stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ספר הזכרונות של מומינאבא
עלילת הספר

בתחילת ספר הזכרונות, מספר מומינאבא כיצד נמצא נטוש בסל בפתח בית יתומים. בהמשך הוא מרחיב על התקופה בה גדל בבית היתומים וכיצד מנהלת בית היתומים סירבה לענות לשאלות הרבות שהיו לו. מנהלת בית היתומים הקפדנית רצתה שכל הילדים יעשו בדיוק מה שהיא אמרה מבלי לשאול דבר, מה שהקשה מאוד על מומינאבא (שהיה סקרן מאוד בנעוריו). בשל כך, מומינאבא מחליט לבסוף כי עליו לגלות את העולם בעצמו ולכן הוא משאיר מכתב פרידה ובורח מהמוסד.
בהמשך הוא פוגש בחבריו החדשים שילוו אותו בהרפתקאותיו: אריקסון, ממציא דגול הממעיט לדבר; פאדלר, אחיינו של אריקסון, אספן נלהב של כפתורים ופריטים קטנים אחרים (בעתיד יהיה אביו של סניף); ויוסטוס, נווד עצלן המתעב שלטים ואנשי חוק (בעתיד אביו של סנופקין). יחד הם בונים ספינה בשם "שירת הים". לקראת השקת הספינה הם מגלים שהיא תקועה באדמה, וכדי לפתור זאת הם משכנעים יצור ענק (הידוע בשם אדוארד) לרחוץ בנהר ובכך להוביל את הזרם לכיוון הספינה ולשחררה אל תוך המים. לאחר מכן הם יוצאים למסע באמצעות הספינה.
לאחר הרפתקאות מרובות (הכוללות את הצלתה של המיולינית מידי הגרוק והתקלות בסופה בלב ים), הם מגיעים לארץ רחוקה, שם הם פוגשים במשפחת מימבל. בתה של מימבל מתיידדת עימם וביחד הם הולכים למסיבת יום ההולדת ה-100 של המלך בה כולם זוכים בפרסים (שם פוגש יוסטוס את מימבל האֵם, לעתיד אימו של סנופקין). מומינאבא וחבריו מחליטים להקים קהילה חדשה על האי, אולם שלוותם מופרת על ידי רוח רפאים ששם לו למטרה לרדוף אותם. לבסוף הם מצליחים להתיידד עם רוח הרפאים וחוזרים לחיות בשלווה.
אריקסון בונה ספינה אמפיבית עבור המלך. בהפלגת הבכורה הספינה מותקפת על ידי מפלצת ים, אך מומינאבא וחבריו ניצלים לאחר שאדוארד מופיע לפתע ודורך על המפלצת בטעות.
לקראת סוף הסיפור פאדלר מתחתן עם פאזי, ומומינאבא מתאר איך פגש את מומינאמא (לאחר שהציל אותה מטביעה בים).
דמויות בולטות בסדרה שהוצגו לראשונה בספר זה

מימבל
מאי הקטנה
עיבודים

הספר זכה לשלושה עיבודים טלוויזיוניים לאורך השנים:
8 פרקים מתוך סדרת אנימציית סטופ מושן פולנית בשם "Opowiadania Muminków" (פרקים 28–35)
3 פרקים מתוך סדרת האנימציה היפנית "המומינים" (הפרקים 59, 63 ו-68).
פרקים 5 ו-11 של "עמק המומינים".
| המומינים |
| --- | --- | --- |
| יוצרים ומפתחים | טובה ינסון • לארס ינסון |  |
| משפחת מומין | מומינטרול • מומינאבא • מומינאמא |  |
| העולם של המומינים | עמק המומינים • בית המומינים • סניף • סנופקין • מאי הקטנה • סנורקה • סנורק • הגרוק • השמנטפים • דמויות נוספות |  |
| ספרי הסדרה | משפחת המומינים והשיטפון הגדול (1945) • כוכב השביט מגיע לעמק המומינים (1946) • משפחת המומינים - הסיפור על מגבעת המכשף (1948) • ספר הזכרונות של מומינאבא (1950) • קיץ מסוכן בעמק המומינים (1954) • משפחת המומינים - חורף קסום (1957) • הילדה הבלתי נראית (1962) • מומינאבא והים (1965) • עמק המומינים בנובמבר (1970) |  |
| ספרי תמונות וקומיקס | הספר על בימבל, מומינטרול ומאי הקטנה (1952) • מי יעודד את רשוש? (1960) • המסע המסוכן (1977) • אורח לא רצוי (1980) • שירים מעמק המומינים (1993) • מומינטרול (קומיקס) (1954 - 1975) |  |
| סרטים וסדרות טלוויזיה | משפחת החיות המוזרות (1973) • המומינים (1977 - 1982) • המומינים (1990 - 1992) • המומינים - כוכב השביט: הסרט (1992) • קיץ מסוכן בעמק המומינים (2008) • כוכב השביט מגיע לעמק המומינים (2010) • עמק המומינים (2019 - הווה) |  |
| שונות | פארק עולם המומינים • Metsä • מוזיאון עמק המומינים |  |
כריכת הספר בגרסה העברית
עיר גנים (שכונה)

| --- | --- |

עיר גנים א' (הבתים הנמוכים) ומאחוריה עיר גנים ב' (השיכונים)
 מידע
 עיר:  ירושלים
 קואורדינטות:  31°45′15″N 35°10′16″E﻿ / ﻿31.75406111°N 35.17114167°E﻿ / 31.75406111; 35.17114167
 שכונות נוספות בירושלים
  (למפת ירושלים מוגדלת) עיר גנים(למפת ירושלים רגילה) עיר גנים(למפת הרי ירושלים רגילה) עיר גנים(למפת הרי ירושלים מוגדלת) עיר גנים
 
עיר גנים היא שכונה בדרום-מערב ירושלים, סמוכה לקריית מנחם.
השכונה מחולקת לשלושה חלקים: עיר גנים א', בין הרחובות מקסיקו והחלמית, ממערב לעמק המפריד בינה לבין קריית היובל. בשכונה זו בתים צמודי קרקע בעלי שטחי גינה. עיר גנים ב' בין הרחובות פנמה, דהומיי והחלמית ועיר גנים ג' התחומה בפרסה של רחוב קוסטה ריקה והאביבית. בשתי שכונות אלה נבנו שיכונים, בבנייה צפופה פחות מאשר בקריית מנחם הסמוכה. רחובות השכונה קרויים ברובם על-שם מדינות, בעיקר באמריקה הלטינית שהצביעו באו"ם בעד הקמת המדינה (כ"ט בנובמבר), וכן על שם פרחי בר.
היסטוריה

התוכנית להקמת השכונה בסמוך ל"בית מזמיל" הועלתה לראשונה בשנת 1951, במקור על פי דגם עיר גנים אנגלית (ניסיון לשילוב יתרונות הכפר עם יתרונות העיר במסגרת המרחב העירוני) ומכאן שם השכונה.
הקמת השכונה החלה בשנת 1954 על אדמות הקרן הקיימת לישראל ורשות הפיתוח שהיו לפני 1948 בבעלות תושבי הכפר הערבי אל-מאלחה, על ידי חברת הכשרת הישוב והחברה הכלכלית לירושלים. ב-1959 כבר גרו בשכונה 200 משפחות אך היא עדיין לא חוברה לחשמל. בעיר גנים א, נבנו בתים צמודי קרקע בעלי שטחי גינה בסגנון עיר גנים ואילו בעיר גנים ב' וג' נבנו שיכונים על ידי חברת רסקו.
אופי השכונה

קריית מנחם ועיר גנים מהוות יחידה גאוגרפית אחת, המונה כ-15,000 איש. אוכלוסיית השכונה מגוונת וכוללת תושבים ותיקים, עולים חדשים מאתיופיה ומברית המועצות, רובם מרקע סוציו אקונומי נמוך[דרוש מקור]. כיום נחשבת השכונה לאחת השכונות בעלות הרמה הסוציו-אקונומית הנמוכה ביותר בעיר[דרוש מקור], אך קיימים בה אזורים יקרים יותר (כגון עיר גנים א'), המציעים בתים צמודי קרקע ושטח אדמה הצופים לנוף נאה של הרי ירושלים.
מאז תחילת המאה ה-21 עברו לשכונה משפחות חרדיות רבות, דבר ששינה את אופי השכונה מחילוני-פלורליסטי לדתי ומסורתי יותר. בית הספר התיכון ליד המכללה למינהל (ע"ש אברהם פולינסקי) שפעל בשכונה מאז שנות ה-60 של המאה ה-20 הפך לב"יס תיכון דתי "נעורים". הוקמו שני תיכונים של רשת אמי"ת ובית ספר של חב"ד.
בשכונה מתנ"ס פעיל, משותף עם קריית מנחם וספרייה ציבורית.
כמו בשכנותיה, קריית מנחם וגבעת משואה, נמצא בשכונה ריכוז של רגמים מן המאה ה-8 לפנה"ס.
הערות שוליים

↑  עיר גנים בדרום מערב ירושלים, חרות, 22 בנובמבר 1951
↑  עיר גנים בדרום ירושלים, שערים, 1 ביולי 1954
↑  החברה הכלכלית לירושלים בע"מ סוקרת 5 שנות קיומה ופעולתה, חרות, 15 במרץ 1954
↑  עיר־גנים בירושלים עודנה בלי חשמל, קול העם, 26 באוגוסט 1959
↑  קראה להתלכד במאבק להורדת שכר הדרה הגבוה ב"עיר־גנים", קול העם, 20 ביולי 1959
↑  התחדשו החפירות בתילוני ירושלים, זמנים, 2 בנובמבר 1953
שפי פז

| --- | --- |

שפי פז, תל אביב, אוגוסט 2020
 לידה:  18 ביוני 1952 (בת 72) לודז', פולין 
 מדינה:  ישראל ישראל
 תאריך עלייה:  1956
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב 
 
שפי רכלין פז (נולדה ב-18 ביוני 1952) היא פעילה חברתית ישראלית, המתגוררת בשכונת שפירא בדרום תל אביב. בעברה הייתה פעילה במרצ, אך שינתה את דעותיה ופנתה ימינה. החל מ-2013 היא נמנית עם מובילי המאבק נגד אוכלוסיית המסתננים האפריקאים והמהגרים הבלתי חוקיים האחרים בשכונות דרום תל אביב ובישראל למען גירושם מישראל.
קורות חייה

פז נולדה בלודז' שבפולין להורים ניצולי השואה. ב-1956, בגיל 4, עלתה לארץ עם משפחתה, שהתיישבה תחילה במעברה בקריית אתא. אביה, שהיה מנהל חשבונות, החליף מקומות עבודה, והמשפחה עברה דירה כמה פעמים. בצבא שירתה בחיל החימוש, ולדבריה, "עשיתי קצת שטויות, קצת נפקדויות ובסוף הוצאתי אישור לימודים ונרשמתי לאוניברסיטה". אמהּ נהרגה בתאונת דרכים כשפז הייתה בת 21. לפז תואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב. במקצועה היא מתרגמת, עורכת לשון, ומעמדת.
קורות חייה > חיים אישיים

ב-1974, בגיל 22, יצאה מהארון והצהירה על עצמה כלסבית. בגיל 29 הכירה את בת זוגה טלי רכלין-פז. הן הקימו יחד עסק לעימוד ולטיפוגרפיה. השתיים הסדירו אפוטרופסות משותפת על בן שילדה טלי. בגיל 38 חלתה בלימפומת הודג'קין והבריאה. בגיל 65 חלתה בשנית בסרטן השד ועברה כריתת שד מלאה.
פעילות חברתית ופוליטית

בנעוריה הייתה חברה בשומר הצעיר. לאחר היציאה מהארון חברה לחברות הכנסת שולמית אלוני ויעל דיין ולמפלגת רצ, שפעלו לקידום זכויות קהילת הלהט"ב, והייתה חברת מרצ עשרות שנים. הייתה פעילה במאבק לזכויות הלהט"בים, במסגרתו הייתה חברה בקל"ף. היא התייצבה למשמרות מחאה מול בית הנשיא עזר ויצמן, לאחר שהתבטא באמירות הומופוביות ושוביניסטיות ועמדה לצד הטרנסג'נדרים והדראג קווינס במהומות ויגסטוק 1998. גיבורות נעוריה הן שולמית אלוני[דרוש מקור] וגאולה כהן.
ב-1993 עברו פז ובת זוגה טלי להתגורר בשכונת שפירא בדרום תל אביב, לדבריה גם בשל הרב־תרבותיות והגיוון האנושי בשכונה (אז כבר היו שם קהילות קטנות של אנשים ממגוון מוצאים). על פי תיאורה ניהלה קשרי שכנות וחברות קרובים גם עם קהילת המהגרים בשכונתה ובפרט בבניין מגוריה, בה התגוררו שתי משפחות של ניגרים שהפכו לחבריה הטובים. בשנת 2002, במהלך תקופת גירושי המסתננים שיזם אריאל שרון, היא אף הסתירה בביתה שכן מהגר עבודה לא חוקי מניגריה בעת פשיטה של יחידת עוז. אך עם הגידול העצום במספר המסתננים, בעיקר מאריתריאה, היא החלה להתנגד לשהייתם בשכונות דרום תל אביב.
בקיץ 2011 הייתה פעילה במחאה החברתית. בבחירות המוניציפליות למועצת העיר תל אביב שנערכו בשנת 2013, שובצה פז במקום השישי ברשימת "סיעת דרום העיר". הרשימה זכתה במושב אחד במועצה והיא לא נכנסה למועצת העיר.
מכבי תל אביב (כדוריד)

מכבי תל אביב הוא מועדון כדוריד ישראלי מהעיר תל אביב המשחק בליגת העל בכדוריד.
הקבוצה נמצאת בבעלות אגודת מכבי תל אביב. הקבוצה, שברוב שנותיה שיחקה בליגה הבכירה, זכתה בשתי אליפויות בשנים 2014 ו-2016. ב-4 גביעי מדינה, שלושה מהם תחת השם "מכבי צפון תל אביב" בשנים 1963-1965 וב-2017 זכתה בגביע המדינה פעם נוספת.
עד שנת 2014 אירחה הקבוצה את משחקיה באולם הספורט הדר יוסף, ומאז היא מארחת את משחקיה באולם התיכונט.
היסטוריה

קבוצת הכדוריד של אגודת מכבי תל אביב הוקמה בשנות ה-30, עם כניסתו של ענף הכדוריד לישראל ופעלה תחת שלוש אגודות שונות: מכבי צפון תל אביב (שהייתה אחת מקבוצות הכדוריד הבולטות בארץ ואף זכתה ב-3 גביעי מדינה רצופים. בשנים 1965-1963), מכבי תל אביב ו"ברית מכבים עתיד", אשר התאחדו עם השנים לאגודה אחת, תחת השם מכבי תל אביב.
במהלך השנים שיחקו בשורות הקבוצה שחקני כדוריד מהבולטים ביותר בענף כמו צימבליסט, פרופ' גור בן ארי, גדעון מנדלר, איזי שפייר, אברהם שניאור, משה רש, דוד צרפתי (מיקו), יואב דרוקר, מייקי טננבאום, אבי רש, דודו בטש ועוד שחקנים רבים, שהשתייכו לנבחרות ישראל ויצגו את המדינה בטורנירים ותחרויות בינלאומיות רבות.
מלבד 3 גביעי המדינה בהם זכה המועדון בשנות ה-60, זכתה קבוצת הנוער של המועדון בגביע המדינה בשנת 1975, בדאבל בשנת 1976 ובאליפות המדינה בשנת 1990 וקבוצת הבוגרים העפילה לגמר גביע המדינה בשנת 1998.
לאחר שנים רבות שבהן היוותה מכבי תל אביב קבוצת אמצע טבלה ללא שאיפות משמעותיות, החלה צמיחה מחודשת של הקבוצה תוך הצבת יעדים של זכייה בתארים בשנים הבאות. זרימת הכספים לקבוצת הכדוריד החלה לגבור, קבוצת הנוער החלה להשתקם ונעשו מאמצים רבים להביא קהל רב של אוהדים למשחקי הקבוצה.
בעונת 2011/2012 הגיעה מכבי לגמר גביע המדינה והפסידה בו להפועל ראשון לציון.
בעונת 2012/2013 סיימה הקבוצה את הליגה הסדירה במקום השני, בנוסף מכבי זכתה בגביע איגוד השופטים לאחר ניצחון 26:28 על הפועל ראשון לציון.
בעונת 2013/2014 זכתה לראשונה בתולדותיה באליפות המדינה לאחר ניצחון 0-3 בסדרת הגמר על הפועל ראשון לציון והגיעה לגמר גביע המדינה, אך הפסידה למכבי ראשון לציון.
בעונת 2014/2015 זכתה מכבי פעם נוספת בגביע איגוד השופטים.
בעונת 2015/2016 זכתה הקבוצה באליפות השנייה בתולדותיה לאחר שניצחה בסדרת הגמר את מכבי ראשון לציון.
בעונת 2016/2017 זכתה הקבוצה בגביע המדינה הרביעי בתולדותיה ולראשונה לאחר 52 שנה, אבל הפסידה במשחקי הגמר של אליפות ישראל למכבי ראשון לציון 3-0.
בעונת 2017/2018 הפסידה בסדרת הגמר להפועל ראשון לציון 3-0.
בעונת 2018/2019 הנהלת המועדון החליטה להוריד את הקבוצה לליגה הלאומית עקב מצוקה כלכלית. את העונה בליגה הלאומית סיימה הקבוצה במקום השני לאחר שנלחמה עם מכבי דימונה על העלייה והפסידה לה. באותה עונה זכתה הקבוצה בגביע לליגות המשנה.
בעונת 2019/2020 עלתה הקבוצה חזרה לליגת העל לאחר שסיימה במקום הראשון את הליגה הסדירה בלאומית.
בעונת 2020/2021 ירדה הקבוצה לליגה הלאומית אחרי שסיימה במקום השישי בפלייאוף התחתון שמוביל לליגה הלאומית.
בעונת 2021/2022 סיימה במקום הרביעי בפלייאוף העליון בליגה הלאומית ולא הצליחה לעלות חזרה לליגת העל.
בעונת 2022/2023 עלתה הקבוצה חזרה לליגת העל לאחר שסיימה במקום הראשון בפלייאוף העליון של הליגה הלאומית, בנוסף זכתה בגביע לליגות המשנה.
בעונת 2023/2024 הקבוצה הודחה ברבע גמר הגביע ועלתה לראשונה מאז שנת 2018 לפלייאוף העליון של ליגת העל בפלייאוף הקבוצה סיימה במקום השישי.
מפעלים אירופיים

בעונת 2011/2012 הגיעה מכבי תל אביב לחצי הגמר של גביע האתגר (הטורניר השלישי בחשיבותו באירופה), ובו הודחה על ידי דיומידיס ארגאוס היוונית לאחר שבמשחק הראשון היא הפסידה 29:26, ואת המשחק השני היא סיימה בתיקו 21:21. בעונת 2012/2013 הודחה הקבוצה בסיבוב השני בגביע האתגר.
בעונות 2013/2014 ו-2014/2015 הקבוצה השתתפה במסגרת גביע EHF (הטורניר השני בחשיבותו באירופה), הקבוצה הודחה בסיבוב השני (2013/2014) והראשון (2014/2015)
בעונת 2016/2017 השתתפה לראשונה בליגת האלופות (הטורניר הראשון בחשיבותו באירופה) והודחה במוקדמות, הקבוצה נשרה לגביע EHF והייתה לקבוצה הישראלית הראשונה שמעפילה לשלב הבתים בטורניר זה.
צוות מקצועי וניהולי

יו"ר האגודה הוא רענן סובל, מבעלי חברת הלבשה והביגוד העולמית "קסטרו" וסגן יו"ר הנהלת מכבי העולמית. סובל לקח על עצמו את תפקיד היו"ר עקב צמצום התמיכה של האגודה. חברי הנהלה החדשים הם רוני קאופמן, המנכ"ל הוא אריאל רוט, מנכ"ל "קסטרו", אשר נותנת חסות לקבוצה.
תארים והישגים

| להצגת טבלת ההישגים, לחצו על "הצגה" בצד שמאל> עונה | להצגת טבלת ההישגים, לחצו על "הצגה" בצד שמאל> מאמן | להצגת טבלת ההישגים, לחצו על "הצגה" בצד שמאל> ליגת העל | להצגת טבלת ההישגים, לחצו על "הצגה" בצד שמאל> גביע המדינה | להצגת טבלת ההישגים, לחצו על "הצגה" בצד שמאל> הישגים באירופה | להצגת טבלת ההישגים, לחצו על "הצגה" בצד שמאל> הישגים נוספים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009/2010 | אבי רש | חצי גמר | חצי גמר | — | סגנית גביע איגוד השופטים |
| 2010/2011 | אבי רש | מקום 5 | שמינית גמר | — |  |
| 2011/2012 | אבי רש | חצי גמר | הפסד בגמר | גביע האתגר:  חצי גמר |  |
| 2012/2013 | אבי רש | חצי גמר | רבע גמר | גביע האתגר:  סיבוב שני | מחזיקת גביע איגוד השופטים |
| 2013/2014 | אבי רש | אלופה | הפסד בגמר | גביע EHF:  סיבוב שני | סגנית גביע איגוד השופטים |
| 2014/2015 | אבי רש | חצי גמר | חצי גמר | גביע EHF:  סיבוב ראשון | מחזיקת גביע איגוד השופטים |
| 2015/2016 | נלה מאטיץ' | אלופה | רבע גמר | — |  |
| 2016/2017 | דראגן ג'וקיץ' | סגנית אלופה | מחזיקת הגביע | ליגת האלופות: מוקדמות חצי גמר גביע EHF: שלב הבתים |  |
| 2017/2018 | ניקולה מקסימוביץ' | סגנית אלופה | רבע גמר | — |  |
| 2018/2019 | ניקולה מקסימוביץ' | מקום 2 בליגה הלאומית | מחזיקת הגביע לליגות המשנה | — |  |
| 2019/2020 | רועי סאסי | מקום 1 בליגה הלאומית | בוטל | — |  |
| 2020/2021 | רועי סאסי | מקום 6 בבית התחתון | רבע גמר | — |  |
| 2021/2022 | אולג בוטנקו | מקום 4 בליגה הלאומית | הפסד בגמר הגביע לליגות המשנה | — |  |
| 2022/2023 | אקים קומנניץ | מקום 1 בליגה הלאומית | מחזיקת הגביע לליגות המשנה | — |  |
| 2023/2024 | אקים קומנניץ | מקום 6 | רבע גמר | — |  |
| 2024/2025 | חן פומרנץ |  | רבע גמר | — |  |
אליפויות
זכייה (2): 2013/2014, 2015/2016
סגנות (2): 2016/2017, 2017/2018
גביע המדינה
זכייה (4): 1962/1963, 1963/1964, 1964/1965, 2016/2017
סגנות (3): 1961/1962, 2011/2012, 2013/2014
גביע איגוד השופטים
זכייה (2): 2012/2013, 2014/2015
הגביע לליגות המשנה
זכייה (2): 2018/2019, 2022/2023
גביע EHF
שלב הבתים (1): 2016/2017
גביע האתגר
חצי גמר (1): 2011/2012
ראו גם

מכבי תל אביב
מכבי תל אביב (כדורסל)
מכבי תל אביב (כדורגל)
מכבי תל אביב (כדורעף)
הערות שוליים

שחקני הקבוצה במהלך חגיגות האליפות השנייה בתולדות המועדון בעונת 2016
מכבי תל אביב, מחזיקת גביע המדינה לעונת 2017
יורו 2024

| --- | --- |

 מארחת:  גרמניה גרמניה
 תקופת התחרות:  14 ביוני 2024 – 14 ביולי 2024 (31 ימים) 
 מספר משתתפות:  24
 הזוכה:   ספרד (תואר רביעי)
 מספר משחקים:  51
 מספר שערים:  117 (2.29 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  2,681,288 (52,574 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  שישה שחקנים   (3 שערים)
 השחקן המצטיין:  ספרד רודרי
 → פאן-אירופאי 2020בריטניה ואירלנד 2028 ←
יורו 2024 (בגרמנית: Fußball-Europameisterschaft 2024) היה טורניר אליפות אירופה בכדורגל, שנערך בגרמניה מ-14 ביוני עד ל-14 ביולי 2024, שבו נערך משחק הגמר באצטדיון האולימפי בברלין.
נבחרת ספרד זכתה בטורניר, לאחר שניצחה 1:2 את נבחרת אנגליה במשחק הגמר.
אירוח

במרץ 2012 הודיעה הולנד (שאירחה יחד עם בלגיה את יורו 2000) כי היא מעוניינת באירוח יורו 2024. בדצמבר 2012 דווח כי אסטוניה מנהלת משא ומתן על הצעת אירוח לטורניר יחד עם רוסיה (שזכתה באירוח מונדיאל 2018). באוקטובר 2013 הצביע הוועד הפועל של פדרציית הכדורגל הגרמנית בעד הגשת הצעת אירוח ליורו 2024. באפריל 2014 הודיעה התאחדות הכדורגל הטורקית כי לא תגיש הצעת אירוח לחצאי הגמר והגמר של יורו 2020, אלא תגיש הצעה לאירוח יורו 2024. במרץ 2016 הודיעה התאחדות הכדורגל הדנית על הצעת אירוח משותפת של ארבע המדינות הנורדיות (דנמרק, נורווגיה, שוודיה ופינלנד) ליורו 2024 או 2028. למרות זאת, התוכנית לאירוח יורו 2024 ננטשה בפברואר 2017.
התאריך האחרון להגשת הצעה היה ב־3 במרץ 2017, וב־8 במרץ אישרה אופ"א כי רק גרמניה וטורקיה הגישו הצעות לאירוח הטורניר. בגרמניה נרשמו 18 אצטדיונים, כולל כל 12 המארחים של מונדיאל 2006, בבקשה לארח משחקים בטורניר. הצעתה של דרזדן נפסלה בעקבות מצבו הגרוע של האצטדיון, פרייבורג, קרלסרוהה וקייזרסלאוטרן משכו את הצעתן לפני שהחל שלב הסינון, כך שנותרו 14 מועמדים לאחר התאריך האחרון להגשת ההצעות. בספטמבר 2017 בחרה הפדרציה את 10 המקומות הסופיים לאירוח הטורניר: ברלין, מינכן, דורטמונד, גלזנקירכן, שטוטגרט, המבורג, דיסלדורף, קלן, לייפציג ופרנקפורט. הצעותיהן של נירנברג, הנובר, מנשנגלדבאך וברמן נדחו. באוקטובר 2017 פרסמה ההתאחדות הטורקית את הצעת האירוח המפורטת, שכללה את הערים הבאות: איזמיט, איסטנבול (2 אצטדיונים), אנטליה, אנקרה, אסקישהיר, בורסה, גזיאנטפ, טרבזון וקוניה. ההגשה הרשמית של שתי ההצעות המלאות בוצעה באפריל 2018.
בחירת המארחת נעשתה בהצבעה חשאית של הוועד הפועל של אופ"א, ב־27 בספטמבר 2018 במטה אופ"א שבניון, שווייץ. נציגי גרמניה וטורקיה היו מנועים מהצבעה, נציג נוסף נעדר עקב מחלה, מה שהותיר 17 קולות חוקיים מתוך 20. במקרה של תיקו, קולו של נשיא אופ"א, אלכסנדר צ'פרין, יכריע.
| מדינה | קולות |
| --- | --- |
גרמניה גרמניה: 12
טורקיה טורקיה: 4
נמנע: 1
סך הכול: 17
גרמניה המערבית אירחה בעבר את יורו 1988 ומונדיאל 1974. כמו כן, מונדיאל 2006 נערך בגרמניה המאוחדת.
העפלה

כמארחת, גרמניה העפילה באופן אוטומטי. 23 המקומות הנותרים יוכרעו בטורניר מוקדמות; 20 הנבחרות שסיימו בשני המקומות הראשונים ב-10 הבתים בשלב המוקדמות יעפילו לטורניר, שלושת המקומות הנותרים יוכרעו בפלייאוף. המקומות בפלייאוף יוענקו לנבחרות הטובות ביותר בליגת האומות שלא העפילו דרך טורניר המוקדמות הראשי.
הגרלת מוקדמות יורו 2024 נערכה ב-9 באוקטובר 2022 בפרנקפורט.
העפלה > נבחרות שהעפילו

| נבחרת | סיבת העפלה | תאריך העפלה | הופעות קודמות |
| --- | --- | --- | --- |
|  גרמניה | מארחת | 27 בספטמבר 2018 | 13 (1972, 1976, 1980, 1984, 1988, 1992, 1996, 2000, 2004, 2008, 2012, 2016, 2020) |
|  בלגיה | מנצחת בית ו' | 13 באוקטובר 2023 | 6 (1972, 1980, 1984, 2000, 2016, 2020) |
|  צרפת | מנצחת בית ב' | 13 באוקטובר 2023 | 10 (1960, 1984, 1992, 1996, 2000, 2004, 2008, 2012, 2016, 2020) |
|  פורטוגל | מנצחת בית י' | 13 באוקטובר 2023 | 8 (1984, 1996, 2000, 2004, 2008, 2012, 2016, 2020) |
|  סקוטלנד | סגנית בית א' | 15 באוקטובר 2023 | 3 (1992, 1996, 2020) |
|  ספרד | מנצחת בית א' | 15 באוקטובר 2023 | 11 (1964, 1980, 1984, 1988, 1996, 2000, 2004, 2008, 2012, 2016, 2020) |
|  טורקיה | מנצחת בית ד' | 15 באוקטובר 2023 | 5 (1996, 2000, 2008, 2016, 2020) |
|  אוסטריה | סגנית בית ו' | 16 באוקטובר 2023 | 3 (2008, 2016, 2020) |
|  אנגליה | מנצחת בית ג' | 17 באוקטובר 2023 | 10 (1968, 1980, 1988, 1992, 1996, 2000, 2004, 2012, 2016, 2020) |
|  הונגריה | מנצחת בית ז' | 16 בנובמבר 2023 | 4 (1964, 1972, 2016, 2020) |
|  סלובקיה | סגנית בית י' | 16 בנובמבר 2023 | 2 (2016, 2020) |
|  אלבניה | מנצחת בית ה' | 17 בנובמבר 2023 | 1 (2016) |
|  דנמרק | מנצחת בית ח' | 17 בנובמבר 2023 | 9 (1964, 1984, 1988, 1992, 1996, 2000, 2004, 2012, 2020) |
|  הולנד | סגנית בית ב' | 18 בנובמבר 2023 | 10 (1976, 1980, 1988, 1992, 1996, 2000, 2004, 2012, 2020) |
|  רומניה | מנצחת בית ט' | 18 בנובמבר 2023 | 5 (1984, 1996, 2000, 2008, 2016) |
|  שווייץ | סגנית בית ט' | 18 בנובמבר 2023 | 5 (1996, 2004, 2008, 2016, 2020) |
|  סרביה | סגנית בית ז' | 19 בנובמבר 2023 | 5 (1960, 1968, 1976, 1984, 2000) |
|  צ'כיה | סגנית בית ה' | 20 בנובמבר 2023 | 10 (1960, 1976, 1980, 1996, 2000, 2004, 2008, 2012, 2016, 2020) |
|  איטליה | סגנית בית ג' | 20 בנובמבר 2023 | 10 (1968, 1980, 1988, 1996, 2000, 2004, 2008, 2012, 2016, 2020) |
|  סלובניה | סגנית בית ח' | 20 בנובמבר 2023 | 1 (2000) |
|  קרואטיה | סגנית בית ד' | 21 בנובמבר 2023 | 6 (1996, 2004, 2008, 2012, 2016, 2020) |
|  גאורגיה | מנצחת פלייאוף מסלול ג' | 26 במרץ 2024 | 0 (בכורה) |
|  אוקראינה | מנצחת פלייאוף מסלול ב' | 26 במרץ 2024 | 3 (2012, 2016, 2020) |
|  פולין | מנצחת פלייאוף מסלול א' | 26 במרץ 2024 | 4 (2008, 2012, 2016, 2020) |
↑  כתב מודגש מתייחס לזכייה באותה שנה. כתב נטוי מתייחס לכך שהיא אירחה את הטורניר.
↑  מ-1972 עד 1988, גרמניה התמודדה כגרמניה המערבית.
↑  מינכן הייתה אחת מ-11 ערים שאירחו ברחבי אירופה את משחקי יורו 2020.
↑  גלאזגו הייתה אחת מ-11 ערים שאירחו ברחבי אירופה את משחקי יורו 2020.
↑  סביליה הייתה אחת מ-11 ערים שאירחו ברחבי אירופה את משחקי יורו 2020.
↑  לונדון הייתה אחת מ-11 ערים שאירחו ברחבי אירופה את משחקי יורו 2020.
↑  בודפשט הייתה אחת מ-11 ערים שאירחו ברחבי אירופה את משחקי יורו 2020.
↑  קופנהגן הייתה אחת מ-11 ערים שאירחו ברחבי אירופה את משחקי יורו 2020.
↑  אמסטרדם הייתה אחת מ-11 ערים שאירחו ברחבי אירופה את משחקי יורו 2020.
↑  עד 1992 סרביה התמודדה כיוגוסלביה, ובין 1992 לבין 2006 התמודדה כסרביה ומונטנגרו
↑  עד שנת 1993 התמודדה כצ'כוסלובקיה
↑  רומא הייתה אחת מ-11 ערים שאירחו ברחבי אירופה את משחקי יורו 2020.
אצטדיונים

עשר ערים נבחרו לארח את הטורניר:
| ברלין | מינכן | דורטמונד | גלזנקירכן |
| --- | --- | --- | --- |
| האצטדיון האולימפי | אליאנץ ארנה | זיגנאל אידונה פארק | פלטינס ארנה |
| תכולה: 74,461 | תכולה: 70,076 | תכולה: 65,849 | תכולה: 54,740 |

| שטוטגרט |     מינכןדורטמונדגלזנקירכןשטוטגרטהמבורגדיסלדורףקלןלייפציגפרנקפורטברלין |     מינכןדורטמונדגלזנקירכןשטוטגרטהמבורגדיסלדורףקלןלייפציגפרנקפורטברלין | המבורג |
| MHP ארנה |     מינכןדורטמונדגלזנקירכןשטוטגרטהמבורגדיסלדורףקלןלייפציגפרנקפורטברלין |     מינכןדורטמונדגלזנקירכןשטוטגרטהמבורגדיסלדורףקלןלייפציגפרנקפורטברלין | פולקספארקשטדיון |
| תכולה: 54,697 |     מינכןדורטמונדגלזנקירכןשטוטגרטהמבורגדיסלדורףקלןלייפציגפרנקפורטברלין |     מינכןדורטמונדגלזנקירכןשטוטגרטהמבורגדיסלדורףקלןלייפציגפרנקפורטברלין | תכולה: 52,245 |
|  |     מינכןדורטמונדגלזנקירכןשטוטגרטהמבורגדיסלדורףקלןלייפציגפרנקפורטברלין |     מינכןדורטמונדגלזנקירכןשטוטגרטהמבורגדיסלדורףקלןלייפציגפרנקפורטברלין |  |
| דיסלדורף | קלן | לייפציג | פרנקפורט |
| אספרי ארנה | אצטדיון ריין אנרגי | רד בול ארנה | דויטשה בנק פארק |
| תכולה: 51,031 | תכולה: 49,827 | תכולה: 49,539 | תכולה: 48,387 |
הגרלה

הגרלת שלב הבתים התקיימה בדצמבר 2023 באלבפילהרמוני בהמבורג, גרמניה. הנבחרות דורגו לפי הדירוג הכללי של מוקדמות יורו 2024. גרמניה, מארחת הטורניר, הוגרלה באופן אוטומטי לבית א'.
שלב הבתים

אופ"א פרסמה את לוח הזמנים של הטורניר ב-10 במאי 2022. שעות המשחקים לא פורסמו, מלבד משחק הפתיחה, חצאי הגמר והגמר.
12 הנבחרות שסיימו באחד משני המקומות הראשונים ו-4 הנבחרות בעלות המאזן הטוב ביותר מתוך 6 הנבחרות שסיימו במקום השלישי, יעפילו לשמינית הגמר.
שלב הבתים > שוברי שוויון

במקרה של שוויון בנקודות, הדירוג הפנימי בשלב הבתים ייקבע לפי שוברי השוויון הבאים:
מספר גבוה יותר של נקודות במשחקים בין הקבוצות המעורבות.
הפרש שערים גבוה יותר במשחקים בין הקבוצות המעורבות.
מספר גבוה יותר של שערים שהובקעו במשחקים בין הקבוצות המעורבות.
במידה ולאחר החלת שוברי השוויון 1–3 עדיין ישנן קבוצות השרויות בשוויון, קריטריונים 1–3 מוחלים מחדש על הקבוצות שבשוויון על מנת לקבוע את הדירוג הסופי שלהן. אם הליך זה אינו מוביל לשבירת השוויון, כללים 5–11 חלים:
הפרש שערים גבוה יותר בכל משחקי הקבוצה
מספר גבוה יותר של שערים שהובקעו בכל משחקי הקבוצה.
מספר גבוה יותר של שערי חוץ שהובקעו בכל משחקי הקבוצה.
מספר גבוה יותר של ניצחונות בכל משחקי הקבוצה.
מספר גבוה יותר של ניצחונות חוץ בכל משחקי הקבוצה.
מספר נמוך יותר של נקודות משמעת (כרטיס צהוב – נקודה אחת; כרטיס אדום ישיר או צהוב שני – 3 נקודות; כרטיס צהוב ואחריו כרטיס אדום ישיר – 4 נקודות)
מיקום בדירוג הכללי הסופי של מוקדמות יורו 2024
↑  ייתכנו מקרים שבהם יישום קריטריונים 1–3 עשוי להגדיר את הדירוג של חלק מהקבוצות המעורבות אך לא את כולן. לדוגמה, במקרה של שוויון משולש, החלת קריטריונים 1–3 עשוי לקבוע את הדירוג של קבוצה אחת, אך להותיר את שתי הקבוצות הנותרות בשוויון. במקרה זה, קריטריונים 1–3 מוחלים מחדש באופן בלעדי על הקבוצות שנותרו בשוויון.