פסק דין ס.א.ס נגד צרפת
החקיקה הצרפתית

ביוני 2009 החל הפרלמנט הצרפתי לחקור את הנוהג של לבישת בורקה על ידי מוסלמיות בצרפת. לפי תוצאות המחקר, שהסתיים בינואר 2010, היו בתקופה זאת כ-1,900 נשים בצרפת אשר לבשו בורקה דרך קבע. על פי המחקר, כמעט שלא היו נשים שלבשו את הבורקה בצרפת בשנת 2000. מחברי המחקר טענו שלבישת הרעלה השלמה מנוגדת לערכים של הרפובליקה הצרפתית - חירות, שוויון ואחווה (Liberté, égalité, fraternité). כלומר, לבישת הבורקה מובנת כסימן של הכנעה המנוגדת לערכים של חירות ושוויון מגדרי. כמו כן, לבישת הבורקה היא מכשול להתקשרויות חברתיות יומיומיות, ולכן היא פוגעת בערך האחווה. בנוסף, המחקר טען שלבישת הרעלה השלמה מנוגדת לעיקרון הצרפתי של "חיים משותפים" (le vie ensemble). המחקר גם הגיש הצעות להתנגדות ללבישת הבורקה, אך לא המליץ לאסור על כך לחלוטין.
בינואר 2010 הכריזה הוועדה המייעצת הלאומית בנושא זכויות האדם (CNCDH) על התנגדותה לאיסור לבישת הרעלה השלמה, בטענה שעקרונות החילוניות (Laïcitéׂ) אינם סיבה מספקת לאיסור מוחלט שכזה. בנוסף טענה הוועדה שאיסור מוחלט על לבישת הבורקה עלול לגרום להכפשת מוסלמים ולהקשות על חיי היומיום של נשים מוסלמיות אשר לובשות אותה.
ב-29 בינואר 2010 חייב ראש הממשלה דאז, פרנסואה פיון, את מועצת המדינה לבדוק את ההשלכות המשפטיות של איסור לבישת הרעלה השלמה בפרט, וכיסוי פנים במקומות ציבוריים ככלל. מועצת המדינה הציגה את מחקרה במרץ 2010, בו המליצה לא לחוקק חוק במטרה לאסור על לבישת רעלות דתיות. בנוסף, מועצת המדינה טענה שעל איסור כיסוי הפנים במקומות ציבוריים להיות מוגבל לצורכי זיהוי על רקע ביטחוני. מנגד, הממשלה החליטה שלא די באיסור חלקי או מוגבל על לבישת רעלה שלמה והציעה במאי 2010 חוק אשר "אוסר על כיסוי הפנים במקומות ציבוריים". הצעת חוק זו רלוונטית לכל סוגי כיסוי הפנים במקומות ציבוריים, ולא רק על לבישת הרעלה השלמה. החוק אומץ באספה הלאומית ביולי 2010 ובסנאט הצרפתי בספטמבר 2010. בית המשפט החוקתי בחן את החוק והחליט שאינו נוגד את החוקה הצרפתית, והחוק אומץ סופית ב-11 באוקטובר 2010. (Loi n° 2010-1192 du 11 Octobre 2010 interdisant la dissimulation du visage dans l'espace public).
החוק אוסר על כיסוי הפנים במקומות ציבוריים באופן כללי, אך הציבור הבין אותו כחוק המיועד לאיסור על לבישת בורקה או ניקאב, פרטי לבוש מפיסת בד אחת המכסים את כלל חלקי הגוף של הלובש. לרוב, נשים מוסלמיות ממדינות איסלאמיות מסוימות נוהגות ללבוש בורקה או ניקאב.
הוראות החוק העיקריות:
1. אסור, במקומות ציבוריים, ללבוש פרטי ביגוד אשר נועדו לכסות את הפנים.

2. I. להבהרת סעיף 1 כדלהלן, 'מקומות ציבוריים' הם דרכים ציבוריות וכל מקום אשר פתוח לציבור הרחב או מוקצה לשירות ציבורי.

 II. האיסור בסעיף 1 אינו חל אם פרטי הלבוש אושרו בחקיקה או תקנות משנה, אם הם נחוצים מסיבות בריאותיות או מקצועיות, אם הם במסגרת פעילות ספורט, חגים ואירועים אומנותיים או מסורתיים.

3. כל עבירה על החוק המוגדר בסעיף 1 תגרור קנס בגובה המוגדר לעבירות קטנות מדרגה השנייה [150 אירו מקסימום].

 חיוב להשתתף בקורס אזרחות, כפי שהוגדר בפסקה 8 לסעיף 16–131 לחוק העונשין, יכול לבוא בנוסף או במקום תשלום הקנס.
המקור בצרפתית
1. Nul ne peut, dans l'espace public, porter une tenue destinée à dissimuler son visage.

2. I. ― Pour l'application de l'article 1er, l'espace public est constitué des voies publiques ainsi que des lieux ouverts au public ou affectés à un service public.

II. ― L'interdiction prévue à l'article 1er ne s'applique pas si la tenue est prescrite ou autorisée par des dispositions législatives ou réglementaires, si elle est justifiée par des raisons de santé ou des motifs professionnels, ou si elle s'inscrit dans le cadre de pratiques sportives, de fêtes ou de manifestations artistiques ou traditionnelles.

3. La méconnaissance de l'interdiction édictée à l'article 1er est punie de l'amende prévue pour les contraventions de la deuxième classe.

L'obligation d'accomplir le stage de citoyenneté mentionné au 8° de l'article 131-16 du code pénal peut être prononcée en même temps ou à la place de la peine d'amende.