בוריס השלישי, מלך בולגריה
תקופת כהונתו > עד הפיכת הליגה הצבאית > עד הפיכת הליגה הצבאית

עשר השנים שלאחר ניסיון ההפיכה הקומוניסטי ועד להפיכת "הליגה הצבאית" עמדו בסימן פעולות הטרור של המפלגה הקומוניסטית ושל הארגון המהפכני הפנים-מקדוני ובכללן ניסיונות התנקשות במלך בוריס השלישי. ברקע, צמיחתן של תנועות ימין בעלות אידאולוגיה פאשיסטית שפעלו בכוח נגד מתנגדיהן באמצעות מיליציות. במקביל, חיזק המלך את קשריו עם איטליה הפשיסטית.
חברי תאים מחתרתיים של המפלגה הקומוניסטית התנקשו בקציני צבא ומשטרה בכירים. במקביל הורו ראשי המפלגה ששהו בגלות בברית המועצות לאנשיהם בבולגריה להתנקש בחיי המלך. בפברואר 1925 תוכנן להתנקש בחיי המלך במהלך הלווייתו של מפקד משטרת בולגריה ולצ'ו איוואנוב (בולגרית: Вълчо Иванов) שנרצח בידי הקומוניסטים, אך סידורי האבטחה במהלך הלווייתו היו קפדניים במיוחד והוחלט לדחות את הפעולה למועד אחר. ב-14 באפריל 1925 נרצח הגנרל והפוליטיקאי קונסטנטין גאורגייב (בבולגרית: Константин Георгиев) בידי מתנקש קומוניסטי. הלווייתו נקבעה ל-16 באפריל בסופיה.
באותו היום, סמוך לבוטבגרד, נפתחה אש אל מכונית השרד של המלך על ידי חברי ארגון טרור. שניים מנוסעי הרכב נהרגו, אך המלך לא נפגע והצליח להימלט מהמקום. ב-16 באפריל ערך המלך בוריס השלישי ביקור תנחומים בבית הנרצחים מהפיגוע ליד בוטבגרד. הביקור התארך ובוריס איחר לפתיחת טקס ההלוויה של הגנרל קונסטנטין גאורגייב בכנסיית "סווטה נדליה" בסופיה. הודות לאיחור ניצל המלך מפצצה רבת עוצמה שהתפוצצה עם תחילת הטקס בכנסייה ושהוטמנה על ידי חברי תא מחתרתי קומוניסטי. בפיגוע בכנסיית סווטה נדליה נהרגו 160 בני אדם ונפצעו 320. הנפגעים היו מאצולת הצבא והפוליטיקה בבולגריה, ועם הפצועים נמנו ראש הממשלה ושר הפנים.
מיד לאחר הפיגוע הכריזה ממשלתו של אלכסנדר צאנקוב על ממשל צבאי ברחבי הממלכה וניצלה את ההזדמנות כדי להיפרע מגורמי האופוזיציה למשטר, גם על ידי מיליציות חצי צבאיות אשר בפועל היו נתונות לפיקודו הישיר של שר ההגנה הבולגרי איוון ולקוב (בולגרית: Иван Вълков). נרדפו חברי מפלגות שמאל כגון חברי ותומכי המפלגה הקומוניסטית ואף חברי מפלגות מרכז-שמאל כגון מפלגת האיכרים. עוד נרדפו חברי האליטה האינטלקטואלית. עשרות בני אדם נחטפו בידי חברי המיליציות והוצאו להורג. בערי השדה התחוללו קרבות בין יחידות של הצבא הבולגרי לבין קבוצות חמושות של תומכי הקומוניסטים. מעריכים שלפחות 400 בני אדם נהרגו בקרבות, נרצחו או הוצאו להורג במהלך האירועים שהתחוללו לאחר הפיגוע. רבים מתאי הטרור של המפלגה הקומוניסטית נפגעו, אך המפלגה הקומוניסטית המשיכה להיות מקור לחשש מתמיד מצד השלטון המלוכני הבולגרי.
במקביל, איבד הממשל הבולגרי את השליטה על פעילות הארגון המהפכני הפנים-מקדוני אשר שימש לפרקים זרוע לא רשמית של בולגריה, וחבריו ביצעו פעולות טרור באזורי הגבול עם יוון ויוגוסלביה ומעשי שוד רבים בתוך בולגריה כדי לממן את פעילותם. ב-19 באוקטובר 1925 פלשו כוחות צבא יווניים לבולגריה והשתלטו על אזור פטריץ'. לכאורה הייתה הפעולה המשכה של תקרית אש מול שומרי הגבול הבולגרים, אך בפועל כוונה לגרום לבולגרים להפסיק את הפעולות המחתרתיות משטח בולגריה. לבסוף, לאחר התערבות חבר הלאומים נסוגו היוונים חזרה לגבולות ממלכתם. בשלהי 1927 חתמו בולגריה וממלכת יוון הסכם חילופי אוכלוסיות ביניהן, צעד שהוביל להעברתם של עשרות אלפי אזרחים במצב כלכלי ירוד אל תוך ממלכת בולגריה. באפריל 1928 התחוללו בדרום בולגריה שתי רעידות אדמה חזקות שגרמו לאלפי נפגעים והרס רב. בוריס השלישי ביקר באזורים הפגועים ובכלל זה באזורים הכפריים הנידחים ופעל לסייע לנפגעים באמצעות ממשלתו. האירוע חיזק מאוד את האהדה העממית למלך.
ארגוני ימין קיצוניים החלו לפעול בממלכה. בדצמבר 1929, התקיימה בסופיה ועידת הארגון רודנה זאשטיטה ואלפי בני נוער חברי הארגון צעדו לבושי חולצות שחורות כדוגמת הפאשיסטים באיטליה והפגינו בחוצות סופיה. ביטאון הארגון יצא בגלוי כנגד הפרלמנט. המשבר הכלכלי העולמי של 1929 לא פסח על בולגריה ופיצויי העתק שנדרשה לשלם לאחר מלחמת העולם הראשונה העיקו מאוד על כלכלתה. ביוני 1931 התפטר ראש הממשלה אנדריי ליאפצ'ב על רקע המצב הכלכלי ובאוקטובר התפטר מחליפו אלכסנדר מלינוב. ב-1932, הצליח ראש הממשלה ניקולה מושאנוב לסיים את תשלום פיצויי המלחמה.
ב-1930, נשא המלך בוריס לאישה את ג'ובאנה לבית סבויה מאיטליה שהייתה בתו של המלך ויטוריו אמנואלה השלישי. לזוג נולדו שני ילדים, הנסיכה מריה לואיזה ב-1933 ויורש העצר סימאון ב-1937.