stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האביב מתעורר (מחזה)
הנפשות הפועלות העיקריות

וונדלה ברגמן – נערה בת ארבע עשרה בתחילת המחזה. היא מתחננת בפני אמהּ שתספר לה את האמת בנוגע לאיך מגיעים ילדים לעולם, אולם אמהּ אינה מספקת לה את העובדות. באמצע המערכה השנייה, מלכיור אונס את וונדלה בערימת חציר. היא יולדת למלכיור ילד בלי שהיא יודעת כיצד רבייה מתרחשת. היא הולכת לעולמה כתוצאה מהפלה מלאכותית כושלת.
מלכיור גאבור – נער בן ארבע עשרה. מלכיור אתאיסט ובשונה מנערים אחרים בני גילו, הוא בעל ידע על חיי המין. הוא כותב לחברו הטוב ביותר מוריץ, מאמר אודות יחסי מין. לאחר התאבדותו של חברו וגילוי המאמר הוא מגורש מבית הספר. הוריו שולחים אותו למוסד לעבריינים צעירים לאחר שנודע לאביו שהוא אנס את וונדלה.
מוריץ שטיפל – חברו הטוב ביותר ובן כיתתו של מלכיור, חרד לנוכח ההתבגרותו המינית. מוריץ אינו מבין את פשרם של סממני הגבריות והשינויים המתחוללים בו. הוא תלמיד לא טוב בגלל שהוא סובל מקשיי ריכוז והסחות דעת בשל התבגרותו המינית. בראשית המחזה הוא עובר בהצלחה את בחינות אמצע השליש. אולם, בסופו של דבר מוריץ אינו מסוגל להתמודד עם החברה האכזרית וכשפאני גאבור (אימו של מלכיור) אינה נענית לבקשת העזרה שלו, הוא מתאבד.
אילזה – חברת ילדות שמחה ומופקרת של מוריץ, מלכיור ווונדלה. היא בורחת מביתה וחיה חיים  בוהמים כמאהבתם של ציירים שונים. אילזה משתתפת רק בשתי סצנות לאורך המחזה, והיא האדם האחרון איתו מוריץ משוחח לפני התאבדותו. היא מוצאת את האקדח בו השתמש ומחביאה אותו.
הנסכן רילו וארנסט רובל – שני חברים ובני כיתתם של מוריץ ומלכיור, שמגלים שהם גאים. לקראת סוף המחזה, הם מתוודים על אהבתם זה לזה.
אוטו, גאורג, למרמאייר ורוברט - בני כיתתם של מוריץ ומלכיור. הם צוחקים על מוריץ ומקנטרים אותו כשהוא מאיים לירות בעצמו. גאורג חלם פעם חלום מיני על אימו. כשלמרמאייר מגיע לגיל שבע עשרה עדיין הוא אינו חושב על מין.
תיאה ומרתה בסל – חברות כיתתה של וונדלה. מרתה מאוהבת במוריץ, והיא סובלת מהתעללות מידי אמהּ ואביה. תיאה נמשכת למלכיור.
גברת ברגמן – אמהּ של וונדלה, שנראה כי אינה מעוניינת שילדתה תגדל מהר מדי ומסרבת לספר לבתה את האמת על היריון ויחסי מין.
פאני גאבור – אימו של מלכיור. ליברלית בהשקפת עולמה ואוהבת מאוד את בנה, היא מתנגדת לשליחתו של מלכיור למוסד לעבריינים צעירים כאמצעי לחינוכו עד שבעלה מגלה לה שבנם אנס את וונדלה.
מר גאבור – אביו של מלכיור.
קניפלדיק, זוננשטיך, פליגנטוד, הונגרגוט וזוננשטיך – מורים בבית ספרו של מלכיור.
הכומר קלבאוך – מנהיגה הדתי של העיירה, שנושא את הדרשה בעת הלווייתו של מוריץ.
האיש במסכה – זר מסתורי, שמופיע בסצנת ההלוויה במחזה ומציע למלכיור תקווה וגאולה. בהצגת הבכורה גילם את דמותו ודקינד עצמו.
תקציר העלילה > מערכה ראשונה

במהלך ויכוח שנסוב על אורך שמלתה, וונדלה ברגמן מספרת לאימה שהיא מהרהרת לפעמים במוות. כשהיא שואלת את אימה אם אלו הרהורי חטא, אמה נמנעת מהשאלה, וונדלה מתבדחת על כך שיבוא יום והיא לא תלבש כלום מתחת לשמלתה הארוכה.
בתום יום הלימודים בבית הספר, מלכיור גאבור ומוריץ שטיפל משוחחים אודות ענייני דיומא. בהמשך השיחה הם מגלים זה לזה בסוד שלאחרונה פוקדים אותם הזיות ומחשבות מיניות. מלכיור הוא בעל ידע בכל הקשור ליחסי מין, בעוד מוריץ מגלה בורות רבה ומציע מספר טכניקות היפותטיות (כגון שאחים ואחיות יחלקו אותן מיטות, או שינה על מיטה מוצקה) שיכולות למנוע מילדיו העתידיים להיות מתוחים ומפוחדים כמוהו. מלכיור, אתאיסט, מאשים את הדת בפחדיו של מוריץ. לפני שהוא עוזב, מלכיור עומד על כך שמוריץ יבוא לבקר אותו בביתו לכוס תה, בו מלכיור יראה לו שרטוטים וכתבי עת ש"ילמדו" את מוריץ על החיים. מוריץ עוזב בחיפזון, נבוך.
מרתה, תיאה ווונדלה, קופאות ורטובות מהסערה שחלפה, צועדות במורד הרחוב ומשוחחות על מלכיור והבנים האחרים משתעשעים בנהר השוצף. מלכיור יודע לשחות, וכישוריו האתלטיים הופכים אותו למושך בעיני והנערות. אחרי שוונדלה מציעה לחתוך את שיערה של מרתה, כשהיא מבחינה שהצמה שלה סבוכה, מרתה מתוודה על כך שאביה מכה אותה בשל סיבות טריוויאליות (לדוגמה: לבישת סרט על חולצתה) ולפעמים מנצל אותה מינית. המאחד את שלוש הנערות הוא העובדה שהן אינן יודעות למה הן כל כך מאוכזבות מהוריהן. מלכיור מזדמן למקום; וונדלה ותיאה מתרגשות מאוד. הן מפטפטות על יפי מראהו ועד כמה פתטי חברו מוריץ, אם כי מרתה מתוודה שמוריץ רגיש ומוצא חן בעיניה.
בעוד הבנים משגיחים מחצר בית הספר, מוריץ מתגנב לחדרו של המנהל ומחפש את התיק האישי שלו. מכיוון שהכיתה בשנה הבאה מתוכננת להכיל שישים תלמידים בלבד, מוריץ חייב להיות מדורג לפחות במקום שישים בכיתתו על מנת להישאר בבית הספר (דרישה שהוא אינו בטוח אם הוא עומד בה). למרבה המזל, מוריץ שב בשלום, בתחושת אופוריה: הוא וארנסט רובל מתחרים זה בזה – הרבעון הבא יקבע מי מהם יגורש. מלכיור מברך את מוריץ, שאומר שאם המצב היה חסר תקווה, הוא היה יורה בעצמו.
וונדלה פוגשת את מלכיור ביער. מלכיור שמע שהיא מבקרת עניים, מביאה להם מזון, בגדים וכסף. מלכיור שואל אותה למה היא מבקרת עניים, היא עונה שאמה שולחת אותה והיא נהנית לעזור להם. היא נזכרת בחלום בו אביה הרביץ לה ומספרת למלכיור על כך שהוריה של מרתה מתעללים בה. וונדלה אומרת למלכיור שמעולם לא הרביצו לה ומבקשת ממנו לעשות זאת כדי להכיר את ההרגשה. בהתחלה הוא מסרב, אבל אחרי שהיא מפצירה בו שוב ושוב הוא מכה אותה קלות. כשוונדלה אומרת שהוא מלטף אותה, הוא מכה אותה חזק באגרופיו, עד שהיא פורצת בצרחות איומות והוא פורץ בבכי ורץ ליער.
תקציר העלילה > מערכה שנייה

כעבור ימים אחדים, מוריץ מותש מהפחד שהוא יסולק מבית הספר. בחפשו עזרה, הוא הולך לביתו של מלכיור כדי ללמוד את פאוסט. שם הוא פוגש בגברת גאבור, אמו החביבה של מלכיור, שאינה מרוצה מכך שהם קוראים את פאוסט בגיל הנעורים, כי לדעתה הם אינם בשלים עדיין להבין את המחזה. לאחר שהיא עוזבת, מלכיור מתלונן על אנשים שמביעים מורת רוח מדיון במיניות. בעוד מוריץ מעריץ את הנשיות, מלכיור מודה שהוא שונא לחשוב על מין.
גברת ברגמן, אמהּ של וונדלה שבה מביקור אצל אינה, אחותה של וונדלה. גברת ברגמן מספרת לוונדלה שהחסידה ביקרה את אינה והביאה לה תינוק. וונדלה עונה לה שהיא לא יכולה לצפות שמישהי בת ארבע עשרה תאמין עדיין בחסידות והיא מבקשת מאמהּ לספר לה את האמת. אמהּ נחרדת ואחרי שוונדלה מפצירה בה היא אומרת שכדי שיוולד תינוק צריך לאהוב מאוד את הגבר שמתחתנים איתו.
יום אחד, וונדלה ומלכיור מוצאים מקלט בערימת חציר כשיש סערה. הוא מנשק אותה, היא מסרבת, והוא אונס אותה. כעבור זמן היא מתהלכת בגן טרודה ומתחננת בפני אלוהים שמישהו יסביר לה הכול. למרות שהוא משקיע מאמצים רבים, ציוניו של מוריץ אינם משתפרים והוא מגורש מבית הספר. מבויש וחסר תקוה, הוא פונה לאימו של מלכיור בדרישה לכסף שבעזרתו יוכל להימלט לאמריקה, אולם היא מסרבת. מכיוון שהיא יודעת שמוריץ מהרהר בהתאבדות, גברת גאבור כותבת למוריץ מכתב, בו היא עומדת על כך שאסור לשפוט אדם צעיר על פי הישגיו בלימודים. מוריץ שבור, מאשים את עצמו ואת הוריו בכך שלא הכינו אותו היטב לעולם. הוא פוגש את אילזה, חברה לשעבר שברחה לעיר כדי לחיות חיים בוהמיים עם מאהבים. היא מציעה לבוא איתה לביתה, שם היא תאכיל אותו והם ישחקו, אולם הוא דוחה אותה. אחרי שהיא עוזבת, מוריץ יורה בעצמו.
תקציר העלילה > מערכה שלישית

לאחר שנערכה חקירה, מורי בית הספר סבורים שהסיבה העיקרית להתאבדותו של מוריץ היא מאמר על מיניות שמלכיור כתב לו. הם מזמנים את מלכיור ואינם מוכנים לתת לו הזדמנות להגן על עצמו. המורים השמרנים מגרשים אותו מבית הספר. בהלווייתו של מוריץ, המבוגרים מכנים את התאבדותו של מוריץ אנוכית ומבישה, אביו של מוריץ מתכחש לו. הילדים מגיעים מאוחר יותר וחולקים לו כבוד. כשהם נפרדים, אילזה מגלה למרתה שהיא מצאה את גווייתו של מוריץ והחביאה את האקדח בו הוא השתמש כדי להתאבד.
גברת גאבור היא המבוגרת היחידה שמאמינה שמלכיור ומוריץ לא עשו רע, ושמלכיור היה שעיר לעזאזל. מר גאבור לעומת זאת סבור שבנו מושחת מוסרית. הוא מראה לה מכתב שמלכיור כתב לוונדלה, בו הוא מתוודה על כך שהוא חטא כלפיה ושהתנהגותו אינה נותנת לו מנוח. הם מחליטים לשלוח את מלכיור למוסד לעבריינים צעירים. מלכיור אינו משתלב בחברת הנערים במוסד, טרוד בשל וונדלה וזכרו של מוריץ ומחליט לברוח מהמקום.
לפתע וונדלה נופלת למשכב, הרופא נותן לה מרשם לגלולות. אחרי שהוא עוזב, אמהּ מספרת לוונדלה שיש לה אנמיה. אולם כשוונדלה מתעקשת שיש לה משהו בבטן, אמהּ מספרת לה את הסיבה האמיתית למחלתה: היריון. היא מגנה את וונדלה על חטאיה. וונדלה חסרת אונים ומבולבלת, מאחר שהיא מעולם לא אהבה את מלכיור, והיא שואלת את אמהּ למה לא סיפרה לה הכול. וונדלה עוברת הפלה מלאכותית. באותה עת, הנסכן רילו וארנסט רובל בוצרים ענבים בכרם ומתגלגלים בעשב. הם מתוודים על אהבתם זה לזה ומתנשקים.
בנובמבר, מלכיור הנמלט מתחבא בבית הקברות בחצר הכנסייה. שם הוא מוצא את קברה של וונדלה, עליו כתוב שהיא נפטרה מאנמיה. שם פוקדת אותו רוחו של מוריץ המת. מוריץ מספר לו שאחרי מותו הוא למד יותר וחי יותר טוב מאשר בחייו האומללים על פני כדור הארץ. מלכיור כמעט מתפתה ללכת עם מוריץ למסע לתוך המוות ואז מגיעה דמות מסתורית בשם האיש במסיכה. מוריץ מתוודה על כך שהמוות הוא בלתי נסבל ושהוא אמר זאת כי רצה להשיב לעצמו את חברתו של מוריץ. האיש במסיכה מספר למלכיור שמוריץ הוא פרי הדמיון שלו. הוא מספר לו שוונדלה הייתה יולדת בלי בעיות, אלא שהיא נפטרה כתוצאה מהפלה כושלת. הוא מסביר למלכיור שהוא הופיע כדי לתת טעם לחייו ולגלות לו את הדברים הטובים הטמונים בחיים. מלכיור ומוריץ נפרדים זה מזה והאיש במסכה צועד שלוב זרוע עם מלכיור והם מתרחקים מהקברים.
תרגומים לעברית שיצאו לאור

פרנק וודקינד, האביב מתעורר, מתרגם: מרדכי גרינברג. רמת גן : מרכז ישראלי לדרמה ליד "בית צבי", 1984.
פרנק וודקינד, האביב מתעורר, תרגם והוסיף מבוא שמעון לוי. תל אביב : אור עם, תשמ"ח 1988.
המחזה בתיאטרון הרפרטוארי הישראלי

1. תיאטרון באר שבע, הצגת בכורה – 12 באפריל 1979
יוצרים: במאי – חנן שניר, מעצב תפאורה –  אלי סיני, מעצבת תלבושות - טובה קליינר-סדן, מלחין - יוסי מר-חיים, מעצב תאורה - יחיאל אורגל.
שחקנים – גאורג - דורון תבורי, הנס רילוב – מיכאל כורש, ארנסט - גדי רול, וונלדה - רבקה נוימן, דיטר - יוסף אבו ורדה, מר שטיפל - הוגו ירדן, המורים - שמואל שילה, יוסי קאנץ, רוברט הניג
2. תיאטרון החאן, הצגת בכורה – 1989
יוצרים: תרגום - שמעון לוי, במאית – אסתר איזביצקי, מעצבת תפאורה ותלבושות - עפרה צדיק, מלחינה - חני ורדי.
שחקנים: מוריץ – איצ'ו אביטל, ונדלה - גילי בן אוזיליו, מרתה וגברת ברגמן - איילת מרגלית, חגית דסברג, אבי חדש, אריה צ'רנר, יהודה אלמגור, ערן בוהם, אילן חזן, אורה מאירסון, זאב שצקי.
3. תיאטרון בית ליסין (גרסת המחזמר), הצגת בכורה – 22 באפריל 2010
יוצרים: מחזה ופזמונים של סטיבן סייטר, מוזיקה של דאנקן שיק, על פי מחזה מאת פרנק ודקינד, במאי וכוריאוגרף – גלעד קמחי, מתרגם – דניאל אפרת, מעצב תפאורה - ערן עצמון, מעצבת תלבושות – אולה שבצוב, מעצב תאורה - אורי מורג, ניהול מוזיקלי - אמיר לקנר, עיצוב סאונד - איציק פריד, מדריכה קולית - דוקי עצמון, מנצח - רן גיל.
שחקנים: וונדלה - נינט טייב, מוריץ - עידו רוזנברג, מלכיור - עדו ברטל, דניאל אפרת, דקלה הדר, אילסה - הילה זיתון, רויטל זלצמן, הגברים המבוגרים - יוסי טולדו, טל-יה יהלומי, יניב לוי, גלעד קמחי/אלון לוי, עומר שיש, הנשים המבוגרות - דנה שרייר.
נגנים: רמי אוסרווסר, נעה איילי, ניר ברנר, רן גיל, מתי גלעד, ניצן קנאטי/עידן דנש.
4. המרכז לתיאטרון של עכו, 2015 ("התעוררות האביב")
יוצרים: בימוי ועיצוב - ברק בן-דוד, נוסח עברי - עידו ריקלין, תלבושות - טל קלשון, ניהול טכני - מוני עומר
שחקנים: מלכיור גאבור - יהב וינר, וונדלה ברגמן - סיון כהן, מוריץ שטיפל - שפי מרציאנו, אילזה/גב' ברגמן - שיר קליפר, הנסכן רילו/מר שטיפל - אדריאנו חאובל, מרתה בסל/גב' גאבור - רותם שוורץ
5. פסטיבל תיאטרון הקאמרי 2018- הצגת בכורה 30 בנובמבר 2018
יוצרים: עיבוד: אלונה סער וגיל סרי בימוי - גיל סרי, נוסח עברי - עידו ריקלין, תלבושות - רומי צרפתי, מוזיקה - כנען לבקוביץ
שחקנים: עדן בר, נעמי הררי, יהונתן וילוז'ני, ינאי כץ, אלונה סער, אופיר צויגנבום, יניב שביט, רן קפלן.
6. תיאטרון הבימה (גרסה מוזיקלית), הצגת בכורה – 2019
שחקנים: נדיר אלדד, עמית פרקש, שפי מרציאנו, רוני דלומי, קובי מרימי
ביבליוגרפיה

Banham, Martin, ed. 1998. "Wedekind, Frank." In The Cambridge Guide to Theatre. Cambridge: Cambridge University Press. 1189-1190. ISBN 0-521-43437-8.
Eric Bentley. 2000. "Introduction." In Spring Awakening:Tragedy of Childhood. Applause Books. ISBN 1-55783-245-5, ISBN 978-1-55783-245-0
Boa, Elizabeth. 1987. The Sexual Circus: Wedekind's Theatre of Subversion. Oxford and New York: Basil Blackwell. ISBN 0-631-14234-7.
Edward Bond and Elisabeth Bond-Pablé, trans. 1993. Wedekind: Plays One. By Frank Wedekind. Methuen World Classics ser. London: Methuen. ISBN 0-413-67540-8.
הערות שוליים

↑  בנהאם (1998, 1189) ובואה (1987, 26).
↑  בונד ובונד פבלה (1993, 1).
↑  בואה (1987, 26).
1 2  ונסה ת'ורפ, מחזה מין מוחרם בעבר הוא כיום להיט לבני הנעורים, בעיתון הגארדיאן, 31 בינואר 2009
↑  אביב מתעורר מאת פרנק ודקינד, באתר webcitation.org
↑  אליסון נסטל, הסיפורים מאחורי כמה מהפקות התיאטרון השנויות ביותר במחלוקת בהיסטוריה, באתר flavorwire.com, 27 באוקטובר 2011
↑  בנטלי (2000, viii).
↑  סוזן טאק, או'ניל ופרנק ודקינד, חלק ראשון, אביב 1982, באתר eoneill.com
↑  ארתור גלב, תיאטרון: אביב מתעורר הוא מסה על מין, באתר הניו יורק טיימס, 10 באוקטובר 1955
↑  ריצ'רד אדר, במה: אביב מתעורר של ליביו צ'ולי: מחזה של הבמאי, באתר הניו יורק טיימס, 14 ביולי 1978
↑  אביב מתעורר, באתר Internet Off-Broadway Database
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007326569205171  BnF: cb11966304r (data)  GND: 4202081-5  LCCN: no2007045502  SUDOC: 027669904  VIAF: 180102287   WorldCat (עם VIAF): 180102287
ג'ו קובץ'

ג'וזף מתיאס "ג'ו" קובץ' (באנגלית: Joseph "Joe" Mathias Kovacs; נולד ב-28 ביוני 1989) הוא אתלט אמריקאי, 3 פעמים ברציפות סגן אלוף אולימפי (ריו דה ז'ניירו 2016, טוקיו 2020 ופריז 2024), פעמיים אלוף העולם (בייג'ינג 2015, דוחה 2019), פעמיים סגן אלוף העולם (לונדון 2017 ויוג'ין 2022), זוכה מדליית ארד באליפות העולם (בודפשט 2023) ופעמיים ברציפות אלוף ארצות הברית (2014 ו-2015) בהדיפת כדור ברזל. שיאו האישי של קובץ' בהדיפת כדור ברזל מדרג אותו במקום השני בכל הזמנים.
ביוגרפיה

קובץ' נולד בבית לחם, פנסילבניה.
ביוגרפיה > 2014 > אלוף ארצות הברית

באליפות ארצות הברית באתלטיקה שנערכה בסקרמנטו, קליפורניה ביוני 2014 זכה קובץ' במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 22.03 מטר.
ביוגרפיה > 2015

בתחרות שנערכה באפריל 2015 קבע קובץ' בהדיפת כדור ברזל שיא אישי חדש של 22.35 מטר. באליפות ארצות הברית באתלטיקה שנערכה ביוג'ין, אורגון ביוני אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 21.84 מטר ובכך הגן על תוארו. ב-17 ביולי בתחרות שנערכה במונקו הוא קבע שיא אישי חדש של 22.56 מטר, התוצאה השמינית בטיבה בכל הזמנים והטובה ביותר מאז 2003.
ביוגרפיה > 2015 > אלוף העולם

חודש לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג, סין זכה קובץ' במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 21.93 מטר, לפני דוד שטורל מגרמניה (21.74 מטר) ואו'דיין ריצ'רדס מג'מייקה (21.69 מטר).
ביוגרפיה > 2016 > סגן אלוף אולימפי

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו זכה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 21.78 מטר, אחרי בן ארצו ראיין קראוזר שקבע שיא אולימפי חדש של 22.52 מטר ולפני תומאס וולש מניו זילנד (21.36 מטר).
ביוגרפיה > 2017

באליפות העולם שנערכה בלונדון 2017 הוא זכה במדליית כסף בתוצאה של 21.66 מטר, אחרי תומאס וולש (22.03 מטר) ולפני סטיפ זוניץ' מקרואטיה (21.46 מטר).
ביוגרפיה > 2019

באליפות העולם שנערכה בדוחה 2019 הוא זכה בפעם השנייה במדליית זהב בשיא אליפות חדש של 22.91 מטר, לפני ראיין קראוזר (22.90 מטר) ותומאס וולש (22.90 מטר).
ביוגרפיה > 2021

באולימפיאדת טוקיו זכה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 22.65 מטר, אחרי ראיין קראוזר שקבע שיא אולימפי חדש של 23.30 מטר ולפני תומאס וולש (22.47 מטר).
ביוגרפיה > 2022

באליפות העולם שנערכה ביוג'ין 2022 הוא זכה במדליית כסף בתוצאה של 22.89 מטר, אחרי ראיין קראוזר שקבע שיא אליפות חדש של 22.94 מטר ולפני בן ארצלו ג'וש אווטנד (22.29 מטר).
ביוגרפיה > 2023

באליפות העולם שנערכה בבודפשט 2023 הוא זכה במדליית ארד בתוצאה של 22.12 מטר, אחרי ראיין קראוזר שקבע שיא אליפות חדש של 23.51 מטר ולאונרדו פאברי מאיטליה (22.34 מטר).
ביוגרפיה > 2024

באולימפיאדת פריז זכה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 22.15 מטר, אותה קבע בהדיפה השישית והאחרונה, אחרי ראיין קראוזר (22.90 מטר) ולפני רג'ינדרה קמפבל מג'מייקה (22.15 מטר).
שיאים אישיים > אצטדיון

הדיפת כדור ברזל: 23.23 מטר (2022)
שיאים אישיים > אולם

הדיפת כדור ברזל: 21.46 מטר (2014)
ג'ואנה פייג'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 במרץ 1978 (בת 46) טרבות', סוונסי 
 שם לידה:  Joanna Page 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1999 
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (1998) 
 בן או בת זוג:  ג'יימס תורנטון (2003–?) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ואנה לואיז פייג' (באנגלית: Joanna Louise Page; נולדה ב-23 במרץ 1978) היא שחקנית ולשית, הידועה בעיקר בזכות תפקידה כסטייסי בסדרה הקומית זוכת פרס הבאפט"א "גאווין וסטייסי".
ביוגרפיה

פייג' נולדה בטרבות' (Treboeth), סוונסי שבוויילס, בת יחידה לסוזן אנג'לה (לבית פוסטר) ולנייג'ל לסלי פייג'. למדה בבית הספר Mynyddbach, והיא בוגרת בית הספר למשחק "האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה" (RADA).
אחרי סיום לימודיה ב-RADA, הופיעה פייג' כעשר שנים בתיאטרון בעיקר בדרמות תקופתיות בתיאטרון המלכותי הלאומי וברויאל שייקספיר קומפני. בעקבות זאת החלה להופיע בסרטי קולנוע כגון "ממעמקי הגיהנום", "כולה שלי", "אהבה זה כל הסיפור", ו"מיס ג'ולי". עוד כיכבה בווידאו קליפ "Makin' Out" של הזמר מרק אואן.
להכרה נרחבת זכתה לאחר שקבלה תפקיד ראשי בסיטקום של ה-BBC "גאווין וסטייסי". ב-23 בנובמבר 2007 הדליקה פייג' את אורות חג המולד בעיירה בארי בה מתרחשת חלק מעלילת הסדרה. ב-2001 קיבלה תפקיד ראשי בסדרת הדרמה "משפחת קזאלט" על משפחה אנגלית במהלך מלחמת העולם השנייה. במהלך 2009 השתתפה בפרסומות של חברת "Kingsmill bread" ושל "Carphone Warehouse". בדצמבר הייתה נערת השער של המגזין FHM. בחג המולד של 2009 גילמה את דמותה של סינדרלה בפנטומימה בווקינג, דמות שגילמה לפני כן בווימבלדון.
ב-2010 הנחתה את תוכנית הטלוויזיה "My Pet Shame". היא דיבבה את הדמות ניק ג'וניור בסדרת האנימציה לילדים "Poppy Cat". ב-2012 שיחקה בדמות לין פאוול בסדרת הדרמה "The Syndicate" של BBC1, את הלן פירסון בסדרה הקומית "שערים" ואת גברת פיטרסון ב-"Nativity 2: Danger in the Manger".
בנובמבר 2013 גילמה פייג' את המלכה אליזבת הראשונה בספיישל 50 השנה של סדרת המדע בדיוני דוקטור הו בפרק "יומו של הדוקטור".
ביוגרפיה > חיים אישיים

פייג' נשואה לשחקן ג'יימס תורנטון והם גרים באוקספורדשייר. השניים הופיעו יחד בעיבוד לספרו של דיקנס "דייוויד קופרפילד" משנת 1999, פייג' כדורה ספנלו ותורנטון בתפקיד האם פגוטי, אך לא היו להם סצנות משותפות. הם הכירו שנה אחר כך דרך חברה משותפת השחקנית מקסין פיק. בתם הבכורה, אווה, נולדה ב-15 בפברואר 2013. ב-1 באפריל 2015 נולד בנם קיט, וב-13 בדצמבר 2016 נולד בנם נוח.
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2001 | משפחת קזאלט | The Cazalets | זואי |  |
| 2004 | כולה שלי | Mine All Mine | קנדי ויוואלדי |  |
| 2004 |  | Making Waves | רוזי באוון |  |
| 2005 |  | To the Ends of the Earth | מריון צ'מלי |  |
| 2005 | בתו של גדעון | Gideon's Daughter | דיאן |  |
| 2008 | מרק אהבה | Love Soup | הת'ר | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2009 |  | Jack Osbourne: Celebrity Adrenaline Junkie | בתפקיד עצמה | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2007–2010 | גאווין וסטייסי | Gavin & Stacey | סטייסי שיפמן |  |
| 2009 |  | Mist: Sheepdog Tales | פליי | דיבוב |
| 2010 |  | Would I Lie to You? | בתפקיד עצמה |  |
| 2010 | מיס מארפל | Agatha Christie's Marple |  | בפרק "The Blue Geranium" |
| 2010 |  | My Pet Shame | מארחת |  |
| 2011 | בדלם | Bedlam | מריה |  |
| 2011 |  | White Van Man | קאט | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2011 – |  | Poppy Cat | פופי קאט | דיבוב |
| 2012 |  | The Syndicate | לין פאוול |  |
| 2012 | שערים | Gates | הלן פירסון |  |
| 2013 – |  | Q Pootle 5 | אופסי |  |
| 2013 | דוקטור הו | Doctor Who | המלכה אליזבת הראשונה | בפרק יומו של הדוקטור |
| 2013 |  | Breathless | לילי אנדרבורי |  |
| 2024 |  | Big Mood | עצמה | פרק: "Down" |
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999 | העלמה יוליה | משרתת |  |
| 1999 | דייוויד קופרפילד | דורה ספנלו |  |
| 2001 | Very Annie Mary | בת'אן ביוואן |  |
| 2001 | ממעמקי הגיהנום | אן קרוק |  |
| 2001 | העולם האבוד | גלדיס |  |
| 2003 | אהבה זה כל הסיפור |  |  |
| 2003 | תודיע כשאתה מוכן, מר מק'גיל | באבס קרטר |  |
| 2012 | Nativity 2: Danger in the Manger | גברת פיטרסון |  |
| 2021 | סוס מנצח | אנג'לה דייוויס |  |
הערות שוליים

↑  FHM Cover
↑  We are delighted to announce that Eva Madelief Russell was born 15th Feb
↑  Our beautiful baby boy Noah Wilder Russell was born Tues the 13th
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2009069300  MusicBrainz: 847f742d-e520-4ea3-96a7-5335770a72c9  VIAF: 88476017   WorldCat (עם VIAF): 88476017
מבצע חמניה

| --- | --- |
 כרזת הסרט
 בימוי:  אברהם קושניר
 הופק בידי:  חיים שריר
 תסריט:  אברהם קושניר
 עריכה:  יוסף גרינפלד
 שחקנים ראשיים:  יהורם גאון צופית גרנט ברוך ברנר דניאלה קרטס יוסי מרשק עמנואל הלפרין יואב היימן עליזה רוזן ישראל דמידוב
 מוזיקה:  יוסי אפלבאום
 צילום:  בועז יהונתן יעקב
 מדינה:  ישראל ישראל
 חברה מפיצה:  טורא תקשורת בע"מ
 הקרנת בכורה:  2014
 משך הקרנה:  105 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
מבצע חמניה הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של אברהם קושניר. יצא בשנת 2014. התסריט נכתב על ידי אברהם קושניר ותסריטאי בעילום שם ובהפקת טורא תקשורת בע"מ וחיים שריר.
עלילה

בתוך שעה וארבעים וחמש דקות ישוגרו טילים גרעיניים אל עבר ישראל. אל מול הזמן ההולך ואוזל של שואה גרעינית אפשרית, משוחזר סיפור בניית האופציה הגרעינית של ישראל. עלילת הסרט מתרחשת בשנות ה-60 בירושלים ופריז עם הפנים אל עבר הכור הגרעיני בדימונה. זהו סיפור על העשייה הבלתי אפשרית העומדת מאחורי החימוש הגרעיני של ישראל על רקע אינטריגות פוליטיות, עולם המדע והדרמות האנושיות של האנשים שעמדו מאחורי הפרויקט שזכה לכינוי "מבצע חמנייה".
ישראל בשנות ה-50, מדינה בחיתוליה שמאוימת ללא הרף על ידי שכנותיה, מחליטה להטות את הכף לטובתה. באמצעות ראש המוסד (יהורם גאון) וסגניתו (צופית גרנט) מתחיל מסע של שכנועים, מניפולציות ובריתות חשאיות - הכל כדי להשיג את האופציה הגרעינית, זו שבבוא היום תמנע מלחמה מול שכנותיה של ישראל. מנגד לאנשי המוסד, ניצב פנחס פיירברג, מדען הפיזיקה הבכיר של ישראל (ברוך ברנר), כשהוא קרוע בין האתגר המקצועי והאקדמי של בניית פצצה גרעינית, לבין ההשלכות הפוטנציאליות של בניית פצצה שכזו. יחד עם צוות של שלושה דוקטורנטים (דניאלה קרטס, יוסי מרשק) מתחיל המדען את הדרך אל האופציה הגרעית.
שחקנים ודמויות

יהורם גאון - לוי (50) - ראש המוסד.
צופית גרנט - שושנה (42) - יד ימינו של לוי.
ברוך ברנר - פנחס פיירברג (37) - ד"ר מוכשר לפיזיקה גרעינית הנלקח מאחורי הקתדרה האקדמאית כדי להפוך לאחראי על ההבטים המדעיים והמעשיים בבנית האופציה הגרעינית של ישראל.
דניאלה קרטס - גילה (28) - דוקטורנטית לפיזיקה גרעינית, האשה היחידה בצוות ההקמה והפיתוח של פצצת האטום.
יוסי מרשק - אפרים (29) - דוקטורנט לפיזיקה גרעינית, חלק מצוות ההקמה והפיתוח של פצצת האטום המאוהב בגילה.
סשה דמידוב - דויד (28) – בעל קשר אישי לפיירברג.
עליזה רוזן - רות (85) - אחותו של פיירברג.
יואב היימן - דניאל (30) - בנה של רות (אחיינו של פיירברג).
עמנואל הלפרין - קלוד (45) - מנכ"ל משרד ראש הממשלה הצרפתי.
אזורי צילום

הסצנות במבצע חמניה, העוסקות בתהליך המדעי של פיתוח האופציה הגרעינית של ישראל, צולמו במעבדות של בנין רקח בקמפוס האוניברסיטה העברית, בגבעת רם בירושלים. מעבדות אלו ואולם היצור שבקרבתם, שוכנים במרתפי הפקולטה לפיזיקה, והם השתמרו בחזותם המקורית, כפי שנבנו על ידי החוקרים והטכנאים בסוף שנות ה-50. במועדים שבהן מתרחשת עלילת הסרט, היו אזורים במחלקה לפיזיקה בגבעת רם, שהיו מוקפים בגדרות ואסורים בכניסה, להוציא את המורשים לכך.
הסצנות בסרט המתארות את המתרחש בין כותלי המוסד, צולמו באתר מתקופת המנדט, בו שוכן המכון הגאולוגי בירושלים. מבנים ייחודיים אלו, דומים למשרדים ששימשו את המוסד בתקופה שבה מתרחש הסרט. המבנים כולם, השוכנים ליד מחנה שנלר ההיסטורי בירושלים, עומדים בפני הריסה ובמקומם מתוכננת שכונת מגורים לאוכלוסייה החרדית.
פסקול

שיר המלווה את הסרט נקרא שיר שלום של נירים. השיר חובר בשנת 1957 על ידי יצחק (ציקי) דינשטיין שהיה נחלאי בקיבוץ נירים השוכן מול רצועת עזה. השיר לא הושמע ברדיו באותם ימים והיו לו שני ביצועים מוקלטים מאותם ימים. האחד של חבורת זמר בהדרכת מאיר הרניק והשני שהוקלט בארצות הברית על ידי הדסה סיגלוב.
למאבאטי

| --- | --- |

מימין לשמאל: אורן כרמי, אורי ליפשיץ, הילה די קסטרו, אורן חנקין, איתמר קרביאן, עדי זינגר ואמיר עצמון
 מוקד פעילות:  תל אביב, ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2010
 סוגה:  תיאטרון אלתורים, בידור, הומור
 www.lamabati.com
 חברים
 אורן כרמי, אורי ליפשיץ, הילה די קסטרו, אורן חנקין, איתמר קרביאן, עדי זינגר ואמיר עצמון
למאבאטי היא קבוצת אימפרוביזציה ישראלית המורכבת משילוב של שחקנים מקצועיים ומאלתרים חובבים. הקבוצה נוסדה בשנת 2010 ופועלת ממרכז תל אביב. הקבוצה מופיעה ברחבי הארץ ובפסטיבלים בכל העולם.
היסטוריה

למאבאטי הוקמה בשנת 2010 על ידי קבוצת חברים ללא הכשרה פורמלית במשחק, מתוך רצון ליצור הרכב שיתמקד בלימוד וקידום כישורי אימפרוביזציה. בשנת 2012 למאבאטי זכתה במקום הראשון באליפות ישראל באימפרוביזציה, במקצה החובבים. ושנה לאחר מכן בשנת 2013 הקבוצה הגיעה למקום השני.
כיום

הקבוצה מעלה מופעים דינמיים וקצביים על טהרת האימפרוביזציה. המופע כולל מספר סצנות ארוכות (long form), כמו גם מספר משחקונים או סצנות קצרות יותר (short form) המהווים קטעי מעבר. כל חומרי המופע מאולתרים ללא כל הכנה מראש, על הבמה ומחוצה לה, לפי הצעות מהקהל ואינטראקציות שונות איתו.
כמו כן, הקבוצה שוקדת על קידום ופיתוח תחום האימפרוביזציה בארץ והנגשתו לקהלים רחבים ככל האפשר. בנוסף להופעות, חברי הקבוצה מעבירים סדנאות אימפרוביזציה המיועדות לקהלים שונים ומגוונים ומאפשרות להתוודע לתחום האלתור כז'אנר תיאטרוני או ככלי לעבודה אישית המאפשר לרכוש מיומנויות חיים חשובות.