stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
וייטלו ריד

| --- | --- |

 לידה:  27 באוקטובר 1837 קסניה, אוהיו, ארצות הברית  
 פטירה:  15 בדצמבר 1912 (בגיל 75) לונדון, הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות סליפי הולו 
 השכלה:  אוניברסיטת מיאמי 
 מפלגה:  המפלגה הרפובליקנית 
 בן או בת זוג:  Elisabeth Mills Reid 
 חתימה:   
 
וייטלו ריד (באנגלית: Whitelaw Reid‏; 27 באוקטובר 1837 – 15 בדצמבר 1912) היה פוליטיקאי, דיפלומט ועורך עיתון אמריקאי, וכן המחבר של "אוהיו במלחמה", יצירת היסטוריה פופולרית.
לאחר שסייע להוראס גרילי כעורך של "ניו-יורק טריביון", ריד רכש את העיתון לאחר מותו של גרילי בסוף 1872 ושלט בו עד מותו. התפוצה גדלה לכ-60,000 ביום, אך המהדורה השבועית הפכה פחות חשובה. הוא השקיע רבות בטכנולוגיה חדשה, כמו מכונת הדפוס הסיבובית Hoe ומכונת הלינוטייפ, אך נלחם במרירות נגד העובדים המאוגדים על השליטה בעסק שלו.
כקול חשוב של המפלגה הרפובליקנית, הוא זכה במינויים כשגריר בצרפת ובבריטניה, כמו גם בתפקידי כבוד רבים אחרים. ריד היה מועמד המפלגה לסגן נשיא ארצות הברית בבחירות 1892. בשנת 1898, הנשיא ויליאם מקינלי מינה אותו לוועדה האמריקאית שניהלה משא ומתן לשלום עם ספרד לאחר מלחמת ארצות הברית–ספרד.
ביוגרפיה > ראשית חייו

ריד נולד ב-27 באוקטובר 1837 בחווה ליד קסניה, אוהיו, לרוברט צ'רלטון ריד (1795–1865) ומריון וייטלו רונלדס (1804–1895), מהשבט רונלד מסקוטלנד, שנישאו ב-1820. מאמינים שאבותיו הגיעו מקילפטריק העתיקה בדונברטונשייר, סקוטלנד. בילדותו, משפחתו הייתה ענייה.
ריד למד באקדמיית קסניה בעיר הולדתו, והמשיך לסיים את לימודיו באוניברסיטת מיאמי בהצטיינות בשנת 1856. במיאמי, הוא היה חבר בדלתא קאפה אפסילון (פרק קאפה), ולחץ על גירושם של ששת החברים שהקימו בסופו של דבר את סיגמא צ'י.
ביוגרפיה > קריירה

במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית, ריד כתב תחת העיתון "אגייט", כשהוא מתנהל ככתב במספר שדות קרב, כולל קרבות שילה וגטיסברג. התיאור שלו על קרב שילה מכיל סיפורים על בלבול, אומץ ואסון שנמנע בדוחק, והוא תואר כדיווח מלחמה קלאסי.
בשנת 1868, הוא הצטרף לצוות ה-New-York Tribune של הוראס גרילי. בשנה שלאחר מכן הוא מונה לעורך מנהל. ב-1872, ריד היה חלק מהרפובליקנים הליברליים, תנועה שהתנגדה לכהונה שנייה של הנשיא גרנט ושבסופו של דבר תמכה בגרילי החולה לכהונת הנשיא. גרילי מת ימים ספורים לאחר הבחירות, וזמן קצר לאחר מכן, ריד הפך לעורך החדש של "הטריביון".
ריד המשיך בתפקיד עורך "הטריביון" כאחד העיתונים הרפובליקנים המובילים במדינה. הוא הדגיש את חשיבותם של עיתונים מפלגתיים בנאום ב-1879:
ביוגרפיה > קריירה > שגריר ארצות הברית בצרפת

במהלך ממשלי הייז וגארפילד, הוצעו לו משרות דיפלומטיות בגרמניה, ולשניהם סירב. עם זאת, עם בחירתו של הנשיא בנג'מין הריסון, הוצע לו תפקיד של שגריר ארצות הברית בצרפת, אותו קיבל וכיהן בין השנים 1889 ל-1892. כשגריר, הוא שכר את ארמונו של הדוכס מגרמון, בשדרת הוש ברובע השמיני של פריז, שם בילה רבות במהלך שלוש שנות כהונתו.
במהלך אותה תקופה של אמריקה שלאחר מלחמת האזרחים, דעותיו של ריד היו דומות לרבים מבני דורו בכך שהוא לא ראה צורך בארצות הברית להפעיל את השפעתה מעבר לצפון ודרום אמריקה. במקום זאת, הוא העדיף צי קטן והתנגד לרכישת הוואי. ריד התפטר מתפקידו באביב 1892 וחזר לאמריקה.
ביוגרפיה > קריירה > בחירות לנשיאות 1892

בשנת 1892, ריד הפך למועמד עבור סגן הנשיא הרפובליקני כאשר הנשיא הריסון בחר להדיח את סגן הנשיא המכהן, לוי פ. מורטון, מהתפקיד. כשאשתו של הריסון גססה, ריד היה מועמד פעיל יותר מהנשיא. למרות מאמציו הטובים, הריסון וריד הפסידו לצמד הדמוקרטי של גרובר קליבלנד ועדלי סטיבנסון, וקליבלנד הפך לנשיא לשעבר הראשון שכבש מחדש את התפקיד.
ביוגרפיה > מינויים

בשנת 1897, הוא מונה לשליח מיוחד המייצג את ארצות הברית ביובל היהלומים של המלכה ויקטוריה.
בשנת 1898, ריד קיבל מקום בוועדת השלום, יחד עם מזכיר המדינה לשעבר ויליאם ר. דיי, והסנאטורים ויליאם פ. פריי, קושמן קלוג דייוויס וג'ורג' גריי, בעקבות מלחמת ארצות הברית–ספרד.
ביוני 1902, הוא מונה שוב לשליח מיוחד המייצג את ארצות הברית בהכתרת המלך אדוארד השביעי והמלכה אלכסנדרה, יחד עם ג'יי פיירפונט מורגן הבן, אדמונד לינקולן בייליס וויליאם ווטמור, והביא את אשתו ובתו ללונדון. ההכתרה נדחתה, עם זאת, כשהמלך חלה, והטקס שנקבע מחדש באוגוסט התקיים לאחר שריד (ורוב הנציגים הבינלאומיים האחרים) חזרו הביתה.
בהיותו בלונדון, הוא קיבל את התואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת קיימברידג' ביוני 1902. בשנת 1904 הוא מונה לקנצלר של אוניברסיטת מדינת ניו יורק. הוא גם קיבל תוארי כבוד מדארטמות', פרינסטון, ייל, אוקספורד, סנט אנדרוז, ויקטוריה ומנצ'סטר.
תפקידו של ריד כאחד האמריקנים המובילים בלונדון בשנת 1898 אפשר לו לקדם אינטרסים אמריקאים באופן המקביל למאמציו של שגריר אמריקה ג'ון היי, שעמו היה ריד ידיד לכל החיים (ריד אפילו שימש כשושבין בחתונתו של היי.) באפריל 1898 יצאו ארצות הברית וספרד למלחמה. בעוד שכמה אישי ציבור מיבשת אירופה כמו אדואר דרימון, גסטון מרי, מקס רז'יס, אוגוסט מרסייה וברנהרד פון בילוב הוציאו הצהרות פומביות עם פרופיל גבוה בגנות ארצות הברית והיללו את ספרד, ריד היה חלק מהמאמץ להתמודד עם זה. ריד ארגן נאומים בפני קהל שבהם פוליטיקאים בריטים שהוא הכיר היו בעלי פרספקטיבה פרו-אמריקאית על המלחמה, כמו ג'וזף צ'מברלין יגישו את הטענה האמריקאית למלחמה לציבור הבריטי. הוא נעזר במאמץ זה על ידי המו"ל הבריטי ויליאם תומאס סטאד. כאשר מאמר מודפס נרחב שנכתב בשיתוף עם אדואר דרימון, גסטון מרי ומקס רז'יס, שתורגם לשפות רבות, הגיע לעיתונים אירופיים שונים בקיץ 1898, ריד קיבל סלבריטאים בריטיים רבים כולל ארתור הנרי ניומן, פרסי פאוול-קוטון, האראלד ג'ורג' קרלוס סוויין וארתור ג'פסון לכתוב מכתב נגדי הדוגל בתמיכה בנקודת המבט האמריקאית. המכתב הנגדי פורסם ב-The Pall Mall Gazette של סטאד ובעיתונים אחרים שהיו להם תפוצה בריטית רחבה. הארי ג'ונסטון כתב מתוניס והסכים עם העמדה, וריד, באמצעות קשריו עם סטאד, פרסם גם את המכתב הזה. בנוסף לכך, ריד ארגן כך שארתור הנרי ניומן, פרסי פאוול-קוטון וארתור ג'פסון ישאו כולם נאומים קצרים וחזרו על טיעוניהם הכתובים בחברה הגאוגרפית המלכותית ואז שוב מאוחר יותר בקומץ של ארוחות ערב מפורסמות בהנחיית ריד. באחת מארוחות הערב השתתף ויליאם ארצ'ר באופן פרטי, גם גרנט וולסלי, הוויקונט הראשון וולסלי וגם אוולין ווד התוודו בפני ריד שהם תומכים בעמדה האמריקנית במלחמה, אבל הם גם האמינו שמעמדם כקצינים רמי דרג בצבא הבריטי לא מאפשר להוציא בפומבי הצהרות מדיניות. בדרך שריד רצה.
ביוגרפיה > מינויים > שגריר ארצות הברית בבריטניה

בשנת 1905, הוא מונה לשגריר ארצות הברית בחצר סנט ג'יימס על ידי תאודור רוזוולט, והחליף את ג'וזף הודג'ס צ'ואט (1832–1917) בתפקיד זה. קודמו של צ'ואט, ג'ון היי, שהפך לשר החוץ של ארצות הברית, היה חברו של ריד מזה ארבעים שנה, כאשר ריד שימש כשושבין בחתונה של היי. הוא שימש בתפקיד זה, כולל בתקופת ממשל ויליאם הווארד טאפט, עד מותו ב-15 בדצמבר 1912.
ביוגרפיה > חברות בארגונים

בניו יורק, ריד היה חבר במועדון האוניברסיטה, Century Club‏, Metropolitan Club‏, Union League Club והמועדון הרפובליקני של ניו יורק. הוא היה נשיא מועדון הלוטוס במשך 14 שנים, והשתייך לאגודת אוהיו, ניו אינגלנד, אגודת סנט אנדרו והאגודה הגאוגרפית האמריקאית.
מ-1902 ועד מותו ב-1912, הוא היה חבר בחבר הנאמנים של אוניברסיטת סטנפורד. אוניברסיטת מנהטנוויל ב־Purchase, ניו יורק, ממוקמת באחוזתו לשעבר במחוז וסטצ'סטר, שהושכרה למלך ומלכת סיאם, פראג'אדהיפוק ורמבחי בארני, בשנת 1931.
ביוגרפיה > מוות ומורשת

ריד מת בלונדון בעת שכיהן כשגריר בבריטניה ב-15 בדצמבר 1912. עם מותו נשלחו מכתבי תנחומים למשפחה על ידי המלך ג'ורג' החמישי, המלכה מרי, המלכה אלכסנדרה והנסיכה ויקטוריה. שרידיו קבורים בבית הקברות סליפי הולו בסליפי הולו, ניו יורק.
חיים אישיים

ב-26 באפריל 1881 נשא לאישה את אליזבת מילס (1857–1931), בתו של דריוס אוגדן מילס (1825–1910) ואחותו של אוגדן מילס (1856–1929). בני הזוג ריד היו אנשים חברתיים וערכו מסיבות מפוארות, כולל מחזמר בביתם במנהטן, בשדרות מדיסון וברחוב 50, עבור 400 איש, בשנת 1901. זמן קצר לפני מותו, ריד אירח את הדוכס והדוכסית מקונוט בביתו בניו יורק. אליזבת מילס ריד הייתה המייסדת של מועדון הבנות האמריקאי בפריז. יחד, הם היו ההורים של:
אוגדן מילס ריד (1882–1947), שנישא להלן מיילס רוג'רס (1882–1970), בשנת 1911.
ג'ין טמפלטון ריד (1884–1962), שנישאה לסר ג'ון הוברט וורד (1870–1938), בנו של ויליאם וורד, הרוזן הראשון מדדלי, בשנת 1908.
חיים אישיים > צאצאים

הוא היה סבו של העיתונאי הבולט ועורך ה-New York Herald Tribune וייטלו ריד (1913–2009) ושל אוגדן רוג'רס ריד (1925–2019), חבר לשעבר בבית הנבחרים של ארצות הברית.
Sacrifice (שיר של אלטון ג'ון)

"Sacrifice" (בתרגום חופשי מאנגלית: "קורבן" או "הקרבה") הוא שיר של המוזיקאי הבריטי אלטון ג'ון. השיר נכתב על ידי ג'ון וברני טופין. הוא יצא לראשונה באוקטובר 1989 כסינגל השני מהאלבום "Sleeping with the Past". הוא זכה להצלחה ב-1990, במיוחד בממלכה המאוחדת ובצרפת. גם בישראל הגיע השיר למקום הראשון.
השיר מתאר איבוד אהבה במערכת נישואין. הפזמון אומר שזה לא קורבן כזה גדול לאבד את האהבה במצב כל כך גרוע. בשל ההצלחה הגדולה של השיר, ג'ון ביצע אותו בהופעות בכל השנים שחלפו מאז שיצא.
הוצאה

"Sacrifice" יצא בתחילה כסינגל ב-1989, והגיע למקום ה-55 בהממלכה המאוחדת ולמקום ה-18 בארצות הברית במרץ 1990.
באמצע שנת 1990 הדי ג'יי האנגלי סטיב רייט השמיע את השיר פעמים רבות בתוכניתו הפופולרית ב-BBC Radio 1 (אנ'), ובעקבותיו הלכו עורכים ושדרנים נוספים. כתוצאה מההצלחה המחודשת של השיר בציבור, השיר יצא לאור מחדש כסינגל צד א' כפול יחד עם השיר "Healing Hands" והגיע למקום הראשון בבריטניה ביוני 1990. בכך הוא הפך לסינגל הסולו הראשון של ג'ון שהגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי, מקום בו נשאר במשך חמישה שבועות. עם ההוצאה המחודשת הזו, השיר הגיע למקום הראשון גם בצרפת ונשאר במצעד הצרפתי במשך עשרים ושישה שבועות.
וידאו קליפ

את הקליפ של "Sacrifice" ביים אלק קשישיאן, והופיעו בו אלטון ג'ון, כריס אייזק ויסמין גאורי. הקליפ, שעוקב אחר מילות השיר, עוקב אחר גבר (אייזק) ואישה (ג'אורי) שמתקשים בזוגיות לאחר שנישאו וגידלו בת. לאחר שהם הולכים בדרכים נפרדות, הגבר מגדל את בתו לבד.
רשימת השמעה > הוצאה ראשונה

"Sacrifice"‏ – 5:07
"Love Is a Cannibal"‏ (מפסקול הסרט "מכסחי השדים 2") – 3:53
"Sacrifice"‏ – 5:07
"Love Is a Cannibal"‏ (מפסקול הסרט "מכסחי השדים 2") – 3:53
"Durban Deep"
רשימת השמעה > הוצאה שנייה

"Sacrifice"‏ – 5:07
"Healing Hands"‏ – 4:22
משתתפים

אלטון ג'ון – זמרה, פסנתר אלקטרוני רולנד (אנ') RD-1000
גאי בבילון – סינתיסייזר ימאהה DX7 (אנ')
פרד מנדל (אנ') — סינתיסייזר רולנד Alpha Juno (אנ')
פיטר אייברסון – תכנות (Fairlight CMI) ואודיו
דייווי ג'ונסטון (אנ') – גיטרה חשמלית
רומיאו ויליאמס — גיטרה בס
ג'ונתן מופט (אנ') – תכנות מכונת תופים (Linn LM-1)
מיקומי שיא במצעדים > מצעדים שבועיים

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1989–1990)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1989–1990)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1989–1990)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1989–1990)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 7 |  |
|  אירופה | אירופה הוט 100 | 1 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 2 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 18 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים העכשוויים למבוגרים | 3 |  |
|  ארצות הברית | Cash Box Top 100 | 19 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 36 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 3 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 55 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי עם "Healing Hands" | 1 |  |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | המצעד הלועזי השבועי של רשת ג' | 1 |  |
|  נורווגיה | VG-lista | 22 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 19 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 2 |  |
|  צרפת | SNEP | 1 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | - |  |
|  קנדה | Top RPM Singles | 15 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 23 |  |
מיקומי שיא במצעדים > מצעדי סוף שנה

|   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (1990)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (1990)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (1990)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (1990)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 47 |  |
|  אירופה | אירופה הוט 100 | 4 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | - |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים העכשוויים למבוגרים | 8 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 11 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 3 |  |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 10 |  |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | מצעד הפזמונים הבינלאומי השנתי (רשת ג') – 1990 | 5 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 10 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | - |  |
|  קנדה | מצעד השירים העכשוויים למבוגרים (RPM) | 31 |  |
נתוני מכירות

| מדינה | הסמכה | יחידות מאושרות / מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה (ARIA) | זהב | 35,000^ |
| הממלכה המאוחדת (BPI) | פלטינה | 600,000^ |
| צרפת (SNEP) | כסף | 200,000* |
^אומדן היחידות המופצות מבוסס על הסמכת הסינגל בלבד *אומדן המכירות מבוסס על הסמכת הסינגל בלבד
דגימות

השיר "Sacrifice", יחד עם שירים אחרים של אלטון ג'ון "Rocket Man", "Kiss the Bride" ו-"Where's the Shorah?", נדגם בשיתוף הפעולה של אלטון ג'ון ודואה ליפה מ-2021, "Cold Heart".
נתיבים מהירים בגוש דן

מיזם "נתיבים מהירים בגוש דן" הוא שותפות ציבורית-פרטית להקמת נתיבי תחבורה ציבורית נפרד לאורך כביש 20 משפיים ועד מחלף מבוא איילון, וכן חניוני חנה וסע בקצוותיו ולאורך כביש 5 ממחלף קסם עד מחלף גלילות, אשר ישרתו את הבאים בשירותי הסעה ("שאטל") אל תוך גוש דן.
את המיזם, שעלותו מוערכת בשבעה מיליארד שקלים חדשים, מקדמת חברת נתיבי איילון וקבלנית ביצוע שטרם נבחרה, כאשר אחת המתמודדות היא חברת אלקטרה.
בדצמבר 2020 נחתם הסכם זיכיון עם קבוצה פרטית זוכה, חברת "נתיב לעיר".
רקע

בינואר 2011 נחנך הנתיב המהיר בכביש 1, אשר מוריד מהכביש כל יום אלפי כלי רכב ומעודד שימוש בתחבורה ציבורית בישראל, כך שיש מומחי תחבורה שמשווים את ההשפעה לזו של רכבת אף על פי ששיטת הבנייה היא פרטית תמורת זכיינות גביית האגרה למשך 30 שנה.
בשנת 2013 נולד הרעיון להקים נתיב מהיר גם בחלקים אחרים של גוש דן בעקבות ההצלחה, ובפברואר 2017 פורסם המכרז המקדים לפרויקט החדש (PQ) אליו ניגשו חברות רבות מתחום התחבורה, אף על פי שלפי התכנון לא יהיה מדובר בכביש אגרה אלא לשימוש של התחבורה הציבורית; עם זאת יתאפשר השימוש בנתיב לרכב ובו נסיעה משותפת של 3 נוסעים ומעלה.
ביולי 2019 החלו עבודות התשתית להקמת אותם נתיבים, אשר צפויות להסתיים בשנת 2025.
בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בתחילת 2020 והתקנות לשעת חירום של ממשלת ישראל, תנועת המכוניות בכבישים הצטמצמה באופן ניכר. כתוצאה מכך הואצו העבודות על המיזם. משרד התחבורה והבטיחות בדרכים תקצב אותו לשם כך ב-21 מיליון שקלים.
מסלול וחניונים

במסגרת המיזם ייסלל נתיב ייעודי מאזור מחלף פולג ולאורך נתיבי איילון ועד למחלף מבוא איילון שיתבצע על ידי חברת נתיבי איילון. כמו כן, הזכיין יקים את הנתיב בכביש 541 משפיים ועד רעננה.
ביצוע הפרויקט נעשה בבניית נתיבי נסיעה חדשים לגמרי, עליהם ייסללו נתיבי התחבורה הציבורית, מבלי לפגוע בנסיעת כלי הרכב הפרטיים. למעשה, מדובר בהרחבה של הכבישים, ובפרויקט הנדסי מורכב במיוחד, שכן בכביש 5 נדרשה הקמת כלונסאות מעל הגן הלאומי ירקון ובכביש 20 נדרש "גילוח" של הרים. בנוסף, החיבור בין כביש 5 לכביש 20 דורש הקמת שני גשרי ענק.
הזכיין יפעיל 10 קווים מהחניונים בשפיים ובמבוא איילון, כאשר כלל החניונים ותכולתם הם:
| חניון | כביש סמוך | מספר מקומות חניה |
| --- | --- | --- |
| שפיים - געש | 2/20 (מחלף חוף השרון) | כ-7,000 |
| קסם | 5/6 (מחלף קסם) | כ-4,000 |
| תקוה | 5 (מחלף תקווה) | כ-4,000 |
| מורשה | 5/4 (מחלף מורשה) | כ-4,000 |
| משה דיין | 20/441 (מחלף משה דיין) | כ-3,500 |
| אזור | 1/44 | כ-1,000 |
הערות שוליים

↑   אסנת ניר, 9 ק"מ בין הרצליה לתל אביב: המכרז לקטע השלישי של הנתיב המהיר יוצא לדרך, באתר הארץ, 17 באוקטובר 2019
↑  אורן שטרנברג, היכונו לעומסי תנועה: המקטע השני של הנתיבים המהירים מחולון לתל אביב יוצא לדרך, באתר "השקמה חולון", 29 ביולי 2019
↑  דובי בן גדליהו, ‏נתיבים מהירים, הילוך איטי: האתגרים הבוערים שממתינים במש' התחבורה, באתר גלובס, 8 ביוני 2021
↑  סוניה גורודיסקי, ‏פתרון לפקקים? פורסמו מסמכי המכרז של פרויקט הנתיבים המהירים בגוש דן, באתר גלובס, 16 בינואר 2019
↑  ליאור גוטמן, נתיבים מהירים: תשתית לבועה, באתר כלכליסט, 11 בנובמבר 2018
1 2 3  נתיבים מהירים, באתר של נתיבי איילון (נצפה ב-3 ביולי 2019
↑  ניר בן זקן, פרוייקט הנתיבים המהירים: העבודות יחלו בשבוע הבא, באתר ynet, 3 ביולי 2019
↑  אסף זגריזק, פחות מכוניות, יותר עבודות: כך מנצלים את הקורונה לשיפור התחבורה הציבורית, באתר ynet, 18 באפריל 2020
↑  אסף זגריזק, ניצול תקופת הקורונה: עבודות תחבורה יקודמו במאות מיליוני שקלים, באתר ynet, 23 במרץ 2020
1 2  נתיבים מהירים בגוש דן, באתר של החשב הכללי במשרד האוצר, עדכון אחרון: נובמבר 2018
ישראל באירוויזיון 1986

ישראל השתתפה באירוויזיון 1986 עם השיר "יבוא יום" בביצוע של שרי צוריאל ומוטי גלעדי בעיר ברגן שבנורווגיה.
לפני האירוויזיון > קדם אירוויזיון 1986

קדם-אירוויזיון 1986 הייתה התחרות לבחירת השיר שייצג את ישראל באירוויזיון 1986, שנערך באותה שנה בברגן, נורווגיה. התחרות התקיימה ב-16 במרץ 1986 בתיאטרון ירושלים, בהנחיית רבקה מיכאלי ודניאל פאר.
בתחרות השתתפו 12 שירים, ומתוכם נבחר השיר "יבוא יום" לייצג את ישראל באירוויזיון. השיר בוצע על ידי הצמד מוטי גלעדי ושרי צוריאל, אשר גברו על שירים שזכו מאוחר יותר להצלחה רבה יותר, ובהם "שביל הבריחה" של ריטה ו"הלוואי" של בעז שרעבי שהגיע למקום האחרון.
בעיתון מעריב פורסם כי ריטה תשיר בקדם את השיר "העיר הגדולה", אך היא שרה את השיר "שביל הבריחה". במהלך הופעתה של ריטה היא הפשילה מעט את הג'קט הצהוב שלבשה וחשפה את כתפה, צעד שנתפס כנועז, מה שעורר הדים רבים לאחר התחרות.
לפני האירוויזיון > קדם אירוויזיון 1986 > השירים המשתתפים

| סדר | שם המבצע | שם השיר | מילים | לחן | עיבוד | מקום | ניקוד סופי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 01 | יהודה תמיר | נערה | זאב טנא | קובי אשרת | קובי אשרת | 5 | 43 |
| 02 | שלישיית אדמה | לה ולי | לאה לופנפלד | שמואל צ'יזיק | שלמה גרוניך | 10 | 17 |
| 03 | מירי אלוני | כמו האמונה | שמוליק קלוסקי | אלי סמרי | נתן כהן | 8 | 26 |
| 04 | מוטי גלעדי ושרי צוריאל | יבוא יום | מוטי גלעדי | יורם צדוק | יורם צדוק | 1 | 66 |
| 05 | בועז שרעבי | הלוואי | אהוד מנור | בעז שרעבי | ננסי ברנדס | 12 | 1 |
| 06 | דורון מזר | נגני לי בללייקה | שמרית אור | ננסי ברנדס | ננסי ברנדס | 2 | 56 |
| 07 | ריטה | שביל הבריחה | מיכל ברנט | רמי קלינשטיין | רמי קלינשטיין | 4 | 43 |
| 08 | שולה חן | גיטרה | אבי קורן | רוני וייס | רוני וייס | 10 | 17 |
| 09 | ארבע לב אדום | יש | אהוד מנור | יאיר קלינגר | אילן וירצברג | 9 | 24 |
| 10 | איזולירבנד | קפה או תה | אבי קורן | רוני וייס | רוני וייס | 6 | 40 |
| 11 | צביקה פיק | לילה לילה | מירית שם אור | צביקה פיק | ננסי ברנדס | 7 | 27 |
| 12 | חיים משה | לחיים | לאה לופנפלד | אבי טולדנו | ננסי ברנדס | 3 | 46 |
לפני האירוויזיון > קדם אירוויזיון 1986 > החלק האומנותי

במסגרת החלק האומנותי הופיעה להקת המחול הייצוגית "שלום 86' תל אביב" עם קטעים מתוך המחזמר "כנר על הגג".
בהמשך עלו על הבמה הלהקות הצבאיות עם מחרוזת של הלהיטים העכשוויים שלהן באותה התקופה. את המחרוזת הרכיבו במיוחד לצורך התחרות המוזיקאי אלדד שרים והכוריאוגרף והבמאי צדי צרפתי.
לפני האירוויזיון > קדם אירוויזיון 1986 > שלב הניקוד

ניקוד השירים התבצע על ידי 7 נקודות שיפוט אזוריות המפוזרות ברחבי הארץ.
כל נקודת שיפוט חילקה לשירים נקודות על-פי המדרג הבא: 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 10 ו-12 נקודות.
| שם השיר | תל אביב | אילת | ירושלים | רמת הגולן | חיפה | הרצליה | אור עקיבא | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| נערה | 6 | 8 | 6 | 3 | 5 | 7 | 8 | 43 |
| לה ולי | 1 | 1 | 4 | 5 | 6 | - | - | 17 |
| כמו האמונה | 5 | 5 | 1 | 6 | - | 5 | 4 | 26 |
| יבוא יום | 12 | 10 | 10 | 8 | 12 | 8 | 6 | 66 |
| הלוואי | - | - | - | - | - | - | 1 | 1 |
| נגני לי בללייקה | 7 | 7 | 12 | 4 | 8 | 6 | 12 | 56 |
| שביל הבריחה | 4 | 12 | 7 | 7 | 7 | 1 | 5 | 43 |
| גיטרה | 3 | - | - | - | 4 | 10 | - | 17 |
| יש | 10 | 2 | 2 | 2 | 3 | 2 | 3 | 24 |
| קפה או תה | 8 | 4 | 3 | 10 | 10 | 3 | 2 | 40 |
| לילה לילה | - | 6 | 8 | 1 | 1 | 4 | 7 | 27 |
| לחיים | 2 | 3 | 5 | 12 | 2 | 12 | 10 | 46 |
לפני האירוויזיון > קדם אירוויזיון 1986 > שלב הניקוד > מגישי הניקוד

ירושלים - מנחם פרי
תל אביב - דני לוונשטיין
חיפה - אמנון פאר
הרצליה - גבי ינון
אילת - אביבה מץ
אור עקיבא - בני עורי
רמת הגולן - יעקב בלצנבוים
באירוויזיון

מוטי גלעדי ושרי צוריאל היו ה-11 בסדר ההופעה בתחרות, לאחר שווייץ ולפני אירלנד. בתום ההצבעה השיר קיבל 7 נקודות, והגיע למקום ה-19 מתוך 20 מדינות משתתפות. זה היה ההישג הגרוע ביותר של שיר שישראל שלחה לתחרות עד לאותה עת.
באירוויזיון > נקודות שהוענקו לישראל

| שופטים> ציון | שופטים> מדינות | שופטים> סך הכל |
| --- | --- | --- |
| 12 נקודות |  | 0 נקודות |
| 10 נקודות |  | 0 נקודות |
| 8 נקודות |  | 0 נקודות |
| 7 נקודות |  | 0 נקודות |
| 6 נקודות |  | 0 נקודות |
| 5 נקודות |  שווייץ | 5 נקודות |
| 4 נקודות |  | 0 נקודות |
| 3 נקודות |  | 0 נקודות |
| 2 נקודות |  | 0 נקודות |
| נקודה אחת |  נורווגיה,  צרפת | 2 נקודות |
| סך הכל | 3 מדינות | 7 נקודות |
באירוויזיון > נקודות שישראל העניקה

| שופטים> ציון | שופטים> מדינות |
| --- | --- |
12 נקודות:  שווייץ
10 נקודות:  דנמרק
8 נקודות:  הולנד
7 נקודות:  פורטוגל
6 נקודות:  אירלנד
5 נקודות:  בלגיה
4 נקודות:  לוקסמבורג
3 נקודות:  טורקיה
2 נקודות:  הממלכה המאוחדת
נקודה אחת:  יוגוסלביה
סך הכל: 10 מדינות
ראו גם

ישראל באירוויזיון
קדם-אירוויזיון
אירוויזיון 1986
הערות שוליים

↑  "אירופה לשלוש דקות", ערוץ 1
↑  אירית רותם, בלי ויכוחים, באתר מעריב, ‏12 בפברואר 1986
1 2  Detailed voting results
מרסל ברטל

| --- | --- |

ברטל, 2018
 לידה:  8 ביולי 1990 (בן 34) פינברג, שלזוויג-הולשטיין, גרמניה המערבית
 שם במה:  אקסל דייטר ג'וניור מרסל ברטל לודוויג קייזר
 משקל:  100 ק"ג
 גובה:  1.91 מטר
 לאום:  גרמני
 קריירה מקצוענית:  1 במרץ 2008 – הווה (16 שנים)
 מאמנים:  אקסל דייטר כריסטיאן אקשטיין קרסטן קרטשמר
 ליגות:  WWE
 מידע אישי
 בן או בת זוג:  טיפאני סטרטון (2022–?) 
 
מרסל ברטל (בגרמנית: Marcel Barthel; נולד ב-8 ביולי 1990) הידוע יותר בשם הבמה שלו, לודוויג קייזר הוא מתאבק גרמני המופיע בארגון ההיאבקות WWE בתוכנית הדגל Raw. כמו כן, הוא חלק מקבוצת אימפריום אשר כוללת את גונתר. הוא מוכר בעיקר בשל תקופתו בארגונים העצמאיים בגרמניה, שם התחרה תחת שם הבמה אקסל דייטר ג'וניור. מאז שערך את הבכורה שלו במרץ 2008, דייטר התאבק באופן בלעדי במדינת מולדתו, גרמניה, בעיקר בארגון Westside Xtreme Wrestling‏ (wXw), לצד הופעות מזדמנות בארגון הבריטי Progress Wrestling. בארגון wXw הגרמני, דייטר הוא פעמיים אלוף הזוגות ופעם אחת אלוף העולם המאוחד. בשנת 2017, הוא חתם על חוזה ב-WWE.
קריירת היאבקות מקצועית > Westside Xtreme Wrestling‏ (2009–2017, 2018)

דייטר ערך את הופעת הבכורה שלו בארגון הגרמני Westside Xtreme Wrestling‏ (wXw) בינואר 2009 בהפסד לדן מרשל. הקרב הבא של דייטר היה ביולי 2012 ובו הצטוות לשורות דה מאק בניצחונם על וולטר ומייקל איסוטוב. השניים הפכו לזוג קבוע, כשהם כינו את עצמם בשם Hot And Spicy. ב-16 בנובמבר 2013, הם ניצחו את האוטסיידרס (וולטר ורוברט דרייסקר) והפכו לאלופי הזוגות החדשים של wXw. דייטר ודה מאק רשמו שבע הגנות מוצלחות על חגורות האליפות, כשגברו על צמדים כמו The Sumerian Death Squad (טומי אנד ומייקל דאנטה), Forever Hooligans (רוקי רומרו ואלכס קוסלוב) וקאזוקי האשימוטו וריוצ'י קווקאמי. הם הפסידו לבסוף את התואר למאט סטרייקר וטרנט ב-15 במרץ 2014. לעומת זאת, הם השיבו אליהם את תואר זה לילה לאחר מכן בקרב החוזר ביניהם. ב-6 באפריל, דייטר קיבל את ההזדמנות הראשונה שלו על אליפות שוטגאן של wXw, אך בקרב זה הוא הפסיד לאקסל טישר. ב-18 באוקטובר, דייטר ודה מאק הפסידו את חגורות האליפות ל-French Flavour (לוקאס די לאו ופיטר פישר). ב-22 בנובמבר, הוא כשל בניסיונו לזכות באליפות העולם המאוחדת של wXw לאחר שהפסיד לאלוף, וולטר. בפברואר 2015, דייטר השתתף בגביע ארבע המדינות, כשהוא רשם ניצחונות בחצי הגמר על דמיאן אוקונור ובגמר על טימותי טאצ'ר וכתוצאה מכך זכה בגביע. במרץ, דייטר לקח חלק בטורניר ה-16 קרט, כשבחצי הגמר הוא ניצח את זאק סברה ג'וניור, אך בגמר הוא הפסיד לטומי אנד. במרץ 2016, דייטר ודה מאק שבו להתחרות יחדיו כאשר הם השתתפו בטורניר אליפות העולם לשנת 2015, כשהם הגיעו עד לשלב חצי הגמר, שבו הפסידו ל-reDRagon (בובי פיש וקייל אוריילי). במרץ 2016, דייטר השתתף פעם נוספת בטורניר ה-16 קרט, כשבחצי הגמר הוא גבר על דרו גאלוויי, לעומת זאת, בגמר הוא הפסיד לזאק סברה ג'וניור (אותו מתאבק, שהוא הצליח לנצח בשנה הקודמת כדי להעפיל לגמר). ב-2 בספטמבר, דייטר ודה מאק התחרו אחד נגד השני, כשדה מאק יצא עם ידו על העליונה והצליח לשמור על אליפות שוטגאן של wXw. לקראת סוף שנת 2016, דייטר הצטרף לקבוצת רינגקמפף וב-10 בדצמבר, הוא ניצח את מרטי סקורל כדי להפוך לאלוף העולם המאוחד של wXw. דייטר החזיק בתואר זה עד למרץ 2017, כשמי שניצח אותו וזכה בתואר היה יורן סימונס. חודש לאחר מכן, הוא הודיע על כך שהוא עוזב את הארגון על מנת לקבל עוד הזדמנויות בענף מחוץ לגרמניה. ב-30 באפריל, הארגון ערך טור פרידה מדייטר. בקרב האחרון שלו, הוא הצטוות לשורות חברו לקבוצת רינגקמפף, וולטר, בניצחונם בקרב זוגות על דה מאק ויורן סימונס.
קריירת היאבקות מקצועית > Progress Wrestling‏ (2017)

ב-15 בינואר 2017, דייטר ערך את הבכורה שלו בארגון Progress כאשר הוא ייצג את ארגון ההיאבקות הגרמני wXw ואת קבוצת רינגקמפף, לצד וולטר, כשביחד הם ניצחו בקרב זוגות את הלונדון ריוטס (ג'יימס דייוויס ורוב לינץ'). הם חזרו לארגון שבועיים לאחר מכן, כשהפעם הפסידו בקרב זוגות ל-TK קופר וטראוויס בנקס. ב-19 במרץ, הם הפסידו להאחים האנטר (ג'ים ולי האנטר). בקרב היחידים הראשון שלו בארגון, הוא נחל הפסד למארק האסקינס. ב-23 באפריל, דייטר, וולטר וטימותי טאצ'ר איתגרו ללא הצלחה את בריטיש סטרונג סטייל (פיט דאן, טרנט סבן וטיילר בייט) בקרב שלושה נגד שלושה וכשלו בניסיונם להשיג את כל חגורות האליפות של האחרונים.