שפלת עשב-מיטשל
פלורה

כאמור, שפלת עשב-מיטשל מתאפיינת במישורי סוואנה נטולי עצים ברובם. הסיבה לכך היא קרקעית החימר של השפלה אשר מונעת צמיחה של עצים בשל הביקוע של הקרקע הגורם לשבירת מערכת השורשים האופקית של העץ. העשבים באזור בניגוד לכך, מתאפיינים בדרך כלל במערכת שורשים אנכית שאינה מושפעת ברצינות מביקוע האדמה. העשב הנפוץ ביותר באזור הוא הסוג עשב מיטשל (Astrebla), שקרוי באנגלית על שם מגלהו, סר תומאס מיטשל. עשב זה גדל בפיזור יחסית, יש לו קוטר של כ-20 ס"מ, גובה של חצי מטר ושורשים שמגיעים לעומק של למעלה ממטר ומאפשרים לו גישה ללחות שבעומק האדמה. ישנם ארבעה מינים של עשב מיטשל אשר כולם מצויים גם בשפלה זאת: מיטשל מתולתל (Astrebla lappacea; המין המזין ביותר), מיטשל חישוק (Astrebla elymoides), מיטשל שעורה (Astrebla pectinata) ומיטשל שור (Astrebla squarrosa). כל המינים בעלי תוחלת חיים ארוכה מאוד ביחס לעשבים (עד 30 שנה), והם עמידים בדרך כלל למרעה של בקר לבצורת ולשריפות בשל מערכת השורשים הענפה שלהם. בסוואנה ישנם מיני עשבים פחות דומיננטיים כדוגמת עשב הספיניפקס (בעיקר מהמין "Triodia pungens"), שגדל כמו פקעות כדוריות ואופייני יותר לאזורים המדבריים של אוסטרליה.
אף על פי שאין הרבה עצים ברחבי השפלה (בדומה לסוואנות אחרות בעולם כמו הסרנגטי), סמוך לאגני ניקוז, לאגמים, לביצות וכן בסמוך לנתיבי מים שמוצפים מעת לעת, ישנם חורשים פתוחים של מיני אקליפטוס כדוגמת אקליפטוס פרוינוסה, אקליפטוס פופולנה, אקליפטוס המקור, אקליפטוס קולאבה, אקליפטוס כסוף-עלים ואקליפטוס לוקופילה, שיטה (בעיקר מהמינים: בריגלו ושיטה מצחינה), ומיני שיחים כדוגמת כף אווז, הדס דבשי (Melaleuca), שיח אמו (Eremophila) ושיח כחול (Chenopodium auricomum). על פני הסוואנה ישנם לפחות 10 צמחים אנדמיים.
האיום העיקרי על הפלורה בשפלה היא מצד מינים פולשים, שהבולט שבהם הוא השיטה קוצנית (Acacia nilotica); השיטה הקוצנית היא מין שיח-עץ גדול שמסוגל לסבול את הביקוע של קרקעית החימר בסוואנה, ויחד עם חוסר תחרות מצד עצים אחרים היא הפכה למין פולש ואגרסיבי המהווה בעיה רצינית מאוד בשטחי השפלה שבקווינסלנד, משום שהשורשים הגדולים שלה מונעים מהעשבים המקומיים גישה למים ולאור השמש. השיטה הובאה לראשונה לאזור על ידי האדם בשנת 1900 כדי לספק צל ומזון לעדרי הבקר והצאן, והיא התפשטה אף יותר בעזרתם של רועי העדרים. בעוד שזרעי השיטה נשחתים במערכת העיכול של הכבשים, אצל הבקר הזרעים יוצאים שלמים לאחר העיכול, כך שהבקר מהווה גורם נוסף להפצת השיטה במקום להגביל אותה.
כיום השיטה הקוצנית מכסה כ-7 מיליון דונם בשפלה, וכחצי מיליון דונם מתוכם כבר אינם משמשים למרעה כתוצאה מכך. העלויות הכלכליות והאקולוגיות של פלישת השיטה גבוהות מאוד, וההערכות אחרונות מצביעות על אובדן של 5 מיליון דולר לשנה בשל איבוד שטחי מרעה, בנוסף לעוד 4 מיליון דולר שמוקדשים עבור ניסיונות לשליטה בשיטה. ישנם כ-5 אזורי ליבה של השיטה ברחבי קווינסלנד שהמיגור שלה באזורים אלה אינו מעשי מבחינה כלכלית והמאמץ העיקרי לשלוט בה הוא על ידי מחקרים למציאת מדבירים ביולוגים.

המימוזה (Mimosa) הוא מין של שיח קוצני פולשני שכרגע אמנם אינו מוגדר כאיום משמעותי, אך גם לו יש פוטנציאל להתפשט על פני שטחי מרעה גדולים במקרים של חוסר בקרה עליו. בנוסף לכך, בשנות ה-70 נשתלו באזור שטחים שלמים של עשב בופלו על חשבון העשב המקומי וישנם עדיין מינים אקזוטיים שמובאים לאזור בתמיכה של חלק מרשויות השימור האוסטרליות כגון: אטד אפריקני (Lycium ferocissimum), אשל הפרקים, תפוח סיני (Ziziyphus mauritiana), שיח כאב-בטן (Jatropha gossypifolia), ספורובולוס נאטאל (Sporobolus natalensis), אולומוס פירמידליס (Ulmus pyramidalis), פיגנוט (Hyptis suaveolens), פרוסופיס (Prosopis), פרג מקסיקני (Argemone ochroleuca), אמא של אלף (Bryophyllum tubiflorum), פאלו ורדה (Parkinsonia aculeata), עשב סנטה-מריה (Parthenium hysterophorus) וגפן גומי (Cryptostegia grandiflora). לטווח הארוך הפולשנות של מינים אלו עשויה להשפיע גם על עולם החי שבאזור.