stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפארק הלאומי מאנאס
אקולוגיה > ביומות

יש שתי ביומות עיקריות בפארק הלאומי מאנאס:
ביומת ערבת העשב: חזיר גמדי, קרנף הודי (הושב לפארק לאחר שנכחד ממנו בשל ציד בלתי חוקי בתקופת המרד של הבודו), חובה בנגלית, תאו אסייתי ועוד.
ביומת היער: לוריס איטי, לנגור הכיפה, חזיר בר, אייל סמבר, קלאו בכיר, רטופה דוגוני ופנגולין סיני.
אקולוגיה > צמחייה

יערות המונסון של מאנאס שוכנים באזור האקולוגי "יערות ירוקי עד למחצה של עמק בבראהמאפוטרה". השילוב של תצורת בהאבר טראי של תת-ההימלאיה עם רצף נהרות המוביל ליערות רחבי העלים הסובטרופיים של ההימלאיה הופך אותו לאחד מאזורי המגוון הביולוגי העשירים ביותר בעולם.
סוגי הצמחייה העיקריים הם:
יערות ירוקי עד למחצה על אדמת הסחף הקלה של תת-ההימלאיה בחלקים הצפוניים.
יערות נשירים מעורבים של מזרח ההימלאיה (הסוג הנפוץ ביותר).
יער סוואנה נמוך על אדמת סחף
ערבות העשב ירוק עד למחצה על אדמת הסחף של עמק אסאם המכסה כמעט 50% מהפארק.
חלק ניכר מיער הנשירים היבש של הנהר נמצא בשלב סוקצסיה מוקדם. הוא מוחלף ביער נשיר לח, הרחק מנתיבי מים, שמחולף בחברת השיא של יער ירוק עד למחצה בחלקו הצפוני של הפארק. בסך הכל תועדו 543 מיני צמחים מאזור הליבה. מתוכם, 374 מינים הם דו-פסיגיים (כולל 89 עצים), 139 מינים חד-פסיגיים ו-30 הם חסרי זרע וחשופי זרע.
העצים הנפוצים בפארק כוללים:Aphanamixis polystachya‏, Anthocephalus chinensis‏, Syzygium cumini‏, Syzygium formosum‏, Syzygium oblatum‏, Bauhinia purpurea‏, Mallotus philippensis ו-Cinnamomum tamala.
אקולוגיה > בעלי חיים

בפארק תועדו 55 מיני יונקים, 380 מיני עופות, 50 מיני זוחלים ו-3 מינים של דו-חיים. 31 מתוך חיות הבר האלה, מוגדרים בסיכון.
בין היונקים: פיל הודי, קרנף הודי, גאור, תאו מים, אייל ברסינגה, טיגריס בנגלי, נמר הודי, נמר ערפילי מצוי, חתול זהוב אסייתי, דול מצוי, לנגור הכיפה, לנגור זהוב, מקוק אסאמי, לוריס איטי, גיבון הולוק, לוטרה מלאית, דוב שפתני, מונטיאק, אייל חזירוני, פנתר שחור, אייל סמבר ואייל נקוד.
הפארק ידוע בזכות חיות הבר האנדמיות הנדירות ובסכנת הכחדה שלו, כגון מין הצב Pangshura sylhetensis, ארנבת אסמית, לנגור זהוב וחזיר גמדי.
בפארק תועדו יותר מ-300 מיני עופות. יש בו את האוכלוסייה הגדולה בעולם של חובה בנגלית הנמצאת בסכנת הכחדה. מיני עופות עיקריים נוספים כוללים: קלאו בכיר, תרנגול יער, בולבוליים, קזרקה חלודית, פסיון לבן כיפה, אנפות, שקנאים, נץ דגים קטן, עיט נחשים מצויץ, בז, Pericrocotus speciosus, שרקרקיים, Copsychus, קלאו עקוד, קלאו אפור הודי, מרגון, זרונים, טווס מצוי, שלך ולבנית.
גלריה

הנהר בקי
פיל הודי
מבט אל ההרים
חובה בנגלית בפארק
כוח
עדר פילים במאנאס
הערות שוליים

1 2  Successful preservation of India's Manas Wildlife Sanctuary enables withdrawal from the List of World Heritage in Danger at UNESCO website
↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2009-11-07. נבדק ב-2010-04-04. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Wikramanayake, Eric; Eric Dinerstein; Colby J. Loucks; et al. (2002). Terrestrial Ecoregions of the Indo-Pacific: a Conservation Assessment., Island Press; Washington, DC. ISBN 9781559639231, Pages 298-301
↑  מקורות שונים נוקבים במספרים שונים. ויקיפדיה באנגלית נוקבת בשני מספרים 380, ו-450. הדף Birds of Manas National Park טוען שיש 327 מינים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 315139713   WorldCat (עם VIAF): 315139713
הרכבת התחתית של שנג'ן

| --- | --- |


 מידע כללי
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין
 עיר:  שנג'ן 
 מפעיל:  Shenzhen Metro Co.,Ltd 
 מידע על ההקמה
 פתיחת הקו:  28 בדצמבר 2004 
 מידע על הקו
 מספר נוסעים בשנה:  1,654,400,000 (נכון ל־2017) 
 www.szmc.net
 תרשים הקו
  
 
הרכבת התחתית של שנג'ן (SZM, בסינית 深圳地铁) היא מערכת רכבות תחתית בעיר שנג'ן שבמחוז גואנגדונג שבסין. מנוהלת בידי חברת המטרו של שנג'ן (SZMC). המערכת נבנתה בשנת 1999 אך פתיחתה הרשמית הושהתה ל-28 בדצמבר 2004.
רשת הרכבות > קווים פעילים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| קו | מסופים | מסופים | נפתח ב- | הרחבה אחרונה | אורך הקובקילומטרים | תחנות |

| לְווֹבָּאו | לְווֹחוּ | שדה התעופה של שנג'ן | 2004 | 2011 | 41.04 | 30 |
| שֶׁהקוֹאוּ | צְ'הוָאן | שִׂינשְׂיוֹ' | 2010 | 2011 | 35.78 | 29 |
| לונְגגָאנְג | יִיטְייֵן | שׁוָאנְגלונְג | 2010 | 2011 | 41.66 | 30 |
| לונְגחְווָה | פֿוּטְייֵן | צִ'ינְגחוּ | 2004 | 2011 | 19.96 | 15 |
| חְווָאנג'ונְג | צְ'ייֵנהָאיוָאן | חְוָאנְגבֵּיילִינְג | 2011 | — | 40.00 | 27 |
רשת הרכבות > קווים פעילים > קו לְווֹבָּאו

תדירות הרכבת בשעות השיא היא חמש דקות ובשאר שעות היום בין 6 ל-8 דקות. מערכת אלקטרונית מציגה את זמני הגעת הרכבת בזמן אמת. ב-28 בדצמבר 2004 יצאה הרכבת בקו לראשונה לנסיעת מבחן וב-30 ביוני 2006 נפתח הקו לתנועה סדירה.
הרכבת יוצאת מתחנת לווחו ועוברת 30 תחנות עד לשדה התעופה של שנג'ן.
רשת הרכבות > קווים פעילים > קו שֶׁהקוֹאוּ

הרכבת יוצאת מתחנת צְ'הוָאן לתחנת שִׂינשְׂיוֹ' ומתחברת עם קו לואובו פעמיים (בתחנת חלון העולם ובתחנת התיאטרון הגדול), עם קו לונְגגָאנְג בפֿוּטְייֵן ועם קו לונְגחְווָה ב"מרכז האזרחי".
הרכבת הראשונה בקו יצאה ב-28 בדצמבר 2010.
רשת הרכבות > קווים פעילים > קו לונְגגָאנְג

הרכבת יוצאת מתחנת יִיטְייֵן ועוברת 30 תחנות עד לשׁוָאנְגלונְג.
רשת הרכבות > קווים פעילים > קו לונְגחְווָה

הרכבת יוצאת מתחנת פֿוּטְייֵן ועוברת 15 תחנות עד לצִ'ינְגחוּ. תדירות הרכבות בקו זה היא 8 דקות.
רשת הרכבות > קו חְווָאנג'ונְג

הרכבת יוצאת מתחנת צְ'ייֵנהָאיוָאן ועוברת 27 תחנות עד לחְוָאנְגבֵּיילִינְג.
הפעלת הרכבת הקלה בתל אביב

באוגוסט 2017, זכתה קונסורציום "תבל" בהובלת חברת אגד החזקות - ובשיתוף שנג'ן מטרו ו-CCECC מסין, במכרז ההפעלה והתחזוקה של הקו האדום של המערכת להסעת המונים במטרופולין תל אביב.
הערות שוליים

↑  סוניה גורודיסקי, ‏אגד זכתה במכרז הפעלת הרכבת הקלה - "הקו האדום", באתר גלובס, 22 באוגוסט 2017
ערך זה הוא קצרמרבנושא רכבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ווט F-8 קרוסיידר

ווט F-8 קרוסיידר (באנגלית: Vought F-8 Crusader) היה מטוס קרב חד מנועי על-קולי, ממטוסי הקרב של הדור השני, אשר נבנה במטרה לשרת על נושאות מטוסים מתוצרת ארצות הברית. המטוס שירת במגוון חילות אוויר בשנים 2000-1957.
הקרוסיידר היה מטוס הקרב האמריקאי האחרון שנבנה עם תותחים כנשק עיקרי ועל כך כונה "The last of the Gunfighters". המטוס יועד להחליף את הווט F7U קאטלאס כמטוס היירוט קרב והפצצה של הצי האמריקאי.3
ה-F-8 היה למטוס הסדרתי היחיד שעשה שימוש במכלול שינוי זווית הכוונה שהטתה את כנפי המטוס מעלה במהלך נחיתה והמראה.
המטוס היווה בסיס ל-ווט A-7 קורסייר II המוצלח.
פיתוח

בספטמבר 1952 הציג הצי האמריקאי דרישות למטוס קרב חדש. הדרישות כללו מהירות מקסימלית של מאך 1.2 ב-30,000 רגל (9,150 מ'), שיעור נסיקה של 25,000 רגל/דקה (127 מטר/שנייה) ומהירות נחיתה במקסימום 100 מיל לשעה (160 קמ"ש). בנוסף, עקב לקחי מלחמת קוריאה נמצא כי מקלעי 12.7 מ"מ אינם אפקטיביים מספיק, לכן נדרשת התקנת תותחי 20 מ"מ.
ווט הקימה צוות פיתוח בראשותו של ג'ון ראסל קלארק שפיתח דגם שסומן V-383. הדגם התמודד מול מטוסים אחרים, בהם F-11 טייגר, מודיפיקציה דו־מנועית של ה-F3H דימון (שלימים הפך להיות F-4 פנטום) ודגם של ה-F-100 סופר סייבר שהותאם לשירות מנושאות מטוסים, ונקרא "סופר פיורי" (Super Fury).
במאי 1953 הוכרז העיצוב של ווט כמנצח, וביוני התקבלה הזמנה ליצור שלושה מטוסי XF8U-1. לאחר קביעת שיטת סימון מאוחדת בספטמבר 1962, ה-F8U הפך ל-F-8. אב־הטיפוס הראשון טס ב-25 במרץ 1955, ובטיסת בכורה זו עבר את מהירות הקול. תקופת הפיתוח והניסוי היו כה מוצלחות עד כי אב־הטיפוס השני ודגם היצור הראשון (F8U-1) המריאו לראשונה באותו היום, ה-30 בספטמבר 1955. וב-4 באפריל 1956 ה-F8U-1 ביצע את השיגור מעוט הראשון מנושאת המטוסים ה-USS Forrestal. שני דגמי אב־הטיפוס (XF8U-1) עברו ניסויים על ידי ה-VX-1 עם מעט ליקויים ובעיות שנתגלו. הפיתוח וניסויי החימוש התבצעו בבסיס צ'יינה לייק.
עיצוב

כנפיים: הכנף הותקנה גבוה על גב המטוס כדי לאפשר לבנות את אלמנט זווית הכוונה־משתנה. הכנפיים יכולות לשנות את זווית ההכוונה שלהן (הזווית בין מיתר הכנף לציר האורכי של כלי הטיס) ל-7° מעלה ולהגדיל את זווית ההכוונה של הכנף בלא שינוי מצב האף, כך שהמטוס מסוגל לטוס בזווית התקפה גבוהה (כגון בנחיתה) עם הגוף במצב מאוזן וראות מצוינת מלפנים (גורם חשוב בנחיתה על נושאת מטוסים). עיצוב הכנפיים כלל "שיני מסור" שהגבירו את היציבות בציר הסבסוב;
גוף המטוס: הגוף עוצב על עקרון "גוף סיארס־האק" - כלומר על פי חוק השטחים, גוף המטוס בנוי בצורת "סיגר" בעל קצוות חדים כדי להקטין גרר במהירויות עבר־קוליות, ובאזור הרחב במטוס הותקנו כנפיים. בגוף השתמשו בסגסוגות טיטאניום במקומות שונים להגברת קשיחותו.
משטחי הגוי: הקרוסיידר מוטס בעזרת משטחי הגוי קלאסיים: מאזנות לגלגול, הגה כיוון לציר הסבסוב והגאי גובה לציר העלרוד.
מנוע: המטוס מונע על ידי Pratt & Whitney J57 בעל מבער אחורי. עקב הכוח העודף, היה ה-F-8 למטוס הצי הראשון שעבר את מהירות הקול בטיסה אפקית.
כני נסע: בשל כנפיו הגבוהות, אפשר היה להתקין כני נסע קטנים יחסית שהתקפלו לתוך הגוף, בשונה מרוב מטוסי הקרב בני זמנו.
אויוניקה: במטוס הותקן מכ"ם Magnavox AN/APQ-84 או AN/APQ-94 Fire. רדיו UHF AN/ARN21B. מערכת TACAN ומערכת זיהוי עמית־טורף בסיסית.
חימוש: המטוס תוכנן לשאת טילים מונחי חום מסדרת AIM-9 סיידוויינדר, ואף גרסה בעלת ראש ביות מכ"ם פעיל־למחצה AIM-9C. בנוסף, יכל הוא לשאת מגוון חימוש אוויר־קרקע, החל מטילי לאו וכלה בפצצות עד משקל אחד טון.
היסטוריה מבצעית

מפעילים ראשונים בצי: VF-32 הייתה הטייסת הראשונה אשר הפעילה את הקרוסיידר מ-1957, הטייסת נפרסה בים התיכון על נושאת המטוסים USS Saratoga מאוחר יותר באותה שנה. צי האוקיינוס השקט קלט את הקרוסיידרים לראשונה ב-VF-154. מאוחר יותר באותה שנה נקלטו F-8 נוספים ב-VMF-122 של חיל הנחתים.
השירות בצי: הקרוסיידר הפך במהרה למטוס הקרב־יום האולטימטיבי. באותם ימים טייסות הצי החליפו מטוסים מספר בזה אחר זה תודות לפריצות דרך והתפתחויות מהירות בתחום המנועים ואוויוניקה. חלק מהטייסות היו משתמשות במטוס מסוים זמן קצר מאוד לפני קליטת מטוסים בעלי ביצועים טובים יותר. הקרוסיידר היה למטוס הראשון לאחר מלחמת קוריאה שזכה לתקופת שירות ארוכה כשל ה-F-105. בשל העיצוב החדשני יכול היה המטוס להישאר בשירות זמן רב יותר, אך עייפות החומר ואבדות בווייטנאם לא אפשרו זאת.
בזמן משבר הטילים הקובני הביא F-8 תמונות ברזולוציה גבוהה, תוך טיסה בגובה נמוך ומהירות גבוהה.
היסטוריה מבצעית > מלחמת וייטנאם

כאשר הקונפליקט בווייטנאם הפך למלחמה היו אלה קרוסיידרים שלראשונה נפגשו עם כוחות האויב. ב-3 באפריל 1965 מטוסי F-8 נכנסו לקרב אוויר עם מבני מיג-17 צפון וייטנאמים, אף על־פי שהווייטנאמים טענו להפלת קרוסיידר אחד, על־פי דיווחי ארצות הברית שבו כל המטוסים בשלום. באותו הזמן היה ה-F-8 מטוס הקרב הזריז מבין מטוסי הצי, ומטוסים כגון ה-F-4 נבנו בהשערה שתם עידן קרבות האוויר הקלאסיים (דוגפייט) וכל קרב אווירי ינוהל במרחקים של עשרות ואף מאות קילומטרים עם טילי אוויר־אוויר. אך כאשר התבדתה תאוריה זאת, היו אלו הקרוסיידרים אשר חיזקו את הצלחת הכוחות האמריקאיים.
הקרוסיידר היה מטוס בעל שיעור ההפלות הגבוה בכל המלחמה 19:3. מתוך ההפלות 16 היו מיג-19, ושלושה מיג 21. בכל המלחמה אבדו כ-170 F-8 מכל הסיבות.
ה-F-8 השתתף אף במשימות הפצצה, כאשר אלו של חיל הנחתים טסו בדרום בלבד, ואלו של הצי בצפון.
סוף השירות בצי: ווט מסרו את המטוס האחרון, 1,219 במספר, לצי לשרת עם ה-VF-124 ב-3 בספטמבר 1964. הפריסה המבצעית האחרונה הייתה על ה-USS Oriskany עם טייסות VF-194 ו-VF-191 ב-1976 לאחר כמעט שני עשורי שירות מבצעי. היה זה חסר תקדים למטוסי סילון בשירות הצי. דגם הצילום המשיך את שירותו 11 שנים נוספות עם ה-VFP-63 עד שנת 1982. הטייסת האחרונה שהשתמשה במטוס (VFP-206) נפרדה ממנו ב-29 במרץ 1987, והמטוס האחרון שפרש נתרם למוזיאון הלאומי לאוויר וחלל.
היסטוריה מבצעית > השירות מחוץ לארצות הברית

הצי הצרפתי: כיוון שה-F-4E היה גדול מדי לנושאות המטוסים הצרפתיות הקטנות, הצי הזמין 42 קרוסיידרים (האחרונים שיוצרו) בציון F-8E עבור מספר שינויים - בהן הטמעת מדפי שפת זרימה משופרים עם מערכת בקרת שכבת הגבול ויכולת נשיאת טילי Matra R.530 ו-Matra R550 Magic.
במאי 1977, נכנסו שני מטוסי F-8 לקרב אוויר מדומה עם מה שסברו כשני מטוסי F-100 צרפתיים, מעל שמי ג'יבוטי. לאחר כמה רגעים זיהו טייסי הקרוסיידר כי אלה אינם מטוסיהם, אלא מטוסי מיג-21 מחיל האוויר התימני. הטייסים יירטו אותם אך לא הצליחו להשיג הפלה. זה היה היירוט המבצעי היחיד של הקרוסיידרים הצרפתים.
ה-F-8 של הצי הצרפתי השתתפו במבצעים כגון סופה במדבר בעיראק ו-מבצע קלשון מעל קוסובו. בשנת 2000 פינו את מקומם הקרוסיידרים האחרונים ל-Rafale M.
חיל האוויר הפיליפיני: בשנת 1977 רכש חיל האוויר הפיליפיני 35 F-8H שפרשו מהצי האמריקאי. 25 מהם שופצו כאשר עשרת המטוסים האחרים שימשו כחלקי חילוף. הקרוסיידרים קורקעו ב-1988 עקב התפרצות הר הגעש פינאטובו, שהאפר שלו הסב נזק רב למטוס. המטוסים הוצאו משירות ב-1991 בלא הצלחת שיפוצם.
היסטוריה מבצעית > בעיות תפעול

הקרוסיידר לא היה נוח להטסה. אי־היציבות בסבסוב וכן הנסע הקדמי הקטן והחלש גרמו לתאונות רבות שיצרו למטוס תדמית כ"קוטל הצוערים" (כלומר טייסים לא־מנוסים). בנוסף, בשל היות המטוס נמוך מאוד, נחיר הפליטה והכונס היוו סכנה גדולה לצוותי קרקע שכינוהו "The Gator" (מלשון אליגטור).
בעיה נוספת הייתה מיקום יחידות האלקטרוניקה במטוס. יחידות אויוניות רבות הוכנסו לחבילה אחת והותקנו בדיוק מאחורי תא־הטייס. פגיעת פגז בנקודה זו השביתה מערכות קריטיות כגון קשר וניווט, ובנוסף לכך שברי המערכות היו חודרים לכונס וגורמות לנזק בלתי־הפיך למנוע.
למרות היותו מעוצב עם תותחים כנשק עיקרי, השיג הקרוסיידר בעזרת תותחיו ארבע הפלות בלבד (השאר היו הפלות טילי חום). זאת מאחר שבתמרונים חדים ובג'י גבוה נטו תותחי הקולט Mk 12 להיתקע.
מפעילות

ארצות הברית ארצות הברית
צרפת צרפת
הפיליפינים הפיליפינים
נתונים כלליים

צוות: 1
מטען: 5,000 ליברות (2,300 ק"ג) חימוש (תלוי בסוג המשימה)
אורך: 16.53 מטר
מוטת כנפיים: 35 רגל 8 (10.87 מ')
גובה: 15 רגל (4.80 מ')
שטח כנף: 375 רגל (34.8 מ"ר)
משקל ריק: 17,541 ליברות (7,956 ק"ג)
משקל טעון:13,000 ק"ג
הנעה: 1 × פראט אנד ויטני טורבו סילון J57-P-20A בעל מבער אחורי
דחף יבש: 10,700 ליברות [(47.6קילו ניוטון) במבער יבש]
דחף עם מבער אחורי: 18,000 ליברות (80.1 קילו ניוטון)
יחס: 3:42
קיבולת דלק: 5,102 ליטר
נתונים כלליים > ביצועים

מהירות מרבית: מאך 1.86 (1,225 מיל לשעה/1,975 קמ"ש) ב-36,000 רגל (12,000 מ')
מהירות שיוט: 570 קמ"ש
רדיוס פניה: 450 מיל (730 ק"מ)
סייג רום: 58,000 רגל (17,700 מ')
קצב טיפוס: 31,950 רגל/דקה
עומס כנף: 377.6 ק"ג/מ"ר
דחף / משקל: 0.62
נתונים כלליים > חימוש

תותחים: 4 תותחים 20 מ"מ MK-12 קולט
רקטות: 2 פודי רקטות 127 מ"מ
טילים:
טילי אוויר־אוויר :
4 טילי AIM-9 סיידווינדר או מטרה מג'יק (ב-F-8 של הצי הצרפתי)
טילי אוויר קרקע:
2 טילי AGM-12 בולפאפ
פצצות :
12 פצצות סימן 81 113 ק"ג (250 ליברות)
8 פצצות סימן 82 227 ק"ג (500 ליברות)
4 פצצות סימן 83 454 ק"ג (1,000 ליברות)
2 פצצות סימן 84 907 ק"ג (2,000 ליברות)
נתונים כלליים > אוויוניקה

מכ"ם מסוג Magnavox AN/APQ-84 או מכ"ם בקרת אש AN/APQ-94
‏F-8 עם כנפי "הדרגה המשתנה" במצב "מעלה" (מצב נחיתה)
סיסמת טייסי ה-F-8: "כאשר אין לך קרוסיידרים, אין לך מטוסי קרב"
שני קרוסיידרים מוכנים לשיגור מה-Uss midway
ואסילי אולריך

| --- | --- |

אולריך ב-1924 כנשיא בית הדין, יושב מול השולחן, שני מימין
 לידה:  13 ביולי 1889 ריגה, האימפריה הרוסית
 פטירה:  7 במאי 1951 (בגיל 61) מוסקבה, ברית המועצות
 מדינה:  ברית המועצות ברית המועצות
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 השכלה:  המכון הפוליטכני של ריגה (1914) 
 תפקיד:  חבר הסובייט העליון 
 מפלגה:  המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות
 פרסים והוקרה:  עיטור הדגל האדום  מדליה לציון 30 שנים לייסוד צבא היבשה והצי של ברית המועצות  מדליית ההגנה על מוסקבה  מדליית הניצחון על גרמניה במלחמה הפטריוטית הגדולה 1941–1945  עיטור הכוכב האדום  עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה דרגה ראשונה  מדליה להנצחת 20 שנים לצבא האדום  עיטור לנין  מדליה להנצחת 800 שנים לייסוד מוסקבה 
 
ואסילי ואסילייביץ' אולריך (ברוסית:  Василий Васильевич Ульрих; ‏13 ביולי 1889–7 במאי 1951) היה שופט בברית המועצות במהלך רוב תקופת שלטונו של יוסיף סטלין. אולריך שימש כאב בית הדין במשפטים רבים במהלך הטיהורים הגדולים.
ילדותו והשכלה

ואסילי אולריך נולד בריגה, שהייתה אז חלק מהאימפריה הרוסית. אביו היה מהפכן לטבי ממוצא גרמני, ואימו הייתה רוסייה מהמעמד החברתי הגבוה. עקב הפעילות המהפכנית של המשפחה, הם נשפטו לחמש שנות גלות באירקוטסק שבסיביר.
ב-1910 שב אולריך לריגה והחל ללמוד במכון הפוליטכני של ריגה. באותה שנה הצטרף גם לסיעה הבולשביקית שבמפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית.
אולריך סיים את לימודיו ב-1914, ועם פרוץ מלחמת העולם הראשונה נשלח לחזית כקצין.
אחרי המהפכה הבולשביקית, הבטיח לאון טרוצקי את הצטרפותו לצ'קה, המשטרה החשאית הסובייטית. לאחר מכן אולריך שימש במספר הרכבים במשפטים צבאיים. באותה תקופה הוא התבלט בעיני סטלין, שאהב את הדרך היעילה בה מילא את חובותיו וכן את הדרך הלקונית בה דיווח על תוצאות המשפטים.
קריירה

ב-1926, אולריך התמנה ליושב ראש המכללה הצבאית של בית המשפט העליון של ברית המועצות. בתפקיד זה היה אחראי לגזרי הדין במהלך הטיהורים הגדולים. בין היתר, גזר את דינם של לב קמנייב, ניקולאי בוכארין, מיכאיל טוכאצ'בסקי, גריגורי זינובייב, ניקולאי יז'וב ועוד רבים אחרים. הוא נכח בהוצאות להורג של רבים, ובמקרים מסוימים אף ביצע אותן בעצמו. אולריך הוציא בעצמו להורג את יאן קרלוביץ' ברזין, ראש פיקוד המודיעין של הצבא האדום.
במהלך מלחמת העולם השנייה, אולריך המשיך לגזור עונשי מוות על אנשים שהואשמו בחבלה ובתבוסתנות. ב-1945 שימש גם כאב בית הדין במשפט ה-16, בו נשפטו מנהיגי מדינת המחתרת הפולנית והארמייה קריובה.
ב-1948, מספר שופטים בכירים, ביניהם אולריך, הודחו מתפקידם עקב מה שהוגדר כ"בעיות חמורות" במערכת המשפט, לרבות שחיתות ושגיאות פוליטיות. לאחר מכן, מונה למנהל קורס באקדמיה למשפט צבאי.
הוא נפטר בשל התקף לב ב-7 במאי 1951 ונקבר בבית הקברות נובודיצ'י שבמוסקבה.
דעות

אנטון אנטונוב–אובנסקו כינה אותו "קרפדה במדים עם עיניים דומעות". אוטו טייף, ממלא מקום ראש הממשלה האחרון של אסטוניה בטרם נכבשה על ידי ברית המועצות, הגדירו "גבר בלונדיני צעיר, עגול פנים ושמנמן במדי גנרל, עם חיוך עדין על פניו".
הערות שוליים

↑  „Члены Верховного суда брали взятки“
↑  "Из воспоминаний и заметок о 1939-1969 ::: Тииф О. - Из воспоминаний и заметок о 1939-1969 ::: Тииф Отто ::: Воспоминания о ГУЛАГе :: База данных :: Авторы и тексты". 2018-08-12. אורכב מ-המקור ב-2018-08-12. נבדק ב-2024-02-25.
ואסילה

| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  אלסקה אלסקה
 רשות מחוקקת:  Wasilla City Council 
 תאריך ייסוד:  1974
 שטח:  32.2 קמ"ר
 גובה:  104 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  9,054 (דירוג: 6, 2020)
  ‑ צפיפות:  258.4 נפש לקמ"ר (2020)
 קואורדינטות:  61°34′57″N 149°26′33″W﻿ / ﻿61.582416666667°N 149.44255555556°W﻿ / 61.582416666667; -149.44255555556 
 אזור זמן:  UTC -9
 http://www.cityofwasilla.com/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אלסקה מוגדלת) ג'ונו אנקורג' פיירבנקס סיטקה קטצ'יקן אנאלסקה בארו נום קוצביו קנדה רוסיה האוקיינוס השקט ים ברינג ים צ'וקצ'י ים בופורואסילה(למפת אלסקה רגילה) ג'ונו אנקורג' פיירבנקס סיטקה קטצ'יקן אנאלסקה בארו נום קוצביו קנדה רוסיה האוקיינוס השקט ים ברינג ים צ'וקצ'י ים בופורואסילה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ואסילה (אנגלית: Wasilla) היא העיר הגדולה ביותר במחוז מאטאנסוקה-סאסיטנה במדינת אלסקה שבארצות הברית. זו העיר השישית בגודלה באלסקה ונמצאת בדרום-מרכז המדינה. ואסילה נחשבת לחלק מאזור המטרופולין של אנקורג'. על פי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית לשנת 2020, מונה אוכלוסיית העיר כ-9,054 תושבים.
ואסילה צברה תשומת לב בינלאומית כאשר שרה פיילין, שהייתה בעברה ראש העיר של ואסילה ומושלת אלסקה ונבחרה על ידי ג'ון מקיין להיות סגניתו במסע הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008.
היסטוריה

בתקופת עידן הקרח האחרונה של לפני 26,500 עד 10,000 שנים, חצי הכדור הצפוני היה מכוסה בקרח. בעבר נמצאו עדויות לכך שהאדם הקדמון עבר באזורים אלו. אזור זה יושב לראשונה על ידי ילידי אלסקה שניצלו את האדמות הפוריות ואת אפשרויות הדיג באזור. משנת 1741, אלסקה נכבשה והייתה שייכת לרוסים עד אשר האמריקאים רכשו את אלסקה בשנת 1867. בשנת 1974 נוסדה העיר ואסילה.
בשנת 2016  נפתח מרכז יהודי בעיר ואסילה על ידי שליח חב"ד הרב מנחם מענדל גרינברג.
גאוגרפיה

על פי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, שטחה הכולל של העיר הוא 32.2 קמ"ר, אשר מתוכם 30.4 קמ"ר אדמה ו-1.8 קמ"ר מים. העיר נמצאת 104 מטרים מעל פני הים. ואסילה נמצאת 69.2 ק"מ צפון-מזרחית מהעיר הגדולה במדינת אלסקה, אנקורג'. כמעט שליש מתושבי ואסילה נוסעים כ-40 דקות אל מקום עבודתם באנקורג' כל יום.
גאוגרפיה > אקלים

האקלים בוואסילה דומה לזה שבאנקורג', אך בשעות אור היום מזג האוויר מעט יותר חמים. בממוצע, במהלך השנה כולה, יש 30–31 ימים בטמפרטורה של 18− °C לעומת 37–38 ימים של 21 °C ו-1.4 ימים של 27 °C. כמות המשקעים הממוצעת השנתית היא 430 מ"מ וממוצע של 132 ס"מ של שלג יורד בשנה.
אוכלוסין

על פי מפקד האוכלוסין של שנת 2000 בארצות הברית, היו בעיר 5,469 תושבים, 1,979 משקי בית ו-1,361 משפחות. צפיפות האוכלוסייה הייתה 180.2 נפש לקמ"ר. היו 2,119 יחידות דיור בצפיפות ממוצעת של 69.8 דירות לקמ"ר. 85.5% מתושבי העיר הם לבנים, 0.6% שחורים או אפרו אמריקאים, 5.3% אינדיאנים, 1.3% אסיאתים, 1.3% מגזע אחר ו-5.9% משני גזעים או יותר.
ההכנסה החציונית למשק בית בעיר הייתה $48,226, ההכנסה החציונית למשפחה הייתה $53,792. ההכנסה החציונית של גברים הייתה $41,332 לעומת $29,119 לנשים. ההכנסה לנפש בעיר הייתה $21,127. בערך 5.7% משפחות ו-9.6% מהאוכלוסייה היו מתחת לקו העוני, מתוכם 12.6% מתחת לגיל 18 ו-9.7% מגיל 65 ומעלה.
עיריית ואסילה, אוגוסט 2008
הרמן אבנדרות

| --- | --- |

 לידה:  19 בינואר 1883 פרנקפורט, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  29 במאי 1956 (בגיל 73) ינה, גרמניה המזרחית 
 מקום קבורה:  בית הקברות ההיסטורי בוויימאר 
 מוקד פעילות:  גרמניה המזרחית 
 תקופת הפעילות:  מ-1905 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה למוזיקה ותאטרון של מינכן 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 פרסים והוקרה:  הפרס הלאומי של מזרח גרמניה (1949)  מסדר ההצטיינות הפטריוטי בכסף (1954)  מסדר סאבה הקדוש 
 פרופיל ב-IMDb
 
הרמן פאול מקסימיליאן אבנדרות (בגרמנית: Hermann Paul Maximilian Abendroth‏; 19 בינואר 1883 – 29 במאי 1956) היה מנצח גרמני.
ביוגרפיה

אבנדרות, יליד פרנקפורט, למד בשנים 1900–1903 תאוריה של המוזיקה וקומפוזיציה במינכן אצל לודוויג תויל, פסנתר אצל אנה הירצל-לנגנהם וניצוח אצל פליקס מוטל.
כיהן כמנצח על תזמורות במינכן, ליבק ואסן.
משנת 1915 עד 1934 היה מנצח תזמורת גירצניך בקלן ומנהל הקונסרבטוריון של קלן (בשנים 1925 -1934 בית הספר הגבוה למוזיקה של קלן). הוא התמנה למנהל המוזיקלי של תזמורת קלן בשנת 1918. בשנים 1925, 1927 ו-1928 ביקר בברית המועצות וניצח שם על התזמורת הסימפונית הממלכתית.
בשנת 1934 החליף את ברונו ולטר (שפוטר, עקב יהדותו, בהוראת השלטון הנאצי החדש) כמנצח תזמורת גוונדהאוס של לייפציג. משנת 1934 עד 1945 היה פרופסור בקונסרבטוריון של לייפציג (בית הספר הגבוה למוזיקה בשנים 1941–1945).
לאחר מלחמת העולם השנייה התמנה למנהל מוזיקלי כללי של ויימאר, משנת 1945 עד 1956). באותה תקופה, משנת 1949 עד 1956, ניצח על תזמורת רדיו לייפציג ומשנת 1953 עד 1956 על תזמורת רדיו ברלין (המזרחית).
בשנת 1951 ניצח בפסטיבל האביב הבינלאומי למוזיקה בפראג.
אבנדרות מת בינה, ב-29 במאי 1956.
וולוז'ין

ערך זה עוסק בעיירה בבאלרוס. אם התכוונתם לישיבת וולוז'ין, ראו .
אנדרטה לזכר יהודי וולוז'ין, בבית הקברות בקריית שאול
וולוז'ין (בבלארוסית: Валожын, ברוסית: Воложин, בפולנית: Wołożyn, ביידיש: וואָלאָזשין) היא עיירה המשמשת מרכז אזורי במחוז מינסק בבלארוס. והיא נמצאת 75 ק"מ מצפון-מערב למינסק.
סקירה כללית

העיירה ממוקמת על אם הדרך שבין וילנה למינסק. היא מחולקת לשני חלקים: "השכונה התחתית" לאורך הנחל העובר בה הקרוי בשם "וולוז'ינקא", ו"השכונה העילית" ההררית. רוב בתיה בתי עץ, ובמרכזה הכיכר הראשית המרשימה הנקראת "כיכר העיר" ובאמצעה נשתמרו שרידי מבנים מהמאה ה -12, הכוללים מגדל פעמון, ארמון, ומנזר. שאר מבני העיירה הם מהמאה ה-19.
היסטוריה של העיירה

וולוז'ין נוסדה בסביבות המאה החמש עשרה על ידי הגראף טישקביץ (Tyszkiewicz) כעיר פרטית שנשארה בבעלות צאצאיו עד המאה ה-20. העיירה הייתה ידועה באדמתה הפוריה, המתאימה לגידול פשתן, כמו כן היו בה שטחי מרעה רבים ובה גדלו סוסים ובקר. עשירי העיירה עסקו בסחר תבואה, פשתן, קמח, מלח, סוכר ונפט. ואף היו שניהלו בתי מרזח.
בשנת 1681 הוקם בה מנזר ומכללה נוצרית. בשנת 1839 הקים בה אחד מצאצאי הגראף שמשל בה פארק ציבורי גדול ובו גן חיות לאורך גדת נחל וולוז'ינקה העובר בה.
שלוש שריפות כילו את העיר התחתית, הבנויה כולה מבתי עץ, בשנת 1815, 1880 ו-1886 ובכל פעם נבנתה מחדש. בזו האחרונה אף עלו באש מבניה של ישיבת "עץ חיים".
בזמן מלחמת העולם הראשונה, מפאת מיקומה האסטרטגי בחזית המזרחית, הצבא הרוסי התמקם בוולוז'ין. רוב תושביה הורשו להישאר בבתיהם אולם רובם עזבו מפחד ההפצצות. בשנת 1919 כבש הצבא הפולני את המקום, ומירר את חייהם של תושביה היהודים, וכך נולד הרעיון של ארגון ההגנה העצמית של יהודי העיירה.