stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כלוביס הראשון
הערות שוליים

↑  ראשיתה של אירופה, כרך ב, עמ' 16
↑  אורה לימור, ראשיתה של אירופה, כרך ב, יחידה 3, עמ' 21
↑  כך לפי גרגוריוס מטור. המקורות בנושא זה נוצרו בתקופה מאוחרת יותר והם רוויים בהטיות תעמולתיות המנסות לתאר מלכים אלו כחוטאים, בוגדים או פחדנים. לפי סברות אחרות, ההשתלטות על ממלכות הפרנקים התבצעה בשלב מוקדם הרבה יותר, זמן לא רב אחרי שהשתלט כלוביס על שטחי סיאגריוס ב-486.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259988605171  PLWABN: 9810560259705606  BNE: XX5199498  BnF: cb119633041 (data)  BPN: 63050528  GND: 118675958  HDS: 020589  ISNI: 0000 0003 8168 4151  LCCN: n80056895  NDL: 00826921  NKC: xx0019330  NLG: 140398  NTA: 073017078  SUDOC: 027633454  VcBA: 495/28268  VIAF: 262645254   WorldCat (עם VIAF): 262645254
אלחנן דב מרוזוב

ר' אלחנן דב מרוזוב הי"ד
אלחנן דב מרוזוב (כונה חוניע, או בכינויו המחתרתי אד"ם, ראשי-תיבות של שמו; כסלו ה'תרל"ח, 1877 - ח' בניסן ה'תרצ"ח, 9 באפריל 1938) היה מזכירם האישי של האדמו"ר הרש"ב ובנו אדמו"ר הריי"צ מליובאוויטש, וניהל את רשת ישיבות תומכי תמימים המחתרתיות ברוסיה הסובייטית. הוצא להורג בשל פועלו המחתרתי למען שמירת היהדות.
ביוגרפיה

נולד בעיר צ'רקאסי שבאוקראינה, לצבי הירש אריה ליב ורחל לאה מרוזוב.
בגיל 13 התייתם מאביו, למד מספר שנים בישיבת מינסק אצל הגדול ממינסק. ב-1897, כשנוסדה ישיבת תומכי תמימים בלובביץ', עבר ללמוד בה, ושם למד בצוותא עם רבו לעתיד, רבי יוסף יצחק שניאורסון מחב"ד, ביוזמת אביו של הריי"צ, רבי שלום דובער שניאורסון, הרבי באותה עת. ב-1908 מונה למשגיח בישיבה. באותה שנה נשא את אסתר, בתו של שוחט העיירה קלימוביץ', מנישואין אלו נולדו לו חמישה ילדים. לאחר פטירתה נשא בשנית את בת דודתה, ברכה לבית כ"ץ.
מספר שנים לאחר מכן מונה למזכירו של האדמו"ר הרש"ב עד לפטירתו. ב-1920 עבר לרוסטוב על הדון והמשיך בתפקידו כמזכירו של רבי יוסף יצחק. יחד עם יחזקאל פייגין, ניהל את ענייני החצר ותנועת חב"ד ברוסיה[דרוש מקור].
פעילותו המחתרתית מאסרו וסוף ימיו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
כשהוטל האיסור על הפצת יהדות ברוסיה הסובייטית עמד בראש העוסקים בפעילות המחתרתית של הקמת תלמודי תורה עבור ילדים יהודים. לא ידוע רבות על פעילותו החשאית, כמו על כל פעילות המחתרת בשנים אלו. הוא הוגדר אצל הבולשת הסובייטית כנציגו של רבי יוסף יצחק שניאורסון ברוסיה הסובייטית וכאחראי לקשר עם חסידי חב"ד בברית המועצות, לאחר שהאדמו"ר עצמו יצא משם בשנת תרפ"ח.
פעילותו המחתרתית מאסרו וסוף ימיו > מאסרו הראשון

בשנת 1927, נאסר ביחד עם רבו, ונידון ל-3 שנות מאסר בעוון פעילות מחתרתית. לאחר צאתו של הרבי מרוסיה ב-1927 נשאר בלנינגרד וניהל את הישיבות המחתרתיות ברוסיה.[דרוש מקור] מאז לא נשאר ללון במקום אחד, כשהוא בורח מאימת השלטון הקומוניסטי מויטבסק למוסקבה, ובחזרה ללנינגרד, כשבכל משך הזמן הזה היה תחת שם בדוי, על מנת שלא יעלו על עקבותיו.[דרוש מקור]
פעילותו המחתרתית מאסרו וסוף ימיו > מאסרו השני

ב-3 בפברואר 1938 נאסר מרוזוב יחד עם בנו וכתריסר יהודים, רובם חסידי חב"ד, על ידי הנ.ק.וו.ד. בעיר לנינגרד. קבוצה זו עונתה במרתפים והוצאה להורג. במשך זמן ממושך לא נמסר למשפחות מה עלה בגורלם מלבד שנשלחו לגלות של עשר שנים. עד לשנת 2014 לא היה מידע נוסף אודותם.
פעילותו המחתרתית מאסרו וסוף ימיו > איתור מידע על הנרצחים ומקום קבורתם

בשנת 2014 הותר העיון בחומר ארכיוני של הק.ג.ב. בהם תיקי מאסרם של קבוצה זו עם תמונותיהם וכתבי האישום. בכתב אישום של כמה מהחסידים שנעצרו נאמר: ”הנאשמים: מורזוב אלחנן - פבזנר ב. ל. (ר' חונייע מרוזוב החזיק פספורט על שם פבזנר), רסקין יצחק, אלטהויז פנחס - נאשמים בתקנה 85 [בגידה]... קבוצת אנטי-מהפכנים לאומניים... פעולתם המיוחדת הייתה ארגון פעילות אנטי-מהפכנית לאומנית עם צעירים דתיים. לארגון קוראים 'תפארת בחורים'.. קיבלו סיוע מחוץ לארץ.”.
יפרח אפראימוב, משליחי חב"ד בפטרבורג שערך את החיפוש מספר: ”במקום היתה כעין אנדרטה לזכר היהודים שקבורים במקום, אך ללא שמות הנרצחים. מנהל בית הקברות אמר לי שאסור לעשות מצבה חדשה, משום שהמקום סגור. אמרתי לו שעל-פי היהדות המצבה צריכה להיות במקום שבו האדם נקבר.”[דרוש מקור] לאחר וידוא שבמקום האנדרטה קבורים הנרצחים האסירים ומאמצים מול השלטונות אושרה הנחת מצבה עם שמותיהם לזכרם, באותו בית קברות בלנינגרד המכונה כיום סנקט פטרבורג.
ככל הנראה הוצא להורג ב-9 באפריל 1938 (ח' בניסן, ה'תרצ"ח).
משפחתו

למרוזוב נולדו שישה בנים ושתי בנות.
בנו הרב שלום היה מראשי ישיבת תומכי תמימים המרכזית שבניו יורק.
בנו שמואל נעצר יחד איתו, ועל פי המסופר, נרצח במכות לנגד עיניו.
בנו מנחם מנדל, היה משפיע בישיבת אוהלי תורה בשכונת קראון הייטס בניו יורק, נפטר בא' בשבט ה'תשע"ח בגיל 101, כזקן חסידי חב"ד
נכדו, דויד גולומבוביץ, בן בנו פנחס, נפל במלחמת ששת הימים.
לקריאה נוספת

יוסף אשכנזי, אוצר החסידים: ברית המועצות ופולין, הוצאת חזק, תשע"ה, עמודים 63-89.
שלום דובער לוין, תולדות חב"ד ברוסיה הסובייטית, הוצאת קה"ת, תשמ"ט.
הערות שוליים

↑  הידברות
↑  אוצר החסידים: ברית המועצות ופולין, עמוד 63.
↑  אוצר החסידים: ברית המועצות ופולין, עמוד 87.
↑  77 שנה אחרי: אותר קבר 'הרוגי המלכות' מחב"ד, ערוץ 7
↑  בסוף הספר יש מפתח שמות עם כל העמודים ששמו מופיע
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007292286605171  VIAF: 257104996   WorldCat (עם VIAF): 257104996
אנריקו הרביעי

Enrico IV
אנריקו הרביעי (באיטלקית: Enrico IV; תורגם לעברית כאנריקו או כהנרי הרביעי) הוא מחזה איטלקי משנת 1921, פרי עטו של לואיג'י פיראנדלו. הוא עוסק בצדדיו הקומיים והטרגיים של השיגעון ותורגם לאנגלית בידי טום סטופארד ואחרים. הפרוטגוניסט, על שמו קרוי המחזה, מאמין שהוא היינריך הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. רקס הריסון כיכב בהפקה בריטית ידועה של המחזה שהציגה בברודוויי בשנת 1973.
תקציר העלילה

בתהלוכת קרנבל בשנת 1921, שכל משתתפיה גילמו דמויות היסטוריות, גיבור המחזה גילם בתהלוכה את דמותו של היינריך הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. הוא נופל מסוסו, נפצע בראשו ומתעלף וכשהוא שב להכרה הוא חושב שהוא באמת היינריך (אנריקו) הרביעי.
אחותו העשירה שיכנה אותו בטירה שתוכננה כחצרו של אנריקו ההיסטורי, שחי שמונה מאות שנה קודם לכן. הוא מקבל את פניהם של שגרירים, כועס על פטר דמיאני, מכיוון שהרס לדעתו את היחסים בינו לבין האפיפיור גרגוריוס השביעי ומבקש ממתילדה המרקיזה מטוסקנה שתפייס בינו לבין האפיפיור. גיבור המחזה למד במשך חודשים את ההיסטוריה ואופי הגיבורים והיה שחקן מעולה, ולכן הצטיין בגילום הדמות. אחותו דאגה למגוון תלבושות תקופתיות ונשכרו אנשים למלא תפקידי יועצים ומשרתים, הללו למדו את פרטי חייו של אנריקו הרביעי.
שני הפריטים היחידים שחרג מאווירת המאה ה-11 היו שני פורטרטים חדשים. האחד – הגיבור בדמותו של אנריקו והשני – של המרקיזה מטילדה. בנוסף לכך, המשרת ג'יאובני הגיע לבוש בפראק וה"יועצים" היו מנסים לגרש אותו. ג'יאובני היה מודיע שהאורחים הם דודה מטילדה, בתה פרידה, שמאורסת לרוזן די-נולי, רופא ואדם מבוגר בשם בלקרידי. מתוך שיחתם אנו למדים שמתילדה היה בצעירותה בחורה מחוזרת מאוד, בין מחזריה היו בלקרידי ואנריקו והיא לא נענתה לאיש מהם. לבסוף היא נישאה, ילדה את פרידה והתאלמנה. לאחר מות בעלה בלקרידי הופך למאהבה, אם כי טינה רחשה בין השניים. אנריקו בחר בקרנבל לגלם את דמותו של היינריך הרביעי מכיוון שמטילדה הייתה מחופשת למטילדה רוזנת טוסקנה, שבטירתה בקאנוסה השתכן האפיפיור גרגוריוס השביעי ואנריקו הגיע לבקש ממנו מחילה על שמרד בו.
לפני פגישתם עם אנריקו הם מתחפשים לדמויות בנות המאה ה-11: מטילדה למלכה האם אדלאידה - אמא של הקיסרית ברטה, אשתו של אנריקו; הדוקטור מתחפש לבישוף מקלוני ובלקרידי מתחפש לכומר ממנזר קלוני. אנריקו מתייחס אל דונה מתילדה כאל אם אשתו, אולם רומז מפעם לפעם לעבר. הוא רואה בבלקרידי את אויבו פטר דמיאני, אף על פי ש"יועציו" מנסים לשכנע אותו שהוא נזיר פשוט מקלוני.
אחרי שהאורחים עוזבים מספר אנריקו ל"יועציו" שהוא מתחזה למשוגע כדי לנקום על מאורעות העבר. הרופא, שסבור שאנריקו משוגע, מכין תוכנית לריפויו: הוא יפגוש את דונה מטילדה כפי שהייתה לפני עשרים שנה, כשאירעה התאונה והוא השתגע. פרידה תגיע לבושה כמו אימה בצעירותה ונראית בדיוק כפי שאמה נראתה עשרים שנה קודם לכן.
כשפרידה מגיעה אנריקו חווה מחדש את מאורעות העבר. בלקרידי ששומע שאנריקו מתחזה למשוגע, מספר על כך לכולם בלעג. בשלב זה אנריקו מספר בכעס על השנים הארוכות ששהה בטירה בודד ומנוכר מהעולם, על תריסר שנים בהן לקה בשיגעון, אחרי שנפל מסוסו אותו דקר בלקרידי הקנאי. הזיכרון המתוק היחידי שלו מהעבר הוא אהבתו לדונה מתילדה. כשהוא רואה את פרידה, הדומה כשתי טיפות מים לאמה דונה מתילדה בצעירותה הוא אומר לה:
"חלום שנהפך לחי...! את היית שם... תמונה... והם הפכו אותך ליצור חי ! את שלי ! שלי, לפי הזכויות ! שלי !"
הוא צוחק כמטורף ומחבק אותה. הנוכחים מביטים עליו בחרדה. בלקרידי מנסה להפריד בין השניים ואנריקו נועץ את חרבו בבטנו.
תרגומים לעברית

לואיג'י פירנדלו, אנריקו : מחזה בשלוש מערכות, נוסח עברי: פ. טל. תל אביב : מרכז ישראלי לדרמה, -196?
היינריך הרביעי (Enrico IV), מאיטלקית: לאה גולדברג, הועלה ב'הבימה' ב-1955, פורסם לראשונה בדחק - כתב עת לספרות טובה, כרך ח', 2017.
אנריקו בתיאטרון הרפרטוארי הישראלי

1. הנרי הרביעי, תיאטרון הבימה, הצגת בכורה – 15 באוקטובר 1955, מספר הצגות: 31
היוצרים: תרגום - לאה גולדברג. בימוי - צבי פרידלנד, תפאורה ותלבושות - מרסל ינקו, ברוך קדרי.
שחקנים: הנרי הרביעי - שמעון פינקל, בלקרדי - רפאל קלצ'קין, הרופא - שמואל רודנסקי, די נוללי - אלברט כהן, דונה מטילדה - בת עמי אלישיב-פינקל, פרידה - עדינה פלדמן, לאנדולפו - מישא אשרוב, ברטולדו - שלמה ברטונוב, אריאלדו - שלמה בר-שביט, אורדולפו - אברהם אבירם, ג'יובני - יצחק ברקת.
2. אנריקו, תיאטרון הקאמרי, הצגת בכורה – 20 באוגוסט 1968
היוצרים: תרגום - פ. טל, בימוי – גרשון פלוטקין, תפאורה – אריה נבון, תלבושות - עדינה רייך.
המשתתפים: לנדולפו – אלי כהן, ברטולדו – אלברט כהן, אריאלדו – יוסף כרמון, אורדולפו – יצחק חזקיה, ג'יאובני – אריה קסבינר, המרקיז קרלו די-נולי – צדי צרפתי, הברון טיטו בלקרידי – יהודה פוקס, דוקטור דיוניסין ג'נוני – ניסן יתיר, דונה מתילדה ספינה – שושנה רביד, פרידה – רינה גנור, אנריקו – אבנר חזקיהו, זקיף א' – ג'ורג' חשביה, זקיף ב' – דוד אלהרר.
הנרי ה 4 (אנריקו), הוצג גם בתיאטרון הספרייה,
בימוי: מיטקו בוזאקוב, בתפקיד אנריקו: דב רייזר
שחקניות ושחקנים: רוזינה קמבוס, יוסי יבלונקה, יורם טולדנו, אמיר קריאף ועוד.
הערות שוליים

↑  התרגום "הנרי הרביעי" מבלבל, כיוון שמושא המחזה אינו הנרי הרביעי, מלך אנגליה, אלא היינריך הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
↑  אנריקו הרביעי במסד הנתונים IBDB (באנגלית)
↑  לואיג'י פירנדלו, אנריקו : מחזה בשלוש מערכות, נוסח עברי: פ. טל. תל אביב : מרכז ישראלי לדרמה, -196?, עמ' 80.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: aun2006373304
מנו ספנות

| --- | --- |
לוגו החברה
אוניית המטען Cape Friendship,‏ 185,000 טון, 290 מטר
אוניית המטען Cape Friendship,‏ 185,000 טון, 290 מטר
 נתונים כלליים
 מייסדים:  משה מנו 
 חברת אם:  מנו הולדינגס
 מיקום המטה:  חיפה 
 ענפי תעשייה:  ספנות
  
 www.mano.co.il
 
אוניית המטען Cape Mor, ‏196,000 טון, 300 מטר
ה"קראון איריס" - אוניית הדגל של החברה
אוניית המטען של מנו ספנות Cape bulk DWT, ‏185,000 טון, 300 מטר
מנו ספנות בע"מ היא חברת ספנות פרטית ישראלית, בעלת ומפעילת אוניות מטען, מכולות וגל-נוע, אוניות צובר ואוניות נוסעים. החברה היא חברה בת של קבוצת "מנו הולדינגס".
החברה נכללת במדד BDI code ברשימת 100 החברות המובילות בישראל ובמדד שירותים ותחבורה של BDI
ובמדד Dun's 100, בקטגוריה החברות המובילות בקטגוריה שירותי תחבורה ותובלה ובקטגוריה שירותים.
דרך חברות אחיות של מנו ספנות (במבוק נכסים, מנו סיטי, פלמנגו יוניברס, רודקס ועוד), קבוצת "מנו הולדינגס" היא בעלת בתי מלון בישראל ובאירופה, שטחי נדל"ן ומשרדים, השקעות הייטק.
מנו ספנות - אוניות מטען וצי

"מנו ספנות" היא חברה ישראלית פרטית בבעלות חברת ההחזקות "מנו מ. הולדינגס" (Mano M. Holdings) שבבעלות מלאה של משה מנו. "מנו ספנות" עוסקת בתחומי ספנות מגוונים כבעלי אוניות מטען, מפעילה ומנהלת אוניות. החברה מציעה מגוון שירותים בתחום ההובלה הימית הבינלאומית: הובלת כל סוגי המכולות, המטענים והצובר. עוד משמשת החברה כנציגה והסוכנת הכללית בישראל של חברת K-Line מקבוצת Kawasaki, מהגדולות שבכלכלת יפן, ובנוסף מייצגת בישראל את חברת Neptune Line. החברה היא הנציגה הבלעדית של קווי ספנות נוספים מספרד, אוקראינה, יוון, גרמניה ורוסיה. החברה מובילה פחם לתחנות הכוח של חברת החשמל לישראל.
חברת "מנו ספנות" מחזיקה 50% מהון המניות בחברת הספנות Crown Shipping, כשייתרת ה-50% מחזיקה משפחת בורכרד מאנגליה.
לחברת Crown Shipping הזיכיון לנציגות והסוכנות בישראל של התאגיד היפני ה-ONE- Ocean Network Express (אנ'), שמאחד את שלושת ענקי הספנות היפנים בפעילותם בספנות הובלת המכולות ברחבי תבל NYK – KLINE – MOL.
תאגיד ONE דורג ב-2019 כשישי בגודלו בעולם בתחום אוניות להובלת מכולות, עם צי של 1.4 מיליון מכולות TEU.
מנו ספנות - אוניות נוסעים

מאז שנות ה-90 של המאה ה-20 חברת "מנו ספנות" מפעילה אוניות נופש לקהל הישראלי. האונייה הראשונה הייתה ה"סילבר סטאר" שנבנתה ב-1964 ונרכשה ב-1998. החברה מחליפה מדי מספר שנים את אוניות הנופש שלה לאוניות חדישות יותר וגדולות יותר. כל אונייה שמנוהלת על ידי החברה עוברת שיפוץ נרחב ושדרוגים. החברה מציעה חבילות קרוז למגוון יעדים בים התיכון. הקרוזים נעים בין הפלגות סופשבוע ועד 14 לילות. כיום החברה מפעילה את האוניה "קראון איריס" בעלת כ-750 חדרים לכ-2,000 נוסעים. אוניות הנוסעים של החברה נקראות על שם איריס מנו, רעייתו של משה מנו: Royal Iris, Crown Iris, Golden Iris, The Iris.
בין השנים 1991 עד אמצע העשור הראשון של המאה ה-21, תקופת העלייה מברית המועצות לשעבר, פעלה החברה יחד עם ארגון EEF באמצעות אוניות הנוסעים של "מנו ספנות", להביא לישראל למעלה מ-120,000 עולים.
מנו ספנות - אוניות נוסעים > אוניית הנופש של מנו ספנות

| אונייה | נבנתה | נרכשה | שופצה | תקופת שירות בחברה | נתוני האונייה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| קראון איריס | 1992 | 2018 | 2019 | 2019 ואילך | 11 סיפונים, 750 חדרים, נושאת 2,000 אורחים ו-650 אנשי צוות. |
מנו ספנות - אוניות נוסעים > אוניות עבר

| אונייה | נבנתה | תקופת שירות בחברה | גורל האונייה |
| --- | --- | --- | --- |
| סילבר סטאר | 1964 | 1998–2003 | נמכרה בשנת 2003 לחברת Star Vegas Travel & Resorts. ב-2006 התהפכה בנהר בבנגקוק והועברה לפירוק. |
| איריס | 1982 | 2000–2009 | נמכרה בשנת 2009, והופעלה בפינלנד בשם "קריסטינה קאטרינה". כיום ממשיכה את פעילותה בקנדה בשם "Ocean Endeavour". |
| יסמין | 1981 | 2001–2006 | נמכרה לחברת ההפלגות "easyCruise" ב-2006. בשנת 2010 הועברה לפירוק. |
| רויאל איריס | 1971 | 2000–2014 | בשנת 2014 נמכרה לחברה רוסית ופעלה בשם "רוי סטאר", בשנת 2017 נמכרה וכיום פועלת בשם "Knyaz Vladimir". |
| גולדן איריס | 1978 | 2010-2019 | בשנת 2019 הופסקה פעילותה של האונייה, בשנת 2022 הועברה לפירוק. |
הערות שוליים

↑  מאה החברות המובילות בישראל
↑  החברות המובילות בענף שירותים ותחבורה
↑  שירותי תחבורה ותובלה, Dun's 100
↑  החברות המובילות בשירותים, Dun's 100
↑  תאגיד הספנות היפני ONE ייוצג בישראל על ידי מנו ספנות ולוסי בורכרד, באתר port2port, ‏18 בדצמבר 2017
↑  Ocean Network Express sets sail, באתר supplychaindive
↑  "מנו ספנות", בספר 100 שנות עשייה בחיפה רבתי 2006-1906 בעריכת עמוס כרמלי, הוצאת פרסום ניר, עמ' 270–272.
לוח הזמנים הגאולוגי

דיאגרמה של לוח הזמנים הגאולוגי
שעון המציג את גיל כדור הארץ בתור 24 שעות. בשעון כזה, תקופת הרביעון, הייתה אורכת רק 17 שניות. זמן ההיסטוריה האנושית היה אורך שבריר מהן.
לוח הזמנים הגאולוגי הוא טבלה המציגה את הזמן הגאולוגי, כלומר את התקופות הגאולוגיות לפי סדרן. הלוח משמש גאולוגים ומדענים בתחומים אחרים כדי לתאר את התזמון והקשרים בין אירועים ותהליכים שהתרחשו במהלך ההיסטוריה הגאולוגית של כדור הארץ.
הלוח מציג את ההתרחשויות הגאולוגיות השונות מן המאוחרות ביותר למוקדמות ביותר ומדמה אותן כפי שהן באות לידי ביטוי בשכבות הסלעים ובסדר הופעת המאובנים בהן.
החלוקה ליחידות זמן

הזמנים הקדומים בעברו של כדור הארץ אורגנו כיחידות שונות על פי אירועים שונים שהתרחשו בהן. עידנים, תורים, תקופות וגילים נחלקים כדי לציין באמצעותם אירועים משמעותיים מבחינה גאולוגית, פלאונטולוגית או אקלימית, למשל היווצרות והתפתחות צמחייה ובעלי חיים ייחודיים, אירועי הכחדה, שינויים בתנאי האקלים ותהליכים טקטוניים משמעותיים.
החלוקה ליחידות זמן > חלוקה היררכית ליחידות זמן

עידן על – יחידת הזמן הגאולוגית הגדולה ביותר. שני עידני על עיקריים מחלקים את ההיסטוריה של כדור הארץ:
פרקמבריון – לפני קמבריון, מתחילת היווצרות כדור הארץ עד להופעת החיים הנראים לעין.
פנרוזואיקון – מהופעת החיים הנראים לעין ועד ימינו.
בתוך עידני העל מתקיימת חלוקה משנית:
עידן
תור – יחידת משנה שלעיתים מחולקת לתת-תור.
תקופה
גיל
לוח הזמנים הגאולוגי

לוח הזמנים הגאולוגי
ראו גם

ציר הזמן של ההיסטוריה האבולוציונית של החיים
אנתרופוקן – מונח שהוצע לתיאור תקופה גאולוגית חדשה בסוף הרביעון, המתאפיינת בהשפעה חסרת תקדים של האדם על כדור הארץ.
יחידת זמן גאולוגית
לוח השנה ההולוקני – לוח שנה שהציע הגאולוג צ'זארה אמיליאני לספירת הזמן לפי התקופה הגאולוגית הנוכחית הולוקן.
פאוסניאס (גאוגרף)

| --- | --- |

 לידה:  110? אסיה, האימפריה הרומית 
 פטירה:  180? (בגיל 70 בערך) האי סיציליה, איטליה 
 שפות היצירה:  יוונית עתיקה 
 יצירות בולטות:  תיאור יוון 
 
שחזור מודרני לציור קרב מרתון מהסטואה המצוירת (אנ'), לפי תיאורו של פאוסניאס את הציור
פאוסניאס (יוונית: Παυσανίας; המאה ה־2 לספירה) היה גאוגרף ונוסע יווני, הידוע בשל חיבורו הארוך "תיאור יוון", המתאר את יוון העתיקה על פי מה שראה בנסיעותיו.
ביוגרפיה

לא ידוע דבר על פאוסניאס, מלבד מה שניתן לדלות מתוך חיבורו. עם זאת, סביר שנולד סביב שנת 110 למשפחה יוונית והיה ככל הנראה יליד חבל לידיה שבאסיה הקטנה. רוב החוקרים סבורים שהוא איננו פאוסניאס איש דמשק (אנ').
בהיותו יליד אסיה הקטנה, היה פאוסניאס בעל מורשת יוונית. הוא גדל וחי תחת שלטון האימפריה הרומית, אך העריך את הזהות, ההיסטוריה והתרבות היווניות שלו. הוא השתוקק לתאר את תהילת העבר היווני, שהיה עדיין רלוונטי בימי חייו, למרות שארצו הייתה תחת שלטון רומא.
מהעובדה שפאוסניאס הזכיר בתיאורו אחדים מן הקיסרים הרומיים של השושלת האנטונינית כגון אדריאנוס ואנטונינוס פיוס, עולה שפעל במחצית השנייה של המאה ה-2 לספירה.
משנת 150 לערך ועד מותו סביב שנת 180, נסע פאוסניאס ברחבי יוון היבשתית, וכתב על מונומנטים שונים, מקומות מקודשים ואתרים גאוגרפיים בעלי חשיבות לאורך דרכו. בכתיבת "תיאור יוון" ביקש ליצור תיאור כתוב ובר קיימא של "כל הדברים היווניים".
תיאור יוון

"תיאור יוון" הוא חיבור מפורט בשפה היוונית, הכולל עשרה ספרים. הוא מתאר חלקים נרחבים של יוון העתיקה, בוודאי על פי מסעו של המחבר, ובעיקר את עריה והמונומנטים העיקריים שבהם.
עיקר התעניינותו של המחבר הופנתה למבני דת, ובהם הוא מדגיש את פרטי האומנות המשולבים בהם (פסלים וציורים). מכאן חשיבותו של הספר לחקר האומנות של התקופות הארכאית והקלאסית של יוון, שכן הוא מביא פרטים רבים שכבר נעלמו ואינם, והוא עוד היה עד להם במו עיניו. הוא גם מביא ביחס לכל מבנה את ההקשר ההיסטורי ואת ההקשר הדתי (פרטים רבים על האלים הקשורים למבנה ולפולחן שהתקיים בהם).
יש לתיאור חשיבות מרובה משום שהמחבר ראה ותיאר רבים מן המבנים, הפסלים והציורים, כאשר אלה עדיין עמדו על תִלם והיו שלמים, והוא מסייע למחקר כיום לשחזר אותם, על פי תיאורים ורמזים בספרו.
למרות שטען כי הספר כולל את כל הדברים היווניים, אין הדבר כך. מרבית איי יוון וערי החוף היוני אינם נכללים, כמו גם האזורים הצפוניים של יוון. 
פאוסניאס גם כמעט שאיננו מביא תיאור גאוגרפי־נופי, של האזורים שבין הערים היווניות.
תיאור יוון > סגנון כתיבתו

לפאוסניאס סגנון כתיבה ישיר ופשוט. הוא ישיר בלשונו, וכותב את סיפוריו ותיאוריו ללא פירוט. עם זאת, כמה מתרגמים ציינו ששימושו בנטיות זמן שונות עלול לעיתים לבלבל. כך למשל, הוא עשוי להשתמש במקרים מסוימים בפועל בזמן עבר במקום בזמן הווה. הם מפרשים זאת כבחירה שנועדה לגרום לתיאור להישמע כאילו הוא עצמו נמצא באותה מסגרת זמן שבה נמצאים קוראיו.
בשונה ממדריך נסיעות מודרני, פאוסניאס נוטה להרחיב עם דיון על טקס עתיק או להקנות מיתוס הקשור לאתר בו הוא מבקר. סגנון כתיבתו לא יהיה פופולרי שוב עד לתחילת המאה ה-19, כאשר מדריכי נסיעות בני הזמן דמו לשלו.
בהבט הטופוגרפי של חיבורו, פאוסניאס עושה סטיות רבות על פלאי טבע שתועדו באותו הזמן, אותות שבישרו על רעידת אדמה, תופעות הגאות והשפל, ימי הקרח של הצפון, ושבנקודת ההיפוך הקיצית השמש בצהרי היום אינה מטילה צל בסיינה (אסואן).
אף שהוא לעולם אינו מטיל מספק בקיומם של האלים והגיבורים המיתולוגיים, הוא מבקר כמה מהמיתוסים והאגדות שפגש בהם במהלך מסעותיו כשונים ממסורות תרבותיות קודמות שהוא מתייחס אליהם או מציין אותם. תיאורי מונומנטים של אמנות הם פשוטים ולא מקושטים, ונושאים רושם של מציאות.
השקפות מודרניות על פאוסניאס

עד שבמאה ה-20 ארכאולוגים הגיעו לידי מסקנה שפאוסניאס מהווה מדריך מהימן לאתרי חפירה, חוקרי התקופה הקלאסית דחו ברובם את כתביו כספרות גרידא, עד כדי סברה שהוא לא ביקר ברוב המקומות אותם תיאר. אולם המחקר הארכאולוגי המודרני חשף את דיוק המידע שהקנה פאוסניאס, ואף את הפוטנציאל שלו כמדריך לחקירות נוספות.
לקריאה נוספת

Pausanias, Description of Greece, Books I–II. Translated by W. H. S. Jones. Cambridge, MA, Harvard University Press, and London, William Heinemann, 1918. ISBN 978-0-674-99104-0
Menahem Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism. Jerusalem, Israel Academy of Sciences, 1980, Vol II: CVIII. Pausanias, pp. 191–200.
הערות שוליים

↑  תיאור יוון 1.15.3, ראו במקור היווני ובתרגום לאנגלית
↑  הגיית השם ביוונית: פאוסניאס, במלעיל (ההטעמה בהברה הלפני אחרונה).
1 2  Pausanias (traveller), המהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה, ויקיטקסט באנגלית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007336959105171  PLWABN: 9810632307905606  BIBSYS: 90195412  BNC: 000214555  BNE: XX1057261  BnF: cb11918834h (data)  CANTIC: a10942786  CiNii: DA00689613  GND: 118592246  ICCU: CFIV036955  ISNI: 0000 0003 7437 6038  LCCN: n93113203  LNB: 000042759  NDL: 00472823  NKC: jn19990006407  NLA: 35529495  NLG: 27507  NSK: 000181870  NTA: 069882142  RERO: 02-A003676253  SELIBR: 205306  SUDOC: 028159969  Trove: 986075  VcBA: 495/12738  VIAF: 77132959   WorldCat (עם VIAF): 77132959 
ספרו "תיאור יוון", הדפסה מ־1485
מיקולאייב (מחוז)

מחוז מיקולאייב (באוקראינית: Миколаївська область) הוא אחד ממחוזות אוקראינה, שוכן בדרום-מרכז המדינה, ובירתו העיר מיקולאייב.
שטח המחוז כ-24.5 אלף קמ"ר, מדורג במקום ה-14 בגודלו, ומהווה 4.07% משטחה הכולל של אוקראינה. בשנת 2014 התגוררו במחוז 1,166,210 תושבים, נתון המדרג אותו במקום ה-18 באוקראינה.
המחוז גובל בצפון במחוז קירובוגרד, במזרח במחוז דניפרופטרובסק, ובדרום-מזרח במחוז חרסון, בדרום בים השחור, במערב במחוז אודסה. את המחוז חוצה נהר הבוג הדרומי.
חלוקה אדמיניסטרטיבית

מיולי 2020, לאחר יישום רפורמה במחוזות משנה של אוקראינה, מחוז מיקולאייב מחולק ל-4 מחוזות משנה כדלהלן:
| שם בעברית  | שם באוקראינית | שטח (קמ"ר) | אוכלוסייה 2020 | מרכז מנהלי |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| מחוז משנה בשטנקה | Баштанський  ‏ | 6706 | 140,500 | בשטנקה |
| מחוז משנה ווזנסנסק | Вознесенський ‏ | 6153 | 182,500 | ווזנסנסק |
| מחוז משנה מיקולאייב | Миколаївський ‏ | 7690 | 656,300 | מיקולאייב |
| מחוז משנה פרבומייסק | Первомайський ‏ | 3793 | 151,800 | פרבומייסק |
חרסון (מחוז)

מחוז חרסון (באוקראינית: Херсонська область) אחד ממחוזות אוקראינה, שוכן בדרום המדינה, ובירתו העיר חרסון.
שטח המחוז כ-28 אלף קמ"ר, השביעי בגודלו במדינה - 4.71% משטחה. בשנת 2014 התגוררו במחוז 1,070,567 תושבים, ריכוז האוכלוסייה ה-22 בגודלו באוקראינה. המחוז גובל בצפון במחוז דניפרופטרובסק, במזרח במחוז זפוריז'יה, בדרום בים אזוב, רפובליקת קרים, ובים השחור, ובמערב במחוז מיקולאייב.
החל מסוף המאה ה-19 ועד לתחילת מלחמת העולם השנייה הייתה במחוז התיישבות יהודית חקלאית (ראו יהדות פלך חרסון). פארק הטבע הלאומי אזוב-סיבאש נמצא בשטח המחוז.
המחוז נכבש על ידי צבא רוסיה בימי הפלישה הרוסית לאוקראינה. בימי הכיבוש מונה וולודימיר סלדו לראש המינהל האזרחי-צבאי של חרסון. סלדו נהרג בתאונת דרכים בתחילת נובמבר 2022, ורוסיה נסוגה לבסוף משטחי המחוז מצפון לנהר הדנייפר ב-10 וב-11 בנובמבר, ונכון ל-11 בנובמבר היא שולטת רק בחלקו הדרומי של המחוז.
לאחר הנסיגה הרוסית, אוקראינה הודיעה כי מצאה 63 גופות עם סימני התעללות בחרסון. שר הפנים של אוקראינה אמר כי החיפושים במחוז, שנכבש בתחילת המלחמה, רק החלו, אך הרשויות כבר מצאו עדויות ליותר מ-400 פשעי מלחמה. לדבריו, בחרסון נמצאו 11 מתקני מעצר שהפעילו הרוסים - וראיות להתעללות באזרחים שנעצרו בארבעה מהם.
סמליל המחוז בתקופת הכיבוש הרוסי, מרץ 2022 ואילך
חלוקה אדמיניסטרטיבית

מיולי 2020, לאחר יישום רפורמה במחוזות משנה של אוקראינה, מחוז חרסון מחולק ל-5 מחוזות משנה כדלהלן:
| שם בעברית  | שם באוקראינית | שטח (קמ"ר) | אוכלוסייה 2020 | מרכז מנהלי |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| מחוז משנה בריסלב | Бериславський ‏ | 4760 | 99,100 | בריסלב |
| מחוז משנה הניצ'סק | Генічеський ‏ | 3008 | 122,400 | הניצ'סק |
| מחוז משנה חרסון | Херсонський ‏ | 3649 | 464,400 | חרסון |
| מחוז משנה סקדובסק | Скадовський ‏ | 5244 | 127,000 | סקדובסק |
| מחוז משנה קחובקה | Каховський ‏ | 6395 | 224,700 | נובה קחובקה |
סומי (מחוז)

מחוז סוּמִי (באוקראינית: Сумська область) הוא אחד ממחוזות אוקראינה, שוכן בצפון המדינה, ובירתו העיר סומי.
שטח המחוז כ-23.8 אלף קמ"ר, מדורג במקום ה-16 בגודלו, ומהווה 3.95% משטחה הכולל של אוקראינה. בשנת 2014 התגוררו במחוז 1,129,094 תושבים, נתון המדרג אותו במקום ה-20 באוקראינה.
המחוז גובל בצפון ובמזרח ברוסיה, בדרום במחוזות חרקוב ופולטבה ובמערב במחוז צ'רניהיב.
חלוקה אדמיניסטרטיבית

מיולי 2020, לאחר יישום רפורמה במחוזות משנה של אוקראינה, מחוז סומי מחולק ל-5 מחוזות משנה כדלהלן:
| שם בעברית  | שם באוקראינית | שטח (קמ"ר) | אוכלוסייה 2020 | מרכז מנהלי |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| מחוז משנה אוחטירקה | Охтирський  ‏ | 3196 | 195,600 | אוחטירקה |
| מחוז משנה סומי | Сумський ‏ | 6504 | 449,400 | סומי |
| מחוז משנה קונוטופ | Конотопський ‏ | 5187 | 204,200 | קונוטופ |
| מחוז משנה רומני | Роменський ‏ | 3882 | 113,700 | רומני |
| מחוז משנה שוסטקה | Шосткинський‏ | 5066 | 188,500 | שוסטקה |
אתרחסיס

חלקי האפוס אתרחסיס במוזיאון הבריטי.
אַתְרַחַסִס (Atra-hasis) הוא שמה של הדמות הראשית מתוך האפוס במיתולוגיה המסופוטמית על בריאת האדם והמבול אשר נכתב על שלושה לוחות בתקופה הבבלית העתיקה (במאה 18-17 לפנה"ס). משמעות שמו באכדית היא 'חכם מאוד'. האפוס מתחיל אחרי בריאת העולם, ומספר על בריאת האדם והמבול. באפוס מסופר שאתרחסיס ומשפחתו היו הניצולים היחידים מהמבול הקטלני.