stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אשכול מחשבים
טכנולוגיות של אשכולות מחשבים

MPI היא ספרייה זמינה אשר מאפשרת לכתוב תוכנות מקביליות בשפת C או בשפת Fortran. דוגמה לכך היא תוכנת מודלים אקלימיים הנקראת MM5.
סביבת GNU/Linux מציעה כמה תוכנות אשכולות, כגון:
Beowulf, distcc, MPICH - מיועדים לאשכולות המיועדים לתכנות ייעודי. distcc מאפשר הידור מקבילי בסביבת GCC.
Linux Virtual Server, Linux-HA - מאפשר למפעיל לחלק שירותים בין מספר רב של נקודות קצה באשכול.
MOSIX, openMosix, Kerrighed, OpenSSI - אשכולות הנמצאת בתוך הליבה של מערכת ההפעלה. מאפשרים הגירת תהליכים (process migration) בין נקודות קצה זהות. OpenSSI, openMosix, ו- Kerrighed הם יישומים מסוג SSI.
DragonFly BSD, התפצלה מתוך FreeBSD 4.8 והיא מתוכננת לתמיכה באשכולות ברמת הליבה. יעד נוסף שלה הוא לתמוך ב-SSI.
בסביבת Windows מציעה חברת מיקרוסופט את היישום MSCS לתמיכה באשכולות של זמינות גבוהה (High Availablity). מיקרוסופט התבססה על טכנולוגיה שפותחה בחברת DEC והיא תומכת בעד 8 נקודות קצה המחוברות להתקן אחסון מסוג SAN.
בסביבת VMware vSphere, מנוהל אשכול של שרתי ESXi כמאגר משאבים אחד באמצעות VMware vCenter. שמירת הזמינות הגבוהה מתבצע באמצעות מנגנון ה-HA (זמינות גבוהה; מאנגלית: High Availabilty) של המערכת, ואיזון העומסים מבוצע באמצעות מנגנון ה-DRS (מתזמן הפצת המשאבים; מאנגלית: Distributed Resource Scheduler) של המערכת.
לקריאה נוספת

Pfister, Gregory (1997). In Search of Clusters, Prentice Hall PTR. ISBN 0138997098.
ארון לנון

ארון ג'סטין לנון (באנגלית: Aaron Justin Lennon; נולד ב-16 באפריל 1987, בצ'אפלטאון, לידס) הוא כדורגלן עבר אנגלי.
קריירת מועדונים

בתור קשר ימני, לנון החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת לידס יונייטד, בה היה לשחקן הצעיר ביותר ששיחק עבור הקבוצה במשחק פרמייר ליג, כשהיה בן 16 ו-129 ימים. המשחק שבו קבע את השיא הזה, היה נגד קבוצתו הנוכחית, טוטנהאם הוטספר, בוייט הארט ליין, בסיומו לידס הפסידה 2:1 באוגוסט 2003. הוא עבר במחלקות הנוער השונות של לידס במשך שנים רבות, עד שפרץ ועלה לסגל הקבוצה הבכירה של המועדון. בשנת 2001, הוא קבע שיא ככדורגלן הצעיר ביותר שחותם על חוזה עם חברת ספונסר לנעליים, לאחר שחתם על חוזה עם אדידס כשהיה רק בן 14 (היום הוא עובד עם חברת נייקי). לנון כבש את שערו היחיד עבור לידס במשחק נגד סנדרלנד בשנת 2004, משחק בו לידס ניצחה 3:2. אחיו הגדול אנתוני שיחק גם במחלקת הנוער של לידס, אך מעולם לא עלה לקבוצה הבכירה.
בתחילת יוני 2005, כאשר לידס סבלה מקשיים כלכליים, טוטנהאם שילמה עבור שירותיו של לנון הצעיר 1 מיליון פאונד. משחק הבכורה שלו בקבוצתו החדשה הגיעה חודשיים לאחר מכן, באוגוסט, משחק בו הפסידה טוטנהאם בדרבי לונדוני לצ'לסי. ב-18 במרץ 2006, כבש לנון את שערו הראשון בפרמייר ליג עבור טוטנהאם, בניצחון טוטנהאם 2:0 על ברמינגהאם סיטי בחוץ. עמיתיו לפרמייר ליג בחרו בו להתחרות על תואר שחקן השנה של הכדורגלנים בפרמייר ליג בעונת 2005/2006. הפרס הלך בסוף לשחקנה של מנצ'סטר יונייטד, ויין רוני. ב-28 במרץ 2006, הוא חתם על הארכת חוזה בטוטנהאם עד שנת 2010.
גם בעונה שלאחר מכן, 2006/2007, הוא התחרה על תואר השחקן הצעיר של העונה, וסיים במקום השלישי אחרי כריסטיאנו רונאלדו ממנצ'סטר יונייטד וססק פברגאס מארסנל. לנון חתם שוב על הארכת חוזה חדשה בטוטנהאם ב-8 בינואר 2007, עד שנת 2012.
בדצמבר 2009 נפצע לנון במפשעה. פציעה זו השביתה אותו ממשחק למשך החודשים הראשונים של שנת 2010. ב-24 באפריל חזר לשחק בהפסד 3:1 למנצ'סטר יונייטד באולד טראפורד.
ב-2 בפברואר 2015 הושאל לאברטון עד סוף העונה. ב-1 בספטמבר חתם באופן קבוע באברטון.
ב-23 בינואר 2018 חתם לנון בברנלי.
לנון הצטרף שוב לברנלי ב-25 באוגוסט 2021 לאחר תום חוזהו בקייסריספור. הוא ערך את הופעת הבכורה השנייה שלו מול ניוקאסל יונייטד בגביע הליגה כבר באותו היום.
קריירה בינלאומית

לנון זומן לסגל נבחרת אנגליה עד גיל 21 לראשונה באוקטובר 2005. ב-8 במאי 2006, לנון זומן לסגל נבחרת אנגליה הבוגרת למשחקי הנבחרת בטורניר הגמר של מונדיאל 2006, אף על פי שלא הופיע לפני כן במדי הנבחרת הבוגרת.
הוא קיבל את תואר שחקן המשחק במשחקה של נבחרת אנגליה ב' נגד בלארוס ב-25 במאי 2006, במשחק אימון של אנגליה לקראת המונדיאל. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד נבחרת ג'מייקה ב-2 ביוני 2006, כאשר נכנס כמחליף במחצית השנייה, משחק בו אנגליה ניצחה 6:0.
לנון נכנס כמחליף במשחק השני בשלב הבתים של מונדיאל 2006 (הופעתו הראשונה במונדיאל) נגד טרינידד וטובגו. אנגליה כבשה שני שערים לאחר שנכנס וויין רוני כמחליף, וניצחה במשחק בתוצאה 2:0. לנון שותף גם במשחק רבע הגמר של אנגליה, נגד פורטוגל, לאחר שנכנס כמחליף במקום דייוויד בקהאם שנפצע. לנון, אף על פי שנכנס כמחליף למשחק, הוחלף על ידי ג'יימי קראגר עקב כך שהמשחק הלך לבעיטות הכרעה, אנגליה הפסידה בפנדלים 3:1 לפורטוגל, כאשר באופן אירוני קראגר שהחליף את לנון, החטיא את בעיטת העונשין שבעט.
במשחק המוקדמות לטורניר יורו 2008, לנון שותף שוב כמחליף במשחקה של אנגליה נגד נבחרת אנדורה ובישל בנגיעתו הראשונה בכדור לפיטר קראוץ' את שערו השני במשחק. במהלך טורניר המוקדמות ליורו, לנון פתח לראשונה בהרכבה של אנגליה במשחק נגד ישראל ב-24 במרץ 2007.
תארים

גביע הפוטבול ליג: 2007/08
הערות שוליים

↑  חדר החדשות של ערוץ הספורט - צ'אט כתבים לייב 7/24 - ספורט 5, באתר Sport5.co.il - אתר ערוץ הספורט
↑  Burnley transfer news: Aaron Lennon re-joins club after leaving Turkish side Kayserispor, Sky Sports (באנגלית)
| נבחרת אנגליה – מונדיאל 2006 |
| --- | --- | --- |
|  1 רובינסון •  2 נוויל •  3 א. קול •  4 ג'רארד •  5 פרדיננד •  6 טרי •  7 בקהאם •  8 למפארד •  9 רוני •  10 אואן •   11 ג. קול •  12 קמפבל • 13 ג'יימס •  14 ברידג' • 15 קראגר • 16 הרגריבס • 17 ג'נאס • 18 קאריק • 19 לנון • 20 דאונינג • 21 קראוץ' • 22 קרסון • 23 וולקוט • מאמן: אריקסון |  1 רובינסון •  2 נוויל •  3 א. קול •  4 ג'רארד •  5 פרדיננד •  6 טרי •  7 בקהאם •  8 למפארד •  9 רוני •  10 אואן •   11 ג. קול •  12 קמפבל • 13 ג'יימס •  14 ברידג' • 15 קראגר • 16 הרגריבס • 17 ג'נאס • 18 קאריק • 19 לנון • 20 דאונינג • 21 קראוץ' • 22 קרסון • 23 וולקוט • מאמן: אריקסון | אנגליה |
| נבחרת אנגליה – מונדיאל 2010 |
| --- | --- | --- |
|  1 ג'יימס •  2 ג'ונסון •  3 א. קול •  4 ג'רארד •  5 דוסון •  6 טרי •  7 לנון •  8 למפארד •  9 קראוץ' •  10 רוני •   11 ג. קול •  12 גרין • 13 ורנוק •  14 בארי • 15 אפסון • 16 מילנר • 17 רייט-פיליפס • 18 קראגר • 19 דפו • 20 קינג • 21 הסקי • 22 קאריק • 23 הארט • מאמן: קאפלו |  1 ג'יימס •  2 ג'ונסון •  3 א. קול •  4 ג'רארד •  5 דוסון •  6 טרי •  7 לנון •  8 למפארד •  9 קראוץ' •  10 רוני •   11 ג. קול •  12 גרין • 13 ורנוק •  14 בארי • 15 אפסון • 16 מילנר • 17 רייט-פיליפס • 18 קראגר • 19 דפו • 20 קינג • 21 הסקי • 22 קאריק • 23 הארט • מאמן: קאפלו | אנגליה |
אריק מנקין

אריק (אריה) מנקין (באנגלית: Eric Minkin; ‏28 בנובמבר 1950) הוא כדורסלן עבר אמריקאי-ישראלי, בגובה 2.02 מטר, ששיחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר במכבי תל אביב, הפועל גליל עליון ובנבחרת ישראל.
ביוגרפיה

מנקין גדל בפנסילבניה למשפחה יהודית אמריקאית. למד במכללת דייווידסון, ובתוך כך שיחק בשנים 1969–1972 בנבחרת הכדורסל של המכללה - דייווידסון ווילדקטס (אנ'). באותן שנים, נחשב מנקין לאחד מעשרת היהודים הטובים ביותר במכללות.
ביולי 1972 הגיע מנקין לישראל כעולה חדש. מנקין הגיע בכוונה לשחק לצד חברו סטיב קפלן בהפועל רמת גן, אך הצטרף לבסוף למכבי תל אביב, שמיהרה להחתימו על חוזה וספגה על כך ביקורת. מנקין הצטרף לאלופה הישראלית לצד טל ברודי וסטיב צ'ובין, ועד מהרה הפך לשחק מפתח בקבוצה, כאשר תפקד כאחד משחקני הציר הטבעיים היחידים בכדורסל בישראל. המשחק של מנקין התאפיין באגרסיביות וחוכמה, שאפשרו לו להתמודד עם שחקנים באירופה שהיו גבוהים ממנו.
במשך 7 שנים שיחק מנקין בשורות מכבי תל אביב, והיה לאחד משחקניה הפופולריים. מנקין היה שותף לזכייה ההיסטורית של מכבי תל אביב בגביע אירופה לאלופות בשנת 1977. מנקין היה גם שותף לזכייה ב-7 אליפויות ישראל ו-5 גביעי מדינה. הוא זכור גם כאחראי במידה רבה לזכייה של מכבי תל אביב בגביע המדינה ב-1977, במשחק נגד הפועל תל אביב שהסתיים בניצחון 77–78 למכבי, כאשר בשוויון 75-75 הוא קלע סל ודייק בזריקת הבונוס מקו העונשין, והפועל רק הקטינה בסיום. מנקין סיים את המשחק הזה עם 11 נקודות.
בשנת 1979 הצטרף מנקין להפועל גליל עליון, תחת הדרכתו של מיכה שוורץ, ושיחק בקבוצה במשך 7 עונות, עד שפרש בתום עונת 1984/1985.
סך הכל, שיחק מנקין 14 עונות בליגה הבכירה, בהן קלע בממוצע של 12.1 נקודות למשחק, והוא במקום ה-55 ברשימת קלעי כל הזמנים. כן מדורג מנקין במקום הרביעי ברשימת קלעי כל הזמנים של הפועל גליל עליון עם 1,644 נקודות אחרי ברד ליף, ארז חזן ואנדרו קנדי.
במדי נבחרת ישראל הופיע מנקין ב-32 משחקים, והשיא היה בקיץ 1979, כאשר זכה במדליית כסף באליפות אירופה בטורינו תחת המאמן רלף קליין. במשחק הגמר באותה אליפות שמר מנקין על ולדימיר טקצ'נקו, אשר נראה זועף, ולא פעם פנה בזעם לשופטים. בתום המשחק (הסובייטים ניצחו 76–98), סיפר מנקין שנהג באגרסיביות כלפי טקצ'נקו ודרך על רגלו. כמו כן השתתף מנקין בטורניר הקדם אולימפי 1980, בה הנבחרת לא הצליחה להעפיל לאולימפיאדה, תוך שמנקין קלע 57 נקודות.
בשנת 1976 השתתף בתור השחקן הראשי בסרט הקולנוע "הבננה השחורה" בבימוי של בנימין חיים, בה גילם את דמותו של טקס. בסרט השתתפה גם אשתו דאז, פנינה מנקין.
לאחר הפרישה עבד במשך שנתיים כעוזר מאמן בהפועל גליל עליון, אך בשנת 1988 עזב במפתיע את ישראל לאחר שהסתבך בחובות.
כיום מתגורר בסרסוטה, פלורידה. עבד במשך 22 שנה כאח מוסמך בבית החולים בסרסוטה (אנ').
הערות שוליים

↑  אריק מנקין באתר sports-reference
↑  ערן סלע, מנקין, אריק - שמע על שארפ, דריק, אתר כדורסלע
↑  רמי רוטהולץ, ‏‏כך נבנתה הקבוצה שהאכילה את צסק"א לפני 40 שנה, באתר ספורט1, 17 בפברואר 2017
1 2 3 4 5  מרדכי רוזנבלום, אריק מנקין הסתבך בחובות ועזב את הארץ, מעריב, 19 ביוני 1988
↑  הפועל גליל עליון, קלעי כל הזמנים, אתר מנהלת הליגה
↑  הפינה האולימפית, מוסקבה 1980, חלק ב', אתר הוועד האולימפי
| ‏‏נבחרת ישראל‏ - אליפות אירופה בכדורסל 1979 (מקום שני) |
| --- | --- | --- |
|  1 מנקין •  2 שוורץ •  3 בן ארי •  4 ארואסטי •  5 סילבר •  6 ברקוביץ' •  7 לייבוביץ' •  ‏8‏ ‏מוסקוביץ'‏‏  •‏ 9 קפלן • 10 שרף • 11 חוזז • 12 ינאי • מאמן: קליין  |  1 מנקין •  2 שוורץ •  3 בן ארי •  4 ארואסטי •  5 סילבר •  6 ברקוביץ' •  7 לייבוביץ' •  ‏8‏ ‏מוסקוביץ'‏‏  •‏ 9 קפלן • 10 שרף • 11 חוזז • 12 ינאי • מאמן: קליין  | ישראל |
ארון וינטר

ארון מוחמד וינטר (בהולנדית: Aron Mohamed Winter; נולד ב-1 במרץ 1967 בפרמריבו שבסורינאם) הוא כדורגלן עבר הולנדי ומאמן בנבחרת סורינם. אשר שיחק בעמדת הקשר. נולד לאב מוסלמי ולאם יהודייה.
קריירה

כאשר היה וינטר בן 19 הצטרף לקבוצת אייאקס אמסטרדם, ואת הופעת הבכורה שלו קיים ב-6 באפריל 1986 בניצחון על אוטרכט. עם אייאקס זכה פעמיים בגביע ההולנדי (1987 ו-1988) באליפות הולנד (1990), בגביע אירופה למחזיקות גביע (1987) ובגביע אופ"א (1992), בטרם עבר בשנת 1992 לאיטליה לקבוצת לאציו.
לאחר ארבע שנים שבהן לא הצליח לזכות בתואר עם לאציו, עבר וינטר בשנת 1996 לקבוצת אינטר מילאנו, שם שיחק לצידם של רוברטו באג'ו, ג'וזפה ברגומי וג'יאנלוקה פאליוקה. יחד עם שחקנים אלו זכתה הקבוצה בשנת 1998 בגביע אופ"א עם ניצחון 3-0 על לאציו במשחק הגמר, לאחר שהפסידה בגמר אותו המפעל בשנה הקודמת בדו-קרב בעיטות עונשין לשאלקה 04, כאשר וינטר מחמיץ את בעיטת העונשין האחרונה.
לאחר פרישתו שימש כעוזר מאמן אייאקס ומאמן קבוצת המילואים של המועדון, ובעונת 2011/2012 שימש כמאמן טורונטו מליגת ה-MLS.
קריירה > נבחרת הולנד

וינטר היה חבר סגל נבחרת הולנד אשר זכתה בטורניר יורו 1988. כבש שער נגד נבחרת ברזיל בשלב רבע-גמר מונדיאל 1994, ושותף גם ביורו 1996 ומונדיאל 1998
וינטר שיחק במדי נבחרתו ב-84 משחקים בהם כבש שישה שערים.
קריירת אימון

לאחר כשלוש שנים כעוזר מאמן של קבוצת האקדמיה של אייאקס אמסטרדם, ווינטר חתם על חוזה לשלוש שנים עם טורונטו הקנדית מליגת ה-MLS  ב-6 בינואר 2011. וינטר הביא את הקולגה לשעבר בוב דה קלרק מאייאקס להיות עוזר המאמן שלו, בעוד פול מרינר גם הובא באותו יום כמנהל פיתוח שחקנים. לאחר פתיחת עונה מאכזבת מול ונקובר ווייטקאפס שהסתיימה בתבוסה 4–2 בחוץ ב-19 במרץ, ווינטר ניצח את משחקו הראשון כמאמן ראשי של טורונטו בשבוע שלאחר מכן מול פורטלנד טימברס 2–0 בטורונטו.
וינטר זכה בגביע הראשון שלו עם טורונטו בתחילת יולי, כאשר טורונטו ניצחה את ונקובר 3–2 בסיכום וכבש את אליפות קנדה השלישית ברציפות שלה, ובכך זכה במקום בליגת האלופות קונקא"פ 2011-12. וינטר הגיע עם טורונטו לחצי גמר ליגת האלופות, הפעם הראשונה שמועדון קנדי התקדם כל כך רחוק בתחרות. טורונטו הפסידה בסופו של דבר 7–3 במצטבר לסנטוס לגונה.
עם זאת, טורונטו החלה את עונת ה-2012 עם תשעה הפסדים רצופים, ההתחלה הגרועה ביותר לעונה בתולדות ה-MLS. טורונטו ניצחה במשחקה העשירי 1–0 מול פילדלפיה ב-26 במאי 2012, אך זה לא הספיק כדי להציל את עבודתו של וינטר, שכן המועדון הודיע ב-7 ביוני 2012 שהוא יוחלף על ידי מנהל פיתוח השחקנים, פול מרינר.
ב-6 בספטמבר 2022 הוכרז וינטר כמאמן הזמני של סורינאם. וינטר ירש את סטנלי מנזו, שעמד בראש הצוות במשך שבעה חודשים לפני שעזב לעבוד בבייג'ינג גואן.
ביל ג'ונסון

ויליאם לזלי "ביל" ג'ונסון (באנגלית: William Leslie "Bill" Johnson; נולד ב-10 בנובמבר 1954) הוא פוליטיקאי ואיש עסקים אמריקאי, שהיכן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השישי של מדינת אוהיו, מ-2011 ועד 2024. מחוז הקונגרס השישי משתרע לאורך רוב מזרח אוהיו, וגובל במדינות וירג'יניה המערבית, קנטקי ופנסילבניה. ג'ונסון חבר המפלגה הרפובליקנית.
ביוגרפיה

ג'ונסון נולד בעיירה רוזבורו (Roseboro) שבקרוליינה הצפונית בשנת 1954, וגדל בחווה חקלאית שהייתה בבעלות משפחתו. בשנת 1973 התגייס אל חיל האוויר של ארצות הברית, ונישא לוונדה פלורנס פורטר ב-30 באפריל 1975. נולדו להם שלושה ילדים. משירותו הצבאי בן 26 השנים פרש בדרגת לוטננט קולונל. ב-1979 סיים בהצטיינות את לימודיו הגבוהים באוניברסיטת טרוי (אנ'), ובשנת 1984 השלים לימודי תואר שני במכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה. במהלך שירותו בחיל האוויר האמריקאי זכה לתואר בוגר מצטיין של חילות הכשרת קציני חיל האוויר.
על שירותו הצבאי עוטר במדליית השירות המצטיין של חיל האוויר, במדליית השבח של חיל האוויר ובמדליית שירות ההגנה הלאומי. כקצין המנהל הראשי של מטה המידע של חיל האוויר בפיקוד המבצעים המיוחדים של ארצות הברית, עבד ג'ונסון במישרין עם חברי קונגרס בכירים ועם מזכיר ההגנה של ארצות הברית, כמו גם עם מראשי סוכנויות קהיליית המודיעין האמריקאית, במטרה להבטיח שכוחות המבצעים המיוחדים של ארצות הברית יהיו מצוידים כראוי לביצוע משימות קריטיות עבור הביטחון הלאומי של ארצות הברית.
בתום חייו בחיל האוויר, פנה ג'ונסון למגזר הפרטי, וייסד את "קבוצת הניהול ג'ונסון-שלי" (Johnson-Schley Management Group), חברת ייעוץ עסקי לטכנולוגיית מידע שהגדילה את הכנסותיה ביותר מ-200% בשלוש שנות הניהול של ג'ונסון. ב-2003 עזב את החברה כדי להקים את הארגון "J2 פתרונות עסקיים", שם סיפק תמיכה בתחום טכנולוגיית המידע כקבלן צבאי מול צבא ארצות הברית. בשנים 2006–2010 שימש כמנהל מידע ראשי של יצרנית רכיבים אלקטרוניים עולמית לתעשיית התחבורה.
במאי 2010 ניצח ג'ונסון שני יריבים בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית לייצוג מחוז הקונגרס השישי של אוהיו בבית הנבחרים של ארצות הברית. בבחירות הכלליות גבר על נציג המחוז המכהן צ'ארלי וילסון, עם 50% מקולות הבוחרים. הוא החל את כהונתו בקונגרס ה-112 של ארצות הברית ב-3 בינואר 2011. ב-2017 התקבל במליאת בית הנבחרים "חוק תפילת הזיכרון במלחמת העולם השנייה", שיחייב להציב באנדרטת מלחמת העולם השנייה את התפילה שנשא פרנקלין דלאנו רוזוולט ביום ה-ע'. חוק נוסף שהגה ג'ונסון ועבר בבית הנבחרים הוא "חוק הפסקת המלחמה בפחם", שבלם תקני אסדרה המאיימים על תעשיית הכרייה.
ג'ונסון הוא שמרן מובהק, ועמדותיו השמרניות מתבטאות בהתנגדותו להפלות ולחוק הגנת החולה וטיפול בר השגה, תמיכה בצו נשיאותי 13769 ובזכות לשאת נשק, והתנגדות ללגליזציה של נישואים חד מיניים. ב-7 בינואר 2021 התנגד ג'ונסון לאישור ספירת קולות חבר האלקטורים בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020.
ב-16 בנובמבר 2023 מועצת הנאמנים של אוניברסיטת המדינה של יאנגסטאון (אנ') הציעה לג'ונסון את תפקיד נשיא האוניברסיטה, הצעה לה נעתר בהמשך היום, ובעקבות זאת הודיע על התפטרותו מהקונגרס ב-1 במרץ 2024.
הערות שוליים

↑  Representative Bill Johnson, באתר Congress.gov (באנגלית)
↑  קארן יוריש, לארי ביוקנן ודניס לו, The 147 Republicans Who Voted to Overturn Election Results, באתר הניו יורק טיימס, 7 בינואר 2021 (באנגלית)
↑  טארה סוטר, Ohio Republican to retire from House to lead Youngstown State, באתר The Hill‏, 21 בנובמבר 2023 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  US Congress: J000292
ביל גואינג

ויליאם הנרי "ביל" גואינג (באנגלית: William Henry "Bill" Gooing;‏ 1874–1969) היה כדורגלן אנגלי.
קריירה

גואינג נולד בעיירה פניסטון הסמוכה לעיר בארנסלי שביורקשייר, והחל את קריירת הנוער שלו בפניסטון וות' לפני שהצטרף לשפילד ונסדיי ב-1895. הוא שיחק בעמדת החלוץ המרכזי של ונסדיי במשך שתי עונות, אך השתתף רק בשלושה משחקים בליגה הראשונה, והבקיע שער אחד בתיקו 1 - 1 מול ברמינגהאם סיטי. ב-1897 הוא עבר למועדון הכדורגל צ'סטרפילד, וערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול ברטון וונדררס ב-4 בספטמבר 1897. ב-1899, בזמן ששיחק בצ'סטרפילד, המועדון נבחר לליגה השנייה של הפוטבול ליג, וגואינג הפך למבקיע שערים מצטיין עם 25 שערים ב-63 משחקי ליגה.
בנובמבר 1901 הוא עבר לוולוויץ' ארסנל מלונדון, וערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 2 - 0 על ניוטון הית' ב-16 בנובמבר. גואינג היה שחקן הרכב קבוע במשך שלוש עונות, והוביל את חוליית ההתקפה של ארסנל (ביחד עם טים קולמן וטומי שנקס) שסייעה לארסנל להעפיל לליגה הבכירה בעונת 1903/1904. בעונת העלייה הבקיעו שלושת השחקנים 66 שערים.
אולם, לאחר העפלת ארסנל הוחלף גואינג על ידי צ'ארלי סאטרתווייט, ולאורך רוב עונת 1904/1905 שימש כמחליפו. עם זאת, הוא השתתף במשחק מול ניוקאסל יונייטד ב-3 בספטמבר, שהיה המשחק הראשון בהיסטוריה של ארסנל במסגרת הליגה הבכירה. בסך הכל הוא השתתף ב-106 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם 48 שערים. בתחילת 1905 הוא עזב את ארסנל ועבר לנורת'המפטון טאון, ובסוף אותה שנה הוא פרש מכדורגל.
לקריאה נוספת

ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who,‏ Independent UK Sports,‏ 1995 (ISBN 1-899429-03-4)
ביל ברידג'ס

| --- | --- |
 לידה:  4 באפריל 1939 הובס, ניו מקסיקו, ארצות הברית
 פטירה:  25 בספטמבר 2015 (בגיל 76) סנטה מוניקה, קליפורניה, ארצות הברית
 עמדה:  פאוור פורוורד
 גובה:  1.98 מטרים
 מכללה:  אוניברסיטת קנזס
 דראפט:  בחירה מספר 32, 1961 שיקגו פקרס
 קבוצות כשחקן
 1961–1962 1963–1971 1971–1972 1972–1974 1975:  קנזס סיטי סטירס סנט לואיס/אטלנטה הוקס פילדלפיה 76' לוס אנג'לס לייקרס גולדן סטייט ווריורס
 הישגים כשחקן
 זכייה באליפות ה-NBA‏ (1975) 3 בחירות למשחק האולסטאר (1967, 1968, 1970) 2 בחירות לחמישיית ההגנה השנייה (1969, 1970)
ויליאם "ביל" ברידג'ס (באנגלית: William "Bill" Bridges;‏ 4 באפריל 1939 – 25 בספטמבר 2015) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1963–1975. לאורך הקריירה השתתף 3 פעמים במשחק האולסטאר ורשם ממוצעים כוללים של 11.9 נקודות, 11.9 ריבאונדים ו-2.8 אסיסטים למשחק.
ביוגרפיה

ברידג'ס נולד בעיר הובס שבניו מקסיקו, ובין השנים 1957–1961 למד באוניברסיטת קנזס. ב-3 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה רשם ממוצעים של 13.2 נקודות ו-13.9 ריבאונדים למשחק.
בדראפט ה-NBA‏ 1961 נלקח ברידג'ס בבחירה ה-32 על ידי קבוצת שיקגו פקרס. משלא זכה לחוזה בשיקגו, בחר לשחק עבור קבוצת "קנזס סיטי סטירס" מ"ליגת הכדורסל האמריקאית" (ABL), אשר התפרקה לאחר כעונה וחצי, בדצמבר 1962.
בינואר 1963 חתם על חוזה בסנט לואיס הוקס, אשר עברה בשנת 1968 לאטלנטה. בכל אחת מ-9 עונותיו עם ההוקס העפילה הקבוצה לשלב הפלייאוף, אך באף אחת מהן לא הצליחה לעבור את סדרת גמר המערב. בעונות 1967, 1968 ו-1970 השתתף ברידג'ס במשחק האולסטאר, בעונות 1969 ו-1970 נבחר לחמישיית ההגנה השנייה של העונה, ולאורך תקופתו במועדון רשם ממוצעים כוללים של 12.7 נקודות ו-12.7 ריבאונדים למשחק. במשחק מול ניו יורק ניקס בפלייאוף 1971 אסף ברידג'ס שיא מועדון של 36 ריבאונדים בניצחון קבוצתו.
בנובמבר 1971 הועבר בטרייד לפילדלפיה 76', וכשנה לאחר מכן נשלח בטרייד נוסף ללוס אנג'לס לייקרס. עד לסיום עונת 1972/1973 שימש כשחקן חמישייה קבוע בלייקרס, לצד וילט צ'מברלין, ג'ים מקמילן, גייל גודריץ' וג'רי וסט, וסייע להם להעפיל לגמר ה-NBA. בסדרת הגמר עצמה הפסידה הקבוצה מול הניקס, בתוצאה 1–4.
בדצמבר 1974 שוחרר מהלייקרס, ובמרץ 1975 חתם על חוזה בגולדן סטייט ווריורס. באותה עונה זכה עם הווריורס באליפות ה-NBA השלישית של המועדון, ובסיומה פרש ממשחק. בעת פרישתו ניצב במקום התשיעי ברשימת הריבאונדרים המובילים בתולדות ה-NBA, עם 11,054.
ב-25 בספטמבר 2015 נפטר ברידג'ס לאחר מאבק ממושך במחלת הסרטן, בגיל 76.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות הקריירה של ברידג'ס, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות המכללות של ברידג'ס, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1961, באתר basketball-reference.com
↑  ביוגרפיה, באתר היכל התהילה של ספורטאי ניו מקסיקו
↑  סטטיסטיקות המשחק בין ההוקס לניקס, באתר basketball-reference.com
↑  הריבאונדרים המובילים בתולדות ה-NBA, נכון לשנת 1975, באתר basketball-reference.com
↑  ההודעה על פטירתו של ברידג'ס, באתר kusports.com‏ 8 באוקטובר 2015
אריק מרשל

| --- | --- |

 לידה:  29 במאי 1879 המפסטד, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  26 בפברואר 1963 (בגיל 83) האי וייט, הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  ? – 26 בפברואר 1963 
 פרסים והוקרה:  מפקד במסדר האימפריה הבריטית  הצלב הצבאי 
 
אריק סטיוארט מרשל (באנגלית: Eric Stewart Marshall;‏ 29 במאי 1879 - 26 בפברואר 1963) היה מגלה ארצות, שיצא לאנטארקטיקה עם משלחת נמרוד בראשותו של ארנסט שקלטון, בשנים 1907–1909, והיה אחד מקבוצת הארבעה (מרשל, שקלטון, ג'יימסון אדמס ופרנק ויילד, שהגיעו אל קצה הדרום ב-88°23′S 162°00′E﻿ / ﻿88.383°S 162.000°E﻿ / -88.383; 162.000 ב-9 בינואר 1909.
חייו

אריק מרשל נולד בהמפסטד, סארי. אחרי סיום לימודיו בעמנואל קולג', קיימברידג', המשיך ללימודי רפואה בבית החולים סנט ברתולומיי, שם הוסמך כרופא. הוא פגש את שקלטון ב-1906 כששניהם היו אורחים בבית בלונדון. שקלטון סיפר לו על המשלחת המתוכננת לקוטב הדרומי והציע למרשל לעבור קורס הכשרה במדידה, כדי שיוכל להצטרף למשלחת כרופא, מודד וקרטוגרף נוסף להיותו הצלם הראשי.
לדברי לייף מילס, שכתב על השניים ב" Polar Friction: the relationship between Marshall and Shackleton, 2012 ("חיכוך קוטבי: היחסים בין מרשל לשקלטון", 2012), מרשל היה "חבר שאין לו תחליף במשלחת שקלטון; אף על פי כן, בהפלגה דרומה מניו זילנד אל אנטראקטיקה, במשך החורף האנטארקטי הארוך בבסיסם בכף רוידס ובמהלך המסע אל הקוטב הדרומי, לא חדל מרשל לבקר את שקלטון ביומנו, לעיתים במילים ארסיות כמעט, ודומה שלא רחש לו אלא בוז." מרשל התמיד בביקורתו כלפי שקלטון לכל אורך חייו, בהתייחסו אליו כ"שרלטן הגדול ביותר של המאה" במכתב, השמור במכון הגאוגרפי המלכותי, מתאריך 30 באוגוסט 1956.
מרשל הצטרף לחיל הרפואה המלכותי וגויס בדרגת סגן משנה באפריל 1915. הוא שירת באיפר ובסום במלחמת העולם הראשונה וקיבל אות הצטיינות על שירותו בינואר 1918. הוא סיים את המלחמה בדרגת רב-סרן בפועל.
בסתיו 1918 הוצב מרשל בארכנגלסק בצפון רוסיה כחבר בפלוגת המשלחת הבריטית לצפון רוסיה.
מרשל נשא לאישה את אניד ב-1922. בשנות ה-30' של המאה ה-20 עברה המשפחה לקניה, שם עסק שנים אחדות בחקלאות לפני שובו לאנגליה. במלחמת העולם השנייה חזר מרשל והתגייס לחיל הרפואה המלכותי והגיע לדרגת סגן-אלוף.
אחרי שהסתיימה המלחמה, הצטרף מרשל למשרד הגמלאות כקצין רפואה. לאחר פרישתו, עברו הוא ואשתו ליארמות' באי וייט. הוא מת ב-26 בפברואר 1963.
לקריאה נוספת

See: Polar Friction: the relationship between Marshall and Shackleton by Leif Mills, 2012
הערות שוליים

↑  Polar Friction: the relationship between Marshall and Shackleton by Leif Mills, 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2002124654  SNAC: w6rg3rfj  VIAF: 60911349   WorldCat (עם VIAF): 60911349 
משלחת נמרוד לקוטב הדרומי (משמאל לימין): ויילד, שקלטון, אריק מרשל ואדמס
ארג (קאבול)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בניין 
 מיקום:  קאבול 
 מדינה:  אפגניסטן 
 קואורדינטות:  34°31′25″N 69°10′44″E﻿ / ﻿34.5236°N 69.1789°E﻿ / 34.5236; 69.1789
 אתר רשמי
  (למפת אפגניסטן מוגדלת) קאבול קנדהאר הראת מזאר-י שריף ג'לאלאבאד לשכר גאה תאלקאן ח'וסת שברגאן ע'זני א י ר א ן  פקיסטן הודו סין טג'יקיסטן אוזבקיסטן טורקמניסטןארג(למפת אפגניסטן רגילה) קאבול קנדהאר הראת מזאר-י שריף ג'לאלאבאד לשכר גאה תאלקאן ח'וסת שברגאן ע'זני א י ר א ן  פקיסטן הודו ס. טג'יקיסטן אוזבקי. טורקמניסטןארג
 
ארג (מפרסית / פאשטו: "מצודה") הוא שמו של ארמון הנשיאות בקאבול, אפגניסטן הוא ממוקם ברובע 2, בין דה אפגאן לשכונה העשירה וואזיר אכבר חאן בקאבול. הוא היה בשימוש על ידי ראשי מדינות אפגניים רבים, מהאמיר עבדור רחמן חאן ועד לנשיא אשרף גאני.
הארג נבנה לאחר חורבן הבאלה היסאר בשנת 1880. אבן היסוד שלה הונח על ידי עבדור רחמן ח'אן. לאחר נפילת קאבול, ב־15 באוגוסט 2021, נשלט ארג על ידי טליבאן.
היסטוריה

את אבן היסוד של הארג הניח אמיר עבדור רחמן חאן בשנת 1880 לאחר שהשתלט על כס המלוכה. היא תוכננה כטירה וסביבה תעלה מלאה במים. עבדור רחמן חאן כינה אותו "ארג-א-שאהי" (מצודת המלך) וכלל בין היתר בניינים למשפחתו, צריף צבאי ובית האוצר הלאומי. בעבר שימש הבאלה היסר כמצודה או כמפקדת האמירים עד שנהרס על ידי גדוד כוח הגבול במהלך המלחמה האנגלו-אפגנית השנייה (1878–1880).
הארג שימש כארמון מלכותי ונשיאותי לכל מלכי ונשיאי אפגניסטן. חפיזוללה אמין השתמש גם בארמון טאג'ב כבית המגורים למשפחתו. הוא עבר שינויים ושיפוצים תחת השליטים השונים. במהלך מהפכת הסאור ב־1978 נרצחו הגנרל מוחמד דאוד ח'אן ומשפחתו על ידי חברי המפלגה הדמוקרטית העממית של אפגניסטן בתוך הארג.
ב-15 באוגוסט 2021, בעקבות מתקפת הטליבאן בשנת 2021 וכיבוש הבירה, השתלט הטליבאן על הארג לאחר שהנשיא המכהן, אשרף גאני, נמלט מהמדינה.
בנייה

עד 15 באוגוסט 2021, כלל ארג את:
הגול חאנה, ששימש כמשרדי הנשיא אשרף גאני ומשרד הפרוטוקול של הנשיא;
משרדי הרמטכ"ל של הנשיא;
בניין היועץ לביטחון לאומי; ומשרדי דובר הנשיא.
משרדי כוחות הביטחון הלאומי האפגני.
בניין לשכת הנשיא.
מבנים שונים לקבלת משלחות או אירוח מפגשים גדולים.
גלריה

מזכיר ההגנה של ארצות הברית לויד אוסטין בארמון ב־21 במרץ 2021
חזית הארמון ב־29 בפברואר 2020
נאט"ו ופקידים אפגניים בשנת 2020
נשיא אפגניסטן אשרף גאני עם ג'ון קרי
מראה כללי של הארמון ושכונת פשטוניסטן
מראה הארמון ושכונת פשטוניסטן
נשיא ארצות הברית ברק אובמה ונשיא אפגניסטן חאמיד כרזאי במהלך חתימת ההסכם האסטרטגי בין ארצות הברית לאפגניסטן במאי 2012
מזכיר ההגנה האמריקני לשעבר, רוברט מ. גייטס וכרזאי, בפנייה לתקשורת הבינלאומית בשנת 2011
כרזאי ורוברט גייטס בשנת 2010
הכניסה לארג בשנת 1965
הארמון נבנה לראשונה בשנות ה-90 של המאה ה-19, בתקופת שלטונו של האמיר עבד א-רחמן ח'אן