stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הרפובליקה של ונציה

הרפובליקה של ונציה (בוונטית: Repùblica Vèneta או Repùblica de Venesia, באיטלקית: Repubblica di Venezia) הייתה רפובליקה שמקורה בעיר ונציה, בצפון מזרח איטליה, שהתקיימה במשך יותר מאלף שנים – מהמאה השביעית ועד לכיבושה בידי נפוליאון ב-1797. הרפובליקה זכתה לכינוי "סרניסימה" (Serenissima), תואר שמשמעו "השלווה ביותר", לאור היציבות יוצאת הדופן של המשטר בה.
ראו גם

פרסטיטי
מערכות ביצורים ונציאניות
הערות שוליים

↑  Elisabeth Crouzet-Pavan, Lydia G. Cochrane, Venice Triumphant: The Horizons of a Myth, The Johns Hopkins University Press, 2005, p. 74
↑  M. E. Mallett and J .R. Hale, The Military Organization of a Renaissance State: Venice c. 1400 to 1617, Cambridge University Press, 2006, p. 213
↑  M. E. Mallett and J .R. Hale, The Military Organization of a Renaissance State: Venice c. 1400 to 1617, Cambridge University Press, 2006, p. 63
↑  Kenneth M. Setton, The Papacy and the Levant, 1204–1571, Vol. 3: The Sixteenth Century to the Reign of Julius III, American Philosophical Society, 1984, chapter 2
↑  M. E. Mallett and J .R. Hale, The Military Organization of a Renaissance State: Venice c. 1400 to 1617, Cambridge University Press, 2006, p. 232
↑  Ioanna Iordanou, What News on the Rialto? The Trade of Information and Early Modern Venice’s Centralized Intelligence Organization, Intelligence and National Security Volume 31, 2016 - Issue 3, pp. 305-326
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987013002858305171  CiNii: DA03199756  GND: 1085174905  ICCU: CFIV016774  LCCN: n81035331  NLK: KSH2000030835  VIAF: 159454011   WorldCat (עם VIAF): 159454011 
רפובליקת ונציה בשנת 1000
מושבות ונציה לאורך השנים
מפת הטריטוריות לחופי הים התיכון בסביבות שנת 1450. הטריטוריות הוונציאניות – בירוק
חצי האי האיטלקי וסביבתו, שנת 1796. הטריטוריות הוונציאניות – בירוק בהיר
"העשרה", בציורו של פרנצ'סקו אייץ מ-1867
מצפור קרל לוץ

מצפור קרל לוץ ממוקם ביער שווייץ הוא נקודת תצפית על הכנרת ועל הרי הגולן. המצפור מנציח את פועלו ההומניטרי יוצא הדופן של קרל לוץ, דיפלומט שווייצרי שהוכר כחסיד אומות העולם בזכות פעולותיו להצלת יהדות הונגריה ומעניק למבקרים הזדמנות להכיר את תרומתו תוך התבוננות בנופי הצפון הייחודיים.
רקע והנצחה

מצפור קרל לוץ מנציח את פועלו של קרל לוץ (1895–1975), דיפלומט שווייצרי שהוכר כחסיד אומות העולם בזכות פעולותיו להצלת למעלה מ-60,000 יהודים בהונגריה בתקופת מלחמת העולם השנייה. במסגרת תפקידו כסגן הקונסול בשגרירות שווייץ בבודפשט, העניק כתבי חסות ליהודים וסיפק להם מחסה בבתים מוגנים, תוך נטילת סיכון אישי. כמו כן, הוא פעל למניעת גירושם של כ-2,000 יהודים שעלו מגרמניה לארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי. בשנת 1964 קיבל הכרה כחסיד אומות העולם מיד ושם.
מיקום ותיאור המצפור

המצפור ממוקם בחלקו הצפוני של יער שווייץ, מעל המצפור התלת-מפלסי, ומציע תצפית על הכנרת והרי הגולן. הקרן הקיימת לישראל הקימה במקום רחבת תצפית מקורה בפרגולה, המאפשרת למבקרים ליהנות מהנוף. במקום ישנם שביל נגיש, חניה לנכים, ספסל ורחבה מותאמים לנוחותם של מבקרים עם מוגבלויות. בסביבת המצפור נטועים עצי אקליפטוס המקור, אשר נשתלו בשנות ה-50 של המאה ה-20 כדי להתמודד עם תנאי האקלים, מניעת סחף קרקע והשפעות של שריפות ורעייה בלתי מבוקרת.
תרומה והקמה

המצפור הוקם הודות לתרומה בסך 360,000 ש"ח מצד בני ברית שווייץ ותורמים של קק"ל שווייץ. טקס החנוכה נערך בנוכחות יו"ר קק"ל דניאל עטר, שגריר שווייץ בישראל ז'אן דניאל רוך, אגנס הירשי – בתו החורגת של קרל לוץ, ראש עיריית טבריה יוסי בן דוד, נשיא קק"ל שווייץ ארתור פלוטקה, וכן נציגי בני ברית, ניצולי שואה ואורחים נוספים.
ייעוד המצפור

המצפור מושך אליו מבקרים רבים, בהם צועדי שביל ישראל ורוכבי שביל סובב כנרת, ומהווה נקודת תצפית על הנוף הפתוח של טבריה, הכנרת והרי הגולן. סמוך למצפור נמצא חניון לילה עם משטחי חצץ סקוריה, המותאמים ללינת שטח.
חשיבות היסטורית

קרל לוץ נודע בפעולותיו להצלת יהודים בתקופת השואה, אך תרומתו לעניין היהודי החלה עוד לפני כן. בשנים 1935–1941 שירת כסגן הקונסול השווייצרי בארץ ישראל, ובמסגרת תפקידו פעל למנוע את גירושם של כ-2,000 יהודים שעלו מגרמניה על ידי הבריטים. קשריו עם פקידי ממשל נאצים בתקופה זו סייעו לו לפעול מאוחר יותר להצלת יהודי הונגריה במהלך מלחמת העולם השנייה.
הערות שוליים

1 2  גלעד כרמלי, "לקחת השראה": תצפית חדשה ביער שווייץ לזכרו של חסיד אומות העולם, באתר ynet, 26 בנובמבר 2017
1 2  נחנך מצפה להנצחת חסיד אומות העולם קרל לוץ, באתר פורטל חקלאות טבע וסביבה, ‏23 בנובמבר 2017
↑  יער שוויץ, באתר קק"ל
↑  מצפור קארל לוץ, באתר קק"ל
מלכת היופי שלי

| --- | --- |

 סינגל בביצוע אייל גולן
 מתוך האלבום מציאות אחרת
 יצא לאור:  ה'תשס"ה 2005
 תאריך הקלטה:  2004
 סוגה:  מזרחי
 שפה:  עברית
 אורך:  4:04
 כתיבה:  יוסי גיספן
 לחן:  עדי לאון
"מלכת היופי שלי" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי אייל גולן. השיר הוקלט על ידי גולן בשנת 2004 והושמע בתחנות רדיו במהלך שנת 2005. השיר נכתב על ידי הפזמונאי יוסי גיספן והולחן על ידי המלחין עדי לאון.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-2 במצעד של רשת ג'.
רקע

הרעיון לכתיבת השיר נולד כשנה לאחר נישואיהם של אייל גולן עם אשתו באותה עת, מלכת היופי לשנת 2001 אילנית לוי.
מצעדים והצלחה

השיר הגיע למקום העשרים במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת ה'תשס"ה. כמו כן זכה השיר למקום השמונה עשרה ב"מצעד שירי אייל גולן" בשנת 2009. השיר הושמע גם במצעדי הפזמונים השבועיים של רשת ג' במהלך כשלושה חודשים והשיא היה באפריל כשהגיע למקום השני באותו שבוע.
הפופולריות הרבה של השיר, שנכלל באלבום מציאות אחרת, תרמה לכך שגיספן זכה באותה שנה בפרס שר התרבות ל"כותב השנה" לשנה האזרחית.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2005)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2005)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2005)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2005)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | רדיו ירושלים | 4 |  |
חורבת ירדה

| --- | --- |

 מיקום
 מדינה:  ישראל, פלשתינה (א"י) 
 מיקום:  רמת כורזים
 קואורדינטות:  33°00′27″N 35°35′38″E﻿ / ﻿33.0076°N 35.594°E﻿ / 33.0076; 35.594
  (למפת אצבע הגליל מוגדלת) חורבת ירדה(למפת אצבע הגליל רגילה) חורבת ירדה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חורבת ירדה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חורבת ירדה
 
חורבת ירדה
חורבת ירדה
אנדרטה לזכר הלוחמים שנפלו במקום
חורבת יַרְדָּה היא אתר ארכאולוגי ואתר הנצחה על שלוחה של רמת כורזים, סמוך למושב משמר הירדן.
האתר

במקום היה בית אחוזה שנבנה בסוף המאה ה-19, ונחשפו בו ממצאים ארכאולוגיים בצורת חרסים ומטבעות שזמנם החל מהתקופה הרומית המאוחרת בארץ ישראל ועד התקופה הממלוכית והתקופה הערבית הקדומה. האחוזה ואדמותיה נרכשו על ידי קק"ל בשנת 1936.
המבנה הוא בצורת חאן רבוע, הסוגר על חצר פנימית ובה בור מים מכוסה. בצד המערבי והמזרחי נמצאים שערים. בשלושת אגפי המבנה נמצאים 4-3 חדרים בכל אגף. בקיר המזרחי נראים סימני פגיעות קליעים ממלחמת העצמאות.
מאתר חורבת ירדה יש תצפית רחבה לנוף עמק החולה וההרים המקיפים אותו ולמושב משמר הירדן. לרגלי השלוחה נובע המעיין עין ירדה, באפיק נחל מחניים.
מלחמת העצמאות

במלחמת העצמאות, סמוך לאחר קבלת החלטת עצרת האו"ם על חלוקת ארץ ישראל בכ"ט בנובמבר 1947, הותקפה חורבת ירדה על ידי יחידות של "צבא ההצלה" של קאוקג'י. כוחות של חטיבות עודד וכרמלי הגנו על המקום כנגד יחידות אלה ובהמשך גם כנגד הצבא הסורי. האחרון, אשר פרץ לארץ ישראל ביוני 1948 דרך הכביש העולה מגשר בנות יעקב, כבש את משמר הירדן, ליד קיבוץ גדות של ימינו והתקדם מערבה, אך נעצר בשערי חורבת ירדה לפני תחילת ההפוגה הראשונה. לאחר תום ההפוגה התנהלו במקום קרבות קשים וב-16 ביולי 1948 אף הצליחו הסורים לכבשו, אולם בסופו של דבר, עוד באותו לילה שבין ה-16 ל-17 ביולי 1948 חטיבת כרמלי ופלוגה מגדוד 13 של חטיבת גולני  כבשו את המקום חזרה ומנעו בכך את המשך התקדמותו של הצבא הסורי לעבר הגליל.
מול ירדה, על כביש מחניים - משמר הירדן, החלו שיחות שביתת הנשק בין ישראל וסוריה.
שימור והנצחה

המקום היה מוזנח ומרוחק מהכביש. בשנות ה-90 של המאה ה-20 החלו העבודות לשימור חורבת ירדה. העבודות התנהלו ביוזמת עמותות הלוחמים ובסיוע קק"ל, המועצה לשימור מבנים ואתרי התיישבות, המועצה האזורית מבואות חרמון והקיבוץ מחניים ומושב משמר הירדן. עבודות השחזור תוכננו ופוקחו על ידי פרופ' חיים תיבון, שלחם ב 48 בגדוד 22, גדוד הטכניון של חטיבת כרמלי. עבודות השחזור בוצעו על ידי הפסל יגאל מירון, מאיילת השחר. ב-2007 הושלם שיקום החאן באופן חלקי וממזרח לחורבה הוקם במקום אתר זיכרון ובו מונצחים שמותיהם של 103 חיילים מחטיבות כרמלי, גולני, עודד, תותחנים, הגמ"ר ועוד, שנפלו בקרבות חורבת ירדה ובסביבה. נסללה למקום דרך משולטת מכביש 91 והוא הפך אתר תיירות ומורשת קרבות, ממנו נשקפת תצפית על עמק החולה ועל הגולן.
עמותת ותיקי חטיבת כרמלי פועלת להקמת אתר זיכרון חטיבתי בחורבת ירדה, שם נשאו גדודי החטיבה (22, 23, 24) את עיקר נטל הלחימה. ליוזמה זו חברו קרן קיימת לישראל, מועצה אזורית מבואות החרמון, המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, רשות ניקוז כנרת, משרד הביטחון והטכניון. תלמידי המגמה לאדריכלות נוף ערכו בקיץ 2016 תחרות מתכננים לאתר, בסופה נבחר מודל עקרוני להקמתו. ב 20.09.22 הונחה אבן הפינה להקמת האתר ברשות יו"ר ומנכ"לי הצדדים השותפים לפרויקט בנוכחות משפחות שכולות לוחמי הגדוד מ 48 ועד היום.
לקריאה נוספת

צבי אילן: אתרי טיול בארץ ישראל-הצפון, הוצאת עם עובד, עמ' 43-47, 1982
חטיבת כרמלי במלחמת הקוממיות: הוצאת מערכות, 1973
הערות שוליים

↑  אתר ההנצחה של חטיבת כרמלי יתוכנן על ידי סטודנטית מהטכניון, באתר הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל, ‏16 באפריל 2018.
↑  לזכרם של לוחמי חטיבת כרמלי - Technion - Israel Institute of Technology, באתר Technion - Israel Institute of Technology -, ‏2022-09-21
נמרוד (יישוב)

| --- | --- |
בתים בנמרוד
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הצפון
מועצה אזורית: גולן
תאריך ייסוד: 1982
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת אצבע הגליל מוגדלת) נמרוד(למפת אצבע הגליל רגילה) נמרוד(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נמרוד(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נמרוד33°14′43″N 35°45′04″E﻿ / ﻿33.2454°N 35.7512°E﻿ / 33.2454; 35.7512  heמפת היישובים של מועצה אזורית גולן באדום - נמרוד בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;

נִמְרוֹד (או נח"ל נמרוד) הוא יישוב יהודי כפרי בהר חרמון, השייך למועצה אזורית גולן. נמרוד הוא אחד היישובים הגבוהים ביותר במדינת ישראל. גובהו 1,125 מטרים, בפסגת הר קטע.
שמו של היישוב נובע מקרבתו למצודת נמרוד, והוא נמצא בקרבת היישובים הדרוזים מסעדה, מג'דל שמס ועין קנייא, והמושב נווה אטי"ב. היישוב הוקם על ידי גרעין נח"ל "גוונים" לעין זיוון ב־31 בינואר 1981. טקס העלייה על הקרקע נערך ביום העצמאות של מדינת ישראל בשנת 1982. בינואר 1999 הפך היישוב לאזרחי. נכון לשנת 2025 מתגוררות ביישוב 23 נפשות.
כלכלת היישוב מתבססת על תיירות ונופש. במקום מופעלות בקתות אירוח (צימרים).
אקלים

| אקלים בנמרוד> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בנמרוד> ינואר.9.9.1.6.201 | אקלים בנמרוד> פברואר.11.2.188 | אקלים בנמרוד> מרץ.14.5.4.1.115 | אקלים בנמרוד> אפריל.18.6.6.7.40 | אקלים בנמרוד> מאי.23.5.10.9 | אקלים בנמרוד> יוני.27.7.13.8.0 | אקלים בנמרוד> יולי.29.2.17.0 | אקלים בנמרוד> אוגוסט.29.4.16.8.0 | אקלים בנמרוד> ספטמבר.27.7.14.1.0 | אקלים בנמרוד> אוקטובר.24.1.10.9.22 | אקלים בנמרוד> נובמבר.17.5.6.1.86 | אקלים בנמרוד> דצמבר.12.3.3.4.159 | אקלים בנמרוד> ... |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור: Israel Weather
לקריאה נוספת

מיכה לבנה, גולן - 20 שנה ועוד 2000, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1993
הערות שוליים

↑  איתי אילנאי, החיים בלבן, בגובה 1,125 מ' מעל פני הים: "חיפשו כאן שרוטים, כמונו", באתר Xnet‏, 8 בפברואר 2019.
↑  תושבים בישראל לפי ישובים וקבוצות גיל - מתעדכן באתר הנתונים הרשמי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588155405171
המתקן הגרעיני בנתנז

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  uranium enrichment plant 
 על שם:  נתנז 
 מיקום:  מחוז נטנז 
 מדינה:  איראן 
 מפעיל:  הארגון לאנרגיה אטומית של איראן 
 
 קואורדינטות:  33°43′22″N 51°43′22″E﻿ / ﻿33.722777777778°N 51.722777777778°E﻿ / 33.722777777778; 51.722777777778
 he
 
המתקן הגרעיני בנתנז (בפרסית: تأسیسات هسته‌ای نطنز; מכונה: כאשאן) הוא מתקן העשרת האורניום האיראני המרכזי. המתקן נמצא כ-30 קילומטר צפונית-צפונית-מערבית מהעיר נתנז שבמרכז איראן (33°43′ צפון, 51°43′ מזרח), בסמוך לכביש הראשי. האתר הותקף שלוש פעמים ותהליכי היצור הגרעיניים בו נפגעו.
פעילות המתקן

בשנת 2002 חשף הדיסידנט האיראני עלירזה ג'פרזדה, חבר בארגון "המועצה הלאומית העליונה להתנגדות באיראן" (NCRI) המאגד גולים המתנגדים לממשלת איראן (ויש הטוענים חלק מארגון הגרילה מוג'אהדין ח'לק), כי בנתנאז הוקם מתקן צנטריפוגות סודי להעשרת אורניום אשר נכרה במחוז יזד.
ביוני 2003 איראן שברה את החותמים על אורניום לא מועשר והחלה בהעשרתו בצנטריפוגה בודדת, באוגוסט חיברה קסקדה קטנה של 10 צנטריפוגות, בהמשך חוברו הצנטריפוגות הגזיות לקסקדה של 164 צנטריפוגות מסוג P-1 (המכונות כך בשל מוצאן מפקיסטן. פקחי הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית (סבא"א) שביקרו באתר דיווחו על הרחבת האתר בנובמבר 2007. דיווח סבא"א מפברואר 2008 הראה כי איראן החלה להרכיב צנטריפוגות מתוחכמות יותר מ-P-1, בדגם המכונה P-2 או IR-2 על ידי איראן.
ישנם משקיפים המעריכים כי האתר הוא "אתר ראווה" איראני בלבד, וכי פעילות ההעשרה המרכזית מוסתרת באתר אחר. טענות אלו נסתרות בתמונות לוויין מאמצע 2004 המעידות על עבודה מקיפה לביצור התקרה של האתר התת-קרקעי בבטון מזוין וחומרים אחרים בסך של יותר מ-20 מטרים.
ב-2007 טען מהדי אבריסאמצ'י, נציג ה-NCRI, כי אתר תת-קרקעי גדול וחדש מוקם בנתנז, כ-5 ק"מ מדרום לאתר המרכזי, בקרבת הכפר עבאסאבאד. אתר זה מקושר בשתי מנהרות לאתר נתנז הראשי.
פגיעות במתקן

בשנת 2011 תולעת מחשב סטקסנט (Stuxnet) פגעה בתוכנית הגרעין האיראנית, באמצעות פגיעה במערכות בקרה תעשייתיות מסוג SCADA מתוצרת חברת "סימנס" ששולטות בצנטריפוגות במתקן ההעשרה בנתנז.
ב-2 ביולי 2020, בסביבות השעה 2 אחר הצהריים, אירע פיצוץ במפעל לייצור צנטריפוגות במתקן העשרה הגרעיני בנתנז. קבוצה המכונה "ברדלסים של המולדת" קיבלה אחריות לפיגוע. גורמים איראנים אמרו כי ייתכן שהאירוע נגרם כתוצאה ממתקפת סייבר.
בבוקר 11 באפריל 2021 התרחשה הפסקת חשמל במפעל צנטריפוגות בנתנז שגרמה לפיצוץ והרסה את מערכת החשמל של המפעל. על פי הערכת גורמי מודיעין אמריקאיים עשוי לעכב את העשרת האורניום במקום לפחות בתשעה חודשים. הרשויות האיראניות טענו כי הפיצוץ נגרם עקב מתקפת סייבר שבוצעה בידי ישראל.
בליל ה-19 באפריל 2024, על פי פרסומים זרים, תקפה ישראל באמצעות מטוסי קרב מערכת מכ"ם מסוג S300 במתקן הגרעיני בנתז הנועדה להגן על המתקן. תקיפה זו באה בתגובה למתקפת הכטבמים הרשמית מאיראן לישראל בהמשך לאירועי מלחמת חרבות ברזל. המשטר באיראן הכחיש תקיפה זו.
ראו גם

מתקן פורדו להעשרה גרעינית
תוכנית הגרעין האיראנית
סטקסנט
החבלה במפעל הצנטריפוגות בנתנז (2021)
הערות שוליים

↑  Council Common Position 2004/500/CESP of 17 May 2004(הקישור אינו פעיל, 12.4.2021), הצהרת עמדה של האיחוד האירופי מ-2004.
↑  ראו דיווח מזכ"ל סבא"א מוחמד אל-בראדעי מ-15 בנובמבר 2007. GOV/2007/58
↑  הדיווח המלא של אל-בראדעי מה-22 בפברואר 2008. GOV/2008/4
↑  סיכום הגלובל סקיוריטי על האתר בנתנז.
↑  איראן: נזק כבד נגרם בנתנז, עשוי לעכב את פיתוח הצנטריפוגות, באתר וואלה, 6 ביולי 2020
↑  איראן: "אירוע" ליד מתקן הגרעין בנתנז, נזק נגרם למבנה, באתר ynet, 2 ביולי 2020
↑  ynet, "היה פיצוץ גדול, לאיראן יידרשו לפחות 9 חודשים לחדש את הייצור בנתנז", באתר ynet, 12 באפריל 2021
פאלאצו פובליקו (סיינה)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  פאלאצו, בניין עירייה 
 כתובת:  Piazza del Campo, 1 
 מיקום:  סיינה 
 מדינה:  איטליה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1310
 תאריך פתיחה רשמי:  1310 
 אדריכל:  Agostino da Siena, Agnolo di Ventura 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות גותית 
 
 קואורדינטות:  43°19′05″N 11°19′55″E﻿ / ﻿43.318007°N 11.331942°E﻿ / 43.318007; 11.331942
 אתר רשמי
 he
 
פאלאצו פובליקו (באיטלקית: Palazzo Pubblico) הוא בית העירייה של סיינה במחוז טוסקנה שבאיטליה, נמצא בפיאצה דל קמפו שבסיינה. המבנה יועד במקור לשמש את בית הממשל הרפובליקני.
התוכניות והמבנה

בניית המבנה החלה בשנת 1297, והסתיימה בשנת 1310, אך עבר שינויים בתקופות מאוחרות יותר. תוכנן עבור שלטונות ובכירי העיר. הבניין עוצב באדריכלות ימי הביניים  ועוצב בסגנון גותי טוסקני. בסיס המבנה הוא אבן, וכל החלקים היותר עליונים של המבנה עשויים מלבנים. חזיתו של המבנה קעורה מעט, כדי שתתאים לצורתה הקעורה של הפיאצה דל קמפו. מגדל הפעמונים של הארמון, טורה דל מנג'ה, נבנה בין השנים 1325–1344, ועליו הונח מעין 'כתר' שעוצב בידי הצייר ליפו ממי. מגדל הפעמונים נבנה גבוה יותר מן הקמפנילה די ג'וטו בדואומו של פירנצה, שבאותו זמן היה המבנה הגבוה באיטליה. המבנה מצויד בשעון מכני מהמאה ה-14. עיצוב הטורה דל מנג'ה והמבנה כולו שימשו השראה למבנים רבים, בהם מגדל השעון לזכר ג'וזף צ'מברלין באוניברסיטת ברמינגהאם (אנ'), בית עיריית קופנהגן, בית עיריית אודנסה ועוד. כמו כן, בכניסה למגדל נמצאת הקאפלה די פיאצה, והמגדל עצמו משמש נקודת תצפית על סיינה והאזור.
פנים המבנה ושימושיו

המבנה נבנה בימיי שלטון התשעה באיטלקית: "Governo dei Nove" בסיינה, ושימש את פרנסי העיר. חלק מהמבנה משמש ולו חלקית, כעיריית סיינה גם במאה ה-21. בכניסה למבנה בחצר הפנימית (באיטלקית:Cortile del Podesta) מצוירים סמלי תשע המשפחות השליטות בזמן הבניה. החצר מכונה גם "חצר התשעה".  בתוך המבנה קיימות יצירות אומנות ידועות, של אומנים מפורסמים והמוזיאון העירוני ממוקם בו. באולם המועצה, הנקרא גם אולם מפת העולם, מצוי ציור של מפה שצייר אמברוג'ו לורנצטי. על קיר נוסף באולם מצויר "מאסטה", מאת סימונה מרטיני. באולם אחר "אולם השלום" מצויות יצירות נוספות של לורנצטי, פרסקאות  "אלגוריה על השפעת הממשל הטוב והרע". מקום מעניין אחר בבניין הוא אולם הבאליה (balia - עוצמה באיטלקית), המלא בפרסקאות של דמויות נשיות, לוחמים, ארבעת נושאי הבשורה של ישו ופרסקאות נוספות.
ראו גם

פאליו
קתדרלת סיינה
הערות שוליים

↑  Visit Siena, Palazzo Pubblico in Siena - Visit Siena Official, visitsienaofficial.it, ‏2022-08-18 (באנגלית אמריקאית)
1 2  English edition - Siena Art and History, SS Flamina km 90 Narni - Terni, Italia: Casa Editore Plurigraf, 2001, עמ' 14-15
↑  Cities of Italy Siena Guide with plan, S.S Flamina km 90 Narni Terni Italia: Casa Eeditore Plurigraf, 1997, עמ' 28
↑  פלאצו פובליקו - Palazzo Pubblico, באתר פשוט איטליה
↑  Leslie Livingston, Guide to Siena's Palazzo Pubblico, With One of Italy's Most Famous Fresco Cycles, The Geographical Cure, ‏2020-06-26 (באנגלית אמריקאית)
↑  איטליה מדריך EYEWITNESS, נתניה: שטיינהרט קציר, 2009, עמ' 340
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007594674005171  CiNii: DA08264811  GND: 4107725-8  ISNI: 0000 0001 2342 244X  LCCN: n79081513  NKC: kn20050429017  SUDOC: 066979196  VcBA: 494/3754  VIAF: 145999530   WorldCat (עם VIAF): 145999530 
חזית פאלאצו פובליקו בסיינה, חלק מכיכר פיאצה דל קאמפו, ותערוכת אמצעי כיבוי ישנים לפני בית העירייה.
רובוטריקים

| --- | --- |

לוגו (1984–2014)
 תקציב:  $755,000,000
 הכנסות:  $4,806,789,294
 סרטים בסדרה:  פרסומים מודפסים רובוטריקים (מארוול קומיקס) רובוטריקים (Dreamwave) רובוטריקים (IDW) סדרות וסרטי אנימציה הרובוטריקים (סדרת טלוויזיה) רובוטריקים (סרט, 1986) מלחמות החיות, מכונות חיות רובוטים במסווה ארמדה, אנרג'ון, סייברטרון אנימייטד פריים מלחמות פריים - הטרילוגיה המלחמה על סייברטרון - הטרילוגיה סרטי לייב אקשן רובוטריקים רובוטריקים 2: הנקמה רובוטריקים 3: אפלת הירח רובוטריקים 4: עידן ההכחדה רובוטריקים: האביר האחרון באמבלבי משחקי וידאו המלחמה על סייברטרון נפילת סייברטרון עליית הניצוץ האפל
 transformers.hasbro.com
רובוטריקים (באנגלית: Transformers, בתרגום חופשי: "משני צורה"; ביפנית: トランスフォーマー) הוא זיכיון מדיה שנוצר על ידי חברת הצעצועים היפנית טאקארה שהורחב לקטלוג צעצועים ולסדרות אנימציה בידי חברת הסברו האמריקאית. הזיכיון החל בשנת 1984 עם שידורה של סדרת האנימציה "הרובוטריקים", והוא מתמקד בשתי סיעות של רובוטים חייזרים משני צורה ובמאבקן הבלתי פוסק לצורך השמירה על השלום והשליטה: Autobots, (בתרגום העברי "הרובוטריקים") Decepticons (בתרגום העברי "השקרניקים"). במהלך ההיסטוריה ארוכת השנים לקיומו של הזיכיון, הוא הורחב וכלל חוברות קומיקס, סדרות אנימציה, משחקי מחשב וסרטי קולנוע.
סדרת האנימציה המקורית וליין הקומיקס באותו שם של חברת מארוול קומיקס יוחסו לרוב בתור "רובוטריקים: הדור הראשון". גם סדרת האנימציה וגם סדרת הקומיקס זכו לסדרות ספין אוף, כמו חוברות קומיקס על "הדור השני" או סדרת האנימציה "מלחמות החיות", שהתרחבה ליקום בדיוני משלה. דמויות מהדור הראשון זכו לשני אתחולים בידי חברות הקומיקס Dreamwave Productions ‏(2001) ו-IDW Publishing ‏(2005).
בסוף שנות ה-90 ותחילת שנות ה-2000 היו גלגולים נוספים לסיפורם של הרובוטריקים בסדרת "רובוטים במסווה" והמשכיה "ארמדה", "אנרג'ון" ו"סייברטרון", אשר התרחשו ביקום נפרד שנקרא "טרילוגיית יוניקרון". סרט לייב אקשן יצא בשנת 2007, והצלחתו הובילה לשלושה המשכים שוברי קופות. בהמשך, סדרת "רובוטריקים אנימייטד" שילבה בין סדרת הדור הראשון, סרט הלייב אקשן ויקום יוניקרון. שתי הסדרות האחרונות שבסדרות האנימציה נקראו "רובוטריקים פריים" ו"רובוטריקים: המלחמה על סייברטרון - הטרילוגיה" ושילבו אלמנטים מסרטי הקולנוע באנימציית CGI.
מאז שנת 1994 החל להתקיים מדי שנה כנס חובבים בשם "בוט-קון", שאירח אמנים כמו פיטר קאלן (מדבב קולו של מנהיג הרובוטריקים אופטימוס פריים), פרנק ולקר (מדבב קולו של מנהיג השקרניקים מגהטרון), כותבי הקומיקסים סיימון פורמן ובוב בודיאנסקי, יוצרי המוזיקה סטן בוש ווינס דיקולה והתסריטאים אלכס קורצמן ורוברטו אורקי.
זיכיון הסרטים של הרובוטריקים מדורג במקום ה-14 ברשימת הזיכיונות שוברי הקופות הגדולים בכל הזמנים.
רובוטריקים: דור ראשון (1984–1993) > רובוטריקים: דור שני (1993–1995)

חמישה גיליונות של סדרת כוח המחץ הביאו לשובם של הרובוטריקים בשנת 1993. סדרה זו ארכה 12 גיליונות, נקראה "רובוטריקים: הדור השני" והביאה עמה ליין צעצועים חדש. הסיפור של הדור השני חשף כי הרובוטריקים למעשה התרבו באופן א-מיני, דבר שהופסק בידי פרימוס מכיוון שזה הוביל ליצירתו של נחיל זדוני. אולם, אימפריה חדשה שאינה משתייכת לרובוטריקים או לשקרניקים קמה ומחזירה את הנחיל. בסופה של קשת סיפור בת כשנה, אופטימוס פריים ומגהטרון כרתו ביניהם ברית, ונחשפה דמותו של ליג' מקסימו, צאצא עתיק של השקרניקים. הקליף האנגר הזה לא נפתר עד לכנס טראנס-פורס, שנערך בשנים 2001–2002, ובו סיים הכותב סיימון פורמן את הסיפור בנובלה בשם Alignment.
רובוטריקים: דור ראשון (1984–1993) > מלחמות החיות/מכונות חיות (1996–2000)

הסיפור התמקד בקבוצה קטנה של "מקסימלים" (במקור Maximals) בהנהגת אופטימוס פריימל וה"פראניקים" (Predacons} בהנהגת מגהטרון, כ-300 שנה לאחר "המלחמה הגדולה". לאחר מרדף מסוכן בחור תולעת, שתי סיעות הרובוטים מתרסקות על כוכב פרימיטיבי ולא מיושב שדומה לכדור הארץ, אך הכולל שני ירחים ורמה מסוכנת מאוד של אנרג'ון, מקור כוחם. מתברר בהמשך שאכן מדובר בכדור הארץ הפרהיסטורי, שכולל ירח שני מלאכותי, בתקופת הזמן המתרחשת בטווח ארבעת מיליוני השנים שבהן הרובוטריקים והשקרניקים שהו בהקפאה קריוגנית לפני שהתעוררו, לפי סדרת הדור הראשון. הדבר מאלץ אותם לנטול לעצמם צורות של חיות אורגניות כדי לפעול מבלי להיכנס למצב הקפאה. לאחר שכתבו את פרק הפיילוט, הכותבים בוב פורוורד ולארי דיטיליו עשו מחקר על הרובוטריקים של הדור הראשון. הם השתמשו באלמנטים של הרקע ההיסטורי בתסריטים שלהם כדי לבסס את מלחמות החיות כחלק קאנוני מהדור הראשון, וזאת באמצעות התייחסויות רבות לסדרת האנימציה ולסדרת מארוול קומיקס. עד לסוף העונה הראשונה התגלה שגם הירח השני וגם האנרג'ון נבנו בידי גזע חייזרי מסתורי בשם "ווֹק".
השמדת הירח השני משחררת אנרגיות מסתוריות שהופכות כמה מהדמויות ל"טרנס-מטאל". הכוכב מתגלה ככדור הארץ הפרהיסטורי ובהמשך מתגלה "התיבה" בה התרסקו הרובוטריקים. מגהטרון מנסה להרוג את אופטימוס פריים המקורי, אך פריימל מצליח לשמר את הניצוץ שלו בתחילת העונה השלישית. בסדרת ההמשך "מכונות חיות", מתגלה שלסייברטרון יש מקורות אורגניים, שאותם מגהטרון מנסה לנצל.
אחרי שהעונה הראשונה של "מלחמות החיות" הסתיימה ביפן לאחר 26 פרקים, היפנים ניצבו בפני בעיה. העונה השנייה הקנדית הייתה בת 13 פרקים בלבד, מה שלא איפשר לה להיות משודרת ביפן. לפיכך, בזמן ההמתנה לעונה שלישית הכוללת 26 פרקים, שודרו שני סרטי אנימציה כדי שימלאו את הפער בין שתי העונות, Beast Wars II ו-Beast Wars Neo. חברת ההפצה "דרימווייב הפקות" חשפה באופן רטרואקטיבי כי סדרת "מלחמות החיות" היא עתידו של הדור הראשון, וכן חברת IDW Publishing אישרה שהסדרה היפנית היא קאנונית ומתרחשת בפרק הזמן של העונה השלישית.
סדרת "מלחמות החיות" כללה אלמנטים הן של סדרת האנימציה מהדור הראשון והן של הקומיקס. אותם מאפיינים כללו דמויות נקבות, הופעתו של סטארסקרים (כוכב צועק בתרגום העברי, שנהרג בידי גלבטרון בסרט האנימציה), וכן הופעתם של תא אנרגיית הפלזמה והמפתח לוויקטור סיגמא. אלמנטים כמו אזכור "התיבה", הופעתו של ראבאג' כיצור אינטליגנטי וליבתו האורגנית של סייברטרון נלקחו מהקומיקס.