stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מכונית קונספט
תמונות

דגם "Claveau" שנת 1956 - מכונית קונספט
"ג'נסן 541" - מכונית קונספט
"ורטבורג 355" - מכונית קונספט
"פנטום 1" - מכונית מרוץ קונספט
"אלפא רומיאו 4C Fluid Metal" - מכונית קונספט
אוטובוס מרצדס דאימלר IAA - אוטובוס קונספט
סופרבס קונספט
טרקטור "Yanmar yt01" - טרקטור קונספט
"נאמבו 32 254" - אופנוע קונספט
- אופנוע "Sachs Beast" - אופנוע קונספט
משאית "MAN" - משאית קונספט
משאית "Iveco" - משאית קונספט
שברולט"Miray" - מכונית קונספט
דגם "Edag 8" - מכונית קונספט
קדילאק "NART" שנת 1970 - מכונית קונספט
לקריאה נוספת

מכוניות קונספט של פולקסווגן ( Concept Cars | Future Vehicles | Volkswagen UK)
מכוניות העתיד 2017-2018 ( Future Cars - 2017 & 2018 Spy Shots, Concept Cars and )
מכוניות קונספט קדילאק  ( Concept Cars | Cadillac) * טויוטה - מכוניות קונספט ( Toyota Global Site | TOYOTA DESIGN | Concept Car Gallery)
יגואר - מכוניות קונספט (Jaguar's Concept Car | Jaguar | Imagining the future of )
מכוניות קונספט של סיטרואן  ( DS Concept Cars - DS אוטומובילס)
קיה - מכונית GT קונספט(הקישור אינו פעיל) ( Kia GT Concept Car | Future Cars | Kia Motors America)
הערות שוליים

↑  מקונספט לייצור nytimes.com/2003/01/12/automobiles/big-dreams-cause-big-eyes-from-concept-to-production
↑  מכונית קונספט Concept car, in Treccani.it – Vocabolario Treccani on line, Istituto dell'Enciclopedia Italiana, 15 marzo 2011. URL consultato il 5 luglio 2017.
↑  עשרים דגמי הקונספט שהפכו למכוניות אמיתיות 20 Great Concept Cars That Became Reality - Popular
↑  מכוניות קונספט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007551194705171  NKC: ph918750
מייקל פאראדיי

| --- | --- |
מייקל פאראדיי, 1842
מייקל פאראדיי, 1842
 לידה:  22 בספטמבר 1791 Newington Butts, ממלכת בריטניה הגדולה 
 פטירה:  25 באוגוסט 1867 (בגיל 75) לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 ענף מדעי:  פיזיקה, כימיה
 מקום מגורים:  אנגליה
 מקום קבורה:  בית הקברות הייגייט 
 מוסדות:  המכון המלכותי של בריטניה הגדולה 
 תלמידי דוקטורט:  ג'ון טינדל 
 פרסים והוקרה:  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה  מדליית אלברט (1866)  הרצאת בייקר (1857, 1851, 1849, 1832, 1829)  מדליית רמפורד (1846)  המדליה המלכותית (1846)  מדליית קופלי (1838)  מדליית קופלי (1832)  עמית החברה המלכותית  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים 
 בן או בת זוג:  Sarah Barnard (12 ביוני 1821–?) 
 תרומות עיקריות
 גילה את ההשראה האלקטרומגנטית, גילה חומרים כימיים כבנזן, המציא את שיטת מספרי החמצון וחקר הפיכת גזים לנוזלים. גילה את חוקי האלקטרוליזה ועזר לטביעת המונחים אנודה, קתודה, אלקטרודה ויון
 
מייקל פאראדיי (באנגלית: Michael Faraday;‏ 22 בספטמבר 1791 – 25 באוגוסט 1867) היה פיזיקאי וכימאי אנגלי, ממציא הדינמו - המנוע החשמלי הראשון אי-פעם, ובנוסף תרם רבות לתחומי האלקטרומגנטיות והאלקטרוכימיה, ניסח את חוק פאראדיי וגילה את הבנזן.
פאראדיי נחשב לאחד מהמדענים הגדולים בהיסטוריה, ויש המתייחסים אליו כאל עורך הניסויים הגדול ביותר בתולדות המחקר המדעי. המצאת הדינמו הייתה אירוע מכונן באנושות, בה הצליח האדם לראשונה "לאלף" את החשמל. הפיכת החשמל למקור אנרגיה נפוץ וחיוני היא בעיקר תוצאה של פועלו.
תחילת דרכו

מייקל פאראדיי נולד למשפחה ענייה בלונדון. את השכלתו רכש באופן עצמאי. בגיל ארבע-עשרה הפך לשוליה אצל ג'ורג' ריבו, כורך ומוכר ספרים, ובמהלך שבע שנות התמחותו קרא ספרים רבים, והחל להתעניין במדע. הוא התרשם במיוחד מספר Conversations on Chemistry של ג'יין מארסט. בסיועו של אחיו הבכור, רוברט, נרשם לשיעורים פרטיים במדעי הטבע אצל ג'ון טייטום, ושם רכש לא רק ידע נוסף אלא גם קשרים עם חובבי-מדע אחרים.
קשריו אלה הביאו אותו בגיל עשרים להרצאות של המדען הנודע האמפרי דייווי, חבר החברה המלכותית. פאראדיי גילה בהן עניין רב. הוא ניסה לפנות לג'וזף בנקס, נשיא החברה המלכותית, ולבקש עבודה כמדען, אך פנייתו לא נענתה. פאראדיי לא ויתר, ושלח הישר להאמפרי דייווי כמה הערות שרשם בהרצאותיו. דייווי השיב לו והזמין אותו להיפגש עמו. בפגישתם התרשם דייווי מפאראדיי, אך יעץ לו להתמיד בעבודתו ככורך ספרים, באמרו "עריצה היא העבודה המדעית, ומבחינה כספית אין גמול רב למשרתיה". זמן קצר לאחר הפגישה פוטר עוזרו של דייווי משום שהסתבך בתגרות. דייווי כתב שוב לפאראדיי, והזמין אותו לעבוד כעוזרו.
פאראדיי היה כעת עוזרו של אחד מבכירי המדענים באגודה המלכותית, אך החברה האנגלית דאז הייתה חברה מעמדית, ופאראדיי לא נחשב לג'נטלמן: נאמר כי אשתו של דייווי, למשל, התייחסה אליו כאל נחות מהם.
הישגיו המדעיים

עבודתו החשובה ביותר הייתה בנושא החשמל. ב-1821, זמן קצר לאחר שהפיזיקאי הדני הנס כריסטיאן ארסטד גילה את תופעת האלקטרומגנטיות, ניסו דייווי וויליאם הייד וולאסטון לתכנן מנוע חשמלי, אך נכשלו. פאראדיי, שדן בבעיה עם השניים, המשיך בניסיונותיו ובנה שני מתקנים המפיקים מה שכונה בפיו "סיבוב אלקטרומגנטי": תנועה מעגלית מתמדת הנובעת מהכוח המגנטי המעגלי סביב תיל. תיל המונח בתוך אגן של כספית אשר בו נמצא מגנט, יסתובב סביב המגנט כאשר יוטען בחשמל מסוללה כימית. ניסויים והמצאות אלה הם הבסיס לטכנולוגיה האלקטרומגנטית המודרנית. פאראדיי פרסם את תוצאות מחקרו מבלי לציין את תרומתם של וולאסטון ודייווי. הפולמוס שהתעורר בשל כך גרם לו לפרוש ממחקר האלקטרומגנטיות למספר שנים.
עשר שנים לאחר מכן, ב-1831, החל בסדרת הניסויים הגדולה שלו, ובה גילה את ההשראה האלקטרומגנטית, בעקבות עבודתו של אנדרה מרי אמפר. הוא גילה שאם מזיזים מגנט דרך סליל תיל, מושרה זרם חשמלי בתיל. ניסויים אלה הראו כיצד מגנטיות יוצרת זרם חשמלי. פאראדיי השתמש בעיקרון זה כדי לבנות את הדינמו החשמלי הראשון, אב הטיפוס של הגנרטורים המודרניים.
פאראדיי העלה את ההשערה כי הכוחות האלקטרומגנטיים נמשכים גם בחלל הריק שסביב המוליך, אך לא השלים את חקר השערתו זו. הדימוי הניסיוני שלו על אודות "קווי זרם הנובעים מגופים טעונים", נוסח באופן מתמטי בחוק פאראדיי (שמאוחר יותר הוכלל במשוואות מקסוול, שהתפתחו להכללה המוכרת כיום כתורת השדות).
פאראדיי עסק גם בכימיה; הוא גילה חומרים כימיים כבנזן, המציא את שיטת מספרי החמצון, וחקר הפיכת גזים לנוזלים. הוא גילה את חוקי האלקטרוליזה ועזר לטביעת המונחים אנודה, קתודה, אלקטרודה ויון.
ב-1845 גילה שתי תופעות הקשורות למגנטיות: את הדיאמגנטיות, הנגרמת מהשפעת שדה מגנטי על סוגים מסוימים של חומרים, ואת אפקט פאראדיי, שבו מישור הקיטוב של אור מקוטב ליניארית העובר דרך חומרים מסוימים, יכול להסתובב בנוכחות שדה מגנטי המקביל לכיוון התקדמות הגל. בכך הראה כי קיים קשר בין אור לשדה מגנטי. על גילוי זה זכה במדליית רמפורד בשנת 1846.
במחקרו על חשמל סטטי גילה כי המטען מצוי רק בצד החיצוני של מוליך טעון, ושלמטען חיצוני אין כל השפעה על עצמים המוקפים מכל עבר על ידי מוליך. בתוצר ההגנה הזה נעשה שימוש במה שמכונה כיום כלוב פאראדיי. על שמו נקראת יחידת-המידה הסטנדרטית לקיבול חשמלי, הפאראד.
פאראדיי העביר סדרת הרצאות מוצלחת על טיבן הכימי והפיזי של להבות במכון המלכותי הבריטי, שכותרתן הייתה "טבעו של נר". סדרה זו היא מקורן של ההרצאות לקהל צעיר שעדיין נערכות במכון לכבוד חג המולד בכל שנה.
פאראדיי נודע בניסויים המבריקים שתכנן וביצע, אך לא הייתה לו השכלה מתמטית טובה, ורבים מעמיתיו ביקרו את תקפותם של הישגיו המחקריים בשל כך. הוא נחשב לצנוע, תכונה שבאה לידי ביטוי כאשר סירב לקבל תואר אבירות ואת תפקיד נשיא החברה המלכותית שהוצעו לו. הוא היה נוצרי אדוק, וחיבר כמה דרשות מרשימות.
פאראדיי נפטר בביתו שבפרוור המפטון קורט בלונדון ב-25 באוגוסט 1867.
תמונתו מופיעה על שטר בריטי של 20 ליש"ט.
פרסים ומדליות על שם מייקל פאראדיי

מדליית פאראדיי – מוענקת החל מ-1922 על ידי המוסד להנדסה וטכנולוגיה (IET).
פרס מייקל פאראדיי – מוענק על ידי החברה המלכותית החל משנת 1986.
מדליה ופרס על שם מייקל פאראדיי – מוענקים בפיזיקה ניסויית החל משנת 2008 על ידי המכון לפיזיקה (IOP).
פרס ההרצאה על שם פאראדיי – מוענק על ידי החברה המלכותית לכימיה (RSC) החל משנת 1869.
מדליית פאראדיי (אלקטרוכימיה) – מוענקת על ידי קבוצת האלקטרוכימיה של החברה המלכותית לכימיה (RSC) החל משנת 1977.
ראו גם

אגודת פאראדיי
אנדרטת מייקל פאראדיי
יחידות מידה על שם אישים
הערות שוליים

↑  Bruce J. Hunt, Pursuing power and light : technology and physics from James Watt to Albert Einstein, Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2010, עמ' pp68-93, ISBN 9780801893582. (באנגלית)
עיבור השנה

ערך זה עוסק בהוספת אדר א' בלוח העברי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
בהלכה היהודית, עיבור השנה הוא קביעת שנה מעוברת מדי כמה שנים בה נוסף חודש אדר א'. הלוח העברי מבוסס על מחזור הירח, ועיבור השנה נועד להתאים אותו לעונות השנה התלויות במחזור השמש. שנה בת 13 חודשים מכונה "שנה מעוברת", כמטפורה לאישה מעוברת, כלומר אישה בהיריון. שנה שאינה מעוברת נקראת גם "שנה פשוטה".
בדומה לקידוש החודש, בתקופת חז"ל הייתה הסנהדרין מחליטה מדי שנה אם לעבר את אותה שנה, על פי שיקולים שונים. כיום נוהג לוח עברי קבוע, שבו השנים המעוברות נקבעות מראש בקביעות מחזורית של 7 שנים מעוברות בכל מחזור של 19 שנים. בלוח הקבוע יש בשנה מעוברת בין 383 ל-385 ימים.
הצורך בעיבור

ההלכה מסבירה את הסיבה לעיבור השנה בחובה לקיים את חג הפסח באביב. חז"ל דרשו מהפסוק "שָׁמוֹר אֶת חֹדֶשׁ הָאָבִיב וְעָשִׂיתָ פֶּסַח לַה'" שיש לשמור שחודש ניסן יהיה תמיד באביב (תלמוד בבלי, מסכת ראש השנה, דף כ"א, עמוד א'), ועל כן קבעו שיש לעבר את השנה כל שלוש שנים.
חילופי העונות נובעים מהקפת כדור הארץ את השמש, והקפה אחת כזאת מכונה באסטרונומיה שנה טרופית. בשנה טרופית אחת יש בערך 365 ימים ורבע (ליתר דיוק: 365.2422), ואילו ב-12 מחזורי ירח יש כ-354 ימים ושליש (ליתר דיוק: 354.36713 ימים). לפיכך שנה טרופית אחת ארוכה בכ-11 ימים מ-12 מחזורי ירח, ואילו כללה השנה העברית 12 מחזורי ירח בלבד, היה חג הפסח "נודד" לעבר החורף. כדי למנוע זאת, קובעים שנה מעוברת, בת 13 חודשים, עבור כל פעם שהפער מצטבר לכדי מחזור ירח שלם.
גם בלוח השנה הרומי שלפני התקנת הלוח היוליאני נהגו לעבר את השנים, על ידי הוספת חודש נוסף בן כ-20 יום אחת לשנתיים בערך. הערבים גם הם השתמשו בלוח הדומה ללוח העברי עד ראשית האסלאם במאה ה-7 לספירה. עם קבלת האסלאם בחצי האי ערב התבטל עיבור השנים אצל הערבים, וכיום הלוח המוסלמי נקבע על פי מחזור הירח בלבד. המסורת המוסלמית מייחסת למוחמד את האמירה כי עיבור השנה הוא כפירה, על פי המובא בסורה התשיעית בקוראן (פסוקים ל"ה-ל"ז): ”מספר החדשים שנים עשר הוא, כדבר אללה, וככתבו ביום בראו את השמים ואת הארץ... העתק את החדשים עוון גדול הוא, ובו יתעו הבוגדים; בשנה הזאת יקדשו חדש אחד ובאחרת יחללוהו, למען השלם את המספר, ובזה מתירים את אשר אסר אללה. הן הועד בהם גמול מעשיהם ואללה לא ינחה את הגוי הבוגד.” בשל האיסור המוסלמי לעבר את השנה, חגי האסלאם ומועדיו "נודדים" מדי שנה על פני עונות השנה, בקצב של 10–11 ימים אחורנית. כך יוצא שחגי האסלאם ומועדיו חלים בעונות שנה שונות ולא בעונה קבועה מסוימת. חג מוסלמי המתקיים בקיץ למשך מספר שנים, יתקיים בשנים אחרות בחורף.
חודש העיבור

בשנה מעוברת נוסף חודש בין שבט לאדר המכונה אדר א' (או "אדר ראשון") וחודש אדר הרגיל הופך לחודש אדר ב' (או "אדר שני"). הבחירה בחודש אדר לצורך ההכפלה אינה מקרית והיא נובעת משתי סיבות - הראשונה היא העובדה שהעיבור נועד לשמור על מועד חג הפסח באביב, והשנייה היא העובדה שבלוח העברי הקדום חודש אדר היה החודש האחרון בשנה, כפי שעולה ממניין החודשים בתנ"ך ומהתלמוד, כמו גם מתעודות שונות, למשל מגילות מדבר יהודה המתארות את לוח השנה של כת קומראן.
מסורות וכללים שונים קובעים כיצד יש לנהוג בשנים מעוברות במועדים החלים בחודש אדר. ימי הפורים מצוינים באדר ב', על מנת לסמכם לחג הפסח. גם ציון יום פטירתו של משה (ז' באדר) נקבע לאדר שני. בימים הארבעה-עשר והחמישה-עשר בחודש אדר א', שבו לא נחוג פורים, נחוגים שני ימי "פורים קטן" ("פורים קטן" ו"שושן פורים קטן"). בפורים קטן לא נהוגות מצוות הפורים כגון קריאת המגילה, משלוח מנות, או מתנות לאביונים, אבל הוא אסור בתענית ולא אומרים בו תחנון ומרבים בו בסעודה.
חגיגת בר מצווה של מי שנולד בחודש אדר נדחית לאדר ב'. לעומת זאת לגבי אזכרות לנפטרים יש מחלוקת: האשכנזים מקדימים לחודש אדר א', ואילו הספרדים מציינים באדר ב'. אירוע שחל בשנה מעוברת באחד משני חודשי אדר, יצוין בשנה פשוטה בחודש אדר. כיוון שבאדר בשנה לא מעוברת יש 29 ימים בלבד, אם נפטר אדם בל' באדר א', מקובל לקיים לו אזכרה בל' בשבט בשנה פשוטה, משום שהוא א' דראש חודש אדר, כמו של' באדר א' הוא א' דראש חודש אדר ב'. מנגד, בר מצווה לנער שנולד בל' אדר א' מקובל לציין בשנה פשוטה בא' בניסן, אף שיש פוסקים שכתבו שנהיה בר מצווה ב-ל' בשבט.
כיון שחודש זה קיים רק לסירוגין, עשויים להתעורר מצבים מיוחדים: אחת התופעות המפורסמות היא, ילד שנולד לפני ילד אחר (למשל, כאשר הראשון נולד בסוף אדר א', והשני בראשית אדר ב') יחגוג את בר המצווה שלו לאחר חברו, אם השנה שבה חלה בר המצווה, היא שנה פשוטה (מתוך 7 שנים מעוברות במחזור, ב4 מהן תופעה זאת מופיעה, כאשר שנת בר המצווה של אותן שנים היא שנה לא מעוברת). תופעה אפשרית נוספת היא, לידת תאומים בראש חודש אדר בשנה פשוטה. אם אחד ייוולד לפני שקיעת החמה (כלומר, בל' בשבט), והשני - לאחריה (כלומר, בא' באדר), יחוגו התאומים את בר המצווה שלהם בהפרש של חודש זה מזה, אם תחול בר המצווה בשנה מעוברת. האחד בל' בשבט, והשני בא' באדר ב' (גם תופעה זו קורית ב4 שנים  - פשוטות, לא מעוברות - מתוך מחזור של 19 שנים - ששנת בר המצווה שלהן חלה בשנה מעוברת).
העיבור בעת העתיקה

בפסקה זו אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב בה וייתכן שמדובר במחקר מקורי. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפסקה באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפסקה בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים.
עיבור השנה, כלומר הוספת חודש כשנוצר פער של מחזור ירח שלם בין לוח השנה לבין ציוני הזמן החקלאיים, היה מקובל בקרב העמים שהשתמשו בלוח הירחי, בפרט בבבל. הבבלים הכירו שיטה לחישוב העיבור מראש כבר במאה ה-6 לפנה"ס, שבה קבעו שלוש שנים מעוברות בכל מחזור של שמונה שנים. במאה ה-4 התפתחה שיטה מדויקת יותר שעל-פיה מעברים 7 שנים בכל מחזור של 19 שנה. נראה שהשיטה האחרונה הייתה ידועה גם בארץ ישראל, ובאמצעותה אפשר היה לחזות את השנים המעוברות, אולם על-פי עדויות בתלמוד ובמקורות אחרים, עד המאה ה-4 לספירה היו נסמכים בעיקר על תנאי מזג האוויר כדי להחליט על עיבור השנה, ופחות על חישובים אסטרונומיים.
בימי בית שני ולאחר החורבן הייתה הסנהדרין מחליטה מדי שנה אם לעבר את אותה השנה. דיון בעיבור השנה מופיע בגמרא במסכת סנהדרין דפים י'-י"ג. ההחלטה הייתה מתבססת על חישובים אסטרונומיים שפסח יהיה בתוך תקופת ניסן (אחרי מועד השתוות היום והלילה בסוף החורף), וגם על שיקולים אחרים כמו עונת המלטת הטלאים לצורך קרבן הפסח והבשלת התבואה להבאת מנחת העומר. הגמרא אף מציינת שניתן לעבר את השנה כדי שהעולים לרגל יגיעו בשלום ובזמן לירושלים והדרכים לא תהיינה משובשות בשל גשמי החורף.
לשם עיבור השנה נדרשה רשותו של נשיא הסנהדרין ורק אנשים שהוזמנו לכך היו מורשים להשתתף בדיון. תקנות אלו נועדו כנראה למנוע מחלוקות לגבי עיבור השנה בין חלקים שונים מהעם הנוהגים לפי לוחות שונים. ההחלטה הסופית לגבי עיבור השנה נעשתה מלכתחילה במעמד שבעה דיינים לפחות, ומעמד העיבור התקיים ביום ולא בלילה.
על פי המסורת המקובלת, בשנת 359 לספה"נ, עם התערערות מצב היהודים בארץ ישראל, קבע הלל נשיאה את כללי הלוח העברי, כולל כללי עיבור השנה ("סוד העיבור"), מתוך חשש כי ינסו למנוע מההנהגה היהודית לפרסם את מועדי ראשי החודשים ואת השנים המעוברות. יש החולקים על מסורת זאת וטוענים שהלוח הקבוע אומץ רק במהלך המאה ה-9 לספירה[דרוש מקור]. דעה מפשרת טוענת שאמנם חכמי ארץ ישראל לאחר הלל נשיאה המשיכו לקבוע את השנים המעוברות בכל שנה בהתאם לכללי העיבור, אך הם הקפידו שההחלטות שלהם יתאימו ללוח הקבוע. במאה התשיעית נוהג זה הופסק והלוח הקבוע הפך לבלעדי ביהדות הרבנית עד ימינו אלו.
העיבור בלוח הקבוע

הלוח הקבוע של הלל נשיאה מתבסס על המחזור המטוני שבמהלך 19 "שנות שמש" יש מספר שלם של "חודשי ירח". ליתר דיוק, בשנה טרופית יש כ-12.368 מחזורי ירח, ובכל 19 שנים טרופיות יש כ-234.997 מחזורי ירח, כלומר מספר כמעט שלם של חודשים סינודיים. בלוח העברי הקבוע נקבע שבכל מחזור של 19 שנים יהיו 235 חודשים, 7 חודשים יותר משיש ב-19 שנים של 12 חודשים. פירוש הדבר, שבכל מחזור של 19 שנים, המכונה "מחזור קטן", יש 7 שנים מעוברות - בממוצע כל 2.71 שנים. בלוח הקבוע נקבע שבכל מחזור קטן, השנים המעוברות יהיו: 3, 6, 8, 11, 14, 17, 19. מקובל לסמן את השנים הללו באותיות עבריות: ג, ו, ח, י"א, י"ד, י"ז, י"ט, ובקיצור: גו"ח אדז"ט. בלוח הקבוע חודש אדר א' הוא תמיד בן 30 ימים.
ניתן אם כן, לבדוק האם שנה מסוימת היא שנה מעוברת על ידי מציאת השארית בחלוקת ערך השנה ב-19 ובדיקה האם היא שווה לאחד מהמספרים הבאים: 0, 3, 6, 8, 11, 14, או 17. לדוגמה: שנת ה'תשס"ה, מספרה 5765 (ה אלפים=5000 + ת=400 + ש=300 + ס=60 + ה=5). חלוקת 5765 ב-19 נותנת 303 ושארית 8 (8/19 303 = 5765/19). לפיכך, שנת התשס"ה היא שנה מעוברת. לחלופין חשב האם השארית בחלוקת ((השנה העברית כפול 7) ב-19 והוספת 1) קטנה מ-7, ואם כן אזי השנה מעוברת. לדוגמה, בשנת התשס"ה 8 * 7 + 1 הם 57, והשארית בחלוקה היא 0. בשנת התשס"ח (בה השארית היא 11) 1 + 11 * 7 הם 78, והשארית בחלוקה ב-19 היא 2.
היו שנהגו לחשב את השנים והמחזורים מבריאת אדם הראשון (רק בבבל) או משנה שאחר כך (גם בארץ ישראל) או שנתיים אחר כך (גם בפרס). סדר העיבורים בשיטות אלו הוא 2, 5, 7, 10, 13, 16, 18 (בהזיגו"ח) או 1, 4, 6, 9, 12, 15, 17 (אדוטבה"ז) או 3, 5, 8, 11, 14, 16, 19 (גהחאדו"ט - מכונה בדרך כלל גבטב"ג וכן גבגגגב"ג), בהתאמה. אין הבדל בין השיטות בשנים המעוברות בפועל אלא בחשבון ובמספר (לדוגמה שנת ה'תשפ"ב מעוברת לפי כולם כי היא שישית בגוחאדז"ט, חמישית בבהזיגו"ח, רביעית באדוטבה"ז ושלישית בגבטב"ג).
בזכות העיבור, במחזוריות של 19 שנה תאריכים עבריים וגרגוריאניים נפגשים (למשל ט' באב תשמ"ה חל ב-27 ביולי 1985 וט' באב תשס"ד חל ב-27 ביולי 2004), או נופלים קרוב זה לזה, בסטייה של יום בדרך כלל (למשל ט' באב תשמ"ז חל ב-4 באוגוסט 1987 וט' באב תשס"ו חל ב-3 באוגוסט 2006), או יומיים במקרים נדירים יותר (למשל ט' באב תשי"ח חל ב-26 ביולי 1958 וט' באב תשל"ז חל ב-24 ביולי 1977), ובמקרים נדירים מאוד שלושה ימים (למשל ט' באב ה'ח' חל ב-30 ביולי 1248 וט' באב ה'כ"ז חל ב-2 באוגוסט 1267). הסטייה נובעת מכך שהשינוי במספר הימים בשנה העברית (חסרה, כסדרה, שלמה) ובשנה הלועזית (רגילה, מעוברת) אינם תלויים במחזור של 19 שנים, ולכן הם לא מאפשרים תמיד מפגש מדויק בין התאריכים.
עיבור שנת שמיטה

לפי התלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף י"ב, עמוד א', לא מעברים שנת שמיטה. רש"י מפרש שם שהטעם הוא כדי שלא יתארכו האיסורים של שנת השמיטה, הרמב"ם מסביר שטעם הדבר הוא כדי שיהיו שעורים למנחת העומר וחיטים לשתי הלחם. בלוח הקבוע כ-37% משנות השמיטה חלות בשנה מעוברת, כפי שכ-37% מכלל השנים הן מעוברות. בתלמוד ירושלמי, מסכת שקלים,  פרק א', הלכה ב', מופיעה התייחסות לעניין: ”אין מעברין את השנה לא בשביעית ולא במוצאי שביעית ואם עיברוה הרי זו מעוברת אמר רבי מנא הדא דאת אמר (=דבר זה שאתה אומר [הוא דווקא]) בראשונה שהיו השנים כתיקנן אבל עכשיו שאין השנים כתקנן היא שביעית היא שאר שני שבוע”. לדעת השרידי אש הטעם שמעברים שנות שמיטה בלוח הקבוע הוא על פי חידושו של הרמב"ם ששנים שדורשות עיבור כדי שיחול חג הפסח באביב יש לעבר גם בשנות שמיטה.
העיבור בלוח הקראי

לפי הקראים, פירוש המילה "אביב" בפסוק "שָׁמוֹר אֶת חֹדֶשׁ הָאָבִיב וְעָשִׂיתָ פֶּסַח" הוא מצב מסוים של הבשלת השעורה "וְהַפִּשְׁתָּה וְהַשְּׂעֹרָה, נֻכָּתָה: כִּי הַשְּׂעֹרָה אָבִיב, וְהַפִּשְׁתָּה גִּבְעֹל." (שמות ט' ל"א). הגעת האביב נקבעה לפי מידת הבשלת השעורה בארץ ישראל. אם לא הגיע האביב בחודש השנים עשר הוא חודש אדר, אז היו מעברים את השנה כלומר מוסיפים חודש נוסף בסופה - אדר ב'. כך נדחה למעשה חג הפסח בחודש ונפל באביב.
הקראים המשיכו בלוח השנה הקראי להחליט על עיבור השנה בהתאם להבשלת השעורה בארץ ישראל גם לאחר המאה ה-9. גם לאחר שנתרחקו הקראים מהחקלאות הם שמרו על זיקתם לארץ ישראל ולאדמתה. מדי שנה הקראים שלחו שליחים לבקש את האביב בארץ ישראל ואם לא נמצא האביב בסוף השנה, עוברה השנה. עיקרון זה של לוח השנה העברי היה כה חשוב עבור הקראים עד שבכתובה הקראית קיים תנאי בו מתחייבים בני הזוג לשמור את הלוח לפי עקרון האביב ולפי עקרון ראיית הירח. יש הטוענים שתנאי זה הוסף לכתובה כדי שיקוימו החגים לפי ההלכה הקראית גם בנישואין בין קראים לרבניים.
אולם במרוצת הימים בעקבות ההתפשטות הקראית הנרחבת ברחבי העולם - מפרס במזרח ועד המגרב, ממצרים בדרום ועד ליטא בצפון, לא יכלה עוד עדות ה'אביב' להגיע אל כל קהילות הקראים, וקהילות קראיות החלו לאמץ אט-אט את מחזור 19 השנים הרבני. בתחילה רק הקהילות הקראיות המרוחקות מארץ ישראל נאלצו לוותר על עיבור השנה לפי עקרון 'מציאת האביב' מחמת קשיי הריחוק ואי יכולתן לקבל דיווחים על מצב הבשלת השעורה בארץ ישראל. עם זאת, אותן קהילות לא כפרו בעקרון שצריך לעבר את השנה לפי תצפיות על מצב השעורה בארץ אלא טענו שבמצבן הן אינן מסוגלות לעשות כן. חכמים קראיים מהמאה ה-15 דיווחו שהיו שנים בהן קהילות בארץ ישראל, שפעלו לפי עקרון מציאת האביב, וקהילות בגולה, שפעלו לפי מחזור 19 השנים, לא עיברו את אותן שנים. בסביבות המאה ה-19 נטשו גם קראי ארץ ישראל את שיטת עיבור השנה לפי מציאת האביב ועברו למחזור 19 השנים הרבני, וזאת כדי למנוע פער במועדי החגים בין הקהילות הקראיות השונות.
כיום, עם שיבתם של הקראים לארץ ישראל, ישנה מגמה של חזרה לשיטה המקורית של עיבור השנה לפי מציאת האביב בארץ ישראל.
לקריאה נוספת

חודש העיבור; בתוך: אוצר עיונים, ש"ס מתיבתא, מגילה, כרך א, מערכה א, עמ' א-טז.
גדליהו אלון, ”עיבור שנים בחוץ לארץ", בתוך תולדות היהודים בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד, א, עמ' 151–156.
הערות שוליים

↑  תלמוד ירושלמי, מסכת מגילה,  פרק א', הלכה ה'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת מגילה, דף ו', עמוד ב'.
↑  תשובה מאת רב האי גאון
↑  כ-39.3% מכלל המקרים
↑  כ-52.5% מכלל המקרים
↑  כ-7.6% מכלל המקרים
↑  כ-0.6% מכלל השנים
↑  תאורטית ייתכן מקרה של ארבעה ימים בשנים הגריגוריאניות 4188 ו-4207
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר זמנים, הלכות קידוש החודש, פרק ד', הלכה ט"ו
↑  מחזור השמיטות המעוברות הוא בן 133 שנה, להלן פירוט 14 השמיטות המעוברות בשני מחזורים כאלה ועוד אחת: ה'ת"ר, ה'תרל"ה, ה'תרמ"ט, ה'תר"ע, ה'תרפ"ד, ה'תרצ"ח, ה'תשי"ט, ה'תשל"ג, ה'תשס"ח, ה'תשפ"ב, ה'תת"ג, ה'תתי"ז, ה'תתל"א, ה'תתנ"ב, ה'תתס"ו.
↑  ראו משנה תורה לרמב"ם, ספר זמנים, הלכות קידוש החודש, פרק ד', הלכה ט"ז, ושרידי אש חלק א סימן לט
אלייז'ה בראיינט

| --- | --- |

בראיינט במדי אנאדולו אפס
 לידה:  19 באפריל 1995 (בן 29) ארצות הברית 
 עמדה:  קלע, סמול פורוורד
 גובה:  1.96 מטרים
 מספר:  6
 מכללה:  אוניברסיטת אילון (2014–2015)   אוניברסיטת בריגהאם יאנג (2016–2018)
 דראפט:  לא נבחר, 2018
 קבוצות כשחקן
 2018–2019   2019–2021   2021   2021–:  הפועל אילת   מכבי תל אביב   מילווקי באקס   אנאדולו אפס
 הישגים כשחקן
 זכייה באליפות היורוליג (2022)  זכייה באליפות ה-NBA‏ (2021)  זכייה באליפות ישראל (2020)
 
אלייז'ה בריגהאם בראיינט (באנגלית: Elijah Brigham Bryant; נולד ב-19 באפריל 1995) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הקלע באנאדולו אפס מליגת העל הטורקית והיורוליג. בעברו שיחק בהפועל אילת ומכבי תל אביב מהליגה הישראלית, וזכה עם מילווקי באקס באליפות ה-NBA בעונת 2020/2021.
חיים מוקדמים

בראיינט גדל והתחנך כמורמוני.
בראיינט התחיל לשחק כדורסל בגיל צעיר, בקבוצות נגד ילדים גדולים יותר. בריאנט שיחק בתיכון בניו המפטון, ניו המפשייר, שם הוא העמיד ממוצעים של 13 נקודות, 4 ריבאונדים ו-4 אסיסטים למשחק והוביל את התיכון שלו לגמר.
קריירת מכללות

בשנה הראשונה ללימודיו באוניברסיטת אלון הוא עמד על 14.2 נקודות, 4.2 ריבאונדים, 2.7 אסיסטים ו-1.3 חטיפות למשחק. ב-28 ביולי 2015, בראיינט עבר מאלון אל אוניברסיטת בריגהאם יאנג.
בשנתו הראשונה במכללה והשנייה בסך הכל הוא רשם ממוצעים של 11.7 נקודות, 3.6 ריבאונדים ו-2.2 אסיסטים למשחק. הוא שיחק רק 23 משחקים בשל פציעה בברך. בראיינט קלע 39 נקודות, מתוכם 7 שלשות בניצחון נגד פורטלנד.
בשנתו השנייה באוניברסיטת בריגהאם יאנג, בראיינט סיים את העונה במקום השני בנקודות בצד המערבי עם 18.1 נקודות למשחק, במקום השלישי באחוזים לעונשין (.850), במקום השלישי ל-3 (0.415), הרביעי בחטיפות (1.2), השמיני בריבאונדים (6.3). ב-18 באפריל 2018, לאחר שסיים את שנתו השנייה במכללה, הודיע בראיינט על מועמדותו לדראפט ה-NBA.
קריירה מקצועית

לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA בשנת 2018, ברייאנט הצטרף לפילדלפיה 76' עבור ליגת הקיץ של ה-NBA.
ב-30 באוגוסט 2018, בראיינט החל את הקריירה המקצועית שלו כאשר חתם בהפועל אילת לעונה אחת. ב-29 באוקטובר 2018, רשם בראיינט שיא עונתי של 31 נקודות, כשהוא קולע ב-11 מ-20 מהשדה, יחד עם 7 ריבאונדים בניצחון 75–81 על בני הרצליה. ב-4 בדצמבר 2018, בראיינט נבחר לשחקן חודש נובמבר של הליגה הישראלית לאחר שהעמיד ממוצעים של 20.5 נקודות, 8.3 ריבאונדים ו-2 חטיפות בארבעה משחקים שנערכו בנובמבר. בראיינט הגיע עם אילת עד לפיינל פור של הליגה, שם הפסידה בסופו של דבר למכבי תל אביב. ב-36 משחקים ששיחק בקבוצה, הוא סיים כקלעי הרביעי בטיבו בליגה עם 17.5 נקודות בממוצע למשחק, וכרביעי בדירוג היעילות עם 19.4 בממוצע למשחק. ב-6 ביוני 2019, בראיינט נבחר לחמישייה הראשונה של העונה.
ב-1 ביולי 2019, בראיינט הצטרף למילווקי באקס בליגת הקיץ, שם העמיד 14.2 נקודות, 4.0 ריבאונדים ו-3.2 אסיסטים בממוצע למשחק.
ב-23 ביולי 2019, בראיינט חתם לעונה אחת במכבי תל אביב, עם אופציה לעונה נוספת. ב-5 בפברואר 2020, בראיינט רשם שיא קריירה ביורוליג של 21 נקודות, כשהוא קולע ב-9 מ-19 מהשדה, יחד עם 6 ריבאונדים ו-4 אסיסטים, שהובילו את מכבי לניצחון 77–80 על חימקי.
ב-13 במאי 2021, בראיינט עזב את ישראל וחתם במילווקי באקס מליגת ה-NBA. ב-16 במאי, במשחקו הראשון בקבוצה שהיה גם המשחק האחרון של העונה הסדירה, בראיינט קלע 16 נקודות ב-6 מ-13 מהשדה, יחד עם 6 ריבאונדים ו-3 אסיסטים ב-32 דקות במהלך ההפסד 112–118 לשיקגו בולס. בסיום העונה זכה ביחד עם קבוצתו באליפות ה-NBA. לאחר העונה שוחרר מהקבוצה, הוחתם מחדש ושוחרר שוב. בראיינט הוא אלוף ה-NBA היחיד בהיסטוריה ששיחק משחק רשמי אחד.
ב-18 באוקטובר 2021 חתם באנאדולו אפס מליגת העל הטורקית והיורוליג.
חיים אישיים

הוא בנם של מאמנת הכושר ישראל בראיינט והפיזיקאי רג'ינלד סטרוטה.
התחתן עם בחירת ליבו ג'נלה פראגה באוגוסט 2017. לזוג שני בנים.
תארים

אליפויות (1): 2019/2020
תארים > מילווקי באקס

אליפויות (1):2020/2021
הערות שוליים

↑  Elijah Bryant on JAKE THE RIPPER with Jake Cohen, נבדק ב-2019-12-05
↑  אסף מתוק, ‏אלייז'ה בראיינט חתם בהפועל אילת, באתר ONE‏, 30 באוגוסט 2018
↑  ברוכה הבאה: ניצחון ראשון להפועל אילת, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, ‏29 באוקטובר 2018
↑  שחקן חודש נובמבר: אלייז'ה בראיינט, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, ‏4 בדצמבר 2018
↑  מצטייני עונת 2018/19 בליגת ווינר סל, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, ‏6 ביוני 2019
↑  אהרל'ה ויסברג‏, מכבי תל אביב: אלייז'ה בריאנט חתם לעונה אחת עם אופציה לעונה נוספת, באתר וואלה, 23 ביולי 2019
↑  רשמי: אלייז'ה בראיינט חתם במילווקי באקס, באתר ערוץ הספורט, 13 במאי 2021
↑  התאקלם מהר: 16 נק' לבראיינט בבכורה ב-NBA, באתר ערוץ הספורט, 17 במאי 2021
↑  ‏אחרי 50 שנה: מילווקי באקס שוב אלופת ה-NBA, אנטטוקומפו ה-MVP, באתר ספורט1, 21 ביולי 2021