stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קזחסטן
גאוגרפיה

קזחסטן משתרעת על פני שני הצדדים של נהר אוראל, שערוצו נחשב כקו המפריד בין יבשת אירופה ליבשת אסיה. לכן, לקזחסטן יש שטח בשתי יבשות: אירופה ואסיה.
קזחסטן ממוקמת במרכז אסיה, אולם כעשירית משטחה נמצא ממערב להרי אורל, בשטח אירופה. הבירה אסטנה ממוקמת במרכז המדינה. מבחינה גאוגרפית היא מהווה חלק מהערבה האירואסייתית.
קזחסטן היא המדינה התשיעית בגודלה בעולם מבחינת שטח, והייתה המדינה השנייה בגודלה בברית המועצות. שטחה הכולל הוא 2,717,300 קמ"ר, מתוכם 2,669,800 קמ"ר אדמה ורק 47,500 קמ"ר מים.
עם שטח של מעל שני מיליון קמ"ר, השווה ערך בגודלו לרוב מערב אירופה - קזחסטן היא המדינה התשיעית בגודלה בעולם. והיא המדינה מוקפת היבשה (ללא מוצא לים) הגדולה בעולם.
בדרומה היא גובלת בים הכספי, שהוא האגם הגדול בעולם, ואין ממנו מוצא למקור מים אחר.
קזחסטן גובלת ברוסיה (גבול באורך 6,467 ק"מ), סין (1,460 ק"מ), קירגיזסטן (980 ק"מ), טורקמניסטן (380 ק"מ) ואוזבקיסטן (2,300 ק"מ).
קזחסטן מחולקת ל-14 אזורים ו-159 מחוזות. במדינה ישנם 8,500 נחלים ונהרות ששבעה מתוכם הם באורך של למעלה מ-1,000 ק"מ, 48,000 אגמים, רובם קטנים, פזורים בכל רחבי המדינה.
האקלים במדינה משתנה בין העונות ונוטה להיות קיצוני. כמו מדינות אחרות באזור מרכז אסיה, החורף הוא קר מאוד ובקיץ חם מאוד.
גאוגרפיה > אוצרות טבע

בקזחסטן יש מגוון של אוצרות טבע. במעמקי המדינה זוהו 99 מרכיבים מהטבלה המחזורית של מנדלייב, נחקרו 70, ויותר מ-60 אלמנטים הופקו.
נכון לעכשיו, ידועים 493 מרבצים המכילים 1225 סוגים של חומרי גלם מינרליים. קזחסטן מדורגת במקום הראשון בעולם בעתודות הידועות של אבץ, טונגסטן ובאריט, במקום השני - כסף, עופרת וכרומיט, השלישי - נחושת ופלואוריט, הרביעי - מוליבדן, החמישי - זהב.
גאוגרפיה > אוצרות טבע > נפט

בתחילת 2009, על פי British Petroleum (BP), היקף עתודות הנפט המוכחות היה 39.6 מיליארד חביות או 6.5 מיליארד טון, המהווה 3.2% של עתודות הנפט בעולם. עתודות הנפט המוערכות בשדות הממוקמים באזור הים הכספי מהצד הקזחי בלבד מסתכמות ביותר מ-17 מיליארד טון. חברות הפקת נפט העיקריות בקזחסטן הן NK Kazmunaygas, Tengizchevroil, CNPC-Aktobemunaygas, Karachaganak Petroleum Operating ואחרות.
גאוגרפיה > אוצרות טבע > גז טבעי

עתודות הגז בקזחסטן בתחילת 2009 מסתכמות ב-1.82 טריליון מ"ק (לפי הערכות BP), המהווה 1.7% מייתרות העולם. החברות הגדולות לייצור גז בקזחסטן הן Karachaganak Petroleum Operating, NC Kazmunaygaz, CNPC-Aktobemunaygaz ואחרות. המרבצים המרכזיים של הגז בקזחסטן הם Karashyganak, Zhanazhol, Kyzyloy ואחרים.
גאוגרפיה > אוצרות טבע > אורניום

מרבצי האורניום של קזחסטן אשר התגלו עד כה מסתכמים ב-1.69 מיליון טון, המהווים 21% של עתודות האורניום בעולם (מקום שני בעולם בשנת 2005). החברה בבעלות המדינה Kazatomprom, שנוסדה בשנת 1997, אחראית על המסחר באורניום במדינה. בשנת 2005, החברה מדורגת במקום השלישי בעולם בכריית אורניום (לאחר Cameco הקנדית ו החברה הצרפתית Cogema). בשנת 2009 קזחסטן הגיעה למקום הראשון בעולם באספקה של אורניום מרוכז לשוק העולמי - הופקו 13.5 אלף טון בשנה, והנתון הזה הקדים את קנדה, אשר הייתה במשך 17 שנים במקום הראשון בתחום. בשנת 2010 היקף כריית האורניום על ידי NAC Kazatomprom הסתכם ב-17,803 טון.
מהומות 2022 בקזחסטן הביאו לעליה עולמית במחירי האורניום.
גאוגרפיה > אוצרות טבע > מחצבי מתכות

בקזחסטן נמצאים מרבצים עשירים במתכות שונות - עופרת, אבץ, כרום, זהב, ביסמוט, נחושת, מוליבדן, אלומיניום, ברזל, מנגן, אלמנטים דליקים נדירים, ואצורת טבע לא מתכתיים - פחם, זרחן וכו'.
דמוגרפיה

בקזחסטן חיים 19,398,331 תושבים (נכון לשנת 2022), כאשר יש יותר נשים מגברים (48.3% גברים, 51.7% נשים). תוחלת החיים במדינה היא 73.76 שנים. שיעור הפריון עומד על כשלושה ילדים בממוצע באישה.
הקבוצה האתנית הראשית במדינה היא הקזחים אשר מהווים כ-70.4% מהאוכלוסייה, ואחריהם רוסים - 15.5%, אוזבקים - 3.2%, אוקראינים - 2%, אויגורים - 1.5%, גרמנים - 1.2% וטטרים - 1.1%.
החברה בקזחסטן היא מגוונת מבחינה דתית. על פי מפקד האוכלוסין של 2021, 69.3% מהאוכלוסייה הם מוסלמים, ברובם סונים, 17.2% הם נוצרים, 0.2% אחרים (בעיקר בודהיסטים ויהודים) ו-13.3% חסרי דת או בחרו לא לענות על השאלה.
השפות בהן מדברים התושבים הן קזחית ורוסית.
בקזחסטן יש גם קהילה יהודית. יש המעריכים כי יהודים ישבו באזור קזחסטן כבר לאחר גלות בבל וכחלק מפיזור היהודים באימפריה הפרסית. יהודים סוחרים נדדו גם באזורים כמו קזחסטן בדרכם מרוסיה להודו וסין. כמו רוב הקהילות היהודיות במרכז אסיה, לא מנתה הקהילה יהודים רבים. בקזחסטן גרים כיום כעשרים אלף יהודים. רובם הם יהודים אשכנזים שהגיעו לאזור ממזרח אירופה בתקופת השלטון הסובייטי.
יחסים עם ישראל

ב-10 באפריל 1992 מוסדו יחסים בין המדינות בתחילה ברמת קונסוליות. באוגוסט 1992 הוקמה שגרירות ישראל בקזחסטן ובמאי 1996 הוקמה שגרירות קזחסטן בתל אביב. ישראל ראתה חשיבות מיוחדת בכינון יחסים עם מדינה שרוב אוכלוסייתה מוסלמית.
בשנים 1995 ו-2000 נערכו ביקורים רשמיים של נשיא קזחסטן נורסולטאן נזרבייב בישראל. באוקטובר 2006 הגיעה משלחת רשמית לישראל בראשות סגן ראש הממשלה מקסימוב.
בשנים 1995 (כשר חוץ) ו-2002 (כסגן ראש ממשלה) ביקר שמעון פרס בקזחסטן.
על פי מכון היצוא הישראלי היקף הסחר של ישראל מול קזחסטן הסתכם בשנת 2010 בכ-63 מיליון דולר (לא כולל חומרי אנרגיה), עלייה של כ־8.5% לעומת תקופה מקבילה אשתקד. יצוא הסחורות בשנה זו הסתכם בכ-62 מיליון דולר, עלייה של כ-10% בהשוואה לתקופה מקבילה אשתקד, עם זאת נרשמת ירידה בהיקפי היצוא בהשוואה לשנים 2008 ו-2007. יבוא הסחורות של ישראל מקזחסטן נמצא בירידה מתמדת משנת 2008. בשנת 2010 הסתכם בכ-300 אלף דולר, ירידה של כ-66% בהשוואה לתקופה מקבילה אשתקד.
בדצמבר 2016 הגיע ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו לביקור ראשון של ראש ממשלה ישראלי במדינה.
בינואר 2017 החליטה קזחסטן על ביטול הצורך בוויזה לתיירים ישראליים.
ראו גם

מרכז אסיה
נורסולטן נזרבייב
יהדות קזחסטן
אולימפיאדת סנט לואיס (1904)

| --- | --- |

 עיר מארחת:  ארצות הברית סנט לואיס, ארצות הברית
 מדינות משתתפות:  12
 ספורטאים משתתפים:  651 (645 גברים, 6 נשים)
 תחרויות:  95 תחרויות ב-18 ענפים
 טקס הפתיחה:  1 ביולי 1904
 טקס הנעילה:  23 בנובמבר 1904
 נפתח רשמית על ידי:  דייוויד פרנסיס
 האצטדיון הראשי:  שדה פרנסיס
 הערים שהתמודדו על האירוח:  שיקגו
 → אולימפיאדת פריז אולימפיאדת אתונה ← 
אולימפיאדת סנט לואיס (1904) היא האולימפיאדה השלישית בעת החדשה. היא נמשכה כמעט 5 חודשים, מ-1 ביולי עד 23 בנובמבר 1904. במקור המשחקים היו אמורים להיערך בשיקגו. אך מארגני התערוכה העולמית שנערכה בסנט לואיס אז העיר הרביעית בגודלה בארצות הברית, מ-30 באפריל עד 23 בנובמבר 1904, לציון מאה שנה לרכישת לואיזיאנה. לא רצו שיהיה אירוע בינלאומי במקביל לתערוכה. ועל כן לחצו על פייר דה קוברטן להעביר אותה לעירם.
מרבית ספורטאי הצמרת העולמית מאירופה לא השתתפו בהם, עקב העלויות והקושי להגיע לסנט לואיס הנמצאת במרחק של כ-1500 קילומטרים דרום מערבית לניו יורק בלב ארצות הברית. וכן עקב המתיחות שהתעוררה בעקבות מלחמת רוסיה–יפן. על כן השתתפו בתחרות בתחרויות השתתפו 651 ספורטאים (80% מהם אמריקאים) מ-12 מדינות בלבד.
אולימפיאדת סנט לואיס הייתה האולימפיאדה הראשונה בה הוענקו למנצחים בתחרויות מדליות במתכונת המוכרת - מדליות זהב, כסף, וארד למקומות הראשון, השני, והשלישי בהתאמה.
תחרויות

בכמה מהתחרויות התחרו לראשונה באולימפיאדת סנט לואיס. זו הייתה האולימפיאדה הראשונה בה התחרו בענפי האגרוף והקפיצה למים. באתלטיקה נערכה לראשונה תחרות בקרב עשר, ובהיאבקות נערכו לראשונה תחרויות בסגנון חופשי.
במקום תחרויות הקרוקט שהיו באולימפיאדת פריז ב-1900, הייתה תחרות בענף דומה, רוק (Roque), הפעם היחידה שהתחרו בענף זה באולימפיאדה. גם ענף הלקרוס נכנס לראשונה, אך התחרו בו עוד פעם אחת בלבד, באולימפיאדת לונדון ב-1908.
בסך הכל כללה האולימפיאדה 95 תחרויות רשמיות, בענפים הבאים:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  אופניים  אגרוף  אתלטיקה  גולף  התעמלות מכשירים  היאבקות |  הרמת משקולות  חתירה  טניס  כדורגל  כדורמים  לקרוס |  משיכת חבל  סיף  קפיצה למים  קשתות  רוק (Roque), סוג של קרוקט  שחייה |  |  |  |  |  |
אירועים בולטים > אתלטיקה

אתלטי ארצות הברית (ארצות הברית), זכו בכל מדליות הזהב (23) פרט לשתיים.
ארצ'י האן, ג'יימס לייטבודי, הארי הילמן וריי יורי זכו כל אחד ב-3 מדליות זהב. ליורי זו הייתה זכייה נוספת ב-3 מדליות זהב.
מאיר פרינסטיין היהודי זכה בשתי מדליות זהב והגן על תוארו בקפיצה משולשת.
ג'ון פלנגן הגן על תוארו ביידוי פטיש.
פרדריק לורז שחצה ראשון את קו הסיום בריצת המרתון רימה בתחרות. את מרבית הריצה עבר בנסיעה נעימה במכונית עם מאמנו עד שזו הפסיקה לעבוד. ברוב חוצפתו אף חגג את "ניצחונו" כשהצטלם כאלוף האולימפי עם אליס רוזוולט בתו של נשיא ארצות הברית תאודור רוזוולט. לאחר שהתגלתה התרמית הועברה מדליית הזהב לתומאס היקס מארצות הברית שבמהלך הריצה נראה תשוש ולכן קיבל מעוזריו ברנדי, חלבון ביצה ושתי מנות של סטריכנין (1 מ"ג כל אחת) שסייעו לו לסיים את הריצה (מנה נוספת של סטריכנין יכלה להיות קטלנית עבורו). לאחר שחצה היקס את קו הסיום הוא התמוטט. בשל התנאים הקשים בריצה, רק 14 רצים מתוך 32 הצליחו לסיים אותה.
אירועים בולטים > התעמלות

אנטון היידה (ארצות הברית ארצות הברית), זכה ב-6 מדליות, 5 זהב ו-1 כסף.
ג'ורג' אייזר (ארצות הברית ארצות הברית), זכה ב-6 מדליות, 3 זהב, 2 כסף ו-1 ארד, אף על פי שרגלו השמאלית הייתה רגל מעץ.
אירועים בולטים > טניס

כל המדליות הוענקו לטניסאי ארצות הברית (ארצות הברית).
אירועים בולטים > שחייה

צ'ארלס דניאלס (ארצות הברית ארצות הברית), זכה ב-5 מדליות, 3 זהב, 1 כסף ו-1 ארד.
אמיל ראוש (הקיסרות הגרמנית גרמניה), זכה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד.
זולטאן הלמיי (הונגריה (1867–1918) הונגריה), זכה בשתי מדליות זהב כולל המשחה היוקרתי ל-100 יארד חופשי.
אירועים בולטים > ענפים אחרים

פרנק קוגלר (אנ') (הקיסרות הגרמנית גרמניה) זכה בארבע מדליות: מדליית כסף בהיאבקות, שתי מדליות ארד בהרמת משקולות, ומדליית ארד במשיכת חבל. בכך הפך לספורטאי היחיד שזכה במדליות משלושה ענפי ספורט שונים באותה האולימפיאדה.
טבלת מדליות

| מיקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ארצות הברית ארצות הברית (מארחת) | 78 | 83 | 77 | 238 |
| 2 | הקיסרות הגרמנית גרמניה | 4 | 4 | 5 | 13 |
| 3 | קובה קובה | 4 | 2 | 3 | 9 |
| 4 | קנדה (1868-1921) קנדה | 4 | 1 | 0 | 5 |
| 5 | הונגריה (1867–1918) הונגריה | 2 | 1 | 1 | 4 |
| 6 | הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד בריטניה | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 6 | הוועד האולימפי הבינלאומי קבוצה מעורבת | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 8 | ממלכת יוון יוון | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 8 | שווייץ שווייץ | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 10 | המלוכה ההבסבורגית אוסטריה | 0 | 0 | 1 | 1 |
|  | בסך הכל | 96 | 92 | 92 | 280 |
ראו גם

יהודים באולימפיאדת סנט לואיס
הערות שוליים

↑  פרנק קוגלר היה גרמני שהיגר לארצות הברית ובחלק מהמקורות מופיע כמי שייצג את ארצות הברית, כחלק מנבחרת St. Louis Southwest Turnverein. בדיעבד התברר שקוגלר קיבל אזרחות אמריקאית רק ב-1913, הרישומים תוקנו בהתאם, ובאתר הרשמי של הוועד האולימפי הוא מופיע כיום כמי שייצג את גרמניה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008637785605171  GND: 10095731-6  LCCN: n87940156  VIAF: 131448501   WorldCat (עם VIAF): 131448501 
מדליית הכסף של המשחקים לריצת 800 מ'
בן בריל

| --- | --- |
בן בריל 1968
בן בריל 1968
 לידה:  16 ביולי 1912 אמסטרדם, הולנד
 פטירה:  11 בספטמבר 2003 (בגיל 91) אמסטרדם, הולנד
 מידע כללי
 שם לידה:  Barend Bril
 מדינה:  הולנד הולנדי
 ספורט
 ענף ספורט:  איגרוף
 משקל:  זבוב
 הישגים
 שיאים אישיים:  אלוף הולנד   אלוף המכבייה השנייה
בן (בארנד) בריל (בהולנדית: Barend (Ben) Bril‏, 16 ביולי 1912 - 11 בספטמבר 2003), היה מתאגרף יהודי הולנדי, 9 פעמים ברציפות אלוף הולנד, אלוף המכביה השנייה ובמלחמת העולם השנייה ניצול שואה בזכות יכולות האגרוף שלו.
קורות חיים

בן בריל נולד ברובע היהודי באמסטרדם, רובע Valkenburgstraat, הולנד, אחד מששת ילדיהם של זוג יהודים, אברהם בריל, דייג במקצועו וקלרתי (לבית מופי). בילדותו התאמן באגרוף במועדון מכבי המקומי.
לאחר שזכה באליפות הולנד באגרוף ולמרות גילו הצעיר הורשה בריל להשתתף באולימפיאדת אמסטרדם (1928). במשחקים עצמם הוא היה הספורטאי הצעיר במשלחת ההולנדית, 16 שנים ו-23 ימים וסיים במקום חמישי במשקל זבוב עד 51 ק"ג, לאחר שהגיע לסבוב רבע הגמר.
לאולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) לא נשלח, בעקבות החלטתו של יושב ראש הוועד האולימפי ההולנדי, שהיה חבר במפלגה הנאצית ההולנדית.
במכביה השנייה שנערכה בשנת 1935 זכה בריל במדליית זהב ומאז החל לענוד את מגן הדוד על מכנסיו בכל תחרות אגרוף בה השתתף. את אולימפיאדת ברלין (1936) החרים בגלל השלטון הנאצי בגרמניה הנאצית.
במלחמת העולם השנייה הסתתרה משפחת בריל הקטנה (בריל, אשתו ובנם) בדירת מסתור, אך כעבור כשנה נשלחו בריל ומשפחתו לברגן-בלזן בעקבות הלשנה של מי שהיה נושא הדגל ההולנדי במצעד הפתיחה של המשחקים האולימפיים באמסטרדם, 1928, סאם אולי. אולי עצמו הורשע לאחר תום המלחמה, נידון למאסר ומת בכלא ב-1975.
שלושה מארבעת אחיו ואחותו של בריל, שהיו נשואים עם ילדים, לא שרדו את השואה. מכל משפחתו ניצלו רק הוא ואחיו הצעיר, הארי (נפטר ב-6 באוגוסט 1966). בריל ניצל תודות ליכולת האגרוף שלו, ששעשעה את הנאצים ומנעה מהם להורגו.
לאחר המלחמה והחל מ-1963 הפך בריל לשופט אגרוף ידוע, ששפט בין השאר גם במשחקיהם האולימפיים של ג'ו פרייז'ר (אולימפיאדת טוקיו (1964)), ג'ורג' פורמן (אולימפיאדת מקסיקו (1968)) ועוד.
הוא נפטר בשנת 2003 באמסטרדם, בגיל 91. היה נשוי לסיליה ואב לבן.
בשנת 2006 פורסמה הביוגרפיה שלו, Ben Bril - Davidsster als Ereteken, מאת Ed van Opzeeland.
בריל - 1965
קולנוע אסתר

ערך זה עוסק בבית קולנוע בכיכר דיזנגוף בתל אביב. אם התכוונתם לבית קולנוע בכיכר העצמאות בנתניה, ראו .
| --- | --- |

קולנוע אסתר
 מידע כללי
 סוג:  בית קולנוע, בית מלון 
 שימוש:  הוסב לבית מלון
 על שם:  אסתר 
 כתובת:  כיכר דיזנגוף
 מיקום:   תל אביב-יפו
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1938–1939
 תאריך פתיחה רשמי:  1939 
 אדריכל:  יהודה מגידוביץ, רפאל מגידו
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות מודרנית 
 
 קואורדינטות:  32°04′41″N 34°46′29″E﻿ / ﻿32.078055555556°N 34.774722222222°E﻿ / 32.078055555556; 34.774722222222
 אתר רשמי
 תבנית:לשוניות2
 
תוכניית שבוע הפתיחה של בית הקולנוע, החל מ-30 במרץ 1939, במוקד התוכנית  הקרנת הסרט שלגיה ושבעת הגמדים
מראה הפינה הדרום-מערבית של המבנה
כיכר דיזנגוף המונמכת, ממרפסת המלון
בניין קולנוע אסתר שבתל אביב נבנה בכיכר דיזנגוף בשנים 1938–1939. יזמי הבניין ובעליו היו הזוג אסתר ומשה נתנאל שעלו מהעיר עדן בשנת 1924 והם ומשפחתם בנו בתל אביב כ-25 בניינים שרובם הוכרזו כבתים לשימור. בשנת 1998 הוסב הבניין לבית מלון בשם מלון סינמה.
בית הקולנוע

מתכנני הבניין הם האדריכל יהודה מגידוביץ ובנו המהנדס רפאל מגידו, שחרגו בתכנון מהקו המנחה שהציבה אדריכלית הכיכר ג'ניה אוורבוך. הם יצרו בניין העומד על עמודים ובחזית קעורה כלפי פנים הבניין. את המרפסות התחילו מגזע בניין "נקי" הצומח מפינת הבניין ברחוב זמנהוף והן עוטפות את הבניין לחזית הפונה לכיכר ולרחוב ריינס. המרפסות היוו מעין תבליט וקישוט, ללא קשר למה שקורה בפנים הבניין.
חללי ענק ליוו את הנכנס ללובי הקולנוע: פואייה הכניסה, חלל גרם המדרגות המונומנטלי, וחללי הכניסה לאולם וליציע הקולנוע. חלל מרהיב ודומה נבנה גם בבית הקפה שנקרא: "קפה אמנות" (כיום סניף של הבנק הבינלאומי), בשטחו הענק שכנה פינת ריקוד והוא שימש את מיוחסי העיר ואנשי הצבא הבריטיים במשך שנים. לאחר קום המדינה שימש כסניף של הוועד למען החייל. בפינת הבניין, פינת רחוב ריינס, נפתח בית הכלבו הראשון בעיר, "אקמן", שאותו הקים אריך אקמן.
הקולנוע היה בן 1,000 מקומות ישיבה, רובם באולם וחלקם ביציע הקולנוע. היציע היה בעל תאים למכובדים ובהם כורסאות מרופדות בעור (הכורסאות נמצאות היום בלובי המלון). היה זה ראשון המבנים בארץ ישראל שהותקן בו מיזוג אוויר מרכזי, מתוצרת "קארייר".
הסרט הראשון שהוצג בקולנוע אסתר (בשנתו הראשונה הוא נקרא "קולנוע כיכר דיזנגוף") היה "שלגיה ושבעת הגמדים". למעלה מחמישים שנה פעל הקולנוע תחת הנהלתם של בני משפחת נתנאל-גולדשמיד ושותפים נוספים. מיטב הסרטים ההוליוודיים והאירופאיים הוצגו בבית הקולנוע, שנחשב לאחד מהטובים בארץ, ושימש כבית הקולנוע המרכזי לסרטי MGM (מטרו גולדווין מאייר). בין הסרטים הידועים שהוקרנו בו היו: "בן חור", "נוסע עובר בגשם", "וודסטוק", "עמנואל", "הארי המזוהם", "טריניטי" "פנטסיה" ואחרים.
אולם הקולנוע שימש בשנותיו הראשונות גם בבית כנסת בימי החגים, וכאולם למופעי אגרוף ולכינוסים פוליטיים רבים.
בית מלון

בשנת 1998 הסבו בני משפחת המייסדים את בית הקולנוע לבית מלון, שהיה למלון הבוטיק הראשון בארץ שנבנה בתור שכזה. המלון פתח את דלתותיו בשנת 2001. במלון 85 חדרי אירוח, חדר אוכל הפתוח לכיפת השמיים והמסמל את חלל אולם הקולנוע. במרפסת הגג הפתוחה ששטחה למעלה מ-350 מ"ר נערכים אירועים רבים.
אריה דבילנסקי, אדריכל השימור והשינוי, בתיאום ובשיתוף עם היזם בן המשפחה, ההיסטריון דני גולדשמיד, עיצבו את המלון בהשראת קולנוע וארכיטקטורת באוהאוס.
הבניין הוא בניין לשימור מחמיר הן בחזיתות הפונות לרחוב והן בחלקיו הפנימיים. באופן שכזה שומרו: לובי הכניסה וחלל חדר המדרגות של הקולנוע לשעבר. בחללים אלו נתלו מחדש גופי התאורה המקוריים העשויים פליז ונחושת, הושאר המעקה הדקורטיבי ומאחז היד המתעגל במעלה המדרגות, החלונות הבלגיים המקוריים וויטרינות התצוגה של ה"בקרוב". העולה בגרם המדרגות המהודר מרגיש את משק ההיסטוריה ואת השחיקה שנעשתה בשיש המדרגות במשך עשרות שנות עלייה לאולם הקולנוע.
בלובי המלון, בגלריה ובחלל חדר המדרגות ישנה תצוגה של תולדות "קולנוע אסתר". התצוגה משלבת בין צילומי התקופה של הקולנוע והווי החיים של כיכר דיזנגוף. כרזות הסרטים שהוצגו, הזמנות לפתיחתו של הקולנוע ולסרטים נוספים, חפצים אותנטיים: לוחות החשמל המיוחדים, כיסאות העץ המקוריים, כורסאות מתאי היציע ועל כולם שתי מקרנות הענק המקוריות משנות ה-30 ומשנות ה-40.
גלריה

המדרגות המרכזיות ואריחי הזכוכית שמעליהן
המדרגות המרכזיות (מבט מלמעלה)
הפואייה, כיום לובי המלון
כיסאות הקולנוע המקוריים, המשמשים כאלמנט עיצובי
מקרנת קולנוע אסתר, שניצבת כיום בלובי המלון
ליטא במשחקים האולימפיים

ליטא השתתפה בכל המשחקים האולימפיים מאז הכריזה על עצמאותה ב-1991. עוד קודם לכן, השתתפה בשתי אולימפיאדות בתקופה הקצרה בה הייתה מדינה עצמאית בין שתי מלחמות העולם, אולימפיאדת פריז (1924) ואולימפיאדת אמסטרדם (1928). בין 1952 ל-1988 התחרו ספורטאים ליטאים במסגרת משלחת ברית המועצות. בשש האולימפיאדות שנערכו מאז אולימפיאדת ברצלונה (1992), זכו הספורטאים הליטאים ב-26 מדליות ב-12 ענפים שונים, מהן שש מדליות זהב. הענפים בהם התבלטה ליטא במיוחד הם אתלטיקה (ובפרט זריקת דיסקוס), כדורסל וקרב חמש מודרני.
ליטא השתתפה גם בכל אולימפיאדות החורף שנערכו מאז אולימפיאדת אלברוויל (1992), וכן באולימפיאדת סנט מוריץ (1928). עד כה, לא זכו ספורטאים ליטאים במדליות באולימפיאדות בחורף.
היסטוריה > 1924 עד 1936

בשנת 1918, במהלך מלחמת העולם הראשונה, הכריזה ליטא על עצמאותה, ובשנת 1924 שלחה ספורטאים לאולימפיאדת פריז. המשלחת הליטאית כללה 11 כדורגלנים ושני רוכבי אופניים. נבחרת הכדורגל לא התאמנה מעולם לפני המשחקים, והיא הגיע לפריז 12 שעות לפני המשחק הראשון, לאחר מסע בן ארבעים שעות מקובנה. המשחק, מול נבחרת שווייץ, הסתיים בתבוסה 9-0. רוכבי האופניים אף הם נחלו כישלון, ולא סיימו את המרוץ בן 188 הקילומטרים.
לאולימפיאדת אמסטרדם (1928) שלחה ליטא משלחת בת שנים עשר ספורטאים, שהתחרו באתלטיקה, אגרוף, רכיבת אופניים והרמת משקולות. ההישג הטוב ביותר היה של המתאגרף יואוזס וינצ'ה, שסיים במקומות 8-5.
ליטא לא שלחה משלחת לאולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) מסיבות כלכליות, ולאולימפיאדת ברלין (1936) לא הזמינה אותה גרמניה, בשל סכסוך בין המדינות על אזור קלייפדה. ב-1940 נכבשה ליטא על ידי ברית המועצות, וחדלה להיות מדינה עצמאית.
היסטוריה > 1948 עד 1988

בין אולימפיאדת הלסינקי (1952) לאולימפיאדת סיאול (1988) התחרו ספורטאים ליטאים במסגרת המשלחת הסובייטית. 57 ספורטאים ליטאים זכו במדליות בתקופה זו. שבעה מהם זכו במדליות זהב בענפים אישיים, ורבים אחרים היו שותפים לזכיותיהן של הנבחרות הסובייטיות בענפים הקבוצתיים, ובהם כדורסל, כדורגל, כדורעף וכדוריד.
אולימפיאדות החורף

אף ספורטאי ליטאי לא זכה במדליה אולימפית במשחקי החורף. להישג הגבוה ביותר הגיעו המחליקים האומנותיים מרגריטה דורביאזקו ופובילאס ואנאגאס, שסיימו במקום השביעי באולימפיאדת טורינו (2006). קסטוטיס בולוטה אמנם סיים במקום החמישי בהחלקה מהירה ל-10,000 מטרים באולימפיאדת סנט מוריץ (1928), אך בתחרות זו השתתפו רק שבעה מתמודדים.
מדליות

| --- | --- |
 :  ראו גם – מדליות במשחקים האולימפיים
מדליות > לפי אולימפיאדה

באולימפיאדות הקיץ:
| אולימפיאדה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
אולימפיאדת פריז (1924): 0
אולימפיאדת אמסטרדם (1928): 0
1932–1948: לא השתתפה
1952–1988: השתתפה כחלק מברית המועצות
| אולימפיאדת ברצלונה (1992) | 1 | 0 | 1 | 2 |
| אולימפיאדת אטלנטה (1996) | 0 | 0 | 1 | 1 |
| אולימפיאדת סידני (2000) | 2 | 0 | 3 | 5 |
| אולימפיאדת אתונה (2004) | 1 | 2 | 0 | 3 |
| אולימפיאדת בייג'ינג (2008) | 0 | 3 | 2 | 5 |
| אולימפיאדת לונדון (2012) | 2 | 0 | 3 | 5 |
| אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) | 0 | 1 | 3 | 4 |
| אולימפיאדת טוקיו (2020) | 0 | 1 | 0 | 1 |
| סך הכל | 6 | 7 | 13 | 26 |
מדליות > לפי ענף

בענפי הקיץ:
| ענף | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | 3 | 1 | 2 | 6 |
|  קרב חמש מודרני | 1 | 3 | 1 | 5 |
|  קליעה | 1 | 0 | 0 | 1 |
|  שחייה | 1 | 0 | 0 | 1 |
|  חתירה | 0 | 1 | 2 | 3 |
|  היאבקות | 0 | 1 | 1 | 2 |
|  שיט | 0 | 1 | 0 | 1 |
|  כדורסל | 0 | 0 | 3 | 3 |
|  אופניים | 0 | 0 | 1 | 1 |
|  אגרוף | 0 | 0 | 1 | 1 |
|  הרמת משקולות | 0 | 0 | 1 | 1 |
|  קאנו/קיאק | 0 | 0 | 1 | 1 |
| סך הכל | 6 | 7 | 13 | 26 |
ראו גם

ליטא במשחקים הפאראלימפיים
ליטא במשחקים האולימפיים לנוער
הערות שוליים

↑  "Medals by Games" [מדליות לפי משחקים]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-28 באפריל 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  "Medals by Sports" [מדליות לפי ענפי ספורט]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-28 באפריל 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
רוכבת האופניים יולנטה פוליביציוטה (במרכז)
השחיינית רותה מיילוטיטה, עם מדליית הזהב בה זכתה בלונדון
מרים המשקולות אאורימאס דידז'באליס, שזכה במדליית ארד בריו, במהלך המשחקים
שחקן נבחרת ליטא באולימפיאדות שבין 2000 ל-2012, ונושא הדגל ב-2008, שרונאס יאסיקביצ'יוס נושא דברים בפני קהל בווילנא, לצד חבריו לנבחרת
לאורה אסאדאוקאיטה, עם מדליית הזהב בה זכתה בקרב חמש מודרני, באולימפיאדת לונדון
החותרות דונאטה וישטארטאיטה ומילדה ואלצ'יוקאיטה, שזכו במדליית ארד בריו
קראטה

ערך זה עוסק באמנות לחימה. אם התכוונתם לעיירה באוסטרליה, ראו .
| --- | --- |

 
 ארץ מקור:  יפן יפן/איי ריוקיו
 תאריך ייסוד:  רוב הסגנונות אורגנו לצורתם הנוכחית במהלך המאה ה-20.
 מייסד:  מספר רב של מייסדים, רובם במקור מאיי הריוקיו.
 סגנון:  סטרייקינג
 התפתחה מ:  הגנה עצמית אוקינאווית מקורית (אוקינאווה-טה), ואמנויות לחימה מדרום סין (בייחוד אמנויות מהזרם שהתפתח מאוחר יותר ל-עגור לבן פוג'יאני).
 אמנים מפורסמים:  אנקו איטוסו, סוקון מטסומורה, גיצ'ין פונאקושי, קנווה מאבוני, קנבון ווייצ'י, קנריו היגאונה, צ'וג'ון מיאגי, מוריו היגאונה, טודה סוקגאווה, מאסוטאצו אויאמה, גוגן יאמאגוצ'י, מייטאטסו יאגי, קיוהידה שינג'ו, טטסוהירו הוקאמה
 ספורט אולימפי:  כן (החל מאולימפיאדת טוקיו (2020))
קראטה (ביפנית: ‏空手道קובץ:Ja-Karate.oga‏Ⓘ‏) היא אמנות לחימה יפנית-אוקינאווית מודרנית (גנדאי בודו) וספורט לחימה שהתפתחה מקבוצה של כמה עשרות אמנויות לחימה בעלות שורשים היסטוריים קרובים. אמנויות לחימה אלה נחשבות כיום 'יפניות'. בפועל, מקורן בממלכת ריוקיו ששלטה באי אוקינאווה, היום חלק מיפן. ניכרת בהן השפעה משמעותית של אמנויות לחימה שמקורן בדרום סין. כיום ישנה הפרדה ברורה בין סגנונות קראטה 'יפניים' (ויותר מודרניים) לאלה הנחשבים 'אוקינאווים'. [דרוש מקור]
כל סגנונות הקראטה מאופיינים בדגש על שימוש בהכאה כאמצעי מרכזי ללחימה והגנה עצמית, חולקים ביניהם מגוון רחב של טכניקות ותנוחות גוף דומות או זהות, ומשתמשים בקאטה כאמצעי מרכזי לתרגול והעברת ידע. במהלך המאה ה-20, כל סגנונות הקראטה אימצו את הלבוש ואת שיטת הדירוג שפותחה על ידי ג'יגורו קאנו עבור ג'ודו. התלבושת הנהוגה נקראת קייקוגי ואותה משלימה חגורה צבעונית המייצגת את דירוג המתרגל.
בדומה לאמנויות לחימה רבות אחרות מן המזרח, הקראטה המסורתי מלווה ברבדים תרבותיים עמוקים, המשליכים על אופן תרגול האמנות, ולרוב דורשים את אימוצה כ-'דרך חיים'. כזה הוא אופיו של הקראטה המסורתי. בה-בעת, קיימים גם סגנונות קראטה פחות מסורתיים ויותר ספורטיביים, שמאפיינים אלה פחות בולטים בהם, או שאינם קיימים כלל. מעבר להבחנה בין השיטות ובתי ספר השונים כיום מקובלת בעולם ההבחנה בין הקראטה המסורתי (Traditional Karate) לבין הקראטה המודרני / ספורטיבי. שני זרמים אלה שונים מהותית זה מזה בהיבטים הפילוסופיים, טכניים ותחרותיים ומנוהלים בהתאמה על ידי שני הגופים העולמיים WTKF (מסורתי) ו-WKF (מודרני). בישראל קיימים בהתאמה שני גופים המוכרים על ידי משרד הספורט – איגוד הקראטה המסורתי והתאחדות הקראטה בישראל.
בניגוד לדעה הרווחת, בקראטה אין שימוש בכלי נשק. אמנות השימוש בכלי נשק אוקינאווים נקראת קובודו. לעיתים מורה, בית ספר או ארגון נתון ילמד גם קראטה וגם קובודו. עם זאת, מבחינה היסטורית, אמנויות אלה התפתחו במקביל ובסמוך, ולא היוו את אותה אמנות לחימה.