stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נגמ"ש לחימה
תורת הפעלה

בעימותים נמוכי עצימות (עימות מוגבל = עמו"ג) ולוחמה א-סימטרית נגד ארגוני טרור וגרילה, חשיבותו של נגמ"שי לחימה גדולה ביותר. חימושם כבד מספיק כנגד לוחמים, מבנים, כלי רכב ורק"מ קל, אך לא כבד מידי (כמו התותח של הטנק שגורם נזק סביבתי רב ונועד בעיקר להשמדת טנקים אחרים). הם מציעים שילוב של הגנה, ניידות וכוח אש. למרות שהם יעילים בעיקר בעימות מוגבל ניתן להשתמש בהם גם במלחמה כוללת ובמשימות של שמירת שלום.
נגמ"שי לחימה נועדו לשאת לוחמי חיל רגלים אל שדה הקרב ואז לתמוך בהם באש ולחפות עליהם באמצעות הנשק המותקן על גבי הרכב. ייעוד משני הוא השמדת כוחות חי"ר של האויב וסיוע לטנקים. יש לציין שלמרות שחלק נגמ"שי הלחימה חמושים בטילים נגד טנקים ייעודם העיקרי איננו השמדת טנקים.
רבים מנגמ"שי הלחימה הם גם אמפיביים ויבילי אוויר (כלומר: ניתן להובילם על גבי מטוס תובלה). נגמ"שי לחימה אופניים (כגון הסטרייקר) ניידים יותר מאלה הזחליים ויכולים לעבור מרחק רב יותר מבלי להיות מובלים על ידי מובילי טנקים או רכבות משא. כלי רכב זחליים דורשים תחזוקה רבה ותכופה יותר, שכן הזחלים נשחקים מהר יותר מהעומס המופעל עליהם. כדי להתגבר על פגיעה בגלגלים שיכולה לשתק את הכלי הם מצוידים בצמיגים חסיני תקר (Run-flat tire), זאת לעומת רק"מ זחלי שדורש החלפת זחל ולעיתים טיפול של טנק חילוץ כאשר נפגע המזקו"ם. לכן, כלי רכב אופניים ניידים וזולים יותר אך בעלי עבירות קטנה יותר מאשר כלים זחליים.
מבנה נגמ"ש לחימה > שריון ואמצעי הגנה

בדרך כלל, נגמ"שי לחימה הם בעלי שריון לכלי רכב ומיגון קל יותר מאשר טנקים, כדי להגביר את הניידות ואף לאפשר יבילות אוויר. רוב נגמ"שי הלחימה עמידים בפני מקלעים כבדים, רסיסי ארטילריה ונשק קל. ברם, הם פגיעים לנשק נ"ט, פגזים ומטעני חבלה כבדים. זאת מאחר שהם לא תוכננו להשמדת טנקים כמשימתם העיקרית (למרות שחלקם חמושים בטילי נ"ט).
עובי השריון בנגמ"שי לחימה משתנה מדגם לדגם. חלק מהם חסינים רק בפני מקלעי 0.5 אינץ', בעוד שאחרים כמו ה-CV90 השוודי וה-M2A3 בראדלי האמריקאי יכולים לעמוד גם בפני פגזי 30 מ"מ הפוגעים חזיתית בכלי. בדרך כלל צידי הכלי, הגג והגחון בעלי שריון דק יותר. כיום יש מגמה לתגבר את מיגון הגחון כנגד מוקשים ומטעני גחון.
נגמ"שי לחימה חדשים יותר, כגון ה-Patria AMV הפיני הם בעלי שריון מודולרי הניתן להרכבה ופירוק, והחלפת לוחות שריון בעובי ומשקל שונה. דבר זה מאפשר להתאים את רמת המיגון והיבילות של הכלי למשימה: כלי קל למשימות לא מסוכנות כל-כך ויביל אווירית או כלי כבד ופחות נייד למשימות מסוכנות יותר. כמו כן, הדגם החדש ביותר של ה-BMP-3 הרוסי מצויד במערכת הגנה אקטיבית Arena. הנמ"ר הישראלי מצויד במעיל רוח של רפא"ל, האיתן בחץ דורבן - מערכת הגנה אקטיבית תוצרת תע"ש המסוגלת ליירט גם חודרנים קינטיים ופגזי טנקים בנוסף לרקטות נ"ט וטילי נ"ט.
אמצעי הגנה נוסף ונפוץ הוא מדוכות עשן המספקות מיסוך לכלי ומקשים לכוון ולהתביית עליו. כלים אחרים מצוידים בשבשים המונעים מטילי נ"ט להתביית על הכלי.
מבנה נגמ"ש לחימה > חימוש ראשי

הנשק הראשי, בדרך כלל, של נגמ"ש לחימה הוא תותח אוטומטי בקליברים שנעים בין 20 ל-40 מ"מ. תותחים אלה יעילים כנגד מגוון רחב של מטרות: כלי רכב, רק"מ רך, חי"ר, מסוקים וכלי טיס מנמיכי טוס. תחמושת התותחים כוללת כמה סוגים: פגזים נפיצים, דליקים, חודרנים קינטיים ועוד. הפומה הגרמנית וה-CV90 יכולים להגביה את התותח שלהם עד לזווית של 70 מעלות כדי לירות בכלי טיס.
מבנה נגמ"ש לחימה > מקלעים

נגמ"שי לחימה רבים כוללים מקלע מקביל בצריח ליד התותח. הקליבר הנפוץ ביותר הוא 7.62 מ"מ והם נועדו בעיקר כנגד חי"ר. כמו כן, נגמ"שי לחימה כוללים מקלעים נוספים, כגון על צוהר המפקד.
מבנה נגמ"ש לחימה > טילים

מספר נגמ"שי לחימה חמושים בטילים נגד טנקים. רובם, לטווח בינוני (2000–4000 מטר). אחרים נושאים גם טילים נגד מטוסים.
מבנה נגמ"ש לחימה > מטולי רימונים

מספר נגמ"שי לחימה חמושים במטולי רימונים בעיקר של 30 מ"מ, 40 מ"מ ו-76 מ"מ. ביניהם נמנה הפומה הגרמנית. על הנמ"ר הישראלי ניתן להתקין מקל"ר 40 מ"מ על עמדת קטלנית.
רוב נגמ"שי הלחימה חמושים במדוכות עשן ומשגרי רימוני עשן להגנה.
ראו גם

רכב קרבי משוריין (רק"מ)
נושא גייסות משוריין (נגמ"ש)
נגמ"שים כבדים בצה"ל
טנק
הערות שוליים

↑  נגמ"ש נמר עם צריחון ותותח 30 מ"מ, ערוץ היוטיוב של משרד הביטחון.
↑  The Encyclopedia of Tanks and Armored fighting vehicles: From World War I to The Present Day. Grange Books, 2006. p.222
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4180075-8 
תקריב על תותח M242 בושמאסטר 30 מ"מ, שמותקן על גבי בראדלי.
סינגוניום

| סינגוניום |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: צמחים וסקולריים
סדרה:: כף צפרדע
משפחה:: לופיים
סוג:: סינגוניום
שם מדעי
 Syngonium ‏שוט, 1829

Syngonium podophyllum
סינגוניום (שם מדעי: Syngonium) הוא סוג ממערכת בעלי פרחים שמקורו ביערות הגשם של דרום מקסיקו, איי הודו המערבית, מרכז ודרום אמריקה. זהו צמח מטפס שיכול להגיע להגיע לגובה של 20 מטר ומעלה על צמרות העצים.
ביות

צורת העלים תלויה בשלב גדילת הצמח ולעלים בוגרים של הצמח המטפס אונות רבות יותר. מיני הסינגוניום מגודלים לרוב כעציצים בדרך כלל בשלב הצעיר והעלוותי שלהם. צמיחתו דורשת טמפרטורה שנעה בין 16 ל-30 מעלות, לחות גבוהה ואור רב, אך לא אור שמש ישיר. חיתוך הקנוקנות מאפשר את גידול הצמח כשיח ושומר על צורת העלים דמוית החץ. הסינגוניום יכול להתרבות באמצעות ייחור.
מינים

Syngonium angustatum
Syngonium armigerum
Syngonium atrovirens
Syngonium auritum
Syngonium castroi
Syngonium chiapense
Syngonium chocoanum
Syngonium crassifolium
Syngonium dodsonianum
Syngonium erythrophyllum
Syngonium foreroanum
Syngonium gentryanum
Syngonium harlingianum
Syngonium hastiferum
Syngonium hastifolium
Syngonium hoffmannii
Syngonium laterinervium
Syngonium llanoense
Syngonium macrophyllum
Syngonium mauroanum
Syngonium meridense
Syngonium neglectum
Syngonium oduberi
Syngonium podophyllum - המין הנפוץ ביותר שלעיתים מכונה סינגוניום
Syngonium rayi
Syngonium sagittatum
Syngonium salvadorense
Syngonium schottianum
Syngonium sparreorum
Syngonium standleyanum
Syngonium steyermarkii
Syngonium triphyllum
Syngonium wendlandii
Syngonium yurimaguense
ניקלאס דורש

ניקלאס דוֹרְש (בגרמנית: Niklas Dorsch; נולד ב-15 בינואר 1998) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת הקשר בפ.צ. היידנהיים מהבונדסליגה.
קריירת מועדונים

במהלך שנותיו של דורש במחלקות הנוער, הוא שיחק במחלקת הנוער של באיירן מינכן, כשב-1 ביולי 2016, הוא חתם על חוזה לשנתיים בקבוצה הבוגרת של המועדון. בעונת 16–2015, הוא שיחק בקבוצת המילואים של המועדון, כשאת שערו הראשון כבש ב-17 ביולי 2016 במסגרת המשחק הראשון של העונה הבאה. ב-28 באפריל 2018, הוא הופיע לראשונה בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ניצחון הבונדסליגה הביתי 1–4 על איינטרכט פרנקפורט. דורש כבש את השער הראשון בהתמודדות, כשעשה זאת לאחר שקיבל בישול מסנדרו וגנר בדקה ה-43.
ב-23 במאי 2018, דורש עבר לפ.צ היידנהיים מהבונדסליגה השנייה בהעברה חופשית בחוזה לשלוש שנים.
ב-22 ביולי 2020, דורש הצטרף לגנט מהליגה הבלגית בחוזה לארבע שנים.
ב-8 ביולי 2021 חתם באאוגסבורג לחמש שנים. ב-14 באוגוסט ערך הופעת בכורה בהפסד 0–4 להופנהיים. ב-10 בדצמבר כבש שער בכורה בניצחון 0–2 על פ.צ. קלן. דורש שיחק באאוגסבורג שלוש עונות מלאות, בכולן סיימה הקבוצה בחלק התחתון של הטבלה.
את עונת 2024/25 פתח דורש באאוגסבורג, אך אחרי מחזור אחד חתם לארבע שנים בפ.צ. היידנהיים, בה כבר שיחק בעבר.
תארים > קבוצתיים

בונדסליגה (1): 2017/18
הסופר קאפ הגרמני (2): 2016, 2017
הערות שוליים

↑  חוזים מקצועיים לבנקו ודורש
↑  היידנהיים שמה את ידה על היהלום של באיירן (בגרמנית)
↑  בלגיה על פני הבונדסליגה: דורש עוזב את היידנהיים (בגרמנית)
↑  הקשר הגרמני, ניקלאס דורש, חותם על חוזה לארבע שנים בגנט הבלגית (בצרפתית)
נושא רומח רכוב

ערך זה עוסק בפרשים. אם התכוונתם לחיילים רגליים, ראו .
נושא רומח בשירות הצבא הצרפתי במהלך המלחמות הנפוליאוניות.
נושאי רומח (באנגלית: Lancer) הם סוג של פרשים שהתקיימו בצבאות שונים בעולם מהעת העתיקה ועד תחילת המאה ה-20. כלי הנשק העיקרי של פרשים אלו, בדומה לנושאי רומח הרגליים, היה הרומח. בנוסף לרומח צוידו בדרך כלל גם בכלי ירייה קלים כגון אקדחים ונשק קל כמו חרבות.
רומח

צורות אחיזה
אחיזה במאחז עליון
אחיזה במאחז תחתון, מתחת לבית השחי
רומח הוא חנית ארוכה וכבדה. אורכו של הרומח ששימש את הפרשים יכול להגיע לכמה מטרים. בכך היווה הרומח יתרון משמעותי על פני החנית, שהייתה קצרה בהרבה ממנו כי הלוחם יכול היה לפגוע ביריבו מטווח רחוק יותר. עם זאת, לרומח חיסרון הנובע מאורכו הרב - השימוש בו מגביל את הלוחם ולעיתים נדרש הלוחם לאחוז ברומח בשתי ידיו, מה שמקשה על השליטה בסוס. כמו כן, פגיעה ביריב עם הרומח תוך כדי דהירה מהירה של הסוס, יכולה לגרום לנפילתו של הלוחם.
לכן, עד המצאת הארכוף שאפשר ללוחם לעגן את עצמו בחוזקה לאוכף, הייתה מקובלת האחיזה העליונה ברומח. לצורת האחיזה משמעות טקטית רבה - באחיזה תחתונה, מתחת לבית השחי, יכול הפרש לנצל את מלוא תנופת הסוס הדוהר ולשפד את יריבו ואילו אחיזה עליונה יעילה רק לדקירה, שהיא חלשה יותר. אחיזה תחתונה אפשרית גם ללא ארכוף, אך היא קשה יותר מבחינה פיזית. במקרה כזה, נהג הפרש להצמיד את ברכיו בחוזקה לצלעות הסוס וזה היה מונע את נפילתו.
בעת העתיקה וימי הביניים

ישנם עדויות לפרשים אשורים אשר נלחמו בעזרת רומח כבר מסביבות שנת 700 לפנה"ס. בעת העתיקה צבאות רבים עשו שימוש בפרשים מסוג זה בהם יוון, מוקדון,האימפריה הפרסית, סין בשושלת האן והאימפריה הרומית. יחידות פרשים ידועות שנשאו רומח כנשקם העיקרי היו הקטפרקט הפרתי, וההטיירוי המקדוני. במהלך ימי הביניים נושאי רומח היו נפוצים מאוד בצבאות אירופה ואסיה בתור פרשים כבדים ומשוריינים. האבירים האירופים הרכובים היו למעשה נושאי רומח במובן הטקטי.
בעת החדשה

בעת החדשה, בעידן בו התפתח אבק השריפה ואיתו הארטילריה והרובים, גם הפרשים בשדה הקרב עברו שינוי נרחב. נושאי הרומח הכבדים של העולם העתיק לא התאימו לעמוד אל מול כלי הנשק המודרניים והחלו לדעוך בשדות הקרב באירופה. החל מהמאה ה-17, נושאי רומח קלים ללא השריון שאפיין אותם בעבר הפכו לנפוצים כמעט בכל צבא באירופה, הודו ובאימפריה העות'מאנית. הם היו מזוהים במיוחד עם מזרח אירופה ובפרט פולין וגרמניה, שם הם נקראו אוּלנים (ułan, ו-‏Uhlan בהתאמה).
במהלך המאה ה-17 וה-18, מקומם ותרומתם של נושאי הרומח לשדה הקרב הוטלה בספק בצבאות שונים. בסוף המאה ה-18 במהלך המלחמות הנפוליאוניות השימוש המוצלח של צבאות שונים וביוחד של צרפת בנושאי הרומח בשדה הקרב, העלה שוב את היכולות הייחודיות של פרשים קלים הנלחמים עם רומח לעיתים לצד רובה וחרב. כך, במהלך המאה ה-19 חזרו והופיעו מספר יחידות נושאי רומח באופן מעט נרחב יותר באירופה, במיוחד  הצבא הבריטי, שבהתחלה התנגד ליחידות מסוג זה ומתחילת המאה ה-19 החל לשנות את דעתו ולכלול מספר רגימנטים מסוג זה. השימוש בנושאי רומח החל לדעוך בדומה ליחידות הפרשים האחרות בתחילת המאה ה-20 ומלחמת העולם הראשונה.
יחידות נושאי רומח כיום

כיום יחידות שונות בעולם נושאות בשמם את הסיווג ההיסטורי של נושאי רומח. לרוב יחידת נושאי רומח כיום בצבאות המודרניים יעודה הוא יחידת שריון. בין היתר ספרד (נושאי הרומח של המלך), הממלכה המאוחדת (לדוגמה; נושאי הרומח המלכותי), הודו, פקיסטן, אוסטרליה, איטליה, בלגיה ופורטוגל. הכוחות המיוחדים של קולומביה נקראים לנסרוס (Lanceros).
ראו גם

אולאן
הוסר
נושאות המטוסים מסדרת יורקטאון

| --- | --- |
נושאת המטוסים אנטרפרייז (CV-6)
נושאת המטוסים אנטרפרייז (CV-6)
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  נושאת מטוסים
 צי:   צי ארצות הברית
 דגל הצי:  
 סדרה:  נושאות המטוסים מסדרת יורקטאון
 סדרה קודמת:  נושאת המטוסים ריינג'ר
 סדרה עוקבת:  נושאות המטוסים מסדרת אסקס
 אוניות בסדרה:  יורקטאון (CV-5), אנטרפרייז (CV-6), הורנט (CV-8)
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  Newport News Shipbuilding
 מלחמות וקרבות:  מלחמת העולם השנייה 
 מידות
 הֶדְחֶק:  21,117 טון, 26,314 טון במעמס מלא
 אורך:  251 מטרים
 רוחב:  33 מטרים
 שוקע:  7.9 מטרים
 נתונים טכניים
 מהירות:  32.5 קשר (60.2 קילומטר לשעה)
 גודל הצוות:  2,217 קצינים ומלחים
 מספר נוסעים:  2,217 חבר צוות (נכון ל־1941) 
 טווח שיוט:  23,200 קילומטרים
 הנעה:  תשעה דוודי קיטור בהספק של 120,000 כוח סוס
 אמצעי לחימה
 שריון:  2.5 עד 4 אינץ' בגוף האונייה, 4 אינצ'ים בגשר
 חימוש:  שמונה תותחי חמישה אינץ', ארבע רביעיות תותחי נ"מ בקוטר 28 מילימטר, 24 מקלעים בקוטר 0.5 אינץ'
 מטוסים:  90 מטוסים המשוגרים בשני מעוטים בסיפון הטיסה ומעוט בסיפון המוסכים. שלוש מעליות מטוסים
 
נושאות המטוסים מסדרת יורקטאון היו סדרה של שלוש נושאות מטוסים של צי ארצות הברית, שאוניותיה יורקטאון, אנטרפרייז והורנט נבנו ערב מלחמת העולם השנייה. שלוש נושאות המטוסים נשאו בנטל הקרבות המוקדמים עם יפן בראשית המלחמה באוקיינוס השקט. יורקטאון והורנט אבדו במהלכם. אנטרפרייז שירתה במהלך המלחמה כולה והוצאה משירות לאחריה.
הסדרה

אוניות  הסדרה נבנו על סמך ניסיון ולקחים שנצברו מהפעלת נושאות המטוסים שקדמו להן - שתי נושאות המטוסים מסדרת לקסינגטון, שהיו סיירות קרב שהוסבו לנושאות מטוסים, והריינג'ר – האונייה הראשונה של צי ארצות הברית שנבנתה כנושאת מטוסים. אוניות הסדרה החדשה תוכננו לשאת 90 מטוסים. מאפיין של סדרה זו שלא הוכנס לאלו שאחריה היה מעוט להזנקת מטוסים שהותקן בסיפון המוסכים של האוניות והתברר שהיה בלתי שימושי.
בניית האונייה הראשונה בסדרה, יורקטאון, החלה ב-1934 והיא נכנסה לשירות ב-1937. אנטרפרייז באה בעקבותיה ב-1938 והורנט – ב-1941. כולן נבנו במספנת ניופורט ניוז שבמדינת וירג'יניה.
אוניות נוספות בסדרת יורקטאון לא נבנו, ולאחריהן הוכנסו לשירות בצי ארצות הברית נושאות מטוסים משופרות, נושאות המטוסים מסדרת אסקס.
נושאות המטוסים > יורקטאון

יורקטאון (CV-5), שנקראה על שם קרב יורקטאון במלחמת העצמאות של ארצות הברית, נכנסה לשירות ב-30 בספטמבר 1937. שירתה באוקיינוס האטלנטי עד אפריל 1939 ואז הועברה לאוקיינוס השקט. באביב 1941 שבה לאוקיינוס האטלנטי והשתתפה שם בליווי שיירות. היא הועברה שנית לאוקיינוס השקט ב-16 בדצמבר 1941.
יורקטאון השתתפה עם אנטרפרייז בפשיטה על איי גילברט. אחר כך פשטה על בסיסים יפניים בגינאה החדשה. בקרב ים האלמוגים השתתפו מטוסיה בהטבעת נושאת מטוסים יפנית קלה וגרמו נזק לנושאת מטוסים נוספת. לאחר שנפגעה בהתקפת מטוסים יפנים באותו קרב חזרה לפרל הארבור ושם תוקנה בחיפזון, תיקון שהסתיים במועד לפני קרב מידוויי ביוני 1942. היא השתתפה בקרב יחד עם שתי אחיותיה. מטוסיה ומטוסי האנטרפרייז הטביעו ארבע נושאות מטוסים יפניות. יורקטאון נפגעה מפצצות וטורפדות אוויריות יפניות. צוותי בקרת נזקים פעלו להצילה ולגרור אותה למקום מבטחים, אך ב-6 ביוני היא נפגעה שוב בטורפדות שירתה צוללת יפנית, וטבעה בבוקר שלמחרת.
יורקטאון עוטרה בשלושה כוכבי קרב.
ב-19 במאי 1998 התגלתה האונייה הטבועה על קרקעית האוקיינוס בעומק של חמישה קילומטרים על ידי צוות חוקרי מצולות בראשותו של רוברט בלארד, ותועדה במקום מנוחתה האחרון.
נושאות המטוסים > אנטרפרייז

אנטרפרייז (CV-6) נכנסה לשירות ב-12 במאי 1938 והוצבה באוקיינוס השקט. במהלך ההתקפה על פרל הארבור נכנסו מטוסיה לקרב עם מטוסים יפנים שהשתתפו בהתקפה. לאחר מכן היא השתתפה בפשיטה על איי מרשל, האי וייק והאי מרקוס שבשליטת היפנים. בקרב מידויי היו מטוסי האנטרפרייז שותפים בהטבעת נושאות המטוסים היפניות.
אנטרפרייז נמנתה עם אוניות הצי שהשתתפו בקרב גוודלקנל. במהלכו, בקרב איי שלמה המזרחיים, נגרם לה נזק, אך היא תוקנה והשתתפה עם הורנט בקרב איי סנטה קרוז. לאחר תיקון הנזקים שנגרמו לה בקרב זה שבה אנטרפרייז לגוודלקנל ומטוסיה מילאו תפקיד חשוב בסיכול המאמץ היפני לשגר אספקה לאי.
לאחר תקופת תיקונים ארוכה ב-1943 בחוף המערבי של ארצות הברית שבה אנטרפרייז לזירת האוקיינוס השקט והשתתפה בכל הפלישות העיקריות לאיי מרכז האוקיינוס השקט, לרבות בקרב ים הפיליפינים ובקרב מפרץ לייטה. בשלהי המלחמה הצטרפה לאוניות הצי בקרב אוקינאווה ושם, ב-14 במאי 1945, נפגעה על ידי מטוס שהוטס על ידי טייס קמיקזה יפני וספגה נזקים חמורים. בכך הסתיימה תקופת שירותה כנושאת מטוסים. בבוא יום הניצחון על יפן היא הייתה עדיין מושבתת, אך לאחר מכן היא הוכשרה להשתתף בהשטת חיילי ארצות הברית חזרה למולדתם במסגרת מבצע מרבד קסמים.
בתום המלחמה, לאחר שבצי ארצות הברית הוכנסו לשימוש עשרות נושאות מטוסים חדישות מסדרות ואספ, אסקס ומידויי, נחשבה אנטרפרייז למיושנת. בינואר 1946 היא נכנסה למבדוק לשם הוצאה משירות וב-17 בפברואר 1947 הושבתה. לאחר ניסיון לשמרה כאוניית מוזיאון, שנכשל בהיעדר מימון מספיק, היא פורקה לגרוטאות ב-1960.
אנטרפרייז היא האונייה המעוטרת ביותר בתולדות הצי האמריקני. היא עוטרה בציון לשבח יחידתי נשיאותי על שירותה בימי המלחמה, בציון לשבח יחידתי של הצי ובעשרים כוכבי קרב.
אנטרפרייז, האונייה היחידה בסדרה שהאריכה ימים, עברה במהלך שירותה שינויים רבים. בין השאר שופר חימושה ונוספה לה חגורת שריון עבה יותר מפני טורפדות. ההדחק שלה הגיע ל-32,060 טון.
נושאות המטוסים > הורנט

הורנט (CV-8) נכנסה לשימוש ב-20 באוקטובר 1941 – שבועות מעטים לפני ההתקפה על פרל הארבור. בחודשי המלחמה הראשונים עסקה באימונים בנורפוק שבווירג'יניה. לאחר מכן נשלחה להשתתף בפשיטת דוליטל – הפצצת יפן על ידי מטוסי B-25 שהמריאו מסיפונה, שהייתה ההפצצה הראשונה של ארצות הברית על שטחה היבשתי של יפן במהלך המלחמה.
בהמשך השתתפה הורנט בקרב מידוויי, שבו הטביעו מטוסיה סיירת יפנית כבדה וגרמו נזק לאחרת. הטייסות שעל סיפונה (ועל סיפון שתי אחיותיה) סבלו בקרב אבדות כבדות. כך, טייסת הטורפדו ה-8 של הורנט איבדה 15 מטוסים ורק אחד מאנשי צוות האוויר שלה שרד.
במהלך קרב גוודלקנל היו הורנט ואנטרפרייז נושאות המטוסים האמריקניות היחידות בזירת האוקיינוס השקט. לאחריה השתתפה הורנט בקרב איי סנטה קרוז, שבו נפגעה קשות בתקיפות של מטוסים יפניים. ניסיונות לתקנה ולגרור אותה לא עלו יפה והאונייה ננטשה. גם ניסיון של אוניות הצי האמריקני להטביע אותה נכשל, ובסופו של דבר היא טורפדה על ידי משחתות יפניות וטבעה ב-27 באוקטובר 1942.
הורנט עוטרה בארבעה כוכבי קרב.
הערות שוליים

↑  באנטרפרייז הם הוחלפו בתותחי בופורס בקוטר 40 מילימטר.
↑  בכל האוניות הם הוחלפו בתותחי אורליקון בקוטר 20 מילימטר.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007583639405171  LCCN: sh2010002100
ניקלאס ינסן

ניקלאס כריסטיאן מונברג ינסן (באנגלית: Niclas Christian Monberg Jensen, נולד ב-17 באוגוסט 1974 בקופנהגן שבדנמרק) הוא כדורגלן עבר דני ששיחק בעמדת המגן השמאלי. ינסן הצליח במיוחד בקבוצת פ.צ. קופנהגן, עמה זכה בשלוש אליפויות של ליגת העל הדנית ובגביע הדני. לינסן 62 הופעות במדי נבחרת דנמרק, עמה השתתף במונדיאל 2002 וביורו 2004.
ניקלאס ינסן הוא אחיו הגדול של דניאל ינסן, גם הוא כדורגלן עבר דני בינלאומי.
קריירת מועדונים

ינסן החל את הקריירה במועדון הדני בי 93, ובשנת 1993 החל לשחק בבוגרים של לינגבי בולדקלוב, שם שיחק שלוש עונות וערך 92 הופעות. בשנת 1996 נמכר ינסן לפ.ס.וו. איינדהובן, יחד עם שני חבריו ללינגבי, דניס רומדאהל ואנדרס נילסן. בעונתו הראשונה בקבוצה, 1996/97, ערך ינסן שלוש הופעות ליגה בלבד, אך זכה עם הקבוצה באליפות ליגת העל ההולנדית. גם בתחילת עונת 1997/98 מיעט ינסן לשחק, ונעדר למשך תקופות ארוכות ממשחקיה של איינדהובן בגין ניתוחים שעבר במפשעה, כך שערך בסך הכל חמש הופעות ליגה לאורך כל התקופה באיינדהובן, ובעיקר שימש גיבוי מהספסל לארתור ניומן.
במרץ 1998 חתם ינסן על חוזה לארבע שנים וחצי בפ.צ. קופנהגן מליגת העל הדנית, תחת המאמן פלמינג אוסטרגארד, שאימן אותו גם בלינגבי. בעונת 2000/01 זכה ינסן באליפות עם קופנהגן, כאשר שיחק כמגן שמאלי, ושיתף פעולה בהגנה עם תומאס ריטר, ששיחק כמגן ימני, וצמד זה נחשב אז לטוב ביותר בליגה. סך הכל ערך ינסן 122 הופעות ליגה והבקיע שבעה שערים עבור קופנהגן, ובינואר 2002 חתם במנצ'סטר סיטי, ששיחקה אז בליגה הראשונה של הפוטבול ליג, תמורת 550 אלף לירה שטרלינג.
ינסן שיחק את 18 המשחקים שנותרו עד לסוף עונת 2001/02 במדי מנצ'סטר סיטי, והשיג עם הקבוצה עלייה לפרמייר ליג מהמקום הראשון. בעונת 2002/03 היה ינסן חלק חשוב מהמערך של מנצ'סטר סיטי, וסייע לקבוצה לסיים במקום התשיעי בפרמייר ליג. מעונה זו, זכור במיוחד שער ניצחון שהבקיע מול לידס יונייטד בבעיטה חזקה מהאוויר. בתום עונה זו, עזב ינסן את מנצ'סטר סיטי, לאחר שערך במדיה 51 הופעות והבקיע שני שערים, וחתם בבורוסיה דורטמונד, תמורת 750 אלף לירה שטרלינג, שם היה חלק מחוליית הגנה שכללה את שטפן רויטר, כריסטיאן ורנס ואנדרה ברגדולמו. ינסן היה מיועד תחילה להיות שחקן הרכב, אך איבד את מקומו לברזילאי דדה. בשתי עונותיו בקבוצה, בהן סיימה דורטמונד במקומות השישי והשביעי בבונדסליגה, ערך ינסן 43 הופעות ליגה בסך הכל, והבקיע שני שערים. לאחר שנתיים בדורטמונד, חתם ינסן בפולהאם מהפרמייר ליג, שם חבר לבן ארצו קלאוס ינסן, ששיחק עמו בלינגבי. בתחילת עונת 2005/06 היה ניקלאס ינסן שחקן הרכב בפולהאם, אך איבד את מקומו באמצע העונה, כאשר חתם בקבוצה ויין ברידג'. לאחר שהודח מההרכב, ינסן לא שיחק במשך תקופה ארוכה מאוד, ובספטמבר 2006 ערך את הופעתו היחידה במשחק רשמי בתקופה של כמעט שנה, במשחק מול וייקומב וונדררס במסגרת גביע הליגה האנגלית. בינואר 2007 עזב ינסן את פולהאם לאחר שערך במדיה רק 16 הופעות ליגה, וחזר לפ.צ. קופנהגן.
בחצי הראשון של עונת החזרה שלו לפ.צ. קופנהגן, 2006/07, בה זכה עם הקבוצה באליפות ליגת העל הדנית, ערך ינסן 12 הופעות. לאחר מכן, ינסן ירד לספסל, והפך גיבוי לשוודי אוסקר ונדט. בעונת 2008/09 זכה עם הקבוצה בדאבל, על אף שכבר מיעט מאוד לשחק, וערך רק שבע הופעות ליגה בעונה זו. באוקטובר 2009 פרש ינסן ממשחק פעיל, והחל לעבוד כסוכן שחקנים.
קריירה בינלאומית

ינסן שיחק בכל הנבחרות הצעירות של דנמרק, והשתתף עמן בטורנירים שונים. בשנת 1995 נבחר ינסן ככדורגלן השנה בדנמרק עד גיל 21. בשנת 1998, במהלך קדנציה הראשונה שלו בפ.צ. קופנהגן, זומן ינסן לראשונה לסגל נבחרת דנמרק על ידי המאמן בו יוהנסון, למשחק ידידות מול נבחרת צ'כיה. עד להופעתו השנייה במדים הלאומיים חלפו שנתיים, ובו יוהנסון התחלף במורטן אולסן, שמונה לתפקיד לאחר יורו 2000. הופעה זו הייתה במשחק ידידות מול נבחרת גרמניה בנובמבר 2000.
בשנת 2002 זומן ינסן לסגל נבחרת דנמרק למונדיאל 2002, בו הגיעה דנמרק לשמינית הגמר, והודחה על ידי נבחרת אנגליה בתוצאה 3-0. ינסן נכנס כמחליף במשחק הניצחון מול נבחרת אורוגוואי בשלב הבתים במקומו של יאן היינצה, ופתח בהרכב בניצחון 2-0 על נבחרת צרפת, ובהפסד לאנגליה.
בשנת 2004 השתתף ינסן עם דנמרק ביורו 2004, בו פתח בכל שלושת משחקיה של דנמרק בשלב הבתים. דנמרק עלתה מהמקום השני עם חמש נקודות. בהפסד 3-0 לנבחרת צ'כיה ברבע הגמר, ינסן לא שיחק. בטורניר זה, ינסן שיתף פעולה עם אחיו, דניאל ינסן.
ינסן המשיך לשחק בנבחרת לאחר יורו 2004, ובינואר 2007, עם התמעטות דקות המשחק שקיבל ינסן בפולהאם, מאמן הנבחרת מורטן אולסן הציב אולטימטום לינסן שעליו למצוא קבוצה חדשה, בה יזכה לדקות רבות יותר, אחרת יודח מהנבחרת. ינסן אכן מצא קבוצה וחתם בפ.צ. קופנהגן. במרץ 2008 ערך ינסן את הופעתו ה-62 והאחרונה במדים הלאומיים.
תארים

עם פ.ס.וו. איינדהובן:
אליפות ליגת העל ההולנדית: 1996/97
עם פ.צ. קופנהגן:
אליפות ליגת העל הדנית (3): 2000/01, 2006/07, 2008/09
הגביע הדני: 2008/09
עם מנצ'סטר סיטי:
אליפות הליגה הראשונה של הפוטבול ליג: 2001/02
תארים אישיים:
כדורגלן השנה בדנמרק עד גיל 21: 1995
נמלת הבולדוג

| נמלת הבולדוג |
| --- | --- |
 נמלת הבולדוג
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: חרקים
סדרה:: דבוראים
תת־סדרה:: Apocrita
משפחה:: נמליים
סוג:: נמלת הבולדוג
שם מדעי
 Myrmecia ‏פבריציוס, 1804
תחום תפוצה


נמלים יוצאות מקינן באוסטרליה
נמלת הבולדוג, נמלת ג'ק קופצנית או נמלת השור (שם מדעי: Myrmecia) היא סוג של נמלה תוקפנית החיה באוסטרליה וסביבותיה ומין אחד ידוע מקלדוניה החדשה, והיא אחת מהנמלים הקטלניות בעולם. לפי מדד גינס שיאי עולם מין הנמלה Myrmecia pyriformis הוא הקטלני ביותר בעולם.
נמלים אלה ידועות במבנה הראש והלסתות הגדולות שלהן, הבולטות מעבר לראש, ודומות למספריים מחודדים. לסתות אלה יכולות להינעל במהירות על טרפה של הנמלה, הכולל חרקים אחרים. אורכן בין 8 ל-40 מילימטרים וצבען לרוב שחור או חום כהה עד לאדום וכתום עז. לנמלים ישנן עיניים מורכבות הרואות היטב יחסית לנמלה והן פעילות יום ברובן, אז הם יוצאים ללקט צוף מפרחים. הנמלים הבוגרות הן צמחוניות אך הזחלים ניזונים מבשר והבוגרות חוטפות להן חרקים כמו זבובים, נמלים אחרות או דבורי דבש באמצעות לסתותיהן.
מרבית הפועלים הנצפים הם נקבות, להן הלסתות הגדולות והמכאיבות. הזכרים קטנים בהרבה ומזוהים בזכות הלסתות הקטנות בהרבה, כשלחלקם יש כנפיים. רוב מושבות הנמלה מצויות בקרקע, מתחת לסלעים, עצים ואבנים אך מין אחד מקנן רק בין העצים.
נמלים מסוג זה נחשבות לפרימיטיביות מאוד, בעלות גוף דומה לצרעות ולהן אופי יחידאי יחסית. הן גם אינן מפרישות פרומונים המזעיקים את חברותיהן לעזרה, מה שמסכן אותן בעת מתקפה של נמלים אחרות.
הנמלים הן לוחמות טריטוריאליות הנלחמות בחירוף נפש ותוקפנות גדולה נגד כל פולש ומבנה גופן מאפשר להן לזנק לגובה על אויביהן. מדי שנה הן עוקצות עשרות אנשים והארס שלהן הוא מבין החזקים שבנמלים. ארס זה הוא קטלני בכמויות גדולות, בייחוד לתושבי טסמניה שמעל 3% מהאוכלוסייה אלרגיים לארס ועלולים למות מהלם אנפילקטי. מאז 1980 עד שנת 2000 נרשמו 6 הרוגים מעקיצות הנמלים, כאשר 5 מהם בטסמניה. כיום המקרים נמוכים יותר מאחר שיש נסיוב נגד הארס שלהן ואף עזרה לאנשים אלרגיים (Allergen immunotherapy). למרות זאת קרו מספר תקריות קטלניות בשנים האחרונות.
מיני הנמלה

M. aberrans
M. acuta
M. analis
M. apicalis
M. arnoldi
M. athertonensis
M. auriventris
M. banksi
M. borealis
M. brevinoda
M. browningi
M. callima
M. cephalotes
M. chasei
M. chrysogaster
M. clarki
M. comata
M. croslandi
M. cydista
M. desertorum
M. dichospila
M. dimidiata
M. dispar
M. elegans
M. erecta
M. esuriens
M. eungellensis
M. exigua
M. fabricii
M. ferruginea
M. flammicollis
M. flavicoma
M. forceps
M. forficata
M. formosa
M. froggatti
M. fucosa
M. fulgida
M. fulviculis
M. fulvipes
M. fuscipes
M. gilberti
M. gratiosa
M. gulosa
M. harderi
M. haskinsorum
M. hilli
M. hirsuta
M. imaii
M. impaternata
M. infima
M. inquilina
M. loweryi
M. ludlowi
M. luteiforceps
M. mandibularis
M. maura
M. maxima
M. michaelseni
M. midas
M. minuscula
M. mjobergi
M. nigra
M. nigriceps
M. nigriscapa
M. nigrocincta
M. nobilis
M. occidentalis
M. pavida
M. petiolata
M. picta
M. picticeps
M. piliventris
M. pilosula
M. potteri
M. pulchra
M. pyriformis
M. queenslandica
M. regularis
M. rowlandi
M. rubicunda
M. rubripes
M. rufinodis
M. rugosa
M. simillima
M. subfasciata
M. suttoni
M. swalei
M. tarsata
M. tepperi
M. testaceipes
M. tridentata
M. urens
M. varians
M. vindex