stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיצובישי מוטורס
היסטוריה > השותפות עם קרייזלר

אסטרטגיית ההתרחבות של קובו כללה הגדלת הייצוא באמצעות יצירת שיתוף פעולה עם חברות זרות. בהתאם לכך, בשנת 1971 נמכרו 15% מהחברה לחברת קרייזלר. בעקבות העסקה החלה לשווק קרייזלר את דגם הגלאנט בארצות הברית תחת השם דודג' קולט, דבר שהגדיל את הייצור של מיצובישי מוטורס לכ-250,000 רכבים בשנה. בשנת 1977 הוחל בשיווק הגלאנט באוסטרליה תחת השם קרייזלר סיגמא. באותה שנה הוקמה רשת של סוכנויות מכירה והפצה ברחבי אירופה תחת השם "קולט". בעקבות כך גדל ייצור הרכבים השנתי מ-500,000 בשנת 1973 ל-965,000 חמש שנים לאחר מכן. הצמיחה המהירה הובילה לחיכוך בין החברות. קרייזלר איבדה חלק ניכר ממכירותיה בקטגוריית הסופר-מיני לטובת הרכבים היפנים, בעוד מיצובישי חשה כי האמריקאים מעלים דרישות רבות מידי.
גבול המיליון רכבים בשנה נחצה בשנת 1980. במטרה להימנע מפשיטת רגל נאלצה קרייזלר למכור את חטיבת הייצור שלה באוסטרליה למיצובישי מוטורס, ששינתה את שם החברה החדשה ל"מיצובישי מוטורס אוסטרליה בע"מ".
בשנת 1982 החלה מכירת הרכבים בארצות הברית תחת שם המותג מיצובישי. טרדיה, קורודיה וסטריון נמכרו דרך 70 סוכניות ב-22 מדינות. מספר הרכבים הוגבל ב-30,000 בעקבות הסכמי סחר בין ארצות הברית ויפן. לקראת סוף שנות השמונים החלה מיצובישי מוטורוס במאמץ להגדיל את הנוכחות שלה בארצות הבירת ויצאה בקמפיין פרסומי בטלוויזיה.
בשנת 1986 הגיעה להסכם עם חברת הרכב הסינית ליוז'ו על הרכבת דגמי המיניקאב (MiniCab), משאית מיני, בסין. בכך הפכה מיצובישי ליצרן היפני השלישי, אחרי דייהטסו וסוזוקי, שהרכיב רכבים בסין. קבלת ההיתר מהממשל הסיני לתוכנית הותנה בכך שהחברה תביע חרטה על משאיות פגומות שיובאו למדינה בשנים 1984 ו-1985. בשנת 1989 עמד הייצור של החברה ברחבי העולם על כ-1.5 מיליון רכבים בשנה.
למרות המתח עם קרייזלר החליטו החברות על הקמת מיזם משותף שיכלול מפעל ייצור בנורמל, אילינוי. השותפות החדשה איפשרה למיצובישי לעקוף את מגבלות הייבוא שהוטלו עליה וסיפקה לקרייזלר מגוון דגמים בקטגוריית המכוניות הקומפקטיות. דיימונד-סטאר מוטורס (Diamond-Star Motors) נוסדה באוקטובר 1985. כחצי שנה לאחר מכן הוחל בבניית מפעל הייצור החדש שהתפרש על פני שטח של 177,000 מטר מרובע. בשנת 1987 מכרה החברה 67,000 מכוניות בארצות הברית, אך לאחר השלמת הבנייה במרץ 1988 גדל כושר הייצור ל-240,000 רכבים בשנה.
מיצובישי מוטורס הייתה האחרונה מחברות הרכב היפניות שהוחזקה בבעלות פרטית. בשנת 1988 שינתה החברה את מעמדה והפכה לחברה ציבורית. מיצובישי תעשיות כבדות שמרה בידיה 25% ממניות החברה, מה שהפך אותה לבעל המניות הגדול ביותר. קרייזלר רכשה 20% נוספים בחברה. הכסף מההנפקה סייע לחברה לכסות את חובותיה והרחיב את פעילותה בדרום מזרח אסיה.
היסטוריה > יציאה לדרך עצמאית

הירוקזו נקמורה מונה לנשיא החברה בשנת 1989 והוביל את החברה לביצועים טובים ולהתמודדת מוצלחת עם בועת הנדל"ן ביפן. שוק רכבי ה-SUV, שזכה לפריחה בארצות הברית כמעט ולא היה קיים ביפן. נקמורה החליט להגדיל את ההשקעה בפלח שוק זה, השקעה שהתבררה כמוצלחת מאוד. מיצובישי מוטורס הציעה מגוון רחב של רכבים בעלי הנעה כפולה החל מרכב הפנאי מיצובישי פאג'רו מיני ועד למיניוואן דליסיה ספייס גיר. היצע רכבים זה סייע לחברה להגדיל את פלח השוק שלה בשוק המקומי ל-11.6% בשנת 1995.
בשנת 1991 מכרה קרייזלר למיצובישי מוטורס את החזקותיה בחברת דיימונד סטאר מוטור. בשנת 1992 צמצמה קרייזלר את החזקותיה ל-3% והודיעה על רצונה למכור אותם לציבור במהלך השנה שלאחר מכן.
במהלך השנים 1992 ו-1993 היו שמועות רבות בנוגע לרצונה של מיצובישי מוטורס להשתלט על הונדה. הדבר הוביל את נוביקו קאוומוטו, מנכ"ל הונדה, לנקוט בצעדים דרמטיים - יציאה מאליפות הפורמולה 1 והפסקת ייצור של דגמים שונים על מנת להגן על החברה מרכישה.
היסטוריה > שיתופי פעולה > וולוו

במקביל לפרידה מקרייזלר הצטרפה החברה למיזם משותף עם וולוו וממשלת הולנד בשטח המפעל של דאף בבורן, הולנד. במיזם שנקרא נדקאר (Nedcar) הוחל בייצור הדור הראשון של המיצובישי כאריזמה והוולוו S40 בשנת 1996. בהמשך יוצר במפעל דגם הקולט, סמארט פורפור (Forfour) ומיצובישי אאוטלנדר שיועדה לשוק האירופי. הייצור נמשך עד לשנת 2012 אז נמכר המפעל לחברת VDL Groep ההולנדית.
לאחר מכירת חטיבת הרכב של וולוו לפורד רכשה וולוו בנובמבר 1999 5% ממניות מיצובישי מוטורס. במרץ 2001 מכרה את המניות לדיימלר-קרייזלר.
היסטוריה > שיתופי פעולה > קבוצת PSA

בשנת 1999 החלה מיצובישי מוטורס בשיתוף פעולה עם קבוצת PSA בשיתוף פעולה לפיתוח מנוע דיזל תוך שימוש בטכנולוגיית הזרקה ישירה (GDI). החברות שבו לשתף פעולה בשנת 2005 בפיתוח דגמי פיג'ו 4007 וסיטרואן סי-קרוסר, שהתבססו על דגם המיצובישי אאוטלנדר. בשנת 2008 הקימו החברות מפעל משותף בקלוגה, רוסיה. המפעל, בעל כושר ייצור של 160,000 רכבים בשנה, נועד לאפשר ייצור האאוטלנדר והדגמים המבוססים עליו לשוק הרוסי. בנוסף פעלו החברות לפיתוח מנועים חשמליים לרכבים עירוניים קטנים.
היסטוריה > שיתופי פעולה > קולט ולונסדייל

המותג "קולט" מלווה את מיצובישי מראשית שנות השישים אז יוצר דגם בשם זה מיצובישי קולט 600, ובין השנים 1965–1970 מיצובישי קולט 800/1000F/1100F/11F. בהמשך היה ה-קולט שם כולל לסדרה של מכוניות סופרמיני קומפקטיות. בנוסף לסדרת המכוניות, הקימה מיצובישי מוטורס בשנת 1974 חברה בשם דומה (Colt Car Company) ששימשה כחברת ייבוא והפצה של רכבי החברה בבריטניה. בעשור הראשון לקיומה שווקו רכבי החברה תחת המותג קולט במקום מיצובישי.
בשנים 1982–1983 שיווקה החברה את דגם המיצובישי סיגמא, שנבנה באוסטרליה, תחת השם לונסדייל סיגמא במטרה לעקוף את מכסות הייבוא המותרות לבריטניה. מכירות הדגם לא צלחו ובשנת 1983 החל להמכר תחת שם המותג מיצובישי סיגמא. שנה לאחר מכן הופסקה מכירת הדגם לחלוטין.
היסטוריה > שיתופי פעולה > יונדאי

יונדאי פוני, דגם המכונית הראשון שיוצר בייצור סדרתי בקוריאה הדרומית, התבסס על מנוע ותיבת הילוכים מתוצרת מיצובישי מוטורס. מיצובישי החזיקה 10% ממניות החברה הקוריאנית עד לשנת 2003. במהלך השנים שווקו חלק מדגמי מיצובישי בארצות הברית תחת שמות מותג של יונדאי: מיצובישי צ'ריוט נמכרה כיונדאי סאנטמו, מיצובישי פאג'רו נמכרה כיונדאי גלופר ומיציבושי דליסה נמכרה כיונדאי פורטר. דגם היונדאי אקסל שווק תחת השם מיצובישי פרסיס.
היסטוריה > שיתופי פעולה > פרוטון

פרוטון, יצרנית הרכב המלזית, שיתפה פעולה עם מיצובישי לאורך שנים ארוכות. החל משנת 1985 הורכב דגם הפרוקטון סאגה של החברה במפעל של מיצובישי מוטורס בשאה אלאם. דגמי הווירה (Wira) והפרדנה (Perdana) התבססו על דגמי הלאנסר/קולט וגאלנט/אטרנה, בהתאמה. בשיאה החזיקה החברה ב-75% משוק הרכבים במלזיה. בשנת 2005 מכרה מיצובישי את כל החזקותיה בחברה. בשנת 2008 חידשה פרוטון את הקשר עם מיצובישי. דגם האינספרה שהצגיה החברה התבסס על המיצובישי לאנסר.
היסטוריה > שיתופי פעולה > ניסאן

במאי 2016 רכשה ניסאן 34% מחברת מיצובישי מוטורס והפכה לבעלת השליטה המניות בחברה, שהצטרפה כחלק משיתוף הפעולה של ניסאן עם רנו. באוקטובר הושלמה ההשתלטות לאחר שקרלוס גוסן מינה עצמו למנכ"ל החברה.
משברים > המשבר הכלכלי באסיה

הרווחים הגדולים של מיצובישי נבעו מנוכחות חזקה של החברה בדרום-מזרח אסיה. המשבר הפיננסי באסיה אשר החל עוד בשנת 1991 עם התנפצות בועת הנדל"ן ביפן הוביל לירידה גדולה בהכנסות. בספטמבר 1997 סגרה החברה את מפעל הייצור בתאילנד בתגובה לקריסת המטבע המקומי. המפעל, שייצר 8,700 משאיות בשנת 1996, נסגר ללא הגבלת זמן. בשוק היפני נוצרה האטה במכירות לאורך השנה, האטה שנמשכה גם בשנת 1998. יצרניות יפניות אחרות דוגמת טויוטה והונדה נהנו מצמיחה בשוק האמריקאי, שמיתנה עבורן את הפגיעה של המשבר באסיה. מיצובישי, לעומת זאת, החזיקה רק בנתח שוק קטן בארצות הברית ועל כן סיימה את 1997 עם ההפסדים הגדולים בתולדותיה. בנוסף, איבדה החברה את מקומה כיצרן היפני השלישי בגודלו לטובת מאזדה. גורמים אלה והירידה החדה בערך המנייה הובילו את החברה לבטל את חלוקת הדיבידנדים בסיום השנה.
בנובמבר 1997 מינתה החברה את קטשושיקו קואסואה כמנכ"ל החברה במקומו של טקמונה קימורה. קואסואה הציג תוכנית ארגון מחדש שנועדה לקצץ 350 מיליארד ין בשלוש שנים על ידי צמצום כח האדם ב-1,400 עובדים. לתוכנית הייתה הצלחה חלקית, אך מכירות הרכב בשוק האסייתי נשארו נמוכות. בשנת 1999 ביטלה החברה בשנית את חלוקת הדיובידנדים.
משברים > הסתרת פגמים בייצור

מיצובישי נאלצה להודות פעמיים בהסתרה שיטתית של פגמים ביצור, במה שכונה "השערורייה התאגידית הגדולה בתולדות יפן". 4 מקרים פורסמו לראשונה שנת 2000. בשנת 2004 פורסמו 26 מקרים נוספים שהתפרסו על פני שנים רבות, החל משנת 1977. החברה נאלצה להוציא קריאה לתיקון (Recall) ל-163,707 (מתוכם 156,433 ביפן והשאר ברחבי העולם) רכבים על חשבונה. קריאות נוספות של משאיות ואוטובוסים שיוצרו על ידי מיצובישי פוסו (Fuso), החברה האחות, הביאו את מספר הרכבים לכמעט מיליון. האירוע הוביל להתפטרותו של קואסואה. בהמשך הוא נעצר יחד עם 23 בכירים נוספים בחברה שהיו מעורבים בפרשה.
משברים > הפסקת הייצור באוסטרליה

באוקטובר 2005 הציגה מיצובישי מוטורס אוסטרליה את דגם המיצובישי 380, שהחליף את דגם המאגנה שיוצר במשך 20 שנה. הרכב יוצר במפעלי החברה בקולבי פארק, אדלייד. בפיתוח הרכב השקיעה החברה 600 מיליון דולר אוסטרלי, אך תחזיות המכירות התגלו כאופטימיות. לאחר שישה חודשים צומצם הייצור ושבוע העבודה קוצר מחמישה ימים לארבעה. בפברואר 2008 הודיעה החברה על סגירת המפעל, דבר שהוביל לפיטורי 700 עובדי החברה. בנוסף פגע הדבר בכ-2,000 עובדים נוספים ששימשו כספקי שירותים עבור המפעל.
משברים > הפסקת הייצור באירופה

הפסדים תפעוליים בגובה 287 מיליון דולר בשנה הביאו את החברה לקבל החלטה על הפסקת הייצור באירופה. מפעל Nedcar, שהוקם בהולנד יחד עם חברת וולוו, נמכר לחברת VDL Groep. בעקבות המכירה פוטרו 1,500 עובדים.
משברים > הפסקת הייצור בצפון אמריקה

שיתוף פעולה עם חברת קרייזלר הוביל לפתיחת מפעל בנורמל, אילינוי. חברת דיימונד-סטאר מוטורס הוקמה בשנת 1988 כמיזם משותף שנועד להגדיל את הייצור לשווקים בצפון אמריקה. בשנת 1993 מכרה קרייזלר את חלקה במיזם למיצובישי ובשנת 1995 שונה שם החברה למיצובישי מוטורס אמריקה. בשיאו ייצר המפעל למעלה מ-222,000 רכבים בשנה, אך הירידה במכירות הקטינה בהתמדה את נפח העבודה במפעל. בשנת 2014 יוצרו במפעל 69,000 רכבים בלבד, כרבע מיכולת הייצור השנתית. כתוצאה מכך הודיעה החברה על כוונתה לסגור את המפעל. בסוף נובמבר 2015 נפסק ייצור הרכבים בחברה ומרבית העובדים פוטרו. צוות מצומצם של עובדים המשיך לייצר חלקי חילוף למכוניות עד לחודש מאי 2016, אז נסגר המפעל באופן סופי.
משברים > זיוף נתוני צריכת דלק

בתחילת שנת 2016 ערכה ניסאן בדיקות במסגרת תהליך הרכישה של 34% ממניות מיצובישי. במסגרת התהליך התגלתה אי התאמה בין צריכת הדלק המוצהרת וצריכת הדלק בפועל במספר דגמי מיקרו מתוצרתה ומתוצרת מיצובישי. מיצובישי הודתה כי העברת המידע השגויה התקיימה מאז שנת 2002 והלאה, שנים בהן התבצע מבחן בצורה לא מדויקת.בהמשך הודתה החברה כי הדיווחים שאינם תואמים את התקנות היפניות בוצעו במשך 25 שנים. הדיווחים התייחסו ליותר מ-625,000 מהרבים במהלך השנים, כ-75% נמכרו תחת המותג ניסאן. הנהלת החברה טענה כי לא ידעה על הדיווחים המוטעים וכי הדבר בוצע על ידי מחלקת הפיתוח של קטגוריית המיקרו.
ספורט מוטורי

מיצובישי החלה לעסוק בספורט מוטורי כבר בתחילת שנות השישים כאשר לקחה חלק במרוצי כביש שונים. בהמשך החלה להתחרות גם במרוצי שטח, השיגה הצלחות במרוצי סיבולת במהלך שנות השבעים, בראלי דקר במהלך שנות השמונים ובקטגוריה A ו-N של אליפות העולם בראלי במהלך שנות התשעים. ראליארט, חטיבת המרוצים של החברה, ששינתה בהמשך את שמה למיצובישי מוטורס מוור ספורט, הפסיקה רשמית את פעילותה בשנת 2010.
ספורט מוטורי > מרוצי מסלול

מרוץ הבכורה של מיצובישי היה גרנד פרי מקאו של שנת 1962. במטרה לקדם את מכירות מכוניות הנוסעים של החברה השתתפה הקבוצה במרוץ מיצובישי 500 סופר דה-לוקס. החברה רשמה הצלחה כשנהגיה סיימו בכל ארבעת המקומות הראשונים בקטגוריה של עד 750 סמ"ק. שנה לאחר מכן זכתה הקבוצה בשלושת המקומות הראשונים בקטגוריה עד 600 סמ"ק עם דגם הקולט 600. בשנה השלישית לתחרות השלימה שוב שליטה בפודיום בקטגוריה של 750–1000 סמ"ק עם דגם הקולט 1000, רכב המרוצים הראשון של החברה בו הותקן מנוע קדמי.
בשנת 1966 עברה החברה להתחרות במרוצי מכוניות חד מושביות שהתקימו ביפן. בשנת 1967, 1968 ו-1971 זכתה הקבוצה במקומות 1–2. בשנתיים הנוספות נכללה בשלושת המובילים.
ספורט מוטורי > מרוצי שטח

ראלי ספארי מזרח אפריקה נחשב למרוץ המתיש ביותר באליפות העולם בראלי במהלך שנות השבעים. דגם הלאנסר 1600 GSR תוכנן במיוחד על מנת להתמודד עם קשיי המרוץ, והצליח לעמוד במשימה בשנת 1974, שנת הבכורה של הדגם. הישג השיא נרשם בשנת 1976 אז זכו נהגי החברה בשלושת המקומות בפודיום, במרוץ שרק 20% מהנהגים הצליחו להגיע לקו הסיום.
במהלך שנות השמונים המשיכה מיצובישי להשתתף באליפות העולם בראלי עם דגם הלאנסר EX2000 טורבו, שהוחלף בהמשך בסטריון. לקראת סוף העשור הוצג דגם הגלאנט VR-4, שהשיג ניצחונות בקטגוריה A. טומי מקינן, תחרה עבור הקבוצה במיצובישי לאנסר אבולושן (איוו) וזכה בארבע אליפויות נהגים רצופות בין השנים 1996–1999. בשנת 1998 זכתה הקבוצה גם באליפות היצרנים. דגם האיוו זכה בנוסף 7 פעמים רצופות באליפות בקטגוריה N בין השנים 1995–2001.
ראלי דקר הוא ממרוצי הראלי היוקרתיים בעולם הספורט מוטורי. במשך השנים ניצחה מיצובישי את המרוץ 12 פעמים שונות, יותר מכל יצרן אחר. הניצחון הראשון הושג עם דגם המיצובישי פאג'רו אבולושן בשנת 1985, 3 שנים לאחר שהחברה הצטרפה לתחרות. במהלך שנות התשעים זכתה ארבע פעמים נוספות (1992-1993, 1997-1998) ובתחילת שנות האלפיים ניצחה 7 פעמים ברצף (2001–2007).
ספורט מוטורי > שותפות עם ג'קי צ'אן

מיצובישי פועלת בשיתוף פעולה ארוך, הנמשך למעלה מ-30 שנה, עם שחקן הקולנוע ג'קי צ'אן. גביע ג'קי צ'אן הוא אירוע שנתי בו לוקחים חלק סלבריטאים, עיתונאי רכב ונהגי מרוצים. האירוע התקיים לראשונה בשנת 1984 כאירוע מקדים לגרנד פרי של מקאו. החל משנת 2004 האירוע מתקיים בשאנגחאי. בספטמבר 2005 הוציאה ראליארט גרסה מיוחדת של 50 מכוניות מדגם האיוו 9 שנשאה את שמו של צ'אן.
בישראל

החרם הערבי הוביל לכך שיצרניות הרכב היפניות הגדולות נמנעו במשך שנים ארוכות מכניסה לשוק הישראלי. בשנת 1987 החליטה מיצובישי להתעלם מהחרם ובקשה לשווק בישראל את דגמיה. אולם, שר התחבורה, חיים קורפו, סירב להעניק לחברה רישיונות ייבוא, בלחץ היבואנים של דגמי מכוניות אחרים שנמכרו בישראל. שר התחבורה צוטט בעיתונות כאומר "בהיעדר תשתית כבישים מספיקה אני סבור שאין לעודד ייבוא מכוניות נוספות לישראל". בדבריו הוא טען שכניסת מיצובישי תביא להגברת הפרסום בתחום הרכב, ובעקבות זאת תגבר רכישת המכוניות. קורפו נסוג מהתנגדותו לאחר מספר שבועות, בלחץ משרד החוץ שראה בהתנגדות קורפו חבלה ביחסי יפן-ישראל.
למרות התנגדות מצד יבואני רכב אחרים הוחל במכירת דגמי מיצובישי בישראל במרץ 1988. הדגמים הראשונים שנמכרו בארץ היו המיצובישי לנסר וה-L300 המסחרית. מכירות החברה בשנה הראשונה עלו על הציפיות ובשנת 1989 כבר החזיקה החברה בכ-15% משוק הרכב המקומי. בשנת 1994 היה הלאנסר לדגם הנמכר בישראל (11,447 רכבים) ושנה לאחר מכן היה זה הסופר לאנסר (9,203 רכבים).
בישראל > נתוני מכירות

על פי נתוני קארזון (עיבוד מאגר רכבים פרטים ומסחרים עד 3.5 טון):
| שנה | מכירות | מיקום כללי |  % שינוי |
| --- | --- | --- | --- |
| 2019 | 14,349 | 5 | 10.8 |
| 2018 | 12,955 | 8 | 19.1 |
| 2017 | 10,877 | 9 | -39.6 |
| 2016 | 17,994 | 5 | 11.6 |
| 2015 | 16,130 | 6 | 22.6 |
| 2014 | 13,157 | 7 | 107.5 |
| 2013 | 6,340 | 14 | 148.5 |
| 2012 | 2,551 | 18 | -63.3 |
| 2011 | 6,947 | 15 | -17.5 |
| 2010 | 8,419 | 10 | 70.0 |
דגמי מכוניות > דגמי מכוניות נוכחיים

לנסר - משפחתית המיוצרת מאז 1973. הלנסר שווקה בישראל מאז 1989, וב-1991 החל שיווק המכוניות עם 12 שסתומים. מוצע עם מנוע 1.8 ל', וייצורו צפוי להיפסק בקרוב.
טרייטון (L200) - טנדר עם ארגז אחסון פתוח (פיק-אפ). הדור החדש ממותג בישראל גם כ״פיאט פולבק״. בדגמו הקודם נקרא האנטר.
מיצובישי Freeca - מיניוואן המיוצר משנת 1997 עד היום (נפח מנוע : 1,600 סמ"ק, 2,000 סמ"ק, 2,500 סמ"ק (דיזל)
אאוטלנדר - קרוסאובר. מוצע עם הנעה קדמית או כפולה, 5 או 7 מושבים. ישנה לאאוטלנדר גם גרסה היברידית ״פלאג-אין״ PHEV - היברידי נטען, בשונה מרוב הדגמים בקטגוריה זו.
מיצובישי ASX
ספייס סטאר - סופרמיני, מתחרה ברכבים כגון פולקסווגן פולו. מוצע עם מנועים בנפחים 1.0 ו-1.2 ל', ובמדינות רבות נקרא בשם ״מיראז'״.
אטראז' - משפחתית קומפקטית, גרסת הסדאן לספייס-סטאר. מתחרה בעיקר ביונדאי i25 ובפיג'ו 301. מצויד במנוע 1.2 ל' מהספייס סטאר.
אקליפס קרוס- קרוסאובר שקטן מהאאוטלנדר וגדול במעט מה-Asx. הוצג לראשונה בז'נבה 2017, וייצורו התחיל מיד לאחר מכן.
מיצובישי eK קרוס EV - מכונית קיי חשמלית, מיועדת לשוק היפני.
לקריאה נוספת

תעשיית הרכב ביפן
הערות שוליים

↑  Annual Report 2017
↑  Mitsubishi Motors Corporate Social Responsibility Report 2016
↑  One More from Tokyo: 1917 Mitsubishi Model A, Japanese Nostalgic Car
↑  The trouble with excellence, The Economist, 2 July 1998
↑  Notice regarding conclusion of a principal agreement on share transfer of the European subsidiary production site
↑  "Once upon a time..." History, Nedcar.nl website
↑  Volvo säljer sitt innehav i Mitsubishi, 8 March 2001 (בשוודית)
↑  Mitsubishi Motors and PSA Peugeot Citroen Reach Agreement on GDI Engine Technical Cooperation, 12 January 1999
↑  Mitsubishi Motors and PSA Peugeot Citroën Sign Cooperation Agreement on All-New SUVs, 11 July 2005
↑  Russia: to accelerate their growth, PSA Peugeot Citroën and Mitsubishi Motors Corporation set up a joint venture, 19 May 2008
↑  Mitsubishi Corp. sells Proton stake, Autonews, 12 January 2005
↑  Nissan takes control of Mitsubishi with Ghosn as chairman, Autonews.com, 20 October 2016
↑  Revision of Business Result & Dividend Forecasts for Term Ending March 1998, 11 March 1998
↑  2005 Mitsubishi Galant GTS, Canadian Driver, 18 July 2005
↑  Safety Scandal Shames Mitsubishi, Autosafety.com, 6 July 2004
↑  [www.autosafety.org/article.php?scid=93&did=932 Mitsubishi Motors Admits Decades-Long Defect Cover-Up], Autospafety.com, 4 June 2004
↑  Cover-up forces Mitsubishi boss out, BBC, 8 September 2000
↑  Mitsubishi cuts back daily 380 output, The Adevrtiser, 24 April 2000
↑  Mitsubishi plant to close in March , The Sydney Morning Hearald, 5 February 2008
↑  Mitsubishi throws in towel on fading era, Autonews.com, 27 July 2015
↑  Union workers say goodbye to 27 years at Mitsubishi plant, CINewsNow.com, 30 November 2015
↑  Mitsubishi's existence at risk as fraud case widens, Autonews.com, 27 April 2016
↑  Mitsubishi Motors says cheated on mileage tests for 25 years, Reuters, 26 April 2016
↑  Yoko Kubota, Mitsubishi Motors Admits Manipulating Fuel-Economy Data, April 20, 2016, Wall Street Journal
↑  Partial Cease of Business Activities along with Ralliart Inc's Business Scale Down, 10 Marh 2010
↑  קורפו הסיר התנגדותו לייבוא מכוניות 'מיצובישי', מעריב, 7 בינואר 1988; המשך
↑  מרדכי אלקן, המיצובישיות באות, מעריב, 17 במאי 1988
↑  ששי כהן, נוסטלגיה לשבת: מיצובישי נכנסת לישראל, Wheel.co.il, ‏27 בינואר 2018
↑  Chaim Fershtman and Neil Gandal, The Effect of the Arab Boycott on Israel - The Automobile Market, RAND Journal of Economics, Vol.29 (1), Spring 1998, Pp.193-214
↑  מכירות מיצובישי בישראל, קארזון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298888405171  CiNii: DA05208064  ISNI: 0000 0000 9616 6152  LCCN: n88607042  NDL: 00300588  VIAF: 141996595   WorldCat (עם VIAF): 141996595 
מיצובישי px33 ‏ (1937). הדגם הראשון של החברה בו נעשה שימוש בהנעה כפולה
מיצובישי גלאנט מודל 1973, הדגם שנמכר תחת המותג דודג' בארצות הברית וקרייזלר באוסטרליה
מיצובישי אאוטלנדר, על בסיס דגם זה נוצר שיתוף הפעולה עם קבוצת PSA
מפעל הייצור באדלייד, אוסטרליה
מיצובישי לאנסר 1600 GSR שלקחה חלק בראלי ספאיר (1976)
מיצובישי לנסר מודל 1988, הדגם הראשון של החברה שנמכר בישראל וזכה להצלחה רבה
לנסר סדאן
פאג'רו (מרכב ארוך)
נגיב מחפוז

| --- | --- |

 לידה:  11 בדצמבר 1911 מצרים (1805-1922) קהיר, מצרים 
 פטירה:  30 באוגוסט 2006 (בגיל 94) מצרים גיזה, מצרים 
 שם לידה:  نجيب محفوظ عبد العزيز إبراهيم أحمد الباشا 
 מדינה:  ח'דיוות מצרים, רפובליקת מצרים, הרפובליקה הערבית המאוחדת, ממלכת מצרים, סולטנות מצרים, מצרים 
 מקום קבורה:  קהיר 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קהיר 
 שפות היצירה:  ערבית 
 סוגה:  סיפור קצר 
 יצירות בולטות:  אדם מכובד, חלומות על תקופת השיקום, Mirrors (novel), פטפוטים על הנילוס, מסעו של אבן פטומה, דלת העם, התחלה וסוף, סיפורים משכונתנו, אל-קרנק, Autumn Quail, Wedding Song, החי באמת, הקבצן, היום שבו נרצח המנהיג, סמטה בקהיר, מיראמר, רדופיס, הדרך, בני שכונתנו, הטרילוגיה הקהירית, הגנב והכלבים, לעג הגורל, אלף לילה ויום, The Mirage 
 תקופת הפעילות:  1932–2004 (כ־72 שנים) 
 הושפע מ:  טה חוסיין, ג'יימס ג'ויס, Salama Musa, מרסל פרוסט 
 בן או בת זוג:  Atiyatullah Ibrahim (1954–2006) 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לספרות (1988)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת קהיר (26 באוקטובר 1989)  Cavafy Award (2004)  Grand Collar of the Order of the Nile (1988)  מפקד מסדר האמנויות והספרות (26 בינואר 1995)  מסדר גבריאלה מיסטרל  קצין בכיר במסדר ההצטיינות של הרפובליקה האיטלקית 
 
פסל בדמותו של נגיב מחפוז בקהיר
נגיב מחפוז (בערבית: نجيب محفوظ, הגייה מצרית: [næˈɡiːb mɑħˈfuːzˤ], בתעתיק מדויק: נגיב מחפוט'; 11 בדצמבר 1911 – 30 באוגוסט 2006) היה סופר ואינטלקטואל מצרי, חתן פרס נובל לספרות לשנת 1988.
ביוגרפיה

מחפוז נולד בקהיר למשפחה מוסלמית אדוקה בת למעמד הבינוני, הבן השביעי והצעיר ביותר במשפחתו. מרבית ילדותו עברה בשכונת אל-גמאליה (לא רחוק משוק ח'אן אל-חלילי), ומאוחר יותר עברה משפחתו לרובע אל-עבאסיה. שתי השכונות מופיעות תדיר בכתביו. כילד בן שבע, היה עד להתקוממות בשנת 1919 כנגד השלטון הבריטי, ולדיכויה ביד קשה על ידי הצבא, מאורעות שהעיד מאוחר יותר שזעזעו את ילדותו, ואף מתוארים בספריו.
מחפוז למד לתואר שני בפילוסופיה באוניברסיטה המצרית (כיום אוניברסיטת קהיר). במהלך לימודיו נחשף למדע ולרעיונות סוציאליסטים. לאחר מכן עבד כפקיד בשירות המדינה בתפקידים שונים במנגנוני התרבות והצנזורה התרבותית, עם פרישתו הגיע לדרגת יועץ במשרד התרבות. הוא התחתן בגיל 43 ונולדו לו שתי בנות.
לאורך השנים כתב עשרות רומנים ומאות סיפורים קצרים שרבים מהם תורגמו לשפות רבות, ועובדו לקולנוע. בנוסף כתב עשרות תסריטים לסרטים וחמישה מחזות. הוא עבד במערכת העיתון "אל-אהראם" בו גם פרסם בהמשכים כמה מספריו.
בשנת 1988 זכה בפרס נובל לספרות. במעמד מתן הפרס הודגשו היצירות: "הטרילוגיה הקהירית", "בני שכונתנו", "סמטה בקהיר", "הגנב והכלבים" ו"פטפוטים על הנילוס". הרומן "בני שכונתנו" פורסם בחלקים בעיתון "אל-אהראם" בקהיר בשנים 1959–1960, אך נאסר לפרסום כספר שלם במצרים ובארצות ערב (למעט לבנון) עד שנותיו האחרונות של מחפוז.
מחפוז מת ב-30 באוגוסט 2006, בגיל 94.
אישיותו הציבורית

גם בכתביו הספרותיים וגם במאמריו לעיתונות מטיף מחפוז לצדק חברתי, אותו הוא רואה כחלק בלתי נפרד מן המוסר האישי. מחפוז נחשב בעולם הערבי לליברל ולדמוקרט. הצגתן של בעיות חברתיות ודתיות בחברה המצרית קנתה למחפוז אויבים רבים.
ספרו של מחפוז "בני שכונתנו" (1959) נחשב לשנוי במחלוקת במיוחד כיוון שהוא מתאר את חייהן של דמויות נערצות במסורת המוסלמית כמשה, ישו ומוחמד, כאזרחים מצריים רגילים. הספר נאסר להפצה במצרים ובכל העולם הערבי, פרט ללבנון, בטענה של חילול הקודש. בשנות השמונים טען השייח' עומר עבד א-רחמן, מראשי האחים המוסלמים במצרים, כי אילו היה מחפוז מוצא להורג בעקבות חילול הקודש על "בני שכונתנו" לא היה סלמאן רושדי מעז להוציא את ספרו "פסוקי השטן". למרות זאת מעולם לא הוצאה פתווה רשמית הקוראת להריגתו של מחפוז. בשנת 1994 ניסה קיצוני מוסלמי להתנקש בחייו של מחפוז, אך הצליח רק לפצוע באופן קשה את הסופר בן ה־82. לאחר ניסיון ההתנקשות נאלץ מחפוז לנוע רק בליווי מאבטחים חמושים. רק לאחר ניסיון הרצח יצא "בני שכונתנו" מרשימת הספרים האסורים במצרים.
בתקופת כהונתו של אנואר סאדאת נחשב מחפוז לתומך בקווי המדיניות הרשמית של שלום עם ישראל. תמיכתו בשלום עם ישראל הפכה אותו, כמו את הנשיא סאדאת, למוקצה בחלקו הגדול של העולם הערבי, כך שעד השנים האחרונות ספריו היו אסורים להפצה במדינות כסוריה ועיראק. הגם שתמך בשלום עם ישראל, מעולם לא חדל מחפוז לבקר את מדיניותה של ישראל כלפי הפלסטינים.
כתביו הבולטים

הטרילוגיה הקהירית (ثلاثية القاهرة ), עברית: סמי מיכאל, הוצאת ספרית פועלים, 1987-1981
בית בקהיר (بين القصرين)
כמאל (قصر الشوق)
דור שלישי (السكرية)
בני שכונתנו (أولاد حارتنا), עברית: דוד שגיב, הוצאת עם עובד, 1990
סמטה בקהיר (زقاق المدق), עברית: יצחק שרייבר, הוצאת עם עובד, תשכ"ט
הגנב והכלבים וסיפורים אחרים (اللص والكلاب), עברית: מנחם קפליוק, הוצאת ספרית פועלים, תש"ל
אהבה וגשם (الحب تحت المطر), עברית: יואב גבעתי, הוצאת תמוז, 1976
קבצן (الشحاذ), עברית: חניתה ברנד, הוצאת פפירוס, 1978
מיראמר (ميرامار), עברית: יצחק שניבוים, הוצאת תמוז, 1983
פטפוטים על הנילוס (ثرثرة فوق النيل), עברית: מיכל סלע, הוצאת כתר, 1989. (הספר אף עובד לסרט שיצא במצרים בשנת 1971.)
היום שבו נרצח המנהיג וסיפורים אחרים (يوم مقتل الزعيم), עברית: דוד שגיב, הוצאת ספרית פועלים, 1999
בית הקפה שלנו (دينا مقهى) עברית: ששון סומך ועידן בריר, הוצאת מחברות לספרות, 2019
לעג הגורל (عبث الأقدار), 1939
רדופיס (رادوبيس), 1943
מאבקה של תביי (كفاح طيبة), 1944
קהיר החדשה (القاهرة الجديدة), 1945
ח'אן אל-ח'לילי (خان الخليلي), 1945
חזיון שרב (السراب), 1948
התחלה וסוף (بداية ونهاية), 1950
השליו והסתיו (السمان والخريف), 1962
הדרך (الطريق), 1964
מסבאת החתול השחור (خمارة القط الأسود), 1969
סיפור ללא התחלה וללא סוף (حكاية بلا بداية ولا نهاية), 1971
מראות (المرايا), 1972
הפשע (الجريمة), 1973
אל-קרנק (الكرنك), 1974
אדם מכובד (حضرة المحترم), 1975
דור האהבה (عصر الحب), 1980
אלף לילה ויום (ليالي ألف ليلة), 1981
מסעו של אִבּן פטומה (رحلة ابن فطومة), 1983
עוד שעה אחת ( الباقي من الزمن ساعة), 1983, עברית: ברוריה הורביץ, כנרת זמורה-ביתן דביר, 2021
החי בַּאמת (العائش فى الحقيقة), 1985
חלומות על תקופת השיקום (أحلام فترة النقاهة), 1985
לקריאה נוספת

ששון סומך, נג'יב מחפוז: מחצית היום; יצירה, מפגשים, תרגומים; הוצאת כרמל, ירושלים, תשע"ב 2012.