stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עין הרע
ביהדות > אמצעי הגנה

על פי היהדות, עין הרע מגיע בעיקר בשל קנאה מהסביבה. וכדברי המדרש על יעקב אבינו, שחשש שציווה על בניו לא להתבלט כשהם יורדים למצרים:
אמר יעקב לבניו אתם גבורים אתם נאים אל תכנסו בשער אחד ואל תעמדו במקום אחד שלא תשלוט בכם עין הרע
לכן, יש שכתבו שכדי להימנע מעין הרע יש לנהוג בצניעות ולהימנע מדברים בולטים ומעוררי קנאה, כמו חתונות מפוארות, הפגנת יכולות יוצאות דופן, ועוד. עוד כתבו בפוסקים כמה עקרונות להימנע מעין הרע, כגון: לא להבדל מהציבור ולשמור על אחדות ואהבת ישראל לשמור על צניעות לתרום מכספו לצורכי מצווה כמו כיסוי או פרוכת לספר תורה, החיד"א כתב שלבישת ציצית או טלית מגינה מפני עין הרע ועל זה כתבו פוסקים שנהגו שחתן וכלה מתעטפים בטלית מתחת לחופה כדי להגן מעין הרע. רבי שלמה קלוגר שבארץ ישראל עין הרע איננו יכול לחול.
יש שנעזרים במיני אמצעים להגנה מפני עין הרע. יש שנושאים מראות, המחזירות את המבטים, אחרים נושאים קמעות ממינים שונים, סרטים אדומים מגנים על ילדים, חרוזים עשויים אבן טורקיז נחשבים כאמצעי הגנה יעיל בארצות האסלאם. קמע נפוץ מאוד בארצות האסלאם גם בקרב היהודים, עשוי בצורת כף יד בעלת אצבעות פשוטות (חמש אצבעות ומכאן שמו – "חמסה"). הורים שמים בכיסי ילדיהם קצת מלח או פירורי לחם. כיוון שעין הרע פוגעת גם בבהמות, תולים הערבים בצווארי הגמלים והחמורים חרוזי טורקיז, ואילו באירופה נוהגים לתלות זנב שועל בין עיני הסוס. במלטה סירות הדיג המסורתיות "לוצו" מעוטרות בחרטומן בציור או תבליט של זוג עיניים, מנהג פיניקי נגד עין הרע.
כדי להגן על הבית מפני עין הרע נהגו חלק מיהודי ארצות האסלאם לצבוע את מזוזות הדלת בכחול. יהודים אשכנזים נהגו להוסיף את המילים "בלי עין הרע" כשהם מדברים בשבחו של מישהו. ואילו הספרדים נהגו לומר גם "בן פורת יוסף" (ספר בראשית, פרק מ"ט, פסוק כ"ב), מכיוון שלפי המסורת התלמודית אין העין הרעה שולטת בזרעו של יוסף. בעשורים הראשונים למדינה, ילדי ירושלים נהגו לומר "בן פורת יוסף בן פורת מלח מים מלח מים" כשילוב של שני אמצעי הגנה אפוטרופאיים של עולם הילדים.
בקהילות יהודי עיראק, נהגו לערוך טקס בו מתבגרים מקבלים את סמל העין בתצורה דמוית קעקוע על מרכז הבטן, כקמע להרחקת המזל הרע מהפרט העושה את הקעקוע. הטקס כיום אינו נפוץ במיוחד.
ביהדות > חוט אדום

סגולה שכיחה היא ענידת חוט אדום שהקיפו עימו סביב קברי צדיקים. היו שנהגו לכרוך חוט בצבע אדום סביב הקבר, אך המקובלים התנגדו לצבע זה, והמליצו להשתמש בחוט לבן או בחוט בצבע תכלת, ונימקו זאת משתי סיבות: האחת – שהאדום הוא מצבעי האמורי, והמשתמש בו עלול לעבור על איסור חוקות הגויים, והשנייה – שהאדום אינו מתאים כצבע סגולה על פי המבוא בספר הזוהר שצבע אדום מצביע על מידת הדין, מנגד בשו"ת באר משה כתב שלא לזלזל במנהג המקובל.
מקור המנהג להשתמש בצבע האדום לא ברור, משום שבארצות האסלאם רק צבע הטורקיז משמש כאמצעי מניעה נגד עין הרע, ואילו אצל חלק מיהודי ארצות האסלאם רק צבע הכחול משמש להגנה ושמירה מפני עין הרע. הרב חיים יוסף דוד וייס כתב להתיר לכרוך חוט אדום למנוע עין הרע ולדעתו, צבע אדום אין בו תכונות סגוליות על טבעיות למנוע עין הרע אלא תכונות טבעיות בלבד, כי "טבע העין להסתכל על צבע אדום וממילא אין העין מסתכל על יופי התינוק".
ביהדות > הסתייגות

יש מחכמי ההלכה שהסתייגו מהתייחסות ממשית לעין הרע. הציטוט התלמודי השגור בפיהם הוא "מאן דלא קפיד – לא קפדינן בהדיה" כלומר "מי שאינו מקפיד (חושש-מעין הרע) לא מקפידים עליו (אינו ניזוק מעין הרע)".
שיטה זו ננקטה על ידי הרב עובדיה יוסף ביתר שאת ביחס לסוגיית עלייה לתורה של בני משפחה בזה אחר זה (שנאסרה על ידי פוסקים רבים מחשש לעין הרע). באחד משיעוריו השבועיים הוא אמר כי ”ברוך השם היום מי חושש מעין הרע? יש מעט זקנים פוחדים מעין הרע, אבל רוב בני אדם לא פוחדים מעין הרע, לכן עולים יחד שני אחים [...] ואני אומר דלא קפיד לא קפדין בהדיה, היום בדורות שלנו לא פוחדים, יש רק מעט אנשים נודניקים פוחדים מעין הרע, לכן מותר להעלות אב ובן בנו ביחד”.
מאידך, היו שהעירו שדברי התלמוד המסייג את ההשפעה למי שחושש מהדבר, עוסקים בעניין זוגות ואינם מוסבים על עין הרע באופן כללי [דרוש מקור].
בתרבות העולם

פסקה זו נמצאת בשלבי עבודה: כדי למנוע התנגשויות עריכה ועבודה כפולה, אתם מתבקשים שלא לערוך פסקה זו בטרם תוסר ההודעה הזו. אם הפסקה לא נערכה במשך שבוע ניתן להסיר את התבנית ולערוך את הפסקה, אך לפני כן רצוי להזכיר את התבנית למשתמש שהניח אותה, באמצעות הודעה בדף שיחת המשתמש.
בתרבות העולם > היסטוריה

העדויות המוקדמות ביותר למושג "עין הרע" נמצאו בחפירות בערים עתיקות במסופוטמיה העתיקה (עיראק של ימינו). הממצאים מאותן חפירות כוללים:
מסמכים כתובים: כתב יתדות שומרי המזכיר את המושג "עין אד-גיר" הפוגע באנשים ברוע.
נתונים ארכאולוגיים: אלילי אלבסטר עם עיניים חתוכות נמצאו בתל ברק, אחת הערים העתיקות ביותר במסופוטמיה.
קמעות: קמעות בצורת עין נמצאו במסופוטמיה
ההנחה הרווחת על ידי המוחים היא שמושג אמונת "עין הרע" הגיע ממסופוטמיה העתיקה והתפשט לאזורים שמסביב. מסמכים כתובים ונתונים ארכאולוגיים מגלים שאנשי שומר, שלפי האמונה היו התושבים הראשונים של האזור, יזמו, המשיכו והרחיבו את האמונה הזו.
אמונת עין הרע התפשטה ממסופוטמיה לאזורים אחרים ולעמים אחרים, ביניהם אשורים ופיניקים, קלטים, הלניסטיים, רומאים, יהודים ועמים שונים באירופה.
טקסטים מאוגרית העתיקה, עיר נמל במה שהיא כיום סוריה, מעידים על המושג "עין הרע" כמושג בעל חשיבות. העיר אוגרית התקיימה עד 1180 לפנה"ס לערך, במהלך התמוטטות מאוחרת של תקופת הברונזה .  בתקופה הקלאסית (יוון ורומא), מתייחסים אנשי ציבור והוגי דעות שונים למושג "עין הרע" ("מאטי"), ביניהם היסיוד, קלימאכוס, אפלטון, דיודורוס סיקולוס, תיאוקריטוס, פלוטארכוס, הליודורוס, פליניוס הזקן ואולוס גליוס . היצירה "קנאה והיוונים של פיטר וולקוט" (1978) (Envy and the Greeks), מונה יותר ממאה יצירות של מחברים אלה ואחרים שהזכירו את עין הרע.
כפי שתועד רבות בממצאים ארכאולוגיים ובספרות עתיקה, אף האילירים האמינו בכוחם של לחשים ועין הרע, בכוח הקסם של קמיעות מגן ומועיל שיכולים למנוע את עין הרע או את הכוונות הרעות של אויבים. קמעות כאלה כללו חפצים בצורת פאלוס, יד, רגל ושיניים של בעלי חיים.
פלוטרכוס, פילוסוף יווני שתיאר אמונות כאלה, נתן הסבר "מדעי" לכאורה וקבע כי העיניים הן המקור העיקרי, אם לא הבלעדי, של הקרניים הקטלניות שהיו אמורות לצוץ כמו חצים מורעלים מהשקעים הפנימיים של אדם שיש לו "עין הרע". פליניוס הזקן תיאר את יכולתם של מכשפים אפריקאים מסוימים להיות בעלי "כוח קסם" בעיניהם, וציין שהם יכולים אף להרוג את אלה שעליהם הם מביטים. היוונים והרומאים הקדמונים האמינו שעין הרע יכולה להשפיע הן על בני אדם והן על בעלי חיים, למשל בקר.
בתרבות העולם > הגנה מפני עין הרע

האמונה במושג "עין הרע" במהלך העת העתיקה השתנתה בין אזורים ותקופות שונות. לא בכל פינה באימפריה הרומית חששו מ"עין הרע" באותה עוצמה. אך היו מקומות שבהם אנשים הרגישו מודעים יותר לסכנת עין הרע. בתקופה הרומית, לא רק אנשים יחידים נחשבו כבעלי כוח עין הרע, אלא שבטים שלמים, במיוחד אלה של פונטוס וסקיתיה (אנ'), שנחשבו כמעבירי עין הרע.
חפצים וקסמים רבים ושונים שימשו להגנה מפני קסם. היוונים התייחסו לפריטי ההגנה במגוון שמות כמו אפוטרופיה, פרובאסקניה, פריאמטה, פריאפטה ופרופילאקטיקה.  יוונים הניחו קמעות בבתיהם וענדו קמעות כדי להגן עליהם מפני עין הרע. מן הכתובים ידוע כי פיסיסטראוטוס {{אנ|Pisistratus}} תלה דמות דמוית חגב לפני האקרופוליס באתונה לצורכי הגנה. לגבריות ולאיבר המין הגברי הוצמדו אמונות בנוגע לפגיעותו לכישופים ולעין הרע. עיטורי הגנה פאליים (בדמות איבר המין הגברי), הופיעו לעיתים קרובות כעיטור אישי (כגון תליונים וטבעות אצבעות), אך הופיעו גם כגילופי אבן על מבנים, פסיפסים ופעמוני רוח.   דוגמאות של גילופים פאליים באבן, למשל בלפטיס מגנה, מתארות פאלוס (איבר מין) חסר גוף התוקף עין רעה על ידי שפיכה לעברה. דרך נוספת להגנה מפני קסם ששימשה את היוונים והרומאים הקדמונים הייתה על ידי יריקה לתוך קפלי הבגדים. ליוונים הקדמונים היה מנהג ישן להלביש בנים כבנות כדי למנוע את זיהוי מינם, ובכך למנוע פגיעת עין הרע בהם.
ראו גם

אפוטרופאיזם
בודה
לשון הרע
חמסה
קערות השבעה
קמע
יהודה צבי ברנדויין (מקובל)

ערך זה עוסק במקובל. אם התכוונתם למייסד חסידות סטרטין, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  מרץ 1903 י"א באדר ה'תרס"ג צפת, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  אפריל 1969 (בגיל 66) י"ח בניסן ה'תשכ"ט ירושלים, ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מדינה:  ישראל, האימפריה העות'מאנית 
 תקופת הפעילות:  ?–1969 
 תלמידיו:  מרדכי שיינברגר 
 
הרב ברנדויין בטקס הכנסת ספר תורה בלוד ב-1965.
הרב יהודה צבי הרש ברנדויין (מכונה רב ההסתדרות, י"א באדר תרס"ג, מרץ 1903 – י"ח בניסן תשכ"ט, אפריל 1969) היה ראש המחלקה הדתית בהסתדרות ומקובל. גיסו ואחד מממשיכי דרכו של הרב יהודה לייב הלוי אשלג, "בעל הסולם".
ביוגרפיה

נולד בצפת למקובל הרב אברהם ברנדויין ולחנה לבית וייסבלום. היה דור שישי בארץ, מצד אביו נצר לשושלת אדמור"י אליק-סטרטין, ומצד אמו צאצא לרבי אלימלך מליז'נסק ולרבי לוי יצחק מברדיצ'ב.
בזמן מלחמת העולם הראשונה נסע להונגריה, שם למד תורה מפי רבי יואל טייטלבוים - האדמו"ר מסאטמר. כשחזר לירושלים למד בישיבות חיי עולם ושער השמיים. התקרב ל"בעל הסולם" והחל ללמוד אצלו קבלה. אשתו של הרב אשלג, בתו של הרב מאיר יוסף אברמוביץ, חסיד גור, שידכה לו את אחותה הצעירה, לאה. הוסמך לרבנות על ידי הרב אברהם יצחק קוק והרב יוסף חיים זוננפלד.
נחשב אחד מממשיכי דרכו של הרב יהודה אשלג. חיבר ספרים בקבלה, בהם הוצאה מחדש של כתבי האר"י עם הערות.
בשנת 1957 נבחר לשמש ראש המחלקה הדתית בהסתדרות הכללית. ב-1967 עבר להתגורר ברובע היהודי, החל בהקמת ישיבה והיה האדמו"ר של חסידות סטרטין בירושלים.
כיום פועלת שם, ברובע היהודי, ישיבת "קול יהודה" הקרויה על שמו. בית הכנסת המשרת את הישיבה נמצא בסמוך לכניסה המערבית (הראשית) אל בית כנסת החורבה.
בנו, הרב אברהם ברנדווין, מילא את מקומו כמנהיגה של חסידות סטרטין. בתו נשואה לרב מרדכי שיינברגר, רבהּ של קהילת אור הגנוז. בת נוספת הייתה נשואה לרבי אריה לייביש מז'מיגראד. בן דודו היה הרב יוסף שמואל ברנדויין-מוריה.
הרב שרגא ברג הוא מתלמידיו.
מספריו

פירוש "מעלות הסולם" לתיקוני הזוהר
לקריאה נוספת

יונתן מאיר, "גילוי וגילוי בהסתר: על 'ממשיכי' הרי"ל אשלג, ההתנגדות להם והפצת ספרות הסוד", קבלה ט"ז, תשס"ז, עמ' 151–258
ידיד נפשי, 3 כרכים, בהוצאת המרכז לקבלה
הערות שוליים

↑  שלמה קמינקר, האדמו"ר מסטרטין - בצמרת ה"הסתדרות", חרות, 3 בספטמבר 1957, עמ' 2
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007295036605171  BnF: cb16571920n (data)  GND: 128358114  ISNI: 0000 0000 5122 3918  LCCN: no94032883  VIAF: 33047929   WorldCat (עם VIAF): 33047929
מצפור אסף סיבוני

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  נקודת תצפית, אתר הנצחה 
 על שם:  אסף סיבוני
 מיקום:  ניר עם 
 מדינה:  ישראל 
 
 קואורדינטות:  31°31′08″N 34°33′43″E﻿ / ﻿31.518972222222°N 34.561916666667°E﻿ / 31.518972222222; 34.561916666667
  (למפת מערב הנגב מוגדלת) מצפור אסף סיבוני(למפת מערב הנגב רגילה) מצפור אסף סיבוני(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מצפור אסף סיבוני(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מצפור אסף סיבוני
 
פסל הפעמונים - מצפור אסף סיבוני
מצפור אסף סיבוני הוא אתר הנצחה ונקודת תצפית לזכרו של סמ"ר אסף סיבוני, לוחם בחטיבת הנח"ל, אשר נהרג באסון המסוקים ב-4 בפברואר 1997. אתר ההנצחה הוא מצפור הממוקם ממערב למאגר ניר-עם, סמוך לקיבוץ ניר-עם, הקיבוץ בו אסף גדל.
האתר

האתר הוקם על ידי משפחת סיבוני בעזרת קרן קיימת לישראל ומיקומו משקף את נוף ילדותו של אסף. הכניסה לאתר היא דרך שביל גישה שבתחילתו ממוקמת אבן זיכרון המובילה לפסל פוני סביבתי של כעשרים פעמוני רוח (כמספר שנות חייו של אסף), אשר משמיעים צלילים כשהרוח נושבת ומנגינתם מתפשטת בראש הגבעה. באתר ישנה סככה עם ספסלים מעץ המשקיפה על רצועת עזה ומאגר המים ומיועדת למנוחת מטיילים. מרחב האנדרטה אשר חשוף לתצפית של 360 מעלות, מעניק את אחת התצפיות הברורות ביותר על רצועת עזה, במיוחד על ג'באליה שנמצאת ממול ועל העיר עזה שממערב לה. בנוסף, ניתן לראות מהתצפית את הערים: אשקלון, שדרות וקיבוצי העוטף של המועצה האזורית שער הנגב, כאשר האנדרטה ממוקמת במרכז ובדיוק על קו התפר בין ישראל לעזה.
הכיתוב על לוח הזיכרון

באתר ניצבים שני לוחות זיכרון משיש שחור: האחד בתחילת השביל הקצר היוצא מהכניסה לאנדרטה, שהיא שער צר בין עמודים. השני ליד פסל פעמוני הרוח. על הלוחות חרותים בלבן כיתובי הנצחה.
בראיונות לתקשורת ציינה אמו של אסף כי לקח לה שלוש שנים לנסח את הכיתובים באנדרטה המאפשרים להכיר את אסף. לדבריה, התצפית על רצועה עזה למול יישובי העוטף, הספסלים שמשקיפים על שטח המרעה של אסף מילדות ועד החופשה האחרונה מלבנון והשקט מסביב, כל אלה נושאים את מותו של אסף.
עוד על האנדרטה

בשנת 2019, נפגע המצפור עקב שריפה שפרצה בעקבות בלון תבערה שנשלח מרצועת עזה.
באוגוסט של אותה השנה, שוקם המצפור על ידי קבוצת מתנדבים, משפחה, חברים וחיילי היחידה לאורך השנים.
פסל פעמוני הרוח

פסל פעמוני הרוח נוצר כפרויקט של בית היצירה "פעמוני ירושלים" שנוסד על ידי האמן עופר רובין, שאף בנה את הפסל הסביבתי בשנת 2006. היצירה נבנתה כפסל סביבתי המהווה מיצג של כעשרים פעמוני רוח העשויים מעץ, אלומיניום וכבלי פלדה. כל פעמון מייצג שנה בחייו של אסף.
לוח הזיכרון בכניסה לאתר ההנצחה
לוח הזיכרון הממוקם לצד פסל פעמוני הרוח
כפר מנחם

| --- | --- |
מגדלי הסילומגדלי הסילו משמשים מותג לקיבוץ
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הדרום
מועצה אזורית: יואב
גובה ממוצע: ‎110 מטר
תאריך ייסוד: 1937
תנועה מיישבת: התנועה הקיבוצית
סוג יישוב: קיבוץ
מוצא המייסדים: פולין
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 1,358 תושבים
    - מתוכם, תושבי ישראל: 1,342 תושבי ישראל
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת השפלה מוגדלת) כפר מנחם(למפת השפלה רגילה) כפר מנחם(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כפר מנחם(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כפר מנחם31°43′47″N 34°49′59″E﻿ / ﻿31.7298002649087°N 34.8330195544947°E﻿ / 31.7298002649087; 34.8330195544947  heמפת היישובים של מועצה אזורית יואב באדום - כפר מנחם בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 8 מתוך 10
http://www.kfar-menachem.org.il
קיר אמנות במוזיאון השפלה (כיום בית ספר יסודי - האלה) שיצר משה סעידי
כְּפַר-מְנַחֵם הוא קיבוץ מתנועת הקיבוץ הארצי השומר הצעיר בשפלת יהודה, כ-9 ק"מ דרומית מזרחית מגדרה.
גובהו המרבי של הקיבוץ מגיע ל כ-200 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה

כפר מנחם הוקם לראשונה כמושב עובדים בשנת 1935 על ידי קבוצת פועלים בשם "ארגון מנחם" (על שם מנחם אוסישקין) שהתארגנה ברחובות. "ארגון מנחם" נוסד בשנת 1933 במלאת 70 למנחם אוסישקין. הקבוצה חסכה כספים במשך שנתיים לשם רכישת קרקע ליד אידניבה. עם פרוץ מאורעות 1936 המקום נעזב ונהרס בידי הערבים. ב-28 ביולי 1937 הוקם היישוב מחדש במסגרת יישובי חומה ומגדל. בספטמבר 1939 נמנו ביישוב 110 תושבים ב-40 משקים.
בנובמבר 1939 החליפו המוסדות המיישבים את חברי "ארגון מנחם" בגרעין "אמריקה-כרית", חברי השומר הצעיר, שהיה בהכשרה במושבה כפר הדר, ליד רמתיים (אנשי "ארגון מנחם" שעזבו הקימו את מושב כפר ורבורג ביום 31 באוקטובר 1939).
ראשוני הקיבוץ, גרעין "כרית" (ראשי תיבות של: כת רווקים יהיו תמיד) הגיעו לישראל מפולין, באפריל 1932 יחד עם המבקרים במכביה השנייה, באפריל 1933 יצא הקיבוץ לעצמאות והתיישב בכפר הדר. במקביל, בנובמבר 1935 הגיע לארץ גרעין של קיבוץ אמריקה ב' והתאכסן כגרעין בקיבוץ עין שמר. באוקטובר 1936 התקיים איחוד בין שני הגרעינים וגרעין אמריקה ב' עבר להדר. שם הגרעין המאוחד היה "אמריקה-כרית" והוא שהה בהדר עד סוף 1939.
ב-6 בדצמבר 1939, נר ראשון של חנוכה, נערך טקס העלייה על הקרקע של הקיבוץ שנקרא הפעם "כפר מנחם". לאחר כשנה, עזבו את תחום החומה (חומה ומגדל) והקימו את יישוב הקבע על גבעה סמוכה, דרומית לחומה. בחומה נשארה הבאר הראשונה של הקיבוץ מתוך שלוש בארות וכן המאפיה של הקיבוץ. ביולי 1943 הצטרפו לכפר מנחם חברי קיבוץ אלגביש, שרוב חבריו היו יוצאי תנועת השומר הצעיר בגרמניה וגליציה. האיחוד עם אלגביש היווה את אחד מציוני הדרך המשמעותיים של כפר מנחם.
במשך מספר שנים סבל היישוב מניתוק בעונת הגשמים, בהיעדר כביש גישה, שנסלל לבסוף בשנת 1946.
לאחר מלחמת העצמאות הועברו לקיבוץ כ-9,000 דונם מקרקעות הכפר הערבי אידניבה שתושביו נמלטו ממנו במהלך המלחמה. האדמות הוכרזו נכסי נפקדים, וסופחו ליישוב.
ב-1961 פקד אסון את הקיבוץ כאשר שבעה מילדיו נהרגו בתאונת דרכים.
בשנת 2001 הוקמה הרחבה בצמוד לקיבוץ לתושבים שאינם חברי קיבוץ.
משנת 2006 הקיבוץ בתהליך של מעבר לקיבוץ מתחדש.
בשנת 2022 החליט הקיבוץ על שיוך ב"חלופת האגודה"
חינוך

כיום נמצאים בכפר מנחם 2 בתי ספר:
בית הספר העל-יסודי האזורי של המועצה אזורית יואב "צפית" (ע"ש תל צפית הסמוך). בשנת 2004 התפרסם תיכון "צפית" במוסף "הטובים ביותר" של עיתון מעריב כאחד מעשרת בתי הספר התיכוניים הטובים בארץ.
בית ספר יסודי "האלה" (ע"ש נחל האלה הסמוך) הוקם ב 2010 כבית הספר הצפוני של המועצה האזורית יואב עם הקמת שכונת הרחבה של הקיבוץ וצמיחה דמוגרפית בכל יישובי המועצה.
בקיבוץ שכן "מוזיאון השפלה". הוצגו בו אוסף ארכאולוגי מהממצאים באזור וכן תערוכות מתחלפות, והוא שימש מרכז חינוכי. בשנת 2010 הועבר המבנה לשימוש בי"ס "האלה".
ליד הקיבוץ היה קיים שחזור חומה ומגדל, ב-2009 המקום נסגר וב-2014 נהרס השחזור באופן יזום על ידי הקיבוץ עקב סכנת התמוטטות.
תעשייה

חלק נכבד מהכנסות הקיבוץ מקורן במפעל המתכת כפר מנחם המייצר חלקי מתכת ופלסטיק בעיקר עבור תעשיית החשמל. המפעל הוקם בשנת 1943 עם הגעתו של גרעין אל-גביש של יוצאי גרמניה.
בנוסף פעל בקיבוץ מפעל הקרמיקה כפר מנחם שקם בשנת 1964 והיה חלק מתעשיית הקרמיקה הענפה שפעלה בארץ. במפעל עבדו חברי קיבוץ, ביניהם גם אמנים יוצרים. המפעל נסגר בשנות ה-90 בשל התחרות הקשה עם הייבוא מארצות המזרח. כמה מהאמנים שעבדו במפעל הקרמיקה יוצרים עד היום בשדרת האמנים שקמה בבנייני המפעל.
בית הבנים

בקיבוץ אולם - "בית הבנים", לזכר הנופלים במערכות ישראל ובהם האחים עמרם ויוחנן בן-חורין שנהרגו במלחמת ששת הימים. בו אולם מופעים אזורי. הבניין נחנך ב-1979 ולו כיפה גאודזית. תכננו נעשה בידי ממציא הכיפה באקמינסטר פולר בשיתוף עם שותפו שוג'י סאדאו (Shoji Sadao) שלא היו בישראל, והתכנון המפורט והמקומי בידי מנחם באר. במבנה מספר קירות אמנות שנוצרו על ידי משה סעידי חבר הקיבוץ. האולם היה ב 2014 בסכנת סגירה אך ממשיך להתקיים למרות הקשיים.
אמנות בקיבוץ

מאז היווסדו פעלו בכפר מנחם שורה ארוכה של אמנים חברי הקיבוץ שיצירותיהם פזורות ברחבי הקיבוץ. האמן הבולט מכולם הוא משה סעידי שפרץ באמצע שנות ה-50 כצייר ופסל ואף שימש כיו"ר ארגון אמני הקיבוץ הארצי. החל מ-1968 התמקד סעידי ביצירת קירות קרמיקה אמנותיים שאותם שילב בכל רחבי הארץ, אך בקיבוץ כפר מנחם מצוי מקבץ העבודות הרחב והמגוון ביותר שיצר. כך למשל ניתן למצוא את עבודותיו במועדון לחבר, במרפאה, בספרייה, בבית הספר, בבית הקברות ובחדר האוכל.
בבניינים שבהם פעל מפעל הקרמיקה של הקיבוץ שוכנת היום שדרת האמנים. במקום פועלים אמנים מתחומים שונים שמטפחים את השדרה, עורכים בה אירועים שונים ומקיימים את המקום כחלק ממיזם רב פעלים של יצירה, שותפות וקהילתיות.
השדרה נמצאת כרגע בפני סכנת סגירה בשל התוכניות של הקיבוץ להרוס את מבני המפעל הישנים לצורך הקמת אזור תעשייה חדש. אמני השדרה נאבקים על מנת לשמר את המקום הן כאתר מורשת והן כמקום קהילתי ליזמויות, תרבות ועסקים מקומיים.
ראו גם

הפועל כפר מנחם (כדוריד נשים)
צפית (תיכון אזורי)
האלה ( בי"ס יסודי)
נירה שויאר
לקריאה נוספת

מנחם תלמי ו-אפרים תלמי, "כל הארץ - לכסיקון גאוגרפי של ישראל", הוצאת עמיחי, ספטמבר 1966, עמוד 363.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  עיתון דבר, 10/5/35, יישוב חדש בדרום הארץ
↑  העליה על אדמת כפר-מנחם, דבר, 13 באוגוסט 1937
ביום השנה לישוב כפר מנחם, דבר, 18 באוגוסט 1938
↑  מושבי העובדים בשרון ובעמק חפר, דבר, 25 בספטמבר 1939
↑  מ. מ. אוסישקין בנקודת ההתישבות החדשות בדרום, הַבֹּקֶר, 24 בנובמבר 1939
↑  "ארגון כפר מנחם" חגג את עליתו לכפר וארבורג, דבר, 1 בנובמבר 1939
↑  ד"ר זאב וילנאי, אנציקלופדיה לידיעת הארץ, הוצאת ידיעות אחרונות, 1956.
↑  בכפר, כביש לכפר מנחם, דבר, 12 במאי 1943
↑  ביישובי עובדים, משמר, 19 בנובמבר 1946
↑  סגן עמרם בן-חורין ז"ל
↑  מיכאל יעקובסון, סיבוב בבית הבנים בקיבוץ כפר מנחם
↑   זיוה שטרנהל, סיפורו של בניין נשכח אחד מזכיר למה בכל זאת צריך קצת אפור בחיים, באתר הארץ, 12 בינואר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007467988405171 
שחזור "חומה ומגדל" שהיה בקיבוץ כפר מנחם
ניהול מוניטין

ניהול מוניטין ᛳ הגיע במקור מיחסי ציבור לטווח הארוך, אך בעידן של היום וההתקדמות בתחום מחשוב, תקשורת האינטרנט והרשתות החברתיות לקחה את זה בעיקר לעניין של תוצאות במנועי החיפוש השונים.
חלקים מסוימים של ניהול מוניטין קשורים לעיתים קרובות עם אזורים אפורים אתיים, אך לכול שיטות ניהול המוניטין יש מטרה אחת משותפת והיא לצנזר תלונות באמצעות קידום אתרים במנועי חיפוש וטקטיקות אשר משפיעות על מיקום התוצאות השליליות.
היסטוריה

תחילה הרעיון נועד ליחסי ציבור מחוץ לתקשורת. ככל שהאינטרנט ורשתות חברתיות הפכו לפופולריות יותר, כללי המשחק השתנו, 90% מהאנשים פונים למנועי החיפוש באינטרנט כדי לקבל מידע על מותג, אדם, נושא או מוצר.
מושגים

ניהול מוניטין הוא פעולה של דחקת תוצאות שליליות ממוניטין של אדם או מותג, וגורם למנועי החיפוש להעלים תוכן אשר מזיק לו, ומשתמש פתרון לפגיעה במוניטין של חברות פרטיות, ציבוריות, פוליטיקאים. רוב ניהול המוניטין מתמקד בהדחקת תוצאות החיפוש השליליות למטה.תוצאות החיפוש של מנועי החיפוש השונים הן המטרה העיקרית למאמצי ניהול מוניטין.
לפני הפעולה יש להגדיר מטרות ברורות ומדידות. פעולות רבות עלולות לקחת זמן רב.
מושגים > טקטיקות לניהול מוניטין

שיפור אופטימיזציה של המותג בכול מקום בו הוא מופיע, סקירות טכניות והמלצות של לקוחות חיוביים על מנת לדחוק את התוכן שלילי למטה.
מקורות פרסום, אתרים חיוביים ופרופילים במדיה החברתיות, במטרה להעצים את  הטוב ולהדחיק התוצאות שליליות במנועי החיפוש בחיפוש.
יצירת כתבות לעיתונות באינטרנט על מנת לקדם את נוכחות המותג ולדכא את התוכן השלילי.
יצירת בלוגים על שם המותג.
יצירת עמוד יוטיוב ופתיחת עמוד עסקי ב-Google my Business תוך אזכור ישיר למותג.
הקמת חשבונות אנונימיים ויצירת ביקורות חיובית.
הסרת תכנים שליליים באופן אקטיבי - שליחת בקשות להורדה או שינוי הניסוח.
בניית קישורים - עבור אותם מאמרים כתבות שנכתבו לצורך הדחקת הביטויים, בניית קישורים זו בעצם נותנת כוח על מנת לקדם את אותם כתבות שיעקפו את הכתבות השליליות אודות המותג.
מושגים > אתיקה

ניהול מוניטין מעלה הרבה שיקולים אתיים חברות כבר ידועות לשכור צוות התחזות לבלוגרים באתרים של צד שלישי.
בעבר כבר מתחו ביקורת על אתרים שהסירו כתבות שליליות.
קופלה

ערך זה עוסק בגיבור עם מיתולגי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
קופלה (k'op'ala; בגאורגית: კოპალა) הוא גיבור עם מיתולגי, חצי אל, לוחם רב עוצמה (קשת), ומשמיד שדים, אורגים. מסופר עליו כי פשט על כאג'אווטי (מדינת הכאג'ים), וחזר עם אישה סאמדזימרי ואחיותיה. מוכר בפנתאון ההררי של צפון גאורגיה (חבסורתי, פשאבי) מכונה גם גיאורגי "יאקסר (Iaqsar)".
האשליה

| --- | --- |

 בימוי:  לואי לטריה
 הופק בידי:  בובי כהן אלכס קורצמן רוברט אורצי
 תסריט:  אד סלומון   בועז יכין אדוורד ריקורט
 עריכה:  רוברט לייטון, וינסנט טבאיליון 
 שחקנים ראשיים:  מארק רופאלו ג'סי אייזנברג וודי הארלסון מלאני לורן איילה פישר דייב פרנקו קומון מייקל קיין מורגן פרימן
 מוזיקה:  בריאן טיילר 
 צילום:  לארי פונג, מיצ'ל אמונדסן 
 מדינה:  ארצות הברית, צרפת 
 חברת הפקה:  Summit Entertainment 
 חברה מפיצה:  Summit Entertainment   Lionsgate
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  21 במאי 2013
 משך הקרנה:  115 דקות (גרסה קולנועית)  125 דקות (גרסה מורחבת)
 שפת הסרט:  אנגלית, צרפתית 
 סוגה:  סרט פשע, סרט שוד 
 מקום התרחשות:  ניו אורלינס, פריז, קווינס, ניו יורק, לוס אנג'לס 
 תקציב:  75 מיליון דולר
 הכנסות:  351,723,989 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   nowyouseeme
 סרט הבא:  האשליה 2 
 www.nowyouseememovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
האשליה (באנגלית: Now You See Me; מילולית: כעת אתם רואים אותי) הוא סרט מתח-שוד אמריקאי שביים הבמאי הצרפתי לואי לטריה, ומככבים בו ג'סי אייזנברג, מארק רופאלו, וודי הארלסון, דייב פרנקו, איילה פישר, מורגן פרימן ומייקל קיין. הסרט, אשר יצא לאקרנים ב-2013, הפך לשובר קופות חרף ביקורות פושרות, והרוויח למעלה מ-300 מיליון דולר לעומת תקציב הפקה של 75 מיליון דולר.
ליהוק > "ארבעת הפרשים"

ג'סי אייזנברג - ג'. דניאל אטלס, אמן אשליות יהיר וחולה שליטה.
וודי הארלסון - מריט מק'יני, מהפנט ומנטליסט.
איילה פישר - הנלי ריבס, אמנית בריחה.
דייב פרנקו - ג'ק ויילדר, כייס וקוסם רחוב. אמן בקסמי קלפים.
ליהוק > החוקרים

מארק רופאלו- דילן רודס, חוקר הבולשת הפדרלית
מלאני לורן - אלמה דריי, חוקרת צרפתייה מהאינטרפול
קומון - הסוכן אוואנס, המפקד של רודס
מייקל קלי - הסוכן פולר
ליהוק > דמויות נוספות

מורגן פרימן - תדאוס בראדלי, קוסם לשעבר, מרוויח כסף מחשיפת סודות קוסמים
מייקל קיין - ארתור טרסלר, איל ביטוח והספונסר של "ארבעת הפרשים"
חוסה גרסיה - אטיין פורסייה, בעל חשבון בנק, בבנק צרפתי שנשדד
אליאס קוטיס - ליונל שרייק, קוסם שטבע למוות בעת ביצוע תרגיל קסמים.
קטריונה באלף - ג'סמין טרסלר, רעייתו של ארתור טרסלר
הפקה

במהלך הצילומים ארעה לשחקנית איילה פישר תקלה שבעטיה היא כמעט טבעה במכל מים. האירוע היה הסיבה שפישר לא השתתפה בסרט ההמשך השני, וככל הנראה פרשה סופית מסדרת סרטי "האשליה", ולא שבה לגלם את דמות הנלי בסרט השלישי המתוכנן. בסצנה המדוברת, פישר הוכנסה למכל מים מזכוכית כשהיא כבולה בשלשלאות, והייתה אמורה להלום על דפנות המכל כאילו היא במצוקה. אולם השלשלאות הסתבכו והיא לא הצליחה לעלות אל פני המים, אף לא להגיע ללחצן הניקוז, או להזעיק את הצוללן שהיה בכוננות להכניס אליה מכל חמצן בעת הצורך. פישר סיפרה לאחר מכן שהפאניקה שלה בסצנה הייתה אמיתית. בסופו של דבר, היא הצליחה להחזיק את הראש מעל פני המים עד שחולצה מהמכל.