stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ודי סוויטין

| --- | --- |

 לידה:  19 בינואר 1982 (בת 43) לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית 
 שם לידה:  Jodie Lee Ann Sweetin 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת צ'פמן  תיכון לוס אלמיטוס (1999) 
 תקופת הפעילות:  מ-1987 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  Young Artist Award for Best Performance in a TV Series - Leading Young Actress (1990) 
 
ג'ודי לי אן סוויטין (באנגלית: Jodie Lee Ann Sweetin; נולדה ב-19 בינואר 1982) היא שחקנית ואשת טלוויזיה אמריקאית הידועה בעיקר בזכות תפקידה כסטפני טאנר בסדרת הקומדיה "צער גידול בנות" של ABC וסדרת ההמשך של נטפליקס, "צער גידול בנות - הדור הבא".
ראשית חייה

סוויטין נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה. כשהייתה בת תשעה חודשים הוריה נשלחו לכלא והיא אומצה וגודלה כילדה יחידה על ידי דודה סם סוויטין ואשתו השנייה ג'ניס. אביה מת בהתפרעות בכלא. שנים לאחר מכן, היא סיפרה שנאמר לה לא לדבר על האימוץ שלה בפומבי מתוך חשש שאנשים יחשבו שהיא אולצה להיכנס לתחום המשחק.
בשנת 1999, ארבע שנים לאחר סיום "צער גידול בנות", סוויטין סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון בלוס אלאמיטוס, קליפורניה, ולמדה באוניברסיטת צ'פמן באורנג', קליפורניה. בזמן לימודיה בתיכון, סוויטין והשחקן מת'יו מוריסון הופיעו יחד בתיאטרון מוזיקלי.
קריירה

היא החלה את הקריירה שלה בהופעה במספר פרסומות ביניהן לרשת המסעדות סיזלר ב-1987. סוויטין לוהקה לתפקיד אורח בסיטקום "ולרי" בתור פמלה, אחייניתה של גברת פול. ב-1987 לוהקה לתפקיד סטפני טאנר בסדרה הקומית של ABC "צער גידול בנות". היא שיחקה את התפקיד הזה במשך שמונה עונות, מגיל חמש ועד גיל 13. התוכנית הסתיימה ב-1995. בשנים 2009 עד 2012 השתתפה במספר תוכניות טלוויזיה ובסרטים עצמאיים.
ב-2015 פורסם שסוויטין תחזור על תפקידה כסטפני טאנר בסדרת הספין-אוף של נטפליקס "צער גידול בנות - הדור הבא" סוויטין השתתפה בתוכנית במשך חמש עד שהתוכנית הסתיימה ב-2020. ב-2016 השתתפה בתוכנית "רוקדים עם כוכבים" בעונה 22. בן זוגה המקצועי לריקוד היה קיאו מוטספה. הם סיימו במקום השישי. ב-2017 היא שיחקה בסרט "הוליווד דרלינגס", סדרת דוקו-קומדיה ללא תסריט, שם היא מגלמת גרסה מוגזמת של עצמה. הסדרה רצה במשך שתי עונות והסתיימה ב-2018.
בשנת 2019, סוויטין פתחה פודקאסט בשם "Never Thought I'd Say This" על הורות לצד סיליה בהר, יועצת מוסמכת לבריאות הנפש והחברה הכי טובה של סוויטין.
בשנת 2023 הופיעה סוויטין בפרסומת בטלוויזיה עבור סיזלר, 36 שנים לאחר הפרסומת הראשונה שלה לרשת המסעדות.
חיים אישיים

כילדה, סוויטין לקחה שיעורי ריקוד, כולל בלט וסטפס כשהייתה בת שלוש. בשנת 2002, בגיל 20, נישאה סוויטין לבעלה הראשון, קצין משטרת לוס אנג'לס שון הולגוין. קנדיס קמרון ששיחקה את אחותה בצער גידול בנות הייתה השושבינה שלה. בתה של קמרון, נטשה, שימשה כנערת פרחים. סוויטין והולגוין התגרשו בשנת 2006.
סוויטין פגשה את קודי הרפין, דרך חברים, והם התחילו לצאת במאי 2007. הם נישאו בלאס וגאס, נבדה ב-14 ביולי 2007. יחד יש להם בת אחת, זואי (ילידת 2008). ב-19 בנובמבר 2008, הגיש סוויטין בקשה לגירושים מהרפין. גירושיהם הסתיימו ב-20 באפריל 2010.
ב-30 באפריל 2010, נציגה של סוויטין אישרה שהיא והחבר שלה מזה שנה, מורטי קויל, מצפים לתינוק. בתם ביאטריקס נולדה בשנת 2010. סוויטין וקויל התארסו בינואר 2011, והתחתנו ב-15 במרץ 2012 בבוורלי הילס. סוויטין הגישה בקשה לגירושין מקויל ביוני 2013. הגירושין הסתיימו בספטמבר 2016.
ב-22 בינואר 2016, היא הודיעה על אירוסיה לג'סטין חודק, ב-24 במרץ 2017, הודיע סוויטין על פרידתם של בני הזוג, לאחר שהפר נגדה צו הרחקה. חודק נידון בהאשמות הקשורות לכך כמה שבועות לאחר מכן.
ב-17 בינואר 2022, היא הודיעה על אירוסיה למסקל וסילבסקי. הם נישאו ב-30 ביולי 2022.
חיים אישיים > שימוש בסמים

סוויטין החלה לשתות אלכוהול כשהייתה בת 14, שנה לאחר סיום "צער גידול בנות". במהלך השנים הבאות, היא השתמשה בין היתר באקסטזי, מתאמפטמין, וקראק. היא ציינה כי פנתה לסמים כי הייתה "משועממת". בשנת 2009, סוויטין כתבה את ספר הזיכרונות unSweetined, המתעד את השימוש שלה באלכוהול וסמים. היא אמרה שהיא נגמלה סופית בדצמבר 2008, אך חזרה להשתמש לאחר שנפרדה מקויל ב-2013. מאוחר יותר היא החלה לעבוד כרכזת לוגיסטית קלינית במרכז גמילה מסמים בלוס אנג'לס והשלימה את התואר שלה כיועצת סמים ואלכוהול.
חיים אישיים > דעות פוליטיות

סוויטין הביעה תמיכה בתנועת Black Lives Matter, והיא גם הייתה פעילה ב-Refuse Fascism כדי לדרוש את הדחת ממשל טראמפ באמצעות הפגנות רחוב לא אלימות.
ב-25 ביוני 2022, סוויטין נדחקה על ידי חברי משטרת לוס אנג'לס ונפלה ארצה בזמן שהפגינה למען זכויות הפלות. נציגה של סוויטין דיווחה שהיא "בסדר" והמשטרה פרסמה הצהרה שבה נאמר כי השימוש בכוח "יעבור הערכה" כדי לראות אם הוא עמד במדיניות ובנוהל שלהם.
פילמוגרפיה

| שנה | פרויקט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1987 | משפחת הוגאן | פמלה פול | בפרק: "Boston Tea Party" |
| 1987–1995 | צער גידול בנות | סטפני טאנר | תפקיד ראשי |
| 1989 | מועדון מיקי מאוס | סטפני טאנר | בפרק: "Guest Day" |
| 1996 | Brotherly Love | לידיה לאמפ | בפרק: "Downtown Girl" |
| 1999 | שולחן לחמישה | ריאנון מרקוס | פרקים: "Bye, Bye, Love" ו "Fate, Hope and Charity" |
| 2003 | Yes, Dear | מריאן | בפרק: "Sorority Girl" |
| 2006 | Farce of the Penguins | פינגווין | תפקיד קולי, סרט וידאו |
| 2007 | Pants-Off Dance-Off | מנחה | עונה 2 |
| 2009 | Redefining Love | אלי | סרט |
| 2009 | Port City | ננסי | סרט |
| 2011 | Can't Get Arrested | ג'ודי | תפקיד ראשי |
| 2012 | Singled Out | ליה | סרט טלוויזיה |
| 2013 | Defending Santa | בת' | סרט טלוויזיה (Ion Television) |
| 2013 | The Eric Andre Show | עצמה | בפרק: "Jodie Sweetin; Vivica A. Fox" |
| 2015 | Walt Before Mickey | שרלוט דיסני | סרט |
| 2016–2020 | צער גידול בנות - הדור הבא | סטפני טאנר | תפקיד ראשי; במאית: "The Nearlywed Game" |
| 2016 | רוקדים עם כוכבים | עצמה | מתחרה (עונה 22); סיימה במקום ה-6 |
| 2016 | Hollywood Medium with Tyler Henry | עצמה | עונה 1: "בפרק 3" |
| 2017–2018 | Hollywood Darlings | עצמה | תפקיד ראשי |
| 2017 | Finding Santa | גרייס לונג | סרט טלוויזיה (ערוץ הולמרק) |
| 2018 | Drop the Mic | עצמה | עונה 2: "בפרק 6" |
| 2018 | My Perfect Romance | מישל בלייר | סרט טלוויזיה [דרוש מקור] |
| 2018 | Entertaining Christmas | קנדיס | סרט טלוויזיה (ערוץ הולמרק) |
| 2018 | The Talk | עצמה | אורחת בפאנל |
| 2019 | Love Under the Rainbow | לוסי טיילור | סרט טלוויזיה (ערוץ הולמרק) |
| 2019 | Merry & Bright | קייט | סרט טלוויזיה (ערוץ הולמרק) |
| 2019 | The Talk | עצמה | אורחת |
| 2021 | Just Swipe | ונסה | סרט |
| 2022 | Beyond the Edge | עצמה | מתחרה |
| 2022 | Worst Cooks in America | עצמה | מתחרה (עונה 24: "That's So '90s", celebrity edition 7) |
| 2022 | Name That Tune | עצמה | מתחרה (עונה 2: "Sitcom Stars and Olympic Legends") |
| 2022 | A Cozy Christmas Inn | אריקה | סרט טלוויזיה (ערוץ הולמרק) |
| 2022 | Merry Swissmas | אלכס | סרט טלוויזיה (Lifetime) |
| 2023 | The Jane Mysteries: Inheritance Lost | ג'יין דה סילבה | סרט טלוויזיה (Hallmark Movies &amp; Mysteries) |
| 2023 | Craft Me a Romance | ניקול ברודן | סרט טלוויזיה (reat American FamilyG) |
| 2024 | The Jane Mysteries: A Deadly Prescription | ג'יין דה סילבה | סרט טלוויזיה (ערוץ הולמרק) |
| 2024 | The Heiress and the Handyman | איון | סרט טלוויזיה (ערוץ הולמרק) |
| 2024 | Love's Second Act | ג'יימי לאוני | סרט טלוויזיה (reat American FamilyG) |
| 2024 | The Jane Mysteries: Murder at Moseby | ג'יין דה סילבה | סרט טלוויזיה (ערוץ הולמרק) |
| 2024 | The Jane Mysteries: Too Much to Lose | ג'יין דה סילבה | סרט טלוויזיה (ערוץ הולמרק) |
פרסים ומועמדויות

זכיות
1990: פרס האמן הצעיר לקומדיה הצעירה המצטיינת בסדרת טלוויזיה (צער גידול בנות)
פרס הניסיון, החוזק והתקווה של סופרים בטיפול
מועמדויות
1988: פרס האומן הצעיר לקומדיה הצעירה המצטיינת בסדרת טלוויזיה (צער גידול בנות)
1989: פרס האומן הצעיר לקומדיה הצעירה המצטיינת בסדרת טלוויזיה (צער גידול בנות)
1991: פרס האומן צעיר לקומדיה צעירה מצטיינת בסדרת טלוויזיה (צער גידול בנות)
1993: פרס האומן הצעיר לקומדיה הצעירה המצטיינת בסדרת טלוויזיה (צער גידול בנות)
2004: פרס TV Land למשפחה לא מסורתית (צער גידול בנות)
נבחרת חבר המדינות העצמאיות בכדורגל

נבחרת חבר המדינות העצמאיות בכדורגל (ברוסית: Сборная СНГ по футболу; נקראה בעברית גם בתרגום השגוי "נבחרת חבר העמים") הייתה נבחרת כדורגל שייצגה בשנת 1992 את חבר המדינות - 12 מתוך 15 המדינות הסובייטיות לשעבר והעצמאיות מאז, שקמו בעקבות התפרקות ברית המועצות ב-26 בדצמבר 1991. הנבחרת הוקמה במקום נבחרת ברית המועצות, אשר חדלה להתקיים עם התפרקות השלטון הסובייטי.
במהלך שנת 1991 זכתה נבחרת ברית המועצות במקום ראשון בבית במוקדמות יורו 1992 והבטיחה את השתתפותה בטורניר, ובעקבות התפרקות ברית המועצות הוחלט בינואר 1992 על הקמת נבחרת חבר המדינות העצמאיות, במטרה להוות תחליף לנבחרת ברית המועצות ולשמור על המקום באליפות אירופה. הסימפוניה התשיעית של בטהובן נבחרה לשמש כהמנון הנבחרת. רשמית ייצגה הנבחרת את כל מדינות ברית המועצות לשעבר (פרט לאסטוניה, לטביה וליטא, אשר לא הצטרפו לחבר המדינות), אך בפועל שיחקו בנבחרת רק שחקנים מרוסיה, אוקראינה, בלארוס וגאורגיה.
ביורו 1992, תחת הדרכתו של המאמן אנטולי בישובץ שאימן את נבחרת ברית המועצות במשחקי המוקדמות, הצליחה נבחרת חבר המדינות העצמאיות להשיג שתי תוצאות תיקו במשחקיה עם נבחרות הולנד וגרמניה החזקות, אך במשחק האחרון בשלב הבתים הובסה על ידי סקוטלנד וסיימה את דרכה בטורניר במקום האחרון בבית. משחק זה היה גם משחקה האחרון של הנבחרת בכלל.
בתום הטורניר פורקה הנבחרת ומרבית שחקניה עברו לנבחרת רוסיה, שהוקמה כחודש לאחר מכן. בנוסף הוקמו נבחרת אוקראינה, נבחרת בלארוס, נבחרת גאורגיה, נבחרת מולדובה, נבחרת ארמניה, נבחרת אזרבייג'ן, נבחרת אוזבקיסטן, נבחרת קירגיזסטן, נבחרת קזחסטן, נבחרת טג'יקיסטן ונבחרת טורקמניסטן, וכן נבחרת אסטוניה, נבחרת לטביה ונבחרת ליטא.
פרט לשלושת משחקיה ביורו 92, ערכה הנבחרת עוד שבעה משחקי ידידות (אחד מהם מול נבחרת ישראל). הרקורד של הנבחרת מסתכם ב-3 ניצחונות, 2 הפסדים ו-5 תוצאות תיקו. כל משחקי הנבחרת (פרט לאחד) נערכו מחוץ לגבולות ברית המועצות לשעבר.
סגל הנבחרת ביורו 1992

| מספר | עמדה | שם | תאריך לידה | הופעות | שערים | מועדון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | שוער | רוסיה דמיטרי חרין | 16 באוגוסט 1968 | 9 | 0 | רוסיה צסק"א מוסקבה |
| 12 | שוער | רוסיה סטניסלב צ'רצ'סוב | 12 בספטמבר 1963 | 2 | 0 | רוסיה ספרטק מוסקבה |
| 2 | מגן | רוסיה אנדריי צ'רנישוב | 7 בינואר 1968 | 8 | 0 | רוסיה ספרטק מוסקבה |
| 3 | מגן | גאורגיה קאחבר צחאדדזה | 7 בספטמבר 1968 | 6 | 1 | רוסיה ספרטק מוסקבה |
| 4 | מגן | אוקראינה אחריק צווייבה | 10 בספטמבר 1966 | 7 | 1 | אוקראינה דינמו קייב |
| 5 | מגן | אוקראינה אולג קוזנצוב | 22 במרץ 1963 | 5 | 0 | סקוטלנד גלאזגו ריינג'רס |
| 18 | מגן | רוסיה ויקטור אונופקו | 14 באוקטובר 1969 | 4 | 0 | רוסיה ספרטק מוסקבה |
| 20 | מגן | רוסיה אנדריי איוואנוב | 6 באפריל 1967 | 2 | 0 | רוסיה ספרטק מוסקבה |
| 6 | קשר | רוסיה איגור שאלימוב | 2 בפברואר 1969 | 4 | 0 | איטליה פוג'ה |
| 7 | קשר | אוקראינה אלכסיי מיכאיליצ'נקו | 30 במרץ 1963 | 5 | 0 | סקוטלנד גלאזגו ריינג'רס |
| 8 | קשר | רוסיה אנדריי קנצ'לסקיס | 23 בינואר 1969 | 6 | 0 | אנגליה מנצ'סטר יונייטד |
| 9 | קשר | בלארוס סרגיי אלייניקוב | 7 בנובמבר 1961 | 4 | 0 | איטליה לצ'ה |
| 10 | קשר | רוסיה איגור דוברובולסקי | 27 באוגוסט 1967 | 4 | 1 | שווייץ סרבט ז'נבה |
| 16 | קשר | רוסיה דמיטרי קוזנצוב | 28 באוגוסט 1965 | 8 | 0 | ספרד אספניול |
| 17 | קשר | רוסיה איגור קורנייב | 4 בספטמבר 1967 | 1 | 0 | ספרד אספניול |
| 19 | קשר | רוסיה איגור לדיאחוב | 22 במאי 1968 | 7 | 1 | רוסיה ספרטק מוסקבה |
| 11 | חלוץ | רוסיה סרגיי יוראן | 11 ביוני 1969 | 3 | 0 | פורטוגל בנפיקה ליסבון |
| 13 | חלוץ | רוסיה סרגיי קיריאקוב | 1 בינואר 1970 | 9 | 4 | רוסיה דינמו מוסקבה |
| 14 | חלוץ | אוקראינה ולדימיר ליוטי | 20 באפריל 1962 | 3 | 0 | גרמניה דיסבורג |
| 15 | חלוץ | רוסיה איגור קוליבנוב | 6 במרץ 1968 | 5 | 1 | איטליה פוג'ה |
הערות שוליים

↑  מאיר ריפמן, 1 נגד כולם, מעריב, 13 בפברואר 1992
| כדורגל ברוסיה רוסיה |
| --- | --- | --- |
| ניהול | איגוד כדורגל רוסי • הפרמייר ליג הרוסי בכדורגל • ליגת הכדורגל הלאומית • התאחדות ליגת הכדורגל המקצוענית • קבוצות • אצטדיונים • תחרויות • מבנה מערך הליגות |  |
| תחרויות ליגה | ליגת העל • הליגה הראשונה • הליגה השנייה • הליגה החובבנית • הליגה האזורית |  |
| תחרויות ליגה נוספות | ליגת הנוער • ליגת הצעירים • ליגת הנשים • ליגת הנערות בכדורגל |  |
| תחרויות גביע | הגביע הלאומי • הסופר קאפ •  הגביע בכדורגל נשים |  |
| נבחרות | הנבחרת הלאומית (היסטוריה) • הנבחרת הצעירה • עד גיל 19 • עד גיל 17 • נבחרת רוסיה בכדורגל נשים |  |
| תחרויות עבר | אליפות האימפריה הרוסית בכדורגל • אליפות רוסיה הסובייטית בכדורגל • גביע רוסיה הסובייטית בכדורגל • גביע הליגה הרוסית • גביע ליגת הכדורגל המקצוענית • גביע ליגת הכדורגל הלאומית |  |
| משחקי דרבי מרכזיים | דרבי ערי הבירה (זניט-ספרטק • זניט-צסק"א • זניט-לוקומוטיב) • זניט-קרסנודאר • הדרבי של מוסקבה (הדרבי הוותיק • ספרטק-צסק"א • לוקומוטיב-ספרטק) • דרבי המזרח הרחוק • הדרבי של סנקט פטרבורג • הדרבי של קרסנודאר • הדרבי של רוסטוב |  |
| רוסיה במפעלים האירופיים | אלניה • אנז'י • דינמו • זניט • טורפדו • לוקומוטיב • ספרטק • צסק"א • רובין • קרסנודאר • רוטור • רוסטוב |  |
| ראו גם | כדורגל נשים ברוסיה |  |
ג'ודית שרמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 בנובמבר 1942 (בת 82) ארצות הברית קליבלנד, אוהיו
 מוקד פעילות:  ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1971
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מדינת ניו יורק בבאפלו, אוניברסיטת ולפראיסו 
 עיסוק:  טכנאית קול ‏•‏‏ מפיקה מוזיקלית
 סוגה:  מוזיקה קלאסית
 
ג'ודית דורותי שרמן (באנגלית: Judith Dorothy Sherman; נולדה ב-12 בנובמבר 1942) היא טכנאית קול ומפיקה מוזיקלית אמריקאית.
ביוגרפיה

שרמן נולדה בקליבלנד, אוהיו בשנת 1942. היא למדה באוניברסיטת ולפראיסו, שם סיימה תואר ראשון בשנת 1964. היא קיבלה תואר שני באמנויות יפות מאוניברסיטת באפלו בשנת 1971. לאחר שסיימה את לימודיה, שרמן עבדה עבור אד קלהוף בשנים 1971–1972 בניו יורק. היא המשיכה לעבוד בתחנת הרדיו WBAI בניו יורק, שם התחילה כטכנאית קול ועשתה את דרכה למפיקה ולמנהלת מוזיקלית.
ב-1976 היא הקימה את חברת "ג'ודית שרמן הפקות", שם היא עובדת מאז כטכנאית קול ומפיקה עצמאית.
שרמן הייתה נשואה למפיק זוכה הגראמי מקס וילקוקס, עד שהשניים התגרשו. היא נשואה לכנר קרטיס מקומבר.
הערות שוליים

↑  "Selling Sounds". Billboard Magazine. 82 (28). 11 ביולי 1970. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Judith Sherman". New Music USA. נבדק ב-2019-02-17.
↑  asq4 (2012-06-15). "Meet Producer Judith Sherman". The Alexander String Quartet. נבדק ב-2019-02-17.
↑  Roberts, Sam (2017-01-31). "Max Wilcox, Grammy-Winning Record Producer, Dies at 88". The New York Times. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2019-02-17.
↑  H., Stam, David (2014). What happened to me : my life with books, research libraries, and performing arts. [Bloomington, Ind.]: AuthorHouse. ISBN 9781491861493. OCLC 875295930.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 1993: מייקל פיין 2007: איליין מרטון 2011: דייוויד פרוסט 2014: דייוויד פרוסט 2021: דייוויד פרוסט | פרס גראמי למפיק השנה, מוזיקה קלאסית  1994: ג'ודית שרמן 2008: ג'ודית שרמן 2012: ג'ודית שרמן 2015–2016: ג'ודית שרמן 2022–2023: ג'ודית שרמן | הבא: 1995: אנדרו קורנל 2009: דייוויד פרוסט 2013: בלנטון אלספאו 2017–2018: דייוויד פרוסט 2024: איליין מרטון |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 3029506  ISNI: 0000 0000 2640 1268  LCCN: n84039155  VIAF: 21076180   WorldCat (עם VIAF): 21076180
נקמתו של איציק פינקלשטיין

| --- | --- |

 בימוי:  אנריקה רוטנברג
 הופק בידי:  ענת אסולין   סרג'יו דיזנהויז
 תסריט:  אנריקה רוטנברג   אסטבן גוטפריד
 שחקנים ראשיים:  משה איבגי   אסטבן גוטפריד   דבורה קידר   איילת זורר   שמיל בן ארי
 מדינה:  ישראל 
 חברה מפיצה:  קרן הקולנוע הישראלי   גלובוס גרופ יונייטד
 הקרנת בכורה:  1 בנובמבר 1993
 משך הקרנה:  84 דקות
 שפת הסרט:  עברית, ספרדית, ג'יבריש
 סוגה:  סרט קומדיה 
 פרסים:  שבעה פרסי אופיר
 דף הסרט ב־IMDb
 
"נקמתו של איציק פינקלשטיין" הוא סרט קולנוע ישראלי, בבימויו של אנריקה רוטנברג, שיצא לאקרנים בשנת 1993.
הפקה ופרסים

את הסרט הפיק במימון עצמאי אנריקה רוטנברג, איש עסקים שנכנס לעסקי הקולנוע בעקבות היכרות עם הבמאי עמוס גוטמן. רוטנברג כתב את התסריט יחד עם השחקן אסטבן גוטפריד. צילומי הסרט החלו באפריל 1993 ונמשכו כחודשיים.
הסרט נחל הצלחה וזכה לשבחים רבים. בטקס פרסי אופיר לאותה שנה גרף שבעה פרסים בקטגוריות המוזיקה המקורית, העריכה, התסריט, שחקני המשנה (עבור אסטבן גוטפריד ודבורה קידר), הבימוי ובקטגוריית הסרט הטוב ביותר. לאחר מכן הופץ למדינות שונות והשתתף בפסטיבלי קולנוע בעולם.
תקציר העלילה

העלילה עוקבת אחר איציק פינקלשטיין (משה איבגי), רווק בן 40 המתגורר עם אמו, שלא הגיע לשום הישג בחייו. ניסיונו היחיד להצליח מגיע כאשר הוא מייבא עשרות אלפי מחזיקי מפתחות בדמותו של נזיר שבלחיצה על ראשו מתגלה איבר מינו. לאחר כישלון העסק איציק נגלה לגודל כישלונו ולאובדן משמעות חייו. לילה אחד הופך מחזיק המפתחות לנזיר בשר ודם (אסטבן גוטפריד). הנזיר הוא שליח נקם והוא מסביר לאיציק כי אינו אשם במצבו אלא האנשים אשר שיקרו לו וקבעו לו את דרכיו. בעזרת הנזיר יוצא פינקלשטיין למסע נקמה באנשים האחראים לכישלונו.
שחקנים

| שחקנ/ית | דמות |
| --- | --- |
משה איבגי: איציק פינקלשטיין
אסטבן גוטפריד: "הנזיר החרמן"
איילת זורר: דבי
שמיל בן ארי: גידי
דבורה קידר: גברת פינקלשטיין
עזרא כפרי: קציר
גילת אנקורי: יהודית
שירי גולן: יעל
מוסקו אלקלעי: יהודה
סיזר אולמר: פריירה
בת-שבע נועם: יוכבד
אלכסנדר כהן: מיגוליטו
שמואל וולף: אברהם
הערות שוליים

↑  ג. עיטור, תעשייה במשבר תמידי, חדשות, 3 במאי 1993
↑  נווית זומר, בכורת "חימו מלך ירושלים", בפסטיבל הסרטים בחיפה, תהיה חגו של אנריקה רוטנברג, קבלן בניין, מפיק הסרט, חדשות, 5 באוקטובר 1987
↑  ג. עיטור, שלושה סרטים ישראלים יוצאים לדרך, חדשות, 7 באפריל 1993
↑  הארץ, הזוכים, באתר הארץ, 6 בנובמבר 2002
| פרס אופיר לסרט העלילתי הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| שנות התשעים של המאה העשרים | שורו (1990) • מעבר לים (1991) • החיים על פי אגפא (1992) • נקמתו של איציק פינקלשטיין (1993) • שחור (1994) • חולה אהבה בשיכון ג' (1995) • קלרה הקדושה (1996) • עפולה אקספרס (1997) • קרקס פלשתינה (1998) • החברים של יאנה (1999) |  |
| העשור הראשון של המאה העשרים ואחת | ההסדר (2000) • חתונה מאוחרת (2001) • כנפיים שבורות (2002) • האסונות של נינה (2003) • מדורת השבט (2004) • איזה מקום נפלא (2005) • אביבה אהובתי/אדמה משוגעת (2006) • ביקור התזמורת (2007) • ואלס עם באשיר (2008) • עג'מי (2009) |  |
| העשור השני של המאה העשרים ואחת | שליחותו של הממונה על משאבי אנוש (2010) •  הערת שוליים (2011) • למלא את החלל (2012) • בית לחם (2013) • גט - המשפט של ויויאן אמסלם (2014) • באבא ג'ון (2015) • סופת חול (2016) • פוקסטרוט (2017) • האופה מברלין (2018) • ימים נוראים (2019) |  |
| שנות העשרים של המאה העשרים ואחת | אסיה (2020) • ויהי בוקר (2021) • סינמה סבאיא (2022) • שבע ברכות (2023) • קרוב אלי (2024) |  |
ג'וליאן אסאנג'

| --- | --- |

אסאנג'. אוגוסט 2014
 לידה:  3 ביולי 1971 (בן 53) טאונסוויל, אוסטרליה 
 כינוי:  Proff, Mendax 
 שם לידה:  Julian Paul Hawkins 
 מדינה:  אוסטרליה
 השכלה:  אוניברסיטת מרכז קווינסלנד  אוניברסיטת מלבורן  Townsville State High School 
 תקופת הפעילות:  מ-1987 
 מעסיק:  ויקיליקס 
 סוג כתב:  מייסד, דובר ועורכו הראשי של אתר ויקיליקס
 בן או בת זוג:  Stella Assange (23 במרץ 2022–?) 
 פרסים והוקרה:  פרס סם אדמס (2010)  פרס השלום של סידני (2011)  Walkley Awards (2011)  Günter Walraff award (2022)  פרס אוסייצקי (2023)  Stuttgart Peace Prize (2020)  פרס אינדקס (2008)  פרס העיתונות ע״ש מרתה גלהורן (2011)  פרס אומץ הלב לאמנות (2013)  Premis Dignitat (2021)  מדליית הזהב לשלום עם צדק (2011)  Serena Shim Award 
 קישורים חיצוניים
 טוויטר (X):  julianassange
 חתימה:   
 
ג'וּלִיאַן אַסַאנְג' (באנגלית: Julian Assange; נולד ב-3 ביולי 1971) הוא עיתונאי ואקטיביסט רשת אוסטרלי, הידוע כמייסד, הדובר והעורך הראשי של אתר "ויקיליקס", המפרסם נתונים שנשלחו או הודלפו אל מערכת האתר בעילום שם. קהילת המודיעין האמריקאית האשימה את אסאנג' בדוח לא-מסווג בינואר 2017 עם "ביטחון גבוה" ששיתף פעולה עם ממשלת רוסיה בפרסום המיילים הגנובים במסגרת ההתערבות הרוסית בבחירות.
בשנת 2017 נבחר על ידי ה"טיים מגזין" כאחד ממאה האנשים המשפיעים בעולם.
ביוגרפיה

אסאנג' נולד בטאונסוויל, קווינסלנד לכריסטין, אמנית חזותית וג'ון, בנאי ופציפיסט. הזוג נפרד בטרם אסאנג' נולד. כשהיה בן שנה, אמו נישאה לריצ'רד ברט אסאנג', שחקן שהיה בבעלותו תיאטרון קטן. הזוג התגרש ב-1979. לאחר מכן כריסטין החלה לצאת עם ליף מינל, אשר היה חבר בכת האוסטרלית "המשפחה". לזוג נולד בן והם נפרדו ב-1982. אסאנג' נדד רבות בילדות וגר בלמעלה מ-30 ערים באוסטרליה. כאשר היה נער עבר עם אמו ואחיו למחצה למלבורן. ב-1994 החל אסאנג' ללמוד פיזיקה, מתמטיקה, ותכנות מחשבים באוניברסיטת קווינסלנד אך פרש באמצע. ב-2003, שב ללמוד באוניברסיטת מלבורן אך שוב לא סיים את לימודיו.
אסאנג' נהג להתגורר במספר מדינות ותיאר בפני כתבים כיצד הוא כל הזמן נע ממקום למקום. הוא נהג לערוך הופעות פומביות ובלתי צפויות בנושא חופש העיתונות, צנזורה ועיתונאות חוקרת.
ויקיליקס

בשנת 2006 ייסד אסאנג' את "ויקיליקס" ושימש חבר בוועדה המייעצת לאתר. בתוקף תפקידו הוא משך תשומת לב רבה כמי שהפיץ מסמכים מסווגים המתארים את מעורבותה של ארצות הברית במלחמות בעיראק ובאפגניסטן, וכן כמי שאחראי להדלפות של המברקים הדיפלומטיים האמריקאיים בנובמבר 2010.
אסאנג' זכה במספר פרסי הצטיינות עיתונאיים על עבודתו באתר ויקיליקס.
בשנת 2013 יצא הסרט "הרשות החמישית", המתאר את סיפורו של ג'וליאן אסאנג' ואתר ההדלפות "ויקיליקס" ואת מעורבות ארצות הברית במלחמות בעיראק ובאפגניסטן.
בשנת 2014 יצא לאור ספרו "When Google Met Wikileaks", העוסק בפגישתו ביוני 2011 עם אריק שמידט, שפרש מתפקיד מנכ"ל גוגל.
הסתבכויות עם החוק

ב-1987, החל אסאנג' לפרוץ למחשבים תחת הכינוי "מנדקס". לאחר מכן הוא הצטרף לשני פורצים נוספים והם קראו לעצמם "חתרנים בינלאומיים". באותה תקופה הוא פרץ לפנטגון, מחלקת ההגנה של ארצות הברית, צי ארצות הברית, נאס"א, לוקהיד מרטין, מוטורולה, פנסוניק, האוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה, אוניברסיטת סטנפורד ועוד.
בספטמבר 1991, נתפס כאשר פרץ לתאגיד התקשורת הקנדי, נורטל. המשטרה הפדרלית של אוסטרליה ציתתה לקו הטלפון שלו (הוא השתמש במודם) והוא הואשם בשימוש ב-31 חשבונות שדרכם הוא פרץ. הוא נקנס ב-2,100$ ושוחרר על התנהגות טובה, עקב כך שלא הייתה לו כוונת זדון.
ב-8 בדצמבר 2010 הוא הסגיר את עצמו לסקוטלנד יארד, כשבוע לאחר שהוצא נגדו צו מעצר בינלאומי על ידי האינטרפול, לאחר ששתי נשים הגישו נגדו תלונה על אונס בשוודיה. הוא שוחרר בערבות, ולאחר כשנה וחצי במעצר בית, ב-2012, פסק בית המשפט העליון בממלכה המאוחדת כי יש להסגירו לשוודיה.
ב-19 ביוני 2012 הסתגר אסאנג' בשגרירות אקוודור בבריטניה. באוגוסט 2012, לאחר שגורמי ממשל בריטיים איימו לפרוץ למתחם השגרירות כדי לתפסו, הודיעה אקוודור כי היא מעניקה לו מקלט מדיני. הענקת המקלט מנעה ממשטרת בריטניה לעצור את אסאנג' כל עוד שהה במתחם השגרירות. אסאנג' נאם לציבור ולאמצעי תקשורת ממרפסת השגרירות, וקרא לנשיא ארצות הברית ברק אובמה להפסיק את ציד המכשפות נגד ויקיליקס. מחלקת המשפטים של ארצות הברית אכן פתחה בהליכים פליליים נגד אסאנג' בשל הדלפות "ויקיליקס".
ב-11 באפריל 2019, ממשלו של לנין מורנו, נשיא אקוודור מ־2017, סירב להמשיך לספק לאסאנג' מקלט, והוא נעצר על ידי משטרת בריטניה בשגרירות. ב-1 במאי גזר עליו בית משפט בריטי עונש מאסר של 50 שבועות, על ששבע שנים קודם לכן הפר את תנאי שחרורו בערבות כשנמלט לשגרירות אקוודור.
ב-4 בינואר 2021 החליטה שופטת בית המשפט הבריטי ואנסה ברייטסטר שלא להסגיר את אסאנג' לארצות הברית. יומיים אחר כך, בעתירה מטעם ממשלת ארצות הברית, קבעה השופטת שהוא לא יוכל להשתחרר בערבות.
ביוני 2024 שוחרר אסאנג' מהכלא הבריטי כחלק מעסקת טיעון עם התביעה האמריקאית, והוטס לאי סייפאן (אנ') השוכן בקרבת אוסטרליה. לפי העסקה, ארצות הברית תדרוש עונש מאסר לתקופה הזהה למשך הזמן שאותו הוא כבר ריצה בכלא הבריטי, כך שאסאנג' ישתחרר מיידית. ב-26 ביוני 2024 חזר לאוסטרליה כאדם חופשי.
חייו האישיים

ב-1989 נישא אסאנג' לאישה בשם טרסה, ונולד להם בן בשם דניאל. הבן עובד כיום כמעצב תוכנה. לאחר פרידתם, החלו מריבות על המשמורת על הילד, בעיקר משום שאסאנג' היה המטפל העיקרי שלו בילדותו. כיום מתגורר דניאל עם אמו בצרפת. אסאנג' פנה לנשיא צרפת פרנסואה הולנד במכתב פתוח, שבו ביקש להגן עליהם היות שהם מקבלים הטרדות ואיומים על חייהם, והדבר מאלץ אותם פעמים רבות לשנות את זהותם.
ראו גם

צ'לסי מאנינג
דליפת מסמכי התכתובות הדיפלומטיות של ארצות הברית
הערות שוליים

↑  Jack Goldsmith, Julian Assange: The World’s 100 Most Influential People, Time, ‏גיליון ה-1–8 במאי, 2017
↑  הרשות החמישית (2013) – סרטים, באתר www.sratim.co.il
↑   יובל דרור, ויקיליקס נגד גוגל: מה קורה כשג'וליאן אסאנג' מתעצבן, באתר הארץ, 28 באוקטובר 2014
↑  קתרין בנהולד, מייסד ויקיליקס ג'וליאן אסאנג' מעורר מחלוקת גם בשאלת האונס, באתר הארץ, 31 בדצמבר 2010
↑  מייסד אתר ויקיליקס: "לשים קץ לציד המכשפות נגדנו", באתר TheMarker‏, 19 באוגוסט 2012
↑  Sources: US prepares charges to seek arrest of WikiLeaks' Julian Assange,‏ CNN,‏ 20 באפריל 2017
↑  מייסד ויקיליקס ג'וליאן אסאנג' נעצר בלונדון, באתר ישראל היום, 11 באפריל 2019
↑  תיעוד: מעצרו של מייסד ויקיליקס בלונדון, ערוץ 7
↑  עונש מאסר למייסד ויקיליקס ג'וליאן אסאנג', באתר ynet, 1 במאי 2019
↑  אסאנג' לא יוסגר לארצות הברית, 4, בינואר 2021 (אתר ערוץ סי אן אן, באנגלית)
↑  אפשרות שחרור בערבות נמנע מג'וליאן אסאנג' בבית המשפט בבריטניה (אתר ערוץ סי אן אן, באנגלית)
↑  סוכנויות הידיעות‏, חופשי אחרי 14 שנה: מייסד ויקיליקס הודה בריגול - ולא יוסגר לארצות הברית, באתר וואלה, 25 ביוני 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007528551205171  PLWABN: 9810665294205606  BIBSYS: 11025515  BNC: 000760459  BNE: XX5065368  BnF: cb16509964r (data)  CANTIC: a11314175  CiNii: DA17592243  GND: 143399217  ICCU: MODV647007  ISNI: 0000 0001 1883 6955  LCCN: n98037452  MusicBrainz: 6b5e6501-4753-4894-9009-0e6984767b4e  NDL: 01222945  NKC: jo2012686145  NLA: 49788708  NLK: KAC201410996  NSK: 000590366  NTA: 333489721  RERO: 02-A018641516  SELIBR: 341433  SUDOC: 150927215  Trove: 1497040  VIAF: 168093721   WorldCat (עם VIAF): 168093721