stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהוד (מושבה)
בית הראשונים

הבית היה במקורו הבית של משפחת שפירא, אביו של השומר אברהם שפירא. בבית, ששוקם ב-1972, שני חדרים ומרתף. במקום יש תצוגה של צילומים מהימים ההם. מאחוריו חצר קטנה מוקפת קיר אבנים ובהם פתחים קטנים – לתצפית ולהגנה.
לקריאה נוספת

זאב וילנאי, מדריך ארץ ישראל, הוצאת תור, 1939 – הדפסה 1951
רן אהרנסון, לכו ונלכה – סיורים במושבות העלייה הראשונה, הוצאת יד יצחק בן-צבי – ירושלים, 2004
צבי אילן, 78 טיולים ברחבי ישראל (בית מתיישבי "יהוד" בסביון), הוצאת עם עובד, 1975.
שאול כץ, התלם הראשון (עמ' 93), בתוך קתדרה 23, הוצאת יד בן-צבי, תשמ"ב
הערות שוליים

↑  דוד תדהר (עורך), "משה שמואל ראב (בן-עזר)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 195
↑  דוד תדהר (עורך), "אלעזר ראב", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 55
↑  מרדכי נאור, המנהיג המזרחי הראשון - אברהם מויאל, סטימצקי, 2019, עמ' 81
↑  ע"פ ערכו של הרב יעבץ באנצ' תדהר
↑  זאב וילנאי, הישובים בישראל, הוצאת דבר, תשי"א, תל אביב, עמ' 100, 132
↑  מושב עובדים. הוקם בשנת 1935 על ידי פועלים מפתח תקווה במסגרת 'התיישבות האלף'. היישוב נקרא בשם זה מפני שהוקם לאט לאט ובהדרגה
↑  אתר תנועת העבודה
פולינומי לז'נדר

במתמטיקה, פולינומי לז׳נדר הם פולינומים אורתוגונליים המהווים את סדרת הפתרונות למשוואת לז׳נדר:
 {d \over dx}\left[(1-x^{2}){d \over dx}P_{n}(x)\right]+n(n+1)P_{n}(x)=0.
הפולינומים נקראים על שם המתמטיקאי הצרפתי אדריאן־מארי לז׳נדר. המשוואות הדיפרנציאליות הרגילות הללו מופיעות באופן טבעי במגוון בעיות פיזיקליות, בפרט, בפתרון משוואת לפלס בקואורדינטות כדוריות.
למשוואה זו נקודות סינגולריות רגולריות (Regular Singular Point) ב־ x=\pm 1, והיא ניתנת לפתרון בשיטת טור חזקות (שיטת פרובניוס). הנירמול הסטנדרטי הוא:  \ P_{n}(1)=1.
את הפולינום ה־ n ניתן לחשב באמצעות נוסחת רודריגז:
 P_{n}(x)={1 \over 2^{n}n!}{d^{n} \over dx^{n}}\left[(x^{2}-1)^{n}\right].
פולינומי לז׳נדר הראשונים

להלן רשימת אחד עשר הפולינומים הראשונים (כלומר, עד n=10):
| --- | --- |
n:  P_{n}(x)\,
0:  1\,
1:  x\,
2:  {\begin{matrix}{\frac {1}{2}}\end{matrix}}(3x^{2}-1)\,
3:  {\begin{matrix}{\frac {1}{2}}\end{matrix}}(5x^{3}-3x)\,
4:  {\begin{matrix}{\frac {1}{8}}\end{matrix}}(35x^{4}-30x^{2}+3)\,
5:  {\begin{matrix}{\frac {1}{8}}\end{matrix}}(63x^{5}-70x^{3}+15x)\,
6:  {\begin{matrix}{\frac {1}{16}}\end{matrix}}(231x^{6}-315x^{4}+105x^{2}-5)\,
7:  {\begin{matrix}{\frac {1}{16}}\end{matrix}}(429x^{7}-693x^{5}+315x^{3}-35x)\,
8:  {\begin{matrix}{\frac {1}{128}}\end{matrix}}(6435x^{8}-12012x^{6}+6930x^{4}-1260x^{2}+35)\,
9:  {\begin{matrix}{\frac {1}{128}}\end{matrix}}(12155x^{9}-25740x^{7}+18018x^{5}-4620x^{3}+315x)\,
10:  {\begin{matrix}{\frac {1}{256}}\end{matrix}}(46189x^{10}-109395x^{8}+90090x^{6}-30030x^{4}+3465x^{2}-63)\,
להלן גרף של ששת הפולינומים הראשונים, בתחום 1>|x|.
תכונות ומאפיינים > אורתוגונליות

סדרות רבות של פונקציות המהוות פתרון למשוואה דיפרנציאלית מקיימות תנאי אורתוגונליות עבור מכפלה פנימית מסוימת (מרחב הילברט). לרוב, לכל סדרת פונקציות בנפרד יש מכפלה פנימית שונה שעבורה הסדרה אורתוגונלית. המכפלה הפנימית עבורה פולינומי לז׳נדר הם אורתוגונליים נתונה על ידי:
כאשר  \ \delta  היא הדלתא של קרונקר.
ניתן להגיע אל הפולינומים בעזרת תהליך גרם־שמידט עבור חֲזקות שלמות של  \ x לפי המכפלה הפנימית שהוגדרה.
תכונות ומאפיינים > פונקציה יוצרת

הפונקציה היוצרת, של פולינומי לז׳נדר היא:
 {\frac {1}{\sqrt {1+\eta ^{2}-2\eta x}}}=\sum _{k=0}^{\infty }\eta ^{k}P_{k}(x). ניתן להשתמש בה לחישוב ערכים של פולינומי לז׳נדר.
לדוגמה, אם נציב  x=0 נקבל:  {\frac {1}{\sqrt {1+\eta ^{2}}}}=\sum _{k=0}^{\infty }\eta ^{k}P_{k}(0), וזהו טור טיילור מוּכר שניתן לתיאור על ידי:  \sum _{k=0}^{\infty }\ {\binom {2k}{k}}\ \left({\frac {-1}{4}}\right)^{k}\eta ^{2k}. כעת, כיוון שחזקת המשתנה היא זוגית, כל האיברים האי־זוגיים מתאפסים, וכל מה שנשאר הוא להשווֹת את האיברים הזוגיים בין הסכומים.
תכונות ומאפיינים > יחסי רקורסיה

בנוסף לנוסחת חישוב כללית (המצריכה בעצם פעולת צעד־צעד, היות שצריך לחשב נגזרות מסדרים גבוהים), ישנה אפשרות לחשב את פולינומי לז׳נדר בעזרת נוסחה רקורסיבית; שמחשבת פולינום מסדר מסוים בעזרת הפולינומים הקודמים לו. נוסחת הרקורסיה נתונה על ידי:
תכונות ומאפיינים > הצגה אינטגרבילית

הצגה אינטגרבילית של פולינום לז׳נדר:
 P_{n}(z)={\frac {1}{2\pi i}}\int (1-2tz+t^{2})^{1/2}t^{-n-1}dt
שימושים

פולינומי לז׳נדר שימושיים מאוד בפיזיקה ומשמשים למגוון חישובים. הידועים שבהם הם בתחום האלקטרוסטטיקה ותורת הקוונטים.
באזור ללא מטענים חשמליים (אך עם תנאי שפה שונים מאפס), כאשר לבעיה יש סימטריה גלילית, ניתן לחשב את הפוטנציאל החשמלי במרחב בעזרת:
\Phi (r,\theta )=\sum _{\ell =0}^{\infty }\left[A_{\ell }r^{\ell }+B_{\ell }r^{-(\ell +1)}\right]P_{\ell }(\cos \theta )
כאשר המקדמים  A_{\ell } ו־ B_{\ell } ייקבעו בהתאם לתנאי השפה של הבעיה.
כאשר רוצים לחשב את הפוטנציאל החשמלי של מטען נקודתי אשר איננו נמצא בראשית מערכת צירים (במערכת קואורדינטות כדורית), ניתן לחשבו בעזרת (שימו לב שמדובר בפרופורציוניות ולא בשיויון.):
\Phi (r,\theta )\propto {\frac {1}{R}}={\frac {1}{\sqrt {r^{2}+a^{2}-2ar\cos \theta }}}.
את הפונקציה הזו ניתן לחשב בעזרת פולינומי לז׳נדר לפי הצורה הבאה:
 \Phi (r,\theta )\propto {\frac {1}{r}}\sum _{k=0}^{\infty }\left({\frac {a}{r}}\right)^{k}P_{k}(\cos \theta )
פולינומי לז׳נדר משמשים בנוסף כפתרון לחלק הזוויתי (הזווית הנפתחת מציר ה־z) של משוואת שרדינגר עבור מקרה של פוטנציאל מרכזי. במקרה זה, ישנה גם תלות במרחק מהראשית r וכן בזווית סביב ציר z (החלק האזימותלי). את התלות המשותפת בשתי הזוויות ניתן להציג בעזרת הרמוניות ספריות.
באנליזה נומרית פולינומי לג׳נדר ממלאים תפקיד חשוב בחישובים נומריים של אינטגרלים בתרבוע גאוס־לז׳נדר. בכלל תרבוע זה, אינטגרל של פונקציה מקורב על ידי סכום ממושקל של הערכים של הפונקציה בשורשים של פולינומי לג׳נדר. המשקולות גם כן מחושבות באמצעות פולינומי לג׳נדר.
פולינומי לז׳נדר המוכללים

נסתכל על המשוואה הדיפרנציאלית הבאה:
 {d \over dx}\left[(1-x^{2}){dy \over dx}\right]+\left(n(n+1)-{\frac {m^{2}}{1-x^{2}}}\right)y=0.
עבור  m=0 נקבל את משוואת לז׳נדר הרגילה. פתרון המשוואה באופן כללי מניב את פולינומי לז׳נדר המוכללים  P_{l}^{m}(x) וניתן לחשב אותם בצורה הבאה על ידי שימוש בנוסחת רודריגז:
פולינומי לז׳נדר המוכללים מהווים את החלק הזוויתי בהרמוניות הספריות, ויחס האורתוגונליות ביניהם הוא:
יאסין (רקטה)

| --- | --- |

 מידע בסיסי
 יצרן:  חמאס חמאס
 מלחמות ומבצעים:  האינתיפאדה השנייה 
 תקופת השירות:  2023–הווה 
 משתמשים:  חמאס, ועדות ההתנגדות העממית
 מאפיינים כלליים
 משקל:  7 ק"ג
 ממדים
 אורך:  95 ס"מ
 קוטר:  40 מ"מ מנוע רקטי, 85 מ"מ ראש קרב
 ביצועים
 מהירות:  300 מטר לשנייה
 טווח:  100-500 מטר, טווח אפקטיבי 150 מטר
 
יאסין (בערבית: ياسين) היא רקטה נגד טנקים שפותחה על ידי חמאס ומשוגרת ממשגרים אירניים דמויי RPG-7. הופעלה לראשונה בשנת 2004. הרקטה נקראת על שמו של המנהיג הרוחני של חמאס, השייח אחמד יאסין, שחוסל על ידי צה"ל, ב-22 במרץ 2004.
ארגון הטרור גדודי עז א-דין אל-קסאם הוא המשתמש העיקרי ברקטה, אך גם יחידות חמאס בעזה, כולל הכוח המבצע, והמשטרה הימית של חמאס משתמשים בה. בין המשתמשים הנוספים ברקטה ניתן למנות את הפת"ח והחזית העממית לשחרור פלסטין.
אף על פי שהרקטה פותחה כדי לשמש כרקטה נגד טנקים, ה"יאסין" הופעל בעיקר נגד כלי רכב רכים וכוחות חי"ר. באוקטובר 2018, דווח שראשי הנפץ של רקטות היאסין עברו הסבה כדי שיוכלו לשמש כמטען חבלה, ושהמחקר של החמאס לתחליף יעיל נגד כלים משוריינים ישראלים נמשך.
היסטוריה

הרקטה שהוצגה ב-30 באוגוסט 2004, פותחה על ידי מהנדסי חמאס מיחידת המחקר והתעשייה, בניהולו של עדנאן אל-ע'ול, שחוסל בעזה על ידי צה"ל ב-22 באוקטובר 2004.
השימוש הראשון ברקטה נעשה לראשונה נגד חיילים ישראלים ושוטרים פלסטינים ב-2005, לאחר מלחמת לבנון השנייה, הייצור של רקטות היאסין הואץ. במהלך מבצע גשמי קיץ היו דיווחים על השימוש בה נגד כוחות ישראליים ברצועת עזה, ובבית לאהיא. ב-14 באוגוסט 2007 דיווח חמאס על ירי של רקטת יאסין לעבר טנק ישראלי בח'אן יונס. במבצע עופרת יצוקה, שוטרי המשטרה הימית של חמאס הוכשרו בשימוש בה.
בשנת 2018, המודיעין הישראלי טען כי ראשי נפץ של יאסין הוסבו כדי שיוכלו לשמש כמטענים של בלוני נפץ, מאחר ששיפורים בכלי הרכב המשוריינים של צה"ל הפכו אותם ללא יעילים כנגד הכלים המשוריינים של צה"ל. המאמצים של החמאס לפתח רקטות RPG, שיהיו יעילות כנגד כלי הרכב המשוריינים של צה"ל נמשכים במסגרת בפרויקט המכונה Tandem 85.
עיצוב מטול הרקטה והרקטה מבוססים על ה-RPG-2 ועל ה-RPG-7. רקטות היאסין מיוצרות בבתי מלאכה תת-קרקעיים קטנים. וחומר הנפץ שבו נעשה שימוש בראש הנפץ של הרקטה עשוי מ-TNT מותך ואבקת אמוניום. לפי מרכז המידע הישראלי למודיעין וטרור ליאסין יש טוח שנע בין 200 ל-250 מטר.
לטענת מחבלים מחטיבות צלאח א-דין של ועדות ההתנגדות העממית, רקטת היאסין הצליחה להשמיד טנק מרכבה סימן 3, עם זאת, היא יעילה יותר לצורך שימוש לוחמה בשטח בנוי, והיא מסוגלת להרוס קירות לבנים ולחדור ללוחות פלדה.
יאסין 105

לאחר טבח שבעה באוקטובר חשפה הזרוע הצבאית של חמאס, גדודי עז א-דין אל קסאם, סרטון המציג גרסה חדשה ומשופרת של הרקטה, בייצור עצמי, בשם "יאסין 105" (אנ'), שמבוססת על רקטת ה-RPG-7 7VR. על פי הפרסומים, הרקטה בעלת קליבר של 105 מ"מ, אורך של 95 ס"מ, משקל של כ-4.5 ק"ג, ובעלת כושר חדירה של עד כ-600 מ"מ של שריון ריאקטיבי, או עד כ-750 מ"מ של שריון פלדה. כמו כן הרקטה היא בעלת ראש קרב כפול (טנדם).
חמאס השתמש ברקטה זו פעמים רבות במהלך מלחמת חרבות ברזל, למשל באסון אל מאעזי. הרקטה הסבה נזקים רבים לטנקים של צה"ל במהלך המלחמה, כולל טנקי מרכבה סימן 4 המצוידים במערכת מעיל רוח.
הערות שוליים

↑  "Hamas Army". אורכב מ-המקור ב-2008-07-05. נבדק ב-2008-09-14.
↑  "Hamas's military buildup in the Gaza Strip (Updated April 2008)" (PDF). Intelligence and Terrorism Information Center at the Israel Intelligence Heritage & Commemoration Center (IICC). 2007-04-08. p. 15. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2009-01-17. נבדק ב-2020-03-20.
1 2  "Hamas and the Terrorist Threat from the Gaza Strip" (PDF). Intelligence and Terrorism Information Center at the Israel Intelligence Heritage & Commemoration Center (IICC). במרץ 2010. p. 285. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2016-03-03. נבדק ב-2020-03-20. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Guest Post: Ghoul 14.5mm Anti-Materiel Rifle, a Palestinian copy of the Steyr HS-50 or Modified Domestically? -". 6 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  Obscura, Calibre (26 באוגוסט 2019). "Hamas' Mysterious Anti-Tank Weapon". calibreobscura.substack.com. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  
"Hamas's military buildup in the Gaza Strip (Updated April 2008)" (PDF). Intelligence and Terrorism Information Center at the Israel Intelligence Heritage & Commemoration Center (IICC). 2007-04-08. p. 34. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2009-01-17. נבדק ב-2020-03-20.
↑  "RPG-missile-..-Yassin-Missile-..-"-Shewath-bomb"-during-the-attack-On-Maghazi | Ezzedeen Al-Qassam Brigades". 67.215.245.108. אורכב מ-המקור ב-2020-03-20.
↑  Shaked, Ronny (7 בנובמבר 2006). "Hamas presents: Daily terror report". Ynetnews. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Al Qassam Brigades fired 6 RPGs and Yassin rocket - Ezzedeen Al-Qassam Brigades". www.qassam.ps. 2007-11-14. אורכב מ-המקור ב-2020-03-20.
↑  smallarmssurvey.org
1 2  
"Hamas's military buildup in the Gaza Strip (Updated April 2008)" (PDF). Intelligence and Terrorism Information Center at the Israel Intelligence Heritage & Commemoration Center (IICC). 2007-04-08. p. 41. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2009-01-17. נבדק ב-2020-03-20.
↑  חמאס חושף את אל-יאסין 105: איום חדש על רק"מ ישראלי?
↑  Clash Report, Hamas unveils homegrown “Al-Yassin” tandem anti-tank shell of 105mm caliber., טוויטר, ‏14.10.2023
↑  Eric Sof, Al-Yassin 105: A heavily modified anti-tank round based on RPG-2 and RPG-7 design, Spec Ops Magazine, ‏2023-11-08 (באנגלית אמריקאית)
הרולד לויד

| --- | --- |

הרולד לויד בסצנה מתוך סרטו "Safety Last!‎" משנת 1923
 לידה:  20 באפריל 1893 בורצ'רד, ארצות הברית 
 פטירה:  8 במרץ 1971 (בגיל 77) בוורלי הילס, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  פורסט לאון ממוריאל פארק 
 שם לידה:  Harold Clayton Lloyd 
 סוגה מועדפת:  סרט קומדיה, סרט פעולה, סרט ספורט, סרט מתח, מערבון, סרט עצמאי, סרט הרפתקאות, סרט דרמה, סרט אילם, סרט רומנטי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1913–1963 (כ־50 שנה) 
 מקום לימודים:  בית הספר התיכון בסן דייגו  תיכון איסט 
 בן או בת זוג:  מילדרד דייוויס (1923–1969) 
 צאצאים:  Gloria Lloyd, Harold Lloyd Jr. 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לשם כבוד (1952)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 http://www.haroldlloyd.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
הרולד קלייטון לויד (באנגלית: Harold Lloyd; ‏20 באפריל 1893 – 8 במרץ 1971) היה שחקן ובמאי קולנוע אמריקאי, שנודע בקומדיות האילמות שיצר.
הרולד לויד ניצב לצד צ'ארלי צ'פלין ובאסטר קיטון כאחד מיוצרי סרטי הקומדיה הפופולריים והמשפיעים ביותר של עידן הסרט האילם. בין השנים 1914–1947 יצר לויד קרוב ל-200 סרטי קומדיה, הן אילמים והן מדברים. הוא ידוע בדמות ה"משקפופר" שגילם, התר אחר הצלחה כספית ורומנטית ואף זוכה בה.
סרטיו כוללים לעיתים תכופות מפגנים פיזיים נועזים, שבהם הותיר את חותמו עד לימינו אלה. בסרט "Safety Last!"‏ (1923), תמונת הסצנה שבה לויד נתלה במחוג השעון, ממרומי מגדל מעל רחוב סואן, היא אחת התמונות הידועות ביותר בתולדות הראינוע בפרט ובתולדות הסרטים בכלל. לויד ביצע רבים מהפעלולים המסוכנים שבסרטיו לבדו, ואף פצע עצמו במהלך צילומי "Haunted Spooks" משנת 1920, בהם איבד בתאונה את אגודלו בידו הימנית (הפציעה הוסוותה בסרט בעזרת כפפה מיוחדת).
על אף שסרטיו של לויד לא השתוו בהצלחתם המסחרית לאלה של צ'פלין, הוא הפיץ תריסר סרטים ארוכים בשנות העשרים, בעוד שצ'פלין הפיץ שלושה בלבד, וסרטיו של לויד גרפו במצטבר סכום גבוה יותר (15.7 מיליון דולר ללויד לעומת 10.5 מיליון דולר לצ'פלין).
ביוגרפיה > נעוריו וכניסתו לעולם הסרטים

לויד נולד בבורצ'ארד שבנברסקה לג'יימס דארסי לויד ואליזבט פרייזר, אבי סבו מצד אביו היה מווילס. הוא עבר למערב עם משפחתו, לאחר שהיוזמות העסקיות של אביו נכשלו פעמים רבות.
הוא הופיע בתיאטרון משחר נעוריו והחל לשחק בקומדיות זמן קצר לאחר מעברו ב-1912 לסן דייגו שבקליפורניה. לויד החל לעבוד בחברת הסרטים של תומאס אדיסון ולבסוף יצר שותפות עם עמיתו השחקן והבמאי האל רואץ', שהקים אולפן משלו ב-1913. לויד שעמל קשות לפלס דרכו בסולם ההצלחה, נעשה המוצלח מבין השחקנים הקומיים של רואוץ בין השנים 1915–1919.
הוא שכר את בב דניאלס כשחקנית משנה ב-1914; השניים ניהלו רומן, ונודעו כ"הנער" ו"הנערה". ב-1919 היא עזבה את לויד בגלל שאיפות דרמטיות גדולות יותר. ב-1919, לויד החליף את דניאלס במילדרד דייוויס, וככל שהוא צפה בה יותר, כך היה נלהב יותר להשיגה. תגובתו הראשונה של לויד בראותו אותה הייתה "היא נראית כמו בובה צרפתית גדולה!".
דמותו המוקדמת של לויד בסרטים, שכונתה "לוקס הבודד", הייתה לפי הודאתו שלו חיקוי מטורף של צ'פלין כפי שהיה ב-1918. לויד ורואץ' פיתחו את דמות "המשקפופר" (שתמיד נקרא "הרולד" בסרטים), דמות קומית בוגרת יותר שלו עם פוטנציאל גדול יותר לסימפתיה, ובעלת עומק רגשי. הוא התחיל בכך ב-1921 והם שינו את הקומדיות מקצרות לארוכות. אלה כללו את הסרט שזכה לשבחים Grandma's Boy מ-1922, אשר (יחד עם הסרט "הנער" של צ'פלין) היה חלוץ בפיתוח דמויות מורכבות וסרטי קומדיה; הסרט "Safety Last!" הסנסציוני מ-1923, שבזכותו דרך כוכבו של לויד, והסרט Why Worry מ-1923.
לויד ורואץ' נפרדו ב-1924, כשלויד החל להפיק עצמאית את הסרטים שלו. הללו כללו את הסרטים הארוכים הבוגרים הטובים ביותר שלו - "ביישן מנערות" (1924), The Freshman מ-1925, The Kid Brother מ-1927, וספידי מ-1928.
Welcome Danger מ-1929 היה במקור סרט אילם, אך בשלב מאוחר בהפקה, החליט לויד ליצור אותו מחדש, עם דיאלוג. כל הסרטים הללו היו מוצלחים ביותר ורווחיים. הם היו גם רבי השפעה וזכו למעריצים רבים בקרבם של קהלים מודרניים, עדות למיומנות ולמקוריות עשיית הסרטים של לויד ולכישרונות של שותפיו לדרך. כמו הקומיקאים האילמים הגדולים, היה לויד הכוח היצירתי המניע העומד מאחורי סרטיו, במיוחד הסרטים ארוכי היריעה. הצלחה זו הפכה אותו לאחד האנשים העשירים ורבי ההשפעה ביותר בראשית ימיה של הוליווד.
ביוגרפיה > "סרטים מדברים" ומעבר מוצלח למחצה

ב-1924 הקים הרולד לויד חברת הפקת סרטים עצמאית משלו: "תאגיד הסרטים הרולד לויד", כשסרטיו הופצו על ידי פאט ומאוחר יותר על ידי סרטי פרמאונט ופוקס המאה העשרים. לויד היה חבר מייסד של האקדמיה לאומנות ומדעי הסרטים. לויד עשה את המעבר לקולנוע מדבר ב-1929 עם סרטו Welcome Danger (הגרסה המקורית האילמת של הסרט, שלא הופצה בתחילה, הוקרנה בערים שונות בהקרנה מחדש ב-2005 של סרטיו של לויד). הסרט הופץ שבועות מספר לפני התחלת השפל הגדול, והיה הצלחה כספית אדירה, עם צופים הלהוטים להאזין לקולו של לויד בסרט. קצב הפצת סרטיו של לויד, שעמד על סרט אחד או שניים מדי שנה בשנות העשרים, הואט לכדי סרט אחד כל שנתיים עד 1938.
הסרטים שהופצו במהלך תקופה זו היו: Feet First בעל סצנריו דומה ל-"Safety Last!" שבו נצמד לויד לגורד שחקים בשיאו של הסרט; Movie Crazy מ-1932 עם קונסטנצה קאמינגס; The Cats Paw משנת 1934 שהיה קומדיה פוליטית שחורה ועצובה; ו-The Milky Way מ-1936, שהיה ניסיונו היחידי של לויד בקומדיה משוגעת, בשלב זה אופנתית ביותר.
הסרטים שהופצו בשלב זה הופקו באופן פרטי על ידי החברה של לויד. לרוע המזל, הדמות השאפתנית שגילם לא הצליחה לגעת כעת בנפשו של הקהל, על רקע השפל הכלכלי הגדול של שנות השלושים. ככל שהתארכה היעדרותו של לויד מהמסכים, ירדה הפופולריות שלו, כמו גם רווחי חברת ההפקה שלו. סרטו האחרון בעשור, Professor Beware, הופק על ידי הצוות של פרמאונט, כאשר לויד שימש רק כשחקן ואחד המממנים של ההפקה.
ב-23 במרץ 1937, מכר לויד את השטח עליו עמד האולפן שלו, "חברת הסרטים הנעים של הרולד לויד" ל"כנסיית ישו הנוצרי של יום אחרון הקדושים". באתר ממוקם כיום מקדש לוס אנג'לס (אנ') - המקדש המורמוני השני בגודלו בעולם.
לויד הפיק מעט קומדיות לסרטי RKO בתחילת שנות הארבעים, אולם פרט לכך הוא פרש מהמסך עד 1947. באותה שנה חזר להופעת אורח ב-The Sin of Harold Diddlebock - סרט מחווה לקריירה של לויד שביים פרסטון סטרג'ס ומומן בידי הווארד יוז, אך גורלו לא שפר עליו. הרעיון היה להראות מה קרה לדמותו האופטימית של הרולד מ-The Freshman בהמשך חייו, כשהגיע השפל הגדול. Diddlebock נפתח עם צילומים מ-The Freshman, ולויד היה צעיר דיו למראה כך שיכול היה לגלם גם את הסצנות המאוחרות יותר. ללויד ולסטרג'ס היו חילוקי דעות והם התקוטטו לעיתים קרובות במהלך הצילומים. הסרט המוגמר הופץ למשך זמן קצר ב-1947, ואז הורד מהמסכים על ידי המפיק יוז. יוז חתך את הסרט והוציאו במהדורה מחודשת ב-1950, תחת השם Mad Wednesday. היה זה סוף עצוב לקריירת משחק מזהירה.
ביוגרפיה > חיים אישיים

לויד נשא לאישה את השחקנית הראשית שלו מילדרד דייוויס ב-10 בפברואר 1923. ביחד היו להם שני ילדים: גלוריה לויד (2012-1923) והרולד לויד הבן (1931–1971). הם אף אימצו את פגי (1924–1986) ב-1930. לויד לא עודד את דייוויס להמשיך בקריירת המשחק שלה. מאוחר יותר הוא התרכך, אולם בינתיים, איבדה הקריירה שלה את המומנטום. דייוויס נפטרה ב-1969, שנתיים לפני מותו של לויד.
ביתו של לויד, "גרינקאר", בבוורלי הילס, נבנה בין השנים 1926–1929, ובו 44 חדרים, 26 חדרי אמבטיה, 12 מזרקות, 12 גנים ותשעה מסלולי גולף. משפחת לויד איבדה את אחזקתה באחוזה ב-1975, לאחר ניסיון כושל להחזיקה כמוזיאון פרטי.
הקרקעות חולקו לבסוף מחדש, אולם הבית עיקרי נותר על כנו ומשתמשים בו לעיתים קרובות כאתר סרטים, למשל בסרט One. הוא רשום בארכיב הלאומי של מקומות היסטוריים.
ביוגרפיה > רדיו ופרישה

באוקטובר 1944 הופיע הרולד לויד כבמאי וכמארח של The Old Gold, סדרת אנתולוגיה, כשפטרסון סטרג'ס סירב להצעה עבור התפקיד, אולם הציע את לויד במקומו. המופע, שהיה עיבוד של קומדיות סרטים מוצלחות שיצאו באותו זמן לפורמט רדיופוני בן חצי שעה, הושק עם גרסה של Palm Beach Story, עם קלודט קולבר ורוברט יאנג.
יש הסבורים שה-The Gold Comedy Theater הוא גרסה קלה יותר של Lux Radio Theater והוא הציג כמה מהדמויות הידועות ביותר בעולם הקולנוע והטלווזייה באותו זמן, ובהם פרדי אלן, ג'ון אליסון, לוסיל בול, ראלף בלאמי, לינדר דארנל, סוזן הייווארד, הרברט מרשל, דיק פאוול, אדוארד ג. רובינסון, ג'ין ויימאן ואלן יאנג. אולם העובדה שהפורמט בן חצי השעה של המופע גרם לכך שלעיתים התוכן המקורי קוצץ יותר מדי, ושלויד נשמע מעט חולה במשך רוב העונה (אף על פי שהוא אימן את עצמו לדבר ברדיו טרם הופעת הבכורה של המופע, ונשמע רגוע מעט יותר כשהתקרב סיום הרצתה של הסדרה), ככל הנראה פגמה בהצלחת הסדרה.
שידורי "תיאטרון קומדיית הזהב הישן" הסתיימו ביוני 1945, עם עיבוד של "טום דיק והארי" שהציגו ביוני אליסון ורג'ינלד גרדינר, ולא חודשו בעונה הבאה. שנים רבות לאחר מכן, דיסק ובו 29 מהמופעים של לויד התגלה בביתו.
לויד נותר מעורב במספר עניינים אחרים, בכללם עבודות צדקה ותרומה לקהילה. הוא קיבל השראה מהתגברות על פציעותיו וכוויותיו (בעקבות שריפה שפרצה באחוזתו ב-1943), היה פעיל מאוד בבית חולים לילדים נכים ולבסוף העפיל למשרה הרמה ביותר בארגון זה - Imperial Paretante.
הוא הופיע בעצמו במספר תוכניות טלוויזיה לאחר פרישתו. הפעם הראשונה הייתה בתוכניתו של אד סאליבן, Toast of the Town, ב-5 ביוני 1949 ושוב ב-6 ביולי 1958. הוא הופיע כאורח המסתורי ב"מה השורה שלי?" ב-26 באפריל 1953, ופעמיים ב"אלו הם חייך". כן הופיע ב-10 במרץ 1954 אצל מאק סנט ושוב ב-14 בדצמבר 1955 בפרק משלו.
לויד למד את אומנות הצבעים והמיקרוסקופיה ועסק בצילום. בכלל זה צילום 3D וניסויים בסרטי צבע. כמה ממבחני הטכניקולור המוקדמים בני שני הצבעים צולמו בביתו שבבוורלי הילס. הוא נודע בתצלומי העירום שלו, בהם כיכבו דוגמניות כמו בטי פייג' וסטריפר דיקסי אבאנס, עבור מספר כתבי עת לגברים. הוא צילם תמונות של מרילין מונרו כשבילתה בבריכה שלו בבגד ים, שפורסמו לאחר מותה. ב-2004 הפיקה נכדתו סוזן ספר עם מבחר מתצלומיו בשם "הוליווד של הרולד לויד ב-3D". לויד אף העניק עידוד ותמיכה למספר שחקנים צעירים, בכללם ג'ק למון, דבי ריינולדס ורוברט וגנר.
ביוגרפיה > עניין מחודש בפועלו

לויד שמר על שליטה בזכויות היוצרים של סרטיו ושחרר אותם מחדש רק לעיתים נדירות, לאחר פרישתו. כתוצאה מכך, נפגעו המוניטין וההכרה הציבורית שלו בהשוואה לאלה של צ'פלין וקיטון, שיצירותיהם הופצו באופן נרחב יותר לקהל.
דמותו הקולנועית של לויד הייתה נטועה כה עמוק בשנות העשרים, עד שהניסיונות להקים אותה לתחייה בשנות הארבעים והחמישים לא נתקבלו בברכה, שכן הצופים בני התקופה ראו את שנות העשרים (ובמיוחד הסרטים האילמים) כמיושנים. בראשית שנות השישים הפיק לויד שני אוספי סרטים שהציגו סצנות מהקומדיות הישנות שלו - Harold Lloyd's World of Comedy מ-1962 וכן The Funny Side of Life מ-1963.
הסרטים הללו נתקבלו באופן חיובי, עוררו עניין מחודש בלויד, ואף סייעו לזכות שוב בהכרה בקרב היסטוריונים של סרטים. במהלך שנותיו המאוחרות יותר הוא הקרין את סרטיו בפני קהלים באירועי צדקה וחינוך מיוחדים, וזכה לתשואות רבות.
לאחר מותו שווקו רוב סרטיו האילמים על ידי סרטי טיים לייף והוקרנו לעיתים קרובות בטלוויזיה, אולם הם הוצגו בפורמט עלוב, עם קריינות שהפריעה לעלילה ופסקול מוזיקלי לא מלודי. ב-1990 יצרו ברונלאו וגיל סרט תיעודי על לויד שעורר עניין מחודש בעבודתו בראשית שנות התשעים. בעזרת מאמציהם של קווין ברונלאו ודייוויד גיל ובתמיכה של נכדתו סוזן לויד רוס, שוחררו מחדש כמה מסרטיו הארוכים של לויד, בגרסת הוידאו (עם עיבודים תזמורתיים חדשים בביצועו של קרל דייוויס).
לאחרונה שוחזרו במלואם יתר סרטיו האילמים ארוכי היריעה של לויד, כמו גם רבים מסרטיו הקצרים, זאת עם עיבוד תזמורתי חדש בביצוע של רוברט ישראל. כיום הם מוקרנים לעיתים קרובות בערוץ סרטי הקלאסיקה של טרנר (TCA) בכבלים. אוסף ה-DVD הגרסאות המשוחזרות של רוב סרטיו ארוכים (והקצרים החשובים יותר שלו) שוחררו להפצה על ידי ניו ליין סינמה, בשותפות חברת הנאמנות הרולד לויד בנובמבר 2005, ביד עם ההקרנה הקולנועית המוגבלת שלו בניו יורק ובערים אחרות בארצות הברית, קנדה ואירופה.
ביוגרפיה > פרס האוסקר

ב-1952 קיבל לויד פרס אוסקר לשם כבוד בשל היותו "קומיקאי אמן ואזרח טוב". חלקו השני של המשפט הוא עקיצה לצ'פלין, שבתקופה זו נפל קורבן למקארתיזם, כאשר ויזת הכניסה שלו לארצות הברית בוטלה. ללא קשר להיבט הפוליטי, לויד קיבל את הפרס ברוח טובה.
ביוגרפיה > מותו

ב-8 במרץ 1971, בגיל 77, נפטר לויד מסרטן הערמונית כאשר שהה בבוורלי הילס, קליפורניה. גופתו נטמנה באולם תת-קרקעי במאוזליאום הענק בבית הקברות פארק הזיכרון פורסט לואון, בגלנדייל שבקליפורניה.
ביוגרפיה > "הגאון השלישי"

לויד עמד במרכזה של סדרת טלוויזיה תיעודית שהופקה ב-1989, "הרולד לויד: הגאון השלישי", מאת היוצרים קווין ברונלאו ודייוויד גיל. בהמשך הגיעו סדרות תיעודיות דומות, על ענקי הסרטים האילמים הנוספים - צ'ארלי צ'פלין ובאסטר קיטון. גם סדרות אלה זכו להכרה ביקורתית. הודות לסוזן לויד, נכדתו של לויד שהייתה מופקדת על קניינו הרוחני, נהנו המפיקים מגישה מלאה לסרטיו של לויד ולארכיב הפרטי שלו.
שיא התוכנית היה ריאיון עם חברו ושותפו של לויד, האל רואץ', אז בן 98. עמיתיו ושותפיו האחרים של לויד, חבריו ובני משפחתו, השתתפו אף הם בסרט.
הסרט בן השעתיים חשף את השיטות שעמדו מאחורי פעלוליו המפורסמים בגובה רב. על אלה הוא דן לעיתים רחוקות בפרהסיה במהלך חייו. הם בוימו על גבי חזית תמוכה שנבנתה מעל הכניסה למנהרת היל סטריט, או על גג הבניינים האחרים במרכז המסחרי שבעיר לוס אנג'לס. לויד הוצב בדרך כלל בגובה של עשרים רגל מעל המצע המוסתר, אולם המצלמה הוצבה בצורה כזאת שלויד הופיע כגבוה מעל הרחובות שמתחתיו. עם זאת, על פי הסרט התיעודי, אם לויד היה נופל - ככל הנראה הוא היה צונח אל הרחוב, חרף אמצעי הזהירות שננקטו.
ביוגרפיה > מרצפות התהילה

להרולד לויד יש שני כוכבים במדרכת התהילה של הוליווד. הטקס שלו היה הרביעי במספרו, בו שומרו טביעות אצבעותיו וטביעות רגליו, האוטוגרף שלו ותווי משקפיו. ב-1994 זכה הרולד לויד בבול דואר של ארצות הברית שעוצב בדמותו, לפי ציור של הקריקטוריסט אל הירשפלד.
ביוגרפיה > התייחסויות ללויד

הפרק משנת 2001 של הסדרה פיוצ'רמה "That's Lobstertainment", היה מחווה להרולד לויד. שהציג גרסת חייזר שלו, הקרויה הרולד זויד.
בסצנת הפתיחה של בחזרה לעתיד, ניתן לראות בין שפע השעונים בביתו של "דוק" בראון, את תמונתו של לויד הנתלה בידיו בגובה רם.
דמותו של קלארק קנט האלטר אגו של סופרמן עוצבה על פי דמותו של הרולד לויד.
ביוגרפיה > התייחסויות ללויד > סרטיו ששרדו

אלו סרטים שידוע ששרדו בארכיבי סרטים שונים מסביב לעולם, כמה מהם אף זמינים בווידאו או ב-DVD. באופן טרגי, התשלילים של רבים מסרטיו הקצרים המוקדמים של לויד אבדו בשריפה שאירעה באחוזתו ב-1943. הוא שימר באופן זהיר את סרטיו הארוכים, והם נותרו במצב מצוין.
יש לציין כי רשימה זו משתנה תדיר מכיוון שסרטים שנחשבו אבודים מתגלים כל הזמן, וקרוב לוודאי שהיא לוקה בחסר. כל הסרטים רשומים לפי תאריך הפצתם.
Give and Take (1994 - ייתכן שמשמש שם אלטרנטיבי לסרט אחר)