stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הארמייה השלישית (ארצות הברית)
הערות שוליים

↑  ג'יימס גאווין, "קדימה לברלין", הוצאת מערכות, 1981, עמודים 154-160.
↑  מרטין בלומנסון, "פאטון - האיש והאגדה", הוצאת מערכות, 1989, עמודים 146-153.
↑  ג'יימס גאווין, "קדימה לברלין", הוצאת מערכות, 1981, עמודים 166-167.
↑  מקס הסטינגס, "ארמגדון", הוצאת דביר, 2007, עמוד 267.
↑  ג'יימס גאווין, "קדימה לברלין", הוצאת מערכות, 1981, עמודים 277-280.
↑  מקס הסטינגס, "ארמגדון", הוצאת דביר, 2007, עמוד 309.
| הארמיות האמריקניות במלחמת העולם השנייה |
| --- | --- | --- |
| הזירה האירופית | הארמייה הראשונה • הארמייה השלישית • הארמייה החמישית • הארמייה השביעית • הארמייה התשיעית • הארמייה החמש-עשרה |  |
| זירת האוקיינוס השקט | הארמייה השישית • הארמייה השמינית • הארמייה העשירית |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007594806205171  LCCN: n79023293  VIAF: 145400407   WorldCat (עם VIAF): 145400407 
גנרל ג'ורג' ס. פטון
נבחרת דנמרק בכדורגל

ערך זה עוסק בנבחרת הגברים של דנמרק בכדורגל. אם התכוונתם לנבחרת הנשים, ראו .
נבחרת דנמרק בכדורגל (בדנית: Danmarks fodboldlandshold) היא נבחרת הכדורגל הלאומית של דנמרק. החל מאמצע שנות ה-80 משתתפת הנבחרת באופן קבוע בתחרויות כדורגל רשמיות. הדירוג הנוכחי של נבחרת דנמרק ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-21 בעולם, נכון ל-24 באוקטובר 2024; הניקוד הוא 1,617.34 – ירידה של נקודה אחת לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 3 נמדד לראשונה במאי 1997, והדירוג הנמוך ביותר 51 נמדד לראשונה באפריל 2017.
הישג השיא של נבחרת דנמרק היה זכייתה בטורניר יורו 1992. תחילה לא הצליחה נבחרת דנמרק להעפיל לטורניר, לאחר שסיימה במקום השני אחרי יוגוסלביה בשלב המוקדמות.
בעקבות מלחמת יוגוסלביה הוחלט להטיל סנקציות בינלאומיות על המדינה, שכללו את ביטול השתתפותה בטורניר יורו 1992. נבחרת דנמרק זכתה מן ההפקר וקיבלה את הכרטיס לטורניר, ובסופו של דבר גם זכתה בתואר לאחר שניצחה במשחק הגמר את גרמניה בתוצאה 2:0.
דנמרק עשתה את הופעת הבכורה שלה בטורניר גביע העולם בכדורגל ב-1986, כשהפתיעה את העולם, לאחר שניצחה בכל שלושת משחקי שלב הבתים שלה, שכוללים ניצחון מוחץ על נבחרת אורוגוואי בתוצאה 6:1, וניצחון 2:0 על סגנית אלופת העולם לשעבר גרמניה המערבית. בשלב שמינית הגמר הובסה דנמרק על ידי ספרד בתוצאה 5:1 וסיימה את דרכה בטורניר.
אוהדי הנבחרת, הידועים כאיכותיים ותרבותיים, מכונים רוליגאנס. האוהדים קיבלו מספר פרסים מפיפ"א ומאופ"א, על שילוב בין מסירות קיצונית לנבחרתם לבין אופי שקט ורגוע.
כמו כן, שיחקו בשורות נבחרת דנמרק זוכה פרס נובל לפיזיקה, נילס בוהר ואחיו, המתמטיקאי הארלד בוהר שאף זכה עם הנבחרת הדנית במדליית הכסף בטורניר הכדורגל של אולימפיאדת לונדון (1908).
היסטוריה > השנים החובבניות

דנמרק זכתה שלוש פעמים במדליית הכסף במשחקים האולימפיים שנערכו בשנים 1908, 1912 ו-1960, וכן זכתה במדליית הארד באולימפיאדה בשנת 1948. כמו כן השתתפה באליפות המדינות הנורדיות בכדורגל וזכתה בה ב-1928. הישג השיא של הנבחרת היה המקום הרביעי ביורו 1964, שאליו הגיעה בעיקר בזכות הגרלה נוחה במיוחד בשלבים הראשונים שהועידה לה יריבות חלשות כדוגמת מלטה, אלבניה ולוקסמבורג. בחצי הגמר הובסה דנמרק על ידי ברית המועצות בתוצאה 0–3, ובמשחק על המקום השלישי הפסידה 1–3 להונגריה אחרי הארכה. עד שנות ה-80 של המאה ה-20 לא הגיעה הנבחרת להישגים חשובים נוספים. עם זאת זכתה בפעם השנייה באליפות המדינות הנורדיות בכדורגל ב-1978 וב-1985.
היסטוריה > שנות ה-80

הפריצה של נבחרת דנמרק החלה בשנות ה-80. דנמרק העפילה במפתיע ליורו 1984 כשהיא מקדימה בבית המוקדם את נבחרות אנגליה, יוון, הונגריה ולוקסמבורג. במהלך המוקדמות הרשימה דנמרק כאשר ניצחה 0–1 את אנגליה באצטדיון ומבלי משער של אלן סימונסן. דנמרק פתחה את טורניר הגמר בהפסד 0–1 לצרפת, אך בהמשך הרשימה כאשר הביסה את יוגוסלביה 0-5 וניצחה את בלגיה 2-3, כאשר היא חוזרת מפיגור בן שני שערים. דנמרק העפילה לחצי הגמר מהמקום השני בבית, אחרי צרפת. בחצי הגמר הובילה דנמרק על ספרד 0-1 משערו של סורן לרבי בדקה השביעית, אולם הספרדים השוו ולאחר שגם ההארכה הסתיימה בתיקו 1-1 התייצבו שתי הנבחרות לבעיטות הכרעה. פרבן אלקיאר לארסן החמיץ את הבעיטה החמישית לדנים, והם הפסידו 4–5. אף על פי שלא העפילה לגמר, נחשב הטורניר כהצלחה גדולה לנבחרת דנמרק. המבקיע הבולט של הנבחרת בטורניר היה פרנק ארנסן עם שלושה שערים. פרבן אלקיאר לארסן הבקיע שני שערים. כוכבי הנבחרת היו אלן סימונסן, פרבן אלקיאר לארסן ומורטן אולסן.
דנמרק העפילה לראשונה לגביע העולם בכדורגל בשנת 1986, לאחר שסיימה ראשונה בבית המוקדם לפני ברית המועצות, שווייץ, אירלנד ונורווגיה. במונדיאל 1986 היא שובצה בשלב הבתים עם נבחרות גרמניה המערבית, אורוגוואי וסקוטלנד. דנמרק פתחה את הטורניר בניצחון 0–1 על סקוטלנד משער של פרבן אלקיאר לארסן, ובמשחקה השני הביסה 1–6 את אורוגוואי משלושער של אלקייאר-לארסן ומשערים של סורן לרבי, מיכאל לאודרופ ויספר אולסן. היכולת המרשימה והמפתיעה של הדנים הגיעה לשיאה בניצחון על נבחרתה החזקה של גרמניה המערבית בתוצאה 0–2 משעריהם של אולסן ואריקסן. דנמרק סיימה את שלב הבתים במקום הראשון עם מאזן מושלם, הטוב ביותר מבין כל הנבחרות בשלב הבתים. בשלב שמינית הגמר הובילה דנמרק על ספרד 0–1, אך הובסה בסופו של דבר 1–5 והודחה מהמשך הטורניר. אלקיאר לארסן היה המבקיע הבולט של הנבחרת עם ארבעה שערים.
דנמרק העפילה ליורו 1988, אך לא הצליחה לשחזר את הצלחותיה מהטורניר הקודם, כאשר הפסידה בכל משחקיה לספרד, לגרמניה המערבית ולאיטליה. דנמרק לא הצליחה להעפיל למונדיאל 1990. דנמרק הייתה זקוקה במשחקה האחרון לתיקו נגד נבחרת רומניה כדי לעלות למונדיאל באיטליה אך היא הפסידה 1–3.
היסטוריה > יורו 1992

שעתה היפה של נבחרת דנמרק הגיעה ביורו 1992. הדנים כשלו בניסיונם להעפיל לטורניר, לאחר שסיימו במקום השני בבית המוקדם אחרי יוגוסלביה. אולם, בעקבות סנקציות בינלאומיות שנבעו ממלחמות יוגוסלביה, הושעתה הנבחרת היוגוסלבית מהטורניר ודנמרק, כסגניתה בשלב המוקדמות, העפילה במקומה. הנבחרת נשענה על יכולתו הגבוהה של השוער פטר שמייכל ועל היצירתיות של בריאן לאודרופ. הנבחרת, תחת הדרכתו של המאמן ריצ'רד מולר נילסן, רשמה את אחת ההפתעות הגדולות בכדורגל האירופי.
דנמרק פתחה את משחקיה בטורניר בתיקו 0-0 עם אנגליה, ובהמשך הפסידה 0–1 לשוודיה. במשחק המכריע בשלב הבתים ניצחה דנמרק את צרפת 1-2, ובזכות ניצחונה של שוודיה על אנגליה במשחק המקביל הצליחה להעפיל לחצי הגמר.
בחצי הגמר הובילה דנמרק פעמיים מול הולנד מצמד שערים של הנריק לארסן, אולם המשחק הסתיים בתיקו 2-2. דנמרק ניצחה בבעיטות הכרעה 4–5, והעפילה לגמר הטורניר מול אלופת העולם והמועמדת העיקרית לזכייה, גרמניה. במשחק הגמר הדהימה דנמרק את גרמניה הפייבוריטית כאשר ניצחה 0–2 משעריהם של ג'ון ינסן וקים ווילפורט, ובכך זכתה לראשונה בתולדותיה באליפות אירופה. הנריק לארסן היה מלך שערי הטורניר עם שלושה שערים, בצוותא עם שלושה שחקנים נוספים.
כל גביעי העולם

| שנה | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו* | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
אורוגוואי 1930: לא נרשמה
הממלכה האיטלקית 1934: לא נרשמה
צרפת 1938: לא נרשמה
ברזיל 1950: לא נרשמה
שווייץ 1954: לא נרשמה
שוודיה 1958: לא העפילה
צ'ילה 1962: לא נרשמה
אנגליה 1966: לא העפילה
מקסיקו 1970: לא העפילה
גרמניה 1974: לא העפילה
ארגנטינה 1978: לא העפילה
ספרד 1982: לא העפילה
| מקסיקו 1986 | שמינית גמר | 4 | 3 | 0 | 1 | 10 | 6 |
איטליה 1990: לא העפילה
ארצות הברית 1994: לא העפילה
| צרפת 1998 | רבע גמר | 5 | 2 | 1 | 2 | 9 | 7 |
| קוריאה הדרומית יפן 2002 | שמינית גמר | 4 | 2 | 1 | 1 | 5 | 5 |
גרמניה 2006: לא העפילה
| דרום אפריקה 2010 | שלב הבתים | 3 | 1 | 0 | 2 | 3 | 6 |
ברזיל 2014: לא העפילה
| רוסיה 2018 | שמינית גמר | 4 | 1 | 3 | 0 | 3 | 2 |
| קטר (מדינה) 2022 | שלב הבתים | 3 | 0 | 1 | 2 | 1 | 3 |
ארצות הברית מקסיקו קנדה 2026: 
| סה"כ | 6/22 | 23 | 9 | 6 | 8 | 31 | 29 |
משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה
כל אליפויות אירופה

| שנה | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו* | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
צרפת 1960: לא העפילה
| ספרד 1964 | מקום רביעי | 2 | 0 | 0 | 2 | 1 | 6 |
איטליה 1968: לא העפילה
בלגיה 1972: לא העפילה
יוגוסלביה 1976: לא העפילה
איטליה 1980: לא העפילה
| צרפת 1984 | חצי גמר | 4 | 2 | 1 | 1 | 9 | 4 |
| גרמניה 1988 | שלב הבתים | 3 | 0 | 0 | 3 | 2 | 7 |
| שוודיה 1992 | מקום ראשון | 5 | 2 | 2 | 1 | 6 | 4 |
| אנגליה 1996 | שלב הבתים | 3 | 1 | 1 | 1 | 4 | 4 |
| בלגיה הולנד 2000 | שלב הבתים | 3 | 0 | 0 | 3 | 0 | 8 |
| פורטוגל 2004 | רבע גמר | 4 | 1 | 2 | 1 | 4 | 5 |
אוסטריה שווייץ 2008: לא העפילה
| פולין אוקראינה 2012 | שלב הבתים | 3 | 1 | 0 | 2 | 4 | 5 |
צרפת 2016: לא העפילה
| האיחוד האירופי 2020 | חצי גמר | 6 | 3 | 0 | 3 | 12 | 7 |
| גרמניה 2024 | שמינית גמר | 4 | 0 | 3 | 1 | 2 | 4 |
בריטניה אירלנד 2028: 
| סה"כ | 10/17 | 37 | 10 | 9 | 18 | 44 | 54 |
משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה
גביע הקונפדרציות

| שנה | השתתפה בתור | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו* | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
ערב הסעודית 1992: לא העפילה
| ערב הסעודית 1995 | זוכת יורו 1992 | מקום ראשון | 3 | 2 | 1 | 0 | 5 | 1 |
ערב הסעודית 1997: לא העפילה
מקסיקו 1999: לא העפילה
קוריאה הדרומית יפן 2001: לא העפילה
צרפת 2003: לא העפילה
גרמניה 2005: לא העפילה
דרום אפריקה 2009: לא העפילה
ברזיל 2013: לא העפילה
רוסיה 2017: לא העפילה
| סה"כ | סה"כ | 1/10 | 3 | 2 | 1 | 0 | 5 | 1 |
משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה
ליגת האומות של אופ"א

| שנה | דרג | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו* | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פורטוגל 2018-2019 | ב | עלתה לדרג א | 4 | 2 | 2 | 0 | 4 | 1 |
| איטליה 2020-2021 | א | שלב הבתים | 6 | 3 | 1 | 2 | 8 | 7 |
| הולנד 2022-2023 | א | שלב הבתים | 6 | 4 | 0 | 2 | 9 | 5 |
| 2024-2025 | א |  |  |  |  |  |  |  |
| 2026-2027 | א |  |  |  |  |  |  |  |
| סה"כ | סה"כ | סה"כ | 16 | 9 | 3 | 4 | 21 | 13 |
משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה
סגל הנבחרת

סגל השחקנים לקראת משחקי יורו 2024
נתוני ההופעות והשערים נכונים לתאריך 8 ביוני 2024
| עמדה | עמדה | שם | תאריך לידה | הופעות | שערים | מועדון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | שוער | קספר שמייכל | 5 בנובמבר 1986 | 101 | 0 | בלגיה אנדרלכט |
| 16 | שוער | מאדס הרמנסן | 11 ביולי 2000 | 0 | 0 | אנגליה לסטר סיטי |
| 22 | שוער | פרדריק רונו | 4 באוגוסט 1992 | 10 | 0 | גרמניה אוניון ברלין |

| 2 | הגנה | יואכים אנדרסן | 31 במאי 1996 | 32 | 0 | אנגליה קריסטל פאלאס |
| 3 | הגנה | יאניק וסטרגארד | 3 באוגוסט 1992 | 41 | 3 | אנגליה לסטר סיטי |
| 4 | הגנה | סימון קר (קפטן) | 26 במרץ 1989 | 132 | 5 | איטליה מילאן |
| 5 | הגנה | יואקים מיילה | 20 במאי 1997 | 45 | 11 | גרמניה וולפסבורג |
| 6 | הגנה | אנדראס כריסטנסן | 10 באפריל 1996 | 69 | 3 | ספרד ברצלונה |
| 13 | הגנה | מתיאס יורגנסן | 23 באפריל 1990 | 37 | 2 | אנגליה ברנטפורד |
| 17 | הגנה | ויקטור כריסטיאנסן | 16 בדצמבר 2002 | 8 | 0 | איטליה בולוניה |
| 18 | הגנה | אלכסנדר בה | 9 בדצמבר 1997 | 11 | 1 | פורטוגל בנפיקה ליסבון |
| 25 | הגנה | רסמוס כריסטנסן | 11 ביולי 1997 | 21 | 0 | איטליה רומא |

| 7 | קשר | מתיאס ינסן | 1 בינואר 1996 | 30 | 1 | אנגליה ברנטפורד |
| 8 | קשר | תומאס דילייני | 3 בספטמבר 1991 | 78 | 8 | בלגיה אנדרלכט |
| 10 | קשר | כריסטיאן אריקסן | 14 בפברואר 1992 | 130 | 41 | אנגליה מנצ'סטר יונייטד |
| 14 | קשר | מיקל דמסגור | 3 ביולי 2000 | 27 | 4 | אנגליה ברנטפורד |
| 15 | קשר | כריסטיאן נורגארד | 10 במרץ 1994 | 25 | 1 | אנגליה ברנטפורד |
| 21 | קשר | מורטן יולמן | 25 ביוני 1999 | 7 | 0 | פורטוגל ספורטינג ליסבון |
| 23 | קשר | פייר-אמיל הויביאו | 5 באוגוסט 1995 | 77 | 10 | אנגליה טוטנהאם הוטספר |

| 9 | חלוץ | רסמוס הוילון | 4 בפברואר 2003 | 14 | 7 | אנגליה מנצ'סטר יונייטד |
| 11 | חלוץ | אנדראס סקוב אולסן | 29 בדצמבר 1999 | 30 | 8 | בלגיה קלאב ברוז' |
| 12 | חלוץ | קספר דולברג | 6 באוקטובר 1997 | 47 | 11 | בלגיה אנדרלכט |
| 19 | חלוץ | יונאס וינד | 7 בפברואר 1999 | 27 | 8 | גרמניה וולפסבורג |
| 20 | חלוץ | יוסוף פאולסן | 15 ביוני 1994 | 79 | 13 | גרמניה ר.ב. לייפציג |
| 24 | חלוץ | אנדרס דרייר | 2 במאי 1998 | 3 | 0 | בלגיה אנדרלכט |
| 26 | חלוץ | יקוב בראן לארסן | 19 בספטמבר 1998 | 6 | 1 | אנגליה ברנלי |
שחקנים מפורסמים

פטר שמייכל
הנריק לארסן
נילס בוהר
בריאן לאודרופ
מיכאל לאודרופ
פרבן אלקיאר לארסן
יון דאל תומאסון
פול נילסן
תומאס הלבג
ייספר גרונקיאר
אלן סימונסן
ניקלאס בנדטנר
סטפן אנדרסן
כריסטיאן אריקסן
ג'וני האנסן
סורן לרבי
קספר שמייכל
שיאי שחקנים

נכון ל-18 בנובמבר 2024.
שיאי שחקנים > שיאני ההופעות

| דירוג | שחקן | שנים בנבחרת | הופעות | שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | כריסטיאן אריקסן | 2010–הווה | 140 | 43 |
| 2 | סימון קר | 2009–הווה | 132 | 5 |
| 3 | פטר שמייכל | 1987–2001 | 129 | 1 |
| 4 | דניס רומדאל | 2000–2014 | 126 | 21 |
| 5 | יון דאל תומאסון | 1997–2010 | 112 | 52 |
| 6 | קספר שמייכל | 2013–הווה | 111 | 0 |
| 7 | תומאס הלווג | 1994–2007 | 108 | 2 |
| 8 | מיכאל לאודרופ | 1982–1998 | 104 | 37 |
| 9 | מורטן אולסן | 1970–1989 | 102 | 4 |
| 9 | מרטין יורגנסן | 1998–2011 | 102 | 12 |
שיאי שחקנים > מלכי השערים

| דירוג | שחקן | שנים בנבחרת | שערים | הופעות | ממוצע למשחק |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | פול נילסן | 1910–1925 | 52 | 38 | 1.37 |
| 1 | יון דאל תומאסון | 1997–2010 | 52 | 112 | 0.46 |
| 3 | פאולי יורגנסן | 1925–1939 | 44 | 47 | 0.94 |
| 4 | כריסטיאן אריקסן | 2010–הווה | 43 | 140 | 0.31 |
| 5 | אולה מדסן | 1958–1969 | 42 | 50 | 0.84 |
| 6 | פרבן אלקיאר לארסן | 1977–1988 | 38 | 69 | 0.55 |
| 7 | מיכאל לאודרופ | 1982–1998 | 37 | 104 | 0.36 |
| 8 | ניקלאס בנדטנר | 2006–2018 | 30 | 81 | 0.37 |
| 9 | הניג אנוקסן | 1958–1966 | 29 | 54 | 0.54 |
| 10 | מיכאל רודה | 1915–1931 | 22 | 40 | 0.55 |
| 10 | אבה סאנד | 1998–2004 | 22 | 66 | 0.33 |
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א
1 2  החל מאוגוסט 1993 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרות גברים בכלל
| כדורגל בדנמרק דנמרק |
| --- | --- | --- |
| ניהול | התאחדות הכדורגל הדנית • קבוצות • אצטדיונים • תחרויות |  |
| תחרויות ליגה | הסופרליגה • ליגת המשנה |  |
| תחרויות גביע | הגביע הדני • גביע הליגה דנית • הסופר קאפ הדני • רויאל ליג |  |
| נבחרות | הנבחרת הלאומית • הנבחרת הצעירה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2011064280  VIAF: 170414185   WorldCat (עם VIAF): 170414185 
כריסטיאן אריקסן שיאן ההופעות (140) בנבחרת דנמרק בכל הזמנים
יון דאל תומאסון ופול נילסן בצוותא כשיאני השערים עם 52 כיבושים
אופוסום חינני

| אופוסום חינני |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: אופוסומאים
משפחה:: אופוסומיים
סוג:: אופוסום חינני
מינים
 7
שם מדעי
 Gracilinanus
תחום תפוצה


אופוסום חינני (שם מדעי: Gracilinanus) הוא סוג של אופוסום קטן שכולל 7 מינים החיים באמריקה הדרומית. הסוג הוקם בשנת 1989 והמינים שבו נחשבו קודם לכן כשייכים לסוג אופוסום עכברי. בעבר האופוסום החינני הכיל 14 מינים, אולם בתחילת המאה ה-21 מחצית מתוכם הועברו לסוגים עצמאיים: אופוסום חבוי, אופוסום הצ'אקו ואופוסום עכברי קלינובסקי.
תיאור

מבחינת טווח מידות גוף, האופוסום החינני ממוקם באמצע בתוך הסוגים הקטנים במשפחה: אורך הגוף של המינים בסוג: 6.7–18.5 ס"מ, אורך הזנב: 7–17 ס"מ ומשקלם 10–58 גרם – רובם בגודל עכבר או פחות מכך. הגוף קומפקטי ועגלגל עם ראש גדול ומשולש, עיניים גדולות ובולטות, שפם ארוך ואוזניים עגולות רחבות. הידיים והרגליים חשופים ודקיקים, הזנב דקיק וארוך מעט מן הגוף עם יכולת לפיתה טובה. הפרווה של האופוסום החינני צפופה, קצרה ורכה, וצבעה נע בין חלודה לכתמתם, חום אפרפר, ואפור חיוור. יש לעיתים קרובות הבדלים בצביעה באזורים שונים בגוף. הצד התחתון של האופוסום בהיר מיתר הגוף ונע בין קרם־שמנת לצהבהב חיוור. לראש צביעה אופיינית לסוגי האופוסום הקטנים: פנים אפרפרות או חומות, טבעות שחורות גדולות סביב העיניים, כתמים צהובים או כתומים ליד האוזניים ובסנטר, חוטם חיוור ואף אדמדם. האזורים החשופים מפרווה דוגמת האוזניים, הידיים, הרגליים והזנב בצבע ורוד כהה או בהיר. המינים בסוג נבדלים זה מזה בצביעה שונה, בגודל הכתמים או באורך זנב. הנקבות חסרות כיס אמיתי.
תפוצה ואקולוגיה

מיני האופוסום החינני אנדמים לאמריקה הדרומית, ומצויים בעיקר במדינות: ברזיל, פרו, בוליביה ווונצואלה, עם נוכחות מועטה בקולומביה, שילד גויאנה ופרגוואי. בית הגידול שלהם כולל סוואנה עשבונית, ביצתית או מיוערת למחצה, לצד יערות הרריים לחים ויערות ננסיים בגובה רב, יערות גשם חופיים ויערות פתוחים ודלילים. הם נעדרים מאזור יער האמזונס.
האופוסומים החיננים פעילים בעיקר בשעות הלילה וחיים בגפם. את שעות הים הם מבלים בשינה בקינים עשויים מעלים וזרדים. הם מבלים את מרבית זמנם על העצים ויורדים מדי פעם לקרקע. האופוסומים אוכלי-כל, וניזונים בעיקר מחסרי חוליות ופירות. הנקבה ממליטה שגר של 6–15 גורים שנתלים על 11–15 הפטמות שלה.
אחדים מהמינים בסוג מסוגלים להתחזות למתים כאשר הם מאוימים. האיום העיקרי על האופוסומים הוא בירוא יערות שמוביל לפגיעה הרסנית בבית הגידול שלהם. הם מסוגלים לחיות במידה מסוימת במטעי קפה.
מינים

הסוג כולל 7 מינים:
אופוסום חינני אסרמרקה (Gracilinanus aceramarcae) -מצוי בבוליביה ופרו.
אופוסום חינני זריז (Gracilinanus agilis) - מצוי בדרום ומרכז ברזיל, בוליביה ופרו.
אופוסום חינני שדוני (Gracilinanus dryas) - מצוי בעיקר בוונצואלה.
אופוסום חינני אמיליה (Gracilinanus emiliae) -מצוי באוכלוסיות מפוזרות בצפון ברזיל, שילד גויאנה, וונצואלה וקולומביה.
אופוסום חינני צפוני (Gracilinanus marica) - מצוי בצפון וונצואלה וקולומביה.
אופוסום חינני ברזילאי (Gracilinanus microtarsus) - מצוי בצפון וונצואלה וקולומביה.
אופוסום חינני פרואני (Gracilinanus peruanus) - הוכר כמין נפרד ב-2015. מצוי בדרום-מזרח פרו, בוליביה ומערב ברזיל.
אופוסום חינני זריז נע על ענפים.
הימלאיה (חתול)

| --- | --- |

 ארץ מוצא:  ארצות הברית, שוודיה
 מיון
 משפחה:  חתוליים
 מין:  חתול בר (הכלאת חתול פרסי וחתול סיאמי)
חתול הימלאיה
הימלאיה הוא גזע של חתול הבית שנוצר מהכלאת חתול פרסי עם חתול סיאמי.
היסטוריה של הגזע

חתול ההימלאיה הוא תוצאה של הכלאת החתול הפרסי עם חתול סיאמי. הניסיונות המסודרים הראשונים להכלאה בין החתולים הפרסים לחתולים הסיאמים התקיימו בארצות הברית ושוודיה בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20, אך אין תיעוד המראה את תוצאות הניסיונות הללו. בשנת 1931 שני חוקרים מהפקולטה לרפואה באוניברסיטת הרווארד החלו לעבוד על פיתוח חתול עם גוף ופרווה של חתול פרסי ודוגמת החודים (החוטם, האוזניים, כפות הרגליים והזנב) המיוחדת של החתול הסיאמי. לאחר חמש שנות מחקר הצליחו במשימתם וגור חתולי ההימלאיה הראשון שנקרא דביוטנט (Debutante) נולד. כעבור שני עשורים נוספים הגזע הוכר באופן רשמי על ידי התאחדויות החתולים, וב-1955 ערך את הופעת הבכורה בשם "כהה חודים ארוך שיער".
במהלך עשר השנים הבאות צבר הגזע פופולריות במהירות. עם זאת, רוב חתולי הגזע התקשו לעמוד בתקן הגזע, שתמך בחתול עם מאפיינים פרסיים. מגדלים רבים חדלו להשתמש בחתולים פרסיים אחידי צבע בתוכניות הגידול כשם שהיו אמורים לעשות. במקום זאת, הם זיווגו כהי חודים אחד עם השני וכתוצאה מכך התרחקו מהמראה הפרסי, ואת מקומו של האף הפחוס האופייני החל לתפוס אף ארוך.
בשנות ה-70 המגדלים ניסו לנסח מחדש את היעדים שהם מנסים להשיג בפיתוח הגזע. היה ברור לרובם שצריך להתחיל לעבוד על חתולים בעלי מאפיינים פרסיים יותר בולטים. כדי להשיג זאת, החלו בזיווגים עם פרסיים בעלי צבע אחיד, והמשיכו בתוכנית הגידול רק עם החתולים הטובים שהתקבלו. לא כל המגדלים הסכימו עם התוכנית. היו שהעדיפו להישאר עם ההימלאיה הנבדלת מהפרסי, אך הם לא יכלו להמשיך להשתתף בתערוכות.
בימינו נהוג לזווג מדי פעם בין החתולים הימלאיים לחתולים פרסיים כדי לקרב את המבנה של חתול ההימלאיה למבנה של החתול הפרסי. סטנדרט הגזע זהה לסטנדרט של החתול הפרסי וכיום חתול ההימלאיה מוצג באותו סיווג יחד עם שאר החתולים הפרסיים.
מבנה כללי

ההימלאיה הוא בעל פרווה ארוכה ומלאה דוגמת החתול הפרסי. צבעיה של הפרווה מגוונים ודומים לצבעיו של החתול הסיאמי. צבע זה הוא מוטציה של גן הלבקנות וזהו גם מקור העיניים הכחולות. צבע פרווה מיוחד זה קשור לטמפרטורה ולכן החתול מתכהה עם הגיל.
עיניו של ההימלאיה כחולות, פניו רחבות ורגליו קצרות ועבות.
מבנה כללי > צבע פרווה

ההימלאיה מצוי במגוון רחב של שילובי צבעים:
שחום (Seal): פרווה בצבע שנהב כחול, חודים בצבע חום-אפרפר כהה.
שוקולד (Chocolate): פרווה בצבע שנהב, חודים בצבע חום.
כחול (Blue): פרווה בצבע לבן-כחלחל, חודים בצבע כחול-אפרפר.
לילך (Lilac): פרווה בצבע לבן-ורדרד, חודים בצבע אפור-ורדרד.
אדום (Red): פרווה בצבע לבן-שנהב, חודים בצבע כתום או אדום.
שנהב (Cream): פרווה בצבע לבן שנהב, חודים בצבע שנהב-כתמתם.
טורטי (Tortie): פרווה בצבע שנהב כהה, חודים שחומים עם כתמים באדום ושנהב.
כחול-שנהב (Blue-Cream): פרווה בצבע לבן כחלחל או לבן שנהב, חודים בצבע כחול עם נימור שנהב.
לילך-שנהב (Lilac-Cream): פרווה בצבע לבן-ורדרד, חודים בצבע אפור-ורדרד עם נימור שנהב.
כל הזנים קיימים גם בגרסת לינקס (Lynx), כלומר חודים בעלי פסים, וצורת M על המצח כמו בדוגמת הטאבי.
סרגיי פסנקו (האב)

סרגיי לאונידוביץ' פסנקו (האב) (באוקראינית: Фесенко Сергій Леонідович;‏ נולד ב-29 בינואר 1959) הוא שחיין עבר מאוקראינה שהתחרה עבור ברית המועצות. אלוף אולימפי (מוסקבה 1980) במשחה ל-200 מטר פרפר, פעמיים סגן אלוף עולם (ברלין 1978 וגואיאקיל 1982) במשחה ל-400 מטר מעורב אישי ובמשחה ל-200 מטר פרפר, בהתאמה ופעמיים ברציפות אלוף אירופה (ינקפינג 1977 וספליט 1981) במשחה ל-400 מטר מעורב אישי.
קורות חייו

פסנקו נולד בקייב. הוא בוגר אוניברסיטת קייב בחינוך גופני.
קורות חייו > אלוף אירופה

באליפות אירופה שנערכה בינקפינג שבשוודיה בשנת 1977 זכה פסנקו במדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:26.83 דקות.
קורות חייו > סגן אלוף עולם

באליפות העולם בשחייה שנערכה בברלין, באותה העת מערב גרמניה בשנת 1982 זכה פסנקו במדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:22.29 דקות, אחרי ג'סי ואסאלו מארצות הברית שקבע שיא עולם חדש של 4:20.05 דקות ולפני אנדראש הרגיטאי מהונגריה (4:27.04 דקות).
קורות חייו > אלוף אולימפי

באולימפיאדת מוסקבה (1980) זכה פסנקו בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 1:59.76 דקות, לפני פיל האבל מבריטניה (2:01.20 דקות) ורוג'ר פיטל ממזרח גרמניה (2:01.39 דקות) ומדליית כסף, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:23.43 דקות, אחרי בן ארצו אלכסנדר סידורנקו שקבע שיא אולימפי חדש של 4:22.89 דקות ולפני זולטאן וראסטו מהונגריה (4:24.24 דקות).
באליפות אירופה שנערכה בספליט באותה העת יוגוסלביה בשנת 1981 זכה פסנקו בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:22.77 דקות ובכך הגן על תוארו ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:00.48 דקות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בגואיאקיל, שבאקוודור בשנת 1982 זכה פסנקו בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 1:59.91 דקות, אחרי מיכאל גרוס מגרמניה שקבע שיא אליפות חדש של 1:58.85 דקות ולפני שיאן העולם קרייג בירדסלי מארצות הברית (2:00.08 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:23.29 דקות, אחרי ריקרדו פראדו מברזיל שקבע שיא עולם חדש של 4:19.78 דקות וינס פיטר ברנדט ממזרח גרמניה (4:23.02 דקות).
באליפות אירופה שנערכה ברומא שבאיטליה בשנת 1983 זכה פסנקו במדליית כסף, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 1:59.74 דקות, אחרי מיכאל גרוס שקבע שיא עולם חדש של 1:57.05 דקות.
חייו האישיים

בשנת 1982 נישא פסנקו לאירנה פסנקו, חברתו מבית הספר. לזוג נולדו שני בנים, סרגיי פסנקו ג'וניור (נולד ב-1982) (אנ'), ייצג את אוקראינה ב-3 אולימפיאדות בתחרויות השחייה (סידני 2000, אתונה 2004 ובייג'ינג 2008) וקירילו פסנקו (נולד ב-1986), ייצג את אוקראינה באליפות אירופה בשחייה (בודפשט 2006). לאחר שפרש משחייה תחרותית בשנת 1984 החל פסנקו לעבוד כמאמן שחייה.
שיאים אישיים

100 מטר פרפר: 56.95 שניות (1980)
200 מטר פרפר: 1:59.52 דקות (1984)
200 מטר מעורב אישי: 2:06.34 דקות (1981)
400 מטר מעורב אישי: 4:22.10 דקות (1980)
תארים והישגים

פסנקו זכה במהלך הקריירה שלו ב-6 תוארי אליפות ברית המועצות אישיים בשחייה.
Healing Hands

"Healing Hands" (בתרגום חופשי מאנגלית: "ידיים מרפאות") הוא שיר של המוזיקאי הבריטי אלטון ג'ון, שהלחין אותו למילותיו של ברני טופין. הוא יצא לאור ביולי 1989 כסינגל הראשון מהאלבום Sleeping with the Past והגיע לצמרת "20 הגדולים" בארצות הברית. לאחר הצלחתו המחודשת בבריטניה של הסינגל השני מן האלבום, "Sacrifice", יצאו לאור מחדש שני הסינגלים כסינגל צד א' כפול והיו הראשונים בקריירת הסולו של ג'ון שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי.
הוצאה והצלחה במצעדים

לסינגל הייתה הצלחה מתונה בארצות הברית: הוא הגיע למקום ה־13 במצעד בילבורד הוט 100 ולמקום הראשון במצעד השירים העכשוויים למבוגרים בשבוע של ה־21 באוקטובר 1989. הסינגל לא נכנס ל־"40 הגדולים" בבריטניה בהוצאה הראשונה שלו (וכך גם הסינגל שבא אחריו, "Sacrifice"). עם זאת, לאחר שהדי ג'יי האנגלי סטיב רייט הכניס את "Sacrifice" לפלייליסט שלו בתוכניתו הפופולרית ב-BBC Radio 1 (אנ'), וכתוצאה מההצלחה המחודשת של שיר זה בציבור, "Sacrifice" יצא לאור מחדש כסינגל צד א' כפול יחד עם "Healing Hands". הסינגל הכפול הגיע למקום הראשון בבריטניה ב־23 ביוני 1990. בכך הוא הפך לסינגל הסולו הראשון של ג'ון שהגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי, מקום בו נשאר במשך חמישה שבועות.
כתיבה ומוזיקה

מבחינה לירית, לשיר תמה גאולתית, העוסקת במערכת יחסים שהפכה רעילה ובצורך "ללמוד לחיות שוב". טופין סיפר על ההשראה לכתיבתו: "[השיר הוא] גרסה מעודכנת של 'Reach Out I'll Be There' של 'ארבע הפסגות', רק קצת יותר דתית".
הפתיח והבתים של השיר מושפע הגוספל הם בסולם סי במול, בעוד הפזמון החוזר הוא בסולם רה מז'ור. סולו כלי בסולם סול (מינור) מתפקד כגשר (אנ').
משתתפים

אלטון ג'ון – זמרה, קולות הרמוניה וקלידים
גאי בבילון – קלידים
פרד מנדל (אנ') — קלידים
פיטר אייברסון – תכנות (Fairlight CMI) ואודיו
דייווי ג'ונסטון (אנ') – גיטרה, זִמרת רקע
רומיאו ויליאמס — גיטרה בס
ג'ונתן מופט (אנ') – תכנות מכונת תופים (Linn LM-1)
נטלי ג'קסון – זמרת רקע
מורטונט ג'נקינס – זמרת רקע
מרלנה ג'טר – זמרת רקע