stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פסגת הפחד (סרט, 1962)
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| גרגורי פק | סאם בודן | עורך דין |
| רוברט מיצ'ם | מקס קיידי | אסיר משוחרר |
| פולי ברגן | פגי בודן |  |
| לורי מרטין | ננסי בודן |  |
| מרטין בלסם | מארק דאטון | קצין משטרה |
| טלי סוואלס | צ'רלי סיברס | חוקר פרטי |
| ג'ק קרושן | דייב גראפון | עורך דין |
| בארי צ'ייס | דיאן טיילור | נערת ליווי |
| פייג' סלאטרי | קרסק | שוטר |
גלעד פוטולסקי

| --- | --- |

גלעד פוטולסקי
 לידה:  1971 (בן 54 בערך) ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1984
 עיסוק:  זמר, מלחין, מעבד, מנצח
 סוגה:  מוזיקה חסידית, מוזיקה יהודית מקורית, מוזיקת נשמה
 כלי נגינה:  קלידים, גיטרה, חליל
גלעד פוטולסקי (נולד ב-1971) הוא זמר ישראלי. המנהל המוזיקלי של תזמורת 'שלהבת'.
ביוגרפיה

נולד בבני ברק, בן למשה וצביה פוטולסקי. למד בישיבה הקטנה באר יעקב, ובישיבה הגדולה ישיבת חברון-גאולה בראשות הרב שמואל יעקב בורנשטיין.
ביוגרפיה > קריירה

את דרכו המוזיקלית החל כזמר וקלידן כבר בתקופת היותו תלמיד ישיבה.
לאחר שהתחתן ניגן ושר בלהקות שונות, ובשנת 1994 הקים את תזמורת שלהבת, בה משמש כזמר סולן וכמנהל מוזיקלי. בשנת 2010 הקים את מקהלת הילדים "פרחי שלהבת".
בשנת 2014 הוציאה "פרחי שלהבת" את הדיסק "מעלת חברנו", ובשנת 2017 את הדיסק השני, "אודה השם".
דיסקוגרפיה

| שם האלבום | שנת הוצאה | הערות |
| --- | --- | --- |
| הנשמה לך 1 | 1997 |  |
| הנשמה לך 2 | 1999 |  |
| הנשמה לך 3 | 2001 |  |
| הנשמה לך 4–5 | 2004 | אלבום כפול |
| הנשמה לך 6–7 | 2006 | אלבום כפול |
| הנשמה לך 8 | 2010 | הופעה חיה בשמחת בית השואבה בישיבת חברון |
| הנשמה לך 9: להודות ולהלל | 2013 | שירי חנוכה והלל |
| זמירות לשבת | 2011 | אלבום כפול |
| מזמור שיר ליום השבת | 2012 | אלבום כפול |
דיסקוגרפיה > אלבומים חיצוניים

"המעוררים 1" – אליעזר שוובר
"המעוררים 2" – אליעזר שוובר
"שירי ארצנו" – גוש קטיף
"אמן" – מונה רוזנבלום
"שירי שמחה" – משה לאופר
"שירי חתונה" – שימיקס
"אוף שימחעס וחברים" – ישי לפידות
"אודה השם" – סלקום
"שרים לירושלים" – עיריית ירושלים
"שרים לשבת" – קוקה-קולה
"כולנו אחים" – משה פטל
"אותך כן מלך" – איתן הנה
"אלבום החתונה" – אלי לאופר
"ושאבתם מים בששון" – רעות
"מצעד הזמר החסידי" – מרדכי סובול
פרויקט "הזמר הבא" – רדיו קול חי
העת החדשה

| --- | --- |

 אתרים עיקריים:  אירופה
 תקופה:  תיקוף 
 טווח תאריכים:  1492–הווה (כ־533 שנים)
 אירוע התחלה:  גילוי יבשת אמריקה וגירוש המוסלמים מספרד
 תקופה קודמת:  ימי הביניים
 תקופה הבאה:  העתיד
 
ערך זה עוסק בתקופה הנוכחית בהיסטוריה. אם התכוונתם לתופעה רוחנית, ראו .
קו הרקיע של העיר ניו יורק, שעברה ההתפתחות תעשייתית וטכנולוגית משמעותית במהלך העת החדשה.
העת החדשה (או העידן המודרני) היא התקופה השלישית והנוכחית בתיקוף ההיסטוריה, על פי המקובל בהיסטוריוגרפיה המערבית. ראשיתה של העת החדשה נקבעה בחלק ניכר מההיסטוריוגרפיה המערבית בשנת 1492, השנה בה גילה כריסטופר קולומבוס את יבשת אמריקה.
העת החדשה מחולקת בהיסטוריוגרפיה לתקופות משנה; למשל, העת החדשה המוקדמת (משלהי המאה ה-15 עד לשלהי המאה ה-18), והעת החדשה המאוחרת (החל מהמאה ה-19).
הגדרות > תיחום על ציר הזמן > מחלוקת על תחילת התקופה

ישנה מחלוקת בדבר סיומה המדויק של תקופת ימי הביניים ותחילתה של העת החדשה, מאחר שהיסטוריון החוקר את איטליה במאה ה-15, לדוגמה, ימצא עצמו חוקר את הרנסאנס, בעוד אחר החוקר את אנגליה בתחילת המאה ה-15, ימצא עצמו בלב ימי הביניים. היסטוריונים מסמנים גם שנים שונות כסוף ימי הביניים. יש הסוברים שימי הביניים הסתיימו בשנת 1492 עם נפילת מעוז המוסלמים האחרון בספרד והמסע של כריסטופר קולומבוס לאמריקה שהתרחשו באותה שנה, אחרים סוברים שהתקופה הסתיימה בשנת 1453 עם נפילת קונסטנטינופול לידי האימפריה העות'מאנית ועם סיום מלחמת מאה השנים בין ממלכת אנגליה לצרפת שהתרחשו באותה שנה, בניגוד לכך יש היסטוריונים הסוברים שימי הביניים הסתיימו בשנת 1456 עם המצאת הדפוס. אחרים סוברים שהתקופה הסתיימה רק בשנת 1517 עם תחילת המהפכה הפרוטסטנטית.
את סיום תקופת ימי הביניים ואת תחילתה של תקופת העת החדשה מאפיינים שינויים רבים. ביניהם, תחילת הרפורמציה הפרוטסטנטית בשנת 1517, עליית דגם המדינה המונרכית, תחילת מסעות החקר הימיים, תחילת השינוי הכלכלי-דמוגרפי ותחיית האמנות הקלאסית שהתרחשו לקראת סוף המאה ה-15 באיטליה, ובתחילת המאה ה-16 בצפון אירופה כחלק מהרנסאנס.
הגדרות > תיחום על ציר הזמן > הצעות לתיארוך סיום ימי־הביניים

בין התאריכים שהוצעו כמועד סיום ימי הביניים היו:
29 במאי 1453, מועד כיבושה של קונסטנטינופול על ידי הטורקים ונפילת האימפריה המזרחית. מהווה תאריך מקביל לתחילת ימי הביניים לפי תיארוך נפילת האימפריה המערבית (תחילת העת החדשה לפי חלק מן ההיסטוריונים הצבאיים).
23 בפברואר 1455, תאריך הדפסת הוולגטה על ידי יוהאן גוטנברג והתחלת מהפכת הדפוס (חלק מן ההיסטוריונים של התרבות).
שנת 1492, יציאת קולומבוס וגילוי אמריקה (היסטוריונים פוליטיים).
שנת 1517, תחילתה של הרפורמציה הפרוטסטנטית (היסטוריונים של הדת).
24 בפברואר 1525 - קרב פאביה הפעם הראשונה ששימוש בנשק חם הוביל לניצחון בקרב, ובכך מסיים את תקופת האבירים שאפיינה את ימי הביניים (חלק מן ההיסטוריונים הצבאיים).
1543, השנה בה פרסם קופרניקוס את התאוריה ההליוצנטרית בספר "על תנועתם של גרמי השמים" ובכך נעשה שינוי מחשבתי בדרך בה נתפש העולם (חלק נוסף מן ההיסטוריונים של התרבות).
המחצית השנייה של המאה ה-18: המהפכה התעשייתית, המצאת מנוע הקיטור, פיתוחים בחקלאות, בדת, בפילוסופיה ובפוליטיקה (המהפכה הצרפתית).
הגדרות > חלוקה לתקופות משנה > העת החדשה המוקדמת

נהוג לתארך את העת החדשה המוקדמת החל מתחילת המאה ה-16 ועד סוף המאה ה-18 (1500-1800 בקירוב). תקופה זו מאופיינת בצמיחה תרבותית, מדעית ופוליטית באירופה הכוללת את קץ הפאודליזם והתפתחותן של ממשלות ריכוזיות ומדינות הלאום הראשונות.
הגדרות > חלוקה לתקופות משנה > העת החדשה המאוחרת

נהוג לתארך תקופה זו למתחילת המאה ה-19 ועד ימינו אלו (החל מ-1800 בקירוב). את תקופה זו, יש המחלקים לשתי תת-תקופות עיקריות:
1789–1914: עד אמצע המאה ה-19, המצב היה דומה לזה של העת החדשה המוקדמת, בעיקר באירופה בה השלטון המונרכי, זה המלכותי, וזה הקיסרי, נשאר כמו שהיה, והתרבות כמעט ולא השתנתה כאשר המוזיקה הקלאסית ויתר ענפי התרבות האירופאית נשארו כפי שהיו במאה שלפני, בעיקר במרכז ובמזרח אירופה. לקראת שנת 1900, התרבות המערבית השתנתה, תקופה זו מאופיינת בראשית האימפריאליזם האירופאי, המהפכה התעשייתית באירופה, הלאומיות המודרנית וראשית הדמוקרטיה המודרנית (המהפכה הצרפתית והמהפכה האמריקנית, שרק בתחילת המאה ה-20 גרמו לשינוי שיטת השלטון באירופה). בתקופה זו נשארת אירופה הכוח החזק בעולם, כאשר לקראת סופה מתחילים לאתגר את ההגמוניה שלה מדינות כגון ארצות הברית ויפן.
1914 עד ימינו: בתקופה זו העולם ידע שתי מלחמות עולם (מלחמת העולם הראשונה והשנייה), אשר בסופן ובמהלכן האימפריאליזם האירופאי קרס (דה-קולוניזציה), ובעולם עלו שני כוחות מרכזיים - ארצות הברית וברית המועצות. שתי מעצמות על אלו, התחרו ביניהן על ההגמוניה בעולם במסגרת המלחמה הקרה, כאשר בסופה קרסה ברית המועצות, וארצות הברית הפכה למעצמת העל היחידה בעולם. בנוסף, בשנים אלו החלו לצמוח כוחות חדשים בעולם באסיה (יפן, סין והודו) ובאמריקה הלטינית (ברזיל) ואירופה התאחדה במידת מה תחת האיחוד האירופי, אולי בניסיון להחזיר מכוחה.
מאפיינים בולטים > תמורות במגוון תחומים

במהלך התקופה המודרנית, שינויים מרחיקי לכת התרחשו בכל תחומי החיים של בני האדם: דת, פוליטיקה, תעשייה, חברה, כלכלה, מסחר, תחבורה, תקשורת, מיכון, מדע, רפואה, טכנולוגיה ותרבות. תמורות אלה שינו את "העולם הישן" למה שמכונה "העולם המודרני" או "העולם החדש".
מאפיינים בולטים > משטרים ואידאולוגיות > ייסוד המדינה המודרנית

המהפכה הצרפתית והמהפכה האמריקאית החלו את התהליך של חיסול המלוכה האבסולוטית באירופה. צורות השלטון החדשות שנוצרו במקומה הובילו ליצירת מושגים ומודלים חדשים של שלטון "מודרני" שמתאפיין במשטר דמוקרטי, וכלל ערכים של שוויון חברתי וחירות האדם.
ההסדר הישן של ימי הביניים התמוטט כאשר אישים כדוגמת הקיסר נפוליאון הכינו קודקסים חדשים של חוק, כמו קוד נפוליאון. החוקים החדשים קידמו אנשים על סמך כישרונותיהם ואופיים, ולא רק על סמך מערכת המעמדות, ששורשיה נבעו בין השאר ממערכת הפאודליזם. המערכת הפוליטית המודרנית של ליברליזם נוצרה, והעניקה כוח למעמדות הנמוכים של החברה. כוח שהתבטא ביצירת גופים נבחרים ופוליטיקה פרלמנטרית. השפעתם של הגופים הנבחרים מוטטה את השלטון המסורתי שנשלט על ידי צווים מלכותיים.
בארצות הברית התפתחה שיטת השלטון של הרפובליקה, שבתחילתה העניקה את זכות הבחירה לכל אזרח לבן וזכר. שיטה זו העניקה את מושכות השלטון לממשלה שמרוסנת על ידי חוקה, וכוחה מורכב ממערכת של איזונים ובלמים בין שלוש הרשויות השונות של הממשל: הרשות השופטת, הרשות המחוקקת והרשות המבצעת. שיטה זו של ממשל שימשה נר לרגליהן של ממשלות בכל רחבי העולם המערבי.
מאפיינים בולטים > משטרים ואידאולוגיות > אידאולוגיות חדשות

בעת החדשה, נוסח חיבור חדש בין אדם למולדתו, תרבותו ושפתו, תהליך שהפיק בסופו של דבר את היווצרות הלאומיות. הלאומיות הביאה להתפתחותן של אידאולוגיות חדשות של פשיזם, סוציאליזם, מרקסיזם וקומוניזם. הרצון ליצור עולם חדש ומנותק מהעולם הישן הוביל ליצירת אידאולוגיות חדשות וקיצוניות. באימפריה הרוסית התפתחה תנועת הקומוניזם לבולשביזם ששיאה היה במהפכת אוקטובר שהובילה לחיסול משפחת המלוכה הרוסית של הצארים יצירת ברית המועצות, חיסול משטר הצמיתים והפיכת רוסיה ל"מדינה מודרנית". בגרמניה, לאחר התפטרותו של הקייזר ב-1918 החלה תקופת אי-סדר פוליטי שסללה את הדרך לעליית הנאציזם - תנועה פשיסטית ולאומנית.
הכרזת העצמאות של ארצות הברית, ב-4 ביולי 1776 אשר הביאה להקמתה של הדמוקרטיה הראשונה בעולם המודרני
ההשתלטות על הבסטיליה ב-14 ביולי 1789 אשר סימנה את המהפכה הצרפתית - אבן יסוד בהתפתחות הדמוקרטיה והלאומיות באירופה. ציורו של ז'אן-פייר הואל, 1789
אדולף היטלר נואם בעצרת נירנברג, ספטמבר 1934. הנאציזם היה שיאו של הפאשיזם והלאומנות באירופה
מאפיינים בולטים > התפתחות טכנולוגית ומדעית

המהפכה המדעית של המאה ה-17 הובילו להתפתחות המדע ופיתוח שיטות מחשבה "מודרניות" של הסקת מסקנות והבנה של היקום הפיזי והביולוגי שמסביב לאדם. כתוצאה מתהליך זה תגליות מדעיות רבות פרצו לעולם ושינו אותו. תגליות והמצאות כגון הטלפון, רדיו, קרני רנטגן, מיקרוסקופ, חשמל ומחשב תרמו בצורה ניכרת לשינוי מהיר ועצום בצורת החיים של האדם, ובחברה האנושית. חיי האדם הוארכו ושופרו בצורה ניכרת הודות לגילויים רפואיים. גילויים כגון אנטיביוטיקה וחיסון הביאו ליצירת דרכים חדשות להיאבק במחלות. פיתוח ענפי הכירורגיה, תרופות, אתיקה רפואית וגנטיקה הובילו לשינוי רדיקלי בטיפול הרפואי, בניהול בתי החולים ובמניעת מחלות ומגפות.
מדע המלחמה שונה לגמרי עם יצירתם של כלי נשק חדשים "חמים", כגון הרובה, התותח, האקדח ומקלע. פיתוח חומר נפץ שינה את מגבלות המלחמה. המצאת כלי נשק מתוחכמים וממונעים כגון הטנק, המטוס, מטוס סילון והטיל שינו את שדה הלחימה מקרב פנים מול פנים, ללחימה בסדר כוחות גדול והרסני. המצאת כלי נשק להשמדה המונית כגון פצצה גרעינית, פצצת מימן נשק כימי ונשק ביולוגי יצרה את האפשרות של השמדתה של האנושות כולה.
תאוריות מדעיות חדשות כגון אבולוציה ופסיכולוגיה ופסיכואנליזה שינו את הגישה המסורתית של האנושות לעצמה ולמוצאה.
התפתחות התעשייה בעת החדשה שינתה באופן דרסטי את עיסוקיו של האדם.
אייזק ניוטון (25 בדצמבר 1642 - 31 במרץ 1727) היה פיזיקאי ומתמטיקאי אנגלי, אשר נחשב לאחד המדענים הגדולים בכל הזמנים. רבים רואים בו את מבשר המהפכה המדעית
אלברט איינשטיין (4 במרץ 1879 - 18 באפריל 1955) היה פיזיקאי יהודי יליד גרמניה, מגדולי הפיזיקאים בכל הזמנים
המודל ההליוצנטרי אשר הפך לקונצנזוס בקרב הקהילה המדעית החל מהמאות ה-16 וה-17, הוא אחד מהחידושים המשמעותיים של המהפכה המדעית
ציור של הצייר הצרפתי גוסטב דורה המתאר את התיעוש של לונדון. המהפכה התעשייתית אשר ראשיתה בבריטניה, שינתה לחלוטין את חיי האדם
מאפיינים בולטים > חברה ותרבות

גישה חדשה אל הדת החלה להופיע בעת החדשה, כאשר ברחבי העולם הכוחות המסורתיים של הדתות ומוסדותיהן איבדו את כוחם. תהליך זה נראה בבירור בעולם הנוצרי עם היחלשות כוחה של הכנסייה. רצון חדש לחופש אישי ממה שכונה, על ידי האנשים שרצו בכך, "מגבלות דתיות", הוביל להתפתחות מתירנות מינית, שנתקבלה על ידי חלקים נרחבים מהעולם המערבי. תופעות של קיצוניות דתית התפתחו אף הן, ויצרו בדתות שונות את הפונדמנטליזם. תהליך של יצירת שוויון בין המינים בפוליטיקה ובכלכלה הוליד את התנועה לשחרור האשה, ואת הפמיניזם.
השילוב, וההשפעה המשותפת של כל השינויים הקיצונים ומרחיקי הלכת שקרו בפוליטיקה, כלכלה, תעשייה, מדע, רפואה, טכנולוגיה, ותרבות בעולם שינו, וממשיכים לשנות את העולם, למה שמכונה המודרנה.
מרכז העיר ניו יורק. אחת התמורות הגדולות ביותר שאירעו והואצו המהלך העת החדשה היה תהליך האורבניזציה, במהלכו רבים עזבו את הכפר על העיר. כיום, למעלה ממחצית אוכלוסיית העולם מתגוררת בעיר
מרתין לותר, היה מוביל הרפורמציה הפרוטסטנטית, אשר הייתה תנועה שקראה לשינוי ערכי ומוסדי בכנסייה הרומית הקתולית במאה ה-16. הרפורמציה הפרוטסטנטית מסמנת מגמות של התמתנות וליברליזציה דתית
מגדלי התאומים בוערים בעת פיגועי 11 בספטמבר, אשר היו שיאו של הטרור פונדמנטליסטי האסלאמי. במהלך העת החדשה אירעו תופעות רבות של קיצוניות דתית, ויצרו בדתות שונות את הפונדמנטליזם
הפגנת נשים למען זכות הצבעה לנשים, ניו יורק, 6 במאי 1912. במהלך העת החדשה, החלו צוברות תאוצה מגמות של יצירת שוויון בין המינים בפוליטיקה ובכלכלה, דבר אשר התבטא בפמיניזם
פילוסופיה והגות

יחד עם השינויים הטכנולוגיים והחברתיים התפתחו זרמים חדשים בפילוסופיה. דקארט (1596-1650), "אבי הפילוסופיה החדשה", חידש את המסורת הפילוסופית בכך שבדומה לסוקרטס, התעקש שנקודת המוצא של הפילוסוף היא ספקנית. בניגוד לפילוסופיה של ימי הביניים שנקשרה קשרים הדוקים עם הדת, הפילוסופיה החדשה שאפה לבנות שיטה פילוסופית שבה שכלו של הסובייקט הוא מקור הלגיטימציה של הידע ולא דבר-האל (דקארט ביקש להוכיח את קיום האל באמצעות מחשבתו בלבד).
בפילוסופיה של המאות ה-17 וה-18 מקובל לחלק את הפילוסופים לשני זרמים מרכזיים. דקארט חידש את המסורת הרציונליסטית, שמקורה עוד באפלטון. מולם התחדש הזרם האמפיריציסטי (הנסמך על אריסטו). קאנט איחד בין הזרמים ואז התחיל עידן הנאורות.
העת החדשה הייתה גם נקודת ציון משמעותית בתולדות הפילוסופיה הפוליטית. נהגו בה חלק ניכר מן הרעיונות שמהווים את התשתית למדינה המערבית המודרנית, כגון זכויות האדם (סוף המאה ה-17), והפרדת הרשויות (אמצע המאה ה-18).
בעת החדשה המאוחרת (סוף המאה התשע-עשרה), קמו שני זרמים חדשים עיקריים. הפילוסופיה האנליטית, אשר עוסקת בלוגיקה ובשפה כאמצעים המרכזיים למימוש העשייה הפילוסופית. אבות הפילוסופיה האנליטית הם פרגה אשר היווה השראה עבור הזרם כולו וראסל אשר הביא לפרסום וההכרה של הזרם. המסורת השנייה מכונה פילוסופיה קונטיננטלית וצורת הכתיבה בה "חופשית" יותר ו"קפדנית" פחות. אסכולות קונטיננטליות חשובות הן האקזיסטנציאליזם, הפנומנולוגיה, התיאוריה הביקורתית, הפוסט-סטרוקטורליזם והפוסטמודרניזם.
תומאס הובס, אחד הפילוסופים הפוליטיים המובילים של העת החדשה.
רנה דקארט, אבי הפילוסופיה החדשה. היה נוצרי אדוק אך בשיטתו שהולידה את הביטוי המפורסם "אני חושב משמע אני קיים" פרץ את הדרך לפילוסופיה שאינה תאולוגית.
עמנואל קאנט - תאוריית האידיאליזם הטראנסנדנטלי שלו מהווה בעיני רבים איחוד של הזרם הרציונליסטי והזרם האמפיריציסטי וכתוצאה מכך איפשרה לפילוסופיה להתקדם לקראת שאלות חדשות
פרגה אבי הפילוסופיה האנליטית
אמנות ואדריכלות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
היהדות בעת החדשה

קיים דיון בין ההיסטוריונים כיצד לתקף את ראשית העת החדשה בתולדות עם ישראל:
ישנם הטוענים שגירוש ספרד ב-1492, ויצירת הקהילות החדשות מסביב לים התיכון וברחבי האימפריה העות'מאנית מסמנים את תחילתו של עידן זה.
ההיסטוריון בן-ציון דינור, ראה בהתעוררות הלאומית של עם ישראל כמסמנת את תחילת העת החדשה ביהדות. הוא מציין את שנת 1700, השנה בה הגיעה שיירת רבי יהודה החסיד לירושלים, כאירוע הפתיחה לעת החדשה בתולדות ישראל.
ההיסטוריון שמעון דובנוב רואה במהפכה הצרפתית ובמתן שוויון זכויות ליהודים בצרפת את תחילתה של העת החדשה.
שמואל אטינגר מסמן את הסופות בנגב ב-1881 ושגשוגה של האנטישמיות המודרנית במערב אירופה, בשלהי המאה ה-19 את ראשיתה של התקופה.
במאות ה-18 וה-19, היהודים שבו למערב אירופה, ולקחו חלק בתמורות הכלכלה ועליית הקפיטליזם. יהודים רבים רכשו השכלה כללית, בעיקר לצורך השתלבות בחברה שסביבם, מהלכים שהשפיעו על תהליכי חילון. במקביל, התגוונה התרבות היהודית במזרח אירופה עם היווצרות תנועת החסידות של הבעש"ט. בשלהי המאה ה-18 נוצר המרכז היהודי החשוב באמריקה והחל להתפתח פלורליזם דתי ויצירת הזרמים האורתודוקסי, הרפורמי והקונסרבטיבי. במקביל התפתחה במזרח אירופה התנועה הלאומית היהודית – הציונות. תנועה זו הקימה יישוב יהודי מודרני בארץ ישראל שהחיה את השפה העברית.
במלחמת העולם השנייה אירעה השואה כתוצאה של האנטישמיות המודרנית. מתוך הקיבוץ היהודי בעולם שמנה כ-16 מיליון נפש, הנאצים רצחו כשישה מיליון יהודים. בעקבות השואה הנהיגה הציונות מאבק פוליטי להקמת מדינה ליהודים. בשנת 1948 בעקבות החלטת האו"ם, ועם סיום המנדט הבריטי הכריזו מנהיגי היישוב על הקמת מדינה ריבונית לעם היהודי בארץ ישראל ושמה מדינת ישראל. במחצית השנייה של המאה ה-20 הפכה מדינת ישראל להיות המרכז החשוב ביותר של העם היהודי, שבו כשבעה מיליון יהודים. ברחבי העולם מתקיימות קהילות יהודיות רבות שהגדולה בהם היא יהדות ארצות הברית.
ראו גם

ימי הביניים
רנסאנס
מודרניזם
פוסטמודרניות
לקריאה נוספת

פרד ברונר, אילן רחום, המעצמה העולמית הראשונה: ספרד, אירופה ואמריקה בראשית העת החדשה, ירושלים: הוצאת כרמל, תשס"ז 2007
חיים ברקוביץ, מסורת ומהפכה: תרבות יהודית בצרפת בראשית העת החדשה, (תרגום: מאנגלית - איילת סקסטין ; עריכה לשונית - יהושע גרינברג), ירושלים: הוצאת מרכז זלמן שזר, תשס"ז 2007
שמואל אטינגר, תולדות עם ישראל, (עורך: חיים הלל בן-ששון), ג: העת החדשה, תל אביב: הוצאת דביר, תשכ"ט-1969
הערות שוליים

↑  Must We Divide History into Periods?, תרגום לאנגלית  M.B. DeBevoise, אוניברסיטת קולומביה, 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562974505171  GND: 4171678-4  KulturNav: a7b2cebd-daff-4e61-a58c-59644235f9bc  LCCN: sh85061236  LNB: 000059936  NARA: 10647222  NKC: ph117243 
1492 - קולומבוס תובע בעלות על העולם החדש (הדפס משנת 1893). יש הרואים בגילוי אמריקה את תחילת העת החדשה.
השאפתנים (סרט)

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  הרומן "השאפתנים" של הרולד רובינס
 בימוי:  אדוארד דמיטריק 
 הופק בידי:  ג'וזף לוין
 תסריט:  ג'ון מייקל הייז, הרולד רובינס 
 עריכה:  פרנק ברכט
 שחקנים ראשיים:  ג'ורג' פפארד קרול בייקר מרתה הייר מרטין בלסם אלן לאד אליזבת אשלי
 מוזיקה:  אלמר ברנסטיין
 צילום:  ג'וסף מקדונלד 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Embassy Pictures 
 חברה מפיצה:  סרטי פרמאונט
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  9 באפריל 1964
 משך הקרנה:  150 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט רומנטי, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 מקום התרחשות:  לוס אנג'לס 
 תקציב:  3,300,000 דולר
 הכנסות:  40,000,000 דולר
 דף הסרט ב־IMDb
 
קרול בייקר וג'ורג' פפארד בסצנה מ"השאפתנים".
השאפתנים (באנגלית: The Carpetbaggers) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1964, בבימויו של אדוארד דמיטריק, עם ג'ורג' פפארד, קרול בייקר, אלן לאד ומרתה הייר בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על רב המכר "השאפתנים" של הרולד רובינס (1961).
המונח "Carpetbagger" מקורו בתקופה לאחר מלחמת האזרחים האמריקאית. מדינות הקונפדרציה היו הרוסות ורבים מהצפון הגיעו לשם מצוידים בתיקים זולים משטיחים (Carpet bag) ובהם רכושם הדל, כדי לנצל את המצב, לקנות רכוש במחיר אפסי ולהרוויח. המונח התפשט אחר כך לכל שאפתן שמנסה לנצל הזדמנות של עסק כושל כדי להרוויח מזה. ג'ורג' פפארד מגלם דמות המבוססת על הווארד יוז שידע לנצל הזדמנויות כדי להרוויח. הדמות שמגלמת קרול בייקר מבוססת על השחקנית ג'ין הארלו שהיו לה יחסים הדוקים עם יוז. היא גילמה את הארלו בסרט "הארלו" (1965).
זה היה סרטו האחרון של אלן לאד, הוא יצא לאקרנים זמן קצר לאחר מותו.
ב-1966 הופק פריקוול לסרט בשם נבדה סמית' כשסטיב מקווין מגלם את תפקידו של אלן לאד.
תקציר העלילה

ג'ונאס קורד הצעיר (ג'ורג' פפארד) יורש בשנת 1925 את מפעל הכימיה של אביו (ליף אריקסון) לאחר שמת מהתקף לב במהלך ריב איתו. תוך זמן קצר הוא משתלט על כל מניות החברה ובעיקר על נבדה סמית' (אלן לאד) שהולך אחר כך לתעשיית הסרטים והופך לשחקן מצליח.
ג'ונאס "מטפל" גם באם החורגת שלו, רינה (קרול בייקר), אישה צעירה, יפהפייה ותאוותנית. היא הייתה מקודם בת זוגו אבל אביו התאהב והתחתן איתה. ג'ונאס קונה את מניותיה והיא נוסעת לפריז ומופיעה במועדונים של החברה הגבוהה עד שמתרוששת וחוזרת לארצות הברית.
בינתיים מרחיב ג'ונאס את עסקיו בעזרת המנכ"ל שלו מק מקליסטר (לו איירס) ומהנדס המטוסים באז מקלסון (ראלף טאגר) הוא מתחיל לייצר מטוסים נוסעים שמסוגלים להטיס נוסעים רבים מחוף לחוף. כל הזמן הוא בטיסות, בתי מלון, אלכוהול ונשים.
באחת הפעמים הוא מכיר את מוניקה וינת'רופ (אליזבת אשלי) בתו של עמוס וינת'רופ (טום טולי) מנהל בכיר אותו פיטר. מוניקה נכנסת להריון ויולדת בת אבל ג'ונאס לא מתרגש מזה וממשיך בחייו הפרועים עד שהם מתגרשים.
ג'ונאס נכנס לעסקי סרטים ב"אולפני נורמן" בראשותו של ברנרד נורמן (מרטין בלסם). הוא מבין שהעתיד הוא בסרטים מדברים, מפטר את השחקנית הראשית ומביא במקומה את רינה שאין לה מושג במשחק אבל היא חושנית והסרטים שלה מצליחים. הוא גם מעביר לצידו את עוזרו של נורמן דן פירס (בוב קמינגס), כאיש יחסי הציבור שלו.
נבדה סמית' מתאהב ברינה והם מתחתנים אבל רינה מכורה לאלכוהול ונהרגת בתאונת דרכים. הצלחת האולפן תלויה רק בה ונורמן משכנע את פירס תמורת רווח גדול, ללכת לג'ונאס ולמכור לו את האולפן לפני שיוודע לו על מותה של רינה. המזימה מצליחה וג'ונאס נופל בפח אבל לא מתייאש ומוצא שחקנית חדשה, ג'ני דנטון, (מרתה הייר) שדומה לרינה ביופי ובחושניות ומצליחה כמוה. הוא נותן לה טבעת אירוסין ומגלה לה שהוא יודע על עברה בסרטים פורנוגרפים ורוצה בה רק לשימושו המיני. היא בורחת וזורקת את הטבעת. נבדה סמית' מתעמת איתו והעימות עובר לקרב אגרופים אלים. נבדה מגלה לג'ונאס שהוא יודע את סודו - על אחיו שהיה מפגר ומת בגיל 9 ושזה גרם ליחסים הקשים בינו ולאביו וכי מה שדוחף אותו זה החשש שיהיה חולה כאחיו.
ג'ונאס מכיר בחולשותיו, מוכר את נכסיו, מגיעה למוניקה ומפציר כי תחזור אליו והם יתחילו חיים חדשים עם בתם כמשפחה. היא לבסוף נענית לו והם מתחבקים.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ג'ורג' פפארד | ג'ונאס קורד |  |
| אלן לאד | נבדה סמית' |  |
| ליף אריקסון | ג'ונאס קורד האב |  |
| אליזבת אשלי | מוניקה קורד | אשתו של ג'ונאס |
| קרול בייקר | רינה מרלו |  |
| מרתה הייר | ג'ני דנטון | שחקנית |
| מרטין בלסם | ברנרד נורמן | מפיק |
| טום טולי | עמוס וינת'רופ | אבא של מוניקה |
| לו איירס | מק מקליסטר | מנכ"ל חברת ג'ונאס |
| ראלף טאגר | באז מקלינסון | מהנדס מטוסים |
| בוב קמינגס | דן פירס |  |
גיל עקיביוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 בפברואר 1970 (בן 55) כ"ה בשבט תש"ל פתח תקווה, ישראל
 מוקד פעילות:  ישראל 
 כלי נגינה:  פסנתר, שירה
 שיתופי פעולה בולטים:  צביקה פיק  מיקי גבריאלוב  עובדיה חממה
 בת זוג:  איילת
 
גיל עקיביוב (נולד בכ"ה בשבט תש"ל, 2 בפברואר 1970) הוא זמר, פסנתרן, מלחין ומעבד מוזיקלי ישראלי, חסיד חב"ד.
ביוגרפיה

עקיביוב נולד בפתח תקווה, כבן רביעי למשפחה מסורתית. בגיל שמונה התחיל בלמידה בפסנתר, שירת בלהקה הצבאית, כסולן מקצועי.
באמצע שנות ה-90 החל בתהליך חזרה בתשובה בעקבות מפגש עם האמן ניסים מולגן בעזרת אבי פיאמנטה ובהמשך הפך לחסיד חב"ד.
עקיביוב נשוי לאיילת, אב לשבעה ומתגורר בקריית מלאכי.
קריירה

בגיל 11, הופיע בפסטיבל שירי הילדים לצד צביקה פיק כסולן בשיר "הסבון בכה מאוד" אותו הם ביצעו במשותף.
בצבא שירת בלהקה צבאית, בתחילה כזמר בלהקת מפקדת חילות השדה (מפח"ש) ובהמשך כנגן ומעבד מוזיקלי בחיל האוויר.
כסולן בלהקת מפח"ש (בניהולו המוזיקלי של מיקי גבריאלוב) ביצע כסולן את השיר "פתחי לי את הדלת" של להקת אחרית הימים.
בעקבות אהדת הקהל, החליט הצוות המקצועי בראשותם של שמוליק בילו ומיקי גבריאלוב להוציא את השיר כסינגל לרדיו.
קריירה > תחנות נוספות בתחום המוזיקלי

1988 – ניהול ועיבוד מוזיקלי של תחרויות זמר עירוניות בעיר פתח-תקוה.
1991 – ניהול מוזיקלי של הלהקה הייצוגית "אקורד חדש" בפתח-תקוה.
1993 – ניהול מוזיקלי של להקת הזמר הייצוגית "צעירי קריית אונו" בקריית אונו .
1995 - היכרות עם עובדיה חממה, והתחלת שיתוף פעולה מוזיקלי עמו, בין השאר בשנת 2006 - שותף לביצוע הלהיט "אנא בכח" בעיבוד שירה ונגינה. (שיר שהוא אחד מההצלחות הגדולות של השנים האחרונות במוזיקה הישראלית)
1996-2017- הפקת פלייבקים למקהלת "טבע".
2001-2017- ניהול מוזיקלי להצגות תיאטרון האור של השחקן יוסי וייס
2008 – לחנים ועיבודים להצגה "תל אביב שלי" בתיאטרון אורנה פורת
2016 - שותפות מוזיקלית באלבומו של יהורם גאון 'שיר אהבה'.
2000-2017 – לחנים ועיבודים לשחקן מיכאל וייגל.
במשך כל השנים הקליט והוציא לאור שירים, בביצועים אישיים כסולן ועם מבצעים ויוצרים נוספים.
בשנת 2012 הקליט והוציא יחד עם היוצר עובדיה חממה את הסינגלים: הארץ הטובה, השלום שאני מבקש, מטה, מסך הנצח עולה, עלה, שנה חדשה - נפלאות הזמן
סינגלים

2012 - כל נדרי
2017 - לך לך, שבו הבנים
2019 - ילד, דהו המילים, עצת חיים
2020 - אבא
2021 - החיינו, ציור הגאולה
דיסקוגרפיה

תפילה לעני (2001)
בשורה טובה (2005)
חדווא דניגונא (2012)
הנוצה (2013) - עם עובדיה חממה.
גופר קרמיקה

| --- | --- |

אברהם גופר בעת עבודתו
 נתונים כלליים
 מייסדים:  אברהם גופר, פנינה גופר 
 תקופת הפעילות:  1956 – שנות ה-2000 
 מיקום המטה:  רעננה
 ענפי תעשייה:  קרמיקה
 
גוֹפֶר קרמיקה הוא בית מלאכה לעיצוב קרמי מיסודם של אברהם ופנינה גופר שפעל בישראל החל משנות ה-50 של המאה ה-20 ועד לשנות ה-2000. העבודות אופיינו בדקורטיביות ובשימוש בזיגוג צבעוני עז.
היסטוריה

"גופר קרמיקה" הוקם על ידי אברהם ופנינה גופר בשנת 1956. מרבית העבודות שיצרו בני הזוג נעשו בטכניקה של יציקה קרמית ואופיינו בדקורטיביות ובעיטורים תלת־ממדיים. העבודות חופו בזיגוג צבעוני שנשרף בטמפרטורה גבוהה. בין העבודות הידועות של בני הזוג היו יצירות יודאיקה, ובייחוד קערות סדר. בנוסף לאמנות שימושית יצרו בני הזוג מספר עבודות במרחב הציבורי. עבודותיהם הוצגו בתערוכה הקבוצתית "קרמיקה 70" במוזיאון תל אביב (1970), בתערוכת יחיד במוזיאון האתנוגרפי בחיפה (1976) ובבית יד לבנים בחולון (1987) ועוד.
סגנון

המאפיינים הבולטים בסגנון של גופר הם הססגוניות בזיגוג והעושר הקישוטי התלת-ממדי, בניגוד לקישוטים של הקרמיקה הארמנית למשל. פני הכלים מעוטרים בציורים ובאבסטרקטים עשויים מבליטות ושקעים. ועל כן, בסוף שנות ה-50, בלט סגנון העבודות של גופר קרמיקה בנוף המונוכרומטי של גוני החום ששלטו בהוייה הקראמית הישראלית בצבעוניותם ובביטוי התלת־ממדי של הקישוטים.