stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
A New Day Has Come
הצלחה

האלבום זכה להצלחה אדירה כאשר נכנס למקום ה-1 במצעדים של 20 מדינות. הוא מכר 3.3 מיליון עותקים בארצות הברית בלבד ובכך הגיע למעמד פלטינה משולשת. בקנדה האלבום הגיע למעמד פלטינה משושת עם מכירות של 600 אלף עותקים. באירופה גם האלבום זכה להצלחה רבה כאשר מכר 3 מיליון עותקים ברחבי היבשת. סך הכל מכירותיו של האלבום עומדות על 12 מיליון עותקים בכל העולם.
הסינגל הראשון מהאלבום "A New Day Has Come" שוחרר במרץ 2002 והגיע לעשירייה הפותחת בקנדה ואירופה. בארצות הברית השיר הגיע למקום ה-12 ובמצעד השירים העכשוויים למבוגרים שבר שיא כאשר היה לשיר ששהה במצעד הכי הרבה שבועות במקום הראשון (21 שבועות). הסינגל הבא "I'm Alive" יצא באוגוסט אותה שנה והגיע לעשירייה הפותחת במדינות הגדולות באירופה. הסינגל האחרון מהאלבום "(Goodbye's (The Saddest Word" לא הצליח לשחזר את הצלחת השיר הקודמים והגיע ל-40 העליונים בלבד ברוב מדינות אירופה. הסינגל הרביעי "At Last", זכה להצלחה נאה ברחבי העולם.
רשימת רצועות

| A New Day Has Come> מס' | A New Day Has Come> שם | A New Day Has Come> משך | A New Day Has Come>  | A New Day Has Come>  | A New Day Has Come>  | A New Day Has Come>  | A New Day Has Come>  | A New Day Has Come>  | A New Day Has Come>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | I'm Alive  | 3:30 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Right In Front of You  | 4:13 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Have You Ever Been In Love  | 4:08 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Rain, Tax (It's Inevitable)  | 3:25 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | A New Day Has Come (Radio Remix)  | 4:19 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Ten Days  | 3:37 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Goodbye's (The Saddest Word)  | 5:19 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Prayer  | 5:33 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | I Surrender  | 4:47 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | At Last  | 4:17 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Super Love  | 4:16 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Sorry for Love  | 4:10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Aún Existe Amor (Spanish version of "L'amour existe encore")  | 3:52 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | The Greatest Reward  | 3:28 |  |  |  |  |  |  |  |
| 15. | When the Wrong One Loves You Right  | 3:48 |  |  |  |  |  |  |  |
| 16. | A New Day Has Come  | 5:41 |  |  |  |  |  |  |  |
| 17. | Nature Boy  | 3:45 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 72:08 |  |  |  |  |  |  |  |
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2002)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2002)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2002)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 1 |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 1 |
|  אירופה | מצעד האלבומים האירופאי | 1 |
|  איטליה | מצעד האלבומים האיטלקי | 1 |
|  אירלנד | מצעד האלבומים האירי | 1 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 1 |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 2 |
|  דנמרק | היטליסטן | 1 |
|  הולנד | מצעד 100 האלבומים ההולנדיים | 1 |
|  הונגריה | Mahasz | 2 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 1 |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 1 |
|  יוון | IFPI Greece | 1 |
|  יפן | אוריקון | 15 |
|  מלזיה | RIM | 3 |
|  נורווגיה | VG-lista | 1 |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 1 |
|  ספרד | PROMUSICAE | 4 |
|  סקוטלנד | מצעד האלבומים הסקוטי | 1 |
|  פולין | ZPAV | 2 |
|  פורטוגל | מצעד האלבומים הפורטוגזי (AFP) | 2 |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 1 |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 2 |
|  צ'כיה | ČNS IFPI | 12 |
|  צרפת | SNEP | 1 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 1 |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 1 |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 1 |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2002)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2002)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2002)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 9 |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 15 |
|  אירופה | מצעד האלבומים האירופאי | 3 |
|  איטליה | מצעד האלבומים האיטלקי | 13 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 19 |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 9 |
|  דנמרק | היטליסטן | 2 |
|  הולנד | מצעד 100 האלבומים ההולנדיים | 4 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 39 |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 8 |
|  נורווגיה | VG-lista | 2 |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 7 |
|  ספרד | PROMUSICAE | 11 |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 8 |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 5 |
|  צרפת | SNEP | 5 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 3 |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 8 |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 2 |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2003)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2003)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2003)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 168 |
|  הולנד | מצעד 100 האלבומים ההולנדיים | 81 |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 95 |
|  צרפת | SNEP | 148 |
|   ‏‏‏  מצעדי עשור (2000-09)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי עשור (2000-09)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי עשור (2000-09)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 145 |
|  הולנד | מצעד 100 האלבומים ההולנדיים | 52 |
|   ‏‏‏  מצעדי כל הזמנים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי כל הזמנים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי כל הזמנים> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 17 |
נתוני מכירות

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטריה (IFPI Austria) | פלטינה | 40,000 |
| אוסטרליה (ARIA) | פלטינה 2× | 160,000 |
| ארגנטינה (CAPIF) | פלטינה 2× | 80,000 |
| ארצות הברית (RIAA) | פלטינה 3× | 3,307,000 |
| בלגיה (BEA) | פלטינה 2× | 100,000 |
| ברזיל (Pro-Música Brasil) | זהב | 50,000 |
| בריטניה (BPI) | פלטינה | 300,000 |
| גרמניה (BVMI) | זהב 3× | 450,000 |
| דנמרק (IFPI Denmark) | פלטינה 2× | 100,000 |
| הולנד (NVPI) | פלטינה | 80,000 |
| הונג קונג (IFPI Hong Kong) | זהב | 10,000 |
| הונגריה (MAHASZ) | זהב | 25,000 |
| יוון (IFPI Greece) | פלטינה | 30,000 |
| יפן (RIAJ) | זהב | 100,000 |
| נורווגיה (IFPI Norway) | פלטינה | 50,000 |
| ניו זילנד (RMNZ) | פלטינה 2× | 30,000 |
| ספרד (PROMUSICAE) | פלטינה | 100,000 |
| פולין (ZPAV) | זהב | 50,000 |
| פינלנד (Musiikkituottajat) | זהב | 32,915 |
| צרפת (SNEP) | פלטינה 3× | 975,000 |
| קנדה (Music Canada) | פלטינה 6× | 600,000 |
| שוודיה (GLF) | פלטינה | 60,000 |
| שווייץ (IFPI Switzerland) | פלטינה 3× | 120,000 |
סיכום
| אירופה (IFPI) | פלטינה 3× | 3,000,000 |
| בכל העולם | — | 12,000,000 |
היסטוריית יציאות לאור

| מדינה | תאריך יציאה | חברת תקליטים | פורמט | קטלוג | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אוסטרליה | 22 במרץ 2002 | אפיק | תקליטור | COL 506226 2 |  |
| אירופה | 25 במרץ 2002 | קולומביה | תקליטור | COL 506226 2 |  |
| אמריקה הצפונית | 26 במרץ 2002 | אפיק | תקליטור | 86400 |  |
| יפן | 30 במרץ 2002 | SMEJ | תקליטור | EICP-55 |  |
| אירופה | 11 בנובמבר 2002 | קולומביה | תקליטור \ די וי די | COL 506226 7 • COL 506226 5 |  |
| אמריקה הצפונית | 19 בנובמבר 2002 | אפיק | תקליטור \ די וי די | 87039, 59296 |  |
| אוסטרליה | 22 בנובמבר 2002 | אפיק | תקליטור \ די וי די | 506226 7 • 506226 5 |  |
| אמריקה הצפונית | 29 בינואר 2008 | לגאסי | תקליטור \ די וי די | 88697226662 |  |
| יפן | 27 בפברואר 2008 | לגאסי | תקליטור \ די וי די | EICP-929～EICP-930 |  |
| אוסטרליה | 19 באפריל 2008 | לגאסי | תקליטור \ די וי די | 88697226662 |  |
| אירופה | 21 באפריל 2008 | לגאסי | תקליטור \ די וי די | 88697226662 |  |
לואי המגמגם

לואי השני "המגמגם" (בצרפתית: Louis II le Bègue; ‏1 בנובמבר 846 – 10 באפריל 879) היה מלך פרנקיה המערבית בשנים 877–879 ומלך אקיטן בין 867–879.
ביוגרפיה

לואי היה בנם של המלך קרל הקירח וארמנטרוד מאורליאן. ב-10 בפברואר 856 השיא אביו אותו לאחת מבנותיו של אריספו דוכס ברטאן שהעניק ללואי, שהיה בן עשר שנים בלבד, את דוכסות לה מאן ואת העיר לה מאן כבירתו[דרושה הבהרה]. צעדים אלה גרמו למורת רוח בקרב אנשי האצולה של ברטאן. בנובמבר 857 נרצח אריספו דוכס ברטאן וב-858 מרדו סאלומון מברטאן ורובר החזק בקרל הקירח וקראו ללודוויג הגרמני מלך פרנקיה המזרחית לפלוש לפרנקיה המערבית. בספטמבר של אותה שנה הגיע לודוויג הגרמני לאורליאן, פגש את מנהיגי המורדים וגירש את לואי מלה מאן.
בשנת 867, בימי שלטון אביו, הוא הוכתר למלך אקיטן. כאשר הפך הפך לקיסר האימפריה הרומית הקדושה ונסע להגן על איטליה, השאיר את לואי כעוצר הממלכה תחת פיקוח יועציו ונציגי הכנסייה. במות אביו הם הכריחו את לואי להכיר בסמכותם למנות את המלך והכתירו אותו בתנאי שישמור על זכויותיהם. נתון למרותם, ללואי לא הייתה הרבה השפעה פוליטית. בתקווה לשנות את המצב, הוא החליש את הכתר על ידי חלוקת נחלות שונות במטרה לזכות בתומכים.
בשנת 862 הוא נישא לאנסגרדה מבורגונדיה ולהם נולדו שני בנים, לואי וקרלומן. מאשתו השנייה, אדלייד יהודית מפריז, נולדה לו בת אחת, הנסיכה ארמנטרוד. מאשתו השלישית, לואיטגרד מסקסוניה, נולד לו בן נוסף, שארל, שנולד לאחר מות אביו.
בריאותו של לואי הייתה רופפת והוא מת שנתיים בלבד לאחר אביו. לאחר מותו חולקה הממלכה בין שני בניו, לואי וקרלומן.
מרשל אוויר

| --- | --- |
הדרגה בחיל האוויר המלכותי כפי שהיא מוצגת על השרוול (ימין) ובכותפת (שמאל)

דגל מרשל אוויר
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 צבא:  הכוחות המזוינים של בריטניה
 מערכת הדרגות:  דרגות הכוחות המזוינים הבריטיים
 היררכיה:  קצינים
 בתוקף:  1 באוגוסט 1919 – הווה (105 שנים)
 מקבילת נאט"ו:  OF-8
 מקבילת צה"ל:  רב-אלוף
 מקבילת הצבא:  לוטננט גנרל
 מקבילת חיל הים:  תת-אדמירל
 מקבילת הנחתים:  לוטננט גנרל
מרשל אוויר (באנגלית: Air Marshal; בקיצור: Air Mshl או AM; סימול נאט"ו: OF-8) היא דרגת הקצונה השלישית הגבוהה ביותר בחיל האוויר המלכותי (RAF). מרשל אוויר היא דרגת שלושה כוכבים והיא מקבילה לדרגת תת-אדמירל בצי המלכותי הבריטי (RN) או לדרגת לוטננט גנרל בצבא הבריטי או בחיל הנחתים המלכותי (RM). דרגה זו נמצאת בשימוש גם בחילות אוויר נוספים אשר קשורים היסטורית לחבר העמים הבריטי.
דרגת מרשל אוויר ראשי מקבילה לדרגת לוטננט גנרל בכוחות המזוינים של ארצות הברית ובכוחות המזוינים הקנדיים (CAF).
הדרגה במדינות שונות

חיל האוויר המלכותי האוסטרלי
חיל האוויר המלכותי של ניו זילנד
חיל האוויר היווני
חיל האוויר הפקיסטני
חיל האוויר של נמיביה
חיל האוויר הניגרי
חיל האוויר הברזילאי
חיל האוויר של גאנה
ראו גם

מרשל של חיל האוויר המלכותי
דרגות הכוחות המזוינים הבריטיים
ויקטוריה פרינסיפל

| --- | --- |

ויקטוריה פרינסיפל ב-1987
 לידה:  3 בינואר 1950 (בת 74) פוקואוקה, יפן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1970 
 מקום לימודים:  בית הספר המלכותי לבלט  תיכון סאות' דייד  תיכון וורנר רובינס  מכללת מיאמי-דייד  תיכון מקיף צ'יקופי 
 בן או בת זוג:  Harry A Glassman   אנדי גיב 
 http://www.victoriaprincipal.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
ויקטוריה פרינסיפל (באנגלית: Victoria Principal; נולדה ב-3 בינואר 1950) היא סופרת, פילנתרופית ושחקנית עבר, אמריקאית. כיום בבעלותה חברת ההפקות "ויקטוריה פרינסיפל הפקות". קנתה את פרסומה כשכיכבה באופרת הסבון "דאלאס" למשך 9 עונות, עליה הועמדה לפרס גלובוס הזהב לשנת 1983.
חייה

פרינסיפל נולדה בפוקואוקה, יפן. היא ממוצא אנגלי, איטלקי ופיליפיני. עקב כך שאביה היה איש חיל הים האמריקאי, נדדה פרינסיפל בין מקומות רבים והתגוררה בין היתר, בלונדון, פלורידה, פוארטו ריקו, מסצ'וסטס וג'ורג'יה, תוך שהיא עוברת בין 17 בתי ספר שונים.
פרינסיפל הופיעה בפרסומת כבר בגיל 5 והתחילה לדגמן בתקופת התיכון. נרשמה ללימודי רפואה בקולג' במיאמי. באותו זמן היא המשיכה לדגמן וזכתה בתחרות "מיס מיאמי" בשנת 1969, אך עקב תאונת דרכים שעברה התמקדה במשחק תחת הכירופרקטיקה ששאפה ללמוד. היא עברה לניו יורק שם עבדה כדוגמנית ושחקנית, למדה באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה בלונדון ועברה ללוס אנג'לס ב-1971.
תפקידה הראשון בסרט היה של גבירה מקסיקנית בסרטו של ג'ון יוסטון "השופט רוי בין" לצידו של פול ניומן. על תפקידה זה הועמדה לפרס גלובוס הזהב "לשחקנית המבטיחה של השנה". ארבע שנים מאוחר יותר, מאוכזבת מהתפתחות הקריירה שלה, עזבה את המשחק ועבדה כסוכנת במשך 3 שנים. תוכניותיה ללמוד משפטים ולהפוך לאחר מכן למנהלת אולפן נדחו כשאהרון ספלינג הציע לה תפקיד בפיילוט של הסדרה "Fantasy Island" ובתמורה ישא בהוצאות שכר הלימוד במשך שנה שלמה. היא הסכימה ונקלעה בתוך כך לתפקיד של פאמלה יואינג בסדרה "דאלאס", תפקיד עמו נשארה מזוהה לכל אורך הקריירה לאחר מכן. את הסדרה עזבה לאחר 9 שנים והקימה חברת הפקות משל עצמה.
בשנות השבעים גם גילמה את מלכת היופי של ישראל בסרט "הלילה שהם לקחו את מיס יפה".
פרינסיפל עדיין עובדת כשחקנית וכמפיקה וכן העניקה את שמה לסדרת מוצרי טיפוח שיצרה. כמו כן כתבה שלושה ספרים בנושא יופי וטיפוח העור. היא נודעת בשנים האחרונות בסדרת מוצרי הקוסמטיקה הנושאת את שמה.
חייה האישיים

פרינסיפל הכירה את כריסטופר סקינר ב-1978, כאשר הוא שיחק תפקיד משני בדאלאס. לאחר זמן קצר נישאו השניים, והם התגרשו ב-1980.
ב-1985, היא נישאה למנתח הפלסטי הארי גלאסמן לאחר שהיו ביחד 3 שנים. בינואר 2003, נעצר גלאסמון בחשד לאלימות במשפחה. השניים נפרדו במרץ 2006 והתגרשו סופית ב-27 בדצמבר 2006.
כיום מתגוררת פרינסיפל במאליבו.
מאז 2012 הקימה ומקדמת חווה מחוץ ללוס אנג'לס, שם היא מצילה ומשקמת בעלי חיים.
הערות שוליים

↑  Victoria Principal, Now Rescuing Animals on Her California Ranch, Revisits Dallas 40 Years Later, PEOPLE.com (באנגלית)
↑  Jim Halterman, 'Dallas' at 40: Victoria Principal Remembers the Classic Drama on Landmark Anniversary, TV Insider (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007376796605171  BIBSYS: 98016239  BNE: XX1022999  BnF: cb14014012w (data)  GND: 118941909  ISNI: 0000 0001 1850 7211  LCCN: n82220715  NKC: xx0062587  NLG: 94197  NTA: 069548668  SNAC: w60h10f6  VIAF: 100230846   WorldCat (עם VIAF): 100230846
פייר אמויאל

| --- | --- |

צילום משנת 1992
 לידה:  22 ביוני 1949 (בן 75) פריז, צרפת 
 מוקד פעילות:  צרפת, שווייץ, אוסטריה
 תקופת הפעילות:  מ-1970
 מקום לימודים:  הקונסרבטואר של פריז   אוניברסיטת דרום קליפורניה  אצל יאשה חפץ
 עיסוק:  כנר,  מנצח, מורה, פסנתרן
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 כלי נגינה:  כינור 
 חברת תקליטים:  Harmonia Mundi, Musical Heritage Society, Camerata Records, Cypres. Erato, Dekka,  EMI
 שיתופי פעולה בולטים:  תזמורת קמראטה לוזאן (מייסד ומנצח)
 פרסים והוקרה:  פרס ראשון של הקונסרבטואר של פריז (1963)   פקס ז'ינט נווה (1963)   הפרס השני בתחרות פגניני (1964)   פרס ג'ורג'ה אנסקו לכינור(1971)   אביר האמנויות והספרות של צרפת )1985)   אביר המסדר הלאומי להצטיינות של צרפת (1995)    בפרס לתרומה יוצאת דופן  מטעם הקרן הולדנזית לתרבות (2002)   פרס העיר לוזאן (2006)
 
פייר אמויאל (בצרפתית: Pierre Amoyal, נולד ב-22 ביוני 1949 בפריז) הוא כנר ומנצח יהודי  צרפתי, מנהל הקונסרבטואר של לוזאן החל משנת 2002 ופרופסור באוניברסיטת מוצרטאום בזלצבורג. בשנים 1977–1986 כיהן מויאל כאמן הצעיר ביותר שהתמנה כפרופסור לכינור בקונסרבטואר של פריז. בשנים 2002–2014 כיהן כפרופסור בקונסרבטואר של לוזאן.
קורות חיים

פייר אמויאל נולד בשנת 1949 בפריז כבן לאם ממוצא יהודי אשכנזי רוסי ואב "פייה-נואר" יהודי מאלג'יריה. פייר התחיל מוקדם לימודי כינור בעידוד המשפחה. למד כילד פלא בקונסרבטוריון בוורסאי אצל הכנרת גיון, ואחר כך החל מגיל 10 בקונסרבטואר של פריז, בו למד אצל רולאן שארמי. בגיל 12 בשנת 1961 הופיע לראשונה בקונצרט פומבי עם תזמורת מונטה קרלו בניצוחו של פול פאריי . אמויאל סיים את לימודיו האקדמיים וזכה בפרס הראשון של הקונסרבטואר של פריז. בהמשך קיבל מספר שנים שיעורים פרטיים אצל רולאן שארמי, זכה בפרס ז'ינט נווה (1963) ובפרס פגניני (1964). בגיל 16 הוצג על ידי עברי גיטליס בפני יאשה חפץ שהסכים לקבל אותו כתלמיד באוניברסיטת דרום קליפורניה. הוא נסע ללוס אנג'לס והשתלם למשך חמש שנים אצל חפץ, שקנה עבורו את הכינור Le faisan doré מתוצרתו של ויום (Jean-Baptiste Vuillaume) ודאג לו לקבל מלגה שנתית. בסוף ההשתלמות השתתף אמויאל בהקלטות מוזיקה קאמרית יחד עם חפץ ועם גרגור פיאטיגורסקי. ב-1970 זכה אמויאל גם בפרס הראשון בתחרות אנסקו בבוקרשט. הוא התחיל בסיורי הופעות רבים בעולם והקליט תחת שרביטיהם של מנצחים ידועים, כמו גאורג שולטי שהזמין אותו ב-1971 לנגן עם תזמורת פריז את הקונצ'רטו לכינור של אלבן ברג, פייר בולז, והרברט פון קאראיאן עם הפילהרמונית של ברלין, שבגלל השיתוף פעולה איתו הפסיק יאשה חפץ לדבר איתו אחרי 18 שנות קשר על כי  הפר את ההבטחה להימנע מכך. אמויאל ניגן גם תחת ניצוחם של סייג'י אוזאווה, שארל דיטואה, אליהו ענבל, סטניסלס סקרוווצ'בסקי, גינתר הרביג, קורט זנדרלינג, גנאדי רוז'דסטוונסקי, סיימון ראטל, מיונג-וון צ'ונג ואחרים. הקליט את התקליט הראשון עם הקונצ'רטו של אלבן ברג בניצוחו של פול פאריי. זכור ביצוע הבכורה הגרמנית של הקונצ'רטו לכינור של אנרי דיטייה עם הפילהרמונית של ברלין בניצוחו של לורין מאזל. ב-1985.הופיע לראשונה בקרנגי הול.
בהתחלת הקריירה שלו ניגן אמויאל על כינור "סטרדיוואריוס פרוביני", פריט של מוזיאון הקונסרבטואר של פריז, שהושאל לו על ידי הממשלה הצרפתית,אולם מאוחר יותר, ב-1979 קנה לעצמו בלונדון כינור יוצא דופן, "סטרדיווארי קוחנסקי" שנודע כתוצרת של אנטוניו סטרדיווארי משנת 1717 ושהשתייך בעבר לצאר ניקולאי השני שהעניק אותו בזמנו לכנר הפולני פאבל קוחנסקי (Paweł Kochański/Paul Kochanski). הכלי נגנב מאמויאל ב-15 באפריל 1987 בעיר סאלוצו יחד עם מכונית פורשה שברשותו בעת שמיהר לשלם את חשבונו במלון. הוא נמצא שלם בשנת 1991 בטורינו, מאחר שהגנב לא הצליח למכור אותו. אחרי שאיבד את הכינור, הכנר סלבטורה אקרדו השאיל לאמויאל כינור בשם "סטרדיווארי סנט אקזופרי". בשנת 1990 רכש האמן כינור סטרדיווארי אחר משנת 1728 המכונה " איל מילאנולו" ששימש בעבר את הכנר כריסטיאן פרא (Christian Ferras), (1982-1933).
ב-1992 ליווה אמויאל מופעים של הליצן בופו (הסופר הווארד באטן), אמריקאי שחי בצרפת.
בשנים 1977–1986 אמויאל לימד נגינה בכינור בקונסרבטואר של פריז ואחר כך עד יוני 2014 בקונסרבטואר של לוזאן. החל משנת 1991 יחד עם הפסנתרן האיטלקי ברונו קאנינו (Bruno Canino) ערך כיתות אמן לכינור ולפסנתר בקונסרבטואר של לוזאן וכיום הוא מכהן כמנהל האמנותי של הקונסרבטואר של לוזאן. בהמשך לימד במוצרטאום בזלצבורג וביפן
בשנת 2002 הקים אמויאל את תזמורת הקמראטה של לוזאן
עם תלמידיו נמנים הכנרים טדי פפאברמי (אמויאל סייע לו למצוא מקלט פוליטי בצרפת עם הוריו, בימי הדיכוי הקומוניסטי באלבניה), ברטלומיי "בַרטֶק" ניזיוֹל, אנדריי באראנוב, בירתֶה בלוֹם, חאווייש אלדרס, אמארינס וירדסמה, אלסיו בידולי (Alessio Bidoli). החל משנת 1989 משתתף אמויאל כחבר בחבר השופטים של תחרות "המלכה אליזבת" בבלגיה.
ביצועי יצירות בבכורה

פייר אמויאל ניגן בבכורה את:
הסונאטה לכינור ופסנתר מס.4 מאת אלן הודינוט (1976)
הקונצ'רטו לכינור "אלגריה קוחנובסקי" מאת רנה קרינג (1992)
קטע חלום (Fragment de songe) מאת רנה קרינג (1993)
פרסים ואותות הוקרה

1961 - הפרס הראשון של הקונסרבטואר של פריז
1963 - הפרס ז'ינט נווה
1964 - הפרס פגניני
1970 - הפרס הראשון בתחרות ג'ורג'ה אנסקו בבוקרשט
1985 - אביר האמנויות והספרות של צרפת
1995 - אביר המסדר הלאומי להצטיינות של צרפת
2002 - הפרס לתרומה יוצאת דופן לתרבות מטעם הקרן הוולדנזי לתרבות
2006 - פרס העיר לוזאן
מתחם תרבות למופעים בעיר מורנז'י במחוז אסון, מדרום לפריז, נקרא על שמו "מרחב פייר אמואיל" Espace Pierre Amoyal
ספרים

Pour l’amour d’un Stradivarius, Éditions Robert Laffont, 2004, ISBN 2-221-09473-5
(מתוך אהבה לכינור של סטרדיוואריוס) (נכתב בעזרתו של הסופר מקס ז'נב)
Dans la lumière de Heifetz, Entretiens avec Antonin Scherrer, Lausanne, La Bibliothèque des Arts, 2014
(לאורו של חפץ - ראיונות מאת אנטואן שרר)
לקריאה נוספת

1995 Alain Pâris Dictionnaire des interprètes et de l interprétation musicale au XXe siècle Robert Laffont, Bouquins
Henry Roth, Violin Virtuosos, From Paganini to the 21st Century, California Classics Books, Los Angeles 1997, p. 115
Jean-Michel Molkhou, Pierre Amoyal, in Les grands violonistes du XXe siècle, Tome II - 1948–1985, Paris, Buchet-Chastel, 2014, pp. 53–60
הערות שוליים

↑  J.M.Molkhou. עמ' 53
↑  Isabelle Perrin 2009
1 2 3 4 5 6  A.Paris 1995
↑  J.M.Molkhou. עמ' 54
1 2 3  טריזיו
↑  J.M.Molkhou. עמ' 55
1 2  J.M.Molkhou. עמ' 58
↑  הקמראטה של לוזאן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007441589805171  PLWABN: 9810535694005606  BnF: cb13890739s (data)  GND: 130540455  ICCU: RAVV102985  ISNI: 0000 0001 0975 2274  LCCN: n81139246  LNB: 000119418  MusicBrainz: 13f892fc-05e3-4b37-967e-3f3c057d430c  NTA: 09787096X  SNAC: w66431q1  SUDOC: 082989559  VIAF: 56795175   WorldCat (עם VIAF): 56795175
מרשל אוויר ראשי

| --- | --- |
הדרגה בחיל האוויר המלכותי כפי שהיא מוצגת על השרוול (ימין) ובכותפת (שמאל)

דגל מרשל אוויר ראשי
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 צבא:  הכוחות המזוינים של בריטניה
 מערכת הדרגות:  דרגות הכוחות המזוינים הבריטיים
 היררכיה:  קצינים
 בתוקף:  1 באוגוסט 1919 – הווה (105 שנים)
 מקבילת נאט"ו:  OF-9
 מקבילת צה"ל:  לא קיימת דרגה מקבילה
 מקבילת הצבא:  גנרל
 מקבילת חיל הים:  אדמירל
 מקבילת הנחתים:  גנרל
מרשל אוויר ראשי (באנגלית: Air chief marshal; בקיצור: Air Chf Mshl או ACM; סימול נאט"ו: OF-9) היא דרגת הקצונה השנייה הגבוהה ביותר בחיל האוויר המלכותי (RAF). מאז 1919 מוענקת דרגה זו (למעט חריג בודד) למפקדי חיל האוויר המלכותי. מרשל אוויר ראשי היא דרגת ארבעה כוכבים והיא מקבילה לדרגת אדמירל בצי המלכותי הבריטי (RN) או לגנרל בצבא הבריטי או בחיל הנחתים המלכותי (RM). דרגה זו נמצאת בשימוש גם בחילות אוויר נוספים אשר קשורים היסטורית לחבר העמים הבריטי. בכוחות אחרים, כמו הכוחות המזוינים של ארצות הברית והכוחות המזוינים הקנדיים, הדרגה המקבילה היא גנרל או אדמירל, בהתאמה.
הדרגה במדינות שונות

חיל האוויר היווני
חיל האוויר המלכותי האוסטרלי
חיל האוויר ההודי
חיל האוויר הפקיסטני
חיל האוויר של נמיביה
חיל האוויר הניגרי
חיל האוויר הברזילאי
חיל האוויר של גאנה
ראו גם

מרשל של חיל האוויר המלכותי
דרגות הכוחות המזוינים הבריטיים
וידאל בנבנשת

דון וידאל בנבנשת (נולד בשנת 1380, ה'ק"ם, נפטר לפני שנת 1439, ה'קצ"ט) היה אחד מאחרוני המשוררים העבריים שפעלו בספרד הנוצרית.
לשאלת הזיהוי של דון וידאל בנבנשת

במאה החמש עשרה, בעיר סרגוסה, מדינת אראגון שבספרד, חיו שני משוררים ששם משפחתם היה בנבנשת ושמם הפרטי וידאל, ובלועזית בידאל. שאלת זיהויים והאבחנה בין השניים, גרמה לחוקרים מבוכה גדולה. יש שראו בדון וידאל בנבנשת ובווידאל בן-בנבנשת (בן לביא), דמות אחת, בגרסאות שם שונות. במקורות אחרים ישנה הבחנה ביניהם כשני משוררים נפרדים, אולם קיים ערוב בין פעולותיהם של השניים. על קיומם של שני וידאלים ידוע עוד במאה החמש עשרה. המשורר שלמה בונפיד, מזכיר את שניהם באיגרתו:

"בראותי בימים עברו המשורר דון וידאל בנבנשת ז"ל ודון בידאל בן לביא קבצו שיריהם לחכם שנאור....
 ואני ידעתי הבדל יבדילוני מן המשוררים הקדומים ויחשב נעם שיריהם בר נקי ובר"
 וכן:

" לפיארה פְאֵר הַשִּׁיר אֲשֶר סַף וְאֶל לָביא כְלָביא לִי שְׁאָגָה/

וְעַל בֶּן בֶנְבְנֶישְׁת יוֹם יוֹם אֲיַלֵּל אֲשׁר הֵסִיר כָּל בְּדַל שִׁיר וְהִגָּה",
אולם היו חסרים פרטים וראיות מדעיות. הראשון שהביא הוכחות לקיומם של שני משוררים הוא החוקר צבי גרץ אבל הוא לא קבע מה שמו המדויק של כל אחד מהם ולא חילק את השירים על פי מחבריהם. מחקרים של דר' תרצה ורדי, ודר' מתי הוס הבדילו את האחד מן השני והגדירו את פרטי הזהות והשירים של כל אחד משני המשוררים.

האחד, וידאל יוסף בן לביא בן בנבנשת. משורר שעסק בנוסף גם במדע, והשתתף בוויכוח טורטוסה. לאחר מכן התנצר עם רבים מבני משפחתו וכנוצרי שימש בתפקידים שונים בחצר המלכות.
השני, דון וידאל (בידאל) בנבנשת, משורר ומחבר מקמות.
תולדות חייו

מעט מאוד מידע קיים על תולדות חייו של דון וידאל בנבנשת. אביו יוסף בנבנשת נשא את בונפילה בת וידאל דה לה קבלריה, לאשה בשנת 1380. ייתכן שדון וידאל בנבנשת, היה אחיו של רבי אברהם בנבנשת, הרב הראשי של קסטיליה ומדינאי בחצר המלך חואן השני. דון וידאל בנבנשת נשא לאשה את אחותו של וידאל בן לביא, שהייתה בתה של בת דודו בונפוס. משיר שכתב לידידו יוסף בן לביא, מסתבר שאשתו מתה, "גלה ממני כבוד... לקוחה ממני אחותך נותי נ"ע". גם במקור זה יש משום אישור שזו הייתה אחותו של בן לביא. וידאל בנבנשת היה ביחסי ידידות עמוקים עם יוסף בן לביא, והם אף כתבו יחד כמה יצירות. משיר שכתב לו המשורר שלמה בן משולם דיפיארה "במקלה תעבר ירדן מצוקות", ניתן להסיק שמעט לפני חתונתו נפטר אחיו.
ייתכן שדון וידאל בנבנשת היה רופא, כך לפחות ציין משה ב"ר יעקב בן זאברה שהעתיק את כתב היד שלו. דר' הוס מציין בהקדמתו לספר "מליצת עפר ודינה", כי ישנם ביצירה פרטים רבים המעידים על ידע רפואי נרחב. לא ידוע ממה התפרנס, אולם אין עדות שהיה לו פטרון או שנזקק לחסדי נדיבים, וייתכן אף שהיה בעל אמצעים, שכן דיפיארה מבקש מבנבנשת שיעזור לוכספית. כן ישנם מכתבים המעידים על אישיותו התקיפה ופעילותו כבורר בסכסוכים. ייתכן שהייתה זו רק סמכות רוחנית כי אין כיתוב רשמי על פועלו זה. דון וידאל בנבנשת, ביחד עם עוד משוררים מסרגוסה (שלמה דיפיארה, יוסף בן לביא, שלמה בונפיד), ייסדו אגודה ספרותית, דוגמת חברות ממין זה שהיו שכיחות בקרב הנוצרים. האגודה נקראה "עדת נוגנים" (במקומות אחרים גם "כת משוררים"). מעמדו של בנבנשת היה נמוך יותר על פי הודאתו, אולי בשל היותו צעיר מהאחרים. בנוסף ניהל בנבנשת חליפת מכתבים ענפה עם רבים מחכמי דורו, בהם: שנאור, משה גבאי, ר' יוסף אלבו, ר' שם טוב, המגישתר אברהם בייבאג'י ועוד.
אין עדות לפעילותו הציבורית. אולם ישנה איגרת שבה הוא כותב אל מי שהוא מכנה "הגיבור", על צרות עמו ובה בקשה שהלה ילך להשתדל אצל המלך על דבר הקהילות היהודיות.
יצירותיו הספרותיות

וידאל בנבנשת כתב כ-156 שירים שכולם מאופיינים בגיוון, תמציתיות, ומעל לכל חן ונועם, המקנים ליצירותיו אופי אישי. יחד עם חבריו ב"כת המשוררים" הביא לתחיה תרבותית בשירה העברית, בעשור הראשון למאה החמש עשרה, זמן קצר לפני קריסתה המוחלטת עם גירוש ספרד.
על יחסיו עם המשורר יוסף בן לביא אפשר ללמוד מתוך קובצי שירתו:
שירים צ"ח' – ק' כתב וידאל בנבנשת לבן לביא לחתונתו של האחרון.
שירים ע' – ע"ד נכתבו לבן לביא בעקבות מות אחיו .
שירים כ"ה – ל"ה, הם סדרה של חילופי -שיר מתמשכים בין וידאל בנבנשת ויוסף בן לביא, תוך שהם כותבים על נושא מסוים ושומרים על הדדיות אמנותית כצימוד חוזר בשירי חשק.
שירים קמ"ה – קמ"ח הם קובץ של שירי התנצחות בין השניים.
"מליצת עפר ודינה": היצירה כתובה בפרוזה מחורזת שמשולבים בה שירים שקולים ומורכבת משני חלקים: סיפור מעשה הומוריסטי ומפולפל, ופירוש המעניק לסיפור משמעויות אלגוריות מוסריות. חשיבותה של `מליצת עפר ודינה` באיכויותיה הספרותיות המרשימות ובהיותה חוליה היסטורית חשובה בהתפתחות הסיפורת העברית בימי הביניים.
"הלצה": חיבור הומוריסטי על אחד מחבריו של דון וידאל בנבנשת שעל אף היותו ידוע כמאהב רב מעללים תש כוחו למרבה הבושה דווקא בליל כלולותיו. ההלצה נכתבה כנראה על ידי בן לביא ובנבנשת במשותף.