stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תרבות אוטיסטית
יחסי ציבור

התרבות האוטיסטית עדיין אינה מוכרת בציבור הרחב. הקהילה האוטיסטית משתדלת להעלות את המודעות הציבורית לקיומה, אבל טבעו של האוטיזם מקשה על חברי הקהילה לקדם את המודעות הציבורית לקיומה.
בין הדוברים המרכזיים של התרבות האוטיסטית נמצאים מרטיין דקר, מחבר המאמר "במונחים שלנו: ראשיתה של התרבות האוטיסטית", ודון פרינס-יוז, מחברת הספר שירת הגורילות.
ב-18 בנובמבר 2004, אחדים מחברי הקהילה האוטיסטית יצאו בהצהרה המבקשת מהאו"ם להכיר בקהילה האוטיסטית כבקבוצת מיעוט.
חג האוטיסטים הבינלאומי

חג האוטיסטים הבינלאומי, צוין לראשונה בשנת 2005, ויוזמיו מתכוונים לציינו מדי שנה ב-18 ביוני. ביום זה חוגגים את הייחודיות הנוירולוגית של אנשי הקשת האוטיסטית.
החג נוסד בידי אספים לחופש, קבוצת אוטיסטים שמטרתה ללמד את הציבור הרחב אודות הקהילה האוטיסטית.
החג זכה לתשומת לב ציבורית, שכן הוא מהווה חידוש לאנשים רבים, שהתייחסו בעבר לאוטיזם כאל מצב הגורם סבל וחוסר אונים. העובדה שלאוטיזם יש גם צדדים חיוביים שראוי לחגוג אותם התקבלה בקרב הקהילה המדעית, במיוחד בקרב חוקרים כפרופסור סיימון ברון-כהן. כתב העת "ניו סיינטיסט" דן בכך במאמר שפורסם בחג האוטיסטים הבינלאומי הראשון ושכותרתו הייתה "גאים להיות אוטיסטים".
נציגים בולטים

האוטיסט שדיבר לראשונה על אוטיזם במונחים של תרבות היה ג'ים סינקלייר, אשר בשנת 1992 השתתף בהקמת הארגון האוטיסטי הראשון, רשת אוטיזם בינלאומית ANI.
נציגים בולטים של התרבות האוטיסטית הם מרטין דקר, ודון פרינס-יוז, הטוענת שהתרבות האוטיסטית התפתחה בזכות האינטרנט.
הנציגים הבולטים של התרבות האוטיסטית בישראל הם חברי ארגון אס"י, ביניהם סולה שלי, בעלת הבלוג "אי-שם על הקשת" ורונן גיל, בעל הבלוג "מרק אספרגוס ללא מתכון".
התעללות

נכון לשנת 2020, קיימים מספר מקרים מתועדים של התעללות באוטיסטים, שחלקם אף הסתיימו במוות של האוטיסט.
ראו גם

המודל החברתי (מוגבלות)
אדם רגיש מאוד
הערות שוליים

↑  ראו קישור לאתר תרבות אוטיסטית
↑  ראו קישור לאתר [[[theautismchannel.tv]] אוטיוי]
↑  ראו קישור לאתר של ג'סיקה פארק(הקישור אינו פעיל, 9.7.2020)
↑  ראו קישור לקטע"בשפתי שלי"
↑  ראו קישור לאתר נישואי אספרגר
↑  ראו בקישור
↑  Martijn Dekker, On Our Own Terms: Emerging Autistic Culture. Beyond Autism, 1999 (20 June 2003).
↑  ראו בקישור
↑  ראו בקישור
↑  ראו בקישור אודות סולה שלי
↑  הבלוג אי-שם על הקשת
↑  הבלוג הבלוג "מרק אספרגוס ללא מתכון"
↑  גילה פייסחוב, "כולם צעקו הוא חינוך מיוחד, תעזבו אותו. אבל הם היו אטומים", באתר "המקום הכי חם בגיהנום", 26 במאי 2019
↑   לי ירון, הזנחה, מדריכים בלי הכשרה ופיקוח אפסי: מה קורה במעונות האוטיסטים בישראל, באתר הארץ, 22 באפריל 2016
↑   לי ירון, אלו"ט לאב שבנו המאומץ מת במוסד של העמותה: "אם הבן שלך היה בחיים הוא היה מתבייש בך", באתר הארץ, 6 באפריל 2016
↑  חסן שעלאן ונינה פוקס, משפחתו של האוטיסט שנורה למוות: "קל ללחוץ על ההדק ולפגוע בערבים", באתר ynet, 30 במאי 2020
↑  מזעזע: שוטרים מכים עד זוב דם ילד אוטיסט בירושלים. צפו, באתר "סרוגים", 23 במאי 2019
↑  אודי הלר, "הצעת חוק: כרטיס לכל אוטיסט", באתר ynet, 30 ביוני 2020
↑  נינה פוקס, "נסגר תיק תקיפת אוטיסט, אימו זועמת: "הוא היה פשוט מסכן, טרף קל", באתר ynet, 5 בספטמבר 2019
אורסולה קאמפ

אורסולה קאמפ גריי (באנגלית: Ursula Kemp‏; 1525–1582) הייתה מיילדת בריטית, אשר נשפטה בשנת 1582 על כישוף וגזר הדין שלה היה מוות בתלייה. קאמפ הואשמה והתוודתה בכך שנעזרה ב"רוחות מוכרות" ו"מדריכיי בעלי חיים" כדי להרוג ולהדביק את שכניה במחלות.
ביוגרפיה

קמפ נולדה ב-St Osyth, Essex, היא לעיתים מאוד קרובות נקראה על ידי השכנים שלה כדי לרפא מחלות ופציעות. מאוחר יותר היא הואשמה בגרימת מוות ומחלה במכוון. בסופו של דבר זה גרם לה להישפט על כשפים בבית המשפט Chelmsford בפברואר 1582. במשפט שלה כמה מהשכנות שלה העידו נגדה והעלו טענות כלפיה לשופט בריאן דארסי. יחד עם חברתה, אליס ניומן, היא הואשמה בגרימת מותם של עדנה סטרטון ושני ילדים, ג'ואן ת'ורטה ואליזבת לטרדייל.
המשפט

המשפט שלה נגרם על ידי שכנה וחברה לשעבר ששמה גרייס ת'ורטה שהעידה שכאשר בנה דייוויד היה חולה היא ביקשה את עזרתה של קאמפ. דייוויד התאושש באופן זמיני מהמחלה וגרייס האמינה שקאמפ ריפאה אותו. לאחר תקופת זמן ת'ורטה וגרייס התווכחו על הטיפול של התינוקת של ת'ורטה וכאשר התינוקת הייתה בת כמה חודשים היא נפלה מהעריסה שלה ושברה את המפרקת של הצוואר שלה. כאשר ת'ורטה חלתה והייתה צולעת היא ביקשה שוב את עזרתה של קאמפ, היא הסכימה אך רק בתמורה של שכר של 12 פיני. הצליעה של ת'ורטה השתפרה אך היא סירבה לשלם לקאמפ, מכייון שלא היה לה את הסכום כסף שקאמפ דרשה. שתי הנשים התווכחו וקאמפ טענה שתתנקם בת'ורטה בשיטת "עין תחת עין, שן תחת שן", ומתוך כך גרייס חזרה לצלוע. ת'ורטה טענה והאשימה את קאמפ שמאז המריבה שלהן היא ובנה סבלו מאוד. היא האשימה את קאמפ במחלות של בנה, בבדידות ובמוות בתה הקטנה. ובעקבות כך נפתחה חקירה על קאמפ.
בנוסף אליס לטרדייל מעידה כי קאמפ ביקשה ממנה קצת חול והיא סירבה בידיעה שקאמפ לא תחזיר לה כשתצטרך. בתה של לטרדייל, אליזבת ראתה את קאמפ ממלמלת עליה משהו כמו כישוף לאחר מכן היא חלתה ונפטרה. לטרדייל האשימה את קאמפ בכך שכישפה את הנערה למות. בנה של קאמפ בן השמונה, תומאס העיד שאמו שמרה 4 נשמות או אושיות מוכרות והוא תיאר אותם בתור חתול אפור ששמו טאפין, כבש לבן ששמו טיטטיי, קרפדה שחורה בשם פייגין וחתול שחור בשם גאקי. הוא טען כי אמו נתנה להם עוגות ובירה וגם נתנה להם למצוץ דם מגופה.
תומאס אמר כי היה נוכח כאשר אליס ניומן ביקרה את אמו. הוא אמר שאמו נתנה לה סיר חרס, שהוא האמין שבתוכו היו כל החיות. לאחר כמה ימים הוא שמע את ניומן אומרת לקאפ כי היא שלחה את החיות להרוג אדם מקומי ואת אשתו.
הווידוי

השופט בריאן דארסי אמר שקאמפ התוודתה בפניו בפרטיות. קאמפ אמרה לו שכעשר שנים קודם לכן, היא חוותה תהליך בעצמות הגוף שלה והיא הלכה לאישה ערמומית מקומית שאמרה לקאמפ שהיא מכושפת ושהיא צריכה "להתיר" את עצמה. היא המליצה על הפולחן לקאמפ באמצעות גללי חזיר, שארנל, מרווה וג סנט ג'ון. קמפ ביצעה את הפולחן והתאוששה. שתי נשים שהכירה ביקשו את עזרתה בגלל הבדידות. היא עזרה להם באותה דרך שהיא עזרה לעצמה, והם כנראה התאוששו. מאז היא ביצעה שירותי ריפוי לשכנותיה. היא הודתה בארבעת המקרים שבנה הזכיר. היא אמרה שהיו שתי רוחות גבריות, שהרגו אנשים, ושתי רוחות נשיות, שהביאה לאנשים מחלות והרסו את הבקר. קמפ המשיך להתוודות על כך ששלח את המשפחה שלה כדי לגרום לגרייס ת'ורטה להיות עלובה ולהרוג את ג'ואן ת'ורטה, אליזבת לטרדייל והגיסה של קמאפ. היא קראה לתריסר נשים אחרות כמכשפות, שישה מהם נתלו, כולל קמאפ, בשנת 1582. רבים מהנאשמים הודו באופן חופשי בכישוף למרות הידיעה שהם יתמודדו עם המוות כתוצאה מכך.
הוצאה להורג

אורסולה קאמפ נתלתה ב-Chelmsford בשנת 1582. בשנת 1921, נמצאו שלדים של שתי נשים בגינת סנט אוסיסט מאת צ'ארלס ברורר, שאחד מהם האמין שהוא של קאמפ "שלדי המכשפות" הפכו לאטרקציה תיירותית מקומית עם דמי כניסה.ב-2007, ההיסטוריון אליסון רולנדס אמר כי על פי המחקר שלה, השלדים יכולים להשתייך לכל אחת מעשר נשים שבוצעו עבור כשפים במאות ה-16 וה -17.
הערות שוליים

1 2  Dwan James, Which witch is which?, gazette standard, ‏16.02.2019
↑  Ian Topham, Ursula Kemp and the St Osyth’s Witches, MYSTERIOUS BRITAIN & IRELAND, ‏26.08.2011
↑  John Worland, History, Ursula Kemp, ‏2012
↑  James Dwan, Which witch is which?, gazette standard, ‏16.02.2019
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אורסולה קאמפ".
אנדור באש

| --- | --- |

 לידה:  19 במאי 1885 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 התאבד:  24 ביוני 1944 (בגיל 59) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 שם לידה:  Basch Andor Fülöp 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 מקום לימודים:  אקדמיה ז'וליאן (העשור של 1900) 
 תחום יצירה:  ציור 
 
טבע דומם על שפת האגם
חלון סטודיו
אנדור באש (בהונגרית: Basch Andor; בודפשט, 19 במאי 1885 – בודפשט, 24 ביוני 1944) היה צייר יהודי-הונגרי. בנו של הצייר דיולה באש.
קורות חיים

אנדור באש נולד במשפחה יהודית אמידה בבודפשט. אמו הייתה רוזה קראוס (תרזיה) ואביו היה דיולה באש, צייר תמונות טבע ודיוקנאות מפורסם בתקופתו. אנדור באש סיים את לימודיו בבית ספר תיכון קתולי לאחר שהוטבל בגיל 14 ב-1899. הוא היה תלמידו של טיבדאר זמפלני, שייצג את "הסגנון האקדמי", בבית הספר לעיצוב בבודפשט. משנת 1904 המשיך את לימודי האמנות שלו בפריז, שם למד באקדמיה ז'וליאן המפורסמת אצל ז'אן פול לורן (אנ') ובילה שנה בבית הספר הפרטי של אנרי מאטיס. בשנת 1908 נסע למושבת האמנים של באיה מארה, שם במשך שלוש שנים היה אחד האישים המגדירים של בית הספר לציור, קארוי פרנצי היה המאסטר שלו. במהלך מלחמת העולם הראשונה היה, מה שנקרא, צייר מלחמה.
את ציוריו הציג לראשונה בתערוכה משותפת במוזיאון ארנסט ב-1919. הוא סייר באיטליה במשך השנים הבאות ולאחר מכן עבר לפריז ב-1925. הוא השתתף בקביעות בתערוכות, הצליח למכור את ציוריו וזכה הן להכרה חומרית והן למוסרית כאחד. הוא מצא בקושי רב את סגנונו האישי. לזמן מה הוא נסוג מ"ריקוד המכשפות המשובח של האמנות" (כך כתב במכתב) ומאורח חייו בבודפשט עבר לדרום צרפת. בשנת 1931 הציג עצמו בתערוכת אוסף בפריז. "אנדור באש עשה מהפכה פרטית קטנה משלו." כתב אימרה קלן, מעריץ בן זמננו.
עקב המשבר הכלכלי חזר הביתה ב-1932 והתיישב בבודפשט. הוא חי הרחק מחיי האמנות ההונגרים, אך עדיין הוצג בתערוכות בבודפשט ומחוצה לה. הוא היה חבר בחוג גרשם ובקבוצת האמנים של האגודה החדשה לאמנים בתחילת שנות ה-40.
אמנם לא ראה עצמו כיהודי, הרי הוטבל לנצרות בגיל 14, אך בשל החוקים היהודים (במיוחד החוק היהודי השלישי) הוא נחשב ליהודי. במהלך רדיפת היהודים ובמיוחד בעקבות הכיבוש הגרמני של הונגריה (מבצע מרגרטה) הוא שם קץ לחייו ביריית ראש ב-24 ביוני 1944. "הוא נמלט להתאבדות מהגורל היהודי", כתבה עליו קטלין ס' נאג'. אשתו הייתה ארז'בט גוטמן.
זמן קצר לפני התאבדותו, צייר את "הדיוקן העצמי" (1944) שהוא "וידוי קודר ולירי של אדם טהור בתוך הזוועות של עולם רצחני מלא שנאה". תערוכה לזכרו נערכה ב-1965 בגלריה הלאומית של הונגריה.
תערוכות יחיד

1921 אמסטרדם והלסינגפורס
1922 סטוקהולם
1926 בריסל
1929 נירנברג
1931 פריז וציריך
1932 בודפשט, מוזיאון ארנסט
1937 וינה
1941 בודפשט, גלריית טמאש (40 ציורים)
1943 בודפשט, גלריית טמאש (36 ציורים)
לקריאה נוספת

Magyar életrajzi lexikon I. (A–K). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1967. (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש. 1967)
"Egy fantasztikus képzőművész – Basch Andor tragédiája". Memento70.blog.hu. 2014-06-24. אורכב מ-המקור ב-2016-03-05.
S. Nagy Katalin (2006). Emlékkavicsok. Holocaust a magyar képzőművészetben 1938–1945. Budapest: Glória Kiadó. p. 220–223. ISBN 963-9283-99-1.
הערות שוליים

↑  Halálesete bejegyezve a Bp. XI. ker. állami halotti akv. 213/1944. folyószáma alatt.
↑  S. Nagy Katalin, i. m. 221. o.
↑  Idézi S. Nagy Katalin, i. m. 221. o.
↑  Murányi-Kovács Endre szavait idézi S. Nagy Katalin, i. m. 223. o.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 135615348  ISNI: 0000 0000 2223 8168  NTA: 070255040  RERO: 02-A018911208  RKD: 120837  SUDOC: 27404059X  ULAN: 500543891  VIAF: 8607648   WorldCat (עם VIAF): 8607648
בטסי טן בום

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 באוגוסט 1885 אמסטרדם, הולנד 
 פטירה:  16 בדצמבר 1944 (בגיל 59) ראוונסבריק, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  ממלכת ארצות השפלה 
 מקצוע:  לוחמת מחתרת 
 מידע חסידת אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסידת אומות העולם (22 ביולי 2007) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  בטסי טן בום
 www.corrietenboom.com
 
אליזבת (בטסי) טן בום (בהולנדית: Elisabeth (Betsie) ten Boom;‏ 1885 – 1944) הייתה חסידת אומות העולם מהולנד שסבלה רדיפות תחת המשטר הנאצי במלחמת העולם השנייה, כולל כליאה במחנה הריכוז ראוונסבריק, שם נפטרה בגיל 59. היא אחת הדמויות המובילות בספר "The Hiding Place" (אנ') ("המחבוא") שכתבה אחותה קורי טן בום על חוויות המשפחה במלחמת העולם השנייה.
קורות חייה

טן בום סבלה מאנמיה ממארת. מחלתה מנעה ממנה להוליד צאצאים ולכן בחרה בגיל צעיר לא להתחתן.
טן בום התחנכה בבית הספר היסודי והתיכון המקומיים עד גיל 15. היא נותרה בבית כדי לעבוד עם אביה השען בסדנתו, שם הייתה מנהלת חשבונות. כמו כן הייתה טבחית המשפחה.
טן בום הייתה הבכורה מבין חמישה ילדים במשפחה, ולא עזבה את המשפחה אלא נשארה בבית עד מלחמת העולם השנייה.
כשחלתה טן בום בשפעת, נטלה אחותה הצעירה קורי את תפקיד מנהלת החשבונות. לאחר החלמתה החלה טן בום לטפל במשק הבית, וזאת עשתה עד מעצרה בידי הנאצים.
קורות חייה > 1940–1944

משפחת טן בום השתייכה לכנסייה הרפורמית ההולנדית והאמינה בשוויון כל האנשים לפני אלוהים. אחד האחים היה כומר והאחיות היו פעילות בפעילויות צדקה לפני המלחמה. במהלך כיבוש הולנד על ידי גרמניה הנאצית החלו בני המשפחה להחביא בביתם יהודים רבים וכן מתנגדי המשטר, ובנו חדר סודי כדי להסתירם.
ב-1944 נעצרו בני המשפחה ואנשים אחרים בבית – בסה"כ כ-30 איש. העצורים נלקחו לכלא סכוונינגן. שישה יהודים שהיו במחבוא בבית לא התגלו ושרדו, בעזרת מתנגדי מחתרת אחרים. האב, קספר טן בום, חלה ומת 10 ימים מאוחר יותר בכלא. אחד מהאחים, אחות אחת וכן אחיין שוחררו.
ביוני 1944, נשלחו טן בום ואחותה קורי למחנה ראוונסבריק. אמונתה האיתנה של טן בום באלוהים סייעה לה להישמר מדיכאון. הן סייעו לזולת ועודדו את עמיתיהן למאסר.
לפני מותה חוותה טן בום חזיונות שמימיים ובהם פורטו המעשים שעליה ועל קורי לעשות אחרי שחרורן. היא האמינה שהיא ואחותה קורי ישוחררו עד ראש השנה. בחזונותיה ראתה בית לאסירים-לשעבר, מחנה ריכוז בבעלותה שבו תוכל ללמד גרמנים לאהוב שוב, וטיולים עם קורי בעולם, בהם הן מספרות מה למדו על אלוהים במחנות.
טן בום מתה במחנה ראוונסבריק ב-16 בדצמבר 1944, בגיל 59. אחותה קורי שרדה את המאסר.
הנצחה

בתום המלחמה החלה קורי טן בום להגשים את חזונותיה של אחותה בטסי טן בום – סיורים בעולם והפצת אמונתן.
לבטסי טן בום ולאביה קספר הוענק על ידי יד ושם בשנת 2008 התואר חסידי אומות העולם. אחותה קורי קיבלה אות זה לפני כן.
הערות שוליים

↑  "The Hiding Place". Bantam Books, New York City: 1984.
Candle in the Wind

"Candle in the Wind" הוא שיר שנכתב על ידי ברני טופין והולחן ובוצע על ידי אלטון ג'ון באלבומו "Goodbye Yellow Brick Road" משנת 1973. השיר הוקלט פעם נוספת ב־1997, בעקבות מותה של הנסיכה דיאנה, הפך לשיר השני הנמכר ביותר בכל הזמנים אחרי "White Christmas" בביצוע בינג קרוסבי, והנמכר ביותר מאז החלו מצעדי מכירות הסינגלים להופיע.
הגרסה המקורית

השיר הוקלט במקור במאי 1973 ויצא כסינגל הרביעי מאלבומו של אלטון ג'ון "Goodbye Yellow Brick Road" (הסינגל לא יצא בארצות הברית). ברני טופין כתב את השיר על מרילין מונרו, והוא מתחיל במילים "Goodbye Norma Jean" (נורמה ג'ין בייקר היה שמה האמיתי של מרילין מונרו). השיר הגיע למקום ה־11 במצעד הבריטי. אף על פי שבסופו של דבר השיר נכתב והתפרסם כמחווה למרילין מונרו, אמר ברני טופין שלאמיתו של דבר, כשכתב את השיר עמדה לנגד עיניו דמות הידוען שעוברת האדרה לאחר מוות טרגי בגיל צעיר, באופן כללי:
כתבתי את 'Candle in the Wind' על מרילין מונרו, אבל היא לחלוטין לא מישהי שהערצתי מאוד כילד או משהו כזה. היא הייתה רק מטפורה לתהילה ומוות בגיל צעיר, ולאנשים שהם סוג של מתמכרים, ולאלו שבאמת מתים צעירים. השיר יכול היה בקלות להיות על מונטגומרי קליפט, או על ג'יימס דין, או אפילו על ג'ים מוריסון. אבל נראה שפשוט הייתה נטייה לאהדה כלפיה, אז השתמשתי בה. והיא הייתה נקבה, וזה היה יותר פגיע. אבל זה באמת היה על הצד המוגזם שבידוענות, המוות המוקדם בקרב ידוענים, ו'תחיה מהר, תמות צעיר, ותשאיר גופה יפהפייה'. וזאת באמת הייתה המהות של השיר.
(הרישא של הדברים שאמר טופין ב־2014 נסתרת במידת מה מדברים שאמר ג'ון בתוכנית טלוויזיה ב־1974 (שם גם ביצע את השיר), אז אמר: ”הוא [טופין] באמת בקטע של מרילין מונרו [...] מן הסתם עדיף שתדבר איתו לגבי זה [...] הוא יודע הרבה על כך [...]”).
בראיונות אחרים אמר טופין שתמיד ריתקו אותו תופעות של הערצה מוגזמת וקיצונית ופנאטיות של קהילות מעריצים לגבי מושאי הערצתם. ”זה די ביזארי איך שאנשים באמת מאמינים שהאנשים האלה נבדלים מאיתנו באופן כלשהו. זה נושא שחוזר הרבה בשירים [שכתבתי]”.
שם השיר הושאל על ידי טופין מקלייב דייוויס, ששאל אותו מצידו מאלכסנדר סולז'ניצין. בריאיון אמר טופין:
קלייב דייוויס דיבר על מותה של ג'ניס ג'ופלין, והתייחס אליה כאל 'נר ברוח', אבל השם המקורי של השיר הגיע מסולז'ניצין – הוא כתב ספר בשם הזה על הגולאג. תמיד חשבתי שזה שם נפלא לספר, אז הוא גנב את זה מסולז'ניצין, ואני גנבתי את זה מקלייב.
גרסת 1986

ב־1987 יצא השיר כסינגל מתוך אלבום ההופעה "Live in Australia with the Melbourne Symphony Orchestra", שתיעד הופעה שנערכה ב־14 בדצמבר 1986 במלבורן שבאוסטרליה, ההופעה האחרונה בסיבוב ההופעות Tour De Force שערך ג'ון בארץ זו עם התזמורת הסימפונית של מלבורן. עם זאת, בשיר זה לא השתתפה התזמורת, אלא ג'ון ביצע אותו עם הקלידן שלו, פרד מנדל (אנ'). בתחילת הבית השני של השיר חברי התזמורת שלפו נרות אותם הדליקו ביד, ותשואות הקהל שנשמעות באו כתגובה למחווה זאת. לג'ון עצמו לא הייתה ידיעה מוקדמת על המהלך, והוא נראה מגיב עליה בווידאו קליפ של השיר.
בארצות הברית, שם יצא הסינגל לראשונה (בכל גרסה שהיא) ב־1987, הוא הגיע למקום השישי במצעד בילבורד הוט 100. ב־1988 הגיע הסינגל למקום החמישי במצעד הסינגלים הבריטי. הוא אף היה מועמד לפרס גראמי בטקס פרסי הגראמי ה־30, שנערך ב־1988, בקטגוריית הביצוע הקולי הגברי הטוב ביותר לשיר פופ.
גרסת 1997

ב־31 באוגוסט 1997 נהרגה הנסיכה דיאנה בתאונת דרכים. אלטון ג'ון והנסיכה היו חברים טובים, ומותה הכה את ג'ון בתדהמה. הוא עצמו איבד חבר טוב שבועות ספורים קודם לכן, את מעצב האופנה ג'אני ורסצ'ה, ונכנס בעקבות אירועים אלו לדיכאון. ב־2 בספטמבר קיבל ג'ון שיחת טלפון מאיש העסקים ריצ'רד ברנסון, שאמר לו שאחותה של הנסיכה, ליידי שרה מקורקודייל, ביקשה שישיר בהלוויית אחותה, וביקש מג'ון להיות מוכן. הוא אף סיפר לג'ון שרבים מהכותבים בספר התנחומים שבארמון סנט ג'יימס ציטטו ממילות "נר ברוח" (המקורי). ג'ון התקשר לטופין, סיפר לו זאת ואף ציין שתחנות רדיו בבריטניה משמיעות את השיר "נר ברוח" כזיכרון לדיאנה. טופין הבין מהשיחה שעליו לשכתב את מלות "נר ברוח", וכך עשה (הדבר לקח לו שעתיים). לאחר ההלווייה סיפר טופין שבימים שלאחר מכן התברר לו שג'ון התכוון באותה שיחה שהוא יכתוב שיר חדש ברוח "Candle in the Wind": "אני פשוט הבנתי אותו לחלוטין לא נכון באותה שיחת טלפון ראשונית", אמר. עם זאת, באוטוביוגרפיה שפרסם ב־2019, "Me", טען ג'ון שכוונתו מלכתחילה הייתה לשכתב את השיר. כך או כך, בשיחה נוספת החליטו השניים, בהתחשב בזמן הקצר עד להלווייה, להישאר עם מה שיש. שיחת הטלפון מברנסון לא הייתה בקשה רשמית ממשפחת המלוכה, ועד ה־3 בספטמבר ג'ון לא ידע בוודאות שישיר: "זה באמת תלוי באוויר כרגע", אמר לעיתונאים. הבלבול היה כה גדול עד שתחנת הרדיו WPST (אנ') מניו ג'רזי דיווחה שעדיין לא ידוע אם ג'ון אפילו הוזמן להלוויה. רק ב־4 בספטמבר יצאה הודעה רשמית שג'ון ישיר בהלווייה, וישיר את "נר ברוח". בדצמבר 2021 נחשף במסמכים שפרסם הארכיון הלאומי הבריטי (אנ') שהסיבה לאי הוודאות עד שלב כה מאוחר הייתה שבני משפחת המלוכה הבריטית התנגדו להופעתו של ג'ון בלוויה, משום שחשבו שהמילים החדשות שנכתבו לשיר "סנטימנטליות מדי". הכומר ד"ר וסלי קאר (אנ'), שעמד באותם ימים בראש מנזר וסטמינסטר, כתב לבני משפחת המלוכה מכתב בו שכנע אותם לאפשר לזמר להופיע. עם זאת, מכיוון שמלכתחילה התנגדותם הייתה כל כך חזקה, במקום נכח סקסופוניסט שהועמד במצב הכן למקרה שבני משפחת המלוכה יסרבו ברגע האחרון לאפשר לג'ון להופיע. פורסם גם כי בטיוטה הראשונה של תוכנית ההלוויה היה רשום שג'ון יבצע את "Your Song". לבסוף הוא ביצע את "Candle in the Wind", במה שהפך לאחד מהרגעים הזכורים ביותר מההלוויה.
ג'ון שר את "Candle in the Wind" גרסת 1997 בפעם הראשונה והיחידה בהלוויית הנסיכה דיאנה, שהתקיימה בכנסיית וסטמינסטר ב־6 בספטמבר 1997. השיר נפתח הפעם במילים "Goodbye, England's Rose". ג'ורג' מרטין היה אחראי על ההפקה המוזיקלית של גרסת האולפן של הסינגל.
ג'ון הודה שהביצוע בהלוויה היה מבין המקרים הבודדים שבהם חווה פחד במה, ושהשתמש באופן נדיר בטלפרומפטר, מכיוון שחשש לשיר מתוך הרגל את הנוסח המקורי של השיר:
[...] זאת הייתה אחריות עצומה, ושרתי את השיר הזה במשך כל כך הרבה שנים כ'להתראות, נורמה ג'ין', וחשבתי, אם אני לא אתרכז... הייתי צריך לגייס את כל המקצוענות שלי, את כל השנים שניגנתי במועדונים ולהיות אלטון ג'ון, כדי... כדי להצליח בזה. [...] אז היה לי טלפרומפטר. ליתר ביטחון... לא רציתי לשיר 'להתראות, נורמה ג'ין'.
מאז אותו ביצוע, סירב ג'ון לשיר את הגרסה המחודשת בהופעותיו, אלא הוא מבצע בהן אך ורק את הגרסה המקורית של השיר. בנוסף, גרסת 1997 של השיר מעולם לא הופיעה באף אחד מאלבומיו וג'ון אמר כי יסכים לשיר את השיר רק אם בניה של הנסיכה דיאנה, ויליאם והארי, יבקשו זאת ממנו.
גרסת 1997 > הצלחת הסינגל

בהלווייתה של הנסיכה דיאנה צפו בין 2 ל־2.5 מיליארד צופי טלוויזיה ברחבי העולם. בבריטניה יצא הסינגל לחנויות התקליטים ב־13 בספטמבר 1997, וכבר באותו היום נמכרו ממנו 658,000 עותקים. בשבוע הראשון הסתכמו מכירותיו בבריטניה ב-1.5 מיליון עותקים. הסינגל שהה במקום הראשון במצעד הבריטי במשך חמישה שבועות, ובסך הכול נמכרו ממנו בבריטניה מעל 4.9 מיליון עותקים, ובשל כך הוכרז כסינגל הנמכר ביותר בבריטניה אי פעם.
בארצות הברית זכה הסינגל להצלחה דומה. הסינגל נכנס ישירות למקום הראשון במצעד בילבורד האמריקני, ושהה שם במשך 14 שבועות רצופים. 8.8 מיליון עותקים נמכרו בסך הכול בארצות הברית, מתוכם 3.4 מיליון בשבוע הראשון. הסינגל הגיע ל־11 הסמכות פלטינה רק 17 ימים לאחר יציאתו לאור, והיה לסינגל הראשון (והיחידי במשך 15 שנים) שקיבל הסמכת יהלום. גם בארצות הברית הוא הוכרז כסינגל הנמכר ביותר אי פעם. הוא אף זיכה את ג'ון בפרס גראמי, בקטגוריית ביצוע הפופ הקולי הגברי הטוב ביותר, בטקס פרסי גראמי ה־40 (אנ').
גם בשאר העולם זכה הסינגל להצלחה בלתי רגילה. בקנדה שהה הסינגל ב-TOP 20 במשך שלוש שנים, מתוכן 45 שבועות רצופים במקום הראשון (שיא עולמי). השיר נמכר בכ-4.5 מיליון עותקים בגרמניה. שישה שבועות במקום הראשון באוסטרליה, ואף בישראל זכה הסינגל להצלחה. בסך הכל נמכרו ברחבי העולם מעל 33 מיליון עותקים. רווחי הסינגל נתרמו לטובת "קרן דיאנה" (אנ'), שרווחיה עד ספטמבר 1999 נאמדו בכ־150 מיליון דולר, כאשר מרבית הסכום הגיע מרווחי הסינגל.
גרסת 1997 > רשימת השמעה

במדינות רבות יצא "Candle in the Wind '97" כסינגל צד א' כפול עם "Something About the Way You Look Tonight", אחד משירי אלבומו החדש של ג'ון, "The Big Picture". צד ב' של הסינגל היה השיר השלישי, " You Can Make History (Young Again)". שיר זה נכלל בגרסה האמריקאית של אלבום האוסף Love Songs (אנ'), שיצא בצפון אמריקה בנובמבר 1996, אך בתפוצה בין לאומית הוא יצא לראשונה בסינגל זה.
| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | Something About the Way You Look Tonight  | 3:58 |
| 2. | Candle in the Wind 1997  | 4:10 |
| 3. | You Can Make History (Young Again)  | 4:52 |
גרסת 1997 > מצעדים > מצעדים שבועיים

|   ‏‏‏  מצעד שבועי (1997–1998)> מדינה |   ‏‏‏  מצעד שבועי (1997–1998)> מצעד |   ‏‏‏  מצעד שבועי (1997–1998)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעד שבועי (1997–1998)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 1 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 1 |  |
|  איסלנד | הפלייליסט | 3 |  |
|  אירופה | אירופה הוט 100 | 1 |  |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 1 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 1 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 1 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים העכשוויים למבוגרים | 5 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 1 |  |
|  דנמרק | היטליסטן | 1 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 1 |  |
|  הולנד | מצעד 100 הסינגלים | 1 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 1 |  |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 1 |  |
|  יפן | יפן הוט 100 | 1 |  |
|  נורווגיה | VG-lista | 1 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 1 |  |
|  ספרד | PROMUSICAE | 1 |  |
|  סקוטלנד | מצעד הסינגלים הסקוטי | 1 |  |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 1 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 1 |  |
|  צרפת | SNEP | 1 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | - |  |
|  קנדה | RPM – ‏Top Singles | 14 |  |
|  קנדה | RPM – מוזיקה עכשווית למבוגרים | 1 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 1 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 1 |  |
גרסת 1997 > מצעדים > מצעדי סוף שנה

|   ‏‏‏  מצעד שנתי (1997)> מדינה |   ‏‏‏  מצעד שנתי (1997)> מצעד |   ‏‏‏  מצעד שנתי (1997)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעד שנתי (1997)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 1 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 1 |  |
|  איסלנד | הפלייליסט | 38 |  |
|  אירופה | אירופה הוט 100 | 1 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 1 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 3 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 19 |  |
|  הולנד | מצעד 100 הסינגלים | 1 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 1 |  |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 1 |  |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | המצעד השנתי של רשת ג' | 20 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 1 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 1 |  |
|  צרפת | SNEP | 1 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | - |  |
|  קנדה | RPM – ‏Top Singles | 96 |  |
|  קנדה | RPM – מוזיקה עכשווית למבוגרים | 11 |  |
|  רומניה | מצעד השירים הרומני | 40 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 1 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 21 |  |
|   ‏‏‏  מצעד שנתי (1998)> מדינה |   ‏‏‏  מצעד שנתי (1998)> מצעד |   ‏‏‏  מצעד שנתי (1998)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעד שנתי (1998)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 9 |  |
|  אירופה | אירופה הוט 100 | 31 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 8 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 91 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 41 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 28 |  |
גרסת 1997 > מצעדים > מצעדי סוף עשור

|   ‏‏‏  מצעד העשור (1990–1999)> מדינה |   ‏‏‏  מצעד העשור (1990–1999)> מצעד |   ‏‏‏  מצעד העשור (1990–1999)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעד העשור (1990–1999)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 15 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 5 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 91 |  |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | גלגלצ – מצעד העשור המקורי | 41 |  |
|  ישראל | גלגלצ – מצעד העשור המחודש | 103 |  |
גרסת 1997 > מצעדים > מצעדי כל הזמנים

|   ‏‏‏  מצעד כל הזמנים> מדינה |   ‏‏‏  מצעד כל הזמנים> מצעד |   ‏‏‏  מצעד כל הזמנים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעד כל הזמנים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 1 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 52 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 1 |  |