stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שרה ווטרס
קריירת הכתיבה

עבודתה על הספרים כוללת עבודת מחקר אינטנסיבית, שהיא היבט שהיא נהנית ממנו. כחלק ממחקרה היא קראה פורנוגרפיה של המאה ה -19, שבה נתקלה בכותרת ספרה הראשון, Tipping the Velvet (שמשמעותו מין אורלי בסלנג ויקטוריאני). עם זאת, קלאסיקה פופולרית וויקטוריאנית השפיעה אף היא על יצירתה, כמו צ'ארלס דיקנס, וילקי קולינס והאחיות ברונטה, וכמו כן סופרים עכשוויים המשלבים בין תקופה ויקטוריאנית ופוסט-מודרניזם, במיוחד א. ס. בייאט, ג'ון פאולס ואנג'לה קרטר. לתקופה קצרה הייתה ווטרס חברה בחוג הסופרים הצפוני של לונדון, שחבריו כללו בין היתר את הסופרים צ'ארלס פליזר(אנ') וניל בלקמור (אנ').
אין ספק שאני כותבת עם אג'נדה לסבית את הספרים שלי. היא ממש שם בלב הסיפור...ככה זה בחיים שלי, וככה זה באמת, בשביל רוב הלסביות וההומואים, נכון? זה פשוט שם בחיים שלך
כל ספריה של ווטרס זכו בפרסים ובמועמדויות. למעט הספר "הזר הקטן" (The Little Stranger), כל הספרים כוללים עלילה לסבית ולדבריה, אין לה בעיה להיות מסומנת כסופרת לסבית.
ספר ביכוריה של ווטרס "לגעת בקטיפה" (באנגלית: "Tipping the Velvet") הוא רומן פיקרסקי ויקטוריאני שיצא לאור ב -1998. הספר זכה בפרס בטי טרסק (אנ') ובפרס למדא לספרות. בשנת 2002, הרומן קיבל עיבוד למיני סדרה בשלושה חלקים עבור ערוץ BBC Two. הספר תורגם ל-24 שפות לפחות, כולל סינית, לטבית, הונגרית, קוריאנית וסלובנית.
ספרה השני, "זרעים של חיבה" (באנגלית: Affinity, תורגם לעברית בהוצאת ינשוף ב-2008) יצא לאור שנה אחרי הראשון, ב-1999. הרומן, המתרחש אף הוא בעידן הוויקטוריאני, משלב ספיריטואליות עם בתי סוהר בעידן הוויקטוריאני בעלילה שמספרת על היחסים בין אישה מהמעמד הבינוני-גבוה לבין נשות רוח שנאסרו. הספר זכה בפרס סטונוול לספרות (אנ') ובפרס סומרסט מוהם. אנדרו דייוויס כתב תסריט על פי הספר וב-2008 יצא הסרט לקולנוע.
ספרה השלישי, Fingersmith יצא לאור ב-2002 והיה מועמד לפרס מאן בוקר ופרס אורנג' ועובד לסדרה של ה-BBC One בשנת 2005, בכיכובם של סאלי הוקינס, איליין קסידי ואימלדה סטונטון הזמר והצייר דייוויד בואי ציין את הספר כאחד מ-100 הספרים הטובים שקרא. הספר גם קיבל עיבוד מיוחד על ידי הבמאי הדרום-קוראני פארק צ'אן-ווק. הוא העביר את התרחשות הסיפור לקוריאה של שנות ה-30, ימי הכיבוש היפני.
את ספרה הרביעי "משמרת לילה" (באנגלית: The Night Watch, תורגם לעברית על ידי סיגל אדלר למטר - הוצאה לאור) לקח לווטרס 4 שנים לכתוב והוא יצא לאור ב-2006. הספר שונה משלושת הרומנים הראשונים בתקופתו ומבנהו. עלילתו מתחילה מהסוף, בשנת 1944 ומסתיימת בהתחלה, בשנת 1941 על רקע לונדון של מלחמת העולם השנייה. הספר זכה ב-2007 בפרס למדא לספרות והיה מועמד לפרס מאן בוקר ופרס אורנג'. גם ספר זה קיבל עיבוד לטלוויזיה על ידי BBC2 ב-2011.
ספרה החמישי, The Little Stranger שיצא לאור ב-2009 מצד אחד ממשיך את הקו של מלחמת העולם השנייה מהספר הקודם אך הוא שונה מכל שאר ספריה בכך שאין בו דמויות לסביות מוצהרות.
ספרה השישי, The Paying Guests יצא לאור ב 2014 ועלילתו מתרחשת בשנות העשרים של המאה ה-20. בעקבות המשבר החברתי והכלכלי של אחרי מלחמת העולם הראשונה משקי בית נקלעו לקשיים כלכליים ופרנסס ריי ואמה נאלצות להשכיר חדרים בביתן כדי להמשיך להתקיים. מערכת היחסים הלסבית המתפתחת בין פרנסס לדיירת ליליאן בארבר מספקת רקע מורכב לחקירת רצח שתופסת את המחצית האחרונה של הספר.
פרסים והוקרה

בינואר 2003 נכנסה ווטרס נכללה ברשימת 20 הסופרים הבריטים הצעירים הטובים ביותר של מגזין הספרות גרנטה. באותה שנה, היא קיבלה את פרס סאות' בנק לספרות. היא הוכתרה סופרת השנה של 2003 בפרס הספרות הבריטית (אנ'). בשנת 2006 ו 2009 היא זכתה בפרס "סופר השנה" של בפרס סטונוול לספרות. ב-2009 צורפה ווטרס כעמיתה של האגודה המלכותית לספרות. היא בעלת תואר כבוד מאוניברסיטת לנקסטר. כל ספריה זכו בפרסים, בין היתר פעמיים בפרס למדא לספרות: בשנת 2000 עבור "לגעת בקטיפה" ובשנת 2007 עבור "משמרת לילה".
הערות שוליים

↑  גבי לוין, נגד כיוון הזמן, באתר הארץ, 2 בספטמבר 2011
1 2 3  Interview With Sarah Waters – Beyond Any Label
↑  Uncharted Waters, הגרדיאן, 1 ביוני 2006
1 2 3  Sarah Waters on writing, ‏4 ביוני 2006
↑  "The South Bank Show:Sarah Waters", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית), הפרק ששודר ב-8 ביוני 2008
↑  עבודת התזה של שרה ווטרס, להורדה מהארכיון של הספרייה הבריטית
1 2  What lies beneath, ראיון באתר הגרדיאן 10 במאי 2009
1 2  Biography
↑  Sarah Waters: 'Is there a poltergeist within me?', אינדפנדנט ‏,29 במאי 2009
↑  Sarah Waters: Interview,‏ Timeout ‏ 7 בפברואר 2006
↑  רשימת 100 הספרים של דייוויד בואי
↑  פסטיבל הקולנוע ירושלים 2016: "המשרתת" של פארק צ'אן-ווק ו"נכון לעכשיו, טעינו אז" של הונג סאנג-סו מוכיחים כי לקולנוע הקוריאני יש עוד מה להציע, בפְריק – מגזין אלטרנטיבי, 12 ביולי 2016
↑  הספר באתר של הוצאת מטר
↑  Sarah Waters באתר האגודה המלכותית לספרות
↑  Grizedale College-Graduation Ceremonies
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308511805171  PLWABN: 9810604377505606  BIBSYS: 2022788  BNE: XX1624920  BnF: cb137748608 (data)  CANTIC: a1933137x  CiNii: DA14352141  GND: 123670896  ICCU: UBOV570123  ISNI: 0000 0001 2149 8221  LCCN: nb98042243  LNB: 000057612  NDL: 00917834  NKC: xx0003384  NLA: 35646806  NLG: 265573  NLK: KAC200606808  NSK: 000443575  NTA: 181381419  SELIBR: 288213  SNAC: w6tb550p  SUDOC: 077353226  Trove: 1025768  VIAF: 122296928   WorldCat (עם VIAF): 122296928
תמאש סוליוק

תמאש סוליוק (בהונגרית Sulyok Tamás; נולד ב-24 במרץ 1956) הוא עורך דין הונגרי המכהן כנשיא הונגריה מ-2024.
ביוגרפיה

סוליוק מונה כשופט בבית המשפט החוקתי של הונגריה (אנ') בשנת 2014, ובשנת 2016 מונה לנשיא בית המשפט החוקתי של הונגריה. במהלך כהונתו, הוא פיקח על מספר פסקי דין שנויים במחלוקת כגון אלה הנוגעות לזכויות המורים לשבות.
בפברואר 2024 הפך למועמד של מפלגת פידס לנשיאות בעקבות התפטרותה של קטלין נובאק עקב סערה על חנינתה למקורב בפרשת התעללות מינית (אנ'). מינויו אושר בהצבעה של שני שלישים (134 בעד, 5 נגד ו-60 עזבו את הלשכה במחאה) על ידי האספה הלאומית ב-26 בפברואר, בתמיכת פידס ושותפתה לקואליציה, מפלגת העם הנוצרית-דמוקרטית (אנ'). לאחר מכן הוא נשבע לתפקידו, אם כי לא נכנס לתפקיד באופן רשמי עד 5 במרץ. מפלגות האופוזיציה מתחו ביקורת על מינויו, תיארו את סוליוק כחסר ניסיון פוליטי, וקיימו עצרת בבודפשט ב-25 בפברואר שקראה לבחירות ישירות לנשיאות.
בנאום ההשבעה שלו הביע סוליוק את כוונתו להיות חסיד של החוק ויבקש להימנע מעיסוק בחייה הפוליטיים של הונגריה. הוא גם גינה את הסנקציות וההליכים שיזם האיחוד האירופי נגד הונגריה כדאגות בשלטון החוק ובממשל דמוקרטי, ואמר כי "המושג המוגדר נכון של שלטון החוק הולך לאיבוד, הופך מאידיאל לאליל בימינו אירופה כחלק מגישה פוליטית תועלתנית גרידא", והדגיש שמדינות החברות באיחוד האירופי צריכות לשמור על הריבונות הלאומית החוקית שלהן.
עם כניסתו לתפקיד, פעולתו הראשונה כנשיא הייתה חתימה על הצעת חוק המאשרת את הצטרפותה של שוודיה לארגון האמנה הצפון-אטלנטית ב-5 במרץ.
הערות שוליים

↑  Presinszky, Judit (2024-02-22). "Sulyok Tamás, az Alkotmánybíróság elnöke a Fidesz-KDNP államfőjelöltje". telex (בהונגרית). ארכיון מ-23 בפברואר 2024. נבדק ב-2024-02-23. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Hungary parliament elects new president following scandal". Al Jazeera (באנגלית). 2024-02-26. נבדק ב-2024-02-27.
↑  Spike, Justin (2024-02-27). "Hungarian parliament elects new president after predecessor resigned in scandal". Associated Press (באנגלית). ארכיון מ-27 בפברואר 2024. נבדק ב-2024-02-27. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Hungary's president formally signs the approval of Sweden's NATO bid, removing last obstacle". Al Jazeera (באנגלית). 5 במרץ 2024. ארכיון מ-5 במרץ 2024. נבדק ב-5 במרץ 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1108599958  LCCN: nb2016019171  VIAF: 129146998546318942391   WorldCat (עם VIAF): 129146998546318942391
תומאס בבינגטון מקולי

| --- | --- |

 לידה:  25 באוקטובר 1800 Rothley Court, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  28 בדצמבר 1859 (בגיל 59) לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מדינה:  ממלכת בריטניה הגדולה, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מקום קבורה:  מנזר וסטמינסטר 
 מקום לימודים:  טריניטי קולג' 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 פרסים והוקרה:  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה  עמית החברה המלכותית  Chancellor's Gold Medal 
 חתימה:   
 
תומאס בבינגטון מקולי, הברון הראשון מקולי (באנגלית: Thomas Babington Macaulay, 1st Baron Macaulay;‏ 26 באוקטובר 1800 – 28 בדצמבר 1859) היה משורר, היסטוריון ופוליטיקאי בריטי. מקולי ידוע גם כסופר, אשר כתב בנושא היסטוריה של הממלכה המאוחדת. היה חבר המועצה המלכותית ובין 1839 ל-1841 כיהן מקאולי שהיה חבר במפלגה הוויגית כמזכיר המלחמה בקבינט הבריטי, וכאחראי על התשלומים בין 1846 ו-1848.
ביוגרפיה

מקאולי נולד ברותלי שבלסטרשייר כבנו הבכור של זאכרי מקאולי, מושל קולוניאלי שמוצאו מן ההיילנדס. אביו היה פעיל בתנועה לביטול העבדות. כבר כילד נחשב למחונן. הוא קיבל את חינוכו בבית ספר פרטי בהרטפורדשייר ובטריניטי קולג' שבאוניברסיטת קיימברידג'. בתקופת לימודיו באוניברסיטת קיימברידג' הוא כתב שירה ואף זכה במספר פרסים, כולל פרס נשיא האוניברסיטה היוקרתי, בו זכה ביוני 1821. ב-1825 פרסם מאמר חשוב על ג'ון מילטון ב-Edinburgh Review. הוא סיים הכשרה מקצועית כפרקליט בגרייז אין ולמרות שב-1826 הוא עבר את בחינות ההסמכה ללשכת עורכי הדין, הוא העדיף להתמקד בקריירה פוליטית. כפוליטיקאי, ידוע בעיקר בשל מאמציו לקודיפיקציה ויצירת "חוק הודו"; ובשל פעילותו הצ'רטיסטית. מקאולי מעולם לא נישא ולא הביא ילדים לעולם. מת בקנזינגטון שבלונדון.
השקפותיו הוויגיות הפוליטיות השפיעו גם על עבודתו כהיסטוריון. הספרות שלו מציגה את ההיסטוריה של בריטניה לאור החקיקה הוויגית ובעיקר חוק הרפורמה של 1832. היווה השפעה על כתיבתו ההיסטורית של וינסטון צ'רצ'יל ובעיקר על ספרו "היסטוריה של העמים דוברי האנגלית".
תנין צר-חרטום

| תנין צר-חרטום |
| --- | --- |
 תנין צר-חרטום
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: תנינאים
משפחה:: תניניים
סוג:: תנין צר-חרטום
שם מדעי
 Mecistops ‏גריי, 1844
תחום תפוצה


תנין צר-חרטום (שם מדעי: Mecistops) הוא סוג של זוחל ממשפחת התניניים החי באפריקה. בעבר היה בסוג זה רק מין אחד - תנין צר-חרטום מערב-אפריקני אך הוא עבר לסוג תנין. מחקר מ-2018 סיווג אותו מחדש תחת סוג זה וגם פיצל אותו לשני מינים:
תנין צר-חרטום מערב-אפריקני (Mecistops cataphractus)
תנין צר-חרטום מרכז-אפריקני (Mecistops leptorhynchus).
תנינים אלה בעלי לסתות צרות המזכירות לסתות גוויאל הודי (ומכאן שמם) אשר עוזר להם לתפוס טרף מימי כמו דגים, סרטנים וצפרדעים. המינים יכולים להגיע לאורך 4.2 מטרים (14 רגל) ולשקול עד 325 ק"ג.
הערות שוליים

↑  Shirley, Matthew H.; Carr, Amanda N.; Nestler, Jennifer H.; Vliet, Kent A.; Brochu, Christopher A. (2018-10-24). "Systematic revision of the living African Slender-snouted Crocodiles ( Mecistops  Gray, 1844)". Zootaxa (באנגלית). 4504 (2). ISSN 1175-5334.
ערך זה הוא קצרמרבנושא זוחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תנין צ'קצ'אי

| תנין צ'קצ'אי |
| --- | --- |

תקופה
סוף מיוקן- תחילת פליוקן 1.84 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: תנינאים
משפחה:: תניניים
סוג:: תנין
מין:: תנין צ'קצ'אי
שם מדעי
 Crocodylus checchiai ‏Maccagno, 1947

תנין צ'קצ'אי (שם מדעי: Crocodylus checchiai) הוא מין נכחד של תנין הקרוב יחסית לתנין היאור (Crocodylus niloticus) וכמה מהחוקרים מכלילים אותו למין זה. הוא התקיים במשך הנאוגן מסוף המיוקן עד לתחילת הפליוקן באפריקה. מאובניו התגלו בתצורות סהאבי שבלוב ובאזור תצורות נאווטה (Nawata Formation) שבאגן טורקאנה (אנ') שבקניה.
התנין הקדום ידוע משרידים בודדים והוא הוגדר ב-1957, אף שתואר כבר לפני זה באופן שגוי כתנין יאור. הוא נחשב לקדום שבבני הסוג תנין, ובדיקות פילוגנטיות מרמזות על קשר בינו למיני התנינים הנאוטרופים כמו תנין אורינוקו ותנין אמריקאי, יותר מלרוב התנינים האפריקאים, כמו תנין מערב-אפריקני ותנין צר-חרטום.
צאצאיו של תנין זה כוללים את תניני הענק תנין אנתרופופאגוס ותנין תורביארנרסון, אשר צדו את ראשוני ההומיניניים שהתקרבו למים.
תנין צר-חרטום מרכז-אפריקני

| תנין צר-חרטום מרכז-אפריקני |
| --- | --- |
 תנין צר-חרטום מרכז-אפריקני
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: תנינאים
משפחה:: תניניים
סוג:: תנין צר-חרטום
מין:: תנין צר-חרטום מרכז-אפריקני
שם מדעי
 Mecistops leptorhynchus ‏בנט, 1835

תנין צר-חרטום מרכז-אפריקני (שם מדעי: Mecistops leptorhynchus) הוא מין של תנין מהסוג תנין צר-חרטום החי בנהרות מערב אפריקה. בעבר הוא היה כלול במין תנין צר-חרטום מערב-אפריקני, אך מחקר מ-2018 הפריד אותו.
ממצאי תנין זה הגיעו מפרטי תנין צר-חרטום בגן החיות של לונדון שהגיעו מגינאה המשוונית והיו שונים מעט מקרוביהם, והם היו בעלי גולגולת ארוכה יותר. עם זאת קשה להבדיל בין שני המינים ולא כל החוקרים סוברים שמדובר במין נפרד.
ככל הנראה מראם ואורח חייהם דומים לתנין צר-החרטום המערב-אפריקני והם בעלי עור ירקרק בעל קשקשים נוקשים ולסתות גדולות המזכירות לסת של גאביאל ובהם שיניים חדות. הם חיים במקווי מים מתוקים במרכז אפריקה במדינות: הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, הרפובליקה של קונגו, גינאה המשוונית, גבון, קמרון, הרפובליקה המרכז-אפריקאית, טנזניה וצפונה של נמיביה.
מרבית מזונו של התנין מורכב מדגים ויצורי מים שונים, אך הוא יטרוף גם עופות ויונקים אם תהיה לו הזדמנות.
הערות שוליים

↑  Shirley, Matthew H.; Carr, Amanda N.; Nestler, Jennifer H.; Vliet, Kent A.; Brochu, Christopher A. (2018-10-24). "Systematic revision of the living African Slender-snouted Crocodiles ( Mecistops  Gray, 1844)". Zootaxa (באנגלית). 4504 (2). ISSN 1175-5334.
ערך זה הוא קצרמרבנושא זוחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שרלוטה בורנונביל

| --- | --- |

 לידה:  29 בנובמבר 1832 קופנהגן, דנמרק 
 פטירה:  22 במרץ 1911 (בגיל 78) קופנהגן, דנמרק 
 מקום קבורה:  Asminderød Kirkegård 
 מוקד פעילות:  ממלכת דנמרק 
 סוג קול:  מצו-סופרן 
 שפה מועדפת:  דנית 
 
שרלוטה הלנה פרדריקה בורנונביל (בדנית: Charlotte Helene Frederikke Bournonville ‏ 29 בנובמבר 1832 – 22 במרץ 1911) הייתה זמרת אופרה ושחקנית דנית. היא החלה לשיר בסטוקהולם, שוודיה ב-1857, כעבור שנתיים הצטרפה לתיאטרון המלכותי הדני בקופנהגן. היא זכורה גם בשיעורי השירה שנתנה לבנותיו של כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק. כאות הערכה לשירותיה, העלה אותה המלך לדרגת "זמרת לשכת המלך" בשנת 1863.
ביוגרפיה

שרלוטה בורנונביל נולדה בקופנהגן, למנהל הבלט הדני הנודע אוגוסט בורנונביל והלנה פרדריקה הקנסון. היא למדה שירה אצל קארל הלסטד בקופנהגן, ארלטו בווינה וג'ובאני בטיסטה למפרטי במילאנו. בראשית 1857 הופיעה בקונצרטים בפריז, צרפת, שאחריהם, בחודש יולי, הוזמנה להצטרף לאופרה המלכותית השוודית בסטוקהולם. היא הופיעה בכמה קונצרטים ושיחקה בתפקיד פידס באופרה "הנביא" מאת מאיירבר. היא הופיעה בהמבורג ובפרנקפורט בחורף 1858–1859. לאחר מכן השתקעה בקופנהגן, שם התקבלה לתיאטרון המלכותי הדני והמשיכה במינוי קבוע עד 1884. בתיאטרון זה הופיעה תחילה באופרטות וודוויל, לפני שקיבלה תפקידי מצו-סופרן באופרה. התפקידים ששרה היו אזוצ'נה באיל טרובטורה, נינקה ב"פאוסט" ומרגריטה ב"הגברת הלבנה".
על אף ביצועיה הטובים, לא הצליחה להתמודד כראוי עם יריבתה, המצו-סופרן יוזפינה צינק, שעלתה עליה ביופיה, וכתוצאה מכך פחתה והלכה תדירות הופעותיה, ולבסוף פרשה מן התיאטרון ב-1884.
שרלוטה בורנונביל הלכה לעולמה בקופנהגן ב-22 במרץ 1911.
הערות שוליים

↑  הלקסיקון הביוגרפי הדני, "שרלוטה בורנונביל"(בדנית)
↑  Charlotte Helene Frederikke Bournonville, geni_family_tree
↑  שרלוטה בורנונביל באתר "Find a Grave"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 1057614  GND: 1254556443  ISNI: 0000 0000 4510 1148  LCCN: n97874170  NTA: 130258768  VIAF: 1775635   WorldCat (עם VIAF): 1775635 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים ובנושא דנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שרלוטה טילה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 ביוני 1918 ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  6 במאי 2004 (בגיל 85) ברלין, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 פרופיל ב-IMDb
 
שרלוטה טילה (בגרמנית: Charlotte Thiele;‏ 6 ביוני 1918, ברלין – 6 במאי 2004) הייתה שחקנית קולנוע גרמנייה.
קריירת משחקה

טילה עשתה את לימודיה בבית הספר לדרמה של תיאטרון ברלין.
הופעת הבכורה שלה כשחקנית הייתה בשנת 1938 באחת מעבודות בימוי הראשונות של הבמאי קורט הופמן, סרט קצר של סופ"ש השלום בברלין.
בשנת 1939, בסרט "רוקדים מסביב לעולם" עם איירין פון מיינדורף, קרולה הון וקרל רדץ, מוקמה תשומת הלב בטילה ובתפקידה כמנהיגת קבוצת הרקדנים.
בסרט הקולנוע "אדם הולך שולל" קיבלה טילה תפקיד לצד השחקן האנס אלברס בשנת 1940.
בעקבות התנהגותה על הסט ומחוצה לו, נבחרה טילה לעיתים קרובות לתפקיד הבלונדינית הקרירה.
בשנת 1941 עבדה טילה על תפקיד בסרט התעמולה השנוי במחלוקת "אני מאשים" (Ich klage an) של הבמאי וולפגנג לייבניינר (Liebeneiner), ובתפקיד משני בסרט התעמולה הנאצי "טיטניק" בשנת 1943 בתמיכתו של שר התעמולה הנאצי יוזף גבלס.
חייה הפרטיים

נישואיה הראשונים היו לוולפגנג וולגמות, ולאחר כמה שנים בשנת 1944 לדיפלומט הקרואטי בראנקו בוז'אק. לאחר שעברה לגור עם הזמן לארגנטינה לדנמרק ושוודיה, חזרה טילה בשנת 1954 להתגורר בגרמניה.
תנין פיליפיני

| תנין פיליפיני |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: סכנת הכחדה חמורה סכנת הכחדה חמורה (CR) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: תנינאים
משפחה:: תניניים
סוג:: תנין
מין:: תנין פיליפיני
שם מדעי
 Crocodylus mindorensis ‏שמידט, 1935
תחום תפוצה


תנין פיליפיני (שם מדעי: Crocodylus mindorensis) הוא מין של תנין ממשפחת התניניים החי בפיליפינים ובעבר נחשב לתת-מין של תנין גינאה החדשה.
תנין זה הוא אחד משני התנינים החיים בפיליפינים, יחד עם תנין הים הענקי. הוא עצמו קטן יחסית לתנין ואורכו רק 1.5 מ' עם אורך מקסימלי של 3.1 מ' ומשקלו 15 ק"ג בבגרות כשיכול להגיע עד למשקל 75 ק"ג. הנקבות קטנות יותר מהזכרים. צבע הקשקשים חום-זהוב אשר הופך לכהה יותר בבגרות. כמו רוב התנינים שיניהם בולטים גם כשהפה סגור.
הם חיים בנהרות ובביצות בפיליפינים. הוא ניזון בעיקר מדגים וגם מדו-חיים, עופות, נחשים, צבים ולעיתים גם יונקים.
התנין נפגע מאוד בטבע, בעיקר כתוצאה משיטות דיג הרסניות, כמו דיג בדינמיט (אנ') ומציד ומספרו הופחת מאוד בטבע. כיום הוא מין מוגן וחל איסור מוחלט להרוג אותו במדינתו.
הערות שוליים

↑  תנין פיליפיני באתר הרשימה האדומה של IUCN
תנין מערב-אפריקני

| תנין מערב-אפריקני |
| --- | --- |
 תנין מערב-אפריקני בבורקינה פאסו
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: תנינאים
משפחה:: תניניים
סוג:: תנין
מין:: תנין מערב-אפריקני
שם מדעי
 Crocodylus suchus ‏סנט-אילר, 1807

תנין ליד מים ירוקים
פסל של אל התנין סבכ בקבר מצרי
תנין מערב-אפריקני (שם מדעי: Crocodylus suchus; קרוי גם תנין המדבר) הוא מין בסוג תנין שהוגדר על ידי אטיין ז'ופרואה סנט-אילר כמין נפרד מהמין תנין היאור (C. niloticus). המחקר שלו לא התקבל על מרבית החוקרים עד לעת האחרונה, בה נבדקו קבוצת גולגולות של תנינים וחידשו את קיום המין הנפרד.[דרוש מקור]
מאפיינים

לתנין זה ישנה לסת מעוגלת מעט יותר מתנין היאור והוא גם כהה יותר בהרבה מקרים. במספר מקומות תנינים אלה יכולים לעמוד בפני יובש ואקלים צחיח על ידי הסתתרות במערות או מתחת לאדמה ותרדמה עד לרדת הגשמים. בשל נוהג זה הם קרויים תניני המדבר, אף שאינם נמצאים בסביבות מדבר אמיתי. הם קטנים יותר מתניני היאור וגם פחות תוקפניים מהם.
מאחר שמין זה פוצל מתנין היאור רק ב-2015 יש לבצע סקרי אוכלוסיות בטבע כדי לקבוע מהו גודלו הממוצע ולהעריך את גודלו המרבי. לפי הביולוג קולין סטיבנסון, בהסתמך על דיווחים מאוכלוסיות במערב אפריקה שנחשבו בעבר לתניני יאור, אורכו המרבי של זכר בוגר הוא כ-4 מטרים (13 רגל) ושל נקבה בוגרת 3 מטרים (9.8 רגל). לפי הערכות אחרות, אורכו הממוצע הוא כ-2.5 מטרים (8.2 רגל).
הם חיים באפריקה שמדרום לסהרה במדינות: מאורטניה, בנין, ניגריה, ניז'ר, קמרון, צ'אד, הרפובליקה המרכז אפריקנית, גינאה המשוונית, סנגל, מאלי, גינאה, גמביה, בורקינה פאסו, גאנה, גבון, טוגו, חוף השנהב, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, הרפובליקה של קונגו ואוגנדה.
תניני המדבר נחשבו לקדושים בתרבות המצרית הקדומה והאל המצרי סבכ תואר כבעל פני תנין ותואר כעוזר לפוריות, לחוזק ולעוצמה הצבאית וקברי מלכים עוטרו בראשי תנינים.
שרלוטה ביהלר

| --- | --- |

 לידה:  20 בדצמבר 1893 ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  3 בפברואר 1974 (בגיל 80) שטוטגרט, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 ענף מדעי:  פסיכולוגיה הומניסטית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פרייבורג 
 מוסדות:  אוניברסיטת וינה  האוניברסיטה הנורווגית למדעים וטכנולוגיה 
 בן או בת זוג:  קארל ביהלר 
 
שרלוטֶה בִּיהלֶר (בגרמנית: Charlotte Bühler; ‏20 בדצמבר 1893, ברלין – 3 בפברואר 1974, שטוטגרט) הייתה פסיכולוגית התפתחותית והומניסטית יהודייה-גרמנייה.
לוח הנצחה לקארל ושרלוטה ביהלר מותקן על קיר ארמון אפשטיין (אנ') בווינה.
קורות חיים

נולדה בשם שרלוטה מלכובסקי (Malachowski) למשפחה ממוצא יהודי-פולני בברלין בשנת 1893, והייתה אחות בכורה לאח. אביה ואלטר היה מהנדס ואדריכל מצליח ואמה רוז הייתה מוזיקאית ואינטלקטואלית, אשר הייתה מתוסכלת עקב חוסר היכולת של נשים להתקדם באותה תקופה. בנעורה הוטבלה לפרוטסטנטיות, כפי שהיה מקובל אצל היהודים מהמעמד העליון באותה תקופה. אולם לאחר תקופה ארוכה של לימודים וקריאת טקסטים דתיים, הגיעה למסקנה כי הדת אינה יכולה לענות על שאלותיה המטאפיזיות, ולכן פנתה לפסיכולוגיה. בשנת 1913 החלה ללמוד באוניברסיטת פרייבורג פילוסופיה, רפואה ופסיכולוגיה.
אחר כך למדה באוניברסיטת ברלין אצל קארל שטומפף (Carl Stumpf), מבכירי הפסיכולוגים באותה תקופה, וכתבה בהנחייתו את הדיסרטציה (1914-15). שטומפף הפנה אותה ללימודים אצל אוסוולד קילפה במינכן, שם פתחה מעבדת מחקר. לאחר מותו המפתיע כשנה לאחר מכן, החליף אותו בתפקיד קארל ביהלר. בין שרלוטה וקארל נוצרה מערכת יחסים רומנטית, ובשנת 1916 נישאו. ב-1918 סיימה ביהלר את הדוקטורט שלה והייתה לדוקטור הצעירה ביותר והאישה הראשונה בעלת תואר זה בסקסוניה.
הזוג קיבל הצעה לעבור לאוניברסיטת וינה, שם שהו במשך 16 שנה. הם הקימו במקום את המכון הפסיכולוגי של וינה. מחקריה של ביהלר עסקו בהתפתחות הפסיכולוגית מגיל הילדות לנעורים, וזכו לעניין רב. הזוג שימש למוקד משיכה לפסיכולוגים מכל רחבי היבשת.
עם סיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית ברחה ביהלר לאנגליה, בעוד בעלה, שהיה קתולי, נשאר ונאסר על ידי הנאצים עקב דעותיו הליברליות, אולם בזכות מכרים הצליח להימלט. הזוג היגר לארצות הברית בשנת 1940, ולבסוף התיישבו בקליפורניה. משנת 1945 החלה ביהלר לעבוד בעיקר כפסיכולוגית קלינית בלוס אנג'לס. היא החלה להיות מעורבת בזרם הפסיכולוגיה ההומניסטית, ואף שימשה כראש האגודה לפסיכולוגיה הומניסטית (The Association for Humanistic Psychology) לאחר מותו של אברהם מאסלו בשנת 1970. כן הייתה נשיאת הכנס הבינלאומי הראשון לפסיכולוגיה הומניסטית באמסטרדם בשנת 1970.
הייתה אם לבן ובת. את שנותיה האחרונות בילתה בשטוטגרט, שם התגורר בנה.
כתביה שתורגמו לעברית

ילדות ונעורים: התהוותה של התודעה / שארלוטה ביהלר; תורגם מהמהדורה השלישית, המעובדת והמורחבת, על ידי שושנה איטיגין-לוי וש' זילברשטיין, בעריכת יעקב לוי, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, תש"ז-1946–תש"ט-1949. (חלק א: שנת-החיים הראשונה, משנת החיים השנייה עד הרביעית. חלק ב: משנת-החיים החמשית עד התשע-עשרה.)
הפסיכולוגיה בחיי זמננו / מאת שארלוטה ביהלר; תרגמו: י' בן-משה: עמ' 13–192, א' קדימה: עמ' 193–417, עריכה מדעית: חיים אורמיאן, ירושלים – תל אביב: אחיאסף, 1966. (מהדורה נוספת: 1969.)
כדי שחייך יצליחו / שרלוטה ביהלר; עברית: א' אמיתן; עריכה: ח' אורמיאן, תל אביב: אחיאסף, 1970.
תאודור מיינרט

| --- | --- |

צילום דיוקן מ-1880 מאת הצלם לודוויג אנגרר
 לידה:  15 ביוני 1833 דרזדן, ממלכת סקסוניה 
 פטירה:  31 במאי 1892 (בגיל 58) קלוסטרנויבורג, אוסטריה 
 שם לידה:  Theodor Hermann Meynert 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת וינה 
 תפקידים:  רופא, פתולוג, אנטומיסט, מרצה באוניברסיטה, פסיכיאטר, נוירולוג 
 
תאודור הרמן מיינרט (בגרמנית: Theodor Hermann Meynert;‏ 15 ביוני 1833 – 31 במאי 1892) היה רופא גרמני-אוסטרי, יליד סקסוניה, פסיכיאטר, נוירואנטומיסט ונוירופתולוג. נחשב לפורץ דרך בחקר המבנה של קליפת המוח ("האדריכלות התאית" של קליפת המוח)
הוא סבר שהפרעות בהתפתחות המוח עלולות להיות הסיבה לנטייה להפרעות פסיכיאטריות ושקיימים מצבים פסיכוטיים הפיכים.
ביוגרפיה > ילדות וצעירות

תאודור מיינרט נולד ב-1833 בדרזדן כבנו של הרמן מיינרט  (1895-1808), סופר, עיתונאי ומבקר תיאטרון . אמו, מארי מיינרט לבית אמרינג, הייתה זמרת 
באופרה המלכותית של דרזדן. כשהיה בן 3, אביו התמנה כחבר במערכת העיתון "וינר תיאטרצייטונג"  ומשום כך עברה כל המשפחה לווינה.
אחרי סיום לימודי התיכון בגימנסיית שוטן והתקבל מיינרט לפקולטה לרפואה של אוניברסיטת וינה,. בה זכה להערכת הפרופסור קרל פון רוקיטנסקי.  מורו לאנטומיה היה יוזף הירטל (1894-1810) ומורו להיסטולוגיה היה קרל וודל  (1891-1815). ב-1861 סיים את הלימודים לתואר דוקטור לרפואה וכירורגיה והתחיל לעבוד כרופא זוטר בבית החולים "רודולף". ב-1865 עבר בהדרכת רוקיטנסקי את מבחן ההתמחות בתחום "המבנה והתפקיד של המוח ושל מח השדרה"  והיה למרצה בתחום זה.  החל מ-1866 עבר כ"פרוסקטור" (עוזר-מדריך באולם הנתיחות) בבית החולים לחולי נפש של וינה (Landesirrenanstalt) ב-Lazarettgasse 14.
.
ביוגרפיה > המשך הקריירה המקצועית והאקדמית

ב-1868 קיבל מיינרט את ההסמכה להוראה גם בתחום הפסיכיאטריה. ב-1870 התמנה כפרופסור מחוץ למניין בקתדרה החדשה לפסיכיאטריה ולמחלות העצבים שהוקמה באוניברסיטת וינה וכמנהל הקליניקה הפסיכיאטרית האוניברסיטאית הראשונה שהוקמה במסגרת בית החולים הכללי של וינה. בהמלצת המנטור שלו לשעבר, רוקיטנקסי, שכיהן אז כנשיא האקדמיה הקיסרית למדעים ועמד בראש קולגיום הרופאים מיינרט היה הראשון באימפריה האוסטרו-הונגרית שהחזיק במשרה כזאת והשני אחרי גריזינגר במרחב הדובר גרמנית.. ב-27 במרץ 1873  התמנה לפרופסור מן המניין.
רק כעבור 12 שנה ראה את הגשמת חלומו עם פתיחת מחלקה נוירולוגית בבית החולים הפסיכיאטרי. עם עמיתיו ותלמידיו באותה תקופה נמנו אוגוסט פורל, קרל ורניקה, גבריאל אנטון וארנולד פיק.
בין תלמידיו המצטיינים בווינה היו גם יוזף ברויר וזיגמונד פרויד,  כמו כן יוליוס וגנר-יאורג שהנהיג את הטיפול בחום גבוה לעגבת.