stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'יימס מרסטרס

| --- | --- |

 לידה:  20 באוגוסט 1962 (בן 62) גרינוויל, ארצות הברית 
 שם לידה:  James Wesley Marsters 
 סוגה מועדפת:  רוק 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1987 
 עיסוק:  שחקן ומדבב ומוזיקאי
 מקום לימודים:  מכללת אלן הנקוק, בית הספר ג'וליארד
 פרסים והוקרה:  2 זכיות בפרס סאטורן
 http://www.jamesmarsters.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'יימס וסלי מרסטרס (באנגלית: James Wesley Marsters; נולד ב-20 באוגוסט 1962 בגרינוויל(אנ'), קליפורניה) הוא שחקן, מדבב ומוזיקאי אמריקני. התפרסם בדמות ספייק הערפד (אנ') בסדרות "באפי ציידת הערפדים" ו"אנג'ל".
ביוגרפיה

מרסטרס נולד לאם עובדת סוציאלית ואב כומר. הוא גדל עם אחיו ואחותו במודסטו, שם שיחק לראשונה בכיתה ד' בתפקיד איה בהצגה "פו הדב" ולמד תיאטרון בתיכון גרייס דייוויס (אנ'), בו השתתף בהצגות ומחזות זמר.
למד בקונסרבטוריון במכללת אלן הנקוק (אנ') בסנטה מריה. לאחר מכן עבר לניו יורק ולמד שנתיים בבית הספר ג'וליארד.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | דמות |
| --- | --- | --- |
| 1999 | הבית על הגבעה הרדופה | צלם |
| 1999 | דרכים מפותלות | בילי ג'ונסון |
| 2002 | Chance | סימון |
| 2007 | Shadow Puppets | ג'ק |
| 2007 | נ.ב. אני אוהב אותך | ג'ון מקארת'י |
| 2009 | דרגון בול: אבולוציה | פיקולו (אנ') |
| 2015 | Dudes & Dragons | לורד טנסלי |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | דמות | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1992–1993 | חשיפה לצפון |  | 2 פרקים |
| 1995 | Medicine Ball | מיקי קולינס |  |
| 1997 | Moloney | בילי או'הרה |  |
| 1997–2003 | באפי ציידת הערפדים | ספייק(אנ') |  |
| 1999–2004 | אנג'ל | ספייק(אנ') |  |
| 1999 | מילניום | אריק סוואן |  |
| 2001 | The Enforcers | צ'ארלס | מיני-סדרה |
| 2001 | Strange Frequency | מיטץ' בראנד |  |
| 2001 | אנדרומדה |  |  |
| 2004 | The Mountain | טד טאני |  |
| 2005 | Cool Money | בובי קומפורט |  |
| 2005–2010 | סמולוויל | מילטון פיין |  |
| 2007–2008 | ללא עקבות | גראנ מארס |  |
| 2007 | Saving Grace | דאדלי פיין |  |
| 2008 | טורצ'ווד | ג'ון הארט |  |
| 2008 | המצוד אחר הרוצח מגרין ריבר | טד בנדי | מיני-סדרה |
| 2009 | Moonshot: The Flight of Apollo 11 | באז אלדרין | סרט טלוויזיה |
| 2009 | High Plains Invaders | סאם דנוויל | סרט טלוויזיה |
| 2009 | מספ7ים | דמיאן לייק |  |
| 2009 | שקר לי | פולאק |  |
| 2010 | קפריקה (אנ') | ברנבאס גרילי |  |
| 2010–2014 | הוואי חמש-אפס | ויקטור הס |  |
| 2011 | על טבעי | דונלד סטארק |  |
| 2011 | Three Inches | טרוי המילטון |  |
| 2012 | Metal Hurlant Chronicles | בראד דייוויס |  |
| 2013 | להקת החתונות | דקלן הורן |  |
| 2013 | מחסן 13 | בנט סאטון |  |
| 2014 | Metal Hurlant Chronicles | דוק רוואן |  |
| 2014 | המכשפות מאיסט אנד |  |  |
| 2015 | The Devil You Know | ג'ורג' בורוז |  |
| 2017–2019 | Runaways |  |  |
| 2020 | The Order | קסאבייר |  |
| 2020 | סיפורים של ברווזים |  |  |
פילמוגרפיה > דיבוב

| שנה | שם | דמות | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2003 | ספיידרמן: סדרת האנימציה החדשה (אנ') | סרג'י | שני פרקים |
| 2007 | סופרמן: דומסדיי (אנ') | לקס לות'ר | סרט DVD |
| 2008 | Star Wars: The Clone Wars | פארו ארגיוס | פרק אחד |
| 2009 | The Super Hero Squad Show | מיסטר פנטסטיק | חמישה פרקים |
| 2013 | Scooby-Doo! Mystery Incorporated | (דמויות שונות) | פרק אחד |
| 2013 | אולטימייט ספיידרמן: סדרת האנימציה (אנ') | קורבאק צ'יטאורי (אנ') | פרק אחד |
| 2018 | דרגון בול סופר | זאמאס (אנ') | 15 פרקים |
אבא חושי

אבא חושי: דיוקן מאת מרדכי אבניאל
אַבָּא חוּשִׁי (שם הלידה: אַבָּׁא שְׁנֵלֶר; 23 במאי 1898 – 24 במרץ 1969) היה מנהיג ציוני, פעיל סוציאליסטי ופוליטיקאי, איש עבודה והתיישבות, מנהיג פועלים, איש השומר הצעיר, חבר הכנסת הראשונה וממקימי ההסתדרות. זכור היום בעיקר בזכות כהונתו ארוכת השנים כראש עיריית חיפה (1951–1969), תפקיד שבו הטביע חותמו באופן בולט על העיר, אופייה והתפתחותה. בין היתר הקים את אוניברסיטת חיפה, תיאטרון חיפה, הכרמלית ואת תזמורת הנוער העירונית של חיפה.
ביוגרפיה

אבא שנלר נולד בשנת 1898 בעיירה טוּרְקָה (טורקא) שבגליציה, האימפריה האוסטרו-הונגרית (לימים במחוז לבוב באוקראינה). אימו ליבה הייתה עקרת בית שגידלה פירות וירקות בחווה קטנה ליד ביתה. לאחר גירושיה מבעלה הראשון עברה לטורקה ונישאה לזישה שהיה מוכר סדקית בכפרי הסביבה. בגלל החשש מגיוס לצבא הקיסר הסתתר זישה בעליית הגג בביתה של ליבה, שינה את שמו לאלכסנדר ונטל את שם משפחתה של ליבה – שנלר. אבא היה השני מששת ילדיהם של ליבה ואלכסנדר: אטיה, אבא, הינדה, יעקב, רוזה ומלכה. לליבה היה בן נוסף מנישואיה הראשונים.
לאחר תום לימודיו בחדר למד אבא בגימנסיה המקומית והצטיין בלימודיו. הוא דיבר יידיש, גרמנית, עברית, אוקראינית ופולנית, ואף ידע מעט יוונית ולטינית. לאחר תום לימודיו התכוון ללמוד רפואה באוניברסיטה ואף רכש מחברות שעליהן כתב "שייך לסטודנט למדיצינה אבא שנלר". אולם בשנת 1914 פרצה מלחמת העולם הראשונה, והמשפחה ברחה לבוהמיה שבצ'כיה.
ביוגרפיה > חברות ב"שומר הצעיר"

לאחר שובה של המשפחה לטורקה בשנת 1918 עברה העיר לשליטה פולנית והאנטישמיות בה גברה. בעקבות זאת, התארגנה בעיר קבוצה של חברי "השומר הצעיר" והקימה ארגון הגנה עצמית של יהודים, שהצליח להגן על יהודי העיר מפני פוגרום, בזמן שבערים אחרות בפולין נערכו באותה עת פוגרומים רבים. בימים 4–5 באוגוסט 1918 התקיים בעיר טרנוב כנס של "השומר הצעיר", בו היה אבא אחד מראשי הכנס ובו גם קרא לעלייה לארץ ישראל.
באביב 1920 הקריא אבא שנלר לראשונה בוועידת "השומר הצעיר" בלבוב את מילות השיר שחיבר בהשראת עמידת הגבורה של יוסף טרומפלדור וחבריו בחצר תל-חי, "בגליל בתל חי" (”בַּגָּלִיל, בְּתֵל חַי, טְרוּמְפֶּלְדּוֹר נָפַל”). ואכן, ההחלטות שנתקבלו שיקפו בלבוב את רוח מאורעות תל חי – הוחלט שהשכבה הבוגרת של "השומר הצעיר" תעלה מייד לארץ ישראל ומאמצי התנועה יתמקדו בהגשמת מטרה זו.
ביוגרפיה > העלייה לארץ

ביולי 1920 עלה אבא שנלר לארץ ישראל עם קבוצה של 130 חלוצים, כולם חברי אגודת "השומר הצעיר", שהגיעו מלבוב, סטניסלבוב, יארוסלב, זלוצ'וב וטורקה. בליל עלייתם לארץ הגיעו העולים למחנה עולים שהוקם במקום בו נמצא לימים רחוב מזא"ה בתל אביב. באותה עת היו במקום כרמי גפנים והעולים שוכנו בצריפי עץ שהיו בין הגפנים. באותו לילה כינס אבא את הקבוצה והודיע לכל חברי הקבוצה: ”חסל סדר גליציה, גמרנו את חיי הגלות ומעתה אנו יהודים המגשימים את האידאלים שלנו בארץ ישראל”. אבא השליך את דרכונו הפולני אל המדורה ודרש מחבריו לעשות כמוהו. כמו כן, דרש מחברי הקבוצה לעברת שמותיהם. הוא עצמו שינה שמו מ"שְׁנֶלֶר" ל"חוּשִׁי" – תרגום חופשי של השם "שנלר", שמשמעו בגרמנית וביידיש "מהרו" או "חושו".
ביוגרפיה > חלוץ ופעיל בהסתדרות ובאחדות העבודה

לשכת העבודה של תנועת "הפועל הצעיר" דאגה לקבוצות חברי "השומר הצעיר" שהגיעו לארץ למקומות עבודה והקבוצה שאבא חושי עמד בראשה מצאה עבודה בכבישים שנסללו אז במימון המנדט הבריטי וביוזמת הנציב הבריטי הראשון הרברט סמואל. חושי עבד בסלילת כבישים שהובילו אל המושבה ראש פינה ובשנים 1920–1921 עמד בראש גדוד שומריה, שסלל את כביש חיפה–ג'דה (לימים רמת ישי). כך כתב חושי על עבודתו בכביש:
בסוף הקיץ 1920 באנו קבוצת פועלים ופועלות מראש פינה לכביש חיפה-ג'דה. תקענו את יריעות האוהלים על גבעת חרושת הגויים (עתה נישאים עליה בתי קריית טבעון), מצאנו שם עשרות בחורים שירדו זה עתה מן האנייה, עובדים יומית בניפוץ גל אבנים משותף ומוציאים תוצרת זעומה. מצב הרוח שלהם היה מזופת. אנו, שלמדנו את מלאכת הניפוץ בכבישי ראש פינה ונחשבנו כבר למומחים לניפוץ חצץ ולעבודות סילול, ביקשנו מהנהלת המקום לעבוד בקבלנות במשך שבוע ימים. כאשר הראנו בתום השבוע כי בעבודה קבלנית (בניגוד ליומית) אפשר להספיק לנפץ מטר מעוקב לפחות ולהשתכר 30–40 גרושים ליום עבודה של 8 שעות (גם הבחורות), השתפר מצב הרוח. ביטלנו את גל החצץ המשותף, כל אחד עבד לעצמו בהספק גדול יותר, והעבודה התקדמה. כאשר גמרנו כעבור מספר שבועות את הקילומטר הראשון של הכביש, החליטה הנהלת העבודה לחוג את המאורע בנשף מיוחד...
ליל שבת, ליל ירח נהדר. מחיפה באו אורחים, הפועלים המעטים שהיו בעיר והבורגנים המעטים איתם. בתקופה ההיא נחשב ל'בון טון' להתערב בפועלים ולהתקרב אליהם. מהגליל באו גם כמה מוותיקי העלייה השנייה, גם א"ד גורדון היה בין הבאים, בא אפילו מנהל המשרד הממשלתי לעבודת ציבוריות – הגנרל גרנד. בעגלה רתומה לפרדות, ששימשה כרגיל להובלת מים – הובאה חבית יין, ואנו, חניכי “השומר הצעיר” שחונכנו על התנזרות מיין ומעישון, שתינו בפעם הראשונה יין... הנשף נמשך עד אור הבוקר.
על תנאי החיים של הגדוד כתב חושי:
האוהלים הפנימיים ללא שוליים, הרוח שורקת והגשם דולף. בלילות קר, המטבח וחדר האוכל הותקנו באוהל מרובע שאף הוא פתוח לרוח, הרוח מכבה את הפרימוסים, האוכל ספוג עשן... המזון מורכב בעיקרו משימורים, שיירי הצבא הבריטי אותם מספק "המשביר". רבים חולים בצהבת. מסביב למחנה ביצות, היתושים מזמזמים, רבים חולי קדחת ורופא אין.... אף על פי כן היה מצב הרוח מרומם, היינו יוצאים לעבודה בשירה ושבים ממנה בשירה.
קופת פועלי ארץ ישראל קיבלו חוזה לפריקת פחמים. חושי וחברי הקבוצה שלו התנדבו לעבוד בפריקת הפחם – עבודה קשה, מאחר שהפחם שהיה בתפזורת כיסה את העובדים באבקה וגרם לדלקות עיניים.
ביוגרפיה > חלוץ ופעיל בהסתדרות ובאחדות העבודה > הקמת ההסתדרות

בדצמבר 1920 שלח "גדוד שומריה" שני צירים, אחד מהם חושי, בשם "השומר הצעיר", לוועידה הכללית הראשונה של פועלי ארץ ישראל. בסיומה של הוועידה הוחלט על הקמתה של הסתדרות כללית של העובדים העבריים בארץ ישראל, היא ההסתדרות. כך כתב חושי:
קבוצתנו, שבמשך כמה חודשים גדלה מ-18 חברים למחנה בן 110 בחורות ובחורים והפכה ל"גדוד שומריה", שלחה שני צירים לוועידה כללית הראשונה של פועלי ארץ ישראל. שליחי המפלגות ביקרו במחנה, הסבירו את עמדותיהם, כל אחד מהם השתדל לרכוש את ליבנו ולהשפיע על "הנוער הרומנטי". אך אנו נשארנו עצמאיים. "אנו הולכים לוועידה" משמעו כפשוטו: הולכים שני הצירים של גדוד "השומר הצעיר" ואיתם יותר ממחצית חברי הגדוד.
אולם המכונות של בית הספר למלאכה שליד הטכניון הומה אדם. ותיקים, פועלי הגליל, חברי שתי המפלגות "הפועל הצעיר" ו"אחדות העבודה", צעירים חלוצים, אנשי "השומר הצעיר", "גדוד העבודה", "החלוץ" – כולם נפגשים יחד. באולם המקושט בירק נפתחת הוועידה הכללית הראשונה של פועלי ארץ ישראל. לכולנו הייתה הרגשת קדושה, כזו שאופפת יהודים אדוקים בליל "כל נדרי". למחרת עברה הוועידה לבית הספר העממי שברחוב ההר...
הולך ומתקרב ליל הנעילה. בעיני הצירים, צעירים כוותיקים, מתעוררות הציפייה, החרדה והאמונה כי יקום הנס הגדול של איחוד כל פועלי ארץ ישראל... וכאשר יושב ראש הוועדה המתמדת מציע סוף סוף את ההצעה, "ועידת פועלי ארץ ישראל יוצרת הסתדרות כללית של העובדים העבריים בארץ ישראל" פורץ רעם של מחיאות כפיים המקיף את כולם בלי יוצא מהכלל.
ביוגרפיה > חלוץ ופעיל בהסתדרות ובאחדות העבודה > ייבוש ביצות והקמת בית אלפא

ב-1921 עברו חברי הקבוצה לנהלל וסללו את כביש הגישה ליישוב וכן עבדו בייבוש וניקוז הביצות סביב נהלל. חושי דרש בשם הקבוצה שיתנו לה אדמה ויאפשרו לה להקים יישוב בעמק יזרעאל. ב-1922 נענתה הדרישה וחושי היה ממקימי קיבוץ בית אלפא.
ביוגרפיה > חלוץ ופעיל בהסתדרות ובאחדות העבודה > שליחות בחו"ל

לאחר הקמת קיבוץ בית אלפא יצא חושי עם מאיר יערי לפולין, לגייס כספים עבור הקרן הקיימת לישראל. כמו כן עברו בסניפי השומר הצעיר שבפולין ובמחנות הקיץ של התנועה כדי לעודד את הנוער לעלות לארץ ישראל. ב-1924 הגיעו חושי ויערי לדנציג, שם השתתפו בשתי ועידות עולמיות של הנוער הציוני: ועידת "השומר הצעיר" וועידת "ברית הנוער" (בה נכח גם דוד בן-גוריון). בוועידת "השומר הצעיר" נבחר חושי להנהגה העליונה של תנועת "השומר הצעיר" העולמית. בוועידת הנוער הוא נבחר לוועד הפועל של ברית הנוער.
בכל משך שליחותו התכתב חושי עם אהובתו, חנה, שנותרה בבית אלפא. כך כתב לה באחד ממכתביו:
בלבוב חיכתה לי הפתעה נעימה יוצאת מן הכלל. הגעתי ללשכת הקרן הקיימת ושם מסרו לי שני מכתבים ממך. התחלתי לקרוא בהם וכה גדולה הייתה התרגשותי, עד כי לא יכולתי לשלוט בעצמי. האנשים בלשכת הקרן הקיימת הביטו עלי בהשתוממות בשעה שדמעות זלגו מעיני.
במהלך שליחותו הגיע חושי לטורקה, שם שכנע את משפחתו לעלות לארץ ישראל; בפברואר 1925 עלתה המשפחה לארץ.
ביוגרפיה > חלוץ ופעיל בהסתדרות ובאחדות העבודה > המעבר לחיפה

לאחר שהתיישבה משפחתו של חושי בחיפה, הוא לקח בשנת 1925 חופשה מהקיבוץ על מנת לסייע למשפחה להתאקלם בעיר ויזם הקמת מסעדה, שבה יעבדו בני המשפחה וממנה יתפרנסו. בהיותו בחיפה המשיך בפעילותו הציבורית. ב-19 באפריל 1925 יזם פגישה של נציגי הקיבוצים שהייתה להם זיקה לתנועות הנוער בגולה. באפריל 1926 החל לעבוד בהסתדרות בחיפה וכן הפך לפעיל מרכזי במפלגת אחדות העבודה ומאוחר יותר במפא"י.
ביוגרפיה > חלוץ ופעיל בהסתדרות ובאחדות העבודה > שליחות נוספת

בעקבות הצלחתו בשליחותו הקודמת, הציעה לו ההנהלה הציונית לצאת לשליחות נוספת בפולין. הפעם התעקש חושי שחברתו חנה תבוא עמו. חברי הקיבוץ העלו ביקורת נגד הנסיעה שלו ושל חנה. וכך כתב לה:
חנוש יקרה שלי. אתמול בלילה שבתי מירושלים. התחלתי שם בסידור הדרכיה בשביל שנינו. מסרתי את הדרכיה הקודמת שלי ותמונות של שנינו... החלטתי לנסוע ויהי מה... יש לי מעט מאוד כסף וכמעט לא נוכל לקנות כלום. אני אסע במכנסים קרועות אבל כל זה לא חשוב. לאנשים המתרעמים בקיבוץ תסבירי, אם תרצי, כי לא יכולתי אחרת להחליט. אני מוכרח לשאת באחריות שהטילו עלי אנשים.
ביוגרפיה > חלוץ ופעיל בהסתדרות ובאחדות העבודה > נישואיו לחנה והולדת ילדיהם

הקשר בין אבא לחנה החל עוד בטורקה (על אף התנגדותו של אביה של חנה). כאשר החליט אבא לעלות לארץ הוא שכנע את חנה בת ה-17 (שהייתה צעירה ממנו בחמש שנים) לעלות עמו. לאחר עליית משפחתו לארץ החליטו להתחתן, ובל"ג בעומר תרפ"ו (1926) השיא אותם רב העיר חיפה – הרב יהושע קניאל. ב-29 במרץ 1927 נולדה בתם, רות. חנה התגוררה עדיין בבית אלפא ואילו אבא המשיך לסייע למשפחתו בהפעלת המסעדה בחיפה וכן היה פעיל בהסתדרות. ביוני 1927 עברה חנה לגור עמו בחיפה. בספטמבר 1930 נולד לחנה ולאבא חושי בנם הראשון, גדי, אשר נהרג שנה לאחר מכן, ב-12 בינואר 1932, בתאונה. שנה לאחר מכן נולד הבן דן.
ביוגרפיה > חלוץ ופעיל בהסתדרות ובאחדות העבודה > טיפול בפועלי נמל חיפה מטעם ההסתדרות

בתפקידו הראשון בהסתדרות החליף חושי את יעקב רזילי, שנכשל בטיפול בעימותים בין הסוורים הוותיקים בנמל לבין העולים החדשים שנשלחו על ידי ההסתדרות לעבוד בנמל. לאחר מאמצים רבים שכנע את ראשי הסוורים לחתום על הסכם עם ההסתדרות.
בסוף שנות ה-20 נקלע מטבח הפועלים שהוקם על ידי ליפקה ליבשיץ לקשיים כספיים בגלל המשבר הכלכלי, ומפני שליבשיץ לא יכול היה לשאת מראה פועל עברי רעב והאכילם ללא תשלום. בתחילת שנות ה-30 פשט רגל. חושי, שהבין את המשמעות הפוליטית של בסיס כוח הנשען על מקום המספק ארוחות לאלפי אנשים ביום (בשיאו הסעיד מטבח הפועלים החיפאי 8,000 איש ליום), והבין במסעדנות, שכנע את ליבשיץ לפנות להסתדרות ולהפוך את מטבח הפועלים לחברת בת של חברת העובדים.
ביוגרפיה > חלוץ ופעיל בהסתדרות ובאחדות העבודה > מזכיר מועצת פועלי חיפה

בשנת 1932 נבחר אבא חושי לתפקיד מזכיר מועצת פועלי חיפה (תפקיד שאותו מילא עד שנת 1950).
הוא האמין שעל מועצת הפועלים לקיים קשר עם כל פועל ופועלת המתגוררים בתחום השיפוט של המועצה (דהיינו בתחום העיר חיפה), ודאג שבכל מקום עבודה יוקמו ועדי עובדים (במקומות העבודה הקטנים נבחרו "נאמנים"), אשר דאגו לקשר בין פועלי מקום העבודה לבין ההסתדרות. פעולותיו של אבא הביאו לגידול רב במספר הפועלים בארגונים השונים.
ביוגרפיה > חלוץ ופעיל בהסתדרות ובאחדות העבודה > מזכיר מועצת פועלי חיפה > מאבקים בענף הבנייה

בשנת 1934 נעשה ניסיון מצד קבלנים עבריים בעיר להעסיק פועלים ערבים שהיו זולים יותר ולא פועלים עבריים. ההסתדרות הגיבה בשביתות פועלים ובמשמרות מחאה. שיא העימותים היה בבית בורובסקי – הקבלן העביר את הבנייה לפועלים ערבים בלבד ולא "שריין" מקומות עבודה לפועלים יהודיים. בתגובה שלח חושי לבניין משמרות של פועלים, שהפריעו למהלך העבודה. הקבלן התלונן במשטרה והפועלים נאסרו, אולם חושי המשיך לשלוח פועלים שיפגינו. 684 ימים שמרו הפועלים בכניסה לאתר הבנייה והשובתים השונים ישבו בסך הכול 2259 ימי מאסר. בסופו של המאבק נכנע הקבלן והתחייב להעסיק פועלים עבריים המאוגדים במועצת הפועלים.
ביוגרפיה > חלוץ ופעיל בהסתדרות ובאחדות העבודה > מזכיר מועצת פועלי חיפה > דאגה למחוסרי העבודה

בשל המשבר הכלכלי שהיה בארץ ישראל בשנות ה-30 דאג חושי למצבם של הפועלים המובטלים בעירו. כמזכיר מועצת הפועלים שכנע את חברי המועצה לקיים בעיר מנגנון הדואג למובטלים על ידי גיוס ימי עבודה במקומות העבודה וחלוקתם; משמעות הדבר הייתה שפועלים במקומות העבודה הקבועים ויתרו על עבודות מסוימות, והן ניתנו למובטלים. שיטות אלה היו שונות מהמקובל במועצות פועלים אחרות בארץ. בין היתר כפתה המועצה על פועלים צעירים ובעלי סיכויים גבוהים למצוא מקום עבודה חליפי לוותר על מקום עבודתם לטובת פועלים מבוגרים שאיבדו את מקום עבודתם.
ביוגרפיה > חלוץ ופעיל בהסתדרות ובאחדות העבודה > מזכיר מועצת פועלי חיפה > ארגון "הפועל"

אחת הפעולות הראשונות שיזם אבא חושי בחיפה הייתה הקמת ארגון הספורט "הפועל" בחיפה. הוא נעזר בחברי ארגון זה, שנקראו פלוגות הסדרן, על מנת לשמור על מוסדות ההסתדרות ועל ציות למוסדות ההסתדרות ולמועצת הפועלים. הוא תמך בקבוצת הכדורגל של הארגון בעיר, הפועל חיפה. חושי לקח חלק ביחסים המתוחים בין הפועל ומכבי בחיפה. הוא ביקר את מכבי על שהיא הולכת במסלול של מעבר לספורט מקצועני במקום להתרכז בספורט עממי בלבד. אולם באוגוסט 1927, כחבר מרכז הפועל, הוא חתם על הסכם שיתוף פעולה בין הפועל ומכבי.
ביוגרפיה > חלוץ ופעיל בהסתדרות ובאחדות העבודה > מזכיר מועצת פועלי חיפה > הבאת פועלי הנמל הסלוניקאים לחיפה

עם הקמת נמל חיפה שכנע ברוך עוזיאל, יוצא סלוניקי שהתגורר בחיפה, את מועצת הפועלים להעלות פועלים סלוניקאים לחיפה, במטרה שמרבית פועלי הנמל יהיו פועלים עבריים. בעקבות פנייתו של עוזיאל נסע חושי לסלוניקי שביוון והצליח לשכנע פועלי נמל יהודיים לעלות עם בני משפחותיהם ארצה. לאחר ביקורו בסלוניקי הוא כתב בדיווחו לוועד הפועל של ההסתדרות:
ישנם בסלוניקי כמה מאות פועלים העובדים בעבודות הנמל לסוגיהן. החל מסבלות פחמים, סוג עבודה אשר בארץ הערבים המקומיים אינם רגילים בה ומביאים לשם כך סודנים מפורט סעיד וגומר בסבלים המסוגלים לשאת על גבם 400 ק"ג... מבין אלה בחרתי כ-100 איש בשביל העבודות בחיפה. שוחחתי עם כל פועל לחוד, הסברתי לו הסבר היטב את כל הקשיים בחיי העבודה בנמל חיפה...
בעקבות הצלחתו נסע חושי לפולין והצליח להלהיב סבלים יהודיים לעלות לארץ ולעבוד בנמל. עלייתם של פועלי הנמל מסלוניקי הביאה להעברת רוב עבודות הנמל בחיפה לידי היהודים, אפשרה את הפעלת הנמל ואת המשך הייצוא של התוצרת היהודית בארץ בתקופת מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט. ב-1 במאי 1936, משהיה חשש שהפועלים הערביים ישביתו את הנמל, הורה חושי שהפועלים יעבדו באחד במאי, על אף היותו חג הפועלים, ונמנעה השבתה של הנמל. ב-8 באוגוסט 1936 הפסיקו הפועלים הערביים לבוא לעבודה בנמל והוא הופעל על ידי פועלים יהודיים בלבד במשך מספר חודשים.
ביוגרפיה > חלוץ ופעיל בהסתדרות ובאחדות העבודה > מזכיר מועצת פועלי חיפה > היחס לאוניות הגרמניות בנמל חיפה

ב-29 בדצמבר 1938, תוך כדי הטענת פרי הדר על האונייה הגרמנית "במברג" בנמל חיפה, אמר הקצין השני באונייה לאחראי על הטענת הפרי כי "ליהודים אין כל מקום בעולם, אפילו לא בקוטב הצפוני, ... הדרך היחידה היא לשלוח את כל היהודים 'לעולם השני'". הפועלים היהודיים ששמעו את דבריו העבירו את הדברים ליתר הפועלים בנמל, ובהמשך הודיעו אלה על האירוע למזכירת מועצת פועלי חיפה והוחלט להשבית את העבודה. נציגי מועצת פועלי חיפה הורו גם לפועלים הערביים בנמל להפסיק לעבוד, ונמל חיפה הושבת. אבא חושי הודיע לדב הוז, ראש המחלקה המדינית בסוכנות, על ההחלטה שלא להמשיך ולטעון אוניות גרמניות בנמל חיפה. דוד הכהן הודיע לו על התנגדותו למהלך, מאחר שלא התקבל על ידי מוסדות היישוב הרשמיים, אולם הוועד הפועל של ההסתדרות הכללית אישר את המהלך.
למחרת, ב-30 בדצמבר, פנה קונסול גרמניה בעיר לבאי-כוח התאחדות עולי גרמניה בחיפה וביקש מהם שישפיעו על חושי לחדש את הטעינה. הקונסול הגרמני הודיע שהקצין השני הגרמני יתנצל וייענש, אולם אבא חושי הודיע כי לא תחודש הטענת אוניות גרמניות בנמל והאונייה הפליגה לגרמניה ריקה.
על מנת לא לפגוע באינטרסים של היישוב היהודי בארץ, פנה חושי באותו יום ל"מרכז פרי הדר יפו" בבקשה למצוא אוניות חלופיות למשלוח פרי ההדר לאירופה, וכתב להם:
אין אנו רוצים לגרום לכם הפסדים ועל כן אנו נותנים אפשרות וזמן לסדר את הדבר. אין ביכולתנו להתגבר על רגשותינו ורגשות הפועלים ולהמשיך בטעינת אוניות גרמניות.
ביוגרפיה > טיפוח קשרים עם הערבים והדרוזים > ברית פועלי ארץ ישראל

בשנת 1927 התקיימה הוועידה השלישית של ההסתדרות, בה הוחלט לעודד את שיתוף הפעולה בין הפועלים היהודים והערביים ולהקים לצורך זה את ברית פועלי ארץ ישראל. חושי היה פעיל בסניף החיפאי של ברית זו וסייע לפועלים הערביים בעיר לשבות על מנת להעלות את שכרם ולשפר את תנאיהם. מועצת פועלי חיפה עזרה להצלחת השביתות, הפועלים היהודיים תרמו ימי עבודה על מנת לסייע לשובתים ומועצת הפועלים עזרה לשביתות במימון ובייעוץ משפטי, אולם הארגון הערבי המקביל להסתדרות – אגודת הפועלים הערבית הפלסטינית – התנגדה לברית פועלי ארץ ישראל, ובכנס של אגודת הפועלים הערבית הוחלט שלא לשתף פעולה עם ברית זו.
במהלך פעולותיו קשר חושי קשרי ידידות עם ערבים, דרוזים ובני עדות אחרות המתגוררים בחיפה ובקרבתה.
כמו כן פעל אבא חושי לשם יצירת קשרים עם הדרוזים בארץ ישראל, בסוריה ובלבנון. הוא ביקר פעמיים בהר הדרוזים, בשנת 1937 ובאוגוסט 1938, ויצר קשרים ידידותיים עם מנהיג הדרוזים סולטאן אל-אטרש (שהנהיג את המרד נגד הצרפתים בסוריה). יחד עם יצחק בן-צבי (לימים נשיא מדינת ישראל) הגיע חושי לסיכום עם סולטאן אל-אטרש על שיתוף פעולה בין הדרוזים ובין היהודים. מסופר שהשייח' הדרוזי, חסן אבו רוקן, הסתיר את חושי בבית דרוזי מפני הבריטים למשך שלושה ימים, הלבישו בלבוש אישה דרוזית והבריח אותו מעספיא להר הדרוזים, שם התארח בבית משפחת אל-אטרש. בתקופת מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט התקשרו איתו דרוזים מהר הכרמל, שסבלו מידי הכנופיות הערביות, וסוכם על שיתוף פעולה ביניהם לבין "ההגנה".
באוגוסט 1939 התארח לסעודה חגיגית בכפר עראבה (נפת ג'נין) בהזמנת ראשי "חבורות השלום" שלחמו במורדים בזמן המרד הערבי הגדול.
ביוגרפיה > 1945–1948 > סיוע להגנה

בשל מעמד ההסתדרות בחיפה והכוח הרב שהיה לה בקרב תושבי העיר, אירעו חיכוכים בין פלוגות הפועל לבין "ההגנה". 'פלוגות הסדרן' אבטחו בחיפה את מוסדות ההסתדרות ואת מנהיגיה, בייחוד כאשר היו חיכוכים בין ההסתדרות ומפלגות הפועלים לבין התנועה הרוויזיוניסטית וצעירי בית"ר. תפקיד זה שמילאו פלוגות הסדרן בחיפה חפף למעשה את תפקידי "ההגנה", שנועדה להגן על מוסדות היישוב הציוניים. אבא חושי הציע שפלוגות הסדרן יתקבלו בשלמותן, על מפקדיהן, ל"הגנה", אולם הנהגת "ההגנה" לא אהבה הצעה זו.
בעקבות תפיסת אוניית המעפילים "אנצו סרני", ועליה 908 מעפילים, והבאתה לנמל חיפה בלילה של 18 בינואר 1946, חששה "ההגנה" כי המעפילים יוחזרו לאיטליה. בהתערבותו של חושי ובעזרת קשריו, הסכימו הבריטים שהמעפילים יועברו לעתלית ושם יישארו במחנה המעפילים עד שיימצאו עבורם רישיונות עלייה.
בעקבות אירוע זה גבר שיתוף הפעולה בין אבא חושי ל"הגנה" לזמן קצר, אולם עם מינויו של משה זליצקי למפקד מחוז חיפה של "ההגנה" שוב הורעו היחסים בין ארגון "ההגנה" למועצת פועלי חיפה.
ביוגרפיה > 1945–1948 > השבת השחורה

בשנת 1946, לאחר ליל הגשרים, בו חיבלו יחידות הפלמ"ח באחד עשר גשרים שחיברו את ארץ ישראל עם מדינות הסביבה, החליטו הבריטים בשבת השחורה (29 ביוני 1946) לאסור את מנהיגי היישוב. אבא חושי, חבר ועדת המצב בחיפה, נכלל ברשימת המועמדים למעצר, אולם מאחר שתכנן לנאום בפני פועלים בנתניה באותו היום, שהה בפנסיון בנתניה והבריטים לא הצליחו למוצאו. מששמע על המעצרים הצליח להתחבא בבית הבראה של קופת חולים, ומאוחר יותר הסתתר במקומות מסתור נוספים ובהם פנסיון בודנהיימר ובתי חברים בחיפה. לאחר שחרור עצורי "השבת השחורה", ב-6 בנובמבר 1946, חזר לפעילותו הציבורית הגלויה.
ביוגרפיה > הקמת המדינה

גם במלחמת העצמאות שמרו כל העת כפרים דרוזים, בהם עספיא ודלית אל-כרמל שליד חיפה, על השקט ועל שיתוף הפעולה עם אבא חושי ו"ההגנה". למרות הקשרים של חושי (ושל אחרים, כמו דב הוז) עם הדרוזים, ובניגוד לעמדתו של מנהיג הדרוזים סולטאן אל-אטרש, פעל גדוד דרוזי מסוריה בתחילת מלחמת העצמאות נגד קיבוץ רמת יוחנן; אולם לאחר מכן התפרק הגדוד, והדרוזים (לרבות חלק מקציני הגדוד שמסוריה) הצטרפו כלוחמים לצד "ההגנה".
עד לכיבוש העיר התחתית על ידי "ההגנה" דאגה "ועדת המצב" של חיפה בהשתתפות חושי לשיכון הפליטים היהודיים אשר נטשו את בתיהם בעיר התחתית ולהקמת חומות מגן ברחובות שגבלו בשכונות הערביות.
ביום הקרב על שחרור חיפה נפצע חושי ברגלו בעת שבא לערוך ביקור בבניין הדואר המרכזי, שבו התכוון לפגוש את הפועלים הערביים ולשכנעם להמשיך לשתף פעולה על מנת לשמור את הקשר הטלפוני בין העיר חיפה לבין שאר חלקי הארץ. הוא אושפז בבית חולים "בתר" בהדר הכרמל.
ביומנו מיום 26 באפריל 1948 כתב דוד בן-גוריון:
משלחת של אנשי חיפה... מתאוננים שההגנה השתלטה על המוסדות היהודיים. המפקד ממנה אנשים לתפקידים אזרחיים... כל הסידורים נעשו בלי מגע עם ועדת המצב ועם אבא חושי. הבטחתי לסדר הדברים במשך ימים אחדים.
ב-1 במאי 1948 הגיע בן-גוריון לחיפה וביקר אצל אבא חושי בבית החולים. חושי אמנם לא התמנה למושל, אולם המשיך לנהל את ענייני העיר באמצעות מועצת הפועלים כפי שהדבר היה בטרם שחרור העיר, ובפועל בן-גוריון התייחס אליו כמושל העיר. כך היה, לדוגמה, כאשר נדרשה חיפה לסייע בארגון השיירות לירושלים הנצורה, וב-7 במאי 1948 כתב בן-גוריון לחושי:
למרכז ועדת המצב, החבר אבא חושי, חיפה. הכרחי לגייס מיד מהקואופרטיבים ומהחברות בחיפה 70–80 נהגים טובים בשביל שיירות מזון לירושלים...
זאת, אף שחושי לא היה מרכז ועדת המצב.