stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פאול ריינקה
מבחר פרסומים

ריינקה פרסם בחייו כ-350 מאמרים ומחקרים.
Brandgräber vom Beginn der Hallstattzeit aus den östlichen Alpenländern und die Chronologie des Grabfeldes von Hallstatt. In: Mitteilungen der Anthropologischen Gesellschaft Wien 30, 1900, S. 44 ff.
Beiträge zur Kenntnis der frühen Bronzezeit Mitteleuropas. In: Mitteilungen der Anthropologischen Gesellschaft Wien 32, 1902, S. 104 ff.
Zur Kenntnis der Latène-Denkmäler der Zone nordwärts der Alpen. In: Festschrift RGZM (1902) S. 53-109.
Unsere Reihengräber der Merowingerzeit nach ihrer geschichtlichen Bedeutung. Bayerische Vorgeschichtsblätter 5, 1925, S. 54-64.
Zur Frage "Reihengräber und Friedhöfe der Kirchen". Germania 14, 1930, 175-177.
Spätkeltische Oppida im rechtsrheinischen Bayern. Bayerischer Vorgeschichtsfreund 9, 1930, S. 29-52.
Bodendenkmale spätkeltischer Eisengewinnung an der untersten Altmühl (München, um 1934/35).
Mainzer Aufsätze zur Chronologie der Bronze- und Eisenzeit (Bonn 1965). (Wiederabdruck der Aufsätze aus den 'Alterthümern unserer heidnischen Vorzeit V')
לקריאה נוספת

Gustav Behrens (Joachim Werner (Hrsg.): Reinecke-Festschrift zum 75. Geburtstag von Paul Reinecke am 25. September 1947. E. Schneider, Mainz 1950.
W. Krämer: Paul Reinecke. Archäologie in Deutschland 1985/4, 5. S. 23.
Rolf Hachmann (ed.): Studien zum Kulturbegiff in der Vor- und Frühgeschichtsforschung. Saarbrücker Beiträge zur Altertumskunde 48 (Bonn 1987), 57-72.
עיטור ההתנדבות

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  ישראל ישראל
 סוג:  עיטור משטרתי
 המעניק:  מפכ"ל המשטרה
 זכאות:  מתנדבי משמר אזרחי
 סטטוס:  עיטור פעיל
עיטור ההתנדבות הוא עיטור המוענק על פי "חוק העיטורים במשטרת ישראל ובשירות בתי הסוהר, תשל"ב-1972" על ידי מפכ"ל המשטרה לאזרח מתנדב במשמר האזרחי לאות שירות –
שיש בו משום תרומה בלתי רגילה להשגת יעד מיַעדי המשמר האזרחי, במעשה בודד או בגילוי התמדה או דבקות מוֹפתית במטרה.
במקרה שאין הזכאי בין החיים יוענק העיטור לקרוב משפחתו.
פאולו בטיני

פאולו בטיני (באיטלקית: Paolo Bettini; נולד ב־1 באפריל 1974 בצ'צ'ינה (אנ'), בנפת ליבורנו שבאיטליה) הוא רוכב אופניים עבר איטלקי, שהתמחה במרוצים חד יומיים ונחשב לאחד מבכירי הרוכבים בתחום מרוצים זה עד פרישתו בסוף 2008. השגי השיא שלו הם זכייה במדליית הזהב במרוץ הכביש באולימפיאדת אתונה (2004), זכייה בסבב הגביע העולמי של ה-UCI בשלוש שנים רצופות בשנים 2002, 2003 ו-2004 וזכייה באליפות העולם ב-2006 וב-2007. במהלך הקריירה שלו שנמשכה מ-1997 ועד 2008 הוא צבר 75 ניצחונות. ב-2010 מונה בטיני למאמנה של נבחרת איטליה באופניים והחליף את פרנקו בלריני שנהרג בתאונה. הוא פרש מתפקיד זה ב-2014.
קריירה > תחילת הקריירה

בטיני החל לרכוב כילד בעקבות אחיו הבוגר, סאורו, שעסק ברכיבת אופניים באופן תחרותי. הוא לא בלט בנעוריו כרוכב מצטיין, אך רצינותו והתמדתו איפשרו לו להתקדם לרמה גבוהה. ב-1996 הוא סיים במקום הרביעי באליפות העולם עד גיל 23 שנערכה בלוגאנו שבשווייץ.
הוא הפך לרוכב מקצועני בשנת 1997, עת הצטרף לקבוצת MG, אותה ניהל ג'נקרלו פרטי ובשורותיה בלט באותה עת מיקלה ברטולי. בטיני הוצמד לברטולי וסייע לו כפועל לנצח מספר מרוצים חשובים. ב-1998 עבר, יחד עם ברטולי, לקבוצת "אסיקס" ושוב סייע רבות לברטולי בניצחונותיו הרבים. בשנה זו זכה לניצחונו הראשון כמקצוען כאשר ניצח קטע בטור דה רומאנדי. כמו כן הגיע באותה שנה למקום השביעי בדירוג הכללי בג'ירו ד'איטליה (הישגו הטוב ביותר בג'ירו).
קריירה > התקופה בקבוצת "מאפי"

בשנת 1999 שוב עבר בטיני בצוותא עם מיקלה ברטולי, הפעם לקבוצת "מאפי - קוויק סטפ", בניהולו של פטריק לפברה. כבר בשנתו הראשונה בקבוצה החדשה החל בטיני לבלוט כרוכב כשרוני בזכות עצמו וזכה במרוץ קטעים שנערך באיטליה ובקטע במרוץ הקטעים היוקרתי טירנו - אדריאטיקו (בו ניצח בדירוג הכללי מיקלה ברטולי). כמו כן, השיג באותה שנה מספר תוצאות נאות במרוצים חד יומיים מהשורה הראשונה.
בשנת 2000 זכה בטיני בניצחון ראשון במרוץ חד יומי קלאסי, לייז'–בסטון–לייז'. הוא ניצל בתחילת אותה שנה את העדרו של ברטולי, עקב פציעה קשה, והפך במרוצים מסוימים למוביל של הקבוצה. הישגים נוספים בולטים באותה שנה היו זכייתו בקטע בטור דה פראנס ודירוגו במקום הרביעי בסבב הגביע העולמי. באליפות העולם שנערכה בפלואה שבצרפת, סיים בטיני במקום הרביעי. במרוץ זה החל הקרע בינו ובין מיקלה ברטולי. ברטולי שנחשב כמוביל של הנבחרת האיטלקית (שנחשבה כנבחרת החזקה ביותר), האשים לאחר המרוץ את בטיני בכך שהפר את הוראות המאמן האיטלקי ובמקום להוביל את ברטולי אל המיאוץ בסיום, התחרה במיאוץ בעצמו. המאמן האיטלקי הצדיק את בטיני, אך המאבק בין שני הרוכבים לא שכך.
בשנת 2001, עזב פטריק לאפבר, יחד עם חלק מכוכביו, את קבוצת מאפי והקים קבוצה מתחרה. בטיני נשאר במאפי (כמנהל הספורטיבי מונה אלוורו קרספי) והציב את עצמו בצמרת הרוכבים המתמחים במרוצים החד יומיים. הוא ניצח במרוץ אליפות ציריך וסיים שוב במקום הרביעי בסבב הגביע העולמי. בספטמבר באותה שנה, נפרדו סופית דרכיהם של בטיני וברטולי כשהאחרון עבר לקבוצת "פאסה בורטולו". באליפות העולם שהתקיימה באוקטובר בליסבון זכה בטיני במדליית הכסף לאחר שנוצח במיאוץ הסיום על ידי בן קבוצתו הספרדי, אוסקר פריירה. גם לאחר מרוץ זה טענו כלפיו חלק מהאוהדים האיטלקיים כי חיבל בסיכוייו של מיקלה ברטולי לזכות במרוץ.
שנת 2002 הייתה הראשונה ברצף של שלוש זכיות בסבב הגביע העולמי. הזכייה בסבב, אשר הורכב מעשרת המרוצים החד יומיים המפורסמים ביותר, הביאה להכרה בבטיני כרוכב הטוב ביותר במרוצים החד יומיים. הוא ניצח שוב במרוץ היוקרתי לייז'–בסטון–לייז'. במרוץ זה הוא נהנה מעבודתו של בן קבוצתו, סטפנו גרצלי, שהוביל את בטיני בשלבים האחרונים של המרוץ ולמעשה, הגיש לו את הניצחון על "מגש של כסף". באליפות העולם שנערכה בסיום אותה עונה בזולדר שבבלגיה התאחדה הנבחרת האיטלקית סביב מנהיגותו של הספרינטר הוותיק מריו צ'יפוליני. לאחר שנתיים בהן הואשם בטיני (שלא בצדק, לדעת רבים) בפילוג הנבחרת האיטלקית, הוא הצטרף למאמץ הקבוצתי וסייע לנבחרת לזכות בניצחון.
מאפיינים כרוכב

כינויו של בטיני הוא "Il Grillo" שפירושו באיטלקית - הצרצר. הכינוי נולד בעקבות מנהגו של בטיני לשרוק לעצמו בזמן רכיבות האימון עם חבריו. בטיני נחשב כרוכב תוקפני אשר אינו מהסס לתקוף את הדבוקה גם כאשר מדובר בשלבים מוקדמים יחסית של המרוץ וגם כאשר היה נחשב כמועמד לניצחון במרוץ. ברבים מהמרוצים הוא תקף את הדבוקה וגם את קבוצות הבריחה בהן נמצא שוב ושוב. תכונה זאת, אשר הפכה את המרוצים למעניינים יותר, הקנתה לבטיני אוהדים רבים בקרב חובבי מרוצי האופניים. מנגד, נטען כלפיו בהזדמנויות שונות, כי היה אופורטוניסט שלא היה נאמן למטרות הקבוצה וחיפש את ניצחונו האישי גם כאשר הדבר עלול היה לפגוע במטרות הקבוצה.
שני יתרונות בולטים שהיו לבטיני הם יכולת ההאצה שלו תוך כדי טיפוס, אותה הוא ניצל כאמור לבריחות ויכולת ההאצה שלו במיאוצי הסיום שעלתה לרוב על יכולתם של שותפיו לבריחות והביאה לו ניצחונות רבים. תכונה נוספת אשר סייעה רבות לבטיני הייתה האקטיביות החברתית שלו בקטעים מכריעים במרוץ. בעת שהיה חלק מקבוצת בריחה, אשר כללה לרוב רוכבים יריבים, הוא עודד ושידל את הרוכבים האחרים להמשיך ולפעול למען הצלחת הבריחה המשותפת, תוך כדי הפגנת דוגמה אישית ברכיבה בקדמת קבוצת הבריחה.
הערות שוליים

↑  סיום מרוץ לייז'–בסטון–לייז' 2000, צלם: Yuzuru Sunada
↑  סיום מרוץ לייז'–בסטון–לייז' 2002, מאחור - סטפנו גרצלי, אתר פליקר, צלם: gertkat
↑  Deceuninck – Quick-Step & Milano-Sanremo: A story in three acts (so far), באתר קבוצת דקונינק - קוויק-סטפ, 21 במרץ 2020
↑  מדליית זהב לבטיני באולימפיאדת אתונה 2004, אתר cyclingnews.com
↑  Mazzanti Wins Stage 4 of Giro; Bettini Relegated After Cooke Crashes, אתר Roadcycling.com, ‏ 11 במאי 2005
↑  Zurich Championship: Bettini Takes A Fifties Style Victory!, אתר Pezcyclingnews.com, ‏ 2 באוקטובר 2005
↑  Paolo Bettini (Quick-Step) wins second Lombardia for brother Sauro., אתר cyclingnews.com, ‏14 באוקטובר 2006
↑  Paolo Bettini (Quick Step) escapes for a win in stage 12, אתר cyclingnews.com, ‏11 בספטמבר 2008
↑  Bettini started his lap of honour very early in the race., אתר cyclingnews.com, ‏28 בספטמבר 2008
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: טום בונן | אלוף העולם במרוצי כביש  2006, 2007 | הבא: אלסנדרו באלאן |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: טום בונן | רוכב השנה בעולם (אופני הזהב)  2006 | הבא: אלברטו קונטדור |
בטיני במרוץ בקליפורניה
פארק מונרפו

| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך הקמה:  שנות ה־60 של המאה ה־18 
 נתונים ומידות
 שטח:  180±0 הקטאר
 מיקום
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 מיקום:  ויבורג 
 קואורדינטות:  60°43′55″N 28°43′41″E﻿ / ﻿60.731833333333°N 28.727944444444°E﻿ / 60.731833333333; 28.727944444444
 www.parkmonrepos.org
  (למפת מחוז לנינגרד מוגדלת) סנקט פטרבורג  גטצ'ינה ויבורג טיחווין קירישי וסוולוז'סק קינגיספ וולחוב קרליה וול. טבר נובגורוד פסקוב אסטונ. פינלנד ימת לדוגה  המפרץ הפיני פארק מונרפו(למפת מחוז לנינגרד רגילה) סנקט פטרבורג  גטצ'ינה ויבורג טיחווין קירישי וסוולוז'סק קינגיספ וולחוב קרליה וול. טבר נובגורוד פסקוב אסטונ. פינלנד ימת לדוגה  המפרץ הפיני פארק מונרפו
 
אי המתים (לודוויגשטיין) הכולל את לודוויגסבורג, המאוזוליאום של הברון לודוויג היינריך פון ניקולאי.
אחד מאיים רבים במפרץ שבתחומי הפארק.
מונרפו (ברוסית:  Монрепо́; נובע מהמילה הצרפתית ל"מנוחתי") הוא פארק נוף אנגלי נרחב בחלקו הצפוני של האי הסלעי לינאסארי (Tverdysh, Slottsholmen) מחוץ לוויבורג, רוסיה. הפארק שוכן לאורך קו החוף של מפרצון זאשצ'יטנאיה במפרץ ויבורג ומשתרע על שטח של 180 הקטר.
היסטוריה

אחוזת מונרפו הוקמה על ידי הברון לודוויג היינריך פון ניקולאי שקנה את חלקת האדמה הזו בשנת 1788. האחוזה נחשבה כתכשיט של פינלנד העתיקה והייתה שייכת לצאצאיו עד ההשתלטות הסובייטית בשנת 1944. ליבת האחוזה הברונית מורכבת מבית ראשי בסגנון נאו-קלאסי (שתוכנן על ידי ג'וזפה אנטוניו מרטינלי) ובית הספרייה.
פארק הים משופע בסלעים שנוצרו מקרחונים, צוקי נוף וביתני עץ. זה נחשב לציון דרך בהתפתחות הטעם הרומנטי לגינון נוף. המאוזוליאום של הברון ניקולאי תוכנן על ידי פייטרו גונזאגו ועליו ציורי קיר שנעשו על ידי יוהאן ג'ייקוב מטנלייטר.
בנו היחיד וממשיך דרכו של לודוויג היינריך, הברון פול פון ניקולאי, היה השגריר הרוסי בקופנהגן בין השנים 1816–1847. אשתו אלכסנדרינה סימפליצ'י דה ברוגלי (נכדתו של הדוכס השני) הזמינה מצ'ארלס הית'קוט טתאם את האובליסק המנציח את אחיה ההרוגים במלחמות נפוליאון. אוגוסט דה מונפראן, אנדראס שטאקנשניידר וגוטהלף בורופ עיצבו גם ביתנים ופסלונים בתחומי הפארק.
הפארק ידוע בסלעיו, בעיקר מגרניט הוויבורגיט הישן (הקרוי על שם ויבורג), ובכמה תצורות קרחוניות של עד 20 מטרים גובה. ניתן למצוא כ-50 מיני צמחים, חלקם נדירים. גם עולם החי בפארק מגוון והוא נחשב לאתר בעל חשיבות פדרלית המיועד לשימור.
פאטימה ג'ינה

פאטימה ג'ינה (באורדו: فاطمہ جناح; ‏31 ביולי 1893 - 9 ביולי 1967) הייתה פוליטיקאית פקיסטנית, רופאת שיניים במקצועה. היא הייתה אחותו הצעירה של מוחמד עלי ג'ינה, המושל הכללי הראשון של המדינה וסייעה למאמציו להשיג את עצמאותה. היא הייתה פעילה למען מעמד האשה בארצה ושימשה בה כראש האופוזיציה הראשונה. היא נחשבת אחת מהדמויות המייסדות של ארצה ומהדמויות הנשיות הגדולות והפופולריות ביותר בהיסטוריה שלה, ומכונה "אם האומה" ו"הגברת של פקיסטן".
ביוגרפיה

פאטימה ג'ינה נולדה למשפחה שיעית בקאת'יאוואר (אנ') שבפרובינציית בומביי של הודו הבריטית (כיום במדינת גוג'ראט) כבת הצעירה בין שבעה ילדים. מכולם היא הייתה הקרובה ביותר לאח הבוגר, מוחמד עלי ג'ינה, שהיה לאפוטרופוס שלה עם מות אביה ב-1901. היא גרה עמו עד לנישואיו ב-1918. היא למדה בבומביי וב-1919 התקבלה ללימודים באוניברסיטה היוקרתית בקלקוטה (אנ'). ב-1923 סיימה שם את לימודיה ברפואת שיניים ופתחה מרפאה משלה בבומביי.
לאחר מות גיסתה רטנבאיי (אנ'), אשתו של מוחמד, ב-1929 סגרה ג'ינה את המרפאה שלה, חזרה לגור עם אחיה, ניהלה את ביתו וטיפלה בבתו היחידה דינה (אנ'). שותפות זו עם אחיה נמשכה עד מותו ב-1948.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

ג'ינה ליוותה את אחיה לכל הופעה ציבורית שלו, וכך הגיעה עמו ללונדון שבבריטניה, שם חיו בשנים 1930-‏1934. היא תמכה במאמציו להשיג את עצמאות הודו מהראג' הבריטי ועם זאת להקים במסגרתה מדינה עצמאית למוסלמים. היא הייתה חברת במפלגת הליגה המוסלמית ההודית (אחר כך מפלגה בת אותו שם בפקיסטן).
במהלך חלוקת הודו והקמת הודו ופקיסטן העצמאיות ב-1947 הקימה ג'ינה את ועדת הנשים לסעד, שלימים היוותה את הגרעין להקמת אגודת הנשים הפקיסטנית (אנ'), אשר נוסדה על ידי ראנה ליאקאת עלי ח'אן (אנ'). ג'ינה מילאה תפקיד חשוב ביישובם בפקיסטן של המוהאג'יר (אנ'), המוסלמים שהיגרו מתחומי הודו אל פקיסטן לאחר ההפרדה ביניהן.
לאחר מות אחיה ירדה ג'ינה מהבמה הציבורית, למעט ביקור קצר שלה בפקיסטן המזרחית (כיום בנגלדש) ב-1954. הדבר היה במידה מסוימת בשל התנכלות אליה מצד ממשלו של ראש הממשלה ליקאת עלי ח'אן. היא שבה לפעילות ציבורית בשנות ה-60, וב-1965, בגיל 71, התמודדה מטעם האופוזיציה בארצה בבחירות למשרת נשיא פקיסטן מול איוב ח'אן. הבחירות לא היו חופשיות לחלוטין והתבססו על גוף בוחר של 80,000 איש ולא על הצבעה אזרחית ישירה. ח'אן ניצח בבחירות - יש הטוענים שבאמצעות מעשי מרמה - אם כי ג'ינה זכתה ברוב בכמה מהמחוזות. מאות אלפים פקדו את עצרות הבחירות שלה והיא כונתה בהן "אם האומה". בנאומיה היא התייחסה אל ח'אן כאל דיקטטור וטענה שבפשרת המים הגדולה עם הודו ב-1960 (אנ') הוא הפקיר את האינטרסים של פקיסטן. ההישג העיקרי של התמודדותה היה בכך שהציבור בפקיסטן הראה כי איננו מתנגד להתמודדות של נשים על מינוי לתפקידים בכירים בזירה הציבורית במדינה.
ביוגרפיה > מותה והנצחתה

ג'ינה מתה בקראצ'י ב-1967, בגיל 73. סיבת המוות הרשמית הייתה אי ספיקת לב. עם זאת הועלתה גם הטענה שנסיבות מותה היו חשודות ושהיא נרצחה. נערכה לה הלוויה ממלכתית איסלאמית שבה נכחו חצי מיליון איש. היא נקברה לצד אחיה במאוזוליאום שהוקם לכבודו בעיר קראצ'י.
ג'ינה זכתה להכרה והערצה ציבורית גדולות בארצה, ומפעלים שונים הוקמו להנצחתה, לרבות שתי אוניברסיטאות, מכללה לרפואת שיניים, שכונה בקראצ'י ופארק ציבורי גדול (אנ') בעיר איסלאמאבאד.
ב-1987 יצא לאור ספר ביוגרפי בשם "אחי", שג'ינה חיברה אודות אחיה מוחמד עלי עוד בתחילת שנות ה-50, ואשר פרסומו נמנע על ידי ממשלת פקיסטן.
עמותת אתגרים

| --- | --- |

 פעילות:  ספורט אתגרי לאנשים עם מוגבלויות
 מדינה:  ישראל
 מטה הארגון:  תל אביב-יפו 
 מייסדים:  יואל שרון וחברים, מתאמנים ומתנדבים בבית הלוחם
 יושב ראש:  בעז דותן
 מנכ"ל:  ניר הכהן
 עובדים:  168 
 תקופת הפעילות:  1995–הווה (כ־29 שנים)
 http://www.etgarim.org
 קואורדינטות:  32°06′16″N 34°49′17″E﻿ / ﻿32.104440586546°N 34.821324982113°E﻿ / 32.104440586546; 34.821324982113
 he
 
אתגרים היא עמותה שלא למטרת רווח, שמטרתה לחזק, לשקם ולתמוך באנשים עם מוגבלות באמצעות פעילויות ספורט מסוגים שונים.
העמותה הוקמה בשנת 1995 על ידי גרעין של נכי צה"ל, בעלי מוגבלויות, אזרחים ואנשי מקצוע מתחום השיקום, במטרה לשקם באופן פיזי ונפשי, ולשלב חברתית, בעלי מוגבלויות מכל הגילים. העמותה עושה זאת באמצעות פעילות ספורט רגיל וספורט אתגרי כגון: ריצה, הליכה, שיט, צלילה, גלישת מצוקים, רכיבה על אופניים (תלת-אופן, אופני טנדם ואופני יד) ועוד.
ב-2 בספטמבר 2013 נחנך בית "מרכז אתגרים" ע"ש שניאור חשין בגני יהושע. המקום משמש כמרכז לפעילות העמותה. הקומפלקס נתרם על ידי משפחת חשין ותוכנן על ידי האדריכל יואב מסר.
הנהנים משירותי העמותה

פעילות העמותה פתוחה בפני אנשים עם מוגבלות בשל לקויות או בשל סיבות אחרות. בין סוגי המוגבלויות נמנים:
נפגעי חבלה גופנית ונפשית כגון נכי צה"ל, נפגעי טרור, נפגעי תאונות דרכים.
שיתוק מוחין (CP)
ניוון שרירים
חירשות ולקות שמיעה
עיוורון ולקות ראייה
אוטיזם
מוגבלות קוגניטיבית
מוגבלות פיזיולוגית
לקויות למידה
נפגעי שבץ מוחי בדרגות קלות
טרשת נפוצה
בעיות התנהגות מסיבות רגשיות או בלתי ברורות.
נוער בסיכון
פעילות

כיום משתתפים בפעילויות העמותה השונות כ–5,000 ילדים ובני נוער ב-120 מסגרות ברחבי הארץ, וכן כ-1,000 בוגרים. העמותה פועלת לקידום הפוטנציאל האישי הטמון בכל אדם, לטיפוח מצוינות ושאיפה להתקדמות והישגיות, אולם ההישגיות נקבעת באופן סובייקטיבי בהתאם ליכולת ולרצון של כל אחד ואחת מהמתאמנים; בנוסף פועלת העמותה לשיפור הדימוי העצמי של משתתפי הפעילות, ולשינוי האופן שבו נתפס החריג ובעל המוגבלות בחברה הכללית.
בין ענפי הספורט שבהם מתאמנים חברי העמותה: ריצה, הליכה, שיט במפרשיות, חתירה בקיאקים, פעילות חבל (טיפוס, אומגה), סקי מים, צלילה, סנפלינג, רכיבה על אופניים (תלת-אופן, אופני טנדם ואופני יד), קארטינג, טיולי ג'יפים, טיולים אתגריים בטבע, אמנויות לחימה.
העמותה מתבססת על גרעין של אנשי מקצוע בתחומי הספורט האתגרי והשיקום של בעלי מוגבלויות, ובמידה רבה יותר על מעל 1,000 מתנדבים, המפעילים ומסייעים למתאמנים, לרוב ביחס של יותר מאשר מתנדב אחד או אחת לחבר.
סיסמתה של עמותת אתגרים היא: ספורט אתגרי, העצמה ושילוב חברתי של אנשים מיוחדים; הסיסמה מסיטה את הדגש מהמינוח המקובל "אנשים עם צרכים מיוחדים", שהוא ביטוי בעל קונוטציה של מסכנות ושל חמלה, אל העובדה שחברי העמותה הם דווקא אנשים מיוחדים.
קבוצות הריצה והליכה של העמותה משתתפות באופן קבוע, כקבוצה וכיחידים, במרוצים רבים הנערכים בישראל. בין המרוצים: מרתון תל אביב, מרתון ירושלים, מרוץ סאקוני, מרוץ לילה לבן של נייקי. כל משתתף ומשתתפת בוחרים את המרחק המתאים להם במסגרת האירוע. מרחקים אופייניים של הליכה וריצה הם: 5 ק"מ, 10 ק"מ, 21 ק"מ (חצי מרתון), מרתון מלא.
העמותה מפעילה מגוון של תוכניות בענף השייט, בשני מסלולים עיקריים. במסלול החובבים, מתאמנים חברי עמותה במסגרת של חוג שבועי במועדונים בחיפה ובתל אביב, בסירות מטיפוס "סונאר", ואף מתחרים בהצלחה במסגרות ארציות כנגד ספורטאים בריאים. במסלול הפארלימפי מתחרים ספורטאים במסגרת האיגוד העולמי לשייט של בעלי מוגבלויות (IFDS), ובין הישגיהם הבולטים: מדליית זהב במשחקים הפאראלימפיים של אתונה, 2004; מקום חמישי באולימפיאדה של בייג'ינג, 2008.
באולימפיאדה של בייג'ינג התחרה האצן העיוור חבר העמותה בזה נבבה בריצת מרתון, וסיים במקום ה-23, בליווי של עופר וגיא בן-דור, אב ובנו שהם פעילים ותיקים של העמותה.
בשנת 2013 עופר בן דור גיבש קבוצה של בעלי מוגבלויות חברי עמותת אתגרים בצירוף מלווים, יזם והוציא לפועל מסע טיפוס על הר הקלימנג'רו.
ספורטאים פגועים ברגליהם, הרוכבים על אופני יד, הגיעו גם הם להישגים נאים: זיו בר-שירה הגיע ראשון במרתון ניו יורק, 2001; ונתי גרובר הגיע שביעי במירוץ נג"ש (נגד השעון), באולימפיאדה של לונדון, 2012.
פעילות > תוכניות מיוחדות

"בשביל כולם": טיולים לאורך שביל ישראל באמצעות "גלגולון" - כיסא על גלגל המותאם במיוחד לנשיאה ותנועה בטבע.
"בשביל החיים": פעילויות ספורט לשיקום אחרי פציעות חמורות.
"שילוב מנצח": סיוע לבעלי מוגבלויות המשרתים בצה"ל בהתנדבות.
"פורום נשים": קבוצות של נשים עם מוגבלויות, המסתייעות בנשים שכהגדרתן "אינן סובלות ממגבלה נראית לעין", בתמיכה ובפעילות ספורטיבית ואתגרית.
"הספינה שטה": פרויקט לשיקום נפגעי הפרעת פוסט-טראומה (שנודעה בעבר כ"הלם-קרב") במהלך שירות צבאי, באמצעות פעילות ספורט הכוללת בעיקר שיט במפרשיות.
פעילות > אירועים שנתיים

מדי שנה עורך הארגון שני מסעות אופניים, האחד בעמק יזרעאל בשם "גלגלים של תקווה", והשני באזור בית קמה שבנגב, בשם "גלגלים של תקווה - דרום". המסעות נערכים בשלושה מסלולים: מסלול משפחתי באורך של 10 ק"מ, מסלול כביש באורך 55 ק"מ ומסלול שטח באורך 35 ק"מ.
המסיבה השנתית למתנדבים ולמתאמנים בעמותה, שבה מופיעים אמנים ידועים בהתנדבות, והכנסותיו משמשות את העמותה.
פרסים

ב-2012 זכתה עמותת אתגרים, יחד עם עמותת אלנוהוד, בפרס טבע למצוינות בחינוך ע"ש אלי הורוביץ, 2011.
ב-9 באוגוסט 2010 קיבלה העמותה את אות הנשיא למתנדב המוענק על ידי נשיא המדינה. זהו אות יוקרתי המוענק אחת לשנה, למתנדבים יוצאי דופן בחברה הישראלית.
אות וינגייט לקידום הספורט, 2010.
פרס מוביל חדשנות חברתית, 2006, על ידי הפורום הכלכלי העולמי בדאבוס שווייץ, ועיתון גלובס.
העמותה זכתה בפרס יגאל אלון לשנת תשס"ג.
ציון לשבח של קרן שלם, 2001
אות הוקרה של המועצה הארצית לפיתוח חברתי, 2002
פרס מרכז אדלר של אוניברסיטת תל אביב, 2003
אות החסד מטעם בית איזי שפירא וקרן טראמפ, 2003
פרס יזם השנה של חברת ארנסט אנד יאנג, 2005
תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן, 2018
הערות שוליים

↑  "עמותת אתגרים". מעשים טובים. אורכב מ-המקור ב-2017-03-30. נבדק ב-2017-03-28.
↑  קישור לתוצאות השייט באולימפיאדה של אתונה, 2004
↑  Offer Ben Dor, www.facebook.com
↑  איליה מרין, "מותר לבכות - אסור להתבכיין": אל פסגת הקילימנג'רו למרות הכל, באתר ynet, 27 בינואר 2014
↑  גלגלים של תקווה, באתר עמותת אתגרים
↑  מקבלי תואר כבוד, באתר של אוניברסיטת בר-אילן
ספרד באירוויזיון 2022

ספרד השתתפה באירוויזיון 2022, שהתקיים בטורינו שבאיטליה. זו הייתה השתתפותה ה-61 של ספרד בתחרות הזמר של האירוויזיון. בניגוד לשנים הקודמות של המדינה בתחרות, רשות השידור הספרדית, Televisión Española‏ (TVE), בחרה את נציגה לתחרות באמצעות קדם לאומי בשם "בנידורם פסט".
רקע

קדם לאירוויזיון 2022, ספרד השתתפה בתחרות שישים פעמים, מאז הצטרפותה לאירוויזיון בשנת 1961. במרוצת השנים היא הגיעה למקום הראשון פעמיים: בשנת 1968 עם השיר "La, la, la" בביצוע מסיאל, ובשנת 1969 עם השיר "Vivo cantando" של סלומה, יחד עם צרפת, הולנד והממלכה המאוחדת. ספרד הגיעה למקום השני בתחרות ארבע פעמים. באירוויזיון 2021 היא הגיעה למקום ה-24 עם השיר "Voy a quedarme" של בלאס קנטו.
רשות השידור הספרדית (TVE) אישרה את השתתפותה באירוויזיון 2022 ב-3 ביוני 2021. היא בחרה את נציגה לאירוויזיון 2021 באופן פנימי, ואילו את השיר בחרה באמצעות קדם פרטי. ב-22 ביולי 2021 הודיעה TVE כי הנציג והשיר יבחרו באמצעות קדם לאומי, המבוסס על Español de la Canción de Benidorm, בשם בנידורם פסט. הם קבעו שפסטיבל זה ישמש קדם הלאומי של ספרד לאירוויזיון עד שנת 2027.
לפני האירוויזיון

הקדם הארצי, בנידורם פסט, התקיים בעיר בנידורם שבוולנסיה, והופק על ידי RTVE ו-Generalitat Valenciana. הוא הונחה על ידי אלסקה, מקסים וארטה ואיניס רננד, והורכב משלושה ערבים שונים: שני חצאי גמר ב-26 וב-27 בינואר; וגמר ב-29 בינואר 2022. בכל חצי גמר השתתפו שבעה שירים, וארבעה מהם העפילו לשלב הבא. התוצאות של המופעים נקבעות באמצעות שילוב של הצבעות הקהל, סקר אינטרנטי והצבעות השופטים. 14 האמנים שהשתתפו בקדם נחשפו ב-10 בדצמבר 2021, ושיריהם פורסמו ב-21 בדצמבר. רשות השידור הספרדית השקיעה במופע 968,000 אירו.
חצאי הגמר שודרו בשני ערבים רצופים באותו השבוע. בכל אחד התחרו שישה שירים, שמתוכם ארבעה העפילו לגמר. מערכת ההצבעה כללה הצבעה טלפונית (50%), ניקוד שופטים דמוסקופי שהורכב ממדגם של האוכלוסייה הספרדית שנבחרה לפי קריטריונים סטטיסטיים ודמוסקופיים (25%) והצבעות חבר השופטים הלאומי והבין-לאומי (50%).
ב-29 בספטמבר 2021 פתחה RTVE את תקופת הגשת השירים לתאגיד השידור הספרדי. תקופה זו הייתה אמורה להימשך כחודש, אולם היא הוארכה עד ל-10 בנובמבר. רשות השידור הספרדית הזמינה מספר אמנים שהיא בחרה לשלוח שירים לקדם. הערכת השירים שהוגשו נעשתה בייעוץ של ג'יי קרוז, טוני סאנצ'ז-אולסון. במסיבת עיתונאים שהתקיימה ב-22 בנובמבר 2021 חשפה ראש המשלחת הספרדית לאירוויזיון, אווה מורה, כי הוגשו 692 שירים ו-194 שירים נוספים מהאמנים שהוזמנו על ידי RTVE.‏ השירים שעברו את שלב הסינון נחשפו ב-10 בדצמבר, ויצאו לאור לשירותי הסטרימינג ב-21 בדצמבר. ב-23 בינואר לונה קי הודיעה שהיא פורשת מכיוון שהיא לא יכולה להשתמש באוטו-טיון.
מקום ראשון
מקום שני
מקום שלישי
פרש/ה
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

| אמן | שיר | שפה |
| אסוקר מורנו | "Postureo" | ספרדית |
| בלנקה פלומה | "Secreto de agua" | ספרדית |
| גונסלו ארמידה | "Quién lo diría" | ספרדית |
| וארי בראבה | "Raffaella" | ספרדית |
| חאביירה מנה | "Culpa" | ספרדית |
| טנשוגייראס | "Terra" | גליסית |
| יוניק | "Mejores" | ספרדית |
| לונה קי | "Voy a morir" | ספרדית, אנגלית, צרפתית |
| מרטה סנגו | "Sigues en mi mente" | ספרדית |
| ריגוברטה בנדיני | "Ay mamá" | ספרדית |
| ריידן | "Calle de la llorería" | ספרדית |
| צ'אנל | "SloMo" | ספרדית, אנגלית |
| שיין | "Eco" | ספרדית, אנגלית |
| שרה דאופ | "Make You Say" | ספרדית, אנגלית |
לפני האירוויזיון > חצאי גמר

שישה שירים השתתפו בחצי הגמר הראשון ב-26 בינואר 2022, ושבעה שירים השתתפו בחצי הגמר השני למחרת. ארבעת השירים שדורגו במקומות הראשונים בכל חצי גמר עברו לשלב הגמר. סדר ההופעות של חצאי הגמר, שנקבע על ידי מפיקי הקדם, נחשף ב-13 בינואר 2022. בחצי הגמר הראשון הופיע סלבדור סובראל, זוכה אירוויזיון 2017, את "Fui ver meu amor" ומרלון ביצע "De perreo".‏ במהלך חצי הגמר השני הופיעו רות לורנסו, נציגת ספרד באירוויזיון 2014, עם השירים "Bailar pegados" ונינה פולקה עם "Nora".‏
העפיל/ה לגמר
| סדר | אמן | שיר | שופטים | סקר אינטרנטי | קהל | סך הכל | מיקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | וארי בראבה | "Raffaella" | 39 | 15 | 20 | 74 | 4 |
| 2 | אסוקר מורנו | "Postureo" | 39 | 18 | 12 | 69 | 5 |
| 3 | בלנקה פלומה | "Secreto de agua" | 41 | 20 | 18 | 79 | 3 |
| 4 | יוניק | "Mejores" | 28 | 12 | 15 | 55 | 6 |
| 5 | טנשוגייראס | "Terra" | 38 | 25 | 30 | 93 | 2 |
| 6 | צ'אנל | "SloMo" | 55 | 30 | 25 | 110 | 1 |
| סדר | אמן | שיר | שופטים | סקר אינטרנטי | קהל | סך הכל | מיקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | שיין | "Eco" | 46 | 15 | 20 | 81 | 3 |
| 2 | מרטה סנגו | "Sigues en mi mente" | 36 | 12 | 15 | 63 | 5 |
| 3 | חאביירה מנה | "Culpa" | 28 | 10 | 12 | 50 | 6 |
| 4 | גונסלו ארמידה | "Quién lo diría" | 28 | 30 | 18 | 76 | 4 |
| 5 | ריגוברטה בנדיני | "Ay mamá" | 56 | 25 | 30 | 111 | 1 |
| 6 | ריידן | "Calle de la llorería" | 45 | 20 | 25 | 90 | 2 |
| 7 | שרה דאופ | "Make You Say" | 21 | 18 | 10 | 49 | 7 |
לפני האירוויזיון > גמר

הגמר התקיים ב-29 בינואר 2022, והורכב משמונת השירים שהעפילו משלבי חצאי הגמר. סדר ההופעות נקבע בהגרלה שנערכה ב-28 בינואר. את הגמר פתחה פסטורה סולר, שייצגה את ספרד באירוויזיון 2012, עם השיר "Quédate conmigo". בנוסף, ניה ונינו ורגאס ביצעו את "Me muero de risa", ולאחר מכן סולר עלתה לבמה פעם נוספת ושרה את "Que hablen de mí". בלאס קאנטו, הנציג הספרדי באירוויזיון 2021, העניק את הגביע לצ'אנל, זוכת הקדם.
| סדר | אמן | שיר | שופטים | סקר אינטרנטי | קהל | סך הכל | מיקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ריידן | "Calle de la llorería" | 37 | 15 | 15 | 67 | 4 |
| 2 | טנשוגייראס | "Terra" | 30 | 30 | 30 | 90 | 3 |
| 3 | וארי בראבה | "Raffaella" | 25 | 12 | 18 | 55 | 6 |
| 4 | צ'אנל | "SloMo" | 51 | 25 | 20 | 96 | 1 |
| 5 | ריגוברטה בנדיני | "Ay mamá" | 46 | 20 | 25 | 91 | 2 |
| 6 | שיין | "Eco" | 30 | 5 | 10 | 45 | 7 |
| 7 | גונסלו ארמידה | "Quién lo diría" | 12 | 18 | 5 | 35 | 8 |
| 8 | בלנקה פלומה | "Secreto de agua" | 39 | 10 | 12 | 61 | 5 |