stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שלומיאל
השלומיאל בתרבות

בתרבות היהודית ובתרבות הגרמנית (אשר הושפעה רבות מתרבות יהדות אשכנז, הלא היא גרמניה) קיימות מספר התייחסויות לשלומיאלים:
אדלברט פון שאמיסו, "סיפורו המופלא של פטר שלומיאל" (במקור בגרמנית Peter Schlemihls wundersame Geschichte) - בחור ביש גדא מוכר את הצל שלו לשטן ויוצא למסע.
"שלומיאל איש חלם", של יצחק בשביס-זינגר (על בסיס סיפורים אלה, נוצר הסרט "הרפתקאות שלומיאל")
וי של תומאס פינצ'ון (משנת 1963)
בנוסף נמצא הביטוי ביש-גדא בשירו של נתן אלתרמן - אליפלט, "כאשר עוד היה הוא רק ילד, כבר היה הוא ביש גדא גדול". לפי ההקשר גם שם התכוון אלתרמן לשלימזל.
בין שלומיאל לשלימזל

בדיחה עממית ממחישה את משמעות ההבדל (כביכול) בין המונחים:
מה ההבדל בין "שלומיאל" ו"שלימזל"?
– השלומיאל הוא המלצר שצלחת המרק הרותח נפלה מידו, והשלימזל הוא זה שהמרק נשפך עליו.
או בגרסה מעט שונה:
– השלימזל הוא זה אשר עובר למטה ברחוב כשהשלומיאל מפיל עציץ מהחלון.
הבדיחה הופיעה בסדרה האמריקאית "מחלקת גנים ונוף".
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף פ"ב, עמוד ב'
↑  הקטע בסדרה, באתר יוטיוב
שארל השישי, מלך צרפת

הכתרת המלך שארל השישי "האהוב". ציור מאת ז'אן פוקה
שארל השישי, מלך צרפת, "האהוב" ומאוחר יותר "המטורף" (בצרפתית: Charles VI le Bien-Aimé/le Fou; ‏3 בדצמבר 1368 – 21 באוקטובר 1422), היה בן לשושלת ולואה, מלך על צרפת מ-1380 עד מותו.
ביוגרפיה

שארל נולד לשארל החמישי מלך צרפת ולז'אן מבורבון. היות שבמות אביו הוא היה בן 12 שנה בלבד, שימש דודו פיליפ השני דוכס בורגונדיה כעוצר בשמו. בראשית ימי שלטונו ידעה צרפת תקופה של מרידות במלכות עקב עול המיסים שהשיתו דודי המלך על המסחר. שיאן של המרידות היה "מרד הפטישאים" בפריז. דיכוי המרידות בדרום צרפת, פלנדריה ופריז באביב 1383 ביסס את שלטונו של המלך. ב-17 ביולי 1385 שארל נשא לאישה את איזבו מבוואריה (1371-1435), שילדה לו שנים עשר ילדים, אך היה לו גם ילד ממאהבתו, אודט דה שמפדיבר. ב-1388 הוא נטל לידיו את ניהול ענייני המדינה, ומלך בשם שארל השישי. ב-5 באוגוסט 1392 הוא לקה במחלת נפש שגרמה לו התקפות חוזרות ונשנות של שיגעון שנמשכו עד מותו ב-1422.
בטירופו לא זכר שהוא מלך או שהוא נשוי ואף לא זכר את שמו. הוא סלד מאשתו ולא הכיר את ילדיו, האמין שהוא עשוי זכוכית והצטנף בפינה או שוטט במסדרונות מיילל כזאב. רק רעיית אחיו, ולנטינה ויסקונטי הצליחה להרגיע אותו. במטרה לרפא את המלך משגעונו הילכו בחצר שרלטנים מסוגים שונים שהציעו טיפולים שונים ומשונים, תרופות פלא, תפילות והשבעות.
ב-17 בספטמבר 1394 הוציא צו לגירושם המוחלט של היהודים מכל נחלותיו (שבע שנים לפני שפקעה התקופה של עשרים שנה שבה ניתנה ליהודים ערבות לביטחונם על ידי אביו שארל החמישי). הוא הכריז כי הגיעו לאוזניו תלונות על היהודים שביצעו עבירות נגד הנוצרים וכי התובעים מטעמו שחקרו בעניין מצאו כי היהודים לא עמדו בהסכם שנחתם בינם לבינו. ניתנה ליהודים שהות כדי למכור את רכושם ולשלם את חובותיהם. כמו כן הוטל על כל אלה שלוו מן היהודים להשיב להם את ההלוואות. הוא נתן להם שומרים שליוו אותם בדרכם עד שחצו את גבול צרפת במשך החורף של 1395. אחרי הגירוש המלך שחרר את הנוצרים מכל התחייבות ליהודים.
מפאת מחלתו של המלך שארל השישי, חזר דודו פיליפ השני דוכס בורגונדיה לשמש כעוצר בשמו. אולם, לואי הראשון, דוכס אורליאן, שהיה אחיו הצעיר של המלך, טען לזכותו לשמש כעוצר, דבר שגרם לתחרות ביניהם על השלטון, והביא למעשי איבה בין בית אורליאן לבין בית בורגונדיה. אחרי מותו של פיליפ השני דוכס בורגונדיה ב-1404, ירש אותו ז'אן הראשון, דוכס בורגונדיה, בנו בכורו, ששימש כעוצר במקומו. ב-1407 נרצח העוצר לואי הראשון, דוכס אורליאן בידי שכירי חרב של העוצר ז'אן הראשון, דוכס בורגונדיה, מה שהביא להמשך מעשי האלימות בין שני הצדדים. היות שידו של בית אורליאן הייתה על העליונה, הפך ז'אן הראשון, דוכס בורגונדיה לבן בריתם של האנגלים, שהיו אויביה של צרפת במלחמת מאה השנים.
הנרי החמישי מלך אנגליה ניצל את העובדה שהצרפתים היו עסוקים במלחמת אחים, ופלש עם צבאו לצרפת באוגוסט 1415. הוא כבש את העיר ארפלר שבנורמנדיה והתקדם לעבר העיר קאלה שהייתה בשלטון האנגלים, אך התקדמותו נחסמה על ידי הצבא הצרפתי. כאן התחולל קרב אז'נקור שבו נחלו הצרפתים מפלה מוחצת. בקרב זה נהרגו או נלקחו בשבי רבים מאנשי האצולה הצרפתים. בשל מחלתו לא נכח המלך שארל השישי בקרב, אך נאלץ לחתום על הסכם טרואה (1420), שבו הוכר הנרי החמישי מלך אנגליה כיורש העצר החוקי של ממלכת צרפת. כחלק של הסכם זה, נשא הנרי החמישי מלך אנגליה לאישה את קתרין, בתו של שארל השישי מלך צרפת. ב-31 באוגוסט 1422 מת הנרי החמישי מלך אנגליה כתוצאה ממחלה, ולא זכה לרשת את כתר צרפת. ב-21 באוקטובר של אותה שנה נפטר גם שארל השישי מלך צרפת ונקבר בבזיליקת סן-דני שליד פריז. בנו שארל ירש את הכתר בשם שארל השביעי.
משפחתו

בשנת 1385 התחתן שארל השישי עם איזבו מבוואריה, בתם של שטפן השלישי, דוכס בוואריה ותדאה ויסקונטי, ממנה נולדו לו 12 ילדים:
שארל, דופן צרפת (1386)
ז'אן מוולואה (1388–1390)
איזבל מוולואה (1389–1409), התחתנה עם ריצ'רד השני, מלך אנגליה, ולאחריו התחתנה עם שארל הראשון, דוכס אורליאן
ז'אן מצרפת, דוכסית ברטאן (1391–1433), התחתנה עם ז'אן החמישי, דוכס ברטאן
שארל, דופן צרפת (1392–1398)
מארי מוולואה, נסיכת פואסי (1393–1438)
מישל מוולואה (1393–1422)
לואי, דוכס גוויאן (1397–1415)
ז'אן, דוכס טורן (1398–1417)
קתרין מוולואה (1401–1437), נישאה להנרי החמישי, מלך אנגליה.
שארל השביעי, מלך צרפת (1403–1461)
פיליפ מוולואה (1407)
חמשת ילדיה האחרונים נולדו בתקופת טירופו של המלך. ייתכן שהילדים נהרו בהפוגות בין התקפי טירוף או כתוצאה מניאופיה הרבים.
הערות שוליים

↑  ברברה טוכמן, ראי רחוק: המאה ה-14 הרת הפורענויות, עמ' 488–490
↑  ברברה טוכמן,ראי רחוק: המאה ה-14 הרת הפורענויות, עמ' 490
| מלכי צרפת |
| --- | --- | --- |
| המלכים הקרולינגים  (843–987) | שארל השני • לואי השני • לואי השלישי • קרלומן השני • קרל השלישי • אודו • שארל הרביעי • רובר הראשון • ראול • לואי הרביעי • לותר • לואי החמישי |  |
| בית קאפה  (789–1328) | איג קאפה • רובר השני • אנרי הראשון • פיליפ הראשון • לואי השישי • לואי השביעי • פיליפ השני • לואי השמיני • לואי התשיעי • פיליפ השלישי • פיליפ הרביעי • לואי העשירי • ז'אן הראשון • פיליפ החמישי • שארל הרביעי |  |
| בית ולואה  (1328–1589) | פיליפ השישי • ז'אן השני • שארל החמישי • שארל השישי • שארל השביעי • לואי האחד עשר • שארל השמיני • לואי השנים עשר • פרנסואה הראשון • אנרי השני • פרנסואה השני • שארל התשיעי • אנרי השלישי |  |
| בית בורבון  (1589–1792) | אנרי הרביעי • לואי השלושה עשר • לואי הארבעה עשר • לואי החמישה עשר • לואי השישה עשר • לואי השבעה עשר |  |
| בית בונפרטה  (1804–1814; 1815) | נפוליאון הראשון • נפוליאון השני |  |
| בית בורבון  (1814–1815; 1815–1830) | לואי השמונה עשר • שארל העשירי • לואי התשעה עשר • אנרי החמישי |  |
| בית אורליאן  (1830–1848) | לואי פיליפ • פיליפ השביעי |  |
| בית בונפרטה  (1852–1870) | נפוליאון השלישי |  |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: שארל החמישי | מלכי צרפת | הבא: שארל השביעי |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259760005171  PLWABN: 9810682131405606  BNE: XX1513831  BnF: cb12016261v (data)  CANTIC: a1137374x  GND: 118720864  ICCU: TO0V529479  ISNI: 0000 0003 8765 0868  LCCN: n80123242  NKC: jx20050902002  NLA: 65327579  NLG: 85183  NTA: 071970665  RERO: 02-A012361638  SELIBR: 211600  SUDOC: 028298705  ULAN: 500356986  VcBA: 495/23001  VIAF: 280649480   WorldCat (עם VIAF): 280649480
שלטוט

אדם מחזיק שלט רחוק
שִׁלְטוּט (בסלנג: זִפְּזוּפּ; באנגלית: Zapping) היא פעולת החלפת ערוצי טלוויזיה באמצעות שלט רחוק באופן מהיר.
פעולת השלטוט החלה בארצות הברית, מתוך רצון של הצופים להחליף ערוצים בזמן תשדירי הפרסומת.
המקור למילה שלטוט הוא שילוב של השורש שלט ופעולת השיטוט. המילה אושרה על ידי האקדמיה ללשון העברית ב-1997.
בתחילת שנות ה-90, עם סיום המונופול של הערוץ הראשון, ישראל נכנסה לעידן הרב-ערוצי, שהביא אתו את האפשרות "לדלג" בין הערוצים השונים. כיום פעולת השלטוט היא נחלתם של מרבית צרכני הטלוויזיה.[דרוש מקור]
הערות שוליים

↑  שִׁלְטוּט, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏1 ביולי 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546988305171  LCCN: sh96003195 
ערך זה הוא קצרמרבנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שיקוקו

| --- | --- |

 מדינה:  יפן יפן
 שטח:  18,297.32 קמ"ר
 גובה:  151 מטרים
  ‑ הנקודה הגבוהה:  הר אישיזוצ'י (1,982 מטר) 
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בחבל:  3,845,534 (2015)
 קואורדינטות:  33°45′N 133°30′E﻿ / ﻿33.75°N 133.5°E﻿ / 33.75; 133.5 
 אזור זמן:  UTC +9
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
צליינית בעת העלייה ל-88 מקדשים, בבגדים מסורתיים
שיקוֹקוּ (ביפנית: 四国, מילולית: "ארבעת המחוזות") הוא האי וחבל הארץ הקטן מבין ארבעת האיים המרכזיים של יפן בשטחו ובאוכלוסייתו. אורכו כ-225 קילומטר, ורוחבו משתנה בין 50 ל-150 קילומטר. אוכלוסייתו מנתה 4,141,955 איש בשנת 2005. שם האי מתייחס לארבעה מחוזות אשר נמצאו בעבר על האי: אווה, טוסה, סנוקי ואיו. המחוזות האלה נקראים היום אהימה, קאגווה, קוצ'י וטוקושימה.
גאוגרפיה

האי בעל שטח של 18,800 קילומטר רבוע, המדרג אותו במקום ה-50 בעולם, אחרי האי איליה דו בננל שבברזיל ולפני האי הלמהרה שבאינדונזיה. אוכלוסייתו, כ-4.2 מיליון בני אדם, יותר גדולה מזו של האי פוארטו ריקו, אך קטנה מאוכלוסיית האי סינגפור.
רכס הרים החוצה את האי ממזרח למערב מחלק אותו לשני אזורים. מרבית אוכלוסיית האי מרוכזת באזור הצפוני, ובאזור זה נמצאות הערים הגדולות של האי, כולל מצויאמה, העיר הגדולה של האי המונה (נכון ל-2005) 512,982 תושבים. מישורי אדמת סחף בצפון-מזרח האי מאפשרים גידולי אורז, חיטה, שעורה ופירות שונים. התעשייה באזור מפותחת יחסית וכוללת מחצבי נחושת. האזור הדרומי, הגדול בשטחו, הררי ברובו ובקושי מאוכלס. היערות באזור משמשים את תעשיית הנייר. הנקודה הגבוהה של האי היא הר אִישִיזוּצִ'י בגובה 1,982 מטר.
האי מחובר לאי הונשו השכן בעזרת רשת גשרים. החלק המרכזי של האי, בו נמצא מחוז קגאווה, מחובר למחוז אוקיאמה בעזרת רשת גשרים אשר הוקמו בשנת 1988. העיר נרוטו בצפון-מזרח מחוברת לעיר קובה ולאזור קנסאי כולו בעזרת שני גשרים תלויים דרך האי אוואג'י, המפורסם ביניהם הוא גשר אקשי-קייקיו. בנוסף, על האי ארבעה שדות תעופה פנימיים, והוא מחובר לאיים השכנים בדרכים ימיות.
תיירות

המסורת המפורסמת של שיקוקו היא העלייה ל-88 מקדשים בודהיסטים, בהם ביקר במאה ה-9 קובו דאישי, מקים אסכולת שינגון בודהיזם ביפן (למרות שקובו דאישי עצמו מזכיר רק שניים מהמנזרים בכתבים שלו). המסלול הכולל של העלייה לרגל הוא באורך של כ-1,200 קילומטר, ומסורתית יש לעשותו ברגל, כאשר המסע לוקח בין 30 ל-60 יום. היום, מרבית העולים משתמשים בכלי רכב ותחבורה ציבורית כדי לעשות את מסלול העלייה. מלבד 88 המקדשים הכלולים במסורת, מפוזרים ברחבי שיקוקו עוד כ-200 מקדשים.
אתרים תיירותיים באי כוללים אתרים גאוגרפיים, ביניהם מצרי נָרוּטוֹ - אזור עם הזרמים המהירים ביפן וגם בין המהירים בעולם, אשר יוצרים מערבולות של ממש במי המצר; מצר דוֹפוּצִ'י - מצר ברוחב 9.93 מטר בין שני איים קטנים בסביבת שיקוקו, אשר ככל הנראה מהווה את המצר הצר היותר בעולם; מוזיאון אלמוגים בדרום-מערב האי, נהר השימנטו ועוד. בנוסף, תיירים רבים מבקרים את האי כדי ליהנות מיופיו של הים הפנימי סטו.
מערבולות נרוטו
שלדת אופניים

שלדת אופני כביש העשויה מברזל, מבית החרושת של גרג למונד בציריך בעיצוב קלאסי לאופני כביש
אופניים ששלדתם עשויה במבוק
חלקי השלדה
שלדת אופניים היא מסגרת שעליה מורכבים כלל המכלולים המשמשים לרכיבת אופניים. אליה יחוברו גלגלים, גלגלי שיניים ושרשרת, מערכות הילוכים ומעצורים, בולמי זעזועים ועוד.
עיצוב וחומרים

שלדות אופניים מיוצרות מחומרים רבים: באופן מסורתי, רובם של החומרים הם מתכות, אך בשנים האחרונות נוספו פולימרים חדשניים רבים. בעבר, אופניים היו עשוייום מברזל והאופניים הראשונים היו מעץ.
כיום, מרבית האופניים בעולם עשויים מכרום או אלומיניום. ככל שהתקדם שוק האופניים נוצרה דרישה לחומרים עמידים יותר וקלים יותר והיצרנים החלו לייצר שלדות מוונדיום, מטיטניום ומסקנדיום. למשך מספר שנים יוצרו אף שלדות ממגנזיום, אך כיום רוב המגנזיום נדרש לתעשיית הרכב וכמעט ואין שלדות מגנזיום. עם התקדמות המדע ופיתוח פולימרים, החלו ליצור את שלדות הקרבון (סיבי פחמן) הראשונות. שלדות אלה, העשויות מפולימר המבוסס על פחמן, הן קלות משקל וחזקות, ומבוקשות בשל כך. חיסרון של הקרבון הוא מבנה הסיבים - במקרה שישנה פגיעה באופניים הסיבים עלולים להיפרם וכל הצינור עלול לקרוס. לעיתים לא ניתן לתקן פגמים בקרבון. בשלדות המתכת, חשיבות גבוהה ניתנת לנושא הריתוך: במרבית המפעלים המודרניים נעשה הריתוך על ידי מכונה, אך קיימים עדיין מספר יצרנים אשר מקפידים על ריתוך ידני.
הדיוק בייצור שלדות הוא מהותי: שלדה שלא תוכננה ובוצעה כראוי, לא יהיה ניתן לחבר אליה את המכלולים הרבים.
סכומי כסף גדולים מושקעים במציאת חומרים מתאימים לשלדות. שלדה לאופניים עשויה להגיע עד לסכום של כ 40,000 שקלים.
מבנה

המבנה הקלאסי של שלדת אופניים הוא מעוין המורכב משני משולשים. מבנה זה לא השתנה במאה השנים האחרונות והוא עדיין שולט בתחום אופני הכביש.
השלדה צריכה לספק רמה מסוימת של ספיגת זעזועים מחד וקשיחות (על מנת להפוך כוח למהירות) מאידך. ככל שנגביר את ספיגת הזעזועים כך תיפגע הקשיחות והמהירות תרד. לכן, באופני כביש, השלדה היא קשיחה מאוד ואין כמעט בליעת זעזועים. באופני הרים המצב הפוך: יש בלימת זעזועים ואף מוסיפים בולמים ייעודיים לשלדה. לכן, קיימים עשרות עיצובים המנסים להגיע למצב שבו אין איבוד כוח על חשבון ספיגת הזעזועים. בכל מקרה, מנסים היצרנים להפוך את האופניים לקלים יותר, בדרך כלל על ידי יצירת שלדה קלה יותר.
בתחתית השלדה מופיע לרוב מספר השלדה, ערך המורכב מאותיות ומספרים ומזהה בלעדית את זוג האופניים ליצרן נתון, ערך זה נועד בין השאר למלחמה בגנבות האופניים. בישראל מחוז תל אביב במשטרת ישראל משתמש במספר זה.
יצרנים

שלדות אופניים פשוטות מאוד מיוצרות בדרך כלל במזרח הרחוק מסגסוגת פלדה הנקראת כרומולי המכילה כרום. יצרנית גדולה נוספת של שלדות אופניים היא ארצות הברית בה מיוצרות בעיקר שלדות לאופני הרים. באופן מסורתי, אופני כביש מיוצרים באירופה ומספר רוכבי עבר גדולים נותנים את שמם לבתי מלאכה ליצור שלדות עילית כדוגמת אדי מרקס וגרג למונד.
שוט מכונן

ראש בניין בית-משפט.
שוט מכונן (באנגלית: Establishing Shot), בהפקת קולנוע וטלוויזיה, נועד על מנת לבסס את ההקשר של הסצנה על ידי הצגת היחסים בין הדמויות החשובות שבסצנה או חפצים. בדרך כלל, שוט זה הוא לונג שוט או אקסטרים לונג שוט בתחילת הסצנה, המציין את המקום, ולעיתים גם את הזמן, שבו מתרחשת הסצנה.
שוטים מכוננים היו נפוצים מאוד בעידן הזהב של הוליווד, יותר ממה שהם כיום. יוצרי הסרטים של היום נוטים לדלג על שוטים מכוננים, כדי להעביר את הסצנה מהר יותר. בנוסף, האופי האקספוזיציאלי של השוט (כמתואר לעיל) עלול להיות לא מתאים לסצנות בסרטי תעלומות, שבהן באופן מכוון פרטים מסוימים מטושטשים או נשארים בחוץ.
שימוש בשוטים מכוננים > מקום

שוטים מכוננים עשויים להשתמש באתרים מפורסמים כדי לציין את העיר שבה מתרחשת הפעילות, או שאליה עברה הפעילות, כגון הפרנזהטורם עבור ברלין, האמפייר סטייט או פסל החירות עבור ניו יורק, הלונדון איי או הביג בן עבור לונדון, בית האופרה של סידני עבור סידני, מגדל אייפל עבור פריז, הסטריפ עבור לאס וגאס, או גשר זאקים עבור בוסטון.
שימוש בשוטים מכוננים > זמן

לפעמים, יש צורך להדריך את הצופים, על מנת להיטיב את הבנתם של ההתרחשויות. לדוגמה, שוט חיצוני של בניין בלילה, ואחריו שוט פנים של אנשים מדברים – הדבר מרמז כי השיחה מתרחשת בשעת לילה בתוך אותו מבנה; זאת בעוד למעשה, השיחה עשויה הייתה להיות מצולמת בסטודיו שנמצא רחוק מהמיקום בו לכאורה מתקיימת השיחה, וזאת בשל אילוצי תקציב, היתרים או מגבלות זמן.
שימוש בשוטים מכוננים > מערכת יחסים

שוט מכונן עשוי להיות לונג שוט של חדר, המציג בו-זמנית את כל הדמויות בסצנה מסוימת. לדוגמה, סצנה על רצח באולם הרצאות במכללה – עשוי להתחיל עם שוט שמראה את החדר כולו, לרבות המרצה, וכל תלמידיו אשר רושמים הערות. גם בצילום תקריב ניתן להשתמש בתחילת סצנה, על מנת לבסס את הרקע להתרחשויות שיקרו (כגון, בסצנת הרצאה באולם, שוט של עיפרון במהלך כתיבת הערות).
שימוש בשוטים מכוננים > קונספט

שוט מכונן עשוי גם לבסס קונספט, ולא מיקום במרחב או בזמן. לדוגמה, פתיחה עם שוט של אימון באמנות לחימה מבסס את הנושא של אמנויות לחימה. גם שוט של גשם מטפטף יכול להיות שוט מכונן. יוצרי הקולנוע מתכתבים עם קהל הצופים שלהם, באמצעות שימוש ברקע התרבותי-הקולנועי המשותף להם.
הערות שוליים

↑  "Film analysis. Part 4: Editing". Yale University. אורכב מ-המקור ב-2011-07-23. נבדק ב-11 באפריל 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Videography Glossary". Calgary board of education. אורכב מ-המקור ב-2010-07-31. נבדק ב-11 באפריל 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Shot types". MEDIA COLLEGE.com. נבדק ב-11 באפריל 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Terms Used by Narratology and Film Theory". Purdue University. אורכב מ-המקור ב-2009-10-16. נבדק ב-11 באפריל 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Glossary". The Art of the Guillotine. נבדק ב-11 באפריל 2010. {{cite web}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל)
↑  "Establishing Shot Technique – Helps to Move from One Location to Another". www.computervideoproduction.com. אורכב מ-המקור ב-2009-11-11. נבדק ב-12 באפריל 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "CSI and Forensic Realism" (PDF). University of Albany. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2015-09-26. נבדק ב-12 באפריל 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "'Equalizer' not one of Washington's heights". Boston Globe. Boston, Massachusetts. נבדק ב-28 בספטמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Philosophy of Fiction (p.164)". north bank institute. נבדק ב-12 באפריל 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
שברולט אוניקס

| --- | --- |

Chevrolet Onix
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  שברולט פריזמה (דגם סדאן 4 דלתות)
 יצרן:  "General Motors do Brasil" (אנ')
 שנות ייצור:  2012 - היום
 הרכבה:  ברזיל ברזיל
 מודל קודם:  Chevrolet Celta (אנ')  שברולט אג'יל
 חברת אם:  שברולט  ג'נרל מוטורס
 סיווג:  סופרמיני
 פלטפורמה:  GM Gamma platform (אנ')
 אורך:  3,930 - 3,958 מ"מ
 רוחב:  1,705 מ"מ (דגם פריזמה)  1,737 מ"מ (דגם אקטיב)
 גובה:  1,480 - 1,484 מ"מ (2013-2016)  1,474 - 1,478 מ"מ (2017 עד היום)
 משקל:  1,021 - 1,074 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,528 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 999 סמ"ק המפיק 78 כ"ס ב-6,400 סל"ד (מנוע בנזין, מתוצרת "ג'נרל מוטורס" מסוג "GM Family 1 engine" (אנ') דגם מנוע "SPE / 4")  4 צילינדרים, 999 סמ"ק המפיק 80 כ"ס ב-6,400 סל"ד (מנוע המונע על ידי אתנול, מתוצרת "ג'נרל מוטורס" מסוג "GM Family 1 engine" (אנ') דגם מנוע "SPE / 4")  4 צילינדרים, 1,389 סמ"ק המפיק 98 כ"ס ב-6,400 סל"ד (מנוע בנזין, מתוצרת "ג'נרל מוטורס" מסוג "GM Family 1 engine" (אנ') דגם מנוע "SPE / 4") (מורכב בדגמי "פריזמה")  4 צילינדרים, 1,389 סמ"ק המפיק 106 כ"ס ב-6,400 סל"ד (מנוע המונע על ידי אתנול, מתוצרת "ג'נרל מוטורס" מסוג "GM Family 1 engine" (אנ') דגם מנוע "SPE / 4") (מורכב בדגמי "פריזמה")
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 5 מהירויות  תמסורת ידנית - 6 מהירויות  תמסורת אוטומטית - 6 מהירויות מתוצרת "ג'נרל מוטורס" מסוג "GM 6T40 transmission" (אנ')
 מהירות מרבית:  167 ק"מ (מנוע 999 סמ"ק המפיק 78 כ"ס (מנוע בנזין)  180 ק"מ (מנוע 1,389 סמ"ק המפיק 78 כ"ס (מנוע בנזין)
שברולט אוניקס (באנגלית: Chevrolet Onix) היא מכונית סופרמיני, המוגדרת מכונית קומפקטית, מתוצרת יצרנית הרכב שברולט אשר מיוצרת בברזיל על ידי חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס "General Motors do Brasil" (אנ') משנת 2012 ועד היום.
עד אוקטובר 2018 יוצרו 1,000,000 יחידות. דגמי "שברולט אוניקס" הם המכוניות הנמכרות ביותר באמריקה הלטינית.
"שברולט אוניקס" חולקת פלטפורמה משותפת עם "Opel Corsa C" (אנ').
תצורות

4 דלתות - סדאן (Chevrolet Prisma).
5 דלתות - האצ'בק (Chevrolet Activ).
תצורות > רמות דרגת גימור

"LS" (דגם בסיסי).
"LT".
"LTZ".
"crossover Activ".
תצורות > סוגי מנוע

מנועי בנזין.
מנועים המונעים על ידי אתנול.
תאוצות

בין 0 - 100 קמ"ש היא 13.4 שניות (מנוע בנזין, 999 סמ"ק).
בין 0 - 100 קמ"ש היא 10.5 שניות (מנוע בנזין, 1,389 סמ"ק).
תמונות

"שברולט אוניקס", שנת 2019, דגם "1.4 Activ"
"שברולט אוניקס", 5 דלתות, דגם "LTZ"
"שברולט אוניקס", דגם "LT"
"שברולט אוניקס", דגם "LTZ"
"שברולט פריזמה", 4 דלתות (צולם באורוגוואי)
"שברולט פריזמה", 4 דלתות (צולם בצ'ילה)
"שברולט פריזמה", דגם "LT"
"שברולט פריזמה", שנת 2013
הערות שוליים

↑  "שברולט אוניקס" chevrolet.com.br/carros/onix
↑  "שברולט אוניקס" quattroruote.it/news/novita/2012/10/23/la_nuova_compatta_al_salone_di_san_paolo
↑  ג'נרל מוטורס מייצרת מליון יחידות מדגמי "שברולט אוניקס" באמריקה הלטינית gmauthority.com/blog/2018/10/chevrolet-produces-1-millionth-onix-in-latin-america
↑  "שברולט אוניקס" chevrolet.com.ar/autos-0km/onix-ltz-auto-moderno
שברולט אסטרו

| --- | --- |

Chevrolet Astro, דור ראשון
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  GMC Safari
 יצרן:  שברולט
 שנות ייצור:  1985–2005
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מודל קודם:  שברולט אפלנדר
 מודל אחריו:  שברולט אפלנדר  "Chevrolet Traverse" (אנ')  "GMC Acadia" (אנ')  שברולט אקספרס
 חברת אם:  ג'נרל מוטורס
 סיווג:  מיניוואן
 מרכב:  "Front-engine, front-wheel-drive layout" (אנ')  "Front-engine, four-wheel-drive layout" (אנ')
 פלטפורמה:  GM B platform (אנ')
 אורך:  4,491 - 4,773 מ"מ (דור ראשון)  4,821 מ"מ (דור שני)
 רוחב:  1,992 - 1,968 מ"מ (דור ראשון)  1,968 מ"מ (דור שני)
 גובה:  1,872 - 1,941 מ"מ (דור ראשון)  1,900 - 1,935 מ"מ (דור שני)
 בסיס גלגלים:  2,819 מ"מ (דור ראשון)  2,819 - 2,824 מ"מ (דור שני)
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 2.5 ליטר המפיק 98 כ"ס (דור ראשון)  V6 צילינדרים, 4.3 ליטר המפיק 165 כ"ס (דור ראשון)  V6 צילינדרים, 4.3 ליטר המפיק 200 כ"ס (דור ראשון)  V6 צילינדרים,  4.3 ליטר  המפיק 190 כ"ס (דור שני)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות  תמסורת ידנית - 5 מהירויות  תמסורת אוטומטית - 4 מהירויות
שברולט אסטרו (באנגלית: Chevrolet Astro, קרויה גם: GMC Safari) היא מכונית מסחרית מתוצרת מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית שברולט, חברת בת של קונצרן הרכב האמריקאי ג'נרל מוטורס, אשר יוצרה בין השנים 1985–2005.
תצורות

3 דלתות - מסחרית.
3 דלתות - מיניוואן (כולל חלונות צד).
3 דלתות - מיניוואן (כולל חלונות צד חלקיים).
4 דלתות - (דור שני).
דורות > דור ראשון

יוצר בין השנים 1985–1994
דגמים: Gamme STD, Gamme STD  (מסחריות), Gamme STD,  Gamme EXT (ספארי).
דורות > דור שני

יוצר בין השנים 1995–2005
דגמים: Version LT, Version LS.
מספר נוסעים: 5-8.
סוגי הנעות

הנעה קדמית 4x2.
הנעה כפולה 4x4.
תמונות

דור ראשון
"שברולט אסטרו"
"שברולט אסטרו"
"שברולט אסטרו"
"שברולט אסטרו" - מסחרית
"שברולט אסטרו"
דור שני
"שברולט אסטרו"
"שברולט אסטרו", שנת 1998, הנעה 4x4
"שברולט אסטרו" - מיניוואן, 1996 - מבט לתוך הרכב
"שברולט אסטרו" - מיניבוס להסעת תלמידים
"שברולט אסטרו"
"שברולט אסטרו" - מסחרית
ראו גם

שברולט
שברולט אפלנדר
הערות שוליים

↑  "שברולט אסטרו" 1990-2005 consumerguide.com/used/1990-05-chevrolet-astro
↑  "שברולט אסטרו" 1985-2005 itrolls.wordpress.com/2017/01/17/1985-2005-gmc-safari-chevrolet-astro-m-body-platform
↑  שברולט אסטרו manualdereparaciondeautos.com/chevrolet-astro-van-2005-manual
↑  "שברולט אסטרו", שנת 2004 kbb.com/chevrolet/astro-passenger/2004
↑  שברולט אסטרו, שנת 1985 gmheritagecenter.com/docs/gm-heritage-archive/vehicle-information-kits/AstroVan/1985-Chevrolet-Astro-Van
↑  שברולט אסטרו שנת 2005 gmheritagecenter.com/docs/gm-heritage-archive/vehicle-information-kits/AstroVan/2005-Chevrolet-Astro-Van
↑  שברולט אסטרו שנת 1998 auto123.com/en/new-cars/technical-specs/chevrolet/astro/1998/4wd
↑  שברולט אסטרו 1996-2005 web.archive.org/web/20060602105543
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541689005171  LCCN: sh87004232
שמואל פרשקו

| --- | --- |

שמואל פרשקו, 1949 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  26 בפברואר 1914 לוצק, פולין
 פטירה:  30 ביולי 1990 (בגיל 76) מיאמי, ארצות הברית
 מוקד פעילות:  פולין 
 שפה מועדפת:  פולנית, יידיש 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 פרופיל ב-IMDb
 
שמואל פרשקו (בפולנית: Stanisław Fereszko;‏ 26 בפברואר 1914 – 30 ביולי 1990) היה מלחין ומוזיקאי ישראלי שזכור בעיקר משירים שהלחין בתקופת מלחמת העצמאות.
קורות חיים

נולד בעיר לוצק בפולין והשתלם בקונסרבטוריון בוורשה בקומפוזיציה ונגינה בפסנתר. הוא הלחין אופרטה בשם "צייד הנמרים" שזכתה להצלחה גדולה בפולין והיו לו שם גם מספר להיטים בהם "כך זה בדרך כלל מתחיל" (1934).
בשנת 1937 עלה לארץ ישראל והשתלם בירושלים אצל המוזיקולוג שלמה רוזובסקי. הוא הלחין הצגות רבות של המטאטא ולי לה לו למילים של נתן אלתרמן, לאה גולדברג, יעקב אורלנד ועוד. מבין השירים שהלחין יש לציין את "מכתב מאמא", "שיר השיכור", "את ארץ שלי" ועוד.
לחניו המפורסמים ביותר נכתבו בתקופת מלחמת העצמאות. לחיים גורי הוא הלחין את "שיר הוותיקים" ואת "באב אל-ואד", שהוא אולי השיר המפורסם ביותר במלחמה זו.
הוא הלחין שירים ללהקת הצ'יזבטרון למילותיו של חיים חפר: "שיר הצ'יזבטרון", היי הג'יפ", "מוטי מוטי", "האהבה", "ציפ", "שוש".
ב-1952 עבר לארצות הברית לנסות שם את מזלו. הוא ניגן במועדון סברה בניו יורק של לאו פולד וליווה שם זמרים שהגיעו מישראל כמו שושנה דמארי ויפה ירקוני. השתתף כמנגן וכמפיק מוזיקלי באירועים שונים של הקהילה היהודית.
הוא השתקע במיאמי, שם המשיך בהופעות לפני יהודים בעיקר בבתי אבות. בארץ הוא נשכח כמעט לגמרי ורק שיריו היו מושמעים ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל ויום העצמאות.
יפה ירקוני זכרה אותו והזמינה אותו ב-1985 לערב נוסטלגי במרתף העליון בבית ליסין בו ניגן את שיריו המפורסמים.
הוא נפטר מסרטן ב-1990 ונקבר במיאמי ביץ'.
הערות שוליים

↑  את הלחן לפזמון בשיר זה כתב שלמה שמולביץ'
↑  חיים חפר כתב ללחן מילים אחרות בשם "רבותי ההיסטוריה חוזרת"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007295916305171  PLWABN: 9810658615905606  ISNI: 0000 0000 7194 6996  LCCN: n96107136  MusicBrainz: 71888261-261f-4b20-98ee-73634648da81  NKC: mzk2009544768  SNAC: w6t72qnn  VIAF: 101590225   WorldCat (עם VIAF): 101590225