stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'יילו אדוורדס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 בספטמבר 1942 פריטאון, סיירה לאון
 פטירה:  2 ביולי 2004 (בגיל 61) לונדון, אנגליה
 שם לידה:  Jeillo Angela Doris Edwards 
 תקופת הפעילות:  מ-1972 
 מקום לימודים:  בית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'יילו אנג'לה דוריס אדוורדס (באנגלית: Jeillo Angela Doris Edwards;‏ 23 בספטמבר 1942 – 2 ביולי 2004) הייתה שחקנית סיירה לאונית, שהייתה ידועה כשחקנית שחורה בבריטניה. היא הייתה האישה האפריקאית הראשונה שלמדה דרמה בבית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה שבלונדון. אחרי סיום הלימודים היא נהייתה השחקנית השחורה הראשונה שלוהקה לסדרת טלוויזיה בריטית כאשר לוהקה לסדרה "Dixon of Dock Green". היא שיחקה מעל ארבעה עשורים בטלוויזיה, רדיו, תיאטרון, וסרטים בריטיים.
ביוגרפיה

אדוורדס נולדה בפריטאון, עיר בירתה של סיירה לאון. היו לה חמישה אחים והיא למדה בבית הספר על שם אני וולש. היא עברה לאנגליה בסוף שנות ה-50, שם למדה בבית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה שבלונדון כאישה האפריקאית הראשונה שלמדה דרמה שם. בנוסף לעבודתה במשחק, אדוורדס תיפקדה גם כמושלת בית ספר והייתה בעלת מסעדה בשם הדודה ג'יי באזור בריקסטון. בתחילת שנות ה-70, התחתנה עם אדמנד קלוטי שמגאנה והם הולידה בת ושני בנים.
בשנת 2004, אדוורדס נפטרה בלונדון בגיל 61, לאחר שסבלה מבעיות כליות כרוניות.
קריירה

אדוורדס התחילה להופיע בגיל 4, כאשר הקריאה תנ"ך בכנסייה שלה, ונהייתה ידועה בשל קולה הייחודי והגייה מתנשאת. היא הופיעה בתוכנית של ה-BBC שהתמקד באפריקה ושודר בממלכה המאוחדת. היא התפרסמה בממלכה המאוחדת בזכות תפקידיה בטלוויזיה, כאשר הייתה האישה השחורה הראשונה להיות בסדרת טלוויזיה בריטית, לאחר הופעתה בסדרה Dixon of Dock Green, וכמו כן הייתה האפריקאית הראשונה לשחק בסדרה The Bill. בנוסף לכך, אדוורדס הייתה ידועה בממלכה המאוחדת גם בזכות תפקידיה ברדיו ובתיאטרון. היא הופיעה בתפקידי קמאו בכמה סדרות קומדיה בריטיות, הכוללות ליגה של גברים, פשוט נהדרת, ננס אדום, חנות ספרים מטריפה, Spaced, והממלכה הקטנה. היא שיחקה במחזה לרדיו Another Life, המספר על הקשיים של להיות שחקן בניגריה. התפקיד הכי מפורסם שלה ברדיו היו בתור Cash Madam.
פילמוגרפיה

Dixon of Dock Green (1972) (פרק 1)
Angels (1975) (2 פרקים)
Play for Today (1975) (2 פרקים)
Centre Play (1976) (2 פרקים)
Betzi (1978)
המקצוענים (1978) (פרק 1)
שרות חדרים (1979)
Empire Road (1979) (פרק 1)
Memoirs of a Survivor (1981)
Love Is Old, Love Is New (1982)
Maybury (1983) (פרק 1)
Hammer House of Mystery and Suspense (1985) (פרק 1)
סקופ (1987)
Elphida (1987)
The Bill (1987) (5 פרקים)
London's Burning (1988) (פרק 1)
רמפול (1988) (פרק 1)
Casualty (1989) (3 פרקים)
Sob Sisters (1989) (פרק 1)
Screen One (1992) (פרק 1)
The Line, the Cross and the Curve (1993)
A Skirt Through History (1994)
Pat and Margaret (1994)
משהו יפה (1996)
Paris, Brixton (1997)
Holding On (1997) (5 פרקים)
In Exile (1998) (פרק 1)
Babes in the Wood (1998) (פרק 1)
A Rather English Marriage (1998)
ננס אדום (1999) (פרק 1)
Lenny Blue (2000) (2 פרקים)
ליגה של גברים (2000) (פרק 1)
The Thing About Vince (2000) (2 פרקים)
חנות ספרים מטריפה (2000) (פרק 1)
Spaced (2001) (פרק 1)
Sam's Game (2001) (פרק 1)
פשוט נהדרת (2001) (פרק 1)
Anansi (2002)
דברים יפים מלוכלכים (2002)
Murder in Mind (2003) (פרק 1)
Murder Investigation Team (2003) (פרק 1)
הממלכה הקטנה (2003) (פרק 1)
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Ledger, Fiona (21 ביולי 2004). "Jeillo Edwards: Good-humoured cast matriarch on television and BBC radio". The Independent. אורכב מ-המקור ב-7 במאי 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  White, Robin (27 ביולי 2004). "Jeillo Edwards – African character actor whose range shone on the BBC World Service". The Guardian. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3 4  Newley, Patrick (27 בספטמבר 2004). "Jeillo Edwards : Obituaries". The Stage. אורכב מ-המקור ב-7 במאי 2014. {{cite news}}:  (עזרה)Newley, Patrick (27 בספטמבר 2004). "Jeillo Edwards : Obituaries". The Stage. אורכב מ-המקור ב-7 במאי 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3  Martin, Alice (9 ביולי 2004). "Sierra Leone star dies". BBC. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1062454308  VIAF: 17142904   WorldCat (עם VIAF): 17142904
האגדה של זורו

| --- | --- |

 מבוסס על:  Zorro stories 
 בימוי:  מרטין קמפבל 
 הופק בידי:  סטיבן ספילברג רוג'ר בירנבאום גארי ברבר וולטר פ. פארקס לויד פיליפס
 תסריט:  טד אליוט טרי רוזיו רוברטו אורקי אלכס קורצמן לפי דמויות מאת: ג'ונסטון מקולי
 עריכה:  סטוארט בארד 
 שחקנים ראשיים:  אנטוניו בנדרס קת'רין זיטה-ג'ונס רופוס סוול
 מוזיקה:  ג'יימס הורנר 
 צילום:  פיל מיהוקס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי סוני, Spyglass Media Group, אמבלין אנטרטיינמנט 
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  28 באוקטובר 2005
 משך הקרנה:  129 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פעולה, סרט סייפים נועזים, סרט גיבורי-על 
 תקציב:  75 מיליון דולר
 הכנסות:  142,400,065 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   zorro2
 סרט קודם:  המסכה של זורו 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
האגדה של זורו (באנגלית: The Legend of Zorro, נקרא בישראל "זורו 2") הוא סרט הרפתקאות משנת 2005 שבוים בידי מרטין קמפבל, ומככבים בו אנטוניו בנדרס, קת'רין זיטה-ג'ונס ורופוס סוול בתפקידים הראשיים. זהו סרט המשך ל"המסכה של זורו" משנת 1998. הסרט, שמתרחש במחוז סאן מתאו בקליפורניה, צולם במקסיקו ובולינגטון, ניו זילנד.
בקליפורניה של שנת 1850, תושבי העיירה מצביעים עבור הצטרפותה למדינות ארצות הברית. זורו (בנדרס) נקלע לתחבולה לאחר שפרצופו האמיתי זוהה בידי סוכני פינקרטון, ונאלץ למנוע השתלטות של רודן על אדמות העיר.
הסרט לא הצליח וקיבל תגובות שליליות, בעיקר לנוכח הצלחת קודמו, עם רייטינג של 25% באתר Rotten Tomatoes.
עלילה

בשנת 1850 (תשע שנים לאחר עלילת הסרט הראשון) מצביעה קליפורניה על הצטרפותה למדינות ארצות הברית אבל כרטיסי ההצבעה נגנבים על ידי שכיר חרב בשם ג'ייקוב מק'גיבנס. זורו רודף אחריו ומצליח להשיב את הפתקים, אבל המסכה שלו יורדת והוא מזוהה על ידי שני סוכני פינקרטון. כשהוא חוזר לביתו, אשתו אלנה בטוחה שהוא יכול עכשיו, כשקליפורניה הצטרפה לאיחוד, להוריד את המסכה ולהפסיק להיות זורו. כשזורו (אלחנדרו) אומר לה שהוא רוצה להמשיך הם רבים והוא עוזב את הבית.
למחרת בבוקר הסוכנים פוגשים את אלנה, מעמתים אותה עם הידע שלהם בנוגע לבעלה ומכריחים אותה להתגרש.
שלושה חודשים אחר כך, אלחנדרו המדוכא מוזמן על ידי חברו, האב פיליפה, להשתתף במסיבה באחוזתו של רוזן חדש שהגיע לעיירה בשם ארמאנד. כשהוא מגיע למסיבה, הוא מגלה שאלנה במערכת יחסים עם הנסיך. זועם ושיכור הוא עוזב את האחוזה ורואה פיצוץ ענקי ליד האחוזה. הוא מנסה לשכנע את אלנה שתתרחק מארמאנד, אבל אלנה לא מקשיבה לו.
לאחר מכן, מק'גיבנס ואנשיו תוקפים בית של משפחת איכרים, חבריו של אלחנדרו. זורו מצליח לחלץ את האישה ובנה אבל מק'גיבנס הורג את הבעל ובורח עם שטר המכר. אלחנדרו הזועם יוצא בעקבותיו ומגלה שהוא היה צריך את הבית בשביל לבנות עליו מסילת רכבת. אלחנדרו מגיע לקניון ומגלה שבנו, חואקים, כבר שם. הוא מציל אותו ומגלה שהמטען שמעביר מק'גיבנס הוא חבילות סבון.
צוות השחקנים הראשי

אנטוניו בנדרס – זורו/ דון אלחנדרו דה לה וגה.
קת'רין זיטה-ג'ונס – הלנה דה לה וגה
אדריאן אלונסו – חואקים דה לה וגה
רופוס סוול – הרוזן ארמאנד
ניק צ'ינלונד – ג'ייקוב מק'גיבנס
חוליו אוסקר מצ'וסו – האב פיליפה
הערות שוליים

↑  אנטוניו בנדראס ישחק  גם בסרט ההמשך ל"זורו", באתר הארץ, 5 בנובמבר 2003
| סטיבן ספילברג |
| --- | --- | --- |
| סרטים שביים | שוגרלנד אקספרס (1974) • מלתעות (1975) • מפגשים מהסוג השלישי (1977) ‏• 1941 (1979) • שודדי התיבה האבודה (1981) • אי.טי. (1982) • אזור הדמדומים: הסרט (1983) • אינדיאנה ג'ונס והמקדש הארור (1984) • הצבע ארגמן (1985) • אימפריית השמש (1987) • אינדיאנה ג'ונס ומסע הצלב האחרון (1989) • תמיד (1989) • הוק (1991) • פארק היורה (1993) • רשימת שינדלר (1993) • פארק היורה: העולם האבוד (1997) • אמיסטד (1997) • להציל את טוראי ריאן (1998) • אינטליגנציה מלאכותית (2001) • דו"ח מיוחד (2002) • תפוס אותי אם תוכל (2002) • טרמינל (2004) • מלחמת העולמות (2005) • מינכן (2005) • אינדיאנה ג'ונס וממלכת גולגולת הבדולח (2008) • הרפתקאות טינטין: תעלומת החד-קרן (2011) סוס מלחמה (2011) • לינקולן (2012) • גשר המרגלים (2015) • העי"ג (2016) •‏ העיתון (2017) • שחקן מספר אחת (2018) • סיפור הפרברים (2021) • הפייבלמנים (2022) |  |
| סרטים שהפיק | פולטרגייסט (1982) • גרמלינס (1984) • בחזרה לעתיד (1985) • הגוניס (1985) • סיפור אמריקאי (1986) • זהירות הבית מתפרק (1986) • יום במלכודת (1987) • המסע לעמק החלומות (1988) • מי הפליל את רוג'ר רביט (1988) בחזרה לעתיד 2 (1989) • ארכנופוביה (1990) • בחזרה לעתיד 3 (1990) • ג'ו נגד הוולקנו (1990) • פסגת הפחד (1991) • פייבל במערב הפרוע (1991) • קספר (1996) • טוויסטר (1996) • גברים בשחור (1997) • פגיעה קטלנית (1998) • המסכה של זורו (1998) פארק היורה 3 (2001) • גברים בשחור 2 (2002) • האגדה של זורו (2005) • זכרונותיה של גיישה (2005) • גיבורי הדגל (2006) • מכתבים מאיוו ג'ימה (2006) • רובוטריקים (2007) • לכודים ברשת (2008) • רובוטריקים 2 (2009) • רובוטריקים 3: אפלת הירח (2011) • גברים בשחור 3 (2012) • מסע של מאה צעדים (2014) • עולם היורה (2015)  • העי"ג (2016) •‏ העיתון‏ (2017) • שחקן מספר אחת (2018) • עולם היורה: נפילת הממלכה (2018) • עולם היורה: עולם חדש (2022) • הפייבלמנים (2022) |  |
| סדרות שהפיק | עלילות טייני טון (1990-92) • אנימניאקס (1993-98) • פינקי והמוח (1995-98) • אחים לנשק (2001) • The Pacific (2010) • השמיים נופלים (2011-15) • עולם היורה: מחנה הקרטיקון (2020-22) • עולם היורה: תאוריית הכאוס (2024-) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX4204995  LCCN: no2020122248  VIAF: 8661160364961863680000   WorldCat (עם VIAF): 8661160364961863680000 
ערך זה הוא קצרמרבנושא סרטים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
החווזה של קום

| --- | --- |

החווזה של קום ב-2015
 חווזה
 השתייכות:  אסלאם שיעי
 תקופת הפעילות:  1922–הווה (כ־102 שנים)
 מייסדים:  עבד אל-כרים חאירי יזדי וסייד חוסיין בורוג'רדי
 בעלי תפקידים
 מנהל:  חוסיין וחיד ח'וראסאני
 מיקום
 מיקום:  איראן קום, איראן
 מדינה:  איראן איראן
 קואורדינטות:  34°38′36″N 50°52′49″E﻿ / ﻿34.643472222222°N 50.880305555556°E﻿ / 34.643472222222; 50.880305555556
 www.hawzahqom.ir
 he
 
החווזה של קום (בפרסית: حوزه علمیه قم, בתעתיק מדויק: חוזה עלמיה קם) היא חווזה, הסמינר האסלאמי הגדול ביותר באיראן, שהוקם בשנת 1922 על ידי האייתוללה עבד אל-כרים חאירי יזדי בקום. היא מכשירה אנשי דת המשתייכים לאסכולה האוסולית. בראש החווזה עומד חוסיין וחיד ח'וראסאני.
היסטוריה

אף על פי שהתקיימו סמינרים שיעיים גדולים בקום כבר מהמאה ה-10 לספירה, החווזה הפכה לבולטת בתקופת האימפריה הספווית כאשר האסלאם השיעי הפך לדת הרשמית של איראן במאה ה-16. המורים המפורסמים של אותה תקופה כללו את מולא סדרא ושייח' בהאי. החווזה בצורתה המודרנית הוקמה על ידי עבד אל-כרים חאירי יזדי והאייתוללה סייד חוסיין בורוג'רדי.
מכיוון שהשריעה מחייבת מבחינה משפטית באיראן, החווזה של קום מתפקדת גם כבית ספר למשפטים באיראן. נשיא איראן לשעבר אברהים ראיסי היה מבוגרי החווזה של קום.
כל השופטים ברפובליקה האסלאמית של איראן חייבים לקבל השכלה במשפט האסלאמי. רוב הקאדים הם "חברים בקבוצת העלית הדתית השלטת."
הערות שוליים

↑  Walbridge, Linda S. The most learned of the Shiʻa: the institution of the Marjaʻ taqlid Oxford University Press, p.217.
↑  "Thinking ahead: Shi'ite Islam in Iraq and its seminaries, Christoph Marcinkowsi, Nayang Technological University, Singapore" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2017-10-10. נבדק ב-2014-07-28.
↑  "UPDATE: A Guide to the Legal System of the Islamic Republic of Iran - GlobaLex".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  CiNii: DA1805125X  LCCN: no2010061748  VIAF: 157518001   WorldCat (עם VIAF): 157518001
היפנרוטומאכיה פוליפילי

פוליפילי משתחווה בפני המלכה אליזבת
הִיפְּנֶרוֹטוֹמָאכִיָה פּוֹלִיפִילִי הוא ספר שנכתב ב-1467 ונתפרסם בדפוס אלדו מנוציו הוונציאני בדצמבר 1499.
הספר זכה להתעניינות רבה בחוגי המשכילים בימי הרנסאנס ובקרב המתעניינים בתורת הנסתר; איכויותיו הגרפיות הנדירות עשו את הספר למבוקש ביותר גם בקרב אספנים. משמעות שמו של הספר: "המאבק לאהבה בחלום", ומקורו במילים יווניות שמובנן נקשר ב: "חלום", "אהבה ותשוקה", "כמיהה ומאבק".
גיבור הסיפור, פוליפילי, מחפש אחר אהובתו פוליה (Polia) בחלום. עלילת הספר רב-לשונית (7 שפות), טעונה סמלים ומטפורות ונקראת ככתב-חידה המשלב רמות משמעות שונות: פואטית (סיפור אהבה), פילוסופית (מהות הקיום) ולוגית (ארכיטקטונית-מתמטית).
בנוסף למשמעויות אלו המניע העיקרי לכתיבת הספר היה מלחמת הדת כביכול שהתחוללה בתקופה בה נכתב הספר בין האמנים הרבים שפרחו באיטליה וסביבותיה שסברו שעל ידי האמנות ניתן להכיר יותר בגדולת האלוהים ולהתקשר איתו לבין השמרנים יותר שסברו שהאמנות מביאה לידי הרחקה מאלוהים וקרבה לחטא והמחבר כתב בספרו את השקפת חייו הקיצונית יחסית ומפאת הפחד מפני הקיצוניים שנהגו באלימות הסתיר את חיבורו על ידי כתב חידה מסובך מאין כמוהו.
היצירה פורסמה באופן אנונימי, אך במשך כ-500 שנה יוחסה לנזיר פרנצ'סקו קולונה (אשר האותיות המתחילות כל פרק ביצירה יוצרות אקרוסטיכון של שמו). כיום נוטים חוקרים רבים לשייכה ללאונה בטיסטה אלברטי.
בספרות

בשנת 2004 יצא לאור ספר בשם "עקרון הארבעה" שעוסק כולו בהיפנרוטומאקיה. המחברים איאן קולדוול ודסטין תומסון. הספר הדמיוני משלב, במסגרת רומן על חיי קבוצת סטודנטים באוניברסיטת פרינסטון בארצות הברית, פתרון מקורי ומבריק לחידה העתיקה, שהוגה תלמיד במסגרת התזה, אותה כל תלמיד פרינסטון אמור לכתוב במסגרת לימודי התואר הראשון, שגורר בעקבותיו מספר מעשי רצח, והפך לרב מכר עולמי. עקרון הארבעה יצא לאור בישראל בשנת 2005 על ידי סטימצקי.
המוזיאון הלאומי של סודאן

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון לאומי 
 מיקום:  ח'רטום 
 מדינה:  סודאן 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1971
 תאריך פתיחה רשמי:  1971 
 קואורדינטות:  15°36′22″N 32°30′29″E﻿ / ﻿15.606°N 32.508°E﻿ / 15.606; 32.508
 sudannationalmuseum.com
 he
 
המוזיאון הלאומי של סודאן הוא בניין בן שתי קומות, שנבנה ב-1955 ונוסד כמוזיאון לאומי ב-1971.
המבנה והגנים שמסביבו מכילים את האוסף הארכאולוגי הנובי הגדול והמקיף בעולם, כולל חפצים מהתקופה הפלאוליתית ועד לתקופה האסלאמית, שמקורם בכל אתר חשוב בסודאן. זרז משמעותי ליצירת המוזיאון היה המספר הגדול של חפצי אמנות שהועברו כתוצאה מהקמפיין הבינלאומי להצלת האנדרטאות של נוביה (אנ').
בפרט, הוא מכיל אוספים של תקופות אלה בהיסטוריה של סודאן: פלאוליתית, מזוליתית, נאוליתית, תרבות קבוצה A, תרבות קבוצה C, תרבות קרמה, הממלכה התיכונה של מצרים, הממלכה החדשה של מצרים, נפאטה, מרואה, תרבות קבוצה X ומאקוריה (Makuria) מימי הביניים.
המוזיאון ממוקם בשדרת הנילוס בחרטום באזור אל-מוגרן, קרוב למפגש הנילוס הלבן והכחול.
בפברואר 2013 חתמה ממשלת סודאן על הסכם עם ממשלת קטאר למימון משלחות ארכאולוגיות ולשיפוץ המוזיאון.
במהלך מלחמת האזרחים הסודאנית השלישית, שהחלה בשנת 2023, בין הכוחות המזוינים של סודאן לבין כוחות התמיכה המהירה (אנ') החצי-צבאיים, המוזיאון הלאומי של סודאן היה זירת קרבות קשים, שהביאו לנזק ולביזה.
הערות שוליים

↑  "Sudan National Museum". Music In Africa. 2015-10-28. Retrieved 2022-12-28.
↑   איסמעיל קושקוש, ניו יורק טיימס, נווה מדבר ארכיאולוגי: סודאן מגלה את עברה, באתר הארץ, 10 באפריל 2013
גאורגיוס ספרנצס

| --- | --- |
 לידה:  30 באוגוסט 1401 קונסטנטינופול, האימפריה הביזנטית 
 פטירה:  1477 (בגיל 75 בערך) קורפו, הרפובליקה של ונציה 
 מדינה:  האימפריה הביזנטית 
 שפות היצירה:  יוונית ביזנטית 
 
גאורגיוס ספרנצס או פרנצס (ביוונית: Γεώργιος Σφραντζῆς או Φραντζῆς;‏ 30 באוגוסט 1401 – 1478 לערך) היה היסטוריון יווני ביזנטי (אנ') ואיש חצר האימפריה הביזנטית. הוא היה מזכיר של הקיסר מנואל השני פלאיולוגוס, "אדון המלתחה הקיסרית" תחת הקיסר יוחנן השמיני פלאיולוגוס, ואיש סוד קרוב של קונסטנטינוס האחד עשר פלאיולוגוס, הקיסר הביזנטי האחרון. הוא היה עד ראייה לנפילת קונסטנטינופול בידי העות'מאנים בשנת 1453, ונעשה עבד על ידם, אך כעבור זמן קצר שוחרר באמצעות תשלום כופר. ספרנצס שירת את בני משפחת פלאיולוגוס ששרדו במהלך השנים הבאות עד שנעשה נזיר בשנת 1472. בזמן שהיה נזיר הוא כתב את חיבורו ההיסטורי, שמסתיים בציון ניסיונו של הסולטאן מהמט השני לכבוש את נאופקטוס, אותו הוא מתארך לקיץ 1477; ההשערה היא שספרנצס מת זמן לא רב לאחר אותו אירוע.
חייו

גאורגיוס נולד בקונסטנטינופול בשנת 1401, במהלך המצור העות'מאני השני על העיר (אנ'); הסנדקית שלו הייתה הנזירה תומאיס. בשנת 1418 הוא מונה למזכיר של הקיסר מנואל. במהלך שירותו לקיסר מנואל, עשה ספרנצס טובות רבות עבור קונסטנטינוס, ופיתח קשר חזק עם הקיסר העתידי. לאחר מותו של מנואל, הוא הפך למשרתו של קונסטנטינוס ועזב איתו ב-26 בדצמבר 1427 כאשר קונסטנטינוס מונה לדספוטט מוראה.
כשהגיעו למוראה, מינה אותו קונסטנטינוס למושל גלרנצה (אנ'), וספרנצס סייע לקונסטנטינוס במאמציו לכבוש את שאר מוראה, אך נשבה ב-26 במרץ 1429 בהתכתשות מחוץ לפטרס והוחזק כאסיר עד שזוהתה מערכת יחסיו עם קונסטנטינוס, והוא שוחרר לצד הביזנטי כדי לנהל משא ומתן על כניעה המצודה. בזמן שנסע לאפירוס כשליח, כדי לסייע בהסכם שלום בין קרלו השני טוקו (אנ') ובין בניו הבלתי חוקיים של דודו, על ירושת השלטון באפירוס, הוא נחטף על ידי פיראטים קטאלאנים, יחד עם פמלייתו, והוחזק בקפלוניה עד שהפיראטים לקחו את הקבוצה בחזרה לגלרנצה שם נפדו. עם שובו לקונסטנטינופול, הוא מונה לתפקיד protovestiarites (πρωτοβεστιαρίτης) (אנ') ומונה לשגריר על ידי הקיסר.
לאחר נקודה זו, היה ספרנצס תומך מרכזי של קונסטנטינוס. הוא ניסה להשיג את אתונה עבור אדונו בשנת 1435; הוא ניהל משא ומתן על נישואיו השניים של קונסטנטינוס עם קתרינה גאטילוסיו (אנ') ב-1440; הוא מונה לנציב מיסטרס ב-1446; והוא נשלח במשלחת לגאורגיה ולאימפריה של טרפזונטס בחיפוש אחר אישה שלישית לקיסר קונסטנטינוס. במהלך תפקידים אלה נשא לאישה את הלנה, בתו של המזכיר הקיסרי אלכסיוס פלאיולוגוס צמפלקון (Tzamplakon), והקיסר קונסטנטינוס היה שושבינו. הוא התכונן לקחת את בנו יוחנן (ואת חלקו הגדול של עושרו הנייד) למוראה, ואז לקפריסין, בנסיעה ביבשה, כאשר הסולטאן העות'מאני מהמט השני החל במצור על קונסטנטינופול.
למרות היותו מעורב בהגנה על העיר, תיאורו של גאורגיוס ספרנצס על המצור והכיבוש של קונסטנטינופול ב-1453 חסר פרטים רבים. על מותו של הקיסר קונסטנטינוס, הוא כותב: "בשבי זה אדוני הקיסר המנוח, האדון קונסטנטינוס, נהרג. לא הייתי לצדו באותה שעה אלא בדקתי חלק אחר של העיר, לפי פקודותיו". ספרנצס נשבה והפך לעבד, אך נפדה ב-1 בספטמבר 1453 ואז עשה את דרכו למיסטרס. שם הוא השיג הגנה בחצרו של תומאס פלאיולוגוס (אנ'), דספוטט מוראה. הוא הצליח לנסוע לאדריאנופול ב-1454, לפדות את אשתו ולחזור למוראה, תוך התחמקות מהסולטאן מהמט. הוא שימש כשגריר בוונציה מטעם תומאס פלאיולוגוס בשנת 1455.
לאחר נפילת המוראה (אנ') בשנת 1460, פרש ספרנצס למנזר טרכנייוטס (Tarchaneiotes) בקורפו.
משפחתו

לגאורגיוס נולדו מהלנה חמישה ילדים, מהם שני בנים מתו בינקותם, בן שלישי, אלכסיוס, נפטר בגיל 5. הקיסר קונסטנטינוס היה הסנדק של בנו יוחנן ובתו היחידה תמר. לאחר כיבוש קונסטנטינופול שני הילדים הפכו לעבדים של כמה טורקים קשישים, יחד עם אשתו הלנה, ולאחר מכן נמכרו ל"מיר אהור" (אדון הסוס) של הסולטאן. אולם לפני שספרנצס הספיק לפדות אותם ממנו, הסולטאן שמע עליהם וקנה אותם. ספרנצס מציין שנודע לו על מותו של בנו בגיל 14 שנים ושמונה חודשים, בדצמבר 1453, ושנודע לו על מותה של בתו בהרמון הקיסרי העות'מאני (אנ') בספטמבר 1455, בגיל 14 שנים וחמישה חודשים.
חיבורו

במנזר הוא כתב את ה"כרוניקון" (Χρονικόν) שלו, המפרט את תולדות בית פלאיולוגוס (אנ') מ-1258 עד 1476. זהו מקור בעל ערך רב לאירועי תקופתו. המאפיינים הייחודיים של חיבורו הם נאמנות לפלאיולוגים - ספרנצס לעיתים קרובות הגזים במעלותיהם והדחיק את הפגמים שלהם - שנאת הטורקים ומסירות לאורתודוקסיה המזרחית (אנ').
סטיבן רנסימן תיאר את חיבורו כ"כן, חי ומשכנע", ב"יוונית טובה בסגנון קליל ולא יומרני".
קיימות מהדורות מאת אוגוסט עמנואל בקר (אנ') (1838) ב- Corpus Scriptorum Historiae Byzantinae (אנ'), כרך 39, וב- Patrologia Graeca (אנ') של Jacques Paul Migne (אנ'). המהדורה הביקורתית האחרונה של ספרנצס היא מאת וסיל גרקו (אנ') (בוקרשט, 1966), שהופיעה עם תרגום לרומנית. ספרנצס תורגם גם לגרמנית ב-1954, ולאנגלית על ידי מריוס פיליפדס (אנ') (Amherst, 1980). ישנה מהדורה עם תרגום לאיטלקית מאת ר' מאיסאנו (R. Maisano), רומא 1990 (CFHB 29).
במשך מאות שנים האמינו שספרנצס כתב שני חיבורים, הכרוניקון הקטן והכרוניקון הגדול. הכרוניקון הגדול, הכולל גם את מקורות הפלאיולוגים, מפורט יותר, במיוחד על המצור על קונסטנטינופול. אבל, החל מ-1934, מחקרים הוכיחו כי הכרוניקון הגדול נכתב עשרות שנים מאוחר יותר על ידי מקריוס מליסנוס (אנ') ("פסאודו-ספרנצס"), כומר שנמלט אל נאפולי מאי יווני-ונציאני שנכבש על ידי העות'מאנים. לא ברור מדוע בחר מליסנוס לפרט ולהרחיב את חיבורו של ספרנצס.
בתרבות הפופולרית

ספרנצס מתואר בסדרה Rise of Empires: Ottoman (אנ'), עונה 1, במיוחד בסיום העונה.
הערות שוליים

1 2 3 4  Phrantza, George, המהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה
↑  Steven Runciman, The Fall Of Constantinople 1453, Cambridge University Press, 1965, p. 193
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266563705171  PLWABN: 9810560346005606  BIBSYS: 90231872  BNC: 000218434  BNE: XX5549203  BnF: cb120074247 (data)  CiNii: DA02902096  GND: 119117622  ICCU: SBLV309696  ISNI: 0000 0001 1577 1332  LCCN: n79119138  NLA: 35940862  NLG: 42015  NSK: 000134806  NTA: 068606192  RERO: 02-A000071090  SELIBR: 196883  SUDOC: 081824319  TDVİA: sphrantzes-georgios  Trove: 1156023  VcBA: 495/11285  VIAF: 305114654   WorldCat (עם VIAF): 305114654
דוד גאלאמב

ר' דוד גאלאמב [גולומוב] (כ"א בטבת ה'תרכ"א, 3 בינואר 1861 – ט"ז בכסלו ה'תרצ"ו, 12 בדצמבר 1935) היה סוחר, תלמיד חכם ובלשן.
תולדות חייו

גאלאמב נולד בעיירה אינדורה בפלך גרודנו של האימפריה הרוסית (היום בבלארוס), בן יחיד להוריו - אריה ליב ושפרה.
גאלאמב התבלט בלימודיו מגיל צעיר וכבר בהיותו בגיל 15 יצא לו באזור מגוריו שם של עילוי, הבקי ברזי התורה והתלמוד.
בגיל עשרים נשא לאישה את פעריל לבית גארסמאן, ילידת בריסק ושם אף קבעו את מקום מושבם. לזוג נולדו, במהלך השנים, שמונה בנים. גאלאמב שהתייתם מאביו, בגיל צעיר יחסית, ירש ממנו את החוש המסחרי והפך ליצואן וליבואן של סחורות מהקווקז לאנגליה ולגרמניה. בשל עסקיו עברה המשפחה להתגורר באודיסה, למרות כשחצי מהזמן הוא עצמו בילה בקווקז.
הפגיעה בעסקיו בעקבות מלחמת העולם הראשונה והכיבוש הרוסי, פינתה לו זמן לעסוק בכתיבת ספריו. אלא שכאשר השלטונות הצרו את צעדיו והוא חש שאינו יכול עוד לעסוק בלימוד ובכתיבה, עקר גאלאמב בקיץ 1922, עם משפחתו, לברלין. לשמחתו, המשטר הקומוניסטי איפשר לו לקחת עימו את ספריו וכתבי היד, עליהם עמל וכך יכול היה להמשיך לעמול עליהם ולהוציאם לאור. לאחר שלא הצליח למצוא בברלין בית דפוס שיסכים להוציא את ספריו, ככל הנראה בשל המשבר הכלכלי ששרר בגרמניה, בעקבות מלחמת העולם הראשונה, רכש גאלאמב ב-1923 בית דפוס, יחד עם הסופר חיים נחמן ביאליק. הוא הספיק להדפיס בבית דפוס זה את החלק הראשון של ספרו "התורה והתלמוד" אך נאלץ למוכרו לאחר כשנה - בשנת 1924. בשנת 1931 עבר, בעקבות ילדיו, לברייטון שבאנגליה, שם גם נפטרה אשתו האהובה, שנה מאוחר יותר. בחורף 1935 הלך גאלאמב לעולמו.
מספריו

ערוך (או: ערוך הגדול)
תרגומנא
חקרי קדמוניות
התורה והתלמוד
לקריאה נוספת

שמואל קרויס, "ר' דוד גאלאמב ז"ל - תולדותיו, אישיותו וערך ספריו" (בתוך: תרגומנא, הקדמה לחלק ד - במדבר)
הערות שוליים

↑  בעוד שבתעתיק הלועזי שבספריו הוא כתוב כ-Golomb הרי שבעברית נרשם "גאלאמב"
↑  כך הוא כותב בסוף פירושו על מסכת ברכות, בספרו "התורה והתלמוד": "החילותיו באודיסה ליל עשרה בטבת תרע"ט... לפני פנס כהה, הדולק בחדר משכבי, כי העריצים, הני בני בריוני הרברבתא יסחבון צעירי הצאן, אסרו עלי את החשמלה, כבורגני, לבל להשתמש באורה, וגם הנפט צמצמו, המקום יאיר כנה מתוך חשכה. את הספר הוא נאלץ להשלים בברלין. במקום אחר - בספרו "תרגומנא" - בהקדמה לחלק ג - ויקרא - הוא מספר על האירועים שהובילו לעזיבתו: אחד מהסוחרים שעמו עבד הלשין עליו שהוא העביר סכומי כסף גדולים מחוץ למדינה. הוא מתאר שם את המשפט שנערך לו (ממנו הוא היה בטוח שלא ייצא חי) שבמהלכו הציע לו אחד השופטים, שהכיר את ידיעותיו והשכלתו, ביטול המשפט תמורת זה שגאלאמב יכתוב ספר ביידיש אשר יוקיר את הקומוניסטים ואת תורתם. כתשובה הוא ענה לאותו שופט שתורתו של משה טובה יותר משל מרכס, בתחום הדאגה לעובדים.
↑  25 ביולי 1922.

בדרך הם התעכבו ככל הנראה כחודשיים שלושה בקושטא (איסטנבול)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305840805171  PLWABN: 9810634391705606  GND: 1053420021  ISNI: 0000 0000 6696 2633  LCCN: nr95031508  NTA: 264100859  VcBA: 495/151763  VIAF: 36810185   WorldCat (עם VIAF): 36810185
חוסיין דרח'שאן

| --- | --- |

 לידה:  7 בינואר 1975 (בן 49) טהראן, המדינה האימפריאלית של איראן 
 מדינה:  קנדה קנדה
 השכלה:  אוניברסיטת שהיד בהשתי 
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  h0d3r
 
חוסיין דרח'שאן (פרסית: حسين درخشان; נולד ב-7 בינואר 1975) הוא עיתונאי ובלוגר איראני-קנדי. נודע כאחד מניצניה של מהפכת האינטרנט והבלוגים באיראן ובביקורתו כלפי המשטר האיראני.
בינואר 2006 ביקר דרח'שאן בישראל על מנת להביא ממקור ראשון את רשמיו מהמדינה ולהביא לתחילת דיאלוג בין ישראל לאיראן.
ב-1 בנובמבר 2008 נעצר בטהראן. בספטמבר 2010, סעיד מורתזווי גזר את דינו ל-19 וחצי שנות מאסר באשמת שיתוף פעולה עם מדינה עוינת, הפצת תעמולה נגד השלטון, קידום רעיונות הנוגדים את המהפכה האיסלאמית והפצת עלבון נגד האסלאם ונגד חכמי הדת. דרח'שאן ריצה את עונשו בכלא אווין שבצפון מערב איראן. בנובמבר 2014 עלי ח'אמנאי נתן לו חנינה והוא עזב את איראן.
טמפה ביי לייטנינג

טמפה ביי לייטנינג (באנגלית: Tampa Bay Lightning) היא קבוצת הוקי קרח מקצוענית מטמפה, פלורידה, ארצות הברית, המשחקת בליגת ה-NHL בה היא חברה בבית האטלנטי שבחטיבה המזרחית. ידועה בכינוי "בּוֹלְטס" (Bolts, מ-Bolt of lightning).
הקבוצה נוסדה ב-1992 והחלה לשחק ב-NHL בעונת 1992/93.
הלייטנינג זכו בגביע סטנלי 3 פעמים, השתיים האחרונות שבהן ברצף ב-2020 וב-2021.