stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניר בן ארצי
התנגדות ציבורית

כמה רבנים יצאו נגד בן ארצי, ובהם הרב אליהו בקשי דורון, הרב בן ציון מוצפי, הרב יגאל קמינצקי והרב יוסף קאפח. הרב שלמה אבינר פרסם ספר המזהיר מפני "אדמו"רים מזויפים" הרומז לבן ארצי אך איננו מזכיר את שמו במפורש. רבנים אחרים תמכו בו, בהם הרב שמואל אליהו הרב מאיר מזוז, רב שכונת רמת-אשכול בירושלים והרב יוסף ישר רבה של עכו ועוד.
ביולי 1999 הגיש בן ארצי תביעה בבית הדין הרבני הגדול נגד הרב אבינר על סך מיליון ש"ח באשמת הוצאת דיבה. הרב אבינר הגיש עם הרב יגאל קמינצקי כתב תביעה נגדי על סך 2.7 מיליון ש"ח לאותה ערכאה ובו הואשם בן ארצי בהתחזות (למשיח), מעשים מגונים, הונאה, סחיטה ועבירות נוספות. בפברואר 2000 הגיעו שני הצדדים לפשרה בפני בית הדין ובה סוכם על כמה סעיפים האוסרים על בן ארצי להתחזות למשיח ולהתערב בעניינים שאינם ממקצועו (כגון רפואה וחיי נישואים). ערעור של בן ארצי לבית הדין לא התקבל.
פרשת היעלמותו

בשנת 2005 הפסיק בן ארצי להיראות בציבור ומאמיניו קיבלו מסרים בשמו, לכאורה, דרך מנהלי העמותה. ביום 4 באוגוסט 2008 הופיע בן ארצי וטען כי מנהלי העמותה שלו ובעלי השליטה בכספיה (שמואל שוקרון, שמעון קטורזה, צבי ויצמן ומיכה פטיטו) חטפו אותו וכלאו אותו במשך שלוש שנים. לטענתו הם כלאו אותו במספר דירות בטבריה, בתנאים גרועים, הורו לחסידיו הוראות מומצאות בשמו וכעת הם מחזיקים בכספי העמותה ובנכסיה. לדבריו הם הכריחו אותו לפברק מכתב שבו הוא מייחס לעצמו סטיות מיניות והפרעות נפשיות.
לגרסת מנהלי העמותה, ביקש בן ארצי עזרה מהם על מנת להתמודד עם מחלת נפש קשה ממנה סבל בלי להיחשף לציבור. המנהלים עזרו לו להסתתר והעלימו את הידיעה כדי שלא להסב נזק לעמותה ולפעילות הציבורית שסביבה. מנהלי העמותה פרסמו קטעים לכאורה ממכתביו של בן ארצי, המתארים מעשי פדופיליה, ניצול מיני של חברי הקהילה וזואופיליה.
בפברואר 2013 הורשעו הארבעה בבית המשפט המחוזי בבאר שבע בעסקת טיעון בעבירה של קבלת דבר במרמה. על כל אחד מהם הוטלו חמישה חודשי עבודות שירות, מאסר על תנאי ופיצוי לבן ארצי בסך 10,000 ש"ח כל אחד.
ביולי 2015 נתן בית המשפט המחוזי בבאר שבע תוקף של פסק דין להסכם פשרה שלפיו ישלמו שלושה מן החוטפים (שמו של פטיטו נמחק מהתביעה) פיצוי של 700 אלף ש"ח לתלמידי הרב ניר בן ארצי, אשת העסקים רעיה שטראוס ואיש העסקים אברהם משה מרגלית מבעלי אושר עד. כמו כן נקבע כי עליהם למסור מכתב חרטה על כך שקיבלו מהתובעים תרומות ניכרות על סמך מסרים פיקטיביים שמסרו להם בשמו של בן ארצי.
פרשת ההיעלמות שימשה השראה לסרט הקולנוע הישראלי "פלאות" (2013).
מוסדות

מוסדותיו של בן ארצי במושב תלמים כללו מפעל חסד, ישיבה גבוהה, מכון לחוזרים בתשובה, מכון להכשרת רבנים, מדרשה תורנית לנשים, גני ילדים ובית ספר. ברחבי הארץ החזיקה העמותה עוד כעשרה בתי מדרש.
לעמותה, שהופעלה באמצעות שמואל שוקרון, שמעון קטורזה, מיכה פטיטו וצבי ויצמן, נתרמו מיליוני שקלים מדי שנה על ידי בעלי הון המקורבים לבן ארצי. בשנת 2012 העריך העיתון פורבס כי שווי מוסדותיו הוא כמאה מיליון ש"ח. על חוג מקורביו נמנו אישים כמו רעיה שטראוס, גליה אלבין ופרופסור יעקב נאמן.
לאחר חשיפת פרשת היעלמותו, הוציאו מנהלי העמותה את בן ארצי מהשותפות בה, והפסיקו את התקציבים לישיבותיו במושב תלמים ובטבריה. בשל חשיפת שחיתויות לכאורה בניהול העמותה, שופטת בית המשפט בבאר שבע קבעה בחודש מרץ 2009 שיש להטיל הגבלות על הוצאות הכספים, ויש למנות חוקר שיחקור את התנהלותה. במקביל, הוקמה על ידי בן ארצי ותומכיו העמותה "תאיר נרי" התומכת בישיבה בתלמים.
לקריאה נוספת

איתן כלפה, תנועת "תלמי גאולת עם ישראל": כריזמה אישית, מנגנונים פסיכולוגים והקשר סוציו-תרבותי ופוליטי בקהילה משיחית בישראל, מנחים: יורם בילו ועמיה ליבליך - המחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית, 2003
הערות שוליים

↑  תמר רותם, הצדיקים החדשים, באתר הארץ, 29 בספטמבר 2005.
1 2  אבישי בן חיים, משיח על טרקטור לבן, באתר nrg‏, 3 באוקטובר 2005
↑  שלמה חיים הכהן אבינר, בין אור לחושך: בין חכמים אמיתיים לאדמו"רים מזויפים, הוצאת ספריית חוה, [1999] תש"ס.
"איגרות שנכתבו מניסן תשנ"ט עד מרחשוון תש"ס בדבר... כת שהתגבשה מסביב לאדם הנחשב לעושה נפלאות... ואף האמינו... שהוא נביא ומשיח" (מתוך "פתח דבר").
↑  הרב שמואל אליהו שליט"א על כוחות של הרב ניר בן ארצי שליט"א
↑  הרב מאיר מזוז על יכולותיו של הרב ניר בן ארצי
↑  "איש לא יכול לפגוע ברב ניר בן ארצי", באתר כיכר השבת, ‏2011-04-10
↑  דעת רבני ישראל על הרב ניר בן ארצי שליט"א, נבדק ב-2023-03-05
↑  אילנה קוריאל, חשד: חוטפי הרב בן-ארצי הונו בעשרות מיליונים, באתר ynet, 19 במאי 2009
↑  ת"פ 45045-00-11; חיים לב, עבודות שירות וקנס כספי לחוטפי הרב בן ארצי, באתר ערוץ 7, 20 בפברואר 2013
↑  חנן גרינווד, חוטפי הרב ניר בן ארצי יקנסו ב-700 אלף ש"ח, כ"ב בתמוז תשע"ה, באתר כיפה
↑  היקף התרומות שנאספו עומד על כ-15 מיליון שקלים מהם כ-7 מיליון ממשפחת שטראוס לבדה. יפעת ארליך, מקור ראשון - יומן, 20.3.09.
↑  הרבנים העשירים בישראל - פורבס ישראל
↑  צאלה קוטלר, ‏מגזין G: האם ניר בן-ארצי, רב החביב על הקהילה העסקית, נחטף והוחזק שלוש שנים בניגוד לרצונו?, באתר גלובס, 19 במרץ 2009
↑  רותי אברהם, השופטת: לחקור ניהול כספי ניר בן-ארצי, באתר News1 מחלקה ראשונה, 29 במרץ 2009
↑  רישום העמותה באתר משרד המשפטים.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298244205171  ISNI: 0000 0004 0222 5027  VIAF: 297481241   WorldCat (עם VIAF): 297481241
הכוכבים של שלומי

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  שמי זרחין
 הופק בידי:  איתן אבן
 תסריט:  שמי זרחין
 עריכה:  עינת גלזר-זרחין 
 שחקנים ראשיים:  אושרי כהן אריה אליאס אסתי זקהיים
 מוזיקה:  יונתן בר גיורא
 מדינה:  ישראל ישראל
 חברה מפיצה:  נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ישראל 3 באפריל 2003
 משך הקרנה:  94 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  דרמה קומית 
 תקציב:  ₪2,620,000
 הכנסות:  ₪1,710,000
 הכנסות באתר מוג'ו:   bonjourmshlomi
 דף הסרט ב־IMDb
 
איה קורן ואושרי כהן (צילם יוני המנחם)
הכוכבים של שלומי הוא סרט דרמה קומית רומנטית ישראלי, בבימויו של שמי זרחין, שיצא להקרנה בבתי הקולנוע בשנת 2003.
הסרט זכה ב-20 פרסים ואותות הוקרה בפסטיבלים בינלאומיים שונים ברחבי העולם (בהם פרס אהוב הקהל בוואיאדוליד שבספרד; פרס הסרט, פרס התסריט, פרס איגוד המבקרים פיפרסקי ופרס ההומאניות של ארגון הכנסיות בפסטיבל פסטרויה פורטוגל; פרסי הסרט והבימוי במוסקבה; פרס הסרט בג'יפוני איטליה; ופרסים אחרים בארצות הברית, פולין, צ'כיה, גרמניה, שוודיה ועוד). הסרט זכה להפצה מסחרית בבתי קולנוע בארצות הברית, צרפת, סינגפור ועוד. ב-2007 רכשה השחקנית סלמה הייק את הזכויות להפקת גרסה אמריקאית של הסרט.
עלילה

שלומי הוא נער מוכשר, גאון שקט וצנוע שנכשל בלימודים, החש עצמו מנודה בין חבריו לספסל הלימודים. הוא אינו מבין שהסיבות למצבו הן היותו סובל מדיסלקסיה ומהזנחת הוריו. הוא נאלץ לשאת בחלק נכבד מהעול המשפחתי: דואג לאביר ואדיר, התינוקות התאומים של אחותו זיוה; מטפל בסבו, באביו ובאמו הפרודה מאביו; קונה, מבשל ומבצע חלק מעבודות הבית. איש מבני משפחתו הטרודים בבעיותיהם האישיות והקטנוניות לא מבחין בכישרונותיו ובאישיותו יוצאת הדופן.
אלא שבהגיעו לגיל 16 מגיעות לחייו שלוש דמויות והמפגש עמן מבהיר לו שהוא האדם המוכשר וסביבתו היא הבעייתית. אנשים אלה הם המורה למתמטיקה (בגילומו של ניסו כאביה) ומנהל בית הספר (יגאל נאור) החדשים ונערה בשם רונה (איה קורן) שמגיעה לגור בשכנות, מאחר שסיימה בגיל צעיר את לימודיה לתעודת בגרות. שלומי נכשל בבחינה במתמטיקה בכתב במתכונת רגילה, משום שהוא כותב רק את התשובות ולא את דרך החישוב. לא סביר שהוא העתיק את התשובות משום שהוא היה הראשון בכיתה שסיים את המבחן. הוא לא הגיש את המבחן למורה, משום שהמורה דרש לכתוב את כל תהליך ודרך החישוב. שלומי קיפל את העמוד, השאירו כך על שולחנו ויצא בזעם מהכיתה.
תהילה (רותם זיסמן-כהן) חברה של שלומי לא רוצה "לשדרג" את מערכת היחסים שביניהם וזה מכעיס אותו. המורה בדק את תוצאות המבחן ולכן פנה למנהל. המורה ומנהל בית הספר עושים לשלומי מבחן בעל פה במתמטיקה. שלומי מתגלה במבחן כבעל יכולת מתמטית חריגה. מנהל בית הספר רואה בשלומי כישרון מבוזבז ומבקש לקחת אותו תחת חסותו ולהעבירו לבית ספר למחוננים הפועל בתנאי פנימייה.
הוריו של שלומי, ובעיקר אימו, אינם מעוניינים בעזיבתו של שלומי, נוכח עזרתו המרובה בחיי היום יום. אולם רונה, חברתו החדשה של שלומי מעודדת אותו לעשות זאת. הוא והיא עוברים לגור יחדיו בשכנות לאותה פנימייה. בתום הסרט, שלומי מתמודד עם מציאות עצובה. במצב זה כל הדמויות סביבו יכולות להבחין במעמדו של שלומי וההפתעות שהוא מכין לכל אחת ואחד מהם.
פסקול

את המוזיקה המקורית לסרט הלחין, עיבד וביצע יונתן בר גיורא. שיר הנושא "עוד אבוא" הושר פעמיים במהלך הסרט על ידי חיים אוליאל ללחן של יונתן בר גיורא ומילים של נתן אלתרמן. עוד ביצעה קטע קצר ממנו כוכבת הסרט איה קורן. מנגנים בפסקול הסרט נגן העוד, הבאס והבוזוקי גיטאר ינקלה סגל, הכנר ניצן-חן רזאל, נגן הניי והקלרינט אמיר שהסאר, נגן כלי ההקשה אורן פריד, הגיטריסט אבי בן דב, יונתן בר גיורא עצמו בקלידים וסאמפלרים וגם במאי הסרט שמי זרחין, בקאנון סינטי. זרחין גם תרם קולות רקע לשיר הנושא. בתחילת 2020 יצא בהליקון אלבום הפסקול המקורי, שכתב ועיבד מלחין הסרט יונתן בר גיורא, ואשר כולל גם רמיקסים וקטעים שלא הושמעו בסרט. עם יציאת הסרט צולם גם קליפ לשיר הנושא בכיכובם של אושרי כהן וחיים אוליאל.
שחקנים ודמויות

| שחקנ/ית | דמות |
| --- | --- |
אושרי כהן: שלומי
איה קורן: רונה
אסתי זקהיים: רוחמה, האמא
אריה אליאס: בר דיין, הסבא
יגאל נאור: אביהו, מנהל בית הספר
רותם אבוהב: זיוה, האחות
אלברט אילוז: רוברט, האבא
ניסו כאביה: בגין יעיש, המורה למתמטיקה
יונתן רוזן: דורון, האח
אסי כהן: ששי (הגיס)
רותם זיסמן-כהן: תהילה
נסים דיין: פרופסור אלדד
ריטה שוקרון: מרים אלדד
הערות שוליים

1 2  אברהם כרמלי, זהר שביט, קולנוע בישראל, סיכום פעילות שנתית 2002–2003, המרכז למידע ולמחקרי תרבות, יולי 2006, עמ' 8
↑  גואל פינטו, סרט כמו פעם - "הכוכבים של שלומי", סרטו החדש של שמי זרחין, באתר הארץ, 3 באפריל 2003
↑  דן פיינרו, ליסבון, ‏שלומי מככב, באתר גלובס, 15 ביוני 2004
גואל פינטו, פרסים ל"הכוכבים של שלומי" בפסטיבל קולנוע בפורטוגל, באתר הארץ, 15 ביוני 2004
↑  גואל פינטו, ה"הכוכבים של שלומי" זכה בפסטיבל ילדים ונוער באיטליה, באתר הארץ, 3 באוגוסט 2004
↑  שירות גלובס, ‏שלומי בסינגפור, באתר גלובס, 20 באפריל 2005
↑  עכבר העיר, סלמה הייק תפיק את הכוכבים של שלומי, באתר הארץ, 25 בנובמבר 2007
↑  יונתן בר גיורא, Bonjour Monsieur Shlomi הכוכבים של שלומי (Original Soundtrack), באתר BarGiora
הצגה יומית (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  עינת פרנבך בן אהרון
 הופק בידי:  עינת פרנבך בן אהרון
 תסריט:  עינת פרנבך בן אהרון
 עריכה:  דנה שלו
 שחקנים ראשיים:  טל קלאי מירב אוסופסקי הילה פרוכטר-זהרון
 צילום:  עידן ששון, רינת אדלשטיין, איל סיבי
 מדינה:  ישראל 
 הקרנת בכורה:  13 בפברואר 2013
 משך הקרנה:  76 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט עצמאי 
 תקציב:  110,000 שקלים
 דף הסרט ב־IMDb
 
הצגה יומית הוא סרט קולנוע ישראלי עצמאי (76 דקות), אותו כתבה, הפיקה וביימה עינת פרנבך בן אהרון, שהוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה בשנת 2011 ויצא לבתי הקולנוע בשנת 2013.
הרעיון לסרט

במשך שנים כתבה פרנבך בן אהרון תסריטים רבים למגרה. בתום לימודי התואר הראשון במדעי המחשב, בשנת 2000 למדה בקורס תסריטאות בבית הספר "חשיפה" של האוניברסיטה הפתוחה. ב-2004 שלחה תסריט לסרט בשם "ממעמקים" למפיקים שונים, מתוך כוונה שמישהו אחר יביים אותו, איש מהם לא השיב לה, פרט למפיק אורי סבג. על כך היא כתבה באתר קולנוען:
"העבודה על "הצגה יומית" התחילה כשיום אחד הגעתי לפגישה במשרדו של המפיק אורי סבג ז"ל בנוגע לתסריט אחר שלי. אורי שאל: "את תרצי לביים את הסרט?". עניתי ללא כל מחשבה: "כן". הוא אמר: "אבל לא למדת קולנוע ואין לך סרט קצר שיראה את הניסיון שלך". פלטתי ללא מחשבה: "אני מצלמת סרט עכשיו". אורי ביקש שאביא לו לראות."
היא כתבה תסריט לסרט קצר ואחרי שכמה אנשים קטלו אותו הלכה למשך ארבעה חודשים לבית אריאלה וקראה הרבה על קולנוע. בד בבד התנדבה לסרטי סטודנטים כדי ללמוד על עשיית סרטים.
פרנבך בן אהרון מספרת בריאיון לענת ויינמן מאתר זאתי:
"לא היה לי מושג בכלום", מעידה פרנבך (36). "לאט לאט אספתי אנשים בשיטת חבר מביא חבר". הסרט הניסיוני הזה של חצי שעה, זה שאמור לשמש גושפנקה לתסריט שהיא רצתה לעשות בזמנו, הפך בסופו של דבר לפיצ'ר בן 76 דקות, שיוקרן בקרוב במסגרת המיוחדת של פסטיבל חיפה. "זה פשוט צירוף מקרים גורלי, שפגשתי את האדם הנכון, שרמז לי שאני צריכה להיות במאית", היא אומרת.
בנובמבר 2006 החלה לכתוב את התסריט וכעבור מספר חודשים החלה בצילומים. הקרנת הבכורה של הסרט "הצגה יומית" הייתה בתחילת 2013.
עלילה

הסרט מחולק לשלושה סיפורים שונים, על שלוש נשים, לשלושתן קוראים נעמה:
סיפור ראשון – גבר (טל קלאי) שרוצה להיות אישה ויוצא למסע לילי בעקבות האהבה.
סיפור שני – ציירת נשואה (מירב אוסופסקי) שנמצאת תחת מעקב של חוקרת פרטית.
סיפור שלישי – בחורה בעלת עבר אפל (הילה פרוכטר-זהרון), מנסה לפתוח דף חדש.
שלוש הגיבורות מוצאות מפלט בהצגה יומית באולם הקולנוע, שם הן צופות בסיפור חייהן.
ההפקה

פרנבך בן אהרון החלה בצילומים ב-11 באפריל 2007. הסרט צולם בשבתות וחגים במשך 11 ימים סך-הכול. הצילומים נערכו בשנים 2009-2007. כל אחד משלושת החלקים צולם על ידי צלם אחר (עידן ששון, רינת אדלשטיין ואיל סיבי) ב-2010 נעשה הפוסט-פרודקשן ובספטמבר 2011 סיימה פרנבך בן אהרון את העבודה על הסרט. את הסרט ערכו סך-הכול חמישה עורכים, עד שפרנבך בן אהרון הגיעה לדנה שלו, העורכת האחרונה. מלאכת העריכה ארכה כשנה וחצי סך הכול.
הסרט צולם במקומות שונים, בעיקר בדירתה של הבמאית פרנבך בן אהרון. כל סצנה צולמה בחדר אחר – חדר השינה, סלון, מסדרון, אמבטיה - כדי שייראה כאילו צולם במקום אחר. סצנות נוספות צילמה בבית קפה בשינקין, בחנות אפרודיטה, בר הסברנסקי ועוד.
הסרט נעשה בתקציב של 110 אלף שקלים, מתוכם 50 אלף שקלים שקיבלה מקרן הקולנוע הישראלי. כל הצוות – שחקנים ואנשים טכניים עבדו בהתנדבות, והציוד לצילומים ניתן במחיר נמוך מאוד. עיקר עלות ההפקה הושקעה בפוסט פרודקשן.
המוזיקאית רות דולורס וייס נתנה לפרנבך רשות להשתמש בשירים שלה (טקסט ולחן) בסרט. ערן בן אהרון (בעלה של הבמאית) הלחין את הפסקול. את השיר "לבד" בנעמה הראשונה כתב אביחי ג'יימס פרנבך (אחיה של הבמאית) יחד עם ההרכב שלו, והוא שר אותו. את הפואמה "רוצה" כתב המשורר צחי כהן.
הסרט הוקרן במסגרת פרינג'ידר, קטגורית הסרטים העצמאיים בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה ובפסטיבל הבינלאומי לקולנוע גאה. הצגת בכורה של הסרט הייתה בסינמטק תל אביב, ב-13 בפברואר 2013.
גלריית תמונות

מימין לשמאל: הילה פרוכטר-זהרון, טל קלאי ומירב אוסופסקי
טל קלאי
מירב אוסופסקי
הילה פרוכטר-זהרון
טל קלאי
מירב אוסופסקי
היוצרים

| תפקיד | יוצר |
| --- | --- |
מפיקה: עינת פרנבך בן אהרון
במאית: עינת פרנבך בן אהרון
תסריטאית: עינת פרנבך בן אהרון
צלמים: עידן ששון, רינת אדלשטיין, איל סיבי
עורכת: דנה שלו
מוזיקה מקורית: ערן בן אהרון, רות דולורס וייס, אביחי פרנבך, דודו נחמיאס וים ברק
הקלטות: מיכאל רסקין, אנטון גולוחו, אלעד פלד
עיצוב אומנותי: עינת אביגור, מריה מקרוב, טל שרמן
השחקנים

| דמות | שחקן |
| --- | --- |
נעמה 1: טל קלאי
נעמה 2: מירב אוסופסקי
נעמה 3: הילה פרוכטר-זהרון
ליהי: מאיה מדג'ר-מאור
רוני: מאי קיוון
שירה: הני ישעיהו
אמא של נעמה 2: גוני בס
אוצר בנעמה 2: אלי מנשה
ירדנה: מיכל קליין שפיר
אחות בנעמה 2: יעל יעקב
בן-זוגה של נעמה 3: עומר עציון
אדי: דורון צברי
המוכרת בסיפור נעמה 3: אירית פרנבך
הערות שוליים

↑  עינת פרנבך, צלם את נעמה כפול 3 (טור אישי), באתר קולנוען, 6 בפברואר 2013
↑  ענת ויינמן, עצמאי בשטח, ראיון עם עינת פרנבך, באתר ZOTY‏, 6 בנובמבר 2011
אינג'יל

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  ארנון צדוק
 הופק בידי:  דורון ערן
 תסריט:  פיני עדן
 עריכה:  עמוס צוקרמן
 שחקנים ראשיים:  יונתן צ'רצ'י מיכאל הנגבי עומר ברנע דני ליטני
 מוזיקה:  אריק רודיך
 צילום:  קלאודיו שטיינברג
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקרנת בכורה:  2001
 משך הקרנה:  80 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 דף הסרט ב־IMDb
אינג'יל הוא סרט פשע ישראלי משנת 2001 בבימויו של ארנון צדוק, עם יונתן צ'רצ'י, מיכאל הנגבי, עומר ברנע וחיים אלמקיס בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי פיני עדן ועוסק בחברת עבריינים צעירים בבית כלא בו הם כלואים באשמת אונס, רצח, וסמים.
בסרט יש סצנה קשה של אונס קבוצתי. מפקד הכלא החדש היה אחד מהנערים האלה והעלילה מסופרת בפלשבקים.
את הפסקול הלחין אריק רודיך ששילב בו את נעימתו הידועה "אחרית" מתוך אלבומו "סטאללה" מ-1981.
יונתן צ'רצ'י היה מועמד לפרס אופיר לשחקן המשנה הטוב ביותר בטקס פרסי אופיר לשנת 2001.
תקציר העלילה

רונן אברהמי (אסי הנגבי) מגיע לכלא השרון בדצמבר 2000 כדי להחליף את מפקד הכלא. מחדרו הוא משקיף על חבורת אסירים צעירים שזה עתה הגיעו ובמחשבתו צצה תמונה דומה מדצמבר 1978 שבה הוא היה חלק מקבוצת אסירים צעירים שהגיעו לכלא אזוקים בידיהם ונעמדו למסדר אצל הסוהר הראשי נסים (יונתן צ'רצ'י).
נסים מקבל אותם בקשיחות ומשווה אותם לצמח אינג'יל (יבלית בערבית) שהוא כמותם עשב שוטה שמפריע לגידולים ואין אפשרות להיפטר ממנו כי השורשים שלו עמוק באדמה והם צומחים שוב כמו ששמונים אחוז מהכלואים בכלא זה יחזרו אליו (מכאן שם הסרט).
רונן (מיכאל הנגבי), אייל (מיקי גבע), תום (עומר ברנע) ורפי הג'נג'י נמצאים במקום בגלל אונס קבוצתי. רונן הוא התמים בהם, הוא הזמין את ידידתו תמר (קרן וולף) לטרמפ עם שלושת חבריו. תום הנהג מביא אותם לזולה בשפת הים ושם אונס אותה באכזריות ושניים אחרים מצטרפים. רונן מנסה למנוע זאת אבל הם אוחזים בו ומשכיבים אותו על תמר.
קובי (עדי פרבר) הוא נער ממשפחה דתית. אחותו הרווקה נירה (לימור גולדשטיין) מתראה עם בחור בהיחבא ועבריין מצלם אותם וסוחט כסף ממנו באיום שיפרסם את הצילומים האינטימיים של אחותו. כשהסחיטה לא נפסקת, רוצח אותו קובי ביריות אקדח.
מוקי (חיים אלמקיס) נאשם ברצח צעיר בפאב שהעז לרקוד עם חברתו. הנרצח הוא קרוב משפחה של נסים שמרבה להתעלל בו.
מי שמנסה לעזור להם הוא המדריך צחי (דני ליטני) שמתייחס אליהם כבני אדם כי בעברו הסתבך אף הוא.
מוקי מקבל חסות על תום שכותב את מכתביו. תום עובר לחדרו של מוקי בו נמצאים גם קובי ומצטרף אליהם גם אורי (אושרי כהן) שאביו (אלי דנקר) שהוא אלוף-משנה מסגיר אותו באשמת צריכה וסחר בסמים.
לפי בקשת רונן, חובט בו מוקי בברכו, שובר אותה ומאפשר לרונן לשהות זמן בה בסביבה רגועה של בית חולים. בינתיים משכנע צחי את גרשון (שלום שמואלוב), אביה של תמר שיאפשר לרונן לפגוש את תמר המאושפזת בבית חולים פסיכיאטרי לאחר האונס הקשה ואינה מדברת. רונן מתקרב אליה, מביט בעיניה ואומר לה שאינו אשם. היא אינה מגיבה אך מתחילה לדמוע. עם הזמן היא מאשרת את דבריו של רונן.
בינתיים חלה התפתחות רעה בכלא. נסים מודיע למוקי כי בקרוב הוא וחבריו יועברו לכלא מבוגרים ואז ייהפך לעבד מין של אסיר מבוגר. השלושה בתא מחליטים להסתגר בחדר הצינוק ולנעול את עצמם. הם שולחים הודעה כי לא ייצאו אלא אם יתנו להם לשהות בכלא עד גיל 21.
נסים ומפקד הכלא (ראובן דיין) מתייחסים אליהם בלגלוג ומזמינים את משפחותיהם לכלא ביחד עם חוליה שמנסה לפרוץ לתא. הם מחליטים להתאבד. מוקי דוקר את אורי וקובי ולבסוף את עצמו.
כעת מתבונן רונן המפקד החדש, בקבוצה חדשה שמתקבלת בחמימות על ידי מדריך (דורון ערן).
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| יונתן צ'רצ'י | נסים | סוהר ראשי |
| מיכאל הנגבי | רונן אברהמי (הצעיר) | אסיר |
| אסי הנגבי | רונן אברהמי (המבוגר) | מפקד בית הכלא |
| דני ליטני | צחי | מדריך בבית הכלא |
| אושרי כהן | אורי | אסיר |
| אלי דנקר |  | אבא של אורי |
| עומר ברנע | תום | אסיר |
| חיים אלמקיס | מוקי | אסיר |
| ראובן דיין |  | מפקד בית הכלא |
| מיקי גבע | אייל | אסיר |
| עדי פרבר | קובי | אסיר |
| לימור גולדשטיין | נירה | אחותו של קובי |
| יוסף כרמון |  | אבא של קובי |
| קרן וולף | תמר |  |
| שלום שמואלוב | גרשון | אבא של תמר |
מבצע טננברג

| חלק ממלחמת העולם השנייה |
| --- | --- |

הוצאה להורג של בני ערובה פולנים על ידי "איינזאצגרופה אס.אס." ב-20 באוקטובר 1939 בקורניק (אנ') מערב פולין
 תאריך:  ספטמבר 1939 – ינואר 1940 (כ־123 ימים) 
 מקום:  גנרלגוברנמן 
 סוג:  רצח המוני, מבצע צבאי 
 נשק:  תת-מקלעים ונשק קל
 הרוגים:  20,000 
 
מבצע טננברג (בגרמנית: Operation Tannenberg) היה שם קוד לאחת מפעולות ההשמדה של גרמניה הנאצית נגד הפולנים בשלבי הפתיחה של מלחמת העולם השנייה באירופה, כחלק מתוכנית-האב למזרח שנועדה ליישוב גרמנים במזרח אירופה. הירי בוצע תוך שימוש ברשימות פולנים שיועדו להיחקר (Sonderfahndungsbuch Polen), רשימות שאסף הגסטפו החל משנתיים לפני הפלישה לפולין ב-1939.
הרשימות היו סודיות ובהן הופיעו שמותיהם של יותר מ-61,000 חברי האליטה הפולנית: אקטיביסטים, אנשי אינטליגנציה, חוקרים, אנשי דת, שחקנים, קצינים לשעבר ואחרים, שהיו אמורים להיכלא או להיירות. בני המיעוט הגרמני המתגוררים בפולין סייעו בהכנת הרשימות. מספרם מוערך ב-20,000 גרמנים שחיו בפולין והשתייכו לארגונים המעורבים בצורות שונות של חתרנות.
לאחר מבצע טננברג החל אקציית האינטליגנציה, שלב שני של מבצע טננברג בניהולו של השליח המיוחד (Sonderreferat) של היידריך מברלין, מבצע שנמשך עד ינואר 1940. בפומרניה נרצחו 36,000–42,000 פולנים, כולל ילדים, עד סוף 1939.
הוצאה לפועל

את התוכנית קבע במאי 1939 המשרד המרכזי II P (לענייני פולין). בהוראת אדולף היטלר הוקמה יחידה בשם "טננברג" במשרד הראשי לביטחון הרייך. היחידה פיקדה על יחידות איינזצגרופן ובהן קציני גסטפו, קריפו, אס דה ויחידות שהיו אמורות לצעוד בעקבות הוורמאכט לשטחים כבושים. המשימה שלהם הייתה לאתר ולעצור את כל האנשים שברשימות האיסורים שנערכו לפני המלחמה.
השלב הראשון של הפעולה התרחש באוגוסט 1939 כאשר כ-2,000 פעילים של ארגוני מיעוטים פולניים בגרמניה נעצרו ונרצחו. השלב השני של הפעולה החל ב-1 בספטמבר 1939 והסתיים באוקטובר. היו בו לפחות 20,000 הרוגים ב-760 הוצאות להורג המוניות על ידי יחידות משימה מיוחדות של איינזצגרופן בסיוע יחידות ורמאכט. יחידות מיוחדות נוצר מהמיעוט הגרמני המתגורר בפולין, יחידות ההגנה העצמית (Selbstschutz), שחבריהן התאמנו בגרמניה לפני המלחמה בפעולות הסחה ובלחימת גרילה (חלקם היו חברים ב"איגוד העם הגרמני בפולין", Deutscher Volksverband). יחידות אלה היו אחראיות למעשי טבח רבים ובשל המוניטין הרע שלהן, פירקו אותן השלטונות הנאצים לאחר ספטמבר והעבירו את אנשיהן לתצורות חמושות אחרות.
הוצאה לפועל > טבח מאושפזים בבית חולים

במבצע טננברג רצחו אנשי איינזצגרופה D בראשות הרברט לנגה, שהיה תחת פיקודו של אריך נאומן, חולים שהיו מאושפזים בבתי חולים פולניים בוורתגאו. זמן קצר לאחר מכן מונה לנגה למפקד מחנה ההשמדה הראשון, חלמנו. עד אמצע 1940 רצחו לנגה ואנשיו כ-1,100 חולים באוינסקה (Owińska), 2,750 חולים בקושיאן (Kościan), 1,558 חולים ו-300 פולנים בדזיאלדובו (Działdowo) שנורו בעורף ומאות פולנים בפורט השביעי בפוזנן, שם פותחו תא הגזים הנייד (Einsatzwagen) ובונקר הגז הראשון.
לפי ההיסטוריון פטר לונגריך, מעשי הטבח בבית החולים נערכו ביוזמת האיינזצגרופן ולא הימלר. בשל ניסיונו של לנגה בהרג המוני של פולנים במהלך מבצע טננברג, ארנסט דמזוג, מפקד משטרת הביטחון והאס דה בפוזנן (פוזן) הכבושה, הציב אותו כאחראי על יחידות גולגולת המת שביצעו המתות המוניות של יהודים מגטו לודז'.
ראו גם

אקציית האינטליגנציה
טבח יער קאטין
פולין במלחמת העולם השנייה
רצח עם
לקריאה נוספת

Verbatim transcript of Part I of the book The German New Order in Poland published for the Polish Ministry of Information by Hutchinson & Co., London, in late 1941. The period covered by the book is September, 1939 to June, 1941.
Andrzej Leszek Szcześniak (2001). Plan zagłady Słowian - Generalplan OST. Radom, POLWEN. ISBN 83-88822-03-9.
Alfred Spiess, Heiner Lichtenstein: Unternehmen Tannenberg. Der Anlass zum Zweiten Weltkrieg. Korrigierte und erweiterte Ausgabe. (Ullstein-Buch ; Nr. 33118 : Zeitgeschichte) Ullstein, Frankfurt/M ; Berlin 1989, ISBN 3-548-33118-1.
Several authors (2000). Monografia obozu KL Stutthof (KL Stutthof monograph) (בפולנית). Contributing writers: Bogdan Chrzanowski, Konrad Ciechanowski, Danuta Drywa, Ewa Ferenc, Andrzej Gąsiorowski, Mirosław Gliński, Janina Grabowska, Elżbieta Grot, Marek Orski, and Krzysztof Steyer. Państwowe Muzeum Stutthof w Sztutowie. אורכב מ-המקור (Internet Archive) ב-2009-01-22. Organization, Prisoners, Subcamps, Extermination, Responsibility.
Jean Maridor, La Station de Radiodiffusion de Gleiwitz (Gliwice) - L'Opération TANNENBERG. (in French)
הערות שוליים

↑  Tomasz Chinciński (4 בנובמבר 2009). "Prowokacje SD (Sicherheitsdienst)". Piąta kolumna (The 5th Column) (בפולנית). S.P. Polityka. נבדק ב-13 באוגוסט 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Piotr Semków, IPN Gdańsk (בספטמבר 2006). "Kolebka (Cradle)" (PDF). IPN Bulletin No. 8–9 (67–68), 152 Pages. Warsaw: Institute of National Remembrance. 42–50 (44–51/152 in PDF). ISSN 1641-9561. אורכב מ-המקור (PDF) ב-17 בספטמבר 2018. נבדק ב-8 בנובמבר 2015 – via direct download: 3.44 MB. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Peter Longerich (2012), War and Settlement in Poland. Heinrich Himmler: A Life. OUP Oxford, pp. 425–429. מסת"ב 0199592322.
↑  Artur Hojan, Cameron Munro (2015). "Nazi Euthanasia Programme in Occupied Poland 1939-1945". Overview of the liquidation of the mentally ill during actions on the Polish territory (1939-1945). The Tiergartenstrasse 4 Association, international centre for the documentation, study and interpretation of Nazi crimes. Nazi Euthanasia in European Perspective conference, Berlin, Kleisthaus, Feb. 28-30, 2013. נבדק ב-2 ביולי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: שימוש בפרמטר authors (link)
↑  Holocaust Research Project.org (2007). "Lange, Herbert; SS-Hauptsturmführer". Chelmno Death Camp Dramatis Personae. Holocaust Education & Archive Research Team. נבדק ב-2013-05-13.
↑  Longerich 2012, p. 430.
↑  Epstein, Catherine (2010). "A Blonde Province: Resettlement, Deportation, Murder". Model Nazi: Arthur Greiser and the Occupation of Western Poland. Oxford University Press. p. 182. ISBN 978-0191613845. נבדק ב-8 בנובמבר 2015. {{cite book}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4187033-5 
מורים פולנים מבידגושץ' תחת משמר של חברי "פולקסדויטשר זלבסטשוץ" – יחידות הגנה עצמית גרמניות (יופמיזם של יחידות חיסול) לפני ההוצאה להורג
בניין האס אס לשעבר במחנה הריכוז סולדאו באילובו-אוסדה, שם עשה הרברט לנגה את הניסויים הראשונים במשאית גז על מאושפזים פולניים בבית חולים