stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שוויינפורט
קהילות > קהילת יהודי שוויינפורט

יהודים התיישבו בעיר שוויינפורט מאז שנוסדה מחדש ב-1254.
במקורות היהודיים העיר נקראה בשמות שונים: אשויין פורט, שויינבורט, שויינפורט, שווינוורט, שויינורדא ושוינוורטא.
ב-1298, הקהילה נפגעה קשה בפרעות רינדפלייש, 50 שנים לאחר מכן במגפה השחורה, היהודים הואשמו בהפצת המחלה ונערך טבח ביהודי שוויינפורט שחיסל את הקהילה, בתחילת המאה ה-15 יהודים הורשו לחזור לעיר ואף נהנו מזכויות בסיסיות חשובות, כמו חופש תנועה ומשפט בפני מועצת היהודים, היודנראט, ולא בפני שופטים נוצרים, אך הוטלו עליהם מיסים וקנסות שונים שהיו ייחודיים ליהודים. לקהילה היהודית היה בית כנסת ובית עלמין אשר הוחרמו בראשית המאה ה-16 והוכרזו כרכוש העירייה. ב-1555 גורשו היהודים מהעיר ויהודים התיישבו בעיר מחדש רק במאה ה-19. מ-1863 ישבה בשווינפורט רבנות המחוז. בעיר נפתח בית כנסת קטן בשנת 1866 ובשנת 1888 הוקם בית כנסת חדש אשר שופץ ב-1928.
ב-1874, הוקם בית קברות יהודי בעיר (גר').
מסוף המאה ה-19, פעלו בשווינפורט חברי קדישא. חברת גמילות חסדים, חברה לתמיכה במהגרים וקפת צדקה שהייתה שייכת לקהילה. בתחילת המאה ה-20 פעלו בעיר סניפים מקומיים של "צה - פאו" (.C.V) - "האגודה המרכזית של יהודי גרמניה", ההסתדרות הציונית, הקרנות הלאומיות, "ברית חיילי החזית היהודיים" (.R.J.F), חברת "כל ישראל חברים", "אגודת הנוער היהודי" (תנועות הנוער היהודיות הציוניות) ואגודת הצופים (Wanderverein). במסגרת ההכשרה להגירה, ארגנה הקהילה ב-1933 קורסים ללימודי השפה העברית.
ב-1933 היו בשוויינפורט 368 יהודים שהיוו 0.9% מכלל האוכלוסייה.
בליל 9 בנובמבר 1938 שהיה ליל הבדולח, הוצאו יהודי שווינפורט מבתיהם והובלו ברחובות העיר, כאשר בריונים מיידים בהם אבנים. נשים ונערות נכלאו במכלאות בקר. כ-30 גברים נשלחו למחנה הריכוז דכאו. בבית הכנסת השחיתו את ספרי התורה, החרימו תשמישי קדושה יקרי ערך, הרסו את מקווה הטהרה ואת כיתות בית הספר. במרץ 1939 נאלצה הקהילה למכור למועצת העיר, במחיר סמלי, את בניין בית הכנסת ואת בניין בית הקהילה.
בשנים 1933–1942 רבים מיהודי שוויינפורט היגרו מהעיר, ומהם 31 עלו לארץ ישראל. ב-1942 קהילת יהודי שוויינפורט נרצחה לחלוטין בשואה.
קהילות > הקהילה המוסלמית בשוויינפורט

משנות השישים ואילך, האסלאם קיבל חשיבות בשוויינפורט בעקבות הגירת עובדים טורקים למרכז התעשייה הגדול. בראשית המאה ה-21 הגיעו לעיר מהגרים מוסלמים מכל רחבי העולם. כיום ישנם ארבעה מסגדים בעיר.
הערות שוליים

↑  Schweinfurt | Encyclopedia.com, www.encyclopedia.com
↑  Conn Barracks, www.mihalko-family.com
↑  Made in Schweinfurt - Major Schweinfurt Companies, www.schweinfurt.de
↑  Erste Bürgermeister, Oberbürgermeister und Landräte, www.statistik.bayern.de
1 2 3 4  Sights and Churches, www.schweinfurt.de
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550575005171  BnF: cb119463181 (data)  GND: 4053863-1  LCCN: n81090716  MusicBrainz: 48b04c09-0d97-4f72-8e68-9219c159a841  NKC: ge507283  VIAF: 154780919   WorldCat (עם VIAF): 154780919
חיל האוויר הישראלי

.
| --- | --- |
  
סמל חיל האוויר, תג מפקדת חיל האוויר ודגל חיל האוויר
 פרטים
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   צה"ל
 סוג:  חיל אוויר
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1947 כ"שירות האוויר"; אפריל 1948 כ"חיל האוויר" – הווה
 מלחמות:  כל מלחמות ישראל
 נתוני היחידה
 כוח אדם:  38,000 חיילים סדירים  55,000 חיילי מילואים
 ציוד עיקרי:  כ-750 כלי טיס, טילים
 פיקוד
 יחידת אם:  המטה הכללי של צה"ל
 דרגת המפקד:   אלוף
 מפקד נוכחי:  תומר בר
 מפקדים:  ראו מפקדי חיל האוויר
מימין לשמאל: מטוסי F-16I "סופה" ו-F-35I "אדיר" של חיל האוויר הישראלי
חיל האוויר הישראלי, שידוע גם בשמו המקוצר "חיל האוויר", או בשמו הרשמי "זרוע הָאוויר והֶחלל", הוא הזרוע האווירית של צבא הגנה לישראל. חיל האוויר הישראלי הוא מרכיב משמעותי בעוצמתו של צה"ל. בראש זרוע האוויר עומד קצין בדרגת אלוף.
מפקדו הנוכחי של החיל הוא אלוף תומר בר, חיל האוויר הישראלי נחשב לחזק ביותר במזרח התיכון ולאחת מחיילות האוויר הטובים והמיומנים בעולם
מבנה חיל האוויר

מפקדת חיל האוויר כוללת את מטה החיל, המפקדות המקצועיות וגופי הפיקוח והבקרה.
מבנה חיל האוויר > מטה חיל האוויר

מטה חיל האוויר שוכן במחנה רבין (הקריה) בתל אביב. המטה נחלק לשבעה להקים. בראש כל להק עומד קצין בדרגת תת-אלוף, הכפוף ישירות למפקד חיל האוויר. המבנה ההיררכי של הלהקים, כנהוג ביחידות מטה בצה"ל, מורכב ממחלקות, ענפים ומדורים.
מטה חיל האוויר מורכב מהלהקים הבאים:
להק המטה (למ"ט) – מופקד על בניין הכוח בחיל-האוויר, מבקר את מימושו ומתאם את עבודת המטה הבין להקית. ראש הלהק, ה-רמ"ט, משמש גם כסגנו של מפקד חיל האוויר וממלא מקומו.
להק האוויר (לה"א) – אחראי על ההדרכה (ההכשרות והאימונים) והתורה בחיל-האוויר. ראש הלהק מכונה רל"א.
להק מבצעי אוויר (רמ״א) – עומד בראש המטה המבצעי ואחראי על הפעילות המבצעית. ראש הלהק מכונה רמ"א.
להק השתתפות ומסוקים (לה"מ) – מוביל את משימת ההשתתפות של חיל האוויר בקרב היבשה – בסיוע לפיקודים ולזרוע היבשה, בתוך המטה המבצעי ובמתואם עם רמ"א ורל"א. מוביל מערך המסוקים – הובלה מקצועית, פיתוח תו"ל, מדיניות הטיסה ובניין הכוח של המערך ראש הלהק מכונה רלה"מ.
להק המודיעין (למד"ן) – מגבש ויוצר את תמונת המודיעין למשימות חיל-האוויר, ומשתתף ביצירת תמונת המודיעין הכוללת, כחלק מקהילת המודיעין. ראש הלהק מכונה רלמד"ן.
להק הציוד (לצ"ד) – עומד בראש המטה הטכנולוגי ואחראי על המערך הטכני, על לוגיסטיקה ועל פיתוח המערכות השונות שמפעיל החיל ושמירת מלאי החלפים עבור מערכות אלו. ראש הלהק מכונה רלצ"ד.
להק כוח האדם (לכ"א) – אחראי לניהול, לפיתוח ולטיפוח המשאב האנושי בחיל-האוויר. ראש הלהק מכונה רלכ"א.
מטוס F35I "אדיר" של חיל האוויר הישראלי מערך ההגנה האווירית (הגנ"א) – מופקד על כלל פעילות מערך ההגנה נגד מטוסים ונגד טילים. מפקד המערך מכונה מהגנ"א.
מבנה חיל האוויר > מפקדות מקצועיות

מפקדות מקצועיות הפועלות במסגרת חיל האוויר:
מפקדת מערך ההגנה האווירית (מהגנ"א) – אחראית למערך ההגנה האווירית בחיל האוויר הישראלי. בראש המפקדה עומד קצין בדרגת תת-אלוף, הכפוף למח"א.
מפקדת יחידות הבקרה (מיח"ה) – אחראית למערך הבקרה בחיל האוויר הישראלי. בראש המפקדה עומד קצין בדרגת אלוף-משנה, הכפוף לרל"א.
מפקדת קצין רפואה חילי (מקרפ"ח) – מרכזת את כל הפעילות הרפואית בחיל האוויר. בראש המפקדה עומד קצין (תמיד רופא) בדרגת אלוף-משנה, הכפוף לרלכ"א.
מבנה חיל האוויר > מינהלי פיקוח ובקרה

גופי הפיקוח והבקרה הפועלים במסגרת חיל האוויר:
מינהל בטיחות ובקרת איכות (מבק"א) – מנחה מקצועי בתחום בטיחות הטיסה וחקירת תאונות טיסה, בטיחות בעבודה ובקרת איכות. בראש מבק"א עומד קצין בדרגת אלוף-משנה הכפוף לרמ"ט.
מינהל תקציב ובקרה (מת"ב) – אחראי על ניהול תקציב ובקרת התקציב. בראש מת"ב עומד קצין בדרגת אלוף-משנה הכפוף לרמ"ט.
מבנה חיל האוויר > בסיסי טיסה

בסיס טיסה של חיל-האוויר הוא שדה תעופה צבאי בו מוצבות טייסות.
קיימים שני סוגי בסיסי טיסה:
כנף: בסיס טיסה בו יש טייסות בלבד. מפקד כנף הוא איש צוות אוויר בדרגת אלוף-משנה.
בסיס חיל-אוויר (בח"א): בסיס טיסה בו בנוסף לטייסות יש גם יחידות נוספות (כוחות אוויר מיוחדים למשל). מפקד בח"א הוא איש צוות-אוויר בדרגת אלוף-משנה או תת-אלוף.
בסיסי הטיסה הם (מהצפוני ביותר לדרומי): רמת דוד (כנף 1), פלמחים (בח"א 30), תל נוף (בח"א 8), חצור (כנף 4), חצרים (בח"א 6), נבטים (בח"א 28), רמון (כנף 25), עובדה (בח"א 10).
מבנה חיל האוויר > טייסות טיסה

טייסות הטיסה הן הטייסות המפעילות את כלי הטיס של החיל. מפקד טייסת טיסה הוא איש צוות-אוויר בדרגת סגן-אלוף, ולצידו משרתים סגני מפקד הטייסת: מפקד גף טיסה (סמ"ט א') ומפקד גף הדרכה (סמ"ט ב') וכן מפקד גף טכני, בדרגות רס"ן. לכל טייסת כינוי, למשל "טייסת העטלף", ומספר ייחודי, לרוב בן שלוש ספרות (יוצאת מן הכלל היא טייסת 69).
בכל טייסת טיסה קיים גף טכני. למפקד הגף כפופים קצין חימוש וקצין אחזקה ולעיתים גם קצין חמ"מ וקצין ממ"ס. הגף הטכני מאויש על ידי טכנאי צוות קרקע במקצועות: ממ"ס (מכונאי מטוסים), חָמָ"מ (חשמלאי מכשירן), חמש (טכנאי מערכות חימוש). הגף הטכני משמש כדרג א' של תחזוקה ופעילותיו כוללות: בדיקה יומית לכלי הטיס, בדיקה לפני טיסה, חימוש ותדלוק ותחזוקה קלה.
מבנה חיל האוויר > טייסות טיסה > טייסות מטוסי קרב

טייסות מטוסי קרב מפעילות מטוסים ליירוט ולתקיפה (אוויר-קרקע). רוב טייסות חיל האוויר הישראלי משתייכות לקטגוריית טייסות קרב. ישנם מטוסי קרב שאותם מטיס טייס בודד, ואחרים (מטוסים דו-מושביים) שאותם מטיסים שני אנשי צוות: טייס ונווט קרב.
טייסות הקרב בחיל האוויר הישראלי מפעילות את המטוסים הבאים:
F-35 לייטנינג II: בדגם F-35I אדיר, זהו מטוס קרב רב-משימתי חמקן, מהדור החמישי, וקליטתו בטייסת נשר הזהב החלה בדצמבר 2016. ב-2018 ביצע את התקיפה המבצעית הראשונה שלו (תקיפת בכורה עולמית) וב-2021 את ההפלה הראשונה (הפלת בכורה עולמית).
F-16 פייטינג פלקון: בדגמי C/D ("ברק 2020"), וכן בדגם F-16I ("סופה") המתקדם ביותר. זהו מטוס קרב רב-משימתי שמהווה את עמוד השדרה של חיל האוויר הישראלי.
F-15: בדגמי A/B/C/D ("בז משופר") לעליונות אווירית, וכן בדגם F-15I ("רעם") לתקיפה והפצצה טקטית ואסטרטגית. זהו מטוס הקרב הגדול ביותר בחיל האוויר הישראלי, בעל כושר נשיאה גבוה ושרידות גבוהה מאוד.
למרות ההתפתחויות הטכנולוגיות המואצות בתחום כלי הטיס הבלתי מאוישים (כטב"מ), בכוונת ישראל להמשיך לרכוש מטוסי F-35 ולשדרג את המטוסים במערכות אוויוניקה ישראליות.
מטוס הקרב הראשון של חיל האוויר היה אוויה S-199 ("סכין"). לאחריו נכנסו לשירות מטוסי ספיטפייר, P-51 מוסטנג, בופייטר, B-17 מבצר מעופף (מפציץ כבד, ולא מטוס קרב כשאר המטוסים ברשימה זו), ומוסקיטו. בשנות ה-50 של המאה ה-20 החלו להיכנס לשירות מטוסי סילון; הראשון שבהם היה המטאור, ואחריו החלה "התקופה הצרפתית" בחיל האוויר, שבה היוו מטוסי קרב צרפתיים את עמוד השדרה של מערך הקרב. הראשון שבהם היה האוראגן, ואחריו באו ווטור, מיסטר, סופר מיסטר (סמב"ד), ומיראז' 3. זה האחרון היה המטוס הראשון שזכה לכינוי עברי – "שחק". לאחר המיראז' נכנס הסקייהוק, "עיט", שהיה המטוס הראשון מתוצרת ארצות הברית. אחריו הגיע לחיל האוויר ה-F-4 פנטום שכונה בחיל האוויר "קורנס" והיווה קפיצת מדרגה ביכולות מטוסי הקרב של החיל. במקביל, קלט חיל האוויר מטוסים מתוצרת התעשייה האווירית לישראל; הראשון שבהם היה הסער, מטוס סופר מיסטר שעבר השבחה. אחריו קלט חיל האוויר את מטוס הנשר והכפיר. החל מסוף שנות ה-70 של המאה ה-20 החל חיל האוויר לקלוט את מטוסי ה-F-15 ו-F-16 לסוגיהם, ואלה מהווים עד היום את עיקר כוחו.
מטוס קרב F-15C בז משופר לעליונות אווירית ולו 4 הפלות.
מטוסי F-16I "סופה" של טייסת העטלף, זהו מטוס קרב רב-משימתי מדור 4.5 המשמש למגוון משימות יירוט, תקיפה והפצצה.
מטוס F-15I רעם של טייסת הפטישים, זהו מטוס הקרב והתקיפה הכבד של חיל האוויר הישראלי.
החמקן F-35I אדיר במהלך טיסת הבכורה בחיל האוויר
מטס של F-15I רעם של טייסת 69 "הפטישים"
צמד מטוסי F-35I אדיר מטייסת 116 בטיסה
מטוס F-16I סופה של טייסת 119 ממריא
מבנה חיל האוויר > טייסות טיסה > טייסות מסוקים

מערך המסוקים בחיל האוויר הישראלי הוקם בשנות החמישים. מפקד טייסת המסוקים הראשון היה אורי ירום. תחילה כלל מסוקים קלים בודדים כגון: ההילר 360 מתוצרת "סיקורסקי" והאלואט II. טייס המסוקים הראשון בחייל היה קרול זבדי שהחל במאי 1951 קורס הסבה למסוקי הילר, ומכונאי המסוקים הראשון היה היטר טיבור (טיבי).
רק בסוף שנות החמישים נקלטו מסוקי תובלה מדגם סיקורסקי S-55 שהתגלו כלא אמינים ומאוחר יותר הסיקורסקי S-58 שרשם פרק מפואר במלחמת ששת הימים.
עידן המסוקים הכבדים נפתח בהקמת טייסת הסופר פרלון ("צרעה"), טייסת 114, מסוק תובלה כבד מתוצרת צרפת בעל יכולות אמפיביות. מסוקים אלו התפרסמו בין השאר בחילוץ ניצולים מהמשחתת אח"י אילת שטובעה סמוך לחוף רומני בחצי האי סיני. מסוקי הבל 206 ("סייפן" לדגם הקצר, "סייפנית" לדגם הארוך) היוו את שדרת מסוקי התובלה הקלים בחיל האוויר ושימשו לרוב משימות ההטסה של בכירי צה"ל. כמו כן שירת בעבר בחיל האוויר מסוק קל בל 47 שכלל טייס אחד ונוסע לידיו ושימש בשנות השישים לתעבורת מפקדים בשדה.
בעשור השני של המאה ה-21, ה-CH-53 סי סטאליון ("יסעור") הוא מסוק התובלה הכבד בחיל האוויר. מסוק התובלה החדיש ביותר בחיל האוויר הוא ה-UH-60 בלק הוק ("ינשוף") שנכנס לשירות בחיל-האוויר ב-1994, והחליף בהדרגה את הבל 212 ("אנפה").
את עידן מסוקי הקרב פתחו בשנות השבעים ה-MD500 דיפנדר ("להטוט") וה-AH-1 קוברה ("צפע") אליהם הצטרף בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 ה-AH-64 אפאצ'י ("פתן") מתוצרת בואינג שנחשב מסוק הקרב המשוכלל בעולם בזמנו. בשנת 2005 נרכשו מסוקי AH-64D אפאצ'י לונגבו המכונים בחיל "שרף", שנחשבו למתקדמים ביותר בעולם בזמנם. ב-2014 יצאו מסוקי הקוברה משירות ואילו מסוקי ה"פתן" שודרגו לרמה קרובה לזו של ה"שרף". מערך המסוקים יורה מגוון טילי אוויר-קרקע וטילי נ"ט בהם ה-AGM-114 הלפייר והתמוז – טיל ישראלי ארוך טווח שהיה מסווג במשך שנים רבות.
מסוק העטלף של ח"א פועל מעל גבי ספינות הטילים מסוג סער 5 של חיל הים. מסוק זה החליף את קודמו הדולפין.
מסוקי ח"א השתתפו במלחמות ישראל החל ממלחמת ששת הימים. מלבד חילוץ פצועים וטייסים שנטשו מעבר לקווי האויב השתתפו מסוקי הסער במשימות רבות שהתפרסמו: מבצע הלם בנגע חמאדי (סופר פרלון), מבצע תרנגול 53 – חטיפת המכ"ם הרוסי (יסעור), הנחתת סיירת הצנחנים בעומק סוריה במלחמת יום הכיפורים (יסעור) ועוד. מסוקי הקרב של חיל האוויר ביצעו אלפי תקיפות כנגד קיני מחבלים והשמידו אלפי מטרות אויב בלבנון ובשטחי יהודה, שומרון ועזה. באינתיפאדה השנייה ביצעו המסוקים סיכולים ממוקדים כנגד פעילי וראשי ארגוני טרור פלסטינים.
מבנה חיל האוויר > טייסות טיסה > טייסות תובלה, בקרה ומודיעין

מערך התובלה של חיל האוויר אחראי על תובלה צבאית וכן על תובלה במבצעים מיוחדים (כגון מבצע אנטבה והעלאת יהודי אתיופיה).
מערך התובלה מפעיל מטוסים מדגמי C-130 הרקולס ("קרנף"), C-130J סופר הרקולס ("שמשון") בואינג 707 ("ראם") ובוננזה A36 ("חופית") מתוצרת ביצ'קראפט, שהחליף את ה־TB-20 טרינידאד ("פשוש"). מטוסים קלים רבים שירתו בחיל האוויר עוד לפני הקמתו הרשמית, ובהם אוסטר אוטוקרט ("פרימוס"), ביצ'קראפט בוננזה, גראמן G-44 וידג'ן, מיילס איירוואן M-57, ריפבליק RC-3 סי-בי (מטוס ימי), R.W.D. 13‏, R.W.D. 15, ועוד. כמו כן שירתו בחיל מטוסי תובלה גדולים יותר, ובהם דראגון רפיד, לוקהיד הדסון, נורדואין UC-64A נורסמן, וכן מטוסי תובלה כבדים יחסית כמו קרטיס C-46 קומנדו, לוקהיד 18 לודסטאר, לוקהיד קונסטליישן, PBY קטלינה, דאגלס DC-3 דקוטה ו-C-54 סקיימאסטר. מטוסים אלה נרכשו בשנותיה הראשונות של המדינה מכל הבא ליד; חלקם הגדול שירת שנה או שנתיים בלבד ואז הוצא משירות, אם כתוצאה מבעיות טכניות או מאי התאמה למטרות החיל.
בשנות ה-50 של המאה ה-20 רכש חיל האוויר את מטוס התובלה נורד 2501 נוראטלס, ובשנות ה-70 נוסף לחיל מטוס הבואינג 377 סטרטוקרוזר שכונה בחיל האוויר "ענק". באותן שנים רכש חיל האוויר גם מטוסי קישור קטנים יותר: פילטוס PC-6A טורבו-פורטר, דורניר Do 27 (דרור), צסנה 180 ו-205, ואירוספסיאל סוקאטה ראלי. בשנות ה-70 של המאה ה-20 הפעיל חיל האוויר את הביצ'קראפט B-80 "קווין אייר", שכונה בחיל האוויר "זמיר", ומטוסי "ערבה" מתוצרת התעשייה האווירית. באותן שנים נכנסו לשירות גם ה"קרנף" וה"ראם".
בשנות ה-80 החל מערך הבקרה והמודיעין של חיל האוויר להפעיל מטוסי בקרה, שליטה והתראה מוקדמת מסוג E-2C הוקאי שכונה "דיה" וכן מטוסי גראמן OV-1 מוהוק, "עטלף", ומטוסים מסוג "ביצ'קראפט קינג אייר", וכן דגם מתקדם יותר של המטוס שזכה לכינוי "צופית" ונכנס לשירות בשנות ה-90. כמו כן הפעיל חיל האוויר הישראלי מטוסים מסוג סי-סקאן ("שחף") תוצרת התעשייה האווירית, לצורך משימות סיוע אווירי עבור חיל הים, וכן מטוסי סיור ותצפית דורניר DO-28 "עגור".
בשנת 2005 החל חיל האוויר לקלוט את מטוסי ה"נחשון", מטוסי מנהלים מסוג גאלפסטרים V שהוסבו לתצורת איסוף מודיעין אותות (סיגינט) שזכה לכינוי "שביט", ולתצורת בקרה אווירית, שזכה לכינוי "עיטם".
אחזקת מטוסי הבואינג 707 ("ראם"), ה-C-130 הרקולס ("קרנף") והגאלפסטרים V ("נחשון") נעשית על ידי התעשייה האווירית, זאת בניגוד לשאר כלי הטיס בחיל האוויר שאחזקתם נעשית על ידי החיילים בגפים הטכניים.
ב-2021 הזמין חיל האוויר 4 מטוסי תדלוק מדגם בואינג KC-46 פגסוס.
מבנה חיל האוויר > טייסות טיסה > טייסות כלי טיס מאוישים מרחוק

מערך כלי טיס מאוישים מרחוק (כטמ"ם) (בעבר נהוג היה להשתמש במושג כלי הטיס הבלתי מאויש – כטב"ם, ובמושג מזל"ט), שפועל מאז שנת 1971 מפעיל כלי טיס בלתי מאוישים למגוון רב של מטרות. מערך הכטב"ם של חיל האוויר הישראלי זכה לפרסום רב באינתיפאדה השנייה עקב מעורבותם הגבוהה של הכטב"מים בהספקת מודיעין, איתור חוליות קסאם וסיוע בביצוע סיכולים ממוקדים בפעילי טרור. בעבר הפעיל חיל האוויר הישראלי כטב"מי מטרה (שמדמים מטוסים וטילים) וצילום אוויר מתוצרת אמריקנית, אך פרט לכך כל הכטמ"מים של חיל האוויר הישראלי הם מתוצרת התעשיות הביטחוניות הישראליות. משרתים במערך הכטמ"ם ההרון 1 ("שובל") וההרמס 450 ("זיק") ומזל"ט טקטי סקיילייט ("עפרוני") למשימות סיור ואיסוף מודיעין, כמו גם ציון מטרות עבור נשק מונחה לייזר. כן משרת במערך ההארפי ("שיאון"), כטב"ם אוטונומי "מתאבד" למשימות דיכוי הגנה אווירית. כמו כן, מפעיל חיל האוויר כטב"מי תקיפה חמושים. לטענת כתב העת אוויאיישן וויק אנד ספייס טכנולוג'י כטב"מים אלו הם למעשה כטב"מי הרמס 450 שצוידו במשגרי טילים. ב-2008 נקלט בחיל ההרון TP ("איתן") – מטוס ללא טייס ארוך טווח. ב-2014 נקלט בחיל ההרמס 900 בשם "כוכב", והוא נטל חלק במבצע צוק איתן במהלך תהליך כניסתו לשירות, וב-2015 הוכרז כמבצעי. ב-2022 נקלט בחיל האורביטר 4 בשם ניצוץ.
מבנה חיל האוויר > מערך ההגנה האווירית

בצה"ל, כוחות ההגנה האווירית (לשעבר נ"מ) כפופים לחיל האוויר. כוחות אלה אחראים על הפלת כלי טיס עוינים, רקטות ארטילריות וטילים בליסטיים באמצעות ירי מהקרקע ומתן חיפוי נגד-מטוסים לכוחות היבשה של צה"ל. בהתאם לדוקטרינת הגנת שמי המדינה המערבית, נסמך חיל האוויר הישראלי בעיקר על מטוסי יירוט ככלי להשגת עליונות אווירית, כאשר מערך הנ"מ מהווה את קו ההגנה האחרון מפני איומים אוויריים. לוחמי הנ"מ מפעילים אמצעים שונים, ביניהם: טילי הכתף FIM-92 סטינגר ("ברקן"), סוללות טילי MIM-23 הוק וסוללות טילי MIM-104 פטריוט ("יהלום"), שרשמו הפלות בכורה עולמיות בשירות ישראל.
בנוסף לטילי נ"מ מפעיל מערך ההגנה האווירית את מערך ההגנה הרב-שכבתית נגד ארטילריה רקטית וטילי קרקע-קרקע. המערך כולל בשכבתו הגבוהה ביותר סוללות טילי "חץ 3" שמיועד ליירט טילים בליסטיים מחוץ לאטמוספירה, מתחתיו סוללות טילי "חץ 2", המיועדים ליירוט טילים בליסטיים בעת מעופם ומתחתם מערכת "קלע דוד" ליירוט טילי קרקע-קרקע לטווח בינוני וארוך ורקטות לטווח ארוך, טילי שיוט וכלי טיס. מתחת לקלע דוד נמצאות סוללות "כיפת ברזל" המיועדות ליירוט רקטות ארטילריות קצרות טווח. כיפת ברזל נקלטה בחיל ב-2011 ומאז זכתה להצלחה חסרת תקדים ויירטה אלפי רקטות ששיגרו מחבלים פלסטינים על ישראל. מערכת קלע דוד רשמה יירוט בכורה מבצעי ב-2022 במבצע מגן וחץ ומערכת החץ (חץ 2 וחץ 3) רשמו יירוטי בכורה מבצעיים במלחמת חרבות ברזל. מערכות אלו מוכחות מבצעית וביצעו יירוטים רבים באחוזי הצלחה גבוהים מאוד.
מבנה חיל האוויר > מערך האחזקה

מערך האחזקה מעניק למטוסי חיל האוויר את הטיפול הטכני שבלעדיו לא ימריאו. המערך מתפקד ברמות שונות:
טיפול שוטף בטייסות בדרג א'.
תיקונים רציניים יותר במוסכי הבסיסים בטייסת תחזוקה (דרג ב').
פירוק מטוסים והרכבתם מחדש, עד הבורג האחרון, ביחידת האחזקה האווירית בדרג ד'.
לכל מטוס וציוד מנוהל מעין תיק אישי ובו פירוט כל רשימת התקלות שלו וכל פעולות האחזקה שבוצעו בו.
מבנה חיל האוויר > מערך הבקרה ופיקוח הטיסה

מערך הבקרה ופיקוח הטיסה בחיל האוויר הישראלי אחראי על בניית התמונה האווירית, מערכת המכילה את כל כלי הטיס הנמצאים במרחב האווירי של מדינת ישראל וסביבתה. המערך ממונה על פיקוח ובקרה על התנועה האווירית בכל המרחב האווירי של ישראל, וכן על גילוי וזיהוי ניסיונות חדירה למרחב האווירי של מדינת ישראל, והכוונת מטוסי הירוט של החיל אל עבר מטרות אוויריות.
המערך כולל יחידות בקרה אזוריות (יב"א) בהר מירון ובמצפה רמון, יחידת גילוי בבעל חצור ויחידות בקרה מקומיות, דוגמת ביסל"ק שבבסיס חיל האוויר בעובדה, הפרוסות ברחבי הארץ ומספקות כיסוי של המרחב האווירי של מדינת ישראל וסביבתה באמצעות מכ"מים. על כל יב"א מפקד קצין בדרגת סגן-אלוף.
תחת מערך הבקרה ופיקוח הטיסה פועלים גם מגדלי הפיקוח בבסיסי הטיסה אשר אמונים על ניהול התעבורה ושמירה על בטיחות הטיסה במרחב האווירי של כלל בסיסי הטיסה.
בראש מפקדת יחידות הבקרה (מיח"ה 517) עומד קצין בדרגת אלוף-משנה.
מבנה חיל האוויר > כנף כוחות האוויר המיוחדים (כנף 7)

הכוחות המיוחדים של חיל האוויר כוללים את היחידות הבאות:
יחידת שלדג (יחידה 5101).
היחידה הטקטית לחילוץ מיוחד (669) (יחידה 669).
יחידת ההנחתה הקדמית (יחידה 5700).
מבנה חיל האוויר > יחידות טכנולוגיות

הזרוע מכילה מספר יחידות טכנולוגיות אשר מטרתן לחזק את כוחה ולהעצים את היתרון הטכנולוגי האווירי שבבעלותה לעומת אויביה במערכה. מרבית מן האסטרטגיה ובניין הכוח העתידי של הזרוע מושתתים על התוצרים של יחידות אלו.
מבנה חיל האוויר > יחידות טכנולוגיות > להק הציוד

המטה הטכנולוגי של חיל האוויר (או בקיצור "המטה הטכנולוגי") – הגוף מוביל את מדיניות הפיתוח, המחקר, והאחזקה בחיל, מחלפי המטוס ועד מערכות ה־IT הרלוונטיות לביצוע משימותיו השונות.
יחידת אופק 324 – יחידת המחקר ופיתוח תוכנה של הזרוע, ולעיתים מכונה בית התוכנה של חיל האוויר הישראלי. אחראית על פיתוח מערכות המידע אשר משמשות מגוון משתמשים מבצעיים בכל החיל ולתחזוקתן של הרשתות המבצעיות הקיימות בו. בנוסף, חוקרת ומהנדסת פתרונות לבעיות ואתגרים הקשורים לתפקודה המבצעי השוטף של הזרוע ומטמיעה טכנולוגיות חדשות שמטרתן לחזק את כוחה.
יחידה 108 – יחידת מחקר ופיתוח אלקטרוניקה, תקשוב ואמל"ח של חיל האוויר. בית מלאכה אשר אחראי על פיתוחים בתחום האלקטרוניקה, קושחה, חימוש אווירי וכן בתחום הקשר והתקשוב.
יחידת האחזקה האווירית (יא"א 22) – יחידת האחזקה הראשית של כלי טיס בחיל האוויר. מהווה כדרג ד' לכל דרגי א' ו-ב' בטייסות השונות בחיל.
מבנה חיל האוויר > יחידות טכנולוגיות > להק המודיעין

שירות טכנולוגי למודיעין (יחידת שט"ל).
מבנה חיל האוויר > טייסות הניסויים

בזרוע האוויר קיימות שתי יחידות ניסויים:
טייסת מנ"ט (מרכז ניסוי טיסה) – אחראית על ניסויים במטוסי קרב, מטוסי תובלה, מסוקים, כטבמי"ם ומערכות וחימוש מוטסים.
יחידת ניסוי טילים (ינ"ט) – אחראית על ניסויים בטילי הזרוע.
מבנה חיל האוויר > מערך ההדרכה

הכשרה למקצועות הדרושים בחיל האוויר נעשית בדרך כלל באחד מבתי הספר של החיל, ולאחריו הכשרה תוך כדי עבודה ביחידה מבצעית. חלק מהמקצועות המיוחדים בחיל האוויר עוברים את ההכשרה במלואה בבסיסי שטח, כגון טכנאי בדיקות לא הורסות (אל הרס) המוכשרים ביחידת האחזקה האווירית של חיל האוויר. מערך ההדרכה של חיל האוויר הישראלי כולל שבעה בתי-ספר עיקריים:
בית הספר לטיסה – ממוקם בבסיס חיל-האוויר חצרים, ובו מתקיים קורס הטיס שמכשיר אנשי צוות אוויר (קצינים לוחמים בכלי טיס) – טייסים, נווטים ומכוננים.
בית הספר למקצועות הטכניים (ביסל"ט) – ממוקם בבסיס חיל-האוויר חיפה (בח"א 21). ביסל"ט מכשיר חיילים לשירות במערך הטכני של החיל כמכונאים, חשמלאים וטכנאים.
בית הספר למקצועות התעופה (ביסמ"ת) – ממוקם בבסיס חיל-האוויר עובדה (בח"א 10). ביסמ"ת מכשיר חיילים לשירות במערך התעופה של החיל ככבאים, פקידות מבצעים (פקמ"ציות), מפענחי תצלומי-אוויר (תצ"א), ועוד.
בית הספר לבקרה אווירית ופיקוח טיסה – ממוקם בבסיס חיל-האוויר עובדה (בח"א 10). מכשיר חיילים לשירות במערך הבקרה של החיל כקציני פיקוח, קציני בקרה אווירית העוסקים בבקרה תעבורתית ובבקרה משימתית, מש"קי בקרה אווירית ופקחי טיסה שמאיישים את מגדלי הפיקוח בבסיסי החיל.
בית הספר להגנה אווירית (ביסל"א) – ממוקם בסמוך לקיבוץ משאבי שדה בדרום הארץ. מכשיר לוחמי הגנה אווירית (הגנ״א) ושאר מקצועות תומכי לחימה במערך ההגנה האווירית.
בית הספר לקצינים (ביסל"ק) – ממוקם בבסיס חיל-האוויר עובדה. בו עוברים הכשרה רוב קציני החיל לאחר סיום בה"ד 1.
בית הספר לחי"ר של חיל האוויר (ביסל"ח) – ממוקם על יד בסיס חיל האוויר בחצרים. בית הספר לחי"ר של חיל האוויר מכשיר את כלל החיילים המשתייכים למערך ההגנה הקרקעית של חיל האוויר, מבצע הדרכות לכל הנושאים הקשורים בחי"ר בחיל וכמו כן אחראי להכשרת כל הנושאים באחריות להגנה קרקעית של בסיסי חיל האוויר.
בית הספר למפעילי כטמ"ם – ממוקם בבסיס חיל האוויר בפלמחים. מכשיר מטיסי מל"טים.
בית הספר לפיקוד ומנהיגות – ממוקם בקמפוס גבעת רם של האוניברסיטה העברית בירושלים. מעביר קורסים מתקדמים לקצינים ונגדים, ובו מתקיימת תוכנית תלפיות.
בית ספר למכונאים מוטסים – ממוקם בבסיס חיל האוויר פלמחים, בו מתקיים קורס מכונאים מוטסים
מבנה חיל האוויר > יחידות נוספות

גף אבטחה בחו"ל – יחידת האבטחה של חיל האוויר, המעניקה מענה אבטחתי למטוסי חיל-האוויר הנוחתים מחוץ לשטחי מדינת ישראל, אבטחת הנוסעים בסביבת המטוס ומתן מענה אבטחתי לצוות במהלך השהייה.
כוח אדם > צוותי אוויר

צוותי האוויר של חיל האוויר משתייכים לשלוש קבוצות:
לוחמים סדירים המוצבים בטייסות באופן קבוע. אלו כוללים את מפקדי הטייסות, השדרה הפיקודית והניהולית של הטייסות והלוחמים הצעירים הנמצאים בהכשרה.
לוחמי הצבת חירום המשרתים בחיל האוויר במסגרת שירות קבע בתפקיד מחוץ לטייסת, כולל תפקידי מטה, הדרכה ופיקוד, שומרים על כשירות מבצעית בטייסת בטיסות אחת לשבוע, ומיועדים להגיע לטייסת בשעת חירום.
לוחמי מילואים המקדישים יום בשבוע לשירות מילואים בטייסת לאורך כל השנה.
רוב הכוח הלוחם של צוותי האוויר של חיל האוויר משתייכים לקבוצות הצבות חירום והמילואים. הלוחמים הסדירים משמרים את פעילות הטייסת בשגרה כדי שתהיה מוכנה להפעלה על ידי לוחמי המילואים והצבות החירום בשעת הצורך.
כוח אדם > צוותי אוויר > המודל ההתנדבותי של אנשי המילואים

מודל הפעולה של חיל האוויר המבוסס במידה ניכרת על אנשי מילואים המתנדבים לשרת, מצליח באופן כללי הודות למוטיבציה גבוהה של אנשי המילואים להמשיך את שירותם לאורך שנים רבות. עם זאת, במהלך השנים היו שלושה מקרים בהם קבוצות של אנשי צוות אוויר אתגרו את המודל ההתנדבותי.
המקרה הראשון אירע לאחר אסון המסוקים כאשר התברר לאנשי המילואים שלאנשי הקבע יש ביטוח חיים מקיף יותר משיש להם. לאחר דיון עם משרד הביטחון, הודיעו בשנת 1999 עשרות אנשי צוות אוויר במילואים על פרישתם משירות, ורק לאחר שיג ושיח נוסף הסכימו לחזור לשירות.
במקרה השני, 27 לוחמי צוות אוויר חתמו ב־24 בספטמבר 2003 על עצומה בה הודיעו שיסרבו לקחת חלק בתקיפה במרכזי אוכלוסייה אזרחית. בתגובה, חותמים שלא חזרו בהם הודחו משירות בחיל האוויר ומפקד החייל, דן חלוץ, הגדיל את מספר המשרתים בקבע, כדי להקטין את התלות באנשי המילואים.
בשנת 2023 הודיעה קבוצה של טייסים ובעלי תפקידי שליטה בחיל האוויר שלא יתנדבו עוד למילואים כחלק מהמחאה נגד הרפורמה המשפטית. ביולי 2023 נטען על ידי המארגנים שמעל 1,100 אנשי צוות אוויר שבהם יותר מ-500 טייסים מבצעיים, המהווים אחוז משמעותי מכלל הטייסים של החיל, חתמו על אי התייצבות. בתחילת אוגוסט 2023 נמסר שלאחר חקיקת ביטול עילת הסבירות 830 אנשי מילואים, בהם 260 טייסים הפסיקו את התנדבותם. תגובת החיל למוחים כללה בעיקר ניסיון לשכנע אותם לא לפגוע בכשירות החיל. במהלך מלחמת חרבות ברזל טען מפקד חיל האוויר, תומר בר, שכשירות החיל לא נפגעה.
כוח אדם > מערך טכני

כ-60% מאנשי חיל האוויר משתייכים למערך הטכני. בשנת 2017 היוו נשים כ-30% מהמערך הטכני של חיל האוויר.