קידום מטרתם. וגם כיוון שהארגון מהווה מסגרת דרכה העובד יכול להגשים את צרכיו.
אזרחות ארגונית (OCB): מבטאת פעולות והתנהגויות של עובדי השירות הציבורי שאינם חלק מעבודתם ושלא התבקשו לעשותם אשר מגולמים ביוזמות נוספות שמבוצעות לטובת הארגון. עובדי שירות ציבורי עם מוטיבציה גבוהה לשירות הציבורי יפנו לעזור לציבור ולחברי עבודתם תוך הקרבת הנוחות שלהם בזמן התהליך למען הגשמת מטרתם.
שיתוף ידע: ידע ארגוני הוא שילוב של הבנה והתנסות המסייעת בניתוח מידע. לפיכך שיתוף ידע מתבטא כאשר יחידים חולקים מבחינה ארגונית מידע רלוונטי, הצעות, רעיונות ומומחיות באופן התנדבותי. ולכן קיים קשר חיובי בין מוטיבציה לשירות הציבורי לשיתוף ידע המתבטאת ברצון ויוזמת עובדי הציבור לשתף מידע ומומחיות למען קידום פעילות ציבורית.
ערכיות משימה "Mission Valance" : ככל שהעובדים ימצאו את יעוד ארגונם אטרקטיבי וראוי למעקב, המוטיבציה שלהם תגבר. לכן קיימת חשיבות בקשר בין שירות ומטרות הארגון לתועלת הקהילתית והחברתית שיכולה להיות מופקת מכך. עובדים בעלי מוטיבציה גבוהה יתחברו למשימה במידה והיא תואמת לערכיהם ומאפשרת להוציאה לפועל.
השפעות שליליות של מוטיבציה לשירות הציבורי

חסרונות המוטיבציה לשירות הציבורי נובעות ממספר גורמים: ראשית סביבת עבודה שאינה תואמת את רצון עובדי הציבורי אשר יכולה להוות חסם לרצון העובדים לפעול ולהגשים את רצונותיהם ומטרותיהם בתחום. סביבת עבודה כזו עלולה להיווצר עקב עומס ואילוצים סביבתיים ופוליטיים. שנית עובדי השירות הציבורי עלולים להתאמץ יתר על המידה על מנת להניע את חזונם ולפעול להגשימו. ושלישית עובדים במגזר הציבורי עלולים לחוש תסכול וחרדה כי עבודתם ומאמצם אינם נושאים פרי.
לכן אם עובדים בעלי מוטיבציה לשירות הציבורי נמנעים להפחית את הפער בין תפיסות ביצועם, תפקידם וזהותם לבין הארגון הציבורי. מעורבותם תהפוך לחוויה שלילית. אשר יכולה להתבטא ב:
לחץ: עקב המוטיבציה לשירות הציבורי אנשים עלולים להציג ציפיות גבוהות ביחס לעבודתם בפועל או הזדהות רבה מידי עם עבודתם והיבטיה מתוקף רצונם לעזור לחברה. ללא ויסות רגשי או ויסות רגשי רב מידי העובדים יסבלו מלחץ עקב חוסר היכולת לעמוד בסטנדרט הגבוה אשר הציבו לעבודתם בשילוב תחושת חרדה עקב חשיפה לסבל החברה וחוסר היכולת לעזור.
שחיקה: ישנו קשר הדוק בין מוטיבציה לשירות הציבורי לשחיקה וחוסר שביעות רצון מהעבודה הנובעת עקב מעורבות יתר בתפקיד.
הומוגניות: עובדים בעלי מוטיבציה גבוהה לשירות הציבורי נוטים לעבוד בסביבת עבודה אחידה והומוגנית. תופעה זו מתרחשת כי לרוב אלו העוזבים את הארגון מרגישים שהארגון אינו עונה על צורכיהם. לכן נשארת קבוצה מצומצמת בעלת זהות דומה אשר מוכנה לעבוד תחת תנאים מגבילים למען הגשמת מטרתם. דבקות במוטיבציה זו חרף התנאים עלולה לגרום לכלל עובדי המגזר הציבורי לדבוק במשטרם וערכיהם אשר תוביל להתנגדות לשינויים וחוסר גמישות ארגונית
התנהגות לא אתית ולא חוקית: מוטיבציה גבוהה לשירות הציבורי יכולה להוות מוקד למיקוד חוץ ארגוני המנוגד לאינטרס הארגון עקב מחויבות חזקה יותר לציבור. מחויבות זו עלולה לסתור את היבטי חוסר משוא הפנים המאפיין את הבירוקרטים אשר תוביל עובדים להתנהג בצורה שאינה אתית אשר בתורה תוביל לשירות חסר עקביות ומפלה תוך כיפוף הכללים למען הגשמת האינטרס הציבורי ולא הארגוני.
פרזנטיזם: רמות גבוהות של מוטיבציה לשירות הציבורי מקושרת לתופעה בה עובדים הולכים למקום עבודתם גם כאשר הם מרגישים רע עקב מחויבותם לערכי הארגון ולמטרתם.
התנהגות נסיגה והתפטרות: מתבטאת בכך כי אנשים מרגישים שמקום עבודתם אינו תואם את ערכי הארגון וערכיהם הפנימים. מוטיבציה לשירות המדינה אשר מכוונת לאינטרס הציבורי ולא הארגוני תעודד התנהגות נסיגה ופיטורין במצבים בהם קיימת סתירה בין ההיבטים הללו.
חשיבות מחקר המוטיבציה לשירות הציבורי

חשיבות המחקר בתחום מתבטאת בשיפור יחסי ההשקעה והתוצאה במערכות המנהל הציבורי. טענה זו מתבטאת בשיפור וייעול עלויות כוח אדם, המאזן התקציבי המדיני בתחומים ציבוריים, הפקת ניסיון והבנה בתהליכי משאבי אנוש.
כמו כן מחקר בתחום זה מאפשר הצגת מרכיבי מוטיבציה לא אנוכיים כגון נאמנות, שיתוף פעולה והתנדבות כפי שמבוטא במוטיבציה לשירות הציבור, כמרכיבים יעילים בהתגברות על בעיות העלולות להתרחש בארגון כגון בעיות פעולה קולקטיביות או תופעות שליליות בארגון כגון בעיית הטרמפיסט, סכנות מוסר ואופורטוניזם.
בנוסף לכך חקר המוטיבציה לשירות הציבורי מאפשרת לקדם ולהניע התנהגויות פרו חברתיות במגזר הציבורי אשר חשובות בתחומי הנעת העובדים במגזר הציבורי. כאשר התפתחות המחקר בתחום זה נחשבת לדוגמה לפרקטיקת מחקר טובה המגבירה את כוח המשיכה של ציבור עובדים למגזר מסוים.
התקיים מחקר על התיאוריה וכיווני התפתחות שלה על ידי פרופ' ערן ויגודה-גדות וד"ר רותם מילר-מור אטיאס מאוניברסיטת חיפה
ביקורת על תיאורית המוטיבציה לשירות הציבורי

בתאוריה זו ישנו חוסר אחידות מושגית. הספרות מכילה בתוכה הגדרות שונות ומגוונות למושג "מוטיבציה לשירות הציבורי" אשר פותחו על ידי חוקרים שונים ללא הסכמה ביניהם על מושג אחיד. כך קיימים מושגים רבים המציגים דגשים שונים בתאוריה המבוססים על נקודות מבטם של חוקרים שונים. לדוגמה קיימות הגדרות המדגישות אלטרואיזם, העדפות הקשורות לעבודה, היבטים התנהגותיים, נטייה אינבידואליסטית או מוסדית.
קיים ויכוח האם מוטיבציה לשירות הציבורי היא מושג בפני עצמו ובעל קשר ייחודי למגזר הציבורי או שמדובר במוטיבציה אשר היא תת-קבוצה בתאוריות מוטיבציה אחרות. הוויכוח נובע מהקושי הקיים בחקר ההבדלים בין מוטיבציה לשירות הציבורי לבין מוטיבציה ותאוריות אחרות בתחום הנעת העובדים והשירות המתייחסות גם כן לקידום מטרות ארגוניות ואישיות במסגרת העבודה.
קיים ויכוח על השונה והדומה בין מושג המוטיבציה לשירות הציבורי והאלטרואיזם. מוטיבציה לשירות הציבורי יכולה להוות ביצוע לערכים ומטרות בעלי היבטים אלטרואיסטיים. אך לא מצוין היקף ואופי הקשר בין השניים. אלטרואיזם הוא מושג רב משמעי בפני עצמו המציג היבטי התחייבות אדם למעשים המעניקים הטבות לאחרים או התנהגות הכרוכה בעלויות כושר לאדם המבצע אותן ויתרונותיהן עבור הצד המקבל. הקושי העיקרי הנובע בקישור בין מוטיבציה לשירות הציבורי ואלטרואיזם הוא הייחס לקבוצת הליבה כלפיה האלטרואיסטיות מכוונת. זאת כי פעולה אלטרואיסטית יכולה להיטיב עם האחד ולפגוע באחר. ולבסוף נראה כי החברה משתמשת במושג אלטרואיזם בשפתם תוך יחוס משמעות דומה למוטיבציה לשירות הציבורי. לכן מוטיבציה זו סובלת ממתחרים רעיוניים אשר דומים אחד לשני.
בנוסף לכך תאוריית המוטיבציה לשירות הציבורי מדירה את הקול הציבורי למרות שחשיבות האינטרס הציבורי היא חלק מתאוריה זו. תאוריית המוטיבציה לשירות הציבורי לא מעניקה הגדרה למהו האינטרס הציבורי, איך עובדי המדינה מבינים אותו, כיצד מקבלים החלטות ביחסו וכיצד עובדי המדינה מיישרים את תפיסותיהם הפרטיות עם התפיסות הקולקטיביות הציבוריות. בנוסף הציבור אינו קוהרנטי ואחיד. לכן התאוריה לא מסבירה על איזה אינטרס עונה העובד וכיצד נעשה האיזון בין פגיעה באינטרס אחד וקידום האינטרס האחר. ההסבר בביקורת זו מבוטא בעובדה כי בתאוריה חסרה לולאת משוב בין הבירוקרט לאזרח המאפשרת לעובדי המדינה לשקף ולהעריך את מדיניותם.
כמו כן תאוריה זו מתעלמת משחקנים חשובים נוספים בסביבת הבירוקרט והליך קבלת החלטותיו. הבירוקרט מקבל החלטות אך להחלטה זו ישנה השפעה שהיא אינה ציבורית בלבד אלא גם ארגונית, פוליטית ומוסדית.
מוטי מלכא

| --- | --- |

 לידה:  16 בדצמבר 1958 (בן 66) מקנס, מרוקו מרוקו
 מדינה:  ישראל ישראל
 מקום מגורים:   אשדוד
 השכלה:  אוניברסיטת בר-אילן  האוניברסיטה הפתוחה  אוניברסיטת רייכמן 
 
מרדכי "מוטי" מלכא (נולד ב-16 בדצמבר 1958) הוא מנהל ישראלי. מלכא הוא מייסד ויו"ר המרכז לתרבות האנדלוסית ולפיוט בישראל, מייסד "התזמורת האנדלוסית הישראלית" באשדוד, ייסד וניהל את הפסטיבלים "מדיטרנה", "אושפיזין מוזיקלי", "תור הזהב" ו"אשדודשירה".
כיהן כמנכ"ל המשכן לאמנויות הבמה של אשדוד עד קיץ 2024.
קורות חיים

מלכא נולד בעיר מקנס שבמרוקו ליעקב ורוחמה לבית שטרית מגורמה באזור תאפילאלת.
בשנת 1963 עלה ביחד עם משפחתו לישראל, אל מעברת פרדס חנה בה יושבה המשפחה בשנים הראשונות בישראל. מלכא החל את לימודיו בבית הספר היסודי רמב"ם באשדוד, ואת לימודיו התיכוניים עשה בבית הספר התיכון מקיף ב' הממלכתי-דתי. ב-1986 נשא מלכא לאשה את אסתר לבית קנינו.
בוגר היחידה לפעילי ציבור באוניברסיטת בר-אילן. תואר ראשון B.A במדעי החברה והרוח מהאוניברסיטה הפתוחה. תואר שני M.A מוסמך בממשל, בהתמחות במדיניות ומנהל ציבורי מבית הספר לאודר לממשל, דיפלומטיה ואסטרטגיה, המרכז הבינתחומי הרצליה.
מלכא היה מדריך, רכז תרבות ומנהל הפנימייה בבית הספר החקלאי מקוה ישראל בשנים 1980–1985. ניהל את מתנ"ס "תקוותנו" באשדוד בשנים 1985–1999. היה מנכ"ל "המרכז לפיוט ושירה אשדוד" בשנים 1988–2011, מנהל אמנותי של המרכז וממייסדיו. מנכ"ל "התזמורת האנדלוסית הישראלית" בשנים 1994–2008 אשר אותה ייסד יחד עם יחיאל לסרי.
מלכא מילא תפקיידם בשורת מוסדות תרבות נוספים בעולם הפיוט והמוזיקה האנדלוסית, ובהם: פרס תור הזהב, מטרוז' – המרכז למוזיקה אתנית-לוד, תחרות העוד הבינלאומית ע"ש סמי אלמגריבי, תחרות הקמנג'ה-קמנצ'ה ע"ש ישועה אזולאי, מטרוז' – המרכז למוזיקה אנדלוסית ולפיוט בישראל.
יו"ר אגודת הידידים-קרן התזמורת האנדלוסית בשנים 1996–1998 וממייסדיה. ניהל את הקמתו של המשכן לאמנויות הבמה הפיס אשדוד בשנים 2009–2012, והוא המנכ"ל מ-2012.
מלכא חבר מועצת המוזיאונים, הנהלת איגוד מנהלי תרבות ברשויות המקומיות ובחוג הידידים של האקדמיה ללשון העברית.
פרסים

קיבל את פרס ישראל יחד עם יחיאל לסרי בשם התזמורת האנדלוסית לשנת 2006 "על התרומה שהרימה לחברה הישראלית בהעמדת הפיוט, השירה והמוזיקה האנדלוסית הישראלית. על הצלחתה להפוך את המוזיקה האנדלוסית ואת שירת הפיוטים לחלק מצבעי התרבות הישראלית בת זמננו".
אות יקיר התאחדות יהודי מרקש לשנת 2012
חתן פרס גאון לשנת תשע"ח – 2018 בתחום הנחלת מורשת יהודי צפון אפריקה
חתן פרס מפעל חיים של אמ"י – איגוד אומני ישראל 2019
פעילות התנדבותית

ליווי של פעילות אקי"ם בשנים 2008–2013 בשיתוף עם דני מרוז יו"ר אקי"ם באשדוד.
יו"ר המרכז לתרבות האנדלוסית ולפיוט בישראל (המרכז לפיוט ושירה אשדוד) משנת 2013.
מנהל אמנותי של מרכז מטרוז' – לוד המרכז למוזיקה אתנית משנת 2015
הערות שוליים

↑  יוסי עטר – המנכ"ל הזמני של המשכן לאמנויות הבמה, באתר אשדוד נט, ‏9 במאי 2024
↑  "פרס גאון יוענק למוטי מלכא - כאן דרום - אשדוד". כאן דרום - אשדוד. 2017-08-07. נבדק ב-2017-08-08.
↑  "הוא גאון! פרס גאון הוענק למוטי מלכא - אשדוד נט". נבדק ב-2017-09-03.
יוסף נבו

ערך זה עוסק בקצין צה"ל וראש עיריית הרצליה. אם התכוונתם להיסטוריון, ראו .
| --- | --- |

יוסף נבו ב-1976, בעת כהונתו כראש עיריית הרצליה
 לידה:  אפריל 1919 טנסי, ארצות הברית 
 פטירה:  11 באפריל 2001 (בגיל 82) ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין הישן בהרצליה 
 תאריך עלייה:  1922
 מדינה:  ישראל, ארצות הברית 
 השכלה:  הגימנסיה העברית "הרצליה" 
 בן או בת זוג:  נעמי נבו 
 השתייכות:   ההגנה הצבא הבריטי הצבא הבריטי  צבא הגנה לישראל 
 תקופת הפעילות:  1937–1949; 1956 – 1965
 דרגה:   אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 סגן מפקד חטיבת עציוני  ראש מחלקת תכנון במטה הכללי  ראש מטה פיקוד הדרום  מפקד מחוז ירושלים  מפקד מרחב הדרום (מינוי חירום)
 פעולות ומבצעים
   אות הלוחם בנאצים   מלחמת העצמאות    מלחמת סיני
 תפקידים אזרחיים
 מנהל מרכז הסברה במשרד ראש הממשלה  ראש עיריית הרצליה  יושב ראש האגודה למען החייל
 
אלוף-משנה יוסף נבו כמפקד מחוז ירושלים מארח את ראש הממשלה ושר הביטחון דוד בן-גוריון ואת ראש עיריית ירושלים מרדכי איש-שלום בעמדה צבאית במוסררה, בקו הגבול בירושלים (אוגוסט 1962).
שלט הנצחה ליוסף נבו ברחוב על שמו בהרצליה
יוסף נבו (אפריל 1919 – 11 באפריל 2001) היה ממפקדי צה"ל וראש עיריית הרצליה.
ביוגרפיה

יוסף נבו נולד בשם יוסף לוין בטנסי שארצות הברית, בן לבתיה לבית שווידלסון ולשמעון זאב לוין, לימים ראש המושבה הרצליה. בשנת 1922, בהיותו בן שלוש, עלה לארץ ישראל עם משפחתו ומשפחת אמו, והמשפחה התיישבה בתל אביב הקטנה. נבו סיים את לימודיו התיכוניים בגימנסיה הרצליה.
בשנת 1937 נמנה עם מייסדי קיבוץ מעוז חיים. היה חבר בארגון ההגנה, שבמסגרתו סיים את קורס המ"מים הראשון, ביבנאל, כחניך מצטיין. באוקטובר 1940 התנדב לצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה שם שירת תחילה כראש צוות נ"מ ואחר כך בחיל התותחנים. בסוף 1944 נשלח לאנגליה לקורס קצינים וחזר לארץ ביולי 1946.
בוגר קורס הדיפלומטים הראשון של הסוכנות היהודית (1947). לאחר החלטת האו"ם על החלוקה בנובמבר 1947 חזר נבו לפעילות צבאית כסגן מפקד גדוד מוריה במלחמת העצמאות, ולאחר מכן שירת כקצין המבצעים וכסגן מפקד חטיבת עציוני בגזרת צפון ירושלים. במהלך תקופה זו הקים במשך 3 חודשים גדוד נ"ט.
בשנת 1949 הצטרף למשרד החוץ, ובשנים 1950–1954 שימש כסגן הקונסול בניו יורק ומשנת 1952 כקונסול כללי בקנדה.
לאחר מכן חזר לשרת בצה"ל. היה ממסיימי המחזור הראשון של המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה ומילא תפקידים של: מפקד הגנה מרחבית בפיקוד המרכז, ראש מחלקת תכנון במטה הכללי (בשנים 1956–1959), ראש מטה פיקוד הדרום (1959–1961) ומפקד מחוז ירושלים (1961–1964). בעת מבצע קדש קיבל מינוי חירום כמפקד מרחב הדרום והשליט ממשל צבאי ברצועת עזה לאחר כיבושה.
במאי 1965 פרש מצה"ל בדרגת אלוף-משנה.
לאחר שחרורו מצה"ל סיים את לימודיו האקדמיים והיה ראש מטה ההסברה של המערך בבחירות בשנת 1965. לאחר הבחירות היה מנהל מרכז הסברה במשרד ראש הממשלה, כתב מאמרים וספרים על שלום וביטחון ושימש כפרשן הצבאי של הטלוויזיה הישראלית (1968–1970).
ביוגרפיה > ראש עיריית הרצליה

בשנת 1965, עם סיום תפקידו כמפקד חטיבה 16 בירושלים ושחרורו מצה"ל, חזר יוסף נבו עם משפחתו להתגורר בבית שבנו בהרצליה.
הואיל והיה פעיל במפא"י, פנתה אליו מפלגת העבודה, והציעה לו להתמודד על ראשות העיר כנציגה.
באותה עת נוהלה הרצליה על ידי ועדה קרואה. לאחר שנבחר כמועמד בסניף הרצליה הוא הרכיב רשימת מועמדים שלא כללה אף אחד מן הקדנציה הקודמת. נבו התמודד בבחירות בנובמבר 1969 מול יצחק מודעי וזכה.
מהישגיו הבולטים כראש העיר ניתן למנות:
הרחבה ותיעול כביש שבעת הכוכבים - הכביש המחבר בין מזרח העיר למערבה. כביש זה היה מוצף לעיתים קרובות בחורף בגלל קרבתו לביצת ה"באסה". בנוסף נסלל כביש צפוני (הבריגדה) מקביל לכביש שבעת הכוכבים. כביש ז'בוטינסקי חיבר בין השניים.
פינוי השוק ממרכז העיר.
הקמת מוזיאון יד לבנים מתקציב העירייה.
הקמת שכונת נווה אמירים על ידי חברת "נווה בע"מ"
פרויקט שיקום שכונות - בשכונות נוה ישראל ושביב. הקמת אולם ספורט בנוה ישראל.
הקמת בית הספר התיכון אורט, בתי הספר יוחנני והנדיב. הקמת מכבי האש.
איחוד ארבעת מפעלי המים לאחד, מתקן לטיהור הביוב והזרמת שפכים לים רק בחורף.
פרויקט המרינה - הוכנו תוכניות אך הרעיון נזנח בטענה שאין לו הצדקה כלכלית.
נבו כיהן כראש עיריית הרצליה בשלוש קדנציות בשנים 1969–1983.
בשנים 1984–1990 שימש כיושב ראש האגודה למען החייל.
נבו נמנה עם מייסדי המועצה לשלום ולביטחון.
עיריית הרצליה הנציחה את זכרו בקראה רחוב בעיר על שמו (הרחוב שעובר בין קניון "שבעת הכוכבים" ופארק הרצליה).
חיים אישיים

נבו הכיר את אשתו נעמי נבו, ממקימות שדולת הנשים בישראל, עת שהה בלונדון. השניים התחתנו בירושלים בתחילת מאי 1948. לזוג נולדו שני בנים - הראשון, יאיר, נולד ב-1952 בקנדה, והשני, גילעד, נולד ב-1955 בישראל.
ספריו

"ביטחון ללא שלום או שלום ללא ביטחון"
"הזכות לביטחון"
הערות שוליים

↑  יוסף נבו באתר GRAVEZ
הקבר של יוסף נבו בבית הקברות הישן בהרצליה, באתר BillionGraves
↑  מינויים בצה"ל, דבר, 27 ביולי 1964.
↑  על יאיר נבו ראו: יריב לוין וג'ני אלעזרי, הסבא בנה - הנכד הרוס, mynet הרצליה, 25 בדצמבר 2008.
| ראשי מועצת ועיריית הרצליה |
| --- | --- | --- |
| ראשי מועצה | אברהם הירש (1937-1938) • שמעון זאב לוין (1938-1943) • בן ציון מיכאלי (1943-1959) • פסח יפהר (1959-1960) |  |
| ראשי העיר | פסח יפהר (1959-1960) • נתן רוזנטל (1966-1967) • משולם לנגרמן, וועדה קרואה (1967-1969) • יוסף נבו (1969-1983) • אלי לנדאו (1983-199) • יעל גרמן  (1998-2013) • יהונתן יסעור  (2013) • משה פדלון (2013-2024) • יריב פישר (2024-מכהן) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008818490405171  BnF: cb12768507m (data)  LCCN: no2022001346  VIAF: 315949000   WorldCat (עם VIAF): 315949000
זאב אלון

| --- | --- |
זאב אלון בעת כהונתו כמנהל בית הספר התיכון בכפר הנוער "הדסים" (צולם בשנת 1987)
זאב אלון בעת כהונתו כמנהל בית הספר התיכון בכפר הנוער "הדסים" (צולם בשנת 1987)
 לידה:  3 בספטמבר 1920 מונקאץ', צ'כסלובקיה
 פטירה:  19 בדצמבר 2004 (בגיל 84) אבן יהודה
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  אבן יהודה
 מקום מגורים:  הדסים
 כינויים נוספים:  שוני
 פעילות בולטת:  הוראה, חינוך וניהול בית ספר התיכון ב"הדסים"
 ידוע בשל:  פעילותו החינוכית
 תקופת הפעילות:  1948–1989 (כ־41 שנים)
 עיסוק:  חינוך והוראה
 בת זוג:  פילי (זהבה) לבית וייס
 צאצאים:  דניאל אלון ויקיר אלון
 פרסים והוקרה:  פרס משה קול על מפעל חיים בחינוך נוער
 
זאב אלון (3 בספטמבר 1920 – 19 בדצמבר 2004) היה מורה ומחנך, שימש כמנהל בית הספר התיכון בכפר הילדים והנוער הדסים (1965–1989). ציר בקונגרס הציוני ה-22 (בזל 1946) מטעם תנועת הנוער הציוני ומטעם הסוכנות היהודית לארץ ישראל וזוכה בפרס ע"ש משה קול (1986).
קורות חיים > ילדוּת ונעורים

זאב אלכסנדר האופט (Haupt, לימים אלון) נולד וגדל במונקאץ' (מוקצ'בו), אז צ’כוסלובקיה. אביו, מנחם, נפטר בשנת 1925 מדלקת ריאות, ובבית נשאר עם אמו דבורה, ועוד אח ואחות. שני אחים נוספים מנישואים קודמים של הזוג היו כבר בוגרים, וחיו מחוץ לבית. האם ניהלה בבית בו גרו מסעדה כשרה בשם ״האופט״. הוא למד בגימנסיה העברית במונקאץ', אותה ניהל ד"ר חיים קוגל. הוא ואחיו היו חברים בתנועות הנוער בית"ר והשומר הצעיר ועם סיום לימודיו בשנת 1939, ניסה להתקבל לאוניברסיטה, אך בגלל הנומרוס קלאוזוס הוא סורב, למרות ציוניו הגבוהים.
קורות חיים > תחת שלטון הנאצים

חודשיים לאחר כניסת הגרמנים להונגריה ב-19 במרץ 1944 הוא נעצר ונלקח ביחד עם כל קהילת מונקאץ למחנה ההשמדה אושוויץ. אמו נספתה מיד עם הגעתה למחנה. למרות נכות בולטת ברגלו שנגרמה בילדותו, הוא לא נשלח אל מותו כמו אימו. באושוויץ שהה שבועיים ואז הועבר למחנה ליד קטוביץ. בינואר 1945 הועבר למחנה מטהאוזן ושרד גם את הזוועות בקור העז ששרר שם במרומי ההר. עם התקרבות הכוחות הסובייטים למחנה הם צעדו 200 ק"מ ובדרך הצליח לברוח יחד עם עוד חבר. יחד צעדו עד לווינה והסתתרו במרתף כנסיית סטפן הקדוש עד להגעת הסובייטים ולסיום המלחמה. הוא נסע לבודפשט, שם נפגש עם אחיו, משה אלון, ששרד את עבודות הכפייה בהן הועסק ועם אחותו שרה אבני ששרדה את אושוויץ. יחד עם אחותו הצטרף לתנועת הנוער הציוני, כשאחיו משה עבר לפעילות בתנועת הבריחה.
קורות חיים > פעילות ציונית

עוד לפני מלחמת העולם השנייה, היה אלון פעיל בתנועת הנוער בית"ר, אך לאחר השואה, בחר להצטרף לפעילות בתנועת הנוער הציוני. הוא פעל במחנה עקורים ליד מינכן, שם היה פעיל בארגון עלייה ב', ובאיתור מוסדות חינוך לילדים. בדצמבר 1946 הוא נבחר מטעם תנועת הנוער הציוני, ומטעם הסוכנות היהודית לארץ ישראל להיות ציר בקונגרס הציוני ה-22 שהתקיים בבזל שבשווייץ.
באחת ההכשרות בבודפשט שקדמו לפעילותו במינכן, הכיר את זהבה (פִילִי) וייס, מורה לאומנות בוגרת סמינר למורות במישקולץ שליד בודפשט. היא עלתה בשנת 1946 באופן חוקי לקיבוץ כפר גליקסון, והוא עלה שנה אחריה, במאי 1947, באניית המעפילים ולנה, והצטרף אליה בקיבוץ, שם עבד בפרדס ובעבודה חקלאית. לאחר מכן התמנה למורה בבית הספר היסודי בקיבוץ.
קורות חיים > פעילות חינוכית

ב־1948 עבר להדסים, שם עבד כמורה ללשון ולספרות עברית, ואשתו עבדה כמורה לאמנות. במהלך עבודתו בהדסים השלים לימודי תואר ראשון ותואר שני באוניברסיטה העברית בספרות, לשון, אנגלית ופילוסופיה.
בכפר הילדים והנוער "הדסים", תחילה כמורה, ולאחר מכן כמורה ומנהל בית הספר התיכון, עסק אלון רבות בקליטת הנוער שהגיע לכפר, יהודים וערבים כאחד, ותיקים ועולים, על כל הבעיות והקשיים הכרוכים בכך. ב-1970 יזם והקים כיתות תיכוניות לעולים מברית המועצות איראן, וטורקיה. תוכנית הלימודים שבנה עבורם כללה לימודים אינטנסיביים של השפה העברית בשילוב לימודי שאר המקצועות הנלמדים, תוך הכשרת צוות המורים לשינויי זה. תוכנית זו הכינה אותם להשתלבות מהירה בכיתות הרגילות, ולעמידה בבחינות הבגרות בציונים גבוהים והשתלבות בתפקידים בצבא ובאזרחות. שילובם של עולים אלה במסגרת הלימודית והפנימייה, תרמה רבות לקהילת הכפר והמשיכה את חזון קליטת העלייה והאינטגרציה שלו.
לאחר מותו, רבים מתלמידיו ליוו אותו למנוחת עולמים בבית הקברות באבן יהודה הסמוכה לכפר. ד"ר אסעד עראידא, בן העדה הדרוזית ממע'אר ויו"ר המפעל להכשרת ילדי ישראל: 

”זאב אלון היה המחנך הדגול והמורה המוצלח שהיה לי אי פעם. איש אשכולות, מורה ומחנך מחונן, ומעל לכל אדם משכמו ומעלה שבזכותו אהבתי את השפה העברית.”
פרסים

פרס ע"ש משה קול, מטעם מרכז תרבות העמים לנוער ירושלים, על מפעל חייו בשיקומן ובחינוכם של ילדים וילדי עולים בכפר הנוער "הדסים", תשמ"ו 1986.
ראו גם

קהילת יהודי מונקאטש
גימנסיה העברית במונקאץ'
הערות שוליים

↑  קורות חייו שאובים מעדות אישית מוקלטת של זאב אלון בארכיון שפילברג, סימוכין: 31324-13 מ־8 במאי 1997, מראיינת: טלי נתיב, צלם: יוסי סילוינג'ר.
↑  הסוכנות היהודית לא"י - מחלקת העלייה, לשכת העלייה חיפה. רשימת עולים שבאו לא"י ר.ע. 80 האניה "ולנה" 15.8.47 הפליגה מחוף מרסיל: ..... האופט אלכסנדר, יליד 1920 צכסלובקיה, קרובים בארץ בכפר גליקסון.
↑  ארכיון המדינה, מספר תיק ISA-moia-moia-0009vc9, רשימת עולים 1947 במעברי גבול שונים. התיק מכיל רשימות עולים שהגיעו ארצה ביבשה (מעברי גבול) באוויר ובים: האוניות: ..... ולנה ..
↑  שמות מסיימי מחזור כ"ה של האוניברסיטה, באתר הארץ, 18 באפריל 1955
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304772405171  VIAF: 298443415   WorldCat (עם VIAF): 298443415