קרב שלושה עשר הצדדים
הקרב

לאחר שטוגרול חאן הובס וג'אמוקה איחד איתו כוחות, טאיאנג חאן של שבט הניימאנים היה מוכן להתעמת עם טמוג'ין. תמכו בו ג'אמוקה שאיחד איתו כוחות, פליטים שברחו מקבוצתו של טמוג'ין, וטוקטואה בקי (Toqto'a Beki), ראש שבט המרקידים. קוטוקה בקי, ראש שבט האויירטים, ושבט הקרייטים תמכו בניימאנים גם כן. טאיאנג חאן ניסה להפנות לצידו את שבט האונגוט (Ongud) וביקש מראש השבט לתקוף את טמוג'ין מהמזרח באותו זמן שהניימאנים יתקפו מהמערב, אולם ראש השבט סירב.
בחורף של שנת 1204, טמוג'ין חנה בהר בשם Abji’a Kodeger, ומשם גייס את כוחותיו עד לאביב. למרות היסוס של כמה מיועציו, טמוג'ין התעקש לצאת לקרב עם הניימאנים. באותו זמן טמוג'ין ארגן מחדש את הצבא שלו על פי יחידות עשרוניות ויצר יחידות שהורכבו מעשרה, מאה ואלף לוחמים. מטרת ארגון הצבא ביחידות עשרוניות היה שהיחידות יבצעו פעולות קטנות של פגע-וברח ויברחו לפני שהאויב יוכל להכות חזרה, במקום לשלוח את כל הצבא לקרב ישיר שכנראה יפסיד בגלל עליונותם המספרית של הניימאנים. לאחר מכן, ב-17 במאי 1204, טמוג'ין החל לנוע מערבה עם צבאו, סוסיו וחיותיו אל עבר הניימאנים, בלי להשאיר כוח משמעותי מאחורה כדי להגן על מחנה הבית. טמוג'ין חנה במקום בשם סארי קאר (Sa'ari Ke'er). לפתע, המונגולים של טמוג'ין הבחינו בגששים ניימאנים על קצה הר בשם הר קאנגקרקן (Mount Qangqarqan) שצפו בהם. טמוג'ין הורה לכל חייל להדליק חמש מדורות בלילה במקום מדורה אחת על מנת להשלות את האויב שגודל צבאו גדול בהרבה, במטרה להרתיע אותו מלתקוף ובכך להרוויח זמן בשביל שהסוסים שלו, שהיו תשושים אחרי הרכיבה הארוכה מערבה, יתאוששו. ספר ההיסטוריה הסודית של המונגולים מספר כי הגששים הניימאנים חזרו לטאיאנג חאן עם החדשות המצערות על מספרו הגדול בהרבה מן הצפוי של כוחו של טמוג'ין, באומרם "ישנן מדורות רבות מכוכבי השמיים". כשטאיאנג חאן שמע על החדשות, הוא שקל לסגת למאחורי הרי האלטאי ולהילחם מלחמת התשה נגד טמוג'ין. אולם בנו של טאיאנג חאן, קוצ'לוג, יחד עם קציני הצבא הבכירים האחרים, התנגדו לרעיון וראו בו מעשה של פחדנות. טאיאנג חאן התרכך בסופו של דבר וויתר על רעיון של מלחמת התשה. עם תחילת הקרב, כוחו של טמוג'ין עמד על כ-66,000 לוחמים, לערך. הכוח של הניימאנים היה גדול יותר והם החזיקו ביתרון המספרי, אך לא ברור כמה היה להם במדויק.
הקרב החל עם התקדמות של הניימאנים דרומה לאורך נהר טמיר, הם חצו את נהר האורחון וחלפו על פני הר בשם הר נאקו לעבר שורותיו של טמוג'ין, ואז הם הגיעו לאזור בשם "צ'אקירמאוט" שעל שמו לעיתים נקרא הקרב. כשנודע לטמוג'ין על התקדמות הניימאנים, הוא אסף את צבאו ונע קדימה. הניימאנים נדחקו חזרה למרגלות הר נאקו, אחד מרכס הרי האלטאי, שם הניימאנים תפסו עמדת הגנה. טמוג'ין בעצמו הוביל את המשמר המאסף בזמן שאחיו, קאסאר, הוביל את עיקר הכוח המונגולי ואחים אחרים את העתודה. בצבא המונגולי היו ארבעה גנרלים מוכרים, ג'בה, קובלאי, ג'למה וסובוטאי, שידועים בכינויים "ארבעת הכלבים", מהם נראה שטאיאנג חאן חשש מאוד. ספר "ההיסטוריה הסודית" מספר כי טאיאנג חאן שאל את ג'אמוקה, שעמד לידו, מי היה האויב ומה הוא עשה. ג'אמוקה הגיב בסדרה של סיפורים מוגזמים על התעוזה שהייתה לאנשיו של טמוג'ין, מה שגרם לטאיאנג חאן לסגת לפסגת הר נאקו.
בספר ההיסטוריה הסודית של המונגולים נכתב כי טמוג'ין נלחם לחימה מסוג "אזמל" ("Chisel combat"). כוונת הסופר בביטוי "לחימת אזמל" אינה ברורה עד היום, והיסטוריונים שונים הציעו מספר פירושים אפשריים לאותו מושג. מספר היסטוריונים הציעו שהכוונה לארגון הצבא בפורמצייה של טריז שטמוג'ין השתמש בה כדי לשבור את קווי האויב. אחרים הציעו שמדובר בלחימה מקרוב לאויב עם שימוש בנשקים שנראים כמו אזמלים כדי לחדור את מגני האויב. כמו כן, ייתכן שמדובר באסטרטגייה של חיל הפרשים, לפיה הפרשים יתקפו ישירות את קווי האויב במטרה להכניע אותם, בלי להפסיק גם אם יסבלו מאבדות כבדות.
הניימאנים נסוגו יותר ויותר לפסגת הר נאקו בזמן שהמונגולים הקיפו את ההר. טאיאנג חאן הורה לניימאנים ליצור מערך ריבוע, מה שאיפשר לחיל הפרשים של המונגולים לעטוף אותם. לאחר שהניימאנים נסוגו לפסגת ההר, ג'אמוקה נטש את טאיאנג חאן והניימאנים עם מספר חסידים, מה שניטרל את עליונותם המספרית מול טמוג'ין. בלילה, הניימאנים קיבלו מספר שעות של הפוגה קלה מהלחימה ורבים מהם נסוגו מהזירה. טמוג'ין לא רדף אחריהם. הלילה היה חשוך וחסר-ירח, ונתיב המילוט היחידי היה המסלול האחורי והתלול של הר נאקו. רבים מהלוחמים הניימאנים שניסו לסגת לא ראו כראוי את הדרך ונהרגו בניסיונם לברוח יחד עם סוסיהם, כשהם נופלים לתעלות העמוקות של ההר. טמוג'ין, שכוחותיו הקיפו את ההר, הציע לניימאנים הצעת כניעה אך הם סירבו ונלחמו עד שנהרגו כולם.
ביום שלמחרת, הכוחות המונגולים סגרו על הכוחות הניימאנים המועטים שנותרו והביסו אותם בקלות. הקרב הסתיים בניצחון לטמוג'ין.