stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרל ריינהרדט
לקריאה נוספת

Wolfgang Klötzer (ed.) Frankfurter Biographie. Zweiter Band M-Z. Verlag Waldemar Kramer, Frankfurt am Main, 1996, ISBN 3-7829-0459-1
Inge Auerbach. Catalogus professorum academiae Marburgensis. 2º vol: 1910 bis 1971. Marburg 1979, pp. 590–591
Uvo Hölscher. Karl Reinhardt (1886–1958). Karl Reinhard absconditus. In: Eikasmós. 4, 1993, pp. 295–304
Wolfgang Klötzer (ed.) Frankfurter Biographie. 2 vols. M–Z. Verlag Waldemar Kramer, Frankfurt am Main, 1996, ISBN 3-7829-0459-1
הערות שוליים

↑  Reinhardt, Karl (2012). Parmenides und die Geschichte der griechischen Philosophie (בגרמנית). Frankfurt, M: Klostermann. ISBN 978-3-465-04144-3. OCLC 769018408.
↑  Reinhardt, Karl (1976). Poseidonios (בספרדית). Hildesheim New York: G. Olms. ISBN 978-3-487-06108-5. OCLC 13169924.
↑  Reinhardt, Karl (2017). Platons Mythen. Frankfurt am Main: Vittorio Klostermann GmbH. ISBN 978-3-465-04324-9. OCLC 990781816.
↑  Reinhardt, Karl (2014). Sophokles. Frankfurt am Main: Klostermann. ISBN 978-3-465-04203-7. OCLC 876877241.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301716005171  PLWABN: 9810631535005606  BNE: XX1046125  BnF: cb121930455 (data)  CANTIC: a1014481x  CiNii: DA05105607  GND: 118744275  ISNI: 0000 0001 1875 8563  LCCN: n86809881  NKC: mub2012677508  NLG: 160380  NTA: 06788671X  SNAC: w6hv70mt  SUDOC: 030534526  VIAF: 49271779   WorldCat (עם VIAF): 49271779
תמיס (סדרת לוויינים)

תמיס (באנגלית: THEMIS) היא סדרת לוויינים של נאס"א המיועדים לחקור את תופעת תת-הסופות (substorms) - תופעה מגנטית המגבירה את אורות זוהר הקוטב בקרבת קטבי כדור הארץ. שם החללית, מלבד שמו של אחד מאלי יוון, הוא גם ראשי תיבות של Time History of Events and Macroscale Interactions during Substorms.
THEMIS שוגרה ב-17 בפברואר 2007 על גבי משגר מדגם דלתא 2 מבסיס חיל האוויר בכף קנוורל.
המשימה כוללת חמישה לוויינים נפרדים הנעים ביחד במבנה המכונה קונסטלציה, כדי לחקור את האנרגיה הנפלטת מהמגנטוספירה של כדור הארץ. תופעה זו היא המכונה תת-סופות. בעוד הלוויינים יצפו בתופעה מלמעלה, ינטרו כ-20 תחנות קרקע בצפון אמריקה את זוהר הקטבים.
כל לוויין מכיל שני סוגי מגנטומטרים, מכשירים למדידת שדות חשמליים וטלסקופ מצב מוצק. פיקוד הקרקע של הלוויינים והתפעול המדעי שלהם יבוצעו על ידי המעבדה למדעי החלל של אוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
תגליות

ב-23 במרץ 2007 התרחשה התפרצות סולרית שגרמה לסערה גאומגנטית מעל קנדה ואלסקה, ויצרה זוהר בשמיים שנמשך כשעתיים. במקביל ללוויינים, שמדדו את שטף החלקיקים ואת השדות המגנטיים, צולם הזוהר מפני כדור הארץ על ידי רשת מצלמות.
התנהגות הסערה הייתה בלתי צפויה, הזוהר נע לכיוון מערב במהירות כפולה מהמהירות שחשבוה לאפשרית, כשהוא חוצה 15 מעלות אורך בפחות מדקה, כלומר עובר כ-700 ק"מ ב-60 שניות.
ניתוח המידע מכל המקורות, כולל לוויין נוסף של נאס"א, הראה סדרת התפרצויות, באורך כ-10 דקות כל אחת, שניתוחן הוכיח השערה בדבר קיום "מיתרים מגנטיים" המקשרים את אטמוספירת כדור הארץ אל השמש.
"מיתר מגנטי" או "חבל מגנטי" הוא אוסף של מספר שדות מגנטיים המאוגדים יחדיו. עד כה לא הצליחו למפות מיתר מגנטי היות שמבנהו הוא תלת-ממדי. חמש החלליות יחד עם התצפיות מכדור הארץ הצליחו לראשונה לבצע מיפוי מדויק.
המיתר המגנטי הראשון התגלה במגנוטופאוזה בחודש מאי 2007.
הערות שוליים

↑  מגנטופאוזה Magnetopause הוא שכבת גבול שבה מתקיימת "התקלות" של חלקיקי רוח השמש עם המגנטוספירה בתוך היונוספירה, והיא מאופיינת על ידי פעילות אלקטרומגנטית
עיר עצמאית (גרמניה)

עיר עצמאית (בגרמנית: kreisfreie Stadt, קְרַייסְפְרָאיֶה שְטַאדְט) היא עיר שאינה כפופה מנהלית למחוז מסוים.
שש עשרה מדינות גרמניה מחולקות ל-402 מחוזות, שמתוכם 107 מוגדרים כמחוזות עירוניים (kreisfreie Stadt או Stadtkreis, שְטַאדְטְקְרַייס). ערים אלו הן מחוז בפני עצמן, ומופיעים ברשימת המחוזות של גרמניה.
ברשימת הערים העצמאיות, שלוש הערים בעלות המעמד הרשמי של עיר-מדינה הן ברלין, המבורג וברמן (ברמן עצמה מורכבת משתי ערים: ברמן וברמרהאפן).
העיר העצמאית הגדולה ביותר בגרמניה היא ברלין, והקטנה ביותר היא צווייבריקן שבריינלנד-פפאלץ. ב-107 הערים העצמאיות חיים כ-25 מיליון תושבים.
ראו גם

מדינות גרמניה
מחוזות גרמניה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4165603-9
פייר-פול רואייה-קולר

| --- | --- |

 לידה:  21 ביוני 1763 סומפיי, שמפאן ההיסטורית, צרפת 
 פטירה:  2 בספטמבר 1845 (בגיל 82) שאטובייה, צרפת 
 מקום לימודים:  קולאז' דה סן-אומר 
 מוסדות:  סורבון 
 עיסוק:  פוליטיקאי, פילוסוף, מרצה באוניברסיטה 
 מדינה:  צרפת 
 
אנדרטת פייר-פול רואייה-קולר בוויטרי-לה-פרנסואה
פְּיֶיר-פּוֹל רוּאַיֶה-קוֹלַר (בצרפתית: Pierre-Paul Royer-Collard; 21 ביוני 1763 –  2 בספטמבר 1845) היה מדינאי ופילוסוף צרפתי, מנהיג קבוצת הדוקטרינרים במהלך הרסטורציה הצרפתית (1814–1830).
קורות חיים > ראשית חייו

הוא נולד בסומפיי (אנ'), ליד ויטרי-לה-פרנסואה (אנ') (במחוז מארן (אנ') של ימינו), בנו של אנתוני רואייה, איש עסקים קטן. לאימו, אנז'ליק פרפטו קולר (Angélique Perpétue Collard), היה מוניטין של אופי חזק ואדיקות רבה. אחיו הצעיר, אנטואן-אתנאס רואייה-קולר (אנ'), היה רופא ופורץ דרך בתחום הפסיכיאטריה, בשלב מסוים שימש כרופא ראשי בבית החולים הפסיכיאטרי שרנטון (אנ').
רואייה-קולר נשלח בגיל 12 לקולג' של שאומון שדודו, האב פול קולר, היה מנהלו. לאחר מכן הלך בעקבות דודו לסן-אומר (אנ'), שם למד מתמטיקה.
קורות חיים > חייו הפרטיים

רואייה-קולר התחתן עם אוגיסטן מארי רוזלי דה פורז' דה שטוברין (Augustine Marie Rosalie de Forges de Chãtaeubrun) ב-20 באוקטובר 1800. נולדו להם ארבעה ילדים, שניים מהם מתו לפניהם.
הוא מת באחוזתו שאטובייה (אנ') Châteauvieux בברי (אנ'), דרומית לבלואה.
כתביו

Cours d'histoire de la philosophie moderne, Paris, impr. de Fain, 1813.
Fragments historiques (édités par André Schimberg), Paris, F. Alcan, 1913.
לקריאה נוספת

Prosper de Barante. (1861) Vie politique de M. Royer Collard, ses discours et ses écrits (2 vols).
Chisholm, Hugh, ed. (1911) "Royer-Collard, Pierre Paul". Encyclopædia Britannica. 23 (11th ed.). Cambridge University Press. p. 794.
Doria, Corinne, (2018) Un philosophe entre deux révolutions. Pierre Paul Royer-Collard (1763-1845). Presses Universitaires de Rennes, p. 350.
הערות שוליים

↑  Gifford, William; Taylor Coleridge, John; Lockhart, John Gibson, eds. (1891). "The Later Jansenists". The Quarterly Review. London, England: John Murray. 173: 216.
↑  Goldstein, Jan E. (2001). "The Transformation of Charlatanism". Console and Classify: The French Psychiatric Profession in the Nineteenth Century. Chicago, Illinois: University of Chicago Press. p. 116. ISBN 9780226301617.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007440027105171  PLWABN: 9810686409505606  BNE: XX899154  BnF: cb12522929d (data)  GND: 104055383  ICCU: RMLV052064  ISNI: 0000 0000 8356 0353  LCCN: n93083855  NKC: pna2012688812  NTA: 071084290  SNAC: w6fn4bj7  SUDOC: 03447689X  Trove: 1458770  VcBA: 495/244686  VIAF: 9956643   WorldCat (עם VIAF): 9956643 
קריקטורה של אונורה דומייה
פרידריך ויינרב

| --- | --- |

 לידה:  18 בנובמבר 1910 לבוב, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  19 באוקטובר 1988 (בגיל 77) ציריך, שווייץ 
 מדינה:  ממלכת ארצות השפלה 
 פרסים והוקרה:  פרס אדוארד דאווס דקר (1970) 
 
פרידריך ויינרב (או בשמו העברי אפרים פישל יהושע ויינרב; בגרמנית: Friedrich Weinreb;‏ 18 בנובמבר 1910, לבוב – 19 באוקטובר 1988, ציריך) היה פרופסור לכלכלה וסטטיסטיקה מתמטית והוגה דתי יהודי. בנוסף, הוא היה מרצה וחוקר במכון ההולנדי לכלכלה ודיקן המחלקה לכלכלה באוניברסיטה באנקרה. במהלך מלחמת העולם השנייה ויינרב היתל בגרמנים והצליח להשיג אישור מהשלטונות הגרמניים וההולנדיים לערוך רשימות של יהודים ("רשימות ויינרב") ועל ידי כך לעכב את מועד שליחתם לגטו. "רשימות ויינרב" הצילו אלפי יהודים ממוות. עם זאת, תרומתו של ויינרב שנויה במחלוקת משום שהוא גם הסגיר יהודים לשלטונות הנאצים.
ביוגרפיה

ויינרב נולד בשנת 1910 בעיר לבוב בירת גליציה (אז האימפריה האוסטרו-הונגרית וכיום אוקראינה) למשפחה ממוצא חסידי. כשהיה בן שש, בראשית מלחמת העולם הראשונה, היגרה משפחתו להאג בהולנד, שם חי עד סוף שנות השבעים.
היה בן למשפחה ממוצא חסידי. אף על פי שהוריו התרחקו מהדת, החליט ויינרב, בגיל 13 להמשיך לחיות כאדם דתי. הוא למד באופן עצמאי פילוסופיה, תלמוד וקבלה ובמקביל למד כלכלה במכללה ברוטרדם. ויינרב השיג תואר המקביל ל-מ.א ומאז 1932 עבד במכון הכלכלי ההולנדי, שם שימש כמרצה וחוקר. במסגרת המכון הוא עבד רבות על נתונים כלכליים-סטטיסטיים של גרמניה.
ב-14 במאי 1940 נכבשה הולנד בידי הנאצים. עקב זה בשנת 1941 פוטר מהמכון בשל היותו יהודי. לאחר שפוטר מילא בשנת 1942 תפקיד משני באחת משלוחותיה של המועצה היהודית המקומית בהאג.
רשימות ההגירה של ויינרב

זמן לא רב לאחר שויינרב פוטר מהמכון הכלכלי ההולנדי, כאשר הוא עוד מילא תפקיד משני באחת משלוחותיה של המועצה היהודית המקומית בהאג, החל להפיץ שמועה שניתנה לו הזדמנות לארגן הגירה חוקית למשפחתו ושלושים משפחות שמקורבות לו. ההזדמנות ניתנה לו כביכול בהסכמת שלטונות הכיבוש. משפחתו והשלושים האחרות היו אמורות להגר מהולנד לאזור החופשי בדרום צרפת, יעד שהוחלף מאוחר יותר בפורטוגל. ויינרב המציא לשם כך סיפור דמיוני, כאילו עלה בידו להציל גנרל גרמני בוורמאכט ששמו פון-שומאן מתאונת דרכים וכאות תודה הבטיח הגנרל להסדיר את ההגירה.
דמי ההרשמה היו מאה פלורינים הולנדיים לנפש, סכום נמוך מאוד בזמן שעורכי דין דרשו אלפי פלורינים בעד טיפול בענייני יהודים אצל מוסד גרמני. ויינרב לא הגביל את ההרשמה שהתחילה אצל מקורביו והתפשטה מהר מאוד. בחודשי מאי-יוני הקיפה "הרשימה" הדמיונית בין שלושת אלפים לארבעת אלפים איש. ויינרב שחרר אמנם נזקקים וחסרי כל מחובת התשלום, אולם קיבל סכומים ניכרים מאנשים עשירים בעד "החלפת הזכות לנסוע מרכבת מאוחרת לרכבת הראשונה".
הנחת המחקר היא שויינרב הרוויח מעסקים אלו קרוב ל-40,000 פלורינים, סכום מאוד גדול של כסף בימים אלו. חוץ מהכסף הרב שהרוויח הייתה לו עוד טובת הנאה: הוא דרש מכל משתתף לעבור בדיקה רפואית אצל רופא ששכר למטרה זאת, והוא עצמו ביצע לעיתים קרובות את הבדיקה "הגניקולוגית" אצל נשים צעירות. הסיפור שויינרב המציא נשמע כל כך אמין שלא רק הנרשמים האמינו לו אלא גם גורמים הולנדיים ואפילו גרמנים התייחסו ברצינות לעניין. היו אפילו מקרים שבהם שוחררו אנשים מהגירושים על פי דברתו של ויינרב בלבד.
בספטמבר 1942 נעצר ויינרב על ידי הגסטאפו, שגילה מהר מאוד כי "הגנרל" לא היה קיים מעולם. אולם, למזלו של ויינרב חוקרי הגסטאפו חשבו שהוא נפל קורבן למזימותיו של נוכל שהתחזה לגנרל. הם סברו שהנוכל ניצל את ויינרב כדי להרוויח כסף ממצוקת היהודים. משום כך ויינרב שוחרר ואיפשרו לו להמשיך לשקר ואף נתנו לגיטימציה מסוימת לרשימותיו כדי שיהיה אפשר ללכוד את המתחזה לקצין הגרמני. ויינרב המשיך להטעות את הגרמנים ארבעה חודשים לאחר שחרורו מהמעצר, אך לבסוף נתפס כאשר אדם שנשכר על ידו כדי לגלם את אחד מעוזריו של הגנרל נשבר בחקירה.
תפקידו כסוכן כפול

לאחר שהגרמנים הבינו שוויינרב שיקר להם, הם כל כך התרשמו מערמומיותו ויכולותיו שהחליטו להשתמש בו כמעין סוכן כפול. הם הטילו עליו לערוך רשימה חדשה כדי לגלות יהודים שהסתתרו עם רכושם, וכן כדי לחדור לנתיבי הבריחה לבלגיה וצרפת. ככל הנראה ויינרב הסגיר בנסיבות אלה 107 יהודים, בהם אחות הולנדית. כ-70 מבין המוסגרים נספו במהלך המלחמה. ההיסטוריון והסופר היהודי-ההולנדי ז'אק פרסר טען לחפותו של ויינרב. בספרו על שואת יהודי הולנד, טוען פרסר שוויינרב הקפיד למסור רק שמות של אנשים שעל פי המידע שהיה בידו כבר ממילא הספיקו להסתתר.
ויינרב עצמו הצליח בשלב מסוים לרדת למחתרת עם משפחתו עד לתום המלחמה, וכך הם ניצלו חוץ מבנו הבכור דוד, שנספה במחנה הריכוז וסטרבורק כאשר הם שהו שם בשנת 1942.
המחלוקת סביב פעילותו ותרומתו של ויינרב

לאחר המלחמה, ביוני 1945 נעצר ויינרב על ידי השלטונות ההולנדיים ולאחר חקירה ממושכת נשפט לשש שנות מאסר בעוון הונאה ונכלא, אך ב-1948 הוא זכה בחנינה לרגל חגיגות היובל למלכה וילהלמינה. הוא הואשם בהסגרת יהודים לגרמנים, ועל כך שכביכול, כל התרמית שרקם נועדה למען בצע כסף, ולמעשה לא היה בכוחו להציל יהודים ממוות. יתר על כן, כמה נשים טענו נגדו כי במסגרת הבדיקות הרפואיות שהיו מחויבות לעבור עשה בהן ויינרב מעשים מגונים. טענה זו הוכחשה מכל וכל על ידי בנו ותומכיו. למרות החלטת בית המשפט, בתקופה זו היו גם אנשים רבים שטענו כי לויינרב נעשה עוול.
לאחר שהשתחרר מהכלא, נשלח ויינרב בשליחות ממשלת הולנד לעבוד ככלכלן באינדונזיה. ב-1952 עבד ויינרב כפרופסור לסטטיסטיקה בג'קרטה בירת אינדונזיה. אחר כך עבר לקולקטה שבהודו, וב-1958 התמנה לדיקן המחלקה לכלכלה באוניברסיטה חדשה שנפתחה באנקרה בירת טורקיה. לאחר ההפיכה הצבאית בטורקיה ב-1960, עזב את המדינה לטובת משרה במכון הבינלאומי לעבודה של האו"ם בז'נבה. באותה תקופה התפנה ויינרב לכתיבת ספרי הגות יהודית וקבלה. בשנת 1964, הוא חזר להולנד.
בשנים 1969–1970 פרסם ויינרב שלושה כרכים של זיכרונותיו, שעוררו סערה ציבורית. כותרתם של הכרכים הייתה "שיתוף פעולה והתנגדות - ניסיון לדה-מיתולוגיזציה". בעקבות פרסום זה, הוקמה ועדת חקירה בהולנד לטיהור שמו ובמשך 6 שנים התנהלה חקירה על ידי המכון ההולנדי לתיעוד מלחמת העולם השנייה, שבמהלכה נגבו עדויות באירופה, צפון אמריקה וישראל. ויינרב לא חיכה לתוצאותיה וכבר ב-1968 ברח שוב - הפעם לישראל. ב-1973 הוא שוב נדד - מישראל לציריך שבשווייץ, שם חי עד מותו ב-1988.
בשנת 1976 פורסמו מסקנות ועדת החקירה. חברי הוועדה מצאו שוויינרב הוא שרלטן חולה נפש שבגד ביהודים רבים וגרם למותם של כ-70 נפשות. ב-1976 סיימה ועדת החקירה את עבודתה בהמלצה להרשעה מחודשת של ויינרב. אלמלא חי בשווייץ, סביר להניח שהיה עומד שוב לדין.
הגותו של פרידריך ויינרב

במהלך חייו ויינרב כתב כ-40 ספרים. תקופת יצירתו השתרעה מסוף שנות השישים של המאה העשרים ועד למותו. בספריו ויינרב כתב על זכרונותיו אך גם בעיקר על נושאים שקשורים ליהדות כגון לוח השנה העברי. הוא גם כתב ספרים על כתבי הקודש העבריים, למשל על מגילת אסתר. חוץ מספרים על יהדות, וינרב כתב ספרים אחדים על אותיות האלף-בית, ספר על אסטרולוגיה וספרים העוסקים בברית החדשה על-פי המתודה הפרשנית הכוללת שלו.
לפי ישראל קורן, במאמרו "תודעה מיתית בפרספקטיבה היסטורית במשנתו של פרידריך ויינרב":
"המיתוס אצל ויינרב מתמקד בתפיסת העולם הטבעי המוחשי וההיסטורי כביטוי למחשבותיו של אלוהים במציאות, לכוונותיו במעשה הבריאה ולנתיבה של האנושות. יצירי הטבע והאירועים ההיסטוריים הם, אם להשתמש באטימולוגיה האהובה עליו, בשורה שהפכה לבשר. אלוהים גילה את מחשבותיו ואת רצונו באמצעות הבריאה:
"כל מה שהאדם עשוי לחשוב נחשב כבר על ידי האל ומתקיים כבר בבריאה, יהיה זה פרח, חרק, ציפור או חיה כלשהי. שמותיהם ותכונותיהם מלמדים אותנו מהם ומה הוא זה שהאדם חושב ויודע." (- פרידריך ויינרב)
"
חיים אישיים

ויינרב היה נשוי לאסתר ולהם ארבע בנות המתגוררות בשווייץ ובלגיה, בן אחד המתגורר בישראל ובן אחד שנספה בשואה. מלבד הבן הזה כל משפחתו שרדה את השואה.
הערות שוליים

1 2  ישראל קורן, תודעה מיתית בפרספקטיבה היסטורית במשנתו של פרידריך ויינרב, היסטוריוסופיה ומדעי היהדות, 2005
1 2 3 4 5 6  יאיר שלג, רשימות ויינרב, באתר הארץ, 5 במאי 2005
1 2 3  פנקס הקהילות-הולאנד אנציקלופדיה של היישובים היהודיים למן היווסדם ועד לאחר שואת מלחמת העולם השנייה, ירושלים: יד ושם, עמ' 110
↑  דמות ההנהגה היהודית בארצות השליטה הנאצית 1945-1933, הרצאות ודיונים בכינוס הבינלאומי השלישי של חוקרי השואה, עמוד 217 (עורך: ישראל גוטמן)
↑  דמות ההנהגה היהודית בארצות השליטה הנאצית 1945-1933, הרצאות ודיונים בכינוס הבינלאומי השלישי של חוקרי השואה, עמוד 217–219 (עורך: ישראל גוטמן).
↑  דמות ההנהגה היהודית בארצות השליטה הנאצית 1945-1933, הרצאות ודיונים בכינוס הבינלאומי השלישי של חוקרי השואה, עמוד 218 (עורך: ישראל גוטמן).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269758405171  BIBSYS: 90182016  BnF: cb120923327 (data)  BPN: 63310313  CiNii: DA15582012  GND: 118766317  ISNI: 0000 0001 1616 8754  LCCN: n80051209  NKC: jn19990009009  NTA: 068567537  RERO: 02-A003964846  SUDOC: 120737272  VcBA: 495/257831  VIAF: 32792518   WorldCat (עם VIAF): 32792518 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פרידריך ויינרב".
רוברט ברנדום

| --- | --- |

 לידה:  13 במרץ 1950 (בן 74) ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פרינסטון, אוניברסיטת ייל 
 מנחה לדוקטורט:  ריצ'רד רורטי, דייוויד לואיס
 מוסדות:  אוניברסיטת פיטסבורג 
 מונחה לדוקטורט:  John MacFarlane 
 זרם:  פרגמטיזם   פילוסופיה אנליטית
 תחומי עניין:  פילוסופיה של השפה, לוגיקה, פילוסופיה של הנפש
 עיסוק:  פילוסוף, מרצה באוניברסיטה 
 הושפע מ:  סלרס, קוויין, דאמט, פרגה, ויטגנשטיין, קאנט, פיפין, מקדוול, לואיס, רורטי, הגל, דייווידסון
 השפיע על:  רוברט פיפין, אלי דרזנר
 מדינה:  ארצות הברית 
 
רוברט בויס ברנדום (בשם מלא באנגלית: Robert Boyce Brandom; נולד ב-13 במרץ 1950) הוא פילוסוף אמריקאי המרצה באוניברסיטת פיטסבורג. הוא עוסק בעיקר בפילוסופיה של השפה, בפילוסופיה של הנפש ובלוגיקה הן באספקטים השיטתיים והן ההיסטוריים שבהם. ברנדום משויך באופן כללי למסורת הפרגמטיזם ולזרם הפילוסופיה האנליטית, אך שואב השראה גם ממסורות קונטיננטליות, בדומה למורו ריצ'רד רורטי. בשנת 2003 זכה בפרס Mellon Distinguished Achievement.
השכלה

ברנדום קיבל תואר ראשון בשנת 1972 מאוניברסיטת ייל ובשנת 1977 קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה מאוניברסיטת פרינסטון, בהנחיית ריצ'רד רורטי ודייוויד לואיס. עבודת הדוקטורט שלו נקראה "Practice and Object".
פילוסופיה

הגותו של ברנדום מושפעת מאוד מהגותם של וילפריד סלרס, ריצ'רד רורטי, מייקל דמט ועמיתו מפיטסבורג ג'ון מקדואל (אנ'). הוא גם מסתמך רבות על הגותם של עמנואל קאנט, גאורג וילהלם פרידריך הגל, גוטלוב פרגה ולודוויג ויטגנשטיין.
הוא ידוע בעיקר בחקירותיו של משמעויות לשוניות וסמנטיקה. הוא תומך בדעה שמשמעות הביטוי נקבעת על ידי אופן השימוש בהיסקים מפורשים. פרויקט זה פותח בספרו המשפיע מ-1994 Making it Explicit בו הציג בהרחבה את תיאורית המשמעות שלו, הנגזרת מתפיסת האדם שלו כנורמטיבי ורציונלי. ברנדום מכנה את עמדתו "פרגמטיקה נורמטיבית" כזו הרואה באדם יצור נורמטיבי-דיסקורסיבי שפועל מתוך שיקולים של מחויבות לשונית. במרכזה של תפיסתו עומד הרעיון שתקשורת לשונית היא בראש ובראשונה "משחק של מתן נימוקים ובקשה לנימוק", היינו, כמארג של הרשאות (לשימוש בטענות) ומחויבות (לאמיתותן של טענות).
בשנת 2000 התיאוריה הוצגה בתמציתיות בספרו "Articulating Reasons: An Introduction to Inferentialism".
באותה שנה ערך אוסף מאמרים על הפילוסופיה של ריצ'רד רורטי, "Rorty and His Critics"
בשנת 2002 ברנדום פרסם אוסף מאמרים בתחום תולדות הפילוסופיה בשם "Tales of the Mighty Dead". המהווים תיאור ביקורתי והיסטורי של מה שהוא מכנה "פילוסופיה של ההתכוונות" (philosophy of intentionality). בשנת 2006 ברנדום העביר את הרצאות ג'ון לוק השנתיות של אוניברסיטת אוקספורד, שיצאו ב-2008 בספר תחת הכותרת "Between Saying and Doing: Towards an Analytic Pragmatism".
בשנת 2019 פרסם את "A Spirit of Trust", ספר על הפנומנולוגיה של הרוח של הגל.
ביבליוגרפיה

The Logic of Inconsistency, with Nicholas Rescher. Basil Blackwell, Oxford 1980.
Making It Explicit: Reasoning, Representing, and Discursive Commitment, Harvard University Press (Cambridge) 1994. ISBN 0-674-54319-X
Empiricism and the Philosophy of Mind, by Wilfrid Sellars, Robert B. Brandom (ed.) Harvard University Press, 1997. With an introduction by Richard Rorty and Study Guide by Robert Brandom ISBN 0-674-25154-7
Rorty and His Critics, edited, with an introduction (includes "Vocabularies of Pragmatism") by Robert Brandom. Original essays by: Rorty, Habermas, Davidson, Putnam, Dennett, McDowell, Bouveresse, Brandom, Williams, Allen, Bilgrami, Conant, and Ramberg. Blackwell Publishers, Oxford, July 2000 ISBN 0-631-20981-6
Articulating Reasons: An Introduction to Inferentialism, Harvard University Press, 2000 (paperback 2001), 230 pp. ISBN 0-674-00158-3ISBN 0-674-00158-3
Tales of the Mighty Dead: Historical Essays in the Metaphysics of Intentionality, Harvard University Press, 2002. ISBN 0-674-00903-7ISBN 0-674-00903-7
In the Space of Reasons: Selected Essays of Wilfrid Sellars, edited with an introduction by Kevin Scharp and Robert Brandom. Harvard University Press, 2007. ISBN 0-674-02498-2ISBN 0-674-02498-2
Between Saying and Doing: Towards an Analytic Pragmatism, Oxford University Press, 2008. ISBN 0-199-54287-2ISBN 0-199-54287-2
Reason in Philosophy: Animating Ideas, Harvard University Belknap Press, 2009. ISBN 9780674053618ISBN 9780674053618
Perspectives on Pragmatism: Classical, Recent, & Contemporary, Harvard University Press, 2011. ISBN 978-0-674-05808-8ISBN 978-0-674-05808-8
From Empiricism to Expressivism: Brandom Reads Sellars, Harvard University Press, 2015 ISBN 978-0674187283
Wiedererinnerter Idealismus, Suhrkamp Verlag, 2015 ISBN 978-3-518-29704-9 (in German)
A Spirit of Trust: A Reading of Hegel's Phenomenology, Harvard University Press, 2019. ISBN 978-0674976818ISBN 978-0674976818
הערות שוליים

1 2  Robert Boyce Brandom - Curriculum Vitae
↑  James Lindsey David Brown, "Propositions and Nondescriptivism in Metaethics", MPhil thesis, University College London, 2016, p. 51.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259080305171  PLWABN: 9810665104205606  BIBSYS: 90205362  BnF: cb12496409n (data)  CiNii: DA01580981  GND: 122760727  ISNI: 0000 0001 2321 0199  LCCN: n80062394  LNB: 000031771  MGP: 237791  NDL: 001227066  NKC: mub2011630280  NLA: 35251468  NLK: KAC202234617  NSK: 000403806  NTA: 068597622  ORCID: 0000-0001-5478-8567  RERO: 02-A003037891  SELIBR: 327105  SUDOC: 034179615  VcBA: 495/301369  VIAF: 71495683   WorldCat (עם VIAF): 71495683
קוונטין מייאסו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 באוקטובר 1967 (בן 57) פריז, צרפת 
 מקום לימודים:  אקול נורמל סופרייר, אוניברסיטת פנתאון-סורבון, תיכון לואי הגדול 
 מוסדות:  סורבון 
 עיסוק:  פילוסוף 
 הושפע מ:  אריסטו, שפינוזה, דלז, באדיו, ברגסון, יום, מלארמה, היידגר
 מדינה:  צרפת 
 
קוונטין מֶייָאסוּ (בצרפתית: Quentin Meillassoux; נולד ב-1967) הוא פילוסוף צרפתי. הוא מלמד בסורבון באוניברסיטת פריז I: פנתאון-סורבון. מייאסו מזוהה עם תנועת הריאליזם הספקולטיבי, ומכנה את גישתו "מטריאליזם ספקולטיבי".
ביוגרפיה

קוונטין מיאסו הוא בנו של האנתרופולוג קלוד מייאסו. מייאסו היה תלמידים של הפילוסופים ברנד בורגיס (צר') ואלן באדיו. הוא נשוי לסופרת והפילוסופית הצרפתייה גוונאלה אוברי (אנ').
עבודה פילוסופית

בשנת 2006 יצא ספרו הראשון של מייאסו Après la finitude (אחרי הסופיות). אלן בדיו, מורהו לשעבר, חיבר את ההקדמה לספר. באדיו מתאר את היצירה כמציגה אפשרות חדשה לפילוסופיה השונה משלוש החלופות של עמנואל קאנט: פילוסופית ביקורתית, ספקנות ודוגמטיות. הספר תורגם לאנגלית על ידי ריי בראסייה.
בספר זה, מייאסו טוען כי הפילוסופיה הפוסט-קנטיאנית נשלטת על ידי מה שהוא מכנה "קורלציוניזם" (correlationism; תיאימות), התיאוריה לפיה האדם אינו יכול להתקיים ללא העולם וגם העולם אינו יכול להתקיים ללא האדם. לדידי מייאסו, תיאוריה זו מאפשרת לפילוסופיה להימנע מלהתמודד עם הבעיה כיצד לתאר את העולם כפי שהוא באמת באופן בלתי תלוי בידע אנושי. מייאסו מגדיר מציאות זו ללא תלות בידע האנושי כתחום ה"קדמון" (ancestral). בעקבות המחויבות לפילוסופיה של המתמטיקה של מורהו אלן באדיו, מייאסו טוען כי המתמטיקה מתארת את התכונות העיקריות של הדברים לעומת התכונות שניוניות שלהם, המוצגות על ידי התפיסה.
מייאסו טוען שבמקום הספקנות האגנוסטית לגבי מציאות הסיבה והתוצאה צריכה להיות וודאות קיצונית שאין כלל סיבתיות. בעקבות דחיית הסיבתיות מייאסו אומר שחיוני בהחלט שחוקי הטבע יהיו מותנים. העולם הוא מעין היפר-כאוס שבו העיקרון של סיבה מספקת אינו נחוץ. אבל מייאסו אומר שעיקרון אי-הסתירה הוא הכרחי.
מסיבות אלה, מייאסו דוחה את המהפכה הקופרניקנית של קאנט בפילוסופיה. מכיוון שקאנט הופך את העולם לתלוי בתנאים שבהם בני האדם מתבוננים בו, מייאסו מאשים את קאנט ב"מהפכת-נגד פתולמאית". מאייסו הבהיר ושינה כמה מהדעות שפורסמו ב-After Finitude במהלך הרצאותיו באוניברסיטה החופשית של ברלין בשנת 2012.
כמה ממאמרים של מייאסו הופיעו באנגלית באמצעות כתב העת הפילוסופי הבריטי Collapse, ועזרו לעורר עניין בעבודתו בעולם האנגלוסאקסי. עבודת הדוקטורט שלו L'inexistence divine (1997) מצוינת ב-After Finitude כ"ממשמשת ובאה" בצורת ספר.
בספטמבר 2011 יצא לאור בצרפת ספרו של מייאסו אודות סטפאן מלארמה תחת הכותרת Le nombre et la sirène. Un déchiffrage du coup de dés de Mallarmé. בספר שני זה הוא מציע קריאה מפורטת בשירו המפורסם של מלרמה "Un coup de dés jamais n'abolira le hasard" ("זריקת הקוביות לעולם לא תבטל את הסיכוי").
ביבליוגרפיה חלקית > ספרים > בתרגום לאנגלית

After Finitude: An Essay On The Necessity Of Contingency, trans. Ray Brassier (Continuum, 2008)
The Number and the Siren: A Decipherment of Mallarme's Coup De Des (Urbanomic, 2012)
Time Without Becoming, edited by Anna Longo (Mimesis International, 2014)
Science Fiction and Extro-Science Fiction, trans. Alyosha Edlebi (Univocal, 2015)
ביבליוגרפיה חלקית > מאמרים

"Potentiality and Virtuality," in Collapse, vol. II: Speculative Realism.
"Subtraction and Contraction: Deleuze, Immanence and Matter and Memory," in Collapse, vol. III: Unknown Deleuze.
"Spectral Dilemma," in Collapse, vol. IV : Concept Horror,.