stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אשעריה
תרומת אל-ע'זאלי

בניגוד לשמה, האדם שהשפיע יותר מכל על המחשבה האשערית היה המלומד הפרסי אל-ע'זאלי (נפטר ב-1111), אשר הניח את היסודות לסגירת שערי האִג'תהאד, קרי להבנה מאוחרת כי אין להתיר עוד פירושים לאסלאם הסוני, בעבודתו "אי הקוהרנטיות של הפילוסופים" (או 'הפלת הפילוסופיה'). עבודותיו המבקרות של אִבן רושְד, המצוטט כזה שטען כי "לטעון שהפילוסופים אינם עקביים, היא טענה שאינה עקבית בעצמה", לא התקבלו בקהילה המוסלמית.
ספרו "אִחְיַאא עֻלוּם א-דִּין" (תחיית מדעי הדת), היה לאבן הפינה של האסכולה המחשבתית ושילב תאולוגיה, ספקנות, מיסטיקה, אסלאם ותפיסות אחרות, ובו הוא דן לעומק בפילוסופיה המוסלמית. מחשבתו היוותה את הבסיס לאימפריה העות'מאנית, ובסופה, כאשר מוסטפא כמאל הפריד את המחשבה הדתית ב-1922 מחוק המדינה, הוא אסר על תרגומי עבודותיו של אל-ע'זאלי לטורקית.
הערכת תרומתם

המחשבה המוסלמית (פיקה) השתנתה בעקבות האשעריה, אשר שמה סוף לפילוסופיה המוסלמית, והפכה את המונח "כלאם" לגנאי. אחר כך החלו העֻלמאא' (חכמי הדת) לעשות שימוש ב"תקליד" (חיקוי) ו"קיאס" (אנ') (היקש), שהחליפו את שיטת ה"אִגְ'תִהאד" (מאמץ) המחדשת את פסיקות ה"חדית'" (שיחה, המבוססת על מסורת של אמרות ומנהגי הנביא העוברות מדור לדור, הקרויה גם סֻנַּה).
אישים אחרים שהשפיעו על האסכולה:
אבו בכר אלבאקלאני (950–1013)
פח'ר א-דין רזי (נפטר ב-1209)
אבן ח'לדון (נפטר ב-1406, מחבר ההקדמה להיסטוריה של העולם (אנ')).
ראו גם

האסכולה המאתורידית
כנס גרוזני בצ'צ'ניה
בית השגרירות הרוסית

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית מגורים 
 כתובת:  שדרות רוטשילד 46 
 מיקום:   תל אביב-יפו
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1924
 תאריך פתיחה רשמי:  1924 
 אדריכל:  יהודה מגידוביץ' 
 קואורדינטות:  32°03′48″N 34°46′29″E﻿ / ﻿32.0632°N 34.7748°E﻿ / 32.0632; 34.7748
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) בית השגרירות הרוסית(למפת תל אביב רגילה) בית השגרירות הרוסית(למפת גוש דן רגילה) בית השגרירות הרוסית(למפת גוש דן מוגדלת) בית השגרירות הרוסית  he בית השגרירות הרוסיתhe בית השגרירות הרוסיתמפת  מרכז __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בית השגרירות הרוסית (ידוע גם בשם בית לוין) הוא מבנה היסטורי הממוקם בשדרות רוטשילד מספר 46, פינת רחוב שד"ל בתל אביב, והוא אחד מבנייניה הנודעים של העיר. המבנה מתאפיין באדריכלות של הסגנון האקלקטי הייחודי ללב תל אביב. בבניין פעלה שגרירות ברית המועצות בין השנים 1948–1967.
היסטוריה

המבנה תוכנן ב־1924 על ידי האדריכל יהודה מגידוביץ', עבור משפחת לוין האמידה. הוא משופע בקישוטים וסמלים ברוח הסגנון הרומנטי, ובחזיתו פגודה.
בשנת 1936 נמכר המבנה לצבי ברייער, איש עסקים ובנקאי. ברייער פתח בבית לוין בית ספר ללימוד אנגלית, ערך שינויים בחלליו הפנימיים והפך אותו לבניין משרדים. במקביל, פעל בו גם "בנק ארץ ישראל לתועלת אשראי" (שכיום נקרא U-Bank).
עם השנים החליף המבנה בעלים, ואחרי הקמת המדינה שכנה בו שגרירות ברית המועצות. ב־9 בפברואר 1953, בשעות הערב, נפגע הבית מפצצה שהונחה על ידי שלושה יהודים יוצאי לח"י. האירוע שימש אמתלה לניתוק היחסים הדיפלומטיים של ברית המועצות עם ישראל, בטענה שהפעולה קיבלה את חסותה של המדינה. היחסים הדיפלומטיים חודשו רק לאחר מות סטלין ביולי 1953, נותקו בשנית ב-1967 על רקע מלחמת ששת הימים וכוננו שוב בדצמבר 1991, בעקבות מדיניות הפרסטרויקה של מיכאל גורבצ'וב.
בחלוף שנים של הזנחה, הוכרז המבנה כמבנה לשימור, וב-1990 רכש אותו איש העסקים אלפרד אקירוב תמורת 5.5 מיליון דולר. בשנת 1991 החל שיחזור ושיפוץ המבנה על ידי משרד האדריכלים של אמנון בר אור ומוטי בודק, יחד עם משרד המהנדס שמעיה בן אברהם. עבודת השימור בוצעה במקביל לבניית מגדל אלרוב בעורף הבית ובמחובר אליו, בתכנונם של משרד אדריכלים אברהם יסקי ויוסי סיוון.  אקירוב השקיע בפרויקט כולו כ-40 מיליון דולר. פרויקט בנייה זה, המשלב שימור מבנה היסטורי בתמורה למתן זכויות בנייה רחבות לגורד שחקים בעורפו, עודד מאז עוד מספר פרויקטים דומים שנבנו באזור מרכזה ההיסטורי של תל אביב.
לאורך שנות התשעים ועד שנת 2006 שכנו בַּבניין המשרדים ואולמות התצוגה של בית המכירות הפומביות "סותבי'ס" והבניין שינה את שמו ל"בית סותבי'ס". בדצמבר 2006 נמכר הבית בלמעלה מ־35 מיליון שקלים לבני הזוג ג'רי שוורץ והת'ר ריסמן, ומעתה שמו "בית הישג".
הבית נתרם לקרן הפילנתרופית שאותה הקימו בני הזוג, ולאחר שיפוץ יסודי משמש הבית לפעילויות הפילנתרופיות ובראשן קרן הישג, המעניקה מלגות לחיילים בודדים משוחררים.
אחד המונומנטים המעניינים של המבנה הוא הפגודה. כאשר שוחזר הבניין, הופתע צוות העובדים לגלות ששלושת חלקי הפגודה נפתחים בעזרת מנגנון מיוחד ויוצרים מעין פתח מעל לחדר המדרגות. המנגנון נועד, כנראה, לאפשר הכנסת רהיטים בקלות לתוך המבנה. הועלתה גם סיבה אחרת: בהיות משפחת לוין משפחה דתית, המטרה הייתה לאפשר בניית סוכה.
גלריית תמונות

המבנה מיד לאחר הפיצוץ 9.2.1953.
הפגודה בבית השגרירות הרוסית.
הגדר סביב השגרירות הרוסית.
מיקום השגרירות הרוסית - שדרות רוטשילד, פינת שד"ל.
מבט משדרות רוטשילד.
השגרירות בצל גורדי השחקים שלידה.
מבט על השגרירות הרוסית מרחוב שד"ל.
הצמחייה ליד השגרירות הרוסית.
השגרירות ליד בניין רב קומות מודרני.
ראו גם

אדריכלות ישראלית
מגדל הבנק הבינלאומי
הערות שוליים

↑  בנק א״י לתועלת אשראי, שערים, 25 באוגוסט 1953
↑  מרדכי אלקן, בית ברייער נמכר לאקירוב ב-5.5 מליון דולר, מעריב, 29 באפריל 1990
↑  המגדל לוהט, אבל ריק, באתר גלובס, 8 ביולי 1999
↑  אבי בר-אלי, רבותי, ההיסטוריה  חוזרת, באתר הארץ, 4 בינואר 2007
↑  רז סמולסקי, המיליארדר היהודי-קנדי ג'רי שוורץ קנה את בית נפרסטג ברוטשילד תמורת 25 מיליון שקל, באתר הארץ, 11 באוגוסט 2008
אריה רונה

| --- | --- |

אריה רונה
 לידה:  1942 (בן 82 בערך) סובוטיצה, ממלכת יוגוסלביה ממלכת יוגוסלביה
 תאריך עלייה:  1948
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל חיל הים הישראלי חיל הים הישראלי
 תקופת הפעילות:  1961–1991 (כ־30 שנה)
 דרגה:   תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד שייטת 3 ראש מספן המודיעין  נספח צה"ל באיטליה
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים   מלחמת לבנון
 תפקידים אזרחיים
 ראש מינהל הספנות והנמלים במשרד התחבורה
 
אריה רונה (נולד בשנת 1942) היה מפקד שייטת ספינות הטילים וראש מספן המודיעין בחיל הים הישראלי ולאחר מכן מנהל רשות הספנות והנמלים.
ביוגרפיה

נולד בשנת 1942 בסובוטיצה שביוגוסלביה. בן ראשון לאביו אנדרה רונה ואימו מרטה רונה לבית מרקלר. כאשר העיר נכבשה על ידי הגרמנים, חויבו לשאת את הטלאי הצהוב. בשנת 1944 הופרדה המשפחה ונשלח עם אימו וסבתו למחנה הריכוז ברגן-בלזן. אמו הועסקה בעבודות כפייה ואריה נשמר על ידי סבתו. רק לאחר השחרור בשנת 1945 נפגשו מחדש עם אביו, ברכבת ליוגוסלביה.
המשטר הקומוניסטי הלאים את הרכוש המשפחתי, החנות והבית, ואנדרה אביו של רונה נעשה מנהל חשבונות.
מרטה רונה נושאית את הטלאי הצהוב, עם בנה אריה בתקופת הכיבוש הנאצי בסובוטיצה, 1944
אנדרה רונה אביו של אריה בביקור באגם פליץ, 1946
כאשר משה פיאדה קיבל את האישור של מרשל טיטו לאפשר ליהודים לצאת לישראל עלתה המשפחה לישראל בשנת 1948 באניה "קפאלוס".
לאחר תקופה קצרה במחנה העולים בבאר יעקב עברה המשפחה לירושלים. אריה למד בבית ספר "גאולים" ושם הכיר את רונית, לה נישא בשנת 1964.
על בית הספר לקציני ים עכו שמע מקרובים שגרו בעכו ומאחר והסערה בעת ההפלגה לארץ לא הפחידה אותו, עמד במבחני הכניסה והתקבל ללימודים בשנת 1957, יחד עם קבוצת חברים ירושלמים. תקופת הלימודים כללה הפלגות בחיל הים וצי הסוחר.
ביוגרפיה > שירות בחיל הים

בשנת 1961 סיים את בית הספר לקציני ים והתגייס עם כל מחזור ו', ישר לקורס הקצינים בבה"ד 1. בהמשך עבר לקורס חובלים מחזור י' והוסמך כקצין ים בשנת 1963. לאחר תקופת הכנה כסגן מפקד טרפדת, הוסמך לפיקוד על טרפדת והוצב באילת בתפקיד זה.
ב-1965 נשלח לקורס קציני תותחנות בבית הספר של הצי הבריטי בעיר פורטסמות' וכשחזר קיבל פיקוד על הט-207 בחיפה איתה נלחם במלחמת ששת הימים. בין היתר השתתף בקרב על פורט סעיד ב-6 ביוני 1967. לאחר מכן לקח חלק בפטרולים לאורך חופי סיני.
רונה היה בין הצוותים הראשונים שנשלחו לצרפת לאייש את ספינות הסער, ספינות שרבורג, כקצין נשק וסגן המפקד באח"י "משגב" הספינה השנייה שנבנתה בשרבור.
ב-1969, לאחר שהוסמך כמפקד, חזר לשרבור וקיבל את הפיקוד על "אח"י סופה", ספינה מדגם סער 3, אותה הבריח לארץ בדצמבר אותה שנה במסגרת מבצע נועה.
בתום הפיקוד על הסטי"ל שירת במשך שנתיים כקצין תכנון במחלקת מבצעים כולל הפעילות הקרבית במלחמת יום הכיפורים.
בשנת 1974 קיבל את הפיקוד על ספינה חדשה שנבנתה במספנות ישראל, אח"י כידון (סער 4), שאותה העביר בהפלגה סביב אפריקה לשארם א-שייח'.
בשנת 1975 קיבל את הפיקוד על פלגה 32 בשייטת ספינות הטילים והועלה לדרגת סא"ל. 

בשנת 1977 סיים את הפיקוד על הפלגה ויצא ללימודי תואר ראשון בהיסטוריה של המזרח התיכון וגאוגרפיה באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1980 מונה לקצין סטי"לים חיילי במפקדת חיל הים בדרגת אל"ם.
בשנים 1981–1983 פיקד על שייטת ספינות הטילים של חיל הים. הפיקוד על היחידה הגדולה בחיל הים כלל אספקטים טכניים ומבצעיים, פיתוח תורות לחימה ויישומן וביצוע מבצעים ברחבי הים התיכון וים סוף, כולל מלחמת שלום הגליל בה עסקו ספינות הסער באבטחת הכוח הנוחת בלבנון כנגד התערבות סורית ובהפגזות יעדים בחוף.
בסיום תפקיד המש"ט, 1983, נשלח למכללת הצי של ארצות הברית בניופורט לקורס מפקדים בינלאומי ורכש תואר M.A בניהול. בנוסף ללימודים במכללה, גילה את תחביב הטיסה והוסמך כטייס במטוסים קלים. ובתום הקורס חזר לישראל במטוס קל אותו הטיס יחד עם מורהו כטייס נוסף.
עבר השתלמות מפקדי אוגדות בצה"ל (1984).
בשנים 1985–1988 מונה לראש מספן המודיעין במפקדת חיל הים והועלה לדרגת תא"ל. במהלך כהונתו אפיין רונה את מערך המחשוב של המספן, הקים יחידות משנה מקצועיות, הגדיר את תפקידן ופיקח על פעילותן, ויישם חלק מתפיסתו בדבר חינוך הקצונה, הכשרה אקדמית של קציני מודיעין ימי וקידום כוח אדם במספן.
בשנים 1989–1991 שירת כנספח צה"ל ונציג משרד הביטחון, באיטליה ובצ'כוסלובקיה. במסגרת תפקידו עסק בקשר בין הצבאות והתעשיות הביטחוניות של איטליה, צ'כוסלובקיה וישראל ובלמידת צורכי מערכת הביטחון האיטלקית. עבודתו התרכזה במציאת אפשרויות לשיתוף פעולה ובקידום הקשרים בין התעשיות הביטחוניות.
אח"י סופה (סער 3) בפיקוד אריה רונה מובילה את ספינות שרבורג בדרך לישראל, דצמבר 1969
רס"ן אריה רונה בתקופת מלחמת יום הכיפורים
סגל מספן המודיעין בראשותו של תא"ל אריה רונה, 1986
ביוגרפיה > לאחר סיום שירותו בצה"ל

ב-1992 ניהל את פרויקט הקמת קניון מלחה בירושלים של חברת קנית. התפקיד כלל ניהול משא ומתן עם שוכרים, פיקוח על ההקמה, הקמת צוות ניהול ואחזקה ועריכת חוזים.
ב-1993 עמד בראש אגף המכללות במשרד החינוך.
בשנת 1994, מונה למנהל מינהל הספנות במשרד התחבורה – תפקיד אותו מילא במהלך 15 שנים.
בין היתר עסק בנושאים הבאים:
חידוש ושדרוג פעילות המכון להכשרת קציני-ים. פעל לפתיחת תוכניות הכשרה מיוחדות לקציני-ים, כולל מסלול אקדמאי באוניברסיטת חיפה. והיה יושב ראש הדירקטוריון של המכון.
יזם ופעל לחקיקה המחייבת איוש אוניות צי הסוחר הישראלי בקציני ים ישראלים. האיוש מתחייב ללא קשר לדגלי הנוחות שאיתם מפליגות אוניות החברות הישראליות.
הקמת מערך החיפוש וההצלה בים, הפועל כיום באופן רצוף ברשות הספנות.
רונה הוסמך לטיס במטוסים קלים. לתקופה מסוימת מונה גם לראש מינהל התעופה. כמו כן, היה חבר בדירקטוריון רשות הנמלים ויושב ראש הרשות לתקופה של שנה.
עם יציאתו לגמלאות, בשנת 2009, חזר ללימודים אקדמיים וקיבל תואר דוקטור בהיסטוריה צבאית.
רונה נשוי לרוני ואב לארבעה, מתגורר בכפר סבא.
אחותו תמר ובעלה נרצחו בינואר 2019.
השכלה

תואר BA בהיסטוריה של המזרח התיכון ובגאוגרפיה (1980)
תואר MA בניהול ממכללת הצי של ארצות הברית בניופורט (1983)
תואר MA בהיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטת תל אביב (1992)
תואר שלישי בהיסטוריה באוניברסיטת בר-אילן, 2013
מאמרים וספרים

קרב לאט'קיה 1973 במסגרת "זירת קרב, קרבות הכרעה בארץ ישראל" הוצאת העמותה הישראלית להיסטוריה צבאית, עמ' 315
פרק חיל הים במלחמת סיני במסגרת ספר של חגי גולן "ברעום המנועים – 50 שנה למלחמת סיני" בהוצאת מערכות, 2006, עמ' 269
חיל הים במלחמה במסגרת "מלחמת ששת הימים סיכום סמינר בביטחון ישראל" העמותה הישראלית להיסטוריה צבאית הוצאת אפי מלצר, עמ' 98
תפיסת המרחב הימי של היהודים בארץ ישראל וסביבותיה מימי החשמונאים ועד שלהי תקופת התלמוד עבודת דוקטורט בספרית אוניברסיטת בר-אילן, 2012
המוצא אל הים – היהודים וה-MARE NOSTRUM, חנות הספרים כפר סבא, 2015
הרפורמה בספנות, באתר משמר המורשת הימית, 28 באפריל 2015
האם היה הורדוס אסטרטג ימי? "עיון בפרשת הקמתו של נמל קיסריה/סבסטוס" יחד עם עמנואל פרידהיים, מרכז חיפה למחקרי מדיניות ואסטרטגיה ימית, קתדרת חייקין לגאואסטרטגיה, פברואר 2017
אסטרטגיה במלחמות הימיות של פרס ויוון במאה החמישית לפני ספירת הנוצרים מרכז חיפה למחקרי מדיניות ואסטרטגיה ימית, קתדרת חייקין לגאואסטרטגיה, דצמבר 2017
הובלת חיטה באימפריה הרומית – היבטים אסטרטגיים – מרכז חיפה למחקרי מדיניות ואסטרטגיה ימית, קתדרת חייקין לגאואסטרטגיה, יולי 2018
הים שלנו - עיונים באסטרטגיה ים תיכונית, המרכז לחקר מדיניות ואסטרטגיה ימית, ינואר 2020
מערפל אופרטיבי לניצחון פסיבי - קרב יוטלנד 2016, המרכז לחקר מדיניות ואסטרטגיה ימית, פברואר 2021.
מפרי עטו

אסטרטגיה במלחמות הימיות של פרס ויוון במאה החמישית לפסה"נ, קתדרת חייקין לגאואסטרטגיה, דצמבר 2017.
לקריאה נוספת

סא"ל מיל שמשון עדן, אנשי הברזל על ספינות העץ הוצאת אפי מלצר, עמ' 228
אברהם רבינוביץ', ספינות שרבורג, 2001 עמ' 113, 115, 117, 119, 126.
מייק אלדר, שייטת 11, ספרית מעריב, 1996. עמ' 23, 192,216, 360.
דניאלה רן, בין ספינה לרציף' תולדות לשכת הספנות הישראלית 1932–1982, פרדס הוצאה לאור, 2008, עמ' 13.
הערות שוליים

↑  המורה לטייס קרל דבורמן הדריך גם קצינים אחרים מחיל הים במכללה בהם אברהם אשור.
↑  מאיה הורודניצ'אנו‏, אין חשודים, אין קצה חוט: תעלומת הרצח של הזוג כדורי בירושלים, באתר וואלה, 14 באפריל 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007496533505171  ISNI: 0000 0004 3398 3031  LCCN: no2016002618  VIAF: 308256588   WorldCat (עם VIAF): 308256588
בית הכנסת הספרדי ברוסה

| --- | --- |

בית הכנסת הספרדי המשמש בראשית המאה ה-21 ככנסיית "אלוהי הנבואה"
 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת
 כתובת:  רחוב אקסאקוב 8
 מיקום:  רוסה
 מדינה:  בולגריה
 רב בית הכנסת:  שבתאי בכר אברהם, יצחק שאלוניקיו
 נוסח תפילה:  נוסח הספרדים
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1862–1863
 תאריך פתיחה רשמי:  1863 
 מידות
 קומות:  2
 קואורדינטות:  43°50′22″N 25°57′06″E﻿ / ﻿43.83944°N 25.95167°E﻿ / 43.83944; 25.95167
  (למפת בולגריה מוגדלת) סופיה פלובדיב וארנה בורגס פלבן סטארה זאגורה טורקיה יוון מקדונ. הצפו.  סרביה רומניה הים השחור בית הכנסת הספרדי ברוסה(למפת בולגריה רגילה) סופיה פלובדיב וארנה בורגס פלבן סטארה זאגורה טורקיה יוון מקדונ. הצפו.  סרביה רומניה הים השחור בית הכנסת הספרדי ברוסה
 
אולם בית הכנסת המשמש בראשית המאה ה-21 ככנסייה
בית הכנסת הספרדי "קהל גדול שלום" ברוסה היה בית כנסת, אשר פעל בעיר רוסה בבולגריה מ-1863 ועד 1952 ומ-1997 משמש ככנסיית "אלוהי הנבואה".
היסטוריה

קהילה יהודית ספרדית מתועדת ברוסה החל מהמחצית השנייה של המאה ה-18. הקהילה הספרדית התגוררה ברובה בשכונת חצר במרכז העיר. בראשית המאה ה-20 נכללה קהילת רוסה ברשימת 34 הקהילות המאורגנות בממלכת בולגריה, מנתה 4,300 נפשות וכ-75% מהם היו ספרדים. בתקופת בין המלחמות היו ראשי הקהל הספרדי יצחק חסון, נסים דניאל, רחמים אשרוב ויעקב משיח. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמנו ברוסה 3,000 יהודים. מרבית יהודי רוסה עלו לישראל לאחר הקמתה. ב-1949 נמנו ברוסה 452 יהודים וב-2004 מנתה הקהילה 200 נפשות.
המבנה

בניית בית הכנסת החלה ב-1862 והסתיימה שנה מאוחר יותר. המבנה שכן במרכז שכונת החצר היהודית, הוא היה בן שתי קומות והקיפה אותו חצר גדולה. הקומה השנייה שימשה לעזרת נשים. בית הכנסת היה מהודר, שמעו יצא אל מחוץ לבולגריה ובעיתון החבצלת נכתב אודותיו: "עצמת תפארתו אין לתאר בחרט אנוש". בית הכנסת הפך למרכז תרבותי וחברתי לקהילה הספרדדית של רוסה, ובו התקיימו גם טקסי חתונה של בני ובנות הקהילה והתכנסויות קהילתיות לרגל חגים ומועדים. לאחר העלייה ההמונית לישראל נמכר המבנה ושימש כנגרייה, ובהמשך שימש כסטודיו של צייר. ב-1997 נמכר האתר לכנסיית "אלוהי הנבואה" (באנגלית: Church of God of Prophecy).
הערות שוליים

↑  חיים קשלס, היהודים בבולגריה בעשרים השנים הראשונות לאחר שחרורה מעול העותומנים (1878-1898), בתוך: אנציקלופדיה גלויות-יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמוד 65.
↑  אלברט רומנו, תקנון הקהילות והקונסיסטוריון, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות-יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמוד 439.
↑  הקהילה היהודית ברוסה, באתר jewishvirtuallibrary (באנגלית).
1 2 3  צבי קרן, הקהילה היהודית ברוסה, באתר "כולנו בולגרים".
↑  .Dimana Trankova, Anthony Georgieff, A Guide to Jewish Bulgaria, Vagabond Media Ltd, 2011, ISBN 9549230635, pages 88-89.
↑  מסע ישראל - רוסטשוק, חבצלת, 7 ביוני 1872
↑  הקהילה היהודית ברוסה - בית הכנסת באחד החגים (1933), באתר centropa.org (באנגלית).
ארנסט באי קורומה

ארנסט באי קורומה (באנגלית: Ernest Bai Koroma; נולד ב-2 באוקטובר 1953) היה נשיא סיירה לאון הרביעי במספר, כיהן מ-17 בספטמבר 2007 ועד ל-4 באפריל 2018.
ביוגרפיה

נולד בצפון המדינה בשנת 1953 למשפחה ממוצא נוצרי- אמונה דתית שנשארה עם קורומה עד היום. אביו היה מורה לתנ"ך ואמו הייתה פוליטיקאית. בשנת 1976 סיים תואר ראשון במנהל עסקים ועבד במשך שנתיים כמורה. בשנת 1986 התחתן ונולדו לו שתי בנות.
קורומה עבד כ-24 שנים בחברת ביטוח פרטית, עד אשר נכנס לפוליטיקה הארצית בשנת 2002. ב-24 במרץ של אותה השנה הוא נבחר להנהיג את מפלגת האופוזיציה, זאת לאחר שלא היה מוכר בתחילה לציבור הרחב. בהמשך 2002 ניסה להתמודד לראשונה על תפקיד הנשיאות אל מול הנשיא המכהן אחמד טג'אן קבה, אך הפסיד. בשנים 2002–2005 כיהן בחבר בפרלמנט, ובשנת 2005 נבחר להנהיג את המיעוט, ונשאר בתפקיד זה עד בחירתו לנשיאות בשנת 2007.
ביוגרפיה > הנשיאות

בשנת 2007 נבחר קורומה לנשיאות עם רוב של כ-54.6% מהקולות, כשהתחרה אל מול סגן הנשיא המכהן. משקיפים בינלאומיים אישרו את הוגנות הבחירות. כשלושה שבועות לפני הבחירות קורומה היה יעד להתנקשות. מתנקש (שהשתייך למיליציה מהפכנית) ניסה לחדור למלון בו שהה קורומה, על מנת להרוג אותו. הוא נבלם על ידי מאבטחיו של קורומה, אשר הרביצו לו קשות. כשבוע לאחר ההשבעה נסע קורומה לביקור נשיאותי ראשון בגינאה ובליבריה השכנות. בטקס ההשבעה של קורומה השתתפו מנהיגים אפריקאים רבים, וביניהם: נשיא ניגריה עומארו יאר אדואה, נשיאת ליבריה אלן ג'ונסון-סירליף, נשיא סנגל עבדוליי ואד, שליט גמביה יחיא ג'אמה, נשיא בורקינה פאסו בלז קומפאורה ונשיא מאלי אמדו טומני טורה.
בבחירות לנשיאות שהתקיימו בנובמבר 2012 נבחר קורומה לנשיאות לקדנציה שנייה, לאחר שקיבל 58.7% מהקולות. גם בחירות אלו נחשבו להוגנות לאחר שבוקרו על ידי משקיפים.
אחד הדברים הראשונים שבהם קורומה התמקד כנשיא היה שיפור התשתיות הלאומיות לאחר מלחמת האזרחים. בוצעו גם רפורמות בבריאות, אך נשמעה ביקורת כי רפורמות אלו אינן אפקטיביות בגלל שחיתות. כחלק מהמאבק בשחיתות, קורומה חוקק חוק המחייב פקידי ציבור להכריז על נכסיהם מדי שנה. בתחילת כהונתו, הדיח קורומה כמספר שרים שנחשדו בשחיתות. קורומה נהנה מפופולריות רחבה בצפון ובמערב המדינה. קורומה טוען כי הוא מאמין בסובלנות אתנית ודתית, ומרבית ממנהלתו מורכבת מהמגוון האתני שיש במדינה.
ביקורת שנמתחה על קורומה כוללת מעצר של עיתונאים המתנגדים לנשיא ואלימות מפורזת וקיצונית מצד המשטרה כנגד מפגינים.
בדצמבר 2023, ארנסט ביי קורומה הושם במעצר בית לאחר יומיים של חקירה בעקבות אירועים שהתרחשו ב-26 בנובמבר 2023 במהלך הפגנות, שתוארו כניסיון הפיכה של שלטונות סיירה לאון.
ארנסט באקמאסטר

| --- | --- |

 לידה:  1897 הות'ורן, אוסטרליה 
 פטירה:  1968 (בגיל 71 בערך) Warrandyte, אוסטרליה 
 פרסים והוקרה:  פרס ארצ'יבולד (1932) 
 
ארנסט ויליאם באקמאסטר (באנגלית: Ernest William Buckmaster‏; 1897 – 1968) היה אמן אוסטרלי יליד ויקטוריה. הוא זכה בפרס ארצ'יבלד בשנת 1932 עם דיוקנו של סר ויליאם אירווין. הוא שימש גם כאמן מלחמה אוסטרלי במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה וקריירה

באקמאסטר נולד במלבורן ב-3 ביולי 1897. הוא היה בנם הבכור של הארי באקמאסטר, יצרן כובעי קש, ואשתו לטיה מרתה לבית צ'נדלר. הוא למד בבית ספר יסודי ממלכתי בבוקס היל, שם הראה מיומנויות ציור כבר בגיל צעיר.
באקמאסטר לא התאים לשירות במלחמת העולם הראשונה. מעסיקו, צייר חובב, הציע לו לעבור הכשרה באמנות. באקמאסטר למד ציור בבית הספר של הגלריה הלאומית במלבורן בין השנים 1918 ל-1924. הוא התגלה כצייר מוכשר של פורטרטים מסורתיים, טבע דומם ונופים עם קצב עבודה ותפוקה ניכרים. אחד מנכדיו סיפר שהוא יכול היה לעשות שלושה ציורים ביום. עבודות ציורי שמן שהוזמנו ארכו זמן רב יותר. דיוקנו שזכה בפרס ארצ'יבלד לקח ארבע-עשרה פגישות לפני סיומו.
תערוכת היחיד הראשונה שלו התקיימה בגלריית אתנאום במלבורן בפברואר 1926. מצבו הכלכלי היה כזה שהיה עליו לבקש מעושה המסגרות להכין אותם לתצוגה באשראי. הציורים נמכרו היטב, כאשר אחד מהם קנה מנהל הגלריה הלאומית של ויקטוריה עבור אוספו הפרטי.
עבודותיו פופולריות באוסטרליה ובניו זילנד, שם גלריות אמנות ציבוריות ואספנים פרטיים מחזיקים דוגמאות לציוריו. באקמאסטר לא אהב את האמנות המודרנית, ומתח עליה ביקורת בספרו ובמכתבים לעיתונים.
הוא היה חבר באגודת האמנים הוויקטוריאנית, ומכר דרכם תשעה עשר ציורים שהוצגו בין השנים 1919–1924. בשנת 1930 הוא עזב את אוסטרליה בסיור לימודי של שנה לאירופה. הוא ביקר באירופה שוב בשנת 1938.
דיוקנו של סגן מושל ויקטוריה, סר ויליאם אירווין, זכה בפרס ארצ'יבלד לשנת 1932. בשנה שלאחר מכן ערך תערוכות יחיד במלבורן, בסידני ובאדלייד. הוא היה חבר בקרן באקדמיה האוסטרלית לאמנות. בשנת 1936 הוזמן לצייר דיוקן של סר ג'יימס מיטשל, סגן מושל מערב אוסטרליה ודיוקן של העלמה ג'סיקה הרקורט, המכונה "הילדה היפה ביותר באוסטרליה", ציור שהיה בשלב הגמר בפרס ארצ'יבלד בשנת 1936.
באקמאסטר היה אמן מלחמה רשמי במלחמת העולם השנייה של המחלקה להיסטוריה צבאית של צבא אוסטרליה. התפקיד הביא אותו לסינגפור כדי לצייר את הכניעה היפנית. ציורים אלה מוחזקים בקנברה.
הוא התחתן עם דורותי לורה קוק ב-12 בפברואר 1936. הם התגרשו ב-15 בפברואר 1939 וכעבור שבוע התחתן עם פלורנס בוטינג במלבורן.
באקמאסטר ביצע שתי נסיעות ארוכות לניו זילנד בשנות הארבעים והחמישים. בביקור האחרון הוא נסע 12,000 קילומטרים ברחבי הארץ וצייר נופים בשכר למנהלי מבשלות הבירה דומיניון באוקלנד.
הוא נפטר ב-18 באוקטובר 1968 בביתו בווארנייט. הוא הותיר אחריו את אשתו וחמשת ילדיהם. קברו נמצא בבית העלמין לילידייל.
אף על פי שהוא צייר מוכשר של פורטרטים ונושאי טבע דומם, הוא ידוע בעיקר בנופיו. את אלה שהוא צייר בדרך כלל באוויר הפתוח ולא מתצלומים.
הערות שוליים

↑  Joyce McGrath, "Buckmaster, Ernest (1897-1968), Australian Dictionary of Biography, online, accessed 23 April 2019 adb.anu.edu.au
↑  The Age (Melbourne), 15 February 1926, p.11
↑  Western Mail (Perth, WA) 4 June 1931, p.7
↑  Archibald Prize finalists 1936 :: Art Gallery NSW, www.artgallery.nsw.gov.au
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ADB: buckmaster-ernest-9616  AGSA: 8906  DAAO: ernest-buckmaster  ISNI: 0000 0000 6705 7520  LCCN: n95084511  NGV: 769  RKD: 13779  SNAC: w6md0ckq  Trove: 557416  ULAN: 500087199  VIAF: 36166628   WorldCat (עם VIAF): 36166628 
ערב באולינדה,1939
טבע דומם, 1945
ארנסט אוגוסט, נסיך הנובר (נולד ב-1983)

ארנסט אוגוסט, נסיך הנובר (בגרמנית: Ernst August von Hanover; ‏נולד ב-19 ביולי 1983), הוא בנו של ארנסט אוגוסט החמישי, נסיך הנובר והוא הראשון בסדר הירושה של בית הנובר.
ביוגרפיה

ארנסט אוגוסט נולד בהילדסהיים ב-19 ביולי 1983, לארנסט אוגוסט, נסיך הנובר ולשנטאל הוכולי, בתם של יוהאן גוסטב הוכולי ורוזמרי למבק. עד אמצע שנות העשרה שלו חיו ארנסט אוגוסט ואחיו בהארלינגהם לודג' בלונדון. ארנסט אוגוסט למד במלברן קולג' בבריטניה, ולאחר מכן בניו יורק, וכיום (2017) הוא מתגורר בלונדון ועוסק בתחום הבנקאות.
בשנת 2004 העביר לו אביו את ניהול נחלות ונכסי בית הנובר, שנשארו בידי המשפחה לאחר סיפוח ממלכת הנובר לפרוסיה בשנת 1866. בשנת 2014 השאיל ארנסט אוגוסט מספר ציורים וחפצים לתערוכה של סקסוניה התחתית, על שליטי בריטניה מבית הנובר, ואשר נערכה בחסות צ'ארלס, נסיך ויילס, ונתרמו לה למעלה מ-1,000 פריטים על ידי אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת.
בקיץ 2016 התארס ארנסט אוגוסט עם יקטרינה מאלישבה, מעצבת אופנה רוסית. שבוע לפני החתונה הביע אביו ארנסט אוגוסט החמישי, נסיך הנובר התנגדות לחתונה משום שחשש להשפעות שליליות שלה על נכסי המשפחה. אף על פי כן התחתנו השניים ב-6 ביולי 2017 בבית העירייה החדש של הנובר, בטקס אשר נוהל על ידי שטפן שוסטוק ראש עיריית הנובר, וב-8 ביולי נערך טקס החתונה הדתי במרקטקירכה בעיר. בחתונה השתתפו הרבה מבני האצולה האירופיים, אולם אבי החתן נעדר מהחתונה.
משפחתו

ביולי 2017 התחתן ארנסט אוגוסט עם יקטרינה מאלישבה, ממנה נולדו לו שתי בנות ובן:
אליזבת, נסיכת הנובר (נולדה ב-2018)
ולף אוגוסט, נסיך הנובר (נולד ב-2019)
אלאונורה, נסיכת הנובר (נולדה ב-2021)
בורר ביום טוב

מלאכת בורר היא אחת משלושים ותשע המלאכות שנאסרו בשבת. אמנם באופן שהברירה נעשית בהוצאת המאכל בידו מתוך הפסולת, ובסמוך לאכילה, הותר לברור בשבת, מאחר שזו 'דרך אכילה' ולא דרך מלאכת הברירה. כחלק מהיתר התורה לבצע 'מלאכת אוכל נפש' ביום טוב, הותרה ברירת מאכלים לשם אכילתם ביום טוב גם כשהיא נעשית בכלי וזמן רב לפני הסעודה. וכשיש יותר טרחה בהוצאת האוכל, אף הותרה הוצאת הפסולת.
סייגי הברירה בשבת וביום טוב > סייגי הברירה בשבת

בשבת כל פעולה שמטרתה להפריד אוכל מפסולת אסורה, למעט ברירה הנעשית כדרך אכילה. שלושה תנאים נדרשים כדי שהפרדת האוכל תחשב כדרך אכילה:
אוכל מתוך פסולת - שיוציא את האוכל מתוך הפסולת.
לאלתר - שיברור על מנת לאכול סמוך לזמן הברירה.
ביד - שיברור את האוכל ביד או מזלג אבל לא בכלי שמיועד לברירה.