stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רצח מלה מלבסקי
הערות שוליים

↑  גבי ניצן, גבירותי ורבותי, קטי גונן!, כותרת ראשית, 2 ביולי 1986
↑  איה אורנשטיין, אחרי 10 חודשים הוחשדה חוה יערי ברצח תיירת שגופתה נמצאה בתל ברוך, מעריב, 12 בינואר 1986
↑  האם גל גדות צריכה להיענש על התנהגות בעל?(הקישור אינו פעיל, 11.6.2021) ריקי כהן, 12 במרץ 2014, באתר סלונה. דיון על בני זוג שאחד מהם פושע. לדברי הכותבת אהוד יערי נתפס כקרבן של אשתו, לאחר שהוברר שלא היה קשור במעשיה.
↑  ע"פ 79/87 אביבה גרנות וחוה יערי נגד מדינת ישראל, פ"ד מג(3) 617, ניתן ב-10 באוקטובר 1989;
דורון מאירי, ביהמ"ש העליון דחה את ערעוריהן של יערי וגרנות, מעריב, 11 באוקטובר 1989
↑  בלעדי לוואלה! חדשות: הרוצחת אביבה גרנות מדברת, באתר וואלה, 26 במרץ 2000
↑  איתי בלומנטל וגלעד מורג, נפטרה הרוצחת שהסעירה את המדינה, באתר ynet, 21 בדצמבר 2015
↑  איתי בלומנטל, חוה יערי: "אביבה גרנות הייתה גאון על גבול הטירוף", באתר ynet, 21 בדצמבר 2015
↑  גיתית איזראלוב, רוצחת בעלה, משתחררת היום מהכלא, באתר וואלה, 13 בספטמבר 2000
↑  חוה יערי נגד בעלה לשעבר, השדרן אהוד יערי בטענה שעשק אותה, אתר איי ווימן לנשים
↑  שמואל שגב, "המערוך" – שיעור מאלף בכיסוי פרשת רצח מסעירה, מעריב, 27 במרץ 1987
↑  הספר "נשים רוצחות" באתר הספרייה הלאומית
↑  שגיא בן נון, ‏ומי יגלם את אהוד? הקאמרי יעלה מחזמר על הרוצחות חוה יערי ואביבה גרנות, באתר מעריב אונליין, 24 באוקטובר 2021
חוה יערי, 1970 (15 שנה לפני פרשיית רצח מלבסקי)
רנו KZ

| --- | --- |

Renault KZ, שנת 1925, קבריולה
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  רנו
 שנות ייצור:  1923–1933
 הרכבה:  צרפת צרפת
 מודל קודם:  Renault GS (אנ')
 מודל אחריו:  רנו פרימהקטר
 פלטפורמה:  מנוע קדמי
 אורך:  3,800-4,400 מ"מ
 רוחב:  -1,7001,640 מ"מ
 משקל:  1,320-1,650 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,800-3,110 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 2,120 סמ"ק המפיק 35 כ"ס ב-2,900 סל"ד  4 צילינדרים, 2,120 סמ"ק המפיק 40 כ"ס ב-3,100 סל"ד
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות
 מהירות מרבית:  75 קמ"ש (מנוע 2,120 סמ"ק המפיק 35 כ"ס)  90 קמ"ש (מנוע 2,120 סמ"ק המפיק 40 כ"ס)
רנו KZ (בצרפתית: Renault KZ) היא מכונית משפחתית מסוג טורפדו, מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית רנו אשר יוצרה בין השנים 1923–1933 בצרפת.
המתחרים הגדולים היו: דגם סיטרואן סוג B12 ודגם פיג'ו סוג 177.
דגמים

"Type KZ".
"1 Type KZ" - יוצר משנת 1927.
"2 Type KZ" - יוצר משנת 1927.
"3 Type KZ" - יוצר משנת 1927.
"4 Type KZ" - יוצר משנת 1927.
"5 Type KZ" - יוצר משנת 1930.
"7 Type KZ" - יוצר בין השנים 1923 - 1931.
"11 Type KZ" - יוצר משנת 1933, כולל מוניות מהדגם (יוצרו 2,400 יחידות מהסדרה).
מאפיינים

יוצרה במספר גרסאות: 4 דלתות טורפדו, 4 דלתות סדאן, 4 דלתות קבריולה, ו-2 דלתות טנדר.
מנוע קדמי.
מנוע בנזין.
מנוע הנעה אחורית.
תמונות

"רנו KZ" דגם "טורפדו" שנת 1923
"רנו KZ 2"
"רנו KZ 5", שנת 1931
"רנו KZ 5", שנת 1931
"רנו KZ 5", שנת 1931
"רנו KZ 11", שנת 1933 - מונית
הערות שוליים

↑  סגנון גוף הטורפדו היה סוג של גוף רכב ששימש בתחילת המאה ה-20 עד אמצע שנות ה-30
↑  "רנו KZ" - דגמים web.archive.org/web/20061212145133
↑  רנו בין השנים 1930-1934 / ראו רנו "4 Type KZ" renaultheque.wordpress.com/2014/11/30/renault-1930-a-1934
↑  רנו טנדר מסוג "7 Type KZ" filmauto.hu/en/renault-kz-7-2
↑  "רנו KZ" - קבריולה, שנת 1922 (תמונה) mad4wheels.com/renault/kz-1922
מלחמת סקונה

מלחמת סקונה (בדנית: Skånske Krig, בנורווגית: Den skånske krig, בשוודית: Skånska kriget, בגרמנית: Schonischer Krieg) הייתה חלק ממלחמות הצפון (אנ'), בהן היו מעורבים איחוד דנמרק-נורווגיה, מרקיזות ברנדנבורג, ושוודיה. מלחמת סקונה התקיימה בין השנים 1675 עד 1679, בעיקר באזור סקונה אשר באזורים שהשתייכו באותה העת לאיחוד דנמרק-נורווגיה, בקרבת הגבול עם שוודיה וכמו גם בצפון גרמניה.
המלחמה נגרמה כתוצאה מהמעורבות של שוודיה במלחמת הולנד–צרפת. במסגרת מלחמת הולנד-צרפת, בחרה שוודיה להילחם יחד עם צרפת נגד מספר מדינות אירופאיות. בעקבות כך הרפובליקה ההולנדית, אשר הותקפה על ידי צרפת, ביקשה את תמיכת איחוד דנמרק–נורווגיה. לאחר התלבטויות לבסוף, במהלך שנת 1675 החליט מלך דנמרק כריסטיאן החמישי ליזום פלישה לאזור סקונהלנד, בעוד שהכוחות השוודים היו עסוקים בקרבות שבוצעו בברנדנבורג.
המטרה של איחוד דנמרק-נורווגיה הייתה להחזיר לשליטתם את השטחים של מחוז סקונה, שהועברו לשליטת שוודיה במסגרת אמנת רוסקילדה (אנ'). אף על פי שהמתקפה של כוחות איחוד דנמרק-נורווגיה זכתה בתחילה להצלחה רבה, במסגרת ההתקפות שבאו בהמשך, הצליחו הכוחות השוודים תחת הנהגת המלך השוודי קרל האחד עשר להשתלט על האזור מחדש.
בסוף המלחמה ספג הצי השוודי הפסדים בים, הצבא של איחוד דנמרק-נורווגיה הובס בסקונה על ידי הכוחות השוודים, והכוחות השוודים ספגו גם הפסדים בצפון גרמניה מצד הכוחות של מרקיזות ברנדנבורג. המלחמה הסתיימה כאשר הרפובליקה ההולנדית, אשר הייתה בעלת בריתה של איחוד דנמרק-נורווגיה חתמה על הסכם עם צרפת, שהייתה בעלת בריתה של שוודיה, ולאחר שהמלך השוודי קרל האחד עשר התחתן עם הנסיכה הדנית אולריקה אלונורה, אחותו של כריסטיאן החמישי. במסגרת הסכמי השלום שנחתמו בהמשך הוחזרו מרבית השטחים שנכבשו לידי שוודיה.
פחד מליצנים

ליצן מפחיד הוא דמות אשר נעשה בה שימוש בתרבות הפופולרית.
פחד מליצנים (לפעמים מכונה קולרופוביה, באנגלית: Coulrophobia, על אף שהמונח אינו רשמי) הוא פחד חריג, או אף בלתי נשלט, מליצנים. DSM-IV אינו מכיר בפחד ספציפי מליצנים כפוביה נפרדת, אך מתייחס לפחד מדמויות מחופשות, ומכיוון שנערכים מעט מחקרים על ליצנים, כולל על ליצנות רפואית, קשה לדעת את היקף התופעה. עם זאת, מחקר שנעשה באוניברסיטת שפילד מצא שליצנים רפואיים עשויים להפחיד חלק מהמטופלים. אולם, הדסון ועוזריו מדווחים כי נמצאה שגיאה שיטתית בעריכת מחקר זה והחוקרים חזרו בהם מפרסומו.
בתרבות פופולרית

פחד מליצנים הופיע רבות בתרבות פופולרית, ובפרט בספרות, בסרטי קולנוע ובסדרות טלוויזיה, לעיתים תוך שימוש במונח "קולרופוביה". ישנן שלל דוגמאות של יצירות בהן מופיעות דמויות שליליות ומפחידות המחופשות לליצן, כגון הג'וקר בקומיקס של DC קומיקס, ״מפחיד״ ו- ״מפחיד 2״ ו-"זה" מאת סטיבן קינג. במקרים אחרים, פחד מליצנים משמש כאלמנט קומי: משום שבגדיו ומעשיו של הליצן נועד לשעשע את הצופים בו - בפחד מליצנים גלומה סיטואציה קומית, וזו מוצגת לא אחת בקומדיות מצבים, בסדרות טלוויזיה מצוירות ובסרטי קולנוע.
בין היצירות הרבות בהן קיים פחד מליצנים ניתן למנות את: אנימניאקס, באפי ציידת הערפדים, בוסטון ליגל, בן 10, דוקטור הו, ההרפתקאות של בילי ומנדי, הקול בראש, הרפתקאות שרה ג'יין, זה, מגרש ביתי, בונז, מנדלבאום בלש פרטי, משפחה מודרנית, סיינפלד, על טבעי, פרייז'ר, ראגרטס ועוד.
ראו גם

תופעת הליצנים המפחידים
הערות שוליים

↑  DSM IV
1 2  Henderson & Rosario : But seriously: clowning in children's mental health Journal of the American Academy of Child and Adolescent Psychiatry 2008 Sep;47(9):983-6
↑  Sheffield Telegraph - Kids frightened by hospital clowns, פורסם ב־16 בינואר 2008
סיזר רומרו בדמות הג'וקר, מתוך סדרת הטלוויזיה "באטמן", 1967.
יעל דקלבאום

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 ביולי 1979 (בת 45) ירושלים, ישראל
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1995
 עיסוק:  זמרת
 סוגה:  אינדי • רוק
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  התו השמיני
 https://www.yaeldeckelbaum.com
 פרופיל ב-IMDb
 
יעל דקלבאום (נולדה ב־7 ביולי 1979) היא זמרת, מוזיקאית ומלחינה ישראלית.
ביוגרפיה

דקלבאום נולדה ב-1979 בירושלים. אביה, ד"ר דייוויד דקלבאום, עלה לארץ מקנדה והיה רופא שיניים ונגן בנג'ו בהרכב המקורי של להקת הפונדקאים. אמה, מרגלית, עבדה כעובדת סוציאלית.
כשהייתה בת שש התגרשו הוריה ולדקלבאום יש שני אחים גדולים ושתי אחיות למחצה שנולדו לאביה מנישואיו השניים. את ילדותה חילקה בין מגורים במושב עמינדב ובקנדה.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2009: Ground Zero
2012: שמחה ועצב
2015: אנוש
2017: Yael & The Mothers
2022: What About the Women
2024  Surrender
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן בשיתוף

2007: הבנות נחמה (להקת: הבנות נחמה)
חיים אישיים

בין השנים 2012–2016 הייתה דקלבאום בזוגיות עם ליאת אביב. לדבריה מעולם לא הייתה בארון ולכן לא ראתה צורך לצאת ממנו.
בגיל 25 אובחנה דקלבאום עם מאניה דפרסיה ואושפזה בבית החולים הפסיכיאטרי כפר שאול והייתה מטופלת במשך חצי שנה בתרופות פסיכיאטריות.
הערות שוליים

1 2 3 4  דינה חלוץ, הזמרת יעל דקלבאום: "אני מתמודדת עם מאניה דיפרסיה יותר מ-20 שנה", באתר ynet, 15 במרץ 2022
↑  אייל דץ‏, פסטיבל גאווה ישראלית מתקיים בסן פרנסיסקו, באתר וואלה, 12 באפריל 2010
↑  חדש על המדף: יעל דקלבאום באלבום שני - "שמחה ועצב", באתר חדשות המוסיקה, 09 בינואר 2012
↑  רונה קינן, תמר אייזנמן ויעל דקלבאום, ישנן בנות: קינן, אייזנמן ודקלבאום נסעו ללסבוס, באתר ynet, 8 ביוני 2012
↑  רחלי מלק בודה, מקור ראשון, מחאה חברתית אאוט: הפנטזיה החדשה של ליף, באתר nrg‏, 27 באוגוסט 2015
דפנה יעקובוס-רנצר, עכבר העיר אונליין, אהבת חינם: מה הוליד המסע ההרפתקני של דפני ליף ויעל דקלבאום?, באתר הארץ, 4 בדצמבר 2015
רעי קציר, שינוי כיוון, ‏09 באוקטובר 2015
↑   בן שלו, יעל דקלבאום, נושאת תפילה ויראלית, באתר הארץ, 20 באפריל 2017
↑  אייל מלובן, ‏דרך ארוכה: התפילה של יעל דקלבאום דרך המסע עם דפני ליף, באתר מעריב אונליין, 7 בדצמבר 2016
↑  אילן שאול, ‏יעל דקלבאום: "הקורונה גורמת להבין שיש כוחות חזקים ולנו אין שליטה", באתר מעריב אונליין, 16 במרץ 2020
1 2  שי להב, ‏ראש גרוב: יעל דקלבאום מציגה את מלחמת הקיום של המוזיקאי הישראלי, באתר מעריב אונליין, 2 במאי 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297848905171  GND: 1082433551  ISNI: 0000 0000 6847 4449  MusicBrainz: a6dce262-4a67-402c-bb36-768dda97f746  SUDOC: 266980236  VIAF: 98512147   WorldCat (עם VIAF): 98512147
הילמן אוונג'ר

| --- | --- |

Hillman Avenger דגם "GL", שנת 1970
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Chrysler Avenger  Chysler Sunbeam (באירופה)  Talbot Avenger  Sunbeam Avenger (באירופה)  Dodge Avenger (בדרום אפריקה)  Plymouth Cricket (בארצות הברית, קנדה)  Dodge 1800 (בברזיל)  Dodge Polara (בברזיל, קולומביה))  Dodge 1500 (בארגנטינה, קולומביה)  Sunbeam 1300
 יצרן:  הילמן ("Hillman" (אנ'))
 שנות ייצור:  1981–1970  1981 - 1973 (ברזיל)  1990–1971 (ארגנטינה)
 הרכבה:  בריטניה בריטניה  סקוטלנד סקוטלנד  ברזיל ברזיל  איראן איראן  קולומביה קולומביה  ארגנטינה ארגנטינה  ניו זילנד ניו זילנד
 מודל קודם:  הילמן מינקס
 מודל אחריו:  Simca-Talbot Horizon (אנ')
 חברת אם:  Chrysler Europe (אנ') (1978-1970)  קבוצת PSA (1981-1978)
 מרכב:  מנוע קדמי, הנעה אחורית
 אורך:  4,500 מ"מ
 רוחב:  1,600 מ"מ
 גובה:  1,300 מ"מ
 בסיס גלגלים:  2,500 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 1,248 סמ"ק המפיק 54 כ"ס (יוצר בין השנים 1973–1970)  4 צילינדרים, 1,295 סמ"ק (יוצר בין השנים 1981–1973)  4 צילינדרים, 1,498 סמ"ק  4 צילינדרים, 1,598 סמ"ק המפיק 82 כ"ס (יוצר בין השנים 1981–1973)  4 צילינדרים, 1,618 סמ"ק (דרום אפריקה)  4 צילינדרים, 1,798 סמ"ק (דרום אפריקה)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות  תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות
הילמן אוונג'ר (באנגלית: Hillman Avenger) היא מכונית משפחתית, אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב הבריטית הילמן ("Hillman" (אנ')) בין השנים 1981–1970.
בין השנים 1978–1970 "הילמן" הייתה בבעלות Chrysler Europe (אנ').
בין השנים 1981 - 1978 "הילמן" הייתה בבעלות קבוצת PSA.
בין השנים 1981 - 1973 דגמי "הילמן אוונג'ר" יוצרו בברזיל.
בין השנים 1990 - 1971 דגמי "הילמן אוונג'ר" יוצרו בארגנטינה.
תצורות

4 דלתות סדאן
5 דלתות סטיישן (משנת 1972)
2 דלתות סדאן (משנת 1973)
גלריה

"הילמן אוונג'ר"
"הילמן אוונג'ר", 4 דלתות סדאן, שנת 1972
"הילמן אוונג'ר", שנת 1973
"הילמן אוונג'ר" דגם "1600 סופר", שנת 1976
"הילמן אוונג'ר" דגם "1600 סופר", שנת 1976
"הילמן אוונג'ר", 2 דלתות
"הילמן אוונג'ר", 2 דלתות
"הילמן אוונג'ר", שנת 1974 - סטיישן
"הילמן אוונג'ר", שנת 1972 - סטיישן
ראו גם

הילמן ויזארד
הילמן מינקס
הילמן סופר מינקס
הילמן אימפ
הילמן גאזל
הילמן הנטר
הערות שוליים

↑  דגם Chrysler Avenger autokult.pl/t/53151,chrysler-avenger
↑  דגם Chysler Sunbeam autokult.pl/t/53164,chrysler-sunbeam
↑  "הילמן אוונג'ר" - "פלימות' קריקט colin99.co.uk/avenger
↑  דגם פלימות' קרירט - ברושור oldcarbrochures.com/static/NA/Plymouth/1971%20Plymouth/1971_Plymouth_Cricket_Brochure
↑  "הילמן אוונג'ר" aronline.co.uk/cars/hillman/avenger
↑  "הילמן אוונג'ר", דגם 1,250 סמ"ק, שנת 1970 - מפרט carfolio.com/specifications/models/car
↑  "הילמן אוונג'ר", דגם 1600 GT, שנת 1975 - מפרט carfolio.com/specifications/models
MP Lafer

| --- | --- |

"MP Lafer"
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Lafer S.A
 שנות ייצור:  1974–1990
 הרכבה:  ברזיל ברזיל, סאן פאולו
 מרכב:  Rear-engine, rear-wheel-drive layout
 אורך:  3,910 מ"מ
 רוחב:  1,570 מ"מ
 גובה:  1,350 מ"מ
 משקל:  760 ק"ג
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 1,584 סמ"ק, המפיק 60 כ"ס ב-4,000 סל"ד, מנוע פולקסווגן, מנוע קירור אוויר, מנוע בוקסר מסוג (אנ')
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות {נלקח מדגם הפולקסווגן חיפושית)
 מהירות מרבית:  126 קמ"ש
 קשר:  פולקסווגן
 מעצב:  Percival Lafer
MP Lafer היא מכונית רודסטר בסגנון רטרו, בעלת מרכב פיברגלס, מתוצרת יצרן הרכב הברזילאי Lafer S.A אשר יוצרה בין השנים 1974–1990.
מטה ומפעל החברה מוקם בסאן פאולו, ויוצרו בו 4,300 יחידות. כ-1,000 יחידות יוצאו ברובם לאירופה ומיעוטם לארצות הברית.
דגם ה"MP Lafer" דמה חיצונית למכוניות הספורט הבריטיות הקלאסיות שיוצרו בשנות ה-40 ובתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20, בעיקר לדגם "MG T-type" (אנ') ולדגם מורגן פלוס 4.
דגמי "MP Lafer"

MP Lafer
"MP Lafer" קלאסי
"TI" - יוצר ממרץ 1984
מאפיינים

2 דלתות
2 נוסעים
בעלת מרכב פיברגלס
מנוע אחורי
סוג הנעה: הנעה אחורית
מנוע פולקסווגן - 4 צילינדרים בוקסר מסוג (אנ')
תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 21.6 שניות
תמסורת, מערכת היגוי ומתלה - נלקחו מפולקסווגן חיפושית
תמונות

דגם "MP Lafer", שנת 1967
דגם "MP Lafer", שנת 1987
דגם "MP Lafer"
דגם "MP Lafer"
לוגו דגם "MP Lafer"
ראו גם

רודסטר
הערות שוליים

↑  Mastrostefano, Raffaele, ed. (1985). Quattroruote: Tutte le Auto del Mondo 1985 (in Italian). Milano: Editoriale Domus S.p.A. p. 495. ISBN 88-7212-012-8.
↑  דגם "MP Lafer" - מפרט automobile-catalog
↑  דגם "MP Lafer" flaviogomes.grandepremio
↑  דגם "MP Lafer" lafer.ind.br/mp-lafer
↑  דגם  "MP Lafer"  - תמונות pinterest.com/macchinarilegno/mp-lafer-spyder
פוקה הירש

הירש רוקד במועדון "פרדריקה" בתל אביב (היה ממוקם בפינת הרחובות הירקון ויורדי הסירה)
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
פוקה הירש בנשף, 1967
פוֹקָה הירש (6 בפברואר 1908 – 2 בנובמבר 1978) היה איש עסקים ישראלי שיצר לעצמו תדמית של בליין בינלאומי ונחשב כמוביל במה שנקרא בתקופתו "החוג הנוצץ".
ביוגרפיה

פוקה הירש נולד בשנת 1908 בעיר רמניקו סראט שברומניה כבן למשפחת סוחרים אמידה. בלידתו נקרא אפרים ולימים שינה את שמו ל"פוקה", שם שלטענתו היה שם של מלך ביזנטי. בצעירותו למד הנדסה באיטליה ונהג לכנות עצמו בתואר דוקטור. בשנת 1934 עלה לארץ ישראל. בארץ עבד שנים מספר בעיריית תל אביב כמהנדס, ולאחר מכן, בשנת 1940, הקים את חברת "קומינג" והפך לסוכן עצמאי בעסקי אלקטרוניקה, חלקי חילוף למטוסים וסחר נשק, וצבר הון רב ורכוש. לאחר הקמת מדינת ישראל הפך הירש לספק של כלים, אביזרים וחלקי חילוף למערכת הביטחון, וכך הגדיל את הונו ונכסיו.
ביוגרפיה > "מלך החוג הנוצץ"

בסוף שנות ה-50, כששככו גלי העלייה ההמונית ומדינת ישראל יצאה לאטה ממשטר הצנע, החלו להתבלט במדינה ובתקשורת בעלי הון, אנשי חברה וידוענים שכונו אז בשם "החוג הנוצץ". הלהיט "שיתפוצץ" שהושר באותה תקופה בפי רחל אטאס למלים של דן אלמגור, מתאר את התחרות בהשגת מותרות והנאות החיים שיוחסו לחוג זה. אנשי החוג כונו גם בשם "חוג הסילון" בשל שיטוטם בערי ההימורים באירופה ובארצות הברית. העיתונות נהגה לתאר בהרחבה בטורי הרכילות את עלילותיהם בישראל ומחוצה לה ואת פרשיות האהבים שלהם. עיסוק אופנתי זה במעלליהם של אנשי החוג הנוצץ נמשך במשך שנות ה-60 ושנות ה-70. בעשורים שלאחר מכן תפסו מקום זה בדעת הקהל ובטורי הרכילות זמרים, ספורטאים, שחקנים ואנשי תקשורת, שקיבלו את הכינוי "סלבס".
פוקה הירש היה המלך הבלתי מוכתר של חוג זה. הוא התלבש בהידור ונהג לענוד מונוקל על אחת מעיניו, כמנהג האצולה האירופית במאה ה-19 ובראשית המאה ה-20. נסיעותיו לאתרי הנופש וההימורים עלו מאות אלפי לירות. הוא נד בין רומא, פריז וניו יורק ויצא לחופשה פעמיים בשנה למקומות כסן טרופה או מונטה קרלו. הייתה לו דירה מפוארת ברחוב בן עמי 8 בתל אביב ליד כיכר דיזנגוף והוא בנה לעצמו בית מפואר בקיסריה ותמיד הסתובבו בו, לעיני העיתונאים שביקרו בו, נערות זוהר צעירות, אך מעולם לא נשא לו אישה ונשאר ברווקותו עד ליום מותו. הרבה לעסוק בו ובעלילותיו השבועון "העולם הזה".
על הפגנת ראוותנותו כתב העיתונאי ישעיהו בן-פורת:
פוקה הירש, דובר עברית עילגת, שבחייו לא קרא ספר עברי ובקושי פיענח בעיתון רק מה שכתבו עליו, היה סמל לתקופה שהסתיימה באוקטובר 1973, מלבד נכסים חומריים לא השאיר אחריו דבר. היה לו חלום פאתטי עד כדי גיחוך, לשאת לאשה פרינצ'יפסה, נסיכה אמיתית.
ביוגרפיה > פשיטה מתוקשרת ומשפט

פוקה הירש ניהל את עסקיו באמצעות חברה שבבעלותו בשם סידב בע"מ. רמת החיים הגבוהה החובקת עולם שהפגין משכה לבסוף את תשומת לבם של אנשי אגף מס הכנסה וב-2 במאי 1972 הם פשטו על משרדי חברת סידב ועל ביתו בקיסריה ודירתו בתל אביב והחרימו מאות מסמכים. הפשיטה על דירתו בתל אביב התבצעה בשעת לילה מאוחרת, כאשר אל חוקרי מס הכנסה נלווים עיתונאים וצלמי טלוויזיה. בדירה נמצאה צעירה גרמנייה ואילו פוקה הירש נמצא בחדרו כשהוא במצב של תרדמת עמוקה והוא הוחש לאשפוז בבית חולים. הצעירה אמרה לחוקרים כי ככל הנראה נטל פוקה הירש חומר נרקוטי ונרדם בחדרו, אך החוקרים העלו את הסברה כי ניסה להתאבד. האירוע תואר בהרחבה בעיתונות. כשהחלים נדרש על ידי חוקרי מס ההכנסה ומשטרת ישראל למסור מידע על עסקאותיו, אך הוא סירב בטענה שהפשיטה המתוקשרת פגעה בפרטיותו וכן כי הוא זכאי שלא להפליל את עצמו.
ב-2 באוגוסט 1972 שוחרר פוקה הירש ממעצרו וב-7 באוגוסט הוגש נגדו כתב אישום לבית המשפט המחוזי בתל אביב. בקשת התביעה לעצור אותו עד תום ההלכים נדחתה על ידי השופט דב לוין. בשלב ראשון הועמד פוקה הירש לדין על אי מסירת מידע לחוקריו, דבר שהווה אז עבירה על תקנות ההגנה לשעת חירום (כספים). ב-15 באוקטובר 1972 דנה אותו השופטת הדסה בן עתו לתשלום קנס של 1,000 לירות. התביעה הגישה ערעור על קולת העונש לבית המשפט העליון. ב-19 בספטמבר דחה בית המשפט את בקשת התביעה, וכן מתח בקורת חריפה על צורת הפשיטה של חוקרי המס על ביתו.
על העבירות העיקריות בעניין העלמות המס ועבירות מטבע חוץ הועמדו חברת סידב ופוקה הירש, כבעליה, לדין בפני בית המשפט המחוזי בתל אביב. ביום 24 באפריל 1975 הרשיע בית המשפט את פוקה הירש על השמטה בזדון של עמלות בסכום של עשרות אלפי דולרים שקיבלה חברת סידב מחברה אמריקאית ועל כך שהסכומים נתקבלו במטבע חוץ מבלי להציעם למשרד האוצר לשם המרתם למטבע ישראלי, כפי שחייב החוק באותם הימים. ב-6 במאי 1975 גזר בית המשפט על פוקה הירש עונש של שנת מאסר אחת בפועל ושנת מאסר נוספת על תנאי ולקנס של 100,000 לירות. חברת סידב נדונה לקנס של 200,000 לירות נוספות.
ביוגרפיה > פשיטה מתוקשרת ומשפט > ערעורו

באמצעות פרקליטו יצחק טוניק, מי שיהיה לימים מבקר המדינה, הגיש פוקה הירש ערעור לבית המשפט העליון. ביום 17 במאי 1976 ניתן פסק הדין מפי השופט משה לנדוי. השופט קבע:
עם זאת, בית המשפט מצא עילה להקל בעונשו של פוקה הירש, בהביאו ציטוט מדברי השופט דב לוין שגזר את העונש בבית המשפט המחוזי:
השופט לנדוי תמצת עניין זה של הפגיעה בפרטיות בלשונו:
בשל "הענישה המוקדמת" הזאת, כלשונו, מצא בית המשפט כי יש לפצות את המערער על הסבל שסבל שלא כדין ולתת ביטוי למורת רוחו של בית המשפט מהתנהגות החוקרים, והקטין את עונש המאסר בפועל משנה אחת לשישה חודשים, וכנגד זאת הגדיל את הקנס שהוטל עליו ב-200,000 לירות נוספות.
ביוגרפיה > סוף דרכו

כשתמה תקופת מאסרו והוא שוחרר מן הכלא, לא התגבר פוקה הירש על הטראומה של המאסר והיה שבור מבחינה גופנית ונפשית. חלפו כשנתיים מאז שחרורו והוא אושפז בבית חולים. הוא ביקש שלא יבקרו אותו בבית החולים כדי שלא יראו אותו במחלתו ועליבותו. במהלך האשפוז הוא עבר שלושה ניתוחים קשים ומת כשהוא חסר הכרה ב-2 בנובמבר 1978. הוא הלך לעולמו כשהוא בודד וערירי, בן שבעים במותו, ונקבר בבית העלמין קריית שאול.. הותיר אחריו אח בלונדון ושני אחיינים בישראל.
ביוגרפיה > ייצוגו בתרבות

בשלהי שנות ה-70 זכה לפופולריות רבה מערכון שבוצע על ידי גדי יגיל שנקרא "מונולוג של פלייבוי מזדקן", בו תיאר בליין מזדקן במבטא רומני כבד את כיבושי הנשים שלו ואת השתכשכותו בחוגי החברה הגבוהה בעולם. הקהל ראה בדמות זאת את דמותו של פוקה הירש. 
השיר "מר נרקיס" שנכתב על ידי נעמי שמר ובוצע על ידי חבורת בימות מתאר דמות של רווק הולל נצחי שניתן לראות בה קווים אופייניים לדמותו של הירש.
הסופר היהודי בריטי ליונל דייווידסון שילב בנובלת המתח שלו "כימאי השמש" משנת 1976 את דמותו של הירש על רקע החיים בישראל שלאחר 1973 בצל משבר האנרגיה העולמי.
ביוגרפיה > לאחר מותו

הירש הותיר אחריו שני אחיינים, סמי (שמואל) ומני (מנחם עמנואל). מני קיבל לידיו את ניהול חברת "סידב" עוד בחיי דודו (1973) ושיקם את החברה כסוכנות המייצגת יצרנים וספקים בתחום הרכיבים האלקטרוניים לשוק הצבאי והאזרחי. סמי הוא איש עסקים פרטי שבין השאר הקים את דיסקוטק הקולוסיאום בכיכר אתרים בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20.
הערות שוליים

↑  ע"פ 347/75 פוקה הירש נ' מדינת ישראל. "פסקי דין" כרך ל' חלק שלישי, עמ' 198
↑  "פסקי דין" כרך ל' חלק שלישי, עמ' 199
↑  "פסקי דין" כרך ל' חלק שלישי, עמ' 201
↑  מת פוקה הירש, מעריב, 3 בנובמבר 1978
↑  פוקה הירש באתר חברה קדישא ת"א–יפו
רנו טווינגו

| --- | --- |

Renault Twingo, דור שלישי
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  רנו (דור ראשון)  "Revoz" (אנ') (דור שני, דור שלישי)
 שנות ייצור:  1992-2021
 הרכבה:  דור ראשון צרפת צרפת (בין השנים 1992–2007)  ספרד ספרד (בין השנים 1994–2003)  אורוגוואי אורוגוואי (בין השנים 1999–2002)  קולומביה קולומביה (בין השנים 1995–2012) דור שני, דור שלישי סלובניה סלובניה
 מודל קודם:  רנו 4
 סיווג:  מכונית מיני
 מרכב:  Rear-engine, rear-wheel-drive layout (אנ') (דור שלישי)
 פלטפורמה:  Nissan B platform (אנ') (דור שני)
 אורך:  3,430 מ"מ (דור ראשון)  3,600 מ"מ (דור שני)
 רוחב:  1,630 מ"מ (דור ראשון)  1,655 מ"מ (דור שני)
 גובה:  1,420 מ"מ (דור ראשון)  1,470 מ"מ (דור שני)
 משקל:  890 ק"ג (דור ראשון)  925 - 1,030 ק"ג (דור שני)  939 - 1,068 ק"ג (דור שלישי)
 בסיס גלגלים:  2,345 מ"מ (דור ראשון)  2,365 מ"מ (דור שני)
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 999 סמ"ק, מנוע "רנו" מסוג "D7D" (דור ראשון)  4 צילינדרים, 1,237 סמ"ק המפיק 55 כ"ס ב-5,300 סל"ד, מנוע "רנו" מסוג "C3G" (דור ראשון)  4 צילינדרים, 1,149 סמ"ק המפיק 60 כ"ס ב-5,250 סל"ד, מנוע "רנו" מסוג "D7F" (דור ראשון, דור שני)  4 צילינדרים, 1.2 ליטר המפיק 75 כ"ס ב-5,500 סל"ד, מנוע "רנו" מסוג "D4F" (דור ראשון, דור שני)  4 צילינדרים, 1.2 ליטר המפיק 101 כ"ס ב-5,500 סל"ד, מנוע "רנו" מסוג "D4FT", מגדש טורבו, (דור שני)  4 צילינדרים, 1,461 סמ"ק, מנוע רנו מסוג "K9K" (דור שני) דור שלישי 3 צילינדרים, 999 סמ"ק המפיק 71 כ"ס ב-6,000 סל"ד מנוע "Mercedes-Benz M281 engine" (אנ') מסוג "M281 E10" (דור שלישי)  3 צילינדרים, 898 סמ"ק המפיק 90 כ"ס ב-5,500 סל"ד מנוע "Mercedes-Benz M281 engine" (אנ'), מגדש טורבו (דור שלישי)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 5 מהירויות (דור ראשון, דור שני, דור שלישי)  תמסורת חצי-אוטומטית - 5 מהירויות (דור ראשון)  תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות (דור ראשון)  תמסורת אוטומטית - 5 מהירויות (דור שני)  תמסורת אוטומטית - 6 מהירויות (שידוך כפול מצמד) מסוג Dual-clutch transmission" (DCT)" (אנ')
 מהירות מרבית:  165 קמ"ש (מנוע 898 סמ"ק מגדש טורבו) (דור שלישי)
רנו טווינגו (בצרפתית: Renault Twingo) היא מכונית מיני, המוגדרת כ"מכונית עירונית", מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית רנו אשר מיוצרת משנת 1992 ועד היום.
דור ראשון של דגם "רנו טווינגו" יוצר בצרפת, ספרד, אורוגוואי וקולומביה.
הדור השני של דגם "רנו טווינגו" יוצר בסלובניה. דור שלישי של הדגם מיוצר בסלובניה, בעיר נובו מסטו באמצעות "Revoz" (אנ'), יצרנית רכב המשותפת (Joint venture) ל"רנו" ול"Industrija motornih vozil" (אנ').
דורות

דור ראשון - יוצר בין השנים 1992–2012.
דור שני - יוצר בין השנים 2007–2014.
דור שלישי - מיוצר משנת 2014 ועד היום.
דורות > דור שלישי -מאפיינים

דגם הדור השלישי הוצג לראשונה בתערוכת המכוניות הבינלאומית בז'נבה, שנת 2014.
דגם "רנו טווינגו" פותח בשותפות עם דיימלר AG על בסיס פלטפורמה משותפת לדגם הסמארט פורפור (דור שני). במרץ 2010 הודיעו רנו ודיימלר, במסגרת שותפותן הקיימת, על פרויקט "אדיסון", שיתוף פעולה שמטרתו להמציא פלטפורמה משותפת למכוניות עירוניות קטנות שיתחלקו בין שתי החברות. "רנו" ו"דיימלר" השקיעו באופן שווה בשלב המחקר והפיתוח כאשר 70% מהחלקים משותפים ל"סמארט פורפור" ודגם "רנו טווינגו".
הדור השלישי של "רנו טווינגו" והדור השני של סמארט פורפור מיוצרים באותו מפעל, בעיר נובו מסטו בסלובניה.
5 דלתות - האצ'בק.
מנוע אחורי.
מנוע הנעה אחורית.
בלמים: דיסק מאוורר (קדמיים), תוף (אחוריים).
קוטר סיבוב בין מדרכות: 8.59 מטר.
מרווח גחון - 170 מ"מ.
תקן זיהום אוויר אירופי - EURO 6.
קיבולת מכל דלק - 35 ליטר.
תאוצה בין 0 - 100 קמ"ש היא 10.8 שניות (מנוע 898 סמ"ק מגדש טורבו).
שיווק בישראל

נכון לפברואר 2019, דגמי "רנו טווינגו" משווקים בישראל ב-3 גרסאות של רמת גימור:
"ZEN"
"DYNAMIQUE"
"INTENSE" - כולל גג פנורמי חשמלי נפתח העשוי מבד.
תמונות

רנו טווינגו (דור ראשון)
רנו טווינגו (דור שני)
רנו טווינגו (דור שלישי)
הערות שוליים

↑  "רנו טווינגו" carkeys.co.uk/car-reviews/renault-twingo-hatchback-review
↑  רנו טווינגו renault.it/veicoli/automobili/twingo
↑  רנו טווינגו - דור שלישי topgear.com/car-reviews/renault/twingo
↑  דיימלר ורנו חולקים פלטפורמה משותפת autoweek.com/article/car-news/daimler-renault-are-set-share-vehicle-platforms-and-engines
↑  רנו טווינגו חדשה autocar.co.uk/car-news/scoop/new-renault-twingo-spotted
↑  רנו טווינגו renault.co.il/cars/Twingo/index
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph118045
ננוליתוגרפיית עט נובע

ננוליתוגרפיית עט נובע (Dip-Pen Nanolithography- DPN) היא טכניקת רישום מולקולארית באמצעות חוד של מיקרוסקופ כוח אטומי (AFM). תהליך הרישום שונה במהותו מתהליך ליתוגרפי רגיל, שבו מטביעים גלופה או מסכה על פני מצע. ב-DPN תהליך הרישום נעשה באמצעות חוד של מיקרוסקופ כוח אטומי המשמש מעין "עט" הטבול ב"דיו" שהוא למעשה תמיסה של חומר מולקולארי. משיכת החוד על גבי המצע מאפשרת זרימה קפילארית של החומר המולקולארי על גבי המצע ויצירת הדפס מולקולארי. הרזולוציה המתקבלת בשיטה זו היא בסדרי גודל של 15–30 ננומטרים. ננוליתוגרפיית עט נובע יכולה להתבצע באופן של הדפסה מקבילית באמצעות מערכים דו-ממדים של חודים רבים עד לכ-55,000 הנמשכים על גבי המצע ביחד.
ננוליתוגרפיית עט נובע - DPN היא כלי יעיל מאוד ביצירה ובעיצוב התקנים שונים בקני מידה ננומטרי ומשמשת ביישומים שונים במגוון דיסציפלינות.