stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארי שטרנפלד
הערות שוליים

1 2 3 4  גרשון אלימור, ראיון עם חלוץ הקוסמונאוטיקה הסובייטית פרופ' שטרנפלד באידיש, דבר, 11 בספטמבר 1964
1 2 3  ש.ל. שניידרמן, פרופ' שטרנפלד - מבוני הירח, דבר, 1 בדצמבר 1957
1 2  ש. אבני, מדען יהודי - אבי הוושטוק, חרות, 12 ביולי 1963
↑  30 שנה לעבודתו המדעית של ארי שטרנפלד, למרחב, 30 בדצמבר 1963
1 2  נח זבולוני, מדעו יהודי יליד פולין - אבי הםפוטניקים ברוסיה, חרות, 2 בינואר 1964
↑  יהודי - הוגה הטיסות לירח, למרחב, 16 ביוני 1963
↑  א. שטרנפלד, יהודי פולני מבוני ספוטניק, שערים, 28 באוקטובר 1957
↑  נרתק התא מספינת־החלל?, דבר, 20 במאי 1960
↑  מסע לחלל — ענין פשוט ורגיל, למרחב, 11 באוגוסט 1961
↑  .הנר גונן רשיגוו טיל הענק הסובייטי אל מטרה! באוקיאנוס השקט, קול העם, 19 בינואר 1960
↑  המדען הסובייטי הפרופ' א. שטרנפלד על מסעותיהם העתידים של טייסי החלל, קול העם, 13 באוקטובר 1959
↑  מוסקבה לונדון ב-15 דקה, דבר, 4 במאי 1960
↑  תוכניות חדשות של חוהרי החלל הסובייטיים, קול העם, 14 באוגוסט 1961
↑  אות הצטיינות סובייטי גבוה למדען־היהודי ארי שטרנפלד, הַבֹּקֶר, 7 בנובמבר 1965
↑  אני מתעניין בכל דבר יהודי, למרחב, 16 ביולי 1964
↑  מ. כספי, תואר רם למדען היהודי־הסובייטי ד"ר שטרנפלד, קול העם, 25 באוקטובר 1965
↑  מת המדען היהודי שתכנת את מסלול הספוטניק, מעריב, 7 ביולי 1980
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298829305171  PLWABN: 9810565737605606  BnF: cb17772062t (data)  GND: 119370913  ISNI: 0000 0001 0968 4179  LCCN: n82075527  LNB: 000184103  NKC: mzk20231187539  NTA: 128256427  SELIBR: 299906  SUDOC: 158700244  VIAF: 45110175   WorldCat (עם VIAF): 45110175
SLOSHSAT

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 סוכנות חלל:  סוכנות החלל האירופית, סוכנות החלל ההולנדית וסוכנות החלל הישראלית
 יצרן:  NLR (המרכז הלאומי ההולנדי לתעופה וחלל) ורפאל
 תאריך שיגור:  12 בפברואר 2005
 משגר:  אריאן 5
 אתר שיגור:  ELA-3 
 משימה
 סוג משימה:  לוויין מחקר וטכנולוגיות
 לוויין של:  כדור הארץ
 מסלול:  GTO
 נטייה:  6.7
 אפואפסיד:  35726 ק"מ
 פריאפסיד:  267 ק"מ
 זמן הקפה:  101 דקות
 משך המשימה הכולל:  12 בפברואר 2005 – הווה (20 שנה) 
 מידע טכני
 משקל:  127 ק"ג
 רוחב:  90 ס"מ
 גובה:  90 ס"מ
 קישורים חיצוניים
 מספר קטלוג לוויינים:  28544
 מאגר המידע הלאומי:  2005-005C
 
SLOSHSAT-FLEVO הוא לוויין ששוגר ב-2005 כדי לחקור את הדינמיקה של הנוזלים במיקרו כבידה. הפרויקט היה תוכנית משותפת בין סוכנות החלל האירופית, סוכנות החלל ההולנדית וסוכנות החלל הישראלית. לוויין זה היה הלוויין הראשון שנועד לבדיקת דינמיקת נוזלים בתנאי חוסר כבידה.
מהלך פרויקט

הצעה ראשונית לפרויקט SLOSHSAT הוצעה לסוכנות החלל האירופאית על ידי סוכנות החלל ההולנדית בשנת 1989. התכנון המקורי היה לשגר את הלוויין על משגר אריאן 4. בשנת 1992 התכן כבר כלל שיגור על מעבורת החלל כלוויין טרמפיסט.
הלוויין נבנה בין השנים 1997–1999 והחל אינטגרציה בשנת 1999.
עקב אסון מעבורת החלל קולומביה בפברואר 2003, וההחלטה לעצור שיגור לוויינים אזרחיים נוצר צורך לשנות את התכן שיתאים לשיגור על משגר אריאן, ולמצוא הזדמנות שיגור אחרת. הוחלט לשגר את SLOSHSAT כחלק משיגור של אריאן 5 כשהוא צמוד ל-MaqSat-B2. השינוי במסלול ובשיגור גרר סבב נוסף של תכן ושינויים בחומר ובתוכנה של ניסוי השכשוך.
הלוויין נבנה על ידי NLR - המרכז הלאומי ההולנדי לתעופה וחלל. הם סיפקו גם את מבנה החללית ומערכת החשמל. חברת NEWTEC סיפקה את מערכת ההפרדות מהמשגר ואת התמיכה הקרקעית. סוכנות החלל הישראלית הייתה אחראית על הניסוי ומערכת ההנעה, אשר נבנה ברפאל.
מבנה הלוויין

שמו של הלוויין SLOSHSAT- FLEVO מורכב משתי מילים, הראשונה מתארת את ניסוי השכשוך (באנגלית Sloshisng), והמילה השנייה היא ראשי תיבות של מתקן לניסוי נוזלים והוכחה במסלול (Sloshsat Facility for Liquid Experimentation and Verification in Orbit).
הלוויין נראה כמו קובייה בעלת פאות של 90 ס"מ. משקל הלוויין בשיגור היה 129 ק"ג.
בקרת ההכוון של הלוויין נעשתה בעזרת מנועי גז קר (12 מנועים).
תחנת הקרקע שתפעלה את הלוויין ואת הניסוי הייתה במרכז התפעול של סוכנות החלל האירופאית (ESOC) בדרמשטאדט וניהול הניסוי התבצע מהולנד.
השיגור

הלוויין תוכנן במקור לשיגור ממעבורת החלל שתשמש בתור ממסר תקשורת לניסוי. אולם לאחר אסון מעבורת החלל קולומביה לא הסכימו לשגר יותר לוויינים מהמעבורת והוא עבר שינויים כדי שישוגר בטיסה הראשונה של משגר אריאן 5.
הלוויין שוגר מבסיס החלל האירופי קורו שבגיאנה הצרפתית ב-12 בפברואר 2005, למסלול מעבר למסלול גאוסטציונרי עם אפוגיאה של 39,918 ק"מ ופריגיאה של 250 ק"מ. נטיית המסלול הייתה 7 מעלות.
תיאור הניסוי

הניסוי היה מורכב ממכל בנפח 86.9 ליטר שהכיל 33.5 ליטר של מים מיוננים. המכל היה עשוי מחומרים מרוכבים, והכיל 270 חיישנים למדידת תנועת המים מבפנים ופיזורם בתוך המכל תוך כדי תנועת הלוויין. בנוסף, היו חיישנים למדידת הטמפרטורה, לחץ ומהירות הנוזל ב-17 מקומות לאורך המכל. כמו כן ללוויין היו שישה מדדי תאוצה ושלושה גירוסקופי FOG למדידת תנועת הלוויין. מנועי הגז קר נועדו לשלוט בתנועה המסלולית והסיבובית של הלוויין כדי להאץ או להאט את תנועת הנוזל בתוכו.
הלוויין שידר טלמטרייה מתנועות השכשוך במכל במקטעים של 10 שעות במהלך שבוע. בין ניסוי וניסוי הלוויין היה מיוצב כדי שתנועת המים במכל תירגע והסוללה תיטען באמצעות הפאנלים הסולארים.
הלוויין המשיך בניסוי עד לניצול כל כמות הדלק במערכת ההנעה, וצבר 57.5 שעות ניסוי עד לסיום הדלק ב-21 בפברואר 2005.
לאחר מכן, הלוויין נשאר בתור זבל חללי. ללא משימה ייעודית לפינויו, מסלולו אמור לדעוך עד 2335.
לקריאה נוספת

Adler, Shimshon; Warshavsky, Abraham; Peretz, Arie (2005). "Low-Cost Cold-Gas Reaction Control System for the Sloshsat FLEVO Small Satellite". Journal of Spacecraft and Rockets. 42 (2): 345–351. doi:10.2514/1.5128.
הערות שוליים

1 2 3 4  SLOSHSAT-FLEVO באתר eoportal של סוכנות החלל האירופאית
1 2  "Sloshsat-FLEVO". space.skyrocket.de.
↑  Watery load for Ariane 5 ECA אתר סוכנות החלל האירופאית, 17 בספטמבר 2004
| ישראל לוויינים ישראליים ותוכניות חלל אחרות |
| --- | --- | --- |
| לווייני תקשורת | עמוס (1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6) • דרור 1 |  |
| לווייני צילום מסחריים | ארוס • אופטסאט |  |
| לוויינים צבאיים ולוויינים של צה"ל | אביר • אופק (1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 • 11 • 16 • 13) • טכסאר |  |
| לווייני מחקר וטלסקופים | ULTRASAT‏* • ונוס*  • DIDO  •  *SHALOM  • *SLOSHSAT |  |
| לווייני סטודנטים ואוניברסיטאות | טכסאט  • דוכיפת 1 • דוכיפת 2 • דוכיפת 3 • SAMSON • BGUSAT  • SATLLA-1  • SATLLA-2B |  |
| חלליות וגשושיות | בראשית • בראשית 2* |  |
| יכולות שיגור | משגר שביט • בסיס פלמחים |  |
| משימות אנלוגיות למאדים | D-MARS |  |
| מיזמים שהוקפאו | טאווקס* • ‏MuSAR‏* • דוד* |  |
| ארגונים ישראליים קשורים | סוכנות החלל הישראלית • מפא"ת • מנהלת תוכנית החלל • התעשייה האווירית לישראל • SpaceIL |  |
* שיתופי פעולה בינלאומיים
אפרים דיינרד

| --- | --- |

 לידה:  11 במאי 1846 תר"ו פלך קורלנד, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  24 ביוני 1930 (בגיל 84) כ"ח בסיוון ה'תר"ץ 
 מדינה:  ארצות הברית, האימפריה הרוסית 
 שפות היצירה:  עברית, יידיש, אנגלית 
 
עמוד השער של הספר 'מסע בארץ הקדם ומורה דרך לכל הנוסעים לארץ הקדושה ומצרים ' משנת 1883. לעיון בספר המלא לחצו כאן.
"מַסַּע בַּחֲצִי הָאִי קְרִים", ורשה 1879. לחצו על התמונה לדפדוף בספר מעמוד 5
אפרים גרשון דיינרד (נכתב גם דיינארד; שם עטו: אדיר; תר"ו, 1846, שוסמאקן, לטביה[דרוש מקור] – כ"ח בסיוון ה'תר"ץ, 24 ביוני 1930, ניו יורק), היה ביבליוגרף וסופר עברי ואידי (כתב גם באנגלית), אספן ספרים וסוחר ספרים; מגדולי הביבליוגרפים העבריים של העת החדשה. לחם נגד החסידות, הקבלה, הקומוניזם והנצרות.
דיינרד היה דמות צבעונית ומרתקת, תייר ומו"ל בתחום הספר העברי. עוד בהיותו איש צעיר החל במסעות, שבהם חיפש, גילה, רכש ואסף ספרים עבריים עתיקים, כתבי יד ודפוסים ראשונים. חלק מהספרים שהדפיס בערוב ימיו בארצות הברית נשאו חותמות של דפוס ישן באירופה, לעיתים באופן אירוני.
תולדותיו

מסעו המפורסם הראשון היה לחצי האי קרים, אל חכמי הקראים האחרונים. הוא פגש שם את החכם הקראי הידוע אברהם פירקוביץ', ובשנת ה'תרל"ג (סביבות 1873) התפלמס איתו ורכש אצלו ספרים. את התגליות שלו מספרות הקראים החכם אברהם פירקוביץ' מכר לספרייה הרוסית הלאומית המלכותית בסנקט פטרבורג, ואלה הגיעו לספריות ברחבי העולם, בהן ספריית אוקספורד וספריית הקונגרס בארצות הברית. הוא גם ערך מסעות גילוי ורכישה באסיה ובצפון אפריקה.
בשנת ה'תרל"ה (1875) הדפיס את ספרו של צבי ליפשיץ מקובנה "תולדות אבן רשף".
בשנת ה'תרל"ט (1879) היה מעורב בפולמוס בעיר קובנה בין הרץ, מו"ל המליץ ובין מיכאל לוי פרומקין רודקינסון, מו"ל כתב העת המשכילי "קול", וצידד בראשון. לאחר משפט מתוקשר, פרומקין שינה את שמו לרודקינסון בניסיון לחמוק מהשלטונות ונתפס. סמוך לתפיסתו דיינרד עזב את העיר והואשם בידי המשכילים בכך שהוא תומך בחרדים (שאינם חסידים), והיה בין המוסרים את פרומקין.
לפי עדותו, בשנת ה'תר"ם (1880) עלה דיינרד בפעם הראשונה לארץ ישראל. הוא עסק בפעילות ציונית, וניסה לשלב בין אספנות ספרים וציונות. בארץ שהה כמה שנים לשם הכרת הארץ ובדיקת האפשרויות לעליית יהודי רוסיה והתיישבותם. בהמשך לעדותו, הוא מספר ששב לאודסה והקים שם בית מסחר לספרים, והפכו למרכז תרבות ומדעי היהדות בעיר. לצד בית המסחר הקים בית דפוס שעסק בהדפסת ספריו וספרי התנגדות לתנועת החסידות.
בשנת 1883 הוציא לאור את ספרו "מסע בארץ הקדם ומורה דרך לכל הנוסעים לארץ הקדושה ומצרים" אשר מהווה שילוב בין יומן מסע, מדריך טיולים ותיאור של מצב הארץ באותה התקופה תוך התייחסות לתמורות בארץ (בעיקר ביחס ליישוב היהודי) ולאישים הבולטים של אותה התקופה.
בשנת 1888 היגר דיינרד לראשונה לאמריקה, ובין שאר עיסוקיו שם ניסה גם להקים מושבה יהודית חקלאית במדינת נבדה. לאחר שנכשל ניסיון הקמת המושבה שב לנדודיו ולסיוריו בעולם. בשנת 1913 עלה לארץ בשנית; הפעם ניסה את מזלו בעיר רמלה. הוא ניסה להקים שם מושבה חקלאית יהודית, ניהל מסע תעמולה נמרץ לשם כך והסתכסך עם השלטונות העות'מאנים. בשנת 1916, באמצע המלחמה העולמית הראשונה, גורש בידי הטורקים מהארץ.
דיינרד שב לארצות הברית תוך כדי מלחמת העולם הראשונה, ומשנת 1916 עד מותו ישב בארצות הברית. הוא התנגד להצהרת בלפור, וראה בה מזימה נוצרית אנגליקנית, וכן למינוי הרב קוק לרב ראשי, בטענה שהיה רב חסידי, ושמדובר ב"רבנות מטעם" הממשל. כרב של ארגון הדסה כתב ספר "זכרונות בת עמי" בו מספר את תולדותיו ובעיקר את השתלשלות התנגדותו לחסידות, כולל, בין היתר, ביקור בחצר הרבי הצמח צדק מליובאויטש. חלק מסיפוריו אלו הוזמו עם השנים. בספרו זה ובספרים אחרים תקף את הקבלה והאשים את החסידות שהיא נצרות קתולית
לאחר מכן, במשך שתים-עשרה שנה ועד מותו, עסק בניו אורלינס בעיקר בהתנצחות עם הנצרות.
אפרים דיינרד נפטר בניו יורק בכ"ח בסיוון ה'תר"ץ (1930), בגיל 84.
פעולתו הביבליוגרפית וכתביו

אוספיו העבריים העשירים שימשו אותו למחקר הביבליוגרפי, וכן להקמת מחלקות לספרים עבריים בספריות הגדולות והחשובות של אמריקה: ספריית הקונגרס, ספריית אוניברסיטת קולומביה בניו יורק, ספריית בית המדרש לרבנים ע"ש שניאור זלמן שכטר אף היא בניו יורק, והספרייה הציבורית של ניו יורק. הספרים נקנו ממנו על ידי נדבנים יהודים עשירים, שתרמו אותם לספריות הללו.
בצד פעילותו הביבליוגרפית כתב דיינרד ספרי מסעות, מדריכי תיירים, ספרי תעמולה ציוניים, ביוגרפיות, ספרי זכרונות, וספרי פולמוס חריפים נגד הנצרות, נגד החסידות ועוד. הספקיו היו עצומים, והוא היה סופר שופע ופולמוסן פורה מאוד. רוב יצירותיו הללו נשכחו עם השנים, אך תרומתו החשובה לביבליוגרפיה העברית היא נכס צאן ברזל של תולדות הספר העברי. רשימותיו והקטלוגים שלו, הן מאירופה והן מארצות הברית, משמשות יסוד חשוב בחקר התרבות העברית בדורות האחרונים.
ספרו על בתי דפוס עבריים באמריקה עבור יהדות אירופה עמד ביסוד ספרו של הסופר האמריקני יוסף גולדמן "דפוס עברי בארצות הברית". כמו כן היה מחלוצי הז'אנר הפרודי, בספרות היידיש שהודפסה בארצות הברית סביב סוף מלחמת העולם הראשונה.
כתביו נותרו פזורים ברחבי העולם, כשאין מקום המרכז את כולם. רבים מספריו שהודפסו בארצות הברית היוו קוריוז בין ההוצאות לאור. הוא הדפיס ספר על משה מונטיפיורי בדפים מוזהבים גדולים, בתבנית שלא הייתה מוכרת באותה תקופה, וכן הדפיס על גבי ניירות צבעוניים ועבים, ואחד מספריו אף הודפס בדיו אדום. כמו כן הדפיס מהדורות שונות ואפילו גרסאות בודדות עבור מקבלי ספריו השונים, לעיתים כשהמהדורה האחת שונה באופן ניכר מהמהדורה עבור קהל או יחיד אחר.
בערוב ימיו עסק בהתנצחות מול הנצרות. הוא הדפיס את ספרי רבי חסדאי קרשקש מחדש, וכתב ספרים שונים המתפלמסים עם הנצרות (בהם גם ספר "באין דב ביער" המתפלמס גם עם פרופסור יוסף קלאוזנר וטוען שישו לא היה ולא נברא). כמו כן הוציא ספר העוסק במומר משה שפירא ובניסיונות הזיופים של כתבים עתיקים.
מספריו

דיינרד פרסם עשרות רבות של כותרים: ספרים, מחקרים, קטלוגים, רשימות ביבליוגרפיות, כתבי פולמוס ועוד. מאלה יצוינו הכותרים הבאים:
תולדות אבן רש"ף, על פירקוביץ והקראים, ורשה, תרל"ה 1875.
ספר משא קרים, על הקראים, הכוזרים ואחרים, ורשה, תרל"ח.
מסעי אירופא, על יהודי אירופה ואנוסי ספרד, ורשה, תרל"ט
מסע בארץ הקדם ומורה דרך לכל הנוסעים לארץ הקדושה ולמצרים, פרשבורג, תרמ"ג.
מלחמה לד' בעמלק, ספר פולמוסי נגד השימוש באתרוגי קורפו, ובעד אתרוגי ארץ ישראל, ניו יורק 1892.
ספר מפלגות בישראל, על הסובוטניקים, על החסידים ועוד, ניו יורק, תרנ"ט.
משגי עורים: ראשית השכלת החסידים בתקופת ראדקינזאָן, ותוצאותיה בספרות החיים, "המהלך החדש" והבאלשעוויזם הספרתי. סנט לואיס, תרע"ט (1919).
זכרונות בת-עמי, לקורות היהודים ברוסיה במשך קרוב לשבעים שנה, סנט לואיס, תר"ף 1920.
מלחמת תוגרמה בארץ ישראל, סט. לואיס, תרפ"ו 1926.
דפוס עברי באמריקה, רשימת כל ספרי ישראל בעברית, שנדפסו באמריקה, משנת תצ"ה עד היום, יפו-ניו יורק, ה'תרע"ג (1913).
עלטה [כותר משנה: עם תועי לבב], יוכיח ... כי ספר הזהר הוא מזויף...וכי הקבלה היא אלילית ... והחסידות הבעש"טית היא קאטאליציזום חדש, ניו יורק, ה'תרפ"ז
מגילת סתרים, אודות מעשי משה מונטפיורי, נדפס בחמישים העתקים בלבד. ניו יורק ה'תרפ"ח.
היער באין דוב, להוכיח שישו הנוצרי לא היה ולא נברא. סנט לואיס, ה'תרפ"ט.
ספר הקונדס, חברו רב הדרבנים גאון הקונדסים פטיש העץ, רבן של כל בני הגולם מרנא ורבנא הולל בר שובב זצוק"ל, כמנהג פולין זאמוט ליטא רייסען, גאליציען ורומעניען: נדפס בשנת החמשים לפני בריאת העולם: פה סדום הבירה. ניו יורק, ה'תר"ן (1890)
ספריו הודפסו באחת עשרה ערים באירופה, בישראל ובאמריקה: אודסה, פרשבורג, ורשה, וינה, ניו יורק, ניוארק, קירני, ירושלים, יפו, סנט לואיס וארלינגטון (טקסס).
לקריאה נוספת

אברהם מאיר הברמן (א. מ. ה.), "דֵיינַארד, אפרים", האנציקלופדיה העברית (כרך יב), חברה להוצאת אנציקלופדיות, תשכ"ט, עמ' 473
יוחנן ארנון, דיינארד - הביבליוגראף הפורה וה"משתולל", האומה 65, 1982
לתולדות חכמי ישראל ברוסיה, מאת יעקב קבקוב, נדפס בשבות, 9, תשמ"ג 1983.
איגרת עברית מא. דיינרד לדון פדרו קיסר בראזיל, מאת אליעזר רפאל מלאכי, נדפס בהדאר, נ"ג, 1974.
הערות שוליים

↑  בכל כתביו תמיד הקפיד לחתום את תוארו "הרב". כמו כן מספר בארוכה כיצד קיבל סמיכה לרבנות.
↑  לדוגמה בחלק מספריו שהודפסו בניוארק שבמדינת ניו ג'רזי נרשם שהודפסו ב"סדום" או ב"בולטאנובקה" - עיר הפטפוטים, וכן כתב בספרים אחרים, שהם הודפסו בברודי ובקרקוב.
↑  הקראים טענו את דיינארד שהאשמת פירקוביץ' בזיופים הייתה בעטיו של דיינארד, כחלק ממסע אנטי קראי. ואילו בספר זכרון יעקב טוען המחבר כי דיינרד נסע לשם על מנת לחשוף ולפרסם את זיופי פירקוביץ' ולהרבות את קלונו.
↑  בין היתר הוציא מחדש את הספר זמיר עריצים עם הערות. לימים, בארצות הברית הוציא ספר זה שוב, הפעם מודפס על גבי דפים צבעוניים, דבר שהיה חדשני לגבי ספרי יהדות בימיו. חלק מהסיפורים בספר זה הפכו בכתביו בהמשך לסיפוריו האישיים.
↑  פרסם את הספר כ"ארוכה בת עמי" - המוטו של אגודת הדסה, שמימנה את הדפסתו
↑  זכרונות בת עמי בספריית אוניברסיטת קולומביה.
↑  ספריו האידיים, "קונדס" - בסגנון הסטיריקה המשכילית המתנגדת לחסידות, ו"פלויזדרזאק" ("הפטפטן" - נקרא גם "מאורת הצפעונים") - הלועג לטפשות העיתונאות האידית הנפוצה, הם דוגמאות לכך.
↑  במבוא לאחד מהספרים כתב באירוניה על צביעות: 'כאן, צבועים, בדפוס רזיא"ל המלאך'.
↑  כיום יש הטוענים כי ייתכן שלפחות קטעי המגילות הגנוזות ובהם חלק מפרשת ואתחנן, שמצא שפירא, לא היו מזויפים.
↑  תמונת שער הספר "מסע בחצי האי קרים" באתר קדם למכירות פומביות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306189605171  BnF: cb10391498f (data)  GND: 13223887X  ISNI: 0000 0000 6630 0349  LCCN: nr91040649  NARA: 10573153  NTA: 301032688  SELIBR: 48611  SNAC: w6gv6f9g  SUDOC: 249012154  VcBA: 495/78919  VIAF: 55302034   WorldCat (עם VIAF): 55302034
חזיר יבלות מדברי

| חזיר יבלות מדברי |
| --- | --- |
 חזיר יבלות מדברי
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
תת־סדרה:: דמויי חזיר
משפחה:: חזיריים
סוג:: חזיר יבלות
מין:: חזיר יבלות מדברי
שם מדעי
 Phacochoerus aethiopicus ‏פאלאס, 1766
תחום תפוצה


חזיר יבלות מדברי (שם מדעי: Phacochoerus aethiopicus) מין בסוג חזיר יבלות ממשפחת החזיריים. חזיר היבלות המדברי נפוץ במזרח אפריקה.
משקלו של חזיר היבלות המדברי 50 עד 150 ק"ג, כשהזכרים גדולים בדרך כלל מהנקבות.
בעונת הרבייה, המתרחשת במהלך התקופה הגשומה, מתקבצים הזכרים בקבוצות ומתחרים ביניהם על הנקבות. משך ההיריון 170–175 יום ובסופו נולדים 1–8 ולדות. הם נגמלים מיניקה בגיל 4 חודשים ומגיעים לבגרות מינית בגיל 18–20 חודשים.
הם פעילי יום, אף שבמקומות בהם הם ניצודים על ידי האדם הם עשויים להפוך לפעילי לילה. להם חוש ריח ושמיעה מפותחים.
החזיר הוא אוכל-כול הניזון בעיקר מעשב, פירות, פקעות, שורשים, פרחים וחרקים.
היסטוריה אבולוציונית

נמצאו מאובנים מתקופת ההולוקן המראים ששני מינים שונים של חזירי יבלות מדברי היו קיימים לפני אלפי שנים. לאבותיו של ימינו של חזיר היבלות המצוי היה מספר שונה של שיניים חותכות משל אבותיו של חזיר היבלות המדברי.
הערות שוליים

↑  חזיר יבלות מדברי באתר הרשימה האדומה של IUCN
חזיר יבלות מדברי, באתר ITIS (באנגלית)
חזיר יבלות מדברי, באתר NCBI (באנגלית)
חזיר יבלות מדברי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
חזיר יבלות מדברי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
חזיר יבלות מדברי, באתר GBIF (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא יונקים ובנושא אפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קו-מכפלה (תורת הקטגוריות)

במתמטיקה, ובמיוחד בתורת הקטגוריות, קו-מכפלה של אובייקטים בקטגוריה היא הכללה של בניות שונות במתמטיקה, כגון איחוד זר של קבוצות, מכפלה חופשית של חבורות, סכום ישר של מרחבים וקטוריים וכו'. במהותה, קו-מכפלה של זוג אובייקטים היא הקונספט הדואלי למכפלה (תורת הקטגוריות).
הגדרה

נניח כי C היא קטגוריה וכי  \,\{X_{j}|j\in I\} היא משפחה של אובייקטים ב-C. הקו-מכפלה של הקבוצה  \,\{X_{i}\} היא אובייקט X ביחד עם אוסף מורפיזמים  \,i_{j}:X_{j}\to X (הנקראות השיכונים הקנוניים, שהם לעיתים קרובות, אם כי לא תמיד מונומורפיזמים) אשר מקיימים את התכונה האוניברסלית הבאה: לכל אובייקט Y ואוסף מורפיזמים  \,f_{j}:X_{j}\to Y קיים מורפיזם יחיד  \,f:X\to Y כך שלכל  \,j\in I מתקיים  f_{j}=f\circ i_{j}. במילים אחרות, לכל j הדיאגרמה הבאה היא דיאגרמה קומוטטיבית:
במילים אחרות, X הוא אובייקט התחלתי בקטגוריה  {}_{\{X_{j}\}}C=\left\{(Z,\{g_{j}:X_{j}\to Z\})\ |\ \forall i:X,X_{j}\in \mathrm {Ob} (C)\ ,\ g_{j}\in \mathrm {Mor} (Z,X_{j})\right\} עם המורפיזמים המתאימים (כך שהדיאגרמה המתאימה קומוטטיבית).
אם משפחת האובייקטים מכילה רק שני איברים, נהוג לסמן את המכפלה ב \,X_{1}\coprod X_{2}, ואז התכונה האוניברסלית מבוטאת על ידי הדיאגרמה הקומוטטיבית הבאה:
המורפיזם היחיד f ההופך את הדיאגרמה לקומוטטיבית מסומן לעיתים ב-f1 ∐ f2 או f1 ⊕ f2 או f1 + f2 או [f1, f2].
באופן כללי, הקו-מכפלה של  \,\{X_{j}|j\in I\}  מסומנת
ולעיתים
דוגמאות

בקטגוריית הקבוצות, איחוד זר של קבוצות היא קו-מכפלה, כאשר השיכונים  i_{A} ו- i_{B} הם פשוט ההכלות (כגון  A\subset A\uplus B). בפרט,  A\coprod B=A\uplus B, וזו הסיבה מדוע משתמשים לעיתים בסימן ∐ לציין איחוד זר.
אפשר לבנות קו-מכפלה גם של קבוצות לא זרות באופן הבאה: אם  A\cap B\neq \emptyset  לוקחים קבוצה  B' שוות עוצמה ל-B שזרה ל-A ואז בונים את האיחוד  A\uplus B' עם שיכון  i_{B'}\circ f כאשר  f:B\to B' היא פונקציית שקילות של קבוצות.
קו-מכפלה בקטגוריה של חבורות אבליות היא סכום ישר של החבורות, ומסומנת  G\oplus H.
קו-מכפלה בקטגוריה של מרחבים וקטוריים היא סכום ישר של המרחבים, ומסומנת  V=\bigoplus _{j\in I}V_{j} כאשר את איבריה ניתן להציג כקבוצת כל הסכומים הסופים של איברים מ-V, כלומר: שכמעט לכל  j\in I האיבר שבא מ- V_{j} שווה לאפס. למשל:  v_{1}+v_{2}\in \bigoplus _{n=1}^{\infty }V_{n} אך  0+0+v_{3}+v_{4}+v_{5}+...=\sum _{n=3}^{\infty }v_{j}\notin \bigoplus _{n=1}^{\infty }V_{n}.
בקטגוריה של חוגים קומוטטיביים עם יחידה, המכפלה הטנזורית של A ו-B המסומנת ב  A\otimes B היא קו-מכפלה, ביחד עם השיכונים הקנוניים  a\mapsto a\otimes 1\in A\otimes B ו- b\mapsto 1\otimes b\in A\otimes B.
קיום ויחידות

לא בכל קטגוריה C קיימת לכל משפחה  \,\{X_{j}\} קו-מכפלה. אם קיימת המכפלה אז היא יחידה במובן הבא: אם  \,i_{j}:X_{j}\to X ו- \,i'_{j}:X_{j}\to X' הן זוג מכפלות של המשפחה  \,\{X_{j}\} אז קיים איזומורפיזם יחיד  \,f:X\to X' כך ש  i_{j}'=f\circ i_{j}.
ראו גם

מכפלה (תורת הקטגוריות)
מכפלת סיב (תורת הקטגוריות)
גבול ישר (תורת הקטגוריות)
פונקטור מיוצג
אובייקט התחלתי ואובייקט סופי
התכונה האוניברסלית של קו-מכפלה
התכונה האוניברסלית של מכפלת זוג אובייקטים
אסתר גליל

| --- | --- |

 לידה:  28 במאי 1945 (בת 79) אספי, מרוקו
 מוקד פעילות:  לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1966 
 עיסוק:  זמרת, ציירת
 סוגה:  מוזיקת אמצע הדרך 
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 www.esthergalil.com
 פרופיל ב-IMDb
 
אסתר גליל (נולדה ב-28 במאי 1945) היא זמרת צרפתייה-ישראלית.
ביוגרפיה

אסתר הייתה ילדה כישרונית, היה לה כישרון לציור וגם למוזיקה, כיאה למי שנולדה למשפחה מוזיקלית. היא החלה לנגן בגיל 5 בכלי נגינה מאולתר שהמציאה בעצמה.
בשנת 1964 עלתה עם משפחתה לישראל היישר לקיבוץ נגבה בו התגוררה שנה אחת. בקיבוץ שרה לפני חבריה, שעודדו אותה לפתח קריירה מוזיקלית כזמרת מקצועית. לאחר מכן עברה גליל להתגורר בתל אביב לאחר שהבינה ששם מרכז התרבות בישראל ושם יהיה לה סיכוי רב יותר להצליח בתחום המוזיקה.
כך החלה גליל לשיר ולהופיע עם זהר לוי וכן עם אלברט פיאמנטה ודני גוטפריד - מענקי הג'אז בישראל. כמו כן הופיעה עם חיים סבן שהיה בסיסט ואמרגן להקת האריות. כן שרה עם צביקה פיק שוקי לוי הצרצילים. לאחר מכן התחברה אל מייק בראנט והופיעה עמו במלון דן תל אביב.
בשנת 1968 אחד ממפיקי חברת התקליטים CBS התרשם מקולה והחליט להפיק לה תקליטון ראשון. אהוד מנור כתב את מילות השירים והעיבודים המוזיקליים נעשו על ידי אלברט פיאמנטה ולהקתו. שמה נרשם על התקליט ג'קי גליל. בתקליטון היו שני שירים "תחפושת חדשה" ו"אמרו לו".
בשנת 1969 יצאה גליל לסיבוב הופעות בעולם יחד עם להקת כרמון. באחת ההופעות בפריז הבחין והתרשם ממנה מנהל חברת התקליטים "ברקלי", והחתים אותה על חוזה הקלטות לחמש שנים.
להיטה הראשון נקרא "le jour se leve" ("היום עולה"). הוא נמכר תוך שבוע בשני מיליון עותקים. השיר כיכב בראש המצעד בצרפת במשך ארבעה שבועות בספטמבר 1971.
השתתפה בעשרות תוכניות טלוויזיה, ונוצרו לה מועדוני מעריצים בכל רחבי אירופה, שהגדול שביניהם בפריז.
הופיעה רבות עם מייק בראנט ברחבי אירופה ולאחר שהתאבד כתבה, הלחינה והקליטה לזכרו את השיר "Je m'en VAIS" ("אני הולך").
בשנות ה-90 עברה להתגורר בלוס אנג'לס, קליפורניה, ובאותן שנים הופיעה עם ברוס ספרינגסטין, ניל יאנג, מטאליקה, Guns N' Roses.
כיום גליל עוד מופיעה ברחבי ארצות הברית, מציירת, כותבת מוזיקה לסרטים ומדי שנה מבקרת בישראל משפחה וחברים. בנוסף, יש לה לפחות 10 מועדוני מעריצים פעילים בכל רחבי אירופה.
דיסקוגרפיה

(1971) "le jour se leve"
(1975) "Je m'en VAIS"
"תחפושת חדשה" (1968)
"אמרו לו" (1968)
(DIRTY WAR" (2002"
(we have a dream" (2006"
הערות שוליים

1 2 3 4  דודי פטימר, הישראלית שכבשה את אירופה, באתר דודיפדיה (ארכיון)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb396673650 (data)  ISNI: 0000 0004 0654 1721  MusicBrainz: a5fac44a-64d9-44dd-bf75-490c720eb623  VIAF: 273739554   WorldCat (עם VIAF): 273739554 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אשר כנפו

| --- | --- |

 לידה:  1935 (בן 90 בערך) אסואירה, מרוקו 
 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  אשדוד 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת תל אביב, סורבון 
 שפות היצירה:  עברית, צרפתית 
 יצירות בולטות:  התינוק מאופראן, הכינור ואני 
 צאצאים:  אריאל כנפו, שירה כנפו 
 
אשר כנפו (נולד ב-1935) הוא סופר, איש חינוך ועורך ישראלי. בעבר כיהן בין היתר כיושב ראש ההנהלה של התזמורת האנדלוסית הישראלית באשדוד. כנפו עסק בחינוך ובעבודה תרבותית וחברתית, עבור החברה הישראלית בכלל, וקהילת יוצאי מרוקו בארץ בפרט. נשוי לחנה ולהם שישה ילדים. חוקרת אלצהיימר שירה כנפו וחוקר הפסיכולוגיה אריאל כנפו הם ילדיו, הראל כנפו הוא אחיינו.
מספריו

התינוק מאופראן, הוצאת בימת קדם, 2000, תל אביב, 200 עמ'. הוצאה מחודשת בשנת 2016
יכי"ן - קובץ מאמרים על משנתו החינוכית ערכית של הרב יוסף כנאפו, הוצאת אות ברית קודש, 2001, בעריכתו,
חתונה במוגדור - הכתובה המאוירת ממוגדור-מרוקו, הוצאת בימת קדם, מהדורה תלת לשונית, בעברית, אנגלית וצרפתית, בעריכת אשר כנפו ודוד בן ששון.
הפייטן, השתקן ומספר הסיפורים, הוצאת בימת קדם, 2006, תל אביב, 256 עמ'.
חזן בבית המרחץ, הוצאת בימת קדם, 2010, תל אביב.
תה עם נענע. ספר הבדיחה והחידוד של יהודי מרוקו. עם 72 ציורים מקוריים של חי כנפו. הוצאת בימת קדם, 2014, תל אביב. 264 עמודי צבע.
הכינור ואני רומן סמי אוטוביוגרפי הוצאת בימת קדם, 2016, תל אביב
מהן אותן מלים... שירים וחרוזים בהוצאת אות ברית קודש 2017
גשם נדבות. ספורים ונובלות. הוצאת בימת קדם. 2019, תל אביב.
נשימתו האחרונה. רומן. הוצאת בימת קדם. 2022, תל אביב.
שירת האבנים, אשר כנפו ושלום אלדר, בהוצאת בימת קדם, 2023.
משלי לה פונטיין, תרגום לעברית, ביחד עם איורים של חי כנפו. בימת קדם. 2023.
יוסף אליהו מובשוביץ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 באוקטובר 1962 (בן 62) ל' בתשרי תשכ"ג ירושלים, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 מקום פעילות:  ירושלים
 השתייכות:  ציונות דתית
 תחומי עיסוק:  רב שכונת קריית משה
 בת זוג:  מלכה מובשוביץ (לבית רפאל)
 
 תפקידים נוספים:  מראשי מוסד הרב קוק עורך תורני
 
הרב יוסף אליהו הלוי מובשוביץ (נולד בל' בתשרי תשכ"ג, 28 באוקטובר 1962) הוא רב שכונת קריית משה בירושלים, מראשי מוסד הרב קוק ועורך תורני.