stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הקונטרבס

| --- | --- |
 כתיבה:  פטריק זיסקינד 
 סוגה:  דרמה 
 שפה:  גרמנית 
 
הקונטרבס (בגרמנית: Der Kontrabass) הוא מחזה אבסורד במערכה אחת מאת פטריק זיסקינד. המחזה נכתב בשנת 1981 ובין השנים 1984–1985 בוצע יותר מחמש מאות פעם, מה שהפך אותו לרב-המכר הראשון של זיסקינד ולמעשה לפריצתו של הסופר.
המחזה

הקונטרבס הוא מונולוג דרמטי, ציני ומריר, של נגן הקונטרבס ספק טרגי ספק קומי, שמנגן כקונטרבס שלישי בתזמורת הממלכתית. פעולותיו של הנגן מועטות, הוא שותה בירה, מחליף תקליטים מדי פעם, וגם פורט על הכלי מספר פעמים. רוב הזמן הוא מגולל את סיפור חייו במעורבב עם סיפור ההתפתחות של הקונטרבס. הנגן, שחש שהוא פקיד זוטר בתזמורת, משווה את ההיררכיה התזמורתית לחיים, את המהפכות בהיסטוריה, לשינויים בסדר העמדה בתזמורת וכיוצא בכך. מניע את המחזה סיפור אהבה נכזבת של הנגן לזמרת סופרן בשם שרה.
בישראל

המחזה תורגם לעברית על ידי גד קינר, הוצאת מודן 1996.
המחזה הוצג בשנת 2001 בפסטיבל תיאטרונטו ביפו על ידי תיאטרון מלנקי, בבימויו של איגור ברזין עם השחקן מיכאל טפליצקי שזכה בפרס הראשון בפסטיבל.
הערות שוליים

↑  מיכל בעדני בן-שישו, אורפיאוס במטרו: הטירוף משתלט, באתר הארץ, 22 ביולי 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4540722-8 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הר כריסטי (וושינגטון)

ערך זה עוסק בהר במדינות וושינגטון שבארצות הברית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  1,884 מ' 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מיקום:  וושינגטון, ארצות הבריתארצות הברית
 רכס הרים:  רכס הרי אולימפיק 
 קואורדינטות:  47°41′53″N 123°32′42″W﻿ / ﻿47.698°N 123.545°W﻿ / 47.698; -123.545
  (למפת וושינגטון מוגדלת) אולימפיה סיאטל ספוקיין טקומה ונקובר אוורט יאקימה בלינגהאם קנוויק ונאטצ'י קנדה א י י ד ה ו  אורגון האוק. השקט הר כריסטי(למפת וושינגטון רגילה) אולימפיה סיאטל ספוקיין טקומה ונקובר אוורט יאקימה בלינגהאם קנוויק ונאטצ'י קנדה א י י ד ה ו  אורגון האוק. השקט הר כריסטי(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה הר כריסטי(למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה הר כריסטי
 
תצלום מהאוויר של הר כריסטי
הר כריסטי (באנגלית: Mount Christie) הוא מסיב גבוה ברכס הרי אולימפיק במחוז ג'פרסון במדינת וושינגטון שבארצות הברית.
גאוגרפיה

ההר ממוקם בשטח הפארק הלאומי האולימפי.
ההר הוא חלק מקבוצת הרי קוויץ'-קווינולט ( Queets-Quinault).
גובהו של ההר 1,884 מטרים מעל פני הים.
ההר מתנשא לגובה של 542 מטרים מעל סביבתו.
המשקעים היורדים על ההר מתנקזים לנהר אלווה שמצפון להר, ולנהר קווינולט שמדרום להר.
למסיב מספר פסגות.
קרחון כריסטי ממוקם בקרקס הקרחוני הצפוני, שסמוך מתחת לפסגה הראשית של ההר.
הר כריסטי ממוקם 10.7 קילומטרים מפסגת צ'ימני, ו-15 קילומטרים מפסגת וסט.
אקלים

הר כריסטי ממוקם בסמוך לחוף המערבי של ארצות הברית - לחופי האוקיינוס השקט.
בשל קרבתו הוא מושפע מחזיתות מזג האוויר שמקורם באוקיינוס. בשל גובה פסגת רכס הרי אולימפיק, נוצרת עננות אורוגרפית - ובהרים יש כמות משקעים גבוהה (גשם ושלג), בעיקר בחודשי החורף. בשל הקרבה לים, השלג לח וכבד באופן יחסי, דבר הגורם למפולות שלגים באזור.
היסטוריה > מקור השם

הר כריסטי נקרא על שמו של ג'יימס הלבולד כריסטי (James Halbold Christie), שהיה מנהיג משלחת העיתונות של סיאטל (Seattle Press Expedition) שחקרה לראשונה את הרי הרכס בין השנים 1889–1890.
היסטוריה > הטיפוס על ההר

הראשונים שטיפסו לפסגת ההר היו הקבוצה של אסהל קרטיס (Asahel Curtis) בשנת 1907.
הערות שוליים

1 2  מידע גאוגרפי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
1 2 3  מידע גאוגרפי
1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2  מיקום ההר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007537682505171  LCCN: sh2005020109  VIAF: 315530590   WorldCat (עם VIAF): 315530590
זכריהו בן ירבעם

זכריהו בן ירבעם הוא דמות מקראית, ומלך של ממלכת ישראל. לפי הכרונולוגיה המסורתית מלך בשנים 748 עד 747 לפנה"ס.
לאחר מות ירבעם השני ב-748 לפנה"ס חזר והתערער מעמדה של ממלכת ישראל. זכריה, בנו של ירבעם, עלה למלוכה, אך נרצח 6 חודשים לאחר מכן, ועמו נשמד בית יהוא: ”בִּשְׁנַת שְׁלֹשִׁים וּשְׁמֹנֶה שָׁנָה לַעֲזַרְיָהוּ מֶלֶךְ יְהוּדָה מָלַךְ זְכַרְיָהוּ בֶן-יָרָבְעָם עַל-יִשְׂרָאֵל בְּשֹׁמְרוֹן שִׁשָּׁה חֳדָשִׁים. וַיַּעַשׂ הָרַע בְּעֵינֵי ה' כַּאֲשֶׁר עָשׂוּ אֲבֹתָיו לֹא סָר מֵחַטֹּאות יָרָבְעָם בֶּן-נְבָט אֲשֶׁר הֶחֱטִיא אֶת-יִשְׂרָאֵל. וַיִּקְשֹׁר עָלָיו שַׁלֻּם בֶּן-יָבֵשׁ וַיַּכֵּהוּ קָבָל-עָם וַיְמִיתֵהוּ וַיִּמְלֹךְ תַּחְתָּיו” (ספר מלכים ב', פרק ט"ו, פסוקים ח'–י').
הביטוי "קָבָלְ־עָם" הוא יחידאי במקרא. בתרגום הארמית כתוב "קָדָם עַמָא", כלומר: נגד העם, לעיני העם. ייתכן שהכוונה למקום ציבורי, אולי בשעת התכנסות העם או נציגיו. ייתכן שזו תוספת של עורך ספר מלכים, שרצה להדגיש כי הנבואה שניתנה ליהוא ("בני רביעים ישבו לך על כיסא ישראל") התגשמה לעיני העם. בתרגום השבעים, לעומת זאת, כתוב "יבלעם", כלומר שם של מקום, וחוקרים רבים סבורים כי גרסה זו עדיפה.
הערות שוליים

↑  בוסתנאי עודד, תולדות עם ישראל בימי בית ראשון, האוניברסיטה הפתוחה, כרך ב, יחידה 6, עמ' 383.
↑  ספר מלכים ב', פרק ט"ו, פסוק י"ב; פרק י', פסוק ל'.
1 2  בוסתנאי עודד, תולדות עם ישראל בימי בית ראשון, האוניברסיטה הפתוחה, כרך ב, יחידה 6, עמ' 384.
זנקו סוזוקי

זנקו סוזוקי (ביפנית: 鈴木 善幸;‏ 11 בינואר 1911 – 19 ביולי 2004) היה פוליטיקאי יפני וראש ממשלת יפן ה-70.
סוזוקי סיים את לימודיו באוניברסיטת טוקיו למדעי הים ב-1935. הוא הצטרף למפלגה הליברלית ב-1948, וסייע לאחד בינה לבין מפלגה אחרת, וביחד יצרו את המפלגה הליברלית-דמוקרטית ב-1955.
סוזוקי התמנה לראשות ממשלת יפן ב-17 ביולי 1980, לאחר מותו של קודמו בתפקיד, מסיושי אוהירה, מהתקף לב במהלך הבחירות הכלליות. הזדהות הציבור שגררה מותו של אוהירה, הנחיל למפלגה הדמוקרטית-ליברלית ניצחון מוחץ בבחירות, ולממשלתו של סוזוקי היה רוב מוחץ בדיאט. עם את, בבחירות של 1982, בחר סוזוקי שלא להתמודד פעם נוספת לנשיאות המפלגה, ויסוהירו נקסונה החליפו.
השרייק האגדי

השרייק האגדי. ברקע ספינת-רוח.
השרייק האגדי הוא האנטי גיבור, "ספק מפלצת ספק מלאך-כפרה", בקאנטוס של היפריון, סדרת ספרים מסוגת המדע הבדיוני פרי עטו של דן סימונס. שמו ניתן לו על שום מנהגו לשפד את קורבנותיו על "עץ הכאב", בדומה לציפור בעלת אותו השם (חנקן בעברית) הנוהגת לצוד חיות קטנות ולשפד את החלקים שלא אכלה על קוצים.
השרייק מופיע בכל כרכי האפוס ודמותו אפופת מסתורין וסוד; יעודו האמיתי מתגלה רק בכרך השני, אך גם אז הוא נותר לוט בערפל ובר-שינוי. למעשה, הסבר זה משתנה משמעותית בשני הכרכים האחרונים (אנדימיון ועליית אנדימיון). לכאורה, פועל השרייק באופן עצמאי, אך הוא מצטייר גם כמשרתם של כוח עליון או ישות לא ידועים. בשני הכרכים הראשונים, הוא קיים רק באזור הסובב את קברי הזמן בכוכב היפריון, ובשני הכרכים האחרונים, הוא כבר אינו כבול למיקום זה.
מראהו

גובהו של השרייק כשלושה מטרים, ועל-פי התיאורים גופו מורכב מסכינים, קוצים, להבים וקצוות חדים, אצבעותיו דמויות איזמלים ואגודליו עשויים להבים מעוקלים וארוכים. השרייק הוא למעשה מכונת-הרג דוקרנית ענקית. משקלו כטון, הגם שנראה שביכולתו לשנות את צפיפותו כראות עיניו.
אף שמראהו מתכתי ("כספית מעל כרום"), הוא מתואר גם כמכונה "אורגנית", דמוי-אדם באופן כללי, אך בעל ארבע זרועות עם "מפרקים משונים" ועיני אודם נוקבות ומרובות-פאות.
על פי כל התיאורים, השרייק מבעית למראה. הוא עצום בגודלו, מכוסה להבים ומכשירי חיתוך למיניהם, קשה לעקוב אחר גופו הכספיתי והתזזיתי, יצור בלהות שיצא מסיוט הזוי.
כשהוא נפצע בקרב, השרייק יכול לאבד כמות נכבדה של כבלים הנדמים לקרביים, אך הדבר אינו גורע כלל מיכולותיו.
כישוריו

השרייק מתקשר רק דרך כאב ומוות. לאורך הספרים נראה שהוא מסוגל לנוע בזמן, לנוע מהר בהרבה ממהירות האור ולהתקיים במקביל במקומות רבים אם רצונו בכך. בשלב מסוים שוער שהוא אסיר בשדות האנטי-אנטרופים בקברי הזמן של היפריון ("גאויות הזמן"), אך כשהללו החלו לדעוך, אזור פעילותו הלך והתרחב עד שבסופו של דבר הוא נצפה בכוכבי לכת אחרים בגלקסיה.
בהעדיפו לבתרם בעודם בחיים, השרייק בדרך כלל "צץ" ליד קורבנותיו וקורץ לעברם לפני שהוא הורגם בהרף עין של דם וקריעת איברים; לעיתים הוא מותיר את קורבנותיו בחיים ומעבירם לגיהנום בו הם משופדים על "עץ הקוצים" המלאכותי המצוי בעתידו הרחוק של היפריון. "עץ הקוצים" מופיע בתיאורים כרחב ממדים באופן בלתי נתפש, וניזון מההתעוותויות, הצרחות והייסורים של אינספור קורבנות האדם שלו, מכל הגילאים והמינים.
לכל אורך הסיפור, השרייק מוכיח את מיומנויותיו בקרב פנים אל פנים; הוא בעצמו מכונת חיתוך ענקית המסוגלת לתמרן אפילו את הזמן.
בין השאר, השרייק הוא היחיד שמסוגל לכרות את הצלב הטפילי של ה"טכנו ליבה", רשת האינטליגנציה המלאכותית שפותחה על ידי בני האדם והגיעה לכדי מודעות עצמית.
מקורו

אפוף מסתורין, מושא לאימה, שנאה ואפילו סגידה (על ידי חברי "כנסיית הכפרה האחרונה", "כת השרייק" בפי כל), מקורותיו של השרייק אינם ידועים, ממש כייעודו ויכולותיו.
הועלתה סברה לפיה השרייק הוא למעשה יצירת מחשב-אלוהי מן העתיד הרחוק, התבונה המוחלטת, או הת"מ, שהייתה התוצאה הסופית של אינספור שנות מחקר ומאמץ של ה-"טכנו-ליבה". אולם, הת"מ לא הייתה ה"אל" היחיד שנוצר - האנושות ויצורים תבוניים אחרים יצרו בסופו של דבר את האל שלהם. הת"מ והאל האנושי ככל הנראה נאבקו ביניהם עד שחלקו האמפתי של האל האנושי ברח אחורנית בזמן.
או-אז, הת"מ בראה את השרייק ושלחה אותו גם-כן אל העבר כדי ליצור סבל על ידי שיפוד אנשים על "עץ הקוצים" שלו, בתקווה שכאשר מספיק סבל אנושי יצטבר ויישמר על "עץ הקוצים", האל האנושי יצא ממחבואו ויגיב לכל הכאב המשודר מעץ השרייק.
תוצאות ניסיון זה אינן מפורטות בהרחבה בספרים.
על-פי הסבר אחר המופיע ב"עליית אנדימיון", לשרייק ישנו קשר לפלג מה"טכנו-ליבה" הנקרא המרטשים, התוכנות המקוריות שתוכנתו לספק לחץ אבולוציוני על יצורי ההיפר-חיים. מניעי המרטשים לא ברורים - הגם שבשני הכרכים המאוחרים, כאשר הקשר למרטשים מתגלה, השרייק פועל כמגינה של הגיבורה אַאניאה כנגד מתנקשי הליבה.
אישיותו האמיתית של השרייק היא, ככל הנראה, נגזרת של אויבו הגדול, פדהמן קסד, הלוחם שמביס אותו בסופו של דבר. ישנה חוסר בהירות סביב השאלה האם עובדה זו נכונה גם לגבי לגיונות השרייקים המתקיימים בזמן הקרב האחרון של קסד, אי שם בעתיד הרחוק, או שמא רק ביחס לשרייק האגדי המקורי.
הפלינגר

| --- | --- |

 ארץ מוצא:  אוסטריה, צפון איטליה
 תכונות
 משקל:  415 ק"ג 
 מיון
 משפחה:  סוסיים
 מין:  סוס רמכי
 
הפלינגר (באנגלית: Haflinger וגם Avelignese) הוא גזע של סוס מסדרת סוס הבית, שמוצאו באוסטריה ובצפון איטליה.
תכונות ייחודיות

,
שם מדעי: "Equus ferus caballus"
סוס קטן 1.40-1.50 מטר (גובה רצוי 1.37-1.52 מטר, (זכר: גובה מינימלי - 1.37 מטר, נקבה: 1.34 מטר)
משקל רצוי: 415 ק"ג
צבע ערמוני
רעמת פשתן
זנב לבן או פשתן
צוואר באורך בינוני, שקעים בולטים, הכתפיים משופעים והבית חזה עמוק
גב בינוני-ארוך ושרירי
ברכיים רחבות ושטוחות
רגליים חזקות
ל"הפלינגר" יש קצב הליכה קצבי. ההליכה רגועה אך אנרגטית
"טבע" (אופי) שקט
תכונות ייחודיות > שימושים

סוס עבודה תחת אוכף
רכיבה של סיבולת
טיפולי רכיבה (ה"הפלינגר" משמש גם לרכיבה טיפולית, המסייעת לנכים, בעלי מוגבלויות, ילדים בעלי בעיות קשב וריכוז, חוסר ביטחון עצמי ועוד.)
תחרות תחת אוכף
תכונות ייחודיות > קריטריונים להערכת ה"הפלינגר"

אופייניות (טיפוסי)
הרמוניה
פיתוח
צעד (הליכה)
ריצה
היסטוריה

קיימות מספר תאוריות על מקור הגזע "הפלינגר". סבורים שמוצאו של הסוס בימי הביניים, בזמן שפותח לשימוש בשטח הררי. כנראה ה"הפלינגר" הוא תוצאה של זיווג מגזעיים ערביים לסוסי הפוני של טירול. בתקופות מלחמת העולם הראשונה ומלחמת העולם השנייה  סוסים באיכות נמוכה יותר שימשו לעיתים כדי להציל את הגזע מהכחדה. הצבא השתמש בתקופת "מלחמת העולם השנייה" בסוסי ה"הפלינגר" קצרים יותר, אך בתום המלחמה הדגש השתנה לעבר סוסים עם גובה משופר.
בין השנים 1950–1974 גדלה אוכלוסיית ה"הפלינגר", גם כאשר אוכלוסיית הסוסים באירופה ירדה. קיימות חוות גידול בכמה מדינות באירופה, אבל רוב מלאי הרבייה בא מאוסטריה. בשנת 2003 הפך ה"הפלינגר" הסוס הראשון המשובט, בשם "Prometea"
הגוף השולט הבינלאומי השולט בסטנדרטים של גזע עבור ה"הפלינגר ", מורכב מקונפדרציה של 22 רישומים לאומיים, ומסייע לקבוע מטרות, הנחיות וכללים לארגונים החברים בו.
המאה העשרים

,
מלחמת העולם הראשונה גרמה להפלינגרים רבים להילקח לשירות צבאי ואת ההפרעה של תוכניות הרבייה.  לאחר המלחמה, על פי תנאי חוזה סן ז'רמן, דרום טירול (כולל האפלינג) הועבר לאיטליה, ואילו צפון טירול נשאר באוסטריה.  פיצול זה היה מזיק מאוד לגזע הפלינגר  אלמלא מאמץ קטן לשיתוף פעולה נעשה בין מגדלים בצפון ובדרום טירול, ובשנות העשרים של המאה העשרים הוקמה בבולצאנו שבאיטליה רשות חדשה לטיפול  ב"הפלינגר".
דלדול האוכלוסין של הסוסים  בשתי מלחמות העולם נמשך.
משנת 1938 כל הסוסים שלא היו בעלי איכות של רבייה נמכרו לצבא הגרמני. לאחר המלחמה, דגש הרבייה השתנה כדי לקדם עידון וגובה.
בשנת 1954, יוגוסלביה ואיטליה רכשו מלאי רבייה מצפון טירול כדי להקים תוכניות משלהם, ובשנת 1956 רכשה גרמניה סוסי רבייה.
בין השנים 1950 ל -1974, גם כאשר אוכלוסיית הסוסים האירופית כולה נפלה בשל מיכון מוגבר, אוכלוסיית ה"הפלינגר "הלכה וגדלה. בתקופה זו, באוכלוסיית  ה"הפלינגר" בארופה נרשמה עליה מ -1,562 ל -2,043 סוסים. בין השנים 1980–2000 שילשה אוכלוסיית הפלינגר בצרפת.
ב-1963 יוצא ה"הפלינגר" הראשון לבריטניה
ב-1966, יוצא ה"הפלינגר" לבלגיה וב -1968, לפולין, הונגריה ואלבניה
בין השנים 1970 ו-1975, סוסי ה"הפלינגר" יובאו גם ללוקסמבורג, דנמרק, תאילנד, קולומביה, ברזיל, דרום אפריקה, שוודיה ואירלנד.
ב -1974, ה"הפלינגר "הראשון יובא לאוסטרליה, ב-1977 ה"הפלינגר הראשון יוצא לארצות הברית ובשנת 1980 לקנדה ובהמשך ליפן.
בסלובניה קיימת אוכלוסייה קטנה של "הפלינגר", עם כ -307 סוסות גידול ו -30 סוסי רבייה .
הריבוי העולמי נמשך לאורך שנות השמונים והתשעים, ומספר האוכלוסין גדל בהתמדה.  בשנת 2005 נרשמו בעולם כ- 250,000 סוסי "הפלינגר"
באיטליה, שבה צריכת בשר הסוסים היא הגבוהה ביותר בקרב כל חברי הקהילה האירופית, ה"פלינגרס" מספקים אחוז גדול מהייצור הלאומי. רוב הסוסים שגידלו במיוחד לייצור בשר נטבחו בין הגילאים 10 ו - 18 חודשים, או כתוצאה של בעיות בריאותיות, או גיל
ה"הפלינגר" מייצר גם את רוב חלב הסוסים הנצרך בגרמניה
שיבוט "הפלינגר"

ב -28 במאי 2003, הופלינגר בשם "פרומטה" הפך לשכפול הסוס הראשון שנולד על ידי המדענים האיטלקים.
"פרומטה" הייתה משובצת מתא עור של סוס, והייתה סייח בריא. בשנת 2008, פרומטה עצמה ילדה את הצאצאים הראשונים כתוצאה של שיבוט סוסים, סייח בשם "פגסו" שנרשם על ידי סוס של הולינגר באמצעות הזרעה מלאכותית.
תמונות

"הפלינגר"
סיח הפלינגר
"הפלינגר"
"הפלינגר"
"הפלינגר"
"הפלינגר"
"הפלינגר"  אם וסיח
"הפלינגר"
"הפלינגר"
"הפלינגר"  (צולם באוסטריה)
ראו גם

סוסיים
סוס ערבי
פוני
סוסים במלחמה
סוסים במלחמת העולם הראשונה
לקריאה נוספת

הפדרציה העולמית לסוסי הפלינגר
החברה הבריטית לסוסי הפלינגר
הרישום האמריקאי לסוסי הפלינגר
הערות שוליים

↑  "הפלינגר" thes.bncf.firenze.sbn
↑  "הפלינגר" Haflinger". Oklahoma State University. 1996. Retrieved 2008-07-16.
↑  "הפלינגר" agraria.org/equini/avelignese.htm
↑  "הפלינגר" tirol-erleben.at/ebbs
↑  "הפלינגר" - תכונות web.archive.org/web/20080201105457/http://www.haflingerhorse
↑  "הפלינגר" ponifogat.hu/index
↑  "הפלינגר" - ארץ מוצאו The Haflinger Horse in its Country of Origin". Haflinger Horse Italy. Archived from the original on 2007-09-27. Retrieved 2008-01-26.
↑  פוני-הפלינגר haras-nationaux.fr/fileadmin/bibliotheque/Reglementation/Stud-books/Poneys/Reglement_Haflinger
↑  "הפלינגר" genetykaumaszczeniazwierzat.pl/konie/modyfikatory/konopiasta-grzywa-i-ogon
↑  "הפלינגר" deaangespannenhaflinger.nl
↑  Lanza, M.; Landi, C.; Scerra, M.; Galofaro, V.; Pennisi, P. (2009). "Meat quality and intramuscular fatty acid composition of Sanfratellano and Haflinger foals". Meat Science. 81: 142–147. doi:10.1016/j.meatsci.2008.07.008
↑  "הפלינגר" - חלב סוסים בגרמניה bvds.info/info.php
↑  Church, Stephanie L. (April 29, 2008). "First Offspring of an Equine Clone Born in Italy". The Horse. Retrieved 2009-12-22
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007545702005171  BnF: cb12337740f (data)  GND: 4133185-0  LCCN: sh85058237  NKC: ph114646
השווים

השווים (באנגלית: The Equals) - להקת רוק בריטית מלונדון בסוף שנות ה-60.
הלהקה הוקמה ב-1965 בדרום לונדון על ידי שלושה ילידי האיים הקריביים ושני ילידי בריטניה. הסולן והגיטריסט של הלהקה היה אדי גראנט שנולד בגיאנה. הלהקה קיבלה חוזה הקלטה בחברת President וב-1966 הוציאה את הסינגל הראשון I won’t be there שלא נכנס למצעד. גם הסינגל השני שהקליטו בסוף אותה שנה Hold me closer לא צעד. ב-1967 יצאו השווים למסע הופעות בהולנד וגרמניה וחברת התקליטים המקומית הוציאה לשוק את הצד השני של הסינגל השני שנקרא Baby come back והפך ללהיט באירופה. בסוף אותה שנה יצא בבריטניה האלבום Unequalled Equals במחיר מוזל והגיע למקום העשירי במצעד. השווים חזרו להקליט ובתחילת 1968 הוציאו את הסינגל I get so excited שנכנס בקושי למצעד. אבל אז התהפך מזלם. חברת התקליטים הבריטית הוציאה לשוק את Baby come back כצד ראשון של סינגל, והלהיט כבש את פסגת המצעד הבריטי. ההמשך היה מוצלח פחות והסינגלים שהלהקה הוציאה זכו ברובם להצלחה בינונית. ב-1972, בעקבות מחלה שמנעה ממנו להופיע, עזב אדי גראנט את הלהקה. הלהקה המשיכה להקליט בשנות ה-70 אך לא זכתה להצלחה. דווקא אדי גראנט הפך לזמר סולו מצליח בתחילת שנות ה-80 בייחוד עם הלהיטים I don’t wanna dance שהגיע לראש המצעד הבריטי ו-Electric avenue שהגיע למקום השני.
להיטי הלהקה

I won’t be there 1966
Hold me closer / Baby come back 12/66
Give love a try 01/68
I get so excited #44UK 02/68
Baby come back (reissued} #1UK 07/67
Laurel and Hardy #35US #32US 09/68
Softly softly #48UK 12/68
Michael and the slipper tree #24UK 04/69
Viva Bobby Joe #6UK 08/69
Rub-a-dub-dub #34UK 01/70
I can see but you don’t know 06/70
Black skin blue eyed boys #9UK 01/71
Stand up and be counted 1972
...
אלבומי הלהקה

Unequalled Equals #10UK 12/67
Equals explosion #32UK 03/68
Sensational Equals 1968
Equal Supreme 1968
Equals strike back 1968
הצפנה קוונטית

הצפנה קוונטית (או קריפטוגרפיה קוונטית) היא ענף של הקריפטוגרפיה המשתמשת במכניקה קוונטית לאבטחת ערוץ תקשורת וביצוע פעולות אבטחת מידע שונות. בניגוד לקריפטוגרפיה מסורתית, המיישמת טכניקות מתמטיות כמו הצפנה סימטרית ומפתח פומבי כדי להסתיר את תוכן המידע מפני מצותת, הצפנה קוונטית מתבססת על חוקים פיזיקליים מתורת הקוונטים כמו עיקרון אי הוודאות של הייזנברג, סופרפוזיציה קוונטית ושזירה קוונטית.
אחד הרעיונות העיקריים של ההצפנה הקוונטית מבוסס על העובדה שמדידות קוונטיות של מערכת קוונטית (למשל, חלקיקי האור) משבשות את מצבם הקוונטי ובכך מותירות אחריהן עקבות המובילות לחשיפת המצותת.
צ'ארלס בנט וז'יל ברסר (1984), וכן קלוד קראפיו, ארתור אקרט (1991) ואחרים, הרחיבו את הרעיון ותיארו שיטות להחלפת מפתחות קוונטית, הטלת מטבע קוונטית, מחולל מספרים אקראיים קוונטי וטכניקות קריפטוגרפיות אחרות המיישמות את תורת הקוונטים כדי להגיע לרמת בטיחות מושלמת. רעיונות אלו מבוססים על ממצאים מדעיים שהתגלו כבר לפני עשרות שנים עם עבודתם של אלברט איינשטיין ועמיתיו בתורת הקוונטים.
יש להבחין בין הצפנה קוונטית, לבין הצפנה באמצעות אלגוריתם קלאסי לא-קוואנטי (למשל בשיטת המפתח הציבורי) שמיועדת לעמוד בפני התקפה באמצעות מחשב קוואנטי, המכונה הצפנה פוסט-קוונטית.
החלפת מפתחות קוונטית

היישום העיקרי של הקריפטוגרפיה הקוונטית הוא פרוטוקול החלפת מפתחות, בו שני משתמשים שלא נפגשו מתקשרים על מנת לתאם מפתח הצפנה משותף, אך באופן בו יריב המצותת לשיחתם לא יוכל ללמוד מהו המפתח. להבדיל משיטות קלסיות לביצוע פעולה זו (דוגמת פרוטוקול דיפי-הלמן), בטיחות הפרוטוקול היא במובן תורת האינפורמציה ולא במובן בטיחות חישובית. במילים אחרות, השיטה הקלאסית מניחה שהיריב לא מספיק חזק כדי לשבור את הפרוטוקול (אבל אולי בעתיד יוכל לעשות זאת, לאור התקדמות הטכנולוגיה); בשיטה הקוונטית, גם יריב "כל-יכול" שמוגבל אך ורק על ידי חוקי הפיזיקה (המוגדרים לפי מכניקת הקוונטים) לא יכול לגלות את המפתח.
מגבלות

בשנת 1996 הוכח על ידי דומיניק מאיירס (וכן על ידי לו וצ'או), כי לא קיים פרוטוקול קוונטי  עבור התחייבות על ביט או העברה עלומה הבטוח  כנגד יריב בלתי-מוגבל.
ברוס שנייר, בעל חברת ייעוץ לאבטחת מידע וסופר פורה בתחום, מסתייג מהצפנה קוונטית ואף כינה אותה חסרת עתיד. הוא סבור כי למעשה הצורך בהצפנה קוונטית אינו בוער כפי שאולי נדמה. אין זה אומר כי היא אינה בטוחה, אלא רק שההצפנה הקונוונציונלית למעשה מספקת כיום את מרב הפתרונות הקריפטוגרפיים הדרושים וכי ההצפנה הקוונטית לא תחליף את השיטות המתמטיות לגמרי, כך שאין סיבה מיוחדת להשקיע הון בפיתוח שיטות יקרות שאינן נחוצות. הוא טוען כי קריפטוגרפיה אינה רק הצפנה, החלק המתמטי בכל העניין קטן יחסית. הוא המשיל זאת לאדם המנסה להגן על עצמו מפני אויב בכך שהוא נועץ עמוד גבוה ואיתן בקרקע ומקווה כי האויב יתקל בו. הדיון איזה גובה צריך להיות העמוד, מטר או אלף מטר מגוחך מאחר שמן הסתם האויב יעקוף את העמוד במקום להיתקל בו. משל זה מחדד את העובדה כי קיימות כיום שיטות הצפנה טובות ואולי יש צורך להשקיע יותר במתן מענה לבעיות נלוות הקשורות בקריפטוגרפיה כמו אימות וזיהוי ובעיות אחרות שההצפנה הקוונטית מן הסתם לא תיתן מענה טוב יותר להן.
הערות שוליים

↑  Dominic Mayers, "Unconditionally secure quantum bit commitment is impossible", Phys. Rev. Lett. 78(17), 3414 (1997)‎
↑  ‎Hoi-Kwong Lo and H. F. Chau ,"Is Quantum Bit Commitment Really Possible?", Phys. Rev. Lett. 78(17), 3410–3413 (1997)‎
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 01164705
הפחד עצמו (קומיקס)

| --- | --- |

קידום מכירות לאירוע. אמנות מאת סטיוארט אימונן.
 מידע קומיקס
 יוצר:  מאט פרקשן, אד ברובייקר, סטיוארט אימונן, ווייד פון גראובאדג'ר, לורה מרטין ורבים אחרים
 סוגה:  קומיקס
 תקופת פרסום מקורית:  אפריל 2011 – יוני 2012 (כשנה)
 סינדיקציה:  מארוול קומיקס
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפת המקור:  אנגלית 
 מוציא לאור:  מארוול קומיקס 
 מספר החוברות:  סדרה ראשית: 10 חוברות קשורות: 128
 
הפחד עצמו (באנגלית: Fear Itself) הוא אירוע קרוסאובר ביקום מארוול שפורסם בחוברות הקומיקס השונות על ידי חברת מארוול קומיקס בין אפריל 2011 ליוני 2012 למשך 10 חוברות במיני-סדרה הראשית ו-128 חוברות נוספות. את הסיפור כתבו בין היתר מאט פרקשן ואד ברובייקר באיורם של מספר אמנים כגון סטיוארט אימונן, וויד פון גראובאדג'ר ולורה מרטין.
האירוע קוטע את עידן הגיבורים, וכמו עלילת "מצור", הוא מתמקד באסגארד. העלילה מגוללת את השפעתם של פטישים קסומים על דמויות ביקום מארוול, ובהתמודדות הדמויות האחרות נגדם.
היסטוריה פרסומית

אירוע הפחד עצמו החל במיני-סדרת קרוסאובר בין קפטן אמריקה לתור. העלילה הוכרזה על ידי ג'ו קסאדה, טום ברבוט ואקסל אלונזו. כותרת האירוע היא התייחסות לציטוט מפורסם של פרנקלין דלאנו רוזוולט: "הדבר היחיד שעלינו לפחד ממנו הוא הפחד עצמו". כרזות פרסומיות של האירוע כללו את הגיבורים מתמודדים עם פחדיהם הגדולים: סייקלופס כמגנטו, הענק הירוק מסביב לגופות האוונג'רס, קפטן אמריקה ניצב מול מגנו השבור, זהותו הסודית של ספיידרמן נחשפת, חליפותיו של איירון מן נמכרות לציבור ואודין מכוון חנית בין עיניו של תור. ברבוט ציין כי באירוע יחשפו בריתות לא שגרתיות, וכי דרקולה ופובוס יופיעו בהרחבה. כותבי Fear Itself #1 חשפו כי הגיליון יכיל 45 עמודים, אך בהפצה כלל 56.
סקירה כללית > פרולוג

בחוברת Fear Itself: Book of the Skull #1, הגולגולת האדומה מכנס כנס תחת הוראתו של אדולף היטלר, וגורם לפטיש של סקאד'י ליפול מהשמיים. אגודת תולה מחביאה את הפטיש באנטארקטיקה, ושנים רבות לאחר מכן, סין וברון זמו מגלים את מיקום הפטיש.
סקירה כללית > התחלה וסוף

בעוד טוני סטארק מודיע כי יעזור לשקם את אסגארד (שנהרסה לאחר המצור), סין מרימה את הפטיש של סקאד'י והופכת לסקאד'י עצמה. היא משחררת את הנחש מכלאו התת-ימי, ובעקבות כך, אודין מורה על נסיגה מכדור הארץ למורת רוחו של בנו, תור. שבעה עצמים שמימיים נופלים מהשמיים, ומתגלים כפטישים קסומים המכילים את רוחותיהם של גנרלי הנחש. הענק הירוק, ג'אגרנוט, טיטניה ואטומא מרימים את הפטישים, והופכים לגנרלי הנחש: הענק הירוק לנול, שובר העולמות; ג'אגרנוט לקואורת', שובר האבן; טיטניה לסקירן, שוברת הגברים; ואטומא לנקרוד, שובר האוקיינוסים. במקום אחר, הדבר הופך לאנגריר שובר הנשמות, הגרגויל האפור למוק שובר האמונה והאיש הסופג לגריית'ות' שובר הרצונות.
במהלך קרב בוושינגטון די. סי., סקאד'י הורגת את קפטן אמריקה הנוכחי, ג'יימס בארנס. באסגארד, אודין מתכוון להשמיד את כדור הארץ ובכך להשמיד את הנחש, אך תור מגיע לכדור הארץ כדי להגן עליו. סטיב רוג'רס חוזר לתפקידו כקפטן אמריקה ונאבק נגד הנחש, אשר מתגלה כאחיו של אודין, קול בן בור. תור נלחם בנול ובאנגריר בו זמנית, הורג את אנגריר (אשר מוחזר לחיים על ידי פרנקלין ריצ'רדס) ומעיף את נול לרומניה. איירון מן מבקש נשק מאודין כדי להילחם בקבוצת הראויים (הגנרלים של הנחש), בעוד בעימות בין האוונג'רס לנחש, מגנו של קפטן אמריקה נשבר. תור מתאושש מהקרב נגד אנגריר ונול באסגארד, ואודין נותן לו את חרבו ושולח אותו לקרב נגד הנחש. איירון מן וגמדי סוורטאלפהיים בונים נשק קסום לכל אחד מחברי האוונג'רס העשוי מאורו (המתכת ממנה עשוי המיולניר).
ספיידרמן, האלמנה השחורה, איירון פיסט, וולברין, הענקית האדומה, גברת מארוול, הוקאיי ודוקטור סטריינג' זוכים לנשקים קסומים ומתעמתים עם הנחש וכוחותיו. קפטן אמריקה זוכה להניף את המיולניר של תור נגד סקאד'י, ומארחי הראויים יוצאים משליטתם. תור הורג את הנחש במחיר חייו, והאוונג'רס מתאבלים על מותו של ג'יימס בארנס ותור. הנשק שסטארק בנה מוחזר לאסגארד (פרט לחרב של הענקית האדומה), והמגן של קפטן אמריקה נבנה מחדש ומצופה באורו.
סקירה כללית > אפילוג

בחוברת Fear Itself: #7.1, קפטן אמריקה מתאבל על מותו של באקי. מתגלה כי באקי שרד וחזר לזהות חייל החורף, עובדה שרק הקפטן, האלמנה השחורה וניק פיורי יודעים.
אוליק, טרול סלע, מחליף את תור באסגtרד. עם זאת, תור חוזר מהמתים, והורג את אוליק.
איירון מן מתאבל על איבון אוכלוסיית פריז, ומביע את זעמו על אודין - אשר מאתגר את סטארק.
במיני-סדרה בשם Fear Itself: The Fearless, מוצג עימות בין סין לולקיריה.
תוספות וחוברות נלוות

עלילת הפחד עצמו השפיעה על מספר חוברת, ואלו הן הבולטות: