stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ספיידרמן: סאגת המשובטים
גרסאות אחרות > ארץ-982 (MC2)

ספיידר-גירל מיקום העתיד החלופי MC2 - מיי "מיידיי" פארקר - עוקבת אחר מספר אלמנטים מהסיפור של סאגת המשובטים. כשישה חודשים לאחר אירועי "התגלויות", הפושעת אליסון מונגריין שחטפה את מיידיי התינוקת בהוראתו של הגובלין הירוק אותרה בידי קיין, שהציל את התינוקת מידיה והחזיר אותה להוריה פיטר פארקר ומרי ג'יין ווטסון. בשנות בגרותה היא הופכת לגיבורת-העל ספיידר-גירל. אירועי "אסופת החמישה והפרק האחרון" מתרחשים כשנתיים לאחר מכן. בקרב המסיים את גרסת MC2 לסאגת המשובטים, נורמן אוסבורן מת ופארקר מאבד את אחת מרגליו.
ביקום חלופי זה, בן ריילי החל במערכת יחסים עם אליזבת' טיין ולהם נולד בן בשם ריילי טיין, שברבות הימים נודע בתור דארקדוויל; פליסיטי הארדי היא לוחמת פשע תחת זהות סקרלט ספיידר; מיידיי לובשת בדרך כלל תלבושת ספיידרמן הדומה במראה לזו של בן ריילי; וקיין מופיע כדמות משנה. החוברות Spider-Girl #44-50 ו-52 מתמקדות בקצוות עלילה פתוחים מסאגת המשובטים. כך למשל, אליסון מונגריין מתכננת להרוג את בנו הבכור של הארי אוסבורן, נורמי אוסבורן, בהאמינה שהוא יוכל לאיים על חייה של מיידיי פארקר. כדי להציל את חייו, מיי חושפת את עצמה בפני מונגריין.
סאגת משובטים חדשה מתחילה בחוברת The Amazing Spider-Girl. נורמי אוסבורן ירש כמה ממעבדות המחקר של סבו, והוא נתקל במכל נוזלי המכיל כפילה מדויקת של מיידיי פארקר. רשומות היומן של נורמן אוסבורן מציינות שכפילה זו היא מיידיי פארקר האמיתית. מתגלה כי הכפילה מחזיקה בכוחות הסימביוט. מיידיי האמיתית חוברת לכפילתה והשתיים מביסות את נורמן אוסבורן בקרב מנטלי בעזרתם של פיטר פארקר ורוחה של דודה מיי. במהלך הקרב המנטלי, תודעתם של שלושת הפארקרים מתמזגת לרגע קצר בתוך גופו של נורמן. הסיפור ממשיך בחוברות The Spectacular Spider-Girl, כאשר מיי הכפילה משנה את שמה לאפריל והופכת ליריבתה של מיידיי, ולעיתים לשותפתה. היא מובסת בסופו של דבר בידי פיורי, מלכת הגובלינים ונחשף בפניה שהיא למעשה שיבוט. מיידיי משחררת אותה והשתיים מביסות את פיורי. בהמשך, אפריל נעשית מעורבת בחיי כנופיות בעיר ניו יורק ומנתקת את קשריה למשפחת פארקר.
הסאגה מסתיימת כאשר גרסה עתידית של אפריל - אשר סבלה מגורל אפל בעקבות מותה של מיידיי - חוזרת חזרה בזמן ומנסה לשכנע את אפריל הצעירה להציל את חייה של מיידיי. אפריל הצעירה מסכימה ומקריבה את חייה למען מיידיי, מאחר שנלכדה בפיצוץ. מיידיי מתאבלת על מותה, אם כי פיטר אינו משוכנע שהיא מתה ומבטיח למיידיי שלשיבוטים יש דרך לחזור לחיים.
גרסאות אחרות > ספיידרמן: סיפור חיים

הסיפור "ספיידרמן: סיפור חיים" מציג המשכיות חלופית שבה כל הדמויות מזדקנות באופן טבעי אחרי שפיטר פארקר הופך לספיידרמן בשנת 1962. מיילס וורן הצטווה בידי נורמן אוסבורן ליצור שיבוטים של פיטר ושל נורמן. בשנת 1977, נורמן משכנע את הארי לתקוף את מיילס לאחר שגילה שהוא יצר גם שיבוט של גוון סטייסי בחשאי. הארי מגיע למסקנה שנורמן גרם למיילס לשבט את פיטר, ובזעמו משמיד את מתקני השיבוטים. הכפיל של פארקר שורד בעקבות העובדה שירש את כוחותיו של ספיידרמן. מיילס מגלה שגוון עמה פארקר התראה היא למעשה כפילה, ושגוון האמיתית מתה בפיצוץ. כשנה לאחר מכן, השיבוטים של פיטר וגוון משנים את שמם לבן והלן פארקר (ומאוחר יותר לריילי), ועוברים הרחק מניו יורק למען חיים טובים יותר.
בן הופך בסופו של דבר לצלם עיתונות בעיר שיקגו, והוא פועל תחת הכינוי "המסיכה האדומה". בשנת 1995, הוא ופיטר נחטפים בידי דוקטור אוקטופוס ונלקחים לאוסקורפ כדי שאוטו יוכל להאריך את חייו באמצעות טכנולוגיית השיבוט. באמצע התהליך, אוטו מגלה שפיטר הוא למעשה השיבוט ואילו בן הוא המקורי. בעקבות הגילוי, הוא מנסה לרצוח את השניים אך הורג את הארי במקום. בן מתחיל לפתח משבר זהות, ופיטר נותן לו תיקייה המפרטת את חייו בעשרים שנים האחרונות, ומאפשר לו לחיות את חייו כפיטר פארקר פעם נוספת. בהמשך מתגלה שנורמן אוסבורן המזדקן הפעיל מניפולציה על אוטו לחטוף את השניים ושינה את תוצאות הבדיקה כדי לנקום בפארקר על שגרם לכליאתו, וכי ריילי הוא עדיין השיבוט. בסוף הסיפור, פארקר מאפשר לריילי להחליפו כדי שהוא ומרי ג'יין יוכלו לחיות את חייהם בשקט.
אזכור במדיות אחרות

סאגת המשובטים מופיעה ב"ספיידרמן: סדרת האנימציה" בשני אופנים במהלך העונה החמישית והאחרונה של הסדרה:
בגרסה הראשונה, כפי שתוארה בפרק בכפול "שובו של הידרו-מן", מיילס וורן יוצר שני שיבוטים של הידרו-מן ומרי ג'יין ווטסון בעלי כוחות לשליטה על מים. הראשון מביניהם מת בקרב נגד ספיידרמן, והשני מת לכאורה כשנפל מפורטל בין-ממדי בידי הגובלין הירוק. מרי ג'יין נמלטת ממעבדתו של וורן ובתחילת העונה הרביעית התאחדה מחדש עם ספיידרמן, שחשב שמדובר במרי ג'יין האמיתית. בסופו של דבר, השיבוט של הידרו-מן מאתר אותה ולוקח אותה למעבדה תת-ימית, אך ספיידרמן עוקב אחריו ולומד ששניהם שיבוטים. בעזרתה של מרי ג'יין, שפיתחה כוחות מבוססי מים משלה, ספיידרמן מביס את הידרו-מן אך שני השיבוטים מתאיידים. בעקבות הקרב, וורן משיג חתיכה שנקרעה מתלבושתו של ספיידרמן ודוגם ממנה DNA מתוך מטרה לשבט גם אותו.
הגרסה השנייה, שמבוססת על סאגת המשובטים השנייה, מתוארת בפרק סיום הסדרה הכפול "מלחמות העכביש". בעלילת הסיפור, מאדאם ווב והביונדר בוחנים את כישורי המנהיגות של ספיידרמן על ידי כך שגורמים לו להוביל קבוצת גיבורי-על נגד נבלי-על בכוכב חייזרי (בעיבוד אנימטיבי למלחמות סודיות). הם מביאים אותו למציאות חלופית שבה מיילס וורן ששיבט בהצלחה את פיטר פארקר. אחרי שפארקר האמיתי והשיבוט נמלטים, פארקר האמיתי האמין שהוא השיבוט והופך לבן ריילי, הסקרלט ספיידר, בעוד השיבוט הפך לספיידרמן. כאשר השניים מגלים את האמת, השיבוט נדחף לכדי שיגעון מתוך קנאה. הוא נתקל בסימביוט קרנג', שהתמזג איתו והפך אותו לספיידר-קרנג'. הוא משמיד את העיר ניו יורק בעזרתם של כמה מנבלי-העל, אותם הוא מגייס בתור אוכפי החוק שלו, ומתכנן להשמיד את המולטי-יקום בעזרת פצצה לפירוק חומר, אולם מאדאם ווב והביונדר מצליחים להחזיר את הזמן לאחור כדי שספיידרמן המקורי ירכיב צוות של חמישה ספיידרמנים מחמישה יקומים שונים כדי לסכל את מזימתו של ספיידר-קרנג'. ספיידר-קרנג' מנסה להשמיד את כל המציאויות ומגיע ליקום של ספיידרמן המשוריין, היכן שהדוד בן עדיין חי. בן מזכיר לספיידרמן המקורי אודות אחריות, מה ששובר את אחיזתו של ספיידרמן מהסימביוט והוא מקריב את חייו כדי להשמיד אותו סופית על ידי השלכתם לפורטל הבין-ממדי.
מספר אלמנטים של סאגת המשובטים שולבו לסיפור "אולטימייט ספיידרמן נגד ששת המרושעים" בסדרת האנימציה "אולטימייט ספיידרמן". גרסה זו דומה יותר לגרסת אולטימייט מארוול של הדמות, שבה דוקטור אוקטופוס יצר את המשובטים בעזרתו של ארגון הידרה. הפרק בן שלושת החלקים "קוטלי העכביש" מציג את קוטלי העכביש - סינתזואידים של ארנים זולא שהוזרק להם DNA של ספיידרמן. קיימים חמישה סינתזואידים: קיין, סקרלט ספיידר, ספיידרבון, ספיידר-גוליית וספיידר-רוח. קיין הוא סינתזואיד לא מושלם בדמותו של ספיידרמן המחוסן מפני נזק ומסוגל לחבר מחדש את איבריו החסרים ולשאוב אנרגיה מספיידרמנים אחרים. סקרלט ספיידר (שנקרא מאוחר יותר בן ריילי בידי מיי פארקר) הוא שיבוט כמעט מושלם לספיידרמן מבחינה חזותית וכוחות-העל שלו, בהבדל מתלבושתו הדומה לזו של קיין כסקרלט ספיידר ולצלקת על פניו. ספיידרבון לובש תלבושת כחולה עם סמל עכביש צהוב, ונושא טפרים וקוצים על גבי גופו. ספיידר גוליית הוא הגדול והחזק ביותר מבין כל קוטלי העכביש, ויכול להפוך את מסת גופו למתכת. ספיידר-רוח לובש תלבושת לבנה עם סמל עכביש שחור ומסוגל להשתגר, לשנות את מסת גופו ולירות מטחי אנרגיה. סקרלט ספיידר מוצג בתחילת העונה הרביעית והופך לבן בריתו של ספיידרמן אך בהמשך נחשף כמרגל של דוקטור אוקטופוס ובסופו של דבר מכפר על מעשיו.
ביבליוגרפיה

באמצע שנות ה-90, חברת מארוול פרסמה ארבע חוברות חודשיות של ספיידרמן, אחת בכל שבוע, וכותרי הסדרה במהלכו של הסיפור קיבלו יחס של סדרה שבועית יחידה, אם כי מדי פעם הסדרות התפצלו והיו להן מהדורות שנתיות. סאגת המשובטים רצה בין כל ארבע הסדרות מאוקטובר 1994 ועד לדצמבר 1996, ונוסף על הסדרות המרכזיות התווספו סדרות ספין-אוף, מהדורות מוגבלות וחוברות אחרות קשורות. החוברות העיקריות הן:
ביבליוגרפיה > סדרות עיקריות

Web of Spider-Man #117–124, Super Special #1 #125-129
Web of Scarlet Spider #1-4
The Sensational Spider-Man #0–11 Wizard Mini-Comic #3
The Amazing Spider-Man #139-151, 391-393, 394-401, Super Special #1 #402-406 407-416 Annual' 96 #1 #417-418 435
The Amazing Scarlet Spider #1-2
Spider-Man #48-50, 51–58 Super Special #1 59-63 Holiday Special #1 64-75
Scarlet Spider #1-2
The Spectacular Spider-Man #25-31, 142-143 Annual #08 #149 162-163 #215–216 217-224 Super Special #1 #225-229 230-241
Spectacular Scarlet Spider #1-2
Spider-Man Unlimited Vol.1 #7–10, 11-14
Scarlet Spider Unlimited #1
Venom Super Special #1
Giant-Size Spider-Man #5
The New Warriors #61-62, 65-67
Spider-Man Team-Up #1, 2-5
Green Goblin #1, 3, 10, 13
Daredevil #354
Backlash/Spider-Man #1-2
Marvel Fanfare #3
ביבליוגרפיה > מהדורות מוגבלות ומיני-סדרות

בנוסף, כל חמש הסדרות העיקריות נקראו מחדש בשם הזמני Scarlet Spider במקום Spider-Man למשך כחודשיים, כחיקוי ל"עידן אפוקליפס" של קבוצת האקס-מן. הכותר Web of Scarlet Spider נמשך כחודשיים נוספים לאחר מכן אחרי חזרתן של הסדרות האחרות לשמן הרגיל.
המהדורות המוגבלות והמיני-סדרות שקשורות לסאגת המשובטים הן:
Spider-Man: Maximum Clonage Alpha #1
Spider-Man: Maximum Clonage Omega #1
Spider-Man: The Lost Years #1-3, 0
Spider-Man: The Final Adventure #1-4
Spider-Man: The Osborn Journal #1
Spider-Man: The Parker Years #1
Spider-Man: Redemption #1-4
Spider-Man: The Jackal Files #1
Spider-Man: The Clone Journal #1
Spider-Man: Funeral for an Octopus #1-3
Venom: Along Came a Spider #1-4
Spider-Man/Punisher: Family Plot #1-2
Spider-Man: Dead Man's Hand #1
101 Ways to End the Clone Saga #1
X-Men/Spider-Man #3
What If? #30
What If? #86
הערות שוליים

↑  The Top 25 Best Spider-Man Comics, Joey Esposito, and Jesse Schedeen, March 16th 2020
↑  The Amazing Spider-Man #141-150
↑  The Amazing Spider-Man #149
1 2  The Life of Reily Part 2, Andrew Goletz, March 5th 2008
1 2 3  Matt Adler talks THE CLONE SAGA with Howard Mackie!, Matt Adler, August 17th 2009
↑  The Life of Reily Part 1, Andrew Goletz, March 5th 2008
↑  The Life of Reily Part 3, Andrew Goletz, March 5th 2008
1 2  The Life of Reily Part 4, Andrew Goletz, March 5th 2008
↑  Spider-Man Vol.1 #56
↑  The Life of Reily Part 7, Andrew Goletz, March 5th 2008
↑  The Life of Reily Part 11, Andrew Goletz, March 5th 2008
↑  The Life of Reily Part 14, Andrew Goletz, March 5th 2008
↑  The Life of Reilly Part 19, Andrew Goetz, March 5th 2008
↑  The Life of Reilly Part 17, Andrew Goetz, March 5th 2008
↑  The Life of Reilly Part 22, Andrew Goetz, March 5th 2008
↑  The Life of Reilly Part 23, Andrew Goetz, March 5th 2008
↑  The Life of Reilly Part 24, Andrew Goetz, March 5th 2008
↑  The Life of Reilly Part 27, Andrew Goetz, March 5th 2008
↑  The Life of Reilly Part 32, Andrew Goetz, March 5th 2008
↑  The Lie of Reilly Part 9, Andrew Goetz, March 5th 2008
↑  The Life of Reilly Part 30, Andrew Goetz, March 5th 2008
עטיפת החוברת Ultimate Spider-Man #103 מדצמבר 2006, אמנות מאת מארק באגלי.
אליפות העולם למועדונים 2001

| --- | --- |
 מארחת:  ספרד ספרד
 תקופת התחרות:  28 ביולי 2001 – 12 באוגוסט 2001 (16 ימים)
 מספר משתתפות:  8
 הזוכה:  הטורניר בוטל
 → 20002005 ←
 
אליפות העולם למועדונים 2001 היא אליפות העולם לקבוצות כדורגל שאורגנה על ידי פיפ"א והייתה אמורה להיערך בשנת 2001 בספרד אך בוטלה.
תכנון הטורניר וביטולו

הטורניר היה אמור להיות גרסה שנייה של אליפות העולם לקבוצות כדורגל 2000 שנערכה בברזיל שנה קודם לכן. הפעם נבחרה ספרד כמארחת הטורניר ו-12 קבוצות הוזמנו להשתתף. הקבוצות היו אמורות להתחלק לשלושה בתים בני 4 קבוצות כשהראשונה מכל בית והשנייה בעלת המאזן הטוב ביותר עולות לחצי הגמר, אלא שפשיטת רגל של חברה שווייצרית בשם ISL שהייתה שותפת השיווק של פיפ"א גרמה לביטול הטורניר. ב-18 במאי 2001 הודיעה פיפ"א על דחיית הטורניר ל-2003 בגלל 3 סיבות: מועדי תחרויות לאומיים ובינלאומיים, קשיים כלכליים במדינותיהם של חלק מהמשתתפות, אך בעיקר בגלל פשיטת הרגל של ISL. התחרות לא התקיימה לבסוף גם ב-2003 אך התקיימה בנוסח מחודש ביפן בשנת 2005.
קבוצות משתתפות

הקבוצות שהוזמנו להשתתף בטורניר הן:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שם הקבוצה | מדינה | תואר |
| ערב הסעודית אל-הילאל | ערב הסעודית | מחזיקת הסופר קאפ האסיאתי 2000 |
| ארגנטינה בוקה ג'וניורס | ארגנטינה | מחזיקת גביע ליברטדורס 2000 |
| ברזיל פלמיירס | ברזיל | מחזיקת גביע ליברטדורס 1999 |
| גאנה אקרה הארטס אוף אוק | גאנה | אלופת אפריקה 2000 |
| ארצות הברית לוס אנג'לס גלאקסי | ארצות הברית | מחזיקת גביע CONCACAF לאלופות 2000 |
| יפן ג'ובילו איוואטה | יפן | מחזיקת הסופר קאפ האסיאתי 1999 |
| אוסטרליה וולנגונג וולבס | אוסטרליה | אלופת אוקיאניה 2000 |
| מצרים א-זמאלכ | מצרים | מחזיקת גביע אפריקה למחזיקות גביע 2000 |
| טורקיה גלאטסראיי | טורקיה | מחזיקת גביע אופ"א והסופר קאפ האירופי 2000\1999 |
| ספרד ריאל מדריד | ספרד | אלופת אירופה 2000 |
| ספרד לה קורוניה | ספרד | אלופת ספרד 2000\1999 |
| הונדורס דפורטיבו אולימפיה | הונדורס | סגנית גביע CONCACAF לאלופות 2000 |
הבתים

בית א':
| קבוצה | מש' | נצ' | תיקו | הפ' | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נק' |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
ארגנטינה בוקה ג'וניורס: 0
ספרד לה קורוניה: 0
אוסטרליה וולנגונג וולבס: 0
מצרים א-זמאלכ: 0
בית ב':
| קבוצה | מש' | נצ' | תיקו | הפ' | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נק' |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
ערב הסעודית אל-הילאל: 0
טורקיה גלאטסראיי: 0
הונדורס דפורטיבו אולימפיה: 0
ברזיל פלמיראס: 0
בית ג':
| קבוצה | מש' | נצ' | תיקו | הפ' | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נק' |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
גאנה הארטס אוף אוק: 0
יפן ג'ובילו איוואטה: 0
ארצות הברית לוס אנג'לס גלאקסי: 0
ספרד ריאל מדריד: 0
ראו גם

גביע העולם בכדורגל
התפתחות משחק השחמט

שחמט (משחק המלכים או אישקוקה) הוא משחק לוח אסטרטגי, המשוחק על ידי שני שחקנים. זהו אחד מהמשחקים השכיחים והמורכבים ביותר הקיימים בתרבות האנושית; ההערכות למספר המצבים החוקיים בשחמט נעות בין  10^{43} ל- 10^{50}. המשחק מקובל ברחבי העולם כתחביב וכספורט תחרותי כאחד.
מקור השם בפרסית: "שאה מט", בתרגום חופשי, "מארב למלך" או "המלך חסר אונים" (בניגוד לטעות הנפוצה באטימולוגיה העממית, "המלך מת"). הניצחון במשחק מושג, כאשר אחד המלכים מאוים, במצב שבו הוא אינו יכול להינצל.
מקורות המשחק העתיק

מקורותיו של משחק השחמט לוטים בערפל ושנויים במחלוקת, והמצאתו יוחסה לאזורים שונים בעולם העתיק בסין, בהודו (ממלכת גופטה), מצרים או פרס. ככל הנראה, מוצאו של השחמט ממשחק הלוח ההודי צ'טורנגה, שנדד וזכה לווריאציות שונות במזרח כמו שיאנג-צ'י בסין, שוגי ביפן, ג'נגי בקוריאה ומקרוק בתאילנד ובקמבודיה. גרסה אחרת (שתומך בה דייוויד ה. לי - שהוא מומחה לתרבות סין) טוענת שמקור השחמט המודרני במשחק הסיני שיאנג-צ'י שהומצא, לפי גרסה זו, בסין במאה ה-2 לפנה"ס. טענות שונות כאילו שורשו של המשחק עתיק בהרבה שגויות ככל הנראה. התפשטותו המהירה החלה מן המאה השביעית, ללא אזכורים כלשהם בספרות לפני כן, המעידים על כך שהומצא קרוב לתקופה זו.
האזכור הראשון לשחמט בספרות הופיע בפרס במאה ה-5 לספירה בשם שאתראנג'. האזכור החד משמעי הראשון הופיע בהודו ומקורו במחצית הראשונה של המאה ה-7. גם התיעוד הראשון לכלי שחמט מתוארך למאה ה-7. בראשית המאה ה-9 הגיע המשחק לסין ונודע שם עם שינויים קלים בשם "שיאנג-צ'י". במקביל לחדירת המשחק למזרח הרחוק הוא הגיע גם לעולם המוסלמי בעקבות הכיבוש המוסלמי של פרס. מהערבים הגיע המשחק לאירופה המערבית ולרוסיה ובראשית המאה ה-11 הפך לנפוץ ביבשת זו. המשחק כפי שהוא מוכר כיום הוא גרסה מהמאה ה-16 וככל הנראה מוצאו מאיטליה או מספרד.
מקורות המשחק העתיק > מקורות המשחק המודרני

תנועת הכלים בשאתראנג' הייתה מוגבלת יחסית: ה"פיל", אביו של הרץ המודרני, יכול היה לנוע למרחק של שתי ערוגות בלבד. ה"יועץ" או ה"פרס" (קודמו של המלכה) יכול היה לנוע רק ערוגה אחת באלכסון ואילו הרגלים לא היו יכולים לדלג מעל ערוגה במסעם הראשון. כמו כן, ההצרחה הייתה אסורה ואפשר היה להכתיר רגלים רק ל"יועץ".
בסביבות שנת 1200 חוקי משחק שונים החלו להופיע באירופה הדרומית ובסביבות שנת 1475 נכנסו לשחמט כמה שינויים גדולים והפכו אותו למשחק המוכר כיום. לפי סברה אחת מקור החוקים החדשים הוא באיטליה ואילו לפי סברה אחרת בספרד. השינויים היו כדלקמן: הרגלים קיבלו אפשרות לדלג מעל ערוגה אחת במסעם הראשון ולהכות את הרגלי היריב דרך הילוכו. גם הרצים והמלכות קיבלו את מאפייניהם המודרניים. החוקים החדשים התפשטו במהירות ברחבי אירופה המערבית והתקבעו סופית בראשית המאה ה-19.
בתקופה זו החלה להיכתב תאוריית המשחק. ספר תאוריה הישן יותר הופיע בשם "חזרות לאהבה ואמנות משחק השחמט" (Repetición de Amores y Arte de Ajedrez) בשנת 1497 בסלמנקה. הספר נכתב על ידי איש כנסייה ספרדי בשם לואיס רמירז דה לוסנה (Luis Ramírez de Lucena). אמנים נוספים דוגמת פדרו דאמיאנו, ג'ובאני לאונרדו די בונה ואחרים פיתחו תאוריות לפתיחות כמו פתיחה איטלקית, גמביט המלך ואחרות ואילו רוי לופס דה סגורה החל לחקור סיומים פשוטים.
במאה ה-18 עבר מרכז הכובד של המשחק מדרום אירופה לצפונה ולמערבה לארצות כמו צרפת והממלכה המאוחדת. שני האמנים הצרפתים הבולטים בתקופה זו הם פרנסואה אנדרה פילידור (François-André Danican Philidor) שהיה מוזיקאי במקצועו שגילה את חשיבות הרגלים במשחק ולואי שארל דה לה בורדונה (Louis-Charles Mahé de La Bourdonnais) שהיה פעיל במחצית הראשונה של המאה ה-19. משחקים ותחרויות נערכו בדרך כלל בבתי קפה בערים אירופאיות גדולות.
לידתו של הספורט

משחק השחמט קנה לעצמו אחיזת קבע בתרבות האירופאית במהלך המאה ה-19. במאה זו הופיעו מועדוני שחמט, נוסדו מגזינים שעניינם שחמט ונערכו תחרויות. בין היתר התחיל להתפתח משחק שנעשה בהתכתבות בין ערים שונות. כך מועדון השחמט של לונדון שיחק נגד מועדון השחמט של אדינבורו בשנת 1824. בעיות שחמט הפכו למוסף פופולרי בעיתונים היומיים.
תחרות השחמט המודרנית הראשונה נערכה בלונדון בשנת 1851. בתחרות זו ניצח אדולף אנדרסן הגרמני שהיה אלמוני יחסית בזמנו. אחד ממשחקיו הפכו לשם דבר בעולם השחמט והוא ידוע עד היום בשם "משחק בן האלמוות". משחק זה סימל את האופנה בשחמט בתקופה זו - ניצחון על ידי הקרבת חומר בתמורה למרחב תמרון.
שחמט התמסד סופית עם הענקת התואר "אלוף עולם בשחמט" ליהודי יליד פראג, וילהלם שטייניץ, אחרי ניצחונו על רב האמן הגרמני, יוהאן זוקרוט בשנת 1886. הוא איבד את הכתר לעמנואל לסקר, מתמטיקאי יהודי-גרמני, שהחזיק בתואר 27 שנים עד שאיבד אותו לקובני חוזה ראול קפבלנקה. מיסוד התחרויות והענקת התואר הרשמי קיבעו באופן סופי את השחמט בין המשחקים המוכרים בעולם.
התאוריה השחמטאית המשיכה להתפתח ללא הפסקה למרות שתי מלחמות עולם. זינוק גדול היה בין שתי מלחמות עולם עם הופעתם של תאורטיקנים חשובים דוגמת אהרון נימצוביץ' וריכרד רטי. הם קראו תיגר על התאוריה הפוזיציונית שהייתה מקובלת בזמנו של שטייניץ. הם טענו שהשליטה במרכז הלוח בעזרת כלים המוצבים בשולי הלוח עדיפה על החזקה ישירה של המרכז בעזרת רגלים שהופכים עד מהרה מטרה נוחה להתקפה.
ניצחונו של בוטביניק סימן את ראשית הבכורה הסובייטית במשחק שנמשכה כמעט ללא הפרעה עד פירוקה של ברית המועצות. החל משנת 1961 החלה להתקיים אולימפיאדת השחמט לעיוורים, אשר נערכת מדי ארבע שנים.
הוקמה פיד"ה - פדרציה שמטרתה הסדרת הכללים והתחרויות. בגלל חילוקי דעות בין הפדרציה לאלוף העולם דאז, קספרוב הוקמה פדרציה נוספת שהעניקה תואר אליפות משלה, אך בסופו של דבר פרש קספרוב וקרמניק זכה בשני התארים - הן של פיד"ה והן של הפדרציה של קספרוב.
השחמט בתרבות ובאמנות

משחק השחמט נתן השראה לסופרים, במאים ומחזאים. דוגמאות לשימוש בשחמט בתרבות ובאמנות:
בסרט "החותם השביעי" של הבמאי השוודי אינגמר ברגמן, משנת 1957, נערך משחק שחמט בין אביר העושה את דרכו בארץ מוכת דבר לבין המוות, שבא לקחתו.
השיר "שחמט" מתוך הקברט הסאטירי "את ואני והמלחמה הבאה" של חנוך לוין, בביצוע חוה אלברשטיין, משווה את השלטון השולח את נתיניו למלחמה אל מלך השחמט ומלכתו, הספונים בארמונם ועוסקים בשלהם בעוד חייל לבן מכה חייל שחור והעם מקונן בחוצות על מתיו.
"מבעד למראה ומה אליס מצאה שם" של לואיס קרול, מבוסס על משחק שחמט בין כלים לבנים לאדומים ובהקדמה מובאת חידת שחמט, שלדברי הסופר אפשר לפתור אותה על אף אי-אילו סטיות מכללי המשחק המקובלים.
"משחק המלכים" של הסופר היהודי-אוסטרי שטפן צווייג מביא את סיפורו של שחמטאי מקצועי, המסופר לחבר למסע על סיפון אונייה.
הספר "גמביט המלכה" וסדרת הטלוויזיה המבוססת עליו שיצאה בשנת 2020, מתארים את חייה של שחמטאית אמריקאית מחוננת ואת דרכה להצלחה, ברקע המלחמה הקרה בין רוסיה לארצות הברית והמתח שאופף ספורטאים בתקופה הזאת.
הערות שוליים

↑  מהו משחק השחמט ואיפה הוא נולד?, באתר eureka.org.il
↑  הרולד מארי, "ההיסטוריה של השחמט", 1913
| שחמט |
| --- | --- | --- |
| שלבי המשחק | פתיחה • מציעה • סיום |  |
| כלי המשחק | מלך • מלכה • צריח • רץ • פרש • רגלי |  |
| חוקי המשחק | שח • הצרחה • הכתרה • הכאה דרך הילוכו • מט • פט • תיקו |  |
| אסכולות שחמט | האסכולה הרומנטית בשחמט • האסכולה המודרנית • האסכולה ההיפרמודרנית |  |
| תת-תחומים משיקים | שחמט בהתכתבות • חידת שחמט • בעיית שחמט • וריאציות של משחק השחמט • תוכנת שחמט • בליץ |  |
| שונות | פיד"ה • האיגוד הישראלי לשחמט • שחמט בישראל • שעון שחמט |  |
ראו גם פורטל שחמט • קטגוריית שחמט
אבירים טמפלארים משחקים שחמט
אנדרה פילידור - ממניחי יסודות התאוריה בשחמט
"משחק האלמוות" בין אנדרסן לקיזריצקי
וילהלם שטייניץ - אלוף העולם הראשון בשחמט
טלה בר

| --- | --- |

 לידה:  1934 (בת 91 בערך) עין חרוד, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל 
 שם עט:  טליה בן-חיים 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים, אוניברסיטת לונדון, אוניברסיטת אוקספורד 
 שפות היצירה:  עברית 
 
טלה בר (נולדה ב-1934) היא חוקרת, סופרת, משוררת ומתרגמת ישראלית.
ביוגרפיה

טלה בר נולדה בקיבוץ עין חרוד.
למדה בלשנות הודו-אירופית באוניברסיטה העברית בירושלים, וכן למדה לשון וספרות עברית לתואר ראשון ושני באוניברסיטת לונדון, ולשון וספרות אנגלית בקולג' וסלי באוניברסיטת אוקספורד.
טלה בר תרגמה כ-20 ספרים מהספרות האנגלית הקלאסית לעברית, ובהם אהבה וגאווה, שהוא תרגום לרומן Pride and Prejudice מאת הסופרת הבריטית ג'יין אוסטן. עוד תרגמה מכתביהם של ד.ה. לורנס, ג'ון גולסוורתי, הנרי ג'יימס, אדגר אלן פו, אוסקר ויילד, והאחיות שרלוט ואמילי ברונטה.
הוציאה ספרי פרוזה בעברית וכן כתבה מאמרים בכתבי העת "קשת" ו"דבר לילדים", במגזין האינטרנט "האייל הקורא", ב"במעריב ברשת" ובאתר "ויקה-ישראל". כותבת גם סיפורים ומאמרים באנגלית, שפורסמו בכתבי-עת שונים, באינטרנט ובדפוס.
כתבה מאמרים, שרוכזו לאחר מכן בספר "אלתו של עגנון - מוטיבים פגאניים ביצירתו", וכן ערכה מחקר ספרותי ומיתולוגי על טריסטן ואיזולדה אשר התפרסם כספר. עוד פורסמו באינטרנט ספריה האלקטרוניים "גאיה" וארץ-גן", וכן ספר אגדות לילדים בשם "הנסיכה לכלוכית".
בין ספריה בעברית - 'מיכל - בת המלך' (בהוצאת גוונים- חלונות), וכן 'אלה' ו'ונוס - אגדות למבוגרים' (שניהם בהוצאת אסטרולוג).
ספר שירים בשם "עונות" יצא בהוצאת "סער", ושירים וסיפורים נוספים מפרי עטה מתפרסמים באתר האינטרנט "במה חדשה".
ארמין לאשט

ארמין לאשט (בגרמנית: Armin Laschet; נולד ב-18 בפברואר 1961) הוא פוליטיקאי גרמני. כיהן כראש הממשלה של מדינת נורדריין-וסטפאליה מ-2017 עד 2021, וב-16 בינואר 2021 נבחר למנהיג המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית והיה מועמד לתפקיד הקנצלר בבחירות הכלליות בגרמניה שנערכו בספטמבר 2021.
ביוגרפיה

לאשט נולד בבורטשייד, פרבר סמוך לאאכן, ליד הגבול עם בלגיה והולנד, להורים היינריך לאשט ומרסלה לבית פרינגס. הוא גדל במשפחה קתולית אדוקה. אביו היה מהנדס מכרות ועבד במכרה פחם, ולאחר מכן הפך למורה.
לאשט למד משפטים באוניברסיטאות בון ומינכן, והוסמך לעריכת דין ב-1987. ב-1986 החל גם ללמוד עיתונאות.
לאשט עבד כעיתונאי משנת 1986 ועד 1991. בין השנים 1995–1999, בעודו מכהן גם כחבר בפרלמנט, היה מנכ"ל חברת ההוצאה לאור הקתולית איינהרד-פרלאג, שהייתה בעבר בהנהלת חותנו היינריך מלנגרה.
קריירה פוליטית

לאחר הבחירות הכלליות בגרמניה בשנת 1994 הפך לאשט לחבר הבונדסטאג הגרמני, והיה חבר בוועדה לשיתוף פעולה ופיתוח כלכלי ובוועדה לענייני האיחוד האירופי.
בנוסף, היה אחראי על הוועדה לענייני התקציבים בין 1999 ל-2001 ועל הוועדה לענייני חוץ בין 2002 ל-2005. במסגרת תפקידו האחרון כאחראי על הוועדה לענייני חוץ, היה אחראי על היחסים בין האיחוד האירופי והאו"ם.
תחת ראש ממשלת נורדריין-וסטפאליה יורגן ריטגרס, כיהן לאשט כשר המדינה לדורות, משפחה, נשים ושילוב בין השנים 2005 ועד שנת 2010, וכשר המדינה לעניינים פדרליים, אירופה ומדיה משנת 2010. בשנת 2010 התמודד ללא הצלחה נגד נורברט רטגן לתפקיד יו"ר המפלגה הנוצרית-דמוקרטית במדינה. כאשר רטגן התפטר מתפקיד זה בשנת 2012, נבחר לאשט ליורשו. ב-4 בדצמבר 2012 הוא נבחר לאחד מחמישה סגני יו"ר המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית הלאומית, בתפקיד זה כיהן לצידם של פולקר בופיה, תומאס שטרובל (אנ'), יוליה קלקנר (אנ') ואורסולה פון דר ליין.
בנובמבר 2015 ביקר לאשט במחנה הפליטים זעתרי בירדן על מנת ללמוד עוד על מצוקת הסורים שנמלטו ממלחמת האזרחים בסוריה. בין מרץ 2015 לינואר 2016, הוא עמד בראש נציבות שדנה על מדיניות הפליטים.
ב-27 ביוני 2017 החל לשמש כראש ממשלת מדינת נורדריין-וסטפאליה וכמו כן להשתתף כחבר בוועדה לענייני חוץ ובוועדת הביטחון.
לאשט הוא גם חבר באקדמיה האירופית למדעים ואומנויות.
לקראת הבחירות למנהיגות המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית הודיע לאשט בפברואר 2020 כי יתמודד על תפקיד יו"ר המפלגה ויריבו לשעבר ינס שפאן ישמש כסגנו.
ב-7 באוקטובר 2021 התפטר לאשט ממנהיגות המפלגה הנוצרית-דמוקרטית בעקבות המפלה שנחלה המפלגה.
ב-26 באוקטובר סיים את תפקידו כראש ממשלת נורדריין-וסטפאליה לאחר שמינה את הנדריק ויסט כיורשו.