stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהדות טולדו
תולדות היהודים > הכיבוש הנוצרי

בשנת 1085 נכבשה טולדו על ידי המלך הנוצרי אלפונסו השישי, מלך לאון וקסטיליה, אשר מלך בין השנים 1072–1109. המוסלמים השאירו לכובשים מערכת שלטון עם מינהל, כלכלה וחברה, אותה הנוצרים החליטו לאמץ. היהודים, אשר הכירו את המערכות השלטוניות וסייעו בעבר בבנייתן, סייעו בידי הנוצרים. בתמורה, הכובשים הנוצרים העניקו כתבי זכויות למיעוטים שנותרו בממלכה הנוצרית – ליהודים וגם למוסלמים. הקהילות היהודיות זכו ליתרונות לעומת אחיהם מעבר להרי הפירינאים, כמו בצרפת. ביטוי לכך היה באוטונומיה הפנימית שקבלו, בשיעורי המיסים שחויבו ובהטבות בסחר בינלאומי שביצעו. בקהילות הוקמו בתי דין אוטונומיים שכונו בערבית "Aljama". בבתי דין אלו דנו בסכסוכים בין חברי הקהילה, ודנו גם בעברות בלי רקע דתי שביצעו חברי הקהילה. בתי הדין הורשו לחרוץ דין מוות על חבריהם.
טולדו הייתה דוגמה להצלחת שילוב היהודים בהנהגת המדינה. הרופא היהודי יוסף הנשיא בן פרוציאל (Ferruzial) היה לרופא המלך אלפונסו השישי ושל כובש העיר טולדו, ליאון, ורכש השפעה רבה בתצרו של המלך. רבי יהודה הלוי, בן תקופתו, הרבה לדבר בשבחו של החצרן התקיף הזה ועמד על פעילותו לטובת אחיו היהודים.
מפעם לפעם תושבי המקום, בעיקר ביישובים העירוניים, התנכלו ליהודים. הרי"ף מזכיר רדיפות שהיו בשנת 1090. זכויות היהודים הוגבלו בשנת 1108. בטולדו נרצחו יהודים, וביניהם שלמה בן פרוציאל, שר בחצרו של המלך ובן אחותו של יוסף בן פרוציאל. מעמדם של היהודים בחצרו של אלפונסו השמיני הביא לכך שההמון הוציא את זעמו של השליט כלפי היהודים, אשר היו מהם ששרתו בחצרו. בשנת 1219 נקבע מס גולגולת על היהודים. בשנת 1290 המס על היהודים היווה כמעט מחצית מהכנסות המיסים בטולדו.
בטולדו עסקו היהודים לצד הנוצרים גם בתרגומן של יצירות פילוסופיות, מדעיות ותרבותיות, מערבית לקסטיליאנית וללטינית. התרגומים בוצעו במסגרת "אסכולת המתרגמים" שהקים הארכיהגמון ריימונדו דה סובטאט שכיהן בטולדו בשנים 1152-1125. פעילות זו באה לשיא בימי אלפונסו העשירי, מלך קסטיליה בשנים 1252–1284, המכונה המלומד («el Sabio») בספרדית.
היחס כלפי היהודים היה דו-משמעי. מצד אחד, היהודים כיהנו בממשל בתפקידים בכירים והיו שותפים בקידום התרבות הספרדית-נוצרית. עם זאת, הוחל עליהם קובץ חוקים, הידוע בשם סייטה פארטידס, אשר קבע, בין השאר, כי על היהודים לשאת סימן מזהה. כן החליט הממשל כי יש לבדוק באופן משפטי את נושא עלילת הדם וזאת בניגוד לעמדת האפיפיור באותה העת.
ככלל, בשלהי ימי הביניים, במאה ה-13, מעמדם המשפטי של היהודים בחוקי הממלכות הנוצריות היה מוכר והם זכו לאוטונומיה שיפוטית. סטטוס זה התקיים בממלכות קסטיליה (כולל את טולדו), אראגון, נבארה ופורטוגל. יהודים הוגדרו כאלה אשר החזיקו בתורה שבכתב ובתורה שבעל פה והיו מאורגנים בקהילות
חכמי טולדו

למרות הגזרות נגד היהודים, הקהילה היהודית בטולדו המשיכה להתקיים ולהיות קהילה חשובה ומפוארת בספרד. בטולדו נולדו וחיו:
ר' אברהם בן מאיר אֶבּן עזרא (1092 או 1093-1164) אשר היה משורר, בלשן, פרשן המקרא ופילוסוף. עסק גם באסטרולוגיה, שהביאה אותו לעיסוק במתמטיקה ובאסטרונומיה.
רבי יהודה הלוי, נולד בשנת 1075. היה תלמיד חכם, פילוסוף, רופא ומגדולי המשוררים וההוגים של היהדות בימי הביניים. נפטר, לפי הסברה, בשנת 1140, לאחר שעזב את מצרים ועלה לארץ ישראל.
הראב"ד הראשון (1125-1198) מקורדובה, התיישב בטולדו ונפטר בה. הוא היה היסטוריון, פילוסוף ואסטרונום.
רבי מאיר הלוי, נולד בשנת 1170 בעיר בּוּרגוֹס ונפטר בשנת 1244 בטולדו. היה מקובל, חוקר המסורה, מפרשני התלמוד, פוסק הלכה מן הראשונים ומשורר. נודע כמתנגד חריף להשקפתו של הרמב"ם.
יהודה אלפכר (או: אלפכאר) הנשיא - היה ראש קהילת יהודי טולדו, רופא במקצועו. הוא נטל חלק מרכזי בפולמוס הרמב"ם (1235-1232), שהוביל לבסוף (1235) לשריפת ספרי הרמב"ם בידי האינקוויזיציה. רד"ק הקשיש וכן אברהם אבן חסדאי כתבו לו (לשווא) על מנת להניא את יהודה אלפכאר מהסכמתו ליוזמת החרם והתנגדותו למורשתו הפילוסופית של הרמב"ם.
רבנו הרא"ש (1250-1327), מגדולי פרשני התלמוד והפוסקים ובעל השפעה מכרעת על עיצוב ההלכה היהודית. הוא התיישב בטולדו בסביבות שנת 1305 ויסד בה ישיבה גדולה.
רבי יעקב, בנו השלישי של הרא"ש. נולד באשכנז קרוב לשנת 1270. בשנת 1305 בא עם אביו לטולדו. מכונה על פי רוב בעל הטורים על שם ספר ההלכה שכתב, ארבעה טורים, שעל פיו נתחבר ה"שולחן ערוך", וכן "ספר הרמזים" ופירוש לתורה.
הרב דון יצחק אברבנאל בנו של יהודה אברבנאל, נולד בשנת 1437 בליסבון. בשנת 1483 ברח מפורטוגל לקסטיליה, השתקע בטולדו וכאן שימש את המלכים פרדיננד ואיזבלה. כתב את פירוש האברבנאל לתורה ולנביא. בשנת 1492 עזב את העיר ואת ספרד במהלך גירוש ספרד והגיע לאיטליה.
שרידים יהודיים בעיר

טולדו היא אחת מהערים שבהן שרידי הקהילה היהודית נותרו עד היום, ומזכירים את העבר המפואר. בעיר ניתן למצוא שני מבנים מרשימים של בתי כנסת, שנותרו שלמים. בנוסף קיימים בעיר עדיין רחובות ובניינים רבים, שהיו שייכים ליהודים, הקרויים בשמות עבריים או בעלי זיקה לעברית. שמות המשפחה היהודיים-ספרדים טולידאנו ואבן-טולילא נגזרים משם העיר בספרדית ובערבית.
שרידים יהודיים בעיר > בית הכנסת אל טרנסיטו

בית הכנסת מהווה אחד האתרים שהותירו אחריהם יהודי טולדו. עיצוב מבנהו הפנימי מבטא את הרמה הכלכלית אליה הגיעו יהודי העיר.
בית-הכנסת הוקם ביוזמתו של שמואל בן מאיר הלוי (אל-לוי) אבולעפיה (1320 – 1360), נצר למשפחה יהודית עתיקה. הוא מופקד על אוצרו של פדרו הראשון מלך קסטיליה (1350 – 1369). בית-הכנסת שהקים בתחומה של אחוזתו הפרטית בטולדו בתוך הרובע היהודי ה"חודריה". מטרתו של בית-הכנסת הייתה לשמש את שמואל הלוי, חבר רם מעלה בקהילה היהודית, כבית תפילה פרטי, ושער חיבר בין בית-הכנסת לבין ביתו של הלוי. בית-הכנסת נחנך בשנת 1357.
תאריך חנוכתו מוצפן על ידי גימטריה בכתובת, המתנוססת על גבי הקיר המזרחי של בית-הכנסת: "ויבן את הבית ויכלהו בשנת טוב ליהודים". האותיות "טוב ליהודים" מודגשות, למעט האות ה', ובגימטריה הריהן 117, שפירושה שנת 117 לאלף החמישי למניין היהודי, היא שנת ה'קי"ז. חנוכת הבית, כפי שנאמר בהמשך הכתובת, הייתה בשבוע שקוראים בו פרשת בראשית, החל בחודש תשרי.
לאחר גירוש ספרד הועבר הבית לידי מוסדות נוצרים והפך לכנסייה שנשאה את השם "אל טרנסיטו דה נואסטה סניורה". בשנת 1877 ממשלת ספרד הכריזה עליו כאתר לאומי והיום משמש כמוזיאון היסטורי לתולדות יהודי טולדו וספרד.
מראה פנימי
התקרה בפינה של בית הכנסת
עיטור בבית הכנסת
כתובות על קירות בית הכנסת
חוץ בית הכנסת
שרידים יהודיים בעיר > בית הכנסת "מריה לה בלנקה"

בית הכנסת אבן שושן, הקרוי כיום בית הכנסת סנטה מריה לה בלנקה (מריה הלבנה הקדושה) נוסד על ידי דון יוסף אבן שושן.
המבנה שימש כבית הכנסת המרכזי של יהודי טולדו עד למאה ה-14, והפך לכנסייה בשנת 1405.
בבית הכנסת יש 24 עמודי-תמך. מעל מיקומו של ארון הקודש תלוי צלב גדול.
הוא הוחזר לבעלות הקהילה היהודית בעסקה שביצעה מדינת ישראל, תמורת העברת חדר הסעודה האחרונה שבירושלים לבעלות הכנסייה הקתולית.
בשנת 2005 הוצע כי מדינת ישראל "תרכוש" חזרה את בית הכנסת עבור הקהילה היהודית בטולדו, בתמורה להעברת חדר הסעודה האחרונה שבירושלים ממשרד הדתות לבעלות הכנסייה הקתולית, אולם נכון ל-2014 טרם נחתמה כל עסקה שכזו.
השילוט בכניסה
הכניסה למבנה
מראה פנים
קימור פנימי
לקריאה נוספת

יצחק בער, תולדות היהודים בספרד הנוצרית, הוצאת עם עובד
עליזה מיוחס ג'יניאו, יהודים, אנוסים, ו"נוצרים חדשים" בספרד, האוניברסיטה המשודרת, משרד הביטחון - הוצאה לאור, 1969
תגלית חדשה על יהדות בעיר ימי בינמית בעיר לורקה ספרד
הערות שוליים

1 2 3 4 5  מקור: עליזה מיוחס
↑  לפי ההיסטוריון הספרדי לואיס סוארס פרננדס name=meu/>
↑  מקור: בית התפוצות
↑  עידן יוסף, אל תתן את קבר דוד לוותיקן, באתר News1 מחלקה ראשונה, 19 בנובמבר 2005
| יהדות ספרד |
| --- | --- | --- |
| קהילות יהודיות בספרד ובפורטוגל (טרם האיחוד הנוצרי ברקונקיסטה) | יהדות אנדלוסיה • יהדות אסטוריאס • יהודי בלמונטה • יהדות טולדו • יהדות מדריד • יהדות סרדיניה • יהדות פורטוגל • יהדות קטלוניה |  |
| יהודים ספרדים מתקופת הראשונים | ארבעת השבויים • רבי חנוך בן משה • רבי שמואל הנגיד • רי"ץ גיאת • ר"י מיגאש • רבי יהודה הברצלוני • רמ"ה • רבי שמואל הסרדי • רבי יונה גירונדי • רבי יהודה בן הרא"ש • מהר"ם חלאווה • אבודרהם • רבי יעקב בעל הטורים • רבי יוסף חביבא • רבי שמואל ירונדי (אוהל מועד) |  |
| בית המדרש הקדום בספרד המוסלמית | רבי שמואל הנגיד • רי"צ אבן גיאת |  |
| בית המדרש של יהדות צפון אפריקה שנדד לספרד | רבנו נסים בן יעקב • רבנו חננאל • רי"ף מעבר לספרד • ר"י מיגאש • רמב"ם מעבר לצפון אפריקה |  |
| בית המדרש בעיר טולדו | רמ"ה • רבי יצחק מאיר אבן מיגאש (בנו של הר"י מיגאש) • (ראב"ן הירחי) • רבנו יונה |  |
| בית מדרשו של הרמב"ן בצפון ספרד הנוצרית | הרמב"ן • רא"ה • רשב"א • ריטב"א • ר"ן • רבי פרץ הכהן • הריב"ש מעבר לצפון אפריקה • רשב"ץ • רבי יצחק קנפנטון • רבי יצחק אבוהב (גאון קסטיליה) • רבי יעקב בירב מעבר לצפון אפריקה בגירוש ספרד |  |
| מדענים ואנשי ממשל יהודים ספרדים | אברהם בר חייא • שלמה בן אדרת • אבן עזרא • שלמה אבן גבירול • בנימין מטודלה • אפרים אנקווה • אברהם זכות • יהודה אבן תיבון • יהודה הלוי • יהודה אברבנאל • יצחק אברבנאל • בנבנידה אברבנאל |  |
| אישים בולטים לאחר גירושי ספרד ופורטוגל | שלמה מולכו • יוסף יעבץ • יוסף קארו • יוסף טאיטאצאק • אברהם זכות • דונה גרציה נשיא • משה זכות דון יוסף נשיא • שלמה בן יעיש • אוריאל אקוסטה • שלמה די אוליוירה • אליהו מונטאלטו • יהודה ביבאס • יהודה אלקלעי • אמה לזרוס • בנימין זאב הרצל • משה מונטיפיורי |  |
| אירועים ופוגרומים | גירוש ספרד במאה השביעית • תור הזהב בספרד • ויכוח ברצלונה • ויכוח טורטוסה • פרעות קנ"א • גירוש ספרד • גירוש פורטוגל • יהודי ספרד בהודו |  |
| קהילות לא-יהודיות שמוצאן מיהודי ספרד | אנוסים • לנסאדוס • נאופיטי • צ'ואטה |  |
ארנסט טוך

| --- | --- |

 לידה:  7 בדצמבר 1887 וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  1 באוקטובר 1964 (בגיל 76) סנטה מוניקה, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות ווסטווד וילג' 
 מוקד פעילות:  אוסטריה 
 מקום לימודים:  קונסרבטוריון הוך 
 סוגה:  אופרה, סימפוניה 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 בן או בת זוג:  Lilly Toch (23 ביולי 1916–?) 
 פרסים והוקרה:  צלב המפקד של מסדר המצוינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (1958)  פרס פוליצר למוזיקה (1956) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ארנסט טוך
ארנסט טוך (בגרמנית: Ernst Toch, ‏7 בדצמבר 1887 – 1 באוקטובר 1964) היה מלחין של מוזיקה קלאסית ומוזיקה לסרטי קולנוע.
ביוגרפיה

טוך נולד בווינה למשפחה יהודית, ולמד פילוסופיה באוניברסיטת וינה ורפואה בהיידלברג, גרמניה. לימודי המוזיקה שלו התמקדו בפסנתר, שבו ניגן ברמה של פסנתרן קונצרטים. לכלי זה גם הקדיש חלק גדול מיצירותיו. בין מוריו היה ברנהרד זקלס. את הידע שלו בקומפוזיציה רכש בכוחות עצמו, ובאמריקה הקנה את הרעיונות והגישות החדשים שהגה לדורות של מלחינים צעירים. ביכורי יצירותיו נכתבו בסביבות 1900, קטעים שונים בסגנון מוצרט. הרביעייה הראשונה שלו בוצעה בלייפציג ב-1908, והשישית (אופוס 12, 1905) בוצעה בשנת 1909. בשנה זו זכתה הסימפוניה הקאמרית בפה מז'ור (שנכתבה ב-1906) בפרס מוצרט בפרנקפורט. מאז ואילך הקדיש טוך את כל זמנו להלחנה. הוא זכה בפרס פליקס מנדלסון ובעוד חמישה פרסים חשובים אחריו. בשנת 1910 ובשנת 1913 התמנה למרצה לפסנתר ולקומפוזיציה במכללה למוזיקה במנהיים, גרמניה.
במלחמת העולם הראשונה שירת טוך בחזית האיטלקית במשך ארבע שנים. בשנת 1916 נשא לאישה את לילי צוואק ואחרי המלחמה חזר למנהיים, שם המשיך לעסוק בהלחנה ולפתח סגנון פוליפוניה חדש.
טוך נחשב לאחד החשובים במלחיני האוונגארד בתקופה שקדמה לעליית הנאצים וכמו הרבה אמנים ומוזיקאים אחרים, יצא לגלות עם עליית היטלר לשלטון והיגר לארצות הברית. בין 1934 ל-1958 המשיך לחבר מוזיקה בסגנונו החדשני. יצירותיו מציגות במקרים רבים היבט הומוריסטי (בונטה סוויטה, 1929). ב-1930 המציא "מוזיקה מדוברת" (Gesprochene Musik), הבאה לביטוי כ"מקהלה מדברת"; יצירתו המבוצעת ביותר היא "פוגה גאוגרפית", אם כי הוא ראה בה לא יותר משעשוע חסר חשיבות. טוך כתב מוזיקה לסרטי קולנוע, סימפוניות, מוזיקה קאמרית, אופרות קאמריות. כמו כן כתב ספרי לימוד לתאוריה של המוזיקה: "Melodielehre" ‏(1923) ו- "The Shaping Forces in Music" ‏(1948).
ארנסט טוך זכה בפרס פוליצר למוזיקה בשנת 1956 על הסימפוניה השלישית שלו, שבוצעה לראשונה בתזמורת פיטסבורג ב-2 בדצמבר 1955. הוא מת בלוס אנג'לס ונקבר בבית העלמין וסטווד.
יצירות > אופרה

"הנסיכה על העדשה", ליברית מאת בנו אלקן 1927
"אגון ואמיליה", 1928
"המניפה", 1930
"הסיפור האחרון", 1962
יצירות > יצירות תזמורתיות

סימפוניה קאמרית 1906
סוויטת מחולות אופוס 30, 1923
קונצ'רטו לצ'לו ולתזמורת קאמרית, אופוס 35, 1924-1925
קונצ'רטו לפסנתר, אופוס 26, 1926
"חג פריחת הדובדבן", 1928
סימפוניה לפסנתר ולתזמורת (קונצ'רטו לפסנתר מס' 2), אופוס 61, 1933
"ביג בן" (וריאציות תזמורתיות), 1935
סימפוניות, כולל הסימפוניה ה-5, "יפתח"
יצירות > יצירות להרכב כלי נשיפה מעץ

"משחק" אופוס 39 (בכורה בפסטיבל דונאושינגן), 1926
"פתיחה מיניאטורית", 1932
סינפונייטה אופוס 97
יצירות > מוזיקה לסרטים

"קתרינה הגדולה", 1934
"חייו הפרטיים של דון חואן", 1934
"פיטר איבטסון", 1935
"הבן המורד", 1938
"החתול והקנרית", 1939
"ד"ר ציקלופס", 1940
"גברות בפרישה", 1941
"כתובת לא ידועה", 1944
"הבלתי נראה", 1945
יצירות > יצירות למקהלה

"מוזיקה מדוברת", 1930
יצירות > מוזיקה קאמרית

13 רביעיות מיתרים, 1902-1954
סונאטה לכינור, אופוס 44
סונאטה לצ'לו אופוס 50, 1929
יצירות > לידר

מחזור "המעגל הפנימי", 1945-1953
יצירות > יצירות לפסנתר

"בורלסקות" אופוס 1923,31
"קפריצ'טי", אופוס 36, 1925
סונאטה לפסנתר אופוס 47, 1928
"הדים מעיר קטנה: ארבעה-עשר קטעים קלים למדי לפסנתר, אופוס 49, 1929
עשרה אטיודים קונצרטנטיים, אופוס 55, 1931
לאסלו וילאני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 ביולי 1903 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  15 בינואר 1945 (בגיל 41) 
 שם לידה:  Fürst László 
 מדינה:  הונגריה 
 תפקיד:  פרופסור 
 פרסים והוקרה:  פרס באומגרטן (1932) 
 
לאסלו וילאני (במקור פירסט עד 1937, בהונגרית: Fürst (Villányi) László;‏ בודפשט, 21 ביולי 1903 – 15 בינואר 1945) היה עורך דין יהודי-הונגרי, שופט, פרופסור באוניברסיטה, זוכה פרס באומגרטן (הפרס הספרותי שהיה בהונגריה עד 1948).
קורות חייו

לאסלו פירסט נולד במשפחה יהודית כבנם של עורך הדין מתיאש פירסט (1867–1940) ושל יוזפה שאכטנר (1876–1950). לאחר שלמד משפטים בהונגריה, הוא המשיך לקריירה של שופט. משנת 1936 הוסמך כפרופסור (חיצוני, לא חלק מהסגל) באוניברסיטה בבודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד). הוא היה חבר בצוות של קארוי סלאדיץ' בעריכת האוסף "המשפט הפרטי ההונגרי". יחד עם סלאדיץ', פרסם אוסף קבוע של פרקטיקה משפטית פרטית הונגרית. הוא היה גם מזכיר המחלקה למשפט פרטי של לשכת עורכי הדין ההונגרית. וילאני נספה בשואה.
אשתו הייתה ארז'בט מריה שטאבל (1903–1945) איתה התחתן ב-1931 בבודפשט.
ספריו וכתביו העיקריים

התנהגויות סוגסטיות. פץ': אוניברסיטת טרנסדנוביה Ny. 1929.
תביעת זכאות. בודפשט: פרנקלין, 1930.
מבנה המשפט הפרטי. בודפשט: גריל ק' 1934.
פרקטיקה שיפוטית הונגרית. משפט פרטי (בודפשט, 1935)
הפסקת התחייבות והתיישנות. בודפשט: גריל, 1939.
נושאי החובה. בודפשט: גריל, 1939.
הַנהָלָה. בודפשט: גריל ק' 1939.
מבנה המשפט הפרטי (בודפשט, 1941)
ספר לימוד של משפט פרטי הונגרי (בודפשט, 1941)
היסטוריה קצרה של המשפט הפרטי ההונגרי. בודפשט: גריל, 1941.
פרסים והוקרה

פרס באומגרטן, פרס של 1000 פנגו הונגרי (1932)
לקריאה נוספת

Magyar életrajzi lexikon II. (L–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1969. (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
Fürst László (Villányi) életrajza. Országgyűlési Könyvtár - Magyar Jogi Portálján (קורות חיים של פירסט (וילאני) לאסלו בספריית הפרלמנט)
Fürst László (Villányi) digitalizált művei az Országgyűlési Könyvtárban. (יצירות פירסט (וילאני) לאסלו לאחר דיגיטציה בספריית הפרלמנט)
לקסיקון ביוגרפי הונגרי. כֶּרֶך 2. בודפשט: בית ההוצאה האקדמית, 1985.
הערות שוליים

↑  A MÉL szerint születési helye Villány, míg házasságkötési bejegyzése alapján Budapest.
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest V. kerületi állami halotti akv. 18/1958. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-12-17.
↑  Budapest II. ker. bíróság Pk. II. 21914/1957. sz. holtnaknyilvánító végzése.
↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári házassági akv. 379/1901. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-12-17.
↑  "Villányi Lászlóné halotti bejegyzése a Budapest II. kerületi állami halotti akv. 40/1958. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-12-17.
↑  "Ma osztják ki a Baumgarten-díjakat". Az Est (בהונגרית). 1932-01-19. נבדק ב-2020-12-17.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 1045 6077  LCCN: n79016427  NTA: 239601912  VIAF: 23410891   WorldCat (עם VIAF): 23410891 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "לאסלו וילאני".
יעקב פרלמן

| --- | --- |
יעקב פרלמן 1910
יעקב פרלמן 1910
 לידה:  4 בדצמבר 1882 ביאליסטוק, נפת גרודנו, האימפריה הרוסית
 פטירה:  16 במרץ 1942 (בגיל 59) לנינגרד, הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית, ברית המועצות
 מדינה:  האימפריה הרוסית, ברית המועצות 
 מקום קבורה:  בית הקברות פיסקריובסקויה לזכר הנופלים 
 השכלה:  Imperial Forestry Institute (1908) 
 
יעקב איזידורוביץ' פרלמן (רוסית: Яков Исидорович Перельман), היה מדען חובב וסופר יהודי רוסי אשר כתב ספרי מדע פופולריים רבים, כולל פיזיקה להנאתך ומתמטיקה להנאתך (שניהם תורגמו מרוסית לעברית).
ליעקב פרלמן לא היו תארים מדעיים ואין כל גילוי מדעי או טכנולוגי על שמו, אולם במשך ארבעים ושלוש שנים הוא קירב את המדע להמונים.
על שמו נקרא אחד ממכתשי הפגיעה בצד המרוחק של הירח.
אחיו הבכור, יוסף, היה אף הוא סופר אשר פרסם תחת השם הבדוי אוסיפ דימוב.
ילדותו

פרלמן נולד בשנת 1882 בעיירה ביאליסטוק, באימפריה הרוסית . אביו עבד כמנהל במפעל טקסטיל ואמו הייתה מורה בבית ספר יסודי. יעקב היה הבן השני במשפחה שהתגוררה בדירה שכורה קטנה וחיה בקשיים כלכליים רבים. בספטמבר 1883 נפטר אביו ועול גידול הילדים נפל על כתפיה של האם. למרות מצבה הרעוע, היא עשתה הכל כדי להעניק לילדיה חינוך טוב.
ב-18 באוגוסט 1895 החל לימודיו התיכוניים בבית הספר למסחר בעיר הולדתו, שהיה בית הספר התיכון היחיד שם. במהרה התבלט כחרוץ ומצטיין בלימודים. ב-23 בספטמבר 1899 פרסם בעיתון חדשות מחוז גרודנו, תחת האותיות YP כשם בדוי, את המאמר "לרגל מטר האש לו אנו מצפים". הסיבה לפרסום הייתה שמועה שהופצה אז על סוף העולם המתקרב. השמועה נקבה בתאריך של ה-1 בנובמבר לפי לוח השנה הישן, אשר בו אמור לרדת מטר מטאורים שיכחיד את כל היצורים החיים על פני כדור הארץ. פרלמן הסביר את התופעה ושלל את השמועות בהסברים נהירים, לצד חישובים קלים. יעקב סיפר לקוראיו על מטר האסטרואידים ליאונידים שבאופן קבע מעניק לתושבי כדור הארץ מחזה נאה בכל נובמבר. בסוף המאמר ציין כי "מטר האש הוא תופעת טבע ואינו מביא כל סכנה לאנושות".
פעילות להנגשת המדע לעם

באוגוסט 1900 החל לימודיו ביערנות ממכון היערות המלכותי (כיום אוניברסיטת סנט-פטרבורג הממלכתית ליעור) בסנקט פטרסבורג, והוסמך בשנת 1909. הלימודים כבשו את נפשו, אך חייו לא היו קלים. היה צורך לשלם עבור לימודים, שכר דירה, אוכל. בזמן הזה הוא לא יכול היה לסמוך על עזרתה של אמו שהייתה חולה זמן רב עד שנפטרה בשנת 1903. יעקב חשב לחפש עבודה בעולם העיתונות. מאמרו הראשון "יום המאה לאסטרואידים" פורסם בגיליון מספר 4 של כתב העת "טבע ואדם" בשנת 1901. הוא חתום עליו באותיות "YP" שליוו רבים מפרסומיו של פרלמן בעתיד.
שכר הטרחה עבור המאמרים שפורסמו לא הספיק ופרלמן נאלץ לבקש ממנהל מכון היערות לשחררו מתשלום עבור הסמסטר הראשון של שנת הלימודים 1902-1903. בהתחשב בכישוריו ויכולות הלימודים שלו, בקשתו התקבלה.
יעקב מעולם לא עבד במקצוע שלמד - יערן. הוא החל לשתף פעולה עם כתב העת טבע ואנשים שם פרסם מאמרי מדע שונים. בתחילה נושאי המאמרים היו בתחום האסטרונומיה. אך אט אט החל מעגל תחומי העניין להתרחב והופיעו מאמרים אודות מתמטיקה, פיזיקה וטכנולוגיה. פרלמן גם הביא לדפוס מאמרים של אחרים. כך, בזכותו, יצירותיו של קונסטנטין ציולקובסקי "ללא כוח המשיכה" (1914) ו"מחוץ לכדור הארץ" (1917) הגיעו לציבור והקשר בין השניים נמשך עד למותו של ציולקובסקי. בשל ריבוי המאמרים שפרסם בכתב העת, השתמש פרלמן בכ-11 שמות בדויים שונים.
לאחר מהפכת אוקטובר וסגירת כתב העת "טבע ואדם", הקדיש פרלמן את זמנו להוראה ומדעים. בפברואר 1918 החל לעבוד כמפקח מטעם משרד החינוך של ברית המועצות. הוא פיתח תוכניות חדשות לקורסי פיזיקה, מתמטיקה ואסטרונומיה, ובמקביל לימד מקצועות אלו במרכזי חינוך שונים. ביוזמתו, באביב 1919 יצא לאור כתב העת "בסדנת הטבע" אשר נוהל ונערך על ידו עד 1929.
הוא הושפע מארנסט מאך ומאלכסנדר בוגדנוב בגישתו החינוכית לקרב את המדע להמונים. לאחר הצלחתו של "פיזיקה לבידור", הוציא פרלמן לאור ספרים נוספים. פופולריים במיוחד היו "חשבון לבידור", "מכניקה לבידור", "גאומטריה לבידור", "אסטרונומיה לבידור", "מתמטיקה ממשית", "פיזיקה בכל מקום" ו"טריקים ושעשועים".
פרלמן הקדיש זמן רב לסיוע בפרויקט לפיתוח הרקטה הסובייטית הראשונה והיה זה שדאג לחישובים הדרושים. בין השנים 1932 ל-1936 התכתב פרלמן עם סרגיי קורוליוב, שעבד באותה תקופה בקבוצת מחקר במוסקבה ונחשב לאבי תעשיית החלל הרוסי.
לקראת ובמהלך המלחמה

ב-15 באוקטובר 1935, נחנך מוזיאון המדע הפופולרי בלנינגרד אשר פרלמן דחף וסייע להקמתו, והפך למקום אהוב על תלמידי לנינגרד. פרלמן הקדיש את כל זמנו למרכז זה עד שנסגר בשל אירועי המלחמה ב-29 ביוני 1941. רוב החומרים שהוצגו שם, הושמדו במהלך שנות המלחמה.
במלחמה מול גרמניה הנאצית, שפרצה בגבול הרוסי ב-22 ביוני 1941 עם מבצע ברברוסה, המשיך בפעילותו כסופר במקביל לפעילות לפיתוח יכולות ניווט לצרכים צבאיים והעברת הרצאות רבות לכוחות הצבא בנושאי שריון, אוויר וצוללות.
המצור על לנינגרד במלחמת העולם השנייה החל ב-9 בספטמבר 1941 ונמשך 872 ימים, עד ל-27 בינואר 1944. המצור היה הארוך והקטלני ביותר של עיר גדולה בהיסטוריה המודרנית והביא למותם של למעלה ממיליון בני אדם. ב-18 בינואר 1942 נפטרה אשתו, אנה דוידובנה קמינסקאיה, מתת תזונה בזמן שהייתה בתפקיד בבית חולים. ב-16 במרץ 1942 מת פרלמן מרעב.
הוא נקבר בבית הקברות פראוברז'נסקי היהודי בסנקט פטרבורג.
תרומתו

פרלמן עבד בכתב העת "טבע ואדם" במשך 17 שנים ופרסם שם יותר מ-500 מאמרים. בזכותו יצא לאור אוסף הסיפורים "עולם ההרפתקאות" כמוסף חינם לכתב העת בין השנים 1910 ל-1918. בהמשך דרכו, חיבר 40 ספרי מדע פופולרי כולל מדע בדיוני עלילתי, 18 ספרי לימוד ועוד.
בחישובים גסים, ברוסיה לבדה, מאז 1913, היו לספריו של פרלמן יותר מ-300 מהדורות, עם תפוצה של כמעט 15 מיליון עותקים. בנוסף, ספריו תורגמו לעברית, גרמנית, צרפתית, איטלקית, צ'כית, פורטוגזית, בולגרית, פינית, אנגלית ושפות רבות אחרות ברחבי העולם.
חלק מספריו

מתמטיקה להנאתך
Astronomia Recreativa
פיזיקה להנאתך (1913)
דמויות בשביל הכיף
אלגברה יכולה להיות כיף
כיף עם מתמטיקה ופיזיקה
חשבון לבידור
מכניקה לבידור
גאומטריה לבידור
אסטרונומיה לבידור
מתמטיקה תוססת
פיזיקה בכל מקום
טריקים ושעשועים
פיזיקה להנאתך
פרלמן כתב גם מספר ספרי מדע בדיוני אודות מסעות בין כוכבי לכת (מסעות בין כוכבים, על רקטה לכוכבים ומרחבי עולם)
פיזיקה להנאתך

ביולי 1913 יצא לאור הספר, "פיזיקה להנאתך", אשר זכה להצלחה רבה גם בקרב פיזיקאים. פרופסור לפיזיקה באוניברסיטת סנט פטרבורג, אופסט דנילוביץ' קסוולסון, פגש את פרלמן ומצא שהספר נכתב לא על ידי מומחה לפיזיקה אלא על ידי יערן. הוא אמר לפרלמן: "יש לנו הרבה יערנים, אבל אין כמוך שיכולים לכתוב ספרי פיזיקה. אני ממליץ לך להמשיך לכתוב ספרים כאלה". פרלמן הקדיש את כל חייו לעצה זו וכתב ספרים רבים שפישטו את המדע להמונים.
בשפה הרוסית בלבד ראו אור 30 מהדורות של ספר זה.
בהקדמה (למהדורה 11) כתב פרלמן: "המטרה העיקרית של הספר היא לעורר את פעילות הדמיון המדעי, ללמד את הקורא לחשוב ברוח מדע הפיזיקה וליצור במוחו מגוון של אסוציאציות של ידע עם עובדות חיים השונות בתכלית מכל מה שהקורא בא איתו במגע בדרך כלל."
בהקדמה, פרלמן כותב: "ציטטתי בהרחבה את ז'ול ורן, ה.ג. וולס, מארק טוויין וסופרים אחרים, כי מלבד נושא הבידור, הניסויים הנהדרים שמתארים כותבים אלו עשויים לשמש כהמחשה מאלפת בשיעורי פיזיקה." המהדורה ה-13 (1936) הייתה האחרונה שפורסמה במהלך חייו של המחבר. בין הנושאים הבולטים של הספר היה הרעיון של תנועה נצחית : מכונה רעיונית היכולה לפעול ללא הרף ולבצע פעילות שימושית.
רנדל מונרו, היוצר של קומיקס הרשת xkcd ומחבר ספרי המדע הפופולרי שלו, כתב:
הספר הוא סדרה של מאות דוגמאות, לא יותר מעמוד אחד או שניים לכל דוגמה המביעה שאלה הממחישה רעיון כלשהו בפיזיקה בסיסית.

 נחמד לראות מה השתנה במאה האחרונה לערך. רבות מהדוגמאות שבהן הוא משתמש נלקחו ישירות מתוך ספרי לימוד פיזיקה מודרנית, בעוד שאחרות היו חדשות לגמרי עבורי. חלק מהתשובות לשאלות שהוא מציג נראות ברורות על פניהן, אבל חלקן גרמו לי לעצור ולחשוב. בהמשך הספר, הוא מסביר את הפיזיקה של צעצוע הציפור השותה.
הערות שוליים

1 2 3  לא ידוע, קורות חייו של יעקב א. פרלמן, באתר http://www.librosmaravillosos.com/ (בספרדית)
↑  זיסמן (2010) "החינוך המדעי של מאך, מחקר PISA ומכון מחקר של צ'כיה" - Vol. 1 Brno: Masarykova Univerzita, 2010, pp. 255–265, DOI: 10.5817/CZ.MUNI.M210-4808-2011-255.
↑  גריגורי מישקביץ', דוקטור למדע עממי - האקורד האחרון, באתר https://n-t.ru/, ‏16 ביולי 2003 (ברוסית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266304805171  PLWABN: 9810689775305606  BNE: XX4579201  BnF: cb12308397x (data)  CiNii: DA01500778  GND: 123966043  ISNI: 0000 0001 1875 4853  LCCN: n81038629  LNB: 000122869  NDL: 00452495  NKC: jx20041122006  NLA: 35416686  NLK: KAC200607204  NTA: 159653282  SUDOC: 031964729  Trove: 945115  VIAF: 44365326   WorldCat (עם VIAF): 44365326