stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שלמה לוריא
דרכו בפסיקת הלכה

מהרש"ל היה מעמיק ביותר בנידוני הלכה, וכתב על עצמו כי קודם שפסק הלכה, ”דרשתי וחקרתי היטב בשבע חקירות ובשבע בדיקות אחר כל מקור וחוצב ההלכה בתכלית היגיעה והעיון ובמעט שינה, ברוב שיחי עם חברי ותלמידי יותר מכולם; ... לא הנחתי שום מחבר שלא עסקתי בעיוני קודם חיתום גזר דין”. את חיבורו ההלכתי, "ים של שלמה", כתב במשך שנים ארוכות. בהקדמתו הוא מספר: ”...התחלתי לחבר מסכת יבמות, ובשתי שנים לא הגעתי אלא לחצי המסכתא; ועל כתובות יגעתי שנה תמימה, ולא הגעתי אלא לשני פרקים; ו[ב]פרק 'מצוות חליצה' עסקתי חצי שנה ויותר”.
מהרש"ל לא ראה בעין יפה קודיפיקציה הלכתית מוחלטת, שאין מקום לערער עליה; מסיבה זו מתח ביקורת על ספרי הרמב"ם ועל חיבורי גדולי דורו, השולחן ערוך והגהות הרמ"א עליו, וטען כנגדם שאין לפסוק הלכה בקצרה בלא לבאר את מקורות הפסק. בשונה משיטתם, הוא בספרו הביא את שיטות כל הפוסקים הדנים באותו העניין, ”קדמאי אמצעי ובתראי, פוסקים ומחברים ומנהגים, הלכה, בעלי תשובות, כתבים, אגרת, קובצים וליקוטים, כדי שלא יבוא בעל דין לחלוק ולומר: ... אלמלי ראה מחבר זה דברי הספר או אגרת תשובה של הרב ההוא, לא נקט לבו לחלוק, ובוודאי היה חוזר מדבריו. ובזאת יראתי והבאתי כל הדעות, קדמאי דקדמאי ובתראי דבתראי, בלי נשאר אחד מהם, מן כל הראיות שלי באר היטב - ולא נשאתי פנים לשום אחד מהם...”.
עוד כתב כנגד ה"שולחן ערוך" של רבי יוסף קארו, וחלק על דרכו לפסוק הלכה לפי זהות הפוסק ולא לפי אומדן שכלי של דבריו; רבי יוסף קארו סמך ללא יוצא מן הכלל על הרי"ף,  הרמב"ם והרא"ש, אולם המהרש"ל טען כי מאז חיתום התלמוד אין שום חיוב להיצמד לפסיקה של רב מסוים אלא עדיף לשקול את דברי כל אחד ולהכריע בכל מקרה לגופו לפי ראות עיני הפוסק. בדרך זו נהג המהרש"ל גם בספרו. הוא הוסיף וכתב שכיוון שלפי הקבלה היו כל נשמות עם ישראל נוכחות במעמד הר סיני בעת קבלת התורה, הרי שלכל אחד יש את הזכות והיכולת ללמוד את התורה לפי הבנתו (בהתאם לדברי חז"ל בספרות התנאים והאמוראים, שמהם אין לסטות) ולפסוק הלכה לפי שיקול הדעת. 
בהתאם לדעתו, כתב גם כי כאשר הלכה מסוימת לא נפסקה בתלמוד, או שהסתפקו בה אמוראים ולא העלו מסקנא ברורה בנידון, הרי לכל חכם ישנה רשות להביא ראיה להכרעת הספק, ואם ראיתו נכונה יש לנהוג בהתאם לדעתו. אולם כאשר התלמוד עצמו מניח את השאלה ב"תיקו" - הרי זאת משום שלדעתו אין כל פתרון לבעיה זו, וממילא אין להכריע בספק זה אפילו בראיות גמורות ממשנה וברייתא או מסברא, לפי שהכרעה זו היא כנגד דעת עורכי התלמוד, רבינא ורב אשי.
כתביו > חכמת שלמה

בספרו "חכמת שלמה" מצויים תיקוני גרסאות לתלמוד הבבלי לאור עיוניו בו. הספר נדפס לראשונה בשנת 1581 או 1587, ומאז מהדורת אמשטרדם תקט"ו בכל מהדורות התלמוד הבבלי שבדפוס. במהדורתו המקורית כלל הספר הגהות רבות מאלו שבדפוסי התלמוד, ואולם לאחר שתוקן חלק מטקסט התלמוד לפי הגהותיו, הושמטו אותן הגהות מהספר שנדפס בסוף כל מסכת ולכן הספר שלפנינו מצומק יחסית לגרסת המקור. לעיתים נגרמו שגיאות בשל העתקה לקויה של גרסאותיו, או תיקון טעויות בשורה אחרת מזו שאליה התכוון רש"ל.
היינריך גרץ מכנה את רש"ל לאור חידושיו ופלפוליו, ”רבנו תם של המאה ה-16”, ואולם לדעת אייזיק הירש וייס, הגדרה זו חוטאת לאמת, כי בניגוד לשיטתו העיונית של רבנו תם שהשתדל להעמיד את גרסאות הגמרא שלפניו וליישבן, ברר רש"ל בין הגרסאות וקבע את נוסח הגמרא לפי עיונו.
כתביו > ים של שלמה

המהרש"ל תכנן את כתיבת הספר "ים של שלמה" כספר מסכם לפסיקת הלכה, על פי סדר מסכתות הגמרא.
חיבורו בוחן את הנושאים החל ממקורותיהם הראשוניים, דרך הראשונים ועד למנהגים שבתקופתו. לדעתו חתימת התלמוד היא התקופה הקובעת שאין לחלוק על חכמים שחיו לפניה, אך אין בעיה לחלוק על מי שחי אחריה. לפיכך, לא נמנע מלחלוק גם על ראשונים.
מאפיין נוסף שמצוי בכל כתביו וכן בכתבי תלמידיו הוא החשיבות שהוא נותן למנהגי אשכנז כמרכיב בשיקולי פסיקת ההלכה.
בשל ההיקף העצום של העבודה, לא הצליח המהרש"ל לסיים את החיבור על כל הש"ס, ובהקדמתו למסכת יבמות הוא כותב:
כשתי שנים לא הגעתי במסכת יבמות אלא לחצי המסכת, ועל כתובות יגעתי שנה תמימה ולא הגעתי אלא לשני פרקים, ובפרק מצות חליצה עסקתי חצי שנה
למרות שמטרתו המקורית של המהרש"ל הייתה לכתוב ספר הלכה, כיום הוא נלמד בעיקר כספר פרשנות על הגמרא, וההתייחסות אליו כפוסק היא שולית יחסית.
לא כל החיבור הגיע לידינו. שבע מסכתות נמצאות בידינו, ואף בהן ישנם חלקים חסרים: ביצה, יבמות, כתובות, גיטין, קידושין, בבא קמא וחולין. כמו כן, ברור מכתביו ומציטוטי תלמידיו שנכתב פירוש על עוד 9 מסכתות, שזהותן נתונה במחלוקת בין החוקרים. בספרייה הלאומית קיים כתב יד של חיבור על בבא בתרא שמשערים שהוא ים של שלמה. ישנן גם שמועות על גילוי ים של שלמה על מסכת שבת, אחת המסכתות שספרו ים של שלמה עליהן מצוטט בכתביו, אך הן לא הוכחו.
התקבלות הספר הייתה הדרגתית, כאשר הדפסתו הראשונה הייתה הדפסת החלק על בבא קמא בלבד בשנת שע"ו (1616) בפראג, כאשר המו"ל היה אליעזר אלטשול. ספרי ים של שלמה על מסכתות ביצה וחולין נדפסו בקרקוב בשנים שצ"ג - שצ"ו (1636-1633). שאר הספר נדפס מאה שנים לאחר מכן, במספר דפוסים בגרמניה של המאה ה-18. זאת בניגוד להדפסת חכמת שלמה, תשובות המהרש"ל ושערי דורא זמן קצר יחסית לאחר כתיבתם.
כתביו > ספריו האחרים

כמו כן, כתב המהרש"ל שו"ת "תשובות מהרש"ל", שמצוטט רבות על ידי הפוסקים המאוחרים לו; הגהות על פירוש רש"י לתורה בשם "יריעות שלמה"; הגהות על ספר "שערי דורא" לר' יצחק מדורא בשם "עטרת שלמה"; הגהות על הסמ"ג בשם "עמודי שלמה"; וכן הגהות על הטור.
כתב גם זמירות לשבת ולמוצאי שבת יחד עם פירוש עליהן. בפירושו כלולים גם הלכות ומנהגים רבים, כגון המנהג לארח תלמידי ישיבה לסעודות שבת.
חיבר גם כתבים בקבלה: פירוש על האילן הגדול שמבוסס על שערי אורה, פירוש על פרק ס"ז בתהילים בשם מנורת זהב טהור (שייתכן שהוא היצירה היחידה של המהרש"ל שיצאה לאור בחייו), וכן קטעים קבליים בזמירות שכתב.
ראו גם

רבי אברהם מוכר ירקות
לקריאה נוספת

מאיר רפלד, המהרש"ל וספרו 'ים של שלמה', מרכז שפירא, תשפ"ב (מבוסס על הדוקטורט של המחבר)
צבי לרר, "תולדות רבינו המהרש"ל", שאלות ותשובות מהרש"ל, ירושלים: זיכרון אהרן, תשע"ט
שמחה אסף, משהו לתולדות מהרש"ל, ספר היובל ללוי גינצבורג, עמ' מה.
יצחק רון, מהדורת התלמוד שהגיה מהרש"ל, עלי ספר טו (תשמ"ח-תשמ"ט) 65-104; טז (תש"ן) 128
שמואל אבא הורודצקי, כרם שלמה - תולדות רבנו שלמה לוריא
אריך פון שטרוהיים

| --- | --- |

 לידה:  22 בספטמבר 1885 וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  12 במאי 1957 (בגיל 71) בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה, אִיוְולִי֫ן, צרפת 
 שם לידה:  Erich Oswald Stroheim 
 סוגה מועדפת:  סרט אילם 
 מדינה:  ארצות הברית, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 תקופת הפעילות:  1914–1955 (כ־41 שנים) 
 בן או בת זוג:  Valerie Germonprez (1919–?) 
 צאצאים:  Erich von Stroheim Jr., Josef von Stroheim 
 פרסים והוקרה:  אביר בלגיון הכבוד (13 בפברואר 1957)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 פרופיל ב-IMDb
 
אריך פון שטרוהיים (בגרמנית: Erich von Stroheim;‏ 22 בספטמבר 1885 - 12 במאי 1957) היה במאי ראינוע, שחקן ומפיק יהודי-אוסטרי-אמריקאי הידוע בשל נטייתו לשחק תפקידי נבלים ובשל תפקידיו בהם שיחק גרמני אכזר או מתנשא.
ראשית חייו

הרקע הביוגרפי של שטרוהיים לוקה בערפול מכוון. הביוגרפים שלו סבורים כיום כי הוא נולד בווינה, באימפריה האוסטרו הונגרית, בשנת 1885, כבנם של בנו שטרוהיים, כובען יהודי מן המעמד הבינוני, וג'ואנה בונדי, יהודייה אף היא. שטרוהיים עצמו טען כי הוא הרוזן אריך אוסוואלד האנס קארל מריה פון שטרוהיים פון נורדנוולד, נצר לאצולה האוסטרית, בדומה לטיפוסים אותם שיחק על המסך.
ז'אן רנואר כותב בזיכרונותיו כי "שטרוהיים בקושי דיבר גרמנית. היה עליו ללמוד את שורותיו כילד הלומד שפה זרה". בשלב מאוחר בחייו, עת התגורר באירופה טען שטרוהיים כי "שכח" את שפת אמו. על כל פנים, שטרוהיים היגר לארצות הברית בשנת 1909, ובשנת 1914 החל לעבוד בהוליווד.
קריירה מקצועית

הוא החל לעבוד בסרטים בתפקידים קטנים, וכיועץ לאופנה ולתרבות הגרמנית. סרטו הראשון היה "נער הכפר" בשנת 1915 אך הוא לא נרשם בכותרות הסרט כבמאי. עבודתו הרשמית הראשונה כבמאי הייתה בסרט בשם "היידלברג הזקן". החל לעבוד עם דייוויד לוולין וורק גריפית' וקיבל תפקידים קטנים בסרטיו הגדולים "הולדתה של אומה" ו"אי-סובלנות". בשנים אלו, שבהן עמדה ארצות הברית על סף הצטרפות למלחמת העולם הראשונה לצד מדינות ההסכמה ולאחר מכן הצטרפה ללוחמה פעילה, החל גל של סרטים פטריוטיים, אשר הציגו את הגרמני כנבל. שטרוהיים הצטרף לגל זה, ויצר מספר סרטים מסוג זה, ביניהם "סילביה מן השירות החשאי" ו"ההוני שמבפנים". במיוחד זכור הסרט "לב האנושות" בו השליך שטרוהיים, הלבוש כקצין גרמני, תינוק מן החלון, בשל העובדה כי בכיו של התינוק מפריע לו לאנוס את אם התינוק, אחות רחמנייה. תפקידים מסוג זה הוציאו לו שם רע בגרמניה, והוא נחשב שם לאישיות בלתי רצויה עד ליום מותו.
לאחר המלחמה המשיך שטרוהיים לכתוב ולעבוד ובתחילה ביים תסריט שכתב בשם "בעלים עוורים" (1919). עד מהרה התגלה כי שטרוהיים בעל יכולת להעביר לקהל האמריקני נושאים שעסקו במיניות (ולעיתים במיניות מעוותת), ובניוון והדקדנס שנחשבו לנחלת התרבות האירופית, באופן שתאם את רוח התקופה.
כבמאי היה ידוע כדיקטטור ובעל דרישות יוצאות דופן, ולרוב יצר ניכור בינו ובין שחקניו. הוא היה אחד מהראשונים שמילאו את הסטריאוטיפ של האמן העריץ הטווטוני. לרוב חבש מונוקל (משקף), ונשא שוט רכיבה בעת שביים. עבודתו הידועה ביותר כבמאי הייתה הסרט תאוות בצע משנת 1924, שבו כיכבה כוכבת הזמנים ההם זאסו פיטס. הסרט עסק בזוג תמים שחייו נהפכים על פיהם בשל זכייה בהגרלה, וכיום נותרו ממנו אך קטעים. הסרט כלל סצנות מסובכות ויקרות שצולמו ב"עמק המוות" בקליפורניה, קוצץ מאוד על ידי האולפנים בטרם יצא למסכים (היצירה המקורית שיצאה מתחת ידו של שטרוהיים ארכה שמונה שעות. הגרסה שיצאה אל המסכים ארכה 110 דקות), ולא הצליח להחזיר את ההוצאה בקופות. עם כל זאת נחשב הסרט עד היום ליצירת מופת.
נטיותיו הדיקטטוריות, ותשומת לבו הגדולה לפרטים (כך, למשל, כאשר ביים סרט תקופתי התעקש כי שחקניו ילבשו בגדים תחתונים בסגנון אותה התקופה, על מנת שיבינו את הרגשת הדמויות שהם משחקים עד תומה), גרמו לו להיות בחיכוך עם האולפנים הגדולים. לעיתים יצרו דרישותיו יוצאות הדופן נטל כספי על ההפקה, (כגון דרישתו לצלם מחדש סצנת המונים יקרה המתרחשת במסעדה, רק בשל העובדה שאחד השחקנים, ברקע, ששיחק מלצר, לא לבש כפפות לבנות). מוניטין אלו שיצאו לו הביאו לירידה בדרישה לשירותיו כבמאי. סרטיו מאותה התקופה כוללים את "האלמנה העליזה" ו "מארש החתונה". סרטים אלו נעשו בראוותנות ובבזבזנות תוך חיכוך מתמיד עם ראשי האולפנים הגדולים, בהם לואי ב. מאייר.
סרטו "המלכה קלי" סיים את הקריירה שלו כבמאי, ונראה שפגע גם בקריירה של כוכבת הסרט, גלוריה סוונסון. הוא פוטר מן הסרט באמצע ההפקה, ולאחר מכן ביים רק עוד שני סרטים. ב-1937 עזב את ארצות הברית, ועבר להתגורר בצרפת.
מבמאי לשחקן

בצר לו, פנה אל המשחק. ב-1932 שיחק בסרט "כפי שתרצה בי" לצידה של גרטה גארבו. הוא ידוע ביותר בשל תפקידו בסרטו של ז'אן רנואר האשליה הגדולה. ביצירה אנטי מלחמתית ידועה זו, משנת 1937, שיחק טייס גרמני בן האצולה בשם פון ראופנשטיין.
תבוסת צרפת במלחמת העולם השנייה גרמה לשטרוהיים לחזור לארצות הברית כיוון שהיה ב"רשימה השחורה" של הנאצים, הן בשל הדמויות ששיחק, והן בשל מוצאו היהודי.
הבמאי בילי ויילדר השתמש בו לכמה מסרטיו. בסרט "חמישה קברים לקהיר" (1943) שיחק את דמותו של הפילדמרשל הגרמני ארווין רומל, במעין חזרה על תפקידי הנבל הגרמני ששיחק בזמן מלחמת העולם הראשונה, ובעוד רומל עצמו שועט בראש חייליו במדבר המערבי.
תפקידו המאוחר הזכור ביותר הוא תפקידו של מקס פון מיירלינג, משרתה הגרמני של כוכבת הסרט האילם נורמה דזמונד, בסרט "שדרות סאנסט" שביים ויילדר בשנת 1951. תפקיד זה הקנה לו מועמדות לפרס האוסקר. בסרט, שבו שיחק לצד כוכבת העבר גלוריה סוונסון שאותה ביים בעבר, מצהיר שטרוהיים כ"מקס פון מיירלינג", כי הוא היה אחד משלושת הבמאים הגדולים של הסרט האילם לצדם של דייוויד לוולין וורק גריפית' וססיל ב. דה-מיל. מבקרים רבים מסכימים כי שטרוהיים עצמו אכן היה אחד מגדולי הבמאים בתקופת הסרט האילם.
שנותיו האחרונות

את שנותיו האחרונות בילה שטרוהיים בצרפת, שם היה מוכר ומוערך בידי אנשי תעשיית הסרטים הצרפתית. הוא שיחק בסרטים, וכתב כמה ספרים בצרפתית. מעט לפני מותו הוענק לו אות לגיון הכבוד.
משפחתו

שטרוהיים נישא ארבע פעמים. פעמיים התגרש לאחר תקופה קצרה, אך נישואיו לשחקנית ולרי גרמונפרץ האריכו ימים. על אף תדמיתו כנבל, ועל אף הנושאים המיניים המעוותים בהם עסקו סרטיו, נראה כי היה איש משפחה מסור. באחרית ימיו נישא לשחקנית צרפתייה בשם דניס ורנאק. בנו מנישואיו לוולרי, ג'וזף פון שטרוהיים, שימש בהוליווד כטכנאי קול בעל שם. בנו מנישואיו השניים, אריך פון שטרוהיים ג'וניור, היה בעל קריירה קצרה כשחקן וכעוזר במאי.
הערות שוליים

↑  כינוי גנאי לגרמנים במלחמות העולם.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269637305171  PLWABN: 9810607971105606  BIBSYS: 90101663  BNC: 000046542  BNE: XX1163476  BnF: cb12208125b (data)  CANTIC: a11022723  CiNii: DA11762103  GND: 118756001  ISNI: 0000 0001 0917 2421  LCCN: n80010238  LNB: 000292716  Léonore: 376933  NDL: 00652381  NKC: xx0029608  NLA: 35584434  NLK: KAC2020Q7985  NTA: 071325751  RERO: 02-A000156202  SELIBR: 279931  SNAC: w6bz6985  SUDOC: 030722314  Trove: 1004114  ULAN: 500396481  VIAF: 76365463   WorldCat (עם VIAF): 76365463
נבחרת קנדה בכדורגל

ערך זה עוסק בנבחרת הגברים של קנדה בכדורגל. אם התכוונתם לנבחרת הנשים, ראו .
נבחרת קנדה בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הלאומית של קנדה.
הדירוג הנוכחי של נבחרת קנדה ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-31 בעולם, נכון ל-19 בדצמבר 2024; הניקוד הוא 1,515.96 – ללא שינוי לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 31 נמדד לראשונה בנובמבר 2024, והדירוג הנמוך ביותר 122 נמדד לראשונה באוגוסט 2014.
הישגי הנבחרת

נבחרת קנדה הצליחה להעפיל לגביע העולם בכדורגל פעמיים: ב-1986 וב-2022, אך הפסידה בכל משחקיה בשלב הבתים בשתי הפעמים. היא הבטיחה את השתתפותה גם במונדיאל 2026, כמארחת משותפת עם ארצות הברית ומקסיקו.
נבחרת קנדה זכתה להצלחה בגביע הזהב של CONCACAF (אליפות צפון ומרכז אמריקה בכדורגל). היא זכתה בו בשנת 2000, לאחר שגברה במשחק הגמר 2–0 על קולומביה. כמו כן, הגיעה קנדה למקום השלישי באליפויות של 2002 ו־2007. בנוסף, סיימה במקומות 3–4 בשנת 2021.
נבחרת קנדה השתתפה פעם אחת בטורניר הקופה אמריקה שנערך בשנת 2024 וסיימה במקום הרביעי.
בניגוד לנבחרת הגברים של קנדה, נבחרת הנשים נמצאת בצמרת העולמית.
כל גביעי העולם

| שנה | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו* | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
אורוגוואי 1930: לא נרשמה
הממלכה האיטלקית 1934: לא נרשמה
צרפת 1938: לא נרשמה
ברזיל 1950: לא נרשמה
שווייץ 1954: לא נרשמה
שוודיה 1958: לא העפילה
צ'ילה 1962: לא נרשמה
אנגליה 1966: לא נרשמה
מקסיקו 1970: לא העפילה
גרמניה 1974: לא העפילה
ארגנטינה 1978: לא העפילה
ספרד 1982: לא העפילה
| מקסיקו 1986 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 0 | 3 | 0 | 5 |
איטליה 1990: לא העפילה
ארצות הברית 1994: לא העפילה
צרפת 1998: לא העפילה
קוריאה הדרומית יפן 2002: לא העפילה
גרמניה 2006: לא העפילה
דרום אפריקה 2010: לא העפילה
ברזיל 2014: לא העפילה
רוסיה 2018: לא העפילה
| קטר (מדינה) 2022 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 0 | 3 | 2 | 7 |
| קנדהארצות הבריתמקסיקו 2026 | העפילה כמארחת |  |  |  |  |  |  |
| סה"כ | 2/22 | 6 | 0 | 0 | 6 | 2 | 12 |
משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה
כל אליפויות CONCACAF/גביע הזהב

| שנה | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו* | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
אל סלוודור 1963: לא נרשמה
גואטמלה 1965: לא נרשמה
הונדורס 1967: לא נרשמה
קוסטה ריקה 1969: לא נרשמה
טרינידד וטובגו 1971: לא נרשמה
האיטי 1973: לא העפילה
| מקסיקו 1977 | מקום רביעי | 5 | 2 | 1 | 2 | 7 | 8 |
| הונדורס 1981 | מקום רביעי | 5 | 1 | 3 | 1 | 6 | 6 |
| 1985 | מקום ראשון | 4 | 2 | 2 | 0 | 4 | 2 |
1989: לא העפילה
| ארצות הברית 1991 | סיבוב ראשון | 3 | 1 | 0 | 2 | 6 | 9 |
| ארצות הברית מקסיקו 1993 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 2 | 1 | 3 | 11 |
| ארצות הברית 1996 | סיבוב ראשון | 2 | 1 | 0 | 1 | 4 | 5 |
ארצות הברית 1998: פרשה
| ארצות הברית 2000 | מקום ראשון | 5 | 3 | 2 | 0 | 7 | 3 |
| ארצות הברית 2002 | מקום שלישי | 5 | 2 | 2 | 1 | 5 | 4 |
| ארצות הברית מקסיקו 2003 | סיבוב ראשון | 2 | 1 | 0 | 1 | 1 | 2 |
| ארצות הברית 2005 | סיבוב ראשון | 3 | 1 | 0 | 2 | 2 | 4 |
| ארצות הברית 2007 | חצי גמר | 5 | 3 | 0 | 2 | 9 | 5 |
| ארצות הברית 2009 | רבע גמר | 4 | 2 | 1 | 1 | 4 | 3 |
| ארצות הברית 2011 | סיבוב ראשון | 3 | 1 | 1 | 1 | 2 | 3 |
| ארצות הברית 2013 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 1 | 2 | 0 | 3 |
| ארצות הברית קנדה 2015 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 2 | 1 | 0 | 1 |
| ארצות הברית 2017 | רבע גמר | 4 | 1 | 2 | 1 | 6 | 5 |
| ארצות הברית קוסטה ריקה ג'מייקה 2019 | רבע גמר | 4 | 2 | 0 | 2 | 14 | 6 |
| ארצות הברית 2021 | חצי גמר | 5 | 3 | 0 | 2 | 11 | 5 |
| ארצות הברית קנדה 2023 | רבע גמר | 4 | 1 | 3 | 0 | 8 | 6 |
| ארצות הברית קנדה 2025 | העפילה |  |  |  |  |  |  |
| סה"כ | 19/27 | 72 | 27 | 22 | 23 | 99 | 91 |
משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה
כל גביעי הקופה אמריקה

| שנה | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו* | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
1916- 1999: לא הוזמנה
קולומביה 2001: הוזמנה אך פרשה
2004 - 2015: לא הוזמנה
ארצות הברית 2016: לא העפילה
2019 - 2021: לא הוזמנה
| ארצות הברית 2024 | מקום רביעי | 6 | 1 | 3 | 2 | 4 | 7 |
| סה"כ | 1/48 | 6 | 1 | 3 | 2 | 4 | 7 |
גביע הקונפדרציות

| שנה | השתתפה בתור | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
ערב הסעודית 1992: לא העפילה
ערב הסעודית 1995: לא העפילה
ערב הסעודית 1997: לא העפילה
מקסיקו 1999: לא העפילה
| קוריאה הדרומית יפן 2001 | מחזיקת גביע הזהב 2000 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 1 | 2 | 0 | 5 |
צרפת 2003: לא העפילה
גרמניה 2005: לא העפילה
דרום אפריקה 2009: לא העפילה
ברזיל 2013: לא העפילה
רוסיה 2017: לא העפילה
| סה"כ |  | 1/10 | 3 | 0 | 1 | 2 | 0 | 5 |
ליגת האומות של CONCACAF

| שנה | דרג | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו* | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ארצות הברית 2019-2020 | א | שלב הבתים | 4 | 3 | 0 | 1 | 10 | 4 |
| ארצות הברית 2022-2023 | א | מקום שני | 6 | 4 | 0 | 2 | 13 | 5 |
| ארצות הברית 2023-2024 | א | רבע גמר | 2 | 1 | 0 | 1 | 4 | 4 |
| ארצות הברית 2024-2025 | א |  |  |  |  |  |  |  |
| ארצות הברית 2026-2027 | א |  |  |  |  |  |  |  |
| סה"כ | סה"כ | סה"כ | 12 | 8 | 0 | 4 | 27 | 13 |
משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה
סגל הנבחרת

סגל הנבחרת ונתוני ההופעות והשערים מעודכנים ל-19 בנובמבר 2024.
| מס' | עמדה | שם | תאריך לידה | הופעות | שערים | מועדון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | שוער | דיין סנט קלייר | 9 במאי 1997 | 9 | 0 | ארצות הברית מינסוטה יונייטד |
| 16 | שוער | מקסים קרפאו | 11 באפריל 1994 | 24 | 0 | ארצות הברית פורטלנד טימברס |
| 18 | שוער | ג'ונתן סירויס | 23 באוקטובר 1987 | 0 | 0 | קנדה מונטריאול |

| 2 | הגנה | אליסטר ג'ונסטון | 8 באוקטובר 1998 | 51 | 1 | סקוטלנד סלטיק |
| 3 | הגנה | סאם אדקובי | 16 בינואר 1995 | 42 | 1 | קנדה ונקובר וייטקאפס |
| 4 | הגנה | כמאל מילר | 16 במאי 1997 | 47 | 0 | ארצות הברית פורטלנד טימברס |
| 5 | הגנה | ג'ואל ווטרמן | 24 בינואר 1996 | 6 | 0 | קנדה מונטריאול |
| 15 | הגנה | מויסה בומביטו | 30 במרץ 2000 | 17 | 0 | צרפת ניס |
| 19 | הגנה | ג'יימי נייט לבל | 24 בדצמבר 2004 | 1 | 0 | אנגליה קרו אלכסנדרה |
| 22 | הגנה | ריצ'י לרייאה | 7 בינואר 1995 | 33 | 1 | קנדה טורונטו |

| 6 | קישור | ניקו סיגור | 9 בספטמבר 2003 | 2 | 0 | קרואטיה היידוק ספליט |
| 7 | קישור | סטיבן אאוסטקיו | 21 בדצמבר 1996 | 47 | 7 | פורטוגל פורטו |
| 8 | קישור | איסמאל קונה | 6 ביוני 2002 | 26 | 3 | צרפת אולימפיק מרסיי |
| 10 | קישור | ג'וניור הויילט | 5 ביוני 1990 | 65 | 17 | סקוטלנד היברניאן |
| 13 | קישור | מת'יו צ'וינייר | 7 בפברואר 1999 | 10 | 0 | שווייץ גראסהופרס |
| 14 | קישור | ג'ייקוב שאפלבורג | 20 בנובמבר 1999 | 20 | 6 | ארצות הברית נאשוויל |
| 15 | קישור | איסמאל קונה | 16 ביוני 2002 | 15 | 0 | קנדה מונטריאול |
| 19 | קישור | טייג'ון ביוקנן | 8 בפברואר 1999 | 43 | 4 | איטליה אינטר מילאנו |
| 21 | קישור | ג'ונתן אוסוריו | 12 ביוני 1992 | 56 | 7 | קנדה טורונטו |
| 23 | קישור | עלי אחמד | 10 באוקטובר 2000 | 12 | 0 | קנדה ונקובר וייטקאפס |

| 9 | חלוץ | קייל לארין | 17 באפריל 1995 | 78 | 30 | ספרד מיורקה |
| 11 | חלוץ | תיאו ביר | 27 באוגוסט 1999 | 5 | 1 | צרפת אוקזר |
| 12 | חלוץ | טאני אולוואסאיי | 15 במאי 2000 | 9 | 0 | ארצות הברית מינסוטה יונייטד |
| 20 | חלוץ | ג'ונתן דייוויד | 14 בינואר 2000 | 59 | 31 | צרפת ליל |
שיאי שחקנים

נכון ל-13 ביולי 2023.
שיאי שחקנים > שיאני ההופעות

| דירוג | שחקן | שנים בנבחרת | הופעות | שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | אטיבה האצ'ינסון | 2003–הווה | 105 | 9 |
| 2 | ג'וליאן דה גוזמן | 2002–2016 | 89 | 4 |
| 3 | פול סטלטרי | 1997–2010 | 84 | 7 |
| 4 | רנדי סמואל | 1983–1997 | 82 | 0 |
| 5 | דוויין דה רוזריו | 1998–2015 | 81 | 22 |
| 6 | מילאן בוריאן | 2011–הווה | 80 | 0 |
| 7 | מארק ווטסון | 1991–2004 | 78 | 3 |
| 7 | ג'ונתן אוסוריו | 2013–הווה | 78 | 9 |
| 9 | קייל לארין | 2014–הווה | 73 | 29 |
| 10 | סמואל פיט | 2012–הווה | 69 | 0 |
שיאי שחקנים > מלכי השערים

| דירוג | שחקן | שנים בנבחרת | שערים | הופעות | ממוצע למשחק |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | קייל לארין | 2014–הווה | 29 | 73 | 0.4 |
| 2 | ג'ונתן דייוויד | 2018–הווה |  28 | 55 | 0.51 |
| 3 | דוויין דה רוזריו | 1998–2015 |  22 | 81 | 0.27 |
| 4 | ג'ון קטליף | 1984–1994 | 19 | 43 | 0.44 |
| 4 | דייל מיטשל | 1980–1993 | 19 | 55 | 0.35 |
| 4 | לוקאס קבאליני | 2012–הווה | 19 | 41 | 0.46 |
| 7 | טוסיין ריקטס | 1945–1956 | 17 | 61 | 0.28 |
| 8 | אלכס בונבורי | 1986–1997 | 16 | 66 | 0.24 |
| 8 | ג'וניור הויילט | 2015–הווה | 16 | 64 | 0.25 |
| 10 | עלי גרבה | 2005–2011 | 15 | 30 | 0.5 |
| 10 | אלפונסו דייוויס | 2017–הווה | 15 | 54 | 0.28 |
ראו גם

כדורגל בקנדה
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א
1 2  החל מאוגוסט 1993 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרות גברים בכלל
↑  החל משנת 2017 לא נערך המשחק על המקום השלישי ושני המודחות בחצי הגמר חולקות במשותף את המקום השלישי
שחקני נבחרת קנדה בגביע העולם בכדורגל ה-22 בקטאר
אטיבה האצ'ינסון שיאן ההופעות (105) בנבחרת קנדה בכל הזמנים
קייל לארין מלך השערים (29) בנבחרת קנדה בכל הזמנים
אלקטרו

ערך זה עוסק בסוגה מוזיקלית. אם התכוונתם לקומיקס, ראו .
| --- | --- |

 מקורות סגנוניים:  אלקטרונית, סינת'-פופ, היפ הופ, פאנק
 מקורות תרבותיים:  סוף שנות ה-70 באירופה, יפן וארצות הברית
 כלים:  סינתיסייזר, מכונת תופים, מקלדת אלקטרונית, ווקודר, סמפלר
 נגזרות:  האוס, טכנו, סינת'ווייב, ביילה פאנק, איטלו דיסקו
 תת-סוגות
 אלקטרו קלאש, אלקטרו האוס
 
אלקטרו או אלקטרו-פאנק הוא ז'אנר של מוזיקת דאנס אלקטרונית ואחד מסגנונות המוזיקה הראשונים שהיו אלקטרוניים.
היסטוריה והתפתחות

הסגנון פותח על ידי הלהקה הגרמנית קרפטוורק בשנות ה-70 והיה פחות או יותר סגנון בלעדי ללהקה ובכך הפך אותה לאחד מההרכבים החשובים ביותר במוזיקה המודרנית. סגנונה של קרפטוורק מושפע מהסגנון המוזיקלי הגרמני "קראווטרוק" (מעין גרסה גרמנית לרוק המתקדם, שהיה הסגנון המוזיקלי של הלהקה בתחילת הקריירה שלהם), ומאמני המוזיקה האלקטרונית שקדמו להם: קרלהיינץ שטוקהאוזן, פייר הנרי ופייר שפר - אמני ה"מוזיק קונקרט", והסילבר אפלס (התפוחים הכסופים) - להקה ניו יורקית חייזרית לא כל-כך מפורסמת שהתעסקה במוזיקת רוק עשירה באוסילייטורים ובמכשירים אלקטרוניים אחרים. הז'אנר הושפע משימוש במכונות התופים של רולנד ומוזיקת פאנק.
השפעה

בסוף שנות השבעים בארצות הברית התחילו להשתמש בסצנת הדיסקו בכלים אלקטרוניים ומוזיקת הדיסקו הושפעה יותר ויותר ממה שנעשה במוזיקה האלקטרונית. כך נולד החיבור "אלקטרו-פאנק".
בשנת 1981 הוציא אפריקה באמבאטה (Africa Bambaataa) את השיר החדשני והמכונן "Planet Rock", שסימפל כמה וכמה קטעי מוזיקה של להקת קרפטוורק (כשהבולט ביותר הוא "Trans Europe Express"). עד אז היפ הופ היה מבוסס בעיקר על דיסקו, אך היצירה המוזיקלית הזו גרמה להשפעת סגנון האלקטרו על ההיפ-הופ. משלב זה האלקטרו הפך בהדרגה לסגנון של מוזיקה אלקטרונית, שחורה ואמריקאית.
במקביל, באירופה פרחה סצנת הסינת'-פופ, שהפכה להיות המאפיין העיקרי של מוזיקת שנות השמונים. גם ז'אנר זה פועל יוצא של סגנון האלקטרו של להקת קרפטוורק.
עוד תוצר חשוב של האלקטרו הוא האיטלו דיסקו, שפותח בסוף שנות ה-70 על ידי ג'ורג'ו מורודר, והיה תחליף אלקטרוני ואירופאי לסיום עידן הדיסקו בארצות הברית. האיטלו דיסקו הוא בעצם סגנון מוזיקת האוס מוקדם והוא היה ההשפעה המרכזית על הסצנות של ניו יורק ושיקגו בהם התחיל ההאוס.
הערות שוליים

↑  Gavin Weale (2001) The Future Sound Of Electro. ElectroEmpire.com
↑  Reynolds, Simon (2013). Energy Flash: A Journey Through Rave Music and Dance Culture. Soft Skull Press. The dominant style at Hard Summer, provided by artists like Zedd, Erol Alkan and Bloody Beetroots, is what's been tagged 'electro house', although to my ears it has little relationship with either house or electro (in the original eighties 808-bass-bumping sense).
↑  Electro itself is a musical style blending "funk & synthesizers with elements of hip-hop", according to Dent, Susie (2003). The Language Report. Oxford University Press. p. 43. ISBN 978-0-19-860860-8.
↑  Sean 'P-Ski' P (1995) Electro – What Does It Mean?. ElectroEmpire.com
הרמן הופפלד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 בפברואר 1894 מונטקלייר, ארצות הברית 
 פטירה:  8 ביוני 1951 (בגיל 57) מונטקלייר, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות מאונט הברון 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 פרופיל ב-IMDb
 
הרמן הופפלד (באנגלית: Herman Hupfeld‏; 1 בפברואר 1894 – 8 ביוני 1951) היה פזמונאי אמריקני.