stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הבחירות לנשיאות גרמניה 1932
מועמדים

הינדנבורג היה בן 84 ולא היה לו רצון להתמודד על כהונה שנייה, אך הוא הביע עניין להמשיך בתפקידו אם כהונתו תוארך. ברינינג פיתח תוכניות להתחמק מבחירות ישירות על ידי החלטת רייכסטאג להארכת תקופת כהונתו של הינדנבורג בתיקון ההוראות החוקתיות המחייבות בחירות אחת לשבע שנים. הוגנברג סירב להצעות הללו במהלך השבוע הראשון של ינואר והתעקש שיתקיימו בחירות לפי החוקה, עמדה שגם היטלר תמך בה.
לאחר שהובטחו הבחירות החל סגלו של הינדנבורג, בראשות המייג'ור גנרל קורט פון שלייכר, לחזר אחר תמיכת הימין המיליטנטי. עם זאת, הוגנברג שכנע את קסדת הפלדה לדחות את תמיכתה בהינדנבורג, בעוד ה-NSDAP תמכה במועמדות אפשרית של היטלר. חוסר תמיכה זה גרם לכך שהינדנבורג לא שש לרוץ לבחירה מחדש, מה שהדאיג הן את האנשים שרצו לשמר את הרפובליקה והן את אלו שתמכו בסגנון השלטון של ברינינג באמצעות צווים. ראש עיריית ברלין, היינריך סאם (אנ'), פנה לשלייכר והציע להקים ועדת בחירה מחדש עבור הינדנבורג. שלייכר ניסה לדחות את הצעתו של סאם עד לשיחות עם קסדת הפלדה, אך לאחר שהוקמו יותר ועדות תמיכה הינדנבורג ברחבי המדינה ועלה הסיכוי למועמדות של היטלר, אישר שלייכר את הפרויקט ב-27 בינואר, והוועדה אורגנה ב-1 בפברואר. הינדנבורג התעקש על תמיכת ארגונים ותיקים; עם תמיכת קסדת הפלדה וליגת קיפהאוזר, והעובדה שהוועדה של סאם השיגה יותר מ-3 מיליון חתימות עבור הינדנבורג תוך שבועיים, נתנה להיננבורג מספיק מוטיבציה להתמודד לבחירה מחדש, והוא הכריז על מועמדותו ב-16 בפברואר. בין החתומים על העצומה שתמכה בהינדנבורג היו הסופר גרהרט האופטמן, הצייר מקס ליברמן, ארתור מאהראון, מנהיג המסדר הגרמני הצעיר, התעשיין קרל דויסברג, וכן השרים לשעבר אוטו גסלר וגוסטב נוסקה.
היטלר היסס לרוץ לאור הפופולריות של הינדנבורג והעובדה שה-NSDAP עדיין לא הייתה המפלגה הגדולה ביותר ברייכסטאג. יתרה מזאת, מבחינה טכנית הוא לא הורשה להתמודד מכיוון שחסרה לו אזרחות גרמנית, מה שתוקן עם מינויו לתפקיד בשירות המדינה של בראונשווייג ב-26 בפברואר. עם זאת, הנאצים גדלו במהירות בסוף 1931, והיטלר הצליח לשכנע תעשיינים שהנאציזם תואם לקפיטליזם. חזית הרצבורג החלה לגלות חוסר אחדות בנוגע לבחירות, כאשר ה-DNVP הסכים לתמוך בבחירת המועמד של קסדת הפלדה, בתמורה לתמיכה של הארגון במפלגה בבחירות הפדרליות. הוגנברג ניסה להשאיר את היטלר בשורה אחת עם חזית הרצבורג בפגישה ב-20 בפברואר, אך ללא הועיל. בעצרת מפלגתית ב-22 בפברואר חשף חבר ה-NSDAP יוזף גבלס חשף כי היטלר יתמודד במירוץ. מועמד קסדת הפלדה, תיאודור דיסטרברג, הוכרז מאוחר יותר באותו יום, בצל מועמדותו של היטלר.
הסיבוב הראשון

אף על פי שהינדנבורג העדיף להיות מועמד ימני או א-פוליטי, הוא משך דווקא את תמיכת המפלגות הרפובליקניות שרצו להביס את היטלר. המפלגות הליברליות, מפלגת העם הגרמנית ומפלגת המדינה הגרמנית, הכריזו על תמיכתן בהינדנבורג. המנהיגים הסוציאל-דמוקרטים ארנסט היילמן ואוטו בראון (שהתמודד נגד הינדנבורג בבחירות 1925), הצליחו, למרות ההתנגדות הראשונית של האגף השמאלי של המפלגה, לפתוח במסע בחירות רחב, וזכו לתמיכת ברית חזית הברזל, כולל רייכסבאנר שחור-אדום-זהב הדמוקרטית, ארגוני העובדים החופשיים (ADGB, ו-AfA-Bund) וארגון Arbeiter-Turn- und Sportbund. המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ומפלגת המרכז של ברינינג תמכו בהינדנבורג - בניגוד לבחירות לנשיאות ב-1925, אז היה הינדנבורג מועמד הימין וזכה להתנגדות נמרצת של רוב השמאל המתון והמרכז הפוליטי. ב-1932 חלק זה של הקשת הפוליטית החליט להתאחד עם הימין המתון בתמיכה בהינדנבורג כדי למנוע את בחירתו של היטלר. תמיכתה של קואליציית ויימאר המתונה עודדה גם מהעובדה שבניגוד לחששות שהובעו בעת בחירתו ב-1925, הינדנבורג לא השתמש בתפקידו כדי לערער את החוקה, כפי שהיטלר התכוון לעשות כעת. זה העמיד את תומכיו השמרנים של הינדנבורג במצב קשה, שכן רצונם לחזור לשמרנות עמד בסתירה לתומכיו הפרו-דמוקרטיים של הינדנבורג. אכן, כישלונו של הינדנבורג להיפרד לחלוטין משיטת ויימאר יוכיח את אלה שתמכו בו ב-1925.  בין אלה שהצביעו עבור הינדנבורג ב-1925 וסירבו לחתום על העצומה שלו היו הבנקאי וולטר ברנהרד, ראש עיריית לייפציג קרל פרידריך גרדלר והגנרל אוגוסט פון מקנזן.
מועמדותו של דיסטרברג משכה את קולותיהם של תעשיינים שאם לא היו מצביעים לו היו מצביעים להינדנבורג מחשש לעלייתו של היטלר. ב-1 במרץ הליגה הכפרית הלאומית (RLB), למרות מאמצים של תומכי הינדנבורג, עודדה את חסידיה להצביע לדיסטרברג או להיטלר כדי להדיח את ממשלת ברינינג.
אחרי הבחירות

הינדנבורג, שהיה חייב את בחירתו לתמיכת הסוציאל-דמוקרטים ומפלגת המרכז, קיבל את התוצאות בהתלהבות מועטה. כישלונו לשמר את הקולות של רובו המכריע של תומכיו ב-1925 הלחיץ את יחסיו עם ברינינג באופן בלתי הפיך, והוא פיטר את הקנצלר ב-30 במאי. זו הייתה מכה קשה לאלו שתמכו בסגנון השלטון הנשיאותי של ברינינג על ידי צווים. יורשו של ברינינג היה פרנץ פון פאפן, בן בריתו של שלייכר שהיה חסר ניסיון פוליטי ותמיכה ברייכסטאג. שלייכר ופאפן חיזרו אחר תמיכת הנאצים על ידי קריאה לבחירות חדשות לרייכסטאג והסרת האיסור שהטיל ברינינג על האס אה, המיליציה הנאצית. ה-NSDAP יצאה מהבחירות לרייכסטאג ביולי כמפלגה הגדולה ביותר שהייתה אי פעם ברייכסטאג עם למעלה משליש מהקולות, בעוד שמעמדו של פאפן התערער. פאפן פיזר את הרייכסטאג וקרא לבחירות בנובמבר, בהן הפסידו הנאצים מושבים אך נותרו המפלגה הגדולה ביותר. אף על פי שפאפן שמר על אמונם של הינדנבורג ושל הצבא, הוא לא היה פופולרי במידה רבה ושביתה של הקומוניסטים והנאצים אפשרה לשלייכר לאלץ את פאפן להתפטר מתפקידו ולהיות קנצלר בעצמו ב-2 בדצמבר.
לאחר חודשיים של כהונה לא יעילה של שלייכר, מינה הינדנבורג את היטלר לקנצלר ב-30 בינואר 1933, בהמלצת פאפן. שרפת הרייכסטאג ב-27 בפברואר שימשה להיטלר תירוץ להוצאת צו שרפת הרייכסטאג, אשר ביטל את ההגנות החוקתיות על חופש הביטוי וזכויות אזרח אחרות. הבחירות לרייכסטאג במרץ העניקו להיטלר רוב פועל, והוא קיבל על עצמו סמכויות דיקטטוריות עם העברת חוק ההסמכה ב-23 במרץ. היטלר ירש את הינדנבורג כראש המדינה עם מותו ב-1934, ולאחר מכן ביטל את המשרה לחלוטין והחליף אותה בתפקיד החדש פיהרר ורייכסקנצלר (Führer und Reichskanzler). היטלר חיזק את שלטונו עד ושלט בגרמניה הנאצית עד להתאבדותו במהלך מלחמת העולם השנייה ב-1945.
צוואתו של אדולף היטלר הפרידה שוב בין שני המשרדים, והעניקה את הנשיאות לקרל נילסן ואת הקנצלרות ליוזף גבלס. הממשלה שנוצרה, הידועה בשם ממשלת פלנסבורג, שלטה רק בחלק זעיר ומתרחק במהירות של גרמניה ולא הוכרה על ידי בעלות הברית. עם כניעת הצבא הגרמני חולקה גרמניה לארבעה אזורים, שנשלטו כל אחד על ידי הבריטים, הצרפתים, האמריקאים והסובייטים, ושלטו יחד עם מועצת השליטה של בעלות הברית (אנ') על כל גרמניה. עד 1949 התלכדו שלושה מהאזורים למה שהפך לגרמניה המערבית, בעוד שהאזור הסובייטי הנותר הפך לגרמניה המזרחית. שני החלקים קיימו בחירות לנשיאות משלהם החל באותה שנה. חוקת גרמניה המערבית קבעה כי הנשיא ייבחר בעקיפין באמצעות ועידה פדרלית המורכבת מחברי פרלמנט ונציגי המדינות. חוקת גרמניה המזרחית קבעה שהנשיא ייבחר בעקיפין על ידי ישיבה משותפת של שני בתי הפרלמנט, אם כי בסופו של דבר רק אדם אחד (אריך הונקר) כיהן כנשיא לפני ביטול התפקיד. ב-1990 הפכה גרמניה המזרחית רשמית לחלק מגרמניה המערבית עם איחוד גרמניה מחדש ובכך הייתה מחויבת לחוקתה. הבחירות הראשונות לנשיאות כל גרמניה מאז האיחוד, ובעצם מאז 1932, נערכו ב-1994. נכון ל-2023, בחירות 1932 הן הבחירות האחרונות שנערכו לפי זכות בחירה אוניברסלית בגרמניה.
הערות שוליים

↑  "Hindenburg fails of re-election". The Des Moines Register. Vol. 83, no. 267. 14 במרץ 1932. p. 2. נבדק ב-28 בדצמבר 2019 – via Newspapers.com. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "The German election". New York Daily News. Vol. 13, no. 225. 15 במרץ 1932. p. 22. נבדק ב-28 בדצמבר 2019 – via Newspapers.com. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Hitler beaten in Germany". Chicago Daily Tribune. Vol. 91, no. 63. Chicago Tribune Press Service. 14 במרץ 1932. p. 2. נבדק ב-28 בדצמבר 2019 – via Newspapers.com. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb17066144q (data) 
ברינינג בקמפיין למען הינדנבורג במרץ
פתק הצבעה
קמפיין פוליטי בברלין ב-10 באפריל
היטלר נושא נאום ב-4 באפריל
מינרל יוצר סלע

גבישי המינרלים המרכיבים את הגרניט ניכרים לעין
מינרל יוצר סלע הוא מינרל השותף בבנייתם של סלעים. לעיתים מינרל אחד אחראי להרכבתו של סלע – לדוגמה: קוורץ הוא המינרל היחיד בצור, אך מרבית הסלעים מורכבים ממגוון מינרלים – לדוגמה: גרניט מורכב בעיקר מפצלת השדה, קוורץ ונציץ, וכן ממינרלים נוספים בכמויות פחותות.
גבישים של מינרלים עשויים להימצא בתוך סלעים כקסנוקריסטים – גבישים זרים הכלוא בתוך הסלע אך אינם מהווים חלק מהרכבו, דוגמת יהלומים הנמצאים בתוך קימברליט.
המינרלים השותפים ביצירת סלעים

על אף קיומם של קרוב ל-5,000 מינרלים ידועים, רק כמה עשרות מהם מהווים שותפים חשובים בבנייתם של סלעים. המינרלים יוצרי הסלע הנפוצים ביותר הם:
המינרלים השותפים ביצירת סלעים > מינרלים סיליקטיים

קבוצה גדולה של מינרלים המבוססת על סיליקטים והחשובה ביותר בין המינרלים יוצרי הסלעים: כ-95% מקרום כדור הארץ בנוי ממינרלים השייכים לקבוצה זו.
המינרלים השותפים ביצירת סלעים > מינרלים סיליקטיים > מינרלים נזוסיליקטים

אוליבין – קבוצת מינרלים, המינרל הנפוץ ביותר במעטפת כדור הארץ ולכן הנפוץ ביותר בכדור הארץ, על אף שאינו מצוי בשפע בקרום. האוליבין מצוי בסלעי יסוד מאפיים עד אולטרה-מאפיים כדוגמת גברו, ובזלת. סלעים אולטרה-מאפיים מסוימים בנויים מאוליבין בלבד והם קרויים פרידוטיט ודוניט. אוליבין הוא המינרל העיקרי בסלעים מותמרים כשיש. סלעי משקע שהכילו ריכוז גבוה יחסית של מגנזיום ותכולת סיליקה נמוכה נוטים ליצור אוליבין עשיר במגנזיום – פורסטריט. במטאוריטים שהרכבם ברזל-ניקל נתגלה אוליבין כגבישים גדולים, שלעיתים היוו 50% מנפח המטאוריט. אוליבין נתגלה גם על הירח ועל מאדים. בישראל ניתן למצוא אוליבין בסלעים הגעשיים מן השלישון והרביעון בצפון הארץ ובסלעים בזלתיים מהקרטיקון במכתש רמון. קסנוליתים של פרידוטיט נמצאו בגבעת המורה.
גארנט – קבוצת מינרלים נפוצה יחסית בסלעים מותמרים מהתמרת מגע והתמרה אזורית ובסלעי יסוד, משום שהגארנטים נוצרו בתנאי טמפרטורה ולחץ גבוהים בהם נתונים סלעים מסוגים אלה. מסיבה זו יכולים גאולוגים להשתמש בגארנטים המצויים בסלעים כאמצעי לניתוח תנאי ההיווצרות שלהם. בישראל מצויים גארנטים בסלעי צפחה וגנייס בדרום הערבה ובאזור המגע בין בזלת לחוואר מן הפליוקן ליד מנחמיה בעמק הירדן.
זירקון – מינרל נפוץ מאוד בקרום ומצוי בכל סוגי הסלעים. גודלם הממוצע של גבישי הזירקון הוא 100–300 מיקרומטר, אך הם יכולים לצמוח לגודל של כמה סנטימטרים, במיוחד בפגמטיט שהתקרר לאט ואיפשר את צמיחת הגבישים בתוכו. עם זאת, גבישי זירקון גדולים נדירים מאוד. בישראל ניתן למצוא זירקון כגרגרים קלסטיים באבן חול נובית וכמרכיב בסלעים גרניטיים רבים במסיב הפרקמברי של דרום הנגב.
טיטניט – מצוי בסלעים מותמרים כגנייס וצפחה, סלעים פלוטוניים כסיאניט, בטוף טרכיטי וכגרגרים באבן גיר וגרניט. בישראל ניתן למצוא גבישים כאלה בגרניט שבנחל רודד ובסלעי הדיוריט שבמסיב הפרקמברי בדרום הנגב.
סטאורוליט – מינרל נפוץ הנוצר בשלבים המאוחרים של התמרה אזורית בה הופכים סלעי משקע פֶּליטים לאמפיבוליט ובסלעים מותמרים כגנייס וצפחה. הסטואורוליט מופיע יחד עם אלמנדין, נציצים, קיאניט ומינרלי התמרה אחרים, ומשום כך הוא מהווה מינרל אינדקס המאפשר לשער את הטמפרטורה, העומק והלחץ בהם היה נתון הסלע בעת ההתמרה. בישראל מצוי סטאורוליט בצפחות מסיב אילת.
אנדלוזיט – מינרל נפוץ בסלעים מותמרים שמקורם בסלעי משקע עשירים באלומיניום, שעברו התמרה אזורית בלחץ נמוך ובחום בינוני עד גבוה. המינרלים הפולימורפיים לאנדלוזיט – קיאניט וסילימניט – נוצרים גם הם בהתמרה, אבל בלחץ וחום שונים, ולכן מהווים שלושתם מינרלי אינדקס המאפשרים להעריך את הטמפרטורה, העומק, והלחץ בהם היה נתון הסלע בעת ההתמרה. לעיתים נדירות אפשר למצוא פורפירובלסטים גדולים במיוחד של אנדלוזיט בגרניטים ובפגמטיטים. האנדלוזיט הוא גם מינרל דטריטי בכמה אבני חול. בישראל מצוי אנדלוזיט כמרכיב של צפחות הנציץ במסיב אילת.
טופז – מינרל המצוי בסלעי יסוד פלסיים: הוא מתגבש בדרך-כלל בפגמטיטים גרניטיים או בסדקי התאדות בזרמי לבה ריוליטית.
סילימניט – מינרל אינדקס הנפוץ בסלעים מותמרים שמקורם בסלעי יסוד עשירים באלומיניום, שעברו התמרה מלאה כדוגמת צפחה, גנייס והורנפלס, לעיתים נדירות בפגמטיטים. בישראל ניתן למצוא אותו בסלעי פרקמבריון מותמרים באזור מסיב אילת.
קיאניט – מינרל נפוץ בפגמטיטים או בסלעי יסוד עשירים באלומיניום שעברו התמרה. קיאניט הוא מינרל אינדקס לפאצייס צפחות כחולות של סלעים מותמרים.
המינרלים השותפים ביצירת סלעים > מינרלים סיליקטיים > מינרלים סורוסיליקטים

אפידוט – קבוצת מינרלים נפוצה אך ממקור שניוני כתוצר של שינוי הידרותרמי במינרלים כפצלת השדה, נציץ, פירוקסן, אמפיבול, גארנט ואחרים. אפידוט מופיע באבני גיר ובצפחות. סלע הבנוי מקוורץ ואפידוט ידוע כאפידוזיט. גבישים מפותחים היטב מצויים במקומות רבים, ובישראל ניתן למצוא כאלה בחללים בסלעי בזלת וטוף בכרמל וכמינרל משני בסלעי יסוד פרקמבריים ובסלעים מותמרים באזור אילת.
וזוביאניט – מינרל המופיע כגבישים טטרגונליים במרבצים של סלעי סקארן ובאבני גיר שעברו התמרת מגע. המינרל התגלה לראשונה בשנת 1795 כשהוא כלוא בתוך גושי סלע בסמוך לשפכי הלבה של הר הגעש וזוב, ומכאן מקור שמו.
המינרלים השותפים ביצירת סלעים > מינרלים סיליקטיים > מינרלים ציקלוסיליקטים

בריל – קבוצת מינרלים של אלומיניום ובריליום המצויה בעיקר בפגמטיטים גרניטיים אך גם בצפחות נציץ בהרי אורל, ולרוב יחד עם בצרים של המתכות בדיל וטונגסטן. בישראל נמצא בריל בפגמטיטים באזור אילת.
טורמלין – קבוצת מינרלים שניתן למצוא מופעים עיקריים: בסלעי יסוד – בייחוד גרניט ופגמטיטים של גרניט, ובסלעים מותמרים כדוגמת צפחה ושיש. מאחר שהטורמלין הוא מינרל עמיד, ניתן למצוא כמויות קטנות ממנו כגרגרים באבן חול ובקונגלומרטים. בישראל נמצא טורמלין בפגמטיטים ובעורקי קוורץ במסיב אילת, וכן כגרגרים דטריטיים באבן חול נובית.
קורדיאריט – מינרל נפוץ הנוצר בהתמרה אזורית בהתמרת מגע של סלעים חרסיתיים. הוא נפוץ במיוחד בהורנפלס שנוצר כתוצאה מהתמרה של מגע של סלעים פליטיים – סלעים קלאסטיים בעלי גרגיר הקטן מ-60 מיקרון. קורדיאריט מופיע גם בסוגי גרניט מסוימים, בפגמטיטים ובנוריט, כשההרכב הכימי של המאגמה המקורית היה גברו באופיו. בישראל ניתן למצוא קורדיאריט בצפחות נציץ במסיב אילת.
המינרלים השותפים ביצירת סלעים > מינרלים סיליקטיים > מינרלים אינוסיליקטים

וולאסטוניט – מינרל המופיע לעיתים קרובות בסלעים מותמרים שנוצרו מסלעי משקע פחמתיים ובסלעי סקארן. הוא נוצר כשעל אבן גיר או דולומיט שאינם טהורים מופעלים לחץ וטמפרטורה גבוהים על ידי מאגמה המכילה חומצה צורנית. בטמפרטורות גבוהות מ-600°C מתחוללת התגובה הכימית המכונה "ריאקצית וולאסטוניט".
אגירין – אינוסיליקט, מופיע בסיאניט-נפליני עשיר בנתרן אלקלי ובסלעי יסוד דומים. בישראל מצוי אגירין בסלעי מונזוניט בגבעת המורה.
אוגיט – מינרל המופיע בסלעי יסוד כדוגמת אנדזיט, בזלת וגברו ובסלעים מותמרים שמקורם בהתמרה הידרותרמית באזורי התמרת מגע. בישראל מצוי אוגיט ברוב הסלעים הגעשיים מהשלישון והרביעון בצפון הארץ, בלבה מקרטיקון עליון בכרמל ובסלעים מגמתיים ומותמרים מהפרקמבריון באזור אילת-תמנע.
דיופסיד – מינרל המצוי בסלעי יסוד אולטרה-מאפיים כדוגמת קימברליט ופרידוטיט ונפוץ בסלעים מאפיים כדוגמת בזלת אוליבינית ואנדזיט. דיופסיד מצוי גם במגוון של סלעים מותמרים, כמו סקארן שהתפתח מסלעי דולומיט עשירים בסיליקה בהתמרת קבורה. דיופסיד הוא מינרל חשוב במעטפת כדור הארץ, והוא נפוץ בקסנוליתים של פרידוטיט שהתפרצו בקימברליט ובבזלת אלקלית. גם במטאוריטים התגלתה נוכחות של דיופסיד. בישראל מצוי דיופסיד בסלעים מותמרים באזור אילת ובסלעים מגמתיים רבים.
אמפיבול – מינרל נפוץ בסלעי יסוד ובסלעים מותמרים רבים כדוגמת גרניט, סיאניט, דיוריט, גברו, בזלת, אנדזיט, גנייס וצפחה. אמפיבול הוא המינרל הראשי בסלע האמפיבוליט.
טרמוליט – מינרל אינדקס הנוצר בהתמרה של סלעי משקע עשירים בדולומיט ובקוורץ. טרמוליט משמש פטרולוגים כאינדיקטור לרמת ההתמרה שעברו סלעים, מאחר שבטמפרטורות גבוהות מאוד הוא מותמר לדיופסיד, ולכן סלעים המכילים טרמוליט בלבד ואינם מכילים דיופסיד לא נחשפו לטמפרטורות גבוהות בעברם.
אקטינוליט – מינרל נפוץ הנוצר בהתמרה בטמפרטורות נמוכות יחסית של אבן גיר עשירה במגנזיום. האקטינוליט מופיע גם בצפחות כחולות עתירות גלאוקופן, ויוצר לבדו סלעי אקטינוליט מותמרים.
הורנבלנדה – סדרת מינרלים המהווה מרכיב ראשי בסלעי אמפיבוליט ומרכיב נפוץ בסלעי יסוד ובסלעים מותמרים רבים כדוגמת גרניט, סיאניט, דיוריט, גברו, בזלת, אנדזיט, גנייס וצפחה. גבישים חומים כהים עד שחורים של הורנבלנדה המכילים טיטניום קרויים הורנבלנדה בזלתית, בשל העובדה שהם רכיבים נפוצים בבזלת וסלעים דומים לה. מינרלים מקבוצת זו מתפרקים בבליה למינרלים מקבוצת הכלוריט ולאפידוט. בישראל מצויים גבישים גדולים בדייקים בזלתיים מהרביעון באזור יבנאל, בטוף מהקרטיקון בכרמל, בסלעים מגמתיים ומותמרים פרקמבריים באילת-תמנע וגרגרים קלסטיים באבני חול צעירות.
גלאוקופן – מינרל הנוצר בסלעים מותמרים עתירי נתרן או שעברו התמרה בלחץ גבוה וחום נמוך, כפי שמתרחש לאורך אזורי הפחתה. הגלאוקופן הוא שנותן לצפחות כחולות את מראן האופייני. גלאוקופן נתגלה גם באקלוגיט שעבר התמרה נסוגה, במהלכה יורדים הטמפרטורה והלחץ.
ריבקיט – מינרל הנוצר כגבישים ארוכים או סיביים בגוון כחול כהה בגרניטים אלקליים, סיאניטים, תצורות ברזל וצפחות עתירות נתרן. נוכחותו גם בסלעי יסוד מבדילה אותו מהגלאוקופן שתפוצתו מוגבלת לסלעים מותמרים בלבד. בישראל ניתן למצוא ריבקיט בסיאניט מסוג נורדמרקיט של מכתש רמון.
המינרלים השותפים ביצירת סלעים > מינרלים סיליקטיים > מינרלים פילוסיליקטים

כלוריט – קבוצת מינרלים נפוצים בסלעים מותמרים בטמפרטורה נמוכה או בינונית, בחלק מסלעי היסוד ובסלעים שנוצרו בעורקים הידרותרמיים. הכלוריטים נפוצים בסלעי יסוד כתוצר של פירוק של מינרלים מאפיים כהים כפירוקסן, אמפיבול וביוטיט. הכלוריטים נפוצים גם בצפחות. קיומם מרמז בדרך כלל על התמרה נסוגה של ירידת טמפרטורה ולחץ, והם מהווים מינרל אינדקס לצפחות ירוקות. בישראל מצויים כלוריטים בצפחות פרקמבריות בנחל רודד, כמינרל משני בסלעים מגמתיים באזור אילת ובאואוליתים של בצר הברזל מקרטיקון תחתון ברכס מנרה.
סרפנטין – קבוצת מינרלים הנוצר בתהליכי התמרה של פרידוטיט ופירוקסן. בתהליך פסאודומורפי יכולים הסרפנטינים להחליף סיליקטים אחרים של מגנזיום. ההתמרות עשויות להיות בלתי-שלמות ולגרום לכך שתכונותיהם הפיזיות של הסרפנטינים ישתנו באופן נרחב. דגימות שנלקחו מקרום ימי ומחלקה העליון של המעטפת שמתחתיו מראות שסלעים אולטרה-מאפיים שם מכילים כמויות גדולות של סרפנטין. הסוג אנטיגוריט כולל בהרכבו מים, כ-13% ממשקלו. מכאן שייתכן ולאנטיגוריט תפקיד חשוב בהולכת המים לפנים כדור הארץ באזורי הפחתה. עקב אידוי המים נוצרת המאגמה הבונה קשתות איים, וחלק מהמים מולכים אף לעומק רב יותר.
טלק – מינרל שהוא תוצאה של התמרת סיליקטים של מגנזיום דוגמת הפירוקסן, אמפיבול, אוליבין ואחרים, ומצוי בדרך-כלל בסלעים מותמרים בסיסיים. סלע הבנוי מטלק ירוק-אפרפר מחוספס קרוי "אבן-סבון" או סטיאטיט.
קאוליניט – מינרל רך הנוצר עקב בליה כימית של מינרלים אלומו-סיליקטיים דוגמת פצלת השדה, בין החשובים במינרלי החרסית. סלעים עשירים בקאוליניט ידועים כ"חרסית סינית" או קַאוֹלִין. בישראל נפוץ הקאוליניט בחרסיות ופצלים רבים, בעיקר בחתך הנובי המזוזואי, עדשות קאוליניט בחתך היורה במכתש רמון, באבני חול נוביות מקרטיקון תחתון במכתשים ובסילים ודייקים של טרכיט במכתש רמון. כן מצוי קאוליניט כתוצר הידרוליזה של גרניטים במסיב הפרקמברי בדרום הנגב.
ביוטיט – מינרל המהווה מרכיב חשוב בסלעי יסוד כגרניט ובסלעים המותמרים גנייס, הורנפלס וצפחה. לעיתים ניתן למצוא יריעות גדולות של ביוטיט, במיוחד בעורקים בתוך פגמטיטים. גבישים קטנים של ביוטיט שעברו בליה מקבלים גוון זהוב מנצנץ, ולכן הם אחד מסוגי זהב השוטים שהטעה מחפשי זהב רבים. בישראל מצוי ביוטיט בסלעים מגמתיים ומותמרים של הפרקמבריון בנגב הדרומי.
גלאוקוניט – מינרל זה שייך גם לקבוצת סיליקטים של ברזל. בתנאים רגילים נוכחותו מציינת סביבות השקעה ימיות של מדף יבשתי וקצב נמוך של הצטברות חומרי ההשקעה. הגלאוקוניט אופייני ל"גרינסנד" (greensand – "חול ירוק"), סוג של אבן חול מתקופת היורה והקרטיקון. ניתן למצוא גלאוקוניט גם באבני גיר שאינן טהורות, בטין ובקירטון. המינרל מתפתח כתוצאה משינויים החלים על ביוטיט המצוי בחומרי המשקע בשלב הדיאגנזה, וכן בתנאי חיזור במשקעים. גלאוקוניט נפוץ מאוד בישראל באבן גיר ובחוואר מהיורה, בחוואר, גיר ודולומיט מקרטיקון תחתון בנגב ובגליל, בקירטון סנוני בגליל ובמקומות נוספים. הגלאוקוניט הוא אחד מהמינרלים המצויים בתצורת חתרורים.
מוסקוביט – מינרל נפוץ המצוי בסלעי יסוד, סלעים מותמרים וסלעי משקע. בסלעי יסוד הוא מרכיב נפוץ של פגמטיט גרניטי, גרניט, גרנודיוריט, אפליט ושאר סלעים פלסיים. מוסקוביט הוא רכיב אופייני של סלעים מותמרים שמקורם בהתמרה של סלעי משקע נפוצים. למוסקוביט תפקיד משמעותי ביצירת הלווחיות של סלעים מותמרים כלווחה וצפחה. משקעים קלאסטיים שמקורם בסלע גבישיי שלא עברו בליה או הסעה משמעותית בדרך-כלל מכילים מוסקוביט, ולכן מוסקוביט הוא מינרל נפוץ גם בארקוזה וסלעי משקע אחרים.
המינרלים השותפים ביצירת סלעים > מינרלי ברזל

אילמניט – מינרל המצוי בסלעים מותמרים ובסלעי יסוד בסיסיים כדוגמה גברו ובעיקר באנורתוזיט. האילמניט מתגבש בשלב מוקדם בעת שהמאגמה מתקררת, הרבה לפני התגבשותם של מינרלים אחרים. עקב כך שוקעים הגבישים הכבדים של האילמניט לתחתית תא המגאמה ויוצרים שכבות עשירות של בצר טיטניום. אילמניט נוצר גם בפגמטיטים, בסלעים מותמרים ובסלעי יסוד, ומופיע בריכוזים ניכרים כמינרל דטריטי בחולות. בישראל הוא מצוי בבזלות הכרמל ועמק הירדן, בדיאבזים פרקמברים באזור תמנע, וכמינרל דטריטי בחולות מישור החוף הדרומי.
המטיט – מינרל המצוי כמרכיב עיקרי בסלעי המשקע של תצורת ברזל הפסים הפרקמברית ובסוגים נוספים של סלעי משקע, וכן בסלעים מותמרים כלווחה וצפחה. בישראל ניתן למצוא המטיט באואוליתים, באבן גיר ובחוואר מקרטיקון תחתון, וכן כחומר מלכד של אבן חול נובית במקומות רבים בנגב.
לימוניט – מינרל המופיע בסלעי משקע דוגמת אבן חול מגוונות ומעניק להם צבע צהוב, לדוגמה החולות הצבעוניים בבסיס חתך הקרטיקון במכתשים בנגב. לימוניט מצוי גם בטוף של הכרמל ומהווה מרכיב חשוב של חמרה.
מגנטיט – מינרל שגרגריו נמצאים כמעט בכל סלעי היסוד וברוב סלעי המשקע, ומהווה מקור חשוב להפקת ברזל. בישראל מצוי מגנטיט בבזלות בכל חלקי הארץ, בטוף באזור כרם מהר"ל ובתרכיזים בתצורת חתרורים.
פירוטיט – מינרל השייך לקבוצת הסולפידים, מרכיב קורט נפוץ למדי בסלעי יסוד. הוא מצוי בסלעי יסוד מאפיים שעברו הפרדה מגמתית יחד עם סולפידים אחרים דוגמת כלקופיריט ופנטלנדיט ומופיע גם בפגמטיטים ובאזורי התמרת מגע. פירוטיט נוצר בהתמרה של סיליקטים עשירים במגנזיום כאוליבין ואנסטטיט. על אף שהוא נדיר מאוד בקרום כדור הארץ, הוא מצוי במטאוריטים רבים.
פיריט – צורת המינרל של סולפיד הברזל המצוי בדרך כלל עם סולפידים או תחמוצות אחרות בעורקי קוורץ, בסלעי משקע, בסלעים געשיים, בסלעים פלוטוניים כגברו ודיאבז או סלעים מותמרים, כמו גם במרבצי פחם ובמאובנים. בישראל מצוי פיריט במסיב הפרקמברי של דרום הנגב ובמכתש רמון, בשרידי הר הגעש בכרם מהר"ל ובמקומות רבים נוספים.
המינרלים השותפים ביצירת סלעים > מינרלים קרבונטיים

ארגוניט – מינרל הנוצר באופן טבעי כמעט בכל הקונכיות של רכיכות ימיות, כמו גם בימים ובמערות כמשקע אנאורגני. ארגוניט משתתף גם ביצירת מאובנים ימיים דוגמת אמוניטים והוא המקור לחומר הקרוי אמוליט. בישראל מופיע ארגוניט בוורוות של תצורת הלשון, כבונה טרסות של טרוורטין באזור ים המלח וסביב מעיינות בעיקר בנגב ובערבה וכן כחומר הליכוד של כורכר ימי.
דולומיט – מינרל המהווה יותר מ-50% מהרכבו של דולומיט וכ-10% מכל סלעי המשקע האחרים. המינרל מופיע גם בסלעים מותמרים דוגמת שיש דולומיטי ובסלעי לבה קרבונטיטית. בישראל הוא מצוי כמרכיב ראשי של סלעים דולומיטיים בכל הסדרות הימיות מן הקמבריון ועד לסוף הקרטיקון וכן בצוקי אלמוגים מאובנים דוגמת אלה שבנחל מערות. גבישים גדולים של המינרל מצויים בעורקים בפצלי השמן של עין בוקק, ולאורך העתק פארן הוא מצוי כמינרל של החלפה הידרותרמית.
מגנזיט – מינרל המופיע בעורקים כתוצר התמרה בתנאי לחץ אחיד וחום גבוה של סלעים אולטרה-מאפיים דוגמת סרפנטיניט וסלעים אחרים העשירים במגנזיום. גבישי המגנזיט הנוצרים באופן זה הם לעיתים קרובות זעירים ביותר ומכילים סיליקה בצורת אופאל או חלמיש. מגנזיט מצוי באופן נדיר גם כמשקע אוופוריטי בסמוך לגבס. בישראל מצוי מגנזיט בים המלח כתוצאה מהתאדות תמיסות מרוכזות בבריכות האידוי.
סידריט – מינרל המצוי בשכבות של סלעי משקע ימיים, בעיקר פרקמבריים, ובמשקעים יבשתיים שהושקעו בתנאים מחזרים בביצות ובמרבצי פחם וכבול. סידריט בסלעי משקע נוצר בדרך-כלל בעומק רדוד והרכבו הכימי קשור לעיתים קרובות לסביבת ההשקעה של המשקעים שמסביבו שהיא ענייה בחמצן ובעלת pH נמוך. סידריט מצוי גם כמסה של גבישים בסלעים מותמרים שמקורם בסלעי משקע ובפגמטיטים, דוגמת פגמטיטים של סיאניט נפליני.
קלציט – אחד המינרלים הנפוצים ביותר בקרום כדור הארץ ומהווה כ-4% ממשקלו. הקלציט מהווה מרכיב עיקרי בסלעי משקע מהקמבריון עד ההולוקן, בעיקר באבן גיר וקירטון וכמרכיב של חוואר, ומהווה גם מינרל עיקרי בסלע המותמר שיש. קלציט היא המינרל הבונה נטיפים וזקיפים במערות, ומופיעה באופן נדיר גם בסלעי לבה קרבונטיטית. קיימים גבישים גדולים ופריזמטיים של קלציט בסוגי אבן גיר שונים ובצור מגיל קמפן. בישראל מצויה קלציט בסלעי המשקע האמורים, באמיגדולות בבזלת של הגליל ועמק יזרעאל, וכגבישים רומבוהדריים גדולים בעורקים הידרותרמיים במסיב הפרקמברי בנגב הדרומי.
המינרלים השותפים ביצירת סלעים > מינרלים סולפטיים

אנהידריט – מינרל הדומה בהרכבו הכימי לגבס אך חסר את מי הגביש האופייניים לו, ומשמעות שמו: "חסר מים". אנהידריט מצוי לעיתים קרובות במרבצי מלח יחד עם גבס, וכמותו יוצר סלע התאדות. בישראל מצוי אנהידריט כמרכיב של סלע החיפוי בהר סדום. וכבונה שכבות בתצורת אורה מתחילת הטורון סמוך ליטבתה.
בריט – מינרל המהווה מקור עיקרי לבריום. בריט מופיע בטבע לעיתים קרובות בעורקי עופרת-אבץ באבני גיר יחד עם המטיט ובסלעי משקע. בישראל מצוי בריט כמילוי עורקים הידרותרמיים במסיב אילת ועורקים באבן חול נובית מזרחית לים המלח, כתרכיזים בחוואר מהיורה במכתש הגדול, בתצורת תחרורים ובקירטון מאאוקן תיכון במקומות שונים.
גבס – מינרל נפוץ היוצר סלע התאדות בלגונות ימיות או באגמים סגורים. גבס עשוי ליצור תרכיזים בפחם, בחוואר, בחולות מדבר ועוד. גם בישראל נפוץ גבס והוא מופיע כמינרל העיקרי של תצורת מוחילה מסוף הטריאס באזור מצפה רמון, כשכבות בתצורת אורה, כעורקים בתצורת חתרורים וכגבישים גדולים בתצורת הלשון מפליסטוקן עליון בעמק הירדן. גבס הוא מרכיב עיקרי של סלע החיפוי בהר סדום.
מינרלים אלה ידועים במופע ורד המדבר שלהם, הבנויים מגבישים עגולים המסודרים כעלי כותרת. צורת גביש זו נוצרת בתנאים חוליים, בעת התאדות אגני מלח רדודים.