stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מסאהירו סאקוראי
ביוגרפיה

מסאהירו סאקוראי נולד במוסאשימוראיאמה שבטוקיו, יפן. אחת החוויות המוקדמות ביותר של סקוראי בענף משחקי הווידאו החלה כשעבד במעבדות HAL, שם יצר את הדמות קירבי בגיל 19 וביים את המשחק הראשון שלו, Kirby's Dream Land (אנ'). סקוראי עזב את HAL ב-5 באוגוסט 2003, לאחר שנמאס לו מהמשך עבודתו בפסימיות, וסיים את עבודתו בסדרת "קירבי" . "היה לי קשה לראות שבכל פעם שעשיתי משחק חדש, אנשים הניחו אוטומטית שמגיע לו המשך", העיר סקוראי בריאיון למגזין Nintendo Dream (אנ'), שבועיים לאחר שהתפטר מ-HAL. הוא הסביר כי "גם אם יש המשך, הרבה אנשים צריכים לתת את הכל כדי לייצר משחק, אבל יש אנשים שחושבים שתהליך ההמשך קורה באופן טבעי".
זמן קצר לאחר מכן, סאקוראי החל לעבוד על פרויקט עם Q Entertainment, יחד עם טטסויה מיזוגוצ'י. שיתוף פעולה זה הוביל ל-Meteos בשנת 2005, משחק פאזל עבור הנינטנדו DS. ב-30 בספטמבר 2005 הודיע סאקוראי כי הקים חברה משלו, סורה. החברה הכריזה על שתי כותרות בפיתוח אך לא נמסר מידע עליהן. באשר לעתידה של הסדרה .Super Smash Bros, נינטנדו ונשיא המעבדה של HAL, סאטורו איווטה, הבטיחו כי איטרציה מקוונת של המשחק תגיע למסוף משחקי הווידאו של קונסולת ה-Wii במהלך מסיבת העיתונאים E3 2005 של נינטנדו.
בגיליון מס' 885 של מגזין פמיצו חשף סאקוראי כי הוא ישמש כבמאי ומעצב המשחק Super Smash Bros. Brawl עבור ה-Wii. המשחק יצא לשוק בשנת 2008, לאחר שאנשים שהושאלו מ-19 אולפני מפתחים שונים סייעו בפיתוחו. סאקוראי עדכן אישית מדי יום את אתר Super Smash Bros. Brawl שנקרא Smash Bros. Dojo. החל מהשנה שקדמה לשחרורו של המשחק, הוא חשף סודות ותכני משחק דרך האתר. ל-Smash Bros. Dojo היו עדכונים שוטפים מה-22 במאי 2007 עד ה-14 באפריל 2008.
ביום העדכונים האחרון שלו, נחשף כי סאקוראי סיפק את הקול עבור המלך דידידי במשחק Kirby 64: The Crystal Shards כמו גם ב-Super Smash Bros. Brawl. הוא והחברה שלו, סורה בע"מ, לצד נינטנדו, הקימו סטודיו שנקרא פרויקט סורה, שהיה 72% בבעלות נינטנדו ו -28% בבעלות סורה בע"מ. נחשף ב- E3 2010 כי סקוראי ופרויקט סורה עבדו על Kid Icarus: Uprising עבור הנינטנדו 3DS. פרויקט סורה נסגר וסיים את הפיתוח ב-30 ביוני 2012. ב-E3 2011 הודיעה נינטנדו כי סאקוראי עובד על Super Smash Bros. for Nintendo 3DS and Wii U. סאקוראי החל בפיתוח עם שחרורו של המשחק Kid Icarus: Uprising במרץ 2012.
בפברואר 2013 אובחן סאקוראי כחולה בדלקת הגיד הסידנית ליד כתפו הימנית, מה שגרם לו לכאבים משמעותיים בכל פעם שהניע את זרועו. הוא ציין שהדבר יכול להאט את עבודתו באופן יעיל, כפי שהוא עושה כמה מהמשחקים שהוא בודק. אשתו של סקוראי, מישיקו, עבדה על ממשק המשתמש הגרפי ברבים ממשחקיו, כוללKirby Air Ride, Meteos וסדרת המשחקים .Super Smash Bros.[דרוש מקור]
בטור שנערך בינואר 2015 ב-Weekly Famitsu, רמז סאקוראי לאפשרות פרישה, והביע ספק שהוא יצליח להמשיך להכין משחקים אם הקריירה שלו תמשיך להיות מלחיצה כמו שהיא הייתה. בדצמבר 2015, סקוראי הצהיר שוב שהוא לא בטוח אם יהיה משחק נוסף בסדרת .Super Smash Bros, אך ב-8 במרץ 2018, Super Smash Bros. Ultimate הוכרז במהלך Nintendo Direct ושוחרר עבור הNintendo Switch בדצמבר 2018.
רשימת עבודות

| שנה | שם המשחק | תפקיד / ים |
| --- | --- | --- |
| 1992 | Arcana | תודה מיוחדת |
| 1992 | Kirby's Dream Land | במאי, מעצב |
| 1993 | Kirby's Adventure | במאי, מעצב |
| 1996 | Kirby Super Star | במאי |
| 1999 | .Super Smash Bros | במאי |
| 2000 | Kirby 64: The Crystal Shards | שחקן קול (המלך דידידי) |
| 2000 | Kirby Tilt 'n' Tumble | תודה מיוחדת |
| 2001 | Super Smash Bros. Melee | במאי |
| 2002 | Kirby: Nightmare in Dream Land | במאי |
| 2002 | Fire Emblem: The Binding Blade | תודה מיוחדת |
| 2003 | Kirby Air Ride | במאי |
| 2004 | Kirby & the Amazing Mirror | יועץ מיוחד |
| 2005 | Meteos | מעצב |
| 2005 | Mushiking: The King of Beetles | מעצב |
| 2008 | Super Smash Bros. Brawl | במאי, סופר עלילתי, שחקן קול (המלך דידידי) |
| 2012 | Kid Icarus: Uprising | במאי, סופר עלילתי |
| 2014 | Super Smash Bros. for Nintendo 3DS and Wii U | במאי, סופר עלילתי, שחקן קול (המלך דידידי) |
| 2018 | Super Smash Bros. Ultimate | במאי, סופר עלילתי, שחקן קול (המלך דידידי) |
הערות שוליים

↑  Macdonald, Keza (8 באוגוסט 2018). "From Kong to Kirby: Smash Bros' Masahiro Sakurai on mashing up 35 years of gaming history". The Guardian. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gomez, John (2005-09-30). "GameDAILY, Glu, Climax, Mforma, THQ Wireless & More Make Moves". GameDaily BIZ. נבדק ב-2006-05-11.
↑  "Iwata Asks: Super Smash Bros. Brawl". Nintendo of America. אורכב מ-המקור ב-2009-07-07. נבדק ב-2007-09-19.
↑  "Kid Icarus Uprising Developer Closes". IGN.
↑  Gantayat, Anoop (2011-06-08). "Smash Bros. U & 3DS development appears to be very early". andriasang.com. אורכב מ-המקור ב-2011-06-11. נבדק ב-2011-06-08.
↑  Gifford, Kevin. "Why Masahiro Sakurai's bum right arm is hindering work on the new Smash Bros". Polygon.com. נבדק ב-2013-04-19.
↑  Nakamura, Toshi (29 בינואר 2015). "Smash Bros. Could be its Creator's Last Game". Kotaku. אורכב מ-המקור ב-30 בינואר 2015. נבדק ב-30 בינואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Makuch, Eddie. "Super Smash Bros. Wii U/3DS DLC Ending Soon Director Says". GameSpot. אורכב מ-המקור ב-16 בדצמבר 2015. נבדק ב-14 בדצמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Super Smash Bros. announced for Nintendo Switch". 8 במרץ 2018. אורכב מ-המקור ב-1 במאי 2018. נבדק ב-1 במאי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Masahiro Sakurai - 5 Character Images | Behind The Voice Actors". behindthevoiceactors.comהוכחה לפי תמונת מסך של הקרדיטים{{cite web}}:  תחזוקה - ציטוט: postscript (link)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 8ef3ee32-353d-4396-a0e6-5c046e5f0f33  NDL: 01019804  VIAF: 257047143   WorldCat (עם VIAF): 257047143
משה מאיר

ערך זה עוסק בסופר ומשורר ישראלי. אם התכוונתם ליזם ותעשיין, בונה מגדל שלום מאיר, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 במאי 1961 (בן 63) ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  ישיבת בני עקיבא נתיב מאיר, ישיבת הר עציון, האוניברסיטה העברית בירושלים 
 שפות היצירה:  עברית 
 
משה מאיר (נולד ב-1961) הוא סופר, משורר, מחנך, חוקר מחשבת ישראל והוגה דעות ישראלי. מתגורר בירושלים.
פעילות

מאיר מפרסם מאמרים בנושאי הגות בעיתון "מקור ראשון" ובכתב העת "דעות". פרסם שלושה ספרי שירה, וב-2009 יצא ספר פרוזה שלו, "אבי אבי". עבודת הדוקטורט שלו עוסקת בהגותו של הרמן כהן.
מאיר היה שותף ביצירת הסרט התיעודי 'סוקרטס על למברטה', המגולל את סיפור מסעו בניסיונו לגלות את האמת בדבר נסיבות נפילתו של אביו המחנך יעקב מאיר במלחמת ששת הימים.
מאיר עוסק בהנחיית קבוצות למידה של מקורות היהדות. הוא פיתח שיטה לחשיבה קבוצתית בשם "אפרכסת", המבוססת על חשיבה פילוסופית-סוקרטית ועל החשיבה בית-מדרשית, ותכליתה לאפשר לקבוצות להתבונן במושא החשיבה שלהם מזוויות שונות. הלימוד נעשה תוך שימוש במחלוקות הפנימיות בקבוצה כמשאב להרחבת מנעד החשיבה. בסוף התהליך מתגבשות מסקנות אופרטיביות.
השקפותיו

הגותו של מאיר עוסקת בזהות דתית בתקופה המודרנית, ביחסי דת ומדינה ובהגדרת הזהות הציונית-הדתית במדינת ישראל. בין היתר עסק בהגדרת ה"חילון כתופעה פנים דתית".
לפי מאיר, חילוניות איננה מושג הפכי ומנוגד לדתיות, ושתיהן יכולות לשכון באדם אחד - "היהודי הדתי-חילוני". בנושא זה עוסק ספרו "שניים יחדיו: פילוסופיה דתית-חילונית חדשה".
מאיר הגדיר את ערך החירות העומד בבסיס התפיסה השמרנית; הסתכלות הרואה ביחיד, האטום האנושי, את מי שגלומים גם החיבורים למשפחה, לקהילה ולעם. במקום ה'אטום' (הקיים בתפיסת ה"חירות" הליברלית) ניצבת ה'מולקולה'. בהתאם לכך, "הגדרת החירות היא חירות של אדם הרקום במעגלי הזהות".
כתביו

כמעט, תל אביב: עקד, תשנ"א-1991.
סמיכות: שירים בעקבות ישעיהו, תל אביב: עקד, תשנ"ב-1992.
ספר הבית והמנוחה: שירים בעקבות ירמיהו, תל אביב: י' גולן, 1995.
אבי אבי, ירושלים: טובי, תשס"ט-2009.
שניים יחדיו: פילוסופיה דתית-חילונית חדשה, מאגנס ומכון ון־ליר, תשע”ב-2012
'קוץ ודרדר' כנרת זמורה ביתן 2013
הערות שוליים

↑  ד"ר משה מאיר, ‏"גדר על פי התהום", השילוח, 5, יולי 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007289317905171  BnF: cb16269650z (data)  GND: 1070670758  ISNI: 0000 0001 1885 9380  LCCN: nr92002792  VIAF: 22002448   WorldCat (עם VIAF): 22002448
מרסל דאדי

| --- | --- |

 לידה:  20 באוגוסט 1951 סוסה, תוניסיה 
 פטירה:  17 ביולי 1996 (בגיל 44) לונג איילנד, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 מוקד פעילות:  צרפת 
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  Sonopresse, EMI 
 פרופיל ב-IMDb
 
מרסל ירמיהו דאדי (צרפתית: Marcel Dadi; ‏20 באוגוסט 1951 – 17 ביולי 1996) היה גיטריסט צרפתי ממוצא יהודי, אשר התפרסם בזכות טכניקת נגינה וירטואוזית בסגנון Finger Picking ונספה בנסיבות טרגיות באסון התרסקות טיסת TWA 800.
חייו

דאדי נולד בעיר סוסה שבתוניסיה והיגר עם הוריו לפריז בגיל 3. בגיל 10 החל לנגן בגיטרה ולמרות שההשפעות המוזיקליות הראשונות על נגינתו היו מהרוקנרול של שנות החמישים ותחילת שנות השישים הרי שעם הזמן החל לגלות משיכה רבה יותר למוזיקת פולק (בעיקר פולק אמריקאי).
דאדי הושפע מגיטריסטים אמריקאים כמו מרל טראוויס ודוק ווטסון הנחשבים לאבות סגנון ה-Finger Picking, כמו גם ג'רי ריד אשר דאדי הקליט רבות מיצירותיו וכן צ'ט אטקינס אשר הפך את הסגנון לפופולרי בארצות הברית ומחוצה לה. בין דאדי לאטקינס נרקמו קשרי ידידות ודאדי אף כונה "צ'ט אטקינס הצרפתי".
סגנון הנגינה של Finger Picking (הנקרא בשנים האחרונות בשם פינגר סטייל Finger Style) אשר היה פופולרי בארצות הברית בקרב חובבי פולק וקאנטרי לא היה פופולרי באירופה ודאדי התפרסם שם כגיטריסט לאחר זמן רב.
למרות שדאדי לא המציא סגנון חדש אלא שכלל טכניקות נגינה של הגיטריסטים האמריקאים הרי שכן הצליח ליצור צליל ייחודי על ידי שילוב הרמוניות "אירופאיות" יותר המושפעות ממוזיקה קלאסית בסגנון שהוא בעיקרו עממי.
דאדי נהרג בהתרסקות טיסה 800 של TWA מעל לונג איילנד. הוא היה בדרכו חזרה מארצות הברית לצרפת לאחר טקס הנצחתו בהיכל התהילה של מוזיקת הקאנטרי בנאשוויל.
כיהודי, ביקר דאדי בישראל מספר פעמים, ובמותו נקבר בהר הזיתים שבירושלים.
מרסל דופרה

| --- | --- |

מרסל דיפרה
 לידה:  3 במאי 1886 רואן, צרפת 
 פטירה:  30 במאי 1971 (בגיל 85) מודון, צרפת 
 שם לידה:  Marcel Jean Jules Dupré 
 מקום קבורה:  Longs-Réages cemetery 
 מוקד פעילות:  צרפת 
 מקום לימודים:  הקונסרבטואר של פריז, תיכון פייר-קורניי 
 זרם:  מוזיקה קלאסית 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 כלי נגינה:  עוגב 
 חברת תקליטים:  מרקורי רקורדס, נקסוס, פיליפס רקורדס 
 פרסים והוקרה:  פרס רומא (1914)  אביר בלגיון הכבוד (7 באוגוסט 1923)  קצין בלגיון הכבוד (12 בינואר 1935)  מפקד בלגיון הכבוד (27 באוגוסט 1948)  אביר מפקד במסדר הקדוש גרגוריוס  קצין במסדר לאופולד 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
מרסל דוּפְּרֶה (בצרפתית: Marcel Dupré,‏ 3 במאי 1886 – 30 במאי 1971) היה נגן עוגב, פסנתרן, מלחין ופדגוג צרפתי.
קורות חייו

מרסל דופרה נולד ברואן (נורמנדי) למשפחה מוזיקלית ונחשב לילד פלא. בשנת 1904 נכנס לקונסרבטואר של פריז, שם למד אצל שארל-מארי וידור ואחרים. ב-1914 זכה דיפרה בפרס רומא על הקנטטה "פסיכה". בשנת 1936 התמנה לפרופסור לנגינה ולאלתור בעוגב בקונסרבטואר של פריז.
דופרה התפרסם בנגינה ביותר מ-2,000 רסיטלים לעוגב ברחבי אירופה, ארצות הברית ואוסטרליה, ביניהם סדרת רסיטלים בת 10 קונצרטים של מכלול יצירותיו של יוהאן סבסטיאן באך, בשנת 1930 (בקונסרבטואר) ובשנת 1931 (בארמון טרוקדרו), שתי הסדרות בנגינה בעל פה, ללא תווים.
בשנת 1934 החליף דופרה את שרל-מארי וידור כנגן עוגב בשם בלבד בכנסיית סן-סולפיס בפריז, משרה בה התמיד עד מותו בשנת 1971.
משנת 1947 עד 1954 היה מנהל הקונסרבטוריון האמריקאי, השוכן באגף לואי החמישה-עשר בטירת פונטנבלו ליד פריז. בשנת 1954 החליף דופרה את קלוד דלווינקור כמנהל הקונסרבטואר, שם נשאר עד 1956. דופרה מת ב-1971 סמוך לפריז.
כמלחין, הוציא תחת ידו קשת רחבה של יצירות ובסך הכול 65 מספרי אופוס. הוא לימד שני דורות של נגני עוגב ידועי-שם, ביניהם רולאנד פאלצ'ינלי, ז'אן לנגלה ואוליבייה מסייאן. פרט למספר יצירות משובחות לנגני עוגב שאפתנים (כגון 79 כוראלים אופוס 28) רוב המוזיקה לעוגב של דופרה נעה בדרגת הקושי מבינונית לקיצונית ואחדות מהן מציבות לנגן דרישות טכניות כמעט בלתי אפשריות (למשל, "אווקאסיון", אופוס 37, "סוויטה", אופוס 39, "שני מתווים", אופוס 41, "חיזיון" אופוס 44).
מבין יצירותיו, המושמעות והמוקלטות ביותר הן אלה שנכתבו בראשית הקריירה שלו. בתקופה זו כתב את "שלושה פרלודים ופוגות" אופוס 7 (1914), שהפרלוד הראשון והשלישי מתוכם (בייחוד זה בסול מינור, על מהירותו ועיטוריו הפנומנליים ואקורדי הדוושה שלו) הוכרזו בלתי ניתנים לנגינה על ידי לא פחות מווידור בכבודו ובעצמו. ואכן, הם קשים כל כך לביצוע, שבמשך שנים אחדות היה דופרה נגן העוגב היחיד שהצליח להשתלט עליהם.
מבחינות רבות אפשר לראות בדופרה את ה"פגניני" של העוגב - כווירטואוז ברמה הגבוהה ביותר, תרם רבות לפיתוח הטכניקה (הן במוזיקה שלו לעוגב והן ביצירותיו הפדגוגיות) אף כי, כמו פגניני, יצירותיו בלתי מוכרות יחסית למוזיקאים שאינם מנגנים בכלי שלו נכתבה המוזיקה. ביקורת הוגנת ואובייקטיבית של יצירתו המוזיקלית צריכה לקחת בחשבון את העובדה, שבמקרים מסוימים עלול הדגש על וירטואוזיות וטכניקה לפגום בתוכן ובחומר המוזיקלי. עם זאת, המוצלחות ביצירותיו ממזגות את הווירטואוזיות עם שלמות מוזיקלית ברמה גבוהה, איכויות שאפשר למצוא ביצירות כמו ה"סימפוני-פאסיון", הפרלודים ופוגות, Evocation, Esquisses וה- Cortege et Litanie.
נוסף לכתיבתו הפוריה, ערך דופרה יצירות עוגב של באך, הנדל, מוצרט, ליסט, מנדלסון, שומאן, סזר פרנק וגלאזונוב. כמו כן כתב מחקרים על אלתורי עוגב בשני כרכים (1925 ו-1937), ניתוח הרמוני (1936), קונטרפונקט (1938), פוגה (1938) וליווי מזמור גרגוריאני (1937), נוסף למסות על בניית עוגב, אקוסטיקה ופילוסופיה של המוזיקה.
אף כי הדגש שלו כמלחין היה על העוגב, רשימת יצירותיו המוזיקליות של דופרה כוללת גם יצירות לפסנתר, תזמורת ומקהלה, מוזיקה קאמרית ומספר עיבודים.
משלחת מס' 60 לתחנת החלל הבין-לאומית

חברי המשלחת
תג המשלחת
תחנת החלל בזמן פעילות המשלחת
משלחת מס' 60 (באנגלית: Expedition 60) הייתה משלחת לתחנת החלל הבין-לאומית שפעלה מ-24 ביוני 2019 ועד ל-3 באוקטובר 2019. מפקד המשלחת היה אלכסיי אובצ'ינין מרוסיה. המשלחת פעלה במשך 100 ימים.
במהלך פעילות המשלחת מתכונת תחנת החלל לא השתנתה ונותרה כפי שהייתה אחרי הוספת מודול BEAM באפריל 2016 במהלך פעילות משלחת מס' 47.
הרכב המשלחת

| שם | תפקיד | חללית הגעה | 24> 06.2019–20.07.2019 | 20> 07.2019–3.10.2019 | חללית חזרה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| רוסיה אלכסיי אובצ'ינין | מפקד המשלחת | סויוז MS-12 |  |  | סויוז MS-12 | חבר משלחת מס' 59 ו-60.  מפקד חללית "סויוז MS-12" |
| ארצות הברית ניק הייג | מהנדס טיסה | סויוז MS-12 |  |  | סויוז MS-12 | חבר משלחת מס' 59 ו-60. |
| ארצות הברית כריסטינה קוק | מהנדסת טיסה | סויוז MS-12 |  |  | סויוז MS-13 | חבר משלחת מס' 59 ו-60. |
| רוסיה אלכסנדר סקבורצוב | מהנדס טיסה | סויוז MS-13 |  |  | סויוז MS-13 | חבר משלחת מס' 60 ו-61.  מפקד חללית "סויוז MS-13" |
| איטליה לוקה פרמיטנו | מהנדס טיסה | סויוז MS-13 |  |  | סויוז MS-13 | חבר משלחת מס' 60 ו-61. |
| ארצות הברית אנדרו מורגן(אנ') | מהנדס טיסה | סויוז MS-13 |  |  | סויוז MS-15 | חבר משלחת מס' 60, 61 ו-62. |
פעילות המשלחת

פעילות המשלחת החלה ב-24 ביוני 2019 עם עזיבת חללית סויוז MS-12 בה היה חלק של משלחת מס' 59. בתחנת החלל נותר צוות של 3 אנשים.
לתחנת החלל כבר הייתה מחוברת חללית מטען פרוגרס MS-11 עם כ-2,500 ק"ג מצרכים וציוד. החללית חוברה למודול "פירס". היא התנתקה מתחנת החלל ביולי.
ב-27 ביוני שוחרר למסלול לוויין Red-Eye 1 שהגיע לתחנת החלל בחללית מטען בתקופת פעילות משלחת מס' 59.
ב-3 ביולי שוחררו למסלול לווייני VCC A, B, C שהגיעו בחללית מטען "Cygnus CRS-11". לאחר השחרור לא היה ניתן ליצור איתם קשר. באותו יום שוחררו לווייני IOD-GEMS,‏ Światowid,‏ KrakSat‏ ו-EntrySat.
ב-20 ביולי לתחנת החלל הגיעה חללית סויוז MS-13 עם חברי צוות חדשים. היא התחברה למודול "פואיסק". הרכב המשלחת גדל ל-6 אנשים.
ב-27 ביולי לתחנת החלל הגיעה חללית מטען דרגון C108 במסגרת משימה "SpaceX CRS-18". היא נלכדה על ידי זרוע רובוטי קנדארם2 וחוברה למודול "הרמוני". עם החללית הגיעו 2,312 ק"ג אספקה. עם החללית הגיעו לווייני ORCA-1, Quantum Radar 3, RFTSat, ו-NARSScube-2. לוויינים אלו הועברו על ידי הצוות לחללית מטען Cygnus CRS NG-11 ושוחררו למסלול לאחר שהיא התנתקה מתחנת החלל. חללית מטען נותקה מתחנת החלל בבאוגוסט. קליפורניה.
ב-29 ביולי חללית מטען פרוגרס MS-11 נותקה מתחנת החלל. היא החלה בירידה לכדור הארץ ונשרפה באטמוספירה.
ב-31 ביולי לתחנת החלל הגיע חללית מטען פרוגרס MS-12 עם כ-2,000 ק"ג מצרכים וציוד. החללית התחברה למודול "פירס". היא התנתקה מתחנת החלל בנובמבר.
ב-6 באוגוסט מתחנת החלל התנתקה חללית מטען Cygnus CRS NG-11. לאחר ניתוקה מתחנת החלל היא עלתה למסלול מעל לתחנת החלל והחל תהליך שחרור לוויינים שהיו עליה. ב-8 באוגוסט שוחררו למסלול לווייני AeroCube 10A, 10B. באותו יום שוחררו למסלול לוויינים ORCA-1‏, Quantum Radar 3,‏ RFTSat‏ ו-NARSScube-2 שהגיעו לחלל בחללית "דרגון C108" והועמסו על "סיגנוס" על ידי המשלחת. ב-17 בספטמבר שוחרר לוויין Seeker / Kenobi. חללית מטען החלה יריבה ממסלול בדצמבר ונשרפה באטמוספירה.
ב-21 באוגוסט הייג ומורגן ביצעו פעילות חוץ-רכבית שנמשכה כ-6.5 שעות. הם טיפלו בחיבור מודול עגינה חדש שהגיע בחללית מטען C108.
ב-24 באוגוסט בוצע ניסיון לחבר לתחנת החלל חללית סויוז MS-14 שהגיעה ללא צוות. עקב בעיה במערכת עגינה אוטומטית במודול "פואיסק" ניסיון לא הצליח וחללית התרחקה מתחנת החלל.
ב-26 באוגוסט חללית סויוז MS-13 התנתקה ממודול "זבזדה" וחוברה מחדש למודול "פואיסק" באופן ידני.
ב-27 באוגוסט חללית "סויוז MS-14" התחברה למודול "זבזדה" ללא בעיות.
ב-27 באוגוסט חללית מטען דרגון C108 שהגיעה במסגרת משימה "SpaceX CRS-18" נותקה מתחנת החלל ונחתה בהצלחה בקרבת קליפורניה.
ב-6 בספטמבר חללית "סויוז MS-14" התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ.
ב-25 בספטמבר לתחנת החלל התחברה חללית סויוז MS-15 בה היו חברי משלחת מס' 61 לתחנת החלל הבין-לאומית והזאע אל-מנסורי שהגיע לביקור קצר.
ב-28 בספטמבר לתחנת החלל הגיעה חללית מטען HTV-8. היא נלכדה על ידי זרוע רובוטי קנדארם2 וחוברה למודול "הרמוני". עם החללית הגיעו 5,300 ק"ג מטען שכלל גם 3 לוויינים: NARSSCube-1, AQT-D, RWASAT-1. טיפול במטען ושחרור לוויינים בוצע על ידי משלחת מס' 61 לתחנת החלל הבין-לאומית. החללית עזבה את תחנת החלל בנובמבר.
חברי המשלחת ביצעו מספר רב של ניסויים במהלך שהות בתחנת החלל.
ב-3 באוקטובר חללית "סויוז MS-12" התנתקה מתחנת החלל כאשר על סיפונה אובצ'ינין, הייג ואל-מנסורי. החללית נחתה בכדור הארץ באותו יום.
משלחת מס' 60 סיימה את פעילותה ואחריות על תחנת החלל הבין-לאומית עברה למשלחת מס' 61 לתחנת החלל הבין-לאומית.
הערות שוליים

↑  לוויין Red-Eye 1
↑  לווייני VCC
↑  לוויין IOD-GEMS
↑  לוויין Światowid
↑  לוויין KrakSat
↑  לוויין EntrySat
↑  לווייני AeroCube 10A, 10B
↑  לוויין ORCA-1
↑  לוויין Quantum Radar 3
↑  לוויין RFTSat
↑  לוויין NARSScube-2
↑  תיאור לוויין Seeker / Kenobi
משלחת מס' 58 לתחנת החלל הבין-לאומית

חברי המשלחת
תג המשלחת
תחנת החלל בזמן פעילות המשלחת
משלחת מס' 58 (באנגלית: Expedition 58) הייתה משלחת לתחנת החלל הבין-לאומית שפעלה מ-20 בדצמבר 2018 ועד ל-15 במרץ 2019. מפקד המשלחת היה אולג קונוננקו מרוסיה. המשלחת פעלה במשך 85 ימים.
במהלך פעילות המשלחת מתכונת תחנת החלל לא השתנתה ונותרה כפי שהייתה אחרי הוספת מודול BEAM באפריל 2016 במהלך פעילות משלחת מס' 47.
בעקבות תקלה בשיגור חללית סויוז MS-10 היה צורך לבצע שינויים במתכונת פעילות משלחות לתחנת החלל.
הרכב המשלחת

| שם | תפקיד | חללית הגעה | 20> 12.2018–15.03.2019 | חללית חזרה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| רוסיה אולג קונוננקו | מפקד המשלחת | סויוז MS-11 |  | סויוז MS-11 | חבר משלחת מס' 57, 58 ו-59. מפקד טיסה "סויוז MS-11" |
| קנדה דוויד סן-ז'אק | מהנדס טיסה | סויוז MS-11 |  | סויוז MS-11 | חבר משלחת מס' 57, 58 ו-59 |
| קנדה אן מקליין | מהנדסת טיסה | סויוז MS-11 |  | סויוז MS-11 | חבר משלחת מס' 57, 58 ו-59 |
פעילות המשלחת

פעילות המשלחת החלה ב-20 בדצמבר 2018 עם עזיבת חללית סויוז MS-09 בה היה חלק של משלחת מס' 57. באותה עת בתחנת החלל נותרו 3 אנשי צוות.
במשך פעילות המשלחת לתחנת החלל הייתה מחוברת חללית מטען פרוגרס MS-10 שהגיע ב-18 בנובמבר עם כ-2,450 ק"ג אספקה. היא התחברה למודול "זבזדה". החללית התנתקה מתחנת החלל ביוני 2019.
ב-13 בינואר 2019 התנתקה מתחנת החלל חללית מטען דרגון C112 שהגיעה ב-8 בדצמבר עם החללית הגיעו 2,573 ק"ג אספקה במשימה "SpaceX CRS-16" וחוברה למודול "הרמוני". החללית נחתה בהצחה עם 1,814 ק"ג ציוד, מסמכים ומצרכים שכבר לא היו בהם צורך.
ב-25 בינואר מתחנת החלל התנתקה חללית מטען פרוגרס MS-09 שהייתה מחוברת מיולי 2018.
ב-31 בינואר שוחררו למסלול לווייני UNITE,‏ CATsat ‏ 1, 2,‏ Delphini 1‏ ו-TechEdSat-8 שהגיעו לתחנת החלל ב-8 בדצמבר בחללית אספקה SpaceX CRS-16.
ב-8 בפברואר מתחנת החלל התנתקה חללית מטען Cygnus CRS NG-10. היא הגיעה ב-19 בנובמבר עם החללית הגיעו 3,350 ק"ג אספקה. לאחר ניתוקה מתחנת החלל מננה שוחררו למסלול לווייני Quantum Radar שהגיעו לתחנת החלל בחללית מטען דרגון C112 והועמסו על חללית סיגנוס. כמו כן שוחררו למסלול לווייני CHEFsat 2,‏ KickSat 2,‏Mysat 1. לאחר סיום פעילויות אלו החלה הורדת חללית מהמסלול שהסתיימה ב-25 בפברואר. ב-18 במרץ 105 לווייני מדגם Sprite שוחררו מ-KickSat 2.
ב-3 במרץ 2020 חללית מטען דרגון 2 C204 במשימה "SpaceX DM-1" התחברה למודול "הרמוני". זו הייתה הטיסה הראשונה של חללית מדגם חדש. בהמשך של אותו יום נפתח הפתח לתחנת החלל והחל פינוי אספקה. על החללית היו ציודים ומצרכים במשקל של 180 ק"ג. ב-8 במרץ חללית התנתקה מתחנת החלל ונחתה בהצלחה כ-320 ק"מ מפלורידה.
חברי המשלחת ביצעו מספר רב של ניסויים במהלך שהות בתחנת החלל.
ב-15 במרץ למודול "פואיסק" של תחנת החלל התחברה חללית סויוז MS-12.
משלחת מס' 58 סיימה את פעילותה ואחריות על תחנת החלל הבין-לאומית עברה למשלחת מס' 59 לתחנת החלל הבין-לאומית.
הערות שוליים

↑  לוויין UNITE
↑  שחרור לווייני CATsat
↑  שחרור לווייני Delphini 1
↑  לווייני Quantum Radar
↑  לוויין CHEFsat
↑  לוויין KickSat 2 (ב-12 בפבררואר)
↑  לוויין Mysat 1 (ב-14 בפברואר)
משלחת מס' 61 לתחנת החלל הבין-לאומית

חברי המשלחת
תג המשלחת
תחנת החלל בזמן פעילות המשלחת
משלחת מס' 61 (באנגלית: Expedition 61) הייתה משלחת לתחנת החלל הבין-לאומית שפעלה מ-3 באוקטובר 2019 ועד ל-6 בפברואר 2020. מפקד המשלחת היה לוקה פרמיטנו מאיטליה. המשלחת פעלה במשך 126 ימים.
במהלך פעילות המשלחת מתכונת תחנת החלל לא השתנתה ונותרה כפי שהייתה אחרי הוספת מודול BEAM באפריל 2016 במהלך פעילות משלחת מס' 47.
הרכב המשלחת

| שם | תפקיד | חללית הגעה | 3> 10.2019–6.02.2020 | חללית חזרה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| איטליה לוקה פרמיטנו | מפקד המשלחת | סויוז MS-13 |  | סויוז MS-13 | חבר משלחת מס' 60 ו-61. |
| רוסיה אלכסנדר סקבורצוב | מהנדס טיסה | סויוז MS-13 |  | סויוז MS-13 | חבר משלחת מס' 60 ו-61. מפקד טיסה "סויוז MS-13" |
| ארצות הברית אנדרו מורגן(אנ') | מהנדס טיסה | סויוז MS-13 |  | סויוז MS-15 | חבר משלחת מס' 60, 61 ו-61. |
| ארצות הברית כריסטינה קוק | מהנדסת טיסה | סויוז MS-12 |  | סויוז MS-13 | חבר משלחת מס' 59, 60 ו-61. |
| רוסיה אולג סקריפוצ'קה | מהנדס טיסה | סויוז MS-15 |  | סויוז MS-15 | חבר משלחת מס' 61 ו-62. מפקד טיסה "סויוז MS-15" |
| ארצות הברית ג'סיקה מאיר | מהנדסת טיסה | סויוז MS-15 |  | סויוז MS-15 | חבר משלחת מס' 61 ו-62. |
הערות שוליים

↑  לוויין RWASAT 1
↑  לוויין AQT-D
↑  לוויין NARSScube 1
↑  לווייני ORCA 2/8
↑  לוויין STPSat 4
↑  לוויין Orbital Factory 2
↑  לווייני AeroCube 14
↑  לווייני AeroCube 15
↑  לוויין SwampSat 2
↑  לוויין HuskySat 1
↑  לוויין VPM
↑  לוויין CIRiS
↑  לוויין MakerSat 1
↑  לוויין EdgeCube
↑  לוויין MiniCarb
מסאו יושידה (מהנדס גרעין)

| --- | --- |

 לידה:  17 בפברואר 1955 אוסקה, יפן 
 פטירה:  9 ביולי 2013 (בגיל 58) שינג'וקו, יפן 
 מדינה:  יפן 
 השכלה:  המכון הטכנולוגי של טוקיו 
 מעסיק:  חברת החשמל של טוקיו 
 
מסאו יושידה (ביפנית: 吉田 昌郎;‏ 17 בפברואר 1955 – 9 ביולי 2013, אוסקה, יפן) היה מהנדס גרעין, מנכ"ל החטיבה לניהול נכסי גרעין של חברת החשמל של טוקיו (TEPCO) ביפן. הוא שימש כמנהל מפעל במהלך האסון הגרעיני בפוקושימה, כששיחק תפקיד משמעותי בהפרת הוראות מטה החברה להפסיק להשתמש במי ים לצורך קירור הכורים.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ביוגרפיה > האסון

לדברי פיזיקאי הגרעין ד"ר מיצ'יו קאקו, ההחלטה להשתמש במי ים מנעה משמעותית אסון גדול יותר. ללא המאמץ האחרון להשתמש במי ים לקירור הכור, עלול היה להתרחש אסון גדול בהרבה שהיה יכול לזהם חלק ניכר מצפון יפן. יושידה הצליח לרכוש את אמונו של ראש הממשלה נאוטו קאן, אותו פגש יום לאחר הצונאמי בסיור במפעל. שניהם למדו במכון הטכנולוגי של טוקיו.
ב-12 במרץ 2011, כ-28 שעות לאחר שהצונאמי התרחש, הורו יושידה ומנהלים אחרים בחברת TEPCO לעובדים להתחיל להזריק מי ים לכור מספר 1 כדי למנוע מהכור להתחמם יתר על המידה ולהתמוסס. אך כעבור 21 דקות המנהלים הורו ליושידה להפסיק את הפעולה. יושידה בחר להתעלם מהפקודה והורה לעובדי המפעל להמשיך. בשעה 20:05 באותו הלילה הורתה ממשלת יפן להזרים מי ים ליחידה 1. בשבוע של 7 ביוני 2011, חברת החשמל של טוקיו נזפה ביושידה על כך שהוא לא ציית לצו ולא דיווח קודם.
יושידה אובחן כחולה בסרטן הוושט. הוא פרש מתפקידו כמנהל המפעל בתחילת דצמבר 2012. הוא עבר ניתוח ובהמשך לקה בשבץ מוחי לא קטלני.
יושידה נפטר ב-9 ביולי 2013. הוא היה בן 58 והותיר אחריו את אשתו יוקו ושלושת בניו. "אם יושידה לא היה שם, האסון יכול היה להיות הרבה יותר גרוע", אמר רייקו האצ'יסוקה, ראש קבוצת עסקים בעיירה אוקומה הסמוכה. ראש הממשלה לשעבר נאוטו קאן כתב בטוויטר, "אני משתחווה בכבוד למנהיגותו ולקבלת החלטותיו".
ראו גם

פוקושימה 50
תחנת הכוח הגרעינית פוקושימה 2