טקסס (BB-35)
היסטוריית שירות > מלחמת העולם השנייה > מבצע אוברלורד > D-Day

בשעה 03:00 ב-6 ביוני 1944, טקסס והסיירת הבריטית גלאזגו נכנסו לנתיב התמיכה באש של אומהה המערבית והגיעו לעמדת הירי הראשונית שלהן 12,000 יארד (11,000 מטרים) מהחוף ליד פוינט דו אוק בשעה 04:41, כחלק ממשט כולל של 702 ספינות אמריקאיות-בריטיות, כולל שבע אוניות מערכה וחמש סיירות כבדות. ההפגזה הראשונית החלה בשעה 05:50, נגד עמדה של שישה תותחי 15 סנטימטרים (6 אינץ'), על גבי פוינט דו אוק. כאשר טקסס הפסיקה לירות לעבר הפוינט בשעה 06:24, 255 פגזי 14 אינץ' נורו תוך 34 דקות - קצב ירי ממוצע של 7.5 פגזים לדקה, במה שהיה הירי הממושך ביותר עבור טקסס במלחמת העולם השנייה. בזמן שפגזים מהתותחים הראשיים פגעו בפוינט דו אוק, תותחי ה-5 אינץ' ירו על האזור המוביל ליציאה D-1, הנתיב לחדור פנימה ממערב אומהה. בשעה 06:26, טקסס העבירה את ירי הסוללה העיקרית שלה לקצה המערבי של חוף אומהה, סביב העיירה ויירוויל. בינתיים, הסוללה המשנית שלה יאתה לעבר מטרה אחרת בקצה המערבי של חוף "אומהה", גיא עם נקודות חזקות להגנה על כביש יציאה. מאוחר יותר, תחת שליטה של תצפיות מוטסות, היא העבירה את האש בקליבר הגדול שלה פנימה כדי להפריע לפעילות תגבור האויב ולהרוס סוללות ונקודות חזקות אחרות רחוק יותר פנימה.
עד הצהריים, ההסתערות על חוף אומהה הייתה בסכנת קריסה עקב התנגדות גרמנית חזקה מהצפוי וחוסר יכולתן של בעלות הברית להשיג יחידות שריון וארטילריה נחוצות על החוף. במאמץ לעזור לחיל הרגלים הנלחם לכבוש את אומהה, חלק מהמשחתות המספקות תמיכה בירי צמצמו טווח לעבר קו החוף, וכמעט קרקעו את עצמן כדי לירות על הגרמנים. גם טקסס צמצמה לעבר לקו החוף; בשעה 12:23, טקסס הגיעה לטווח של 3,000 מאד (2,700 מטר) בלבד משפת המים, ירתה בתותחים הראשיים שלה עם מעט מאוד גובה כדי לפנות את היציאה המערבית D-1, מול ויירוויל. בין היתר, היא ירתה לעבר צלפים וקיני מקלעים שהוסתרו בנקיק ממש ליד החוף. בסיומה של אותה משימה, אוניית המערכה תקפה סוללת נ"מ של האויב שנמצאת ממערב לוויירוויל.
ב-7 ביוני, קיבלה אוניית המערכה ידיעה שגדוד הריינג'רים בפוינט דו אוק עדיין מבודד משאר כוח הפלישה עם תחמושת נמוכה ומספר אבדות גוברות; בתגובה, טקסס השיגה ומילאה שתי נחתות LCVP  עם אספקה ותחמושת עבור הריינג'רים. עם שובם, ה-LCVP הביאו שלושים וחמישה ריינג'רים פצועים לטקסס לטיפול שאחד מהם מת על שולחן הניתוחים. יחד עם הריינג'רים, הובאו לספינה איש משמר החופים שנפטר ועשרים ושבעה שבויים (20 גרמנים, ארבעה איטלקים ושלושה צרפתים). השבויים הוזנו, הופרדו ולא נחקרו רשמית על סיפון טקסס, בגלל שהאונייה הפגיזה מטרות או עמדה להפגיז, לפני שהועלו על סיפון LST להעברה לאנגליה.  מאוחר יותר באותו היום המטירה הסוללה העיקרית שלה פגזים על העיירות פורמיני  וטרווייר שבשליטת האויב כדי לשבור את ריכוזי החיילים הגרמניים. באותו ערב היא הפגיזה סוללת מרגמות גרמנית שהפגיזה את החוף. זמן לא רב אחרי חצות, מטוסים גרמניים תקפו את הספינות מהחוף, ואחת מהן חלפה למטה על הרבע הימני של טקסס. סוללות הנ"מ שלה ירו מיד אך לא הצליחו לפגוע בפולש. בבוקר 8 ביוני, התותחים שלה ירו על איזיני, אחר כך על סוללת חוף, ולבסוף על טרווייר פעם נוספת.
לאחר מכן, היא פרשה לפלימות' כדי להתחמש מחדש, וחזרה לחוף הצרפתי ב-11 ביוני. מאז ועד 15 ביוני היא תמכה בצבא בהתקדמותו פנימה. עד 15 ביוני, הכוחות התקדמו לקצה טווח התותחים של טקסס; משימת התמיכה באש האחרונה שלה הייתה כל כך רחוק לפנים היבשה, שכדי להשיג את הטווח הדרוש, הבליטה נגד טורפדו הימנית הוצפה במים כדי לספק נטייה של שתי מעלות שנתנה לתותחים מספיק גובה כדי להשלים את משימת האש. עם פעולות לחימה מעבר לטווח התותחים שלה ב-16 ביוני, טקסס עזבה את נורמנדי לאנגליה ב-18 ביוני.