stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פתילת המדבר הגדולה
הערות שוליים

↑  פתילת המדבר הגדולה באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  עמרם אשל ודרור מלמד, מיון הצמחים בעידן הביולוגיה המולקולארי, באתר צמח השדה
↑  פתילת המדבר הגדולה, באתר "צמח השדה"
↑  זהר עמר, לזהותו של ה"בוץ", סיני קיד, תשנ"ד, עמ' רנב-רס.
↑  יוסף בן מתתיהו, מלחמת היהודים, ספר ד, פרק ח, פסקה ד (תרגום שמחוני)
↑  אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), ה'תשס"ה-2005, ק"ת 6369, ה'תשס"ה, 15 בפברואר 2005 (תוקן ב־17 בדצמבר 2019), בספר החוקים הפתוח
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529924605171
קוסמוקורס

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  2014–2021 (כ־7 שנים)
 מיקום המטה:  Bagrationovsky Passage 
 ענפי תעשייה:  תעשיית חלל ברוסיה
 מוצרים עיקריים:  תיירות חלל
 מנכ"ל:  פאבל פושקין
  
 CosmCourse.com
 
קוסמוקורס (ברוסית: Космокурс) הייתה חברה רוסית שנוסדה בשנת 2014 במסגרת קרן סקולקובו, שעיקר פעילותה היה פיתוח תיירות חלל. מנכ"ל החברה היה פאבל פושקין. מושל מחוז חברובסק, מיכאיל דגטיארב, נמנה עם התומכים בחברה ואף טען כי לחברה פוטנציאל ממשי לשלוח אדם לחלל בשנת 2021 ובכך להיות המיזם הפרטי הראשון ברוסיה לעשות זאת, ברם הקשיים הכלכליים שנבעו מהשפעות מגפת הקורונה ברוסיה פגעו גם בהכנסותיה והחברה נסגרה באפריל 2021.
היסטוריה

החברה נוסדה על ידי פאבל פושקין, בוגר מכון התעופה במוסקבה ועובד לשעבר במרכז חרוניצ'וב. בשנת 2016 הוערך עלות הפרויקט כולו בכ-150 מיליון דולר עד 200 מיליון דולר.
בשנים 2015–2016 הושג אישור מסוכנות החלל הפדרלית על מפרט טכני לבניית חללית. בשנת 2016 הוסכם על תנאי ההסכם, בספטמבר 2017 קיבלה החברה רישיון לביצוע פעילויות חלל. בתחילה תוכנן שיגור ראשון מקפוסטין יאר בשנת 2020. בשנת 2018 נקבעו מועדי השיגור לשנת 2023 (שיגור חללית אב-טיפוס) ו-2025 (שיגור תיירים). טילי ניסוי וקפסולות תוכננו לשנת 2022. עד 2030 החברה תכננה להגיע ל-115 שיגורים בשנה עם צפי ל-700 תיירים.
במרץ 2019 חתמה החברה על הסכם עם מחוז ניז'ני נובגורוד, שבעתיד עשוי להוביל לבניית נמל החלל הפרטי הראשון ברוסיה. במקרה של תיאום מוצלח עם רוסקוסמוס, בנייתו מתוכננת לשנים 2020–2025.
נציגי החברה הציעו כי יוכלו לתת את האפשרות לטוס לחלל לאסטרונאוטים מקצועיים שעדיין לא היו להם ניסיון כזה ואמרו כי לקוחותיהם יוכלו לקחת את חיות המחמד שלהם איתם לטיסת חלל והיו להם שלל תוכניות לפיתוח תיירות החלל. כולל תוכניות בשנת 2023 לטיסות קפסולה אוטונומיות.
באפריל 2021 הודיע פושקין על סגירת החברה.
ראו גם

S7 Space
SpaceX
ספוטניקס
הערות שוליים

↑  Роскосмос: полет на низкую околоземную орбиту для туристов будет стоить более $30 млн
↑  Космический туризм подорожал: Роскосмос возьмет за тур на МКС почти 2 млрд рублей
↑  Зачем Пентагон отдает «звездные войны» России?
1 2  Представитель «Космокурс»: проект по организации турполета в космос стоит $200 млн
↑  Возможна ли в России частная космонавтика?
↑  «Роскосмос» впервые допустит частную компанию к подготовке космических туристов
↑  В России выдана первая лицензия на космический туризм
↑  «КосмоКурс» подтвердил заключение соглашения о частном космодроме в Нижегородской области
↑  Российскую ракету для космических туристов будут заправлять спиртом
↑  «КосмоКурс» построит в Нижегородской области спиртзавод для заправки ракет
↑  Источник: конструктор кресла на корабле «Федерация» ушел в частную фирму
↑  «КосмоКурс» готов предложить космонавтам тренироваться на своем корабле
↑  Туристы «Космокурса» смогут взять в космос домашних животных
↑  «Космокурс» планирует сажать корабли с космическими туристами без применения парашютов
↑  "Вести.Ru: новости, видео и фото дня" (ברוסית). vesti.ru. נבדק ב-2020-03-01.
↑  "Космический туризм в России — Интервью с Павлом Пушкиным". Cosmos Agency (ברוסית). 2017-06-02. נבדק ב-2017-12-05.
↑  ""Роскосмос" впервые допустит частную компанию к подготовке космических туристов" (ברוסית). Интерфакс. 2016-05-04. נבדק ב-2020-03-01.
↑  ""КосмоКурс" направил нижегородским властям материалы об экологичности частного космодрома" (ברוסית). טאס"ס. 2020-03-01. נבדק ב-2020-03-01.
↑  Космонавт выступил против строительства космодрома в Нижегородской области.
ניו יורק ג'טס

ניו יורק ג'טס (באנגלית: New York Jets; כינוי: ג'טס) היא קבוצת פוטבול אמריקאית מליגת ה-NFL שבסיסה במטרופולין העיר ניו יורק. מגרשה הביתי הוא אצטדיון מטלייף שבניו ג'רזי, ומטה הקבוצה ממוקם בלונג איילנד. הקבוצה נוסדה ב-1960 והצטרפה לליגת ה-AFL, תחת השם הניו יורק טייטנס, ב-1963 שונה שמה לג'טס.
הג'טס היו הקבוצה הראשונה מליגת ה-AFL שניצחה את נציגת ליגת ה-NFL בסופרבול, כאשר ב-1968 גברו על הבולטימור קולטס 16-7. ב-1970 עברה הקבוצה לשחק בחטיבת ה-AFC בליגת ה-NFL בעקבות איחוד הליגות המקצועניות. מאז זכתה הקבוצה פעמיים בלבד בראשות בית AFC מזרח, ב-1998 וב-2002 ולא הצליחה להעפיל לסופרבול.
פרנץ גרלאי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 באפריל 1901 סרווש, הונגריה 
 פטירה:  21 ביוני 1970 (בגיל 69) נירג'האזה, הונגריה 
 שם לידה:  Grűn Ferenc 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת סגד 
 תפקידים:  פתולוג 
 פרסים והוקרה:  פרס קושוט (1961) 
 
פֶרֶנְץ גֶרְלֶאִי, (עד 1909 גרין, (בהונגרית: Gerlei Ferenc; סרווש, 28 באפריל 1901 – נירג'האזה, 21 ביוני 1970) היה דוקטור לרפואה (MD) יהודי-הונגרי, מומחה בהיסטופתולוגיה, בפתולוגיה, פרופסור באוניברסיטה, קנדידט במדעי הרפואה (מכונה "דוקטורט קטן" .CSc) זוכה פרס קושוט (1961) שהוא הפרס הממלכתי הגבוה בהונגריה-מקביל לפרס ישראל. היה חבר באקדמיה ההונגרית למדעים.
קורות חייו

פרנץ גרין נולד במשפחה יהודית כבנם של ינה גרלאי (גרין) (1870–1923), בעלים של טחנת קמח על קיטור ושל לאולגה שיין (Schőn) (1870–?). הוא סיים את לימודיו בגימנסיה בסרווש, אך החל את לימודיו באוניברסיטה רק שנים לאחר מכן בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת פרנץ יוזף בסגד. הוא קיבל את התואר שלו ביוני 1932. כבר במרץ 1926 הצטרף כעובד חיצוני למכון לפתולוגיה והיסטופתולוגיה של האוניברסיטה ומספטמבר של השנה שלאחר מכן מונה למתמחה בשכר. בשנת 1927 זכה בפרס עם התזה המדעית שלו. ב-1935 עבר את בחינות המומחה במקצועות הפתולוגיה, ההיסטופתולוגיה והפתוכימיה בסגד. ב-1936 הגיש מועמדות לתפקיד בבית החולים הציבורי ארז'בט בנירג'האזה, שאותו מילא מ-1 בנובמבר. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא נלקח למחנות שירות העבודה מספר פעמים (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי), אך המנהל הראשי של בית החולים הצליח להחזיר אותו בכל פעם בשל "חיוניותו". גם לאחר המלחמה לא נותק הקשר שלו עם אוניברסיטת סגד, שם קיבל ב-1947 הסמכה להוראה כפרופסור באוניברסיטה בקורס "נתיחה והיסטופתולוגיה של איברי העיכול". הוא החזיק בתואר קנדידט (דוקטורט) מינואר 1953. לאחר אפריל 1952, הוא היה הרופא הראשי של המחלקה הפתולוגית העצמאית של בית החולים המחוזי בנירג'האזה. הוא ניהל גם את הספרייה הרפואית של בית החולים המחוזי במשך עשרות שנים ואחר כך עבד כיועץ רפואי. כ-70 פרסומים מדעיים שלו פורסמו.
אשתו הייתה אנה נמט, איתה התחתן בגיל 65.
מחקריו ופרסומיו (חלקי)

על פגיעה תת-עורית קהה של התריסריון. (עיתון הרופאים, 1946, 15)
מקרים של קדחת חוזרת אנדמית במחוז סאבולץ'. עם לאיוש קמני. (עיתון הרופאים, 1946, 21)
סרקומה של שפתיים המחקה זיהום דימומי ראשוני. (שבועון רפואי, 1947, 21)
מקרה של מחלת נזלת אנושית קרונית ומשמעות ההכרה בה מנקודת מבט של הגנה על בעלי חיים. עם אמיל פלדי וג'רג' גרג. (שבועון רפואי, 1953, 12)
גרורות קרצינומה של תאי הכליה (גידול גראביץ) בבלוטת התריס. עם ז'יגמונד אייש. (שבועון רפואי, 1954, 5)
לימפומה פוליקולרית (Macrofollicular lymphoblastoma או מחלת בריל-סימרס) כתהליך נוסף של מחלת פרהבלסטומה שמתקדם להמובלסטוזיס ממאירה. עם בלה קורפאשי, עם ינה אורמוש, אדם שרקדי, וטיבדאר סרבאי. (שבועון רפואי, 1954, 19)
בדיקת תפקודי כבד קלה לביצוע עבור המטפל. עם ג'רג' מדיאשי. (שבועון רפואי, 1954, 39)
היצרות פילורית הנגרמת מאבן מרה שחדרה לתריסריון. עם ז'יגמונד אייש. (שבועון רפואי, 1956, 27)
נתונים עבור תסמונת dermoepidermitis toxico-allergicagestationis. עם לאסלו סגה. (עיתון הגניקולוגים ההונגרים, 1957, 6)
קנדידה כללית הנגרמת על ידי קנדידה קרוסיי. עם אישטוואן ויטז ולאסלו פטרפי. (שבועון רפואי, 1957, 20)
חסימת מעיים משולשת שנגרמת הנגרמת כתוצאה מ (Ectopic pancreas) הדיברטיקולום של Meckel המכיל חריגים מהלבלב. עם ז'יגמונד אייש. (שבועון רפואי, 1957, 38)
במשך שנים, פוליפ מרה חיצוני ספונטני נחשב למורסה קרה הקשורה לעששת. עם ז'יגמונד אייש. (שבועון רפואי, 1959, 16)
סרקומה לימפוריטית של התריסריון. עם ג'רו קונדראי. (שבועון רפואי, 1959, 21)
מקרה של המנגיומה מולדת. ברקסטוריס עם רודולף, קראסניי עם יהודית. (רפואת ילדים, 1960, 1)
נתונים לפתוגנזה של myocarditis fibrosa (לב מצולק) ו־elastofibrosis myocardii בינקות. עם גזה פאלאסתי ומרגיט האלאש. (רפואת ילדים, 1968, 2)
פרסים והוקרה

עיטור מסדר העמל (1958)
פרס קושוט (1961)
עיטור מסדר הכבוד של העמל דרג כסף (1965)
הנצחתו

ביום השנה ה-100 להולדתו בכניסה למחלקת הפתולוגיה של בית החולים האומניברסיטאי יושה אנדראש בנירג'האזה. ב-28 באפריל 2001 נחנך לוח זיכרון.
לקריאה נוספת

Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában (נתוניו במאגרי המוזיאון הספרותי פטפי)
Kührner Éva (2012). "Gerlei Ferenc (1901–1970)". Orvosi Hetilap. (אווה קירנר: פרנץ גרלאי, שבועון רפואי)
Megyeri József. "Gerlei Ferenc". Orvosi Hetilap. Magyarország. 117 (6): 356–357. נבדק ב-2021-09-19. (יוז'ף מג'רי: לזכרו של פרנץ גרלאי, שבועון רפואי). דרוש מנוי
Magyar életrajzi lexikon III: Kiegészítő kötet (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1981. ISBN 963-05-2500-3 (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
Révai új lexikona VIII. (Gal–Gyi). Főszerk. Kollega Tarsoly István. Szekszárd: Babits. 2001. ISBN 963-901-517-2 (הלקסיקון החדש של רוואי)
הערות שוליים

↑  Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 40470/1909. Forrás: MNL-OL 30794. mikrofilm 99. kép 1. karton. Névváltoztatási kimutatások 1909. év 12. oldal 17. sor
↑  "Születési bejegyzése a szarvasi polgári születési akv. 354/1901. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-09-19.
↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári házassági akv. 712/1899. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-09-19.
↑  Magyar Közlöny, 1958. szeptember 24. (88. szám)
↑  Magyar Közlöny, 1965. április 25. (25. szám)
מיכאל קלינגר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1946 (בן 79 בערך) לשנו, רפובליקת פולין 
 מדינה:  פולין 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ורשה, האקדמיה התאולוגית הנוצרית של ורשה 
 שפות היצירה:  פולנית 
 פרסים והוקרה:  הצלב הגדול של מסדר ההצטיינות הרומני (2003) 
 
מיכאָל רפאָל קלינגר (בפולנית:Michał Rafał Klinger; נולד ב-1946) הוא תאולוג נוצרי אורתודוקסי ודיפלומט פולני ששימש בשנים 1999–2003 כשגריר פולין ברומניה וב-2006–2012 כשגריר פולין ביוון.
קורות חייו

קלינגר נולד בלשנו כבן הבכור מבין שלושת ילדיהם של יז'י קלינגר, כומר ותאולוג נוצרי אורתודוקסי יליד קייב ושל הלינה לבית מקוסבסקי.
הוא למד אסטרונומיה באוניברסיטת ורשה ואחר כך תאולוגיה נוצרית אורתודוקסית באקדמיה התאולוגית הנוצרית בוורשה.
בשנים 1971–1978 לימד קלינגר פיזיקה באחד מבתי הספר התיכונים בוורשה. החל מ-1978 כיהן כמדריך לברית הישנה באקדמיה התאולוגית הנוצרית בבירת פולין. בשנות ה-1980 היה חבר בוועד האזרחים שפעל למען הכללת המיעוטים הדתיים והלאומיים בתהליך השינויים הדמוקרטיים בפולין.
ב-1990 התמנה קלינגר למזכיר ראשון של שגרירות פולין בפראג ונספח תרבות ומדע ומנהל המכון הפולני בפראג. ב-1993–1996 היה למנהל המחלקה המדינית וממונה על היחסים של שגרירות פולין בברטיסלבה. ב-1996 התמנה למנהל מחלקת דרום-מזרח אירופה במסגרת האגף אירופה של משרד החוץ הפולני. קלינגר מילא משימות דיפלומטיות במספר ארצות, לרבות בבוסניה ובאלבניה וב-1998 היה שליח מיוחד של שר החוץ של פולין בקוסובו.
בשנים 1999–2003 כיהן קלינגר כשגריר פולין בבוקרשט. בשובו למולדת הוא ניהל קבוצת עבודה הממונה על היחסים עם מועצת אירופה במסגרת אגף לענייני האיחוד האירופי במשרד החוץ הפולני.
ב־2004 הוא היה מועמד מטעם איחוד החירוש לבחירות הראשונות לפרלמנט האירופי. בשנים 2006–2012 כיהן כשגריר פולין באתונה.
קלינגר פרסם מאמרים רבים וספר מונוגרפי "סודו של קין" (1981) . כמו כן השתתף בכנסים מדעיים בפולין, צרפת, שווייץ, רוסיה, ישראל, בלגיה וגאורגיה. הוא הרצה באוניברסיטת ורשה, האוניברסיטה היגיילונית בקרקוב, באוניברסיטה הקתולית בלובלין, בבית הספר הגבוה לתיאטרון בוורשה, באוניברסיטת טיבינגן ובאוניברסיטאות בארצות הברית.
קלינגר הוא אחד ממקדמי הדו-שיח של הנוצרים האורתודוקסים עם הכנסייה הרומית-קתולית, ועם הכנסיות היווניות-קתוליות ועם הכנסיות הפרוטסטנטיות, כמו כן הוא אחד מיוזמי הדו-שיח בין נוצרים ויהודים בפולין.
בשנים 2012–2013 היה מעורב מטעם משרד החוץ של פולין בפתיחת דו-שיח בין הכנסיות הפולניות לרוסיה.
ב-2021 קלינגר הציג את עבודת הדוקטורט שלו במכון לאמנות של האקדמיה הפולנית למדעים, תחת הכותרת " על הפרספקטיבה והשיטה של ההרמנאוטיקה המקראית החדשה ביחס לאנתרופולוגיה של התרבות והאמנות". העבודה נכתבה תחת הדרכתו של זביגנייב בנדיקטוביץ' וחלק ממנה פורסם בספרו "שומר השער. מסות להרמנאוטיקה מקראית". (2019)
קורות חייו > חייו הפרטיים

למיכאל קלינגר שלוש בנות: מריה מגדלנה גלינגר -אולשאק, קלרה קלינגר-קוסמלה, ורות קלינגר-ווש.
סבו מצד האב היה הפלילוג הקלאסי, ההלניסט והאתנולוג ויטולד וינצנטי שימון רלינגר, פרופסור באוניברסיטת קייב, ואחר כך באוניברסיטת פוזנאן
קלינגר שולט בשפות פולנית, אנגלית, צרפתית, גרמנית, רוסית,צ'כית וסלובקית ובאופן פסיבי בשפות עברית, יוונית, לטינית וסלאבית כנסייתית עתיקה (סלבונית).
ספרים ופרוסמים אחרים

1981 - Tajemnica Kaina (הסוד של קין)
(ניסיון למקם את קין במסורת המשיחית בנוגע למהפכה האתית של הברית החדשה)
1987- Teatr a liturgia (תיאטרון וליתורגיה))
1988 - Símbolo en teología .Znaczenie analizy symboli religijnych Eliadego dla współczesnej teologii (הסמל בתאולוגיה. חשיבות ניתוח הסמלים הדתיים של אליאדה עבור התאולוגיה העכשווית )
1990- Kościół w dialogu ekumenicznym a dialog chrześcijańsko – żydowski (הכנסייה הדו השיח האקומני ובדו השיח הנוצרי-יהודי)
1992 - עם מאיילה פרנצמן - The Call Stories of John 1 and 21
(סיפורי הקריאות של יוחנן 1 ושל יוחנן 21)
Sztuka a zło (האמנות והרוע)
1997 - Strażnik wrót. Próby z hermeneutyki teologicznej.o „Dekalogu” Kieślowskiego
(שומר השער. מסות להרמנאוטיקה תאולוגית. על "עשרת הדברות" של קיישלובסקי
2004 - Wieczna pamięć - eschatologiczny wymiar pamięci
(אזכרת עולמים - המימד האסכטולוגי של הזיכרון)
Rola liturgii w prawosławiu (תפקיד הליתורגיה הנצרות האורתודוקסית)
2014 - O cierpieniu ostatecznym na Gorze
(על הייסורים הסופיים על ההר:אברהם, משה, איוב, משיח. פירושים תאולוגיים והרמנאוטיים)
2014 - Ślady Pisma u Tadeusza Różewicza (עקבות כתבי הקודש אצל תדאוש רוז'ביץ')
Nieobecna obecność - o nowej funkcji znaku
Drugie przyjście - problem upadku dziejów (הביאה השנייה - סוגיית נפילת ההיסטוריה)
2016 - Biblijna definicja oraz tajemnica ojczyzny
(ההגדרה המקראית וסוד המולדת)
2017 - Ikona – tajemnica ciała (האיקונין - סוד הגוף)
2018 - Włosy i łzy – tajemnica jawnogrzesznicy. Między Ewangelią a liturgią
(na Wschodzie) - שיער ודמעות - סוד החוטא - בין האוונגליון לליתורגיה (במזרח)
2019 - Strażnik wrót. Próby hermeneutyki biblijnej (שומר השער. מסות להרמנאוטיקה מקראית)
הערות שוליים

↑  מארק מינאקובסקי - האתר הגניאלוגי של הסיים הגדול, 2012]
↑  מארק מינאקובסקי - האתר הגנאלוגי  של הסיים הגדול 2012
↑  אנציקלופדיית PWN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810583738205606  ISNI: 0000 0000 7161 019X  VIAF: 101931320   WorldCat (עם VIAF): 101931320 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מיכאל קלינגר".
קולומביה (חברה)

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  ציבורית
 בורסה:  נאסד"ק (29 ביוני 1998–COLM) 
 תקופת הפעילות:  1938, ארצות הברית ארצות הברית – הווה
 מיקום המטה:  Cedar Mill 
 משרד ראשי:  אורגון, ארצות הברית
 ענפי תעשייה:  ביגוד, ספורט
 מוצרים עיקריים:  ביגוד, בגדי ספורט, outerwear, outdoor gear 
 שווי שוק:  4.84 מיליארד דולר (16 בפברואר 2025)
 יו"ר:  טים בויל
 מנכ"ל:  אברהם קולומביה
 עובדים:  7000+ (2017)
  
 https://www.columbia.com
 
קולומביה (באנגלית: Columbia Sportswear Company) היא חברה אמריקאית לייצור מוצרי ספורט, הלבשה, ציוד מחנאות, טיפוס וסקי.
מטה החברה ממוקם בסידר מיל, אורגון, ארצות הברית באזור המטרופוליטני של פורטלנד.
היסטוריה

החברה נוסדה בשנת 1938 והחלה את דרכה כחברה משפחתית להפצת כובעים. היא הוקמה על ידי פול ומארי למפרום (סבא וסבתא של היו"ר הנוכחי טים בויל), זוג יהודים שברח מאאוגסבורג, בגרמניה הנאצית בשנת 1937 ומיד רכש חברת הפצת כובעים בפורטלנד.
החברה הפכה את שמה ל-"Columbia Hat Company" על שם נהר הקולומביה הקרוב למקום מגוריהם.
בתם של פול ומארי, גרט בויל, התחתנה ב-1948 עם ניל בוייל שמונה מאוחר יותר למנכ"ל החברה.
תסכול בעבודה עם ספקים דחף אותם להתחיל בייצור מוצרים משלהם וחברת Columbia Hat Company ולאחר מכן הפכה ל-Columbia Sportswear Company בשנת 1960.
ניל נפטר בשנת 1970 מהתקף לב וגרט בויל ובנה טים לקחו את תפעול החברה לידם על מנת למנוע פשיטת רגל.
בשנת 1998 הפכה החברה לציבורית והחלה להיסחר בבורסת הנאסד"ק.
בשנת 2001 החברה עברה למטה מפורטלנד לסידר מיל, אורוגון. ב-2007 ניסתה לשכנע עיריית פורטלנד את חברת קולומביה לחזור לתחומה אבל החברה דחתה את ההצעה.
בשנת 2001 הייתה קולומביה לחברת מכירת ביגוד סקי האמריקאית הגדולה ביותר על פי הכנסות ברוטו.
בשנת 2015, בריאן טים הפך לנשיא החברה וטים בויל נשאר רק כמנכ"ל.
חנויות

לחברה יש פריסה בכ-72 מדינות עם כ-13,000 קמעונאים, לחברה יש גם חנויות משלה וחנות הדגל שלה נמצאת במרכז העיר פורטלנד.
קולומביה מיוצגת בלעדית בישראל משנת 2005 על ידי חברת סער א.ת בע"מ. מוצרי קולומביה נמכרים בחנויות טיולים מתמחות, רשתות ספורט, מחנאות ובחנויות הדגל של המותג.
רכישות

2002 – רכשה את יצרנית הנעלים Sorel.
2003 – רכשה את Mountain Hardwear.
2006 – רכשה את Pacific Trail ואת חברת Montrail brands.
2014 – רכשה את prAna.
הערות שוליים

↑  אודותינו | אודותינו | קולומביה ישראל, באתר קולומביה
↑  Columbia goes public in top-of-the-line style, www.bizjournals.com
↑  Seamless warehouse is a marvel, web.archive.org, ‏8 ביוני 2011
זלמן חן

| --- | --- |

 לידה:  17 בדצמבר 1914
 פטירה:  26 במאי 1995 (בגיל 80)
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 
זלמן חן (Heyn; כ"ט בכסלו תרע"ה, 17 בדצמבר 1914 – כ"ו באייר תשנ"ה, 26 במאי 1995) היה ממייסדי משרד העבודה ודוברו הראשון (1950–1977), דובר שירות התעסוקה (1977–1986) ומשורר, פזמונאי וסופר עברי.
מחבר המנון ההתיישבות העובדת "שורו, הביטו וראו" (1936).
ביוגרפיה

זלמן חן נולד ב-17 בדצמבר 1914 בדווינסק שבלטביה, בנם הבכור של סוניה-שיינה ואברהם חן, ולו שני אחים צעירים: יעקב ועליזה-פרידה.
בדצמבר 1919 (תר"פ) עלה לארץ ישראל עם משפחתו. בתחילה התגוררה המשפחה במושבה פתח תקווה, ולאחר מכן השתקעה בעיר תל אביב (שם נולד ב-1931 אח נוסף, מיכאל).
ב-1932, כשהיה כבן 18, היה מראשוני העולים על הקרקע במושב תל צור שבשרון (לימים חלק מאבן יהודה), שם היה חקלאי. בראשית שנות ה-60 (אחרי ששב לתל אביב) תרם את נחלתו (כ-50 דונם) לסוכנות היהודית לבניית שיכון לעולים שפונו מהמעברה ("שיכון חן"). כיום נקרא שם על שמו רחוב חן.
בהמשך שב להתגורר בעיר. כיהן כמזכיר הלשכה הראשית של "בני ברית" בארץ וערך את עיתונה.
בשנת 1946 נישא לקלרה בלאו, ובני הזוג היו הורים לבת ובן. לאחר נישואיו התגורר בירושלים.
בשנת 1950 התמנה לממונה על יחסי ציבור והסברה (דובר) במשרד העבודה. הוא החזיק במשרה זו במשך 27 שנה, עד 1977. בשנים אלה ערך את ירחון המשרד, "עבודה וביטוח לאומי" (לימים נקרא "עבודה ורווחה וביטוח לאומי"). בתקופה זו גם חיבר את "מדריך לעובד", שראה אור בהוצאת עם עובד בשיתוף משרד העבודה בשנת תשל"ב-1971. אחרי כן כיהן כדובר שירות התעסוקה במשך 9 שנים נוספות, עד 1986.
חן פרסם מאמרים רבים בעיתונים ובכתבי העת בארץ. פרט לכך שלח ידו בכתיבת שירים (מילים ולחן), מסות ודברי עיון.

את שירו הראשון, "הֵי, גַּל יָם, גַּלִי", חיבר בתרצ"ו, כאשר נפרקו שקי המלט הראשונים בנמל תל אביב.
בחודש כסלו תרצ"ז (סוף שנת 1936) חיבר את שירו המפורסם ביותר, "שורו, הביטו וראו" שעיבד מוזיקלית יקותיאל שור. השיר נכתב לאחר שהתבשר על עלייתו על הקרקע של קיבוץ תל עמל (לימים ניר דוד), מראשוני היישובים של חומה ומגדל. להפצתו של השיר תרם אברהם הרצפלד, שנהג לשיר אותו בכל טקס עלייה על הקרקע. הרצפלד ערך בשיר כמה שינויים, ושר אותו לראשונה בטקס העלייה על הקרקע של המושב בית יוסף בעמק בית שאן בכ"ז בניסן תרצ"ז (1937). השיר היה להמנון ציוני פופולרי של ההתיישבות העובדת, ונחשב לשיר עם; רק כעבור עשרות שנים גילה חן כי הוא מחברו. שיר "עממי" נפוץ נוסף שחיבר חן, שהושר בין היתר בפלמ"ח ובתנועות הנוער, הוא "על יד העין". כן היה הראשון שהלחין את שירו המפורסם ביותר של לוי בן-אמיתי, "שדות שבעמק". חן חיבר לפחות חמישים שירים, שלכולם כתב הן מילים והן לחן. שיריו בוצעו על ידי מקהלות ואמנים והופיעו בשירונים. את שירו "שורו, הביטו וראו" עיבד גיל אלדמע,
פרסם מספר ספרים: ספר השירה "חיים בשיר" (תש"ם 1980) והספר "שירים בסתיו: זיכרונות ילדות" (תל אביב תשנ"ב 1992), שבו כונסו כארבעים שירים ו-14 פרקי זיכרונות; "דרכים לשמים" (תל אביב 1972), שבו סיפורים ומסות על בריאת העולם ושליחותו של האדם, על חייהם ובשורותיהם של אברהם, משה, ישו ומוחמד ועל בשורת הסוציאליזם (בשנת תשל"ט 1979 יצאו ארבעה מפרקי הספר, על אברהם, משה, ישו ומוחמד, כספר נפרד בשם "חיי בשורה"); "ישוע בן יוסף: חייו ומותו" (תל אביב תשנ"ג 1993) ו-"מוחמד נביא האיסלאם" (תל אביב תשנ"ד 1994); וכן הספרים "שבע השנים המאושרות: גולדה מאיר – שרת העבודה" (תל אביב 1987), "המסע אל הציונות הסוציאליסטית" (ירושלים 1988) ו-"דוברות: ניסיון ישראלי" (תל אביב תשנ"א 1991).
בשנת 1995 התפרסמה הקנטטה שלו, "ירושלים", לסולן בריטון, מקהלה ותזמורת.
לדברי אליהו הכהן, חן היה אדם אהוד.
בסוף יולי 1986 תם החוזה המיוחד שלו כדובר שירות התעסוקה, ובהוראת השר משה קצב לא הוארך, לאחר שנלחם מעל דפי העיתונות בניסיונותיו של קצב לפטר את מנכ"ל השירות ברוך חקלאי ולמנות תחתיו את מקורבו דוד מנע. העיתונאי לוי יצחק הירושלמי פרסם ב"מעריב" ביקורת נוקבת על כך.
זלמן חן נפטר במאי 1995, בגיל 80. נקבר בגבעת שאול בירושלים.
ביוגרפיה > משפחתו

אשתו קלרה חן (1924–1998) הייתה פרופסור לבוטניקה באוניברסיטה העברית בירושלים. אחיה הבכור, יהושע בלאו, היה פרופסור מן המניין בחוג לשפה וספרות ערבית באותה אוניברסיטה.
חן היה אב לשניים: עדית אפלבאום (נולדה ב-1950) ופנחס חן (נולד ב-1955).
אחיו הצעיר, בן הזקונים מיכאל (מיכה) חן (Chen;‏ 1931–2000), היה פרופסור לחינוך באוניברסיטת תל אביב, חוקר מערכת החינוך בארץ וממייסדי בית הספר לחינוך באוניברסיטת תל אביב.
ספריו

שירים ששרתי לעצמי, ירושלים 1966. (תווים)
מדריך לעובד, תל אביב: עם עובד בשיתוף משרד העבודה, תשל"ב 1971.
דרכים לשמים: סיפורים ומסות על "מעשה בראשית" ושליחות האדם עלי אדמות על חייהם ובשורתם של אבות האמונה אברהם, משה, ישוע ומוחמד ועל בשורת הסוציאליזם , תל אביב: מלוא, 1972.
חיי בשורה: אברהם, משה, ישוע, מוחמד, תל אביב: מלוא, תשל"ט 1979. (4 פרקים מתוך הספר "דרכים לשמים")
חיים בשיר, תל אביב: מרים, תש"ם 1980. (שירים)
שבע השנים המאושרות: גולדה מאיר – שרת העבודה, תל אביב: העמותה להנצחת זכרה של גולדה מאיר; קרן גולדה מאיר לקידום חברתי של נוער מאזורי פיתוח וספר; מכון לחקר תנועת העבודה ע"ש פנחס לבון, 1987.
המסע אל הציונות הסוציאליסטית, ירושלים: רשפים, 1988.
דוברות: ניסיון ישראלי, תל אביב: רשפים, תשנ"א 1991.
שירים בסתיו: זכרונות ילדות, תל אביב: טרקלין, תשנ"ב 1992.
ישוע בן יוסף: חייו ומותו, תל אביב : רשפים, תשנ"ג 1993. ("סיפור-חייו של ישוע מנצרת ... נועד להציג את אירועי חייו, השקפותיו ומותו, על בסיס היסטורי")
מוחמד נביא האיסלאם; פתח דבר: מחמוד עבאסי, תל אביב: י’ גולן, תשנ"ד 1994.
ספריו > בעריכתו והשתתפותו

מרדכי נמיר, מול פני המעברות; מבוא: זלמן חן, תל אביב: אותפז, תשל"ב
ברל בלטי, במאבק על הקיום היהודי: לדמותו של משה סנה; הביא לבית הדפוס: זלמן חן, ירושלים: י. מרכוס, תשמ"א 1981.
גלריה

זלמן חן בשנות העשרים לחייו
חן (יושב ראשון מימין) בקבוצה של צופי תל אביב, 1927
הצריף של זלמן חן בתל צור, בסביבות 1933 (בין האנשים נראה אחיו הצעיר, יעקב חן)
צריפים בתל צור בשנות ה-30 (השלישי מימין הוא אחיו הצעיר, יעקב חן)
חן כנוטר בעמדה בתל צור, כנראה בין 1936 ל-1940
חן כנוטר על סוסו משיח בתל צור, ככל הנראה בין 1936 ל-1940
חן עם בדואים, שנות ה-30
זלמן חן עם שר העבודה יגאל אלון בסיור במפעל בשנות ה-60
יוסף אלמוגי, זלמן חן, יחיאל לקט, ברוך חקלאי ואורה נמיר
לקריאה נוספת

'חן, זלמן': בתוך: לקסיקון משוררים בישראל היום, תל אביב: עקד, תשנ"ו 1995, עמ' 65.
'חן, זלמן': בתוך: משה גרנות, לקסיקון היסטורי של הסופרים העברים מאז תש"ח (1948), קריית גת: דני ספרים, 2009.
הערות שוליים

↑  רחוב חן באתר אבן יהודה; מרים בן-יעקב, תוצאות משבר ההדרים באבן יהודה, באתר בית הראשונים: אבן יהודה: הפרדס.
↑  מילות השיר "שורו, הביטו וראו" והאזנה לו, באתר זמרשת.
↑  מילות השיר "על יד העין" והאזנה לו, באתר זמרשת.
↑  מילות השיר "שדות שבעמק" והאזנה לו, באתר זמרשת. הלחן השני, שהתפרסם, היה של אפרים בן-חיים (לייבינזון) מקריית ענבים.
1 2  אליהו הכהן, ‏זלמן יש לו שירים, "חדשות בן עזר" 332, 7 באפריל 2008.
↑  אתר הספרייה הלאומית, ערך אלדמע גיל, "שורו הביטו וראו", 4 קולות ב -2 סולמות, ארכיון, סדרה בי
1 2  נורית גוברין, ‏ספרו של זלמן חן "שירים בסתיו, זיכרונות ילדות", "חדשות בן עזר" 333, 10 באפריל 2008.
↑  לוי יצחק הירושלמי, שורו, הביטו וראו מה קטן היום הזה..., מעריב, 28 באוגוסט 1986. תגובת דובר המשרד: אריה פיקל, זלמן חן לא פוטר, מעריב, 15 בספטמבר 1986; ותגובתו של חן לכך: הסיבה לפיטורין, מעריב, טורים 2–3, 29 בספטמבר 1986.
↑  המצבה ומקום הקבר של זלמן חן, באתר "פרויקט גלעד"
↑  ביקורת: ג. יהודה, ספר חדש: זכויות וחובות של עובד, דבר, 1 במרץ 1972.
↑  סקירה: אבי טנא, ספרים חדשים – דפדוף ראשון: עיון: ארבע דרכים לשמים, דבר, טורים 2–3, 3 בינואר 1980.
↑  סקירה: אבי-טנא, ספרים חדשים – דפדוף ראשון: שירה: אש יוקדת בחזה, דבר, טורים 3–4, 29 באוגוסט 1980.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007475464605171  ISNI: 0000 0000 3767 6080  LCCN: n88194781  VIAF: 18781140   WorldCat (עם VIAF): 18781140
קבינט הדיור

ועדת שרים לענייני דיור, בנייה ומקרקעין, המוכרת כ"קבינט הדיור" היא ועדת שרים מיוחדת האמונה על גיבוש מדיניות ממשלת ישראל, הובלתה ויישומה בנושאי דיור ומקרקעין בהתאם לתוכנית האסטרטגית 2040.