stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שש התחבולות
היסטוריה וגרסאות

עוד מתקופת שושלת סונג נחשדה היצירה כזיוף מאוחר, או לפחות כבעלת ייחוס שגוי לדוכס האדיר. ממצאים מחפירות ב-1972 ו-1973 העלו כי פרקים מן היצירה הממוקדים במדיניות התקיימו כלשונם עוד בתקופת שושלת האן, אולם נראה שאז עוד היוו חלק מיצירה אחרת בשם "הדוכס האדיר" - יצירה בעלת אופי שלטוני-דאואיסטי, והחלקים העוסקים בצבא (ארבע התחבולות האחרונות) קובצו לאלו רק בשלב מאוחר יותר, וכך יצרו את "שש התחבולות" המוכרת כיום.
הגרסאות הקיימות כיום הן שלוש גרסאות קדומות וחלקיות של "הדוכס האדיר" שנחשפו בחפירות, הגרסה המרכזית מתוך "שבע הקלאסיקות הצבאיות" של שושלת סונג וגרסה אחת קדומה יותר מימי שושלת טאנג, אשר אינה מסודרת, אינה כוללת תוכן עניינים, וחסרה את "תחבולת הפנתר".
תדמית

תדמית היא דימוי, דמות אדם או ארגון המצטיירת בעיני אחר, או הרושם שאדם עושה על המתבונן בו. הדימוי במהותו הוא אינסטינקט, והרושם שאחרים מקבלים הוא בגין מגוון סימנים חיצוניים שהאדם מקרין כגון לבוש, דיבור, שפת גוף וכדומה. התדמית יכולה להיות זהה לדמות אותה היא משקפת, אך בימינו לעיתים קרובות יש פער ביניהן עקב נטייתם של אנשים לעסוק בעיצוב התדמית, וביצירת הרושם אותו הם מבקשים להציג בפני אחרים.
ייעוץ תדמית עסקית

יועץ התדמית הוא אדם אשר מייעץ לחברה או אדם פרטי על המראה החיצוני שלהם, אישיותם וכן על הלבוש המקובל בקרב קבוצה או אוכלוסייה מסוימת. יועץ התדמית מיידע את הלקוח שלו אודות הצהרותיו ופעולותיו החיצוניות אשר משפיעות על התדמית העסקית שלו. היועץ יכול לייעץ ללקוח שלו להשתתף באירועים מסוימים או להימנע מאירועים שאינם מועילים לשמירה על תדמיתו. (מהיכן לקוח?)
מחקרים מוכיחים כי תשעים ושלושה אחוזים מהתקשורת הבין אישית של בני האדם מורכבים מהמסר הבלתי מילולי, הכולל את המידע המועבר דרך ההופעה החיצונית, היציבה, תנועות הגוף, מאפייני הקול וסמלי סטטוס. רק שבעה אחוזים מהווה המסר המילולי, הכולל מידע בצורת מילים ומשפטים (בנצור, נ., 1987).
בשנת 1960, בארצות הברית נערך העימות הטלוויזיוני הראשון בין שני מועמדים לנשיאות, ריצ'רד ניקסון הרפובליקני וג'ון קנדי הדמוקרטי, אשר הוכיח כי ישנה חשיבות רבה לתדמית האישית. משנת 1960, נעזרים פוליטיקאים ברחבי העולם ובארץ בפרט ביועצי תדמית אשר מדריכים אותם בבחירה של המסרים המילוליים והבלתי מילוליים אשר יסייעו להם להקרין נחישות, אמינות ומנהיגות לעין הציבורית. יועצי התדמית עוזרים לפוליטיקאים לעצב את הסגנון שישקף בצורה הטובה ביותר את תכונותיו החיוביות, ועם זאת יתאם את ציפיות הבוחרים (בנצור, נ., 1987).
ייעוץ תדמית עסקית > התדמית בפוליטיקה

הפוליטיקאי ניזון מן התדמית הציבורית שלו והיא עומדת למבחן יום-יומי: די בפליטת-פה בלתי מוצלחת, במעידה בהופעה בפני כלי התקשורת- ומאמץ של שנים עלול לרדת לטמיון. כלי העבודה החשוב ביותר של פוליטיקאי הוא יכולת העברת מסר פומבי. מה שקהל הבוחרים רואה במועמד לתפקיד פוליטי מותנה בתדמית שהמועמד מקרין בהופעותיו הציבוריות: בנאומיו, במסר שהוא מעביר, בהופעותיו וראיונותיו בכלי התקשורת ובמדיה השונים וכמו כן בוויכוחים פומביים.
מחקרים שנעשו בתחום תקשורת ההמונים מוכיחים כי המרכיבים השכיחים ביותר שאנשים מייחסים למעביר המסר הפומבי המוצלח הם ביטחון, דינאמיות ומומחיות. ביטחון ודינאמיות הם מרכיבים צורניים המתבססים על התרשמות מדרך העברת המסר ולא על תוכנו, לכן התדמית שמקרין הפוליטיקאי היא תנאי להצלחתו בקריירה (בנצור, נ., 1987).
ייעוץ תדמית עסקית > התדמית בראיונות עבודה

מחקרים מוכיחים כי שבע שניות, זה הזמן שלוקח ליצור רושם ראשוני חיובי. בראיונות עבודה חשוב למרואיין לגייס את יכולתו בפרק זמן קצר וקצוב של הראיון כדי להקרין תדמית שתפעל לטובתו ותאפשר לו ליצור רושם ראשוני חיובי מול המראיין.
ייעוץ תדמית עסקית > נקודת מוצא של ייעוץ תדמית

ה"אני הפנימי" וה"אני החיצוני"
המילה תדמית נגזרת מהשורש "דמה". לשורש זה יש תכונה של אי ודאות וחוסר ביטחון לגבי המהות האמיתית. כלומר, במילה תדמית משוקעת אי-הוודאות. לכל אחד מבני האדם ישנם שני סוגי "אני": ה"אני הפנימי" – מכלול הרגשות והמידע, ו"האני החיצוני" – אותו חלק מתוך ה"אני הפנימי" שאותו יחלוק עם סביבתו החברתית. ישנו פער בין האופן בו בני האדם תופסים את ה"אני הפנימי" שלהם, לאופן בו הסביבה רואה את ה"אני החיצוני שלך". למעשה, קיים פער בין המסרים שהאדם מעוניין להעביר ולבין המסרים שהוא מעביר בפועל. תפקידם של יועצי התדמית הוא ליצור התאמה בין המסר המילולי והבלתי-מילולי.
ייעוץ תדמית עסקית > ההיסטוריה של ייעוץ התדמית

תעשיית ייעוץ התדמית הראשונה החלה בשנות ה-70 המאוחרות. לפני כן, מושג "ייעוץ התדמית" אינו היה מוכר בקרב הציבור הרחב. עקרונות אלו היו רלוונטיים לתחומים של עיצוב אופנה, דוגמנות, ובתי ספר שהתמחו בתחום. המועמדים היחידים אשר שכרו יועצי תדמית והיו מיועדים למהפך היו דוגמניות, אושיות טלוויזיוניות וסלבריטאים.
בשנת 1980 התאחדו מספר כוחות משלובים על מנת לסלול את הדרך לתעשיית ייעוץ התדמית ולגרום לה להתפתח. ספרו של ג'ון מולוי, "להתלבש להצלחה", זכה לפופולריות עצומה ותאוריית ה"צבע העונתי" החלה לצבור תאוצה בכל העולם. במקביל, נשים נכנסו לשוק העבודה והחלו להתחרות בזירה הגברית, תוך שהן מודעות לעובדה כי התדמית העסקית חשובה בזירה זאת, וכמו כן החלו להשקיע את כספן במראה החיצוני.
בשנת 1990 חברות ההייטק הושפעו ממגמה של עיצוב ביגוד נוח ועובדיהן החלו להתלבש בסגנון הנקרא "עסקי מזדמן" אשר תפס תאוצה בכל רחבי העולם. מעסיקים דיווחו כי לבוש עסקי עבר מפורמלי לעסקי מזדמן ומשם לעסקי אוים וגרם לבלבול בעניין התדמית העסקית. לכן היה חשוב להציג את קוד הלבוש המקובל ולהציב מגבלות ותקנים.
כיום, הביקוש ליועצי תדמית איכותיים בשוק העבודה נמצא בשיאו. ישנה תחרות קשה וארגונים מוכרחים לבדל את עצמם מהמתחרים. כמו כן, פיתוח מיומנויות אישיות ומקצועיות הופכות להיות קריטיות בעידן זה.
ייעוץ תדמית עסקית > האופן בו מקדמים תדמית עסקית

תחילה האדם צריך לשאול עצמו אם הופעתו החיצונית משרתת או בולמת את התקדמותו: אם אכן אין ניגוד בין ה"עטיפה" ובין הרצון להתקדם. לאחר מכן יועץ התדמית משתמש נכון בנתונים הטבעיים המוצלחים של הלקוח שלו, ועוזר לו לחפות על נתונים פחות מוצלחים בעזרת לבוש מתאים, עיצוב שיער ואיפור – כאשר כל אלה יגדילו את סיכוייו "להימכר" ויעלו את מחיקו בשוק. כמו כן, יועץ התדמית דואג לברור בקפידה את המסרים אשר יובילו את הלקוח שלו להשגת המטרה וכי יהיו בהירים ויעילים ככל האפשר. האיכות הבסיסית, ההופעה החיצונית והמיומנות התקשורתית- מהווים יחד את התדמית (בנצור, נ., 1987).
התדמית ומעורבותה בחיינו

בני האדם הורגלו לסממנים חיצוניים כדי לקטלג כל אחד ואחד על פי אמונתו, עיסוקו ודרך חייו. כך גם הורגלנו לקטלג מוצרים, חברות, קבוצות חברתיות, וכל תופעה אליה אנחנו מתוודעים - על פי קריטריונים הקשורים לנורמות וערכים חברתיים. כיוון שהרגל זה הפך לטבע אנושי, מהווה התדמית חלק מהאישיות של רבים מאיתנו, ואנו נוקטים בפעולות שונות לסייע לעיצובה. כך למשל, אשה מתאפרת כדי להוסיף עוד ממד לדמותה, גבר מתגלח או מגדל זקן כדי לשוות לעצמו מראה מסוים, איש עסקים ירהט את משרדו באופן שיצור רושם מסוים על לקוחותיו. טיפוח תדמית אישית על ידי האדם עצמו לא נתפסת בהכרח על ידי הצופה מהצד ויש והיא מקבלת פרשנות אחרת.
לעיתים קרובות מדובר במהלך המשנה באופן מהותי את הדימוי המצטייר בעיני הסביבה ויכול אף להטעות את המתבונן בו. אם למשל אישה שמנהלת אורח חיים דתי, לובשת מכנסיים וראשה גלוי - יש לה תדמית (מראה חיצוני) של חילונית אך דמות של דתית, ונראה כי לתדמית שלה יש יכולת השפעה הרבה יותר משמעותית על הסביבה מאשר למהות האמיתית שלה.
ענייני תדמית נשזרים כמעט בכל תחומי החיים. הקידמה בעידן המודרני מספקת אפשרויות רבות לשנותה ולעצבה בשלל דרכים, ובשנים האחרונות היא מושכת יותר ויותר בעלי מקצוע המתמחים בכך.
התדמית ומעורבותה בחיינו > התדמית בכלכלה

כמעט כל תחום שיש בו שיווק ומכירה, נלווה לו מעשה של עיצוב תדמיתי, ומושקעים בכך משאבים רבים. המיתוג הוא עניין של רושם ויצירת דימוי, וכך גם השירות הניתן ללקוחות, והשידול המכירתי. נושאים אלה ואחרים הביאו להיווצרותם של בעלי מקצוע שמתמחים בנושאי עיצוב התדמית וביניהם: פרסומאים, יחצ"נים, מעצבי מוצר, גרפיקאים, תסריטאים, במאי סרטים, יועצים ארגוניים, יועצי שיווק ועוד.

בנוסף לזה, משקיעים חברות וארגונים ביצירת מוניטין אותו הם חפצים להביא לידיעת לקוחותיהם וכלל הציבור. כך למשל חברה ששמה הטוב נפגע ממהלכים שונים, תשקיע בשיפור המוניטין, בדרך של עשיית מעשה חיובי ופרסומו באופן שיחזיר לציבור את האמון בה. זוהי דרך עקיפה ליצירת תדמית. באותה מידה חברה כלכלית יכולה גם להקצות אחוז מסוים מפעילותה, לטובת מפעלי תרבות וחינוך. גם זוהי דרך להוסיף ממד לדימוי החברה בעיני הציבור.
האופן בו מתנהל קשר עסקי בכללותו, עובר דרך עולם הדימויים שיש לכל אחד מהצדדים הקשורים לעסקה. משא ומתן עסקי יכול לקום או ליפול על הדימוי שיש לאחד הצדדים. למשל חברה אמינה, מנהל שאפשר לסמוך על המילה שלו, וכך הלאה.
התדמית ומעורבותה בחיינו > התדמית בפוליטיקה

לפוליטיקאים יש אינטרס ברור ליצירת תדמית בעיני בוחריהם, ובעיני הציבור בכלל. רבים מהם נעזרים באנשי מקצוע המתמחים בכך, ולפני כל מהלך שהם נוקטים יביאו בחשבון את השפעתו על תדמיתם כפי שהם מבקשים להצטייד בה.
המאה ה-20, ובמיוחד התפתחות אמצעי התקשורת, הביאו להתמחויות מיוחדות בתחום הדימוי של פוליטיקאים כמו: דוברים, קציני עיתונות, כותבי נאומים, יועצי תדמית ויועצי תקשורת.
התדמית ומעורבותה בחיינו > התדמית המדינית

מדינות רבות זקוקות לעיצוב תדמיתן בעיני עמים אחרים, כדי לזכות באהדה לצורכי סיוע מתבקש או כדי לזכות בנקיטת עמדה מדינית התואמת את צרכיה.
ישראל, כמדינת עימות וכנזקקת לסיוע כלכלי, משקיעה מאמצים רבים בעיצוב תדמיתה. משרד החוץ אחראי על כך במידה רבה, יחד עם ארגונים יהודיים הפזורים ברחבי העולם ומסייעים לה בכך.
התדמית ומעורבותה בחיינו > התדמית במשפט

שופטים יכולים לקבוע פסקי דין, בין היתר מהאופן בו הם מתרשמים מהעדויות הנשמעות לפניהם, ולכן ישקיעו הצדדים בסיוע עורכי דינם, משאבים רבים באופן הצגת טיעוניהם ובהישענות על יצירת הרושם המתאים.
התדמית והתקשורת

אמצעי התקשורת ההמוניים, משמשים כלי חשוב ביצירת תדמיות. האופן שבו התקשורת מסקרת אירועים ואישים, נתון במידה רבה להשפעות חיצוניות, ואלו נעשות לעיתים קרובות על ידי האישים המעורבים או שלוחיהם. התקשורת היא המגרש עליו משחקים בעלי המקצוע כמו: פרסומאים ויחצ"נים, דוברים ויועצי תקשורת.
מאחר שאמצעי תקשורת נתונים להשפעות של קבוצות מצומצמות, הן לא תמיד מבטאות דעה נרחבת של הציבור. זו נבחנת טוב יותר באמצעות בדיקה של דעת הקהל.
ליצירת התדמית הרצויה משמש לעיתים מסע פרסום, הפועל להשגת מטרה זו באופן ישיר, ובעיקר משמשת התקשורת למטרה זו באופן עקיף, באמצעות חדשות וכתבות התורמות למוניטין ולתדמית של האדם או הארגון. בספטמבר 2006 יצא השב"כ במסע פרסום לגיוס אנשי מחשבים, אך למסע פרסום זה הייתה מטרה נוספת: שינוי תדמיתו של הארגון.
עיצוב תדמית של ארגון או אדם מתנהל גם במרחב הווירטואלי, ברשת האינטרנט, המשמשת כיום, אחד המקורות המרכזיים לפרסום ולהשגת מידע. ניהול תדמית הוא השפעה על הדרך בה מצטיירת דמותו של אדם, ארגון או מותג בעיני הגולשים. כבר בשנת 2007 חשף מחקר שנערך באוניברסיטת ברקלי בקליפורניה כי מוכרים באתר המכירות הפומביות eBay עסקו בניהול תדמית ברשת על ידי מכירת מוצרים בהנחה בתמורה למשוב חיובי.
על-פי מחקר שנערך בשנת 2010 על ידי חברת Microsoft וחברת cross-tab למחקרי שוק, 70% מהחברות האמריקאיות דחו מועמדים לעבודה על בסיס התדמית שלהם ברשת אולם רק שבעה אחוז מהאמריקאים מאמינים שלתדמית שלהם ברשת השפעה על תהליך חיפוש העבודה. סקר נוסף שנערך על ידי אתר CareerBuilder.com מצא כי 1 מכל 4 מנהלי גיוס משתמש במנועי חיפוש לשם מיון מועמדים לעבודה ואחד מכל 10 בודק גם את פרופיל המועמד ברשתות חברתיות ברשת.
דעת הקהל

מונח אשר מציג את הדימוי הקיים לאובייקט נתון - אדם מסוים, חברה, מדינה או כל תופעה. דעת הקהל כלפי אובייקט מסוים, יכולה להיבחן בכמה דרכים: באמצעות סקרים הנעשים על ידי מכונים מקצועיים, באמצעות בדיקה ישירה של ה"איש ברחוב", או באמצעות בדיקה של התגובות באמצעי התקשורת השונים - מאמרים פובליציסטיים, טוקבקים, מכתבים למערכות העיתונים.
העם היהודי והתדמית

התרבות היהודית עוסקת בענייני תדמית, הן ברמה הלאומית והן ברמת הפרט. התפיסה הבולטת היא השמירה על תדמית נקיה של היחיד והכלל. גישה זו מתבטאת בביטוי המביע חשש מפני רושם העלול להצטייר בעיני עמים אחרים: "מה יאמרו הגויים". גם הביטוי "מראית עין" מביע התייחסות לענייני תדמית ולצורך להראות ניקיון כפיים. תדמיתו החיצונית של האדם ומידותיו האישיות באות לידי ביטוי בולט במימרה מפורסמת מהגמרא במסכת עירובין: "אדם ניכר בכוסו בכיסו ובכעסו" או בדברי שלמה המלך: "טוב שם טוב משמן טוב".
ההיסטוריה היהודית כוללת פרקים רבים הנוגעים לתדמית המיוחסת לעם היהודי, תדמית אשר בדרך כלל הביאה עליו צרות צרורות: המן בן המדתא המוזכר במגילת אסתר התלונן על היהודים אשר אינם מתחשבים בגויים ומסיבה זו ביקש להשמידם. דימוי שלילי הוא אחת הסיבות אשר הביאו במשך השנים להתפתחותן של עלילות דם הקשורות בהנחות תדמיתיות אודות יהודים ובעקבותיהן לפוגרומים. השפעת הדימויים הללו מוצאת את ביטויה באמנות – היהודי מופיע בציורים שונים במראה מסוים, ובספרים ובמחזות הוא לעיתים קרובות גיבור שלילי עם תכונות דוחות. התעמולה הנאצית עשתה שימוש נרחב ביצירת תדמית ליהודים שתרמה להסתה ולביצוע קל יותר של דרכי ההשמדה.
התהליכים הציוניים שהביאו להקמת המדינה, לא נתנו משקל רב לתדמית ורבים ממנהיגי היישוב בחרו להתעלם ממנה לחלוטין, כפי שמתבטא באימרה המיוחסת לדוד בן-גוריון: "לא חשוב מה יאמרו הגויים חשוב מה יעשו היהודים".
ראו גם

מוניטין
תקשורת שיווקית
תעמולה
הערות שוליים

↑  עניין של תדמית
↑  תמרה טראובמן, בשב"כ מתכננים להחליף תדמית: יותר היי-טק, פחות מרתפי עינויים, באתר הארץ, 5 בספטמבר 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4026574-2
שרה שמוקלר

| --- | --- |

שרה שמוקלר (1907, קייב) תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  1889 בוברויסק, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  6 במאי 1919 (בגיל 30 בערך) קבוצת כנרת, ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות כנרת 
 מקום מגורים:  זכרון יעקב, יסוד המעלה, חוות כנרת ודגניה.
 ידועה בשל:  דמותה משמשת סמל לחלוצות התקופה
 בן זוג:  ברל כצנלסון
 
קבריהם של שרה שמוקלר, ברל כצנלסון ולאה מירון בבית הקברות של קבוצת כנרת
שרה שמוקלר (1889 בוברויסק – 6 במאי 1919, קבוצת כנרת) הייתה אחות ורוקחת, מאנשי העלייה השנייה. הייתה יד ימינו של ד"ר הלל יפה בזכרון יעקב וביסוד המעלה. עבדה בחקלאות בחוות כנרת ובדגניה. בת זוגו של ברל כצנלסון. נפטרה מקדחת בגיל 30. דמותה משמשת סמל לחלוצות התקופה.
ביוגרפיה

שרה נולדה בבוברויסק לזאב ונחמה שמוקלר. סיימה בהצטיינות את הגימנסיה המקומית. בתקופה בה גרה בבוברויסק הכירה והתחברה לשניים שהיו שותפים להמשך דרכה: ברל כצנלסון (ששרה הייתה לחניכתו) ולאה מירון. היא עברה ללמוד רוקחות בבית-הספר לאחיות בקייב, אותו סיימה בהצטיינות. עם סיום הלימודים עברה לעבוד כחובשת בזמסטבה של פלך סמרה ברוסיה הלבנה, במשך שנתיים.
ב-1913 עלתה ארצה במסגרת העלייה השנייה כדי להרחיב את ידיעותיה בתחום מחלות בארץ. בארץ הצטרפה לבית החולים של ד"ר הלל יפה בזכרון יעקב, והפכה ליד ימינו במלחמתו בקדחת.
ב-1915 נסחפה ברוח החלוצית, עזבה את בית החולים והצטרפה לחלוצים שישבו בדגניה א', ולאחר מכן עברה לחוות כנרת. בחווה הצטרפה שרה לחבורתו של בן-ציון ישראלי כחלק מ"חבורת בוברויסק" (או "חבורת החברות"), ועבדה בגינת הירק ובמטבח, ובמקביל ניצלה את ידיעותיה הרפואיות כדי לטפל בחבריה ובפועלים שהתגוררו לחוף הכנרת. אך שרה לא הייתה מחוסנת, וגם היא חלתה.
באותה שנה התכנסה ביישוב ועידת פועלות, ושרה נבחרה לוועד הפועלות, יחד עם חיותה בוסל ורחל כצנלסון. במסגרת זו היא הביאה את מחאתן של החלוצות כנגד אפלייתן לרעה בקבוצות ונגד היעדר שותפות אמת בינן לבין הפועלים. הן תבעו את זכותן להשתתפות שווה בעבודות המשק ובענייני הציבור.
במהלך מלחמת העולם הראשונה פרצה מגפת טיפוס הבהרות ביסוד המעלה וד"ר הלל יפה, שנשלח ליישוב, הזעיק את שרה לעזרתו, והיא עזבה את חוות כנרת ועלתה לגור ביסוד המעלה. לאחר שהתגברו על מחלת הטיפוס פרצה ביישוב מחלת הקדחת הצהובה, ושרה נרתמה שוב לעזור לחולים. אך לרוע מזלה חלתה גם היא בקדחת. ב-3 במאי 1919 החמיר מצבה, והיא נלקחה לבית החולים רוטשילד בצפת, שם קדחה במשך שלושה ימים, וב-6 במאי נפטרה כשחברתה הטובה, לאה מירון, סועדת אותה.
ברל כצנלסון, שהוזעק גם הוא, הגיע לבית החולים יום לפני שנפטרה, כאשר כבר הייתה נטולת הכרה. שרה הובאה לקבורה בבית הקברות של קבוצת כנרת, ורבים מחבריה השתתפו בהלוויה וספדו לה.
ד"ר הלל יפה ספד לה בהלוויה:
היא נפלה על שדה המערכה לא כחייל, מונע מרצון הממונה עליו, לא כסחופה באיזה זרם של התלהבות חולפת, כי אם הקרב הקריבה את עצמה מתוך רצון והכרה ברורה, מתוך אימוץ לב קר ובפשטות של כבוד.
הקשר עם ברל כצנלסון

בתקופת בה חייתה שרה בחוות כנרת שהו על שפת הכנרת מספר רב של מחוסרי עבודה וביניהם היה גם ברל כצנלסון. החווה ודגניה השתדלו לרתום לעבודה את אותם מחוסרי עבודה, וכך נקלט ברל בגן הירק של החווה.
זה היה הזמן בו ניצתה האהבה בין שרה וברל, וכשרצו להתייחד הסכימה לאה מירון לפנות להם את החדר המשותף לה ולשרה.
בין כסלו לסוף אדר תרע"ט, מיעטו ברל ושרה להיפגש, כשהיא ממשיכה לגור ביסוד המעלה וברל גר ביפו. הפעם האחרונה שהתראו הייתה בפסח תרע"ט (1919) ביסוד המעלה, לשם הגיע ברל במהלך חופשה שקיבל בזמן שירותו בגדודים העבריים.
נטען כי השניים החליטו להינשא בל"ג בעומר אותה שנה, אולם לדברי אניטה שפירא, הביוגרפית של ברל כצנלסון, "גרסה זו מעוררת פיקפוק". זמן קצר לאחר שובו של ברל לגדוד, חלתה שרה בקדחת צהובה ונפטרה. המשתתפים בהלווייתה תיארו את יגונו הרב של ברל שהביאוהו לבכי ולירידה לבור הקבר על מנת להיפרד מאהובתו. קיימת מחלוקת האם שרה הייתה בהריון כשנפטרה. לדברי אניטה שפירא, הייתה זו רק שמועה שמקורה היה כנראה המורה פתחיה לבטוב, איש סודה של שרה ביסוד המעלה, "אך היא לא נתמכה בשום מקור נוסף". היחסים בין שרה וברל נמשכו 15 שנה.
כשנפטר ברל, הסכימה בת זוגו וחברתה של שרה, לאה מירון, שייקבר ליד שרה, מתוך הבנה שהייתה אהבתו הגדולה.
מורשתה

לאחר מותה הפכה שרה לסמל בעיני בני דורה. היו אלו מכלול תכונותיה המיוחדות שהפכו אותה לכזו (אהבת אדם, טוב-לב, אמונה עמוקה ביעודה בחיים, מסירות לחולים, הבנת נפש הזולת, חברות, רצינות, ענווה, אינטליגנציה, חריצות ומעורבות חברתית).
לזכרה נבנה בית ההבראה "ארזה" במוצא, ביוזמת ברל כצנלסון.
לקריאה נוספת

ד"ר הלל יפה, "שרה שמוקלר", בתוך: ספר העלייה השנייה, ברכה חבס ואליעזר שוחט (עורכים), הוצאת עם עובד, 1947, עמודים 724–725.
שמעון קושניר, אנשי נבו : פרקי עלילה של אנשי העלייה השניה, הוצאת עם עובד, 1968
הלל יפה, דור מעפילים: זכרונות, מכתבים, יומן, הוצאת הספרייה הציונית, 1971
אניטה שפירא, ברל: ביוגרפיה, הוצאת עם עובד, 1980
מוקי צור, לחופי ירדן וכנרת, הוצאת אריאל, 1998
הערות שוליים

↑  שפירא, חלק א, עמ' 159: "אור ליום שלישי, ו' אייר תרע"ט, נפטרה. כבת שלושים הייתה במותה".
לעומת זאת, בדף שרה שמוקלר, באתר קבוצת כנרת כתוב: "01/06/1894 תרנ"ד".
↑  יחד איתה עלו עוד שתי בוגרות בית הספר לאחיות בקייב: הניה יבנאלי (אשתו של שמואל יבנאלי) ויוכבד רבינוביץ' (אשתו של יוסף רבינוביץ').
↑  שפירא, חלק א, עמ' 94.
↑  חלוצות נוספות בקבוצה היו לאה מירון, בלומה סלוצקין (אחותה של לאה ואשתו של אליעזר משה סלוצקין), בתיה ברנר (אחותו של יוסף חיים ברנר), חנה כצנלסון (אחותו של ברל), רחל כצנלסון (אשתו של זלמן שזר) ובתיה שיין (אשתו של אליעזר שיין).
↑  שפירא, חלק א, עמ' 97.
1 2  שפירא, חלק א, עמ' 159.
↑  חלקם הגדול של אותם מחוסרי עבודה גורשו על ידי הטורקים ממרכז הארץ בתקופת מלחמת העולם הראשונה
↑  שפירא, חלק א, עמ' 109.
1 2  שפירא, חלק א, עמ' 157–158.
↑  טעות נשיאותית - על הריונה של שרה שמוקלר, האתר של איתמר לוי, דף מידע 23; רכילות בצמרת - על הריונה של שרה שמוקלר, האתר של איתמר לוי, דף מידע 61
↑  שרה סיפרה על הריונה לחברתה לאה מירון[דרוש מקור]
↑  שפירא, חלק ב, עמ' 414.
↑   רות בקי קולודני, איפה אתה? נשמתי יוצאת, עצבי נחלשים, לבי מתפקע, באתר הארץ, 17 ביוני 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 5321 5962  LCCN: nr98035624  VIAF: 46678563   WorldCat (עם VIAF): 46678563
.lr

| --- | --- |
 תאריך ייסוד:  1997 
 רשם:  Randy Bush 
 psg.com/dns/lr/
 
.lr היא סיומת האינטרנט בליבריה. ההרשמה מוגבלת לאלה עם נוכחות מקומית וכוונה להשתמש בתחום.
רישום ב-LR מחייב תחומים ספציפיים ברמה שנייה (COM.LR,‏ ORG.LR,‏ NET.LR וכדומה). השם מבוסס על שתי האותיות הראשונות של השם הליברי עבור ליבריה. לנקודת הרישום היחידה של תחומי LR, ראו אתר רישום תחום.
סיומות אינטרנט משניות

com.lr: מסחרי.
edu.lr: בתי ספר המעניקים תואר ראשון.
gov.lr: ישויות ממשלתיות.
org.lr: לא עבור ארגוני רווח.
net.lr: תשתית רשת (ierouters) בלבד.
תכליל (מינרלוגיה)

תכלילי המטיט בגביש קוורץ
תכליל הוא אי-סדירות נראית - חומר או מבנה המצוי בתוך חומר טבעי, בגביש של מינרל או בסלע ואינו מרכיב יסודי שלו. תכליל יכול להיות: גביש של מינרל אחר, גז ונוזל, או פגם כגון סדק, שבר או חוסר רציפות בצמיחה.
"טביעות האצבע" של הטבע

תכלילים בגבישים מספקים מידע חשוב לכמה מענפי הגאולוגיה: מינרלוגיה, גמולוגיה ופלאונטולוגיה. נתונים חשובים על טמפרטורה ולחץ ומידע כימי משמשים כעין "כמוסת זמן" ומאפשרים הצצה לסביבת ההיווצרות של הגביש.
מכלול החומרים והפגמים בתוך הגביש מהווה מעין טביעת אצבע ייחודית לו, ומספק מידע על תהליכים שונים שחלו בעת התגבשותו ואחריה, על מקורו הגאולוגי ועל האזור הגאוגרפי בו נכרה. במקרים רבים ניתן אף לזהות את המכרה המסוים בו נמצא.
כאשר מדובר באבן חן, חשוב לזהות את התכלילים לא רק כדי לאמת את מקורה הטבעי אלא גם כדי שלא לפגום בה בשלבי החיתוך והליטוש, להימנע מהסרת כמות גדולה של חומר יקר ולהעניק לה את המראה הטוב ביותר באמצעות הדגשת תכונותיה הייחודיות.
חקר התכלילים

מדענים רבים רותקו על ידי התכלילים אותם ראו בגבישים.
רוברט בויל (Robert Boyle) כתב ב"מקורות ומעלות של אבני חן" (Origin and Virutes of Gems) על: "פיסת גביש במרכז טיפה של מים..."
הגאולוג הבריטי הבולט הנרי קליפטון סורבי (Henry Clifton Sorby) פרסם בשנת 1858 מסכת מקיפה על תכלילי נוזל וגז במינרלים וסלעים בשם "על מבנה מיקרוסקופי של גבישים" (On the Microscopical Structure of Crystals). מחקרו תיעד את המורפולוגיה של סוגי תכלילים שונים והציע נוסחה לחישוב הלחץ והטמפרטורה בהם נוצרו.
חוקר הטבע אייזק לי (Issac Lea) היה הראשון להשתמש במונח "תכלילים" (Inclusions). שנותיו הארוכות היו מוקדשות למחקר מיקרוסקופי של תכלילים באבני חן ובמינרלים. לי צבר אוסף ניכר של מינרלים וצדפות אשר נתרמו לסמית'סוניאן. האוסף שהותיר כולל אלפי דוגמאות של אבני אודם, ספיר, כריזובריל, טורמלין, גארנט, קוורץ ואבנים אחרות, והוא ממוין ומלווה באיורים המראים את התכלילים המעניינים.
לי פרסם שלושה מסמכים על תצפיותיו, ואלה היוו יסוד להתפתחות חקר התכלילים באבני חן ובמינרלים:
רשימות על גבישים מיקרוסקופיים הכלולים במינרלים אחדים (Notes On Microscopic Crystals Included In Some Minerals),‏ 1869.
רשימות נוספות על גבישים מיקרוסקופיים הכלולים במינרלים אחדים (Further Notes on Microscopic Crystals in some of the Gems),‏ 1869.
רשימות על "תכלילים" באבני חן (Notes on “Inclusions” in Gems),‏ 1877.
לי נטה לגישה שונה במקצת מקודמיו. במקום הכללה מורפולוגית, כימית ופיזיקלית של תוכן הגבישים, הוא התעניין יותר במיון הסוגים השונים ואסף בלהיטות חומר על אופיים של סוגי התכלילים בקורונדום, בקבוצת הגארנט, בטופז, בספינל ובקוורץ. עבודתו של לי התמקדה בעיקר באבני חן, בעיקר עקב משיכתו לקסמן הרב, כמו גם בשל העובדה שפניהן המלוטשים סיפקו חלון מושלם להתבונן דרכו ולבחון את התכלילים. עד היום מסווגים תכלילים במינרלים ובאבני חן לפי גישתו של לי:
תכלילים פרוטוגנטיים - נוצרו עוד לפני תחילת ההתגבשות ונלכדו בתוך הגביש בשלבי התגבשות שונים
תכלילים סינגנטיים – נוצרו בשלבים שונים במקביל להתגבשות הגביש
תכלילים אפיגנטיים - נוצרו לאחר סיום תהליך ההתגבשות
זיהוי תכלילים

תכלילים רבים נראים לעין, למשל מחטי רוטיל בקוורץ או אִיזוּר בטורמלין. תכלילים אחרים הם קטנים הרבה יותר, ולשם זיהויים נדרשים עזרים נוספים.
אמצעים אופטיים - זיהוי תכלילים נעשה באמצעות ראייה בלתי אמצעית או באמצעות זכוכית מגדלת או מיקרוסקופ. דרך זיהוי זו היא פשוטה, אך אינה מהימנה כמו השיטות האחרות ותלויה בניסיונו של הבוחן, ורק תיאור מדויק וקפדני של התכלילים עשוי לשפר את אמינותה.
עקיפת קרני רנטגן באבקה - בשיטה זו נדרשת כמות קטנה של אבקת תכליל מוצק. אם התכליל אינו נמצא על פני השטח של הגביש, יש לחשוף אותו ולגרדו באמצעות פצירת יהלומים או חוד של גביש יהלום. בדרך זו, מאחר שיהלום קשה ואינו נשרט, אין מכשיר הגירוד מוסיף מרכיבים משלו לאבקה. האבקה משמשת ליצירת צילום רנטגן בדיפרקטומטר אבקה (powder diffractometer). דפוסי העקיפה המתקבלים מושווים לדפוסים ידועים. חסרונה של השיטה היא התאמתה לחומרים מוצקים בלבד.
אלומת אלקטרונים - כאשר תכליל מוצק חשוף על פני השטח, ניתן להשתמש במיקרוסקופ אלקטרוני סורק (SEM) בצמוד למיקרוסקופ אלקטרוני (EMP). בדרך זו נוצרות קרני רנטגן המייצגות את אורכי הגל של היסודות המרכיבים את התכליל. קרינה פלואורסצנטית ניתן לנתח באמצעות מערכת לפיזור אנרגיה (EDS) צמודה למיקרוסקופ אלקטרוני או למיקרוסקופ האלקטרוני הסורק, ואת הספקטרום המתקבל ניתן להמיר להרכב הכימי של הדגימה. לשימוש ב-SEM יש יתרון ביכולתו להגדיל את השטח הנבדק ולהפיק תמונות שלו, בעוד ה-EMP משמש בעיקר לכימות אנליזה כימית. שתי השיטות אינן הרסניות לדגימה אך הן מתקשות לזהות יסודות קלים.
ספקטרוסקופיית לייזר רמאן (Raman laser spectroscopy) – אלומת לייזר מונוכרומטית ממוקדת בתכליל, וכאשר היא פוגעת במולקולות החומר, משתנה אורך הגל של חלק מהפוטונים, בהתאם לחומר הנבדק. כאשר האור פוגע בחומר הוא מעורר את האטומים המרכיבים אותו, וחלק מהפוטונים הנפלטים פליטה משנית, עוברים הסחה לאורכי גל קצרים או ארוכים יותר. את ההסחה ניתן למדוד דרך בדיקה במונוכרומטור של אורכי הגל הנפלטים. מידת ההסחה פרופורציונית לרמות האנרגיה של החומר, ומאפשרת את זיהויו בהשוואה לדפוסים ידועים. היתרון בשימוש בשיטה זו היא התאמתה לחומרים בכל מצב צבירה.