stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרב אל-מנצורה (1221)
הפלישה למצרים > המצור על דמיאט > הצעת שלום

בספטמבר 1218 מינה האפיפיור נציג, פלאגיוס, שעתיד היה, עם בואו, לחתור תחת פיקודו של ז'אן דה בריין ולפילוג במחנה. בחודש אוגוסט 1219 הביא הסולטאן המצרי הצעה להסכם שלום, לפיו בתמורה להחזרת ירושלים ועבר הירדן ייסוגו הצלבנים ממצרים ויזכו לשלום של 30 שנה, תוכנית שהעמיקה את הפילוג במחנה הצלבני. מצד אחד עמדו מלך ירושלים והצלבנים הצרפתים שקיבלו את ההצעה, ומהצד השני נציג האפיפיור והקומונות האיטלקיות, שדחו את הצעת המצרים. ההצעה הבאה של הסולטאן כללה את מבצרי עבר הירדן – כרכ ושובך ופיצוי כספי בנוסף. גם תוכנית זאת נדחתה. ההצעה הבאה מהסולטאן, כללה, בנוסף להצעות הקודמות, הקמת ועדה שתקבע את סכום הכסף שישלם הסולטאן תמורת הקמתם מחדש של ביצורי הצלבנים ההרוסים. גם הצעה זו נדחתה על ידי נציג האפיפיור הן מחמת קוצר רואי והן על רקע היריבות בינו לבין מלך ירושלים, אך בעיקר על רקע אמונתו שמצרים תיכבש במוקדם או מאוחר.
אקורד סיום למשא ומתן נתן פרנציסקוס מאסיזי, שהופיע בפני הסולטאן ודרש כי הלה ימיר את דתו לנצרות ולאלתר, משימתו נכשלה והוא הוחזר למחנה הצלבני.
הפלישה למצרים > המצור על דמיאט > כיבוש דמיאט

ב-5 בנובמבר פרצו הצלבנים אל תוך העיר דמיאט בשלב שמפקדי העיר כבר נכנסו לשלבים מוקדמים של משא ומתן על כניעה. בשלב זה רוב תושבי העיר מתו מרעב או במהלך הלחימה, ומתוך כ-70,000 תושבים נותרו בחיים כ-3,000. כל שנותר לנוצרים היה לחלק את השלל שנעשה תוך מריבות. למרות חילוקי הדעות ניתנה העיר למלך ירושלים, שאף הטביע בה מטבעות נושאי שמו ומסגדי העיר, שהפכו לכנסיות ניתנו לנציג האפיפיור. רבעים נוספים ניתנו לקומונות האיטלקיות.
ב-11 בנובמבר כתבו הצלבנים במכתב לאפיפיור:
”כי אם יבואו הנוצרים בהמוניהם נוכל להילחם בעיר קהיר ולקבל בקלות יחסית את החלק הנותר של מצרים ובתוצאת הדבר את ממלכת ירושלים, אשר עד עתה הייתה ממנו והלאה בגלל סיועה של מצרים”
עם זאת, לאחר כיבוש העיר ומשעזב מלך ירושלים את המחנה, השתהו הצלבנים בדמיאט במשך שנה – עד לסתיו של 1220 מבלי לנסות ולממש את היתרון שנרכש עם כיבוש העיר או להכריע את המערכה. ובמקביל דחו – שוב – את הצעות השלום של הסולטאן המצרי. הצלבנים, שמספרם הלך ופחת, המתינו לכניסתו לתמונה של פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. הקיסר התחייב לתגבר ולהופיע בעצמו במחנה הצלבני בשנת 1219 אך הלך ודחה את בואו. לאחר הכתרתו על ידי האפיפיור בשנת 1220 הוא שב וחזר על הבטחתו אך למעשה ניהל משא ומתן עם האפיפיור כל העת. כשירושלים ומסע הצלב החמישי על שולחן המיקוח דרש, וקיבל, פרידריך השני נתחים מסיציליה וגרמניה, כמו גם זכויות לבנו. האפיפיור נאלץ להבטיח הרים וגבעות על מנת לדחוף את פרידריך לצאת למסע הצלב.
בשלב זה הישיבה חסרת המעשה בדימיאט הביאה להוצאות כספיות כבדות ובעיר פעלו בתי זונות, בתי מרזח, והימורים, למרות ניסיונו של נציג האפיפיור להשליט סדר.
בחודש יוני 1221 הגיעה למחנה תגבורת גרמנית בפיקודו של לודוויג הראשון, דוכס בוואריה – שליחו של הקיסר נציג האפיפיור קרא לז'אן דה בריין לחזור תוך הבטחה כי כל חובותיו יפרעו. המלך הצלבני, שהיה מרושש לחלוטין, הופיע במחנה, אך בשלב זה כבר היה ללא מעמד פיקודי. מנגד הגיעו לשטח מצרים צבאות מוסלמים חדשים מדמשק ומעיראק בפיקודו של האח השלישי אלמלך אל אשרף, ולמרות המתיחות בין הנסיכים האיובים שלטשו עיניים אחד אל נחלתו של השני נקבצו הצבאות במחנה אחד מבוצר שייקרא מאוחר יותר אל-מנצורה (בערבית:המנצחת)
הפלישה למצרים > המצור על דמיאט > קרב מנצורה

לאחר שנה וחצי של חוסר פעולה, וכאשר עונת הגאות של הנילוס המתחילה בדרך כלל באוגוסט קרבה, יצאו גדודים צלבניים ב-29 ביוני, לאחר צום ותפילה ובחיפוי של צי, דרומה מדמיאט לכוון קהיר. מטרת המסע איננה ברורה כי הכוח הצלבני הקטן יחסית לא יכול היה להטיל מצור על עיר בסדר גודל של קהיר ולא היה יכול לשלוט בה גם אם המצרים ייכנעו. ב 12 ביוני הגיעו הצלבנים לפארסכור ומשם למבצר שארמסאח שמגיניו נטשו אותו. בעוד הצלבנים נעים דרומה העביר הסולטאן המצרי את צבאו לכוון מערב לאורך זרוע דמיאט של הנילוס בסמוך לאלברמון ומשם בחיפוי של הצי המצרי התבצר בשארמסאח – בעורפו של הצבא הצלבני המתקדם דרומה.
ביום 24 ביולי הגיעו הצלבנים אל לשון יבשה הסגורה משני צדדיה על ידי תעלות מים כאן מצא עצמו הצבא הצלבני עומד מול מנצורה מבלי יכולת להתקדם וללא אפשרות לסגת ללא קרב. נערכה מועצת מלחמה בה הועלתה הצעה להמתין לתגבורות מדמיאט, אך לבסוף הוחלט לסגת צפונה ולנסות לפרוץ דרך קווי המוסלמים. תחת חסות החשיכה של 25 באוגוסט 1221 החלה הנסיגה לאחר שהציוד והאספקה הועלו באש, ובעוד חלק גדול מהצלבנים – שנחרד מהאפשרות להשאיר במחנה את אספקת היין השתכר קודם לכן ואיבד את כושר הלחימה – החל המחנה לסגת באופן מסודר יחסית בזכות משמעת הברזל של אבירי המסדרים הצבאיים. שריפת הציוד חשפה את תנועת הצלבנים והסולטאן המצרי הורה לפרוץ את הסכרים של תעלות המים והשטח הפך לביצה טובענית.
תוך קרבות בלתי פוסקים ובנחיתות מספרית וטקטית הצליחו הצלבנים להגיע לאלברמון, שם הכירו בתבוסתם. נציג האפיפיור נאלץ לבקש מז'אן דה בריין להיכנס למשא ומתן עם המצרים. לאחר שלושה ימים, ב-30 באוגוסט 1221, וכחודש וחצי לאחר תחילת המסע שאמור היה להניח את קהיר בידי הנוצרים, נחתם הסכם הכניעה הצלבני.
על פי ההסכם קיבלו המצרים לידיהם את דמיאט בחזרה ואת שבויי המלחמה המוסלמיים שבידי הצלבנים. הצלבנים יוכלו לעזוב את מצרים לעכו, ויקבלו את שבויי המלחמה שבידי המצרים. חוזה שלום לתקופה של 8 שנים נחתם, ובו הבטחה לשמור על הסטטוס קוו בארץ ישראל. הצלבנים הכניסו הסתייגות אחת, ולפיה תופסק שביתת הנשק עם בואו של הקיסר פרידריך השני.
בצד המוסלמי נשמעו קולות הקוראים שלא לחתום על ההסכם, לנצל את תבוסת הצלבנים ולהשמידם. עם זאת, הסולטאן המצרי, שלא היה מסוגל להטיל מצור ממושך על דמיאט שבה התבצר חיל מצב גדול, ולאור מצבה הכלכלי הקשה של מצרים לאחר שנתיים של מלחמה, חשש ממסע צלב חדש בראשות הקיסר פרידריך השני ולא פחות חשש מהצבאות הסוריים והאיוביים ככוח עוין בתוך מצרים. כל אלה הביאו אותו לחתום על ההסכם.
גם מנהיגי הצלבנים התקשו להביא לכדי פינוי של דמיאט מתושביה הנוצריים שנאחזו בה ולהבהיר להם כי מסע הצלב הסתיים בכישלון. העיר עברה ללא קרב לידי המצרים במהלך חודש ספטמבר. צי גרמני שנשלח לדמיאט על ידי הקיסר הגיע לאחר הכניעה ולא יכול היה להביא כל תועלת.
סיכום

קרב אל מנצורה הביא לסיום מסע הצלב החמישי, לנסיגה מדמיאט אך לא לנטישה של רעיון מסע הצלב או של התקפת מצרים. כך חזר מסע הצלב השביעי על כל צעדי מסע הצלב החמישי, וצר על אל מנצורה.
לקריאה נוספת

יהושע פראוור, תולדות ממלכת הצלבנים בארץ ישראל, כרך א, מוסד ביאליק, מהדורה ראשונה, 1963, מהדורה שלישית מורחבת ומתוקנת, 1973, הדפסה שישית, 2005; פרוואר זכה על ספרו בפרס ישראל ובתרגומו לצרפתית בפרס האקדמיה הצרפתית.
יהושע פראוור, הצלבנים - דיוקנה של חברה פיאודלית, מוסד ביאליק, מהדורה ראשונה 1975, מהדורה שנייה מורחבת ומתוקנת 1985
הערות שוליים

↑
קרב בין צלבנים למצרים בדמיאט. מתוך כתב יד של מתיה פריס "כרוניקה מיורה" קורפוס קריסטי קולג' קיימברידג'
התקפת דמיאט, מתוך כתב יד של מתיה פריס
כפרנסיס מאסיזי לפני הסולטאן המצרי
קרסנודאר: ממשחק למשחק

| --- | --- |

 בימוי:  יורי שארוב
 הופק בידי:  אשוט קזריאן
 תסריט:  יורי שארוב אשוט קזריאן
 שחקנים ראשיים:  איגור סמולניקוב רמי קאבלה סרגיי גאליצקי ולדימיר חאשיג מוראד מוסאייב אלכסנדר מרטינוביץ' יורי גאזינסקי ואנדרסון מאסיאל כריסטופר אולסון ויקטור קלאסון קאיו מרקוס ברג מאטוויי סאפונוב דניל אוטקין טוני וילהנה מגומד-שאפי סוליימאנוב סרגיי פטרוב מאוריסיו פריירה כריסטיאן רמירס
 מדבבים:  דנילה קוזלובסקי
 מוזיקה:  הנס צימר
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 חברת הפקה:  Decaf Media Match TV
 חברה מפיצה:  Match TV
 שיטת הפצה:  direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  רוסיה 25 במאי 2021
 שפת הסרט:  רוסית
 סוגה:  ספורט, סרט תיעודי
 
קרסנודאר: ממשחק למשחק (ברוסית: «Краснодар. От игры к игре») הוא סרט תעודה רוסי, בהפקת חברת Decaf Media, בשיתוף פעולה עם מועדון הכדורגל קרסנודאר, ליגת האלופות ורשת הטלוויזיה Match TV, בבימויו של יורי שארוב, בהפקתו של אשוט קזריאן עם דנילה קוזלובסקי כקריין. הסרט מגולל את סיפורו של מועדון הכדורגל הרוסי קרסנודאר ומתמקד בעונת הבכורה שלו בשלב הבתים של ליגת האלופות בעונת 2020/2021. הסרט הופץ ב-25 במאי 2021 בשירותי הסטרימינג ivi, שירות Premier‏, megogo ו-Okko.
עלילה

בעונת 2020/2021 הגיעה קרסנודאר בהדרכתו של מוראד מוסאייב לשלב הבתים בליגת האלופות. הסרט מתעד את המסע של השוורים לחלום היקר ומציג גם את האתגרים איתם התמודדה הקבוצה ממשחק למשחק.
משתתפים > הנהלה

סרגיי גאליצקי, בעלים ומייסד הקבוצה
ולדימיר חאשיג, מנכ"ל הקבוצה
מוראד מוסאייב, מאמן ראשי
משתתפים > שחקני הרכב

איגור סמולניקוב
רמי קאבלה
אלכסנדר מרטינוביץ'
יורי גאזינסקי
ואנדרסון מאסיאל
כריסטופר אולסון
ויקטור קלאסון
קאיו
מרקוס ברג
מאטוויי סאפונוב
דניל אוטקין
טוני ויליינה
מגומד-שאפי סוליימאנוב
סרגיי פטרוב
מאוריסיו פריירה
כריסטיאן רמירס
ראו גם

טיסה מעל החלום
רומצ'רוד

רומצ'רוד (ברוסית: Румчерод, וברומנית: RumCerOd) הוא השם המקוצר של "הוועד הפועל המרכזי של הסובייטים בחזית הרומנית, צי הים השחור ואזור אודסה" (ברוסית: Центральный исполнительный комитет Советов Румынского фронта, Черноморского флота и Одессы וברומנית: Comitetul Executiv Central al Sovietelor Frontului Român, Flotei Mării Negre și regiunii Odessa), גוף מהפכני בולשביקי, שישב בקייב והשפיע על המתרחש באזור אוקראינה ובסרביה בשנים 1917 - 1918.
רומצ'רוד נוסד באודסה, ב-23 במאי לפי לוח השנה היוליאני 1917 (9 ביוני לפי לוח השנה הגרגוריאני), כשרוב המייסדים היו מנשביקים וחברי המפלגה הסוציאל-רבולוציונרית והיו תומכי ממשלת המעבר הרוסית. רומצ'רוד היה הגוף השלטוני של הרפובליקה הסובייטית של אודסה.
ניקולאי קרילנקו הדיח את הנהגת רומצ'רוד בטענה שאינה משקפת את רוח הציבור. בבחירות חדשות נבחר לרומצ'רוד ועד בן 180 חברים, כשהסיעה הגדולה ביותר הייתה הסיעה הבולשביקית, שהיו בה 70 חברים.
ב-1 בינואר 1918 רומצ'רוד פרסם צו מס' 1 ובו הודעה על כך שכל הסמכויות בבסרביה עוברות ל"פרונטוטדל" (Frontotdel), הגוף הצבאי של רומצ'רוד, שינהל את כל היחידות הצבאיות ואת כל המוסדות. פרונטוטדל לקח את הפיקוח על הדואר, הטלגרף ותחנת הרכבת של קישינב.
פרונטוטדל הופעל גם נגד החיילים הרומנים מטרנסילבניה, שנפלו בשבי והיו בקייב, עד שנשלחו לבסרביה, לחיזוק כוחה של מועצת הארץ.
הערות שוליים

↑  Comandor (r) prof. univ. dr. Jipa ROTARU, Dr. Luiza LAZĂR ROTARU "‏SFATUL ŢĂRII – PRIMUL PARLAMENT AL BASARABIEI  ŞI UNIREA CU ŢARA‏" (ברומנית)
ריאה (ירח)

| --- | --- |

 כוכב האם
 כוכב אם:  השמש
 מידע כללי
 סוג:  ירח
 ירח של:  שבתאי
 תאריך גילוי:  23 בדצמבר 1672 
 מגלה:  ג'ובאני דומניקו קאסיני 
 על שם:  ריאה 
 מאפיינים מסלוליים
 ציר חצי-ראשי:  527,040 ק"מ
 אקסצנטריות:  0.001
 זמן הקפה:  4.518 ימים
 נטיית מסלול:  0.35°
 מאפיינים פיזיים
 רדיוס קו משווה:  764.3±1.10000000000007 קילומטר
 ממדים:  1528 ק"מ
 שטח פנים:  7,300,000 קמ"ר
 מסה:  ‎2.3065×1021‎ ק"ג
 צפיפות ממוצעת:  1.24 גרם/סמ"ק
 תאוצת הכובד בקו המשווה:  0.26 מטר/שנייה2
 זמן סיבוב עצמי:  4.518 ימים
 נטיית ציר הסיבוב:  0.029°
 אלבדו:  0.65
 בהירות נראית:  10 
 מאפייני אטמוספירה
 לחץ אטמוספירי:  0 פסקל
 
ריאה, ירח של שבתאי שנתגלה ב-1672 על ידי ג'ובאני קאסיני.
גודלו של ריאה הוא כמחצית גודלו של הירח של כדור הארץ. ריאה על 1,528 הקילומטרים שלו הוא הירח השני בגודלו מבין הירחים המקיפים את שבתאי.
התמונה צולמה באור נראה על ידי המצלמה צרת השדה של חללית הקאסיני ב-24 באוקטובר 2004 במרחק של כ-1.7 מיליון קילומטר מריאה ובזווית שמש-ריאה-חללית של 40 מעלות. קנה המידה של התמונה הוא כ-10 קילומטר לפיקסל. קאסיני צילמה את החלק הזה של הירח פעם נוספת באמצע ינואר 2005, זמן קצר לאחר נחיתתה של הנחתת הויגנס על הירח טיטאן וברזולוציה של כקילומטר לפיקסל.
ב-6 במרץ 2008 הודיעה נאס"א כי ככל הנראה יש לריאה מערכת טבעות, טבעות ריאה. זהו הירח הראשון במערכת השמש שנתגלו סביבו טבעות.
יצירת אמן המתארת את הטבעות של ריאה. הגוף הקטן עם הטבעות בצד ימין למעלה הוא שבתאי.
ירחיו של שבתאי טיטאן (ברקע) ורֶיאה, כפי שצולמו מהגשושית קאסיני-הויגנס בדצמבר 2013.
רפלקס האישון

רפלקס אישון
תרשים סכמטי של פעילות שרירי הקשתית השולטים על התכווצות אישון.
רפלקס האישון הוא רפלקס שבו האישון מגיב לאור על ידי כיווצו. כיווץ זה יכול להתבצע בתגובה לאור המופעל על אותה עין (כיווץ ישיר), או כתגובה לאור המופעל על העין השנייה (כיווץ קונצנזואלי). לרוב, באופן נורמלי, כיווץ ישיר מעט יותר מובהק וחד מאשר כיווץ קונצנזואלי. האישון מתכווץ גם בתגובה להתקרבות של עצמים לעין האדם.
פיזיולוגיה

ההסבר האנטומי לכיווץ האישונים מוסבר במסלולי העצבים ומעברם באזורים מוחיים שונים: כאשר אור מופעל על העין הימנית, לדוגמה, מופעלים סיבי עצבים אָפרנטיים (Afferent) אשר יוצאים מתוך עצב הראייה, ומסלול עצבי אחד עובר לצד הימני של המוח (והשני לצד השמאלי) ומבצע סינפסה ראשונה בגרעין הפּרֶטֶקטי (פּרֶטֶקטוּם; Pretectal nucleus), משם נשלחים שני אותות עצביים – האחד לעין הימנית עצמה, בתור סיב אֶפרנטי (Efferent) המביא לכיווץ השריר האחראי על כיווץ האישון הימני, והשני לעין השמאלית, על מנת לכווץ גם את האישון השמאלי. מסלולים עצביים אלו עוברים במבנים המכונים גרעיני אֶדינגֶר-וֶסטפַאל (Edinger-Westphal). מכאן נובע כי אור המופעל על עין אחת יביא לכיווצם של שני האישונים.
פתולוגיות שונות

קיימות פתולוגיות שונות שבהן רפלקס האישון אינו פועל או פועל באופן חלש יותר. בין פתולוגיות אלו:
מצב שבו האישון אינו מגיב לאור אולם כן מגיב להתקרבות – Light near dissociation: מצב זה מערב לרוב את שני האישונים, ויכול להיגרם כתוצאה ממצבים כגון "עגבת עצבית" (נוירו-סיפיליס), סוכרת, פתולוגיות בעצב האופטי וכן גידולים בגזע המוח.
"אישון ע"ש ארגיל רוברטסון" (Argyll Robertson pupil,‏ AR pupil): האישונים קטנים, מגיבים בקושי לאור (אך כן מגיבים להתקרבות), ולרוב צורתם אינה רגילה והם אינם שווים בגודלם. המחלה הקלאסית המיוחסת לקיום אישונים אלו היא "עגבת עצבית", אולם גם טרשת נפוצה היא סיבה רפואית לפתולוגיה זו.
אישון ע"ש אדי (Adie; נקרא גם אישון טוֹנִי, Tonic pupil): מצב שבו האישון הפגוע גדול יותר מהאישון השני, הוא מורחב יותר, ותגובתו לאור חלשה יחסית, אלא אם יש שימוש באור עקבי. אבנורמליות זו מקושרת לרוב להפרעה משפחתית שפירה, שלרוב משפיעה על נשים צעירות, המכונה "תסמונת אדי" (או תסמונת הולמס-אדי, Holmes-Adie's syndrome). תסמונת זו יכולה להופיע עם ירידה ברפלקסים גידיים (בעיקר ברגליים), חוסר הזעה באזורים מסוימים, תת לחץ דם אורתוסטטי או חוסר יציבות לבבית אוטונומית. התופעה נגרמת לעיתים על ידי ניוון של "הגנגליון הציליארי" (Ciliary ganglion), שדרכו עוברים סיבי העצב בדרכם לעַצבֵּב את השריר המכווץ את האישון.
אישון ע"ש מרקוס גאן (Marcus gunn; קרוי גם Relative afferent pupillary defect): במצב זה אישון אחד מתכווץ פחות בתגובה לאור ישיר המופעל עליו, אולם מתכווץ יותר כשאור מופעל דווקא על האישון הלא פגוע; זאת בשונה מהמצב הנורמלי, שבו האישון מתכווץ דווקא מעט יותר בחוזקה כשאור ישיר מופעל עליו. מצב זה יכול להיגרם כתוצאה למשל מנגע בעצב עצמו, ומנגנון הפגיעה מוסבר על ידי כך, שנוצרת פגיעה במסלול האָפרנטי, כלומר במסלול המגיב לאור באופן ישיר (ומכאן השם הנוסף לתופעה זו).
רוברטו רוסאלס

רוברטו חוסה רוסאלס אלטווה (בספרדית: Roberto José Rosales Altuve; נולד ב-20 בנובמבר 1988) הוא כדורגלן ונצואלי המשחק בעמדת המגן הימני.
קריירת מועדונים

רוסאלס התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של קראקס. ב-30 במאי 2007 רוסאלס חתם לשנתיים בגנט הבלגית. ב-14 ביולי 2007 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0-4 נגד קליפטונוויל במסגרת גביע האינטרטוטו.
ב-30 ביולי 2010 חתם בטוונטה ההולנדית. ב-29 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בטוונטה בניצחון 0-4 נגד אוטרכט. ב-7 בדצמבר 2010 הבקיע בתיקו 3-3 נגד טוטנהאם הוטספר במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות והפך לכדורגלן הראשון מוונצואלה שמקביע במפעל.
ב-9 ביולי 2014 חתם ל-3 שנים במאלגה מהלה ליגה. ב-23 באוגוסט 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-1 נגד אתלטיק בילבאו.
עם ירידת הליגה של מלאגה בסיום עונת 2017/2018 הושאל רוסאלס לאספניול לשנה אחת.
ב-24 ביולי 2019, רוסאלס חתם בלגנס לשנתיים עם אופציה נוספת.
ב-28 באוגוסט 2021 רוסאלס חתם בא.א.ק. לרנקה מליגת העל הקפריסאית.
ב-8 באוגוסט 2023 רוסאלס חתם ברסיפה מליגת העל הברזילאית.
קריירה בינלאומית

ב-28 במרץ 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ונצואלה בניצחון 0-5 נגד ניו זילנד. רוסאלס השתתף עם הנבחרת בקופה אמריקה בשנים: 2011, 2015 ו-2016. נכון לאוקטובר 2016 לרוסאלס יש 68 הופעות במדי הנבחרת והוא מדורג תשיעי ברשימת שיאן ההופעות של הנבחרת בכל הזמנים.
תארים

הגביע הבלגי: 2009/2010
הגביע ההולנדי: 2010/2011
מגן יוהאן קרויף: 2010/2011
רומפלנאכט

אילוסטרציה: כלים ששימשו בסדר פסח ובמהלך שבוע החג, יאופסנו במוצאי שביעי של פסח, הרומפלנאכט.
רומפלנאכט (בגרמנית וביידיש: Rumpelnacht; בתרגום חופשי: ליל הבלאגן או ליל ההעברה) הוא כינוי בפי חלק מיהודי אשכנז לליל כ"ב בניסן – מוצאי שביעי של פסח בארץ ישראל (או ליל כ"ג בניסן – מוצאי אחרון של פסח בחוץ לארץ). פירוש הביטוי בגרמנית הוא "ליל ההעברה", והוא מתייחס לאריזת כלי הפסח ואחסונם, ובמקביל – החזרת כלי החמץ הביתה לשימוש.
בלילה זה נחגג בקרב יהודי עדות המזרח חג המימונה.
הכינוי "רומפלנאכט" שפירושו "ליל הבלאגן" מבטא את סיום חג הפסח בניגוד ל"ליל הסדר" שהוא תחילת חג הפסח.
לילה זה זכה לכינוי מיוחד משום שהוא מאופיין בדחיפות ובזריזות מיוחדת. במשפחות רבות ממהרים כדי לאפסן את כלי הפסח בטרם יכניסו לביתם דברי חמץ. משום כך גם במוצאי החג אינם אוכלים חמץ אלא אם כן הם יוצאים לאכול מחוץ לביתם. בגרמניה סיום ה'רומפל' היה מצוין בשתיית בירה.
הערות שוליים

↑  יידישע שפראך - באנד 34, נומ' 1–3, עמוד 39, באתר היברובוקס
↑  ברנהרד בנימין, זכרונות מפרנקפורט.
| חג הפסח |
| --- | --- | --- |
| ערב פסח | קמחא דפסחא • אפיית מצות • שבת הגדול • הגעלת כלים • בדיקת חמץ • ביטול חמץ • ביעור חמץ • מכירת חמץ • תענית בכורות • ערב פסח שחל בשבת |  |
| סיפור יציאת מצרים | שעבוד מצרים • עשר מכות מצרים • יציאת מצרים • קריעת ים סוף • שירת הים |  |
| ליל הסדר | הלכות ליל הסדר • קערת ליל הסדר • חרוסת • כרפס • מצה • מרור • זרוע • ארבע כוסות • כוס של אליהו • הסבה • אפיקומן |  |
| סדר ההגדה | סימני הסדר • הא לחמא עניא • מא כ'בר • מה נשתנה • עבדים היינו • ארבעה בנים • והיא שעמדה • דצ"ך עד"ש באח"ב • דיינו • אמונים ערכו שבח • קריאת ההלל (התחלה) • שפוך חמתך • הלל (המשך) • הלל הגדול • ברכת השיר • חסל סידור פסח • לשנה הבאה בירושלים • ובכן ויהי בחצי הלילה • ובכן ואמרתם זבח פסח • אדיר במלוכה • אדיר הוא • אחד מי יודע • חד גדיא |  |
| מצוות החג | איסור חמץ • קורבן פסח • סיפור יציאת מצרים • אכילת מצה • אכילת מרור • ארבע כוסות • מנחת העומר |  |
| מהלך החג | ערב פסח • ליל הסדר • חול המועד פסח • שביעי של פסח • פסח שני |  |
| מנהגים | סעודת אסתר • סהרנה • אמירת שירת הים • סעודת משיח • מימונה |  |
| תפילות ופיוטים | קריאת ההלל • אבוא בחיל להתיצבה • תפילת טל • ליל שמורים אותו אל חצה |  |
| חמץ ומצה | מצה עשירה • מצה שמורה • שרויה • קטניות בפסח • חמץ נוקשה • חמץ שעבר עליו הפסח |  |
| שונות | מסכת פסחים • לא בד"ו פסח • מטבח פסח • רומפלנאכט |  |
חגי ישראל ומועדיו • שלוש רגלים
ערך זה הוא קצרמרבנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ריאד מרוקאי

מזרקה בסגנון מרוקאי בחצר של ריאד מרוקאי
בריכת שחייה בריאד מרוקאי
מזרקות ריאד עם עלי פרחים לבישום
ריאד מרוקאי (בערבית מרוקאית: رياض, תעתיק מדויק: "ריאץ'", פירוש: "גן". נקרא גם: "ראודה" روضة) הוא סוג של חצר פנימית (לעיתים גם ללא גג לצורך כניסת אור ואוורור) עם גינה הכוללת מזרקה, מעיין, או מפל מים, לעיתים יכלול גם בריכת שחיה. זהו פרט באדריכלות המרוקאית המצוי בבתים פרטיים או בארמונות ברחבי מרוקו.
הריאד מוקפת בדרך כלל קשתות, כאשר מעליה מצוי לעיתים קרובות פתח אוורור ובמרכזה מצויים לעיתים מזרקה שלעיתים גם כוללת "עלי פרחים" בתוכה או בריכה המשמשת בתור בריכת שחייה או בריכה להשקיית גינות הכוללת לעיתים גם עששיות מרוקאיות בתור תאורה. חצר טיפוסית מרוקאית כוללת גם גינה או צמחייה סביב לבריכה או למזרקה. לעיתים קרובות המזרקה משמשת גם בתור מפל עבור הבריכה.
במרוקו ריאד משמש בתור תחליף לסלון או פינת אוכל והוא משמש את האורחים הבאים להתארח. ישנם גם בניינים עם קומות שלהם יש חצר טיפוסית של ריאד המשמשת עבור כל הבניין.
עבור המטיילים או התיירים המבקרים במרוקו גם בתי מלון או בתי הארחה מכונים לפעמים בשם: "ריאד".
היסטוריה

כאשר המוסלמים כבשו את העיר הרומית העתיקה ווליביליס והשתמשו בחלק מחורבותיה לבנייה כגון: "שער מנסור" במקנס היא נתנה את הרעיון של הריאד בתקופת השושלת האידריסית.
לאחר מכן בתקופה מאוחרת בתקופת שושלת המוראביטון כאשר המוסלמים כבשו את ספרד במאה ה-11 נשלחו אמנים מוסלמים, נוצרים ויהודים מספרד למרוקו כדי להתחיל לשפץ ערים הרוסות, האדריכלות האנדלוסית הספרדית (כגון: העיצוב של "ארמון אלהמברה") שהיא כללה חצר פנימית עם גינה ועם מזרקות סיפקה את הרעיון להקמת רעיון מקביל במרוקו של חצרות ריאד.
קרב נאסריה (1915)

כוחות בריטים במסופוטמיה
כוחות בריטים חוצים שדה מוצף במהלך הקרבות במסופוטמיה
קרב נאסריה (Nasiriyah) היה קרב שהתחולל באזור נאסריה שבדרום עיראק במהלך יוני ויולי 1915 בין הצבא הבריטי לצבא האימפריה העות'מאנית במהלך המערכה במסופוטמיה במלחמת העולם הראשונה. הקרב היה חלק ממאמץ משני של הבריטים לבלום את התחזקות הצבא הטורקי בדרום מסופוטמיה וזאת כדי למנוע סילוק הבריטים מעיר המפתח בצרה. הקרב הסתיים בניצחון הבריטים שהדפו את הכוחות העות'מאנים מאזור נאסריה והבטיחו בכך את המשך השליטה בריטית בבצרה ובדרום מזרח עיראק.
רקע

עוד לפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה התקיים מאזן כוחות מתוח בין הבריטים והטורקים באזור כשהטורקים שלטו במסופוטמיה והיו בעלי גישה למפרץ הפרסי בעוד שהבריטים פעלו להגן על האינטרסים שלהם בשדות הפקת הנפט ומתקני עיבוד הנפט באיראן שמרכזם היה בעיר אבאדאן ותופעלו על ידי חברת הנפט האנגלו-איראנית.
עם פרוץ המלחמה מצאו עצמם שתי המעצמות משני צידי המתרס. בעוד שהבריטים נתנו קדימות לאזור זה כדי להבטיח את המשך הזרמת הנפט במפרץ הפרסי הרי שהטורקים ייחסו חשיבות נמוכה למסופוטמיה ודיללו, בהתאם לכך, את צבאם בגזרה זו לטובת תגבור כוחותיהם במערכה על סיני וארץ ישראל ומערכה בקווקז.
הקרבות המקדימים

המערכה במסופוטמיה החלה ב-6 בנובמבר 1914 כשכוחות בריטיים פלשו לעיירה פאו שבשפך נהר הפרת והתקדמו צפון מערבה לאורך הנהרות פרת וחידקל. בהמשך אותו חודש כבשו הכוחות הבריטים, במהלך קרב בצרה, את העיר בצרה ובהמשך כבשו, בקרב אל-קורנה את העיר אל קורנה (אנ') שיושבת על מפגש הנהרות פרת וחידקל.
פעולות אלו חיזקו את אחיזתה של בריטניה באזור שאט אל ערב ודרום מזרח מסופוטמיה והבטיחו את אספקת הנפט מפרס דרך עיר הנפט אבאדאן.
המאמץ העיקרי של הכוחות הבריטים היה לאורך נהר החידקל לכוון כות ובגדאד אולם התקדמות זו יצרה "בטן רכה" בעורף הכוחות המתקדמים מול כוחות טורקים מדרום מסופוטמיה וסיכנה את השליטה בבצרה והשאט אל ערב.
מטרות המבצע

לאור הסכנות שבמתקפת נגד של הטורקים על אזור בצרה הכין הפיקוד הבריטי תוכנית תקיפה שתהדוף את הכוחות הטורקים לאורך נהר הפרת ותמנע כל ניסיון טורקי למתקפת נגד על בצרה.
זירת הקרב

העיר נאסריה היוותה מרכז לוגיסטי חשוב של הצבא העות'מאני. לאחר חורף גשום היה האזור שבין בצרה לנאסריה מוצף והקשה על היכולת להתקדם בדרך היבשה. הזירה התטפיינה בחום גבוה ומכת יתושים שהביאו לריבוי המחלות בקרב החיילים והיו גורם משמעותי בקרב.
הכוחות הלוחמים > הצבא הבריטי

הלחימה במסופוטמיה הוטלה על כח D של חיל המשלוח ההודי בפיקודו של גנרל ג'ון ניקסון כשהכח העיקרי בחיל משלוח זה הייתה הדיוויזיה ה-6 של "פונה" בפיקודו מייג'ור גנרל צ'ארלס טאונסנד. כמו כן השתתפו בקרב כוחות מהדיוויזיה ה-12 ההודית. על פי התוכנית שהותוותה הקצה טאונסנד עבור כיבוש נאסריה כח של כ-5,000 חיילים, ברובם מהדיוויזיה ה-12, בפיקודו של לוטננט גנרל ג'ורג' פרדריק גורינג.
בהמשך הקרב תוגבר הכח בבריגדה נוספת.
הכוחות הלוחמים > הצבא העות'מאני

להגנה על נאסריה הציבו הטורקים כ-5,000 לוחמים שחלקם הגן על העיר עצמה וחלקם פוזר במוצבים על גדות הפרת.
מהלך הקרבות

המערכה החלה ב-27 ביוני 1915 כשהכוחות הבריטים יצאו מאזור אל קורנה (בה מתאחדים הפרת והחידקל) והחלו לנוע דרום מערבה. בגלל ההצפות הובלו החיילים על סירות.
לאחר שייט של כ-10 ימים הגיעו הסירות לעיירה חוקייקה (Ukaikah) שם נתקלו בסכר שבנו הטורקים לרוחב הנהר כדי לחסום את הבריטים. אנשי ההנדסה הבריטים הצליחו לפוצץ את הסכר למרות אש נגד טורקית חזקה שהומטרה עליהם וגרמה לאבדות כבדות.
לאורך נהר הפרת מחוקייקה לנאסירה (כ-50 ק"מ) נבנו עמדות טורקיות והוטמנו מוקשים. מפקד הכח גורינג, שחשש מעוצמת ההתנגדות הטורקית, הזעיק תגבורת וב-13 ביולי הגיעה בריגדה נוספת וההתקפה על העמדות הטורקיות חודשה אולם לאחר מספר ימים נהדפו הבריטים והמתקפה נעצרה.
בסיוע מטוס ריגול אותרו העמדות הטורקיות והמתקפה חודשה ב-24 ביולי ובמהלכה הסתייעו הבריטים באסדות נחיתה ובספינות מקלעים כדי לכבוש את העמדות הטורקיות במבואות נאסריה.
נאסריה עצמה נכבשה ב-25 ביולי ושארית הכוחות הטורקים שהיו בעיר נסוגו לכות.
תוצאות הקרב

חוזקה ההגנה על האגף הדרום מערבי של הכוחות הבריטים.
אבדות הצדדים:
הצבא הבריטי: 104 חללים, 429 פצועים
הצבא העות'מאני: 2,000 חללים ופצועים, 1,000 שבויים.
לקריאה נוספת

Patrick Crowley (1 May 2016). Kut 1916: The Forgotten British Disaster in Iraq. History Press. p. 36.
BRITISH PRESTIGE AND THE MESOPOTAMIA CAMPAIGN,1914–1916 NIKOLAS GARDNER (Pg. 1)
Patrick Crowley (1 May 2016). Kut 1916: The Forgotten British Disaster in Iraq. History Press. pp. 23–.
Jack Bernstein (2008). The Mesopotamia Mess (Paperback): The British Invasion of Iraq in 1914: What We Could Have - and Should Have - Learned. InterLingua Publishing. pp. 52–..
Patrick Crowley (1 May 2016). Kut 1916: The Forgotten British Disaster in Iraq. History Press. pp. 24–.
Peter Sluglett (2007). Britain in Iraq: Contriving King and Country, 1914-1932. Columbia University Press. pp. 8–..
Duffy, Michael (1915-06-27). "Battles - The Battle of Nasiriyeh, 1915". First World War.com. Retrieved 2018-01-16.
Spencer Tucker (2005). World War I: Encyclopedia. ABC-CLIO. pp. 829–.