stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מחנה רסבדו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מדינה:  צרפת 
 נתונים
 קואורדינטות:  43°32′18″N 1°26′09″E﻿ / ﻿43.5382°N 1.4359°E﻿ / 43.5382; 1.4359
  (למפת טולוז מוגדלת) מחנה רסבדו(למפת טולוז רגילה) מחנה רסבדו
 
מחנה רסבדו (בצרפתית: Récébédou) היה מחנה מעצר לרפובליקנים ספרדים וליהודים, שהתקיים מפברואר 1941 עד ספטמבר 1942, בפורט-סור-גארון (Portet-sur-Garonne), דרומית לטולוז. עצירים הובלו ממחנה זה ברכבת דרך דרנסי לאושוויץ ולמחנות השמדה נוספים.
היסטוריה > אזור רסבדו

בסביבות 1560 היה האזור אדמתו של יהאן דה גילברט (Jehan de Gilbert), שהיה כונס פסקי הדין באזור ריווייר ורדן (Rivière Verdun). החווה המרכזית באזור נודעה כ"חוות הכונס" (באוקסיטנית: borda del recevedor או bordo del rebédou). האדמה, על גדות הגארון, מורכבת בעיקר מאדמות חקלאיות ויער. במהלך המהפכה הצרפתית הוחרמה האדמה כ-Biens nationaux ("לטובת האומה") ובשנת 1791 נרכשה על ידי בעל הפונדק דומון (Daumont) מטולוז, ששיפץ את מבני החווה, וזו הפכה לטירת קלרפון (Clairfont).
בשנת 1939 נרכשה הקרקע לשם בניית עיר עבור עובדי מפעל הנפץ הלאומי של טולוז. בעיר הוקמו 87 בניינים קטנים עם קומות לבנים שהציעו נוחות סבירה.
היסטוריה > מחנה המעצר > מרכז פליטים

מלחמת העולם השנייה הביאה לשינוי בשימוש של העיר רסבדו בניהולה של עיריית טולוז. ביוני 1940 שימש המקום לשיכון פליטים, יהודים שגורשו מגרמניה ושהו עד אז בבלגיה ובצפון צרפת. ביולי, נוכח זרם פליטים רפובליקאים ספרדים ויהודים שנמלטו מהאזור הכבוש של צרפת, הפכה העיר למרכז קליטה של פליטים ונמלטים.
היסטוריה > מחנה המעצר > מחנה בית חולים

בפברואר 1941 הוכפפה העיר למחוז גארון עילית והפכה למחנה בית חולים רשמי של עצירים זקנים וחולים, עם כוח עבודה מתוכנן של 1,400 איש. משטר וישי הפך אותו למוסד פתוח למחצה, שאפשר לעיתונאים ולארגוני צדקה לבדוק אותו. משטר וישי שקל להשתמש בו למטרות תעמולה.
בהתחלה התנאים היו סבירים, אך הידרדרו במהירות עקב מחסור בציוד רפואי, תרופות ומזון. בשנת 1941 היו במחנה 739 עצירים, מחציתם היו מעל גיל 60 וסבלו ממחלות קשות. במהלך החורף של 1941–1942, רעב, קור וחולי, הותירו 118 מתים, ובסך הכל מתו 314 בני אדם, בהם 254 יהודים.
כמה שיירות של מגורשים עזבו את רסבדו במהלך אוגוסט 1942. חלקם יצאו כבר ב-11 באוגוסט אך רובם יצאו בלילות 26–28 באוגוסט מפורט-סור-גארון בקרונות משא, והובילו את העצורים למחנה דרנסי בשלוש שיירות שיצאו משם לאושוויץ עם 349 יהודים מרסבדו.
היסטוריה > מחנה המעצר > מחאתו של הארכיבישוף

ז'יל-ז'רו סאלייז', הארכיבישוף של טולוז מחה באופן פעיל על המדיניות נגד היהודים והתעקש על סגירת המחנות בנואה וברסבדו במכתב רשמי של הכמורה, שהוקרא בכל הקהילות של הדיוקסיות שלו ב-23 באוגוסט. פעולותיו, עם פעולותיהם של ארגונים הומניטריים כמו Cimade והצלב האדום, סיפקו תמיכה מסוימת לעצורים. מספטמבר 1942 הופנו העצורים בהדרגה לבתי חולים אחרים באזור, והמחנה סיים את פעילותו. המחנה נסגר רשמית באוקטובר 1942 בתואנה שהוא קרוב מדי לטולוז.
כשנכנסו הכוחות הגרמנים לטולוז בסוף 1942, שימש המחנה לזמן קצר למשכן אנשי ורמאכט.[דרוש מקור]
היסטוריה > הווילה של דון קישוט

עם שחרור צרפת, רפובליקנים ספרדים שנמלטו ממחנה הריכוז מאוטהאוזן, אך לא הצליחו לחזור לארצם, שהו בתריסר מבנים במחנה. מושבה זו נודעה בשם "וילה דון קיחוטה".
היסטוריה > מוזיאון הזיכרון

במבנה אחד שהשתמר, הוקם מוזיאון הזיכרון (Musée de la Mémoire) כמוזיאון הנצחה המוקדש להיסטוריה של המחנה, בו יכולים המבקרים לצפות במסמכים, דגמים ושחזורים. המוזיאון נחנך ב-6 בפברואר 2003 על ידי אלי ויזל.
סרט תיעודי צרפתי על לורט אלכסיס-מונה שהתנדבה במחנה, בבימויו של פרנסיס פורקו, יצא לאקרנים ב-2016. הסרט, Laurette 1942, une volontaire au camp du Récébédou, התבסס על הספר Les Miradors de Vichy מאת אלכסיס-מונה, חבר Cimade. ההיסטוריון פייר וידאל-נאקה מתח ביקורת על הספר כהונאה וסיפור בדוי.
ראו גם

הקרן לזכר השואה
לקריאה נוספת

Malo, Éric Les Camps d'internement du Midi de la France, Bibliothèque municipale de Toulouse, 1990.
Peschanski, Denis Les Camps d'internement en France, Paris, PUF, 2002.
Un centre de détention de la Seconde Guerre Mondiale cible de tags nazis
מי יתן ראשי מים

מי יתן ראשי מים היא קינה שנכתבה על חורבן קהילות שו"ם בגזירות תתנ"ו, שאירעו במסגרת מסע הצלב הראשון. מחבר הקינה הוא קלונימוס בן יהודה.
קינה זו נאמרת כחלק מקינות תשעה באב לפי כל מנהגי אשכנז.
תוכן הקינה

הקינה פותחת במילים "מי יתן ראשי מים ועיני מקור נוזלי" בהתבסס על קינתו של ירמיהו ובמשחק מלים עם שם נהר הריין ולורליי נערת הסירנה הבוכה על הסלע בברך הנהר שבין מגנצא וקולון. הקינה מורכבת ממספר קטעים שכל אחד מהם מסתיים ברפרן "על בית ישראל ועל עם יי כי נפלו בחרב".
בתחילה מופיעה קינה כללית על החללים ועל ספרי התורה ושאר ספרי הקודש הקרועים. בהמשך מופיעים תיאורים מעין היסטוריים על מעשי הטבח בקהילות:
בני קהילת אשפירה או "שפירא" לפי חלק מכתבי היד, שנהרגו בשבת, ח' באייר ד'תתנ"ו, 9 במאי 1096. ייתכן לפרש שעשרה "כוהנים ועלמים", כלומר זקנים ותלמידיהם, התאבדו.
בני קהילת וורמייזא שנהרגו שבועיים אחר כך, בכ"ג באייר 24 במאי, ונוספים כעבור עוד שבוע, בראש חודש סיוון 31 במאי.
ולבסוף קינה על קהילת מגנצא שנחרבה בג' בסיוון, 2 ביוני 1096, ביום "מתן דת" – תחילת שלושת ימי הגבלה, כנראה עם בני ישיבה ובראשם הרב.
בבתים האחרונים בקינה, משווה הפייטן את חורבן הקהילות לחורבן בית המקדש ומביע את תפילתו לגאולה.
ייתכן שבשיר רמוזים מקומות נוספים בסביבה (קולוניה היא קלן, בון, קובלנץ ועוד), וכן שמות של אישים שהיו ממנהיגי הקהילות.
נוסח הקינה

לקינה נוספו קטעים על ידי מחברים מאוחרים יותר, המתארים גזירות שאירעו בשנים הבאות: רבי יואל הלוי מבונא (אביו של ראבי"ה) חיבר תוספת המתארת את גזירת קולוניה במסע הצלב השני בשנת ד'תתק"ז. ומחבר אחר חיבר קינה על גזירות פרנקפורט בי"ג בסיוון ה'א' (1241). קטעים אלה מופיעים בכמה מקורות והתקבלו לאוסף הקינות במנהג אשכנז המערבי, אך לא במנהג אשכנז המזרחי. מאידך, הקטעים על וורמייזא ומגנצא חסרים בכמה כתבי יד וייתכן שגם הן תוספות של פייטן אחר.
הערות שוליים

↑  ספר ירמיהו, פרק ח', פסוק כ"ג.
↑  הרצח בשפירא: "בשני בשמונה בו" כלומר בחודש השני לפי הלוח המקראי המתחיל בניסן
↑  הפרעות בוורמס: "עשרים ושלושה בחודש זיו", "בחדש השלישי בקריאת ההלל"
↑  טבח מגנצא: ג' סיוון - "בחודש השלישי בשלישי". הרמיזה לרב ותלמידיו, בתיאור ספר התורה הנשרף עם הנרתיק שלו ועם הדורש והחוקר אותו.
↑  כמאמר חז"ל: "קשה הוא סילוקן של צדיקים... מחרבן בית המקדש" (תלמוד בבלי, מסכת ראש השנה, דף י"ח, עמוד ב').
↑  דניאל גולדשמידט, סדר הקינות לתשעה באב, מוסד הרב קוק, ירושלים, תשס"ב, עמ' יג
מייק מוסקאלה

| --- | --- |

מוסקאלה בשנת 2015
 לידה:  1 ביולי 1991 (בן 33) סנט לואיס פארק, מינסוטה, ארצות הברית
 עמדה:  פאוור פורוורד, סנטר
 גובה:  2.08 מטרים
 מספר:  41
 מכללה:  אוניברסיטת באקנל
 דראפט:  בחירה מספר 44, 2013 דאלאס מאבריקס
 קבוצות כשחקן
 2013–2014 2014–2018 2018–2019 2019 2019–2023 2023   2023–2024 2024 2024:  אוברדוירו אטלנטה הוקס פילדלפיה 76' לוס אנג'לס לייקרס אוקלהומה סיטי ת'אנדר   בוסטון סלטיקס וושינגטון ויזארדס דטרויט פיסטונס אוקלהומה סיטי ת'אנדר
מייקל פיטר "מייק" מוסקאלה (באנגלית: Michael Peter "Mike" Muscala; נולד ב-1 ביולי 1991) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר. כשחקן גבוה בעל יכולת קליעה טובה מעבר לקשת השלוש, תפקד לעיתים קרובות כ"סטרץ' פור".
קריירת מכללות

מוסקאלה נולד בעיר סנט לואיס פארק שבמינסוטה, ובשנת 2009 החל ללמוד באוניברסיטת באקנל אשר בלואיסבורג, פנסילבניה. בעונותיו השנייה והרביעית בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה, 2011 ו-2013, זכה בתואר שחקן העונה של "מחוז Patriot" לאחר שהוליך את קבוצתו לטורניר אליפות המכללות בפעם החמישית והשישית בתולדותיה, בהתאמה. במהלך עונתו האחרונה בליגת המכללות, בה קבע שיאי קריירה של 18.7 נקודות, 11.1 ריבאונדים, 2.3 אסיסטים ו-2.4 חסימות למשחק, הפך לקלעי המוביל בתולדות המועדון, עם 2,036 נקודות בסך הכול.
קריירת משחק מקצועית

בדראפט ה-NBA‏ 2013 נבחר מוסקאלה בבחירה ה-44 על ידי דאלאס מאבריקס, ומיד הועבר בטרייד לאטלנטה הוקס. משום שלא זכה לחוזה באטלנטה הצטרף לקבוצת אוברדוירו מליגת העל הספרדית, בה נשאר לשחק עד לפברואר 2014. ב-20 משחקיו בליגה הספרדית רשם ממוצעים של 14.6 נקודות ו-7.8 ריבאונדים למשחק.
ב-27 בפברואר 2014 עזב את אוברדוריו וחתם על חוזה באטלנטה הוקס. בעונת 2014/2015 היה שותף להעפלתה של אטלנטה לגמר האזור המזרחי בפלייאוף, בפעם הראשונה של המועדון מזה 45 שנים. ב-28 ביולי 2018 קלע שיא קריירה של 24 נקודות בהפסד קבוצתו מול מינסוטה טימברוולבס. לאורך 5 עונותיו עם ההוקס שותף ב-243 מתוך 410 משחקי הקבוצה, ותרם 5.4 נקודות ו-3.1 ריבאונדים בממוצע למשחק.
לקראת עונת 2018/2019 הועבר לפילדלפיה 76' במסגרת טרייד משולש, בו הייתה מעורבת גם אוקלהומה סיטי ת'אנדר. ב-6 בפברואר 2019, לאחר 47 משחקים בפילדלפיה, הועבר לצד וילסון צ'נדלר, לנדרי שאמט ו-4 בחירות דראפט עתידיות בטרייד ללוס אנג'לס קליפרס, בתמורה לטוביאס האריס, בובאן מריאנוביץ' ומייק סקוט. יום לאחר מכן נשלח בטרייד נוסף, ללוס אנג'לס לייקרס, תמורת איביצה זובאץ ומייקל ביזלי.
ביולי 2019 חתם מוסקאלה על חוזה לשנתיים באוקלהומה סיטי ת'אנדר.
בינואר 2023 חתם מוסקאלה בבוסטון .
ב-13 ביולי 2024 הודיע מוסקאלה על פרישה.
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013/2014 | אטלנטה | 20 | 0 | 10.8 | 0.425 | 0.000 | 1.000 | 2.6 | 0.4 | 0.2 | 0.5 | 3.8 |
| 2014/2015 | אטלנטה | 40 | 8 | 12.6 | 0.550 | 0.409 | 0.880 | 3.0 | 0.6 | 0.4 | 0.5 | 4.9 |
| 2015/2016 | אטלנטה | 60 | 0 | 9.4 | 0.500 | 0.308 | 0.795 | 2.0 | 0.6 | 0.2 | 0.5 | 3.3 |
| 2016/2017 | אטלנטה | 70 | 3 | 17.7 | 0.504 | 0.418 | 0.766 | 3.4 | 1.4 | 0.4 | 0.6 | 6.2 |
| 2017/2018 | אטלנטה | 53 | 7 | 20.0 | 0.458 | 0.371 | 0.919 | 4.3 | 1.0 | 0.6 | 0.5 | 7.6 |
| 2018/2019 | פילדלפיה | 47 | 6 | 22.1 | 0.392 | 0.342 | 0.818 | 4.3 | 1.3 | 0.4 | 0.6 | 7.4 |
| 2018/2019 | לייקרס | 17 | 4 | 15.6 | 0.434 | 0.368 | 0.875 | 2.6 | 0.8 | 0.2 | 0.6 | 5.9 |
| 2019/2020 | אוקלהומה | 47 | 2 | 12.2 | 0.407 | 0.378 | 0.818 | 2.3 | 0.9 | 0.2 | 0.3 | 4.8 |
| 2020/2021 | אוקלהומה | 35 | 0 | 18.4 | 0.446 | 0.370 | 0.917 | 3.8 | 0.8 | 0.2 | 0.3 | 9.7 |
| 2021/2022 | אוקלהומה | 43 | 0 | 13.8 | 0.456 | 0.429 | 0.842 | 3.0 | 0.5 | 0.4 | 0.6 | 8.0 |
| 2022/2023 | אוקלהומה | 43 | 5 | 14.5 | 0.438 | 0.394 | 0.795 | 3.1 | 0.9 | 0.3 | 0.4 | 6.2 |
| 2022/2023 | בוסטון | 20 | 4 | 16.2 | 0.472 | 0.385 | 0.692 | 3.4 | 0.6 | 0.2 | 0.3 | 5.9 |
| 2023/2024 | וושינגטון | 24 | 2 | 14.1 | 0.367 | 0.275 | 0.750 | 3.1 | 0.9 | 0.2 | 0.3 | 4.0 |
| 2023/2024 | דטרויט | 13 | 4 | 13.2 | 0.341 | 0.382 | 0.500 | 2.2 | 0.8 | 0.2 | 0.4 | 4.0 |
| 2023/2024 | אוקלהומה | 16 | 0 | 5.7 | 0.364 | 0.091 | 0.000 | 1.3 | 0.3 | 0.1 | 0.1 | 1.1 |
| קריירה | קריירה | 548 | 45 | 15.0 | 0.451 | 0.373 | 0.830 | 3.1 | 0.8 | 0.3 | 0 .5 | 5.9 |
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013/2014 | אטלנטה | 2 | 0 | 2.5 | 0.000 | 0.000 | 0.000 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 0.0 |
| 2014/2015 | אטלנטה | 10 | 0 | 10.2 | 0.606 | 0.250 | 0.000 | 1.8 | 0.1 | 0.1 | 0.3 | 4.2 |
| 2015/2016 | אטלנטה | 9 | 0 | 7.4 | 0.500 | 0.333 | 1.000 | 1.9 | 0.3 | 0.0 | 0.1 | 2.7 |
| 2016/2017 | אטלנטה | 6 | 0 | 13.5 | 0.278 | 0.000 | 0.875 | 2.7 | 0.3 | 0.2 | 0.5 | 2.8 |
| 2019/2020 | אוקלהומה | 2 | 0 | 10.0 | 0.500 | 1.000 | 0.000 | 2.0 | 0.5 | 0.0 | 0.0 | 1.5 |
| 2022/2023 | בוסטון | 6 | 0 | 3.5 | 0.500 | 0.500 | 0.750 | 0.7 | 0.2 | 0.0 | 0.0 | 1.5 |
| קריירה | קריירה | 35 | 0 | 8.5 | 0.481 | 0.304 | 0.857 | 1.7 | 0.2 | 0.1 | 0.2 | 2.7 |
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות המכללות של מוסקאלה, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 2013, באתר basketball-reference.com
↑  אטלנטה מצרפת את שרודר, נוגיירה, מוסקאלה וקנינגהם, באתר הקבוצה, 28 ביוני 2013
↑  הסטטיסטיקות של מוסקאלה בספרד, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות המשחק בין אטלנטה למינסוטה, באתר basketball-reference.com
↑  פילדלפיה מצרפת את מוסקאלה, באתר הקבוצה, 25 ביולי 2018
↑  הקליפרס מצרפים את מוסקאלה, צ'נדלר ושאמט, באתר הקבוצה, 6 בפברואר 2019
↑  הלייקרס מצרפים את מוסקאלה, באתר הקבוצה, 7 בפברואר 2019
↑  מוסקאלה חותם על חוזה באוקלהומה סיטי, באתר הקבוצה, 10 ביולי 2019
מקדש יופיטר הקפיטוליני

| --- | --- |

דגם המקדש
 היסטוריה
 תרבויות:  רומא העתיקה 
 נבנה:  509 לפנה״ס 
 מיקום
 מדינה:  איטליה 
 קואורדינטות:  41°53′32″N 12°28′54″E﻿ / ﻿41.892175°N 12.481689°E﻿ / 41.892175; 12.481689
  (למפת רומא מוגדלת) מקדש יופיטר הקפיטוליני(למפת רומא רגילה) מקדש יופיטר הקפיטוליני
 
איור מהמאה ה-19 המתאר את העיר רומא בתקופת הרפובליקה הרומית. בשמאל התמונה - נהר הטיבר ובראש גבעת הקפיטולין, במרכז האיור - המקדש.
שרידי יסודות המקדש (2005).
תרשים של מבנה המקדש.
מקדש יופיטר אופטימוס מקסימוס או מקדש יופיטר הקפיטוליני (בלטינית: Aedes Iovis Optimi Maximi Capitolini) היה מקדש לאל יופיטר שניצב בראש גבעת הקפיטולין ברומא העתיקה.
היסטוריה

על פי המסורות הרומאיות (אשר אינן מגובות בממצאים ארכאולוגיים) נוסד המקדש הראשון באתר ב-13 בספטמבר, בשנה הראשונה של הרפובליקה הרומית (בשנת 509 לפנה"ס). המקדש הוקדש לשלשה הקפיטולינית (יופיטר, יונו ומינרווה). על פי מסורת זו, הוקם המקדש על ידי לוקיוס טארקוויניוס פריסקוס, לאחר שזה נשבע להקים מקדש במהלך הקרב מול הסבינים. פריסקוס הניח את אבן הפינה למקדש, אולם היה זה לוקיוס טארקוויניוס סופרבוס שבנה את מרבית חלקיו והשלימו.
על פי המסורת הרומית, נבנה המקדש באתר בו עמדו קודם לכן מזבחות לשלישייה הקפיטולנית ואלים רבים נוספים. על פי המסורות הרומאיות - קודם להקמת המקדש נערך טקס בו ביקשו אוגורים את רשות האלים להזזת המזבחות. שני אלים בלבד טרמינוס ויוונטאס סירבו, ולכן שולבו מזבחותיהם במבנה. העובדה שהאל טרמינוס - אל הגבולות - סירב להזזת מזבחו נחשבה לסימן טוב, ולאות לכך שהמקדש לא יזוז ממקומו.
נערכה הגרלה בין אצילי רומא, בה נקבע כי מרקוס הורטיוס פולוילוס, אחד מקונסולי רומא, יחנוך את המקדש.
במקדש, שגודלו היה 60 על 60 מטרים, היה חדר מקודש נפרד לכל אחד מאלי השלשה הקפיטלונית - יונו משמאל, מינרווה מימין ויופיטר במרכז. המקדש עוטר בפסלי טרה קוטה רבים, שהידוע בהם הוא פסל המתאר את יופיטר רוכב על קוודריגה.
מקדש זה נהרס ב-6 ביולי 83 לפנה"ס במהלך המלחמה שהתרחשה בתקופת שלטונו של הדיקטטור לוקיוס קורנליוס סולה. בשריפה זו, על פי המסורת הרומית, נשרפו ספרי הסיבילות שנשמרו במקדש.
מקדש שני באתר נבנה על ידי קווינטוס לוטאטיוס קאטולוס ושופץ על ידי הקיסר אוגוסטוס. מקדש זה נהרס בשנת 69 בעת שאספסיאנוס כבש את העיר. המקדש שוקם על ידי אספסיאנוס, ולימים על ידי טיטוס ודומיטיאנוס (אשר כיסה את גג המקדש בזהב). המקדש השלישי שבאתר שרד כ-400 שנים, ונהרס במהלך ביזות רומא במאה החמישית.
שרידי המבנה

שרידים מועטים של המבנה ניצבים כיום בסמוך לארמון הקונסרבאטורי. השרידים מהווים חלק מהמוזיאונים הקפיטוליניים.
מכונות כמוני

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  איאן מקיואן 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  רומן 
 הוצאה
 הוצאה:  ג'ונתן קייפ 
 תאריך הוצאה:  2019 
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  עם עובד
 תאריך:  2020
 תרגום:  מיכל אלפון
 מספר עמודים:  303
 
מכונות כמוני (באנגלית: Machines Like Me) הוא רומן מאת הסופר האנגלי איאן מקיואן, שיצא לאור בשנת 2019. הרומן מתרחש בשנות ה-80, ובמרכזו רובוט דמוי אדם (אנדרואיד) ויחסיו עם בעליו, צ'רלי ומירנדה, הכרוכה ביצירת משולש אהבה. כרקע לסיפורם של השלושה כולל הרומן היסטוריה חלופית שבה בריטניה הובסה במלחמת פוקלנד, אלן טיורינג עדיין חי, והאינטרנט ומכוניות אוטונומיות כבר קיימים.
תמצית העלילה

צ'רלי פרנד, המספר, הוא תושב דרום לונדון בן 32, שעבד כעורך דין עד שהסתבך בעבירת מס, ומאז הוא מתפרנס ממסחר בכספו בשוק ההון. שכנתו, מירנדה בלק, היא דוקטורנטית להיסטוריה חברתית בת 22. צ'רלי משקיע את הכסף שירש מאמו ברכישת רובוט חדשני, דמוי אנוש, אחד מסדרה של 12 רובוטים שנקראו "אדם" ו-13 שנקראו "חוה". צ'רלי נותן למירנדה לקבוע חלק מתכונותיו של אדם. אדם מתגלה כבעל ידע רב, והוא ממשיך לצבור עוד ידע. הוא מזהיר את צ'רלי ממירנדה ואומר: "קיימת אפשרות שהיא שקרנית זדונית ושיטתית", אך אינו מפרט. בטיול בפארק צ'רלי יוצר קשר עם ילד בשם מארק, ומתעמת עם הוריו, שלדעת צ'רלי מתעללים בילד. הקשר בין צ'רלי למירנדה מתהדק, והם הופכים לזוג, והשניים ממשיכים לעמוד על טיבו של אדם. באחד הלילות מירנדה שוכבת עם אדם. צ'רלי רואה בכך בגידה, אך מירנדה טוענת שלעניין זה אדם אינו שונה מוויברטור. אדם מכריז שהוא מאוהב במירנדה, והוא מביע את אהבתו בכתיבת שירי הייקו.
צ'רלי נותן לאדם להחליף אותו במסחר בשוק ההון, ואדם מצליח בכך ומרוויח הון רב, שמאפשר לצ'רלי ומירנדה לחתור לרכישת בית נאה למגוריהם. בנוסף מוטלות על אדם מלאכות הבית.
אדם מספר לצ'רלי שמירנדה הייתה מעורבת במשפט שנערך בסולסברי, עיר הולדתה של מירנדה. צ'רלי חוקר את מירנדה בעניין, ומתברר לו שבמשפט זה נדון צעיר בשם פיטר גורינג' לשש שנות מאסר באשמת אונס של מירנדה, אף שלטענתו המפגש ביניהם, שהיה בביתו, היה בהסכמתה. בהמשך מספרת מירנדה לצ'רלי את הסיפור המלא: למירנדה הייתה ידידת נפש בשם מרים, בת כיתתה שהיגרה עם משפחתה מפקיסטן. ערב אחד אנס גורינג' את מרים, שלא יכלה לשאת זאת, וכעבור זמן מה התאבדה עקב כך. מירנדה חשה אשמה, משום שלבקשת מרים שמרה בסוד את עניין האונס, ובכך מנעה הגשת סיוע למרים. ברצון לנקמה היא הפלילה את גורינג' בטענת שווא שאנס אותה.
כאשר גורינג' השתחרר ממאסרו לאחר שריצה חצי מהעונש שנגזר עליו, מירנדה חוששת שיבוא להרוג אותה, ובלוויית צ'רלי ואדם יוצאת להתעמת אתו. במפגש אתו גורינג' מאשר את סיפורה של מירנדה. אדם, שהקליט את השיחה, מתמלל אותה, ומודיע לצ'רלי ומירנדה על כוונתו למסור את העדות המלאה למשטרה, מה שיאפשר לשפוט את גורינג' על האונס של מרים, אך גם לשפוט את מירנדה על עדות השקר שנתנה. כדי למנוע זאת, צ'רלי מכה בפטיש בראשו של אדם ומשבית אותו, אך במילותיו האחרונות אדם מגלה שכבר מסר את כל המידע למשטרה. מירנדה נדונה לשנת מאסר, והדבר משבש את תוכניתה שהיא וצ'רלי יהיו משפחה אומנת למארק. לאחר שחרורה מהכלא צ'רלי מוסר את "גופתו" של אדם לאלן טיורינג.
פרשנות > היסטוריה חלופית ברומן

באחדים מהרומנים של איאן מקיואן ניתן תיאור ריאליסטי של התקופה שבה מתרחשת העלילה הבדיונית. כך, למשל, ברומן "כפרה", המתרחש על רקע הנסיגה מדנקרק ומלחמת העולם השנייה, ברומן "שיעורים", הכולל תיאור אירועים היסטוריים מתקופת 70 השנים שעליה משתרע הרומן, והרומן "שבת", שעלילתו מתרחשת ב-15 בפברואר 2003, על רקע הפגנת הענק (אנ') שנערכה ביום זה בלונדון. גם ברומן "מכונות כמוני" ניתן מועד מדויק של התרחשות העלילה הבדיונית – תקופתה של מלחמת פוקלנד והשנה שאחריה, אך בניגוד לרומנים האחרים, הרקע ההיסטורי אינו ריאליסטי, הוא מוחלף בהיסטוריה אלטרנטיבית, שלפיה בריטניה הובסה במלחמת פוקלנד, טוני בן (אנ') ממפלגת הלייבור נבחר במקומה של מרגרט תאצ'ר לראש-ממשלת בריטניה ונהרג בפיגוע במלון גרנד בברייטון, אלן טיורינג חי בשנות ה-80, ונמצא פתרון לבעיית P=NP. בנוסף, המצאות אחדות שנוצרו מאוחר יותר, בהן האינטרנט, מסחר אלגוריתמי ומכוניות אוטונומיות, מוצגות כקיימות בתחילת שנות ה-80, ופיתוח תוכנה שמנצחת אלוף במשחק גו נעשה בידי טיורינג ודמיס הסביס כבר בשנת 1968.
צ'רלי מעלה במחשבותיו שלל אפשרויות להיסטוריה חלופית, אישית ועולמית:
מבקר הספרות אריק גלסנר ממעיט בחשיבותו של מרכיב ההיסטוריה האלטרנטיבית ברומן ומציין ש"ההיסטוריה האלטרנטיבית שמוצגת פה בשלל פרטים אינה יותר מתוספת בידורית מהנה לרומאן".
העיתונאי אריאל שנבל קיצוני יותר ביחסו למרכיב ההיסטוריה האלטרנטיבית ברומן:
גלית דיסטל אטבריאן ביקורתית אף היא ביחסה למרכיב ההיסטוריה האלטרנטיבית ברומן:
פרשנות > מבחן טיורינג

כיוון שאדם הוא רובוט דמוי אנוש, שהוא "האדם המלאכותי הראשון המתפקד באמת, בעל אינטליגנצייה ומראה משכנעים ויכולת תנועה ושינויי הבעה אמינים", מתבקש להעמיד אותו במבחן טיורינג, כדי לדעת עד כמה הצליחו יוצריו במלאכתם. לראשונה העמיד צ'רלי את אדם למבחן זה כאשר לראשונה הוציא אותו מהבית והלך איתו לחנות העיתונים. "ברחוב עברנו על פני אנשים אחדים ואיש לא נתן בְּאדם מבט שני. זה היה טוב." התנהגותו של אדם בחנות העיתונים לא הייתה חריגה מאוד, אך צ'רלי הרהר, "אולי הוצאתי אותו אל העולם מוקדם מדי." המפגש המיני החד-פעמי שבין אדם למירנדה אף סוג של מבחן טיורינג, וצווחת העונג הארוכה של מירנדה בסיומו הובילה את צ'רלי למסקנה: "הענקתי לאדם את הזכויות והחובות של שווה מין." מבחן נוסף התקיים כאשר צ'רלי, מירנדה ואדם באו לביקור ראשון שלהם אצל אביה של מירנדה. לאחר ששוחחו עם האב התברר לצ'רלי שהאב חושב שצ'רלי הוא הרובוט – אדם עבר את מבחן טיורינג בהצלחה יתרה.
הערות שוליים

↑  מכונות כמוני, עמ' 37
↑  מכונות כמוני, עמ' 70
↑  אריק גלסנר, על "מכונות כמוני", של איאן מקיואן, בהוצאת "עם עובד" (מאנגלית: מיכל אלפון, 303 עמ'), בבלוג "מבקר חופשי", 1 באפריל 2020
↑    אריאל שנבל, ‏ניסוי כלים: כמה קל לרקום עולמות, בעיתון מקור ראשון, 11 במאי 2020
↑   גלית דיסטל אטבריאן, "מכונות כמוני" של איאן מקיואן הוא הספר הטוב הכי גרוע שקראתי השנה, באתר הארץ, 8 בספטמבר 2020
↑  מכונות כמוני, עמ' 10
↑  מכונות כמוני, עמ' 73
↑  מכונות כמוני, עמ' 75
↑  מכונות כמוני, עמ' 90
| כתבי איאן מקיואן |
| --- | --- | --- |
| רומנים | גן הבטון • נחמת זרים • הילדים שבזמן • התמים • כלבים שחורים • אהבה עיקשת • אמסטרדם • כפרה • שבת • על חוף צ'זיל • סולאר • דברי מתיקה • טובת הילד • קליפת אגוז • מכונות כמוני • הג'וק • שיעורים |  |
| קובצי סיפורים | First Love, Last Rites • In Between the Sheets |  |
| ספרי ילדים | Rose Blanche • The Daydreamer (1994) |  |
| מחזות טלוויזיה | Jack Flea's Birthday Celebration • משחק החיקוי • Solid Geometry |  |
| תסריטים | The Ploughman's Lunch • Soursweet • The Good Son • התמים • על חוף צ'זיל • טובת הילד |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9811246843105606  GND: 1189341425  VIAF: 3043156223652005400007   WorldCat (עם VIAF): 3043156223652005400007
מירב הימן

| --- | --- |

אמנית מיצב בינתחומית
 לידה:  9 ביוני 1972 (בת 52) ירושלים
 לאום:  ישראלית
 תחום יצירה:  צילום, מיצב, וידאו
 www.meirav.net
"טרמפולינה", צילום, 120x160 ס״מ, 2010
מירב הימן (נולדה ב-9 ביוני 1972) היא אמנית רב תחומית העוסקת במיצב, בצילום ובאמנות וידאו.
ביוגרפיה

מירב הימן נולדה בירושלים והיא מתגוררת ועובדת בתל אביב.
בין השנים 1994–1995 למדה במדרשה לאמנות ברמת השרון (כיום חלק ממכללת בית ברל); בשנים 1996–1997 למדה אמנות במסגרת חילופי סטודנטים ב-School of Visual Arts בניו יורק ובשנת 1998 סיימה בהצטיינות את לימודי התואר הראשון במחלקה לצילום בבצלאל.
הימן היא זוכת פרס עידוד היצירה, פרס ראשון בתחרות של פסטיבל "Now & After" במוסקבה, פרס
"Team-Work" בפסטיבל "Stuttgarter Filmwinter" לאמנות מדיה ופרסים ומלגות נוספים. הציגה תערוכות יחיד במוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית, בגלריה נגא ובסדנאות האמנים בתל אביב ובחללים נוספים, והשתתפה בתערוכות קבוצתיות במוסדות מובילים בישראל ומחוצה לה, בין השאר במוזיאון תל אביב לאמנות, מוזיאון פתח תקווה לאמנות עכשווית, משכן לאמנות עין חרוד, ו-The Bass Museum of Art, במיאמי ביץ'. עבודותיה נמצאות באוספים של מוזיאון תל אביב לאמנות, מוזיאון חיפה לאמנות, מוזיאון פתח תקווה, ובאוספים פרטיים.
הימן עוסקת בעבודותיה בפער שבין האידיאלי והקונקרטי, הווירטואלי והממשי, ומשתמשת באביזרים מעוצבים, בהומור, בהגזמה ובאלמנטים גרוטסקיים על מנת ליצור תחושה סימולטנית של היכרות והזרה. עבודותיה מתמקדות בתיעוד של מצבים אישיים, משפחתיים וחברתיים מבוימים. היא עוסקת בתרחישים נפוצים שהיא עורכת עליהם מניפולציות שמעוררות תחושות של יופי, כאב, אומללות ואבסורדיות.
פרסים ומלגות

2001 - מלגת קרן התרבות אמריקה-ישראל
2002 - מלגת אמן מורה, משרד החינוך והתרבות
2008 - פרס עידוד היצירה, משרד התרבות
2008 - מענק מועצת התרבות של מפעל הפיס לתערוכת היחיד "גני עדן מלאכותיים"
2010 - ציון לשבח בפרס ע"ש כרמלה רחמני
2013 - מלגת אמן מורה, משרד החינוך והתרבות
2015 - מקום ראשון, פסטיבל "Now&After" לווידאו ארט, המוזיאון הלאומי Schusev לארכיטקטורה, מוסקבה, רוסיה
2015 - פרס Team-work, פסטיבל "Stuttgarter Filmwinter", למדיה מורחבת, שטוטגרט, גרמניה
תערוכות יחיד נבחרות

2000 - "אחות רחמנייה", גלריה בורוכוב, תל אביב, אוצרת: הדס מאור
2003 - "שפגאט", גלריה נגא לאמנות עכשווית, תל אביב
2003 - "בית הבליעה", מיצב וידאו, מוזיאון הרצליה, אוצרת: תמי כץ-פרימן
2004 - "הוילה", גלריה נגא לאמנות עכשווית, תל אביב
2010 - "גני עדן מלאכותיים", גלריה החדר לאמנות עכשווית, תל אביב, אוצרת: גילית פישר
2011 - "עקרון ההתמד", סדנאות האמנים בתל אביב, אוצרת: ורד גני
2016 - "עשרימיון" בשיתוף עם אילת כרמי, מוזיאון חיפה לאמנות, אוצרת: סבטלנה ריינגולד
2018 - "שביל ישראל: התהלוכה" בשיתוף עם אילת כרמי, מוזיאון פתח תקווה לאמנות, אוצרות: דרורית גור אריה ואיזבל בורז’ואה (צרפת)
2018 - "שביל ישראל" בשיתוף עם אילת כרמי, Villa Tamaris בצרפת, אוצרת: Isabelle Bourgeois (צרפת)
2018 - "ספרה" בשיתוף עם אילת כרמי, נווה שכטר, אוצרת: שירה פרידמן.
גלריה

פריים מתוך "סלון, מטבח, חדר שינה, חדר ילדים", 2013, וידאו
"שי, בית הכנסת הישן, מצדה", מתוך "גני עדן מלאכותיים", 2009, 90x135 ס"מ, c-print
"אלינור, יערנה, קניון ארנה, הרצליה", מתוך "גני עדן מלאכותיים", 2007, 90x115 ס"מ, c-print
"מישור הרוחות", מתוך "שפגאט", 2003, 125x150 ס"מ, c-print
פריים מתוך "בית הבליעה", 2003, מיצב וידאו, מוזיאון הרצליה לאמנות
"ללא כותרת", מתוך "אחות רחמנייה", 2001, 70x100 ס"מ, c-print
"ללא כותרת", מתוך "אחות רחמנייה", 2001, 70x100 ס"מ, c-print
"תותים", 1998, 150x120 ס"מ, c-print