stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סימפוניה מס' 104 ("לונדון")
אתגור ציפיות והפתעה

בסימפוניה מופיעים מספר פעמים חילופים ומעברים שסתרו של הציפייה הטבעית של מאזין בן התקופה, ציפייה המושתתת על נורמות שהתקבעו במסורת ההלחנה ועל ניסיון בהאזנה ליצירות דומות.
הציפייה הראשונה שאינה מתממשת מתחילה אף לפני שנשמע הצליל הראשון; סימפוניה חגיגית בסולם רה מז'ור נפתחת למרבה ההפתעה באופן דרמטי למדיי בסולם רה מינור. המאזין שציפה להמשך הפרק ברה מינור מופתע גם הוא, כאשר הנושא הראשון של האלגרו מתגנב בסולם רה מז'ור למעשה.
הפרק השני, לכאורה פרק נינוח בסימפוניה, עשיר אף הוא בחילופי דינמיקה פתאומיים ובשינויים לא צפויים בסולם.
היידן שומר כמה קטעים לא צפויים גם לפרק השלישי. בחלקו המסיים של המנואט מובילה כביכול לאקורד המצופה ממנו להמשיך את המלודיה לסיום הפרק. אך אז משתררת דממה לשתי תיבות שלמות. הסיום כמו מתגנב בקרשנדו אשר סוחף את כל כלי התזמורת אל עבר הסיום האמיתי של המנואט.
הטריו אף הוא מאתגר את ציפיותיו של מי שמאזין לראשונה לסימפוניה; הוא מתחיל בצלילים חרישיים רה-פה באבוב ובכינור. אלו הם כביכול הצלילים הראשונים של סולם המינור המקביל (רה מינור) אך אז נכנסים שאר כלי המיתר אשר מגלים למאזין שהוא עבר לטונאליות מרוחקת למדיי - סי במול מז'ור (רה ופה היא צלילים משותפים לרה מינור ולסי במול מז'ור). סי במול אינו אחד מצלילי הסולם רה מז'ור ולבסס עליו סולם חדש ללא מודולציה נחשב בזמנו לדבר לא מקובל ואף גס. יש לזכור שהכלים אז כווננו בכיוון יחסי ולא מושווה, כך שנוצרה סטייה קלה בגובה האבסולוטי של כמה מן הצלילים, מה שעשוי היה להשמע בהתחלה כזיוף קל. בעתיד מעברים פתאומיים בין חטיבות הפרק יהפכו להיות אלמנט סטנדרטי למדיי ביצירות מוזיקליות.
הערות שוליים

↑  גיאורג אוגוסט גרייזינגר, הערות ביוגרפיות על יוזף היידן
↑  שם
↑  שם (לונדון 1976) עמ' 306
↑  שם
↑  ביקורת במורנינג כרוניקל, 6 במאי 1795
↑  ג'ון ספיצר וניל זאסלו, "הולדת התזמורת", הוצאת אוקספורד, עמ' 25 וכן נספח ב'
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007502519805171  BnF: cb13913285t (data)  GND: 300808208  LCCN: n82099705  MusicBrainz work: a1bb00a2-cee7-4f8a-b4cb-c26aa1ba107a  VIAF: 185091495   WorldCat (עם VIAF): 185091495
יוסף סמט

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 
הרב יוסף סמט (נכתב גם סאמעט) (נולד ב-תשי"ט) הוא עורך תורני ומייסד עוז והדר ומשמש כעורך הראשי של התלמוד בבלי ופרויקטים נוספים במכון. במשך תקופה ארוכה עמד בראש מספר מכוני מחקר תורניים.[דרוש מקור]
תולדותיו

סמט הוא אחיו של הרב אהרן סמט ונשוי לבתו של הרב מאיר ברנדסדורפר, ונמנה עם חסידי תולדות אברהם יצחק.
בשנות השמונים השתתף בעריכת "ארבעה טורים" מהדורת מוסדות שירת דבורה ומכון ירושלים. בסביבות שנת תשמ"ט החל להוציא באופן עצמאי כרכי גמרא בודדים תחת השם עוז והדר, אשר לימים נקנה על ידי הרב יהושע לייפר. כן, ערך והוציא לאור את הספר שיטה מקובצת[דרושה הבהרה] וספרים נוספים.תבנית:איזה?
בהמשך יזם גם את ההוצאה לאור של התלמוד ירושלמי בהוצאת עוז והדר, הוא רתם לשם כך את הפילנתרופ הרשי פרידמן והמהדורה נקראת על שמו של האחרון; בשלב הביצוע עמד בראש מערכת ההדרת הירושלמי הרב דוד יונה רוזנבוים. במקביל להמשך עדכון וההדרת מהדורת התלמוד הבבלי של עוז והדר, משמש סמט בעשורים הראשונים של המאה ה-21, עורך ראשי במפעל קדם - אוצר גאוני ספרד, שיוצא לאור על ידי עוז והדר בשיתוף עם ישיבת בנין אב.
בנו שמעון דב נפטר בחייו ב-2012 מדום לב.
הערות שוליים

↑  בד"ה: האברך החשוב ר' שמעון דוב סאמעט זצ"ל באתר חדרי חרדים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308197505171  GND: 1200666879  ISNI: 0000 0004 0274 699X  LCCN: n2008061178  VIAF: 298794531   WorldCat (עם VIAF): 298794531 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פיליקודי

| --- | --- |

פיליקודי, מבט אווירי מהדרום
 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  הים הטירני 
 קואורדינטות:  38°34′00″N 14°34′00″E﻿ / ﻿38.566666666667°N 14.566666666667°E﻿ / 38.566666666667; 14.566666666667
 ארכיפלג:  האיים האיאוליים
 שטח:  9.49 קמ"ר קמ"ר
 אורך:  5.4 קילומטר
 רוחב:  3.1 קילומטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  איטליה 
 אוכלוסייה:  235
 אזור זמן:  UTC +1
  (למפת איטליה מוגדלת) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןפיליקודי(למפת איטליה רגילה) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןפיליקודי(למפת סיציליה רגילה) פלרמו קטניה מסינה סירקוזה מרסלה ג'לה רגוזה טרפאני קלטניסטה אטנה ק. מלטה הים היוני  הים הטירני הים התיכוןפיליקודי(למפת סיציליה מוגדלת) פלרמו קטניה מסינה סירקוזה מרסלה ג'לה רגוזה טרפאני קלטניסטה אטנה ק. מלטה הים היוני  הים הטירני הים התיכוןפיליקודי
 
פיליקודי (באיטלקית: Filicudi) הוא אחד מהאיים האיאוליים מצפון לסיציליה, בדרום איטליה.
גאוגרפיה

פיליקודי נמצאת כ-17 קילומטר מערבה מסלינה וכ-13.5 קילומטר מזרחה מאליקודי. הוא בעל צורה אליפטית והיקפו כ-14.5 קילומטר. אורכו, מצפון מערב לדרום מזרח הוא כ-4.5 קילומטר ורוחבו כ-2.8 קילומטר. על האי שלושה הרי געש כבויים שוויליאם הנרי סמיית' (אנ') קרא להם: פרמרה (Permera), דלה פוסה (Della Fossa) ומונטגנואלה (Montagnuolo). גובה הפסגה הגבוהה הוא 792 מטר מעל פני הים. בקצה הדרום מזרחי של האי, מחובר אליו במצר יבשה, חצי אי בצורה קונית בגובה של כ-113 מטר.
קרקע האי מורכב בעיקרו מגושי לבה מרובי ברזל או מינרלי חרסית, משובצים בפצלת השדה לבנה וטורמלין שחור, מעורבים בסקוריה, חול ופוצולנה.
היסטוריה

הממצאים הקדומים ביותר בפיליקודי משתייכים ל"תקופת דיאנה" המשתייכת לתקופה הנאוליתית המאוחרת, סוף האלף ה-5 לפנה"ס והמחצית הראשונה של האלף ה-4 לפנה"ס.
מהאלף ה-3 לפנה"ס נמצאו באי שרידים של תרבות הכאפו גרזיאנו, שהיא בעלת סממנים דומים לתרבות האגאית באותה תקופה. דמיון זה מביא חוקרים לטעון להיותה של פיליקודי, יחד עם האיים האיאוליים האחרים תחנה חשובה במסחר הבינלאומי באותה תקופה.
השרידים באי כוללים שרידי חמש בקתות ושברי חרסים מפוזרים בפיאנו דל פורטו (Piano Del Porto) על חוף הים, הנחשב שלב ההתיישבות הראשון של תרבות הכאפו גרזיאנו באי. בנוסף, בלה-מונטגנולה דל כאפו גרזיאנו (La Montagnola Del Capo Graziano), הממוקם על מדף בגובה 100 מטר מעל גובה פני הים על המורדות המערביים של הר המונטגנולה, נמצא אתר מאוחר יותר בו נחפרו קרוב ל-30 בקתות אבן אליפטיות קטנות. אלו כללו רצפה מונמכת, שרידי תנורים מחוץ לבקתות, וכלי חרס פשוטים. רבים מכלי החרס כוללים בתוכם אדמה מקומית, דבר המעיד על ייצור מקומי של הכלים, אולם החרס היה מיובא שכן אינו נמצא באופן טבעי בפיליקודי. נמצאו גם להבי אובסידיאן שככל הנראה יובאו מליפארי. על פי אבחון העצמות באתר מאותה תקופה, החי כלל בעיקר כבשים ועיזים, עם מעט חזירים ובקר, ורכיכות ימיות. יש גם ממצא נדיר של עצמות צבי וציפורים.
המעבר לתקופת הברונזה האמצעית בפיליקודי נראה שעבר בצורה חלקה ללא זעזועים וללא שינויים משמעותיים. השכבות העליונות של לה-מונטגנולה דל כאפו גרזיאנו כוללים כבר כלים של התרבות המילאצ'אשית. יישובי התקופה נהרסו או ננטשו בתקופה קצרה בסביבות שנת 1270 לפנה"ס יחד עם שאר יישובי התרבות המילאצ'אשית.
מתקופת הברונזה המאוחרת נמצאו באי תערובת של חרסים מיקנים, ומניונים (אנ').
בקרבת האי, מתחת למים, נמצאה אונייה פונית המתוארכת לשנים 180-170 לפנה"ס, ונשאה כלי חרס שהובאו מקאלס (אנ') בקמפניה.
סטראבון כותב שהאי שימש למרעה בלבד.
היסטוריה > בעת החדשה

במהדורת 1913 של מדריך לים התיכון נאמר שלאי הגיע קו ספנות אחת לשבועיים ממסינה.
וויליאם הנרי סמיית' (אנ') כתב בספרו שיצא בשנת 1824 שבתי האי הם בעלי גגות שטוחים ולצדם בורות מים. באי אין שוטר או בית כלא והסכסוכים המועטים מתבררים בפני הכומר.
בשנת 1971 לא היו באי כבישים, חשמל או תשתיות מים זורמים. ביוני 1971 הוגלו לאי 15 אנשי מאפיה בליווי כוחות משטרה. אנשי האי התנגדו להגעתם, הקימו מחסומים למנוע את הכניסה ומלאו את כל חדרי האירוח באי באורחים מאיים שכנים. הם שרפו את כרטיסי הבוחר שלהם כמחאה ועזבו את האי בדרישה שהאי לא ישמש כבית כלא. אולם עם הזמן חזרו תושבי האי חזרה לפיליקודי. לאחר כחודשיים הועברו אנשי המאפיה לאי אחר.
כלכלה

באי אין משאבי טבע בעלי ערך כלכלי משמעותי ומעט מאוד מים ראויים לשתייה. בשנות ה-70 של המאה העשרים עסקו התושבים בעיקר בדייג. וויליאם הנרי סמיית' (אנ') כתב בספרו שיצא בשנת 1824 שבאי גדלו פשתן, חיטה, שעורה, גפנים, וזיתים. מדריך לאיטליה משנת 1900 כתב שהאי כמעט ואינו מעובד.
אוכלוסייה

בשנת 1781 העריך דאודה דה דולומייה את מספר תושבי האי בכ-200. בשנת 1825 נמנו באי 625 תושבים (אך סמיית' כותב שהתגוררו בו כ-800 תושבים), בשנת 1871 1166 תושבים, בשנת 1911 1547 תושבים ובשנת 1931 1094 תושבים. בשנת 1951 נמנו 644 תושבים, בשנת 1961 447 תושבים. בשנת 1971 התגוררו באי כ-240 תושבים.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Filicudi, The Mediterranean Pilot, Volume 1, pages 599-600
1 2 3  Philip Ward, The Aeolian Islands, Oleander Press, 1974, page 79
1 2 3 4 5  Memoir Descriptive of the Resources, Inhabitants, and Hydrography, of Sicily, 1824, pages 274-277
↑  Robert Leighton, Sicily Before History, Cornell University Press, 1999, page 72
↑  R. Ross Holloway, The Archaeology of Ancient Sicily, Routledge, 2002, page 28
↑  Luigi Bernabò Brea, Sicily Before the Greeks, Praeger, 1957, page 103
1 2 3  Robert Leighton, Sicily Before History, Cornell University Press, 1999, pages 132-133
↑  Luigi Bernabò Brea, Sicily Before the Greeks, Praeger, 1957, page 120
↑  Luigi Bernabò Brea, Sicily Before the Greeks, Praeger, 1957, page 123
↑  Luigi Bernabò Brea, Sicily Before the Greeks, Praeger, 1957, page 140
↑  Francesco Iacono, The Archaeology of Late Bronze Age Interaction and Mobility at the Gates of Europe, Bloomsbury Publishing, 2018, page 100
↑  נפתח קונגרס בינלאומי לארכיאולוגיה תת־ימית, על המשמר, 28 ביוני 1976
↑  , Cosa The Black-glaze Pottery 2, 2008, page 12
1 2 3 4  לויה רוקח, גלות מרצון כמחאה, דבר, 13 ביוני 1971
↑  Dora jain Hamblin, Italy tries to maroon some Mafiosi, LIFE, June 18, 1971, pages 34-36
↑  ראשי "המאפיה" שהוגלו פתחו בשביתת רעב, מעריב, 23 באוגוסט 1971
↑  Italy Handbook for Travellers · Volume 3, 1900
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007530420305171  BnF: cb14555544t (data)  GND: 4551989-4  LCCN: sh2002001710  NKC: ge822427  VIAF: 315528983   WorldCat (עם VIAF): 315528983 
כלים של התרבות המילאצ'אשית מפיליקודי
האיים האיאוליים ובהם פיליקודי
הטינה 2

| --- | --- |

 בימוי:  טאקאשי שימיזו 
 הופק בידי:  רוי לי, סם ריימי, רוברט טאפרט 
 תסריט:  סטפן סאסקו, טאקאשי שימיזו 
 עריכה:  ג'ף בטנקורט 
 שחקנים ראשיים:  שרה מישל גלר (קארן דייוויס) אמבר טמבלין שון סיפוס מיסאקו יונו כריסטופר קוסינס טאקאקו פוג׳י איב גורדון טקאשי מאטסוימה פול ג'ארט ג'ואנה קסידי ג'נה דוואן ריו אישיבאשי ג'ניפר בילס אריאל קבל קים מיורי אדיסון צ'אן מת'יו נייט שרה רומר טרסה פאלמר יויה אוזקי 
 מוזיקה:  כריסטופר יאנג 
 צילום:  קאטסומי יאנאגישימה 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי קולומביה 
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 13 באוקטובר 2006 ישראל 19 באוקטובר 2006
 משך הקרנה:  95 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית יפנית
 סוגה:  סרט אימה, אימה פסיכולוגית, סרט דרמה 
 מקום התרחשות:  טוקיו, קליפורניה, שיקגו 
 הכנסות באתר מוג'ו:   grudge2
 סרט קודם:  הטינה 
 סרט הבא:  הטינה 3 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
הטינה 2 (באנגלית: The Grudge 2) הוא סרט אימה וסרט המשך לסרט הטינה משנת 2004. הסרט יצא בשנת 2006, בוים על ידי טאקאשי שימיזו ונכתב על ידי דטפו סוסקו. בשנת 2009 יצא לסרט המשך - הטינה 3.
דמויות המתות במהלך הסרט

| נרצח/ת | רוצח/ת | אופן הרצח |
| --- | --- | --- |
| קרן דייוויס | קיאקו סא'אקי | הפלה מגג בית החולים |
| איסון | קיאקו סא'אקי | גרימת דום לב |
| נקגאווה קוומטה | קיאקו סא'אקי | גרימת דום לב |
| אוברי דייוויס | טאקאו סא'אקי | שבירת הלסת |
| גברת דייוויס | קיאקו סא'אקי | ניתוק הלסת מהגולגולת (סוף אלטרנטיבי) |
| מיאוקי נאזווה | קיאקו סא'אקי | חטיפה לעולם הרוחות |
| ונסה קאסידי | טושיו סא'אקי | גרימת דום לב |
| גברת דלווד | קיאקו סא'אקי | לא ידוע |
| ג'ון פלמינג | קיאקו סא'אקי | לא ידוע (סוף אלטרנטיבי) |
| אלי פלמינג | קיאקו סא'אקי | לא ידוע (סוף אלטרנטיבי) |
| סאלי | טושיו סא'אקי | גרימת דום לב |
| ביל קימבל | קיאקו סא'אקי (כשהיא בגוף של טריש) | מכה באמצעות מחבת |
| לייסי קימבל | קיאקו סא'אקי (כשהיא בגוף של טריש) | הטבעה באמבטיה |
| טריש קימבל | טושיו סא'אקי | הטבעה באמבטיה |
| אליסון פלמינג | קיאקו סא'אקי | חטיפה לעולם הרוחות |
ההבדלים בין הגרסה הרגילה לגרסת ה-BluRay

הרגע שמוביל למנגינת הפתיחה משתנה: במקום לראות את טריש שותה קפה, רואים את גופתו של ביל מדממת על הרצפה.
רגע לפני שהיא עולה לקומה העליונה יחד עם ונסה ואליסון, מיוקי רואה את האמבטיה בבית משפחת סא'אקי מלאה במים ומבעבעת, לאחר מכן ונסה מפצירה בה לעלות איתן למעלה.
הבריחה של קרן מקיאקו בבית החולים שונה.
כאשר ביל וטריש עולים לביתם בשיקגו, הם פוגשים בהוריה של אליסון שמזמינים אותם לארוחת צהריים.
לפני שאיסון ואוברי הולכים למישימה, אוברי מתבוננת בתמונה של קרן ודאג בזמן שקיאקו צופה בה מאחורה.
המוות של איסון ארוך יותר.
ג'ייק רואה את רוחותיהן של ונסה ומיוקי עוקבות אחרי אליסון בזמן שהיא אוספת עיתונים בלילה.
סצנות שהוסרו בעריכה

| שם הסצנה | תיאור |
| --- | --- |
כשדלת סגורה נפתחת: בתחילת הסרט כשאליסון רואה את קיאקו בתוך הארון ומנסה לצאת, היא נתקלת באיסון ההמום ולאחר מכן בורחת מהבית (אירוע זה מבוסס על הסרט "ג'ו-און: הטינה" בו שתי דמויות משני קווי זמן שונים נפגשים במקביל בבית). בסרט זה איסון ביקר בבית בשנת 2004 ופגש באליסון שביקרה בבית בשנת 2006. הסצנה מופיעה גם בהמשך הסרט כשאיסון מוצא את היומן של קיאקו בארון ואת אליסון המבוהלת.
סרט על איטאקו: בזמן שאיסון ואוברי נמצאים אצל מישימה, הם רואים סרט על טקס גירוש שדים יפני.
הדרכון: לאחר שאליסון נתקלת ברוחותיהן של גברת דייל, ונסה ומיאוקי היא בורחת לחדרה ואורזת את בגדיה ואת הדרכון שלה (הסצנה לא עברה תהליך של הוספת אפקטים מיוחדים).
החלום של אוברי: כשהיא ישנה אצל איסון בסלון, אוברי חולמת שאמא שלה מבצעת עליה טקס גירוש שדים יפני.
סוף שונה לסרט + סצנת אפילוג: בסוף אלטרנטיבי לסרט, קיאקו הטביעה את לייסי באמבטיה וג'ייק מוצא את גופתה של טריש תלויה בסלון הבית. לאחר מכן הוא מוצא את אליסון המפוחדת במסדרון, נכנס לדירתה ורואה את גופותיהם של הוריה. כשהוא מנסה להתעמת עם אליסון, קיאקו שועטת אל עבר שניהם. בהמשך אותה הסצנה, יומנה של קיאקו (והקללה ביחד איתו) מגיע במשלוח לביתה של גברת דייוויס, אמן של קרן ואוברי בקליפורניה. בעקבות זאת גברת דייוויס נהרגת, מה שמסביר (יחד עם הסיפור של אליסון) איך הקללה התפשטה גם מחוץ ליפן.
המשכיות וטריוויה

קרן, ששרדה את אירועי הסרט הראשון מתה בתחילת הסרט.
איסון, שהופיע לראשונה בסרט הקצר "הטינה 1.5" מוצא את מותו בסרט זה.
בסרט נרמז ששריפת הבית לא עצרה את הקללה, אלא רק חיזקה אותה.
בסרט נרמז שקיאקו הפכה לאונריו (רוח נקמנית יפנית) בגלל טקסי גירוש שדים שהיא לקחה בהם חלק ביחד עם אמה. הדבר אושר לבסוף בסרט השלישי.
ג'ייק קימבל הוא היחיד ששורד בסוף הסרט, אך מוצא את מותו בסרט הבא.
זוהי הופעתה האחרונה של השחקנית טקאקו פוג'י בתור קיאקו סא'אקי. בסרטים האמריקאיים והיפנים הבאים דמותה של קיאקו תגולם על ידי שחקניות אחרות.
השחקנית טרסה פאלמר סיגלה לעצמה מבטא אמריקאי עבור דמותה בסרט, במקור השחקנית היא אוסטרלית.
באמצע הסרט נראית דמותו של איש זקן משחק "קו קו" עם רוחו של טושיו. זהו מר סאיטו שהופיע באותו התפקיד בסרט "ג'ו-און: הטינה".
בסצנה אלטרנטיבית, אמה של קיאקו היא עיוורת ומותה שונה.
דמיון והבדלים בין הסרטים היפניים לסרט האמריקאי

סרט זה לא בוסס על שום סרט מהסדרה המקורית מיפן ובעל סיפור נפרד, אך כן מכיל הומאז'ים אליהם:
טאקאו סא'אקי משחזר את הרצח של קיאקו על גופה של אוברי. בסרט "ג'ו-און: הטינה" הוא שחזר את הרצח של קיאקו על גופה של ריקה.
דמותה של מאי שונו מהסרט "ג'ו-און: הקללה האחרונה" דומה לדמותה של אוברי: שתיהן אחיות של דמות ראשית שמתה בסרט הקודם ושתיהן מוצאות את מותן בסרטים שבהן הופיעו.
קיאקו משתלטת על גופה של טריש והורגת את ביל בעזרת מכה לראשו עם מחבת. בסרט "ג'ו-און: הקללה 2" דמותה של יושימי קיטאדה (שגם נשלטת על ידי קיאקו) רוצחת באותה הדרך את בעלה.
מותה של ונסה (בחלקו) זהה למותה של מיזוהו מהסרט "ג'ו-און: הקללה".
הסרט מציג את מעבר הקללה מבית משפחת סא'אקי שביפן לבניין הדירות שבשיקגו, אך בסרטים היפניים הקללה רובצת רק בבית משפחת סא'אקי שביפן.
הרדיפה שאליסון עברה על ידי הרוחות של חברותיה זהה לרדיפה שאיזומי חוותה בסרט "ג'ו-און: הטינה".
אליסון, ונסה ומיאוקי מבוססות על איזומי וחברותיה בסרט "ג'ו-און: הטינה". בסרט המקורי הן היו חברות, אך פה ונסה ומיאוקי הן תלמידות שמתנכלות לאליסון.
בסרט נרמז שקיאקו הפכה לאונריו (רוח נקמנית יפנית) בגלל טקסי גירוש שדים שאמה הייתה מבצעת בעזרתה כאשר הייתה ילדה (מה שאושר לבסוף בסרט השלישי), אך בסרטים היפניים קיאקו הפכה לאונריו כיוון שטאקאו רצח אותה.
רוחו של טאקאו משתלטת על ביל וגורמת לו להיות אגרסיבי וחשדן יותר כלפי טריש בדומה לסרט "ג'ו-און: הטינה" שם הוא השתלט על גופו של קאטסויה טוקונאגה.
הדרך שבה אליסון, איסון, קרן ומיאוקי נהרגו לא מבוססת על הסרטים היפניים.
פרסום ושיווק > סרטים קצרים

לפני צאת הסרט, אתר "יאהו" הוציא שלושה סרטים קצרים תחת האוסף "סיפורים מין הטינה" על מנת לקדם את הסרט. הסרטים נכתבו על ידי בן קטאי ובוימו על ידי טובי ווילקינס. הסרטים מתארים את התרחבותה של הקללה לארצות אחרות מלבד יפן:
הסרט הראשון - מלון: הסרט מציג את רוס (דניאל סקייס) שמתעורר במלון בטוקיו ומתחיל להשתעל שיער שחור ארוך מפיו. הוא מתעורר מהסיוט לצלצול הטלפון הסלולרי שלו. על הקו נמצאת בת זוגו אבי (סטפני בטלר) שנמצאת בארצות הברית. רוס מסביר שהניסיונות שלו לגלות מידע על "הבית" ועל "האישה בעלת השיער השחור הארוך" עלו בתוהו. לאחר שהשיחה מסתיימת רוס מצלם סלפי בעזרת הטלפון הסלולרי שלו, אבל לא מבחין בקיאקו שעוברת מאחוריו בדיוק כשהוא מצלם. הוא שולח את התמונה לאבי וקם לצחצח שיניים ומגלה שיער שחור ארוך על מברשת השיניים שלו. לאחר מכן נמשך על ידי קיאקו דרך המראה אל עולם הרוחות.
הסרט השני - בית ספר: אבי מסיימת את שיחת הטלפון עם רוס ומתקשרת לחברתה ברוק (ג'יני ווירוויק) ושואלת מה התוכניות שלה להערב. לאחר שהשיחה מסתיימת, אבי מקבלת הודעה ובה תמונה מבן זוגה רוס. כאשר אבי מתמקדת בתמונה היא מבחינה בקיאקו מאחורי רוס. אבי ממהרת להתקשר לרוס על מנת להזהיר אותו, אך היא שומעת את קולה של קיאקו ומנתקת. אבי מביטה לצד לעבר הבחורה שיושבת לידה ורואה את קיאקו.
הסרט השלישי - בית: ברוק מקבלת שיחת טלפון מאבי. לאחר שהשיחה מסתיימת היא מסכימה לשחק במחבואים יחד עם ג'וש, הילד שעליו היא משמרטפת ובוחרת להתחבא בארון. ברוק מגלה שהיא ננעלה בארון ונגררת באלימות על ידי קיאקו לעולם הרוחות. ג'וש מסיים לספור ואומר "צאי היכן שלא תהיי" ולאחר מכן הטלפון הסלולרי של ברוק מצלצל.
פרסום ושיווק > הטינה 1.5

הסרט "הטינה 1.5" הוא סרט אנימציה קצר שעלילתו מתרחשת במקביל לאירועי הסרט הראשון ומתמקדת בדמותו של איסון ובחקירתו על קללת משפחת סא'אקי.
הסרט זמין לצפייה באתר Youtube.
סרטי המשך

הטינה 3 הוכרז על ידי סרטי סוני במהלך 2006. טאקאשי שימיזו הצהיר שבהתחלה הוצע לו לביים את הסרט, אך הוא העדיף לשמש כמפיק במקום. ב-23 באוקטובר 2007, אושר שהסרט יבויים על ידי טובי וילקינס.
בשנת 2020 יצא הסרט "הטינה" שעלילתו מתרחשת במקביל לסרט הראשון והשני.
הערות שוליים

↑  Sally, Ju-On Wiki (באנגלית)
↑  The Grudge 2 - DVD vs BLURAY differences!, נבדק ב-2022-07-30
↑  Deleted Scenes (The Grudge Series) - YouTube, www.youtube.com
↑  The Grudge 2 (2006) Deleted Scene 3. “The Passport”, נבדק ב-2022-07-30
↑  The Grudge 1.5 (Complete Series) (2006), נבדק ב-2022-05-05
↑  Grudge 3 announced at Comic Con‏ 20 באוקטובר 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 309912507   WorldCat (עם VIAF): 309912507
קלי רורבאך

| --- | --- |

 לידה:  21 בינואר 1990 (בת 35) ניו יורק, ארצות הברית
 שם לידה:  Kelly Anne Rohrbach 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2012
 עיסוק:  שחקנית, דוגמנית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ג'ורג'טאון  Greenwich Academy 
 בן או בת זוג:  Steuart Walton (2019–?)   לאונרדו דיקפריו (אפריל 2015–ינואר 2016) 
 https://twitter.com/kelly_rohrbach
 פרופיל ב-IMDb
 
קלי רורבאך (באנגלית: Kelly Rohrbach; נולדה ב-21 בינואר 1990) היא דוגמנית ושחקנית אמריקאית, המוכרת בזכות פרסומה בגיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד ובזכות משחקה כסי ג'יי פארקר בסרט הקולנוע "משמר המפרץ".
ביוגרפיה

רורבאך נולדה בעיר ניו יורק שבארצות הברית, לקליי, איש עסקים, ולאן (לבית וולי). בילדותה עברו הוריה להתגורר בעיר גריניץ' שבקונטיקט. בצעירותה למדה באקדמיה של גריניץ'. באקדמיה למדה לשחק גולף וקיבלה מלגה אתלטית ללימודים באוניברסיטת ג'ורג'טאון שבוושינגטון די. סי., כדי לשחק בקבוצת הגולף של האוניברסיטה (Georgetown Hoyas). היא שיחקה גולף בהצטיינות בקבוצת גולף הנשים של האוניברסיטה בין השנים 2008–2009.
רורבאך סיימה את הלימודים באוניברסיטה בשנת 2012 כשבידה תואר במשחק, שיחקה תקופה קצרה בתיאטרון בג'ורג'טאון ועברה ללמוד באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון, כדי לקדם את הקריירה שלה.
קריירת משחק

בתחילת דרכה שיחקה רורבאך במספר תפקידים קטנים בסדרות טלוויזיה, כמו קומדיות המצבים שני גברים וחצי, ברוד סיטי והנורמלי החדש, ובסדרות הדרמה ריזולי והאיים ולמהר.
בשנת 2017 שיחקה בתפקיד סי ג'יי פארקר בסרט הקומדיה האמריקאי משמר המפרץ המבוסס על סדרת הטלוויזיה המפורסמת בעלת אותו השם.
קריירת דוגמנות

לאחר שנתיים בהוליווד, החלה רורבאך במסלול דוגמנות. היא הופיעה בקמפיין מכירות החגים של גאפ בשנת 2014 ובקמפיין ג'ינסים של אולד נייבי בשנת 2015.
בשנה זו אף הופיעה על שער גיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד ששמו היה "תגלית (רוקי) השנה", כשנבחרה ברוב של 39% מקולות המצביעים. בשנת 2016 הופיעה שוב על שער הגיליון.
ביולי 2016 הופיעה על כריכתו של המגזין הבריטי LOVE, יחד עם בלה חדיד וסטלה מקסוול. באוגוסט אותה שנה הופיעה גם על כריכתו של המגזין הבריטי מבית GQ.
חיים אישיים

מאפריל 2015 הייתה במערכת יחסים עם השחקן לאונרדו דיקפריו. השניים נפרדו בנובמבר 2015.
בשנת 2017 החלה לנהל מערכת יחסים זוגית עם עורך הדין ואיש העסקים סטיוארט ולטון. השניים 
נישאו ב-2019.בדצמבר 2021, פורסם כי בני הזוג מצפים לילדם הראשון.
רורבאך משחקת גולף על בסיס קבוע באופן חובבני, ואף מבצעת רבות תרגילי יוגה.
פילמוגרפיה > קולנוע

האהבה יחסית (2014) - סרט טלוויזיה
קפה סוסייטי (2016)
משמר המפרץ (2017)
אושן 8 (2018)
יום גשום בניו יורק (2019)
פילמוגרפיה > טלוויזיה

הנורמלים החדשים (2013)
שני גברים וחצי (2013)
ריזולי ואיילס (2014-2013)
ראש (2014)
הולך לכל הרוחות (2015)
ברוד סיטי (2016)
אנג'י טרייבקה (2017)
ילוסטון (2019)
הערות שוליים

↑  IMG Models on Twitter, Twitter
↑  Bhattacharji, Alex. "Kelly Rohrbach: 'I don't feel any shyness - it's the California girl in me'". נבדק ב-2018-08-06.
↑  "Wholey's granddaughter in running for SI's swimsuit 'Rookie of the Year'". Pittsburgh Post-Gazette (באנגלית). נבדק ב-2018-08-06.
↑  "5 Things You Need to Know About Kelly Rohrbach". PEOPLE.com (באנגלית). נבדק ב-2018-08-06.
↑  "'Baywatch' movie casts model Kelly Rohrbach in Pamela Anderson's iconic role". EW.com (באנגלית). נבדק ב-2018-08-06.
↑  Cinemanía (2016-01-05). "'Los vigilantes de la playa' ya tiene nueva Pamela Anderson - CINEMANÍA". CINEMANÍA (בEuropean Spanish). נבדק ב-2018-08-06.
↑  "Kelly Rohrbach será la nueva Pamela Anderson del reboot de Los Vigilantes de la Playa. ¡Mira la primera escena!". melty (בEuropean Spanish). 2016-01-06. נבדק ב-2018-08-06.
↑  "Model Minute: Kelly Rohrbach Talks Social Media". Harper's BAZAAR (באנגלית אמריקאית). 2015-02-20. נבדק ב-2018-08-06.
↑  "Rookie Kelly Rohrbach goes to 'couples therapy' for Old Navy". SI.com (באנגלית). נבדק ב-2018-08-06.
↑  "Kelly Rohrbach Wins 2015 SI Swimsuit Rookie of the Year Award". SI.com (באנגלית). נבדק ב-2018-08-06.
↑  GQ (2015-12-15). "Le clin d'oeil de Bella Hadid, Stella Maxwell et Kelly Rohrbach à Tarantino". GQ (בצרפתית). נבדק ב-2018-08-06.
↑  rédaction, La (2016-07-07). "Kelly Rohrbach en couverture du GQ britannique". GQ (בצרפתית). נבדק ב-2018-08-06.
↑  "See Leonardo DiCaprio Share a Sweet Smooch with New Girlfriend Kelly Rohrbach (PHOTO)". PEOPLE.com (באנגלית). נבדק ב-2018-08-06.
↑  Lawson, Richard. "Leonardo DiCaprio's Girlfriend Is Basically Perfect". HWD (באנגלית). נבדק ב-2018-08-06.
↑  "Leonardo DiCaprio trennt sich". ZEITmagazin (בגרמנית). נבדק ב-2018-08-06.
↑  "'Baywatch' actress Kelly Rohrbach marries Walmart heir Steuart Walton: report". New York Post (באנגלית אמריקאית). 2019-06-14. נבדק ב-2019-08-02.
↑  Baywatch star Kelly Rohrbach is expecting a baby boy with billionaire Walmart heir Steuart Walton - Times News Network, ‏2021-12-15 (באנגלית אמריקאית)
↑  elEconomista.es. "Así es Kelly Rohrbach, ex de Dicaprio y nueva Vigilante de la Playa - Informalia.es" (בספרדית). נבדק ב-2018-08-06.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9812457087905606  NLK: KAC2020O8168  VIAF: 273163335704103270007   WorldCat (עם VIAF): 273163335704103270007
נבולוסה

| --- | --- |

 מקום הקמה:  אונדרה 
 סוגה:  אלקטרופופ, סינת'-פופ 
 חברת תקליטים:  אטומיק סטודיו 
 פרסים והוקרה:  bronze microphone (2024) 
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 מריה בס מארק דאסוסה 
 
נבולוסה (בספרדית: Nebulossa) הוא צמד אלקטרופופ ספרדי, המורכב מהזמרת מריה "מרי" בס ומהקלידן והמפיק המוזיקלי מארק דאסוסה. ב-3 בפברואר 2024, זכו ב-Benidorm Fest 2024 עם השיר "Zorra", וייצגו את ספרד באירוויזיון 2024, בו הם סיימו במקום ה-22.
קריירה

הלהקה הוקמה ב-2018.
ב-26 במאי 2021 הוציא ההרכב את אלבום האולפן הראשון שלו, Poliédrica de mí.
בדצמבר 2022 הופיע ההרכב, יחד עם אופליה אליברנדו, בקדם האירוויזיון של סן מרינו לאירוויזיון 2023, Una voce per San Marino, אך לא עבר מעבר שלב האודישן.
בינואר-פברואר 2024 השתתף ההרכב בקדם האירוויזיון הספרדי לאירוויזיון 2024, בנידורם פסט (אנ'), עם השיר "Zorra". ב-30 בינואר, ההרכב הופיע בחצי הגמר הראשון והגיע למקום הראשון עם 149 נקודות, ולפיכך העפיל לגמר. ב-3 בפברואר, ההרכב הופיע בגמר והגיע למקום הראשון עם 156 נקודות, ולפיכך ההרכב ייצג את ספרד באירוויזיון 2024, שהתקיים במאי 2024. את התחרות סיים ההרכב במקום ה-22 עם 30 נקודות.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2021: Poliédrica de mí