stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נאוון פרס
הערות שוליים

↑  Atletico Madrid sign Nehuen Perez באתר FourFourTwo, ‏ 4 ביולי 2018 (באנגלית)
↑  Ficha Estadistica de PATRICIO PEREZ באתר BDFA, ‏ 13 בנובמבר 2018 (בספרדית)
↑  Nehuén Pérez will join FC Famalicão on-loan for the next season באתר הרשמי של אתלטיקו מדריד, 10 ביולי 2019 (באנגלית)
↑  Acuerdo con el Atlético de Madrid para la cesión de Nehuén Pérez באתר הרשמי של גרנדה, 5 באוקטובר 2020 (בספרדית)
↑  Club Atlético de Madrid - Nehuen Pérez renueva hasta 2026 y este curso jugará cedido en el Udinese באתר הרשמי של אתלטיקו מדריד, 28 באוגוסט 2021 (בספרדית)
↑  Nehuen Perez ritorna in bianconero באתר הרשמי של אודינזה, 29 ביולי 2022 (באיטלקית)
נדיה רייזנברג

| --- | --- |

 לידה:  14 ביולי 1904 וילנה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  10 ביוני 1983 (בגיל 78) ניו יורק, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  האימפריה הרוסית, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  מכון קרטיס למוזיקה, הקונסרבטריון של סנקט פטרבורג 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 צאצאים:  Robert Sherman 
 פרופיל ב-IMDb
 
נדיה רייזנברג (בליטאית: Nadia Reisenberg ‏ 14 ביולי 1904 - 10 ביוני 1983) הייתה פסנתרנית יהודיה-אמריקאית ילידת ליטא.
חייה

רייזנברג נולדה בווילנה ולמדה אצל ליאוניד ניקולאייב בקונסרבטוריון של סנקט פטרבורג. בעקבות המהומות של מהפכת אוקטובר, חזרו היא ומשפחתה לווילנה, ומשם נסעו לוורשה וגרמניה. בסופו של דבר הגיעו לניו יורק בשנת 1922 ושם השתקעו.
רייזנברג הופיעה בקונצרטים במהלך שנות ה-20' של המאה ה-20, בעיקר עם אחותה, קלרה רוקמור, אבל בשנת 1930 חזרה ללימודים ובחרה ביוזף הופמן כמורה.
פעילותה הקונצרטית של רייזנברג התרחשה בשנות ה-40. בעיקר זכתה לשבחים על סדרת הקונצרטים שלה שהקיפו את כל הקונצ'רטי לפסנתר של מוצרט, בניצוח אלפרד ולנשטיין, לרשת הרדיו WOR. הקונצרטים שודרו בעונת 1939/40. הקונצרטים הללו "יצרו היסטוריית רדיו".
במרץ 1962 ביקרה נדיה רייזנברג בישראל ונתנה כיתות אמן לפסנתרנים צעירים באקדמיה למוזיקה בירושלים וביוני של אותה שנה חזרה לאקדמיה לקורס קיץ עד ספטמבר 1962. לצדה הגישה כיתות אמן וקורס קיץ הזמרת ג'ני טוראל.
רייזנברג המשיכה להופיע עד סוף חייה, ובקרנגי הול הופיעה 22 פעמים בסך הכל. אף כי בדרך כלל ניגנה כסולנית עם הפילהרמונית של ניו יורק, הופיעה גם בשני רסיטלים באולם: בתוכנית שכולה יצירות צ'ייקובסקי ב-13 בנובמבר 1943, לציון יובל החמישים למות המלחין, ובתוכנית של רפרטואר לא ידוע ב-21 בנובמבר 1947. בשנים הבאות, לימדה רייזנברג בג'וליארד וישבה לעיתים קרובות בחבר השופטים של תחרות לוונטריט. בין תלמידיה הנודעים אלנה ברסלווסקי, רמי בר-ניב, ריצ'רד גוד והרופא ריצ'רד קוגן.
בנה, מבקר המוזיקה רוברט שרמן מלמד קורסים ב"עסקי המוזיקה" בג'וליארד ולפני כן כתב ביקורת מוזיקה לניו יורק טיימס במשך ארבעים שנה. הוא ובנה השני, אלכסנדר, כתבו יחד ביוגרפיה של אמם, "Nadia Reisenberg: A Musician's Scrapbook" ‏(1985).
מאז 2002 מתקיים טקס הענקת פרס נדיה רייזנברג לרסיטל, במימון קרן נדיה רייזנברג וקלרה רוקמור. הטקס מתקיים כל שנתיים בבית הספר מאנס למוזיקה בניו יורק.
רייזנברג ומשפחתה היו יהודים.
נדיה רייזנברג נפטרה בשנת 1983 בניו יורק, שנה וחצי לאחר הופעתה האחרונה בקרנגי הול.
הערות שוליים

↑  Nadia Reisenberg by Harriet Feinberg, Jewish Women: A Comprehensive Historical Encyclopedia
↑  ["http://www.nadiareisenberg-clararockmore.org/aboutus.htm About us"]
↑  Nadia Reisenberg by Harriet Feinberg, Jewish Women: A Comprehensive Historical Encyclopedia
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007344116005171  PLWABN: 9810687899405606  BIBSYS: 8083687  BNE: XX1671505  CiNii: DA13520513  GND: 138879168  ISNI: 0000 0000 2846 780X  LCCN: n85231337  MusicBrainz: dbe4ff49-6cef-4a8d-a556-d6b3f839888c  RERO: 02-A006483396  SNAC: w6qz3881  VIAF: 23585344   WorldCat (עם VIAF): 23585344
מצוקי סאקסשן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  71°11′00″S 68°16′00″W﻿ / ﻿71.1833°S 68.2667°W﻿ / -71.1833; -68.2667
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמצוקי סאקסשן(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמצוקי סאקסשן(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימצוקי סאקסשן(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימצוקי סאקסשן
 
מצוקי סאקסשן (באנגלית: Succession Cliffs; מילולית: מצוקי רצף) היא שורה של מצוקים תלולים לאורך החוף המזרחי של האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
אורך קיר המצוקים 2.8 קילומטרים.
המצוקים מצויים בסמוך מדרום לקרחון פלוטו.
היסטוריה > גילוי ומיפוי המצוקים

המצוקים התגלו לראשונה מהאוויר על ידי לינקולן אלזוורת', בטיסתו מעל האזור ב-23 בנובמבר 1935.
המצוקים נסקרו ומופו לראשונה (באופן גס וחלקי) על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם בשנת 1936.
המצוקים נסקרו בשנית בשנת 1948 על ידי משלחת חקר שטחי חסות איי פוקלנד.
היסטוריה > מקור השם

שמם של המצוקים ניתן להם על ידי משלחת חקר שטחי חסות איי פוקלנד.
שמם של המצוקים ניתן להם בשל מראה המצוקים - בהם ניתן לראות בסלעי המצוקים החשופים רצף (באנגלית: סאקסשן) של שכבות גאולוגיות.
לקריאה נוספת

•  Sven Brysch, , Heidelberg, 2018
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7  מגע גאוגרפי והיסטורי
מצוקי קורנר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  72°04′00″S 68°25′00″W﻿ / ﻿72.0667°S 68.4167°W﻿ / -72.0667; -68.4167
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימצוקי קורנר(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימצוקי קורנר
 
מצוקי קורנר (באנגלית: Corner Cliffs) הם מצוקים, המוקפים על ידי שתי רמות שטוחות (הרי שולחן). המצוקים ממוקמים בדרום-מזרח אי אלכסנדר, בארץ אלכסנדר שבאנטארקטיקה.
המצוקים ממוקמים 2.77 קילומטרים בסמוך מדרום לקרחון סאטורן, ו-3.704 קילומטרים צפונית-מזרחית מנונאטאק קואל.
היסטוריה > גילוי ומיפוי המצוקים

מדרונות קרח, ממערב למצוקים חסמו את קו הראייה אל מצוקי קורנר, ומנעו את גילויים.
המצוקים צולמו מהאוויר על ידי לינקולן אלזוורת', בטיסתו מעל האזור ב-23 בנובמבר 1935.
המצוקים מופו לראשונה, בהתבסס על תצלומי אוויר אלה, על ידי וולפגנג לואיס גוטפריד יוארג.
אזור המצוקים נסקר לראשונה בשנת 1949 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד (Falkland Islands Dependencies Survey; בראשי תיבות: FIDS).
היסטוריה > מקור השם

שמם של המצוקים ניתן להם על ידי על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
השם תיאורי, והוא מציין את העובדה, כי המצוק שמזרח האי אלכסנדר פונה מכיוון צפון - דרום לכיוון דרום - מערב.
"קורנר" באנגלית משמעו פינה.
הערות שוליים

↑  גאזט השמות הרשמי של מחלקת הגאוגרפיה של ממשלת ארצות הברית
ראו גם

מצוקי ברן
מצוקי קליסטו
מצוקי קנונבול
מת'יו סמית'

מת'יו רוברט סמית' (באנגלית: Matthew Robert Smith; נולד ב-22 בנובמבר 1999 ברדיץ' שבאנגליה) הוא כדורגלן ולשי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת מילטון קינס דונס מהפוטבול ליג הראשונה ובנבחרת ויילס.
קריירת מועדונים

סמית' החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של וסט ברומיץ' אלביון, ובשנת 2013 הצטרף למחלקת הנוער של מנצ'סטר סיטי.
ב-4 ביולי 2018 הושאל סמית' למשך עונה אחת לטוונטה מליגת המשנה ההולנדית. הוא ערך 34 הופעות ליגה והבקיע שני שערים במהלך תקופת ההשאלה, וסייע לקבוצה להעפיל לליגת העל ההולנדית. בהמשך הושאל לקווינס פארק ריינג'רס, צ'רלטון את'לטיק, דונקסטר רוברס והאל סיטי.
ב-31 בינואר 2022 חתם סמית' במילטון קינס דונס מהפוטבול ליג הראשונה.
קריירה בינלאומית

ב-28 במאי 2018 ערך סמית' את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ויילס, בתיקו 0-0 נגד נבחרת מקסיקו במשחק ידידות.
הוא היה חלק מסגל נבחרת ויילס בטורניר יורו 2020 בשנת 2021, אך לא שיחק בטורניר.
נכלל בסגל נבחרת ויילס לטורניר מונדיאל 2022.
הערות שוליים

↑  All about...Matt Smith באתר הרשמי של מנצ'סטר סיטי, 1 בספטמבר 2016 (באנגלית)
↑  Matt Smith: Manchester City's Wales midfielder joins FC Twente on loan באתר BBC, ‏ 4 ביולי 2018 (באנגלית)
1 2  Matt Smith joins from Man City באתר הרשמי של מילטון קינס דונס, 31 בינואר 2022 (באנגלית)
↑  Matt Smith Joins On Loan באתר הרשמי של האל סיטי, 6 באוגוסט 2021 (באנגלית)
↑  Squad Announcement בחשבון הטוויטר הרשמי של נבחרת ויילס, 9 בנובמבר 2022 (באנגלית)
| נבחרת ויילס – יורו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 הנסי •  2 גאנטר •  3 ב. דייוויס •  4 {{{p4}}} •  5 לוקייר •  6 רודון •  7 אלן •  8 וילסון •  9 ט. רוברטס •  10 ראמזי •   11 בייל •  12 וורד • 13 מור •  14 ק. רוברטס • 15 אמפאדו • 16 מורל • 17 נורינגטון-דייוויס • 18 ג'. ויליאמס • 19 ברוקס • 20 ג'יימס • 21 א. דייוויס • 22 מפאם • 23 לוויט • 24 קבאנגו • 25 קולוויל • 26 סמית' • מאמן: פייג' |  1 הנסי •  2 גאנטר •  3 ב. דייוויס •  4 {{{p4}}} •  5 לוקייר •  6 רודון •  7 אלן •  8 וילסון •  9 ט. רוברטס •  10 ראמזי •   11 בייל •  12 וורד • 13 מור •  14 ק. רוברטס • 15 אמפאדו • 16 מורל • 17 נורינגטון-דייוויס • 18 ג'. ויליאמס • 19 ברוקס • 20 ג'יימס • 21 א. דייוויס • 22 מפאם • 23 לוויט • 24 קבאנגו • 25 קולוויל • 26 סמית' • מאמן: פייג' | ויילס |
| נבחרת ויילס – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 הנסי •  2 גאנטר •  3 נ. ויליאמס •  4 ב. דייוויס •  5 מפאם •  6 רודון •  7 אלן •  8 וילסון •  9 ג'ונסון •  10 ראמזי •   11 בייל •  12 וורד • 13 מור •  14 רוברטס • 15 אמפאדו • 16 מורל • 17 לוקייר • 18 ג'. ויליאמס • 19 האריס • 20 ג'יימס • 21 א. דייוויס • 22 תומאס • 23 לוויט • 24 קבאנגו • 25 קולוויל • 26 סמית' • מאמן: פייג' |  1 הנסי •  2 גאנטר •  3 נ. ויליאמס •  4 ב. דייוויס •  5 מפאם •  6 רודון •  7 אלן •  8 וילסון •  9 ג'ונסון •  10 ראמזי •   11 בייל •  12 וורד • 13 מור •  14 רוברטס • 15 אמפאדו • 16 מורל • 17 לוקייר • 18 ג'. ויליאמס • 19 האריס • 20 ג'יימס • 21 א. דייוויס • 22 תומאס • 23 לוויט • 24 קבאנגו • 25 קולוויל • 26 סמית' • מאמן: פייג' | ויילס |
נורה ונעמי

חתימת הסטודיו
"נורה ונעמי" הן נעמי ביטר (נולדה ב-1936) ונורה כוכבי (1934-1999), צמד פסלות ואמניות קרמיקה ישראליות, אשר פעלו במשותף בין השנים 1962-1999.
ביוגרפיה

נורה ונעמי החלו לפעול במשותף בשנת 1962, לאחר שנפגשו במסגרת לימודיהן במחזור הראשון של המחלקה לקדרות בבצלאל. בשנה האחרונה ללימודיהן פתחו השתיים סטודיו לקרמיקה ב"בית קרונברג" בשכונת תלפיות בירושלים. בשנת 1965 הציגו בסטודיו תערוכת ראשונה ובה כלים שימושיים ועציצי גן. בנוסף, רכשו השתיים ידע ברפאות חרסים כתוצאה מהשתתפות בחפירות ארכאולוגיות במהלך שנות ה-70 בתל אפק. בשנים הראשונות לעבודתן עסקו בעיקר בקדרות באובניים ובבניית יד. ההכרה ראשונית בעבודותיהן קיבלו ממאירה גרא, שעבדה באותן שנים בהנהלת חנות "משכית". ב-1965 פתחו את תערוכת היחיד הראשונה שלהן בבית קורנברג. לאחר שמשפחתה של כוכבי עברה לתל אביב, בשנת 1970, המשיכו השתיים לעבוד במקביל בשני חללי סטודיו.
המעבר של נורה ונעמי לפיסול, שהחל במהלך שנות השבעים של המאה ה-20, היווה ניסיון להתייחסות אל הטבע והארכאולוגיה הארצישראלית וניכרה בו השפעתה של האמנות המופשטת. בשנת 1972 הציגו את תערוכת הפיסול הראשונה "סיני", ובה יצירות שהושפעו מצורות טבע מדבריות. עד מחצית שנות השבעים לקחו השתיים חלק גם בתערוכות ישראליות שאורגנו על ידי מכון היצוא הישראלי, בראשותה של מרתה ורדי, ברחבי אירופה ובארצות הברית. במהלך שנות השמונים החלו להופיע בעבודתן ייצוגים של דמות האדם באמצעות צורות סמליות כגון עצים, סירות וכדומה.
בשנת 1999 נפטרה נורה. נעמי המשיכה לעבוד בסטודיו עד שנת 2003.
ארכיון המתעד את עבודתם של נורה ונעמי נמצא במרכז המידע לאמנות ישראלית במוזיאון ישראל, ירושלים.
פרסים

1986 מדליה על מצוינות בפיסול, התחרות הבינלאומית לאמנות - ניו יורק
1998 הסרט "מילוט" נבחר להצגה בפסטיבל הבינלאומי הראשון לסרטים בנושא קרמיקה וזכוכית, מונפלייה, צרפת
לקריאה נוספת

| --- | --- |

 קטלוגים פיסול בחומר, אמנות לעם, תל אביב 1978  א. אורתר  וא. מילר, פיסול קראמי, הגלריה האוניברסיטאית חיפה, 1979  ש. יזרעאל, הבעה בחומר, מוזיאון הרצלייה לאמנות, 1979  צ. שמשי, 13 בחומר, ירושלים, 1984  א. קאמפף, נורה ונעמי: "כי האדם עץ השדה" 1987-1982, הגלריה לאמנות של אוניברסיטת חיפה, 1987  ע. קינן, אמנות הפיסול בישראל, חיפוש הזהות, תפן, 1988  עפרת, גדעון, ראשית הקרמיקה בארץ ישראל, 1932-1962, בית האמנים ירושלים, מוזיאון הרצלייה לאמנות., 1990  ח. פינקלשטיין, ביאנאלה לקרמיקה, באר-שבע, 1993  א. גולדנברג וע. קינן, פיסול ישראלי בתפן, העשור האחרון, תפן, 1994  ח. שמש, מגהוואט, ארט-פוקוס, ירושלים, 1994  י. הדני, אמן עושה לעצמו מצבת זיכרון, ירושלים, 1995  צופיה דקל, נורה ונעמי / מילוט, מוזיאון עין חרוד, פורום המוזיאונים, 1996  צופיה דקל,  נורה ונעמי - מסע-משא, משכן האמנים הרצליה, 2000  R.Dayan, Craft of Israel, New York, 1974  H. stor-Britz, Contemporary International Ceramics, Kolen, 1980  G. Borrman, Keramik der Welt, Dusseldorf, 1984  E. Lewenstein & E. Cooper, Two Thousand Years of Ceramics, London, 2000  Kampf, Nora & Naomi: Impression of Sinai, Jewish Museum, New York, 1973  XXXII Concorso internazionale dlla ceramica d'arte contemporanea. Faenza, 1974  Blumenthal and N .Kochavi, Keramik aus Israel, Berlin, 1979  J. Blumenthal, Keramik aus Israel, Munchen, 1990  A. Mishori, Keramik aus Israel, Museumfur Angewandete Kunst, Gera, 1992  A. Mishori, Ceramics Israel 92, Tel Aviv, 1992  G. Ofrat,21 Kunstler aus Israel: Gefasse – Skulpturen, Keramik, Gallerie Boewig, hanover 1994  Israeli Contemporary Crafts, The National Museum of Modern Art, Tokyo, 1994 :  מאמרים בכתבי עת נורה ונעמי  "המקריות המבורכת" סטודיו 24: 6-7 תל אביב 1991 N. Kochavi, "Sinai; Source of Inspiration" Ceramic Review 86:9-11, London, 1984* Nora and Naomi, "News and Retrospect in Israel" Ceramic Monthly 35/6: 103'*  Columbus Ohio,1987 "Events: Nora & Naomi Skeleton Trees, 1985" Sculpture 7/3:37 Washington DC 1988* Nora & Naomi, " The Tree of the Field is Man's Life" Ceramic Review 117:37-39' London 1989* Ashai Shimbon Weekly, Tokyo October 20, 1989 (Japanese) F. Yovel, "The Ceramic Trees of Nora kochavi and Naomi Bitter", Mabat 17:4-5 Den Haag 1991 (Dutch)* Nora and Naomi, "Ladders of Escape" Ceramic Art and Perception,17: 47-49 Sydney 1994* Figurative Ceramic Idols, Figurativism in Israeli Ceramics by Rayah Redlich ceramic Art and Perception 41: 48-51*
נדיז'דה מנדלשטם

| --- | --- |

 לידה:  30 באוקטובר 1899 סראטוב, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  29 בדצמבר 1980 (בגיל 81) מוסקבה, ברה"מ 
 שם לידה:  Надежда Яковлевна Хазина 
 מדינה:  האימפריה הרוסית, ברית המועצות 
 מקום קבורה:  בית העלמין קונצבסקויה 
 שפות היצירה:  רוסית 
 יצירות בולטות:  Hope Against Hope: A Memoir 
 בן או בת זוג:  אוסיפ מנדלשטם (1922–?) 
 
נדיז'דה יקובלבנה מנדלשטם (רוסית Надежда Яковлевна Мандельштам;‏ 31 באוקטובר 1899 – 29 בדצמבר 1980) הייתה סופרת רוסיה ואשתו של המשורר אוסיפ מנדלשטם.
מנדלשטם נולדה בשם נדיז'דה חָזִין בעיר סראטוב למשפחה יהודית ממעמד הביניים. את נעוריה עברה בעיר קייב, ולמדה אמנות לאחר שסיימה את הגימנסיה.
לאחר נישואיהם חיו אוסיפּ ונדיז'דה מנדלשטם באוקראינה, פטרוגרד, מוסקבה וגאורגיה. אוסיפּ נאסר ב-1934 בשל שיר סאטירי קצר על סטלין בשם "מכתם סטלין" שכתב ב-1933, ונשלח לגלות יחד עם נדיז'דה לצ'רדין באזור פרם ואחר־כך לוורונז'.
לאחר מאסרו השני של אוסיפּ מנדלשטם, ומותו עקב כך במחנה המעבר "וטוריה רחקה" סמוך לולדיווסטוק ב-1938, ניהלה נדיז'דה מנדלשטם אורח חיים כשל נוודת כשהיא מתחמקת ממעצרה הצפוי ומחליפה את מקום המגורים ואת מקום העבודה לעיתים קרובות. לפחות במקרה אחד, בקלינין (כיום טבר), הגיע הנ.ק.ו.ד. לאוסרה יום אחד אחרי שנמלטה.
כייעוד לחייה קבעה מנדלשטם לעצמה לשמר ולהדפיס את מורשת השירה של בעלה. היא הצליחה לשמור את רוב יצירותיו בעל פה כיוון שלא בטחה בשימור בכתב.
אחר מות סטלין בהדרכת ויקטור ז'ירמונסקי השלימה נדיז'דה מנדלשטם את התזה לתואר שלישי שלה (1956) והורשתה לחזור למוסקבה (1958).
זיכרונותיה "תקווה כנגד תקווה" ו"אובדן התקווה", שהודפסו תחילה במערב, הן ניתוח אפי של חייה וביקורת על ההתדרדרות התרבותית והמוסרית של ברית המועצות משנות ה-20 ואילך. שמות ספריה הם משחקי מילים, משום שמשמעות המילה "נדיז'דה" ברוסית היא תקווה.
ב-1979 העבירה מנדלשטם את הארכיון שלה לאוניברסיטת פרינסטון. נדיז'דה מנדלשטם מתה במוסקבה ב-1980, בהיותה בת 81.
ספרה בעברית

תקות השיר , זיכרונות, תרגם מרוסית י"מ חשון, ערכה וליוותה בהערות ליאורה שגב, הוצאת עם עובד, תל אביב, תשל"ח 1977.
תקות השיר, כריכת הספר ותקצירו
לקריאה נוספת

רות לבנית, "על נאדז’דה מנדלשטאם", על המשמר, ינואר 1981.
אאי: שירים ומסות, מאת אוסיפ מנדלשטם, תרגם מרוסית פטר קריקסונוב, ספרית פועלים, תל אביב, תש"ן 1990.
נחושתית מגוונת

| נחושתית מגוונת |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: חרקים
סדרה:: חיפושיות
תת־סדרה:: Polyphaga
משפחה:: זבליתיים
תת־משפחה:: נחושתיות (Cetoniinae)
סוג:: Protaetia
מין:: נחושתית מגוונת
שם מדעי
 Protaetia judith ‏Reich (1871)
שמות נוספים
 נחושתית יהודית

נחושתית מגוונת או נחושתית יהודית (שם מדעי: Protaetia judith) היא מין של חרק הנמנה בסדרת החיפושיות ושייך למשפחת הזבליתיים. הנחושתית המגוונת מצויה בישראל ותצפיות שלה מתועדות בעיקר בצפון ארץ ישראל, במישור החוף הצפוני והגליל המערבי.
הנחושתית המגוונת מופיעה במספר צבעים בהם כחול, סגול, טורקיז, אדמדם ואף ירוק. כאשר היא במופע ירוק, ניתן להתבלבל בינה לבין נחושתית הקוצים הנפוצה יותר.
הנחושתית המגוונת פעילה בעיקר בקיץ, בחודשים יוני-אוגוסט ונמשכת לפרחים ופירות שונים בניהם ענבים וליצ'י, ובשל כך נחשבת למזיק לחקלאות. מחזור חייהם בעלי גלגול מלא.
רוב הזמן כנפי התעופה מקופלות תחת כנפי החפייה המספקות להן הגנה. בזמן התעופה עצמה רק כנפי התעופה פרושות וכנפי החפייה מונחות על הגב. מפרץ שולי כנפי החפייה המאפשר החזקת כנפי התעופה פרושות, אף על פי שכנפי החפייה סגורות. כנפי החפייה נפתחות בעיקר בזמני ההמראה והנחיתה, כאשר הנחושתית פורשת את כנפיה או מקפלת אותן.
מופע כחול
מופע ירוק
הערות שוליים

↑  תצפיות ב-GBIF, נכון ל-2023
↑  נחושתניות באתר הטבע של עוז ריטנר
נחושתית מגוונת, באתר GBIF (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא פרוקי-רגליים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
משלי סנדבר

משלי סֶנְדְבָּר, או סנדבאד, היא יצירה ספרותית מימי הביניים, שנפוצה בכתבי יד רבים ובמגוון שפות. בארצות המערב היצירה נקראת 'שבעת זקני רומי'. מחבר היצירה אינו ידוע. מקורה של היצירה ככל הנראה במזרח הרחוק, בפרס או בהודו. היצירה הגיעה לאירופה באמצעות הערבים והיא נפוצה בגרסאות שונות ובשפות רבות. בישראל, היצירה ידועה בעיקר בזכות הנוסח שתיקן אברהם מאיר הברמן וראה אור לראשונה בשנת תש"ו (1946).
למרות שהיצירה אינה יצירה יהודית במקורה ולא עברה עיבוד מקיף כאשר הועתקה לשפה העברית, היא הייתה פופולרית בקרב יהודים בימי הביניים. אחד מכתבי היד העבריים של היצירה הוא נוסח קדום שמקורו במזרח.
מבנה היצירה

היצירה בנויה כסיפור מסגרת המכיל סיפורים רבים שמשתנים מנוסח לנוסח. בסיפור המסגרת המשותף לכל הנוסחים מסופר על חכם בשם סינדבאר או סינדבאד (אנ') שלקח על עצמו ללמד את בן המלך את כל חכמתו במהירות הגדולה ביותר. יום לפני שהתייצב בן המלך לפני אביו להראות לו את אשר למד ממורו, ראה סנדבאר בכוכבים כי אסון צפוי לבן המלך והדרך היחידה למונעו היא שהבן לא יוציא הגה מפיו במשך שבוע שלם.
עלילה מרכזית

המלך אינו מבין מה פשר שתיקתו של בנו, ואחת מנשותיו מקבלת על עצמה לדובבו. היא מנסה לפתות את בן המלך ולשכנע אותו לרצוח את אביו ולמלוך תחתיו. כאשר הוא מסרב, בלי לומר מלה, היא מעלילה עליו כי ניסה לפתותה ודורשת מהמלך להוציאו להורג. מאחר שבן המלך שותק, גוזר המלך את דינו למיתה. חכמי המלך מנסים לשכנע את המלך לבטל את הגזירה באמצעות סיפורים על בוגדנותן ורמאותן של נשים. האישה מנסה לשכנע את המלך להוציא לפועל את גזר הדין באמצעות סיפורים הפוכים, שנושאם בגידת בנים באבותיהם.
סיפורים משניים

כך נוצרת תחרות של סיפורים. במקור היו כנראה ארבעה-עשר סיפורים, שבעה שסופרו על ידי החכמים ושבעה שסופרו על ידי אשת המלך, אך בנוסחים שלפנינו מספרם של הסיפורים משתנה. חלק מהסיפורים מופיעים כמעט בכל הנוסחים ואחרים מיוחדים לנוסח זה או אחר. מרבית הסיפורים עוסקים בעניינים שבינו לבינה ובסיפורי תרמית וכסילות מסוגים שונים, בעלי אופי הומוריסטי פיקאנטי ולעיתים כוללים ניבולי פה.
מהדורות וגרסאות

בין המהדורות של היצירה ניתן למצוא את הנוסח שתיקן אברהם מאיר הברמן, שראה אור לראשונה בשנת תש"ו (1946). בנוסף, קיימים דברי הסבר מתוך ספרו של יוסף דן "הסיפור העברי בימי-הביניים". נוסח עממי של אחד הסיפורים נרשם על ידי גב' צילה זנבר-צור מפיו של מידען יהודי אפגאני.גרסה נוספת של היצירה פורסמה על ידי מוריס אפשטיין.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  משלי סנדבאר, באתר folkmasa.org
1 2  About the Book Tales of Sendebar | PublishersRow.com, publishersrow.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311120505171
מרסל לאבה

| --- | --- |

 לידה:  4 בדצמבר 1870 לה האבר, צרפת 
 פטירה:  30 במאי 1939 (בגיל 68) פריז, צרפת 
 מקום לימודים:  lycée Georges-Clemenceau  École de médecine de Nantes  הפקולטה לרפואה של פריז 
 מוסדות:  הפקולטה לרפואה של פריז  Hôpital Cochin  hôpital de la Pitié  Laennec Hospital building complex 
 פרסים והוקרה:  קצין בלגיון הכבוד 
 צאצאים:  Jean Labbé 
 
מרסל ארנסט לאבה (בצרפתית:Marcel Ernest Labbé;‏ 4 בדצמבר 1870 – 29 במאי 1939 ) היה רופא פנימי צרפתי, יליד ברטאן, שהתמחה בעיקר בסוכרת ובמחלות מטבוליות אחרות, בהמטולוגיה, עבד בעיקר בבתי החולים לה פיטייה וקושן בפריז, וכיהן בפרופסור לקליניקה רפואית באוניברסיטת פריז. ב-1922 תיאר יחד עם ז'ול טינל וארנסט דומר את הגידול פאוכרומוציטומה.
ביוגרפיה > ילדות וצעירות

מרסל לאבה נולד ב-1870 בעיר לה האבר שבנורמנדיה בצרפת. אביו היה החל מ-1871 מורה תיכון בעיר נאנט שבברטניה. לאבה למד בעצמו מאוחר יותר בתיכון ובבית הספר לרפואה של אוניברסיטת נאנט וראה בנאנט את מולדתו.
ביוגרפיה > הקריירה המקצועית והאקדמית

לאבה השתלם בבתי החולים של נאנט ועבד לאבה כמדריך לאנטומיה בבית הספר לרפואה בנאנט. בהמשך ב-1897 הצטיין בהתמחות בבתי החולים של פריז. היה למדריך לסמיולוגיה (תורת האבחון הרפואי) בבית החולים לאנק בקליניקה של הפרופסור לנדוזי. ב-1898 סיים בהצטיינות את התואר דוקטור לרפואה עם עבודה על בלוטות הלימפה בזיהומים החריפים
מאוחר יותר התמנה לפרופסור בפקולטה לרפואה ובקולז' הרופאים ועבד בבית החולים לה פיטייה ואחר כך בית החולים קושן, שניהם בפריז.
מוריו הראשונים בפריז היו דבאב ולנדוזי. מחקריו הראשונים עסקו בזיהומי הסטפילוקוק,
הכימיה של מיץ הקיבה, זיהום השושנה של הילוד, מערכת הלימפה, הדם, הבלוטות האנדוקריניות ושנים רבות בהמשך הקדיש לחקר הסכרת, המחלות המטבוליות והתזונה לרבות השמנת היתר והתת-משקל.
לאבה הקים בבית החולים לה פיטייה מרכז לסכרת ובמסגרתו ארגן ביקורי בית של תזונאיות בבתי המטופלים העניים לצורך המאבק בסכרת. לאבה נמנה עם מקדמי הטיפול על ידי דיאטה בסוכרת והתזונה הרציונלית.
יחד עם אחיו אנרי השתתף המחקר של לנדוזי על תזונת הפועלים והפקידים.
בימי מלחמת העולם הראשונה ארגן את החיסון נגד טיפוס הבטן (חוק לאבה משנת 1914) ועבד כרופא ראשי בבית החולים למחלות זיהומיות בטיו בהרי הווז'.
ביוגרפיה > חייו הפרטיים

מרסל לאבה היה נשוי והיו לו ילדים.
אחיו, אנרי-אמיל לאבה (21 באוגוסט 1874 - 1942) היה כימאי ואחר כך ביוכימאי ומומחה ברפואת מעבדה, כיהן גם הוא כפרופסור בפקולטה לרפואה בפריז. מרסל ואנרי שיתפו ביניהם פעולה במחקרים רבים. בזמנו הפנוי היה לאבה, בין היתר, צייר חובב.
בנוסף עמד בראש איגוד הברטונים של פריז.
פרסים ואותות הוקרה

1926 חבר באקדמיה לרפואה של צרפת - במחלקה לפתולוגיה רפואית
תגליות > מחלות ותסמונות הנושאות את שמו

כיום השמות האלה אינם בשימוש.
תסמונת לאבה - התסמונת הפארא-בזדובי - תסמונת עצבית אוטונומית ומטבולית המופיע ב"שלב הנוירוהורמוני" ההתחלתי של ההירפתירואידיזם, מתאפיין בתסמינים של היפרסימפתוטוניה, הפרעות וזומוטוריות ונפשיות.
התסמונת הנוירוצירולקטורית לאבה - סוג של הפרעת חרדה
ספרים

בשותפות:
1904 - Traité d'hématologie (ספר מקיף להמטולוגיה) יחד עם פרנאן בזנסון
Glandes endocrines. Maladies de la nutrition
(בלוטות אנדוקריניות. מחלות התזונה) (בעריכתו ושל א. סזארי, יחד עם א. עזרד ואחרים)
1927 - Métabolisme de l'eau : œdèmes -- diurèse -- les thérapeutiques hydriques
(המטבוליזם של המים:בצקות - הטלת השתן - טיפולים במים) (יחד עם P.L.Violle)
1928 - Acidose et alcalose : physiologie - pathologie - thérapeutique
( עם Floride Nepveux) - (חמצת ובססת:פיזולוגיה - פתולוגיה טיפול)
הערות שוליים

↑  באתר free dictionary
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007318512405171  PLWABN: 9810538660405606  BIBSYS: 2122620  BNE: XX1335014  BnF: cb12980038b (data)  CANTIC: a11931061  CiNii: DA14473033  GND: 1055361618  ISNI: 0000 0000 8367 0333  LCCN: no2008037060  Léonore: 203520  NKC: nlk20010100957  NLG: 224166  NTA: 071556362  RERO: 02-A003486694  SUDOC: 057075298  VcBA: 495/164822  VIAF: 27464568   WorldCat (עם VIAF): 27464568 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מרסל לאבה".
מראה מקום המקדש וירושלים

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  יהוסף שוורץ
 תאריך יצירה:  1836–1837
 טכניקה וחומרים:  הדפס אבן
 רוחב:  43 ס״מ 
 גובה:  30 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 מספר יצירה:  HP 492
 מיקום:  מוזיאון ישראל
 
"הכותל המערבי או הר הבית", איור מן המהדורה האנגלית של הספר "תבואות הארץ" (1850)
"מראה מקום המקדש וירושלים" הוא כינוי להדפס אבן המציג את ירושלים, שיצר יהוסף שוורץ בשנים 1836–1837.