stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חדשות הבוקר
עליית התוכנית

ב-22 באוקטובר 2017 (שבוע לפני פיצול ערוץ 2), הגיש ניב רסקין את התוכנית הראשונה של "חדשות הבוקר" במקום "הבוקר של קשת".
לפניו שודרה תוכנית הבוקר "כותרות הבוקר עם מרב ומרב" בהנחיית מרב בטיטו ומרב מילר, לעיתים מ-6:00 עד 7:00 ומ-6:00 עד 6:45. בעקבות נתוני רייטינג נמוכים והפסדים של "חדשות הבוקר" לתוכנית הבוקר של רשת 13 ול"אורלי וגיא" של ערוץ עשר, בהשפעת הרייטינג הנמוך של "כותרות הבוקר", הוחלט ב"קשת" להוריד את "כותרות הבוקר" מהאוויר.
מ-1 בנובמבר עד 5 בנובמבר 2017 שודרה התוכנית מ-07:00 עד 08:30 בקשת 12, אך הוחלט להאריך את התוכנית ברבע שעה, ומ-6 בנובמבר עד ה-7 בדצמבר התוכנית שודרה מ-06:45 עד 08:30. בעקבות ירידת "כותרות הבוקר" מהאוויר, מ-10 בדצמבר משודרת התוכנית מ-6:15 עד 8:30. בינואר 2018 התארכה התוכנית בחצי שעה עד השעה 9:00.
בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בישראל ב-2020, הוחלט ב"קשת" להאריך את התוכנית עד השעה 10:00, כשלאחריה "פאולה וליאון" ישדרו מ-10:00 עד 12:00.
מ-22 ביולי 2021 משודרת התוכנית מ-6:00 עד 9:30, רצועת הבוקר החדשה "מוקדם על הבוקר". בנוסף לכך נוספו פינות חדשות בתוכנית: "מישהו לקום איתו" (בוטלה) | "3 דברים שצריך לדעת על" (הייתה בעבר 4 דברים שכדאי לדעת על) | "הכותרות הכי נצפות של N12" | "מרואיין בהפתעה" | בעבר התחילה ב-6:15.
ב-2 ביוני 2022 שודרה התוכנית האחרונה מהאולפן הישן של קשת, שבו שודרה חדשות הבוקר (אולפן 2 באולפני הרצליה) לאחר 4 שנים ושמונה חודשים. בזמן שהאולפן עבר שיפוץ התוכניות של קשת צולמו באולפנו של גיא פינס (אולפן 7 באולפני הרצליה), בנוסף לתוכניות שצולמו שם. ומ-28 ביוני 2022 יחזרו לשדר מהאולפן את התוכנית לאחר שהאולפן עבר שיפוץ.
חברי הפאנל הקבועים בתוכנית הם: ברק סרי, איילת פריש, אנה מאגין, חיים לוינסון, איתן דנגוט, ריטה גולדשטיין, נטעלי שם טוב, אבי בניהו, יהודה שלזינגר, אמילי מואטי, לירון זייד, לינוי בר-גפן, עדי כרמי ,לילך שובל ונוספים.
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | מועמדות | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021 | פרסי האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | תוכנית אקטואליה | חדשות הבוקר | מועמדות |  |
| 2022 | פרסי האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | תוכנית אקטואליה | חדשות הבוקר | מועמדות |  |
| 2025 | פרסי האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | תוכנית אקטואליה | חדשות הבוקר | בהמתנה |  |
ראו גם

שישי בבוקר (קשת 12)
הערות שוליים

1 2  פורסם באתר אייס
↑   המועמדות והמועמדים לפרסי הטלוויזיה 2024, סרטון בערוץ "האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה", באתר יוטיוב, 2 במרץ 2025
סמל התוכנית הקודם
האל ואליס

| --- | --- |

 לידה:  14 בספטמבר 1899 שיקגו, ארצות הברית 
 פטירה:  5 באוקטובר 1986 (בגיל 87) רנצ'ו מיראז', ארצות הברית 
 מקום קבורה:  פורסט לאון ממוריאל פארק 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1931 
 בן או בת זוג:  לואיז פאזנדה (1927–1962)  מרתה הייר (1966–1986) 
 צאצאים:  ברנט ואליס 
 מספר צאצאים:  1 
 פרופיל ב-IMDb
 
הרולד ברנט "האל" ואליס (באנגלית: Harold Brent "Hal" Wallis; ‏14 בספטמבר 1898 – 5 באוקטובר 1986) מפיק סרטים אמריקני, אשר במשך למעלה מחמישים שנה הפיק כמה מן היצירות המזוהות ביותר עם הוליווד, כגון "קזבלנקה" ו"ניצחון אפל".
חייו

ואליס נולד כארון בלום וולוביץ בשיקגו. בשנת 1922 עבר ללוס אנג'לס ומצא עבודה במחלקת הפרסום של אולפני האחים וורנר. בתוך כמה שנים החל להיות מעורב בהפקת סרטים, ולבסוף הפך למנהל מחלקת ההפקה באולפני האחים וורנר. במהלך קריירה שנמשכה כחמישים שנים היה מעורב בהפקתם של יותר מארבע מאות סרטים באורך מלא.
בין הסרטים הגדולים שיצר היו "קזבלנקה" (1942) אחד מן הסרטים הידועים ביותר בהיסטוריה של הוליווד. על אף היותו מפיק ולא תסריטאי, אחראי ואליס ל"שורת המחץ" הידועה מן הסרט, "זוהי תחילתה של ידידות נפלאה", אותה אומר הגיבור ריק (המפרי בוגרט), למפקד המשטרה המושחת קפיטן ריינו (קלוד ריינס). הפקתו של "קזבלנקה" הייתה אירוע כאוטי, ובתסריט חלו שינויים מיום ליום ומשעה לשעה. את השורה הוסיף ואליס לאחר סיום הצילומים, והמפרי בוגרט זומן במיוחד לאולפן על מנת לדבב אותה.
בשנת 1944 עזב ואליס את האחים וורנר על מנת לעבוד כמפיק עצמאי, ונהנה ממעמד של מפיק מוביל ומהצלחה קופתית וביקורתית. בין היתר הפיק כמה מסרטיו של אלביס פרסלי.
ואליס היה מועמד לשבעת פרסי גלובוס הזהב וזכה פעמיים. בשנת 1974 קיבל פרס גלובוס הזהב מיוחד על מפעל חיים. הסרטים שהפיק היו מועמדים לפרס האוסקר שש עשרה פעמים, ובשנת 1943 קיבל את הפרס עבור "קזבלנקה". פעמיים קיבל את הפרס לזכר אירווינג תלברג עבור מפעל חיים בקולנוע.
ואליס היה נשוי פעמיים, לשחקניות לואיז פאזנדה ומרתה הייר. בגיל 88 מת ונטמן בקליפורניה.
קניה במשחקים האולימפיים

קניה השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת מלבורן (1956), עוד בהיותה מושבה בריטית. היא נעדרה מאז מהמשחקים פעמיים: כשהשתתפה בחרם שהובילו מדינות אפריקה על אולימפיאדת מונטריאול (1976), במחאה על סירובו של הוועד האולימפי הבינלאומי להשעות את ניו זילנד בעקבות משחק שקיימה נבחרת הרוגבי שלה עם נבחרת דרום אפריקה, וכשהשתתפה בחרם שהובילה ארצות הברית על אולימפיאדת מוסקבה (1980) בעקבות הפלישה הסובייטית לאפגניסטן.
במהלך השנים צברו הספורטאים הקנייתים 113 מדליות, בהן 35 מדליות זהב. היא מדורגת במקום ה-34 בטבלת המדליות של כל הזמנים, ובמקום הראשון מבין מדינות אפריקה. 106 מהמדליות הושגו באתלטיקה, במיוחד בריצות הבינוניות, ובענף זה מדורגת קניה במקום השישי בטבלת המדליות של כל הזמנים. יתר המדליות הושגו באגרוף.
קניה השתתפה גם בשלוש אולימפיאדות החורף שנערכו בין 1998 ל-2006. בשלושתן ייצג אותה ספורטאי בודד, גולש הסקי למרחקים פיליפ בויט, ובכולן הגיע בין הגולשים האחרונים.
היסטוריה > אולימפיאדת בייג'ינג (2008)

אולימפיאדת בייג'ינג (2008) הייתה המוצלחת בתולדותיה של קניה, עם 16 מדליות, מהן 6 מדליות זהב. הישג זה הקנה לקניה את המקום ה-13 בטבלת המדליות, ואת המקום השלישי בטבלת המדליות בענף האתלטיקה (אחרי ארצות הברית ורוסיה).
פמלה ג'לימו הייתה לקנייתית הראשונה שזוכה במדליית זהב אולימפית, בריצת 800 מטר, ובעקבותיה עשתה זאת גם ננסי לגט, בריצת 1500 מטר. סגניתה של ג'לימו הייתה ג'נט ג'פקוסגיי. קתרין נדרבה זכתה במדליית כסף שנייה ברציפות במרתון ויוניס ג'פקוריר זכתה במדליית כסף בריצת 3000 מטר מכשולים. שתי מדליות ארד הוענקו לאתלטיות קנייתיות לאחר המשחקים בעקבות פסילת ספורטאיות אחרות בשל אימרוץ: לינט מסאי זכתה בריצת 10000 מטר וסילביה ג'ביווט קיבט בריצת 5000 מטר.
סמואל ונג'ירו קבע שיא אולימפי חדש בריצת מרתון (2:06:32 שעות). וילפרד בונגיי זכה במדליית זהב בריצת 800 מטר, ואלפרד קירווה יגו זכה במדליית הארד.  ברימין קיפרוטו היה לקנייתי השביעי ברציפות שזוכה בתואר האולימפי בריצת 3000 מטר מכשולים, ובמדליית הארד בתחרות זו זכה ריצ'רד מטילונג. במדליית הזהב השישית זכה אסבל קיפרופ שסיים שני בריצת 1500 מטר אך זכה בזהב לאחר פסילתו של רשיד רמזי. אליוד קיפצ'וגה שיפר את הישגו מאתונה, וזכה במדליית כסף בריצת 5000 מטר. במדליית הארד זכה אדווין סוי. במדליית ארד נוספת זכה מיקה קוגו, בריצת 10000 מטר.
היסטוריה > אולימפיאדת לונדון (2012)

באולימפיאדת לונדון (2012) זכו הקנייתים ב-11 מדליות, בהן שתי מדליות זהב.
דייוויד רודישה קבע שיא עולם חדש בריצת 800 מטר (1:40.91) וטימותי קיטום בן ה-18 זכה במדליית ארד. גם בריצת 3000 מטר מכשולים זכו קנייתים בזהב ובארד: אזקייל קמבוי שהחזיר לעצמו את התואר מאתונה, ואבל מוטאי. האלוף האולימפי מבייג'ינג, ברימין קיפרוטו, סיים במקום החמישי. בריצת המרתון זכה אבל קירוי במדליית כסף ווילסון קיפרוטיץ' זכה במדליית ארד. בריצת 5000 מטר זכה תומאס לונגוסיווה במדליית הארד ואייזיאה קואץ' סיים במקום החמישי. בדאן קרוקי סיים במקום החמישי בריצת 10000 מטר וסילאס קיפלאגאט סיים במקום השביעי בריצת 1500 מטר.
ויויאן צ'רויוט הייתה האתלטית הבולטת בין הנשים. היא זכתה במדליית כסף בריצת 10000 מטר ובמדליית ארד בריצת 5000 מטר. סאלי קיפייגו זכתה במדליית כסף בריצת 10000 מטר וסיימה במקום הרביעי בריצת 5000 מטר. קנייתית נוספת שהתחרתה בריצת 5000 מטר, ויולה קיביווט, סיימה במקום השישי. בריצת המרתון זכתה פריסקה ג'פטו זכתה במדליית הכסף ומארי קייטני סיימה במקום הרביעי. מיקה צ'מוס סיימה במקום הרביעי בריצת 3000 מטר מכשולים, במרחק 4 מאיות השנייה מהזוכה במדליית הארד, האתיופית סופיה אספה, בעקבות הרשעתה של הרוסיה יוליה זריפובה שסיימה ראשונה, זכתה צ'מוס במדליית הארד. פמלה ג'לימו איבדה את תוארה בריצת 800 מטר, וסיימה במקום הרביעי, וג'נט ג'פקוסגיי סיימה במקום השמיני במירוץ זה. בנוסף על מקצועות הריצה, העפיל ג'וליוס יגו לגמר היסטורי בהטלת כידון, וסיים במקום ה-12.
היסטוריה > אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) עלו הישגיהם של הקנייתים ל-13 מדליות, מהן 6 מדליות זהב.
ויויאן צ'רויוט זכתה במדליית זהב בריצת 5000 מטר, עם שיא אולימפי חדש (14:26.17 דקות) ובמדליית כסף בריצת 10000 מטר. סגניתה בריצת 5000 מטר הייתה הלן אובירי, ומרסי צ'רונו סיימה רביעית. גם בריצת 10000 מטר דורגו רצות קנייתיות במקומות גבוהים אחרי צ'רויוט, אליס אפרוט סיימה במקום הרביעי ובטסי סאינה הגיעה חמישית. פיית' קיפייגון זכתה במדליית זהב בריצת 1500 מטר, וג'מיימה סומגונג ניצחה בריצת המרתון. בריצת 3000 מטר מכשולים זכתה הייווין ג'פקמוי במדליית כסף, ובאטריס צ'פקואץ' סיימה במקום הרביעי.
אצל הגברים שמר דייוויד רודישה על תוארו בריצת 800 מטר. פרגוסון רוטיץ' הגיע חמישי ואלפרד קיפקטר הגיע שביעי. קונסואלוס קיפרוטו קבע שיא אולימפי חדש בריצת 3000 מטר מכשולים (8:03.28 דקות) וברימין קיפרוטו סיים במקום השביעי. האלוף האולימפי היוצא, אזקייל קמבוי, סיים שלישי, אך לאחר מכן נפסל. גם בריצת המרתון לגברים ניצח קנייתי, אליוד קיפצ'וגה, לו הייתה זו מדליה אולימפית שלישית, אחרי שאת השתיים הקודמות השיג בריצת 5000 מטר. פול טנוי זכה במדליית כסף בריצת 10000 מטר, ובדאן קרוקי מוצ'ירי סיים במקום החמישי. בוניפייס טומוטי זכה אף הוא במדליית כסף, בריצת 400 מטר משוכות והיה הקנייתי הראשון שזוכה במדליה אולימפית במרוץ זה. קנייתי נוסף העפיל לשלב הגמר, הארון קואץ', שסיים במקום השביעי. היסטוריה נוספת רשם ג'וליוס יגו, שהיה לאתלט הקנייתי הראשון שזוכה במדליה אולימפית במקצוע שאינו ריצה. יגו זכה במדליית הכסף בהטלת כידון. אתלט בולט נוסף, אסבל קיפרופ, סיים שישי בריצת 1500 מטר.
מבין הספורטאים ביתר הענפים רשם את ההישג הגבוה ביותר המתאגרף פיטר מונגאוי וארוי, שהודח בשלב רבע הגמר.
מדליות

| --- | --- |
 :  ראו גם – מדליות במשחקים האולימפיים
מדליות > לפי אולימפיאדה

באולימפיאדות הקיץ:
| אולימפיאדה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
אולימפיאדת מלבורן (1956): 0
אולימפיאדת רומא (1960): 0
| אולימפיאדת טוקיו (1964) | 0 | 0 | 1 | 1 |
| אולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) | 3 | 4 | 2 | 9 |
| אולימפיאדת מינכן (1972) | 2 | 3 | 4 | 9 |
אולימפיאדת מונטריאול (1976): לא השתתפה
אולימפיאדת מוסקבה (1980): לא השתתפה
| אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) | 1 | 0 | 2 | 3 |
| אולימפיאדת סיאול (1988) | 5 | 2 | 2 | 9 |
| אולימפיאדת ברצלונה (1992) | 2 | 4 | 2 | 8 |
| אולימפיאדת אטלנטה (1996) | 1 | 4 | 3 | 8 |
| אולימפיאדת סידני (2000) | 2 | 3 | 2 | 7 |
| אולימפיאדת אתונה (2004) | 1 | 4 | 2 | 7 |
| אולימפיאדת בייג'ינג (2008) | 6 | 4 | 6 | 16 |
| אולימפיאדת לונדון (2012) | 2 | 4 | 7 | 13 |
| אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) | 6 | 6 | 1 | 13 |
| אולימפיאדת טוקיו (2020) | 4 | 4 | 2 | 10 |
| סך הכל | 35 | 42 | 36 | 113 |
מדליות > לפי ענף

בענפי הקיץ:
| ענף | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | 34 | 41 | 31 | 106 |
|  אגרוף | 1 | 1 | 5 | 7 |
| סך הכל | 35 | 42 | 36 | 113 |
ראו גם

קניה במשחקים הפאראלימפיים
קניה במשחקים האולימפיים לנוער
הערות שוליים

↑  "Medals by Games" [מדליות לפי משחקים]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-22 במאי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  "Medals by Sports" [מדליות לפי ענפי ספורט]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-22 במאי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
קתרין נדרבה, זוכת מדליות הכסף במרתון באולימפיאדת אתונה ובאולימפיאדת בייג'ינג
דייוויד רודישה, האלוף האולימפי בריצת 800 מטר בלונדון ובריו דה ז'ניירו
ויויאן צ'רויוט חוגגת את ניצחונה בריצת 5000 מטר באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו
פמלה ג'לימו, זוכת מדליית הזהב בריצת 800 מטר באולימפיאדת בייג'ינג
סמואל ונג'ירו, זוכה מדליית הזהב במרתון באולימפיאדת בייג'ינג
שיר אחד

| --- | --- |

 סוגה:  פודקאסט מוזיקה 
 יוצרים:  אייל שינדלר, ניר גורלי, תומר מולוידזון, מאיה קוסובר רום אטיק ואסף רפפורט
 כותבים:  אייל שינדלר, ניר גורלי, תומר מולוידזון, מאיה קוסובר, רום אטיק ואסף רפפורט
 ארץ מקור:  ישראל 
 שפות:  עברית
 מספר פרקים:  106 (נכון ל־23 בדצמבר 2024) 
 הפקה
 אורך פרק:  כ-25 דק'
 שידור
 רשת שידור בישראל:  תאגיד השידור הישראלי
 תקופת שידור מקורית:  17 בינואר 2017 – הווה 
 תקופת שידור בישראל:  17 בינואר 2017 – רץ
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 
שיר אחד הוא פודקאסט דוקומנטרי מבית תאגיד השידור הישראלי העוסק בסיפורם של שירים ישראלים אשר נערך ומוגש לסירוגין על ידי: אייל שינדלר, ניר גורלי, תומר מולוידזון, מאיה קוסובר, ורום אטיק. ההסכת עוסק בשירים שונים מכלל סוגות המוזיקה העברית. בכל פרק מסופר סיפור הולדת של שיר ישראלי, דרך הסיפור הביוגרפי, המוזיקלי או הסוציולוגי שמתחבאים מאחורי השיר ויצירתו.
הפודקאסט סיקר קלאסיקות של הזמר העברי כמו "ירושלים של זהב", "כלניות" ו"אליעזר בן יהודה", ועד ללהיטי פופ כמו "טודו בום" ו-"toy", ליבינג דה דרים ושירים של זמרים מפורסמים או להיטים מפרוסמים כמו: "אמן על הילדים" של חנן בן ארי "מלכת השושנים" של עדן בן זקן, "יפה כלבנה" של אביתר בנאי, "המשורר" של שולי רנד, "מסיבה" של יסמין מועלם ושקל, "עשיתי" של ג'ימבו ג'יי ולהקת ספא, "אבניבי" של יזהר כהן ועוד.
התוכנית עלתה לראשונה בשנת 2017. פרקי התוכנית נמשכים כ-25 דק' בממוצע פחות או יותר.
בשנים 2022–2023 עלתה לשידור בכאן 11 סדרת תעודה "3 שירים" בהשראת ההסכת.
ב-2024 עלתה לשידור הסדרה בכאן 11.
רקע

כל פרק סוקר את סיפורו של שיר ישראלי אחד. לאחר הקדמה בה מספר אחד מהמנחים מעט רקע אודות השיר, היוצרים והאמן המבצע, מתחיל הפרק, בו מסופר בין היתר בעזרת קטעי ראיונות והקלטות מהעבר, על הדרך ליצרת השיר ועל הגורמים שהשפיעו על היצירה, בין אם מדובר בכותב השיר, המלחין, המבצע או באנשים וגורמים נוספים אשר השפיעו על יצירת השיר.
את ההשראה ליצרת הפודקאסט שאבו היוצרים ממספר פודקאסטים אמריקאים, כך אמר עורך התוכנית והמגיש רום אטיק בריאיון לעידן בן טובים במגזין האינטרנטי Geektime: ”הרעיון לפרקים עם שירים בודדים הגיע מפודקאסט פופולרי בשם "Song Exploder", שמארח מוזיקאים כמו מטאליקה, איגי פופ, אלט ג’יי, ביורק, ועוד הרבה. בקיצור, מעורר קנאה. זו אחלה תכנית, אבל עבור גירסה מקומית היו לנו דגשים קצת אחרים. קודם כל, שכל הפרקים יעסקו בשירים משמעותיים, לאו דווקא שירים חדשים. אלה יכולים להיות להיטים, שירים בולטים בגוף היצירה של האומן, או כאלה שפשוט יש להם סיפור ממש טוב וחזק. לכן, גם לפודקאסטים נראטיביים ולתוכניות מבוססות סיפורים כמו "This American Life" יש השפעה משמעותית עלינו.”
רשימת פרקים – טלוויזיה

| שיר | מחבר/מבצע | תאריך עליית הפרק | משך זמן | קישור לשיר/לפרק |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ואלס להגנת הצומח | נעמי שמר/להקת הנח"ל | 20 בנובמבר 2022 | 33:55 |  |
| חצבים פורחים | תיסלם | 11 באפריל 2024 | 27:11 |  |
| חסידה צחורה | רביד פלוטניק (נצ'י נצ') | 18 באפריל 2024 | 27:28 |  |
| הוא (בואי כלה) | אחינועם ניני | 25 באפריל 2024 | 28:43 |  |
| אף אחת | מירי מסיקה | 1 במאי 2024 | 28:24 |  |
| אלוף העולם | חנן בן ארי | 8 במאי 2024 | 27:39 |  |
| אין לי ארץ אחרת | גלי עטרי | 14 במאי 2024 | 27:41 |  |
| כל החבר'ה | מוניקה סקס | 16 במאי 2024 | 29:06 |  |
| אני חיה לי מיום ליום | ריטה | 23 במאי 2024 | 27:30 |  |
| זן נדיר | קורין אלאל | 30 במאי 2024 | 27:21 |  |
| לתת | בעז שרעבי | 13 ביוני 2024 | 28:48 |  |
פרסים ומועמדויות

| פרס | שנה | קטגוריה | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | 2024 | סדרה עובדתית | בהמתנה |  |
ג'יט קון דו

| --- | --- |
 
 הסמל של ג'יט קון דו.  הסמל מבטא את עיקרון אמנויות הלחימה ואת הפילוסופיה הסינית של היין יאנג, משמעות הכיתוב בסינית: "תשתמש באי דרך – כדרך שלנו" ו"להיות בלי גבול – זה הגבול שלנו". החצים מייצגים את האינטראקציה האינסופית בין יאנג והיין.  ידוע גם כ: JKD, ג'ון פאן ג'יט קון דו.
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 תאריך ייסוד:  ברוס לי הדגים את השיטה פעם ראשונה בפני קהל בשנת 1967.
 מייסד:  ברוס לי
 סגנון:  הגנה עצמית, לחימת רחוב.
 התפתחה מ:  ווינג צ'ון קונג פו, אגרוף מערבי, סייף ועוד.
ברוס לי (משמאל) מתאמן בווינג צ'ון קונג פו עם הגראנד מאסטר ייפ מאן (מימין).
ברוס מדגים את טכניקת ה"וואן אינץ' פאנץ'".
ג'יט קון דו (בסינית: 截拳道, ביוטפנג: Zit6 Kyun4 Dou6‏, בפין-יין: Jiéquándào, מבוטא ג'יט קוּן דוֹאוּ בקנטונזית, וג'יט צ'וּאן דַאוֹ במנדרינית; בתרגום חופשי: "דרך האגרוף המסכל") היא אמנות לחימה אותה פיתח וייסד אמן הלחימה והשחקן ברוס לי.
ג'יט קון דו נועד להתמודדות בצורה טבעית במצבי אמת ברחוב ובמלחמה בטרור; נגד יריב אחד או מספר יריבים, באמצעות בריחים, חניקות, תפיסות ובמצבי כריעה ושכיבה.
בדומה לאמנויות לחימה אחרות, אמנות לחימה זו טוענת להקניית ביטחון עצמי, שליטה עצמית פיזית מנטלית, יציבות נפשית ופיזית, כבוד והערכה לזולת, חוכמה, יכולת הסתגלות ואלתור.
רקע והתפתחות

ייחודה של אמנות לחימה זו היא הדינמיות של גורמיה. ברוס לי פיתח את מרכיביה על בסיס לימודיו מגיל צעיר בהונג קונג אצל הגרנד מאסטר ייפ מאן בסגנון ווינג צ'ון קונג פו. ברוס לי המשיך לפתח אותה עד מותו, תוך שהוא מסיר מהלכי לחימה שנראו לו מיותרים ומוסיף חדשים שנראו לו יעילים יותר. השיטה מאמינה שהלוחם צריך להשתמש במאמץ קטן בזמן שהוא מסב ליריב נזק מרבי. השפעות נוספות הגיעו מאגרוף מערבי, סיף, ועוד.
ברוס לי הדגים את השיטה פעם ראשונה בפני קהל בשנת 1967. לאחר מותו השיטה פוצלה לשתי אסכולות: אחת נשארה נאמנה לטכניקות אותן פיתח ברוס לי עד מותו, והאסכולה השנייה המשיכה לפתח את האומנות על בסיס עקרונותיו של ברוס לי, תוך כדי הוספת מספר אלמנטים מסגנונות לחימה כמו סבאט, מואי טאי, ארניס (אסקרימה/קאלי) וג'ו ג'יטסו ברזילאי.
בין תלמידיו המקוריים של ברוס לי נמנו: טד וונג, דן אינוסנטו, טקי קימורה, ועוד. לאחר מותו של ברוס לי המשיך כל אחד בדרכו בעולם הלחימה; לדוגמה: טד וונג המשיך להעביר וללמד כפי שהוא למד והתאמן אצל ברוס לי, בתי ספר לג'יט קון דו על פי דרכו מפוזרים בעיקר בארצות הברית ואף מחוצה לו בעולם (ישנו מאסטר אחד בארץ, שהוא מייצג את השיטה בישראל). דן אינוסנטו מפעיל אקדמיה לאמנויות לחימה בקליפורניה וממשיך לפתח את הידע שהועבר לו מברוס לי. טקי קימורה לימד את בנו אנדי קימורה, לפי מה שלמד מברוס לי ללא שום שינוי או תוספות.
ג'וזף קאולס, שהיה תלמיד אצל ברוס לי לתקופה קצרה יחסית, פיתח שיטה המבוססת על מה שהספיק ללמוד אצל ברוס לי בתוספת מוטיבים רבים משיטות אחרות וקרא לה "וו-ווי גונג-פו" – שם המתייחס למושג הדאואיסטי וו-ווי שברוס לי העריך במיוחד, והרבה להתייחס אליו.
גישתו של סי ג'ו ברוס לי בעניין אמנויות לחימה וספורט

במשך חייו כתב ברוס לי הערות שונות בענייני אמנויות לחימה. לאחר מותו קיבצה אשתו את הערותיו בספר, בשם “The Tao Of Jeet Kune Do” (הדאו של האגרוף המיירט). הספר דן בפילוסופיה קרבית ומציג תובנות שונות בעניינים טכניים (יתרונות וחסרונות של סוגי אגרופים, בעיטות, בריחים שונים ועוד).
בראיונות ובמאמרים שהופיעו בכתבי עת ברוס לי ביטא התנשאות כלפי אמנויות לחימה יפניות, במיוחד כלפי הקראטה, וביטא את העדפתו לוו-שו, שם כללי לאמנויות הלחימה הסיניות. על אף יחס זה, ברוס לי קיים יחסים ידידותיים עם מאמנים משיטות יפניות שונות, וכן הוא בעצמו תרגל אמריקן קנפו, שיטת קרטה מודרנית שפותחה בארצות הברית.
ברוס לי רכש את מיומנותו בכלי הנשק היפני נונצ'קו מדן אינוסנטו שהפך לתלמידו עם הזמן.
מאמן הג'ו ג'וטסו המפורסם וואלי ג'יי נהג לספר שברוס לי למד תחתיו. אולם, במהלך חייו ברוס לי מעולם לא הזכיר זאת. ג'ין פו מארק מורה לשיטת גמל שלמה דרומי טען כי ברוס לי נהג לתרגל את אומנותו (גמל שלמה הדרומי). טענות מעין אלו שנויות במחלוקת כי ברוס לי מיעט לפרט את מקורן של כל הטכניקות או ממי הוא למד אותן.
עקרונות הג'יט קון דו

הטוב ביותר מאמנויות לחימה שונות - סי ג'ו ברוס לי האמין בשילוב של הטוב ביותר מאמנויות לחימה שונות, וכן הוא היה מפורסם באמירתו שמור את מה שטוב וזרוק את מה שחסר תועלת, בהתכוונו לכך שעל המתאמן באומנותו (ג'יט קון דו) להתאמן רק בשיטות ובתנועות שיש בהן תועלת ישירה מבחינה קרבית (ברוס לי לא אהב לראות אמנויות לחימה בהסתכלות בריאותית).
סנטר ליין (ג'ואן סיאן) - זהו אחד העקרונות החשובים ביותר בג'יט קון דו, כל תנועה, כל מהלך וכל דבר אחר שמבצעים בג'יט קון דו (למעט מקרים בודדים), נעשה במרכז אמצע הגוף. הסנטר ליין (בתרגום חופשי "קו אמצע") הוא קו אמצע הגוף של הלוחם.
דקדוק, חדות, כוח ומהירות - כשלומדים תנועה, צריך להתאמן עליה בסדר מסוים כך שבסופו של דבר נוכל להגיע לתנועה המושלמת עם כוח, דיוק, מהירות, יציבות וכל אלה מתבצעים על ידי המכניקה של הגוף, וכך מגיעים לתנועה מושלמת.
להיות עצמך - בג'יט קון דו כתפיסה בכלל ובאימונים בפרט שוללים את הרעיון של להיות מישהו ולחקות מישהו, הגישה היא להיות עצמך, להיות מצוין על ידי פיתוח של יכולות עצמיות ושליטה על הגוף כגון: להרפות גם פיזית וגם מנטלית (זה לא קל), זה מתחיל באימונים ובסופו של דבר זה עם כל דבר בחיים.
עקרונות שונים - ברוס לי קטלג מאפיינים מסוימים של אמנויות לחימה מסורתיות כ"חסרי תועלת", בלי קשר לאדם שמתרגל אותם. הוא פסל כל שימוש בתבניות (型) כאמצעי תרגול, וטען שזה מקבע את המתרגל ולא מאפשר לפתח זרימה יעילה בקרב. בהיותו ילד ונער הוא עצמו תרגל תבניות מאומנויות שלמד.
ברוס לי לא המציא אמנות לחימה, אלא פיתח שיטה לשילוב אמנויות לחימה. על עיקרון זה עמד בעצמו במהלך חייו כמאסטר ובאימוניו כאמן לחימה, ולכן הוא לא רצה להראות כממציא או כמייסד, גם את התרגיל ואן אינץ' פאנץ' לא הוא המציא. התרגיל מבוצע במיומנות של "כוח מתפרץ" ואינו טכניקה בפני עצמה. מיומנות זו ניתן וכדאי במקרים מסוימים להלביש על תנועות אחרות.
סמל הג'יט קון דו

סמל אמנות הלחימה "ג'יט קון דו" הוא צורת היין יאנג בצבעי אדום צהוב בתוספת שני חיצים בצדדיו וכיתוב מסביב. הסמל נוצר על ידי סי-ג'ו ברוס לי.
הסמל מבטא את עיקרון אמנויות הלחימה ואת הפילוסופיה הסינית של יין יאנג, החצים מבטאים את השיתוף, המיזוג והסנכרון בין הדברים ההופכיים כדוגמת הרך והקשה, הטוב והרע וכן הלאה.
משמעות הכיתוב המופיע מסביב לסמל:
"תשתמש באי דרך – כדרך שלנו". הביטוי מבטא את אחד מעקרונות הג'יט קון דו, שהלוחם שואף לפעול בצורה כזו שפעולותיו יהיו חופשיות ויבטאו את האופי שלו בצורה מושלמת - בכל מקום, בכל מצב ובכל גיל.
"להיות בלי גבול – זה הגבול שלנו" - הביטוי הזה מבטא את אחד מעקרונות הג'יט קון דו. הדרך של הלוחם היא, שאין לו חוקים והגבלות בקרב. התוצאה של הבלי גבול הזה קיימת אך ורק כאשר אנו פועלים לפי הקווים המנחים; ההגדרות, העקרונות והגדרים, ורק על פיהם אנו פועלים ועל ידי כך מגיעים לתוצאה מושלמת.
לקריאה נוספת

Assli, Salem, Jeet Kune Do 'Toutes les techniques de Bruce Lee' Publisher = Editions Chiron/year 2002 / location= ISBN 2-7027-0693-2
Balicki, Ron; Steve Gold (2001), Jeet Kune Do: The Principles of a Complete Fighter, HNL Publishing, ISBN 0-9531766-3-0
Beasley, Jerry (2001), The Jeet Kune Do Experience: Understanding Bruce Lee's Ultimate Martial Art, Paladin Press, ISBN 978-1-58160-131-2
Bishop, James (2004), Bruce Lee: Dynamic Becoming, Dallas: Promethean Press, ISBN 0-9734054-0-6
Cheng, David (2004), Jeet Kune Do Basics, Tuttle Publishing, ISBN 0-8048-3542-X
Davis, Lamar (2001), Jun Fan/Jeet Kune Do: Scientific Streetfighting, HNL Publishing, ISBN 978-0-9531766-1-8
Heath, Adam (2011), Mixed Martial Arts' Most Wanted: The Top 10 Book of Crazy Combat, Great Grappling, and Sick Submissions, Potomac Books Inc., ISBN 978-1597975490
Hochheim, W. Hoch (בינואר 1995), "The Maze of Jeet Kune Do", Black Belt Magazine, Rainbow Publications, Inc., vol. 33, no. 1 {{citation}}:  (עזרה)
Kent, Tackett, Chris, Tim (1989), Jun Fan Jeet Kune Do: The Textbook, Action Pursuit Group, ISBN 0-86568-131-7
Lee, Bruce (1975), Tao of Jeet Kune Do, Ohara Publications, ISBN 978-0-89750-048-7
Lee, Bruce (1978), Bruce Lee's Fighting Method, Ohara Publications, Inc., ISBN 0-89750-062-8
Little, John (1996), The Warrior Within: The Philosophies of Bruce Lee to Better Understand the World Around You and Achieve a Rewarding Life, McGraw-Hill, ISBN 0-8092-3194-8
Little, John (1997), Jeet Kune Do: Bruce Lee's Commentaries on the Martial Way, Tuttle Publishing, ISBN 0-8048-3132-7
Little, John (2001), Bruce Lee: Artist of Life, Tuttle Publishing, ISBN 0-8048-3263-3
Little, John (2002), Striking Thoughts: Bruce Lee's Wisdom for Daily Living, Tuttle Publishing, ISBN 0-8048-3471-7
Seaman, Kevin (1999), Jun Fan Gung Fu Seeking The Path of Jeet Kune Do, S.l.: Health 'N' Life, ISBN 0-9531766-2-2
Thomas, Bruce (1994), Bruce Lee: Fighting Spirit, Berkeley, California: Frog, Ltd., ISBN 1-883319-25-0
Yılmaz, Yüksel (2000), Dövüş Sanatlarının Temel İlkeleri, İstanbul, Turkey: Beyaz Yayınları, ISBN 975-8261-87-8
Yılmaz, Yüksel (2008), Jeet Kune Do'nun Felsefesi, İstanbul, Turkey: Yalın Yayıncılık, ISBN 978-9944-313-67-4