קן לואץ'
פעילות פוליטית נגד ישראל

חבר במפלגת העבודה הבריטית מתחילת שנות ה-60 ועד אמצע שנות ה-90. בנובמבר 2004, נבחר למועצה הלאומית של מפלגת ריספקט וגם תמך בבחירות של מנדט אחד לפרלמנט האירופי. הוא גם אחד התומכים של הארגון הטרוצקיסטי אקו-סוציאליסטי Socialist Resistance. בנוסף, הוא תומך בפעילות הקמפיין הפלסטיני לחרם אקדמי ותרבותי על ישראל (PACBI).
ב-2007, לואץ' היה אחד מ-100 האומנים והסופרים אשר חתמו על מכתב גלוי שנכתב ביוזמת הארגון "קווירים נגד הטרור הישראלי" (Queers Undermining Israeli Terrorism), הארגון הקווירי של דרום מערב אסיה ומפרץ צפון אפריקה (South West Asian, North African Bay Area Queers) וארגון הפריימליין אשר מפיק את פסטיבל הסרטים הבינלאומי בסן פרנסיסקו המוקדש לקהילה ההומו-לסבית. במכתב נחתם על "כיבוד קריאות לחרם בינלאומי על מוסדות ישראלים פוליטיים ותרבותיים, על ידי סירוב קבלת החסות מקונסוליית ישראל בפסטיבל הסרטים ההומו לסבי בסן פרנסיסקו (LGBT) ומתן חסות משותפת באירועים עתידיים". לואץ' חתם על מכתב פתוח נוסף מטעם "54 דמויות בינלאומיות מתחומי הספרות והאומנות" אשר השווה, בין היתר, את חגיגות 60 שנה לריקוד, לצליל חוזר ונשנה של נישול מתמשך ואי-צדק רב ממדי, על קברי פלסטינים. המכתב התפרסם בעיתון הבריטי International Herald Tribune ב-8 במאי 2008.
כתגובה לדיווחים על עליית האנטישמיות בעקבות מבצע עופרת יצוקה, אמר לואץ' כי "אם הייתה עלייה, אני לא מופתע. למעשה, זה מובן מכיוון שישראל גורמת ליצירת תחושות אנטישמיות". הוא הוסיף גם "אף אחד לא יכול לסלוח לאלימות".


במאי 2009, מארגני פסטיבל הסרטים הבינלאומי אדינבורו שבסקוטלנד החזירו 300 ליש"ט לשגרירות הישראלית ששולמו על מנת להטיס את במאית הסרטים טלי שלום עזר לפסטיבל לצורך הקרנת סרטה סרוגייט. מארגני הפסטיבל החליטו לממן את הטיסה בעצמם בעקבות חששם מהחרמתו על ידי לואץ' ויוצרים אחרים. לואץ' תמך באותה עת בחרם שיזם ארגון ה- PACBI על הפסטיבל. בתגובה, מנהל ערוץ 4 הבריטי לשעבר סר ג'רמי אייזק, תיאר את התערבותו של לואץ' כאקט של צנזורה, הוא אמר "אסור למארגני הפסטיבל לתת למישהו סתם ככה להתערב בתוכניותיהם". במכתב פתוח שכתב לואץ' לשלום-עזר, הוא רשם "מההתחלה, מדינת ישראל והתומכים בה קראו למבקריה גזענים ואנטישמים כטקטיקה להימנעות מוויכוח רציונלי. אני רוצה להיות ברור: כיוצרת קולנוע, את תתקבלי בברכה באדינבורו. את לא מצונזרת או דחוייה. ההתנגדות הייתה לקבלת כספים ממדינת ישראל". למבקרים הוא גם הוסיף "החרם, כפי שמי שמגלה עניין אמיתי יודע, הוא נגד מדינת ישראל". לואץ' אמר כי הוא ניהל שיחה "רצינית והגיוניות" עם מארגני הפסטיבל כשאמר להם כי הם לא צריכים לקבל כספים ממדינת ישראל.


ביוני 2009, לואץ' משך את סרטו מחפשים את אריק מפסטיבל הסרטים הבינלאומי במלבורן שבאוסטרליה כמחאה לתמיכה הכספית החלקית הניתנת על ידי מדינת ישראל לפסטיבל. זאת, לאחר שמארגני הפסטיבל סירבו לדרישתו של לואץ' לסרב לקבל כספים ממדינת ישראל. מנהל הפסטיבל ריצ'רד מור השווה את הטקטיקה של לואץ' לסחיטה, הוא אמר "אנו לא נהיה חלק מהחרם נגד מדינת ישראל, כפי שלא נהיה חלק גם מחרם סרטים מסין או כל מדינה אחרת המעורבת בסכסוך היסטורי ממושך". המחוקק האוסטרלי מייקל דנבי גם כן ביקר את טקטיקה של לואץ' כאשר אמר "לישראלים ולאוסטרלים הרבה במשותף, כולל בוז לנטייה הבריטית המקוממת לדרישת עליונות תרבותית. מלבורן הוא מקום שונה ללונדונים".


כתוצאה מכך, לואץ' ושאר יוצרי הסרט מחפשים את אריק אמרו "אנו מרגישים מחויבות לקבל את עצתם של אלה החיים בקצה האזורים הכבושים. אנו גם מעודדים יוצרי קולנוע ושחקנים אחרים המוזמנים לפסטיבלים, לבדוק האם ישנה תמיכה כלכלית של מדינת ישראל לפני הגעתם, ואם כן, לכבד את החרם. סרטים ישראלים אינם המטרה אלא המעורבות המדינית".


בספטמבר 2009, היה לואץ' אחד הבולטים מבין יותר מ-50 קולנוענים ושחקנים שיצאו כנגד הנהלת פסטיבל טורונטו אשר קיימה מסגרת המוקדשת לעיר תל אביב, בטענה שמדובר בשיתוף פעולה עם התעמולה הציונית. בהצהרה אשר חתמו עליה הושוותה התוכנית למחווה לשלטון האפרטהייד בדרום אפריקה: "המסגרת הזו מתעלמת מסבלם של אלפי הצאצאים של תושביו הקודמים של אזור תל אביב, שבימים אלה מתגוררים במחנות פליטים בשטחים הכבושים או שגורשו למדינות שכנות" נטען בהצהרה.


כתגובה למעשיו האנטי-ישראלים של לואץ',באוקטובר 2009, הודיעה נורית שני, מנכ"לית לב סרטים ובתי קולנוע, כי הרווחים מההפצה המקומית מהסרט מחפשים את אריק, יוקדשו לקידום הפצתם של סרטים ישראלים בארץ ובעולם. היא לא הסתירה את סלידתה ממהלכיו האחרונים של לואץ' ואמרה "אני רואה את מעשיו כאקט של צביעות, סטירה צורבת בפני הדמוקרטיה והרוח ההומניסטית של סרטיו. סרטיו הם של במאי גדול, אבל מעשיו הם של אדם קטן". בתגובה, אמר לואץ' בסרקזם כי הוא שמח על רצון של מנהלים לחלק את רווחיהם וכי הוא מקווה כי הכספים יינתנו לאותם קולנוענים שהכי צריכים אותם: האמיצים מתוך קהילת האמנות הישראלית שמחליטים לקבל את החרם התרבותי ומסרבים לקבל כל מימון מהמדינה.
בספטמבר 2018 הצטרף לעצומת אמנים, בעיקר בריטים, שקראו שלא לקיים את האירוויזיון בישראל ולהחרים אותו אם יתקיים בכל זאת.