stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דן גולדמן
חיים אישיים

גולדמן התחתן פעמיים. בשנת 2002, הוא התחתן עם הקופצת למים האולימפית הקנדית ועורכת הדין אן מונטמיני. הם התגרשו בשנת 2008 לאחר שנולדו להם שני ילדים. בשנת 2013 נשא לאישה את קורין לוי, ולהם שלושה ילדים.
הערות שוליים

1 2  "Levi Strauss Heir Would Join Congress's Richest With NYC Win". Bloomberg.com (באנגלית). 2022-07-30. נבדק ב-2023-08-19.
1 2  Emily Bicks, Daniel Goldman: 5 Fast Facts You Need to Know, Heavy.com, ‏13 בנובמבר 2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  J. T. A. Staff, Bill Goldman, 38, historian, philanthropist and Levi Strauss heir, killed in plane crash, Jewish Telegraphic Agency, ‏14 ביולי 2017 (באנגלית אמריקאית)
↑  Zack Beauchamp, The Trump-Ukraine scandal, explained in one minute, Vox, ‏9 בדצמבר 2019 (באנגלית)
↑  "Trump Is Endorsing the N.Y. Lawyer Who Led Impeachment Effort". Bloomberg.com (באנגלית). 2022-08-18. נבדק ב-2023-08-19.
↑  Progressives Are Starting To Freak Out About Dan Goldman In New York's 10th District, HuffPost, ‏16 באוגוסט 2022 (באנגלית)
↑  "Daniel Goldman, Ex-Trump Prosecutor, Tops Crowded Field in N.Y. Primary" (באנגלית). 2022-08-24. נבדק ב-2023-08-19.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  US Congress: G000599
מדליין דין

מדליין דין קונאנה (באנגלית: Madeleine Dean Cunnane; נולדה ב-6 ביוני 1959) היא פוליטיקאית ומשפטנית אמריקאית, המכהנת כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הרביעי של קהיליית פנסילבניה, מאז 2019. דין, חברת המפלגה הדמוקרטית, מייצגת מחוז קונגרס השוכן במחוז מונטוגומרי, מחוז פרוורי של צפון פילדלפיה. טרם היבחרה אל הקונגרס של ארצות הברית הייתה חברה בבית המחוקקים המדינתי של פנסילבניה.
ביוגרפיה

דין, בת הזקונים במשפחתם של בוב ומרי דין, נולדה בגלנסייד שבפנסילבניה. היא למדה בבית הספר התיכון אבינגטון, השלימה בכבוד רב את לימודיה הגבוהים באוניברסיטת לה סאלה, ולאחר מכן השלימה לימודי תואר שני באוניברסיטת וידנר. כעבור זמן מה הייתה לבוגרת אוניברסיטת פנסילבניה. לאחר לימודי המשפטים, דין שבה לאזור פילדלפיה ועסקה בעריכת דין. לאחר מכן היא פתחה משרד עורכות דין קטן משלה, ושימשה כיועצת פנים לעסקי האופניים הגדלים של בעלה.
לאחר שעבדה והתנדבה בעולם הפוליטי במשך עשרות שנים, וילדיה גדלו, גמלה בלבה ההחלטה לפתוח גם היא בקריירה פוליטית. היא כיהנה כנציבה בעיריית אבינגטון, ובשנת 2012 התמודדה אל בית הנבחרים המדינתי של פנסילבניה. בבית התחתון של בית המחוקקים התמקדה בסוגיות חברתיות כמו רפורמה במשפט פלילי, שוויון זכויות, אתיקה וכיוצא באלה. לאחר הטבח בבית הספר היסודי סנדי הוק, הקימה דין ביחד עם עמיתה לסיעה הדמוקרטית את השדולה למניעת "אלימות באקדחי יד". ב-2015 מונתה לוועדת הנשים של מושל פנסילבניה, שייעצה למושל בענייני מדיניות וחקיקה בנוגע למעמד האישה. בנובמבר 2017 השיקה מסע בחירות לתפקיד סגן המושל, אך בהמשך נטשה אותו לטובת התמודדותה לקונגרס.
בפברואר 2018, לאחר שינוי משמעותי בהרכב הדמוגרפי של מחוזות הקונגרס בפנסילבניה בוצע בהוראת בית המשפט העליון של המדינה, הודיעה דין כי תגדע את מסע הבחירות שלה לתפקיד סגן המושל ובמקום זאת תתמודד אל בית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס הרביעי. המחוז היה בעבר מחוז הקונגרס ה-13, שיוצג בידי עמיתה הדמוקרטי ברנדן בויל (אנ'). עם זאת, בויל מתגורר בפילדלפיה, שם שטחי העיר הוסבו למחוז הקונגרס השני, ולכן החליט להתמודד במחוז זה לכהונה שלישית בקונגרס. ב-15 במאי 2018 גברה דין בבחירות המקדימות על שני יריבים, שירה גודמן וחבר הקונגרס לשעבר ג'ו הופל. בבחירות הכלליות ניצחה את דן דייוויד, מועמד המפלגה הרפובליקנית, וגרפה 63.45% מקולות הבוחרים. היא הייתה אחת מארבע נשים דמוקרטיות שנבחרו לקונגרס מפנסילבניה בבחירות 2018
דין חברה בוועדת המשפט של בית הנבחרים ובוועדה לשירותים פיננסיים. ב-12 בינואר 2021 מונתה דין לאחת מתשעת "מנהלי בית הנבחרים" במהלך משפט ההדחה השני של דונלד טראמפ.
הערות שוליים

↑  ההשתייכויות הדתיות של חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית, מסמך מאת Pew Research Center (באנגלית)
↑  ליז נווראטיל, State Rep. Madeleine Dean to run for lieutenant governor, באתר Philadelphia Inquirer‏, 29 בנובמבר 2017 (באנגלית)
↑  קלודיה וארגס, Democrat Madeleine Dean wins Pa.’s new-look Fourth Congressional District, באתר Philadelphia Inquirer‏, 6 בנובמבר 2016 (באנגלית)
↑  מרי קלייר ג'לוניק, Pelosi’s nine impeachment managers hope to ‘finish the job’, באתר AP‏, 15 בינואר 2021 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2020030484  SNAC: w6hb9wtv  US Congress: D000631  VIAF: 8887159248619704870001   WorldCat (עם VIAF): 8887159248619704870001
דיאנה דיגט

דיאנה לואיז דיגט (באנגלית: Diana Louise DeGette; נולדה ב-29 ביולי 1957) היא פוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הראשון של מדינת קולורדו ברציפות מאז 1997. מחוז הקונגרס אותו מייצגת שוכן בדנוור, ובהווה היא הוותיקה ביותר מבין חברי הקונגרס מקולורדו, הן בבית הנבחרים והן בסנאט האמריקאי. טרם היבחרה לבית הנבחרים הייתה דיגט חברה בבית המחוקקים המדינתי של קולורדו.
ביוגרפיה

דיגט, דור רביעי למשפחה תושבת קולורדו, נולד בטאצ'יקאווה שביפן, בתם של פטרישה אן (לבית רוז) וריצ'רד לואיס דיגט. הוריה היו אמריקאים, ובזמן לידתה, שירת אביה בכוחות המזוינים של ארצות הברית. את לימודיה הגבוהים השלימה לראשונה במכללת קולורדו, שם קיבלה תואר ראשון במדע המדינה. בשנת 1982 השלימה לימודי תואר שני במשפטים מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ניו יורק. לאחר לימודיה בניו יורק שבה לדנוור, והחלה לעבוד כעורכת דין המתמקדת בזכויות האזרח וליטיגציה בדיני עבודה. לאחר תקופה ארוכה שהייתה מעורבת בפוליטיקה המקומית בדנוור, נבחרה דיגט ב-1992 אל בית הנבחרים המדינתי של קולורדו, וייצגה בשנים 1993–1997 את מחוז הבחירה השישי של המדינה.
לקראת בחירות 1996 החליטה חברת בית הנבחרים הוותיקה פט שרודר שלא להתמודד לתקופת כהונתה ה-13, ובעקבות זאת הודיעה דיגט על כוונתה להתמודד לבית הנבחרים במחוז הקונגרס הראשון של קולורדו. יריבה העיקרי בבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הדמוקרטית היה חבר מועצת העיר לשעבר טים סנדוס, שזמן קצר טרם הפריימריז זכה לתמיכתו של ראש עיריית דנוור וולינגטון וב. דיגט זכתה בפריימריז עם 55 אחוזים מקולות הבוחרים, ובכך הבטיחה את היבחרה אל בית הנבחרים בבחירות הכלליות שכן מדובר במעוז דמוקרטי מובהק. לראיה, מאז 1933 ייצגו את המחוז דמוקרטים בלבד, זולת ארבע שנים בודדות. שרודר, ששמרה על נייטרליות במהלך הבחירות המקדימות, הביעה את תמיכתה בדיגט לאחר שהאחרונה נבחרה למועמדת המפלגה, ובבחירות הכלליות נבחרה דיגט עם 57% מהקולות.
בשנת 2005 זכתה דיגט לתשומת לב לאומית, כאשר בית הנבחרים העביר חקיקה לה העניקה את חסותה, אשר הסירה את המגבלות שהטיל נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש על מימון פדרלי עבור מחקר בתאי גזע עובריים. דיגט, שעבדה על החקיקה מאז 2001, גייסה את תמיכתו של מייקל קאסל, חבר בית הנבחרים מדלאוור, שהיה לנותן החסות הרפובליקני הראשי להצעת החוק שלה. הצעת החוק המשותפת של דיגט וקאסל התקבלה ב-18 ביולי 2006, אך למחרת הטיל הנשיא בוש וטו על החקיקה, בפעם הראשונה בכהונתו. דיגט היא תומכת נלהבת במחקר של תאי גזע עובריים, ולצד זאת היא תומכת בזכות להפיל ובבקרת כלי נשק.
ב-18 בדצמבר 2019 ישבה דיגט בראשות בית הנבחרים בפועל, וניהלה את הדיונים במליאה ביום בו הצביעו חברי בית הנבחרים על הדחתו הראשונה של דונלד טראמפ. ב-12 בינואר 2021 מונתה דיגט לאחת מתשעת "מנהלי בית הנבחרים" במהלך משפט ההדחה השני של דונלד טראמפ.
הערות שוליים

↑  ההשתייכויות הדתיות של חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית, מסמך מאת Pew Research Center (באנגלית)
↑  מרי קלייר ג'לוניק, Pelosi’s nine impeachment managers hope to ‘finish the job’, באתר AP‏, 15 בינואר 2021 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 4125 1085  LCCN: n2008020657  SNAC: w6bq0tc1  US Congress: D000197  VIAF: 46230568   WorldCat (עם VIAF): 46230568
ג'ים ג'ורדן

ג'יימס דניאל ג'ורדן (באנגלית: James Daniel Jordan; נולד ב-17 בפברואר 1964) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הרביעי של מדינת אוהיו.
ג'ורדן הוא חבר מייסד ב"שדולת החירות של בית הנבחרים", וכיהן כיושב הראש הראשון שלה במהלך הקונגרס ה-114 של ארצות הברית, בשנים 2015–2017. מ-2019 עד 2020 היה ג'ורדן החבר הבכיר בוועדת הפיקוח והרפורמה של בית הנבחרים, ובמרץ 2020 עזב תפקיד זה כדי להיות החבר הבכיר בוועדת המשפט. ג'ורדן, בן בריתו הקרוב של נשיא ארצות הברית לשעבר דונלד טראמפ, עוטר בינואר 2021 במדליית החירות הנשיאותית. החל מינואר 2023, מכהן כיו"ר ועדת המשפט של בית הנבחרים של ארצות הברית.
ביוגרפיה > תחילת דרכו והשכלה

ג'ורדן נולד בעיר טרוי וגדל במחוז שאמפיין שבאוהיו, בנם של שירלי וג'ון ג'ורדן. בבית הספר התיכון גרהאם שבעיר סנט פריס למד והתאבק, ובשנת 1982 השלים את לימודיו. הוא זכה באליפות ההיאבקות של אוהיו כל ארבע השנים בהן היה תלמיד תיכון ורשם לזכותו שיא של סיכויי הפסד בני 156–1. לאחר מכן נרשם לאוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון, שם היה פעמיים לאלוף היאבקות באגף 1 של התאחדות ספורט הקולג'ים הלאומי (NCAA). ג'ורדן זכה במשחקי אליפות ה-NCAA ב-1985 וב-1986, בקטגוריית המתאבקים במשקל 60 קילוגרם. בשנת 1986 השלים לימודי תואר ראשון בכלכלה.
במשחקי ההיאבקות האולימפיים בארצות הברית הפסיד במשחק חצי הגמר של קטגוריית משקל הנוצה (62–57 קילוגרם), ולא העפיל לנבחרת האולימפית של ארצות הברית לאולימפיאדת סיאול ב-1988. כמו כן, בשנים 1987–1995 היה ג'ורדן עוזר מאמן קבוצת ההיאבקות של אוניברסיטת המדינה של אוהיו. בראשית יוני 2018, לפחות שמונה מתאבקים לשעבר אמרו כי ג'ורדן ידע, אך לא הגיב, לטענות בדבר התעללות מינית כלפי רופא הנבחרת, שטראוס. לג'ורדן תואר שני בחינוך מאוניברסיטת המדינה של אוהיו שבקולומבוס, שם הוסיף לקבל תואר שני נוסף במשפטים ב-2001. בריאיון עיתונאי משנת 2018 הצהיר ג'ורדן כי מעולם לא ניגש למבחני הקבלה אל לשכת עורכי הדין של אוהיו.
חיים אישיים

גורדון נשוי לפולי. הם החלו לצאת כשהוא היה בן 13 והיא בת 14 והם התחתנו ב-1985. לזוג 4 ילדים ו-2 נכדים. הם מתגוררים בפרברי העיר אורבנה שבאוהיו.
הערות שוליים

↑  ההשתייכויות הדתיות של חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית, מסמך מאת Pew Research Center (באנגלית)
↑  דובר הבית הלבן, President Donald J. Trump to Award the Medal of Freedom to Jim Jordan, באתר הבית הלבן, 11 בינואר 2021 (באנגלית)
↑  קורקי סימסזקו, Trump defender Ohio Rep. Jim Jordan to get presidential medal of freedom, באתר NBC News‏, 11 בינואר 2021 (באנגלית)
↑  BREAKING: Ohio Representative Jim Jordan Sat on Sexual Abuse Allegations at Ohio State, Former Athletes Say, באתר The Daily Banter‏, 9 בנובמבר 2018 (באנגלית)
↑  קייטי אדמונדסון, Unshaken by Abuse Scandal, Conservatives Are Sticking With Jim Jordan, באתר הניו יורק טיימס, 11 ביולי 2018 (באנגלית)
↑  Questions Mount About If And When Robert Mueller Will Interview Trump, באתר NPR‏, 20 במרץ 2018 (באנגלית)
↑  ריצ'רד א. כהן, Appropriations panel loses its luster, באתר פוליטיקו, 16 בנובמבר 2010 (באנגלית)
↑  טים דיקינסון, Inside the Republican Suicide Machine, באתר רולינג סטון, 9 באוקטובר 2013 (באנגלית)
↑  סוזן דייוויס, Boehner re-elected as speaker despite GOP dissenters, באתר USA Today‏, 6 בינואר 2015 (באנגלית)
↑  לוקן פוקס, Conservative Ohio Rep. Jim Jordan to run for House speaker, באתר CNN‏, 26 ביולי 2018 (באנגלית)
↑  טרה גולשן, Kevin McCarthy finally gets to be the top House Republican — but in the minority, באתר Vox‏, 14 בנובמבר 2018 (באנגלית)
↑  קזלי סנל, After Midterm Losses, House Republicans Elect McCarthy As Top Leader, באתר NPR‏, 14 בנובמבר 2018 (באנגלית)
↑  סם דורמן, Jim Jordan officially starts serving as ranking member of House Judiciary Committee, באתר פוקס ניוז, 14 במרץ 2020 (באנגלית)
↑  אוליביה ביוורס, House Republicans move Jordan to Judiciary, Meadows to Oversight, באתר The Hill‏, 6 בפברואר 2020 (באנגלית)
↑  ג'סי בלמרט, No new maps for Ohio till 2022 after U.S. Supreme Court gerrymandering decision, באתר Cincinnati Enquirer‏, 27 ביוני 2019 (באנגלית)
↑  Luke Broadwater, Trump Endorses Jim Jordan in Race for House Speaker, nytimes.com, ‏Oct. 5, 2023
↑  Emily Brooks Mychael Schnell, Jordan fails to win Speakership on first ballot, The Hill, ‏2023-10-17 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1255423323  ISNI: 0000 0005 0026 8653  LCCN: no2019076817  US Congress: J000289  VIAF: 3386150325529210090001   WorldCat (עם VIAF): 3386150325529210090001 
ג'ורדן בחברת סגן נשיא ארצות הברית מייק פנס, ינואר 2020
ג'ינגיס חאן

ערך זה עוסק במייסד האימפריה המונגולית. אם התכוונתם ללהקה גרמנית, ראו .
פסל בדמותו של ג'ינגיס חאן, בארמון הנשיאותי באולן בטור, בירת מונגוליה.
ג'ינגיס חאן (במונגולית:  צ'ינגיס חאן, ‏האזנהקובץ:Genghis Khan.ogg‏Ⓘ‏; 1162 – 18 באוגוסט 1227) היה מגדולי המצביאים בהיסטוריה, מייסדה ושליטה הראשון של האימפריה המונגולית ונחשב לאבי האומה המונגולית. את האימפריה שהקים הרחיבו בניו עד שהפכה לאימפריה השנייה בשטחה בתולדות האנושות (אחרי האימפריה הבריטית), והגדולה ביותר מבחינת שטח יבשתי רציף. השם ג'ינגיס חאן במונגלות משמעו "שליט העולם".
ילדותו וחייו

ג'ינגיס חאן נולד, על פי ההערכות, ב-1162 בשם טמוג'ין, בדלון בולדוג (אנ') למרגלות הר בורחאן חלדון בצפון-מזרח מונגוליה המודרנית.
אביו יסוגיי (אנ'), היה ראש בית אב קטן בשם בוריג'ין, שחי ליד מקורות הנהר אונון, ועסק בעיקר בציד. לפי "ההיסטוריה הסודית של המונגולים", חטף יסוגיי את הואלון, אימו של טמוג'ין, בת שבט המרקידים, והפך אותה לאשתו השנייה, זאת משום שלא הייתה לו אפשרות לשלם נדוניה מספקת עבור כלה, שלפי מנהגי הערבוֹת הייתה תנאי לנישואים.
בילדותו נחשף טמוג'ין לאכזריות שהייתה נהוגה בסביבתו. אביו מת עקב הרעלה שבצעו בני שבט טטארי יריב, כנקמה על הריגת בן שבטם בעבר בידי יסוגיי.
לאחר מות אביו, שבט משפחתו של טמוג'ין לא מצא תועלת רבה בסחיבת שתי האלמנות עם שבעת ילדיו של יסוגיי, ונטש את טמוג'ין ואת משפחתו.
ילדותו וחייו > רצח אחיו בגטר

בשנים הבאות חיו טמוג'ין ומשפחתו כנוודים חסרי כול והתקיימו בעיקר מפירות ומחיות קטנות שצדו. בתקופה זו, לפי האגדה, תפס טמוג'ין דג קטן, ואחיו החורג בגטר חטף אותו ממנו. לאחר שאימו הואלון צידדה בבגטר, הוא ואחיו הצעיר קאסאר איתרו והרגו אותו באמצעות חץ. על פי גרסה אחרת, הרג טמוג'ין את אחיו הגדול למחצה בגטר לאחר מות אביו, כדי למנוע בעדו מלבעול את אימו שלו. בגטר, שהיה הבכור לאביו מאשתו הראשונה, היה זכאי לפי המנהג המונגולי לרשת את אביו, ולבעול את כל נשותיו - שאינן אימו הביולוגית. לפי גרסה נוספת, הרג טמוג'ין את אחיו לאחר שתפס אותו אוכל בעל חיים שצד, מבלי לחלוק אותו עם יתר בני המשפחה.
כך או כך, רצח אחיו לא נותר ללא תגובה – מעשה זה, שנחשב לעבירה חמורה על פי המנהג המונגולי, אילץ את טמוג'ין ומשפחתו להימלט מיד מהאזור. ב-1172 נלכד טמוג'ין בידי בני השבט השליט באזור, שבט הטאיצ'יוד, הוחזק כאסיר ועונה. לפי האגדות המונגוליות טמוג'ין הוחזק בשבי תקופה קצרה, אך לפי כרוניקה סינית מזמן טמוג'ין משך תקופת השבי היה כעשור. לבסוף הצליח טמוג'ין לברוח בעזרת אביו של צ'ילאון (Chilaun), לימים קצין בכיר בצבאו. בערך באותה תקופה הצטרפו אליו ג'למה (Jelme) ובואורצ'ו, גם הם, לימים, גנרלים בצבאו.
ילדותו וחייו > אירוסיו עם בורטה

עוד בימיו האחרונים של אביו, התארס טמוג'ין עם בּוֹרטֶה, ולאחר בריחתו מהשבי התחתן עמה והוא כבן 16. בשלב זה הפך טמוג'ין למנהיג התא המשפחתי שלו, והגיע למצב קיום יציב יחסית. לימים נחטפה בורטה בידי שבט המרקידים, השבט ממנו נחטפה אימו, אותו שבט אריסטוקרטי ובעל עוצמה ממוצא טוראני (טורקי). בתמיכת אנשיו, ובעזרת מנהיג שבט החריידים טוגרול חאן ושל ג'אמוקה, ידיד ילדות של טמוג'ין (שבהמשך יהפך ליריבו הגדול ולטוען החלופי להנהגת השבטים המונגוליים המאוחדים), שוחררה בורטה. זמן קצר לאחר ששוחררה, ילדה בורטה את בנה הראשון ג'וצ'י, מה שהעלה שאלות אודות זהות האב. תעלומה זו עתידה הייתה לרדוף את טמוג'ין שנים ארוכות ולהוביל לסכסוך בין בניו. אולם, טמוג'ין התייחס לג'וצ'י כאל בנו הביולוגי הוודאי, ללא כל אפליה אל מול בניו האחרים.
ילדותו וחייו > חברותו ויריבותו עם ג'אמוקה

במשך הזמן, הודות לגאונותו הטקטית ולכושר הנהגתו, הלך כוחו הצבאי של טמוג'ין וגדל. בתקופה זו הפך ג'אמוקה, חבר ילדות של טמוג'ין ליריבו, בשל השאיפה הסותרת של שניהם להנהיג את השבטים המונגולים. בניגוד לג'אמוקה, צאצא של שבטי הערבות המיוחסים והאריסטוקרטים, שנהנו מזה שנים רבות ממעמד בכיר בין השבטים, מוצאו של טמוג'ין היה צנוע ביותר. עובדה זו נוצלה על ידי טמוג'ין ליצירת מוקד כוח חדש, אשר בניגוד לקשרי הדם וקשרי המשפחה שאפיינו את האליטות המונגוליות עד אז – התבסס על כישורים אישיים בקרב, וכן על נאמנות אישית לטמוג'ין עצמו.
במהלך השנים רבים מיושבי הערבות הלכו אחרי טמוג'ין, עד שב-1204 נערך הקרב הגדול בערבה בין מחנות טמוג'ין וג'אמוקה, קרב שלושה עשר הצדדים. אף שג'אמוקה הצליח לנוס בטרם נפילתו בשבי, ניצחונו של טמוג'ין בקרב הוביל לראשונה לאיחוד מרבית שבטי המונגולים תחת שלטונו. ב-1205 הוסגר ג'אמוקה לידי טמוג'ין על ידי כמה מאנשיו, ואלה בתגובה נהרגו על ידי טמוג'ין באשמת בגידה במנהיגם.
איחוד השבטים המונגוליים וכיבושי האימפריה

ג'אמוקה, חברו-יריבו הוותיק של טמוג'ין, חוסל על ידי טמוג'ין בשבירת גבו – המתה מכובדת במסורת המונגולית. בהמשך ליכד טמוג'ין את כל שבטי המונגולים ובאסיפה כללית (קורילטאי) ב-1206, ליד ההר המקודש בורחאן חלדון, הכריז בפניהם על ניצחונו ועל איחוד כל השבטים המונגוליים תחת שלטונו. לאחר הטקס והשתלטותו על מונגוליה כולה, החלו אנשיו לכנותו "ג'ינגיס חאן" (במונגולית: גדול השליטים; השליט העולמי).
איחוד השבטים המונגוליים וכיבושי האימפריה > הקמתה של האימפריה המונגולית

ב-14 שנות שלטונו האחרונות הקים ג'ינגיס חאן את האימפריה המונגולית, ששלטה על שטח בעל הרצף היבשתי הגדול ביותר בהיסטוריה (האימפריה הבריטית בשיאה חלשה על שטח גדול יותר - אך ללא רצף יבשתי), מסין עד הים הכספי. הוא כבש חלקים מסין, הודו, קוריאה, אפגניסטן, איראן, עיראק ורוסיה. בירת האימפריה הייתה העיר קרקורום שבמונגוליה.
ג'ינגיס חאן ליכד את שבטי המונגולים סביב חוקה שנקראה יאסה. עיקריה היו נאמנות עיוורת לחאן, ואיסור על מריבות בין שבטים. גם ענייני אישות זכו למענה בחוקה – על נואפים הוטל עונש מוות.
איחוד השבטים המונגוליים וכיבושי האימפריה > חשיבותו הצבאית

ג'ינגיס חאן נחשב לאבי תורת הלחימה המודרנית מהיותו מפתח תורת האסטרטגיה הצבאית במהלך מלחמותיו; הוא הקים יחידות עילית מובחרות בצבאו, וכן היה הראשון שיסד בצבא המונגולי חיל רפואה ייעודי שליווה את הלוחמים. הוא קידם קצינים על בסיס יכולתם וכישוריהם האישיים, ולא על בסיס ירושתם וייחוסם המשפחתי, כמקובל באותו זמן.
הצלחותיו של ג'ינגיס חאן ושל יורשיו התבססו על תמרון והפחדה. למעשה, הנקודה אליה כיוון ג'ינגיס חאן את התקפותיו האסטרטגיות הייתה לא יותר מאשר הדימוי הפסיכולוגי של כוחותיו בתודעה של היריב. על ידי יישום שיטתי וקפדני של אסטרטגיה זו, כלומר אופרטיבה מגובה בלוחמה פסיכולוגית, הצליחו ג'ינגיס חאן וצאצאיו לכבוש שטחים נרחבים ביותר באירואסיה.
אבני הבניין של הצבא והאסטרטגיה של ג'ינגיס חאן היו הקשתים ועדרים עצומים של סוסים מונגוליים, שהיו באופן יחסי גבוהים וחסונים, ביחס של חמישה סוסים לכל לוחם, היה הצבא המונגולי נייד ביותר (עדרי הסוסים סיפקו גם את הבסיס הלוגיסטי לאספקת מזון, בעוד שאת כל המצרכים האחרים הדרושים לחייל במסעו בזזו המונגולים מסביבתם). הצבא המונגולי היה ידוע במהירותו, בניידותו ובכך שנחשב צבא ״קל״. אחד הדברים שתרמו לכך היה מגני הגוף שלבשו הלוחמים, שהיו עשויים מבד משי צפוף שהיווה מגן בלתי חדיר לחצים. זאת בניגוד למגני גוף ממתכת כבדה שהאטו וסירבלו את יכולת התנועה של החיילים. בהשוואה לצבא המונגולי, נחשבו כל הצבאות האחרים "כבדים", וכתוצאה מכך היו המונגולים בעלי כושר-ניידות עדיף בהרבה. באמצעות ריכוז מאמץ, תמרון, הפתעת האויב והתקפה בלתי-פוסקת, הובסו צבאות סין, פרס, ארצות ערב וארצות אירופה תחת לחץ עד שבירתם, ואז נרדפו עד שהושמדו כליל.
ג'ינגיס חאן ולוחמיו נודעו באכזריותם עד היום; הם היו לוחמים פראיים שנעו במהירות רבה מעיר לעיר וזרעו הרס ואימה בכל מקום שעברו בו, כשהם רכובים על סוסים קטנים וחזקים. בעת המצור שהטיל על בייג'ינג הודיע כי אם תיכּנע לו העיר – יותיר את אנשיה בחיים, ואם תילחם בו – יהרוג את כל אנשיה. לאחר שכבש את ג'ונְגדוּ (בייג'ינג של ימינו), בירת שושלת ג'ין, ולאחר שהמושל שלה – "ח'אן הזהב" וכל החצר שלו ברחו דרומה (פעולה הנחשבת בגידה במונגולים), נכנס החאן עם לוחמיו ושרף את כל העיר על אנשיה. מבקרים שהגיעו למקום לאחר מכן סיפרו כי רחובות העיר היו חלקלקים עדיין כתוצאה משומן הגופות המדממות המוטלות בכל מקום. החאן שב וחזר על ההכרזה הזו בכל עיר שצר עליה. כך למשל הזהיר, לפי כתבים פרסיים, את הערים העתיקות בוכרה וסמרקנד: "חייהם של כל הנכנעים יינצלו. כל מי שבמקום להיכנע ייאבק ויזרע מחלוקת – יושמד".
איחוד השבטים המונגוליים וכיבושי האימפריה > קשרי החוץ

ג'ינגיס חאן, ששאף לפתח את ערוצי המסחר של מונגוליה, קשר בתחילה קשרי ידידות עם שושלת ח'ווארזם-שאה, ששלטה בפרס, ושאף לכונן עמה קשרי מסחר ענפים. לשם כך אף הקים לאורך דרך המשי הארוכה בין מונגוליה לפרס תחנות ביניים, ובהן יכלו סוחרים שיצאו ממונגוליה לנוח, להתרענן וליהָנות מהגנה מפני שודדי דרכים; כן ניתנה להם אפשרות להחליף את סוסיהם. אולם בעקבות מעשי התגרות מצד הפרסים, שחשו מאוימים מהאימפריה המונגולית המתפתחת, ובעקבות רציחת השגריר המונגולי בפרס, פתח החאן במלחמה חסרת רחמים כנגד האימפריה הח'ווארזמית. בעיר הפרסית נישאפור ציווה להקים פירמידה ענקית המורכבת מראשי תושבי העיר, על מנת להרתיע ערים אחרות.
איחוד השבטים המונגוליים וכיבושי האימפריה > החברה המונגולית

בשנות השמונים, בעקבות פרסום "ההיסטוריה החשאית של המונגולים", חיבור מהמאה ה-13 על חיי ג'ינגיס חאן, ההיסטוריונים מעריכים מחדש את טבעם של החברה והשלטון המונגוליים. לפי ספרים חדשים, האימפריה של ג'ינגיס חאן נתנה לאזרחים חופש דת, אסרה על סחר עבדים, הרחיבה את הכלכלה העולמית והנהיגה כמה מושגים בין-לאומיים חדשים, ובהם חסינות דיפלומטית. האימפריה הרחבה של ג'ינגיס חאן גם שיפרה את הקשרים בין מזרח למערב, ואלה הורחבו עוד יותר על ידי נכדו, קובלאי חאן. חוקרים, ובהם ג'ק ודרפורד, מתארים את ההשפעה המונגולית על אירופה כאחד מהגורמים העיקריים לעידן הרנסאנס באירופה.
חוקרים באוניברסיטת ג'ינגיס חאן באולן-בטור אומרים שלקראת סוף חייו ניסה החאן להפוך את האימפריה שלו למדינה אזרחית, על בסיס ספר החוקים "יאסה", שנתן זכויות שוות ומוגדרות לכל האזרחים, ובפרט לנשים.
מותו

ככל הנראה מת ג'ינגיס חאן מוות טבעי ב-18 באוגוסט 1227. לאחר מותו נחלקה הקיסרות האדירה שלו, שהשתרעה מסין במזרח עד נהר דנייפר במערב, בין ארבעה מבניו. בתחילה הם הרחיבו אותה, אך תחת שלטונם הקיסרות לא האריכה ימים. נכדו קובלאי חאן היה קיסר סין אותו ביקר מרקו פולו; שושלת של צאצאיו שלטה בהודו במאות ה-16 וה-17.
בשיאה הייתה האימפריה המונגולית גדולה בשטחה הן מהאימפריה המוקדונית הן מהאימפריה הרומית. בשנת 1260 פלשו המונגולים לארץ ישראל, שהייתה אז בשליטת האימפריה הממלוכית, אך הממלוכים ומצביאם קוטוז הביסו אותם בקרב עין ג'אלות.
צאצאיו

ג'ינגיס חאן זימן לארמונו נזיר סיני מוערך, ובבואו שאל אותו כיצד יוכל לזכות בחיי אלמוות. הנזיר ענה לו שלא ניתן לזכות באלמוות, אך יוכל להאריך את תוחלת חייו אם יתנזר מקיום יחסי מין. כפי הנראה החאן לא שעה לעצה; בפברואר 2003 הוערך במחקר "המורשת הגנטית של המונגולים", שפורסם ב"כתב העת האמריקאי לגנטיקה אנושית" (American Journal of Human Genetics), שלג'ינגיס חאן יש יותר מ-17 מיליון צאצאים ישירים החיים בימינו, כלומר, אחד מכל 400 אנשים בקירוב הוא צאצאו. חלק מצאצאיו התפשטו למדינות רוסיה ואוקראינה. עד היום מכירים במשפחת קירוב יוצאי רוסיה כצאצאיו הזכורים והמוכרים ביותר של ג'ינגיס חאן.
חשיפת דמותו במחקר

המונגולים לא נהגו להעלות דברים על הכתב, והכרוניקה המקיפה היחידה של תקופתו, "ההיסטוריה החשאית של המונגולים" (חיבור על חיי ג'ינגיס חאן מהמאה ה-13) נחשבה אבודה זה מאות שנים. אפילו כאשר נתגלתה מחדש על ידי דיפלומט רוסי בסין, בתחילת המאה ה-19, הוטל פיקוח מחמיר על הפצתה. לאור זאת, נכונה הטענה שמרבית הידיעות על ג'ינגיס חאן הגיעו מקורות העמים שכבש.
מאז 1982 הולכת ומתגלה דמותו באור חדש. באותה שנה פרסם פרנסיס וודמן קליווס את הגרסה המוסמכת המודרנית הראשונה של "ההיסטוריה החשאית של המונגולים". כמה פרטים שהתגלו באחרונה, למשל הידיעה שג'ינגיס חאן פחד מכלבים, מאירים אותו באור אנושי יותר.
על פי אומדנים מקובלים, הרג ג'ינגיס חאן בסך הכל כ-40 מיליון בני אדם ברחבי אסיה ואירופה. עם זאת, לדברי כמה חוקרים, מעדויות שונות עולה כי ייתכן שג'ינגיס חאן הִפריז במתכוון בתיאור היקף מעשי הטבח שלו, על מנת להגדיל את אפקט ההרתעה על אויביו.
ג'ינגיס חאן בתרבות הפופולרית

דמותו של ג'ינגיס חאן שימשה סופרים רבים, והופיעה בסרטי קולנוע, בסדרות טלוויזיה, ברומנים ובמשחקי מחשב.
רשימה חלקית:
"הומריק, הזאב המונגולי"; מצרפתית: שולמית הנדלסמן; ייעוץ מדעי והערות: ראובן עמיתי, הוצאת כנרת, 2002.
"מונגול: סיפורו של ג'ינגס חאן". סרטו של סרגיי בודרוב, 2008
בקומיקס של מארוול, המנדרין, אחד מאויביו של איירון מן, הוא צאצא של ג'ינגיס חאן.
להקת הפופ הגרמנית "ג'ינגיס חאן" קרויה על שמו. היא שרה שיר בשם "Dschinghis Khan" באירוויזיון 1979, שנערך בירושלים שהגיעה למקום ה-4.
הספר "עין האלוהים", מאת רולינס ג'יימס.
הספר "זאב הערבות" מאת קון איגולדן, מאנגלית: דורית בריל פוחק, הוצאת מודן הוצאה לאור 2023
ראו גם

האימפריה המונגולית
טוגרול חאן
צ'אגאטאי חאן
אוגדיי חאן
טולוי
גויוק חאן
קובלאי חאן
שושלת יואן
חאנות צ'אגאטאי
הולאגו חאן
אורדת הזהב
פיצול האימפריה המונגולית
צ'אגאטאי (חאנות)
האילח'אנאת
טימור לנג
השושלת הטימורית
השושלת המוגולית
הפלישה המונגולית לאזור הים הכספי
לקריאה נוספת

ג'ק ודרפורד. ג'ינגיס חאן. הוצאת דביר, מאנגלית: ברוריה בן-ברוך, 2010
דן גולדנברג. מונגוליה: מג'ינגיס חאן עד מרקו פולו. הוצאת מפה, תשס"ה, 2005
מיכאל פראבדין. הכיבוש הגדול – קיסרות המונגולים. מאנגלית: שרגא גפני; הוצאת מערכות, 1966
Frank McLynn. Genghis Khan – The Man Who Conquered the World. Vintage, London, 2015. ISBN 1446449297
René Grousset. Conqueror of the World. Orion Press, 1944
Weatherford, Jack (2004). Genghis Khan and the Making of the Modern World. New York: Broadway Books. ISBN 978-0-609-80964-8.
מריו דיאז-בלרט

מריו רפאל דיאז-בָּלַרְט קבאיירו (באנגלית: Mario Rafael Díaz-Balart Caballero; נולד ב-25 בספטמבר 1961) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-26 של מדינת פלורידה. הוא חבר בית הנבחרים ברציפות מאז 2003, ובמרוצת השנים ייצג מחוזות קונגרס שונים. בהווה מחוז הקונגרס שלו שוכן בדרום-מערב מחוז מיאמי-דייד, בתוכו שוכנת העיר הייליה. במהלך מגפת הקורונה בארצות הברית היה דיאז-בלרט חבר הקונגרס הראשון שאובחן כחיובי למחלת נגיף קורונה 2019 ב-18 במרץ 2020. עם מותו של אלסי הייסטינגס באפריל 2021, נהפך דיאז-בלרט לחבר הוותיק ביותר במשלחת פלורידה לשני בתי הקונגרס.