stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קלייב סטאנדן
קריירה

הניסיון הראשון של סטאנדן בעסקי השעשועים היה בפעלולים ורכיבה על סוסים, היה בגיל 12 כאשר קיבל את עבודתו הראשונה  בצוות פעלולים מקצועי בנוטינגהאם. בגיל 15 היה סטאנדן חבר בתיאטרון הנוער הלאומי ובתיאטרון המוזיקה הלאומי לנוער והופיע בהפקות מקומיות. מאוחר יותר זכה סטנדן במלגה ללימודי תואר בן שלוש שנים באקדמיה למוזיקה ואמנות דרמטית בלונדון.
בשנת 2004 הופיע סטאנדן בסדרה "להעיר את המתים". בשנה שלאחר מכן הוא הופיע בשלושה פרקים של אופרת הסבון הבריטית "רופאים" ובדרמת הטלוויזיה "ימי בית הספר של טום בראון" שעלה לשידור בערוץ ITV, של הבמאי טום בראון, עיבוד לספרו של תומאס יוז.
סטאנדן גילם את קרל האריס בשלושה פרקים בסדרה הרביעית של הסדרה "דוקטור הו". בשנה שלאחר מכן הוא שיחק את אחיו למחצה של רובין הוד בסדרת הטלוויזיה "רובין הוד". סטאנדן היה חלק מצוות השחקנים הראשי של סדרת הטלוויזיה "Camelot", שהופקה עבור רשת Starz בה גילם את האביר המפורסם סר גאוויין.
בקולנוע השתתף סטאנדן בתפקיד משנה בסרט הבוליוודי "נמסטה, לונדון" משנת 2007, בכיכובם של אקשאיי קומאר וקתרינה קאיף. בשנת 2013, סטאנדן שיחק בסרט העלילתי "Hammer of the Gods". הוא שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה ההיסטורית "וויקינגים" בהפקת ערוץ ההיסטוריה בתפקיד רולו מנורמנדי.
בנוסף לתפקידי המסך שלו, סטנדן נתן את קולו למשחקי וידאו כגון Aliens vs. Predator (אנ').
ב-27 בפברואר 2017 לוהק לגלם את בריאן מילס בסדרה "חטופה", המבוססת על טרילוגיית הסרטים "חטופה" בכיכובו של ליאם ניסן.
ב-26 בפברואר 2019 לוהק סטאנדן לתפקיד הראשי בסדרה "מועצת האבות".
פעילות חברתית

סטנדן הוא דובר Sea Shepherd Conservation Society (אנ').
חיים אישיים

בשנת 2007 נישא לפרנצ'סקה דה טאקאטס בטקס שנערך בסאמרסט, אנגליה. יש להם שלושה ילדים יחד.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006 | Heroes and Villains | פיט |  |
| 2007 | נמסטה, לונדון | צ'ארלס "צ'ארלי" בראון |  |
| 2010 | Eating Dust | ספנס |  |
| 2013 | Hammer of the Gods | הייגן |  |
| 2015 | אוורסט | אד ויסטורס |  |
| 2018 | חולה מספר אפס | אלוף-משנה נוקס |  |
| 2018 | In Like Flynn | צ'רלי |  |
| 2019 | המשימה | צ'אקי |  |
| 2022 | נקמה (אנ') | ויליאם דאנקן |  |
| TBA | Possessions | פיט |  |
| TBA | Crimelands | אית'ן |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004 | להעיר את המתים | מרטין ריינור | 2 פרקים |
| 2004 | Ten Days to D-Day | קצין קנדי | סרט טלוויזיה של ערוץ 4 |
| 2005 | רופאים | צ'רלי האלידיי | 3 פרקים |
| 2005 | ימי בית הספר של טום בראון | ברוק | סרט טלוויזיה של ITV |
| 2008 | דוקטור הו | האריס הפרטי | 3 פרקים |
| 2009 | רובין הוד | ארצ'ר | 3 פרקים |
| 2011 | קמלוט | סר גאווין (אנ') | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
| 2013–2018 | ויקינגים | רולו מנורמנדי | תפקיד ראשי (עונה 4-1) תפקיד אורח (עונה 5); 45 פרקים |
| 2014 | אטלנטיס | טלאמון | 2 פרקים |
| 2017–2018 | חטופה | בריאן מילס | תפקיד ראשי (2 עונות); 26 פרקים |
| 2020 | Mirage | גבריאל טיילור | תפקיד ראשי; 6 פרקים |
| 2020 | Council of Dads | אנתוני לאבל | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
| 2023 | מתודלקים | ליאם | פרק: "Real American Heroes" |
| 2024 | דרגה סודית (אנ') | טיטוס | דיבוב; פרק: "Warhammer 40,000: And They Shall Know No Fear" |
| 2024–הווה | Winter Palace | לאנס רייני | תפקיד ראשי; 8 פרקים |
פילמוגרפיה > תיאטרון

המצאת האהבה, (Salisbury Playhouse (2006 - מוזס ג'קסון
"סיפור הפרברים", אלברט הול (2000) - דיזל
"הבלדה על סלמון פייב", תיאטרון הגלוב (1999–2000) - נתנאל גילס
הערות שוליים

↑  "Taken's Clive Standen: My Very Particular Set of Skills? Tickle Fights and American Girl Trivia". PEOPLE.com. 27 בפברואר 2017. נבדק ב-24 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  "My kingdom for a Norse: Vikings actor Clive Standen on fame, film roles and family life". Leicester Mercury (באנגלית). 27 ביולי 2015. אורכב מ-המקור ב-16 באפריל 2016. נבדק ב-24 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Interview with Clive Standen (Rollo)". History (באנגלית). 30 באוגוסט 2016. אורכב מ-המקור ב-2017-05-17. נבדק ב-24 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "BBC – Press Office – Robin Hood returns to BBC One: Clive Standen". Bbc.co.uk.
1 2  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-24 באוקטובר 2010. נבדק ב-2010-08-30. {{cite web}}:  (עזרה);  (עזרה)
↑  Hodgkinson, Will. Robin Hood: easily replaced by another archer, The Guardian, 16 June 2009. Accessed 25 April 2015.
↑  "EXCLUSIVE: 'Vikings' Star Clive Standen Talks Rollo's Absence, Teases 'Fiery' Reunion Between Rollo and Bjorn". Entertainment Tonight (באנגלית). נבדק ב-24 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "'Vikings' Star Clive Standen: Why It's Not Enough to Just WANT to Be an Actor (or Entrepreneur)". Inc.com (באנגלית). 30 בנובמבר 2016. נבדק ב-24 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Vikings star Clive Standen discusses Dying Light, gaming, TV show". Gamecrate.com (באנגלית). נבדק ב-24 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Andreeva, Nellie (26 בפברואר 2019). "'Taken's Clive Standen To Co-Star In NBC Drama Pilot 'Council Of Dads'". Deadline.com. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Real Men Don't Whale". YouTube. 29 באוגוסט 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Stage Reviews The Invention of Love". Thestage.co.uk. נבדק ב-23 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל, July 2020)
↑  "The Independent Reviews The Invention of Love". Independent.co.uk. נבדק ב-23 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑    Dominic Cavendish, ‏Perils of scholarship, The Telegraph, 15 March 2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 13066905  BnF: cb16751692m (data)  GND: 1073764184  ISNI: 0000 0000 5143 3325  LCCN: no2008006623  NTA: 377055573  SUDOC: 188170154  VIAF: 41637426   WorldCat (עם VIAF): 41637426
אמפורה

משתה, האישה מחזיקה בידה אמפורה
האַמְפוֹרָה (ברבים אַמְפוֹרֵי, Amphoræ. שמה בעברית על פי הצעת האקדמיה ללשון העברית: קנקן, המקור היווני: ἀμφιφορεύς אמפיפוריאוס – דו-צידי נישא) היא כלי חרס בעל צורה וגודל תקניים לאחסון והובלה, עם שתי ידיות ותחתית מחודדת או מעוגלת, שנפוץ ביוון העתיקה ובארצות שהושפעו ממנה. בעת אחסון והובלה יבשתית או ימית הכלים הוצמדו ושולבו אלו באלו באופן דחוס ומאובטח. צורה זו של כלי וההובלה בה ידועים עוד מהתקופה הנאוליתית – סוף תקופת האבן, ועל שמה נקראת תרבות הקנקנים-העגולים הקדומה שנתגלתה במרכז אירופה (אנ').
בדרך כלל האמפורה שימשה למשלוח יין, אך נמצאו גם אמפורות עם שמן, זיתים, דגים ואף סחורה יבשה כתבואה, וכן אמפורות ששימשו לאחסון אפר מתים. בניגוד לפיטס, הדומה לה בצורתו אך הנושא באופן טיפוסי בין 1,000 ל-1,500 ק"ג, האמפורה, הקטנה בהרבה, שימשה בעיקר ככלי לשעת הסעודה, ולכן לרוב עוטרה בידי אמנים, או בעיטורים תעשייתיים פשוטים. בית קיבול תחתי להחזקת האמפורה (חסרת התחתית) שימש להעמדת הכלי הבודד. אמפורות גדולות הועמדו סמוך לסעודה מהם מזגו לכלים קטנים יותר, ואמפורות קטנות עמדו על הטבלאות (השולחנות הקטנים של הסועדים) ושימשו למזיגת יין באופן אישי. נמצאו אמפורות קטנות שתחתיתן שוטח במידת מה, היכולות לעמוד בפני עצמן.
האמופרה הפָּנַאתֵנַאִית סוג אמפורה מעוטרת וטקסית, ניתנה כפרס בתחרויות באתונה העתיקה – ומכאן מגיע המנהג להעניק גביע.
השם 'אמפורה' ניתן בידי הרומאים ומקורה מהיוונית אֶמְפוֹרִיוּס קיצור של אַמְפִיפוֹרִיוּס שמשמעותו "אמפי" – דו-צידי, ו"פוריוס" – נישא, משם הפועל פֶרֵאִין – לשאת.
הן יוצרו בממדים תעשייתיים מימי היוונים ואילך, והיו בשימוש באגן הים התיכון עד המאה ה-16. לאמפורי חשיבות רבה בארכאולוגיה הימית, הואיל ומציאת אמפורה בגוף ספינה טרופה יכול, במקרים רבים, להצביע על גיל ולאום הספינה. לרוב הן משתמרות היטב עד שתוכנן המקורי עדיין מצוי בתוכן, ובכך מספקות מידע חשוב ביותר על מנהגי האכילה והמסחר של עמי הים התיכון העתיקים. לעיתים קרה שחבילת האמפורות התפרקה בטלטולים החזקים של הספינה בעת סערה עזה, וגרמה לחוסר איזון במחסנים ולהטיית הספינה וטביעתה, בלא שהספינה תיפגע מהחוץ או בתוכה, וכך יש מספר אוניות שלמות שנמצאו בתחתית הים עם סחורתן.
סיווג האמפורי

אמפורת צוואר – מהקדומות בזני האמפורי, היא נולדה בסמוך לחורבן יוון המיקנית (~ 1200 לפנה"ס, הידוע בשם "התקופה הפרוטוגאומטרית"), וכתוצאה מחורבן זה. היא באה להחליף את סממני התרבות המיקנית שחלשה על יוון, אך התבססה על המודל המיקני. בסיסה עגול וקוטרו קטן מקוטר גופהּ; גופהּ אליפטי מנקודת המוצא בבסיס עד למעלה ממחצית הגוף, יתר הגוף עגול לגמרי. לאמפורה ידיות אנכיות ופרבוליות, הן יוצאות מחלקו העליון של הגוף ומגיעות לצוואר. הצוואר דק מהגוף, מעגלי ולעיתים מתרחב. בתקופה הגאומטרית גופה התארך ונעשה דק יותר, הצוואר התארך כמו כן, בתום התקופה המדוברת הגיע הצוואר לאורך של כשליש מגודל הכד. באותה העת הפכה האמפורה לכלי הקשור במנהגי קבורה, והגיע לגדלים של 60 סנטימטרים. ראשוני העיטורים הם דתיים, אך מאוחר יותר נוספו עיטורים חגיגיים ומיתולוגיים. עם תום התקופה הגאומטרית (~ 700 לפנה"ס) ותחילת תקופת הדמות השחורה נעשה הגוף דק יותר, וקיבל צורה דומה למרבית האמפורי האחרות.
אמפורה מקשתית – משפחת אמפורי שמקורה במשפחת אמפורי הצוואר. היא נולדה בסמוך לשנת 700 לפנה"ס, וזכתה לפופולריות במאה ה-6 לפנה"ס עד לתחילת המאה החמישית. אמפורה זאת גם מכונה אמפורת בטן, שכן ייחודה העיקרי מאמפורת הצוואר הוא בעובדה שאין לה צוואר ממשי. חלקה עליון ממשיך את עוקמת הגוף, ורק שפתי הכלי שוברות את צורת הגל.
אמפורת הובלה – סוג נפוץ של אמפורי ששימשו להובלת סחורות רבות, ובעיקר יין. גובהן נע בין 50 ל־70 סנטימטרים. בסיסן היה מחודד, כדי לערום אותן ביתר קלות, או לקבור אותן באדמה רכה. ידיותיהן ארוכות למדי: הן מתחילות בקצה הגוף, ומגיעות לקצה הצוואר. הצוואר עצמו די מוארך. הדגם לא נצבע, עקב שימושו.
הערות שוליים

↑  דוגמאות: האונייה הרומית הטרופה ליד מלורקה הסמוכה לספרד וליד פיסקרדו שביוון, שרידי האונייה היוונית העתיקה ביותר שנמצאה בים השחור ועוד.
↑  ספינות טרופות וקנקני אמפורה יוהאן אופבדביק 2005, המחלקה לחקר עתיקות, אוניברסיטת סאותהמפטון (באנגלית, אתר אקדמיה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007294869005171  BnF: cb119439377 (data)  GND: 4001770-9  LCCN: sh85004641  NKC: ph629607 
אמפורי הובלה בתצוגה, טורקיה
מאסאקי האצומי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 בדצמבר 1931 (בן 93) צ'יבה, האימפריה היפנית 
 מידע כללי
 מדינה:  יפן יפן
 ספורט
 ענף ספורט:  אמנות לחימה 
 מאמן:  טושיטסוגו טקמצו
 
זהו שם יפני; שם המשפחה הוא .
מאסאקי האצומי (ביפנית: 初見良昭; נולד ב-2 בדצמבר 1931) הוא המייסד וראש ארגון אמנויות הלחימה בוג'ינקאן של שיטת הנינג'יטסו. כיום מתגורר ומלמד בטוקיו.
חייו

האצומי למד בילדות רבות מן אמנויות הלחימה הפופולריות ביותר, בהן ג'ודו, קראטה, ואגרוף מערבי. בעודו מדריך חיילים אמריקניים באומנות הג'ודו, הבחין האצומי כי בשל גודלם וכוחם, האמריקנים יכלו לאחר חודשים בודדים להתמודד עם מתאמנים יפניים בעלי ניסיון של שנים. כתוצאה מכך, החל לפקפק ביעילות אימוני אמנויות הלחימה המודרניים. לאחר זמן זה, בשעה שלמד לחימת כלי נשק יפניים עתיקים, שמע על נינג'יטסו ועל אמן לחימה בשם טושיטסוגו טקמצו שידע אותן.
ב-1957 החל האצומי להתאמן דרך קבע אצל מורהו החדש, שהתגורר באותה עת בקשיואבארה, נארה, מרחק של חמש עשרה שעות נסיעה ברכבת מעיר הולדתו נודה שבצ'יבה. האימונים האישיים הללו נמשכו במהלכם של חמש עשרה שנים עד למותו של טושיטסוגו טקמצו בשנת 1972.
מוטי רוזנבלום

| --- | --- |

יוני 2015 - מוטי בטקס הזיכרון לנופלים בקרב תל פאחר, במלחמת ששת הימים בשנת 1967, בו נפל אחיו דוב.
 לידה:  4 בינואר 1946 הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הקזחית, ברה"מ 
 פטירה:  22 במאי 2021 (בגיל 75) ראשון לציון, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  1971–2021 (כ־50 שנה)
 עיסוק:  עיתונאי, כתב, עורך ושדרן מנכ"ל מועצת העיתונות והתקשורת בישראל
 מעסיק:  בעבר - מעריב, גלי צה"ל והטלוויזיה בכבלים
 תחום סיקור:  אקטואליה וספורט
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  motir
 טוויטר (X):  motir10
 
מרדכי (מוטי) רוזנבלום (4 בינואר 1946 - 22 במאי 2021) היה מנכ"ל מועצת העיתונות והתקשורת בישראל, עיתונאי ועורך במעריב, בגלי צה"ל ובטלוויזיה בכבלים.
ביוגרפיה

מוטי נולד עם סיום מלחמת העולם השנייה בקזחסטן, שהייתה אז חלק מברית המועצות. חודשים ספורים לאחר מכן, שבה המשפחה הצעירה, לוורשה בירת פולין, במטרה לחפש קרובי משפחה אשר נותרו בחיים לאחר השואה.
באוקטובר 1947, נולד אחיו הצעיר, דובי, במחנה העקורים וצלר שבגרמניה, שעה שהמתינו לעלייה ארצה.
בספטמבר 1948 עלתה המשפחה לארץ והתיישבה בעיר העולים, לוד. אבי המשפחה, שלמה רוזנבלום התקבל לעבודה ברכבת ישראל ועד מהרה היה לאחד מנהגי הקטר הראשונים במדינת ישראל.
אחרי כיתה ט' בתיכון רמלה לוד, עבר מוטי להמשך הלימודים העל יסודיים, במוסד החינוכי של קיבוץ עברון ליד נהריה. לאחר מכן עבר קורס בבית הספר הטכני של חיל האוויר, ואז התגייס לצה"ל - בינואר 1964 והחל את שירותו הצבאי בחיל האוויר, בכנף 4 בחצור, כטכנאי מערכות מטוסים ובתפקיד זה שירת עד תום השרות, באוגוסט 1966.
נפטר ב-22 במאי 2021. הותיר אחריו אישה, לביאה, שתי בנות וארבעה נכדים. התגורר בראשון לציון.
ביוגרפיה > נפילת אחיו הצעיר דוב

דוב רוזנבלום, אחיו הצעיר, התגייס לצה"ל בגיל 17 ושירת בחטיבת גולני. ב--9 ביוני 1967, בגיל 19 וחצי, נפל סמל דוב רוזנבלום, לוחם בגדוד 12 של גולני, בקרב תל פאחר, ביומה האחרון של מלחמת ששת הימים.
הוא הותיר אחריו את סלי, אשתו הצעירה שהייתה בהיריון מתקדם. חודשיים אחרי נפילתו, נולדה בתו דברת.
קריירה עיתונאית

מוטי החל את עבודתו העיתונאית בתחילת שנת 1971, תחילה כפרילנסר במדור הספורט של העיתון מעריב ומיד אחרי מלחמת יום הכיפורים, התקבל לעבודה במשרה מלאה בעיתון שהיה אז הנפוץ במדינה.
במקביל הוזמן מוטי לגלי צה"ל כאיש מילואים ובמשך 35 שנים הגיש פינות ותוכניות ספורט ואקטואליה, כמו גם מבזקי חדשות בלילות.
בשנת 1989, הצטרף לתחנת הטלוויזיה בכבלים "גוונים", שפעלה באזור ראשון לציון, רמלה ולוד.
מועצת העיתונות והתקשורת בישראל

ביולי 2016 החל לכהן כמנכ"ל מועצת העיתונות והתקשורת בישראל, לאחר שהתבקש לקחת את התפקיד על ידי נשיאת המועצה, שופטת בית המשפט העליון (בדימוס) דליה דורנר.
מועצת העיתונות היא גוף וולונטרי, שהוקם בשנת 1963 במשותף על ידי העיתונות (מו"לים, עורכים ועיתונאים) ונציגי ציבור – כמו גופים מקבילים בעולם. המועצה מופקדת על שמירת הערכים של עיתונות חופשית וטובה, ובמסגרת זו היא קובעת את כללי האתיקה החלים על כלי התקשורת ואוכפת את הכללים האלה.
מועצת העיתונות מופקדת – מטעם הגורמים המיוצגים בה – על שמירת הערכים של עיתונות חופשית, בהם חופש המידע, חופש הביטוי וחופש הבעת הדעה.
נציגי המועצה מגנים על חופש העיתונות בהופעות בכנסת ובמאבק על דעת הקהל. בין השאר, המועצה נלחמת לביטול יוזמות חקיקה המבקשות להטיל הגבלות על חופש הביטוי; נאבקת בפעולות של גופים שלטוניים נגד עיתונאים וכלי תקשורת; ופועלת נגד מונופולים וקרטלים בתקשורת הישראלית.
בינואר 2021 הודיע על פרישתו הצפויה מהתפקיד בסוף פברואר באותה שנה ביחד עם הנשיאה, השופטת (בדימוס) דליה דורנר.
פעילות למען הקהילה

במקביל לעבודתו העיתונאית, עסק מוטי בפעילות רצופה בעמותות שונות לטובת הציבור. בין היתר היה חבר בעמותת "לב החסד", שעסקה בחלוקת מזון למשפחות נצרכות, בכל סוף שבוע; "העמותה למלחמה בסמים" בראשון לציון.
משנת 2014 ועד למותו היה פעיל בעמותת "ידידי הסיסים" ובשנותיו האחרונות כיהן כיו"ר העמותה. העמותה עוסקת בשימור אוכלוסיית הסיסים בישראל ובהעלאת המודעות הציבורית לקיומה של ציפור זו.
פרסומים נוספים

מאז נפילתו של אחיו דובי, כתב מוטי מאות רבות של מכתבים אל אחיו הצעיר, בהם הקפיד לשתף אותו בכל מה שקורה במשפחה, במדינה ובחייו האישיים, כמו גם הגיגים בתחומים השונים של החיים.
במקביל פרסם מוטי כמה ספרים, ביניהם "קל לגדל סבא" (נכתב בשיתוף עם ידידו ברוך מאירי), "על מי אני חושב", כמו גם את סיפורו של נח שקלאר "לפני המבול ואחריו".
בשנת 2017 זמן קצר לאחר שהתקבל כחבר באגודת הסופרים העבריים בישראל, הוא פרסם חלק מהמכתבים שכתב לאחיו הצעיר דובי, בשם: "החמסין נשבר דובי וגשם החל לרדת...".
פרסומים נוספים > סרטים דוקומנטריים

במהלך השנים הפיק מוטי וביים עשרות סרטי תעודה, ביניהם:
"ילדים ברמה" עם סי היימן – סיפורם של ארבעה ילדים ברמת הגולן.
"היי אדם" – סיפור חייו ומותו של האלוף אלברט מנדלר.
"רני אחד" – סיפורו של אלוף ישראל באגרוף תאילנדי, במהלך אליפות בינלאומית בתאילנד.
"להיות נקי" – על כפר זוהרים, המשמש ככפר גמילה מסמים
"גבולות מסוכנים" – מסע חיפוש אחר צעיר ישראלי שנרצח ונשדד בבהוטן שבהרי ההימליה.
קל לגדל סבא
על מי אני חושב
סיפור חייו ומותו של האלוף אלברט מנדלר
הערות שוליים

↑  סמל אלטר דב רוזנבלום ז"ל, באתר חטיבת גולני(הקישור אינו פעיל)
↑  מנכ"ל חדש למועצת העיתונות: העיתונאי מוטי רוזנבלום, באתר מועצת העיתונות בישראל
↑  אורן פרסיקו, חילופים במועצת העיתונות, באתר העין השביעית, 30 במרץ 2016
↑  עמותת ידידי הסיסים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008554152605171  ISNI: 0000 0000 3648 4968  LCCN: n2004050495  VIAF: 63399327   WorldCat (עם VIAF): 63399327 
קריקטורה של מוטי רוזנבלום שצוירה על ידי זאב
החמסין נשבר דובי וגשם החל לרדת, ספר לזכרו של דוב רוזנבלום
טרנסג'נדריות ואינטרסקסואליות בספורט

הפרדה מגדרית בין גברים לנשים היא הפרקטיקה הנהוגה ברבים מענפי הספורט. ספורטאים טרנסג'נדרים ואינטרסקס מאתגרים את החלוקה הבינארית לגברים ולנשים בספורט, ומאלצים את עולם הספורט לבחון מחדש את הנחות היסוד שלו על מין ומגדר, ולגבש עקרונות העוסקים בשילובם ובהדרתם.
ספורט הוא זירה חברתית ולכן הוא משקף תפיסות תרבותיות דיכוטומיות לגבי מין ומגדר, לפיהן קיימות רק שתי קטגוריות ביולוגיות שאדם יכול להשתייך אליהן (זכר או נקבה) וכי לכל קטגוריה ביולוגית יש את המגדר שלה (גבר הוא זכר ואישה היא נקבה), אולם ספורטאים טרנסג'נדרים ואינטרסקסואלים נמצאים מחוץ לתפישה בינארית זו ולא ניתן לסווג אותם לפי אותן הנחות, ולכן הם מציבים את אחד האתגרים הגדולים ביותר לספורט המתבסס על עולם מושגים בינארי. התפיסה הבינארית מציבה מגבלות גדולות להשתתפות ספורטאים טרנסג'נדרים ואינטרסקסואלים בספורט, שהתמודדו בעבר עם הדרה גלויה מגופי הספורט, אולם בזכות ביקורת גוברת מהקהילה המדעית ומגורמים נוספים, החלו גופי הספורט לגבש עקרונות העוסקים בזכאותם של ספורטאים אלו להתחרות. מספר ארגוני ספורט בינלאומיים, כולל התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית, פדרציית השחייה הבין-לאומית ופדרציית הרוגבי הבין-לאומית, הכריזו על מדיניות האוסרת על נשים טרנסיות שעברו התבגרות מינית זכרית להשתתף בקטגוריית הנשים.
הסוגיות הפרקטיות, הפוליטיות, המשפטיות והפילוסופיות שעוסקות בשילוב טרנסג'נדרים ואינטרסקסואלים בספורט זוכות ליותר ויותר הכרה, כאשר סוגיית זכאותם להתחרות, ואם כן תחת אלו תנאים, היא סוגיה מרכזית בשיח ונתונה במחלוקת. ההתנגדות לשילוב טרנסג'נדרים ואינטרסקסואלים בספורט נשענת בעיקר על ערך ההוגנות, ולפיה שילובם פוגע בעקרון המשחק ההוגן בטענה שיש להם מאפיינים המעניקים להם יתרון לא הוגן מול היריבים שלהם. התמיכה לשילוב טרנסג'נדרים ואינטרסקסואלים בספורט נשענת בעיקר על ערך שוויון ההזדמנויות ואי האפליה תוך ביטול הטענה ליתרון לא הוגן. משום שההפרדה המגדרית בספורט מתבססת על ההנחה לפיה לגברים יש יתרון ספורטיבי משמעותי על נשים, כמעט לא קיים חשש לגבי יתרון לא הוגן בשילוב גברים טרנסג'נדרים בתחרויות גברים, ולכן רוב תשומת הלב והביקורת של קהילת הספורט, האקדמיה והציבור בנושא זה מתרכזות בנשים טרנסג'נדריות ובנשים אינטרסקסואליות שמתחרות בתחרויות נשים, משום שספורטאיות אלו עשויות להיתפס כספורטאיות בעלות יתרון פיזי משמעותי על פני היריבות שלהן.
עקרון המשחק ההוגן

עקרון המשחק ההוגן נחשב לאחד העקרונות הבסיסיים ביותר בספורט. מטרתו של עיקרון זה היא להבטיח תנאי תחרות הוגנים וזאת כדי לקבוע לאיזה ספורטאי יש את המיומנות הגבוהה ביותר באותו ענף ספורט בו הוא מתחרה. כדי לבחון את המיומנות, יש לנטרל השפעות חיצוניות שעשויות להעניק יתרון לא הוגן. יישום של עיקרון זה כולל למשל איסור שימוש בממריצים, ואסדרה של שימוש אחיד לכלל הספורטאים במתקני ספורט, בטכנולוגיה ובציוד המשמשים לתחרויות. עיקרון זה הוא העיקרון שמנחה את גופי הספורט בבואם לבחון את נושא שילובם של טרנסג'נדריות ואינטרסקסואליות בספורט.
הפרדה מגדרית בספורט

הפרדה מגדרית בספורט קיימת במשך מאה שנות קיומו של הספורט המודרני. ההפרדה נשענת על תפיסות שמרניות לגבי מין ומגדר, ומטרתה להבטיח את עקרון המשחק ההוגן באמצעות מניעת יתרונות לא הוגנים.
ההפרדה המגדרית בספורט מבוססת על ההנחות הבאות:
בני האדם מתחלקים לשני מינים בלבד: זכר ונקבה.
באופן אינהרנטי, גברים הם זכרים ונשים הן נקבות.
מאפיינים ביולוגיים מעניקים לגברים יתרון משמעותי על פני נשים בספורט.
החיסרון היחסי של הנשים ימנע מהן להשתתף בספורט, אלא אם יוקצה מרחב לנשים שבו ביצועיהן לא מושווים לגברים.
תרחיש שבו נשים נעדרות מספורט הוא תרחיש רע משום שהדבר יפגע במעמדן החברתי.
רוב האנשים מקבלים את ההפרדה המגדרית מבלי להטיל בה ספק או להקדיש לה מחשבה, חרף העדויות המדעיות המצטברות לפיהן מין אינו בינארי ומגדר אינו תלוי במין, וההדרה מהספורט של ספורטאים שאינם מתאימים לשום קטגוריה מגדרית אינה נתפסת לרוב כאפליה אלא כמהלך תקין, טבעי ולגיטימי. המחלוקת לגבי שילוב טרנסג'נדרים ואינטרסקסואלים בספורט קיימת רק משום שנהוגה הפרדה מגדרית אולם משום שמין ומגדר אינם מושגים בינאריים, עולים קשיים לגבי תקפות ההנחות המבססות את ההפרדה המגדרית.
קיימים לפחות שישה קריטריונים שונים לאבחון מין: כרומוזומי מין (למשל XX ו-XY), הורמוני מין (למשל אסטרוגן וטסטוסטרון), גונדות מין (למשל שחלות ואשכים), איברי מין פנימיים (למשל בלוטת הערמונית ורחם), איברי מין חיצוניים (למשל פות ופין) ומאפייני מין משניים (למשל שיעור פנים, חזה מפותח וגובה צליל הקול). מאפיינים אלו עשויים להתבטא בשלל שילובים שונים (למשל אדם עם כרומוזום XY ופות או אדם עם מבנה כרומוזומלי של פסיפס), ולכן ההפרדה המוחלטת בין זכר לנקבה אינה אפשרית, ולא קיימת שום בדיקת מעבדה שיכולה לקבוע את המין של האדם. לפי הפסיכולוג, ג'ון מוני, ההבדל בין זכר לנקבה אינו מוחלט אלא מדובר ברצף ביולוגי, וכל קו מפריד הוא עניין של הקשר.
שילוב טרנסג'נדריות ואינטרסקסואליות בספורט > הטיעון ליתרון לא הוגן

אחת ההתנגדויות המרכזיות נגד שילובן של טרנסג'נדריות ואינטרסקסואליות בתחרויות נשים היא הטענה לפיה לטרנסג'נדריות ולאינטרסקסואליות יש יתרון לא הוגן על פני יריבותיהן הסיסג'נדריות, משום שיש להן רמות טסטוסטרון גבוהות יותר ביחס לרמות הטסטוסטרון הטיפוסיות של המין הנקבי, ולכן שילובן יפגע בעקרון המשחק ההוגן. טענה זו נשענת על ההנחה לפיה גברים עליונים על הנשים בספורט, משום שיש להם רמות טסטוסטרון גבוהות יותר, ולכן הביצועים הספורטיביים שלהם טובים יותר מהביצועים הספורטיביים של הנשים. לפי התאחדות האתלטיקה הבינלאומית (ה-IAAF): "גברים בדרך כלל משיגים ביצועים טובים יותר מנשים בספורט משום שיש להם רמות גבוהות יותר של טסטוסטרון, וזו הסיבה המרכזית, מסיבות של הוגנות, להפרדה מגדרית בספורט". כדי לשמור על עקרון המשחק ההוגן, רוב ארגוני הספורט הבינלאומיים שומרים על הפרדה מגדרית ברוב ענפי הספורט, והפרדה זו נתפסת כחשובה במיוחד בספורט העלית, בו מונח הרבה על הכף מבחינת כסף, יוקרה, קריירה, יחסים בינלאומיים וכן הלאה.
לאורך השנים, גופי ספורט בולטים, לרבות הוועד האולימפי הבינלאומי וה-IAAF סירבו לשלב ספורטאיות טרנסג'נדריות ואינטרסקס בתחרויות נשים משום החשש שמצבן הביולוגי מעניק להן יתרון לא הוגן על פני ספורטאיות עם רמות טסטוסטרון נקביות טיפוסיות. חוק נגד אפליה מינית, שנחקק בבריטניה בשנת 1975, קיבל את עמדת גופי הספורט והתיר להם להדיר ספורטאים על בסיס מגדרי בטענה כי נשים נחותות מגברים בספורט. גם החוק להכרה מגדרית שנחקק בפרלמנט הבריטי בשנת 2004, במטרה להגן על זכויות האדם של טרנסג'נדרים, קיבל את עמדת גופי הספורט והתיר להם להדיר טרנסג'נדרים מהספורט מטעמי שמירה על עקרון המשחק ההוגן ושמירה על ביטחון הספורטאים.
מול הטיעון ליתרון לא הוגן, עולות מספר סוגיות שעוסקות בניסיון לבחון את תקפותו:
האם אכן קיים קשר בין רמות גבוהות של טסטוסטרון לשיפור בביצועים הספורטיביים?
האם לספורטאיות טרנסג'נדריות ואינטרסקס אכן יש רמות גבוהות יותר של טסטוסטרון?
אם כן, האם הדבר מקנה להן יתרון בביצועים הספורטיביים?
אם כן, האם מדובר ביתרון לא הוגן?
שילוב טרנסג'נדריות ואינטרסקסואליות בספורט > הפער בין גברים לנשים בספורט

אחת ההנחות המרכזיות של גופי הספורט היא העמדה לפיה גברים עליונים על נשים בספורט משום שיש להם רמות גבוהות יותר של טסטוסטרון. גברים בממוצע חזקים יותר, מהירים יותר וגבוהים יותר מנשים. יש להם בממוצע יותר מסת שריר, פחות מסת שומן, סיבולת לב-ריאה טובה יותר וקיבולת ריאות גדולה יותר ביחס לנשים. שיאי העולם של גברים עולים בממוצע על שיאי העולם של נשים ב-10%. בשנת 2008, הפער בשיאי העולם בין גברים לנשים עמד על 17.2% בקפיצה לגובה, 22.6% בקפיצה במוט ו-37.4% בהטלת כידון לטובת הגברים. גברים רצים בפער של 6.7% מהר יותר מנשים בריצת 100 מטר, ובפער של 12.5% מהר יותר בריצת 5000 מטר, וקיימת התפיסה לפיה לא סביר שנשים ידביקו אי פעם את הפער משום שכאשר מין אחד משתפר, כך גם המין השני. עם זאת, הפער בין ספורטאי עלית לספורטאיות עלית הולך ומצטמצם. נכון לשנת 2011, הנשים הטובות בעולם מסוגלות לרוץ, לשחות ולהחליק מהר יותר מהגברים הטובים בעולם שהתחרו לפני כמה עשרות שנים. בשנת 1988, פלורנס גריפית' ג'וינר, האישה המהירה ביותר בריצת 100 מטר באולימפיאדת סיאול, השיגה תוצאת זמן הנמוכה בשנייה אחת בלבד מזו של בן ג'ונסון, הגבר שרץ באותה אולימפיאדה הכי מהר בריצת 100 מטר (10:54 שניות לג'וניור מול 9:79 שניות לג'ונסון). משנת 1964, נשים הצליחו לצמצם את זמן ריצת המרתון שלהן ב-32%, בעוד גברים צמצמו אותו רק ב-4.2%. במחקר עולה הסברה לפיה אם ההתקדמות הזו תימשך, רצות עלית יוכלו להדביק את הפער עם רצי עלית כבר במהלך המאה ה-21. מחקר שנערך באוניברסיטת אוקספורד בשנת 2004 בנושא ביצועי נשים וגברים באתלטיקה, מעריך כי אם נשים ימשיכו לצמצם את הפער בינן לבין הגברים באותו הקצב, אזי תוך 150 שנה, הנשים יעקפו את הגברים בתוצאות שלהן. המחקר מעריך כי נשים יוכלו לחצות ראשונות את קו הסיום כשהן מתחרות נגד גברים כבר משנת 2064.
שילוב טרנסג'נדריות ואינטרסקסואליות בספורט > מחסור בנתונים

אחת הבעיות העיקריות עם קביעת קיומו או אי-קיומו של יתרון לנשים טרנסג'נדריות בספורט הוא חוסר בנתונים איכותיים. מרבית המחקרים בנושא נעשו על טרנסג'נדריות שאינן ספורטאיות, ואלו שנעשו על טרנסג'נדריות ספורטאיות לא מצאו יתרון על ספורטאיות סיסג'נדריות, אך הם נעשו עם מדגם קטן מאוד ושאינו בהכרח מייצג.
ישנה גם השאלה האם, בהנחה וישנו יתרון לספורטאיות טרנסג'נדריות, עדיין תתאפשר "תחרות משמעותית" ביניהן לבין ספורטאיות סיסג'נדריות. כלומר, האם יתרון שכזה, אם קיים, דומה יותר ליתרון של שחקני בייסבול שמאליים על שחקנים ימניים, שביניהם תתאפשר תחרות, או לזה של מתאגרפים במשקל כבד על מתאגרפים במשקל קל, שם לא אפשרית "תחרות משמעותית" וישנה הפרדה לפי קבוצת משקל.