stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כלכלת סאו טומה ופרינסיפה
היסטוריה > התקופה הקולוניאלית (1471-1950)

בשנת 1506 חיו בסאו טומה, האי הדרומי, כבר כ-1000 תושבים, ומתוכם כ-600 יהודים. בנוסף לאלו שהו במקום במעמד נמוך יותר כ-2,000 עבדים שחורים שהובאו מהיבשת השכנה. האיים הפכו למרכז סחר פורטוגזי בעבדים. בכל שנה, נשלחו מהאיים כמה אלפי עבדים אל המטעים הפורטוגזיים בברזיל ובאיים הקריביים. עבדים הועסקו באפן נרחב גם בסאו טומה ובפרינסיפה, בעיקר בעבודה במטעי הסוכר. בסוף המאה ה-16, האיים הפיקו בשנה כ-12,000 טון של סוכר. בשנים 1572 ו-1573 הוכפפו האיים ישירות אל הכתר הפורטוגלי. בתחילת המאה ה-17 השתנה המצב הפוליטי והכלכלי באיים לרעה. עלייתם של מטעי הסוכר בברזיל, הולידו תחרות עם התוצרת הברזילאית. דבר זה גרם למשבר כלכלי מתמשך באזור, וזה הביא לעזיבתם של מתיישבים לבנים רבים ולמרידות עבדים חוזרות ונשנות. בשנת 1844 חיו באיים 185 לבנים בלבד, לעומת 7054 שחורים, 5514 מתוכם היו עבדים. באמצע המאה ה-16, היה בסאו טומה נמל פורטוגזי אשר שימש בעיקר לתדלוק ספינות הצי האימפריאליסטי.
במהלך ראשית המאה ה-19, בעקבות התחרות הכושלת עם ברזיל בעניין שוק מטעי הסוכר, החלו תושבי האי להבין שאינם יוכלו להתחרות איתה ולהגיע להישגים כלכליים עליה. אט אט הם החלו לפתח תוצרות חקלאיות אחרות, קפה ובעיקר קקאו. סאו טומה הפכה עד מהרה ליצואנית קקאו מובילה בתחום, ובשנת 1908 הפכה לגדולה ביותר בעולם בנושא זה. תוצרת זו מהווה גם בימינו את הבסיס הכלכלי של המדינה. מספר שנים לאחר מכן, בשנת 1822, עזבו הפורטוגזים את ברזיל, וקמה שם האימפריה הברזילאית העצמאית. כך הפכה סאו טומה ליצואנית הכמעט בלעדית של סוכר לפורטוגל. שנים אלו, אמצע ושלהי המאה ה-19, היו שנים של פריחה כלכלית, אך רוב שדרות לא נהנו העם ממנה. עם הגידול החד בביקוש, החלו להעסיק במקום יותר ויותר עבדים. זאת, חרף העובדה שפורטוגל ביטלה באופן רשמי את העבדות באימפריה שלה באותה התקופה, בשנת 1876. דבר זה הגיע עד כדי כך, שבשנת 1900, הודיעו יצרני השוקולד בבריטניה ובצרפת, על הפסקת רכישה של תוצרת החקלאית מהאי, לרבות קקאו.
מגזרים כלכליים > חקלאות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מגזרים כלכליים > בנקאות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מגזרים כלכליים > מחצבים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ראו גם

סאו טומה ופרינסיפה
היסטוריה של סאו טומה ופרינסיפה
הערות שוליים

1 2 3  Background Note ,Sao Tome and Principe, paragraph - history
1 2 3  History of Nations ,History of Sao Tome and Principe
1 2 3  אורן נהרי, אטלס אנציקלופדי של העולם, הוצאת מפה 2005, הערך 'סאו טומה ופרינסיפה', עמוד 167.
| כלכלת מדינות העולם |
| --- | --- | --- |
| המזרח התיכון | איחוד האמירויות הערביות • איראן • אלג'יריה • בחריין • המדינה האסלאמית  • הרשות הפלסטינית • טורקיה • ירדן • ישראל • כווית • לבנון • לוב • מצרים • מרוקו • סוריה • עומאן • ערב הסעודית • עיראק  • קטר  • תוניסיה • תימן |  |
| אסיה | אוזבקיסטן • אינדונזיה • אפגניסטן • בהוטן • בנגלדש • ברוניי • הודו • הונג קונג • המלדיביים • הפיליפינים • טאיוואן • הרפובליקה העממית של סין • וייטנאם • טג'יקיסטן • טורקמניסטן • יפן • לאוס • מונגוליה • מזרח טימור • מיאנמר • מלזיה  • נפאל • סינגפור • סרי לנקה • פקיסטן • קוריאה הדרומית • קוריאה הצפונית • קזחסטן • קירגיזסטן • קמבודיה • תאילנד |  |
| אירופה | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בוסניה והרצגובינה • בלארוס • בלגיה • גאורגיה • גרמניה • דנמרק  • הולנד • הונגריה • הממלכה המאוחדת • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • ליכטנשטיין • מולדובה • מונטנגרו • מונקו • מלטה • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סן מרינו • סלובניה • סלובקיה • ספרד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קוסובו • קפריסין • קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| אפריקה | אוגנדה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה • בוטסואנה • בורונדי • בורקינה פאסו • בנין • גאנה • גבון • ג'יבוטי • גינאה • גינאה ביסאו • גינאה המשוונית • גמביה • דרום אפריקה • דרום סודאן • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • טוגו • טנזניה • כף ורדה • ליבריה • לסוטו • מאוריטניה • מאוריציוס • מאלי • מדגסקר • מוזמביק • מלאווי • הרפובליקה המרכז-אפריקאית • ניגריה • ניז'ר • נמיביה • סאו טומה ופרינסיפה • סודאן • סומליה  • סיירה לאון • סיישל • סנגל • צ'אד • קומורו • הרפובליקה של קונגו • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו • קמרון • קניה • רואנדה |  |
| אמריקה | אורוגוואי • איי בהאמה   • איי קיימן • אל סלוודור • אנטיגואה וברבודה • אקוודור • ארגנטינה  • ארצות הברית • בוליביה • בליז • ברבדוס • ברזיל   • ג'מייקה • גואטמלה • גיאנה • גרנדה  • דומיניקה • האיטי  • הונדורס • הרפובליקה הדומיניקנית • ונצואלה • טרינידד וטובגו • מקסיקו • ניקרגואה • סורינאם • סנט וינסנט והגרנדינים • סנט לוסיה • סנט קיטס ונוויס  • פנמה • פרגוואי • פרו • צ'ילה • קובה • קולומביה • קוסטה ריקה • קנדה |  |
| אוקיאניה | אוסטרליה • איי מרשל   • איי שלמה  • ונואטו • טובאלו • טונגה • מיקרונזיה • נאורו • ניו זילנד • סמואה  • פיג'י • פלאו • פפואה גינאה החדשה • קיריבטי |  |
כליאת כתפיים

| --- | --- |
 תחום:  מיילדות 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  1602970 
 DiseasesDB:  12036
 MeSH:  D000080883
 סיווגים
 ICD-10:  O66.0
 ICD-11:  JB06.0 
 
כליאת כתפיים (באנגלית: Shoulder dystocia), מוכר גם בתור פרע כתפיים, הוא מצב רפואי מיילדותי, שבו לאחר יציאת ראש העובר יש כליאה של הכתפיים במעבר תעלת הלידה. כליאת כתפיים מהווה מצב חירום רפואי, היות שהעובר מוגבל מבחינת הרחבת בית החזה והריאות ועלול להידרדר לתשניק סב-לידתי (perinatal asphyxia) עד מוות. ההגדרה של כליאת כתפיים היא כל לידה הדורשת ביצוע מניפולציות (manuvere) מיילדותיות נוספות מעבר למשיכה עדינה של התינוק בתעלת הלידה. יש המגדירים כליאת כתפיים למשך הזמן מיציאת הראש ועד יציאת כל הגוף (מעל 60 שניות נחשב כליאת כתפיים), אולם זוהי הגדרה סובייקטיבית יחסית. 'סימן הצב' בו ראש התינוק יוצא ונכנס לסירוגין (turtle sign) עשוי ללמד על כליאת הכתף, המונעת את יציאת התינוק.
במקרים של כליאת כתפיים, הכתף האנטריורית עלולה להיכלא מאחורי ה-symphysis pubis, ואילו הכתף האחורית עלולה להיחסם על ידי ה-sacral promontory.
גורמי סיכון

משקל העובר: שכיח יותר אצל עוברים מעל 4.5 ק"ג, על כן במקרים אלו יש התוויה לניתוח קיסרי.
סוכרת הריונית: סיכון של פי 2–6. עוברים לאימהות סוכרתיות הם מקרוזומים בחלקם, ולעיתים קיימת חוסר פרופורציה ורוחב בחגורת הכתפיים.
הריון עודף.
לידה קודמת של ילד מקרוזומי.
לידה קודמת המלווה בכליאת כתפיים.
לידה מכשירנית: באופן כללי יש להימנע מלידה מכשירנית של תינוקות עם חשד למקרוזומיה ולכליאת כתפיים, בגלל סיכון לפגיעה במקלעת העצבים של מקלעת הזרוע.
שלב שני של הלידה מוארך, או לחלופין תלול.
השראת לידה.
טיפול ויילוד

יש חשיבות לניהול לידה על ידי שני רופאים לפחות, כשאחד מהם הוא רופא מנוסה. יש לבצע ניסיון משיכה עדין של העובר ולשקול ביצוע אפיזיוטומיה נדיבה, וכן ניקוז של שלפוחית השתן, אשר עלולה להפריע למעבר העובר בתעלת הלידה. בכל מקרה אין למשוך את העובר בכוח, אין לסובבו בחוזקה ואין ללחוץ, על מנת למנוע סיבוכים וסיכון לנזק נוירולוגי משמעותי.
יש מספר דרכים לחילוץ של עובר עם כליאת כתפיים:
McRoberts maneuver: על היולדת בעזרת שני עוזרים למשוך את הרגליים כלפי מעלה (flexion). פעולה זו תביא ליישור של הסקרום וחוליות עמוד השדרה, ולזווית נוחה יותר של האגן.
Suprapubic pressure: הפעלת לחץ על האזור הסופרא-פובי – מביא להקטנת קוטר הכתפיים.
כ-90% מן המקרים של כליאת כתפיים ייפתרו על ידי ביצוע שתי דרכים אלו (לרוב, סימולטנית).
Rubin maneuver: הפעלת לחץ על בטן האם במקביל להחדרת יד לכתף הנגישה וביצוע אבדוקציה שלה.
Wood's corkscrew maneuver - סיבוב העובר נגד כיוון השעון, לצורך הגעה לאזור אלכסוני ודחיפה של אחת מהכתפיים.
יילוד הכתף האחורית: מנסים לתפוס עם האצבע המורה את הכתף האחורית ולשחררה החוצה. באופן פרקטי זוהי פעולה קשה לביצוע ועלולה לגרום לשבר בראש עצם הזרוע.
אם לאחר ביצוע פעולות אלו טרם בוצעה לידת התינוק, יש פעולות מסוכנות יותר שהן פחות מקובלות וכרוכות בסיכון רב יותר, כגון שבירת עצם הבריח של היילוד כדי לקצר את הקוטר שבין שתי הכתפיים, וכן Zavanelli maneuver – דוחפים את ראש העובר בחזרה ופונים לניתוח קיסרי. זוהי פעולה נדירה, שיש לה פרוגנוזה רעה.
סיכונים בכליאת כתפיים

לעובר:
פגיעה במקלעת הזרוע, המביאה למצב הנקרא Erb's palsy. פגיעה שהיא לרוב בעצבים C5-C6 ותיתכן פגיעה נרחבת יותר עם-(clawhand deformity)- עירוב של העצבים T1-C7. (פגיעה בעצבים C8-T1 קרויה klumpke paralysis). לרוב הפגיעה חולפת, ונותרת קבועה רק בכ- 0.5%-1.6% מהמקרים.
שבר בעצם הבריח (קלוויקולה)- 1.7%-9.5%.
שבר בעצם הזרוע (0.4%-4.2%).
אספיקציה (תשניק) שעלולה להביא לנזק נוירולוגי (cerebral palsy) עד מות העובר (עד 0.35%).
הסיבוכים לאם כוללים דמם שלאחר לידה לרוב כתוצאה מקרעים בתעלת הלידה או חוסר התכווצות של הרחם.
הערות שוליים

↑  החברה הישראלית לרפואת האם והעובר והאיגוד הישראלי למיילדות וגינקולוגיה, יילוד עובר החשוד כמקרוזומי, יוני 2023, נייר עמדה מספר 4
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007544267105171  NKC: ph922951 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
לה סד

| --- | --- |

 סוגה:  פופ-פאנק
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 ת'או פלאנט פיקס 
 
לה סד (באיטלקית: La Sad) היא להקת פופ-פאנק איטלקייה, שהוקמה בשנת 2020 בעיר מילאנו.
קריירה מוזיקלית

את הקריירה המוזיקלית שלה החלה הקבוצה עם הוצאת הסינגל "Summersad". אלבום הבכורה שלה, Sto nella Sad, פורסם ב-14 בינואר 2022. הקלטתו המחודשת, Sto nella Sad Deluxe, יצאה בסוף אותה השנה. בשנת 2023 הגיע שירה "Toxic" למקום החמישי במצעד הסינגלים האיטלקי. מאוחר יותר התעיד איגוד תעשיית ההקלטות האיטלקי את היצירה בתואר זהב לאחר שנמכר בכ-50,000 עותקים ברחבי המדינה.
בשנת 2023 נמנתה בין האמנים המשתתפים בפסטיבל סן רמו 2024, הקדם האיטלקי לאירוויזיון 2024, שהתקיים במאלמה שבשוודיה. שירה לתחרות היה "Autodistruttivo", והוא דורג בערב הגמר במקום ה-27.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

| שם | פרטים | מיקומי שיא> ITA |
| --- | --- | --- |
| Sto nella Sad‏ (יצא מחדש כ-Sto nella Sad Deluxe) |  יצא לאור: 14 בינואר 2022  חברת תקליטים: ביליב מיוזיק  פורמט: תקליטור, הורדה דיגיטלית, הזרמת מוזיקה | 30 |
| Odio la Sad |  יצא לאור: 5 באפריל 2024  חברת תקליטים: ביליב מיוזיק  פורמט: תקליטור, הורדה דיגיטלית, הזרמת מוזיקה | 3 |
הערות שוליים

↑  "Dai Blink 182 e il lockdown nasce La Sad, la nuova band emo italiana: 'È la wave 2000'". DeeJay (באיטלקית). 17 בדצמבר 2021. נבדק ב-8 בדצמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Terraneo, Davide (5 בדצמבר 2023). "La Sad a Catteland: 'Non sapevamo di Sanremo, è stato un mix di emozioni e pianti'. L'intervista". DeeJay (באיטלקית). נבדק ב-10 בדצמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "In attesa dei live La Sad pubblica il debut album... 'Sto nella sad'". All Music Italia (באיטלקית). 12 בינואר 2022. נבדק ב-8 בדצמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "LA SAD torna con 'Sto nella sad Deluxe' con Villabanks, Youv Dee e Steven Moses". All Music Italia (באיטלקית). 15 בדצמבר 2022. נבדק ב-8 בדצמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "THEØ, PLANT & FIKS - TOXIC (SONG)". Italian charts. נבדק ב-8 בדצמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Italian Charts – La Sad". Italiancharts.com. נבדק ב-8 בדצמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Album – Classifica settimanale WK 15 (dal 05.04.2024 al 11.04.2024)" (באיטלקית). Federazione Industria Musicale Italiana. נבדק ב-13 באפריל 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0005 1287 5717  MusicBrainz: b598eb79-8a9a-4fbc-9e43-7c34d42921eb
לינדה בלייר

| --- | --- |

 לידה:  22 בינואר 1959 (בת 65) סנט לואיס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Linda Denise Blair 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1968 
 פרסים והוקרה:  פרס פטל הזהב - השחקנית הגרועה ביותר (1986)  פרס גלובוס הזהב 
 http://www.reallindablair.com
 פרופיל ב-IMDb
 
לינדה בלייר, 2012
לינדה דניס בלייר (באנגלית: Linda Denise Blair; נולדה ב-22 בינואר 1959) היא שחקנית קולנוע אמריקאית. מועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר וזוכת פרס גלובוס הזהב לשנת 1973 על תפקידה בתור הנערה רייגן בסרט "מגרש השדים".
ביוגרפיה

בלייר נולדה בעיירה ווספורט שבקונטיקט. בתם של אלינור ושל צייד הכישרונות ג'יימס בלייר, לבלייר אח בשם ג'ימי ואחות בשם דבי.
כבר בגיל שש שלחוה הוריה להיות דוגמנית, שיחקה לראשונה באופירת הסבון "פנים חבויות".
בלייר נבחרה ב-1973 מתוך 600 מועמדות לתפקידה של רייגן מק'ניל בתה אחוזת דיבוק השדים של כריס (אלן בורסטין) בסרט האימה "מגרש השדים".
הופעתה העניקה לבלייר בת ה-14 את פרס גלובוס הזהב ומועמדות לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, זאת לפני שהציבור הרחב גילה שאת קולו של השטן דיבבה השחקנית זוכת פרס האוסקר מרסדס מקמברידג', העובדה שבלייר זכתה כביכול לקרדיט על עבודה של שחקנית אחרת הרסה למעשה את סיכוייה לזכות באוסקר.
חברת האחים וורנר הציבה לבלייר מאבטחים במשך חצי שנה לאחר יציאת הסרט בעקבות איומים על חייה מצד גורמים נוצריים קיצוניים אשר טענו שהסרט מהלל את השטן.
בלייר הופיעה בתפקיד הראשי בתור רייגן גם בסרט ההמשך שיצא ארבע שנים לאחר מכן, שיחקה בתפקיד הראשי גם בסרט "השתלטות מחדש" ב-1990 המהווה פארודיה על הסרט.
ב-1981 שיחקה בסרט האימה "ליל הגיהנום" בתור מרטי גיינס הרוצה להתקבל לאחווה בקולג'. לשם כך היא ועוד שלושה סטודנטים נאלצים לשהות בבית נטוש שבו התחולל טבח של משפחה שלמה על ידי האב. 
הופעתה הראשית בסרט האקשן "רחובות פראיים "זיכתה" את בלייר בפרס פטל הזהב על היותה השחקנית הגרועה ביותר לשנת 1984, על התפקיד הועמדה גם לפרס סאטורן.
בלייר היא פעילת זכויות למען בעלי חיים ופועלת עם ארגוני סיוע בינלאומיים כגון אנשים למען יחס מוסרי לבעלי חיים, וראייטי ואחרים.
בלייר מקדישה את זמנה לארגון הסיוע שהקימה בעצמה במטרה להציל חיות אבודות, מוזנחות ונפגעות. בלייר היא טבעונית.
פילמוגרפיה

מגרש השדים (1973)
נמל תעופה 1975 (1974)
מגרש השדים 2 (1977)
ניצחון באנטבה (1976)
זר בבית שלנו (1978)
רולר בוגי (1979)
ליל הגיהנום (1981)
חום כבול (1983)
רחובות פראיים (1984)
חום אדום (1985)
רציחות קטנות במעלה הרחוב (1988)
השתלטות מחדש (1990)
מגולחי ראש (1994)
צעקה (1996)
מגרש השדים: המאמינים (2023)
פילמוגרפיה > טלוויזיה

גודזילה: הסדרה (1999) - דיבוב
יצרני המפלצות (2003) - סרט טלוויזיה
על טבעי (2006)
כופיראת

| --- | --- |

 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  ג'נין
 גובה:  250–325 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  2,516 (2007)
 קואורדינטות:  32°26′38″N 35°12′11″E﻿ / ﻿32.443983333333°N 35.203133333333°E﻿ / 32.443983333333; 35.203133333333 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הכרמל מוגדלת) כופיראת(למפת הכרמל רגילה) כופיראת(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כופיראת(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כופיראת  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כּוּפְירָאת (בערבית: كفيرت, תעתיק עברי: כֻּפירָת) הוא כפר פלסטיני בנפת ג'נין ושוכן כעשרה ק"מ מערבית לעיר ג'נין, מזרחית ליעבד וצפונית לעמק דותן. הכפר משתרע מההר, בגובה של כ-325 מ' מעל פני הים ועד לבתים שבעמק, בגובה של כ-250 מ' מעל פני הים.
מקור השם

לפי וילנאי, מקור השם הוא מערבית - כפיר הוא כפר קטן וברבים כֻּפיראת.
היסטוריה

בכפר ובסביבתו בקרובה (תל א-מצלה במערב ותל א-מֻחפר - במזרח) נמצאו שרידים וחרסים מתקופות קדומות, כמו: הברזל השנייה, פרסית, הלניסטית, רומית מוקדמת ומאוחרת, ביזנטית, מוסלמית מוקדמת ומימי הביניים.
אוכלוסייה

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
מפקדי אוכלוסין - כופיראת
| שנה | תושבים | מקור |
| 1922 | 113 |  |
| 1931 | 154 |  |
| 1945 | 240 |  |
| 1961 | 457 |  |
| 1967 | 583 |  |
| 1982 | 290 |  |
| 1997 | 1,812 |  |
| 2005 | 2,376 |  |
| 2007 | 2,516 |  |
כל התושבים הם מוסלמים.
המשפחות בכופיראת הן ממוצאים שונים, כמו: בכר (بكر) או בשמם האחר = אל מוסא (آل موسى), שמוצאם מחצי האי ערב, משפחת פארס (فارس), שמוצאה מהחורן שבצפון ירדן, משפחת עווד (عواد) מקבלאן, משפחת אל-ע'ובארי (الغباري), מאום אל-פחם, ועוד.
אדמה, חקלאות ומים

על פי סקר שנערך בשנת 1945, שטח הכפר הוא 732 דונם, מהם 2 דונם מושע. מתוך כלל האדמות הכפר ישב על כ-6 דונם, 441 דונם מעובדים ו-285 דונם אדמות בור.
תשתיות

בשנת 1982, במימון קטארי נפרשו בכפר רשתות חשמל ומים.
הערות שוליים

1 2 3  זאב וילנאי, אריאל - אנציקלופדיה לידיעת א"י, 1976, עמ' 3693
↑  Zertal, A., The Manasseh Hill Country Survey. Vol. 1, Boston: BRILL, 2004, עמ' 113-112
1 2 3 4 5 6 7 8  , كفيرت - Kufeirat -כופיראת, Palestine Remembered, 2007
↑  ח'אלד אל-זעים, كفيرت - כופיראת, Palestine Remembered, 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007584320105171 
הכפר כופיראת בנפת ג'נין
ישיבת אורות שאול

| --- | --- |


סדר בוקר בישיבה
 ישיבת הסדר
 מוטו:  תורה עמוקה. תורה נוגעת. תורה מחוברת לחיים.
 השתייכות:  ישיבות הסדר ציונות דתית
 תקופת הפעילות:  אלול ה'תשנ"ח – הווה
 מייסדים:  הרב יובל שרלו, הרב דוד סתיו, הרב שי פירון
 מגמות:  גמרא, הלכה, תנ"ך, חסידות, אגדה הגות ומחשבה
 בעלי תפקידים
 מנהל:  אביעד בזק
 ראש הישיבה:  הרב יובל שרלו, הרב תמיר גרנות, הרב איתמר אלדר
 תלמידים
 :  כ - 200
 שונות
 ספרים:  כמה מספרי הרב שרלו; "דברים - אדם, אמונה, עם" מאת הרב תמיר גרנות; פיתוחי חותם - מאמרים של תלמידי הישיבה (ה' כרכים); עיוני אי"ה חלקים א' וב' מאת הרב גיל דביר; שערים לגמרא: שבת, בבא קמא, כתובות, בבא בתרא ומכות, פסחים, קידושין וסוטה, בבא מציעא וברכות; שערים לאגדה; קובצי שירה
 מיקום
 מיקום:  שכונת שפירא, תל אביב
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°03′00″N 34°46′53″E﻿ / ﻿32.049867193723°N 34.781482314897°E﻿ / 32.049867193723; 34.781482314897
 ypt.co.il
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) ישיבת אורות שאול(למפת גוש דן רגילה) ישיבת אורות שאול(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ישיבת אורות שאול(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ישיבת אורות שאול  he ישיבת אורות שאולhe ישיבת אורות שאולמפת  דרום __ תל אביב (in English: Tel Aviv) ויפו (in English: Jaffa) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) מדרום: __ פארק אריאל שרון (in English: Ariel Sharon Park), __ חולון (in English: Holon), __ בת ים (in English: Bat Yam) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
הלוגו הישן של ישיבת אמית אורות שאול
ישיבת אורות שאול היא ישיבת הסדר בראשות הרב יובל שרלו, הרב תמיר גרנות וראש בית המדרש הרב איתמר אלדר. הישיבה שוכנת כיום בשיכון הפועל המזרחי שע"י קריית שלום שבתל אביב. בישיבה לומדים כמאתיים תלמידים, חלקם בשירות פעיל בצה"ל. בין תוכניות הלימוד: בית מדרש "שערים" לבוגרי צבא ומכון להכשרת מורים בשיתוף עם מכללת הרצוג. ישיבת ההסדר מהווה חלק מעמותת רוח הגולן.
תולדות הישיבה

הישיבה הוקמה באלול ה'תשנ"ח (ספטמבר 1998) על ידי הרבנים יובל שרלו, דוד סתיו ושי פירון. הישיבה הוקמה בפתח תקווה מתוך תפיסה שהתורה צריכה להימצא במרכז החיים ובמרכז הארץ. בסמוך לה הוקמה ישיבה תיכונית בראשות הרב שי פירון. בשנת תשס"ט החל הרב אברהם בלידשטיין (כיום רב היישוב תקוע) לכהן כסגן ראש הישיבה. בכסלו תשע"ב, הצטרפה הישיבה לרשת אמי"ת. היא נקראת על שם התורמים שאול ומירה קושיצקי.
לקראת שנת הלימודים ה'תשע"ג עברה הישיבה למתחם כפר בתיה ברעננה ולהנהגתה הצטרפו הרב תמיר גרנות כראש ישיבה והרב איתמר אלדר כראש בית מדרש 'שערים' לבוגרי צבא. במסגרת זו בוחרים התלמידים ב"שער" שבו הם רוצים להתמקד: 'שער הגמרא' בהנחיית הרב מאיר ליכטנשטיין, 'שער התנ"ך' בהנחיית הרב אלדר ושער אגדה והגות בהנחיית הרב אייל קהלני. ר"מים נוספים הם הרב גיל דביר, הרב מומי פאלוך, הרב יובל וקסלר, הרב איציק וולטרס, הרב הלל נגן והרב הראל רביב.
בשנת ה'תש"ף עברה הישיבה לשכונת שפירא בתל אביב. במקביל עזבה את רשת אמי"ת והצטרפה למוסדות עמותת רוח הגולן.
דרכה של הישיבה

הישיבה נחשבת לאחת ממייצגות הקו הפתוח והמתון בקרב ישיבות ההסדר. הלימוד בה כולל עיסוק בתחומי תלמוד, תנ"ך, אגדה, חסידות, מחשבה ומוסר. אופן הלימוד כולל לימוד ישיבתי קלאסי, שילוב כלים ספרותיים ואקדמיים וחיפוש היבטים רוחניים ואישיים בלימוד. מלבד לימוד התלמוד הירושלמי והמדרשים, שנתחדשו בארץ ישראל, הישיבה עוסקת בסוגיות ציבוריות הקשורות בצביונה הדתי של מדינת ישראל ובשאלות ממלכתיות, עיוניות והלכתיות, כחלק מהחיפוש אחר תורת ארץ ישראל ברוח משנתו של הרב קוק. לימוד התנ"ך נעשה מתוך שאיפה לאמץ את דברי הנביאים כהכוונה בעבודת ה' במציאות הישראלית האקטואלית.
הישיבה מעודדת פיתוח יצירה מקורית. היא מוציאה עלון שבועי פנים-ישיבתי בשם "פתחון פה", שבו מאמרים של תלמידי הישיבה; רבעון עיוני בשם "פתיחתא", וקובץ בשם "פיתוחי חותם", שבו מאמרים עיוניים פרי עטם של תלמידי הישיבה בנושאי תנ"ך, תלמוד, אגדה ומחשבת ישראל. בנוסף, הוציאה הישיבה קובץ ספרותי בשם "טפטופים", שבו יצירות שירה ופרוזה פרי עטם של תלמידי הישיבה. בשנת תשס"ד (2004) פרסמה הישיבה ספר בשם "באי היום - תלמידי ישיבה כותבים", ובו שירים וקטעי פרוזה שפורסמו לראשונה ב"טפטופים". בשנים תשע"ה-תשפ"ד יצאו לאור קובצי מאמרים של בית המדרש 'שערים': שנתון "שערים לגמרא" - מאמרים בעיון על המסכת שנלמדה בישיבה (עד תשפ"ד יצאו עשרה כרכים); ו"שער לאגדה" - מאמרים על הבעל שם טוב ותלמידיו, ו"לשונות של תפילה" על התפילה.
מבוגרי הישיבה

עקיבא ביגמן - עיתונאי ישראל היום וערוץ 14.
נטעאל בנדל - עיתונאי ישראל היום.
אריאל הורוביץ - סופר וחוקר ספרות.
עמיחי שטיין - עיתונאי כאן חדשות.
הערות שוליים

↑  על הסיבות להקמת הישיבה בפתח תקווה: http://ypt.co.il/about.asp?id=20594 (הקישור אינו פעיל)
↑  בהקמת הישיבה היו מחשבות להקימה ביישוב עמונה הסמוך לעפרה.
↑  ישיבת ההסדר פתח תקווה מצטרפת לרשת אמי"ת
↑  גדי דויטש, ‏"להיות חלק מהסצנה": ישיבת ההסדר שהגיעה דווקא לת"א, באתר מעריב אונליין, 19 בנובמבר 2019
↑  אורות שאול, באתר עמותת 'רוח הגולן'
↑  אורות שאול – פתיחתא – ספריית אסיף
↑  אורות שאול – פתוחי חותם – ספריית אסיף
↑  אורות שאול – שערים – ספריית אסיף
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311657905171
כפר הנוער העוגן הקהילתי

כפר הנוער העוגן הקהילתי הוא כפר נוער הממוקם בשכונה יא' שבבאר שבע המופעל על ידי עמותת יחדיו. כפר הנוער מופנה לנוער בסיכון בגילאי 12–18. נכון לשנת 2021, מטופלים בכפר כ-700 בני נוער בשנה ועובדים בו כ-100 איש. הכפר נוסד בשנת 2006 ונכון לשנת 2016, הוא מנוהל על ידי עמוס כץ.
בכפר פועלים גם כ-13–14 מתנדבי שנת שירות מטעם התנועה הקיבוצית ומתנדבי שירות לאומי מטעם עמותת "שלומית". מלבד עמותת אלו, הכפר נתמך על ידי קרן רש"י.
מסגרות בכפר

פנימייה טיפולית לנוער שהוצא מהבית. בפנימייה חיים כ-72 בני ובנות נוער המחולקים לחמש קבוצות (בתים) מגדריות ורב-גילאיות.
מועדון מתבגרים – מועדון הפועל לאחר שעות הלימודים. הפעילות במועדון כוללת עיסוק בתכנים הנוגעים לגיל ההתבגרות (התמכרות, יחסים עם הורים ומורים, גבולות וכו'), וכן חוגי העשרה.
"בראשית" – מרכז חירומי הקולט בני נוער במשבר מיידי לפרק זמן של עד כ-3 חודשים. מדי שנה מטופלים במרכז החירות כ-300–400 בני נוער.
מרכז לטיפול הורים-מתבגרים המעניק טיפול משפחתי על ידי עובדים סוציאליים.
דירות לבוגרי כפר חסרי עורף משפחתי.
הערות שוליים

↑  העוגן הקהילתי, באתר עמותת יחדיו
↑  עשור לכפר הנוער "העוגן הקהילתי", באתר www.b7net.co.il
↑  העוגן הקהילתי, באתר התנועה הקיבוצית
↑  שנת שרות, באתר עמותת יחדיו
↑  עוגן קהילתי, באתר קרן רשי
↑  פנימיית העוגן הקהילתי, באתר עמותת יחדיו
↑  מועדון מתבגרים, באתר עמותת יחדיו
↑  קורת הגג - "בראשית", באתר עמותת יחדיו
↑  מרכז מתבגרים הורים, באתר עמותת יחדיו
לה מורן

לה מורן (אנגלית וצרפתית Le Morne) הוא חצי אי קטן בצורת פטיש, השוכן בפינה הדרום-מערבית של האי מאוריציוס. במרכזו של חצי האי ניצב צוק בזלתי הנושא את השם לה מורן בראבאנט (Le Morne Brabant) והנישא לגובה של 556 מטר. חצי האי והצוק הם מנופיו המוכרים ביותר של האי, ובין המאה ה-17 ותחילת המאה ה-19 הם שימשו כמקום מקלט לעבדים נמלטים. העבדים התחבאו במערות על פסגתו של ההר המבודד; הוא היה להם למצודה טבעית וצוקיו המיוערים והבלתי נגישים שימשו להם כמגן. בשנת 2008 הוכרז הנוף התרבותי של לה מורן בראבאנט כאתר מורשת עולמית, והוא משתרע על פני שטח של 3,496 דונם.
גאוגרפיה

אורכו של חצי האי לה מורן ממזרח למערב הוא כ-3 ק"מ ורוחבו כ-2 ק"מ. בקצהו המערבי הוא מתרחב ולובש צורת ראש פטיש שאורכו מפואנט מרון (Pointe Maroon) בצפון עד לפואנט סיד-אואסט (Pointe Sud Ouest) בדרום מגיע לכ-4 ק"מ; ורוחבו הוא כקילומטר בודד לכל היותר. מדרום ומצפון לחצי האי משתרעות לגונות התחומות בשוניות אלמוגים אשר מגבילות את הגישה אליו מכיוון הים.
צוק לה מורן בראבאנט שוכן במרכזו של חצי האי ונישא לגובה של 556 מטר. גילו של צוק הבזלת נע בין 8 ל-10 מיליוני שנים, ומקורו במיוקן. הוא מחורץ ומסולע ומתאפיין באין-ספור צוקים וסדקים, שחלקם נישאים כמעט למלוא גובה ההר. שטח פסגתו השטוחה של הצוק עומד על כ-120 דונם, והיא מכוסה בצמחייה סבוכה. על הפסגה אין כיום מקור מים, אך לפי עדויות היסטוריות, בתקופתם של המרונים היה עליו מקור מים בודד. נגר עילי ממשקעים זורם בוואדיות במשך חלק מעונות השנה, ובמקומות מסוימים הם אף נקווים למשך זמן מה.
היסטוריה > רקע היסטורי

ב-1638 קמה מושבה הולנדית במאוריציוס, וזמן קצר לאחר מכן הובאו 105 העבדים הראשונים לאי ממדגסקר. היחס לעבדים במושבה ההולנדית היה מחפיר. מרידות או ניסיונות לארגן מרד הוענשו בחומרה. בחלק מהמקרים כללו העונשים כריתת איברים שונים וחשיפה בשמש למשך היום כאשר עם השקיעה הוצא העבד להורג. ב-1710 הסתיים השלטון ההולנדי באי, ואת מקומם של ההולנדים תפסו הצרפתים. ב-1735 ישבו באי 190 אירופים ו-690 עבדים, וב-1767 מנו אלה למעלה מ-3,000 אירופים וכ-15,000 עבדים. ב-1810 נכבש האי בידי הבריטים והפך למרכז עולמי לגידול קנה סוכר, ענף שהיה תלוי לחלוטין בכוח העבודה של העבדים. ב-1835 בוטלה העבדות באי, והחלה תקופת סחר הקולים.