stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בוקרשט
הערות שוליים

↑  Istoria fondărei orașului București, עמוד 13 (ברומנית)
↑  יגאל אבירן, עבודה עברית - ומי משלים את הפרויקט של צ'אושסקו? ישראלי, חדשות, 27 באפריל 1993
↑  "The Climate of Bucharest 1981–2010 (Average Temperatures, Humidity)"
↑  Scurt istoric al inundaţiilor în spaţiul românesc în secolele XIII-XXI (ברומנית)
↑  F. Wenzel: Reduzierung von Erdbebenschäden – eine Herausforderung für Geo - und Ingenieurwissenschaften, TU-Berlin (הקישור אינו פעיל, 21 בפברואר 2019)
↑  Care-i cel mai… înfrățit oraș din România? Care-i cu americanii, care-i cu rușii? Și care-i înfrățit cu Timișoara (ברומנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554806905171  BNE: XX453227  BnF: cb11865976v (data)  GND: 4008858-3  ISNI: 0000 0001 2182 6352  LCCN: n79018848  MusicBrainz: 72ac17ca-9a6b-415b-9fcc-5d1a8e7afeee  NARA: 10044329  NKC: ge128856  SUDOC: 026406721  TDVİA: bukres  VIAF: 145400098   WorldCat (עם VIAF): 145400098 
קונסטנטין ברנקוביאנו (ציור ממנזר סנטה קתרינה); קבע את בוקרשט כבירה ב-1689
ולאד המשפד שלט לסירוגין בשנים 1456–1476 מבוקרשט
הכנסייה המטרופוליטנית; נבנתה בין 1654–1658 בידי הנסיך-המושל קונסטנטין שרבאן "אף-סולד"; הפכה ב-1925 לקתדרלת הפטריארכיה הרומנית.
החאן של מאנוק ב-1841
מראה מבוקרשט, 1837
הכתרת קרול הראשון ואליזבטה כמלכי רומניה, ב-10 במאי 1881
החלוקה לסקטורים של בוקרשט
ה"אתֵאנֵאו" הרומני, 1885–1888, תוכנן על ידי האדריכל הצרפתי אלברט גלרון
בית במוזאון הכפר של בוקרשט
Eusexua

Eusexua הוא אלבום האולפן השלישי של הזמרת-יוצרת האנגלייה FKA Twigs. הוא יצא לאור ב-24 בינואר 2025 בהוצאת חברות התקליטים יאנג טורקס ואטלנטיק רקורדס. זה מציין את אלבום האולפן הראשון שלה מזה שש שנים, בעקבות צאת Magdalene ‏(2019) ואת ההוצאה המלאה הראשונה שלה מזה למעלה משלוש שנים, בעקבות צאת Caprisongs‏ (2022).
רקע והכרזה

FKA Twigs החלה לרמוז על האלבום לראשונה בינואר 2024 באמצעות שורה של פוסטים בדיסקורד שלה. לאחר שעברה לפראג "מספר קייצים" לפני כן, היא התאהבה במוזיקת טכנו. היא אמנם הסבירה שהאלבום לא יכלול את הז'אנר הזה, אבל עדיין יישא את "רוחו", והיא תיארה אותו כ"עמוק אך לא עצוב". עוד חשפה שהיא התחברה לצמד האלקטרוני Two Shell. בריאיון למגזין ווג הבריטי במרץ 2024, הסבירה את המשמעות מאחורי המילה "eusexua", ואמרה שהיא המציאה אותה בעצמה כדי לתאר את "התחושה של להיות כל כך "אופורית".
FKA Twigs הציגה לראשונה את האלבום "בהשראת הטכנו" בשלמותו במסיבת האזנה בניו יורק ב-20 באוגוסט 2024. מסיבת ההאזנה התקיימה בשכונת לואר איסט סייד במנהטן. ב-31 באוגוסט, היא שיתפה תמונה של פוסטר ושאלה "האם חווית eusexua?" עם תאריך יציאה מתוכנן ל-13 בספטמבר 2024.
ב-6 בדצמבר, אנימה הוציא את הרמיקס שלו ל"Eusexua". ב-28 בדצמבר הצטרפה אליו FKA Twigs על הבמה בהספירה בלאס וגאס וביצעה את הרמיקס, בעוד סרטון שלה רוקדת מוצג על מסך ה-LED מעליה. כדי לתמוך באלבום, סיבוב ההופעות Eusexua Tour הוכרז ב-16 בינואר 2025.
רשימת רצועות

| Eusexua> מס' | Eusexua> שם | Eusexua> משך | Eusexua>  | Eusexua>  | Eusexua>  | Eusexua>  | Eusexua>  | Eusexua>  | Eusexua>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Eusexua  | 4:24 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Girl Feels Good  | 3:56 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Perfect Stranger  | 3:17 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Drums of Death (בהשתתפות Koreless)   | 3:11 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Room of Fools  | 4:25 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Sticky  | 2:57 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Keep It, Hold It  | 4:32 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Childlike Things (בהשתתפות נורת' ווסט)   | 2:30 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Striptease  | 4:37 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | 24hr Dog  | 4:41 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Wanderlust  | 4:17 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 42:47 |  |  |  |  |  |  |  |
| Eusexua — מהדורת The Eleven> מס' | Eusexua — מהדורת The Eleven> שם | Eusexua — מהדורת The Eleven> משך | Eusexua — מהדורת The Eleven>  | Eusexua — מהדורת The Eleven>  | Eusexua — מהדורת The Eleven>  | Eusexua — מהדורת The Eleven>  | Eusexua — מהדורת The Eleven>  | Eusexua — מהדורת The Eleven>  | Eusexua — מהדורת The Eleven>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 12. | The Eleven  | 11:11 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 54:09 |  |  |  |  |  |  |  |
"Drums of Death" מכיל אלמנטים מ-"One of a Kind", שהולחן על ידי ג'י דרגון ורובין ל. צ'ו, ובביצוע ג'י דרגון.
לגרסה של "Striptease" המופיעה במהדורות ויניל ותקליטורים של האלבום יש אאוטרו שונה מזה של הגרסה הדיגיטלית.
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט (ים) | חברת תקליטים | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 24 בינואר 2025 | הורדה דיגיטלית • הזרמת מוזיקה • תקליטור • תקליט | יאנג טורקס • אטלנטיק |  |
הערות שוליים

↑  Empire, Kitty (24 בינואר 2025). "FKA twigs: Eusexua review – a hymn to the healing power of the dancefloor". The Guardian. נבדק ב-15 בפברואר 2025. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Biddles, Claire (23 בינואר 2025). "Pure Sensation: Eusexua by FKA twigs is our Album of the Week". The Quietus. נבדק ב-22 בפברואר 2025. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lyons-Burt, Charles (24 בינואר 2025). "FKA twigs 'Eusexua' Review: Body Music". Slant Magazine. נבדק ב-15 בפברואר 2025. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Paul, Larisha (17 בינואר 2024). "FKA Twigs Teases Upcoming Techno-Influenced Album: 'It's Deep But Not Sad'". Rolling Stone. נבדק ב-1 בספטמבר 2024. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Paul, Larisha (19 במרץ 2024). "FKA twigs makes musical return with Two Shell on "Talk to Me"". Rolling Stone UK. נבדק ב-1 בספטמבר 2024. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Rodgers, Daniel (14 במרץ 2024). "5 things you didn't know about FKA Twigs". British Vogue. נבדק ב-1 בספטמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Buckle, Becky (23 באוגוסט 2024). "FKA Twigs debuts 'techno-inspired' new album in full at event in New York". Mix. נבדק ב-1 בספטמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Velasco, Matthew (20 באוגוסט 2024). "FKA Twigs Has More Hair On Her Bag Than Her Head". W. נבדק ב-1 בספטמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Aubrey, Elizabeth (31 באוגוסט 2024). "Arrival date of FKA Twigs' next album Eusexua teased with new poster". NME. נבדק ב-1 בספטמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Tiller, Joe (31 באוגוסט 2024). "FKA Twigs reveals new album release date". Dig!. נבדק ב-1 בספטמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Vuoncino, Chris (2024-12-06). "Anyma delivers stunning remix of FKA Twigs track". We Rave You. נבדק ב-2024-12-30.
↑  Jones, Abby (2024-12-30). "Watch FKA twigs Join Anyma At The Sphere". Stereogum. נבדק ב-2024-12-30.
↑  Monroe, Jazz (2025-01-16). "FKA twigs Announces 2025 Eusexua Tour Dates". Pitchfork (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2025-01-16.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 05c8e133-ba85-48cc-82c3-afcf0cc9e9ff
פבל וולברג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1966 (בן 59 בערך) סנקט פטרבורג, ברה"מ 
 לאום:  ישראלי
 תחום יצירה:  צילום, אמנות חזותית
 פרסים והוקרה:  פרס ז'ראר לוי (1997)  פרס ליאון קונסטנטינר (2005) 
 
פבל וולברג (נולד ב-6 בספטמבר 1966) הוא צלם ואומן חזותי. זוכה פרס ליאון קונסטנטינר של מוזיאון תל אביב לשנת 2005, השתתף בביאנלה של ונציה ה-52 ב-2007. מאז 1994 מציג בתערוכות יחיד וקבוצתיות בישראל וברחבי עולם. עבודותיו פורסמו בעיתונים ובכתבי עת בישראל ובעולם, כגון הארץ, הניו יורק טיימס ודר שפיגל.
ביוגרפיה

נולד בלנינגרד, בגיל 7 עלה עם אמו וסבתו לישראל והתגורר בבאר שבע. בשנת 1994 וולברג סיים לימודי צילום בבית הספר לצילום קמרה אובסקורה בתל אביב.  התערוכה הראשונה שלו הוצגה במוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית ב-1995. מאז הוצגו עבודותיו במוזיאונים ובגלריות ברחבי העולם. בין השאר תערוכות יחיד במוזיאון תל אביב, המוזיאון היהודי בברלין, המוזיאון היהודי של ניו יורק ובית ג'ורג' איסטמן בניו יורק. וולברג המיוצג מזה שנים רבות על ידי גלריה דביר בתל אביב וגלריה אנדראה מייזלין בניו יורק, השתתף ב-2007 בביאנלה של ונציה. הוא זכה בפרס ליאון קונסטנטינר של מוזיאון תל אביב לאמנות ב-2005 ובפרס הצילום העולמי של סוני  ב-2014. 
מאז 1997, עבד עבור עיתונים, כתבי עת וסוכנויות ידיעות, כגון, עיתון הארץ וניו יורק טיימס. צילומיו פורסמו בכתבי עת ומגזינים כמו דר שפיגל, ווג, סטילטו וכו'. מאז 2010, וולברג עובד על פרויקטים לאמנות באתיופיה ביפן ובמדינות ברית המועצות לשעבר.
"הוא העד שהייתי רוצה שיהיה שם במקומי", אמר עליו הצלם אלכס ליבק ב"הארץ" (אלי ערמון אזולאי 22 באפריל 2012). מלחמה, צבא, טרור, אינתיפאדה, חרדים וחילונים, חצרות חסידים ואזורי הבילוי של תל אביב - כל אלה נלכדים במצלמתו של וולברג בתמונה רחבה ואף פנורמית.
מקומי וזר בעת ובעונה אחת, פבל וולברג פיתח את היכולת לראות את מדינתו המאומצת באינטימיות רבה, אך גם ממרחק, פרספקטיבה כפולה המעניקה לצילומיו תחושה של ריאליזם פנטסטי. וולברג מצלם את המציאות היומיומית של החברה והמצב הפוליטי הישראלים באובייקטיביות חדה ואסתטית.
מיכה בר עם, חתן פרס ישראל לצילום מצוטט בכתבתה של תמר רותם ב"הארץ" ("ראה את האור" 13 בפברואר 2007) על פבל וולברג: "הוא מצליח להראות שצילום חדשות יכול להפך לצילום אייקוני. שהפנומן הצילומי עוסק לא רק בדיווח אלא יוצר דימויים". ואילו עוזי צור מעיד עליו באותו מאמר: "באחד מימי העתיד יהיו צילומי המופת של פבל וולברג דברי הימים שלנו. וולברג יותר מתמיד לוכד את נשמת המקום והזמן כאמן ומתעד".
וולברג אב לשניים.
מרק ולש

| --- | --- |

מרק ולש
 לידה:  26 בינואר 1953 (בן 72) סן אנטוניו, טקסס, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  בית הספר לממשל ע"ש קנדי באוניברסיטת הרווארד  האקדמיה הצבאית והקולג' של ונטוורת'  תיכון ג'ון ה. רייגן  אוניברסיטת ובסטר  אקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית  מכללת המלחמה הלאומית 
 השתייכות:  ארצות הברית חיל האוויר האמריקני חיל האוויר של ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1976–2016 (כ־40 שנה)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד כוחות האוויר של ארצות הברית באירופה  ראש מטה חיל האוויר של ארצות הברית
 פעולות ומבצעים
 מלחמת המפרץ
 עיטורים
  מדליית השירות המצוין של מחלקת ההגנה (3)  מדליית השירות המצוין של חיל האוויר (2)   לגיון ההצטיינות (2)  צלב התעופה המצוינת (2)  מדליית האוויר (2)
 
מרק אנתוני ולש השלישי (באנגלית: Mark Anthony Welsh III;‏ נולד ב-26 בינואר 1953) הוא גנרל בדימוס שכיהן כראש המטה של חיל האוויר של ארצות הברית. מיוני 2023 מכהן כנשיא אוניברסיטת טקסס A&M.
ביוגרפיה

ולש נולד בטקסס. בשנת 1976 סיים את לימודיו באקדמיית חיל האוויר והחל את שירותו בחיל. למד טיסה, הטיס מטוסי A-10 ו-
F-16 ומטוסי אימונים, וצבר למעלה מ-3,400 שעות טיסה. השתתף במלחמת המפרץ. מילא שורה ארוכה של תפקידי פיקוד, לרבות פיקוד על טייסת קרב, מפקד כנף קרב, מפקד כנף באקדמיה של חיל האוויר ומפקד כוחות האוויר של ארצות הברית באירופה (במסגרת תפקיד זה פיקד על חיל האוויר השלישי, שתחום פעילותו מכסה למעלה מחמישים מדינות). כמו כן כיהן בתפקידי מטה שונים, לרבות כקצין במטה חיל האוויר ובפנטגון וכעוזר לעניינים צבאיים למנהל סוכנות הביון המרכזית, תפקיד שבו שימש כמקשר לעניינים צבאיים בין הסוכנות לבין משרד ההגנה של ארצות הברית. באוגוסט 2012 החל לכהן כראש המטה ה-20 של חיל האוויר של ארצות הברית. ב-1 ביולי 2016 סיים את תפקידו והוחלף על ידי גנרל דייוויד גולדפיין.
ולש הוא בעל תואר ראשון במדעים מהאקדמיה של חיל האוויר ובעל תואר שני בניהול משאבי מחשוב מאוניברסיטת ובסטר. כמו כן למד באוניברסיטה לביטחון לאומי, בתוכנית המנהלים של בית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד ובמספר בתי ספר לפיקוד ומטה של ארצות הברית.
ולש עוטר בעיטורים אמריקאים וזרים רבים, לרבות מדליית השירות המצוין של מחלקת ההגנה (שלוש פעמים), מדליית השירות המצוין של חיל האוויר (פעמיים), לגיון ההצטיינות (פעמיים), צלב התעופה המצוינת (פעמיים) ומדליית האוויר (פעמיים).
משרד האנרגיה והתשתיות

| --- | --- |
סמליל המשרד החל משנת 2023
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל 
 תחום שיפוט:  ישראל ישראל
 תאריך הקמה:  1977
 ממשלה:   ממשלת ישראל
 שר:  אלי כהן
 תאריך כניסה:  1 בינואר 2024
 מנכ"ל:  יוסי דיין
 מטה מרכזי:  רחוב בנק ישראל 7, ירושלים
 שמות קודמים:  משרד האנרגיה והתשתית  משרד התשתיות הלאומיות  משרד האנרגיה והמים  משרד התשתיות הלאומיות האנרגיה והמים  משרד האנרגיה
 ‏ gov.il/ministry_of_energy
 
שמות משרד האנרגיה עד שנת 2023
משרד האנרגיה והתשתיות הוא משרד ממשלתי, הממונה על כלל תחומי האנרגיה, החשמל, המשאבים הטבעיים, התשתיות והמים במדינת ישראל.
היסטוריה

המשרד הוקם באמצע שנות ה-70 ביוזמת חבר הכנסת מיכה חריש, בעקבות משבר האנרגיה של 1974 והעלייה התלולה במחירי הנפט הגולמי, והעלייה בחשיבותו של תחום האנרגיה בסדר היום הלאומי והעולמי. תחילה הוצע להקים "רשות אנרגיה" ולא משרד ממשלתי. בפברואר 1976 הודיע ראש הממשלה יצחק רבין על הקמת הרשות שתהיה כפופה לשר המסחר והתעשייה. בין השאר מטרת הרשות הייתה לקדם חסכון באנרגיה בישראל ולקדם את תחום חיפושי הגז והנפט בישראל. בינואר 1977 נכנס לתוקפו "חוק רשות לאומית לאנרגיה, 1977".
לאחר הבחירות לכנסת התשיעית, ביוני 1977, הוחלט על הקמת משרד ממשלתי חדש, משרד האנרגיה והתשתית. יצחק מודעי מהמפלגה הליברלית, מונה כשר הראשון בתפקיד. תחומי הפעילות שהועברו לאחריות המשרד היו: הממונה על חיפושי נפט, הוועדה לאנרגיה אטומית ומשק החשמל. לפני כן עניינים אלו נוהלו על ידי משרד הפיתוח (ואחר כך משרד המסחר והתעשייה). כמו כן נושא משק הדלק, שנוהל עד אז במשרד האוצר. לשם כך הוקם מינהל הדלק, שהחליף את מדור הדלק אשר הוקם עוד בימי המנדט הבריטי ופעל עד שנת 1956 במסגרת אגף המכס והבלו ולאחר מכן כיחידה עצמאית במשרד האוצר. המשרד מנה בימיו הראשונים פחות מ-50 עובדים, רובם במינהל הדלק שהיה אחראי על הבטחת אספקת הדלק למשק, רגולציה, פיקוח על מחירים, יבוא, מלאים ותקנים. משרדי המינהל שכנו בחיפה, קרוב לנמל, לבתי הזיקוק ולמשרדי המכס והבלו. יוסי ורדי, שהיה קודם מנכ"ל משרד הפיתוח, מונה כמנכ"ל הראשון של המשרד.
בספטמבר 1977, עברה לאחריות המשרד גם המכון הגיאולוגי לישראל.
בנובמבר 1978, התפטר מנכ"ל המשרד יוסי ורדי, לאחר שלא הצליח לממש את תוכניתו לאחד את כל החברות והגופים הממשלתיים שעסק בחיפושי נפט לחברה לאומית אחת הפועלת על בסיס עסקי.
בשנת 1996 החליטה ועדת מנכ"לים שכונסה בעקבות דוח מבקר המדינה לצרף למשרד את יחידת המכרות שפעלה עד אז במסגרת משרד המסחר והתעשייה. באותה שנה צורפה למשרד גם נציבות המים, שהוקמה בשנת 1959 במסגרת משרד החקלאות. בשנת 2007, החליפה אותה רשות המים, שהוקמה במטרה לרכז את הסמכויות הניהוליות והרגולטוריות תחת גורם ממשלתי יחיד ומקצועי, ובשנת 2009 צורפו אליה גם המינהל לפיתוח תשתיות ביוב במשרד התשתיות הלאומיות והממונה על התאגידים ומינהל המים ברשויות המקומיות במשרד הפנים.
בשנת 2004 הוחלט על הקמת מינהל אוצרות הטבע, המאגד את יחידת המכרות ואת יחידת הנפט, שפעלה עד אז כחלק ממנהל מדעי האדמה.
בפברואר 2009 החליטה הממשלה להקים במשרד כיחידת סמך מינהל מחקר למדעי האדמה והים שנועד להסדיר את פעילותם של המכון הגיאופיסי, החברה לחקר ימים ואגמים והמכון הגיאולוגי. מיולי 2015 ובמשך שנה בדק מבקר המדינה את פעילותו של המינהל, ובדו״ח מעקב שפרסם פירט ליקויים, ובראשם היעדר הגדרה לאחריותו ולסמכויותיו של המינהל או בחינה של יעילותו ונחיצותו ביחס לחלופות אחרות, ופעילותו של המינהל ללא מנהל קבוע בחלק מהתקופה, ואף ללא מנהל זמני למשך יותר משנה. במרץ 2017 המינהל בוטל.
עד לשנת 1996 נקרא משרד זה, משרד האנרגיה והתשתית, אך עם כניסתו של אריאל שרון לתפקיד שינה את שמו לשם משרד התשתיות הלאומיות והורחבו סמכויותיו.
בדצמבר 2011, בתקופת כהונתו של עוזי לנדאו כשר הממונה על המשרד, אישרה הממשלה את שינוי שמו של משרד התשתיות הלאומיות למשרד האנרגיה והמים.
בספטמבר 2013 שונה שם המשרד למשרד התשתיות הלאומיות האנרגיה והמים.
ביוני 2017 שונה שם המשרד למשרד האנרגיה והמים.
במאי 2020 החליטה ממשלת ישראל השלושים וחמש לפצל את משרד האנרגיה ולהקים את משרד משאבי המים, אך עם הקמת ממשלת ישראל השלושים ושש הוא נסגר באוגוסט 2021 ותחומי אחריותו הושבו אל משרד האנרגיה.
בשנת 2023 עם הקמת ממשלת ישראל השלושים ושבע, שונה שם המשרד למשרד האנרגיה והתשתיות.
היסטוריה > מיקום ההנהלה והיחידות המשרד

המשרד נדד בכמה מקומות בירושלים. שכן בתחילה בבניין בודד ברחוב הרצוג בירושלים, שממנו עבר בתחילת שנות ה-80 למשרדים ברחוב יפו 234. בשנת 1996 נוספו המשרדים בבניין "שערי העיר" ברחוב יפו 216, ולימים גם שטחי משרד בהר חוצבים. ביולי 2018 עבר המשרד לרחוב בנק ישראל 7 (קריית הממשלה - בניין ג'נרי 2).
מבנה ארגוני

המשרד מנוהל בעזרת אגפים, מינהלים, רשויות וחברות ממשלתיות.
למשרד האנרגיה והתשתיות תאגידים וחברות ממשלתיות הכפופות לו מקצועית ומיניסטריאלית, כגון:
| יחידות סמך והגופים הנוספים תחת אחראיות המשרד> סמל | יחידות סמך והגופים הנוספים תחת אחראיות המשרד> שם | יחידות סמך והגופים הנוספים תחת אחראיות המשרד> תיאור |
| --- | --- | --- |
|  | רשות החשמל | רשות ממשלתית האחראית לקביעת תעריפים, הסדרה ופיקוח במשק החשמל בישראל. |
|  | הרשות הממשלתית למים ולביוב | רשות ממשלתית האחראית על הקצאת משאבי מים בישראל. סמכויות הרשות מוקנות לה מתוקף חוק המים התשי"ט-1959. |
|  | המכון הגיאולוגי לישראל | מוסד מחקר ממלכתי בתחום מדעי האדמה, הפועל במסגרת מינהל מדעי האדמה במשרד האנרגיה. במכון שוכן מאגר מחקרים גאולוגיים שנעשו במדינת ישראל וגם בתקופת המנדט הבריטי. |
|  | הקרן לשיקום מחצבות | גוף ממשלתי, בפיקוח משרד האנרגיה שנועד לשיקום נופי של אתרי מחצבות נטושות ולהקמת פרויקטים לחינוך, תיירות ואיכות סביבה באתרים אלה. |
חברות ממשלתיות
|  | נגה - ניהול מערכת החשמל | חברה ממשלתית ישראלית לניהול משק החשמל בישראל. |
|  | חברת החשמל לישראל | חברה ממשלתית וציבורית המייצרת חשמל ומספקת אותו לכל מגזרי המשק בישראל וברשות הפלסטינית |
|  | תשתיות אנרגיה | חברת התשתית הלאומית של משק האנרגיה בישראל (100% בבעלות המדינה) ומטרתה לספק את צורכי תשתית משק האנרגיה של מדינת ישראל. |
|  | המכון הגיאופיסי לישראל | חברה ממשלתית שמטרתה לבצע סקרים ומחקרים גיאופיזיים לשם חיפושי נפט, מחצבים, מי תהום ואוצרות טבע אחרים. כמו כן מעניק המכון שירותים נוספים בתחומים גאופיזיים וסייסמוגרפיים, לממשלה, לחברות ולארגונים, בראשם מעקב אחרי רעידות אדמה בישראל. |
|  | נתיבי הגז הטבעי לישראל | חברה ממשלתית שהמקימה ומפעילה מערכות הולכת גז טבעי בלחץ גבוה בישראל.החברה היא מונופול בתחום הפעלת מערכת ההולכה של הגז הטבעי מהספק לצרכנים בישראל, ומחזיקה בזיכיון בלעדי לעיסוק בתחום עד 2034. |
|  | מקורות | חברת המים הלאומית של מדינת ישראל. מפיקת וספקית המים הגדולה והעיקרית במדינת ישראל. |
|  | חקר ימים ואגמים לישראל | חברה ממשלתית ומוסד מחקר לאומי שהוקם בשנת 1967 על מנת ליצור ידע לצורך ניצול מושכל ושימור של משאבי הים, החופים והמים של ישראל. עוסקת במחקר ופיתוח בתחומי מדעי הים (אוקיינוגרפיה), מדעי האגמים (לימנולוגיה) וחקלאות ימית. |
שרי האנרגיה לדורותיהם > סגני השרים במשרד האנרגיה והתשתיות

| תמונה | שם | סיעה | תחילת כהונה | סיום כהונה | ממשלה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | נעמי בלומנטל | הליכוד | 7 במרץ 2001 | 1 בינואר 2003 | ממשלת ישראל העשרים ותשע |
מנכ"לי המשרד לדורותיהם

| מספר | שם | תחילת כהונה | סיום כהונה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | יוסי ורדי | 1977 | 1979 |
| 2 | דוד הגואל | 1979 | 1982 |
| 3 | אוריאל לין | 1982 | 1984 |
| 4 | נתן ארד | 1984 | 1990 |
| 5 | סילבן שלום | 1990 | 1990 |
| 6 | אורי וירצבורגר | 1990 | 1992 |
| 7 | רן קרול | 1992 | 1994 |
| 8 | עמוס רון | 1994 | 1995 |
| 9 | אסף שלגי | 1995 | 1996 |
| 10 | גיורא רום | 1996 | 1997 |
| 11 | קובי כץ | 1997 | 1999 |
| 12 | יעקב אפרתי | 1999 | 2001 |
| 13 | יאיר מעיין | 2001 | 2003 |
| 14 | אלי רונן | 2003 | 2006 |
| 15 | חזי קוגלר | 2006 | 2009 |
| 16 | שאול צמח | 2009 | 2013 |
| 17 | אורנה הוזמן-בכור | 2013 | 2015 |
| 18 | שאול מרידור | 2015 | 2017 |
| 19 | אודי אדירי | 2017 | 2021 |
| 20 | ליאור שילת | 2021 | 2023 |
| 21 | קובי בליטשטיין | 2023 | 2024 |
| 22 | יוסי דיין | 2024 | מכהן |
ראו גם

משק החשמל בישראל
משרד משאבי המים
משק המים והשפכים בישראל
טייסת 161

| --- | --- |
סמל הטייסת
סמל הטייסת
 פרטים
 כינוי:  "הנחש השחור"
 כינוי עבר:  "טייסת המסק"ר השנייה" וגם "טייסת הקוברות השנייה" וגם "טייסת הקוברות הצפונית"
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   חיל האוויר הישראלי
 סוג:  כלי טיס בלתי מאוישים
 בסיס האם:   בסיס פלמחים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1985 – 2005 2012 – הווה (כ־20 שנה)
 מלחמות:  מלחמת לבנון הראשונה 
 נתוני היחידה
 ייעוד:  תקיפת מטרות, איסוף מודיעין אותות, איסוף מודיעין חזותי וצילום אווירי
 כלי טיס:  כטב"ם הרמס 450 ("זיק")
 כלי טיס בעבר:  AH-1 קוברה ("צפע")
 פיקוד
 דרגת המפקד:   סגן אלוף
 
טייסת 161, שכינויה הנוכחי "הנחש השחור" (כונתה בעבר "טייסת המסק"ר השנייה", "טייסת הקוברות השנייה" וגם "טייסת הקוברות הצפונית") היא טייסת כלי טיס בלתי מאוישים בחיל האוויר הישראלי, שהפעילה בעבר מסוקי קרב והוסבה לטייסת כטב"מים שמפעילה כיום את ההרמס 450 ("זיק"). הטייסת פועלת מבסיס פלמחים.
היסטוריה > הקמת הטייסת

הטייסת הוקמה בשנת 1985, בבסיס פלמחים, כטייסת הקוברות השנייה בחיל האוויר הישראלי (אחרי טייסת 160), מפקדה הראשון היה אפרים סגולי. היא הפעילה מסוקי קרב מדגם AH-1 קוברה ("צפע"). מאז כונו הטייסות 160 ו-161 "טייסת הקוברות הדרומית" ו"טייסת הקוברות הצפונית" (בהתאמה) בגלל מיקומן היחסי בבסיס פלמחים.
היסטוריה > מפקדי הטייסת

| שם | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- |
| אפרים סגולי | 1985 - 1987 | מקים הטייסת |
| הראל חלמיש | 1987 - 1989 |  |
| נחום חופרי | 1989 - 1991 |  |
| אילן הרשקוביץ | 1991 - 1993 |  |
| ארנון רונן | 1993 - 1995 |  |
| עידו און | 1995 - 1997 |  |
| שרון ורדי | 1997 - 1999 |  |
| צביקה טסלר | 1999 - 2002 |  |
| דור גולן | 2002 - 2005 | מפקדה האחרון כטייסת מסוקי קוברה |
| שאול ירדני | 2012 - | מפקדה הראשון כטייסת זיק |
| ר. | ?-הווה | מפקד במלחמת "חרבות ברזל" |
היסטוריה > סגירת הטייסת

בשנת 2005 נסגרה הטייסת ומסוקיה פוזרו בין טייסת 160, טייסת 115 ובית הספר לטיסה.
היסטוריה > פתיחה מחדש

במרץ 2012 נפתחה הטייסת מחדש כטייסת כלי טיס מאוישים מרחוק, והיא מפעילה כעת כטב"מים מסוג הרמס 450 ("זיק"). ביום העצמאות ה-65 למדינת ישראל, הוצג כטב"ם "הרמס 450" בבסיס תל נוף שנפתח לקהל הרחב, שעל גופו סמל הטייסת.
בינואר 2021 הועברו במסגרת שינוי ארגוני ה"זיקים" של טייסת 166 לטייסת 161, והיא הפכה לטייסת יחידה בחיל שמפעילה אותם.
היסטוריה > במתקפת הפתע של חמאס, 7 באוקטובר 2023

בשבת ה-7 באוקטובר 2023 יום מתקפת הפתע של חמאס הייתה הטייסת בכוננות. בשעה 06:30 החלה המתקפה, לפי תחקיר של ידיעות אחרונות, זמן קצר לאחר מכן בשעה 06:37 הזניקה הטייסת שני כטמ"מים חמושים מסוג "זיק", בתגובה ללאזעקות "צבע אדום". עקב הפגיעה המסיבית ביכולת מודיעין מטרות, שליטה ובקרה של צה"ל על ידי פגיעה במפקדת האוגדה ומפקדות החטיבות בבסיס רעים, ובסיסים נוספים באזור, כמעט לא היו גורמי הכוונה שיוכלו לכוון את כלי הטיס. בשעות הראשונות של המתקפה נאלצו מפעילי הזיק לאלתר ולפעול עצמאית, להחליט בעצמם על יעדי תקיפה, כמעט ללא פקודות מסודרות, ומבלי שהם או הפיקוד המרכזי בחיל האוויר מבינים את התמונה המלאה. דרג הקצונה בשטח יזם צעדים בעצמו, בטייסת לא חיכו לפקודה מסודרת והורו לעוד שלושה זיקים חמושים להמריא ולהיכנס לקרב.
בשעה 07:14 העבירה מפקדת אוגדת עזה הנצורה בקשה לתקוף את מעבר ארז. מפעילי הכטמ"מ נדהמו לראות כי מחבלים השתלטו על מעבר ארז ועוברים בו באין מפריע.  עד סוף היום הראשון ביצעה הטייסת 110 תקיפות של כאלף מטרות, רובן בתוך ישראל.
עקב הבלבול הרב שהיה באותו יום, בחלק מהמקרים היו כמעט אירועי ירי דו צדדי, לדוגמה בקרב ליד ניר עם זיהה בטעות קצין לוחמי צה"ל כמחבלים ותקיפתם נמנעה ברגע האחרון.
גלריה

הרמס 450 זיק מהדגם המשמש את טייסת 161
״זיק״ במטס העברת המטוסים מטייסת 166
מסוקי ״צפע״ של טייסת 161
הערות שוליים

↑  איה אינגל, ‏מהיום: כל מטוסי ה"זיק" תחת טייסת 161, באתר חיל האוויר הישראלי, 19 בינואר 2021
1 2 3 4 5  רונן ברגמן, יואב זיתון, השעות הראשונות של השבת השחורה, באתר ynet‏, 12 בינואר 2024
| טייסות חיל האוויר הישראלי |
| --- | --- | --- |
| מטוסי קרב |  הפטישים (69) •  הקרב הראשונה (101) •  הנמר המעופף (102) •  העקרב (105) •  חוד החנית (106) •  אבירי הזנב הכתום (107) •  העמק (109) •  אבירי הצפון (110) •  הדרקון המעופף/ הטייסת האדומה (115) •  אריות הדרום (116) •  הסילון הראשונה (117) •  העטלף (119) •  אבירי הזנב הכפול (133) •  נשר הזהב (140) •  התוכי המנפץ (149) •  האחת (201) •  הנגב (253) •  מרכז המדינה (254) |  |
| מסוקים |  הצרעה (113) •  מובילי הלילה (114) •  דורסי הלילה (118) •  ציפורי המדבר (123) •  החרב המתהפכת (124) •  המסוקים הקלים (125) •  מגע הקסם (190) •  מגיני המערב (193) |  |
| תובלה, כיבוי, בקרה ומודיעין |  הגמל המעופף/ הטייסת הראשונה (100) •  הפילים (103) •  ענקי המדבר (120) •  הנחשון (122) •  אבירי הציפור הצהובה (131) •  מלכי האוויר (135) •  ההוקאיי (192) •  טייסת הכיבוי (249) |  |
| כלי טיס מאוישים מרחוק |  עוף החול (144) •  האיל הנוגח (147) •   ציידי הצללים (160) •  הנחש השחור (161) •  ציפורי האש (166) •  המל"טים הראשונה (200) •  הנשר הלבן (210) •  הברון האדום |  |
| טייסות מדמי טיסה |  טייסת מאמני כטב"ם ומסוקים (320) •  טייסת מאמני קרב (420) |  |
| ניסוי |  טייסת מרכז ניסויי טיסה (5601) |  |
| כנף 2 | טייסת 150 • טייסת 199 • טייסת 248 |  |
| הטייסות הראשונות | טייסת תל אביב (1) • טייסת הנגב (2) • טייסת הגליל (3) |  |