stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פורפיריה אפורת-ראש
אקולוגיה

תחום התפוצה של הפורפיריה אפורת-הראש משתרע מהמזרח התיכון, דרך תת-היבשת ההודית, ועד לדרום סין וצפון תאילנד. הופצה בידי אדם בטעות בצפון אמריקה בסוף שנות ה-90, וכעת היא נפוצה באזורים רבים בדרום פלורידה, ונחשבת שם למין פולש אגרסיבי כלפי המינים המקומיים. היא חובבת אזורי ביצות רדודים ומרובי צמחייה, אך היא מסתגלת למגוון רחב של בתי גידול כמו מים מתוקים ומליחים, בעלי זרימה איטית, או עומדים, ביצות, אגמים, בריכות, נהרות, שולי סכר, מישורי שיטפונות ובריכות ביוב. אצבעותיה הארוכות מאפשרות לה ללכת ביתר קלות בצמחיית ביצה, והיא מסוגלת להיעלם במהירות מפתיעה בריצה לתוך הסבך. היא מעדיפה הליכה וריצה.
הפורפיריות צמחוניות בעיקר ואוכלות מגוון צמחי ביצה, כולל נצרים רכים של צמחי מים, אולם הן עשויות להיות אופורטוניסטיות ולצרוך מגוון רחב יותר של מזון; כמו ציפורים, דו-חיים, זוחלים, דגים, ביצים, חרקים, פרוקי-רגליים ורכיכות.
לבניית הקן עוקרת הפורפיריה חומר צמחי חי. שני הזוויגים אוספים את חומר הקינון, אך הבנייה נעשית בעיקר על ידי הנקבה. קוטר הקן כ-31 עד 38 ס"מ עם עומק של כ-4.7 ס"מ. הקינים בנויים בדרך כלל על צמחייה צפה עבה במיוחד, בהודו מעדיפה Eichhornia crassipes (אנ'). בתטולה 4 עד 5 ביצים, כשהמספר משתנה כתלות בזמינות המזון. הדגירה נמשכת 19–22 ימים החל מהביצה הלפני אחרונה. שני ההורים משתתפים בדגירה ומתחלפים ביניהם. בנוסף, תועד גידול שיתופי, כאשר גם האוכלוסייה הלא מקננת מספקת עזרה להורים.
הערות שוליים

↑  Gill, Frank; Donsker, David, eds. (2019). "Chats, Old World flycatchers". World Bird List Version 9.1. International Ornithologists' Union. נבדק ב-3 באפריל 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Sangster, G. (1998). "Purple Swamp-hen is a complex of species" (PDF). Dutch Birding. 20 (1): 13–22.
↑  García-R, J.C.; Trewick, S.A. (2015). "Dispersal and speciation in purple swamphens (Rallidae: Porphyrio)". Auk. 122 (1): 140–155. doi:10.1642/AUK-14-114.1.
↑  C. T. Callaghan, Bill Pranty, Peter Pyle, Michael A. Patten, Gray-headed Swamphen (Porphyrio poliocephalus), version 1.0, Birds of the World, 2020 doi: 10.2173/bow.purswa3.01species_shared.bow.project_name
1 2 3 4  Dr. Yashpal Singh, Grey-headed Swamphen (Porphyrio polycephalus) | Wealthy Waste, wealthywaste.com, ‏2023-08-11
↑  Gray-headed Swamphen, Porphyrio poliocephalus, eBird.org
↑  Gregory Askew, Getting Out of the Mire! African vs Gray-headed Swamphen, saudibirding.com
פורפיריה אפורת-ראש עם אגמייה מצויה.
פוטואלסטיות

תצלום 1 - קורה בתוך פולריסקופ מעגלי
פוטואלסטיות היא שיטה פיזיקלית אופטית המאפשרת איסוף מידע אודות הפיזור או הפילוג של מאמצים ומעוותים (עיבורים) במבנה על פני שטחים, בניגוד למדידות נקודתיות באמצעות מד עיבור. השיטה מסתמכת על כך שבחומרים שקופים מסוימים מהירות האור ובהתאם גם מקדם השבירה של האור, תלויים ברמת המאמץ או המעוות (עיבור). אם המאמץ בכיוונים שונים אינו אחיד, תתקבל שבירה כפולה. תחת אור מקוטב נוצרת התאבכות בין רכיבים של גלי האור שהתקדמו במהירות שונה ומתקבלת תמונת פסים. אור לבן יוצר פסים בכל צבעי הקשת, אור מונוכרומטי ייצור פסים כהים ובהירים לסירוגין. ככל שהמאמץ בחומר הפוטואלסטי גדול יותר כן גדל מספרם של מחזורי הצבעים. הפוטואלסטיות מיישמת את התופעה הזו לצורך אנליזה ניסויית של מאמצים ועיבורים וככזו היא כלי חשוב ליישום תורת חוזק חומרים ומסייעת לתיכון מבנה שצורתו הגאומטרית מאפשרת חלוקה טובה יותר של עומסים, וכתוצאה - מבנה עמיד יותר.
השם הוא צירוף של המילים היווניות פוטו שמשמעה אור ואלסטיות.
היסטוריה

תופעת השבירה הכפולה והקשר בינה ובין המאמצים והעיבורים נתגלתה לראשונה על ידי הפיזיקאי הסקוטי דייוויד ברוסטר.
ממצאיו של ברוסטר היו בסיס לעבודות דומות של אוגוסטן ז'אן פרנל ושל ג'יימס קלארק מקסוול.
החל משנות הארבעים של המאה ה-20 יושם הידע הזה כאמצעי למחקר לפיתוח תורת חוזק חומרים



.
התפתחות בתורת חוזק חומרים יחד עם יישום נרחב של פוטואלסטיות, השפיעו במיוחד על התפתחות המטוסים בשנות ה-40 וה-50 של המאה ה-20. השיפורים הניכרים שחלו במבנה מטוסים ובביצועיהם נבעו, בין השאר משיפור בחומרי המבנה ובגאומטריה של המבנה.
בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה הופיעו מטוסים עם מבנה קל מאוד יחסית למשקלם. מבנה כזה רגיש להעמסה מחזורית, הגורמת לעייפות החומר, יותר מאשר להעמסה סטטית, ולכן השיטות הישנות והפשוטות להוכחת העמידות של מבנה – העמסה הדרגתית עד כשל - אינן מספקות, משום שאופן הכשל ומקומו שונים. הפוטואלסטיות, בהיותה שיטה המאפשרת כיסוי שטחים שלמים, מאפשרת זיהוי האזורים שבהם צפוי כשל התעייפות.
בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20 שימשה הפוטואלסטיות כלי עזר לפיתוח שיטות ממוחשבות לאנליזת מאמצים ובעיקר שיטת אלמנטים סופיים

בשנים אלו כמעט כל מפעל מטוסים גדול החזיק מעבדה פוטואלסטית. בשנות ה-80 החלה ירידה בהיקף השימוש בפוטואלסטיות בגלל השיפור ביכולות ובזמינות של מחשבים ותוכנות לניתוח מאמצים. אולם בגוש המזרחי, בגלל נחיתות ביישומי מחשב, הייתה התפתחות ניכרת של הפוטואלסטיות.
כמעט בכל בית ספר להנדסה בעולם נעזרים בפוטואלסטיות לצורך הדגמה של חלוקת מאמצים ולימוד חוזק חומרים.
בישראל פעלו מספר מעבדות פוטואלסטיות. בטכניון בראשות הפרופ' אברהם בצר, באוניברסיטת תל אביב בראשות הפרופ' מירצ'ה ארקאן ובמכון ויצמן בראשות הפרופ' דניאל וגנר. כמו כן פעלו בישראל מעבדות פוטואלסטיות בתעשייה האווירית, ברפא"ל, ובסניף הישראלי של חברת וישיי.
הסבר השיטה

האור (בתחום הנראה לעין האנושית) הוא קרינה אלקטרומגנטית בתחום אורכי הגל 0.4 עד 0.8 מיקרון. התקדמות האור כרוכה בתנודה של השדה החשמלי והשדה המגנטי, וקטורי השדה החשמלי והמגנטי מאונכים לכיוון התקדמות האור. בדרך כלל מקורות אור מפיקים תנודות לכל הכיוונים. הכנסת מקטב בציר התקדמות האור מאפשרת מעבר לרכיב אחד בלבד של התנודה – זה המקביל למישור הקיטוב.
היחס בין מהירות האור בריק c לבין מהירותו בתוך חומר כלשהו  n={\frac {c}{V}}
נקרא מקדם השבירה. בחומרים רבים היחס הזה תלוי ברמת המאמץ או העיבור (באנגלית strain) שבחומר. לצורך מדידות פוטואלסטיות נבחרו או פותחו חומרים שבהם היחס הזה הוא ביחס ישר לרמת המעוות.
כאשר קרן אור מקוטב מתקדמת בחומר שקוף, תנודות השדה החשמלי תהיינה בהתאמה למקדם השבירה. הרכיבים המקבילים למאמצים הראשיים x ו-y יתקדמו במהירויות  \ V_{x} ו- \ V_{y}, בהתאמה:
V_{x}={\frac {c}{n_{x}}} ו- V_{y}={\frac {c}{n_{y}}}.
לאחר שהקרן עברה חומר בעובי  \ t נוצר הפרש פאזה בין שני הרכיבים ששיעורו
 \delta =c\left({\frac {t}{V_{x}}}-{\frac {t}{V_{y}}}\right)=t(n_{x}-n_{y})
בפולריסקופ העברה כגון זה שבתרשים 1, מתקיים
 \ \delta =tK(\epsilon _{x}-\epsilon _{y})
כאשר K הוא תכונה פיזיקלית של החומר הנקראת מקדם המעוות (או העיבור) הפוטואלסטי (strain optical coefficient) המקיים את היחס
\ (n_{x}-n_{y})=K(\epsilon _{x}-\epsilon _{y})
ובהתאם
 (\epsilon _{x}-\epsilon _{y})={\frac {\delta }{tK}}
בתרשים מופיעים אינדקסים 1 ו-2 במקום x ו-y כדי להבהיר שאין קשר למערכת צירים של מתקן הניסוי או הפולריסקופ.
בפולריסקופ החזרה, כגון זה שבתרשים 2 ו-3 נוסף פקטור 2, כי קרן האור עוברת פעמיים את עובי החומר.
(\epsilon _{x}-\epsilon _{y})={\frac {\delta }{2tK}}
פולריסקופ החזרה מיועד לדגמים שעליהם יושם ציפוי מחומר פוטואלסטי בהדבקה באמצעות דבק מחזיר אור.
עוצמת האור לאחר שעבר בחומר הפוטואלסטי ובפולריסקופ קווי:
 I=A^{2}\ \sin ^{2}2\alpha \ \sin ^{2}{\frac {\pi \delta }{\lambda }}
\ \alpha  = הזווית בין קו הקיטוב ובין כיוון המעוותים הראשיים
\ \alpha =0 מתקיים כאשר שני המקטבים ניצבים זה לזה ובו-זמנית הם גם מקבילים לכיווני המעוות הראשיים בחומר. באזור יתקבל פס שחור ועל ידי סיבוב המקטבים ניתן למצוא את כיווני המעוות בחומר.
בפולריסקופ מעגלי (תרשים 1) מוכנסות שתי לוחיות גל במסלול האור, סמוך למקטבים, אחת מכל צד של הדגם הנבדק. הלוחיות הן בעלות ערך של רבע אורך גל. אור לבן מחושב כאילו היה בעל אורך גל של 0.57 מיקרון, הערך המדויק נקבע לפי ספקטרום מקור האור ולפי רגישות המצלמה.
עצמת האור ביציאה מהפולריסקופ המעגלי:
I=A^{2}\sin ^{2}{\frac {\pi \delta }{\lambda }}
ממשוואה זו רואים שעוצמת האור היא אפס בכל מקום שבו  \ \delta  היא כפולה שלמה של אורך הגל (N הוא מספר שלם)
 \ \delta =N\lambda 
המספר N נקרא "סדר הפס" (fringe order)
ערכים לא שלמים של N ניתן למדוד בדרכים הבאות:
לפי הגוונים האופייניים. בין סדר פס אפס לסדר פס 1 מופיעים כל צבעי הקשת, אם כי בהירותם הולכת ונחלשת עם עליית סדר הפס (ראו תצלום 1)
מדידה באמצעות לוחית גל מתכווננת (Babinet-Soleil Null Balance Compensator או Wollaston Prism - האחרון שימושי במיוחד בתחום התת-אדום)
ס# למדוד על ידי שינוי הכיוון של המקטבים ולוחית הגל (שיטת TARDY)
דגמים פוטואלסטיים > ציפוי פוטואלסטי

השיטה הנפוצה ביותר היא ציפוי פוטואלסטי. ציפוי של חומר מתאים מיושם לרוב על מבנה אמיתי או חלק ממנו, ואת המבנה הזה בוחנים באמצעות פולריסקופ החזרה. על המבנה מפעילים עומסים המייצגים את עומסי השרות שלו.
דגמים פוטואלסטיים > דגמים דו-ממדיים

אלו מיועדים לפולריסקופ העברה. אפשר להשתמש גם בפולריסקופ החזרה ואז אחד מצידי הדגם יצופה בחומר מחזיר אור. PVA (פוליוויניל אלכוהול) מעורבב באבקת אלומיניום, מהווה ציפוי מוצלח משום שברק ההחזרה הוא מט, וקל לקלף ציפוי כזה ללא נזק לדגם.
דגמים פוטואלסטיים > דגמים תלת-ממדיים דקים

ניתן במקרים רבים לייצר דגם תלת-ממדי ולבחון אותו בפולריסקופ רגיל, בהנחה שפיזור המאמצים הוא דו-ממדי, הדבר יהיה נכון עבור מבנים שצורתם היא צירוף של אלמנטים דקים, או שהמשטחים שלהם מקבילים זה לזה.
דגמים פוטואלסטיים > דגמים תלת-ממדיים

יישום פוטואלסטיות למבנה תלת-ממדי בעל צורה מורכבת הוא מסובך ויקר, ולכן כמעט אינו נמצא כיום בשימוש.
יישומים ושימושים

לימוד והבנת התנהגותו של מבנה לצורך חישוב מאמץ בשיטות קלאסיות או הכנת מודל מתמטי ואנליזה ממוחשבת
ניתוח ניסויי של מבנים הקשים לניתוח תאורטי
מציאת מקדמי ריכוז מאמצים
אופטימיזציה של מבנה על מנת להשיג יחס גבוה יותר בין החוזק לבין המשקל והמחיר
בדיקה תכונות, איכות ייצור והרכבה של מבנים שקופים. בדיקה כזו היא בדרך כלל ללא הרס
בדיקת תהליכי ייצור של רכיבי מיקרואלקטרוניקה, סיליקון וגרמניום אטומים לאור נראה, ולכן משתמשים בגלאים ומקטבים המתאים לתחום התת-אדום
איתור מיקום אופטימלי ליישום של אמצעי מדידה אחרים, כגון : מדי-עיבור, אמצעים לזיהוי סדק, מדי-שקיעה ועוד
לקריאה נוספת

Dally J.W. & Riley W.F., Experimental Stress Analysis, 2nd Ed.McGraw-Hill 1987 p. 343 ISBN 0-07-015204-7
Hecht E., Optics, Schaum McGraw-Hill 1975, ISBN 0-07-027730-3, pp. 3-4, 93-117
Zandman F., Redner S., Dally J.W., Photoelastic Coatings, The Iowa State University + Society for Experimental Stress Analysys, 1977. ISBN 0-8138-0035-8
הערות שוליים

↑  D. Brewster, Experiments on the depolarization of light as exhibited by various mineral, animal and vegetable bodies with a reference of the phenomena to the general principle of polarization, Phil. Tras. 1815, pp.29-53
↑  D. Brewster, On the communication of the structure of doubly-refracting crystals to glass, murite of soda, flour spar, and other substances by mechanical compression and dilation, Phil. Tras. 1816, pp.156-178
↑  Timoshenko s.p., History of Strength of Materials, Dover 1983, p.249, 271, 351 ISBN 0-486-61187-6
↑  Timoshenko S.P. & Googier J.N., Theory of Elasticity, 3rd Ed., Mc-Graw Hill 1970, pp.115, 150-164
↑  Den Hartog, Advanced Strength of Materials, McGraw-Hill 1952, p.199
↑  Timoshenko S.P. & Woinowsky-Krieger S.,Theory of Plates and Shells, McGraw-Hill 1970, p.362 ISBN 0-07-085820-9
↑  אטינגן שלמה, עורך, מדריך לאינג'ינר, כרך ראשון מדעי היסוד, מסדה תשכ"ה, ע' 224
↑  Young W.C., Roark's Formulas for stress and Strain, 6th ed., McGraw-Hill 1989 pp.51-58 ISBN 0-07-072541-1
↑  Sanford R.J. & Beaubien L.A., Stress Analysis of a Complex Part: Photoelasticity V.S. Finite Element, Experimental Mechanics Dec.1977
↑  אבי פן, צילום באור מקוטב כאמצעי לאנליזת חוזק ומבנים בשיטה הפוטואלסטית, עבודת גמר הנדסאי, מכללת קריית-אונו, המגמה לצילום, 1984
↑  Peterson R.E.,Stress Concentration Factors, John Wiley 1974 ISBN 0-471-68329-9
↑  Macke H.J. & Sant T.D., The Intricate Pattern of Stress, Mechanical Engineering, Dec 1982
↑  רייס מ., מדריך להנדסה אזרחית, מסדה 1990, ע'325
↑  Williams P.A.,Rose, Lee, Conrad, Day and Hale, Optical, thermo-optic, electro-optic and photoelastic properties of bismuth germanate, Applied Optics, Vol.35, No.19, July1996 pp.3562-3569
↑  Anand Asundi, Recent Advances in Photoelastic Applications, Nanyang Technological University, Singapore 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543515405171  BnF: cb119778664 (data)  LCCN: sh85101158  NDL: 00566097 
תרשים 1 - פולריסקופ העברה מעגלי. בפולריסקופ קווי אין לוחיות רבע גל.
תרשים 2 - פולריסקופ החזרה
תרשים 3 - פולריסקופ החזרה עם מראה חצי-מעבירה או מנסרה מפצלת
תצלום 2 - מאמצים שיוריים בעדשת המשקפיים בגלל חומר פגום והרכבה לא נכונה
תצלום 3 - ריכוז מאמצים הנובע משיטת הריתוך
פרויקציה (מוזיקה)

פרויקציה היא טכניקת דיבור המשמשת בעיקר בעולם התיאטרון. בעזרת שימוש בפרויקציה ניתן לומר טקסט שיישמע למרחקים בלא צורך להגביר את הקול. למשל, שחקן שהסצנה מחייבת אותו ללחוש, אך תנאי האקוסטיקה והמרחק מהקהל מחייבים אותו לדיבור חזק, ישתמש בפרויקציה.
פרויקציה היא אחת מתוך שתי טכניקות הרטוריקה הדרושות לשחקן; הטכניקה הנוספת היא דיקציה. שתי הטכניקות קשורות זו בזו: שחקן בעל יכולת פרויקציה טובה לא יישמע נהיר אם הדיקציה שלו אינה תקינה, וכך גם להפך. שליטה בטכניקה היא עניין של אימון. ניתן להתאמן בהן גם בעזרת קלינאי תקשורת.
פליסיטי אייס

| --- | --- |

 תיאור כללי
 סימן זיהוי:  מספר IMO:‏ 9293911 מספר MMSI:‏ 371427000 אות קריאה ימי: 3ECX4
 סוג אונייה:  אוניית גל-נוע
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  מספנות שין קורושימה
 הושקה:  2005
 תקופת הפעילות:  ? – פברואר 2022
 אחריתה:  טבעה
 מיקום:  37°31′43″N 28°59′08″W﻿ / ﻿37.52861°N 28.9856°W﻿ / 37.52861; -28.9856 
 מידות
 הֶדְחֶק:  17,738 טונות
 תפוסה:  60,118 טונה 
 אורך:  199.99 מ' 
 רוחב:  32.26 מ' 
 שוקע:  9.2 מ' 
 נתונים טכניים
 מהירות:  22 קשר (41 קילומטר לשעה)
 
פליסיטי אייס (באנגלית: Felicity Ace) הייתה אוניית גל-נוע מתוצרת מספנות שין קורושימה ביפן שהושקה בשנת 2005 ותופעלה על ידי חברת Mitsui O.S.K. Lines (אנ'). האונייה הייתה רשומה בפנמה. בפברואר 2022 פרצה בה שרפה בעת הפלגה, כשמטענה כלל 3,965 מכוניות, וכעבור ימים אחדים טבעה.
מאפיינים

אורך האונייה כ-200 מטר, רוחבה כ-32 מטר והשוקע שלה הוא 9.2 מטר. ההדחק שלה הוא 17,738 טונות. תפוסתה 60,118 טון תפוסה. היא מונעת במנוע דיזל מתוצרת מיצובישי. מהירותה 22 קשר (41 קילומטר לשעה).
השרפה

ב-10 בפברואר 2022 הפליגה האונייה מנמל אמדן שבצפון-מערב גרמניה בדרכה אל דייוויסוויל (אנ') שברוד איילנד, כשעליה 3,965 מכוניות מתוצרת קבוצת פולקסווגן, בהן מתוצרת החברות הבנות אאודי, פורשה, למבורגיני ובנטלי, שמחירן הכולל הוא כחצי מיליארד אירו.
ב-16 בפברואר פרצה שרפה באזור המטען של האונייה, בעת שהפליגה באוקיינוס האטלנטי, לא הרחק מהאיים האזוריים. כל 22 אנשי הצוות של האוניה נטשו אותה וחולצו על ידי מכלית הנפט Resilient Warrior שהוזעקה לעזרה. מהמכלית פונו אנשי הצוות במסוק של חיל הים הפורטוגלי אל הורטה שבאיים האזוריים.
מטען האונייה כלל מכוניות חשמליות המונעות בסוללות ליתיום-יון שיש קושי לכבותן.
תוך ימים אחדים עלה באש כל המטען שהיה על האונייה, והנזק נאמד ב-438 מיליון דולר. ב-1 במרץ, במהלך ניסיון לגרור את האונייה לפורטוגל היא נקלעה לסערה, נטתה על צדה וטבעה.
הערות שוליים

↑  22 Crewmembers Safely Rescued From Burning Ro/Ro off the Azores, The Maritime Executive, February 17, 2022
↑  תומר הדר, מאבק אבוד מראש בכיבוי אוניית הרכב שנשרפה בלב ים, באתר כלכליסט, 19 בפברואר 2022
↑  תומר הדר, השריפה באוניית המכוניות: הנזק נאמד ביותר מ-400 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 22 בפברואר 2022
↑  תומר הדר, סוף לפליסיטי אייס: האונייה שנשרפה כשעליה 4,000 מכוניות גרמניות - טבעה, באתר כלכליסט, 2 במרץ 2022
↑  Monica Raymunt, Burnt-Out Ship Carrying Porsches and Lamborghinis Sinks in Rough Seas, Bloomberg, March 1, 2022
פיוראסנס

| --- | --- |
 מקום הקמה:  Failsworth 
 תקופת הפעילות:  מ-1992 
 סוגה:  רוק • רוק אלטרנטיבי • אינדי רוק
 חברת תקליטים:  Island
 www.puressence.co.uk
 חברים
 ג'יימס מודריצקי, לואל קילן, קווין מתיוס, אנתוני שומינסקי
 
Puressence (בתעתיק עברי: פיוראסנס) הייתה להקת רוק בריטית מפיילסוורת', עיר לוויין של מנצ'סטר.
היסטוריה

פיוראסנס הוקמה בשנת 1992, אחרי שחבריה נפגשו באוטובוס בדרכם לצפות בהופעה של הסטון רוזס, בעקבות ההופעה קנה קווין מתיוס גיטרה בס והחל להתאמן וכך גם שאר חברי הלהקה המתגבשת.
הופעתיה הראשונות בוצעו בפסטיבל העירוני של מנצ'סטר הלהקה הוציאה 2 סינגלים ובשנת 1996 הוחתמה בלייבל Island records והוציאה את אלבומה הראשון שנקרא על שם הלהקה. מאז הוציאה הלהקה 4 אלבומים נוספים ויצאה לסיבובי הופעות במדינות שונות.
ללהקה גרעין מעריצים גדול ביוון, יותר מאשר ארץ מוצאם.
הסינגל Walking Dead שימש כפסקול בחלק השלישי של סדרת משחקי הווידאו היטמן. בשנת 2013 התפרקה הלהקה ומודריצקי פנה לקריירת סולו. בשנת 2015 הוכרז כי מודריצקי הקים להקה חדשה בשם The Nihilists (הניהיליסטים).
חברי הלהקה

ג'יימס מודריצקי (שירה)
לואל קילן (גיטרה)
קווין מתיוס (בס)
אנתוני שומינסקי (כלי הקשה)
דיסקוגרפיה

(Puressence (1996
Only Forever (1998)
Planet Helpless (2002)
(Don't Forget to Remember (2007
Solid State Recital (2011)
הערות שוליים

↑  Manchester Evening News, Puressence look to break through again, Manchester Evening News, ‏2007-02-15 (באנגלית)
↑  Manchester Evening News, US warms to Puressence, Manchester Evening News, ‏2010-04-19 (באנגלית)
↑  P U R E S S E N C E Online, web.archive.org, ‏2011-05-27
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 9829 7471  MusicBrainz: 1b882337-341c-4fc2-bb68-07ca0c3d27d2  NKC: xx0154136  VIAF: 145665612   WorldCat (עם VIAF): 145665612 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פיוראנו (מסלול מרוצים)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מסלול מירוץ 
 מיקום:  Fiorano Modenese 
 מדינה:  איטליה 
 בעלים:  פרארי 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1972
 תאריך פתיחה רשמי:  1972 
 מידות
 אורך:  2.997 ק"מ 
 קואורדינטות:  44°32′03″N 10°51′26″E﻿ / ﻿44.53418°N 10.85728°E﻿ / 44.53418; 10.85728
 אתר רשמי
  (למפת איטליה מוגדלת) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןפיוראנו(למפת איטליה רגילה) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןפיוראנו(למפת אמיליה-רומאניה רגילה) בולוניה מודנה פארמה רג'ו אמיליה רוונה רימיני פרארה פורלי פיאצ'נצה ונטו לומברדיה ליגוריה טוסקנה מא. הים האד.  הים הליגורי פיוראנו(למפת אמיליה-רומאניה מוגדלת) בולוניה מודנה פארמה רג'ו אמיליה רוונה רימיני פרארה פורלי פיאצ'נצה ונטו לומברדיה ליגוריה טוסקנה מא. הים האד.  הים הליגורי פיוראנו
 
מפת המסלול
מסלול המרוצים פיוראנו הוא מסלול מרוצים הנמצא בבעלות חברת פרארי ומשמש לפיתוח ובחינה של דגמי החברה. המרוץ נמצא בעיירה פיוראנו, בסמוך למראנלו.
היסטוריה

המסלול נבנה בשנת 1972. אורכו המקורי עמד על 3,000 מטרים ורוחבו 8.4 מטרים. בשנת 1992 נוספה למסלול פניית שיקיין (Chicane), שהאריכה את המסלול ב-21 מטרים. בשנת 1996 עבר המסלול שיפוץ מקיף. מהירות הנסיעה הממוצעת של רכבי פורמולה 1 עומדת על 160 קמ"ש והמהירות הגבוהה ביותר שהושגה היא 290 קמ"ש. כמסלול המשמש לבחינה של רכבים הוא מתאפיין במגוון רחב של פניות החל מפנייה בקוטר 370 מטרים וכלה בפנייה בקוטר 13.71 מטרים. מגוון הפניות מאפשר לחברה לדמות את הפניות הקיימות במסלולי המרוץ השונים.
המסלול מאובזר בסנסורים המאפשרים מדידה טלמטרית ומכשור לבחינת צמיגים (Skidpad). בשנת 2001 הותקנה מערכת השקיה, המבוססת על שמונה בורות מים בהם נאספים מי גשמים. המערכת מאפשרת לבוחנים לדמות נהיגה בתנאי מסלול רטוב.
לקוחות החברה יכולים לבחון דגמים חדשים על גבי המסלול. דגם הפרארי 599 GTB פיוראנו נקרא על שם המסלול.
לצד המסלול נמצא ביתו של אנצו פרארי, בית בו התגורר מיום פתיחת המסלול ועד למותו בשנת 1988.
זמני ההקפות המהירים ביותר במסלול

| מיקום> רכבי פורמולה 1 | רכב> רכבי פורמולה 1 | זמן> רכבי פורמולה 1 | נהג> רכבי פורמולה 1 | שנה> רכבי פורמולה 1 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | פרארי F2004 | 0'55.999 | גרמניה מיכאל שומאכר | 2004 |
| 2 | פרארי F2003-GA | 0'56.33 | גרמניה מיכאל שומאכר | 2003 |
| 3 | פרארי 248 F1 | 0'57.099 | ברזיל פליפה מאסה | 2006 |
מכוניות מרוץ
| 1 | פרארי 333 SP | 1'11.90 |  |  |
| 2 | מזארטי MC12 | 1'12.00 |  |  |
| 3 | פרארי 333 SP | 1'13.00 |  |  |
Road cars
| 1 | להפרארי | 1'19.70 | רפאל דה סימון | 2015 |
| 2 | פרארי F12 TDF | 1'21.00 |  | 2015 |
| 3 | פרארי F12 ברלינטה | 1'22.40 | ארצות הברית בראד רנדל | 2012 |
השיאים מעודכנים לתאריך 17 בנובמבר 2016
הערות שוליים

↑  זמני ההקפות המהירים ביותר
| פרארי |
| --- | --- | --- |
| אישיים | אנצו פרארי - מייסד החברה • ג'ון אלקן יו"ר ומנכ"ל החברה הנוכחי • פיירו פרארי - סגן היו"ר (בנו של אנצו פרארי) • פלאביו מאנזוני (המעצב הראשי) |  |
| כלי רכב נוכחיים | פרארי 812 סופרפאסט • פרארי פורטופינו • פרארי מונזה SP • פרארי F8 טריבוטו • פרארי SF90 סטרדלה • פרארי רומא • פרארי 296 GTB • פרארי דייטונה SP3 |  |
| פארקים | פרארי וורלד • פרארי לנד |  |
| מוזיאונים | מוזיאון פרארי • מוזיאון קאסה אנצו פרארי |  |
| מפעלים | מפעל פרארי במרנלו |  |
| מרוצים | פיוראנו (מסלול מרוצים) • סקודריה פרארי • אקדמיית פרארי לנהגים |  |
| מנועי פרארי | V6 F1 טורבו • F163 • F160 • F154 • F140 |  |
| שונות | פרארי בהתאמה אישית • פרארי אן. וי - חברת החזקות המחזיקה בבעלות פרארי |  |
|  מדיה וקבצים בנושא פרארי בוויקישיתוף  אתר האינטרנט הרשמי של פרארי קטגוריה:פרארי |  מדיה וקבצים בנושא פרארי בוויקישיתוף  אתר האינטרנט הרשמי של פרארי קטגוריה:פרארי |  |
פקה וסאלה

פקה וסאלה (בפינית: Pekka Antero Vasala;‏ 17 באפריל 1948) הוא אתלט עבר פיני, אלוף אולימפי (מינכן 1972) ושיאן פינלנד (נכון ל-2022) בריצת 1500 מטר. זכה לכינוי "הפיני המעופף".
ביוגרפיה

פקה וסאלה נולד ב-1948 בעיר ריהימקי (אנ') שבדרום פינלנד. כבר בתקופת לימודיו בבית הספר החל להתאמן בספורט וב-1965 זכה באליפות פינלנד עד גיל 17 בריצת 1,000 מטר. ב-1968, במסגרת תחרות של נבחרת פינלנד מול נבחרת נורווגיה, השיג את המינימום האולימפי בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:41.8 דקות.
באפריל 1972 נפצע וסאלה ולאחר אולימפיאדת מינכן נותח ברגלו כדי לתקן קרע בגיד אכילס. לאחר כשנתיים בהן התאושש מהניתוח ניסה ב-1974 לחזור להתחרות אך לא הגיע להישגיו מ-1972 והחליט לפרוש. בנוסף להישגו האולימפי ניצח 6 פעמים באליפות פינלנד באתלטיקה בריצת 1500 מטר (1969, 1970, 1971) ובריצת 800 מטר (1969, 1970, 1972).
לאחר פרישתו מספורט החל לעבוד במספר חברות ותפקידים:
ב-1974 עבד בחברת מטסא (אנ') שעוסקת בתעשיית העץ.
ב-1975 הצטרף כמנהל כספים למכון הספורט הפיני.
ב-1983 מונה למנהל הכספים ובהמשך למנכ"ל של התאחדות האתלטיקה הפינית.
ב-1987 מונה למנהל השיווק של חברת וירסו אוי (Virsu Oy) הפינית.
ב-1988 מונה למנכ"ל יחידות עסקיות ב"פדרציית הספורט הלאומית הפינית".
ב-1990 מונה לסמנכ"ל ואחר כך מנכ"ל מכון הספורט הפיני.
וסאלה נשוי ואב לשני בנים.
קריירה ספורטיבית > 1968

באולימפיאדת מקסיקו חלה וסאלה וסיים במקום 47 בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:08.51 דקות.
קריירה ספורטיבית > 1969

באליפות אירופה שנערכה באתונה, יוון סיים במקום תשיעי בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:44.1 דקות.
קריירה ספורטיבית > 1971

באליפות אירופה שנערכה בהלסינקי, פינלנד סיים במקום תשיעי בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:41.49 דקות.
באליפות אירופה באולם שנערכה בסופיה, בולגריה סיים במקום 15 בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:52.1 דקות.
קריירה ספורטיבית > 1972

בתחרות אתלטיקה פינלנד-שוודיה ניצח בריצת 800 מטר בשיא אירופה של 1:44.5 דקות.
קריירה ספורטיבית > 1972 > אלוף אולימפי

באולימפיאדת מינכן זכה במדליית זהב בריצת 1500 מטר בשיא לאומי חדש של 3:36.3 דקות, לפני קיפצ'וגה קיינו מקניה (3:36.8 דקות) ורוד דיקסון מניו זילנד (3:37.5 דקות). נכון ל-2022 שיאו של וסאלה הוא עדיין שיא פינלנד.
קריירה ספורטיבית > 1974

באליפות אירופה שנערכה ברומא, איטליה סיים במקום שישי בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:41.5 דקות.
צחי אליחן

צחי אליחן (נולד ב-3 באפריל 1991) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת החלוץ.
קריירה

אליחן נולד בשוודיה לאב ישראלי ואם שוודית שהתגיירה. אמו התאבדה לאחר שסבלה מדיכאון סב לידתי, וכשהיה בן 5 עלה עם משפחתו לישראל. בתחילה התגוררה המשפחה בחיפה ולאחר מכן התיישבה ברמת ישי. אליחן התחיל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מ.כ. נצרת עילית ובגיל 14 הצטרף למחלקת הנוער של בית"ר ירושלים. ב-20 בפברואר 2010 ערך אליחן את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף בהפסד 2–3 להפועל חיפה. במשחקו השני בקבוצה הבוגרת הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, כשנכנס כמחליף בניצחון 5–0 נגד מכבי אחי נצרת. עד סיום העונה רשם בסך הכל שש הופעות בליגה במדי הקבוצה הבוגרת, ובעונה שלאחר מכן המשיך לשחק בקבוצת הנוער ושותף רק בשלושה משחקים במסגרת גביע הטוטו. בעונת 2011/2012 כבש שער אחד ב-10 הופעות בליגת העל, ובעונה שלאחר מכן ערך תשע הופעות ולא כבש. בעונת 2013/2014 כבש שער אחד ב-11 הופעות בליגה.
ב-5 בספטמבר 2014 חתם אליחן בהכח עמידר רמת גן מהליגה הלאומית, ובמדיה כבש שלושה שערים ב-24 הופעות בליגה. בתום העונה ירדה הקבוצה לליגה א' ואליחן עזב את המועדון.
ב-20 במאי 2015 חזר אליחן לליגת העל וחתם בקבוצת בני סכנין, ובמדיה כבש שער אחד ב-18 הופעות בליגה. בחלון העברות של ינואר 2016 חתם בהפועל רמת גן מהליגה הלאומית. בתום העונה חתם בהפועל מגדל העמק מליגה א'.
ב-16 ביולי 2017 חתם אליחן במ.ס. דבורייה מליגה ב'. לאחר שפתח את העונה בדבורייה, אך לא זכה לדקות משחק מאז ספטמבר 2017, עזב אליחן את הקבוצה וחתם ב-17 בינואר 2018 בהפועל בית שאן.
הערות שוליים

↑   עירד צפריר, "לא חשבתי שהמעבר שלי מבית"ר לסכנין יעשה כזה רעש", באתר הארץ, 22 ביולי 2015
↑  אופיר סער‏, "המו"מ בין בית"ר ירושלים לתומר סוויסה תקוע", באתר וואלה, 5 בספטמבר 2014
↑  דורון בן דור, ‏"ספואן זועבי וצחי אליחן חתמו בסכנין", באתר ONE‏, 20 ביולי 2015
↑  קובי פורטל," צחי אליחן חתם במ.ס. דבוריה", באתר דאבל פס, 16 ביולי 2017
↑  קובי פורטל, "בית שאן: יחיאל צגאי חתם אך לא יוכל לעבור, צחי אליחן חתם", באתר דאבל פס, 17 בינואר 2018
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "צחי אליחן".