stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בריאן רובסון
קריירה ככדורגלן > וסט ברומיץ' אלביון

לקראת סיום עונת 1973/1974, השנייה בהסכם שלו עם וסט ברומיץ', הופיע רובסון לראשונה בקבוצת המילואים של המועדון, במשחק נגד המילואים של אברטון בגודיסון פארק. הוא חתם על חוזה מקצועני בווסט ברומיץ' בקיץ 1974, במסגרתו הרוויח 28 לירות שטרלינג לשבוע. במהלך עונת 1974/1975 היה רובסון שחקן קבע בקבוצת המילואים, אך לא הוזמן על ידי דון האו לשחק בקבוצה הבוגרת. לאחר עזיבתו של האו שלושה משחקים לפני סיום העונה, זומן רובסון לראשונה לקבוצה הבוגרת על ידי המאמן הזמני בריאן וייטהאוס. הוא ערך את הופעת הבכורה בקבוצה במשחק נגד יורק סיטי באפריל 1975, בו ניצחה קבוצתו בתוצאה 1-3. במשחק השני, בו ניצחה וסט ברומיץ' 0-2 את קארדיף סיטי, הבקיע רובסון את שערו הראשון בקבוצת הבוגרים, והבקיע גם במשחק האחרון של אותה עונה, בו שיחקה קבוצתו נגד נוטינגהאם פורסט.
במהלך העונה הבאה, 1975/1976, שותף רובסון לסירוגין בלבד במשחקי קבוצתו. הוא נתקל בתחרות קשה מול שחקנים אחרים על דקות המשחק בעמדות הקישור, כאשר אחד מהם היה המאמן-שחקן של הקבוצה, ג'וני ג'יילס. במשחקים בהם שותף רובסון הוא תופקד על ידי ג'יילס במגוון עמדות, ובהם קשר התקפי, קשר מרכזי ומגן שמאלי. וסט ברומיץ' סיימה באותה עונה במקום השלישי בליגה השנייה, ומשכך העפילה לליגה הראשונה של הפוטבול ליג.
רובסון שיחק לראשונה בקריירה במסגרת הליגה הבכירה באנגליה בעונת 1976/1977. בעונה זו החל לבסס את מעמדו כשחקן קבע בקבוצה, על אף שעדיין נע בין עמדת המגן השמאלי לעמדה המועדפת עליו, כקשר מרכזי. עם זאת, התקדמותו המהירה התעכבה כאשר סבל מהפציעה החמורה הראשונה בקריירה שלו. כאשר שיחק כמגן שמאלי הוא שבר את רגלו בתיקול עם חלוצה של טוטנהאם הוטספר, כריס ג'ונס. חודשיים מאוחר יותר הוא שב מהפציעה והשתתף במשחק בליגת המילואים, אך השבר המקורי החמיר לאחר שנתקל בדניס סמית' מסטוק סיטי. לאחר שהחלים בשנית הוא שב לקבוצה הבוגרת בסוף חודש דצמבר. עם חזרתו הצטיין רובסון במדי קבוצתו, והבקיע את השלושער הראשון שלו בניצחון 0-4 על איפסוויץ' טאון במרץ 1977. עם זאת, חודש בלבד לאחר מכן הוא סבל מפציעה נוספת - שבר בקרסולו - לאחר התנגשות עם שחקן מנצ'סטר סיטי דניס טיוארט.
ג'וני ג'יילס עזב את וסט ברומיץ' בסיומה של אותה עונה ומחליפו, רוני אלן, העביר את רובסון לתפקד בקביעות כקשר מרכזי במקומו של ג'יילס. עם זאת, אלן עצמו עזב באמצע העונה ומגן הקבוצה, ג'ון ויל, הוצב בתפקיד המאמן הזמני. שינוי זה הרע עם רובסון והוא הוצא מסגל הקבוצה, אך הוא הוחזר לסגל תחת המאמן החדש רון אטקינסון. אטקינסון השאירו מחוץ לסגל בהפסד בחצי גמר גביע ה-FA נגד איפסוויץ' טאון אך זימן אותו בחזרה לשלבים המתקדמים של העונה, שבסופה העפילה וסט ברומיץ' לגביע אופ"א. בעונת 1978/1979 הפך רובסון לאחד משחקני המפתח של הקבוצה ופתח בהרכב ב-41 מתוך 42 משחקיה בליגה. הוא לקח חלק חשוב בהגעה למקום השלישי בליגה הראשונה, ההישג הגדול של המועדון מזה למעלה מ-20 שנה, ובהעפלה לרבע גמר גביע אופ"א. העונה הבאה הייתה מאכזבת למדי כאשר אלביון סיימה במקום העשירי בלבד, אך יכולתו הטובה של רובסון בקישור זיכתה אותו בזימון ראשון לנבחרת אנגליה בפברואר 1980. בעונת 1980/1981 הבקיע רובסון עשרה שערים ב-40 משחקי ליגה, וסייע לקבוצתו לסיים במקום הרביעי.
אטקינסון עזב את המועדון ומונה למאמנה של מנצ'סטר יונייטד ביוני 1981, וספקולציות נתלו במעבר אפשרי של רובסון ליונייטד או לליברפול אותה אימן בוב פייזלי. אלביון הציעה לרובסון חוזה חדש בשווי 1,000 לירות שטרלינג לשבוע, אך הוא דחה את ההצעה והוצב ברשימת ההעברות. חברו לקבוצה, רמי מויסס, חתם ביונייטד בחודש ספטמבר ורובסון הלך בעקבותיו.
קריירה ככדורגלן > מידלסברו

במאי 1994 עזב רובסון את מנצ'סטר יונייטד ונענה להצעתה של מידלסברו לשמש בתפקיד שחקן-מאמן בקבוצה. הוא סיים את תקופתו במנצ'סטר עם כמעט 500 הופעות ו-100 שערים במדי הקבוצה. בעונתו הראשונה במידלסברו הוביל רובסון את הקבוצה לזכייה באליפות הליגה הראשונה של הפוטבול ליג (שכעת היוותה את הדרגה השנייה בחשיבותה באנגליה) ולהעפלה לפרמייר ליג. בין השנים 1994 ו-1996 שימש רובסון במקביל לתפקידו במידלסברו גם כעוזר מאמן נבחרת אנגליה, תחת טרי ונבלס. שמו קושר לתפקיד המאמן הראשי של הנבחרת לאחר הודעת ונבלס על התפטרותו בתום יורו 1996, אך הוא דחה את מועמדותו בשל ניסיונו המועט באימון. במקביל הודיע על פרישתו ממשחק. המאמן החדש של הנבחרת האנגלית, גלן הודל, לא כלל אותו בצוות האימון תחתיו.
נבחרת לאומית

בשנת 1975 זומן רובסון לסגל נבחרת אנגליה לאליפות העולם לנוער. הוא שיחק בעמדת הקשר המרכזי וסייע לאנגליה לזכות בטורניר, לאחר ניצחון 0-1 על נבחרת פינלנד לנוער במשחק הגמר. הוא זומן לראשונה לסגל נבחרת אנגליה עד גיל 21 במרץ 1977, אך לא שוחרר למשחק על ידי קבוצתו, וסט ברומיץ' אלביון, שנזקקה לו במשחקה שהתקיים בסמוך מול מנצ'סטר יונייטד. לבסוף הופיע לראשונה במסגרת הנבחרת עד גיל 21 בפברואר 1979, במשחק מול נבחרתה המקבילה של ויילס, על אף שעבר את הגיל המותר. באותה שנה ערך רובסון את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אנגליה ב', והמשיך ושיחק שלוש פעמים במדי נבחרת זו.
בפברואר 1980 ערך רובסון את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת של אנגליה, במשחק באצטדיון ומבלי מול נבחרת אירלנד במסגרת טורניר המוקדמות ליורו 1980. הוא שיחק בפעם השנייה במדי הנבחרת במשחק ההכנה האחרון לפני אליפות אירופה, מול אוסטריה, אך לא נכלל בסגל לטורניר עצמו. בספטמבר 1981 הבקיע רובסון את שערו הראשון בנבחרת הבוגרת, במשחק בו הפסידה נבחרתו 2-1 לנבחרת נורווגיה. שער זה הגיע בהופעתו ה-13 בנבחרת. המשחק זכור במיוחד בשל הקנטות השדר הנורווגי כלפי נבחרת אנגליה בשריקת הסיום למשחק.
בשנים הבאות שיתף מאמן הנבחרת רון גרינווד בקביעות את רובסון בעמדות הקישור. רובסון השתתף בשמונה ממשחקי הנבחרת במוקדמות מונדיאל 1982 ונכלל בסגלה גם לטורניר המונדיאל עצמו, אליו העפיל עמה. במשחק הפתיחה של אנגליה בטורניר, מול נבחרת צרפת, נכנס רובסון לספרי ההיסטוריה. הוא הבקיע שער 27 שניות בלבד מפתיחת המשחק - השער השני-המהיר ביותר בתולדות גביע העולם, עד לשער שהבקיע הקאן שוקור בשנת 2002. בעבור הישג זה קיבל רובסון שעון זהב מיוחד. באותו טורניר הגיעה הנבחרת האנגלית עד לשלב הבתים השני, שם הודחה על ידי נבחרת גרמניה המערבית.
רובסון כיהן לראשונה כקפטן נבחרת אנגליה בנובמבר 1982, והוביל את הנבחרת לניצחון 0-3 על יוון. בנובמבר 1984 הוא הבקיע שלושער בניצחון הגדול של נבחרתו 0-8 על נבחרת טורקיה. כקפטן הנבחרת הוביל רובסון את אנגליה להעפלה לטורניר מונדיאל 1986 שנערך במקסיקו, והוגדר על ידי מאמן הנבחרת, בובי רובסון, ככדורגלן האנגלי הטוב ביותר באותה תקופה. עם זאת, הטורניר היווה אכזבה עבור רובסון והנבחרת. הוא נפצע במהלך אימוני ההכנה לטורניר, אך יכול היה להמשיך ולשחק. במשחק השני של אנגליה, מול נבחרת מרוקו, הוא נפצע פעם נוספת ובעקבות כך נעדר מיתר משחקי הטורניר. בלעדיו של רובסון הודחה הנבחרת בשלב רבע הגמר לאחר הפסד 2-1 לנבחרת ארגנטינה.
לאחר הטורניר נעדר רובסון ממשחק במשך מספר שבועות, בשל פציעה בכתפו. בטורניר יורו 1988 הפגין רובסון יכולת טובה והיה אחד מהשחקנים המצטיינים בנבחרתו, אך לא הצליח למנוע את הדחתה כבר בשלב הבתים הראשון של הטורניר, בו הפסידה אנגליה את כל שלושת משחקיה. במונדיאל 1990 הוגבלה תרומתו לנבחרת בשל פציעה, ודייוויד פלאט תפס את מקומו בהרכב בשלבים המתקדמים של הטורניר, בהם הגיעה הנבחרת עד לחצי הגמר וסיימה במקום הרביעי. רובסון סיים את הקריירה שלו בנבחרת אנגליה, במהלכה היה אחד משחקני המפתח שלה, בשנת 1991.
קריירה כמאמן

רובסון פתח בצורה מוצלחת את הקריירה שלו כמאמן מידלסברו 1994/1995, כאשר הוביל אותה לזכייה באליפות הליגה הראשונה של הפוטבול ליג ולהעפלה לפרמייר ליג. עוזרו במערכת האימון היה ויו אנדרסון, גם הוא שחקנה לשעבר של מנצ'סטר יונייטד. עם חזרתה לליגה האנגלית הבכירה התמלאה מידלסברו אמביציה וניסתה להחתים שחקנים ידועים כדוגמת ניק ברמבי, ז'וניניו פאוליסטה וברנקו. בעונתה הראשונה המחודשת בליגה הגיעה הקבוצה עד למקום הרביעי באוקטובר 1995 ונאבקה על מקום בגביע אופ"א, אך בעקבות סדרת פציעות נחלשה בהמשך והדרדרה עד למקום ה-12.
בעונת 1996/1997, הראשונה לאחר פרישתו ממשחק, הוביל רובסון את מידלסברו להעפלה לשני משחקי גמר של גביעים, שבשניהם הפסידה. בגמר גביע הפוטבול ליג הפסידה הקבוצה 1-0 ללסטר סיטי במשחק חוזר, ובגמר גביע ה-FA הפסידה 2-0 לצ'לסי. במקביל ירדה הקבוצה בחזרה לליגת המשנה באנגליה, ירידה ממנה הייתה נמנעת אלמלא הורדו לה שלוש נקודות בעקבות עבירה על תקנון. רובסון הוביל את הקבוצה לחזרה מיידית לפרמייר ליג בעונת 1997/1998 וכן להעפלה נוספת לגמר גביע הפוטבול ליג, שם הפסידה לצ'לסי.
בנובמבר 2000 ביקר רובסון את שחקניו בפומבי עקב תוצאות רעות שהשיגו שבעקבותיהן הפכה הקבוצה למועמדת לירידה. כעבור חודש מונה טרי ונבלס לעוזרו של רובסון במערכת האימון, כאשר נותר בתפקיד המאמן הראשי. ביוני 2001 עזב רובסון את מידלסברו לאחר שסיים עמה במקום התשיעי בליגה, ולא הצליח לזכות עמה באף תואר. מחליפו בתפקיד היה סטיב מקלארן.
בינואר 2003 הוזכר רובסון כמועמד לאימון נבחרת אירלנד בעקבות התפטרותו של מייק מקארתי, אך לבסוף בריאן קר קיבל את התפקיד. בנובמבר אותה שנה הוא עמד בפני קבלת תפקיד מאמן נבחרת ניגריה, אך שר הספורט הניגרי הטיל וטו על המינוי מאחר שהטיל ספק ביכולתה של ניגריה לשלם את השכר הגבוה שדרש רובסון. בהמשך אותו חודש חזר רובסון לכדורגל כאשר מונה למאמן ברדפורד סיטי, ששיחקה בליגה הראשונה של הפוטבול ליג. במשחקו הראשון בתפקיד חזרה ברדפורד מפיגור 2-0 מול מילוול לניצחון 3-2, אך עד לסיום העונה ניצחה בשישה משחקים נוספים בלבד וירדה לליגה השלישית באנגליה.
בנובמבר 2004 מונה למשרת האימון השלישית שלו, כאשר הסכים לחזור כמאמן לקבוצת וסט ברומיץ' אלביון - 23 שנים לאחר עזיבתו בתור שחקן. תחת רובסון ניצבה הקבוצה במקום האחרון בפרמייר ליג ביום חג המולד. היא הייתה בתחתית הטבלה גם לקראת המחזור האחרון של העונה, אך הצליחה להישאר בליגה בעקבות ניצחון 0-2 על פורטסמות'. בכך הפך רובסון למאמן הראשון שמוביל קבוצה להישארות בפרמייר ליג, לאחר שהייתה במקום האחרון בחג המולד. עם זאת, בעונת 2005/2006 ירדה הקבוצה לליגת המשנה, לאחר שלא ניצחה באף אחד מ-13 משחקיה האחרונים בעונה. בספטמבר 2006 עזב רובסון את וסט ברומיץ' בעקבות פתיחה מאכזבת של הקבוצה בליגה השנייה.
במאי 2007 מונה רובסון למאמנה של שפילד יונייטד בצוותא עם בריאן קיד. בעקבות תוצאות חלשות שהשיג עם הקבוצה פוטר רובסון מהתפקיד בפברואר 2008. בחודש מרץ חזר רובסון למנצ'סטר יונייטד ומונה לשגריר של המועדון ברחבי העולם. בתחילה הוחתם לתקופה של 12 חודשים, וחוזהו הוארך לאחר מכן. רובסון פועל בתפקיד זה יחד עם בובי צ'רלטון, כאשר מטרתם היא להעלות את קרנה של מנצ'סטר יונייטד במסחר ובצדקה. בספטמבר 2009 מונה רובסון למאמן נבחרת תאילנד, שהייתה הנבחרת הלאומית הראשונה אותה אימן. משימתו הראשונה של רובסון בתפקיד הייתה העפלה לגביע אסיה בכדורגל ב-2011, בה נכשל. רובסון חתום על חוזה בנבחרת עד למונדיאל 2014. ב-8 ביוני 2011 התפטר מתפקידו.
תארים

פרמייר ליג: 1992/1993, 1993/1994
גביע ה-FA:‏ 1982/1983, 1984/1985, 1989/1990
גביע הפוטבול ליג: 1991/1992
מגן הצדקה: 1983, 1993
גביע אירופה למחזיקות גביע: 1990/1991
הסופר קאפ האירופי: 1991
הליגה הראשונה של הפוטבול ליג: 1994/1995
מאמן החודש בפרמייר ליג: מרץ 1997
בשנת 1990 קיבל רובסון את דרגת החבר (OBE) במסדר האימפריה הבריטית. ב-1998 הוא נכלל ברשימת 100 אגדות הפוטבול ליג, וב-2002 הוכנס בתור חונך להיכל התהילה של הכדורגל האנגלי כהוקרה על השפעתו על המשחק באנגליה כשחקן. כמו כן, הוא נבחר לאחד מ-16 השחקנים הגדולים בתולדות וסט ברומיץ' אלביון, במשאל שנערך ב-2004 לרגל חגיגות 125 שנה להיווסדות המועדון.
הערות שוליים

1 2  בשנת 1992 הוקמה הפרמייר ליג והפכה להיות הליגה הבכירה באנגליה, בעוד שהליגה הראשונה של הפוטבול ליג הפכה לליגת המשנה.
↑  GiveMeFootball.com, "100 Greatest Goals", 9.06.2007
↑  BBC Sport, "Birmingham 4-0 West Brom", 18.12.2004
↑  Sky Sports News, "Robson takes up United post", 20.03.2008
| נבחרת אנגליה – מונדיאל 1982 |
| --- | --- | --- |
|  1 קלמנס •  2 אנדרסון •  3 ברוקינג •  4 בוצ'ר •  5 קופל •  6 פוסטר •  7 קיגן •  8 פרנסיס •  9 הודל •  10 מקדרמוט •   11 מרינר •  12 מילס • 13 קוריגן •  14 ניל • 15 ריקס • 16 רובסון • 17 סנסום • 18 תומפסון • 19 וילקינס • 20 ווית' • 21 וודקוק • 22 שילטון • מאמן: גרינווד |  1 קלמנס •  2 אנדרסון •  3 ברוקינג •  4 בוצ'ר •  5 קופל •  6 פוסטר •  7 קיגן •  8 פרנסיס •  9 הודל •  10 מקדרמוט •   11 מרינר •  12 מילס • 13 קוריגן •  14 ניל • 15 ריקס • 16 רובסון • 17 סנסום • 18 תומפסון • 19 וילקינס • 20 ווית' • 21 וודקוק • 22 שילטון • מאמן: גרינווד | אנגליה |
| נבחרת אנגליה – מונדיאל 1986 |
| --- | --- | --- |
|  1 שילטון •  2 גארי מ. סטיבנס •  3 סנסום •  4 הודל •  5 מרטין •  6 בוצ'ר •  7 רובסון •  8 וילקינס •  9 הייטלי •  10 ליניקר •   11 וודל •  12 אנדרסון • 13 וודס •  14 פנוויק • 15 גארי א. סטיבנס • 16 ריד • 17 סטיבן • 18 הודג' • 19 בארנס • 20 בירדסלי • 21 דיקסון • 22 ביילי • מאמן: רובסון |  1 שילטון •  2 גארי מ. סטיבנס •  3 סנסום •  4 הודל •  5 מרטין •  6 בוצ'ר •  7 רובסון •  8 וילקינס •  9 הייטלי •  10 ליניקר •   11 וודל •  12 אנדרסון • 13 וודס •  14 פנוויק • 15 גארי א. סטיבנס • 16 ריד • 17 סטיבן • 18 הודג' • 19 בארנס • 20 בירדסלי • 21 דיקסון • 22 ביילי • מאמן: רובסון | אנגליה |
| נבחרת אנגליה – יורו 1988 |
| --- | --- | --- |
|  1 שילטון •  2 סטיבנס •  3 סנסום •  4 ווב •  5 ווטסון •  6 אדמס •  7 ב. רובסון •  8 סטיבן •  9 בירדסלי •  10 ליניקר •   11 בארנס •  12 וודל • 13 וודס •  14 אנדרסון • 15 מקמהון • 16 ריד • 17 הודל • 18 הייטלי • 19 רייט • 20 דוריגו • מאמן: ר. רובסון |  1 שילטון •  2 סטיבנס •  3 סנסום •  4 ווב •  5 ווטסון •  6 אדמס •  7 ב. רובסון •  8 סטיבן •  9 בירדסלי •  10 ליניקר •   11 בארנס •  12 וודל • 13 וודס •  14 אנדרסון • 15 מקמהון • 16 ריד • 17 הודל • 18 הייטלי • 19 רייט • 20 דוריגו • מאמן: ר. רובסון | אנגליה |
| נבחרת אנגליה – מונדיאל 1990 |
| --- | --- | --- |
|  1 שילטון •  2 סטיבנס •  3 פירס •  4 ווב •  5 ווקר •  6 בוצ'ר •  7 רובסון •  8 וודל •  9 בירדסלי •  10 ליניקר •   11 בארנס •  12 פארקר • 13 וודס •  14 רייט • 15 דוריגו • 16 מקמהון • 17 פלאט • 18 הודג' • 19 גאסקוין • 20 סטיבן • 21 בול • 22 בסנט • מאמן: רובסון |  1 שילטון •  2 סטיבנס •  3 פירס •  4 ווב •  5 ווקר •  6 בוצ'ר •  7 רובסון •  8 וודל •  9 בירדסלי •  10 ליניקר •   11 בארנס •  12 פארקר • 13 וודס •  14 רייט • 15 דוריגו • 16 מקמהון • 17 פלאט • 18 הודג' • 19 גאסקוין • 20 סטיבן • 21 בול • 22 בסנט • מאמן: רובסון | אנגליה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 173869815  ISNI: 0000 0000 9007 9285  LCCN: n89673478  NLA: 35352361  Trove: 922372  VIAF: 131476553   WorldCat (עם VIAF): 131476553 
רובסון בשנת 1992
עטיפת האוטוביוגרפיה של רובסון בשם "Robbo: My Autobiography", שפורסמה בשנת 2006
רובסון כמאמן נבחרת תאילנד בשנת 2010
גילעד מישורי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1960 (בן 64 בערך) ירושלים, ישראל
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מוצרטיאום 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 www.mishory.de
 
גילעד מישורי (נולד ב-1960 בירושלים) הוא פסנתרן ומלחין ישראלי למוזיקה קלאסית.
קורות חיים > השנים המוקדמות

מישורי נולד בירושלים בשנת 1960 כבנו של שמעון מישורי (2010-1922, יליד מרקולשט, בסרביה, והיה לכנר הראשי של התזמורת הסימפונית ירושלים. דודו, נתן מישורי, היה פסנתרן ומבקר מוזיקה. החל לנגן בגיל 9. לו אחות בשם רננה. כנער למד אצל שרה סיקרון ושושנה רודיאקוב, אחר כך, אצל מיכאל בוגוסלבסקי באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. בצבא שירת ככתב פרלמנטרי של גלי צה"ל. בהמלצתו של אלפרד ברנדל, המשיך לימודיו ב"הוכשולה" במינכן ובאוניברסיטת מוצרטיאום בזלצבורג, אצל גרהרד אופיץ ובהתאמה, אצל הנס לייגרף. כמו כן השתלם במוזיקולוגיה באוניברסיטת לודוויג מקסימיליאן של מינכן.
קורות חיים > הקריירה המוזיקלית ואקדמית

עוד במהלך לימודיו החל להשתתף כפסנתרן בקונצרטים: כסולן ברסיטלים ועם תזמורות רבות בעולם וכנגן של מוזיקה קאמרית עם שותפים מהשורה הראשונה. מישורי קנה לו שם בין השאר הודות לתוכניות הקונצרטים שלו, השמות דגש על מוזיקה של המאה העשרים, מוזיקה בת זמננו בכלל, ומוזיקה של מלחינים ישראליים בפרט.
גילעד מישורי היה הראשון שהקליט על תקליטורים את מכלול היצירות לפסנתר סולו ומוזיקה קאמרית עם פסנתר של המלחין לאוש יאנאצ'ק. תקליטורים נוספים, מיצירות היידן, בארטוק, שוברט, דביסי וברהמס, וכמו כן הקלטות רבות לתחנות רדיו בעולם זכו לשבחים בעיתונות.
בשנת 1998, עם הופעת הבכורה של המחזור שלו, "לידער טאגבוך", לשירים של אברהם סוצקבר, זכה מישורי להכרה והכרות רחבה כמלחין. נטייתו לספרות כמקור השראה למוזיקה ניכרת ברבות מיצירותיו, כמו "בלאדות עבריות" לשירים של אלזה לסקר-שילר, "קטעי בריחה" בעקבות הרומן של אן מייקלס, רביעיית המיתרים "תהלים" לשירים של פאול צלאן או "די ווייטע היימאט מיינע", מחזור לטנור ולתזמורת לשירים של הצייר מארק שאגאל. את האופרה הראשונה שלו, "נעורי יצחק", השלים בשנת 2010. תקליטור מסחרי ראשון מיצירותיו יצא בחברת "נאוס" הגרמנית.
אחרי שתי שנות פרופסורה בבית הספר הגבוה למוזיקה דטמולד-דורטמונד, משמש גילעד מישורי מאז שנת 2000 פרופסור בכיר באוניברסיטה למוזיקה בפרייבורג, גרמניה, כממשיכם בתפקיד של קרל זמאן, רוברט לוין ומישל ברוף. הוא מוזמן באופן קבוע לתת קורסים וכיתות אמן בכל רחבי העולם.
גרינגו

אישה אמריקאית קוראת עיתון לדוברי אנגלית במקסיקו בשם "גרינגו גאזט"
גרינגו (בספרדית ובפורטוגזית ברזילאית: Gringo) הוא כינוי לזר שאינו דובר את השפה, ובפרט אם הוא דובר אנגלית.
המילה שימושית במיוחד באמריקה הלטינית. המילה נתפסת לעיתים קרובות ככינוי גנאי בעיני דוברי אנגלית, אך לעיתים קרובות אין כוונה כזו בעיני דוברי ספרדית ופורטוגזית, שכן המילה משמשת כינוי וכשם כולל לאדם שאינו נולד (או שאינו מתגורר בדרך קבע) בברזיל בפרט, או במדינה דוברת הספרדית המסוימת בה הוא נמצא.
מקור המילה

המילה היא ככל הנראה שיבוש של המילה הספרדית Griego, שמשמעה 'יווני' או 'השפה היוונית'. "לדבר יוונית" הוא ביטוי שמקובל במספר שפות אירופאיות על מנת לתאר מלל לא מובן, ומשמעותו זהה לביטוי "זה סינית בשבילי" בעברית. באנגלית הביטוי "it's all Greek to me" שימש עוד ב-1599 את ויליאם שייקספיר במחזהו, יוליוס קיסר.
אזכורים מוקדמים

הגדרה מילונית למילה ניתן למצוא כבר ב-1793. מילון ספרדי שפורסם באותה שנה מגדיר 'גרינגו' כאדם זר המתקשה לדבר ספרדית בצורה טבעית. ומסביר שהמילה היא עיוות של המילה יוונית בספרדית.
במילון הרשמי של האקדמיה המלכותית ללשון הספרדית שפורסם ב-1869, מובא הפירוש: "משמש בביטוי 'לדבר גרינגו' השקול לביטוי 'לדבר יוונית' שמשמעו להשתמש בשפה לא מובנת".
מלחמת ארצות הברית–מקסיקו

העימות הצבאי בין שתי המדינות במאה ה-19 הוליד מספר סברות למקור המושג, על אף שאלו נדחו מאחר שנמצאו עדויות מוקדמות יותר לשימוש בו. עם זאת, שמועות עיקשות טענו כי המדובר בשיבוש שנולד עקב שמות קוד לגדודים האמריקאים (כי אחד מהם נודע בתור "ירוק") או בעקבות שיר שהחיילים האמריקאים נהגו לשיר בשם "הלילך גדל ירוק". כביכול בעקבות זאת נפוצה קריאה בקרב המקסיקנים אל עבר האמריקאים "ירוקים לכו!" (Green Go!).
גולאם רזא אגאזאדה

| --- | --- |

 לידה:  15 במרץ 1949 (בן 75) חוי, איראן 
 מדינה:  איראן 
 השכלה:  אוניברסיטת טהראן 
 מפלגה:  מפלגת הרפובליקה האסלאמית 
 
גולאם רזא אגאזאדה (בפרסית: غلامرضا آقازاده; תעתיק - ע'לאם-רצ'א אקא-זאדה, יליד העיר חוי באיראן, 15 במרץ 1949) הוא מדינאי איראני. הוא כיהן כסגן נשיא איראן לענייני אנרגיה אטומית ולשעבר ראש הארגון לאנרגיה אטומית של איראן עד 2009, כשהוחלף על ידי עלי אכבר סאלחי. בנוסף, היה שר הנפט במשך תקופה ארוכה, מ-1985 עד 1997, כשאז מונה לראש הארגון לאנרגיה אטומית, במקומו של רזא עמר אלאחי (Reza Amr Ellahi).
הוא בעל תואר בחשבונאות והנדסת מחשבים מאוניברסיטת טהראן, הוא למד במשך כמה שנים בארצות הברית ושב למולדתו ב-1978, עם פרוץ המהפכה נגד השאה. הוא מונה על ידי מיר חוסיין מוסאווי ידידו למנהל העיתון "ג'ומהורי אסלאמי". ב-1980 מיר חוסיין מוסאווי היה לשר החוץ והוא מינה אותו לסגנו לענייני כלכלה ומימון. שנתיים לאחר מכן מיר חוסיין מוסאווי היה לראש ממשלת איראן, ואגאזאדה מונה למנכ"ל משרד ראש הממשלה. כעבור זמן היה לסגן ראש הממשלה והיה ממונה על יחסי הנפט של איראן מול מדינות וחברות זרות, לפני הטלת האמברגו על סחר עם איראן בשנות ה-80. כישרונו לחזק את קשרי הנפט עם מדינות שכנות הביא לו תפקיד פוליטי והוא היה לשר הנפט באוקטובר 1985.
כיום הוא חבר פעיל במועצה האיראנית לאבטחת אינטרס המשטר.
| איראן תוכנית הגרעין האיראנית |
| --- | --- | --- |
| ניהול תוכנית הגרעין | הארגון לאנרגיה אטומית של איראן |  |
| אמנות בינלאומיות | האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני |  |
| ארגונים בינלאומיים | סבא"א • האו"ם • תנועת המדינות הבלתי מזדהות |  |
| סנקציות על איראן | 1696 • 1737 • 1747 • 1803 • 1835 • 1929 • |  |
| אישים בתוכנית | עלי אכבר סאלחי • גולאם רזא אגאזאדה • חסן רוחאני • עלי לאריג'אני • סעיד ג'לילי • מוחסן פח'רי-זאדה • פריידון עבאסי-דוואני |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גרינאו שבאלמטל

| --- | --- |
סמל גרינאו שבאלמטלסמל גרינאו שבאלמטל

 מדינה:  אוסטריה אוסטריה
 מדינה:  אוסטריה עילית אוסטריה עילית
 מחוז:  גמונדן
 שטח:  230 קמ"ר
 גובה:  528 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  2,064 (1 בינואר 2018)
 קואורדינטות:  47°51′10″N 13°57′20″E﻿ / ﻿47.852777777778°N 13.955555555556°E﻿ / 47.852777777778; 13.955555555556 
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.gruenau.at/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוסטריה מוגדלת) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ לכ. גרמניה צ'כיה סלוב. איטליה סלובניה הונגריהגרינאו שבאלמטל(למפת אוסטריה רגילה) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ ל גרמניה צ'כיה ס. איטליה סלובניה הונ.גרינאו שבאלמטל(למפת אוסטריה עילית רגילה) לינץ ולס שטייר בראונאו באד אישל גמונדן גרמניה צ'כיה אוסטריה תחתית  שטיריה זלצבורגגרינאו שבאלמטל(למפת אוסטריה עילית מוגדלת) לינץ ולס שטייר בראונאו באד אישל גמונדן גרמניה צ'כיה אוסטריה תחתית  שטיריה זלצבורגגרינאו שבאלמטל  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
גרינאו שבאלמטל (בבווארית: Grünau im Almtal) הוא כפר במחוז גמונדן במדינת אוסטריה עילית שבאוסטריה.
גאוגרפיה

גרינאו נמצא בתוך עמק המוקף ברכס הרים עם נהר האלם העובר ברחבי העמק.
ספורט

בגרינאו יש מסורת כדורגל מקומית חזקה, ועל כך יש להם קבוצה משלהם: UFC Drack Bau Grünau. משחקי הבית מתקיימים באצטדיון הכדורגל המקומי: Sportplatz Union Grünau.
גלריית תמונות

כנסיית הקהילה בכפר והאזור מסביב
דארקו פלאניניץ'

| --- | --- |

 לידה:  22 בנובמבר 1990 (בן 33) מוסטר שביוגוסלביה (כיום בוסניה והרצגובינה) 
 עמדה:  סנטר 
 גובה:  2.11 מטרים
 דראפט:  לא נבחר, 2012
 קבוצות כשחקן
 2009–2012   2012–2014   2013–2014   2014–2015   2015–2016   2016–2017   2017–2018   2018–2019   2019–2020   2020   2020  –:  שירוקי   מכבי תל אביב   ← ציבונה זאגרב   בודוצ'נוסט פודגוריצה   קאחה לבורל ויטוריה   גראן קנריה   דינמו סאסארי   ז'לונה גורה   מוביטלקו קלוז' נפוקה   זאדאר   ציבונה
 
דארקו פלאניניץ' (בקרואטית: Darko Planinić; נולד ב-22 בנובמבר 1990) הוא כדורסלן קרואטי המשחק בעמדת הסנטר בקבוצת ציבונה זאגרב מליגת העל הקרואטית ובנבחרת קרואטיה.
קריירה

פלאניניץ' סומן כפוטנציאל עוד בילדותו במשחקי הנוער והוחתם על ידי הקבוצה הבוסנית שירוקי ל-3 עונות. הוא רשם בממוצע 16 נקודות ב-65 אחוזים מהשדה ו-6 ריבאונדים והיה לכישרון גדול בקרב מגלי כישרונות שחזו לו עתיד מזהיר.
בדצמבר 2012 הוחתם על חוזה ל-3 שנים במכבי תל אביב. במכבי תל אביב מיעט לקבל דקות כמחליפו של הסנטר שון ג'יימס, ובסיום אותה עונה הושאל לציבונה זאגרב.
בקיץ 2014 הוחלט במכבי תל אביב להתיר את חוזהו לעונה הקרובה, ולאחר מכן חתם בבודוצ'נוסט פודגוריצה.
בקיץ 2015 חתם בקאחה לבורל ויטוריה ל-3 עונות, ולאחר ששוחרר מהקבוצה בקיץ 2016 חתם בגראן קנריה, גם היא מליגת העל הספרדית.
בקיץ 2021 חתם בקבוצת פטקים ספור, מהליגה הטורקית.
גמר מונדיאל 2002

גמר מונדיאל 2002 התקיים באצטדיון הבינלאומי ביוקוהמה, יפן ב-30 ביוני 2002, ובו נקבע שאלופת העולם לשנת 2002 היא נבחרת ברזיל, שניצחה את גרמניה בתוצאה 0-2, מצמד שערים של השחקן המצטיין במשחק וזוכה פרס נעל הזהב של הטורניר, רונאלדו, במחצית השנייה. היה זה משחק הגמר הראשון בין הנבחרות, וברזיל זכתה בפעם החמישית בתולדותיה בגביע. בכך שיפרה ברזיל את מעמדה כשיאנית הזכיות בגביע העולם. לנבחרת גרמניה הייתה זו הופעה ראשונה בגמר כנבחרת מאוחדת, ולא כנבחרת גרמניה המערבית.
קפטן ברזיל, קאפו, היה לכדורגלן היחיד בהיסטוריה ששיחק בשלושה משחקי גמר מונדיאל רצופים. לברזיל הייתה זו הופעה שלישית ברציפות במשחק גמר המונדיאל (ניצחון ב-1994, הפסד ב-1998). בכך השוויתה את שיאה של יריבתה במשחק, גרמניה (הפסדים ב-1982 ו-1986, ניצחון ב-1990). ברזיל רשמה הישג נוסף, כשהייתה לראשונה בהיסטוריה שניצחה בכל שבעת משחקיה בטורניר, ללא הארכה או דו-קרב בעיטות עונשין.
שתי הנבחרות העפילו לגמר שביעי בתולדותיהן (מספר ההופעות של ברזיל כולל את מונדיאל 1950, בו לא התקיים משחק גמר, אך משחקה מול אורוגוואי נחשב בעיני רבים למשחק הגמר של הטורניר), יותר מכל נבחרת אחרת. כיום גרמניה מחזיקה בשיא לבדה לאחר הופעתה השמינית, בגמר מונדיאל 2014. ברזיל ניצחה עד אז בארבעה משחקי גמר (1958, 1962, 1970, 1994) והפסידה בשניים (המרקנאסו, שנחשב לגמר מונדיאל 1950, ובגמר המונדיאל הקודם ב-1998). גרמניה ניצחה עד אז בשלושה משחקי גמר (1954, 1974, 1990) והפסידה בשלושה (1966, 1982, 1986). הפסדה של גרמניה, שכשלה בניסיונה להשתוות לברזיל כשיאנית הזכיות, הציב אותה כשיאנית ההפסדים במשחקי הגמר, עם ארבעה הפסדים.
על אף ששתי הנבחרות הופיעו במשחקי הגמר יותר מכל נבחרת אחרת, היה זה הגמר הראשון בהיסטוריה בו נפגשו אחת עם השנייה. יתרה מכך, בכל היסטוריית המונדיאלים, מעולם לא נפגשה ברזיל מול נבחרת גרמניה המאוחדת או מול גרמניה המערבית.