stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פורציה
בתרבות

לדמותה של פורציה הייתה השפעה תרבותית ניכרת וארוכה, עקב הייחודיות והעצמאות שלה. כך למשל:
אביגיל אדמס אימצה את שם העט "פורטיה" במכתבים לבעלה, ג'ון אדמס, הנשיא השני של ארצות הברית .
בית הספר למשפטים של ניו אינגלנד נודע במקור כבית הספר פורציה למשפטים כאשר הוקם ב-1908 כבית ספר למשפטים לנשים בלבד, והיה ידוע בשם זה עד 1969.
בסדרת הספרים רמפול, שעליה התבססה סדרת הטלוויזיה הבריטית, מכנה רומפול את פילידה ארסקין-בראון (לבית טרנט) "פורציה של הלשכה".
ג'ורג'ינה וולדון (אנ'), עורכת דין ויקטוריאנית מהוללת וזמרת סופרן חובבת, כונתה "פורציה של בתי המשפט".
פורציה הוא ירח של אורנוס, אחד מכמה הנקראים על שם דמויות שייקספיריות.
פורשיה דה רוסי (נולדה אמנדה לי רוג'רס), נשואה לאלן דג'נרס, אימצה את השם פורשיה כדי להמציא את עצמה מחדש לאחר שהפכה לדוגמנית ושחקנית.
השערת פורציה (אנ'), הקובעת שנשים בעלות שמות בלשון זכר נוטות להצליח יותר במקצוע עריכת דין מאשר מקבילות זהות אחרת, נקראת על שם הדמות.
הערות שוליים

↑  Leimberg, Inge (2011). 'What May Words Say … ?': A Reading of The Merchant of Venice. Fairleigh Dickinson University Press.
↑  Hicks, Philip (April 2005). "Portia and Marcia: Female Political Identity and the Historical Imagination, 1770–1800". The William and Mary Quarterly. Third Series. Omohundro Institute of Early American History and Culture. 62 (2): 265–294.
↑  "Law School History". New England Law. נבדק ב-19 באוגוסט 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kornstein, Daniel J. (1993). "Fie upon Your Law!". Cardozo Studies in Law and Literature. Cardozo School of Law. 5 (1, A Symposium Issue on "The Merchant of Venice"): 35–56.
↑  Martin, John (2004). "Weldon [née Thomas], Georgina (1837–1914)". Oxford Dictionary of National Biography (online ed.). Oxford University Press.
↑  Karkoschka, Erich (2001). "Comprehensive Photometry of the Rings and 16 Satellites of Uranus with the Hubble Space Telescope". Icarus. American Astronomical Society. 151 (1): 51–68.
↑  Portia, Heart & Soul, www.advocate.com (באנגלית)
↑  Delistraty, Cody (30 July 2014). "Who Wins in the Name Game?". The Atlantic
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007590644105171  LCCN: sh2010011178 
פורציה (1888) מאת הנרי וודס
La belle Portia (1886) אלכסנדר קבנל
פורציה ושילוק, מאת תומאס סאלי
פליוקן

הג'וספורטיגסי היה גדול המכרסמים מעולם והוא הגיע למשקל של יותר מטון.
פליוקן (Pliocene) היא תקופה בנאוגן מעידן הקנוזואיקון. משך תקופתה 3.75 מיליוני שנים, מלפני 5.5 מיליוני שנים ועד לפני 2.5 מיליוני שנים. עם זאת זהו טווח נזיל יחסית, מאחר שהסלעים בהם מגדירים את התקופה פחות בולטים. הצורה העיקרית של החישוב היא במעבר מהמיוקן הנחשב לחמים יחסית לפליסטוקן הקריר יותר, בו הופיע עידן הקרח.
האקלים של הפליוקן הפך לקר ועונתי יותר מאשר במיוקן ואזורי יערות הפכו לערבות עשב או לטונדרה. גם המדבריות גדלו יותר בתקופה זו, בה יבשות רבות וזרמים ימיים שינו ממסלולם.
בתקופה זו התפתחו מיני ההומינידים ובראשם האוסטרלופיתקוס וכן מיני בעלי חיים גדולים שהופיעו גם במשך הפליסטוקן. באמריקה התרחשה אז ההחלפה האמריקאית הגדולה. דבר זה הכחיד או גרם לשגשוגם של מינים רבים בשתי האמריקות.
ראו גם

לוח הזמנים הגאולוגי
פינץ' (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  מיגל ספוצ'ניק 
 הופק בידי:  קווין מיישר, Jackie Levine, ג'ק רפקי, רוברט זמקיס, Daniel Maze 
 תסריט:  איבור פאוול, Craig Luck 
 שחקנים ראשיים:  טום הנקס קיילב לנדרי ג'ונס 
 מוזיקה:  גוסטבו סנטאולאלה 
 צילום:  ג'ו וילמס 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  ImageMovers אמבלין אנטרטיינמנט
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל אולפני אפל אפל TV פלוס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  5 בנובמבר 2021
 משך הקרנה:  115 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מדע בדיוני, סרט מסע, סרט דרמה, סרט פוסט-אפוקליפטי 
 הכנסות באתר מוג'ו:   bios
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
פינץ' (באנגלית: Finch) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת דרמה-מדע בדיוני מאת הבמאי מיגל ספוצ'ניק (אנ'), שנכתב על ידי קרייג לאק ואיבור פאוול. הוצאת הסרט לאקרנים תוכננה ל-2 באוקטובר 2020, אך נדחתה מספר פעמים עקב מגפת הקורונה העולמית. לבסוף, שונה שם הכותר מ-BIOS ל-Finch, ונמכר לאפל TV+, שהפיצה אותו בשירות הסטרימינג שלה ב-5 בנובמבר 2021.
טום הנקס מככב בסרט בתור פינץ' ויינברג, ממציא חולה, החי בכדור הארץ הפוסט אפוקליפטי, אשר יוצר רובוט כדי שזה יארח לו ולכלבו חברה ויוצא למסע ברחבי מדינתו.
עלילה

עשור חלף מאז הרסה התפרצות סולארית את שכבת האוזון, העלתה את הטמפרטורות ל-65 מעלות צלזיוס (149 מעלות פרנהייט) והפכה את כדור הארץ לשממה רדיואקטיבית ובלתי ניתנת למגורים. אחד הניצולים הבודדים, פינץ' ויינברג, מהנדס רובוטיקה, חי לבדו עם הכלב שלו, גודייר, במעבדה התת-קרקעית שלו בסנט לואיס, בבעלות החברה בה עבד לפני האסון. כאשר פינץ' מחפש אספקה, הוא לובש חליפת מגן מתוצרת עצמית ונוסע דרך האזור בקרוואן.
גוסס מהרעלת קרינה, פינץ' עובד על יצירת בן לוויה רובוט מיוחד עבור הכלב שלו שיטפל בו כשהוא כבר לא יהיה. הוא קורא לו ג'ף ומזין אותו בידע אנציקלופדי, כולל מדריך לאילוף וטיפול בכלבים.
כשסערה קיצונית מתקרבת לסנט לואיס, פינץ', ג'ף וגודייר יוצאים בקרוון הנייד לכיוון סן פרנסיסקו. עם זאת, בגלל העזיבה הנמהרת, רק 72 אחוז מהנתונים המתוכננים יכלו להעלות למוחו של ג'ף ולכן יש לו מוח דומה לזה של ילד. למרות החמרה במצבו, פינץ' עדיין מנסה ללמד את האנדרואיד כמה שיעורים חשובים על החיים וכיצד להגן על גודייר.
שחקנים ודמויות

טום הנקס – פינץ' ויינברג, ממציא חולה ואחד האנשים האחרונים על פני כדור הארץ
קיילב לנדרי ג'ונס – ג'ף, הרובוט שיצר פינץ'
הפקה

ב-27 באוקטובר 2017 הוכרז כי טום הנקס יככב בסרט פוסט-אפוקליפטי בשם BIOS העוסק ברובוט שדמותו החולה של הנקס תיצור כדי להגן על חיי כלבו האהוב כאשר הוא מת. הסרט נכתב על ידי קרייג לאק ואיבור פאוול, בבימויו של מיגל ספוצ'ניק והפקתו של רוברט זמקיס וקווין מישר. כמה אולפנים גדולים התמודדו על הזכויות על הסרט, שצפוי היה להתחיל בהפקתו בתחילת 2018. כעבור כמה ימים נודע כי הפרויקט נרכש על ידי אמבלין בידור, וחברת Universal Pictures תפיץ אותו. בינואר 2019 הצטרף קיילב לאנדרי ג'ונס לצוות הסרט לתפקיד בלכידת התנועה של רובוט שיוצר פינץ'. במרץ 2019 הצטרפה סמירה ויילי לצוות השחקנים של הסרט ובמאי 2019 הצטרפו סקיט אולריך ולורה הארייר.
הפקת הסרט התרחשה במדינת ניו מקסיקו, כולל הערים אלבקרקי, סנטה פה, שיפרוק, לוס לונאס, סוקורו והפארק הלאומי חולות לבנים. ההפקה הסתיימה במאי 2019.
הפצה

יציאת הסרט תוכננה ל-16 באפריל 2021. תאריך השחרור הקודם של הסרט היה 2 באוקטובר 2020, אך מגפת הקורונה אילצה את דחיית ההפצה.
הערות שוליים

↑  McNary, Dave (4 במאי 2018). "Film News Roundup: Tom Hanks' Sci-Fi Movie 'Bios' Dated for 2020 Release". Variety (באנגלית). נבדק ב-7 באפריל 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Kroll, Justin (9 בינואר 2019). "Caleb Landry Jones to Co-Star With Tom Hanks in Amblin's 'Bios' (EXCLUSIVE)" (באנגלית). Variety. נבדק ב-7 באפריל 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kroll, Justin (26 באוקטובר 2017). "Tom Hanks to Star in Sci-Fi Film 'Bios' From 'Game of Thrones' Director (EXCLUSIVE)". Variety (באנגלית). נבדק ב-27 באוקטובר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Tom Hanks Sci-Fi Project 'Bios' Goes to Amblin Entertainment". The Hollywood Reporter (באנגלית). נבדק ב-7 באפריל 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "'Handmaid's Tale' Star Samira Wiley Joins Tom Hanks in 'Bios' (Exclusive)". The Hollywood Reporter (באנגלית). נבדק ב-7 באפריל 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Dela Paz, Maggie (22 במאי 2019). "Skeet Ulrich and Laura Harrier Join Tom Hank's Sci-Fi Film Bios". Coming Soon (באנגלית). נבדק ב-22 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Murray, Rebecca (22 במאי 2019). "Skeet Ulrich and Laura Harrier Join Tom Hanks in 'Bios'". Showbizjunkies.com (באנגלית). נבדק ב-22 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  D'Alessandro, Anthony (12 ביוני 2020). "Tom Hanks Sci-Fi Movie 'Bios' Moves To 2021". Deadline Hollywood (באנגלית). נבדק ב-12 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Universal Sets Tom Hanks' Sci-Fi Flick 'Bios' for 2020". The Hollywood Reporter (באנגלית). נבדק ב-7 באפריל 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
| טום הנקס |
| --- | --- | --- |
| סרטים בהם השתתף | הוא יודע שאת לבד (1980) • ספלאש (1984) • מסיבת רווקים (1984) • המתנדבים (1985) • האיש עם הנעל האדומה (1985) • זהירות הבית מתפרק (1986) • יחסים פשוטים (1986) • אהבה גנובה (1986) • השוטר מלוס-אנג'לס (1987) • ביג (1988) • פאנץ' ליין (1988) • שכנים (1989) • טרנר והוץ' (1989) • מדורת ההבלים (1990) • ג'ו נגד הוולקנו (1990) • ליגה משלהן (1992) • על כנפי החלום (1992) • נדודי שינה בסיאטל (1993) • פילדלפיה (1993) • פורסט גאמפ (1994) • צעצוע של סיפור (1995) • אפולו 13 (1995) • מה שאת עושה לי (1996) • יש לך הודעה (1998) • להציל את טוראי ראיין (1998) • צעצוע של סיפור 2 (1999) • גרין מייל (1999) • להתחיל מחדש (2000)  • תפוס אותי אם תוכל (2002) • הדרך לפרדישן (2002) • לחסל את הליידי (2004) • טרמינל (2004) • רכבת לקוטב (2004) • צופן דה וינצ'י (2006) • מלחמתו של צ'ארלי וילסון (2007) • משפחת סימפסון - הסרט (2007) • באק האוורד הגדול (2008) • מלאכים ושדים (2009) • צעצוע של סיפור 3 (2010) • לארי קראון (2011) • קרוב להפליא ורועש להחריד (2011) • ענן אטלס (2012) • קפטן פיליפס (2013) • להציל את מיסטר בנקס (2013) • גשר המרגלים (2015) • איתקה (2015) • התופת (2016) • סאלי: נס על ההדסון (2016) • הולוגרמה למלך (2016) • המעגל (2017) • העיתון (2017) • צעצוע של סיפור 4 (2019) • יום יפה בשכונה (2019) • גרייהאונד (2020) • בוראט 2 (2020) • חדשות העולם הגדול (2020) • פינץ' (2021) • אלביס (2022) • פינוקיו (2022) • איש ושמו אוטו (2022) • אסטרואיד סיטי (2023) • כאן (2024) |  |
| סדרות בהן השתתף | • אחים לנשק (2001) |  |
| קרובי משפחה | ריטה וילסון (אישה) ג'ים הנקס (אח) לארי הנקס (אח) קולין הנקס (בן) צ'אט הנקס (בן) |  |
פליט (נהר)

שפך נהר פליט לתמזה. ציור מאת סמיואל סקוט משנת 1750.
שפך הנהר פליט (הפתח החשוך שמתחת למדרגות בתמונה) מתחת לגשר בלקפריירס.
נהר פליט (אנגלית: River Fleet) הוא הגדול מבין הנהרות התת-קרקעיים של לונדון, אנגליה.
מוצאו של נהר פליט הוא בשני מעיינות מים מתוקים בהמפסטד הית' בצפונה של לונדון. במאה ה-18 הופנו שני מעיינות אלה למאגרי מים באזור הייגייט והמפסטד. מן המאגרים הוזרמו המים במנהרות תת-קרקעיות לאורך 6 קילומטרים עד שפך הנהר אל נהר התמזה באזור גשר בלקפריירס.
לפני הפיכת הנהר לנהר תת-קרקעי זרם הנהר בשני יובלים שהתאחדו באזור קנטיש טאון של לונדון, וזרמו ברחוב פרינגטון, דרך תעלת הולברון עד לגשר בלקפריירס.
היסטוריה

בתקופה הקדומה (לאחר תום הכיבוש הרומי) היה הנהר בעל שפך שרוחבו כ-100 מטרים. תושבי העיר לונדון השתמשו בנהר כדי להזרים את שפכי העיר אל התמזה. במאה ה-13 הפך הנהר למזוהם ביותר, והתיישבו לצדדיו בעיקר משפחות דלות אמצעים, וכן נבנו בקרבתו בתי הכלא של לונדון - כלא ניוגייט, כלא פליט וכלא לודגייט.
לאחר השרפה הגדולה של לונדון בשנת 1666 נבנה אזור זה של העיר מחדש והנהר הוזרם לתוך תעלה שנבנתה בין השנים 1666–1680.
בשנת 1737 החל כיסוי התעלה וב-1765 הסתיים כיסוי קטע מהתעלה שבין הרחובות הולבורן ורחוב פליט. חלק נוסף כוסה ב-1812, ובשנות ה-60 של המאה ה-19 בעת בניית קו המטרופולין של הרכבת התחתית של לונדון כוסתה שארית התעלה.
במקור נקרא קו ג'ובילי של הרכבת התחתית של לונדון "קו פליט" על שם הנהר, אולם בשנת 1977 שונה שם הקו מ"קו פליט" ל"קו ג'ובילי" (באנגלית: "יוֹבֵל") על מנת לסמל את יובל הכסף של המלכה אליזבת השנייה.
פטוניה

| פטוניה |
| --- | --- |
 פטוניה בגוון כחול-סגול
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: סולנאים
משפחה:: סולניים
סוג:: פטוניה
שם מדעי
 Petunia ‏ז'יסייה, 1803
פטוניה
פטוניה (שם מדעי: Petunia) הוא סוג צמח עשבוני ממשפחת הסולניים. מוצאו באמריקה הדרומית ומיניו השונים שימשו לפיתוח עשרות רבות של זני מכלוא תרבותיים בגדלים וצבעים שונים. בזכות פריחתו השופעת וקלות גידולו נפוץ הצמח כצמח נוי בגינון ברחבי העולם.
תיאור הצמח

הפטוניה היא עשב חד-שנתי או דו-שנתי, בעל עלים רחבים ודביקים. גבעוליו רכים ולרוב אינם מגיעים לגובה של יותר מ-20–30 ס"מ, אלא משתרעים על פני הקרקע ויוצרים מעין "כריות" או כיסוי שטח צפוף. הפריחה שופעת ונמשכת זמן רב, מתחילת האביב עד סוף הקיץ. הפרחים קטיפתיים, דמויי משפך, בגודל 3–8 ס"מ ובשלל צבעים, דוגמת לבן וקרם, גוני אדום, ורוד, כחול, סגול וארגמן. לפרחיהם של זנים מסוימים שני צבעים או יותר, בדוגמת פסים לאורך הפרח או בשוליו, כאלה שעורקיהם בצבע מנוגד לצבע הרקע, ודוגמאות גיוון נוספות.
מקור הצמח

ההשערה הרווחת באקדמיה היא שזני הפטוניה הנפוצים בגינות הן תוצרת של הכלאה בין פטוניה אקסילריס - בעלת תפרחת לבנה ועמוסה, פרחיה גדולים ושטוחים, עם גביע ארוך וצר, והמפיצה ריח בשעות הלילה, לבין פטוניה אינטגריפוליה - בעלת פרחים סגולים קטנים, ונטיה להתפשטות גבעולית תת-קרקעית. פרחים מסוג פטוניה נשלחו לראשונה מאמריקה הדרומית לפריז בשנת 1823. הפטוניה איטנגריפוליה נתגלתה על ידי חוקר הארצות ג'יימס טווידי ונשלחה לגנים הבוטניים של גלאזגו בשנת 1831. קיים מגוון גדול של צבעים, גדלים, ריחות וצורות לפרח זה, הן בצמחים המתורבתים והן בתצורות הבר בארצות המקור.
שימוש גנני

בגינון משמשים מיני הפטוניה כצמחים עונתיים לכיסוי שטחים בערוגות בשולי כבישים, רחובות וכיכרות עירוניות, בשל צמיחתם המהירה ופריחתם הצבעונית והממושכת. באירופה ובאמריקה הצפונית נהוג לשתול פטוניות גם בעציצים וסלים תלויים, יחד עם מיני צמחים פורחים נוספים. בסוף עונת הפריחה הצמחים מתייבשים ויש לעוקרם.
לפטוניה זרעים זעירים המייצרים ספיח רב, כך שניתן למצוא בגינות פרטים רבים שצמחו מזרעים, גם בעונות שבהן לא נשתלו שתילים חדשים.
שימוש בחקלאות אורגנית

בחקלאות אורגנית, בייחוד בגידול של עגבניות וצמחים ממשפחת הסולניים כמו חציל וטבק, משתמשים בצמחי הפטוניה בגידול משולב, על מנת למשוך את נתר עלי הסלק המעביר העיקרי בעולם של וירוס צהבון האמיר, ולשמש כצמח מלכודת גם לרחפניים ולעש הטבק המעבירים גם הם את המחלה. וירוס זה גורם לעלי הצמח לכמוש ולהתגלגל כלפי מעלה ופירות הצמח בשלים מהר מדי בשמש ונרקבים בעודם קטנים.
גלריה

פרחי פטוניה במכון ויצמן למדע
פטוניה לבנה עם עורקים ורודים
פטוניות ורודות
תקריב על פטוניה ורודה-סגולה
עציץ פטוניה
פטוניה שחורה. הצמח הוא תוצר מלאכותי של השבחה, עד לקבלת גוון סגול-עמוק שנראה כשחור
פורצי השחר

| --- | --- |

 בימוי:  מייקל ספיריג, פיטר ספיריג 
 תסריט:  מייקל ספיריג, פיטר ספיריג 
 עריכה:  מאט וילה 
 שחקנים ראשיים:  אית'ן הוק Jay Laga'aia Robyn Moore Tiffany Lamb Damien Garvey מונגו מק'קיי Jack Bradford Renai Caruso Paul Sonkkila איזבל לוקאס קלאודיה קרוון וילם דפו David Knijnenburg מייקל דורמן Vince Colosimo סם ניל כריסטופר קירבי 
 מוזיקה:  כריסטופר גורדון
 מדינה:  ארצות הברית, אוסטרליה 
 חברת הפקה:  Lionsgate Screen Australia Pictures in Paradise Film Finance Corporation Australia Pacific Film & Television Commission Furst Films
 חברה מפיצה:  Budapest Film, ליונס גייט אנטרטיינמנט, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  1 באפריל 2010 
 משך הקרנה:  94 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מדע בדיוני, סרט דיסטופי, סרט ערפדים, סרט פעולה 
 תקציב:  20 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   daybreakers
 פרסים:  AACTA Award for Best Visual Effects 
 www.daybreakersmovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
פורצי השחר (באנגלית: Daybreakers) הוא סרט מדע בדיוני, פעולה ואימה משנת 2009 שכתבו וביימו האחים מייקל ופיטר ספיריג. הסרט מתרחש בעולם עתידני שנשלט על ידי ערפדים, ומתרכז סביב תאגיד ערפדי שמתכוון ללכוד את בני האדם שנותרו, לצורך מחקר למציאת תחליף לדם אנושי. אית'ן הוק מגלם המטולוג ערפד בשם אדוארד דלטון, שעבודתו נקטעת עם הגיעם של ניצולים אנושיים בראשות הערפד לשעבר "אלביס" (וילם דפו), שיש לו תרופה שיכולה להציל את המין האנושי.
הסרט הופק בשיתוף פעולה בין אוסטרליה לארצות הברית, והוצג לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו בשנת 2009. הוא שוחרר בבריטניה ב-6 בינואר 2010 ובצפון אמריקה ב-8 בינואר 2010. הסרט גרף מעל 50 מיליון דולר וזכה לביקורות מעורבות.
שחקנים ודמויות

איתן הוק בתפקיד אדוארד דלטון. המטולוג ערפד בן 35 שהחל לעבוד אצל ברומלי מארקס שזה עתה הוקמה כדי לעבוד על תחליף דם. הוא מגלה אהדה לבני האדם ומסרב לשתות דם אנושי, במקום להסתמך על דם מהחי. הוא מתנדב בפרויקט שיוביל מהפכה להחזרת המין האנושי.
וילם דאפו בתפקיד ליונל "אלביס" קורמק. מכונאי לשעבר, הוא היה מהראשונים בעיר שהתאימו מכוניות לנהיגה באור יום, עם מסכי UV נשלפים ומצלמות חוץ. פעם אחת, בזמן שנסע בשעות היום, הוא היה מותש מכדי לא לשתות דם, מה שגרם להסיחת דעתו ולהרס השברולט בל אייר השחורה שלו משנת 1957 לגדר וחשפה אותו לאור השמש; אלביס הועלה באש, אך חייו ניצלו כשנפל למים, מה שהפך אותו לאדם אנושי בשל החשיפה המדויקת לשמש. הוא נמצא על ידי אודרי.
סם ניל בתפקיד צ'ארלס ברומלי, הבעלים האכזרי של ברומלי מארקס, ספק הדם הגדול ביותר במדינה. בשנת 2008, זמן קצר לפני המגפה, הוא אובחן כחולה בסרטן וצפוי היה לחיות רק כמה שנים. הוא הפך לערפד כדי להציל את עצמו מסרטן, במחיר של דחייתו על ידי בתו האהובה אליסון. אין לו שום עניין להיות שוב אנושי, מכיוון שהוא רוצה להשתמש בתחליף כדי להפוך לאיש העשיר ביותר בחיים ולנצח.
קלאודיה קרוון בתפקיד אודרי בנט, שהתחנכה במכללה במהלך המגפה. היא הסתתרה בכרם העתיק של משפחתה וסירבה להפוך לערפדית, היא אספה בני אדם והסתירה אותם. היא מצאה את אלביס שכבר נרפא והגנה עליו. הם מובילים את הקבוצה כדי לנסות למצוא ניצולים אחרים.
מייקל דורמן בתפקיד פרנקי דלטון, אחיו הצעיר והמנוכר של אדוארד, שהפך את אחיו לערפד מאז פחד לאבד אותו.
איזבל לוקאס בתפקיד אליסון ברומלי, בתו המנוכרת של צ'ארלס, הפכה בכוח לערפדית של פרנקי. היא דחתה את אביה.
וינס קולוסימו בתפקיד כריסטופר קארוסו, המטולוג, עמיתו לעבודה של אדוארד בברומלי מארקס, אם כי הרבה פחות שאפתני מאדוארד. הוא מצליח ליצור תחליף דם, מה שיעשה אותו עשיר ועוצמתי בעולם של ערפדים, וכך הוא עוין גם את האפשרות לרפא ערפד.
ג'יי לאגאיה כסנטור ווס טרנר, ערפד נוסף שמגלה בחשאי אהדה לבני אדם ורוצה לעזור למין האנושי.
הפקה

בחודש נובמבר 2004, Lionsgate רכשה את התסריט, שנכתב על ידי פיטר ומייקל ספיריג. האחים, שביימו את Undead (2003), נקשרו לפרויקט. בספטמבר 2006 קיבלו האחים מימון מחברת Film Finance Corporation האוסטרלית, כאשר ההפקה אמורה הייתה להתקיים בקווינסלנד. במאי 2007 לוהק השחקן אית'ן הוק לתפקיד הראשי. בהמשך החודש הצטרף השחקן סם ניל כאנטגוניסט הראשי. הצילומים נערכו בגולד קוסט אצל האחים וורנר ובבריזביין ב-16 ביולי 2007. תקציב ההפקה עמד 21 מיליון דולר. הצילומים הושלמו בספטמבר 2007.
חברת Weta Workshop יצרה את האפקטים של הסרט. האחים ספיריג רצו שלערפדים בסרט תהיה אסתטיקה קלאסית. לאחר התנסות בעיצובי איפור מורכבים, הם החליטו שלגישה מינימליסטית יותר לאיפור תהיה השפעה חזקה יותר.
תחילה היסס הוק להצטרף להפקה מכיוון שהוא "לא מעריץ גדול" של סרטי הז'אנר. בסופו של דבר הוא קיבל את התפקיד כאדוארד לאחר שהחליט שהסיפור הרגיש "שונה" מזה של סרט B טיפוסי. הוק תיאר את הסרט כאלגוריה על ההתקדמות של האדם בניצול משאבים טבעיים, "אנחנו אוכלים את המשאבים שלנו כך שאנשים מנסים למצוא תחליפי דם, מנסים לחסל אותנו מבני אדם זרים." השחקן אמר גם שלמרות האלגוריה הרצינית, הסרט היה "אמנות נמוכה" ו"לא יומרני לחלוטין וטיפשי".
שחרור

הסרט הוקרן בבכורה ב-11 בספטמבר 2009 בפסטיבל השנתי ה-34 של טורונטו. הסרט שוחרר ב-6 בינואר 2010 בבריטניה ובאירלנד, ב-8 בינואר 2010 בצפון אמריקה, וב-4 בפברואר 2010 באוסטרליה.
ראו גם

גורל ידוע מראש
הערות שוליים

↑  "'Day' breaks for Lions Gate, Spierig bros". The Hollywood Reporter. 4 בנובמבר 2007. נבדק ב-23 במאי 2007. {{cite news}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל, November 2019)
↑  Michaela Boland (28 בספטמבר 2006). "Icon takes 'Balloon' sales rights". Variety. נבדק ב-5 בספטמבר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Tatiana Siegel (9 במאי 2007). "Hawke bites on Lionsgate 'Daybreakers'". The Hollywood Reporter. אורכב מ-המקור ב-26 במאי 2007. נבדק ב-23 במאי 2007. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Karvan's new job sucks!". The Sunday Telegraph. 4 ביולי 2007. נבדק ב-9 ביולי 2007. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Local movie-maker urges more Govt support". ABC News. 13 ביולי 2007. נבדק ב-20 ביולי 2007. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Renee Redmond (10 בספטמבר 2007). "Hollywood big guns wrap up Daybreaker". Gold Coast. נבדק ב-5 באוקטובר 2007. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Quint has your first look at the Spierig Bros' new film, DAYBREAKERS, as well as a chat with the directors!!!". Ain't It Cool News. 22 באוקטובר 2007. נבדק ב-15 במרץ 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Shawn Adler (2 ביולי 2007). "Ethan Hawke Gets Ready To Suck As Vampire Researcher". MTV. נבדק ב-3 ביולי 2007. {{cite news}}:  (עזרה)
פינסטריד

|  נתונים כימיים |
| --- | --- |
 מסה מולרית:  372.278 יחידת מסה אטומית מאוחדת 
 מזהים
 קוד ATC:  G04CB01, D11AX10 
 מספר CAS:  98319-26-7
 PubChem:  57363
 ChemSpider:  51714
 
Finasteride
פינסטריד (finasteride) היא תרופה שנמכרת, בין היתר, תחת שמות מסחריים, פרוסקר, פרופסיה ופרואבניר, ומשמשת לטיפול ב-BPH (הגדלה שפירה של הערמונית) ו-MPB (תבנית התקרחות זכרית). התרופה מוגדרת כמעכבת (אינהיביטורית) של האנזים 5-אלפא רדוקטאז (5-α-reductase), שהוא האנזים האחראי להמרה של טסטוסטרון ל-DHT.
מנגנון פעולה

הפינסטריד הוא מעכב (אינהיביטור) של האנזים 5α-reducatase (ובאופן ספציפי יותר של ה-type II & III isoenzymes). על ידי ביצוע עיכוב לאנזים זה, הפינסטריד מונע המרה של טסטוסטרון ל-DHT על ידי האנזים, והתוצאה היא ירידה של 65-70% ברמות ה-DHT בדם, וירידה של 85-90% ברמות ה-DHT בערמונית. פינסטריד אינו גורם לדיכוי מוחלט של ייצור ה-DHT, כיוון שהוא אינו מבצע עיכוב משמעותי ל-type I isoenzyme של האנזים 5α-reductase.
על ידי חסימת ייצור ה-DHT, הפינסטרי מפחית את פעילות האנדרוגנים בקרקפת. בערמונית, עיכוב האנזים 5α-reductase גורם לירידה בגודל הערמונית, דבר המקל על הסובלים מ-BPH ומפחית את הסיכון לסבול מסרטן הערמונית. עיכוב של אנזים זה מפחית גם את משקל האפידידימיס (יותרת האשך), וגורם לירידה בתנועתיות ובמורפולוגיה של תאי הזרע באפידידימיס.
ה-DHT עוזר בין השאר להפעיל את קולטני הגאבא (GABA), שהם קולטנים המתווכים ומעבירים סיגנלים בין נוירונים. כיוון שפינסטריד מונע ייצור של DHT, ייתכן והוא תורם לירידה בפעילות ה-GABA. ירידה בפעילות זו הודגמה כגורמת לדיכאון, חרדות ותפקוד מיני לקוי.
שימושים

לפינסטריד מספר שימושים:
הגדלה שפירה של הערמונית - רופאים משתמשים בפינסטריד לטיפול ב-BPH (ידוע יותר כערמונית מוגדלת). הפינסטריד יכול לשפר את הסימפטומים הקשורים ל-BPH כמו קושי במתן שתן, התעוררות לצורך מתן שתן בלילות, עיכוב בתחילת מתן שתן וירידה בזרימת השתן. הפינסטריד אינו מספק הקלה כמו שימוש בחוסמי אלפא (למשל Tamsulosin) וההקלה המשמעותית מתרחשת רק לאחר זמן מה. לעומת זאת, לפינסטריד יכולת משמעותית למנוע הופעה של Acute urinary retention (אצירת שתן חריפה) ואת הצורך בניתוח במצבים אלו
תבנית התקרחות זכרית - בפינסטריד משמשים לטיפול בתבנית התקרחות זכרית (קרוי Androgenetic alopecia) בזכרים בלבד.
הטיפול ב-90% מהמקרים עוצר את תהליך ההתקרחות תוך כ-3–6 חודשים וב־65% מהמקרים אף מצמיח שיער חדש תוך כשנה
שימוש שלא במסגרת המרשם - בפינסטריד משתמשים לפעמים בטיפול הורמונלי חלופי יחד עם אסטרוגן בנשים טרנסג'נדריות העוברות התאמה מגדרית, עקב תכונותיו כנוגד אנדרוגנים. אולם, מעט מחקר קליני על שימוש זה בפינסטריד נעשה והעדויות על יעילותו בטיפול זה מוגבלות
תופעות לוואי

תופעות הלוואי משימוש בפינסטריד אינן שכיחות. ה-FDA הוסיף הערה לגבי שימוש במעכבי 5α-reductase, ששימוש במעכבים אלו עלול להגביר את הסיכון להופעה של סרטן ערמונית מפושט (High-grade prostate cancer), כיוון ששימוש בפינסטריד לטיפול ב-BPH מוריד את רמות ה-PSA (אנטיגן ספציפי של בלוטת הערמונית המהווה סמן להופעת סרטן באיבר), דבר שעלול למסך (להסתיר) התפתחות של סרטן ערמונית.
אף על פי ששכיחות הופעת סרטן השד בזכרים שנטלו פינסטריד 5 מ"ג במבדקים קליניים לא עלו, ישנן עדויות על הופעת סרטן השד הקשור לשימוש בתכשיר. עם זאת, העדויות הקיימות לא הוכיחו חיבור בין שימוש בפינסטריד לבין סרטן.
ההשפעות של פינסטריד על התפקוד המיני חלוקות. ישנם מקרים מתועדים על ירידה מתמשכת בחשק המיני (ליבידו) או בעיות זקפה לאחר הפסקת השימוש בתכשיר וה-FDA הנחה את יצרני התרופה להודיע על כך לרופאים המטפלים בתרופה זו.
כאשר פינסטריד אושרה לשימוש כתכשיר לטיפול בהתקרחות ב-1997, הודיע ה-FDA בהודעה המאשרת את שימושו כי הוא נסבל היטב, כאשר תופעות הלוואי הנפוצות ביותר קשורות לתפקוד מיני לקוי. באנשים רבים תופעות לוואי אלו נעלמות אם השימוש בתרופה נפסק, כאשר לפעמים תופעות הלוואי נפסקו גם כאשר האדם המשיך ליטול אותן.
התוויות נגד

פינסטריד אינו מאושר לשימוש בנשים, במיוחד עקב הסיכוי למומים מולדים בעובר. התרופה מסווגת בקטגוריות ההיריון של ה-FDA כ-X (אסורה לשימוש בהיריון).
מאפיינים פיזיים וכימיים

הפינסטריד הוא אנלוג מסוג 4-azasteroid של ההורמון טסטוסטרון והוא ליפופילי (מסיס בשומן).
התרופה מוצגת תחת שמות המותג פרופסיה (לטיפול בתבנית התקרחות זכרית - MPB) ופרוסקר (לטיפול בבלוטת ערמונית מוגדלת-BHP), כאשר שניהם מהווים תוצרים של חברת מרק. בכל גלולה של פרופסיה ישנו 1 מ"ג של פינסטריד, ובכל גלולה של פרוסקר ישנם 5 מ"ג פינסטריד. רישום הפטנט של חברת מרק על רכיב הפינסטריד לטיפול בבלוטת ערמונית מוגדלת פג תוקף ב-19 ביוני 2006. לחברה נרשם פטנט נפרד לטיפול בתבנית התקרחות זכרית בפינסטריד, כאשר תוקפו של רישום פטנט זה פג בנובמבר 2013.
הערות שוליים

↑  פרופסיה - עלון לצרכן לפי תקנות הרוקחים (תכשירים) התשמ"ו – 1986, באתר משרד הבריאות
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
פטולה קלארק

| --- | --- |

 לידה:  15 בנובמבר 1932 (בת 91) יואל, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Sally Clark 
 שם במה:  Petula Clark 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1942 
 סוגה:  מוזיקת פופ 
 שפה מועדפת:  גרמנית, צרפתית, איטלקית, אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 חברת תקליטים:  האחים וורנר רקורדס, EMI, דקה רקורדס, קולומביה רקורדס, Polygon 
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  מפקדת במסדר האימפריה הבריטית (1998)  מפקד מסדר האמנויות והספרות (2012) 
 www.petulaclark.net
 פרופיל ב-IMDb
 
פטולה קלארק, 2012
עם בובי דארין, 1967
פטולה סאלי אולוון קלארק (באנגלית: Petula Sally Olwen Clark, CBE; ‏ נולדה ב-15 בנובמבר 1932) היא זמרת ושחקנית בריטית, בעלת קריירה עשירה של זמרה, בידור ומשחק המשתרעת על שבעה עשורים מהופעתה כ"ילדת פלא" בשידורי הבידור של רדיו BBC בעת מלחמת העולם השנייה, הופעותיה כזמרת באנגלית ובצרפתית, הזנקתה למעמד של כוכבת בינלאומית עם השיר Downtown וכשחקנית בסרטים, סדרות טלוויזיה ומחזות-זמר.