stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרידריך הרביעי, דוכס הולשטיין-גוטורפ

פרידריך הרביעי, דוכס הולשטיין-גוטורפ (בגרמנית: Friedrich IV. von Schleswig-Holstein-Gottorf; ‏18 באוקטובר 1671 - 19 ביולי 1702), היה דוכס הולשטיין-גוטורפ בין השנים 1695–1702, וסבו של פיוטר השלישי, קיסר רוסיה.
ביוגרפיה

פרידריך נולד ב-18 באוקטובר 1671 בטירת גוטורפ, לכריסטיאן אלברכט, דוכס הולשטיין-גוטורפ ולפרדריקה אמליה מדנמרק, בתם של פרדריק השלישי, מלך דנמרק וסופיה אמליה מבראונשווייג-לינבורג.
בשנת 1695 מת אביו כריסטיאן אלברכט, דוכס הולשטיין-גוטורפ, ופרידריך ירש את נחלותיו ותאריו.
ב-12 במאי 1698 התחתן פרידריך עם הדוויג סופיה משוודיה, בתם של קרל האחד עשר, מלך שוודיה ואולריקה אלאונורה, נסיכת דנמרק. הנישואים ביניהם לא היו מוצלחים, בעקבות חייו המופרעים של פרידריך, ונולד להם רק בן אחד קרל פרידריך, דוכס הולשטיין-גוטורפ. בשנת 1699 עברו בני הזוג לשוודיה, שם השתתפו במסיבות רבות ובנשפים שנערכו שלכבודם. בשנת 1700 פרצה מלחמת הצפון הגדולה, ובעקבות כך נותר הזוג בשוודיה.
ב-19 ביולי 1702 נהרג פרידריך מאש ארטילריה בקרב קאלישוב, ובנו קרל פרידריך, דוכס הולשטיין-גוטורפ ירש את נחלותיו ותאריו, תוך שאשתו הדוויג סופיה משוודיה משמשת כעוצרת הדוכסות יחד עם אחיו כריסטיאן אוגוסט מהולשטיין-גוטורפ, נסיך אויטין.
דב ברל אייזנברג ואליהו קראוזה

דב ברל אייזנברג ואליהו קראוזה (אייזנברג: 24 בפברואר 1921 – 28 ביוני 1944; קראוזה: דצמבר 1920 – 17 במאי 1944) היו חיילים ארץ ישראלים בצבא הבריטי, ממתנדבי היישוב היהודי בארץ ישראל. הם נפלו בשבי גרמניה במהלך המערכה על יוון בשנת 1941. ב-1944, בעת ששהו במחנה שבויים במזרחה של גרמניה, ניסו להימלט מן השבי, אך נתפסו ובעקבות זאת נרצחו. לשניהם ניתן ציון לשבח על פעולתם.
ביוגרפיות

אייזנברג וקראוזה נולדו בפולין, היו חברים בבית"ר. הם עלו יחד לארץ ישראל ב-1939 באונייה פאריטה ונותרו חברים. בארץ הצטרפו לאצ"ל.
לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה התגייסו אייזנברג וקראוזה לצבא הבריטי והוצבו בחיל החפרים.
באביב 1941 נשלחו יחידותיהם של השניים עם יחידות אחרות של הצבא הבריטי להשתתף במערכה על יוון. באפריל היו הן בין היחידות שנכנעו לגרמנים. אייזנברג וקראוזה נלקחו לשבי הגרמני והועברו למחנה שבויים במזרחה של גרמניה.
לאחר שלוש שנים בשבי, באביב 1944, נמצאו אייזנברג וקראוזה במחנה שבויים בבויטן (Beuten) שבשלזיה, חלק ממחנה סטלאג 8-ב', והועבדו במכרה פחם סמוך. הם החליטו לנסות להימלט. ב-17 במאי, בדרך מהמחנה למכרה, הסתלקו ומצאו להם מקום מסתור, שממנו קיוו להמשיך בבריחה לעת לילה, אך הגרמנים חיפשו אחריהם ואיתרו אותם.
החוקר יואב גלבר מציין כי הבריחה התרחשה בתקופה של בריחות רבות ממחנות השבויים בשלזיה, בעיקר של שבויים רוסים, כנראה בעקבות הידיעות על התקדמות הצבא האדום ממזרח. אנשי המשמר הגרמנים הפכו עצבנים וחשדנים, החמירו את אמצעי הביטחון ומיהרו ללחוץ על ההדק בכל פעם שסברו ששבוי מנסה לברוח. בדרך חזרה למחנה, ציווה קצין או חייל גרמני על אייזנברג וקראוזה לבוא אתו, כביכול כדי לחפש שבוי שלישי שנמלט. בעת שצעדו לפניו ירה בהם הגרמני באקדח. קראוזה נהרג במקום. אייזנברג נפצע. הוא ביקש מהגרמנים להעבירו לבית חולים אך הם סירבו. בהמשך הוא הועבר לבית חולים, אך ב-28 ביוני מת מפצעיו.
כשנה לאחר נפילתם העניק הצבא הבריטי לשני הנופלים ציון לשבח על ניסיון הבריחה שלהם מן השבי.
אייזנברג וקראוזה הועברו לאחר המלחמה לקבורה בבית הקברות הצבאי הבריטי בקרקוב.
על מצבת קראוזה נחקק מלמעלה סמל היחידה הבריטית ומלמטה סמל מגן דוד. ביניהם הכיתוב:
בדומה לכך מצבתו של אייזנברג נושאת תאריכים בהתאמה.
שמותיהם של אייזנברג וקראוזה הונצחו על גבי אנדרטת מתנדבי היישוב במלחמת העולם השנייה בהר הרצל שבירושלים.
ראו גם

מתנדבי היישוב בחיל החפרים
הערות שוליים

↑  מקור: יואב גלבר, השבויים הארצישראלים בשבי הגרמני, באתר יד ושם.
הרמן קריבל

| --- | --- |

 לידה:  20 בינואר 1876 גרמרסהיים, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  16 בפברואר 1941 (בגיל 65) מינכן, גרמניה הנאצית 
 מדינה:  הרייך הגרמני 
 מפלגה:  המפלגה הנאצית, תנועת החרות הנאציונל-סוציאליסטית 
 
משמאל לימין: אדולף היטלר אמיל מוריס, הרמן קריבל, רודולף הס ופרידריך ובר
הרמן קריבל (בגרמנית: Hermann Kriebel;‏ 20 בינואר 1876, גרמרסהיים – 16 בפברואר 1941 מינכן) היה מנהיג הצבאי של ליגת הקמפפבונד, קצין בדרגת אוברסט-לויטננט בצבא בוואריה במהלך מלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה

הרמן קריבל לחם עם הפרייקור במהלך המהפכה הגרמנית בין השנים 1919-1918. כחבר במשלחת שביתת הנשק הגרמנית משנת 1919, מילות הפרידה שלו היו "נתראה שוב בעוד 20 שנה." בשנת 1923 הוא התמנה למנהיג הצבאי של ליגת הקמפפבונד, ליגה לחימתית שכללה את התנועות הנאציונל-סוציאליסטיות ברפובליקת ויימאר וביניהן המפלגה הנאצית בפיקודו של אדולף היטלר והאס אה, ליגת האוברלנד והרייכסקריגפלגה של ארנסט רהם. קריבל היה יחד עם היטלר ואריך לודנדורף, דמות מפתח ב־8-9 בנובמבר 1923 אשר היה שותף בפוטש במרתף הבירה והורשע יחד עם היטלר בשנת 1924, כשריצה את עונשו בכלא לנדסברג.
בשנת 1929 הוא הגיע לסין לעבוד כסוחר נשק ויועץ לממשלת הקואומינטנג של צ'יאנג קאי שק. מלבד הלחימה בקומוניסטים הסיניים, משטר הקואומינטנג נלחם באותה תקופה בצבאות המצביאים הסיניים, נגד הגנרל פנג יו-שיאנג בצפון וקליקת גואנגשי של הגנרל באי צ'ונג-שי ולי דזונגז'ן בדרום. בהתאם לכך, מכיוון שבאותה עת כמעט ולא היו בסין מפעלים לייצור נשק משלה, היה צורך לייבא נשק. קריבל מצא כי הביקוש לייצוא נשק לסין היה עצום, מה שהופך את עבודתו של סוחר נשק לרווחית מאוד.
לאחר שחרורו מהכלא שמר על קשריו עם המפלגה הנאצית וליגת אוברלנד והיה לקונסול הכללי הגרמני בשנגחאי.
לקריאה נוספת

Fenby, Jonathan (2004). Chiang Kai Shek: China's Generalissimo and the Nation He Lost. New York: Carroll & Graf. ISBN 0786714840.
הערות שוליים

1 2 3 4  Fenby 2004, p. 187.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb166718180 (data)  GND: 116566523  ISNI: 0000 0000 1401 6485  VIAF: 45057386   WorldCat (עם VIAF): 45057386
פייר הראשון, דוכס בורבון

| --- | --- |

 לידה:  1311 פואטייה, צרפת 
 פטירה:  19 בספטמבר 1356 (בגיל 45 בערך) פואטייה, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  Couvent des Jacobins de la rue Saint-Honoré 
 בת זוג:  איזבל מוולואה, דוכסית בורבון
 
פייר הראשון, דוכס בורבון, (בצרפתית: Pierre Ier de Bourbon;‏ 1311 – 19 בספטמבר 1356), היה בנו של לואי הראשון, דוכס בורבון ודוכס בורבון בין השנים 1341–1356.
ביוגרפיה

פייר נולד בשנת 1311, ללואי הראשון, דוכס בורבון ולמארי דה אבסן, בתם של יאן השני, רוזן הולנד ופיליפה מלוקסמבורג. בשנת 1341 מת אביו, ופייר ירש את נחלותיו ותאריו, ובאותה שנה הוא לחם במלחמת הירושה הברטונית. בשנת 1345 פייר מונה למושל בדרום-מערב צרפת, ובשנת 1346 לחם בקרב קרסי ואף נפצע בו. בשנת 1349 הוא מונה לקפטן הכללי של לנגדוק, ובשנת 1350 נלחם נגד כוחותיו של הנרי מגרוסמונט, דוכס לנקסטר הראשון. בשנת 1355 פייר נשלח למשימה דיפלומטית באביניון, ובאותה שנה  מונה למושל גסקוניה. בשנת 1356 נהרג פייר בקרב פואטייה, ובנו לואי השני, דוכס בורבון ירש את נחלותיו ותאריו.
משפחתו

בשנת 1335 התחתן פייר עם איזבל מוולואה, דוכסית בורבון, בתם של שארל, רוזן ולואה ומאוט משאטיון, ממנה נולדו לו 8 ילדים:
לואי השני, דוכס בורבון (1337–1410)
ז'אן מבורבון (1338–1378), התחתנה עם שארל החמישי, מלך צרפת
בלאנש מבורבון (1339–1361), התחתנה עם פדרו, מלך קסטיליה
בון מבורבון (1341–1402), התחתנה עם אמדאו השישי, רוזן סבויה
קתרין מבורבון (1342–1427), התחתנה עם ז'אן השישי, רוזן ארקור
מרגריט מבורבון, ליידי אלבר (1344–1416), התחתנה עם ארנו אמניו, לורד אלבר
איזבל מבורבון (1345)
איזבל מבורבון (1347–1401)
שבוע המודעות לא-מיניות

מפגן להעלאת מודעות לא-מיניות
שבוע המודעות לא-מיניות הוא שבוע מודעות של הקהילה הא-מינית שמצוין באופן שנתי החל משנת 2009. שבוע זה מצוין בחציו השני של חודש אוקטובר והוא נוצר על מנת לקדם מודעות ולחגוג גאווה א-מינית, א-רומנטית, דמיסקסואלית ועוד נטיות אחרות על הקשת הא-מינית.
מטרות

המטרות לציון שבוע זה כוללות את הסיבות הבאות:
לקדם את התפיסה שנטיות רומנטיות ומיניות כגון א-רומנטיות, א-מיניות וכולי, אכן קיימות.
לעזור לאנשים שנטיותן המיניות/רומנטיות נופלות תחת התחום האפור להבין שהם אינם לבד, שאין דבר "מקולקל" בהם (בניגוד לסטיראוטיפ הקיים).
לעזור לאנשים להבין מהי המשמעות האמיתית של נטיות א-מיניות, ולעמעם אי-הבנות בנושא.
לקדם את התפיסה שאהבה ויחסי מין אינם מקושרים והעדר של אחד מהם לא הופך את השני לפחות חשוב או משמעותי.
לקדם את התפיסה שא-רומנטיים אכן חווים רגשות אהבה אפלטוניים, שהם אינם חסרי רגש.
להפיץ שאנשים שנופלים תחת התחום האפור אכן חווים לעיתים אפליה ואלימות.
לעזור לצמצם את האלימות שהם חווים, כגון אונס מתקן.
לעזור לאנשים שאינם נופלים תחת הקשת הא-מינית להבין כיצד הם יכולים לתמוך בקבוצה זו.
לפרסם קבוצות תמיכה לאנשים א-מיניים, לאלו שאולי זקוקים לכך.
ציון

שבוע המודעות לא-מיניות הוא שבוע בינלאומי המאורגן על ידי ארגון "שבוע המודעות לא-מיניות" (AAW) הנוצר על מנת לעורר את המודעות לנטיות הרומנטיות והמיניות שנופלות תחת הקשת הא-מינית, הכוללות א-רומנטיות, דמיסקסואליות, א-מיניות ועוד. שבוע המודעות לא-מיניות נוצר כדי לקדם את המודעות לאותם סטראוטיפים שגויים שאנשים תחת הקשת הא-מינית חווים. הם מקיימים את מטרתם ברובה דרך שיתוף תכנים א-מיניים במדיה - סרטונים, כתבות, ראיונות, סרטי תעודה ועוד פלטפורמות שונות ברשת ואמצעי התקשורת.
בנוסף מתנדבי הארגון מרחבי העולם מקיים אירועים קהילתיים הכוללים קורסים, הרצאות או פרזנטציות בנוגע לא-מיניות, הסברה בנוגע לאפליה והשמצת א-מיניים בתרבות הפופ ובמדיה.
בישראל, בדומה לפעילות בעולם רובה מתבצעת במדיה - ראיונות לתקשורת, רדיו וטלוויזיה.
קולין בנג'מין

קולין בנג'מין (באנגלית: Collin Benjamin; נולד ב-3 באוגוסט 1978) הוא כדורגלן עבר נמיבי ששיחק כמגן. החל משנת 2022 מאמן את נבחרת נמיביה.
קריירת מועדונים

בנג'מין יליד וינדהוק שבנמיביה, שיחק בקבוצה הבוגרת של מועדון המקומי סיביקס וינדהוק עד לשנת 1999. בשנה זו עבר לגרמניה והחל לשחק במועדונים מליגות נמוכות, עד שהתגלה על ידי המבורג בשנת 2001. בנג'מין העביר בהמבורג כמעט את כל קריירת הבוגרים שלו, ושיחק במועדון במשך עשר עונות רצופות, כשהוא משתף פעולה עם שחקנים כמרסל ינסן, טימוטה אטובה, הייקו וסטרמן ודוד יארולים. בתקופתו של בנג'מין במועדון, המבורג סיימה לרוב בחלק העליון של הטבלה. התואר היחיד בו בנג'מין זכה עם המבורג היה גביע הליגה הגרמנית בשנת 2003, אך לא שותף בגמר בו ניצחה המבורג 4-2 את בורוסיה דורטמונד. בשנת 2011 עזב בנג'מין את המבורג לאחר עשר עונות, בהן צבר 146 הופעות והבקיע 13 שערים, ועבר למינכן 1860 מהבונדסליגה השנייה, שם שיחק עונה אחת, בה סיימה הקבוצה במקום השישי. בתום עונת 2011/12 פרש בנג'מין מכדורגל.
קריירה בינלאומית

בנג'מין החל לשחק בנבחרת נמיביה בשנת 1999, והופיע במדיה 32 פעמים, בהן הבקיע שני שערים, ושיחק בה עד לפרישתו ממשחק פעיל. הישג השיא של בנג'מין עם הנבחרת הנמיבית הוא השתתפות מפתיעה בגביע אפריקה לאומות 2008 בפעם השנייה בלבד בתולדותיה. הנבחרת הנמיבית הודחה מהטורניר בשלב הבתים, לאחר שצברה נקודה אחת.
תארים

עם המבורג:
גביע הליגה הגרמנית: 2003
Shadow Kingdom

Shadow Kingdom הוא אלבום האולפן ה-40 ואלבום הפסקול השני של הזמר והיוצר האמריקאי בוב דילן, שיצא ב-2 ביוני 2023 דרך חברת התקליטים קולומביה רקורדס. זהו האלבום הראשון של דילן עם הקלטות אולפן חדשות מאז אלבומו Rough and Rowdy Ways משנת 2020. השירים הוקלטו ב-Village Recorder במערב לוס אנג'לס בתחילת 2021 כדי ללוות את סרטה של עלמה הראל "Shadow Kingdom: The Early Songs of Bob Dylan", שצולם מאוחר יותר. אף על פי שאף מוזיקאים לא רשומים בקרדיטים, מקורות שונים זיהו את נגני הסשן כנגנים ותיקים כמו טי בון ברנט ודון ואס. זהו האלבום הראשון בו דילן מנגן עם להקה שאינה כוללת תופים או כלי הקשה.
Shadow Kingdom מורכב מהקלטות חדשות של 13 שירים מהמחצית הראשונה של הקריירה של דילן בתוספת שיר אינסטרומנטלי חדש בשם "Sierra's Theme". לאלבום קדם סינגל ל"Watching the River Flow", שיצא בפלטפורמות סטרימינג וכסרטון יוטיוב ב-13 באפריל 2023. הביצוע של "Forever Young" מסרטה של הראל יצא לאור כסרטון עצמאי ב-2 ביוני 2023. האלבום זכה לשבחים אוניברסליים מהמבקרים.
עטיפה

צילום עטיפת האלבום הוא תמונת סטילס בשחור-לבן של בוב דילן מנגן על המפוחית שנלקחה מהסרט "Shadow Kingdom: The Early Songs of Bob Dylan", בבימויה של עלמה הראל וצולם על ידי לול קראולי. העיצוב הגרפי נזקף לזכותו של ג'ף גאנס.
קבלה

Shadow Kingdom שוחרר לשבחי ביקורת נרחבים, וקיבל ציון ממוצע של 84 במאגר הביקורות Metacritic.
סקירת "רולינג סטון" מאת מיכלאנג'לו מטוס כינתה את Shadow Kingdom אחד מהאלבומים המומלצים של "Hear This" לחודש יוני 2023, בטענה שדילן גורם לשירים הקלאסיים שלו "להיראות חדשים להפליא".
סקירה של סקוט באוור מ-Associated Press שיבחה את העיבודים, וציינה כיצד "המנה הכבדה של אקורדיון וללא תופים" גורמת לשירים "להישמע רעננים שוב". באואר גם טען כי האלבום "עומד בתשובה טובה לכל המתנגדים שטענו, לכאורה מהיום הראשון, שדילן לא יכול לשיר. העיבודים המאופקים מושלמים לקולו המבולבל והמרושע של דילן".
ניל מקורמיק מה"דיילי טלגרף" העניק לאלבום דירוג של חמישה מתוך חמישה כוכבים וכתב: "[...] איזו שמחה מוחלטת זו, שבה הזקן הגדול של שירים מרפרף על הדפים האחוריים שלו בהנאה אמיתית, אדם בשנות ה-80 לחייו שחזר על דברי נעוריו האש ומוצא שם משמעויות חדשות לגמרי".
ריצ'רד ויליאמס דירג ב-"Uncut" את האלבום בארבעה מתוך חמישה כוכבים, בטענה שהסאונד שלו צמח לכאורה מאלבומו הקודם של דילן Rough and Rowdy Ways. ויליאמס כינה את המוזיקה "רשת אינסטרומנטלית רופפת וקולחת" ותיאר כיצד "תנפחות איטיות של אקורדיון, גיטרות אקוסטיות ובס מיתר קשת" מדגישים את "הקול הקדמי והמרכזי המנוסח בקפידה".
ג'ון מולווי ממגזין "מוג'ו" העניק לאלבום ארבעה מתוך חמישה כוכבים, וכינה אותו "תוספת שימושית ביותר לקטלוג דילן" והדגיש את הביצוע של "What Was It You Wanted" כ"מרשים במיוחד" בשל הרצינות שלו.
טים קאמינג, שכתב ב-"The Arts Desk", ציין ש"ביצועי השירים הטובים ביותר הם "Queen Jane Approximately",‏ "Just Like Tom Thumb's Blues" ו-"Tombstone Blues" מ"Highway 61 Revisited", גרסה נוקבת של "Forever Young" וגרסה קטלנית של "What Was It You Wanted", אחד שאולי לעולם לא נשמע טוב יותר – הופך את ההאזנה הנדרשת הזו כשמדובר בבוב של התקופה המאוחרת, מבט נדיר לאחור בתנאי אולפן, ומנקודת שיא בקריירה שלו".
פול סינקלייר, שכותב באתר "Super Deluxe Edition", כינה את זה "תקליט עבור דילן שהופך לאוצר – האחרון מבין כמה מהדורות שלו שהן רכישות חיוניות".
בביקורת על האלבום ב-"Hot Press", פט קארטי שיבח את האופן שבו "הישגי כתיבת שירים מונומנטליים הוציאו מהם את הפטינה של היכרות ויראת כבוד ומאפשרים לשמוע אותם מחדש. העיבוד הזה של 'Just Like Tom Thumb's Blues' מעביר את השיר קדימה (ואחורה) בזמן מהעבר הפראי, והמתפורר של Highway 61 Revisited אל הרגע הרגוע יותר כאשר-אתה-אבוד-בגשם בסביבות חוארז של פסקול Pat Garrett & Billy the Kid".
הזמר והיוצר אליוט מרפי ציטט את הביצוע של דילן ל-"Most Likely You Go Your Way and I'll Go Mine" באלבום זה כאחד מעשרת השירים המובילים שלו במאה ה-21 במאמר למגזין "Poetic Justice".
הופעה מסחרית

Shadow Kingdom הופיע לראשונה במקום ה-71 ב-Billboard 200, אך היה האלבום השביעי הנמכר ביותר בארצות הברית במהלך השבוע הראשון ליציאתו בהתבסס על מכירות אלבומים טהורות. האלבום הגיע למצעדים ב-19 מדינות לפחות והגיע ל-10 הגדולים באוסטריה, בלגיה, פינלנד, גרמניה, סקוטלנד ושווייץ.
הערות שוליים

↑  johnnyborganblogg (2023-05-25). "What You See Is Not What You Get. About "Shadow Kingdom", Bob Dylan, 2023". Johnny B. נבדק ב-2023-05-26.
↑  Bals, Fred (2 במאי 2022). "Return to Bob Dylan's Shadow Kingdom". {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Wise, Brian (2023-05-22). "Dylan's Shadow Kingdom Out In All Formats On June 2". Rhythms Music Magazine. נבדק ב-2023-05-26.
↑  "My DREAM Became REAL. Tracking LIVE With Bob Dylan". נבדק ב-2023-05-28 – via YouTube.
↑  "Ira Ingber Interview on The Paul Leslie Hour". נבדק ב-2023-05-28 – via YouTube.
↑  "Watching the River Flow". נבדק ב-2023-05-27 – via YouTube.
↑  "Bob Dylan – Forever Young (From Shadow Kingdom)". נבדק ב-2023-06-02 – via YouTube.
↑  Har'el, Alma (24 במאי 2023). "Instagram post". נבדק ב-2023-05-26 – via Instagram. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Shadow Kingdom by Bob Dylan". Metacritic. נבדק ב-2023-06-02.
↑  "Music Review: Bob Dylan's 'Shadow Kingdom' reimagines well-known, obscure songs". AP News. 2023-05-31. נבדק ב-2023-05-31.
↑  McCormick, Neil; Platt, Poppie (2023-06-02). "Noel Gallagher lacks spark, Bob Dylan is spine-tingling – the week's best albums". The Telegraph. ISSN 0307-1235. נבדק ב-2023-06-04.
↑  "Album: Bob Dylan – Shadow Kingdom". The Arts Desk. 2023-05-27. נבדק ב-2023-05-27.
↑  "Bob Dylan's Shadow Kingdom reviewed". SuperDeluxeEdition. 2023-05-30. נבדק ב-2023-05-30.
↑  "Album Review: Shadow Kingdom – The Early Songs Of Bob Dylan". 2023-06-04. נבדק ב-2023-06-04.
↑  Editor, Poetic Justice (2023-12-05). "Elliott Murphy's Top 10 Bob Dylan Tracks – 21st Century". Poetic Justice. נבדק ב-2023-12-07. {{cite web}}: |last= has generic name (עזרה)
↑  "Enhypen Lands Fifth Top 10 on Album Sales Chart With Dark Blood". Yahoo! Entertainment. 2023-06-12. נבדק ב-2023-06-13.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 6b074aba-bbfb-42be-8079-b434d5d9712f
חוק בראג

חוק בראג הוא חוק טבע שנוסח על ידי הפיזיקאי ויליאם לורנס בראג ב-1912, לאחר ניסויים בהם נחקרה האינטראקציה של קרני רנטגן או קרני נייטרונים עם גבישים, תופעה המכונה "עקיפה של קרני רנטגן" (או נייטרונים). החוק מציב תנאי על הזוויות שבהן תתקבל התאבכות בונה בין הקרניים המוחזרות מסריג גבישי.
למרות פשטותו, חוק בראג אישש את קיומם של חלקיקים תת-אטומיים ממשיים בסקלה האטומית, ובעיקר סיפק כלי חדש ועוצמתי לחקר מבנה הגבישים. בראג זכה בפרס נובל לפיזיקה לשנת 1915 יחד עם אביו, ויליאם הנרי בראג, על עבודתם לקביעת מבנים גבישיים, החל במלח בישול, אבץ סולפיד ויהלום; ועל תרומתם לשיטה בכללותה, כולל ניסוח החוק על ידי בראג הבן, ופיתוח ספקטרומטר של קרני רנטגן ששימש למדידות על ידי בראג האב.
רקע

כאשר קרני רנטגן פוגעות באטום, הן גורמות לענן האלקטרונים שלו לנוע, בדומה לכל שדה אלקטרומגנטי. תנועת המטענים (האלקטרונים) גורמת לפליטה מחדש של גלים אלקטרומגנטיים באותה תדירות (פרט להרחבה קלה של טווח התדירויות, מסיבות שונות); תופעה זו ידועה בשם פיזור ריילי (או פיזור אלסטי). הגלים המפוזרים יכולים לעבור פיזור בעצמם, אך פיזור שניוני זה זניח ואין התייחסות אליו בחוק בראג. תהליך דומה קורה בפיזור של חלקיקים, כגון גלי נייטרונים מגרעיני האטומים, או על ידי אינטראקציית ספין קוהרנטית עם אלקטרון לא-מזווג. הגלים הנפלטים מתאבכים זה עם זה, התאבכות בונה או הורסת (גלים חופפים נסכמים לקבלת גל חזק יותר, או מקזזים אחד את השני במידה מסוימת, עד להרס הגל באופן מוחלט). התאבכות זו יוצרת תבנית עקיפה על גלאי או סרט צילום. ניתן לנתח את תבנית ההתאבכות לפי כללי העקיפה, ולקבל מידע לגבי הגורמים לפיזור הגלים - האטומים ומיקומם היחסי בגביש.
ניסוח מתמטי

החוק מציב תנאי על הזוויות שבהן תתקבל התאבכות בונה בין הקרניים המוחזרות מהסריג:
n\lambda =2d\cdot \sin \theta \,
כאשר:
n מספר שלם, המכונה סדר העקיפה.
\lambda  אורך הגל של הקרן הפוגעת.
d המרווח בין המישורים בסריג הגבישי.
\theta  הזווית בין הקרן הפוגעת למישורים המפזרים.
תנאי זה שקול לכך שההפרש הפאזה בין הגלים המוחזרים הוא כפולה של  2\pi .
פיתוח

גל מונוכרומטי בודד, מכל סוג, פוגע בזווית θ במישורים מסודרים של נקודות סריג במרווח d אחד מהשני, כמוצג בשרטוט:
קיים הפרש באורך המסלול שעוברות שתי קרניים - הקרן שמוחזרת לאורך הקטע 'AC, והקרן המועברת, ואז מוחזרת לאורך הקטעים AB ו-BC. הפרש הדרכים:
 (AB+BC)-(AC')\,
אם הפרש הדרכים שווה לכפולה של מספר שלם (n) של אורך גל (λ), אזי שני הגלים הנפרדים יגיעו לנקודה באותה הפאזה, ולכן יעברו התאבכות בונה. מתמטית:
(AB+BC)-(AC')=n\lambda \,
בעזרת משפט פיתגורס ומההגדרה הטריגונומטרית של סינוס וקוסינוס, ניתן להראות כי:
AB={\frac {d}{\sin \theta }}\, וגם  BC={\frac {d}{\sin \theta }} וגם  AC={\frac {2d}{\tan \theta }}\,
כמו כן ניתן להראות:
 AC'=AC\cdot \cos \theta ={\frac {2d}{\tan \theta }}\cos \theta \,
אם נאחד הכל, תוך שימוש בזהויות של פונקציות טריגונומטריות:
 n\lambda ={\frac {2d}{\sin \theta }}-{\frac {2d}{\tan \theta }}\cos \theta ={\frac {2d}{\sin \theta }}(1-\cos ^{2}\theta )={\frac {2d}{\sin \theta }}\sin ^{2}\theta
ואת הביטוי ניתן לפשט לקבלת חוק בראג:
 n\lambda =2d\cdot \sin \theta \,
קשר למרחב ההופכי

כפי שמראה האיבר  n\lambda , החוק מודד את מספר אורכי הגל הנכנסים בין שתי שורות אטומים, כלומר - מרחק הופכי. מקס פון לאואה פירש זאת נכונה בצורה וקטורית במשוואות לאואה.
אם  {\vec {k_{i}}} הוא וקטור הגל הפוגע, ו- {\vec {k_{f}}} הוא וקטור הגל המוחזר, קיים וקטור  {\vec {G}} בסריג ההופכי, המקיים  {\vec {G}}={\vec {k_{f}}}-{\vec {k_{i}}}.
בשילוב תנאי הפיזור האלסטי  |{\vec {k_{f}}}|=|{\vec {k_{i}}}|, ועם הצבת זווית הפיזור  2\theta , מתקבל חוק בראג. מושג הסריג ההופכי הוא מרחב פורייה של השריג הגבישי, והוא דרוש לטיפול מתמטי מלא של מכניקת גלים.
ראו גם

סריג עקיפה
עקיפת בראג
לקריאה נוספת

W.L. Bragg, "The Diffraction of Short Electromagnetic Waves by a Crystal", Proceedings of the Cambridge Philosophical Society, 17 (1914), 43–57.
הערות שוליים

↑  גם לחלקיקים - כגון אלקטרונים, פרוטונים ונייטרונים - יש אורך גל, כפי שהראה לואי דה ברויי (ראו גם: השערת דה ברויי).
לפי הסטייה בזווית, 2θ, מתקבלת התאבכות בונה (שמאל) או הורסת (ימין)
טלאל, מלך ירדן

.
טלאל בן עבדאללה (בערבית: طلال بن عبد الله; 26 בפברואר 1909 – 7 ביולי 1972) היה מלך ירדן מ-20 ביולי 1951 עד שאולץ לוותר על כיסאו מסיבות נפשיות ב-11 באוגוסט 1952.
קורות חייו

טלאל נולד במכה בשנת 1909 כבנם הבכור של עבדאללה הראשון ומוסבח בנת נאסר. בילדותו סבל מהתפרצויות זעם, מיעט לדבר ונטה להתבודד. בשנת 1929 סיים לימודיו במכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט שבבריטניה. בשנת 1934 נישא לזיין א-שריף בנת ג'מיל.
על פי החוקה הירדנית, אמור היה בנו הבכור של המלך לרשת אותו, אולם טלאל סבל ממחלת נפש, שעשתה אותו אדם מלנכולי, שנוטה למצבי רוח קיצוניים והתפרצויות, ולכן נתווסף לחוקת 1947 סעיף שקבע כי המלך רשאי ליטול מבנו את זכות הירושה במידה ולדעתו היורש אינו מתאים.
אביו סבר שאינו כשיר לרשת את מקומו והעדיף את אחיו הצעיר נאיף או את בנו הבכור של טלאל, חוסיין, כיורשו. באופן רשמי נשא טלאל בתואר יורש העצר.
בשנת 1951 סבל טלאל מהתרופפות עצבים ומחולשה כללית. לאחר שנבדק על ידי שלושה רופאים, שהמליצו על ריפוי בסנטוריום, שלח אותו אביו לאנגליה. בעת ההתנקשות באביו, עבדאללה הראשון, בירושלים ב-20 ביולי 1951, שהה טלאל מחוץ לירדן ורצה לשוב ולקבל לידיו את השלטון, אולם נתקל בהתנגדותו של ראש ממשלת ירדן. לאחר שנבדק על ידי רופאיו ונמצא שהוא "במצב גופני ורוחני משביע רצון" הותר לו לשוב לירדן.
בעת מותו של עבדאללה עוד לא מלאו לחוסיין 16 שנים, ולכן העדיפו מקבלי ההחלטות בממלכה – הפוליטיקאים הוותיקים ובראשם תאופיק אבו אל-הודא, השגריר הבריטי אלק קירקברייד ומפקד הלגיון הערבי ג'ון באגוט גלאב – שטלאל יוכתר למלך ויישב על כס השלטון לפחות עד שחוסיין יגיע לפרקו, וב-6 בספטמבר 1951 הוכתר טלאל למלך ירדן.
עלייתו לשלטון של טלאל אחרי אביו האוטוקרט יצרה ציפיות גבוהות לשינוי והדביקה לו תדמית ליברלית.
במהלך שלטונו הקצר, ב-1 בינואר 1952, אושררה חוקה ירדנית חדשה, שהוחל בהכנתה עוד בתקופת עבדאללה. חוקה זו הייתה ליברלית ודמוקרטית יותר מהחוקה שקדמה לה, ועל-פיה הממשלה כגוף, וכל שר באופן אישי, אחראים בפני הפרלמנט.
החוקה כללה פירוט רב של זכויות אזרחיות ודתיות, אך היא גם העניקה למלך סמכויות נרחבות לגבי שלוש רשויות הממשל. כמו כן, היא קבעה גם חינוך יסודי חובה חינם לבנים ולבנות בבתי ספר ממשלתיים.
טלאל ניסה לשפר את הקשרים של ירדן עם מדינות ערב. הוא לא דבק בתוכנית "סוריה הגדולה" של אביו ובמגמות ההתרחבות הטריטוריאלית שלו. כמו כן, הוא חתם על "אמנת הביטחון הקיבוצי" של "הליגה הערבית" (שאביו לא חתם עליה), המחייבת את המדינות החתומות לראות התקפה מזוינת נגד אחת מהן כמכוונת נגד כולן ולחוש לעזרתה. כמו כן, הוא סייע בשיפור היחסים המתוחים בין ירדן לבין מצרים וערב הסעודית.
טלאל זכה לאהדה רבה בירדן ומחוצה לה (אם כי פחות בקרב הפלסטינים), וזאת עקב דימויו האנטי-בריטי. על רקע זה נפוצו שמועות בירדן כי סיפור מחלת הנפש שלו הוא המצאה בריטית שנועדה להדיח אותו מהשלטון בגלל סירובו להישמע לבריטים.
במאי 1952, עקב החמרה במחלתו של טלאל, קבעה הממשלה בניגוד לרצונו כי עליו לצאת לריפוי, ומינתה עוצרים לניהול הממלכה. בעקבות המלצת רופאיו, יצא טלאל לחופשת הבראה בצרפת, למרות שחשש מהפיכה מצד אחיו נאיף.
בעקבות חוות דעת של כמה רופאים, שטענו שאין סיכוי לשיפור במצבו, החליט הפרלמנט באוגוסט 1952 לסיים את כהונתו ולהעביר את השלטון לבנו הבכור, חוסיין, וב-11 באוגוסט 1952 הודח טלאל מכס המלוכה. ממשלת ירדן הכריזה עליו כבלתי שפוי וכחולה בסכיזופרניה.
בנו חוסיין הוכתר למלך באוגוסט 1952, אולם את המדינה ניהלה מועצת עוצרים עד חודש מאי 1953, שבו לפי הלוח המוסלמי חל יום הולדתו ה-18.
מאוחר יותר הועבר טלאל לאשפוז בסנטוריום פרטי ליד איסטנבול בטורקיה, שם שהה עד מותו בשנת 1972.
טלאל נקבר במאוזוליאום המלכותי בעמאן. הוא הותיר אחריו שלושה בנים ובת.
הערות שוליים

↑  Jordan remembers King Talal, The Jordan Times online, 7 July 2015.
1 2 3  יוסף נבו, ירדן – החיפוש אחר זהות (ספר 3 בסדרה המזרח התיכון בימינו), האוניברסיטה הפתוחה, עמ' 57.
1 2 3  יוסף נבו, ירדן – החיפוש אחר זהות (ספר 3 בסדרה המזרח התיכון בימינו), האוניברסיטה הפתוחה, עמ' 60.
1 2  יוסף נבו, ירדן – החיפוש אחר זהות (ספר 3 בסדרה המזרח התיכון בימינו), האוניברסיטה הפתוחה, עמ' 58.
1 2 3  יוסף נבו, ירדן – החיפוש אחר זהות (ספר 3 בסדרה המזרח התיכון בימינו), האוניברסיטה הפתוחה, עמ' 59.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007580800105171  GND: 119311836  ISNI: 0000 0003 8270 5751  LCCN: n89109718  VIAF: 266548762   WorldCat (עם VIAF): 266548762