stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחיאל מיכל הלוי
הערות שוליים

↑  אריה מורגנשטרן, השיבה לירושלים : חידוש היישוב היהודי בארץ ישראל בראשית המאה התשע-עשרה, עמ' 101, הוצאת שלם, ירושלים, 2007.
↑  לפי השערת חיים דב פרידברג, במרגניתא שפירא, דרוהוביץ תרנ"ט, עמ' 7 הערה 7, באתר היברובוקס נולד בקאליש.
↑  שערי שמים, שער הדין, דף נה ע"ג, וז"ל: "וכן שמעתי ממורי ש"ב הרב הגדול מהר"ר ישראל שפירא נר"ו, אב"ד ור"מ דק"ק קאליש יזיי"א".
↑  שערי שמים בסוף הספר עמוד 208
↑  שערי שמים דף ב, הקדמת המחבר
↑  הרב בנימין פנטליאט, רבי יחיאל מיכְל הלוי מחבר ספר 'שערי שמים', המעין ניסן תשע"ב
↑  שו"ת רבי יצחק מפוזנא סימן נה הוא שאלה מפורטת מאת הרב יחיאל מיכל הלוי, עם כל המשא ומתן ההלכתי, והמענה על שאלה זו הוא בסימן נו.
↑  שערי שמים, שער הקרבן, דף צד ע"א.
↑  שערי שמים דף פז
↑  הקדמת "באר אברהם", שקלוב תקמ"ג
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007290458905171  LCCN: n91120572  VIAF: 65656257   WorldCat (עם VIAF): 65656257
רן שריג

ערך זה עוסק בתסריטאי ישראלי. אם התכוונתם לקצין צה"ל, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 באוקטובר 1971 (בן 53)
 מדינה:  ישראל ישראל
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  ran.sarig.5
 טוויטר:  Ransarig
 
רן שריג (נולד ב-14 באוקטובר 1971 בגבעתיים) הוא תסריטאי, סופר, מרצה ומנחה טלוויזיה ישראלי.
ביוגרפיה

שריג גדל בגבעתיים ולמד בבית הספר התיכון "קלעי" בעירו. סמוך לסיום לימודי התיכון, החל לפרסם ביקורת מוזיקה במקומון "כל העיר" מרשת המקומונים של עיתון "הארץ". בהמשך כתב במקומון "העיר" - בתחילה על מוזיקה ולאחר מכן על טלוויזיה וקולנוע.
ביוגרפיה > שנות ה-90

בשנים 1990–1993 ניהל את לייבל האינדי הראשון בישראל, "קסבה", שהיה בבעלות חברות המוזיקה "גונג" ו"הליקון"; הלייבל ייבא והפיץ תקליטים ודיסקים של מוזיקה אלטרנטיבית בארץ וייצג, בין היתר, את להקת "הפרודיג'י" ואת הלייבלים העצמאיים XL ו-Creation. בשנת 1995 עזב את "קסבה" ושימש כמנהל אמנותי של ישראל ברייט ולהקת "השמחות", בתקופה בה יצא אלבומה הראשון, שזכה להצלחה. במקביל עבר מהמקומון "העיר" לעיתון "הארץ", שם שימש כמבקר המוזיקה של העיתון במוסף "גלריה". באותה התקופה החל לכתוב את סיפוריו הראשונים ולפרסם אותם בעיתונים. כן שיתף פעולה עם אייל דורון בכתיבת המערכונים למופע הבידור של שבי זרעיה, "הפעם זה סופי".
מ-1995 החל לכתוב תסריטים למספר ערוצי טלוויזיה. הוא הפך לתסריטאי קבוע בזכיינית השידור "קשת", והיה פעיל במחלקת הפרומו; הוא זכה פעמיים ב"פרומקס" עבור "קשת" על תסריט לפרומו השנה בעולם. כן כתב מערכונים לכל תוכניות הבידור של הזכיינית באותה התקופה, כגון התוכנית "מקרה לילה של שי אביבי" ששודרה בשנים 1998–1999.
בתקופה זו התגורר עם בת זוגו נעמה תורן; בעקבות השראה במהלך הריונה יצר את "טלמאניה", סדרת אנימציה פרועה לילדים, אותה כתב, ערך וביים עם תומר שרון. בתפקידים הראשיים כיכבו תומר שרון וסיון שביט. הסדרה זכתה לפופולריות, ובשיא הצלחתה נמכרו בובות של הדמויות ברשת המזון המהיר "בורגראנץ'".
ביוגרפיה > העשור הראשון של המאה ה-21

בין השנים 2000–2009 הגיש וערך את תוכנית הרדיו האישית "ברד" ברדיו תל אביב.
ב-2002 כתב עם הבמאי גבי ביבליוביץ' את התסריט לסרט הדרמה "הערב הניצול", קומדיה קאמרית-סאטירית העוסקת בשואה, ומבוססת על מחקר של ד"ר חיה אוסטרובר מאוניברסיטת תל אביב על הומור כמנגנון הישרדות בשואה; הסרט מתאר סיטואציה של ניצול השואה שנכנס לבית קפה תל אביבי במהלך מלחמת העולם השנייה. ב-2002 שריג כתב וביים את הנחיית האנימציה החתרנית של הדמויות בתוכנית התרבות של ערוץ 8 "המוסף", בבימוי רם נהרי. בהמשך ערך וביים לצד נהרי והיה התסריטאי הראשי של סדרת האנימציה ההומוריסטית "היפשושיות" בערוץ 24, בכיכובה של חנה לסלאו שגילמה את דמותן של יפה ירקוני ושושנה דמארי כצופות בעצבות ובציניות בשקיעתה של הישראליות באמצעות קליפים.
ב-2005 יצא ספרו "חיים שתיים" (הוצאת כתר), אסופת ספורים קצרים הנסבה על דמויות אנשים פשוטים החיים בפער בין ההוויה הישראלית החדשה והשאננה לבין ההוויה היהודית והגלותית מהעבר. הסיפור "הפועל בירקנאו" מתוכו הוקרא במסגרת משלחות צבאיות לאושוויץ. הספר לא זכה לתשומת-לב ואף כשל מסחרית. לאורך השנים התפרסמו סיפורים אחרים פרי עטו, באנתולוגיות "לא מה שהיה פעם" (הוצאת בבל), ו"ההולנדי של עכו" (הוצאת גלורי).
בשנים 2006–2009 היה שותף לכתיבת התסריטים לפרקי הטלנובלה הישראלית "האלופה" בערוץ 3. שריג כתב לצד אדיר מילר את התסריט לכל פרקי קומדיית המצבים "רמזור", ששודרה מ-2008 בערוץ 2 (הזכיינית "שידורי קשת"). הסדרה זכתה בפרס אמי הבינלאומי בקטגוריית "הקומדיה הטובה ביותר", ונמכרה לשידור ברשת FOX האמריקאית (שודרה עונה אחת) ובטלוויזיה הרוסית (שודרה 4 עונות). בעקבות הצלחת הסדרה הוזמן ב-2010 על ידי רם לנדס ודורון צברי להשתתף לצד ארבעה גברים נוספים בעונה הראשונה של סדרת הדוקו-ריאליטי שיצרו, "מחוברים"; במהלך העונה צילם שריג את עצמו ותיאר את קשיי נישואיו השניים, ובפרקי הסיום התחיל רומן מתוקשר עם העיתונאית דנה ספקטור שאף השתתפה בעונה הראשונה של "מחוברות".
ביוגרפיה > העשור השני של המאה ה-21

ב-2011 כתב תסריטים לדמויות בדוקו-ריאליטי של Yes הטלוויזיה בלוויין, "חי ב-LA LA לנד". באותה שנה הופיע גם כחבר פאנל קבוע בתוכנית התרבות "דיבור ישיר" בהנחיית גואל פינטו, לצד שי גולדן ואלירז שדה, במסגרת הזכיינית "קשת". כן הגיש באותה שנה בערוץ 24 את תוכנית האירוח הלילית "ערים" לצד בת זוגו דנה ספקטור. התוכנית לא עלתה יפה ומקץ מספר שבועות הורדה מעל המסך.
מ-2013 הוא מגיש ברדיו 103FM עם בת זוגו, דנה ספקטור, תוכנית שבועית על אהבה, סקס וזוגיות.
בשנים 2012–2013 היה חבר קבוע בתוכנית "מועדון המבקרים" של זכיינית השידור "רשת" לצד ג'ודי ניר מוזס שלום, לינוי בר גפן ולוסי אהריש.
בסוף שנת 2013 הגיש שריג לצד שי גולדן את תוכנית האקטואליה והאירוח, "מדברים על זה", ששודרה בערוץ 2. כמה חודשים אחר כך, החל לשמש כחבר פאנל בתוכנית האירוח, "הדיבור", המשודרת בערוץ 24, בהנחיית אלירז שדה.
בספטמבר 2014 החל להשתתף בתוכנית המציאות, "הצילו! אני לא יודע לבשל", במסגרת שידורי קשת בערוץ 2, ובסופה, הוכרז כזוכה התוכנית.
ב-29 באוקטובר 2016 עלתה בערוץ 10 סדרת הדרמה הקומית "מסובך", אותה יצר שריג ובה גם שיחק לראשונה. בסדרה גילם שריג גרוש פעמיים ואב לשלוש בנות, המתאהב בבחורה צעירה.
במקביל לעיסוקו בכתיבה ובהגשה, עוסק שריג גם בהוראת כתיבה במסגרות שונות.
חיים אישיים

שריג גרוש ואב ל-4 בנות. כיום הוא בן זוגה של דנה ספקטור.
הערות שוליים

↑  "הערב הניצול"
↑  חיים שתיים, באתר "טקסט"
↑  שלי פריצקר, דנה ספקטור ורן שריג יגישו בערוץ 24 לייט נייט יומי בנושא זוגיות, באתר כלכליסט, 22 במאי 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007438312005171  BnF: cb15055801n (data)  ISNI: 0000 0000 5394 3134  LCCN: no2006026444  VIAF: 69216894   WorldCat (עם VIAF): 69216894
התובע הכללי של אוסטרליה

| --- | --- |


 איוש נוכחי:  מארק דרייפוס
 תאריך כניסה לתפקיד:  1 ביוני 2022
 דרכי מינוי:  המושל הכללי של אוסטרליה בעצת ראש הממשלה
 תחום שיפוט:  אוסטרליה אוסטרליה
 כפוף:  ראש ממשלת אוסטרליה
 מעון:  קנברה 
 מושב המשרה:  קנברה, טריטוריית הבירה האוסטרלית
 ייסוד המשרה:  1 בינואר 1901 
 
התובע הכללי של אוסטרליה (באנגלית: Attorney-General of Australia) הוא ראש מחלקת התובע הכללי של אוסטרליה, ואחראי לענייני ביטחון המדינה, הציבור ואכיפת החוק הראשי מטעם ממשלת אוסטרליה. התובע הכללי משמש גם כיועץ המשפטי הראשי לממשלה. הוא מכהן בקבינט השרים וכן בוועדת הקבינט לביטחון לאומי של אוסטרליה. תפקיד התובע הכללי משלב היבטים משפטיים ופוליטיים, והוא ממלא תפקיד קריטי במערכת המשפט והממשל האוסטרלית.
תפקידים

ייעוץ משפטי: מתן חוות דעת משפטיות מקצועיות לממשלה, לפרלמנט ולשרים השונים בכל הקשור לחקיקה, רגולציה, חוזים בינלאומיים והחלטות מדיניות.
ייצוג משפטי: ייצוג הממשלה בבתי משפט, הן בפני ערכאות פדרליות והן בפני ערכאות עליונות, במגוון רחב של הליכים משפטיים.
ניהול המחלקה המשפטית: ניהול המחלקה המשפטית של הממשלה, האחראית על ניסוח חקיקה, ייצוג משפטי ויישום החוק.
קידום רפורמות משפטיות: ייזום והובלה של רפורמות משפטיות במטרה לשפר את יעילותה וחוסנה של מערכת המשפט.
ראש התביעה הכללית: התובע הכללי עומד בראש מערכת התביעה הכללית של מערכת המשפט האוסטרלית.
דרכי מינוי

התובע הכללי של אוסטרליה מתמנה על ידי ראש הממשלה. זוהי החלטה פוליטית, מה שהופך את התפקיד לתלוי במידה רבה בממשלה השלטת. תהליך המינוי מתחיל כאשר ראש הממשלה בוחר מועמד מתאים לתפקיד, בדרך כלל מתוך המפלגה השלטת או מקרב משפטנים בעלי שם. לאחר מכן, המועמד המיועד מוצג בפני הפרלמנט לאישור. אף על פי שהפרלמנט יכול להביע את דעתו על המינוי, סמכות האישור הסופית נמצאת בידי ראש הממשלה. לאחר אישור המינוי, התובע הכללי החדש נשבע אמונים לתפקידו.
למשרת התובע הכללי של אוסטרליה, אין תקופת כהונה קבועה, והוא יכול לשמש בתפקיד כל עוד הממשלה השלטת נמצאת בשלטון.
ייחוד וחשיבות

תפקיד התובע הכללי משלב בין היבטים משפטיים ופוליטיים. התובע הכללי הוא לא רק עורך דין מומחה, אלא גם חבר בקבינט ומעצב מדיניות. הוא נדרש לתת חוות דעת משפטיות מקצועיות בנושאים מורכבים, לייצג את הממשלה בהליכים משפטיים חשובים ולהוביל את המחלקה המשפטית של הממשלה.
בנוסף, התובע הכללי משמש כ"שומר הסף" המשפטי של הממשלה. הוא מבטיח כי כל החלטה ממשלתית תואמת את החוק וכי האינטרסים של הציבור מוגנים. התפקיד מחייב יכולת ניתוח משפטית מעמיקה, הבנה עמוקה של המערכת הפוליטית ויכולת תקשורת מצוינת.
הדין הפלילי האוסטרלי קובע כי להגשת כתב אישום בעבירות מסוימות, בעיקר אלו שנויות במחלוקת או בעלות השלכות פוליטיות, נדרש אישור מפורש של היועץ המשפטי לממשלה. בנוסף, ליועץ המשפטי יש סמכות לקבוע עובדות משפטיות מחייבות, כגון סיווג מידע כמסווג, וכן להורות על סגירת תיקים פליליים מטעם המדינה.
התובע הכללי הוא דמות שנויה במחלוקת לעיתים, שכן הוא נדרש לייצג את עמדת הממשלה גם כאשר היא אינה פופולרית. עם זאת, תפקידו חיוני לשמירה על שלטון החוק ולתפקוד תקין של הדמוקרטיה האוסטרלית.
הערות שוליים

↑  משרד התובע הכללי של אוסטרליה, באתר משרד התובע הכללי של אוסטרליה
בניין מחלקת התובע הכללי בקנברה
זירקוניום

זירקוניום (Zirconium) הוא יסוד כימי שסמלו הכימי Zr ומספרו האטומי 40.
תכונות

זירקוניום הוא מתכת מעבר מבריקה בצבע אפור לבן. 
זירקוניום מושג בעיקר מזירקון. זירקוניום קל מפלדה והקשיות שלו דומה לנחושת. בצורת אבקה, הזירקוניום יכול להידלק באופן ספונטני באוויר, במיוחד בטמפרטורות גבוהות. בצורה של גוש מוצק, המתכת נוטה פחות להידלק. לסגסוגת זירקוניום ואבץ תכונות מגנטיות בטמפרטורה הנמוכה ממינוס 238 מעלות צלזיוס. דרגות החימצון של זירקוניום הן 4+, 3+, ו2+.
והאיזוטופים שלו הם 4, שתי נקודות בצד ימין ושתי נקודות למעלה.
מספר המסה שלו היא 91.224 מסה אטומית,
שימושים

השימושים העיקריים בזירקון (ZrSiO4) הם תעשייתיים. בנוסף נסחר כאבן חן טבעית ומשובץ בתכשיטים כיהלום מלאכותי. שימושים נוספים:
זירקוניום עמיד לקורוזיה ומפגין בליעת נייטרונים נמוכה, ולכן משמש בתור שכבת מגן למוטות הדלק בכורים גרעיניים. מעל 90% מהזירקוניום המתכתי שמופק מופנה לשימוש זה.[דרוש מקור]
מזירקוניום מייצרים צנרת עמידה בפני קורוזיה, בעיקר בתעשייה הכימית שם יש לכך צורך.
בצבא משתמשים בזירקוניום בפצצות תבערה, מכיוון שהוא מתלקח באופן ספונטני באוויר.
לזירקון שימוש בכורי היתוך במעבדות.
רקמות אדם אינן נפגעות מזירקוניום ולכן יש לו תפקיד בשתלים מלאכותיים.
זירקוניום דו-חמצני, המכונה זירקוניה, הוא חומר קרמי המשמש גם לייצור של שתל דנטלי.
לזירקוניום תפקיד כסופח גזים (גטר) וממיר חום בשפופרות ריק.
סגסוגת זירקוניום וניאוביום היא מוליך על בטמפרטורות נמוכות.
קומפלקסים של זירקוניום משמשים כזרזים בפילמור אלקנים.
זירקוניום ניטריד (ZrN) משמש בתור ציפוי לשימור על חדות של מקדחים ולהבים.
אלומיניום זירקוניום ארבע-כלורי הוא מרכיב פעיל במגוון מוצרי קוסמטיקה (דאודורנט מסוג "סטיק", אודם, וכדומה).
היסטוריה

זירקוניום התגלה כיסוד חדש ב-1789 על ידי מרטין היינריך קלפרות', ובודד בשנת 1824 על ידי ינס יאקוב ברצליוס שחימם אשלגן מתכתי עם תרכובת אשלגן שש-פלואוריד זירקוניום..
צורה בטבע

זירקוניום לעולם לא נמצא בטבע בצורתו החופשית. המקור העיקרי לזירקוניום הוא המינרל זירקון שנמצא במרבצים באוסטרליה, ברזיל, הודו, רוסיה וארצות הברית. זירקוניום והפניום נמצאים בזירקון ביחס 50 ל-1 וקשה מאוד להפריד ביניהם. זירקוניום מופק בתגובה בין זירקוניום כלורי לבין מגנזיום בתהליך קרול, וקיימות שיטות נוספות. זירקוניום מסחרי מכיל בין 1%-3% הפניום.[דרוש מקור]
אמצעי זהירות

לרוב תרכובות הזירקוניום יש רעילות נמוכה מכדי לגרום נזק. אבק מתכתי של זירקוניום יכול להתלקח באוויר ולגרום לשריפה. לזירקוניום אין תפקיד ביולוגי.
הערות שוליים

↑  Zirconium - Periodic Table, Royal Society of Chemistry
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534255505171  BnF: cb119820825 (data)  GND: 4190943-4  LCCN: sh85149899  NDL: 00574852  NKC: ph675049
ג'וזף פריסטלי

| --- | --- |

 לידה:  26 במרץ 1733 Birstall, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  6 בפברואר 1804 (בגיל 70) נורת'מברלנד, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  כימיה, פיזיקה
 מקום מגורים:  אנגליה
 מקום קבורה:  בית הקברות ריברויו 
 מקום לימודים:  בית הספר בטלי 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  מדליית קופלי (1772) 
 בן או בת זוג:  מרי פריסטלי (23 ביוני 1762–17 בספטמבר 1796) 
 צאצאים:  הנרי פריסטלי, ויליאם פריסטלי, גוזף פריסטלי, שרה פריסטלי 
 תרומות עיקריות
 מחקרים בנושאי חשמל, אופטיקה והרכב האוויר
 
ג'וזף פריסטלי (באנגלית: Joseph Priestley;‏ 13 במרץ 1733 – 6 בפברואר 1804) היה כומר, פילוסוף וכימאי אנגלי. ידוע כמי שגילה את היסוד חמצן.
הערות שוליים

1 2  מיכאל חיות, ההיסטוריה של הכימיה, האוניברסיטה המשודרת, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1996
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007290056105171  PLWABN: 9810565739805606  BIBSYS: 3041116  BNE: XX1718377  BnF: cb121114992 (data)  CANTIC: a10649141  GND: 118793357  ICCU: MILV014315  ISNI: 0000 0001 2104 1029  LCCN: n79061180  NDL: 00525307  NKC: nlk20010094363  NLA: 35433574  NLG: 155026  NTA: 069044813  RERO: 02-A022960875  SELIBR: 207045  SNAC: w6mk6f72  SUDOC: 027776271  Trove: 951246  VcBA: 495/91690  VIAF: 120696744   WorldCat (עם VIAF): 120696744
טולכרם

ערך זה עוסק בעיר פלסטינית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
סמל טולכרםסמל טולכרם

מרכז העיר
 מדינה / טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  טולכרם
 ראש העיר:  ריאד עוואד
 רשות מחוקקת:  Municipality of Tulkarm 
 שפה רשמית:  ערבית 
 תאריך ייסוד:  המאה ה-16
 על שם:  כרם, גפניים, גפנאים 
 שטח:  28.80 קמ"ר
 גובה:  125-65 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  89,759 (2022)
 קואורדינטות:  32°18′42″N 35°01′37″E﻿ / ﻿32.3115277777778°N 35.0270388888889°E﻿ / 32.3115277777778; 35.0270388888889
 אזור זמן:  UTC +2
 http://www.mtulkarm.com
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת נתניה מוגדלת) טולכרם(למפת נתניה רגילה) טולכרם(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום טולכרם(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום טולכרם  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בית ספר אל-אדוויה
רחוב פריס
טולכרם (בערבית: طولكرم) היא עיר פלסטינית במערב השומרון, כ-16 ק"מ מזרחית לנתניה. תושבי העיר ברובם ערבים מוסלמים, ומיעוטם ערבים נוצרים. בהסכמי אוסלו הוגדרה העיר כ"שטח A", שהשליטה האזרחית והביטחונית בו נתונה בידי הרשות הפלסטינית. העיר משמשת כבירת נפת טולכרם.
היסטוריה

חלק מחוקרי ארץ ישראל הציעו לזהות את העיר עם בירת סוריקה (סריקא) שנזכרת בתלמוד בבלי, אך אחרים זיהו את בירת סריקא עם אתרים אחרים. מקור שמה ככל הנראה בארמית: תל (או טור) כרמא, המזכיר את ריבוי הכרמים באזור השומרון. בערבית פירוש השם הוא "הכרם הארוך". היישוב שוכן על מפגש דרכים היסטורי: דרך הים (כביש 444) שעברה למרגלות גבעות השומרון וחיברה בין מצרים לסוריה (ובין דרום הארץ לצפונה), ודרך יפו–שכם (כביש 57) שחיברה בין יפו, נמל יפו והשרון, לשכם וממנה לעבר הירדן (בתקופות שונות עברה הדרך בסמוך לקלקיליה, מדרום לישוב).
לפי מקורות שומרוניים, הייתה בעיר עד ימי הביניים קהילה שומרונית גדולה. בשמה הנוכחי העיר ידועה מהמאה ה-18. היישוב זכה לתנופה והפך למרכז שיווק תוצרת חקלאית ליישובי השרון והשומרון, הוכר כעיר ב-1892 וגם עבר תהליך עיור. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוקמה על ידי העות'מאנים ממערב ליישוב תחנת הרכבת טולכרם, שחיברה בין מסילת השומרון למסילה המזרחית, לתמיכה לוגיסטית בצבא העות'מאני. התחנה המשיכה לפעול גם לאחר הכיבוש הבריטי ובמהלך תקופת המנדט, ובשל רוחבי מסילה שונים בתקופה זו, שימשה כנקודת מעבר והחלפה בין הרכבות. בתקופה מאוחרת יותר הושבתה מסילה השומרון, ומהתחנה צפונה נסללה מסילת החוף שקישרה בין העיר לבין חדרה וחיפה.
העיר שימשה כבירת נפת טולכרם המנדטורית. במפקד 1922 נרשמו בה 23 תושבים יהודים. בשנות ה-30 נסלל הכביש (כיום כביש 57) שחיבר בין העיר מערבה לנתניה. על פי תוכנית החלוקה מ-1947 הייתה העיר אמורה להפוך לחלק מן המדינה הערבית. העיר שהייתה מחוברת לרשת החשמל של חברת החשמל החל מראשית שנות ה־30, נותקה ממנה במהלך קרבות מלחמת העצמאות וסבלה ממחסור במי שתייה, דבר שהוביל למגעים בלתי רשמיים בין מפקד חיל המשלוח העיראקי ששכן בעיר לבין אנשי חברת החשמל היהודים, לצורך חיבור זרם חשמל לעיר.
ב-1949, לאחר מלחמת העצמאות, נמצאה העיר בשטח הכיבוש של הצבא הירדני, בסמוך לקו שביתת הנשק. בתקופת השלטון הירדני גדלה אוכלוסיית העיר באופן ניכר, עקב הקמת שני מחנות פליטים בסמוך לה, האחד בשם "טול-כרם", בצמידות לעיר ובסמוך לשכונת דנאבה, והשני בשם נור א-שמס, השוכן ממזרח לעיר, דרומית לכביש המחבר בין טולכרם לשכם (כביש 57).
קביעת קו הגבול החדש ניתקה את העיר מהשרון, מישור החוף, השפלה, הגליל ורצועת עזה, ומנמלי הים התיכון, והפכה את העיר ליישוב ספר בקצה תחום השלטון הירדני. בתקופה זו הוקם בעיר קזינו לצורך תיירים ממדינות המפרץ שהיו מגיעים לעיר לנופש בקיץ. במהלך תקופת השלטון הירדני היו בעיר הפגנות כנגד השלטון, שדוכאו ביד קשה. במלחמת ששת הימים נכבשה העיר על ידי חטיבה 5.
לאחר מלחמת ששת הימים הפכה העיר לתקופה קצרה למרכז קניות עבור תושבי נתניה וסביבתה, אך מספר המבקרים פחת בעקבות גל טרור בשטחי יהודה ושומרון שהחל כעבור זמן קצר. עם זאת, בעיר נשמר שקט יחסי בהשוואה לאזורים פנימיים יותר בשומרון, כדוגמת שכם, ורבים מתושבי העיר החלו לעבוד כפועלים בישראל.
בין השנים 1967–1995 הייתה העיר תחת שלטון צבאי ישראלי. ב-10 בדצמבר 1995 הועברה העיר במסגרת הסכמי אוסלו לשליטת הרשות הפלסטינית, אך במהלך האינתיפאדה השנייה חזר צה"ל לפעול בעיר במסגרת מבצע חומת מגן ואף כבש אותה, על שני מחנות הפליטים שבה. כיום נתון השלטון האזרחי בעיר בידי הפלסטינים. מנגנוני הביטחון של הרשות הפלסטינית מורשים לפעול בה ובכפרים סביבה בכפוף לתיאום ולאישור צה"ל. כבכל הערים ביהודה ושומרון, גם בטולכרם מקיים צה"ל עצמו סיורים שגרתיים ופעילות מבצעית שיעדיה פח"עיים ופליליים כאחד.
היסטוריה > האינתיפאדה השנייה וגדר ההפרדה

בשל קרבתה הרבה לאזור השרון, שימשה העיר נקודת מעבר לגורמי טרור שונים, אשר הוציאו דרכה פיגועים רבים וקטלניים לעורף מדינת ישראל באינתיפאדה השנייה. בעקבות הפיגוע באולם "ארמון דוד" בחדרה בראשית 2002 ניתן אישור לצה"ל להיכנס לעיר ולכבוש אותה, לאחר שממנה יצא המחבל שביצע את הפיגוע. הצלחת כיבוש העיר, לראשונה מאז הסכמי אוסלו, נתנה רוח גבית לפעולות דומות ששיאן היה מבצע חומת מגן כעבור מספר חודשים.
בראש פעילויות הטרור שיצאו מגבולות טולכרם נמצא הפיגוע במלון פארק בנתניה בליל הסדר 2002, פיגוע שהיה גורם מרכזי ליציאה למבצע "חומת מגן". במהלך המבצע נכבשה העיר, על שני מחנות הפליטים שלה, בידי כוחות מילואים, מהלך שהיווה מכה אנושה לתשתית הטרור בה. כיום מפרידה גדר ההפרדה בין העיר טולכרם לאזור השרון, כאשר קטע הגדר הגובל בכביש 6 הוא חומה למניעת ירי.
הקמת גדר ההפרדה יצרה מספר בעיות בעיר, כגון ניתוק קשרי מסחר, קשרי משפחה והגברת האבטלה עקב בידודה מטייבה הסמוכה לה, ומהאוכלוסייה הערבית במשולש, שאוכלוסיית טולכרם הייתה קשורה אליה בקשרי משפחה, מסחר ותרבות. בנוסף ניתקה הגדר את חרבת ג'בארה, כפר חקלאי פלסטיני התלוי בעיר בקשרי מסחר, חינוך ושירותים ומוקם בתחילה מערבית לגדר. בעקבות פסיקת בג"ץ מ-2009 שונה תוואי הגדר כך שחרבת ג'בארה נמצא מזרחית לגדר וללא הפרדה מעיר המחוז שלו.
מדרום לעיר וממזרחה ישנם מחסומי קבע של צה"ל המפקחים על התנועה בינה לבין הערים שכם וקלקיליה, וממערב, בסמוך לכפר אירתאח, הוקם מסוף להעברת סחורות מישראל ואליה, ומסוף למעבר פועלים לעבודה בישראל, כמו גם חולים פלסטינים הנזקקים לטיפול רפואי בארץ, ומשפחות של אסירים ביטחוניים פלסטינים הסרות לבקר את קרוביהן הכלואים בישראל. בסמוך לעיר שוכנים היישובים יד חנה, ניצני עוז ובת חפר.
אתרים בעיר

בעיר שוכן מכון כדורי, שהוקם בתרומתו של איש העסקים היהודי יליד עיראק סֵיר אליס (אליהו) כדורי שמת במושבה הבריטית בהונג קונג בשנת 1922, וקרוי עד היום על שמו. בתחילה שימש המכון כבית ספר חקלאי, אולם כיום הוא משמש ללימוד מקצועות שונים. מכון כדורי הוכרז לאחרונה כאוניברסיטה, אך למעשה מתקיים כשלוחה של אוניברסיטת א-נג'אח שמרכזה בשכם.
ממערב לעיר, כ-200 מטר ממזרח למחלף ניצני עוז, נמצא בית קברות צבאי בריטי קטן, מתקופת מלחמת העולם הראשונה, שקבורים בו כ-90 חללים.
כלכלה

טולכרם נחשבה בתקופות שקטות מבחינה ביטחונית למרכז קניות פופולרי לתושבי השרון, והתפרסמה בטקסטיל שיוצר בה. אולם בעקבות האינתיפאדה הראשונה והשנייה, ועקב פעילותם של ארגוני הטרור, בנוסף לצו אלוף האוסר על ישראלים להיכנס לשטח A ובכלל זה לטולכרם, חדלו ישראלים להיכנס לעיר. עקב כך ועקב הקמת גדר ההפרדה ב-2003, חלה האטה כלכלית בעיר והפיתוח בה הואט מאוד. בניסיון לסייע לכלכלת העיר, הותרה כניסת ערבים-ישראלים לעיר בתחילת העשור השני של המאה ה־21.
בעיר פועל מפעל לייצור מים מינרליים Arwa.
בסמוך לעיר ובצמידות לגדר ההפרדה שוכן אזור תעשייה ניצני שלום שבו עובדים כ-600 פועלים פלסטינים במפעלים ישראליים.
ביאורים

↑  תלמוד בבלי, מסכת עבודה זרה, דף ל"א, עמוד א'
הערות שוליים

↑  עמנואל הראובני, טולכרם, לקסיקון ארץ ישראל, הוצאת משרד החינוך, 2010
↑  מפת טולכרם, 1929, באתר הוכנה ע"י מחלקת המדידות של ממשלת המנדט. אוסף המפות ע"ש ערן לאור, הספרייה הלאומית
↑  אביבה חלמיש, מבית לאומי למדינה בדרך, האוניברסיטה הפתוחה, כרך א, יחידה 1, עמ' 60.
↑  ג. שרוני, "קצר" חשמלי בטול-כרם, מעריב, 5 ביוני 1970
↑  ג. שרוני, כאשר העיראקים חנו מזרחית לנתניה, מעריב, 11 בדצמבר 1968
1 2  ג. שרוני, טול־כרם - שיגשוג וגם רגיעה, מעריב, 9 ביוני 1970
↑  ד"ר אורי מילשטיין, ‏תחקיר: כך הצליח צה"ל למנוע מעורבות איראנית בשטחים באינתיפאדה השנייה, באתר מעריב אונליין, 26 במרץ 2016
טולכרם ממחלף ניצני עוז
| Flag of Senegalיישובי נפת טולכרם |
| --- | --- | --- |
| ערים | טולכרם (מכילה את השכונות: שוויכה, אירתח) |  |
| מועצות מקומיות | ענבתא • עתיל • בלעא • באקה א-שרקייה • בית ליד • דיר אל-ע'וסון • קפין |  |
| כפרים | פרעון • איכתאבא • עילאר • עזבת שופה • אל-ג'ארושיה • כפר עבוש • כפר ג'מאל • כפר א-לבד • כפר רמאן • כפר סור • כפר זיבאד • ח'ירבת חורייש • כור • א-נזלה אל-ע'רביה • א-נזלה א-שרקיה • נזלה אל-ווסטא • נזלת אבו נאר • נזלת עיסא • רמל זיתא • רמין  • א-ראס • ספארין • סידא • שופא • סיר • זיתא |  |
| מחנות פליטים | נור שמס |  |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564918505171  GND: 4229569-5  LCCN: n88251528  VIAF: 265670887   WorldCat (עם VIAF): 265670887
ביל פאגרבאקי

| --- | --- |

פאגרבאקי בכנס קומיק-קון, 2009
 לידה:  4 באוקטובר 1957 (בן 67) פונטנה, קליפורניה, ארצות הברית
 שם לידה:  ויליאם פאגרבאקי
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1984
 מקום לימודים:  אוניברסיטת איידהו  האוניברסיטה המתודיסטית הדרומית  Minico High School 
 יצירות בולטות:  'דיבוב בובספוג מכנסמרובע בובספוג: הסרט בובספוג מכנסמרובע: הסרט בובספוג הסרט: מבצע הצלה מחנה האלמוגים המופע של פטריק סנדי צ'יקס מצילה את ביקיני בוטום גרגולים באטמן: הדור הבא רובוטריקים אנימייטד ספיידרמן המדהים ליגת הצדק: הדור הבא שחקן איך פגשתי את אמא בובספוג – המחזמר
 בן או בת זוג:  Catherine McClenahan (1989–2012) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ויליאם "ביל" פאגרבאקי (באנגלית: William "Bill" Fagerbakke; נולד ב-4 באוקטובר 1957) הוא שחקן אמריקאי, הידוע בעיקר בשל דיבוב דמותו של פטריק סטאר בסדרת האנימציה "בובספוג מכנסמרובע". פאגרבאקי גילם את מייקל "דובר" דיבינסקי בסיטקום "Coach", והופיע ב-12 פרקים של הסיטקום "איך פגשתי את אמא", בתור אביו של מרשל אריקסון, מרווין.
ביוגרפיה

פאגרבאקי נולד ב-4 באוקטובר 1957, בפונטנה, קליפורניה, ועבר לרופרט, איידהו, בצעירותו. בשנת 1975 הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון מיניקו שברופרט.
על אף שהוצעו לו מספר מלגות לפוטבול בקולג', הוא החליט להישאר במדינה ולמד באוניברסיטת איידהו שבמוסקו. פאגרבאקי היה שחקן קו הגנתי בקבוצת הפוטבול "הוונדלים" של אוניברסיטת איידהו. ב-1977 תכנן המאמן הראשי אד טרוקסל להעביר אותו לקו ההתקפה, אך פאגרבאקי נפצע בברך ובכך סיים את הקריירה הספורטיבית שלו, ועבר להתמקד בתיאטרון.
תפקידו הראשון של פאגרבאקי בתיאטרון היה בהפקת המחזמר "Godspell" בקמפוס. הוא היה חבר באחוות דלתא טאו דלתא וקיבל את התואר הראשון שלו ב-1981, תוצאה של "שנתיים של כדורגל וארבע שנות לימוד", לדבריו. מאוחר יותר, החל ללמוד לתארים מתקדמים באוניברסיטה המתודיסטית הדרומית שבדאלאס, טקסס.
קריירה

פאגרבאקי הופיע בטלוויזיה בתפקידים כמו עוזר המאמן "דובר" דיבינסקי בסיטקום "המאמן" ובסרטים, בהם סרט הקומדיה "Funny Farm". ב-1994, הוא שיחק את טום קאלן במיני-סדרה "העמדה". ב-1999, השתתף פאגרבאקי בסדרה המקורית של HBO "אוז", בתפקיד השוטר קארל מצגר. מאז 1999, מדבב פאגרבאקי את פטריק סטאר בתוכנית הטלוויזיה בובספוג מכנסמרובע בערוץ ניקלודיאון.
ב-2007, הוא הופיע בסדרה "גיבורים" בתור סטיב גוסטבסון בפרקים "Run" ו-"Unexpected". ב-2009, הוא שיחק בסרט "הגוף של ג'ניפר". בנוס, הוא שיחק את דמותו של מרווין אריקסון בסיטקום "איך פגשתי את אמא". בשנת 2012, הוא הופיע בסדרת הטלוויזיה "העשב של השכן".
חיים אישיים

פאגרבאקי נישא לשחקנית קתרין מקלנהאן ב-1989, ולהם שתי בנות. בספטמבר 2012, הוא הגיש בקשה לפרידה ממקלנהאן, תוך ציון חילוקי דעות בלתי ניתנים לגישור.