מניעת התאבדות
סוגי מניעה > מניעה ראשונית

טיוב של מסד נתונים ארצי: מסד נתונים המתעדכן באופן שוטף אמור להוות בסיס לאפיון ואיתור של קבוצות סיכון המתהוות מעת לעת והפניית משאבים לטיפול ספציפי המותאם לקבוצות אלה חשיבות נוספת של מסד נתונים כזה היא בכך שניתן ללמוד ממנו על שינויים בדפוסי ההתאבדות של אוכלוסיות בסיכון לאורך תקופות שונות בשנה, בשבוע ואף בשעות היום השונות.
איתור אוכלוסיות בסיכון גבוה: חלק מהאוכלוסיות בסיכון גבוה הוא תלוי חברה. כך למשל בחברה הישראלית, אוכלוסיית החיילים (בעיקר בשנה הראשונה לשירות) היא קבוצה בסיכון גבוה להתאבדות, זאת בשל הנגישות הגבוהה יחסית לנשק חם, והקושי להסתגל לדרישות המסגרת הצבאית. בחברות אחרות ישנן קבוצות סיכון אחרות, תלויות מצב כלכלי (עוני, קשיי קיום ואי ודאות כלכלית אישית), חברתי (בדידות חוויה של כישלון בחיים) או אישי (קיום מחלות שונות, חוסן אישי). איתור של אוכלוסיות בסיכון גבוה מתבצע באמצעים פורמליים (לדוגמה - רופא המשפחה שואל את המטופל שאלות מתוך שאלון קליני לאיתור אובדנות), או באופן לא פורמלי, באמצעות שומרי סף (ראה פירוט להלן). קבוצות נוספות בסיכון גבוה יכולות להיות קבוצות של בעלי מקצועות מסוימים כמו שוטרים וכבאים, אנשים בעלי מעמד חברתי מסוים כמו פליטים ומהגרים. במקרים רבים ישנם שילובים של גורמי סיכון שונים.
שומרי סף (Gatekeepers): שומרי סף הם אנשים שהוכשרו במיוחד כדי לאתר אנשים בסיכון להתאבדות בקרב הקבוצה החברתית אליה הם שייכים (יחידה צבאית, כיתה בבית הספר, וכדומה). שומרי סף מוכשרים כדי לאתר אנשים במצבי סיכון שונים (למשל ילד בכיתה שמשפחתו חוותה אובדן לאחרונה), ולהנגיש לו בצורה לא פורמלית וחברית אפשרויות תמיכה ועזרה. בעולם התפתחו תוכניות להכשרת שומרי סף שתיים מהבולטות שבהן הן: ASIST (Applied Suicide (Intervention living works Skills Training והשנייה היא QPR (Question Presude Refer).
התאבדות בתקשורת: סיקור של נושאים הקשורים להתאבדות יכול לסייע במניעה ראשונית של התאבדות בשתי רמות:
1. העלאת מודעות להתאבדות באופן כללי ולמחיר הכבד שהיא גובה מהחברה. הכוונה כאן היא לחשיפה של סוגיות הקשורות להתאבדות באופן כללי ופחות לסיקור של אירועי התאבדות ספציפיים. ועוד. חשיבות העניין היא בכך שהדיבור על העניין יכול להפחית את הטאבו שסביב העיסוק בהתאבדות והסטיגמה הקשה ממנה נפגעים חלק משאירי ההתאבדות (אברהמי, 2013) וכך להפחית את הבידוד החברתי בו נתונים אנשים עם נטייה אובדנית. חשיבות נוספת היא בהדגשת המחירים החברתיים והכלכליים של התאבדות והשארת הנושא בסדר היום החברתי כלכלי של המדינה. ארגון הבריאות העולמי והארגון הבינלאומי למניעת התאבדות יוזמים יחד את היום העולמי למניעת התאבדויות המצוין מדי 10 בספטמבר בתהלוכות, ימי עיון ועוד.
2. דיווח חדשותי על התאבדויות: גם סיקור של אירועים ספציפיים יכול לתרום למניעת התאבדות, אם הוא נעשה בצורה אחראית קיימים קווים מנחים רצויים לדיווח חדשותי אחראי אודות התאבדות. אלה מתבססים על ממצאי מחקרים המצביעים על כך שהאדרת המעשה האובדני ומבצעו (בעיקר אם מדובר באדם מפורסם) עלולה להביא עמה גל חיקויים של המעשה, דבר שידוע בשם אפקט ורתר..
צמצום זמינותם של אמצעים קטלניים: שני סוגי אמצעים קטלניים שבהם מרוכז מאמץ המניעה הם נשק חם לסוגיו (אקדחים, רובים וכדומה) וכן תרופות ורעלים. על פי מחקרים ומתכנני מדיניות בריאות, הגבלת אמצעים מסוכנים עוזרת בהפחתת שיעורי התאבדויות בכך שהיא מונעת את האפשרות לבצע את ההתאבדות. נשק חם הוא אחד מאמצעי ההתאבדות הזמינים, לא רק לחיילים, אלא גם למשרתים בתפקידים אזרחיים שונים (שומרים, מאבטחים, שוטרים ועוד). זמינותו וקטלניותו של אמצעי זה גורמים לכך שמי שחשופים לנשק נמצאים במקרים רבים בסיכון מוגבר לאובדנות. הניסיון בצה"ל הצביע על כך שהגבלות על נשיאת נשק אישי שהוחלו על חיילים המשרתים בתפקידים או ביחידות לא קרביות, גרמה לירידה מובהקת בשיעור ההתאבדות בצה"ל. כשמדובר בתרופות, ישנן תרופות שונות העלולות לשמש אנשים בניסיון להתאבד. כדי להתמודד עם סכנה זו מקובל במדינות שונות בעולם להגביל את גודל האריזות של תרופות מסוימות, העלולות לשמש להתאבדות.
נקודות חמות (Hot Spots): המושג נקודות חמות מתאר אתרים שהפכו יעד פופולרי למתאבדים. אחת הדוגמאות המפורסמות בעולם לאתר כזה היא גשר שער הזהב בסן פרנסיסקו ארצות הברית. קיימות ראיות חזקות המצביעות כי הגבלת גישה למקומות מהם ניתן לבצע התאבדויות כמו גשרים,צוקים, תהומות, ומבנים גבוהים מפחיתה את שיעורי ההתאבדויות. הצבת שלטים או הגברת פיקוח באזורים אלו הוכחה כיעילה פחות. בעולם מותקנים אמצעים שונים למניעת התאבדות גם במקומות שלא הפכו לנקודות חמות, אך יש סכנה שאדם ינסה להתאבד מהן. בחלק מהמקרים מדובר פשוט במעקות גבוהים המונעים אפשרות של טיפוס עליהן וקפיצה מהן, בחלק מהמקרים מדובר ברשתות המותקנות מתחת גשרים ועוד.
קווים חמים (Hotline): קו חם הוא קו טלפון שאליו יכול כל אדם במדינה להתקשר כדי לקבל תמיכה. בעולם הרחב קיימים שירותים מגוונים מאוד בתחום זה, המופעלים בחלק מהמקרים על ידי מתנדבים שעברו הכשרה. בנוסף לקווים חמים טלפוניים התפתחו בעולם גם שירותי תקשורת באינטרנט המבוססים על צ'טים, על פורומים לתמיכה נפשית ובשנים האחרונות גם על שימוש באפליקציות ייעודיות. בישראל מפעילה שירות כזה אגודת ער"ן (עזרה ראשונה נפשית). אף ששירותי ערן אינם פונים ספציפית לאנשים במצב אובדני. שירות נוסף הקיים בישראל ופונה בעיקר לאוכלוסייה במצב אובדני הוא ארגון סה"ר (סיוע והקשבה ברשת). הארגון מפעיל צ'טים ודרכי תקשורת אישית מקוונת לצד שירות טלפוני. סוג חדש יחסית של קווים חמים משתמש באפליקציות שמטרתן לאפשר דיווח מהיר ויעיל לאדם הנמצא בסכנה מיידית לפעולה אובדנית. היתרון של אפליקציות כאלה הוא בתגובה המהירה והממוקדת המאפשרת בחלק מהמקרים למנוע מוות או פגיעה חמורה. כיוון שמדובר בטכנולוגיה חדשה יחסית (בת שנים ספורות) עדיין אין מידע על יעילות האפליקציות הללו.
חקיקה: חקיקה יכולה להסדיר סטנדרטים שונים הנוגעים לתכנון של מבנים שעלולים לשמש כנקודות חמות. רמה אחרת של פעולת חקיקה נוגעת לשידול אדם להתאבדות (לרבות מתן מידע על אמצעי התאבדות, מתן גישה לאמצעי התאבדות או עידוד בהחלטה להתאבד). בישראל ובמדינות אחרות בעולם פעולה זו היא עבירה פלילית לפי סעיף 302 לחוק העונשין.
שימוש בתוכנות מחשב: תוכנות מחשב הסורקות את רשת האינטרנט ובעיקר רשתות חברתיות יכולות לאתר מילות מפתח המעידות על חשיבה אובדנית. השימוש בתוכנה כזו לצורך מניעה ראשונית הוא רעיון חדש יחסית ועדיין אין מחקרים שבחנו את יעילות השיטה.