stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כביש 611

כביש 611, הידוע בתור "עוקף חריש", הוא כביש רוחב אזורי המשמש ככביש הגישה העיקרי והיחיד לעיר חריש. בעבר, מספור הכביש מצומת חריש ועד הכניסה לחריש סומן כ"כביש 6353", אולם בהמשך מוזג קטע זה עם כביש 611. כביש זה משמש כמו כן כניסה נוספת להתנחלות ריחן שבשומרון.
| --- | --- |

 מידע כללי
 כינוי:  עוקף חריש
 סיווג:  כביש אזורי
 ציר:  כביש רוחב
 אורך:  10.7 ק"מ
 מיקום
 ערים ראשיות:  חריש
 נקודת התחלה:  צומת חריש
 נקודת סיום:  צומת עם כביש 596
 
 קואורדינטות:  32°28′18″N 35°02′28″E﻿ / ﻿32.471648611822°N 35.041030422548°E﻿ / 32.471648611822; 35.041030422548
 he
היסטוריה

בעבר הכביש היה מתחיל מהיציאה המזרחית מחריש, ורובו של הכביש היה בשטחי יהודה ושומרון (4.7 ק"מ). עד למיזוג הכביש הקטע מצומת חריש ועד היציאה המזרחית סומן ככביש מקומי, ומוספר ככביש 6353.
היסטוריה > המיזוג עם כביש 6353

לאור התוכנית שהוציא משרד התחבורה ב-2018, נכון ל-2021 מוזג הכביש עם הקטע של כל כביש 6353. הקטע המקומי התווסף לכביש 611[דרוש מקור]. בעקבות מיזוג הכביש כיום אורכו של הכביש הוא כ-10.6 ק"מ, מתוכן 4.7 הם בשטחי יהודה ושומרון.
רשימת הצמתים לאורך הכביש

| קילומטרים | שם | סוג מפגש | מיקום | דרכים מצטלבות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
כביש 611 ממערב למזרח
| 0 | צומת חריש |  | ליד ברקאי |   כביש 574 |
| 0.18 | צומת ברקאי |  | ברקאי | כניסה לקיבוץ ברקאי |
| 0.3 | צומת ללא שם |  | מנשה | כביש פנימי |
| 1.5 | גשר |  | מנשה | חוצה את   כביש 6 |
| 1.9 | כיכר חריש |  | חריש | דרך ארץ |
| 2.6 | צומת ללא שם |  | הר אלכסנדר | כביש הגישה לא-טווילה |
| 3.2 | צומת אום-אל-קוטוף |  | חריש | כביש הגישה לאום אל-קוטוף |
| 3.7 | כיכר ללא שם |  | חריש | רחוב ספיר, רחוב קידמה |
| 3.9 | כיכר הזיתים |  | חריש | דרך ארץ |
| 4.1 | צומת ללא שם |  | חריש | רחוב הגשמה |
| 4.4 | כיכר ללא שם |  | חריש | רחוב התנופה, שדרות אחווה |
| 5.3 | צומת מצפה אילן |  | ליד מצפה אילן | כביש הגישה למצפה אילן |
| 6.1 | הקו הירוק |  | ליד מצפה אילן | מעבר לשטחי יהודה ושומרון |
| 7.3 | צומת ללא שם |  | דרומית לברטעה | כביש 6115 |
| 10.7 | צומת ללא שם |  | ליד מחסום ריחן |  כביש 596 |
ראו גם

כבישי ישראל
| כבישי השומרון |
| --- | --- | --- |
| כבישי אורך | כביש 60 • כביש 446 • כביש 466 • כביש 578 (כביש אלון) • כביש 596 • כביש 5444 • כביש 5066 • כביש 5504 • כביש 5788 (מעלה שי) |  |
| כבישי רוחב | כביש 5 • כביש 55 • כביש 57 • כביש 465 • כביש 505 • כביש 555 • כביש 557 • כביש 585 • כביש 611 • כביש 4775 • כביש 5050 • כביש 5533 • כביש 5615 • כביש 6115 • כביש 6513 • כביש 6235 |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ארבע בבות

ארבע בבות (מכונה גם: ניגון הרב או ניגון אדמו"ר הזקן, או ד' בבות), הוא ניגון ללא מילים, מניגוני חב"ד. מעשרת "הניגונים המכוונים" והחשוב שבהם, שהלחין רבי שניאור זלמן מלאדי, מייסד חסידות חב"ד, ניגון זה מפורסם ביותר.
הניגון נחשב לאחד הניגונים העמוקים והמיוחדים של החסידות, ולניגון היסודי והראשי של חסידות חב"ד. לניגון ארבעה בתים, בהם משתקפים העולמות הרוחניים העליונים אבי"ע.
ניגון זה, כמו רוב ניגוניו, חיבר רבי שניאור זלמן בעת שלמד אצל מורו ורבו המגיד ממעזריטש. לאחר שהיה לרבי, שינה ושיכלל את כל הניגונים, וניגון זה בפרט. מפאת סגולותיו המיוחדות ומשמעותו הרוחנית, נהוג בקרב חסידי חב"ד לנגנו בדייקנות, מתוך רצינות ובמועדים מיוחדים.
בספר הניגונים חב"ד, "ארבע בבות" הוא ניגון מספר א' (1).
זמני נגינתו

נהוג בחסידות חב"ד לנגנו בזמנים מיוחדים כמו חודש אלול, ימי הסליחות וגם בשמחת תורה. כמו כן ביום האחרון של שלוש הרגלים, פורים, חג הגאולה (בו השתחרר רבי שניאור זלמן מלאדי מהכלא) ביום כיפור ובימים טובים נוספים. וכן בעת הובלת החתן והכלה לחופה, האחרון נהוג גם בחסידויות אחרות.
אדמו"רי חב"ד הקפידו לנגנו בראש השנה, בחודש אלול, בברית מילה, בחתונה ובבר מצווה, וכן בי"ט בכסלו שנחשב "ראש השנה" לניגון זה. אצל הרבי מלובביץ' ניגנו זאת רבות.
בלובביץ', עיירת הערש ומרכז חסידות חב"ד במשך כמאה שנים, היו מנגנים ניגון זה רק בזמנים קבועים, כמו י"ט כסלו, ובשמחות כמו ברית מילה, בר-מצווה, חתונה וגם בחודש אלול בתפילה (כשמתפללים ביחידות באריכות)[דרוש מקור: לכל הזמנים האלה].
מקובל בשם הצמח צדק, שבימים רגילים ללא סיבה מיוחדת, נגינתו עלולה לעורר קיטרוגים.
מקובל בחב"ד, בהתוועדויות שקודם לשירת הניגון, מנגנים את "ניגון הכנה", של אדמו"ר הרש"ב. ולאחריו מנגנים את הניגון "נְיֶה ז'וּרִיצִי חְלוֹפְּצִי".
בל"ג בעומר מקובל לנגן ניגון זה לפני ההדלקה המרכזית בקבר רבי שמעון.
דייקנות וזהירות בנגינתו

נהוג לשיר כל בית פעמיים (כך הוא מופיע גם בכל התקליטים).
הפעם האחרונה ששרו ניגון זה בפומבי בנוכחות הרבי מנחם מנדל שניאורסון הייתה בשבת פרשת שמות ה'תשמ"ט. באותה התוועדות דיבר הרבי על הזהירות המיוחדת שצריכה להיות בניגון והורה ש"ינגנו עתה באופן יוצא מן הכלל".
מסגולות הניגון

אחדים מאדמו"רי חב"ד התבטאו בסגולותיו של הניגון:
המהר"ש: "בעת שמנגנים נגונו של הרבי הזקן זהו זמן המוכשר לתשובה, מפני שאז עת רצון למעלה".
הרש"ב: "כשמנגנים את הניגון בהתעוררות פנימית זהו זמן המוכשר לתשובה והתקשרות; וכשמנגנים את הניגון בטהרת הלב, אחר תרומת הדשן נכונה בתיקון חצות לאחר קריאת שמע שעל המיטה באמיתיות ואחר תפילה במאמץ עמוק, אפשר לפעול ישועה פרטית בבנים וחיים."
הריי"צ: "בידינו הבטחה שכאשר ינגנו את הניגון מתי שיהיה והיכן שיהיה, ישמע זאת הרבי (אדמו"ר הזקן) וירגיש, באיזה מדרגות גבוהות שרק יהיה. אלא שזה תלוי בהכנות המקבל".
עיבודים מוזיקליים

בשנות ה-70 הופיע באלבום "ערב חב"ד 2" של ניח"ח, ב־1996 הופיע השיר כמנגינת רקע ברצועת השיר "התוועדות" באלבום "ניגוני בית אבא" של מרדכי בן-דוד, בשנת 2000 הופיע באלבום 'נעימות חב"ד ליובאוויטש' של משה מונה רוזנבלום, ב־2015 הופיע באלבום "צמאה 2" על ידי חיליק פרנק וסימפונט רעננה, ובאלבום "עצם הנשמה 1" של הרב יאיר כלב, ב־2020 הופיע באלבום "לחיים טיש – חב"ד" של יוסף משה כהנא בביצוע של מוטי ויזל ועוד.
בוצע גם על ידי אברהם פריד במופע צמאה בשנת 2019, אלי מרקוס, אבי פיאמנטה, אלי ליפסקר ואחרים.
לקריאה נוספת

הרב לב לייבמן, תולדותיו וצפונותיו של ניגון אדמו"ר הזקן, סקירה מקיפה על הניגון, מכון נגינה לאור החסידות, ה'תשע"ה 2015, ראשון לציון.
סוגורו גטו

| --- | --- |

 שם ספר:  ג'וג'וטסו קאיסן ג'וג'וטסו קאיסן 0
 תוכנית טלוויזיה:  ג'וג'וטסו קאיסן
 הופעה ראשונה:  כסוגורו גטו: Jujutsu Kaisen 0 #2, "Deeply Blackened" ‏(2017)  כקנג'אקו: Jujutsu Kaisen #10, "After the Rain" ‏(2018)
 יוצרים:  גאג'ה אקוטאמי (אנ')
 דיבוב:  יפן טאקהירו סאקורי ארצות הברית לקס לאנג
 מידע
 גיל:  כסוגורו גטו: 27
 תאריך לידה:  כסוגורו גטו: 3 בפברואר 1990
 גזע:  בן אנוש
 מין:  כסוגורו גטו: זכר כקנג'אקו: לא ידוע
 מקצוע:  מגרש שדים
 דמויות קשורות
 משפחה:  כקנג'אקו: ג'ין איטדורי (בעל) צ'וסו, אסו, קצ'יזו, נוראנסו, שו-אוסו, טאנסו, סאנסו, קוטסוסו, שוסו ויוג'י איטדורי (בנים)
סוגורו גטו (ביפנית: 夏油 傑; בכתב הפבורן (אנ'): Getō Suguru) הוא דמות בדיונית ואחד האנטגוניסטים הראשיים של סדרות המאנגה והאנימה "ג'וג'וטסו קאיסן" והפריקוול "ג'וג'וטסו קאיסן 0", שנוצרו על ידי המאנגקה גאג'ה אקוטאמי (אנ'). סוגורו גטו הוא מכשף ג'וג'וטסו רב-עוצמה שהיה מיודד ומקורב בעברו לסאטורו גוג'ו, לפני שמניעיהם השונים גרמו לשניים להתרחק ולהיות יריבים. בשלב מתקדם בעלילת המאנגה, מתגלה כי גופתו נשלטת למעשה על ידי קנג'אקו (ביפנית: 羂索; בכתב הפבורן (אנ'): Kenjaku), מכשף ג'וג'וטסו מרושע ועתיק-יומין המתמחה בטכניקה מקוללת מיוחדת המאפשרת לו להשתיל את מוחו בגופים אחרים; אשר מטרתו היא לפתח את האנושות באמצעות אנרגיה מקוללת במטרה ליצור תור זהב חדש לעולם הג'וג'וטסו, בדומה לתקופת הייאן.
דמותו של גטו נוצרה בהשראת דמותו של שינובו סנסוי, אנטגוניסט מסדרת המאנגה "יו יו האקושו" מאת יושירו טוגאשי, מתוך רצון לחקור דעות קדומות באמצעות אפיון הדמות שלו. מנגד, נוצרה דמותו של קנג'אקו בהשראת דמותו של אנטגוניסט המאנגה "נארוטו", אורוצ'ימארו; גם הוא מכשף אלמותי המשתמש בכלי קיבול שונים על מנת להמשיך לחיות. בעיבוד האנימה, מדובבת הדמות על ידי טאקהירו סאקורי בדיבוב היפני ועל ידי לקס לאנג בדיבוב האנגלי.
דמותו של גטו זכתה לשבחים על ידי המבקרים על תפקידה בפריקוול "ג'וג'וטסו קאיסן 0", בשל היותה אנטגוניסטית שוות-משקל ליוטה ובני-כיתתו, לצד העמקת יחסיה עם ג'וג'ו עם גילוי הקשר ביניהם ועברם המשותף. הטוויסט במהלכו התגלה כי קנג'אקו הוא השולט למעשה בגופו של גטו בסדרה הראשית הביא לתגובות מעורבות מצד המבקרים בשל השפעתו על הנרטיב ועל פיתוח דמותו של גטו.
קונספט ויצירת הדמות

את ההשראה עבור יצירת דמותו של סוגורו גטו קיבל גאג'ה אקוטאמי בעקבות דמותו של שינובו סנסוי, אנטגוניסט סדרת המאנגה "יו יו האקושו" מאת יושירו טוגאשי, עם זאת, אקוטאמי התאכזב מהתוצאה הסופית שיצאה לו. על רקע ההשראה, נוצרה דמותו של גטו במטרה לחקור את אופן כתיבתה של דמות ששופטת אחרים מתוך דעה קדומה וללא מחשבה שנייה. את שמה קיבלה הדמות בהשראת שמו של אתר הסקי היפני "גטו קוגן". בזמן שכתב את סיפור הרקע שלו, אקוטאמי רצה להדגיש עד כמה השתנה גטו לאחר שעזב את תיכון ג'וג'וטסו וכיצד החל לשנוא בני אדם פשוטים. אחת המגילות של גטו המופיעות במהלך הסדרה היא מחווה לסדרת המאנגה "Zombiepowder" מאת טאיטו קובו.
אקוטאמי בחר לכתוב את דמותו של גטו כבעלת עבר משותף לסאטורו גוג'ו, לאחר שחקר את הגוג'ו-גסה, גלימות נזיר בודהיסטיות, מתוך מחשבה כי שם זה עומד בהלימה לשמו של גוג'ו. אקוטאמי גם רצה להראות את הניואנסים בין הדמויות בכך ששמותיהם תואמים את אופיים: "Satoru"‏ (悟; כלומר "הארה"), ילד-הפלא שנולד עם כוחות על-טבעיים, ו-"Suguru"‏ (傑, כלומר "יוצא-דופן"), שהגיע לרמות נעלות באמצעות עבודה קשה. יתרה מזאת, אקוטאמי אייר את דמותו של גטו עטוי מלבושי נזיר בפריקוול כדרך לחתור בין הניגוד שבדמותו, שיצרה ארגון דתי כוזב תוך שהוא מתחזה לנזיר, לבין האופן שבו נזירים נתפסים כאמינים במציאות.
עם הגילוי כי דמותו של גטו מתה למעשה במהלך אירועי "ג'וג'וטסו קאיסן 0" וכי "גטו" מהסדרה הראשית הוא למעשה אדם אחר שמחזיק בגופתו, אקוטאמי אמר שזיכרון הגוף של זרועו כשגוג'ו רואה אותו מרמז לכך שגטו המקורי עדיין נלחם נגד קנג'אקו. אקוטאמי השווה את דמותו של קנג'אקו לדמותו של אורוצ'ימארו מסדרת המאנגה של מאסאשי קישימוטו, "נארוטו", כאמצעי להסביר את מותו של גטו. אקוטאמי גם אמר שגטו חזק, מאמין שהיה יכול לנצח מול יוטה אם היה הורס את המחסום העל-טבעי בין שינג'וקו לקיוטו. טכניקת הג'וג'וטסו של גטו, אוזומאקי, נוצרה בהשראת סדרת המאנגה של ג'ונג'י איטו באותו השם. עם זאת, אקוטאמי נמנע מלהתייחס לטכניקה זו בצורה מפורשת על מנת להימנע מטענות על גנבה ספרותית.
במהלך הפקת סרט הפריקוול, העיר התסריטאי הירושי סקו כי על מנת שהסרט יתאים לאורך של שעתיים, יהיה עליו להוסיף חומרים חדשים כמו רקע על טיב יחסיהם של גוג'ו וגטו. הכללת של יחסיהם של גטו וגוג'ו בעלילת הסרט נועדה להיות טבעית, לצד חקר היחסים גם באנימה. עם זאת, הבמאי, סונגהו פארק, טען שצוות ההפקה לא היה מעוניין לתת להם יותר מדי זמן מסך בשל הצורך לשמור את מיקוד העלילה על דמויותיהם של אוקקוטסו וריקה. סקו העיר כי סצנת הקרב האחרון בין אוקקוטסו לגטו הורחבה באמצעות הוספת סצנה שבה גטו מקיא דם.
קונספט ויצירת הדמות > ליהוק

מדבבי דמותו של סוגורו גטו – טקאהירו סאקורי (משמאל) בדיבוב היפני ולקס לאנג (מימין) בדיבוב האנגלי.
טקאהירו סאקורי, מדבב דמותו של גטו בדיבוב היפני, קרא את עלילת מאנגת הפריקוול המקורית לפני הקלטת הדיבוב עבור הסרט, מה שהוביל אותו להזדעזע מחשיפת העובדה כי דמותו נשלטת על ידי קנג'אקו. בין צדדים רבים בדמותו של גטו שנחשף אליהם במהלך הדיבוב, סאקורי הופתע מטיב יחסיהם הידידותיים בין גטו לגוג'ו. על אף שגטו ואוקקוטסו נפגשו לראשונה רק במסגרת הפריקוול, סאקורי כבר עבד עם מדבבת דמותו של אוקקוטסו, מגומי אוגאטה, מספר פעמים בעבר.
מדבב דמותו באנגלית, לקס לאנג, נהנה מדיבוב הדמות, על אף היותו אנטגוניסט הסרט הראשי, בעיקר בשל חשיפת רבדים ועומקים נסתרים באפיון דמותו. לאנג העיר בנוסף שהוא נהנה מהשילוב בין אימה לקרבות, שהפתיע אותו במהלך שלבי ההפקה והדיבוב, וכי הסרט חקר היטב את דמותו של גטו, במיוחד בשל הפלאשבקים שחוקרים את עברו המשותף עם גוג'ו.
ביוגרפיה בדיונית > ג'וג'וטסו קאיסן 0

סוגורו גטו הוא מכשף ג'וג'וטסו בדרגה מיוחדת, תלמידו של מסאמיצ'י יאגה וחבר לכיתתם לשעבר של סאטורו גוג'ו ושוקו איירי. הטכניקה המקוללת שלו מאפשרת לו לספוג ולשלוט ברוחות מקוללות באמצעות הפיכתן לכדורים שחורים שגטו חייב לבלוע במטרה לפקד עליהן. גטו מוצג לראשונה בסדרת הפריקוול "ג'וג'וטסו קאיסן 0", במהלכה הוא מתעניין ברוחה המקוללת של הילדה הצעירה ריקה אורימוטו, שמצידה מחפשת את יוטה אוקקוטסו, תלמידו של גוג'ו. כאשר גוג'ו אינו נוכח, גטו תוקף ומביס בקלות את יוטה וחבריו. עם זאת, אוקקוטסו, יחד עם ריקה שנמצאת כעת בשליטתו, נלחם בגטו. גטו משתמש בטכניקת הג'וג'וטסו החזקה ביותר שלו, אוזומאקי, אך בסופו של דבר מובס. לאחר שאיבד את זרועו בקרב, גטו בורח ומתכנן את נקמתו להשיג שליטה על ריקה. לאחר מכן הוא נמצא על ידי גוג'ו, שמזכיר לו עברם המשותף, וגטו מבקש בפניו שיהרוג אותו.
ביוגרפיה בדיונית > ג'וג'וטסו קאיסן

עברם המשותף של גטו וג'וג'ו נחקר במהלך קשת העלילה "דברים נסתרים / מוות בטרם-עת", שמתקיים כ-11 שנים לפני אירועי הפריקוול. במהלך לימודיו בתיכון ג'וג'וטסו שבמחוז טוקיו, היה גטו תלמיד מצטיין, בדומה לגוג'ו. כאשר הוא וגוג'ו היו שניהם תלמידי שנה שנייה, הוטל עליהם ללוות את ריקו אמאנאי, נערה שייעודה היה להתמזג עם המכשף האלמותי, טנגן. כאשר המיזוג היה אמור להתרחש, השניים מותקפים על ידי שכיר החרב טוג'י פושיגורו, אשר מביס אותם והורג את ריקו. בעוד גוג'ו מתאושש והורג את טוג'י, גטו מתחיל לפקפק בחובותיו כמכשף, ולאחר שהוא מתפכח מחובתו להגן על בני-אדם על חשבון חייהם של חבריו, הוא נשבע לשבור את המעגל ולהרוג כל מכשף למנוע את לידתן של רוחות מקוללות נוספות. חדור מוטיבציה לממש את תוכניותיו החדשות, גטו נמלט וטובח בכפר הולדתו באמצעות כוחותיו, כולל בהוריו. גוג'ו מתעמת עם גטו בנוגע לפשעיו, אך אינו מסוגל להרוג אותו ונותן לו ללכת.
על אף שהוא לכאורה חי במהלך הסדרה הראשית ומתכנן להתמודד שוב מול גוג'ו, זהותו האמיתית של גטו מתגלה בדיעבד במהלך פגישתו עם גוג'ו בקשת "תקרית שיבויה". גופתו של גטו נמצאת למעשה תחת שליטתו של קנג'אקו, מכשף ג'וג'וטסו מרושע ועתיק-יומין ששרד במשך מאות שנים הודות ליכולתו להטמיע את מוחו ותודעתו בגופות של אנשים אחרים. "גטו" מסביר לגוג'ו את תוכניתו להשתמש ביכולותיו של גטו לרתום רוחות מקוללות על מנת להשיג את מטרותיו, לאחר שבעבר החזיק במכשף הג'וג'טוסו נוריטושי קאמו במטרה ליצור "רחמים ארורים", הכלאות בין רוחות מקוללות לבני-אדם. לאחר מכן "גטו" משתמש באוזומאקי במטרה לרתום את היכולות של אחת מהרוחות שספג בעבר, שהיא היכולת לתמרן נשמות. הוא משתמש ביכולת זו כדי לתמרן את נשמותיהם של אנשים שסימן לאורך עברו על מנת ליצור מכשפי ג'וג'וטסו ובכך מקדם את תוכניתו להחזיר את העולם לעידן הדומה לתקופת הייאן.
לאחר תקרית שיבויה, טוקיו מוצפת בקללות ומתברר כי קנג'אקו מתכנן להשתמש במצבו הפגיע של טנגן במטרה למזג את כל האנושות איתו. נוסף לכך, מתברר כי לפני תקרית שיבויה, חשף קנג'אקו את קיומה של אנרגיה מקוללת ביפן לממשלות העולם השונות במטרה לשכנע אותם להשתמש במשחקי ההשמדה כהזדמנות לחטוף מכשפים ולקלל אותם כמקור אנרגיה. לאחר שמשחקי ההשמדה משרתים את מטרתם, קנג'אקו מסתער על תיכון ג'וג'וטסו במטרה ללכוד את טנגן. קנג'אקו מיישם בכוח את אחד מכללי המשחק על מנת לסיים אותו עם מותם של כל השחקנים למעט הוא וסוקונה. לאחר שקנג'אקו נכנס למושבות במטרה להוציא את שאר השחקנים הנותרים, הוא מתעמת עם טאקאבה, שמסתגל באופן בלתי-צפוי לכל אחת מהתקפותיו. קנג'אקו מגלה את הפונקציה מאחורי הטכניקה שלו ומביס אותו, אבל הקרב מסיח את דעתו למספיק זמן שמאפשר ליוטה לשסף את ראשו.
ביקורות

דמותו של סוגורו גטו זכתה לביקורות חיוביות. סזארי יאן סטרוסייביץ', בביקורת שלו על סרט הפריקוול ב-"Polygon", ציין כי דמותו של גטו מתוארת כאנטגוניסט מבדר עם "אישיות גדולה מהחיים". נוסף לכך, הושוותה דמותו של גטו על ידי מספר מבקרים לדמותו של נבל-העל מגנטו מבית מארוול קומיקס, בשל רצונם המשותף ליצור עולם שבו ישלטו העל-טבעיים. מבקרת "IGN", ג'מימה סבסטיאן, השוותה בין דמותו לבין גלרט גרינדלוולד מזיכיון "עולם הקוסמות", תוך הקבלה בין אמונותיהם הבלתי-מוסריות בספק ביכולת האנושות להשתפר לעומת הגיבורים הראשיים, וציטוט נאומו של גטו בסרט שבו הוא מצהיר שלא אכפת לו מאנשים שאינם מכשפים תוך פירוט תוכניותיו ליצירת אוטופיה. בביקורת שכתב עבור "Fandom Post", ציין קסטרל סוויפט כי הוא נהנה מקו העלילה של גטו בסרט וציפה להמשך חקר ידידותו עם גוג'ו, אך שמנגד מצא שגטו, כאנטגוניסט, אינו בולט בצורה ייחודית. בביקורתה, הביעה "Manga News" גם היא רצון להעמיק בעתיד בידידותם של גוג'ו וגטו. בביקורתו על הדיבוב האנגלי, כותב "Fandom Post", דניאל פית'רס, ציין כי עבודת הדיבוב של לקס לאנג הייתה הטובה ביותר בסרט.
בכתבה שכתבה עבור "Comic Book Resources", החשיבה לורן טידמארש את דמויותיהם של גטו ואיטדורי כדקונסטרוקציות של ארכיטיפ הפרוטגוניסט, כשהיא משווה את סיבותיהם הדומות להפיכתם למכשפים במטרה להגן על אחרים. עם זאת, לשתי הדמויות, לדבריה, היו תגובות שונות לכישלונותיהן, מה שהוביל אותן ללכת בדרכים שונות, כשברקע ידידותו של איטדורי עם מגומי פושיגורו נותנת לו דרך חיובית יותר להתמודדות, בניגוד לבידודו של גטו מחבריו והאנשים סביבו. בעקבות עיבוד האנימה לפלשבקים לעברם של גטו וגוג'ו, ציינה אנה דיאז מ-"Polygon" כי יש מעריצים שכתבו סיפורי דוג'ינשי (המקביל היפני למונח ספרות חובבים) המתמקדים ביחסיהם של השניים, שהפכו לוויראליים. גם ג'יימס בקט מ-"Anime News" וצ'ארלס הרטפורד מ-"Why Though" שיבחו את טיפול צוות הפקת האנימה במערכת יחסיהם ואת תיאור נפילתו של גטו לטירוף.
בשיאו של סרט הפריקוול, "ג'וג'וטסו קאיסן 0", לאחר שהפסיד לאוקקוטסו ונמלט, מוצא גטו להורג על ידי גוג'ו. סצנה זו בילבלה חלק מצופי הסרט, שכן גטו עדיין מופיע בסדרת האנימה, המתרחשת שנה לאחר אירועי הסרט. סיבת הישרדותו של גטו אינה מוסברת באנימה, והתסריטאים טענו שעל המעריצים לקרוא את המאנגה. לאחר החשיפה כי גופתו של גטו נלקחה על ידי קנג'אקו, לורן טידמארש ציינה כי יש סיכוי שגטו שמר על זיכרונותיו, מאחר שזרועו תוקפת את גופו לאחר שקנג'אקו פוגש את גוג'ו. בכתבה עבור "Real Sound", שיבח איצ'י נארימארה את מורכבות עברם של גטו וגוג'ו, ואת הטוויסט לפיו קנג'אקו שולט בגופתו של גטו. מנגד, ל-Manga News הייתה תגובה מעורבת לטוויסט: מצד אחד נטען כי טוויסט זה הרס את דמותו של גטו, כיוון שכעת סיפור הרקע שלו מואפל על ידי קנג'אקו, בעוד שמאידך נטען כי הטוויסט שימש את מטרתו, כיוון שכעת גוג'ו, אחת הדמויות החזקות בזיכיון, יכולה לחוות תבוסה מידי "גטו" החדש.
עבור קידום סרט הפריקוול, ייצרה חברת "יוניקלו" סדרה של חולצות שנשאו את דמותו של גטו. בסקר פופולריות שנערך ב-2021, דורגה דמותו של גטו במקום ה-12. בסקר השני, פופולריותו של גטו עלתה, ודורגה במקום הרביעי. על העלייה בפופולריותו של גטו, העיר אקוטאמי כי ייתכן שיש לכך קשר לעליית סרט הפריקוול לאקרנים.
בלגואבגרד

| --- | --- |
סמל בלגואבגרדסמל בלגואבגרד
מראה כללי של העיר בלגואבגרד
מראה כללי של העיר בלגואבגרד
 מדינה:  בולגריה בולגריה
 מחוז:  בלגואבגרד
 חבל ארץ:  מורדות הרי רילה
 ראש העיר:  קוסטדין סטויאנוב פסקאלב
 תאריך ייסוד:  המאה ה-14
 על שם:  Dimitar Blagoev 
 שטח:  28.91 קמ"ר
 גובה:  410 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  81,988 (15 ביוני 2024)
 קואורדינטות:  42°10′12″N 23°06′01″E﻿ / ﻿42.17000°N 23.10028°E﻿ / 42.17000; 23.10028
 אזור זמן:  UTC +2
 http://www.blgmun.com/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת בולגריה מוגדלת) סופיה פלובדיב וארנה בורגס רוסה פלבן סטארה זאגורה טורקיה יוון מקדונ. הצפו.  סרביה רומניה הים השחור בלגואבגרד(למפת בולגריה רגילה) סופיה פלובדיב וארנה בורגס רוסה פלבן סטארה זאגורה טורקיה יוון מקדונ. הצפו.  סרביה רומניה הים השחור בלגואבגרד(למפת מחוז בלגואבגרד רגילה) פטריץ' סנדנסקי גוצה דלצ'ב רזלוג בנסקו קיוסטנדיל סופיה פאזארדז'יק סמו. יוון מקדוניה הצפ. בלגואבגרד(למפת מחוז בלגואבגרד מוגדלת) פטריץ' סנדנסקי גוצה דלצ'ב רזלוג בנסקו קיוסטנדיל סופיה פאזארדז'יק סמו. יוון מקדוניה הצפ. בלגואבגרד  . tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בְּלָגואֵבְגְרָד (בבולגרית: Благоевград) היא עיר בדרום-מערב בולגריה, בירת מחוז בלגואבגרד, השוכנת על המורדות הדרום-מערביים של הרי רילה ומרוחקת 101 קילומטרים מהבירה סופיה.
היסטוריה

באזור העיר נתגלו שרידים ארכאולוגיים מתקופת הברונזה המאוחרת, עידן הממלכה התראקית, עת היה במקום יישוב שנודע בשם סקיפטופארה. האזור נכבש על ידי האימפריה הרומית במאה ה-1 ונודע במעיינות המרפא שבו. היישוב חרב וננטש בתקופת האימפריה הביזנטית ואין כל תיעוד לגביו, עד תחילת שלטון האימפריה העות'מאנית בשלהי המאה ה-14. במקום הוקם במקום כפר סוחרים אשר כונה גורנה ג'ומאיה שמשמעו השוק העילי או הגבוה. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), נותרה העיר בחזקת העות'מאנים כחלק מהמחוז האוטונומי רומליה המזרחית וגם לאחר אחוד המחוז עם נסיכות בולגריה, נותר בחזקה עות'מאנית כעיירת גבול. רק לאחר מלחמת הבלקן הראשונה עבר היישוב לידיים בולגריות ונותר בשליטתה של בולגריה מתוקף הסכם בוקרשט, אשר סיים את מלחמות הבלקן. ב-1950 שונה שמה של העיר לבלגואבגרד על שמו של המנהיג הקומוניסטי דימיטר בלגואב. בעיר נולד הכדורגלן הנודע דימיטאר ברבאטוב.
אקלים

בעיר שורר אקלים ממוזג עם השפעה ממתנת מנהר סטרומה, אשר מעניקה מאפייני אקלים ים תיכוני לאזור. העיר מוגנת מהרוחות הצפוניות הקרות על ידי רכס הרי רילה. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 12.6oc, כאשר ערכי הקיצון נעים מ-1oc בחודש ינואר עד 23oc בחודש יולי.
כלכלה ודמוגרפיה

בשנות ה-30 התפתחה בעיר תעשיית טבק ואליה התווספו גם מפעלי טקסטיל, חברות הובלה, מפעל לייצור משקאות קלים, ומספר מאפיות. בסמוך לעיר עובר עורק מספר 4 של נתיבי התעבורה הפאן-אירופיים, המחבר את מזרח אירופה דרך בולגריה ליוון וטורקיה. בעיר פועלת האוניברסיטה האמריקאית. בלגואבגרד מהווה בסיס יציאה לתיירים באזור המחוז וענף התיירות תופס כשליש מהתוצר המקומי הגולמי של העיר.
הקהילה היהודית

תעוד לקהילה יהודית מאורגנת בעיר קיים החל מ-1900, עת נכללה ברשימת 34 הקהילות המאורגנות בנסיכות הבולגרית ומנתה כ-180 נפשות. בעיר היו בית כנסת ובית ספר יסודי בן 4 כיתות ובני הקהילה התפרנסו ממסחר ומלאכה זעירה. בעיר פעלו בשנות ה-30 אגודות ציוניות מזרמים פוליטיים שונים. לפי נתוני מערכת החינוך היהודית בעיר חלה ירידה הדרגתית במספר תושבי הקהילה החל מסוף שנות ה-20. עם תום מלחמת העולם השנייה חיו בעיר כ-150 יהודים, אשר רובם המוחלט עלו לישראל בין השנים 1947 – 1949. בימינו, לא מתגוררים יהודים בעיר.
ב-4 במרץ 1943 ביצע הצבא הבולגרי אקציה בכל רחבי תראקיה המזרחית, אשר נמסרה לממלכת בולגריה לפקדון על ידי גרמניה הנאצית לאות הוקרה על הצטרפותה להסכמה המשולשת. חלק מ-4,000 היהודים שנאסרו, הוחזקו במעצר בתנאים מינימליים במשך מספר שבועות בתוך מחנה מעבר שהוקם על ידי הקומיסריון לענייני יהודים במחסני טבק בעיר בלגואבגרד, לפני שגורשו דרך העיר לום אל מותם במחנה טרבלינקה.
ערים תאומות

ארצות הברית אובורן, אלבמה, ארצות הברית
מקדוניה הצפונית דלצ'בו, מקדוניה הצפונית
מקדוניה הצפונית סקופיה, מקדוניה הצפונית
יוון סרס, יוון
הונגריה סקשפהרוואר, הונגריה
יוון סלוניקי, יוון
יפן נגסאקי, יפן
גאורגיה בתומי, גאורגיה
קרואטיה צ'אקובץ, קרואטיה
לקריאה נוספת

סטיבן סייג', גורנה גו'מאיה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך III, עמ' 19), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
הערות שוליים

↑  צבי קרן, יהדות בולגריה - סקירה, ב "כולנו בולגרים", אתר הבית של יהודי בולגריה.
↑  נתונים היסטוריים של אוכלוסייה במקדוניה "אוכלוסיית יהודי בלגואבגרד בראשית המאה ה-20", באתר promacedonia.org(במקדונית).
↑  לוחות סטטיסטיים, בתוך : אנציקלופדיה של גלויות-יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמודים 643–661. ( בהתייחס לשמה הקודם של העיר: גורנה ג'ומאיה).
↑  יושע, ניסים, "השועל הבלקני – על חלקה של בולגריה בהשמדת יהודים", באתר "יד ושם"
↑  סטיבן סייג' (אנ'), גורנה גו'מאיה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך III, עמ' 19), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4238731-0  MusicBrainz: 67cad53a-0546-417b-a3d3-51e49b1d2232  NKC: ge856423  SUDOC: 11320227X  VIAF: 147736077   WorldCat (עם VIAF): 147736077 
קבוצת הכדורגל מכבי גורנה ג'ומאיה ב-1947
אל-אמירה

| --- | --- |

בתי השכונה ששרדו בין מלון לאונרדו פלאזה ירושלים מימין לבית סולל בונה ירושלים משמאל
 מידע
 עיר:  ירושלים
 תאריך ייסוד:  המחצית השנייה של המאה ה-19
 על שם:  "הנסיכה" ז'אן מרקוס
 קואורדינטות:  31°46′34″N 35°13′03″E﻿ / ﻿31.776115°N 35.217417°E﻿ / 31.776115; 35.217417
 שכונות נוספות בירושלים
  (למפת ירושלים מוגדלת) אל-אמירה(למפת ירושלים רגילה) אל-אמירה(למפת הרי ירושלים רגילה) אל-אמירה(למפת הרי ירושלים מוגדלת) אל-אמירה he
 
קצה שכונת אל-אמירה במבט ממערב - במרכז התמונה מלון הגאולה, ברקע בריכת ממילא
בית צ'רצ'יל סמוך למנזר רטיסבון בשנת 1941
אל-אמירה (בערבית: الأميرة; תעתיק מדויק: אלאמירה; בעברית: הנסיכה) הייתה שכונה נוצרית במרכז ירושלים, שהוקמה בשלהי המאה ה-19. בתקופת המנדט הבריטי השתלבה השכונה במרקם העירוני של "העיר העברית" שנבנה לאורך רחוב המלך ג'ורג'. לאחר הקמת מדינת ישראל נהרסו חלק מבתי השכונה, ובמקומם נבנו בניינים אחרים, והחלק אחר נתפס כנכסי נפקדים.
מיקום ומבנה

השכונה השתרעה בין אזור גן המנורה לכיכר צרפת. המבנים בשכונה כללו בתי מגורים ומבני ציבור, שנבנו על קרקע בבעלות הפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית של ירושלים, על מגרשים רחבים יחסית שהותירו שטח גן גדול מסביב לכל מבנה (בעיקר לבתי המגורים).
שם השכונה

השכונה כונתה 'אל-אמירה', שמשמעו 'הנסיכה', על שם "הנסיכה" ז'אן מרקוס, הולנדית משיחית שהקימה את מלון הגאולה.