stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
התרסקות Let L-410 של פילאייר

| --- | --- |

מטוס LET L-410 של חברת פילאייר
 תאריך:  25 באוגוסט 2010
 מיקום:  בנדונדו, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו
 גורם:  איבוד  יציבות
 קואורדינטות:  3°18′40″S 17°22′24″E﻿ / ﻿3.31111°S 17.3733°E﻿ / -3.31111; 17.3733
 הרוגים:  20
 ניצולים:  1
 המעורבים באסון

כלי טיס
 כלי טיס:  LET L-410
 מספר זנב:  9Q-CCN
 מוצא:  מנמל התעופה נ'דולו, קינשאסה
 יעד:  שדה התעופה בנדונדו
 מפעיל:  פילאייר
 נוסעים:  19
 אנשי צוות:  1
  (למפת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו מוגדלת) קינשאסה לובומבאשי מבוג'י-מאיי קיסנגני בוקאבו טשיקאפה קיקוויט בוניה מבנדאקה אנגולה זמביה טנזניה בורונדי רואנדה אוגנדה דרום סודאן הרפובליקה המרכז-אפריקאית קונגו האוק. האטל. מיקום ההתרסקות(למפת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו רגילה) קינשאסה לובומבאשי מבוג'י-מאיי קיסנגני בוקאבו טשיקאפה קיקוויט בוניה מבנדאקה אנגולה זמביה טנזניה בורונדי רואנדה אוגנדה דרום סודאן הרפובליקה המרכז-אפריקאית קונגו האוק. האטל. מיקום ההתרסקות
 
ב-25 באוגוסט 2010 מטוס Let L-410 של חברת התעופה פילאייר מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו היה בדרכו מהבירה קינשאסה לבנדונדו. במהלך הגישה לנחיתה בשדה התעופה של בנדונדו התרסק המטוס מסיבה שעדיין אינה ברורה. הסיבות להתרסקות הן ככל הנראה כביית מנועי המטוס באוויר, או לחלופין תנין שהצליח להסתנן לקבינה. בהתרסקות נהרגו 20 נוסעים ונוסע אחד שרד.
הטיסה

בסביבות השעה 13:00 זמן קונגו, מטוס L-410 תוצרת חברת LET הצ'כית היה בדרכו מנמל התעופה נ'דולו בקינשאסה אל שדה התעופה של העיר בנדונדו. המטוס התרסק אל תוך בניין במיקום של כקילומטר אחד מחוץ למסלול הנחיתה בשדה היעד. לאחר ההתרסקות לא היה כל פיצוץ או שרפה מה שהעלה את הסברה שכיבוי המנועים נגרם ממיצוי כל הדלק הזמין במטוס. טענה זאת הופרכה בידי חברת התעופה פילאייר אשר טענה שמעל 150 ליטרים של קרוסין עדיין היו במטוס בזמן ההתרסקות. חקירה נוספת העלתה את העובדה שהמטוס התרסק עקב איבוד יציבות סטטית שנגרם מתזוזת מרכז הכובד של המטוס אל מעבר למגבלה האחורית. מקרה זה אפשרי לאחר תגובה קיצונית של הטייס לאיבוד כל מערכות ההנעה באוויר.
השורד היחיד של ההתרסקות טען שלקראת הנחיתה, תנין שהוחבא בתיקו האישי של אחד הנוסעים הצליח לברוח והחל לזחול ברחבי תא הנוסעים. עקב הבהלה שנוצרה ברחו כל הנוסעים לירכתי המטוס, מה שגרם למרכז הכובד לחרוג אל מעבר למגבלה המותרת והמטוס איבד יציבות והתרסק. על פי הדיווחים, התנין שרד גם הוא את ההתרסקות אך נהרג בידי סכינו של שורד הטיסה.
בעיות בטיחות ותחזוקה לקויה מאפיינות את חברת פילאייר, מה שהוביל לחרם של האיחוד האירופי עליה.
התרסקות האנטונוב בג'ובה

| --- | --- |

מטוס מדגם אנטונוב An-12BK
 תאריך:  4 בנובמבר 2015
 מיקום:  בסמוך לנילוס הלבן, כ-800 מטר מנמל התעופה ג'ובה
 גורם:  תחת חקירה. קיים חשש לעומס יתר.
 קואורדינטות:  4°51′38″N 31°37′03″E﻿ / ﻿4.86051°N 31.61751°E﻿ / 4.86051; 31.61751
 הרוגים:  41
 ניצולים:  2
 המעורבים באסון

כלי טיס
 כלי טיס:  אנטונוב An-12BK
 מוצא:  נמל התעופה ג'ובה
 יעד:  שדה התעופה פאלויץ' בנילוס העליון
 מפעיל:  Allied Services Ltd
 נוסעים:  10–15
 אנשי צוות:  6
  (למפת דרום סודאן מוגדלת) ג'ובה רומבק מלקאל ואו יאמביו קוג'וק בור קניה אוגנדה הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו  הרפו. המרכז אפריקאית  סודאן אתיופיהנמל התעופה ג'ובה(למפת דרום סודאן רגילה) ג'ובה רומבק מלקאל ואו יאמביו קוג'וק בור קניה אוגנדה הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו  הרפו. המרכז אפריקאית  סודאן אתיופיהנמל התעופה ג'ובה
 
התרסקות האנטונוב בג'ובה היא תאונה אווירית שהתרחשה ב-4 בנובמבר 2015. מטוס מטען רוסי של חברת אנטונוב, שהמריא משדה התעופה הבינלאומי בבירת דרום סודאן, ג'ובה, התרסק זמן קצר לאחר המראתו. 41 אנשים נהרגו, ביניהם שישה אנשי צוות רוסים ואזרחים ששהו על הקרקע. סיבת התאונה עדיין בחקירה.
התאונה

ב-4 בנובמבר המריא מטוס תובלה רוסי מדגם אנטונוב An-12BK משדה התעופה הבינלאומי בעיר ג'ובה בדרכו למדינת הנילוס העליון שבצפון-מזרח המדינה. מיד לאחר ההמראה החל המטוס לאבד גובה, מסיבה שעדיין איננה ברורה, עד שהתרסק לאחר שפגע בגדה המזרחית של נהר הנילוס הלבן הסמוך לנמל התעופה. בעקבות הפגיעה נהרגו 41 אנשים, כ-20 אנשי צוות ונוסעים והשאר אנשים שנפגעו על הקרקע כתוצאה מההתרסקות.
הרשויות בדרום סודאן העריכו כי הסיבה להתרסקות המטוס היא עומס יתר של נוסעים, והעובדה כי מדובר במטוס תובלה לשינוע מטענים שלא מיועד להטסת בני אדם.
טום וג'רי: אגדת מפצח האגוזים

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  "טום וג'רי" מאת ויליאם האנה וג'וזף ברברה "מפצח האגוזים" מאת פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי
 בימוי:  ספייק ברנדט וטוני סרוון 
 הופק בידי:  האחים וורנר הנפשה, Turner Entertainment
 תסריט:  טום מינטון 
 עריכה:  רובין דסאלס
 מדבבים:  וויל האנה שנטל סטראנד איאן ג'יימס קורלט קת'לין בארר טרה סטרונג ג'רי צ'וק טרבור דאבאל ריצ'רד ניומן מארק אוליבר מייקל דונובן
 מדבבים בעברית:  שמחה ברבירו מיכל מוכתר עינת גליקסמן יהונתן מגון הדר שחף-מעיין מולי שולמן גלעד קלטר יורם יוספסברג אלברט כהן סיון שביט
 מוזיקה:  פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  האחים וורנר 
 חברה מפיצה:  Warner Bros. Family Entertainment 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 18 בינואר 2007 ישראל 2007
 משך הקרנה:  כ-47 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית (הסרט דובב לשפות נוספות, ביניהן: עברית ואיטלקית)
 סוגה:  סרט הנפשה, סרט ילדים, סרט קומדיה, סרט פנטזיה
 סרט קודם:  טום וג'רי: הרעד לי את השפם 
 סרט הבא:  טום וג'רי פוגשים את שרלוק הולמס 
 דף הסרט ב־IMDb
 
טום וג'רי: אגדת מפצח האגוזים (באנגלית: Tom and Jerry: A Nutcracker Tale) הוא סרט הנפשה אמריקאי לילדים מסוגת קומדיה ופעולה, אשר מבוסס על הדמויות המונפשות "טום וג'רי" שיצרו ויליאם האנה וג'וזף ברברה עבור MGM ועל הבלט "מפצח האגוזים" של פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי. הסרט הופק על ידי "האחים וורנר הנפשה" ו-"Turner Entertainment", ובוים ונכתב על ידי ספייק ברנדט וטוני קרוון. הסרט מספר על טום החתול וג'רי העכבר נכנסים לתוך עלילת הבלט המפורסם "מפצח האגוזים". אורך הסרט הוא כ-47 דקות, ושפת המקור שלו היא אנגלית (הסרט דובב לשפות נוספות, ביניהן: עברית ואיטלקית). זהו סרטו האחרון של ג'וזף ברברה אשר נפטר ב-18 בדצמבר 2006.
הסרט הופץ על DVD ב-2 באוקטובר 2007. בישראל הסרט הופץ לראשונה בדיבוב לעברית בשנת 2007 ב-DVD.
תקציר העלילה

טום החתול וג'רי העכבר נכנסים לתוך עלילת הבלט המפורסם "מפצח האגוזים" בו הבמה משתנה לארץ מושלגת יפהפייה והצעצועים מתעוררים לחיים, ביניהם: נלי סוסת הפוני, השדון פולי והבלרינה מתיבת המוזיקה איתה ג'רי רוקד. אולם החתולים חוטפים את הבלרינה ואת כל הצעצועים, כעת ג'רי יחד עם חבריו טאפי ונלי ופולי מחפשים את בונה הצעצועים על מנת לשחררם מפני טום והחתולים.
הדמויות והמדבבים

וויל האנה (לא רשום בקרדיט) - טום החתול / ג'רי העכבר
שנטל סטראנד - טאפי
איאן ג'יימס קורלט - פולי
קת'לין בארר - נלי
טרה סטרונג - בלרינה
ג'רי צ'וק - מלך החתולים
טרבור דאבאל - לאקי
ריצ'רד ניומן - בונה הצעצועים
מארק אוליבר - ד"ר מלוולנט
מייקל דונובן - דמויות שונות
הדמויות והמדבבים > גרסה עברית

הדיבוב בוים על ידי עמיחי בר-טוב, והופק על ידי אסנת סדן. הדיבוב הוקלט באולפני אלרום.
שמחה ברבירו - טום / בוץ' (קול 2) / חתולים
מיכל מוכתר - בלרינה
עינת גליקסמן - טאפי
יהונתן מגון - פולי
הדר שחף-מעיין - נלי
מולי שולמן - מלך החתולים
גלעד קלטר - לאקי / מר ואלוולנט / חתולים
יורם יוספסברג - בוץ' (קול ראשון) / חתולים
אלברט כהן - בונה הצעצועים
סיון שביט - דמויות שונות
הסרט בישראל

הסרט הופץ לראשונה בישראל בשנת 2007 ב-DVD.
ויקטוריה גאורגייבה

| --- | --- |

 לידה:  21 בספטמבר 1997 (בת 27) וארנה, בולגריה 
 מוקד פעילות:  בולגריה 
 תקופת הפעילות:  מ-2011
 סוגה:  פופ, R&B, נשמה
 שפה מועדפת:  בולגרית 
 חברת תקליטים:  Monte Music
 פרופיל ב-IMDb
 
ויקטוריה גאורגייבה (בבולגרית: Виктория Георгиева; נולדה ב-21 בספטמבר 1997) היא זמרת-יוצרת בולגרית.
היא החלה את הקריירה שלה לאחר שהשתתפה בעונה הרביעית של אקס פקטור בולגריה.
היא נבחרה לייצג את בולגריה באירוויזיון 2020 שיערך ברוטרדם, שבהולנד, עם השיר "Tears Getting Sober"‏, אך בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בעולם, הוחלט לבטל את אירוויזיון 2020. לאחר ביטול התחרות הודיעה רשת הטלוויזיה של בולגריה שתשמח להמשיך עימה את שיתוף הפעולה וגאורגייבה תייצג את בולגריה גם באירוויזיון 2021 עם השיר "Growing Up Is Getting Old". ב-20 במאי 2021, גאורגייבה ביצעה את השיר בחצי הגמר השני של התחרות, והגיעה למקום השלישי עם 250 נקודות. ב-22 במאי, בגמר התחרות, הגיעה בולגריה למקום ה-11 עם 170 נקודות.
הערות שוליים

↑  בולגריה: ויקטוריה חשפה את "TEARS GETTING SOBER", באתר EuroMix, ‏07/03/2020
↑  בולגריה: ויקטוריה תתמודד באירוויזיון 2021!, באתר EuroMix, ‏21/03/2020
↑  Semi-final 2: The 10 songs qualified for the Grand Final
↑  Eurovision 2021 Results: Voting & Points
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 8383 3584  MusicBrainz: b5757495-2209-4546-b8b9-02ab266d8993 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טונג וון

טונג וון (בכתב סיני: 佟文; נולדה ב-1 בפברואר 1983) היא ג'ודוקא סינית, האלופה האולימפית מבייג'ינג 2008 וזוכת מדליית הארד מלונדון 2012. וון מחזיקה ב-8 מדליות מאליפויות העולם, בהם 7 מדליות זהב ומדליית ארד אחת.
קריירה

במרץ 2000, וון זכתה במדליה המשמעותית הראשונה שלה כאשר השתתפה בטורניר 'Grand Prix Città di Roma' וזכתה במדליית הזהב לאחר שניצחה בגמר את בריז'יט אוליבייה הבלגית. כחודשיים לאחר מכן וון בת ה-17 השתתפה באליפות אסיה שנערכה באוסקה שביפן וזכתה במדליית הזהב בקטגוריית המשקל מעל 78 ק"ג כאשר גברה בגמר על קים סון-יונג הקוריאנית. באליפות העולם 2001 שנערכה במינכן, וון זכתה במדליית הארד בקטגוריית המשקל הפתוח לאחר שניצחה את פריסילה מארקס הברזילאית בקרב על המדליה.
באוקטובר 2002, וון זכתה לראשונה במשחקי אסיה, כאשר זכתה במדליית הזהב בקטגוריית המשקל הפתוח לאחר שניצחה בגמר את מאקי טסוקאדה היפנית. ב-11 בספטמבר 2003, וון השתתפה באליפות העולם שנערכה באוסקה, התחרתה בקטגוריית המשקל הפתוח וזכתה לראשונה במדליית הזהב. בשמינית הגמר ניצחה את ג'יובאנה בלאנקו מוונצואלה, ברבע הגמר ניצחה את אדג'יננסי סילבה הברזילאית, בחצי הגמר את מארה קובאצ'ביץ' הסרבית ובגמר ניצחה את קארינה בראיינט הבריטית. בשתי אליפויות העולם הבאות שנערכו ב-2005 בקהיר וב-2007 בריו דה ז'ניירו, וון זכתה במדליות הזהב בקטגוריית המשקל מעל 78 ק"ג.
באולימפיאדת בייג'ינג בשנת 2008, וון התחרתה בקטגוריית המשקל מעל 78 ק"ג וזכתה במדליית הזהב לעיני הקהל הביתי. בקרב הראשון ניצחה את תאה דונגזאשווילי הרוסייה, בשמינית הגמר ניצחה באיפון את מרינה פרוקופייבה האוקראינית כשתי דקות מפתיחת הקרב לאחר שהצליחה לרתק אותה. ברבע הגמר וון גברה באיפון על קים נה-יונג הקוריאנית לאחר ששוב כשתי דקות מפתיחת הקרב הצליחה לרתק את יריבתה למזרן. בחצי הגמר וון ניצחה את אידאליס אורטיס הקובנית ובגמר גברה על מאקי טסוקאדה היפנית. באותה השנה זכתה גם באליפות העולם במשקל פתוח כאשר ניצחה בגמר את אלנה איבשצ'נקו הרוסייה.
ב-10 במאי 2010, איגוד הג'ודו העולמי החליט להשעות את וון לשנתיים בטענה לשימוש בקלנבוטרול, סם המיועד לאנשים הסובלים מבעיות נשימה. וון נדרשה גם להחזיר את מדליית הזהב שבה זכתה באליפות העולם בשנת 2009. היא החליטה לקחת את התיק אל בית הדין לבוררות בספורט וערערה על ההחלטה של איגוד הג'ודו העולמי. בית הדין לבוררות בספורט קבע כי לא היה ניתן להוכיח סימום והורה להחזיר לה את הזכויות להתחרות באופן מיידי.
בשנת 2011 זכתה וון באליפות העולם שנערכה בפריז כאשר ניצחה בגמר את בת-ארצה הסינית קין קיאן. באותה השנה השתתפה באליפות העולם במשקל פתוח שנערכה בטיומן וזכתה במדליית הזהב השביעית שלה באליפויות העולם.
בשנת 2012 השתתפה וון באולימפיאדת לונדון בקטגוריית המשקל מעל 78 ק"ג וזכתה במדליית הארד. בקרב הראשון היא ניצחה את ונסה זמבוטי המקסיקנית, בשמינית הגמר היא ניצחה את אורסולה סדקובסקה הפולנייה וברבע הגמר ניצחה את אירינה קינדזרסקה האזרית. בחצי הגמר הפסידה לאידאליס אורטיס הקובנית ונשרה לקרב על מדליית הארד שם ניצחה באיפון את מריה סואלן אלתמן הברזילאית לאחר שביצעה תרגיל נעילת מרפק וגרמה ליריבתה להיכנע.
הערות שוליים

↑  פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com
↑  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
↑  תוצאות וסרטוני הקרבות - מעל 78 ק"ג, אולימפיאדת בייג'ינג 2008, אתר JudoInside.
|  אלופות אולימפיות בג'ודו – משקל כבד (נשים) |
| --- | --- | --- |
| מעל 72 ק"ג | 1992: הרפובליקה העממית של סין ג'ואנג שיאויאן   •   1996: הרפובליקה העממית של סין סון פומינג |  |
| מעל 78 ק"ג | 2000: הרפובליקה העממית של סין יואן הואה   •   2004: יפן מאקי צוקדה   •   2008: הרפובליקה העממית של סין טונג וון   •   2012: קובה אידאליס אורטיס   •   2016: צרפת אמילי אנדאול   •   2020: יפן אקירה סונה   •   2024: ברזיל ביאטריס סוזה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NTA: 217912613  VIAF: 310524627   WorldCat (עם VIAF): 310524627
טטרדרכמה

טטרדרכמה אתונאית, 499 לפנה"ס. מצדה האחד ראש אתנה ומצדה השני ינשוף, ענף זית והאותיות היווניות ΑΘΕ, קיצור של השם "אתונה"
טטרדרכמה של אלכסנדר הגדול, מעכו. כמו רוב הטטרדרכמות של אלכסנדר, היא מציגה בצדה האחד ראש אדם עטוי עור אריה, הוא הרקלס, ובצדה השני זאוס על כס מלכותו אוחז בנשר ובמטה. משמאל לזאוס כיתוב פיניקי "עכ" (עכו) ומניין השנים.
טטרדרכמה (ביוונית: "ארבע דרכמאות"; בכתיב עברי ארכאי: טטרדרכמא) הייתה מטבע חשוב בעת העתיקה שמקורו ביוון, בערך של ארבע דרכמאות. הטטרדרכמה האתונאית נעשה במאה ה־5 לפנה"ס למטבע הנפוץ בשוקי העולם. השפעת הטטרדרכמה האתונאית הפכה אותה לאביטיפוס להטבעות מקומיות עירוניות – כך למשל בעזה, מהמרכזים הכלכליים החשובים בלבנט באותה תקופה, טבעו טטרדרכמות שבצדן האחד ראש גבר חבוש קסדה ועטור עלי זית (בהשראת ראש אתנה חבושת הקסדה ועטורת עלי הזית מהטטרדרכמה האתונאית), ובצדן השני דגם שבפניותיו ענפי זית (גם הם בהשראת הטטרדרכמה היוונית).
בגרסתו האתונאית, על מטבע זה היה פרופיל ראשה של האלה אתנה בחזיתו, וינשוף סמל החוכמה וסמל האלה, בגבו. בלשון הדיבור כונו המטבעות גלאוקיי (γλαῦκαι – ינשופים). בספרות חז"ל כונה המטבע המקביל "סלע".
הערות שוליים

↑  יעקב משורר, מטבעות עתיקים, כתר, 1979, עמ' 26
1 2  יעקב משורר, מטבעות עתיקים, כתר, 1979, עמ' 16
↑  יעקב משורר, מטבעות עתיקים, כתר, 1979, עמ' 18–20
ערך זה הוא קצרמרבנושא יוון העתיקה ובנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יאמגאטה אריטומו

זהו שם יפני; שם המשפחה הוא .
יאמגאטה אריטומו (ביפנית: 山縣 有朋;‏ 14 ביוני 1838 - 1 בפברואר 1922), גם יאמגאטה קיוסוקה, היה פילדמרשל בצבא יפן, גנרו ופעמיים ראש ממשלת יפן. הוא נחשב לאחד ממעצבי הצבא והפוליטיקה בראשית דרכה של יפן המודרנית, ואבי המיליטריזם היפני.
ראשית חייו

יאמגאטה נולד למשפחת סמוראים זוטרה בעיר האגי, בירת האן צ'ושו (כיום מחוז ימאגוצ'י). בצעירותו למד אצל יושידה שואין, שם לקח חלק בתנועה שפעלה להדחת שוגונות טוקוגאווה, ובמהלך מלחמת בושין שימש קצין בצבא הקיסר.
לאחר הדחת השוגונות, נשלח יאמגאטה, ביחד עם סאיגו צוגומיצ'י, לאירופה כדי ללמוד על מבנה הצבאות המערביים. הוא התרשם במיוחד מהשינויים שהתחוללו בפרוסיה, שהפכה ממדינה חקלאית למובילה בתחום התעשייה והצבא, ואימץ את הרעיונות הפוליטיים של המדינה, שקראו להתרחבות צבאית מחוץ ולמשטר אוטוריטרי מבית. עם שובו ליפן החל בהקמת צבא יפן, והפך לשר המלחמה ב-1873. בייסוד הצבא היפני הקיסרי התבסס יאמגאטה על הצבא הפרוסי, וכבר ב-1873 החיל גיוס חובה.
קריירה צבאית

בעת כהונתו בתפקיד שר המלחמה, יסד יאמגאטה את המטה הכללי של הצבא היפני הקיסרי, שהיה למוקד כוחו הפוליטי עד אחרי מלחמת העולם הראשונה, ושימש גם ראש המטה הכללי שלוש פעמים.
הוא הוביל את הצבא הקיסרי המודרני בדיכוי מרד סצומה ב-1877, כנגד חבר ילדות שלו, טקמורי סאיגו מסצומה. בעידודו, כתב הקיסר מוצוהיטו את הקריאה הקיסרית לחיילים ולמלחים ב-1882. מסמך זה היה הקוד האתי של הצבא והצי היפניים, עד פירוקם ב-1945.
יאמגאטה קיבל את דרגל הפילדמרשל ב-1898. הוא הוכיח את יכולות הפיקוד שלו במהלך כהונתו כשר המלחמה, בתפקיד גנרל במהלך מלחמת סין–יפן הראשונה ובמלחמת רוסיה–יפן, וראש המטה הכללי בטוקיו.
קריירה פוליטית

במהלך הקריירה הפוליטית שלו, מילא יאמגאטה מספר תפקידים. הוא היה לנשיא מועצמת המחוקקים (1882), ובמהלך כהונתו כשר הפנים (1887-1883), נאבק יאמגאטה בעליית המפלגות ופעל לדיכוי האיגודים המקצועיים. הוא גם יסד את שיטת החלוקה של יפן למחוזות, שעדיין בשימוש. ב-1883 התמנה יאמגאטה לשר המשפטים, המשרה הביורוקרטית הגבוהה ביותר, לפני כינון חוקת מייג'י ב-1889.
יאמגאטה היה לראש ממשלת יפן השלישי, והראשון תחת חוקת מייג'י, כשהתמנה לתפקיד זה ב-24 בדצמבר 1889, ונשאר בתפקיד עד 6 במאי 1891. בכהונתו השנייה (8 בנובמבר 1898 - 19 באוקטובר 1900) קבע יאמגאטה שרק קצינים בשירות פעיל רשאים למלא את תפקיד שר המלחמה ושר הימיה, חוק שנתן לממסד הצבאי כוח רב והשפעה על הרכב הקבינט. בכהונה זו הוא גם חוקק חוקים שמנעו מאנשי מפלגות מלהחזיק בתפקידי מפתח בממשלה ובביורוקרטיה.
אף על פי שיאמגאטה פרש מהחיים הפוליטיים לאחר מלחמת רוסיה–יפן ב-1905, הוא המשיך להחזיק בכוח הפוליטי דרך בן טיפוחיו, קאצורה טרו. הוא התמנה לנשיא מועצת הקיסר ב-1909 ונותר בתפקיד זה עד מותו ב-1922. המחזיק בתפקיד זה היה להלכה הדמות החזקה ביותר בממשלה היפנית, אף על פי שלמעשה לא השתתפה בחיים הפוליטיים, ועד מותו הייתה ליאמגאטה השפעה רבה בבחירת ראש הממשלה של יפן.
ב-1912 התעורר משבר טאישו, בשל הסכסוך שפרץ בין ראש הממשלה סיונג'י קינמוצ'י לבין הממסד הצבאי בנוגע לתקציב הביטחון. שר המלחמה, אוהארה יוסקו, התפטר מהקבינט לאחר שלא קיבל את התקציב שדרש, וסיונג'י חיפש מחליף. יאמגאטה הורה לכל קציני המטה בצבא ובצי לסרב למינוי, ומאחר שהחוק היפני קבע שרק קצין בשירות פעיל רשאי למלא תפקיד זה, לא נמצא מחליף, וראש הממשלה נאלץ להתפטר.
עיטורים

מסדר ההצטיינות מטעם המלך אדוארד השביעי
אביר מפואר במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש
מסדר דיית הזהב בדרגה הראשונה
מסדר השמש העולה בדרגה הראשונה
מסדר החרצית, ענק וסרט גדול
לקריאה נוספת

Hackett, Roger F.  Yamagata Aritomo in the Rise of Modern Japan, 1838-1922. Harvard University Press, 1971.
Jansen, Marius B. The Making of Modern Japan. Harvard University Press, 2000. ISBN 9780674003347
חימום תת-רצפתי

חימום תת-רצפתי הוא מערכת לחימום הבית המיושמת על ידי מערך של צינורות מים חמים או גופי חימום חשמליים, המונחים מתחת לריצוף. הצינורות או גופי החימום מורכבים קרוב לפני הריצוף, ומתחת לצינורות או לגופי החימום מיושמת שכבת בידוד תרמי.
חימום המים בצנרת החימום התת-רצפתי נעשה באמצעי מהסוג המשמש למערכות הסקה מרכזית, לרוב דוד חימום. במערכת חימום תת-רצפתי חשמלית מחוברים גופי החימום החשמליים לנקודת חשמל בחדר המחומם ודרכה למקור אספקת חשמל.
מערכת החימום התת-רצפתי שונה ממערכות אוורור, מיזוג וחימום המנצלות את החלל הקיים ברצפה כפולה כדי להעביר דרכו אוויר מטופל (Raised floor air distribution) ולהוציאו אל חלל החדר דרך פתחים באריחי הריצוף העליון או פתחים בשולי הריצוף. שיטת החימום התת-רצפתי היא מקרה פרטי של חימום משטחים (Panel Heating).
היסטוריה

בעת העתיקה וברוב ימי הביניים, חימום הבית נעשה באמצעות אש גלויה. רק במאה העשירית הומצא הקמין הביתי. אולם הרבה לפני כן הייתה קיימת שיטת חימום בטוחה ויעילה. אולם זו התאימה רק לעשירים.
היסטוריה > האימפריה הרומית

בכל שטחי האימפריה הרומית נמצאו שרידים של מערכות חימום תת-רצפתי. החדר שזכה לחימום היה החדר החם, קלדריום (Caldarium) בבית מרחץ - לחדר הייתה רצפה כפולה, היפוקאוסט (Hypocaust). על גבי הרצפה התחתונה היו עמודים בגובה כ-50 עד 60 ס"מ ועליהם לוחות אבן שהיוו את הריצוף של החדר החם. צמוד לקירות החדר החם, במפלס הרצפה התחתונה, בערה אש, הלהבות והאוויר החם שאש יצרה עברו ברווח שבין הרצפה התחתונה לעליונה ובין העמודים. בקירות החדר היו ארובות, שחיברו את החלל שבין הרצפות אל האוויר שמעל לגג החדר, דרך הארובות יצא האוויר החם וגם העשן למעלה, וכך גם קירות החדר זכו לחימום. במקרים נדירים, הותקנה מערכת כזו גם מתחת לרצפות חדרי מגורים בבתי עשירים.
היסטוריה > העולם המוסלמי

מערכות דומות נבנו על ידי מהנדסים מוסלמים בסוריה ובמקומות אחרים. השיטה המוסלמית הייתה משוכללת מזו הרומית, בכך שמעבר האוויר החם היה באמצעות צינורות מתחת לרצפה.
היסטוריה > קוריאה

המערכת הקוריאנית הנקראת אונדול או גודול (ondol) נמצאת בשימוש רצוף כבר כ־2,000 שנה, בקוריאה הדרומית נבנים כיום בתים עם המערכת המסורתית. המערכת כוללת תנור במפלס רצפת הבית, המשמש לעיתים גם לבישול ואפיה, התנור צמוד למעברי אוויר מתחת לרצפה מוגבהת של האזור המחומם, מעברו האחר, הרחוק מהתנור, של האזור המחומם, נמצאת ארובה.
מערכת חימום מודרנית

התקנת החימום התת-רצפתי בבניין עם תקרות בטון מתבצעת לפני הנחת הריצוף, ולכן קל יותר להתקין חימום תת-רצפתי במהלך בניית הבית. בבית קיים התהליך כרוך בפירוק הריצוף ובהחלפתו. בשיטות בנייה בהן הריצוף מונח על גבי שלד, או רצפה צפה, כמקובל בבתים רבים באירופה ובצפון אמריקה, יש אפשרות לפרק ולהרכיב קטעי ריצוף, ולהרכיבם מחדש, דבר המאפשר גישה למערכות שמתחת לריצוף, וגם מאפשר להוסיף חימום תת-ריצפתי ללא צורך בעבודות בינוי נרחבות.
מערכת חימום מודרנית > בידוד

חלק מהחום ממערכת החימום התת-רצפתי עובר בהולכה אל החדר המחומם וחלק יורד אל הקומה שלמטה או לאדמה. רק החלק העולה לחדר תורם למשתמש והשאר אובד. שיעור ההפסד תלוי ביחס שבין המוליכות התרמית של השכבות מעל לצנרת לזו של השכבות שמתחתיה.
במקרה של רצפת בטון עם ריצוף טרצו או קרמיקה, המוליכות התרמית של השכבות היא דומה, ולכן ההפסד הוא ביחס הפוך לעובי השכבות. אם, למשל, מעל לצנרת יש עובי כולל של 5 ס"מ כולל חול, טיט ואריחים ומתחתיה יש 25 ס"מ של חול, בטון וטיח, הרי שהפסדי האנרגיה יהיו בשיעור של 5/25, כלומר כ-20%, וזאת בהנחה שמוליכות החום הממוצעת של השכבות שנמנו כאן היא דומה.
לכן נחוץ לבצע שני דברים: האחד, למקם את הצנרת גבוה ככל האפשר וזאת על מנת לשפר את נצילות החימום; ושנית, להוסיף שכבת בידוד מתחת לצנרת. במקרה של רצפה מחומרים קלים, כגון עץ, הבידוד חשוב אף יותר, משום שהעץ הוא חומר מבודד, ולכן זרימת החום כלפי מעלה חלשה יותר. כמו כן, בריצוף הנמצא ישירות על סלע או אדמה יש חשיבות להקטנת ההפסדים כי האדמה והסלע, בזכות מסתם הגדולה, בולעים הרבה חום.
הצינורות או גופי החימום יונחו על גבי שכבת בידוד שעוביה ייקבע לפי אופי השטח ותנאי הסביבה. באקלים ארץ ישראל, בקומת קרקע, בידוד בעובי 25 עד 50 מ"מ. בקומות גבוהות יותר אפשר להסתפק בבידוד של 10 עד 25 מ"מ.
מערכת חימום מודרנית > מערכת מים

התקנה אופיינית של מערכת חימום תת-רצפתי תתבצע באמצעות צינורות PEX או נחושת, או שילוב של PEX עם אלומיניום. שימוש בצינורות פלדה פוגע ביעילות משום שעובי הדופן הגבוה האופייני לפלדה, גורם להשקעת אנרגיה בחימום הצינור.
הצינורות בקוטר פנימי של 9 עד 15 מ"מ ("3/8 עד "5/8) או קוטר חיצוני נומינלי של 16 עד 20 מ"מ. צינור ארוך אחד יונח בצורה מפותלת, כך שמתקבל מרווח של 15 עד 30 ס"מ בין קטע לקטע.
מערכת חימום מודרנית > מערכת חשמלית

זו מיושמת באמצעות גופי חימום או שטיחים חשמליים הנפרשים מעל שכבת הבידוד באזור המחומם.
חסרונות

עלות התקנה גבוהה.
דרוש זמן רב - כשעה עד ארבע שעות - להגעת המערכת לטמפרטורה הרצויה. דבר הגורם לשתי תוצאות בעייתיות:
לא מתאים למבנים המאוכלסים רק חלק משעות היום (כגון משרדים, חנויות ובתי תפילה).
אם מזג האוויר מתחמם, למשל, שמש חורפית בהירה מחממת את הבית דרך חלונות גדולים, בבית יהיה חם מדי.
אפשרויות התקנה – בבנייה עם תקרות בטון, התקנת חימום תת-רצפתי אפשרית רק לפני הריצוף: במהלך הבנייה או כחלק מתהליך של החלפת הריצוף.
בבנייה שבה הריצוף מונח על גבי שלד או על רצפה צפה, מערכת חימום תת-רצפתי מפריעה לתחזוקת הרצפה והמערכות המותקנות מתחתיה. אם החלל משמש לאוורור או למיזוג, אזי התקנת החימום התת-רצפתי מפריעה גם לזרימת אוויר.
הנחת שטיח או פרקט מורידה את היעילות משום שהשטיח או הפרקט בהיותם מבודדים מקטינים את זרימת החום לחדר.
קושי בהתקנה – בהשוואה לשיטות חימום אחרות: ההתקנה פשוטה יותר מאשר מערכת מיזוג. אך קשה יותר להתקנה מאשר רדיאטורים. ובדרך כלל מסובכת יותר מאשר קמין. (תלוי באופי המבנה ובחלוקה הפנימית).
המערכת גורמת להגבהת הרצפה, ולפיכך להפסד בגובה חלל החדר. גובה הריצוף ללא חימום תת-רצפתי מוכתב למעשה על ידי מספר פריטים בודדים, למשל מקום הצטלבות של שני צינורות. ניתוב מושכל של צנרת החימום התת-רצפתי יעקוף את אותן הנקודות, כמו כן אפשר לבצע חיתוך מקומי בשכבת הבידוד. כך שבדרך כלל לא יגרע מגובה החלל.
תיקון הצנרת או גופי החימום - דבר המחייב הרמת הריצוף. המערכת רגישה לפגיעות במיוחד בפרק הזמן שבין הנחת הצנרת או הכבלים ועד גמר הריצוף. גם לאחר גמר הריצוף, קידוח ברצפה עבור מעצור לדלת או עבור מסלול למחיצת גבס, עלול לגרום לתקלה שקשה לאתר ולתקן.
בארצות קרות הרצפה נדרשת לעיתים להיות בטמפרטורה של מעל 30 מעלות צלזיוס, דבר המעודד התפתחות פטריות והזעה בכפות הרגליים. התופעה הזו, הנחשבת באירופה ובצפון אמריקה לחסרון חמור של החימום תת-רצפתי, כמעט ולא קיימת בארץ, לפחות לא בבית המבודד לפי התקן, ראו פרק בריאות ובטיחות.
בהתקנת חימום תת-רצפתי מתחת לרצפת עץ (פרקט), העץ חייב להיות יבש לחלוטין, אחרת הרצפה תתעוות.
השוואת מערכות חשמל למערכות מים > יתרונות מערכת מים

קל יותר לתמרן עם צינורות מים מאשר עם יריעות חימום חשמליות - כדי להימנע מחפיפה עם צינור אחר העלול לגרום להגבהת הריצוף, מאידך כבלי חשמל נוחים יותר לתמרון מאשר צינורות מים.
מאפשר ניצול תשתית קיימת של הסקה ברדיאטורים. התקנת חימום תת-רצפתי חשמלי בבית קיים מחייבת בדרך כלל הגדלת ההספק בלוח החשמל הדירתי, וכן מחייבת הוספת מעגלי חשמל.
מבחר זמין של אפשרויות לחימום המים, כולל תנורי הסקה הפועלים על גז, נפט או סולר, דוד חשמלי, משאבת חום, דוד עיבוי, מים ממערכת קירור של גנרטור, אנרגיה סולרית (דוד שמש).
השוואת מערכות חשמל למערכות מים > יתרונות מערכת חשמל

בקרה יעילה ופשוטה.
התקנה פשוטה יותר.
אין מערכות חיצוניות, כגון תנור הסקה ומשאבות.
אין כמעט צורך באחזקה.
בזכות קיבול החום של הרצפה, אפשר לפעמים לנצל את העובדה שכיום ברוב העולם תעריפי חשמל זולים בשעות מסוימות. האפשרות הזו קיימת במערכות מים הניזונות מדוד חשמל.
רגישות נמוכה לאיכות החשמל - אי אחידות בעצמת המתח, בתדר או בזרם אינם פוגעים בחימום. תכונה זו מאפשרת שימוש במקורות חשמל חלופיים (בשילוב עם מערכת בקרה מתאימה).
עובי יחידה עם כבלי חשמל קטן יותר מאשר קוטר צנרת מים, כך שתוספת הגובה המתקבלת עשויה להיות נמוכה יותר. מנגד, יריעות חימום חשמליות מאפשרות פחות תמרון.
קל למנוע אי-אחידות בפיזור החום, על ידי הנחת רשת צפופה של כבלי חשמל. במערכות חימום תת-רצפתי המבוססות על מים, קורה לעיתים שמורגש פס קר ליד פס חם. אמנם ניתן לשפר את אחידות פיזור החום על ידי הצמדת פסי מתכת לצינורות המים, אך זו שיטה יקרה ומסורבלת.