stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טוני שרידן

| --- | --- |

טוני שרידן בהופעה, נובמבר 2004
 לידה:  21 במאי 1940 נורפוק, אנגליה
 פטירה:  16 בפברואר 2013 (בגיל 72) המבורג, גרמניה
 שם לידה:  אנת'וני אסמונד שרידן מק'גיניטי
 מוקד פעילות:  ליברפול, אנגליה
 תקופת הפעילות:  1958–2012 (כ־54 שנים)
 מקום לימודים:  City of Norwich School, An Ormiston Academy 
 עיסוק:  זמר-יוצר
 סוגה:  רוק, רוקנרול
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  שירה, גיטרה, כינור
 חברת תקליטים:  Polydor Records
 בן או בת זוג:  Rosi McGinnity 
 http://www.tony-sheridan.de
 פרופיל ב-IMDb
 
אנת'וני אסמונד "טוני" שרידן מק'גיניטי (באנגלית: Anthony Esmond Sheridan McGinnity; ‏21 במאי 1940 בנוריץ' שבמחוז נורפוק באנגליה - 16 בפברואר 2013 בהמבורג, גרמניה) היה זמר-יוצר וגיטריסט בריטי, בסוגת הרוקנרול. פרסומו המרכזי נבע משיתוף הפעולה שלו עם להקת הביטלס, והוא היה אחד משני המוזיקאים היחידים (יחד עם בילי פרסטון) אשר זכה להופיע כמבצע בקרדיט על תקליט של הלהקה.
ביוגרפיה

בצעירותו הושפע שרידן בעידוד הוריו ממוזיקה קלאסית, ובגיל 7 למד לנגן על כינור. בהמשך דרכו למד לנגן גם על גיטרה, ובשנת 1956 הקים את להקתו הראשונה. בשנת 1958, בגיל 18, החל להופיע בתוכנית רדיו של ה-BBC, כנגן גיטרה חשמלית. בהמשך, קיבל חוזה להופיע במועדון ה-Top Ten בהמבורג, גרמניה.
בעת שהופיע בהמבורג, בשנים 1960–1963, העסיק שרידן מספר להקות ליווי. בשנת 1961 הייתה זו להקת הביטלס (שהורכבה אז מג'ון לנון, פול מקרטני, ג'ורג' האריסון ופיט בסט) ששימשה כלהקת הליווי שלו, לאחר שפגש את חברי הלהקה בביקורם הראשון בהמבורג. ברט קאמפרט, סוכן של חברת התקליטים Polydor Records, הציע ששרידן והביטלס יקליטו יחד, ובשנת 1962 הפיצה חברת התקליטים ברחבי גרמניה את האלבום "My Bonnie". הסינגל המוכר ביותר מתוך האלבום היה "My Bonnie"/"The Saints", אשר הגיע למקום החמישי במצעד הפזמונים המקומי. עקב העובדה שהמילה Beatles מזכירה את המילה הגרמנית Pidels (כינוי סלנג ברבים לפין), האלבום עוטר בקרדיט "טוני שרידן וה-Beat Brothers". מאוחר יותר, לאחר שלהקת הביטלס זכתה לפרסום בינלאומי, האלבום הופץ מחדש בבריטניה, והפעם תחת הקרדיט "טוני שרידן והביטלס".
בשנת 1967, מתוך מעורבות בסוגיית מלחמת וייטנאם, הסכים שרידן להופיע בפני כוחות בעלות הברית. בעת שהותו בווייטנאם, הותקפה הלהקה שלו בירי ואחד מחבריה נהרג. בסוכנות הידיעות רויטרס אף דווח בטעות כי שרידן עצמו נהרג. על פעולותיו להעלאת המורל בקרב כוחות בעלות הברית במהלך המלחמה, זכה שרידן לתואר "קפטן של כבוד" מטעם צבא ארצות הברית.
בשנות ה-70 המוקדמות הפיק שרידן תוכנית רדיו במערב גרמניה שעסקה במוזיקת בלוז. בשנת 1978, עם פתיחתו המחודשת של מועדון "Star Club" בהמבורג, הופיע בו שרידן יחד עם להקת TCB Band (להקת הליווי של אלביס פרסלי עד למותו).
ב-13 באוגוסט 2002 פרסם שרידן אלבום אוסף בשם "Vagabond", אשר כלל גם גרסת כיסוי לשיר "Skinny Minnie" - שיר אותו פרסם שרידן שנים קודם לכן באלבומו הראשון.
בערוב ימיו התגורר שרידן עם אשתו אנה בגרמניה, ופרט לעיסוקו במוזיקה התעניין גם בהרלדיקה ועסק בעיצוב שלטי אצולה. שרידן נפטר ב-16 בפברואר 2013 בגיל 72.
דיסקוגרפיה

1962: My Bonnie, with The Beat Brothers/Beatles
1964: Just A Little Bit of Tony Sheridan, with The Big Six
1964: ‎"Ain't She Sweet" (side 1), with the Beatles, recorded 1961
1965: My Babe, with The Big Six
1974: Live in Berlin '73
1976: On My Mind (הוצאה עצמאית)
1984: Novus
1986: Ich lieb Dich so
1994: ‎Here & Now!
2001: Historical Moments, with Rod Davis
2002: Vagabond
2008: ‎...and so it goes, by Dave Humphries (שרידן מנגן בשירים 5 ו-11)
הערות שוליים

↑  מת טוני שרידן, הסולן הראשון של הביטלס, באתר ynet, 17 בפברואר 2013
| הביטלס |
| --- | --- | --- |
ג'ון לנון • פול מקרטני • ג'ורג' האריסון • רינגו סטאר
פיט בסט • סטיוארט סאטקליף • לנון-מקרטני
| אלבומי אולפן | Please Please Me‏ (1963) • With the beatles‏ (1963) • A Hard Day's Night‏ (1964) • Beatles for Sale‏ (1964) • !Help‏ (1965) • Rubber Soul‏ (1965) • Revolver‏ (1966) • Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band‏ (1967) • Magical Mystery Tour‏ (1967) • The Beatles‏ (1968) • Yellow Submarine‏ (1969) • Abbey Road‏ (1969) • Let It Be‏ (1970) |  |
| סרטים | ‏A Hard Day's Night‏ (1964) • !Help‏ (1965) • Magical Mystery Tour ‏(1967) • Yellow Submarine ‏ (1968) • Let It Be ‏(1970) • The Beatles: Get Back ‏(2021) |  |
| הנהלה | אלן ויליאמס • בריאן אפשטיין • אלן קליין • אפל רקורדס |  |
| הפקה | ג'ורג' מרטין • ג'ף אמריק • פיל ספקטור • נורמן סמית' • אלן פרסונס • אולפני אבי רוד |  |
| ערכים נוספים | ערכים נוספים |  |
|  | The Quarrymen • ביטלמניה • ריצ'רד לסטר • תאוריית הקשר על מותו של פול מקרטני • מסע הקסם המסתורי • קלאוס פורמן • יוקו אונו • אנתולוגיה • רצח ג'ון לנון • LOVE • פיליפ נורמן • סיד ברנשטיין • החיפושית החמישית • הופעת הביטלס על הגג • פירוק הביטלס |  |
דיסקוגרפיה של הביטלס • שירי הביטלס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007399225105171  BNE: XX1121002  BnF: cb13899736x (data)  GND: 134521102  ISNI: 0000 0000 8116 1519  LCCN: n87128170  MusicBrainz: 7f9a3245-df19-4681-8314-4a4c1281dc74  NKC: mzk2010593968  NTA: 073616680  SNAC: w6zw4xtx  VIAF: 37103438   WorldCat (עם VIAF): 37103438
להקפה שרפה

| --- | --- |

 לידה:  1974? (בת 50 בערך) Makalu, נפאל 
 מדינה:  נפאל 
 פרסים והוקרה:  100 נשים (BBC) (2016) 
 
לְהַקְפַּה שֶׁרְפַּה Lhakpa Sherpa (נולדה ב-1974 לערך) היא מטפסת הרים שרפה נפאלית. היא טיפסה על הר האוורסט עשר פעמים, יותר מכל אישה בעולם. בשנת 2000, הפכה לאישה הנפאלית הראשונה שטיפסה וירדה בהצלחה לאוורסט. הטיפוס העשירי שובר השיאים שלה היה ב-12 במאי 2022, אותו מימנה באמצעות קמפיין מימון המונים. בשנת 2016, הופיעה ברשימת 100 הנשים של BBC.
חיים מוקדמים

להקפה שרפה נולד במערה, ולא קיבלה כל השכלה פורמלית. היא גדלה בבלאחרקה, כפר באזור מקאלו, נפאל בהרי ההימלאיה. היא אחת מ-11 ילדים, ואם חד הורית לשתי בנות ובן. מאחר שבנפאל, רק בנים הורשו ללכת לבית הספר, היא נשאה את אחיה שעתיים לבית הספר ובחזרה.
קריירת טיפוס

בשנת 2000 היא עמדה בראש משלחת בחסות 'טרקים באסיה'. ב-18 במאי 2000 היא הייתה לאישה הנפאלית הראשונה שעלתה לפסגת הר האוורסט ושרדה. קודמת לה הייתה Pasang Lhamu Sherpa אשר לא שרדה, אך שימשה לה מקור השראה. הטיפוס הזה היה במסגרת "משלחת המילניום לנשים הנפאליות".
בשנת 2003, PBS האמריקאי ציין שהיא עלתה על הר האוורסט שלוש פעמים, הכי הרבה עבור אישה. במאי 2003 הגיעה לפסגה עם אחותה ואחיה - מינג קיפה ומינגמה ג'לו.
מ-1999 ועד 2007 לקפה שרפה עלתה על האוורסט שש פעמים ובעלה ג'ורג' שהיה אף הוא מטפס הרים, עלה תשע פעמים. באותה שנה הם הציגו את מסע האוורסט שלהם ב-2007 לשם גיוס תרומות עבור בית הספר השיתופי Quaker Lane. ג'ורג ולקפה עלו על הר האוורסט חמש פעמים יחד.
בשנת 2016 טיפסה על הר האוורסט מטיבט (סין), ועשתה את הפסגה השביעית שלה. נשיאת 'אגודת פסגת הר האוורסט', אישה נפאלית ועובדת בגובה, מאיה שרפה, טיפסה אף היא לפסגה אך מן הצד הנפאלי. מאיה שרפה היא אישה נפאלית נוספת המחזיקה בשיאי טיפוס, והיא גם עלתה לפסגת K2.
הישגי טיפוס

פסגות האוורסט:
2000
2001
2003
2004
2005
2006
2016
2017
2018
2022
פסגות K2:
2023 27 ביולי
משלחות נוספות:
משלחת הטיפוס על K2 ב-2010, לא הגיעה לפסגה אלא למחנה 3 משם חזרה בגלל מזג אוויר גרוע.
משלחת לאוורסט ב-2015; הגיעה למחנה הבסיס בטיבט, אך חזרה בעקבות רעידות האדמה באביב בהרי ההימלאיה. (ראה גם מפולות שלגים בהר האוורסט 2015 ו/או רעידת אדמה באפריל 2015 בנפאל)
בשנת 2016, נמנתה בין מאה הנשים מעוררות ההשראה והמשפיעות ביותר של ה-BBC.
ב-24 באפריל 2023 זכתה בפרס היוקרתי בהודו Tenzing Norgay National Adventure, וכן זכתה לחסות לשם טיפוס על K2.
חיים אישיים

לקפה נקראת על שם היום בשבוע שבו היא נולדה (יום רביעי). למרות שנולדה בנפאל, היא כיום תושבת ארצות הברית ועובדת בעבודות שונות ומטפלת בשלושת ילדיה. היא עבדה בחנות האמריקאית 7 Eleven וב - Whole Foods Market.
עם זאת, בראיונות היא חזרה ותארה את תשוקתה להר, רגש שהובע בעבר אצל מטפסים כמו ג'ורג' מלורי ויואיצ'ירו מיורה על פי כלי התקשורת הבריטי The Daily Telegraph.
ללקפה שתי בנות ובן אחד, והיא הייתה נשואה ל-Gheorghe Dijmărescu, רומני-אמריקאי, במשך 12 שנים. הם הכירו בשנת 2000 בקטמנדו, נפאל והתחתנו בשנת 2002. לאחר נישואיה, היא עזבה את מקום מגוריה הקבוע בנפאל ועברה לארצות הברית, שם עבד ג'ורג' בבנייה. ג'ורג היה בעל ואב מתעלל לאורך כל נישואיהם. בשנת 2008 ג'ורג חלה בסרטן. ב-2012 כשהפך יותר ויותר אלים, והכה את לקפה עד כדי כך שהיא נלקחה לחדר המיון, עובדת סוציאלית בבית חולים פינתה אותה ואת שתי בנותיה למקלט מקומי שבו שהו במשך שמונה חודשים.
ב-2016 היא החלה שוב לקבל הכרה בתקשורת כאישה עם הכי הרבה הגעות לפסגת האוורסט. באותה שנה הגיעה לפסגה השביעית שלה.
משפחה ומערכות יחסים

אחותה הקטנה מינג הגיעה לפסגת הר האוורסט ב-22 במאי 2003 כשהייתה בת 15 (טיפסה עם אחותה לקפה ואחיה ג'לו), ובכך הפכה לאדם הצעיר ביותר שידוע כי עלה על הר האוורסט (ראה גם טמבה שרי ו - ג'ורדן רומרו). אחיה Mingma Gelu Sherpa הגיע לפסגת הר האוורסט שמונה פעמים עד 2016. ה-BBC ציין שכאשר שלושה מהם הגיעו יחד לפסגה בשנת 2003, זו הייתה הקבוצה הראשונה של שלושה אחים על הפסגה בו זמנית, כפי שהוכרה על ידי ספר השיאים של גינס.
בעת מסע משלחת האוורסט של קונטיקט בשנת 2004, בעלה דאז דימרסקו פגע בה. לדברי מייקל קודאס, עיתונאי שנכח במהלך המשלחת, דימרסקו, "הכניס מכה בידו הימנית לצד ראשה של אשתו". התנגשות זו "הציתה מעין סנסציה תקשורתית בעולם טיפוס ההרים".
הופעות בתקשורת

שרפה הוא המוקד של סרטה התיעודי של לוסי ווקר משנת 2024 מלכת הרים: הפסגות של להקפה שרפה, המשודר בנטפליקס.
חאדר ושאח

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1996 (בן 28 בערך) אל-בורייג', מדינה פלסטינית 
 מקום לימודים:  המכללה האקדמית לחינוך ע"ש קיי 
 תחום יצירה:  ציור 
 
חאדר ושאח (נולד ב-1966) הוא אמן ערבי, בדווי, פלסטיני וישראלי.
ביוגרפיה

ושאח נולד בשנת 1966 למשפחה פלסטינית במחנה הפליטים אל-בורייג' ברצועת עזה. משפחתו שהתגוררה לפני קום מדינת ישראל בשטח לא הרחק מקיבוץ נגבה, הגיעה למחנה הפליטים לאחר מלחמת העצמאות. ושאח צייר בתקופת לימודיו בבית הספר התיכון בעזה. בין השנים 2000–2004 למד אמנות במרכז לאמנות חזותית, במכללת קיי בבאר שבע. לתחום הציור, כעיסוק עיקרי בחייו וכמקור פרנסה, הגיע ושאח בגיל 30.
תערוכות > תערוכות יחיד

2007 – תערוכת יחיד, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
2009 - "המשפחה", ביחד עם חיים מאור, מרכז הקצה, אוצר יצחק דה לנגה
2011 – "דיוקנאות וסביבה", המשכן לאמנות, עין חרוד
2012 – "הגר", המשכן לאמנות, עין חרוד
2012 – "חדר ושאח: האביב הערבי", הגלריה לאמנות אום אל פחם, אוצר: פרופ' חיים מאור
תערוכות > תערוכות קבוצתיות

2005 – "פצעים וחבישות", הגלריה לאמנות אום אל פחם, אוצר: חיים מאור
2006 – "לא תראו", גלריה לאמנות או אל פחם, אוצרת: מורן שוב
2007 – "רקמות : רקמה וקליגרפיה באמנות העכשווית בישראל", אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, אוצר: חיים מאור
2008 – התכתבות: אמנים ערבים בני זמננו, אוצר: פריד אבו שקרה, המוזיאון לאמנות האסלאם
פרסומים

חאדר ואשח, קטלוג: פצעים וחבישות, תערוכה קבוצתית, גלריה לאמנות אום אל פחם 2005
חאדר ואשח, קטלוג: לא תראו, תערוכה קבוצתית, גלריה לאמנות אום אל פחם (אוצרת: מורן שוב) 2006
קטלוג תערוכת יחיד, חאדר ושאח : מבחר עבודות (אוצר: מאור, חיים (באר שבע : אוניברסיטת בן-גוריון בנגב 2007
קטלוג, המשפחה : חיים מאור וחאדר ושאח בדיאלוג בין תרבויות (אוצר: מאור, חיים) רעננה : האוניברסיטה הפתוחה 2009
חאדר ואשח, קטלוג התערוכה: רקמות : רקמה וקליגרפיה באמנות העכשווית בישראל (אוצר: חיים מאור) באר שבע : אוניברסיטת בן-גוריון בנגב. המחלקה לאמנויות, 2007
הערות שוליים

↑  פרופ' חיים מאור, רקמות: רקמה וקליגרפיה באמנות העכשווית בישראל (קטלוג התערוכה), באר שבע: אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 2007
↑  פרופ' חיים מאור, חאדר ושאח: האביב הערבי (קטלוג תערוכה), הגלריה לאמנות אום אל-פחם, 2012
↑  פריד אבו שקרה, התכתבות: אמנים ערבים בני זמננו (קטלוג תערוכה), ירושלים: המוזיאון לאמנות האסלאם, 2008
↑  פרופ' חיים מאור, המשפחה : חיים מאור וחאדר ושאח בדיאלוג בין תרבויות (קטלוג התערוכה), רעננה: האוניברסיטה הפתוחה, 2009
↑  מאור ארט
יוסף שאהין

| --- | --- |

שאהין בשנת 1986.
 לידה:  25 בינואר 1926 מצרים אלכסנדריה, מצרים
 פטירה:  27 ביולי 2008 (בגיל 82) קהיר, מצרים 
 מדינה:  מצרים 
 תקופת הפעילות:  1950–2004 (כ־54 שנים)
 מקום לימודים:  Collège Saint Marc, Alexandria  ויקטוריה קולג' 
 פרסים והוקרה:  פרס מפעל חיים פסטיבל קאן (1997) פרס מפעל חיים פסטיבל דובאי (2007)
 https://youssefchahine.us/
 פרופיל ב-IMDb
 
יוסף שאהין (בערבית: يوسف شاهين; 25 בינואר 1926 – 27 ביולי 2008) היה במאי קולנוע מצרי.
ביוגרפיה

יוסף גבראיל שאהין נולד באלכסנדריה למשפחה מלכיתית קתולית ממוצא לבנוני-סורי. בצעירותו למד בארצות הברית. עם שובו למצרים בשנות ה-40 החל בקריירה קולנועית. סרטו הראשון, "באבא אמין" (אבא אמין), יצא לאקרנים ב-1950.
בשנת 1964 היגר ללבנון עקב קונפליקט הולך וגובר עם הרשויות ועם הממסד הקולנועי המצרי. בלבנון ביים שני מיוזיקלס, שהראשון בהם, "מוכר הטבעות" משנת 1965, בכיכובה של פיירוז, זכה להצלחה מסחרית גדולה ופרסם את שאהין. הסרט המוזיקלי השני, "חולות הזהב", נתקל בקשיים בהפקה, ונכשל בקופות, ובעקבותיו נאלץ שאהין לחזור למצרים.
עד שנות ה-70 ביים בדרך כלל דרמות חברתיות.
לאחר שעבר התקף לב החל לביים סרטים בעלי גוון אוטוביוגרפי, בהם הזיכרון ממלא תפקיד חשוב. למשל עיר ילדותו, אלכסנדריה, שהוא מתאר כעיר שהייתה בתקופה ההיא, בין שתי מלחמות העולם, סובלנית, חילונית, פתוחה למוסלמים, נוצרים ויהודים.
בשנת 1978 זכה סרטו "אלכסנדריה... למה?" בפרס בפסטיבל ברלין. בסרט זה הציג שאהין בגלוי סיפור אהבה הומוסקסואלי, בין שני צעירים, האחד מצרי והאחר אירופאי, שמתאהבים במהלך מלחמת העולם השנייה.
סרטיו המוקדמים של שאהין מציגים פעמים רבות סיפורי אהבה חוצי גבולות עדתיים. הוא מציג בחלק מסרטיו ביקורת נגד עמדות הממשל המצרי ואף יוצא נגד הזרמים הלאומניים הקיצוניים בארצו.
בשנת 1997 זכה שאהין בפרס על מפעל חיים מטעם פסטיבל קאן.
סרטיו (רשימה חלקית)

אבא אמין (1950)
בן הנילוס (1951)
הליצן הגדול (1952)
גברת הרכבת (1952)
אישות בלי אנשים (1953)
מאבק בעמק (1954)
שטן המדבר (1954)
מאבק בשמאל (1956)
להתראות, אהובי (1956)
אתה אהובי (1957)
תחנת קהיר (1958)
ג'מילה (1958)
אהבה לעד (1959)
בידייך (1960)
איש בחיימי (1961)
צלאח א-דין המנצח (1963)
שחר יום חדש (1965)
חולות זהביות (1966)
הארץ (1970)
הבחירה (1971)
האנשים והנילוס (1972)
הציפור (1974)
חזרת הבן הלאבד (1976)
אלכסנדריה... למה? (1979)
סיפור מצרי (1982)
להתראות בונפרטה (1985)
היום השישי (1986)
אלכסנדריה שוב ולעד (1990)
המהגר (1994)
הגורל (1997)
האחר (1999)
سكوت ح نصور (2001) silence we're shooting - שקט, מצלמים
אלכסנדריה ניו-יורק (2004)
לקריאה נוספת

עפר שלח, לקסיקון קולנוע, כרך ב, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 1990.
אבראהים צרצור

שייח' אִבְּרָאהִים עַבְּדאללה צַרְצוּר (בערבית: إبراهيم عبد الله صرصور; נהגה: איבראהים סרסור; נולד ב-2 בפברואר 1959) הוא חבר הכנסת לשעבר מטעם סיעת רע"ם-תע"ל, ולשעבר ראש הפלג הדרומי של התנועה האסלאמית.
ביוגרפיה

בסוף שנות ה-70 למד ספרות אנגלית ובלשנות אנגלית באוניברסיטת בר-אילן, וקיבל תואר ראשון בשנת 1981.
צרצור מתגורר בכפר קאסם וכיהן כראש מועצת כפר קאסם בין השנים 1988 ל-1998.
הוא הגיע לתנועה האסלאמית לאחר שהיה תלמידו של השייח' עבדאללה נימר דרוויש במסגד בכפרו, ומאז 1998 הוא עומד בראש הפלג הדרומי שלה. ב-23 בפברואר 2006 עמד בראש משלחת מטעם הפלג, שביקשה להיכנס לרצועת עזה ולהיפגש עם אסמאעיל הנייה ועם אבו מאזן, לאחר הבחירות שבהן ניצחה תנועת חמאס. הביקור נמנע על ידי משרד הביטחון בשל האיסור על כניסת ישראלים לרצועת עזה. צרצור חבר בוועדת המעקב העליונה של ערביי ישראל.
ב-2007 נתגלע מאבק בינו לבין חבר הכנסת עבאס זכור עקב אי נכונותו של זכור לפנות את מושבו בכנסת לחבר הבא ברשימת התנועה האסלאמית. זכור הסכים לבצע את הרוטציה רק בחודש אוגוסט 2008 למורת רוחו של צרצור שפנה למאבק נגדו בהליכים משפטיים, ולבסוף הביא להדחתו מהתנועה. בכנסות ה-17-19 עמד בראש סיעת רע"ם-תע"ל אשר בכל כנסת כללה ארבעה חברי כנסת- שלושה מהתנועה האיסלאמית ואחמד טיבי מתע"ל.
חבר הכנסת צרצור היה חבר בוועדת הפנים והגנת הסביבה ובוועדה למינוי קאדים שרעים. כמו כן היה חבר בשדולה למען ירושלים, השדולה הסביבתית-חברתית והשדולה למען דו קיום יהודי-ערבי.
עמדותיו

צרצור יזם הצעת חוק שתעניש כל אדם הפוגע בקודשי דת אחרת בשלוש שנות מאסר וקנס של מאה אלף שקלים, בתגובה להתבטאויות נגד מוחמד בעת משחק של קבוצת הכדורגל בית"ר ירושלים.
הוא נמנה עם יוזמי תוכנית "ירושלים תחילה" הקוראת "לשחרר ולהציל את ירושלים מהתוכניות הישראליות ומהגברת המודעות והמאמצים של המוסלמים בעולם לכיוון ירושלים ולא למדינות אחרות".
צרצור גם תמך בהקמת מדינת ח'ליפות אסלאמית. לאחר שנשאל על כך על ידי גורמים ישראליים בטרם התנהלו הבחירות, טען שהתכוון לכינון ח'ליפות במדינות ערב ולא בישראל. הוא פתח בקמפיין נגד מה שהוא מכנה "התועבה" המתפרסמת באתרי האינטרנט הערביים בישראל, תמונות בעלות אופי מיני של שחקנים וזמרים ערבים או אחרים. לטענתו גורמות תמונות אלו להשפעה שלילית על האוכלוסייה הערבית ואף מעודדות ביצוע עבירות ופשעים.
לאחר הופעתה של הזמרת הלבנונית ננסי עג'רם בפני קהל פלסטיני בירדן, התבטא נגדה וכינה אותה "סרטן בגוף האומה". דעתו של צרצור שאופי השירים, התוכן והלבוש של הזמרות ננסי עג'רם והייפא והבי משפיעות לרעה על הנוער, מעודדות התפשטותם של יצרים מזיקים ותורמות לפירוק של מסגרות משפחתיות. בדיון שנערך על שאלת הקיום של מצעד הגאווה של הקהילה ההומו-לסבית בירושלים אמר כי הוא לא מכיר את השאלה מכיוון שבחברה המוסלמית אין "בעיה שכזו".
לאחר שחוסאם א-זהאר, בנו של בכיר חמאס מחמוד א-זהאר וחבר בגדודי עז א-דין אל-קסאם, נהרג לאחר שהשתתף בשיגור רקטות ובפעולות טרור לעבר יעדים ישראליים, כינה צרצור את התקיפה של צה"ל "מעשי טבח" ואת ישראל כינה "ברברית". צרצור פרסם בעיתון התנועה האיסלאמית הודעת תנחומים הממוענת למחמוד א-זהאר בה הביע את צערו ואת שותפותו עם העם הפלסטיני.
ב-22 באוגוסט 2011 קרא לג'יהאד לשחרור ירושלים -
כפי שאל-קודס הזעיקה בעבר את האומה (המוסלמית) שלה, והיא (האומה המוסלמית) קמה בג'יהאד קבוע עד שחילצה אותה (את אל-קודס) מידי כובשיה, כך היום היא (אל-קודס) מזעיקה את אותה אומה (אסלאמית). האם ימצאו בה אלה אשר היו בעבר (ויצאו לג'יהאד)? בסוגיית הפיקדון (לשחרור אל-קודס) לא יימלט איש מבין המנהיגים הערבים המוסלמים משאלה זו הן ע"י ההיסטוריה והן בעולם הבא. עליכם להתכונן (במובן של היערכות צבאית) לתשובה זו
הערות שוליים

↑  יואב שטרן, עבאס זכור ירוץ ברשימת בל"ד, באתר הארץ, 30 בדצמבר 2008
↑  עלי ואקד, ח"כ צרצור: אם נתארגן נכון, נשחרר את ירושלים, באתר ynet, 18 במרץ 2007
↑  יואב שטרן, לא התכוונתי להקמת מדינה מוסלמית בישראל, באתר הארץ, 2 בפברואר 2006
↑  איתמר ענברי, 'להפחית פרסום תועבה באתרים', באתר nrg‏, 26 בדצמבר 2007
↑  אילן מרסיאנו, ח"כ צרצור על מצעד הגאווה: אצלנו אין כזו בעיה, באתר ynet, 4 ביולי 2006
↑  יהונתן דחוח-הלוי, ח"כ צרצור מעודד את החמאס, באתר News1 מחלקה ראשונה, 18 בינואר 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007289405205171  VIAF: 253701910   WorldCat (עם VIAF): 253701910
הניסוי של רדי

פרנצ'סקו רדי
הניסוי של רדי הוא כינוי לניסוי מפורסם שנערך בשנת 1668 על ידי חוקר הטבע האיטלקי פרנצ'סקו רדי. הניסוי, שהיה אחד מהניסויים החשובים בתולדות הביולוגיה, הפריך את הדעה הרווחת שלפיה היווצרותו של יצור חי היא מחומר דומם (תאוריית הבריאה הספונטנית), וקבע כי מוצאו של החי הוא מהחי.
מהלך הניסוי

לשם הניסוי, לקח רדי שלוש צנצנות, ובכל אחת מהן הוא שם נתח בשר. את כל אחת מהצנצנות, רדי כיסה בדרך אחרת: את הצנצנת הראשונה הוא השאיר פתוחה, את הצנצנת השנייה הוא כיסה בבד גאזה ואת השלישית הוא אטם בעזרת פקק שעם. ככל הנראה, בניסוי השתמש רדי בכמה צנצנות מכל סוג. לפי השערתו של רדי, אם תאוריית הבריאה הספונטנית היא נכונה, כעבור זמן מה אמורים לחיות רימות בכל אחת מהצנצנות.
לאחר מספר יממות, רדי מצא וראה שבצנצנת הפתוחה ישנו מספר גבוה של זבובים ורימות על נתח הבשר, בצנצנת המכוסה בבד נמצאו מעט רימות על הבד  ושבצנצנת שנאטמה בעזרת פקק השעם לא נמצאו כלל רימות או זבובים.
תוצאות הניסוי זכו לפרסום רב, פורסמו בספרו "ניסויים בדבר מוצא החרקים" (Esperienze intorno alla generazione degli insetti) וגררו בעקבותיהן ניסויים דומים שהפריכו את תאוריית הבריאה הספונטנית מיסודה.
ראו גם

פרנצ'סקו רדי
חלק מהניסוי של רדי: צנצנת סגורה בפקק וצנצנת פתוחה
משחק פעולה-תפקידים

צילום של משחק ה-ARPG החינמי "Tales of Trolls & Treasures"
משחק פעולה-תפקידים (מכונה גם ARPG) הוא ז'אנר של משחקי וידאו המשלב אלמנטים מז'אנר משחק התפקידים עם אלמנטים מז'אנר משחק הפעולה.
המשחקים בז'אנר זה בדרך כלל כוללים קרבות בקצב מהיר יחסית בסגנון של משחקי Hack and slash, את האפשרות לפתח את הדמויות בהן הם משחקים, וכמו גם את האפשרות לחקור עולמות וירטואליים נרחבים.
משחקים בולטים בז'אנר כוללים בין היתר את סדרת המשחקים Kingdom Hearts, סדרת המשחקים Diablo ושלושה מסדרת משחקי Assassin's Creed - ‏Assassin's Creed Origins, ‏Assassin's Creed Odyssey ו-Assassin's Creed Valhalla.
משחקיות

במשחקי בז'אנר השחקנים שולטים בדמות או בקבוצת דמויות וצריכים להוביל אותם בהרפתקאות שונות ולהתגבר על אתגרים שונים. בניגוד למשחקי התפקידים המסורתיים בהם הלחימה לרוב היא מבוססת תורות, במשחקי תפקידים-פעולה הקרבות מתרחשים בזמן אמת והשחקנים חייבים להגיב במהירות כאשר האויבים מתקיפים אותם.
כאשר שחקנים מביסים אויבים ומשלימים משימות במשחקים הללו הם צוברים נקודות המאפשרות לגרום לדמויות שלהם להתחזק. בנוסף ניתן גם למצוא כלי נשק, שריון ופריטים אחרים ברחבי המשחק אשר מסייעים לשפר את היכולות של הדמות.
המשחקים בז'אנר מתרחשים לעיתים רבות בעולמות גדולים ומגוונים בהם ניתן לשוטט בחופשיות, לגלות אוצרות נסתרים, להיתקל בדמויות שאינם שחקנים ולקחת על עצמם משימות שונות כמו הבסת אויבים רבי עוצמה, פתרון חידות או השגת פריטים יקרי ערך.
אלמנט מרכזי נוסף הוא איסוף שלל לאורך המשחק אשר כולל כלי נשק, שריון ופריטים אחרים שניתן למצוא כאשר מנצחים את האויבים, פותחים תיבות אקראיות ו/או משלימים משימות.
ברוב המשחקים בז'אנר מוצגים השחקן נע בו בעולם תלת-ממדי, כאשר השחקן רואה את הדמות בה הוא שולט ממבט על.
ראו גם

ערכים על משחקי פעולה-תפקידים
מאמדו אצ'יי

| --- | --- |

 לידה:  25 ביולי 1988 (בן 36) מאוריטניה 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2015 
 מקום לימודים:  בית הספר לדרמה של ייל  סטודיו ויליאם אספר 
 פרופיל ב-IMDb
 
מאמדו אצ'יי (באנגלית: Mamoudou Athie; נולד ב-25 ביולי 1988) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. הוא ידוע בשל משחקו בסרטים "המעגל", "חנות חדי הקרן", סרטו של ג'ייסון רייטמן "המועמד המוביל" ובסדרת האימה "ארכיון 81" מבית נטפליקס.
ביוגרפיה

מאמדו אצ'יי נולד ב-25 ביולי 1988 במאוריטניה. אביו היה דיפלומט שקיבל מקלט מדיני והיגר לארצות הברית כאשר אצ'יי היה בן שישה חודשים.
הוא גדל בעיר ניו קרולטון (אנ'), מרילנד והוא בוגר לימודי תואר ראשון בחוג לדרמה של אוניברסיטת ייל.
קריירה

בשנת 2015 קיבל את תפקידו הראשונים, בסרט הדרמה הביוגרפי "הנסיין" לצדם של פיטר סארסגארד ווינונה ריידר ותפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה הפוליטית "מזכירת המדינה" מבית CBS.
את תפקידו הגדולים קיבל שנה לאחר מכן ב-2016 במספר סרטים וסדרות טלוויזיה אמריקאים ביניהם: סדרת הטלוויזיה של נטפליקס "גט-דאון" בתור המוזיקאי גראנדמאסטר פלאש. בשנת 2017 שיחק בסרט המתח "המעגל" לצדם של אמה ווטסון וטום הנקס, המבוסס על ספר בעל אותו שם מאת דייב אגרס, בסרט "פאטי קייקס" ובסרטה של ברי לארסון "חנות חדי הקרן" בדמותו של וירג'יל, כמו כן בסרט "אחוז אחד יותר לח" כג'ק והצטרף לצוות השחקנית הראשי בעונתה השנייה של הסדרה "העיקוף" מבית רשת TBS, בתור סוכן משטרתי בשם קארל.
בנוסף הוא לוהק לסרט המדע הבדיוני "מתחת למים" שיצא במהלך שנת 2020 ולסרט "עולם היורה: עולם חדש" של קולין טרוורו, בתור המדען ראמזי קול.
בשנת 2022 שיחק את הדמות הראשית בסדרת האימה והמסתורין של נטפליקס "ארכיון 81" בתור דן טרנר, ארכיונאי המשקם קלטות וידאו פגומות.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 | הניסוי | איש בוכה |  |
| 2016 | Jean of the Joneses | ריי מלקולם |  |
| 2017 | פאטי קייקס | ממזר |  |
| 2017 | One Percent More Humid | ג'ק |  |
| 2017 | המעגל | ג'ראד |  |
| 2017 | חנות חדי קרן | וירג'יל |  |
| 2018 | המועמד המוביל | איי.ג'יי פארקר |  |
| 2020 | מתחת למים | רודריגו נגנדה |  |
| 2020 | בוסר | אלייז'ה |  |
| 2020 | קופסה שחורה | נולן רייט |  |
| 2022 | עולם היורה: עולם חדש | ראמזי קול |  |
| 2023 | אלמנטלי | וייד ריפל | דיבוב |
| 2023 | הילד והאנפה | תוכי | דיבוב |
| 2023 | הקבורה | האל דוקינס |  |
| 2024 | סוג של חסד | ויל / ניל |  |
| TBA | The Drama |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 | מזכירת המדינה | סטאפר | פרק: "The Ninth Circle" |
| 2017–2016 | גט-דאון (אנ') | גראנדמאסטר פלאש | תפקיד ראשי; 8 פרקים |
| 2017 | העיקוף | קארל | תפקיד ראשי (עונה 2); 11 פרקים |
| 2019–2018 | Sorry for Your Loss | מאט גריר | תפקיד ראשי (2 עונות); 20 פרקים |
| 2019 | Cake | ג'רום | 5 פרקים |
| 2019 | Oh Jerome, No | ג'רום | תפקיד ראשי; 8 פרקים |
| 2022 | ארכיון 81 | דן טרנר | תפקיד ראשי; 8 פרקים |
| 2023 | כוכב מוזר (אנ') | ביינג | דיבוב; פרק: "Key Change" |
מחלקת ראש הממשלה והקבינט (אוסטרליה)

| --- | --- |


 מידע כללי
 מדינה:  אוסטרליה אוסטרליה
 סוכנות אם:  ממשלת אוסטרליה 
 סוכנות בת:  Australian Public Service Commission 
 תאריך הקמה:  12 במרץ 1971
 ממשלה:  ממשלת אוסטרליה
 שר:  ראש ממשלת אוסטרליה
 מנהל:  ראש ממשלת אוסטרליה 
 מטה מרכזי:  קנברה
 עובדים:  1,373
 תקציב:  442.4  מיליון דולר אוסטרלי
 www.dpmc.gov.au
 
מחלקת ראש הממשלה והקבינט (באנגלית: Department of the Prime Minister and Cabinet) היא אחת מהגופים המרכזיים בממשלת אוסטרליה, ומספקת ייעוץ ותמיכה לראש ממשלת אוסטרליה ולשרים המובילים במדינה. המחלקה אחראית על תיאום בין משרדי הממשלה השונים, על פיתוח מדיניות כלכלית, חברתית ופוליטית, ומסייעת בניהול תהליכים אסטרטגיים ומשא ומתן ברמה הלאומית והבינלאומית.
היסטוריה

מחלקת ראש הממשלה והקבינט הוקמה לראשונה בשנת 1972, לאחר שהממשלה האוסטרלית זיהתה צורך במוסד מתואם שיוכל לתמוך בקבלת החלטות ברמה גבוהה. עד לשנות ה-70, תיאום פעילות הממשלה נעשה דרך משרדים שונים, אך עם עליית הדרישה לניהול מדיניות באופן יותר אינטגרטיבי ויעיל, הוחלט להקים את המחלקה המרכזית.
המחלקה נוסדה תחת ראש ממשלת אוסטרליה ג'קוסון (Gough Whitlam), שנשא את עקרון "הממשלה החדשה" והיה ממובילי תהליך המודרניזציה של הממשל האוסטרלי. בעשור השני לקיומה של המחלקה, היא עברה שינויים מבניים וארגוניים, במטרה לשפר את השירותים הניתנים לראש ממשלת אוסטרליה ולקבינט.