stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ויליאם מודי

ויליאם הנרי מודי (באנגלית: William Henry Moody;‏ 23 בדצמבר 1853 –  2 ביולי 1917) היה פוליטיקאי ושופט אמריקאי, שהחזיק במשרות בכל שלוש זרועות הממשל של הממשלה הפדרלית של ארצות הברית.
קורות חייו

ויליאם מודי נולד בניוברי, מסצ'וסטס. הוא היה בנם של הנרי לורד מודי ושל מליסה אוגוסטה (לבית אמרסון) מודי. אביו החזיק בבעלותו כמה חוות וניהל אותן. ויליאם מודי למד בבתי הספר המקומיים בניוברי, בסיילם ובדנברס. ב-1872 הוא סיים את לימודיו באקדמיית פיליפס. ב-1876 הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת הרווארד, שם הוא היה חבר באחוות פי בטא קפא. לאחר ארבעה חודשי לימודים בבית הספר הרווארד למשפטים, הוא החל להשתלם במשפטים במשרדו של ריצ'רד הנרי דאנה הבן וב-1878 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין של מסצ'וסטס.
ראשית הקריירה

ב-1888, בשלב מוקדם של הקריירה המשפטית שלו נבחר מודי כיועץ המשפטי של העיר הייווריל, מסצ'וסטס. לאחר מינויו ב-1890 כפרקליט של המחוז המזרחי של מסצ'וסטס, הוא זכה למוניטין ב-1893 כתובע הזוטר במשפט הרצח של ליזי בורדן. אף על פי שהוא לא הצליח להביא להרשעתה, הוא זכה למחמאות מצד פרקליטי צוות ההגנה כפרקליט המוכשר והיעיל ביותר בצוות התביעה.
חבר הקונגרס

מודי נבחר כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מסצ'וסטס וכיהן בו מ-1895 ועד 1902. הוא היה חבר בוועדת ההקצבות רבת העוצמה וכן בוועדת האזורים המבודדים, ועדת ההוצאות של מחלקת המשפטים והוועדה המשותפת לענייני הדואר. ב-1899 הוא היה מועמד להחליף את תומאס ב. ריד כיושב ראש בית הנבחרים, אך לתפקיד נבחר דייוויד ב. הנדרסון.
מזכיר הצי

בין השנים 1902–1904 כיהן מודי בממשלו של הנשיא תאודור רוזוולט כמזכיר הצי של ארצות הברית. הוא פיקח על הרחבת הצי שהתקיימה בתקופת נשיאותו של רוזוולט, כולל הגדלת מספר הספינות, וכן המאמץ להגדלת כוח האדם של הצי באמצעות שיפור דרכי הגיוס של מלחים ממדינות שלא שוכנות לחופי הים. מודי גם ניהל את המשא ומתן עם ממשלת קובה על חוזה החכירה המקורי שאפשר את הקמת והחזקת בסיס הצי במפרץ גואנטנמו.
התובע הכללי

לאחר תום כהונתו כמזכיר הצי, ועד 1906, כיהן מודי כתובע הכללי של ארצות הברית. בתפקידו זה הוא ניהל באופן פעיל את צעדי המדיניות של הנשיא רוזוולט להיטיב עם חברות "טובות" כמו תאגיד הפלדה U.S. Steel, ולהעמיד לדין חברות "רעות" כמו סטנדרד אויל.
לאחר שלא עלה בידו לשכנע את ויליאם הווארד טאפט להתמנות כשופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית, מינה הנשיא רוזוולט את מודי למשרת שיפוט זו. מינויו אושר על ידי הסנאט של ארצות הברית ב-12 בדצמבר 1906 והוא נכנס לתפקידו ב-16 בדצמבר.
שופט בבית המשפט העליון

כהונתו של מודי בבית המשפט העליון הייתה קצרה יחסית, אך רצופת אירועים. הוא פרסם 67 חוות דעת וחמש חוות דעת מיעוט. חוות הדעת הבולטת ביותר שלו הייתה חוות דעת המיעוט ב"תיק חבות המעבידים" (Employers Liability Cases) ב-1908, שבו הוא החזיק בדעה שסמכות הקונגרס להסדיר את הסחר הבין-מדינתי כללה את היכולת לחוקק חוקים בנוגע ליחסי עובד-מעביד. בעוד שהוא בדרך כלל צידד בסמכות הממשלה הפדרלית, בחוות דעת שהוא פרסם בתיק כמו "טווינינג נגד ניו ג'רזי" משנת 1908, הוא החזיק בדעה שההגנה שמקנה התיקון החמישי כנגד הפללה עצמית, אינה קבילה במקרים שנדונים בבתי המשפט של המדינות. הוא גם היה זה שניסח את פסק הדין שהתקבל פה אחד במקרה המפורסם של "חברת הרכבות לואיוויל ונאשוויל נגד מוטלי", שהגביל את הסמכות השיפוטית הפדרלית למקרים בהם עילת התביעה מבוססת על החוק הפדרלי.
ב-1908 סבל מודי משיגרון קשה. המחלה השפיעה עליו עד כדי כך שהפעם האחרונה בה הוא ישב על כס השיפוט הייתה ב-7 במאי 1909, ולאחר מכן הוא פרש לתקופה קצרה לצורך החלמה, אך הוא מעולם לא שב לבית המשפט. באותה שנה הצטמצם מספר השופטים בבית המשפט העליון הן בשל בעיות בריאות של השופטים והן בשל הגעתם לגיל פרישה. הנשיא טאפט קבע אז שיא של חמישה מינויים בשנה אחת והוא האיץ במודי, שהיה אז צעיר השופטים, בן 55, לפרוש. לאחר שעלה בידו של הנשיא לשכנע את הקונגרס להעביר חוק מיוחד שיקנה למודי הטבות פרישה שבאופן רגיל הוענקו לשופטים שפרשו בגיל 70 או לאחר עשר שנות כהונה, פרש מודי מכס השיפוט ב-20 בנובמבר 1910.
מותו ומורשתו

ויליאם מודי נפטר בהייווריל, מסצ'וסטס ב-2 ביולי 1917. הוא מעולם לא נישא ולא היו לו ילדים. הוא נטמן בבית הקברות בייפילד שבג'ורג'טאון, מסצ'וסטס.
לאחר מותו, הופקדו מסמכיו הרשמיים בידיו של פליקס פרנקפורטר ולאחר מכן הועברו לבית הספר הרווארד למשפטים. כיום הם חלק מאוסף המסמכים של פרנקפורטר בחטיבת כתבי היד של ספריית הקונגרס. רהיטי משרדו ומסמכים נוספים של מודי נתרמו לחברה ההיסטורית של הייווריל וכיום "חדר מודי" פתוח לציבור במוזיאון בטנוודז בהייווריל ובו מוצג אוספו האישי של מודי.
צי ארצות הברית הנציח אותו בקריאת משחתת על שמו שהייתה בשירות בשנות ה-20 של המאה ה-20.
ב-2018 יצא לאקרנים סרט קולנוע על פרשת משפטה של ליזי בורדן. את דמותו של מודי בסרט גילם השחקן ג'יי הגיולי.
הערות שוליים

↑  HarpWeek: Cartoon of the Day at www.harpweek.com
↑  The Supreme Court Historical Society Archived 2005-09-03 at the Wayback Machine at www.supremecourthistory.org
↑  מתוך אתר המוזיאון
↑  USS MOODY (DD-277) - NavSource Naval History
↑   "ליזי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007373970505171  LCCN: n89103732  NARA: 10572270  SNAC: w644684t  US Congress: M000883  VIAF: 60670839   WorldCat (עם VIAF): 60670839
פרס המוזיקה של בילבורד לזמר המוביל

| --- | --- |

הזוכה בפרס לשנת 2024, מורגן וולן
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 הגוף המעניק:  בילבורד
 תקופת הפרס:  1990–הווה (כ־34 שנים)
 המספר הרב ביותר של זכיות:  דרייק (3)
 המספר הרב ביותר של מועמדויות:  דרייק (13)
פרס המוזיקה של בילבורד לזמר המוביל מוענק משנת 1990. דרייק הוא שיאן המועמדויות והזכיות בפרס.
שיאני זכיות ומועמדויות

| #> זכיות | זמר> זכיות | שנים>  |
| --- | --- | --- |
| 3 | דרייק | 2017 • 2019 • 2022 |
| 2 | ג'סטין ביבר | 2013 • 2016 |
| 2 | מורגן וולן | 2023 • 2024 |
| מועמדויות | מועמדויות |  |
| 13 | דרייק | 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 |
| 6 | ג'סטין ביבר | 2011 • 2012 • 2013 • 2016 • 2017 • 2022 |
| 6 | אד שירן | 2015 • 2016 • 2018 • 2019 • 2020 • 2022 |
| 5 | ברונו מארס | 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2018 |
| 5 | דה ויקנד | 2016 • 2017 • 2021 • 2022 • 2023 |
| 4 | אמינם | 2000 • 2002 • 2011 • 2014 |
| 4 | פוסט מאלון | 2018 • 2019 • 2020 • 2024 |
| 3 | ג'סטין טימברלייק | 2006 • 2014 • 2015 |
| 2 | ג'ה רול | 2001 • 2002 |
| 2 | נלי | 2001 • 2002 |
| 2 | אשר | 2002 • 2011 |
| 2 | כריס בראון | 2006 • 2012 |
| 2 | ליל נאז X | 2020 • 2022 |
| 2 | זאק בריאן | 2023 • 2024 |
| 2 | לוק קומבס | 2023 • 2024 |
| 2 | מורגן וולן | 2023 • 2024 |
הערות שוליים

↑  "1990 Billboard Music Awards". Awardsandwinners. נבדק ב-29 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "1994 Billboard Music Awards". Awardsandwinners. נבדק ב-29 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "1999 Billboard Music Awards". Awardsandwinners. נבדק ב-29 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "2000 Billboard Music Awards". Awardsandwinners. נבדק ב-29 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "2001 Billboard Music Awards". Awardsandwinners. נבדק ב-29 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "2002 Billboard Music Awards". Awardsandwinners. נבדק ב-29 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "2006 Billboard Music Awards". Awardsandwinners. נבדק ב-29 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "2011 Billboard Music Awards". Awardsandwinners. נבדק ב-29 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "2012 Billboard Music Awards". Awardsandwinners. נבדק ב-29 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "2013 Billboard Music Awards". Awardsandwinners. נבדק ב-29 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "2014 Billboard Music Awards". Awardsandwinners. נבדק ב-29 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "2015 Billboard Music Awards". Variety. 17 במאי 2015. נבדק ב-29 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "2016 Billboard Music Awards". Billboard.com. 22 במאי 2016. נבדק ב-29 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "2019 Billboard Music Awards Winners: The Complete List". Billboard. נבדק ב-2019-05-02.
↑  Paul Grein, Zach Bryan, Taylor Swift, Morgan Wallen & Sabrina Carpenter Are Top 2024 Billboard Music Awards Finalists: Full List, Billboard, ‏2024-11-25 (באנגלית אמריקאית)
| פרסי המוזיקה של בילבורד |
| --- | --- | --- |
| פרסים | האמן המוביל • האמן החדש המוביל • הזמר המוביל • הזמרת המובילה • הלהקה המובילה • אמן סיבוב ההופעות המוביל • אמן הבילבורד 200 המוביל • אלבום הבילבורד 200 המוביל • אמן ההוט 100 המוביל • שיר ההוט 100 המוביל • שיר הרדיו המוביל • השיר הנמכר ביותר • האמן שיאן מכירות השירים • אמן הסטרימינג המוביל • אמן שירי הרדיו המוביל • שיר הסטרימינג המוביל (אודיו) • שיר הסטרימינג המוביל (וידאו) • האמן הנוצרי המוביל • השיר הנוצרי המוביל • האלבום הנוצרי המוביל • אמן הגוספל המוביל • שיר הגוספל המוביל • אלבום הגוספל המוביל • אמן הקאנטרי המוביל • שיר הקאנטרי המוביל • אלבום הקאנטרי המוביל • אמן הדאנס/אלקטרוני המוביל • שיר הדאנס/אלקטרוני המוביל • אלבום הדאנס/אלקטרוני המוביל • האמן הלטיני המוביל • השיר הלטיני המוביל • האלבום הלטיני המוביל • אמן ה-R&B המוביל • שיר ה-R&B המוביל • אלבום ה-R&B המוביל • אמן הראפ המוביל • זמרת הראפ המובילה • שיר הראפ המוביל • אלבום הראפ המוביל • אמן הרוק המוביל • שיר הרוק המוביל • אלבום הרוק המוביל • הפסקול המוביל • האמן החברתי המוביל • הישג המצעדים |  |
| פרסים מיוחדים | פרס אור הזרקורים • פרס האייקון • פרס המילניום |  |
| טקסים | 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 |  |
| ערכים קשורים | אמן סיבוב ההופעות של בילבורד • נשים במוזיקה (בילבורד) • פרסי המוזיקה הלטינית של בילבורד • פרסי המוזיקה היפנית של בילבורד |  |
האוניברסיטה למדעי הגסטרונומיה

בניין האוניברסיטה באפריל 2007
בניין "הטירה" של האוניברסיטה באפריל 2007
האוניברסיטה למדעי הגסטרונומיה (באיטלקית: Università degli Studi di Scienze Gastronomiche) היא מוסד אקדמי בינלאומי בצפון איטליה. הקמפוס שוכן בפולנצו, בסמוך לברה (איטליה) (אנ'), עיר בנפת קונאו בצפון-מערב פיימונטה. האוניברסיטה נוסדה על ידי קרלו פטריני, מייסד תנועת מזון איטי בשנת 2004, כאוניברסיטה הראשונה שמוקדשת ללימוד הקשר בין אוכל לתרבות.
אתר האוניברסיטה

האוניברסיטה למדעי הגסטרונומיה נמצאת בפולנצו-Pollentia, בפרוורי ברה (איטליה), ושם היא שוכנת בשני מבני משק משופצים מהמאה ה-19, Agenzia di Pollenzo ו-Cascina Albertina. ה-Agenzia, שכיום נראית כמו טירה קטנה, מחולקת לארבעה חלקים: האוניברסיטה, מסעדת "גואידו" לה כוכב במישלן, מרתף יין (Banca del Vino) ו-Albergo dell'Agenzia, מלון אלגנטי ואולם כנסים. מבני המנהלה של האוניברסיטה וחדרי הלימוד משתרעים בין שני הבניינים. הסטודנטים מתגוררים במרחק של 10 קילומטרים מ-Pollenzo, בעיר ברה, איטליה.
תוכניות הלימודים

האוניברסיטה למדעי הגסטרונומיה מציעה תוכנית לתואר ראשון בת שלוש שנים (תואר ראשון במדעי הגסטרונומיה, בן 180 שעות לימוד אקדמיות), שתי תוכניות לימודים בנות שנה אחת כל אחת לתואר שני (גסטרונומיה ותיירות איטלקית, תרבות ותקשורת המזון, כל תוכנית בת 60 שעות לימוד אקדמיות), ותוכנית לתואר שני בת שנתיים (תואר שני בקידום וניהול המורשת התיירותית והגסטרונומית, בת 120 שעות לימוד אקדמיות).
פרט לתוכנית בת השנתיים, הסטודנטים לומדים במשולב מדעי הרוח (היסטוריה של האוכל, אסתטיקה של המזון), מדע וטכנולוגיה של האוכל (בכלל זה מדעי התזונה, עקרונות מולקולריים של המזון, אגרואקולוגיה, חקלאות אורגנית ואתנוביולוגיה), אנתרופולוגיה, סוציולוגיה, תקשורת וכלכלה של האוכל. בנוסף לשיעורים בכיתה ובבית, הסטודנטים נדרשים להשתתף במחקר שדה ברחבי אירופה והעולם. במהלך הלימוד הסטודנטים פוגשים חוואים מקומיים, יצרני מזון, ופרופסורים שמסבירים לעומק על כל מוצר, מסורתו ודרך יצורו. הסטודנטים גם שוהים ומבקרים באזורי יצור המזונות, נוכחים בפרקטיקות מקומיות ומסורתיות וטועמים מגוון רחב של מאכלים ומשקאות אזוריים. כך הם משלבים עבודה תאורטית ומעשית כאחד.
בעוד שכמה מהקורסים ניתנים באנגלית, מעודדים את הסטודנטים להיות בעלי ידע טכני רחב באיטלקית ובאנגלית גם יחד.
פעילויות חוץ לימודיות

האוניברסיטה למדעי הגסטרונומיה עורכת בחודש אוקטובר כנס "טרה מדרה" (Terra Madre - רשת של קהילות אוכל, שכל אחת מהן מוקדשת להפקת מזון איכותי ובר-קיימא) דו-שנתי במסגרת אירועי "סלון דל גוסטו" בטורינו. מעודדים את כל הסטודנטים לקחת חלק ולהשתתף בסדנאות ובסמינרים הרבים המעניינים אותם. פעילות נוספת מחוץ לתוכנית הלימודים היא כנס ה-Slow Fish הדו-שנתי בג'נובה באביב.
גלריה

הטירה המלכותית, חלק מהקומפלקס האוניברסיטאי.
ארגזי יין באחסון ושימור בבנק היין, שהוא חלק מהאוניברסיטה.
אחסון ארגזי יין ברברסקו.
ספריית יין, הדרכה וטעימות באוניברסיטה.
מפת כרמים ויינות באיטליה.
אכסון בקומות, של יינות איטליה מכל הסוגים.
הערות שוליים

↑  Study at University of Gastronomic Sciences - English Taught Degree Programs, Beyond The States (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 9229 4149  LCCN: no2008121853  VIAF: 135258937   WorldCat (עם VIAF): 135258937
21 סבאג'

| --- | --- |

 לידה:  22 באוקטובר 1992 (בן 32) פלייסטו, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Shéyaa Bin Abraham-Joseph 
 שם במה:  21 Savage 
 מוקד פעילות:  אטלנטה 
 תקופת הפעילות:  מ-2013 
 מקום לימודים:  תיכון סאות' גווינט 
 סוגה:  מוזיקת היפ הופ, טראפ 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  אפיק רקורדס, סלאוטר גאנג 
 בן או בת זוג:  אמבר רוז (2017–2018) 
 מספר צאצאים:  3 
 21savage.com
 פרופיל ב-IMDb
 
שעיה בן אברהם-ג'וזף (באנגלית: Shéyaa Bin Abraham-Joseph; נולד ב-22 באוקטובר 1992) הידוע בשם הבמה 21 סבאג' (21 Savage) הוא ראפר, פזמונאי ומפיק מוזיקלי יליד לונדון, אשר גדל באטלנטה, ג'ורג'יה.
קורות חיים

שעיה בן אברהם-ג'וזף נולד ב-22 באוקטובר 1992 בלונדון. בגיל 7 הוריו התגרשו והוא עבר לאטלנטה יחד עם אימו.
קריירה

לאחר מותו של חברו ביום הולדתו ה-21, התחיל סבאג' לעשות מוזיקה. קריירת המוזיקה שלו סובסדה במקור על ידי דודו של חברו המנוח, שהעניק לו כסף לזמן האולפן ב-2013. ב-12 בנובמבר 2014, יצא סינגל הבכורה של סאבאג', "Picky" בהפקתו של די ג'יי פלוג. בהמשך נכלל במיקסטייפ הבכורה שלו, The Slaughter Tape, שיצא ב־25 במאי 2015.
ב-2 ביולי 2015, הוציא סבאג' מיני-אלבום שיתופי פעולה, בשם Free Guwop. מיני-אלבום זה הוא מחווה לחברו של סבאג', הראפר גוצ'י מיין. ב-1 בדצמבר 2015, הוציא את המיקסטייפ השני שלו, Slaughter King.
ב-15 ביולי 2016, הוציא 21 סבאג' מיני-אלבום משותף יחד עם המפיק המוזיקלי האמריקאי מטרו בומין, בשם Savage Mode. האיחוד זכה להצלחה בינלאומית והגיע למקום 23 בבילבורד 200. הסינגל מתוך המיני-אלבום, "X", בו מתארח הראפר האמריקאי פיוצ'ר, אושר על ידי בילבורד כפלטינה בארצות הברית, בהיותו הפלטינה הראשונה של 21. ב־18 בינואר 2017, הודיעה סאבאג שחתם בחברת התקליטים האמריקאית אפיק רקורדס.
ב-2017, אלבום הבכורה שלו, Issa Album, כיכב לראשונה במקום השני במצעד בילבורד 200 האמריקאי. הסינגל המוביל מתוך האלבום, "Bank Account", הגיע לשיאו במקום ה-12 בבילבורד הוט 100. מאוחר יותר באותה השנה התארח בשירו של פוסט מאלון "Rockstar", הגיע למקום הראשון בבילבורד הוט 100 והיה לשיר הראשון של סבאג' להגיע לצמרת המצעד.
ב-31 באוקטובר 2017 יצא אלבום אולפן משותף של 21 סבאג', אופסט ומטרו בומין בשם Without Warning. האלבום הגיע בשיאו למקום הרביעי בבילבורד 200, וזכה לשבחים רבים מהמבקרים.
ב-21 בדצמבר 2018 הוציא את אלבום האולפן השני שלו, I Am > I Was. האלבום כולל הופעות אורח של טראוויס סקוט, פוסט מאלון, ג'יי קול, דונלד גלובר, אופסט ועוד. האלבום הגיע למקום הראשון בבילבורד 200 וזכה ל-131,000 מכירות בארצות הברית. הסינגל המוביל מתוך האלבום, "A Lot" בהשתתפות ג'יי קול, זכה להצלחה רבה כאשר הגיע למקום ה-12 בבילבורד הוט 100 וזכה בפרס גראמי לשיר הראפ הטוב ביותר.
בשנת 2020, הוציא יחד עם המפיק מטרו בומין את אלבומם המשותף Savage Mode II, שהגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200. האלבום נתמך על ידי הסינגלים "Runnin" ו-"Mr. Right Now" (בהשתתפות דרייק) שהגיעו לעשירייה הפותחת במצעד הבילבורד הוט 100.
ביוני 2022 השתתף בשירו של הראפר דרייק, "Jimmy Cooks", שהגיע היישר אל המקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 והיה לשירו השלישי של 21 סבאג' שהגיע למקום הראשון במצעד. בנובמבר אותה השנה, הוציאו הראפרים אלבום משותף בשם Her Loss.
ב-12 בינואר 2024, הוציא את אלבום הסולו השלישי שלו, American Dream.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2017: Issa Album
2018: I Am > I Was
2024: American Dream
דיסקוגרפיה > אלבומים משותפים

2017: Without Warning (ביחד עם אופסט ומטרו בומין)
2020: Savage Mode II (ביחד עם מטרו בומין)
2022: Her Loss (ביחד עם דרייק)
דיסקוגרפיה > מיקסטייפים

2015: The Slaughter Tape
2015: Slaughter King
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2015: Free Guwop (יחד עם סוני דיגיטל)
2016: Savage Mode (יחד עם מטרו בומין)
סיבובי הופעות

2019: I Am > I Was Tour
פרסים ומועמדויות > השתתפות ברשימות

2024: טיים 100
המכון האמריקאי לברזל ופלדה

| --- | --- |


סמלי המכון
 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1855–הווה (כ־169 שנים) 
 מיקום המטה:  ניו יורק 
 קואורדינטות:  38°53′55″N 77°00′38″W﻿ / ﻿38.89849°N 77.010504°W﻿ / 38.89849; -77.010504 
 ענפי תעשייה:  איגודים עסקיים ומקצועיים 
  
 www.steel.org
 he
 
חברי המכון האמריקאי לברזל ופלדה על "רציף הזהב" בקליבלנד, אוהיו.
המכון האמריקאי לברזל ופלדה (באנגלית: The American Iron and Steel Institute - AISI) הוא האגודה של יצרני הפלדה בצפון אמריקה. יחד עם ההתאגדויות שקדמו לו, הוא אחד מאגודות המסחר הוותיקות בארצות הברית שנוסדו עוד בשנת 1855.
הצורך בקיום ארגון שייקח על עצמו את ביצוע כל הפעילות כדי לקדם את האינטרסים של תעשיית הברזל, הביאו להקמת האיגוד האמריקאי לברזל בשנת 1855. בשנת 1864, עם ההתוודעות לתהליך בסמר, החליטה הנהלת הארגון שישבה בפילדלפיה, על שינוי השם לאיגוד האמריקאי לברזל ופלדה. בתחילת המאה ה-20, לאחר יותר משלושים שנה של שגשוג מתמיד של התעשייה, ראו ראשי הארגון צורך להשלים את עבודות הסטטיסטיקה שביצע האיגוד. צורך זה הביא בשנת 1908 להקמת המכון האמריקאי לברזל ופלדה. עד שנת 1912 פעלו המכון והאיגוד זה לצד זה, ובינואר 1913 התמזגו שני הגופים הללו לשם הנוכחי, ומקום מושבו של המכון עבר לניו יורק.
השפל הגדול שהחל בשנת 1929, ולאחר מכן מלחמת העולם השנייה, העלו את קרנו של המכון בעקבות הנחיצות שלו לריכוז הצרכים בתעשייה כלפי הממשל הפדרלי, והמכון עצמו זכה לפריחה גדולה מבחינת היקף העבודה שלו והמועסקים על ידו. בשנת 1974 עבר המכון על כל מחלקותיו לוושינגטון הבירה, למעט המשרד לתקני בנייה אזוריים שנשאר בניו יורק.
ראו גם

פלדה
ביאורים

↑  שיפור תהליך הפקת הפלדה, טִיוּב איכותה והוזלתה בצורה משמעותית.
הערות שוליים

1 2  A History Spanning More Than 160 Years, American Iron and Sreel Institute
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257756005171  GND: 944-1  ISNI: 0000 0001 0668 750X  LCCN: n80087696  VIAF: 144181990   WorldCat (עם VIAF): 144181990
אריאן ליטמן

אריאן ליטמן (2024)
אריאן ליטמן-כהן (נולדה בשנת 1962) היא פסלת, אמנית מיצבים ואמנית בין-תחומית ישראלית.
ליטמן יוצרת יצירות רבות, בפרט מפות ועצי זית, החבושות בתחבושות גזה, בעיקר מאז האינתיפאדה השנייה.
ביוגרפיה

ליטמן נולדה בשווייץ. אמה, בת יאור (גִ'יזֶל ליטמן לבית אוֹרֶבִּי), ילידת מצרים, היא היסטוריונית, מזרחנית וסופרת. אביה, דויד ליטמן (פעיל חברתי) (אנ'), יליד לונדון, אנגליה, היה אקטיביסט חברתי, פעיל לזכויות האדם והיסטוריון. היו לה אח ואחות. ליטמן התחנכה בשווייץ בגילאי 8-14 בבית ספר שנוהל על ידי נזירות.
בשנת 1981 עלתה לישראל. בשנת 1986 סיימה תואר ראשון ביחסים בינלאומיים והיסטוריה של ארצות האסלאם באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1991 סיימה בהצטיינות את לימודיה לתואר ראשון (נוסף) בבצלאל, ובשנת 1998 השתתפה שם בתוכנית בצלאל לאמנים צעירים לתואר שני (MFA). בשנים 1991–1994 הייתה ליטמן אוצרת עוזרת לאמנות עכשווית, במוזיאון ישראל. בשנת 2004 סיימה תואר שני (נוסף) באמנות ואסתטיקה באוניברסיטה העברית, וכן השתתפה בסמינר יהודי-ערבי במוסררה בית הספר הרב תחומי לאמנות וחברה ע"ש נגר.
כבר בסיום לימודיה בבצלאל החלה להציג בגלריות ובמוזיאונים בישראל ובהם מוזיאון ישראל ירושלים, מוזיאון תל אביב לאמנות, משכן לאמנות עין חרוד, מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית, מוזיאון חיפה לאמנות, מוזיאון ארץ ישראל ועוד. עבודות המפה שלה, סרטיה, עבודת הפיסול, הצילום ועבודתה הפרפורמטיבית מוצגות ונדונות ברחבי העולם בהקשרים פמיניסטיים, אקולוגיים, קרטוגרפיים, ונחשבות לחדשניות ומשמעותיות.
בנוסף לעבודתה האמנותית, ליטמן מרצה בתוכנית לתואר ראשון בעיצוב תעשייתי מכליל במכללה האקדמית הדסה ירושלים.
משנת 2023 חברה בגלריה אגריפס 12, ירושלים.
חיים אישיים

ליטמן גרושה ואם לשלוש בנות: תאיר ליטמן, מעצבת בתעשיית ההיי-טק, דפני ליטמן, עוסקת בחינוך אנתרופוסופי, וקליה ג'יזל ליטמן, צלמת ואמנית.
מתגוררת במושב בית זית ועובדת בסטודיו בירושלים.
תערוכות יחיד

(רשימה חלקית)
1992 – טבע דומם, גלריה בוגרשוב, תל אביב – תערוכה של טבע מלאכותי
1995 – בתולת ישראל ובנותיה, בית האמנים בירושלים
2000 – Core, גלריה נגא לאמנות עכשווית, תל אביב
2001 – הקשרים סמויים, אורנים - המכללה האקדמית לחינוך
2001 – הקשרים, הגלריה, קיבוץ בארי
2001 – ארץ לבנה, בית האמנים בירושלים. בעקבות תצלום אוויר בו נמחק מן התצלום היער שניטע לזכר סבה בשנת 1967, ואשר הסתיר בסיס צבאי, החלה ליצור יצירות של מפות ישראליות ובהן כתמים עיוורים.
2002 – היער הנייד מתוך LandEscapes, פרויקט בגלריה גרשמן, הגלריה האוניברסיטאית של מור קולג’ לאמנות, ואוניברסיטת דרקסל, פילדלפיה
2002 – הקשרים סמויים II, בית האמנים בירושלים
2007 – Border Land, מרכז וילי ברנדט, ירושלים
2011 – ארץ פצועה (פרויקט מיוחד), בית האמנים תל אביב. תערוכה שאצרה גליה בר אור.
2023 – ארץ אם, גלריה אגריפס 12
תערוכות משותפות

(רשימה חלקית)
1994 – מטא-סקס 94, זהות, גוף ומיניות, עין חרוד ובת ים.
2008 – "Smoking Utopia", מיצב וידאו בשיתוף עם ראובן זהבי, משכן האמנים (הרצליה).
2009 – "אחוזים", אוצרות קבוצתית: ראובן זהבי, אריאן כהן-ליטמן, הגר יולזרי, חנה בן-חיים יולזרי, אוצרת ראשית אירנה גורדון, גלריה זיק, פרויקט מנופים, ירושלים
שמלה, סימלה: שיבה לאנטיאה, אוצרות: ריטה מנדס-פלור ונעמי טנהאוזר
2022 – מעשה במרחב, תערוכה קבוצתית משותפת בגלריה אגריפס 12 ובגלריה מרי, אוצרת: נאוה ט' בראזני
פרסים

1991 – פרס ע"ש מארי פישר לעידוד אמנים צעירים, בצלאל, אקדמיה לאומנות ועיצוב, ירושלים
1992–1993 – מלגה לאמנים צעירים, קרן התרבות אמריקה-ישראל
1994 – מלגת אינגבורג בכמן, מיסודו של אנסלם קיפר, קרן וולף
הערות שוליים

↑  באנגלית: Ariane Littman
↑  אריאן ליטמן: אני חובשת את הפצעים של ישראל, נבדק ב-2023-11-05
1 2 3  ארץ אם - הרצאה של דר גדעון עפרת, דר גליה בראור בתערוכה ארץ פצועה של אריאן ליטמן | Art Cube Artists' Studios - סדנאות האמנים היה/הייתה בשידור חי. | By Art Cube Artists' Studios - סדנאות האמנים | Facebook, נבדק ב-2023-11-05
↑  אריאן ליטמן, באתר אגריפס 12
↑  ארץ פצועה: אריאן ליטמן ממפה מחדש את המולדת הפנימית, באתר מגזין פורטפוליו, ‏2021-09-24
↑  אריאן ליטמן, ארץ אֵם, באתר אגריפס 12
↑  שמלה, סימלה: שיבה לאנטיאה, באתר אגריפס 12
↑  מעשה במרחב, באתר אגריפס 12
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 280713  NLI: 987007264646105171  PLWABN: 9810695990505606  GND: 188473661  ISNI: 0000 0004 0266 7765  LCCN: no2011148763  RKD: 253923  SUDOC: 24971731X  ULAN: 500485961  VIAF: 40148752155641201198   WorldCat (עם VIAF): 40148752155641201198
סוני מיוזיק לטין

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברת תקליטים
 תקופת הפעילות:  1980–הווה (כ־44 שנים)
 חברת אם:  סוני מיוזיק אנטרטיינמנט
 מוצרים עיקריים:  תקליטים • תקליטורים
  
 sonymusiclatin.com
סוני מיוזיק לטין (באנגלית: Sony Music Latin) או בשמה המלא, סוני מיוזיק אנטרטיינמנט ארצות הברית לטין LLC, היא חברת תקליטים שהוקמה על ידי סוני מיוזיק אנטרטיינמנט בשנת 1980. דרך החברה, יצאו בעיקר אלבומים ושירים בסגנון לטיני, פופ לטיני ורגאטון. המיקום הראשון של חברת התקליטים נמצא במיאמי, פלורידה שבארצות הברית.
סוני מיוזיק לטין נחשבת ביחד עם יוניברסל מיוזיק לטין אנטרטיינמנט לחברת התקליטים הלטינית הגדולה והמצליחה ביותר בעולם.
רקע והיסטוריה

ב-1979 סיימה CBS רקורדס (כיום קולומביה רקורדס) את השותפות שלה עם קייטרוניקס לאחר 11 שנות הפצה. CBS הקימה חברה משלה למוזיקה לטינית ב-1980 בשם CBS דיסקוס (הידועה גם בשם דיסקוס CBS). בשנת 1988, נרכשה CBS רקורדס בידי סוני ושם החברה הלטינית שלה שונה לסוני דיסקוס ב-1991. בשנת 2003, סוני דיסקוס מותג מחדש כסוני נורטה בעקבות עזיבתו של מנכ"ל סוני דיסקוס לשעבר, אוסקר לורד. שנה לאחר מכן, ברטלסמן מיוזיק גרופ (BMG) התמזגה עם סוני מיוזיק ושמה שונה מסוני נורטה לסוני BMG נורטה. לאחר ש-BMG מכרה את נכסיה ב-2008, סוני BMG נורטה קיבלה את שמה הנוכחי סוני מיוזיק לטין ב-2009. אלכס גאלרדו הוא המנכ"ל הנוכחי של סוני מיוזיק לטין.
חברות הפצה של סוני מיוזיק לטין

להלן חברות ההפצה המקבילות של סוני מיוזיק לטין:
פינה רקורדס
פרימיום לטין מיוזיק
DEL רקורדס
הארד שייק אנטרטיינמנט
טופ סטופ מיוזיק
אנוואל מיוזיק
באן סין
האמנים החתומים בסוני מיוזיק לטין

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

שאקירה (מימין) וגלוריה אסטפן (משמאל), האמניות הלטיניות הנמכרות  ביותר בכל הזמנים, החתומות בסוני מיוזיק לטין.
להלן חלק מהאמנים החתומים (או שהוחמתו בעבר) בסוני מיוזיק לטין:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  בקי ג'י  קמילו  צ'ארלי סה  צ'איאן  CNCO  אנריקה איגלסיאס  גלוריה אסטפן  חולייטה ונגס  ג'ניפר לופז  חוליו איגלסיאס  לאלי  פוארסה רחידה |  לזלי גרייס  לילה דאונס  מאלומה  מארק אנתוני  מישל טלו  מיגל  ניקי ג'אם  אוזונה  פבלו ויטאר  ריקי מרטין  רוברטו קרלוס |  שאקירה  טליה  טיני  יאנדל  סליה קרוז  דדי יאנקי  גוסטבו סראטי  חוזה פליסיאנו  לה אורחה דה ואן גוך  פיטבול  יאני |