stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרנק קלסו
קריירה צבאית

לאחר סיום הכשרתו באקדמיה הימית ב-1956, החל קלסו לשרת על סיפון ספינת המטען "אוגלתורפ" (USS Oglethorpe) עד שב-1958 החל את הכשרתו בבית הספר לצוללות.
כהשלמה להכשרתו הוא הוצב בצוללת "סבלו" (USS Sabalo), ובינואר 1960 שב לבית הספר לצוללות כדי לעבור אימונים על צוללות גרעיניות. לאחר מכן הוא שירת שנה במחלקת האנרגיה הגרעינית של בית הספר. ההפלגות בהן הוא השתתף לאחר מכן כללות את הפלגת ההסמכה של צוות הצוללת "פולק" (USS Pollack), קצין מכונה בצוללת "דניאל ובסטר" (USS Daniel Webster) וקצין פיקוד בצוללת "סקלפין" (USS Sculpin).
מינואר 1969 ועד אוגוסט 1971 שימש קלסו כמפקד בית הספר הימי לאנרגיה גרעינית במרכז ההכשרה הימית ביינברידג' ש בפורט דפוזיט, מרילנד. ההצבות הבאות שלו כללו פיקוד על הצוללת "פינבק" (USS Finback), שירות במטה כוח הצוללות של פיקוד הצי האטלנטי ופיקוד על הצוללת "בלופיש" (USS Bluefish). לאחר מכן הוצב קלסו כסגנו של מפקד פיקוד הצי האטלנטי ושל הפיקוד הימי העליון של נאט"ו מספטמבר 1975 ועד יולי 1977.
קלסו שירת כמפקד פלגת המקשות השביעית עד שהוצב בספטמבר 1978 כמפקד חטיבת הצוללות באגף כוח האדם של מחלקת הצי, וכראש מחלקת תוכניות הצוללות במשרדו של סגן ראש המבצעים הימיים לענייני כוח אדם ואימונים. בפברואר 1978 הוא קודם לדרגת אדמירל משנה.
עם מינויו כקצין דגל, שירת קלסו כמפקד חטיבת הצוללות האסטרטגיות במשרד ראש המבצעים הימיים, ולאחר מכן הוצב כראש משרד תוכנית ההערכות במשרד מזכיר הצי. ב-8 בפברואר 1985 מונה קלסו כמפקד הצי השישי וכמפקד כוח התקיפה הימי וכמפקד כוחות הסיוע של דרום אירופה של נאט"ו. במהלך כהונתו בתפקיד זה ביצעו הכוחות שתחת פיקודו פשיטות בלוב בניגוד לטענתו של נשיא לוב, הקולונל מועמר קדאפי שהמים הטריטוריאליים של לוב משתרעים למרחק של 200 מילים לתוך מפרץ סידרה. ב-30 ביוני 1986 קודם קלסו לדרגת אדמירל וקיבל את הפיקוד על פיקוד האוקיינוס האטלנטי ב-22 בנובמבר 1988. בתפקיד זה היו כוחותיו מעורבים בתקרית מפרץ סידרה השנייה ב-1989. ב-29 ביוני 1990 הוא החליף את אדמירל קרלייל טרוסט והיה לראש המבצעים הימיים ה-24.
שערוריית טיילהוק

ב-1991 השתתף קלסו במפגש של אגודת טיילהוק (אנ') בלאס וגאס בה הוא המריץ את יועציו האוויריים הבכירים להשיג מידע ממקור ראשון מצוותי האוויר שלקחו חלק במבצע סופת מדבר בעקבות הפלישה העיראקית לכווית. בחודשים שחלפו מאז מפגש זה, צצו האשמות בנוגע להטרדות מיניות של אורחי המלון והתנהלות מינית בלתי ראויה מצידה של אנשי צוותי האוויר של הצי. לאחר כמה חקירות יסודיות, התברר שיותר מ-100 אנשי צוות אוויר היו מעורבים במעשים מיניים בלתי ראויים. אף אחד מהם לא הועמד למשפט בפני בית דין צבאי, אף על פי שיותר ממחציתם הועמדו פני דין משמעתי והקריירות של כמה קצינים בכירים הגיעו למעשה לסיומן. מזכיר הצי הנרי גארט אולץ בסופו של דבר להתפטר וקלסו אולץ לפרוש חודשיים לפני זמנו בעיצומו של המשבר ואנשי צוותי האוויר הלינו על כך שהוא כשל בהבטחת תהליך ראוי לחברי הצוות שהואשמו. עם זאת, על הצי ועל הנהגתו נמתחה ביקורת קשה על עונשים קלים מדי שהוטלו על כמה קצינים. ב-23 באפריל 1994 הוחלף קלסו בתפקיד ראש המבצעים הימיים על ידי ג'רמי בורדה.
לאחר פרישתו

זמן קצר לפני פרישתו ניסתה הסנאטורית ברברה בוקסר להציע הטלת עונש על קלסו באמצעות הורדתו בדרגה מאדמירל לאדמירל משנה. על פי חוק של הקונגרס, כל הקידומים של קציני הדגל בדרגות של שלושה או ארבעה כוכבים הם על פי החלטת הסנאט, ונאמר שניתן גם לבטלם, כפי שהיה במקרה של מפקד צי האוקיינוס השקט הסבנד קימל, שלאחר המתקפה על פרל הארבור הורד מדרגה של ארבעה כוכבים לשני כוכבים, וריצ'רד דנליווי, סגנו של קלסו ללוחמה אווירית, שהורד מדרגת שלושה כוכבים לשני כוכבים בעקבות שערוריית טיילהוק. ניסיונה של בוקסר כשל כאשר יותר סנאטורים הסכימו שקלסו נקט בצעדים הנכונים בטיפול בפרשה והותר לו לפרוש בדרגתו המקורית. תומכיו של קלסו שיבחו אותו על רפורמות שביצע במערך ההכשרה לקצינים ועל המדיניות הקשוחה שלו למניעת הטרדות מיניות.
ב-2003 פרש קלסו יחד עם רעייתו לנדס מק'קון קלסו (שנפטרה ב-2012) למקום הולדתו, פאייטוויל. פרנק קלסו נפטר ב-23 ביוני 2013 בנורפוק, וירג'יניה מסיבוכים שנגרמו מנפילה שגרמה לחבלה בראשו ושאירעה כאשר הוא נכח שם בטקס הסיום של נכדו. שבועיים בלבד לפני מותו הוא נשא לאישה את ג'ורג'יה רובינסון. הוא הניח אחריו שני בנים, ששניהם שירתו גם הם בצי, ושתי בנות.
הערות שוליים

↑  Navy biography of Frank B. Kelso
↑  Kay Campbell, Admiral Frank Kelso II, former Chief of Naval Operations, leaves legacy of integrity, service, www.al.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2011165528  NARA: 10611210  SNAC: w6282n18  VIAF: 187493019   WorldCat (עם VIAF): 187493019
קפיטל ואן ארנה

| --- | --- |
 
מבט על האצטדיון מבפנים ומבחוץ
 כינוי:  תא הטלפון (The Phone Booth)
 על שם:  Capital One 
 שמות קודמים:  MCI סנטר, ורייזון סנטר
 מיקום:  ארצות הברית וושינגטון די. סי., ארצות הברית
 קואורדינטות:  38°53′53″N 77°01′15″W﻿ / ﻿38.898055555556°N 77.020833333333°W﻿ / 38.898055555556; -77.020833333333
 תקופת הפעילות:  2 בדצמבר 1997 – הווה (26 שנים)
 בעלים:  מונומנטל ספורט ובידור
 משטח:  פרקט, קרח
 אדריכל:  אלרב בקט 
 קבוצות:  וושינגטון ויזארדס וושינגטון קפיטלס וושינגטון מיסטיקס ג'ורג'טאון הויאס וושינגטון פאוור (בעבר)
 מושבים:  20,674 (כדורסל) 18,506 (הוקי קרח)
 capitalonearena.com
 he
 
קפיטל ואן ארנה (באנגלית: Capital One Arena) הוא אולם ספורט בוושינגטון הבירה. האולם מארח את קבוצת וושינגטון ויזארדס מליגת ה-NBA, את קבוצת וושינגטון מיסטיקס מליגת ה-WNBA, ואת קבוצת "ג'ורג'טאון הויאס" – נבחרת הכדורסל של אוניברסיטת ג'ורג'טאון. כמו כן הוא משמש אולם ביתי לקבוצת ההוקי קרח וושינגטון קפיטלס מליגת ה-NHL.
מכונה בפי האוהדים המקומיים "תא הטלפון" (The Phone Booth) עקב זיהויו עם חברות תקשורת שאימצו אותו לאורך השנים ונתנו לו את שמותיו (כגון "ורייזון תקשורת").
קטנואיד

קטנואיד
אנימציה של מעבר ממשטח בורגי לקטנואיד.
בגאומטריה, קטנואיד (באנגלית: Catenoid) הוא משטח ישרים תלת־ממדי, אחרי המישור, הקטנואיד הוא המשטח בעל שטח קטן ביותר, עובדה זו הוכחה על ידי לאונרד אוילר בשנת 1744. הקטנואיד הוא גם משטח סיבוב. המשוואה הפרמטרית של קונואיד היא:
המשוואה הפרמטרית של קטנואיד בקואורדינטות גליליות היא:
כאשר c הוא מספר ממשי כלשהו (ללא קשר ל-c הנ"ל)
מעבר מקטנואיד למשטח בורגי

קיימת פונקציה רציפה ואיזומטרית בין קטנואיד למשטח בורגי, שהיא בעל המשוואה הפרמטרית הבאה:
שימושים

האינואיטים בונים את האיגלו שלהם בצורה של קטנואיד כך שיהיה יחס אופטימלי בין הגובה לקוטר, כך שלא יהיה חשש לקריסה של המבנה.
תכנון בניית איגלו בצורה סיבובית
קונברץ'

קונברץ' (בהונגרית: Kunbaracs) הוא כפר יחסית חדש בנפת קצ'קמט והיישוב הקטן ביותר במחוז באץ'-קישקון שבמרכז הונגריה.
האזור מיושב מאות שנים, אך היישוב עצמו הוקם בשנת 1950 והוכרז ככפר עצמאי לאחר שנפרד מטטארסנטגירג' (Tatárszentgyörgy).
כמו יישובים רבים באירופה גם בקונברץ' אוכלוסיית הכפר נמצאת בירידה, כך, בשנת 1990 חיו בכפר 683 תושבים ובשנת 2021 חיים רק 632 תושבים.
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
| יישובים במחוז באץ'-קישקון |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז |  קצ'קמט •  באיה |  |
| ערים |  באצ'אלמאש •  דונווצ'ה •  • האיוש Hajós •  איז'אק •  יאנושהלמה •  קלוצ'ה •  קצל •  קרקאג'האזה •  קישקרש •  קישקונפלדיהאזה •  קישקונהלש •  קישקונמאישה •  קונסנטמיקלוש •  לאיושמיז'ה •  מייקוט •  שולט •  שולטוואדקרט •  סבדסאלאש •  טיסקצ'קה •  טומפה Tompa |  |
| כפרים | מדראש • דושנוק • אגשג'האזה • בלוסג • פלשלאיוש • פילפהאזה • פילפיאקב • הלווציה • יאקבסאלאש • קונברץ' • קונסאלאש • ניארלרינץ • לדאנבנה • וארושפלד • אורגוואן • באצ'בוקוד • באצ'סלש • צ'יקריה • קטימאר • קונבאיה • מאטטלקה • טטהאזה • באצ'סנטגיירג' • באטמונושטור • צ'אטאליה • צ'אבוי • דאבוד • דונפלווה • ארשקצ'נאד • ארשקהלמה • פלשסנטאיוואן • גרה • הרצגסאנטו • נג'ברצ'קה • נמשנאדאודבר • שיקשד • סרמלה • ושקוט • אפושטג • דונאג'האזה • קונדץ' • קונפסר • סלקסנטמארטון • צ'ויושפאלוש • טאש • יאסנטלאסלו • קמפץ • מוריצגאט • באצ'בורשוד • באטיה • דראגסל • דונפטאי • דונסנטבנדק |  |
| יישובים בנפת קצ'קמט |
| --- | --- | --- |
| יישובים | קצ'קמט • אגשאג'האזה • בלוסג • פלשלאיוש • פילפהאזה • פילפיאקב • הלווציה • יאקבסאלאש • קרקאג'האזה • קונברץ' • קונסאלאש • לדאנבנה • לאיושמיז'ה • ניארלרינץ • אורגוואן • וארושפלד |  |
קוטקה (אביזר לבוש)

קוטקה
קוֹטֵקָה, הוֹרִים (horim) או דלעת פין הוא כיסוי פין מסורתי שלובשים זכרים ילידים בכמה שבטים בגינאה החדשה, במיוחד שבטי הרמה, כדי לכסות את איברי המין שלהם. כיסויי הקוטקה עשויים בדרך כלל מדלעת מיובשת, ומוחזקים במקומם בעזרת לולאת סיבים קטנה שנמתחת מבסיס הקוטקה ומלופפת סביב שק האשכים. לולאה משנית סובבת את החזה או הבטן, וקשורה לראש הקוטקה כדי להחזיק אותה מתנשאת במקומה.
מבנה ושימוש

גברים בוחרים בקוטקות הדומות לאלה של גברים אחרים בקבוצה התרבותית שלהם. לדוגמה, אנשי יאלי מעדיפים קוטקה ארוכה ורזה, המסייעת להחזיק את חישוקי הקשת המרובים שסובבים את מותניהם. גברי שבט טיום לובשים דלעת כפולה, מוחזקת ברצועת בד, ומשתמשים בחלל שבין שתי הדלועים לנשיאת חפצים קטנים, כגון כסף וטבק.
הקוטקה הוא לבוש מסורתי בשבטי הרמה בגינאה החדשה. שבטים רבים מאופיינים בעזרת האופן שבו הם לובשים את הקוטקה. יש שעוטים אותה כשהיא מתוחה ישר לפנים, ואחרים עוטים אותה כשהיא מתנשאת בזווית, היישר למעלה או בכיוונים אחרים. קוטר הקוטקה משתנה גם הוא משבט לשבט.
אין קשר בין אורך הקוטקה או גודלה ובין הסטטוס החברתי של העוטה אותה. כיסויי קוטקה בגדלים שונים משמשים למטרות שונות: קוטקות קצרות נלבשות בזמן העבודה וארוכות יותר נלבשות באירועים חגיגיים.
הקוטקה עשויה מדלעת מיוחדת. משקולות אבן נקשרות לתחתית הדלעת כדי למתוח אותה כשהיא גדלה. עיקולים נוצרים באמצעות חוט שמגביל את צמיחתה רק לכיוון שהמגדל רוצה שהיא תגדל אליו. צורות הקוטקה עשויות להיות מעוצבות כך באופן די מתוחכם. כשהן נקטפות, הדלועים מרוקנות מתוכנן ומיובשות. לפעמים הן נמשחות בדונג, נצבעות או מעוטרות בנוצות וקישוטים אחרים.
באינדונזיה

בשנים 1971 ו-1972, ממשלת אינדונזיה השיקה את "מבצע קוטקה", שנועד לנסות לעודד את הילידים ללבוש מכנסיים וחולצות, שנחשבו למודרניים יותר. אולם הילידים לא השיגו בגדים להחלפה, לא היה להם סבון, והם לא היו מודעים לאופן שבו יש לטפל בבגדים כאלה. הבגדים המודרניים לא כובסו, וגרמו להם למחלות עור. היו גם דיווחים על גברים שחבשו את המכנסיים ככובע, ונשים שהשתמשו בשמלות כשקי נשיאה. בסופו של דבר הקמפיין נזנח. ובכל זאת, ביגוד מודרני נדרש כדי להיכנס למשרדי ממשלה באזור, וילדים נדרשים ללבוש ביגוד מערבי בבתי הספר.
הערות שוליים

↑  Phallocrypts (Art-Pacific.com: New Guinea tribal art and Indonesian folk art), www.art-pacific.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533953005171  BnF: cb17070476x (data)  LCCN: sh85099486  SUDOC: 19506478X 
ערך זה הוא קצרמרבנושא טקסטיל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גבר לובש קוטקה
קנת' רוגוף

| --- | --- |

 לידה:  22 במרץ 1953 (בן 71) רוצ'סטר, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  כלכלה פיננסית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ייל (1975)  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (1980)  תיכון איסט 
 מנחה לדוקטורט:  רודי דורנבוש 
 מוסדות:  אוניברסיטת פרינסטון  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי 
 תלמידי דוקטורט:  ג'ון סטיינסון, Gita Gopinath, Abdel-Hameed Mohamed Bashir, Yu-chin Chen, Marco Emilio Terrones, Deepa Dhume, Mark Richard Stone, Paul R. Wood, Katherine Anne Samolyk, Brent Neiman, Cédric Tille 
 פרסים והוקרה:  Clarivate Citation Laureates (2021)  רב-אמן (1978)  פרס דויטשה בנק לכלכלה פיננסית (2011)  עמית החברה האקונומטרית (1991)  פרס אדם סמית (2011)  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  מלגת גוגנהיים 
 הערות:  רב אמן בשחמט (מ-1978) עם מד כושר מרבי של 2520 (יולי 1992)
 
קנת' סול "קן" רוגוף (באנגלית: Kenneth Saul "Ken" Rogoff; נולד ב-22 במרץ 1953) הוא שחמטאי יהודי-אמריקאי בדרגת רב-אמן וכלכלן בכיר, פרופסור באוניברסיטת הרווארד.
שחמט

קנת' רוגוף נולד ברוצ'סטר. אביו היה פרופסור באוניברסיטת רוצ'סטר. בגיל 16 קנת' רוגוף החליט לעבור לשחמט מקצועי. הוא ניצח באליפות ארצות הברית בשחמט לנוער. בשנת 1969 הוא עבר לאירופה והשתתף במספר תחרויות. בשנת 1971 הוא זכה במקום השלישי באליפות העולם לנוער. בשנת 1975 הוא היה שני באליפות ארצות הברית בשחמט. בעקבות כך, הוא סיים במקומות 13–15 בתחרות בין-אזורית (שלב מוקדם להעפלה להתמודדות על תואר אלוף העולם). בשנת 1974 הוענקה לרוגוף דרגת אמן בינלאומי ובשנת 1978 רב-אמן. הוא הפסיק להשתתף באופן פעיל בתחרויות בשנת 1980.
כלכלן

רוגוף למד כלכלה באוניברסיטת ייל וסיים את התואר השני בהצטיינות יתרה בשנת 1975. הוא המשיך לתואר שלישי וקיבל אותה מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (בהדרכת רודי דורנבוש). רוגוף התחיל לעבוד בקרן המטבע הבינלאומית ובפדרל ריזרב.
בשנים 2003-2001 הוא היה כלכלן ראשי של קרן המטבע הבינלאומית. כיום הוא מלמד באוניברסיטת הרווארד.
קנת' רוגוף הוא חבר באקדמיה למדעים של ארצות הברית ומועדון ה-30.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007442128205171  PLWABN: 9810614281705606  BIBSYS: 90354020  BnF: cb12528592h (data)  CANTIC: a10148498  CiNii: DA09651278  GND: 128551933  ICCU: UFIV092303  ISNI: 0000 0001 0876 736X  LCCN: n82128349  LNB: 000072851  MGP: 198178  NDL: 01224977  NKC: js20061110024  NLA: 36517118  NLK: KAC201005975  NSK: 000554532  NTA: 074678124  RERO: 02-A009757400  SUDOC: 034539948  Trove: 1267665  VIAF: 19788332   WorldCat (עם VIAF): 19788332
קולנוע יידיש

מוריס שוורץ, בתלבושת, על סט "טוביה החולב" בלונג איילנד, 1939.
כרזת הסרט איסט סייד סיידי. במאי: סידני מ גולדין. 1929
קולנוע היידיש ייצר כ-130 סרטים באורך מלא ועוד כ-30 קצרים בין 1910 ל-1940, עיקר שנות פעילותו. הוא נהנה מתור זהב קצר בשנות ה-30, אך מאז פרוץ מלחמת העולם השנייה כמעט וחדלה יצירת סרטים בשפה.
סרטים אילמים

בספטמבר 1911 ליווה זמר יהודי בשם א. סמולנסקי הצגת ראינוע קצרה שנערכה במינסק בשיר היידי "א בריוועלע דער מאמען". הייתה זו, ככל הנראה מהתיעוד הקיים, ראשיתו הבוסרית של הקולנוע ביידיש. להקתו של סמולנסקי סבבה בתחום המושב וחזרה על ההצגה פעמים רבות. כבר בינואר 1911 יצאה הפקה של ממש בנושאים יהודיים, "לחיים" (רוסית: Л'хаим), סרטון אילם בן רבע שעה שהוכן באולפני האחים פָּאתֶּה במוסקבה בבימוי של אלכסנדר ארקטוב. הוא הציג סיפור אהבה בעיירה יהודית בתחום המושב, וכתוביות המעבר היו ברוסית. בערך בזמן בו החל סמולנסקי להופיע, ב-22 בספטמבר 1911, ביים הקולנוען היהודי אלכסנדר הרץ את "מאיר יוזפוביץ" בוורשה, שארך פחות מחמש דקות ועסק בצעיר יהודי. בשנים הבאות יצאו כמה סרטים דומים באימפריה הרוסית. ב-1913 יצר הבמאי סידני מ. גולדין (שמואל גולדשטיין), יליד אודסה שהיגר לארצות הברית, שני סרטים אילמים שהתמקדו בקשיי חייהם וברדיפת הממשל הצארי: "ייסורי ישראל" ו"לבבות מדממים." גולדין היה לחלוץ הקולנוע היהודי האילם. ב-1916, בעת מלחמת העולם הראשונה, רשויות הכיבוש הגרמני בפולין התירו ליהודים בוורשה להסריט שני מחזות יידיים ולהציגם. במזרח אירופה התקיימה כל העת פעילות ענפה של הצגות ראינוע מאולתרות בליווי להקות וזמרים ביידיש.
לאחר המלחמה עבר גולדין לווינה שהייתה לזמן מה בירת הסוגה: ב-1923 הוציא את "מזרח ומערב" בכיכובה של מולי פיקון הצעירה, קומדיית טעויות על יהודי ניו-יורקי ובתו המבקרים אצל משפחתם האדוקה בגליציה, וב-1924 ביים את "יזכור", עם שחקן התיאטרון מוריס שוורץ, שגילם איש משמר יהודי העומד בפיתוייה של בת-אצולה מקומית. המשטר הסובייטי החדש היה פתוח יותר לאמנות יהודית, ואולפנים ממשלתיים הפיקו מספר סרטים אילמים בנושא. החשוב שבהם היה "יידישע גליקן" ("מזל יהודי") בכיכובו של שלמה מיכאלס כמנחם מנדל מסיפורי שלום עליכם. עוד אחד היה "מאטעל פייסי דעם חזנ'ס" (ברוסית: Сквозь слезы, "מבעד לדמעות") שיוצא לארצות הברית בהצלחה תחת השם כ-Laughter Through Tears עם דיבוב ביידיש. בפולין העצמאית הפיק לאו פורברט, בעל חברה לאמצעי צילום, שלושה סרטים אילמים מצליחים ביידיש בשנות העשרים: "תקיעת כף" מ-1924, "למ"ד-וי"וניק" מ-1925 ו"אין פוילישע וועלדער" מ-1929. האחרון נתקל בהתנגדות מחוגים דתיים, בגלל הופעת דמותו של האדמו"ר מנחם מנדל מקוצק.
דעיכה

למרות שנראה היה שהתעשייה הצליחה להתבסס, היא התפוגגה באחת עם פרוץ מלחמת העולם השנייה. סרט היידיש המשמעותי האחרון שנעשה בארצות הברית היה "דער וילנער בעל-הבית'ל" מ-1940 עם משה אוישר. יהודי פולין עמדו בפני השמדה, ובאמריקה קרס מגזר הקולנוע האתני כולו, שסיפק ליושבי שכונות המהגרים הצפופות סרטים בשפות אמם (מאיטלקית וספרדית ועד ערבית וארמנית); זה לא התאושש אחרי 1945 ונעלם כליל עד סוף העשור, עם ההתברגנות והאמריקניזציה של מיליונים. לאחר המלחמה וכליית רוב צרכניה באירופה עמדה התרבות היידית מול טמיעה לשונית מואצת של הדור הצעיר בארצות הברית וברית המועצות, ובאחרונה הצטרפו לכך רדיפות מצד השלטון. ג'וזף זיידן, שניסה להחיות את עסקיו, כתב כי היו לאחרוני הקולנוענים היידים תקוות גדולות לגבי שוק יצוא בישראל, אך אלו לא התממשו "עקב האיסור על שימוש בדיאלוגים בשפה במופעים וחיוב העברית." דווקא בתקופה זו הופק בישראל סרט ראשון בשפה, אך לא לתצרוכת פנים: "דאס געצעלט" (האוהל), סרטון דרמטי לגיוס תרומות בן תשע דקות, נשלח לקהל היהודי בארצות הברית. עוד אחד, "דער טויער איז אפן" (הדלת פתוחה), יצא ב-1959.
ב-1946 הקים שאול גוסקינד את קולקטיב "כינור" בפולין. הוא התמקד בהפקת יומני חדשות ובסרטים תיעודיים ביידיש. ב-1948 ביים נתן גרוס עבור גוסקינד את "אונדזערע קינדער" ו"מיר לעבן-געבליבענע" (אנו שנותרנו בחיים), שני סרטים באורך מלא. הם לא הוקרנו בפולין מעולם עקב צנזורה מהמשטר הקומוניסטי החדש. בהפרש של שבוע זה מזה, ב-21 וב-27 בינואר 1950, יצאו שני סרטי היידיש המסחריים האחרונים בארצות הברית: "גאט, מענטש און טייוועל" (אל, אדם ושטן) ו"ירח דבש בהרי הקטסקיל". ב-1957, לאחר הפסקה ארוכה, הופק סרט תיעודי קצר על תיאטרון היידיש בוורשה, היצירה הקולנועית האחרונה בשפה בפולין.
היידיש לא נעלמה כליל מהקולנוע. ב"רחוב הסטר" מ-1975, שתיאר את קשייהם של מהגרים יהודים בניו יורק, התנהל בה חלק גדול מהדיאלוג. עוד הפקה באורך מלא היא "טרנזיט בריסל" (Bruxelles-transit) הבלגי מ-1982. ב-1983 יצא הסרט היידי הראשון בישראל לתצרוכת פנים, "אז מען גיבט - נעמט מן" (כשנותנים - קח) בבימוי אלפרד שטיינהרדט, וב-1990 הופק "אהבתה האחרונה של לורה אדלר". השפה שימשה בסרטים פופולריים על נושאים יהודיים כמו "כנר על הגג" ו"יענטל". גם בשנות ה-2000 הופקו כמה סרטים קצרים על טהרת השפה: "א געשעפט" מ-2005 שנועד לקהל חרדי בניו יורק,  "בית אבי" הישראלי מ-2008 ו"רומיאו ויוליה ביידיש" (Romeo and Juliet in Yiddish) מ-2010. וב-2017 הסרט מנשה.
לקריאה נוספת

Jim Hoberman, Bridge of Light: Yiddish Film Between Two Worlds, University Press of New England, 2010.
Chantal Catherine Michel, Das Jiddische Kino: Aufstiegsinszenierungen zwischen Schtetl und American Dream, Metropol, 2012.
הערות שוליים

1 2  יגאל נזרי, אלה שוחט, הקולנוע הישראלי: מזרח/מערב והפוליטיקה של הייצוג, האוניברסיטה הפתוחה, 2005. עמ' 64-65.
↑  הוברמן, עמ' 251-254.‏ ראו גם: With a Fiddle in Yidishland: The Making of Yidl Mitn Fidl.
↑  הוברמן, עמ' 251.
↑  Gary Don Rhodes, Edgar G. Ulmer: Detour on Poverty Row, Rowman & Littlefield, 2009. עמ' 56.
↑  Geoffrey Nowell-Smith, The Oxford History of World Cinema, Oxford University Press, 1996. עמ' 176.
↑  Richard Koszarski, Hollywood on the Hudson: Film and Television in New York from Griffith to Sarnoff, Rutgers University Press, 2008. עמ' 385.
↑  קושרסקי, עמ' 379-384.
↑  הוברמן, עמ' 336.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533061105171  LCCN: sh2008008268
קפיטל היל

ערך זה עוסק בבירת איי מריאנה הצפוניים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

בניין הפרלמנט בקפיטל היל
 מדינה / טריטוריה:  איי מריאנה הצפוניים איי מריאנה הצפוניים
 מחוז:  האי סאיפאן
 תאריך ייסוד:  1948
 שטח:  3.8 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  1,028 (2010)
 קואורדינטות:  15°12′41″N 145°45′17″E﻿ / ﻿15.211507°N 145.754616°E﻿ / 15.211507; 145.754616 
 http://www.gov.mp/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת איי מריאנה הצפוניים מוגדלת) קפיטל היל(למפת איי מריאנה הצפוניים רגילה) קפיטל היל  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
קפיטל היל (אנגלית: Capital Hill או Capitol Hill (קפיטול היל)) הוא יישוב הממוקם על האי סאיפאן באיי מריאנה הצפוניים. אוכלוסיית היישוב מונה כאלף איש. החל מ-1962 היישוב משמש בתור המרכז האדמיניסטרטיבי של איי מריאנה הצפוניים. הוא ממוקם על הכביש המחבר את היישובים טאנאפאג וסנט-ויסנט הממוקמים גם הם על האי סאיפאן.
במקור הוקם היישוב ב-1948 על ידי ה-CIA בתור בסיס צבאי ששימש לאימון לוחמי הגרילה של קוומינטנג.
בקפיטל היל ממוקמים מספר מבני שלטון של איי מריאנה הצפוניים, כמו: בניין שמושל והפרלמנט של האיים.
הערות שוליים

1 2  Haidee V. Eugenio. "Census: Garapan is most populous". (archived)‎
| בירות מדינות וטריטוריות באוקיאניה |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה | אוסטרליה: קנברה • נורפוק: קינגסטון |  |
| מלנזיה | איי שלמה: הוניארה • ונואטו: פורט וילה • מזרח טימור: דילי • פיג'י: סובה • פפואה גינאה החדשה: פורט מורסבי • קלדוניה החדשה: נומאה |  |
| מיקרונזיה | איי מריאנה הצפוניים: קפיטל היל • איי מרשל: מג'ורו • גואם: האגטנה • מיקרונזיה: פליקיר • נאורו: יארן (בירה דה-פאקטו) • פלאו: נגרולמוד • קיריבטי: דרום טאראווה |  |
| פולינזיה | איי קוק: אוורואה • הוואי: הונולולו • ואליס ופוטונה: מאטה אוטו • טובאלו: פונאפוטי • טונגה: נוקואלופה • טוקלאו: (לכל אטול מרכז אדמיניסטרטיבי משלו) • ניואה: אלופי • ניו זילנד: ולינגטון • סמואה: אפיה • סמואה האמריקנית: פאגו פאגו, פאגאטוגו (מושב הממשלה) • פולינזיה הצרפתית: פפאטה • פיטקרן: אדמסטאון |  |
קולנוע סמדר

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית קולנוע 
 כתובת:  4 Lloyd George Street, Jerusalem, לויד ג'ורג' 4, ירושלים 
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1928
 תאריך פתיחה רשמי:  1928 
 סגנון אדריכלי:  אר דקו 
 קואורדינטות:  31°45′54″N 35°13′20″E﻿ / ﻿31.765027°N 35.222104°E﻿ / 31.765027; 35.222104
  (למפת ירושלים מוגדלת) קולנוע סמדר(למפת ירושלים רגילה) קולנוע סמדר(למפת הרי ירושלים רגילה) קולנוע סמדר(למפת הרי ירושלים מוגדלת) קולנוע סמדר
 
קולנוע לב סמדר הוא הוותיק בבתי הקולנוע בירושלים שעודנו פעיל, כיום תחת רשת בתי הקולנוע לב.
המבנה, המצוי ברחוב לויד ג'ורג' 4 בעמק רפאים, בירושלים, נבנה על ידי גוטלוב בוירלה (Bäuerle) הבן, בסמוך לבית משפחתו - בית בוירלה, בשנת 1928. המבנה, בשונה מיתר מבני השכונה מאותה עת, נבנה מלבני סיליקט לבנות, בסגנון אר דקו, בדומה לבתי תל אביב מאותה עת. בבית הקולנוע פועל גם בית קפה. בשער הכניסה למבנה מצויים שני פנסי אר דקו ייחודיים.
היסטוריה > עוגת סמדר

בבית הקפה של בית הקולנוע הוגשה עוגת ריבה בשם: עוגת סמדר שנעשתה מפורסמת ברחבי ירושלים.
גלריה

בית הקפה והקולנוע
פנס כניסה בסגנון אר דקו
שלט בקולנוע סמדר
קולנוע סמדר, יולי 2021. הקולנוע הוותיק הצליח לשרוד את משבר הקורונה ולחדש את פעילותו עם שוך-המשבר.
לקריאה נוספת

דוד קרויאנקר, ירושלים, מבט ארכיטקטוני, מכון ירושלים לחקר ישראל, הוצאת כתר, 1996.
סער ורדי, ‏העלילה מסתבכת: האם הקולנוע המיתולוגי בירושלים ייסגר?, באתר מעריב אונליין, 29 בנובמבר 2016
הערות שוליים

↑  קולנוע גרמני,  הירדן, 7 בפברואר 1935 – ידיעה על פתיחת 'קולנוע אוריינט' במושבה הגרמנית
↑  מודעת פרסומת להקרנות סרטים מטעם חברת בתי קולנוע בארץ ישראל בע"מ, עם אזכור קולנוע "נעמן" (שייסד איתן בלקינד על שם אחיו) וקולנוע "אפרת - (לפנים אוריינט במושבה הגרמנית)".  'דאר היום' 24 בינואר, 1936, באתר עתונות יהודית הסטורית
↑  ידיעה על פתיחת קולנוע 'אפרת', עתון 'דאר היום'  19 בינואר 1936, באתר עתונות יהודית הסטורית
↑  מודעת פרסומת מטעם בעלי הקולנוע "חברת בתי קולנוע בארץ ישראל" לסרט בקולנוע אפרת. עתון 'דאר היום' 31 בינואר 1936, באתר עתונות יהודית הסטורית
↑  Marina Parisinou (2018-12-10). "At the Regent". – מאמר על אודות ההיסטוריה של בעלי קולנוע סמדר
↑  מפה: Jerusalem - Old and New 1941-1942 מאת שלמה בן דוד, בהוצאת סטימצקי עם סימון REGENT CINEM   (סריקה זמינה לצפיה מבנין הספרייה), באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
↑  מפת 'ירושלם העתיקה והחדשה' מאת שלמה בן דוד בהוצאת סטימצקי, 1943 בערך, עם סימון הקולנוע בשם רג'נט (הצפיה בסריקה מתוך בניין הספרייה), באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
↑  ידיעה על תביעה משפטית נגד שטקלף בעל קולנוע "רג'נט  (לפנים אוריינט)" בעתון 'הבקר' 1 באוגוסט, 1940, באתר עתונות יהודית הסטורית
↑  משה שטיינמץ, הכינו את הממחטות: לאחר 81 שנים מוצע קולנוע סמדר למכירה, באתר nrg‏, 2 באוגוסט 2009
↑  ניר חסון, הקולנוע הזה שייך לצופים: יוזמה לרכוש את קולנוע סמדר, באתר הארץ, 27 באוגוסט 2009
↑  ניר חסון, אחרי 88 שנה, קולנוע סמדר בירושלים ייסגר בסוף החודש, באתר הארץ, 21 בדצמבר 2016
↑  יעל פרידסון, קולנוע סמדר לא ייסגר, בינתיים, באתר ynet, 26 בדצמבר 2016
↑  לירן לוי, קולנוע לב סמדר בי-ם ניצל מסגירה, באתר ynet, 15 במרץ 2017
↑  נופר רומי, הסכסוך, התרמית והבלבול: הסיבוך הנדל"ני של הקולנוע המיתולוגי לב סמדר, באתר mynet‏ ירושלים, 22 בינואר 2019
קנת' רוקס

קנת' רוקס (באנגלית: Kenneth Rooks; נולד ב-21 באוקטובר 1999) הוא אתלט אמריקאי, סגן אלוף אולימפי (פריז 2024) בריצת 3000 מטר מכשולים.
קריירה מקצועית > 2023

באליפות העולם שנערכה בבודפשט שבהונגריה באוגוסט סיים במקום עשירי בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 8:20.02 דקות.
קריירה מקצועית > 2024 > סגן אלוף אולימפי

באולימפיאדת פריז שנערכה באוגוסט זכה במדליית כסף בריצת 3000 מטר מכשולים בשיא אישי חדש של 8:06.41 דקות, אחרי סופיאן אל-בקאלי ממרוקו (8:06.05 דקות) ולפני אברהם קיביווט מקניה (8:06.47 דקות).
שיאים אישיים > אצטדיון

ריצת 3000 מטר מכשולים: 8:06.41 דקות (2024)
קלריס אגבניינו

קלריס אגבניינו (בצרפתית: Clarisse Agbegnenou; נולדה ב-25 באוקטובר 1992) היא ג'ודוקא צרפתייה המתחרה בקטגוריית המשקל עד 63 ק"ג. אגבניינו היא האלופה האולימפית (טוקיו 2020), זוכת מדליית כסף מריו 2016 ושש פעמים אלופת העולם (2014, 2017, 2018, 2019, 2021 ו-2023).