stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיכאל כהנוב
ביוגרפיה

כהנוב נולד בתל אביב. שירת בצה"ל במהלך שנות ה-50 כמפעיל סוכנים ביחידה 504 של אגף המודיעין. לאחר שחרורו הצטרף למוסד ולאחר הכשרה שירת כקצין איסוף ביחידת צומת. בשלהי שנות השישים מונה לתפקיד ראש השלוחה ברומא. בתחילת שנות ה-70 הוא פיקד על אגף "קשת" לאחר פרישתו של צבי מלחין ונחשב כמי שתרם רבות להדרכת דור חדש של אנשי ביצוע.  כהנוב שירת בארגון במשך כשלושים שנים במהלכם פיקד גם על אגף "צומת", האגף שמפעיל את קציני האיסוף ואת רשת הסוכנים של המוסד ברחבי העולם. גם לאחר פרישתו בשלהי שנת ה-80 הוזמן לתרום מניסיונו העשיר בתכנון וביצוע של מבצעים רבים בשנות ה-90 - כהנוב התנדב ושימש כיו"ר ועדת ביקורת במרכז למורשת המודיעין בגלילות.
לאחר פרישתו מהמוסד הצטרף ב-1985 לחברת ברינקס ישראל וכיהן כראש אגף האבטחה. בשנים 1989 עד 2000 כיהן כמנכ"ל החברה. ב-2002 הורשע יחד עם החברה בהקמת קרטל לא חוקי לשילוח יהלומים. בהסדר טיעון הודה באחריות לביצוע העבירות ונגזרו עליו חמישה חודשי מאסר שהומרו לעבודות שירות וקנס של 100,000 ש"ח.
כהנוב היה בעל תואר ראשון בפילוסופיה ובהיסטוריה של המזרח התיכון מהאוניברסיטה העברית בירושלים, בעל תואר שני מאוניברסיטת תל אביב בהיסטוריה של המזרח התיכון ובעל תואר שלישי מאוניברסיטת תל אביב בהיסטוריה של המזרח התיכון. עבודת הדוקטורט עסקה בקשר בין ערב הסעודית והסכסוך הישראלי-פלסטיני. העבודה שימשה בסיס לספרו "ערב הסעודית והסכסוך בפלסטין" שיצא ב-2012 בהוצאת כרמל.
חיים אישיים

היה נשוי למיכל ואב לשני ילדים. נפטר ב-2013 והובא למנוחות בבית הקברות קריית שאול.
הערות שוליים

↑  אמיר הלמר, ביהמ"ש הטיל קנס של מיליון שקל על חברת ברינקס שהורשעה בעבירות קרטל, באתר TheMarker‏, 18 ביולי 2002
↑  גזר הדין באתר הרשות להגבלים עסקיים
↑   דוד סולטן, הפרגמטיות של הממלכה הסעודית, באתר הארץ, 14 ביוני 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302810305171  BnF: cb16762523z (data)  ISNI: 0000 0000 7112 2778  LCCN: no2013017251  VIAF: 100886651   WorldCat (עם VIAF): 100886651 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יששכר בן מרדכי אבן סוסאן

| --- | --- |
 לידה:  1510  פאס, מרוקו הווטאסית 
 פטירה:  אחרי 1574
 מקום פעילות:  ישראל, ירושלים, צפת
 תקופת הפעילות:  ?–1580 
 רבותיו:  רבי לוי בן חביב
 חיבוריו:  תיקון יששכר
 
רבי יששכר בן מרדכי אבן סוסאן היה מחכמי ארץ ישראל במאה ה-16 ומנהיג קהילת המגרבים בצפת.
רבי יששכר אבן סוסאן נולד בפאס שבמרוקו ברבע הראשון של המאה הט"ז. בצעירותו עלה לצפת ולאחר מכן עלה לירושלים בה היה מתלמידיו של רבי לוי בן חביב.
בשנת 1538 שב לצפת בה ישב כמה עשרות שנים ועמד בראש הנהגת קהילת המערבים בה, וכן שימש כנראה גם כראש ישיבת הקהל הנ"ל.
בשנת 1564 יצא חיבורו "תיקון יששכר" העוסק בענייני הלוח העברי ובמנהגי הקהילות השונות בצפת. זהו אחד המקורות הראשונים בכתב המזכירים את מנהג אכילת הפירות בט"ו בשבט.
בשנים 1571-1574 עסק בתרגום המקרא לערבית מאחר שע"פ הבנתו התרגום הנוכחי שחובר לפני מאות שנים על ידי רבי סעדיה גאון לא התאים עוד לבני זמנו. התרגום מכונה "שרח אל סוסאני".
לקריאה נוספת

גיורא פוזיילוב, חכמיהן של ארבע ערי הקודש כרך ב - חכמי ירושלים, מינהל החינוך הדתי.
דוד דורון, "על תרגום התורה לערבית של ר' יששכר בן-סוסאן המערבי", ספונות יח (תשמ"ה), עמ' 279–297.
הערות שוליים

↑  לספר הסרוק באתר הספריה הלאומית לחצו כאן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007506316105171  BnF: cb10668215z (data)  ISNI: 0000 0000 6274 3783  LCCN: nr97007983  VIAF: 17127610   WorldCat (עם VIAF): 17127610
יעקב יהודה לייב לעווי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1812 ה'תקע"ג 
 פטירה:  7 בספטמבר 1889 (בגיל 77 בערך) י"א באלול ה'תרמ"ט ירושלים
 מקום קבורה:  הר הזיתים
 מדינה:  פולין, ישראל
 מקום מגורים:  שלשין, ירושלים
 תקופת הפעילות:  ? – 7 בספטמבר 1889 
 תחומי עיסוק:  רב, אב בית דין
 רבותיו:  הרב שלמה זלמן ליפשיץ
 חיבוריו:  בית לאבות
 בת זוג:  רחל (קרא) לעוי
 אב:  הרב אברהם לעווי
 אם:  אסתר ינקלביץ (איציק) לעוי
 מספר צאצאים:  9
 
רבי יעקב יהודה לייב לעווי (ה'תקע"ג - י"א באלול ה'תרמ"ט, 7 בספטמבר 1889) היה רבה של שלשין. לאחר עלייתו לארץ, שימש עשרות שנים כאב בית דין בירושלים. מחבר ספר "בית לאבות" ומייסד כולל פולין בירושלים.
ביוגרפיה

נולד בשנת תקע"ג לאביו רבי אברהם לעווי ואמו אסתר. אחיו הם רבי שלמה זלמן לעווי, אב"ד זלאטשוב, רבי אשר לעמיל לעווי, אב"ד גאלין ובסוף ימיו אב בית דין בירושלים, רבי נחום לעווי, אב"ד שאדיק. מחבר ספר "אבני קודש" ורבי ישראל לעווי. יהודי פוזנא נהגו לכנותם "חמישה חומשי תורה". בצעירותו למד אצל הרב שלמה זלמן ליפשיץ, מחבר הספר "חמדת שלמה".
היה רבה של שלשין, ולאחר שעלה לירושלים שימש כאב בית דין במשך עשרות שנים. כמו כן, הקים את "קופת רבי מאיר בעל הנס" ואת כולל פולין שעמד בראשו, וכיהן גם כנשיא "ועד הכללי".
היה נוהג לשבת כל השבוע ולומד בבית הכנסת, שם היו מביאים לו אוכל, ורק בשבת היה חוזר לביתו. כל הנהגותיו היו על פי האר"י.
היה חבר בוועד הראשון של מאה שערים והיה יושב ראש הבד"ץ.
בנו הרב שלמה זלמן היה חתנו של רבי משה ריבלין (בנו של רבי הלל ריבלין מראשוני עליית תלמידי הגר"א). חתנו של הרב שלמה הוא הרב צבי אשר כהנא שפירא ממייסדי וראשי ישיבת המקובלים שער השמים אביה של חנה שפיצר וסביהם של הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא ראש ישיבת מרכז הרב והרב הראשי לישראל ושל הרב שמואל כהנא שפירא אב"ד בירושלים.
חידושי תורתו מובאים בספרו "בית לאבות", על מסכת אבות. רוב הספר הוא דברי אגדה וכן ביאורים על פי תורת הנסתר שבהקדמתו מעיד שלמד אותה מרבותי הרב יהודה כהן והרב רפאל ידידיה אבולעפיא, ובתחילת הספר מביא מספר חידושים על הש"ס.
נפטר בערב שבת בי"א באלול תרמ"ט ונקבר בהר הזיתים בחלקת הפרושים. על מצבתו נחרט: "איש טהור, גדול הדור, מקדושי ירושלים עה"ק תובב"א הרב ר' יעקב יהודה לייב בהרב ר' אברהם זצ"ל נלישמ בש"ק בעת רצון י"א אלול תרמ"ט. תנצב"ה".
משפחתו

הרב לעווי היה נשוי לרחל, בתו של רבי אליעזר אב בית דין סאמפאלנא, ונולדו להם תשעה ילדים.
אחיו הם הרבנים אשר לעמיל לעווי ונחום לעווי.
לקריאה נוספת

הרב אברהם שפירא, מנחת אברהם, תולדות המחבר, עמ' שי"ז – שי"ח. מאמר בדיני אסמכתא, עמ' שי"ט – שכ"ב.
הערות שוליים

↑  הקדמה לספרו "בית לאבות"
בן-ציון אייזנשטט

| --- | --- |

 לידה:  13 במרץ 1873 קלצק, בלארוס 
 פטירה:  31 באוגוסט 1951 (בגיל 78) ברוקלין, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  ? – 31 באוגוסט 1951 
 חיבוריו:  דור רבניו וסופריו 
 
בן-ציון אייזנשטט (בכתיב היידי, שנהג בזמנו: אייזענשטאדט; באנגלית: Ben-Zion Eisenstadt; י"ד באדר ה'תרל"ג, 13 במרץ 1873 - כ"ט באב ה'תשי"א, 31 באוגוסט 1951) היה רב, דרשן, סופר פורה ועורך ליטאי-אמריקאי, מחבר שו"ת בני ציון. נודע בעיקר בשל סדרות הלקסיקונים לתולדות סופרים ורבנים שכתב: דור רבניו וסופריו ודורות האחרונים.
קורות חיים

נולד בשטעטל קלֶצק שבאימפריה הרוסית (רוסיה הלבנה) לרב משה אייזנשטט, מצאצאי רבי מאיר אייזנשטט. למד בצעירותו בישיבת נעשוויז אצל ראש הישיבה המקומי ר' יוסף ואצל רב העיר רבי יהושע רבינוביץ, ומאוחר יותר אצל רבי יעקב נתן נטע הנדלסמן (מחבר "נתיבות אור") ובישיבות ליטא. כתב מאמרים בעיתוני התקופה כ"המליץ" ו"הצפירה". ב-1903 היגר לארצות הברית, שם התחתן עם  מרת שרה טיובא בת אברהם ישראל זלדין שגם היגר לארצות הברית מקייב. במשך תקופה כיהן כרב בשכונת בראונזוויל שבברוקלין, ניו יורק. נפטר בברוקלין בכ"ט באב ה'תשי"ג, 31 באוגוסט 1951.
גינה בתוקף את ההתקפות על הציונות, וכך כתב לרב מסלובקיה שהתבטא נגד התנועה הציונית:
”נזדעזעתי ונרעשתי למראה קולותיו האיומים שנשא בהקדמתו על מחנה הציונים הכוללים והמזרחים ואומר שכל מנהיגיהם הם פושעי ישראל, ומרעיד ומשתומם שאלתי לנפשי, איך פה גדול ורב היושב על מדין יאמר כזה... ולכנות פושטים לקוראים לציון ונושאי דגלה, והרי זו פרצה גדולה וקרחה נוראה בגוי שומר אמוני נביאי האמת והצדק, שעתידים לתן עליהם כל חומר הדין ותקפו, ואשרי האיש המפחד תמיד ומגלה פשעו ומודה ועוזב ושב וירוחם” (בני ציון סי' ג)
מלבד ספריו הרבים, פרסם הערות קצרות בכתבי עת תורניים בני תקופתו, כמו "אוצר החיים" שראה אור בדווה (אנ') שברומניה בעריכת חיים יהודה ארנרייך, "הבאר" בעריכת הרב צבי הירש פרידלינג, "כנסת הגדולה" של סובלסקי, ו"אפריון" של שמואל מילר. לפי יהודה דוד אייזנשטיין, הפריז אייזנשטט בספריו בשבחים ותארים גדולים לכל אחד עד שהתואר "גאון" היה לאחד התארים הקטנים, בכך אבדו הספרים את ערכם הספרותי לדעת אייזנשטיין.
קורות חיים > ארכיון

ארכיונו נמצא בארכיון גנזים- אגודת הסופרים בבית אריאלה בתל אביב.
ספריו

ציוני - קובץ שירים ומכתמים, ורשה: דפוס האלטר ואייזנשטט, תרנ"ד
רבני מינסק וחכמיה, וילנה: דפוס ראם, תרנ"ט
נאה דורש, דרושים, ניו יורק, תרס"ו
אוצר התמונות, ניו יורק: דפוס רביץ וסוקולוב, תרס"ט (מהדורה שנייה תרע"ה)
דורש לשבח, דרושים, ניו יורק: מ. ראטווין, תר"ע
אור לפני הדורשין, דרושים, ניו יורק: א. ח. רוזנברג, תרע"ו
לתולדות ישראל באמריקה - א, ניו יורק: א. ח. רוזנברג, תרע"ז
אור חדש למטיפים, דרושים, ניו יורק: מ. פיליפ, תרע"ח
צדיק לברכה, הספדים, בעיקר על רבי חיים סולובייצ'יק, ניו יורק: אמנות, תרע"ט
דורש טוב, דרושים, סט. לואיס: דפוס מוינשטר, תרפ"א
לימין אביון, דרושים בענייני צדקה, ניו יורק: טומשוב, תרפ"ב
אמרי יאי, דרושים, ניו יורק, תרפ"ג
נאומים לבר מצווה ולאביו, ניו יורק, תרפ"ד
דברו על לב, דרושים, ניו יורק, תרפ"ז
אנשי השם בארצות הברית, סט. לואיס: דפוס מוינשטר, תרצ"ג
בלשוני מלה, דרושים, ניו יורק, תרצ"ד
קול בכיי, הספדים, בעיקר על רבי משה חיים רבינוביץ, ניו יורק, תרצ"ה
בני ציון - א, שו"ת וחידושים, ניו יורק, תשי"ב (הספר הוכן לדפוס בידי המחבר בשנת תש"ח)
חלק א, ורשה: דפוס האלטר ואייזנשטט, תרנ"ה
חלק ב, וילנה: דפוס אברהם צבי קצנלנבוגן, תר"ס
חלק ג, וילנה: דפוס אברהם צבי קצנלנבוגן, תרס"א
חלק ד, וילנה: דפוס גארבר, תרס"ב
חלק ה (חכמי ישראל באמריקא), ניו יורק: דפוס א. ח. רוזנברג, תרס"ג
חלק ו, ניו יורק: דפטס ס. פיינברג, תרס"ה
חלק א (א-ו), ניו יורק, תרע"ג
חלק א (ז-מ), ניו יורק, תרע"ד
חלק א (נ-ת), ניו יורק, תרע"ה
חלק ב (א-ל), ברוקלין: מוינשטר, תרצ"ז
חלק ב (מ-פ), ברוקלין: פסטור, ת"ש
חלק ג (צ-ת), ברוקלין: מודרן, תש"א
לקריאה נוספת

ש. ארנסט, "ר' בן ציון אייזנשטאדט", בתוך: פנקס קלצק, תל אביב תש"ך, עמ' 67–68 (ספר יזכור לקהילת קלצק, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 77 ואילך)
ערכו באנציקלופדיה של הציונות הדתית, כרך א, עמ' 85–87
ערכו בלקסיקון של הספרות העברית בדורות האחרונים, גצל קרסל, חלק א, תל אביב תשכ"ה, עמ' 82–83
הערות שוליים

↑  יהודה דוד אייזנשטיין, אוצר זכרונותי, עמ' 106. וראו: בן-ציון אייזנשטט, אייזענשטיין, יהודה דוד, דור רבניו וסופריו, תרנ"ה-תרס"ה, חלק ה, עמודים 11–12, באתר היברובוקס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301777405171  GND: 138931062  ISNI: 0000 0000 6686 6481  LCCN: no96056520  NKC: zmp20191035417  NTA: 273465244  VIAF: 29129138   WorldCat (עם VIAF): 29129138
סמלה

| --- | --- |

 תפקיד:  נסיכת תבאי
 תרבות:  יוון העתיקה
 מקום מגורים:  האולימפוס
 אלים מקבילים:  סטימולה
 אב:  קדמוס
 אם:  הרמוניה
 אחים:  אינו, אגבה, אוטונואה, פולידורוס
 בן או בת זוג:  זאוס
 צאצאים:  דיוניסוס
 
במיתולוגיה היוונית, סמלה (ביוונית עתיקה: Σεμέλη; רומנטיזציה : Semélē) היא ביתם של קדמוס והרמוניה, ואמו של דיוניסוס שהרתה אותו מזאוס.
אלמנטים מסוימים של פולחן דיוניסוס וסמלה הגיעו מהפריגים. אלה שונו, הורחבו ושוכללו על ידי הפולשים והקולוניסטים היוונים. ההיסטוריון היווני הדורי הרודוטוס (חי בסביבות 484–425 לפנה"ס), שנולד בעיר הליקרנסוס תחת האימפריה האחמנית, מעריך שסמלה חיה 1,000 או 1,600 שנים לפני ביקורו בצור ב-450 לפנה"ס, בסוף מלחמות יוון-פרס (499–449 לפנה"ס) או בסביבות 2050 או 1450 לפנה"ס. במיתולוגיה הרומאית מזוהה האלה סטימולה (אנ') עם סמלה.
אטימולוגיה

להשערת מספר בלשנים, השם סמלה הוא תראקו - פריגי, ונגזר משורש PIE שמשמעותו 'אדמה'. כתובת פריגית מתייחסת ל-diōs zemelō (διως ζεμελω). המילה הראשונה מתאימה לאל היווני זאוס (genit. Dios) והשנייה לכדור הארץ בחלק מהשפות ההודו-אירופיות. יוליוס פוקורני סבור כי שמה נגזר מהשורש PIE * dgem- שפירושו 'אדמה', ומקשר אותו עם זמלה התראקי, שפירושו אמא אדמה (אנ'). הוא השווה זאת לז'מינה (שמקורה מ - žemė - אדמה), אלת האדמה (אלת האם) במיתולוגיה הליטאית, וזימה, המכונה גם זמס-מאטה, אלת האדמה הסלאבית והלטבית.
מלורי ואדאמס מציעים שלמרות שסמלה "קשורה אטימולוגית" לאלות אחרות של אמא אדמה/אלת אדמה, ייתכן ששמה הוא שם מושאל "ממקור אחר של IE", שלא עבר בירושה כחלק מהלקסיקון היווני העתיק. בורקרט סבור שבעוד שסמלה היא "בבירור לא יוונית", "אי אפשר יותר לאשר שסמלה היא מילה תראקו-פריגית לאדמה, מאשר להוכיח את העדיפות של הבקיה הלידיאני על בכחוס בתור מילה. שם עבור דיוניסוס".
צוינו קשרים אטימולוגיים של סמלה בשפות תראקו-פריגיות עם אלוהויות אדמה בלטו-סלאביות, שכן שם חלופי ל-Zemyna הבלטי הוא Žemelė, ובשפות סלאביות משמעות המילה Seme (סמלה) היא 'זרע', וכן zemlja פירושו 'אדמה'. לפיכך, לפי בוריסוף, "היא יכולה להיות חוליה חשובה המגשרת בין הכתות התראקיות והסלאביות הקדומות".
מיתולוגיה > פיתוי על ידי זאוס והולדת דיוניסוס

באחת הגרסאות של המיתוס, סמלה הייתה כוהנת של זאוס, ובהזדמנות אחת נצפתה על ידי זאוס כששחטה פר על מזבחו. לאחר מכן שחתה בנהר אסופוס כדי לנקות את עצמה מהדם. זאוס עף מעליה במסווה של נשר, ומאז התאהב בה וביקר אותה שוב ושוב בסתר.
אשתו של זאוס, הרה, שהייתה ידועה כאלה קנאית, גילתה את הרומן שלו עם סמלה כשזו נכנסה מאוחר יותר להריון. הרה הופיעה בפני סמלה כזקנה ותיקה, והתיידדה עימה. סמלה סיפרה לה שאהובה הוא זאוס, והרה העמידה פנים שהיא לא מאמינה לה, ונטעה זרעים של ספק במוחה של סמלה. זאוס, שהיה להוט לרצות את אהובתו, הבטיח על נהר הסטיקס להעניק לה כל מה שתרצה. לאחר מכן היא דרשה מזאוס להתגלות במלוא הדרו כהוכחה לאלוהותו. למרות שזאוס התחנן בפניה שלא תבקש זאת, היא התעקשה והוא נאלץ על ידי השבועה שלה להיענות. זאוס ניסה להסתפק בכך שיראה לה את הבריחים הקטנים ביותר שלו, ואת ענני סופת הרעם הדלילים ביותר שהוא יכול למצוא. אולם בני תמותה אינם יכולים להסתכל על האלים מבלי להישרף, והיא נספתה, ונצפתה בלהבה הניצתת מברק.
עם זאת, זאוס הצליח להציל את דיוניסוס, העובר שהיה ברחמה, על ידי תפירתו לתוך ירכו. כמה חודשים לאחר מכן, דיוניסוס נולד. לכן הוא נקרא "הנולד פעמיים".
כשהתבגר, דיוניסוס הציל את אמו מהאדס, והיא הפכה לאלה בהר האולימפוס, תחת השם החדש ת'יונה. בשלב מאוחר יותר באפוס דיוניסיאקה, סמלה, שקמה כעת לתחייה, התהדרה בפני אחותה אינו כיצד קרונידה ('בנו של קרונוס', כלומר זאוס), "חורש שדהה", נשא את ההריון של דיוניסוס. ועכשיו בנה זוכה להצטרף לאלוהויות השמימיות באולימפוס, בעוד אינו נמקה עם בעל רצחני (מאז שאת'מס ניסה להרוג את אינו ובנה), ובן שחי עם אלוהויות ימיות.
מיתולוגיה > גרסאות נוספות של המיתוס

לפי גרסה של גאיוס יוליוס הייגינוס, או מחבר מאוחר יותר שיצירתו יוחסה להייגינוס, דיוניסוס (הנקרא ליבר) הוא בנם של יופיטר ופרוסרפינה, ונהרג על ידי הטיטאנים. יופיטר נתן את לבו הקרוע במשקה לסמלה, שהרתה מכך. בגרסה אחרת, זאוס בלע בעצמו את הלב, כדי להטיל את זרעו בסמלה. לאחר מכן הרה משכנעת את סמלה לבקש מזאוס לבוא אליה כאל, ובכך היא מתה, וזאוס חותם את התינוק שטרם נולד בירכו. כתוצאה מכך דיוניסוס "נקרא גם 'דימטור' (של שתי אמהות), כי שני הדיוניסואי נולדו מאב אחד, אך משתי אמהות".
גרסה נוספת של הסיפור, בה החזיקו קלימאכוס, והסופר היווני נונוס מהמאה ה-5 לספירה, לפיה הדיוניסוס הראשון נקרא זגראוס, וזאוס בלע את לבו של זגראוס, ואז ביקר את האישה בת התמותה סמלה, שאותה פיתה והכניס להריון. נונוס מסווג את הרומן של זאוס עם סמלה כאחד מתוך קבוצה של שנים עשר רומנים, אחת עשרה הנשים האחרות שמהן הוליד ילדים הן איו, אירופה, פלוטו, דנאה, איגינה, אנטיופה, לדה, דיא, אלקמנה, לאודמיה, אמו של סרפדון, ואולימפיאס.
מיתולוגיה > מיקומים

לפי הגרסה הרווחת, סיפורה של סמלה מתרחש בארמון קדמיה (Cadmeia, (אנ')) שבתבאי. כשפאוזניאס ביקר בתבאי במאה ה-2 לספירה, הראו לו את החדר שבו לפי המיתוס ביקר זאוס את סמלה והוליד את דיוניסוס. כיוון שחותם גלילי חרוט מזרחי שנמצא בארמון יכול להיות מתוארך למאות 14-13, המיתוס של סמלה מתוארך לתקופת המיקנים או שמקורו מוקדם יותר. באגם האלקיוני ליד האתר הפרהיסטורי של לרנה, דיוניסוס, בהדרכתו של פרוסימנוס (אנ') או פולימנוס, ירד לטרטרוס כדי לשחרר את אמו בת תמותה. טקסים שנתיים התקיימו שם בתקופה הקלאסית.
פולחנה של סמלה נערך בלנאיה שבאתונה, כאשר שור בן שנה, סמל של דיוניסוס, הוקרב לה. תשיעית מהקורבן נשרף על המזבח בדרך ההלנית השאר נקרע ונאכל גולמי על ידי משתתפי הפסטיבל הפולחני.
הערות שוליים

↑   Dionysus, Greek god of wine & festivity.
↑  Herodotus (2003) [1954].  Marincola, John (ed.). Histories. תורגם ע"י de Sélincourt, Aubrey (Reprint ed.). New York: Penguin Books. p. 155. ISBN 978-0140449082. But from the birth of Dionysus, the son of Semele, daughter of Cadmus, to the present day is a period of about 1000 years only; ...
↑  Ann, Martha and Myers Imel, Dorothy. (1993). Goddesses in World Mythology. Santa Barbara, CA: ABC-CLIO.
↑  Gimbutas, Marija. "The Living Goddesses".
↑  M.L.West, Indoeuropean poetry and myth, p.174-175 Oxford University Press. p.174
↑  Borissoff, Constantine L. (2014). “Non-Iranian Origin of the Eastern-Slavonic God Xŭrsŭ/Xors" [Neiranskoe proishoždenie vostočnoslavjanskogo Boga Hrsa/Horsa]. In: Studia Mythologica Slavica 17 (October). Ljubljana, Slovenija. p. 22. https://doi.org/10.3986/sms.v17i0.1491.
↑  Nonnus, Dionysiaca 7.110-8.177 (Dalby 2005, pp. 19–27, 150)
↑  Ovid, Metamorphoses III.308–312; Hyginus, Fabulae 179; Nonnus, Dionysiaca 8.178-406
↑  Apollodorus, Library 3.4.3; Apollonius Rhodius, Argonautica 4.1137; Lucian, Dialogues of the Gods 9; compare the birth of Asclepius, taken from Coronis on her funeral pyre (noted by L. Preller, Theogonie und Goetter, vol I of Griechische Mythologie 1894:661).
↑  Verhelst, Berenice. Direct Speech in Nonnus’ Dionysiaca. Leiden, the Netherlands: Brill. 2017. pp. 268-270. ISBN 978-90-04-33465-6
↑  (Diodorus Siculus, Library of History 4. 4. 5, quoted in the Theoi.com collection of Zagreus sources])
↑  Nonnus, Dionysiaca 7.110–128
↑  Kerenyi 1976 p 193 and note 13
↑  Pausanias, Description of Greece 2.37; Plutarch, Isis and Osiris 35 (Dalby 2005, p. 135)
↑  Graves 1960, 14.c.5
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007532625105171  BnF: cb15068949v (data)  GND: 119216388  LCCN: sh2001002503  SUDOC: 241508983  VIAF: 40183415   WorldCat (עם VIAF): 40183415
מרגרט נסמית'

| --- | --- |

 לידה:  11 באפריל 1791 
 פטירה:  3 בנובמבר 1869 (בגיל 78) 
 
מרגרט נסמית' (באנגלית: Margaret Nasmyth‏; 11 באפריל 1791 – 3 בנובמבר 1869) הייתה ציירת נוף סקוטית.
ביוגרפיה

מרגרט נסמית נולדה ב-11 באפריל 1791 בקהילת סנט אנדרו, אדינבורו, למשפחת נסמית' המפורסמת של ציירים ומורים לאמנות. אביה אלכסנדר נסמית' ושישה מאחיה - ג'יין, ברברה, אליזבת, אן, שרלוט ופטריק - כולם היו אמנים בולטים.
מרגרט חיקתה את אביה בסגנון, אבל כמו ברברה נסמית' היא גם התאמנה על עבודת המכחול המפורטת והדקיקה יותר של אחיה פטריק נסמית'. מרגרט עזבה את בית אביה בשנת 1836 כדי להתגורר עם אחיה ג'יימס נסמית' וג'ורג' נסמית', בבית גרין ליין, פטריקרופט, מנצ'סטר. היא הציגה רק בשנת 1841 בגיל חמישים, עד אז הגיעה כל המשפחה לגור עם ג'יימס, כאשר יש להניח שהיה לה יותר זמן פנאי להקדיש לציור. היא נסעה רבות, וציירה נושאים מרחבי סקוטלנד, קמברלנד, לנקשייר, צפון ויילס, שרופשייר, ווסטמורלנד, צ'שייר, בלקפורד הית' וצ'יגוול, אסקס.
היא הציגה באקדמיה המלכותית של אמנים בריטים (1841–65), באקדמיה הסקוטית המלכותית (1830–61), באקדמיה המלכותית היברניאן (1843) ובמכון המלכותי של גלאזגו (1862–1866).
היא נפטרה ב-3 בנובמבר 1869.
ביוגרפיה > יצירה

הטכניקה שלה עדינה ומפורטת, והיא השקיעה תשומת לב רבה בכל ההיבטים של ציוריה. דוגמאות יפות הן סצנת אגם ונוף של טירת קינפאונס פרתשייר. היא חתמה על עבודתה 'מרגרט נסמית' בפינה השמאלית התחתונה ביד גדולה וברורה; או לפעמים 'MN' עם התאריך, בפינה הימנית התחתונה.
הערות שוליים

↑  Johnson, P. and Money, E. (1977). The Nasmyth Family of Painters. Leigh-On-Sea: F. Lewis.
↑  Oliver, Valerie Cassel, ed. (2011). "Nasmyth, Margaret". In Benezit Dictionary of Artists. Oxford University Press.
↑  Cooksey, J. C. B. (2004). "Nasmyth family (per. 1788–1884), painters and art teachers". In Oxford Dictionary of National Biography. Oxford University Press.
↑  Gray, Sara (2009). "Margaret Nasmyth". In The Dictionary of Women Artists. Cambridge: The Lutterworth Press.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  RKD: 58888  ULAN: 500030835  VIAF: 95871694   WorldCat (עם VIAF): 95871694
הכוכב הבא 2021

| --- | --- |

סמליל העונה השמינית
 מנחים:  אסי עזר רותם סלע
 שופטים:  אסף אמדורסקי סטטיק ובן-אל תבורי נינט טייב שירי מימון קרן פלס איתי לוי שופטים אורחים: יהונתן מרגי עדן אלנה אלה לי להב נרקיס דודו אהרון
 זוכים:  תמיר גרינברג
 פרסים:  מיליון שקלים
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 12
 תקופת שידור מקורית:  1 ביוני 2021 – 1 בספטמבר 2021
 
 → 20202022 ←
הכוכב הבא 2021 הייתה העונה השמינית של תוכנית המציאות הישראלית הכוכב הבא. העונה שודרה החל מ-1 ביוני 2021 בערוץ 12 ועד 1 בספטמבר 2021. זוכה העונה הוא תמיר גרינברג. במקום השני ואלרי חמאתי, במקום השלישי מתן לוי ובמקום הרביעי שי המבר.
רקע

בסיום העונה השביעית, הודיעה קשת על פתיחת האודישנים לעונה השמינית. זוהי העונה הראשונה – מאז העונה הראשונה של התוכנית – בה הפרס אינו ייצוג ישראל באירוויזיון. לראשונה, יינתן פרס כספי של מיליון שקל לזוכה, ואל השופטים היה צפוי להצטרף אביב גפן, אך לבסוף מהלך זה לא צלח. במקום זאת מי שהצטרפה היא נינט טייב, זוכת העונה הראשונה של התוכנית "כוכב נולד".
שלב הדו-קרב

שלב הדו-קרב שודר ב-24, ב-26, ב-31 ביולי וב-1 באוגוסט 2021 והורכב משני שלבים:
בשלב הראשון, מכל דו-קרב, המתמודד עם הציון הגבוה יותר עבר לשלב הבא. בנוסף ניתן למנחים להציל שני מפסידים מהדחה בסיום הדו-קרב שלהם, בעזרת כפתור "הצלה".
בשלב השני, השופטים הצילו מהדחה 3 מתוך 9 המתמודדים שלא עברו את השלב הראשון. בשלב זה הנבחרת צומצמה מ-22 ל-16 מתמודדים.
שישה דו-קרבים הודרכו על ידי אחד מהשופטים ומתמודדי חמשת הדו-קרבים האחרים קיבלו נושא מאתגר.
| דו קרב> דו קרב.24 ביולי 2021 | מדריך/נושא> מדריך/נושא.24 ביולי 2021 | סדר> סדר.24 ביולי 2021 | שם המבצע> שם המבצע.24 ביולי 2021 | שם השיר> שם השיר.24 ביולי 2021 | הצבעת השופטים> אמדורסקי.24 ביולי 2021 | הצבעת השופטים> סטטיק ותבורי.24 ביולי 2021 | הצבעת השופטים> טייב.24 ביולי 2021 | הצבעת השופטים> מימון.24 ביולי 2021 | הצבעת השופטים> פלס.24 ביולי 2021 | הצבעת השופטים> לוי.24 ביולי 2021 | ציון> ציון.24 ביולי 2021 | תוצאה> תוצאה.24 ביולי 2021 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| I | קרן פלס | 1 | שי המבר | "כל הזמן הזה" |  |  |  |  |  |  | 80% | ניצלה מהדחה על ידי השופטים |
| I | קרן פלס | 2 | אדר כגן | "ילד השדה" |  |  |  |  |  |  | 88% | עבר |
| II | אסף אמדורסקי | 3 | דורין הירבי | "Stay" |  |  |  |  |  |  | 79% | עברה |
| II | אסף אמדורסקי | 4 | שלו אדרי | "מה שלא הספקתי לומר" | - |  |  |  |  |  | 32% | הודח |
| III | שנות ה-2000 | 5 | תמיר גרינברג | "Fix You" |  |  |  |  |  |  | 94% | עבר |
| III | שנות ה-2000 | 6 | מירה סמנדוייב | "If I Were a Boy" |  |  |  |  |  |  | 93% | ניצלה מהדחה על ידי המנחים |
26 ביולי 2021
| IV | שיר שגדלתי עליו | 7 | תמר עזרן | "She Wolf (Falling to Pieces)" |  |  |  |  |  |  | 79% | עברה |
| IV | שיר שגדלתי עליו | 8 | מתן עגמי | "הלוואי" |  |  |  |  |  |  | 61% | הודח |
| V | שנות ה-80 | 9 | נועה יוספאן | "Against All Odds (Take a Look at Me Now)" |  |  |  |  |  |  | 90% | עברה |
| V | שנות ה-80 | 10 | אורית שלום | "Hello" |  |  |  |  |  |  | 86% | ניצלה מהדחה על ידי השופטים |
31 ביולי 2021
| VI | ים תיכוני | 11 | נאור אורמיה | "תל אביב בלילה" |  |  |  |  |  |  | 64% | הודח |
| VI | ים תיכוני | 12 | מתן לוי | "הגורל הזה" |  |  |  |  |  |  | 79% | עבר |
| VII | סטטיק ובן-אל תבורי | 13 | ליה שקד | "Break Free" |  |  |  |  |  |  | 61% | ניצלה מהדחה על ידי המנחים |
| VII | סטטיק ובן-אל תבורי | 14 | יוטל גז | "Only Girl (In the World)" |  |  |  |  |  |  | 70% | עבר |
| VIII | איתי לוי | 15 | אנאל משה | "שאריות של החיים" |  |  |  |  |  |  | 70% | עברה |
| VIII | איתי לוי | 16 | ניב שקד | "כאב של לוחמים" | - |  |  |  |  |  | 39% | הודח |
| IX | שירי מימון | 17 | דיוויד מאיר זיטון | "אמא אם הייתי" |  |  |  |  |  |  | 73% | ניצל מהדחה על ידי השופטים |
| IX | שירי מימון | 18 | ואלרי חמאתי | "Who You Are" |  |  |  |  |  |  | 83% | עברה |
1 באוגוסט 2021
| X | נינט טייב | 19 | סהר טויטו | "Watermelon Sugar" |  |  |  |  |  |  | 56% | עבר |
| X | נינט טייב | 20 | עופרי טל | "Shape of My Heart" |  |  |  |  |  |  | 48% | הודחה |
| XI | גירל פאוור | 21 | אלה לביא | "You Should See Me in a Crown" |  |  |  |  |  |  | 76% | הודחה |
| XI | גירל פאוור | 22 | מעיין בוקריס | "The Climb" |  |  |  |  |  |  | 92% | עברה |
שלב הדואטים

שלב הדואטים שודר ב-3 באוגוסט 2021 והורכב משני שלבים:
בשלב הראשון, המתמודדים ביצעו דואטים. מכל דו-קרב, המתמודדים עם הציון הגבוה ביותר עברו לשלב הבא.
בשלב השני, השופטים הצילו מהדחה 7 מתוך 8 המתמודדים שלא עברו את השלב הראשון. בשלב זה הנבחרת צומצמה מ-16 ל-15 מתמודדים.
| דו קרב | סדר | שמות המבצעים | שם השיר | הצבעת השופטים> אמדורסקי | הצבעת השופטים> סטטיק ותבורי | הצבעת השופטים> טייב | הצבעת השופטים> מימון | הצבעת השופטים> פלס | הצבעת השופטים> לוי | ציון | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| I | 1 | שי המבר ואדר כגן | "תשע נשמות" |  |  |  |  |  |  | 83% | עברו |
| I | 2 | סהר טויטו ואורית שלום | "Shallow" |  |  |  |  |  |  | 71% | סהר ניצל מהדחה, אורית הודחה |
| II | 3 | אנאל משה ותמר עזרן | "It's My Life" |  |  |  |  |  |  | 72% | ניצלו מהדחה |
| II | 4 | ליה שקד ומירה סמנדוייב | "ממרחקים" |  |  |  |  |  |  | 81% | עברו |
| III | 5 | נועה יוספאן ומעיין בוקריס | "Born This Way" |  |  |  |  |  |  | 74% | עברו |
| III | 6 | מתן לוי ודיוויד מאיר זיטון | "אוהבת אותי אמיתי" |  |  |  |  |  |  | 58% | ניצלו מהדחה |
| IV | 7 | דורין הירבי ויוטל גז | "You've Got A Friend" |  |  |  |  |  |  | 52% | ניצלו מהדחה |
| IV | 8 | ואלרי חמאתי ותמיר גרינברג | "Hallelujah" |  |  |  |  |  |  | 91% | עברו |