stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נהר ווטרטון
גאוגרפיה

אורכו הכולל של הנהר 80 קילומטרים. גובהו הממוצע של הנהר- 964 מטרים מעל פני הים.
שטחו של אגן הניקוז של הנהר 1,730 קילומטרים רבועים, אשר חלקו בקנדה, וחלקו בארצות הברית, בשטח הפארק הלאומי גליישר.
ספיקתו הממוצעת של הנהר 80 מטר מעוקב מים בשנייה.
נהר ווטרטון מהווה חלק מאגן הניקוז של נהר דרום ססקצ'וואן, ותת אגן של נהר אולדמן.
נהר ווטרטון זורם לכיוון צפון, החל מאגם ווטרטון התחתון (Lower Waterton Lake) למרחק של 32 קילומטרים, ונשפך אל מאגר ווטרטון (Waterton Reservoir), בסמוך לכפר היל ספרינג (Hill Spring).
נהר ווטרטון מנקז את מאגר ווטרטון, וזורם 39 קילומטרים לכיוון צפון, עד התמזגותו עם נהר בלי (Belly River), שהוא יובל של נהר אולדמן (Oldman River).
בנהר ווטרטון כמות סחף (סדימנטים) נמוכה במיוחד, בשל האגם המזין אותו, והמאגר שבמרכזו, המשמשים אתרי שיקוע הסחף.
יובלי נהר ווטרטון הם:
נחל פוטהיל (Foothill Creek)
נחל דרייווד (Drywood Creek)
נחל יארו (Yarrow Creek)
נחל דאנגארבאן (Dungarvan Creek)
נחל גולווי (Galwey Brook)
נחל קוטונווד (Cottonwood Creek)
נחל קרוקיד (Crooked Creek)
לקריאה נוספת

• Blackburn, Jason. (2015), , 10.13140/RG.2.2.16086.09286
הערות שוליים

↑  שמו של הנהר באתר השמות הרשמי של ממשלת קנדה
↑  מידע גאוגרפי
↑  אגן הניקוז של הנהר
1 2 3 4 5  ראו במאמר The Southern Tributaries Sub-Basins, המפורט בפסקת "לקריאה נוספת"
| אתרים בפארק הלאומי גליישר |
| --- | --- | --- |
| אזורים בפארק | מני גליישר |  |
| אתרי מורשת היסטוריים | דרך הולכים-אל-השמש • מלון מני גליישר |  |
| רכסי הרים | לואיס • ליווינגסטון |  |
| הרים | אלזוורת' • בראון • גולד • ג'קסון • גרינל (הר גרינל • נקודת גרינל) • וילבר • לוגן • סטימסון • סייה • פינצ'ו • צ'פמן • קליבלנד • רייזינג וולף |  |
| נהרות | ווטרטון |  |
| אגמים | גרינל • ווטרטון • טו מדיסן • מקדונלנד • סוויפטקרנט • פּריי |  |
| קרחונים | גרינל • הריסון • לוגן • סלמנדר • רד איגל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NARA: 10038662
משרד המשפטים של סומליה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  סומליה 
 תחום שיפוט:  סומליה 
 סוכנות אם:  Cabinet of Somalia 
 תאריך הקמה:  4 בנובמבר 2012 
 מטה מרכזי:  Bondhere District 
 moj.gov.so
 
משרד המשפטים של סומליה (בסומלית: Wasaaradda Caddaaladda Soomaaliya) הוא משרד בממשלת סומליה שאחראי על מערכת המשפט של סומליה. המשרד נוסד בשנת 1956 במהלך שליטת הממשל המשותף של סומליה ואיטליה בסומליה במטרה להקים מערכת ממשל דמוקרטית בת קיימא הכוללת מערכת משפטית.
רשימת שרים (לאחר העצמאות בשנת 1960)

השייח מחמוד מוחמד פרח (1959-1961)
עבדורמן חגי מומין (1961–1966)
השייח עבד אל-ר'אני אחמד (1970–1973)
עבדיסאלם שייח' חסין (1973–1978)
אחמד שיר מחמוד (1978–1984)
השייח חוסאן עבדאל פרח (1984–1988)
מוחמוד סעיד מוחמד (1988–1990)
עבדילאהי אוסובל סייד (1990)
חוסין שייח עבדירחמן (1991)
מומין עומר (1991)
מחמוד עומר פרח (2000–2003)
עלי מודי מאחי (2004–2005)
השייח עדן מוחמד מדוב נור (2005–2007)
חסן דימביל ורסמה ( 2007–2008)
עבדיהן מחמוד פרח יאנקוב (2009–2010)
פרח ש. עבדולקדיר מוחמד (אנ') (2015)
אחמד חסן גבוב (אנ') (2015)
עבדאללהי אחמד ג'מה (אנ') (2015–2017)
חסן חוסין חג'ג'י (2017 – הווה)
ראו גם

משרד המשפטים
היסטוריה של סומליה
הערות שוליים

↑  משרד המשפטים של סומילה
↑  I. M. Lewis, A Modern History of the Somali: Nation and State in the Horn of Africa, Ohio University Press, 2003-03-17, ISBN 978-0-8214-4573-0. (באנגלית)
↑  National Foreign Assessment Center (U.S.), United States, National Foreign Assessment Center (U.S.), Chiefs of State and Cabinet members of foreign governments, Washington, D.C. : Springfield, Va.: The Center : Document Expediting (DOCEX) Project, Exchange and Gift Division, Library of Congress distributor ; National Technical Information Service distributor, -2003
↑  DAILY SABAH WITH AA, Somalia's justice minister pays 1st official visit to Turkey, calling it 'second home', Daily Sabah, ‏2020-12-28 (באנגלית אמריקאית)
↑  PM Khaire announces 27 member cabinet
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no89007745  VIAF: 148025051   WorldCat (עם VIAF): 148025051 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "משרד המשפטים של סומליה".
ניסאן GT-R

| --- | --- |

ניסאן GT-R
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  ניסאן מוטורס
 שנות ייצור:  2007 – היום
 מודל קודם:  ניסאן סקייליין GT-R
 סיווג:  מכונית על
 מרכב:  קופה 2 דלתות
 אורך:  2009-2010 4,656 מ"מ 2011-היום 4,671 מ"מ
 רוחב:  1,895 מ"מ
 גובה:  1,369 מ"מ
 משקל:  1,740 ק"ג (3,800 ליברות)
 בסיס גלגלים:  2,780 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  3.8L VR38DETT twin-turbo V6 480 hp (2007-2008) 485 hp (2008-2010) 530 hp (2010-2012) 550 hp (2011-היום) 545 hp (2012-היום, מודל אמריקה הצפונית)
 הילוכים:  רובוטית כפולת מצמדים 6 הילוכים
 מהירות מרבית:  321 קמ"ש
ניסאן GT-R (באנגלית: Nissan GT-R) היא מכונית על מתוצרת חברת ניסאן היפנית, המיוצרת משנת 2007.
היסטוריה

חמישה עשורים חלפו מאז "ניסאן", החלה לעצב את האליטות של מכוניות הספורט כאשר שחררה לעולם את ה-GT-R סקייליין הראשונה בשנת 1969. לזו היה מנוע 4 צילינדרים אטמוספירי עם 16 שסתומים שהפיק 160 כ"ס והיא הגיעה למהירות של 200 קמ"ש.
היא ידעה לשעוט בנוחות על הכביש ולכן שמה מורכב מהאותיות "GT", אך גם להיות מרפקנית אמיתית על המסלול ומשם מגיעה האות "R" (רייסינג) - גראנד טורר רייסינג. למרות זאת, ה-GT-R הושארה מאחורי הקלעים עד לשנת 1989 שבה הושק דור ה-"R32". לדגם היו 280 כ"ס והינע מתוחכם לכל הגלגלים.
הגרסאות שבאו אחר כך, ה-"R33" וה-"R34" הגיעו גם לכבישים הציבוריים ולמסלולי הדראג. הדור הנוכחי, ה-R35 הופיע כאמור בשנת 2007, שוב העלה את רף הביצועים עם מנוע V6 כפול מגדשים שהפיק ביומו הראשון 480 כ"ס.
מאז 2009, דור זה עבר עדכונים ושדרוגים פעם אחר פעם, כמעט מדי שנה אולם לא מדובר במתיחות פנים לשם השארת הדגם רלוונטי בעיני הצרכנים, אלא כל שינוי ושינוי שנעשה ברכב, נועד לשפר עוד את הביצועים, המהירות שבה מושגת המהירות וההתנהגות על הכביש ועל המסלול. עוד כמה סוסים מהמנוע, פחות התנגדות אוויר, מעט יותר אחיזה ושיפור הפעולה של המתלים - ליטושים שמכוונים למטרה אחת.
מאפיינים

אווירודינמיקה משופרת עם כוח הצמדה גדול יותר.
הנעה כפולה.
מרכב קשוח המבטיח יציבות ואחיזת כביש.
מערכת פליטה חדשה עשויה טיטניום עם מערכת שסתומים פתוחה.
הפגוש הקדמי משפר את הקירור לרדיאטור ולבלמים הקדמיים תוך הפחתת הגרירה.
חישוקי אלומיניום "20 (אינץ') קלים.
מערכת מולטימדיה חדשה עם מסך מגע "8 צבעוני.
בקר שליטה על מערכת המולטימדיה בקונסולה המרכזית ללא צורך להושיט יד למסך המגע.
מערכת שמע BOSE הכוללת מערכת לניטרול רעשים.
טווח סינון רעשים רחב בשילוב שמשה קדמית אקוסטית.
מושבי עור.
תאוצה בין 0-100 קמ"ש ב-2.8 שניות.
ניידת משטרה

דגם "ניסאן GT-R" מופעל כ-ניידת משטרה במשטרת דובאי ובמשטרת טוצ'יגי ביפן.
תמונות

"ניסאן GT-R"  שנת 2009
"ניסאן GT-R"
"ניסאן GT-R"
"ניסאן GT-R"
"ניסאן GT-R" - מבט ללוח המחוונים
"ניסאן GT-R" - מבט לתא הנהג
"ניסאן GT-R" - מבט למנוע
לקריאה נוספת

"ניסאן GT-R" - תמונות
הערות שוליים

↑  "ניסאן GT-R" web.archive
↑  "ניסאן GT-R" - מכונית השנה automobilemag.com/news/2009-automobile-of-the-year-2009-nissan-gtr
↑  "ניסאן GT-R" caranddriver.com/reviews/2009-nissan-gt-r-first-drive-review
↑  קובי ליאני‏, נהיגה ראשונה: ניסאן GT-R המחודשת. אלפא-דוג, באתר וואלה, 9 ביוני 2016
↑  "ניסאן GT-R" - אתר היבואן nissan.co.il/vehicles/new/gt-r.html
↑  "ניסאן GT-R" web.archive
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554557905171  LCCN: sh2008004436 
ניסאן GT-R בשדרות רוטשילד, תל אביב
נהר טומן

| --- | --- |

 מידע כללי
 אורך:  521 ק"מ
 ספיקה ממוצעת:  180.7 מ"ק לשנייה 
 אגן ניקוז:  41,200 קמ"ר 
 מוצא:  הר פאקטו
 יובלים:  Hunchun River 
 שפך:  הים של יפן
 מדינות באגן הניקוז:  הים של יפן, רוסיה, קוריאה הצפונית
 
נהר טוּמֵן, הידוע גם כנהר טוּמַן או דוּמַן (ההגייה הקוריאנית), הוא נהר באורך של 521 ק"מ, המהווה חלק מהגבול בין סין, קוריאה הצפונית ורוסיה. מקורו של הנהר בהר פאקטו והוא נשפך לים יפן. לנהר יש אגן ניקוז של 33,800 קמ"ר (13,050 מ"ר).
הנהר זורם בצפון מזרח אסיה, על הגבול בין סין וקוריאה הצפונית בקצותיה העליונים, וכן בין קוריאה הצפונית ורוסיה ב-17 ק"מ האחרונים (11 מייל) לפני הכניסה לים יפן. הנהר יוצר חלק גדול של הגבול הדרומי של מחוז ג'ילין בצפון מזרח סין ואת הגבולות הצפוניים של קוריאה הצפונית ממחוז הנגיונג הצפוני עד פרובינציית ריאנג-גאנג. הר באקו שנמצא על הגבול הסיני-צפון קוריאני הוא מקור הנהר, כמו גם נהר האמנוק, המכונה גם נהר יאלו (המהווה את החלק המערבי של הגבול של קוריאה הצפונית וסין).
שמו של הנהר מגיע מן המילה המונגולית tümen, כלומר "עשרת אלפים" או מספר עצום. נהר זה מזוהם על ידי מפעלים הסמוכים של קוריאה הצפונית וסין; עם זאת, הוא עדיין אטרקציה תיירותית חשובה באזור. בטומן, ג'ילין סין, על טיילת הנהר יש מסעדות שבהם אפשר להביט מעבר לנהר אל תוך קוריאה הצפונית. השם הרוסי של הנהר הוא טומאניה, המשמעות היא מעורפל.
ב-1938 בנו היפנים את גשר נהר טומן, במפגש הנהרות קוואן וטומן, בין הכפרים וונג'ונג (הונצ'ון) וקואנה. ערים וערים חשובות על הנהר הם Hoeryong ומחוז אונסונג בקוריאה הצפונית, טומן ונאנפינג בסין.
בשנת 1995 חתמו הרפובליקה העממית של סין, מונגוליה, רוסיה, קוריאה הצפונית ודרום קוריאה על שלושה הסכמים ליצירה של אזור הפיתוח הכלכלי על נהר הטומן.
ביולי 2024 דיווח האתר "אינטליג'נס אונליין" (צר') כי רוסיה וקוריאה הצפונית הסכימו לאפשר לסין גישה ישירה לים יפן ולצפון האוקיינוס השקט, דרך הנהר.
נוקטונדו

נוקטונדו, אי לשעבר (כיום למעשה חצי אי) בפתחו של טומן, יש עליו מחלוקת בין רוסיה וקוריאה הצפונית. שושלת צ'ינג ויתרה על האי לרוסיה כחלק מחברת Primorsky Maritimes (מזרח טרטרי) באמנת פקין בשנת 1860. ב -1990 חתמו ברית המועצות לשעבר וקוריאה הצפונית על הסכם גבול שהגבול עובר דרך מרכז הנהר, ומשאיר את שטח האי לשעבר בצד הרוסי. דרום קוריאה סירבה להכיר באמנה ודרשה כי רוסיה תחזיר את השטח לקוריאה.
הברחות

טומן שימש במשך שנים על ידי פליטים צפון קוריאנים לברוח דרך הגבול הסיני. רוב הפליטים מקוריאה הצפונית בזמן הרעב הצפון קוריאני של שנות התשעים ברחו דרך נהר טומן, והפליטים האחרונים גם השתמשו בו, שכן הרבה יותר קל לחצות אותו מאשר לחצות את האמנוק (נהר יאלו).
הנהר נחשב כדרך המועדפת לחצייה לסין, כי בניגוד לנהר אמנוק המהיר, העמוק והרחב, העובר לאורך רוב הגבול בין שתי המדינות, נהר טומן הוא רדוד וצר. באזורים מסוימים ניתן לחצות אותו ברגל או בשחייה קצרה. הוא גם קופא בחורף ומאפשר מעבר יבש.
מבריחים שרוצים לחצות את טומן לעיתים קרובות ורוצים להסתתר מפטרול הגבול המסוכן, מסוגלים לבלות שבועות אם לא חודשים או שנים מחכים להזדמנות המושלמת לעבור.
פליטים מעטים חוצים את נהר טומן לרוסיה. הסיבה לכך היא כי קל הרבה יותר לסייר בשטח קטן (17 ק"מ). בנוסף, הקהילה הקוריאנית האתנית ברוסיה היא הרבה יותר קטנה כדי לקבל תמיכה מספקת, לעומת סין, בה אוכלוסייה קוריאנית גדולה יותר. ראוי גם לציין כי צפון קוריאנים אשר מוצאים עבודה ברוסיה מנוצלים לעיתים קרובות על ידי האוכלוסייה המקומית.
כמו כן חוצים את הטומן באופן בלתי חוקי חיילים ואחרים המחפשים מזון וכסף. כמה מהכפריים הסינים עזבו את אזור הגבול בשל ההתקפות.
המשבר ההומניטארי לאורך נהר הטומן הופיעה בסרט "Dooman River".
הערות שוליים

↑  במהלך המאה ה-19, הנהר היה ידוע למערב גם בשם מי קיאנג. (מקור: מתוך המהדורה התשיעית של אנציקלופדיה בריטניקה)
↑  Russia and North Korea agree to grant China direct access to North Pacific, אינטליג'נס אונליין (נדרש רישום חינם לאתר), 9 ביולי 2024
גלריה

גשר על נהל טומן, נבנה ב-1941
נהר טומן, בגבול סין – קוריאה הצפונית. תמונה שצולמה מהצד הסיני של נהר טומן בטומן סיטי; העיר נמיאנג, קוריאה הצפונית נמצאת בצד השני של הנהר
קוריאה הצפונית נמצאת בצד השני של נהר הטומן
תצפית על נהר
גשר הברזל Longtan
מיקום
נתיבי המפרץ

| --- | --- |
סמל הכביש

 מידע כללי
 כינוי:  נתיבי המפרץ, עוקף קריות, כביש חיפה עכו
 סיווג:  כביש אזורי
 ציר:  כביש אורך
 כביש מהיר:  לכל אורכו
 אורך:  18 ק"מ
 מיקום
 ערים ראשיות:  חיפה, קריית ביאליק, קריית אתא, עכו
 נקודת התחלה:  מחלף חירם
 נקודת סיום:  מחלף כרי נעמן
 קואורדינטות:  32°48′02″N 35°02′42″E﻿ / ﻿32.80055556°N 35.045°E﻿ / 32.80055556; 35.045
 www.okef.co.il
  מפת מיקום  מפה מפורטת  מסלול הכביש  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מסלול הכביש באזור מפרץ חיפה
נתיבי המפרץ (כביש 22, מוכר יותר בשם "כביש עוקף קריות") הוא כביש פרוורי מהיר במטרופולין חיפה, המשמש ציר תחבורה ראשי במטרופולין, בדומה לנתיבי איילון במטרופולין תל אביב ודרך בגין במטרופולין ירושלים, המקשר את העיר התחתית בחיפה עם הקריות ועכו. אורך הכביש הוא כ-18 קילומטרים בקירוב, ולאורכו מספר מחלפים.
תיאור הכביש ומאפייניו

"נתיבי המפרץ" מורכבים משני קטעים עיקריים:
"דרך הקישון" - מרחוב חטיבת גולני (מחלף חירם) ועד שדרות ההסתדרות במפרץ חיפה, החיבור בין הכביש לרחוב ההסתדרות מתבצע באמצעות מחלף מבוא כרמל (ידין) שנחנך בשנת 2010.
"עוקף קריות" - הכביש מתחיל במחלף מבוא כרמל וממשיך דרך ארבעה מחלפים נוספים, בין קריית אתא לקריית ביאליק, ועד עכו. אורכו של קטע זה הוא כ-14 קילומטרים. קטע הכביש ממחלף ידין עד מחלף ביאליק שאורכו 8 ק"מ, נפתח לתנועה ב-13 בספטמבר 2012, והמשך הכביש לכיוון עכו נפתח לתנועה ב-25 במרץ 2013. כמו כן במרץ 2014 הושלם חיבור הכביש למנהרות הכרמל.
פרויקט בניית הכביש מנוהל על ידי החברה הלאומית לדרכים בישראל. חלקו הדרומי, הקצר יותר, נסלל ברובו כשהוא חופף לתוואי של כביש 58, שבוטל והוחלף על ידי הכביש החדש. עלות סלילת הכביש נאמדת ב-1.8 מיליארד שקל. מחלף ההסתדרות הוא אחד המחלפים הגדולים בישראל. כחלק מבנייתו הוקם גשר באורך של 400 מטרים, מעל לצומת שבמקום (שהיה ידוע כצומת וולקן), ועלותו של מחלף זה בלבד היא כ-100 מיליון ש"ח.
כביש עוקף קריות הוגדר כ"פרויקט לאומי" לקיצור זמן הנסיעה מחיפה, דרך הקריות, לעכו. בכביש שולבו קירות אקוסטיים והוא כולל מסלולי אופניים[דרוש מקור].
מחלפים בנתיבי המפרץ

| קילומטרים | שם | סוג מפגש | מיקום | דרכים מצטלבות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
נתיבי המפרץ מדרום לצפון
| 0 | מחלף חירם |  | חיפה מרכז |   כביש 4 דרך חטיבת גולני |
| 1.9 | מחלף חוף שמן (מחלף פז) |  | חוף שמן | דרך סלמן, רח' חלץ, רח' אופיר |
| 3.1 | מחלף קישון |  | חיפה מזרח |   כביש 4,   כביש 23    כביש 75, מנהרות הכרמל |
| 4.1 | מחלף מבוא כרמל |  | חיפה מזרח |   כביש 23, מנהרות הכרמל, דרך יגאל ידין |
| 5 | מחלף ההסתדרות |  | חיפה מזרח |   כביש 4 (שדרות ההסתדרות) |
| 6 | מחלף אתא דרום |  | חיפה, קריית אתא |   כביש 772 (דרך דשנים) |
| 7.5 | מחלף אתא צפון |  | קריית אתא |   כביש 781 |
| 11.5 | מחלף ביאליק |  | קריית ביאליק |   כביש 79 |
| 13.3 | מחלף ביאליק צפון |  | קריית ביאליק (צפון) | שדרות ח"ן |
| 18 | מחלף כרי נעמן |  | עכו, כפר מסריק |   כביש 4 |
צירים מזינים

כביש 4 - קטע בין מחלף כרי נעמן לצומת עין המפרץ שודרג לשלושה נתיבים ונבנתה הפרדה מפלסית בצומת כפר מסריק ושני מעברים עיליים להולכי-רגל. העבודה בוצעה כחלק מבניית "כביש עוקף קריות" והסתיימה ברבעון האחרון של 2013.
דרך דשנים (כביש 772) - הכביש ממחלף מוטה גור שבקריית חיים עד לכיכר קריית אתא שבקריית אתא. שודרג והוארך עד לכביש 70 בקטע שבין מחלף יגור לצומת דשנים. העבודה הסתיימה בינואר 2014.
חיבור "עוקף קריות" למנהרות הכרמל - בנייתו של כביש המחבר את מחלף מבוא כרמל לכניסה המזרחית למנהרות הכרמל (בצ'ק פוסט) הושלמה בתחילת מרץ 2014. קטע כביש זה כולל הפרדה תלת-מפלסית עם הרכבת וכביש 75, והוא מאפשר נסיעה ללא רמזורים בין עכו לפאתיה הדרומיים של חיפה (בשני הכיוונים), ויציאה לכיוון תל אביב.
כביש 79 - קטע בין מחלף ביאליק למחלף סומך שודרג ל-2 נתיבים, ונבנה מחלפון אפק[דרושה הבהרה]. הושלם במחצית השנייה של שנת 2014.
כביש 781 - קטע בין מחלף אתא צפון לצומת אבליים (בעתיד מחלף) בכביש 70 ישודרג, ויסלל מחדש קטע שיעקוף את קריית אתא. נמצא בתכנון, מועד הביצוע טרם נקבע.
ראו גם

נתיבי איילון
כביש בגין
מנהרות הכרמל
כבישי ישראל
הערות שוליים

מראה הכביש מן האוויר
כביש 22 במראה מהגשר המוביל לשכונת גבעת הרקפות בקריית ביאליק
משחק יריות טקטי

לכידת מסך מתוך משחק היריות הטקטי "Red Orchestra: Ostfront 41-45".
משחק יריות טקטי (באנגלית: Tactical shooter) הוא תת-ז'אנר של משחקי וידאו המתמקדים בהדמיות ריאליסטיות של מבצעי משטרה/צבא בהם מושם דגש על שימוש באסטרטגיה ועבודת צוות. לעיתים רבות השחקן צריך להשלים משימות או יעדים בצורה שיטתית ואסטרטגית, הדורשת תכנון קפדני, תיאום עם חברי הצוות וביצוע מדויק של טקטיקות שונות. פרספקטיבת הצפייה בעולם המשחק היא לרוב מגוף ראשון או מגוף שלישי.
היסטוריה

הז'אנר התפתח במקור בסוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90 כאשר כמה מהמשחקים הבולטים ביותר בז'אנר שיצאו בתחילה היו המשחקים "Airborne Ranger", שיצא ב-1987, והמשחק "Hostages", שיצא ב-1988.
בסוף שנות ה-90 יצאו לשווקים המשחקים פורצי הדרך "Rainbow Six", "Ghost Recon" ו-"Delta Force" שנחשבים כיום לכמה מהמשחקים המשפיעים ביותר בז'אנר. במשחקים הללו הושם דגש על שימוש באסטרטגיה, בעבודת צוות ובמכניקת לחימה מציאותית.
בשנת 2000 יצא לשווקים המשחק Counter-Strike, שהיה במקור מוד למשחק Half-Life, והוא הפך למשחק מרובה המשתתפים הפופולרי ביותר באותה העת.
לאחר דעיכה הדרגתית בפופולריות של הז'אנר לקראת אמצע העשור השני של המאה ה-21 הז'אנר חווה פריחה מחודשת בעיקר בזכות היציאה לשווקים של המשחקים ARMA III (שיצא ב-2013) ו־Insurgency (שיצא ב-2014), Rising Storm 2: Vietnam (שיצא ב-2017), Insurgency: Sandstorm (שיצא ב-2018), Squad (שיצא ב-2020) ו־Ready or Not (שיצא ב-2021).
משחקיות

המשחקים בתת-הסוגה נוהגים בדרך כלל להכיל את האלמנטים הבאים:
מכניקת לחימה מציאותית - משחקי יריות טקטיים מתמקדים לרוב בהדמיות ריאליסטיות של מבצעי משטרה/צבא מבחינת כלי הנשק, הבליסטיקה של כלי הנשק, והנזק שהירי מסב.
עבודת צוות - במשחקים הללו שיתוף פעולה עם יתר חברי הצוות הוא חיוני להשגת יעדים והבסת האויבים.
תכנון אסטרטגי - המשחקים הללו השחקן צריך לעיתים רבות לגבש אסטרטגיה מסוימת לפני העיסוק בלחימה.
משחקים מבוססי מטרה - לרוב השחקנים צריכים להשיג מטרות מסוימות בשלבים השונים של המשחק כמו הצלת בני ערובה או נטרול פצצות.
דוגמאות בולטות > שנות ה-90 של המאה ה-20

Delta Force (אנ')
Hidden and Dangerous
Tom Clancy's Rainbow Six
Tom Clancy's Rainbow Six: Rogue Spear
SWAT 3: Close Quarters Battle
דוגמאות בולטות > העשור הראשון של המאה ה-21

America's Army
Counter-Strike
Operation Flashpoint: Cold War Crisis
ARMA: Armed Assault
ARMA II
Tom Clancy's Ghost Recon
Tom Clancy's Ghost Recon Advanced Warfighter
Tom Clancy's Ghost Recon Advanced Warfighter 2
Hidden and Dangerous 2
Project I.G.I.
Insurgency: Modern Infantry Combat
Project Reality
Tom Clancy's Rainbow Six 3: Raven Shield
Tom Clancy's Rainbow Six: Siege
Red Orchestra: Ostfront 41-45
Red Orchestra 2: Heroes of Stalingrad
SWAT 4
דוגמאות בולטות > העשור השני של המאה ה-21

ARMA III
Sniper Elite V2
Sniper: Ghost Warrior
Sniper: Ghost Warrior 2
Tom Clancy's Rainbow Six Siege
דוגמאות בולטות > שנות ה-20 של המאה ה-21

Valorant
ראו גם

ערכים על משחקי יריות טקטיים
הערות שוליים

↑  Scott Osborne (16 ביולי 2002). "Delta Force: Task Force Dagger Review". GameSpot. ארכיון מ-23 באוקטובר 2011. נבדק ב-10 במרץ 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Tom McNamara (10 בינואר 2005). "SWAT 4 Impressions". IGN. אורכב מ-המקור ב-13 בינואר 2005. נבדק ב-10 במרץ 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Klevier, Rune (16 באוקטובר 2006). "The Way of the Gun" (PDF). University of Bergen, Norway. ארכיון (PDF) מ-11 בפברואר 2009. נבדק ב-10 במרץ 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Scott Osborne (20 ביוני 2005). "Delta Force Xtreme (PC)". GameSpy. ארכיון מ-15 ביוני 2006. נבדק ב-10 במרץ 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Half-Life: Counter-Strike Review". GameSpot.com. 8 בנובמבר 2000. ארכיון מ-21 בנובמבר 2012. נבדק ב-28 ביולי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Counter-Strike still the top multiplayer game". GameSpot.com. 8 בנובמבר 2000. ארכיון מ-27 באוקטובר 2021. נבדק ב-28 ביולי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
| סוגות משחקי וידאו |
| --- | --- | --- |
| משחקי פעולה | משחק מכות (Hack and slash) • משחק לחימה • משחק פלטפורמה (משחק ריצה אינסופית) • משחק יריות (משחק ירי בגוף ראשון • Shoot 'em up • משחק יריות טקטי • משחק ירי בגוף שלישי • משחק באטל רויאל) |  |
| משחקי פעולה-הרפתקאות | משחק דמוי GTA • משחק התגנבות • משחק מטרוידבניה • משחק הישרדות-אימה |  |
| משחקי הרפתקה | משחק הרפתקאות גרפי • משחק הרפתקאות מבוסס טקסט • סרט אינטראקטיבי • רומן חזותי |  |
| משחקי תפקידים | משחק פעולה-תפקידים • Dungeon crawler • משחק תפקידים המוני ברשת • משחק תפקידים טקטי |  |
| משחקי אסטרטגיה | משחק אסטרטגיה בזמן אמת (הגנת מגדלים) • משחק אסטרטגיה מבוסס תורות • 4X • משחק ארטילריה ממוחשב • משחק זירת קרב מרובת משתתפים • משחק אסטרטגיה מקוון מרובה משתתפים בזמן אמת • משחק טקטיקה בזמן אמת • משחק טקטיקה מבוסס תורות • משחקי מלחמה ממוחשבים |  |
| משחקי סימולציה | סימולציות ניהול ובנייה (משחקי בניית ערים) • סימולציות חיים (סימולציות חברתיות • חיות מחמד וירטואליות) • משחק אלוהות • משחק ספורט ממוחשב • משחקי סימולציית כלי רכב (סימולציות טיסה • סימולציות טיסה בחלל • סימולציות מרוצים • משחקי מרוצי קארטינג • סימולציות רכבות) |  |
| סוגות אחרות | משחק חשיבה • משחק חינוכי • משחק התעמלות  • משחק וידאו מוזיקלי • משחק חברה ממוחשב • משחק שולחן ממוחשב |  |
| כללי | היסטוריה של משחקי הווידאו • משחק וידאו לשחקן יחיד • משחק מרובה משתתפים (Co-op • PVP) • משחק קונסולה • משחק מחשב • משחק ארקייד • משחק מובייל • משחק וידאו המבוסס על מיקום גאוגרפי • משחק מציאות מדומה • משחק רשת (משחק דפדפן • משחק רשת מרובה משתתפים • משחק רשת חברתית) • משחק מבוסס טקסט • משחק גלילה צדדית • משחקי עולם פתוח • משחק אינדי |  |
ניסאן אריה

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  ניסאן
 שנות ייצור:  2020–הווה
 הרכבה:  יפן יפן
 סיווג:  מכוניות שטח/פנאי
 מרכב:  קרוסאובר
 פלטפורמה:  ניסאן CMF-EV
 אורך:  4,595 מ"מ
 רוחב:  1,850 מ"מ
 גובה:  1,665 מ"מ
 בסיס גלגלים:  2,775 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע חשמלי המספק 215 או 239 כ"ס שני מנועים חשמליים המספקים 275 או 302 או 390 כ"ס
 מהירות מרבית:  בין 160 ל-200 קילומטרים לשעה
 תאוצה:  7.5 שניות או 5.1 שניות
 סוללה:  בין 340 ל-500 ק"מ
 טווח נסיעה:  סוללת ליתיום-יון בקיבולת 63 ו-87 קוט"ש
ניסאן אריה (באנגלית: Nissan Ariya) היא מכונית חשמלית במרכב קרוסאובר בעלת חמישה מקומות, שמיוצרת על ידי ניסאן משנת 2020. היא הוצגה ביולי 2020. בשנת 2019 הציגה ניסאן דגם קונספט מקדים בשם ניסאן אריאה קונספט.
מפרט טכני

הניסאן אריה משווק עם חמש גרסאות למנועים.
מפרט טכני > גרסאות הנעה קדמית

סוללה בקיבולת 63 קילוואט שעה עם מנוע חשמלי בהספק של 215 כוחות סוס ומומנט של 30.6 קילוגרם וטווח נסיעה של 360 קילומטרים.
סוללה בקיבולת 87 קילוואט שעה עם מנוע חשמלי בהספק של 239 כוחות סוס ומומנט של 30.6 קילוגרם וטווח נסיעה של 500 קילומטרים.
מפרט טכני > גרסאות הנעה כפולה (אחורית וקדמית)

סוללה בקיבולת 63 קילוואט שעה ושני מנועי חשמליים המספקים כ-275 כוחות סוס ומומנט של 57.1 קילוגרם וטווח נסיעה של 340 קילומטרים.
סוללה בקיבולת 87 קילוואט שעה ושני מנועי חשמליים המספקים כ-302 כוחות סוס ומומנט של 61.2 קילוגרם וטווח נסיעה של 460 קילומטרים.
סוללה בקיבולת 87 קילוואט שעה ושני מנועי חשמליים המספקים כ-390 כוחות סוס ומומנט של 61.2 קילוגרם וטווח נסיעה של 400 קילומטרים.
מפרט טכני > ביצועים

בדגמי ההנעה הקדמית התאוצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 7.5 שניות ומהירות מרבית של 160 קילומטרים לשעה.
בדגמי ההנעה הכפולה התאוצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 5.1 שניות ומהירות מרבית של 200 קילומטרים לשעה.
מפרט טכני > טעינה

בדגמי ההנעה הקדמית יש מטען בהספק של 7.4 קילוואט ובדגמי ההנעה הכפולה יש מטען בהספק של 22 קילוואט. טעינה באמצעות עמדת טעינה ציבורית מספקת 130 קילוואט.
גלריה

מבט לפגוש הקידמי
מבט לפגוש האחורי
מבט לצד
הערות שוליים

↑  ניסאן אריה 2021 נחשף - קרוסאובר חשמלי, באתר קארטיוב, ‏15 ביולי 2020
↑  ניסאן אריאה קונספט - הדור הבא, באתר קארטיוב, ‏24 באוקטובר 2019
נוויל מרינר

| --- | --- |

 לידה:  15 באפריל 1924 לינקולן, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  2 באוקטובר 2016 (בגיל 92) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  הקונסרבטואר של פריז, הקולג' המלכותי למוזיקה, Lincoln Christ's Hospital School 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  כינור 
 חברת תקליטים:  Éditions de l'Oiseau-Lyre, Philips Classics Records, EMI, דקה רקורדס, פיליפס רקורדס 
 צאצאים:  אנדרו מרינר 
 פרסים והוקרה:  מפקד במסדר האימפריה הבריטית (1979)  קצין מסדר האמנויות והספרות (2015)  Knight Bachelor 
 פרופיל ב-IMDb
 
נוויל מרינר, 2010
סר נוויל מרינר (באנגלית: Sir Neville Marriner; ‏15 באפריל 1924 - 2 באוקטובר 2016) היה מנצח וכנר בריטי.
ביוגרפיה

מרינר נולד בלינקולן ולמד בקולג' המלכותי למוזיקה ובקונסרבטואר של פריז. הוא ניגן בכינור בתזמורת פילהרמוניה ובתזמורת הסימפונית של לונדון לפני שיצא להנקוק, מיין בארצות הברית ללמוד ניצוח אצל פייר מונטה, בבית הספר שמונטה הקים שם. בשנת 1956 ייסד את האקדמיה של סנט מרטין בשדות והוציא הקלטות רבות עם התזמורת בניצוחו. הוא ניצח על תזמורת מינסוטה משנת 1979 עד 1986 ועל תזמורת רדיו שטוטגרט משנת 1986 עד 1989. הוא קיבל תואר אבירות בשנת 1985.
מרינר ניצח על מגוון רפרטוארי רחב, אבל נודע ביותר כפרשן של מוזיקת בארוק. הוא בחר ועיבד את המוזיקה, המופיעה בסרט "אמדאוס" ופיקח על הקלטת הפסקול מעמדת שליטה באקדמיה של סנט מרטין אין דה פילדס.
בנו הוא הקלרינטן אנדרו מרינר.
נדב פלטי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 באפריל 1959 (בן 65) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב 
 תפקיד:  מנהל כללי 
 
נדב פלטי (נולד ב-25 באפריל 1959) הוא יזם ואיש עסקים ישראלי בתחום הטלוויזיה. יו"ר חברת מפל תקשורת ומנכ"ל דורי מדיה גרופ. מפקד סיירת גולני במלחמת לבנון הראשונה.