תקשורת המיינסטרים
תקשורת המיינסטרים בישראל

מהקמת מדינת ישראל ב-1948, היא התאפיינה בשלטון סוציאל-דמוקרטי ששיטתו הכלכלית הייתה תכנון מרכזי. מפת התקשורת שיקפה בהתאם את המבנה הפוליטי של המדינה. עד שנות ה-90', מרבית השליטה בשוק הטלוויזיה והרדיו הייתה בידי המדינה בלבד, דרך רשות השידור. אחרי השינוי הדרמטי מאתוס סוציאל-דמוקרטי לכלכלת שוק מבוזרת ונאו-ליברלית יותר, שוק התקשורת השתנה לחלוטין.
הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו הוקמה כדי לפקח על הכנסת טלוויזיה שידורית מסחרית לראשונה. מערוץ טלוויזיה ציבורי מונופוליסטי, קמו ערוצי טלוויזיה רבים ומסחריים, הוטמעה טלוויזיה בכבלים ובלוויין, והחלו לשדר שפע ערוצי רדיו. למרות הביזור, תיבת התהודה של מערכת הערכים והשקפת העולם הלאומית שהייתה קיימת נותרה על כנה: התקשורת שיקפה את האליטה הפוליטית, האתוס ההומוגני שלה וייצגה יתר על המידה את השכבות העליונות והאשכנזיות בחברה.
שני הערוצים הפופולריים המוכרים כיום הוקמו: ערוץ 2 וערוץ 10. בתחילת דרכו ב-1993, ערוץ 2 הופעל בידי שלוש זכייניות – קשת, רשת וטלעד. ערוץ 10 פעל תחת זכיינית אחת, וב-2005 ערוץ 2 הצטמצם ל-2 הזכייניות קשת ורשת. ב-2011 עברה חקיקה שאפשרה לזכיינות אלו להתפצל ולפתח שני ערוצים נפרדים וחדשים, בשליטת זכיינית אחת בלבד, מה שהוביל אותנו לערוצים המוכרים כיום: קשת 12 ורשת 13. בשנה זו, הוקם תאגיד השידור הישראלי "כאן", לשם החלפת רשות השידור, והחל לשדר ב-2017.
כל הערוצים הגדולים שהוזכרו כאן נחשבים המובילים בישראל מבחינת התקשורת, וכיוצא בכך הם "המיינסטרים". ראוי לציין ערוץ נוסף, שנוי במחלוקת. ב-2021, ערוץ 20 שהוקם כערוץ מורשת המתמקד בתכני דת ומסורת, עבר למיתוג החדש "עכשיו 14", והחל בשידורי חדשות ואקטואליה. הערוץ מזוהה עם הימין הפוליטי בישראל וקיים פולמוס ושיח ער על פעילותו.
ב-2005 יצאה מתחום השידור קבוצת ידיעות אחרונות, שהחזיקה בנתח אסטרטגי בזכיינית קשת, וגם קבוצת מעריב עם הזכיינית טלעד. גם הבנקים לאומי והפועלים שהשקיעו בבעלי הזיכיון הללו נאלצו להיפטר מאחזקותיהם ברגע שנאסרה בעלות צולבת ב-2001. בתעשיית הקולנוע, קבוצת סרטי יונייטד קינג, בבעלות האחים משה ולאון אדרי, היא השחקנית הדומיננטית ביותר בהפקה והפצת מוזיקה וסרטים ישראלים.
בעיתונות הכתובה, קיימים מספר עיתונים מובילים גם כן, מאחוריהן קבוצות חזקות. העיתון ידיעות האחרונות של הקבוצה היה המוביל הלאומי בנתח שוק עד שנות ה-2000 המאוחרות, כאשר ב-2012 העיתון ישראל היום תפס את מקומו. לפי סקר TGI מיולי 2024, ישראל היום עדיין מוביל בחשיפה כאשר ידיעות אחרונות מאחוריו. קבוצת ידיעות אחרונות הוקמה ב-1936 על ידי משפחת מוזס ובעלת עיתונות יומיים נוספים (כמו כלכליסט, עיתון העוסק בחדשות פיננסיות), מפרסמת מגזינים וספרים ומייצרת עיתונות מקוונת.
העיתון מעריב עבר מספר גלגולים עד שהגיע לבעלות הקונגלומרט אי.די.בי חברה לאחזקות ב-2011. זמן קצר לאחר מכן, קבוצת מעריב עברה כינוס נכסים, ונקנתה על ידי הפובליציסט שלמה בן-צבי. הקבוצה שוב עמדה על סף פירוק, ונקנתה על ידי קבוצת מרקעי תקשורת בבעלות איש העסקים אלי עזור, ומעריב הפך ל"מעריב השבוע" (מהדורה יומית) ו"מעריב סופהשבוע". גם מאחורי עיתון הארץ קיימת קבוצה משמעותית, והעיתון נחשב למשפיע במיוחד בשל המוניטין שלו כעיתון של המעמד הבינוני-גבוה. לפי סקר TGI מיולי 2024, הארץ עוקף את מעריב בנתח השוק שלו. משפחת שוקן והמיליאדר לאוניד נבזלין מחזיקים בעיתון.
כל קבוצות המו"לים הגדולות בעיתונים המודפסים פיתחו אתרים פופולריים באינטרנט המספקים חדשות. ynet בבעלות ידיעות אחרונות (Yediot-Net) הוא הפופולרי ביותר מביניהם ותוכנו מופרד מהעיתון. אתר נוסף בבעלות הקבוצה הוא כלכליסט, אתר חדשות פיננסיות שתוכנו משותף עם העיתון המודפס. קבוצת הארץ מפעילה שני אתרים, בעברית ובאנגלית. ב-2013 הארץ הפך לאתר הראשון שמשתמש בחומת תשלום עבור תכנים דיגיטליים אקסקלוסיביים. לקבוצה יש גם את TheMarker, שקודם החל כאתר אינטרנט עבור חדשות עסקיות, והפך גם לעיתון ומגזין. בנוסף קיימים אתרים כמו גלובס, ישראל היום והJerusalem Post, המציעים תוכן אונליין המתבסס על התוכן המודפס .
גם לערוצי החדשות הפופולריים, קשת-12 ורשת-13, קיימים אתרי אינטרנט. מאקו מבית קשת-12 הוקם ב-2008, ורשת שניסתה מספר פורמטים עד שהגיעה ל־13tv. אתר וואלה, גם מבין הפופולריים לצריכת חדשות, נמצא בבעלות העיתון Jerusalem Post, שהוא בבעלות קבוצת התקשורת של אלי עזור.