stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תחנאות
תרבות

מרבית האוכלוסייה בתחנאות היא ברברית. עד 1964 הייתה במקום קהילה יהודית, ובמקום יש בית עלמין יהודי.
מאמר אתנוגרפי משנת 1979 תיאר את השוק שבמרכז הכפר כאזור מלבני, מוקף חומת לבנים, ובו מסחר במוצרי צריכה ומלאכה, שמתנהל באוהלים. השוק פעיל גם כיום, בימי שלישי.
מאז שנת 2000, פועל בכפר סטודיו, גלריה ובית הארחה לאמנים "אל-מקאם", יוזמה של האמן המרוקאי מוחמד מורביתי. ב-2015 נוסד ליד הכפר בית יתומים, שבו כ-170 ילדים, בעזרת תרומה של הנדבן השווייצרי הנסיורג הובר.
הערות שוליים

↑  Recensement general de la population et de l'habitat de 2004, archived
↑  Baba et al., "Assimilation of Sentinel-2 Data into a Snowpack Model in the High Atlas of Morocco", Remote Sensing 10, 2016, p. 4
↑  אלישבע שטרית, "מראכש ואגפיה – על הקשרים והיחסים שבין יהודי העיר ליהודי המחוז", ברית: כתב עת של יהודי מרוקו, מס' 27, עמ' 2, באתר מורשת יהדות מרוקו
↑  Cemetery at Tahanaout, Morocco, Diarna.org
↑  Aomar Boum, "Sacred Protectors: Crossing Boundaries of Time and Faith, These Muslims Safeguard Morocco’s Holy Jewish Sites", Jewish Journal, January 10 2018
↑  C. J. Charpentier, "Tahanaout, a Berber market in the Atlas region", Zeitschrift für Ethnologie (ZfE) / Journal of Social and Cultural Anthropolgy 104(1) (1979), pp. 149-154
↑  Nicolai Hartvig, "Boldly Bringing New Art to Old Morocco“, The New York Times, December 9 2011
↑  Aida Alami, "In Morocco, an Artists’ Lair With Soul", The New York Times, July 10, 2013
↑  Jihane Rahhou, "Founder of Childrens’ Atlas Association Hansjorg Huber Dies at 90", Morocco World News, September 5 2022
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "תחנאות".
תשואה על הנכסים

תשואה על הנכסים (ROA) היא מדד פיננסי שמסביר כמה שקלים של רווח תפעולי תפיק חברה מכל שקל שהושקע בנכסיה (מבנים, מכונות וכדומה). נתון זה משמש לצורך ביצוע השוואות רווחיות ותשואה בין חברות מתחרות באותו ענף. בענפים שונים התשואה המקובלת שונה. לחברות שדורשות השקעה ראשונית גבוהה בדרך כלל יהיה שיעור נמוך של תשואה על הנכסים. להלן אופן חישוב המדד:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| תשואה על הנכסים (ROA) | = | רווח תפעולי |
| תשואה על הנכסים (ROA) | = | ממוצע סך הנכסים |
התשואה על הנכסים מציגה רווחיות מבלי לקחת בחשבון את המינוף הפיננסי של החברה ועל כן לחישוב משתמשים ברווח התפעולי שהוא לפני הוצאות המימון, זאת בניגוד לחישוב התשואה על ההון (ROE) שהיא הרווח הנקי חלקי ההון העצמי. ההיגיון בבסיס מדדי תשואה אלו הוא בחינת רמת התשואה שהניבה השקעה מסוימת, לכן במכנה של השבר יוצב סכום ההשקעה ובמונה השבר יוצב סכום הרווח הנובע מהשקעה זו. התשואה על הנכסים מחשבת את התשואה באחוזים שהניבה ההשקעה בנכסים ועל כן הרווח שיוצב במכנה הוא הרווח התפעולי שנוצר כתוצאה מההשקעה בנכסים. ניתן להשוות את התוצאה לתשואות אלטרנטיביות, למשל אם תוצאת המדד היא 10% ניתן להשוותה לאלטרנטיבה כגון השקעת כסף באפיק פיננסי כלשהו כגון פיקדון בנקאי שיניב 3% בלבד. התשואה על הנכסים, בדומה למדדים פיננסיים אחרים, עשויה להיות מדד לא מדויק. כך למשל במקרה שנכסיה של חברה מוצגים על בסיס עלות, ולא לפי שווי הוגן, הם אינם משקפים את מחירי השוק לנכסים אלו והמדד עשוי להיות פחות רלוונטי.
חישוב נוסף אפשרי הוא שימוש ברווח הנקי במקום ברווח התפעולי, אולם יש לזכור כי פירות ההשקעה בנכסים הם הרווח התפעולי שהוא התוצר של הפעלת הנכסים בפני עצמם. על כן ראוי יותר לחשב יחס זה תוך שימוש ברווח התפעולי. נהוג להשתמש ברווח תפעולי לפני ניכוי הוצאות/הכנסות מימון.
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תיאודור דווייט ולד

| --- | --- |

 לידה:  23 בנובמבר 1803 האמפטון, ארצות הברית 
 פטירה:  3 בפברואר 1895 (בגיל 91) בוסטון/הייד פארק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות מאונט הופ 
 השכלה:  אקדמיית פיליפס  קולג' המילטון  אוברלין קולג'  סמינר ליין 
 בן או בת זוג:  אנג'לינה גרימקה 
 חתימה:   
 
תיאודור דווייט ולד (אנגלית: Theodore Dwight Weld; ‏23 בנובמבר 1803 - 3 בפברואר 1895) היה מנהיג התנועה לביטול העבדות בשנים 1830–1844.
חייו

בשנת 1833 הקים יחד עם שני סוחרים עשירים מניו יורק, ארתור טאפאן ולואיס טאפאן (Lewis Tappan) את האגודה האמריקאית נגד העבדות. הוא הורה בליין, בית מדרש למורים אולם הוא התפטר מתפקידו לאחר שחבר הנאמנים דרש לחדול מלדון בנושא העבדות. לכן הוא ותלמידיו פנו למכללת אוברלין שהפכה להיות המכללה הראשונה שקיבלה נשים ושחורים. המכללה העניקה חופש דיבור לנשים ולכן משכה אליה נשים, ביניהן לוקרישה מוט והאחיות גרימקה. אנג'לינה גרימקה (Angelina Grimké) התחתנה איתו.
תירסוס

תירסוס (יוונית עתיקה: θύρσος) הוא זמורת גפן בראשו אצטרובל עטוף עלי גפן, קיסוס ולעיתים סרטים. פלוטרכוס זהה את התירסוס כלולב.
התירסוס הוא סמל של שגשוג, פריון, נהנתנות והנאה שכן במסורת היוונית העתיקה יוחס התירסוס כמקל בו אוחז דיוניסוס האל. במהלך הפולחן לדיונסוס, נהגו המינאדות, הנשים המשתוללות, להתהלך עם תירסוסים.
תן לי ללכת באור

| --- | --- |

 סינגל בביצוע איילה אינגדשט ורועי שפיגלר
 מתוך האלבום עם קומץ השמיים
 יצא לאור:  2014
 שפה:  עברית
 אורך:  4:14
 חברת תקליטים:  NMC
 כתיבה:  רועי שפיגלר
 הפקה:  רועי שפיגלר
"תן לי ללכת באור" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית איילה אינגדשט. את השיר הוציאה בשנת 2014 לאור חברת התקליטים NMC. נכתב והולחן על ידי רועי שפיגלר בהשראת תפילה אינדיאנית, ונכלל באלבומו הראשון עם קומץ השמיים. ב-14 באוגוסט 2014 נכנס למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' במקום העשירי. בשבוע שלאחר מכן יצא מהדירוג.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 10 |  |
הערות שוליים

↑  תן לי ללכת באור: האזינו לאיילה אינגדשט, באתר ynet, 4 באוגוסט 2014
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 14 באוגוסט 2014. פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 21 באוגוסט 2014. פזמונט
שרפת המוח (סיפור)

| --- | --- |

כריכת הספר "הגילוי מחדש של האדם" מאת קורדוויינר סמית, 1999
 מידע כללי
 מאת:  קורדוויינר סמית 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  סיפור קצר 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1958 
 
שרפת המוח (באנגלית: The Burning of the Brain) הוא סיפור מדע בדיוני קצר שכתב הסופר האמריקאי קורדוויינר סמית בשנת 1955 ופרסם באוקטובר 1958. קורדוויינר סמית היה שם העט של ד"ר פול מיירון אנתוני לינברגר, שהיה סוכן ביון. בארצות הברית פורסם שוב הסיפור בספר The Rediscovery of Man (אנ') (הגילוי מחדש של האדם) ב-1 ביולי 1975. בישראל פורסם בספר "כוכב ושמו שאול" שיצא לאור ב-1981 בהוצאת עם עובד בתרגום עמי שמיר.
הסיפור הוא על ספינת חלל בשם "וו-פיינשטיין" (Wu-Feinstein) הנוסעת בעל-חלל בעתיד הרחוק, ועוסק בקברניט הספינה, רב החובל מאגנו טליאנו, באשתו דולורס הו, ובאחייניתו דיטה מהבית הדרומי הגדול, שלפי הנוהג נשאה שם מקום במקום שם משפחה.
לפי הסיפור, דולורס הו הייתה אישה יפה. יופיה הפך חכמים לכסילים, וגברים צעירים למפלצות. לאן שהגיעה, נלחמו עליה גברים. דולורס הו הייתה גאה, וסירבה לעבור חידוש נעורים. כשהסתכלה בראי, היא החליטה שצריך להיות בה משהו נוסף מעבר לחלקת פניה ולתווים המקריים של לסתה ועצמות לחייה. היא פגשה את הקברניט ונישאה לו. פרשת אהבתם הייתה לשיחת היום בארבעים פלנטות.
הערות שוליים

1 2  כוכב ושמו שאול, קורדויינר סמית, הוצאת עם עובד, 1981, עמוד 101
↑  נועה מנהיים, 25 ספרי המדע הבדיוני הגדולים, באתר ynet, 12 ביולי 2001
↑  The Burning of the Brain, Cordwainer Smith, Published October 1, 1958
↑  The best of Cordwainer Smith, Paul Myron Anthony Linebarger, J. J. Pierce, Janice C. Tate (Illustrator), Nelson Doubleday, Garden City, New York, 1975
↑  The Rediscovery of Man, Cordwainer Smith, First published July 1, 1975
↑  כוכב ושמו שאול, קורדויינר סמית, סיפורים, הספרייה הלאומית של ישראל
↑  אבלר היה פילוסוף וכומר במאה ה-12 לספירה, והתאהב באלואיז, נערה יתומה שהתגוררה בקתדרלת נוטרדאם, שבה הוא למד. אלואיז נודעה ביופיה, בחוכמתה, ובשליטתה בלטינית, ביוונית ובעברית, והרתה מאבלר, שהיה מורה פרטי שלה. דודה של אלואיז לא שמר בסוד את נישואיהם, אף על פי שאבלר היה כומר קתולי, והזוג נקלע לטרגדיה.
תעלול קטלני 2

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  ריצ'רד פרנקלין 
 הופק בידי:  בריאן בראון, דייוויד פוטנמן 
 תסריט:  ביל קונדון 
 עריכה:  אנדרו לונדון
 שחקנים ראשיים:  בריאן בראון בריאן דנהי רייצ'ל טיקוטין ג'ונה גליסון פיליפ בוסקו
 מוזיקה:  לאלו שיפרין 
 צילום:  ויקטור קמפר 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי אוריון 
 חברה מפיצה:  Orion Pictures
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 10 במאי 1991
 משך הקרנה:  108 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פשע, סרט פעולה, סרט מתח 
 הכנסות:  $21,082,165
 הכנסות באתר מוג'ו:   fx2
 סרט קודם:  תעלול קטלני 
 דף הסרט ב־IMDb
 
תעלול קטלני 2 (במקור: F/X2) הוא סרט מתח פעולה אמריקאי משנת 1991 בבימויו של ריצ'רד פרנקלין ובכיכובם של בריאן בראון ובריאן דנהי. זהו סרט המשך לסרט "תעלול קטלני" משנת 1986.
תקציר העלילה

רולי טיילר (בריאן בראון) מתבקש על ידי שוטר שהוא בעלה לשעבר של חברתו, לעזור למשטרה לתפוס רוצח סדרתי, תוך שימוש במומחיות שלו כאמן אפקטים מיוחדים. עם זאת, כאשר הדברים משתבשים והשוטר נהרג, רולי חושד כי גורם מושחת בתוך המשטרה טמן לו פח. הוא קורא לעזרתו של חברו הוותיק ליאו מקארת'י (בריאן דנהי) שיחקור את המוות. יחד, השניים מגלים רמזים המובילים אותם אל תיק חקירה ישן, העוסק במדליוני זהב גנובים שהיו חסרים במשך עשרות שנים. בינתיים, הרוצח המסתורי מנסה להרוג את רולי ואת משפחתו, בניסיון להשמיד כל ראיות לרצח השוטר.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| בריאן בראון | רולנד "רולי" טיילר |  |
| בריאן דנהי | ליאו מקארת'י |  |
| רייצ'ל טיקוטין | קים ברנדון |  |
| ג'ונה גליסון | ליז קנדי | עוזרת לתובע המחוזי |
| פיליפ בוסקו | ריי סילאק | שוטר במשטרת ניו יורק |
ביקורות ותגובות

סרט ההמשך לא זכה להצלחה כמו קודמו. הסרט קיבל ביקורות שליליות ולציון 25% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 12 ביקורות.
הערות שוליים

↑  "Fx 2 Could Be Retitled `May Bore U". The Morning Call. נבדק ב-2010-11-07.
↑  "F/X2‎", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית)
תומאס הרמנס

| --- | --- |

 לידה:  5 במרץ 1963 (בן 61) בוכום, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 פרסים והוקרה:  פרס הטלוויזיה הבווארית (2018) 
 
תומאס הרמנס (בגרמנית: Thomas Hermanns; נולד ב-5 במרץ 1963) הוא מנחה טלוויזיה גרמני.
ביוגרפיה

הרמנס נולד בבוכום שבגרמניה, ובמהלך ילדותו גר בנירנברג. לאחר התיכון הוא למד תיאטרון.
בשנת 1992 החל להנחות את תוכנית הקומדיה "Quatsch Comedy Club", לאחר מכן כתב והפיק מספר תוכניות קומדיה נוספות.
בשנים 2002, 2003 הגיש את שעשועון הפאנל "Popclub" המהווה גרסה גרמנית לשעשועון הבריטי "Never Mind the Buzzcocks".
מ-2005 ועד 2008 שימש כמגיש הניקוד הגרמני באירוויזיון, ב-2006 היה המנחה של תוכנית הספיישל המיטב של האירוויזיון.
בשנת 2014 הגיש את פרס האקדמיה האירופית לקולנוע בטקס שנערך באופרה הלאומית של לטביה.
בשנת 2018 השתתף בגרסה הגרמנית של "רוקדים עם כוכבים".
הערות שוליים

↑  RP ONLINE, "Eurovision Song Contest": Thomas Hermanns hört auf, RP ONLINE (בגרמנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 13731454X  ISNI: 0000 0003 7191 7708  LCCN: no2012103410  MusicBrainz: 83b7f29b-a227-43fa-999c-88cbc45ab589  NTA: 356509338  SUDOC: 161193943  VIAF: 81522149   WorldCat (עם VIAF): 81522149
תן לבן-פס

| תן לבן-פס |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: כלביים
סוג:: תן
מין:: תן לבן-פס
שם מדעי
 Lupulella adusta ‏סונדוואל, 1847
תחום תפוצה


תן לבן-פס (שם מדעי: Lupulella adusta) הוא מין של תן החי באפריקה שמדרום לסהרה והוא קרוב לתן שחור-הגב החי כמותו באותם אזורים. הוא חי בעיקר בערבות מיוערות ואזורי שיחים.
תיאור

תן זה גדול בממוצע מהתן שחור-הגב ואורכו 69–81 ס"מ כשמשקלו מגיע ל-6–14 ק"ג. הגובה יכול להגיע ל-35–50 ס"מ. הוא בעל גב וצידי גוף בהירים. שאר הגוף כולל הרגליים צהבהבים-אפורים עם פס בהיר מאזור הירכיים עד לקצה הנמוך של הכתפיים. הזנב שחור וגדול וקצהו לבן. הראש גדול אך האוזניים קטנות, הלסת עגולה מעט והאף והפה שחורים. לנקבות יש ארבע פטמות.
התנים הללו נוטים להיות פחות טורפים משאר הכלבים וניזונים בעיקר מחיות מתות בעיקר וגם מפירות שיכולים להוות 30% מתזונתם. הם מסתובבים בלהקות של עד 12 פרטים בחיפוש אחרי מזון ובעונה היבשה, בה הם נוטים לצוד יותר מברטובה, יאכלו יצורים קטנים כמו חרקים וחסרי חוליות אחרים, זוחלים קטנים ויונקים עד לגודל של פדט ויצודו טרף עד גודל אנטילופה צעירה כמו דלגן. הם גם גונבים טרף מחיות אחרות כמו ברדלסים או צבועים בודדים או נבלה שהושארה בשטח. הם די שלווים בשעת אכילתם וישנו תיעוד של ברווז שהתקרב אליהם בעודם ניזונים בלי שהם נגעו בו.
הם נפוצים בטבע במרכז ודרומה של אפריקה בערבות עשב מיוערות ובשטחי שיחים, לעיתים באקלימים ממוזגים. הם נפוצים מצ'אד ומאורטניה בצפון עד לצפונה של דרום אפריקה בדרום ומערבה עד סנגל. הם אינם נפוצים במדבריות או ביערות גשם.
תנים אלה מייצרים זוגות מונוגמים לכמה שנים ומטפלים בצאצאים יחדיו, עד לגיל 11 חודשים. התנים הקטנים המבוגרים יחסית גם עוזרים לגדל את הגורים והמשפחה יכולה להכיל עד שבעה גורים יחד עם ההורים ביחד. הנקבה ממליטה שלושה עד שישה גורים בעונת הרבייה.
הערות שוליים

| כַּלְבִּיִּים (מתת-משפחת הכלבים) |
| --- | --- | --- |
| שבט כלבים, תת-שבט כלבים ("דמויי-זאב") | סוג כלב, מינים: זאב מצוי · (תת-מין כלב הבית) • זאב ערבות • זאב אדמוני • זאב אלגונקווין • זאב חבשי • זאב זהוב אפריקאי • תן זהוב ♦ סוג ומין יחיד זאב טלוא ♦ סוג תן, מינים: תן שחור-גב • תן לבן-פס ♦ סוג ומין יחיד דול מצוי |   |
| שבט כלבים, תת-שבט כלביים דרום-אמריקאיים | סוג ומין יחיד זאב הרעמה ♦ סוג ומין יחיד זאב היער ♦ סוג שועל דרום אמריקאי, מינים: שועל הפמפס • שועל דרווין • שועל ארגנטינאי אפור • שועל ארגנטינאי לבן • שועל ערבות פרואני • שועל קולפאו ♦ סוג ומין יחיד שועל הסרטנים ♦ סוג ומין יחיד שועל קטן-אוזן |   |
| שבט שועלים אפורים | סוג שועל אפור, מינים: שועל אפור מצוי • שועל איים אפור |   |
| שבט שועלים | סוג שועל-רקון, מינים: שועל-רקון מצוי • שועל-רקון יפני ♦ סוג ומין יחיד שועל אוזנן ♦ סוג שועל (שועלים אמיתיים), מינים: שועל מצוי (אדום) • שועל פנק • שועל החולות • שועל הכף • שועל שלג • שועל צוקים • שועל בנגלי • שועל קורסאקי • שועל מקרוטיס • שועל מהיר • שועל חיוור • שועל חול טיבטי |   |
שמואל בוגלר

| --- | --- |

שמואל בוגלר
 לידה:  22 בנובמבר 1929 הונגריה 
 פטירה:  12 בנובמבר 2022 (בגיל 92)
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 תאריך עלייה:  1947
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:  משטרת ישראל משטרת ישראל
 תקופת הפעילות:  1949–1985 (כ־36 שנים)
 דרגה:   תת ניצב
 תפקידים בשירות
 מפקד תחנת באר שבע  מפקד תחנת קריית גת  ראש מחלקת תנועה במשטרת ישראל  סגן מפקד המחוז הדרומי
 תפקידים אזרחיים
 מזכ"ל המועצה הלאומית למניעת תאונות
 
שמואל בוגלר (22 בנובמבר 1929 – 12 בנובמבר 2022) היה ניצול השואה, משבויי גוש עציון במלחמת העצמאות, תת ניצב במשטרת ישראל ומזכ"ל המועצה הלאומית למניעת תאונות.
קורות חיים

בוגלר נולד בבודרוגקרסטור שבהונגריה ב-1929, הצעיר מבין עשרת ילדיהם של מרדכי ורייזל. האב היה סוחר ושמואל סייע בפרנסת המשפחה.
קורות חיים > מלחמת העולם השנייה

בתקופת מלחמת העולם השנייה בשנת 1941 נאסר אביו של בוגלר למשך שנה וחצי לאחר עלילה אנטישמית. שלושה מאחיו של בוגלר גויסו לפלוגות העבודה. אחד מהם נרצח בבוכנוואלד ושניים מהם שרדו בשבי הצבא האדום.
במרץ 1944 פלש הצבא הגרמני להונגריה והחלה שואת יהודי הונגריה. באביב, מיד לאחר חג הפסח, גורשו יהודי הכפר לגטו שאטוראליאויהיי. ככל יהודי הגטו, הצטווה האב לגזוז את פאותיו וזקנו. מהגטו גורשו שמואל ובני משפחתו לאושוויץ. הוריו של בוגלר ושלושת ילדיה של דודתו נשלחו בסלקציה לתאי הגזים ונספו. בוגלר ואחיו חיים עברו את הסלקציה ולאחר מספר ימים נשלחו למחנה עבודה ליד ורוצלאב. במקום היו מאות יהודים מפולין. רוב היהודים ההונגרים לא ידעו יידיש, ובוגלר ואחיו, דוברי היידיש, הפכו למתורגמנים בין הקבוצות.
ב-31 בינואר 1945 הוצאו בוגלר ואחיו לצעדת מוות והגיעו לבוכנוואלד, שם שוחררו על ידי הצבא האמריקאי. לאחר חודשיים שבו השניים לכפרם, שם גילו שאחד מאחיהם ואחת מאחיותיהם שרדו אף הם. אח ואחות נוספים היגרו מאירופה עוד לפני המלחמה.
בוגלר הצטרף לבני עקיבא ובאמצעות ארגון "הבריחה" עבר לווינה, למחנה עקורים בגרמניה ומשם לאיטליה.
במאי 1947 עלה בוגלר על אוניית המעפילים "מורדי הגטאות". האונייה נתפסה על ידי הבריטים ושמואל נעצר והוחזק במחנות המעצר של הבריטים בקפריסין. רק באוקטובר 1947 הגיע לארץ ישראל והתאחד עם אחותו.
קורות חיים > בארץ ישראל

בוגלר התגייס למחלקה הדתית של הפלמ"ח. בדצמבר 1947 יצא מתל אביב לירושלים עם שיירת מזון. בוגלר לחם בגוש עציון על הגנתו ועם נפילת הגוש במאי 1948 נפל בשבי הלגיון הירדני. במחנה השבויים בעבר הירדן הצטרף בוגלר לכוחות השיטור והיה סגן המפקד. בוגלר היה אחראי על חלוקת האוכל והמים וכן על המסדרים במחנה. הוא למד היסטוריה, גאוגרפיה ומתמטיקה והתאמן בכדורעף.
באפריל 1949, לאחר כמעט שנה בשבי, שוחרר שמואל והתגייס למשטרה. בוגלר עבר קורס קצינים, ובמהלך השנים מונה למפקד תחנת באר שבע ותחנת קריית גת, הקים את הלשכה המשפטית בבאר שבע, מונה לראש מחלקת התנועה של המטה הארצי במשטרת ישראל, ומילא תפקידים בכירים, כולל תפקיד סגן מפקד המחוז הדרומי.
ב־26 ביוני 1951 התחתן בוגלר עם שושנה (לבית זמברובסקי), ששרדה את מלחמת העולם השנייה עם משפחתה, בסיביר, עלתה לארץ ישראל לראשונה בשנת 1947 באקסודוס, הוחזרה על ידי שלטונות המנדט הבריטי לגרמניה להמבורג, למחנה מעצר, ועלתה לארץ שנית ב-9 בספטמבר 1948 באניה פניורק.
בשנת 1985, לאחר פרישתו לגמלאות בדרגת תת-ניצב, נתמנה בוגלר לתפקיד מזכ"ל המועצה הלאומית למניעת תאונות והיה ממקימי המכון הארצי לנהיגה מונעת. בוגלר מילא תפקידים ציבוריים נוספים והתנדב במחלקה לחסידי אומות העולם ביד ושם כמתרגם עדויות מהונגרית לעברית.
בוגלר כיהן כנציג ציבור בבית הדין לעבודה בירושלים.[דרושה הבהרה]
במשך שנים רבות נפגש בוגלר עם בני נוער, מבוגרים, חיילים ואזרחים וסיפר את קורותיו ואת סיפור משפחתו וקהילתו במהלך השואה ואחריה.
בערב יום הזיכרון לשואה ולגבורה תשע"ח (2018) היה בוגלר מבין מדליקי המשואות ביד ושם.
משפחתו

לשמואל ולשושנה בן, אבי, יליד 1953, ובת, ענת בוגלר-בן אוליאל, חמש נכדות וחמישה נינים.
ספר בהשתתפות בוגלר

בספרה של מיכל פרינס "רק הילדות אינה מזדקנת" (הוצאת כרמל, עריכה: מירה קני-פז, (2013)) מועלה סיפורם של שמונה שורדי שואה שחוו את השואה בילדותם. הספר הוא פרי השתתפותם של קבוצת כתיבה אוטוביוגרפית שהתקיימה בסניף 'עמך' בירושלים.
בקבוצה נמנים: רחל צלניקר, מרגלית פריד, שמואל בוגלר, אסתר רוטר, יעקב הצובאי, יונה אלטשולר, אליסיה וסרטייל ומירה קני-פז,
ארגון יוצאי מרכז אירופה, סניף ירושלים אירח שלושה מהכותבים: כולל את בוגלר, אשר סיפרו את סיפור השתיקה, הכתיבה והשחרור.
לקריאה נוספת

"שמענו יריות וככה הגיהנום התחיל" (עדויותיהם של ששת מדליקי המשואות בטקס שפתח את אירועי יום הזיכרון לשואה ולגבורה)  (כיכר השבת, יום השואה והגבורה, 11 באפריל 2018)
הערות שוליים

↑  מדליקי המשואות: שמואל בוגלר - יום הזיכרון לשואה ולגבורה תשע"ח, יד ושם
↑  שטורליהויהי (Sátoraljaújhely)  יד ושם,  המכון הבינלאומי לחקר השואה, האנציקלופדיה של הגטאות
↑  "זוהי הנקמה שלי בנאצים" סיפורו של ניצול השואה שמואל בוגלר mynet ירושלים, נופר רומי, 12 באפריל 2018
↑  אריאלי זיתון ורוזן: הפגנת השוטרים הראשונה במשטרת ישראל ייצור ידע - האתר של ד"ר פנחס יחזקאלי
↑  המסע לפולין 2012 תיכון מגידו
↑  ניצל מהתופת, נפל בשבי והפך לקצין צפו בסיפור חייו של שמואל בוגלר שהדליק אמש משואה בי"יד ושם". שמואל מתנדב עד היום ב"יד ושם" ומספר את עדותו בפני רבבות. ערוץ 7, כ"ז בניסן תשע"ח, 12,4,2018
↑  על רוטר, באתר יד ושם
↑  מיכל פרינס - "רק הילדות אינה מזדקנת" ארגון יוצאי מרכז אירופה
↑  רק הילדות אינה מזדקנת עורכת: מירה קני-פז
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010362457505171  VIAF: 95163510456710932149   WorldCat (עם VIAF): 95163510456710932149 
שמואל בוגלר בימיו במשטרה
שמואל בוגלר ואשתו, שושנה בוגלר.
תעלולים ארקטיים

| --- | --- |

 בימוי:  ברט ג'ילט או אב אייוורקס
 הופק בידי:  וולט דיסני
 מוזיקה:  ברט לואיס
 אנימטור:  וילפרד ג'קסון ז'יל דה טרמודן דייוויד הנד לס קלארק נורם פרגוסון בן שרפסטין דיק לונדי ג'וני קאנון ג'ק קינג
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  אולפני וולט דיסני
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 הקרנת בכורה:  26 ביוני 1930
 משך הקרנה:  7:00 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט מצויר 
 סרט קודם:  דג משתובב
 סרט הבא:  חצות בחנות צעצועים
 דף הסרט ב־IMDb
 
תעלולים ארקטיים (באנגלית: Arctic Antics) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי שהופץ לראשונה ב-26 ביוני 1930. הסרט הוא העשירי בסדרת הסרטים "סימפוניות טיפשיות".
הבמאי של הסרט הקצר לא ידוע בוודאות. שמו של אב אייוורקס מופיע בטיוטה, אבל אייוורקס עזב את אולפני ההנפשה של וולט דיסני ארבעה חודשים לפני שהאנימטורים התחילו להפיק את ההנפשה. ב"סימפוניות טיפשיות: לוויה לסדרה המצוירת הקלאסית" של וולט דיסני, ראסל מריט וג'יי.בי. קאופמן אומרים ש"סביר, אבל לא בטוח" שברט ג'ילט ביים את הסרט הקצר, והוסיפו: "ראיות נסיבתיות מצביעות על ג'ילט כבמאי. לאחר שאיוורקס עזב, ג'ילט ביים את כל סימפוניות טיפשיות שלאחר מכן משנת 1930, מלבד אחד. יתרה מכך, הסצנות של הוולרוס המזמר והחותמות המחיאות מורמים ישירות מתוך גלים פראיים, סרט קצר של מיקי מאוס שביים ג'ילט בסוף שנת 1929.
עלילה

בקוטב הצפוני, חיות נהנות לרקוד: הסרט הקצר מתחיל עם דוב קוטב מאונש קטן הרוקד על דוב קוטב גדול בים. בכל פעם שדוב הקוטב נתקל בפיסת קרח, הוא צולל מתחת לים והדוב המאונש קופץ אל פיסת הקרח. לאחר שהותיר אותו מאחור, הדוב המאונש חוזר אל גבו של הדוב, אם כי בסופו של דבר הוא בולע את זנבו של הדוב. דובי קוטב רבים אחרים וכמה ניבתנים רוקדים גם הם על פיסות קרח. ניבתן מנסה לתפוס דג שובב על הקוטב, בעוד ניבתנים רבים אחרים רוקדים. כלב ים מציג מופע עם דג (שבסופו של דבר הוא אוכל את הדג) סביב חבריו, שמתפעלים מהמחזה. לאחר מכן, כלב הים "משחק" עם הניבתן הנ"ל. כלב הים עושה מוזיקה עם קורות הניבתן וניביו, אבל הניבתן מפחיד אותו. והוא מגלם דמות מול כלבי הים. חבורת פינגווינים רוקדת בקו ישר, והולכת בתיק בודד, שניים-שניים.
ביקורות

הסרט היומי (21 בספטמבר 1930): "בידור מצויר של כלב ים הוא הנושא הזה של וולט דיסני, אחת מסרטי סימפוניות טיפשיות. דברים מטופשים להפליא. על רקע ארקטי, חיות קטנות מצוירות עוברות את המחוות של שירה וריקוד. הדמויות נעות בסינכרון עם המוזיקה. זה עמוס בצחוק לכולם משש עד שישים, ועוד קצת."
וראייטי (30 ביוני 1930): "טוב כמו כל סרט בסדרה זו, שהיא די טובה. ציור וסנכרון נעשה בקפידה ללא אף אחד מהטריקים המפוצצים שמקלקלים כל כך הרבה סרטים מצוירים. מצעד של פינגווינים לצלילי "חייל העץ" הוא צחוק בטוח בכל מקום עם ריקוד כלבי הים לא הרחק מאחור."
מדיה ביתית

הסרט הופץ למדיה ביתית ב-19 בדצמבר 2006, באוצרות וולט דיסני: עוד סימפוניות טיפשיות, כרך ב'.
הערות שוליים

↑  "Appraisals of New Short Subjects". The Film Daily. 21 בספטמבר 1930. נבדק ב-23 בפברואר 2020. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Talking Shorts". Variety: 15. 30 ביוני 1931. נבדק ב-23 בפברואר 2020. {{cite journal}}:  (עזרה)
תיל אבובי

האזור בבבל בו מוערך שנמצא תיל-אבובי (מסומן בירוק).
תִל אָבֻּבִּי היה יישוב, או אזור, בבבל באלף הראשון לפנה"ס, אשר מקובל לזהותו עם העיר "תל אביב" המוזכרת בספר יחזקאל ובה שכן הנביא עם גולי ממלכת יהודה בגלות בית ראשון. המידע אודות קיומו של היישוב התקבל מפיענוח לוח כתב יתדות אחד בשפה הבבלית ואין מידע מדויק על מיקומו. בעקבות הצטברות המידע אודות גולי יהודה בבבל וההקשר שנעשה בטקסט המקראי בין יישוב זה לנהר כבר, מעריכים חוקרים שהוא נמצא במרחב הגאוגרפי שבין העיר ניפור לעיר שורופק הקדומות, דרומית לבירת הממלכה, בבל.
מקורות המידע

לראשונה הופיע שמו של היישוב בפסוק בספר יחזקאל, ממנו ניתן להבין שגולי ממלכת יהודה, אשר הוגלו בידי נבוכדנצר השני, מלך בבל, בתחילת המאה השישית לפנה"ס, שכנו, בין היתר, ביישוב או אזור בשם "תל אביב" על גדות נהר כבר:
וָאָבוֹא אֶל-הַגּוֹלָה תֵּל אָבִיב הַיֹּשְׁבִים אֶל-נְהַר-כְּבָר, ואשר (וָאֵשֵׁב)--הֵמָּה, יוֹשְׁבִים שָׁם; וָאֵשֵׁב שָׁם שִׁבְעַת יָמִים, מַשְׁמִים בְּתוֹכָם.
אימות לקיומו של היישוב נמצא בלוח כתב יתדות בבבלית משנת 511 לפנה"ס (תקופת שלטונו של דריוש השני - הממלכה האחמנית), שנמצא בחפירות העיר אור בדרום בבל. הטקסט בעל האופי המסחרי, נחתם בידי סופר בשם ארד-סין ביישוב "תִל אָבֻּובִּי". תעודה זו איננה מזכירה אנשים בעלי זהות יהודאית (התעודה נמצאת היום במוזיאון הלאומי של עיראק).
מעבר לאלה, אין כל מידע אודות היישוב, תושביו וקורותיו. היישוב איננו מוזכר בתיעוד הבבלי הארכאולוגי המוכר מתקופת גלות בבל, בדגש על אוסף תעודות אל יהודו, והאוספים העסקיים של משפחות מֻרָשֻ ואֶגִבִ.
משמעות השם וזיהוי היישוב

באכדית, משמעות המושג "תיל אבובי" היא "הישוב אשר נחרב בשיטפון/במבול". על רקע אזכורו של היישוב בספר יחזקאל יחד עם תעלת ההשקיה הגדולה, "נהר כבר", והיכרות המחקר עם ריכוז היישובים היהודיים במרחב ניפור-שורופק, העלו חוקרים את האפשרות שהיישוב נמצא באזור זה. העיר שורופק עצמה מוכרת ממצאי חפירות ארכאולוגיות וממיתולוגיה מסופוטמית כמוקד של שיטפון אסוני. סביב העיר נמצאו ממצאים המעידים על הצפה בסדר גודל משמעותי שהתרחשה במאה ה-30 לפנה"ס, במעבר שבין תקופת ג'מדת נצר לתקופת השושלות הקדומות של שומר וקרוב להתגבשות סיפור המבול בעלילות גילגמש. גיבור המבול בעלילות גילגמש, אותנפישתים, מוזכר בתיעוד האכדי כאחד ממלכיה הקדומים של העיר שורופק.
עם זאת, המושג "תיל אבובי" מופיע גם בטקסטים אכדיים נוספים, לאו דווקא רק בהקשר של יישוב מסוים, אלא גם כתיאור מצב של עיר ואזור. בחוקי חמורבי מהמאה ה-18 לפנה"ס (כ-1,300 שנים לפני התעודה שנכתבה בעיר אור) מופיע קטע בו נקרא האל אדד להעניש את מפר החוקים ובין היתר מתבקש להפוך את עירו לתל חורבות שאחרי שיטפון/מבול ("תִל אָבֻבִם"). שימוש במושג בהקשר זה נמצא גם בטקסטים אשוריים מתקופת תגלת פלאסר השלישי, תוכולתי-נינורתה הראשון, שלמנאסר השלישי וסנחריב. בתעודות אלה מתואר המושג "תיל אבובי" כמצב של חורבן לאחר שיטפון/מבול ללא קשר לאתר מסוים. על רקע זה העלו חוקרים את האפשרות שגם אזכורו בספר יחזקאל מתייחס לאזור מוכה אסון ולא ליישוב קונקרטי. הגדרתו של האתר/אזור כמוכה אסון מתאים לאסטרטגיה הבבלית לשכן גולים מממלכות שנכבשו, באזורים חרבים בבבל לשם שיקומם.