stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ריאד סאטוף
פרסים > ספרים

ב-2003: Angoulême International Comics Festival René Goscinny award for Les pauvres aventures de Jérémy, volume 1, Les jolis pieds de Florence.
ב-2007, Jacques Lob Prize for Pascal Brutal, volume 2, Le mâle dominant.
ב-2008, Globes de Cristal Award for best cartoon for La vie secrète des jeunes.
ב-2010, Angoulême International Comics Festival's Prize for Best Album for Pascal Brutal, volume 3, Plus fort que les plus forts (Fluide Glacial).
ב-2014–2015, L'Arabe du futur, vol. 1: Une jeunesse au Moyen-Orient (1978–1984) has won the Grand prix RTL de la bande dessinée, Prix BD Stas/Ville de Saint-Étienne and Angoulême International Comics Festival's Prize for Best Album (Sattouf's second).
פרסים > סרטים

2010: Académie des Césars' (Académie des arts et techniques du cinéma) César Award for Best Debut for directing Les beaux gosses.
ספרים > פרסומים

2003: Manuel du puceau (Bréal Jeunesse, Rosny-sous-Bois)
2004: Ma circoncision (Bréal Jeunesse, Rosny-sous-Bois)
2004: No Sex in New York (Dargaud collection, Poisson Pilote, Paris)
2005: Retour au collège (Hachette Littératures collection, La Fouine Illustrée, Paris)
2007: La vie secrète des jeunes, (L'Association collection, Ciboulette, Paris)
2014: L'Arabe du futur, vol. 1: Une jeunesse au Moyen-Orient (1978–1984) , Allary éditions, Paris.
The Arab of the Future 1: A Childhood in the Middle East, 1978-1984 (2015, Henry Holt, New York)
2015: L'Arabe du futur, vol. 2: Une jeunesse au Moyen-Orient (1984–1985)
The Arab of the Future 2: A Childhood in the Middle East, 1984-1985 (2016)
2016: L'Arabe du futur, vol. 3: Une jeunesse au Moyen-Orient (1985–1987)
The Arab of the Future 3: A Childhood in the Middle East, 1985-1987 (2018)
2018: L'Arabe du futur, vol. 4: Une jeunesse au Moyen-Orient (1987–1992)
The Arab of the Future 4: A Childhood in the Middle East, 1987-1992 (2019)
ספרים > סדרות

Les Pauvres Aventures de Jérémie (Dargaud, Paris)
2003: Les Jolis Pieds de Florence
2004: Le pays de la soif
2005: Le rêve de Jérémie
Pipit Farlouse (Milan, Toulouse)
2005: La couvée de l'angoisse
2006: La route de L'Afrique
Laura et Patrick (Lito collection Onomatopée, Champigny-sur-Marne)
2006: Les jeunes de la jungle Story by Riad Sattouf, drawings by Mathieu Sapin
Pascal Brutal (Fluide glacial, Paris)
2006: La nouvelle virilité
2007: Le mâle dominant
2009: Plus fort que les plus forts
Les cahiers d'Esther (Allary)
2016: Histoires de mes 10 ans
2017: Histoires de mes 11 ans
2017: Histoires de mes 12 ans
Petit Verglas Delcourt collection Conquistador, Paris
2000: L'Enfance volée
2001: La table de pierre
2002: Le pacte du naufrageur
פילמוגרפיה

2009: Les Beaux Gosses (הנשיקות הצרפתיות) - במאי, סופר, מוזיקאי ושחקן
2010: Mes colocs - במאי וכותב סדרת הרשת
2014: ג'קי בממלכת הנשים (Jacky au royaume des filles) - במאי, סופר, מוזיקאי ושחקן
2003: Petit vampire - תסריט ודיבוב לסדרת הטלוויזיה של ג'ואן ספר
2010: Gainsbourg, vie héroïque בבימויו של ג'ואן ספר - בתפקיד העוגב של פהרל
הערות שוליים

↑  Joann, super Sfar - Le briographe (בצרפתית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007602401105171  PLWABN: 9810705104305606  BIBSYS: 15046490  BNE: XX4807686  BnF: cb13579895s (data)  CANTIC: a1069996x  CiNii: DA19327720  GND: 142584436  ISNI: 0000 0001 1770 3974  LCCN: no2007032486  NDL: 001326979  NKC: osa2017954942  NLA: 57192394  NLK: KAC201507927  NSK: 000688186  NTA: 320612740  RERO: 02-A006338660  SUDOC: 057724997  VIAF: 74020910   WorldCat (עם VIAF): 74020910 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ריאד סאטוף".
ריצ'רד לומסדן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 ביוני 1965 (בן 59) לנקשייר, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Richard James Lumsden 
 סוגה מועדפת:  מוזיקת פופ 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  תיכון ליידי מנרס  בית הספר למשחק של גילפורד 
 בן או בת זוג:  סופי תומפסון (1995–?) 
 צאצאים:  ארני לומסדן, וולטר לומסדן 
 פרופיל ב-IMDb
 
ריצ'רד ג'יימס לומסדן (באנגלית: Richard James Lumsden; נולד ב-24 ביוני 1965) הוא שחקן, סופר, מלחין ומוזיקאי אנגלי. הוא שיחק בתפקיד נתן בדרמה "שוגר אהובתי" של ערוץ 4, ומופיע בתפקיד ריי בתוכנית הרדיו "Clare in the Community".
ביוגרפיה

לומסדן נולד במחוז לנקשייר שבאנגליה. הוא למד בתיכון ליידי מנרס שבעיר בקוול במחוז פיק. אחר כך למד בבית הספר למשחק גילדפורד, וסיים את לימודיו בשנת 1986.
בטלוויזיה הופיע לומסדן בתפקיד קולין בשלוש עונות של הסדרה "Is it Legal?", בתפקיד הנרי בסדרה "Wonderful you" (שתיהן של רשת ITV), פוגי בשתי עונות של הסיטקום "First of the Summer Wine", צ'ארלס בסיטקום "All About Me", נאטר ב-"The Sharp End" ורוג'ר ב-"The House That Jack Built" (כולם עבור ה-BBC). הוא הופיע בתפקיד מרטין בעונה השלישית של התוכנית "המופע של קתרין טייט", ובתפקיד ארנולד, חבר לשעבר של קלייר בייטס, באופרת הסבון "איסטאנדרס". בקולנוע שיחק לומסדן בסרט "על תבונה ורגישות" בתפקיד רוברט פררס, ובסרטים "הנוקמים", "חדר להשכיר", "Silent Cry", "הבשורה על-פי יוחנן", "אטילה ההוני" וכן השתתף בסדרה "Life of Riley".
בדצמבר 2013 שודרה בערוץ Sky Atlantic סדרה בשם "Little Cracker". התוכנית השנייה בסדרה נכתבה על ידי השחקנית רבקה פרונט ואחיה ג'רמי פרונט. הסיפור נסוב אודות אירוע בו פרונט הייתה עדה לטביעתו של אביה באגם. לומסדן שיחק בתפקיד האב, וסמנתה ספירו שיחקה בתפקיד אמה של פרונט (שילה).
ב-2004 שיחק לומסדן בהצגת יחיד מוזיקלית "We Could Be Heroes" בתיאטרון בריידוול. הוא הופיע בתיאטרון רפרטוארי בסטוק-און-טרנט ובבייסינגסטוק במחזה "Master Harold & The Boys", בתפקיד הראשי ב"המלט", במחזה "כטוב בעיניכם", ב"המלך ליר", ב-"A Trip To Scarborough", במחזה "אמדאוס", ב"יונו והטווס", במחזה על פי הרומן "הרחק מהמון מתהולל" ובמחזה "Having A Ball". הוא שיחק בתפקיד רוץ' במחזה "Rat in the Skull" בתיאטרון אקסצ'נג' במיניאפוליס, ובתפקיד ג'ון ת'ורפ בעיבוד לרומן "מנזר נורת'אנגר" בגריניץ'. בפברואר 2016 שיחק בתפקיד קרטרייט (טלגין) במחזה "הדוד וניה" מאת אנטון צ'כוב בבימויו של רוברט איק (אנ') בתיאטרון אלמיידה.
לומסדן השתתף בסרט הבריטי העצמאי "Downhill", קומדיה על אודות ארבעה גברים המנסים ללכת מחוף לחוף (אנ') בעקבותיו של אלפרד ויינרייט (אנ'). בסרט השתתפו גם נד דנהי, קארל ת'אובלד וג'רמי סוויפט. את הסרט ביים ג'יימס רוס ואת התסריט כתב טורבן בטס (אנ').
לומסדן כתב את התסריט לסדרת הדרמה "Wonderful you" יחד עם כריס ניל עבור רשת ITV, וגם כיכב בסדרה. עוד כתב מחזות עבור רדיו 4 של ה-BBC, המחזה "John Dodd Gets Taken for a Ride", שהיה מועמד לפרס "BBC's Imison" ליצירה חדשה, המחזה "A Good Place For Fishing" שבו כיכבה אן ריד, והמחזה "Man in the Moon" שבו כיכב טום קורטני.
לומסדן הלחין מוזיקה לסרטי קולנוע וטלוויזיה ולתיאטרון בהם פסקול לסרט "Morris: A Life with Bells On" מ-2009, מוזיקה למחזה "אליס בארץ הפלאות" שהועלה בתיאטרון ניו ויק בסטוק, מוזיקת הפתיחה לתוכנית "The Morning Show" של ה-BBC, ומוזיקה לתוכנית הדוקומנטרית של גיסו גרג וייז על חייו של ג'ק גוד. הוא הוציא שני תקליטורים עם הלהקה "Henry Kissing Her" ב-1996 את התקליט "A Little of Who You Fancy" וב-2006 את התקליט "Fancy". ב-2001 הוציא לאור תקליט של מוזיקה לפסנתר "Concert From The Eyrie". ב-2012 הוציאו לומסדן וג'ון דיפר אלבום בשם "Sunshine Takes You".
ביוגרפיה > חיים אישיים

לומסדן התחתן עם השחקנית סופי תומפסון ב-1995. בני הזוג חיים בלונדון ולהם שני ילדים ארני ג'יימס (יליד 1997) ווולטר אריק (יליד 2000).
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1988–1989 |  | First of the Summer Wine | פוגי דיוהרסט |  |
| 1995–1998 |  | Is It Legal? | קולין לוטוס |  |
| 1997 |  | Chalk | רונלד לנגלנד |  |
| 2004–2007, 2009 | המופע של קתרין טייט | The Catherine Tate Show | תפקידים שונים |  |
| 2005–2006 | שוגר אהובתי | Sugar Rush | נתן דניאלס |  |
| 2010–2011 |  | Summer in Transylvania | ד"ר מייק פארלי |  |
| 2011 |  | Life of Riley | השכן בבית הסמוך |  |
| 2013 | רציחות במידסומר | Midsomer Murders | דייוויד פרמר | בפרק "The Sicilian Defence" |
| 2013 | כל האמצעים כשרים | By Any Means | ריימונד נאש | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2013 |  | Downhill | גורדון |  |
| 2015 – |  | Millie Inbetween | טוני מקדונלד |  |
| 2016 | האב בראון | Father Brown | פיטר בלקסטון | בפרק "The Resurrectionists" |
| 2017 | שעה אפלה | Darkest Hour | גנרל הייסטינגס איזמי |  |
הערות שוליים

↑  "Birth Registration Details" Ancestry.co.uk (Retrieved: 4 August 2009)
↑  Clapp, Susannah (21 בפברואר 2016). "Chekhov rewired". The Observer. נבדק ב-10 במרץ 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Marriage Registration Details" Ancestry.co.uk (Retrieved: 4 August 2009)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007388603005171  LCCN: no2017069998  VIAF: 65149662202007020007   WorldCat (עם VIAF): 65149662202007020007
שדרת אמריקה 1345

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גורד שחקים 
 כתובת:  1345 6th Avenue, New York City, NY, United States 
 מיקום:  מנהטן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 בעלים:  Fisher Brothers 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1966–1969 (כ־3 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1969 
 אדריכל:  Emery Roth & Sons
 סגנון אדריכלי:  הסגנון הבין-לאומי 
 מידות
 קומות:  50 
 קואורדינטות:  40°45′47″N 73°58′44″W﻿ / ﻿40.763074°N 73.978752°W﻿ / 40.763074; -73.978752
  (למפת ניו יורק מוגדלת) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזישדרת אמריקה 1345(למפת ניו יורק רגילה) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזישדרת אמריקה 1345(למפת מנהטן רגילה) שדרת אמריקה 1345(למפת מנהטן מוגדלת) שדרת אמריקה 1345
 
שדרת אמריקה 1345 או בניין AllianceBernstein ובעבר בית ברלינגטון הוא מגדל בגובה 191 מטרים בן 50 קומות במידטאון מנהטן, ניו יורק. המגדל ממוקם בשדרה השישית בין הרחובות 54 ו-55. הבניין נבנה על ידי האחים פישר ותוכנן על ידי אמרי רוט ובניו. כאשר הושלם בשנת 1969, הבניין נקרא במקור על שם ברלינגטון תעשיות וכיום הוא נקרא על שם AllianceBernstein.
המגדל הוא מבנה לוח לא משוחרר בסגנון הבין-לאומי, המכונה לפעמים סגנון "ארגוני", מולו זכוכית כהה. הרחבה הקטנה שלו נשלטת על ידי המזרקה המתיזה שלה כמו ראש זרע שן הארי.[דרושה הבהרה] הוא החליף את תיאטרון זיגפלד המקורי.
בתרבות נפוצה

בסרט "ספיידרמן 3" (2007), המגדל הוא הבניין ממנו נופלת גוון סטייסי בסצנת העגור. הוא משמש גם כ-Banco Bilbao Vizcaya Argentaria (BBVA – בנקו בילבאו ויסקאיה ארחנטרייה) של משרד עורכי הדין הבדיוני בסרט "מייקל קלייטון" גם הוא משנת 2007. הוא משמש כצילום היסוד של מטה החברה של החברה הבדיונית, דנדר מיפלין בתוכנית הטלוויזיה "המשרד".
ראו גם

גורדי שחקים בניו יורק
הערות שוליים

↑  "1345 Avenue of the Americas". The Skyscraper Center. נבדק ב-12 ביוני 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
שלמה נרינסקי

| --- | --- |

דיוקן עצמי, חיפה, 1955 בקירוב
 לידה:  9 ביוני 1885 האימפריה הרוסית 
 פטירה:  8 בפברואר 1960 (בגיל 74) חיפה (?) 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי חוף הכרמל 
 לאום:  ישראלי
 תחום יצירה:  צילום, ציור
 
שלמה נרינסקי (1885–1960) היה צלם ישראלי, יליד האימפריה הרוסית.
קורות חייו

נרינסקי, בן זאב נראני, נולד בכפר אבאין (אבאיאן), רוסיה, בשנת 1885. בילדותו למד ציור במוסקבה. בשנת 1904 נסע לפריז, צרפת. בשנת 1905, בדרכו חזרה לרוסיה, שהה בברלין, גרמניה, שם למד צילום. בשנת 1906 בקירוב עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. שם, פתח את "פוטוגרפיה אחדות" ביחד עם יעקב חוטימסקי. בתקופת מלחמת העולם הראשונה הוגלה למצרים. שם עסק בצילום בתחילה באלכסנדריה ואחר כך בקהיר. בשנת 1932 התיישב בפריז, שם פתח סטודיו לצילום. בתקופת מלחמת העולם השנייה נכלא במחנות המעצר בדרנסי ובסן דני. בשנת 1944 שוחרר במסגרת חילופי שבויים. עם שובו לארץ ישראל השתקע בקיבוץ עין חרוד. בשנות ה-50 עבר להתגורר בחיפה. עיקר פרסומו של נרינסקי היה בתחום הצילום. הוא תיעד את מראות ירושלים וארץ-הקודש שיצאו בשנת 1918 ו-1921 כגלויות בהוצאת האחים ג'מאל. בנוסף, עסק בציור, עליו חתם בשם "נראני".
נרינסקי נפטר ב-8 בפברואר 1960 ונקבר בבית העלמין חוף הכרמל.
הערות שוליים

↑  שלמה נרינסקי באתר GRAVEZ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 274753  NLI: 987007265698205171  BnF: cb14458996q (data)  ISNI: 0000 0000 0339 2768  PIC: 335970  SUDOC: 077854454  ULAN: 500062997  VIAF: 39599801   WorldCat (עם VIAF): 39599801 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים ובנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רמות נגב

נחלות שבטי ישראל
רָמוֹת נֶגֶב (גם: רָאמַת נֶגֶב) הייתה עיר מקראית בצפון הנגב, אשר הייתה בשטח נחלת שבט יהודה, אך יושביה היו בני שבט שמעון.
העיר נזכרת תחילה בתנ"ך בתיאור ערי שבט שמעון: ”עַד בַּעֲלַת בְּאֵר רָאמַת נֶגֶב זֹאת נַחֲלַת מַטֵּה בְנֵי שִׁמְעוֹן”.
בהמשך, נזכרת העיר כאחד היישובים ביהודה אליהם שלח דוד המלך משלל המלחמה: ”לַאֲשֶׁר בְּבֵית אֵל וְלַאֲשֶׁר בְּרָמוֹת נֶגֶב וְלַאֲשֶׁר בְּיַתִּר”.
שמה של העיר הקדומה נזכר, בכתיב החסר רמת נגב, באוסטרקון מס' 24 ממכתבי ערד, ויש הסבורים כי מקומה של העיר היה בחורבת עוזה, דרומית לתל ערד.
לקריאה נוספת

אנציקלופדיה מקראית - אוצר הידיעות על המקרא ותקופתו, הוצאת מוסד ביאליק, כרך ז', עמ' 299-298.
שמואל אחיטוב, אסופת כתובות עבריות, הוצאת מוסד ביאליק, 1992, עמ' 78.
הערות שוליים

↑  ספר יהושע, פרק י"ט, פסוק ח'.
↑  ספר שמואל א', פרק ל', פסוק כ"ז.
ריקוד גשם

ריקוד גשם מבוצע בהרר שבמזרח אתיופיה
ריקוד גשם הוא מחול טקסי המבוצע במטרה לזמן גשם ולהבטיח את הצלחת היבולים.
גרסאות שונות של ריקוד הגשם מצויות בתרבויות רבות, ממצרים העתיקה ועד שבטי האינדיאנים שבארצות הברית. ניתן היה עדיין לחזות בהם במאה ה-20 במקומות שונים בחבל הבלקן בפולחן הידוע כפפרודה (ברומניה) או פרפרונה (אצל העמים הסלאבים). ברחבי אפריקה, שבה טקסים אלה היו מקובלים, ישנם מספר אתרים שבהם התגלו ציורי סלע המתארים טקסים וריקודים להורדת גשם. עם אלה נמנים לדוגמה אתרי הסלע בקונדואה שבטנזניה ובצ'ונגוני במלאווי.
ילידי שבט הצ'רוקי, שבט אינדיאנים השוכן בדרום מזרח ארצות הברית, כולל בהרי האפלצ'ים, נהגו לבצע ריקודי גשם במטרה ליזום הורדת ממטרים ולגרש את הרוחות הרעות מכדור הארץ. על פי אגדות השבט, הגשם היורד כתוצאה מריקוד זה מכיל את הרוחות של מנהיגים קודמים של השבט, אשר, כאשר הם יורדים לארץ יחד עם הגשם, נלחמים ברוחות הרעות במישור המעבר שבין המציאות לעולם הרוחות. הצ'רוקי גם מאמינים כי ריקודי גשם מורכבים במיוחד יכולים לעורר את המשתתפים, כמו גם את הצופים, להשתתף בפעולות בעלות אופי פולחני קיצוני.
בספרה "הקצב של אדומי העור: בשיר, בריקוד ובקישוט" (The Rhythm of the Redman : in Song, Dance and Decoration) משנת 1930 מתארת ג'וליה בטרי (Julia M. Butree אשתו של ארנסט תומפסון סטון) בין שאר הריקודים של האינדיאנים את "ריקוד הגשם של הזוני".
נוצות ואבני טורקיז היו קישוטים מקובלים בזמן הטקס וסימנו את הרוח והגשם בהקבלה. מסורות רבות של ריקוד הגשם עברו מפה לאוזן במהלך ההיסטוריה.
שבטי אינדיאנים מסוימים כדוגמת האוסאג' (Osage) והקופאו (Quapaw) ששכנו במדינות מיזורי וארקנסו של ימינו (בחלקו המערבי של מרכז ארצות הברית) ידעו לזהות דפוסים של מזג אוויר והיו נוהגים להציע למתיישבים הלבנים לבצע עבורם ריקוד גשם בתמורה לחפצי מסחר.
ראו גם

פיוטי הגשם
הערות שוליים

↑  Rain's Dance Group אתר ריקוד הגשם
↑
↑  Rain Dance of Zuni
↑  ריקוד הגשם עזר לאינדיאנים לצלוח בשלום את עונות הקיץ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007558753205171  GND: 4177400-0  LCCN: sh95007262  NDL: 00575515
שלמה סדובסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1880 ה'תר"ם בלארוס
 פטירה:  31 באוקטובר 1946 (בגיל 66 בערך) ו' בחשוון תש"ז ארצות הברית ניו יורק, ארצות הברית
 מקום מגורים:  רוצ'סטר, ניו יורק
 תקופת הפעילות:  ? – 31 באוקטובר 1946 
 השתייכות:  חב"ד ליובאוויטש
 
הרב שלמה סדובסקי (תר"מ, 1880 - ו' בחשוון תש"ז, 31 באוקטובר 1946) היה מראשוני תלמידי ישיבת תומכי תמימים בליובאוויטש, ולאחר מכן כיהן כרב ברוצ'סטר שבמחוז מונרו במדינת ניו יורק, ארצות הברית.
תולדות חיים

נולד לאביו רבי יהודה לייב יעקב מינוביץ'. היה מראשוני תלמידי ישיבת תומכי תמימים בעיר לובביץ' שברוסיה, ובשנת תרנ"ח (1898) עבר ללמוד ב'תומכי תמימים' שבזמבין, בלארוס.
נשא לאישה את ביתו של הרב שלמה חיים קוטאין, ששימש כשוחט בלובביץ'. בתחילת המאה ה-20 היגר לארצות הברית ושם מונה לרב בבית הכנסת "אגודת אחים - נוסח האר"י" ברוצ'סטר, והיה חבר בוועד הרבנים בעיר. כמו כן היה חבר דירקטוריון אגודת חסידי חב"ד בארצות הברית משנת תרפ"ו (1926) ואחר כך היה ב'ועד לערי השדה'. היה מראשי הפעילים ב"ועד ההצלה של אדמו"ר הריי"צ ממאסרו".
בשנת תש"ג (1943) נמנה עם רבני אמריקה שחתמו על מכתב המחאה של אדמו"ר הריי"צ נגד העברת ילדים חרדים לחינוך חילוני על ידי הסוכנות. עמד בהתכתבויות הלכתיות עם הרוגצ'ובר. כמה מהערותיו התורניות נדפסו בקובצי יגדיל תורה והפרדס.
נפטר בו' בחשוון תש"ז, 31 באוקטובר 1946.
חיבוריו

דרוש עשרת הדיברות.
פרפראות לחכמה - חידושים וביאורים על חומש ומדרשי חז"ל על ספר בראשית. נדפס בשנת תרע"ח.
שלמה סאגיס

| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  ?–1587 
 פטירה:  1587 
 רבותיו:  האר"י 
 תלמידיו:  יוסף מטראני, טוביה הלוי, חייא רופא 
 
רבי שלמה סאגיס (נפטר בצפת, סיוון ה'שמ"ז, 1587) היה רב, מקובל ופוסק. עמד בראשות ישיבה גדולה והיה אב בית דין של צפת, אך עם זאת חי בעוני. לפי כמה מקורות נישא לבתו של האר"י, וכנראה היה גם תלמידו.
ביוגרפיה

נולד בצפת לרב יוסף סאגיס, וכשבגר החל לכהן כראש ישיבה. תלמידו וחתנו היה רבי אברהם שלום השני, רב חשוב בצפת. זמן מה שהה במצרים וכיהן בה ברבנות, ייתכן שבשל המצב הכלכלי בצפת. בשנת שכ"ט (1569) חתם עם רבני צפת בדבר מנהגי א"י בעניין הירושות.
בישיבתו של הרב סאגיס למדו הרבנים ר' טוביה הלוי מחבר הספר "חן טוב", ר' חייא רופא מחבר הספר "מעשה חייא", ר' גדליה קורדובירו בנו של הרב משה קורדובירו, ואחרים. הרב משה מטראני (השני) (בנו של הרב יוסף מטראני) כתב אודות לימודו של אביו בישיבה: ”עד שהעיר ה' את רוחו (של המהרי"ט), בית מדרשו של שם, הלא הוא הרב הגדול מחודד ומפולפל, כמוהר"ר שלמה סאגיש זלה"ה, כפול ומכופל... אשר עין כל אליו ישבר והוא כמעיין המתגבר, ועד שבע שנים בשעריו המצוינים, הציב לה ציונים, בנה אצלו ציון בדרך המעיין ותרב חכמת שלמה".” מכאן שאביו של הכותב, הרב יוסף מטראני, למד אצל הרב סאגיס שבע שנים.
כתביו ופסקיו אבדו ומעט מחידושיו הובאו בספריהם של תלמידיו כרבי טוביה הלוי בעל הספר "חן טוב", בו הוא מרבה להביא מדברי רבו, או זה של תלמידו ר' חייא רופא, "מעשה חייא". רבי שלמה שלומיל, העיד במכתב משנת שס"ז (1607) בערך: ”סיפר לי כמר"ר מנחם בכהר"ר אברהם גלנטי שחיבר ספר "קול בוכים" איך שפעם אחת היה מוליך אביו על שכמו שק אחד ובא מאחוריו הרב הגדול ואב"ד, כמהר"ר שלמה שגי"ש זצ"ל וחטף השק מעל שכמו וכו'. וכן פעם בא מוהר"ר אברהם גלנטי ע"ה ממירון ולמד הזוהר ופגע בכפר עין זיתון... וקנה כד אחד חדש ומילא אותו מיים חיים מבאר עין זיתון... בתוך הדרך פגע בו כמוהר"ר שלמה שגיש ע"ה נטה שכמו להשקותו... מיד לקח הכד בידו...”
הערות שוליים

↑  כך כתב תלמידו מהרי"ט. ראו: חיים בנטוב, "רשימות אוטוביוגרפיות והיסטוריות של רבי יוסף מטראני", שלם א (תשל"ד), עמ' 219. וכן בהקדמת ר' משה בן מהרי"ט, שאלות ותשובות מהרי"ט א (קושטאנדינה, ת"ב). במהדורות מאוחרות יותר נדפס בטעות: ה'שמ"ו.
↑  צבי אילן, "ר' שלמה ור' משה סאגיס", ציוני הקברים בארץ ישראל.
↑  שו"ת מהר"ם אלשיך, (כ"ז, עמ' 54).
↑  שמחה אסף, קובץ על יד (ג' י"ג).
ראש העיר קסטרברידג'

ערך זה עוסק בספר מאת תומאס הרדי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  תומאס הרדי
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  רומן
 הוצאה
 הוצאה:  סמית, אלדר ושות' 
 תאריך הוצאה:  1886 
 מספר עמודים:  מהדורה ראשונה - 270 מהדורה שנייה - 320
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  מהדורה ראשונה - הוצאת הקיבוץ המאוחד מהדורה שנייה - הוצאת כרמל
 תאריך:  מהדורה ראשונה - 1977 מהדורה שנייה - 2013
 תרגום:  מהדורה ראשונה - א"ד שפיר מהדורה שנייה - עודד פלד
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  003778105, 001892619, 003571216
 
ראש העיר קסטרברידג' (באנגלית: The Mayor of Casterbridge) הוא רומן מאת הסופר האנגלי תומאס הרדי, הנחשב לאחת מיצירות המופת שלו. שמו המלא של הספר הוא "חייו ומותו של ראש העיר קסטרברידג': סיפורו של אדם בעל אופי". הרדי כתב את הספר בשנים 1884–1885 והוא פורסם בהמשכים שבועיים החל מינואר 1886 במגזין "גראפיקס" באנגליה ובשבועון "הרפרס ויקלי" בארצות הברית, בלוויית איורים מאת רוברט בארנס. במאי 1886 יצא לאור הרומן בשלמותו אחרי עריכה מחודשת, הוא עורר פולמוס רב אבל לא נמכר היטב.
רקע

רוב הסיפור מתרחש בקסטרברידג', עיר דמיונית למחצה בווסקס שבדרום אנגליה, מקום המשמש רקע לרבות מיצירותיו של הרדי. קסטרברידג' מבוססת על העיר דורצ'סטר שבמחוז דורסט עיר הולדתו של הרדי. בזמן כתיבת הספר חי הרדי בדורצ'סטר ופיקח על בניית ביתו "מקס גייט".
רקע > התקופה

הסיפור נפתח בתחילת בשנות השלושים של המאה ה-19, ועיקרו מתרחש בסביבות שנת 1850. בשנים אלה הייתה חשיבות רבה יותר לתהפוכות מזג האוויר בגידול החיטה ובקביעת מחירה מאשר בזמן כתיבת הרומן ופרסומו. מזג האוויר בזמן הקצירה קובע את הצלחתם וכשלונם של גיבורי הרומן.
קסטרברידג' מתוארת כנמצאת על גבול העיר והכפר. גם אנשי העיר מעורבים בחקלאות במידה מסוימת. הפיתוחים החדשים של המהפכה התעשייתית עדיין לא הגיעו אליה, והחידושים הטכנולוגיים נראים בעיניהם כמו מעשה כשפים.
ברומן יש התייחסות לביקור של אישיות מלכותית בעיר וקבלת הפנים שתוכננה עבורו. ייתכן שהכוונה לביקורו של הנסיך אלברט שביקר בדורצ'סטר ב-1849.
רקע > מנהגים

מכירת נשים - סצנת הפתיחה המפורסמת של הרומן כוללת תיאור מכירה פומבית של אישה לגבר זר.
הנוהג של מכירת נשים היה קיים בקרב המעמדות הנמוכים בבריטניה - מתועדים כ-400 מקרים של מכירת אישה שהתרחשו בין המאה ה-17 לתחילת המאה ה-20. בעיני אנשי התקופה הייתה מכירת אישה עסקה חוקית. הייתה זו אחת הדרכים להביא לידי סיום נישואין שלא עלו יפה כאלטרנטיבה לגירושין. במקרים רבים היה לאישה קשר קודם עם הגבר שנמכרה לו, והמכירה נעשתה בהסכמתה. כיוון שהאשה נחשבה לרכוש הבעל, הוא היה מביא את אשתו לשוק כשאפסר קשור לצווארה, ומוכר אותה במכירה פומבית, כפי שמכרו בעלי חיים.
אחד המקרים המופיעים ברשימות של הרדי: במאי 1826 נמכרה אישה בשוק בברייטון תמורת סוברן וארבעה חצאי כתר. לאישה היו שני ילדים; הבכור נשאר עם האב והצעיר נמכר עם אמו. העסקה מופיעה ברשומות השוק בברייטון, והקונה שילם שילינג לכרוז במכירה הפומבית. דווח שהאישה הלכה ברצון עם תינוקה ל"בעלה" החדש.
skimmington-ride או skimmity-ride - תהלוכת־קרניים, תהלוכת לעג לנואפים, מנהג שהיה מקובל באנגליה הכפרית ונקרא בשמות שונים. התהלוכה הייתה עוברת ברחובות העיר מלווה במוזיקה רועשת, כשבראש הצועדים מוצגות לראווה בובות המחופשות בדמותם של אשמים או חשודים בניאוף. הבובות הן שריד מהתקופה בה נאלצו האשמים עצמם ללכת בראש התהלוכה. ב-1882 נקבע חוק שאסר תהלוכות כאלה, אולם הכפריים המשיכו לקיים אותן. תהלוכה כזו נערכה בדורסט בשנת 1917.
הדמויות > מייקל הֶנְצָ'רד

מייקל הנצ'רד הוא הגיבור הטרגי ברומן, "אדם בעל אופי", כפי שמופיע בכותרת המשנה. בפתיחת הרומן הוא עושה מעשה שלא יעשה, מוכר את אשתו ובתו. שמונה עשרה שנים אחר כך, הוא ראש עיר וסוחר מצליח, אבל אינו יכול לשכוח את חטאו ומנסה לכפר עליו. הוא מאמין שכוחות עליונים פועלים נגדו, אך הוא נאבק לשינוי מצבו ומנסה לתקן את המעוות.
הנצ'רד הוא אימפולסיבי, רגזן ונוטה למצבי רוח משתנים, אבל גם נדיב ומתחשב. הוא מנסה לפצות את סוזן ואליזבת-ג'יין על העוול שגרם להן. הוא לוקח את פארפריי תחת חסותו כי הצעיר מצא חן בעיניו ומזכיר לו את אחיו המת. כשסוזן מתה הוא מוכן לשאת לאישה את לוסטה, אף שאינו אוהב אותה יותר, כדי לשמור על שמה הטוב. הנצ'רד עוזר לבני העיר העניים, וכשהוא פושט-רגל הוא מוכר את שעונו ומשלם חובות לנזקקים ביותר שבין נושיו. כשהוא מתרגז הוא עושה הכול כדי להכשיל את יריבו, אחר-כך מתחרט על כעסו, ומנסה לכפר על מעשיו.
כשהוא שומע את הערותיהם של אנשי העיר על כך שפארפריי, מנהל העבודה שלו, מוצלח ממנו, הוא מתרתח ומפטר אותו מיד. הנצ'רד עושה כן מתוך גחמה ומתחרט למחרת, אבל פארפריי מתייחס ברצינות לפיטורין ואינו חוזר לעבוד אצלו. בכך חוזר הנצ'רד על אותו דפוס התנהגות, ששנים קודם לכן גרם לו למכור את אשתו וכשהתחרט על כך היה מאוחר מדי, כי סוזן כבר הלכה עם ניוסון.
הנצ'רד מאמין באמונות טפלות אף שאינו מודה בכך. הוא פוגש אדם שנודע ביכולתו לנבא את מזג-האוויר, כדי שיוכל להמר על מחירי התבואה ולהביס את פארפריי. החוזה מנבא גשמים וסערות, ובהתאם לכך קונה הנצ'רד כמויות גדולות של תבואה. אולם הקציר מתבצע במזג אוויר נאה, המחירים צונחים והוא נאלץ למכור בהפסד גדול את התבואה שקנה. כשמזלו בוגד בו הוא חושב שיש אנשים שמפעילים כשפים על בובה בדמותו.
הדמויות > דונלד פַארְפְרֵיי

פארפריי הוא צעיר סקוטי העובר בקסטרברידג' בדרכו לאמריקה. הנצ'רד מגלה את כשרונותיו לעסקים ומשכנע אותו להיות מנהל עבודה שלו. פארפריי הוא איש עסקים מוכשר ויודע גם להתנהג בחברה, הוא כובש את לב אנשי קסטרברידג' בשירתו העריבה. הנצ'רד מעריך את פארפריי ומתייעץ איתו בנושאים מקצועיים ואישיים. כבר בראשית היכרותם מספר הנצ'רד לפארפריי את סיפור חייו, אך אחר כך מתחרט על כך שנתן בידי פארפריי כוח שיוכל לנצל נגדו.
אופיו של פארפריי מנוגד לזה של הנצ'רד: הוא מחושב ורציונלי ורגשותיו שטחיים. הוא שר בפאתוס ומרגש אחרים בשירתו, אבל הנוסטלגיה והגעגועים למולדתו שהוא מביע בשירה מזויפים, והוא אינו מעוניין לחזור למולדתו. בניגוד להנצ'רד שחותם על עסקות בתקיעת-כף עורך פארפריי חוזים מסודרים, וכל עסקה נרשמת בספרי החשבונות. הוא בעל מזג טוב ואהוב על אנשי העיר, שמעריכים את ידיעותיו יותר מאשר אלו של הנצ'רד. כשהנצ'רד משפיל את אחד מעובדיו, אייבל ויטל, וגורר אותו מהמיטה בלי מכנסיים, עומד פארפריי לצידו של אייבל, מתעמת עם הנצ'רד ומאיים לעזוב אותו.
פארפריי מביא איתו את המודרניות והקידמה. הוא מביא איתו שיטות חדשות לטיפול בתבואה, וממליץ להשתמש במכונת זריעה במקום השיטות הידניות שהיו נהוגות עד אז.
פארפריי מצליח בכל מה שהנצ'רד נכשל בו - הוא זוכה באהבתה של לוסטה, בתמיכתם של אנשי העיר, ולבסוף גם בתואר ראש העיר. הוא קונה את ביתו של הנצ'רד, וזה נאלץ לעבוד אצלו כשהוא נשאר חסר כל.
רגשותיו של הנצ'רד כלפי פארפריי עזים ונעים בין אהבה כעס, קנאה ושנאה. לעומתו, יחסו של פארפריי להנצ'רד הוא מתון יותר, יחס של כבוד, ידידות, רוגז ואדישות. גם רגשי האהבה שלו לנשים שבחייו אינם עמוקים: הוא נמנע מלהיפגש עם אליזבת-ג'יין כשהנצ'רד דורש זאת ממנו, מתאהב בלוסטה במהירות, וזמן קצר אחרי מותה חוזר לאליזבת-ג'יין ונושא אותה לאישה.