stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוזו אדובה
הערות שוליים

↑  Patrick Hipes, Patrick Hipes, Uzo Aduba To Star In HBO’s ‘In Treatment’ Which Is Officially A Go For Season 4, Deadline, ‏2020-10-27 (באנגלית)
↑  Alli Rosenbloom, Lisa Respers France, SAG Awards 2024: Winners list, CNN, ‏2024-02-25 (באנגלית)
| פרס אמי לשחקנית משנה מצטיינת במיני סדרה או סרט |
| --- | --- | --- |
| 1975–2000 | ג'ולייט מילס (1975) ‏•‏‏ רוזמרי מרפי (1976) ‏•‏‏ דיאנה היילנד (1977) ‏•‏‏ אווה לה גליאן (1978) ‏•‏‏ אסתר רול (1979) ‏•‏‏ מייר וינינגהם (1980) ‏•‏‏ ג'יין אלכסנדר (1981) ‏•‏‏ פני פולר (1982) ‏•‏‏ ג'ין סימונס (1983) ‏•‏‏ רוקסנה ז׳אל (1984) ‏•‏‏ קים סטנלי (1985) ‏•‏‏ קולין דיוורסט (1986) ‏•‏‏ פייפר לורי (1987) ‏•‏‏ ג'יין סימור (1988) ‏•‏‏ קולין דיוורסט (1989) ‏•‏‏ אווה מארי סיינט (1990) ‏•‏‏ רובי די (1991) ‏•‏‏ אמנדה פלאמר (1992) ‏•‏‏ מרי טיילר מור (1993) ‏•‏‏ סיסלי טייסון (1994) ‏•‏‏ ג'ודי דייוויס / שירלי נייט (1995) ‏•‏‏ גרטה סקאקי (1996) ‏•‏‏ דיאנה ריג (1997) ‏•‏‏ מייר וינינגהם (1998) ‏•‏‏ אן בנקרופט (1999) ‏•‏‏ ונסה רדגרייב (2000) |  |
| 2001–הווה | תמי בלנשרד (2001) ‏•‏‏ סטוקרד צ'אנינג (2002) ‏•‏‏ ג'ינה רולנדס (2003) ‏•‏‏ מרי-לואיז פארקר (2004) ‏•‏‏ ג'יין אלכסנדר (2005) ‏•‏‏ קלי מקדונלד (2006) ‏•‏‏ ג'ודי דייוויס (2007) ‏•‏‏ איילין אטקינס (2008) ‏•‏‏ שוהרה אע'דאשלו (2009) ‏•‏‏ ג'וליה אורמונד (2010) ‏•‏‏ מגי סמית' (2011) ‏•‏‏ ג'סיקה לאנג (2012) ‏•‏‏ אלן בורסטין (2013) ‏•‏‏ קתי בייטס (2014) ‏•‏‏ רג'ינה קינג (2015) ‏•‏‏ רג'ינה קינג (2016) ‏•‏‏ לורה דרן (2017) ‏•‏‏ מריט ויבר (2018) ‏•‏‏ פטרישה ארקט (2019) ‏•‏‏ אוזו אדובה (2020) ‏•‏‏ ג'וליאן ניקולסון (2021) ‏•‏‏ ג'ניפר קולידג' (2022) ‏•‏‏ ניסי נאש (2023) ‏•‏‏ ג'סיקה גאנינג (2024) |  |
| פרס גילדת שחקני המסך לשחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית |
| --- | --- | --- |
| 1994‏-2000 | הלן האנט (1994) • כריסטין ברנסקי (1995) • ג'וליה לואי-דרייפוס (1996) • ג'וליה לואי-דרייפוס (1997) • טרייסי אולמן (1998) • ליסה קודרו (1999) • שרה ג'סיקה פרקר (2000) |  |
| 2001-2010 | מייגן מולאלי (2001) • מייגן מולאלי (2002) • מייגן מולאלי (2003) • טרי האטצ'ר (2004) • פליסיטי האפמן (2005) אמריקה פררה (2006) • טינה פיי (2007) • טינה פיי (2008) • טינה פיי (2009) • בטי וייט (2010) |  |
| 2011-היום | בטי וייט (2011) • טינה פיי (2012) • ג'וליה לואי-דרייפוס (2013) • אוזו אדובה (2014) • אוזו אדובה (2015) • ג'וליה לואי-דרייפוס (2016) • ג'וליה לואי-דרייפוס (2017) • רייצ'ל ברוסנהאן (2018) • פיבי וולר-ברידג' (2019) • קתרין אוהרה (2020) • ג'ין סמארט (2021) • ג'ין סמארט (2022) • איו אדבירי (2023) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 113350955X  ISNI: 0000 0003 6723 4787  LCCN: no2012030028  MusicBrainz: 5b3b21fb-8d6f-48be-9a94-b6ae0fa29f56  SUDOC: 220892318  VIAF: 232573537   WorldCat (עם VIAF): 232573537
ליידי גודייבה

| --- | --- |

 לידה:  ממלכת מרסיה
 פטירה:  10 בספטמבר 1067 כנראה ממלכת אנגליה 
 מדינה:  ממלכת אנגליה 
 מקום קבורה:  קובנטרי 
 בן או בת זוג:  ליאופריק 
 
ליידי גודייבה (מאנגלית עתיקה: Godgifu - "מתת אל"; נפטרה בין 1067 ל-1086) הייתה אצילה אנגלו-סקסית בת המאה ה-11, אשר התפרסמה בשל אגדת עם אשר נקשרה בשמה ולפיה רכבה עירומה ברחובות העיר קובנטרי על מנת לשכנע את בעלה, שליט העיר, להקל בעול המיסים אשר הטיל על נתיניו.
הדמות ההיסטורית

ליידי גודייבה הייתה אשתו של לאופריק, רוזן מרסיה. ככל הנראה נישאה לו לאחר שהתאלמנה מבעלה הראשון. ליאופריק וגודייבה נחשבו בין גדולי התורמים האנגלו-סקסיים בתקופת הזמן שלפני הכיבוש הנורמני של בריטניה. הם היו מאמינים אדוקים, ותרמו רבות לבניית מוסדות דת. הידוע מכולם הוא המנזר הבנדיקטיני בעירם קובנטרי, אך בנוסף אליו מימנו ככל הנראה גם את בניית המנזרים בווסטר, בלינקולנשייר ובערים נוספות באזור. על פי המסופר, תרמה ליידי גודייבה תכשיטי זהב וכסף רבים מרכושה הפרטי, לעיטור פסלי קדושים נוצריים בקתדרלות השונות בקובנטרי ואף לכנסיית סנט פול בלונדון. לאחר הכיבוש הנורמני של בריטניה, התכשיטים הותכו, או נבזזו והועברו על ידי הבישופים הנורמניים לארצם.
לאחר מותו של בעלה בשנת 1057 המשיכה גודייבה לחיות מספר שנים נוספות תחת הכיבוש הנורמני. היא מוזכרת כאחת התושבים האנגלו-סקסיים הבודדים, וכאישה היחידה, אשר החזיקה בבעלותה אדמות בתקופה שלאחר הכיבוש. כאשר בוצע סקר המדידות הגדול של 1086 היא כבר לא הייתה בין החיים. אדמותיה לשעבר מוזכרות בסקר, אם כי הן כבר היו בידיים אחרות. מכאן שגודייבה מתה בין 1066 ל-1086.
סיפור האגדה

על פי אגדה מפורסמת, ריחמה ליידי גודייבה על תושבי עירה קובנטרי, אשר נאנקו תחת עול המיסים הכבד שהוטל עליהם בידי בעלה. כל פניותיה אליו במטרה להקל על התושבים נענו בשלילה. לאחר הפצרות רבות מצידה, הודיע כי ייענה לבקשתה רק אם היא תסכים לרכוב עירומה על סוס ברחובות העיר.
להפתעתו של לאופריק, הסכימה ליידי גודייבה האדוקה בדתה להצעה. היא יצאה בעירום לרכיבה  ברחובות העיר, לאחר שלאופריק הוציא צו אשר חייב את התושבים להסתגר בבתיהם בכל אותו הזמן. על פי האגדה, אדם שהציץ בה (טום המציצן, Peeping Tom) הפך עיוור, אך הרוזן עמד בהבטחתו והפחית את עול המיסים מן התושבים.
בגרסאות אחרות של סיפור האגדה, אנשי העיר התאספו ברחובות כדי לצפות ברוכבת העירומה, או בחרו מרצונם החופשי להסתגר בבתיהם כדי לא לבייש את הגבירה, אשר הקריבה את הקורבן הזה עבורם. בגרסאות נוספות, הייתה גודייבה לבושה במעין בגדים תחתונים או שקופים-למחצה, ולא עירומה כליל, או אפילו לבושה לחלוטין אך נעדרת תכשיטים, דבר שנחשב כביכול כ"עירום" כי סתר את מעמדה הרם. לפי גרסה מקובלת, במהלך הרכיבה נעשה לה נס, ושיערה התארך כך שכיסה על מערומיה.
תוקף היסטורי

במחקרים מאוחרים שנערכו לא נמצאו הוכחות חד-משמעיות לקיומו של אירוע כמתואר בסיפור המעשה. יתר על כן, ממדיה הקטנים של קובנטרי ההיסטורית לא איפשרו מעשה אצילי מסוג זה שיהיה בעל השפעה משמעותית כל כך. בנוסף לכך, על פי הרישומים ההיסטוריים מן התקופה, הוטלו מיסים רק על סוסים, ולכן רוב התושבים שהיו עניים וחסרי רכוש כלל לא שילמו אותם.
המסקנה ההיסטורית אם כן היא כי ספק רב אם אירוע כזה אכן התקיים במציאות, וסביר להניח כי מדובר בהתפתחות של אגדת עם אשר הושפעה ממיתוסים היסטוריים דומים, בהם משפיעה אשתו של השליט על החלטותיו לטובת העם, ואשר המפורסם מכולם הוא סיפור אסתר ואחשוורוש.
ליידי גודייבה בתרבות

על שמה של ליידי גודייבה נקרא מותג שוקולד יוקרתי, שמקורו בבית חרושת בלגי לשוקולד, הפועל בבריסל וכונה בשם "ליידי גודייבה".
תספורת נשים בה השיער צמוד לקודקוד ורק מאחד הצדדים הוא מורם לגל, משוך אחורנית, תספורת שהייתה פופולרית בשנות העשרים של המאה העשרים.
"שרשרת גודייבה" שהיא ענק פנינים בו שזורות לסירוגין, פנינים מקדמת הענק עם פנינים מאחוריו (בדרך כלל קטנות יותר) כשביניהם שרשרות דקות עשויות מחרוזים אף הן. לפי הפרשנות המקובלת גם התספורת וגם השרשרת קיבלו את שמן מכיוון שהן מדגישות צד מסוים, וליידי גודייבה רכבה על הסוס כמנהג הנשים דאז, ברכיבת צד.
ליידי גודייבה מוזכרת רבות בסרטי הקולנוע, בשירים, וביצירות תרבותיות נוספות. להלן כמה דוגמאות קלאסיות:
"ליידי גודייבה" (Lady Godiva) משנת 1911, הסרט הראשון אשר עסק בסיפורה של הגבירה הידועה, בכיכובה של השחקנית ג'וליה סוויין גורדון (Julia Swayne Gordon).
"ליידי גודייבה" (Lady Godiva) משנת 1928, סרט אילם בריטי קצר בכיכובה של השחקנית גלדיס ג'נינגס (Gladys Jennings).
"דיבורי רוחות" (The Ghost Talks) משנת 1949, סרט קצר בכיכובם של "שלושת המוקיונים" (The Three Stooges).
"ליידי גודייבה מקובנטרי" (Lady Godiva of Coventry) משנת 1955, בכיכובה של השחקנית האירית מורין או'הרה.
"ליידי גודייבה" בכיכובה של ג'ינה לולובריג'ידה בסרט גירושין נוסח אמריקה (1965)
ליידי גודייבה מוזכרת בשירם המפורסם של להקת קווין, Don't Stop Me Now, שהוקלט בשנת 1978.
לקריאה נוספת

Coe, Charles (1 July 2003). "Lady Godiva: The Naked Truth". Harvard Magazine. Archived from the original on 6 March 2019. Retrieved 5 March 2019
Joan Cadogan Lancaster. Godiva of Coventry. With a chapter on the folk tradition of the story by H. R. Ellis Davidson. Coventry [Eng.] Coventry Corp., 1967. OCLC 1664951
French, K. L. (1992). "The legend of Lady Godiva". Journal of Medieval History. 18: 3–19. doi:10.1016/0304-4181(92)90015-q
White, Frances (14 July 2015). "Lady Godiva: Anglo-Saxon noblewoman or Medieval legend?". www.historyanswers.co.uk. Archived from the original on 16 March 2019. Retrieved 16 March 2019.
Archer, Allison. (2015) "Finding Truth in the Myth of Lady Godiva: Femininity, Sex, and Power in Twelfth Century England." In The Saber and Scroll Journal 1(2)
ליידי גודייבה וליאופריק בעלה, מאת הצייר אדמונד בלייר לייטון משנת 1892.
השחקנית האירית מורין או'הרה אשר גילמה את ליידי גודייבה
ישכר דב רוקח

ערך זה עוסק באדמו"ר הנוכחי מבעלז. אם התכוונתם להאדמו"ר השלישי מבעלז, ראו .
רבי ישכר דב רוקח (נולד ח' בשבט ה'תש"ח) הוא האדמו"ר מבעלז משנת ה'תשכ"ו (1966) והחמישי בשושלת חסידות זו. חבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל.
רוקח הקים את שכונת קריית בעלז בירושלים, ובנה בה אחד מבתי הכנסת הגדולים בישראל. הוא מכונה לפעמים "פורץ דרך" בגלל גישתו הייחודית לסוגיות רבות ביהדות החרדית: ביחסו ללימודי ליבה ומתווה בעלז, בעידוד חסידיו להשתלב בשוק העבודה, בהתייחסותו המכילה ליוצאים בשאלה, ביחסו הפרגמטי לאינטרנט, ובעידודו ללמד מוגנות מינית לילדים. בנושאים אחרים דוגל רוקח בעמדות שמרניות: באיסור על נשים לנהוג ברכב, בעידודו להתרחק מתרבותו של העולם החילוני והדתי-לאומי.
חלק מיוזמותיו עוררו עליו ביקורת מצד פלגים קנאים ביהדות החרדית שטענו כי גישתו "פתוחה" מדי.
ביוגרפיה > לידתו

נולד בתל אביב, ביום ח' בשבט ה'תש"ח (19 בינואר 1948), לרב מרדכי רוקח (רבה של העיר בילגוריי בפולין לפני השואה) ולרעייתו מרים (בתו של ר' צבי גליק).
לידתו הייתה אירוע מכונן ונתנה תקווה להמשך שושלת בעלז, הואיל והאחים הרב אהרן רוקח והרב מרדכי רוקח, נמלטו לבדם מאירופה הנאצית, ונותרו גלמודים אחרי המלחמה ללא עתיד לשושלת החסידית.
על ההתרגשות ששררה בעת לידתו, ניתן ללמוד מן הניסוח המליצי שבו מתוארת לידתו בביוגרפיה על אביו הרב מרדכי רוקח:
רגשי שמחה וגיל אפפו את החסידים. הנה צמח חוטר מגזע בית בעלזא, ונצר משרשיו האיתנים יחיה. לא נותקה השלשלת, האילן המפואר ימשיך לנוב דשן ורענן עדי זקנה ושיבה, בחצרותיה של החסידות המפוארת.
ביוגרפיה > ינוקא

בהיותו בן שנתיים נפטר אביו ממחלה קצרה, והוא גדל אצל אמו מרים. גם דודו האדמו"ר מבעלז הרב אהרן רוקח, חיבבו במיוחד והתייחס אליו בגינונים מיוחדים כמי שעתיד להיות יורשו בהנהגת החסידות.
בהיותו בן תשע נפטר דודו, האדמו"ר הרב אהרן רוקח, ללא צאצאים. ראשי החסידות החליטו להמתין מספר שנים עד שהילד יתבגר, ואז יכתירוהו לאדמו"ר מבעלז. בתקופה זו קיבל את הכינוי "הינוקא" וחינוכו הוטל על כמה מזקני החסידים. (האחראי הראשי על חינוכו היה ר' משה טוביה גרינצוויג, אשר ברבות השנים פרש ממנו בשל מתיחות אישית ביניהם והלך להסתופף אצל בן-דודו, הרב יהושע רוקח, האדמו"ר ממכנובקא-בעלז).
למרות גילו הצעיר החלו להתייחס אליו בגינוני כבוד, בשל תפקידו המנהיגותי המצפה לו. כך תיאר זאת נפתלי לביא שהלך לבקרו בהיותו ילד:
הילד הולבש שחורים, והובא לכל מאורע חסידי כשהוא יושב בין אדמו"רים זקנים, ומשיב יד רכה לברכות השלום של החסידים. "ברניו הרגיש את התכונה סביבו וידע את הצפוי לו. מקצת גאווה ויהירות התגנבה ללבו, אך הוא נשאר חביב לחבירו ולא הפגין את ייחודו", אומר לי אחד מחבריו.
אמו, מרים, שהאפוטרופסות על בנה ניטלה ממנה למעשה, הזמינה את ראשי החסידים למשפט, בו ביקשה להשיב את בנה לסמכותה כדי לחנכו ברוח מודרנית יותר ולהעניק לו השכלה כללית, אך לבסוף הרימה ידיים. ה"ינוקא" התייצב בבית המשפט מול השופט ד"ר יצחק קיסטר והעיד על כמיהתו העמוקה ללמוד בישיבה. האם מעולם לא השלימה עם הפקעת חינוך בנה מידיה, ונהגה להתמרמר על כך לעיתים מזומנות.
בחגיגת בר המצווה, שנערכה במרכז חסידות בעלז בתל אביב, השתתפו אלפים, ובהם אדמו"רים ורבנים בולטים, כמו רבי יקותיאל יהודה הלברשטאם מצאנז-קלויזנבורג ו"הגאון מטשיבין" רבי דב בריש ווידנפלד.
בגיל 16 התארס עם שרה, בתו של רבי משה יהושע הגר, לימים האדמו"ר מויז'ניץ. שמחת נישואיהם שנחגגה בט"ו אדר א', שושן פורים קטן ה'תשכ"ה (17 בפברואר 1965), תוארה בעיתונות כחתונה החסידית הגדולה ביותר מאז השואה. לפי הערכות המשטרה נטלו חלק במעמד החופה כעשרים אלף איש. התקשורת בישראל העניקה כיסוי נרחב לחתונה ולאירועים סביבה. לאחר נישואיו התגורר בבני ברק אצל אבי חותנו רבי חיים מאיר הגר מויז'ניץ.
ביוגרפיה > הכתרתו כאדמו"ר

מאז פטירתו של האדמו"ר רבי אהרן רוקח, חיכו החסידים שה"ינוקא" יתבגר ויוכלו להכתירוהו כאדמו"ר. בהגיעו לגיל 18, כשנה וחצי אחרי נישואיו ותשע שנים אחרי פטירת האדמו"ר הקודם, החלה מחלוקת בין החסידים האם ראוי כבר עכשיו להכתיר את הצעיר לאדמו"ר או שיש לחכות עוד, אך בעידודם של רבי יקותיאל יהודה הלברשטאם מצאנז-קלויזנבורג ורבי ישראל אלתר מגור, הכתירוהו במפתיע בליל י"ב בתמוז ה'תשכ"ו (30 ביוני 1966).
ההכתרה נערכה בהשתתפות חסידים רבים ובחורי הישיבה של החסידות סמוך לקבר דודו הרבי הקודם מבעלז בהר המנוחות בירושלים. במעמד הוקרא "כתב הכתרה" ("קאנוסעס" בעגה החסידית), וזקני החסידים, ובראשם האדמו"ר הישיש רבי יצחק רובין מיברוב הגישו לו "קוויטלאך" בשל היותו צאצא לרבי נפתלי מרופשיץ שכך המנהג בבעלזא שהקוויטל הראשון מוגש לאדמו"ר על ידי צאצאיו. בליל השבת הראשונה לכהונתו, שבת נחמו, ערך האדמו"ר את ה"טיש" הראשון בפני אלפי חסידים בהיכל בית המדרש של הישיבה ברחוב אגריפס בירושלים.
האדמו"ר מכונה בחסידות "דער רוּב" ("הרב", בניגוד לרוב החסידויות שבהן מכונה האדמו"ר "דער רבי" - "הרבי"). הסיבה לכך היא שאדמו"רי בעלז הקודמים שימשו גם כרבנים בעיירה בלז בגליציה לפני השואה, ולא רק כאדמו"רים חסידיים.
קבוצת חסידים מבוגרים שלא קיבלה את מינויו כאדמו"ר פרשה מחסידות בעלז, כונתה בחסידות "המתנגדים". במשך השנים קיבלו חלקם את מרותו של בן-דודו, רבי יהושע רוקח ממחנובקה-בעלז. משנת 1995 חלה מתיחות בין רבי ישכר דב לקרובו, רבי יהושע רוקח ממחנובקא, לאחר שרבים מהחסידים שעזבו את בעלזא בעת מינוי רבי ישכר דב לאדמו"ר הצטרפו לרבי יהושע והחלו לכנות את החסידות בראשותו בשם "בעלזא מחנובקא". בשנת 2012 ביקר רבי יהושע את רבי ישכר דב להזמינו לחתונת בתו הצעירה, ובהמשך אף נחתם הסכם שלום בין החסידויות.
ביוגרפיה > חיים אישיים

לאחר הכתרתו התגורר האדמו"ר ברחוב שערי צדק בירושלים, בקרבת ישיבת בעלז. בהמשך, התגורר ברחוב גשר החיים בשכונת מקור ברוך, ולאחר בניית בית המדרש הגדול בקריית בעלז, עבר להתגורר בבית הצמוד לבית הכנסת של החסידות. בבית קיים בית כנסת פרטי שבו מתפלל האדמו"ר בימות החול וכן מקווה פרטי וחדרי קבלת קהל. בקומה התחתונה נבנה אולם המכונה "דער גרויסע שטוב" ("החדר הגדול" ביידיש) שבו הוא עורך את הטישים.
במשך תקופה ממושכת בצעירותו למד קבלה בכל יום שישי אצל הרב מרדכי שרעבי עם קבוצת רבנים, בהם הרב עובדיה יוסף.
למעלה מעשור היה האדמו"ר חשוך-ילדים, עד שבשנת תשל"ו (1975) נולד בנו היחיד הרב אהרן מרדכי רוקח. אהרן מרדכי נשא לאישה את שרה לאה בת הרב שמעון למברגר, אב בית דין מאקווא, בשנת 1993. שמחת הנישואין נערכה באוהל ענק בקריית בעלז, בהשתתפות רבבות חוגגים מחצרות בעלז, ויז'ניץ ומאקווא.
במאי 2013 נישא נכדו הבכור שלום רוקח בחתונת ענק שכללה רבבות חסידים ורבנים מחוגים שונים האירוע הוכתר בזמנו כ"חתונה החרדית הגדולה בהיסטוריה".
פעולותיו ועמדותיו > ביסוס והרחבת הקהילה

לאחר הכתרתו שקד האדמו"ר על בניית וביסוס מוסדות חסידות בעלז, שהפכה תחת הנהגתו לקהילה בת אלפי משפחות בישראל, ארצות הברית ואירופה. מאות מוסדות הוקמו תחת הנהגתו: בתי ספר לבנות, תלמודי תורה לבנים, ישיבות לצעירים, וכוללים לאברכים.
גולת הכותרת הייתה ייסוד קריית בעלז למגורים, והקמת המרכז העולמי של חסידות בעלז, שבנייתו נמשכה 17 שנה, ועלות הקמתו הסתכמה בעשרות מיליוני דולרים, ונחשב כאחד מבתי הכנסת הגדולים והמפוארים בתבל.
ביזמתו והכוונתו פתחו אנשי החסידות מוסדות וארגונים רבים, כמו "עזרה למרפא" ו"אהבת חסד", וכן מוסדות וארגונים עבור חוזרים בתשובה, בהם ישיבת "תורה ואמונה", ארגון "נעשה ונשמע" וארגון "צהר", פעילות שלא הייתה מקובלת אז בקרב רוב החסידויות. בקרב חסידי בעלז ישנם בעלי תשובה רבים המתערים בחסידות.
האדמו"ר מבעלזא ביצע מספר שינויים במנהגי החסידות, בהם מספר שינויים דקדוקיים בנוסח התפילה. כמו כן הרחיב את מקומה של השירה בחסידות, שהיה מצומצם קודם לכן. הוא יזם את הקמת מקהלת חסידי בעלזא, עודד אברכים מוזיקליים מהחסידות להלחין ניגונים, ואף הלחין בעצמו מספר ניגונים, בהם "יהי החודש", "וחסד ה'" ו"כי אנו עמך".
פעולותיו ועמדותיו > פירוק מונופול 'העדה החרדית'

בסוף שנות השבעים החל רבי ישכר דב להוביל מהלך של ניתוק חסידות בעלז מהעדה החרדית, שעד אז היה לה מונופול על בתי הדין הפרטיים בישראל, והצטרפות פומבית לאגודת ישראל. מהלך זה אירע במקביל להקמת מוסדות נפרדים לחסידי בעלז בשם קהל מחזיקי הדת, הכוללים בית דין ומערכת כשרות פרטיים.
בעקבות כך, היחסים בינו ובין אנשי העדה החרדית נעשו מתוחים, ובמשאו במוצאי שמחת תורה (בפי החסידים "שטייעדיגע תורה") ה'תשמ"ב הוא תקף את שיטת האדמו"ר מסאטמר, הרב יואל טייטלבוים, שהיה מנהיג הקבוצות החרדיות האנטי-ציוניות. אנשי העדה החרדית ובראשם הגאב"ד הרב יצחק יעקב וייס, והאדמו"ר מסאטמר הרב משה טייטלבוים ורבנים נוספים השיבו במתקפות אישיות נגדו, ואליהם הצטרף במכתב מחאה מתון יותר גם הרב שמואל הלוי ואזנר (שלאחר מכן חזר בו).
משנת 2005 נערכו ניסיונות פיוס בין העדה החרדית לחסידות בעלז. בשנת 2012, אחר ששלח משלחת דיינים לבקש מחילה בקברי אדמור"י סאטמר, נערך פיוס בין החסידות ובין פלג אחד של חסידות סאטמר, בראשות הרב אהרן טייטלבוים, גיסו של רבי ישכר דב, ובהמשך אף עם חסידות תולדות אברהם יצחק. ב-2020 ביקר גם אצל האדמו"ר מתולדות אהרן.
החל מאמצע העשור הראשון של המאה ה-21, עם התחזקות מעמדו בעולם החרדי, פעל לפשר במחלוקות בציבור החרדי, בהן חילוקי דעות שנוצרו בין מפלגת ש"ס והרב עובדיה יוסף ליהדות התורה וכן מתיחויות שנוצרו בתוך יהדות התורה בין דגל התורה ואגודת ישראל. הוא היה פעיל בהחזרתו של גיסו הרב ישראל הגר לחיק חסידות ויז'ניץ. כמו כן ערך מפגש עם כמה רבנים מחסידות חב"ד ובראשם הרב יואל כהן, מהם התרחק בהצטרפותו לדגל התורה הליטאית בשנת ה'תשמ"ט.
פעולותיו ועמדותיו > עמדה פוליטית ומדינית

חסידות בעלזא משתייכת למפלגת 'אגודת ישראל', ורבי ישכר דב היה חבר במועצת גדולי התורה של אגודת ישראל כבר בשנת 1981.
בעת הפילוג באגודת ישראל ב-1988 הוא הצטרף לתנועת דגל התורה הליטאית וצורף למועצת גדולי התורה שלה, בניגוד לשאר האדמו"רים החסידיים שהיו חברים באגודת ישראל (ובראשם חותנו, שכיהן אז כנשיא מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל). בשנים אלו סבל האדמו"ר מבידוד מצד חסידויות אחרות. בשנות ה-2000 שבה בעלז לאגודת ישראל, והאדמו"ר שב להיות חבר במועצת גדולי התורה של אגודת ישראל.

השקפתו המדינית נוטה לשמאל, כך למשל תמך בהסכמי אוסלו ובפינוי גוש קטיף. אך כדי לא לפגוע ברב עובדיה יוסף, הורה לחבר הכנסת ישראל אייכלר להימנע בהצבעה[דרוש מקור], בפועל, הצביע אייכלר נגד התוכנית עם שאר סיעתו. כך למשל, בימי הסכם אוסלו בשנת תשנ"ו השמיע לחסידיו את עמדתו לגבי ההתנחלויות:
כל אדם, וגם אלה שחכמים גדולים בעיני עצמם, ודוגלים בשיטת כיבוש שטחים המיושבים באזרחים ערביים - הרי אם הוא קצת אובייקטיבי ואינו משוחד, יכול להיווכח שכל הניצחונות וכל הכיבושים שהיו בחמישים שנה האחרונות בארץ ישראל, לא הביאו שום תועלת, אלא שרשרת אחת של שפיכות דמים רחמנא ליצלן.
פעולותיו ועמדותיו > עידוד יציאה לעבודה ולימודי מקצוע

רבי ישכר דוב תומך בשימוש באמצעים פדגוגים מודרניים, וכן בהתייעצות ובשליחה לפסיכולוגים. היה מראשוני המנהיגים החרדים שדרשו שימוש באינטרנט מסונן.
ביוני 2022 דווח על מתווה שהוסכם בין מוסדות בעלזא לבין משרד החינוך על תיקצוב מלא תמורת לימודי ליב"ה. המתווה נגנז לאחר שעורר סערה והתנגדות מצד בכירים בציבור הליטאי וראש הממשלה בנימין נתניהו התחייב להשגת תקציבים חילופיים בעקבות ההימנעות ממימוש המתוה. ביוני 2023 פורסם על מאמצים מצד החסידות לחידוש המתווה.
רבי ישכר דוב תומך בשילוב אברכי כולל בלימודי מקצוע ובשוק העבודה. את עמדתו זו הסביר לחסידיו בשנת תשס"ז:
ישנם הרבה אברכים שמצבם הכלכלי וכישרונותיהם אינו נותן להם את היכולת שיוכלו להתמיד ללמוד בבית המדרש, אזי הוא דוחק את עצמו עוד זמן ועוד זמן, ויוצא בלי פרנסה ובלי מקצוע ביד, ומתחיל לחפש פיצוחים, מיצוחים... כלום וכלום... ולבסוף אינו לומד וגם אין לו פרנסה.
כאשר אברך, כמה שנים לאחר נישואיו, עושה לעצמו חשבון נפש ומרגיש בעצמו שאינו יכול להתמיד בלימוד... ישנה עצה: כל זמן שהוא נמצא עדיין במסגרת הכולל, שילמד איזה מקצוע, מקצועות שניתן להתפרנס מהם. ישנו מקצוע שלומדים בחצי שנה, ישנו מקצוע שלומדים שנה, וישנו מקצוע שלומדים שנתיים.
תורידו קצת, כמה שעות בשבוע, מהכולל, אבל יצא הפסדו בשכרו---
פעולותיו ועמדותיו > יחסו למגפת הקורונה

בתקופת מגפת הקורונה הנחה האדמו"ר את חסידיו להמשיך בשגרת החיים כרגיל, למרות שהיו חסידים שחלו בנגיף ואחדים מהם אף נפטרו מהמחלה. בעקבות כך ספג ביקורת רבה. ב-5 באוגוסט 2020 ערך חתונה המונית לנכדו בניגוד להגבלות שנקבעו על ידי הממשלה. סמוך לכך נדבק בנגיף וטופל בחשאי בביתו.
במסגרת מבצע ההתחסנות נגד נגיף הקורונה עודד את חסידיו להתחסן.
גברת דייוויס

| --- | --- |

 סוגה:  מדע בדיוני 
 שחקנים:  בטי גילפין  ג'ייק מקדורמן  אנדי מקווין 
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  1 
 מספר פרקים:  8 
 הפקה
 מוזיקה:  ג'ף רוסו 
 אורך פרק:  54 דק' 
 שידור
 רשת שידור:  Peacock 
 תקופת שידור מקורית:  20 באפריל 2023 – 18 במאי 2023 
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
גברת דייוויס (Mrs. Davis) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוג מדע בדיוני שנוצרה על ידי טארה הרננדז ודיימון לינדלוף עבור שרות הסטרימינג Peacock . בסדרה מככבת בטי גילפין כנזירה המשתמשת באמונתה כדי להשתלט על טכנולוגיה של בינה מלאכותית בשם גברת דייוויס. עוד בסדרה משחקים מרגו מרטינדייל, דייוויד ארקט ואליזבת מארוול. הסדרה הוקרנה בבכורה ב-South by Southwest (SXSW) ב-11 במרץ 2023, לפני הופעת הבכורה שלה ב-Peacock ב-20 באפריל 2023.
רקע

אמונה וטכנולוגיה סותרות זו את זו כאשר נזירה מתעמתת עם בינה מלאכותית יודעת כל ויכולה בשם גברת דייוויס.
דמויות > ראשיות

בטי גילפין בתור הנזירה סימון, לשעבר אליזבת, נזירה הנאבקת בבינה מלאכותית
ג'ייק מקדורמן בתפקיד ווילי, חבר לשעבר של סימון שמתנגד ל-AI איתה
אנדי מקווין בתפקיד ג'יי, בעלה של סימון
דמויות > שחקנים אורחים

בן צ'פלין בתור ארתור שרדינגר
מרגו מרטינדייל בתור הנזירה האחראית של סימון
דייוויד ארקט בתור מונטי, אביה של סימון
אליזבת מארוול בתור סלסט, אמה של סימון
כריס דיאמנטופולוס בתור JQ, בן ברית של ווילי שגם פועל נגד ה-AI
אשלי רומאנס
קטיה הרברס בתור מתילד לפלור
טום ולאשיהה בתור הנס זיגלר
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | מועמד (ים) | תוצאה | מקורות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2023 | פרסי TCA | הישג יוצא דופן בסרט, מיני-סדרה או ספיישל | "גברת דייוויס" | מועמדות |  |
| 2023 | פרסי TCA | תוכנית חדשה יוצאת דופן | "גברת דייוויס" | מועמדות |  |
| 2023 | פרסי TCA | הישג אישי בדרמה | בטי גילפין | מועמדות |  |
| 2024 | פרס אמי האמנותי | עריכת הסאונד הטובה ביותר במיני סדרה או סדרת אנתולוגיה, סרט או ספיישל | בריאן פרקר, קריסטן הירלינגר, נתן אפסטיישן, רולנד תאי, מאט דקר, סם לואיס, סם מונוז, אלן האוויר וננסי פארקר | מועמדות |  |
| 2024 | פרס סאטורן | הצגת הטלוויזיה הטובה ביותר | "גברת דייוויס" | מועמדות |  |
| 2024 | פרס אינדפנדנט ספיריט | ההופעה הראשית הטובה ביותר בסדרה חדשה עם תסריט | בטי גילפין | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  יוני בינרט, עוברות מסך: 23 הסדרות שאתם חייבים לראות ב-2023, באתר ynet, 30 בדצמבר 2022
↑  סמדר שילוני, AI ורפרנסים ל"ביג ליבובסקי": "גברת דייוויס" השאירה אותנו מבולבלים, באתר ynet, 23 באפריל 2023
↑  TCA Award winners, www.tvcritics.org
↑  Tom Smyth, All the Winners of the Creative Arts Emmys, Vulture, ‏2024-01-07 (באנגלית)
↑  Patrick Hipes, ‘Avatar: The Way Of Water’, ‘Oppenheimer’, ‘Star Trek’ Series Lead Nominations For Genre-Focused Saturn Awards, Deadline, ‏2023-12-06 (באנגלית אמריקאית)
↑  2024 Indie Spirit Awards: See the Complete List of Winners, Peoplemag (באנגלית)
סיימון ראסל ביל

| --- | --- |

 לידה:  12 בינואר 1961 (בן 64) פננג, מלזיה 
 סוגה מועדפת:  קומדיה שייקספירית 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, מלזיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1985 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קיימברידג'  בית ספר קתדרלת סנט פול בלונדון  בית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה  מכללת קליפטון  קולג' גונוויל וקאיוס 
 פרסים והוקרה:  Knight Bachelor (2019)  מפקד במסדר האימפריה הבריטית  פרס אוליבייה 
 פרופיל ב-IMDb
 
סיימון ראסל ביל CBE (באנגלית: Simon Russell Beale; נולד ב-12 בינואר 1961) הוא שחקן, סופר והיסטוריון מוזיקה אנגלי.
ביל תואר באינדפנדנט כמי שהוא "שחקן התיאטרון הגדול בדורו". הוא השתתף בסרט"אורלנדו" (1992), "אהבה כמוסה" (1995), "טיפוס חברתי" (2003), "דנקרק" (2004), "ים כחול עמוק" (2011) ובתפקיד ג'ון פלסטף בעיבוד של ה-BBC למחזות הנרי הרביעי, חלק ראשון וחלק שני במסגרת הסדרה הכתר החלול (2012). הוא מופיע בסדרת הדרמה של שואוטיים "פני דרדפול".
ביוגרפיה

ביל נולד בפננג שבמלאיה הבריטית. הוא בנו של לוטננט ג'נרל סר פיטר ביל (אנ') ושל ג'וליה וינטר. אביו שרת בחיל הרפואה והיה קצין רופא בדרגת "Surgeon-General". לכמה מבני משפחתו הייתה קריירה רפואית מצליחה.
הוא התחיל להימשך להופעות על הבמה בגיל שמונה, כששר במקהלה בקתדרלת סנט פול והיה תלמיד בבית הספר של הקתדרלה. לדבריו תפקידו הראשון היה היפוליטה ב"חלום ליל קיץ" כשלמד בבית הספר יסודי. הוא למד בקליפטון קולג' שם שיחק במחזה "רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים", מחזה שבו כיכב שנים אחר כך בתיאטרון הלאומי.
אחרי סיום לימודיו בקליפטון קולג' למד ב"גונביל וקאיוס קולג'" שבאוניברסיטת קיימברידג'. הוא המשיך ללמוד בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה וסיים את לימודי התואר ב-1983.
חיים אישיים

ביל היה בעבר נשיא אגודת אנתוני פאוול (אנ'), כהוקרה על גילום הדמות קנת' וידמרפול (אנ').
ב-2006 כלל עיתון האינדפנדנט את ביל במקום ה-30 ברשימת הלהטב"ים המשפיעים ביותר בבריטניה (אנ').
ביל הוא פטרון של הארגונים הבאים:
English Touring Theatre
South London Theatre
London Symphony Chorus
For Short Theatre Company