stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טימותי טילמן
הערות שוליים

↑  Melzer, Dennis (23 במאי 2017). "Youngster der Woche: Bayern-Juwel Timothy Tillman – Frühstarter mit dem Glauben an sich selbst" [Youngster of the week: Bayern jewel Timothy Tillman – early starter with faith in himself]. eurosport.de (בגרמנית). Eurosport. ארכיון מ-10 במרץ 2019. נבדק ב-10 במרץ 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Timothy Tillman". WorldFootball.net. HEIM:SPIEL Medien GmbH & Co. KG. נבדק ב-10 במרץ 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Borussia Dortmund – Bayern München 8:7 (Youth Championship 2017, Final)". WorldFootball.net. HEIM:SPIEL Medien GmbH & Co. KG. 22 במאי 2017. נבדק ב-18 באוגוסט 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "1. FC Nürnberg II – Bayern München II 1:2 (Regionalliga Bayern 2017/2018, 9. Round)". WorldFootball.net. HEIM:SPIEL Medien GmbH & Co. KG. 13 בספטמבר 2017. נבדק ב-10 במרץ 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "1. FC Nürnberg II – 1. FC Schweinfurt 05 2:2 (Regionalliga Bayern 2018/2019, 11. Round)". WorldFootball.net. HEIM:SPIEL Medien GmbH & Co. KG. 15 בספטמבר 2018. נבדק ב-10 במרץ 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Club holt Talent Tillman heim" [Club brings talent Tillman home]. FCN.de (בגרמנית). 1. FC Nürnberg. 2 ביולי 2018. ארכיון מ-2 באוגוסט 2018. נבדק ב-10 במרץ 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Kramaric: zuerst nervenstark, dann technisch toll" [Kramarić: at first nervous, then technically great]. kicker.de (בגרמנית). kicker-sportmagazin. 10 במרץ 2019. נבדק ב-10 במרץ 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Timothy Tillman wechselt zu Greuther Fürth, באיירן מינכן, ‏3 בינואר 2020
↑  SpVgg Greuther Fürth - Arminia Bielefeld, Feb 15, 2020 - 2. Bundesliga - Match sheet, www.transfermarkt.com (באנגלית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "טימותי טילמן".
גילה קצב

גילה קצב (נולדה ב-2 ביולי 1948) היא אשתו של נשיא המדינה לשעבר משה קצב משנת 1969. הייתה רעיית נשיא מדינת ישראל השמינית בין ה-1 באוגוסט 2000 ל-1 ביולי 2007. פעלה שנים רבות בארגונים "יד שרה" ו"המועצה לילד החוסה", זאת תוך שילוב של עבודה סדירה במשך כשלושים שנה בבנק לאומי. פעלה רבות בתחומים חברתיים, כגון סיוע לילדים במצוקה, וטיפול וסיוע לנפגעי אלימות במשפחה.
כאשר בעלה הואשם והורשע בביצוע עבירות אונס, מעשה מגונה בכוח והטרדה מינית של נשים שהיו כפופות למרותו בעת שכיהן כשר התיירות וכנשיא המדינה, עמדה קצב לימין בעלה, ותמכה בטענותיו שהוא חף מפשע ושנעשה להם עוול.
ביוגרפיה

נולדה בבית החולים הדסה שבתל אביב בשנת 1948, בת לבן-ציון ורחל פרדני (לבית אלפסי), יוצאי תנועת בית"ר מפולין ומאוקראינה, חסידי גור. סבה היה ממייסדי העיר בני ברק. אביה עלה ארצה מפולין. הוא היה מפקד אחד מגדודי בית"ר בתל אביב, היה טכנאי שיניים במקצועו ובעל מעבדת שיניים ברחוב יוחנן הסנדלר. אמה רחל הייתה עקרת בית גילה היא בתם השלישית מתוך ארבעה ילדים; אחיה יאיר הוא איש חב"ד, אחותה חיה עבדה באוניברסיטת חיפה ואחיה הצעיר אהרון הוא עובד בנק מראשון לציון
אחרי שסיימה את לימודיה התיכוניים, שוחררה מצה"ל מטעמי דת.
בשנת 1967 הכירה את משה קצב דרך שידוך בעקיפין של דודה של גילה, יצחק אלפסי. בני הזוג קצב נישאו בשנת 1969 באולמי בני ברית שבתל אביב, ולהם ארבעה בנים ובת. קצב עבדה במשך כ-30 שנה בבנק לאומי. עם בחירות 2000 לנשיאות ישראל נבחר בעלה, חבר הכנסת משה קצב, לנשיאות ישראל וגילה עזבה את הבנק ואת קריית מלאכי ועברה להתגורר עם בעלה במשכן נשיאי ישראל שבירושלים. בשנת 2006 זכתה בפרס ירושלים מטעם ערוץ 7.
במהלך חקירת עבירות המין שבהן נחשד משה קצב והמשפט שבו הורשע, עמדה לצדו והביעה בו אמון מלא, אם כי נמנעה מחשיפה תקשורתית.
הערות שוליים

↑  יניר יגנה‏, "גווייה מהלכת, מדברת עם הקירות": גילה קצב מייחלת לשחרור בעלה, באתר וואלה, 26 במרץ 2016
1 2  דרור גלוברמן, ‏"יש נשים שחושבות ששלמות המשפחה היא מעל הכל", באתר ‏מאקו‏, 7 בדצמבר 2011
1 2 3  https://web.archive.org/web/20201027120626/http://saloona.co.il/blog/%d7%9e%d7%99-%d7%90%d7%aa-%d7%92%d7%99%d7%9c%d7%94-%d7%a7%d7%a6%d7%91/
↑  יפה נבו וטובה דדון, "אני גילה, גילה מהבנק", ידיעות תל אביב, 7 באוקטובר 2006
↑  רעיית הנשיא גילה קצב זוכת פרס כנס ירושלים, באתר ערוץ 7
↑  גילה קצב: לעולם לא אעזוב את משה, באתר ynet, 3 בנובמבר 2006
אלבוס סוורוס פוטר

| --- | --- |

אלבוס סוורוס פוטר בגילומו של ארתור בואן בסרט הארי פוטר ואוצרות המוות - חלק 2
 סוג:  דמות ראשית
 שם ספר:  הארי פוטר והילד המקולל
 הופעה ראשונה:  הארי פוטר ואוצרות המוות
 הופעה אחרונה:  הארי פוטר והילד המקולל
 יוצרים:  ג'יי קיי רולינג
 גילום הדמות:  ארתור בואן
 מידע
 תאריך לידה:  לא ידוע
 גזע:  בן אדם
 מין:  זכר
 מקצוע:  תלמיד
 כוחות:  קסמים
 אזרחות:  הממלכה המאוחדת 
 דמויות קשורות
 משפחה:  הארי פוטר (אב) ג'יני ויזלי (אם) ג'יימס סיריוס פוטר (אח) לילי לונה פוטר (אחות) ג'יימס פוטר (סב) לילי פוטר (סבתא) ארתור ויזלי (סב) מולי ויזלי (סבתא) ביל, צ'ארלי, פרסי, פרד, ג'ורג' ורון (דודים) לואיס, פרד והוגו (בני דודים) ויקטואר,דומיניק מולי, לוסי, רוקסן ורוז (בנות דודים) איגנוטוס פברל (אב קדמון)
 חברים:  סקורפיוס מאלפוי
 אויבים:  דלפיני רידל ואוכלי המוות
 
אלבוס סוורוס פוטר הוא הדמות הראשית והפרוטגוניסט בספר "הארי פוטר והילד המקולל" מאת ג'יי קיי רולינג, ג'ק תורן וג'ון טיפאני. הספר מתאר את שנותיו הראשונות בהוגוורטס, ואת מערכת היחסים בינו, לבין אביו, הארי פוטר והיחסים המיוחדים שיש לאלבוס עם בנו של דראקו מאלפוי, אויבו של הארי משנות ילדותם.
בספרים > הארי פוטר ואוצרות המוות

אלבוס נולד להארי פוטר, קוסם מפורסם, ולג'יני פוטר (ויזלי), קוסמת טהורת דם אשר התחתנה איתו. הוא גדל תחת השגחת הוריו, ככל הנראה בבית בלק שהורש לאביו מסנדקו, לצד שני אחים - ג'יימס סיריוס פוטר, אחיו הגדול, ולילי לונה פוטר, אחותו הקטנה. לפני שהוא עולה על הרכבת, אלבוס לוקח את הארי לשיחה ואומר לו שהוא מפחד להתמיין לסלית'רין. הארי מרגיע אותו ואמר לו שהוא נקרא על שם שני מנהלי הוגוורטס - ואחד מהם הוא יוצא בית סלית'רין, שכנראה הוא האדם הכי אמיץ שהארי אי פעם פגש, אך מצנפת המיון תתחשב בהעדפות שלו כמו שזה קרה אצל הארי.
הארי פוטר והילד המקולל

מצנפת המיון ממינת את אלבוס לבית סלית'רין. בשלוש השנים הבאות הוא סופג עלבונות מתלמידי בית הספר והופך לילד לא פופולרי בעצמו כשתלמידי בית הספר מתייחסים אליו כמי שבוגד במורשת אביו.
הארי פוטר והילד המקולל > חזרה בזמן > גנבת המחולל

בינתיים, הארי פוטר והרמיוני, כעת עובדי משרד הקסמים, מנסים למצוא את מיקומם של מחוללי הזמן האחרונים על מנת לאחסנם ולחקור את טיבם. איימוס דיגורי, אביו של סדריק המנוח מנסה לשכנע את הארי להשתמש במחוללי הזמן כדי להציל את סדריק ממוות אך הארי מסרב. אלבוס מאזין לשיחה בין אביו לאיימוס וחש מאוכזב מאביו. הוא משכנע את אחייניתו של איימוס, דלפי דיגורי, לסייע לו ולסקורפיו למצוא מחולל זמן ולהציל את סדריק. לאחר שפרצו למשרדה של הרמיוני וגנבו את מחולל הזמן, הם חוזרים בזמן כדי למנוע מסדריק לנצח במשימה הראשונה באמונה שזה ימנע ממנו לנצח עם הארי פוטר בטורניר הקוסמים המשולש.
הארי פוטר והילד המקולל > חזרה בזמן > לרוז יש אחות תאומה

הם מגיעים מחופשים לתלמידי דורמשטרנג, ומטילים על סדריק לחש שמונע ממנו את הניצחון במשימה הראשונה, וחוזרים להווה. בהווה, הם מגלים שסדריק עדיין מת לאחר שניצח בטורניר, שאלבוס מוין לגריפינדור במקום לסלית'רין, שרון והרמיוני נשואים ולרוז יש אחות תאומה כתוצאה מכך הרמיוני השתגעה. אלבוס מחליט שחייבים לשנות את מה שקרה, ולכן חוזר עם סקורפיוס כדי למנוע מסדריק לנצח במשימה השנייה.
הארי פוטר והילד המקולל > חזרה בזמן > עולמו של וולדמורט

בעזרת מירטל, הם מכשילים את סדריק ומשפילים אותו, ובטוחים בהצלחתם הם חוזרים להווה. בהווה, סקורפיוס מגלה שמעשהם גרם לסדריק להפוך לאוכל מוות ולהרוג את נוויל, מה שגרם לכל העולם להישלט על ידי וולדמורט ולאלבוס לא להיוולד מלכתחילה. בעולם זה, סקורפיוס הוא תלמיד מקובל מרושע ומצליח, שכולם מפחדים ממנו. נואש, הוא פונה לסנייפ, שעוד חי ביקום הכאוטי הזה, כדי שיעזור לו, והוא, הרמיוני ורון מקריבים את חייהם בשביל להחזיר אותו לעבר למנוע את הפיכתו של סדריק לאוכל מוות.
הארי פוטר והילד המקולל > חזרה בזמן > הקרב עם דלפי

סקורפיוס חוזר לעבר ומצליח למנוע את פעולתם של אלבוס ושלו, ואז חוזר להווה ומספר על מה שאירע לאלבוס ולדלפי, שמגלה את עצמה כבתו של וולדמורט, וחוזרת עמם בזמן כדי לוודא שאביה ינצח. הם נלחמים בה, מחולל הזמן נשבר והיא בורחת כשהם תקועים בזמן. הם מגלים שהם נמצאים במכתש גודריק מספר ימים לפני שהוריו של הארי (לילי וג'יימס) נרצחים על ידי וולדמורט, ומבינים שדלפי רוצה להזהיר את אביה, כדי שלא יממש את הנבואה שתביס אותו שנים אחר כך. הם מעבירים מסר להארי שבעתיד כדי שידע איפה הם, והוא חוזר עם דראקו, ג'יני, רון והרמיוני כדי להילחם בדלפי.
כשהם מגיעים הם מנסים לתכנן כיצד לגרום לדלפי להיחשף בפניהם. אלבוס מציע שימוש בשיקוי פולימצי, אך מפאת זמן ההכנה הם בוחרים בלחש שינוי צורה לוולדמורט. הארי מתנדב לעשות זאת, כי הוא יודע איך זה להרגיש כמוהו, והוא יודע שדלפי תדבר בלחשננית, כך הוא מעמיד פנים שהוא וולדמורט תוך שימוש בלחשננות. הוא מצליח למשוך אליו את דלפי אך שינוי הצורה שהוטל עליו מתחיל לפוג. דלפי מצליחה לזהות אותו ומתחיל קרב בינה לבין הארי, ג'יני, דראקו, סקורפיוס, רון ואלבוס שבסופו דלפי מובסת ונשלחת לאזקבאן. החבורה חוזה ברצח הוריו של הארי, אך כדי לא להרוס את רצף הזמן הם צופים במותם מהצד ואז חוזרים להווה.
בסצנה האחרונה, לוקח הארי את אלבוס לקברו של סדריק ומשוחח עמו. הארי מספר לו שהוא מגיע לבקר בקבר מדי שנה.
עץ המשפחה

פסקה זו נמצאת בשלבי עבודה: כדי למנוע התנגשויות עריכה ועבודה כפולה, אתם מתבקשים שלא לערוך פסקה זו בטרם תוסר ההודעה הזו. אם הפסקה לא נערכה במשך שבוע ניתן להסיר את התבנית ולערוך את הפסקה, אך לפני כן רצוי להזכיר את התבנית למשתמש שהניח אותה, באמצעות הודעה בדף שיחת המשתמש.
הערות שוליים

↑  כדי שהקו יסמן הורות הוא צריך לרדת למטה
↑  בחלק מהמקרים משך הנשואין מופיע מעל הקו
↑  לא ידוע שלמד בהוגוורטס או שהבית אליו השתייך לא ידוע.
מכתשים בנגב

מכתש רמון
המכתשים בנגב הם חמישה מכתשי סחיפה, המהווים תופעת טבע ייחודית. בעולם כולו קיימים כמה עשרות מכתשים שכאלה, אשר הבולטים שבהם נמצאים בארץ ישראל או בסיני ודרך היווצרותם דומה.
הסברה כיום היא שהמכתשים נוצרו משחיקה של שכבות סלע רכות הנמצאות תחת שכבות קשות יותר - מרכז המכתש היה בעבר ראשו של הר, שפתי המכתש פונות עדיין אל ראש ההר שכבר לא קיים, ופנים ההר נשחק והפך למכתש.
המכתשים בנגב הם תופעה גאולוגית נדירה, שכן דרוש שילוב של מספר תנאים כדי שייווצר מכתש: קמר א-סימטרי, שכבות סלע שונות במידת קשיותן (למעלה שכבות סלע קשות, כמו גיר או דולומיט, ומתחת להן שכבות סלע רכות), חתירת נחל הסוחף את תוכנו של המכתש בעל בסיס סחיפה נמוך, ואקלים מדברי (יובש השומר על קירות המכתש מפני בליה).
התפתחות

עד לפני כ-145 מיליון שנה היה אזור הנגב מכוסה בים והורבדו בו סלעי משקע שונים. בקרקעית המכתשים ניתן למצוא בימינו סלעי גיר מגיל יורה וטריאס (שגילם כ-160–220 מיליון שנה).
לפני כ-145 מיליון שנה נסוג הים. בסביבה יבשתית זו נוצרו "אבני חול נוביות", אותן ניתן למצוא כיום במכתשים (סלעי תצורת חתירה מהקרטיקון התחתון). אבני החול הם סלעי משקע רכים.
החל מלפני 100 מיליון שנה (קרטיקון עליון) ועד לפני כ-30 מיליון שנה (סוף תקופת האיאוקן) הוצף האזור שוב בים ובאזור נוצרו סלעי משקע קשים יחסית (בעיקר גיר, קירטון ודולומיט), על גבי אבן החול הנובית הרכה.
לפני כ-90 מיליון שנה החלו לפעול באזור כוחות קימוט. כוחות הקימוט פעלו במשך כ-40 מיליון שנה ויצרו את קמרי הנגב (רכסים הנוצרים מקימוט הקרקע). ראשי הרכסים בלטו בתקופות מסוימות מעל פני המים כאיים והחלו להישחק על ידי הגלים ועל ידי כוחות שחיקה יבשתית.
לפני כ-30 מיליון שנה נסוג שוב הים מאזור הנגב והחלה יצירת המכתשים כפי שהם מוכרים כיום. נסיגת הים חשפה את האזור לתהליכי בלייה יבשתיים ששחקו את ראשי הקמרים. השכבות העליונות העשויות סלעי גיר קשים נשחקו ואבן החול הרכה שבתוך הקמר נחשפה. אבן החול הרכה נסחפה החוצה על ידי מערכת נחלים ופערה את המכתשים.
גודלו של המכתש נקבע על פי גודל הסרת שיא הרכס בתחילת התהליך. המכתשים לא שינו את עומקם ומעט מאוד את רוחבם מזה ארבעה מיליוני שנים. המחקרים החדשים במכתשי הנגב לימדו שאין קשר בין גיל המכתש לבין גודלו. תהליכי הבליה שיצרו את המכתשים הואטו עד כדי עצירה מאחר שהנחלים היום צרים וקטנים ואין להם יכולת להמשיך בתהליכי הבליה שהביאו להתפתחות המכתשים.
בדרך כלל נחל אחד בלבד מנקז את המכתש לכיוון מזרח. הדבר נכון לגבי המכתש הקטן והגדול, אבל במכתש רמון התמונה שונה. "שער רמון" דרכו יוצא נחל רמון אל מחוץ למכתש, אינו הפתח היחידי ואליו מצטרפים נחל קמאי, נחל מעוק, נחל חררים, מפער גוונים, שן רמון ופיטם. ייתכן שהמוצא מהמכתש נדד ממפער למפער.
המכתשים > מכתש רמון

מכתש רמון הוא המכתש האירוזי הגדול מסוגו בעולם. על קצה המכתש נמצאת העיירה מצפה רמון. אורכו של המכתש כ-40 ק"מ, רוחבו המרבי כ-9 ק"מ ועומקו היחסי כ-400 מטר.
במכתש רמון עושר רב של צומח וחי. בתקופה הרומית ובתקופה הביזנטית שגשגה החקלאות מסביב למכתשים אולם מחסור בשטחי מרעה בתוך המכתשים מנע רעיית יתר וכך השתמרה הצמחייה המקורית. לפני 20 שנה שוחררה במכתש קבוצה של פראים (חמורי בר) ומאז הם התרבו והתפשטו למקומות נוספים בנגב.
אתרים ותופעות במכתש כוללים את המצוק הצפוני ומרכז המבקרים על שפתו, המשקיף אל עבר נופי המכתש, ה"נגרייה", נחל ארדון, קיר האמוניטים (שרידי מאובנים) ונחל נקרות.
במכתש רמון מתבצעת שנים רבות כרייה של מחצבים: חרסית, גבס, בנטוניט (סוג של חרסית) וחול. עד שנת 1994 לא היו נהלים ברורים להסדרת הכרייה והחציבה במכתש רמון ובמכתשים האחרים, ושנים של כרייה בהם הביאו להצטברות של השפעות סביבתיות שליליות: רעש, אבק, שפכים ופגיעה ויזואלית בנוף. ב-1994 אימצה ממשלת ישראל את המלצותיה של ועדה שקבעה הסדרים לפעילות הכרייה לאחר פעילות אינטנסיבית של גופים ירוקים הפועלים למען שימור הטבע.
המכתשים > מכתש חתירה (המכתש הגדול)

מכתש חתירה, או בשמו הרשמי "מכתש ירוחם (הגדול)", הוא המכתש השני בגודלו במכתשי הנגב. אורכו של המכתש 14 ק"מ ורוחבו 6 ק"מ. עומקו המרבי הוא 410 מטרים. הנחל המנקז אותו הוא נחל חתירה.
האטרקציה במכתש הגדול היא אזור החולות הצבעוניים, שם נחשפו שכבות של אבן חול בצבעים שונים, המתפוררת במגע.
המכתשים > מכתש חצרה (המכתש הקטן)

מיקומו של המכתש במרכזו של הקמר הנמשך מבקעת צין בדרום-מערב ועד מדבר יהודה בצפון-מזרח וכולל את ההר החלק ואת מעלה עקרבים.
המכתש הוא עמק מעוגל, אורכו 7 ק"מ, רוחבו, 5 ק"מ, עומקו המרבי 520 מטר ועומקו הממוצע 450 מטר.
מכתש זה הוא המכתש הקטן ביותר מבין שלושת המכתשים אך רבים טוענים שהיפה ביניהם. הנחל המנקז אותו הוא נחל חצרה הנשפך אל נחל צין.
המכתשים > מכתשי עריף

צמד המכתשים שבראש הר עריף הם המכתשים הקטנים מכולם. מכתשים אלה, האחד על הפסגה ואחד על הדופן המערבית, חושפים שכבות אדמה מעידן הקרטיקון, היורה, ועוד.
המכתשים > בקעה ארוזיבית בקמר ירוחם

ליד כביש 204 (כביש ירוחם–שדה בוקר) בראש קמר ירוחם נמצאת בקעה ארוזיבית שגודלה 5.1X3.1 קילומטר. הבקעה מוקפת בשני קווי מצוקים שגובהם נע ממטרים בודדים עד עשרות מטרים. מערכת ניקוז מנקזת את המכתש לנחל מסעד ולים התיכון.
המכתשים > מכתש ג'בל חלאל

לשורת המכתשים ניתן להוסיף את מכתש ג'בל חלאל הנמצא במזרח סיני. ג'רויס הבריטי שהיה מושל סיני מטעם הבריטים, קבע בעקבות המכתש שמצא שם ועוד נימוקים, כי כאן הוא הר סיני שעליו נתנה תורת משה. המכתש הוא בצורת ירח ומנוקז בפינתו הדרומית מזרחית לנחל אל עריש (נחל גרר). הפרצה נקראת גיא א-דיק. רמז על היות מעמד הר סיני בתוך מכתש יש בדברי חז"ל: "ויתייצבו בתחתית ההר... מלמד שכפה הקב"ה עליהם את ההר כגיגית" (תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף פ"ח, עמוד ב').
המכתשים > המכתש בג'בל עריף-א-נאקה

מכתש במזרח סיני, בשוליים המערביים של הר הנגב בצד המצרי של הגבול, כ-27 קילומטר מערבית למכתשי עריף. מידותיו 2x4 קילומטר והוא בעל שוליים מצוקיים רק בצדו הצפון מערבי, צדו הדרומי נשחק בתהליכי סחיפה והעתקה. המכתש מתנקז לואדי אל עריש.
המכתשים > המכתש בג'בל מע'רה

מכתש בצפון סיני על ג'בל מע'רה. ג'בל מע'רה הוא אנטיקלינה א-סימטרית, ששטחה 1200 קמ"ר, והיא שייכת לקימוטי הקשת הסורית. המערך הסטרוקטורלי מורכב משני צירי רכס, אחד בכיוון צפון-מזרח והאחר בכיוון צפון-צפון-מערב. נוסף על כך, חלקו העליון של ההר נחצה על ידי העתקים נורמליים והפוכים. מאפייני המבנה משווים לו מראה דמוי מכתש עם מאפיינים של מצוקים ובקעה, אך ללא עמק מוקף מצוקים.
שימור

לאחר קום המדינה, יצאה לנגב משלחת המחקר הראשונה בראשות הגאולוג יעקב בן תור, ומטרתה ניצול המחצבים הקיימים בנגב לטובת המדינה החדשה. במכתשים נמצא שיש מגוון של מחצבים הדרושים לתעשייה ולענף הבנייה.
בשנות השישים והשבעים הפכו המכתשים לאתרי כרייה וחציבה. עיקר הפעילות הייתה במכתש רמון, שם נכרו קאולין (חרסית לבנה) ששימשה לייצור קרמיקה, חרסית דמוית צור ששימשה חומר גלם לייצור לבנים חסינות אש, כמויות גדולות של חרסית שוקולד המשמשת לייצור רעפים אדומים וגבס לתעשיית הבניה. במכתש רמון ובמכתש הגדול הוצבו מתקני ייצור ובהם מכונות לגריסה ולניפוי חומר החציבה וכן תנורים ענקיים.
פעילות הכרייה גרמה לשינוי תוואי השטח: אפיקי נחלים נסכרו כדי למנוע איום שיטפונות על מתקני התעשייה; שטחים נרחבים נחפרו; מצוקים רוסקו. באחד האתרים נוצרה בקעה גדולה לאחר שהחוצבים ביקשו להגיע אל שכבת החרסית דמוית הצור. במכתשים גם נפרצו דרכים שגרמו נזק רב לנוף ולמערכת האקולוגית. לפי הערכה, עבודות הכרייה והחציבה פגעו ב-10% משטח המכתש הגדול וכחמישית משטח מכתש רמון. המכתש הקטן, בו נעשו בעיקר עבודות של קידוחי מים, נפגע פחות. מכתשי עריף ניצלו מהרס סביבתי מאחר שלא היה בהם מצאי משמעותי של חומרי גלם ובשל מיקומם בתוך שטחי אימונים של הצבא.
בעקבות פעילותם של גופי שמירת הטבע בישראל ומדענים להצלת המכתשים, הוכרז בתחילת שנות השמונים אזור מכתש רמון כשמורת טבע וכך גם חלק ניכר מהמכתש הגדול. ב-1994 התקבלה אחת ההחלטות החשובות בתחום שמירת טבע ואיכות הסביבה. בעידודן של החברה להגנת הטבע ורשות הטבע והגנים, הצליח השר לאיכות הסביבה, יוסי שריד, לשכנע את הממשלה לקבל החלטה על שימור "ארץ המכתשים".
החלטה זו היוותה צעד חסר תקדים בנושא שימור טבע מאחר שהתייחסה לא רק לשמורות מוכרזות אלא לחבל ארץ שלם, לרבות השטחים שבין המכתשים. עיקרי ההחלטה, שעל יישומה הופקדה ועדת מנכ"לים:
קביעה שרוב שטחי הכרייה והחציבה יוגדרו נטושים (שטחים שאין בהם עתודות של חומרי כרייה וחציבה) וייועדו לשיקום.
לא תותר כריית חומרים שיש להם חלופות במקומות אחרים בישראל ומפעלים לעיבוד חומרי הגלם יוצבו מחוץ למכתשים.
בשנים האחרונות השתנתה המציאות במכתש רמון ובמכתש הגדול והחלה דינמיקה של שימור. חלק ניכר מפעילות החציבה והכרייה נפסק, ושאר הפעילות מתקיימת תחת פיקוח הדוק. חלק מפעולות השיקום נעשה תוך שיתוף פעולה בין רשות הטבע והגנים והצבא: הצבא נזקק למבנים שאפשר לפוצץ באימונים של חיל ההנדסה והרשות רצתה בהרס מבנים שהותירו הכורים. בנוסף, עוסקים אנשי הרשות ואדריכלי נוף בשחזור הטבע הפגוע בעזרת כספים של הקרן לשיקום מחצבות הפועלת בישראל ובמימונם של בעלי המחצבות. השחזור כולל הזזת ערימות עפר וסלעים שהשאירו הכורים, סתימת "חורים" וניסיון להחזיר אפיקי נחלים למסלולם.
למטיילים, היתרון היחסי של המכתשים לעומת שמורות טבע רבות בנגב הוא שאינם נמצאים בתוך שטחי אימונים של הצבא. מכתשי הר עריף לבדם נמצאים בתחום שטח צבאי ואפשר לטייל בהם בסופי שבוע בלבד. תוכניות לכריה בשטחי חול ייחודיים וכן רכבי שטח של טיילים החורצים את פני הקרקע עדיין מאיימים על תוואי השטח באזור המכתשים והמאבקים לשימור האזור נמשכים.
משרד הקרקעות, התשתיות, התחבורה והתיירות (יפן)

| --- | --- |
סמליל המשרד

בניין משרד הקרקעות, התשתיות, התחבורה והתיירות בטוקיו
 מידע כללי
 מדינה:  יפן יפן
 תחום שיפוט:  יפן 
 סוכנות אם:  ממשלת יפן 
 סוכנות בת:  Geospatial Information Authority of Japan 
 תאריך הקמה:  6 בינואר 2001 
 חוק:  Ministry of Land, Infrastructure, Transport and Tourism Establishment Act 
 ממשלה:  ממשלת יפן
 שר:  הירומסה נקאנו
 מטה מרכזי:  צ'יודה, טוקיו, יפן
 www.mlit.go.jp
 קואורדינטות:  35°40′34″N 139°45′01″E﻿ / ﻿35.6759842°N 139.7502087°E﻿ / 35.6759842; 139.7502087
 he
 
משרד הקרקעות, התשתיות, התחבורה והתיירות (ביפנית: 国土交通省, תעתיק: קוֹקוּדוֹ-קוֹצוּ-שוֹ) הוא אחד ממשרדי ממשלת יפן. המשרד נוסד כחלק מתהליך הרפורמות לייעול הממשלה שנערכו ב-2001, והוא תוצר של מיזוג משרד התחבורה, משרד הבינוי, הסוכנות לפיתוח הוקאידו והסוכנות הלאומית לקרקעות. המשרד אחראי על שליש מהחוקים והפקודות בחוק היפני והוא אחד המשרדים הגדולים ביותר בממשלה, מבחינת מספר עובדים. תחת סמכות המשרד נמצאים משמר החופים, השירות המטאורולוגי וסוכנות התיירות המרכזית של יפן.
מטרות המשרד הן לפתח ולשמר את שטחי המדינה, תוך פיתוח תשתיות נרחבות, יישום המדיניות בתחבורה, קידום השירות המטאורולוגי ושמירה על בטיחות בנתיבי שיט. החל ב-2008 אחראי המשרד גם על תכנון ויישום מדיניות התיירות של המדינה.
החל מ-11 בנובמבר 2024 ממלא הירומסה נקאנו את תפקיד שר הקרקעות, התשתיות, התחבורה והתיירות.
בוקר (מקצוע)

ארכיטיפ אופייני: הקאובוי, במערב הפרוע. תאריך התמונה כנראה מ־1887 או 1888.
בוקר עברי עם כובע טמבל, בגליל, 1948.
בּוֹקֵר (באנגלית: Cowboy - קאובוי; בספרדית: vaquero וכן caballero) הוא אדם האחראי על בקר ועל סוסים בחוות בקר ובשטחי מרעה בעיקר בצפון ודרום אמריקה.
באופן מסורתי, הבוקר הוא בדרך-כלל כוח עזר בחוות המטפל בסוסים ובבקר. מעבר לכך, התפתחה תרבות בוקרים, הכוללת השתתפות ברודאו ובוקרים רבים עובדים בתחום התיירות (כמדריכים ומארחים של תיירים במערב ארצות הברית) או בתחום הרודיאו.
גם בישראל יש בוקרים, בעיקר בגולן, בגליל ובאזור הכרמל.
בתרבות

דמות הבוקר מופיעה הרבה במערבונים, סרטי קולנוע שמתרחשים במערב הפרוע במאה ה-19.
במערבונים רבים הבוקר מתואר כרוכב על סוס וחמוש ברובה או אקדח תופי כדי להשליט סדר בשטח עליו אחראי. בין היתר הבוקר צפוי לקיים ממשק מול "אינדיאנים" או פורעי-חוק.
ראו גם

גאוצ'ו
רועה צאן
אם בארזים נפלה שלהבת מה יעשו אזובי קיר

אִם בַּאֲרָזִים נָפְלָה שַׁלְהֶבֶת – מַה יַּעֲשׂוּ אֲזוֹבֵי קִיר? הוא פתגם שמקורו בתלמוד הבבלי, ואשר נועד להספיד את מותו של רבינא, שנמשל לארז ענק מול אזובי הקיר הזעירים.
עץ ארז בכניסה לאוניברסיטה העברית, גבעת רם, 2019
אזוב מצוי - הידוע גם בשם "זעתר"
בעברית המודרנית משמש הביטוי להביע זעזוע משחיתות שלטונית או ממסדית, מלשון: אם הגדולים חוטאים, האיך אפשר להלין על הקטנים, או במשמעות של: אם הגדולים והחזקים נקלעים לצרה, לא ניתן לצפות שגורלם של החלשים יהיה טוב יותר.
מקור הפתגם

מקור הפתגם כאמור, הוא בדברי התלמוד בבלי, שם מסופר על רב אשי ששאל את בר קיפוק המספיד, כיצד היה הוא מספיד את רבינא
אמר ליה [לו] רב אשי לבר קיפוק [שהיה ספדן מפורסם]: ההוא יומא מאי אמרת [באותו יום שמת רבינא מה תאמר]? אמר ליה [לו]: אמינא [אומר] ואפתח: אם בארזים נפלה שלהבת — מה יעשו איזובי קיר? לויתן בחכה הועלה — מה יעשו דגי רקק? בנחל שוטף נפלה חכה — מה יעשו מי גבים [שלוליות]?
בכתב יד מינכן 140 מופיע הטקסט הבא: "בנחל שוטף נפלה חרבה — מה יעשו גבים קטנים". "חָרָבָה" היא אדמה יבשה, והקל וחומר על פי גרסה זו נהיר.
בר-קיפוק מהלל ומשבח את הנפטר על פני שאר החכמים. רב אשי לא אהב, בלשון המעטה, את הפיוט של בר קיפוק, המשווה, לכאורה, את החכמים לאזובי הקיר, לדגי רקק ולשלוליות. הגמרא מספרת שחלשה דעתו עליו, והקפדתו היתירה גרמה לכך שהתעוותו רגליהם של שני מספידים.
מקור הפתגם > הסבר

עץ הארז, ובמיוחד ארז הלבנון, שימש פעמים רבות בתנ"ך כדוגמה ומשל לעץ שגיא ושליט על העצים. החוקרת רחל אליאור מציינת את מעלותיו, שבזכותן גם שימש העץ לבניית בית המקדש. "בארז יש שגב ויפעה בשל צמיחתו ירוקת-העד לגובה ולרוחב ובשל נצחיותו: ריחו הטוב נשאר גם כשהוא נכרת ומעובד לנסרים".
הצגה של שני קצוות - עץ הארז הגדול מזה ואזוב הקיר הנמוך והשפל מזה, מופיעה כבר במקרא. בספר מלכים א', פרק ה', פסוק י"ג - מסופר על שלמה המלך - "וַיְדַבֵּר, עַל-הָעֵצִים, מִן-הָאֶרֶז אֲשֶׁר בַּלְּבָנוֹן, וְעַד הָאֵזוֹב אֲשֶׁר יֹצֵא בַּקִּיר".
העברית המודרנית, אימצה ברצון את הפתגם ונעזרת בו רבות, כל אימת שרוצים להבליט "מופת" שלילי של אנשי שררה, או אסון כלשהו שתוקף את החזקים, ויש לשער שגם החלשים לא יעמדו בפניו, שהרי אם האש כילתה את החזק שבעצים, הצמחים הזעירים שבקיר בוודאי לא יעמדו בפניה.
דוגמאות לשימושים מודרניים

אם בארזים נפלה שלהבת.. - שביתת עובדים בארמון המלך, הַבֹּקֶר, 17 במרץ 1948 - כותרת בעיתון.
בשנת 1984, יורם קניוק מסיים מאמר ביקורת חריף על קיבוץ מענית שסירב לקבל זוג נוצרים כחברים בקיבוץ, במילים: "אם בארזים נפלה שלהבת, מה יעשו אזובי נצרת עילית".
"אם בארזים נפלה שלהבת, מה יגידו אזובי הקיר" הרהר בכתבה משנת 1988, מנהל קבוצת מכבי חיפה, כשהציעו לו שחקן רכש נוסף, לאחר כישלונו של השחקן המצטיין. זוהי דוגמה למשמעות השנייה של המשל: אם השחקן המצטיין והידוע נכשל, קל וחומר שזה יהיה גורלו של השחקן הפחות ידוע.
לאחר שהתקשורת הבריטית ביקרה קשות כמה ממעשיה של מרגרט תאצ'ר, כתב שלום רוזנפלד בשנת 1989 במעריב: ”מה כי נלין על איזובי-הקיר שלנו, אם גם בארזים הבריטיים נפלה שלהבת?”
בשנת 2013, הרב ד"ר חיים שין כותב על רבנים המעורבים בפלילים: "ימים שהחברה הישראלית זקוקה בדחיפות למורי הוראה ולמנהיגים בתחום המוסר והמידות מתברר כי ישנם רבנים הנותנים דוגמה רעה. אם בארזים נפלה שלהבת מה יעשו אזובי הקיר".
שיבושים

בניסוח עממי מודרני, המשפט מוכר יותר בצורה הבאה: "אם בארזים נפלה שלהבת - מה יגידו אזובי הקיר" - שהיא שיבוש של המקור התלמודי, שהשתרש בעקבות שיר שחובר בשנת 1945.
שיבושים אחרים הם "אם בארזים נפלה שלהבת מה יענו אזובי קיר", ו"אם בארזים נפלה שלהבת מה יאמרו אזובי קיר".
שיבוש נפוץ וותיק למשל זה, הוא הניסוח "אם בארזים נפלה שלכת", בין השאר עשו בו שימוש, מתמודד הריאליטי זיו גלברט (הישרדות הפיליפינים), פרשן הספורט שלמה שרף, וחברי הכנסת אבו וילן. התפרסם בשיבוש זה בני גנץ כשהתראיין ברשת ב' ואמר: "אם בארזים נפלה שלכת..." כשדיבר על תיקי החקירות של בנימין נתניהו.
הפתגם בשירה

רחל מורפורגו, משוררת עברייה איטלקייה מהמאה ה-19 כתבה בשירה
ראה זה חדש הוא

אִם בָאֲרָזִים נָפְלָה שַׁלְהֶבֶת

מִבְחַר נְשֵׁי תֵבֵל לְאוֹת תִּהְיֶינָה

אִם תָּהֳלָה הוּשַׂם וְשַׁל בָּהֵנָּה

מִי זֹאת לְעֻמָּתָן תְּהִי נִצֶּבֶת?
בית זה של השיר מתבסס על המשל התלמודי. הארזים כאן הם "מבחר נשי תבל" שמבקר בשם וינקלר, אשר שיבח את מורפורגו, מצא בהן פגם לעומתה. מורפורגו תוהה כיצד היא מסוגלת בכלל להשתוות לנשים אלו, ומפקפקת באמיתות שבחיו של וינקלר.
שיר ידוע ברפרטואר הישראלי נקרא: "אם בארזים נפלה שלהבת" בהלחנת יזהר ירון. רבקה שטורמן חיברה לשיר ריקוד ידוע.
יעקב רוטבליט השתמש בפתגם בשירו פרזות: "בין בזים לבוזזים / שם נפלו הנועזים / גם בארזים נפלה שלהבת / זה מקרה וזו שיטה / יד רוחצת אחותה / מנגבת באותה מגבת"