stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מאחורי המספרים
הערות שוליים

↑  "מאחורי המספרים", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית)
| פרס NAACP Image לסרט קולנוע יוצא מן הכלל |
| --- | --- | --- |
| 1972–1999 | ליידי שרה את הבלוז (1972) • בוא נעשה את זה שוב (1976) • הגדול ביותר (1978) • תהילה (1980) • באסטין לוס (1981) • קצין וג'נטלמן (1982) • סיפורו של חייל (1985) • הצבע ארגמן (1986) • נשק קטלני (1987) • מגלה את אמריקה (1988) • סמוך עלי (1989) • גלורי (1990) • החבר'ה מהשכונה (1992) • הנזירות בלוז (1993) • מלקולם אקס (1994) • כמו אוויר לנשימה (1996) • עת להרוג (1997) • אוכל נשמה (1998) • איך סטלה החזירה את הגרוב שלה (1999) |  |
| 2000–היום | סודו של שושבין (2000) • לזכור את הטיטאנים (2001) • עלי (2002) • אנטואן פישר (2003) • מקהלה בירושה (2004) • ריי (2005) • התרסקות (2006) • המרדף לאושר (2007) • הווכחנים הגדולים (2008) • החיים הסודיים של הדבורים (2009) • פרשס (2010) • נשים צבעוניות (2011) • העזרה (2012) • זנבות אדומים‎ (2013) •‏ 12 שנים של עבדות (2014) • סלמה (2015) • היישר מקומפטון (2016) • מאחורי המספרים (2017) • טיול בנות (2018) • הפנתר השחור (2019) • צדק ורחמים (2020) • בחורים רעים לתמיד (2021) • נקמה מרה (2022) • הפנתר השחור: ואקאנדה לנצח (2023) ‏•‏‏ הצבע ארגמן (2024) |  |
| פרס גילדת שחקני המסך לצוות השחקנים הטוב ביותר בסרט קולנוע |
| --- | --- | --- |
| 1995‏-2009 | אפולו 13 (1995) • כלוב הציפורים (1996) • ללכת עד הסוף (1997) • שייקספיר מאוהב (1998) • אמריקן ביוטי (1999) • טראפיק (2000) • פארק גוספורד (2001) • שיקגו (2002) • שר הטבעות: שיבת המלך (2003) • דרכים צדדיות (2004) • התרסקות (2005) מיס סנשיין הקטנה (2006) • ארץ קשוחה (2007) • נער החידות ממומביי (2008) • ממזרים חסרי כבוד (2009) |  |
| 2010-היום | נאום המלך (2010) • העזרה (2011) • ארגו (2012) • חלום אמריקאי (2013) • בירדמן (2014) • ספוטלייט (2015) • מאחורי המספרים (2016) • שלושה שלטים מחוץ לאבינג, מיזורי (2017) • הפנתר השחור (2018) • פרזיטים (2019) • משפט השבעה משיקגו (2020) • CODA ‏(2021) • הכול בכל מקום בבת אחת (2022) • אופנהיימר (2023) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810586226505606  BNE: a6098364  CANTIC: a19561428  LCCN: no2017013308  VIAF: 16148631215930410787   WorldCat (עם VIAF): 16148631215930410787
The Record (אלבום)

The Record הוא אלבום הבכורה של הסופרגרופ האמריקאי, בויג'יניוס, המורכבת מפיבי ברידג'רס, לוסי דייקוס וג'וליאן בייקר. הוא יצא לאור ב-31 במרץ 2023 תחת הוצאת חברות אינטרסקופ רקורדס ופולידור רקורדס.
רקע

המיני אלבום Boygenius מ-2018 זכה לשבחי המבקרים, וציינו שהשירים במיני אלבום נוצרו תוך ימים ספורים. לאחר צאת המיני אלבום, בייקר שיתפה פעולה עם ברידג'רס ודייקוס, ברצועה "Favor" מתוך אלבומה השלישי, Little Oblivions, שיצא בפברואר 2021. דייקוס הוציאה ביוני 2021 את אלבומה השלישי, Home Video, שזכה לביקורות חיוביות וכלל כמה סינגלים. ברידג'רס הייתה פעילה, השיקה חברת תקליטים משלה, "Saddest Factory", והוציאה את המיני אלבום Copycat Killer של עיבודים מחודשים בעקבות הצלחת אלבומה השני, Punisher. בנובמבר 2021, הלהקה הופיעה באירוע צדקה בסן פרנסיסקו. זו הייתה ההופעה הראשונה שלהן יחד מאז 2018.
ב-10 בינואר 2023, הלהקה הוכרזה להופיע בקואצ'לה 2023. הודעה זו סימנה את חזרתן לבמה לאחר הפסקה משמעותית. לפני ההכרזה על קואצ'לה, נפוצו שמועות על איחוד של הלהקה. מאוחר יותר באותו החודש, הלהקה הכריזה על האלבום. האלבום יצא לאור ב-31 במרץ 2023, והוא לא יצא על ידי חברת מטאדור, שהוציאה בעבר את מיני-אלבום הבכורה שלהן ב-2018.
ברידג'רס חשפה שהיא שלחה את "Emily I'm Sorry" ולחברותיה ללהקה מיד לאחר שהוציאה את אלבום הסולו שלה Punisher ושאלה, "האם אנחנו יכולות להיות להקה שוב?".
הרכב

האלבום הופק על ידי בויג'יניוס והמפיקה קתרין מרקס באולפני שאנגרי-לה של ריק רובין במאליבו בינואר 2022. רשימת הרצועות של האלבום מורכבת מ-12 שירים, כולל רצועות כמו "Without You Without Them",‏ "Cool About It", ‏"Leonard Cohen" ו-"Satanist".
קידום

לפני יציאת האלבום, השלישייה חשפה שלושה סינגלים, שכל אחד מהם נכתב ומבוצע על ידי אחת החברות: "20$" על ידי ג'וליאן בייקר, "Emily I'm Sorry" על ידי פיבי ברידג'רס ו-"True Blue" על ידי לוסי דייקוס. "$20" מתואר כשיר רוק אופטימי, השונה מהסגנון הרגיל שלהן. "Emily I'm Sorry" הושווה לשיר טיפוסי של פיבי ברידג'רס, ונשלח לבייקר ולדייקוס מיד לאחר שברידג'רס סיימה את אלבומה Punisher. ‏"True Blue" הודגש בשל הכתיבה המצוינת של לוסי דייקוס. הסינגלים הללו משקפים את הסגנונות האינדיבידואליים של החברות אך גם שומרים על צליל מגובש המייצג את בויג'יניוס, הכולל הרמוניות עדינות ומילים בלתי נשכחות.
ב-1 במרץ 2023, הלהקה הוציאה קליפ לשיר "Not Strong Enough". בקליפ ניתן לראות את חברות הלהקה מבלות בלונה פארק. הקליפ צולם על ידי חברות הלהקה ונערך על ידי אחיה של ברידג'רס, ג'קסון.
ב-20 בספטמבר 2023, בויג'יניוס הוציאו קליפ אנימציה לשיר "Cool About It", שהוא חלק מהאלבום. הקליפ בוים על ידי לורן צאי ומציג את הקשר בין כלב לצעצוע שלו באמצעות רישומים עדינים. צאי תיארה את "Cool About It" כשיר מלנכולי ונוקב להפליא, שמכניס מילים לרגשות לא מוסברים. הקליפ זכה לשבחים על שיתוף הפעולה שלו עם בויג'יניוס, וצאי ציינה שהיא נהגה לעשות סרטוני אנימציה ביוטיוב כשהייתה בת 11. במהלך ביצוע של "Cool About It" בטורונטו, מעריצים יצרו מופע אורות בצבעי קשת בענן בקהל כדי לחגוג את חודש הגאווה.
בנוסף להוצאת האלבום, בויג'יניוס הופיעו באופן פעיל במהלך שנת 2023, כולל סיבוב הופעות באביב והופעות בפסטיבלים כמו "קואצ'לה" ו-"All Things Go".
ביקורות

| דירוגים מקצועיים> ציונים משוקללים.מקור | דירוגים מקצועיים> ציונים משוקללים.ציון |
| --- | --- |
Metacritic: 90/100‏
ציוני ביקורות
מקור: ציון
8.2‏: פיצ'פורק
הגרדיאן: 
DIY: 
אינדפנדנט: 
NME: 
Under the Radar Magazine: 
musicOMH: 
PopMatters: 8/10‏
Sputnikmusic: 4.0/5.0‏
דיילי טלגרף: 
Allmusic: 
Mojo: 
The Line of Best Fit: 8/10‏
Exclaim: 8/10‏
Clash: 7/10‏
No Ripcord: 6/10‏
סלנט: 
הביקורות על האלבום הן חיובית בדרך כלל, כשרוב הביקורות משבחות את שיתוף הפעולה ואת המיזוג הייחודי של הכישרונות של שלושת הזמרות.
ביקורות מרובות העניקו לאלבום ציון מושלם ותיארו אותו כשיתוף פעולה משולב יפה בעל משמעות רוחנית. האלבום ראוי לשבח על שדחף את המוזיקאיות מעבר לאזורי הנוחות היצירתיים הרגילים שלהן. המבקרים מדגישים את כוחו של המאמץ הקולקטיבי, ומתארים אותו כמשמעותי יותר מסך חלקיו. המילים והליריקה זוכים לשבחים על העומק וההשפעה הרגשית שלהם. האלבום נתפס כעדות לכוחה של שותפות אסתטית, ידידות מתמשכת ועבודת צוות.
גם ביקורות מעורבות היו לאלבום, כשביקורת אחת העניקה לאלבום ציון של 91, מה שמרמז שלמרות שכל אמן עשוי להמשיך להצטיין בנפרד, האלבום מציע משהו מיוחד כיצירה קולקטיבית. ביקורת נוספת מעניקה לאלבום ציון 83, מתוך הכרה ששיתופי פעולה בין סולנים מוכשרים יכולים להיות מאתגרים, אבל בויג'יניוס מנווטות את האתגר הזה בהצלחה.
ביקורות > הופעות ברשימות

| ארגון | רשימה | מיקום | מקור |
| --- | --- | --- | --- |
| רולינג סטון | 100 האלבומים הטובים ביותר לשנת 2023 | 2 |  |
| בילבורד | 50 האלבומים הטובים ביותר של 2023: רשימת הצוות | 2 |  |
| Paste | 100 האלבומים הטובים ביותר של שנות ה-20 עד כה | 99 |  |
רשימת רצועות

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי ג'וליאן בייקר, לוסי דייקוס ופיבי ברידג'רס והופקו על ידי בויג'יניוס, קתרין מרקס, איתן גרוסקה, מלינה דוטרטה, שרה טודזין וטוני ברג (למעט היכן שמצוין אחרת).
| מס' | שם | כותב(ים) | משך |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Without You Without Them  |   | 1:21 |
| 2. | $20  |   | 3:20 |
| 3. | Emily I'm Sorry  |   | 3:34 |
| 4. | True Blue  |   | 4:56 |
| 5. | Cool About It  | ג'וליאן בייקר, לוסי דייקוס, פול סיימון ופיבי ברידג'רס | 3:00 |
| 6. | Not Strong Enough  |   | 3:54 |
| 7. | Revolution 0  |   | 4:17 |
| 8. | Leonard Cohen  | הו-יון יו, בייקר, לאונרד כהן, דייקוס וברידג'רס | 1:42 |
| 9. | Satanist  |   | 4:50 |
| 10. | We're In Love  |   | 4:54 |
| 11. | Anti-Curse  |   | 3:18 |
| 12. | Letter To An Old Poet  |   | 3:07 |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 42:18 |
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים (2023)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים (2023)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים (2023)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 24 |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 3 |
|  אירלנד | מצעד האלבומים האירי | 1 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 4 |
|  ארצות הברית | מצעד האלבומים המסחריים | 2 |
|  ארצות הברית | מצעד האלבומים העכשוויים | 2 |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 8 |
|  דנמרק | היטליסטן | 39 |
|  הולנד | מצעד 100 האלבומים ההולנדיים | 1 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 1 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד אלבומי האמריקנה הבריטי | 1 |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 43 |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 2 |
|  ספרד | PROMUSICAE | 40 |
|  סקוטלנד | מצעד האלבומים הסקוטי | 1 |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 6 |
|  צרפת | SNEP | 126 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 11 |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 36 |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 22 |
מיקומי שיא > מצעדי סוף שנה

|   ‏‏‏  2023> מדינה |   ‏‏‏  2023> מצעד |   ‏‏‏  2023> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | מצעד האלבומים המסחריים | 33 |
|  ארצות הברית | מצעד האלבומים העכשוויים | 23 |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי ה-Tastemakers | 7 |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי הויניל | 16 |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי הרוק והאלטרנטיבי | 52 |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי הרוק | 27 |
|  ארצות הברית | מצעד האלבומים האלטרנטיביים | 26 |
|   ‏‏‏  2024> מדינה |   ‏‏‏  2024> מצעד |   ‏‏‏  2024> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | מצעד האלבומים האלטרנטיביים | 44 |
מיכאל סימון

| --- | --- |

 לידה:  19 בספטמבר 1901 ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  29 באוקטובר 1976 (בגיל 75) 
 מדינה:  ישראל 
 
סימון (משמאל), בטקס הראשון במדינת ישראל של מסירת כתב האמנה, 17 באוגוסט 1948, פבל ירשוב באמצע
מיכאל (פריץ) סימון (19 בספטמבר 1901 – 29 באוקטובר 1976) היה ראש הטקס הראשון במדינת ישראל ומראשוני משרד החוץ הישראלי בין השנים 1948–1968.
משנת 1957 כיהן סימון כקונסול כללי בקנדה, ושגריר בפרו, אוסטריה ובוליביה.
ביוגרפיה > גרמניה

סימון נולד בברלין בירת הקיסרות הגרמנית לאפרים גוטהולד סימון וססיליה לבית ליפמן, דור חמישי לרבי עקיבא איגר (הראשון) מהלברשטאדט. הוא גדל כבן למשפחה יהודית מתבוללת וכפטריוט גרמני. אחיו היו עקיבא ארנסט סימון, לימים חתן פרס ישראל בחינוך, והנס סימון. סימון היה פעיל ציוני בגרמניה.
בשנת 1918 סיים את לימודיו התיכוניים בגימנסיה, ולמד באוניברסיטת הומבולדט של ברלין ואוניברסיטת גתה בפרנקפורט וקיבל תואר דוקטור לפילוסופיה מאוניברסיטת טיבינגן על מחקרו בנושא "החינוך הגופני כגורם בחינוך הלאומי". בתקופת לימודיו באוניברסיטה נחשף לתנועה הציונית, הצטרף לאיגוד הסטודנטים הציונים בגרמניה, ונכלל בין חברי הנשיאות של האיגוד.
סימון היה פעיל בתנועת הספורט היהודית ונמנה עם חברי אגודת החתירה "עברייה".
ביוגרפיה > תפקידיו לפני קום המדינה

סימון עלה לארץ ישראל ב-1924. בתחילה שימש כמורה בבית הספר הריאלי בחיפה. בהמשך עבר לירושלים ועבד כמזכיר לגרמנית בהנהלה הציונית. כיהן במספר תפקידים בסוכנות היהודית, בהם מזכירו של דוד בן-גוריון, מזכירו של משה שרתוק, ונציג הסוכנות במצרים.
סימון היה פעיל בארגון ההגנה מ-1929 בהיותו ממגיני רחביה. במהומות בין השנים 1936–1939 היה מפקד המקום.
בין השנים 1928–1934 עבד סימון בהוצאה לאור של "העיתון הרשמי של ממשלת פלשתינה (א"י)" שהוציאה לאור ממשלת המנדט.
ביוגרפיה > תפקידיו במשרד החוץ

1948-1957 ראש הטקס במשרד החוץ. עם הקמת המדינה מונה על ידי שר החוץ שרתוק לעמוד בראש מחלקת הטקס במשרד החוץ. בתפקידו זה היה סימון אחראי על קביעה ועיצוב כללי הטקס במדינת ישראל. בין השאר היה סימון אחראי על טקס העלאת עצמותיו וטקס קבורתו של בנימין זאב הרצל באוגוסט 1949, וכן על טקס השבעת הנשיא הראשון חיים ויצמן בפברואר 1949. ויצמן הגיע ארצה בסוף ספטמבר 1948 ביחד עם רעייתו ורה ויצמן למבצע הבאתו של הנשיא ויצמן לארץ קראו "מבצע שחר" ובמסגרתו יצאה משלחת מהארץ לז'נבה ללוות את הזוג ויצמן לארץ שכללה את: הוגו ברגמן, שר החוץ משה שרת, ד"ר חיים פוזנר ד"ר מיכאל(פריץ) סימון ואת הרופא פרופ' צונדק.בשדה התעופה בז'נבה ובטרם עלותם למטוס קיבלו בני הזוג ויצמן תעודות הזהות שלהם(מספר אחת ומספר שתיים), בחדר צדדי בשדה התעופה ובטרם עלותם למטוס, השביע סימון את ויצמן לנשיא מועצת המדינה הזמנית בנוסח שהובא מן הארץ שבו נאמר: "אני, דוקטור חיים ויצמן, נשבע באלוהים שאהיה נאמן ומסור לממשלת ישראל"
1957-1960 קונסול ישראל בקנדה.
1960-1963 שגריר ישראל בפרו ובוליביה.
1963-1968 שגריר ישראל באוסטריה.
סימון פרסם לאורך השנים כמאה מאמרים בנושאי חינוך, היסטוריה, וכן על תולדות החינוך הגופני בעיתונות היומית והמקצועית בישראל, בעברית ובגרמנית. כתב מספר ערכים באנציקלופדיה העברית, ובהם הערכים: "דגל" ו"טקס"
שירותו בחיל הים

עם הקמת צבא ההגנה לישראל שובץ סימון, יחד עם יתר עובדי משרד החוץ, למילואים במודיעין אולם על אף גילו (48) ביקש סימון להשתלב בשירות פעיל יותר והוא התנדב, חודש לפני שמלאו לו 49, (הגיל בו ניתן פטור מן הצבא)למילואים בחיל הים וטיפס מדרגת טוראי ועד לדרגת רב-סרן עת שוחרר בגיל 56 ויציאתו לשליחותו בחו"ל. במסגרת שירותו בחיל הים, היה שותף סימון בהנחת היסודות לטקס הימי, עיצוב הדגלים ומדי חיל הים. באביב 1954, השתתף סימון ב"מבצע נדיב" שבמסגרתו הועלו עצמות הברון אדמונד דה רוטשילד לארץ ונקבר, ביחד עם רעייתו, באחוזת הקבר ב"יד הנדיב" בזיכרון יעקב. ארונותיהם של הברון רוטשילד ורעייתו הועלו בנמל מרסיי בצרפת על גבי אח"י מבטח בנמל מארסיי, להפלגה הצטרף סימון שהיה אחראי על כל סידורי הטקס בנמל מארסיי וכן על סידורי טקס הקבורה הממלכתית שנערך לברון רוטשילד בארץ. בצד תרומתו של סימון לגיבוש כללי הטקס בחיל הים, הוא השתלב בישרות המילואים כימאי מן הורה ובין השנים 1950-1956 הצטרף לכמה הפלגות עם אוניית חיל הים אח"י משגב. באפריל 1955 הצטרף סימון למסעה של אח"י משגב במערב אפריקה במסגרת "מבצע משווה" בין ה-15 בפברואר עד 2 ביוני 1955 הפליגה אח"י משגב במסגרת השלב האחרון של קורס חובלים, לאורך חופי מערב אפריקה ועד נמל חיפה. סימון הצטרף לחלק האחרון של המסע כאשר האנייה עגנה בליבריה. לביקור בליבריה הייתה חשיבות מדינית רבה.
משפחתו

סימון היה נשוי לחרמונה, בתו של האגרונום חיים מרגליות קלווריסקי. לזוג נולדו 2 ילדים. מיכאל סימון הוא אחיו השני של עקיבא ארנסט סימון, ודודו של אוריאל סימון.
סימון נפטר ב-29 באוקטובר 1976.
לקריאה נוספת

יהודית בן חיים, יואב סימון ורחל גולדבלט, מיכאל פריץ סימון, ציוני בחליפה ועניבה, ירושלים, הוצאה עצמית, 2019
הערות שוליים

↑   דוד גדג', ראש הטכס, חבוש צילינדר, למד את הלכות הנימוסין על כל תגיהן, באתר הארץ, 15 באפריל 2018
1 2 3 4  יהודית בן חיים, יואב סימון ורחל גולדלבט, מיכאל (פריץ) סימון: ציוני בחליפה ועניבה, הוצאה עצמית, 2019, עמ' 143-193
↑  יהודית בן חיים, יואב סימון, רחל גולדבלט, מיכאל (פריץ) סימון: ציוני בחליפה ועניבה, ירושלים: הוצאה עצמית, 2019, עמ' 88-89
↑  מוטי גולני, יהודה ריינהרץ, האב המייסד- חיים וייצמן, ביוגרפיה , 1922-1952, תל אביב: עם עובד ספריית הפועלים, 2020, עמ' 746-747
↑  מיכאל סימון, דגל, האנציקלופדיה העברית י"א-י"ב, חברה להוצאת אנציקלופדיות בע"מ, עמ' 937-948
↑  מיכאל סימון, טקס, האנציקלופדיה העברית י"ז-י"ח, חברה להוצאת אנציקלופדיות בע"מ
↑  יהודית בן חיים, יואב סימון, רחל גולדבלט, ציוני בחליפה ועניבה, ירושלים: הוצאה עצמית, 2019, עמ' 105
↑  יהודית בן חיים, יואב סימון, רחל גולדבלט, מיכאל (פריץ) סימון: ציוני בחליפה ועניבה, ירושלים: הוצאה עצמית, עמ' 106
↑  יהודית בן חיים, יואב סימון, רחל גולדבלט, מיכאל (פריץ) סימון: ציוני בחליפה ועניבה, ירושלים: הוצאה עצמית, 2019, עמ' 107
↑  יהודית בן חיים, יואב סימון, רחל גולדלבט, מיכאל (פריץ) סימון: ציוני בחליפה ועניבה, ירושלים: הוצאה עצמית, 2019, עמ' 113-124
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007396975905171  VIAF: 12155646251818212873   WorldCat (עם VIAF): 12155646251818212873
דורביים

| דורביים |
| --- | --- |
  למעלה: דורבני דורב למטה: דורבני ערום
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: סרדינאים
משפחה:: דורביים
סוג:: דורבני
מינים
 Chirocentrus dorab  Chirocentrus nudus
שם מדעי
 Chirocentrus ‏קיווייה, 1816

דּוֹרַבִּיִּים (שם מדעי: Chirocentridae) הם משפחה קטנה של מקריני סנפיר ימיים מסדרת הסרדינאים הקרובים לסרדיניים, אך גדולים מהם. במשפחה זו ישנו רק סוג אחד - דָּרְבָּנִי (Chirocentrus) ובו שני מינים.
שני מינים אלה הם המינים הגדולים ביותר בסדרתם, והם יכולים להגיע לאורך של מטר, והם בעלי גוף מוארך בעל קשקשים כסופים-אפורים וצידיים כחלחלים עם סנפירים קצרים. הם בעלי פיות גדולים בעלי שיניים מחודדות העוזרות להם לצוד מיני דגים אחרים. המין דורבני ערום ניזון גם מסרטנים. שיניים אלה נתנו להם את שמם האנגלי - Wolf herrings (סרדיני זאב).
שני המינים הם דגי מאכל חשובים אותם צריך לשמור בהקפאה טובה.
מינים

דָּרְבָּנִי דּוֹרַבּ (Chirocentrus dorab) - דג זה מצוי במים חמימים בטווח שבין הים האדום עד ליפן ולאוסטרליה
דָּרְבָּנִי עָרֹם (Chirocentrus nudus)
אברהם יכין

| --- | --- |

 לידה:  31 ביולי 1924 ירושלים, פלשתינה (א"י) המנדט הבריטי 
 פטירה:  10 במאי 2020 (בגיל 95) ישראל ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות
 תחום יצירה:  פיסול, ציור
 
אברהם יכין (31 ביולי 1924 – 10 במאי 2020) היה צייר ופסל ישראלי.
ביוגרפיה

יכין נולד בירושלים, בכור לאם ממוצא מצרי ולאב ממוצא סורי (חלבִּי). מילדותו גילה נטייה אמנותית והחל לצייר. בנערותו יצא לעבודה כדי לסייע בכלכלת המשפחה, והשלים את השכלתו בלימודי ערב.
במהלך מלחמת העולם השנייה התגייס לצי המלכותי הבריטי, במסגרתו הפליג בין חופי הים התיכון וזכה לבקר במרכזי אמנות בצרפת, איטליה, יוון ומצרים. לאחר המלחמה החל לימודי אמנות באקדמיה לאמנות בצלאל בירושלים, ולמד בהנחיית האמנים מרדכי ארדון, איזידור אשהיים, יעקב שטיינהרדט ואחרים. בצעירותו הצטרף לפעילות קומוניסטית, וב-1946 נתפס על ידי הבריטים בעת שהדביק כרוזים קומוניסטיים ללא אישור, ונידון לקנס של 15 לא"י.
עם הכרזת מדינת ישראל התגייס לצה"ל והשתתף במלחמת העצמאות. בשנת 1953 הציג בירושלים את תערוכת הציורים הראשונה שלו, וב-1960 התקבל יכין כחבר באגודת הציירים והפסלים.
ב-1957 נישא לחנה יכין, ילידת הולנד, סופרת ואמנית בזכות עצמה, ואיתה גידל שמונה ילדים. בני הזוג הציגו במשותף בתערוכות אמנות בישראל, באירופה ובארצות הברית. עבודותיהם של בני הזוג יכין הוצגו במוזיאונים שונים בהולנד וכן במוזיאון ישראל בירושלים ובמוזיאון היהודי בפריז. אחד מפסליו, פסל הג'ירפה מוקם מעל גג קיוסק ברחוב רמב"ן בשכונת רחביה בירושלים. בני הזוג גרו בשכונת מחנה יהודה בירושלים, בבית בו נולד אברהם.
ציוריו של אברהם יכין התאפיינו באקספרסיביות, בצבעוניות עזה ובחוסר דיוק בפרטים. העיר ירושלים, על הקשריה הרוחניים, היוותה מוטיב מרכזי ברבים מציוריו.
אברהם יכין נפטר ב-10 במאי 2020. הוא היה אחיהם של לוחמי הלח"י לשעבר עזרא יכין ויהושע יכין, ושל איש האצ"ל דוד יכין. בן אחיו הוא הבמאי ההוליוודי בועז יכין.
הערות שוליים

↑  אח נידון על הדבקת כרוזים קומוניסטיים והשני נאשם בהדבקת "מעש", המשקיף, 28 באוגוסט 1946
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 278297  NLI: 987007270189805171  ISNI: 0000 0000 6867 239X  LCCN: no2011126882  NTA: 14077145X  RKD: 243930  ULAN: 500479586  VIAF: 98315648   WorldCat (עם VIAF): 98315648
להט"ב ותחרות האירוויזיון

דנה אינטרנשיונל, הזמרת הטרנסג'נדרית הראשונה שהשתתפה באירוויזיון, וזוכת אירוויזיון 1998, בו ייצגה את ישראל
תחרות הזמר של האירוויזיון ידועה בקשר שלה עם הקהילה הגאה, ולה קהל מעריצים ותיק מתוכה. מארגני האירוויזיון פעלו לשילוב מעריצים אלה בתחרות מאז שנות התשעים.
נושאי להט"ב בשירי התחרות

לאורך תחרות האירוויזיון, חלק מהשירים ומההופעות כללו התייחסויות ורמיזות למערכות יחסים חד-מיניות. הזמר ז'אן-קלוד פסקל, שביצע את השיר "Nous les amoureux", איתו זכתה לוקסמבורג באירוויזיון 1961, אישר כי השיר מכיל אזכורים למערכת יחסים הומוסקסואלית ולקשיים שניצבו בפני הזוג, דבר שנחשב שנוי במחלוקת בתחילת שנות השישים, כאשר ברבות ממדינות אירופה יחסים הומוסקסואליים עדיין היו אסורים בחוק. ההופעה של הזמרת הפינית קריסטה סיגפרידס באירוויזיון 2013 עם השיר "Marry Me" כללה נשיקה חד-מינית של הזמרת עם אחת מרקדניות הליווי שלה, ובהופעה של הזמר האירי ראיין או'שונסי עם השיר "Together" באירוויזיון 2018 הופיעו שני רקדנים גברים שהציגו מערכת יחסים חד-מינית. חלק מהופעות האירוויזיון לאורך השנים כללו מופעי דראג, ביניהן הופעותיהן של דמויות הדראג קונצ'יטה וורסט האוסטרית באירוויזיון 2014, ורקה סרדוצ'קה האוקראינית, DQ הדנית באירוויזיון 2007, ובמופע דראג ססטרה (Sestre (drag act)) הסלובני באירוויזיון 2002; הבחירה בססטרה לתחרות עוררה מחאות ודיונים על זכויות הלהט"ב בסלובניה באותה תקופה והביאה לחששות שהועלו בפרלמנט האירופי לקראת הצטרפותה הקרובה של סלובניה לאיחוד האירופי.
תקריות הקשורות ללהט"ב לאורך התחרות

אירוויזיון 2009 נערך ברוסיה, ופעיל זכויות הלהט"ב ניקולאי אלקסייב (אנ') החליט לנצל זאת כדי להביא את עמדותיה של המדינה בנוגע לזכויות להט"ב לידיעת הציבור, בין היתר בתגובה לאמירתו של יורי לוז'קוב, ראש העיר של מוסקבה, כי הומוסקסואליות היא "שטנית". אלקסיב הודיע כי מצעד הגאווה במוסקבה באותה שנה, ייערך במקביל לגמר האירוויזיון ב-16 במאי, יום לפני היום הבינלאומי נגד הומופוביה. שם המצעד שונה ל"מצעד הגאווה הסלאבי", כדי להעלות מודעות לזכויות להט"ב באזור הסלאבי של אירופה כולו. המצעד לא קיבל אישור מהרשויות במוסקבה בטענה שהוא יביא ל"הרס המוסר בחברה" והוצאו הצהרות לפיהן המוחים יקבלו יחס "נוקשה", וכי "צעדים נוקשים" יעמדו בפני כל מי שיצטרף לצעדה. ההפגנה פוזרה על ידי משטרת מוסקבה, ו-20 מפגנים נעצרו, ביניהם ניקולאי אלקסיב ופעיל זכויות האדם פיטר טאצ'ל, שקרא "זה מראה שהרוסים אינם חופשיים" כאשר נלקח על ידי השוטרים. נציגת שוודיה מאלנה ארנמן תמכה במהלך והביעה את צערה מכך שהשלטון במוסקבה לא מאפשר את קיום אירוע "המחווה לאהבה" כלשונה. הזוכה באותה שנה, אלכסנדר ריבאק, התייחס גם הוא למחלוקת בריאיון, ואמר כי האירוויזיון עצמו הוא "מצעד הגאווה הכי גדול". ההרכב ההולנדי De Toppers חולל רעש תקשורתי כשחבר ההרכב גורדון איים להחרים את גמר אירוויזיון 2009 אם המצעד ידוכא באלימות. עם זאת, ההרכב כשל להעפיל לגמר, מה שהשאיר את האיום חסר משמעות.
לאחר כניסתו של חוק "התעמולה הגאה" ברוסיה בשנת 2013, יחד עם ההתפתחויות באוקראינה, באירוויזיון 2014 בלטו קריאות הבוז שנשמעו מהקהל, במיוחד במהלך ההופעה של רוסיה ובמהלך ההצבעה, בכל פעם שרוסיה קיבלה נקודות. זכייתה של קונצ'יטה וורסט בתחרות ספגה ביקורת גם בבמה הפוליטית הרוסית, כאשר מספר פוליטיקאים שמרנים הביעו את מורת רוחם מהתוצאה. כתגובה לקריאות הבוז, מפיקי אירוויזיון 2015 התקינו "טכנולוגיה לסינון קריאות בוז" עבור השידור, ומנחי התחרות ביקשו מהקהל מספר פעמים שלא להשמיע קריאות בוז; פולינה גאגארינה, שייצגה את רוסיה, רואיינה על ידי קונצ'יטה בגרין-רום במהלך הפסקה מההצבעה, ועוררה ביקורת מצד השמרנים הרוסים כשהעלתה לרשתות החברתיות סרטון של עצמה מאחורי הקלעים מחבקת את קונצ'יטה.
ביקורת על הנראות הלהט"בית של התחרות

הבחירה בדנה אינטרנשיונל לאירוויזיון 1998 בברמינגהאם גררה התנגדויות ואיומי מוות מצד הציבור הדתי והחרדי בישראל, ובתחרות, על פי הדיווחים, היא לנה במלון היחיד בברמינגהאם עם חלונות חסיני-כדורים.
בשנים האחרונות אידאולוגיות מסוימות ברחבי אירופה היוו מקור לעימותים במסגרת האירוויזיון, במיוחד בנוגע לזכויות הלהט"ב. טורקיה, שהייתה בעבר משתתפת קבועה בתחרות ואף זכתה בה פעם אחת, פרשה מהתחרות לראשונה בשנת 2013, בטענה שהם אינם מרוצים מחוקי ההצבעה; כשנשאלו ב-2018 לגבי אפשרות של חזרה לתחרות, רשות השידור הטורקית TRT ציינה את ההופעות של זמרים להט"בים כסיבה נוספת לחרם הממושך שלהם. לאחר שתכננה בתחילה לשדר את התחרות ב-2013, לבסוף TRT ביטלה את שידור האירוע בתגובה לנשיקה החד-מינית של קריסטה סיגפרידס. ב-2014, ולקן בוסקיר, חבר באספה הלאומית הגדולה של טורקיה מטעם מפלגת הצדק והפיתוח, אמר במסיבת עיתונאים כי טורקיה לא תיטול חלק בתחרות בשל ניצחונה של קונצ'יטה וורסט. עוד דווח כי הנראות הלהט"בית בתחרות היוותה גורם מכריע גם כאשר הונגריה בחרה לא להשתתף באירוויזיון 2020 על רקע התחזקות הסנטימנט האנטי-להט"בי בממשלתו של ויקטור אורבן, אם כי לא נמסרה סיבה רשמית להיעדרותה של המדינה מטעם רשות השידור ההונגרית MTVA.
עימותים בנוגע לנראות הלהט"בית של התחרות התרחשו גם במדינות שאינן מתחרות בתחרות. במשך מספר שנים תחרות האירוויזיון שודרה בסין, אולם בשנת 2018 זכויות השידור שהוחזקו על ידי Mango TV הוסרו במהלך התחרות. בשידור החי של חצי הגמר הראשון ב-Mango TV צונזרה הופעתו של הזמר האירי ראיין או'שונסי, שכפי שנמסר הייתה מנוגדת להנחיות הסיניות האוסרות על "מערכות יחסים והתנהגויות מיניות לא-תקינות" בשל הריקוד החד-מיני שנכלל בה, וכמו כן צונזרה הופעתו של אאוגנט בושפפה האלבני בשל תצוגה חשופה של קעקועים, שהפרה את ההנחיות סביב מה שמכונה "תת-תרבויות" ו"תרבויות נואשות". כתוצאה מהסרת זכויות השידור, רשת השידור הסינית לא יכלה לשדר את חצי הגמר השני או את הגמר הגדול של אירוויזיון 2018, וגם לא תשדר תחרויות עתידיות.
לקריאה נוספת

דורון בראונשטיין, למה הומואים אוהבים אירוויזיונים: הפילוסופיה והרציונל העומדים מאחורי האהבה האובססיבית של חברי הקהילה הגאה לתחרות האירוויזיון, פתח תקווה: לב ספרים הוצאה לאור, 2018
O'Connor, John Kennedy (2010). The Eurovision Song Contest: The Official History (2nd ed.). London: Carlton Books. ISBN 978-1-84732-521-1.
West, Chris (2020). Eurovision! A History of Modern Europe Through the World's Greatest Song Contest (2nd ed.). London: Melville House UK. ISBN 978-1-911545-55-2.
רשות התעופה האזרחית

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  ישראל 
 תחום שיפוט:  ישראל 
 משרד אחראי:  משרד התחבורה
 תאריך הקמה:  2005
 סוכנות קודמת:  מינהל התעופה האזרחית
 חוק:  חוק רשות התעופה האזרחית, תשס"ה-2005
 ראש:  שמוליק זכאי
 מטה מרכזי:  איירפורט סיטי
 עובדים:  120
 האתר הרשמי של רשות התעופה האזרחית בישראל
 
סמליל רשות התעופה האזרחית עד שנת 2019
רשות התעופה האזרחית (או רת"א) הוקמה ב-13 במאי 2005 מכוח חוק רשות התעופה האזרחית, תשס"ה-2005, ותפקידה להסדיר ולפתח את נושא התעופה האזרחית בישראל. לרשות מעמד סטטוטורי, והיא החליפה את מינהל התעופה האזרחית שפעל קודם לכן כאגף במשרד התחבורה. מקום מושבה של הרשות הוא באיירפורט סיטי.
היסטוריה

בעקבות תקרית בטיחות חמורה ב-2007 שאירעה במרחב האווירי של נמל התעופה בן-גוריון הוקמה ועדה ציבורית לבדיקת בטיחות התעופה בישראל, הידועה בשם ועדת לפידות. הוועדה הגישה את מסקנותיה בינואר 2008 ודו"ח הוועדה אומץ בעיקרו.
בדצמבר 2008 הוריד ה-FAA את דירוג הבטיחות של ישראל לקטגוריה 2.
בעקבות בקשת הוועדה לענייני ביקורת המדינה, מבקר המדינה פרסם ב-2010 חוות דעת על בטיחות התעופה בישראל לאחר מעקב של שנתיים.
ב-2012 דירוג הבטיחות של ישראל חזר לקטגוריה 1.