stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הכנסייה הקתולית והאבולוציה
בתקופת הרנסאנס

מדענים קתולים רבים בתקופת הרנסאנס היו אדוקים בדתם, ואת מחקריהם המדעיים ראו בתור דרך לגלות את צפונות העולם האלוהי וכך לעבוד את האל בצורה שלגישתם הוא בוודאי רוצה בה. תיעוד המאובנים גובש לראשונה לא על ידי חוקרי אבולוציה אלא בעבודות של גאולוגים שהיו בריאתנים בהשקפתם וקיבלו את סיפור תולדות החיים כפי שהוא מסופר בספר בראשית. גאולוגים אלה ערכו לפי הסדר את שכבות הסלע הראשונות שמצאו. במקרים רבים היו אלה ממצאים שעלו מחפירת התעלות הראשונות של תקופת התיעוש באנגליה, במאה ה-18.
המדען הצרפתי פרנסואה-רנה דה שאטובריאן כתב ב-1802: "אלוהים יכול היה לברוא, וללא ספק ברא, את העולם עם כל סימני עתיקותו ושלמותו, אותם מפגין העולם כעת." הנצרות והמדע לא נתפסו כסותרים זה את זה. ב-1811 התקבל שאטובריאן כחבר באקדמיה הצרפתית.
הביולוג הצרפתי ז'ורז'-לואי לקלר דה בופון הדגיש עדויות על השתנות המינים, ותלמידו ז'אן-בטיסט דה לאמארק העלה תאוריה של השתנות של המינים – אבולוציה. כך היה לאמארק מהראשונים שערערו על מושג המין כישות מהותית של מעשה בריאה חד פעמי. כמו היפוקרטס היווני, כאלפיים שנה לפניהם, העלו לאמארק ובופון את הסברה שתכונות ההורים מיוצגות בצאצאים על ידי מנגנון שמעביר לצאצא תכונות משני ההורים. היכולת של משביחי צמחים ובעלי חיים לשנות את הצמח או החיה הטרידה את הביולוגים, והם הגיעו למסקנה שאפשר לשנות מינים על ידי הכלאות. הם עדיין לא חשבו על הסביבה בתור הגורם שמאלץ את המינים להשתנות. לאמארק אמנם השתמש במושגים כגון "רצון" או "צורך", וסבר כי הם גורמים להתנהגויות שמביאות לשינויים פיזיולוגיים, אבל הוא הדגיש שוב ושוב שהוא מחויב לא להניח קיומו של גורם לא מדעי, פיזיקלי או כימי שגורם להתפתחות המינים. לאמארק לא דיבר על "כוונה של היצור החי" או על "רצון אלוהי". הוא הקפיד להימנע מכך.
ראו גם

רשימת מדענים שהם גם כמרים קתולים (אנ')
רשימת מדענים שהם גם ישועים (אנ')
הוגים נוצריים במדע (אנ')
הערות שוליים

↑  ג'רי א. קווין, למה האבולוציה נכונה (ת"א: ידיעות אחרונות, 2013), ע' 61
↑  שאטובריאן, "גאוניותה של הנצרות" (Génie du christianisme), חלק 1, ספר 4, פרק 5. יש להבדיל בין האקדמיה הצרפתית, שמוקדשת למדעי הלשון והשפה הצרפתית, לבין האקדמיה הצרפתית למדעים.
↑  פלק רפאל, ציונות והביולוגיה של היהודים (תל אביב: רסלינג, 206), ע' 248, ה"ש 78
↑  JOHN FARRELL, Catholics and the Evolving Cosmos, Aug. 27, 2010; John Farrell "The Day Without Yesterday: Lemaître, Einstein and the Birth of Modern Cosmology." Basic Books, 2006
↑  Peter M. J. Hess, Science, Catholicism and the Papacy in the New Millennium, 04/02/2013, http://www.huffingtonpost.com/peter-m-j-hess-phd/science-catholicism-and-the-papacy-in-the-new-millennium_b_3000442.html; PIUS XII, Rome, 12 August 1950, HUMANI GENERIS, http://www.vatican.va/holy_father/pius_xii/encyclicals/documents/hf_p-xii_enc_12081950_humani-generis_en.html
↑  INTERNATIONAL THEOLOGICAL COMMISSION, COMMUNION AND STEWARDSHIP: Human Persons Created in the Image of God
↑  http://edition.cnn.com/2013/04/11/world/pope-vatican-science/index.html?iid=article_sidebar Vatican seeks to rebrand its relationship with science][, CNN, April 11, 2013
↑  Juhn Templeton Foundation, The Humble Approach Innitiativ: Purpose in Evolution, 2004
הספרייה הלאומית לתחבורה של ארצות הברית

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 תאריך ייסוד:  1998 
 קואורדינטות:  38°52′33″N 77°00′13″W﻿ / ﻿38.8757°N 77.0037°W﻿ / 38.8757; -77.0037
 https://ntl.bts.gov/
  (למפת וושינגטון די. סי. מוגדלת) הספרייה הלאומית לתחבורה של ארצות הברית(למפת וושינגטון די. סי. רגילה) הספרייה הלאומית לתחבורה של ארצות הברית
 
הספרייה הלאומית לתחבורה של ארצות הברית (באנגלית: National Transportation Library) היא ספרייה לאומית המוקדשת לתחבורה. הספרייה היא אחת מתוך 4 ספריות לאומיות בארצות הברית המוקדשות לנושאים שונים, בנוסף לספריית הקונגרס המשמשת הספרייה הלאומית הראשית של ארצות הברית.
הספרייה ממוקמת בוושינגטון הבירה - בירת ארצות הברית תחת חסותם של הלשכה לסטטיסטיקה של תחבורה (BTS) שהוא חלק ממנהל המחקר וחדשנות בטכנולוגיה (RITA). הספרייה הוקמה בשנת 1998, ומוזגה עם ספריית משרד התחבורה ב-2008.
הספרייה כוללת למעלה מ-200,000 כותרי דפוס, 500 כתבי עת ועוד 100 מאגרי מידע מקוונים באינטרנט. בין אוספי הספרייה מידע על תחבורה קרקעית וימית, ומגוון רחב של נושאי אוספים מיוחדים על דרכי תחבורה. בספרייה ישנו גם אוסף דיגיטלי רחב בנושא ייעוץ משפטי הקשור לנושאי תחבורה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009347818705171  ISNI: 0000 0004 0639 4055  LCCN: no00072062  VIAF: 157379246   WorldCat (עם VIAF): 157379246 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספריות ובנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
המגזין עם נגה ניר נאמן

| --- | --- |
סמל התוכנית
סמל התוכנית
 סוגה:  אקטואליה
 יוצרים:  ערוץ 13 חדשות 13
 מנחים:  נגה ניר נאמן (2020 - הווה) דנה גוטר (2020 - 2020, מופיעה לסירוגין)
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 הפקה
 חברת הפקה:  חדשות 13
 אתר צילומים:  אולפני "חדשות 13", נווה אילן (2020–)
 אורך פרק:  60 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 13
 פורמט (תמונה):  16:9
 תקופת שידור מקורית:  14 באוגוסט 2020 – הווה
המגזין עם נגה ניר נאמן היא תוכנית חדשות ואקטואליה שבועית, שמנחה נגה ניר נאמן בערוץ רשת 13. התוכנית יצאה לאור ב-14 באוגוסט 2020 והיא משודרת כל יום שישי בשעה 17:05, לפני "אלמוג בשישי" .
היסטוריה

נגה ניר נאמן היא עיתונאית ישראלית, כתבת לענייני צרכנות בחדשות 13, ומגישה את מהדורת החדשות המרכזית של ערוץ 13. לפני שהחלה להגיש בתוכנית המגזין, היא הייתה מגישה את התוכנית "לפני החדשות", לסירוגין.
ב-25 באוקטובר 2020, החליקה ניר נאמן בבית מלון במהלך צילומי כתבה נפגעה בגבה ופונתה למרכז רפואי קפלן. בעקבות המקרה, היא נעדרה מהמסך לכמה שבועות, ואותה החליפה דנה גוטר בהנחיית התוכנית.
הערות שוליים

↑  לוח השידורים של ערוץ 13, באתר חדשות 13, 3 בינואר 2018
↑  כתבת ומגישת חדשות 13 נפצעה, באתר ישראל היום
הספרייה הלאומית והארכיון הלאומי של עיראק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  ספרייה לאומית, ארכיון לאומי 
 כתובת:  בגדאד 
 מדינה:  עיראק 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1920
 תאריך פתיחה רשמי:  1920 
 קואורדינטות:  33°20′47″N 44°23′04″E﻿ / ﻿33.346441666667°N 44.384538888889°E﻿ / 33.346441666667; 44.384538888889
 www.iraqnla.gov.iq
  (למפת בגדאד מוגדלת) הספרייה הלאומית והארכיון הלאומי של עיראק (למפת בגדאד רגילה) הספרייה הלאומית והארכיון הלאומי של עיראק 
 
הספרייה הלאומית והארכיון הלאומי של עיראק (בערבית: دار الكتب والوثائق العراقـيـة) היא הספרייה הלאומית וגם הארכיון הלאומי של עיראק, הממוקמת בבגדאד. תחילתה של הספרייה הלאומית בשוק העירהעה בגדאד המכונה גם: "העיר העגולה של בגדאד", המכונים לעיתים גם הספרייה הכללית. הספרייה הוקמה בשנת 1920 על ידי השלטון הבריטי בעיראק ביוזמתו של מיוריאל ג'סי פורבס בעזרת הסיוע של גרטרוד בל, ולאחר מכן על ידי המזכיר לנציב העליון הבריטי. בתחילה הייתה זו ספרייה פרטית שנתמכה על ידי תרומות כספים ותרומות של ספרים. במהלך השנים נתרמו גם אוספים פרטיים בארכיונים שהצטברו בספרייה. בשנת 1963 נחקק חוק הספרייה הלאומית של עיראק שקבע כ יש לאגור בספרייה את כל המסמכים הלאומיים. בשנת 1977 עברה הספרייה אל בניין חדש במרכז בגדאד. לאחר מלחמת המפרץ השנייה בשנת 2003 שבה הופל משטרו של סדאם חוסיין נשרף הבניין על ידי בוזזים וכמויות אדירות של ספרים נשדדו. לאחר מכן עברו רוב הארכיונים לידי אוניברסיטת בגדאד.
הספרייה הלאומית לחינוך של ארצות הברית

הספרייה הלאומית לחינוך של ארצות הברית (באנגלית: National Library of Education) היא ספרייה לאומית המוקדשת לנושאי החינוך ומשמשת גם בתור ספרייה ציבורית ומרכז מידע למשאב עיקרי החינוך.
הספרייה הוקמה בשנת 1994,[דרושה הבהרה] אך ראשיתו של האוסף שלה הייתה כבר בשנת 1872.
הספרייה מספקת אוספי דפוס ושירותי מידע לציבור, כמו גם לקהילת החינוך וגופים ממשלתיים אחרים על התוכניות הנוכחיות וההיסטוריות בחינוך. בנוסף ישנם בספרייה גם פעילויות ופרסומים של משרד החינוך האמריקאי.
אוסף הספרייה כולל מסמכים ורשומות של ממשלת ארצות הברית בנושאי החינוך וכולל מסמכים בתחומים הקשורים לכך כגון: חוקים, מדיניות ציבורית, עניינים עירוניים, סוציולוגיה, היסטוריה, פילוסופיה, פסיכולוגיה, ומידענות.
הספרייה ממוקמת במשרדי מחלקת החינוך של ארצות הברית בוושינגטון הבירה.
הספרייה הלאומית ע"ש קירילוס ומתודיוס הקדושים

| --- | --- |

 מיקום:  סופיה, בולגריה
 סוג:  ספרייה לאומית
 תאריך ייסוד:  1878
 על שם:  קירילוס ומתודיוס 
 קואורדינטות:  42°41′41″N 23°20′10″E﻿ / ﻿42.694722222222°N 23.336111111111°E﻿ / 42.694722222222; 23.336111111111
 http://www.nationallibrary.bg/
  (למפת סופיה מוגדלת) מחוז סופיה פרניק קיוסטנדילהספרייה הלאומית ע"ש קיריליוס ומתודיוס הקדושים (למפת סופיה רגילה) מחוז סופיה פרניק קיוסטנדילהספרייה הלאומית ע"ש קיריליוס ומתודיוס הקדושים  he
 
הספרייה הלאומית ע"ש קירילוס ומתודיוס הקדושים (בבולגרית: Национална библиотека „Свети Свети Кирил и Методий“) היא הספרייה הלאומית של בולגריה.
הרעיון להקמת הספרייה הועלה בשנת 1878 על ידי מורה ועובד עיריית סופיה וזאת על מנת לשרת את הצרכים החינוכיים והתרבותיים של העיר. באותה שנה נפתחה הספרייה, וב-1900 קיבלה בניין משלה. ב-1939 החל להיבנות בניין חדש עבור הספרייה, אך ב-1944 שני הבניינים, הן הישן והן החדש, נהרסו בהפצצה בסופיה. ב-1953 הספרייה חודשה ונפתחה מחדש.
הספרייה מכילה אוסף של כתבים מקוריים נדירים מהמאה ה-11 ועד המאה ה-19, ארכיון היסטורי של בולגריה, ואוסף של ציורי דיוקן ותצלומים.
המירוץ הגדול

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  סיפור של בלייק אדוארדס, ארתור רוס
 בימוי:  בלייק אדוארדס 
 הופק בידי:  מרטין ג'ורו
 תסריט:  ארתור רוס 
 עריכה:  ראלף וינטרס 
 שחקנים ראשיים:  ג'ק למון טוני קרטיס נטלי ווד פיטר פאלק
 מוזיקה:  הנרי מנסיני 
 צילום:  ראסל הארלן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  האחים וורנר, Warner Bros. Pictures 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  1 ביולי 1965
 משך הקרנה:  152 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מוזיקלי, קומדיה רומנטית, סרט פעולה 
 תקציב:  12,000,000 דולר
 הכנסות:  26,333,333 דולר
 פרסים:  פרס האוסקר על עריכת סאונד הטובה ביותר (טרג בראון) 
 דף הסרט ב־IMDb
 
המירוץ הגדול (באנגלית: The Great Race) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיית סלפסטיק מטורפת משנת 1965 בבימויו של בלייק אדוארדס, עם ג'ק למון, טוני קרטיס, נטלי ווד ופיטר פאלק בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב לפי סיפור של בלייק אדוארדס וארתר רוס ומושפע מסיפור המירוץ האמיתי מניו יורק לפריז שנערך בשנת 1908 (אנ').
בסרט יש את סצנת הסלפסטיק של הטחת עוגות פאי עם קצפת הארוכה והיקרה ביותר בתולדות הקולנוע. היא נמשכת מעל ארבע דקות ובה הוטחו בפרצופי השחקנים 4,000 עוגות פאי בצילומים שנערכו במשך ארבעה ימים. מחיר הסצנה הזאת - 200,000 דולר.
העלילה היא על שני פעלולנים ועוזריהם שמתחרים מי יגיע ראשון במרוץ מכוניות מניו יורק לפריז. במירוץ האמיתי הם עברו מאמריקה לאסיה בספינת קיטור וכאן הם עושים זאת על גבי קרחון צף.
ג'ק למון משחק בחלק מהסרט בתפקיד כפול.
השיר "עץ האוהבים" המבוצע על ידי נטלי ווד בשירה מדובבת על ידי הזמרת רובין ווארד (אנ') היה מועמד לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר וזכה לביצועים של ג'וני מאטיס, בובי דארין, פטי פייג' ועוד.
תקציר העלילה

מרוץ מכוניות מתחיל בין ניו יורק לפריז. במירוץ משתתפים שישה כלי רכב. המתחרים העקרים הם הפעלולנים פרופסור פיית (ג'ק למון) ועוזרו מקס (פיטר פאלק) ו"לסלי הגדול" (טוני קרטיס) ועוזרו חזקיה (קינן ווין).
המרוץ מיועד רק לגברים אבל ברגע האחרון מצטרפת העיתונאית מגי דיבואה (נטלי ווד), סופרז'יסטית קולנית שמאלצת את עורך העיתון "ניו יורק סנטינל", הנרי גודבדי (ארתור או'קונל) לקבל אותה כשליחת העיתון למירוץ. היא מגיעה במכונית עם מנוע קיטור ומצוידת ביוני דואר לשליחת כתבות וצילומים לעיתון.
מקס חיבל בארבע מכוניות ובטעות גם בשלו. המכוניות התפרקו אבל את המכונית שלו הצליח לתקן ומגי עברה שם, צילמה אותם במצב מגוחך ושלחה את התמונות למערכת העיתון באמצעות יונת דואר. המכונית שלה מתקלקלת והיא מצטרפת למכוניתו של לסלי.
שתי המכוניות מגיעות לעיירה בוראצ'ו (שם פיקטיבי) במערב ארצות הברית וראש העיר והשריף מקבלים אותם בחגיגה. באולם ההופעות מופיעה הזמרת לילי אוליי (דורותי פרוביין) ולאחר ההופעה היא מגיעה ללסלי, מתיישבת לידו והם מתחבקים. באותו רגע מגיע בעלה ומתחילה קטטה המונית שבסופה נהרס כל האולם. פיית ומקס מנצלים את ההזדמנות כדי להתגנב למחסן הדלק, לגנוב את כל ארגזי הדלק ולהמשיך במסע.
לסלי נאלץ לרתום את רכבו לשתי פרדות. בהגיעם לעיירה סמוכה הם נאלצים לקנות דלק ומגי חותמת על התחייבות בשם העיתון. היא מצליחה לסלק את חזקיה כאשר הם עולים על רכבת לניו יורק היא אוזקת אותו לכיסא ובורחת ללסלי.
הם ממשיכים צפונה לאלסקה, נפגשים עם פיית ומקס ונתקעים בסופת שלג עזה.
בבוקר מתברר להם שהם צפים על קרחון ששט לעבר אסיה. הקרחון הולך ונמס והם מתכוננים לגרוע מכל עד שברגע האחרון הם מגיעים לחוף, שם מחכה להם חזקיה שסולח למגי.
שתי המכוניות מגיעות למדינת קרפניה (שם פיקטיבי) עליה שולט הנסיך השיכור האפניק (ג'ק למון), הדומה דמיון מפתיע לפרופסור פיית. הנסיך מתנהג באופן מגוחך בגלל שתיית אלכוהול בלתי פוסקת. הברון פון סטופה (רוס מרטין) והגנרל קוסטר (ג'ורג' מקרידי) מתכננים הפיכה. הם אוסרים את הנסיך, לסלי, פיית וחזקיה. כוונתם היא "להמליך" את פיית בתור נסיך בובה שייעשה כרצונם.
מקס מצליח לחדור לבית הכלא ולשחרר את שלושתם. לסלי מנהל דו-קרב עם הברון שנסוג וקופץ מהחומה לנהר.
כולם ממהרים לטקס ההכתרה ורגע לפני שהכתר מושם על צווארו הם ממלטים אותו כשכולם רודפים אחריהם.
הם מגיעים למאפייה בה הוכנו לכבוד ההכתרה 4000 עוגות פאי עם קצפת ומתחיל קרב של הטחת עוגות שבסופו כולם יוצאים מרוחים בקרם.
בעת המסע לפריז מתחילים מגי ולסלי להתאהב למרות חילוקי הדעות בנושא זכויות נשים. מעט לפני קו הסיום ליד מגדל אייפל בולם לסלי את הרכב. הם מתחבקים ומתנשקים ומסכימים להתחתן.
פיית ומקס עוברים על פניהם וזוכים בגביע. פיית מקבל את הגביע אך לא מרוצה. הוא מציע להם להתחיל מרוץ נוסף בדרך לניו יורק. לסלי ומגי יוצאים ראשונים ומקס יורה לעברם מתותח קטן שנמצא במכוניתם. הוא מחטיא אך פוגע במגדל אייפל שקורס.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ג'ק למון | פרופ' פיית/הנסיך האפניק |  |
| טוני קרטיס | לסלי הגדול |  |
| פיטר פאלק | מקס | עוזר של פיית |
| נטלי ווד | מגי דיבואה | עיתונאית |
| קינן ווין | חזקיה | עוזר של לסלי הגדול |
| ארתור או'קונל | הנרי גודבדי | עורך עיתון |
| רוס מרטין | ברון פון סטופה | ראש הקושרים |
| דורותי פרוביין | לילי אוליי | זמרת |
| ג'ורג' מקרידי | גנרל קוסטר | ראש הצבא |
פרסים

פרס אוסקר לעריכת הקול הטובה ביותר.
מועמדות לפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר.
מועמדות לפרס אוסקר לעריכה הטובה ביותר.
מועמדות לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר ("עץ האוהבים" - "The Sweetheart Tree")
מועמדות לפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי.
מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי (ג'ק למון).
הממלכה המאוחדת באירוויזיון 1957

| --- | --- |
 שיר אירוויזיון בביצוע פטרישיה ברדין
 מתוך  אירוויזיון 1957
 מדינה:  בריטניה בריטניה
 שיר באירוויזיון
 מקום בגמר:  7
 ניקוד בגמר:  6
 1959 ←
 
בריטניה ערכה עבור אירוויזיון 1957 תחרות קדם רבת משתתפים שנערכה בארבעה שלבים - 3 חצאי גמר והגמר עצמו. את התחרויות הנחה דייוויד ג'ייקובס. בשני חצאי הגמר הראשונים התמודדו 7 מבצעים שונים בכל אחד, כאשר כל אחד מהם מבצע שיר אחד. בחצי הגמר השלישי השתתפו 5 זמרים שביצעו שיר אחד כל אחד. מכל חצי גמר נבחרו 2 שירים שהתמודדו אחד מול השני בערב הגמר. בערב הגמר כל שיר הוצג פעמים על ידי שני זמרים שונים. המבצע הראשון ששר את השיר היה המבצע ששר אותו כבר בחצי הגמר (מלבד השיר "Once"), והמבצע השני היה מבצע שעוד לא השתתף בתחרות.
בסוף תחרות הגמר, צוות שיפוט בחר את השיר הטוב ביותר כאשר המבצע שיישלח לאירוויזיון נבחר באמצעות ועדה פנימית. הזמרת פטרישיה ברדין נבחרה לייצג את בריטניה באירוויזיון 1957 עם השיר "All". רוב השמות של השירים שהתחרו בתחרות הקדם אינם ידועים כיום, כמו גם התוצאות.
הגמר

(12 בפברואר 1957)
| # | מבצע ראשון | מבצע שני | שיר | תרגום | מקום | ניקוד |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | The Keynotes | ביל מיינרד | Don't Cry Little Doll | אל תבכי בובה קטנה | 4 | 14 |
| 2 | פאולין שפרד | קרול קאר | Once | פעם אחת | 2 | 23 |
| 3 | דניס לוטיס | The Keynotes | Seven | שבע | 5 | 13 |
| 4 | מלקולם לוקייר | פטרישיה ברדין | All | הכל | 1 | 39 |
| 5 | רוני הילטון | אלן בריסטו | For Your Love | למען אהבתך | 5 | 13 |
| 6 | ליטה רוזה | סטן רודריק | The Way It Goes | בדרך הנכונה | 3 | 18 |
המיצלולוז

| --- | --- |
 מספר CAS:  8024-50-8
 
המוטיב השכיח ביותר בהמיצלולוז
המיצלולוז הוא רב סוכר מסועף, אשר בדומה לתאית (צלולוז) מצוי כמעט בכל הצמחים בדופן התא. ישנם מספר רב-סוכרים מסועפים שונים (מורכבים מחד-סוכרים שונים או עם מבנה שונה) שמוגדרים כהמיצלולוז, בהם ארבינוקסילן (אנ') המורכב מהחד-סוכרים אראבינוז וקסילוז. בניגוד לתאית שהיא חזקה, בעלת מבנה גבישי וחסינה להידרוליזה, להמיצלולוז יש מבנה אקראי ואמורפי, וחוזקו נמוך. הוא עובר הידרוליזה בקלות על ידי תמיסה מדוללת של חומצה או בסיס, וכן על ידי מגוון רחב של אנזימים.
הרכב

הרב-סוכרים: קסילאן (אנ'), גלוקורונוקסילאן (אנ'), ארבינוקסילן (אנ'), גלוקומאנאן (אנ') וקסילוגלוקאן (אנ') נחשבים כולם להמיצלולוז.
רב-סוכרים אלו מורכבים מחד-סוכרים שונים ומגוונים. לעומת זאת, צלולוז מורכב רק מהחד-סוכר גלוקוז. המיצלולוזים לעומת זאת עשויים להכיל במקום או בנוסף לגלוקוז גם קסילוז, מנוז, גלקטוז, רמנוז (אנ'), אראבינוז ועוד. המיצלולוזים מכילים את רוב סוגי סוכרי ה-D-פנטוז, ולעיתים גם כמויות קטנות של סוכרי L-פנטוז. בדרך כלל קסילוז הוא החד-סוכר הנפוץ ביותר בהמיצלולוז, אבל בעץ של חשופי זרע למשל דווקא מנוז הוא המצוי באחוז הגבוה ביותר. המיצלולוזים עשויים להכיל לא רק סוכרים רגילים, אלא גם את הצורות החומציות שלהם, כמו חומצה גלוקורונית.
מבנה

בניגוד לצלולוז, המיצלולוז מורכב משרשרות חד-סוכרים קצרות יותר – 500–3,000 יחידות בכל פולימר, לעומת 7,000–15,000 יחידות בכל פולימר בצלולוז. כמו כן הצלולוז הוא פולימר ישר ללא הסתעפויות, בעוד המיצלולוז הוא מסועף.
בתאי צמחים

המיצלולוז מוטמעים בדופנות תא של צמחים, לעיתים בצורה של שתי וערב – הם נקשרים בעזרת פקטין לתאית על מנת ליצור רשת של סיבים החוצים זה את זה.
ההמיצלולוז מיוצר בתוך מערכת גולג'י של התא.
הערות שוליים

↑  Scheller HV, Ulvskov P., Hemicelluloses, Annu Rev Plant Biol. 2010 ; 61 : 263-89. doi: 10.1146/annurev-arplant-042809-112315
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555530205171  BnF: cb14544188w (data)  LCCN: sh85060153
המתחזה

| --- | --- |

 סוגה:  טלנובלה
 יוצרים:  חברת טלוויסה
 כותבים:  קרלוס רומרו
 בימוי:  באטריס שרידן 
 שחקנים:  גבריאלה ספניק פרננדו קולונגה ליברטד למארקה שנטל אנדרה דומיניקה פאלטה מריו סימרו
 ארץ מקור:  מקסיקו
 שפות:  ספרדית 
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  102
 הפקה
 מפיק:  סלוודור מחייה אלחנדרה
 חברת הפקה:  טלוויסה 
 צלמים:  ארנסטו אראולה חסוס נאחרה סארו
 מוזיקה:  חוסה אנטוניו פריאס
 אורך פרק:  45 דקות
 שידור
 רשת שידור:  טלוויסה ויוה
 תקופת שידור מקורית:  9 בפברואר 1998 – 24 ביולי 1998
 קישורים חיצוניים
 www.esmas.com
 דף התוכנית ב-IMDb
 
המתחזה (בספרדית: La Usurpadora; באנגלית: The Usurper) היא טלנובלה מקסיקנית בת 102 פרקים שהופקה בשנת 1998 על ידי חברת טלוויסה. עלילתה בנויה על פי ספרה של אינס רודנה. לסדרה יצא גם סרט המשך הנקרא: "יותר מהמתחזה".
עלילה

פאולינה מרטינס היא בחורה ענייה, חרוצה, וטובת לב שעובדת בשירותים של מועדון לילה בקנקון כדי לפרנס את פאוּלה, אמה החולה. באחד מהימים היא פוגשת את פאולה ברצ'ו, הדומה לה כשתי טיפות מים. פאולה היא אישה עשירה, בוגדנית ורעת לב שהתחתנה עם בעלה, קרלוס דניאל, רק כדי לחיות חיים טובים. השתיים לא יודעות על קשר הדם ביניהן; אמן מסרה את פאוֹלה לזוג עשירים, משום שהייתה ענייה ולא יכלה לטפל לבד בשתי התינוקות. פאולה מציעה לפאולינה דבר נוראי: לתפוס את מקומה במשך שנה באחוזת ברצ'ו במקסיקו סיטי. כדי להכריח את פאולינה להסכים להצעתה, פאולה מכניסה את הצמיד שלה לתוך התיק של פאולינה ומאשימה אותה בגנבה. ובכך היא מציבה לפאולינה אולטימטום: או להסכים להתחזות לה בבית של בעלה במשך שנה, או להיכנס לכלא על הפשע הזה שהיא לא ביצעה. פאולינה מסכימה בלית ברירה. החל מהרגע שפאולינה נכנסת לאחוזת בראצ'ו, היא כובשת את ילדיו של קרלוס דניאל עם המון אהבה וחיבה. וגם עוזרת לסבתו של קרלוס דניאל להיגמל מהאלכוהול. קרלוס דניאל מרגיש אהבה לאישה שהוא חושב אותה שהיא אשתו, ופאולינה לא מצליחה להימנע מלהתאהב בגבר שאותו היא מרמה. אך לצערם, בדיוק כאשר אהבתם מתחילה לפרוח, פאולה האמיתית חוזרת בהפתעה, ונחושה בדעתה להשיב לה את מקומה בבית משפחת ברצ'ו.
צוות שחקנים ודמויות

פאולה ברצ'ו  (גבריאלה ספניק): אישה יפהפייה, אך גם אנוכית וחסרת רגשות, מעוניינת רק בכסף והנאה. פאולה נשואה לקרלוס דניאל ומכריחה את פאולינה להתחזות לה במשך שנה בבית משפחת ברצ'ו על מנת שתוכל ליהנות מהחיים עם המאהבים שלה.
פאולינה מרטינז (גם היא מגולמת על ידי גבריאלה ספניק): אישה יפהפייה ותמימה. נשלחת בכוח על ידי פאולה להתחזות לה בבית משפחת ברצ'ו במשך שנה שלמה. אישה חכמה וטובת לב, אשר מתחבבת על כל בני המשפחה.
קרלוס דניאל ברצ'ו (פרננדו קולונגה): גבר מצליח שהחברה שלו נמצאת במצב של פשיטת רגל. קרלוס דניאל התחתן בפעם השנייה עם פאולה ברנצ'ו, לאחר שאשתו הראשונה מתה. יש לו 2 ילדים: ליזט וקרליטוס. מתאהב בוורוניקה המזכירה, אך לאחר מכן הוא מבין שהוא מאוהב בפאולינה ומתחתן איתה.
פיאדד ברצ'ו (ליברטד למארקה): סבתו של קרלוס דניאל. מכורה לאלכוהול, אך בעזרתה של פאולינה, היא נגמלה מהאלכוהול. פיאדד מההתחלה לא אהבה את פאולה אך לאחר שפאולה (פאולינה) השתנתה לטובה, היא נכבשה בטוב ליבה ובאהבתה.
אסטפניה ברצ'ו דה מונטרו (שנטל אנדרה): אחותם החורגת של קרלוס דניאל ורודריגו. נשואה לווילי. אסטפניה הייתה בהתחלה אישה צנועה ולא יפה, אך בעזרתה של פאולה (פאולינה) היא עוברת שינוי מראה והופכת לאישה יפהפייה.
חמה דורן ברצ'ו (דומיניקה פאלטה): אישה יפה ורעה. מאוהבת בקרלוס דניאל ותעשה הכל כדי להפריד בינו לבין פאולה (פאולינה).
לוסיאנו אלקנטרה (מריו סימרו): גבר חתיך ומפתה, אשר משמש כמאהב של פאולה.
רודריגו ברצ'ו (מרסלו בוקט): אחיו של קרלוס דניאל. גבר נאה הנשוי לפטריסיה. לוקח על חסותו את בנה של אסטפניה לאחר שהיא משתגעת, ומגדל אותו כאילו היה שלו.
גיז'רמו "ווילי" מונטרו (חואן פבלו גמבואה): גבר חתיך ורודף בצע. מנהל רומן עם פאולה ברצ'ו ולאחר מכן גם עם ויואנה.
לליטה (פאטי דיאז): משרתת בבית משפחת ברצ'ו. רכלנית וחברה טובה של פאולה.
לאנדרו גומז (אלחנדרו רואיז): גבר נאה המתאהב בויויאנה. הוא גבר עני ולכן ויויאנה לא מעוניינת בו. מתאהב לאחר מכן בוורוניקה סראנו.
ויויאנה ( אנסטסיה): בחורה צעירה עניה. הופכת למאהבתו של ווילי ומאמינה שהוא יעזוב את אסטפניה בשבילה.
פטריסיה ברצ'ו (ג'סיקה חורדו): אשתו של רודריגו. לוקחת על חסותה את בנה של אסטפניה ומגדלת אותו כשלה.
פידלינה (מגדה גוזמן): אם הבית של משפחת ברצ'ו ואשת סודה של פיאדד.
אלסנדרו פארינה (אנריקה ליזלדה): גבר מבוגר ועשיר. עוד אחד ממאהביה של פאולה.
פאולה מרטינז (נוריה באגז): האמא של פאולה ופאולינה. היא זו ששלחה את פאולה לאימוץ והשאירה איתה את פאולינה.
ורוניקה סוריאנו (אדריאנה פונסקה): מועסקת בתור מזכירתו של קרלוס דניאל. מתאהבת בקרלוס דניאל והוא משיב לה אהבה, אך מרגישה שהוא מאוהב בפאולינה ולכן הם נפרדים.
יותר מהמתחזה

בעקבות ההצלחה שלה זכתה הסדרה, יצא לסדרה סרט המשך אשר נקרא "יותר מהמתחזה" (Más Alla De La Usurpadora ), אשר מתרחש שנה לאחר מאירועי הסדרה.
יותר מהמתחזה > עלילה

שנה עברה מאז שקרלוס דניאל (פרננדו קולונגה) ופאולינה (גבריאלה ספניק) התחתנו, ויש להם בת קטנה בשם פאוליטה על שם אמה של פאולינה. הבעיות במהרה מתחילות לצוץ על פני השטח, כאשר פאולינה לא מרגישה טוב, היא הולכת לרופא יחד עם סבתא פאידד (ליברטד למארקה). שם, הרופא אומר לה שיש לה סרטן, ושנותר לה עוד 3 חודשים לחיות. לאחר גילוי זה, פאולינה שומרת על מחלתה בסוד ממשפחתה, אבל מבקשת מראקל (יאדירה קארילו), המטפלת של פאולה, שתינשא לקרלוס ראול לאחר שהיא תמות. ראקל, שמאוהבת בסתר בקרלוס דניאל, מסכימה.
כאשר פאולינה משתפת את סבתא פאידד בסודה, היא מתעקשת שעל המשפחה לדעת גם כן על מחלתה. כאשר קרלוס דניאל מגלה על מחלתה של פאולינה, הוא מנחם את פאולינה ומחליט לנצל את הזמן שנותר לה, בשביל להפוך אותו לאחד מהימים היפים שיהיו לשניהם ביחד. בינתיים, פאולינה וקרלוס דניאל חוגגים את יום השנה לנישואיהם. ראקל, אשר לא מוכנה לחכות עד שפאולינה תמות, מכניסה לתוך כוס היין של פאולינה רעל.
פאולינה שותה את היין ומיד מתעלפת, אך ראקל גם כן מתעלפת. שתי הנשים מובלות לבית החולים, שם מתברר שפאולינה לא חולה אלא בהיריון. בינתיים, ראקל מגלה שהיא זו שתתה מהיין המורעל. ראקל במהרה מתנצלת בפני כולם ולבסוף, מבריאה לחלוטין. בבית משפחת ברצ'ו, פאולינה וקרלוס דניאל מבשרים לכולם את הבשורה המשמחת: פאולינה שוב בהיריון.
סוף.
הוואנה

ערך זה עוסק בבירת קובה. אם התכוונתם ליצרנית מזון ארגנטינאית, ראו .
הוואנה (בספרדית: ‏La Habanaקובץ:HAV.ogg‏Ⓘ‏, הגייה: [la aˈβana]) היא בירת קובה והעיר הגדולה ביותר במדינה זו ובאיים הקאריביים. העיר, המשתרעת על פני כ-720 קמ"ר, היא גם אחד ממחוזותיה של קובה. הוואנה שוכנת במערב המדינה, לחופו של מצר פלורידה, כ-170 ק"מ דרומית לקי וסט שבפלורידה.
בשנת 1982 הכריז אונסק"ו על הוואנה העתיקה וביצוריה כאתר מורשת עולמית.
מבצר אל מורו
שם העיר

בראשיתה, נקראה העיר וייה דה סן קריסטובל דה לה אבנה (Villa de San Cristóbal de la Habana). אין ודאות באשר למקור השם "הוואנה". לפי אחת הסברות, הוא נגזר משמו של צ'יף מקומי בשם הַבָּגוּאָנֶקְס. לפי גרסה אחרת, מקור השם הוא במילה ההולנדית העתיקה Havene, שפירושה "נמל", ואילו לפי סברה שלישית, המקור הוא במילה הספרדית Sabana, שפירושה סוואנה.
היסטוריה > הקמת העיר

ראשוני האירופאים פקדו את המקום בו נמצאת הוואנה בשנת 1509, במסגרת מסעו של מגלה הארצות הספרדי סבסטיאן דה אוקאמפו, שסבב את האי קובה. ב-25 באוגוסט 1515 נוסדה העיר בידי דייגו ולאסקס דה קוויאר, בחופה הדרומי של המדינה, בסמוך למקום בו שוכנת היום העיר סוּרְחִידֶרוֹ דֶה בָּאטְבָּאנוֹ. מאחר שהניסיונות לבסס במקום נמל לא צלחו, הוקמה העיר מחדש בשנת 1519 במקומה הנוכחי.
במהלך המאה ה-16 סבלה העיר מהתקפות של שודדי ים ושל פריבטירים צרפתים. ראשוני התוקפים, בראשותו של הצרפתי ז'אק דה סור, השתלטו על העיר בקלילות בשנת 1555, בזזו אותה והעלו אותה באש. התקפות נוספות הביאו את הספרדים להתחיל בביצורה של העיר. הביצורים לא נועדו רק להגנה על העיר, אלא גם כדי לאפשר לספרדים לשלוט ביתר קלות במסחר המתנהל בה, ולהתמודד עם השוק השחור שהתפתח בה. אמצעי הגנה נוסף שנקטו הספרדים, החל מ-1561, הוא ליווי כל הספינות העושות דרכן לספרד בספינות מלחמה של הצי הספרדי.