stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הטירון: סוכנת חדשה
שחקנים ודמויות > דמויות ראשיות

ניסי נאש-בטס בתור הסוכנת המיוחדת סימון קלארק, יועצת בית ספר לשעבר בוושינגטון, שבגיל 48, סוף סוף השיגה את חלום חייה להצטרף ל-FBI. לאחר שבילתה את יומה הראשון במחלקת בדיקות הרקע של היחידה בלוס אנג'לס, היא שובצה ליחידת החקירות המיוחדת של המפקד גרזה. סוכן האימונים שלה הוא הסוכן המיוחד קרטר הופ.
פרנקי פייסון בתפקיד כריסטופר "קאטי" קלארק, אביה של סימון. פעם היה סוכן FBI בעצמו, הוא הורשע שלא כדין וישב שמונה שנים בכלא לפני שזכה לשחרור. כמנהיג תנועת Black Lives Matter, הוא בתחילה לא מרוצה מהשינוי בקריירה של בתו. עם זאת, בסופו של דבר הוא משלים איתה ומאפשר לה לחזור לגור איתו.
ג'יימס לסר בתור הסוכן המיוחד קרטר הופ, סוכן FBI בקריירה שהוקצה ליחידת החקירות המיוחדת של הסוכן גרזה. הוא משמש כסוכן האימונים של סימון קלארק, ובדרך כלל מתעצבן מהשיטות הלא שגרתיות של סימון. עם זאת, הוא מתחיל לכבד את השיטות שלה כשהן מתגלות כהצלחה. כשהסדרה מתחילה, הוא ואשתו הפרודה מתחילים בהליך גירושין, והוא מחפש קידום לניו אורלינס כדי להיות ליד ילדיו, שכן אשתו לשעבר מחפשת לעבור דירה.
בריט רוברטסון בתור הסוכנת המיוחדת לורה סטנסן, חברה לשעבר ביחידה למדעי ההתנהגות של ה-FBI, שהושמה כעת ליחידת החקירות המיוחדת של המפקד גרזה. היא גם משמשת כאשת סודו של גרזה וסוכנת האימונים של ברנדון אקרס. בעבר, כשהייתה הסוכנת הצעירה ביותר של היחידה למדעי ההתנהגות, היא יצאה לחופשה כשתפסה את הארוס שלה, סם, במיטה עם חברתה הטובה, מאורע זה גרם לה להתפרצות ולסילוק מהיחידה. היא מקווה לנצל את זמנה ביחידה כצעד לקראת חזרת הקריירה שהייתה לה פעם.
פליקס סוליס בתור הסוכן המיוחד המפקח מתיו "מאט" גרזה, ראש הצוות של יחידת החקירות המיוחדת שהוקמה לאחרונה במשרד השדה של לוס אנג'לס (אשר הממונים עליו הסכימו לתת לו אך מתכננים לבטל בשנייה שהיחידה שלו תיכשל), בכוונה להתמקד יותר בעבודת המשטרה מאשר ב"נוהל ביורוקרטי של ה-FBI". הוא גם מתמודד עם כמה בעיות בריאותיות.
קווין זגרס בתור הסוכן המיוחד ברנדון אקר (שם לידה ברנדון בוטקוס), עמיתה לאקדמיה של סימון באקדמיית ה-FBI, שגם הופקד ביחידת החקירות המיוחדת של גרזה. סוכנת האימונים שלו היא לורה סטנטן. לפני שהצטרף ללשכה, הוא היה שחקן עטור פרסים שכיכב בסדרת הטלוויזיה הפופולרית למבוגרים צעירים, "שוטר ערפד" במשך שש שנים. הוא נדחף למשחק על ידי אביו החד הורי, לאחר שאמו עזבה את המשפחה.
שחקנים ודמויות > דמויות משנה

מישל נוניז בתור הסוכנת המיוחדת אלנה פלורס, האנליסטית הטכנולוגית של יחידת החקירות המיוחדת ואחיינית של גרזה.
דוויקה בהיס בתפקיד אנטואנט בנטו, טכנאית במעבדה של ה-FBI ואהבתו של ברנדון.
קורטני פורד כסוכנת מיוחדת אחראית טרייסי צ'ילס, הממונה על גרזה.
ג'סיקה בטס בתור DJ, מושא האהבה של סימון. בת זוגה של השחקנית הראשית ניסי נאש.
שחקנים ודמויות > דמויות אורח

תומאס דקר בתור אלי ריינולדס (כינוי ג'פרי בויל)
אריק רוברטס בתור ג'וש ריינולדס, אביו של אלי.
אושן אירדוקונדה בתור הסוכן המיוחד של סימון קלארק.
דניז אקדניז בתפקיד מארק אטלס, שותפה לשעבר של לורה סטנסן ב-BSU.
טום ארנולד בתור מיילס בוטקוס, אביו המרושל של ברנדון.
דייוויד רמזי בתפקיד גרג רייט
דיא נאש בתפקיד בילי, בתה של סימון
מטאו פולוק בתור מקס, בנה של סימון
וואלאס לנגהם בתור אלן בריידי
טדי סירס בתפקיד ג'ורג' רייס
טרבור סטיינס בתור קלן פילמור
דונה מילס בתור ליילה לאגולין, אשת עסקים בתחום הקוסמטיקה.
שחקנים ודמויות > דמויות קרוסאובר מהטירון

ניית'ן פיליון בתור השוטר השלישי ג'ון נולאן, הטירון המבוגר ביותר של משטרת לוס אנג'לס שהתיידד עם סימון קלארק כשהייתה בלוס אנג'לס.
אליסה דיאז בתפקיד הבלשית אנג'לה לופז, בלשית בחטיבת מיד וילשיר.
ברנט האף בתפקיד השוטר השלישי קוויגלי סמיטי, קצין ותיק אך עצלן במחלקת מיד וילשיר.
מליסה אוניל בתפקיד השוטרת השנייה לוסי צ'ן.
אריק וינטר בתור הסמל הראשון טים ברדפורד.
ריצ'רד טי ג'ונס בתפקיד הסמל השני ווייד גריי.
שון אשמור בתור ווסלי אוורס.
הפקה > פיתוח

ב-8 בפברואר 2022, הוכרז ש-ABC נמצאת בתהליך של פיתוח ספין-אוף של הטירון שבמרכזו ה-FBI. עוד דווח כי הסדרה תוצג באמצעות פיילוט של שני פרקים בדלת אחורית בסדרת האם. באותה עת שדווח ש-ABC רצתה להרחיב את הזיכיון שלה לאחר שאיבדה את שחור-כזה, במאמץ להתחרות בזיכיונות שיקגו וחוק וסדר של NBC, כמו גם בזיכיונות "FBI וה-NCIS המשודרים ב-CBS. ב-13 במאי 2022, הוזמנה הסדרה תחת השם "The Rookie: Feds". יוצר הטירון אלכס האולי, יצר את הסדרה יחד עם טרנס פול ווינטר, שניהם גם מפיקים בפועל לצד מישל צ'פמן, ביל נורקרוס, קורי מילר, ניסי נאש, וכוכב הטירון נייתן פיליון. ABC Signature ו-Entertainment One משמשות כחברות הפקה. Entertainment One גם תפיץ את הסדרה בעולם. ב-21 באוקטובר 2022, הסדרה הוזמנה לעונה מלאה, מה שהעלה את העונה ל-22 פרקים בסך הכל.
הפקה > ליהוק

ניסי נאש-בטס הייתה הראשונה שלוהקה לתפקיד סימון קלארק, קאט פוסטר ופליקס סוליס לוהקו במרץ 2022 כדי לגלם את קייסי פוקס ומתיו גארזה, יוצאי FBI. פרנקי פייסון גם הצטרף לקאסט בתור כריסטופר "קאטי" קלארק, אביה של סימון. כשהסדרה הוזמנה דווח כי פוסטר ודמותה פוקס לא יתקדמו מעבר לפיילוט. בריט רוברטסון הצטרפה לצוות הראשי ביוני 2022 כדי לגלם את לורה סטנסן, חברה לשעבר ביחידה לניתוח התנהגות של ה-FBI. מאוחר יותר באותו חודש, קווין זגרס לוהק לתפקיד ברנדון אקרס, שחקן לשעבר שהצטרף לאחרונה ל-FBI. למחרת, Deadlne דיווח שג'יימס לסר לוהק גם לתפקיד קרטר הופ, עורך דין לשעבר במשרד המשפטים שמאמן כעת את קלארק. בספטמבר 2022, הוכרז שג'סיקה בטס, טום ארנולד, אריק רוברטס ודניז אקדניז לוהקו לתפקידי אורח. נתן פיליון ואליסה דיאז הופיעו בבכורה של הסדרה בתור ג'ון נולן ואנג'לה לופז, בהתאמה, הדמויות שלהם מ"הטירון".
השקה

כאשר ABC הכריזה על לוח הזמנים לסתיו לעונת הטלוויזיה 2022–2023, נחשף כי הסדרה תשודר בימי שלישי בשעה 22:00 ET מוביל מתוך "הרווק בגן עדן". נשיא ABC Entertainment, קרייג ארוויץ', הגן על ההחלטה שלא להצמיד את הסדרה לטירון, באומרו שהם רוצים להשאיר את הטירון במרווח הזמן של יום ראשון. הסדרה עלתה לראשונה ב-27 בספטמבר 2022.
תצפית משתתפת

תצפית משתתפת (Participant Observation) היא שיטת מחקר הנהוגה במדעי החברה, בעיקר במחקרים איכותניים בתחומי לימוד כגון אנתרופולוגיה וסוציולוגיה, בה החוקר נוכח לתקופה ארוכה בשדה המחקר, תוך התקרבות לדרך החיים של הקבוצה נחקרת. מטרתו של החוקר המבצע תצפית משתתפת היא להתקרב ככל הניתן לחברה הנחקרת על מנת לאסוף נתונים רבים ומגוונים אודותיה ולתארה בצורה שיטתית והוליסטית להקיף כמה שיותר תחומים: כלכלה, פוליטיקה, סגנון מגורים, דפוסי משפחה ונישואים וכו'. בניגוד לתצפית רגילה, בתצפית משתתפת החוקר מתנסה בחוויותיה של הקבוצה אותה הוא חוקר.
מטרת השיטה היא להשיג היכרות קרובה ואינטימיות עם קבוצה מסוימת ומנהגיה. התפיסה שעומדת מאחורי התצפית המשתתפת מבקשת למנוע, עד כמה שניתן, את ההפרדה בין החוקר לקבוצה הנחקרת. לאפשר לחוקר להתקרב כמה שאפשר למושאי המחקר. תצפית משתתפת מאפשרת הכרות עם ההתנהגות בקונטקסטים שונים וב-"זמן אמת" תוך פיצוח הקודים התרבותיים של הנחקרים, בדיקה מעמיקה של התנהגותם, הכרות לעומק עם השדה וכו'.
שיטת התצפית המשתתפת מסייעת לחוקר לגלות כיצד פרטים בחברה מסוימת מתנהגים בחיי היום יום, בסביבתם הטבעית, ללא הסכנה שהם ישנו את התנהגותם השגרתית בשל נוכחותו של החוקר. החוקר נדרש לשמור גם על מרחק תודעתי מסוים משאר חברי הקבוצה. מרחק זה דרוש לו כדי לבצע את תצפיותיו, ולערוך את רשימותיו ביומן השדה. בסוף התהליך נדרש החוקר להסיק את מסקנותיו המחקריות. חסרונה הוא שמעורבות שכזאת בתוך הקבוצה עלולה להביא להזדהות ערכית ורגשית גבוהה מדי עם מושאי המחקר. המתודולוגיה של תצפית משתתפת מאלצת את החוקר לתמרן בין תחושת השייכות לזרות לאורך כל זמן שהותו בשדה, יוצרת מתחים ומחדדת את השאלה האם החוקר הוא חלק או מחוץ מהחברה הנחקרת. מתודולוגיה מחקרית זו דורשת מהחוקר לייצר לעצמו דרכים להפריד בין התצפית לבין ההשתתפות - להיות גם בפנים וגם בחוץ.
תצפית משתתפת, כמו גם כתיבת אתנוגרפיה, שואבת את מקורותיה משתי גישות, פוזיטיביסטית ופרשנית ותלויה בהקשר חברתי בו היא נערכת ובביוגרפיה של החוקר. השפעתם של פרמטרים תרבותיים, פוליטיים וכלכליים על מפגש החוקר ותגובותיו למציאות אותה הוא פוגש בשדה משפיעים על עבודת השדה והפרשנות שהוא נותן לאירועים. האנתרופולוגיה הרפלקסיבית (הפרשנית) מדגישה על כן את הרלוונטיות של הביוגרפיה של החוקר להבנת התהליך המחקרי. האירועים בשדה המחקר שהחוקר מדווח עליהם בשדה נתפסים כמראה אשר דרכה ניתן ללמוד את שדה המחקר. התצפיות והטקסט האתנוגרפי עצמו חייבים להיות מוסברים ומובנים מתוך התייחסות מפורשת לתהליכי עיבודם על ידי החוקר-צופה הנוטל חלק בתהליך. תצפית משתתפת, ככלי להכרת השדה, כרוכה בתהליכים בינאישיים והתאור האתנוגרפי עצמו נוצר באמצעות העקבות שעבודת השדה משאירה בביוגרפיה של החוקר. לפיכך תיאור השדה המוצג על ידי האתנוגרף צריך להיות מובן גם ככלי להתגברות על פרדוקסים וניכור הנובעים מתוך תהליך התצפית המשתתפת, כדרך של בנייה וניסוח - ולא רק גילוי - של "אחרות" הנחקרים ושל החוקר עצמו. עצם ההשתתפות של החוקר בעולמות אלה היא לעיתים קרובות בעייתית ובמהלכה צריך החוקר להתנתק מתפיסות ודימויים הנוצרים, במידה רבה, באמצעות אותם מופעים ואותם מבצעים אשר החוקר מתכוון לחקור.
ישנם אתנוגרפים המתייחסים בכתביהם למספר קשיים המתקשרים לשימוש בשיטת התצפית המשתתפת. אלו הם בעיקר קשיים פוליטיים, חברתיים, מוסריים ורגשיים הנוגעים מנוכחותו של החוקר בשדה ומהשימוש שהוא עושה בנוכחות זו לאיסוף מידע. קבלת החוקר על ידי הנחקרים תלויה ברשתות החברתיות ובמערכת המושגים של הנחקרים, וישנו דגש על יכולתו של החוקר להכיר את עולמם.
ניתן לשלב בתצפית משתתפת כלי מחקר איכותיים נוספים כגון: ראיונות עומק, תצלומים, ניתוח טקסטים כתובים וכו'.
לקריאה נוספת

ניר אביאלי, "להיות שם: תצפית משתתפת אתנוגרפית", בספר: דורית טובין, מיה לביא-אג'אי (עורכות), שיחות על מחקר איכותני, תל אביב, מכון מופ"ת, 2021
אשר שקדי, מילים המנסות לגעת: מחקר איכותני - תאוריה ויישום, הוצאת רמות, אוניברסיטת תל אביב, 2003
* 1988  Clifford Geertz
הערות שוליים

↑  Yoram Carmeli 1991. An Outsider and a Fool - Participant Observation in a British Circus, Play and Culture, 4(4), 305-321
↑  Research methods in anthropology : qualitative and quantitative approaches. 2006 H Russell Bernard Participant observation: p. 342-345. p
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565496605171  BnF: cb11968829z (data)  GND: 4184622-9  LCCN: sh85098354
שמואל רבינוביץ

| --- | --- |

הרב שמואל רבינוביץ, 2012
 לידה:  4 באפריל 1970 (בן 54) כ"ז באדר ב' תש"ל ירושלים
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  ישיבת קול תורה 
 מקום פעילות:  ישראל ישראל
 השתייכות:  חסידים
 תחומי עיסוק:  הלכה, גמרא, אתיקה
 רבותיו:  הרב שלמה זלמן אוירבך
 
 תפקידים נוספים:  רב הכותל 
 
הרב רבינוביץ' (משמאל) עם ניקי היילי ומרדכי (סולי) אליאב, מנכ"ל הקרן למורשת הכותל, יוני 2017
הרב שמואל בן ציון רבינוביץ (נולד בכ"ז באדר ב' תש"ל, 4 באפריל 1970) הוא רב הכותל והממונה על המקומות הקדושים.
ביוגרפיה

נולד וגדל בירושלים, לחנקה יוטה ולדיין הרב חיים יהודה רבינוביץ, חסיד חב"ד. למד בישיבת קול תורה, שם רכש את מרבית השכלתו התורנית. שירת שירות צבאי מקוצר ברבנות הצבאית. לאחר מכן מונה לכהן כרב אזורי בדרום-מערב ירושלים. בתשנ"א התחתן עם יעל בת משה חיים בינר.
בשנת תשנ"ו מונה על ידי שר הדתות שמעון שיטרית לתפקיד הממונה על המקומות הקדושים (לא כולל הכותל המערבי). בשנת תש"ס (2000) מונה על ידי ממלא מקום שר הדתות, יוסי ביילין, לממונה על הכותל המערבי ורחבתו, בנוסף למינויו כממונה על המקומות הקדושים.
הרב רבינוביץ משמש כיו"ר הקרן למורשת הכותל המערבי. בנוסף הוא מכהן בתפקידים ציבוריים וייצוגיים בגופים ובארגונים שונים: היה חבר הוועדה לאישור הסכמים לנשיאת עוברים, חבר הוועדה לבחינת תרומת ביציות, חבר במועצה הציבורית לאיכות הסביבה, חבר בוועדה לפיקוח ורישוי הקבורה בישראל ויושב-ראש הוועדה לניהול קבר הרשב"י במירון (מונה על ידי בית המשפט העליון; כונתה "ועדת החמישה").
ב-2016 חשף תחקיר גלי צה"ל שהרב רבינוביץ לא נבחן במבחני הרבנות המקובלים של הרבנות הראשית לישראל, בתגובת לשכתו נאמר אז כי הוסמך בידי רבנים רבים, בהם הרב שלמה זלמן אוירבך וכי בשעת המינוי היה מקובל להסתפק בסמיכה זו לרבנות.
בשנת 2021 נחשף בחדשות 13 כי הרב רבינוביץ קיבל תעודת סמיכה לרבנות מהרב הראשי לישראל על סמך התחייבותו לעבור את מבחני הרבנות הראשית, אולם הוא נכשל בבחינות. למרות זאת, בעת שהתמודד לתפקידו כרב הכותל, ציין בפני נציבות שירות המדינה כי הוא בעל כושר לרבנות מהרבנות הראשית.
משפחתו היא בעלת קשרים פוליטיים ואישיים עם אנשי מפלגת העבודה, מנערותו התקרב לשמעון פרס וליוסי ביילין. הוא חיתן את ראש הממשלה לשעבר אהוד ברק ואת חבר הכנסת גדעון סער וגאולה אבן-סער.
ב־2017 פורסם שהוא מנהל את קרן התרומות של משפחת פאליק בישראל ומחלק בשמה כספים. על פי התחקיר רבינוביץ' אף ניסה לסייע לחברת המשקאות של האחים פאליק לקבל אישורי כשרות.
ביוגרפיה > משפחתו

רבינוביץ אב לשמונה. הוא מתגורר בשכונת עזרת תורה בירושלים.
הממונה על הכותל והמקומות הקדושים

במסגרת תפקידו כממונה על הכותל והמקומות הקדושים הוא מקבל אורחים רמי-מעלה ומתלווה לנשיאים וראשי מדינות המגיעים לביקור בכותל.
בין פעולותיו:
בעקבות ניסיון לאתר בכותל את הפתק שטמן בו המועמד לנשיאות ארצות הברית, ברק אובמה, הורה לפקח שפעולת חיטוט כזו לא תישנה.
גינה את פעילותן של נשות הכותל, שלדבריו יוצרות פרובוקציות המפרות את האיזון העדין שצריך להישמר בכותל כמקום המקודש ביותר לעם היהודי.
בעת ביקור האפיפיור בכותל, מנע את סגירתו המוחלטת למתפללים, בנימוק שיש לאפשר תמיד ליהודים להתפלל בכותל.
עומד בחזית המתנגדים לעליית יהודים להר הבית ואף יזם החתמת רבנים בקול קורא לאסור את העלייה.
במהלך שנות כהונתו בתפקיד ספג ביקורת משני צדי המתרס. קבוצות של חרדים קנאים טענו שהוא נוקט מדיניות המובילה לדעתם לחוסר צניעות בכותל, ואף לפגיעה במקומות הקדושים. חרדים קנאים, המכונים "סיקריקים", איימו עליו מספר פעמים, ואף תקפו אותו. מנגד, ספג ביקורת מחברי היהדות הרפורמית והקונסרבטיבית על "השליטה החרדית" בכותל, כלשונם. לטענתם, בכך שאינו מאפשר להם לקיים תפילות בכותל כרצונם הוא גורם לפגיעה בחופש הדת שלהם.
בעקבות אסון הר מירון, העיד בוועדת החקירה הממלכתית לחקר האסון. ב-30 באוגוסט 2022 שלחה הוועדה אזהרה אישית לרב רבינוביץ כי הוא עשוי להיפגע מתוצאות החקירה. אך במסקנות הוועדה, ב-6 במרץ 2024 קבעה הוועדה, כי בשים לב למכלול הנסיבות שבהן פעל, ולפעולות שנקט לשיפור המצב, ובהתאם לגישה שבמקום שבו נותר ספק ממשי בעניין שעלול להוביל לפגיעה בלתי מוצדקת במוזהר יפעל הספק לטובתו, החליטה הוועדה שלא להטיל עליו אחריות אישית. יחד עם זאת קבעה הוועדה כי "הרב רבינוביץ לא עשה די כדי להבטיח ניהול ראוי".
ספריו

ספר פרשת השבוע "תורה מציון" (תשע"ה)
שו"ת שערי ציון 6 חלקים- בענייני הכותל המערבי והמקומות הקדושים, תשס"ו - תשפ"ה
הכותל המערבי - ספר הלכות והליכות ומנהגים בכותל המערבי, יחד עם הרב ישראל יוסף ברונשטיין, (ספריית בית אל), תשס"ט.
"אבני דרך בפרשת השבוע" - דיון בנושאים הרלוונטיים לחיינו לאור פרשת השבוע (ידיעות ספרים) 2020.
הערות שוליים

↑  מינוי לפי תקנות השמירה על מקומות קדושים ליהודים, ילקוט הפרסומים 4386, 28 בפברואר 1996, עמ' 2006
↑  מינוי לפי תקנות השמירה על מקומות קדושים ליהודים, ילקוט הפרסומים 4906, 3 באוגוסט 2000, עמ' 4360
↑  לרב הכותל והמקומות הקדושים אין תעודת רבנות,  באתר כיפה, 29 ביוני 2016
↑  עמרי מניב, תחקיר: רב הכותל נכשל בבחינות הרבנות, אך מציג עצמו כרב מטעמו, באתר חדשות 13, 4 באוקטובר 2021
↑  תחקיר חדשות 10: הקשרים של רב הכותל למשפחה המיליארדרית ממיאמי, באתר חדשות 13
↑  רב הכותל המערבי והמקומות הקדושים מגנה הוצאת פתקים מהכותל(הקישור אינו פעיל, 1.10.2021)
↑  קובי נחשוני, הרב עובדיה נגד נשות הכותל: "להוקיע אותן", באתר ynet, 7 בנובמבר 2009
↑  ארנון סגל, רבינוביץ': חורג מסמכותו?
↑  רב הכותל בידינו: המשטרה חילצה את הרב רבינוביץ ממאה שערים, "חב"ד און ליין", 20 בפברואר 2018;
ישי כהן, ‏תחת אבטחה: עשרות קיצונים תקפו את הגר"ש רבינוביץ, באתר כיכר השבת, 4 באוגוסט 2018;
ישי כהן, ‏ליל שבת: מאבטחים ויס"מ ליוו את הגר"ש רבינוביץ, באתר כיכר השבת, 11 באוגוסט 2018
↑  "החלטת ועדת החקירה הממלכתית לחקר אסון מירון בנושא הודעות אזהרה לפי סעיף 15 לחוק ועדות חקירה, תשכ"ט-1968". GOV.IL. נבדק ב-2023-09-18.
↑  אתר הוועדה
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: מאיר יהודה גץ | רב הכותל המערבי והמקומות הקדושים | הבא: - |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297674905171  GND: 1234467194  ISNI: 0000 0000 7996 2886  LCCN: n95022596  VIAF: 53392999   WorldCat (עם VIAF): 53392999
משחקי איי האוקיינוס ההודי

לוגו משחקי 2019, שנערכו במאוריציוס
משחקי איי האוקיינוס ההודי הם תחרויות ספורט רב-ענפיות בין-לאומיות, הנערכות מדי ארבע שנים לערך בהשתתפות ספורטאים מאיים וממדינות איים באוקיינוס ההודי. המשחקים התקיימו לראשונה ב-1979 ונערכו עד כה עשר פעמים.
תולדות המשחקים

גרסה מוקדמת של המשחקים התקיימה משנת 1947 ועד 1963 בהשתתפות מדגסקר, מאוריציוס וראוניון ונקראה משולש משחקי איי האוקיינוס ההודי (אנ'). בעקבות סכסוך בין המשתתפות פסקו המשחקים לאחר 1963. ב-1974 הציע הוועד האולימפי של ראוניון לייסד תחרות ספורט רב-ענפית של מדינות האוקיינוס ההודי. הרעיון אומץ על ידי הוועד האולימפי הבין-לאומי. התחרות נקראה בתחילה משחקי האוקיינוס ההודי, אך שמה השתנה לשם הנוכחי לאחר שסרי לנקה, שהתכוונה להשתתף בהם, החליטה להימנע מכך.
מטרות קיום המשחקים הן לעודד שיתוף פעולה אזורי, ידידות והבנה בין המשתתפות בהם, לאפשר לספורטאים מהאזור להשתתף מדי מספר שנים בתחרות בקנה מידה משמעותי ולעודד הקמת תשתית לתחרויות ספורט אצל המשתתפות.
המדינות הבאות השתתפו בכל עשר התחרויות אלא אם צוין אחרת:
האיים המלדיביים
איי קומורו (מלבד תחרות 2015)
מאוריציוס
מדגסקר (מלבד תחרות 1979)
מיוט (השתתף בחמש תחרויות, מאז 2003)
סיישל
ראוניון
בתחרות הראשונה ב-1979 השתתפו כאלף ספורטאים. בתחרות העשירית ב-2019 השתתפו שבע משתתפות וכ-2,000 ספורטאים, שהתחרו ב-14 ענפי ספורט.
תולדות המשחקים > ענפי ספורט במשחקים

במהלך השנים התקיימו במסגרת המשחקים תחרויות בענפי הספורט הבאים:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   אגרוף   אופניים   אתלטיקה   בדמינטון   ג'ודו   היאבקות   הרמת משקולות   טאקוונדו   טניס   טניס שולחן |   כדורסל   כדורגל   כדוריד   כדורעף  פטאנק   קראטה   רוגבי   שחייה   שיט |  |  |  |  |  |  |
המשחקים

| תחרות | שנה | מועדים | מארחת | עיר מארחת |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1979 |  | צרפת ראוניון | סן-דני |
| 2 | 1985 |  | מאוריציוס מאוריציוס | קורפיפה (אנ') |
| 3 | 1990 |  | מדגסקר מדגסקר | אנטננריבו |
| 4 | 1993 |  | סיישל סיישל | ויקטוריה |
| 5 | 1998 |  | צרפת ראוניון | סן-דני |
| 6 | 2003 | 29 באוגוסט – 3 בספטמבר | מאוריציוס מאוריציוס | מוקה (אנ') |
| 7 | 2007 | 9–19 באוגוסט | מדגסקר מדגסקר | אנטננריבו |
| 8 | 2011 | 5–14 באוגוסט | סיישל סיישל | ויקטוריה |
| 9 | 2015 | 1–8 באוגוסט | צרפת ראוניון | סן-דני |
| 10 | 2019 | 19–28 ביולי | מאוריציוס מאוריציוס | פור לואי |
| 11 | 2023 | 23 באוגוסט – 3 בספטמבר | מדגסקר מדגסקר | אנטננריבו |
| 12 | 2027 | - | קומורו קומורו | - |
המשחקים הבאים מיועדים להתקיים בשנת 2027 בקומורו שבאוקיינוס ההודי.
מדליות

להלן התפלגות המדליות שצברו במשחקים המדינות המשתתפות עד 2015:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| דירוג | משתתפת | זהב | כסף | ארד | סך הכול |
| 1 | צרפת ראוניון | 664 | 624 | 535 | 1,823 |
| 2 | מאוריציוס מאוריציוס | 496 | 551 | 607 | 1,654 |
| 3 | מדגסקר מדגסקר | 474 | 410 | 451 | 1,335 |
| 4 | סיישל סיישל | 225 | 234 | 280 | 739 |
| 5 | קומורו קומורו | 9 | 21 | 64 | 94 |
| 6 | המלדיביים המלדיביים | 6 | 16 | 28 | 50 |
| 7 | מיוט מיוט | 5 | 19 | 33 | 57 |
| סך הכול |  | 1,879 | 1,875 | 1,998 | 5,752 |
2003 מדליות צרפת באוקיינוס ההודי נספרו עבור ראוניון.
הערות שוליים

↑  כולל האיים רודריג ואגלגה (אנ').
↑  ב-2003 השתתף עם ראוניון בשם האוקיינוס ההודי הצרפתי.
↑  ב-2003 השתתף עם מיוט תחת השם האוקיינוס ההודי הצרפתי.
ארגנטינה במשחקים האולימפיים

ארגנטינה השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת אנטוורפן (1920), אף ששני ספורטאים ארגנטינאים השתתפו באופן עצמאי באולימפיאדות קודמות. מאז, השתתפה בכל האולימפיאדות, למעט אולימפיאדת מוסקבה (1980), אותה החרימה במחאה על הפלישה הסובייטית לאפגניסטן. בסך הכל, זכו הספורטאים הארגנטינאים ב-77 מדליות, מהן 21 מדליות זהב. נתון זה מציב את ארגנטינה במקום ה-42 בטבלת המדליות של כל הזמנים, לאחר אולימפיאדת טוקיו (2020). את המספר הרב ביותר של מדליות צברה ארגנטינה בענף האגרוף, בו היא מדורגת במקום התשיעי בטבלת המדליות של כל הזמנים, עם 24 מדליות, מהן 9 מדליות זהב.
באולימפיאדות החורף משתתפת ארגנטינה מאז אולימפיאדת סנט מוריץ (1928), אך היא נעדרה מהמשחקים שנערכו ב-1932, 1936 ו-1956. ספורטאים ארגנטינאים מעולם לא זכו במדליות באולימפיאדות החורף.
ארגנטינה לא אירחה מעולם את המשחקים האולימפיים. בואנוס איירס הגישה את מועמדותה לארח את המשחקים שלוש פעמים. ב-1956 הפסידה למלבורן על חודו של קול, ב-1968 דורגה במקום הרביעי, עם שני קולות בלבד, אחרי מקסיקו סיטי, דטרויט וליון, וב-2004 דורגה במקום החמישי, אחרי אתונה, רומא, קייפטאון וסטוקהולם.
היסטוריה > אולימפיאדת לונדון (2012)

אולימפיאדת לונדון (2012) נערכה על רקע המתיחות המתחדשת בין ארגנטינה לבריטניה בסוגיית הריבונות באיי פוקלנד. הרשויות בארגנטינה ניצלו את המתיחות כדי לקדם את רגשי הפטריוטיות ואת התמיכה בנבחרת, והפיקו סרטון בו נראה קפטן נבחרת ההוקי של ארגנטינה, פרננדו זילברברג, כשהוא רץ ברחובות בירת איי פוקלנד, פורט סטנלי. את הסרטון חתמה הסיסמה "כדי להתחרות על אדמה אנגלית, אנחנו מתאמנים על אדמה ארגנטינאית". בריטניה, מצדה, העלתה חשש שהספורטאים הארגנטינאים תנצל את המשחקים למחאה נגדה. בסופו של דבר לא נרשמו תקריות חריגות בהקשר זה במהלך המשחקים.
במשחקים עצמם זכו הארגנטינאים בארבע מדליות, אך רק אחת מהן הייתה מדליית זהב, בה זכה לוחם הטאקוונדו סבסטיאן קריסמניץ'. נבחרת הנשים בהוקי שדה שיפרה את הישגה מהמשחקים הקודמים, וזכתה במדליית הכסף, לאחר שגברה בחצי הגמר על בריטניה והפסידה במשחק הגמר להולנד. הטניסאי חואן מרטין דל פוטרו זכה במדליית ארד, לאחר שגבר על המדורג שני בעולם, הסרבי נובאק ג'וקוביץ'. בשלב חצי הגמר הפסיד דל פוטרו למדורג ראשון רוג'ר פדרר, במשחק שנמשך 4 שעות ו-26 דקות, המשחק הארוך בתולדות המשחקים האולימפיים. במדליית ארד נוספת זכו שייטי ה-470 לוקאס קלאברסה וחואן דה לה פואנטה. נבחרת הכדורסל שוב הפסידה לארצות הברית בחצי הגמר, וסיימה במקום הרביעי לאחר שהפסידה גם לנבחרת רוסיה. שחקן הנבחרת לואיס סקולה קלע בממוצע 20.2 נקודת במשחק, ומאנו ג'ינובילי קלע 20 נקודות בממוצע. השניים דורגו במקומות השלישי והרביעי בטבלת הקלעים של המשחקים. פאבלו פריג'יוני מסר 6 אסיסטים בממוצע למשחק, ודורג שני בקטגוריה זו.
ספורטאים ארגנטינאים נוספים שבלטו בלונדון כללו את החותרים כריסטיאן רוסו ואריאל סוארס (מקום רביעי), חותרי הקיאק מיגל קוראה ורובן רסולה (מקום חמישי במקצה ל-200 מטרים), הג'ודוקא פאולה פארטו (מקום חמישי), האתלט חרמן לאורו (מקום שישי בהדיפת כדור ברזל) והמתעמל פדריקו מולינרי (מקום שמיני בתרגיל הטבעות). נבחרת הכדורעף הודחה בשלב רבע הגמר, לאחר שהפסידה לנבחרת ברזיל. נבחרת ארגנטינה בכדוריד השתתפה לראשונה בטורניר, אך לא עברה את שלב הבתים, לאחר שניצחה במשחק אחד בלבד.
היסטוריה > אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)

גם באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכו הארגנטינאים בארבע מדליות, אך הפעם שלוש מהן היו מדליות זהב, לראשונה מאז 1948.
שייטי הנאקרה 17 סנטיאגו לאנחה וססיליה קראנסה סארולי זכו במדליית זהב. עבור לאנחה בן ה-54, שחצי שנה לפני המשחקים החלים מסרטן הריאות, הייתה זו מדליה אולימפית שלישית. בניו של לאנחה, קלאוס ויאגו, התחרו בדגם 49er, וסיימו במקום השביעי. במדליית זהב נוספת זכתה הג'ודאית פאולה פארטו, ובמדליית הזהב השלישית זכתה נבחרת ההוקי שדה, לאחר שגברה בחצי הגמר על האלופה האולימפית מבייג'ינג ומלונדון, גרמניה, בתוצאה 2-5, ובמשחק הגמר ניצחה את בלגיה 2-4. במדליה הרביעית, מדליית כסף, זכה הטניסאי חואן מרטין דל פוטרו. דל פוטרו, שהגיע לטורניר כמדורג 141 בעולם, לאחר שסבל משורה של פציעות, הפתיע בסיבוב הראשון את נובאק ג'וקוביץ', גבר בחצי הגמר על רפאל נדאל, ונכנע רק במשחק הגמר לאנדי מארי.
פרט לנבחרת ההוקי שדה, רשמו גם נבחרות ארגנטינאיות נוספות הישגים נאים בענפי הכדור. נבחרת הגברים בכדורעף סיימה בראש הבית בשלב המוקדמות, אך שוב הודחה ברבע הגמר בידי ברזיל. נבחרת הרוגבי סיימה במקום השישי. נבחרת הנשים בהוקי שדה הודחה בשלב רבע הגמר בידי נבחרת הולנד, וסיימה במקום השביעי. נבחרת הגברים בכדורסל סיימה במקום השמיני, לאחר שהודחה בשלב רבע הגמר בידי ארצות הברית. שחקן הנבחרת פקונדו קמפאסו הוביל את טבלת החטיפות בטורניר, עם 2.8 בממוצע למשחק, ואנדרס נוצ'יוני קבע את שיא הנקודות למשחק (37), במשחק נגד המארחת נבחרת ברזיל שהסתיים בניצחון ארגנטינאי רק לאחר שתי הארכות.
ספורטאים ארגנטינאים נוספים שבלטו בריו כללו את מרימת המשקולות פטריסיה ברמודס שסיימה במקום החמישי, הרוכב מתיאס אלבראסין שסיים במקום השמיני, שחקן הגולף אמיליאנו גריז'ו סיים במקום השמיני והמתאגרפים אלברטו מז'יאן וז'אמיל פראלטה שהודחו ברבע הגמר.
משחקי החורף

ארגנטינה השתתפה לראשונה במשחקי החורף באולימפיאדת סנט מוריץ (1928), נעדרה משתי האולימפיאדות, ומאז אולימפיאדת סנט מוריץ (1948) השתתפה בכל המשחקים למעט אולימפיאדת קורטינה ד'אמפצו (1956).
עד כה, אף ספורטאי ארגנטינאי לא זכה במדליה במשחקי החורף, והישגי המשלחת הארגנטינאית היו בדרך כלל נמוכים מאוד. ההישג הטוב ביותר נרשם במשחקים הראשונים בהם השתתפה ארגנטינה, בסנט מוריץ, אז דורגו צוותי המזחלות הארגנטינאים במקום הרביעי והחמישי במקצה לרביעיות. באולימפיאדת אוסלו (1952) הגיעה רביעיית מזחלות נוספת למקום השמיני.
מדליות

| --- | --- |
 :  ראו גם – מדליות במשחקים האולימפיים