ציר הזמן של השם פלשתינה
הפניות היסטוריות > ימי הביניים > תקופת ראשידון, אומיה וח'ליפות עבאסית

629: הרקליוס, בשנת 629 החזיר הרקליוס את הצלב האמיתי לירושלים בטקס מלכותי: כלומר מה שנקרא צום הרקליוס, שמיד לפני התענית, מהווה את השבוע הראשון של הצום הגדול. מקורו של צום זה נאמר כדלקמן: שהקיסר הרקליוס, בדרכו לירושלים, הבטיח את הגנתו ליהודי פלשתינה, אך עם הגעתו לעיר הקודש, התפללו הפטריארך והנוצרים הפלגנים שיטיל את כל היהודים בחרב, כי הם הצטרפו לפרסים זמן קצר קודם לכן בבזיזת העיר ובאכזריותם כלפי הנוצרים.
670: מסעות ארקולף: "חברון זו, נאמר, נוסדה לפני כל הערים, לא רק של פלשתינה, אלא גם קדמה ביסודה לכל ערי מצרים, אף על פי שהיא נחרבה עתה בצורה עלובה כל כך".
700: קוסמוגרפיה רוונה (אנ').
770: ת'ואר בן יזיד, בחדית', כפי שצוטט בספרו של אבו בכר מוחמד בן אחמד אל-וואסיתי, פאדאיל בייט אל-מוקאדס (בערך 1019): "הנקודה הקדושה ביותר [אל-קודס] עלי אדמות היא סוריה; הנקודה הקדושה ביותר בסוריה היא פלשתינה; המקום הקדוש ביותר בפלשתינה הוא ירושלים [בית אל-מקדס]; המקום הקדוש ביותר בירושלים הוא ההר; המקום הקדוש ביותר בירושלים הוא מקום הפולחן [אל-מסג'יד], והנקודה הקדושה ביותר במקום הפולחן היא הכיפה".
770: הייגברג, חייו של ויליבלד הקדוש: "ואז, לאחר שביקר בכנסיית גאורגיוס הקדוש [הוא עבר] דרך יפו, עיירת חוף של פלשתינה, שם הקים פיטר לחיים את האלמנה דורקס, והלך לאורך החוף של הים האדריאטי, והעריץ את צעדיו של אדוננו בצור ובצידון. ואז, בחציית הר הלבנון, ועבר דרך עיירת החוף טריפולי, ביקר שוב בדמשק, והגיע לאמאוס, כפר בפלשתינה, שהרומאים לאחר חורבן ירושלים קרא, לאחר אירוע הניצחון, ניקופוליס".
810–815: תיאופנס המוודה, דברי הימים: מכיוון שמוחמד היה יתום חסר אונים, הוא חשב שטוב ללכת לאישה עשירה בשם חדיג'ה ... לנהל את הגמלים שלה ולנהל את עסקיה במצרים ובפלשתינה... כשהוא [מוחמד] נסע לפלשתינה הוא חי עם יהודים ונוצרים כאחד, וצד אחר כתבים מסוימים ביניהם.
870: אבן ח'ורדאדבה, ספר הדרכים והממלכות: "מחוז פילסטין 500,000 דינרים של מיסים" (864 לערך)
870: אל-בלדהורי, כיבושי הארצות כתב כי הערים העיקריות של המחוז, לאחר כיבושו על ידי ח'ליפות ראשידון, היו עזה, סבסטיה, שכם, קיסריה, לוד, יבנה, איוואס, יפו ורפיח, בית ג'יברין.
874: מוסא בן סאהל אל-רמלי, מאן נזאלה פילסטין מין אל-סהבה [על החברים הנביאים שהתיישבו בפלשתינה], ההיסטוריה האסלאמית הידועה הראשונה של סוריה כולה או חלקה.
880: קודמה בן ג'עפר, כיתאב אל ח'אראג' (ספר מס הקרקע): מחוז פילסטין, 195,000 דינר (בערך 820)
891: אחמד אל-יעקובי, ספר הארצות: "של ג'ונד פילסטין, הבירה הקדומה הייתה לוד. לאחר מכן הקים הח'ליף סולימאן את העיר רמלה, אותה הפך לבירה... אוכלוסיית פלשתינה מורכבת מערבים שבטי לחם, ג'דהם, אמילה, קינדה, קאיס וקיננה".
900: גבולות חמש הפטריארכיות: "הראה הראשונה והפטריארכיה הראשונה היא של ירושלים, יעקב, אחיו של אלוהים ושליח ועד ראייה, ושר המילה וסודות הסודות והתעלומות הנסתרות, מכיל את כל פלשתינה המדינה עד ערב".
903: אבן אל-פאקיח, ספר ארצות מתומצת.
לאחר 904: מחבר לא ידוע, אולי אל-מסודי, אח'באר אל-זמאן (תולדות הזמן), "בין ילדיו [של] כנען נמנים פלסטין וצידון, שנתנו את שמם לשתי מדינות".
913: אבן עבד רביע.
930: הפטריארך אוטיכיוס מאלכסנדריה, Eutychii Annales: פרק ב': מצוקות הכנסייה: 1 רדיפות הנוצרים: ... הנוצרים סבלו בכך פחות מאשר במאות הקודמות. ... במזרח, בייחוד בסוריה ובפלשתינה, היהודים קמו לפעמים על הנוצרים באלימות רבה אך ללא הצלחה עד כדי כך שהם סובלים קשות על תעוזתם.
לפני 942: סעדיה גאון (892-942) עורך את התרגום היהודי הקלאסי לערבית של התורה, מתרגם את המילה העברית פלשת (באמצעות ערבית יהודית) Filasṭīn פילסטין, למשל שמות 15:14: סכאן פילסטין - תושבי פלשתינה.
943: אל-מסודי, כרי דשא מזהב.
950: אלקביסי, מבוא לאמנות שיפוט הכוכבים.