stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנטוניו דייוויס
קריירת משחק > עונות השיא

לקראת עונת 1993/1994 חתם באינדיאנה פייסרס, בה שימש כמחליף בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר במשך שש עונות. באוגוסט 1999 הועבר דייוויס בטרייד לטורונטו ראפטורס בתמורה לג'ונתן בנדר. דייוויס תפקד כסנטר הפותח של הראפטורס במשך 4 וחצי עונות, במהלכן היה בכושר הטוב בקריירה. לאורך תקופתו בטורונטו העמיד דייוויס ממוצעים של 12.9 נקודות ו-9.2 ריבאונדים למשחק, ובעונת 2001 אף נבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA. בקיץ 2002 ייצג את נבחרת ארצות הברית באליפות העולם בכדורסל שנערכה באינדיאנפוליס, בה קבוצתו הודחה כבר בשלב רבע הגמר על ידי נבחרת יוגוסלביה.
קריירת משחק > שלהי הקריירה

באמצע עונת 2003/2004 הועבר לשיקגו בולס בטרייד ששלח לטורונטו את דונייל מרשל וג'יילן רוז. דייוויס שיחק עונה וחצי בשיקגו לפני שהועבר בטרייד נוסף לניו יורק ניקס, יחד עם אדי קרי, בתמורה למייקל סוויטני וטים תומאס. במהלך משחק של קבוצתו נגד שיקגו בולס בעונת 2006, עלה הסנטר לכותרות לאחר שטיפס ליציע כדי להגן על אשתו שהוטרדה על ידי אוהד. מאחר שלא נוצר שום מגע פיזי בין דייוויס לאוהד, הושעה השחקן על ידי ליגת ה-NBA לחמישה משחקים בלבד. לקראת סוף אותה עונה, בפברואר 2006, חזר דייוויס לטורונטו ראפטורס, לאחר שהועבר אליה בטרייד תמורת ג'יילן רוז. כחודש לאחר מכן שוחרר דייוויס מהקבוצה, ובסיום העונה הודיע על פרישה ממשחק. בסך הכול שותף דייוויס ב-903 משחקי NBA בעונה הסדירה, ועוד 93 משחקים בפלייאוף ה-NBA. ממוצעי הקריירה של דייוויס לאורך 13 עונותיו ב-NBA הם 10 נקודות ו-7.5 ריבאונדים למשחק.
הערות שוליים

↑  מערכת וואלה! NEWS‏, אנטוניו דייויס הושעה לחמישה משחקים אחרי שטיפס ליציע, באתר וואלה, 20 בינואר 2006
| נבחרת ארצות הברית – אליפות העולם בכדורסל 2002 (מקום שישי) |
| --- | --- | --- |
|  1  •  2  •  3  •  4 פינלי •  5 ב. דייוויס •  6 א. מילר •  7 אוניל •  8 א. דייוויס •  9 פירס •  10 ר. מילר •   11 מריון •  12 ויליאמס • 13 וולאס •  14 ברנד • 15 לפרנץ • מאמן: קארל |  1  •  2  •  3  •  4 פינלי •  5 ב. דייוויס •  6 א. מילר •  7 אוניל •  8 א. דייוויס •  9 פירס •  10 ר. מילר •   11 מריון •  12 ויליאמס • 13 וולאס •  14 ברנד • 15 לפרנץ • מאמן: קארל | ארצות הברית |
אנטוניו דניאלס

| --- | --- |

דניאלס במדי וושינגטון ויזארדס, 2007
 לידה:  19 במרץ 1975 (בן 49) קולומבוס, אוהיו, ארצות הברית
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.93 מטרים
 מכללה:  אוניברסיטת באולינג גרין
 דראפט:  בחירה רביעית, 1997 ונקובר גריזליס
 קבוצות כשחקן
 1997–1998 1998–2002 2002–2003 2003–2005 2005–2008 2008–2009 2010–2011 2011 2011:  ונקובר גריזליס סן אנטוניו ספרס פורטלנד טרייל בלייזרס סיאטל סופרסוניקס וושינגטון ויזארדס ניו אורלינס הורנטס טקסס לג'נדס פילדלפיה 76' טקסס לג'נדס
 הישגים כשחקן
 זכייה באליפות ה-NBA‏ (1999)
אנטוניו רוברט דניאלס (באנגלית: Antonio Robert Daniels; נולד ב-19 במרץ 1975) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1997–2011. ממוצעיו הכוללים ב-13 עונותיו ב-NBA הם 7.6 נקודות, 3.4 אסיסטים ו-1.8 ריבאונדים למשחק.
בין השנים 2015–2019 שימש כפרשן של משחקי אוקלהומה סיטי ת'אנדר ברשת הטלוויזיה "Fox Sports", ומאז עונת 2019/2020 משמש כפרשן של הרשת במשחקי ניו אורלינס פליקנס.
קריירת מכללות

דניאלס נולד בקולומבוס שבאוהיו, ובין השנים 1993–1997 למד באוניברסיטת באולינג גרין אשר בצפון אוהיו. בשלוש עונותיו הראשונות בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה רשם ממוצעים של 12.9 נקודות ו-4.5 אסיסטים למשחק, ובעונתו האחרונה הציג שיפור משמעותי כשהוביל את כל שחקני מחוז ה-MAC בממוצעי נקודות (24.0) ואסיסטים (6.8) למשחק. בסיום אותה עונה נבחר לשחקן המצטיין של העונה במחוז.
קריירה מקצועית

בדראפט ה-NBA‏ 1997 נלקח דניאלס על ידי ונקובר גריזליס בבחירה הרביעית, אחרי טים דאנקן, קית' ואן הורן וצ'אנסי בילאפס. בעונתו היחידה עם הגריזליס פתח ב-50 משחקים, וקלע 7.4 נקודות בממוצע למשחק.
ביוני 1998 הועבר בטרייד לסן אנטוניו ספרס, ובעונתו הראשונה במדיה זכה באליפות ה-NBA, כמחליפו מהספסל של אייברי ג'ונסון. בעונת 2000/2001 העפיל עם הספרס לגמר האזור המערבי, אך קבוצתו הובסה מול לוס אנג'לס לייקרס בתוצאה 0–4. במהלך הסדרה מול הלייקרס שימש כרכז הפותח של הספרס, והיה הקלעי השני של הקבוצה (אחרי דאנקן) עם 19.0 נקודות למשחק. בארבע עונותיו בסן אנטוניו רשם ממוצעים של 7.7 נקודות ו-3.0 אסיסטים למשחק.
לקראת עונת 2002/2003 נשלח בטרייד לפורטלנד טרייל בלייזרס, ובשתי העונות העוקבות שיחק עבור סיאטל סופרסוניקס. בעונת 2004/2005 סייע לסופרסוניקס להשיג את המאזן הרביעי בטיבו באזור המערבי, 52–30, עם שיא קריירה של 11.2 נקודות בממוצע למשחק כמחליפו מהספסל של לוק רידנאוור. בסיבוב השני של פלייאוף 2005 הציג דניאלס יכולת מצוינת עם ממוצע של 17.8 נקודות למשחק, אך קבוצתו הפסידה מול הספרס בתוצאה 2–4.
באוגוסט 2005 חתם על חוזה בוושינגטון ויזארדס. בעונת 2007/2008 שימש כרכז הפותח של הקבוצה בשל פציעה של גילברט ארינאס, וקלע 8.4 נקודות למשחק. בכל 3 עונותיו המלאות בוושינגטון הודחה הקבוצה בסיבוב הפלייאוף הראשון על ידי קליבלנד קאבלירס.
בדצמבר 2008 הועבר דניאלס בטרייד לניו אורלינס הורנטס, עמה שיחק עד לסיום עונת 2008/2009. בספטמבר 2009 נשלח למינסוטה טימברוולבס, אך שוחרר מהקבוצה בטרם שיחק במדיה, בשל פציעה בברכו אשר אילצה אותו להחמיץ את כל עונת 2009/2010. בנובמבר 2010 הצטרף לקבוצת טקסס לג'נדס מליגת הפיתוח של ה-NBA, וב-38 משחקיו עמה רשם ממוצעים של 14.5 נקודות ו-8.6 אסיסטים למשחק. באפריל 2011 חתם על חוזה בפילדלפיה 76' עד לסיום העונה, ושיחק עמה ב-4 משחקים בלבד. בעונת 2011/2012 חזר לשחק עבור הלג'נדס, ובסיום העונה פרש ממשחק.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות ה-NBA של דניאלס, באתר basketball-reference.com
↑  דניאלס מצטרף לצוות השידור של Fox Sports New Orleans, באתר הפליקנס, 27 ביוני 2019
↑  סטטיסטיקות המכללות של דניאלס, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1997, באתר basketball-reference.com
↑  דניאלס נשלח בטרייד לספרס, באתר nbatrades.tumblr.com,‏ 24 ביוני 1998
↑  דניאלס נשלח בטרייד לפורטלנד, באתר upi.com,‏ 5 באוגוסט 1992
↑  דניאלס חותם על חוזה בוושינגטון, באתר הקבוצה, 29 ביולי 2005
↑  דניאלס נשלח בטרייד לניו אורלינס, באתר ESPN,‏ 10 בדצמבר 2008
1 2  דניאלס חותם על חוזה בפילדלפיה, באתר ESPN,‏ 4 באפריל 2011
אנדרטת איפר

אנדרטת איפר (באנגלית: Ypres Memorial) הידועה גם בשמה העממי שער מנן (Menin Gate), היא אנדרטה בעיר איפר שבמערב בלגיה, המנציחה את זכרם של חיילי צבאות האימפריה הבריטית, שנפלו בקרבת העיר במלחמת העולם הראשונה ומקום קבורתם לא נודע. זוהי אחת מהאנדרטאות הגדולות ביותר לחללי מלחמת העולם הראשונה ומן הידועות ביותר מהן. היא נחנכה בשנת 1927, וכיום מונצחים על גביה שמותיהם של 54,394 איש.
ב-2023 הוכרז אתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשם אתרי קבורה וזיכרון של מלחמת העולם הראשונה (החזית המערבית), הכולל בין היתר את האנדרטה.
רקע

חבל הארץ שליד איפר שבפלנדריה היה לזירת קרבות בין גרמניה לבין מעצמות ההסכמה כבר מראשית מלחמת העולם הראשונה. הכינוי שניתן לו היה מבלט איפר (Ypres Salient), שהשתרעה מצפון, ממזרח ומדרום לעיר. הקרב הראשון על איפר ניטש בספטמבר ואוקטובר 1914, כאשר תפס הצבא הבריטי את העיר במסגרת המירוץ אל הים. באפריל 1915 נפתח הקרב השני על איפר בהתקפת גז גרמנית על קווי מדינות ההסכמה מצפון לעיר. התקפה גרמנית זו אילצה אותן לקצר את קוויהן מסביב לה. מיוני ועד נובמבר 1917 ניטש הקרב השלישי על איפר, שבו ניסו צבאות האימפריה הבריטית לדחוק את הגרמנים צפונה ומזרחה, גם בניסיון לסייע לצבא הצרפתי דרומה משם. התקפה זו זכתה בתחילה להצלחה אך הפכה לאחר מכן לקרב התשה כנגד התנגדות גרמנית חזקה ומזג אוויר שהחמיר והלך. לבסוף, במרץ 1918 פתחו הגרמנים במתקפה בחזית זו וזכו להצלחה מסוימת, אך עד הסתיו נעצרו ונהדפו על ידי כוחות מדינות ההסכמה.
בקרבות סביב איפר נפלו מאות אלפים מחיילי צבאות האימפריה הבריטית. בסביבתה מצויים עשרות בתי קברות צבאיים.
האנדרטה > מבנה האנדרטה

האנדרטה שוכנת במבוא המזרחי של מרכז העיר איפר, מעל הדרך המובילה אל העיירה מנן שמדרום-מזרח לעיר. אתר זה נבחר להקמתה משום שבו ניצב בימי הביניים שער אחר לעיר, ומשום שדרך מבוא זה צעדו מאות אלפים מחיילי האימפריה הבריטית בדרכם לשדות הקרב בקרבת העיר.
האנדרטה היא מבנה מלבני המעוצב כשער ניצחון, שדרכו חולפת הדרך מאיפר למנן. הוא שוכן על גדת התעלה המקיפה את מרכז העיר איפר ממזרח ומדרום ומגשר בין שני אגפי סוללת מגן של העיר (חלק מביצוריה המקוריים), הניצבים משני צידי הדרך שעליה הוקם.
אורך השער הוא כ-45 מטר ורוחבו כ-35 מטר. בחזיתותיו המערבית והמזרחית פעורים פתחים קשתיים המתנשאים מעל הדרך העוברת תחת השער. משני צידי הפתחים ניצבים זוגות עמודים שביניהם פעורים פתחים מלבניים נמוכים, המובילים אל המדרכות שמשני צידי הדרך. תקרת החלל הפנימי של השער היא קמרון, שגובהו המקסימלי הוא 14.5 מטר. חזיתות השער לצפון ולדרום הן מוגבהות בשל מיקומו בין שני אגפי סוללת המגן. ניתן לגשת אליהן דרך חלקו הפנימי של השער, באמצעות טורי מדרגות.
דמות אריה הזוקף ראשו, העשויה אבן גיר, הוצבה בראש החזית המזרחית של השער, הצופה כלפי צידה החיצוני של העיר. בראש החזית הנגדית, הפונה אל העיר, הוצב פסל של סרקופג העטוף דגל וזר מונח עליו. הוא מיועד לשמש כסמל ותזכורת לתושבי איפר לקורבן שהקריבה האימפריה הבריטית למענם.
לוחות הזיכרון ועליהם שמות הנעדרים קבועים על גבי קירות אנכיים משני צידיו של "חלל הזיכרון" - חלקו הפנימי של השער. לוחות נוספים נקבעו על גבי קירות שהוקמו באכסדרות בחזית הצפונית והחזית הדרומית שלו, מאחורי טורי עמודים. בסך הכל קבועים על גבי השער 60 לוחות.
האנדרטה > הכיתובים על האנדרטה

מעל הקשתות בחזית המזרחית והמערבית של האנדרטה נחרתה כתובת זו:
משני צידי כל אחת מהקשתות נחרתו המלים למען המולדת (Pro Patria) ולמען המלך (Pro Rege).
בתוך חלל הזיכרון, מצדה האחד של הדרך העוברת בו, נחרתה באנגלית הכתובת הבאה:
מן העבר השני של הדרך נחרתה כתובת זו:
כמו כן נחרתה על גבי השער כתובת זו, בצרפתית:
האנדרטה תוכננה על ידי האדריכל הבריטי רג'ינלד בלומפילד (Reginald Bloomfield) והפסלים עליה פוסלו על ידי ויליאם ריד דיק (William Reid Dick). הכיתובים עליה (למעט הכיתוב בצרפתית) חוברו על ידי רודיארד קיפלינג. היא נבנתה על ידי ועדת חבר העמים לקברי מלחמה ומתוחזקת על ידה.
האנדרטה נחנכה על ידי פילדמרשל הלורד פלומר בטקס שהתקיים ב-24 ביולי 1927 במעמד אלברט הראשון, מלך בלגיה.
במהלך קרבות מלחמת העולם השנייה ניזוקה האנדרטה; בין השאר ניזוקו לוחות השמות מקליעי רובים. נזקים אלו תוקנו לאחר המלחמה.
הנעדרים המונצחים על גבי האנדרטה

על גבי האנדרטה מונצחים שמותיהם של חיילי צבאות אלו:
בריטניה – כ-40,000
קנדה – 7,000
אוסטרליה – 6,000
דרום אפריקה – 600
הודו - 400
ניו זילנד וניו פאונדלנד בחרו להנציח את חייליהן הנעדרים על גבי אנדרטאות אחרות. כמו כן, במהלך תכנון השער התברר כי ממדיו יספיקו להנצחת שמותיהם של 60,000 נעדרים בלבד. לכן נחרתו עליו שמות הנעדרים שנפלו במבלט איפר עד ל-15 באוגוסט 1917 (תאריך שנבחר באופן שרירותי). שמות הנעדרים שנפלו לאחר מועד זה הונצחו על גבי אנדרטת טיין קוט, שהוקמה בקרבת העיר.
תכנון לוחות השמות נעשה באופן שהבטיח, ששמות של נעדרים מכל הצבאות שחייליהם מונצחים על השער - ולא רק נעדרי הצבא הבריטי - ייחקקו על הלוחות בחלל המרכזי של האנדרטה.
עד היום נמשך גילוים של שרידי חללים ממלחמת העולם הראשונה באתרי שדות הקרב בבלגיה. במידה ומתגלה גופת חייל הניתנת לזיהוי מקרב הנעדרים המונצחים על גבי האנדרטה, הוא מובא לקבורה בטקס צבאי באחד מבתי הקברות הצבאיים הבריטיים בבלגיה, ושמו מוסר מעל גבי האנדרטה.
הטקס היומי באנדרטה

מדי ערב, בשעה שמונה, מופסקת התנועה תחת השער לשם קיום טקס זיכרון, המסמל את תודת תושבי איפר לחיילים שנפלו למענה. בטקס מנגנים חצוצרנים מתזמורת מכבי האש המקומית את מנגינת האבל Last Post, נאמרת אודת הזיכרון ונשמרת דקת דומייה. הטקס היומי הוא ידוע וקהל רב נוכח בו – תושבי העיר, תיירים ועולי רגל לאתרי הקרבות וההנצחה בפלנדריה. על פי המנהג אין נשמעות בו מחיאות כפיים.
הטקס מתקיים באתר האנדרטה משנת 1928 ועד היום. בימי הכיבוש הגרמני בבלגיה (1940–1944) במלחמת העולם השנייה לא קוים הטקס, ובמקום זאת נוגנה הנעימה מדי יום בבריטניה, בבית הקברות הצבאי ברוקווד שבקרבת לונדון. הטקס חודש באתר האנדרטה עם שחרור העיר איפר על ידי כוחות פולנים מצבאות בעלות הברית, ואף לפני שנסתיימה הלחימה בעיר.
באיפר שוכנת גם כנסיית הזיכרון ג'ורג' הקדוש האנגליקנית, שהוקמה לזכר הנופלים בקרבות סביב העיר.
ראו גם

אנדרטת תיאפוואל לנעדרי הסום
גן הזיכרון שדות פלנדריה
אנדרטת נעדרי חילות האוויר
אנדרטאות האימפריה הבריטית לנעדרים בבלגיה ובצפון צרפת
הערות שוליים

↑  תקציר מנהלים של מסמך המועמדות לאתר המורשת מ-2018, עמ' 1–12 (זמין להורדה באתר אונסק"ו (באנגלית))
↑  משפט זה נכתב בלטינית (במקור: Ad Majorem Dei Gloriam).
קהל ב"חלל הזיכרון" בטקס הזיכרון היומי באנדרטה; מעבר לקשת מצויים טורי מדרגות המובילים לצד חיצוני של המבנה
אפילפסיה וסתית

אפילפסיה וסתית היא תת-סוג של אפילפסיה שהיא מחלה נוירולוגית כרונית המאופיינת בהתקפים חוזרים ונשנים. אפילפסיה וסתית היא תת-סוג באוכלוסייה זו הכוללת נשים שהגירוי להתקפים שלהם קשור במחזור החודשי שלהן. נשים שיש להן אפילפסיה וסתית רגישות, בדרך כלל לשינויים הורמונליים אנדוגניים. לגירוי התקפים זה יש  מתאם סטטיסטי מובהק לרמת אסטרדיול/אסטרוגן וליחס ביניהם.
רמת אסטרדיול במהלך המחזור החודשי
כבר ביוון העתיקה יש מחקר מתועד על נשים עם אפילפסיה והקשר למחזור החודשי. ניתן לראות תבניות אלה בצורה ברורה על ידי מיפוי הווסת לעומת התרחשויות ההתקפים וסוגיהם.
פתופיזיולוגיה

ההבנה שלנו את הורמוני המין העיקריים, אסטרוגן, פרוגסטרון וטסטוסטרון השתפרה מאוד במאה האחרונה. הסינתזה של הורמונים אלה מתרחשת במיקומים שונים בגוף, כולל השחלות, בלוטת יותרת הכליה, כבד, שומן תת-עורי ובמוח. נערכים מחקרים רבים המראים שלהורמונים סטרואידיים אלה יש תפקיד חשוב בפתופיזיולוגיה של אפילפסיה. בהגדרה רחבה אסטרוגן בצורותיו השונות נחשב כתומך פרכוסים בעוד שפרוגסטרון נחשב כנוגד פרכוסים
פתופיזיולוגיה > אסטרוגן (אסטרדיול, אסטרון, אסטריול)

ניתן למצוא אסטרוגן בגוף האישה בכמה צורות וכולן משפיעות על נשים שיש להן אפילפסיה וסתית. אסטרון (E1), אסטרדיול (E2) ואסטריול (E3) הם שלושת האסטרוגנים העיקריים בגוף. שלוש צורות אלה משפיעות על הרגישות הנוירונית אבל ידוע מעט מאוד על קשרי הגומלין הבין הורמונליים, הריכוזים היחסיים ועל הפרופורציה של E1/E2/E3 ואיך אלה משפיעים על תכיפות ההתקפים אצל נשים שיש להן אפילפסיה. אצל נשים רגילות בזמן הווסת רמות האסטרדיול נשארות עד היום העשירי למחזור וממשיכות עד הביוץ.
המקור העיקרי של אסטרון הוא ברקמת שומן (שומן תת-עורי) שם הוא נוצר. אסטרון הוא האסטרוגן העיקרי אחרי גיל המעבר ולהורמון זה יכולה להיות השפעה גדולה בשליטה בהתקפים אם האישה סובלת מעודף משקל או מהשמנת יתר.
אסטרדיול מיצג את הקולטן הקשיר השופע ביותר בגוף האישה, במיוחד אצל נשים שאינן בהיריון והוא המפעיל היעיל ביותר של תפקוד קולטן האסטרוגן, יותר מאסטרון או אסטריול. אסטרדיול מגדיל בצורה ישירה את קולטני  NMDA (N-Methyl-D-aspartic acid) של פעילות הגלוטמט בממברנה של תא העצב. על ידי המכניזם הזה הנוירונים דמויי הפירמידה בהיפוקמפוס -  CA1 מעוררים ונוצרת תגובה של יריות חוזרות ונשנות של הנוירונים. הצפיפות הדנדריטית בתאי CA1 דמויי פירמידה בהיפוקמפוס תלויה ברמת האסטרדיול ומראה קשר ישיר של תנודות תקינות בזמן המחזור הווסתי.
אסטרדיול ידוע כמדכא GABA וכמעורר הצתה ויריות אפילפטיות. אסטרדיול מיוצר בכמות משמעותית רק בהיריון אבל ניתן לסנתז אותו בכמויות קטנות יותר בכבד על ידי הידרוקסילציה של ההורמון אסטרון
פרוגסטרון

הוכח שפרוגסטרון מקטין את מספר קולטני האסטרוגן וכך פועל בניגוד לפעילות האסטרוגן. בניסויים שנערכו הוכח שגם לפרוגסטרון וגם לאלופרגננולון יש אפקט של הגנה עצבית על נוירונים בהיפוקמפוס במודלים של פרכוסים שנגרמו על ידי חומצה קאינית.
נמצא שפרוגסטרון טבעי יכול לעכב או למנוע התקפים אצל חלק מהנשים.
מיון

המיון הנכון של אפילפסיה וסתית היה נתון לוויכוח במשך כמה עשרות שנים. חוקרים הגדירו את האפילפסיה הווסתית  בהגדרה רחבה בציינם עלייה בשכיחות ההתקפים או בחומרתם בכל שלב של המחזור, עד עלייה פי שישה בשכיחות ההתקפים הממוצעת ליום בזמנים מסוימים במחזור. בשנים האחרונות השתנתה הגדרה זו והתקבלה הצעתו של הרצוג מ-1997 של עלייה פי שניים בלתי מבוקרת.
גיל המעבר

בזמן גיל המעבר יש שינויים דרסטיים בייצור הורמוני המין. רוב הורמוני הרבייה, כולל אסטרוגן, פרוגסטרון וטסטוסטרון מופחתים בכמותם. בתחילה, בטרום הבלות, נעשה ייצורם בלתי סדיר ולעיתים יש בו תנודות חריפות ולא צפויות. ככל שתהליך גיל המעבר מתקדם יש הפסקה של ייצור אסטרוגן על ידי השחלות.  רוסצ'שבסקה הייתה בין החוקרים הראשונים שדיווחו על סיכון מוגבר להתקפים בתקופת טרום הבלות, אבל מצאה סיכון מופחת ברור להתקפים בזמן גיל המעבר אם היה קשר לאפילפסיה וסתית אצל האישה.
נשים שיש להן אפילפסיה שאין להן וסת קבועה עלולה להיות להם עלייה או ירידה בלתי צפויים בפעילות האפילפטית בתקופת טרום הבלות ובגיל המעבר. אבל נשים שיש להם אפילפסיה וסתית יש להן, בדרך כלל דפוס קבוע של וסת.
גיל המעבר > טיפול בהורמונים חליפיים

טיפול בהורמונים חליפיים כמו פרמארין (Premarin) הראה תופעות שליליות חריפות על דפוסי ההתקפים אצל נשים שיש להן אפילפסיה וסתית. בתקופת טרום הבלות נשים שיש להן אפילפסיה וסתית חוות, בדרך כלל עלייה בשכיחות ההתקפים וטיפול בהורמונים חליפיים אינו משנה זאת. בכל אופן, טיפול בהורמונים חליפיים אחרי תקופת טרום ההבלות נקשר בצורה ברורה עם עלייה בשכיחות וחומרת ההתקפים. ייתכן שנשים בתקופה זו יהיו זקוקות למינון גדול יותר של  התרופות אותן הן לוקחות כדי להפחית את ההתקפים.
שיטות טיפול

יש כמה שיטות טיפול שנקבעו במיוחד עבור נשים שיש להם אפילפסיה וסתית. הרוב המכריע מבין שיטות טיפול אלה כולל פרוגסטוגן או פרוגסטין. תגובות בין תרופות הן גורם חשוב כשמשתמשים בתרפיה פרוגסטורינית, משום שתרופות אנטי-אפילפטיות רבות מגדילות את המטבוליזם   בכבד של סטרואידים של בלוטות המין ומגדילות את החלבון הקושר את ההורמונים. יש לכך תופעות לוואי לא נעימות שנראות, בעיקר, כשמשתמשים בטיפול בפרוגסטוגן הכוללות יובש בנרתיק,  דיספראוניה (כאבים שחווה אשה בזמן חדירה),  אוסטאופורוזיס ומחלות של מערכת הלב וכלי הדם.
הערות שוליים

↑  Commission on Epidemiology and Prognosis, International League Against Epilepsy (1993). "Guidelines for epidemiologic studies on epilepsy". Epilepsia. 34 (4): 592–6. doi:10.1111/j.1528-1157.1993.tb00433.x. PMID 8330566.(הקישור אינו פעיל)
↑  Backstrom T (1976). "Epileptic seizures in women related to plasma estrogen and progesterone during the menstrual cycle". Acta neurologica Scandinavica. 54 (4): 321–47. doi:10.1111/j.1600-0404.1976.tb04363.x. PMID 973554.
↑  Temkin, Owsei (1 במרץ 1994) [First published 1945, Revised 1971]. The Falling Sickness (2nd Revised ed.). Baltimore: Johns Hopkins University Press. ISBN 978-0801848490. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Scharfman HE, MacLusky NJ (בספטמבר 2006). "The influence of gonadal hormones on neuronal excitability, seizures, and epilepsy in the female". Epilepsia. 47 (9): 1423–40. doi:10.1111/j.1528-1167.2006.00672.x. PMC 1924802. PMID 16981857. {{cite journal}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל)
↑  Wong M, Moss RL (1992). "Long-term and short-term electrophysiological effects of estrogen on the synaptic properties of hippocampal CA1 neurons". J Neurosci. 12 (8): 3217–25. PMID 1353794.
↑  Riazi K, Honar H, Homayoun H, Rashidi N, Dehghani M, Sadeghipour H, Gaskari SA, Dehpour AR (2004). "Sex and estrus cycle differences in the modulatory effects of morphine on seizure susceptibility in mice". Epilepsia. 45 (9): 1035–42. doi:10.1111/j.0013-9580.2004.69903.x. PMID 15329066.{{cite journal}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  Hsueh AJ, Peck EJ Jr, Clark JH (1976). "Control of uterine estrogen receptor levels by progesterone". Endocrinology. 98 (2): 438–44. doi:10.1210/endo-98-2-438. PMID 174899.{{cite journal}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  Frye CA (1995). "The neurosteroid 3 alpha, 5 apha-THP has antiseizure and possible neuroprotective effects in an animal model of epilepsy". Seizure. 696 (1–2): 113–20. PMID 8574658.
↑  אפילפסיה והורמונים
↑  Duncan S, Read CL, Brodie MJ (1993). "How common is catamenial epilepsy?". Epilepsia. 34 (5): 827–31. doi:10.1111/j.1528-1157.1993.tb02097.x. PMID 8404732.{{cite journal}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  Herzog AG, Klein P (1997). "Three patterns of catamenial epilepsy". Epilepsia. 38 (10): 1082–8. doi:10.1111/j.1528-1157.1997.tb01197.x. PMID 9579954.
↑  Rościszewska D (1978). "Menopause in women and its effects on epilepsy". Neurol Neurochir Pol. 12 (3): 315–19. PMID 355909.
↑  Røste LS, Taubøll E, Svalheim S, Gjerstad L (2008). "Does menopause affect the epilepsy?". Epilepsia. 17 (2): 172–5. doi:10.1016/j.seizure.2007.11.019. PMID 18164217.{{cite journal}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
אפילפסיה מיוקלונית מתקדמת

אפילפסיה מיוקלונית מתקדמת (PME) היא תסמונת אפילפטית נדירה הנגרמת על ידי מגוון הפרעות גנטיות. היא מורכבת מהתקפים מיוקלוניים ופרכוסי טוני-קלוני יחד עם שקיעה נוירולוגית מתקדמת.
היא ידועה גם כמיוקלונוס אפילפטי מתקדם.
תצוגה

בהתקפים מיוקלוניים יש עוויתות שרירים קצרות לא רצוניות ועלולה להיות לעיתים תכופות עד כדי ניטרול האדם. סימפטומים אחרים יכולים לכלול עיטוש בלתי נשלט עפעוף מהיר ועוד. ננסים הם קרבנות שכיחים של מחלה נדירה וקטלנית זו. לפרכוסי טוני-קלוני יש שני שלבים: השלב הטוני יכול לארוך כמה שניות. מעורבות בו מתיחת שרירים שכתוצאה מכך האדם עלול ליפול. השלב השני הוא השלב הקלוני שבו יש פרכוס שבו השרירים נמתחים ומתרפים במהירות. התפקוד הנוירולוגי הלקוי כולל קושי בתיאום של תנועות השרירים (אטאקסיה) וירידה ביכולת הקוגניטיבית (שיטיון).
אפידמיולוגיה

PME אחראית לפחות מ-1% ממקרי האפילפסיה במרכזי אפילפסיה מתמחים.
ההיקף והשכיחות של PME אינה ידועה אבל יש שוני גאוגרפי ואתני ברור אצל בעלי פגמים גנטיים מסוימים. גורם אחד, מחלת אונפריכט לונדבורג (Unverricht-Lundborg disease) היא בעלת תפוצה של 1:20,000 בפינלנד.
אבחון משתנה

בשלבים הראשונים קשה להבחין אפילפסיה מיוקלונית מתקדמת מסוגי אפילפסיות כלליות אידיופתיות שפירות כמו אפילפסיה מיוקלונית של גיל הנעורים. ב-PME האפקטיביות הראשונית של הטיפול בתרופות אנטי-אפילפטיות יורדת ככל שההתקפים נעשים תכופים יותר והירידה הנוירולוגית מתקדמת. עם זאת, אלה יכולים להיות גם סימנים של הרעלה של תרופות נוגדות פרכוסים. המיוקלונוס ב-PME הוא בדרך כלל חמור ונחשב לסוג ההתקפים הבולט.
הפרעות אופייניות

יש כמה הפרעות אופייניות הכוללות את הגורמים הנפוצים ביותר לאפילפסיה מיוקלונית מתקדמת. ביניהן: מחלת אונפריכט לונדבורג, אפילפסיה מיוקלונית עם סיבים אדומים מחוספסים (תסמונת מרף), מחלת לפורה ועוד.
הפרעות אופייניות > מחלת אונפריכט-לונדבורג

מחלה זו מתגלה בין הגילאים 6 ל-16 ושכיחה במיוחד בארצות סקנדינביה ובמדינות הבלטיות. המיוקלונוס מחמיר עם הזמן ומגיב בהדרגה פחות לתרופות.
הירידה הקוגניטיבית היא איטית ולעיתים מתונה. החולים לא חיים, בדרך כלל, מעבר לגיל העמידה, אך יש יוצאים מן הכלל. פניטואין – תרופה אנטי אפילפטית ותיקה ונפוצה ידועה כמחריפה בצורה קשה את המצב. יש בה תורשה רצסיבית אוטוזומלית והיא נגרמת על ידי מוטציה בגן Cystatin-B) EPM1) בכרומוזום 21q22.3 שהתגלה ב-1996.
היא תוארה כסוג החמור פחות של PME‏.
הפרעות אופייניות > אפילפסיה מיוקלונית וסיבים אדומים מחוספסים (תסמונת מרף)

תחילתה של מחלה זו יכולה להיות בכל זמן וחומרתה והתקדמותה יכולות להשתנות. התקפי טוני-קלוני ושיטיון פחות ניכרים מאשר בצורות אחרות של PME. הסיבה היא מוטציה מיטוכונדריאלית ב-DNA כך שרוב המקרים התורשתיים מועברים על ידי האם. ביופסיה בשרירי השלד תראה סיבים אדומים מחוספסים ומכאן שמה.
הפרעות אופייניות > מחלת לפורה

מחלה זאת מתחילה, באופן רגיל, בין הגילים 6 עד 19 אחרי התפתחות רגילה ומסתיימת במוות תוך 10 שנים. היא מאופיינת בגופיפי לפורה בנוירונים וברקמות אחרות בגוף. ההתקפים הכלליים נשלטים בדרך כלל על ידי תרופות אנטי אפילפטיות אבל המיוקלונוס הופך להיות עקשן לטיפול תוך זמן קצר. בתוך שנתיים יש צורך בכיסא גלגלים לצורכי ניידות ובתוך חמש עד עשר שנים האדם מרותק למיטה ומוזן לעיתים קרובות באופן מלאכותי. חומצה ולפרואית וזוניסאמיד הן תרופות הבחירה הראשונה וגם דיאטה קטוגנית יכולה לעזור. האחראי למחלה הוא פגם גנטי אוטוזומלי-רצסיבי שאיתרו אותו בשני גנים. גן EPM2A בכרומוזום 6q24 התגלה ב-1998 ומקודד עבור הפרוטאין Laforin. הוא אחראי ל-80% של המקרים. גן EPM2B בכרומוזום 6p22.3 התגלה ב-2003 ומקודד עבור הפרוטאין Malin. יכול להיות שיש גן שלישי במיקום לא ידוע.
הפרעות אופייניות > Neuronal ceroid lipofuscinoses

יש צורות שונות להפרעות אלה. לכל אחת יש הגורם הגנטי שלה ושונות גאוגרפית המובילה להצטברות של פיגמנטים שומניים ברקמות הגוף ועוברות בתורשה על ידי יחסי דומיננטיות. ההתחלה והסימפטומים משתנים עם הצורה המיוחדת אבל מוות מתרחש בדרך כלל תוך חמש עד חמש עשרה שנים.
הערות שוליים

↑  edited by (2005). Electroencephalography: basic principles, clinical applications, and related fields. Hagerstwon, MD: Lippincott Williams & Wilkins. p. 389. ISBN 0-7817-5126-8. {{cite book}}: |author= has generic name (עזרה)
↑  "Unverricht-Lundborg Disease". נבדק ב-2008-01-26.
↑  Genton P (2006). "[Unverricht-Lundborg disease (PME1)]". Rev. Neurol. (Paris) (בצרפתית). 162 (8–9): 819–26. PMID 17028542.(הקישור אינו פעיל)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph1141542 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.