stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זרקור (כתב עת)
רקע

עד אמצע שנות ה-60 של המאה העשרים, התבססה הספרות החרדית, בעיקר על סיפורי צדיקים, סיפורי חסידים, אגדות חז"ל משוכתבות לעברית בשפה המובנת לנוער, ספרות יידיש וסיפורי עלילה למתבגרים ומבוגרים פרי עטם של הרב מאיר להמן, דוד זריצקי, משה פראגר ואחרים. בשנות החמישים פעל השבועון "המודיע הצעיר" שהפסיק את פעילותו בשנת תשי"ט (1959).
בשלהי שנות ה-60 החלו מספר הוצאות לאור חרדיות להוציא לאור ספרות ילדים. כמו כן תנועות הנוער החרדיות "הנוער האגודתי", "בתיה", "פרחי ויז'ניץ" ואחרים, הפיקו ביטאונים במתכונת חודשית או כרבעונים שבהם ניתנה במה לסיפורת חרדית בת זמננו.
היסטוריה

בשנת תשכ"ח החל לצאת לאור "זרקור", על ידי ארגון המתנדבים "פעילים מארצות הברית", קבוצה שעסקה בהדרכת נוער. שם העיתון ניתן לו באופן סמלי - יוצריו ייעדו אותו להפיץ את התורה כאור הזרקור. במשך כשנה הייתה זו חוברת משוכפלת לצורכי הדרכה של הארגון. לאחר מכן החליט הארגון לעשותו ירחון מודפס.
בשנת תשכ"ט חשו אנשי הארגון שעול ההוצאה־לאור כבד עבורם, פנו אל התנועה להפצת תורה (תל"ת) והעבירו אליה את הנטל. הרב משה בן ישר, רכז מחלקת פעולות הנוער בתנועה, מונה לעורך והירחון הפך לדו-שבועון. בן ישר גייס שורה של כותבים, שחלקם התפרסם מאוחר יותר כסופרים (למשל: שמואל ארגמן, רבקה שזורי והדסה ארשת). באותן שנים, הוחלף הסלוגן של העיתון, "עיתון מצויר לילדים ולנוער", ל"העיתון לקורא הצעיר". לאחר כ-8 שנים (באלול תשל"ז), הפך "זרקור" לשבועון.
היסטוריה > התפתחות העיתון והתבססותו

בשנת תשמ"ב העביר הרב בן ישר את תפקיד העריכה אל שושנה הוכוולד, שמילאה תפקיד זה למעלה משלושה עשורים. הרב בן ישר המשיך לכתוב בעיתון את מדור פרשת השבוע עד פטירתו.
בית ההוצאה לאור של העיתון הפיק עשרות ספרים מהסיפורים בהמשכים שהתפרסמו בו, המפורסמים שבהם הם ספריו של הסופר שמואל ארגמן. עשרות סיפורים אחרים יצאו לאור כספרים בהוצאות ספרים אחרות.
בסוף שנת תשס"א (2001) הודיעה המערכת כי בשל קשיים תקציביים הוא יחדל לצאת לאור. בעקבות התגייסות הקוראים נפתח "זרקור" מחדש וחזר לצאת לאור, לאחר שהחסיר כחודש אחד. לאחר כשנתיים התחלף המו"ל של העיתון, במקום "התנועה להפצת תורה" הייתה זו עמותה שהוקמה לשם כך. משרדי המערכת עברו למקום אחר, ובמקביל, הוצאת הספרים במסגרת העיתון הופסקה.
היסטוריה > כיום

בעקבות קשיים תקציביים, עבר העיתון בעלות ובחורף תשע"ה התחלף צוות העריכה. שושנה הוכוולד עזבה, ולמקומה נכנסו הסופרת לאה פריד וסגניתה תמר מיזל. התכנים, המתכונת והעיצוב חודשו ומספר העמודים הוגדל, הוכנס צבע מלא לכל עמודי העיתון, והסלוגן של "זרקור" עודכן ל"חווית קריאה מבית טוב". לצוות העיתון צורפו סופרות החרדיות שונות, דוגמת מיה קינן, אסתר קווין, שרי וולך, דבורה צוף, ופ. חריף.
כתב-העת ותוכנו

את המדורים פותח מדור פרשת השבוע "סבא יהושע" - מאת הרב משה בן ישר, שכותב את מדור פרשת השבוע מזה כ-40 שנה; סיפורים קצרים וסיפורים בהמשכים; מתכונים; מכתבים, שירים ויצירות של הקוראים; מדורי יצירה וחידות מסוגים שונים, תשבצים, ושעשועונים נושאי פרסים; הגות; סיפורי צדיקים; ניתוחי ציורים וכתבי יד; הווי; כתבות שונות בנושאים אקטואליים; תשובות למכתבי הקוראים; ועוד.
העיתון מחולק ל'שתי קומות'. הקומה הראשונה מיועדת לילדים, היא מנוקדת ברובה וכוללת חומר תורני על פרשיות השבוע, סיפורים לילדים בגילאים שונים, סדרות, סדנאות וחומר הפעלתי וקומיקס קצר עם מוסר השכל. בקומה השנייה לנוער ישנו מדור מוסר תורני אקטואלי, סיפור מתחלף, סיפורים בהמשכים ומדור חידות נושא פרסים.
בחגים ובחופשת הקיץ מופיע גיליון מוגדל, וכן לקראת סוכות ופסח מצורף מוסף - 'גיליון נושא' לנוער, המתמקד בנושא מסוים הקשור לחג.
כתב-העת ותוכנו > אופי העיתון

העיתון אינו מכיל פרסומות, מסיבות חינוכיות. בעבר היה עמוד אחד שיועד לפרסומת, אך עם השנים הפך לפרסומת מטעם המערכת ומאוחר יותר גם זה הופסק.
ב"זרקור" כמעט שאין התייחסות של ממש לאירועים אקטואליים ולנושאים פוליטיים. ההתייחסות ניתנת בעיקר במסגרת מדור - המופיע לעיתים רחוקות - שמטרתו הסבר המושגים שבחדשות לבני הנוער. מסיבות חינוכיות, לא פורסמו בו דיווחים בנושאי אלימות (למעט אירועי טרור), משפחה, פשיעה וכדומה. האירועים האקטואליים שזכו להתייחסות המשמעותית ביותר - כתבה מיוחדת ולפעמים גם תמונה בשער העיתון - הם פטירה של רבנים מפורסמים.
בתקופתו של הרב משה בן ישר, נעשה מבצע גיוס כתבים מקרב הנוער, שנקראו "עמי"ת" (עיתונאי מתמחה). שולחי הכתבות הנבחרות הוזמנו למשרד המערכת, שם העניק להם העורך תעודת "עמי"ת" ועודד אותם להגיש כתבות לעיתון. מבין אותם כתבים התפרסמו רבים, ביניהם העיתונאי אהרן גרנות ושרה קיסנר.
תפוצה

העיתון נשלח למנויים באמצעות הדואר, ובמקומות מסוימים באמצעות חברת הפצה. העיתון מופץ בכל רחבי ישראל. "זרקור" מופץ גם בקרב דוברי עברית בארצות הברית, קנדה, אנגליה, בלגיה ועוד.
משרדי העיתון שוכנים ברחוב ישא ברכה בירושלים.
הערות שוליים

↑  על ספרי שמואל ארגמן וזרקור [=3857&cat_id=26 כתבה באתר "בחדרי חרדים"]
| דגל ישראל שבועונים בישראל |
| --- | --- | --- |
| אקטואליה | מעריב סופהשבוע • זו הדרך • בראשית |  |
| בידור ופנאי | לאשה |  |
| המגזר החרדי | משפחה • בקהילה • שעה טובה • יום ליום • הדרך • העדה • כפר חב"ד • בית משיח • המחנה החרדי • החומה |  |
| התנועה הקיבוצית | הזמן הירוק • ידיעות הקיבוץ |  |
| המגזר הדתי-לאומי | בשבע • מקור ראשון (מוצש) • שביעי |  |
| ילדים ונוער | מעריב לנוער • מעריב לילדים • אותיות וילדים • זרקור |  |
| רשתות מקומונים | רשת שוקן • ידיעות תקשורת • קו עיתונות (דתי-חרדי) • השקמה |  |
| מקומונים | העיר • כל העיר (ירושלים ומודיעין) • Time Out תל אביב • כלבו – חיפה והצפון • ערב ערב באילת • השבוע באשדוד • צומת השרון • מלאבס – פתח תקווה |  |
| בערבית | כל אל-ערב • א-סנארה • אלמיתאק • אח'באר א-נקב • פנורמה • חדית' א-נאס |  |
| בשפות אחרות | נובוסטי נדלי (רוסית) • אוי קלט (הונגרית) |  |
| שבועונים מהעבר | הארץ שלנו • דבר השבוע • דבר לילדים • העולם הזה • הפועל הצעיר • להיטון • כולנו • משמר לילדים • עיתון מיוחד • פנים אל פנים • קונטרס • רימון  • שישי  • עולמו של דיסני • רייטינג • ראש אחד • במחנה • פנאי פלוס • צוהר |  |
יאלומיצה

| --- | --- |
יאלומיצה במפתחות הטטרי שבהרי בוצ'ג'י
יאלומיצה במפתחות הטטרי שבהרי בוצ'ג'י
 מידע כללי
 אורך:  417 ק"מ
 ספיקה ממוצעת:  42,7 מ"ק לשנייה
 אגן ניקוז:  9,431 קמ"ר
 מוצא:  הרי בוצ'ג'י, רומניה
 יובלים:  פרחובה, Nucet River, Mircea River, Oboarele River, Orzea River, Pâscov River, Lăptici River, Ialomicioara River, Lucăcilă River, Horoaba River, Ialomicioara River, Gâlma River, Raciu River, Scropoasa River, Valea Doicii River, Valea Doamnelor River, Valea Văcăriei River, Valea Șugărilor River, Rătei River, Valea Cabanierului River, Snagov River, Strachina, Scândurari River, Slănic de Răzvad River, Vulcana River, Gâlgoiu River, Coteanu River, Zănoaga River, Tătaru River, Cocora River, Valea Sucheniței River, Sărata River, Brândușa River, Crivăț River, Slănic de Gura Ocniței River, Leurda River, Cricovul Dulce, Cotorca River, Seciul cu Colți River, Rușețu River, Brătei River, Bolboci River, Cociovaliștea River, Comana River, Voivodeni River, Blana River, Ruda River, Bizdidel River, Sărățuica River, Racovița River, Țâța River 
 שפך:  דנובה
 מדינות באגן הניקוז:  רומניה
 
 
יאלומיצה (ברומנית: Ialomița) הוא נהר הזורם מצפון לדרום בחבל מונטניה שברומניה. יאלומיצה נובע מהרי בוצ'ג'י, שבהרי הקרפטים ונשפך לדנובה.
המסלול של יאלומיצה חופף במידה רבה את מסלול דרך הכבשים, בה עברו הרועים עם עדריהם ממרעה הקיץ בהרים למרעה החורף בקרבת חופי הים השחור ובחלוף העונות בדרך ההפוכה.
בדרכו אל הדנובה אוסף יאלומיצה את מימיהם של יובלים רבים, כשהעיקריים הם פרחובה (176 קילומטרים), הקריקוב המלוח (80 קילומטרים) והקריקוב המתוק (69 קילומטרים).
שם הנהר הוא ממקור סלאבי ומזכיר את סוג הקרקע שדרכו הוא עובר, אדמה דביקה בעלת גוון צהוב הצובע את מי הנהר.
חצי הכדור המערבי

חצי הכדור המערבי
חצי הכדור המערבי מודגש בצהוב
חצי הכדור המערבי הוא חציו של כדור הארץ הנמצא ממערב לקו גריניץ', שהוא קו האורך 0° העובר ברובע גריניץ' שבלונדון, וממזרח לקו האורך 180°, שהוא קו התאריך הבין-לאומי. את חצי הכדור המערבי משלים חצי הכדור המזרחי. להבדיל מחצי הכדור הצפוני וחצי הכדור הדרומי, המופרדים זה מזה על ידי עצם גאוגרפי מהותי, קו המשווה, קו האורך 0°, המפריד בין חצי הכדור המערבי לחצי הכדור המזרחי, הוא קו שרירותי שנקבע כך שאירופה במרכז.
גאופוליטיקה

במונחים גאופוליטיים, המונח משמש לרוב כדי להתייחס לאמריקה הצפונית, אמריקה הדרומית, והאיים שמסביב. בפועל, קווי אורך 20°W ו-160°E נחשבים לגבולות האזור. הכינוי משמש פעמים רבות כדי לתאר את "העולם החדש", כפי שנעשה, למשל, בשמו של מכון חצי הכדור המערבי לשיתוף פעולה ביטחוני. בשימוש במונח במשמעות הזו, מושמטים מגבולותיו האזורים שבשוליים – חלקים מאירופה ומאפריקה שנמצאים בשוליים המזרחיים, חלקים מאסיה שנמצאים בשוליים המערביים, ואנטארקטיקה הנמצאת בשוליו הדרומיים.
גאוגרפיה

חצי הכדור המערבי כולל את שטחה של יבשת אמריקה, למעט חלק מהאיים האלאוטיים שנמצאים מדרום-מערב לאלסקה. בנוסף, בקצותיו של חצי הכדור נכללים הקצה המערבי של אירופה, החלק המערבי ביותר של אפריקה, האזור המזרחי הקיצוני של יבשת אסיה, שטחים מאוקיאניה, וחלק גדול מיבשת אנטארקטיקה.
מרכזו של חצי הכדור המערבי ממוקם בלב האוקיינוס השקט, במפגש של קו האורך 90°W עם קו המשווה, באזור איי גלאפגוס. היבשה הקרובה ביותר לנקודה היא האי ג'נובסה (אנ').
ההר הגבוה ביותר בחצי הכדור המערבי הוא אקונקגווה שגובהו 6,960.8 מטרים (22,837 רגל), והוא חלק מרכס האנדים של ארגנטינה.
הבניין הגבוה ביותר מעשה ידי אדם בחצי הכדור הוא מגדל סי אן שגובהו 553.33 מטרים, והוא ממוקם בטורונטו, קנדה.
הערות שוליים

↑  Judy M. Olson, Projecting the Hemisphere
1 2  The 4 Hemispheres Of The World, WorldAtlas, ‏2021-04-19 (באנגלית אמריקאית)
↑  Western Hemisphere | Definition | Britannica, www.britannica.com (באנגלית)
↑  The New World | Boundless Art History, courses.lumenlearning.com
↑  National Geographic Society, Cerro Aconcagua, National Geographic Society, ‏2019-09-20 (באנגלית)
↑  The Tower, according to Guinness World Records, La Tour CN Tower
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ge928184  VIAF: 798144783109289251274   WorldCat (עם VIAF): 798144783109289251274
טרמולו

טרמולו (באיטלקית: Tremolo; בעברית: רַעֲדוּד) הוא מונח של הוראת ביצוע מוזיקלית ואפקט מוזיקלי שנועד לתת תחושת רעידה. מקורו המונח במילה האיטלקית Tremolo שהיא הטיה של המילה Tremare שפירושה "לרעוד" או "להרעיד".
בכלי נגינה מסוימים, אופן הביצוע של טרמולו מתייחס לחזרה מהירה וקצבית על אותו הצליל (כמו למשל בדרדור תוף בזמן הנפת הדגל) או על שני צלילים, לרוב במרווח של סקונדה או של טרצה, אך גם מרווחים גדולים יותר אפשריים (טרמולו במרווח של סקונדה דומה למעשה לטריל).
בכלים אחרים ובשירה המונח משמש לתיאור שינוי קבוע וחזרתי בגובה הצליל, שניתן להפקה בעוגב ובגיטרה חשמלית.
על אף שהופיע ביצירות של מלחינים אחרים, ההופעה המתווה הראשונה של הטרמולו נמצאת בתפקיד כלי הקשת ביצירה של קלאודיו מונטוורדי משנת 1624, בו הוא מורה על הנגנים להפיק צלילים חוזרים במהירות גבוהה וקבועה.
הערות שוליים

↑  רעדוד, באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007530237905171  GND: 4127025-3  LCCN: sh95000278 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טוד בויד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1964 (בן 60 בערך) דטרויט, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מעסיק:  אוניברסיטת דרום קליפורניה 
 
טוד בויד, הידוע גם בשם דוקטור Notorious‏,  (נולד ב-1964) הוא פרופסור בקתדרה על שם קתרין ופרנק פרייס לחקר הגזע והתרבות הפופולרית, ופרופסור ללימודי קולנוע ומדיה בבית הספר לאמנויות הקולנוע של אוניברסיטת דרום קליפורניה (USC). בויד הוא פרשן, סופר, מפיק, יועץ וחוקר. הוא מומחה בתרבות הפופולרית האמריקאית ונודע בעבודתו החלוצית בנושא קולנוע, מדיה, תרבות היפ הופ, אופנה, אמנות וספורט. בויד קיבל דוקטורט בלימודי תקשורת מאוניברסיטת איווה בשנת 1991 והחל לעבוד ב-USC בסתיו 1992.
הופעות בתקשורת

במהלך שני העשורים האחרונים הופיע בויד בסרטים תיעודיים רבים במגוון נושאים הקשורים לתקשורת ותרבות פופולרית, בהם "מייקל ג'ורדן: הריקוד האחרון" (ESPN, 2020) ויק - Vick -(ESPN, 2020), הסרטים (CNN, 2019), מכללת כדורגל 150: המשחק האמריקאי (ESPN, 2019), סמי דייוויס ג'וניור: עלי להיות אני (American Masters / PBS, 2019), אני ריצ'רד פריור (Comedy Central / Paramount Network, 2019) סגנון אמריקאי (CNN, 2019), דניס רודמן: לטוב או לרע (ESPN, 2019), שתוק וכדרר (Showtime, 2018), שנות התשעים (CNN, 2017) וההיסטוריה של הקומדיה (CNN, 2017).  בויד הופיע גם ב"עשרים רגל מכוכבות" (2013) שזכה בפרס האוסקר לשנת 2014 לסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר.
בויד התארח  בחדשות ותוכניות רבות אחרות, בהן Nightly News, The Today Show (NBC), CBS Evening News, ABC World News Tonight, The News Hour (PBS), Frontline (PBS), Good Morning America (ABC) ), Biography (A&E).
ספרים ומאמרים

בויד חיבר וערך שבעה ספרים ולמעלה ממאה מאמרים,  ביקורות ופרשנויות. בויד הוא מחבר  The Notorious Ph.D's Guide to the Super Fly 70s: A Connoisseur's Journey Through the Fabulous Flix, Hip Sounds, and Cool Vibes That Defined a Decade (Harlem Moon/Broadway/Random House, 2007), Young Black Rich and Famous: The Rise of the NBA, the Hip Hop Invasion, and the Transformation of American Culture (Doubleday/Random House, 2003), The New H.N.I.C: The Death of Civil Rights and the Reign of Hip Hop (NYU Press, 2002). האחרון צוטט בגיליון העשור (ספטמבר 2003) של המגזין VIBE בתור "אחד הספרים המשמעותיים שנכתבו אי פעם על היפ הופ". עוד כתב בויד את ("האם אני שחור מספיק בשבילך? תרבות פופולרית מהברדס  ומעבר") הוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, 1997.
בויד הוא  עורך "אפריקאים אמריקאים ותרבות פופולרית" (Praeger / Greenwood, ‏2008), Basketball Jones: America Over the Rim (עם קנת שרופשייר, הוצאת אוניברסיטת ניו יורק, 2000) ו"מחוץ לקווים: ספורט, מדיה ופוליטיקה של זהות" (עם אהרון בייקר, הוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, 1997).
מאמריו התפרסמו בניו יורק טיימס, לוס אנג'לס טיימס, שיקגו טריביון, הגרדיאן, ESPN ועוד.
סרטים

המפיק הבכיר של הסרט התיעודי של נטפליקס "בכל מחיר" (2016).
תסריטאי ומפיק בסרט "The Wood" (אנ') (1999).
פרשן במהדורת ה-DVD של הסרטים  "מזג אוויר סוער" (1943), "בקתה בשמיים" (1943), "סופר פליי" (1972) ו-"Uptown Saturday Night"‏ (1974).
פרסומים (באנגלית)

Out of Bounds: Sports, Media and the Politics of Identity: ISBN 0-253-21095-X (Indiana University Press, 1997)
Am I Black Enough For You? : Popular Culture from the 'Hood and Beyond: ISBN 0-253-21105-0 (Indiana University Press, 1997)
Basketball Jones: America Above the Rim: ISBN 0-8147-1316-5 (NYU Press, 2000)
The New H.N.I.C: The Death of Civil Rights and the Reign of Hip Hop: ISBN 0-8147-9896-9 (NYU Press, 2002)
Young Black Rich and Famous: The Rise of the NBA, the Hip Hop Invasion, and the Transformation of American Culture: ISBN 0-7679-1277-2 (Doubleday/Random House, 2003)
The Notorious Ph.D.'s Guide to the Super Fly 70s: ISBN 0-7679-2187-9 (Harlem Moon/Broadway/Random House, 2007)
African Americans and Popular Culture, Vol 1–3: ISBN 0-2759-8922-4 (Praeger, 2008)
פילמוגרפיה נוספת

The Harlem Globetrotters (Biography/A&E, 1999)
Bill Russell: My Life, My Way (HBO, 2000)
O.J. Simpson: A Study in Black and White (HBO, 2002)
The N Word (Feature Documentary, 2004)
Perfect Upset: 1985 Georgetown vs. Villanova NCAA Championship (HBO, 2005)
The O.J. Verdict (Frontline/PBS, 2005)
Dare Not Walk Alone (NAACP Image Award Nominee, 2006)
Notorious B.I.G.: Bigger Than Life (BET, 2007)
Bloods and Crips: Made in America (Independent Lens, PBS, 2008)
N.W.A.: The World’s Most Dangerous Group (Rock Docs, VH1, 2008)
Why We Laugh: Black Comedians on Black Comedy (Showtime, 2009)
Straight Outta L.A. (30 For 30, ESPN, 2010)
Planet Rock: The Story of Hip and the Crack Generation (Rock Docs, VH1, 2011)
Runnin’ Rebels of UNLV (HBO, 2011)
Iceberg Slim: Portrait of a Pimp (Showtime, 2012)
The Godfather Legacy (The History Channel, 2012)
Scarface: The Inside Story (Biography Channel, 2012)
Uprising: Hip Hop and the L.A. Riots (Rock Docs, VH1, 2012)
Richard Pryor: Icon (PBS, 2014)
Twenty Feet From Stardom (2013) [Academy Award for Best Documentary Feature, 2014]
Fresh Dressed (CNN Films, 2015)
Trojan Wars (30 For 30, ESPN, 2015)
Soundbreaking: Stories from the Cutting Edge of Recorded Music (PBS, 2016)
At All Costs: Life Inside the World of AAU Basketball (Netflix, 2016)
Jim Brown: A Football Life (NFL Network, 2016)
(Roots of Fight Presents) Ali: Birth of the Greatest (Spike TV, 2016)
Streets of Compton (A&E, 2016)
The Drew: No Excuse, Just Produce (Showtime, 2016)
The History of Comedy (CNN, 2017)
The Nineties (CNN, 2017)
American Race (TNT, May 2017)
The LA Riots: 25 Years Later (History Channel, 2017)
Soundtracks: Songs That Defined History (CNN, 2017)
Shut Up and Dribble (Showtime, 2018)
The 2000s (CNN, 2018)
Ed Gordon Presents: Am I Black Enough? feature documentary (Brown Sugar/Bounce TV 2018)
Death Row Chronicles (BET, 2018)
Dave Parker: The Cobra in Twilight (MLB Network, 2019)
College Football 150: The American Game (ESPN, 2019)
NFL 360: DeSean Jackson’s Bond with Nipsey Hussle (NFL Network, 2019)
A Complicated Man: The Shaft Legacy (Shaft, DVD/Blu-Ray additional features 2019)
Dennis Rodman: For Better or Worse (30 For 30, ESPN, 2019)
I Am Richard Pryor (Paramount Network/Comedy Central, 2019)
Sammy Davis Jr.: I Gotta Be Me (American Masters/PBS, 2019)
American Style (CNN, 2019)
The Super Bowl That Wasn’t (NFL Network, 2019)
The Last Dance (ESPN, 2020)
Vick (ESPN, 2020)
You Ain't Got These (Quibi, 2020)
הערות שוליים

↑  Baker, Bob (March 10, 2003) Notorious PhD. Los Angeles Times.
↑  Foucault's Turntable. Village Voice (January 7, 2003). Retrieved on Dec. 16, 2019.
↑  Simon, Leslie. The notorious PhD. Los Angeles Times.
↑  טוד בויד#פילמוגרפיה נוספת
↑  "Todd Boyd". IMDb. נבדק ב-2019-12-16.
↑  Barnes, Brooks (2019-02-25). "In 'Green Book' Victory, Oscar Critics See an Old Hollywood Tale". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2019-12-16.
↑  "Watts riots still mostly off Hollywood's radar after 50 years". Los Angeles Times (באנגלית אמריקאית). 2015-08-10. נבדק ב-2019-12-17.
↑  "Boyd: Rare air - ESPN Page 2". www.espn.com. נבדק ב-2019-12-17.
↑  Boyd, Todd. "Blaxploitation's Baadasssss History". The Root (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2019-12-17.
↑  Cinema-Television, Todd Boyd Special to the Tribune Todd Boyd is a professor of critical studies at the University of Southern California School of. "TARANTINO'S MANTRA?". chicagotribune.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2019-12-17.
↑  Boyd, Todd (2018-01-11). "The return of blaxploitation: why the time is right to bring back Shaft and Foxy Brown". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2019-12-17.
↑  "Todd Boyd". IMDb. נבדק ב-2019-12-17.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007429580005171  BIBSYS: 97034626  BnF: cb14082224d (data)  ISNI: 0000 0000 3151 4443  LCCN: n96041866  NTA: 264085787  SUDOC: 113379293  VIAF: 53414879   WorldCat (עם VIAF): 53414879
טריאל אוניאני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 ביוני 1952 (בן 72) טקיבולי, גאורגיה 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה 
 
טָריאֶל אוֹניאני (בגאורגית: ტარიელ ონიანი; נולד ב-2 ביוני 1952) הוא מראשי הפשע המאורגן הפועל בעיקר באירופה. "גנב בחוק" עוד מתקופת רוסיה הסובייטית ומבוקש בספרד ובגאורגיה.
אוניאני נכלל בין 80 עשירי גאורגיה (מקום 28) עם הון מוערך של 400 מיליון דולר. בין היתר נטען בכלי התקשורת כי אוניאני רכש את איירזנה, חברת התעופה הגדולה בגאורגיה, ידיעה שהוכחשה נמרצות על ידי החברה.
חייו

אוניאני, ממוצא סוואני, נולד בשנת 1952 בעיר הכורים, טקיבולי גאורגיה הסובייטית (כיום גאורגיה). אביו נהרג במכרות כשהיה עוד צעיר. את פעילותו הפלילית החל עוד בהיותו בגיל 17. בשנות ה-80 של המאה ה-20 הוא כבר נחשב ל"גנב בחוק" מוסמך. בשנות ה-90 של אותה מאה הוזכר שמו בקשר לחקירה.
לאחר שהתגורר בצרפת עבר אוניאני להתגורר בספרד שם ארגן, על פי החשד, קבוצה אנשים לצורך הלבנת הון על ידי השקעה בנכסים. במהלך תקופת שהותו הצליח אוניאני, על פי החשד, להכניס לספרד מהגרים גאורגים באופן בלתי חוקי. ב-21 ביוני 2005 ערכה משטרת ספרד את אחד המבצעים הגדולים באירופה ללכידת ראשי המאפיה הרוסית-גאורגית. במהלך אותו מבצע נעצרו 28 איש מברצלונה, אליקנטה וערים נוספות בספרד, שהואשמו בשיתוף פעולה עם אוניאני והלבנת כספים. אוניאני עצמו הצליח לברוח בפעולת עוקץ, ומשטרת ספרד לכדה את בתו בת ה-12 של אוניאני, גוונצו, שהוחזקה בתחילה במעצר "עד שטריאל אוניאני יסגיר את עצמו"[דרוש מקור]. מעצרה כמובן לא ארך ימים רבים. גאורגיה קבלה על מעצר הקטינה, שמעצרה עורר הדים בארץ מוצאו של אביה ודרשה את שחרורה. אוניאני עצמו חזר לצרפת ונעצר אולם שוחרר.
בשנת 2006 הוא ויתר על אזרחותו הגאורגית, הצהיר על עצמו כרוסי ועבר להתגורר ברוסיה, מה שעורר את זעמה של גאורגיה בגלל מתן מקלט בטוח לגאורגים מבין מנהיגי הפשע המאורגן הבינלאומי, המכונים "גנבים בחוק", טריאל אוניאני וזכר קלשוב".
ב-9 ביולי 2008 נעצר אוניאני על ידי הספצנאז על יאכטה במוסקבה בעת פגישה של אנשי העולם התחתון. על פי הפרסומים היה מדובר בפגישה שנועדה ליישר את ההדורים בין אוניאני, "ראש הגנבים" לבין מתחרה חדש שצמח, אסלן אוסויאנום. בסך הכול נעצרו 50 איש מתוכם 39 "גנבים בחוק" ובתו של אוניאני.
לקריאה נוספת

שלי לואיס ואנתוני לאטא (2007), הפשע המאורגן והשחיתות בגאורגיה, עמ' 56, 60–61, ISBN 0415368219 (באנגלית)
הערות שוליים

↑  בראש הרשימה מופיע בדרי פטרקצישווילי ובהמשך אף אברהם נניקשווילי מאשדוד המחזיק ברוב מניות חברת מנופים פיננסיים בישראל.
↑  הגאורגים העשירים בעולם, 15 בפברואר 2007 (באנגלית)
↑  איררזנה: לטריאל אוניאני אין שום קשר לנו, נובוסטי-גרוּזיה, 12 ביולי 2008
↑  Russia provided safe asylum ..., באתר הפרלמנט של גאורגיה (באנגלית)
טובים השניים (תוכנית רדיו, 1963)

תוכנית הרדיו "טובים השניים" הייתה שעשועון רדיו ששודר ב"קול ישראל" במשך שנים אחדות, החל מאוקטובר 1963, בעריכתם של מרדכי פרימן ודרורה בן אב"י ובהנחייתו של פרימן.
בכל תוכנית התמודדו שני מתמודדים בתחום ידע מסוים שלו הוקדשה התוכנית, מתוך שלל תחומי ידע, כגון תנ"ך, גאוגרפיה, ספרות ויהדות. שני המתמודדים בכל תוכנית, שנדרשו להפגין במהלכה בקיאות רבה, נבחרו לאחר מיון מוקדם, שאליו ניגשו עשרות מאזינים. הנושא המדויק, כגון מיתולוגיה יוונית או תולדות התיאטרון העברי, נמסר למתמודדים מראש, כדי לאפשר להם להתכונן לתוכנית. לזוכה בתחרות ניתן פרס כספי. התוכנית הראשונה עסקה בתנ"ך, ומחבר השאלות לה היה יצחק שלו. כל תוכנית שודרה במשך שעה.
הצלחת התוכנית הובילה לשידור תוכנית מקבילה בקול ישראל בערבית.
הערות שוליים

↑  יואל דר, בחידון התנ"ל לערבים זכו - שני יהודים, דבר, 4 בדצמבר 1966
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חצי מדינה

| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
יוסי חרסונסקי: 
"חצי מדינה" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית עדן בן זקן. השיר יצא לאור ב-11 באפריל 2019, כסינגל השמיני מתוך האלבום חיים שלי, בהוצאת חברת התקליטים NMC יונייטד אנטרטיינמנט.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-4 במצעד השירים היומי של רדיו ארצי ואזורי.
רקע וכתיבה

השיר נכתב, הולחן והופק על ידי דולב רם ופן חזות שבעבר עבדו עם עדן בן זקן על להיטים כמו "מלכת השושנים", "תאמין לי", "לזאת שניצחה" וכולי. יוסי חרסונסקי סקר את השיר והעניק לו שלושה כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכל.
השיר מדבר על התמודדותה של בן זקן עם פרשת העירום שעברה עליה - באותה השנה הופץ סרטון שלה ברשתות החברתיות בו היא מחליפה בגדי ים בחנות בגדים שבבעלות השותפות נטע אלחמיסטר ונועה בני (שם ניתן לראות אותה ערומה).
בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של בן זקן ב-11 באפריל 2019. בתחילת הקליפ ניתן לראות את בן זקן יורדת במדרגות ביתה, מכינה לעצמה קפה, ולאחר מכן מתיישבת על כיסא עליו מכוונות מצלמות.
נכון לספטמבר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-3.7 מיליון צפיות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2019)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2019)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2019)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2019)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 10 |  |
|  ישראל | מצעד השירים היומי (רדיו אזורי) | 4 |  |
|  ישראל | מצעד השירים היומי (רדיו ארצי ואזורי) | 4 |  |
|  ישראל | מצעד הקליפים היומי (מדיה פורסט TV) | 3 |  |