stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נורווגיה במשחקים האולימפיים
משחקי החורף > אולימפיאדת אלברוויל (1992)

באולימפיאדת אלברוויל (1992) השתפרו הישגי המשלחת הנורווגי באופן דרמטי. המשלחת כללה מספר שיא של 80 ספורטאים, והם זכו ב-20 מדליות, מהן 9 מדליות זהב, המספר הרב ביותר שהשיגה המשלחת עד אז. בסיום המשחקים דורגו הנורווגים במקום השלישי, אחרי גרמניה והמשלחת המאוחדת.
הענף הבולט ביותר היה סקי למרחקים, עם 9 מדליות, מהן 5 מדליות זהב. שני גולשים, וגוורד אולוונג וביורן דאהלי, בלטו במיוחד. אולוונג זכה במדליות הזהב במרוצים ל-10 ול-30 ק"מ ובמדליית כסף במירוץ המרדף ל-15 ק"מ, ואילו דאהלי זכה במדליות הזהב במירוץ המרדף ל-15 ק"מ ובמירוץ ל-50 ק"מ, וכן במדליית הכסף במירוץ ל-30 ק"מ. גולש שלישי, טאריה לנגלי, זכה במדליית הארד במירוץ ל-30 ק"מ, ושלושתם, יחד עם קריסטן סקיילדאל, זכו במדליית הזהב במירוץ השליחים ל-10X4 ק"מ. נבחרת הנשים זכתה במדליית כסף.
בהחלקה מהירה זכו הנורווגים ב-5 מדליות. יוהאן אולף קוס זכה במדליית זהב במירוץ ל-1,500 מ' ובמדליית כסף במירוץ ל-10,000 מ'. גייר קרלסטאד זכה במדליית זהב במירוץ ל-5,000 מ' ובמדליית ארד במירוץ ל-10,000 מ', ואילו אדנה סנדרול זכה במדליית כסף במירוץ ל-1,500 מ'. בסקי אלפיני זכה שטיל אנדרה אומודט במדליית זהב במסלול סופר G ובמדליית ארד בסלאלום ענק, פין כריסטיאן יאגה זכה במדליית זהב בסלאלום, ויאן איינאר תורסן זכה במדליית ארד בסופר G. הנבחרת הנורווגית בסקי נורדי משולב זכתה במדליית הכסף במירוץ השליחים ל-10X3 ק"מ וסטינה ליסה האטסטאד זכתה במדליית ארד בסקי חופשי.
משחקי החורף > אולימפיאדת לילהאמר (1994)

אולימפיאדת לילהאמר (1994) הייתה אולימפיאדת החורף השנייה שאירחה נורווגיה. מספר הספורטאים שהשתתפו עלה ל-86, וההישגים השתפרו אף הם - 26 מדליות, מהן 10 מדליות זהב, ההישג הגבוה ביותר של המשלחת עד אז. בטבלת המדליות דורגה נורווגיה במקום השני, אחרי רוסיה.
גם במשחקים אלה נרשמו הישגים רבים בסקי למרחקים, שכללו 8 מדליות, מהן 3 מדליות זהב. ביורן דאהלי שמר על תוארו במירוץ המרדף ל-15 ק"מ וזכה גם במדליית זהב במירוץ ל-10 ק"מ ובמדליית כסף במירוץ ל-30 ק"מ. באחרון זכה במדליית הזהב נורווגי אחר, תומאס אלסגארד. סורה סיוורטסן זכה במדליית ארד במירוץ ל-50 ק"מ, והשלושה, יחד עם וגארד אולוונג, זכו במדליית הכסף במירוץ השליחים ל-10X4 ק"מ. במירוץ, שנערך לעיני קהל של כ-150 אלף צופים, ניצחה הנבחרת האיטלקית בהפרש של 0.4 שניות. נבחרת הנשים זכתה אף היא במדליית כסף, במירוץ ל-5X4 ק"מ, ומריט וולד עשתה זאת במירוץ ל-30 ק"מ.
המחליק המהיר יוהאן אולף קוס זכה ב-3 מדליות זהב, ואף קבע שלושה שיאי עולם: 1:51.29 דק' במירוץ ל-1,500 מ', 6:34.96 דק' במירוץ ל-5,000 מ' ו-13:30.55 דק' במירוץ ל-10,000 מ'. בשני המרוצים האחרונים זכה קייל סטורליד במדליות כסף. במסלול המשולב בסקי אלפיני, זכו ספורטאים נורווגים בכל 3 המדליות: לאסה קיוס בזהב, שטיל אנדרה אומודט בכסף והרלד כריסטיאן סטרנד נילסן בארד. אומודט זכה בשתי מדליות נוספות, מדליית כסף בגלישה במורד ומדליית ארד בסופר G. בקפיצות סקי, זכה אספן ברדסן במדליית זהב בגבעה רגילה ובמדליית כסף בגבעה גבוהה. סגנו בגבעה הרגילה היה לאסה אוטסן. בסקי נורדי משולב זכה פרד ברה לונדברג במדליית הזהב וביירטה אנגן ויק במדליית הארד. השניים היו שותפים גם לזכייה הקבוצתית במדליית כסף. בסקי חופשי זכתה סטינה ליסה האטסטאד במדליית זהב והילדה סינווה ליד בארד.
משחקי החורף > אולימפיאדת נאגנו (1998)

הנורווגים רשמו הישגים גבוהים גם באולימפיאדת נאגנו (1998). 76 הספורטאים שהשתתפו במשחקים זכו ב-25 מדליות, מהן 10 מדליות זהב, ודורגו במקום השני בטבלת המדליות, אחרי גרמניה. בעקבות הישגים אלה, חזרה נורווגיה לראש טבלת המדליות של כל הזמנים, לאחר 22 שנים בהן הוליכה אותה ברית המועצות.
בסקי למרחקים זכו הנורווגים ב-9 מדליות, מהן 4 מדליות זהב. ביורן דאהלי זכה במדליות זהב במרוצים ל-10 ול-50 ק"מ, ובמדליית כסף במירוץ המרדף ל-15 ק"מ, בו ניצח תומאס אלסגארד. ארלינג יוונה זכה במדליית כסף במירוץ ל-30 ק"מ, והשלושה, יחד עם סטורה סיוורטסן, זכו במדליית הזהב במירוץ השליחים. שלוש מדליות הזהב בהן זכה דאהלי הביאו אותו למספר כולל של 8 מדליות זהב אולימפיות, הישג שאף ספורטאי חורף לא רשם לפניו. בתחרויות הנשים, זכתה בנטה מרטינסן במדליית ארד במירוץ ל-5 ק"מ, אניטה מואן-גידון זכתה במדליית ארד במירוץ ל-15 ק"מ, והשתיים זכו גם במדליית כסף במירוץ השליחות.
הביאתלט הלווארד האנוולד זכה במדליית זהב במקצה ל-20 ק"מ, ובמקצה ל-10 ק"מ זכה אולה איינר ביורנדלן במדליית הזהב ופרודה אנדרסן במדליית הכסף. האנוולד וביורנדלן זכו גם במדליית כסף עם הנבחרת הנורווגית במקצה הקבוצתי. נבחרת הנשים זכתה במדליית ארד. ביירטה אנגן ויק זכה בשתי מדליות זהב בסקי נורדי משולב, הן במקצה היחידים והן במקצה הקבוצתי. האנס פטר בוראס זכה במדליית זהב בסקי אלפיני, במקצה הסלאלום, וסגנו היה אולה קריסטיאן פורוסת. לאסה קיוס זכה בשתי מדליות כסף, בגלישה במורד ובמסלול המשולב. בניגוד לעבר, רק מחליק מהיר נורווגי אחד זכה במדליה אולימפית, אדנה סנדרול, שקבע שיא עולם במירוץ ל-1,500 מ' (1:47.87 דק'). שני גולשי שלג זכו במדליות כסף, דניאל פרנק וסטינה ברון קיילדאס. קארי טרא זכתה במדליית ארד בסקי חופשי, וכך גם נבחרת הקרלינג, שהפסידה בחצי הגמר לנבחרת שווייץ, וגברה על ארצות הברית במשחק על מדליית הארד.
משחקי החורף > אולימפיאדת סולט לייק סיטי (2002)

77 ספורטאים נורווגים השתתפו באולימפיאדת סולט לייק סיטי (2002). הם זכו ב-25 מדליות, מהן 13 מדליות זהב, הישג שהשווה את השיא שקבע ברית המועצות באולימפיאדת אינסברוק (1976) (המשלחת הקנדית שברה את השיא 8 שנים מאוחר יותר, כשצברה 14 מדליות זהב באולימפיאדת ונקובר). לראשונה מזה 34 שנים, ובפעם השביעית בתולדותיה, דורגה נורווגיה בראש טבלת המדליות.
בסקי למרחקים זכו הנורווגים ב-11 מדליות, בהן 5 מדליות זהב. תומאס אלסגארד ופרודה אסטיל חלקו במדליית הזהב במירוץ המרדף. אסטיל זכה גם במדליית כסף במירוץ ל-15 ק"מ. טור ארנה הטלנד זכה במדליית זהב במקצה הספרינט ואוד-ביירן היילמסט זכה במדליית ארד במקצה ל-50 ק"מ וקריסטן סקיילדאל עשה זאת במקצה ל-30 ק"מ. נבחרת השליחים, שכללה את אלסגארד, אסטיל, סקיילדאל ואנדרס אוקלנד, זכתה במדליית זהב. במקצי הנשים, זכתה בנטה סקארי במדליית זהב במקצה ל-10 ק"מ ובמדליית ארד במקצה ל-30 ק"מ, אניטה מואן זכתה במדליית ארד בספרינט, והשתיים היו שותפות לזכייה הקבוצתית במדליית כסף במקצה השליחות.
הביאתלט אולה איינר ביורנדלן זכה בכל ארבע מדליות הזהב האפשריות, במקצים ל-10 ק"מ, 12.5 ק"מ, 20 ק"מ ובמירוץ השליחים. ליב גרטה סקיילברייד פוארה זכתה במדליות כסף במקצה ל-15 ק"מ ובמירוץ השליחות. בסקי אלפיני זכה שטיל אנדרה אומודט במדליות זהב בסופר G ובמסלול המשולב, ולאסה קיוס זכה במדליית כסף בגלישה במורד ובמדליית ארד בסלאלום ענק. קארי טרא זכתה במדליית זהב בסקי חופשי, ושני מחליקים מהירים זכו במדליות ארד, אדנה סנדרול במירוץ ל-1,500 מ' ולאסה סטרה במירוץ ל-10,000 מ'. נבחרת הגברים בקרלינג זכתה במדליית הזהב, לאחר שגברה על נבחרת שווייץ בחצי הגמר ועל נבחרת קנדה במשחק הגמר.
משחקי החורף > אולימפיאדת טורינו (2006)

באולימפיאדת טורינו (2006) השתתפו 69 ספורטאים נורווגים. הם זכו ב-19 מדליות, אך רק שתיים מהן היו מדליות זהב, ונורווגיה דורגה במקום ה-13 בטבלת המדליות, הנמוך בתולדותיה.
שני זוכי מדליות הזהב היו שטיל אנדרה אומודט (סקי אלפיני בסופר G) וקופץ הסקי לארס ביסטל, בקפיצה מגבעה רגילה. ביסטל זכה גם במדליות ארד בקפיצה מגבעה גבוהה ובתחרות הקבוצתית, וחברו לנבחרת, רואר לייקלסיי, זכה במדליית ארד בקפיצה מגבעה רגילה. הביאתלט אולה איינר ביורנדלן לא הצליח לשחזר את הישגיו מסולט לייק סיטי, אך זכה במדליות כסף במקצה האישי ובמירוץ המרדף ובמדליית ארד בזינוק ההמוני. הלווארד האנוולד זכה במדליית כסף במירוץ מרדף ובמדליית ארד במקצה האישי ופרודה אנדרסן זכה במדליית ארד בספרינט.
בסקי למרחקים זכה פרודה אסטיל במדליית כסף במירוץ ל-30 ק"מ, טור ארנה הטלנד וינס ארנה סווארטדאל עשו זאת במירוץ הספרינט לזוגות ובמקצה הנשים ל-10 ק"מ זכתה מריט ביירגן במדליית הכסף והילדה גיירמונדסהאוג פדרסן במדליית הארד. בסקי נורדי משולב זכה מגנוס מואן במדליית כסף במירוץ הספרינט ובמדליית ארד במירוץ ל-15 ק"מ. קארי טרא זכתה במדליית כסף בסקי חופשי וקיירסטי בואס זכתה במדליית ארד בגלישת שלג. נבחרת הקרלינג סיימה במקום הרביעי, לאחר שהפסידה בחצי הגמר לנבחרת שוודיה ובמשחק על מדליית הארד לנבחרת קנדה.
משחקי החורף > אולימפיאדת ונקובר (2010)

אולימפיאדת ונקובר (2010) הייתה מוצלחת יותר מבחינת המשלחת הנורווגית. מספר שיא של 99 ספורטאים השתתפו במשחקים, והם זכו ב-23 מדליות, מהן 9 מדליות זהב. בטבלת המדליות דורגה נורווגיה במקום הרביעי, אחרי קנדה, גרמניה וארצות הברית.
אחרי הישגים צנועים יחסית בסקי למרחקים בטורינו, שבו הנורווגים והובילו את הענף, עם 9 מדליות, מהן 5 מדליות זהב. מריט ביירגן זכתה ב-5 מהמדליות: מדליות זהב במירוץ ל-15 ק"מ ובספרינט, מדליית כסף במירוץ ל-30 ק"מ, מדליית ארד במירוץ ל-10 ק"מ, וגם יחד עם נבחרת השליחות הנורווגית זכתה במדליית זהב. פטר נורתוג זכה במדליית זהב במירוץ ל-50 ק"מ, במדליית ארד בספרינט, ויחד עם אייסטיין פטרסן במדליית זהב במקצה הספרינט לזוגות. השניים היו גם שותפים לזכייה במדליית הכסף במירוץ השליחים.
הביתאלט אמיל הגלה סוונדסן זכה במדליית זהב במקצה האישי ובמדליית כסף בספרינט. במקצה האישי זכה גם ביירנדלן במדליית כסף, אותה חלק עם ביאתלט בלארוסי. השניים היו שותפים גם לזכייה במדליית הזהב במירוץ השליחים. טורה ברגר זכתה במדליית הזהב במקצה האישי לנשים. גולש הסקי האלפיני אקסל לונד סווינדאל זכה במדליית זהב בסופר G, במדליית כסף בגלישה במורד ובמדליית ארד בסלאלום ענק. שטיל יאנסרוד זכה במדליית כסף בסלאלום ענק. בסקי חופשי זכתה הדה ברנסטן במדליית כסף ואאודון גרנוולד זכה במדליית ארד. הווארד בקו זכה במדליית ארד בהחלקה מהירה ל-1,500 מ', וכך גם הנבחרת הנורווגית בקפיצות סקי. נבחרת הגברים בקרלינג זכתה במדליית כסף, לאחר שגברה בחצי הגמר על נבחרת שווייץ, והפסידה במשחק הגמר לנבחרת קנדה.
משחקי החורף > אולימפיאדת סוצ'י (2014)

באולימפיאדת סוצ'י (2014) עלה מספר הספורטאים הנורווגים ל-134, והיא הייתה אחת המוצלחות ביותר מבחינתם, עם 26 מדליות, מהן 11 מדליות זהב, שהקנו לנורווגיה את המקום השני בטבלת המדליות, אחרי המארחת, רוסיה.
ענף הסקי למרחקים המשיך להוביל, עם 11 מדליות, מהן 5 מדליות זהב. ברוב המדליות זכו נשים. מריט ביירגן שמרה על תוארה במרוץ ל-15 ק"מ, וזכתה בשתי מדליות זהב נוספות, במרוץ ל-30 ק"מ, ויחד עם אינגווליד פלוגסטאד אסטברג זכתה גם במרוץ הקבוצתי. אסטברג זכתה גם במדליית כסף במרוץ הספרינט, שבו ניצחה מאיקן קספרסן פאלה. תרזה יוהאוג זכתה במדליית כסף במרוץ ל-30 ק"מ ובמדליית ארד במרוץ ל-10 ק"מ. היידי ונג זכתה במדליית ארד במרוץ ל-15 ק"מ וקריסטין סטרמר סטיירה זכתה במדליית ארד במרוץ ל-30 ק"מ, והשלימה שלישייה נורווגית על הפודיום. אצל הגברים, זכה אולה ויגן האטסטאד במדליית זהב במרוץ הספרינט, ומרטין יונסרוד סונדבי זכה במדליית ארד במרוץ ל-30 ק"מ.
גם בביאתלון הובילו הנורווגים את טבלת המדליות, עם 6 מדליות, מהן 3 מדליות זהב. אולה איינר ביורנדלן בן ה-40 השיב לעצמו את התואר האולימפי במרוץ ל-10 ק"מ, ואמילה הגלה סוונדסן ניצח במרוץ ל-15 ק"מ. טורה ברגר זכתה במדליית כסף במרוץ המרדף ל-10 ק"מ וטיריל אקהוף זכתה במדליית ארד במרוץ ל-12.5 ק"מ. שתיהן היו שותפות גם לזכייה במדליית ארד במרוץ השליחות, וכל הארבעה - ביורנדלן, סוונדסן, ברגר ואקהוף - זכו גם במדליית זהב במרוץ השליחים המעורב.
ענף נוסף בו הובילו הנורווגים היה סקי נורדי משולב. בגבעה גבוהה, זכה יורגן גראבאק במדליית הזהב ומגנוס מואן במדליית הכסף. מגנוס קרוג זכה במדליית ארד בגבעה רגילה, ושלושתם, יחד עם הרוורד קלמטסן, זכו במדליית זהב במרוץ השליחים. בסקי אלפיני, זכה שטיל יאנסרוד במדליית זהב בסופר G, ובמדליית ארד בגלישה במורד. הנריק קריסטופרסן זכה במדליית ארד בסלאלום. סטולה סאנדבק זכה במדליית כסף בגלישת שלג וקופץ הסקי אנדרס ברדאל זכה במדליית ארד בקפיצה מגבעה רגילה.
משחקי החורף > אולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018)

באולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018) השתתפו 109 ספורטאים נורווגים ב-11 ענפים. סך הכל זכתה המשלחת ב-39 מדליות, שיא בכמות המדליות למדינה בכל הזמנים במשחקי החורף. כמו כן השוותה המשלחת את שיא הזכיות במדליות זהב עם 14 מדליות.
מריט ביורגן שזכתה באולימפיאדה בחמש מדליות מהן שתיים מזהב, הייתה לספורטאית החורף האולימפית המעוטרת ביותר בכל הזמנים. יוהנס קלייבו זכה בשלוש מדליות זהב בסקי למרחקים. מרטין סנדבי וסימן הגסטאד קרוגר זכו כל אחד בשתי מדליות זהב ואחת כסף בסקי למרחקים ורגנהילד האגה זכתה בשתי מדליות זהב בענף זה. יוהנס בו זכה במדליית זהב ושתי מדליות כסף בביאתלון.
מדליות

| --- | --- |
 :  ראו גם – מדליות במשחקים האולימפיים
מדליות > לפי אולימפיאדה

השייטת סירן סונדבי חוגגת את ניצחונה באתונה
הקלע טורה ברוולד לאחר זכייתו במדליית כסף בבייג'ינג
קופץ הסקי פטר הוגסטד, שזכה במדליית זהב באולימפיאדת סנט מוריץ (1948)
הביאתלט הלווארד האנוולד, שזכה ב-6 מדליות אולימפיות בין 1998 ל-2010
מדליות > לפי ענף

1 2 3  אי ההתאמה בין מספר המדליות לפי אולימפיאדות למספר המדליות לפי ענפים נובע משלוש מדליות: 2 כסף וארד בהחלקה אמנותית שהוענקו במסגרת אולימפיאדת הקיץ ב-1920
גולשי הסקי למרחקים טור ארנה הטלנד (מימין) וינס ארנה סווארטלד, עם מדליית הכסף בה זכו בטורינו
גולש הסקי למרחקים פטר נורתוג, עם אחת מ-4 המדליות בהן זכה בוונקובר
הביאתלטית טורה ברגר, שזכתה במדליית זהב בוונקובר
ראו גם

נורווגיה במשחקים הפאראלימפיים
נורווגיה במשחקים האולימפיים לנוער
הערות שוליים

↑  Ski Jumping at the 1956 Cortina d'Ampezzo Winter Games/ באתר sports-reference‏
1 2  "Medals by Games" [מדליות לפי משחקים]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-4 במאי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
1 2  "Medals by Sports" [מדליות לפי ענפי ספורט]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-4 במאי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
פרדיננד ביה, זוכה מדליית הזהב בקרב חמש באולימפיאדת סטוקהולם
הלגה לובלנד, זוכה מדליית הזהב בקרב עשר באולימפיאדת אנטוורפן
מטיל הכידון אגיל דניאלסן, זוכה מדליית הזהב באולימפיאדת מלבורן
האנה הג, קפטן נבחרת הכדוריד הנורווגית שזכתה במדליית כסף באולימפיאדת סיאול
אוני להן, שחקנית נבחרת הכדורגל הנורווגית שזכתה במדליית זהב בסידני
מטיל הכידון אנדריאס תורקילדסן לאחר ניצחונו בבייג'ינג
החותרים קריסטופר ברון (מימין) וארה סטרנדלי, על הפודיום בריו
קופץ הסקי יאקוב טולין תאמס, שזכה במדליית זהב בשאמוני
המחליקה האומנותית סוניה הני, שזכתה ב-3 מדליות זהב רצופות בין 1928 ל-1936
קופץ הסקי בירגר רואוד, האלוף האולימפי ב-1932 וב-1936
המחליק המהיר היאלמר אנדרסן, שזכה בשלוש מדליות זהב באוסלו
המחליק המהיר פרד אנטון מאייר, שזכה בארבע מדליות באינסברוק ובגרנובל
המחליק המהיר רואר גרנוולד, שזכה בשתי מדליות כסף בסאפורו
המחליק המהיר יאן אגיל סטורהולט, שזכה במדליית זהב באינסברוק
הביאתלט אייריק קוואלפוס, שזכה ב-3 מדליות בסרייבו
גולש הסקי האלפיני שטיל אנדרה אומודט, שזכה ב-10 מדליות אולימפיות בין 1992 ל-2002
גולש הסקי האלפיני לאסה קיוס, שזכה ב-5 מדליות אולימפיות בין 1994 ל-2002
המחליק המהיר אדנה סנדרול, שזכה ב-3 מדליות אולימפיות בין 1992 ל-2002
הביאתלט אולה איינר ביורנדלן, שזכה ב-13 מדליות אולימפיות בין 1998 ל-2014
קופץ הסקי לארס ביסטל, שזכה ב-3 מדליות בטורינו
מריט ביירגן על הפודיום בוונקובר, לאחר ניצחונה בספרינט
מאיקן קספרסן פאלה, שזכתה במדליית הזהב במרוץ הספרינט בסקי למרחקים בסוצ'י
אדוארד לונג

אדוארד ווהן לונג (באנגלית: Edward Vaughn Long‏; 18 ביולי 1908 – 6 בנובמבר 1972) היה סנאטור ממיזורי וחבר במפלגה הדמוקרטית. הוא כיהן בסנאט של ארצות הברית מ-1960 עד 1968. אחד מהישגיו הבולטים כסנאטור אמריקאי שכתב את הטיוטה הסופית של חוק חופש המידע שעבר ב-1966 לאחר 11 שנים של מחקר, יצירה ולחימה על ידי "אבי חוק חופש המידע", חבר בית הנבחרים ג'ון אי. מוס (דמוקרטי) מסקרמנטו, קליפורניה.
ביוגרפיה

לונג נולד ב-18 ביולי 1908 במחוז לינקולן, מיזורי ליד וייטסייד, הוא התחנך בקולג' קלבר-סטוקטון ובאוניברסיטת מיזורי.
לאחר שכיהן בתפקידים מקומיים שונים בבאולינג גרין ובמחוז פייק, לונג נבחר לסנאט של מדינת מיזורי, שם כיהן מ-1945 עד 1955; הוא נבחר למנהיג הרוב ב-1952 ולנשיא הזמני ב-1955.
במרוץ הראשון שלו במדינה, הוא נבחר לסגן מושל מיזורי בשנת 1956, וכיהן משנת 1957 ועד מינויו בשנת 1960 על ידי המושל ג'יימס תומאס בלייר הבן למושב הסנאט שהתפנה בעקבות מותו של תומאס הנינגס הבן. הוא זכה בבחירות לסנאט בבעצמו ב-1962, אך הפסיד בפריימריז לתומאס איגלטון ב-1968, והתפטר מכסאו ב-27 בדצמבר של אותה שנה, וחזר לעסוק בעריכת דין במיזורי. לונג הצביע בעד חוקי זכויות האזרח של 1964 ו-1968, וכן בעד התיקון ה-24 לחוקת ארצות הברית, חוק זכויות ההצבעה משנת 1965, ואישורו של ת'ורגוד מרשל לבית המשפט העליון של ארצות הברית.
ב-6 בנובמבר 1972, לונג מת באוליה, מיזורי באופן בלתי צפוי בגיל 64. חמישה חודשים לאחר מכן, מזכירתו האישית אמרה לתובעים בקלרקסוויל, מיזורי, שהוא אמר לה שהוא מאמין שהורעל על ידי ממתקים שנשלחו אליו בדואר, אם כי לא נמצאה מאוחר יותר קופסת ממתקים בבית, שנפרץ יומיים לאחר מותו. מעולם לא הוגשו אישומים על רקע מותו של לונג. אלמנתו של לונג הגישה תביעה בסך 3.25 מיליון דולר נגד המזכירה באותו יום של הדיווח למשטרה.
לונג קבור ב-Grand View Burial Park, האניבל, מיזורי.
הערות שוליים

↑  "HR. 7152. PASSAGE".
↑  "TO PASS H.R. 2516, A BILL TO PROHIBIT DISCRIMINATION IN SALE OR RENTAL OF HOUSING, AND TO PROHIBIT RACIALLY MOTIVATED INTERFERENCE WITH A PERSON EXERCISING HIS CIVIL RIGHTS, AND FOR OTHER PURPOSES".
↑  "S.J. RES. 29. APPROVAL OF RESOLUTION BANNING THE POLL TAX AS PREREQUISITE FOR VOTING IN FEDERAL ELECTIONS". GovTrack.us.
↑  "TO PASS S. 1564, THE VOTING RIGHTS ACT OF 1965".
↑  "CONFIRMATION OF NOMINATION OF THURGOOD MARSHALL, THE FIRST NEGRO APPOINTED TO THE SUPREME COURT". GovTrack.us.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007276293505171  GND: 173954111  ISNI: 0000 0000 3021 5660  LCCN: n88002802  NARA: 10571553  NTA: 242480780  SNAC: w6z684br  SUDOC: 081876653  US Congress: L000415  VIAF: 8921623   WorldCat (עם VIAF): 8921623
התאחדות הטניסאים המקצוענים

| --- | --- |

 ענפי ספורט:  טניס גברים מקצועני
 תחום השיפוט:  בינלאומי
 מיקום המטה:  הממלכה המאוחדת (המטה המרכזי) מונקו ארצות הברית אוסטרליה
 יושב ראש:  איטליה אנדראה גאוזדני
 מנכ"ל:  איטליה מאסימו קאלבלי
 תאריך ייסוד:  1972
 www.atptour.com
|    טורנירי טניס מקצועני |
| --- | --- | --- |
 טורנירי גראנד סלאם אוסטרליה אוסטרליה הפתוחה  צרפת רולאן גארוס  הממלכה המאוחדת אליפות וימבלדון  ארצות הברית ארצות הברית הפתוחה
| גברים (ATP) |  | נשים (WTA) |
| סבב ה-ATP גמר ה-ATP  מאסטרס 1000  סדרת 500  סדרת 250  דירוג ה-ATP  סבב ה-ATP צ'לנג'ר סדרת 125  טורנירי ITF  הסבב העולמי  גביע דייוויס  אולימפיאדה |  | סבב ה-WTA גמר ה-WTA  WTA 1000  WTA 500  WTA 250  דירוג ה-WTA  סבב ה-WTA צ'לנג'ר WTA 125  טורנירי ITF  הסבב העולמי  גביע בילי ג'ין קינג  אולימפיאדה |
התאחדות הטניסאים המקצוענים (באנגלית: Association of Tennis Professionals), הידועה בראשי התיבות ATP, הוא הגוף המנהל של סבבי הטניס המקצוענים לגברים – סבב ה-ATP, סבב ה-ATP צ'לנג'ר וסבב אלופי ה-ATP (טורנירים של שחקני עבר).
בחסות ה-ATP מתקיימים כל הטורנירים המקצוענים לגברים בעולם המעניקים פרסים כספיים ונקודות בדירוג עולמי, פרט לטורנירי הגרנד סלאם (הרמה הגבוהה ביותר), וסבב הטניס העולמי של ה-ITF המכונים "טורנירי הפיוצ'ר" (הרמה הנמוכה ביותר), שנמצאים תחת הפדרציה הבינלאומית לטניס (ITF).
ההתאחדות הוקמה בספטמבר 1972 על ידי דונלד דל, ג'ק קרמר וקליף דרייסדייל כדי להגן על האינטרסים של שחקני טניס מקצוענים, ודריסדייל היה לנשיא הראשון של הארגון. משנת 1990, האגודה מארגנת את סבב ה-ATP שהוא סבב הטניס העולמי לגברים וקישרה את כותרת הסבב עם שם הארגון. זהו הגוף המנהל של הטניס המקצועי לגברים. בשנת 1990 הארגון נקרא "ATP Tour", אשר שונה ב-2001 ל-ATP בלבד והסבב נקרא ATP Tour. בשנת 2009 שונה שם הסבב שוב והיה ידוע כ-ATP World Tour, אך שונה שוב ל-ATP Tour עד 2019. זוהי התפתחות של תחרויות הסיור שנודעו בעבר בתור טורנירי טניס גראנד פרי וטניס באליפות העולם (WCT). המטה העולמי של ה-ATP נמצא בלונדון. ATP Americas יושבת בפונטה ודרה ביץ', פלורידה; מטה ATP האירופאי נמצא במונקו; ו-ATP International, המכסה את אפריקה, אסיה ואוסטרליה, נמצא בסידני, אוסטרליה.
היסטוריה

הארגון נוסד בשנת 1972 על ידי ג'ק קריימר, דונלד דל וקליף דרייסדייל, ונוהל לראשונה על ידי ג'ק קריימר, כמנהל בכיר, וקליף דרייסדייל, כנשיא. ג'ים מקמנוס היה חבר מייסד. קרמר יצר את מערכת דירוג השחקנים המקצועית, שהחלה בשנה שלאחר מכן ובשימוש עד היום. משנת 1974 עד 1989, סבב הגברים נוהל על ידי תת-ועדה בשם המועצה הבינלאומית לטניס מקצועית לגברים (MIPTC). הוא הורכב מנציגים של פדרציית הטניס הבינלאומית (ITF), ה-ATP ומנהלי טורנירים מרחבי העולם. ה-ATP ביקש (הצעה שהתקבלה) שה-MIPTC יתחיל לבצע כלל בדיקות סמים, מה שהופך את הטניס לספורט המקצועני הראשון שהקים תוכנית לבדיקת סמים.
במאי 1973 הושעה ניקולה פיליץ', הטניסאי מספר אחת של יוגוסלביה, על ידי איגוד טניס הדשא הלאומי שלו, שטען שסירב לשחק במשחק גביע דייוויס עבור ארצו מוקדם יותר באותו חודש. ההשעיה הראשונית של תשעה חודשים, בתמיכת הפדרציה הבינלאומית לטניס הדשא (ה-ILTF), צומצמה מאוחר יותר על ידי ה-ILTF לחודש אחד בלבד, מה שאומר שפיליץ' לא יורשה לשחק בווימבלדון. בתגובה ה-ATP איים בחרם, וקבעו שאם פיליץ' לא יורשה להתחרות, אף אחד לא יתחרה. לאחר שניסיונות אחרונים לפשרה נכשלו ה-ATP הצביע בעד חרם וכתוצאה מכך 81 מהשחקנים המובילים, כולל האלוף המכהן סטן סמית' ו-13 מתוך 16 הגברים המוגרלים, לא התחרו באליפות ווימבלדון 1973. שלושה שחקני ATP, איליה נסטסה, רוג'ר טיילור וריי קלדי הביעו את מחאתם נגד החרם ונקנסו על ידי ועדת המשמעת של ה-ATP. בשאר התחרויות בהמשך חזרו הטניסאים להתחרות.
ב-1988 הסבב עדיין נוהל על ידי מנהלי הטורנירים וה-ITF. הייצוג וההשפעה המצומצמת של השחקנים במועצת הטניס המקצועית הבינלאומית לגברים (MIPTC) כמו גם חוסר שביעות הרצון מהדרך בה הספורט נוהל ושיווקו הגיעו לשיאם במרד שחקנים בשנת 1988 בראשות מקצועני טניס פעילים, כולל דאז, מדורג 1 בעולם, מאטס וילאנדר. שינה את כל מבנה הסבבים.
בתחילת 2022 כתגובה לפלישה הרוסית לאוקראינה, העביר ה-ATP את תחרות סנקט פטרבורג הפתוחה 2022 מסנקט פטרבורג לקזחסטן. במאי 2022, ה-ATP שללה מטורניר ווימבלדון את נקודות הדירוג העולמי שלו בגלל החלטת הטורניר לדחות כניסות של שחקנים רוסים ובלארוסים. שרת התרבות של בריטניה, נדין דוריז, העירה כי החלטת ה-ATP תשלח את "המסר השגוי לחלוטין הן לפוטין והן לתושבי אוקראינה".
תחרויות הארגון

טורנירים בסבב ה-ATP מחולקים למספר דרגות, בהתאם לכמות הנקודות המחולקת בהם: מאסטרס 1000 של סבב ה-ATP (‏ATP Tour Masters 1000), סדרת 500 של סבב ה-ATP (‏ATP Tour 500 series) וסדרת 250 של סבב ה-ATP (‏ATP Tour 250 series). בנוסף, ה-ATP גם אחראי על סבב הצ'לנג'ר (ATP Challenger Tour), עבור טניסאים שמדורגים נמוך מכדי להתקבל לטורנירים בסבב ה-ATP. טורנירי גראנד סלאם, טורניר הטניס האולימפי, גביע דייוויס, גביע הופמן וסבב הטניס העולמי של ה-ITF (רמה מתחת לסבב הצ'לנג'ר – נקרא גם "טורניר הפיוצ'ר") אינם מאורגנים על ידי ה-ATP, אלא על ידי ה-ITF או הוועד האולימפי הבינלאומי (IOC).
עונת התחרויות בסבב ATP מתחילה בראשית ינואר ומסתיימת באמצע נובמבר. בתקופה שבין אמצע נובמבר ותחילת ינואר אין טורנירי ATP אך יש טורנירי צ'לנג'ר וטורנירי פיוצ'ר. במהלך העונה יש שבוע ללא טורנירי ATP, כי בו מתקיימים משחקים בגביע דייוויס. בשבועות שבהם מתקיימים טורנירי מאסטרס לא מתקיימים טורנירי ATP נוספים, אך בשאר השבועות יש לרוב 2–3 טורנירים במקביל.
שמונת הטניסאים ושמונת הזוגות שזכו במירב הנקודות במהלך השנה, מוזמנים לשחק בטורניר האחרון בעונת הטניס של סבב ה-ATP, גמר ה-ATP.
| סוג הטורניר | מספר הטורנירים | סך הפרסים הכספיים ($) | נקודות הדירוג למנצח | הגוף המארגן |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| גראנד סלאם | 4 | 19,860,835–25,282,920 | 2,000 | ITF |
| גמר ה-ATP | 1 | 4,450,000 | 1,100–1,500 | ATP |
| מאסטרס 1000 של סבב ה-ATP | 9 | 2,450,000–3,645,000 | 1,000 | ATP |
| סדרת 500 של סבב ה-ATP | 13 | 755,000–2,100,000 | 500 | ATP |
| סדרת 250 של סבב ה-ATP | 39 | 416,100–1,024,000 | 250 | ATP |
| סבב הצ'לנג'ר של ה-ATP | 178 | 35,000–168,000 | בין 80 ל-125 | ATP |
| סבב הטניס העולמי של ה-ITF (פיוצ'ר) | 534 | 15,000–25,000 | בין 18 ל-35 | ITF |
| טורניר הטניס האולימפי | 1 | - | 0 | IOC |
המבנה הארגוני הפנימי

החל מ-1 בינואר 2020, אנדריאה גאודנזי הוא יו"ר ה-ATP ומאסימו קלולי הוא המנכ"ל. מארק יאנג הוא סגן היו"ר, דייוויד מאסי הוא סגן הנשיא בפועל של האזור האירופי ואליסון לי עבור הקבוצה הבינלאומית. מועצת המנהלים של ה-ATP כוללת את היו"ר, יחד עם שלושה נציגי טורניר ושלושה נציגי שחקנים. נציגי השחקנים נבחרים על ידי מועצת השחקנים של ה-ATP.
המבנה הארגוני הפנימי > חברי ההנהלה הנוכחיים

יו"ר: אנדראה גאודנצי
נציגי שחקנים
אזור אמריקה: מארק נואלס
אזור אירופה: אלכס אינגלוט
אזור בינלאומי: דוד אגדס
נציגי הטורניר
אזור אמריקה: גאווין פורבס
אזור אירופה: הרוויג סטראקה
אזור בינלאומי: צ'ארלס האמפרי סמית'
מועצת השחקנים של ה-ATP, המונה 12 חברים, מוסרת החלטות מייעצות לדירקטוריון, שבסמכותו לקבל או לדחות את הצעותיה. נכון ל-12 באוקטובר 2020, המועצה מורכבת מארבעה שחקנים המדורגים בין 50 הראשונים ביחידים (קווין אנדרסון – נשיא, רפאל נדאל, פליקס אוז'ה-אליאסים, ג'ון מילמן), שני שחקנים המדורגים בין 51 ל-100 ביחידים (יין-הסון לו וג'רמי שרדי), שני שחקנים מ-100 המובילים בזוגות (יורגן מלצר וברונו סוארס), שני חברים שפרשו (אנדי מארי ורוג'ר פדרר), חבר בוגרים אחד (קולין דאודוול), ומאמן אחד, בראד סטיין.
מועצת טורנירי ה-ATP מורכבת מ-13 חברים בסך הכל, מתוכם חמישה נציגים מאזור אירופה, יחד עם ארבעה נציגים הן מאמריקה והן מקבוצת הטורנירים הבינלאומית.