stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פנחס כהן גן
רשימת פרסומים > ספרי אמן

ישראל בשנת אלפיים, [חמו"ל], ירושלים, אוגוסט 1974 (מהדורה בת 3,000 עותקים, דפוס אופסט, 10 עמ')
על אמנות, [חמו"ל], ירושלים, דצמבר 1975 (מהדורה בת 3 עותקים, צילום אור, 3 עמ')
השפעת האמנויות החזותיות על הדמוקרטיה, [חמו"ל], פברואר 1975 (מהדורה בת 3 עותקים, צילום אור, 100 עמ')
אמנות יחסית, [חמו"ל], ניו יורק, ינואר 1977 (מהדורה בת 5 עותקים, צילום אור, 125 עמ')
שיטת בקרת מסר אמנות (A.I.C.S), [חמו"ל], ניו יורק, מרס 1977 (מהדורה בת 3 עותקים, צילום אור, 35 עמ')
אמנות יחסית או אמנות פורמלית על פורמלית ("האמנות המטאפורמלית"), [חמו"ל], ירושלים, 1981 (מהדורה חתומה 200 עותקים, 120 עמ')
אמנות אטומית, בצלאל - אקדמיה לאמנות, ירושלים, 1986 (מהדורה חתומה וממוספרת, 500 עותקים)
ביבליקה פרינציפיה דיסקריפטיזה, [חמו"ל], תל אביב, 1989
אמנות קריטית מודל הרמנויטי, [חמו"ל], 1989 (מהדורה בת 30 עותקים)
מילון תחביר הציור והפיסול, בצלאל, אקדמיה לאמנות, ירושלים, 1991 (מהדורה בת 100 עותקים, 525 עמ')
מר Mer טר Terre, מוזיאון חיפה, חיפה, 1996
אמנות, משפט והסדר החברתי, [חמו"ל], 1999 (מהדורה בת 300 עותקים)
ספר הפעילות, המושגים והאובייקטים, 2000-1970, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 2012
ראו גם

נגיעה בגבול
פעולה במחנה הפליטים ביריחו
כיווני הרוחות בים-המלח: ערב, צהרים, בוקר
רמי וייץ

| --- | --- |

וייץ בהיכל הספורט יד אליהו במהלך משחק של מכבי תל אביב בכדורסל מול ז'לגיריס קובנה, 2004
 לידה:  11 במרץ 1953 (בן 71) 
 מעסיק:  הערוץ הראשון, ערוץ הספורט 
 צאצאים:  מיכל ויץ 
 
רמי וייץ (נולד ב-11 במרץ 1953) הוא שדרן ספורט ישראלי המשדר בערוצי ספורט 1 של צ'רלטון, ובעבר בערוצי ספורט 5. נחשב מבכירי שדרני הספורט בישראל.
ביוגרפיה

וייץ החל את דרכו ככתב במחלקת הספורט של ערוץ 1 ב-1975, וכעבור מספר שנים עבר למחלקת החדשות ושימש ככתב משפטי במבט לחדשות. ב-1987 חזר לשדר ספורט, ולאחר שיורם ארבל עזב את רשות השידור ב-1990 הפך יחד עם מאיר איינשטיין לאחד משני השדרים המובילים בערוץ. בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 שידר את משחקי ליגת העל בכדורגל וליגת האלופות. בקיץ 1994 עבר וייץ לערוץ הספורט כמחליפו של יורם ארבל שעבר לערוץ 2. עם מעבר זכויות השידור של ליגת האלופות לערוץ הספורט הפך וייץ לשדר המזוהה עם המפעל לצד הפרשן שגיא כהן, כאשר השידור הזכור ביותר שלו היה הניצחון הדרמטי של מנצ'סטר יונייטד על באיירן מינכן בגמר ליגת האלופות 1999. בנוסף, שידר וייץ בערוץ הספורט: כדורגל ישראלי, ליגה אנגלית, ליגה ספרדית ואת מונדיאל 2002.
במקביל לעבודתו בערוץ הספורט, שידר וייץ כדורגל ישראלי בתוכנית "הדקה ה-91" ברשת ולאחר מכן בטלעד, זכייניותיה דאז של ערוץ 2. הוא אף המשיך לשדר במונדיאל 1998, יורו 2000 ויורו 2004, אם כי עבור הערוץ הראשון. שידר בשנים אלו גם את מכבי תל אביב בכדורסל במסגרת טורניר היורוליג בשנים 2003–2005, השנתיים בהן זכתה הקבוצה ביורוליג.
בשנת 2003 עבר וייץ לשדר עבור ערוצי הספורט של צ'רלטון (ערוצי "ספורט 1"), אבל המשיך לשדר עבור ערוץ הספורט במשחקי ליגת האלופות ובהזדמנויות אחרות.
בזמן עבודתו בצ'רלטון, ידע וייץ רגע מביך כאשר דווח עליו ביולי 2012, כי הלך לישון במהלך משחק ששידר בשלהי חודש ינואר של אותה שנה, במסגרת הגביע הספרדי, בין אספניול ומיראנדס (אנ').
בסוף שנת 2009 השתתף בתפקיד אורח בטלנובלה האלופה כאיתן, מנהל התוכנית של זהבה אבוקסיס.
בשנת 2011 עזב רמי וייץ את ערוץ הספורט. באותה שנה, החל לשדר ביחד עם רון קופמן, משה פרימו ואחד הקולגות שלו, מאיר איינשטיין, בתוכנית רדיו יומית בתחום הספורט, אך עזב אותה לאחר תקופה קצרה. בסוף שנת 2013 התפטר מצ'רלטון לאחר מחלוקות. בקיץ 2014 וייץ חזר לערוץ ושימש שדרן במשחקי יורו 2016.
בשנת 2017 מונה וייץ לשדר הכדורגל הבכיר של תאגיד השידור כאן עם הקמתו, ולקראת מונדיאל 2018 מונה למנהל מבצע השידורים ולשדר הבכיר בטורניר, ושידר לראשונה את משחקי חצי הגמר והגמר, כשלצידו הפרשן מוטי איוניר.
וייץ ידוע בהקפדתו על הגיית שמותיהם של שחקנים באופן הנהוג במדינתם, על אף שספג ביקורת על כך במהלך השנים.
ביוגרפיה > חיים אישיים

מתגורר במושב גבעת יערים. נכדו של איש קק"ל, יוסף ויץ, ואחיינם של פעילי הציונות רענן ויץ ויחיעם ויץ.
בתו, מיכל ויץ, היא מפיקת סרטים דוקומנטריים. בשנת 2021 רמי וייץ השתתף בסרט התיעודי (בקרב רבים מהחוגים הציוניים בישראל, סרט זה נחשב לכזה המציג עמדות פוסט-ציוניות ואף האשמות אנטי-ציוניות נגד קק"ל והתנועה הציונית במהלך העשורים בהם הצטרכו לסייע בהקמת המדינה) שביימה בתו "קופסה כחולה" ששודר ב-yes דוקו, על חייו של סבו של רמי ורב-סבה של מיכל – יוסף ויץ – מראשי קרן קיימת לישראל ומהפעילים בה ומהפעילים המרכזיים בהתיישבות וברכישת קרקעות בארץ ישראל, . הסרט מציג קונפליקט ועימות בין הנרטיב המקובל ברוב חלקי משפחתה של הבמאית מיכל ואף בקרב רמי וייץ עצמו – ובין הנרטיב ה"ציוני-מידיי" המשתקף לטענתם ביומניו האישיים של סבם ואביהם המנוח, יוסף ויץ.
הערות שוליים

↑  חמי אוזן‏, רמי וייץ: "אני השדר הכי טוב בארץ", באתר וואלה, 30 ביוני 2010
↑  רואי (איקו) עוזרי, לילה טוב: רמי וייץ הלך לישון באמצע משחק, באתר Xnet‏, 4 ביולי 2012
סקוט איסטווד

| --- | --- |

סקוט איסטווד
 לידה:  21 במרץ 1986 (בן 38) קליפורניה, ארצות הברית
 שם במה:  Scott Eastwood 
 שם לידה:  Scott Clinton Reeves 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2006
 מקום לימודים:  אוניברסיטת לויולה מרימאונט  תיכון כרמל  מכינת האוואי 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
סקוט איסטווד (באנגלית: Scott Eastwood, נולד ב-21 במרץ 1986) הוא שחקן ודוגמן אמריקאי, בנו של השחקן והבמאי קלינט איסטווד. התפרסם בשלל תפקידיו בסרטים בהם "המנסרים מטקסס 3D", "אהבה למרחקים ארוכים", "יחידת המתאבדים", "מהיר ועצבני 8" ושומר טינה".
ביוגרפיה

נולד בשם סקוט קלינטון ריבס, במונטריי, קליפורניה. בנם של השחקן והבמאי זוכה האוסקר קלינט איסטווד והדיילת ג'קלין ריבס, שניהלו רומן בעת שאביו היה במערכת יחסים עם השחקנית הנשואה סונדרה לוק. יש לו אחות צעירה ממנו, קת'רין שנולדה שנתיים אחריו. יש לו עוד שישה אחים ואחיות למחצה ממערכות יחסים שונות של אביו; לורי (1954), קימבר (1964), המוזיקאי קייל איסטווד (1968), השחקנית אליסון איסטווד (1972), השחקנית פרנצ'סקה איסטווד (1993) ומורגן איסטווד (1996). איסטווד גדל בעיירה כרמל בקליפורניה ואז בגיל 10 עבר להתגורר בהוואי עם אימו, שם חי במשך ארבע שנים, עד שחזר להתגורר בקליפורניה וסיים את לימודיו התיכוניים שם. לאחר מכן ב-2008, קיבל תואר ראשון בתקשורת מאוניברסיטת לויולה מרימאונט בלוס אנג'לס.
ב-2015 עבר להתגורר בסן דייגו. באוגוסט 2016 חשף איסטווד בפני התקשורת שעבר תאונת דרכים בספטמבר 2014, בה נהרגה בת זוגו באותה עת בשל כרית אוויר פגומה.
בדצמבר 2022 ביקר בירושלים
קריירה

איסטווד נבחן בתחילת דרכו לסרטים תחת השם של אמו, על מנת להימנע מלהיקשר לשם אביו ולהצליח בכוחות עצמו. למרות זאת הוא ביצע תפקידים קטנים בסרטים "גיבורי הדגל" (2006), "גראן טורינו" (2008) ו-"אינוויקטוס" (2009) אשר בוימו על ידי אביו.
בשנת 2011 שיחק בסרט "תיכנס לשום מקום" בתפקיד ראשי ראשון לצד שרה פקסטון.
בשנת 2014 שיחק תפקיד משני בסרט המלחמה "זעם" לצדו של בראד פיט. בשנת 2015 כיכב בקליפ לשיר "Wildest Dreams" של הזמרת טיילור סוויפט. באותה שנה כיכב בסרט "אהבה למרחקים ארוכים" אשר היה עיבוד לספרו של ניקולס ספארקס.
בשנת 2016 שיחק בסרט "יחידת המתאבדים" המהווה חלק מהיקום הקולנועי של DC. בשנת 2017 שיחק בסרט האקשן שובר הקופות "מהיר ועצבני 8", וכיכב בסרט "אוברדרייב".
בשנת 2018 הופיע בתפקיד ראשי בסרט ההמשך ל"פסיפיק רים", "פסיפיק רים: המרד".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006 | גיבורי הדגל | טוראי רוברטו לנדספורג |  |
| 2007 | פשע באמריקה | אריק דסטרוי |  |
| 2007 | גאווה | ג'ייק בולרזס |  |
| 2008 | Player 5150 | בריאן ויקס |  |
| 2008 | גראן טורינו | טריי הארמפול |  |
| 2009 | Shannon's Rainbow | ג'ואי מילטון |  |
| 2009 | אינוויקטוס | ג'ואל סטרנסקי |  |
| 2011 | Enter Nowhere | טום דיפ |  |
| 2011 | גור אריה יהודה | ג'ק ליונס | דיבוב |
| 2011 | הזייפן | ריאן פלטר |  |
| 2012 | בחזרה למשחק | בילי קלארק |  |
| 2012 | הגלישה הגדולה במאווריקס | גורדי | ללא קרדיט |
| 2013 | המנסרים מטקסס 3D | קארל הארטמן |  |
| 2014 | זעם | מיילס |  |
| 2014 | The Perfect Wave | איאן מק'ורמק | גם מפיק-שותף |
| 2014 | Dawn Patrol | ג'ון פייפר | גם מפיק |
| 2015 | אהבה למרחקים ארוכים | לוק קולינס |  |
| 2015 | Diablo | ג'קסון |  |
| 2016 | Mercury Plains | מיטצ' דייוויס |  |
| 2016 | המרגל סנודן | טרבור ג'יימס |  |
| 2016 | יחידת המתאבדים | "GQ" אדוארדס |  |
| 2017 | Walk of Fame | דרו | גם מפיק בפועל |
| 2017 | מהיר ועצבני 8 | אריק רייזנר |  |
| 2017 | אוברדרייב | אנדרו פוסטר |  |
| 2018 | פסיפיק רים: המרד (אנ') | ניית'ן למברט |  |
| 2020 | לכודים תחת אש | קלינטון רומשה |  |
| 2021 | שומר טינה | ג'אן |  |
| 2021 | סכנה מיידית (אנ') | דילן די. פורסטר |  |
| 2022 | אני רוצה אותך חזרה (אנ') | נואה |  |
| 2023 | מהיר ועצבני 10 | אריק רייזנר |  |
| 2024 | 1992 (אנ') | ריגין ביגבי |  |
| TBA | Tin Soldier | נאש |  |
| TBA | Wind River: The Next Chapter |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | כבאי שיקגו | השוטר ג'ים ברנס | 2 פרקים |
| 2014 | שוטרי שיקגו | השוטר ג'ים ברנס | פרק: "Stepping Stone"; ללא קרדיט |
הערות שוליים

↑  הכוכב ההוליוודי נחת בישראל: פרטי הביקור המפתיע נחשפים, באתר אייס, 6 בדצמבר 2022
↑  מיקי לוין, ‏תראו מי בא לבקר: הכוכב ההוליוודי סקוט איסטווד נחת בישראל, באתר מעריב אונליין, 6 בדצמבר 2022
↑  מתי ברנהרט, ‏השחקן המפורסם ביקר בכותל והטמין פתק, באתר "סרוגים", 5 בדצמבר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX5584171  GND: 1058846280  ISNI: 0000 0000 7715 1027  LCCN: no2010019236  NKC: xx0200529  NTA: 394475313  SUDOC: 189193107  VIAF: 107388693   WorldCat (עם VIAF): 107388693
תקופת צינון

ערך זה עוסק בתקופת המתנה אישית בתחום העבודה. אם התכוונתם לתקופת המתנה הנדרשת לפני פתיחת שביתה, ראו .
תקופת צינון היא תקופת ההמתנה הנדרשת מנושא משרה מסוימת המבקש לעבור לתפקיד אחר. בתקופה זו עובד שסיים לעבוד בעיסוק מסוים או לשאת במשרה מסוימת מוגבל מתחילת עבודה בעיסוק הרצוי, וזאת עקב ניגוד עניינים שעלול להיווצר.
תקופת הצינון מבטאת מתח בין הפגיעה בחופש העיסוק, כלומר, זכותו החוקתית של אדם לעסוק בכל מקצוע או משלח יד שיבחר, לבין מניעת ניגוד עניינים בהקשרים שונים.
הדרישה בחוק הישראלי, המונעת מאנשים מסוימים להתמודד בבחירות לכנסת, מתנגשת עם זכות ההתמודדות האלמנטרית, אך מגנה על ערכים ואינטרסים כמו מניעת פוליטיזציה בצה"ל. בישראל ישנם שני סוגי תקופות צינון: תקופת צינון לאחר פרישה משירות המדינה, ותקופת צינון בטרם היבחרות לכנסת.
תקופת צינון לאחר פרישה משירות המדינה

תקופת צינון זו נועדה לחצוץ בין משרה בשירות המדינה, לבין משרה תחת מעסיק שנתון לפיקוח אותו גורם מדיני. בסיס תקופת הצינון מצוי בניסיון לשמור על טוהר המידות.
הפעילות המרכזית של גופי המדינה היא התוויה, יישום ואכיפה של רגולציה (אסדרה). מידת האפקטיביות של רגולציה תלויה, בין השאר, במערך התמריצים של הרגולטור. מבנה התמריצים של רגולטורים עשוי להיות מושפע מגורמים רבים, בין היתר שיקולי קריירה. מסיבה זו, רגולטור אשר צובר התמחות בתחום מסוים, יהיה מעוניין פעמים רבות להיות מועסק בעתיד על ידי אחד מהגופים שעליו הוא מפקח בהווה. מנגד, מעברים תכופים בין מפקחים למפוקחים, אשר מכונים כתופעת "הדלתות המסתובבות" עלולים לפגוע באפקטיביות של האסדרה.
תקופת הצינון לאחר פרישה משירות המדינה נובעת משני חששות עיקריים: חשש מפני ניגוד עניינים, וחשש מפני פגיעה באמון הציבור במנהל הציבורי.
בנוגע לניגוד עניינים, ישנו חשש כי רגולטור ינצל את מעמדו וסמכויותיו על מנת להיטיב עם מקום העבודה הבא שלו. לדוגמה, על ידי הענקת זכות עודפת לארגון או פגיעה במתחריו במסגרת תפקידו כרגולטור. כמו כן, קיים חשש כי רגולטור לשעבר ינצל את הקשרים החבריים והעסקיים שרכש בעבר במשרדי המדינה, לצורך הטבת מצבו של מקום העבודה הנוכחי שלו. כך, הוא עלול להימצא במצב של אינטרסים נוגדים: מצד אחד הוא אמור לפעול כרגולטור אשר מפקח על השוק ומיטיב עם הציבור בכללותו, באופן שאמור לבוא על חשבונו של הגוף המפוקח, ומנגד הוא מעוניין להיטיב עם הגוף המפוקח.
חששות אלו הם למעשה ביטוי של תאוריית הבחירה הציבורית, אשר מתייחסת בספקנות אל היכולת של המדינה לספק מדיניות נבונה, עקב כניעה של הפקידים לקבוצות לחץ. באופן ספציפי, מצב זה מכונה "שבי רגולטורי", בו הרגולטור פועל על פי האינטרסים של הגוף עליו הוא נדרש לפקח, ולא לטובת הציבור. כמו כן, גם אם בעת מעבר של רגולטור אל הגוף המפוקח הוא ינהג בהגינות מלאה, ולא ינצל את מעמדו לצורך הענקת זכות שלא כדין, מתעורר חשש של מראית עין שלילית. כלומר, מכיוון שהציבור בדרך כלל לא יכול לדעת האם הרגולטור אכן ניצל את כוחו לרעה או לא, יפגע האמון שלו במנהל הציבורי התקין, ובטוהר המידות השורר בה.
תקופת צינון לקראת התמודדות בפרלמנט

במרבית ממדינות העולם לא מוגדרת בחוק תקופת צינון בין מילוי תפקיד בכוחות הביטחון או שירות המדינה לבין בחירה לתפקיד בפרלמנט או בממשלה. המגבלה היחידה על המשרתים בכוחות הביטחון היא שעליהם לפרוש בטרם יתמודדו על משרה ציבורית בכירה אחרת.
בצבא צרפת, קצינים שהם מפקדי אזורים בדרגת אלוף אינם יכולים להיבחר לפרלמנט, אלא אם עברה לפחות חצי שנה מיום פרישתם מהצבא.
בארצות הברית לא מוגדרת בחוק תקופת צינון בין שירות בכוחות הביטחון לבין התמודדות בבחירות לקונגרס, למעט התמנות לתפקיד מזכיר ההגנה, שבתחום סמכותו מינוי אנשי צבא. תקופת צינון בין מילוי תפקיד בכוחות הביטחון לבין מילוי תפקיד מזכיר ההגנה עומד על 10 שנים. החוק האמריקני לא מגדיר תקופת צינון בגלל תהליך הבחירה הארוך והצורך בהשגת מימון, שייאלץ ממילא את המעוניין להתמודד לתפקיד מסוים לפרוש מתפקידו זמן רב לפני שייבחר או יתמנה לתפקיד. עם זאת, הסנאט רשאי לפטור מועמד לתפקיד מזכיר ההגנה מתקופת צינון, לבקשת הנשיא.
החוק מתייחס גם למשרתים פעילים בכוחות הביטחון. לפי החוק, אדם בשירות פעיל בכוחות הביטחון אינו רשאי להעמיד עצמו לבחירה לבית מחוקקים מדיני או פדרלי בטרם פרש משירות פעיל.
בשנת 2003 הציע נשיא ארצות הברית לשעבר, ביל קלינטון, לתקן את חוקת ארצות הברית כך שנשיא שכיהן שתי קדנציות יוכל להיבחר שוב לאחר תקופת צינון.
בישראל > תקופת צינון לאחר פרישה משירות המדינה > חוק שירות הציבור (הגבלות לאחר פרישה)

חוק שירות הציבור (הגבלות לאחר הפרישה), המוכר בכינוי "חוק הצינון", מסדיר את תקופות הצינון לעובדי המדינה ו החוק מטיל הגבלות, שחלקן תחומות בזמן, על עובד ציבור שפרש מתפקידו. כאמור, להגבלות המוטלות שתי מטרות עיקריות:
למנוע מעובד ציבור לנצל בתקופת עבודתו את מעמדו וכוחו לטובת קידום ענייניו האישיים של מקום עבודה או גורם אליו הוא מעוניין לעבור לאחר פרישתו.
מניעת ניצול קשרים שיצר העובד במוסד שממנו פרש עם עמיתיו לעבודה או עם גורמים חיצוניים שאותם שירת במהלך עבודתו.
סעיף 4 הוא הסעיף המרכזי בחוק, אשר אוסר על מי שפורש משירות המדינה לקבל טובת הנאה, הכוללת גם הצעת עבודה, ממי שהיה מוסמך להעניק לו זכות. סעיף 8 לחוק קובע כי הפרת הוראות החוק מהווה עבירה פלילית, שעונשה קנס או שישה חודשי מאסר.
הוראת סעיף 3 (איסור ייצוג מול כפיפים לשעבר) לחוק חלה רק על מי שבשירותו היה ב-5 הדרגות העליונות של הדירוג האחיד (המנהלי) בשירות המדינה, אך הוראות סעיף 2 (איסור ייצוג בעניין שבו טיפל הפורש) וסעיף 4 (איסור קבלת זכות ממי שהוענקה לו זכות) חלות על כל מי שפרש משירות המדינה.
בישראל > תקופת צינון לאחר פרישה משירות המדינה > ועדת ההיתרים לקיצור תקופת הצינון

במסגרת חוק הצינון, ישנה אפשרות להגיש בקשה מיוחדת לקיצור תקופת הצינון. לשם כך, העובד הפורש צריך להגיש בקשה לוועדת ההיתרים, ובה הוא מפרט את הנסיבות בגינן הוא מבקש את קיצור התקופה. הוועדה מנהלת הליך מעין שיפוטי בו נציבות שירות המדינה מופיעה בפניה ופורשת את עמדתה בשאלה האם ראוי לאפשר למבקש את הקיצור, וועדת ההיתרים מקבלת החלטה בעניין. הוועדה מונה שלושה חברים: שופט בית משפט מחוזי, נציג השירות הציבורי, ונציג הציבור. סעיף 14 לחוק הצינון מנחה את הוועדה אילו שיקולים לשקול. השיקול המכריע הוא מניעת פגיעה בטוהר המידות. שיקולים נוספים כוללים את נסיבות הפרישה: לדוגמה, האם הרגולטורית פורשת כי מיצתה את אפשרויות הקידום או הגיעה לגיל פנסיה, או שמא היא עוזבת את תפקידה כי קיבלה הצעת עבודה מפתה בסקטור הפרטי בעודה בתפקיד? האם החברה אליה הרגולטורית מבקש לעבור היא פרטית או ממשלתית? וכך הלאה. כלומר, ככל שישנו קשר הדוק בין נסיבות עזיבת בעל התפקיד לקבלת הצעת העבודה, תכליות חוק הצינון יצדיקו השארה של התקופה על כנה. כמו כן, ככל שהעובד המבקש בכיר יותר, קיצור צינון צריך להינתן במשורה.
על אף הוראותיו המפורטות של חוק הצינון, והסנקציה החמורה הקבועה בו, נמתחת ביקורת ציבורית לפיה ועדת ההיתרים מאפשרת לעקוף למעשה את תקופת הצינון. ממחקר שערך רועי שפירא, עולה כי בין השנים 1997–2018 ועדת ההיתרים אישרה 96% מהבקשות אשר הובאו בפניה. לטענתו, הוועדה מעניקה משקל רב לנסיבות האישיות של העובד מבקש הבקשה, על חשבון פגיעה בתכליות החוק. מעבר בכירים אל גופים מפוקחים, ובייחוד גופים מונופוליסטיים, או גופים מוסדיים בעלי השפעה דרמטית על המשק, ללא תקופת צינון ראויה, פוגע באינטרס הציבורי באופן ממשי.
ביקורת זו הובילה את ארגון לובי 99 לעסוק ישירות בנושא תקופות הצינון ולקדם הצעות חוק להארכת תקופות הצינון של רגולטורים שונים וכן לפעול כנגד בקשות ספציפיות לקיצור הצינון שהעלו קשיים, כמו המקרה של אלון בכר, שכיהן כראש הרשות להגנת הפרטיות, והיה אמור להתמנות לתפקיד מנכ"ל איגוד הבנקים לאחר תקופת צינון של חודש בלבד, וכן המקרה של אריאל יוצר, בה בקשת הצינון שהגיש לוועדה נדחתה.
בספטמבר 2020 עדכן היועץ המשפטי לממשלה את הנחיותיו בנושא גיבוש עמדת המדינה לגבי תקופת הצינון הראויה לפורשים משירות הציבור. בתוך כך, הוטלו מגבלות משמעותיות על הכרה בתקופת ה"צינון הפנימי", אשר שימשה פעמים רבות לצורך ביטול של תקופה הצינון כנדרש בחוק. "צינון פנימי" הוא הסכם ניגוד עניינים פנימי לפיו העובד מנוע מלעסוק בנושאים הקשורים למקום העבודה בו הוא מתעתד לעבור. בהתאם להנחיות החדשות, לא ניתן להכיר בתקופת הצינון הפנימית בדיעבד, אלא על ידי אישור מראש מהיועץ המשפטי למשרד או היועמ"ש, לפי הנסיבות. כמו כן, במקרה שתקופת צינון פנימית תפגע ביכולתו של המבקש לעבוד באופן אפקטיבי בתקופה זו, בדרך כלל עקב בכירותו, היא לא תאושר.
לעמדת ארגון לובי 99, יש להאריך את תקופת הצינון ככל שמדובר במעבר לתאגיד בעל מונופולין, או בעל כוח שוק משמעותי, מכיוון שכוח השוק של מונופולים וההשפעה של הרגולציה שתוטל עליהן גדולה. בנוסף, כוחם קשור פעמים רבות בקשרים עם הממשל וביכולתם להשפיע על הרגולציה הרלוונטית להם ולשוק בו הם פועלים. לכן, החשש שמתעורר שמא אותו הרגולטור הושפע מעצם שאיפתו לעבור לעבוד במונופול שעליו פיקח, ופעל באופן מוטה עוד במסגרת תפקידו, הוא חמור במיוחד.
בישראל > תקופת צינון לקראת כהונה כנבחר ציבור > חוק הבחירות לכנסת וחוק הממשלה

לפי נוסחו המקורי של חוק הבחירות לכנסת, לא יתמודדו לכנסת: קציני צבא בכל דרגה שהיא בשירות קבע בצה"ל, שוטר במשטרת ישראל וסוהר בשירות בתי הסוהר, אלא אם חדלו מלמלא תפקידם לפני היום הקובע.
היום הקובע לגבי ממלאי התפקידים: ראש השב"כ, ראש המוסד, קצין צבא בדרגת אלוף ומעלה, קצין משטרה בדרגת ניצב ומעלה, ונציב בתי הסוהר נקבע לשלוש שנים לפני יום הבחירות היום הקובע לגבי עובדי מדינה, קציני צה"ל, שוטרים וסוהרים שדרגתם נמוכה מדרגת ממלאי התפקידים שנזכרו קודם הוא מאה ימים לפני יום הבחירות.
עובדי מדינה פרט למורה, חייל בשירות סדיר וחייל בשירות קבע ששמם נכלל באחת מרשימות המועמדים, יחדלו מלמלא תפקידם מיום הגשת רשימת המועמדים ועד ליום הבחירות, ואם נבחרו לכנסת, גם משך כל תקופת כהונתם כחברי הכנסת.
חוק הממשלה קבע כי לא ימונה בכיר במערכת הביטחון לשר בטרם חלפו שישה חודשים מתום תקופת כהונתו.
החוק נכנס לתוקפו רק ביום הבחירות לכנסת ה-16, כלומר ב-2003, והדבר איפשר לשאול מופז להתמנות לתפקיד שר הביטחון בשנת 2002, פחות מחצי שנה לאחר שפרש מתפקיד הרמטכ"ל. עם זאת, חוק הבחירות לכנסת מנע את התמודדתו בבחירות לכנסת. בהחלטתו כתב יו"ר ועדת הבחירות המרכזית, השופט מישאל חשין: ”מר מופז נעדר כשירות להציג מועמדותו בבחירות לכנסת המיועדות להיערך ביום כ"ה בשבט תשס"ג, 28 בינואר 2003, ויש למחוק את שמו מרשימת המועמדים.”
ב-2007 תוקנו חוק הבחירות לכנסת וחוק הממשלה, והוגדלה תקופת הצינון הקבועה בהם לבכירי מערכת הביטחון מחצי שנה לשלוש שנים מיום תום כהונתם ועד יום הבחירות בהן הם מבקשים להתמודד או עד יום המינוי לתפקיד שר. עוד קובע החוק כי אם תמה כהונת הכנסת שנבחרה בבחירות בהן נפסלו המועמדים מלהתמודד בגלל תקופת הצינון, יורשו אותם בכירים להתמודד בבחירות לכנסת הבאה גם אם עדיין לא חלפו שלוש שנים מיום תום כהונתם.
ב-2007 בית המשפט המחוזי בירושלים קבע כי חמישה חודשים וחצי הם תקופת צינון מספיקה לקצין בכיר שעסק בצבא בהובלה מיום פרישתו ועד לכניסתו לתפקיד בכיר בחברה בענף ההובלה. בית המשפט פסק כי הקצין בדרגת סגן-אלוף רשאי לקצר את תקופת הצינון ובלבד ש"לא יהיה רשאי לייצג את החברה מול בעלי תפקידים בצה"ל ובמרכז הובלה, שהיו כפופים לו".
ב-2011 נדחתה בוועדת השרים יוזמת חקיקה של חברי הכנסת יואל חסון ואיתן כבל לקיצור תקופת הצינון ל-18 חודשים.
בישראל > תקופת צינון לקראת כהונה כנבחר ציבור > צינון לאנשי תקשורת

ב-2005 החליטה מועצת הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו לחייב עיתונאים המעוניינים במעבר לפוליטיקה בתקופת צינון בת שלושה חודשים, וזאת במטרה לשמור על נייטרליות ועצמאות התקשורת המשודרת בישראל.
בין 2010 ל-2012 נדונו הצעות חוק בעניין קביעת תקופת הצינון של חצי שנה לאנשי תקשורת (הצעות חוק שכונו "חוק לפיד"). הדיון בהצעות הוקפא עקב הריצה של יאיר לפיד לפוליטיקה.
הערות שוליים

1 2  הנחיית היועץ המשפטי לממשלה מס' 1.1711 "גיבוש עמדת המדינה לגבי תקופת הצינון הראויה לפורשים משירות הציבור"
↑  יצחק זמיר, הסמכות המינהלית, כרך א' עמ 665 [מהדורה שנייה].
↑  רולניק גיא, שפירא רועי. דינמיקה של שבי רגולטורי –חקר המקרה הישראלי חיפה, ישראל, מוסד שמואל נאמן, 2019
↑  יצחק זמיר, שם.
↑   חוק שירות הציבור (הגבלות לאחר פרישה) התשכ"ט-1969, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט
↑  סעיף 11–12 לחוק שירות הציבור, שם.
↑  סטלה קורין ליבר, ‏חוק הצינון - לא ממש בריא, סטלה קורין-ליבר, באתר גלובס, 23 ביולי 2017
↑  רועי שפירא, דלתות מסתובבות ומידת האפקטיביות של תקופות צינון
↑  הצעת חוק לתיקון פקודת הבנקאות (תקופת צינון למפקח על הבנקים), התש"ף-2020, באתר הכנסת
↑  פניית ארגון לובי 99 אל ועדת ההיתרים, 13 בינואר 2019
↑   אפרת נוימן, אלון בכר השעה עצמו מתפקיד מנכ"ל איגוד הבנקים – בעקבות השאלות על קיצור הצינון שקיבל, באתר TheMarker‏, 19 בפברואר 2019
↑   ישראל פישר, הצינון לא קוצר: אריאל יוצר יוכל להתמנות למנכ"ל ישראמקו רק במאי, באתר TheMarker‏, 18 בנובמבר 2020
1 2  מכתב פניה של לובי 99 בנושא בקשה לעדכון הנחיות היועץ המשפטי לממשלה, 24 דצמבר 2019
1 2  תיקון שהתקבל ב-2007 מאריך את תקופת הצינון לשלוש שנים.
↑  החלטת השופט חשין בעניין התמודדות שאול מופז בבחירות לכנסת ה-16, 25 בדצמבר 2002
↑  חוק תקופת צינון למשרתים בכוחות הביטחון (תיקוני חקיקה), התשס”ז-2007, ס"ח 2087 מ-22 במרץ 2007
↑  גדעון אלון, הכנסת אישרה תקופת צינון של 3 שנים לבכירים בכוחות הביטחון, באתר הארץ, 12 במרץ 2007
↑  משה ריינפלד, קצינים יעברו בלי תקופת צינון, באתר News1 מחלקה ראשונה, 17 בדצמבר 2007
↑  נועם שרביט, נדחתה הצעת חוק אשכנזי: תקופת הצינון לא תקוצר, באתר nrg‏, 10 בינואר 2011
↑  ענבל אביב, תקופת צינון בין עיתונות לפוליטיקה, באתר News1 מחלקה ראשונה, 12 בדצמבר 2005
↑  מורן אזולאי, לפיד רץ, הקואליציה מקפיאה את "חוק הצינון", באתר ynet, 10 בינואר 2012
רא"ל במיל. שאול מופז - התמנה לשר פחות מחצי שנה לאחר שפרש מצה"ל בגלל כניסתו המאוחרת של חוק הממשלה לתוקף, אולם התמודדתו בבחירות נפסלה לפי חוק הבחירות לכנסת
אבו בכר אל-בגדאדי

אִבְּרַאהִים עַוַּאד אִבְּרַאהִים עַלִיּ אלְ-בַּדְרִיּ (בערבית: إبراهيم عواد إبراهيم علي البدري; 28 ביולי 1971 – 26 באוקטובר 2019), הידוע בכינויו אַבּוּ בַּכְּר אלְ-בַּגְדַאדִיּ (תעתיק מדויק: אלבע'דאדי; בערבית: أبو بكر البغدادي), היה מנהיג ארגון הטרור המדינה האסלאמית (המכונה גם "דאעש") משנת 2010 ועד מותו. עד שנת 2014 הנהיג את השלוחה של אל-קאעידה בעיראק, אך לאחר חילוקי דעות עם מנהיג אל-קאעידה, איימן א-זוואהירי, התנתק ארגונו מאל-קאעידה והפך לארגון עצמאי.
בסוף יוני 2014 הכריז הארגון על הקמת ח'ליפות בשם "המדינה האסלאמית" באזורים שבשליטתו, ועל עצמו כח'ליפה שלה, בשם "הח'ליפה אבראהים". תחת הנהגתו כבשה המדינה האסלאמית שטחים נרחבים בעיראק ובסוריה, וביצעה פיגועי טרור רבים ברחבי העולם, בעיקר במזרח התיכון ובאירופה. נהרג ב-26 באוקטובר 2019 במבצע קיילה מולר של ארצות הברית בסוריה.