stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הנקרופוליס של תבאי
נקרופוליס מלכותיים

עמק המלכים - כולל 63 קברים שהתגלו של מלכים מצריים ואצילים, מהשושלות ה-18 ועד ה-20 בין המאות ה-16 ועד 15 לפנה"ס.
עמק המלכות - כולל מעל 70 קברים שהתגלו עד כה של מלכות מצריות, נסיכים ונסיכות מהשושלות ה-18 ועד ה-20 בין המאות ה-16 ועד 15 לפנה"ס.
נקרופוליס של אצילים כוהנים בעלי מלאכה ופועלים

דיר אל-מדינה הכולל את:
קברי בעלי המלאכה במצרים בעתיקה
מקדש לאלים מרטסגר (Meretseger) ופתח
קברי אצילים במצרים העתיקה (אנ') באתרים הבאים:
אל-עסאסיף (El-Assasif)
אל-ח'וח'ה (El-Khokha)
א-טארף (El-Tarif)
ד'ראע אבו א-נגא (Dra' Abu el-Naga')
קורנת מוראי (Qurnet Murai)
שייח' עבד אל-קורנה (Sheikh Abd el-Qurna)
מפת הנקרופוליס של תבאי
הסירקס

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  רצף בתים, מכלול מבנים, housing development 
 כתובת:  באת' 
 מיקום:  באת' וצפון מזרח סומרסט 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1768
 תאריך פתיחה רשמי:  1768 
 אדריכל:  ג'ון ווד האב, ג'ון ווד הבן 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות ג'ורג'יאנית 
 קואורדינטות:  51°23′10″N 2°21′50″W﻿ / ﻿51.386°N 2.364°W﻿ / 51.386; -2.364
 he
 
הסירקס
הסירקס (אנגלית: The Circus) הוא רחוב ג'ורג'יאני בעיר באת' שבסאמרסט, אנגליה. בניית הרחוב החלה ב-1754, והסתיימה כעבור 14 שנים. שמו של הרחוב נובע מהמילה הלטינית קירקוס, שמשמעותה טבעת, אליפסה או מעגל. חלקים מהרחוב הוכרזו כבניינים רשומים מדרגה I.
הרחוב מחולק לשלושה קטעים שווי אורך, וצורתו היא מרחב מעגלי המוקף על ידי בתים עירוניים גדולים. בכל אחד משלושת הקטעים יש כניסה מעוצבת, כך שבכל דרך דרכה ייכנס המבקר במקום הוא יראה מיד חזית מעוצבת.
היסטוריה

הרחוב נודע בעבר כקינגס סירקס, והוא תוכנן על ידי האדריכל ג'ון ווד האב, שלא זכה לראות את יישום תוכניותיו מאחר שמת שלושה חודשים לאחר הנחת אבן הפינה. עבודתו הושלמה על ידי בנו, ג'ון ווד הבן. הסירקס היה חלק מחזונו של ג'ון ווד האב ליצור נוף אדריכלי קלאסי-פלדיאני בבאת'. הפרויקטים האחרים היו כיכר המלכה והפורום, שמעולם לא נבנה.
ההשראה של ווד הייתה הקולוסיאום ברומא, אך הסירקס פונה כלפי פנים, בניגוד לקולוסיאום שפנה כלפי חוץ. השראה נוספת למבנה הכיכר הייתה האתרים המגליתיים של סטונהנג' וסטנטון דרו, שווד האמין שהיו שרידים של מקדשים דרואידים. ווד היה משוכנע כי באת' הייתה מרכז ראשי לפעילות הדרואידים בבריטניה. הוא סקר את סטונהנג' שקוטר הסוללה החיצונית שלו הוא 99 מטרים ותכנן את הסירקס בקוטר של 97 מטרים על מנת לחקות זאת. שלושת הסדרים הקלאסיים (הסדר הדורי, הסדר המשולב והסדר הקורינתי) שימשו אותו לעיצוב חזית הרחוב בשלוש שכבות הנמצאות זו מעל זו. האפריז של האנטבלטורה הדורית מקושט במגוון טריגליפים וב-525 תמונות הכוללות נחשים, סמלי טבע, מכשירים המייצגים את המדעים והאמנויות, וסמלים של הבונים החופשיים. טיילת החומה (Parapet) מקושטת בסיומות אבן מחודדות. החלק המרכזי של הסירקס רוצף בסטים של אבנים, שכיסו את מאגר המים ששכן במרכז ושימש את הבתים.
חוזי החכירה הראשונים של המקטע הדרום-מערבי נחתמו בין 1755 ל-1767, במקטע הדרום-מזרחי בין 1762 ל-1766, ובמקטע הצפוני בין 1764 ל-1766. ב-1800 סגרו תושבי הסירקס את החלק המרכזי של החלל הפתוח באמצעות גן נוי. כיום מכוסה האזור המרכזי בדשא, ויש בו גם עצי דולב. במהלך הבליץ על באת' ב-1942 נהרסו בניינים אחדים בסירקס, ולאחר תום מלחמת העולם השנייה הם שוקמו ושוחזרו לצורתם המקורית.
הערות שוליים

↑  The Circus
↑  Conway, Hazel; Roenisch, Rowan (2006). Understanding Architecture: An Introduction to Architecture and Architectural History. p. 35.
הפיגוע באנטוורפן (1980)

| --- | --- |
 תאריך:  27 ביולי 1980
 מקום:  אנטוורפן, בלגיה
 מטרה:  ילדים יהודים
 סוג:  פיגוע 
 נשק:  רימוני יד
 הרוגים:  1 
 פצועים:  20 
 מבצע:  סעיד אל נאסר
 
הפיגוע באנטוורפן היה פיגוע שביצע מחבל פלסטיני ב-27 ביולי 1980 באנטוורפן שבבלגיה. נער אחד נהרג ו-20 נוספים נפצעו. המחבל, סעיד אל נאסר, נתפס ונעצר לאחר מרדף.
הפיגוע

ב-27 ביולי 1980 הגיח בריצה מחבל פלסטיני ממוצא סורי למדרכה באנטוורפן, בה התאספו ילדים יהודים והוריהם. המתאספים, חברי קייטנה של "אגודת ישראל", חיכו לאוטובוס שייקח אותם לטיול מטעם הקייטנה. המחבל השליך לעברם שני רימוני יד והחל להימלט.
כתוצאה מהפיצוצים נהרג דוד כהן, נער בן 15 מצרפת, ונפצעו 20 נוספים, מתוכם שניים באורח קשה. בין הפצועים הייתה אישה בהריון וילדה בלגית בת 13 שנפגעה קשה במוחה.
לאחר הפיצוצים החלה המולה במקום. המדרכה כוסתה בדם, בזכוכיות מנופצות ובתיקים של הילדים. כמה עוברי אורח החלו בטיפול ראשוני לפצועים, בעוד אחרים רצו אחרי המחבל ותפסו אותו. על גופו של המחבל נמצא אקדח, מחסניות ו-18 כדורים, שבהם לא השתמש.
ראו גם

הפיגוע בבית הכנסת באנטוורפן (1981)
היליים

| היליים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי־דרור
משפחה:: היליים
שם מדעי
 Hyliidae ‏בנרמן, 1923

היליים (שם מדעי: Hyliidae) היא משפחה של עופות אפריקאיות מהסדרה ציפורי שיר הקרובה לסבכיים ובעבר אף נכללה בהם, אך לאחרונה הוחלט להעבירה למשפחה נפרדת. המשפחה קרובה לצטיות (לפי מספר חוקרים אף נכללת בהם) ומכילה 2 מינים, יחידים שניהם בסוגם.
לפי מחקרים מולקולריים פילוגנטיים הם קרובים בעיקר למשפחה בברים אפריקנים. עופות אלה שוכני לאורך יערות באפריקה שמדרום לסהרה והם ציידי חרקים קטנים ודהויי נוצות החיים בעובי היערות. אורכן רק 7.5 עד 12 ס"מ ומשקלן כ-5 עד 14 גרם, מה שהופך אותם לבין הקטנים שבעופות היער האפריקנים.
סוגים

סוג ומין יחיד Pholidornis rushiae
סוג ומין יחיד Hylia prasina
הסיץ' הזפורוז'י

הסיץ' הזפורוז'י (באוקראינית: Запорозька Січ, פולנית: Sicz Zaporoska; "המחנה המבוצר שמעבר לאשדות") היה בסיסם של הקוזאקים שהתגוררו לאורך חלקו התחתון של נהר הדנייפר, באזור הערים האוקראיניות דניפרופטרובסק וזפוריז'יה של ימינו. חלק זה של הנהר מתאפיין באשדות, ומכאן ה'אשד' בשם הארגון. הסיץ' התקיימה במשך כ-250 שנים עד לשנת 1775, בה פוזרה על ידי יקטרינה הגדולה.
אזכורים ראשונים

הקוזאקים של זפוריז'יה החלו להתגורר באזור הערבה בגבול בין התיישבות סלאבית קבועה ושטחי הנוודים בדרום. בשנת 1397 הסכים החאן של אורדת הזהב טוכטמיש להעביר שטחים נרחבים לדוכסות הגדולה של ליטא כחלק מהברית ביניהם. השטחים הדרומיים היו ללא שליטה ונחשבו בלתי מתאימים להתיישבות קבועה עקב פלישות חוזרות ונשנות של חאנות קרים. ככל הנראה המקור של מילה "קוזאק" הוא טורקי והוא מסמל שומר/פושע/בן אדם ללא בית/הרפתקן. מילה זו גם תואמת להגדרת בן אדם חופשי המנצל את נשקו לצורך פרנסתו. אזכורים ראשונים לקוזאקים באזור הופיעו משנת 1489, כאשר שימשו מורי דרך למלך פולין בפלישתו לאזור. בהתאם לכרוניקות כתובות, באותה שנה החלו סוחרים טטרים לסבול מפשיטות של קוזאקים על נתיבי המסחר. בשנת 1553 נבנה מבצר ראשון באי מאליה חורטיצה שהיה מרכז שלטוני של הקוזאקים באזור.
ארגון

מבצר סץ' הוא מבצר שבמרכזו כנסייה, מבני מנהלה ומגורים. כל מבצר כזה שימש למגורי הקצינים וכמרכז לניהול ענייני הצבא. על פי מחקרים היסטוריים, היו 8 מבצרים כאלה שהוקמו בחלק התחתון של הדנייפר ותפקדו בין 5 ל-40 שנים, סך הכל כ-250 שנים. בכל זמן נתון היה רק מבצר סץ' אחד פעיל, ומסיבות שונות עברה הפעילות ממבצר אחד לשני - אך אף פעם לא פעלו מבצרים אלה במקביל. בדרך כלל היה מוקם מבצר ליד מקומות מעבר של הנהר ולצורך שליטה על נתיבי המסחר. להלן רשימת המבצרים ותקופת תפקודם:
חורטיצה 1556 - 1557 (Хортицкая)
טומקוב 1564 - 1593 (Томаковская)
בזבלוץ 1593 - 1638 (Базавлуцкая)
ניקיטין 1639 - 1652 (Никитинская)
צ'ורטומלין 1652 - 1709 (Чёртомлинская)
קמנקה 1709 - 1711 (Каменская)
אלשקין 1711 - 1734 (Алёшкинская)
פודפולנאיה החדשה 1734 - 1775 (Новая Подпольненская)
תנאי הקבלה לקהילה היו כדלקמן:
בן אדם חופשי ורווק
בעל ידע בשפה הרותנית
נוצרי אורתודוקסי
מעבר תקופת חניכה של 7 שנים
חברי הקהילה היו על פי הרוב ילידי אוקראינה, אך היו גם פולנים, ליטאים, טטרים, טורקים, ארמנים, וכו'.
הקהילה כללה 38 פלוגות ('קורן' - באוקראינית: Курінь). מועצת החברים הייתה המוסד העליון של הקהילה. האספות התקיימו ב-1 בינואר, 1 באוקטובר ובתקופת חג הפסחא. בנוסף לכך, היה ניתן לכנס את המועצה בהתאם לבקשת רוב חברי הקהילה. החלטות המועצה חייבו את כל חברי הקהילה.
אנשי הדת של הקהילה היו תחת שליטת הפטריארך של קייב. במחצית השנייה של המאה ה-17, כאשר אוקראינה סופחה לרוסיה הצארית, נשמרה לזפורוז'סקיה סץ אוטונומיה מסוימת תחת השלטון האוקראיני.
מקור ההכנסה העיקרי היה סחורות וכסף שנלקחו במהלך פשיטות צבאיות, ומסי מעבר על נתיבי המסחר.
היסטוריה

רוב שטחי הסץ' היו בשליטת הדוכסות הגדולה של ליטא, ולאחר איחודה עם פולין הם הפכו לחלק מן האיחוד הפולני-ליטאי. בשנים 1591–1593 התרחש מרד נגד השלטון הפולני בהנהגת קרישטוף קוסינסקי שהסתיים בקרב ליד עייה פיאטקה. בשנים 1594–1596 היה מרד נוסף. המרידות נמשכו גם במחצית הראשונה של המאה ה-17. בשנת 1648 החלו קוזאקים מסיץ' ניקיטין בהתקוממות בהנהגת בוגדן חמלניצקי. לאחר מספר קרבות ולאור המצב, בשנת 1654 הם פנו לרוסיה הצארית עם בקשה לסיפוחה. כתוצאה מכך, החלה מלחמת רוסיה–פולין (1654–1667) שהסתיימה בהסכם אנדרוסובו. בהתאם להסכם זה, אוקראינה חולקה בין רוסיה הצארית לבין האיחוד הפולני-ליטאי.
בתקופת מלחמת הצפון הגדולה, עברו הקוזאקים בראשות הטמאן איוואן מזפה לתמיכה במלך שוודיה קארל השנים עשר, עקב הערכת מזפה שהשוודים ינצחו במלחמה. הערכה זו התבררה כשגויה, ובמערכה צבאית בשנת 1709 באוקראינה הובסו כוחות הקוזאקים על ידי פיוטר הגדול, המבצר הראשי נכבש ונשרף וראשי הקוזאקים הוצאו להורג. במשך שנים אסר פיוטר הגדול על הקמת המבצר מחדש. בשנת 1709 הקימו קוזקים את מבצר אליושקין בשטח שהיה בשליטת האימפריה העות'מאנית, אך שנתיים אחר כך הוא נהרס על ידי כוחות של רוסיה הצארית. בשנת 1711 הוקם מבצר חדש באותו שם בשטח של חאנות קרים, והוא נהרס בשנת 1734. בשנה זו הוקם מבצר סץ' חדש - פודפולני. הפעם שמרו הקוזאקים על הגבול עם חאנות קרים בתיאום עם האימפריה הרוסית. בתחילה מנו כ-7,300 איש ועם הזמן מספרם גדל עד ל-13,000.
בשנת 1775 פרסמה יקטרינה הגדולה צו שפירק את המחנה. להחלטה זו היו מספר סיבות: לקראת סוף המאה ה-18, בזכות מספר ניצחונות על האימפריה העות'מאנית, השיגה האימפריה הרוסית מוצא לחופי הים השחור תוך סיפוח כל שטחי חאנות קרים. האיחוד הפולני-ליטאי היה על סף פירוק. בנוסף לכך, יקטרינה הגדולה חששה שכוח צבאי משמעותי של הקוזאקים עלול להצטרף למרד של ימליאן פוגצ'וב. לפיכך, ב-5 ביוני 1775, כיתרו כוחות צבא גדולים את המבצר הראשי ונתנו לקוזאקים המתבצרים אולטימטום לפירוק מלא מנשקם. לאחר התלבטויות, עזבו הקוזאקים את המבצר והוא נהרס עד היסוד.
רוב הקצינים הקוזאקים קיבלו מעמד אציל וקוזאקים רגילים קיבלו רשות להתגייס לחיל הפרשים הרוסי. כ-12,000 קוזאקים התגייסו לצבא הרוסי אך לרוב לא עמדו במשמעת הנוקשה. מנגד, כ-5,000 קוזאקים עברו לצד הטורקי והתיישבו בדלתה של הדנובה. לאחר קבלת בקשה מהקצינים הקוזאקים, בשנת 1788 הקים אלכסנדר סובורוב כוח צבאי קוזאקי, והחזיר לראשי הכוח סמלים צבאיים מסורתיים שהוחרמו בשנת 1775. כוח צבאי זה קיבל את השם "הכוח הקוזאקי של הים השחור". הם השתתפו במלחמה העות'מאנית-רוסית (1787-1792). לאחר סיום המלחמה, לאות הוקרה על גבורתם, התירה יקטרינה הגדולה לקוזאקים להתיישב באזור קובן. במהלך השנים 1792–1793 התיישבו קוזאקים באזור ונטלו חלק פעיל במלחמות רוסיה בקווקז. בשנת 1860 הוקמה יחידת "הקוזאקים של קובן" שקיימת גם היום.
קוזאקים שעברו לתחומי האימפריה העות'מאנית הקימו מבצר בדלתה של הדנובה. בהתאם לדרישת השלטונות הם השתתפו בדיכוי מרד העמים הסלאביים בבלקן. בשנת 1828, לאחר שקיבלו חנינה מניקולאי הראשון, חזרו לתחומי האימפריה הרוסית. הם התיישבו באזור אזוב והקימו את יחידת "הקוזאקים של אזוב". יחידה זו השתתפה במלחמת קרים. לאחר המלחמה הם עברו לקובן והצטרפו לקוזאקים שכבר היו שם.
מיקום במבצרים לאורך זמן (ריבוע אדום
קוזאק
הנגון

הנגון (בהונגרית: Hangony) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. הכפר הוכר רשמית לאחר איחוד בין אלשוהנגון (Alsóhangony - "הנגון תחתית") לפלשהנגון (Felsőhangony - "הנגון עילית"). כמו כפרים רבים באירופה גם אוכלוסיית הנגון נמצאת בירידה שנים רבות מ-1,753 תושבים בשנת 1990 עד 1,509 תושבים בשנת 2020 (ירידה של כ-14%).
יהודי הנגון

בכפר חיו מעט יהודים. תושבים יהודיים מהכפר נרצחו בשואה ומונצחים באנדרטה באוזד.
| שנה | כמות יהודים | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 0 |  |
| 1880 | 23 | 1,301 |
| 1910 | 27 |  |
| 1920 | 30 |  |
| 1930 | 40 |  |
| 1941 | 33 | 1,648 |
המחאה נגד הפגיעה בהפרדת הרשויות (פולין)

| --- | --- |

 תאריכי המאבק:  4 ביוני 2023 – 1 באוקטובר 2023 (120 ימים)
 מקום:  ורשה 
 קואורדינטות:  52°14′51″N 21°00′49″E﻿ / ﻿52.2475°N 21.013611°E﻿ / 52.2475; 21.013611
 
המחאה נגד הפגיעה בהפרדת הרשויות היא גל הפגנות נגד התוכנית של ממשלת פולין, שמבקריה טענו שתשבש את הפרדת הרשויות החוקתית על ידי מתן ביקורת שיפוטית מופרזת למפלגת השלטון חוק וצדק.
ב-4 ביוני 2023 התקיימה סדרה של הפגנות נגד הממשלה במספר אזורים בפולין, כאשר המרכזית שבהן נערכה בעיר הבירה ורשה.
ב-16 ביוני 2023 התקיים גל מחאה שני ברחבי המדינה, בעיקר בעיר פוזנן.
ב-1 באוקטובר 2023 התקיימה בוורשה צעדת תמיכה במפלגת המצע האזרחי בהובלת דונלד טוסק, בה השתתפו קרוב למיליון איש.
רקע

מאז 2015, ממשלת פולין בראשות מפלגת חוק וצדק ערכה שינויים בחוקים הנוגעים למערכת המשפט, שגרמו לשחיקה דמוקרטית, ובמיוחד פגיעה בעצמאות השיפוטית. המפלגה הימנית הפופוליסטית הואשמה בצמצום עצמאות הרשות השופטת, ביטול הפרדת רשויות והפעלת השפעה בלתי הוגנת על בתי המשפט. זה הגיע לשיאו בדצמבר 2017, כאשר הנציבות האירופית הפעילה את סעיף 7 (אנ') באמנת האיחוד האירופי ביחס לסיכון הנתפס לשלטון החוק בפולין.
מפלגת השלטון הואשמה בפגיעה במיעוטים (בעיקר בזכויות להט"ב בפולין), זכויות הפלה (אנ'), הגירה ומוסדות האיחוד האירופי. היא פגעה גם בחופש האקדמי בתחום חקר השואה וחירויות התקשורת.
רקע > חוק טוסק

ב-29 במאי 2023, נשיא פולין אנדז'יי דודה הודיע כי יחתום על הצעת חוק שתקים ועדת חקירה שתבדוק האם המפלגה הליברלית המצע האזרחי, מנהיגת האופוזיציה בפרלמנט, אפשרה השפעה רוסית תחת דונלד טוסק ואווה קופץ' מ-2007 עד 2015, ובכך הפכה את פולין לתלויה בנפט וגז טבעי רוסיים. הצעת החוק תאפשר לפרלמנט להקים ועדה בת 10 חברים, שראשה ייבחר ישירות על ידי ראש הממשלה מורבייצקי, שתמסור דו"ח ראשוני ב-17 בספטמבר 2023, לקראת הבחירות לפרלמנט שהיו אמורות להתקיים בהמשך השנה (אנ'). הוועדה תהיה רשאית גם לאסור על כל איש פוליטי שנמצא כי סייע לחשוף את פולין להשפעה רוסית למלא את רוב התפקידים הציבוריים הרשמיים במשך עשר שנים.
אנדז'יי דודה ומפלגת חוק וצדק, שתמכו בהעברת הצעת החוק, הואשמו על ידי מפלגות אופוזיציה בהעברת החקיקה במטרה להרחיק מתנגדים מהחיים הציבוריים, כמו גם פגיעה במנהיג המצע האזרחי (פולין), ראש הממשלה לשעבר טוסק. מסיבה זו, החוק כונה "חוק טוסק". מבקרי החוק טענו כי הוא מקארתיזם. "חוק טוסק" גרר ביקורת גם מהאיחוד האירופי וארצות הברית.
ב-2 ביוני 2023, דודה הודיע כי שלח תיקונים להצעת החוק לפרלמנט הפולני, עודד את המחוקקים "לפעול במהירות" והצהיר כי הוא מקשיב לזעם הציבורי סביב העברת החוק. לדברי הנשיא הפולני, התיקונים המוצעים יבטיחו שהחוק יהיה נתון לביקורת לא מפלגתית, שחברי פרלמנט לא יורשו להיות חלק מהוועדה, ושעל הפוליטיקאים שיעמודו לדין בעקבות פעילות הוועדה לא יאסר לעסוק בתפקיד ציבורי.
הפגנות > הפגנות 4 ביוני

ב-4 ביוני 2023, ראש הממשלה לשעבר דונלד טוסק, יחד עם עוד כמה חברים במפלגת המצע האזרחי, ארגנו סדרה של הפגנות נגד הממשלה בוורשה, עיר הבירה של פולין. המונים התאספו גם בקרקוב, שצ'צ'ין, פוזנן וערים פולניות אחרות. בהפגנות בורשה השתתפו הנשיא לשעבר ומנהיג הסולידריות לך ולנסה, ראש עיריית ורשה רפאל טרזסקוסקי ועוד.
אין נתונים רשמיים על גודל העצרת, אך הכמות המשוערת של המשתתפים בהפגנות בוורשה נעה בין 300,000 איש ל-500,000 איש. הצעדה כונסה באופן סמלי לציון 34 שנה לבחירות שנערכו ב-1989, שהיוו זרז לנפילת המשטר הקומוניסטי ולמעבר לדמוקרטיה פרלמנטרית בפולין.
הפגנות > הפגנות 16 ביוני

ב-16 ביוני 2023 התקיים גל שני של הפגנות ברחבי המדינה, ובעיקר בעיר פוזנן, בה ביקר מנהיג המחאה לשעבר דונלד טוסק.
תגובות

ההפגנות הושוו ליברומאידאן.
הספרייה הלאומית של נפאל

| --- | --- |

ארמון האריהאר בהוואן בו ממוקמת הספרייה
 מיקום:  לליטפור
 סוג:  ספרייה לאומית
 ספריית הפקדה:  כן
 תאריך ייסוד:  1957 
 קואורדינטות:  27°40′50.52″N 85°18′47.23″E﻿ / ﻿27.6807000°N 85.3131194°E﻿ / 27.6807000; 85.3131194
 https://nnl.gov.np/
 
הספרייה הלאומית של נפאל (נפאלית: नेपाल राष्ट्रिय पुस्तकालय) - היא ספרייה לאומית של מדינת נפאל ומשמשת כספריית הפקדה. הספרייה ממוקמת בארמון ממשלתי האריהאר בהוואן (חוץ מהספרייה הוא מאכלס גם משרדי משרד החקלאות וועדה הלאומית לזכויות אדם) הנמצא בעיר לליטפור. לצורך מיון האוסף משתמשים בספרייה בשיטת דיואי.
היסטוריה

בשנת 1956 החליטה ממשלת נפאל לרכוש את אוספו הפרטי של הנזיר מלכותי. באוסף זה היו 34,292 פריטים אשר כללו מונוגרפיות, פמפלטים וכתבי עת. אוסף זה היה ראשיתה של הספרייה.
הספרייה הלאומית נוסדה ב-2 בינואר 1957, בראשיתה הייתה הספרייה מוגבלת לשימושם של אנשי אקדמיה בלבד, אך ב-1961 נפתחה הספרייה לשימושו של הקהל הרחב. באותה השנה הספרייה עברה למשכנה הנוכחי בארמון האריהאר בהוואן, הספרייה ממוקמת בקומה הראשונה של האגפו הדרומי של המבנה.
אוספים

בשנת 2000 עמד האוסף על 75,000 פריטים, כולל פריטים נדירים אשר יצאו לאור במאה ה-17 בסנסקריט ואנגלית. הספרייה משמשת כספריית הפקדה של בנק אסיה להתפתחות. אוסף הספרייה מחולק לפי שפת פרסום, כמו כן ישנם אוספים מיוחדים:
אוסף כללי
אוסף בשפה ההינדית - כ-75 אחוזים מאוסף זה הם ספרים בשפה ההינדית. רובם יצאו לאור לפני שנת 1960. האוסף כולל אנציקלופדיות, מילונים, טקסטים דתיים, ספרים בפילוסופיה הודית ועוד. כמו כן, באוסף ספרים בשפות הודיות אחרות.
אוסף בשפה הנפאלית - כמחצית מאוסף זה בנוי מספרות יפה. שאר הספרים מכסים נושאים במדעי החברה, היסטוריה, ביוגרפיות, דת ושפה.
אוסף בשפת הסנסקריט - באוסף זה כלולים ספרים נדירים בשפת הסנסקריט, חלק מהפריטים יצאו לאור במאה ה-19 המוקדמת. האוסף כולל ספרים בפילוסופיה, דת, היסטוריה וספרות יפה בסנסקריט.
אוסף מפות ותצלומים - אוסף הספרייה כולל מפות נפאל, אטלסים ותצלומים של מלכי נפאל ואישים מפורסמים אחרים מנפאל.
אוסף אודיו-ויזואלי - אוסף זה כולל קלטות אודיו, וידאו ודיסקים, עליהם אפשר למצוא בין היתר אנציקלופדיות. כאן כלולים גם סרטי אנימציה יפניים לילדים.
אוסף דו"חות
אוסף תיזות - אוסף הספרייה כולל כ-1,200 עבודות דוקטורט ותיזה. התיזות מתקבלות מאוניברסיטאות מרחבי נפאל.
אוסף כתבי-עת ועיתונים - הספרייה רוכשת כ-40 כתבי-עת ועיתונים ועוד 25 מתקבלים כמתנה. באוסף ישנם כתבי-עת ועיתונים מן המאה ה-19 והמאה ה-20 המוקדמת. כ-50 אחוז מתקציב הרכישות משמש לרכישת כתבי-עת ועיתונים.
לקריאה נוספת

Thapa, D. (2000). The Nepal National Library: an introduction. Library Review (Glasgow), 49(7), 348–. https://doi.org/10.1108/00242530010344219
הערות שוליים

1 2  Thapa, D. (2000)
↑  פירוט האוספים באתר הספרייה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 0426 8264  LCCN: n84163913  VIAF: 155991403   WorldCat (עם VIAF): 155991403
הספרייה הלאומית של פולין

| --- | --- |

הספרייה הלאומית של פולין, בוורשה
 מיקום:  ורשה, פולין
 סוג:  ספרייה לאומית
 ספריית הפקדה:  כן
 תאריך ייסוד:  1928
 גודל האוסף:  9,634,026
 מנהל:  טומש מקובסקי
 קואורדינטות:  52°12′50″N 21°00′12″E﻿ / ﻿52.21388889°N 21.00333333°E﻿ / 52.21388889; 21.00333333
 https://www.bn.org.pl/
 he
 
הספרייה הלאומית של פולין (בפולנית: Biblioteka Narodowa) היא הספרייה הלאומית של פולין, הממוקמת בוורשה וכפופה ישירות למשרד התרבות והמורשת הלאומית של פולין.
הספרייה שוקדת על שמירת עותקים מכל יצירה המודפסת בפולין, ובנוסף היא אוספת יצירות הקשורות למדינת פולין, הכוללים ספרים, כתבי עת, מפות, כתבי יד, יצירות אודיו וחומרי אפמרה.
הספרייה הלאומית היא ספריית המחקר החשובה ביותר, הארכיון המרכזי של הכתיבה הפולנית, המרכז למידע ביבליוגרפי על ספרים, מוסד מדעי וגם מרכז מתודולוגי חשוב לספריות פולניות אחרות. הספרייה גם מפרסמת ספרים וכתבי עת מדעיים כמו:
"Polish Libraries"
"Rocznik Biblioteki Narodowej"
"Notes Konserwatorski"
הספרייה הלאומית היא ספריית הפקדה כלומר ישנה חובת הפקדה לשלוח אליה עותק מכל ספר שמפורסם בפולין.
היסטוריה

ההיסטוריה של הספרייה הלאומית מתחילה במאה ה-18 (ספריית זלוסקי). על פי החלטת הפרלמנט הפולני, מאז שנת 1780 לספרייה הייתה זכות לקבל עותק חובה של כל ספר מודפס באזור פולין. בכל זאת, בעקבות החלוקה השנייה של פולין, אוסף זלוסקי, הוחרם על ידי כוחותיה של יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה, ונשלח לסנקט פטרבורג. הספרים הפכו לחלק מהאוספים של הספרייה הציבורית הקיסרית, מה שגרם לחלקים מהאוסף להינזק, להיהרס ואפילו להיגנב במהלך ההובלה לרוסיה.
כשפולין קיבלה את עצמאותה מחדש ב-1918 לאחר חתימת חוזה ורסאי, לא היה קיים מוסד מרכזי לספרייה הלאומית. ב-24 בפברואר 1928, על ידי צו של הנשיא איגנצי מושצ'יצקי, הספרייה הלאומית נוצרה בצורתה העכשווית. הספרייה נפתחה בשנת 1930 ובהתחלה באוספיה היו 200 אלף ספרים. המנהל הראשון של הספרייה היה סטפן דמבי, ואחריו ב-1937 סטפן ורטל-וירצ'ינסקי. אוספי הספרייה הורחבו במהירות. למשל, ב-1932 הנשיא מושצ'יצקי תרם את כל הספרים וכתבי היד מהמוזיאון של ארמון וילאנוב לספרייה, כ-40 אלף כרכים וכ-20 אלף תמונות מאוסף סטניסלב קוסטקה פוטוצקי.
בהתחלה לא היה לספרייה הלאומית מקום משלה, לכן האוספים נמצאו במקומות שונים למשל בבניין של בית הספר לכלכלה בוורשה או בארמון פוטוצקי. מקום חדש לבניין הספרייה מתוכנן באזור שדה מוקוטובסקי, אבל התוכנית נפלה עם פרוץ מלחמת העולם השנייה.
לפני מלחמת העולם השנייה, באוספי הספרייה היו:
6,5 מיליון ספרים וכתבי עת מהמאות ה-19 וה-20.
3,000 הדפסים מוקדמים.
2,200 אינקונבולים.
מפות, אייקונים ומוזיקה.
בשנת 1940 הנאצים הפכו את הספרייה הלאומית לספרייה העירונית של ורשה וחילקו אותה ל:
מחלקת ספרים לגרמנים (בבניין אוניברסיטת ורשה)
מחלקה מוגבלת עם ספרים לא זמינים לקוראים (בבית הספר לכלכלה)
כל האוספים המיוחדים ממשרדים ומוסדות שונים של ורשה (בארמון קרסינסקי)
ב-1944 האוספים המיוחדים נשרפו על ידי הנאצים כחלק מהדיכויים לאחר מרד ורשה. הספרייה הלאומית איבדה במהלך מלחמת העולם השנייה כ-40% מכלל אוספיה, כולל כ-90% מהאוספים המיוחדים.
הספרייה חידשה את פעילותה בשנת 1945. לספרייה חזרו האוספים שנמצאו בגרמניה ובאוסטריה ויחידות ששרדו מאוספים, בין היתר, של הספרייה בארמון קרסינסקי. בשנת 1959 חזרו מקנדה "דרשות הצלב הקדוש" (הטקסט הקדום ביותר הידוע שכתוב בפולנית), "הפסלטר של סנקט פלוריאן", וכתבי היד של פרדריק שופן.
בשנים 1962–1976 נבנה קומפלקס חדש לספרייה בשדרות נייפודלגלושצ'י.
אוספים

כיום האוספים של הספרייה הלאומית הם בין הגדולים בפולין, ומונה כמעט 8.5 מיליון פריטים המאוחסנים במחסני הספרייה. בסוף שנת 2016 הספרייה מנתה יותר מ-162,000 כרכים של ספרים שפורסמו לפני שנת 1801, יותר מ-26,000 יחידות כתבי יד (כולל כתבי יד מוזיקליים), יותר מ-120,000 הדפסי מוזיקה, וכ-485,000 ציורים.
הספרייה כוללת צילומים ומסמכים איקונוגרפים מגוונים, יותר מ-130,000 אטלסים ומפות, יותר מ-2,000,000 יחידות חומרי אפמרה ויותר מ-2,000,000 ספרים ויותר מ-1,000,000 עותקים של כתבי עת מן המאות ה-19 עד ה-21.
פריטים בולטים באוספים של הספרייה כוללים 151 דפים של קודקס סופראסליינסיס שנכנס לתוכנית זיכרון עולם של אונסק"ו בשנת 2007 כחשיבות משמעותית למורשת התרבות העולמית ואזורית.
בשנת 2012 הספרייה חתמה על הסכם להוסיף 1.3 מיליון רשומות מהספרייה ל-Worldcat.
ראו גם

ספריית זלוסקי
הספרייה הלאומית של סקוטלנד

| --- | --- |


הבניין המרכזי של הספרייה
 מיקום:  גשר ג'ורג' הרביעי, אדינבורו
 סוג:  ספרייה לאומית
 ספריית הפקדה:  הממלכה המאוחדת
 תאריך ייסוד:  1925
 גודל האוסף:  למעלה מ-16 מיליון פריטים
 תקציב:  22.291 מיליון ליש"ט (2016)
 מנהל:  John Scally 
 מספר מועסקים:  340
 קואורדינטות:  55°56′54.79″N 3°11′30.83″W﻿ / ﻿55.9485528°N 3.1918972°W﻿ / 55.9485528; -3.1918972
 https://www.nls.uk/
 he
 
האגף החדש
הספרייה הלאומית של סקוטלנד (באנגלית: National Library of Scotland; בגאלית סקוטית: Leabharlann Nàiseanta na h-Alba; בסקוטית: Naitional Leebrar o Scotland) היא ספריית ההפקדה החוקית של סקוטלנד ואחת מן הספריות הלאומיות של הממלכה המאוחדת. מרכזה נמצא על גשר ג'ורג' הרביעי בין העיר העיר העתיקה באדינבורו לרובע האוניברסיטה והיא פרוסה במספר מבנים נוספים ברחבי העיר. הספרייה כוללת כ-7 מיליון ספרים וכ-7 מיליון פריטים מודפסים אחרים (כרזות, תוכניות, חוברות וכדומה) וכ-2 מיליון מפות. הספרייה מכילה את האוסף הגדול בעולם של ספרות גאלית.
היסטוריה

במקור הייתה ספריית ההפקדה הלאומית של סקוטלנד ספריית "חבר עורכי הדין" (Faculty of Advocates; (אנ')), גוף פרטי שאיגד את עורכי הדין המופיעים בפני בתי המשפט של סקוטלנד. הספרייה נוסדה ב-1689 וקיבלה מעמד חוקי של ספריית הפקדה ב-1710. בשנות ה-20 של המאה ה-20 ביקש חבר עורכי הדיך להעביר את הספרייה לרשות הציבור כגוף לאומי. בשנת 1925 חוקק הפרלמנט של סקוטלנד את חוק הספרייה הלאומית.
העבודה על המבנה המרכזי החדש של הספרייה על גשר ג'ורג' הרביעי, שבא על מנת להחליף את המבנה הוויקטוריאני ב"מייל המלכותי", החלה ב-1938, נעצרה עקב מלחמת העולם השנייה ונשלמה ב-1956. ב-1989 נחנך מבנה חדיש ומודרני בדרום אדינבורו, שהורחב ב-1995.
בשנת 2005 מכר ג'ון מאריי השביעי לספרייה את ארכיון הוצאת ג'ון מאריי בין השנים 1768 ל-1920, ובו כתבי יד מקוריים רבים, כולל כתב היד המקורי של "מוצא המינים".
פריטים מיוחדים

כתב יד מקורי של מוצא המינים מאת צ'ארלס דרווין
מהדורת הפוליו הראשונה של מחזות ויליאם שייקספיר
מספר עותקים של תנ"ך גוטנברג
מהדורה ראשונה של "על הגלגולים" מאת קופרניקוס