stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טהאנו

| --- | --- |

עטיפת המהדורה הראשונה, עם כותרת המשנה: "הספר האחרון של ארץ-ים"
 מידע כללי
 מאת:  אורסולה לה גווין 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  רומן 
 מקום התרחשות:  ארץ ים 
 הוצאה
 הוצאה:  Atheneum Books 
 תאריך הוצאה:  מרץ 1990 
 פרסים
 פרס לוקוס לנובלת פנטזיה (1991)  פרס נבולה לרומן הטוב ביותר (27 באפריל 1991, 1990) 
 סדרה
 ספר קודם:  החוף הרחוק ביותר
 הספר הבא:  אגדות מארץ ים
 
טהאנו (באנגלית: Tehanu) הוא ספר פנטזיה משנת 1990 מאת אורסולה ק. לה גווין. הספר הוא הרביעי בסדרת ארץ ים, אך ראה אור רק ב-1990, עשרים שנה לאחר קודמו בסדרה, החוף הרחוק ביותר. במהדורתו הראשונה הייתה לספר כותרת משנה "הספר האחרון של ארץ-ים", אולם ב-2001 ראו אור שני ספרים נוספים, "מעשיות מארץ ים" ו"הרוח האחרת". הספר זכה בפרס נבולה לרומן הטוב ביותר לשנת 1990 ובפרס לוקוס לרומן הפנטזיה הטוב ביותר לאותה שנה. בניגוד לספרים קודמים בסדרה, שכוונו לילדים, ספר זה כולל תיאורי התעללות קשה, ואינו מתאים לילדים צעירים. הספר לא תורגם לעברית.
תקציר

הספר ממשיך את סיפורה של טנאר, גיבורת "הקברים של אטואן" ומתרחש כעשרים וחמש שנה לאחר סופו של ספר זה. פגישתם של טנאר וגד, גיבור סדרת הספרים כולה, מתרחשת יום או יומיים לאחר סיום "החוף הרחוק ביותר".
בספר זה מתגלה שטנאר (הנקראת עתה בשם גוהה) בחרה בחיים שקטים של אם, רעיה ובעלת חווה (חוות האלון - Oak Farm) ועזבה את לימודי הקסמים בהם החלה עם המג אוגיון, לאחר שנפרדה מגד. היא נישאה לאדם פשוט בשם פלינט וגידלה בת ובן שבגרו ועזבו את הבית. פלינט נפטר זמן קצר לפני תחילת העלילה. בראשית העלילה מובאת אל גוהה/טנאר ילדה, בת לנוודים. אביה ואחרים התעללו בילדה והשליכו אותה אל האש, דבר שפגע בה קשות והותיר מחצית מפניה ואת ידה הימנית מצולקות מאד. טנאר קוראת לילדה ת'רו ומאמצת אותה.
לטנאר נודע שאוגיון על ערש דווי והיא יוצאת לסעוד אותו לפני מותו, מלווה בת'רו היא מגיעה לביתו בריי אלבי. לפני מותו רואה אוגיון בת'רו פוטנציאל לכשפים, מורה לטנאר "ללמד אותה הכל" ומנבא שאנשים יחששו מפניה. הוא מת מתוך הכרה שהעולם השתנה לטובה (בעקבות האירועים בסופו של "החוף הרחוק ביותר"). טנאר ות'רו נותרו בביתו של אוגיון יחד עם מכשפה בשם מוס. שם, בבית בקרב הנשים, ת'רו מגלה התקדמות בדיבור והתעניינות בעולם. לאחר ימים מספר נוחת על הצוק הסמוך הדרקון קאליסין ומביא את גד (הנקרא עתה "נץ" Sparrowhawk) חי אך בקושי וללא כל כוחות קסם. טנאר ומוס מטפלות בו ומחזירות אותו לחיים, אך גד שבור מכך שאבדו לו כוחות הקסם ואף כועס על "אכזריות הצעירים" של המלך הצעיר לבנן, שלא הותיר אותו למות על חוף ארץ המתים. גם גד מגלה קרבה לת'רו ולא נרתע מהופעתה המפלצתית-למחצה.
לאחר שגד מתאושש, מגיעה משלחת מהמלך על מנת להזמינו כדי שיכתיר אותו כרב-מג של ארץ-ים. אולם גד מסרב בכל תוקף לבקר בעיר המלכות ובורח אל ההרים להיות רועה צאן. טנאר מצליחה להגיע לספינתו של המלך ומבשרת לו שגד לא יבוא כיוון שאיננו עוד רב-מג. במקביל מספר המלך שלא נבחר רב-מג חדש ושאנשיו מחפשים, לפי דבר נבואה לא-ברור "אשה על גונט". דבר הנבואה מוזר מאוד כיוון שאשה לא יכולה לכהן כרב-מג. בדרך לספינה נתקלות השתיים בהנדי, אחד מהנוודים שהתעללו בת'רו בילדותה, הוא נוגע בה וטוען שטנאר גנבה אותה ממנו. אנשי המלך מצילים את השתיים, אך ת'רו שבה ונסוגה לאחר הזעזוע לחרדות והתכנסות. טנאר שטה בספינת המלך חזרה אל חוותה. החיים שבים למסלולם, אך באחד הלילות מגיעים הנדי ומספר נוודים אל הבית בלילה ומנסים לפרוץ פנימה. ברגע האחרון נדקר אחד מהם (שמסתבר שהוא אביה הביולוגי של ת'רו) על ידי גד, ששמע על כוונתם והחליט לעקוב אחריהם. לאחר שגד פוצע קשה את האיש, הוא מתאחד עם טנאר. כעת מסתבר שבעלי כוחות הקסם מוותרים על יצר מיני, דבר שמסביר את אהבתם האפלטונית של טנאר וגד ב"קברים של אטואן". אולם כעת, כאשר גד איננו עוד בעל כוחות קסם, הוא מתגלה כגבר ואהבתם יכולה להתממש. טנאר וגד, יחד עם ת'רו, חיים באותו חורף חיי משפחה.
עם בוא האביב נקראת ת'רו לבקר את מוס, העומדת למות. היא, ת'רו וגד יוצאים אל ריי אלבי. שם הם מגלים שנפלו למלכודתו של כשף רשע בשם אספן, המעוניין בחיי נצח, כמו קוב, הכשף הרשע מ"החוף הרחוק ביותר". בעוד גד וטנאר נופלים תחת קסמו, המאפשר לו להתעלל בהם, ת'רו חומקת וקוראת לדרקון קאליסין. אז מתברר שלמעשה לת'רו יש טבע נסתר ובעל עוצמה ושהיא למעשה קשורה לדרקונים, דוברת את "השפה הקדומה", שפת הקסם ושפתם היחידה של הדרקונים וששמה האמיתי הוא טהאנו. קאליסין מגיע ושורף את אספן. קאליסין קורא לטהאנו בתו ושואל אותה אם תרצה להצטרף אליו ואל הדרקונים. ת'רו/טהאנו בוחרת להישאר עם טנאר וגד והם שבים לחיות כמשפחה בביתו הישן של אגיון, כאשר חוות האלון עוברת לבנה של טנאר, ניצוץ (Spark).
ייחודו של הספר ביחס לסדרה

ספר זה, כמו "הקברים של אטואן", מציב במרכזו דמות נשית. אולם באופן מודגש הרבה יותר, כל הדמויות המעניינות והחזקות הן דמויות נשים, כאשר הגברים, כולל גד, מצויים בשוליים. האמהות של טנאר עוברת שלב מאימהות לילדיה הביולוגיים שבגרו ולא מסופר עליהם כמעט דבר, לאימהות קשובה, מלאת אהבה וחמלה, לילדה מאומצת פגועה ביותר.
הספר עוסק פחות בקסם ובהרפתקאות ומתרכז כמעט כל כולו בחיי בית, משק ומשפחה. כולו מתרחש באי גונט ואירועי התקופה הגדולים כמו עליית כוחות הרשע והניצחון עליהם והכתרת המלך לבנן, מצויים בשוליים. נקודת המבט היא של טנאר, אשה שבחרה בחיי פשטות, ולא מנקודת מבט הרואית של קוסם (כמו "הקוסם מארץ-ים" ו"החוף הרחוק ביותר") או בעלת כוחות ומעמד יוצאי-דופן (כמו "הקברים של אטואן").
הספר מציג את הגבריות של גד הקוסם (וכל הקוסמים תאווי הכוח) כפגומה. בעבר לא עניין אותו דבר מלבד כוח ויכולת קסם. אולם כעת, משאבד לו כל כוח קסם, הוא יכול לממש את היותו גבר, דבר שבא לידי ביטוי ביחסי אישות עם טנאר, שמצידה אהבה אותו תמיד.
התקבלות

הספר הפתיע מאוד את הביקורת והציבור, כיוון שהיה שונה מאוד מספרי פנטזיה הרואיים המיועדים לבני הנעורים, כמו שאר ספרי הסדרה. באחרית דבר למהדורה מאוחרת כתבה לה גווין שהותקפה על ידי מבקרים כיוון שהספר נקרא כ"מניפסט פמיניסטי". דבר נוסף שהפריע לקוראים שאהבו את הסדרה ואת גד במיוחד כילדים, שהזדהו איתו, היא הופעתו בספר זה, כאדם חלש, מבוהל וללא כל כוחות קסם.
חוקר ספרות הפנטזיה, מייקל דראוט (אנ'), הודה שתגובתו הראשונית עם צאת הספר, בעת שהיה תלמיד בקולג', הייתה הלם וחוסר-הבנה, ושלקח לו זמן על מנת להבין עד כמה הספר חשוב ועמוק ועוסק בנושאים בוגרים. בפרט בשני היבטים. האחד, של התפתחות דמות של גיבורה שהיא ילדה מעוותת לכדי דמות אהובה. והשני, ההתמודדות עם אובדן העוצמה. דראוט מדגיש שגד הקריב את כל מה שהיה לו - הקסם. כמו פרודו בגינס, גד הקריב הכל בסוף הרפתקתו האחרונה ואיננו מתאושש ממנה היטב, אבל שלא כמו פרודו - הוא לא זוכה להכרה של ממש ולא מצליח להשלים עם הקרבן שהקריב.
הערות שוליים

↑  Winner, Best Novel in 1990
↑  אתר פרס לוקוס
↑  Walton, Jo (February 1, 2010). "A woman on Gont: Ursula Le Guin's Tehanu"
↑  WaGuynes, Sean (February 24, 2021). "Tehanu: Le Guin's Return to Earthsea — and Her Best Novel"
↑   Rings, Swords, and Monsters: Exploring Fantasy Literature, סרטון  באתר יוטיוב, זמן=5:57:22
האניבל המלין

האניבל המלין (באנגלית:  Hannibal Hamlin;‏ 27 באוגוסט 1809 – 4 ביולי 1891) היה סגן נשיא ארצות הברית בשנים 1861–1865, תחת הנשיא אברהם לינקולן. קודם לתפקיד זה הוא כיהן בבית הנבחרים של ארצות הברית ובסנאט מטעם מיין, וכן היה מושל מיין.
ביוגרפיה

המלין נולד בפריס שבמיין, נכדו של סטפן אמרי שכיהן כתובע הכללי של מיין. הוא למד באקדמיית חברון ולאחר מכן ניהל את החווה המשפחתית של הוריו והחזיק בשורת תפקידים לתקופות קצרות, בהם מנהל בית ספר, טבח, חוטב עצים ועורך שבועון. בשנת 1833 סיים לימודי משפטים והוסמך לעריכת דין. הוא עסק בתחום בהאמפדן, שבה חי עד 1848, והחל בשנת 1836 החל לעסוק בפעילות ציבורית. באותה שנה החל המלין לכהן בבית הנבחרים של מיין וכיהן בו עד 1841. בשנת 1839 לחם המלין במלחמת ארוסטוק ולאחריה, בשנת 1840, התמודד ללא הצלחה לבית הנבחרים של ארצות הברית.
בשנים 1843–1847 כיהן המלין כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית. בשנת 1848 מונה לסנאט כממלא מקומו של הסנאטור ויימן מור. כהונתו נמשכה עד 1861, לאחר שהוא נבחר בשנת 1851 לכהונה שנייה. מראשית כהונתו הוא הביע התנגדות לעבדות והיה תומך נלהב בסיום מלחמת מקסיקו - ארצות הברית. כמו כן התנגד המלין לפשרת 1850 ולחוק קנזס נברסקה. במהלך תקופת כהונתו בסנאט, בשנת 1856, עבר המלין מהמפלגה הדמוקרטית לתמוך במפלגה הרפובליקנית. באותה שנה הוא התמודד למשרת מושל מיין ונבחר, אך בחר להתפטר כעבור כחודשיים מתפקידו וחזר לכהן בסנאט, לאחר שלא כיהן בו בין ינואר למרץ 1857.
בשנת 1860 נבחר המלין למשרת סגן נשיא ארצות הברית, לאחר שהתמודד יחד עם אברהם לינקולן. המלין היה בין הדוחפים לפרסום הצהרת האמנציפציה ומתן היתר לחימושם של אפרו-אמריקאים. הוא השתייך להרפובליקנים הרדיקליים שתמכו בביטול עבדות מיידי ומהיר.  יחסיו המקצועיים עם הנשיא לינקולן היו מוגבלים ובשנת 1864 בחר לינקולן באנדרו ג'ונסון כמועמדו לתפקיד סגן הנשיא.
המלין כיהן כהונה נוספת בסנאט בין השנים 1869–1881. לאחר מכן הוא מונה לשגריר ארצות הברית בספרד (1881 - 1882) ולאחר שובו למדינה פרש מהחיים הציבוריים. המלין חי בבנגור שבמיין עד למותו.
המלין היה אביהם של הגנרלים צ'ארלס המלין וסיירוס המלין ושל התובע הכללי של מיין האניבל אמרי המלין. אחיו, אלייה המלין, כיהן כראש עיריית בנגור.
סם סטיין

סם סטיין (בהולנדית: Sem Steijn; נולד ב-12 בנובמבר 2001), הוא כדורגלן הולנדי המשחק כקשר התקפי במועדון טוונטה מליגת העל ההולנדית.
קריירה > קריירה מוקדמת

סטיין גדל במחלקת הנוער של SV KMD ודן האג. ב-27 ביולי 2018, חתם סטיין על החוזה המקצועני הראשון שלו בדן האג, ולאחר מכן הושאל לפנלו מליגת העל ההולנדית. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בפנלו ב-25 בספטמבר 2018 כששותף 10 דקות בניצחון 3–0 על וסטלנדיה במסגרת הגביע ההולנדי. ב-6 בדצמבר 2018 ערך סטיין את הופעת הבכורה שלו בליגה בהפסד 1–4 לפיינורד. בכך, הוא הפך לשחקן הצעיר ביותר שהופיע במדי פנלו בליגת העל ההולנדית. סטיין כמעט ולא שותף במדי הקבוצה ואת הופעתו הבאה ערך רק בשלהי העונה ב-23 באפריל 2019 כשעלה כמחליף וכבש את שער הבכורה שלו שהיה גם שער השוויון בתיקו 2–2 של פנלו עם הירנפיין.
ביוני 2019 עבר סטיין בהשאלה לאל-ואחדה מאיחוד האמירויות, בעקבות אביו שאימן שם. אולם באוקטובר פוטר אביו והוא חזר לדן האג בה יכל לשחק החל מינואר 2020. בשנה וחצי הראשונות שיחק סטיין בקבוצה הצעירה של דן האג ואת הבכורה בקבוצה הבוגרת ערך ב-8 באוגוסט 2021 נגד קבוצת המילואים של אייאקס במסגרת ליגת המשנה ההולנדית. כשחמישה ימים לאחר מכן כבש סטיין את שער הבכורה שלו בדן האג בניצחון 3–1 על פולנדם. ואת העונה סיים עם 15 שערים ב-35 הופעות במדי דן האג.
קריירה > טוונטה

בעקבות העונה המוצלחת שלו בדן האג ב-8 במרץ 2022, עוד לפני שהסתיימה עונת 2021/2022 בליגת המשנה, חתם סטיין על חוזה ל-3 שנים בטוונטה מליגת העל ההולנדית אליה הצטרף רשמית ב-1 ביולי 2022. את הופעת הבכורה הרשמית שלו במדי טוונטה ערך סטיין ב-4 באוגוסט 2022 בניצחון 3–1 על צ'וקאריצ'קי הסרבית במסגרת שלב המוקדמות השלישי בקונפרנס ליג. שלושה ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו במדי טוונטה בליגה וגם כבש את שער הבכורה שלו במועדון, כשכבש את שער הניצחון בתוספת הזמן בניצחון 1–0 על ניימיכן. את עונת הבכורה שלו עונת 2022/2023 סיים סטיין עם 6 שערים ב-37 הופעות בכל המסגרות. עונה לאחר מכן עונת 2023/2024 הייתה עונת הפריצה שלו, בליגה כבש סטיין 17 שערים ב-34 הופעות וסיים כמלך שערי הקבוצה. ובסך הכל סיים את העונה עם 19 שערים ב-39 הופעות בכל המסגרות.
חיים אישיים

סטיין הוא בנו של מוריס סטיין, כדורגלן עבר הולנדי המאמן נכון לעונת 2024/2025 את ספרטה רוטרדם ואימן בעבר מספר קבוצות כולל אייאקס אמסטרדם.
תארים

אישיים
שחקן החודש בליגת העל ההולנדית: ספטמבר 2024
נבחרת החודש בליגת העל ההולנדית: ספטמבר 2023, ספטמבר 2024, אוקטובר 2024
הערות שוליים

↑  Doorbraak KMD-er Sem Steijn
↑  Sem Steijn tekent eerste contract en wordt verhuurd aan VVV, ADO Den Haag, ‏2018-06-27
↑  Feyenoord-Rotterdam VS VVV-Venlo
↑  "Privacyinstellingen op VI.nl". www.vi.nl.
↑  VVV-Venlo, web.archive.org, ‏2020-11-07
↑  Maurice Steijn na drie speelronden al ontslagen in Abu Dhabi, www.omroepwest.nl, ‏2019-10-10 (בהולנדית)
↑  admin, Twente confirms Steijn arrival, Football Oranje, ‏2022-03-08 (באנגלית אמריקאית)
↑  NEC vs. Twente - 7 August 2022 - Soccerway, int.soccerway.com (באנגלית)
↑  Maurice Steijn vanaf komend seizoen hoofdtrainer Sparta, Sparta Rotterdam, ‏2022-02-23 (בהולנדית)
↑  Sem Steijn named Eredivisie Player of the Month for September, Eredivisie, ‏2024-10-04 (באנגלית)
↑  AZ and PSV main suppliers of the Eredivisie Team of the Month, Eredivisie, ‏2023-10-06 (באנגלית)
↑  Ajax main supplier of Eredivisie Team of the Month for September, Eredivisie, ‏2024-10-04 (באנגלית)
↑  FC Twente is the main supplier for the Eredivisie Team of the Month…, Eredivisie, ‏2024-11-01 (באנגלית)
אולסטייט ארנה

| --- | --- |

 מיקום:  ארצות הברית שיקגו, אילינוי, ארצות הברית
 קואורדינטות:  42°00′19″N 87°53′16″W﻿ / ﻿42.0053°N 87.8878°W﻿ / 42.0053; -87.8878
 אבן יסוד:  12 בספטמבר 1978
 תקופת הפעילות:  11 במאי 1980 – הווה (44 שנים)
 בעלים:  רוזמונט 
 מפעיל:  רוזמונט 
 אדריכל:  Anthony M. Rossi Architects
 קבוצות:  שיקגו סקיי
 מושבים:  18,500 קונצרטים   17,500 כדורסל   16,500 הוקי קרח
 www.allstatearena.com
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת שיקגו מוגדלת) אולסטייט ארנה(למפת שיקגו רגילה) אולסטייט ארנה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אולסטייט ארנה (באנגלית Allstate Arena) הוא היכל ספורט רב-תכליתי הממוקם בכפר רוזמונט, הסמוך לשיקגו. האולם מכיל 17,500 מקומות ישיבה. עבודות הבנייה של האום החלו ב-1978 ובנייתו הסתיימה ב-1980. עלות הבנייה אז עמדה על כ-20 מיליון דולר.
החל מ-2010 משחקת באולם שיקגו סקיי עד לפני כן שיחקה ב-UIC פביליון שהכיל 6,000 מקומת ישיבה. מלבד כדורסל, מארח מספר תחרויות ספורט נוספות כגון כדורסל, הוקי קרח, היאבקות, פוטבול באולמות בעוד.
טבור

.
| --- | --- |

טבור של אישה
 שיוך:  בטן 
 אספקה עורקית:  עורק הטבור 
 ניקוז ורידי:  umbilical vein 
 התפתחות מתוך:  חבל הטבור 
 תיאור ב:  אנציקלופדיה של אוטו 
 מזהים
 לטינית (TA98):  umbilicus 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A01.2.04.005 
 TA2 (2019):  261 
 FMA:  61584 
 קוד MeSH:  A01.923.047.849 
 מזהה MeSH:  D014472 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0041638 
 
טבור (בסלנג: פּוּפּיק, שאול מרוסית דרך היידיש; נקרא גם קורקבן) הוא אזור במרכז הבטן שבו פני השטח אינם בגובה שווה לשאר האזור.
אופן היווצרות הטבור

כאשר העובר נמצא ברחם אמו הוא מחובר לשליה באמצעות חבל הטבור, המספק לו את צרכיו ואת חומרי הבניין שהוא נזקק להם. לאחר הלידה חותכים את חבל הטבור, והוא נותר כמין גלד באזור. כשבועיים אחרי הלידה נושר הגלד ונשארת גומה - הטבור.
מבחינה צורנית, מקובל לדבר על קיומן של שתי צורות עיקריות האפשריות לטבור: "שקוע" או "בולט". כמו כן, ישנה חלוקה לצורות משנה כגון "פונה ימינה" או "פונה שמאלה" וכדומה. הסיבות לקבלת צורת טבור אחת או אחרת אינן ברורות. כמו כן, לא נמצא הבדל בין צורות טבור נשיות לצורות גבריות. ישנה טענה כי צורת הטבור יכולה להוות מזהה ייחודי כמו טביעת אצבעות.
הטבור

במהלך התקופה שבה נהגו להשאיר את הבטן מכוסה לא הייתה כל אופנה לטבור, אך מרגע שהופיעו חולצות הבטן והמנהג לחשוף אותו התפתחה אופנה סביבו.
יש המעטרים את טבורם עם פירסינג או עם קעקוע סביבו. אפשרות נוספת היא ניתוח פלסטי לשינוי צורתו של הטבור כדי שיראה כמו שבעליו רוצים.
לעיתים מצטברים סיבי בגדים ותאים מתים בטבור, תופעה הקרויה מוך טבורי.
ראו גם

מוך טבורי
דם טבורי
ראש מדוזה
טבור עם תכשיט פירסינג
אוליבר נוויל

אוליבר פטריק נוויל (בגרמנית: Oliver Patric Neuville; היגוי השם:[ˈɔlivɐ nøːvil], נולד ב-1 במאי 1973 בלוקרנו שבשווייץ) הוא כדורגלן עבר גרמני-שווייצרי ששיחק בעמדת החלוץ. נויביל העביר את מרבית הקריירה שלו בבאייר לברקוזן ובבורוסיה מנשנגלדבך, וערך 69 הופעות במדי נבחרת גרמניה.
קורות חייו

נוויל נולד בלוקרנו בשווייץ ליוזף "יופ" נוויל, כדורגלן גרמני מהעיר אאכן ולכרמן, איטלקייה ילידת שווייץ שאבותיה היו מחבל קלבריה. שם המשפחה הצרפתי של האב "נוויל" Neuville מקורו בסב בלגי.
לנוויל יש בן אחד, לארס-אוליבר, שנולד בשנת 1997.
קריירת מועדונים > סרבט ז'נבה, טנריפה והאנזה רוסטוק

נוויל החל את קריירת הבוגרים בקבוצת סרבט ז'נבה מליגת העל השווייצרית בשנת 1992, שם שיחק ארבע עונות. בעונתו הראשונה בקבוצה, 1992/93, ערך נויביל 28 הופעות והבקיע ארבעה שערים, וסייע לקבוצתו לסיים במקום השני. עונת הפריצה של נויביל הייתה 1993/94, אז הבקיע 16 שערי ליגה, וסייע לקבוצתו לזכות באליפות הליגה, לראשונה מזה תשע שנים. בשתי עונותיו הראשונות בקבוצה שיתף נויביל פעולה בהתקפה עם סוני אנדרסון. בעונת 1994/95 מיעט נוויל לשחק והבקיע שישה שערי ליגה. עונת 1995/96 הייתה האחרונה של נוויל בסרבט ז'נבה. בעונה זו הבקיע נוויל 15 שערי ליגה, וקבוצתו סיימה במקום השישי.
בקיץ 1996 עזב נוויל את סרבט ז'נבה וחתם בטנריפה מהלה ליגה. בטנריפה, שנחשבה לקבוצה התקפית מאוד ואומנה על ידי יופ היינקס, נוויל היה חלק מחוליה התקפית מעובה שכללה גם את מהו קודרו, חואנלה, אנטוניו פינייה ואורליו וידמאר. נוויל הבקיע חמישה שערי ליגה בעונת 1996/97, וסייע למועדון להישאר בליגה. בנוסף, הגיע נוויל עם טנריפה באופן מפתיע לחצי גמר גביע אופ"א, כשהקבוצה עברה בדרך את מכבי תל אביב, לאציו, פיינורד וברונדבי, והודחה על ידי שאלקה 04. בתום עונה אחת בטנריפה, חתם נוויל בהאנזה רוסטוק מהבונדסליגה. בעונת הבכורה שלו במועדון, 1997/98, הבקיע נוויל שמונה שערים, וסייע להאנזה רוסטוק לסיים במקום השישי המפתיע, כשהוא משתף פעולה בהתקפה עם סרגיי ברברז. בעונת 1998/99, לאחר עזיבתו של ברברז, הבקיע נויביל 14 שערי ליגה, והקבוצה ניצלה מירידה לבונדסליגה השנייה על חודה של נקודה אחת.
קריירת מועדונים > באייר לברקוזן

בקיץ 1999 חתם נוויל בבאייר לברקוזן. בעונתו הראשונה בקבוצה, 1999/00, היה נוויל חלק מחוליית התקפה מרשימה שכללה גם את אולף קירסטן, פאולו רינק ותומאס ברדריץ'. את העונה הזו סיימה לברקוזן במקום השני בבונדסליגה, עם מספר נקודות זהה לאלופה באיירן מינכן, אך עם הפרש שערים נחות. בעונה זו הבקיע נוויל ארבעה שערים ובישל חמישה. בעונת 2000/01 הבקיע נוויל 15 שערי ליגה ובישל שישה, וסיים עם לברקוזן במקום הרביעי בבונדסליגה. בליגת האלופות סיימו נוויל ולברקוזן במקום השלישי בשלב הבתים, והמשיכו ממנו לגביע אופ"א, שם הודחו כעבור סיבוב אחד על ידי א.א.ק. אתונה. בעונת 2001/02 נוויל ובאייר לברקוזן רשמו עונה מצוינת אך עם אכזבות רבות, כאשר סיימו במקום השני בבונדסליגה, מרחק נקודה אחת מהאלופה בורוסיה דורטמונד, כשנוויל מבקיע 13 שערי ליגה ומבשל תשעה. בנוסף, נוויל ובאייר לברקוזן הגיעו עד לגמר ליגת האלופות 2002, בו הפסידה באייר לברקוזן בתוצאה 1–2 לריאל מדריד. בדרך אל הגמר, הבקיע נוויל שער ניצחון בשלב הבתים הראשון מול ברצלונה, ובשלב הבתים השני הבקיע שער בכל אחד משני המשחקים מול דפורטיבו לה קורוניה. בחצי הגמר מול מנצ'סטר יונייטד הבקיע נוויל את השער השני ללברקוזן שהיה שער השוויון בתיקו 2-2 במשחק הראשון באולד טראפורד, ובמשחק הגומלין בביי ארנה הבקיע נוויל את שער השוויון במשחק שהסתיים בתיקו 1-1. לברקוזן עלתה לגמר בזכות שערי חוץ. בגמר מול ריאל מדריד שיחק נוויל 90 דקות. באותה עונה, לברקוזן הפסידה גם בגמר הגביע הגרמני לשאלקה 04 בתוצאה 2–4. נוויל שיחק 67 דקות בגמר זה.
לאחר האכזבה מאובדן שלושת התארים בעונת 2001/02, נוויל המשיך לשחק בבאייר לברקוזן שתי עונות נוספות, כאשר בעונת 2002/03 נקלעה באייר לברקוזן באופן מפתיע למאבקי תחתית, וניצלה מירידה לבונדסליגה השנייה רק במחזורי הסיום. נוויל רשם עונה מאכזבת מבחינה אישית, כאשר הבקיע ארבעה שערים ובישל חמישה. בליגת האלופות צלחו נוויל ולברקוזן את שלב הבתים הראשון, והודחו בשלב הבתים השני, כשנוויל לא הבקיע בעשר הופעותיו במפעל בעונה זו. בעונת 2003/04 חזרו נוויל ובאייר לברקוזן לצמרת, כשסיימו במקום השלישי בבונדסליגה. נוויל הבקיע בעונה זו שישה שערים ובישל שלושה. בתום העונה, עזב נוויל את באייר לברקוזן לאחר חמש עונות, וחתם בבורוסיה מנשנגלדבך.
קריירת מועדונים > בורוסיה מנשנגלדבך וארמיניה בילפלד

בקיץ 2004 חתם נוויל בבורוסיה מנשנגלדבך, אליה עבר בהעברה חופשית. בעונת 2004/05 הבקיע נוויל 12 שערי ליגה, וקבוצתו סיימה את העונה במקום ה-15, מרחק נקודה אחת מהקו האדום. בעונה זו, הבקיע נוויל שער בידו במשחק הניצחון 0–2 על קייזרסלאוטרן. נויביל ספג גינויים רבים בעקבות שער זה, והוענש בהשעיה לשני משחקי ליגה. בעונת 2005/06 הבקיע נוויל עשרה שערי ליגה, וגלדבאך סיימה במקום העשירי, כשהוא משתף פעולה בהתקפה עם ואצלב סברקוש וקרלוס קאהה. בעונת 2006/07 נוויל היה פצוע בחלק גדול מהעונה והבקיע ארבעה שערי ליגה, וגלדבאך נשרה אל הבונדסליגה השנייה בתום העונה, לאחר שסיימה את העונה במקום האחרון, מרחק 11 נקודות מהישארות בליגה. בעונת 2007/08 חזרו גלדבאך ונוויל לבונדסליגה מהמקום הראשון בבונדסליגה השנייה, כשנוויל הבקיע 15 שערי ליגה. בעונת 2008/09 נויביל וגלדבאך סיימו את העונה במקום ה-15 בבונדסליגה, מרחק נקודה אחת מהמקום המוביל למבחני ההישרדות. נוויל הבקיע בעונה זו שער אחד. בעונת 2009/10 נוויל ערך 12 הופעות בלבד ולא הבקיע. בתום עונה זו, עזב נוויל את בורוסיה מנשנגלדבך לאחר שש עונות, וחתם בארמיניה בילפלד מהבונדסליגה השנייה. נוויל הבקיע שני שערים ב-12 הופעות בקבוצה בעונת 2010/11, אך קבוצתו סיימה במקום האחרון בבונדסליגה השנייה ונשרה אל הליגה הגרמנית השלישית. בתום עונה זו, פרש נוויל ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית

ב-2 בספטמבר 1998 ערך נוויל את הופעת הבכורה במדי בנבחרת גרמניה, כאשר החליף במשחק ידידות מול נבחרת מלטה את מריו באסלר. גרמניה ניצחה במשחק זה 1–2. את שער הבכורה במדים הלאומיים הבקיע נוויל במרץ 1999, בניצחון 0–2 על נבחרת פינלנד במסגרת מוקדמות יורו 2000. בקיץ 1999 השתתף נויביל עם נבחרת גרמניה בגביע הקונפדרציות 1999, בו ערך שלוש הופעות. גרמניה הודחה מטורניר זה בשלב הבתים. מאמן הנבחרת היה אז אריך ריבק, שלנוויל היו קשיי תקשורת עמו, דבר שהתבטא בכך שלא זומן ליורו 2000.
בשנת 2002 השתתף נוויל עם נבחרת גרמניה במונדיאל 2002. בשלב הבתים ערך נוויל שתי הופעות, בשתיהן נכנס כמחליף בדקות הסיום. את ההזדמנות לפתוח בהרכב קיבל נוויל ממאמנו רודי פלר בשמינית הגמר מול נבחרת פרגוואי. נוויל הבקיע את שער הניצחון לגרמניה בדקה ה-88, וגרמניה עלתה לרבע הגמר לאחר ניצחון 0–1. נוויל פתח בהרכב בכל המשחקים הבאים של גרמניה בטורניר, לרבות במשחק הגמר, בו הפסידה גרמניה לנבחרת ברזיל בתוצאה 0–2. לאחר המונדיאל המשיך נוויל להיות חלק מהנבחרת גם במוקדמות יורו 2004, אך נופה על ידי פלר לקראת יורו 2004 עצמו. גרמניה ללא נוויל כשלה בטורניר זה והודחה כבר בשלב הבתים.
לקראת מונדיאל 2006 שנערך בגרמניה, חזר נוויל לסגל הגרמני, תחת המאמן יורגן קלינסמן. במונדיאל זה, נוויל נכנס כמחליף בכל שלושת משחקיה של גרמניה בשלב הבתים, ובכל משחקי שלב הנוק אאוט. במשחק השני בשלב הבתים, מול נבחרת פולין, נכנס נוויל כמחליף במקומו של לוקאס פודולסקי במצב של 0-0. בדקה ה-90 של המשחק קיבל נוויל בישול מדוד אודונקור, שגם הוא נכנס כמחליף, והבקיע שער ניצחון. נוויל עלה מהספסל גם בניצחון 0–2 על נבחרת שוודיה בשמינית הגמר, וגם בניצחון בפנדלים על נבחרת ארגנטינה בבעיטות הכרעה ברבע הגמר. נוויל היה ראשון הבועטים לגרמניה, והבקיע את הבעיטה שלו. גם בחצי הגמר בו הפסידה גרמניה 0–2 לנבחרת איטליה, וגם במשחק על המקום השלישי בו ניצחה גרמניה 2–3 את נבחרת פורטוגל, נוויל נכנס כמחליף.
לאחר מונדיאל 2006, הפציעות והתקופה החלשה אותה חווה בבורוסיה מנשנגלדבך עמה ירד ליגה, פחתה משמעותית כמות ההופעות של נוויל במדים הלאומיים. עם זאת, זומן נוויל לסגל הגרמני ליורו 2008 על ידי המאמן יואכים לב. במשחק הכנה ליורו 2008 מול נבחרת סרביה, הבקיע נוויל את השער הראשון לגרמניה בניצחון 1–2, שהיה שערו האחרון במדים הלאומיים. ביורו 2008 עצמו, ערך נוויל הופעה אחת בלבד, כשנכנס במקום לוקאס פודולסקי בדקה ה-83 של משחק הניצחון על נבחרת אוסטריה במחזור השלישי של שלב הבתים. גרמניה הגיעה בטורניר זה עד הגמר, בו הפסידה 0–1 לנבחרת ספרד. לאחר הטורניר, פרש נויביל מהנבחרת בגיל 35, לאחר שערך במדיה 69 הופעות והבקיע עשרה שערים.
תארים

עם סרבט ז'נבה:
אליפות ליגת העל השווייצרית: 1993/94
עם בורוסיה מנשנגלדבך:
אליפות הבונדסליגה השנייה: 2007/08
חיים אישיים

נוויל הוא אחד משני מעשנים ידועים שהיו בנבחרת גרמניה, על אף שמדובר באורח חיים לא אופייני לספורטאי מקצועי. השני הוא ברנד שניידר.
הבה נרימה

.
הָבָה נָרִימָה הוא שמו הנפוץ של שיר לחג החנוכה מאת לוין קיפניס. את השיר כתב קיפניס בשנת תרצ"ו (1936), והוא העניק לו את השם "חג הניצחון". השיר הוא חלק ממחזה לילדים בשם זה.
היסטוריה

השיר נכתב לצלילי קטע מפורסם מהאורטוריה "יהודה המכבי" (1745) שהלחין גאורג פרידריך הנדל למילים של האנגלי תומאס מורל, בשם "See the conquering hero comes". התרגום הראשון לעברית של קטע זה, מאת אהרן אשמן, נקרא "הנה הוא בא". ב"הבה נרימה" חיבר קיפניס מילים חדשות לשיר זה, שהקשרן, כמו נושא הקטע המקורי מן האורטוריה, הוא המכבים.
יש הרואים במילות השיר, שבהן לא מוזכר אלוהים, סימן להכחשת החלק הנסי בסיפורו של חג החנוכה (כבשירי חנוכה פופולריים נוספים כגון "אנו נושאים לפידים" בין השאר). צד נוסף שיש הרואים בשיר זה הוא ההקבלה בין המכבים אז לגבורת ישראל בימי העלייה והחלוצים.
לאורך השנים הושר השיר פעמים רבות (בין השאר בוצע השיר על ידי ערן צור, ועל ידי חני נחמיאס ועוזי חיטמן), והוא אחד משירי החנוכה הפופולריים ביותר.
בתרבות

במחזמר שמועלה בפרק "דמי החנוכה של פינגי", השורות הראשונות של יהודה המקבי (בגילומו של אריאל זילבר) מושרות לפי המנגינה של "הבה נרימה".
הערות שוליים

↑  שירה בציבור: הקשר בין יהודה המכבי, יהושע בן נון וחנוכה, גדי רווה
↑  לוין קיפניס, "חג הניצחון", טל: ספריה לילדים, תל אביב: ציון, תש"א.
↑  מילות השיר "הנה הוא בא" והאזנה לו, באתר זמרשת.
↑  Etan Bloom, Arthur Ruppin and the Production of Pre-Israeli Culture, BRILL, 2011, p. 116
↑  נורית כנען-קדר, ארץ חפץ: אומנות ועיצוב במתכת בשני העשורים הראשונים למדינה, מוזיאון ארץ ישראל, תל אביב ויד בן-צבי, ירושלים, תשס"ו / 2006 נורית כנען־קדר, ויקי בן־ציוני, ארץ חפץ: אומנות ועיצוב במתכת בשני העשורים הראשונים למדינה : מאוסף ויקי בן-ציוני, מוזיאון ארץ ישראל, 2006. (בiw)
↑  יודעים אתם לכבוד מה?, באתר "תרבות•il"
נפרדק קרושבאץ

ערך זה עוסק בקבוצת כדורגל סרבית מהעיר קרושבאץ. אם התכוונתם לקבוצת כדורסל סרבית מאותה העיר, ראו .
האצטדיון הביתי של נפרדק קרושבאץ
מועדון הכדורגל נַפְּרֶדָק קְרוּשֵׁבָאץ (בסרבית קירילית: Фудбалски клуб Haпpeдaк Крушевац, Fudbalski klub Napredak Kruševac) הוא מועדון כדורגל סרבי, מהעיר קרושבאץ שבסרביה. המועדון נוסד לאחר הקמת הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה.