stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פיטורים
הערות שוליים

↑  סעיף 9 לחוק עבודת נשים
↑  סעיף 2 לחוק הגנה על עובדים (חשיפת עבירות ופגיעה בטוהר המידות או במינהל התקין)
↑  סעיף 41א לחוק החיילים המשוחררים (החזרה לעבודה)
↑  חוק הגנה על עובדים בשעת חירום
↑  חוק הגנה על עובדים בשעת חירום (תיקון מס' 5 והוראת שעה – חרבות ברזל) (תיקון מס' 3), התשפ"ה–2025
↑  להרשעת מעבידה בפלילים, בגין מעשה פיטורים, ראו לדוגמה את פסק דינו של בית הדין האזורי לעבודה בבאר שבע בת"פ 19352-05-13 (אזורי, באר שבע), מדינת ישראל נ' ביטחון אזרחי ש.ק. בע"מ ואחרים.
↑  חיים ביאור, בג"ץ בביקורת חריפה על רשות הדואר: "פיטורים פוליטיים הם אולי גרועים ממינויים פוליטיים", באתר TheMarker‏, 28 באפריל 2010
↑  יוסף בן-דוד, עיקרון השימוע במשפט העבודה הישראלי, באתר דין – עורכי דין ומידע משפטי בישראל. ‏יוני 2019
↑  מפוטרי קיץ 2018, באתר של שירות התעסוקה, 7 באוקטובר 2018;
שירות התעסוקה מסכם את תופעת מפוטרי קיץ 2019, באתר "טלנירי", 12 בספטמבר 2019
↑  נוהל מפוטרי קיץ, באתר של שירות התעסוקה, 1 במאי 2019;
מפוטרי קיץ, באתר של שירות התעסוקה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543221105171  BNE: XX526969  BnF: cb12036222c (data)  LCCN: sh85042881  NDL: 00564583  NKC: ph331141
מסיבת עיתונאים

מסיבת עיתונאים משותפת של ג'ורג' בוש וג'ון הווארד בבית הלבן ב-2006
מסיבת עיתונאים משנת 2017
מסיבת עיתונאים היא אירוע מדיה יזום, בו מעבירים מידע לציבור באמצעות כלי תקשורת ועיתונאים, שמוזמנים לאירוע, ולרוב מורשים להציג שאלות למשתתפים.
במסיבת עיתונאים, יוזם הגורם המעוניין - כינוס של עיתונאים, ובו הוא מעביר להם את המידע ועונה לשאלותיהם בדרך כלל. הגורם היוזם יכול להיות מהתחום הפוליטי, המסחרי, או מכל תחום בו יכול להיות לציבור עניין במידע הנמסר. העיתונאים המשתתפים מסקרים בכלי התקשורת בו הם מועסקים, את התחום הנקשר לנושא האירוע. כך למשל באירוע ביטחוני יעביר גורם מהצבא מידע, והעיתונאים יהיו הכתבים לענייני צבא וביטחון. במסיבת עיתונאים עם בואו של כוכב קולנוע לארץ, ישתתפו הכתבים מתחום הבידור והפנאי. וכך הלאה.
מסיבת העיתונאים הרגילה נחלקת לשני חלקים: בחלק הראשון, מוסר הגורם היוזם את עיקרי דבריו, ובדרך כלל בחלק השני הוא עונה לשאלות העיתונאים. לעיתים קרובות נוסף לאירוע גם חלק נפרד בו מועבר המידע בשפה נוספת, בדרך כלל אנגלית, אם מדובר במידע המעניין גם עיתונאי חוץ. באירועים מוכנים היטב, יהיו גם עזרים טכניים כמו מצגות או סרטונים.
מסיבת עיתונאים הוא אירוע מקובל בכל העולם, והאופן בו הוא מתקיים בישראל זהה לכל מקום בו ישנם כלי תקשורת וגורמים המעבירים מידע.
מידע חדשותי ויחסי ציבור

מסיבות העיתונאים הזוכות לסיקור תקשורתי רחב, הן אלו המתקיימות על רקע עניין חדשותי. היוזם הוא שר, חבר כנסת, נושא מישרה ציבורית וכדומה, ועל הפקת האירוע מופקד דובר מקצועי מטעמו. נושא חשוב העומד על סדר היום, בכל תחום, מהווה אטרקציה לעיתונאים המגיעים לקבל את המידע ולהעבירו לציבור.
ברבות השנים הפכו מסיבות העיתונאים חלק בלתי נפרד מעבודתו של יחצ"ן, המבקש להעביר לציבור מידע על ארגון או חברה אותם הוא מייצג. מטבע הדברים, חלק ממסיבות עיתונאים כאלה לא תמיד מגיעות אפילו לידיעת הציבור, אלא אם כן השכיל היחצ"ן להעביר מידע אטרקטיבי אשר יעניין את הציבור – פיתוח חדשני של מוצר, פעילות יוצאת דופן של ארגון, מעשה של אדם שטרם נשמע כמוהו וכיוצא בזה.
בקורסים ליחסי ציבור, נלמדות טכניקות שנועדו ליצור מסיבת עיתונאים כזו שתועיל לגורם שיזם אותה ותעביר את המסרים שרצה להעביר בדרך היעילה ביותר.
מיקום מסיבת עיתונאים

בעבר, מסיבות עיתונאים נעשו בעיקר במקומות שהיו סביבתם הקרובה של עיתונאים ואנשי תקשורת, כמו בית סוקולוב בתל אביב, או בית אגרון בירושלים. עם השנים הפך השימוש באירוע לעניין נפוץ, וקיומו הועבר גם למקומות הנוחים לגורמים היוזמים – כמו לשכותיהם של שרים, משרדי חברות או אולמות מסחריים.
במקרים חריגים במיוחד, מתקיימות "מסיבות עיתונאים" מאולתרות. כך למשל במקום התרחשותו של פיגוע המוני, יכנס מפקד המשטרה האחראי את העיתונאים במקום, ויעביר להם את המידע על ההתרחשויות.
ראו גם

הודעה לעיתונות
גארת' בייל

גארת' פרנק בייל (באנגלית: Gareth Frank Bale; נולד ב-16 ביולי 1989) הוא כדורגלן עבר וולשי אשר שיחק בעמדת הקיצוני הימני. וכיום שחקן גולף מקצועי.
נבחרת ויילס

בייל ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת של ויילס בסוף עונת 2005/06, ב-27 במאי 2006, כמחליף בניצחון 1–2 על טרינידד וטובגו. במשחק זה הפך לשחקן הצעיר ביותר בהיסטוריה שייצג את ויילס, בגיל 16 שנים ו-315 ימים, ושבר את שיאו הטרי בן השלושה חודשים של לווין ניאטנגה. במהלך המשחק, בייל בישל את שער הניצחון לרוברט ארנשו.
ב-7 באוקטובר 2006 שבר בייל שיא לאומי נוסף, לאחר שהפך לשחקן הצעיר ביותר בהיסטוריה שכובש שער רשמי עבור הנבחרת, לאחר שכבש בבעיטה חופשית האופיינית לו במשחק מוקדמות יורו 2008 נגד נבחרת סלובקיה.
בשנת 2015 הוביל את נבחרתו לראשונה לטורניר אליפות אירופה כאשר עלה עם ויילס ליורו 2016 לאחר שהנבחרת סיימה שנייה בבית המוקדם. בשלב הבתים של היורו סיימה ויילס במקום הראשון ובייל כבש שלושה שערים, אחד בכל משחק - נגד סלובקיה, אנגליה ורוסיה.
בשנת 2018 שבר בייל את שיא השערים בנבחרת ויילס, אחרי ששבר את שיאו של איאן ראש שעמד על 28 כיבושים.
נכלל בסגל נבחרת ויילס לטורניר מונדיאל 2022. עם סיום שלב הבתים של המונדיאל סיימו בייל ונבחרתו את דרכם בטורניר במקום הרביעי בבית.
תארים

גביע הליגה: 2007/8
אליפות ספרד (3): 2016/2017, 2019/2020, 2021/2022
גביע המלך הספרדי: 2013/14
ליגת האלופות (5): 2013/2014, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018, 2021/2022
הסופר קאפ האירופי (3): 2014, 2016, 2017
הסופר קאפ הספרדי: 2017, 2021/2022
אליפות העולם לקבוצות (4): 2014, 2016, 2017, 2018
אליפות ליגת ה-MLS‏: 2022
תארים > תארים אישיים

נבחרת השנה של הפוטבול ליג צ'מפיונשיפ (התאחדות השחקנים): 2006/07
הכדורגלן הצעיר של השנה בטוטנהאם הוטספר (2): 2009/10, 2010/11
שחקן השנה של טוטנהאם: 2012/2013
נבחרת השנה של אופ"א: 2011, 2013
נבחרת העונה של ליגת האלופות: 2015/2016
כדורגלן השנה בוויילס: 2010, 2011, 2013, 2014, 2015, 2016
שחקן החודש בפרמייר ליג: אפריל 2010, ינואר 2012, פברואר 2013
נבחרת השנה של הפרמייר ליג (התאחדות השחקנים) (3): 2010/11, 2011/12, 2012/13
כדורגלן השנה בליגה האנגלית (התאחדות שחקני הכדורגל) (2): 2010/11, 2012/13
כדורגלן השנה בליגה האנגלית (התאחדות עיתונאי הכדורגל): 2012/13
הכדורגלן הצעיר של השנה בליגה האנגלית: 2012/13
כדור הזהב של גביע העולם למועדונים: 2018
הערות שוליים

↑  Transfer Centre (Sky Sports), SkySports (באנגלית)
↑  גארת' בייל נפרד מריאל מדריד: "יצרנו רגעים שייזכרו לנצח", באתר וואלה, 1 ביוני 2022
↑  גארת' בייל הודיע רשמית שחתם בלוס אנג'לס FC, באתר ONE‏, 26 ביוני 2022
↑  גארת' בייל נכנס וכבש שער אליפות בהארכה: "המשחק הגדול בתולדות ארה"ב", באתר וואלה, 6 בנובמבר 2022
↑  בגיל 33: גארת' בייל פרש מכדורגל, באתר ערוץ הספורט, 9 בינואר 2023
↑  Squad Announcement בחשבון הטוויטר הרשמי של נבחרת ויילס, 9 בנובמבר 2022 (באנגלית)
| נבחרת ויילס – יורו 2016 |
| --- | --- | --- |
|  1 הנסי •  2 גאנטר •  3 טיילור •  4 דייוויס •  5 צ'סטר •  6 א. ויליאמס •  7 אלן •  8 קינג •  9 רובסון-קאנו •  10 ראמזי •   11 בייל •  12 פון ויליאמס • 13 ויליאמס •  14 אדורארדס • 15 ריצ'רדס • 16 לדלי • 17 קוטריל • 18 ווקס • 19 קולינס • 20 ג'. ויליאמס • 21 וורד • 22 ווהן • 23 קראוץ' • מאמן: קולמן |  1 הנסי •  2 גאנטר •  3 טיילור •  4 דייוויס •  5 צ'סטר •  6 א. ויליאמס •  7 אלן •  8 קינג •  9 רובסון-קאנו •  10 ראמזי •   11 בייל •  12 פון ויליאמס • 13 ויליאמס •  14 אדורארדס • 15 ריצ'רדס • 16 לדלי • 17 קוטריל • 18 ווקס • 19 קולינס • 20 ג'. ויליאמס • 21 וורד • 22 ווהן • 23 קראוץ' • מאמן: קולמן | ויילס |
| נבחרת ויילס – יורו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 הנסי •  2 גאנטר •  3 נ. ויליאמס •  4 ב. דייוויס •  5 לוקייר •  6 רודון •  7 אלן •  8 וילסון •  9 ט. רוברטס •  10 ראמזי •   11 בייל •  12 וורד • 13 מור •  14 ק. רוברטס • 15 אמפאדו • 16 מורל • 17 נורינגטון-דייוויס • 18 ג'. ויליאמס • 19 ברוקס • 20 ג'יימס • 21 א. דייוויס • 22 מפאם • 23 לוויט • 24 קבאנגו • 25 קולוויל • 26 סמית' • מאמן: פייג' |  1 הנסי •  2 גאנטר •  3 נ. ויליאמס •  4 ב. דייוויס •  5 לוקייר •  6 רודון •  7 אלן •  8 וילסון •  9 ט. רוברטס •  10 ראמזי •   11 בייל •  12 וורד • 13 מור •  14 ק. רוברטס • 15 אמפאדו • 16 מורל • 17 נורינגטון-דייוויס • 18 ג'. ויליאמס • 19 ברוקס • 20 ג'יימס • 21 א. דייוויס • 22 מפאם • 23 לוויט • 24 קבאנגו • 25 קולוויל • 26 סמית' • מאמן: פייג' | ויילס |
| נבחרת ויילס – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 הנסי •  2 גאנטר •  3 נ. ויליאמס •  4 ב. דייוויס •  5 מפאם •  6 רודון •  7 אלן •  8 וילסון •  9 ג'ונסון •  10 ראמזי •   11 בייל •  12 וורד • 13 מור •  14 רוברטס • 15 אמפאדו • 16 מורל • 17 לוקייר • 18 ג'. ויליאמס • 19 האריס • 20 ג'יימס • 21 א. דייוויס • 22 תומאס • 23 לוויט • 24 קבאנגו • 25 קולוויל • 26 סמית' • מאמן: פייג' |  1 הנסי •  2 גאנטר •  3 נ. ויליאמס •  4 ב. דייוויס •  5 מפאם •  6 רודון •  7 אלן •  8 וילסון •  9 ג'ונסון •  10 ראמזי •   11 בייל •  12 וורד • 13 מור •  14 רוברטס • 15 אמפאדו • 16 מורל • 17 לוקייר • 18 ג'. ויליאמס • 19 האריס • 20 ג'יימס • 21 א. דייוויס • 22 תומאס • 23 לוויט • 24 קבאנגו • 25 קולוויל • 26 סמית' • מאמן: פייג' | ויילס |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9811536241905606  GND: 1277663718  ISNI: 0000 0003 6651 9238  LCCN: no2012021559  NKC: xx0205898  NTA: 371676142  VIAF: 232067524   WorldCat (עם VIAF): 232067524
מבדוק

מבדוק יבש בנמל פורטסמות', 1910 לערך.
זוג מבדוקים צפים בנמל גדנסק, 2017.
מִבְדּוֹק הוא מתקן במספנה או בנמל לתיקון ולתחזוקת אוניות כשהן מחוץ למים.
מבחינים בשלושה סוגי מבדוקים:
מבדוק יבש (באנגלית: Graving dock, Dry dock): אגן מים מלבני חָפוּר וּמְדוּפָּן בשפת נמל או בגדת נהר, שפתחו היחיד סגור על ידי שער צף (אנ') או דלתות סכר (dock gate). אחרי הכנסת האונייה לתוך המבדוק סוגרים את פתחו ומרוקנים מתוכו את המים. האונייה נשארת לעמוד על רצפת המבדוק כשהיא נתמכת מצדדיה. בסיום העבודות ממלאים מחדש את המבדוק במים, האונייה צפה, מסלקים את השער הצף או פותחים את שערי המבדוק וגוררים החוצה את האונייה.
מבדוק צף (באנגלית: Floating dry dock, Floating dock, Pontoon dock): פלטפורמת פלדה בצורת האות U, מצוידת במכלי ציפה מלבניים גדולים משני צדדיה ובתחתיתה, ומשמשת להרמת אוניות אל מחוץ למים לצורכי תחזוקה. ממלאים את מכלי הציפה במים באמצעות משאבות, המבדוק שוקע והאונייה נגררת לתוכו. אחר כך מרוקנים את המכלים, המבדוק צף ועולה, כשהוא נושא עליו את האונייה עד שהיא מחוץ למים. האונייה נשענת על סדים בתחתית המבדוק ונתמכת משני צדדיה. בסיום העבודות ממלאים שוב את המכלים, המבדוק שוקע יחד עם האונייה, וכשהיא צפה בכוחות עצמה גוררים אותה החוצה.
מבדוק רטוב (Wet dock): בימים עברו, בתקופת המפרשים, אגן מים מלבני חפור בגדת נהר מועדי ששימש לניקוי תחתית אוניות מצמדה ימית. פתחו היחיד לא צויד בדלתות סכר או בשער צף. הספינה נכנסה לתוך המבדוק בשיא הגאות, ועם בוא השפל וירידת מפלס המים התיישבה על הקרקעית. העבודה במבדוק ארכה שעות ספורות, עד בוא הגאות הבאה.
אטימולוגיה

המלה "מבדוק" חודשה על־ידי שר התחבורה הראשון דוד רמז על יסוד "זִקְנֵי גְבַל וַחֲכָמֶיהָ הָיוּ בָךְ מַחֲזִיקֵי בִּדְקֵךְ כָּל אֳנִיּוֹת הַיָּם" (יחזקאל כז ט) והדמיון הצלילי ל-dock באנגלית. ערי ז'בוטינסקי ביקר את השימוש בתחדיש המבוסס ביודעין על אטימולוגיה זרה, וסבר שהמלה תשתרש (כפי שאכן קרה) בשל הפצתה על בימת הכנסת.
"בֶּדֶק" המקראית היא מילה נרדפת ל"סֶדֶק" או "בְּקִיע". "מחזיקי בדקך" המקראיים נקראים באנגלית caulkers, "סותמי בֶּדֶק". עובדים אלו אטמו את החריצים בין לוחות הגוף של האונייה בנעורת פשתן ובזפת.
אטימולוגיה > משמעויות נוספות של המילה Dock

למילה Dock באנגלית בריטית משמעויות נוספות: א) אגן מים מלאכותי חפור בגדת נהר מועדי המשמש לטעינה ולפריקת אוניות. פתחו היחיד מצויד בשערי סכר (dock gates), והוא מוקף רציפים ומחסני סחורות. בעברית חדשה הוא נקרא "מעגנה סכורה". השימוש במעגנות סכורות פסק במחצית השנייה של המאה ה-19. ב) השטח במימי נמל או מעגן הנתחם על ידי רציפים או מזחים. באנגלית אמריקאית Dock הוא "מזח" או "רציף" בנמל או במעגן.
מִסְפָּן (Dock) הוא אגן מים מלאכותי במספנה לבנייה ותיקונים. מספן בנייה (Building dock, building basin) הוא אגן מים סכור במספנה לבניית אוניות; מספן כילול (Fitting-out dock, Fitting-out basin) הוא אגן מים במספנה בו מתקינים את מכונותיה וציודה של אונייה חדשה לאחר השקתה; מספן בֶּדֶק הוא שם נרדף ל"מבדוק". מספן בחיל הים הישראלי הוא יחידה ארגונית המקבילה ללהק בחיל האוויר ולחטיבה במטכ"ל.
to dock פירושו: א) להכניס אונייה למבדוק; בעברית חדשה: מִסְפֵּן וגם אִסְפֵּן. ב) להכניס אונייה למעגנה סכורה.
שער צף של מבדוק בבירקנהד, בנהר מרזי, 2015.
שערי מבדוק בֶּקוֹלְמֶן בסטוקהולם, 2014.
תוכנית מעגנות לונדון (London Docks) של הנרי פלמר, 1831.
ראו גם

מבדוק (ים)
תא שיט
לקריאה נוספת

Burney, William (1815). A New Universal Dictionary of the Marine... Originaly compiled by Wiliam Falconer...now modernized and much enlarged by William Burney. London, Cadle and W. Davies. Facsimile reprint edition by Chatham Publishing, London, 2006.
Falconer, William (1790). An Universal Dictionary of the Marine. London, T. Cadell. Facsimile reprint by David & Charles, 1970.
Kemp, Peter, ed. (1979). The Oxford Companion to Ships and the Sea. Oxford: Oxford University Press.
Paasch, H., Captain (1890). Illustrated Marine Encyclopedia. First Published 1890. Facsimile reprint edition by Argus Books Ltd, Herts, England, 1977.
Swindells, N.S., editor (1997). Glossary of Maritime Technology. London, Institute of Marine Engineers.
הערות שוליים

1 2 3  Burney (1815), p.125.
1 2  Paasch (1890), p. 246.
↑  Swindells (1997), p. 101, 125.
↑  Swindells (1997), p. 125.
↑  Falconer (1790), p. 100.
↑  ערי ז'בוטינסקי, אור הירח גונט הרהורים, חרות, 19 באוגוסט 1949
↑  מילון אבן שושן, 2003.
1 2  Kemp (1976), p. 255.
↑  מִסְפַּן בְּנִיָה, מִסְפַּן כִּלּוּל, מִסְפַּן בֶּדֶק – האקדמיה ללשון העברית, מילון למונחי הימאות, 1970.
↑  מִסְפֵּן – האקדמיה ללשון העברית, מילון למונחי הימאות, 1970; אִסְפֵּן – האקדמיה ללשון העברית, מונחי כלי שיט קטנים ומעגנות, 2003.
↑  האקדמיה ללשון העברית, "ימאות עברית", 26/05/2013.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NARA: 10637224
ויקטור דובינין

| --- | --- |

ויקטור דובינין
 לידה:  1 בפברואר 1943 מרטיוש, ברית המועצות ברית המועצות
 פטירה:  22 בנובמבר 1992 (בגיל 49) מוסקבה, רוסיה רוסיה (1991-1993)
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 מדינה:  רוסיה 
 השכלה:  האקדמיה הצבאית של המטכ"ל של צבא רוסיה  אקדמיה הצבאית לכוחות שריון  Blagoveshchensk Higher Tank Command School 
 השתייכות:  הצבא האדום הצבא האדום  צבא הפדרציה הרוסית
 תקופת הפעילות:  1961–1992 (כ־31 שנים)
 דרגה:   גנרל ארמייה
 תפקידים בשירות
 מפקד דיוויזיית הטנקים ה-8 מפקד הארמייה המשולבת ה-40 מפקד ארמיית הטנקים ה-7 מפקד קבוצת הכוחות הצפונית ראש המטה הכללי
 פעולות ומבצעים
 מלחמת אפגניסטן
 עיטורים
   
 
ויקטור פטרוביץ' דובינין (ברוסית: Виктор Петрович Дубынин;‏ 1 בפברואר 1943 - 22 בנובמבר 1992) היה גנרל רוסי אשר שימש כראש המטה הכללי הראשון של הפדרציה הרוסית.
ביוגרפיה

דובינין נולד ב-1 בפברואר 1943 בכפר מרטיוש שבמחוז סברדלובסק. מוצא משפחתו היה מאזור קורגן, אולם היא הוגלתה לסברדלובסק ב-1937. במחצית השנייה של שנות ה-40, הותר למשפחה לחזור לקורגן. ב-1961 הוא התגייס לצבא האדום ולמד בבית הספר לטנקים במזרח הרחוק הרוסי. בספטמבר 1970 מונה למפקד פלוגת טנקים. באוקטובר 1971 הוא מונה למפקד גדוד. באוגוסט 1975 מונה לסגן מפקד רגימנט הטנקים ה-93 של המשמר. באוגוסט 1976 הועבר לשמש כמפקד רגימנט הטנקים ה-32. בינואר 1978 מונה לסגן מפקד דיוויזיית הטנקים ה-29. בדצמבר 1979 מונה למפקד דיוויזיית הטנקים ה-8.
ב-1984 הוא סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית של המטה הכללי ומונה לסגן מפקד הארמייה ה-32. בספטמבר 1984 הוא הועבר לשמש כסגן מפקד הארמייה המשולבת ה-40. ב-30 באפריל 1986 הוא מונה למפקד הארמייה. הוא פיקד על הארמייה במהלך מלחמת אפגניסטן. ביוני 1987 הוא הועבר לפקד על ארמיית הטנקים ה-7. במאי 1988 הועבר לשמש כסגן מפקד המחוז הצבאי קייב. ביוני 1989 מונה למפקד הכוחות הסובייטים בפולין. לקראת סוף כהונתו בתפקיד, במאי 1992, פיקד על השלב הראשון במבצע פינוי הכוחות מפולין. ביוני 1992 העביר את הפיקוד על מבצע פינוי לגנרל לאוניד קובליוב, שב לרוסיה כדי להתמנות לראש המטה הכללי הראשון של הפדרציה הרוסית.
בחודשים האחרונים לחייו אובחן אצלו סרטן מתקדם. הוא נפטר ב-22 בנובמבר 1992.
אסף חנוכה

| --- | --- |

חנוכה ב-2015
 לידה:  16 בינואר 1974 (בן 51) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 לאום:  יהודי
 עיסוק:  מאייר
 מקום לימודים:  תלמה ילין, בית ספר לאמנות על שם אמיל קוהל 
 שפות היצירה:  עברית ואנגלית
 פרסים והוקרה:  פרס דוש לקריקטורה (2019)  פרס אייזנר (2016) 
 www.asafhanuka.com
 
אסף חנוכה (נולד ב-16 בינואר 1974) הוא קומיקסאי וקריקטוריסט ישראלי, זוכה פרס אייזנר (2016) ופרס דוש לקריקטורה (2019).
ביוגרפיה

חנוכה החל את הקריירה שלו כקומיקסאי בזמן שירותו הצבאי, במהלכו אייר וכתב קומיקס עבור העיתון הצה"לי "במחנה". בחלק מן הסיפורים שפורסמו על ידו ועסקו בחיי הצבא הוא שיתף פעולה עם הסופר אתגר קרת.
לאחר שחרורו מצה"ל נסע לצרפת, שם למד בבית ספר לאמנות על שם אמיל קוהל בליון. בזמן שהותו בצרפת הוא שיתף פעולה עם הסופר הצרפתי דידייה דֶנַנְקְס (Didier Daeninckx) ואייר שני ספרי קומיקס: "כרטיס צהוב" (2004) ("!Carton jaune") העוסק בכדורגל הצרפתי של שנות השלושים, ו"הסגת גבול" (2005) ("Hors limites") העוסק בחיי הצעירים בפרוורי פריז.
עם חזרתו לארץ הוא חזר לשתף פעולה עם אתגר קרת, והשניים הוציאו ביחד שני ספרים: "סמטאות הזעם" בשנת 1997, ו-"פיצריה קמיקזה", שהוא עיבוד לספרו של קרת "הקייטנה של קנלר", בשנת 2004. פיצריה קמיקזה זכתה לשבחי הביקורות ובשנת 2007 הייתה מועמדת לפרס אייזנר בקטגוריית "הקומיקס הבינלאומי הטוב ביותר". טור הקומיקס שלו "הריאליסט" מתפרסם במוסף "כלכליסט" והוא זכה בפרס איגוד המאיירים האמריקני.
חנוכה שיתף פעולה גם עם אחיו התאום תומר חנוכה. השניים כתבו ואיירו את החוברת "בייפולר" (Bipolar), שיצאה לאור על ידי הוצאת קומיקס אלטרנטיבית בארצות הברית, זכתה לתשבחות הביקורת והייתה מועמדת למספר פרסים.
חנוכה נטל חלק בעבודות האנימציה לסרט הישראלי עטור-הפרסים "ואלס עם באשיר" שיצא לאקרנים בשנת 2008.
בנוסף לעבודתו כאמן קומיקס, חנוכה הוא גם קריקטוריסט. עבודתו פורסמה בעיתונים אמריקאים כגון "הניו יורק טיימס", "וול סטריט ג'ורנל", "טיים מגזין" ו"רולינג סטון".
חיים אישיים

אסף מתגורר בתל אביב עם אשתו, המאיירת הילית שפר. לזוג שני ילדים, המרבים להופיע כמוטיב חוזר במדור "הריאליסט" (בבחינת ילדים נמרצים המביסים את הדור של הוריו המותשים).
ספריו

Bipolar (עם תומר חנוכה ואתגר קרת), 2002, הוצאת Alternative Comics
The Divine(אנ') (עם תומר חנוכה ובועז לביא), 2015, הוצאת First Second Books ו-Dargaud
The Realist (אוסף המדורים מכלכליסט), 2015, הוצאת Archaia
הריאליסט: האסטרונאוט המזרחי הראשון, 2021, הוצאת פרדס
Sono ancora vivo [אני עדיין בחיים], נכתב על ידי רוברטו סביאנו ,2021 הוצאת Bao Publishing
מי רצח את אברהם אליהו, 2024, הוצאת יוקה
פרסים

ספרו "The Divine" אותו כתב עם אחיו תומר והבמאי בועז לביא, מתאר את האחים הילדים שהנהיגו מרד צבאי במדינה דרום מזרח אסייתית. הספר זכה בשנת 2016 ב"פרס המנגה הבינלאומי התשיעי" הניתן על ידי משרד החוץ היפני.. ספרו "הריאליסט" זכה בפרס אייזנר בקטגוריית "מהדורה אמריקאית ליצירה בינלאומית".
הערות שוליים

↑  Announcement of Winners of the Ninth International MANGA Award
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007469473205171  PLWABN: 9810644150305606  BnF: cb14516864p (data)  GND: 1038082226  ISNI: 0000 0001 0875 4809  LCCN: no97064815  NLK: KAC201600887  SUDOC: 172623855  VIAF: 17457032   WorldCat (עם VIAF): 17457032 
פורטרט של אסף חנוכה
תזמורת אמני הצליל

| --- | --- |


 תאריך ייסוד:  1907 
 מדינה:  אוסטריה אוסטריה
 מיקום:  וינה, סנקט פלטן
 אולם קונצרטים:  מוזיקפראיין
 מנצח:  יוטקה סאדו
 http://www.tonkuenstler.at/
 
תזמורת אמני הצליל (גרמנית: Tonkünstler-Orchester Niederösterreich) היא תזמורת סימפונית אוסטרית היושבת בווינה ובסנקט פלטן, אוסטריה תחתית. המנצח היפני יוטקה סאדו הוא מנצחה הראשי מאז שנת 2015.
אולמות קבע

תזמורת אמני הצליל יושבת דרך קבע בווינה ובאוסטריה התחתית. בווינה היא מופיעה ב"אולם הזהב" של ה-"מוזיקפראיין" (Musikverein) ואולם החזרות שלה נמצא גם הוא באותו אתר, ב"אולם הזכוכית". כתזמורת הממלכתית של אוסטריה תחתית, היא מופיעה ב"אולם הפסטיבלים" של בירת המחוז, סנקט פלטן. החל הקיץ 2007 היא משמשת כתזמורת הבית של פסטיבל גראפנג הבינלאומי החדש למוזיקה.
היסטוריה

מקור שמה של התזמורת הוא ב"אגודת אמני הצליל" של וינה, שארגנה קונצרטים בתקופתם של יוזף היידן ווולפגנג אמדאוס מוצרט. השם המשיך להתקיים ב"אגודת התזמורת של אמני הצליל", שנוסדה בראשית המאה ה-20. הקונצרט הראשון התקיים ב"מוזיקפראיין" בשנת 1907, בנגינת יצירות משל קרל גולדמארק, אדוורד גריג, פרנץ ליסט ולודוויג ואן בטהובן. בשנת 1913 הייתה תזמורת אמני הצליל הוינאית הראשונה לבצע את "שירי גורה" של ארנולד שנברג. מופעי יום א' אחר הצהריים של התזמורת היו מקובלים מאוד על קהל המאזינים הוינאי. בשנות מלחמת העולם הראשונה נאלצה התזמורת להתמזג עם ה-"Vienna Concertverein"
עקב קשיים כספיים. האגודה המשיכה לארגן קונצרטים עד 1933.
כאשר ייסדה אוסטריה תחתית את התזמורת הסימפונית הממלכתית שלה בשנת 1946, דבקו אנשיה במסורת וקראו לה "תזמורת אמני הצליל של אוסטריה תחתית", ואף השיבו לחיים את מסורת הקונצרטים של ימי א' אחר הצהריים.
מנצחים ראשיים

יוטקה סאדו (2015 – 2025)
אנדרס אורוסקו-אסטרדה (2009 – 2014)
כריסטיאן ירווי (2004 – 2009)
קרלוס קלמר (2000 – 2003)
פאביו לואיזי (1994 – 2000)
איזאק קאראבצ'בסקי (1988 – 1994)
מילטיאדס קארידיס (1978 – 1988)
ולטר ולר (1975 – 1978)
היינץ ולברג (1964 – 1975)
גוסטב קוסליק (1951 – 1964)
קורט ווס (1946 – 1951)
במשך השנים ניצחו על התזמורת מנצחים אורחים מפורסמים, ביניהם קלמנס קראוס, פאול הינדמית, ארוויד יאנסונס ומאריס יאנסונס, זובין מהטה, כריסטוף פון דוהנאני וג'פרי טייט. גם סולנים ידועי שם רבים ניגנו עם התזמורת, כמו ארתור גרומיו, לאוניד קוגן, וולפגנג שניידרמן, מסטיסלב רוסטרופוביץ', איזבלה ואן קוילן, היינריך שיף, אלפרד ברנדל, רודולף בוכבינדר, גריגורי סוקולוב וכריסטה לודוויג.
רפרטואר ופרופיל

המלחינים הקלאסיים היידן, מוצרט ובטהובן, כמו גם מלחיני התקופה הרומנטית, החל בשוברט וברהמס וכלה בברוקנר ומאהלר מהווים בסיס חשוב לרפרטואר התזמורת. כיום התזמורת נודעת גם בביצועי מוזיקה של המאה ה-20.
תזמורת אמני הצליל הייתה התזמורת האוסטרית הראשונה בעלת מחלקה שהתמקדה אך ורק בתוכנית חינוך מוזיקלי.
סיורים

לאחרונה סיירה התזמורת בבריטניה ובמדינות הבלטיות. סיור נוסף בבריטניה וקונצרטים בגרמניה, סלובניה, צ'כיה, הונגריה ואסיה מתוכננים לשנים 2007 ו-2008.
גאורגי פלחנוב

| --- | --- |

צילום מ-1917
 לידה:  29 בנובמבר 1856 (יוליאני) גודלובקה, רוסיה 
 פטירה:  30 במאי 1918 (בגיל 61) טריוקי, פינלנד 
 מדינה:  האימפריה הרוסית 
 מקום קבורה:  ליטרטורסקיה מוסטקי 
 מפלגה:  זמליה אי ווליה, Emancipation of Labour, Black Repartition, מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית 
 השקפה דתית:  אתאיזם 
 
גאורגי ולנטינוביץ' פלחנוב
גאורגי ולנטינוביץ' פְּלֵחַנוֹב (בכתב רוסי: Георгий Валентинович Плеханов;‏ 29 בנובמבר 1856 – 30 במאי 1918) היה מהפכן רוסי, תאורטיקן מרקסיסטי וממנהיגי המנשביקים. נחשב לאבי המרקסיזם ברוסיה.
חייו

פלחנוב, נולד בגודלובקה, בפלך טמבוב ברוסיה, אז האימפריה הרוסית, כאחד מארבעה-עשר ילדיהם של הקפטן ולנטין פלחנוב, אציל זעיר רוסי ממוצא טטרי ושל מריה לבית בלינסקי.  בצעירותו היה לנרודניק מראשי ארגון "זמליה אי ווליה" ("אדמה וחופש"). לאחר שהיגר מרוסיה בשנת 1880 יצר קשרים עם התנועה הסוציאל-דמוקרטית במערב אירופה, והחל לקרוא את כתבי קרל מרקס ופרידריך אנגלס. בעקבות הקריאה זנח את הנרודניקיות והיה למרקסיסט מושבע. בשנת 1883 ייסד בשווייץ את הקבוצה "האמנציפציה של העבודה", שעסקה בהפצת המרקסיזם בין הגולים הרוסים. לאחר שהקבוצה התפרקה הצטרף ל"מפלגה הסוציאל-דמוקרטית של העבודה ברוסיה", ובמסגרת זו פגש את לנין ושיתף פעולה איתו תקופת מה.
ב-1892 פרסם את המאמר "על מטרות הסוציאליסטים במאבקם נגד הרעב ברוסיה", שבו הטיף להתאגדות בקנה מידה גדול של הפועלים (אגיטציה) על בסיס צורך כלכלי, במקום הגישה שרווחה עד תקופתו, של עבודה בקבוצות קטנות (חוגים).
בשנת 1903, לאחר הפיצול בקונגרס השני של המפלגה, הצטרף פלחנוב לפלג המנשביקים, אך למרות כך, בדיוק כמו הבולשביקים, התנגד גם פלחנוב למפלגת 'הבונד', ועל פי עדותו של יוסף קרוק, שזכה לשמוע את פלחנוב בהרצאות בשווייץ, פלחנוב היה זה  "שהפריח את האימרה הידועה: "הבונדיסטים — אלה הם ציונים המפחדים מפני מחלת־הים", כלומר שלמעשה הם ציונים, הגם שעקרונית 'הבונד' התנגד לציונות. קרוק תיאר את האופן בו הופיע פלחנוב לפני ציבור שכלל מעריצים ומתנגדים גם יחד:
המנהיג הוותיק והנערץ ביותר של המפלגה הסוציאל־דימוקראטית הרוסית, התאורטיקן המארקסיסטי הנודע נושא דברו בשעה היסטורית כזאת! האולם הגדול מלא וגדוש עד אפס מקום. כל המושבה הרוסית באה לשמעו. לא רק חסידיו, גם יריביו האידיאיים מבקשים לדעת מה הן תוכניותיו ואיזה צעד מציע הוא עתה. פליכאנוב מופיע על הבמה. טיפוס אירופי מובהק. לא אלגאנטי, אך לבוש בקפידה. צוארון נוקשה, עניבה, חליפה כהה, פנים אינטלקטואליים מאוד, זקנקן מחודד קטן, עשוי למשעי. אמנם קולו אינו מתאים לאסיפות המוניות, אבל קול כזה הוא מתת־אלוהים ממש לצורך השמעת הרצאות רציניות. הוא מדבר לאט, משפט משפט. רשימות מונחות לפניו, אבל אין הוא מעיין בהן, רק מציץ בהן מדי פעם בפעם. עלי לומר, כי בפעם הראשונה בחיי שמעתי אז נאום מלוטש באמנות כזאת, כאילו הייתה זו יצירת אמנות שנחצבה בשיש. בימינו אנו, מסופקני אם עוד מצויים מרצים כאלה. הוא מדבר כדרך שמדבר פרופסור. ואכן, הרי הוא באמת פרופיסור למדעי חברה מודרניים.
במהלך מלחמת העולם הראשונה החזיק בדעה שיש להמשיך במלחמה עד לניצחון על גרמניה, והציג בכך עמדה לאומית, מנוגדת לעמדה הקוסמופוליטית של הבולשביקים בהנהגת לנין.
זמן קצר לאחר מהפכת פברואר שב לרוסיה לאחר שעזב אותה 37 שנים קודם לכך. יחד עם ורה זסוליץ' ולב דייטש תמך בשיתוף פעולה עם הממשלה החדשה והמשך השתתפות המדינה במלחמת העולם הראשונה. אך לא היה לו שום תפקיד רשמי.
לאחר מהפכת אוקטובר עזב שוב לנוכח עוינות הבולשביקים. הוא מת ממחלת השחפת בטריוקי, אז בפינלנד (כיום זלנוגורסק, סנקט פטרבורג, רוסיה).