stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
באבא נובק
קצין נאמן של מיכאי האמיץ > פשיטות לתוך בולגריה

מאוחר יותר, אחרי מתקפתו של מיכאי האמיץ על חיל המצב הטורקי באי אדה קאלה, נכנס באבא נובק לשרותו של השליט הוולאכי בערך בגיל 65 ונותר לו נאמן עד יום מותו.
לפי עדות הכרוניקון הטורקי מוסתפה סלניק, בחודש יוני 1595 לוחמים של מיכאי האמיץ ובראשם באבא נובק חצו את הדנובה, קראו למרד האיכרים הבולגרים, תקפו ושדדו את הערים ניקופול וטורטוקאיה שבשליטת הטורקים ואחר כך המשיכו בפשיטתם עד לוורנה והים השחור.

באותה שנה, בחודש אוגוסט, השתתף נובק בקרב קלוגרן ובאוקטובר לקח חלק בגירוש הטורקים מטרגובישטה, בוקרשט וג'ורג'יו.

שליחות צבאית אחרת שפרסמה אותו כאחד מקציניו המצטיינים של מיכאי, הייתה הפשיטה הנוספת באפריל 1596 לתוך תחום האימפריה הטורקית. בראש קבוצה של 1500 לוחמים חצה את הדנובה וכבש את העיר פלבן בבולגריה.
לפי מקור מהחצר בפראג, אנשי באבא נובק שדדו 4000 דוקטים ולקחו כבני ערובה 70 יהודים ו-400 טורקים עשירים. שחררו אותם לאחר מכן תמורת כופר של 400,000 טאלרים. 500,000 דוקטים נוספים קיבלו בנוסף ככופר תמורת שחרורם של אשתו, בנו ובתו של העשיר מיכאלולו.

באבא נובק הגיע מאוחר יותר להרי הבלקן, עד לסופיה. עם 700 היידוקים עשה מארב על שיירה טורקית בפיקודו של חסן פאשה שחצה את ההרים במטרה לפגוש את הסולטאן בסופיה. נובק תקף את השיירה, הבריח את חסן ואת לוחמיו ולקח שלל רב שכלל כלי נשק, דברי מזון, עגלות וסוסים. השליט מיכאי שבע הרבה נחת מפעולה זו ומינה את נובק לאחד מחברי מפקדתו הקבועה.
אחרי חתימת ההסכם בין מיכאי אמיץ ובין הקיסר רודולף השני, כשהטורקים פתחו מחדש בלחימה, שוב חצה השליט הוולאכי את הדנובה בספטמבר 1598 ופשט בראש שלוש יחידות צבאיות על הערים בשליטה טורקית שבבולגריה.
בלחימה השתתפו אלפי סרבים, וגם בולגרים ואלבנים, שיחד עם הלוחמים הוולאכים גרשו זמנית את הטורקים מן הערים פלבן, רחובו, וראצה, וידין ופלורנטין.
קצין נאמן של מיכאי האמיץ > קרבות בטרנסילבניה

ב-5 באוקטובר 1599 כ-50,000 אנשי צבא התכנסו בעיר פלוישט בוולאכיה ונשבעו אמונים למיכאי האמיץ תוך ציפייה לאתגרים צבאיים מרובים. פרט לאצילים ופרשים מקומיים, ניתן היה למנות עמם גם כוח של שכירי חרב הונגרים וסקלרים בראשותו של גיירג מאקו, יחידת קוזקים וכן היידוקים בפיקודו של באבא נובק.
ב-16 באוקטובר 1599 יחד עם האחים בוזסקו, חצו ההיידוקים של נובק את האולט אל עבר סיביו על מנת לתמוך במיכאי במלחמתו בשליט טרנסילבניה החדש, הקרדינל אנדראש באטורי.
ב-28 באוקטובר 1599 לקחו ההיידוקים של באבא נובק חלק חשוב בקרב שלימבר שבו ניצח מיכאי האמיץ את אנדראש באטורי ושבעקבותיו עלה על כס הנסיכות של טרנסילבניה.
באבא נובק היה זה שפתח בלחימה, הצליח לגרום לאבדות לאויב אך נדחף לבסוף אחורה. בקרב ראשון זה נהרג אישטוואן לאזאר, אחד ממפקדיו של אנדראש באטורי. לעזרתו של נובק אץ כוח של שכירי חרב הונגרים וסקלרים בפיקודו של גיירג' מאקו.
בשנת 1600 נשלח נובק על ידי מיכאי האמיץ להגן על מצודת ליפובה, ששוחררה קודם לכן מידי הטורקים.
קצין נאמן של מיכאי האמיץ > במאבק של מיכאי על השליטה במולדובה, בטרנסילבניה ובוולאכיה

לאחר מכן ליווה באבא נובק את השליט הרומני במסע בן 8 ימים מולדובה באפריל - מאי 1600. ב8 - 9 במאי הם הבריחו את השליט ירמיה מובילה לפולין. באבא נובק השתלט על שטח מולדובה וארגן בה חיל מצב בעיר יאש. בהמשך התקדם באבא נובק צפונה וכבש את השטח עד לקמניצה וחוטין.
בדו"חות ששיגרו לחצר בווינד העריכו שליחי הקיסר רודולף השני את נובק כאיש צבא מעולה.
באבא נובק השתתף לצידו של מיכאי האמיץ בקרב מירסלאו בטרנסילבניה, קרב שבו הם נחלו תבוסה מידי קואליציה של שליט טרנסילבניה, ז'יגמונד באטורי ושל הצבא ההבסבורגי בפיקודו של ג'ורג'ו בסטה. אחר כך, ביישוב נאיין (Năieni) על ידי פלוישט, בוולאכיה ב-9 - 19 בספטמבר, הצליח יחד עם מיכאי, עם גדוד של 2500 לוחמים בלבד לעכב במשך עשרה ימים את התקדמות הצבא הפולני-מולדבי שבפיקודו של יאן זמויסקי. הקרבות העיקריים התנהלו בסראטה, שוב בנאיין, וב-20 באוקטובר 1600 על נחל בוקובל, אחר כל על נחל טליאז'ן,(שם לחם נובק לצידו של אודריה) ובסוף נובמבר (25 בנובמבר 1600) בקורטיה דה ארג'ש, כשיד הפולנים והמולדבים הייתה על העליונה.
אחרי שמיכאי וודה איבד את כס המלכות גם בנסיכות וולאכיה (לטובת מועמד הפולנים, סימיון מובילה), ליווה אותו נובק עד לחצר הקיסר בפראג.
סופו

אחרי תבוסתו של מיכאי האמיץ בקרב מירסלאו מידי צבא האצילים ההונגרים הטרנסילבנים, הוא ייעץ ככל הנראה לבאבא נובק שיצטרף לצבא האימפריאלי ההבסבורגי. הגנרל ג'ורג'ו בסטה שבגד בשליט הרומני, שלח את נובק לליפובה שעברה בינתיים לידי האצילים ההונגרים.
כאן הוא נעצר על ידי אנשי המצביא ההונגרי אישטוואן צ'אקי ובפקודת הדיאטה (הפרלמנט) ההונגרית בקלוז' נשפט באשמת שוד ובגידה. נובק נידון למוות והועלה על הגרדום ב-5 בפברואר 1601 .בנוכחות נכבדי העיר עונה קשות ונפשט מעורו על ידי צוענים, ואחר כך נשרף. בהמשך גופתו שופדה לראווה על מוט על יד חומות העיר, בקרבת מצודת החייטים. יחד איתו הוצאו להורג עוד שני קצינים ושני כמרים שליוו אותו, אחד מהם - ידידו הוותיק סאסקה.
אחרי הניצחון בגורוסלאו (בברית עם גנרל בסטה) על צבאו של ז'יגמונד באטורי, הגיע מיכאי האמיץ לקלוז' בין 15- 11 באוגוסט 1601 וציווה לארגן תפילה ולהרים דגל לזכרו של באבא נובק ממש במקום שבו הוצא להורג. כעונש הוא קנס את תושבי העיר ב-100,000 פלורינים.
בניו של באבא נובק קיבלו מידי מיכאי חלקת אדמה על יד העיר קראיובה במקום שבו נמצאת כעת השכונה הקרויה "בראזדה לוּי נובק" (הניר של נובק)
צאצאיו

בניו של באבא נובק, שהצטיינו גם כן במאבק נגד הטורקים ובהגנה על העם הפשוט, ידועים במסורת הרומנית כ"נובצ'שט" ("Novăcești" - "בני נובאק"). דמות בנו הבכור, ההיידוק גרויה נובאק, הפכה לגבורן של בלדות ואגדות עממיות רבות. אחד האחים של באבא נובק נקרא רדובן.
הנצחה

1935 - הכנסייה האורתודוקסית הרומנית הקימה "טרואיצה" - שילוש - על אתר הוצאת ההורג של באבא נובק בקלוז'. בשנת 1936הוצבה במקום לוח זיכרון.
1975 - בימי השלטון הקומוניסטי הרומני, הוקם על יד מבצר החייטים בעיר קלוז', פסל לזכרו, פרי יצירתו של הפסל וירג'יל פוליצ'ה.
כפר במחוז סאטו מארה ברומניה נקרא "באבא נובק"
"בראזדה לוּי נובק" Brazda lui Novac (הניר של נובק) נקראים בדיעבד שני "לימס" רומיים - גותיים בדרומה של רומניה, כמו כן שכונה בעיר קראיובה
ביבליוגרפיה

- Constantin C . Giurescu,Dinu C. Giurescu
Istoria Românilor vol.II, Editura ştiinţifică şi enciclopedică 1976'
(קונסטנטין ק. ג'ורסקו, דינו ק. ג'ורסקו - תולדות הרומנים, כרך ב, 1976) (ברומנית)
Dušan Bataković
Histoire du peuple serbe, L'Age d'homme, Lausanne, 2005
(דושאן בטאקוביץ' - תולדות העם הסרבי, 2005) (בצרפתית)
לקריאה נוספת

Ioachim Crăciun, Baba Novac, generalul lui Mihai Viteazul,în "Revista ilustrată", Cluj 1936, nr 5-6/1936
Ioachim Crăciun - Baba Novac şi oraşul Cluj
Ioachim Craciun, Cronicarul Számosközy şi însemnările lui privitoare la români (1566-1608), Cluj, 1928),
George Marin, Baba Novac, căpitan în oastea lui Mihai Viteazul, Editura militară, Bucureşti 1975
Ion Georgescu, Baba Novac, legenda şi realitate istorică, Editura Albatros, 1980.
הערות שוליים

↑  N.Gavrilovic ע' 66
↑  N.Gavrilović ע' 65
↑  L.Dologa
↑  N.Gavrilović ע' 67
↑  L.Dologa
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 118993577  LCCN: n80143534  NLG: 85941  VIAF: 8188016   WorldCat (עם VIAF): 8188016 
מיכאי האמיץ
באורוסוכוס

| באורוסוכוס |
| --- | --- |
  שחזור והשוואה לאדם לצד דמויי תנינאים אחרים, של באורוסוכוס
תקופה
קרטיקון עליון 90–83.5 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
תת־סדרה:: Baurusuchia
משפחה:: באורוסוכיים
סוג:: באורוסוכוס
מינים
 Baurusuchus albertoi?  Baurusuchus pachechoi  Baurusuchus salgadoensis
שם מדעי
 Baurusuchus

באורוסוכוס (שם מדעי: Baurusuchus) הוא סוג של זוחל דמוי-תנין שהתקיים באמריקה הדרומית של הקרטיקון העליון לפני 90 עד 83.5 מיליון שנה. בניגוד לתנינים המודרניים הוא התאים לחיים על הקרקע ולא רק במים. המאובנים שלו התגלו בתצורות אדמנטינה (אנ') שבסאו פאולו, ברזיל והוא נקרא ב-1945 על שם קבוצת באורו (אנ'), שחשפה את מאובניו. סוג זה כלל 3 מינים.
מאפיינים

זוחל זה הגיע לאורך של 3.5 עד 4 מטרים ולמשקל של מעל 80 ק"ג. הוא היה בעל גולגולת מוזרה שפנתה מעלה והזכירה לסתות כלב. השיניים בלטו מחוץ לפה והיו חלשות יחסית אך מבנה הלסת עזר להיסגר בעוצמה גדולה. תנין זה היה בעל חיים יבשתי לחלוטין והוא כנראה חי בדומה לכוח ענק מקומודו. הוא ניזון מבעלי חיים קטנים להם ארב ותפס אותם בעזרת השיניים המשוננות שלו וכך ניזון מנבלות. מבנה רגליו עזר לו לנוע במהירות וכך להימצא באזורים יבשים כמו המדבר הקדום של ברזיל הקרטיקונית, בה הוא חי לצד דינוזאורים אבליזאוריים טורפים.
סוג זה השתייך למשפחה באורוסוכיים שהתקיימו באמריקה הדרומית ובפקיסטן והם היו קרובי התנין סבכוס מהאאוקן. כל אלה היו תנינים בעלי לסתות חזקות והם נעו על היבשה יותר בקלות מאשר במים, כמו התנינים המודרניים.
ראו גם

סטרייטיוסוכוס
ביל טריילור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 באפריל 1854 בנטון, ארצות הברית 
 פטירה:  23 באוקטובר 1949 (בגיל 95) מונטגומרי, ארצות הברית 
 לאום:  אפרו-אמריקאים 
 תחום יצירה:  ציור, אמנות גולמית, רישום, art of drawing 
 זרם באמנות:  אמנות גולמית 
 
ציור פרי מכחולו
ביל טריילור (באנגלית: Bill Traylor; ‏1 באפריל 1854 – 23 באוקטובר 1949) היה צייר אפרו-אמריקאי, שנולד כעבד באלבמה.
טריילור נולד למשפחת עבדים באלבמה, הרביעי מבין חמישה אחים (שלוש אחיות גדולות ואח קטן). משפחתו נשארה בדרום על אדמת אדונם לאחר מלחמת האזרחים. הוא התחתן והקים משפחה בת תשעה ילדים, אולם כשהיה בן חמישים נפטרה אשתו והוא נישא בשנית. ב-1928, כשהוא בן 74, נפרד מאשתו ועבר לבדו למונטגומרי, אחת הערים הגדולות באלבמה. הוא התגורר בבית, שעל גדרו תלה את ציוריו ומכר אותם לעוברי אורח.
רק בשנות ה-70 של המאה ה-20 החלה התעניינות בציורים שלו. עתה הם מוצגות במספר מוזיאונים בארצות הברית כולל מוזיאון המטרופוליטן לאמנות.
לקריאה נוספת

מיכל סובל, "Painting a Hidden Life: The Art of Bill Traylor". Baton Rouge, LA. :Louisiana State University Press, 2009
בובי לאונרד

| --- | --- |

 לידה:  17 ביולי 1932 טרה הוט, אינדיאנה, ארצות הברית
 פטירה:  13 באפריל 2021 (בגיל 88) אינדיאנפוליס, ארצות הברית 
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.91 מטרים
 מכללה:  אוניברסיטת אינדיאנה
 דראפט:  בחירה עשירית, 1954 בולטימור בולטס
 היכל התהילה:  נבחר בשנת 2014 כמאמן
 קבוצות כשחקן
 1956–1961 1961–1963:  מיניאפוליס/לוס אנג'לס לייקרס שיקגו פקרס/זפרס
 הישגים כשחקן
 זכייה באליפות ליגת המכללות (1953)
 קבוצות כמאמן
 1962–1964 1968–1980:  שיקגו פקרס/בולטימור בולטס אינדיאנה פייסרס
 הישגים כמאמן
 3 זכיות באליפות ה-ABA‏ (1970, 1972, 1973)
 קבוצות כג'נרל מנג'ר
 1975–1980:  אינדיאנה פייסרס
 
ויליאם רוברט "בובי" לאונרד (באנגלית: William Robert "Bobby" Leonard; ‏17 ביולי 1932 – 13 באפריל 2021), אשר היה מוכר גם בכינויו סליק לאונרד (Slick Leonard), היה כדורסלן ומאמן אמריקאי. בין השנים 1956–1963 שיחק בליגת ה-NBA, ובין השנים 1962–1980 שימש כמאמן ראשי בליגות ה-NBA וה-ABA.
זכה ב-3 אליפויות ABA כמאמן אינדיאנה פייסרס בעונות 1970, 1972 ו-1973. בשנת 2014 הוצג בהיכל התהילה של הכדורסל כמאמן.
קריירת מכללות

לאונרד נולד וגדל בעיר טרה הוט שבאינדיאנה, ובשנת 1950 החל ללמוד באוניברסיטת אינדיאנה. ב-3 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה שיחק תחת המאמן חבר היכל התהילה של הכדורסל בראנץ' מקראקן, וקלע 15.5 נקודות בממוצע למשחק. בעונת 1952/1953 הוביל את הקבוצה, לצד הסנטר דון שלונדט, לזכייתה השנייה אי פעם בטורניר אליפות המכללות. במשחק חצי הגמר מול לואיזיאנה סטייט, אותה הוביל בוב פטיט, קלע לאונרד 22 נקודות, ובמשחק הגמר מול אוניברסיטת קנזס, בה שיחק דין סמית', קלע לאונרד את קליעת העונשין אשר קבעה את תוצאת המשחק – 69–68 לזכות אינדיאנה. בסיום עונתו האחרונה באוניברסיטה, 1953/1954, נבחר לחמישייה השנייה של העונה בליגת המכללות (Second-team All-American).
קריירת משחק

בדראפט ה-NBA‏ 1954 נלקח לאונרד בבחירה העשירית על ידי בולטימור בולטס, אשר התפרקה באותו הקיץ, וב"דראפט הפירוק" שנעשה על שחקניה נבחר על ידי מיניאפוליס לייקרס. לקראת עונת 1956/1957 הצטרף ללייקרס, וב-5 עונותיו במדיה קלע 8.8 נקודות בממוצע למשחק כרכז הקבוצה. בעונת 1958/1959 העפיל עם הלייקרס לגמר ה-NBA, בו הפסידו מול בוסטון סלטיקס בתוצאה 0–4.
בדראפט ההרחבה של שנת 1961 נבחר לאונרד על ידי קבוצת שיקגו זפרס, אשר בעונה הבאה שינתה את כינויה ל"שיקגו פקרס" (כיום וושינגטון ויזארדס). בשתי עונותיו עם הקבוצה רשם ממוצעים של 13.3 נקודות ו-5.1 אסיסטים למשחק. ממוצעיו הכוללים ב-NBA היו 9.9 נקודות, 3.3 אסיסטים ו-2.9 ריבאונדים למשחק.
קריירת אימון

במהלך עונתו האחרונה כשחקן, 1962/1963, החליף לאונרד את מאמן הפקרס ג'ק מקמהון, ונשאר בתפקיד זה עד לסיום העונה העוקבת. בתקופתו כמאמנה רשמה הקבוצה מאזן כולל של 44 ניצחונות ו-78 הפסדים (36.1%).
בשנת 1968 מונה לאונרד למאמן אינדיאנה פייסרס, לקראת עונתה השנייה בליגת ה-ABA, והוא נשאר בתפקיד זה עד לסיום עונת 1979/1980, אז כבר שיחקה ב-NBA. בעונת 1969/1970 זכה עם הפייסרס באליפות הליגה, לאחר שגברו על לוס אנג'לס סטארס בסדרת הגמר (4–2). בעונות 1972 ו-1973 זכתה הקבוצה בשתי אליפויות ABA נוספות, מול ניו יורק נטס (4–2) וקנטקי קולונלס (4–3), בהתאמה. השחקנים הבולטים של הפייסרס באותה תקופה היו מל דניאלס, רוג'ר בראון, ג'ורג' מקגיניס, פרדי לואיס ובוב נטוליקי. ב-12 עונותיו כמאמנה ב-ABA וב-NBA, רשמה אינדיאנה מאזן כולל של 529 ניצחונות לעומת 456 הפסדים (53.7%) בעונה הסדירה, ו-69 ניצחונות לעומת 47 הפסדים (59.5%) בפלייאוף. בשנת 2014 "הפריש" מועדון הפייסרס גופייה עם שמו של לאונרד והמספר "529", המייצג את מספר הניצחונות שלו כמאמן הקבוצה.
משנת 1985 ועד למותו שימש לאונרד כשדרן של משחקי הפייסרס בערוצי טלוויזיה ורדיו מקומיים.
הערות שוליים

1 2  סטטיסטיקות המשחק של לאונרד ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות האימון של לאונרד ב-NBA וב-ABA, באתר basketball-reference.com
↑  בובי "סליק" לאונרד, באתר היכל התהילה של הכדורסל
↑  סטטיסטיקות המכללות של לאונרד, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1954, באתר basketball-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט ההרחבה 1961, באתר basketball-reference.com
↑  ביוגרפיה, באתר הפייסרס
↑  ביוגרפיה, באתר indianahq.com
↑  סליק לאונרד הופך לאייקון כשדרן, באתר thepostgame.com,‏ 14 בינואר 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2013054639  VIAF: 305234663   WorldCat (עם VIAF): 305234663
באורו (כריך)

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  כריך 
 על שם:  באורו 
 מטבח:  המטבח הברזילאי 
 מוצא:  ברזיל 
 ממציא:  Daniel Modesto Casimirus Pintus Netos 
 
כריך באורו
באורו (בפורטוגזית: Bauru) הוא כריך ברזילאי פופולרי. המתכון המסורתי דורש גבינה (בדרך כלל מוצרלה) מומסת באמבט מרים, פרוסות רוסטביף, עגבנייה ומלפפון חמוץ בתוך פאו פרנצס (לחם צרפתי שנקרא במקסיקו בוליו, על פי רוב) כשתוכו (החלק הפנימי הרך) מוסר לפני כן.
לבאורו יש היסטוריה מתועדת למדי. בשנת 1934, סטודנט ב־Faculdade de Direito do Largo de São Francisco, בסאו פאולו, בשם Casemiro Pinto Neto  (שהיה ידוע בשם באורו כי הגיע מהעיר בעלת אותו השם במדינת סאו פאולו), נכנס לפונטו שיק, בית אוכל מסורתי ובילוי של סטודנטים, וביקש מהטבח להכין כריך לפי המפרט שלו. "הכריך של באורו" הפך ללהיט מיידי ולבסוף הפך למנה הנמכרת ביותר במקום.
עם זאת, מסעדות רבות אחרות מציעות כיום כריכים בשם באורו עם שילובים שונים של מרכיבים - למשל, שימוש בשינקן פרוס במקום רוסטביף או לחם פרוס במקום הלחם הצרפתי. בסופו של דבר, העיר באורו כינתה את כריך הבאורו המסורתי ככריך הרשמי של העיר, רשמה את המתכון בחוק מוניציפלי והנהיגה תוכנית הסמכה רשמית להכנתו.
קבלה

ה-Daily Meal תיאר את הבאורו כ"חלומו של חובב גבינות" במאמרו "12 כריכים משנים חיים שמעולם לא שמעת עליהם".
לקריאה נוספת

רשימת מנות ברזילאיות
רשימת כריכים
הערות שוליים

↑  "Official recipe" (בפורטוגזית). אורכב מ-המקור ב-2007-10-09. נבדק ב-2007-10-23.
↑  "Biography of the creator" (בפורטוגזית). אורכב מ-המקור ב-2007-10-09. נבדק ב-2007-10-23.
↑  "Ponto Chic, the birthplace of the Bauru" (בפורטוגזית). ארכיון מ-19 בדצמבר 2007. נבדק ב-2007-11-17. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Casemiro tells the story himself" (בפורטוגזית). אורכב מ-המקור ב-2007-09-23. נבדק ב-2007-11-17.
↑  "History of the sandwich" (בפורטוגזית). אורכב מ-המקור ב-2007-10-09. נבדק ב-2007-10-23.
↑  "Certification program" (בפורטוגזית). אורכב מ-המקור ב-2007-10-09. נבדק ב-2007-10-23.
↑  Dan Myers (27 בפברואר 2015). "12 Life-Changing Sandwiches You've Never Heard Of". The Daily Meal. נבדק ב-2015-02-28. {{cite web}}:  (עזרה)
ארגון התעשיות האוויריות של איראן

| --- | --- |

מטוס ה-IrAn-140, גרסה של מטוס אנטונוב An-140-100, שמיוצר על ידי 'HESA'
מטוס ה-IrAn-140, גרסה של מטוס אנטונוב An-140-100, שמיוצר על ידי 'HESA'
 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1966–הווה (כ־58 שנים) 
 מיקום המטה:  טהראן 
 ענפי תעשייה:  אירוספייס 
  
 mod.gov.ir
 
ארגון התעשיות האוויריות של איראן (בפרסית: سازمان صنایع هوایی ایران, מכונה: IAIO שהם ראשי תיבות של The Iran Aviation Industries Organization) נוסד בשנת 1966 כדי להוביל את התכנון הניהול והשליטה על תחום התעשיות האוויריות של איראן.
הארגון כפוף למשרד ההגנה האיראני וכולל חמישה ארגונים מרכזיים: SAHA, HESA, PANHA, GHODS ותעשיית שאהיד באשיר. חמשת הארגונים בעלי תחומים שונים ומשלימים זה את זה בתעשייה האווירית הצבאית והאזרחית של איראן, והתפתחו (להוציא את GHODS) ממתקני תיקון ותחזוקה למפעלים גדולים עם אלפי עובדים בכל אחד.
תעשיות > SAHA

SAHA (בפרסית: صها; ראשי תיבות של: صنایع هواپیمایی ایران) או IACI (ראשי תיבות של: Iran Aircraft Industries) נוסדה בשנת 1961 כמפעל מרכזי לתיקון מטוסים צבאיים ואזרחיים מסוגים שונים. עם השנים הפכה SAHA לאחת מחמש התעשיות האוויריות החזקות במדינה תחת IAIO.
ב-1998 החלו לייצר באיראן חלקים מורכבים. SAHA מתוכננת לייצר מנועי TV-3 למטוסי Iran-140 (אנ').
SAHA ייצרה ייצור המוני של מטוסי Toloue-4(אנ') ומסוגלת לבצע תיקונים במטוסי בואינג 747.
תעשיות > HESA

HESA (בפרסית: هسا; קיצור של شرکت صنایع هواپیماسازی ایران) הוא מפעל לייצור כלי טיס שנוסד בשנת 1976 באספהאן.
המפעל הראשוני, שנבנה על ידי טקסטרון היה מיועד לייצור מסוקי בל 214s מתצורות שונות באיראן בעסקה שכללה כמה מאות מסוקים והעברת מידע טכנולוגי. החוזה היה כה גדול עד שחטיבה שלמה של טקסטרון הוקמה כדי לטפל בדרישות איראן עם הגנרל דלק אודן כנשיאה. העסקה הגיעה לסיומה עם המהפכה האיראנית והעיצומים שהוחלו על איראן.
המפעל אחראי על פיתוח וייצור את טיל השיוט הכראר.
תעשיות > PANHA

PANHA (בפרסית: پنها  קיצור של پشتیبانی و نوسازی هلیکوپترهای ایران) הוא מפעל איראני לייצור מסוקים.
אחרי המהפכה באיראן בשנת 1979, אמברגו הנשק על איראן ומלחמת איראן–עיראק, החלה פעילות PANHA עם מטרה לתמוך ולתחזק מסוקים במלחמה. לאחר כמה שנים, כבר היו מסוגלים לבצע תיקונים ואחזקה שוטפת עבור כל מסוקי איראן. בשנת 1986, לאחר הצלחתה, התרחבה פעילותה לתחומים אחרים כגון תקשורת, נפט, אנרגיה ועוד.
המפעל גם מייצר בעצמו מספר מסוקים, מרביתם על בסיס מסוקי בל האמריקאים.
תעשיות > GHODS

GHODS  או Qods (בפרסית: صنایع هوایی قدس) הוא מפעל אוויוניקה שנוסד ב-1985 ומבין המוצרים המפותחים בו:
מל"טים: אבאביל, Saeghe ,Talash, מוהאג'ר וככה"נ גם הפוטרוס.
מצנחים ורחפנים ממונעים מבוססי מצנח.
עמדות קרקעיות לשליטה במערכות לא מאוישות, שליטה ובקרה, מערכות עקיבה אופטיות, מערכות אלקטרוניות, איתור מטרה ועוד.
תעשיות > תעשיית שאהיד באשיר

תעשיית שאהיד באשיר היא חברה המתמחה בייצור מוצרי אוויוניקה שנוסדה בשנת 1987. כיום היא מייצרת מעל 5,000 חלקים שונים לציוד צבאי ואזרחי. היא פועלת בשיתוף עם אוניברסיטאות, מוסדות מחקר וחברות פרטיות ברחבי העולם כדי לשפר את יעילות החלקים המיוצרים.
את לא אמא שלי

| --- | --- |

כרזה בינלאומית של הסרט
 בימוי:  קייט דולאן
 הופק בידי:  דירדרה לווינס
 תסריט:  קייט דולאן
 עריכה:  ג'ון קטלר
 שחקנים ראשיים:  הייזל דופ קרולין בראקן אינגריד קרייגי
 מוזיקה:  די הקסן
 צילום:  נראיאן ואן מיילה
 מדינה:  אירלנד אירלנד
 חברת הפקה:  Fantastic Films Bankside Films Screen Ireland (אנ')
 חברה מפיצה:  Bankside Films (ברחבי העולם).  Magnet Releasing (בצפון אמריקה)
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  12 בספטמבר 2021 (פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו)
 משך הקרנה:  93 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  אימה; דרמה; מותחן פסיכולוגי
 דף הסרט ב־IMDb
 
אַתְּ לא אמא שלי (באנגלית: You Are Not My Mother) הוא סרט אימה פולקלורי (אנ') פסיכולוגי אירי שעלילתו מבוססת על סיפור עתיק מהמיתולוגיה האירית (אנ'), אודות "צ'יינג'לינג" (אנ'), ישות העוטה דמות של אדם מוכר ומחליפה אותו, מעין כפיל. הסרט יצא לבתי הקולנוע ולצפייה על פי דרישה, ב-25 במרץ 2022. בתפקידים הראשיים משחקות הייזל דופ בתפקיד שרלוט ("שָׁר"), קרולין בראקן בתפקיד אנג'לה, אמא של שר, ואינגריד קרייג'י בתפקיד ריטה הסבתא, ולצידן פול ריד וג'ורדן ג'ונס.
כתבה את התסריט וביימה קייט דולאן כסרט הביכורים שלה כבמאית. הצגת הבכורה העולמית התקיימה במסגרת פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו לשנת 2021, שם זכה במקום השני בתחרות על פרס בחירת הקהל: מידנייט מאדנס (אנ'). זהו הסרט הראשון של אישה-במאית אירית שהתקבל לפסטיבל זה.
עלילה

הסרט נפתח בסצנת פלשבק, ובה לוקחת הסבתא ריטה את נכדתה שרלוט ("שָׁר") למעבה יער, לקול מחאותיה של אנג'לה, אמה של שר ובתה של ריטה. בתוך היער, במה שנראה כטקס פולחן, ריטה מושיבה את התינוקת על הקרקע ומציתה מסביבה טבעת אש, ואז צופה בשר הצורחת בבכי.
בהווה, הנערה שר מתגוררת בבית אחוזה בצפון דבלין (אנ'), אירלנד, עם ריטה ואנג'לה. אנג'לה סובלת מדיכאון קליני ורוב הזמן שוכבת במיטתה ולא מתפקדת, ולמעשה, נוכחותה כמעט לא מורגשת בבית. בריאותה של ריטה רעועה עקב גילה המתקדם, ורק הדוד ארון דואג למלא את המקרר באוכל עבורן. בהיותה מחוננת, שר "קפצה כיתה" בבית הספר הקתולי לבנות שהיא לומדת בו, אך מתקשה להשתלב בחברת התלמידות המבוגרות ממנה, הנוהגות בה כנחותה מהן, והיא קורבן לבריונות מצידן. יחסן של הבנות אל שר אף מחריף לאור נטייתה לאחר תכופות לבית הספר, מכיוון שהיא צריכה לטפל באנג'לה המרותקת למיטה, ולא סומכת על ריטה הקשישה.
בוקר אחד, שבוע לפני ליל כל הקדושים, אנג'לה נאלצת לצאת מהמיטה להסיע את שר לבית הספר. בדרכן, היא מלינה באוזני שר שהיא "לא יכולה להמשיך כך יותר". באותו יום אנג'לה לא חוזרת הביתה, ורק מכוניתה נמצאת נטושה בליבו של שדה, ודלתה האחת פתוחה. המשפחה חוששת שאנג'לה התאבדה, אך המשטרה מתקשה לסייע בחיפוש אחר האישה הנעדרת, מכיוון שהשוטרים עסוקים בפשיעה הגוברת עם התקרב החג.
אנג'לה חוזרת במפתיע כעבור פחות מיממה ללא הסבר, והיא שונה בתכלית: הדיכאון חלף כלא היה, היא עליזה, מתלבשת ומכינה בשמחה ארוחת ערב. שר שמחה לראות את אמא שלה כפי שלא ראתה מעודה, ולא נותנת את דעתה לשינוי שחל באנג'לה. רק ריטה חושדת שדבר מה אינו כשורה, והופכת במתכוון את קדירת המרק שאנג'לה הכינה, כך שהמשפחה נאלצת להסתפק בתפוחי האדמה שהביא הדוד ארון. אולם נראה שתאבונה של אנג'לה פג, והיא רק יושבת ליד השולחן ובוהה בעגמומיות בריטה.
בהדרגה, התנהגותה של אנג'לה הופכת להיות יותר ויותר מוזרה, לא יציבה ובלתי צפויה, ופחד אוחז בשר. בנוסף לכך, מחלה מסתורית תוקפת את ארון, והוא מאושפז בבית חולים. אחת הבנות מבית הספר, סוזן, שקודם התנכלה לשר, משנה את יחסה, והן מתחברות. מתברר שהשתיים חולקות מצוקה משותפת: אמא של סוזן נטשה אותה בילדותה. אביה של סוזן מביע מורת רוח נוכח הקשר של בתו עם שר, משום שבמשך שנים נפוצו שמועות בקרב השכנים על סכנה הנשקפת מצד המשפחה, ורמיזות על עברן של ריטה ואנג'לה, בקשר לאירוע המתואר בסצנת הפתיחה. מצב זה מחריף עוד יותר עקב היעלמותה וחזרתה המסתוריות של אנג'לה.
ערב אחד מספרת ריטה לשר, שכאשר היא, שר, הייתה תינוקת, היא הוחלפה ב"צ'יינג'לינג", והדרך היחידה להחזיר את שר האמיתית הייתה להושיבה ליד אש. הטקס הצליח, אך שר נכוותה בלחיה, והמשפחה סיפרה לה שהצלקת שנותרה מאז, היא כתם לידה. ריטה מסבירה שאנג'לה החדשה היא צ'יינג'לינג, ויש לקיים שוב את פולחן האש כדי להשיב את אנג'לה האמיתית. בתחילה, שר מסכימה, אך כאשר היא רואה את אנג'לה כפותה למיטה ופיה חסום, היא מתחרטת ומשחררת את אנג'לה. הצ'יינג'לינג הורג את ריטה, ושר מבינה שריטה דיברה אמת, וזו לא אנג'לה האמיתית. שר בורחת החוצה מהבית ונופלת לידיהן של הבנות מבית הספר, המכניסות אותה בכוח לתוך עצי מדורה שהכינו כדי לשרוף אותה. אנג'לה הצ'יינג'לינג מופיעה, הבנות נמלטות והיא נכנסת לעצי המדורה כדי לתפוס את שר. אולם שר מציתה את העצים, הצ'יינג'לינג נשרף, וסוזן מצילה את שר מהלהבות.
אנג'לה האמיתית חזרה לעצמה, ושר עשתה עבורה קמע מזרדים, כפי שסבתה שעשתה פעם למען שר, כדי להגן עליה.
ליהוק

| שחקנים | דמויות |
| --- | --- |
הייזל דוּפּ (אנ'): שר
קרולין בראקן: אנג'לה
אינגריד קרייג'י: ריטה
פול ריד: ארון
ג'ורדן ג'ונס (אנ'): סוזן
קייטי וייט: קלי
מרטין או'סליבאן: פרנק
אִיפָה ספראט: השוטרת ג'ני
ג'ייד ג'ורדן: גברת דוולין
פלורנס אָדֵבַּמְבּוֹ: אמנדה
לוסי דוראן: שר הצעירה
הפקה

"את לא אמא שלי" הופק על ידי חברת "Fantastic films" בשיתוף "Bankside films", ובמימון "Screen Ireland" (אנ'), הסוכנות האירית לפיתוח תעשיות הקולנוע, הטלוויזיה והאנימה, במסגרת פרויקט "POV" של הסוכנות לקידום נשים-קולנועניות איריות באמצעות מימון סרטים שתקציבם לא עולה על 400 אלף אירו.
הסרט צולם בדבלין במהלך נובמבר 2020.
הפצה

הצגת הבכורה העולמית של הסרט התקיימה ב-12 בספטמבר 2021 במסגרת פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו. קדימון וכרזה רשמיים של הסרט הופצו ב-15 בפברואר 2022. בכורת הסרט באירלנד התקיימה ב-24 בפברואר 2022 במסגרת פסטיבל הסרטים הבינלאומי בדבלין (אנ'), והסרט יצא לבתי הקולנוע באירלנד ב-4 במרץ באותה שנה.
בעקבות ההקרנה בפסטיבל טורונטו, נרכשו זכויות ההפצה בצפון אמריקה על ידי חברת "Magnet Releasing", חברה בת של חברת ההפקות "סרטי מגנוליה" (אנ') העוסקת בעיקר בהפצת סרטים זרים וסרטי ז'אנר. ההפצה הבינלאומית נעשתה על ידי חברת "Bankside Films".