stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלכסנדר הראשון, מלך סרביה
הערות שוליים

↑  John Pearson‏, The private lives of Winston Churchill, עמוד 178, באתר גוגל ספרים (באנגלית).
↑  John K. Cox‏, The history of Serbia, ספריית הקונגרס, ארצות הברית, 2002, עמודים 54–55, באתר גוגל ספרים (באנגלית).
↑  Hannes Grandits, Nathalie Clayer, Robert Pichler‏, Conflicting Loyalties in the Balkans, הוצאת IB Tauris, ניו-יורק, 2011, עמודים 217–218, באתר גוגל ספרים (באנגלית).
↑  Philip J. Cohen, David Riesman‏, Serbia's Secret War: Propaganda and the Deceit of History, הוצאת Fourth Printing, ארצות הברית, 1999, עמוד 69, באתר גוגל ספרים (באנגלית).
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: מילאן הראשון, מלך סרביה | מלכי ונסיכי סרביה  1889-1903 | הבא: פטר הראשון, מלך סרביה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007271126605171  PLWABN: 9811263679805606  BIBSYS: 10049118  BnF: cb11262422s (data)  GND: 120558106  ISNI: 0000 0001 2133 9618  LCCN: n91128424  NARA: 10571828  NKC: js2005269378  NSK: 000033165  NTA: 122556232  SUDOC: 148211550  VcBA: 495/77493  VIAF: 56602717   WorldCat (עם VIAF): 56602717 
רצח המלך אלכסנדר ורעייתו בארמונם, במהלך ההפיכה שאירעה בסרביה
אנאטולי רוגוז'ין

| --- | --- |

 לידה:  12 באפריל 1893 פלך טרק, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  6 באפריל 1972 (בגיל 78) ארצות הברית 
 מדינה:  האימפריה הרוסית, ארצות הברית 
 השכלה:  מכללת חיל הפרשים של הצאר ניקולאי 
 השתייכות:  חיל רגלים 
 דרגה:  קולונל 
 עיטורים
 מסדר סנטה אנה, דרגה 2  מסדר ולדימיר הקדוש דרגה רביעית עם חרבות וקשת  מסדר סטניסלאב הקדוש דרגה שנייה עם חרבות  מסדר אנה הקדושה דרגה שלישית עם חרבות וקשת  מסדר סטניסלאב הקדוש (בית רומנוב)  מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 3  מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 2  עיטור ולדימיר הקדוש, דרגה 4  אות המסדר אנה הקדושה, דרגה 3  צלב הברזל 
 
אנטולי איוונוביץ' רוגוז'ין (ברוסית: Анатолий Иванович Рогожин;‏ 12 באפריל 1893 – 6 באפריל 1972) היה קצין רוסי, ששירת הצבא האימפריה הרוסית, התנועה הלבנה והיה המפקד האחרון של החיל הרוסי בסרביה במלחמת העולם השנייה ושיתף פעולה עם הנאצים.
חייו

רוגוז'ין נולד בסטניצה צ'רוולן בטרק, בנו של קצין קוזאקי. לאחר שגדל בבית ספר לצוערים וסיים את בית הספר לפרשים על שם ניקולאי, פיקד רוגוז'ין על מספר יחידות קוזקים בפרס. בשובו לרוסיה בשנת 1914, נלחם בחזית דרום-מערב במלחמת העולם הראשונה. לאחר מכן שירת בקייב, לאחר מכן נסע לטרק שם התמודדה יחידתו עם מרד שפרץ בעקבות מהפכת פברואר.
ביוני 1918, רוגוז'ין השתתף במרד קוזקים נגד הבולשביקים והפך לחלק מהתנועה הלבנה.
לאחר שעזב את רוסיה, רוגוז'ין שירת בממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים במשמרות הגבול. במהלך מלחמת העולם השנייה הצטרף לחיל הרוסי, שסייע לנאצים והפך למפקד גדוד. הוא קיבל את צלב הברזל על גבורה בקרב. עם מותו של הגנרל בוריס שטייפון, הוא הפך למפקד האחרון של החיל.
רוגוז'ין הצליח לנהל משא ומתן על כניעה עם הכוחות הבריטיים. הוא ואנשיו היו מטרה של סמרש שעמלה ללכוד אותם. אך הם ניצלו על ידי הגנרל הבריטי סטיל. הוא הפך למפקד מחנה הפליטים וסייע בארגון פינוי אנשי החיל והיה בין האחרונים שעזבו את המחנה בשנת 1951. הוא ארגן את ארגון הוותיקים הלוחמים בחיל הרוסי (Союз Чинов Русского Корпуса), והקים גם את כתב העת Nashi Vesti (ידיעותינו).
רוגוז'ין עבר לארצות הברית ושם המשיך להיות פעיל בארגוני התנועה הלבנה. הוא מת ב-6 באפריל 1972, ונקבר במנזר הכנסייה האורתודוקסית הרוסית נובו-דביבו בננוט, ניו יורק, בקפלה שהוקדשה לחיל הרוסי.
ראו גם

צבא המתנדבים
צילום מקרוב של מצבתו של קולונל רוגוז'ין
אלכסנדר סובורוב

| --- | --- |

 לידה:  13 בנובמבר 1730 (יוליאני) מוסקבה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  6 במאי 1800 (יוליאני) (בגיל 69) סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 מקום קבורה:  Annunciation Church of the Alexander Nevsky Lavra 
 מדינה:  האימפריה הרוסית 
 השכלה:  First Cadet Corps 
 בן או בת זוג:  Varvara Ivanovna Prozorovskaya 
 צאצאים:  Natalya Suvorova, Arkadi Suvorov 
 השתייכות:  צבא האימפריה הרוסית, חיל רגלים, חיל פרשים 
 דרגה:  פורוצ'יק, מייג'ור גנרל, general poruchik, General in chief, גנרל-פלדמרשל, בריגדיר, גנרליסימו, קולונל, second-major, prime major 
 פעולות ומבצעים
 Devil's Bridge  כיבוש איזמאיל  Battle of Cassano  קרב טרביה  Battle of Novi  Battle of Kozludzha  קרב קינבורן  המלחמות הנפוליאוניות  קרב פראגה  קרב רימניק  קרב פוקשאן 
 עיטורים
 מסדר סנט לזרוס (1800)  אביר הצלב הגדול במסדר מריה תרזיה (1799)  מסדר העיט האדום (1794)  מסדר הוברטוס הקדוש (1800)  מסדר הבשורה הקדושה (1799)  מסדר יוחנן הקדוש של ירושלים (1799)  מסדר סנט מוריס ולזרוס (1799)  מסדר גאורגיוס הקדוש, דרגה 1 (29 באוקטובר 1789)  מסדר העיט השחור (1794)  אות המסדר ולדימיר הקדוש, דרגה 1 (1783)  אות המסדר אלכסנדר נבסקי הקדוש (1771)  אות מסדר אנה הקדושה (ספטמבר 1770)  עיטור אנדריי הקדוש (1787)  מסדר גאורגיוס הקדוש, דרגה שלישית (30 באוגוסט 1772)  חרב הזהב של גבורה (1775)  מסדר גאורגיוס הקדוש, דרגה שנייה (10 באוגוסט 1773)  עיטור מסדר העיט הלבן  מסדר ינואריוס הקדוש  פור לה מריט 
 
ברית המועצות בול דואר, אלכסנדר סובורוב
אלכסנדר ואסילייביץ' סובורוב (ברוסית: Александр Васильевич Суворов‏; 24 בנובמבר 1729 או 1730‏ – 18 במאי 1800) היה מצביא רוסי מהולל, אשר רכש תהילה כמי שלא הפסיד אף קרב בחייו. בזכות ניצחונותיו בשדה הקרב קיבל את התארים: רוזן רימניק, רוזן של הקיסרות הרומית הקדושה (בשל ניצחונו על העות'מאנים בשנת 1789 בקרב רימניק), ונסיך איטליה (בשל ניצחונו על הצרפתים במערכה באיטליה בשנת 1799). הגיע עד לדרגה הבכירה ביותר – גנרליסימו.
ראשית הקריירה

סובורוב היה בנו של הגנרל וסילי איוואנוביץ' סובורוב. בגיל 17 (1747) נשלח לשרת בצבא הרוסי. הוא סופח לרגימנט המשמר "סמיונובסקי" בדרגת רב-טוראי, ועד מהרה נשלח ללימודי קצונה, אותם סיים בשנת 1754 בדרגת סגן.
את המוניטין שיצא לו כמצביא החל סובורוב לצבור עוד במלחמת שבע השנים (1756–1763), בהיותו לוטננט-קולונל. בתחילה היה קצין בחיל האספקה, אך הוא רצה להשתתף בלחימה וביקש העברה ליחידות לוחמות - בקשה אשר נענתה בחיוב בשנת 1759. במלחמת שבע השנים התפרסם בזכות התקפותיו המהירות והנועזות שהפכו מאוחר יותר לסימן ההיכר שלו, וקודם לדרגת קולונל.
אימת הפולנים והעות'מאנים

במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית אשר במקביל אליה לחמה רוסיה גם נגד פולין, הביס הבריגדיר סובורוב את הפולנים והעות'מאנים במספר קרבות חשובים וזכה בשל כך לעיטורים ולקידומים נוספים - עד לדרגת גנרל. על אחת מפעולותיו העצמאיות הוא נידון למיתה, אך יקתרינה הגדולה חננה אותו באמרה ש"את המנצח לא שופטים".
בשנת 1787 פרצה המלחמה העות'מאנית-רוסית של 1787–1792. במלחמה זו הופקד סובורוב בהתחלה על אזור שפך הדנייפר החשוב והצליח בכוחות קטנים מאלה של יריביו לסכל ניסיון נחיתה עות'מאני במהלך קרב קינבורן. אולם, לאחר שבשנה שלאחר-מכן הסתכסך סובורוב עם מפקדו, הנסיך גריגורי פוטיומקין, גנרל-פילדמרשל ומקורב לקיסרית יקתרינה הגדולה, פיטר אותו פוטיומקין מהצבא. סובורוב חזר לצבא רק בשנת 1789, לאחר שביקש זאת מהקיסרית, ובאותה שנה ניצח בשני קרבות חשובים: קרב פוקשני וקרב רימניק. בקרב פוקשאני, שהתרחש ב-21 ביולי, הביס סובורוב עם כ-25,000 חיילים רוסים ואוסטרים (אוסטריה לחמה אז לצד רוסיה) צבא של כ-30,000 עות'מאנים, אם כי לא הצליח להשמידם, אלא רק הדף אותם.
בקרב רימניק, שהתרחש ב-10 בספטמבר 1789, ניצבו כ-25,000 רוסים ואוסטרים מול צבא של כ-100,000 עות'מאנים. הגורם לניצחונו של סוברוב בקרב זה היה מהירות תנועתו. העות'מאנים היו מפוזרים במספר מחנות, ובכך שתקף אותם ראשון, מנע מהם סובורוב להתאחד והביס אותם אחד-אחד. כאות הוקרה על קרב זה קיבל סובורוב את צלב גאורגי הקדוש דרגה 1 - העיטור הצבאי הגבוה ביותר של רוסיה, את התואר "רוזן רימניק" מקיסרית רוסיה ואת התואר "רוזן של הקיסרות הרומית הקדושה" מקיסר אוסטריה.
הקרב הבא של סובורוב היה בשנת 1790. זה היה כיבוש איזמאיל אשר מצודתו נבנתה על ידי טובי המומחים האירופיים ושנחשב ל"מבצר ללא נקודות תורפה". כאן בא לידי ביטוי לא רק עקרון המהירות של סובורוב, אלא גם ההכנה שלו לקראת התקפת המבצר והקפדנות שלו בכל הנוגע לפרטים; כך, קודם הקרב חייליו של סובורוב התאמנו במילוי חפיר המבצר ובטיפוס על קירותיו על דגם של המבצר שנבנה לשם כך. לאחר כיבוש המבצר הסתכסך סובורוב בשנית עם פוטיומקין, ולפיכך הועבר מהחזית העות'מאנית לגבול פינלנד.
בשנת 1794 זומן סובורוב פעם נוספת לצבא, עת נשלח לדכא את ההתקוממות הפולנית בהנהגת תדיאוש קושצ'ושקו. במערכה זו היה זה סובורוב שכבש את ורשה וטבח בתושביה באכזריות. על הישגיו במלחמה זו הוא קודם לדרגת גנרל-פלדמרשל.
המסע האיטלקי

בשנת 1796 מתה יקתרינה הגדולה, ולכס המלכות עלה בנה, פאבל הראשון, אשר החל לארגן את הצבא הרוסי מחדש לפי הדגם הפרוסי ולשים דגש על הצד החיצוני של הצבא - מצעדים וזוטות. סובורוב, אשר התנגד נחרצות להעתקה עיוורת מהפרוסים ואשר החשיב יותר את מה שטוב לחיילים על פני זוטות חיצוניות, סירב לנהוג כפי שצווה בטענה ש"הרוסים תמיד הכו את הפרוסים", ולכן סולק מהצבא בשנת 1797.
אבל עד מהרה זימן פאבל הראשון את סובורוב חזרה לצבא, כיוון שרוסיה הצטרפה לקואליציה האנטי-צרפתית השנייה בשנת 1798 ובעלות בריתה של רוסיה דרשו באופן נחרץ את החזרתו. בשנת 1799 הגיע לאיטליה וחבר לכוחות אוסטריים בפיקודו של מיכאל פון מלאס. הצבא המאוחד זכה למספר ניצחונות גדולים על הצרפתים, אך שינויים גאופוליטיים אילצו אותו לסגת לכיוון שווייץ ולא להמשיך את ההתקפה לעבר צרפת. מסלול הנסיגה היחיד שהיה לו היה דרך מעבר סנקט גוטהרד המסוכן. סובורוב הצליח לעבור בו והציל את הצבא שלו. לאחר מסע זה הועלה סובורוב לדרגת גנרליסימו. אולם הוא שוב הודח מהצבא לאחר שהסתכסך עם הצאר פאבל הראשון על רקע התנגדותו להכנסת מנהגים פרוסיים לתוך הצבא הרוסי.
סובורוב נפטר ב-18 במאי 1800. על קברו, לפי צוואתו, הונחה אבן פשוטה שנכתב עליה: "כאן נח סובורוב".
מורשתו

סובורוב כתב מספר ספרים על "מדע הניצחון" וחינך דור של מצביאים ומפקדים רוסיים מוכשרים. החשוב שבהם הוא מיכאיל קוטוזוב, האיש אשר הדף את נפוליאון מרוסיה בשנת 1812.
בימי מלחמת העולם השנייה, הונהג בברית המועצות עיטור על שמו, אשר הוענק למפקדים על ניצחון מזהיר ומהיר שהושג מול כוח עדיף.
העיר סובורובו שבבולגריה נקראה על שמו לזכר ניצחונו בקרב קוזלודז'ה שנערך ב-9 ביוני 1774 בסמוך אליה.
בשנת 2019 הופק סרט אנימציה על חייו.
הערות שוליים

↑  ראו דיון בА. А. Петрушевский, Генералиссимус князь Суворов, гл. 1
↑  לפי הלוח היוליאני שהיה מקובל ברוסיה בתקופתו, תאריך הלידה הוא 13 בנובמבר ותאריך הפטירה הוא 6 במאי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007274919805171  PLWABN: 9810653189205606  BNE: XX1131877  BnF: cb130116371 (data)  CiNii: DA01041138  GND: 118620134  HDS: 041517  ICCU: IEIV024909  ISNI: 0000 0001 2098 8157  LCCN: n82019621  LNB: 000118373  NKC: jn20000720290  NSK: 000186966  NTA: 073586323  RERO: 02-A013484309  SELIBR: 277265  SNAC: w697439t  SUDOC: 050550705  VcBA: 495/93683  VIAF: 5065426   WorldCat (עם VIAF): 5065426 
אנדרטה לכבוד סובורוב בדמות מרס אל המלחמה הרומי 1801
אנאטולי פרמינוב

| --- | --- |

 לידה:  16 ביוני 1945 (בן 79) בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה, ברה"מ 
 מדינה:  רוסיה 
 השכלה:  Perm Military Institute of Rocket Forces (1967)  האקדמיה הצבאית של כוחות הטילים האסטרטגיים (1976)  האקדמיה הצבאית של המטכ"ל של צבא רוסיה (1991) 
 מפלגה:  רוסיה המאוחדת 
 פרסים והוקרה
 פרס פון קארמן (2018)  פרס הממשלה של הפדרציה הרוסית  מסדר שירות המולדת בכוחות המזוינים הסובייטים, דרגה 3  תעודת הוקרה נשיאותית של הפדרציה הרוסית  קצין בלגיון הכבוד  מסדר דוסטיק, דרגה 2  עיטור מסדר המולדת דרגה שלישית  מדליה על הישגים צבאיים  Merited mechanical engineer of the Russian Federation  עיטור ההצטיינות למען המולדת דרגה רביעית  עיטור הדגל האדום של העמל  תעודת ההערכה של ממשלת הפדרציה הרוסית 
 
אנאטולי פרמינוב
אנאטולי ניקולאייביץ פרמינוב (ברוסית: Перминов Анатолий Николаевич; נולד ב-16 ביוני 1945, במחוז קירוב, ברית המועצות) הוא ראש סוכנות החלל הפדרלית של רוסיה בין השנים 2004–2011.
ביוגרפיה

פרמינוב שירת בחיל הטילים האסטרטגיים של ברית המועצות ורוסיה. שימש כמפקד האקדמיה הצבאית ע"ש פליקס דזרז'ינסקי במוסקבה. פרמינוב נושא בדרגת גנרל-קולונל בצבא הרוסי. בשנים 1997–2001 היה סגן מפקד כוחות הטילים האסטרטגיים של רוסיה.
פרמינוב שימש כמפקד קוסמודרום פלסצק, השייך כיום לחיל החלל של הצבא הרוסי. תחת פיקודו התקיימו למעלה ממאה שיגורים לחלל ושיגורי ניסוי של טילים בליסטיים מדגמים שונים. במאי 2001 מונה פרמינוב למפקד חיל החלל הרוסי.
בשנת 2004, בצו נשיאותי של נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, מונה פרמינוב לראש סוכנות החלל הפדרלית של רוסיה. ב-29 באפריל 2011 פוטר פרמינוב מתפקידו על ידי ראש ממשלת רוסיה, ולדימיר פוטין. הרקע לפיטורין היה צבר של כישלונות שיגור, שנבעו מסיבות שונות במהלך ראשית 2011, והעובדה כי לפרמינוב מלאו 65 שנה, גיל הפרישה לפקידים ממשלתיים ברוסיה.
החל מה-4 במאי 2011 פרמינוב הוא סגן מנכ"ל חברת "מערכות החלל הרוסיות" והמהנדס הראשי של החברה.
הערות שוליים

↑  כישלון השיגור של שלושה לווייני מערכת הניווט "גלונאס" בדצמבר 2010 ותקלה בהפעלת השלב הרביעי בשיגורו של הלוויין הגאודזי Geo-IK-2, אשר הביאו למסלול תקול והביא ככל הנראה לאובדן הלוויין.
| ברית המועצות תוכנית החלל הסובייטית והרוסית רוסיה |
| --- | --- | --- |
| תוכניות לא מאוישות | תוכנית ספוטניק • תוכנית לונה • תוכנית ונרה • תוכנית לונוחוד • תוכנית מארס • תוכנית זונד • תוכנית וגה |  |
| תוכניות מאוישות | תוכנית ווסטוק • תוכנית ווסחוד • תוכנית סויוז • תוכנית סאליוט • אינטרקוסמוס • פדרציה • מאדים 500 • תוכנית חקר הירח הרוסית • תחנת השירות המסלולית הרוסית |  |
| משימות בולטות | ספוטניק 1 • ספוטניק 2 • לונה 2 • ווסטוק 1 • סויוז 1 • סויוז 11 • ונרה 11 • אפולו-סויוז |  |
| חלליות, מעבורות ומשגרים | ווסטוק • ווסחוד • סויוז • מעבורת החלל בוראן • מעבורת החלל פטיצ'קה • מעבורת 2.02 • מעבורת 2.03 • תחנת החלל מיר • פרוגרס • קליפר • תוכנית מיר ומעבורות החלל • מיר-2 • תחנת החלל הבין-לאומית (המקטע הרוסי) • LK • משגר ווסטוק • משגר ווסחוד • משגר סויוז • משגר מולניה • פרוטון • זניט • N-1 • אנגרה • תחנת החלל המסלולית הלאומית |  |
| קוסמונאוטים ומתכננים | יורי גגארין • גרמן טיטוב • ולנטינה טרשקובה • אלכסיי ליאונוב • לייקה • (קוסמונאוטים נוספים) • סרגיי קורוליוב • ולנטין גלושקו • ולדימיר צ'לומי • קרים קרימוב • קונסטנטין ציולקובסקי |  |
| קוסמודרומים | קוסמודרום בייקונור • קוסמודרום פלסצק • קוסמודרום ווסטוצ'ני • קוסמודרום סבובודני • קפוסטין יאר |  |
| השר לבניית מכונות כלליות וראשי רוסקוסמוס | סרגיי אפאנסייב • יורי קופטב • אנאטולי פרמינוב • ולדימיר פופובקין • אולג אוסטפנקו • איגור קומארוב • דמיטרי רוגוזין • יורי בוריסוב |  |
| חברות ותאגידי חלל פרטיים | תאגיד החלל הרוסי אנרגיה • מחקר מדעי לבניית מכונות •  אנרגומאש • מערכות המידע הלווייניות רשטניוב |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1067770909  ISNI: 0000 0000 4016 6591  LCCN: n2006008640  SUDOC: 191100412  VIAF: 16647598   WorldCat (עם VIAF): 16647598 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלפא רומיאו 85A

| --- | --- |

Alfa Romeo 85A
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  אלפא רומיאו
 שנות ייצור:  1935
 יחידות שיוצרו:  97 
 הרכבה:  איטליה איטליה
 מודל קודם:  אלפא רומיאו 40A 
 אורך:  10,000 מ"מ
 רוחב:  2,480 מ"מ 
 גובה:  3,400 מ"מ 
 בסיס גלגלים:  5,560 מ"מ 
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, המפיק 100 כ"ס (מנוע "אלפא רומיאו" מסוג "A.R. F6M317")
 הילוכים:  תמסורת ידנית
 
אלפא רומיאו 85A (באיטלקית: Alfa Romeo 85A) הוא אוטובוס מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית אלפא רומיאו שיוצר בין השנים 1932–1934.
יוצרו 30 יחידות.
אלפא רומיאו 85A

2 דלתות כניסה
מדרגה
מנוע קדמי
ראו גם

אלפא רומיאו
אלפא רומיאו 40A
אלפא רומיאו 110A
אלפא רומיאו 140A
הערות שוליים

↑  אלפא רומיאו אוטובוסים דגמי: 40, 80, 85, 110 tramroma.com/autobusroma/rete_urb/autobus/rotabili/autrot
↑  אלפא רומיאו אוטובוסים דגמי: 40, 80, 85, 110 - תמונות tramroma.com/autobusroma/rete_urb/autobus/rotabili/autrot_14a
אנאטולי קוזנצוב

| --- | --- |

 לידה:  16 בנובמבר 1957 (בן 66) קוברוב, רוסיה 
 
מייג'ור-גנרל אנטולי איוואנוביץ' קוזנצוב (נולד ב-16 בנובמבר 1957 קוברוב, מחוז ולדימיר) הוא איש ק.ג.ב. לשעבר, שימש כמאבטחו של בוריס ילצין, לאחר מכן ראש הביטחון הנשיאותי וראש שירות הביטחון של נשיא הפדרציה הרוסית.
ביוגרפיה

הוא בוגר בית הספר הגבוה של הק.ג.ב. כיהן כקצין במנהל התשיעי של הק.ג.ב בברית המועצות (שהיה אחראי לאבטחת אישים. עבד בשירות הביטחון של נשיא הפדרציה הרוסית (והיה מאבטחו האישי של ילצין). שימש כראש שירות הביטחון הנשיאותי.
הערות שוליים

↑  Кузнецов, Анатолий Иванович
↑  Кузнецов, Анатолий Иванович. Бывший начальник Управления безопасности Президента ФСО
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 1990

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  14 במרץ 1990 – 17 באוקטובר 1990 (218 ימים)
 מספר משתתפות:  8
 הזוכה:  ברית המועצות ברית המועצות
 מספר משחקים:  14
 מספר שערים:  38 (2.71 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  יוגוסלביה דאבור שוקר
 השחקן המצטיין:  יוגוסלביה דאבור שוקר
 → 19881992 ←
 
אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 1990 היא המהדורה השביעית של אליפות אירופה לנבחרות צעירות שמארגנת אופ"א. הטורניר התקיים בין ה-14 במרץ ל-17 באוקטובר 1990. שמונה הנבחרות המעפילות התמודדו, החל משלב רבע הגמר ועד לשלב הגמר, במתכונת בית-חוץ, ללא מארחת וללא משחק על מקום שלישי.
נבחרת ברית המועצות זכתה בטורניר בפעם השנייה בתולדותיה, עשר שנים לאחר זכייתה הראשונה, לאחר שגברה בשלב הגמר 3–7 על יוגוסלביה בסיכום שני המפגשים.
מוקדמות

שלב המוקדמות החל בשנת 1988, והשתתפו בו שלושים נבחרות צעירות. הנבחרות שהשתתפו בטורניר חולקו לשמונה בתים, בני שלוש או ארבע נבחרות כל אחד. הבתים התבססו בעיקרם על בתי מוקדמות מונדיאל 1990, עם מספר שינויים בשל נבחרות שהשתתפו במוקדמות המונדיאל ולא שלחו נציגות צעירות, ולהפך. שמונה הנבחרות שסיימו כראשי בתיהן העפילו לשלב רבע הגמר.
הנבחרת שהעפילו

| נבחרת | כרטיס | הופעות קודמות ביורו1 |
| --- | --- | --- |
| בולגריה בולגריה | מנצחת בית 1 | 1 (1978) |
| שוודיה שוודיה | מנצחת בית 2 | 1 (1986) |
| ברית המועצות ברית המועצות | מנצחת בית 3 | 2 (1980, 1982) |
| גרמניה המערבית גרמניה המערבית | מנצחת בית 4 | 1 (1982) |
| יוגוסלביה יוגוסלביה | מנצחת בית 5 | 3 (1978, 1980, 1984) |
| ספרד ספרד | מנצחת בית 6 | 4 (1982, 1984, 1986, 1988) |
| צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | מנצחת בית 7 | 3 (1978, 1980, 1988) |
| איטליה איטליה | מנצחת בית 8 | 6 (1978, 1980, 1982, 1984, 1986, 1988) |

1 במודגש: זכתה בטורניר
תוצאות הטורניר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | רבע הגמר | רבע הגמר | רבע הגמר | רבע הגמר | רבע הגמר |  |  | חצי הגמר | חצי הגמר | חצי הגמר | חצי הגמר | חצי הגמר |  |  | משחק הגמר | משחק הגמר | משחק הגמר | משחק הגמר | משחק הגמר |
 
|   |   איטליה איטליה |   איטליה איטליה | 3 | 0 | 3 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |   ספרד ספרד |   ספרד ספרד | 1 | 1 | 2 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |   ספרד ספרד |   ספרד ספרד | 1 | 1 | 2 |   |   |   איטליה איטליה |   איטליה איטליה | 0 | 2 | 2 |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |   |   |   איטליה איטליה |   איטליה איטליה | 0 | 2 | 2 |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |   |   |   יוגוסלביה יוגוסלביה |   יוגוסלביה יוגוסלביה | 0 | 2 | 2 |   |  |  |  |  |  |  |
|  |   יוגוסלביה יוגוסלביה |   יוגוסלביה יוגוסלביה | 2 | 1 | 3 |   |   |   יוגוסלביה יוגוסלביה |   יוגוסלביה יוגוסלביה | 0 | 2 | 2 |   |  |  |  |  |  |  |
|  |   יוגוסלביה יוגוסלביה |   יוגוסלביה יוגוסלביה | 2 | 1 | 3 |   |  |  |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   |   בולגריה בולגריה |   בולגריה בולגריה | 0 | 0 | 0 |   |  |  |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   יוגוסלביה יוגוסלביה |   יוגוסלביה יוגוסלביה | 2 | 1 | 3 |
|  |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   ברית המועצות ברית המועצות |   ברית המועצות ברית המועצות | 4 | 3 | 7 |
|   |   ברית המועצות ברית המועצות |   ברית המועצות ברית המועצות | 1 | 2 | 3 |   |  |  |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|  |   גרמניה המערבית גרמניה המערבית |   גרמניה המערבית גרמניה המערבית | 1 | 1 | 2 |   |  |  |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|  |   גרמניה המערבית גרמניה המערבית |   גרמניה המערבית גרמניה המערבית | 1 | 1 | 2 |   |   |   ברית המועצות ברית המועצות |   ברית המועצות ברית המועצות | 1 | 2 | 3 |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |   |   |   ברית המועצות ברית המועצות |   ברית המועצות ברית המועצות | 1 | 2 | 3 |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |   |   |   שוודיה שוודיה |   שוודיה שוודיה | 1 | 0 | 1 |   |  |  |  |  |  |  |
|  |   צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה |   צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 1 | 0 | 1 |   |   |   שוודיה שוודיה |   שוודיה שוודיה | 1 | 0 | 1 |   |  |  |  |  |  |  |
|  |   צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה |   צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 1 | 0 | 1 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |   שוודיה שוודיה |   שוודיה שוודיה | 2 | 4 | 6 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
תוצאות הטורניר > רבע הגמר > משחק ראשון

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 14 במרץ 1990 | איטליה איטליה | 3 - 1 | ספרד ספרד | אצטדיון דוריקו, אנקונה צופים: 8,607 |
| 14 במרץ 1990 | ג'ובאני סטרופה  76', 3'   פיירלואיג'י קזיראגי  54' |  | פרננדו היירו  88' (פ) | אצטדיון דוריקו, אנקונה צופים: 8,607 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 14 במרץ 1990 | יוגוסלביה יוגוסלביה | 2 - 0 | בולגריה בולגריה | אצטדיון מקסימיר, זאגרב צופים: 8,606 |
| 14 במרץ 1990 | רוברט פרוסינצ'קי  32' (פ)   אלן בוקסיץ'  79' |  |  | אצטדיון מקסימיר, זאגרב צופים: 8,606 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 14 במרץ 1990 | ברית המועצות ברית המועצות | 1 - 1 | גרמניה המערבית גרמניה המערבית | אצטדיון לוקומוטיב, סימפרופול צופים: 7,000 |
| 14 במרץ 1990 | איגור שאלימוב  66' |  | אנדריי באל  9' (ע) | אצטדיון לוקומוטיב, סימפרופול צופים: 7,000 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 14 במרץ 1990 | צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 1 - 2 | שוודיה שוודיה | אצטדיון דז'וליצ'ק, פראג צופים: 1,500 |
| 14 במרץ 1990 | הורסט סיגל  57' |  | תומאס ברולין  52'   אולריק ינסון  87' | אצטדיון דז'וליצ'ק, פראג צופים: 1,500 |
תוצאות הטורניר > רבע הגמר > משחק שני

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 28 במרץ 1990 | ספרד ספרד | 1 - 0 | איטליה איטליה | אצטדיון לאס גאונאס, לוגרוניו צופים: 16,000 |
| 28 במרץ 1990 | ריקרדו מנדיגורן  77' |  |  | אצטדיון לאס גאונאס, לוגרוניו צופים: 16,000 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 28 במרץ 1990 | בולגריה בולגריה | 0 - 1 | יוגוסלביה יוגוסלביה | נרודנה ארמייה, סופיה צופים: 7,000 |
| 28 במרץ 1990 |  |  | דאבור שוקר  13' | נרודנה ארמייה, סופיה צופים: 7,000 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 28 במרץ 1990 | גרמניה המערבית גרמניה המערבית | 1 - 2‏ה | ברית המועצות ברית המועצות | רוזנאושטדיון, אאוגסבורג צופים: 11,000 |
| 28 במרץ 1990 | כריסטיאן הוכשטאטר  37' |  | דמיטרי צ'וגונוב  67'   אנדריי סידלניקוב  115' | רוזנאושטדיון, אאוגסבורג צופים: 11,000 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 28 במרץ 1990 | שוודיה שוודיה | 4 - 0 | צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | וארנדסוואלן, וקשה צופים: 2,750 |
| 28 במרץ 1990 | קנט אנדרסון  45'   סטפן רן  62'   תומאס ברולין  77'   אולריק ינסון  87' |  |  | וארנדסוואלן, וקשה צופים: 2,750 |
תוצאות הטורניר > חצי הגמר > משחק ראשון

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 25 באפריל 1990 | יוגוסלביה יוגוסלביה | 0 – 0 | איטליה איטליה | אצטדיון מקסימיר, זאגרב צופים: 15,000 |
| 25 באפריל 1990 |  |  |  | אצטדיון מקסימיר, זאגרב צופים: 15,000 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 25 באפריל 1990 | שוודיה שוודיה | 1 – 1 | ברית המועצות ברית המועצות | וארנדסוואלן, וקשה צופים: 2,446 |
| 25 באפריל 1990 | קנט אנדרסון  70' |  | איגור שאלימוב  72' (פ) | וארנדסוואלן, וקשה צופים: 2,446 |
תוצאות הטורניר > חצי הגמר > משחק שני

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 9 במאי 1990 | איטליה איטליה | 2 – 2 | יוגוסלביה יוגוסלביה | אצטדיון אניו טרדיני, פארמה צופים: 6,443 |
| 9 במאי 1990 | מרקו סימונה  24'   מירוסלב דז'וקיץ'  58' (ע) |  | דאבור שוקר  17'   זבונימיר בובאן  61' | אצטדיון אניו טרדיני, פארמה צופים: 6,443 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 9 במאי 1990 | ברית המועצות ברית המועצות | 2 – 0 | שוודיה שוודיה | אצטדיון לוקומוטיב, סימפרופול צופים: 5,100 |
| 9 במאי 1990 | איגור קוליבנוב  27'   סרגיי קיריאקוב  47' |  |  | אצטדיון לוקומוטיב, סימפרופול צופים: 5,100 |
תוצאות הטורניר > הגמר > משחק ראשון

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 5 בספטמבר 1990 | יוגוסלביה יוגוסלביה | 2 - 4 | ברית המועצות ברית המועצות | אצטדיון קושבו, סרייבו |
| 5 בספטמבר 1990 | דאבור שוקר  21'   רוברט יארני  64' |  | אנדריי סידלניקוב  49', 9'   אנדריי צ'רנישוב  42'   איגור דוברובולסקי  84' | אצטדיון קושבו, סרייבו |
תוצאות הטורניר > הגמר > משחק שני

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 17 באוקטובר 1990 | ברית המועצות ברית המועצות | 3 - 1 | יוגוסלביה יוגוסלביה | אצטדיון לוקומוטיב, סימפרופול צופים: 17,000 |
| 17 באוקטובר 1990 | איגור דוברובולסקי  10'   אלכסנדר מוסטובוי  46'   אנדריי קנצ'לסקיס  76' |  | אלן בוקסיץ'  80' | אצטדיון לוקומוטיב, סימפרופול צופים: 17,000 |
פרסים > שחקן הזהב

בתואר שחקן הזהב, הניתן לשחקן המצטיין בטורניר, זכה דאבור שוקר, חלוץ הפינאליסטית יוגוסלביה, ומלך השערים של הטורניר.
פרסים > מלך השערים

ארבעה שערים
יוגוסלביה דאבור שוקר
שלושה שערים
ברית המועצות אנדריי סידלניקוב
שני שערים
איטליה ג'ובאני סטרופה
שוודיה קנט אנדרסון
שוודיה תומאס ברולין
שוודיה אולריק ינסון
ברית המועצות איגור שאלימוב
ברית המועצות איגור דוברובולסקי
יוגוסלביה אלן בוקסיץ'