stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עלייתו הנמנעת של ארתורו אוי
המחזה בתיאטרון הרפרטוארי הישראלי

1. ארתורו אוי בתיאטרון הבימה – הצגת בכורה: מרץ 1970, מספר הצגות: 19
יוצרים: תרגום – דוד אבידן, בימוי - מיכאל בלקמור, תפאורה ותלבושות - אנינה סטבס, מוזיקה: הנס הוסלה, תאורה: נתן פנטורין
המשתתפים: הכרוז – ניסים עזיקרי, דוגסבורו – אהרן מסקין, קלארק – ברוך דוד, גיבולה – דוריאן ארויו, גירי – אברהם רונאי, ארתורו אוי – מישא אשרוב, בוול – אליעזר יונג, שיט - ישראל רובינצ'יק, רומה – שמואל עצמון, בוצ'ר - רולף ברין, דוגסבורו הבן - פנחס גולדברג, דוקדייזי – טובה פרדו, ראג - אשר צרפתי, משרתו של דוגסבורו – שי דנון, אוקייסי - צבי ירון, שחקן – ישראל בקר, שומרי ראש - יצחק קלוגר, ג'ורג' חשביה, מיכאל ורשביאק, משה ינאי, ירקן א – אשר צרפתי, ירקו ב' - ליאו יונג, ירקן ג' - יחיאל אמיר, אשה – שושנה דואר, פיש - שי דנון, רופא - יחיאל אמיר, בטי דולפיט - פנינה פרח, אינה - ישראל בידרמן, כומר – ארי קוטאי, ירקני שיקגו - ארי קוטאי, יחיאל אמיר, ישראל רובינצ'יק, אשר צרפתי, ירקני אוונסטון: אליעזר יונג, יצחק קלוגר, שי דנון, ירקנים גנגסטרים וקהל: משה ינאי, אברהם סלקטר, יעל דרויאנוב, חיים באשי, עדה ספיר, סמי אוחיון, חנה פילצר, רייקין בן ארי, רפי נתן
2. עלייתו הנמנעת של ארתורו אוי, תיאטרון חיפה, הצגת בכורה – פברואר 1997, מספר הצגות: 111
יוצרים: תרגום – אברהם עוז, בימוי – סיני פתר, תפאורה ותאורה – מושיק יוסיפוב, תלבושות - גילה להט, עיבודים – שוש רייזמן, שי בן-יעקב, תנועה – קיי לאוטמן, וידאו – טולי גלאון
המשתתפים: הקריין – אלכס אנסקי, דוגסבורו – מיכאל כפיר, קארוטר – אודי בן-משה, פלייק – יואב בר לב, בוצ'ר – חנוך רעים, גיבולה - יואב בר לב, גירי - חנוך רעים, ארתורו אוי – משה איבגי, שיט – אלכס אנסקי, בוול – אלכס אנסקי, רומא – אלברט אילוז, דוגסבורו הבן – אודי בן-משה, דוקדייזי – שרגית ביקובסקי, טד ראג, עיתונאי – אודי בן-משה, אוקייסי – אלכס אנסקי, כתבת - שרגית ביקובסקי, מאהוני, שחקן – אלכס אנסקי, הוק, סיטונאיירקות - שי בן-יעקב, גברת בוול - שרגית ביקובסקי, בטי דאלפיט - שרגית ביקובסקי, דאלפיט– אודי בן-משה, אינה – אלכס אנסקי, כומר – אלכס אנסקי
3. עלייתו הנמנעת של ארתורו אוי, תיאטרון החאן, הצגת בכורה – 8 ביולי 2023
יוצרים: תרגום – יותם גוטל, בימוי – אודי בן משה, תפאורה – סבטלנה ברגר, תלבושות - ילנה קלריך, תאורה - רוני כהן, מוזיקה – בוב מלקובסקי, וידאו – דניאלה בלה קנדלשיין
המשתתפים: הקריין – יהויכין פרידלנדר, דוגסבורו – אריה צ'רנר, קלארק – ניר רון, בוצ'ר – גל זק, פלייק – שלו גלבר, גיבולה - גל זק, גירי - שלו גלבר, ארתורו אוי – ארז שפריר, פיש - יהויכין פרידלנדר, בוול – ניר רון, רומא – ויטלי פרידלנד, דוגסבורו הבן – שחר נץ, אוקייסי – ניצן לברטובסקי, מאהוני, שחקן – יהויכין פרידלנדר, הירקן הוק - ניר רון, בטי דאלפיט - ניצן לברטובסקי, דאלפיט– יהויכין פרידלנדר
הערות שוליים

↑  ברטולט ברכט, עלייתו הנמנעת של ארתורו אוי, עברית: אברהם עוז, רמת-גן: בית צבי - בית הספר לאמנויות הבמה, 1998; פרולוג, עמ' 8
↑  ארתורו אוי בתרגום אברהם עוז, עמ' 144-146
↑  ארתורו אוי בתרגום אברהם עוז, תמונה ז', עמ' 74-67
↑  תקציר הסרט "צלב הברזל", באתר blockbuster.com
↑  ארתורו אוי בתרגום אברהם עוז, אפילוג, פסקת הסיום של המחזה, עמ' 174
↑  יורם קניוק, אחרי בכורה: ארתורו אוי (הבימה), דבר, 19 במרץ 1970
↑  עלייתו הנמנעת של ארתורו אוי, באתר החאן - תיאטרון איכות בירושלים, ‏31 באוגוסט 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12094406f (data)  GND: 4240312-1
אנסל קיז

| --- | --- |

צילום משנת 1946
 לידה:  26 בינואר 1904 קולורדו ספרינגס, ארצות הברית 
 פטירה:  20 בנובמבר 2004  (בגיל 100) מיניאפוליס, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  תזונה אנושית, nutritional epidemiology, מחלה קרדיווסקולרית, רפואה, בריאות הציבור 
 מקום מגורים:  מיניאפוליס, פיופי 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי  קינגס קולג'  מכון סקריפס לאוקיינוגרפיה 
 מוסדות:  אוניברסיטת מינסוטה 
 פרסים והוקרה:  פרס בריסטול-מאיירס סקוויב לתזונה (1993) 
 בן או בת זוג:  Margaret Keys 
 
אנסל בנג'מין קיז (באנגלית: Ancel Benjamin Keys, ‏ 2 בינואר 1904 קולורדו ספרינגס - 20 בנובמבר 2004 מינאפוליס) היה תזונאי, פיזיולוג וביולוג אמריקאי שנודע במחקריו בנוגע לתזונה והשפעתה על הבריאות. במחקריו מצא כי יש קשר בין התזונה ומחלות קרדיו-וסקולריות וכי יש לקדם את התזונה אותה כינה "התזונה הים-תיכונית". שמו נקשר גם ביצירת המנות K שהיוו בשנת 1944 מנות המזון היומיות שסופקו לכוחות הנחתים של בעלות הברית.
ביוגרפיה

אנסל קיז נולד בשנת 1904 בקולורדו ספרינגס כבנם של בנג'מין פיוס קיז (1961-1883) וקרולין אמה לבית צ'ייני (1960-1885), אחותו של שחקן הקולנוע המפורסם לון צ'ייני. הוריו היו צעירים ללא השכלה פורמלית רחבה. בשנת 1906 עברה המשפחה לסן פרנסיסקו. בגיל שנתיים חווה קיז את רעידת האדמה הקשה של שנת 1906, בה נהרס בית הדפוס של אביו. כעבור זמן קצר עברו בני קיז לגור בברקלי הסמוכה. עוד מילדותו גילה סקרנות לעניינים מדעיים, בגיל 8 לרגל יום הולדתו ניסה לאלחש זבוב באמצעות כלורופורם ובטעות הרדים את עצמו. הפסיכולוג לואיס טרמן, ממציא מבחן סטנפורד-בינה זיהה בו אחד מ-1528 התלמידים המחוננים במשכל גבוה במיוחד אותם חקר באוניברסיטת סטנפורד. בנעוריו עזב קיז במפתיע את לימודי התיכון כדי לעבוד בתפקידים לא שגרתיים כגורף גואנו של עטלפים באריזונה, "powder monkey" - מוביל חומרי נפץ במכרה בקולורדו, חוטב עצים וכנער סיפון באונייה. בסופו של דבר חזר ללימודים ובשנת 1922 התקבל לאוניברסיטת ברקלי שם החל ללמוד כימיה אך לא שבע נחת ושוב לקח פסק זמן כדי לעבוד כמתדלק על אוניית "S.S. President Wilson (1st)" . כשחזר לבסוף לאוניברסיטה החליף מסלול ועד שנת 1925 למד לתואר ראשון בכלכלה ובמדעי המדינה. בשלוש השנים הבאות סיים תואר שני בזואולוגיה. לאחר מכן עבר קורס לניהול בחברת וולוורת' והתמחה במכון סקריפס לאוקיינוגרפיה בלה ג'ולה, קליפורניה. בשנת 1930 סיים את עבודת הדוקטורט שלו בביולוגיה ובאוקיינוגרפיה ובעזרת מלגה מטעם המועצה הלאומית למחקר השתלם במשך שנתיים במעבדה הזואו-פיזיולוגית של אוגוסט קרוג בקופנהגן בירת דנמרק. בתקופה זו ערך מחקרים על הפיזיולוגיה של הדגים ופרסם מאמרים מדעיים רבים בתחום זה.
בשנים 1936-1934 לימד באוניברסיטת הרווארד ובשנת 1936 סיים דוקטורט שני בפיזיולוגיה באוניברסיטת קיימברידג' שבאנגליה. החל משנת 1937 באוניברסיטת מינסוטה, כאן אף הקים מעבדה להיגיינה פיזיולוגית, אותה ניהל החל משנת 1939 ועד פרישתו לגמלאות בשנת 1975.
בערוב ימיו השתקע באיטליה על החוף של אזור צ'ילנטו (cilento), ביישוב הדייגים פיופי (pioppi), המשתייך לכפר פוליקה (polica). שם עקב אחרי הרגלי האכילה של התושבים ומצא בהם אישור נוסף לתורתו, לפיה התזונה הים תיכונית תורמת לבריאות משופרת.
ביוגרפיה > פעילותו המדעית

בשנות ה-1940 אחרי שהתפרסם בבדיקות הדם שערך לעצמו בהרי האנדים כדי לקבוע את תגובת הגוף לאוויר בגבהים שונים, נתבקש קיז על ידי משרד ההגנה האמריקאי לפתח מנות קרב לצנחנים שלחמו במלחמת העולם השנייה. אז המציא קיז את מנת K המפורסמת שנקראה לפי שמו וחולקה למאות אלפי חיילים של ארצות הברית בזמן המלחמה. על אף התלונות רבות על גודלן המוגבל, מנות קרב אלו עוררו לפעמים גם תגובות חיוביות, כמו אלו של 25 חיילים שנקלעו עם מטוסם 10 ימים במי האוקיינוס השקט הדרומי עם 25 מנות K וארבעה ליטר מי שתייה בלבד.
ביוגרפיה > פעילותו המדעית > מחקר שבע המדינות

קיז התרשם מהידיעות לפיהן אנשי עסקים אמריקאים, שנחשבו כאנשים שזכו בתזונה טובה, סבלו משיעורים גבוהים של מחלות לב. לעומת זאת באירופה שלאחר מלחמת העולם השנייה שיעורי מחלות הלב וכלי הדם ירדו בצורה חדה בעקבות צמצום אספקת המזון. קיז שיער כי קיימת התאמה בין רמות הכולסטרול בדם לנטייה למחלות לב וכלי דם ויזם מחקר בקרב אנשי העסקים במינסוטה, מחקר פרוספקטיבי ראשון מסוגו בתחום מחלות הלב וכלי הדם. במפגש מומחים בארגון הבריאות העולמית בז'נבה, הציג קיז בביטחון רב וגילוי לב את הנחתו לגבי הקשר בין המזון עתיר השומן למחלות הלב. המחקר הראשון שנראה כי תמך בהשערתו נערך בנאפולי. לאחר שצפה בדרום איטליה בנתונים על השיעור הגבוה ביותר של בני מאה בעולם, שיער קיז כי תזונה ים תיכונית הדלה בשומן שמקורו מן החי מגנה מפני מחלות לב, בעוד שתזונה עשירה בשומנים שמקורם מן החי מובילה למחלות לב. הממצאים במחקר זה, שנודע בהמשך כמחקר שבע הארצות, נראו תומכים בהתאמה רבה בין רמת כולסטרול גבוהה בדם לתמותה ממחלת לב כלילית בקבוצות אוכלוסייה ובפרטים. כתוצאה ממחקר זה, בשנת 1956 הופיעו נציגי האיגוד הקרדיולוגים האמריקאים בתוכניות טלוויזיה במטרה ליידע את הציבור כי תזונה עתירת חמאה, בשר חזיר ובקר וביצים עלולה לגרום למחלת לב כלילית. בנסיבות אלה המליץ הממשל האמריקאי על אימוץ תזונה דלת שומנים על מנת למנוע מחלות לב. קיז הסיק כי השומנים הרוויים שבחלב ובבשר אחראים לתופעות מזיקות בעוד שלשומנים בלתי רוויים הנמצאים בשמנים הצמחיים השפעות מיטיבות. מסר זה נשמט מתשומת הלב הציבורית למשך כעשרים שנה, החל משנת 1985 לערך, כאשר כל השומנים התזונתיים נחשבו ללא בריאים בהתבסס על ההשערה כי כל השומנים במזון גורמים להשמנת יתר ולסרטן.
בינואר 1961, המגזין האמריקאי "טיים" הקדיש לו את עטיפת גיליונו.
סקירה שיטתית ומטא-אנליזה שנערכו בשנת 2015 במסגרת Cochrane Collaboration, ארגון המקדם רפואה מבוססת ראיות, מצאו שהפחתת שומנים רוויים בתזונה הפחיתה את הסיכון למחלות לב וכלי דם מסקנת הסקירה הייתה כי "יש להמשיך בייעוץ בנוגע לסגנון החיים לכל בעלי הסיכון למחלת לב וכלי דם ולקבוצות האוכלוסייה בעלות סיכון נמוך, תוך המלצה להפחתה מתמדת בתזונה של השומנים הרוויים והחלפתם החלקית בשומנים בלתי רוויים". סקירה שיטתית של Cochrane משנת 2013 עם מטא אנליזה של מחקרים כפילי סמיות מצאה שלתזונה הים תיכונית השפעות מיטיבות מסוימות על גורמי הסיכון למחלות לב וכלי דם, אולם יש צורך במחקרים נוספים.
מחקר שבע הארצות ביקש להשוות את הרגלי התזונה בארצות שונות לפי בחירתו. המחקר מצוטט תכופות כמאשש את ההשערה לגבי נזקי התזונה השומנית. נמצא כי תוצאותיו הוטו על ידי בחירת הארצות שבהן נערך. בנוסף, השוואת אוכלוסיות שונות נחשבת סוגיה מן המסובכות ביותר באפידמיולוגיה.
עם כל הבעייתיות שבו, "מחקר שבע המדינות" של קיז נחשב לאבן דרך בחקר הרגלי התזונה ותרם להכרת התזונה הקרויה "ים תיכונית" בקרב הקהל הרחב.
קיז הלך לעולמו במינאפוליס בשנת 2004, חודשיים לפני שמלאו לו 101 שנה. הוא היה פעיל מבחינה אינטלקטואלית עד גיל 97.
אנסל קיז היה נשוי למרגרט אשר נפטרה בגיל 97 בשנת 2006. לזוג נולדו שלושה ילדים.
לקריאה נוספת

Coronary heart disease in seven countries ; "Circulation" ; vol.41 ; nr.4 Suppl ; pages=1–211 ; avril 1970
Ancel Keys, « How to eat well and stay well the Mediterranean way », "Doubleday", 1975 - New York. ISBN|0385009062
הערות שוליים

↑  A.Keys, HL Taylor, H Blackburn et al 1963
↑  H.Blackburn Famous Polemics on Diet-Heart Theory
↑  D Kromhout Serum cholesterol in cross-cultural perspective. The Seven Countries Study Acta Cardiol. 1999 Jun;54(3):155-8
↑  האתר chronopause
↑  R.L.Prentice, L.Sheppard 1990
↑  2015 Hooper et al
↑  Rees, K; Hartley, L; Flowers, N; Clarke, A; Hooper, L; Thorogood, M; Stranges, S (12 August 2013). "'Mediterranean' dietary pattern for the primary prevention of cardiovascular disease". The Cochrane Database of Systematic Reviews. 8: CD009825.
1 2  Jane Brody 2004
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263614805171  BIBSYS: 90594926  BNE: XX4427392  CiNii: DA06483563  ISNI: 0000 0001 1765 7787  LCCN: n79071170  NDL: 00523211  NKC: xx0107392  NLA: 35268992  NTA: 068249357  RERO: 02-A003451821  SNAC: w6j11p7x  SUDOC: 081934335  Trove: 890534  VIAF: 59565637   WorldCat (עם VIAF): 59565637
כנר על הגג

ערך זה עוסק במחזמר. אם התכוונתם לסרט קולנוע בשם זה, ראו .
| --- | --- |

פוסטר המחזה משנת 1964
 בימוי:  ג'רום רובינס
 הפקה:  הארולד פרינס
 כתיבה:  ג'וזף שטיין (ע"פ סיפורי טביה החולב מאת שלום עליכם)  שלדון הארניק (פזמונים)
 מילות השירים:  שלדון הרניק 
 מבוסס על:  טוביה החולב 
 דמויות:  טוביה החולב, אשתו גולדה וחמש בנותיהם, ינטה השדכנית
 מוזיקה:  ג'רי בוק
 מקום ההתרחשות:  העיירה אנטבקה
 סוגה:  מחזמר
 הצגת בכורה:  1964
 משך ההצגה:  שעתיים וארבעים וחמש דקות
 שפה:  אנגלית
 
שם המחזה ניתן לו בהשראת הציור "הכנר" מאת מארק שאגאל (1912)
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
כנר על הגג (באנגלית: Fiddler on the Roof) הוא מחזמר המבוסס על סיפורי "טוביה החולב" מאת הסופר היהודי שלום עליכם.
רקע

בשנת 1894 פרסם הסופר היהודי שלום עליכם את הפרק הראשון של הספר "טוביה החולב" ובו סיפורים ביידיש על טוביה מוכר החלב. הספר תורגם לשפות רבות ונמכר במיליוני עותקים.[דרוש מקור] ב-16 בספטמבר 1957, הועלה בתיאטרון קרנגי בניו-יורק מחזה בשם "טוביה ובנותיו" (המבוסס על הספר "טוביה החולב") שכתב מחזאי יהודי אמריקאי בשם ארנולד פרל, וביים הווארד דה סילבה.
בשנת 1964 עיבדו המחזאי היהודי-אמריקאי ג'וזף שטיין והמלחין ג'רי בוק את "טוביה ובנותיו" למחזמר "כנר על הגג". המחזמר הועלה לראשונה ב-1964 בברודוויי בכיכובו של זירו מוסטל עם כוריאוגרפיה ובימוי של ג'רום רובינס.
ההפקה בברודוויי זכתה בתשעה פרסי טוני בקטגוריות: המחזה הטוב ביותר, מלחין וכותב המילים לשירים (ג'רי בוק ושלדון הארניק), שחקן ראשי (זירו מוסטל), שחקנית משנה (מאריה קארנילובה), מחבר (ג'וזף שטיין), מפיק (הרולד פרינס), במאי (ג'רום רובינס), כוריאוגרף (ג'רום רובינס) ומעצבת תלבושות (פטרישיה זיפרוד).
שם המחזה

שם המחזה נלקח מהציור "כנר" מאת האמן מארק שאגאל, שיצר ציורים סוריאליסטיים רבים אודות החיים היהודיים במזרח אירופה, שכללו לעיתים קרובות דמות של כנר, כמעין מטפורה לקיום דרך מסורת ושמחה בתוך חיים מלאים באי ודאות וחוסר איזון.
ג'וזף שטיין סיפר על בחירת שם זה למחזמר, בריאיון לעיתון "מעריב": "הושפעתי מן הציור של שאגאל שסימל בעיניי בצורה כל כך פלסטית את מהות העיירה היהודית. הזעתי קשה עד שהגעתי לשם הזה. היו לי מאות הצעות לשמות. בתחילה חשבתי לקרוא לו "לחיים – To Life" אך לבסוף החלטתי יחד עם שותפי לעבודה על "כנר על הגג".
עלילה

גיבור הסיפור הוא יהודי עני בשם טוביה החולב, המתגורר בעיירה אנטבקה - "שטעטל" יהודי טיפוסי באימפריה הרוסית. טוביה החולב עוסק בגידול פרות חולבות - ומכאן שמו - ומהן הוא מוכר חמאה וגבינה לבני העיירה, כשסוסו סוחב את העגלה שבה הסחורה. לו ולאשתו גולדה ישנן שבע בנות (בסרט חמש בלבד). שלוש הגדולות מביניהן מעמידות אותו, כל אחת בתורה, בפני התלבטות קשה: האם להשיא אותן באמצעות שידוך שתציע שדכנית העיירה, כנהוג, או להתיר להן להינשא לאהובי לבן, כרצונן, על אף הבעיות שיש איתם.
הבת הבכורה, צייטל, רוצה להינשא לאהוב לבה מוטל, חייט עני וצעיר. לעומת זאת, ינטה השדכנית משכנעת את אשתו של טוביה לשדך את בתו לקצב אלמן, קשיש ועשיר בשם לייזר וולף. טוביה נקרע בין שני הצדדים, ולבסוף נכנע לדמעותיה של צייטל ומתיר לה להינשא למוטל החייט. במהלך החתונה של מוטל וצייטל, נערך פוגרום במשתתפים, אך מסתכם בכך שמתנות החתונה נהרסות, והפורעים הולכים.
בתו השנייה של טוביה, הודל, מעמידה אותו באותו מצב כשהיא מתאהבת בסטודנט צעיר המאמין במהפכנות וסוציאליזם בשם פרצ'יק. פרצ'יק נאסר על ידי השלטונות ונשלח לסיביר, והבת מתחננת בפני אביה שיתיר לה ללכת אחריו. ושוב, על אף התנגדותו, הוא נעתר לדמעותיה של בתו ומתיר לה ללכת אחריו.
הניסיון הקשה מכולם מגיע כשבתו השלישית של טוביה, חווהל'ה, אותה הוא אוהב במיוחד, מבקשת כאחיותיה הגדולות להנשא לגבר אותו היא אוהבת. הבעיה היא, שאהובה הוא בחור בשם פיידקה, גוי אוקראיני נוצרי. לעומת המקרים הקודמים, הפעם לא מוותר טוביה על אמונתו ועקרונותיו ואוסר על בתו להינשא לאהוב לבה. חווהל'ה כתגובה בורחת מן הבית ונישאת לפיידקה בכנסייה בחשאי. מעתה מסרב טוביה להזכיר את שמה של בתו ו"קורע קריעה" עליה, כשם שנהוג לעשות על אדם שמת.
חיי משפחתו של טוביה בעיירה אנטבקה נגדעים כשמתקבל צו גירוש, המחייב את כל יהודי העיירה למכור תוך שלושה ימים את רכושם ובתיהם ולעזוב את העיירה. טוביה ומשפחתו יוצאים לארצות הברית, ינטה השדכנית לירושלים, וחווהל'ה ופיידקה אף הם עוזבים, מתוך התחושה שאינם יכולים להתגורר במדינה המגרשת חלקים מתושביה.
הסיפור משקף את סוף המאה ה-19 ברוסיה, שבה נאלצו יהודים רבים לנטוש את בתיהם וכפריהם בעקבות הפוגרומים והגירוש, ולהגר אל מחוץ לרוסיה. רובם יצאו לאמריקה ולארצות אחרות באירופה. בסיפור בולטות מגמות שהיו נפוצות באותה תקופה כגון חילון, התבוללות, מודרניזציה וגם הסוציאליזם, שהחל להראות את סימניו הראשונים.
שירי המחזמר

במחזמר ישנם 13 שירים שהתפרסמו כמשקפים את הפולקלור היהודי של מזרח אירופה. השירים נכתבו על ידי הפזמונאי שלדון הרניק והמלחין הנודע ג'רי בוק.
מסורת (Tradition) - בביצוע כל המשתתפים
ינטה, הו ינטה (Matchmaker) - צייטל, הודל, חווה, שפרינצה וביילקה
לו הייתי רוטשילד (If I Were A Rich Man) - טוביה
תפילת שבת (Sabbath Prayer) - טוביה, גולדה, כל יהודי העיירה
לחיים (To Life) - לייזר-וולף, טוביה והגברים שבפונדק
נס גדול היה פה (Miracle of Miracles) - מוטל וצייטל
החלום - סבתא צייטל, פרומה-שרה, טוביה, גולדה והלהקה
זריחה, שקיעה (Sunrise, Sunset) - טוביה, גולדה, הודל, פרצ‘יק ושאר אורחי החתונה
את אוהבת אותי גולדה? (?Do You Love Me) - טוביה וגולדה
השמועה - ינטה, שיינדל, מירה‘לה, מנדל, אברהם ואנשי העיירה
ביתי שלי (Far From the Home I Love) - הודל וטוביה
חווהל'ה - טוביה (עם ריקוד הזוגות האוהבים, הכנר וגולדה ברקע)
אנטבקה (Anatevka) - טוביה, גולדה, ינטה, אברהם, מנדל, לייזר-וולף ואנשי העיירה
בישראל

תיאטרון גיורא גודיק, הצגת בכורה: 1 ביוני 1965
יוצרים: במאים – ריצ'רד אלטמן ואמנון קבצ'ניק (על פי הבימוי של ג'רום רובינס), תרגום - דן אלמגור, ניהול מוזיקלי - יצחק גרציאני, תפאורה - בוריס אהרונסון, תאורה - ג'ין רוזנטאל, תלבושות - אניה שנל
שחקנים:
| שחקן/שחקנית | דמות |
| --- | --- |
בומבה צור/שמואל רודנסקי/חיים טופול: טוביה החולב
ליה דוליצקיה: גולדה
חיים פולני: לייזר וולף הקצב
עלינה סטרניצקה: ינטה השדכנית
עתליה כהנא: צייטל
אתי גרוטס / שלומית אהרון: הודל
רחל דובסון: שפרינצ'ה
מאירה לנאל: ביילקה
תרצה ארבל: חוהל'ה
אלברט כהן: מוטל קמזויל
אבינעם מור-חיים: פרצ'יק
חנה בנימיני/רוזה ברנבלט: סבתא צייטל
מיכאל מסינגר: מרדכי הפונדקאי
ווילי בקר: אברם, מוכר הספרים
יהושע דקל: נחום הקבצן
צפרירה ירוני: פרומה שרה
יעקב אבא: הרב
יקר צמח: מנדל, בן הרב
יצחק פינגלבום: קצין המחוז
אילן תורן: פיידקה
השחקן בומבה צור גילם את טוביה בהצגת הבכורה ולאחר כ-200 הצגות הוחלף בשחקן שמואל רודנסקי, חיים טופול שימש כשחקן מחליף. רודנסקי זכה מיד באהדת הביקורת והקהל.
עוד השתתפו: שמואל וולף ורולף ברין.
שירי ההצגה יצאו בתקליט בהוצאת CBS, בהקלטה עם בומבה צור, בשנת 1965. ההקלטות בעברית יצאו גם לשוק האמריקאי והודפסו על ידי חברת Culumbia. מהדורת סטריאו יצאה לשוק בישראל בשנת 1973, וכתקליטור בשנת 2002 בהוצאת NMC.
ב-1966 לאחר שהוצג בעברית מאות פעמים בארץ, תורגם המחזמר ליידיש בידי שרגא פרידמן שגם ביים את הפקה זו, והוא הועלה בכיכובו של שמואל רודנסקי, ותפקידו של טוביה החולב הפך לתפקיד חייו. לאחר כ-200 הצגות בהם רודנסקי גילם את טוביה, הוזמן לגלם את התפקיד גם במערב גרמניה, והמחזמר הועלה שם בשם "אנטבקה" בהצלחה רבה.
בעקבות עזיבתו של רודנסקי החליף אותו השחקן חיים טופול בהפקה הישראלית.
בישראל > בתיאטרון העממי של אברהם דשא (פשנל) > 1983

ב-1983 העלה אברהם דשא (פשנל) שוב את המחזמר ברחבי המדינה. לצורך הפקה זו הביא פשנל את התפאורה המקורית מברודוויי. הפקה זו הוצגה כ-100 פעמים[דרוש מקור].
יוצרים: תרגום - חיים חפר, במאי - תום אבוט (על פי הבימוי המקורי של ג'רום רובינס), ניהול הצגה והפקה - דן שמר, ניהול מוזיקלי - אריה לבנון, הדרכה מוזיקלית - מרק וולוך וצליל אלדמע, תפאורה - בוריס אהרונוביץ'
שחקנים:
| שחקן/שחקנית | דמות |
| --- | --- |
אלי גורנשטיין: טוביה החולב
מרים זוהר/לאה שלנגר: גולדה
אילן שני: לייזר וולף הקצב
אתי גרוטס: ינטה השדכנית
גילת אנקורי/אורלי גרוס: צייטל
יעל מינסטר/אורלי ישר: הודל
עירית לביא-דגן: חוהל'ה
מיכל קרסל/שיר פרייבך: שפרינצה
מיכל ינאי/מיכל עובדיה: ביילקה
משה דץ: מוטל קמזויל
אצי טל: פרצ'יק
יוג'ין נכט: פיידקה
ענת אגמי: פרומה שרה
לאה שלנגר: סבתא צייטל
יוסי סגל: הרב
מנשה ורשבסקי: מרדכי הפונדקאי
יגאל אבן אור: מנדל, בן הרב
שמואל אייזר: אברהם מוכר ספרים
ג'ון פולטון: קצין המחוז
יאשה איינשטיין: יוס'ל
שלמה ארליך: רקדן רוסי
ג'ורג' טומפסון: רקדן רוסי
חגי בן יהודה: רקדן רוסי
עופר שפריר: סשה (רקדן רוסי)
אירית ברק: בלומה (אמא)
דניאל גלרי: מוכר דגים
בני הרוש: רקדן יהודי
שלמה המי: רקדן יהודי
אילן בכור אביב: רקדן יהודי
אלברט שחר: יעקב
יעל דר: רבקה, אברך
טובה ורדי: בלהה, אמא
שולמית זהבי: סימה, בת
מוני יוסף: נחום הקבצן
רינה יעקובוביץ: פריידל, אמא
עליזה כפכפי: שיינדל
שולמית להב: שרה, אמא
אירית מוזס: אמא
שירילי דשא: אברך, בת
נאזי רבח: בערל, כנר
אבי קזבני: כנר
רינה יעקובוביץ: פריידל, אמא
בישראל > בתיאטרון העממי של אברהם דשא (פשנל) > 1997

ב-1997 העלה פשנל שוב את המחזמר.
יוצרים: בימוי וכוריאוגרפיה (על פי המחזמר המקורי) - סמי דאלאס בייס, ניהול מוזיקלי - מרק וולך. מפיקים - פשנל בשיתוף עם יוכלמן-אשר הפקות.
שחקנים:
| שחקן/שחקנית | דמות |
| --- | --- |
חיים טופול: טוביה החולב
רבקה רז: גולדה
שלמה וישינסקי: לייזר וולף הקצב
חוה אורטמן: ינטה השדכנית
עדי טופול: צייטל
מיכל צפיר: הודל
נועה לביא: חוהל'ה
אבי חדש: מוטל קמזויל
יפתח קמינר: פרצ'יק
בן יזראל: פיידקה
דינה גולן: פרומה שרה
יוסי סגל: הרב
לופו ברקוביץ: מרדכי הפונדקאי
איציק עצמון: מנדל, בן הרב
ראובן גולדווסר: אברהם מוכר ספרים
שמוליק טנא: קצין המחוז
עוד השתתפו: שלי גורל, גלית שלו, ויקטור קוטיק, שגית שמיר, סלבה אוליניק, אתי ונטורה, יעל הלפרין, דבורה קליפר, ענת גבע (יוסף), רינת מאירי, סיגל אשל, טובית יניר, נעמי אקרמן, טובה להב, יוסי מאיר, אלינוער מואב, עדן חכם, אבינועם שמחי, יוסי זבצקי, חיים פנירי, מור דרעי, גיא שרפי, אייל שלו, קני ג'נדי סטרנקו, עדי שועה, דני שוורץ, ריצ'רד אורבך.
בישראל > בתיאטרון הקאמרי

ב-10 במאי 2008, לרגל חגיגות ה-60 למדינת ישראל, העלה התיאטרון "הקאמרי" את המחזמר בבימויו של משה קפטן, עם נתן דטנר בתפקיד טוביה החולב. להפקה זו ריענן אלמגור את התרגום.
הפקה זו זכתה בשלוש קטגוריות בפרס התיאטרון הישראלי: מחזמר השנה, פרס לשחקן בתפקיד ראשי עבור נתן דטנר ופרס עיצוב התנועה עבור הכריאוגרף האמריקני דניס קורטני.
הפקה זו עלתה כ-500 פעמים עד ירידתה מהבמות ב-27 בינואר 2016.
יוצרים: נוסח עברי - דן אלמגור, בימוי - משה קפטן, כוריאוגרפיה - דניס קורטני, ניהול מוזיקלי וניצוח - יוסי בן נון, תפאורה - רוני תורן, תאורה - פליס רוס, תלבושות - אורנה סמורגונסקי, הדרכה קולית - דוקי עצמון, מעצב סאונד - ליאור טבת, עיבודים ותזמורים לסמפלרים - עמית פוזננסקי, מפיק - חיים סלע
| שחקן/שחקנית | דמות |
| --- | --- |
נתן דטנר: טוביה החולב
שרית וינו אלעד, חני נחמיאס, מיקי קם: גולדה
איציק כהן, יובל זמיר, ערן שראל: לייזר וולף הקצב
רמה מסינגר, לימור עובד: ינטה השדכנית
טל בלנקשטיין, גילה פוליצר: צייטל
חני פירסטנברג, יעל בדש, גילה פוליצר, יונית טובי: הודל
אילנית גרשון, נעמה שטרית: חוה'לה
עידו מוסרי, דן קיזלר: מוטל קמזויל
יפתח אופיר, טל וייס, ארז רגב: פרצ'יק
ניר גרינברג, עידו רוזנברג, עמית רייס: פיידקה
רמה מסינגר, ניסו שליו: פרומה שרה
דויד בילנקה, ערן חגי, ליאור זוהר: הרב
אבי טרמין, ערן מור, ערן שראל: מרדכי הפונדקאי
גלעד שמואלי: מנדל, בן הרב
גיל קפטן, דן קיזלר: אברהם מוכר ספרים
נסים זוהר: קצין המחוז
דניאל אפרת, גיא ברכה, אוהד יהודאי: נחום הקבצן
עוד השתתפו לאורך השנים: יעקב תמרי, ניסו שליו, אנטון לפידוס, דמיטרי ברחוב, יניב הדד/גיא אלון/עומר זימרי, רועי קקון, מתן רכליס, ערן חגי, ענת סלונים/אסנת בן יהודה, חרות אשכנזי/רוני שיינדורף, יעל בדש, לירן ספורטה, שמרית לוי ששון, שרון ענבר, מיכל פוליצר, ציון חורי, דימיטרי ברכוב, יגאל משינסקי, דורון ישינסקי, דקלה הדר ושני שאולי.
בישראל > בתיאטרון העברי

ביוני 2022, העלה התיאטרון העברי את המחזמר בבימויו של נתן דטנר, שחזר לככב בהפקה בתפקיד טוביה החולב.
יוצרים:
נוסח עברי: דן אלמגור, בימוי: נתן דטנר, כוריאוגרפיה: אביחי חכם, ניהול מוזיקלי וניצוח: יוסי בן נון, תפאורה: לילי בן נחשון, תלבושות: שירה וויז, ניהול אומנותי: גדי צדקה, תאורה: איב יונה בואנו (במבי), הדרכה קולית: קארין שיפרין, קורפיטיטור: גיא פרטי, ע. במאי: יניב הדד, ע. כוריאוגרף: תמר אילנאי, עיצוב קמפיין: שיין הורביץ, מפיק בפועל: יגאל הר-טל
שחקנים:
| שחקן/שחקנית | דמות |
| --- | --- |
נתן דטנר: טוביה החולב
סנדרה שדה / שרית וינו אלעד: גולדה
קובי מאור / ערן שראל: לייזר וולף הקצב
שרי צוריאל: ינטה השדכנית
שי גבסו: מוטל החייט

עוד משתתפים: ספיר באומוול, יעל שטולמן, עדן אזר, ערן שראל / שמעון כהן, רועי ויינברג, עמנואל דמידוב, יובל לבני, ארז וייס, אסף שגב, גבריאלה שטרנפלד, מאור לוי, אשוט גספריאן, ניר שיבר, מירית פרג'ון, נירית אהרוני, שגיא אקושטי, עומרי סמסון, רוני אנוך, תום שיניצקי, טל רוגצ'וב, עומר קרמר, אורי זילברשטיין, פנחס יעקב ואילה קרפל.
ברחבי העולם

במהלך השנים, הועלתה ההפקה פעמים רבות ברחבי העולם.
ב-1966 התקבל חיים טופול לתפקיד הראשי - טוביה - בתיאטרון הוד מלכותה, וגבר על ריצ'רד ברטון ופיטר או'טול. הבכורה הלונדונית של "כנר על הגג" התקיימה בפברואר 1967 עם חיים טופול בתפקיד טוביה, והמחזמר עלה בתיאטרון כ-2,030 הופעות. לאחר מכן שיחק טופול בהפקה הבריטית ובעקבותיה כיכב גם בסרט הוליוודי שיצא לאקרנים ב-1971 וזכה להצלחה רבה. עד לשנת 2012, חיים טופול שיחק בהפקות שונות ברחבי העולם בתפקיד "טוביה החולב" כ-3,500 פעמים. בשנת 2009 פרש טופול מההפקה, והוחלף על ידי הארווי פירסטיין. ב-2024 העלה התיאטרון הפתוח שבריג'נטס פארק בלונדון הפקה חדשה של ההצגה, לציון 60 שנה למחזמר "כנר על הגג". בהפקה משתתפת נכדתו של חיים טופול, דריה טופול מרגלית, בהופעתה המקצועית הראשונה.
בתחילת שנות ה-70, לאחר כ-200 הצגות בהם גילם שמואל רודנסקי את טוביה בתיאטרון גיורא גודיק בישראל, הוא הוזמן לגלם את התפקיד גם בגרמניה המערבית, והמחזמר הועלה שם בשם "אנטבקה" בהצלחה רבה.
ב-1969 בתיאטרון מריני בצרפת, שיחקו איוון רברוף בתפקיד טוביה ומריה מוראנו בתפקיד גולדה.
בדרום-אפריקה שיחקו שמעון ישראלי בתפקיד טוביה וליה דוליצקיה בתפקיד גולדה בהצלחה רבה.
יוסי ידין וליה דוליצקיה ביצעו את התפקיד בהפקה בווינה.
תיאודור ביקל (שחקן תיאטרון הקאמרי לשעבר) ומייק בורשטיין שיחקו אותו פעמים רבות בארצות הברית.
המחזה הצליח מאוד גם ביפן, והוא הוצג בטוקיו במשך שנים. המחזה נחשב שם כ"מחזה יפני" טיפוסי: אב לבנות, שבנותיו מעזות לבחור את בחיר-ליבן בניגוד לדעתו.
בתרבות

מערכון של גדי יגיל שכיכב בתוכנית הרדיו "שלכם לשעה קלה" ובו חיקה כמה מהשחקנים שגילמו את טוביה במשך השנים וכמה שעדיין לא גילמו את התפקיד, כגון: חיים טופול (תוך כדי שהוא מזכיר את תפקידו כסלאח שבתי), שמואל רודנסקי, בומבה צור, יוסי ידין ויעקב בודו.
בסדרת הקומדיה חברים, השיר "מסורת" מתנגן ברקע סיום פרק 10 בעונה 7, הפרק שבו רוס גלר סיפר לבן בנו את סיפורו של חג החנוכה והדליק עמו ועם כל חבריו חנוכיה.
ראו גם

כנר על הגג (סרט) - עיבוד קולנועי של המחזמר שיצא לאור בשנת 1971.
טוביה ושבע בנותיו - סרט ישראלי משנת 1968.