stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלכסיי מורוזוב (שחקן הוקי קרח)

| --- | --- |

 לידה:  16 בפברואר 1977 (בן 47) מוסקבה, ברה"מ 
 מדינה:  רוסיה 
 השכלה:  האוניברסיטה הממלכתית הרוסית לתיירות, נוער ספורט וחינוך גופני 
 פרסים והוקרה:  מדליה על הישגים למען המולדת דרגה שנייה  תואר של כבוד בספורט של רוסיה  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 
אלכסיי אלכסייביץ' מורוזוב (ברוסית: Алексе́й Алексе́евич Моро́зов; נולד ב-16 בפברואר 1977, מוסקבה) הוא שחקן הוקי קרח רוסי לשעבר ששיחק בעמדת החלוץ הימני. זכה במדליית כסף במשחקים האולימפיים בשנת 1998, פעמיים זכה באליפות העולם (2008–2009) בהרכב נבחרת רוסיה בהוקי קרח, ובמדי אק בארס זכה מספר פעמים באליפות רוסיה. שימש כקפטן נבחרת רוסיה לשעבר וקפטן אק בארס. בעל תואר אמן ספורט מכובד של רוסיה (1998).
מאז פרישתו ממשחק עסק בניהול ליגות ההוקי קרח הרוסיות ובפרט ליגת הנוער (MHL) וליגת הנשים (WHL). מאז פברואר 2020, משמש כנשיא ליגת ההוקי הקונטיננטלית (KHL).
קריירה

הוא בוגר האקדמיה להוקי קרח של קריליה סובייטוב מוסקבה.
בגיל 18 בדראפט ה-NHL בשנת 1995 הוא נבחר על ידי הפיטסבורג פינגווינס בסיבוב הראשון תחת המספר 24. לאחר הדראפט המשיך מורוזוב לשחק בקריליה סובייטוב כשעשה את הופעת הבכורה שלו ב-NHL רק בעונת 1997/98. אלכסיי כבש את השער הראשון שלו ב-NHL עם החבטה הראשונה שלו בבמשחקו הראשון עבור הפינגווינס. בעונת הבכורה שלו הוא שיחק 76 משחקים בהם קלע 26 נקודות (13 + 13).
הוא שיחק בפינגווינס במשך 7 עונות ברציפות, ולאחריהן בשנת 2004 בגיל 27 חזר לרוסיה וחתם על חוזה בקאזאן עם אק בארס המקומית.
הוא שיחק 9 עונות באק בארס וב-13 במאי 2013, הוא חתם על חוזה לשנתיים עם צסק"א.
ב-24 באוגוסט 2014 הודיע כי הוא מסיים את קריירת המשחק שלו ובשנת 2015 נבחר למנכ"ל ליגת ההוקי לנוער למשך 5 שנים. ב-14 בפברואר 2020 הוא נבחר לנשיא ליגת KHL, במקומו של דמיטרי צ'רנישנקו.
משפחתו

הוא נשוי לאירינה (נולדה ב-02.16.1979), ולהם שתי בנים ושתי בנות: ניקיטה (נולד ב-06.09.2007), אנסטסיה (נולדה ב-08.09.2009), דיאנה (נולדה ב-30.11.2016) ודניאל (נולד ב-03/06/2018). הסנדק של ילדי מורוזוב הוא איליה קובאלצ'וק.
בקולנוע

בסרט "האח 2" (בבימויו של אלכסיי בלבנוב) אלכסיי מורוזוב מגלם את עצמו בהופעת קמע. הוא מופיע גם על גבי כרזה התלויה על הקיר בדירתו של קוסטיה גרומוב (דקה 21), יחד עם שחקני ההוקי קספראיטיס וגרומוב.
בסדרה "קבוצת הנוער" (בפרק 31) אלכסיי מורוזוב מופיע בהופעת קמע בתפקיד עצמו.
הערות שוליים

↑  Морозов и Мишарин переходят в ЦСКА
↑  Морозов избран президентом КХЛ
↑  ХК «Ак Барс» поздравляет Алексея Морозова с рождением сына
↑  ХК «Ак Барс» поздравляет Алексея Морозова с рождением дочери
↑  ХК «Крылья Советов» поздравляет Алексея Морозова с рождением дочери
↑  Поздравляем Президента «Крыльев» Алексея Морозова и его супругу Ирину с Рождением сына!
↑  МОРОЗОВ ВЕРИТ В НАДЕЖДУ(ברוסית)
| ליגת ההוקי הקונטיננטלית> עונות KHL | ליגת ההוקי הקונטיננטלית> טורנירים נוספים | ליגת ההוקי הקונטיננטלית> נשיאי הליגה | ליגת ההוקי הקונטיננטלית> שונות | ליגת ההוקי הקונטיננטלית>  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  ← • 2008/2009 • 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 • 2019/2020 • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023  |  גביע גגארין • גביע היבשת • גביע לוקומוטיב • WHL • MHL • VHL • גביע חרלמוב • גביע האתגר • גביע הפדרציה • גביע פטרוב • גביע האלופות  |  אלכסנדר מדבדב • דמיטרי צ'רנישנקו • אלכסיי מורוזוב  |  פרסי ההוקי הרוסי • דראפט ה-KHL • ‏KHL נגד NHL • התרסקות טיסת שחקני לוקומוטיב יארוסלבל • משחק האולסטאר • יריבויות בליגת KHL  |  |  |
קבוצות בעונת ‏2023/24
| החטיבה המזרחית | החטיבה המזרחית | החטיבה המערבית | החטיבה המערבית |  |  |
| בית חרלמוב | בית צ'רנישב | בית בוברוב | בית טראסוב |  |  |
| רוסיהאבטומוביליסט יקטרינבורג | רוסיהסלבאט יולאייב אופה | רוסיהויטיאז מחוז מוסקבה | בלארוסדינמו מינסק |  |  |
| רוסיהאק בארס קאזאן | רוסיהאוונגרד אומסק | רוסיהסוצ'י | רוסיהדינמו מוסקבה |  |  |
| רוסיהטרקטור צ'ליאבינסק | רוסיהאמור חברובסק | רוסיהספרטק מוסקבה | רוסיהצסק"א מוסקבה |  |  |
| רוסיהנפטכימיק ניז'נקאמסק | קזחסטןבאריס נור-סולטן | רוסיהסק"א סנקט פטרבורג | רוסיהלוקומוטיב ירוסלבל |  |  |
| רוסיהמטאלורג מגניטוגורסק | הרפובליקה העממית של סין הכוכב האדום קונלון | רוסיהסברסטאל צ'רפובץ | רוסיה אדמירל ולדיווסטוק |  |  |
| רוסיהטורפדו ניז'ני נובגורוד | רוסיהסיביר נובוסיבירסק | לאדה טוליאטי |  |  |  |


קבוצות עבר
‏יוגרה • סלובן ברטיסלאבה • לב פופראד • דונבאס • אטלנט מיטישצ'י • דינמו ריגה • יוקריט הלסינקי • לב פראג   מדבצ'אק זגרב • מטאלורג נובוקוזנצק • אם.וה.דה • חימיק ווסקרסנסק
אלכס סקוט

אלכס ג'יי סקוט (באנגלית: Alex Jay Scott; נולד ב-21 באוגוסט 2003 בגרנזי שבאיי התעלה) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת בורנמות' מהפרמייר ליג.
קריירת מועדונים

סקוט החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת הכדורגל של גרנזי מהליגות הנמוכות באנגליה. בשנת 2020 חתם סקוט בבריסטול סיטי מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. ב-25 באפריל 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של בריסטול סיטי, בהפסד 3-2 ללוטון טאון במסגרת המחזור ה-44 בליגה לעונת 2020/2021.
קריירה בינלאומית

סקוט זכה עם נבחרת אנגליה עד גיל 19 בטורניר אליפות אירופה עד גיל 19 בשנת 2022.
הוא היה חלק מסגל הנבחרת לטורניר גביע העולם עד גיל 20 בשנת 2023.
תארים

אליפות אירופה עד גיל 19 (1): 2022
אסינייאט

אסינייאט מוקדם מה-29 בספטמבר 1790, נושא ערך של 500 ליברות
ערך האסינייאטים (1789–1796) לפי ממשלות מהפכניות שונות וביחס למטבע כסף שקדם למהפכה
אסינייאט מה-4 בינואר 1792
אסינייאט (Assignat) הוא מכשיר מוניטרי בו נעשה שימוש בזמן המהפכה הצרפתית ומלחמותיה.
האסינייאטים היו שטרות עשויים מנייר שהונפקו על ידי האספה הלאומית בשנים 1789–1796. הם הונפקו על רקע פשיטת הרגל של הממשלה הצרפתית ב-1790 ולאחר החרמת רכוש הכנסייה. הממשלה חשבה שבעיותיה הפיננסיות ייפתרו על ידי הנפקת שטרות המייצגים את ערך הרכוש שהוחרם, שכלל בעיקר את אדמות הכנסייה. השימוש באסינייאטים היה מוצלח בתחילה והם שימשו כדי לפרוע חלק משמעותי מהחוב הציבורי, מאחר שכובדו על ידי נושים מקומיים ובינלאומיים כאחד.
הכוונה הראשונית הייתה שהאסינייאטים ישמשו כאיגרות חוב המגובות על ידי הרכוש המוחרם ונושאות ריבית של 5%. הממשלה הייתה אמורה להשמיד את האסינייאטים ברגע שהם חזרו לקופת האוצר. אולם, המחסור בכסף עודד את האספה לשנות את אופן השימוש בשטרות. באפריל 1790 הריבית הורדה ל-3% ולאחר מכן בוטלה לחלוטין. בנוסף, האסינייאטים לא הושמדו ובמקום זאת הוחזרו לסירקולציה לאחר שהגיעו לאוצר המדינה. כך הם הפכו באופן מעשי להילך חוקי ולכסף פיאט בסירקולציה. צעדים אלה זכו לביקורת ואף זירזו את פרישתו של ז'אק נקר.
אי נקיטת אמצעי זהירות מספקים והנפקת יתר, לצד חוסר אמון ציבורי בערך של האסינייאטים, גרמו לירידת ערכם. הממשלה המשיכה להדפיס אסינייאטים בכמויות גדולות. פריצת המלחמות הגבירה את הלחץ על הכלכלה וגרמה להחרפה של האינפלציה. כתוצאה מכך האסינייאטים איבדו 60% מערכם בשנים 1793-1790. האספה הלאומית ניסתה ללא הצלחה לקבע את שער החליפין בין האסינייאטים למטבעות אחרים, אך הערך של האסינייאטים המשיך לרדת. היפר-אינפלציה גרמה למחסור במזון ולאי-שקט ברפובליקה, והאספה ניסתה לפתור זאת על ידי קביעת מחירי מקסימום למוצרים שונים ב-1793, אך צעד זה הוביל לכך שחקלאים נמנעו מלהביא את מוצריהם לשוק בערים ורק החריף את אי-השקט.
ב-1795, כשעלה הדירקטורט לשלטון, בוטלו מחירי המקסימום למוצרי המזון, האינפלציה נמשכה וכמוה נמשכו המהומות. ב-1796 הערך הנומינלי של האסינייאטים הגיע ל-45 מיליארד ליברה בעוד שערך הקרקעות שהוחרמו מהכנסייה היה 2–3 מיליארד ליברה, כך שהאסינייאטים הפכו לכמעט חסרי ערך. האסינייאטים נשרפו באופן סימבולי בכיכר ונדום והדירקטורט הנפיק במקומם את ה"מנדטים", מטבע בצורת שטרי בעלות על קרקעות. כמו האסינייאטים גם המנדטים כשלו וערכם ירד כה מהר שאחרי כשנה הם הפכו לחסרי ערך.
ב-1803 נבלמה האינפלציה על ידי נפוליאון שהכניס לשימוש את מטבע הפרנק, שהיה מגובה בזהב.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Museum of the National Bank of Belgium, Assignats: currency from the French Revolution(הקישור אינו פעיל, 27.6.2021).
1 2 3  American Numismatic Association, Tales from the Vault: Money of the French Revolution – the Assignat.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007295499905171  BnF: cb11949654f (data)  LCCN: sh85008786  SUDOC: 027460568
אלכסנדר מרכס

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  29 בינואר 1878 אלברפלד, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  26 בדצמבר 1953 (בגיל 75) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית, הקיסרות הגרמנית 
 מקום קבורה:  בית הקברות יוניון פילד 
 מקום מגורים:  קניגסברג 
 השכלה:  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין  בית המדרש לרבנים בברלין 
 מעסיק:  בית המדרש לרבנים באמריקה 
 פרסים והוקרה:  עמית אקדמיית ימי הביניים של אמריקה (1927) 
 
אלכסנדר מרכס (נכתב גם מארכס, באנגלית: Alexander Marx;‏ 29 בינואר 1878 – 26 בדצמבר 1953) היה היסטוריון יהודי-אמריקאי של עם ישראל, ביבליוגרף וספרן. הוא נולד בגרמניה וכיהן כפרופסור בבית המדרש לרבנים באמריקה.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מרכס נולד באלברפלד (Elberfeld) שבגרמניה לגיאורג מרקס, בנקאי, ולגרטרוד, בת לבית סימון, משוררת, וגדל בקניגסברג שבפרוסיה המזרחית (היום קליניגרד שברוסיה). במשך שנה אחת היה חייל ביחידת תותחנים בצבא פרוסיה, שם הצטיין כפרש. מאוחר יותר למד באוניברסיטת ברלין וכן בסמינר לרבנים בברלין, שם למד אצל משה שטיינשניידר ואצל הרב דוד צבי הופמן שהשפיעו כל אחד על המשך דרכו. 
משטיינשניידר למד את שיטתו הביבליוגרפית ומהופמן את היחס החיובי למסורת הדתית וערכיה.
בשנת 1903 נענה בחיוב להזמנתו של שניאור זלמן שכטר ללמד היסטוריה של עם ישראל בבית המדרש לרבנים באמריקה בניו יורק ולשמש כספרן המוסד.
בשנת 1905 הוא נישא לבתו של ראש בית המדרש האורתודוקסי לרבנים בברלין, הרב דוד צבי הופמן. אחותו של מרכס, אסתר, הייתה נשואה לסופר ש"י עגנון.
מחקריו ופרסומיו

אלכסנדר מרקס פרסם מאמרים רבים בשפות שונות. הוא שלט בשפות שמיות וקלאסיות רבות. חיבוריו ומאמריו נוגעים לנושאים מגוונים ורחבים, חלקם נאספו ונתפרסמו כקובצי מאמרים:
Studies in Jewish History and Booklore (1944).
Essays in Jewish Biography (1947)
A History of the Jewish people (1927, 1962).
חיבור זה, שנכתב בשיתוף עם מרגוליס ככרך אחד ומקיף, מדגיש את ההיבט הכלכלי והחברתי, את המעמד המשפטי ואת התצורה הארגונית של חיי היהודים.
בשנותיו המאוחרות היה מרקס חבר בוועדת הפרסומים של The Jewish Publication Society of America היא האגודה היהודית להוצאה לאור באמריקה.
אליה בנדטיני

אליה בנדטיני (באנגלית: Elia Benedettini; נולד ב-22 ביוני 1995) הוא כדורגלן סן מרינזי המשחק בעמדת השוער בצ'זנה ובנבחרת סן מרינו.
קריירה

בנדטיני הוא אחיינו של השוער פיירלואיג'י בנדטיני ובן-דודו של השוער סימון בנדטיני.
הוא החל את הקריירה שלו בסן מרינו קלצ'יו מהסרייה ג', וערך את הופעתו היחידה במועדון כשעלה ב-5 במאי 2013 במשחק נגד קרמונזה, כשהחליף בדקה השנייה את השוער הראשון, שהורחק, והיה שותף להפסד קבוצתו 1–6.
ב-21 ביולי 2013 עבר לצ'זנה.
ביולי 2014 עבר לפיאנזה מהסרייה ד'.
ביולי 2016 עבר לנוברה מהסרייה ב'. הופעתו היחידה במועדון הייתה ב-24 בדצמבר 2016, בהפסד קבוצתו 1–4 לווירטוס אנטלה. הוא שוחרר מהקבוצה ב-9 באוקטובר 2020.
ב-14 בינואר 2021 שב לצ'זנה.
קריירת נבחרות

בנדטיני שיחק בכל הנבחרות הצעירות של סן מרינו, וב-27 ביוני 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת, בהפסד 0–6 לסלובניה במסגרת מוקדמות יורו 2016.
הערות שוליים

↑  San Marino Calcio vs. Cremonese - 5 May 2013 - Soccerway, int.soccerway.com
↑  Elia Benedettini, il "guardiano" di San Marino - Toscana News, ‏2017-05-29 (ב־)
↑  Virtus Entella vs. Novara - 24 December 2016 - Soccerway, int.soccerway.com
↑  TUTTI I TRASFERIMENTI DI QUESTA SESSIONE DI MERCATO, Novara Calcio, ‏2020-10-09 (ב־)
↑  Tesserato il portiere Elia Benedettini, Cesena FC - Sito ufficiale (באיטלקית)
↑  UEFA.com, Slovenia set new record win against San Marino | European Qualifiers, UEFA.com, ‏2015-03-27 (באנגלית)
אליהו רגב

| --- | --- |

 לידה:  16 באפריל 1932 חדרה, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  6 באוגוסט 2024 (בגיל 92) ישראל
 מקום מגורים:  ברעם
 עיסוק:  סוציולוג
אליהו (צֶצֶה) רגב (16 באפריל 1932 – 6 באוגוסט 2024) היה סוציולוג, חוקר התנועה הקיבוצית, מהוגי הדעות המשפיעים ביותר על רעיון השיתוף בישראל. התפרסם כמחבר הספר "הקיבוץ מת יחי הקיבוץ".
ביוגרפיה

רגב נולד בחדרה ולמד בבית החינוך לילדי העובדים בעיר. לימים לקח חלק בהכשרות השומר הצעיר שהקימו ביוני 1949 את קיבוץ ברעם בגליל העליון. כסוציולוג ופסיכולוג, חקר רגב ופיתוח את רעיון החיים השיתופיים בקיבוץ ובקהילות שיתופיות נוספות מסביב לעולם. הוא תרם רבות להבנת המורכבויות של החיים הקיבוציים בתקופות משבר, במיוחד בתקופת ההפרטה והמשבר הכלכלי שפקד את התנועה הקיבוצית בשנות ה-80 וה-90.
ב-1996 פרסם רגב את ספרו "הקיבוץ מת, יחי הקיבוץ", שבו ניתח את המשברים שעברו על התנועה הקיבוצית והציע פתרונות מעשיים להמשך קיומה בתנאים המשתנים. בספרו פיתח את רעיון 'הקיבוץ השיזורי', כלומר קיבוץ הבנוי מקבוצות בעלות חפיפה חלקית או מלאה, המקיימות בתוכן רמות שונות של שיתוף בהתאם לרצונות החברים בהן.. הספר הפך לאבן דרך במחשבה הקיבוצית והוצג כנקודת מפנה ברצון להמשיך ולשמר את ערכי השיתופיות והקולקטיביות בתנועה גם כאשר הקיבוצים עברו תהליכי הפרטה ואימוץ עקרונות כלכלת השוק. מספר קיבוצים אימצו את רעיון הקיבוץ השיזורי והטמיעו אותו, דוגמת קיבוץ פלך ומספר קיבוצים עירוניים. לרעיון הייתה השפעה משמעותית גם על התפתחות תנועות הבוגרים של תנועות הנוער, שקיבוציהן הוקמו על פי מודל זה.
לצד היותו חוקר ותאורטיקן, עבד בקיבוצו והיה פעיל בהנהגתו, שמר על קשרים הדוקים עם חברי קיבוצים אחרים ברחבי הארץ ולקח חלק במגוון פעילויות חינוכיות וחברתיות שנועדו לשמר ולהעביר את מורשת הקיבוץ לדורות הבאים.
אליהו רגב נפטר בשעה שהיה מפונה מקיבוצו בתקופת מלחמת חרבות ברזל בשנת 2024 בגיל 92, ונקבר בקיבוץ. הוא הותיר אחריו שלושה ילדים וארבעה נכדים.
כתביו

הקיבוץ מת יחי הקיבוץ - על הקיבוץ בחשיבה אחרת, הוצאת קיבוץ ברעם, 1996. מהדורה שנייה בהוצאת דרור לנפש, 2006.
ריבונים שתפנים - קבוצות שיתופיות חדשות בישראל כתופעה של מגמה עולמית. פרק בספר 'הקבוצות השיתופיות בישראל' בעריכת יובל דרור, הוצאת יד טבנקין, 2008.
קהילות שיתוף בעולם - תמונת מצב 2000. סדרה של 4 חוברות בהוצאת יד טבנקין.
הקיבוץ לאן. חוברת בהוצאת מרכז ללימודים סוציאליסטיים, גבעת חביבה ויד יערי, 1987.
לחנך את ילדינו במשותף – תפיסת העולם של החינוך המשותף ושאלת שיטות הלינה. חוברת בהוצאת הקיבוץ הארצי - המחלקה לחינוך ויד יערי, 1980.
החינוך המשותף מעצב אישות מתונת-רגש. תמצית מחקר לתואר שני, אוניברסיטת חיפה, 1977.
אחרת! בטאון לחדשנות קיבוצית
הערות שוליים

1 2 3  אורן דגן, ‏הסוציולוג וחוקר הקבוצות השיתופיות אליהו (צצה) רגב, הלך לעולמו בגיל 92, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 6 באוגוסט 2024
↑  הלך לעולמו הסוציולוג וחוקר הקבוצות השיתופיות אליהו (צצה) רגב - הוגה רעיון הקיבוץ השיזורי
↑  אליה רגב, באתר התנועה הקיבוצית
↑  האם בקרוב יקום קיבוץ במודל קהילתי חדש?, אתר הבית - אתר המגורים בכפר
↑  דורון נדיב, שיזור עכשיו, בין חברים - אתר קיבוצי עצמאי
↑  ניר מיכאלי, אַנְשֵי הַמָחֲרָת - הקבוצות השיתופיות החדשות בישראל בין מייסדי קהילות ייעוד למחדשי תנועת העבודה, דוקטורט, אוניברסיטת תל אביב
↑  עזרא דלומי, אחים לספר, בבלוג 'זוקף כפופים'
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303926105171  BnF: cb17114141b (data)  ISNI: 0000 0000 7267 2288  LCCN: no97050140  VIAF: 46368893   WorldCat (עם VIAF): 46368893
אלכסנדר סקבורצוב

| --- | --- |

אלכסנדר סקבורצוב, 2009
 לידה:  6 במאי 1966 (בן 58) שצ'ולקובו, מחוז מוסקבה, ברית המועצות
 מידע כללי
 בשירות:  קוסמונאוט בשירות רוסקוסמוס
 לאום:  רוסי רוסיה
 השכלה:  Stavropol Higher Military Aviation School of Pilots and Navigators PVO (1987)  Military Academy of Air and Space Defense (1997) 
 תקופת השירות:  1997–2022 (כ־25 שנים)
 דרגה:  קולונל
 זמן שהייה בחלל:  545 ימים, 23 שעות ו-8 דקות
 מספר פעילות חוץ-רכבית:  2
 זמן שהייה בפעילות חוץ-רכבית:  12 שעות ו-34 דקות
 משימות
 סויוז TMA-18, סויוז TMA-12M, סויוז MS-13
 / / /
 עיטורים
  גיבור הפדרציה הרוסית  עיטור ההצטיינות למען המולדת מדרגה 3,4
 
אלכסנדר סקבורצוב (ברוסית:Александр Александрович Скворцов ‏, נולד ב-6 במאי 1966 בעיירה במחוז מוסקבה) הוא קוסמונאוט רוסי. הוא השתתף במספר טיסות לתחנת החלל הבין-לאומית.
ביוגרפיה

אלכסנדר סקבורצוב נולד בעיירה שצ'ולקובו בקרבת מוסקבה. אביו היה חבר ביחידת הקוסמונאוטים, אך לא השתתף בטיסה לחלל. בשנת 1983 הוא סיים לימודי בית ספר. בשנת 1987 הוא סיים בית ספר לטייסי קרב. לאחר סיומו הוא הוצב ביחידת חיל האוויר הסובייטי במחוז טולה. בשנת 1997 הוא סיים אקדמיה צבאית בתחום "הגנה נגד מטוסים".
בשנת 1997 החל סקבורצוב קורס במרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים. לאחר סיומו הוא היה חבר של יחידת הקוסמונאוטים. הוא היה חבר בצוות גיבוי של מספר משימות.
באפריל 2010 היה סקבורצוב מפקד טיסה סויוז TMA-18 שהביאה לתחנת החלל את חברי משלחת מס' 23 לתחנת החלל הבין-לאומית החדשים (אולג קוטוב היה מפקד המשלחת). לאחר סיום עבודת המשלחת סקבורצוב עבר למשלחת מס' 24 לתחנת החלל הבין-לאומית והיה מפקדו. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 176 ימים בחלל.
במרץ 2014 היה סקבורצוב מפקד טיסה סויוז TMA-12M שהביאה לתחנת החלל את חברי משלחת מס' 39 לתחנת החלל הבין-לאומית החדשים (קואיצ'י וקאטה היה מפקד המשלחת). לאחר סיום עבודת המשלחת סקבורצוב עבר למשלחת מס' 40 לתחנת החלל הבין-לאומית (סטיבן סוונסון היה מפקד המשלחת). במהלך שהות בחלל הוא ביצע פעמיים פעילות חוץ רכבית באורך כולל של 12.5 שעות. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 169 ימים בחלל.
ביולי 2019 היה סקבורצוב מפקד טיסה סויוז MS-13 שהביאה לתחנת החלל את חברי משלחת מס' 60 לתחנת החלל הבין-לאומית החדשים (אלכסיי אובצ'ינין היה מפקד המשלחת). לאחר סיום עבודת המשלחת סקבורצוב עבר למשלחת מס' 61 לתחנת החלל הבין-לאומית (לוקה פרמיטנו היה מפקד המשלחת). הוא חזר לכדור הארץ בשנת 2020 לאחר 200 ימים בחלל.
סקבורצוב פרש מיחידת הקוסמונאוטים בשנת 2022.
אלברט פרר

אלברט פרר אי ליופיס (בקטלאנית: Albert Ferrer i Llopis; נולד ב-6 ביוני 1970 בברצלונה שבספרד) הוא כדורגלן עבר ספרדי-קטלאני ומאמן כדורגל בהווה. פרר, ששיחק בעמדת המגן הימני, גדל במחלקת הנוער של ברצלונה ושיחק במדיה במשך 8 עונות, לפני שעבר לצ'לסי האנגלית, שם שיחק במשך 5 עונות נוספות. פרר ייצג את מדינתו במדי נבחרת ספרד, עמה השתתף במונדיאל 1994 ו-1998 וזכה במדליית זהב באולימפיאדת ברצלונה.
ביוגרפיה > קריירת מועדונים > צ'לסי

ביוני 1998 עזב פרר את ברצלונה ועבר לצ'לסי האנגלית, תמורתו שילמה הקבוצה 2.2 מיליון פאונד. תחילת דרכו של פרר במועדון החדש הייתה מוצלחת שכן ב-28 באוגוסט 1998 ניצחה קבוצתו, עם פרר בהרכבה, 1-0 את ריאל מדריד וזכתה בסופר קאפ האירופי. פרר היה המגן הימני הקבוע של צ'לסי, אותה אימן ג'אנלוקה ויאלי, והוא עזר לקבוצה להגיע למקום ה-3 בפרמייר ליג ולהעפיל לראשונה בתולדות המועדון לליגת האלופות. בעונת 1999/2000 המשיך פרר לשחק באופן עקבי, והוא לקח חלק בזכייתה של צ'לסי בגביע ה-FA, אם כי הוא לא השתתף במשחק הגמר בשל פציעה. בליגת האלופות, הבקיע פרר את שערו היחיד במדי צ'לסי, בניצחון 0–2 על הרטה ברלין ב-4 בנובמבר 1999. צ'לסי הגיעה באותה עונה לרבע גמר הטורניר, שם פגשה את קבוצתו לשעבר של פרר, ברצלונה. לאחר שהמשחק הראשון בסטאמפורד ברידג' הסתיים בניצחון 3-1 לצ'לסי, ניצחה ברצלונה בגומלין 3-1 בתום 90 דקות ו-1–5 בתום הארכה, ובכך הדיחה את צ'לסי.
בעונת 2000/01 הצטמצם חלקו של פרר במועדון הן בשל מספר פציעות והן בשל רוטציות שערכו המאמנים ויאלי ומחליפו קלאודיו רניירי. פרר השתתף ב-14 משחקי ליגה בלבד באותה עונה, בה סיימה צ'לסי במקום ה-6 בליגה. בשתי העונות הבאות שיחק רק ב-7 משחקי ליגה, שכן מריו מלכיוט הועדף על פניו באופן מובהק, ובסיום חוזהו בקיץ 2003 פרש פרר ממשחק, בגיל 33.
ביוגרפיה > קריירת נבחרות

פרר החל את דרכו במדים הלאומיים בנבחרות הנוער והנערים של ספרד. הוא שיחק במדי נבחרת ספרד עד גיל 20 באליפות העולם ב-1989, שם הודחה הנבחרת כבר בשלב הבתים. בהמשך שיחק בשני משחקי מוקדמות אליפות אירופה עד גיל 21 עם נבחרת ספרד הצעירה, בהם ניצחה ספרד את איסלנד וצרפת ב-19 באוקטובר 1990 ו-19 בפברואר 1991 בהתאמה.
ב-4 בספטמבר 1991 ערך פרר את הופעת הבכורה במדי נבחרת ספרד הבוגרת, במשחק ידידות עם אורוגוואי. נבחרת ספרד לא הצליחה להעפיל ליורו 1992, ובמהלך קיץ 1992 ייצג פרר את מדינתו באולימפיאדת ברצלונה. פרר שיחק בשלושת משחקי שלב הבתים, ממנו העפילה נבחרת ספרד לגמר מהמקום הראשון. ברבע הגמר מול איטליה הושעה בשל צבירת כרטיסים צהובים, והוא שב להרכב בחצי הגמר ובגמר, בהם ניצחו פרר ונבחרתו ולכן זכו במדליית זהב.
בהמשך, הפך פרר לשחקן קבוע בנבחרת ספרד הבוגרת והוא סייע לה להעפיל למונדיאל 1994. הוא שיחק ברוב משחקי הנבחרת במוקדמות ובטורניר הגמר, כולל ברבע הגמר בו הודחה ספרד על ידי איטליה לאחר הפסד 1–2. לאחר מכן, עזר פרר לנבחרת ספרד להעפיל ליורו 1996, אך הוא לא נכלל בסגל הסופי בשל פציעה. במוקדמות מונדיאל 1998 השתתף פרר בחלק מהמשחקים והוא נכלל בסגל הנבחרת לטורניר הגמר, שם השתתף רק במשחק השלישי והאחרון בשלב הבתים, מול ניגריה, שניצחה את ספרד 2–3 ובכך גרמה להדחתה של ספרד כבר בשלב זה.
פרר ערך את משחקו האחרון במדי נבחרת ספרד במשחק ידידות מול ארגנטינה ב-17 בנובמבר 1999. הוא לא השתתף במוקדמות יורו 2000 וכן לא נכלל בסגל הנבחרת לטורניר עצמו בשל פציעה. בסך הכול הופיע פרר 36 פעמים במדי נבחרת ספרד לאורך 8 שנים.
קריירה כמאמן

לאחר פרישתו עבר פרר מספר שנים כפרשן בטלוויזיה הספרדית. בסוף אוקטובר 2010 התמנה לתפקיד מאמנה של ויטסה ארנהיים מהליגה ההולנדית. בעונתו הראשונה במועדון הדריך את הקבוצה למקום ה-15, בשוויון נקודות עם אקסלסיור שבמקום ה-16 אך עם הפרש שערים עדיף, מה שמנע מוויטסה להגיע לפלייאוף ירידה לליגה השנייה. בתום העונה הוחלף פרר על ידי ג'ון ואן דן ברום.
ב-17 בפברואר 2014 מינתה קורדובה את פרר להיות מאמנה, כשהיא נמצאת במקום ה-13 בליגה השנייה בספרד. פרר הצליח להוביל את קורדובה למקום ה-7, ממנו הגיעה לפלייאוף העפלה לליגה הראשונה. קורדובה הצליחה לגבור על מורסיה ועל לאס פלמאס ובכך עלתה לליגה הראשונה בפעם הראשונה מזה 42 שנים. אולם, תחילת העונה הבאה הייתה קשה עבור קורדובה, שהצליחה לזכות ב-4 נקודות בלבד מ-8 המחזורים הראשונים בעונה, ולכן פוטר פרר מתפקידו ב-20 באוקטובר 2014.
ב-21 ביוני 2015 התמנה פרר לתפקיד מאמנה של מיורקה מהליגה השנייה בספרד. ב-30 בנובמבר 2015 סיים את תפקידו לאחר יכולה לא טובה של הקבוצה.
תארים > ברצלונה

אליפות ספרד (5): 1990/91, 1991/92, 1993/94, 1997/98
הגביע הספרדי (2): 1996/97, 1997/98
הסופר קאפ הספרדי (4): 1991, 1992, 1994, 1996
ליגת האלופות (1): 1991/92
גביע המחזיקות (1): 1996/97
הסופר קאפ האירופי (2): 1992, 1997
תארים > צ'לסי

גביע ה-FA‏ (1): 1999/2000
מגן הקהילה (1): 2000
הסופר קאפ האירופי (1): 1998
תארים > נבחרת ספרד

מדליית זהב - אולימפיאדת ברצלונה
פרר, שני משמאל, 1992
אלכסנדר מקנזי (מגלה ארצות)

ערך זה עוסק בחוקר האזור הארקטי. אם התכוונתם לראש ממשלתה השני של קנדה, ראו .
| --- | --- |

דיוקן של אלכסנדר מקנזי
 לידה:  1764 האיים ההברידיים, ממלכת בריטניה הגדולה ממלכת בריטניה הגדולה
 פטירה:  12 במרץ 1820 (בגיל 56 בערך) דנקלד, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד הממלכה המאוחדת
 לאום:  ממלכת בריטניה הגדולה
 בת זוג:  גדס מקנזי
 מספר צאצאים:  3
 תקופת הפעילות:  ? – 12 במרץ 1820 
 גילויים בולטים:  נתיב דרך נהר מקנזי לאוקיינוס השקט.
 אזורים שחקר:  ארץ רופרט, הטריטוריות הצפון-מערביות, קולומביה הבריטית
 פרסים והוקרה:  Knight Bachelor 
 חתימה:  
 
סר אלכסנדר מקנזי (באנגלית: Alexander Mackenzie;‏ 1764–12 במרץ 1820) היה סוחר פרוות ומגלה ארצות סקוטי, שעקב אחר תנועת נהר מקנזי המשתרע על 1,100 קילומטרים ברחבי קנדה המודרנית והיה האדם הראשון להשלים מסע מחופי האוקיינוס האטלנטי לחופי האוקיינוס השקט בצפון אמריקה שמדרום למקסיקו.
מקנזי היגר לאמריקה הצפונית, והחל לעבוד בחברת סחר במונטריאול ב-1779, שהתמזגה עם חברת צפון מערב, יריבתה של חברת מפרץ הדסון. ביחד עם בן דודו הקים מקנזי עמדת מסחר בפרובינציית אלברטה המודרנית. זו הייתה נקודת המוצא של משלחתו משנת 1789, שהגיעה בסופו של דבר לחופי אוקיינוס הקרח הצפוני. בשנת 1793 חצה מקנזי את הרי הרוקי לחופי האוקיינוס השקט בפרובינציית קולומביה הבריטית המודרנית. ניתן לו תואר אבירות בשנת 1802 והוא שב להתגורר בסקוטלנד לאחר 1812.
מורשת

מקנזי נודע בעיקר במסעותיו ב-1789 ו-1793 לחופי אוקיינוס הקרח והאוקיינוס השקט, אלכסנדר מקנזי נודע בהיותו כאמור האירופאי הראשון שחצה את יבשת אמריקה הצפונית מצפון למקסיקו. מורשתו של מקנזי, אחד ממגלי הארצות הגדולים בהיסטוריה הקנדית, כוללת את קריאת נהר מקנזי האדיר על שמו, כמו גם מספר מקומות בקולומביה הבריטית, כולל פורט אלכסנדריה (כיום אתר היסטורי לאומי), העיר מקנזי והפארק המחוזי סר אלכסנדר מקנזי. כמה בתי ספר בקנדה נקראו גם כן לכבודו.
ספרו של מקנזי, 'מסעות ממונטריאול לאוקיינוסים הקפואים והאוקיינוס השקט' (1801), עורר השראה והיווה מדריך עבור חוקרים אחרים. מספר מהדורות של הספר פורסמו, כולל גרסה צרפתית ושתי מהדורות גרמניות. נשיא ארצות הברית תומאס ג'פרסון הציג בפני מריווד'ר לואיס מהדורה אמריקאית של ספרו של מקנזי, שהובילה אותו לאוקיינוס השקט במסעו המפורסם עם ויליאם קלארק בשנים 1804–1806 (משלחת לואיס וקלארק).