stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יצחק גברא

| --- | --- |

 לידה:  1865 ה'תרכ"ה אסוואד, תימן
 פטירה:  1950 (בגיל 85 בערך) ה'תש"י עגור, ישראל
 תאריך עלייה:  ה'תש"ט (1949)
 רבותיו:  אביו רבי יצחק גברא
 צאצאים:  בנו הרב דוד גברא נכדו הרב יחיאל גברא
רבי יצחק גברא (בערך ה'תרכ"ה – כ"א בתמוז ה'תש"י) המכונה "פועל הישועות מעגור" נקרא בשמו של אביו רבי יצחק גברא, היה מרבני וראשי יהדות תימן בתימן, ורב העיר אסוואד (או סווד) השוכנת צפונית מערבית לצנעא, ואחר כך כשעלה לישראל היה מראשוני המתיישבים במושב עגור ומחשובי קהילת העולים במקום.
הרב המשיך שושלת רבנים משפחתית מיוחסת, (דור 17 של רבנים). לאחר פטירת אביו, אחיו הגדול רבי אברהם התמנה לרב, עד לפטירתו בשנת ה'תש"ב, ולאחר מכן, כממשיכם של אביו ואחיו, שימש כרב הקהילה באסוואד.
עליתו ארצה

לאחר עלייתו לישראל במרבד הקסמים שהה תקופה במעברת עין-שמר (שער מנשה) שבשרון משם עבר למושב עגור באזור השפלה הדרומית שראשוני מתיישביו היו עולים מתימן, כשרבי יצחק כרב הקהילה, דאג לשלומם ברוחניות ובגשמיות, ופעל רבות לבניית מקווה טהרה במושב.
פטירתו

בצוואתו ביקש להיקבר סמוך לעץ חרוב שהיה מול ביתו ”רצוני להיקבר כאן בגבעה מול ביתי, פה אשב כי אוותיה”, וכן הודיע לאשתו לפני פטירתו שבקרוב תסתלק מהעולם.
נקבר בערב שבת סמוך לכניסת השבת בקצה המושב עגור, כפי שביקש, סמוך לעץ החרוב. על מצבתו חרוט ”המפורסם בניסים בחייו ולאחר מותו”. אשתו, שנפטרה 90 יום לאחריו, נקברה בסמוך אליו. המקום אינו בית קברות רשמי, ומלבד קבריהם ישנו קבר נוסף של ילד ששמו אינו ידוע.
כיוון שלא מדובר בשטח המיועד לקבורה ניסו מספר פעמים, מיד לאחר פטירתו, ואף בשנים מאוחרות יותר, להעביר את קברו. אך בכל פעם נגרם נזק למנסים, וכך נשאר הקבר במקומו עד היום.
פרסומו

במשך השנים, נטשו המתיישבים התימנים של עגור את המושב, והתיישבו במקום עולים מכורדיסטן, בתקופה זו חלקת הקבר שהייתה מאחורי בתי המושב וללא מצבה, לא הייתה ידועה. הסימן היחיד היה שורת אבנים סביב הקבר, ועליהם צמחה עשבייה שהסתירה את קיומו. אגדות רבות מסופרים על תקופה זו איך נשמר הקבר בשלמותו. כשבסופם, בשנות ה-70 למאה ה-20, סיפרה הדיירת שגרה בבית הסמוך שחלמה שרבי יצחק בא ושאל אותה למה לא מתפללים על קברו שתחת החרוב שבחצרה, ובירך אותה שיוולדו לבתה שלשה ילדים. לאחר החלום, הדיירת פינתה את העשבייה הרבה שהייתה סביב לקבר, וגילתה אותו. ולאחר שנולד לבתה בנה הבכור, קראה לו על שם רבי יצחק. בן זה מתגורר בבית הסמוך לקבר, ודואג לתחזוקת המקום.
בשנים האחרונות התפרסם מאוד המקום, ורבים מגיעים להתפלל שם.
ביום ההילולא שלו מגיעים אלפים בהסעות מרחבי הארץ להתפלל במקום.
משפחתו

בנו מורי יחיא נפטר י' שבט תשנ"ב 1992
בנו רבי דוד גברא היה רב העיר יבנה, נפטר כ"ה באב תשמ"ו 1986
בנו של רבי דוד, רבי יחיאל גברא משמש כרב במועצה האזורית גדרות
הערות שוליים

↑  ראה בהרחבה ערכים רבים באנציקלופדיה לחכמי תימן
↑  כתבה על הניסיון להזיז את קברו ברדיו קול חי 19 יולי 2022
↑  מ. סייר, אין מנוחה ב"נחלה"..., מעריב, 17 במאי 1960
↑  שפי גבאי, עולי כורדיסטן מתערים בישראל, דבר, 13 ביולי 1962
↑  הרב שמשון פינקוס מספר על כך בערוץ 2000
↑  ההילולה בשנת תשע"ב באתר JDN
↑  תמונות מההילולה בשנת תשע"ג באתר כיכר השבת
אתר הקבר ושלוש המצבות
עץ החרוב העומד סמוך לקבר הצדיק
כיכר יאן פאלאך

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  כיכר עירונית 
 על שם:  יאן פאלאך 
 מיקום:  פראג 1 
 מדינה:  צ'כיה 
 קואורדינטות:  50°05′20″N 14°24′53″E﻿ / ﻿50.08889°N 14.41472°E﻿ / 50.08889; 14.41472
  (למפת פראג מוגדלת) כיכר יאן פאלאך(למפת פראג רגילה) כיכר יאן פאלאך
 
כיכר יאן פאלאך
הרודולפינום עם פסלו של אנטונין דבוז'אק.
כיכר יאן פאלאך (בצ'כית: Náměstí Jana Palacha) היא כיכר עירונית בעיר העתיקה של פראג. הכיכר נמצא על הגדה המזרחית של נהר הוולטאבה ליד הרובע היהודי.
מבנים ומבנים

הצד המערבי של הכיכר צמוד לנהר הוולטאבה. גשר מאנס (1911–1916) מחבר את כיכר יאן פאלאך למאלה סטרנה שמצדו השני של הנהר. צד זה של הכיכר מאפשר תצפית טובה על מצודת פראג, גבעת פטז'ין וגשר קארל. בצפון יש את אולם הקונצרטים רודולפינום הבנוי בסגנון נאו-רנסאנס (1876–1884). הבניין בצד המזרחי (1924–1930) מאכלס את הפקולטה לאמנויות (בצ'כית: Filozofická fakulta) של אוניברסיטת קארל, והבניין בצד הדרומי (1885) שייך לאקדמיה לאמנויות, אדריכלות ועיצוב (צ'כית: Vysoká škola umělecko-průmyslová ).
יש חניון תת-קרקעי גדול מתחת לכיכר, וניתן להבחין במבנים עיליים של מתקן זה.  אנדרטאות לשני אישים מהתרבות צ'כית ממוקמים כאן - פסל של המלחין אנטונין דבוז'אק מול הרודולפינום ופסל של הצייר יוזף מאנס קרוב יותר לנהר.
שם הכיכר

במהלך התקופה הקומוניסטית שמה של הכיכר היה כיכר חיילי הצבא האדום ( Náměstí Krasnoarmějců) משנת 1948, לזכר החיילים הסובייטים שנהרגו במהלך שחרור פראג במאי 1945. לפני כן שמה של הכיכר היה Rejdiště על שם אולם רכיבה שעמד במקום. השם הנוכחי הוכנס לשימוש לזמן קצר בשנים 1969–1970 ונעשה קבוע ב-20 בדצמבר 1989 לאחר מהפכת הקטיפה. הוא מנציח את יאן פאלאך, סטודנט שהצית את עצמו ב-16 בינואר 1969 במאה על הכיבוש הסובייטי של צ'כוסלובקיה.
תחבורה

כיכר יאן פאלאך נגישה באמצעות חשמליות מס' 17 ו-18 או באמצעות קו A של הרכבת התחתית. ליד הפינה הדרום-מזרחית של הכיכר נמצאת תחנת המטרו Staroměstská, ומעבר לגשר הסמוך נמצאת תחנת המטרו Malostranská.
הערות שוליים

↑  "Jan Palach Square - Details". Prague.eu.
↑  Veřejné prostory Prahy | č. 12 | 2006 | archiv - A2 kulturní týdeník (אורכב 27.09.2007 בארכיון Wayback Machine)
יצחק ברקת

| --- | --- |

להקת הכרמל, למעלה אריק לביא, באמצע יצחק ברקת, למטה יהודה אפרוני. דליה למדני שנייה מימין.
 לידה:  10 בדצמבר 1923 ממלכת רומניה בקאו, ממלכת רומניה
 פטירה:  30 ביוני 2018 (בגיל 94) ישראל פתח תקווה, ישראל
 שם לידה:  איזק ברוקמאייר
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  1942–2018 (כ־76 שנים)
יצחק ברקת (איז'ו; 10 בדצמבר 1923 – 30 ביוני 2018) היה שחקן תיאטרון ובמאי ישראלי יליד רומניה. מזכיר אגוד השחקנים והבמאים בהסתדרות.
קורותיו

נולד בשם איזק ברוקמאייר בעיר בקאו שבמולדובה.
היה חניך "השומר הצעיר".
למד משחק אצל ביאטה פרדנוב, מתלמידותיו של מקס ריינהרדט, באקדמיה לאמנויות התיאטרון בבוקרשט (1942–1944). שיחק על במת התיאטרון היהודי באראשאום, בבוקרשט (1942–1946).
עלה לארץ-ישראל ב-1946, באניית המעפילים אנצו סרני. עם עלותו ארצה, הצטרף לקיבוץ גת. את שרותו הצבאי התחיל בצ'יזבטרון – הלהקה הצבאית של הפלמ"ח, בהמשך הצטרף ללהקת הכרמל (1947–1950).
בשנת 1951 הצטרף לתיאטרון "הבימה".
קורותיו > פעילות כשחקן

את עיקר פעולתו האמנותית עשה, במשך כעשרים שנה, בתיאטרון הלאומי הבימה.
בנוסף שיחק גם בהפקות בתאטרונים המטאטא, זווית, השדרה, גיורא גודיק, תיאטרון חיפה, אורנה פורת לילדים ולנוער, שמונה וחצי, צוותא, המרתף.
כשחקן הופיע בהצגות "בדרך לאילת", "אגדת שלושה וארבעה", "אדון בידרמן", "אופרה בגרוש", "מירל'ה אפרת", "ברווז הפרא", "חתולה על גג פח לוהט", "המצודה", "זעקי ארץ אהובה", חנה סנש, "הסוחר מוונציה", "אירמה לה דוס", "השושנה המקועקעת", "ביקור הגברת הזקנה", ממלא המקום, המצוד המלכותי של השמש, המרפסת, תרדמת השבויים, "מותו של סוכן", "שנים עשר המושבעים", "יוליוס קיסר", "חדוה ואני", מלחמה ושלום, המכתב האבוד, "צוואתו של כלב", השפן לשלטון, משפטה של מרי דוגן.
ב-1970 העלה הצגת יחיד - "יצחק ברקת שמח בחלקו".
ברקת השתתף במספר סרטים, ביניהם "הם היו עשרה" (1960), "999... עליזה מזרחי" (1967), "לנה" (1982) ובסדרת הטלוויזיה עברית בסימן טוב.
קורותיו > פעילות כבמאי

ביים את ההצגות "מר בטטה" (באמצע שנות ה-60 במסגרת תיאטרון "שמונה וחצי" (בית הספר לאמנויות הבמה של "סמינר הקיבוצים") ו"יוצאי דופן" – ערב מערכונים ופזמונים, בתיאטרון.
בשנת 1962 ביים עבור להקת פיקוד מרכז את התוכנית "חיילים יצאו לדרך".
ביים עשרות הצגות בחוגים דרמטיים לנוער. כתב את המחזה "בעוד שבועיים בכנרת", והעלה אותו בגימנסיה הרצליה בתל אביב, שבה גם ניהל את החוג הדרמטי.
קורותיו > פעילויות נוספות

שימש כמזכיר אגוד השחקנים והבמאים של הסתדרות העובדים הכללית במשך 14 שנה. עם פרישתו נבחר ליושב-ראש האגוד.
כאשר הוקמה "אשכולות" בשנת 1983, התבקש על ידי המנכ"ל, אילי גורליצקי, להצטרף להנהלתה, תפקיד בו שימש במשך כעשרים שנה.
הוציא לאור שני ספרי שירה דו-לשוניים (עברית-רומנית) וספר שירה ברומנית.
יצחק ברקת נפטר ב-2018 ונטמן בבית העלמין סגולה בפתח תקווה.
קורותיו > ספרי שירה

דו-לשוניים: עברית-רומנית
נפשי-ישובב, 1984
קניות  ‏, (poezii) Târguieli ‏; 1988
ברומנית
יד-ביד, 1992
כלל אלן

אוזני הפנק המדברי גדולות ובולטות.
אוזני שועל השלג מהטונדרה קטנות.
כלל אלן
בזואולוגיה, כלל אלן הוא כלל הקושר בין גודל גפיים ואיברי גוף בולטים אחרים (כמו זנב ואוזניים) של בעלי חיים אנדותרמיים (בעלי "דם חם"), לבין טמפרטורת הסביבה הממוצעת. אצל בעלי חיים החיים במקומות קרים יהיו איברים אלה קטנים יותר, לעומת גודלם אצל בעלי חיים החיים במקומות חמים.
הכלל קרוי על שמו של ג'ואל אלן.
הכלל מתבסס על העובדה שקצב איבוד החום רב יותר ככל ששטח הגוף גדול יותר ולהפך. לדוגמה: לפנק המצוי באזורי מדבריות חמים יש זוג אוזניים הגדולות מאוד יחסית לגופו הזעיר, וזאת כדי שיוכל לצנן את גופו ביעילות ו"לסלק" את החום מגופו בזריזות כדי לשרוד כשטמפרטורת הסביבה בה הוא חי גבוהה. לעומת זאת, לדוב קוטב יש אוזניים זעירות יחסית לגופו העצום, ובאמצעותן הוא שומר על חום גופו כדי לשרוד באזורים הקרים בהם הוא חי.
ראו גם

כלל ברגמן
כלל גלוגר
כריסטופר טרימל

כריסטופר טרימל (נולד ב-24 בפברואר 1987) הוא כדורגלן אוסטרי המשחק כמגן ימני באוניון ברלין מהבונדסליגה.
קריירה

טרימל התחיל את הקריירה שלו בקבוצות נוער באוסטריה. ב-2008 הצטרף לראפיד וינה ושיחק בעיקר בקבוצת המילואים. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה האוסטרית באפריל 2009. בעונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת שותף ב-4 משחקי ליגה.
בעונת 2009/2010 הבקיע את שער הבכורה שלו עבור ראפיד וינה ואף כבש שלושער מהיר בתוך 6 דקות נגד אוסטריה כרנטן.
בקיץ 2014 עבר טרימל לאוניון ברלין מהבונדסליגה השנייה בגרמניה. בעונת 2018/2019 מונה לקפטן הקבוצה ועלה עמה לבונדסליגה. בינואר 2023 האריך את חוזהו באוניון ברלין.
נבחרת לאומית

טרימל ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אוסטריה באוגוסט 2009 במשחק ידידות נגד קמרון. עד מרץ 2010 רשם 3 הופעות בנבחרת.
לאחר הפסקה של יותר מ-9 שנים, זומן טרימל באוקטובר 2019 שוב לסגל הנבחרת ושיחק במשחק מוקדמות יורו 2020 נגד ישראל. במאי 2021 זומן לסגל המורחב ליורו 2020 ונכלל בסגל הסופי, עמו הגיע עד לשמינית הגמר. בנובמבר 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-4 על מולדובה.
הערות שוליים

↑  FC Union verpflichtet Christopher Trimmel, bz-berlin
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1270411098  VIAF: 5890166656966222710008   WorldCat (עם VIAF): 5890166656966222710008
כיכר ינקה קופלה

| --- | --- |

האנדרטה לזכר קופלה
 מידע כללי
 על שם:  ינקה קופלה
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיר:   אשדוד
 רובע:  ט"ו
 מפגשים עיקריים:  שדרות רוטשילד, רחוב מוטה גור
 קואורדינטות:  31°46′35″N 34°37′36″E﻿ / ﻿31.776287390481°N 34.626554433938°E﻿ / 31.776287390481; 34.626554433938
  מפת מיקום  מפה מפורטת   מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת אשדוד מוגדלת) כיכר ינקה קופלה(למפת אשדוד רגילה) כיכר ינקה קופלה(למפת השפלה רגילה) כיכר ינקה קופלה(למפת השפלה מוגדלת) כיכר ינקה קופלה  he כיכר ינקה קופלהhe כיכר ינקה קופלהמפת  __ אשדוד (in English: Ashdod)  __ גן יבנה (in English: Gan Yavne) [‌השפלה וסביבותיה‌]מצפון וממזרח: __ מועצה אזורית חבל יבנה (in English: Hevel Yavne Regional Council) ממזרח ומדרום: __ מועצה אזורית באר טוביה (in English: Be'er Tuvia Regional Council) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
| --- | --- |

פסל מסיבת התה
 מידע כללי
 פַּסל:  סיגל נוביק-רשף  דוד זונדלוביץ'
 תאריך יצירה:  1997 
 טכניקה וחומרים:  בטון, מתכת 
 
המשורר הבלארוסי ינקה קופלה
כיכר ינקה קופלה היא מעגל תנועה ברובע ט"ו בדרומה של העיר אשדוד, המחברת בין שדרות רוטשילד לרחוב מוטה גור.
בכיכר נמצא פסל מסיבת התה שעוצב על ידי הציירת-פסלת סיגל נוביק-רשף ופוסל בידי הפסל דוד זונדלוביץ'. הכיכר קרויה על שמו של הסופר הבלארוסי ינקה קופלה.
הפסל שוחזר ב-2021 על ידי האמן-פסל אדוארד דולקרט.
היסטוריה

במרץ 2012 פנתה שגרירות בלארוס בישראל לסגן ראש עיריית אשדוד, בוריס גיטרמן, בבקשה לקרוא לרחוב בעיר על שם המשורר הבלארוסי ינקה קופלה. מועצת עיריית אשדוד סירבה לקרוא לרחוב על שמו, אך הציעה את הכיכר ברובע ט"ו כתחלופה. לאחר משא ומתן עם השגריר הבלארוסי, הוסכם שההנצחה תתממש בתמורה לכך שייקראו כיכרות בבלארוס על שם אישים יהודים. גיטרמן הציע לקרוא לכיכר על שמו בישיבת מועצת העירייה לאור בקשת השגרירות והמלצת ועדת השמות העירונית, והוסיף כי קופלה "דאג ליהודים ועזר להם".
חברי המועצה בועז רענן, אריה ללוש ולריסה לנין, שלא שמעו על קופלה קודם לכן – התנגדו לקריאת הכיכר על שם קופלה, והעדיפו לקרוא לכיכר על שמו של יהודי או פעיל ציוני במקום, ואליעזר בן-יהודה הוצע כחלופה. לנין וללוש חששו מתקרית שבה המועצה תצביע לקרוא לכיכר על שמו של אנטישמי. לנין מצאה כי כתב שירים כנגד היהודים, ורענן טען כי אין סימוכין באינטרנט לכך שקופלה תמך ביהודים. לבסוף, המתנגדים המקוריים (למעט ללוש, וכן ראש העירייה צבי צילקר) הצביעו גם הם בעד, ונפלה ההחלטה לקרוא לכיכר על שם קופלה תחת תנאי מתלה: ”ובכפוף לבדיקת הנתונים שהוצגו לפני חברי המועצה
אמיתיים, ובמידה והם לא תואמים – ההחלטה תבוטל”.
ב-2015, לרגל יום הולדתו ה-130 של קופלה, הוצבה בכיכר אנדרטה לזכרו בעיצובו של הפסל המקומי יוצא בלארוס אלכסנדר פאין. האנדרטה מעוצבת כתיבת שיש, המעוטרת בדפוס האריגה הסלאבי רושניק (אנ') (רו') (המופיעה גם בצידו הימני של דגל בלארוס) ובהבלט מפוסל של קולמוס. באנדרטה נכתב על קופלה בעברית וכן בבלארוסית:
חייו ויצירתו הינם מופת לשיתוף פעולה בין-תרבותי, סובלנות והבנה בין עמים.
ב-2022 השגרירות הבלארוסית ערכה בכיכר אירוע הקראה של שיריו של קופלה, יחד עם קהילת יוצאי בלארוס של כל ישראל חברים.
פסל מסיבת התה

בכיכר נמצא הפסל מסיבת התה, בפיסולה של סיגל נוביק-רשף. ב-1997, הוזמנה על ידי עיריית אשדוד לעצב פסל לכיכר בעיר. באותו הזמן, עיקרי ההתמקדות האמנותית של נוביק-רשף היו משחקי ילדים וספרות ילדים, בדגש על אליס בארץ הפלאות, שם מתרחשת "מסיבת תה אבסורדית" ששימשה כמקור ההשראה.
הקנקן והספל מעוצבים בהשראה מממערכת התה עימה עלתה לארץ סבתה של נוביק-רשף מאוקראינה הסובייטית. כדי ליצור את הפסל, נוביק-רשף ציירה את הסרוויס והביאה את המודל לפסל דוד זונדלוביץ', שיצק את הפסל מבטון וממתכת.
בתוך ספל התה, מצוי ראש כרות המחובר אליה, בדמות ראשה של נוביק-רשף, שפוסל גם הוא בידי זונדלוביץ'. במהלך העשור השני של המאה ה-21 הראש נעלם מהפסל, כאשר השאלה מדוע, נותרה כתעלומה. עלו סברות כי נגנב כמעשה ונדליזם, ושהעירייה הסירה אותו עקב תלונות שהפחיד ילדים שהסתקרנו והביטו לתוך ספל התה.
במסגרת כתבה שערכה ענת קורול-גורדון בנושא בכאן דיגיטל ב-2021, הראש שוחזר על ידי האמן-פסל אדוארד דולקרט, בהעתק מדויק לפי יציקת השעווה שלפיה פוסל הראש המקורי. לשאלתה של קורול-גורדון, מדוע יש צורך בראש הכרות בספל אם הוא יכול להיתפש כמפחיד וכאכזרי, הראתה נוביק-רשף תצלום של ילדה משתעשעת ויושבת על הספל בכתבה שהתפרסמה בידיעות אחרונות כשהפסל הושק, והצביעה על כך שהיא אינה מבוהלת כלל.
הקטע של האלימות, זה משהו שאנשים מבוגרים מפילים על הילדים. [אתם] יכולים להסתכל ולראות את הבבואה של עצמכם.

אפשר לקחת את זה להרבה מקומות.
העתק של הראש מופיע בפסל נוסף בגבעתיים.
ב-2024 הוצב בכיכר פסל ראש נוסף, כמתיחת אחד באפריל, בידי החברה לתיירות של עיריית אשדוד.
תמונות

פסל מסיבת התה
פסל מסיבת התה והראש המפוסל בדמותה של סיגל נוביק-רשף שקוע בספל
האנדרטה לזכרו של קופלה בבלארוסית
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10   מי גנב את הראש הכרות מספל התה באשדוד? | תעלומות עם ענת קורול, סרטון בערוץ "כאן דיגיטל", באתר יוטיוב (אורך: 15:40)
1 2  אדם חודרה, אשדוד: משורר ביילורוסי גרם לסערה בעירייה, באתר nrg‏, 20 במאי 2012
1 2 3 4 5  ישיבת המועצה בה הוחלט לקרוא לכיכר על שם ינקה קופלה (עמ' 4-6), באתר עיריית אשדוד, ‏2 במאי 2012
↑  Monument to Belarusian poet Yanka Kupala unveiled in Israel, שגרירות בלארוס בישראל, ‏30 בדצמבר 2015 (באנגלית)
↑  Yanka Kupala's readings held in Israel's Ashdod, ממשלת מחוז לפל בבלארוס, ‏30 בדצמבר 2022 (באנגלית)
↑  אלדה נתנאל, תעלומה בספל התה הראש המקורי חזר למקומו – אחד באפריל, באתר אשדוד נט, ‏1 באפריל 2024
| אשדוד  |
| --- | --- | --- |
| ערכים ראשיים | אשדוד • רובעי העיר • אדריכלות • כיכרות |  |
| גנים ופארקים | פארק אשדוד-ים • פארק בן-גוריון • פארק אקולוגי מצודת-ים אשדוד • גן אלישבע • פארק לכיש • גבעת יונה • עד הלום |  |
| רחובות | רחוב רוגוזין • רחוב שבי ציון • מדרחוב הנביאים • שדרות בני ברית • שדרות הרצל • שדרות מנחם בגין • שדרות משה דיין |  |
| תחבורה | תחבורה ציבורית • מסוף ריביירה • מסוף בני ברית • מסוף ביג |  |
| מוסדות | מרכז כיוונים • המשכן לאמנויות הבמה • הארכיון לתולדות אשדוד • אוניברסיטת אשדוד (עתידי) • בית אריה קלנג • מוזיאון אשדוד לאמנות |  |
| תעשייה | נמל אשדוד • תחנת הכוח אשכול • נמל הדרום • אלתא מערכות |  |
| היסטוריה | אשדוד ים (העיר העתיקה) • תל אשדוד • תל מור • רצועת החוף |  |
| נושאים מרכזיים נוספים | העירייה ומועצת העירייה • סמל העיר • יקיר העיר אשדוד • חברת אשדוד • החברה לפיתוח אשדוד |  |
| קטגוריה ראשית | כל הערכים על העיר |  |
מסיבת תה מטורפת, איורו של ג'ון טניאל (מאייר ספרי "אליס בארץ הפלאות")
יצחק עקביהו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 במאי 1913 ברסלאו, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  28 ביוני 1999 (בגיל 86) חיפה, ישראל 
 שם לידה:  Hans Jacobowitz 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 שפות היצירה:  עברית 
 
יצחק עקביהו (24 במאי 1913 – 28 ביוני 1999) היה משורר עברי, מתרגם ועורך.
ביוגרפיה

נולד בעיר ברסלאו, ברסלוי, שהייתה אז שייכת לגרמניה, בשנת 1913. נפטר בארץ בשנת 1999.
יצחק עקביהו השלים את לימודי בית הספר שלו בעיר הולדתו והמשיך בלימודיו באוניברסיטת ברסלאו. בשנת 1939 קטע את לימודיו ועלה לארץ ישראל. בתחילה השתקע בירושלים, והמשיך בלימודיו באוניברסיטה העברית. משנת 1944 היה מורה למקצועות הספרות והלשון בבתי ספר תיכוניים בעיר.
יצחק עקביהו היה בין עשרות הסופרים ואנשי הרוח, שנענו לקריאתו של אבא חושי, ראש עיריית חיפה, לבוא ולהתיישב בעיר, ובראשית שנות החמישים קבע את מושבו בחיפה. שיריו העבריים הראשונים נתפרסמו אצל המשורר והעורך יצחק למדן, בכתב העת "גליונות", בשנת 1949. מאז פרסם ספרי תרגום עיון ושירה.
יצחק עקביהו תרגם גם שירים בודדים של משוררי העולם הגדולים, שלא כונסו בספר.
אוניברסיטת בר-אילן קבעה פרס דו שנתי, למפעל חיים בתחומי השירה וביקורת השירה, על שמו של יצחק עקביהו, סכום הפרס הוא כמה עשרות אלפי שקלים חדשים. בין הזוכים בפרס ע"ש עקביהו בשנים האחרונות נמנים: עליזה גרינברג, דן מירון, זיוה שמיר, נעמי שמר, דליה רביקוביץ' ואחרים.
יצירתו > ספרי שירה

מראה ושיח, גליונות, 1952.
מנגינת חצות, דביר, 1961.
התרת נדרים, רישומים דוד קדם, 1963.
אצלי בבית, מכ-שירי תקשורת, תל אביב, 1969.
שירי קל-וחומר, תל אביב, 1976.
קונצרט למינויים, שירים דלי-שומן, ירון גולן, תל אביב, 1990.
יצירתו > ספרי עיון

ילקוט שירים, משירתו של ש. שלום, ליקט והוסיף מבוא והסברים יצחק עקביהו, עורך הילקוט - ש’ קרמר, תל אביב, יבנה, 1968.
מה אמרו הגרמנים, ליקט ותרגם יצחק עקביהו, תל אביב, 1972.
לפנים משורת השיר, עיון ודיון, חיפה, 1975.
דמותו של האב בשירה הצעירה, תל אביב, עקד, 1976.
נוגע בלב העולם, על שירת ש. שלום, תל אביב, 1992.
יצירתו > תרגומים

סוניטות מן הפורטוגלית, מאת אליזבט ברט בראונינג, תרגום - יצחק עקביהו, תחריטים - אברהם אופק, כתב יונה קולמן, עקד, תל אביב, 1964.
בארץ המאגיה, מאת אנרי מישו, עברית - יצחק עקביהו, ציורים ועיצוב אותיות - אמציה כ"ץ, עקד, תל אביב, 1965.
סיפורים על האלוהים, מאת ריינר מריה רילקה, מגרמנית - יצחק עקביהו, תל אביב, 1978.
שעה שנלך בשבילים אפלים, מאת גיאורג טראקל, תרגם מגרמנית והוסיף אחרית דבר יצחק עקביהו, הקיבוץ המאוחד, 1988.
דוקטור גראסלר רופא המרחצאות וסיפורים אחרים, מאת ארתור שניצלר, זמורה ביתן, תל אביב, 1993.
כלל גלוגר

בזואולוגיה, כלל גלוגר (באנגלית: Gloger's rule) קובע שבעלי חיים בני מין ביולוגי אחד החיים באזורים חמים ולחים יהיו עשירים יותר בפיגמנטים מאשר קרוביהם, בני אותו מין, החיים באזורים קרים ויבשים. בפרט, בעלי החיים באזור הטרופי כהים יותר מקרוביהם שחיים באזורים אחרים.
הכלל נקרא על שם הזואולוג קונסטנטין גלוגר שהיה הראשון שהבחין בתופעה זו בשנת 1833 כשהשווה בין עופות בני אותו מין החיים באזורים לחים ובאזורים יבשים. גלוגר מצא שצבע הנוצות של העופות שחיים באזורים הלחים כהה יותר. אחד ההסברים להבדל זה הוא העמידות הגבוהה יותר של הנוצות הכהות לחיידקים שפוגעים בנוצות.
כלל גלוגר מתקיים גם עבור יונקים. צבע העור של יונקים החיים באזורים הטרופיים נוטה להיות כהה יותר מזה של קרוביהם החיים באזורים אחרים. הסיבה במקרה זה היא שונה. משערים שתכונה זו מאפשרת לבעלי החיים שחיים באזורים בעלי קרינת שמש חלשה לנצל טוב יותר את מעט הקרינה האולטרה-סגולה באותם מקומות על מנת לייצר ויטמין D. לעומת זאת, באזורים הטרופיים הקרינה חזקה ועודף המלנין בעור מגן על בעלי החיים מפני כוויות ומפני מחלות דוגמת סרטן העור.
באופן דומה, ניתן להיווכח בקיומו של כלל גלוגר אצל האדם. אוכלוסיות של אנשים שצבע עורם כהה התפתחו בדרך כלל באזורים החמים שסביב קו המשווה. קיימים יוצאים מן הכלל, כמו למשל הטיבטים החיים במקומות גבוהים. באזור המחיה שלהם, רמת טיבט, הקרינה האולטרה-סגולה חזקה באופן יחסי משום שעובי האטמוספירה קטן יותר, וצבע העור הכהה מעניק להם יתרון בריאותי, בדומה ליתרון שמעניק צבע העור הכהה באזורים הטרופיים. מקרה נוסף הוא האינואיטים החיים באזור הארקטי. ייתכן שבמקרה זה התפתח אצלם צבע עור כהה משום שהדיאטה שלהם המבוססת בין היתר על דגים, עשירה בוויטמין D, ולא היה להם צורך בניצול טוב של קרינת השמש לייצור ויטמין זה.
ראו גם

כלל אלן
כלל ברגמן
הערות שוליים

↑  Edward H. Burtt Jr. & Jann M. Ichida, "Gloger's Rule, feather-degrading bacteria, and color variation among Song Sparrows", Condor 106 (3): 681-686 (2004).
כיכר ביאליק

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  רחוב ביאליק (תל אביב), חיים נחמן ביאליק
 הקמה
 תקופת הבנייה:  ?–1924
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיר:  תל אביב
 רובע:  5
 שכונה:  תל אביב הקטנה
 רחובות מסתעפים:  ביאליק, אידלסון
 אתרים:  בית ביאליק, בית העיר תל אביב-יפו
 קואורדינטות:  32°04′23″N 34°46′15″E﻿ / ﻿32.07319444°N 34.77088889°E﻿ / 32.07319444; 34.77088889
  מפת מיקום  מפה מפורטת   מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) כיכר ביאליק(למפת תל אביב רגילה) כיכר ביאליק(למפת גוש דן רגילה) כיכר ביאליק(למפת גוש דן מוגדלת) כיכר ביאליק  he כיכר ביאליקhe כיכר ביאליקמפת  מרכז __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בית ביאליק
מרכז למוזיקה וספרייה ע"ש פליציה בלומנטל.
כיכר ביאליק היא כיכר בלב תל אביב, הנמצאת במפגש הרחובות ביאליק ואידלסון (צומת בצורת ר'). מבחינה אורבנית, היסטורית ותרבותית הכיכר היא חלק בלתי-נפרד מהרחוב הקטן הנושא את אותו השם. הכיכר והרחוב נמצאים בסמוך לרחוב אלנבי מדרום ורחוב פינסקר במערב.
הכיכר נקראת על-שמו של חיים נחמן ביאליק - משורר, סופר, חוקר ספרות, מתרגם, עורך ומו"ל. שבוע לאחר שהגיע ביאליק לארץ בשנת 1924, נערך לכבודו הטקס אשר בו נקרא הרחוב על שמו, וזהו מקרה יוצא מן הכלל בו נקרא רחוב על-שם אדם חי (מקרה דומה רלוונטי גם לרחוב אלנבי, רחוב אחד העם ורחוב בוגרשוב). בשל המבנים ההיסטוריים השוכנים בה, מהווה כיכר ביאליק את אחד מאתרי המורשת החשובים בתל אביב. הכיכר אמנם קטנה יחסית, אך בימי המנדט שימשה כמקום המרכזי בו נערכו טקסים ואירועים עירוניים, וכן הפגנות נגד שלטונות המנדט.
בתים ומוקדי עניין בכיכר > בית ביאליק

בשנת 1926 ביאליק ורעייתו מניה נכנסו לגור בבית הנושק לכיכר, אשר נבנה בעבורם. הבית בנוי בסגנון האקלקטי ובשעתו היה הבית לאחד המפוארים בתל אביב. מעט לפני מותו של ביאליק בשנת 1934, עזב את ביתו שבתל אביב ועבר לגור ברמת גן (שאחד מרחובותיה הראשיים אכן נקרא על-שם המשורר). לאחר מותו של המשורר תרמה מניה, אלמנתו של ביאליק, את הבית לידי עיריית תל אביב אשר בתמורה מסרה למניה בית ברחוב מלצ'ט.
בתים ומוקדי עניין בכיכר > בית העיר

בית א. סקורה, הנושק לכיכר מצפונה, שימש כמקום משכנה השני של עיריית תל אביב, בין השנים 1925–1965. בנין זה נבנה על ידי האדריכל משה צרנר בשנת 1925 כבית מלון אך הושכר לעירייה, ובשנת 1928 נרכש על ידה. בשנת 1971 נפתח בבניין העירייה הישן המוזיאון לתולדות תל אביב, אשר נסגר סופית ב-2002, בשנת 2009 שופץ המבנה וקם בו מרכז תרבות תל אביבי בשם בית העיר תל אביב-יפו
בתים ומוקדי עניין בכיכר > פסיפס תולדות תל אביב

בלב הכיכר מוצב היה עד לינואר 2008 פסיפס מעשה ידי האמן נחום גוטמן, הכולל שלושה עמודים צבעוניים, וכן פסיפס שטוח בצורת מעגל הבנוי לאורך היקף הכיכר. הפסיפסים מתארים באמצעות 15 תמונות את 4000 שנות ההיסטוריה של תל אביב-יפו, החל מסיפורי המיתולוגיה היוונית על אנדרומדה ביפו ועד להכרזת העצמאות. שלושת עמודי הפסיפס שבמרכז היצירה מתארים את הבאת ארזי הלבנון לנמל יפו לצורך בניית בית המקדש, את יונה הנביא היורד לים מיפו, ואילו העמוד המרכזי מתאר את תל אביב הקטנה. היצירה נחנכה באמצע שנות השבעים, והחליפה את המזרקה והמדשאה ששכנו בכיכר. בשנת 2008, במסגרת שיפוץ הכיכר, הוסרה היצירה והוחלפה בבריכת דגים וצמחי מים. היצירה הועברה לקצה הדרום-מערבי של שדרות רוטשילד.
בתים ומוקדי עניין בכיכר > בניינים נוספים

בניין נוסף הנושק לכיכר הוא מרכז למוזיקה וספרייה ע"ש פליציה בלומנטל. בניין נוסף, הבנוי בסגנון הבינלאומי, צפוי להפוך למוזאון הבאוהאוס.
רחוב ביאליק עצמו מכיל בניינים נוספים בעלי היסטוריה, הבנויים בסגנונות הבינלאומי והאקלקטי, ובשל סיבה זו ישנם אנשים הרואים בכל רחוב ביאליק מעין "מוזיאון אורבני".
גלריית תמונות

הכיכר בצילום מסוף שנות ה-30.
"באוהאוס תל אביב" - בניין בכיכר המשמש כגלריה.
הכיכר במהלך עבודות פיתוח בשנת 2008.
מבט על הכיכר ממרפסת בניין העירייה הישן, 2009.
יצירה מעץ בכיכר (יולי 2015)
המזרקה בעיצוב נחום גוטמן, 2007