stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוינונה
דמותה

אוינונה הייתה בתו של סברן (Cebren), אל-נהר מיתולוגי. היא למדה את אמנות הנבואה מהאלה רֵיָה, ואת סוד צמחי המרפא מאפולו. היא השתייכה לחבורת הנימפות שהיוו את פמלייתה של האלה ארטמיס, והתגוררה במקדש האלה סיבלה בהר אידה בפריגיה, שם הכירה רועה צעיר בשם פאריס. כעבור זמן לא רב נישאה לו וילדה לו בן בשם קוריתוס.
במשפט פאריס התבקש נסיך טרויה לבחור באחת מן האלות שהתנצחו בפניו מי היפה ביותר מבין השלוש. פאריס בחר לבסוף באפרודיטה שהבטיחה לו את האישה היפה בעולם. פאריס ביקש לעזוב את אוינונה, אשתו, לאחר שאפרודיטה החדירה בו אהבה עזה להלנה היפה. כשהחליט לצאת ליוון אחוז תשוקה לכבוש את לבה של הלנה, הזהירה אותו אוינונה שהוא עתיד להמיט במסעו אסון על עצמו ועל טרויה; אך כשראתה שלא תוכל לשכנעו, אמרה לו שישוב אליה אם ייפצע, שכן רק היא תוכל לרפאו.
בשל תשוקתו להלנה עזב פאריס את אוינונה ונסע לטרויה. שם התברר לו שהוא בנם של פריאמוס והקובה, מלכי טרויה. זמן לא רב לאחר מכן נשלח פאריס כשגריר לספרטה, בראותו את הלנה היפה הבין שיופייה עולה על מה שסיפרה לו אפרודיטה, הוא חטף את הלנה וברח עמה לטרויה (בגרסה אחרת - הלנה התאהבה בפאריס ועזבה מרצונה), מעשה שהביא לפרוץ מלחמת טרויה כפי שמסופר באיליאדה.
גרסאות אחדות טוענות שאוינונה שלחה את בנה קוריתוס כדי להילחם בשורות צבא יוון נגד אביו מולידו. יש גם סיפורים הגורסים שאוינונה שלחה את בנה לטרויה, שם התאהב בהלנה היפה וניסה לפתות אותה. כשנודע הדבר לפאריס בערה חמתו בו להשחית והיות שלא זיהה את בנו רצח אותו מתוך קנאה.
בפואמה האפית שלו "עם מות הומרוס" משלהי המאה הרביעית מתאר קווינטוס איש סמירנה (ספר 10 עמודים 259–489) שבשנה התשיעית למלחמה נפצע פאריס מחץ מורעל ששיגר לעברו פילוקטטס. מספרים שפאריס לא מת מיד, אלא הובא פצוע אל ביתה של אוֹינוֹנֵה בהר אידָה. למרות הבטחתה סירבה אוינונה לטפל בפצעו כשהובא אליה, משום ששמרה לו טינה. לאחר שהחזירו אותו לטרויה, היא התחרטה וחשה אל העיר עם עשבי מרפא ושיקויים; אך איחרה את המועד, וכשמצאה אותו מת תלתה את עצמה.
האסטרואיד 215 Oenone (אנ') קרוי על שמה.
הערות שוליים

↑  Apollodorus, Library, book 3, chapter 12, section 6, www.perseus.tufts.edu
↑  Grimal, Pierre (2008). Diccionari de mitologia grega i romana (edicions de 1984 ed.). p. 160. ISBN 9788496061972.
↑  (215) Oenone, Berlin, Heidelberg: Springer, 2007, עמ' 34–34, ISBN 978-3-540-29925-7. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011052466505171  LCCN: no2021026335  SUDOC: 255845936  VIAF: 70162606423449531061   WorldCat (עם VIAF): 70162606423449531061
אנהידריד אצטי

| --- | --- |

מולקולת אנהידריד אצטי
 
 שם סיסטמטי:   acetic anhydride 
 שמות נוספים:  ethanoic anhydride, Acetic acid anhydride, Acetyl acetate
 כתיב כימי:  C₄H₆O₃ 
 מסה מולרית:  102.09 גרם/מול
 מראה:  נוזל שקוף
 מספר CAS:  108-24-7
 צפיפות:  1.082 גרם/סמ"ק
 מצב צבירה:  נוזל
 טמפרטורת היתוך:  −73.1 °C   200.05 K
 טמפרטורת רתיחה:  139.8 °C   412.95 K
 מקדם שבירה:  1.3901
 אנתלפיית התהוות סטנדרטית:  628.4 - קילוג'ול למול
 LD50:  1,000 חלקים למיליון, 1,780 מיליגרם לקילוגרם, 4 מיליליטר
 NFPA 704:       2 W 3 1 
 
אנהידריד אצטי (ACETIC ANHYDRIDE) הוא תרכובת אורגנית שנוסחתה CH3CO)2O) מסומן גם כ Ac2O. החומר הוא אנהידריד (אלמימה) של חומצה אצטית וזהו האנהידריד הפשוט ביותר שניתן לבודד. אנהידריד אצטי הוא נוזל שקוף שריחו כשל חומצת חומץ בשל התגובה עם אדי מים שבאוויר. לחומר יישומים בסינטיזה אורגנית.
ייצור

אנהידריד אצטי מופק מתגובת דה-הידרציה של חומצה אצטית ב-800°C. נדרשת הפרדת התוצרים כדי למנוע תגובה מחודשת עם המים לפרוק התוצר.
החומר מופק גם בתגובת פחמן חד-חמצני CO עם מתיל אצטט (אסתר של מתנול וחומצה אצטית) בתגובה:

 CH_{3}CO_{2}CH_{3}+CO\Rightarrow (CH_{3}CO)_{2}O
בתהליך הופך המתיל אצטט למתיל יודיד ומלח אצטט. הCO מגיב עם מתיל יודיד לקבלת אצטיל יודיד CH3C(O)I שמגיב עם מלח האצטט או עם חומצה אמטית לקבלת התוצר. הקטליזטורים הוא רודיום יודיד RhI3 וליתיום יודיד LiI. כיוון שהאנהידריד אינו יציב במים התגובה מבוצעת בממס אל מיימי.
תגובות

אנהידריד אצטי הוא ריאגנט למגוון תגובות אצטיליציה (acetylation) כלומר הוספת קבוצת אצטיל CH3CO למולקולות, בעיקר של כהלים ואמינים. ניתן לראות באנהידריד מקור ל+CH3CO, בתגובות אלו כך למשל בתגובה בין אנהידריד אצטי לאתנול להפקת אתיל אצטט
 (CH_{3}CO)_{2}O+CH_{3}CH_{2}COH\Rightarrow CH_{3}CO_{2}C[[H_{2}CH_{3}+CH_{3}COOH

לפעמים בסיס כפירידין משמש כקטליזטור לתגובות אלו.
שימושים

אנהידריד אצטי שימש לייצור צלולוז-אצטט (פולימר ששימש לייצור סרטי צילום וסיבים) מצלולוז.
החומר משמש לייצור אספירין מחומצה סליצילית
שימור עץ על ידי החדרת האנהידריד לעץ הגולמי באוטוקלב
ייצור עמילן מעובד לתעשיית המזון
משמש ליצירת הרואין
בטיחות

אנהידריד אצטי הוא חומר מגרה ודליק. נשימת אדי החומר מסוכנת. בנוכחות מי חמצן נוצר החומר הנפיץ דיאצטיל פראוקסיד.
הערות שוליים

↑  אנהידריד פורמי פשוט שיותר אלא שהוא מתפרק ספונטנית מחוץ לתמיסה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4153053-6 
התגובה בין שתי מולקולות חומצה אצטית לקבלת אנהידריד
התגובה בין אנהידריד אצטי לחומצה סליצילית לקבלת אספירין
אפהליון ופריהליון

נקודות הקיצון בתנועת גרם שמיים במסלול סביב השמש
אַפְּהֶלְיוֹן (Aphelion) ופֵּרִיהֶלְיוֹן (Perihelion) הם שני האפסידים של גרמי שמים במסלולם סביב השמש, כלומר הנקודות על פני המסלול שבהן גרם השמים נמצא במרחק הגדול ביותר מהשמש (אפהליון או אפואפסיס), או במרחק הקטן ביותר מהשמש (פריהליון או פריאפסיס). מונחים זהים עבור כוכב שאינו השמש הם אפסטרון (Apastron) ופריאסטרון (Periastron).
עקב שילוב של כוחות משיכה בין כוכבי הלכת במערכת השמש, הם נעים במסלולים אליפטיים סביב השמש. משמעות הדבר שהשמש אינה במרכז המסלול, אלא באחד משני מוקדי האליפסה, כך שבכל נקודה במסלול המרחק בינה לבין כוכב הלכת משתנה. בכל הקפה של השמש (כלומר, אחת לשנת שמש) עובר כוכב הלכת פעם אחת בנקודת האפהליון ופעם אחת בנקודת הפריהליון.
פריהליון ואפהליון של כדור הארץ

האפהליון של כדור הארץ נמצא במרחק של כ-152.1 מיליון קילומטרים מהשמש וכדור הארץ עובר בו ב-4 או 5 ביולי. לעומת זאת, הפריהליון של כדור הארץ נמצא במרחק של כ-147.1 מיליון קילומטרים בלבד והוא עובר בו ב-3 או 4 בינואר. עקב תופעת הנקיפה (precession), משתנה תאריך המעבר של כדור הארץ באפהליון ובפריהליון במחזור של 25,788 שנים, כך שבעוד כ-12,900 שנים מימינו יחול האפהליון בינואר והפריהליון ביולי.
ההבדלים במרחק מהשמש משפיעים רק במעט על עוצמת הקרינה הנקלטת בכדור הארץ, ולכן תרומת הפריהליון לחום של עונת הקיץ בחצי הכדור הדרומי בהשוואה לקיץ בחצי הכדור הצפוני אינה משמעותית. לעומת זאת, מעבר כדור הארץ באפהליון במהלך החורף הדרומי גורם לכך שהמסלול שהוא עושה בעונה זו ארוך יותר, ולכן התקופה שמיום השוויון האביבי (21 במרץ) עד יום השוויון הסתווי (22 או 23 בספטמבר) ארוכה בארבעה עד שישה ימים מהתקופה שמיום השוויון הסתווי לזה האביבי. משמעות הדבר שהחורף הדרומי ממושך יותר מהחורף הצפוני. הבדל זה, יחד עם הבדלים גאוגרפיים ואקלימיים נוספים, גורמים לכך שהחורף האנטארקטי קשה יותר מהחורף הארקטי.
טבלה זו מראה את תאריכי הפריהליון והאפהליון של כדור הארץ בשנים הקודמות ובשנים הבאות:
| שנה | פריהליון> תאריך | פריהליון> שעה (UTC) | אפהליון> תאריך | אפהליון> שעה (UTC) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010 | 3 בינואר | 00 | 6 ביולי | 12 |
| 2011 | 3 בינואר | 19 | 4 ביולי | 15 |
| 2012 | 5 בינואר | 01 | 5 ביולי | 04 |
| 2013 | 2 בינואר | 05 | 5 ביולי | 15 |
| 2014 | 4 בינואר | 12 | 4 ביולי | 00 |
| 2015 | 4 בינואר | 07 | 6 ביולי | 20 |
| 2016 | 2 בינואר | 23 | 4 ביולי | 16 |
| 2017 | 4 בינואר | 14 | 3 ביולי | 20 |
| 2018 | 3 בינואר | 06 | 6 ביולי | 17 |
| 2019 | 3 בינואר | 05 | 4 ביולי | 22 |
| 2020 | 5 בינואר | 08 | 4 ביולי | 12 |
| 2021 | 2 בינואר | 14 | 5 ביולי | 22 |
| 2022 | 4 בינואר | 07 | 4 ביולי | 07 |
| 2023 | 4 בינואר | 16 | 6 ביולי | 20 |
| 2024 | 3 בינואר | 01 | 5 ביולי | 05 |
| 2025 | 4 בינואר | 13 | 3 ביולי | 18 |
| 2026 | 3 בינואר | 17 | 6 ביולי | 18 |
| 2027 | 3 בינואר | 03 | 5 ביולי | 05 |
| 2028 | 5 בינואר | 12 | 3 ביולי | 22 |
| 2029 | 2 בינואר | 18 | 6 ביולי | 05 |
פריהליון ואפהליון של כוכבי מערכת השמש

הטבלה הבאה מראה את המרחק של כוכבי הלכת וכוכבי הלכת הננסיים מהשמש בפריהליון ובאפהליון שלהם:
| סוג הגוף | שם הגוף | מרחק מהשמש בפריהליון (ק"מ) | מרחק מהשמש באפהליון (ק"מ) |
| --- | --- | --- | --- |
| כוכב לכת | חמה | 46,001,009 | 69,817,445 |
| כוכב לכת | נוגה | 107,476,170 | 108,942,780 |
| כוכב לכת | כדור הארץ | 147,098,291 | 152,098,233 |
| כוכב לכת | מאדים | 206,655,215 | 249,232,432 |
| כוכב לכת | צדק | 740,679,835 | 816,001,807 |
| כוכב לכת | שבתאי | 1,349,823,615 | 1,503,509,229 |
| כוכב לכת | אורנוס | 2,734,998,229 | 3,006,318,143 |
| כוכב לכת | נפטון | 4,459,753,056 | 4,537,039,826 |
| כוכב לכת ננסי | קרס | 380,951,528 | 446,428,973 |
| כוכב לכת ננסי | פלוטו | 4,436,756,954 | 7,376,124,302 |
| כוכב לכת ננסי | מאקה-מאקה | 5,671,928,586 | 7,894,762,625 |
| כוכב לכת ננסי | האומיה | 5,157,623,774 | 7,706,399,149 |
| כוכב לכת ננסי | אריס | 5,765,732,799 | 14,594,512,904 |
| --- | --- |
הפריהליון והאפהליון של כוכבי הלכת במערכת השמש הפנימית: הפריהליון והאפהליון של כוכבי הלכת במערכת השמש החיצונית
ראו גם

אפוגיאה ופריגיאה
הערות שוליים

↑  גם: אָפֶלְיוֹן (אל"ף בקמץ)
↑  Solar System Exploration: Planets: Comparison Chart
לורנצו ברטוליני

| --- | --- |

 לידה:  7 בינואר 1777 Vaiano, איטליה 
 פטירה:  20 בינואר 1850 (בגיל 73) פירנצה, הדוכסות הגדולה של טוסקנה 
 יצירות ידועות:  נימפה עם עקרב 
 
לורנצו ברטוליני (באיטלקית: Lorenzo Bartolini; ‏ 1777, טוסקנה – 1850, פירנצה) היה פסל איטלקי.
ביוגרפיה

נולד בסביניאנו די פראטו ליד פראטו בטוסקנה, לאחר שלמד באקדמיה לאמנוות בפירנצה שם רכש את מיומנות יצירת מודולי גבס, עבר בגיל 20 לפריז ללמוד תחילה ציור אצל ז'אן-בטיסט פרדריק דמריי ובהמשך פיסול אצל פרדריק-פרנסואה למו, זכה בגיל 26 במקום שני בפרס רומא על פיסול תבליט של קליאוביס וביטון וזכה למוניטין כפסל ולתמיכה של פטרוני אמנות ביניהם נפוליאון, היה בין האמנים שהשתתפו ביצירת עמוד ונדום שבכיכר ונדום.
נפוליאון שלח אותו בהמלצת אחותו אליזה בונפרטה לאקדמיית קררה ללמד פיסול, בשנת 1833 הוא נבחר כחבר של כבוד באקדמיית צרפת ברומא ובחר לגור בפירנצה שם לימד באקדמיה לאמנות של פירנצה. הוא נקבר בבליזיקת סנטיסימה אנונציאטה (הבשורה הקדושה) ליד לוחית זיכרון לבנוונוטו צ'ליני, ציון לזכרו הוצב בבזיליקת סנטה קרוצ'ה.
בין תלמידיו: פייטרו טנראני.
סגנון

בפירנצה ברטוליני לקח את הקלאסיציזם של אנטוניו קנובה לכיוון נטורליסטי בהשראת אמני הרנסאנס.
גלריה

דורך הענבים בארמיטאז'
מודול גבס של דורך הענבים באקדמיה לאמנות של פירנצה
שולחן האהבה במוזיאון המטרופוליטן לאמנות
מודול גבס של שולחן האהבה באקדמיה לאמנות של פירנצה
נימפה עם עקרב במוזיאון הלובר
מודולי גבס של נימפות: נימפה עם עקרב ונימפה עם נחש באקדמיה לאמנות של פירנצה
האחיות קמפבל בגלריה הלאומית של סקוטלנד
ניקולו מקיאוולי ברחבת הכניסה לאופיצי
אנדרטה לניקולה דמידוף (פטרון אמנות רוסי) בפירנצה
עמוד ונדום בפאריס
אצטדיון פאקל וורונז'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מיקום:  רוסיה וורונז', רוסיה
 אבן יסוד:  1979
 תקופת הפעילות:  1986–הווה (כ־38 שנים)
 שופץ:  2021—2024
 בעלים:  ממשלת מחוז וורונז'
 משטח:  מלאכותי
 קבוצות:  פאקל וורונז'
 מושבים:  10,052
 ממדי משטח:  105 × 68
אצטדיון פאקל (ברוסית: Фа́кел) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר וורונז' שברוסיה. משמש כמגרש הבית של קבוצת פאקל וורונז'.
היסטוריה

מתחם הספורט פאקל הוקם עם תשתית ספורטיבית נרחבת במהלך שנת 1986. מתחם הספורט כלל בריכת שחייה עם מערכת טיפול במים באוזון ולא כלור. היציעים הושלמו 3 שנים לאחר מכן, בשנת 1989. המתחם כלל מגרשי טניס, מגרש קטרגל ומגרש משחקים נפרד. באצטדיון עצמו ניתן היה לארח משחקי מרוץ מכשולים ואתלטיקה. במרבית השנים שימש האצטדיון כמתקן אימונים.
ב-2003 האצטדיון אירח משחקים בינלאומיים ראשונים, משחקים במסגרת שלב הבתים של גביע אופ"א לנשים בין אנרגיה וורונז' לקבוצת פורוני מוורונה, אוסייק הקרואטית ופמינה בודפשט. ברם מצבו של האצטדיון התדרדר עם השנים בשל העדר מימון והיה צורך בשיפוצו. כך, האצטדיון שופץ באופן נרחב במהלך שנת 2024.
ב-23 ביולי 2024, אושר לאצטדיון לארח משחקים בליגת העל הרוסית בכדורגל ובעקבות סגירת האצטדיון המרכזי, פאקל וורונז' עברה לארח בו את משחקי הבית שלה. המשחק הרשמי הראשון שלה נערך מול אקרון טוליאטי.
הערות שוליים

↑  Спортивный комплекс "Факел" в Воронежской области — фото, описание на GoRu, Туристический портал GoRu.Travel (ברוסית)
↑  Воронежский «Факел» продал все абонементы на сезон РПЛ, РИА Воронеж, ‏2024-07-19 (ברוסית)
פורשה 550

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פורשה 
 יחידות שיוצרו:  90 
 מודל קודם:  Glöckler-Porsche 
 מודל אחריו:  Porsche 718 
 אורך:  3,700 מ"מ 
 רוחב:  1,610 מ"מ 
 גובה:  980 מ"מ 
 משקל:  550 ק"ג 
 בסיס גלגלים:  2,100 מ"מ 
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע בנזין 
 
פורשה 550 (ידועה גם בשם 1500RS) היא מכונית ספורט אשר יוצרה על ידי חברת פורשה בין השנים 1953–1956.
רקע

הפורשה 550 פותחה בהשראת מכונית הפורשה 356 ומאבות טיפוס של מכוניות ספיידר על ידי פרי פורשה, בנו של מייסד החברה פרדיננד פורשה, לאחר שחברת פורשה החליטה לייצר מכונית אשר תתמודד במרוצי מכוניות. בשנת 1951 פותחו שני דגמים בתצורת מנוע מרכזי אשר נבנה ממנוע ה-1.5 ליטרים ובעל ההספק של 86 כ"ס של הפורשה 356 רודסטר.
מכונית הפורשה 550 הוצגה לראשונה בשנת 1953 בתערוכת המכוניות בפריז. בגרסתה הראשונה הייתה המכונית בעלת מנוע 1.5 ליטרים אשר סיפק 110 כ"ס (135 כ"ס בדגם ה-550A משנת 1956), ומומנט מרבי של 12.33 קג"מ. מנוע הרכב היה מנוע בוקסר 4 צילינדרים מקורר מים עם ארבעה גלי זיזים (שניים בכל צד), עם שני מצתים ושני מפיצי וסלילי הצתה נפרדים. כדי להשיג יעילות מקסימלית במרוצים, גובהה של הפורשה 550 מן הקרקע היה נמוך מאוד. במהלך מרוץ מכוניות בשנת 1954 הצליח נהג הפורמולה 1 הגרמני הנס הרמן לעבור עם הפורשה 550 ספיידר מתחת למחסום רכבת סגור. גרסה מאוחרת יותר של המכונית, הפורשה 550A משנת 1956 אשר הייתה לבעלת שלדה קלה ונוקשה יותר, הניבה לחברת פורשה את הניצחון הראשון שלה במירוץ יוקרתי, מרוץ הטארגה פלוריו לשנת 1956.
שמה של הפורשה 550 נקרא כך עקב משקלה (550 ק"ג) ולעיתים נקרא שמה 1500RS עקב נפח מנועה (1500 סמ"ק).
הפורשה 550 ספיידר ידועה בזכות היותה המכונית בה נהג שחקן הקולנוע ג'יימס דין כאשר נהרג בתאונת דרכים בשנת 1955.
יוז'ף ארקבי

| --- | --- |

 לידה:  8 בפברואר 1851 פשט, ממלכת הונגריה 
 פטירה:  19 במאי 1922 (בגיל 71) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 השכלה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד (1876) 
 
טאהיטוטפלושי (קידומת אצולה) יוז'ף ארקבי (במקור אַרנשטיין, בהונגרית: Árkövy József; פשט, 8 בפברואר 1851 – בודפשט, 19 במאי 1922) היה רופא שיניים, פרופסור באוניברסיטה יהודי-הונגרי.
קורות חיים

יוז'ף ארנשטיין נולד במשפחה יהודית. הוא סיים את לימודיו בגימנסיה בטרנבה ואת שתי הכיתות האחרונות באסטרגום. בשנת 1871 הגיע לאוניברסיטת בודפשט כדי ללמוד רפואה. הוא קיבל תואר דוקטור לרפואה ב-27 במאי 1876, ב-9 ביוני התחיל להתמחות כמנתח וב-9 באוקטובר קיבל התמחות ברפואת שיניים. בתחילת נובמבר 1876 נסע ללונדון ללמוד בבית הספר לכירורגיית שיניים (London-School of Dental Surgery), שם הוכשר כרופא שיניים. לאחר סיום לימודיו נסע לפריז וחזר למולדתו בתחילת מאי 1877, שם החל לעסוק ברפואת שיניים בבודפשט והקים מרפאת שיניים בפשט ב-1 במרץ 1881 והמשיך את דרכו כרופא רגיל גם בבית חולים סנט רוקוש (Szent Rókus) במשך שנתיים. ב-26 בנובמבר 1881 הוסמך כמרצה בכיר לרפואת שיניים באוניברסיטת בודפשט. בשנת 1890 נפתחה גם מרפאת שיניים בפיקוחו. ארקבי היה המנהל הראשון של המכון, תחילה היה כאמור מרצה בכיר ולאחר מכן פרופסור עד מותו. הוא היה רופא השיניים הראשון שהוכשר באוניברסיטה בהונגריה והוא הוכיח זאת לא רק בפועל, אלא גם בעבודה תאורטית.
פרסומיו

משנת 1876 ואילך התפרסמו מאמרים ומחקרי עבודות שלו, בעיקר על רפואת שיניים בכתבי עת מדעיים הונגרית בגרמנית ובאנגלית:
Medical Weekly (Orvosi Hetilap)
Journal of the British Dental Association (1882-1823)
Transactions of the Odontological-Society of Great Britain (1877-1880)
Deutsche Vierteljahrsschrift für Zahnheilkunde (1878)
Oest.-Ung. Vierteljahrsschrift für Zahnheilkunde (משנת 1885)
Fővárosi Lapok (1881)
Vasárnapi Ujság (1878)
כתביו

טיפול שיניים (1881)
מחלות במעיים ובתעלת השורש (1884)
אבחון השינוי (1885)
לקריאה נוספת

לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. גישה מקוונת
יוז'ף סיניאי: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים
יוזף ארקבי. אינדקס ביוגרפי הונגרי. המוזיאון הספרותי על שם פטפי
אנדריאס הופר (מורד)

| --- | --- |

 לידה:  22 בנובמבר 1767 Sandwirt, Tyrol, האימפריה הרומית הקדושה 
 הוצאה להורג:  20 בפברואר 1810 (בגיל 42) מנטובה, ממלכת איטליה הנפוליאונית 
 מדינה:  ממלכת הבסבורג 
 בן או בת זוג:  Anna Ladurner 
 
ציור של אנדריאס הופר (צויר לאחר מותו)
הפונדק של הופר. נשמר עד היום ומשמש כאתר תיירותי
הופר ואנשיו. ציור משנת 1900 מאת פרנץ דפרגר
הופר נכנס לאינסברוק
הופר מוצא להורג
פסל של הופר באינסברוק
אנדריאס הופר (בגרמנית: Andreas Hofer; נולד ב-22 בנובמבר 1767 טירול, ממלכת הבסבורג - מת ב-20 בפברואר 1810 מנטובה, איטליה) היה פונדקאי אוסטרי, אשר במהלך מלחמת הקואליציה האנטי-צרפתית החמישית(אנ') הנהיג את "התקוממות טירול"(אנ') כנגד צבאותיו של נפוליאון בונפרטה. הופר נתפס, והוצא להורג. הוא נערץ עד היום כגיבור עממי באוסטריה.
ביוגרפיה > שנותיו המוקדמות

אנדריאס הופר נולד ב-22 בנובמבר 1767, בכפר סנט לאונרד במחוז טירול, שהשתייך אז לממלכת הבסבורג (כיום בדרום טירול, איטליה). אביו היה בעל פונדק מקומי בשם "זנדהוף" (Sandhof), ואנדריאס ירש ממנו את הפונדק, וכן סחר ביין וסוסים בצפון איטליה. הוא שלט היטב בשפה האיטלקית. הוא נישא לאנה לאדורנר, ובשנת 1791 התקבל כחבר בלאנדטאג של טירול. במלחמת הקואליציה האנטי-צרפתית השלישית התגייס לצבא הקיסרי האוסטרי כצלף, ובהמשך הועלה לדרגת קפטן מיליציה.
לאחר התבוסה האוסטרית בידי הקיסרות הצרפתית באותה מלחמה, נחתמה בשנת 1805 חוזה פרסבורג במסגרתה הועבר חבל טירול לידי בעלת בריתה של צרפת, ממלכת בוואריה. הבווארים השתמשו באמצעים נוקשים מאוד כדי לכפות את שלטונם, והנהיגו גיוס בכפייה לצבא הבווארי. הדבר יצר מרירות עזה בטירול, בינואר 1809 הנהיג הופר משלחת לווינה שנפגשה עם פרנץ השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, וביקשה לברר האם הקיסר יתמוך בהתקוממות אפשרית בטירול. הקיסר נתן הבטחות עמומות, וחברי המשלחת חזרו לטירול מעודדים.
הופר החל לארגן התקוממות בסתר. הוא עבר בין כפרים ועיירות, וארגן מועצות מלחמה בפונדקים מקומיים. כדי לשמור על סודיות, באותה תקופה הוא חתם על מכתביו במילים "אנדריאס הופר, מהמקום שבו אני" ומכתבים אליו נשלחו אל "אנדריאס הופר, באשר הוא". במקביל, מנהיגים מקומיים אחרים שעמדו בקשר אתו, החלו לארגן התקוממויות נגד השלטון הצרפתי בהרי האלפים.
ביוגרפיה > תחילת המרד

המרד החל לבסוף באינסברוק ב-10 באפריל 1809. לילה קודם, תומכיו של הופר השליכו שקי נסורת אל הנהר אין כאות לפתיחת המרד. השקים צפו כל הלילה על הנהר, ובבוקר הגיעו אל העיר. פעמוני הכנסייה צלצלו, והמורדים התפרצו מבתיהם חמושים ברובים ובכלי חווה. ב-11 באפריל הביסו 5,000 מורדים בפיקודו של הופר כ-420 חיילים בווארים בסטארצינג (Sterzing). לאחר מכן פנה הופר כנגד חיל המצב הבווארי באינסברוק שכלל 3,860 חיילים, ולאחר ארבעים ושמונה שעות של התקפות בלתי פוסקות, נכנע חיל המצב הבווארי. בהמשך הוא אף הכניס למלכודת טור צרפתי שעבר באזור, ולכד חמישה תותחים, רובים חדישים וציוד רב.
במקביל הקיסר האוסטרי הכריז מלחמה על צרפת, והצבא האוסטרי הפעיל לחץ כבד על בוואריה וממלכת איטליה. בעוד כוח אוסטרי בפיקודו של יוהאן גבריאל דה קווארקלאס נע אל טירול והקים ממשלה זמנית באינסברוק, הופר כבש בינתיים את בוזן וטרנטו. עם זאת, המרד לא האריך ימים, שכן התבוסות האוסטריות במלחמה נגד הצרפתים חתמו עליו את הגולל. ב-23 באפריל הביס נפוליאון בונפרטה את הארכידוכס קרל בקרב רטיסבון, ולאחריו נאלצו האוסטרים לפנות את טירול. הופר ואנשיו נמלטו אל ההרים. כוח צרפתי בפיקודו של פרנסואה ז'וזף לפבר, יחד עם כוח בווארי בפיקודו של קארל פון ורדה, כבש את אינסברוק מחדש ב-19 במאי.
ביוגרפיה > הנהגת המרד הטירולי

בעקבות התבוסה, הכירו כל שאר המנהיגים המקומיים בהופר כמנהיג העליון של המרד. צבאו כלל כמעט 20,000 לוחמי גרילה, והצטרפו אליו פליטים מהצבא האוסטרי הנסוג. המרד התלקח מחדש מיד לאחר שהצרפתים פינו את טירול. ב-25 במאי הוא הביס את הבווארים בקרב ברגאיסל, והם פינו את טירול. הקיסר הנרגש שלח להופר מכתב בו הבטיח שלא יחתום על שם הסכם שלום שיכלול ויתור על טירול. עם זאת, ב-6 ביולי הנחיל נפוליאון לאוסטרים מכה כואבת בקרב וגראם. על אף שאבדות הצדדים היו שקולות יחסית, התבוסה הכואבת הכריחה את האוסטרים לבקש שלום ויהי מה, ובמסגרת חוזה שביתת נשק זמני ויתרה אוסטריה לבוואריה על תביעותיה לגבי טירול. נפוליאון שלח 40,000 חיילים צרפתים ובווארים כדי לדכא את המרד, והללו כבשו מחדש את אינסברוק.
לאחר שהובס פעמיים, הופר היסס לפתוח במרד חדש, והשתכנע לעשות זאת רק כאשר הצרפתים לא הותירו לו ברירה והציעו פרס על ראשו. ב-13 באוגוסט הוא הביס שוב את הצרפתים, וכבש את אינסברוק פעם שלישית. בהיעדר אחד כזה, הופר הכריז על עצמו כמושל הקיסרי של טירול מטעם קיסר אוסטריה. הוא חוקק חוקים חדשים, גבה מיסים, ואף טבע מטבעות משלו. הוא הצליח גם לשגר שליחים אל בריטניה בבקשת עזרה. ב-29 בספטמבר הקיסר שלח לו מדליה מיוחדת, בצירוף הבטחה כי אוסטריה לא שכחה ולא זנחה את טירול.
ביוגרפיה > המוות

תקוותיו של הופר התנפצו כאשר ב-14 באוקטובר נחתם הסכם שנברון במסגרתו נכנעה אוסטריה סופית בפני הצרפתים. כאשר נודע להופר שכוחות צרפתיים ובווארים נעים בהמוניהם אל טירול, הניח את נשקו תמורת חנינה שהובטחה לו, וב-8 בנובמבר פרש אל ביתו. ב-12 בנובמבר הגיעו לאוזניו דיווחים כוזבים על ניצחונות אוסטריים, והוא הניף את נס המרד פעם רביעית. עם זאת, הפעם התקבצו סביבו רק מעט תומכים, וכוחותיו הובסו בקלות. בלית ברירה הוא נמלט אל הרי האלפים.
הצרפתים הבטיחו על ראשו פרס של 1,500 גילדן, והוא הסתתר בבקתה קטנה בהרים. ידידו לשעבר פרנץ ראפי (Franz Raffl) בגד בו, והסגיר את מיקומו לרשויות ממלכת איטליה. הופר נתפס בידי חיילים איטלקים ב-28 בינואר 1810, ונשלח למנטובה למשפט צבאי. שליט איטליה אז'ן דה בוארנה קיבל מנפוליאון הוראה ברורה מאוד בנוגע להופר: "לתת לו משפט הוגן ואז לירות בו". אם כי מאוחר טען נפוליאון בפני הנסיך מטרניך שהופר הוצא להורג בניגוד לרצונו. הוא הוצא להורג בפני כיתת יורים ב-20 בפברואר 1810. הוא סירב לכרוע ברך או ללבוש כיסוי עיניים, ובעצמו נתן לחיילים את ההוראה לירות. מילותיו האחרונות היו: "יחי קיסרנו הרחום פרנץ!".
מורשתו

הופר הפך לאחר מותו לקדוש מעונה בגרמניה ובאוסטריה, בשנת 1818, והיה לאחד מהסמלים של ההתנגדות האוסטרית-גרמנית לנפוליאון. אשתו ו-17 ילדיו קיבלו תואר אצולה מאת קיסר אוסטריה. בשנת 1823 הועברו עצמותיו ממנטובה לאינסברוק, ובשנת 1834 עוטר קברו בשיש. בשנת 1839 הוקם באינסברוק פסל ברונזה הנושא את דמותו. ציור המתאר את מעצרו נמצא בארמון מריה תרזה באינסברוק, ובמראנו מועלה מדי שנה באוויר הפתוח, מחזה המבוסס על חייו. בשנת 1915 הקימו לאומנים טירולים במראנו פסל הנושא את דמותו מול תחנת הרכבת העירונית.
השיר "Zu Mantua in Banden" ("אל מנטובה בשלשלאות"), המשמש כיום כהמנון מדינת טירול באוסטריה המודרנית, מגולל את סיפור הוצאתו להורג. בשנת 1929 הועלה לאקרנים הסרט הגרמני האילם "אנדריאס הופר", המבוסס על חייו. את הופר גילם בסרט פריץ גריינר (Fritz Greiner).
לקריאה נוספת

Eyck, F. Gunther, "Loyal Rebels: Andreas Hofer and the Tyrolean Uprising of 1809", University Press of America. 1986
Humbert Fink, "Zu Mantua in Banden. Das Leben und Sterben des Volkshelden Andreas Hofer", Econ, Düsseldorf 1992,
Michael Forcher, "Anno Neun: Der Freiheitskampf von 1809 unter Andreas Hofer", Ereignisse, Hintergründe, Nachwirkungen. Haymonverlag, Innsbruck 2008
דרמות קוריאניות

משתתפות התוכנית הקוראנית "איידול סקול"
דרמות קוריאניות (בהנגול: 한국드라마, תעתיק עברי: האנגוק דרמה) או קיי-דרמה הן סדרות טלוויזיה קוריאניות, המשודרות בשפה הקוריאנית ומיוצרות בקוריאה הדרומית, בעיקר בפורמט של מיני-סדרה. הדרמות הקוריאניות בעלות אלמנטים ייחודיים להן, אשר מפרידות אותן מתוכניות טלוויזיה מערביות וכן מאופרות סבון. דרמות קוריאניות אמנם נקראות דרמות, אבל מאוד מגוונות מבחינת ז'אנר: הן מחולקות לסדרות המתארות זמנים עדכניים-מודרניים ולסדרות המתארות התרחשיות היסטוריות של העם הקוראני (דרמות היסטוריות, דרמות סאגסוק), על שני הז'אנרים המרכזיים הללו חלות שלל סוגות טלוויזיוניות - החל מקומדיות רומנטיות, סדרות אקשן, מדע בדיוני ועוד.
סדרות קוריאניות שודרו החל משנות השישים של המאה ה-20 וקיבלו את הפורמט שלהן כפי שהוא היום החל משנות התשעים.
דרמות קוריאניות מצולמות בלוח זמנים מאוד צפוף, אפילו שעות בודדות לפני שידור הפרק. התסריטאים עשויים לשנות את העלילה ותוכן הסיפור אפילו בעת ההפקה, ועל כן נחשבים כמאוד גמישים.
דרמות קוריאניות פופולריות בכל העולם, בעקבות הגל הקוריאני. חלק מן הדרמות הקוריאניות המפורסמות ביותר שודרו בערוצי טלוויזיה מוכרים ומפורסמים ברחבי העולם. לדוגמה, הדרמה דה ג'אנג גום נמכרה לתשעים ואחת מדינות.
פורמט

דרמות קוריאניות בדרך כלל מבוימות וכתובות על ידי במאי אחד ותסריטאי אחד, כך שנוצר סגנון כתיבה ובימוי כמעט זהה, בניגוד לסדרות טלוויזיה מערביות, בהן בדר"כ הסדרות נכתבות ומבוימות על ידי מספר תסריטאים ובמאים אשר עובדים יחדיו. במרבית המקרים תהיה עונה בודדה לדרמה עם כ-12 עד 24 פרקים. לדרמות היסטוריות ברוב המקרים יהיו יותר פרקים, אך עדיין תשודר בדרך כלל עונה אחת בלבד. הדרמות הפופולריות משודרות בערוצי טלוויזיה ארציים בקוריאה הדרומית ודרמות שאינן מופיעות בערוצים מרכזיים נקראות דרמות כבלים, בהן ניתן לחזות בתכנים יותר בוטים, כגון תכנים מיניים ואלימים בניגוד לערוצי הטלוויזיה הארציים השמרנים.
פורמט > דרמות סאגסוק

המונח סאגסוק מתייחס לכל סדרה קוריאנית שמבוססת על אירועים ואישים היסטוריים. נושאים מרכזיים בדרמות הסאגסוק כוללים קרבות מפורסמים, מלוכה, אנשי צבא מובילים ותחבולות פוליטיות.
באמצע שנות האלפיים דרמות היסטוריות השיגו הצלחה אדירה מחוץ לקוריאה הדרומית. דרמות סאגסוק פופולריות במיוחד, הן זוכות לאחוזי רייטינג גבוהים במיוחד ב-איראן, וייטנאם, קזחסטן ואזרבייג'ן.
פורמט > דרמות מודרניות

דרמות מודרניות משודרות בדרך כלל לאורך עונה אחת ומונות כשנים עשר עד כשלושים ושניים. אורך פרק כשישים דקות. דרמות מודרניות יעסקו בדרך כלל בסיפור אהבה או בסיבוכי משפחה ומערכות יחסים. דמויות לרוב מוצגות בתור אידיאליות- גברים יהיו נאים, אינטליגנטים, רגשיים, חסונים ומוכנים לפגוש את אהבת חייהם. זה הפך לגורם מכריע בפופולריות הדרמות בקרב נשים, והשפיע על האופן בו גברים קוריאנים נראים בעייני גברים אסיאתיים אחרים.