stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יורי דולגורוקי (צוללת)

| --- | --- |

 תיאור כללי
 סוג אונייה:  צוללת טילים בליסטיים 
 צי:  הצי הרוסי 
 סדרה:  סדרת הצוללות בוריי 
 חלק מסדרה:  הצי הצפוני 
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  סבמאש 
 מיקום:  57°20′00″N 161°49′59″E﻿ / ﻿57.3333°N 161.833°E﻿ / 57.3333; 161.833 
 מידות
 אורך:  170 מ' 
 נתונים טכניים
 מהירות:  25 קשר 
 אמצעי לחימה
 חימוש:  RSM-56 בולבה, צינור טורפדו, RPK-2 Viyuga 
 
הצוללת "יורי דולגורוקי" בעת ניסויים, בים הלבן, 28 ביולי 2010.
הטקס החגיגי להורדת הצוללת למים. מספנות סבמאש, 12 בפברואר 2008.
יורי דולגורוקי (רוסית: К-535 Юрий Долгорукий; לפי קוד דיווח נאט"ו: Borei) הוא שמה של צוללת גרעינית רוסית, הנקראת על שם יורי דולגורוקי, ראש העיר המתועד הראשון של מוסקבה. הצוללת היא הראשונה בסדרת הצוללות "בוריי", מהדור הרביעי. הצוללת מוגדרת כצוללת טילים בליסטיים והיא הצוללת הראשונה מתוצרת הפדרציה הרוסית. הצוללת הושקה בנובמבר 1996 ותוכננה להיכנס לשירות הצי הרוסי בשנת 2001. שלל ניסויי שיגור טילים שנכשלו עיכבו את הכנסת הצוללת לשירות, אך לאחר כניסתם לשירת של טילי RSM-56, בולבה התאפשר חימוש הצוללת ב-16 טילי בולאווה גרעיניים והחל מ-12 בפברואר 2008. הצוללת משרתת בצי הצפוני של הצי הרוסי.
היסטוריה

הצוללת הראשונה מפרויקט 955 לייצור צוללות מדור רביעי (פרויקט שזכה לאחר מכן לשם "בּוּרֵיי"), נקראה "סנקט פטרבורג". במאי 1996 הצוללת שינתה את שמה לשמה הנוכחי. הצוללת הוכנסה לשיפוץ במספנות סבמאש באותה שנה אך בשל קשיי מימון, רענון המערכות והמודרניזציה נדחו וחודשו רק בשנת 2005.
בספטמבר 2003 הורכב צוות שיעבוד על הצוללת ובאפריל 2007 הוצאה הצוללת מהמספנה ובפברואר 2008 הורדה למים. בנובמבר 2008 הכור הגרעיני של הצוללת החל בפעולתו והחל ממארס 2009 נוטלת חלק בניסויים ותרגולים צבאיים.
ביוני 2011 הצוללת שיגרה לראשונה טילי בולאווה במסגרת תרגיל צבאי שעבר בהצלחה. ב-10 בינואר 2013 החלה לשרת באופן סדיר את הצי הרוסי והועברה לידי חטיבת הצוללות הגרעיניות ה-31 של הצי הצפוני, שבסיסה בגאדג'ייבו, מחוז מורמנסק. בדצמבר 2013 הושבה למספנות סבמאש לצורך השלמת שיפוצים.
טי. ג'יי. וורן

| --- | --- |

וורן, 2019
 לידה:  5 בספטמבר 1993 (בן 31) דרהאם שבקרוליינה הצפונית, ארצות הברית
 עמדה:  סמול פורוורד
 גובה:  2.03 מטר
 מספר:  24
 מכללה:  אוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית
 דראפט:  בחירה מספר 14, 2014 פיניקס סאנס
 קבוצות כשחקן
 2014–2019   2019–2022 2022–2023   2023   2024–:  פיניקס סאנס   אינדיאנה פייסרס ברוקלין נטס   פיניקס סאנס   מינסוטה טימברוולבס
אנתוני "טי. ג'יי." וורן הבן (באנגלית: .Anthony "T. J." Warren, Jr; נולד ב-5 בספטמבר 1993) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק במינסוטה טימברוולבס מליגת ה-NBA, בעמדת הסמול פורוורד.
נעורים וקריירת מכללות

וורן נולד בדרהאם שבקרוליינה הצפונית. בתקופת התיכון נבחר למשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן. בשנת 2012 החל ללמוד ולשחק כדורסל באוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית, ובעונתו הראשונה השיג ממוצע של 12.1 נקודות למשחק ונבחר לחמישיית שחקני השנה הראשונה של ליגת ה-ACC. בעונתו השנייה קלע בממוצע 24.9 נקודות ולקח בממוצע 7.1 ריבאונדים למשחק. הוא נבחר לשחקן השנה בליגה ה-ACC ולחמישייה השנייה בליגת המכללות. לאחר עונה זו החליט להעמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA.
קריירה מקצועית > פיניקס סאנס

וורן נבחר במקום ה-14 של דראפט ה-NBA‏ 2014, על ידי פיניקס סאנס. את העונה סיים עם ממוצע של 6.1 נקודות למשחק ב-40 המשחקים בהם שותף. בעונת 2015/2016 רשם ממוצע של 11 נקודות ו-3.1 ריבאונדים למשחק. בתחילת פברואר 2016 נפצע ושבר את רגלו והוא החמיץ את כל משחקי העונה שנותרו.
בספטמבר 2017 חתם על הארכת חוזה בפיניקס ל-4 עונות נוספות עבור כ-50 מיליון דולר. ב-1 בנובמבר 2017 קלע שיא קריירה של 40 נקודות במשחק מול וושינגטון ויזארדס.
קריירה מקצועית > אינדיאנה פייסרס

ב-6 ביולי 2019, לאחר 5 עונות בפיניקס, הועבר וורן בטרייד לאינדיאנה פייסרס. ב-1 באוגוסט 2020 שבר את שיאו האישי כשקלע 53 נקודות בניצחון הפייסרס מול פילדלפיה 76'.
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014/2015 | פיניקס | 40 | 1 | 15.4 | 0.528 | 0.238 | 0.737 | 2.1 | 0.6 | 0.5 | 0.2 | 6.1 |
| 2015/2016 | פיניקס | 47 | 4 | 22.8 | 0.501 | 0.400 | 0.703 | 3.1 | 0.9 | 0.8 | 0.3 | 11.0 |
| 2016/2017 | פיניקס | 66 | 59 | 31.0 | 0.495 | 0.263 | 0.773 | 5.1 | 1.1 | 1.2 | 0.6 | 14.4 |
| 2017/2018 | פיניקס | 65 | 65 | 33.0 | 0.498 | 0.222 | 0.757 | 5.1 | 1.3 | 1.0 | 0.6 | 19.6 |
| 2018/2019 | פיניקס | 43 | 36 | 31.6 | 0.486 | 0.428 | 0.815 | 4.0 | 1.5 | 1.2 | 0.7 | 18.0 |
| 2019/2020 | אינדיאנה | 67 | 67 | 32.9 | 0.536 | 0.403 | 0.819 | 4.2 | 1.5 | 1.2 | 0.5 | 19.8 |
| 2020/2021 | אינדיאנה | 4 | 4 | 29.3 | 0.529 | 0.000 | 0.800 | 3.5 | 1.3 | 0.5 | 0.0 | 15.5 |
| 2022/2023 | ברוקלין | 26 | 0 | 18.8 | 0.510 | 0.333 | 0.818 | 2.8 | 1.1 | 0.6 | 0.3 | 9.5 |
| 2022/2023 | פיניקס | 16 | 0 | 12.3 | 0.429 | 0.316 | 0.500 | 3.1 | 0.7 | 0.4 | 0.3 | 4.2 |
| קריירה |  | 374 | 236 | 27.4 | 0.506 | 0.354 | 0.780 | 4.0 | 1.2 | 0.9 | 0.5 | 14.6 |
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019/2020 | אינדיאנה | 4 | 4 | 39.0 | 0.471 | 0.368 | 1.000 | 6.3 | 3.0 | 2.3 | 0.3 | 20.0 |
| 2022/2023 | פיניקס | 6 | 0 | 13.4 | 0.316 | 0.143 | 0.750 | 1.2 | 0.5 | 0.2 | 0.5 | 2.7 |
| קריירה |  | 10 | 4 | 23.7 | 0.437 | 0.308 | 0.923 | 3.2 | 1.5 | 1.0 | 0.4 | 9.6 |
הערות שוליים

↑  וורן מסכם על הארכת חוזה בפיניקס, באתר ESPN,‏ 26 בספטמבר 2017
↑  סיכום המשחק בין פיניקס לוושינגטון, באתר ESPN,‏ 2 בנובמבר 2017
↑  אינדיאנה מצרפת את וורן, באתר הקבוצה, 6 ביולי 2019
↑  וורן קולע שיא קריירה של 53 נקודות בניצחון מול פילדלפיה, באתר ESPN,‏ 1 באוגוסט 2020
יוהאן פרידריך פף

| --- | --- |

 לידה:  22 בדצמבר 1765 שטוטגרט, דוכסות וירטמברג 
 פטירה:  21 באפריל 1825 (בגיל 59) האלה, ממלכת פרוסיה 
 ענף מדעי:  אנליזה מתמטית 
 מקום מגורים:  ממלכת וירטמברג 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת גטינגן 
 מנחה לדוקטורט:  אברהם גוטלף קסטנר, יוהאן אלרט בודה 
 מוסדות:  אוניברסיטת הלמשטדט  אוניברסיטת האלה-ויטנברג 
 תלמידי דוקטורט:  קרל פרידריך גאוס, היינריך כריסיטיאן שומאכר, אוגוסט פרדיננד מביוס, יוהאן כריסטיאן מרטין ברטלס, קרל מולביידה, Johann August Grunert 
 
יוהאן פרידריך פף (בגרמנית: Johann Friedrich Pfaff;‏ 22 בדצמבר 1765 – 21 באפריל 1825) היה מתמטיקאי גרמני. עיקר עבודתו הייתה באלגברה ואנליזה מתמטית: הוא תרם לחקר מערכות של משוואות דיפרנציאליות חלקיות, לתאוריה של פונקציות מיוחדות ולחקר הטורים ההיפרגאומטריים. פף תואר כאחד המתמטיקאים הבולטים ביותר שהצמיחה גרמניה בתקופה שלפני קרל פרידריך גאוס, ושימש בין היתר כמנחה הדוקטורט של גאוס עצמו. משום כך נחשב היום לאחד ממבשרי האסכולה הגרמנית למחשבה המתמטית, שתחת ידיהם של גאוס וממשיכיו הכתיבה במידה ניכרת את האופן שבו התפתחה המתמטיקה במאה ה-19.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
עבודתו

ממצאיו החשובים ביותר של פף היו באנליזה מתמטית, בקומבינטוריקה, ובתאוריה הפרויקטיבית של חתכי חרוט.
באנליזה, ובתאוריה של טורים היפרגאומטריים בפרט, הוא גילה את טרנספורמציית פף, אחת התכונות הראשונות של הפונקציה ההיפרגאומטרית שנתגלו. הוא פיתח את משפט טיילור באמצעות שימוש בצורת השארית כפי שניתנה על ידי לגראנז'.
פף זכור במיוחד בשל רעיונותיו מרחיקי הלכת על מערכות של משוואות דיפרנציאליות חלקיות, או מערכות פפיאניות מסדר ראשון כפי שהן נקראות עכשיו, אשר הפכו להיות חלק מן התאוריה של תבניות דיפרנציאליות. כשפישט את המערכת, פף נאלץ להשתמש ברעיונות חדשים של אלגברה ליניארית, וכך הכניס לשימוש את מושג הפפיאן - הרלוונטי הן בהקשרים אלגבריים והן בהקשרים אנליטיים. גאוס העריך ממצאיו של פף, וב-1815 פרסם פרזנטציה בהירה של עבודתו זו. היסטוריון אחד העיר ש-: " עבודתו של פף היוותה את נקודת ההתחלה בתאוריה של אינטגרציה של משוואות דיפרנציאליות חלקיות אשר, דרך עבודתם של יעקובי, לי ואחרים, התפתחה לקלקולוס המודרני של תבניות דיפרנציאליות אקסטרמליות".
בגאומטריה תרם ב-1810 לפתרון בעיה שהציע גאוס ועסקה באליפסה בעלת השטח הגדול ביותר החסומה במרובע נתון.
ראו גם

פפיאן
הערות שוליים

↑  Mathematics of the 19th Century ,p. 107
↑  Johann Friedrich Pfaff
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810540009905606  BnF: cb16172552q (data)  GND: 116140348  ISNI: 0000 0000 8385 3543  LCCN: n87136990  MGP: 18230  NKC: mzk2009511474  NTA: 224222937  SNAC: w61g2hrs  SUDOC: 129625582  VIAF: 57358711   WorldCat (עם VIAF): 57358711
יואל קמינסקי

| --- | --- |

 לידה:  1951
 פטירה:  12 באוקטובר 2021 (בגיל 70 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת אינדיאנה 
 פרופיל ב-IMDb
 
יואל קמינסקי (12 באוקטובר 1951 – 12 באוקטובר 2021) היה תסריטאי, עורך תסריטים, מרצה לקולנוע ושחקן ישראלי.
ביוגרפיה

קמינסקי שירת בצה"ל בשנים 1969–1972 בממשל הצבאי ברצועת עזה. הוא סיים תואר ראשון בפילוסופיה ותיאטרון באוניברסיטה העברית בירושלים ב־1979. בהמשך קיבל מלגת לימודים מלאה ונסע לארצות הברית, ושם סיים תואר שני בפולקלור ובאנתרופולוגיה באוניברסיטת אינדיאנה ב־1982. שם גם החל לכתוב דוקטורט בתחום זה בשנים 1982–1985.
קמינסקי עסק בהוראת הקולנוע. בשנים 1996–2003 היה מרצה לתסריטאות ולקולנוע תיעודי במכללת אורות, ובאותו זמן לימד עד 2006 בבית הספר לתסריטאות של עידית שחורי. בשנים 2003–2006 לימד תסריטאות גם באוניברסיטת תל אביב.
מ־2003 ועד 2018 שימש ראש לימודי התסריטאות במחלקה לקולנוע במכללת בית ברל.
בשנים 2006–2007 שימש ראש מסלול קולנוע וטלוויזיה בבית הספר לתקשורת במכללת אריאל.
בשנים 2009–2011 לימד קולנוע תיעודי ותסריטאות במכללת שנקר.
ב־1994 ביים את הסרט התיעודי "הבנות מליבאו", שזכה בתחרות סרטים בנושאים יהודיים במוזיאון "מגנס" בברקלי (קליפורניה); הסרט מתאר את סיפורה של קבוצת נשים ניצולות שואה מליבאו שבלטביה.
קמינסקי כתב וערך תסריטים רבים לקולנוע ולטלוויזיה בישראל. הוא היה שותף לכתיבת תסריטי הסרטים "סוסעץ" (1978), ו"מכת שמש" (1982), שאת שניהם ביים יקי יושע. בשנים 1993 עד 1996 פיתח כמה סדרות דרמה כעורך הראשי בחברות הטלוויזיה בכבלים: המיני־סדרות "סיפורי אהבה" (שביים יצחק צפל ישורון) ו"דב גרונר" (שביים אורי ברבש), והסדרות "המונה דופק" (שביים יקי יושע) ו"בטי בן בסט" (שביים אבי כהן).
קמינסקי היה מפיק חונך של הסרט התיעודי "שכחו אותי בטוסטר" (2000), שביים אבישי מקונן ושבו השתתפו שני קומיקאים ממוצא אתיופי, יוסי ואסה ושמואל ברו.
בשנות ה־2000 ערך סדרות טלוויזיה: העונה הראשונה של "מעורב ירושלמי" (2001–2003, ערוץ 10); 12 פרקים בסדרה "כתב פלילי" (2004, הערוץ הראשון), שביים חיים בוזגלו; "דרמות מהשורש" (2004–2005, "רשת"). בשנים 2013–2014 ערך את הסדרה "מיתוס, מדרש ואגדה", שאותה מימנו קרן גשר לקולנוע רב תרבותי וקרן אבי חי. קמינסקי ערך תסריטים נוספים, ובהם תסריט הסרט "שירת הגליל" (1996), הדוקו־דרמה "מנליק" (1998) ודרמת הטלוויזיה "בר מצווה" (2001), שאת שלושתם ביים דני וקסמן.
קמינסקי ערך את התסריט לסרט "מכתבים לאמריקה" (2007), שביים חנן פלד, ול"אוה" (2015), סרט באורך מלא שביים חיים טבקמן ושמימנה קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב. ב־2018 שימש עורך התסריט לסרט "שרוכים", שביים ינקול גולדווסר.
בשנים 2013–2014 היה היועץ האומנותי של קרן גשר לקולנוע רב תרבותי בתחום הסרט הקצר.
כמו כן היה קמינסקי לקטור בקרן לעידוד סרטי איכות בשנים 1994–1997, חבר הנהלה וגזבר באיגוד התסריטאים בשנים 1997–1999, יו"ר הוועדה האזורית לענייני הכבלים בתל אביב וגבעתיים בשנים 1998–2001, וחבר מועצת הקולנוע בין 2005 ל־2009. בשנים 2012–2016 היה חבר בוועדת הביקורת באקדמיה לקולנוע.
בעשור השני של המאה ה־21 התמקד עיקר פעילותו בסרט הקצר. הוא היה שותף לקמפיין לתקצוב הסרט הקצר במועצת הקולנוע עם נעמי בן נתן שחורי ועם דני מוג'ה, ופעל לקידום הסרט הקצר באקדמיה הישראלית לקולנוע. הוא אצר סרטים קצרים בפסטיבלים ושימש שופט ראשי בתחרות הסרט הקצר בפרס אופיר. הוא סיפק ייעוץ אומנותי בתחום הסרט הקצר בקרן גשר לקולנוע רב תרבותי, קידום את המחקר העיוני בנושא, נתן הרצאות בפורומים שונים על כתיבה לסרט הקצר ושקד על פיתוח קשרים בין־לאומיים בתחום.
נפטר ב־12 באוקטובר 2021.
הערות שוליים

↑  פוסט של הקולנוען יהודה גרובייס בדף הפייסבוק שלו - המספיד את קמינסקי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011501873105171  VIAF: 568166237087196380003   WorldCat (עם VIAF): 568166237087196380003
יורי גידזנקו

| --- | --- |
יורי גידזנקו בשנת 2001
יורי גידזנקו בשנת 2001
 לידה:  26 במרץ 1962 (בן 62) אוקראינה הסובייטית, ברית המועצות
 מידע כללי
 בשירות:  קוסמונאוט בשירות רוסקוסמוס
 לאום:  ברית המועצות ברית המועצות/רוסיה רוסיה
 השכלה:  האוניברסיטה הממלכתית של מוסקבה לגאודזיה וכרטוגרפיה (1994) 
 תקופת השירות:  1987–2004 (כ־17 שנים)
 דרגה:  קולונל
 זמן שהייה בחלל:  329 ימים, 23 שעות
 מספר פעילות חוץ-רכבית:  2
 זמן שהייה בפעילות חוץ-רכבית:  3 שעות, 35 דקות
 משימות
 סויוז TM-22, סויוז TM-31/STS-108, סויוז TM-34/סויוז TM-33
 עיטורים
   עיטור ההצטיינות למען המולדת מדרגה 3,4
 
יורי גידזנקו (ברוסית: Юрий Павлович Гидзенко; ‏נולד ב־26 במרץ 1962) הוא קוסמונאוט רוסי שטס לחלל מספר פעמים והיה חבר צוות של תחנת החלל מיר ותחנת החלל הבין-לאומית.
ביוגרפיה

יורי גידזנקו נולד בכפר במחוז מיקולאייב באוקראינה הסובייטית שאז הייתה חלק של ברית המועצות. בשנת 1979 הוא סיים לימודי בית ספר בקישינב. לאחר שירות צבאי הוא התקבל ללימודים בבית ספר לטייסי קרב בחרקיב. עם קבלת הסמכה לטייס קרב גידזנקו הוצב ביחידת חיל האוויר הסובייטי באזור אודסה. הוא קיבל הסמכה למדריך צניחה.
בשנת 1987 גידזנקו התחיל הכנות לטיסות חלל במרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים. הוא היה חבר בצוות גיבוי של מספר משימות חלל. בשנת 1995 הוא היה מפקד צוות של חללית סויוז TM-22 שהתחברה לתחנת החלל מיר. בתחנת החלל כבר פעיל משלחת מס' 19 בפיקוד אנטולי סולוביוב. לאחר העברת אחריות על תחנת החלל משלחת מס' 20 החלה בפעילות סדירה. הצוות פעל לפי תוכנית משותפת עם סוכנות החלל האירופית. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 170 ימי טיסה ו-2 פעילויות חוץ רכביות.
באוקטובר 2000 גידזנקו טס לחלל בפעם השנייה כמפקד צוות סויוז TM-31. החללית התחברה לתחנת החלל הבין-לאומית ובכך החלה לפעול משלחת מס' 1 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד ויליאם שפרד. הוא שהה בתחנת החלל 140 ימים וחזר לכדור הארץ בטיסת STS-102 של מעבורת החלל דיסקברי.
באפריל 2002 גידזנקו טס לחלל בפעם השלישית כמפקד צוות סויוז TM-34. החללית התחברה לתחנת החלל הבין-לאומית. הוא שהה בתחנת החלל 9 ימים וחזר לכדור הארץ בטיסת סויוז TM-33.
גידזנקו עזב את יחידת הקוסמונאוטים בשנת 2004 עבר לעבודה במרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים. בשנת 2009 הוא מונה לסגן מפקד המרכז.
גידזנקו עם משפחתו מתגורר בעיר הכוכבים.
יוהאן פרידריך השני, דוכס סקסוניה

יוהאן פרידריך השני, דוכס סקסוניה (בגרמנית: Johann Friedrich II. Herzog von Sachsen;‏ 8 בינואר 1529 – 19 במאי 1595), היה דוכס סקסוניה בין השנים 1554–1566.
ביוגרפיה

יוהאן פרידריך נולד ב-8 בינואר 1529 בטורגאו שהשתייכה לנסיכות הבוחר מסקסוניה, ליוהאן פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה, ולזיבילה מקלווה, בתם של יוהאן השלישי, דוכס קלווה ומריה מיוליך-ברג.
בשנת 1547 ויתר אביו יוהאן פרידריך מסקסוניה על תואר הנסיך הבוחר לאחיינו מוריץ מסקסוניה, בעקבות המלחמה השמלקלדית, וקיבל את התואר דוכס סקסוניה. לאחר מותו פוצלה הדוכסות בין האחים; יוהאן פרידריך השני קיבל את אזור אייזנך וקובורג, יוהאן וילהלם, דוכס סקסוניה-ויימאר קיבל את אזור ויימאר, ואילו יוהאן פרידריך השלישי, דוכס סקסוניה קיבל את אזור גותה. בשנת 1554 ניסה יוהאן פרידריך השני להחזיר לידיו את נסיכות הבוחר מסקסוניה, אולם הובס בשנת 1556 ונאלץ לוותר על התואר נסיך בוחר. לאחר מכן הסתכסך יוהאן פרידריך עם מקסימיליאן השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ובשנת 1563 תקף מפקד צבאו גנרל וילהלם פון גרומבאך את וירצבורג, ועל אף דרישות מצד הקיסר סירב לפנות את העיר. לאחר מכן זמם יוהאן פרידריך לרצוח את אוגוסט הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה, ובשל כך הוטל עליו חרם קיסרי, וצבא נסיכות הבוחר מסקסוניה פלש לאדמותיו. לאחר מצור על העיר גותה נפלו יוהאן פרידריך ופון גרומבאך בשבי. פון גרומבאך הוצא להורג לאחר עינויים רבים בשנת 1567, ואילו יוהאן פרידריך נכלא עד מותו, ואחיו יוהאן וילהלם, דוכס סקסוניה-ויימאר קיבל את נחלותיו. בשנת 1572 סייע יוהאן וילהלם לשארל התשיעי, מלך צרפת במאבקו נגד ההוגנוטים, ובעקבות כך סייע מקסימיליאן השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לאחייניו - בניו של יוהאן פרידריך השני לתבוע את חלקם בירושה, ואכן הדוכסות פוצלה שוב בין יוהאן וילהלם לבין בניו של יוהאן פרידריך יוהאן קזימיר, דוכס סקסוניה-קובורג ויוהאן ארנסט, דוכס סקסוניה-אייזנך.
ב-19 במאי 1595 מת יוהאן פרידריך בכלאו שבארמון שטייר, ונקבר בקובורג בקבר שבנה בנו יוהאן קזימיר, דוכס סקסוניה-קובורג לו ולאשתו.
משפחתו

ב-26 במאי 1555 התחתן יוהאן פרידריך עם אגנס מהסן, בתם של פיליפ הראשון, רוזן הסן וכריסטינה מסקסוניה, שהייתה נשואה קודם לכן למוריץ, הנסיך הבוחר מסקסוניה, אך לא היו לו ילדים ממנה.
ב-12 ביוני 1558 התחתן יוהאן וילהלם עם אליזבת, רוזנת פפאלץ-זימרן-שפונהיים, בתם של פרידריך השלישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ ומריה מברנדנבורג-קולומבאך. ממנה היו לו 4 ילדים:
יוהאן פרידריך (1559–1560).
פרידריך היינריך (1563–1572).
יוהאן קזימיר, דוכס סקסוניה-קובורג (1564–1633).
יוהאן ארנסט, דוכס סקסוניה-אייזנך (1566–1638).
טירן פולק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 במאי 1967 (בן 57) ירושלים, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 מפלגה:  כך 
 
טירן פולק (נולד ב-30 במאי 1967) הוא פעיל ימין קיצוני ישראלי, ובעבר אחד מראשי כך.
חייו

טירן ישראל פולק נולד בירושלים, וגדל בשכונת קריית היובל. מוצא משפחתו הוא מסוריה; אביו העניק לו את השם "טירן" על שם מיצרי טירן משום שנולד ימים ספורים לפני פרוץ מלחמת ששת הימים.
בגיל 16 איבד את שתי אחיותיו, נורית ואסתר, בפיגוע בקו 18 ב-6 בדצמבר 1983. בעקבות הפיגוע הצטרף לתנועת כך שאותה הנהיג הרב מאיר כהנא. פולק, שחזר בתשובה בגיל צעיר, לא שירת בצה"ל. פולק הפך למנכ"ל התנועה ולאחר הירצחו של הרב כהנא הפך לאחד משלושת מנהיגיה, יחד עם ברוך מרזל ונועם פדרמן[דרוש מקור]. כמו כן, הוא שידר בתחנת רדיו פיראטית בירושלים בשם "קול הרמה".
ב-23 במרץ 2000 נעצר, יחד עם ברוך מרזל, נועם פדרמן, יהודה עציון וברוך בן יוסף, כאשר ביקשו למחות על פגישת האפיפיור עם הרבנים הראשיים לישראל בהיכל שלמה. הם הועמדו לדין ונמצאו זכאים, ואף נפסקו להם פיצויים על הפגיעה בחירותם.
חייו > מעורבות בטרור

פולק היה אחד ממנהיגי ארגון הטרור היהודי "הוועד לביטחון בכבישים", המסונף לתנועת כך. לדבריו של פולק, בשנים 1993-1992 היה הארגון מעורב ביותר מ-500 "תקריות אלימות" עם ערבים. ביולי 1992, הוגש נגד פולק כתב אישום על הסגת גבול, התקהלות אסורה, איומים ואי-נשיאת רישיון נשק. פולק נכנס לחצר תיאטרון "אל-חכוואתי" במזרח ירושלים, בשעה שהתקיים בו כינוס, ואיים על הנוכחים כשהוא נושא תת מקלע "עוזי" טעון.
ב-2017, בעצרת לזכרו של הרב כהנא, אמר פולק "הלוואי שהיינו ארגון טרור, הלוואי שהיינו פוגעים בכל פעם שנפגע יהודי".
חיים אישיים

פולק התחתן עם ענת שוחט. שוחט הוצגה כמי שהייתה אימו המאמצת של בנה, גלעד שדה. בסרטון גיוס כספים לכך שצולם בעת ששדה היה בן שלוש, נטען שאביו היה פלסטיני ושאילולא היה נלקח עם אמו היה עלול ”לזרוק אבנים כעת על יהודים”. ברבות השנים סיפר שדה שאמו הסבירה שהייתה למעשה אם חד־הורית, שאביו לא היה פלסטיני, ושמעולם לא ניצלה משום כפר – אלא שודלה, ובמילותיו של שדה נוצלה עימו, להשתתף בסרטון. טירן אימץ וגידל את גלעד כבנו.
כיום פולק נשוי בשנית ומתגורר מאז 2003 בבית שמש.
הערות שוליים

↑  טובה צימוקי, עד כה אין תמיכה לגרסה שהאוטובוס פוצץ בידי מתאבד, דבר, 8 בדצמבר 1983; המשך
↑  טל אריאל אמיר, קצין גולני שהתעלל בחיילים: הפנו לי עורף, באתר nrg‏, 20 ביוני 2010
↑  ת"פ (י-ם) 3701/00 מדינת ישראל נגד ברוך מרזל ואחרים, ניתן ב-14 באוקטובר 2001
↑  ת"פ (י-ם) 3701/00 מדינת ישראל נגד ברוך מרזל ואחרים, ניתן ב-7 באוגוסט 2003
1 2  אלימות פוליטית מצד יהודים בישראל (עמ' 9), ‏17 באוגוסט 2005
1 2  ⁨כל ראשי ׳כך׳ נמצאים בכלא⁩ | ⁨חדשות⁩ | 17 דצמבר 1992 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
1 2  14, 21. איום בנשק על-ידי פעיל "כך" טירן פולק, באתר www.knesset.gov.il
↑  אלישע בן קימון, מאות פעילי ימין קיצוני בעצרת לזכר כהנא: "שב"כ - ארגון טרור", באתר ynet, 7 בנובמבר 2017
↑  "Itamar Ben-Gvir, Israel's Minister of Chaos The New Yorker". 2023-02-20. אורכב מ-המקור ב-2023-02-20.
↑   דוקאביב 2019: סיפורו של נער הגבעות שגילה שאביו האמיתי בכלל פלסטיני, באתר הארץ, 28 במאי 2019
↑  נער גבעות שגילוי מפתיע הופך את עולמו ומתנחל שהרג ערבי ונעלם רגע לפני גזר הדין. על 2 סרטים שבהם הפוליטיקה היא החלק הפחות מעניין, באתר ערוץ 7, 1 באוגוסט 2019
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יוחנן השלישי, קיסר האימפריה הביזנטית

יוֹחָנָן הַשְּׁלִישִׁי דוּקַס וטאציס (ביוונית ביזנטית: Ιωάννης Γ΄ Δούκας Βατάτζης;‏ 1193 – 3 בנובמבר 1254) היה קיסר האימפריה של ניקאה בין השנים 1222–1254. לאורך שלטונו הביא לפיתוח כלכלי, חיזוק המעמד התרבותי היווני באימפריה וסדרת כיבושים צבאיים שהכינו את האימפריה לקראת הכיבוש המחודש של קונסטנטינופול מידי האימפריה הלטינית וההקמה המחודשת של האימפריה הביזנטית. לאורך שלטונו טען לכתר של קיסר האימפריה הביזנטית. קודמו היה הקיסר תאודורוס הראשון לסקריס ובנו ויורשו היה תאודורוס השני לסקריס.
ביוגרפיה

יוחנן השלישי היה יליד דידימוטיכו (כיום ביוון), האימפריה הביזנטית. אביו היה גנרל בצבא הביזנטי ואמו הייתה האחיינית של אלכסיוס השלישי, קיסר האימפריה הביזנטית. במהלך מסע הצלב הרביעי בזזו הצלבנים את קונסטנטינופול, בירת ביזנטיון, והבעירו אותה באש. אירוע זה פגע קשות באימפריה הביזנטית והביא לפירוקה לכדי מספר ממלכות שונות שטענו לנכונותם לכתר הביזנטי. הגדולה בממלכות אלו הייתה האימפריה של ניקאה היוונית במערב אסיה הקטנה, בעוד קונסטנטינופול עצמה נפלה לשליטת האימפריה הלטינית הלא יציבה תחת שלטונו של בלדווין הראשון.
ביוגרפיה > הפיכה לקיסר

יוחנן נישא לבתו של אבי האימפריה של ניקאה, הקיסר תאודורוס הראשון לסקריס, ובכך הפך ליורשו החוקי מכיוון שלא היו לו כל ילדים בנים לרשת את הכתר. בשנת 1222, במותו של תאודורוס, ירש אותו יוחנן השלישי. איסאאקיוס ואלכסיוס, אחיו של תאודורוס, מחו על ירושתו של יוחנן והחלו במרד נגד סמכותו השלטונית. מלחמת אזרחים פרצה על כן באימפריה של ניקאה אשר נמשכה שנה אחת, עד לנפילתם של איסאאקיוס ואלכסיוס בשבי של יוחנן.
האימפריה הלטינית מצידה פעלה לכבוש את השטחים של האימפריה הביזנטית לשעבר אשר הכריזו על עצמאותם במהלך כיבושה של קונסטנטינופול. על כן הלטינים תמכו במורדים ובטוענים לכתר בתוך האימפריה של ניקאה במטרה להחליש את יציבותה השלטונית הפנימית. מרידות ומאבקים פנימיים אלו לא פגשו בהצלחה רבה ובשנת 1225 הפיל יוחנן את כל המרידות נגד שלטונו של טוענים לכתר והסדיר יציבות באימפריה של ניקאה.
ביוגרפיה > התפשטות צבאית

עוד באותה השנה כבשה נסיכות אפירוס (מבין המדינות היווניות שנוצרו לאחר מסע הצלב הרביעי) את העיר סלוניקי ושליטה, תאודורוס דוקס הכריז על עצמו בתור קיסר האימפריה הביזנטית החוקי, דבר שהוביל למאבק נגד האימפריה של ניקאה. יוחנן השתמש במאבק במטרה לחזק את השפעתה של ניקאה על דרום חבל הבלקן. בניסיון לכבוש את אדריאנופול פגשו הכוחות של ניקאה בצבא אפירוס הרב מהם והיה עליהם לסגת. יוחנן על כן ארגן ברית עם איוואן אסן השני, קיסר בולגריה וכוחותיהם המשולבים הביסו את צבא אפירוס בקרב קלולוטניטסה של שנת 1230.
הניצחון הניקאי-בולגרי פתח את הדרך לתראקיה והאימפריה הלטינית בשביל צבאו של יוחנן. בשנת 1235 יצא הצבא של האימפריה של ניקאה במצור על העיר קונסטנטינופול אך כשל בניסיון לכבוש את העיר מידי שלטונה של האימפריה הלטינית. איוואן אסן השני הכיר בסכנה לבולגריה שבאימפריה ביזנטית מאוחדת מחדש ועל כן הכריז מלחמה על האימפריה של ניקאה, בעלת בריתו לשעבר. עם הפיכת שדה הקרב הכוללת בין הבולגרים לניקאה לסטטוס קוו, יוחנן השלישי פעל להביא להסדר ולחתימת הסכם שלום עם האימפריה הבולגרית השנייה שהוסדר בשנת 1237.
בשנת 1241 נפטר איוואן אסן השני ויוחנן השלישי השתמש בכך כפרצה לחיזוק השפעתה וסמכותה של האימפריה של ניקאה. תחילה יצאו הכוחות של ניקאה לכיבוש השטחים הבולגרים בצפון תראקיה ובהמשך תקפו את נסיכות אפירוס במטרה להביא לאיחוד הנסיכויות היווניות קודם איחודה המחודש של האימפריה הביזנטית. במהלך שנה של מלחמה נכבשו רוב שטחיה של אפירוס, כולל סלוניקי, והיה על הנסיכות להכיר בעליונות של ניקאה ולהפוך למדינת חסות תחתיה.
ביוגרפיה > יחסי חוץ

במטרה להחליש את האימפריה הלטינית פעל יוחנן השלישי לבודד אותה דיפלומטית מאירופה הקתולית. בשנת 1250 הגיע להסכמה עם פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לבית הוהנשטאופן, שבתמורה לתמיכה צבאית בכיבוש של קונסטנטינופול והשבת האימפריה הביזנטית, יוחנן יכיר באימפריה הרומית הקדושה כעליונה על ביזנטיום והאחרונה תהפוך למדינת חסות של האימפריה הרומית הקדושה. הסכם זה נסגר עם ארגון החתונה בין יוחנן לבתו של הקיסר פרידריך השני. אף על פי כן, שני הצדדים בהסכם לא התקדמו בפועל לקראת שיתוף פעולה וההסכם לא הביא בסופו של דבר להתקדמות של ניקאה לעבר כיבוש קונסטנטינופול מעבר לכך שהצליח להביא לבידודה הדיפלומטי מידי התמיכה שקודם לכן זכתה בה מידי האימפריה הרומית הקדושה. יוחנן השלישי ניסה כמו כן להגיע למגעים להסדר עם מדינת האפיפיור והבטיח שבתמורה לתמיכה דיפלומטית נגד האימפריה הלטינית יביא לסיום הפילוג הגדול.
ביוגרפיה > יחסי פנים

במסגרת מדיניות הפנים של שלטונו, יוחנן השלישי העביר כספים רבים מהאוצר הלאומי לפיתוח תרבותי באימפריה של ניקאה. כספים רבים הועברו גם לפיתוח ענף החקלאות ולחזק את הכלכלה של ניקאה במטרה שתהיה כמה שיותר עצמאית ולא יהיה עליה להסתמך על מסחר עם מדינות אירופאיות. יוחנן הורה על בנייתם של בתי חולים ובתי מרפא ברחבי האימפריה וכל זאת במטרה לשפר את אורח החיים של תושבי האימפריה. על פועלו לחזק את התרבות היוונית בתוך האימפריה הייתה השפעה מרכזית על הדרישה התרבותית להביא להשבתה של האימפריה הביזנטית. יוחנן השלישי נפטר בשנת 1254, בנו, תאודורוס השני לסקריס ירש את הכתר אחריו. יוחנן נחשב להיות אחד מגדולי השליטים הביזנטים ומהחשובים באיחודה המחודש של האימפריה הביזנטית. חצי מאה לאחר מותו הוא הוכר בתור קדוש נוצרי לפי הכנסייה היוונית-אורתודוקסית.
ראו גם

האימפריה של ניקאה
פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה
מסע הצלב הרביעי
מטבע של יוחנן השלישי