stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tornado of Souls
מורשת

"Tornado of Souls" בוצע בהופעה חיה מעל 1000 פעמים על ידי הלהקה. רבים מחשיבים את סולו הגיטרה של השיר, שניגן מרטי פרידמן, כטוב ביותר בקריירה של הלהקה, ובהבי מטאל. מאוחר יותר פרידמן הקליט מחדש את השיר, יחד עם שירים נוספים של מגאדת' "Breadline" ו-"The Killing Road" עבור אלבום האולפן השביעי שלו, Future Addict.
מורשת > שבחים

| שנה | פרסום | מדינה | שבחים | דירוג |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2022 | Louder Sound | ארצות הברית | 20 השירים הטובים ביותר של מגאדת' דורגו | 2 |
| 2018 | בילבורד | בריטניה | כל שיר ב-Rust In Peace של מגאדת' דורג מהטוב ביותר לגרוע ביותר | 1 |
משתתפים > מגאדת'

דייב מאסטיין - שירה, גיטרת קצב
דייוויד אלפסון - גיטרה בס, קולות רקע
מרטי פרידמן - גיטרה מובילה
ניק מנזה - תופים, קולות רקע
משתתפים > עטיפה

אדוארד רפקה - איור עטיפה וגרפיקה
דייב מאסטיין - קונספט עטיפה
ג'ין קירקלנד - צילום
ונדי שפר - עוזרת צילום
משתתפים > הפקה

הופק על ידי דייב מאסטיין ומייק קלינק
הקלטה והנדסה על ידי מיקאג'ה ריאן ומייק קלינק
עוזר הנדסת הקלטה מאת אנדי אודוף
מיקס על ידי מקס נורמן
טכנאי - טום מייהו
אימרה גרגה

| --- | --- |

 לידה:  14 בפברואר 1877 קרמנד, הונגריה 
 פטירה:  28 בספטמבר 1933 (בגיל 56) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 שם לידה:  Grünbaum Imre 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד 
 תפקידים:  כירורג, רופא, פריבט-דוצנט 
 
אימרה גרגה (במקור גרינבאום עד 1986, בהונגרית: Gergő Imre;‏ קרמנד, 14 בפברואר 1877 – בודפשט, 28 בספטמבר 1933), כירורג יהודי-הונגרי מומר, רופא ראשי, ממציא, רופא צבאי חטיבתי, קצין רפואה ראשי של המשמר הלאומי, מנהל בית חולים, פרופסור חיצוני פרטי באוניברסיטה.
קורות חיים

אימרה גרינבאום נולד במשפחה יהודית כבנם של שמואל גרגה (גרינבאום) (1844–1928) רופא גדודי צבאי, רופא מחוז ואש ושל קרולינה קרטשמה (1850–1934). ב-25 באוגוסט 1887 הוא הוטבל לדת הקתולית בשופרון. את לימודיו התיכוניים השלים בגראץ ובבית הספר התיכון הרומי-קתולי בווספרם (1891–1895). את שנות האוניברסיטה שלו בילה בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת בודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד), באוניברסיטת הומבולד של ברלין ובאוניברסיטת היידלברג. מנובמבר 1900 מונה כמתמחה ללא שכר במחלקה לפתולוגיה ואנטומיה של מרפאה מספר 2 של האוניברסיטה, מספטמבר 1901 התתמחה בשכר באותו מקום. מהשנה שלאחר מכן, הפך למתמחה ללא שכר במחלקה לרפואה פנימית תחת פרידייש קוראני. בשנת 1902, התמחה בהנהגתו של דיולה דולינגר, במרפאה כירורגית מס' 1. הוא הועבר למכון לניתוחים כירורגים, שם הפך למתמחה בכירורגיה ומשנת 1911 לרופא ומרצה הראשון. בינתיים החל שוב בלימודים באוניברסיטה, ומשנת 1905 היה סטודנט בפקולטה לאמנויות. בשנת 1913, קיבל הסמכה כמרצה חוץ ופרופסור באוניברסיטה בתחום "האבחון הכירורגי ושיטות הבדיקה". באותה שנה הציג את המצאתו, "מכונית הרנטגן", באספה הכללית של אגודת המנתחים ההונגרית. במלחמת הבלקן היה מחסור קבוע בציוד רנטגן, ולכן הוא תכנן מכשיר רנטגן שהופעל על ידי הזרם החשמלי שייצרה המכונית עצמה.
מינואר 1914 עמד בראש מעבדת הרנטגן של המרפאה הכירורגית הראשונה. במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת תחילה כרופא גדוד, מ-1915 כרופא חטיבה ולאחר מינויו ב-1917 הפך לקצין הרפואה הראשי של המשמר הלאומי. הוא היה המפקד והמנתח הראשי של קבוצה כירורגית עצמאית בשדה הקרב הצפוני. הוא עבד בכל החזיתות ולאחר מכן קיבל את הפיקוד על בית החולים השדה הגדול ביותר של אגודת הצלב האדום ההונגרית, הקבוצה הכירורגית של אגודת הצלב האדום ההונגרית בטרגו מורש. ב-1917 הוא הפך גם ליועץ כירורגי לחזית הלחימה בפיקוד הארכידוכס יוזף. לאחר המלחמה שלחה אותו הממשלה מחוץ להונגריה בכדי ללמוד את נושאי הנכות והמוגבלות. לאחר שחזר הביתה, הפך למנהל ובעלים משותף של בית החולים זנדר והפסיכיאטריה בבודפשט, וניהל את מחלקת הניתוחים האורתופדיים. בשנת 1924 נפרד מהמוסד ופתח מרפאה ב־Ferenc József rakpart 17. בשנותיו האחרונות, הוא היה המנתח הראשי של בית החולים סנט לאסלו, הקים את אגודת הרנטגן ההונגרית ומילא את תפקיד הנשיא במשך שנתיים. מאמרים מדעיים העצמאיים ומחקריו הניסיוניים שלו פורסמו בכתבי עת מקומיים וזרים.
בגיל חמישים וחמש לפתע חלה בדירתו. הוא לקה באירוע מוחי. נלקח למרפאת הרצוג, אך מת שלושה ימים לאחר מכן. גופתו הועברה לקרמנד והובאה למנוחות בקבר המשפחתי שם.
אשתו הראשונה הייתה אירמה הנצ'ל, איתה התחתן ב-1913. הם התגרשו ב-1922. אשתו השנייה הייתה קורנליה סיבנליסט, שגם ממנה התגרש.
מחקריו ופרסומיו

מהלך ההתפתחות האנדוגנית של טפילי מלריה, ביחס למקרים שנצפו . (שבועון רפואי, 1903, 40–43)
על היעדר מולד של עצם הירך (phokomelia) . (שבועון רפואי, 1906, 13)
הערך המדעי והמעשי של תמונות רנטגן פלסטיות . (שבועון רפואי, 1907, 16–21)
על ההשפעה המרפאת של סרום נורמלי של בעלי חיים על תהליכים מוגלתיים עם Lajos Fejes. (שבועון רפואי 1911, 5–7)
אמפיזמה לאחר לפרוטומיות תת-עוריות. (Medical שבועון רפואי, 1911, 42)
המצב הנוכחי של השתלת רקמות ואיברים. (שבועון רפואי, 1913, 15–17)
סד חדש לקיבוע שברי עצם הזרוע. (שבועון רפואי, 1915, 38)
פרסים והוקרה

עיטור צלב זהב מוכתר (1915)
צלב האבירים ממסדר פרנץ יוזף על סרט הצלב הצבאי של ההצטיינות (1916)
תג קצין צבאי של הצלב האדום ההונגרי (1917)
מסדר כתר ברזל III. עם עיטורים צבאיים וחרבות (1918)
לקריאה נוספת

Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában (נתוניו במאגרי המוזיאון הספרותי פטפי)
A magyar társadalom lexikonja. A Magyar Társadalom Lexikona Kiadóvállalat, Budapest, 1930. (לקסיקון החברה ההונגרית)
Szentmiklóssy Géza (1930). A magyar feltámadás lexikona.
Gulyás Pál: Magyar írók élete és munkái – új sorozat I–XIX. Budapest: Magyar Könyvtárosok és Levéltárosok Egyesülete. 1939–1944., 1990–2002, a VII. kötettől (1990–) sajtó alá rendezte: Viczián János (פאל גויאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים - סדרה חדשה I-XIX. בודפשט: אגודת הספרנים והארכיונאים ההונגרים. 1939–1944, 1990–2002)
Révai nagy lexikona VIII. kötet (Földpálya–Grec). Budapest: Révai Testvérek Irodalmi Intézet Részvénytársaság. 1913. (הלקסיקון הגדול של רוואי)
Révai új lexikona VIII. (Gal–Gyi). Főszerk. Kollega Tarsoly István. Szekszárd: Babits. 2001. ISBN 963-901-517-2 (הלקסיקון החדש של רוואי)
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a körmendi izraelita hitközség születési akv. 5/1877. folyószáma alatt".
↑  "Keresztelési bejegyzése a soproni római katolikus keresztelési akv. 133/1887. folyószáma alatt".
↑  Hivatalos Közlöny, 1901. december 15. (9. évfolyam, 27. szám)
↑  Budapesti Közlöny, 1913. július 25. (47. évfolyam, 170. szám)
↑  Rendeleti Közlöny a Magyar Királyi Honvédség számára, 1915. augusztus 28. (42. évfolyam, 89. szám)
↑  Ellenőr, 1917. szeptember 10. (11. évfolyam, 140. szám)
↑  Budapesti Orvosi Újság, 1924. szeptember 25. (22. évfolyam, 39. szám)
↑  "Házasságkötési bejegyzése Hancsel Irmával a Budapest II. kerületi polgári házassági akv. 995/1913. folyószáma alatt".
↑  "Házasságkötési bejegyzése Szibenliszt Kornéliával a Budapest IV. kerületi (belvárosi) polgári házassági akv. 174/1926. folyószáma alatt".
↑  Rendeleti Közlöny a Magyar Királyi Honvédség számára, 1916. május 6. (43. évfolyam, 54. szám)
↑  "Kitüntetett orvostanár". Budapest. 1918.
חיים טשרנוביץ

ערך זה עוסק בסופר ואיש חינוך שנודע בכינוי "רב צעיר". אם התכוונתם לרבי חיים מטשרנוביץ, אדמו"ר חסידי ומחבר הספרים "באר מים חיים" ו"סידורו של שבת", ראו .
| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  25 בנובמבר 1870 סבז', גוברמנטת ויטבסק, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  15 במאי 1949 (בגיל 78) ניו יורק, ארצות הברית 
 כינוי:  רב צעיר 
 תקופת הפעילות:  ? – 15 במאי 1949 
 
הרב ד"ר חיים טשרנוביץ (א' בכסלו תרל"א/  26 באוקטובר 1870 – ט"ז באייר תש"ט/ 15 במאי 1949), שכינויו הספרותי היה רב צעיר, היה סופר עברי, רב, מורה, מרצה ופובליציסט.
ביוגרפיה

חיים טשרנוביץ נולד לרב אלכסנדר זיסקינד ולאה בת הרב שלמה דרוזד בסבז', עיירה קטנה ליד עיר המחוז בוויטבסק, ברוסיה הלבנה, שנכללה בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית (כיום בבלארוס). סבו, שהיה רב העיר, לימד אותו מפיו. בשנת 1893 נשא אשה ויצא לעיר קובנה שבליטא, ללמוד בכולל הידוע "כולל הפרושים", בו הוא למד בעת שעמד תחת חסותו של רבי יצחק אלחנן ספקטור.
בשנת 1897 עבר עם משפחתו לעיר אודסה שבאוקראינה, לכהן כרב העיר. באודסה התקרב לחוגים הציוניים של אחד העם וחבריו, ואף החל לפרסם את מאמריו ב'השילוח', כתב העת של אחד העם, תחת החתימה "רב צעיר". בשל התקרבותו לחוג של אחד העם הורעו יחסיו עם החרדים.
בשנת 1902 הקים באודסה "קיבוץ" של תלמידי ישיבה צעירים, ברוחו המיוחדת, ששילבה תורה עם ציונות. הקיבוץ של תלמידיו הפך מאוחר יותר לגרעין של "הישיבה" באודסה. הוא עמד בראש ישיבת "יבנה" זו עד שנת 1911. בין השנים 1911–1914 עמד בראשה ד"ר ישראל אברהם רבין.
בשנת 1911 ביקר הרב טשרנוביץ בארץ ישראל, והביקור הפך את חייו ואת השקפותיו [דרושה הבהרה] טשרנוביץ יצא לגרמניה להשלמת לימודיו הגבוהים, ולמד באוניברסיטת ברלין, ובאוניברסיטת ברן שבשווייץ. בשנת 1914 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת וירצבורג בגרמניה. את שנות מלחמת העולם הראשונה עשה עם משפחתו בעיר לוזאן, ועם תום המלחמה לא חזר לארץ ישראל, אלא חיפש משרה באירופה.
בשנת 1923 היגר הרב טשרנוביץ לארצות הברית, השתקע בעיר ניו יורק, ולימד בה כפרופסור ב"מכון למדעי היהדות" (Jewish Institute of Religion) הרפורמי, מייסודו של הרב סטפן וייז, עד יומו האחרון. בשנות הארבעים שימש עורך 'בצרון' - כתב העת העברי באמריקה.
אחיו היה שמואל טשרנוביץ; גיסו היה הסופר אהרן אברהם קבק; אחייניתו היא סופרת הילדים הידועה ימימה אבידר-טשרנוביץ; אחיינו הוא יעקב צור, שהיה שגריר ישראל בארגנטינה ובצרפת, ואביו של מוקי צור, היסטוריון תנועת העבודה בארץ.
על שמו של רב צעיר קרויים שני רחובות בישראל: בקריית משה שבירושלים ובמתחם יהודה המכבי שבתל אביב.
ספריו

תקון שבת - תקוני עירובין בעיר אודסה, תר"ס
תולדות הפוסקים - תולדות פסיקת ההלכה מהמשנה ועד חתימת השולחן ערוך. יצא לאור בניו יורק, תש"ו-תש"ח. כולל שלושה חלקים: 'מתקופת הגאונים עד אחרי הרמב"ם', תש"ו; 'מרש"י ובית מדרשו עד תקופת השלחן-ערוך', תש"ז; "השולחן-ערוך, התהוותו והשתלשלותו עד אחרוני מפרשיו", תש"ח (1947). החיבור הודפס בדפוס צילום ב"מפעלי ספרים ליצוא", ירושלים תשל"ט. מסדרת "כל כתבי רב צעיר", סדר א' : מדע ומחקר).
תולדות ההלכה - על שלשלת הקבלה מדור לדור והתפתחות התורה שבעל פה מראשיתה ועד חתימת התלמוד. יצא לאור בניו-יורק תרצ"ה-תש"י. יצא לאור "כרך ראשון" הכולל ארבעה חלקים: הראשון "מבוא כללי" ו'תקופת התנ"ך', תרצ"ה; השני "תקופת בית ראשון עד יסוד המעלה", תרצ"ו; השלישי "מיסוד המעלה עד תקופת הזוגות", תש"ג; והרביעי "מתקופת הסופרים והזוגות עד זמן חורבן הבית השני", בהוצאת "הוועד להוצאת כל כתבי רב צעיר" (שלושת החלקים הקודמים בהוצאת המחבר), תש"י. "הוועד להוצאת כל כתבי רב צעיר: ועד היובל" הוציא לאור מהדורה שנייה כששני החלקים הראשונים יצאו בתש"ח, השלישי בתשי"ג והרביעי יצא בתש"י לאחר שני הראשונים. מסדרת "כל כתבי רב צעיר", סדר א' : מדע ומחקר.
שיעורים בתלמוד - מבוא למסכת בבא קמא (חלק ראשון) וביאורים לפרקים ראשון-רביעי שבמסכת (חלק שני). הוצאת "הספר", ורשה תרע"ג (1913).
התלמוד: סקירה כללית על מהות התושבע"פ, יסוד ההלכה והשתלשלות יצירתה עד חתימת המשנה, הוצאת "הספר", ורשה תרע"ב
סדרת קצור התלמוד - ביאור על יסוד מדעי:
קצור התלמוד: מסכות ברכות, ראש השנה, יומא מן תלמוד בבלי, לוזן-ברלין, תרע"ט (1919)
קצור התלמוד: מסכת ברכות, "ועד היובל", ניו יורק תש"ו (מהדורה חדשה)
קצור התלמוד: עם באור מפורט ומספיק על יסוד מדעי ובצרוף מבואות למסכתות - שני כרכים כשבראשון על מסכתות ברכות, ראש השנה) ויומא, ובשני על מסכת סוכה. יצא לאור בלוזן תרע"ט (החלק הראשון על מסכתות ברכות, ראש-השנה ויומא) ובברלין תרפ"ב.
קצור התלמוד: מסכת בבא קמא מן תלמוד בבלי, בהוצאת המחבר, לייפציג תרפ"ג
פרקים בהלכות אישות על פי התלמוד, ברלין תרפ"ב (תדפיס מתוך "התקופה" י"א, תרפ"ב, עמ' 261–318)
הכרעה במחלוקת יחיד ורבים, ברלין תרע"א (תדפיס מתוך: "תפארת ישראל" לכבוד ישראל לוי)
שיטת גנבת וגזלה: ע"פ דיני ישראל בתורה ובתלמוד, אודסה תרס"ח (בתוך: 'דין וחשבון לשנות תרס"ז-תרס"ח / אודסה: הישיבה הגדולה', אודסה תרס"ח)
בשערי ציון: קובץ מאמרים בענייני ארץ ישראל והציוניות, "דפוס האחים שולזינגר", ניו-יורק תרצ"ז (1936; סדרת "כל כתבי רב צעיר", "סדר ב' : מסות ומאמרים")
חבלי גאולה: קובץ מאמרים על המאבק לתקומת מדינת ישראל, "ועד היובל" שע"י "הוועד להוצאת כל כתבי רב צעיר", ניו יורק תש"ט (סדרת "כל כתבי רב צעיר", סדר ב' : מסות ומאמרים, ספר ב'
למדיחי ישראל - חיבור שבו שני מאמרים שבהם "תשובה לתועי לב ההולכים לבקש להם אלהים אחרים". יצא לאור באודיסה תרע"א
אלהים אחרים: תשובה לרודפי שלום - נגד הסופר שלום אש. יצא לאור בניו-יורק, תש"א (1941). הדפסה מיוחדת מהירחון "בצרון" שנה ב, חוברת י"א-י"ב, תש"א.
פרקי חיים: אוטוביוגרפיה, הוצאת "בצרון" ו"ועד להוצאת כל כתבי רב צעיר", ניו-יורק, תשי"ד (מסדרת "כל כתבי רב צעיר", סדר ב' : "מסות ומאמרים")
על הזרמים הדתיים של היהדות באמריקה': הצעה על דבר יסוד בית דין הגדול, ניו יורק, תרפ"ז (1927)
מסכת זכרונות: פרצופים והערכות - על רבנים ואישים שהכיר. בחיבור שני חלקים: "חכמי אודיסה" ו"אישים וסופרים". יצא לאור ב"הוצאת ועד היובל", ניו-יורק תש"ה (סדרת "כל כתבי רב צעיר", סדר ב', ספר א')
לקריאה נוספת

לזכר רב צעיר (מאמרים לזכרו), בצרון חוברת היובל, סיון-תמוז תשכ"ה, ע' 142-112.
אבנר הולצמן, 'כמותך ירבו במתנגדי: בין מ"י ברדיצ'בסקי לחיים טשרנוביץ', הכרת פנים, תשנ"ד-1994
אליעזר רפאל מלאכי, רב צעיר בוועידה לשפה ולתרבות עברית בקיוב, בצרון ס', תשכ"ט-1969
גרשון חורגין, 'מהגותו של רב צעיר על התורה שבכתב והתורה שבעל-פה', בצרון, ס', תשכ"ט-1969
ח"א אפליק, 'דרכם של רד"צ הופמן ורב צעיר בפסקי ההלכה', בצרון, י', תשל"א-1971
א.ר. מלאכי, פרי עץ חיים, ביבליוגרפיה של כתבי ר' חיים טשרנוביץ (רב צעיר) ורשימת המאמרים שנכתבו עליו ועל ספריו, ניו יורק, תש"ו
הערות שוליים

↑  בסדרה גם "סדר ב' : מסות ומאמרים".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301503205171  PLWABN: 9811326514305606  CiNii: DA16051339  GND: 143151088  ISNI: 0000 0001 0844 419X  LCCN: n85004013  NTA: 158239156  RERO: 02-A019012484  SELIBR: 96221  SUDOC: 238708438  VcBA: 495/55236  VIAF: 15740240   WorldCat (עם VIAF): 15740240
ארווין ראוך

| --- | --- |

 לידה:  19 באוקטובר 1889 ברלין, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  26 בפברואר 1969 (בגיל 79) גלספך, אוסטריה אוסטריה 
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1908–1945 (כ־37 שנים)
 דרגה:   גנרל-לויטננט (ורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-123   מפקד הדיוויזיה ה-343
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה
 
ארווין ראוך (בגרמנית: Erwin Rauch;‏ 19 באוקטובר 1889 – 26 בפברואר 1969) היה גנרל בוורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

ראוך נולד ב-19 באוקטובר 1889 בברלין, שהייתה חלק מהקיסרות הגרמנית. ב-15 בספטמבר 1908 הוא התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית, וב-27 בינואר 1910 הוא הועלה לדרגת לויטננט בגדוד הרובאים ה-35. הוא לחם עם גדודו במהלך מלחמת העולם הראשונה, ועל פעולותיו בקרבות הוא קיבל עיטור צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה.
לאחר המלחמה הצטרף ראוך לרייכסווהר, אולם שוחרר לביתו בדצמבר 1920. הוא התגייס מחדש כמיור ב-1 במאי 1934, והועלה לדרגת אוברסט לויטננט ב-1 בנובמבר אותה שנה. ב-1 באוגוסט 1937 הועלה לדרגת אוברסט, וב-2 בנובמבר 1938 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-2.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

במהלך הפלישה לפולין לחם ראוך עם הרגימנט שבפיקודו כחלק מדיוויזיית הרגלים ה-11, וב-5 בנובמבר 1940 מונה למפקד רגימנט הרגלים החדש שהוקם ה-422 שהיה חלק מדיוויזיית הרגלים ה-126. ב-6 באוגוסט 1941 הוא הועלה לדרגת גנרל-מיור ומונה למפקד דיוויזיית הרגלים ה-123. ב-22 בדצמבר 1941 קיבל את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-1942 הוא הצליח להימלט מכיס דמיאנסק ולשרוד את קרב חולם. ב-1 בנובמבר 1942 הוא הועלה לדרגת גנרל-לויטננט.
בפברואר 1944 קיבל את הפיקוד על דיוויזיית הרגלים ה-343, שלחמה סביב ברסט בצרפת. לאחר שברסט הושמה במצור על ידי בעלות הברית, נכנעו החיילים הגרמנים באמצע ספטמבר 1944. ב-18 בספטמבר 1944 נפל ראוך בשבי האמריקאים.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

לאחר שחרורו מהשבי הוא התגורר בגלספך, אוסטריה עד מותו ב-26 בפברואר 1969.
אישטוואן הרקני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 ביוני 1912 טרזווארוש (רובע 6), הונגריה 
 פטירה:  9 במאי 1994 (בגיל 81) בודפשט, הונגריה 
 שם לידה:  Harkányi István Pál 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת סיינה 
 תפקידים:  כירורג, רופא מרדים 
 
אישטוואן הרקאני (במקור הֶכְט, בהונגרית: Harkányi István; בודפשט, טרזווארוש, 30 ביוני 1912 – בודפשט, 9 במאי 1994) היה דוקטור לרפואה (MD) כירורג יהודי-הונגרי, רופא מרדים ופרופסור מן המניין.
ביוגרפיה

אישטוואן הכט נולד במשפחה יהודית כבנם של יוז'ף הרקאני (הכט) (1876–1939), פקיד, סוחר ושל אירמה סאנטו (1883–1961). ב-1930 סיים את לימודיו בגימנסיה על שם פרנץ קלצ'יי. הוא המשיך את לימודיו בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת סיינה (ככל הנראה בשל חוק הנומרוס קלאוזוס שהגביל לימודי יהודים באוניברסיטאות בממלכת הונגריה). שם קיבל תעודת רפואה כללית ב-1937. בשנים 1937–1938 היה מתמחה במחלקות הכירורגיות-מיילדות של בית החולים המחוזי בגרוסוטו. בשנים 1939–1940 התמחה בנג'אטאד, שם הכיר את אשתו לעתיד, ז'וז'ה לאסלו, איתה התחתן ב-29 בינואר 1939 בטרזווארוש, בודפשט. בשנים 1940–1943 היה מתמחה בבית החולים בקאפושוואר.
במהלך מלחמת העולם השנייה נלקח למחנות שירות העבודה מספר פעמים (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) ולאחר מכן גורש למחנה ריכוז נאצי. לאחר שחזר הביתה, עבד במשך זמן קצר במחלקה הנוירולוגית והנפש של בית החולים יאנוש בבודפשט ומשם הועבר למחלקה הכירורגית של בית החולים ברחוב מדאראס. בשנים 1947–1948 היה רופא במחלקה הכירורגית של בית החולים סנט מרגיט, בשנים 1948–1951 היה במחלקה הכירורגית 3 בבית החולים קולטואי אנה וגם מרצה ומרצה בכיר. ב-1949 עבר את הבחינה בכירורגיה כללית.
מ-1951 עד 1954 היה עוזר-פרופסור במרפאת ההכשרה הכירורגית של אוניברסיטת בודפשט למדעי הרפואה (BOTE) (נקראת היום אוניברסיטת זמלווייס), מ-1954 עד 1959 היה עוזר פרופסור ומנהל המחלקה. מ-1959 עד 1964 היה באוניברסיטה פרופסור חבר. מ-1964 עד 1977, היה ב-BOTE וב-SOTE. (שניהם אוניברסיטת זמלווייס בשמות שונים) פרופסור במרפאת הנשים מס 2. משנת 1958 היה המארגן והמנהל הראשון של הכשרת רופאים מרדימים במכון לחינוך רפואי מתקדם. הוא היה:
חבר באגודת הגינקולוגים ההונגרית
אגודת שאנדור קוראני
נשיא אגודת הרופאים המרדימים ההונגרים
חבר מערכת של Excerpta Medica
עורך המגזין Minerva Anaestesiologica
אשתו השנייה מגדולנה פישר (1923–2006) הייתה אסיסטנטית מעבדה, איתה התחתן בקפושוואר ב-16 בפברואר 1947. (ככל הנראה אשתו הראשונה נספתה בשואה).
פרסים והוקרה

מדליית ההצטיינות של הרפובליקה העממית ההונגרית דרג ארד (1951)
מדליית ההצטיינות עבור שירות למולדת דרג זהב (1967)
פרס האקדמיה ההונגרית למדעים (1958)
לוחית זיכרון של פורקינה (1965)
עיטור מסדר הכבוד של העמל דרג זהב (1982)
מחקריו ופרסומיו העיקריים

Felszerelés korszerű vércsoportmeghatározáshoz. (Népegészségügy, 1950)
A vérátömlesztés technikája. (Orvosi Hetilap, 1950. 52.)
A vérátömlesztésről. (A traumatológia alapelemei. I. kötet, Budapest, 1951)
A nyelőcső mellkasi szakaszának háborús sérülései. (Honvédorvos, 1952)
Szempontok a transfusio technikájában. (Orvosi Hetilap, 1952. 3.)
A carotis communis valódi aneurysmája által okozott sinus carioticus túlérzékenység. Kovács Lászlóval, Kunos Istvánnal. (Orvosi Hetilap, 1952. 46.)
Ólommérgezéssel kapcsolatos téves diagnózisok esetei. Bencze Györggyel. (Orvosi Hetilap, 1954, 28.)
Kísérletes nyelőcsőpótlás műanyagcsővel. Róth Miklóssal, Tóth Józseffel. (Magyar Sebészet, 1954; angolul: Acta Medica, 1955)
A szív kísérletes vértelenítése mesterséges hűtésben. Padányi Alajossal, Káldor Györggyel és Tóth Józseffel. (Katonaorvosi Szemle, 1955)
Mesterséges hűtés és mesterséges téli álom. (Egészségügyi Munka, 1955)
Mesterséges hűtés és kamrai fibrilláció. Padányi Alajossal, Rudics Imrével. (Katonaorvosi Szemle, 1956)
A vérnyomásbetegségről. (A Magyar Vöröskereszt kiadványa. Budapest, 1957)
Klinikai tapasztalatok curare-szerű anyag alkalmazásával a tetanusbetegség gyógyításában. Enrico Ciocattóval. (Orvosi Hetilap, 1958. 20.)
Az anaesthesiologia, mint tudomány. (Magyar Tudomány, 1958)
Miorelaxszal kombinált intravénás általános érzéstelenítéssel szerzett klinikai tapasztalataink. Szántó Katalinnal. (Orvosi Hetilap, 1959. 8.)
Általános érzéstelenítés a gyermeksebészetben. Többekkel. – Az érzéstelenítés kérdései az idegsebészetben. Többekkel. (Magyar Sebészet, 1959)
Általános érzéstelenítés a fül-orr-gégészetben. (Fül-orr-gégegyógyászat, 1959)
A mesterséges hibernatio. Véghelyi Péterrel. (Magyar Tudomány, 1959)
Az izomrelaxánsok gyógyszertana. (Budapest, 1960)
Magyar aneszteziológiai bibliográfia. 1945–1960. Összeállította. (Budapest, 1961)
A szívmegállás kezelésének korszerű gyakorlata. Gömöry Andrással, Papp Sándorral. (Magyar Sebészet, 1961)
Surgical Premedication with Hirepin. (Therapia Hungarica, 1962)
Az újraélesztés kérdésének mai helyzete. (Magyar Tudomány, 1962)
A műtétes szülés. A magzati anoxia prophylaxisa és kezelése, különös tekintettel az anaestheticumokra. Volpi, Italóval. (Magyar Anaesthesiologia és Referáló Szemle, 1963)
Steroid-készítmény alkalmazása az anaesthesiológiában. Többekkel. (A Korányi Sándor Társaság tudományos ülései. III. Szerk. Rajka Ödön, Zoltán Imre. Budapest, 1965)
A császármetszés érzéstelenítésének új módszere. Ezer klinikai eset ismertetése és értékelése. Kandidátusi értekezés. (Budapest, 1970)
A zárt rendszerű nitrogénoxydul-oxigénnel végzett érzéstelenítés módszeréről és hatásmechanizmusáról. (Magyar Nőorvosok Lapja, 1976)
Leonardo da Vinci és a kortárs orvosok. (Orvosi Hetilap, 1988. 48.)
Leonardo da Vinci a légzőrendszerről. (Orvosi Hetilap, 1989. 30.)
Leonardo da Vinci a szívről és a keringési rendszerről. (Orvosi Hetilap, 1990. 14.)
לקריאה נוספת

Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában (נתוניו במאגרי המוזיאון הספרותי פטפי)
Magyar életrajzi lexikon IV: 1978–1991 (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1994. ISBN 963-05-6422-X (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
Magyar orvoséletrajzi lexikon. Összeáll. Kapronczay Károly–Közrem. Tóth Magda. Budapest: Mundus Magyar Egyetemi Kiadó. 2004. ISBN 963-950-132-8 (לקסיקון ביוגרפי של רופאים הונגרים)
Kozák Péter: Harkányi István. Névpont (2013) (פטר קוזאק: אישטוואן הרקאני בנקודת שם)
Gulyás Pál: Magyar írók élete és munkái – új sorozat I–XIX. Budapest: Magyar Könyvtárosok és Levéltárosok Egyesülete. 1939–1944., 1990–2002, a VII. kötettől (1990–) sajtó alá rendezte: Viczián János (פאל גויאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים - סדרה חדשה I-XIX. בודפשט: אגודת הספרנים והארכיונאים ההונגרים. 1939–1944, 1990–2002)
Révai új lexikona IX. (Gym–Hol). Főszerk. Kollega Tarsoly István. Szekszárd: Babits. 2002. ISBN 963-927-268-X (הלקסיקון החדש של רוואי)
הערות שוליים

↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári házassági akv. 1357/1903. folyószáma alatt". נבדק ב-2022-01-30.
↑  Diplomáját a budapesti Pázmány Péter Tudományegyetemen 1945-ben honosíttatta.
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári házassági akv. 83/1939. folyószáma alatt". נבדק ב-2022-01-30.
↑  "Házasságkötési bejegyzése Fischer Magdolnával a kaposvári polgári házassági akv. 27/1947. folyószáma alatt". נבדק ב-2022-01-30.
↑  Magyar Közlöny, 1982. április 6. (18. szám)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אישטוואן הרקני".
אליס ריינה

| --- | --- |

 לידה:  2 ביולי 1892 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  14 ביולי 1957 (בגיל 65) מונטריאול, קנדה 
 שם לידה:  Rindauer Alice 
 מקום קבורה:  Baron de Hirsch Cemetery, Montreal 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה לתאטרון ולקולנוע (1911) 
 בן או בת זוג:  יוז'ף קורנאי (1912–1929) 
 מספר צאצאים:  2 
 
אליס ריינה (במקור עד 1911 רינדאואר, בהונגרית: Rajna Alice;‏ בודפשט, 2 ביולי 1892 – מונטריאול, 14 ביולי 1957) הייתה שחקנית תיאטרון וקולנוע יהודייה-הונגרייה ידועה, גיסתה של השחקנית מרגיט קורנאי ושל במאי הקולנוע בלה באלוג. ריינה השתתפה בפעילות האומנותית של אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך בתקופת מלחמת העולם השנייה. היא שיחקה בתפקידים רבים בעיקר בתפקידים ראשיים. בערוב ימיה היגרה לקנדה.