stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גלוריה אסטפן

| --- | --- |

גלוריה אסטפן, 2009
 לידה:  1 בספטמבר 1957 (בת 67) הוואנה, קובה
 שם לידה:  Gloria María Milagrosa Fajardo García 
 שם במה:  Gloria Estefan 
 מוקד פעילות:  מיאמי, פלורידה, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1977
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מיאמי, Our Lady of Lourdes Academy, הכנסייה הקתולית של המלאך מיכאל 
 עיסוק:  זמרת, פזמונאית, מפיקה, מלחינה, שחקנית, אשת עסקים
 סוגה:  פופ לטיני • דאנס
 סוג קול:  סופרן
 שפה מועדפת:  ספרדית, אנגלית 
 כלי נגינה:  קול
 חברת תקליטים:  אפיק • בורגונדי • קראסאנט מון • ורבווה פורקאסט • סוני מיוזיק
 שיתופי פעולה בולטים:  אמיליו אסטפן, מיאמי סאונד משין
 בן או בת זוג:  אמיליו אסטפן (1978–?) 
 צאצאים:  Emily Estefan 
 פרסים והוקרה:  איש השנה של MusiCares (1994)  Lo Nuestro Excellence Award (1992)  פרס גרשווין (2019)  מדליית הזהב על הצטיינות באמנות יפה (ספרד) (2016)  היכל התהילה של כותבי שירים (15 ביוני 2023)  Lo Nuestro Excellence Award (2018)  Billboard Spirit of Hope Award (1996, 2011)  היכל התהילה של כותבי השירים הלטיניים (2014)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת מיאמי (14 במאי 1993)  פרסי אונדאס (1995)  היכל התהילה של נשות פלורידה (2003)  פרס המוזיקה האמריקאית להצטיינות (2000)  פרס גראמי לאלבום טרופי לטיני (2000)  פרס גראמי לאלבום טרופי לטיני (1994)  פרס גראמי הלטיני לאלבום מוזיקה טרופית מסורתית (2008)  פרס גראמי הלטיני לקליפ הקצר הטוב ביותר (2000)  איש השנה של האקדמיה הלטינית (2008)  פרס גראמי הלטיני לשיר הטרופי הטוב ביותר (2008)  פרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי  לשיר הטוב ביותר (1999)  פרס גראמי לאלבום טרופי לטיני (1996)  פרס המהגרים הגדול (2006)  היכל התהילה של אמני פלורידה  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד  מדליית החירות הנשיאותית 
 http://www.gloriaestefan.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
גלוריה אסטפן (באנגלית: Gloria Estefan, נולדה ב-1 בספטמבר 1957) היא זמרת, פזמונאית, שחקנית ואשת עסקים אמריקאית-קובנית. היא החלה את הקריירה שלה בתור הסולנית של הלהקה "מיאמי לטין בויז" אשר לבסוף נקראה מיאמי סאונד משין.
קורות חיים

אסטפן נולדה בהוואנה, קובה, וכאשר הייתה בת 16 חודשים עברה משפחתה למיאמי, פלורידה לאחר המהפכה הקובנית ב-1959. יש לה אחות צעירה בשם בקי. אסטפן למדה צרפתית, תקשורת, ופסיכולוגיה באוניברסיטת מיאמי, וסיימה ב-1978.
קריירה

ההופעה המוזיקלית הראשונה של אסטפן הייתה בחתונה קובנית, כאשר אמיליו אסטפן (בעלה לעתיד), סולן להקת "Miami Sound Machine" (בתרגום מילולי- מכונת הצליל של מיאמי), ביקש ממנה להצטרף ללהקתו. בשנת 1975 החלה גלוריה לשיר באנגלית וזכתה לראשונה בהצלחה בקרב קהל דוברי אנגלית עם השיר "Conga".
השיר איתו פרצה אסטפן היה הלהיט "Conga", אותו הוציאה בשנת 1985. בעקבות הצלחתו העולמית של השיר, קיבלה אסטפן בחסות להקתה, את הפרס השנתי של טוקיו בשנת 1986, אותו מעניקים בכל שנה מאז שנת 1972, בפסטיבל השנתי של טוקיו. שנתיים לאחר מכן יצא השיר "Anything for You", שהצליח לכבוש את פסגת הבילבורד הוט 100.
במרץ 1990, חוותה אסטפן תאונת דרכים קשה. בעקבות כך, יצאה להפסקה של שנה מעולם המוזיקה, ובשנת 1991, חזרה עם האלבום Into the Light, שזכה להצלחה חסרת תקדים, ומכר בארצות הברית בלבד כ-2 מיליון עותקים בסך הכל. שנתיים לאחר מכן הוציאה את האלבום ספרדי-אנגלי Mi Tierra, שהצליח לזכות בשלושה פרסי גראמי בערב אחד. האלבום היה לאלבום הראשון בהיסטוריה שכבש את פסגת מצעד האלבומים הלטיניים של בילבורד, שאותו השיקו בסמוך לצאתו. בנוסף לכך, האלבום הפך לאלבום הראשון בהיסטוריה שזכה לתואר "יהלום" בספרד, על מכירות של למעלה ממיליון עותקים.
שירים רבים אותם הוציאה אסטפן כדוגמת "Rhythm Is Gonna Get You" ,"1-2-3" ,"Get On Your Feet" ,"Here We Are" ,"Coming Out of the Dark" ,"Mi Tierra" ,"Bad Boy" ,"Oye" ,"Party Time", ו-"Turn the Beat Around", הפכו ללהיטים בינלאומיים שכבשו עשרות פסגות מצעדים ברחבי העולם. בסך הכל נמכרו תקליטיה ושיריה של אסטפן בכ-100 מיליון עותקים ברחבי העולם, כאשר 31.5 מיליון עותקים נמכרו בארצות הברית בלבד.
באוגוסט 2003, יצא לאור הסינגל "Wrapped" מתוך אלבום האולפן Unwrapped, חודש לאחר מכן יצא הגרסה הספרדית לשיר "Hoy".
בין היתר ביצעה אסטפן גרסה בשפה האנגלית וגרסה בשפה הספרדית לשיר "What More Can I Give", ובשיר "El Ultimo Adios (The Last Goodbye)".
בשנת 2022 שיחקה לצד אנדי גרסיה בתפקידים הראשיים בסרט "אבי הכלה" שעלה ישירות לשירות הסטרימינג HBO מקס.
הישגים

אסטפן זכתה ב-3 פרסי גראמי, כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד, וכוכב נוסף בשדרת הכוכבים של לאס וגאס. בשנת 2015, קיבלה את מדליית החירות הנשיאותית, אותו העניק לה ברק אובמה, ושנתיים לאחר מכן עוטרה גם בפרס מרכז קנדי.
בנוסף לכך, זכתה אסטפן בפרס המוזיקה האמריקאית, בפרס הווידאו-קליפים של MTV ואף זכתה בתואר "פזמונאית השנה" מטעם ה-BMI. מאוחר יותר נכנסה אסטפן להיכל התהילה של הכותבים הטובים ביותר שהיו, ובמהלך הקריירה שלה זכתה פעמים רבות בטקסי פרסי המוזיקה של בילבורד. אסטפן נכללת ברשימת האמנים המצליחים ביותר בכל הזמנים של VH1, וגם ברשימת האמנים המצליחים ביותר בכל הזמנים של בילבורד.
במהלך הקריירה של אסטפן נמכרו תקליטיה בסך 100 מיליון עותקים ברחבי העולם. בזכות כך, היא החזיקה בשיא של "האמן הלטיני הנמכר ביותר בכל הזמנים". בשנת 2018, שיא זה נשבר על ידי הזמרת הקולומביאנית שאקירה שהפכה היא ל-"אמן הלטיני הנמכר ביותר בכל הזמנים", כאשר נמכרו תקליטיה בכלמעלה מ-170 מיליון עותקים ברחבי העולם. כמו כן, זכתה אסטפן בשלושה פרסים גראמי בקטגוריית "האלבום הטרופי הלטיני הטוב ביותר", דבר אשר הופך אותה לאישה היחידה בהיסטוריה שעשתה זאת.
חיים אישיים

אסטפן החלה לצאת עם אמיליו ב-1976. הם נישאו ב-1 בספטמבר 1978 (ביום הולדתה של אסטפן).
יש להם בן בשם נאיב (נולד ב-1980) ובת בשם אמילי מארי (נולדה ב-1994).
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  1977: Renacer / Live Again  1978: Miami Sound Machine  1979: Imported  1980: MSM  1981: Otra Vez  1982: Rio  1984: A Toda Maquina  1984: Eyes of Innocence  1985: Primitive Love |  1987: Let It Loose  1989: Cuts Both Ways  1991: Into the Light  1993: Mi Tierra  1993: Christmas Through Your Eyes  1994: Hold Me, Thrill Me, Kiss Me  1995: Abriendo Puertas  1996: Destiny |  1998: Gloria!  2000: Alma Caribeña  2003: Unwrapped  2007: 90 Millas  2011: Miss Little Havana  2013: The Standards  2020: Brazil305  2022: Estefan Family Christmas |
תרגומי מילות שירים שלה לעברית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. מי תרגם? ״בוצע״ על ידי מי??.
תרגום השיר היום, Hoy נכתב על ידי גיאן מרקו בשנת 2003. גרסה נוספת של השיר הוא השיר "תן" של הזמרת רוני דלומי (שבוצע בשינויים קלים).
תרגום השיר "פותח דלתות", Abriendo Puertas בוצע בשנת 1995
תרגום השיר "אתמול", Ayer בוצע בשנת 1993
תרגום השיר "אתה יכול להגיע", Puedes Llegar בוצע ביחד עם אומנים רבים בשנת 1993
תרגום השיר "בואו נדבר באותה השפה", Hablemos El Mismo Idioma בוצע בשנת 1993
תרגום השיר "שמע את שירתי", Oye Mi Canto בוצע בשנת 1989
גומר בת דבליים

| --- | --- |

 אב:  Diblaim 
 בן זוג:  הושע בן בארי
 צאצאים:  יזרעאל, לא רוחמה, לא עמי
 
גֹּמֶר בַּת-דִּבְלָיִם היא דמות מקראית, אשת הושע הנביא. שמה מופיע בספר הושע, פרק א', פסוק ג'.
ה' ציווה על הושע הנביא לקחת אשת זנונים בהתגלותו הראשונה להושע (הושע א', ב'). הוראתו של ה' ממחישה את יחסיו של ה' ועם ישראל. הנביא עושה כמצוות ה' ולוקח את גומר בת דבליים לאישה.
וַיֵּלֶךְ, וַיִּקַּח, אֶת-גֹּמֶר, בַּת-דִּבְלָיִם; וַתַּהַר וַתֵּלֶד-לוֹ, בֵּן
פירוש שמה ומוצאה

ברשימת העמים המופיעה בספר בראשית, פרק י', פסוק ב', מופיע השם גֹּמֶר. שם אביה היה דִּבְלָיִם אך ייתכן שזהו מקום מוצאה וזאת לפי ספר ירמיהו, פרק מ"ח, פסוק כ"ב: בֵּית דִּבְלָתָיִם, עיר מקראית ששכנה בעבר הירדן המזרחי. העיר דיבלים נזכרת במצבת מישע.
לדעת חז"ל מקור השם גומר הוא סמלי וכך בילקוט שמעוני הושע: "וילך וייקח את גמר בת דיבלים' מאי גמר? אמר רב: שהכל גומרים בה; בת דבלים-דבה רעה, בת דבה רעה; ושמואל אמר: שהכול דשים בה כדבלה; ורבי יוחנן אמר; שמתוקה בפי הכל כדבלה." רד"ק בפירושו כותב כי "הייתה זונה ידועה באותו זמן".
גומר ילדה להושע שלושה ילדים, יזרעאל, לא רוחמה ולא עמי. שמות אלו מסמלים את יחסו של ה' לעם ישראל.
נישואי הושע לגומר

בפרק ג', מופיע ציווי נוסף על הושע. עליו לשאת אישה, הפעם האישה הזאת מכונה : "מנאפת". לא ברור אם זאת גומר אך הפעם ה' מורה להושע לקנות את האישה כדי למנוע אותה מלעסוק בזנות. מעבר לכך עליו להימנע מלשכב איתה. הוראה בלשון זו המספרת על יחסים אישיים בין בני זוג מדמה את מערכת היחסים של ה' עם עם ישראל בעתיד, בה בין ה' (שאוהב את עמו) לבין עם ישראל יש ריחוק מסוים, עד ליום בו ישובו עם ישראל ויבקשו את ה'.
פרק א' בהושע כתוב בגוף שלישי יחיד כמו פרק ג'. על פי המחקר המודרני פרק א' נכתב בידי מחבר אחר שביקש להשלים את האמור בפרק ג'. פרק א' שייך לסוגה הספרותית של 'אגדה נבואית' ואילו בפרק ג' הוא בעל נופך אוטוביוגרפי. לשיטתו של חוקר המקרא, בנימין אופנהיימר, משמעות הנישואים האלו באה לידי ביטוי לאחר בגידת אשתו. משמעותה של בגידה זו היא כמראה של בגידת ישראל באלוהיו וזו הופכת את מצוקת הושע לאלמנט של נבואה. לדעת אברבנאל הציווי על הנביא הוא פשוטו כמשמעו; לקחת אישה מנאפת ואשת זנונים הוא חלק מהניסיון, שאלוהים מעמיד בו את הושע. כך גם הרמב"ם במורה נבוכים: 'כן דברו אל הושע: קח לך אשת זנונים וילדי זנונים (הושע א', 2) וכל אותה פרשה, לידת הילדים וקריאת שמותיהם פלוני ופלוני, הכול במראה הנבואה, כי לאחר שנאמר מפורשות שהם משלים, לא נותרה אי-בהירות שמא משהו מזה היה במציאות, אלא כאשר נאמר עלינו: ותהי לכם חזות הכל כדברי הספר החתום, אשר יתנו אותו אל יודע ספר לאמר: "קרא נא זה", ואמר: "לא אוכל, כי חתום הוא" (ספר ישעיהו כ"ט, 11).
השורש ז-נ-ה מופיע במקרא גם במשמעות של הליכה אחרי אלוהים אחרים. בדברי הושע משתמעת משמעות זו, בגידת עם ישראל באלוהיו.
המילה 'זונה' אינה מופיעה בספר, אלא המילה 'זנונים' בעלת אותו שורש. האומה מתוארת כאישה הבוגדת בבעלה וזו הסיבה לציווי על הושע. מציאות זו אינה מלמדת על חייו הפרטים של הושע. נבואותיו של הושע המדמות את ישראל לאשת זנונים מלמדות על חברה, שבה אישה ממעמד נמוך יכולה להינשא לאיש מן המעמד הגבוה ולהיות חלק מהקהילה.
ילדיה ופירוש שמותם

בפרק א', מופיע סיפור לידת שלושת הילדים של גומר. אף על פי שגומר הייתה נשואה להושע, מפשט הכתוב לא ברור האם שני הילדים הקטנים הם בניו הביולוגיים של הושע, בניגוד לבן ראשון, דבר העומד בקנה אחד עם היותה זונה. ואכן רבי יוסף קרא אומר שלהושע לא היה ברור אם שני הילדים האחרונים הם אכן בניו הביולוגיים או נולדו כתוצאה מהזנות של גומר, דבר שמתבטא בשמותם. דבר זה רמוז גם בדברי הגמרא: "[...] א"ל הקב"ה ומה אתה שאשתך זונה ובניך [בני] זנונים ואין אתה יודע אם שלך הן אם של אחרים [...]"
יזרעאל: ה' מצווה על הושע לקרוא לבן הראשון שנולד לגומר "יִזְרְעֶאל". מתן השם הזה הוא סמל לנבואה שבקרוב ה' יפקוד על מלכות בית יהוא את דמי המלך אחאב, שנהרג ביזרעאל על ידי יהוא, ושבקרוב מלכות ישראל תכלה ותיעצר, וכוחה יותש בעמק יזרעאל.
לא רוחמה: לבת השנייה של גומר, ה' מצווה על הושע לקרוא "לֹא רֻחָמָה". גם מתן השם הזה הוא סמל לנבואה שמעתה והלאה ה' לא ירחם על ממלכת ישראל, ולכן הם ייענשו על עוונותיהם, ואילו על ממלכת יהודה ה' ימשיך לרחם. הנבואה הזו רומזת למסע סנחריב בארץ ישראל, בו סנחריב מגלה את ממלכת ישראל אך מפסיד בפני העיר ירושלים, בירת יהודה. אותה תשועה שתבוא ליהודה, תבוא לפי הושע על ידי עזרת ה' ולא על ידי מלחמה.
לא עמי: ה' מצווה על הושע לקרוא לבן השלישי "לֹא עַמִּי". מתן השם הזה מסמל את המצב הנוכחי של העם ותגובת ה'. העם לא מקפידים על קיום מצוות ה' ובכך מתנהגים כאילו אינם עם ה', ועל כן ה' לא יציל אותם ולא יושיע אותם.
שמות שלושת הילדים מופיעים בהמשך הספר, חלקם במפורש כשמות ילדי הושע וחלקם לא.
לקריאה נוספת

בנימין אופנהיימר, "נישואי הושע כסמל נבואי", ספר דים (ירושלים תשי"ח), עמ' 269–279.
אוריאל סימון, אֹזֶן מִלִּין תִּבְחָן: מחקרים בדרכו הפרשנית של ראב"ע, ישראל, בר-אילן, 2013, עמ' 302.
הערות שוליים

↑  זאב ויסמן, עולם התנ"ך: הושע, תל אביב, דוידזון עתי, 1993, עמ' 30
↑  בנימין אופנהיימר, הנבואה הקלאסית, ירושלים, מאגנס, 2001, עמ' 79-68.
↑  הרמב"ם, מורה נבוכים מ"ו.
↑  נחום אברהם, אנשי שוליים בתקופת המקרא, ירושלים, מוסד ביאליק, 2011, עמ' 155-153.
↑  שהרי על הבן הראשון כתוב "וַתֵּלֶד-לוֹ בֵּן", שמשמעו שילדה אותו להושע דווקא, ואילו בשני הילדים הבאים נכתב "וַתֵּלֶד בַּת", "וַתֵּלֶד בֵּן", ולא משתמע שמדובר דווקא להושע.
↑  מהר"י קרא על הושע, פרק א', ו'-ט'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף פ"ז, עמוד ב'
↑  מצודות על הושע א – ויקיטקסט
↑  ספר מלכים ב', פרק י"ט, פסוקים ל"ה–ל"ז
↑  קטגוריה:הושע א ז – ויקיטקסט, באתר he.wikisource.org
1 2  מצודות על הושע א – ויקיטקסט, באתר he.wikisource.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301190005171  GND: 1147219311  LCCN: no2007150895  VIAF: 66265004   WorldCat (עם VIAF): 66265004
גויאס (עיר)

גויאס (בפורטוגזית: Goiás; ידועה גם כגויאס וליו (Goiás Velho), "גויאס הישנה") היא עיר במרכז מדינת גויאס שבברזיל. גויאס העיר נוסדה ב-1727 עם גילויו של זהב באזור, והייתה לבירתה של גויאס במשך כמאתיים שנה, עד שב-1937 הועברה הבירה לגויאניה. רבית מהבתים הקולוניאליים שנבנו בעיר בתקופת הזוהר שלה נותרו על תלם, ובשל כך הכריז אונסק"ו ב-2001 על המרכז ההיסטורי שלה כעל אתר מורשת עולמית. כיום גויאס היא עיירה קטנה ובה כ-25 אלף תושבים.
כנסיית בואה מורטה
היסטוריה

גויאס נוסדה ב-25 ביולי 1727 בידי הבנדיראנטה ברטולומיאו בואנו דה סילבה, בעקבות גילוי זהב באזור. הוא הקים כפר כורים קטן בשם אריאל דה סנט'אנה (Arraial de Sant'Anna), באזור של גבעות בסמוך לנהר ורמליו (Vermelho). ב-1736 הוכרה אריאל דה סנט'אנה כעיר, ושמה שונה לווילה בואה גויאז (Vila Boa Goyaz; "העיר היפה גויאז"). באותה העת הייתה עדיין חלק מהקפיטניה של סאו פאולו.
ב-1748 כוננה הקפיטניה של גויאס, ווילה בואה גויאז הייתה לבירתה. במחצית השנייה של המאה ה-18 התפתחה העיר במהירות, והוקמו בה מוסדות ציבור וממשל. עם המבנים הבולטים שנבנו בתקופה זו נמנים הקאסה דה פונדיסאו (Casa de Fundição,‏ 1750), ששימש את מוסדות הממשל שעסקו בפיקוח על הכרייה והסחר בזהב, ארמון המושל (1751), מפקדת הצבא (1751), בית כלא (Casa de Câmara e Cadeia‏, 1761), תיאטרון (1777) ומזרקות קריוקה ושפאריז דה קאודה. ב-1782 אישר המושל לואיס דה קוניה מנסס תוכנית מתאר שמיושמת במידה רבה גם כיום.
לקראת סוף המאה ה-18 החלו מרבצי הזהב להידלדל, והעיר החלה לאבד מחשיבותה. אוכלוסייתה החלה לרדת, ואת מקומה של כריית הזהב כענף הכלכלי המרכזי תפסה החקלאות. שיאו של תהליך הירידה במעמד העיר הגיע ב-1937, כאשר הוחלט להעביר את הבירה לגויאניה, עיר מודרנית שהוקמה רק ארבע שנים קודם לכן.
גויאס איבדה אמנם מחשיבותה, אך מעבר הבירה לגויאניה אפשר לה להמשיך לשמור על צביונה ועל אופייה הקולוניאלי. בראשית שנות ה-50 הכריז המוסד הברזילאי למורשת היסטורית ואומנותית לאומית על כמה מהמבנים בעיר כמבנים שראויים לשימור, וב-1978 הכריז המוסד על המרכז ההיסטורי כולו כאזור לשימור. ב-2001 הכיר גם אונסק"ו בחשיבות התרבותית והארכיטקטונית של המרכז ההיסטורי של גויאס, והכריז עליו כאתר מורשת עולמית.
כלכלתה של גויאס מבוססת כיום בעיקר על תיירות ועל חקלאות. ענפי החקלאות הבולטים הם גידול בקר (כ-240 אלף ראשים), בננות, תפוזים, לבבות דקל, אורז, שעועית, תירס, פולי סויה וחיטה.
תרבות

בגויאס פועלים מספר מוזיאונים. מוסאו דאס בנדייראס (Museu das Bandeiras), הממוקם בקאסה דה קאמרה אה קאדייה, בית הסוהר לשעבר, עוסק בקורותיה של העיר בשיא תפארתה, במאה ה-18. מוזיאון נוסף העוסק בתקופה זו ומכיל חפצי אמנות וריהוט, נמצא בפלאסיו קונדה דוס ארקוס (Palácio Conde dos Arcos), לשעבר מעונו הרשמי של מושל גויאס. בכנסיית בואה מורטה שנבנתה ב-1779 מוזיאון לאמנות נוצרית ומוזיאון נוסף נמצא בביתה של הסופרת המנוחה קורה קורלינה ומוקדש לה.
מאז 1999 נערך בעיר מדי חודש יוני פסטיבל הקולנוע FICA‏ (Festival Internacional de Cinema e Vídeo Ambiental), בו משתתפים סרטי קולנוע מרחבי העולם העוסקים באיכות הסביבה.
האירועים לציון השבוע הקדוש בגויאס הם מהמרכזיים בברזיל. שיאם של האירועים ביום רביעי שלפני חג הפסחא, אז כובים כל האורות בעיר, ונערכת תהלוכה המשחזרת את מאסרו של ישו, בה משתתפים אלפי אנשים הנושאים לפידים.
Antiga Casa da Câmara e Cadeia, atual MuBan
Chafariz de Cauda
Casa de Cora Coralina
Casa do Bispo
Igreja de Nossa Senhora d'Abadia
Igreja de Nossa Senhora do Carmo
Palácio do Conde dos Arcos
Quartel do XX
דה וושינגטון אקזמינר

| --- | --- |

 מייסד:  פיליפ אנשוץ 
 בעלים:  פיליפ אנשוץ
 תאריכי הופעה:  2005–2013 (כ־8 שנים) 
 שפה:  אנגלית 
 מערכת:  וושינגטון די. סי. 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 http://www.washingtonexaminer.com/
 
דה וושינגטון אקזמינר (באנגלית: The Washington Examiner) הוא אתר אינטרנט פוליטי אמריקאי ושבועון שמרכזו בוושינגטון די. סי. ועוסק בפוליטיקה ומדיניות אמריקאית ובינלאומית.
הוא שייך לתאגיד אנשוץ (אנ'), המצוי בבעלותו של המיליארדר האמריקאי פיליפ אנשוץ (אנ').
בין 2005 לאמצע 2013, פרסם האקזמינר עיתון יומי בפורמט טבלואיד, שהופץ בחינם בוושינגטון הבירה והתמקד בחדשות מקומיות ובפרשנות פוליטית
המקומון פסק לפעול ב-14 ביוני 2013, והתוכן שלו עבר להתמקד בפוליטיקה לאומית, הוא הפך מיומון לשבועון.
המגזין ידוע בעמדתו הפוליטית השמרנית והוא בעל השפעה בחוגים השמרניים של הפוליטיקה והממשל בארצות הברית.
מחלוקות

בשנת 2018 פרסם המגזין רשימה בת 205 הישגים של ממשל טראמפ. הרשימה כללה כמות גדולה של אי-דיוקים וטעויות, ובבדיקה הסתבר שהיא נמסרה לפרסום ל"וושינגטון אקזמינר" ישירות מהבית הלבן, ופורסמה מבלי לבדוק את נכונותה. לאחר הפרסום, טראמפ התגאה ברשימה וצייץ את המאמר פעמיים.
בינואר 2019 פרסם המגזין מאמר בו טען אדם ממשטרת הגבולות בארצות הברית כי גורמי טרור מוסלמי מנסים לחדור לארצות הברית דרך גבול מקסיקו וכי מצאו בקרב המהגרים שטיח תפילה. זמן קצר לאחר מכן, טראמפ ציטט את המאמר כהצדקה להרחבת גדר ההפרדה בין ארצות הברית למקסיקו. לאחר בדיקה הסתבר כי הטענות במאמר אינן נכונות, אך המגזין לא הוציא הבהרה כלשהי בנושא.
הערות שוליים

↑  בנג'מין פריד, 
"וושינגטון אקזמינר יחדל מלהיות יומון ויהפוך לשבועון פוליטי", באתר dcist.com, ‏19 במרץ 2013
↑  "אקזמינר חדש משיק מגזין מקוון שבועי", דה וושינגטון אקזמינר, 6 במרץ 2013
↑  מייקל קלדרון, 
"האידאולוגיה השמרנית של פיל אנשוץ", באתר politico.com,‏ 16 באוקטובר 2008
↑  מייקל קלדרון, 
"האידאולוגיה השמרנית של פיל אנשוץ", באתר politico.com,‏ 16 באוקטובר 2008
↑  מט קונלי,
"יומון החדשות וושינגטון אקזמינר משנה פניו בתום שמונה שנים", דה וושינגטון אקזמינר, 13 ביוני 2013
↑  "סטטיסטיקת קוראים", באתר mediadc.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2009019252  VIAF: 145651257   WorldCat (עם VIAF): 145651257
דובונים (תת-משפחה)

| דובוניים |
| --- | --- |
 דובון מנומר
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: חרקים
סדרה:: פרפראים
תת־סדרה:: Glossata
משפחה:: Erebidae
שם מדעי
 Arctiinae ‏לייך, 1815

דובונים (שם מדעי: Arctiinae) היא תת-משפחה של חרקים בסדרת הפרפראים, בעלי גלגול מלא. בעבר נחשבו כמשפחה Arctiidae שכונתה דובוניים. תת-משפחה זו כוללת כ-11,000 מינים, 15 מהם ידועים בישראל. רוב המינים בישראל הם פעילי לילה הנמשכים לאור.
שם תת-המשפחה נגזר משערותיהם הרבות של הזחלים המסודרות בציציות המזכירות את השערות הצמריות של הדובים.
מאפיינים

הביצים כדוריות והזחלים רב-פונדקאיים. אצל חלק מהזחלים השערות גורמות לגירוי. הזחלים מתגלמים בתוך פקעת קורים רכה וספוגית בתוך האדמה או מעליה.
במינים מסוימים, הבוגרים מסוגלים להפיק צלילים בעזרת לוחית החזה האחורית (דובון מנומר למשל). צלילים אלה משמשים גם כהטעיה לעטלפים, אויביהם הטבעיים. בחזה האחורי יש לדובוניים מנגנון שמע המאפשר להם להבחין בקולות העטלפים.
המינים המצויים בישראל (רשימה חלקית)

דובון מנומר Cymbalophora oertzeni
דובון הקורים Ocnogyna loewii
דובון יפהפה Utetheisa pulchella
דובון הקיקיון Olepa schleini
דובון המואב Paidia moabitica
דובון אפרפר Paidia cinerascens
דובון הלחך Phragmatobia fuliginosa
דובון גלילי Epicallia villica fulminans
ברדן החרמון Amata gil
ברדן בוהק Amata mestralii
גלריה

זחלים של דובון הקורים, צולם ביער יתיר.
זחל של דובון הקורים, התמונה צולמה בקרני חיטין
דובון יפהפה על טיון דביק
דובון יפהפה לצד זבוב במועצה אזורית ברנר, ינואר 2021
דובון יפהפה מלפנים, ינואר 2021
ג'יימס דה רוטשילד

ערך זה עוסק בפוליטיקאי בריטי שחי בין 1878–1957. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
רוטשילד בצילום משנת 1935
ג'יימס (יעקב) ארמנד אדמונד דה רוטשילד (James Armand de Rothschild;‏ 1 בדצמבר 1878 – 7 במאי 1957) היה פוליטיקאי בריטי ממוצא יהודי-צרפתי, בן למשפחת רוטשילד המפורסמת, אוהד הרעיון הציוני, קצין בגדודים העבריים, חבר הפרלמנט של בריטניה, יו"ר פיק"א ונדבן.
קורות חיים > השנים הראשונות

דה רוטשילד הוא בנם של אדמונד ג'יימס דה רוטשילד, "הנדיב הידוע" ושל אדלאידה. הוא קיבל את חינוכו הבסיסי בבית הספר התיכוני "לואי דה גראנד" בפריז שבצרפת ובהמשך למד באוניברסיטת קיימברידג'. ב-1905, לאחר פרעות קישינב, פעל להגשת עזרה לפליטים היהודים שהגיעו לפריז. במקביל קרא לבני משפחת רוטשילד להחרים את רוסיה על מנת להפעיל לחץ על ממשלת הצאר להיטיב את תנאי חייהם של היהודים שם.
קורות חיים > מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה החל לשרת כחייל פשוט בצבא צרפת, אך קיבל מינוי לקצונה בצבא הבריטי, ושירת בארץ ישראל במסגרת "הגדודים העבריים" בגדוד 39 של קלעי המלך בדרגת מיג'ור (רב-סרן). רוטשילד פעל נמרצות לגיוס בני היישוב ופתח מכספו לשכות גיוס ביפו ובירושלים. מאמציו נשאו פרי והיקף ההתנדבות עלה אולם היו 2 מקרים בהם נתקל בהתנגדות היישוב היהודי:
רוטשילד ניסה לשתף את משפחת אהרנסון במאמצי הגיוס אולם גילה שיש למשפחה זו התנגדות רבה בגלל פרשת ניל"י.
רוטשילד ניסה לגייס בני ישיבות בירושלים לגדוד. בקיץ 1918 זימן את כל רבני העיר לישיבת שיכנוע אולם בסופה קם רב העדה יוסף חיים זוננפלד והביע התנגדות לגיוס בני תורה.
בתום המלחמה שוחרר רוטשילד וחזר לאנגליה, ואף זכה לאות השירות המצוין, על שירותו זה.
קורות חיים > ניהול פיק"א

בשנת 1919 קיבל אזרחות בריטית, ושלוש שנים אחר כך ירש מאליס דה רוטשילד אחוזה באנגליה בשם אחוזת ודסדון שהייתה שייכת לדודו, הברון פרדיננד דה רוטשילד, שהיה חבר הפרלמנט הבריטי בסוף המאה ה-19. בשנת 1924 הוקמה פיק"א ובראש החברה העמיד הברון אדמונד ג'יימס דה רוטשילד את בנו ג'יימס ארמנד דה רוטשילד. החברה קיבלה לידיה את כל הנכסים של הוועדה הארצישראלית של יק"א שהועברו ליק"א על ידי רוטשילד. רוטשילד כיהן כנשיא פיק"א עד יום מותו.
קורות חיים > פעילות פוליטית

ב-1929 נבחר לפרלמנט של בריטניה מטעם המפלגה הליברלית בבריטניה ושירת מטעמה בפרלמנט מטעם מחוז האי אלי (שימש בתפקידו עד 1945). במסגרת תפקידו זה פעל למען הציונות ויצא נגד הספר הלבן של פאספילד. בנאום שנשא ב-1930 נגד ספר זה אמר: "אם הספר הלבן יישאר קיים ועומד לא רק בלשונו אלא גם ברוחו, אזי באמת יאמר בעולם כי יש מאורה לשועל ועוף השמיים מצא קן לו אך לעם העברי אין מקום להניח עליו את ראשו"
ב-1936 ביקר בארץ כדי לבחון חלופות לקליטת פליטים מגרמניה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה שימש כסגן שר במשרד האספקה וכמזכירו הפרלמנטרי של שר האספקה, וכן כנציב מחוז לונדון.
קבורת הוריו

על פי בקשת הוריו פעל רוטשילד להכשיר גבעה הסמוכה לזכרון יעקב שתשמש כמקום קבורתם. ב-5 באפריל 1954 ליווה את הבאת ארונם מבריטניה על גבי אח"י מבטח וקבורתם ברמת הנדיב.
חייו הפרטיים

רוטשילד נישא לדורותי מתילדה פינטו בגיל 35 בשנת 1913. לזוג לא נולדו ילדים. נפטר בלונדון ב־1957. דורותי נפטרה ב־1988.
שימור זכרו

קיבוץ אשדות יעקב נקרא על שמו
שכונת יעקב בבנימינה
רחוב בחיפה.
בית רוטשילד בחיפה (ב-2002 שונה שמו לבית הכט)
רחוב הכניסה הראשית לבניין הכנסת
פילנתרופיה

רוטשילד היה אוהד נלהב של הרעיון הציוני, ותרם סכום של מיליון לירות שטרלינג (למעלה משישה מיליון לירות ישראליות בערכי שנת 1957) לבניית בניין הכנסת. הוא לא זכה לראות את הנחת אבן הפינה, אולם רעייתו נכחה בטקס ב-1958 ובחנוכת המבנה ב-1966.
במקביל להודעה על תרומה זו לבניין הכנסת הודיע רוטשילד על הפסקת פעילות חברת פיק"א.
לאחר פטירתו המשיכה אלמנתו לתרום לבניין הארץ (מרכז צעירים בחיפה, מגרש גולף בקיסריה, שיקום בית כנסת הרמב"ן, שיחזור התיאטרון הרומי בקיסריה ועוד).
לקריאה נוספת

יעקב יערי-פולסקין, לוחם ונדיב, בתוך: חולמים ומגשימים, תל אביב: הוצאת מ. מזרחי, 1967, עמודים 146–153
הערות שוליים

↑  חיים ויצמן הגיב על מאמצי גיוס אלו כך: "טאטאתם את כל הארץ. מהיכן נקח לנו פועלים, מורים ופקידים ?"
↑  על אף התנגדות הממסד החרדי רבים מבני הישיבות התגייסו לגדוד
↑  אחד הגורמים המרכזיים שהביאו למעבר מצרפת לבריטניה היה משפט דרייפוס
↑  ג'יימס דה רוטשילד הובא למנוחות, שערים, 12 במאי 1957
↑  משפחת רוטשילד תרמה 6 מליון ל"י לבניין הכנסת, על המשמר, 23 ביולי 1957
↑  ג' דה-רוטשילד ז"ל ציווה 6 מליון ל"י לבניין הכנסת, דבר, 23 ביולי 1957
↑  פיק"א חדלה להתקיים - רוטשילד ציווה 6 מליון ל"י לבניין הכנסת, למרחב, 23 ביולי 1957
↑  ביום א' - הנחת אבן פינה לבניין הכנסת, דבר, 9 באוקטובר 1958
↑  משכן הכנסת ייחנך היום, דבר, 30 באוגוסט 1966
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302834605171  PLWABN: 9810686083505606  BNE: XX1664106  BnF: cb14512443n (data)  GND: 119314614  ISNI: 0000 0001 0800 5672  LCCN: n82044906  NLA: 35894622  NTA: 071097309  SNAC: w6z18j0h  Trove: 1135395  ULAN: 500076216  VcBA: 495/194436  VIAF: 57421948   WorldCat (עם VIAF): 57421948
דובוש

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  עוגת ספוג, טורט 
 מוצא:  הונגריה 
 אופן הגשה:  קינוח
 מרכיבים עיקריים:  עוגת ספוג, רום, שוקולד, וניל, אבקת סוכר, מיץ לימון 
 
פרוסה של עוגת דובוש - המראה הקלאסי
עוגת דובוש בציפוי מרציפן
פרוסת דובוש בה נראות שכבות העוגה
דוֹבּוֹש (Dobos torta) היא עוגת שכבות מהמטבח ההונגרי. היא מורכבת משכבות של עוגת ספוג (דומה ל-genoise ול"פנדישפאן") וקרם שאליו נוספו טעמים שונים כגון קפה, פירות וכדומה. במתכון ההונגרי הקלאסי משתמשים בקרם חמאה (חמאה מוקצפת עם סוכר וביצים).
היסטוריה

העוגה נושאת את שמו של השף ההונגרי המפורסם יוז'ף דובוש, שהמציא אותה בשנת 1884 והציג אותה בתערוכה הלאומית השנתית של הונגריה בבודפשט בשנת 1885. פרנץ יוזף, מלך הונגריה ואשתו המלכה אליזבת היו בין הלקוחות הראשונים שטעמו ואהבו אותה. בשנת 1906 גילה דובוש לחבריו לאיגוד הקונדיטורים את סוד המתכון.