stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אופוסום לוטרה גדול

| אופוסום לוטרה גדול |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: אופוסומאים
משפחה:: אופוסומיים
סוג:: אופוסום הלוטרה
מין:: אופוסום לוטרה גדול
שם מדעי
 Lutreolina crassicaudata ‏דמארה, 1804
תחום תפוצה


אופוסום לוטרה גדול או קוליגרוסו (שם מדעי: Lutreolina crassicaudata) הוא מין של כיסאי אמריקני בינוני-גדול בסוג אופוסום הלוטרה שמצוי ברחבי אמריקה הדרומית, ואחד משני המינים הקיימים בסוג לצד אופוסום לוטרה מסויה. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1804 על ידי הזואולוג הצרפתי אנסלם גאייטאן דמארה ולו 3 תת-מינים. לצד אופוסום המים ואופוסום ארבע-עיני, אופוסום הלוטרה הוא בין הגדולים במשפחת האופוסומיים לאחר מיני הסוג אופוסום.
תיאור > אנטומיה ומראה

אופוסום הלוטרה הגדול הוא בין האופוסומים הגדולים במשפחה, וגדול בצורה ניכרת מהמין השני בסוגו; אורך ראשו וגופו 28–31 ס״מ, אורך זנבו 25–28 ס״מ ומשקלו הממוצע 490–737 גרם לכל היותר. הוא עשוי גם להגיע למשקל כבד יותר של 910 גרם עד קילוגרם אחד. הזכר גדול וכבד מן הנקבה. האופוסום חולק קווי דמיון רבים עם הלוטרה או הסמור: גופו ארוך, דק וגלילי וראשו הקצר מתאפיין בגולגולת רחבה ומסיבית בדומה לטורפים. אוזניו קטנטנות, עגולות ונראות בקושי מעל הפרווה. עיניו קטנות, חרטומו קצר ורחב עם אף גדול כהה, והוא בעל זיפי מישוש ארוכים. הרגליים קצרות במיוחד וגורמות להליכתו להראות שפופה בדומה לסמורים וגחניים. הזנב ארוך, עבה ושעיר, וקצהו קירח בצד התחתון. לנקבה יש כיס לא מפותח עם 9 פטמות.
תיאור > כסות

הפרווה של אופוסום הלוטרה עבה, רכה וצפופה. צבעה הכללי משתנה בין חלודה לברונזה, חום אדמוני או חום קפה, כשהיא בהירה יותר באזור המותניים. הצד התחתון נע בין חום אוכרה בהיר לחום-צהבהב, כתמתם או קרם-שמנת. לאורך הגב יש פס גבי כהה, שעשוי להשתרע מהמצח עד לזנב. הראש זהה בדרך כלל בצבעו לשאר הגוף, וחסר כל סימוני פנים שמאפיינים את מרבית משפחת האופוסומיים. הפנים או החרטום עשויים להיות כהים במקצת, הלחיים צהובות או כתומות והסנטר לבנבן. האף סגלגל, האוזניים כתמתמות, וכפות היד והרגל ורודות. הזנב מתכהה בהדרגה ולקראת סופו הוא הופך לשחור מפויח.
לאופוסום הלוטרה הגדול 3 תת-מינים:
L. crassicaudata crassicaudata
L. crassicaudata paranalis
L. crassicaudata turneri - חי באזור מבודד בצפון היבשת. ייתכן שמהווה מין בפני עצמו.
תפוצה ובית גידול

אופוסום הלוטרה הגדול מצוי באמריקה הדרומית; התפוצה שלו ביבשת מחולקת לשתי חלקים מנותקים זה מזה לחלוטין: החלק הדרומי הגדול, והחלק הצפוני הקטן; החלק הדרומי משתרע על דרום ברזיל, מרבית אורוגוואי, צפון-מזרח ארגנטינה, החצי המזרחי של פרגוואי, צפון ומזרח בוליביה עם גלישה קטנה לכיוון פרו. החלק הצפוני קטן בהרבה ומשתרע על צפון סורינאם, גיאנה, אזורים נרחבים בוונצואלה ומזרח קולומביה. החסם הגאוגרפי בין שני חלקי התפוצה הוא יער האמזונס, והגראן צ׳אקו היבש משמש כחסם גאוגרפי בין התפוצה שלו לבין קרובו הקטן יותר.
בית הגידול של אופוסום הלוטרה מורכב מסוואנות לחות ומוצפות, ביצות ויערות גדותיים ברחבי הפנטנל, הפמפס ואגני הניקוז של נהרות האורינוקו, אסקיבו ופרנה. הגורם המכריע בבחירת בית הגידול הוא נוכחות של מקווי מים דוגמת נחלים וביצות, וכ-93% מכלל האופוסומים שנלכדו למטרות מחקר, היו במרחק של לא יותר מ-20 מטר ממקור מים. התפוצה של אופוסום הלוטרה נבלמת בבתי גידול של ערבות-עשב יבשות או יערות טרופיים, ובכלל החסמים הגאוגרפים ניתן למנות את הפטגוניה בדרום, הגראן צ׳אקו היבש במערב, האוקיינוס האטלנטי במזרח וסוואנות הסראדו ויער האמזונס בצפון.
אקולוגיה > התנהגות ופעילות

אופוסום הלוטרה הגדול הוא יונק שפעיל בעיקר בשעות הלילה והדמדומים, ומגיח לפעמים גם בשעות היום. על אף שהוא חי בבדידות, מחקרים בשבייה מצאו שהוא מסתדר עם אופוסומי לוטרה אחרים, כך שייתכן שהמין חברתי יותר ממה שידוע. האופוסום חי בסמוך למקווי מים, ובונה לעצמו קינים לשינה בחורי עצים וסבך עשבים; לעיתים הוא משתמש במחילות נטושות של ארמדיל וויסקאש המחילות. הוא אינו טריטוריאלי, וחי בשטח מחיה קבוע שגודלו מגיע באזורים מסוימים ל-3,800 מטר רבוע.
אופוסום הלוטרה תלוי לחלוטין במקורות מים, אך אינו מפגין התאמות של יונק מימי למחצה: הפרווה אינה דוחה מים, כפות רגליים אינן רחבות והגפיים קצרות מדי; למרות זאת, הוא שחיין וצוללן מצוין באופן מפתיע, ומסוגל לשחות דרך מכשולים שונים באזורים מוצפים ובביצות ולצוד חסרי חוליות מימיים. התנועה שלו במים מבוססת על דחיפה חזקה עם הרגליים האחוריות וחתירה עם הקדמיות. כמו כן הוא טפסן מיומן, על אף שזנבו חסר יכולת לפיתה שמאפיינת את המינים שוכני העצים ואצבעות רגליו אינן מנוגדות. גם על האדמה היבשה הוא נע בזריזות רבה ומסוגל לרוץ היטב.
אקולוגיה > תזונה ויחסי גומלין

לאופוסום הלוטרה יש העדפות מזון שונות מאזור לאזור זה, אך באופן כללי מדובר באופוסום אוכל הבשר המובהק ביותר במשפחה לצד האופוסום הפטגוני: תזונתו מורכבת בעיקר מדגים, סרטנים, דו-חיים, פרוקי רגליים, נחשים ארסיים קטנים, עופות, מכרסמים, חרקים וחלזונות, לצד פירות וזרעים. בעונה היבשה שבה מקורות המים מצטמצמים, אופוסומי הלוטרה צורכים כמות רבה יותר של מזון מהצומח. בסמוך למגורי אדם האופוסום עשוי לחטט בפחי באשפה בחיפוש אחר מזון. הטורפים העיקריים של האופוסום הם זאב הרעמה, חתולי וכלבי בית, עקב צד הדרך, דורסי לילה ונחשים גדולים. אופוסום הלוטרה מפיק צליל שריקה גבוה כאשר הוא חש בסכנה, ועשוי להפיק צלילים נוספים בתקשורת עם בני מינו. יש לו חושים חדים של ראיה, שמיעה וריח. הגורים שנולדים משתמשים בחוש הריח כדי למצוא את דרכם לעבר
אקולוגיה > רבייה ומחזור חיים

אופוסומי הלוטרה מתרבים ככל הנראה פעמיים בשנה במהלך האביב והקיץ. ההמלטות מתרחשות בינואר וספטמבר. ההיריון נמשך כשבועיים, לאחריהם הנקבה ממליטה 7–11 גורים שזוחלים לתוך הכיס. הם גדלים בתוכו במשך מספר שבועות ולאחר מכן האם מעבירה אותם לתוך קיני דשא שבנתה. הגורים נגמלים בגיל 3 חודשים ומגיעים לבגרות בגיל 6 חודשים. תוחלת החיים בטבע אינה ידועה, ובשבי ידוע על אופוסומים שחיו 3 שנים; מלבד טורפים, גורם התמותה העיקרי של אופוסומי הלוטרה הוא דריסה על ידי כלי רכב.
מצב

אופוסום הלוטרה הגדול מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), לאור תפוצתו הרחבה, אוכלוסייתו הגדולה, והעדר אינדקציות לירידה משמעותית במספריו בעתיד הקרוב. מגמה האוכלוסייה איננה ידועה. נכון לשנת 2023, אין איומים משמעותיים על המין, להוציא ניקוז אדמת ביצות לחקלאות באזור הדרומי של תפוצתו. אופוסום הלוטרה מצוי במספר רב של אזורים מוגנים.
אופוסום לוטרה גדול באורוגוואי.
אופוסום לוטרה גדול בסבך עשבים בארגנטינה.
אופוסום לוטרה חוצה שטח פתוח.
אוטיליה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 ביוני 1992 (בת 32) סוצ'אבה, רומניה
 שם לידה:  אוטיליה ברומה
 מוקד פעילות:  רומניה
 תקופת הפעילות:  מ-2011
 עיסוק:  זמרת, זמרת-יוצרת, דוגמנית
 סוגה:  פופ • דאנס • פופ-פולק • רגאטון
 סוג קול:  סופרן
 שפה מועדפת:  רומנית 
 כלי נגינה:  קול
 חברת תקליטים:  ג'ייהאפס
 http://www.otiliamusic.com/
 
אוטיליה ברומה (ברומנית: Otilia Brumă, נולדה ב-13 ביוני 1992) ידועה פשוט כאוטיליה, היא זמרת-יוצרת רומנייה. בספטמבר 2014, הוציאה את הלהיט הבינלאומי "Bilionera", שהפך לאחד מהשירים המצליחים ביותר בשנת צאתו ולאחד מהשירים הרומניים המצליחים ביותר בכל הזמנים, עם למעלה מ-450 מיליון צפיות ביוטיוב.
בשנת 2016, שנתיים לאחר צאתו של "Bilionera", הוציאה את הלהיט "Diamante", שזכה להצלחה גם כן.
ביוגרפיה

אוטיליה נולדה ב-13 ביוני 1992 ברובע סוצ'אבה ברומניה. היא התעניינה במוזיקה כבר בגיל צעיר. העניין שלה במוזיקה התגלה על ידי המורה הראשון שלה למוזיקה והוא עזר לה להתקדם ולהפוך למוזיקאית. אוטיליה למדה במכללה הלאומית הרומנית, תוך שהיא עבדה בטלוויזיות המקומיות.
היא החלה להפיץ את שיריה בגיל 17 ושם הבמה הראשון שלה, "ביג'ו", הוחלף ל"אוטיליה" בשנת 2013, כאשר נודע לה שבאמריקה יש זמר בעל אותו השם.
קריירה

בשנת 2012, היא עשתה את הופעת הבכורה שלה עם השיר "All The Stars". לפני כן, הוציאה את "Share This Love For Life". מאוחר יותר, ביוני 2013, יצא שירה "French Kiss". ואז, בנובמבר 2013, הופצו השירים "Russian Dream" ו-"On Fire". בהמשך, החלה אוטיליה לעבוד עם ג'ייהאפס רקורדס. שירה "Bilionera", שהיה להיט בכל המצעדים העולמיים, יצא ב-20 בפברואר 2014. השיר הפך לאחד מהשירים המצליחים ביותר בשנה בה הוא יצא, ולאחד מהשירים הרומניים המצליחים ביותר בכל הזמנים.
לאחר מכן, יצא השיר "Balım", והשיר "Aventura". לקראת סוף 2015, הוציאה את "Iubire adevarata", ואת "Passion". באפריל 2016, הוציאה את הלהיט "Diamante", שהצליח לשחזר את הצלחת להיטה "Bilionera". לאחר מכן, יצאו "Wine My Body", ו-"Prisionera", שזכו להצלחה ברחבי העולם. בסוף שנת 2017, הוציאה את הרמיקס לשיר "Sleepless Nights", שלווה גם בווידאו קליפ. בתחילת 2018, הוציאה את "Frunze", ואת "Devoción".
בהמשך, שיתפה פעולה עם דיג'יי פליי בשיר "I Don't Know", והוציאה לבסוף את השיר "Adelante", שזכה ללמעלה מ-50 מיליון צפיות.
הערות שוליים

1 2 3  Otilia Bruma Bio, Height, Age, Boyfriend, Wiki, Facts, Income & Net Worth | Famous Born (באנגלית)
1 2  Otilia - Bilionera (official video), www.youtube.com
1 2  Otilia - Diamante (Official Music Video)
↑  למיי
↑  eMinor, Otilia - All the stars | Otilia, ReverbNation (באנגלית)
↑  New Hit : DANCE & HOUSE & Tropical HOUSE, www.facebook.com
↑  On Fire, www.amazon.com
↑  Otilia - Russian Dream, Discogs (באנגלית)
↑  המצליחים ביותר בשנה בה הוא יצא, ולאחד מהשירים הרומניים המצליחים
↑  ביו
↑  Serdar Ortac Ft. Otilia - Balim (באנגלית), נבדק ב-2020-09-24
↑  Otilia - Aventura, Discogs (באנגלית)
↑  Otilia - Iubire Adevarata, Discogs (באנגלית)
↑  Various - Hits 2016 Vol. 2, Discogs (באנגלית)
↑  Otilia - Wine My Body, Discogs (באנגלית)
↑  Otilia - Prisionera, Discogs (באנגלית)
↑  Otilia - Sleepless Nights (Ian Burlak remix)
↑  Otilia - Frunze (Stephano Rossi remix)
↑  Otilia - Devocion [ Radio Edit ]
↑  Otilia - I don't know (feat. Deejay Fly)(official video)
↑  Otilia - Adelante (official video) Shakira similar voice
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: d9585614-c6b1-4069-9243-987142838c81
אזיקי אגודל

אזיקים רגילים ואזיקי אגודל
אזיקי אגודל הם אזיקים מתכת קטנים שמטרתם לכבול את האגודלים זה לזה ובכך להגביל את יכולת התנועה של האדם הכבול אף יותר מאזיקי פרקי היד.
בגלל הסיכוי הגבוה יותר לפציעה, בדרך כלל על ידי הגברת הלחץ על האגודל וחסימה של זרימת הדם, הם בשימוש תדיר פחות מאשר אזיקים רגילים.
המפתח הסטנדרטי האוניברסלי לאזיקים בדרך כלל לא מתאים לאזיקי אגודל, להם דרוש מפתח קטן יותר.
אזיקי אגודל עם מנעול כפול הם בעלי מנעול קפיץ המונע מהאזיקים להתהדק ולפצוע את הכבול בזמן סיבוב המפתח. מנעולים כפולים גם מקשים על פיצוח האזיקים.
אוגוסטוב

| --- | --- |
סמל אוגוסטובסמל אוגוסטוב
כיכר העיר
כיכר העיר
 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  פודלסיה פודלסיה
 ראש העיר:  קזימייז' קוזוכובסקי
 תאריך ייסוד:  1546
 על שם:  זיגמונט השני אוגוסט, מלך פולין 
 שטח:  80.93 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  29,494 (31 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  53°51′00″N 22°58′00″E﻿ / ﻿53.85°N 22.966666666667°E﻿ / 53.85; 22.966666666667 
 אזור זמן:  UTC +2
 http://www.um.augustow.pl
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיאוגוסטוב(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיאוגוסטוב(למפת פרובינציית פודלסיה רגילה) ביאליסטוק סובאלק לומז'ה ביילסק פודלסקי  רוסיה - קלינינגרד  לו. ורמיה-מזוריה בלארוס ליטא מזוביהאוגוסטוב(למפת פרובינציית פודלסיה מוגדלת) ביאליסטוק סובאלק לומז'ה ביילסק פודלסקי  רוסיה - קלינינגרד  לובלין ורמיה-מזוריה בלארוס ליטא מזוביהאוגוסטוב  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אוגוסטוב (Augustów) היא עיר בצפון מזרח פולין, בסמוך לביאליסטוק, ובה כ-30,000 תושבים (נכון ל-2011). אוגוסטוב היא אתר בריאות ונופש פופולרי.
תולדות העיר

העיר מוזכרת לראשונה במסמך משנת 1496, ובשנת 1557 הוענקו לה מעמד וזכויות של עיר על ידי המלך זיגמונט השני. עד 1569 השתייכה אוגוסטוב לדוכסות הגדולה של ליטא. עם הקמת האיחוד הפולני-ליטאי השתייכה העיר לממלכת פולין, אך בית הקברות שלה נותר בשטח דוכסות ליטא. בפלישות הטטריות בשנת 1656 נהרסה העיר ובשנים שלאחר מכן הכתה בעיר מגפה.
ב-1795 סיפחה פרוסיה את אוגוסטוב במסגרת חלוקת פולין.
בסוף המאה ה-19 קושרה אוגוסטוב לרשת מסילות הברזל. ב-1914, במלחמת העולם הראשונה, ניטשו קרבות באוגוסטוב בין הצבא הרוסי לצבא הפרוסי. ב-1919 ניטש שוב קרב בעיר, הפעם כחלק מסכסוך טריטוריאלי בין פולין העצמאית לבין ליטא.
בשנת 1939 כבש הצבא האדום את אוגוסטוב ותושבים רבים נשלחו לגלות בקזחסטן. בין השנים 1941–1944 הייתה העיר כבושה על ידי הצבא הגרמני. בשנות המלחמה ובמהלך הקרבות נהרס רוב שטח העיר. לאחר המלחמה ניהלו השלטונות הסובייטיים קרבות נגד כוחות השחרור הלאומיים הפולניים.
יהודי אוגוסטוב > תולדות הקהילה

התיעוד הראשון של יהודים בעיר הוא במסמך משנת 1564. בשנת 1578 הותר ליהודי העיר לעסוק במסחר, ואלו השתלבו בסחר הדגים שבאזור העיר. במאה ה-17 קהילת העיר הייתה פעילה בדיוני ועד ארבע הארצות, וסכסוך בינה ובין קהילת טיקטין אף נזכר במסמך משנת 1674. לקראת סוף המאה ה-18 ישבו בעיר כחמישים משפחות יהודיות, והחל מאמצע המאה ה-19 גדל מספר היהודים באופן משמעותי. בשנות הארבעים של המאה ה-19 הוקם בעיר בית כנסת מרכזי.
בעקבות מלחמת העולם הראשונה התדלדלה האוכלוסייה היהודית בעיר בשל הגירה, ומצבה הכלכלי הורע, בשל ניתוק קשרי המסחר עם רוסיה. בשנות העשרים והשלושים פעלו בעיר ארגונים יהודיים מגוונים, מאגודת ישראל ועד הבונד, וכן תנועות נוער ציוניות, ובהן החלוץ, השומר הצעיר ובית"ר. בשנות השלושים גברה האנטישמיות בעיר, ואירעו מספר מקרים של הכאת יהודים ברחוב, פרסום כרוזים אנטישמיים וקריאות לחרם על חנויות היהודים.
טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה חיו באוגוסטוב כ-3,000 יהודים, כשליש מאוכלוסיית העיר.
יהודי אוגוסטוב > בשואה

על-פי הסכם ריבנטרופ–מולוטוב נכללה אוגוסטוב באזור שבשליטת הסובייטים, ועם פרוץ מלחמת העולם השנייה נהרו אליה פליטים יהודים רבים ממקומות שנותרו בתחום הכיבוש הגרמני. בתחילת 1940 נעצרו כמה תושבי העיר, ובהם גם יהודים, והוגלו למחנות עונשין בסיביר. כמו כן, פעילות הארגונים היהודיים בעיר הופסקה, וגורשו ממנה רבים מהפליטים היהודים שהגיעו אליה.
ביום 22 ביוני 1941 כבשו הגרמנים את העיר, והחלו ברציחות אקראיות של יהודיה, שמנו אז כ-2,400 נפש. בימים הראשונים נרצחו כ-30 גברים יהודים, וכעשרה ימים לאחר מכן נורו כ-100 יהודים נוספים. כמו כן, הוציאו הגרמנים להורג את כל בעלי המומים בעיר. ביום 15 באוגוסט 1941 נרצחו ביער שצבו שמצפון לעיר בין 800 ל-900 גברים יהודים נוספים.
בסוף אוגוסט 1941 הוקם גטו בפרבר המזרחי של העיר, בצריפי עץ, בו הושמו כ-2,000 יהודים, בעיקר נשים, ילדים וזקנים, וכן כמאה פליטים נוספים שהגיעו לעיר. על הגטו, אשר היה מוקף גדר תיל, שמרו אנשי המשטרה הפולנית. יהודי הגטו צוו לשאת טלאי צהוב, והועסקו בעבודות כפייה במפעלי האזור ובבתי הגרמנים.
ביום 2 בנובמבר 1942 הועברו כל יהודי הגטו ברגל ובעגלות למחנה מעבר בקרבת הכפר בוגושה שליד גראייבו, במרחק 40 ק"מ מהעיר, ושם הוחזקו בתנאי רעב, שמהם רבים נפטרו. באמצע דצמבר 1942 צורפו חלק מיהודי העיר לטרסנפורט של כ-5,000 יהודים לטרבלינקה, ובתחילת ינואר 1943 גורשו יתר יהודי העיר לאושוויץ, ורובם נספו זמן קצר לאחר מכן.
במאי 1943 הביאו הגרמנים לעיר קבוצת זונדרקומנדו יהודית לטשטוש עקבות הרצח ביער שצבו וביער קלווביצה שליד העיר, תוך שריפות גופות הנרצחים. בקיץ 1943 איתרו הגרמנים בעיר מספר משפחות יהודיות שהתנצרו שנים רבות לפני המלחמה, והוציאו אותן להורג בבית הקברות היהודי של העיר.
מקהילת העיר שרדו לאחר השואה רק מספר עשרות. בתי הכנסת של העיר נהרסו בזמן המלחמה, ובית העלמין שלה נחרש.
יהודי אוגוסטוב > רבני העיר

רבי שלום שכנא - כיהן בעיר לפני שנת ה'תקצ"ז, 1837
רבי יוסף ב"ר ברוך - כיהן בעיר באמצע המאה ה-19
רבי שמואל אביגדור תוספאה - כיהן בעיר בין השנים ה'תרי"א, 1851 - ה'תרי"ב, 1852. נאלץ לעזוב את כס הרבנות באוגוסטוב לאחר מאבק עם אחד מתקיפי הקהילה, והחליף את רבי יצחק אלחנן ספקטור ברבנות העיר ניאסוויז'
רבי ישראל איסר שפירא - יליד העיר, כיהן ברבנות העיר בין השנים ה'תרי"ד, 1854 - ה'תרכ"ט, 1869, אז עקר לטובת רבנות העיר מזריטש בה כיהן עד פטירתו. חיבר שו"ת "עזרת ישראל"
רבי משה יצחק הלוי - רבן של ערים ועיירות רבות בליטא, הגיע לכהן כרב העיר בשנת ה'תרכ"ט, 1869, ונפטר כשנה לאחר מכן בקיץ ה'תר"ל, 1870. הוא נחשב לאחד מגדולי רבני ליטא ונקרא בפי כל ר' משה איצל פוניבז'ר, על שם העיר פוניבז' שבה כיהן כרב במשך כמה שנים
רבי יהודה ליב גורדין - כיהן כאב בית הדין בעיר בין השנים ה'תרמ"ז, 1887 - ה'תרנ"ו, 1896
רבי כתריאל אהרן נאטאן - חתנו של ר' משה איצל, כיהן ברבנות העיר לסירוגין במשך 51 שנים, בין השנים ה'תר"ל, 1870 - כסלו ה'תרפ"ב - 1921
רבי יצחק קוסובסקי - כיהן ברבנות העיר בשנים ה'תרפ"ב, 1922 - ה'תרפ"ה, 1925, אז עזב לטובת רבנות וולקוביסק
רבי עזריאל זליג נח קושלבסקי - רבה האחרון של העיר לפני השואה, הגיע לעיר כבחור בן 18 בשנת 1885 והשתקע בה. בשנת ה'תרס"ז (1907) התמנה בה כדיין ולאחר עזיבת הרב קוסובסקי, כרב ואב"ד. נפטר מאפיסת כוחות בעת פינוי יהודי העיר למחנה ההשמדה טרבלינקה. בנו היה הרב יקותיאל עזריאלי, רבה של זכרון יעקב במשך קרוב לשישים שנה. נכדו היה יעקב אבן חן, עיתונאי, סופר ומשורר מניצולי הטבח בכפר עציון.
מלבד רבני העיר התרכזה בעיר שכבת למדנים, אברכים צעירים שהגיעו אליה והסתופפו בבתי מדרשותיה. מהם נודעו: רבי יוסף זכריה שטרן שהתגורר בה בשנות ה-50 של המאה ה-19; ר' אלכסנדר זיסקינד מימון, שפרסם מאמרי מחקר תורני, תחת הפסבדונים "א"ז בר"מ" בשבועון "המגיד" בתקופה שנערך בידי ידידו דוד גורדון; רבי מנחם קרקובסקי, לימים רבה של נובהרדוק ומגיד ומו"צ בווילנא. מילידי העיר היה גם הרב יהושע בלומנטל המכונה ר' יהושע'לה חריף, שכיהן כראש ישיבה ורב של עיירות וערים ברחבי ליטא, בהן גם לזדיי, מריאמפולה, ביאליסטוק (כאב"ד), ינובה וקמניץ הליטאית.
הערות שוליים

↑  County Population Census Counts 31 March 2011.
↑  בנו היה הגאון מטבריג, ר' אברהם אהרן בורשטין.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4305341-5
אורי זייפרט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1969 (בן 55 בערך) יסעור, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  זיפו
 השתייכות:   חיל האוויר הישראלי
 תקופת הפעילות:  1988–2017 (כ־29 שנים)
 דרגה:   תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 טייס קרב   מפקד טייסת 106   מפקד טייסת 69   מפקד בסיס רמון   מפקד בסיס תל נוף
 פעולות ומבצעים
 האינתיפאדה הראשונה     המערכה ברצועת הביטחון   האינתיפאדה השנייה     מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן    מבצע צוק איתן
 
אורי זייפרט (נולד ב-1969) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, כיהן כמפקד בסיס תל נוף.
ביוגרפיה

נולד ב-1969 בקיבוץ יסעור שבגליל המערבי.
שירותו הצבאי

זייפרט התגייס לחיל האוויר וסיים קורס טיס במגמת קרב. הוא מילא מספר תפקידי פיקוד בחיל, ב-2005 מונה למפקד טייסת 106, ב-2007 מונה למפקד טייסת 69, ב-2012 מונה למפקד בסיס רמון ובשנים 2014–2017 פיקד על בסיס תל נוף.
זייפרט בוגר תואר ראשון במדעי ההתנהגות ותואר שני במנהל עסקים ובמשפטים.
באפריל 2020, בעת התפרצות מגפת הקורונה מונה לרכז את מערך הבדיקות. הוא סיים את תפקידו במאי, לאחר שהציג תוכנית להקמת מכלול לקטיעת שרשראות ההדבקה.
כיום עוסק זייפרט בייעוץ לחברות וארגונים בשיפור וייעול תהליכי קבלת החלטות.
הערות שוליים

↑  מפקד בסיס תל-נוף: תא"ל פלג ניאגו, באתר חיל האוויר הישראלי, 17 בספטמבר 2017.
↑   עמוס הראל, התפשטות הקורונה בישראל נבלמה, אך יעילות הבדיקות נותרה נקודת תורפה, באתר הארץ, 22 באפריל 2020, ‏ 22 באפריל 2020.
ערך זה הוא קצרמרבנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אורי ורבר

אורי ורבר (נולד ב-24 באפריל 1931) הוא מנהל ויזם של התעשייה הקיבוצית. הוא הקים את מפעל נטפים בקיבוץ חצרים, והיה מנהלו בשנתיים הראשונות לקיומו. אחרי שחזר משליחות מחוץ לישראל, שימש כמנהל הייצוא של החברה, והגדיל באופן ניכר את היקף המכירות שלה. הוא קיבל בשם המפעל את פרס היצואן המצטיין. כמו כן, היה ממקימי מפלגת ד"ש.
ביוגרפיה

ורבר נולד ב-24 באפריל 1931 בתל אביב, כבן בכור למרדכי ולחוה, שעלו מפולין. היה חניך הנוער העובד והלומד בשכונת בורוכוב בגבעתיים. בגיל 15 הצטרף לגדודי הנוער של "ההגנה", ובגיל 17 עזב את לימודיו לפני סיום כיתה י"א, כדי להצטרף ללוחמים שהגנו על קיבוץ חולתה במהלך מלחמת העצמאות.
בנובמבר 1949 הקים יחד עם חבריו לגרעין ההתיישבות את קיבוץ משאבי שדה. בהיותו בן 23 החליטה אספת הקיבוץ להקצות את ורבר לתפקיד רכז ההדרכה של תנועת הנוער העובד והלומד.
בעקבות הפילוג בקיבוץ המאוחד, עזב ורבר את משאבי שדה והגיע בינואר 1950 לקיבוץ חצרים. שימש כגזבר, וחמש פעמים מזכיר הקיבוץ.
משפחתו

ורבר היה נשוי לעדנה לבית ערב (עד לפטירתה), והיו להם ארבעה ילדים: בועז, רחל, אלון ולימור. בנם הבכור בועז נפטר בשנת 1995 ממחלה. לורבר נכדים רבים ונינים.
אורי ורבר (משמאל) עם ממציא הטפטפת, שמחה בלאס
אורי ורבר (שני משמאל) בטקס קבלת הפרס על מפעל חיים מ"נטפים"
אוטילה

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  הים הקריבי 
 קואורדינטות:  16°05′50″N 86°56′14″W﻿ / ﻿16.097222222222°N 86.937222222222°W﻿ / 16.097222222222; -86.937222222222
 שטח:  41.86 קילומטר רבוע
 אורך:  11 קילומטר
 רוחב:  4 קילומטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  הונדורס 
 אוכלוסייה:  3,947 (2013)
 אזור זמן:  UTC-6
  (למפת הונדורס מוגדלת) טגוסיגלפה לה סייבה סן פדרו סולה צ'ולוטקה קומאיאגואה ניקרגואה אל סלבדור גואטמלה בליז הים הקריבי האוקיינוס השקטאוטילה(למפת הונדורס רגילה) טגוסיגלפה לה סייבה סן פדרו סולה צ'ולוטקה קומאיאגואה ניקרגואה אל סלבדור גואטמלה בליז הים הקריבי האוקיינוס השקטאוטילה
 
אוטילה  (בספרדית: Isla de Útila) הוא האי השלישי בגודלו בקבוצת איי המפרץ שבהונדורס, אחרי רואטאן (Roatán) וגואנאחה (Guanaja). האי נמצא כ-50 ק"מ מהחוף הצפוני של הונדורס, וידוע כאזור מומלץ לצלילה בזכות שוניות האלמוגים הרבות הנמצאות בסביבתו.
היסטוריה

שרידים שנמצאו באיים מעידים שהיו מיושבים לפני שהאירופים גילו את איי המפרץ בשנת 1502, במסעו הרביעי של כריסטופר קולומבוס. הקונקוויסטדורים הספרדים שבאו אחריו הפכו את התושבים לעבדים ושעבדו אותם במטעים בקובה ובמכרות הזהב והכסף של מקסיקו. בשנת 1528 כבר חוסלה לגמרי אוכלוסיית האיים.
עד 1550 נעשה האי בסיס לפעילות של שודדי ים שניצלו את המיקום כדי לשדוד ספינות מסע שהיו חולפות באזור בדרכן לאירופה. בין השנים 1550-1700 נשלטו האיים לסירוגין על ידי האנגלים והספרדים.
במחצית המאה התשע עשרה נאלצו האנגלים להחזיר את האיים להונדורס ששלטה כ-150 שנה באיים. במהלך אותה תקופה נלחמו הספרדים ופיראטים אנגליים על השליטה באיים, ששימשו לאספקת מזון ועצים, לסחר בעבדים ולחניות ביניים. עבדים שנשארו באיים לאחר שסירבו לחזור עם שוביהם יישבו את המקום ונקראים בני ה"גריפונה" (guarifuna). תושבים אלו הושפעו פחות מהתרבות הספרדית באזור, וההשפעה האנגלית עליהם הייתה חזקה יותר.
שפה

בגלל השפעתם הרבה של האנגלים באיים שפת התושבים המדוברת היא אנגלית, יותר מספרדית, אך אנגלית זו כמעט ובלתי מובנת לתיירים (דומה מאוד לאנגלית הדרומית של ארצות הברית)
כלכלה

עד תחילת שנות התשעים הכלכלה באי הייתה מבוססת על חקלאות ודיג.
תיירות

אוטילה עוברת תהליכים דומים לאלו שעברו על האי השכן רואטאן והופכת להיות אתר תיירות המושך צוללים רבים. קביעת הקונגרס הלאומי כי איים אלו יהיו חופשיים ממס, המריצה הקמת בתי ספר לצלילה. כיום ישנם באי כ-15 בתי ספר לצלילה, ועוד אתרי תיירות רבים. ישנם למעלה מ-60 אתרי צלילה הנמצאים סביב האי. קבוצת איי המפרץ ואוטילה בפרט נחשבת לאתר בו ניתן לצפות בכריש לוויתן במהלך השנה.
להבדיל מהאי השכן, רואטאן, אוטילה מושך אליו בעיקר תרמילאים.
אישטוואן פוסטומוס

| --- | --- |
 לידה:  1236 Wehrda, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  1271 (בגיל 35 בערך) ונציה, הרפובליקה של ונציה 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  San Michele in Isola 
 בן או בת זוג:  טומאזינה מורוזיני איזבלה טרוורסארי 
 
אישטוואן פוסטומוס (בהונגרית:Utószülött István, ‏ 1236–1271 ) היה בנו האחרון של מלך הונגריה אנדראש השני שנולד על ידי אשתו השלישית של המלך, ביאטריצ'ה ד'אסטה אחרי מות בעלה ולכן נקראה "פוסטומוס" - "שלאחר המוות". אחיו למחצה הגדולים, לרבות המלך בלה הרביעי, ראו בו ממזר שנולד כפרי בגידת אמו. לכן נאסר עליו לזכות בהונגריה בהכנסות שלהם היו זכאים בני מלכים.
הוא התחתן לראשונה עם אלמנה איטלקייה בשם איזבלה טרוורסארי שילדה לו ילד בשם אישטוואן שמת בדמי ימיו. אשתו השנייה הייתה טומזינה מורוזיני. בנם היה לימים המלך אנדראש השלישי של הונגריה, המכונה " ה"וונציאני".
קורות חייו > שנותיו המוקדמות

אחרי שהתאלמן בפעם השנייה, מלך אנדראש השני הקשיש, התחתן ב-14 במאי 1234 בסקשפהרוואר עם הנסיכה האיטלקייה הצעירה ביאטריצ'ה ד'אסטה, בת 23, אף על פי שבניו - בלה וקלמן - התנגדו בחירוף נפש לנישואים שלישיים אלה. היא הייתה בהריון כשבעלה המלך אנדראש השני מת ב-21 בספטמבר 1235. זמן קצר לאחר מכן עלה על כס המלכות בנו הבכור, בלה הרביעי. בלה וקלמן האשימו אותה שהיה לה בעת חיי באביהם, קשר בוגד של גילוי עריות עם המגנאט דנש, בנו של אמפוד שהיה בעל השפעה בחצרו של אנשראש השני. בלה הרביעי פיטר והעניר כמה מיועציו הקרובים ביותר של אביו, כולל דנש שעיניו סונוורו, נכלא ומאוחר יותר מת במאסר. בלה הורה על מעצרה של ביאטריצ'ה, אבל היא הצליחה להימלט לאימפריה הרומית הקדושה. שם בעיר והרדה, כיום חלק ממרבורג בדוכסות תורינגיה בתחילת שנת 1236 היא ילדה את הבן שלאחר המוות של אנדראש השני, אישטוואן. בלה וקלמן ראו בו ממזר, שנולד מקשר מחוץ לנישואים של המלכה עם הרוזן דנש.כרוניקות מאוחרות יותר, למשל הכרוניקה המאויירת (Chronicon Pictum)
שניסו להוכיח את לידתו החוקית של אנדראש השלישי, התעלמו מפרטים אלה והדגישו שהמכלה האלמנה ביאטריצ'ה החליטה מרצונה החופשי לשוב לארצה.
אישטוואן קיבל את שמו לפי אישטוואן הקדוש, המלך הראשון של הונגריה, כי המלכה ביאטריצ'ה ביקשה להדגיש על ידי כך את מוצאו הלגיטימי של בנה.
כעבור שישה חדשים יצאה המלכה הגולה יחד עם תינוקה לפרארה. היא תכננה לחיות בחצר דודה, אולם המרקיז אצו ד'אסטה השביעי דחה את בקשתה וסירב להחזיר לה את האחוזות. בשנים הבאות היא נאלצה לנדוד ברחבי איטליה, ולא הצליחה להשיג תמיכה כספית מספקת על מנת לקדם את עניין בנה. בסופו של דבר האפיפיור אינוקנטיוס הרביעי העניק לה את הרווחים מ-35 מנזרים באיטליה על מנת לייצב את מצבה הכלכלי. ב-1243 ביאטריצ'ה שלחה את אישטוואן בנה בן ה-7 לחצרו של אצו השביעי בפרארה. במקום הזה בילה אישטוואן את ילדותו וקיבל את חינוכו האבירי. אירסו אותו לאיזבלה, הבן של פייטרו השני טרוורזארי. ביאטריצ'ה לא ויתרה לרגע על תביעות בנה לרווחים מלכותיים מהונגריה