stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דינמו קייב
היסטוריה > השנים הראשונות אחרי פירוק ברית המועצות

לאחר פירוק ברית המועצות, דינמו צורפה לליגת העל האוקראינית בכדורגל שאך זה הוקמה. אלא שכבר בקיץ 1993 הקבוצה התמודדה עם משבר רציני כאשר המדיניות הכלכלית של נשיא דינמו, ויקטור בזברקי, הציבה את דינמו בדרך לפשיטת רגל. ב-19 ביולי 1993 אספה יוצאת דופן של מאמנים ושחקנים דחפה לפיטוריו של ויקטור בזברקי והוקמה חברת מניות בשם "מועדון הכדורגל דינמו קייב", שרכשה את הקבוצה. לנשיא החברה שזה עתה הוקמה מחדש נבחר איגור סורקיס, איש עסקים ממוצא יהודי, שהיה מקורב לנשיא לשעבר ליאוניד קוצ'מה ואחד הטייקונים העשירים במזרח אירופה (עם קשרים לעסקי אלקטרוניקה ונפט). האופוזיציה באוקראינה האשימה את המדינה ברשלנות בהפרטת המועדון שנמכר לטענתה מתחת למחיר השוק שלו. תמיכתו בנשיא אוקראינה התבטאה בכך שבבחירות באוקראינה נעשה שימוש על ידי תומכי קוצ'ימה בסמלי ושחקני הקבוצה, ובהם אנדריי שבצ'נקו. באותו זמן אגודת דינמו הסכימה להעביר לידי דינמו קייב שני מרכזי אימונים ואת אצטדיון דינמו. מלבד קבוצת הכדורגל ואגודת דינמו צורפו לדירקטוריון הקבוצה גם נציגי מרכז חברת סלבוטיץ' וניופורט. הוקמה ועדת סקירה שהורכבה ממנהלי משרד הפנים האוקראיני, שירות הביטחון של אוקראינה, כוחות משמר הגבול ומשרד התובע הכללי, בכך נמשכה המסורת לפיה דינמו נתמכת על ידי מנגנוני הביטחון במדינה.
מעמדה של דינמו כמועדון הבכיר במדינה לא השתנה, כאשר הקבוצה המשיכה לשלוט בתחרויות המקומיות, עם זכייה תשע פעמים רצופות באליפות אוקראינה (בשנים 1993–2001) כשהיא מייצגת את המדינה פעם אחר פעם בליגת האלופות. באותן שנים החלה לצמוח היריבות העיקרית שלה עם שחטאר דונצק, מועדון מאזור דונבאס, שהגיע למקום השני לדינמו מספר פעמים לפני שהצליח לזכות באליפות בשנים 2002, 2005, 2006 ו-2008
(בארבעת המקרים, דורגה דינמו שנייה). המשחקים בין שני הצדדים הללו נקראים "הקלאסיקו האוקראיני".
בשנים 1989–1993 הופעלה גם קבוצת כדורגל נשים דינמו קייב.
היסטוריה > היריבות עם שחטאר וזכייה 16 באליפות

לקראת עונת 2017/18, לאחר שסרהי רברוב עזב, מונה שחקן העבר אליאקסנדר חילקביץ' כמחליפו של רברוב. בשתי העונות הראשונות שלו, דינמו לא הצליחה להעפיל לשלב הבתים של ליגת האלופות ונאלצה להסתפק בשלב הבתים של הליגה האירופית. בשתי הפעמים הודחה בסופו של דבר בשלב שמינית הגמר, תחילה על ידי לאציו בעונת 2017/18, ולאחר מכן על ידי צ'לסי בעונת 2018/19. בזירה המקומית, דינמו נותרה במקום השני אחרי שחטאר בליגת העל האוקראינית. למרות חוסר התקדמות לכאורה בתוצאות, חוזהו של חילקביץ' הוארך לשנתיים, אחרי שדינמו זכתה בסופר קאפ האוקראיני עם ניצחון על יריבתה המושבעת שחטאר דונצק. עם זאת, שישה משחקים לאחר הארכת חוזהו חילקביץ' פוטר ב-14 באוגוסט 2019, לאחר ששוב לא הצליח להביא את דינמו לשלב הבתים בליגת האלופות. במקומו מונה אלכסיי מיכאיליצ'נקו שהצליח להביא לקבוצה זכייה 12 בגביע האוקראיני, אך למרות השינוי, התוצאות על המגרש כמעט לא השתפרו: דינמו אומנם זכתה באליפות אוקראינה 2019/2020 אך סיימה במקום השלישי בשלב הבתים של הליגה האירופית באותה עונה.
ביולי 2020, מונה מירצ'ה לוצ'סקו הרומני, שאימן בעבר את יריבתה המושבעת של דינמו, שחטאר דונצק, במשך 12 שנה, למאמן החדש. הוא התפטר לאחר ארבעה ימים בלבד, בעקבות מחאת אוהדים נגדו אך חזר לתפקידו כעבור שעות בודדות. תחתיו דינמו זכתה בסופר קאפ האוקראיני כשגברה על שחטאר דונצק והבטיחה זכייה תשיעית בטורניר ושלישית ברציפות והוא הצליח היכן שקודמיו נכשלו כשדינמו העפילה לשלב הבתים של ליגת האלופות בעונת 2020/2021 לראשונה מזה 4 שנים, זאת אחרי שגברה על גנט בסיבוב המוקדמות השלישי, כשהפעם הקודמת הייתה בעונת 2012/2013 בהדרכת יורי סיומין. בתום עונת 2020/2021 לוצ'סקו הוליך את דינמו לזכייה מספר 16 באליפות אוקראינה וזכייה מספר 13 בגביע האוקראיני. ברם, הקבוצה סיימה במקום האחרון בשלב הבתים של ליגת האלופות בבית שכלל את ברצלונה, בנפיקה ליסבון, באיירן מינכן עם מאזן של שוויון אחד מאופס מול בנפיקה וחמישה הפסדים.
אצטדיון הקבוצה ומתקנים

משנת 1934 אצטדיון דינמו קייב משמש כמגרש הבית של דינמו. ב-1933 הוא נבנה עם תכולה של 18,000 מושבים, אך בעל יכולת הרחבה לכדי 23,000 מושבים. ב-1954 האצטדיון שופץ בעקבות הריסתו במהלך מלחמת העולם השנייה. לקראת אולימפיאדת 1980 נערכו באצטדיון שיפוצים נרחבים משנת 1978, במהלך השיפוצים הוצבו עמודי תאורה ולוח תוצאות אלקטרוני ומבנה מינהלי. לאחר השיפוץ תכולת המושבים צומצמה ל-18,000 מושבים. לאחר התפרקות ברית המועצות האצטדיון שופץ שוב והפעם קוצצה כמות המושבים ל-16,000 מושבים. ב-2002 לאחר מותו של ולרי לובנובסקי האצטדיון נקרא על שמו וב-2003, במלאת שנה למותו, הוצב פסל בדמותו. דינמו אירחה בו משחקים בשנים 1996–2011.
משנת 2012 דינמו החלה לארח בקביעות את משחקיה באצטדיון האולימפי בעיר המכיל 70,050 מושבים. המשחק הראשון שדינמו אירחה בו משחק היה ב-9 בספטמבר 1945 במסגרת ליגת העל הסובייטית בכדורגל כשאירחה את דינמו טביליסי במשחק שהסתיים בתוצאה 2:7, משנת 1953 עד 1996 האצטדיון שימש גם כן כמגרש הבית של דינמו. משנת 1996 עד סוף 2007 האצטדיון האולימפי אירח את משחקי דינמו במסגרת המפעלים האירופיים והגביע האוקראיני.
מתקן האימונים של הקבוצה ממוקם בשכונת צ'פאייבקה בדרום קייב. בסיס האימונים נבנה ב-1961 ושופץ לאחרונה בשנים 1995–1998. הוא כולל שישה מגרשי דשא טבעי פתוחים, אולם ספורט, מגרש עם דשא סינתטי ואולם סגור למשחקי כדורגל. משמש לאימונים ולאירוח משחקים קטנים עם קהל של עד 1,200 איש. שימש בעיקר כאצטדיון עבור קבוצות המילואים וקבוצת הנוער.
סגל הקבוצה

נכון ל-11 באוגוסט 2022
תלבושות הקבוצה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|                1927—1930  |                1930—1935  |                1936—1941  |                1941—1944  |                1944—1951  |                1952—1960s  |                1960—1970  |  |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|                1970—1980  |                1980  |                1990—1991  |                1991—1993  |                1994—1996  |                1996—2004  |                2004—2008  |  |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|                2008—2010  |                2010—2012  |  |               2012—2013  |                2013—2014  |                2014—2016  |                2016—  |
בעלים וספונסרים ראשיים

הקבוצה נמצאת בבעלות האוליגרך האוקראיני איגור סורקיס, שמכהן כנשיא דינמו קייב מאז 10 ביוני 2002. בעונת 1986/87 הקבוצה חתמה על חוזה ספונסרות עם Commodore ובמשך שבעה משחקים השחקנים לבשו חולצות עם הכיתוב Commodore‏. בעונת 2014/15 נדרה בנק פשט את הרגל והקבוצה הופיעה ללא ספונסר במהלך שנת 2015.
| שנים | ספונסר |
| --- | --- |
1927—1987: ללא ספונסר
1987: ארצות הברית Commodore
1988: ללא ספונסר
1989—1990: איטליה Fisac
1991—1994: גרמניה Lufthansa
1994—1996: ללא ספונסר
1996—2004: אוקראינה פרומאינבסט בנק
2004—2006: רוסיה גזפרום אנרגוהולדינג
2006: אוקראינה אוקרטלקום
2007—2013: אוקראינה פריבט בנק
2013—2014: אוקראינה נדרה בנק
2015: ללא ספונסר
2015—2016: צרפת Renault
2017—: אוקראינה ניו באלאנס
שחקנים מפורסמים בעבר ובהווה

אוקראינה אנדריי שבצ'נקו (כדור הזהב, 2004)
אוקראינה איגור בלאנוב (כדור הזהב, 1986)
אוקראינה אולג בלוחין (כדור הזהב, 1975)
ברית המועצות ולרי לובנובסקי
אוקראינה סרהי רברוב
רוסיה אולג סלנקו
גאורגיה קאחה קלאדזה
גינאה יסמאעל בנגורה
ברית המועצות ולדימיר בסונוב
בלארוס ולנטין בלקביץ'
סנגל דמבה טורה
סנגל פאפה דיחאטה
אוקראינה אלכסנדר זאברוב
רוסיה ויקטור אונופקו
אוקראינה אנטולי דמיאננקו
אוקראינה אולכסנדר שובקובסקי
ברית המועצות וסילי ראץ
ברית המועצות לאוניד בוריאק
אוקראינה אלכסיי מיכאיליצ'נקו
רוסיה אנדריי קנצ'לסקיס
קרואטיה ירקו לקו
קולומביה האריסון אוטלברו ארקה
אוקראינה רוסלאן רוטאן
אוקראינה דניס אונישצ'נקו
אוקראינה ואסילי קרדש
ברית המועצות אנדריי באל
אוקראינה אולג קוזנצוב
אוקראינה ויקטור צ'אנוב
ברית המועצות איוואן ירמצ'וק
גאורגיה גיורגי דמיטרדזה
אוזבקיסטן מקסים שצקיך
אוקראינה אולג גוסב
קרואטיה ניקו קראנצ'ר
אוקראינה גנאדי ליטובצ'נקו
אוקראינה אולג פרוטאסוב
ברית המועצות סרגיי בלטאצ'ה
ברית המועצות ודים יבטושנקו
שחקנים מפורסמים בעבר ובהווה > שיאני ההופעות

להלן עשרת השחקנים ששיחקו הכי הרבה משחקי ליגה במדי דינמו קייב, נכון ל-10 במאי 2015. שחקנים מודגשים הם שחקנים שעדיין פעילים בדינמו קייב.
| מקום | שם השחקן | שנות פעילות | הופעות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | אולג בלוחין | 1969–1988 | 433 |
| 2 | אולכסנדר שובקובסקי | 1993–2016 | 426 |
| 3 | אנטולי דמיאננקו | 1979–1991   1992–1993 | 347 |
| 4 | ולדימיר ורמייב | 1968–1982 | 310 |
| 5 | לאוניד בוריאק | 1973–1984 | 304 |
| 6 | ולדימיר מונטיאן | 1965–1977 | 302 |
| 7 | אולג גוסב | 2003–2016 | 292 |
| 8 | ולדימיר בסונוב | 1976–1990 | 277 |
| 9 | ולדיסלב ואשצ'וק | 1993–2002   2005–2008 | 254 |
| 10 | סרהי רברוב | 1992–2000  2005 - 2008 | 242 |
שחקנים מפורסמים בעבר ובהווה > שיאני שערים

להלן עשרת השחקנים שהבקיעו הכי הרבה שערי ליגה במדי דינמו קייב, נכון ל-7 בפברואר 2016. שחקנים מודגשים הם שחקנים שעדיין פעילים בקבוצה.
| מקום | שם השחקן | שנות פעילות | שערים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | אולג בלוחין | 1969–1988 | 211 |
| 2 | סרהי רברוב | 1992–2000  2005 - 2008 | 113 |
| 3 | מקסים שצקיך | 1999–2009 | 97 |
| 4 | אנדריי שבצ'נקו | 1994–1999  2009 - 2012 | 83 |
| 5 | אנדריי ירמולנקו | 2008 - | 81 |
| 6 | ויקטור קנבסקי | 1953 - 1964 | 80 |
| 7 | ויקטור קלוטוב | 1971–1981 | 62 |
| 8 | אולג גוסב | 2003 - 2016 | 58 |
| 9 | ארטיום מילבסקי | 2002 - 2013 | 57 |
| 10 | לאוניד בוריאק | 1973–1984 | 56 |
סמל הקבוצה

מאז הקמת הקבוצה היא השתמשה במספר סמלים עיקריים. במרבית השנים היא השתמש באות D כחולה עקב היותה חלק מאגודת דינמו.
בשנת 1972 עוצב סמל חדש ששימש את דינמו עד 1989. לאחר התפרקות ברית המועצות שוב נעשה שימוש באות D, הפעם עם הכיתוב קייב באוקראינית בתחתית הסמל. במלאת 80 שנה להקמת הקבוצה עוצב סמל חדש בשנת 2007, שהמשיך לשמש בגרסה מופשטת יותר את המועדון עד 2011, כשעוצב הסמל הנוכחי.
סמל דינמו, 1972 - 1989
סמל דינמו לאחר התפרקות ברית המועצות, עד 1996
סמל דינמו בשנת 2007
סמל הקבוצה משנת 2011.
תארים

דינמו קייב השתתפה בכל אליפויות ברית המועצות ואוקראינה וזכתה בשני המפעלים יותר מאשר כל קבוצה אחרת. תקופת הזוהר של המועדון הייתה בשנות ה-70 וה-80. שחקני המועדון היוו רוב בנבחרת הלאומית של ברית המועצות. החלוץ אולג בלוחין הוא מלך ההופעות (432) והשערים (211) של נבחרת ברית המועצות בכל הזמנים שמונה בשנת 2012 למאמן המועדון. ולרי לובנובסקי (מת ב-2002), שהיה שחקן בשנות ה-60 ואחר-כך מאמן ראשי של המועדון, היה אחראי ללא מעט מן ההצלחות בעשורים האחרונים. על שמו נקרא טורניר המתקיים מאז 2003, והאצטדיון של הקבוצה.
גביע המחזיקות
זכייה (2): 1975, 1986
הסופר-קאפ האירופי
זכייה (1): 1975
אליפות ברית המועצות
זכייה (13): 1961, 1966, 1967, 1968, 1971, 1974, 1975, 1977, 1980, 1981, 1985, 1986, 1990
אליפות אוקראינה
זכייה (16): 1993, 1994, 1995, 1996, 1997, 1998, 1999, 2000, 2001, 2003, 2004, 2007, 2009, 2015, 2016, 2021
גביע ברית המועצות
זכייה (9): 1954, 1964, 1966, 1974, 1978, 1982, 1985, 1987, 1990
הגביע האוקראיני
זכייה (12): 1993, 1996, 1998, 1999, 2000, 2003, 2005, 2006, 2007, 2013/14, 2014/15, 2019/20
הסופר קאפ האוקראיני
זכייה (9): 2004, 2006, 2007, 2009, 2011, 2016, 2018, 2019, 2020
הטורניר ע"ש ולרי לובנובסקי
זכייה (2): 2003, 2004
ראו גם

משחק המוות (כדורגל)
היריבות בין דינמו קייב לבין שחטאר דונצק
הערות שוליים

↑  Real Madrid Named Club Of The Century By Stats Foundation, www.goal.com
↑  Evgeni Kazakov. The Soviet First League in football (Первая лига СССР по футболу). History of the Soviet championships in football. Volume 1 (1936–1969). Litres, 2019
↑  מיכאל יוכין‏, כמו פרגי לליברפול: החתימה המדהימה של מירצ'ה לוצ'סקו בדינמו קייב, באתר וואלה, 25 ביולי 2020
↑  BREAKING NEWS: Mircea Lucescu QUIT Dynamo Kiev manager just 4 DAYS after taking the job., Twitter
↑  29 דקות לסולומון, שחטאר הפסידה בסופר קאפ, באתר ONE‏, 25 באוגוסט 2020
↑  דינמו סירבה להמשיך להשתתף בגביע הסובייטי וטקסטילשצ'יק העפילה על חשבונה לשמינית הגמר
↑  Все титульные спонсоры киевского «Динамо»
↑  Сайт исторической формы «Динамо» (Киев) от Юрия Марковича
| עונת 2024/2025 בליגה האירופית |
| --- | --- | --- |
| דרג א' | איטליה רומא • אנגליה מנצ'סטר יונייטד • פורטוגל פורטו • הולנד אייאקס • סקוטלנד ריינג'רס • גרמניה איינטרכט פרנקפורט • אנגליה טוטנהאם • איטליה לאציו • צ'כיה סלביה פראג |  |
| דרג ב' | ספרד ריאל סוסיאדד • הולנד א.ז. אלקמאר • פורטוגל ספורטינג בראגה • יוון אולימפיאקוס • צרפת ליון • יוון פאוק סלוניקי • טורקיה פנרבחצ'ה • ישראל מכבי תל אביב • הונגריה פרנצווארוש |  |
| דרג ג' | אזרבייג'ן קרבאך • טורקיה גלאטסראיי • צ'כיה ויקטוריה פלזן • נורווגיה בודה/גלימט • בלגיה אוניון סן-ז'ילואז • אוקראינה דינמו קייב • בולגריה לודוגורץ ראזגרד • דנמרק מיטיולן • שוודיה מאלמה |  |
| דרג ד' | ספרד אתלטיק בילבאו • גרמניה הופנהיים • צרפת ניס • בלגיה אנדרלכט • הולנד טוונטה • טורקיה בשיקטש • רומניה סטיאווה בוקרשט • לטביה ריגה פוטבולה סקולה • שוודיה אלפסבורג |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007604703205171  GND: 10167706-6  LCCN: no2002109085  VIAF: 123004119   WorldCat (עם VIAF): 123004119 
שחקני דינמו קייב בעונת 1928.
ולרי לובנובסקי, שחקן דינמו וממאמניה המוצלחים ביותר של דינמו.
שחקני דינמו על רקע האוהדים.
משרדי דינמו קייב במתקן האימונים שבצ'פאייבקה
ארתור ראוונל הבן

ארתור ראוונל הבן (באנגלית: Arthur Ravenel Jr.‏; 29 במרץ 1927 – 16 בינואר 2023) היה איש עסקים אמריקאי ופוליטיקאי רפובליקני מקרוליינה הדרומית. מ-1987 עד 1995 כיהן ארבע קדנציות בבית הנבחרים של ארצות הברית.
ביוגרפיה > ראשית חייו

ראוונל נולד ב-29 במרץ 1927 בצ'ארלסטון, קרוליינה הדרומית לארתור ראוונל האב ומרי אלן בויקין.
לקראת סיום מלחמת העולם השנייה, ראוונל התגייס לחיל הנחתים של ארצות הברית, ושירת בין 1945 ל-1946. הוא קיבל תואר ראשון במדעים מהמכללה של צ'ארלסטון ב-1950, ואז הפך למתווך וקבלן כללי.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

הוא נבחר לראשונה בגיל 25, והיה חבר דמוקרטי בבית הנבחרים של קרוליינה הדרומית מ-1953 עד 1959.
ראוונל הפך לרפובליקני ב-1960 והתמודד פעמים רבות על תפקידו. הוא הפסיד בבחירות לסנאט של מדינת קרוליינה הדרומית שלוש פעמים (1962, 1974 ו-1976), לבית הנבחרים של ארצות הברית (בבחירות מיוחדות ב-1971), ולראשות עיריית צ'ארלסטון (גם ב-1971).
ראוונל נבחר כרפובליקני לסנאט של קרוליינה הדרומית ב-1980. הוא כיהן עד 1986, אז נבחר לקונגרס האמריקני מטעם המחוז הראשון של קרוליינה הדרומית שמרכזו בצ'ארלסטון. המושב התפנה לאחר שחבר הקונגרס המכהן, טומי הרטנט, התמודד על תפקיד סגן המושל.
במהלך ארבע כהונותיו בקונגרס, ראוונל התרכז בעיקר בשירות לציבור הבוחרים שלו, ומעט מאוד יזם חקיקה.
הוא נבחר מחדש שלוש פעמים נוספות ללא התנגדות רצינית. הוא לא התמודד לבחירה מחדש ב-1994, אלא התמודד על תפקיד מושל קרוליינה הדרומית. הוא סיים במקום השני בפריימריז הרפובליקני אחרי חבר בית הנבחרים של המדינה דייוויד ביזלי, אך הפסיד בהתמודדות הסופית. ביזלי, שנחשב לשמרני יותר מראוונל, זכה בבחירות הכלליות. בשנת 1996 נבחר ראוונל מחדש למושב הישן שלו בסנאט של המדינה, שם כיהן עד 2005.
ראוונל חזר לזירה הפוליטית בשנת 2006, כאשר נבחר בגיל 79 למושב במועצת החינוך של מחוז צ'ארלסטון. רק שנה קודם לכן, סבל מהתקף של תסמונת גייאן-בארה.  באותן בחירות נבחר בנו, תומאס רוונל, גם הוא רפובליקני, לתפקיד גזבר המדינה. בנו התפטר מהמשרד לאחר שישה חודשים בלבד בעקבות האשמות משפטיות חמורות.
ביוגרפיה > מחלוקות

ראוונל אמר כי רץ לסנאט של מדינת קרוליינה הדרומית בשנת 1996 במיוחד כדי להשיג מימון לגשר חדש בין צ'ארלסטון למאונט פלזנט, שיחליף את גשר הזיכרון ג'ון פ. גרייס ואת גשר סילאס נ. פירמן. שני הגשרים התקרבו לסיום דרכם ונמתחה עליהם ביקורת כגורמי סיכון בטיחותיים. בזכות מאמציו בהעברת חוקים למימון הגשר החדש, הצביעו מחוקקים לקרוא לגשר הכבלים בצ'ארלסטון על שמו, גשר ארתור ראוונל הבן. עם זאת, היו שהתנגדו לקריאת הגשר על שמו. ראש הבנק לתשתיות של דרום קרוליינה אמר בשנת 1999: "ארתור ראוונל הוא בהחלט אדם מכובד, אבל הגשר הזה הוא גדול יותר מכל אדם יחיד, והוא צריך לשקף את כל האיכויות של המדינה ולא רק איזה סנאטור שנמצא במוסד המחוקקים בזמן שהמבנה נבנה". ראוונל עצמו התייחס למחלוקת בהומור, והתבדח לאחר אבחון מחלתו שהוא עשוי למות, לשביעות רצונם של "אותם אנשים שאומרים שלא צריך לקרוא לדברים על שם אנשים לפני מותם".
ראוונל היה חבר במחנה מולטרי, ארגון "בני ותיקי הקונפדרציה", ותומך בהנפת דגל הקונפדרציה בבית המחוקקים של קרוליינה הדרומית.  בשנת 2000, הוא עורר סערה כאשר בתשובה לשאלת כתב כינה את ה-NAACP (האגודה הלאומית לקידום אנשים צבעוניים) בשם "האגודה הלאומית לאנשים מפגרים".  כאשר התבקש להתנצל, ראוונל, שהיה אב לבן עם תסמונת דאון, התנצל בפני אלו שסובלים ממצבים נפשיים.
ראוונל אמר פעם שחברי הקונגרס הלבנים האחרים בוועדה בה הוא היה חבר פעלו לפי "זמן שחור", שהוא תיאר כמשמעותו "איחור אופנתי".
באוגוסט 2020, מספר פרקים של סדרת הריאליטי Southern Charm, כולל פרק שבו הופיע ראוונל, הוסרו משירותי סטרימינג ו-VOD בשל "רגעים טעונים מבחינה גזעית". בפרק שבו הופיע ראוונל, הוא משאיר טיפ של 5 דולר במסעדה ואומר לבנו, תומאס, שהוא "[אוהב] להיפטר" משטרות של 5 דולר כי דמותו של אברהם לינקולן מופיעה עליהם; לאחר מכן הוא מביט למצלמה ומחייך "בזלזול".
ביוגרפיה > מותו

ראוונל מת בצ'ארלסטון, קרוליינה הדרומית ב-16 בינואר 2023, בגיל 95.  הוא נקבר בבית הקברות של כנסיית ההוגנוטים בצ'ארלסטון.
הערות שוליים

↑  Kropf, Schuyler (16 בינואר 2023). "Arthur Ravenel Jr., politician and bridge namesake affectionately known as 'Cousin Arthur,' passes away". Post and Courier (באנגלית). Charleston, South Carolina. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6  Schuyler Kropf (16 בינואר 2023). "Arthur Ravenel Jr., politician and bridge namesake affectionately known as 'Cousin Arthur,' passes away". The Post and Courier. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Our Lowcountry Skyline, Ten Years Later: The Ravenel Bridge". Mount Pleasant Magazine. 7 ביולי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gabriel, Pam. "A Bridge to History: Arthur Ravenel Jr". Mount Pleasant Magazine. No. March/April 2014. נבדק ב-5 בפברואר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Bridge controversies now history". Charleston Post and Courier. אורכב מ-המקור ב-12 באוגוסט 2007. נבדק ב-27 ביוני 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The 'Unity Rally' Is Being Held On This Guy's Bridge?". FITSNews. 20 ביוני 2015. נבדק ב-10 בדצמבר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Giuliani's South Carolina adviser has controversial history with NAACP". "Political Ticker" blog. CNN. 26 ביוני 2007. אורכב מ-המקור ב-29 ביוני 2007. נבדק ב-27 ביוני 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ""Rudy's New South Carolina Co-Chair". The New York Observer. 25 ביוני 2007. אורכב מ-המקור ב-17 במאי 2011. נבדק ב-28 במאי 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Aurthur, Kate (2020-08-21). "'Southern Charm' Episodes Temporarily Taken Down Due to Racial Sensitivities (EXCLUSIVE)". Variety (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2023-12-11.
↑  Leatherwood, Dylan (16 בינואר 2023). "Former State Sen. Arthur Ravenel, Jr. dies at 95, family says". Live 5 News. נבדק ב-16 בינואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "RAVENEL, Arthur, Jr". Biographical Directory of the United States Congress. נבדק ב-19 בינואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 3097 7139  LCCN: n92029715  SNAC: w67s9wgc  US Congress: R000072  VIAF: 36107008   WorldCat (עם VIAF): 36107008
הבנה

ערך זה עוסק בהיכולת לחשוב על אובייקט. אם התכוונתם לפריצה של הבנה חדשה, פתרון לבעיה או נקודת מבט חדשה לתודעה, ראו .
הבנה היא תהליך קוגניטיבי שקשור לאובייקט (אנ') מופשט (אנ') או פיזי, כגון אדם, מצב, או מסר (אנ'), אשר אדם מסוגל לחשוב עליהם, ולהשתמש במושגים כדי להתמודד כראוי עם אותו אובייקט.
הבנה היא תהליך מציאת היחס בין היודע לבין אובייקט ההבנה. הבנה מרמזת על היכולות והנטיות ביחס לאובייקט של ידיעה, אשר מספיקה כדי לתמוך בהתנהגות אינטליגנטית.
הבנה היא ניסוח מרכיבי סוגיה, קשר לוגי והיררכי ביניהם, שמאפשר חיזוי תוצאה אפשרית בהינתן תמהיל מרכיבים דומה.
הבנה לעיתים קרובות, אם כי לא תמיד, קשורה ללמידת מושגים ותפיסות, ולפעמים גם לתאוריה או לתאוריות הקשורות למושגים האלה.
דוגמאות להבנה

אדם מבין את מזג אוויר אם הוא מסוגל לחזות (למשל אם יהיה מאוד מעונן, או גשום), או לספק הסבר של כמה תכונות שלהם, וכו'.
פסיכיאטר מבין חרדות של אדם אחר, אם הוא מכיר את החרדות של אותו אדם, הסיבות שלהם, והוא יכול לתת עצות שימושיות כיצד להתמודד עם החרדה.
אדם מבין חלק של הנמקה (אנ') או של טיעון, אם הוא יכול במודע לשחזר את תוכן המידע המועבר במסר.
אדם מבין את שפה עד לרמה שיכול לשחזר את תוכן המידע שנמסר לו על ידי מגוון רחב של מסרים מדוברים או מסרים כתובים בשפה זו.
הבנה רדודה ועמוקה

אדם שיש לו הבנה מתוחכמת יותר, יכולת חיזוי מדויקת יותר, או הבנה המאפשרת לו לספק הסברים שאחרים בדרך כלל מחשיבים אותם כטובים יותר, נחשב כמי שיש לו הבנהן "עמוקה". לעומת זאת, אדם שיש לו הבנה מוגבלת יותר נחשב כמי שיש לו הבנה "רדודה". עם זאת, עומק ההבנה הנדרשת כדי להיות להשתף בעיסוק או בפעילות עשויים להיות שונים במידה ניכרת.
ראו גם

הבנה חברתית רגשית בגיל הרך
הבנת הנקרא
הערות שוליים

↑  Bereiter, Carl. "Education and mind in the Knowledge Age". אורכב מ-המקור ב-2006-02-25.
| פסיכולוגיה קוגניטיבית |
| --- | --- | --- |
| ענפי מחקר | זיכרון • תפיסה • קשב • למידה • פונקציות ניהוליות • אינטליגנציה • פתרון בעיות • קבלת החלטות • קטגוריזציה  • רכישת שפת אם • ייצוגים מנטליים • יצירתיות • מומחיות • רגשות • קוגניציה חברתית |  |
| מושגי יסוד | סכמה • היוריסטיקה • מודלים נורמטיביים ומודלים דסקריפטיביים • קידוד • שליפה • זיכרון עבודה • אב טיפוס • תאוריה של תודעה • אפקט סטרופ • אפקט מסיבת הקוקטייל • מסגור • עיבוד מלמטה-למעלה ומלמעלה-למטה • חשיבה מסתעפת • גשטלט • אינהיביציה • עכבה סמויה • הסחת דעת • נדידת מחשבות • אשליה • שיפוט מתאם • chunking • צוואר בקבוק • הטרמה • תובנה • מחשבות אילו |  |
| אישים בולטים | נועם חומסקי • אן טריזמן • דונלד ברודבנט (אנ') • אלינור רוש (אנ') • סטפן קוסלין (אנ') • זנון פילישין (אנ') • רוג'ר שפרד (אנ') • ג'ורג ספרלינג (אנ') • מיכאל פוזנר (אנ') • ריצ'רד שיפרין • הרברט סיימון • ג'ון סוולר (אנ') • ג'ון אנדרסון • דניאל כהנמן • דוד נבון • מייקל גזניגה • עמנואל דונחין • ג'ורג' מילר • עמוס טברסקי • אלן באדלי • ארווינג בידרמן (אנ') • דייוויד מאייר (אנ') • אדוארד טולמן • אולריק נייסר (אנ') • שאול הוכשטיין |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007545620005171  BnF: cb12354093s (data)  GND: 4063241-6  LCCN: sh85029423
ז'וזפין אלהאנקו

| --- | --- |

 לידה:  24 באפריל 1981 (בת 43) סטוקהולם, שוודיה 
 מדינה:  שוודיה שוודיה
 פרופיל ב-IMDb
 
ז'וזפין אלהאנקו (בשוודית: Josephine Alhanko; נולדה ב-24 באפריל 1981) היא שחקנית שוודית.
ביוגרפיה

אלהאנקו נולדה בסטוקהולם ובנעוריה למדה בלט, ב-2002 הופיעה בתוכנית הילדים "Dieselråttor & sjömansmöss" ששודרה בערוץ SVT1, ב-2005.
ב-2006 זכתה בתואר מיס שוודיה והלכה לייצג את שוודיה במיס תבל 2006 בלוס אנג'לס, שופטי התחרות תיארו אותה כ"מקצועית, צנועה וסימפתית", היא עלתה לשלב 20 המועמדות הסופיות.
ב-2006 גם שיחקה באחד התפקידים הראשיים של סדרת הפנטזיה "Världarnas bok", ב-2011 שיחקה בפרק של סדרת המשטרה "Irene Huss", ב-2012 שיחקה בהפקת תיאטרון המבוססת על הסרט פאני ואלכסנדר, באותה שנה החלה לשחק בסדרה אנשים אמיתיים.–
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | פרויקט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2002 | Dieselråttor & sjömansmöss |  | תוכנית ילדים שוודית |
| 2006 | Världarnas bok |  | תפקיד ראשי |
| 2011 | Irene Huss | יגט ויטנה | פרק אחד |
| 2012–2014 | אנשים אמיתיים | פלאש/ פלורנטין |  |
פילמוגרפיה > תיאטרון

| שנה | פרויקט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012 | פאני ואלכסנדר |  |  |
הערות שוליים

↑
↑
↑
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1165838206  VIAF: 1785153596624551900005   WorldCat (עם VIAF): 1785153596624551900005 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קלרה ברטון

| --- | --- |

 לידה:  25 בדצמבר 1821 צפון אוקספורד, מסצ'וסטס, ארצות הברית
 פטירה:  12 באפריל 1912 (בגיל 90) גלן אקו, מרילנד, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מקום קבורה:  אוקספורד 
 מקום מגורים:  Clara Barton Homestead 
 ידועה בשל:  הקמת הצלב האדום האמריקאי
 מקצוע:  אחות, אשת חינוך
 תפקיד:  נשיאת הצלב האדום האמריקאי הראשונה
 השקפה דתית:  נצרות אוניברסלית
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה הלאומי לנשים (1973)  היכל התהילה של נשות מרילנד (1987)  היכל התהילה של ניו ג'רזי 
 חתימה:   
 
קלריסה "קלרה" הרלו ברטון (באנגלית: Clarissa "Clara" Harlowe Barton; ‏25 בדצמבר 1821 – 12 באפריל 1912) הייתה אשת חינוך ואחות צבאית אמריקאית. עיקר פרסומה נובע מפעילותה כמייסדת הצלב האדום האמריקאי וכנשיאתו הראשונה.
ברטון נולדה בארצות הברית, ביישוב חקלאי קטן במסצ'וסטס. הייתה רווקה ובמשך כל חייה הקדישה את זמנה למען הזולת. היא כונתה "המלאכית בשדה הקרב של מלחמת האזרחים האמריקנית" בשל הסיוע האישי שהעניקה לחיילים פצועים בשדה הקרב. היא נודעה גם בזכות היותה בין הנשים הראשונות שנשאו משרה בכירה בממשל הפדרלי וכדמות פעילה במאבק למען שוויון זכויות לנשים ולשחורים. לברטון מיוחסת ההצהרה "אני מוכנה לעיתים ללמד בחינם, אך לעולם לא אסכים לבצע עבודה שגברים מבצעים, בשכר נמוך מזה שמשולם להם". אישיותה שימשה השראה לדורות של אחיות, רופאים, עובדים סוציאליים ומורים שאימצו את תפיסותיה הערכיות והקדישו את חייהם כמוה כדי לסייע לאחרים.
חייה המקצועיים כמורה

במשך 12 שנים לימדה ברטון בבתי ספר שונים וזכתה לשבחים רבים, בשל יכולתה להטיל משמעת על תלמידיה מבלי להזדקק להטלת עונשים פיזיים, כפי שהיה נהוג באותה עת. וכך כתבה: "כילדה לא ידעתי שהמבחן הטוב ביותר להטלת משמעת הוא היעדרה". היא הצליחה להשליט משמעת על הילדים הקולניים ביותר הודות למיומנויות שסיגלה בעת ששיחקה והשתובבה בילדותה עם אחיה ועם בני דודיה. המשחקים הללו הכשירו אותה להשתלב במשחקים ששיחקו תלמידיה ולהפגין בפניהם יכולת מרשימה (לפחות כמו שלהם) שבעטיה זכתה להערצה ולכבוד מצידם. מאוחר יותר כתבה: "כאשר הם גילו שאני זריזה וחזקה כמוהם, שזריקת הכדור שלי הייתה בטוחה וישרה כמו שלהם, כבודם לא ידע גבולות". בנוסף היו לה כישורים להפעיל את דמיונם של תלמידיה כפי שנהג אביה בילדותה בעת שהפליג בסיפוריו על שירותו הצבאי במלחמות האינדיאנים (1785–1795) תחת פיקודו של אנתוני ווין.