stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סטפן אנדרסן
קריירה > נבחרת דנמרק

לאנדרסן 5 משחקים בנבחרת דנמרק עד גיל 20 ו-21 משחקים בנבחרת דנמרק עד גיל 21. במרץ 2004 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת דנמרק הבוגרת, במשחק ידידות מול נבחרת ספרד. משחקו השני של אנדרסן בנבחרת היה בספטמבר 2008. כמו כן, אנדרסן שיחק מספר משחקים במוקדמות מונדיאל 2010. כמו כן, החליף אנדרסן את תומאס סורנסן, שוערה הראשי של נבחרת דנמרק במשחקי יורו 2012, כיוון שסורנסן היה פצוע.
סטפן אמברוסיוס

סטפן קופי אמברוסיוס (באנגלית: Stephan Kofi Ambrosius; נולד ב-18 בדצמבר 1998 בהמבורג שבגרמניה) הוא כדורגלן גרמני-גנאי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת קרלסרוהה מהבונדסליגה השנייה, בהשאלה מהמבורג.
קריירת מועדונים

אמברוסיוס גדל במחלקות הנוער של זנקט פאולי והמבורג. בשנת 2017 החל לשחק בקבוצת המילואים של המבורג. ב-31 במרץ 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בתיקו 1-1 נגד שטוטגרט במסגרת המחזור ה-28 בבונדסליגה לעונת 2017/2018.
ב-16 באוגוסט 2022 הושאל אמברוסיוס למשך עונה אחת לקרלסרוהה מהבונדסליגה השנייה. ב-20 באוגוסט ערך אתת הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 6-0 על יאן רגנסבורג במסגרת המחזור החמישי בליגה לעונת 2022/2023.
קריירה בינלאומית

אמברוסיוס היה חלק מסגל נבחרת גרמניה עד גיל 21 בטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2021.
בחודש יולי 2022 פורסם כי בחר לייצג את נבחרת גאנה.
הערות שוליים

↑  BIS ENDE DER SAISON: STEPHAN AMBROSIUS VERSTÄRKT KSC-DEFENSIVE באתר הרשמי של קרלסרוהה, 16 באוגוסט 2022 (בגרמנית)
↑  Breaking News: Tariq Lamptey and four other new players complete Ghana Black Stars switch באתר Sahara Football, ‏ 5 ביולי 2022 (באנגלית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "סטפן אמברוסיוס".
סיבה מורכבת

סיבה מורכבת הוא כשל לוגי רטרודוקטיבי שבו המסובב נגרם על ידי מספר עצמים או אירועים, שהסיבה שזוהתה היא רק אחד או חלק מהם. וריאציה של כשל זה הוא "לולאת היזון", בה המסובב הוא חלק מהסיבה.
דוגמאות:
"התאונה נגרמה משום שהשיח נמצא במיקום גרוע" (נכון, אך התאונה לא הייתה מתרחשת כלל לולא היה הנהג שיכור ולולא פסע על המדרכה הולך רגל)
"התפוצצות צ'לנג'ר אירעה בגלל מזג האוויר הקר" (נכון, אך היא לא הייתה מתרחשת לו טבעות ה-O היו נבנות כהלכה)
"נכשלתי בבחינה כי הבוחן הקניט אותי" (נכון, אבל נוסף על כך גם לא התכוננת לבחינה ובילית במסיבה עד אור הבוקר ביום שלפני)
סטפן אוסוולד

| --- | --- |

סטפן אוסוולד
 לידה:  30 ביוני 1951 (בן 73) סיאטל
 מידע כללי
 בשירות:  אסטרונאוט בשירות נאס"א
 לאום:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  האקדמיה הימית של ארצות הברית  בית הספר התיכון בילינגהאם  בית הספר לטייסי ניסוי של הצי האמריקאי 
 עיסוקים נוספים:  טייס ניסוי
 תקופת השירות:  1984–2000 (כ־16 שנים)
 דרגה:  אדמירל משנה בצי ארצות הברית
 זמן שהייה בחלל:  33 ימים, 22 שעות ו-30 דקות
 ביוגרפיה בנאס"א:  סטפן אוסוולד
 משימות
 STS-42,‏ STS-56,‏ STS-67
   
 עיטורים
  לגיון ההצטיינות  צלב התעופה המצוינת  מדליית השירות הראוי לשבח  מדליית המנהיגות הבולטת של נאס"א (פעמיים)   מדליית הטיסה בחלל של נאס"א (3 פעמים)
 
סטפן אוסוולד (באנגלית: Stephen Scot Oswald; נולד ב-30 ביוני 1951, סיאטל) הוא טייס קרב ואסטרונאוט לשעבר בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א.
אוסוולד נשוי למרי בונו שהייתה חברה בבית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1998–2013. הוא אב ל-3 ילדים מנישואים קודמים.
ביוגרפיה

סטפן אוסוולד נולד בסיאטל וגדל בבלינגהאם. לאחר סיום לימודי בית ספר הוא למד באקדמיה הימית של ארצות הברית אותה סיים בשנת 1973 עם תואר בהנדסת אווירונאוטיקה. לאחר סיום הלימודים אוסוולד סיים קורס טיס והוצב בנושאת מטוסים מידוויי (CV-41) כטייס "ווט A-7 קורסייר II". לאחר שירות של שלוש שנים אוסוולד נשלח לקורס טייסי ניסוי. הוא היה טייס ניסוי במשך מספר שנים. בהמשך אוסוולד פרש מהצי והתחיל לעבוד ב"וסטינגהאוס". במקביל הוא המשיך בשירות מילואים בצי. כקצין מילואים הוא שירת מספר שנים במטה בפנטגון.
שירות בתחום החלל

לאחר שירות קצר בנאס"א, בשנת 1985 אוסוולד נבחר ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א. הוא היה חבר בצוות קרקע של מספר משימות. בשנת 1992 הוא השתתף במשימת STS-42 כטייס של מעבורת החלל דיסקברי (רונלד גרייב היה מפקד צוות). המטרה העיקרית של הטיסה הייתה מחקר בתחום חוסר כבידה. במשימת STS-56 באפריל 1993 הוא היה טייס מעבורת החלל דיסקברי (קנת קמרון היה מפקד צוות). צוות ביצע מספר ניסויים בעזרת מערכת ATLAS-2. בשנת 1995 הוא טס כמפקד צוות על סיפון מעבורת החלל אנדוור במשימה STS-67. במהלך הטיסה בוצעו מחקרים בעזרת מערכת Astro II.
לאחר טיסה זו אוסוולד עבר למטה נאס"א ומונה לתפקיד ניהולי. בשנת 1998 הוא חזר ל"משרד האסטרונאוטים" ובשנת 2000 פרש מנאס"א.
לאחר פרישה מנאס"א

לאחר פרישה מנאס"א אוסוולד חזר לשירות מילואים פעיל וכיהן בתפקיד במטה בפנטגון וקודם לדרגת אדמירל משנה.
עומאן במשחקים האולימפיים

עומאן משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984). היא מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף.
עד כה, אף ספורטאי עומאני לא זכה במדליה אולימפית, ורובם היו רחוקים מהישגים של ממש. להישג הגבוה ביותר באולימפיאדת בייג'ינג (2008) הגיע עבדאללה אל-סולי, שסיים במקום ה-48 בריצת 100 מטר (מתוך 80 מתחרים). במשחקים אלה הייתה האתלטית בותאינה אל-יקובי לאישה הראשונה שמייצגת את עומאן במשחקים, לאחר שבשש האולימפיאדות הקודמות ייצגו את המדינה גברים בלבד.
ראו גם

עומאן במשחקים הפאראלימפיים
עומאן במשחקים האולימפיים לנוער
סטרים ליין

| --- | --- |

בית דיילי אקספרס, מנצ'סטר (1939), אדריכל אוון וויליאמס. חזית קדמית מרחוב Great Ancoats.
 מידע כללי
 תקופה:  אר דקו
 טווח תאריכים:  משנות ה-30 של המאה ה-20
 מבנים עיקריים:  טרמינל א' בנמל התעופה לה גוארדיה, ניו יורק
 סגנון האדריכלות הבא:  אדריכלות מודרנית
קרייזלר AirFlow שנת יצור 1934
מצנם בהשפעת הסטרים ליין
סטרים ליין (באנגלית: Streamline Moderne) הוא זרם אדריכלי ועיצובי בתקופת האר דקו המאוחרת, אשר הגיח בשנות ה-30 של המאה ה-20. העיצוב הארכיטקטוני הדגיש צורות אווירודינמיות קמורות, קווים אופקיים ארוכים והכיל לעיתים אלמנטים מעולם הספנות. בתחום העיצוב התעשייתי, הוא שימש בתכנון טלפונים, טוסטרים, אוטובוסים, קטרים, מכשירי חשמל ומכשירים אחרים ליצירת רושם אלגנטי ומודרני.
בצרפת הוא נקרא "סגנון paquebot", או "סגנון אוניות קו אוקייניות", והוא הושפע מעיצובה של האונייה האוקיינית היוקרתית, SS Normandie (אנ'), שהושקה ב-1932.
מקורות והשפעות

עם ההתקדמות והקושי ההולך וגדל בתקופת השפל הגדול של שנות ה-30, האמריקאים החלו לפתח צד חדש בסגנון האר דקו. רעיון שהגו לראשונה מעצבים תעשייתיים של קווים מעוקלים וזורמים, שהסירו את הקישוטיות מעיצוב האר דקו לטובת תפיסת הקו האווירודינמי של תנועה ומהירות, שהתפתחה מתוך חשיבה מדעית. הצורות הגליליות והחלונות האופקיים הארוכים באדריכלות הושפעו כנראה גם מהקונסטרוקטיביזם, ומאמני האובייקטיביות החדשה (אנ'), תנועה הקשורה לורקבונד הגרמני. דוגמאות לסגנון זה כוללות את מוסהאוס (אנ') משנת 1923, השחזור של פינת בניין משרדים בברלין ב-1923 על ידי אריך מנדלסון וריצ'רד ניוטרה. הסטרים ליין היווה באותה עת ראי של תקופה כלכלית קשה; זוויות חדות הוחלפו בקימורים אווירודינמיים פשוטים, וקישוט הוחלף בבטון חלק וזכוכית.
אחת הדוגמאות המוקדמות ביותר לשילוב ישיר של תאורה כחלק ממבנה שתוכנן ועוצב בסגנון הסטרים ליין היה חדר האוכל במחלקה הראשונה של ה-SS Normandie. הוא הואר על ידי נורות חשמל והאור הופץ מתוך 12 עמודי קריסטל לליק ו-36 עמודים תואמים נוספים הותקנו על הקירות. במבואת הכניסה של מלון סטרנד פאלאס (1930), שחפציו הועברו לשימור (לפני שיפוץ המבנה) למוזיאון ויקטוריה ואלברט במהלך 1969, הוצג אחד השימושים הראשונים בזכוכית ארכיטקטונית מוארת פנימית, שהיוו את חלל הפנים המודרני הראשון שנשמר והוצג במוזיאון.
אדריכלות

סטרים ליין הופיע לרוב בבניינים הקשורים לתחבורה ותנועה, כגון תחנות אוטובוס ורכבת, טרמינלים בנמלי תעופה, בתי קפה בצד הדרך ומבני נמלי ים. היו לו מאפיינים המזוהים עם האדריכלות המודרנית, לרבות כיווניות והדגשת האופקיות, פינות מעוגלות, שימוש בקירות לבני זכוכית או חלונות צוהר, גגות שטוחים, חומרים מצופים כרום וחריצים או קווים אופקיים בקירות. לעיתים קרובות בניינים אלו נצבעו בצבע לבן או בצבעי פסטל בגוונים בהירים מאופקים.
דוגמה לסגנון זה היא בית המרחץ של פארק אקווטיק ברובע ההיסטורי Aquatic Park, בסן פרנסיסקו. הוא החל להיבנות בשנת 1936 על ידי מינהל התקדמות העבודות (אנ'), וכולל את הקווים האופקיים הייחודיים, המעקה הקלאסי לפינות מעוגלות וחלונות מסוגננים, הדומים לאלמנטים של ספינה. הפנים משמר הרבה מהעיטור והפרטים המקוריים, כולל ציורי קיר של האמן ותאוריטיקן הצבעים הילרי הילר. האדריכלים האמונים על תכנונו היו ויליאם מוסר ג'וניור וויליאם מוסר השלישי. הוא משמע כיום כמרכז האדמיניסטרטיבי של הרובע ההיסטורי Aquatic Park.
מלון נורמנדי בסן חואן, פוארטו ריקו, שנפתח במהלך 1942, בנוי בצורה המסוגננת של אוניית האוקיינוס SS Normandie, ומציג את השלט המקורי של הספינה. ה-Sterling Streamliner Diners בניו אינגלנד היה דיינר שעוצב כקרון רכבת בסגנון הסטרים ליין.
אף על פי שבתים פרטיים בסגנון סטרים ליין לא כל כך נפוצים בהשוואה למבני מסחר, קיימים בנייני מגורים כאלו. בית Lydecker בלוס אנג'לס, שנבנה על ידי הווארד Lydecker, הוא דוגמה לעיצוב סטרים ליין באדריכלות מגורים. בישראל, דוגמה לעיצוב זה הוא בית האונייה בדרום תל אביב. בפיתוח עירוני, אלמנטים של הסגנון שימשו לעיתים בבניית בתים טוריים שלאחר המלחמה ברובע Sunset בסן פרנסיסקו.
Aquatic Park Bathhouse, כיום חלק מהמחוז ההיסטורי של פארק המים בסן פרנסיסקו (1936)
מפעל קוקה קולה, לוס אנג'לס מאת רוברט ו. דהרה (1936)
תחנת הרכבת התחתית איסט פינצ'לי, לונדון (1937)
מחסן חברת הכט בצפון מזרח וושינגטון די. סי. (1937)
אודיטוריום פאן-פסיפיק בלוס אנג'לס, קליפורניה (1935–1989)
טרמינל א' בנמל התעופה לה גוארדיה, ניו יורק (1939)
מלון שנגרי-לה (1939), סנטה מוניקה, קליפורניה
תחנת אוטובוס גרייהאונד, קולומביה, דרום קרוליינה (1936–1939)
תחנת הרכבת לאס וגאס יוניון פסיפיק (אמצע שנות ה-30, נהרסה ב-1971)
כנסיית ה-First Church of Deliverance בסגנון הסטרים ליין בשיקגו, אילינוי, מאת וולטר טי. ביילי (1939). המגדלים נוספו ב-1948.
תמונת לילה של אולפני NBC Hollywood (המכונה רדיו סיטי הוליווד) (1938)
בית האונייה בשכונת נווה שאנן בדרום תל אביב, 1934-1935, צילום משנות ה-30 של המאה ה-20
סגנון אוניות קו אוקייניות

בצרפת נקרא הסגנון Paquebot, כלומר אוניית אוקיינוס. הגרסה הצרפתית נוצרה בהשראת ההשקה של אוניית האוקיינוס SS Normandie ב-1935, שהציגה חדר אוכל בסגנון אר דקו עם עמודי קריסטל לליק (אנ'). בניינים שתוכננו בגרסאות שונות של הסגנון הופיעו בבלגיה ובפריז, דוגמה בולטת הוא הבניין בשדרות ויקטור 3 ברובע ה-15, שתוכנן בידי האדריכל פייר פטו. פטו, נחשב לאחד ממייסדי סגנון האר דקו. הוא עיצב את הכניסה לביתן האספנות בתערוכה לאמנויות דקורטיביות ותעשייתיות מודרניות ב-1925, הנחשבת למקום הולדתו של הסגנון. הוא גם עיצב את החללי הפנים של שלוש ספינות האוקיינוס, איל-דה-פרנס (אנ') (1926), SS L'Atlantique (1930) (אנ') ו-SS נורמנדי (1935). הבניין של פטו בשדרת ויקטור חסר את הקווים המתעקלים של הגרסה האמריקאית של הסגנון, אבל היה לו "קשת" צרה בקצה האחד, מאחר שצורת המגרש עליו נבנה היה צר, מרפסות ארוכות כסיפון ספינה, ושורה של מבנים בולטים כארובות עשן על הגג. בבניין דירות נוסף בפריז, שנבנה בשדרת פול-דומייר 1 ברובע ה-16 בשנת 1935, עוצבו סדרת דירוגים הנראים כאוניית אוקיינוס.
בניין פלאגי נבנה בכיכר פלאגי באיקסל (בריסל), בלגיה, בשנת 1938, בסגנון paquebot, וקיבל את הכינוי "Packet Boat" או "פאקבוט" (paquebot). הוא תוכנן על ידי ג'וזף דיונגרה (צר'), ונבחר כעיצוב המנצח בתחרות אדריכלית ליצירת בניין שיכיל את המטה (לשעבר) של המכון הלאומי הבלגי לשידורי רדיו (INR/NIR). הבניין שופץ מן היסוד, ובשנת 2002 נפתח מחדש כמרכז תרבות המכונה Le Flagey.
חדר האוכל הראשי של אוניית הקו האוקיינית SS Normandie מאת פייר פטו (1935)
בניין Paquebot בשדרות ויקטור 3, הרובע ה-15, פריז מאת פיר פטו (1935)
בניין פלאגי (או Maison de la Radio), איכסל (בריסל), בלגיה (1938)
אמצעי תחבורה

האירוע המכונן של סגנון העיצוב המודרני, סטרים ליין, בארצות הברית היה התערוכה העולמית של שיקגו בשנים 1933–1934, שהציג את הסגנון לקהל הרחב. המכוניות החדשות אימצו את הקווים החלקים של ספינות האוקיינוס וספינות האוויר, ויצרו רושם של יעילות, דינמיות ומהירות. הגרילים והשמשות נטו לאחור, המכוניות היו נמוכות ורחבות יותר, והן עוצבו בצורת מעוקלות, חלקות ובדגש על קווים אופקיים. דוגמאות כוללות את הקרייזלר איירפלו והסטודיבייקר לנד קרוזר משנת 1934. המכוניות כללו גם חומרים חדשים, כולל פלסטיק בקליט, פורמייקה, זכוכית אטומה ויטרולייט, פלדת אל חלד ואמייל, שהעניקו מראה חלק וחדשני.
בשנים 1939 ו-1941, השיקו גם קרייזלר וגם ג'נרל מוטורס, בהתאמה, טנדרים ומשאיות, בעלי עיצוב מובהק ודומה בסגנונות האר דקו והסטרים ליין, תחת שמות מותגים שונים.
דוגמאות מאוחרות אחרות כוללות את מכונית הסדאן נאש אמבסדור (אנ') "Airflyte" משנת 1950 עם קווי פגוש נמוכים הייחודיים לה, כמו גם המכוניות של הדסון (אנ') בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה, כדוגמת הקומודור (אנ'), ש"עוצבו בסגנון סטרים ליין ייחודי להן - מכוניות כבדות ומסיביות.
ה-WIKOV Supersport משנת 1931, Prostějov Moravia הייתה המכונית הראשונה שיוצרה בעיצוב אווירודינמי.
הטטרה 77 (אנ') משנת 1934 הייתה המכונית הראשונה בייצור סדרתי שתוכננה בצורה אווירודינמית.
1934 קרייזלר איירפלו
סטודיבייקר לנד קרוזר (1934)
Stout Scarab (1935) מוצג במוזיאון לאמנויות יפות של יוסטון
בוגאטי אירולית' (1936)
קורד (אנ') משנת 1937
Talbot Teardrop SS 150 (1938)
1939 Schlörwagen - בדיקות מנהרת רוח עוקבות הניבו מקדם גרר של 0.113
משאית דודג' מסוג 'Job rated' (1939)
טנדר 'אר דקו' שברולט DP חצי טון (1946)
1955 Tatra603 אב הטיפוס האחרון בקופריבניצה Moravia
אמצעי תחבורה > כלי טיס, כלי שיט ורכבות

סגנון הסטרים ליין הפך לפרקטיקה נרחבת של עיצוב עבור כלי טיס, קטרים, קרונות וכלי שיט.
מטוס בואינג 247 (1933)
מטוס DC-3 דקוטה (1935)
מטוס לוקהיד קונסטליישן (1943)
MV Kalakala, מעבורת הסטרים ליין הראשונה (1935)
פלייר המבורג (1932)
דיזל III, הולנד (1934)
קטר מסדרת מרקורי (Mercury) מעיצוב הנרי דרייפוס (1936)
הקטר דאצ'ס אוף המילטון (Duchess of Hamilton, ‏1938)
חשמלית PCC-שיקגו
1936 M 290.0 Slovenská Strela הרכבת המהירה סלובנסקה סטרלה (Slovenská strela) בצ'כוסלובקיה. יוצרה על ידי Tatra Kopřivnice, מוראביה בשנת 1936 עבור הרכבת הלאומית של צ'כוסלובקיה.
עיצוב תעשייתי

סגנון הסטרים ליין נחשב למנוגד לפונקציונליזם, שהיה סגנון עיצוב מוביל באירופה במקביל לו. אחת הסיבות לעיצובים הפשוטים בפונקציונליזם הייתה להוזיל את עלויות הייצור של הפריטים, מה שהופך אותם לנגישים למעמד הפועלים האירופי הגדול. סטרים ליין ופונקציונליזם מייצגים שתי אסכולות שונות בעיצוב תעשייתי מודרניסטי.
טלפון הבקליט הראשון (1931)
מכשיר רדיו של פיליפס בסגנון אר דקו (1931)
שואב אבק אלקטרולוקס (1937)
מצנם בסגנון סטרים ליין
רדיו בסגנון סטרים ליין מבקליט (1952)
ראו גם

התערוכה העולמית של שיקגו (1933)
אדריכלות קונסטרוקטיביסטית
התערוכה העולמית של פריז (1937)
אדריכלות גוגי
ביבליוגרפיה

Texier, Simon (2012). Paris- Panorama de l'architecture. Parigramme. ISBN 978-2-84096-667-8.
Oudin, Bernard (1994). Dictionnaire des Architectes. Seghers. ISBN 2-232-10398-6.
הערות שוליים

↑  "A true example of Streamline Moderne". Times of Malta. 6 September 2012. Archived from the original on 1 April 2016.
↑  Oudin, Bernard. Dictionnaire des Architectes, Sechiers, Paris, (1994), (in French), page 372.
↑  Texier, Paris Panorama of Archicture, Parigramme, (2012). pg. 142.
↑  "Le Flagey - Découvrez Bruxelles en musique". Bruxelles ma Belle (in French). 16 November 2015. Retrieved 9 May 2021.
↑  "New course for packet boat". SVR-Architects. 14 July 2002. Retrieved 9 May 2021.
↑  "Februari 2017: Flagey architectuurwandeling en pianoconcert". Antwerpencultuurstad (in Dutch). 17 February 2017. Retrieved 9 May 2021.
1 2  "The Flagey Building". Flagey. Retrieved 8 May 2021.
↑  "Flagey". jazz.brussels. Retrieved 9 May 2021.
↑  "Flagey N.V." SVR-Architects. 17 October 2002. Retrieved 9 May 2021.
↑  McCourt, Mark, "When Art Deco is Really Streamline Moderne", Hemmings Daily, 29 May 2014
↑  "1948 Hudson Models – Tech Pages Article". Auto History Preservation Society. Retrieved February 14, 2018.
↑  Reed, Robert C. (1975). The Streamline Era. San Marino, California: Golden West Books. ISBN 0-87095-053-3.
↑  Nickelsen, Trine (15 June 2010). "Aluminium – en kulturhistorie" (in Norwegian). Apollon. Retrieved 17 February 2015.
סאו טומה (עיר)

ערך זה עוסק בבירת הרפובליקה הדמוקרטית של סאו טומה ופרינסיפה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
סאו טומה (בפורטוגזית: São Tomé) היא בירת סאו טומה ופרינסיפה והעיר הגדולה במדינה. בעיר מתגוררים 56,166 תושבים (נכון לשנת 2005).
העיר קרויה על שם השליח הנוצרי תומאס הקדוש.
היסטוריה

העיר נוסדה על ידי מתיישבים פורטוגזים בשנת 1485 שחיפשו אדמה לגידול סוכר. לפניהם האי עליו יושבת העיר לא היה מיושב. במאה ה-16 נוסדה בעיר קתדרלה. בשנת 1575 נבנתה בעיר מצודת סאו סבסטיאאו המשמשת כיום כמוזיאון הלאומי של סאו טומה.
בשנת 1599 נכבשו שני האיים (והעיר) על ידי ההולנדים למשך יומיים, ובשנת 1641 למשך שנה שלמה. העיר היוותה בירת המושבה עד שנת 1753. החל משנת 1852 שבה העיר להיות בירת המדינה.
אתרים בעלי חשיבות

מבין האתרים החשובים בעיר נמנים ארמון הנשיאות וכנסיית הדייגים.
בעיר שני שווקים.
תחבורה

בעיר נמצא נמל התעופה הבינלאומי של סאו טומה. כמו כן העיר מהווה עיר הנמל המרכזית של המדינה. נמל העיר נמצא במפרץ אנה שאבס בצפון מזרח האי סאו טומה.
דמוגרפיה

| שנה | אוכלוסין | שינוי | צפיפות אוכלוסין |
| --- | --- | --- | --- |
| 1990 (23 ביוני, מדגם) | 42,331 | - | - |
| 2000 (16 ביוני, מדגם) | 49,997 | - | - |
| 2003 (הערכה) | 53,300 | - | - |
| 2005 (הערכה) | 56,166 | - | - |
אקלים

הטמפרטורות נשמרות יציבות לאורך חודשי השנה, הטמפרטורה הממוצעת עומדת על סביב ה-30 מעלות צלזיוס.
| אקלים בסאו טומה> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בסאו טומה> ינואר.32.23.81 | אקלים בסאו טומה> פברואר.33.23.107 | אקלים בסאו טומה> מרץ.33.23.150 | אקלים בסאו טומה> אפריל.33.23.127 | אקלים בסאו טומה> מאי.32.23.135 | אקלים בסאו טומה> יוני.31.22.28 | אקלים בסאו טומה> יולי.31.21.0 | אקלים בסאו טומה> אוגוסט.31.21.0 | אקלים בסאו טומה> ספטמבר.32.21.23 | אקלים בסאו טומה> אוקטובר.32.22.109 | אקלים בסאו טומה> נובמבר.32.22.117 | אקלים בסאו טומה> דצמבר.32.22.89 | אקלים בסאו טומה> שנה.33.22.966 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור: Source: BBC Weather
ערים תאומות

אינדונזיה פונטיאנאק, אינדונזיה
סנט וינסנט והגרנדינים קינגסטאון, סנט וינסנט והגרנדינים
אנגולה לואנדה, אנגולה
גבון ליברוויל, גבון
גאנה אקרה, גאנה
פורטוגל ליסבון, פורטוגל
עבד אל-עזיז, סולטאן מרוקו

מולאי עבד אל-עזיז הרביעי (בערבית: عبد العزيز الرابع;‏ 24 בפברואר 1875 – 4 באפריל 1943) היה סולטאן מרוקו בין השנים 1894–1908. בנו ויורשו של חסן הראשון, סולטאן מרוקו. יחסיו החמים של עבד אל-עזיז עם האימפריה הקולוניאלית הצרפתית הביאו להישמרות המלוכה המרוקאית עם הקמת מושבת מרוקו הצרפתית לאחר המשבר המרוקאי הראשון. כמו כן, יחסים אלו הובילו לסדרת מרידות נגד שלטונו שלבסוף הביאו להדחתו והחלפתו באחיו הצעיר, עבד אל-חפיט', סולטאן מרוקו.
ביוגרפיה

עבד אל-עזיז נולד ב-24 בפברואר 1875 במרקש, הרביעי בבניו של חסן הראשון, סולטאן מרוקו ואשתו החמישית, לאלה רוקיה, עלמה טורקית שמקורה בקונסטנטינופול, בירת האימפריה העות'מאנית. לעבד אל-עזיז ניתן חינוך פרטי ואביו הכין אותו להיות ליורשו העתידי. במותו של חסן הראשון ב-9 ביוני 1894, עבד אל-עזיז ירש את הכתר המרוקאי. אף על פי זאת, עבד אל-עזיז לא החל בשלטון ישיר על הממלכה המרוקאית עד לאחר מותו בשנת 1900 של הוזיר הגדול (השר העליון) בחצר המלוכה שלו, אחמד בן מוסא. כאשר ירש אותה, הסולטנות המרוקאית השתרעה על שטחים נרחבים במערב מדבר סהרה אך מרכזי האוכלוסין והממשל כולם רוכזו באזור שממערב הרי האטלס. כמו כן, מרוקו פגשה בסדרת אסונות צבאיים נגד ממלכת ספרד והרפובליקה הצרפתית השלישית לאורך המאה ה-19, דבר שהחליש את מעמדה ביחס למעצמות אירופאיות שעם המרוץ לאפריקה החלו להתעניין בסיפוחה.
עם עלייתו לשלטון בפועל בשנת 1900, עבד אל-עזיז פנה לייעוץ אירופי בניסיון להביא למודרניזציה של אומתו ובמיוחד לבצע רפורמה בשיטות המיסוי. מאמצים אלה, שנכשלו בעיקר עקב היעדרם המוחלט של מנהלים שהוכשרו בפרקטיקות מודרניות, גרמו לטינה רבה נגד הסולטאן החדש בקרב נכבדי חצר המלוכה מהזרם השמרני. אינטרסים אירופיים יריבים בצפון אפריקה סיבכו את הנושא, צרפת והקיסרות הגרמנית החלו להילחם על ההשפעה במרוקו ולאחר המשבר המרוקאי הראשון בשנת 1906 הגיעו לבסוף המעצמות להסדר בנוגע למעמדה של מרוקו. רוב שטחיה של מרוקו ממזרח לאטלס סופחו למושבות הצרפתיות שלעתיד הפכו לאלג'יריה ומאוריטניה, צפון מרוקו, סהרה המערבית ואיפני סופחו לשליטת ספרד ורוב מרוקו עצמה הפכה למושבת מרוקו הצרפתית. כאמור, הודות ליחסים החמים עם הצרפתים הצליחה השושלת העלווית השלטת בהנהגת עבד אל-עזיז לשמור על כסאה בשלטון.
עם השלטון הצרפתי הדש עברה הבירה מפאס לרבאט, על חופי האוקיינוס האטלנטי. הנפילה לידי השלטון הצרפתי הגדילה את ההתנגדות השמרנית לשלטונו של עבד אל-עזיז והחלו מרידות, בעיקר שבטיות, באזור האטלס ודרום מרוקו נגד השלטון הצרפתי. הצבא הצרפתי השיג שליטה מלאה על מרוקו עם הפלת כל המרידות רק במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20. בשנת 1907 אחיו הגדול של עבד אל-עזיז, עבד אל-חפיט', במרד מזוין נגד שלטון אחיו שהונהג ממרקש. ב-19 באוגוסט 1908 קרב מכריע הביא לניצחון כוחותיו של עבד אל-חפיט' ולהדחתו של עבד אל-עזיז והחלפת באחיו הגדול. יומיים לאחר מכן הסולטאן עבד אל-עזיז התנער רשמית מכל סמכויותיו. עם פנסיה מלכותית שניתנה בידי אחיו ויורשיו, בילה עבד אל-עזיז את שארית חייו בטנג'יר, שהייתה אזור ממשל בינלאומי. עבד אל-עזיז נפטר בשנת 1943 בטנג'יר, במותו הותיר אחריו שני ילדים, בן ובת שעקב הדחתו מעולם לא ירשו את הכתר המרוקאי.
ראו גם

חסן הראשון, סולטאן מרוקו
מרוקו הצרפתית
השושלת העלווית
הערות שוליים

↑  השושלת המלכותית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012966171305171  GND: 1206580844  VIAF: 8700158491047011920007   WorldCat (עם VIAF): 8700158491047011920007
סטפן אקה

סטפן גיסליאן אקה (בצרפתית: Stephane Acka; נולד ב-11 באוקטובר 1990) הוא כדורגלן איבוארי, המשחק בעמדת הבלם בזירה מליגת העל האזרית.
קריירת מועדונים

אקה נולד באביג'אן שבחוף השנהב, אך גדל בוורונה שבאיטליה. את הקריירה שלו החל אקה במחלקת הנוער של הלאס ורונה. בקיץ 2010 חתם אקה בלנאגנו סאלוס מהליגות החובבניות של איטליה. בקיץ 2012 חתם בבלונו, במדיה שיחק שנה.
בקיץ 2013 חתם אקה באוניברסיטת קראיובה מהליגה הרומנית השנייה. בפברואר 2014 שוחרר מהמועדון, שסבל מבעיות כלכליות. בקיץ 2014 חתם ביריבה העירונית, CSU קראיובה מליגת העל הרומנית. ב-31 במרץ 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 1–2 נגד בוטושאן.
בקיץ 2017 חתם אקה בארזורומספור מהליגה הטורקית השנייה בכדורגל, וסייע לה לעלות לליגת העל הטורקית, אך כעבור כחצי שנה שוחרר מהמועדון וחזר לקראיובה.
ב-18 ביוני 2021 חתם אקה בעירוני קריית שמונה מליגת העל הישראלית. ב-18 בדצמבר שוחרר מהקבוצה. בספטמבר 2022 חתם בסקציה נס ציונה עם עלייתה לליגת העל.
ב-1 באוגוסט 2023 אקה חתם בזירה מליגת העל האזרית.
תארים

הגביע הרומני: 2020/2021
הערות שוליים

1 2  ההתאחדות לכדורגל בישראל - פרטי שחקן, באתר www.football.org.il
↑  שלום אלבז, ‏רכש ראשון לקריית שמונה: הבלם סטפן אקה חתם, באתר ONE‏, 18 ביוני 2021
↑  יגאל גולדשטיין, ‏ק"ש הודיעה: סטפן אקה שוחרר מהקבוצה, באתר ערוץ הספורט, 18 בדצמבר 2021
↑  רענן ברנובסקי‏, סטפן אקה חתם בסקציה נס ציונה: "מקווה שאעזור לעמוד במטרות", באתר וואלה, 1 בספטמבר 2022
סן מיגל (נהר, קולורדו)

| --- | --- |

נהר הסן מיגל בנאצ'ריטה
 מידע כללי
 אורך:  130 ק"מ
 ספיקה ממוצעת:  17 מ"ק לשנייה
 מוצא:  בסמוך לטליורייד בהרי הרוקי בקולורדו
 יובלים:  South Fork San Miguel River 
 שפך:  דולורס 24 קילומטרים מהגבול עם מדינת יוטה
 מדינות באגן הניקוז:  קולורדו
 
נהר סן מיגל (באנגלית: San Miguel River) הוא יובל של הנהר דולורס, באורך 130 קילומטרים בדרום-מערב מדינת קולורדו שבארצות הברית. מקורותיו בהרי סן חואן מדרום-מזרח לטליורייד (37°55′37″N 107°46′33″W﻿ / ﻿37.926944°N 107.775833°W﻿ / 37.926944; -107.775833). הנהר זורם לצפון-מערב, לאורך המורד הדרומי של רמת אנקומפגרה, דרך היישובים פלייסרוויל (Placerville), נוקלה (Nucla) ונשפך לנהר דולורס, יובל של הנהר קולורדו, במערב מחוז מונטרוז, בערך 24 קילומטרים מזרחית לקו הגבול עם מדינת יוטה (38°22′48″N 108°48′12″W﻿ / ﻿38.38°N 108.803333°W﻿ / 38.38; -108.803333).
הסן מיגל זורם בחופשיות פחות או יותר, עם זאת, סכרי הטיה מנקדים את הנהר ומשנים את הזרמים. שיפוע הנהר סן מיגל משתנה מתלול מאוד בחלקיו העליונים (כשהוא יוצר זרם רדוד, סלעי ובלתי עביר לשיט) לשיפוע מתון בחלקיו התחתיים, הפרש גובה של 9.5-5.7 מטר לקילומטר אורך, המאפשר שיט במים לבנים במגוון אשדות בתחום II+--III. הפרש הגבהים בין מקורות הנהר לשפך הוא 2,100 מטרים, מאזור אלפיני לאזור מדברי. הספיקה הממוצעת היא 17 מטרים בשנייה.
שייטים בקיאקים וברפטינג במים לבנים יכולים ליהנות מקטעים רבים על הסן מיגל. מינימום ספיקה מומלץ לסירות קטנות הוא 7 מטרים בשנייה, כשהנהר ראוי לשיט סמוך לפלייסרוויל בשלהי אפריל או תחילת מאי. נוהגים לשוט בכמה קטעים באורכים שונים משם ועד השפך לדולורס, סמוך לעיירת המכרות אורניום הנטושה יוראוון (Uravan). רוב הנהר נחשב בדרגה 2 עם כמה אשדות בדרגה שלוש שעשויים להיות מאתגרים בזרימות חזקות, כאשר מהירות הזרם מקשה על עצירה לשם בחינת המעבר הטוב יותר. סכנות נוספות בנהר הם שלושת סכרי ההטיה בין נאצ'ריטה (Naturita) לגשר כביש 145 מזרחית לנורווד (Norwood). כולם נוחים לשאת את הסירה מעבר להם. עם זאת, כשהנהר מתפתל דרך העמק החקלאי מזרחית לנצ'וריטה, חוצים כמה גדרות בקר את הנהר.
שייט מסיע סירה מעבר לסכר ההטיה הראשון בסמוך לנורווד