stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פלורנס (אסטרואיד)
מסלול ומאפיינים > ירחים

בתצפיות שנעשו במצפה הכוכבים ארסיבו ובמרכז גולדסטון לתקשורת חלל עמוק התגלה כי לאסטרואיד יש שני ירחים.
לפי תצפיות המכ"ם, הירח הפנימי בקוטר של 180-240 מטר, והירח החיצוני בקוטר של 300-360 מטר. שני הירחים נמצאים בנעילת גאות עם פלורנס, ולכן הם מפנים זה לזה תמיד את אותו הצד, במה שמכונה "תהודת סיבוב־מסלול". נכון ל-2017, מניחים כי הם נוצרו מחומר שנפלט מהאסטרואיד ככל שסחרורו התגבר..
הירח החיצוני מקיף את האסטרואיד בקצב של 21-23 שעות, והירח הפנימי מקיף בקצב משוערך של 8 שעות.
מעברים ליד כדור הארץ

האסטרואיד פלורנס חלף קרוב לכדור הארץ ב-1 בספטמבר 2017. בזמן החליפה היה מרחקו מכדור הארץ 0.04357 יחידות אסטרונומיות, שהם 6,517,979 ק"מ. במעברו ליד כדור הארץ הוא נראה בבהירות נראית מקסימלית של 8.7 ב-30 באוגוסט, ונשאר בבהירות של עד 10 עד 15 בספטמבר 2017. ניתן לצפות באסטרואיד בעזרת טלסקופים במעברו מדרום לצפון דרך קבוצות הכוכבים דג דרומי, גדי, דלי ודולפין. מעבר זה הוא הקרוב ביותר מאז 1890. תחזיות המסלול אומרות כי עד שנת 2500 הוא לא יחלוף שוב בקרבה כזו לכדור הארץ.
מעברים ליד כדור הארץ > מתוך תצפיות מרכז גולדסטון לתקשורת חלל עמוק

תצפיות מתאריך 29 באוגוסט 2017
תצפיות מתאריך 1 בספטמבר 2017
מעברים ליד כדור הארץ > מתוך תצפיות מצפה הכוכבים ארסיבו

תצפיות מתאריך 2 בספטמבר 2017
תצפיות מתאריך 2 בספטמבר
תצפיות מתאריך 3 בספטמבר
תצפיות מתאריך 4 בספטמבר
תצפיות מתאריך 5 בספטמבר
הערות שוליים

1 2 3 4  אודות האסטרואיד פלורנס אתר הIAU
1 2 3 4 5 6  נתוני המסלול של 3122 פלורנס כפי שחושבו בספטמבר 2017
1 2 3  הודעת מצפה הכוכבים ארסיבו על גילוי הירחים בטוויטר, 2 בספטמבר 2017
↑  הערכה על סמך אלבדו ותצפיות (1994), Ed. T. Gehrels, pp.540-543
↑  הכירו את פלורנס - האסטרואיד הענק שיחלוף ליד כדור הארץ בספטמבר ג'ייסון דיילי, אתר מגזין הסמית'וניאן, 22 באוגוסט 2017
↑  מקור השם של אסטרואיד 3122
1 2  פרמטרי המסלול של המעברים הקרובים של אסטרואיד 3122 פלורנס ליד כדור הארץ אתר JPL small-body database
1 2  "Radar Reveals Two Moons Orbiting Asteroid Florence". NASA. 1 בספטמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  כתוצאה מאפקט YORP (Yarkovsky–O'Keefe–Radzievskii–Paddack effect)
↑  "Telescopes Worldwide Collaborate to Observe Asteroid Florence During its Recent Close Approach to Earth". NASA. 11 בספטמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  ראו את אסטרואיד פלורנס חולף ליד כדור הארץ בסוף השבוע הזה, בוב קינג, אתר Sky and Telescope, מתאריך 30 באוגוסט 2017
↑  "Goldstone Radar Observations Planning: Asteroid 3122 Florence and 2001 QL142". NASA. 29 באוגוסט 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Arecibo imagery from September 2nd (5x higher resolution)". Twitter. 2 בספטמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Arecibo reveals surface features of 3122 Florence". Twitter. 3 בספטמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "One full rotation of 3122 Florence, as seen from Arecibo". Twitter. 4 בספטמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Last images of 3122 Florence from Arecibo". Twitter. 5 בספטמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
תנועת מסלולו של פלורנס 3122 כפי שנראה מכדור הארץ ב-1 בספטמבר 2017
שביט C/2020 F3 (NEOWISE)

השביט, מתאפיין כמו עוד שביטים, בשני זנבות בעת התקרבותו לשמש
שביט NEOWISE, ובשמו הרשמי C/2020 F3, התגלה ב-27 במרץ 2020 על ידי טלסקופ החלל WISE במשימתו לגלות אסטרואידים ושביטים המגיעים לסביבת כדור הארץ. בתחילת יולי אותה שנה, הוא היה מספיק קרוב לשמש כדי שניתן היה לראותו בעין בלתי מזוינת בשמי חצי הכדור הצפוני. קוטר גרעין השביט שלו 5 ק"מ. אירוע דומה בו ניתן היה לצפות בשביט בעין בלתי מזוינת, היה ב-2007, כאשר השביט מקנוט היה לאחד השביטים הבהירים ביותר שנראו ב-100 השנים האחרונות.
הגילוי

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
מסלול

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
מסלול השביט כמעט פרבולי, ולאחר הפריהליון הוא יתרחק מהשמש ויחזור רק בעוד 6,800 שנה. הקידומת C בשמו הרשמי, מסמלת את היותו שביט בעל מחזור הקפת שמש ארוך. ב-5 ביולי 2020 צילם הלוויין Parker Solar Probe את השביט בעודו עובר קרוב לשמש. הלווין מכיל חיישן WISPR ומטרת הצפייה הייתה למדוד את מהירות איבוד האבק מגלעין השביט. ב-23 ביולי 2020 הוא חלף בנקודה הקרובה ביותר לכדור הארץ – כ-103 מיליון קילומטרים.
גלריה

יש לציין שחלק מתמונות הסטילס נעשו בזמן חשיפה ארוך. בעין בלתי מצוידת, ניתן היה לראות את השביט באזורים עם מידת זיהום אור נמוכה.
השביט מעל מינאפוליס מינסוטה שבארצות הברית
השביט בשמי ירושלים
ראו גם

שביט הייל-בופ
שביט האלי
הערות שוליים

↑  אבי בליזובסקי, ‏החל מהשבוע ניתן לצפות בשביט NEOWISE בשעות הערב, באתר "הידען", 14 ביולי 2020
↑  שביט-ורוד, חמה-תכלת, צהוב-נוגה, כחול-כדור הארץ, מאדים-אדום
↑  https://www.nasa.gov/feature/how-to-see-comet-neowise/
↑  הגדרת המושג "מחזורי" עבור שביטים הוא רחב יותר, ולעיתים הציון C כולל גם שביטים שהם למעשה חסרי זמן הקפה, כלומר מקיפים את השמש פעם אחת, ומאז מתרחקים ממנה
↑  ד, השביט NEOWISE ייראה בערב. איך ניתן לצפות בו?, באתר ynet, 15 ביולי 2020
↑  משה גלנץ, כוכב שביט החל להופיע עם שחר, באתר ynet, 5 ביולי 2020
דיאגרמה המראה שמסלול השביט כמעט פרבולי
אנימציית מסלול השביט בסמוך לשמש
רוחות סנטה אנה

רוחות סנטה אנה גולשות מן המדבריות לעבר חוף דרום קליפורניה, מסיעות אבק ועשן דליקות פתע הרחק מעל האוקיינוס השקט. לוס אנג'לס נמצאת בפינה השמאלית העליונה של התמונה, וסן דייגו נמצאת סמוך למרכזה
רוחות סנטה אנה (באנגלית: Santa Ana winds) הן רוחות חזקות מאוד ויבשות המנשבות בקליפורניה. הלחות היחסית הנמוכה בשילוב האוויר החם והיבש ומהירותן הגבוהה של הרוחות, יוצרים תנאים קריטיים לפריצת שרפות ענק באזור.
מקורן של רוחות סנטה אנה בפנים היבשת, והשפעתן ניכרת בחוף דרום קליפורניה וצפון באחה קליפורניה. הרוחות נוצרות כאשר לחץ אוויר גבוה (רמה ברומטרית) שורר באגן הגדול ולחץ אוויר נמוך בחוף האוקיינוס השקט.
רוחות סנטה אנה ידועות בשל מזג האוויר היבש והחם שהן גורמות בסתיו (לעיתים קרובות העונה החמה בשנה), אבל הן יכולות לנשב גם בעונות שנה אחרות. רוחות סנטה אנה, המכונות "רוחות שטן" (Devil Winds), ידועות לשימצה בגרימת שריפות ענק (Wildfires).
מזג האוויר האופייני לרוחות סנטה אנה דומה לשרב (שלעיתים נקרא חמסין) באגן המזרחי של ים התיכון.
מטאורולוגיה

השירות המטאורולוגי האמריקאי (National Weather Service) מגדיר את רוחות סנטה אנה כרוחות חמות ויבשות שנושבות במדרונות ההרים בדרום קליפורניה במהירות העולה על 60 קמ"ש. הן מעודדות שרפות יער, במיוחד בשנות בצורת.
רוחות סנטה אנה הן רוחות קטבטיות, הגולשות מפסגות ההרים לכיוון האוקיינוס השקט. גלישת האוויר גורמת להתחממותו האדיאבטית (°C‏10 לכל 1,000 מטר) והתייבשותו. מעבר האוויר הגולש בעמקים גורם להגברת עוצמת הרוח (אפקט ונטורי) בהגיעה לחוף קליפורניה.
בשעות היום מחלישה הבריזה הימית את הרוחות, אך בשעות הלילה מצטרפת הבריזה הלילית לרוחות הסנטה אנה ומגבירה את מהירותן.
השפעות אזוריות

השילוב של רוח חזקה, טמפרטורה גבוהה, ולחות יחסית נמוכה מהווה פוטנציאל אדיר לפריצת שריפות ענק בקליפורניה שנמשכות ימים ארוכים, וגורמות לנזקים כלכליים אדירים ואובדן חיי אדם. באוקטובר 2017 נהרגו למעלה מ-40 איש בשריפות ונגרם נזק של למעלה מ-65 מיליארד דולר.
בדצמבר 2017 גרמו השריפות להחרבת למעלה מ-150 בתים.
ביולי ואוגוסט 2018 התחוללו שריפות ענק בליווי טמפרטורות שיא של 43 מעלות צלזיוס, ובתי מגורים רבים עלו באש. גם ב-2020 לוו הרוחות בשרפות רבות.
לתופעת הטבע ההרסנית יש גם כמה יתרונות. רוחות סנטה אנה המזרחיות בהגיען לאוקיינוס מסיעות את שכבת המים העליונה ואת מקומה תופסת שכבת המים שמתחתיה (עליית מי העומק). עימה מגיעים חומרי הזנה רבים לדגה המקומית. עליית מי העומק גורמת גם לירידת טמפרטורת פני הים ולעליית ריכוז הכלורופיל ליותר מ-1.5 מיליגרם למ"ק. בהיעדר רוחות שואף הריכוז לאפס.
השפעות בריאותיות

על פי אמונות מקומיות, מביא השילוב בין טמפרטורות גבוהות במיוחד, לחות יחסית נמוכה מאוד, אבק מרחף ורוחות סנטה אנה גורמים למצב רוח ירוד והתנהגות שלילית הבאה לידי ביטוי גם בעליה סטטיסטית במספר ההתאבדויות ובמקרי רצח. אין לכך הוכחה במחקרים, אם כי ראיות חלקיות עשויות להצביע על מסקנה זו. גם ללא הוכחה מדעית, היא מקובלת על המקומיים.
הרוחות עלולות לשאת עמן את הפטריות הפתוגניות Coccidioides immitis ו-Coccidioides posadasii, הגורמות למחלה האנדמית Coccidioidomycosis, המכונה גם "קדחת העמק". הסימפטומים של המחלה הם דמויי שפעת (חום, שיעול, כאבי ראש, כאבי שרירים) וסיבוכיה עלולים לגרום לדלקת ריאות. במקרים שהחולים הם אוכלוסייה בסיכון (כגון בעלי מערכת חיסונית מוחלשת) עלולה הפטריה להתפשט בגוף ולגרום לכיבים, לפגיעה באיברים חיוניים ואף למוות.
ראו גם

רוח פן
רוח קטבטית
חמסין
אפיק ים סוף- התופעה המקבילה בישראל
הערות שוליים

↑  Masters, Nathan (25 באוקטובר 2012). "SoCal's Devil Winds: The Santa Anas in Historical Photos and Literature". www.kcet.org. KCET. נבדק ב-3 במאי 2012. {{cite web}}:  (עזרה) "(White)Scholars who have looked into the name's origins generally agree that it derives from Santa Ana Canyon, the portal where the Santa Ana River -- as well as a congested Riverside (CA-91) Freeway -- leaves Riverside County and enters Orange County. When the Santa Anas blow, winds can reach exceptional speeds in this narrow gap between the Puente Hills and Santa Ana Mountains."
↑  Needham, John (12 במרץ 1988). "The Devil Winds Made Me Do It : Santa Anas Are Enough to Make Anyone's Hair Stand on End". www.latimes.com. Los Angeles Times. נבדק ב-3 במאי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Santa Ana Wind". NOAA's National Weather Service Glossary. NOAA National Weather Service. נבדק ב-10 בפברואר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Leneman, Mike (2015). "Devil winds: Santa Ana Winds explained by one of us". The Mariner. Pat Reynolds. Nov 2015 (153): 8–9. נבדק ב-22 בנובמבר 2015. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑   שריפות הענק בקליפורניה מאיימות על אלפי בתים בשווי 65 מיליארד ד'; "ארץ היין" בוערת, באתר TheMarker‏, 10 באוקטובר 2017
↑  שריפות הענק בקליפורניה הגיעו ללב לוס אנג'לס, באתר הארץ, 7 בדצמבר 2017
↑  אש ב-43 מעלות: שרפה היסטורית משתוללת בקליפורניה, באתר וואלה, 7 באוגוסט 2018
↑  Coccidioidomycosis. Merck Manuals
לחץ גבוה מעל האגן הגדול גורם לרוחות דרומיות-מזרחיות חמות ויבשות ממדבר מוהאבי. הרוחות משנות כיוונן ככיוון העמקים והקניונים, מהירותן גוברת והן מגיעות לחופי דרום קליפורניה כרוחות צפוניות-מזרחיות חמות ויבשות
QuikSCAT מהירות רוחות סנטה אנה (m/s)
חגורת קויפר

תרשים של חגורת קויפר במערכת השמש.
תרשים של חגורת קויפר, של הדיסק המפוזר ושל עננת אורט המרוחקת עוד יותר
חגורת קְויפּר (באנגלית: Kuiper belt; בעברית נכתב גם: חגורת קַייפּר או חגורת קווִיפר) היא אסופת גופים הסובבים את השמש במסלול הנמצא מעבר לכוכב הלכת נפטון, במרחק של 30–50 יחידות אסטרונומיות מהשמש ובמישור הקרוב למישור המילקה.
מספר הגופים בחגורה שרדיוסם מעל ל-100 ק"מ מוערך ביותר מ-100,000, פי 300 ממספר האסטרואידים בגודל זה. בחגורת קויפר נמצאים כוכבי הלכת הננסים פלוטו, האומיה ומאקה-מאקה.
הגילוי

החגורה קרויה על שם האסטרונום ההולנדי-אמריקאי ג'ררד קאיפר, שחזה את קיומה בשנת 1951. עם זאת, קנת אדג'וורת' (אנ') העלה השערה בדבר קיומה עוד ב־1943, ולכן היו שהציעו לקרוא לה "חגורת אדג'וורת'–קויפר".
השערתו של קאיפר באה להסביר את קיומה של משפחת שביטי צדק, אשר בניגוד לשביטים ארוכי-המחזור הם בעלי מחזור קצר למדי (לרוב עד 20 שנה, ועל כל פנים לא יותר מ־200 שנה), מסלולים שנמצאים במישור המלקה (או קרוב אליו) וכיוון תנועה כשל כל הפלנטות והאסטרואידים. ההשערה קיבלה חיזוק נוסף בשנות ה־80 ממודלים ממוחשבים של ימיה הראשונים של מערכת השמש, אשר הראו שכוכבי הלכת שנוצרו "דחפו" "זבל חללי" למיניו כלפי הקצה של מערכת השמש.
בשנת 1992 אומתה השערתו של קאיפר, כאשר דייוויד ג'וויט (אנ') וג'יין לו גילו את הגוף הראשון בחגורת קויפר, 1992QB1. כיום ידוע שיש מעל 800 גופים בחגורה אולם רק פרטים בודדים ידועים עליהם, בעיקר בהירותם ומסלוליהם סביב השמש. הגופים נחשבים חלק מקטגוריית הגופים הטרנס-נפטוניים. כמעט כל הגופים התגלו אחרי 1992 בזכות התקדמות משמעותית בחומרה ובתוכנה של מחשבים באותה תקופה, ושימוש ברכיב ה-CCD בטלסקופים שאיפשרו חיפוש אוטומטי יעיל ואפקטיבי הרבה יותר לטווח של חגורת קויפר.
מאפיינים

מתוך חישוב עוצמת ההארה - והנחה לגבי כושר החזרת האור - ניתן להעריך את גודלו של גוף. החוקרים מניחים שכושר ההחזרה של גופי חגורת קויפר לקוי, כפי שנמדד בגרעיני השביטים, כלומר, הוא פחות מ־10 אחוזים, ועל סמך הנחה זו חושבו גודלי הגופים בחגורת קויפר.
גופי חגורת קויפר נעים במסלולים המתחלקים לשני סוגים: של גופי החגורה המכונים ה"אמיתיים", הנשארים כל הזמן במרחק גדול של 30–50 יחידות אסטרונומיות מהשמש; ולגופים ש"התפזרו" מהחגורה - כנראה עקב כוח משיכה של גוף אחר - ויכולים להתרחק מהשמש עד למרחק של כמאה יחידות אסטרונומיות (אם כי הפריהליון שלהם הוא עדיין בתחומי החגורה). גוף אחד כזה, שסימונו CR105 2000, נתגלה בשנת 2000, ורק שנה לאחר מכן הובהר מסלולו: הוא מגיע למרחק של עד 400 יחידות אסטרונומיות.
הגבול העליון של חגורת קויפר אינו שרירותי: מספר הגופים אחרי נקודת המרחק של 50 יחידות אסטרונומיות מהשמש פוחת באופן קיצוני, תופעה אשר קרויה "מרווח קאיפר" או "מצוק קאיפר". אחת ההשערות היא שגוף רחוק יותר בעל מסה דומה לזו של כדור הארץ או מאדים "מסלק" מהאזור ההוא גופים על ידי השפעתו הכבידתית.
מרחקם הרב של גופי חגורת קויפר מהשמש גורם לתאורה נמוכה ולכן לקור עז על פניהם. כש־CR105 2000 נמצא בנקודה הרחוקה ביותר במסלולו, הוא מקבל כמות אנרגיה קטנה פי 16 אלף מזו שהשמש מקרינה על כדור הארץ. עצמת התאורה בחלק הגוף המואר דומה לעצמת התאורה על פני כדור הארץ בליל ירח מלא.
חישובי טמפרטורה מצביעים על טמפרטורה של כמה עשרות מעלות מעל לאפס המוחלט. הגופים בחגורת קויפר קפואים וצפויים להישאר כאלה אלא אם הפרעה מסלולית תסיט אותם לעבר פנים מערכת השמש, שם יתאייד הקרח שבהם והם יהפכו לשביטים מן המניין.
גופים ידועים בחגורת קויפר

אף שרוב גופי חגורת קויפר אינם גדולים במיוחד (גודלם אינו עולה על כמה מאות ק"מ), יש ביניהם מספר גופים בעלי ממדים גדולים יותר, כדוגמת פלוטו. מסיבה זו, לאחר גילויים היה ויכוח אם הם צריכים לזכות להכרה ככוכבי לכת מן המניין (ועל סדנה אף הכריזו בחגיגיות כעל כוכב הלכת העשירי, אם כי לבסוף ביטלו את ההכרזה הזו). בסופו של דבר הוחלט שפלוטו צריך לרדת למעמד של כוכב לכת ננסי, בגלל השתייכותו לחגורת קויפר ובגלל תכונותיו שמאפינות כוכב לכת ננסי. להלן התיאור של כמה מגופי קויפר הגדולים ביותר:
גופים ידועים בחגורת קויפר > פלוטו

פלוטו (), אשר נמצא במרחק ממוצע של 39.5 יחידות אסטרונומיות מהשמש הוא הגוף הגדול ביותר מבין כל הגופים המוכרים בחגורת קויפר וקוטרו 2,320 ק"מ. יחד עם הירח הגדול שלו כארון הם מרכיבים מערכת כפולה שבה שני הגופים "נעולים" כבידתית ומפנים באופן קבוע אותו צד זה כלפי זה. בנוסף לפלוטו ולכארון, התגלו ארבעה ירחים זעירים שסובבים את מרכז המסה של המערכת, שנמצא מחוץ לפלוטו.
מקור שמם של פלוטו וכארון בדמויות מיתולוגיות הקשורות לשאול - פלוטו הוא אל השאול במיתולוגיה הרומית ואילו כארון הוא משיט המעבורת אל השאול במיתולוגיה היוונית.
משערים שפלוטו מורכב מסלעים, קרח, מתאן מוצק, חנקן מוצק ופחמן חד-חמצני מוצק. טמפרטורת פני השטח נעה בין 40 ל-60 קלווין, וסביבו נמצאת אטמוספירה דלילה, שהטמפרטורה בחלקה העליון מגיעה עד 106 קלווין.
גופים ידועים בחגורת קויפר > האומיה

האומיה הוא כוכב לכת ננסי הנמצא בחגורת קויפר במרחק ממוצע של 43 יחידת אסטרונומיות מהשמש וקוטרו מוערך ב-1,150 ק"מ. מקור שמו של העצם בשמה של אלת הלידה והפריון במיתולוגיה ההוואית.
גילוי האומיה הוכרז ב־27 ביולי 2005 לאחר שיומיים קודם לכן צוות ספרדי בראשותו של חוזה לואיס אורטיז מוראנו (José Luis Ortiz Moreno) סיים לנתח נתונים שהתקבלו בשנת 2003. 

צוות אמריקאי בראשותו של מייקל בראון גילה את העצם כבר ב־28 בדצמבר 2004 כאשר תצפת על האזור.[דרוש מקור]
גופים ידועים בחגורת קויפר > מאקה-מאקה

מאקה-מאקה הוא כוכב לכת ננסי הנמצא בחגורת קויפר במרחק ממוצע של 52 יחידת אסטרונומיות מהשמש וקוטרו מוערך ב-1,500 ק"מ. מקור שמו של העצם בשמו של האל שברא את העולם, על פי המיתולוגיה של בני אי הפסחא.
אף על פי שהוא התגלה במרץ 2003, הוא קיבל את מעמדו ככוכב לכת ננסי רק ביוני 2008. למרות בהירותו הנראית, 16.7 לעומת 15 של פלוטו, מאקה-מאקה התגלה מאוחר יחסית לגופים דומים באותו אזור וזאת כנראה בגלל הנטייה הגבוהה של מסלולו.
תצפיות אינפרה אדומות מרמזות על נוכחות מתאן, דבר המעיד על אטמוספירה. למאקה-מאקה יש ירח אחד.
גופים ידועים בחגורת קויפר > קווה-וואר

בשנת 2002 התגלה גוף גדול בחגורת קויפר, שזכה לשם 50000 קווה-וואר "Quaoar" (מבטאים kwa-whar), על שמו של אחד מהאלים להם סגדו האינדיאנים ילידי אמריקה. הוא שוכן מיליארד קילומטרים מאחורי פלוטו ומקיף את השמש אחת ל־288 שנים במעגל כמעט מושלם.
קווה-וואר נמדד באמצעות טלסקופ החלל האבל ונמצא כי רוחבו 1,300 קילומטרים – כ־400 קילומטרים יותר מ-קרס (בשנת 2006 הוחלט לשנות את סיווגו לכוכב לכת ננסי), האסטרואיד הגדול ביותר בחגורת האסטרואידים העיקרית עד כה, ויותר ממחצית קוטרו של פלוטו. זה היה העצם הגדול ביותר שהתגלה במערכת השמש מאז גילויו של פלוטו ב-18 בפברואר 1930. מאז התגלו עוד כמה גופים שכנראה גדולים ממנו, כגון מאקה-מאקה.
גופים ידועים בחגורת קויפר > אורקוס

ב־19 בפברואר 2004 נמסר על גילוי עצם קפוא במרחק של כ־7 מיליארד קילומטרים מהשמש, שנראה כי גודלו הוא כמחצית גודלו של פלוטו והוא גדול מכארון, הירח של פלוטו. עצם זה קיבל את השם הזמני DW2004, והסתבר שזהו הפלוטינו הגדול ביותר שנמצא במערכת השמש שלנו מאז גילוי פלוטו עצמו ב־1930.
תצפיות ראשוניות על העצם, שקיבל את השם 90482 אורקוס, מראות כי הגוף השמימי הקפוא גדול בעשרה אחוזים מקווה-וואר. הוא שוכן בחלק החיצוני של חגורת קויפר, אזור של סלעים קפואים מעבר למסלולו של נפטון, והוא ה־15 בסדרת עצמים בגודל של למעלה מ־500 קילומטרים, שנמצא באזור זה. מדידות ראשוניות מציעות כי אורקוס נע במסלול אליפטי סביב השמש, במסגרתו הוא מתקרב אליה למרחק של כ־4.3 מיליארד קילומטרים ומתרחק ממנה עד למרחק של 7.5 מיליארד קילומטרים. לדברי בראון, לוקח לו 252 שנה להקיף את השמש.
גופים ידועים בחגורת קויפר > טבלת גופי קויפר הגדולים

| שם | קוטר (ק"מ) | גודל אמיתי | אלבדו | חצי הציר הגדול (יח"א) | שנת הגילוי | המגלה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פלוטו | 2,370 | 1.0- | 0.6 | 39.4 | 1930 | קלייד טומבו |
| מאקה-מאקה | 1,800 | 0.3- | 0.6-1.0 | 45.7 | 2005 | בראון, טרוז'ילו, רבינוביץ' |
| האומיה | 1,500~ | 0.1 | 0.7 | 43.3 | 2005 | בראון, טרוז'ילו, רבינוביץ' |
| אורקוס | 1,500~ | 2.3 | 0.1 (הערכה) | 39.4 | 2004 | בראון, טרוז'ילו, רבינוביץ' |
| קווה-וואר | 1,170 | 2.6 | 0.1 | 43.5 | 2002 | בראון, טרוז'ילו |
| כארון | 1,205 | 1 | 0.4 | 39.4 | 1978 | ג'. קריסטי |
| 2002UX25 | 910~ | 3.6 | 0.08 | 42.5 | 2002 | א. דסקור / ספייסווטש |
| 2002AW197 | 650-750 | 3.3 | 0.14-0.2 | 47.4 | 2002 | בראון, טרוז'ילו ואח' / מצפה הכוכבים פלומר |
| ורונה | 450-750 | 3.7 | 0.12-0.3 | 43.0 | 2000 | ר. מקמילן |
| איקסיון | 400-550 | 3.2 | 0.25-0.5 | 39.6 | 2001 | Deep Ecliptic Survey |
ראו גם

136199 אריס
גבול רוש
הערות שוליים

↑  שם החגורה נהגה בצורה שונה במדינות שונות. בהולנדית, הדיפתונג ui נהגה בדרך ייחודית, והתעתיק קוּיפר הוא הקרוב ביותר לדרך ההגייה שלו. גם באנגלית אין תעתיק מדויק לדיפתונג זה, ומקובל להגות אותה קָייפר. צורת ההגייה קָייפר היא הנפוצה בעולם כיום, עם זאת במקומות מסוימים, בעיקר באירופה, הוגים קוּיפר, קוֹיפר (למשל ברוסית) או קווִיפר (למשל בספרדית). התעתיק הנפוץ לעברית הוא "חגורת קויפר".
↑  KUIPER BELT | Meaning & Definition for UK English | Lexico.com, web.archive.org, ‏2021-10-23
1 2  Kuiper Belt: Facts - NASA Science, science.nasa.gov (באנגלית אמריקאית)
↑  The PI's Perspective, New Horizons Web Site, ‏2014-11-13
↑  David Jewitt, Jane Luu, Discovery of the candidate Kuiper belt object 1992 QB1, Nature 362, 1993-04, עמ' 730–732 doi: 10.1038/362730a0
↑  Govert Schilling, The mystery of Planet X, New Scientist, ‏2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007290948405171  GND: 4621129-9  LCCN: sh00004935  VIAF: 247837532   WorldCat (עם VIAF): 247837532 
איור של האומיה
איור של מאקה-מאקה
פיינאפל אקספרס (מטאורולוגיה)

תמונת לוויין מנובמבר 2006 המציגה עננים מצפון להוואי ועד וושינגטון, תצורת פיינאפל אקספרס
פּיינאפּל אקספרס (באנגלית: Pineapple Express, מילולית "אקפרס האננס") הוא כינוי לא טכני לתופעה מטאורולוגית המאופיינת בזרימה חזקה ומתמשכת בקנה מידה גדול של אוויר לח חם, והמשקעים הכבדים הנלווים, המשתרעים בים מצפון-מזרח לאיי הוואי ועד לצפון-מזרח בכל מקום לאורך חוף האוקיינוס השקט של אמריקה הצפונית. פיינאפל אקספרס הוא דוגמה ל"נהר אטמוספירי", שהוא מונח כללי יותר למסדרונות צרים יחסית כאלה של הובלת אדי מים משופרת בקווי הרוחב האמצעיים ברחבי העולם.
סיבות והשפעות

פיינאפל אקספרס מונע על ידי ענף דרומי חזק של זרם הסילון הקוטבי ומאופיין על ידי נוכחות של גבול חזית מזג אוויר בפני השטח שהוא בדרך כלל איטי או נייח, עם גלים של לחץ נמוך הנעים לאורכו. כל אחת ממערכות הלחץ הנמוכות הללו מביאה לכמות גשמים מוגברת.
התנאים נוצרים לעיתים קרובות על ידי תנודת מאדן-ג'וליאן (אנ'), דפוס גשם משווני שמזין את הלחות שלו לדפוס זה. הם גם נוכחים במהלך אפיזודה של אל ניניו.
השילוב של אוויר עתיר לחות, דינמיקה אטמוספירית והאצה אורוגרפית (אנ') של התהליך הנובעת ממעבר אוויר זה מעל רכסי ההרים של החוף המערבי של אמריקה הצפונית גורם לירידה של כמה מהגשמים הכבדים ביותר באזור. מערכות פיינאפל אקספרס גורמות בדרך כלל לשלג כבד בהרים וברמה הפנימית, שלעיתים קרובות נמס במהירות בגלל השפעת ההתחממות של המערכת. לאחר שאיבדו את הלחות שלהם, מגיעות מסות האוויר הטרופיות לערבות היבשתיות כרוח צ'ינוק או פשוט "צ'ינוק", מונח שהוא גם שם נרדף באזור הפסיפיק נורת' וסט לפיינאפל אקספרס.
מקרים קיצוניים

אירועי פיינאפל אקספרס רבים עוקבים אחר או מתרחשים בו-זמנית עם שקעים ארקטיים מרכזיים בצפון-מערב ארצות הברית, ולעיתים קרובות מובילים לשיטפונות גדולים של הפשרת שלגים עם גשמים חמים וטרופיים היורדים על קרקע קפואה ועתירה בשלגים.
דוגמאות לכך הן שיטפון חג המולד של 1964, שיטפון עמק וילאמט של 1996 (אנ'), שיטפון יום השנה החדשה של 1997, שיטפון ינואר 2006 בצפון קליפורניה ובנבדה, סערת החוף הגדולה של 2007, שיטפון ינואר 2008 בנבדה, שיטפון ינואר 2009 בוושינגטון, שיטפון ינואר 2012 באורגון, שיטפון יום האהבה של 2019 בדרום קליפורניה, והשיטפונות בפברואר 2020 באורגון ובוושינגטון.
להלן כמה דוגמאות בולטות:
מקרים קיצוניים > החוף המערבי, 1862

בתחילת 1862, סופות קיצוניות שמקורן בפיינאפל אקספרס פגעו בחוף המערבי במשך 45 ימים. בנוסף להמסה פתאומית של שלג, בחלק מהמקומות ירדו גשמים בכמות של 2,600 מילימטרים, מה שהוביל לשיטפון החמור ביותר בהיסטוריה המתועדת של קליפורניה, אורגון ונבדה, המכונה השיטפון הגדול של 1862. העמקים של הנהרות סקרמנטו וסן חואקין הוצפו, והיו שיטפונות נרחבים ומפולות בוץ ברחבי האזור.
מקרים קיצוניים > צפון קליפורניה, 1952

אזור מפרץ סן פרנסיסקו הוא מקום נוסף לאורך חוף האוקיינוס השקט המושפע מדי פעם מהפיינאפל אקספרס. כאשר הוא מגיע, הגשמים העזים והמתמשכים גורמים בדרך כלל להצפות של נחלים מקומיים כמו גם להצפה של שטחים מיושבים. בעשורים שלפני 1980 לערך, המונח המקומי לפיינאפל אקספרס היה "סערה הוואית" (Hawaiian Storm). במהלך השבוע השני של ינואר 1952, סדרה של סופות "הוואיות" פקדו את צפון קליפורניה, וגרמו להצפות נרחבות סביב אזור המפרץ.
אותן סערות הביאו סופת שלג כבד ורטוב להרי סיירה נבדה, שגרמו לרכבת "סיטי אוף סן פרנסיסקו", רכבת בינעירונית בין שיקגו לסן פרנסיסקו להיתקע בדרך ב-13 בינואר.
מקרים קיצוניים > צפון קליפורניה, 1955

השיטפון הגדול ביותר בצפון קליפורניה מאז שנות ה-1800 התרחש ב-1955 כתוצאה מסדרה של סופות הוואיות, עם הנזק הגדול ביותר בעמק סקרמנטו סביב יובה סיטי (אנ').
מקרים קיצוניים > דרום קליפורניה, 2005

סופה הקשורה לפיינאפל אקספרס הכתה בדרום קליפורניה בין ה-7 ל-11 בינואר 2005. סופה זו הייתה הגדולה ביותר שפגעה בדרום קליפורניה מאז הסופות שפקדו במהלך אירוע אל ניניו בשנים 1997–1998. הסופה גרמה למפולות בוץ ושיטפונות, כאשר אתר מדברי אחד ממש צפונית ליישוב מורונגו ואלי (אנ') קיבל כ-230 מילימטרים של גשם, וכמה מקומות במדרונות ההרים הפונים לדרום ולדרום-מערב קיבלו כמויות גשמים יוצאות דופן: מעבר סן מרקוס (אנ'), במחוז סנטה ברברה, קיבל 624 מילימטרים, ומחנה אופידס (Opids Camp) בהרי סן גבריאל (אנ') במחוז לוס אנג'לס היה מוצף בעקבות 803 מילימטרים של גשם בתקופה של חמישה ימים. באזורים מסוימים בעקבות הסופה היה למעלה מחודש של גשם כמעט בלתי פוסק.
הערות שוליים

↑  "State of Idaho Hazard Mitigation Plan" (PDF). United States Army Corps of Engineers National Flood Risk Management Plan. בנובמבר 2007. אורכב מ-המקור (PDF) ב-10 בדצמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Torrential Rain Causing Flooding All Over Southern California" (באנגלית אמריקאית). 2019-02-14.
↑  "2020 February Flooding Spotlight". ArcGIS Story Maps. 3 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Overview of the Arkstorm Scenario (PDF). USGS. 2010. p. 2. Beginning in early December 1861 and continuing into early 1862, an extreme series of storms lasting 45 days struck California.
1 2  Masters, Jeff, Dr. "The ARkStorm: California's coming great deluge". Weather Underground.
↑  "Floods of December 1955-January 1956 in far-western states" (PDF). Geological Survey Circular. United States Department of the Interior. 1956.
↑  "When it rains in L.A., it pours at Opids Camp". The Los Angeles Times. 25 בפברואר 2005 – via Articles.latimes.com. {{cite news}}:  (עזרה)
כיצד תנודת מאדן-ג'וליאן (אנ') גורמת לפיינאפל אקספרס
גשמים בכמות יוצאת דופן גרמו לאגם זמני להיווצר באגן באדווטר בפארק הלאומי עמק המוות, 2005.