stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המשרד לפיתוח דיגיטלי, תקשורת ותקשורת ההמונים של רוסיה
היסטוריה

המשרד יונק את שורשיו ממשרד הדפוס והטלגרף של האימפריה הרוסית שהוקם ב-15 ביוני 1865 מתוך יחידות הטלגרף של משרד הפנים. במרץ 1868 פורק והוקם מחדש באוגוסט 1880. אך פורק שוב שנה לאחר מכן. בתקופת הצאר, תחום הדפוס והתקשורת היה באחריות משרד הפנים ומחלקת הטלגרף שלו.
לאחר מהפכת פברואר הוקם משרד הדפוס והטלגרף של הממשלה הזמנית שהפך לקומיסריות העממית לענייני דפוס וטלגרף שפורקה על מנת להקים במקומו את הקומיסריון העממי לענייני תקשורת, ב-17 בינואר 1932. ב-15 במרץ 1946 משרד התקשורת של ברית המועצות הוקם כיורש קומיסריון התקשורת.
ב-4 בפברואר 1990 הוקם משרד התקשורת של הרפובליקה הרוסית שהפך ביולי 1990 למשרד לתקשורת, מידע וחלל.
ב-10 בנובמבר 1991 שינה שמו למשרד התקשורת של רוסיה, שפורק ב-17 במרץ 1997 והפך ל"ועדת התקשורת הממלכתית".
ב-12 בנובמבר 1999 הוקם משרד התקשורת והמידע שפורק ב-9 במרץ 2004 במסגרת הרפורמה הפדרלית בממשלת פרדקוב והוקם מחדש כמשרד לטכנולוגיות מידע ותקשורת ב-20 במאי 2004.
ב-12 במאי 2008 המשרד לטכנולוגיות מידע ותקשורת הפך למשרד התקשורת ותקשורת ההמונים ובראש המשרד הועמד איגור שצ'גולב. מאז 2009 המשרד מנהל ומתאם את פעילות פורטל השירותים הציבוריים של הפדרציה הרוסית בשיתוף פעולה עם רוסטלקום.
ב-15 במאי 2018 הוכרז על שינוי שם המשרד למשרד הממשלתי לפיתוח דיגיטלי, במסגרת ממשלת מדבדב השנייה.
ממרץ 2004 ועד נובמבר 2020 סוכנות התקשורת הפדרלית (ברוסית: Федеральное агентство связи), הייתה אחראית לניהול נכסי המדינה בתחום התקשורת כדוגמת סוכנות הידיעות הממלכתית "רי"א נובוסטי" והחברה הרוסית לתקשורת לוויינים והסוכנות הפדרלית לדפוס ותקשורת המונים (Федеральное агентство по печати и массовым коммуникациям), שעסקה בניהול נכסי המדינה בתחום הדפוס והטלגרף כמו העיתון "רוסיסקאיה גאזטה" ותאגיד התקשורת VGTRK, אך במסגרת ממשלת מישוסטין הסוכנויות פורקו בנובמבר 2020.
מבנה > דואר רוסיה

חברת "דואר רוסיה" (Почта России), חברה ממשלתית המתמחה באספקת שרותי דואר.
מבנה > רגולטור האינטרנט

השירות הפדרלי לפיקוח בתחום התקשורת, טכנולוגיות מידע ותקשורת ההמונים (Федеральная служба по надзору в сфере связи, информационных технологий и массовых коммуникаций), הוא הרגולטור הראשי בתחום האינטרנט ותקשורת ההמונים ברוסיה ומהווה לזרוע ממשלתית בתחום זה.
הערות שוליים

↑  Медведев представил Путину предложения по новому кабмину
↑  Минкомсвязь переименована в Министерство цифрового развития, связи и массовых коммуникаций
↑  Цифровая экономика получит свое ведомство
לוגו סוכנות התקשורת הפדרלית
הרשימה הדמוקרטית של נצרת

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 מנהיגים:  סיף א-דין א-זועבי
 תקופת הפעילות:  1949–1950 
 אפיון:  מפלגה ערבית מקושרת למפא"י
 כנסות:  1
 ממשלות:  1, 2  *הייתה חברה בקואליציה ללא ייצוג בממשלה 
 אותיות:  יד
 שיא כוחה:  2 מנדטים
 שפל כוחה:  2 מנדטים
 נוצרה מתוך:  נוצרה כמפלגה עצמאית
 התמזגה לתוך:  לא התמזגה
 אתר רשמי
 
הרשימה הדמוקרטית של נצרת הייתה סיעת מיעוטים בכנסת הראשונה. הנהגתה של הסיעה, הייתה ממוקמת באזור נצרת.
המפלגה זכתה בשני מנדטים בבחירות לכנסת הראשונה, וחברי הכנסת מטעמה היו סיף א-דין א-זועבי ואמין-סלים ג'רג'ורה.
בדומה לשאר המפלגות הערביות בזמנה שימשה המפלגה מפלגת לוויין של מפא"י וככזו הייתה חברה בקואליציה, אך לא בממשלה הראשונה או השנייה.
לאחר הכנסת הראשונה לא הוסיפה המפלגה להתמודד בבחירות, אולם נציגה אל-זועבי נבחר לכנסת השנייה מטעם הרשימה הדמוקרטית לערביי ישראל.
הצי השני של ארצות הברית

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  ארצות הברית
 שיוך:  צי ארצות הברית
 סוג:  צי מלחמתי
 בסיס האם:  בסיס נורפוק, וירג'יניה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1950 2018 (הקמה מחדש) – 2011 (כ־61 שנים)
 מלחמות:  הסגר הימי על קובה מבצע זעם דחוף
 פיקוד
 יחידת אם:  פיקוד כוחות הצי
 מפקד נוכחי:  דגלאס פרי
הלוגו הקודם של הצי
הצי השני של ארצות הברית (באנגלית: United States Second Fleet) הוא יחידה מבצעית של צי ארצות הברית. תחומי אחריות הצי כוללים את אזור צפון-מערב האוקיינוס האטלנטי, החוף המזרחי של ארצות הברית ואזור הקוטב הצפוני.
היסטוריה

הצי השני הוקם במסגרת הארגון מחדש של הצי האמריקני לאחר מלחמת העולם השנייה. משימתו העיקרית הייתה תמיכה בפעילות נאט"ו ובפעילות הצי השישי. במהלך משבר הטילים בקובה ב-1962 מימש הצי השני את ההחלטה על הטלת סגר ימי על קובה. במבצע זעם דחוף ב-1983 פיקד מפקד הצי השני ג'וזף מטקלאף על כוח המשימה המיוחד שריכז תחתיו את כלל הכוחות הצבאיים שנטלו חלק במבצע. הצי השני השתתף בפעילות מלחמתית גם במלחמת המפרץ ובמלחמת עיראק. כוחות הצי השתתפו בפעילות הומניטרית בעקבות הוריקן קתרינה והוריקן אייק. בעקבות ירידת כוחה של ברית המועצות ורוסיה הופחתו כוחות הצי עד שהוא פורק ב-2011.
במאי 2018 הוכרז על הקמתו מחדש של הצי השני במסגרת הערכות ארצות הברית ונאט"ו על רקע התעצמות רוסיה. הצי יפעל תחת פיקוד כוחות הצי ואזורי תחום אחריותו יהיו דומים לבעבר. השקת הצי המחודש התקיימה ב-24 באוגוסט 2018 במתכונת של מטה מצומצם, כשלמפקדו הראשון מונה תת-אדמירל אנדרו לואיס. בפברואר 2019 יצאה לדרך משימת פיקוד ושליטה ראשונה על כוח ימי בניהול הצי, על פיקודה של נושאת המטוסים אברהם לינקולן (CVN-72). בסוף 2019 הכריז הצי על מוכנות מבצעית מלאה.
הערות שוליים

↑  2nd Fleet Declares Full Operational Capability, אתר צי ארצות הברית, 31 בדצמבר 2019
| צי ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| מחלקת הצי של ארצות הברית | מזכיר הצי של ארצות הברית • ראש המבצעים הימיים |  |
| פיקודים מרכזיים | פיקוד כוחות הצי • צי האוקיינוס השקט  • פיקוד אירופה • פיקוד מרכז • פיקוד דרום  • פיקוד הלוחמה המיוחדת • פיקוד הסייבר |  |
| ציים פעילים | הצי השני • הצי השלישי • הצי הרביעי • הצי החמישי • הצי השישי • הצי השביעי • הצי העשירי |  |
| מוסדות הדרכה | האקדמיה הימית של ארצות הברית • מכללת המלחמה של הצי • בית הספר של הצי ללימודים מתקדמים • בית ספר לטיסה קרבית |  |
המשרד לפיתוח כלכלי של רוסיה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  רוסיה 
 תחום שיפוט:  רוסיה 
 סוכנות אם:  ממשלת רוסיה 
 סוכנות בת:  הסוכנות הפדרלית לניהול רכוש המדינה   השירות הפדרלי לסטטיסטיקה ממלכתית   השירות הפדרלי לסטטיסטיקה ממלכתית   סוכנות התיירות הפדרלית   השירות הפדרלי לקניין רוחני
 תאריך הקמה:  14 ביולי 1990
 שר:  מקסים רשטניקוב
 תאריך כניסה:  21 בינואר 2020
 מטה מרכזי:  מוסקבה, גדת פרסננסקאיה 10, מבנה 2
 עובדים:  1,708 
 http://www.economy.gov.ru
 
המשרד לפיתוח כלכלי של רוסיה (ברוסית: Министерство экономического развития Российской Федерации; בשמו המקוצר: Минэкономразвития России) הוא המשרד הפדרלי ברוסיה האחראי על פיתוח המדיניות הכלכלית ופיתוח העסקים והתיירות במדינה.
המשרד הוקם מתוך הוועדה הממלכתית לכלכלה שהוקמה ביולי 1990. באוגוסט 1991 הפכה למשרד ממשלתי בשם משרד הכלכלה. המשרד אחראי לארגון כנסים ופורומים לענייני השקעות, בהם פורום סנקט פטרבורג הבינלאומי לכלכלה, פורום ההשקעות הבינלאומי בעיר סוצ'י ומאז 2012 מנהל את כנס "ההשקעות הפתוחות" המוקדש לפיתוח ההייטק. מטה המשרד שוכן ברחוב טברסקאיה-יאמסקאיה 1 במוסקבה.
בנובמבר 2016 השר אלכסיי אוליוקוב הואשם בלקיחת שוחד ופוטר. במקומו מונה מקסים אורשקין לתפקיד השר לפיתוח כלכלי. בינואר 2020 מונתה ממשלת מישוסטין הראשונה להחליף את ממשלתו של דמיטרי מדבדב ולשר החדש מונה מקסים רשטניקוב.
מבנה וארגון

המשרד מורכב מ-36 מחלקות.
הוא אחראי לניהול רכוש המדינה ומנהל את רכושה של הפדרציה הרוסית באמצעות הסוכנות הפדרלית לניהול רכוש המדינה (Федеральное агентство по управлению государственным имуществом, בשמה המקוצר: Росимущество) וכן אחראי לרזרבות הממשלתיות. בנוסף אחראי המשרד על תחום רישום פטנטים באמצעות סוכנות רוספטנט (Роспатент), על תחום הסטטיסטיקה באמצעות השירות הפדרלי לסטטיסטיקה ממלכתית ועל תחום התיירות באמצעות סוכנות התיירות הפדרלית (Федеральное агентство по туризму).
עד לשנת 2016 הסוכנות הפדרלית לרזרבות מדינה הייתה כפופה למשרד. בשנת 2022, קיבלה ידיה את האחריות על מגזר התיירות בעקבות פירוק סוכנות התיירות הפדרלית.
שר

השר לפיתוח כלכלי הוא השר הממונה על ניהול המשרד לפיתוח כלכלי ואחראי לניהול סחר חוץ והכוונת מדיניות נציגויות המסחר של רוסיה בניכר.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| תאריך מינוי | שם תפקיד | שם | תמונה | תאריך פיטורין/התפטרות | הערות |
| 14 ביולי 1990 | יו"ר הוועדה הממלכתית לכלכלה | גנאדי פילשין | — | 13 בפברואר 1991 | — |
| 15 באוגוסט 1991 | שר הכלכלה | יבגני סאבורוב | — | 15 בנובמבר 1991 |  |
| 11 בנובמבר 1991 | שר הכלכלה והאוצר | ייגור גאידר |  | 19 בפברואר 1992 |  |
| 19 בפברואר 1992 | שר הכלכלה | אנדריי נצ'אייב |  | 25 במרץ 1993 |  |
| 15 באפריל 1993 | שר הכלכלה | אולג לובוב | — | 18 בספטמבר 1993 |  |
| 20 בינואר 1994 | שר הכלכלה | אלכסנדר שוחין |  | 6 בנובמבר 1994 |  |
| 8 בנובמבר 1994 | שר הכלכלה | יבגני יאסין |  | 17 במרץ 1997 |  |
| 17 במרץ 1997 | שר הכלכלה | יאקוב אורינסון | — | 25 בספטמבר 1998 |  |
| 25 בספטמבר 1998 | שר הכלכלה | אנדריי שאפובאליאנץ | — | 17 במאי 2000 |  |
| 18 במאי 2000 | השר למסחר ופיתוח כלכלי | הרמן גרף |  | 24 בספטמבר 2007 |  |
| 24 בספטמבר 2007 | שרת המסחר והפיתוח הכלכלי שרת הפיתוח הכלכלי | אלווירה נביאולינה |  | 21 במאי 2012 |  |
| 21 במאי 2012 | השר לפיתוח כלכלי | אנדריי בלואוסוב |  | 24 ביוני 2013 |  |
| 24 ביוני 2013 | השר לפיתוח כלכלי | אלכסיי אוליוקאייב |  | 15 בנובמבר 2016 |  |
| 15 בנובמבר 2016 | ממלא מקום השר לפיתוח כלכלי | יבגני יילין |  | 30 בנובמבר 2016 |  |
| 30 בנובמבר 2016 | השר לפיתוח כלכלי | מקסים אורשקין |  | 21 בינואר 2020 |  |
| 21 בינואר 2020 | השר לפיתוח כלכלי | מקסים רשטניקוב |  | מכהן |  |
הערות שוליים

↑  הצו הנשיאותי מ-19.02.1992 מס' 156 "אודות משרד הכלכלה של רוסיה"
↑  כתובת ואנשי הקשר באתר המשרד
↑  צו נשיא רוסיה מה-15.08.1991 מס' 48 "אודות שר הכלכלה"
↑  הנחיית הסובייט העליון של רוסיה מ-15 בנובמבר 1991 מס' 1881-I "אודות מועצת השרים"
↑  צו נשיאותי מה-11.11.1991 מס' 190 "אודות שר האוצר והכלכלה"
↑  צו נשיאותי מה-23.12.1992 מס' 1616 "אודות שר הכלכלה"
↑  צו נשיאותי מה-25.03.1993 № 399 "אודות אנדריי נצ'אייב"
↑  צו הנשיא מה-15.04.1993 № 445 "אודות סגן ראשון לראש הממשלה, שר הכלכלה"
↑  צו הנשיא מה-18.09.1993 № 1394 "אודות אולג לובוב"
↑  צו הנשיא מה-20.01.1994 № 171 «אודות שינויים בהרכב הממשלה"
↑  צו הנשיא מה-23.03.1994 N 578 "אודות סגן ראשון לראש הממשלה"
↑  צו הנשיא מה-06.11.1994 № 2064 "אודות אלכסנדר שוחין"
↑  צו הנשיא מה-08.11.1994 מס' 2071 "אודות שר הכלכלה"
↑  צו נשיאותי מה-14.08.1996 מס' 1178 "אודות מבנה הממשלה"
↑  צו הנשיא מה-17.03.1997 מס' 250 "אודות שינויים בהרכב ממשלת הפדרציה הרוסית"
↑  צו הנשיא מה-25.09.1998 № 1149 אודות שר הכלכלה
↑  צו נשיאותי מה-31.05.1999 № 690 אודות שר הכלכלה
↑  צו מה-19.08.1999 № 1095 אודות שר הכלכלה
↑  צו הנשיא מה-17.05.2000 № 861 אודות ראש הממשלה
↑  צו נשיאותי מה-18.05.2000 № 915 אודות השר למסחר ופיתוח כלכלי
↑  צו הנשיא מה-24.09.2007 № 1259 אודות שרת המסחר והפיתוח הכלכלי
↑  צו מה-12.05.2008 № 747 אודות שרת הפיתוח הכלכלי
↑  צו נשיאותי מה-21.05.2012 № 663 אודות השר לפיתוח כלכלי
↑  דרמה ברוסיה: שר הכלכלה של פוטין נעצר בחשד לשוחד, באתר ynet, 15 בנובמבר 2016
↑  "מלחמה בשחיתות": שר שהתנגד לפוטין נעצר לאחר שקיבל שוחד - וואלה חדשות, באתר וואלה, 15 בנובמבר 2016
1 2  "О временном исполнении обязанностей Министра экономического развития Российской Федерации" (PDF) (ברוסית). Правительство Российской Федерации. 2016-11-15. נבדק ב-2016-11-15. הנחיית הממשלה מה-15 בנובמבר 2016 מספר № 2425-р "אודות ממלא מקום השר לפיתוח כלכלי של רוסיה"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 0499 1737
הלשכה לתערוכות בין-לאומיות

| --- | --- |
סמליל הלשכה לתערוכות בין-לאומיות

מפת 168 המדינות החברות
 תחום:  תערוכות בין-לאומיות
 מדינה:  צרפת 
 מטה הארגון:  פריז 
 תקופת הפעילות:  22 בנובמבר 1928 – הווה (95 שנים) 
 www.bie-paris.org
 
הלשכה לתערוכות הבין-לאומיות (בצרפתית: Le Bureau international des Expositions; בראשי תיבות: BIE) היא הגוף המנהל של התערוכות העולמיות (אקספו). הלשכה נוסדה באמנה בינלאומית שנחתמה בפריז ב־22 בנובמבר 1928. מטרותיה של הלשכה, כפי שנוסחו באמנה, הן:
לפקח על לוח הזמנים, המכרז, הבחירה והארגון של התערוכות העולמיות;
ליצור מסגרת המאפשרת למדינות לשתף פעולה תחת התנאים הטובים ביותר כמארגנות של תערוכות עולמיות או כמשתתפות בתערוכות אלה באמצעות ביתנים לאומיים.
הלשכה מפקחת על שני סוגי תערוכות: תערוכות בין-לאומיות רשומות (הנקראות בדרך כלל תערוכות עולמיות) ותערוכות בין-לאומיות מוכרות (הנקראות בדרך כלל תערוכות נושא/תערוכות מיוחדות, או תערוכות בין-לאומיות).
תערוכות עולמיות

תערוכות עולמיות מתקיימות כל חמש שנים ונמשכות כשישה חודשים. בתערוכות יכולים להשתתף מדינות, ארגונים בינלאומיים, ארגונים אזרחיים וחברות מסחריות. הנושאים של תערוכות עולמיות חייבים להיות נושאים מקיפי עולם והמשתתפים חייבים לעצב ולהקים את ביתניהם. גודל הביתנים נקבע על ידי הגוף המנהל ואין הגבלה על גודל שטח התערוכה. הערים המארחות מקוות בדרך כלל לנצל את אירוח התערוכה כמנוף להתחדשות עירונית.
תערוכות נושא ותערוכות בין-לאומיות

תערוכות נושא מתקיימות בין שתי תערוכות עולמיות ונמשכות שלושה חודשים. בתערוכות יכולים להשתתף מדינות, ארגונים בינלאומיים, ארגונים אזרחיים וחברות מסחריות, ככל שהתצוגות עולות בקנה אחד עם נושא התערוכה. ביתני התצוגה נבנים על ידי המדינה המארחת ולא על ידי הגופים המשתתפים ואין המדינה גובה דמי שכירות או תשלום אחר עבור השימוש בביתן. הביתן הגדול ביותר בתערוכה בינלאומית מוגבל לשטח של 1,000 מ"ר ושטח התערוכה כולה אסור שיעלה על שטח של 250 דונם. הערים המארחות מבקשות בדרך כלל לנצל את התערוכה כדי לחזק את תדמיתן בזירה הבינלאומית.
ישראל בתערוכות בין-לאומיות

מדינת ישראל חתמה על אמנת הלשכה לתערוכות בין-לאומיות והצטרפה לארגון ב־31 במאי 1952. ישראל הפסיקה חברותה ב־18 בפברואר 1988 ושבה והצטרפה לארגון ב־10 ביוני 1997.
ישראל בתערוכות בין-לאומיות > תערוכות בין-לאומיות שהתקיימו בישראל

התערוכה הבינלאומית הראשונה בארץ נקראה בשם: "אקספו 1953 ירושלים - לכבוש את המדבר" והיא נערכה בשנת 1953 בבנייני האומה בירושלים.
התערוכה הבינלאומית השנייה שהתקיימה בארץ והוכרה באופן רשמי על ידי הלשכה לתערוכת בין-לאומיות הייתה:
כיבוש השממה (או בשמה הרשמי: תערוכת אקספו "ירושלים 1953") הייתה תערוכה עולמית אשר נערכה בירושלים, ישראל במרכז הקונגרסים הבינלאומי בנייני האומה בין התאריכים ה־22 בספטמבר 1953 ל־14 באוקטובר 1953. התערוכה הייתה התערוכה הבינלאומית הראשונה שנערכה בישראל, התערוכה הוכרה על ידי ה־BIE. בתערוכה השתתפו 13 מדינות וביקרו בה כמיליון וחצי מבקרים. בחודש מאי 1956 נערכה בבית דגן תערוכה מיוחדת, שהוכרה על ידי ה־BIE, בנושא: "גידול הדרים",   בשם: התערוכה הבינלאומית לחקלאות במסגרת פרויקט "הקונגרס הבינלאומי הרביעי של מגדלי פרי הדר התיכון" שהתקיימה בין התאריכים 21 במאי ל־20 ביוני 1956.
מדינות חברות

נכון לשנת 2021, חברות בלשכה 168מדינות בעולם:
אוגנדה אוגנדה
אוזבקיסטן אוזבקיסטן
אוסטריה אוסטריה
אוקראינה אוקראינה
אורוגוואי אורוגוואי
אזרבייג'ן אזרבייג'ן
איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות
איטליה איטליה
איי בהאמה איי בהאמה
איי מרשל איי מרשל
איי שלמה איי שלמה
אינדונזיה אינדונזיה
איראן איראן
אירלנד אירלנד
אלבניה אלבניה
אלג'יריה אלג'יריה
אל סלוודור אל סלוודור
אנטיגואה וברבודה אנטיגואה וברבודה
אנגולה אנגולה
אנדורה אנדורה
אסוואטיני אסוואטיני
אסטוניה אסטוניה
אפגניסטן אפגניסטן
אקוודור אקוודור
ארגנטינה ארגנטינה
אריתריאה אריתריאה
ארמניה ארמניה
ארצות הברית ארצות הברית
בולגריה בולגריה
בוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה
בורונדי בורונדי
בורקינה פאסו בורקינה פאסו
בחריין בחריין
בלארוס בלארוס
בלגיה בלגיה
בליז בליז
בנגלדש בנגלדש
בנין בנין
ברבדוס ברבדוס
ברזיל ברזיל
גאורגיה גאורגיה
גאנה גאנה
גבון גבון
גואטמלה גואטמלה
ג'יבוטי ג'יבוטי
גינאה גינאה
גינאה ביסאו גינאה ביסאו
גינאה המשוונית גינאה המשוונית
גמביה גמביה
גרמניה גרמניה
גרנדה (מדינה) גרנדה
דומיניקה דומיניקה
דנמרק דנמרק
דרום אפריקה דרום אפריקה
דרום סודאן דרום סודאן
האיטי האיטי
האיים המלדיביים האיים המלדיביים
הולנד הולנד
הונגריה הונגריה
הונדורס הונדורס
הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
הפיליפינים הפיליפינים
הרפובליקה הדומיניקנית הרפובליקה הדומיניקנית
הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו
הרפובליקה המרכז-אפריקאית הרפובליקה המרכז-אפריקאית
הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
וייטנאם וייטנאם
ונואטו ונואטו
ונצואלה ונצואלה
זמביה זמביה
חוף השנהב חוף השנהב
טג'יקיסטן טג'יקיסטן
טובאלו טובאלו
טוגו טוגו
טונגה טונגה
טורקיה טורקיה
טורקמניסטן טורקמניסטן
טנזניה טנזניה
יוון יוון
יפן יפן
ירדן ירדן
ישראל ישראל
כווית כווית
לאוס לאוס
לבנון לבנון
לוב לוב
ליבריה ליבריה
ליטא ליטא
לסוטו לסוטו
מאוריטניה מאוריטניה
מאוריציוס מאוריציוס
מאלי מאלי
מדגסקר מדגסקר
מוזמביק מוזמביק
מונגוליה מונגוליה
מונטנגרו מונטנגרו
מונקו מונקו
מזרח טימור מזרח טימור
מלאווי מלאווי
מלזיה מלזיה
מלטה מלטה
מצרים מצרים
מרוקו מרוקו
נאורו נאורו
נורווגיה נורווגיה
ניגריה ניגריה
ניו זילנד ניו זילנד
ניז'ר ניז'ר
ניקרגואה ניקרגואה
נמיביה נמיביה
נפאל נפאל
סודאן סודאן
סומליה סומליה
סוריה סוריה
סורינאם סורינאם
סיישל סיישל
סיירה לאון סיירה לאון
סלובניה סלובניה
סלובקיה סלובקיה
סמואה סמואה
סנגל סנגל
סנט וינסנט והגרנדינים סנט וינסנט והגרנדינים
סנט לוסיה סנט לוסיה
סנט קיטס ונוויס סנט קיטס ונוויס
סן מרינו סן מרינו
ספרד ספרד
סרביה סרביה
סרי לנקה סרי לנקה
עומאן עומאן
ערב הסעודית ערב הסעודית
פולין פולין
פורטוגל פורטוגל
פיג'י פיג'י
פינלנד פינלנד
פלאו פלאו
פנמה פנמה
פקיסטן פקיסטן
פרגוואי פרגוואי
פרו פרו
צ'אד צ'אד
צ'ילה צ'ילה
צ'כיה צ'כיה
צרפת צרפת
קובה קובה
קולומביה קולומביה
קומורו קומורו
קוסובו קוסובו
קוסטה ריקה קוסטה ריקה
קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית
קוריאה הצפונית קוריאה הצפונית
קזחסטן קזחסטן
קטר (מדינה) קטר
קירגיזסטן קירגיזסטן
קיריבטי קיריבטי
קמבודיה קמבודיה
קמרון קמרון
קניה קניה
קפריסין קפריסין
קרואטיה קרואטיה
רואנדה רואנדה
רומניה רומניה
רוסיה רוסיה
רפובליקת קונגו רפובליקת קונגו
שוודיה שוודיה
שווייץ שווייץ
תאילנד תאילנד
תוניסיה תוניסיה
תימן תימן
הערות שוליים

↑  BIE, Member States, Israel-World and Specialised Expos.
↑  BIE, Member States.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263039805171  BnF: cb12006969b (data)  GND: 2181879-4  ICCU: UFIV113426  ISNI: 0000 0001 1939 4431  LCCN: n85366616  NKC: kn20010711040  NLA: 36586945  SUDOC: 028244087  VIAF: 126320326   WorldCat (עם VIAF): 126320326
הצי משתעשע

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  מחזמר Hit the Deck (1927)
 בימוי:  רוי רולנד 
 הופק בידי:  ג'ו פסטרנק
 תסריט:  סוניה לוין 
 עריכה:  ג'ון מקסוויני
 שחקנים ראשיים:  ג'יין פאוול ראס טמבלין אן מילר דבי ריינולדס טוני מרטין וולטר פידג'ן
 מוזיקה:  וינסנט יומן
 צילום:  ג'ורג' ג' פולסיי 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  מטרו גולדווין מאייר 
 חברה מפיצה:  מטרו גולדווין מאייר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  4 במרץ 1955
 משך הקרנה:  112 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט מוזיקלי 
 תקציב:  2,300,000 דולר
 הכנסות:  3,400,000 דולר
 דף הסרט ב־IMDb
 
הצי משתעשע (באנגלית: Hit the Deck) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי משנת 1955 בבימויו של רוי רולנד, עם ג'יין פאוול, אן מילר, דבי ריינולדס, ראס טמבלין, וולטר פידג'ן, טוני מרטין וויק דמון בתפקידים הראשיים.
התסריט וחלק מהשירים מבוססים על מחזמר בשם זה שהועלה בברודוויי ב-1927. העלילה דומה לזו של הסרטים המוזיקליים "יום בניו יורק" והרימו עוגן" - קבוצת מלחים מגיעים לעיר, מחפשים בידור ונפגשים/מתאהבים ברקדניות/זמרות.
פירוש הביטוי "Hit the Deck" הוא - התכונן לפעולה או פול על הקרקע/סיפון כדי להתגונן מהתקפה.
תקציר העלילה

דני סמית' (ראס טמבלין), ריקו פרארי (ויק דאמון) ובילי קלארק (טוני מרטין) משרתים בצי ארצות הברית באלסקה. הם מקבלים פקודה לאפות עוגת פרידה למפקד היוצא. הם לא יודעים לאפות ומוצאים במטבח עוגה שלא נאפתה כראוי, עושים בה חורים וממלאים אותם ברום תוך כדי שירת "הללויה". המפקד מדליק את הנרות והעוגה עולה באש, על כך הם נענשים בשליחה לאימון במקום שורץ תנינים. לבסוף הם מגיעים לחופשה בסן פרנסיסקו.
בילי נפגש עם חברתו מזה שש שנים, ג'ינג'ר (אן מילר) שמופיעה כזמרת ורקדנית ורוצה לסיים את היחסים איתו לאחר שאינו רוצה להתחתן.
דני מגיע לביתו ונפגש עם אביו, תת-אדמירל דניאל סמית' (וולטר פידג'ן) שרוצה שדני ילך בדרכו כמו אבותיו. בבית נמצאת גם אחותו סוזי (ג'יין פאוול) שגם היא זמרת ורקדנית ורוצה להתקדם "בעזרתו" של המפיק רודף הנשים ונדל קרייג (ג'ין ריימונד).
דני פוגש בתיאטרון את הזמרת/רקדנית קרון פייס (דבי ריינולדס) ומתאהב בה.
ריקו (ויק דאמון) מבקר בבית אמו האלמנה (קיי ארמן) ופוגש שם את המחזר שלה מר פירנו (ג'. קרול נאייש) שאינו מוצא חן בעיניו.
קרייג מזמין לביתו את סוזן והיא שרה את "Sometimes I'm Happy" כשהוא מלווה אותה בפסנתר. כשהוא מחבק אותה והם מתנשקים, מתפרצים שלושת המלחים ומכים את קרייג ומשאירים לו "פנס" בעין. סוזן נמלטת משם וריקו מלווה אותה ומתאהב בה.
שוטרים צבאיים של הצי מחפשים אחריהם והם מתחבאים בביתו של ריקו ושרים עם אמו "צ'יריביריבין".
השוטרים מחפשים אותם והם מוצאים מסתור בתיאטרון שם מופיעה קרול ביחד עם "מלחים" ששרים ביחד "Join the Navy".
לבסוף מחליט קרייג לבטל את תלונתו כדי שהעניין לא יתפרסם ויתגלה לאשתו.
בסוף מופיעים כל משתתפי ההצגה במופע גדול ושרים ביחד "הללויה".
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ג'יין פאוול | סוזן סמית' | רקדנית/זמרת |
| אן מילר | ג'ינג'ר | רקדנית/זמרת |
| דבי ריינולדס | קרול פייס | רקדנית/זמרת |
| ראס טמבלין | דני סמית' | מלח |
| טוני מרטין | ויליאם קלארק | מלח בכיר |
| ויק דמון | ריקו פרארי | מלח |
| וולטר פידג'ן | דניאל סמית' | תת אדמירל |
| ג'ין ריימונד | ונדל קרייג | מפיק |
| קיי ארמן | גב' פרארי | אמא של ריקו |
| ג'. קרול נאייש | מר פרוני | מחזר של גב' פרארי |
הפארק הגדול

| --- | --- |

הכניסה לפארק
 מידע כללי
 על שם:  איציק אוחיון
 תאריך הקמה:  2005
 נתונים ומידות
 שטח:  0.091 קמ"ר
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  פתח תקווה 
 קואורדינטות:  32°05′36″N 34°52′05″E﻿ / ﻿32.093305555556°N 34.868166666667°E﻿ / 32.093305555556; 34.868166666667
 אתרים בפארק:  האגם האקולוגי בפתח תקווה
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) פארק פתח תקווה(למפת גוש דן רגילה) פארק פתח תקווה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום פארק פתח תקווה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום פארק פתח תקווה  he פארק פתח תקווהhe פארק פתח תקווהמפת  __ פתח תקווה (in English: Petah Tikva)  __ גבעת שמואל (in English: Giv'at Shmuel) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון: __ רמת השרון (in English: Ramat HaSharon), __ הוד השרון (in English: Hod HaSharon) מצפון, ממזרח ומדרום: __ מועצה אזורית דרום השרון (in English: Drom HaSharon Regional Council) מדרום: __ מועצה אזורית חבל מודיעין (in English: Hevel Modi'in Regional Council), __ גני תקווה (in English: Ganei Tikva), __ קריית אונו (in English: Kiryat Ono) מדרום-מערב: __ רמת גן (in English: Ramat Gan) ממערב: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ תל אביב (in English: Tel Aviv) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פארק פתח תקווה על שם איציק אוחיון, הנקרא גם "הפארק הגדול" הוא הפארק הגדול ביותר בפתח תקווה והוא כולל גן שעשועים, מרחב דשא גדול, מגרשי ספורט ואגם גדול. הפארק הוקם ב-2005 ומאז מהווה אתר פנאי ונופש מרכזי לתושבי העיר ומחוצה לה.
לעיתים תכופות הפארק משמש כמקום אירוח לאירועים המוניים ולבמות, כשהוא יכול להכיל עד כ-30,000 אנשים. בין האירועים שהתרחשו בו בעבר נמצאים: חגיגות יום העצמאות, פסטיבל בירה, פסטיבל קינוחים ועוד.
הפארק נמצא במיקום מרכזי בעיר וסביבתו נמצאים הקניון הגדול, גשר המיתרים, אזור התעשייה קריית אריה, דן טאון, בית משפט השלום, בית חולים בילינסון, פארק גיסין, פארק נווה גן, וכן, ליד תחנת הרכבת הקלה, ועל יד מסוף יותם ויואב.
פסל בפארק ומאחוריו הקניון הגדול וגשר המיתרים.
הנצחה ליצחק אוחיון בפארק יצחק אוחיון
היסטוריה

הקמת הפארק ארכה למעלה משנתיים, והוא נפתח לקהל הרחב בשנת 2005.
בפארק נמצאים מתחמי שעשוע וטיפוס הכוללים נדנדות ומגלשות, קרוסלות, מבוך וכדומה. כן, קיימים בפארק גם מתחמי ספורט: שישה מגרשי כדורגל וכדורסל, שבילי ריצה ואופניים, מתקני מתח, שולחנות פינג פונג ורצפת בטון שמשמשת לרכיבת קורקינט, גלגיליות וכדומה;
בשנת 2016, התחילו עבודות להקמת אגם אקולוגי מלאכותי בשטחי הפארק. שטח האגם וסביבתו הם 14 דונם, ועלות הקמתו היא 52.5 מיליון שקל, כאשר העבודות לבנייתו הסתיימו ב-28 לאוגוסט 2018. האגם נבנה ללא גדרות בגדותיו.
ב-2023 הוקם בית קפה בשטח הפארק.
באותה שנה, החלו עבודות להקמת גשר שיחבר בין הפארק לבין פארק נווה גן, הנמצא בצמוד אליו ויעבור מעל לרחוב הרב מלכה. הגשר והאנדרטה התקום לידו יקראו על שם קורבנות מלחמת חרבות ברזל.
מבחר תמונות

רחבת הדשא בפארק
מתקני השעשוע בפארק
פסל של פטיש המוצב בפארק עקב קרבתו לבית משפט השלום שבעיר
גדותו של האגם בפארק
האגם בפארק
ראו גם

פארק יד לבנים
גן הנשיא
הערות שוליים

↑  מתן דויטש, הוצב פודטראק בפארק הגדול בפתח תקוה – זה מה שימכרו בו, באתר mynet‏ פתח תקוה, 21 בספטמבר 2023
↑  מתן דויטש, בקרוב: גשר חדש ואנדרטה בפתח תקוה על שם "מלחמת ה-7.10.23", באתר mynet‏ פתח תקוה, 29 באוקטובר 2023
הר עמינדב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  עמינדב 
 גובה:  842 מ' 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  מדרום-מערב לירושלים
 רכס הרים:  הרי ירושלים 
 קואורדינטות:  31°45′06″N 35°08′11″E﻿ / ﻿31.7516667°N 35.1363889°E﻿ / 31.7516667; 35.1363889
  (למפת ירושלים מוגדלת) הר עמינדב(למפת ירושלים רגילה) הר עמינדב(למפת הרי ירושלים רגילה) הר עמינדב(למפת הרי ירושלים מוגדלת) הר עמינדב
 
הר עמינדב הוא פסגה במערב ירושלים שעליה בנוי מושב עמינדב.
גובה ההר כ-842 מטר. הפסגה הבולטת נמצאת על המשך הרכס עליו בנוי מערב ירושלים, בין עמקי נחל רפאים ונחל שורק, וכולל את פסגות הר הרצל (834 מ'), קריית יובל (815 מ'), קריית מנחם (814 מ') והר אורה (848 מ'). היא בולטת כ-300 מטר מעל סביבתה. על פסגה נמוכה יותר של ההר (821 מ') מתנשאת אנדרטת יד קנדי, לזכרו של הנשיא האמריקאי ג'ון קנדי.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n93902049   WorldCat (עם LCCN): n93-902049