stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אמדאו קאריסו
הערות שוליים

↑  Por Sergio Levinsky 20 de marzo de 2020, Murió Amadeo Carrizo, Infobae, ‏20 במרץ 2020 (בספרדית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 116789653X  VIAF: 4956153834755164450008   WorldCat (עם VIAF): 4956153834755164450008 
קאריסו, 1955
אואורג'אן צ'אקיר

אואורג'אן צ'אקיר (בטורקית: Uğurcan Çakır; נולד ב-5 באפריל 1996 באנטליה שבטורקיה) הוא כדורגלן טורקי המשחק בעמדת השוער בקבוצת טרבזונספור מליגת העל הטורקית ובנבחרת טורקיה.
קריירת מועדונים

צ'אקיר שיחק במחלקות הנוער של צ'קמקויספור, ימנספור ו-1461 טרבזון. בשנת 2012 הגיע צ'אקיר למחלקת הנוער של טרבזונספור מליגת העל הטורקית. ב-30 ביולי 2015 ערך צ'אקיר את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, כששיחק 90 דקות בהפסד 0–1 לרבוטניצ'קי סקופיה במסגרת מוקדמות הליגה האירופית 2015/16. בהמשך שיחק צ'אקיר בשלושה משחקים בגביע הטורקי, בהם שמר פעמיים על רשת נקייה, ועד לחודש ינואר ביסס את מעמדו כשוער השני של הקבוצה, כשהוא יושב על הספסל אך לא זוכה להופעת ליגה.
ב-15 בינואר 2016 הושאל צ'אקיר ל-1461 טרבזון מליגת המשנה. ב-17 בינואר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כששיחק 90 דקות בניצחון 1–2 על יני מלאטיאספור במסגרת הליגה. ב-30 ביוני, לאחר שמונה משחקי ליגה עבור 1461 טרבזון, חזר צ'אקיר לטרבזונספור. בעונת 2016/2017 צ'אקיר לא זכה לערוך הופעות במדי קבוצתו, זאת בשל תקופת ההשאלה המאכזבת שלו ב-1461 טרבזון. הוא ישב על הספסל בשני משחקי ליגה בלבד, וברוב משחקי הגביע.
ב-22 בספטמבר 2017 ערך צ'אקיר את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הטורקית, בניצחון 3–4 על אלניהספור במסגרת המחזור השישי, לאחר שנכנס כמחליף במהלך הפסקת המחצית בשל פציעת השוער הראשון של טרבזונספור, אסטבן אלבראדו. בסוף עונת 2017/2018 ערך צ'אקיר חמש הופעות ליגה נוספות. בעונת 2018/2019 ביסס צ'אקיר מחדש את מעמדו כשוער השני של הקבוצה, וב-16 בינואר 2019, לאחר פרישתו של אונור קיווראק, השוער הראשון של הקבוצה, הפך צ'אקיר לשוערה הראשון של טרבזונספור. בסך הכל ערך צ'אקיר 20 הופעות ליגה בעונה זו.
קריירה בינלאומית

ב-30 במאי 2019 ערך צ'אקיר את הופעת הבכורה שלו בנבחרת טורקיה, בניצחון 1–2 על נבחרת יוון במשחק ידידות. נכלל בסגל נבחרת טורקיה ליורו 2020. נכלל בסגל נבחרת טורקיה ליורו 2024.
תארים

טרבזונספור
גביע טורקי: 2019/2020
הסופר קאפ הטורקי: 2020
אליפות טורקיה: 2021/2022
הערות שוליים

↑  Ryan DabbsContributions from Michael Yokhin last updated, Turkey Euro 2024 squad: Vincenzo Montella's full team, fourfourtwo.com, ‏2023-09-21 (באנגלית)
| נבחרת טורקיה – יורו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 גונוק •  2 צ'ליק •  3 דמיראל •  4 סויונג'ו •  5 יוקושלו •  6 טופאן •  7 אינדר •  8 טוקוז •  9 קרמאן •  10 צ'להאנולו •   11 יאזיג'י •  12 באינדיר • 13 מראש •  14 אנטליאלי • 15 קאבאק • 16 אונאל • 17 ב. יילמאז • 18 ר. יילמאז • 19 קקצ'י • 20 אומור • 21 קהבצ'י • 22 אייהאן • 23 צ'אקיר • 24 אקטורקואולו • 25 מולדור • 26 דרבישואולו • מאמן: גונש |  1 גונוק •  2 צ'ליק •  3 דמיראל •  4 סויונג'ו •  5 יוקושלו •  6 טופאן •  7 אינדר •  8 טוקוז •  9 קרמאן •  10 צ'להאנולו •   11 יאזיג'י •  12 באינדיר • 13 מראש •  14 אנטליאלי • 15 קאבאק • 16 אונאל • 17 ב. יילמאז • 18 ר. יילמאז • 19 קקצ'י • 20 אומור • 21 קהבצ'י • 22 אייהאן • 23 צ'אקיר • 24 אקטורקואולו • 25 מולדור • 26 דרבישואולו • מאמן: גונש | טורקיה |
| נבחרת טורקיה – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 גונוק •  2 צ'ליק •  3 דמיראל •  4 אקאידין •  5 יוקושלו •  6 קקצ'י •  7 אקטורקואולו •  8 גולר •  9 טוסון •  10 צ'להאנולו •   11 יאזיג'י •  12 באינדיר • 13 קפלאן •  14 ברדקג'י • 15 אוזג'אן • 16 ייקסק • 17 קהבצ'י • 18 מולדור • 19 יילדיז • 20 קדיאולו • 21 יילמאז • 22 אייהאן • 23 צ'אקיר • 24 קיליצ'סוי • 25 אקגון • 26 יילדירים • מאמן: מונטלה |  1 גונוק •  2 צ'ליק •  3 דמיראל •  4 אקאידין •  5 יוקושלו •  6 קקצ'י •  7 אקטורקואולו •  8 גולר •  9 טוסון •  10 צ'להאנולו •   11 יאזיג'י •  12 באינדיר • 13 קפלאן •  14 ברדקג'י • 15 אוזג'אן • 16 ייקסק • 17 קהבצ'י • 18 מולדור • 19 יילדיז • 20 קדיאולו • 21 יילמאז • 22 אייהאן • 23 צ'אקיר • 24 קיליצ'סוי • 25 אקגון • 26 יילדירים • מאמן: מונטלה | טורקיה |
פול אדלשטיין

| --- | --- |

 לידה:  29 באפריל 1969 (בן 55) שיקגו, אילינוי, ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1990
 מקום לימודים:  מכללת באודוין  בית הספר על שם פרנסיס פארקר 
 בן או בת זוג:  ליזה וייל (נובמבר 2006–נובמבר 2017) 
 פרופיל ב-IMDb
 
פול אדלשטיין (באנגלית: Paul Adelstein; נולד ב-29 באפריל 1969) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי-יהודי. ידוע בעיקר בשל תפקידו כפול קלרמן בסדרת הטלוויזיה "נמלטים" של רשת FOX, וכקופר פרידמן בדרמה הרפואית "מרפאה פרטית" של רשת ABC.
ביוגרפיה

אדלשטיין נולד בשיקגו, אילינוי למשפחה יהודית רפורמית. את לימודיו התיכוניים עשה בבית הספר התיכון על שם פרנסיס וויילנד פארקר בשיקגו. לאחר מכן למד בבוודין קולג' שבמיין, שם סיים תואר ראשון באנגלית.
קריירה

את תפקיד המשחק הראשון שלו ביצע בסרט הפשע של סטיבן פרירס "הנוכלים", אשר קיבל ארבע מועמדויות לפרס אוסקר. תפקידו הבא היה בשנת 1997 בסרט הקומדיה העצמאי "פאוריה בבל". שנה לאחר מכן, בשנת 1998 השתתף בסדרת הטלוויזיה הדרמה-קומית של רשת ABC "קופידון", בתפקיד חוזר של מייק.
בשנת 2003 שיחק בסרטם של האחים כהן "אכזריות בלתי נסבלת" ובשנת 2005 בסרטו של רוב מרשל "זכרונותיה של גיישה", שזכה בשלושה פרסי אוסקר.
בנוסף, השתתף בעשרות תפקידי אורח בסדרות טלוויזיה שונות כגון "מדיום", "לאס וגאס", סקראבס", "ללא עקבות", "ER", "חוק וסדר: מדור מיוחד" ועוד רבים אחרים.
בשנת 2007 ביצע הופעת אורח בסדרת הטלוויזיה עטורת הפרסים "האנטומיה של גריי", למשך שני פרקים בתפקיד של קופר פרידמן. עוד באותה שנה עלתה סדרת הספין אוף "מרפאה פרטית", בה מופיעה דמותו של קופר, כאחד מהדמויות הראשיות. את תפקיד זה גילם למשך 6 עונות עד לסיומה ב-2013.
בשנת 2018 שיחק בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "מתחזים" ברשת בראבו, בתור שלי כהן, הגרוש של לני, אותה מגלמת אומה תורמן. בנוסף, שיחק בין התפקידים הראשיים בסדרת הטלוויזיה הקומית "אני מרגישה רע" ברשת NBC, בתור דייוויד סוויצר, בעלה של הדמות הראשית בסדרה. הסדרה בוטלה לאחר עונה אחת עקב ביקורות שליליות בעיקר.
בשנת 2019 הצטרף לעונה השביעית של סדרת הפעולה המשטרתית "שוטרי שיקגו" בתפקיד חוזר של רב הפקד ג'ייסון קרופורד.
בשנת 2023 צפוי לככב בעונה השנייה של הסדרה "קיץ אכזרי".
קריירה > מוזיקה

אדלשטיין הוא הגיטריסט וסולן הלהקה "דוריס". הלהקה הוקמה בסוף שנות התשעים, ואדלשטיין הקליט איתם מספר אלבומים, ולקח חלק בכתיבת השירים ללהקה. אדלשטיין הוא גם פסנתרן בנוסף.
חיים אישיים

אדלשטיין עבר להתגורר בלוס אנג'לס ב-2003, בגיל 34.
אדלשטיין היה נשוי לשחקנית היהודייה ליזה וייל, המוכרת כפריס גלר בסדרה "בנות גילמור". השניים נישאו בנובמבר 2006, בטקס יהודי-רפורמי. לזוג יש ילדה, שנולדה ב-20 באפריל 2010. וייל הגישה עתירה לגירושין מפול במרץ 2016 והזוג התגרש באופן רשמי ב-2017.
פילמוגרפיה > קולנוע

הנוכלים (1990) - פול הצעיר
פאוריה בבל (1997) - בראד קסלר
הרי את מכושפת לי (2000) - בוב/רוברטו
אכזריות בלתי נסבלת (2003) - ריגלי
הנוסע (2004) - סוכן פדרלי #3
זכרונותיה של גיישה (2005) - סגן האטצ'ינס
בי קול (2005) - היי גורדון
ארץ האבודים (2009) - אסטרונאוט (דיבוב)
האדם הנעדר (2009) - דרקסלר יואיט
דג קטן, בריכה מוזרה (2009) - פילי
בחזרה לאפס (2014) - אהרון
הפנומן (2016) - סקוט בורוויץ
אמהות ובנות (אנ') (2016) - פיטר
התפריט (2022) - העורך
We Strangers‏ (2024) - אד
פילמוגרפיה > טלוויזיה

נעדרים (1994) - פיל קופלמן
קופידון (1999-1998) - מייק
טורקס (1999) - קליף פולר
ER‏ (1999, 2002) - האנק לומן
מבזק חדשות (2002) - ג'וליאן קרביס
פריצה (2003) - אלדו רוסי
חוק וסדר: מדור מיוחד (2003, 2015) - סטיבן קלרמן / ד"ר נייל אלכסנדר
ללא עקבות (2003) - דייב
מאורת האריות (2003) - סניידר
לאס וגאס (2004) - אלכס ברוקס
מדיום (2005) - קרייג
אבא אמריקאי (2005, דיבוב) - קווין
הארווי בירדמן, עורך דין (2005) - מורו
נמלטים (2007-2005, 2009, 2017) - פול קלרמן
סקראבס (2006) - ד"ר סטון
האנטומיה של גריי (2007) - קופר פרידמן
מרפאה פרטית (2013-2007) - קופר פרידמן
סקנדל (2017-2013) - לאו ברגן
Girlfriends' Guide to Divorce{‏ (2018-2014) - ג'ייק נובאק
צ'אנס (2016) - ריימונד בלאקסטון
ברוקלין תשע-תשע (2018-2017) - סימוס מרפי
תפוס את שורטי (2018-2017) - ווס קרופקי
מתחזים (2018) - שלי כהן
אני מרגישה רע (2018) - דייוויד
גברת מייזל המופלאה (2019) - אוסקר להמן
שוטרי שיקגו (2019-הווה) - ג'ייסון קרופורד
סיפור אמיתי (2021) - טוד
קיץ אכזרי (2023) - סטיב צ'אמברס
אגתה לאורך כל הדרך (2024) - ג'ף קפלן
פורפיריו דיאס

פורפיריו דיאס
פורפיריו דיאס (בשמו המלא: חוסה דה לה קרוס פורפיריו דיאס מורי, בספרדית: José de la Cruz Porfirio Díaz Mori; נהגה: [porˈfiɾjo ði.as]; ‏~15 בספטמבר 1830 – 2 ביולי 1915) היה קאודיו (מנהיג) - מצביא ומדינאי מקסיקני. גיבור צבאי מקסיקני מימי המלחמה הפרנקו-מקסיקנית שכיהן שבע פעמים בתפקיד נשיא מקסיקו במשך 34 שנים במצטבר בין השנים 1876–1911. תקופת שלטונו במדינה נקראת על שמו ה"פורפיריאטו" והייתה לדיקטטורה.
דיאס הנהיג את מקסיקו במהלך המהפכה התעשייתית, כאשר פיתח תעשיית פועלים חלשה והביא את התעשייה החקלאית להדרכת הממשלה אשר הפכה אותה בעיקרה לכלכלה שהתמקדה בייצוא. אחת החקיקות רחבות ההיקף ביותר של דיאס הייתה חקיקה שקבעה כי באירועים מסוימים, שהגדרתם לא לגמרי הוסדרה, ישנם אזרחים שאינם כפופים לאזרחים מסוימים. על פני השטח הכלכלה המדינית של מקסיקו גברה במהלך שנות שלטונו, אך הייתה זאת צמיחה כלכלית שהגדילה את הפרש המעמדות הפנימי במדינה. בשלהי שלטונו גבר הריבוד החברתי במדינה וממדי הפערים הכלכליים הלכו והחריפו, מצב זה היה הגורם הישיר למהפכה המקסיקנית שפרצה לאחר שכלא את יריבו לבחירות והכריז על עצמו כנשיא נבחר בפעם השמינית למשרה.
בעקבות המהפכה נמלט דיאס לצרפת, שבה נפטר לאחר גלות של ארבע שנים. הוא נקבר בבית הקברות מונפרנאס בפריז. בהיסטוריה של מקסיקו נותרה דמותו של פורפיריו שנויה במחלוקת; באתוס של המהפכנים שהפילו אותו מכיסאו ושיורשיהם הנהיגו את המדינה ברציפות עד שנת 2000 (הנהגת המפלגה המוסדית המהפכנית) נתפס פורפיריו כתככן ונבל. אך בקרב הקהילה העסקית הוא נתפס כגיבור קפיטליסט שתקופת שלטונו התאפיינה ביציבות שלטונית רבת שנים והתברכה במודרניזציה של המשק וצמיחה כלכלית לאומית טובה.
ביוגרפיה > בימי שלטון חוארס ולרדו דה טחאדה

בניגוד לצפוי, מיד עם כניסתו של חוארס למקסיקו סיטי כמנצח, הביע בפניו הגנרל הצעיר פורפיריו דיאס את רצונו להתרחק מהשררה ולשוב לחוותו שבאואחאקה. מעשה זה העניק לדיאס פופולריות, שכן היה ניתן לצפות שכאחד ממנהיגי המרד יתבע לעצמו סמכות שלטונית כלשהי. שלושה חודשים לאחר מכן הפתיע דיאס שוב, כאשר העמיד את עצמו כמועמד בבחירות מול בניטו חוארס עצמו. היה ברור כי הגנרל הצעיר מכוון גבוה, ואף שלא היו לו סיכויים לנצח בשל השכלתו הלקויה וניסיונו הפוליטי האפסי, הוא מיצב את עצמו כמנהיג עתידי כאשר זכה בשליש מהקולות לנשיאות ו-42% מהקולות לתפקיד נשיא בית המשפט העליון. זמן מה לאחר מכן התמודד למשרת מושל מדינת מורלוס, למשרת מושל מדינת מקסיקו ועל מושב בבית הנבחרים. הוא לא הצליח להשיג משרת מושל אך נכנס לראשונה לבית הנבחרים של מקסיקו.
בבחירות הבאות התמודד שוב מול חוארס, כשהפעם מתמודד מולם מועמד שלישי סבסטיאן לרדו דה טחאדה (אנ'), אף לא אחד מהשלושה זכה בניצחון ברור, ולכן בחר הפרלמנט את הנשיא בהתאם לחוקה, בניטו חוארס נבחר לכהונה נוספת. בשלב זה, היה אמור דיאס להיות מרוצה ממצבו הפוליטי, חוארס קיבל פחות מ-50% מהקולות, ובקרב יתר הבוחרים גבר דיאס על דה טחאדה שהיה מדינאי ופוליטיקאי ותיק ממנו. דיאס יצא בסדרת נאומים במסגרתם הפיץ ללא הפסק תעמולה פוליטית נגד חוארס, אותו הוא כינה "דיקטטור". חצי שנה מאוחר יותר מת חוארס בפתאומיות ואפשר שדיאס היה נבחר בבחירות דמוקרטיות כבר ב-1872. דיאס לא המתין וניסה להשתלט על מוסדות המדינה באמצעות מרד, אך האקלים הפוליטי שלאחר מות חוארס לא הסביר פנים למרד והניסיון נכשל. הנשיא הזמני דה טחאדה העביר במהלך ימי האבל חוק חנינה שהציע לכל המורדים לחמוק מעונש בתנאי שיוותרו על דרגותיהם הצבאיות, דיאס ראה בכך השפלה וסירב להיכנע אך לבסוף הוכרע ושב מושפל למקסיקו סיטי.
X-14

בל X-14 (באנגלית: Bell X-14) היה מטוס VTOL ‏ ("Vertical Take-off and Landing", כלומר המראה ונחיתה אנכית) נסיוני שנבנה והוטס בארצות הברית בשנות ה-50 של המאה ה-20. המטרות העיקריות בבחינת המטוס היו להמריא אנכית, לרחף ולעבור למצב של טיסה רגילה, לחזור למצב ריחוף, ולנחות אנכית.
עיצוב ופיתוח

חברת בל בנתה את הX-14 כמטוס חד כנפי, עשוי כולו ממתכת, עם תא טייס פתוח. למטוס היו שני מנועי Armstrong Siddeley Viper 8 Turbojet בעלי יכולת הטיה לכיוון נגדי למרכז הכובד של המטוס, כדי שיוכל להמריא ולנחות אנכית. במטוס נבנתה מערכת הסטת דחף. המהירות המרבית שהושגה הייתה 277 קמ"ש עם יכולת להגיע לגובה מקסימלי של 20,000 רגל. X-14 תוכנן ונבנה בעזרת חלקים קיימים של מטוסי ביצ'קראפט: כנפיים, מדפים וכני נסע של מטוס ביצ'ראפט בוננזה, וזנב של ביצ'קראפט T-34 מנטור.
היסטוריה מבצעית

X-14 טס לראשונה ב-19 בפברואר 1957. הוא המריא אנכית, ריחף, ונחת אנכית. המעבר הראשון מריחוף לטיסה אופקית בוצע ב-24 במאי 1958. בשנת 1959 המנועים הוחלפו במנוע General Electric J85. באותה שנה המטוס נמסר למרכז המחקר של נאס"א בשם X-14A שם שימש כמטוס מחקר עד ל-1981.
פרויקט X-14 סיפק כמות גדולה של נתונים על המראה ונחיתה אנכית. ההגאים ומכשירי בקרת הטיסה של ה-X-14 היו דומים להגאים שהוצעו עבור מודול הנחיתה על הירח של משימת אפולו 11. ניל ארמסטרונג, האדם הראשון על הירח ומפקד מודול הנחיתה על הירח באפולו 11, הטיס את ה-X-14 כחלק מהאימון למשימה.
בשנת 1971, צויד ה-X-14A במנועים חדשים (ג'נרל אלקטריק J85-GE-19) ונקרא בשם חדש, X-14B. בנוסף התקינו במטוס מערכת בקרת טיסה 'טוס על חוט' על מנת לאפשר סימולציה של מטוסים אחרים.
X-14B שימש בתפקיד זה עד 29 במאי 1981, כשבאחת הנחיתות ניזוק ללא תקנה. באותו זמן תכננו לשדרג את המטוס ולהפוך אותו ל-X-14C עם תא טייס סגור. היו גם תכנונים לבנות X-14T, שישמש לאימונים. תוכניות אלו לא יצאו לפועל.
במשך שנות שירותו, ה-X-14 הוטס על ידי למעלה מ-25 טייסים, ללא תקריות או פציעות חמורות.
ה-X-14 חולץ מחצר הגרוטאות בשנת 1999, ועבר שיפוץ במסגרת פרטית באינדיאנה. המטוס מוצג במוזיאון השריון ברופקיי.
ראו גם

מטוסי ה-X
אוסקר גלרט

| --- | --- |

 לידה:  10 בספטמבר 1882 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  16 בדצמבר 1967 (בגיל 85) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 שם לידה:  Goldmann Oszkár 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אטווש לוראנד 
 שפות היצירה:  הונגרית 
 צאצאים:  אנדרה גלרט 
 פרסים והוקרה:  פרס קושוט (1949)  פרס באומגרטן (1934)  פרס באומגרטן (1933)  פרס באומגרטן (1932) 
 
אוסקר גלרט (במקור גולדמן עד שנת 1899, בהונגרית: Gellért Oszkár; בודפשט, 10 בספטמבר 1882 – בודפשט, 16 בדצמבר 1967) היה משורר, עיתונאי ועורך הונגרי-יהודי. אחיו הגדול של הוגו גלרט (מתרגם) ואביו של אנדרה גלרט.
חייו

אוסקר גלרט נולד במשפחה יהודית כבנם של יוז'ף גלרט וז'ופיה שטיינר. הוא למד משפטים והיה בן 20 כשפגש עם העורך הספרותי המפורסם ההונגרי-יהודי ארנו אושבאט. הוא פרסם את עבודותיו במגזין "זמנים חדשים" (Új Idők (1894–1949)) ובעיתון "יומן בודפשט" (Budapesti Napló). משנת 1904 היה חבר בעיתון היומי "ידיעות פשט" (Pesti Hírlap (1878–1944)). בין 1904 ל -1918 כתב אלפי מאמרים בעיתון. ב־18 במאי 1907 נשא לאישה את גיזלה הורבאט, בתם של שאנדור הורבאט ואנה קוצ'יש בבודפשט. הרשומה עליה העידה שהיא לא השתייכה לשום דת. משנת 1908 היה כתב עמית בכתב העת הספרותי החשוב ניוגט. בין השנים 1914–1918 היה העורך של "ידיעות פשט" ועבד גם כתב לדיווחים צבאיים בתקופת מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1917 הוא הפך לאחד העמיתים הבכירים בכתב העת ניוגט. בדצמבר 1918 הוא היה חבר באקדמית ורשמרטי. שנה לאחר מכן היה מנהל לשכת העיתונות של מיהאי קארואי, ראש ממשלת הונגריה מ-1 בנובמבר 1918,ומאוחר יותר היה גלרט ראש משרד העיתונות של הרפובליקה הסובייטית ההונגרית שהייתה בשלטון בין 21 במרץ 1919 עד 1 באוגוסט 1919. בספטמבר 1919 הוציאו נגדו צו מעצר. חודש לאחר מכן נעצר, הואשם ושוחרר לבסוף מבית המאסר. הוא המיר את דתו לרומית-קתולית ב־21 בינואר 1920. בין 1920 לבין 1940 היה עמית בכיר של כתב העת ניוגט.
אבל בין שתי מלחמות העולם, בשנות הפשיזם הגובר והמפלצתי, הוא שתק יותר ויותר, הפך לעורך בלבד וכתב שירה רק כשהיה צריך להתאבל על חבר שמת. מאוחר יותר הוא כבר לא יכול היה להיות אפילו עורך בגלל מוצאו, ובהמשך נאלץ להסתתר כדי להציל את חייו.
גלרט היה המשורר הלא דקדנטי ביותר של השירה ההונגרית החדשה. הוא חי בהרמוניה עם סדר, בריאות, אנשים רגילים. אף על פי שהביע להט מדהים בחלק גדול משיריו הארוטיים, הוא גם מספר את הגילויים הנועזים ביותר עם ביטחונו הנאצל של אדם שמטייל לתומו. שירתו, שהייתה לעיתים קרובות מלאה בחיי אהבה לפני כן, הפכה מאוחר יותר מעורבת יותר ויותר בבעיות המוסריות של המלחמה והמהפכה. בעידן שאהב רק רמיזות, הוא הקסים עם אמירותיו הפוריטניות הפשוטות. בשירתו משולבים גמישות של חריזה חופשית וגם מנגינה של שירת משורר קלאסי. כרכי שירתו: בדלתא, על ברכיה של אופליה, ליידי רובנס, הכוכב של יגון האחים, אתם איתי, לשיר האחרון. שירתו התפתחה וצברה פופולריות.
פרסים

פרס באומגרטן (1932)
פרס באומגרטן (1933)
פרס באומגרטן (1934)
פרס קושוט (1949)
כתביו

Az első stációnál (versek, 1903)
A Szent Korona tan hazugságai.  Légrády, Bp., 1908
A deltánál (versek, 1909)
Ofélia térdein (versek, 1911)
Gellért Oszkár verseiből; Athenaeum, Bp., 1912 (Modern könyvtár)
Rubens asszonya. Új himnuszok a szerelemhez; Nyugat, Bp., 1912
A diadalmas forradalom könyve.  Gellért Oszkár; Légrády, Bp., 1918
Testvérbánat csillaga (régi és új versek 1900-1922, 1922)
Velem vagytok (versek, 1926)
Az utolsó dalért (versek, 1928)
Valami a végtelen sugarakból; Nyugat, Bp., 1929
Őrizd meg titkodat. Új versek; szerzői, Bp., 1932
Hajnali három (versek, 1934)
Tíz esztendő. Válogatott versek; Nyugat, Bp., 1934
Égtájak közt. Versek 1945-1946; Révai, Bp., 1946
A hetvenötéves Schöpflin Aladár; Bp., 1947
Szövetség (versek, 1948)
Arany János – Petőfi Sándor levelezése; Gellért Oszkár; 1948
A három hegycsúcs (versek, 1950)
Önéletrajz (versek, 1950)
Költő a békéért (versek, 1951)
Ötven év verseiből (1952)
Hírmondó (versek, 1953)
Kortársaim (1954)
Levelezés kortársaimmal (levelek, 1955)
Nem vagy egyedül (versek, 1956)
Emberség, szerelem (válogatott versek, 1957)
Daloló Hungária. Költemény ezer sorban; Szépirodalmi, Bp., 1958
Egy író élete I-II. (1958, 1962)
Utószüret (versek, 1963)
Még hányszor? Versek; Szépirodalmi, Bp., 1964
Zuhanóban. Új versek (versek, 1966)
Száz az ezerből. Versek és történetük; Szépirodalmi, Bp., 1967
Száz az ezerből; Szépirodalmi, Bp., 1982
Babits és Gellért Nyugat-levelezése, 1929-1941;  2017
בתחנה הראשונה (שירים, 1903)
שקרי תורת הכתר הקדוש. לימוד משפט חוקתי ; Légrady, Bp., 1908
בדלתא (שירים, 1909)
על ברכיה של אופליה (שירים, 1911)
שירי גלרט אוסקר האוסף; אתינאום, עמ ', 1912 (הספרייה המודרנית)
גברת רובנס. המנונים חדשים לאהבה ; West, Bp., 1912
ספר המהפכה הניצחון. Oszkár Gellért; Légrady, Bp.1918
כוכב יגון האחים (פסוקים ישנים וחדשים 1900–1922, 1922)
אתה אתי (שירים, 1926)
לשיר האחרון (שירים, 1928)
משהו מאינסוף קרניים ; West, Bp., 1929
שמור את הסוד שלך. שירים חדשים ; סופרים, עמ ', 1932
השלושה עם שחר (שירים, 1934)
עשר שנים. שירים נבחרים ; West, Bp., 1934
בין השמיים. פסוקים 1945-1946 ; Révai, Bp., 1946
אלדר שופפלין בן השבעים  משרד הדת והחינוך הציבורי, ב ', 1947
הפדרציה (שירים, 1948)
התכתבות של יאנוש ארני - שאנדור פטפי  Oszkár Gellért; 1948
שלוש פסגות הר (שירים, 1950)
קורות חיים (שירים, 1950)
משורר לשלום (שירים, 1951)
חמישים שנות שירים (1952)
עיתון (שירים, 1953)
בני דוריי (1954)
התכתבות עם בני דוריי (מכתבים, 1955)
אתה לא לבד (פסוקים 1956)
אנושיות, אהבה (שירים נבחרים, 1957)
הונגריה השרה. שירה באלף שורות ; בדיוני, עמ ', 1958
חייו של סופר I-II. (1958, 1962)
לאחר הבציר (שירים, 1963)
כמה פעמים נוספות? שירים ; בדיוני, עמ ', 1964
בצלילה מטה. שירים חדשים (שירים, 1966)
מאה מתוך אלף. שירים וסיפורם ; בדיוני, עמ ', 1967
מאה מתוך אלף ; בדיוני, עמ ', 1982
מיהאי באביץ' ו-אוסקר גלרט. ניוגט. התכתבות 1929-1941
לקריאה נוספת

אולם הדיוקן של הספרות ההונגרית
תולדות הספרות ההונגרית
אנציקלופדיה ביוגרפית הונגרית
הערות שוליים

↑  המהדורה הראשונה של המגזין הספרותי שכלל גם תמונות "זמנים חדשים" (Új Idők (1894–1949)) פורסמה ב־18 בדצמבר 1894 כעורך המגזין נבחר פרנץ הרצג, על ידי החברה שייסדה את כתב העת: זינגר וולפנר.
↑  "יומן בודפשט" (Budapesti Napló) היה כתב עת הונגרי שפורסם בין 1896 ל -1918, היה עיתון האינטלקטואלים הליברלים.
↑  Budapest VIII. kerületi polgári házassági anyakönyvek, 1907. év, 547. folyószám.
↑  "אקדמיה ורשמרטי", פעלה בשנים 1918–1919 ובשנת 1925, והייתה חברה ספרותית הונגרית ברוח מתקדמת.
↑  Budapest-terézvárosi plébániahivatal által 5171/1939. sz. alatt kiállított bizonyítvány.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304780305171  PLWABN: 9810532556805606  BnF: cb11486675n (data)  GND: 1055155554  ISNI: 0000 0001 0911 7262  LCCN: nb2015023110  NKC: xx0024128  NTA: 067995640  SUDOC: 250706997  VIAF: 68923165   WorldCat (עם VIAF): 68923165 
לוח זיכרון בבית מגוריו
יחסי אזרבייג'ן – הממלכה המאוחדת

| יחסי אזרבייג'ן – הממלכה המאוחדת |
| --- | --- |
אזרבייג'ן: הממלכה המאוחדת


אזרבייג'ן: הממלכה המאוחדת
שטח (בקילומטר רבוע)
86,600: 243,610
אוכלוסייה
10,362,161: 69,311,072
תמ"ג (במיליוני דולרים)
72,356: 3,340,032
תמ"ג לנפש (בדולרים)
6,983: 48,189
משטר
רפובליקה: מונרכיה חוקתית

יחסי אזרבייג'ן–בריטניה הם יחסי החוץ בין אזרבייג'ן לבריטניה. שגרירות בריטניה באזרבייג'ן נפתחה בשנת 1992. שגרירות רפובליקת אזרבייג'ן בבריטניה נפתחה בשנת 1994. שתי המדינות חברות במועצת אירופה, הארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה.
היסטוריה

היחסים בין אזרבייג'ן לבריטניה התפתחו ברובם בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. אזרבייג'ן הייתה אז חלק מהאימפריה הרוסית באותה תקופה. בהקשר זה, ראשית המאה ה-20 מסומנת על ידי השקעות של 60 מיליון רובל של חברות אנגליות למפעלי הנפט בבאקו. בשנת 1904, באקו סיפק את 74% מהדרישות של אנגליה לדלק.
בראשית המאה ה-20 חתמה ממשלת אזרבייג'ן על הסכם עם חברת "קוסמוס" הבריטית. במסגרת ההסכם ארגנה החברה משלוח נפט מבאקו מנמל הים השחור לאירופה.
ההיסטוריה של היחסים בין אזרבייג'ן-בריטניה מתוארכת למשלחת הבריטית, שנשלחה מבגדאד לבאקו, כדי למנוע את נפילת שדות הנפט היקרים של אזרבייג'ן לשליטת גרמניה והאימפריה העות'מאנית. על הכוח שכונה "דונסטרפורס", פיקד הגנרל ליונל דאנסטרוויל. דונסטרפורס הגיע לבאקו באוגוסט 1918.
לאחר קרב באקו, נסוג דנוסטרפורס לפרס בספטמבר 1918. דונסטרפורס חזר לבאקו לאחר שביתת הנשק של מודרוס, אשר סיימה את הסכסוך עם האימפריה העות'מאנית בנובמבר 1918. הכוח ניהל את השטח תחת דיני הלחימה עד 1920, אז התקדמות הבולשביקים איפשרה להם להישאר.
במהלך תקופה זו התקיימו יחסים דיפלומטיים דה-פקטו בין הרפובליקה הדמוקרטית של אזרבייג'ן לבין האימפריה הבריטית באמצעות הנציב העליון הבריטי בקווקז שנמצא בטביליסי.
יחסים דיפלומטיים

שתי המדינות מנהלות יחסים דיפלומטיים רשמיים מאז 11 במרץ 1992. עצמאות אזרבייג'ן הוכרה על ידי בריטניה ב-31 בדצמבר 1991.
הביקור הרשמי הראשון של נשיא אזרבייג'ן היידר אלייב בבריטניה היה ב-22-25 בפברואר 1994.
הביקור הרשמי הראשון של ראש הממשלה מרגרט תאצ'ר באזרבייג'ן היה בספטמבר 1992.
ב-19–24 ביולי 1998, ערך הנשיא היידר אלייב את ביקורו הרשמי השני בבריטניה ונפגש עם המלכה אליזבת השנייה וראש ממשלת בריטניה טוני בלייר.
בראש קבוצת הידידות הבין-פרלמנטרית אזרבייג'ן ובריטניה בפרלמנט אזרבייג'ן עומד צ'ינגיז אסאדולייב. בראש הקבוצה הפרלמנטרית בפרלמנט בבריטניה עומד כריסטופר פינצ'ר.
יחסים כלכליים

בשורש שיתוף הפעולה הכלכלי בין הרפובליקה של אזרבייג'ן לבריטניה נמצא תעשיית האנרגיה. בריטניה היא המשקיעה הזרה הגדולה ביותר באזרבייג'ן. באזרבייג'ן יש כ-400 חברות בריטיות. BP משתתפת באופן פעיל בתחום חיפושי נפט וגז טבעי בפרויקטים כמו Azeri-Chirag-Guneshli, Shah Deniz ו- Shah Deniz-2.
ב-28 בנובמבר 1995 הוקמה לשכת המסחר והתעשייה הבריטית-אזרית. הלשכה מייצגת אינטרסים עסקיים של אזרבייג'ן ובריטניה.
בספטמבר 2009 הוקמה המועצה לעסקים בריטניה-אזרבייג'ן (BABC). המועצה מקדמת סחר והשקעות בין אזרבייג'ן לבריטניה.
יחסי תרבות

הבסיס לשיתוף פעולה תרבותי בין אזרבייג'ן לבריטניה הוקם ב-23 בפברואר 1994. מועד זה מסומן על ידי חתימת ההסכם לשיתוף פעולה בתחום החינוך, המדע והתרבות בין שתי מדינות. על ההסכם נחתם הנשיא היידר אלייב וראש הממשלה ג'ון מייג'ור. חתימת ההסכם השפיעה לטובה על פעילות המועצה הבריטית באזרבייג'ן.
בשנת 1997 נוסדה החברה האנגלו-אזרבייג'נית. היו"ר המשותף של החברה בלונדון הוא הלורד גרמן. יו"ר משותף של האגודה בבאקו הוא נרגיז פשייבה. האגודה משתתפת בהבנה תרבותית הדדית בין אזרבייג'ן לבריטניה, מארגנת אירועי צדקה, תומכת בכישרונות צעירים בבריטניה.
הורליו גומש

הורליו דה סילבה גומש (בפורטוגזית: Heurelho da Silva Gomes; נולד ב-15 בפברואר 1981 בז'ואאו פיניירו, מינאס ז'ראיס) הוא כדורגלן עבר ברזילאי, ששיחק בעמדת השוער.