stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהדות קראית
מנהגי הקראים > דינים נוספים

הקראים אינם מניחים תפילין, מתוך התפיסה שכל אזכורי המצווה המופיעים בפרשיות העוסקות בנושא זה הם מטפורה שמשמעותה היא לזכור את דברי האל ולהקפיד על קיום המצוות.
המזוזה הקראית היא דף (בדרך כלל קלף), לרוב ממוסגר, עליו כתובים עשרת הדיברות (שנחשבות דבר ה' העילאי, למרות שהמצוות בעשרת הדיברות שוות במעמדן לשאר מצוות התורה), על אף שהתורה שבכתב לא מגדירה בבירור מהם הפסוקים שיש לכתוב (וגם לא מציינת שיש לכתוב על קלף) אלא רק מצווה באופן כללי שיש לכתוב את "דְּבָרַי אֵלֶּה" "עַל מְזוּזוֹת בֵּיתֶךָ וּבִשְׁעָרֶיךָ".
בברית המילה הקראית מתבצעת הסרת העורלה, אך אין פריעה (על ידי המוהל) או מציצה, שאינן מופיעות בתורה שבכתב.
לפי הקראים, מוצאו של האדם נקבע לפי האב, בטענה שכך נהגו בתקופת המקרא, ולראיה הם מביאים את כל שושלות היוחסין בתנ"ך, שבהן מצוינים רק שמות אבותיו של האדם. הקראים סוברים גם כי דתו של האדם נקבעת לפי האב, ולא לפי האם.
הקראים מתירים לאכול בשר עם חלב, ונאסר רק בישול של "גדי בחלב אמו". אולם, יש המסיקים מהפסוק שחל איסור על בישול של כל בעל חיים יונק בחלב של אמו, ואין האיסור מתכוון רק לגדי. ברמלה ובאשדוד קיימים אטליזים המוכרים בשר בשחיטה ובהכשר קראיים.
הקראים מטילים פתיל תכלת בציציותיהם, על מנת לקיים את הכתוב "וְנָתְנוּ עַל צִיצִת הַכָּנָף, פְּתִיל תְּכֵלֶת" (ספר במדבר, פרק ט"ו, פסוק ל"ח). אולם לשיטתם, צבע התכלת יכול לבוא מכל מקום שהוא – גם מצמחים שונים – מה שחז"ל מכנים "קלא אילן", בשל העובדה שלפי היהדות הרבנית הם אינם כשרים להפקת התכלת, והמקור הכשר היחיד הוא בדמו של חילזון נדיר מסוים.
את המושג "עין תחת עין" מפרשים הקראים כפשוטו, אדם שהוציא עין לחברו במזיד - יש להוציא את עינו (בניגוד לשיטת חז״ל, לפיה כוונת התורה היא שיש לפצות בממון על הוצאת העין). אומנם בפועל דין זה אינו נהוג, שכן הוא סותר את דיני המדינה, והעיקרון "דינא דמלכותא דינא" בדיני ממון מקובל על הקראים.
הקראים אימצו את המנהג הרבני של הקריאה בתורה בשבתות ובמועדים, ובעקבות כך הם מקיימים טקסי בר מצווה לרגל ההגעה לגיל 13.
יחסי היהודים הקראים והיהודים הרבניים

לאורך ההיסטוריה היהודים הקראים ראו את עצמם בתור חלק בלתי נפרד מעם ישראל, וניסו להפיץ את אמונתם בתוך העם. חריג להשקפה כללית זאת הופיע במזרח אירופה בראשית המאה ה־20, כאשר הופיעו גישות לאומיות בדלניות בקרב חלק מקראי מזרח אירופה, שהכחישו את יהדותם. גם הפוסקים הרבניים ראו את הקראים בתור חלק מעם ישראל, אך בתור חלק חוטא, משום שאינם מאמינים בתורה שבעל פה.
היהודים הרבניים טוענים כנגד הקראים, שגם להם נוצרה במרוצת הדורות מעין "תורה שבעל פה". הקראים מצידם משיבים כי יש הבדל בין הלכות שהתקבלו על ידם כפירוש סביר לתורה (שלא יחייבו בהכרח את הפוסקים הקראיים של הדורות הבאים) לבין התורה שבעל פה, שלפי היהדות הרבנית ניתנה למשה בסיני, ולטענת הקראים כל תוספת בה מחייבת גם את הדורות הבאים.
היו מבין החכמים הרבניים ששיערו כי תנועת הקראים צמחה מתוך הצדוקים והבייתוסים, כתות עתיקות מתקופת בית המקדש השני.
יחסי היהודים הקראים והיהודים הרבניים > יחסם של הקראים לרבניים

בתקופה המוקדמת, הנישואין בין קראים לרבניים היו מקובלים, ונמצאו עדויות רבות לנישואין מסוג זה בגניזת קהיר. הנישואין נערכו לעיתים בבית הדין הקראי, ולעיתים בבית הדין הרבני. כאשר התחתנו קראי עם רבנית או להפך, שני הצדדים התחייבו לכבד זה את מנהגיו של זה, ולאפשר לכל אחד מהצדדים לנהוג לפי פסיקת ההלכה הנהוגה בזרם שלו.
עד השנים האחרונות סירבו הקראים לקבל לקרבם יהודים רבניים.[דרושה הבהרה] אחד הטעמים לכך היה חשש ממזרות, שכן נישואי קרובים מסוימים שמותרים לפי יהדות הרבנית, נחשבים אצל הקראים כיחסים אסורים. חשש נוסף מהורדת המחיצות בין הקראים לרבניים הובע על ידי מנהיג קראי במשפט: "אנחנו האגם והם האוקיינוס, מה יקרה כשייפרץ הסכר?"[דרושה הבהרה]
יחסי היהודים הקראים והיהודים הרבניים > יחסם של הרבניים לקראים

יחסה של היהדות הרבנית אל היהדות הקראית לא היה עקבי במהלך ההיסטוריה. במקרים מסוימים הוא התאפיין בחוסר סובלנות מובהק ובמקרים אחרים היחס היה סובלני הרבה יותר. בדרך כלל, יחסם של הפוסקים הספרדים לקראים היה ידידותי יותר מאשר היחס של הפוסקים האשכנזיים.
החכם הרבני יוסף שלמה דלמדיגו, שניהל פולמוס עם הקראים בנוגע לאמיתותה של התורה שבעל פה, תמך גם בלימוד מתוך ספרי הקראים. כך הוא כתב בספרו: "בין כך בני, אל תִּטּוֹשׁ תורת אמך ללמוד בספרי הקראים כֻּלָּם, וב'ספר המצוות' וה'אדרת' (=הספר 'אדרת אליהו' של אליהו בשייצי) – והיית לכל רואיך לשם ולתפארת..."
רבי יהודה הלוי התייחס אל הקראים בספרו "הכוזרי", שנכתב במאה ה־12, שם מובא דיאלוג ספרותי בין מלך הכוזרים לבין חכם רבני:
אָמַר הַכּוּזָרִי: ...וַאֲנִי מְבַקֵּשׁ מִמְּךָ עַתָּה שֶׁתְּבָאֶר לִי קְצָת בֵּאוּר בְּמַה שֶּׁאֶצְלְךָ בַקָּרָאִים, כִּי אֲנִי רוֹאֶה אוֹתָם מִשְׁתַּדְּלִים בַּעֲבוֹדָה יוֹתֵר מֵהָרַבָּנִים, וַאֲנִי שׁוֹמֵעַ טַעֲנוֹתָם יוֹתֵר מַכְרִיעוֹת וְיוֹתֵר מְפִיקוֹת לִפְשָׁט הַתּוֹרָה?
אָמַר הֶחָבֵר [החכם הרבני]: הֲלֹא הִקְדַּמְתִּי לְךָ בִדְבָרַי, כִּי הַהִתְחַכְּמוּת וְהַסְּבָרָה בַתּוֹרָה אֵינֶנּוּ מֵבִיא אֶל רְצוֹן הָאֱלֹהִים?
הרמב"ם פסק בהלכות ממרים שבמשנה תורה, כי מי שאינו מאמין בתורה שבעל פה הוא כופר שיש לו דין "מורידין ואין מעלין", אולם את צאצאי הקראים הגדיר בתור תינוקות שנשבו: ”אבל בני התועים האלה ובני בניהם שהדיחו אותם אבותם ונולדו בין הקראים, וגדלו אותם על דעתם הרי הוא כתינוק שנשבה ביניהם וגדלוהו ואינו זריז לאחוז בדרכי המצות שהרי הוא כאנוס... לפיכך ראוי להחזירן בתשובה ולמשכם בדברי שלום עד שיחזרו לאיתן התורה, ולא ימהר אדם להורגן” (הלכה ג').
על אף העימות והסכסוך בין הקבוצות, נישואין בין רבניים לקראים, כששני הצדדים נותרים באמונתם ומקיימים את מנהגיהם, היו נפוצים במאה העשירית ועד המאה השתים־עשרה. כתובות ומסמכים אחרים מן הגניזה הקהירית, כמו גם עדויות בספרי הפוסקים, מעידות על כך. אולם, במאה השלוש־עשרה גברה האיבה, והמקורות מאותה תקופה מעידים כי קשרים מסוג זה חדלו ולא נחשבו עוד אפשריים.
פוסקים רבים קבעו כי קראים הם פסולי חיתון, מפני שהם נחשבים ספק ממזרים. הסיבה לכך היא, שהקידושין אצל הקראים קבילים על פי ההלכה הרבנית, אך לא הגירושין. ישנה אפשרות סבירה לגבי כל קראי כי אחד מאבותיו נולד לאישה שעברה גירושין קראיים ולבעלה החדש - ואם הגירושין אינם תקפים הלכתית, הרי שהאישה עדיין אשת איש של בעלה הראשון, ונישואיה השניים הם בגדר ניאוף, והילדים שנולדו לה וצאצאיהם הם ממזרים על פי ההלכה הרבנית. בעמדה זו אחז גם הרמ"א, אחד הפוסקים העיקריים של יהדות אשכנז.
גם במאה האחרונה, רבנים במצרים ובישראל תמכו בקבלתם של קראים ליהדות הרבנית, לפחות בתנאים מסוימים. הרב עובדיה יוסף והרב אליהו בקשי דורון התירו להם להינשא, כשהנימוק העיקרי הוא שלילת תוקפם של הנישואין הקראיים, שכן העדים פסולים מעצם היותם קראים, ולכן הכלה הקראית לא נחשבת אשת איש לפי ההלכה, כך שלא ניתן לטעון שילדיה נולדו מניאוף לאחר הגירושין הקראיים. ניסיון של הרב אליהו אברז'ל, אב בית הדין הרבני בבאר שבע, לבטל את ההיתר הזה, עורר ב־1994 סערה גדולה.
ראו גם

קראי מזרח אירופה
ענן בן דוד
הלוח הקראי
אבלי ציון
שומרונים
לקריאה נוספת

נתן שור, תולדות הקראים, מוסד ביאליק, ירושלים, 2003.
יוסף אלגמיל, תולדות היהדות הקראית, המועצה הארצית של היהודים הקראים בישראל. 1979.
אברהם קורמן, זרמים וכתות ביהדות, עמודים 225–248.
אברהם בר גוטלובר, ביקורת לתולדות הקראים, ווילנא תרכ"ד 1865.
ספר אוצר מסעות, מאת יהודה דוד אייזנשטיין, תל אביב, תשכ"ט: "מסעות הקראים לארץ ישראל", עמ' 188 - 218.
רפאל מאהלר, הקראים: תנועת גאולה יהודית בימי הביניים, מרחביה: ספרית פועלים, 1949.
מיכאל קורינאלדי, המעמד האישי של הקראים, הוצאת ראובן מס, 1984
יורם ארדר ומאירה פוליאק, תור הזהב הקראי, הוצאת כרמל, 2022
גודלה אחיעזר, תודעת היסטורית, השכלה ולאומיות בקרב קראי מזרח אירופה, מכון בן-צבי לחקר קהילות ישראל במזרח, ירושלים תשע"ו.
הרב חיים ויסברג, פסיפס: דתות ועדות בצה."ל, מערכות, נובמבר 2022.
יורם ארדר, דרכים בהלכה הקראית הקדומה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשע"ג.
Meira Polliack (ed.), Karaite Judaism: A Guide to Its History and Literary Sources, Brill Academic Publishers, 2003.
ביאורים

↑  להוציא את הספרים החיצוניים, שנדחו בידי חז"ל, וגם הקראים בעקבותיהם לא קיבלו או לא הכירו אותם.
↑  כגון ברכות הנהנין, ברכות השחר, תפילה, ועוד
↑  החל מהקאנוניזציה החז"לית לתנ"ך, שקבעה בפועל גם עבור הקראים מהם הספרים המקודשים ומהם הספרים החיצוניים, דרך מידת ההיקש הקראית, שרבים ממרכיביה נלקחו מהמידות החז"ליות שהתורה נדרשת בהן, ולבסוף ב'סבל הירושה', שרבות ממסורות חז"ל המופיעים בספרות חז"ל נהוגים בפועל גם בקרב היהודים הקראים, כגון הנהגת לוח השנה הקראי ועוד.
↑  אולם, לפי חלק הפרשנות הרבנית לפסוק, הוא מתייחס גם לתורה שבעל פה.
↑  בהתאם לדעתו של רבי יהושע
↑  שהמחקר המודרני זיהה אותו עם ה"ארגמון קהה קוצים"
יוסף (ספי)

| --- | --- |

 לידה:  1979 (בן 46 בערך)
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  ישיבת מערבא, ישיבת חברון, הקריה האקדמית אונו
 תקופת הפעילות:  מ-2010
 תפקיד:  יושב ראש רשות ניירות ערך
 
יוסף (ספי) זינגר (נולד ב־1979) הוא עורך דין כלכלי ישראלי, יושב ראש רשות ניירות ערך.
ביוגרפיה

יוסף (ספי) זינגר נולד ב-1979, בן לעו"ד שלום זינגר, שהיה היועץ המשפטי של משרד הפנים בשנות ה-90.
למד בישיבת מערבא ולאחר מכן למד רבנות ודיינות בישיבת חברון ובישיבת מיר.
למד משפטים בקמפוס החרדי בקריה האקדמית אונו וב-2013 קיבל תואר ראשון.
החל את דרכו ב־2010 כמתמחה של המשנה ליועץ המשפטי לממשלה לנושאים כלכליים, עו"ד אבי ליכט ונשאר לעבוד איתו כעורך דין.
בשנים 2011 עד 2018 מילא תפקידים שונים במשרד המשפטים, בהם אחראי על תחום המיסים וחדלות פירעון (2013–2018) וממונה תפקידים מיוחדים (2011–2013). במסגרת תפקידו כאחראי על תחום חדלות הפירעון במשרד המשפטים הוביל את כתיבתו של חוק חדלות פירעון ושיקום כלכלי, התשע"ח-2018. כמו כן, היה שותף לחלק מהרפורמות המשקיות שנערכו באותן השנים, ובין היתר, הסדרת תחום האיגוח, הסדרת חלק המדינה במשאבי הטבע של ישראל (ועדת ששינסקי וועדת ששינסקי 2) ומתווה הגז, הסדרת תחום האשראי החוץ-בנקאי והוועדה לבחינת הסדרי החוב בישראל.
בשנים 2018 עד 2023 היה שותף במשרד הרצוג, פוקס, נאמן ושות' ושימש אחראי על תחום חדלות פירעון במחלקת חברות וניירות ערך.
ב־12 ביוני 2023 החליט שר האוצר בצלאל סמוטריץ' למנותו ליושב ראש רשות ניירות ערך. על מינוי זה נמתחה ביקורת ציבורית רחבה. עוד פורסם כי היועץ המשפטי של משרד האוצר, עו"ד אסי מסינג, התנגד למינוי ואף כתב חוות דעת שבה פירט על חוסר ההתאמה של זינגר לתפקיד. למרות התנגדותו, אושר מינויו של זינגר על ידי ועדת המינויים.
חיים אישיים

זינגר נשוי ואב לארבעה, מתגורר בירושלים ומקיים אורח חיים חרדי.
הערות שוליים

↑   עידו באום, עורכי הדין שהממשלה לא זזה מטר בלעדיהם, באתר TheMarker‏, 10 בפברואר 2015
↑  בוגר ישיבות 'חברון' ו'מיר' מונה על ידי השר סמוטריץ' לתפקיד היוקרתי, באתר כיכר השבת
↑  רועי ויינברגר, ‏שר האוצר החליט: זה האיש שיעמוד בראש רשות ני"ע, באתר גלובס, 12 ביוני 2023
1 2  שחר אילן, עו”ד ספי זינגר: "דירקטורים יהיו חשופים לתביעות אישיות", באתר כלכליסט, 18 באוקטובר 2018
↑  סמוטריץ': זה יו״ר הרשות לניירות ערך הבא, באתר "סרוגים", 12 ביוני 2023
↑  ספי (יוסף) זינגר, באתר הרצוג, פוקס, נאמן ושות'
↑  גד ליאור, עו"ד יוסף (ספי) זינגר מונה ליו"ר הרשות לניירות ערך, באתר ynet, 12 ביוני 2023
↑   אסא ששון, ועדת גילאור, לטיפולך: האם מינוי יו"ר רשות ני"ע הוא מינוי כישורים או קשרים, באתר TheMarker‏, 13 ביוני 2023
↑  ללא ניסיון ניהולי כביר: סמוטריץ’ ממנה את יוסף זינגר ליו”ר רשות ניירות ערך, באתר sponser, ‏2023-06-12
↑   דון סוסונוב, זינגר, ותר: יו"ר רשות ניירות ערך הוא שומר סף וחובה עליו להיות מקצוען, באתר TheMarker‏, 15 ביוני 2023
↑   נתי טוקר, יועמ"ש האוצר נגד מינוי ספי זינגר לראש רשות ניירות ערך: "חסר כישורים מתאימים", באתר TheMarker‏, 12 ביולי 2023
↑  גד ליאור, יועמ"ש האוצר נגד המינוי של סמוטריץ' ליו"ר רשות ני"ע: "אין כישורים מתאימים", באתר ynet, 12 ביולי 2023
↑  גד ליאור, למרות התנגדות יועמ"ש האוצר: אושר מינוי ספי זינגר ליו"ר הרשות לניירות ערך, באתר ynet, 6 באוגוסט 2023
↑  גולן חזני ועירית אבישר, ספי זינגר מקבל לידיו רשות ני"ע בשפל החמור בתולדותיה, באתר כלכליסט, 13 ביוני 2023
↑  שלמה טייטלבאום, גולן חזני, יו"ר רשות ניירות ערך הבא - עו"ד ספי זינגר, ממשרד הרצוג פוקס נאמן, באתר כלכליסט, 12 ביוני 2023
יחסי בורקינה פאסו – ישראל

| יחסי בורקינה פאסו – ישראל |
| --- | --- |
בורקינה פאסו: ישראל


בורקינה פאסו: ישראל
שטח (בקילומטר רבוע)
274,200: 22,072
אוכלוסייה
23,897,540: 10,045,600
תמ"ג (במיליוני דולרים)
20,325: 509,901
תמ"ג לנפש (בדולרים)
850: 50,759
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: דמוקרטיה פרלמנטרית

ביקור נשיא וולטה עילית (שמה הקודם של בורקינה פאסו) בישראל ב-1961. משמאל לימין: שרת החוץ גולדה מאיר, נשיא ישראל יצחק בן-צבי, נשיא וולטה עילית מוריס יאמאוגו והגברת הראשונה רחל ינאית בן-צבי.
יחסי בורקינה פאסו–ישראל הם היחסים הדיפלומטיים שבין בורקינה פאסו לבין מדינת ישראל.
היסטוריה

וולטה עילית הצרפתית קיבלה עצמאות ב-5 באוגוסט 1960 (תחת השם וולטה עילית). בספטמבר 1960 יצאה משלחת מוולטה עילית לישראל בראשות שר החקלאות של המדינה, זו הייתה המשלחת הדיפלומטית הראשונה ששלחה לאחר שזכתה לעצמאות. בעקבות הביקור הגיעה משלחת לישראל ללמוד במכון האפרו־אסיאתי שהקימה ההסתדרות (מכון ללימודי כלכלת עבודה וקואופרציה).
בסוף 1960 הקימה ישראל שגרירות באביג'אן, בירת חוף השנהב. שגריר ישראל הראשון בחוף השנהב, שלמה הלל, היה גם שגריר לא תושב בוולטה עילית.
ב-11 ביוני 1961, חתמו ישראל וולטה עילית על אמנה לשיתוף פעולה כלכלי וטכני. בעקבות החתימה שלחה ישראל מומחים חקלאיים לוולטה עילית.
ביולי 1961, נשיא וולטה עילית הראשון, מוריס יאמאוגו, ביקר בישראל. הוא הגיע גם כנציג הארגון האזורי לשיתוף פעולה "קונסיי דה ל'אנטאנט" (מועצת ההסכמה) - שכלל את וולטה עלית, חוף השנהב, דהומיי, וניז'ר. כאות הוקרה על ביקורו הוחלט לקרוא לרחוב בשכונת קריית היובל בירושלים בשם "רחוב וולטה עילית". בנוסף נחתמה ברית ידידות בין המדינות.
באפריל 1962, הגיעה משלחת של ראשי מערכת הביטחון של וולטה עילית לביקור בישראל, כולל שר הביטחון והרמטכ"ל שלה. בצדימבר 1962 נחתם הסכם לסיוע טכני עם וולטה עילית.
ביוני 1963, ביקרה משלחת פרלמנטרית של וולטה עילית בישראל. באוגוסט 1963 הגיש שגריר חוף השנהב בישראל את כתב האמנתו לנשיא המדינה, גם כשגריר וולטה עילית בישראל.
ביולי 1968, שר ההסברה והדואר של וולטה עילית הגיע לביקור רשמי בישראל, במטרה לדון בסיוע ישראלי לבניית מערכת טלפון ארצית במדינה.
בספטמבר 1968, ארבעה אזרחי ישראל זכו לאות הצטיינות של וולטה עילית.
בספטמבר 1973, ביקר היועץ המדיני של ראש־ממשלת וולטה־עילית בישראל וחתם על שלושה הסכמים לשיתוף פעולה, שכללו: הקמה וניהול של מרכז חקלאי באמצעות מומחים מישראל, סיוע בתוכנית ייעור רחבת היקף, והכשרת מדריכים מקומיים לקואופראטיבים חקלאיים והשתלמויות בישראל בנושאים חקלאיים. אולם שבועיים אחר כך, בעקבות מלחמת יום כיפור, ולאחר שישראל התעלמה מהחלטה 242 והחלטה 339 של האו"ם, ניתקה את היחסים עם ישראל.
ב-4 באוגוסט 1984 שונה שמה של וולטה עילית לבורקינה פאסו.
ב-4 באוקטובר 1993, היחסים כוננו מחדש, בעקבות החתימה על הסכמי אוסלו ושיפור המצב המדיני, זאת לאחר מפגש של שר החוץ שמעון פרס עם נציגי בורקינה פאסו במטה האומות המאוחדות בניו יורק.
במחצית השנייה של שנות ה-90 של המאה ה-20, סופק למדינה נשק מישראל, באמצעות סוחר הנשק שמעון נאור-הרשקוביץ. עם זאת חלק גדול מהנשק שסחר בו היה תוצרת מזרח אירופה (רומניה ואוקראינה).
ב-29 בנובמבר 2012, תמכה בורקינה פאסו בהחלטה בהחלטה 67/19 של העצרת הכללית של האו"ם, על קבלת פלסטין כחברה ה-194 באו"ם.
במאי 2015, השגריר של בורקינה פאסו ביקר בישראל (שגריר לא תושב שמקום מושבו בקהיר). במהלך ביקורו, נפגש עם הנשיא ראובן ריבלין. במהלך הפגישה, השגריר ציין שבורקינה פאסו מעוניינת בפנסיונרים ישראליים, שיגורו בבורקינה פאסו וייסעו לה כלכלית. ראובן קיבל בברכה את השגריר.
ב-4 ביולי 2017 בורקינה פאסו הייתה אחת מהמדינות היחידות (יחד עם ג'מייקה והפיליפינים) שהתנגדו להחלטה הקובעת כי ישראל אינה הריבון בירושלים ומגנה אותה על החפירות הארכאולוגיות בעיר העתיקה.
ב-21 בדצמבר 2017, תמכה בורקינה פאסו בהחלטה של העצרת הכללית של האומות המאוחדות השוללת את ההכרה האמריקאית בירושלים כבירת ישראל.
יחסים כלכליים

בנובמבר 1961 הקימו החברה לעבודות חוץ של סולל בונה, חברת תה"ל וממשלת וולטה עילית חברה משותפת לתשתיות והנדסה. בדצמבר 1961 החליטה ישראל להקים נציגות דיפלומאטית בוולטה עילית, עם זאת שלמה הלל המשיך לשמש שגריר לא תושב.
בשנת 2003 זכתה החברה הישראלית אלווריון בחוזה לפרישת מערכות תקשורת אלחוטיות בבורקינה פאסו. אלווריון זכתה אחר כך בכמה חוזי המשך במדינה.
בשנת 2003 זכתה החברה הישראלית אופק צילומי אויר בחוזה למיפוי בורקינה פאסו.
בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מישראל לבורקינה פאסו הגיעה לסך 10.2 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר נפט מזוקק, מדפסות, טלפונים, מכסי פלסטיק ועוד. באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מבורקינה פאסו לישראל הגיעה לסך 9.36 אלף דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר כלי הקשה, קישוטי עץ, חוברות ועוד.
בשנת 2015, שווי הסחורה שיוצאה מישראל לבורקינה פאסו הגיעה לסך 13.7 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר נפט מזוקק, גיליוני פלסטיק, חומרי הדברה, טלפונים ועוד. באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מבורקינה פאסו לישראל הגיעה לסך 267 אלף דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר קוקוס, אגוזים, זרעי שמן, קשיו, שנאים חשמליים ועוד.
ייצוג

בורקינה פאסו אינה מיוצגת בישראל, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. השגרירות המייצגת את בורקינה פאסו נמצאת בקהיר, בירת מצרים.
ישראל אינה מיוצגת בבורקינה פאסו, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. השגרירות המייצגת את ישראל נמצאת באביג'אן, בירת חוף השנהב.
מגפת הקורונה בברזיל

| --- | --- |

 תקופת המגפה:  פברואר 2020 – הווה (כ־5 שנים)
 במדינות או באזורים:  ברזיל ברזיל
 פתוגן:  נגיף ה-SARS-CoV-2
 מקור המגפה:  הרפובליקה העממית של סין סין
 מקרי מוות:  702,421 ‏
 מקרי הדבקה:  37,553,337‏   • 601,755 מהם חולים פעילים
 הבריאו:  36,249,161‏ רענון נתונים
  
 
מגפת הקורונה, בה חלו המונים במחלת נגיף הקורונה בברזיל, התפשטה אל המדינה בסוף פברואר 2020. ברזיל הייתה המדינה הראשונה באמריקה הלטינית אשר אישרה מקרה ראשון של נגיף הקורונה בשטחה.
רקע

ב-12 בינואר 2020 אישר ארגון הבריאות העולמי (WHO) כי נגיף הקורונה החדש הוא הגורם למחלת נשימה בקרב אנשים בעיר ווהאן, מחוז חוביי, סין, אשר דווח בפני ארגון הבריאות העולמי ב-31 בדצמבר 2019.
שיעור התמותה במגפת הקורונה היה נמוך בהרבה ממגפת הסארס שהתפרצה בשנת 2003 בסין, אך ההדבקה מאדם לאדם היא גדולה משמעותית, דבר המשפיע בצורה מכרעת על מספר מקרי המוות.}
התפשטות המגפה > ינואר

ב-28 בינואר, משרד הבריאות של ברזיל (אנ') העלה את כוננות המדינה לשעת חירום, לדרגה 2 מתוך 3, בהתחשב ב"איום המתקרב" עבור ברזיל, מכיוון שעלה חשד למקרה ראשון של הדבקה בנגיף בבלו הוריזונטה שבמדינת מינאס ז'ראיס.
ב-29 בינואר הודיע משרד הבריאות כי הוא חוקר שני מקרים חשודים נוספים, בפורטו אלגרה ובקוריטיבה. לא נמסר מידע נוסף אודות המקרים החשודים בפורטו אלגרה וקוריטיבה. עם זאת, נודע כי המקרה החשוד בבלו הוריזונטה הוא סטודנט שביקר לאחרונה בווהאן, סין, שבה התפרץ לראשונה נגיף הקורונה.
התפשטות המגפה > פברואר

ב-3 בפברואר אמר שר הבריאות של ברזיל, לואיז אנריקה מנדטה (אנ') כי ממשלת ברזיל תכריז על חירום בריאות ציבורי לאומי בשל הדאגה בינלאומית, אפילו ללא מקרים מאושרים במדינה. הוא אמר גם כי הממשלה תסייע בשיבת הברזילאים מווהאן.
ב-4 בפברואר אישר משרד הבריאות כי כשלושים ברזילאים נמצאים בווהאן, וכי הם ישובו למדינה ב-8 בפברואר. עוד הוכרז כי יוכנסו להסגר למשך 18 יום באנאפוליס (אנ'), גויאס.
ב-5 בפברואר שלחה ממשלת ברזיל שני מטוסים לפינוי 34 ברזילאים מווהאן. הם וצוות הטיסה הוסגרו בבסיס חיל האוויר הברזילאי באנאפוליס והוסגרו יחד עם הרופאים ואנשי הבריאות שהיו להם קשר, ב-23 בפברואר, ארבעה ימים קודם לחזוי, כפי שהראו בדיקות שגרתיות שוב ושוב נמצאו תוצאות שליליות לנגיף הקורונה.
ב-26 בפברואר הודיעה ברזיל על מקרה ראשון של הדבקה בנגיף הקורונה בשטחה. מדובר בגבר בן 61 מסאו פאולו אשר חזר לאחרונה מביקור באיטליה. איטליה, היא ממוקדי התפרצות הקורונה החמורים ביותר באירופה ובעולם כולו.
ב-28 בפברואר הודיעו מדענים ברזילאים ממכון אדולפו לוץ וממכון הרפואה הטרופית של אוניברסיטת סאו פאולו - חלק מהמרכז לגילוי, אבחון, גנום ואפידמיולוגיה של ארבירוס - על רצף הגנום של נגיף הקורונה, של המקרה הראשון שדווח בברזיל, בזמן שיא של יומיים בלבד. גילוי זה סייע בשיפור אמצעי האבחון והבקרה לריסון התפשטות המחלה.
התפשטות המגפה > מרץ

ב-6 במרץ הודיעו מדענים ברזילאים על עיבוד נגיף הקורונה במעבדה, במטרה לתרום לאבחון ולחיסונים נגד המחלה. נשיא ברזיל, ז'איר בולסונארו אמר במהלך ההכרזה הרשמית בטלוויזיה כי "אין סיבה להיבהל" וכי אנשים "חייבים להקפיד על המלצות המומחים כאמצעי ההגנה הטוב ביותר".
ב-12 במרץ דווח כי פאביו וויינגרטן, מזכ"ל העיתונות של הנשיא בולסונארו, אובחן חיובי לנגיף הקורונה. בשל כך, הוא היה במגע עם הנשיא והקבינט שלו. וויינגרטן היה במגע גם עם נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ וסגן הנשיא של ארצות הברית, מייק פנס, במהלך ביקורו של בולסונארו במיאמי ב-7 במרץ והעלה חשש שהוא עלול להדביק אותם. משרד הבריאות של ברזיל ביקש אישור לחבילה כלכלית של 10 מיליארד ריאל ברזילאי (2.1 מיליארד דולר אמריקני) נוספים בתקציב הפדרלי לחיזוק מאבקו במחלה בברזיל. עוד העריכה כי 2,000 יחידות טיפול נמרץ יידרשו לטיפול בחולים בשבועות הקרובים. ספינת התענוגות "סילבר שאדאו" (אנ') מאיי הבהאמה עם 318 נוסעים ו-291 אנשי צוות, עגנה ברסיפה, פרנמבוקו, עם חשד למקרה של נגיף הקורונה. האונייה הוכנה להסגר על ידי רשויות הבריאות.
ב-13 במרץ הנשיא ז'איר בולסונארו נבדק בבדיקת גילוי נגיף הקורונה, ותוצאותיה יצאו שליליות. משרד הבריאות פרסם אזהרה בה המליץ לברזילאים וזרים המגיעים לברזיל להישאר בבידוד לפחות 7 ימים.
ב-15 במרץ נמתחה ביקורת קשה על הנשיא ז'איר בולסונארו, שעדיין נמצא תחת פיקוח על ידי רופאים, על פגישה עם תומכיו במצעד ציבורי בברזיליה מבלי לחבוש מסכה.
ב-17 במרץ הודיעה ברזיל על מקרה מוות הראשון בשטחה כתוצאה מהידבקות בנגיף הקורונה. הקורבן, הוא גבר בן 61 בבית חולים בסאו פאולו.
בנוסף על כך, באותו היום, הכריזה מדינת סנטה קתרינה על מצב חירום בשטחה והתחילה בפעולות מניעה, כולל סגירת חנויות ושירותים שאינם חיוניים (קניונים, חדרי כושר, מסעדות, מלונות) והשעיית תחבורה ציבורית, אוטובוסים עירוניים ובין מדינתיים, ישיבות ציבוריות, הופעות, תיאטראות, אירועי ספורט ושירותי דת.
ב-20 במרץ דיווחו מחלקות הבריאות במדינות ברזיל על כמעט אלף מקרים שאושרו. מקרי נגיף קורונה אושרו ב-23 מדינות (מתוך 26) ובמחוז הפדרלי.
ב-21 במרץ הממשלה המקומית של מדינת סאו פאולו הכריזה על הסגר בכל מדינה החל מ־24 במרץ. האמצעי קבע את סגירת כל המסחר והשירותים הלא חיוניים מתאריך זה ועד 7 באפריל.
בנוסף על כך, באותו היום, כל המדינות בברזיל דיווחו על מקרה אחד לפחות של הדבקה בנגיף הקורונה בתחומן, המדינה האחרונה שאישרה מקרה ראשון בתחומה, היא רוריימה.
ב-24 במרץ, פרסם הנשיא ז'איר בולסונארו הודעה פומבית שלישית, ומתח ביקורת על הממשלות המקומיות על הנפקת הסגר בשל "שפעת קטנה", והאשים את התקשורת בהפחדת האוכלוסייה.
ב-28 במרץ משרד הבריאות דיווח כי ברזיל רשמה עד כה 114 מקרי מוות ו-3,904 מקרים מאושרים של נגיף הקורונה. התמותה מנגיף הקורונה במדינה היא 2.9%. עוד עולה כי במדינה גברים מתים יותר מווירוס קורונה מאשר נשים: 61.4% בקרב גברים ו-38.6% בקרב נשים. בערך 90% מהתמותה הם אנשים מעל גיל 60. ב-84% מהתמותה, לחולים היו לפחות גורם סיכון אחד. הנפוצה ביותר, לטענת המשרד, היא מחלות לב, ואחריהן סוכרת ודלקת ריאות.
התפשטות המגפה > אפריל

ב-6 באפריל התלקחו עימותים בין הנשיא ז'איר בולסונארו לשר הבריאות, לואיז אנריקה מנדטה, אשר טלטלו את הממשלה והחברה. הנשיא איים לפטר את השר, אך החזיר אותו לאחר התנגדות פוליטית.
ב-9 באפריל הממשלה הפדרלית הפעילה פרויקט המספק עזרה כלכלית לנזקקים. ביום הזה, יותר מ-2.5 מיליון אנשים קיבלו 600 ריאל ברזילאי (116 דולר) לכיסוי צרכים חיוניים.
ב-10 באפריל, ברזיל אישרה כי אלף מתו עד כה מנגיף הקורונה, ומספר המקרים שאושרו קרוב ל-20,000. הנגיף הגיע אפילו למקומות הנידחים ביותר, כאשר נער ינומני מת ברוריימה מנגיף הקורונה.
ב-16 באפריל פיטר הנשיא בולסונארו את שר הבריאות, לואיז אנריקה מנדטה, בגלל חילוקי דעות ביחס להנחיות להתרחקות חברתית. הוא אמר שהוא ימנה שר בריאות שתומך בפתיחת עסקים מחדש "מהר ככל האפשר". זמן קצר לאחר מכן מונה נלסון טייץ' (אנ') להחליף אותו.
ב-20 באפריל, מספר הנדבקים במדינה היה הגבוה באמריקה הלטינית. מספר ערים החלו להקל על הנחיות הבידוד החברתי לטובת מעקב אחר קשר. כמה חנויות קמעונאיות הורשו להיפתח לציבור בתנאי שלקוחות משתמשים במסיכות פנים, יפחיתו את כמות האנשים שמותר להם להיכנס והחנות עקבה אחר המידע האישי של הלקוחות. באותו היום, הנשיא בולסונארו, בלי מסיכה, הצטרף להפגנה נגד סגר הקורונה. בולסונארו התנגד למגבלות שהטילו מושלי מדינות שונים.
ב-24 באפריל, ברזיל אישרה יותר מחמישים אלף מקרים של נגיף הקורונה בשטחה.
התפשטות המגפה > מאי

ב-1 במאי, תועד שהרשויות בסאו פאולו הכינו אתרי קבורה רבים עבור מתים עתידיים. ב-3 במאי, ברזיל אישרה יותר ממאה אלף מקרים של נגיף הקורונה בשטחה, ובכך הוכפל מספר המקרים בפחות מעשרה ימים. מומחים סברו כי לשיא ברזיל לא הגיעה. מומחים טענו כי בשל מספרן הנמוך יחסית של הבדיקות, סביר שהנתונים האמיתיים היו גבוהים בהרבה. במחלקות לטיפול נמרץ כמעט לא היו מיטות פנויות באזורים בהם פגעה הקורונה קשות, בהם סאו-פאולו, ריו דה-ז'ניירו ומנאוס. בתי החולים במנאוס היו בקריסה, והם נאלצו לאחסן גופות במשאיות קירור. דוברו של הנשיא ז'איר בולסונרו נדבק בקורונה. הנשיא טען כי "הגרוע ביותר מאחורינו". הוא זילזל בנגיף ובהנחיות והפר אותן.
ב-15 במאי, התפטר שר הבריאות נלסון טייש. ב-18 במאי, ראש עיריית סאו פאולו, אחד ממוקדי ההתפרצות הקשים במדינה, הודיע שיש 90 אחוז תפוסה בבתי החולים והזהיר כי בעוד שבועיים מרכזים רפואיים לא יוכלו לקלוט חולים נוספים. עקב המתקפות המתמשכות של הנשיא בולסונרו והתשישות של הציבור מהסגר, מושלים וראשי ערים החלו לדון בדרכים לפתוח חנויות ולהסיר הגבלות. ז'ואאו דוריה, מושל סאו פאולו שהתנגד לטיפול של בולסונרו במשבר, אמר שבסאו פאולו יתחילו להסיר הגבלות ב-1 ביוני. ב-23 במאי, ברזיל הפכה למדינה השנייה בגודלה בכמות החולים.