stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נימה גלקטית

מבנים ביקום בקנה מידה גדול. ניתן לראות בבירור את רשת קורי העכביש של מקורות האור
נימה גלקטית (באנגלית: Galaxy filament), שיש בה תת-סוג בשם קיר גדול, היא מונח בקוסמולוגיה המתאר את המבנים הגדולים ביותר ביקום הידועים כיום לאנושות. אלו הם אוסף של עצמים ביקום המקובצים ביחד ויוצרים תצורה מסיבית דמוית פתיל באורך טיפוסי של 163 עד 261 מיליון שנות אור. בין נימה גלקטית אחת לרעותה יש מרחבים עצומים של ריק. העצמים בנימה גלקטית המקובצים בסמוך זה לזה, בקנה מידה קוסמולוגי, ומוחזקים על ידי כח הכבידה ההדדי נקראים צבירי-על.
במודל הסטנדרטי של היווצרות היקום, נימות גלקטיות נוצרות לאורך, ועוקבות כמו קורי עכביש, אחר פתילים של חומר אפל. סוברים שהחומר האפל הוא הקובע את המבנים ביקום בקנה המידה הגדול ביותר. חומר אפל משפיע בכח הכבידה שלו על חומר קורן, דהיינו כוכבים, וחומר קורן זה הוא מה שאסטרונומים רואים בתצפיות כיוצר קירות ארוכים ודקים של צבירי-על לאורך הפתיל.
גילוי של מבנים גדולים מצבירי-על החל בשנות ה-80 של המאה ה-20. ב-1987 האסטרונום ר. ברנט טולי מאוניברסיטת הוואי זיהה קבוצות של צבירי-על. ב-1989 התגלתה הנימה הגלקטית CfA2 Great Wall שאורכה כ-500 מיליון שנות אור, ואחריה ב-2003 הנימה הגלקטית Sloan Great Wall שאורכה 1.37 מיליארד שנות אור. ב-11 בינואר 2013 גילו חוקרים קבוצת קוואזרים עצומה בשם Huge-LQG. זוהי קבוצה של 73 קוואזרים הנמשכת לאורך 4 מיליארד שנות אור. בנובמבר 2013, בעזרת מעקב אחר התפרצויות גמא, גילו אסטרונומים את הקיר הגדול של הרקולס-כתר צפוני, "הקיר הגדול" הגדול ביותר שהתגלה, נכון ל-2018. זהו המבנה הגדול ביותר ביקום ואורכו 6 עד 10 מיליארד שנות אור.
לקריאה נוספת

Kevin A. Pimbblet, Pulling out Threads from the Cosmic Tapestry: Defining Filaments of Galaxies, Publications of the Astronomical Society of Australia 22 (2005), pp. 136–143.
ניו דלהי מטאלו-בטא-לקטמז

תרבית Klebsiella pneumoniae, החיידק בו זוהה לראשונה NDM-1
ניו דלהי מטאלו-בטא-לקטמז (באנגלית: New Delhi metallo-beta-lactamase), הידוע בכינוי NDM-1 הוא אנזים הגורם לחיידקים המכילים אותו להפוך עמידים לקשת נרחבת של אנטיביוטיקות בטא-לקטם. אנטיביוטיקות אלה כוללות את משפחת הקרבפנם המשמשים כטיפול עיקרי לזיהומים חיידקיים עמידים לאנטיביוטיקה. הגן של NDM-1 הוא חלק מסדרה של גנים דומים המקודדים את האנזים בטא-לקטמאז ונקראים קרבפנמסים (Carbapenemases). חיידקים המייצרים קרבפנמסים מכונים "סופר באג" בגלל הקושי הרב לטפל בזיהומים הנגרמים מחיידקים עמידים אלה. בחיידקים אלה ניתן לטפל בדרך כלל רק באנטיביוטיקות ממשפחת הפולימיקסין (Polymyxin) וטיגציקלין (Tigecycline)‏.
NDM-1 התגלה לראשונה בדצמבר 2009 בחולה שאושפז בניו דלהי כשהוא סובל מזיהום שנגרם על ידי החיידק Klebsiella pneumoniae. מאוחר יותר זוהו חיידקים עמידים דומים בפקיסטן, בריטניה, ארצות הברית, קנדה, יפן, ברזיל, ובחודש אוקטובר 2010 אף בישראל. החיידקים הנפוצים ביותר המייצרים את האנזים הם חיידקים גרם-שליליים (-g) כגון Escherichia coli ו-Klebsiella pneumoniae, אולם הגן של NDM-1 עובר מסוג חיידקים אחד לאחר בהעברה גנטית אופקית ולכן אינו מוגבל לחיידקים אלה.
מקור ותפוצה

האנזים NDM-1 נקרא על שם ניו דלהי בירת הודו, כיוון שהמאמר שתיאר אותו לראשונה עסק במטופל משוודיה, שאובחן בחודש דצמבר 2009 ואשר חלה בזיהום חיידקי עמיד לטיפול בעת ששהה בניו דלהי. לאחר שטופל ללא הצלחה בניו דלהי, החולה הוטס לשוודיה ובבדיקות מעבדה זוהה חיידק Klebsiella pneumoniae עמיד לאנטיביוטיקות ממשפחת הקרבפנם, הנושא גן חדש למדע. החוקרים הגיעו למסקנה כי מנגנון העמידות החדש "מקורו בהודו, אולם קיים מידע מועט בהודו באשר למידת תפוצתו." מחקר שנערך בחודש מרץ 2010 בבית חולים במומביי כי רוב החיידקים עמידי קרבפנם שבודדו מחולים נשאו את הגן blaNDM-1 ‏.
בחודש מאי 2010 אובחן בקובנטרי שבאנגליה חולה עם זיהום חיידקי עמיד של E. coli הנושא את הגן NDM-1. היה זה חולה ממוצא הודי שביקר בהודו 18 חודשים קודם לאיבחונו, ושם טופל בדיאליזה. התרביות הראשונות של החיידק היו עמידות לחלוטין לכל סוגי האנטיביוטיקה שנבדקו, בתרביות מאוחרות יותר נמצא שהחיידק רגיש לטיגציקלין וקוליסטין. מחברי דיווח זה הזהירו כי תנועת נוסעים בינלאומית וחולים המאושפזים בבתי חולים בארצות שונות, עשויים להפיץ את האנזים NDM-1 במהירות עם תוצאות חמורות.
עד לחודש יוני 2010 זוהו בארצות הברית שלושה מקרי זיהום חיידקי בעל מנגנון עמידות דומה, כולם במטופלים אשר קיבלו טיפול רפואי בהודו זמן קצר קודם לכן.". אולם מומחים אמריקאים חלוקים בדעתם האם NDM-1 מסוכן יותר מחיידקים עמידים אחרים שהתגלו עד כה, כגון MRSA, הנפוצים בארצות הברית.
בחודש יולי 2010 דיווחה קבוצת מחקר מניו דלהי כי זוהו שלושה מקרי זיהום חיידקי ב-Acinetobacter baumannii הנושאים את הגן NDM-1 אשר אושפזו ביחידה לטיפול נמרץ של בית חולים בצ'נאי בחודש אפריל 2010. כמו במקרים דומים חיידקים אלה היו עמידים לאנטיביוטיקות ממשפחת הלקטאם וקוינולון, אולם רגישים לטיגציקלין ולקוליסטין. עמידות נרחבת זו לאנטיביוטיקה בחיידק זה חמורה עוד יותר לנוכח העובדה כי לחיידק עמידות נוספת לטיפול.
מחקר בינלאומי שהתפרסם באוגוסט 2010 בחן את תחילת ותפוצת חיידקים הנושאים את הגן NDM-1. במחקר דווחו 37 מקרים בבריטניה, 44 מקרים בצ'נאי, 26 מקרים בהריאנה, ו-73 מקרים במקומות נוספים שונים בפקיסטן ובהודו. החוקרים מצאו כי רבים מזני החיידקים העמידים נשאו את הגן NDM-1 בפלסמיד, דבר המאפשר לגן העברה גנטית אופקית בין זני חיידקים שונים. כל החיידקים שבודדו היו עמידים למשפחות שונות של אנטיביוטיקה, כולל אנטיביוטיקות ממשפחת הבטא-לקטאם, פלואורוקוינלון, ואמינוגליקוסידים. אולם רובם היו רגישים לפולימיקסין וקוליסטין.
בתחילת אוגוסט 2010 נמצא כי התרכובת GSK 299423 יעילה באופן בולט כנגד חיידקים עמידים בכך שהיא מונעת מחיידקים אלה להמשיך ולהתחלק, ובכך מסתמן טיפול אפשרי לחיידקים הנושאים את הגן NDM-1‏.
ב-21 באוגוסט 2010 התגלה חולה ראשון עם זיהום בחיידק עמיד נושא NDM-1 באונטריו, קנדה ומאז התגלו מקרים נוספים בבריטיש קולומביה ובאלברטה. ב-6 בספטמבר 2010 התגלה זיהום ראשון ב-NDM-1 ביפן. במקרה נוסף של חולה שאושפז ביפן בחודש מאי 2009 זוהה גן ה-NDM-1 רק לאחר החלמתו. בסוף חודש אוקטובר 2010 אובחנה חולה במרכז רפואי שיבא כנושאת חיידק מעיים בעל עמידות מסוג NDM-1. החולה אושפזה קודם להגעתה לישראל בבית חולים בניו דלהי לאחר שנפצעה בתאונת דרכים, ואושפזה בבית החולים בישראל להמשך טיפול בפגיעותיה. החיידק לא גרם למחלה אצל מטופלת זו.
מקרה מוות ראשון של חולה עם זיהום חיידקי עמיד בגן NDM-1 דווח בבלגיה באוגוסט 2010. חולה זה זוהם לאחר שטופל בבית חולים בפקיסטן. הוא נפטר על אף שטופל בקוליסטין. הרופא המטפל דיווח כי המטופל נפצע בתאונת דרכים בפקיסטן ואושפז שם עם פגיעה חמורה ברגלו, ולאחר מכן הוטס לבלגיה להמשך טיפול.
הערות שוליים

↑  "Health Protection Report". Health Protection Agency. 3 ביולי 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Yong D, Toleman MA, Giske CG, Cho HS, Sundman K, Lee K, Walsh TR (בדצמבר 2009). "Characterization of a new metallo-beta-lactamase gene, bla(NDM-1), and a novel erythromycin esterase gene carried on a unique genetic structure in Klebsiella pneumoniae sequence type 14 from India". Antimicrob Agents Chemother. 53 (12): 5046–54. doi:10.1128/AAC.00774-09. PMC 2786356. PMID 19770275. {{cite journal}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  Deshpande Payal, Rodrigues Camilla, Shetty Anjali, Kapadia Farhad, Hedge Ashit, Soman Rajeev (2010). "New Delhi Metallo-β lactamase (NDM-1) in Enterobacteriaceae: Treatment options with Carbapenems Compromised". Journal of Association of Physicians of India. 58: 147–150. אורכב מ-המקור ב-2010-08-26. נבדק ב-2010-10-29.{{cite journal}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  Muir A, Weinbren MJ (ביולי 2010). "New Delhi metallo-beta-lactamase: a cautionary tale". J. Hosp. Infect. 75 (3): 239–40. doi:10.1016/j.jhin.2010.02.005. PMID 20435372. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Detection of Enterobacteriaceae Isolates Carrying Metallo-Beta-Lactamase --- United States, 2010". MMWR. Centers for Disease Control.
↑  McNeil Jr., Donald G. (11 באוגוסט 2010). "Antibiotic-Resistant Bacteria Moving From South Asia to U.S." The New York Times. נבדק ב-29 באוקטובר 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Karthikeyan K, Thirunarayan MA, Krishnan P (ביולי 2010). "Coexistence of blaOXA-23 with blaNDM-1 and armA in clinical isolates of Acinetobacter baumannii from India". J Antimicrob Chemother. 65: 2253. doi:10.1093/jac/dkq273. PMID 20650909. {{cite journal}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  Bax BD (4 באוגוסט 2010). "Type IIA topoisomerase inhibition by a new class of antibacterial agents". Nature. 466: 935. doi:10.1038/nature09197. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Channel NewsAsia
↑  AFP: Belgian man dies of South Asian superbug
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
מבנה האנטיביוטיקה קוליסטין, אחד מסוגי האנטיביוטיקה הבודדים היעילים לטיפול בחיידקים בעלי עמידות NDM-1
משרד זכויות האדם של עיראק

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מדינה:  עיראק 
 תחום שיפוט:  עיראק
 תאריך הקמה:  2003
 תאריך פירוק:  2015
 מטה מרכזי:  בגדד
 http://www.humanrights.gov.iq
 
המשרד לזכויות האדם היה משרד ממשלתי בממשלת עיראק, שפעל בין השנים 2003 לבין 2015. המשרד הוקם על ידי הרשות הזמנית לקואליציה כאשר הוקמה מועצת הממשל העיראקית לאחר הפלישה לעיראק במהלך מלחמת עיראק.
המשרד עוסק בין בזכויות אדם, קורבנות של משטרו של הנשיא העיראקי לשעבר סדאם חוסיין, זכויות של נפגעי פעולות טרור, זכויות של קדושים מעונים, זכויות אסירים והאחראיות על קברי אחים בשטח עיראק.
המשרד פורק כחלק מסדרה של פירוק משרדים נוספים בממשלה העיראקית, מלבד המשרד לזכויות אדם פורק גם המשרד לענייני נשים, המשרד לעניינים פרובינציאליים ומשרדים נוספים.
מבנה המשרד

לשכת השר
סגן השר לענייני מינהל
סגן השר לענייני מחקר
משרד המפקח הכללי
המרכז הלאומי לזכויות אדם
המחלקה לענייני אנוש
מחלקת הגנה על זכויות
מרכז מדיה
מחלקת שיתוף פעולה בינלאומי
מחלקת מינהל ועניינים פיננסיים
מחלקה משפטית
מחלקת ענייני נפות
הערות שוליים

↑  "Iraq — Central Intelligence Agency". 2013-03-13. אורכב מ-המקור ב-2013-03-13. נבדק ב-2019-07-09.
↑  Council of Ministers of Iraq
↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2008-03-24. נבדק ב-2013-02-01. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא פוליטיקה ובנושא עיראק. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "משרד זכויות האדם של עיראק".
נופי פריז מחדרו של וינסנט ברו לפיק

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  וינסנט ואן גוך
 תאריך יצירה:  1887
 טכניקה וחומרים:  שמן על בד
 ממדים בס"מ
 רוחב:  38 ס״מ 
 גובה:  46 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 מספר יצירה:  s0057V1962 (מוזיאון ואן גוך) 
 מיקום:  מוזיאון ואן גוך, אמסטרדם
 
נופי פריז מחדרו של וינסנט ברו לפיק (בהולנדית: Gezicht op de daken van Parijs) הוא ציור בצבעי שמן של הצייר ההולנדי וינסנט ואן גוך, שנוצר בשנת 1887.
אודות היצירה

בשנת 1887 ואן גוך עבר לגור עם אחיו, תיאו, במונמארטר שעל גבעותיה של פריז. המיקום סיפק לו נוף מרהיב של העיר, והאמן צייר נוף זה מספר פעמים ביצירותיו. הוא צייר שני ציורים בסדרה באותה שנה של המעבר לפריז. הציור השני "נוף מחדרו של וינסנט" דומה מבחינת זווית התצפית שבו צייר ואן גוך את יצירתו הראשונה.
הצייר יצר גם גרסה מוקדמת של היצירות בשם "גגות פריז" בשנת 1886. ואן גוך התוודע לתנועת האימפרסיוניזם מיד לאחר המעבר לפריז, אך לקח לו זמן לאמץ מוטיבים מהסגנון. ביצירה המוקדמת ניכר השימוש בצבעים כהים, כגון חום ואפור. אלו צבעים שואן גוך נהג להשתמש בהם רבות, והם נועדו לתאר את ראותו של הצייר. ואן גוך ניסה להתמקד בשינוי הצבעים של הגגות בעיר.
נוף מחדרו של וינסנט, 1887, אוסף פרטי (F341a)
גגות פריז, 1886, מוזיאון ואן גוך, אמסטרדם (F231)
הערות שוליים

↑  "View of Paris from Vincent's Room in the Rue Lepic (F341a)", Van Gogh Paintings (באנגלית)
↑  "View of Paris from Vincent's Room in the Rue Lepic (F341)", Van Gogh Paintings (באנגלית)
↑  "Roofs in Paris, 1886", מוזיאון ואן גוך (באנגלית)
| וינסנט ואן גוך |
| --- | --- | --- |
| יצירותיו | אגוסטינה סגטורי יושבת בקפה דו טמבורין • אוכלי תפוחי האדמה • אירוסים • בית החולים בארל • בית העירייה באובר • ברושים • גולגולת עם סיגריה בוערת • גן בית הכומר בנונן • גשר לנגלואה בארל • דיוקנו של ד"ר גאשה • דיוקנו של פר טנגי • דיוקן אמו של האמן • דיוקן עצמי ללא זקן • דיוקן עצמי עם אוזן חבושה • דיוקן עצמי של ואן גוך • דיוקנאות של וינסנט ואן גוך • דיוקנה של מאדאם ז'ינו • דרך ברושים וכוכב • דרך ליד ארל • הבית הלבן לעת לילה • הבית הצהוב • הזואווי • הרועה (על פי מילה) • זיכרון הגן באטן • חדר שינה בארל • החמניות • הכיסא של ואן גוך • הכנסייה באובר • הכרם האדום • לה מוסמה • ליל כוכבים • ליל כוכבים מעל הרון • מרפסת בית הקפה בלילה • משפחת רולין • נוף מושלג • נוף עם כרכרה ורכבת • נופי פריז מחדרו של וינסנט ברו לפיק • סמטת אליסקאמפס • סרטן על גבו • עגלה ופר שחור • על סף הנצח • עצי זית •  פרחי פרג • פריחות שקד • קפה הלילה • שדה חיטה עם ברושים • שדה חיטה עם עורבים • שדה חיטה עם עפרוני • שורשי עץ • שני סרטנים |  |
| סרטים | תאווה לחיים (1956) • חלומות (1990) • וינסנט ותיאו (1990) • לאהוב את וינסנט  (2017) • ואן גוך: בשערי הנצח (2018) |  |
| ראו גם | תאו ואן גוך • מוזיאון ואן גוך • מוזיאון ד'אורסה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  RKDimages ID: 53450
נומיאו ויוליה

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  רומיאו ויוליה 
 בימוי:  קלי אסבורי
 הופק בידי:  בייקר בלאדוורת'   דייוויד פרניש   סטיב המילטון שאו
 תסריט:  קלי אסבורי  מארק ברטון  קווין ססיל
 עריכה:  קת'רין אפל
 שחקנים ראשיים:  ג'יימס מק'אבוי   אמילי בלאנט
 מדבבים:  ג'יימס מק'אבוי פטריק סטיוארט סטיבן מרצ'נט אוזי אוסבורן ג'ולי וולטרס ריצ'רד וילסון האלק הוגאן דולי פרטון ג'ים קומינגס אשלי ג'נסן אמילי בלאנט מאט לוקאס מייקל קיין מגי סמית' ג'ייסון סטיית'האם Grethe Mogensen 
 מוזיקה:  ג'יימס ניוטון הווארד  אלטון ג'ון   ברני טופין   ליידי גאגא
 מדינה:  בריטניה
 חברת הפקה:  סרטי טאצ'סטון 
 חברה מפיצה:  חברת וולט דיסני
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 11 בפברואר 2011
 משך הקרנה:  84 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  קומדיה רומנטית, סרט פנטזיה, סרט מוזיקלי, סרט ילדים 
 תקציב:  10 מיליון דולר
 הכנסות:  193,967,670 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   gnomeoandjuliet
 סרט הבא:  עולמם הסודי של גמדי הגינה 
 www.gnomeoandjuliet.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
נומיאו ויוליה (באנגלית:  Gnomeo and Juliet) הוא סרט קולנוע מונפש בריטי, המבוסס על מחזהו של ויליאם שייקספיר, "רומיאו ויוליה". הסרט בוים על ידי קלי אסבורי (במאי הסרט "שרק 2"), ומככבים בו ג'יימס מק'אבוי ואמילי בלאנט בתפקידים הראשיים. עלה לאקרנים ב-11 בפברואר 2011.
סרט המשך בשם "עולמם הסודי של גמדי הגינה" יצא לאקרנים בשנת 2018.
עלילה

הגמדים האדומים והגמדים הכחולים הם אויבי נפש הגרים בגינות שכנות. יום אחד, הם מחליטים לערוך מרוץ מכסחי דשא. במהלך התחרות נראה שנומיאו (ג'יימס מק'אבוי), נציג הכחולים, צפוי לנצח. אך נציג האדומים, טיבלט (ג'ייסון סטיית'האם), מרמה ומנצח אותו. בנוסף, הוא גורם למכסחת הדשא של נומיאו להיהרס. נומיאו וחברו, בני (מאט לוקאס), מחליטים להתגנב לגינתם של האדומים ולצבוע את מכסחת הדשא שלהם כנקמה על הרמאות בתחרות.
בינתיים, יוליה (אמילי בלאנט), בתו של לורד אדום-בריק (מייקל קיין), מנסה להוכיח שהיא לא עדינה. היא מחליטה לקטוף פרח מיוחד ולהביאו לגינה. אחרי שנומיאו חולל הרס בגינתם של האדומים, הוא ויוליה נפגשים במקרה באמצע הדרך. נומיאו מתאהב ביוליה ומסרב להביא לה את הפרח שהוא קטף קודם. שניהם מתחרים אחד בשני ולבסוף שניהם נופלים למים. שם תחפושותיהם נופלות והם מגלים כל אחד את זהותו האמיתית של השני.
כשהם נפגשים פעם אחת, בני מגלה עליהם וטיבלט שובר את כובעו של בני. נומיאו שכועס על טיבלט שובר אותו, אך מתגלגל לכביש ששם הוא נראה לכאורה שבור לרסיסים. יוליה בוכה ודואגת לנומיאו. לבסוף, מתגלה שנומיאו שרד את התאונה והוא שב לגינה.
מדבבים

בסוגריים מדבבי הגרסה העברית
ג'יימס מק'אבוי (עידו מוסרי) – נומיאו
אמילי בלאנט (דקלה הדר) – יוליה
אשלי ג'נסן (הדר שחף-מעיין) – ננט הצפרדע
ג'ים קומינגס (אסף פריינטא) – פדרסטון הפלמינוגו
מאט לוקאס (גיא רושיניאק) – בני
מייקל קיין (אלברט כהן) – לורד אדום-בריק
ג'ייסון סטיית'האם (אמנון וולף) – טיבאלט
מגי סמית' (עדנה גורן) – ליידי כחול-ברי
פטריק סטיוארט (אוהד שחר) – ויליאם שייקספיר
סטפן מרצ'נט (גלעד קלטר) – פריס
אוזי אוסבורן (יובל גרבש) – פון
ג'ולי וולטרס (נורית כהן) – גברת מונטגיו
ריצ'רד וילסון (אברהם סלקטר) – מר קאפולט
ביקורות והכנסות

הסרט זכה לביקורות מעורבות וחיוביות ממבקרי הקולנוע. אתר Rotten Tomatoes המרכז ביקורות קולנוע העניק לסרט דירוג של 60%.
הסרט הכניס ביום הראשון לצאתו לאקרנים כ-6.2 מיליון דולר. בסוף השבוע הראשון לצאתו בהפצה כללית הסרט הכניס כ-25.3 מיליון דולר אחרי הסרטים "זהות לא ידועה" ו"אני מספר ארבע". נכון ל-6 במרץ 2011 הסרט הכניס כ-84,022,000 דולר בארצות הברית וכ-36,700,000 דולר מחוצה לה.
הערות שוליים

↑  http://boxofficemojo.com/movies/?id=gnomeoandjuliet.htm
מרצדס AMG

ערך זה עוסק בחטיבת השיפורים של מרצדס-בנץ. אם התכוונתם לקבוצת פורמולה 1, ראו .
| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברת בת
 מייסדים:  האנס-וורנר אופרכט ואברהרד מייקר
 תקופת הפעילות:  1967–הווה (כ־57 שנים)
 תאריך מיזוג:  1999 - השתלטות מרצדס-בנץ
 חברת אם:  דיימלר AG
 מיקום המטה:  גרמניה אפלטרבך, באדן-וירטמברג, גרמניה
 בעלות:  מרצדס-בנץ
 ענפי תעשייה:  תעשיית הרכב
 מוצרים עיקריים:  מכוניות ספורט, מנועים
 מנכ"ל:  טוביאס מורס
 עובדים:  1,500 (2017)
  
 mercedes-amg.com
 
מרצדס-AMG היא חטיבת הביצועים הגבוהים של חברת מרצדס בנץ. חטיבת AMG פועלת באופן עצמאי ונפרד ולמהנדסיה ניתן חופש פעולה מלא בתכנון ובניית מכוניות ומנועים, ובשיפור מכוניות מתוצרת מרצדס-בנץ.
מטה החברה הראשי שוכן בעיירה אפלטרבך בבאדן-וירטמברג. במקור הייתה AMG חברת הנדסה עצמאית המתמחה בשיפורי ביצועים של מכוניות מתוצרת מרצדס-בנץ. בשנת 1999 רכש קונצרן דיימלר AG חלק ממניות השליטה בחברה ובשנת 2005 עברה AMG לבעלות מלאה של דיימלר לאחר רכישת כל יתר המניות בחברה. השם AMG הוא ראשי התיבות של שמות המייסדים והעיר שבה מיקמו השניים את מטה החברה.
היסטוריה

AMG הוקמה ב-1967 כמפעל לפיתוח וייצור מנועים על ידי מהנדסי מרצדס לשעבר, האנס-וורנר אופרכט ואברהרד מייקר. היא החלה את דרכה כבוחנת, מייצרת ומעצבת של מנועי מכוניות מרוץ. בשנות ה-80 הועבר המפעל לעיר אחרת תחת בעלותו הבלעדית של האנס-וורנר אופרכט. בהמשך דרכה עסקה AMG בעיקר בייצור שיפורים מכניים עבור רכבי מרצדס, ובאמצע שנות השמונים נכנסה גם לשוק הצמיגים ושיפור המראה החיצוני של מכוניות מרצדס, כסדנת שיפורים לא רשמית.
ב-1999 השתלטה מרצדס בנץ על AMG והפכה אותה לחטיבת השיפורים שלה. לאחר ההשתלטות נסקו מכירות AMG בכ-500%. כושר היצור של AMG טיפס לאורך השנים מכ-500 מכוניות בשנה לכדי 20,000 מכוניות בשנת 2005 (מחציתן עבור השוק האמריקאי). אף על פי ש-AMG הפכה לחטיבה במרצדס השם AMG נשמר והוא מופיע על מכוניות מרצדס שמגיעות מהחטיבה.
הקשר לפגאני

AMG מספקת מנועים עבור מכונית העל פגאני הואיירה, מנוע V12 בנפח 6.0, המפיק 720 כ"ס. אלו הם המנועים היחידים ש-AMG מספקת עבור יצרניות אחרות וכעת פגאני היא המשתמשת הבלעדית במנועים אלו.
טכנולוגיה

בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 התמקדה AMG במנועים מוגדשי על, אולם ב-2006 זנחה החברה טכנולוגיה זו כאשר הציגה את מנוע ה-M156 V8. נשיא AMG התבטא בריאיון למגזין AutoWeek כי מעתה תשתמש AMG במנועים מוגדשי טורבו בלבד.
בשנת 2021 פיתחה החברה מערכת הנעה היברידית מערכת הנעה אי פרפורמנס שתשולב מ-2022 בדגמי הביצועים של חטיבת AMG.
דגמים נוכחיים

מרצדס-בנץ A45 AMG
מרצדס-בנץ SLK55 AMG
מרצדס-בנץ S63 AMG
מרצדס-בנץ SL65 AMG
מרצדס-בנץ SLS AMG הסדרה השחורה
דגמים נוכחיים > 43

C43 AMG
E43 AMG
דגמים נוכחיים > 45

סדרה זו היא החדשה ביותר של AMG, והיא מסמלת את כוונתה לעבור למנועים קטנים יותר וידידותיים לסביבה, בעזרת נפח מנוע קטן יותר ושימוש במגדשי טורבו. בניגוד לעבר שבו מספר הסדרה ייצג את נפח המנוע שבה, בסדרה זו המספר מייצג שאת העובדה ש AMG קיימת כבר 45 שנים. המנוע בסדרה זו הוא מנוע טורי עם 4 צילינדרים בעל מגדש טורבו בנפח 2.0 ליטר המפיק 355 כ"ס. את המנוע אפשר למצוא בדגמים הבאים:
A45 AMG
CLA45 AMG
GLA45 AMG
דגמים נוכחיים > 55

סדרה זו כוללת מנוע V8 אטמוספירי בנפח 5.5 ל'. המנוע מפיק הספק של 360–400 כוח סוס.
את מנוע זה אפשר למצוא בדגמים הבאים:
SLK 55 AMG
דגמים נוכחיים > 63

סדרה זו משתמשת במנוע V8 בי-טורבו בנפח 5.5 ליטר, ביחד עם 2 מגדשי טורבו. המנוע מפיק בין 537–585 כ"ס בדגמים שונים או מנוע דומה בנפח 4.0 ל' שמפיק 455–580 כוח סוס בדגמים C63 AMG וAMG GT.
את המנועים אפשר למצוא בדגמים הבאים:
E63 AMG
S63 AMG
C63 AMG
CL63 AMG
CLS63 AMG
SL63 AMG
G63 AMG
GLE63 AMG
GLS63 AMG
סדרת AMG GT, הכוללת את הדגמים AMG GT, AMG GTS, AMG GTC ו-AMG GTR
דגמים נוכחיים > 65

בסדרה זו יש מנוע V12 בנפח 6.0 ליטר ביחד עם 2 מגדשי טורבו. המנוע מפיק בין 612–670 כ"ס בדגמים שונים.
את המנוע אפשר למצוא בדגמים הבאים:
G65 AMG
CL65 AMG
S65 AMG
SL65 AMG
דגמים נוכחיים > Black Series (הסדרה השחורה)

AMG מייצרת דגמים מיוחדים הנקראים הסדרה השחורה. אלו הם דגמי ההארד-קור של AMG. הם מבוססים על הדגמים הרגילים שלה בתצורת קופה. הדגמים האלו עוברים הפחתת משקל משמעותית באמצעות שימוש רב בסיבי פחמן וחומרים קלים אחרים, והמנוע שלהם מקבל שדרוג שמגדיל את ההספק בערך ב-50 כ"ס יותר. דגמי הסדרה השחורה הנוכחיים:
C63 AMG Black Series קופה עם 507 כוח סוס
SL65 AMG Black Series עם 670 כוח סוס
SLK55 AMG Black Series עם 410 כוח סוס
SLS AMG Black Series עם 620 כוח סוס
דגמים נוכחיים > שונות

מרצדס AMG One
היריבות מול ב.מ.וו M ואאודי ספורט

בין AMG ובין ב.מ.וו M (חטיבת השיפורים הרשמית של ב.מ.וו) קיימת יריבות ארוכת שנים. כמעט לכל דגם של AMG יש מתחרה מב.מ.וו M ומאאודי ספורט (חטיבת הביצועים הגבוהים של אאודי. הקרב ביניהן הוא בעיקר על הספק המנוע וביצועים.[דרוש מקור]
נחש מי?

גרסת ענק של "נחש מי?"
נחש מי (מוכר גם בשם מי-זה-מי) הוא שמו של משחק קופסה פופולרי בעיקר בקרב ילדים, שהומצא על ידי המעצבים הישראלים תיאו ואורה קוסטר בחברת תיאורה שבבעלותם בשנת 1973, והופץ בארצות הברית בשם  Guess who החל מ-1987. המשחק משווק כיום על ידי ענקית הצעצועים האסברו, ונמכר מאז החלה מכירתו בעשרות מיליוני עותקים, בעשרות מדינות, ובכללן גם בישראל.
בני הזוג סיפרו בראיון כי ניסו לפתח גרסה של משחק לוח למשחק בול פגיעה, כך שניתן יהיה לשחקו ללא עט ונייר. הם חיפשו דרך לשלב את עיקרון האלימינציה, במשחק שיהיה פשוט וקל לתפעול. לאחר הפיתוח מכרו את הזכויות לחברת מילטון ברדלי, שנקנתה מאוחר יותר על ידי האסברו.
במשחק משתתפים שני שחקנים, לכל שחקן לוח ועליו מצויות 24 דמויות של אנשים המזוהים בשמם הפרטי. לכל דמות תווי פנים ייחודיים לה, כצבע שיער, משקפיים, זקן או שפם. כל שחקן בוחר קלף מחבילת קלפים, עליו מופיעה אחת הדמויות. מטרת המשחק היא לגלות את זהות הדמות שנבחרה על ידי המתחרה, על ידי אלימינציה ושימוש בשאלות שהתשובה האפשרית עליהן היא כן או לא. שאלה לדוגמה: "האם הדמות מרכיבה משקפיים?", אם התשובה חיובית - מסיר השואל את כל הדמויות שאינן מרכיבות משקפיים.
נטה דושאטו

| --- | --- |

 לידה:  21 בדצמבר 1910 נאמור 
 פטירה:  24 במאי 1994 (בגיל 83) מונקו 
 מדינה:  בלגיה 
 פרופיל ב-IMDb
 
נטה דושאטו (בצרפתית: Netta Duchâteau;‏ 21 בדצמבר 1910 – 24 במאי 1994) הייתה שחקנית בלגית.
ביוגרפיה

דושאטו נולדה בנאמור.
היא נבחרה למיס בלגיה לשנת 1930, דבר שהוביל להשתתפותה במיס אירופה שנערכה בפריז, לאחר מכן נסעה לארצות הברית כדי לייצג את בלגיה במיס תבל 1931, שם זכתה במקום הראשון.
ב-1932 שיחקה תפקיד קטן בסרט המוזיקלי הצרפתי "כיכר היופי".
במהלך מלחמת העולם השנייה עבדה כשחקנית בצרפת, לאחר מכן גילמה את רוקסן במחזה סיראנו דה ברז'ראק שהוצג בבריסל והיא גם שיחקה במחזה "Psyché" מאת מולייר.
לאחר שהפסיקה בקריירת המשחק שלה עברה להתגורר במונקו.
נעמי בלוך-פורטיס

| --- | --- |

 לידה:  8 באפריל 1962 (בת 62) בית יצחק-שער חפר, ישראל 
 פעילות בולטת:  רקדנית, מנהלת
 תפקיד:  מנהלת להקת בת שבע
 תקופת כהונה:  1998–2009
 
נעמי בלוך פורטיס (נולדה ב-8 באפריל 1962) היא מנהלת להקת בת שבע לשעבר, רקדנית מחול, ומנהלת פרויקטים של מחול. מנהלת כללית של פסטיבל "מקודשת" ירושלים.
ביוגרפיה

נעמי בלוך נולדה במושב בית יצחק להורים שעלו מגרמניה. אביה, ורנר בלוך, עלה ב-1947, גויס, ונפצע בראשו מכדור ירדני. במהלך אשפוזו בבית החולים פגש מתנדבת צעירה, רותי חפר, ילידת ברלין, שבאה לארץ בת שנה, לפני מלחמת העולם השנייה, והם נישאו. עשור אחרי בנם הבכור, אורי, נולדה נעמי.
למדה מחול מודרני בנתניה, ורקדה בלהקתה של רנה שינפלד עד 1986. ב-1987 הקימה בבלגיה, עם אבי קייזר, את להקת בלו ראן דאנס, שפעלה כשלוש שנים. עם שובה לישראל פרשה מפעילות כרקדנית.
בשנת 1990, החלה את דרכה בלהקת בת-שבע, תחילה כעוזרת של אוהד נהרין, ובשנים 1998–2009 הייתה מנכ"לית ומנהלת אמנותית שותפה של הלהקה. בניהולה, פותחו במסגרת הלהקה פרויקט פוּרוֹ (2006) שעלה בשוודיה ובנמל תל אביב, ופאזה מורגנה (2005) בפארק תמנע, בשיתוף חברת ישרוטל, וכן פרויקטים למען הקהילה. היא יזמה הקמת אגודות ידידים ללהקה בארצות הברית ובאוסטרליה והרחיבה את מעגלי התמיכה בלהקה בישראל.
שימשה יועצת המחול של פסטיבל ישראל ויו"ר הוועדה האמנותית בתחרות המחול הבין-לאומית של מרכז סוזן דלל. הייתה חברת בהנהלה הציבורית של מרכז סוזן דלל, בוועד מנהל של בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, בוועדה המייעצת לסל תרבות ארצי ועוד.
משנת 2011, מכהנת כמנכ"לית שותפה של עמותת עונת התרבות בירושלים. הייתה מנהלת המקצועית של הקורס לניהול תרבות ואמנות במסגרת להב פיתוח מנהלים בפקולטה לניהול באוניברסיטת תל אביב.
פורטיס היא המנהלת הכללית של "מקודשת", ארגון תרבות המבוסס בירושלים, אשר מקיים פסטיבל אומנות שנתי.
הייתה נשואה לזמר רמי פורטיס ולהם שני ילדים.
הערות שוליים

↑  מי אנחנו, באתר "עונת התרבות בירושלים"
↑  נעמי בלוך פורטיס, פוסט בדף פייסבוק של "להב פיתוח מנהלים", 12 ביוני 2011
ראיון עם נעמי בלוך פורטיס, לשעבר מנהלת מקצועית של תוכנית ניהול תרבות ואמנות, באתר "להב פיתוח מנהלים"
↑  האנשים | צוות מקודשת, באתר הארגון