stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צער גידול בנות

| --- | --- |

פתיח הסדרה
 סוגה:  קומדיית מצבים
 יוצרים:  ג'ף פרנקלין 
 שחקנים:  בוב סאגט   ג'ון סטיימוס   דייב קולייר   קנדיס קמרון בורה   ג'ודי סוויטין   מרי קייט ואשלי אולסן   לורי לוקלין   אנדראה בארבר   סקוט ויינגר
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית 
 מקום התרחשות:  סן פרנסיסקו 
 מספר עונות:  8 
 מספר פרקים:  192 
 תוכנית המשך:  צער גידול בנות - הדור הבא
 הפקה
 הפצה:  האחים וורנר טלוויזיה, נטפליקס, הולו 
 טכניקת צילום:  וידאוטייפ, מערך מרובה מצלמות 
 מוזיקה:  ג'סי פרדריק, Bennett Salvay 
 אורך פרק:  24 דק' 
 שידור
 רשת שידור:  ABC 
 רשת שידור בישראל:  הטלוויזיה החינוכית   ערוץ 2   ערוץ הילדים   Netflix Israel: 2017 - 31 במאי 2020
 פורמט (תמונה):  SDTV
 תקופת שידור מקורית:  22 בספטמבר 1987 – 23 במאי 1995
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
צער גידול בנות (באנגלית: Full House - "בית מלא") היא קומדיית מצבים אמריקאית, שנוצרה על ידי ג'ף פרנקלין עבור ABC. הסדרה עוקבת אחר חייו של אב אלמן בסן פרנסיסקו, אשר חברו הטוב ביותר וגיסו מתגייסים לעזרתו, לגדל את שלוש בנותיו. בסדרה כיכבו בוב סאגט, ג'ון סטיימוס, מרי קייט ואשלי אולסן ואחרים.
הסדרה, אשר זכתה להצלחה גדולה ברחבי העולם, שודרה מה-22 בספטמבר 1987 עד ה-23 במאי 1995, וכללה 192 פרקים ב-8 עונות. לאחר מכן, הסדרה שודרה לאורך השנים שוב ושוב בשידורי סינדיקציה, במקביל למכירות של מוצרים שונים עם מותג הסדרה. הסדרה עלתה לשירות "נטפליקס" בישראל בשנת 2017 וירדה ב-31 במאי 2020.
ב-26 בפברואר 2016 עלתה לשידור "צער גידול בנות - הדור הבא" - סדרת ספין אוף של "צער גידול בנות". הפרק הראשון בסדרה נחשב ל"איחוד טלוויזיוני" של צוות השחקנים המקורי.
רקע

דניאל טאנר (בוב סאגט) הוא אלמן המתגורר בסן פרנסיסקו עם שלוש בנותיו דונה ג'ו (קנדיס קמרון), סטפני (ג'ודי סוויטין) ומישל (מרי קייט ואשלי אולסן לסירוגין). אשתו פאמלה נהרגה בתאונת דרכים שנגרמה בשל נהג שיכור. חברו הטוב מבית הספר, ג'וסף גלדסטון (דייב קולייר) וגיסו ג'סי קטסופוליס (ג'ון סטיימוס) עוברים לגור בביתו כדי לעזור לו בגידול הבנות. מאוחר יותר עוברת לגור עימם גם המגישה לצדו של טאנר בתוכנית הבוקר שהוא מנחה, רבקה דונלדסון (לורי לוקלין). היא אף נישאת לג'סי וביחד נולדים להם שני בנים תאומים, אלכסנדר וניקולס (אלכס וניקי). הסדרה מציגה גם את התבגרותן של הבנות ואת התמודדותן עם עניינים שונים.
תקציר העלילה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
| עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה> הפרק הראשון | שודרה לראשונה> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 22 | 22 | 22 בספטמבר 1987 | 6 במאי 1988 |
| 2 | 22 | 22 | 14 באוקטובר 1988 | 5 במאי 1989 |
| 3 | 24 | 24 | 22 בספטמבר 1989 | 4 במאי 1990 |
| 4 | 26 | 26 | 21 בספטמבר 1990 | 3 במאי 1991 |
| 5 | 26 | 26 | 17 בספטמבר 1991 | 12 במאי 1992 |
| 6 | 24 | 24 | 22 בספטמבר 1992 | 18 במאי 1993 |
| 7 | 24 | 24 | 14 בספטמבר 1993 | 17 במאי 1994 |
| 8 | 24 | 24 | 27 בספטמבר 1994 | 23 במאי 1995 |
סדרת ההמשך

באוגוסט 2014 הוכרז שהסדרה תשוב לעונה נוספת של 13 פרקים בנטפליקס, שתכלול את רוב דמויות הסדרה המקורית.
העונה החלה ב-26 בפברואר 2016 ברשת נטפליקס בשם צער גידול בנות - הדור הבא הסדרה עוקבת אחרי הבת הבכורה די ג'יי טאנר שנקראת כיום די ג'יי פולר שחודשים ספורים לאחר מות בעלה מגיעות אחותה סטפני טאנר וחברתה הטובה קימי גיבלר (כיום אמא חד הורית לילדה בת 13) לעזור לה בגידול שלושת בניה.
הערות שוליים

↑  מערכת וואלה!‏, כמה חמוד: "צער גידול בנות" חוזרת רשמית לעונה חדשה בנטפליקס, באתר וואלה, 21 באפריל 2015
ספריית אופקים

ספריית אופקים (עד לשנת 2014 נכתב שמה בכתיב חסר: ספרית אפקים) היא סדרת ספרי עיון שיוצאת לאור בהוצאת עם עובד.
הסדרה נוסדה ב-1969, והעורך הראשון שלה היה אהוביה מלכין. בתחילה הסדרה הוגדרה בתור "ספריה לבעיות החברה בת-זמננו", אך מאוחר יותר בחירת הספרים שהופיעו בה הלכה והתגוונה לתחומים רבים, בעיקר במדעי החברה ובמדעי הרוח.
סדרת ספרי העיון של ספריית אופקים כוללת ספרים במגוון רחב מאוד של תחומים, מאת מחברים ישראלים (לדוגמה אהרן קציר, יעקב טלמון, שלמה בן עמי, אליעזר שביד, שלמה אבינרי, גרשם שלום, עמוס עוז, עמנואל סיון, זאב שטרנהל, בני מוריס, אביעזר רביצקי, אניטה שפירא, בעז נוימן) ומאת מחברים בולטים מן העולם (לדוגמה רמון ארון, אלבר קאמי, ישעיה ברלין, פואד עג'מי, פרימו לוי, ארווין יאלום, איאן קרשו, ג'ארד דיימונד, ניל פרגוסון).
מאז 1987 שימש פרופסור אלי שאלתיאל כעורך ספריית אופקים. ב-2024 החליף ד"ר אבי שילון את שאלתיאל בתפקיד.
הספרים שראו אור בסדרה

להלן רשימת ספרי הסדרה:
| רשימת ספרי הסדרה | רשימת ספרי הסדרה | רשימת ספרי הסדרה | רשימת ספרי הסדרה | רשימת ספרי הסדרה | רשימת ספרי הסדרה | רשימת ספרי הסדרה |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
הערות שוליים

↑  מועדון "אופקים", דבר, 2 בדצמבר 1969
↑  התרגום נעשה מן המהדורה האנגלית בהשוואה למקור באיטלקית
↑  יעקב שביט, מהקוף לאדם ומהאדם לאדם המתוכנת, כותרת ראשית, 7 באפריל 1983
↑  על גב כריכת הספר נדפס בטעות המספר הסידורי 199 (במקום 200), אך הספר יצא לאחר ספרו של פרידלנדר שמספרו הסידורי 199 גם הוא
בנימין נויברגר

| --- | --- |

פרופ' בנימין (בני) נויברגר, 2004
 לידה:  1943 חיפה, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  1 באפריל 2022 (בגיל 79 בערך) 
 ענף מדעי:  מדע המדינה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קולומביה 
 מנחה לדוקטורט:  ג'ון נ. האזרד 
 מוסדות:  האוניברסיטה הפתוחה 
 
בנימין (בני) נויברגר (25 בדצמבר 1943 – 1 באפריל 2022) היה חוקר בתחום מדע המדינה ופרופסור במחלקה לסוציולוגיה, למדע המדינה ולתקשורת באוניברסיטה הפתוחה. היה חבר הסגל הבכיר הראשון בתחום מדע המדינה באוניברסיטה הפתוחה. כמו כן, לימד בחוג להיסטוריה של המזרח התיכון ואפריקה באוניברסיטת תל אביב, באוניברסיטת בר-אילן, באוניברסיטת רייכמן ובמכללת בית ברל, והיה עמית מחקר במכון טרומן באוניברסיטה העברית. מחוץ לישראל לימד כפרופסור-אורח באוניברסיטת אוקספורד באנגליה, באוניברסיטת פנסילבניה בארצות הברית ובאוניברסיטת קייפטאון בדרום אפריקה.
ביוגרפיה > תחומי מחקרו

תחומי המחקר העיקריים של נויברגר הם:
ממשל ופוליטיקה באפריקה שמדרום לסהרה.
ממשל ופוליטיקה בישראל.
לאומיות ואתניות. בתחום זה התמקד מחקרו בעיקר באפריקה: הוא חקר את הקשר בין לאומיות והיסטוריה, לאומיות וקולוניאליזם, סוגיית הגבולות, רב- אתניות, פדרליזם ובדלנות, בנין אומה ופן-אפריקניות. כמו כן, חקר את נושא "הציונות השחורה" (החזרה של אפריקנים-אמריקנים מאמריקה לאפריקה, בין היתר בהשראת הציונות), את יחסה של הלאומיות האפריקנית ליהדות ולציונות, ואת הקרבה של ראשוני הלאומיות האפריקנית ו"הציונות השחורה" ליהדות ולציונות.
דת ופוליטיקה. בתחום זה הוא עסק בעיקר בישראל ובהשוואה בין ישראל לדמוקרטיות אחרות. הוא חקר את המודלים השונים בעולם בנושא דת ומדינה ואת המגמות המסתמנות בעולם, ובעיקר באירופה, בנושא זה. מקרה מיוחד שהוא התמקד בו היה הקהילה הדתית של האמיש בארצות הברית (קהילה נוצרית הנמנעת משימוש בטכנולוגיה מודרנית). הוא נסע לסיור לימודי אצל קהילת האמיש, ובעקבות סיורו כתב על הפשרה בין תפישת חופש הדת של קהילת האמיש לבין מדיניות ההפרדה בין דת למדינה של ארצות הברית, וכן ערך השוואה בין ההתייחסות של קהילת האמיש לנושא דת ומדינה לבין ההתייחסות של החרדים בישראל לנושא זה. באותו נושא העמיד נויברגר מחקר נוסף העוסק בקהילות קצה כמו אמיש או חרדים, והראה כי היחס בין הדת למדינה במדינות דמוקרטיות מסוימות מורכב יותר מכפי שמקובל לחשוב, וכי ישנן מדינות מפותחות וליברליות שבהן מתקיימים הסדרים שונים להסדרת היחסים בין דת למדינה.
פוליטיקה השוואתית. בתחום זה, התעניין בקשר, הקיים במדינות שונות, בין דמוקרטיה לבין דת ומדינה, לאומיות והגדרה עצמית ובקשר לזכויות האדם והגנה על מיעוטים. כמו כן עסק בשאלת יציבותם של משטרים דמוקרטיים, בניגוד האפשרי בין ביטחון לדמוקרטיה, בתפיסת "הדמוקרטיה המתגוננת" בחינוך לדמוקרטיה, ובקשר בין דמוקרטיה למלחמה ושלום.
ביוגרפיה > פעילותו בתחום הניהול האקדמי

במקביל לעיסוקו במחקר, היה נויברגר פעיל באוניברסיטה הפתוחה בתפקידי ניהול-אקדמי שונים: הוא קידם באופן ניכר את תחום מדע המדינה באוניברסיטה הפתוחה ובהמשך כאמור את לימודי התואר השני בלימודי דמוקרטיה.
היה ראש המחלקה לסוציולוגיה, למדע המדינה ולתקשורת.
עמד בראש התוכנית של התואר השני בלימודי דמוקרטיה.
היה ראש מינהל ההוראה (תפקיד שבמסגרתו היה אחראי על הוראת כל הקורסים באוניברסיטה הפתוחה. אחרי שנים, עם התפתחות האוניברסיטה הפתוחה וחלוקה למחלקות אקדמיות, החל התפקיד להיקרא "דיקן הלימודים").
ביוגרפיה > עיסוקים נוספים

נויברגר היה מעורב במערכת החינוך לאזרחות בישראל. הוא מילא לאורך השנים את התפקידים הבאים:
יו"ר מטעם משרד החינוך של הוועדה להוראת האזרחות.
חבר הוועדה להוראת מדעי החברה.
חבר בוועדה ממלכתית בנושא החינוך לאזרחות ("ועדת קרמניצר"), שפעלה במשרד החינוך והתרבות.
שותף לדיונים בוועדת החינוך של הכנסת שעסקה ביישום דו"ח קרמניצר.
יועץ בטלוויזיה החינוכית הישראלית לנושא הוראת האזרחות.
חבר בוועדה שניסתה לכונן תוכנית משותפת ישראלית-פלסטינית להוראת ההיסטוריה של הסכסוך הישראלי-פלסטיני, ביוזמת קרן רוטשילד.
ביוגרפיה > משפחתו

נויברגר היה נשוי לד"ר בלינה נויברגר, ילידת בלגיה, שסיימה תואר שלישי בספרות משווה. לזוג שלושה בנים.
ספריו ומאמריו

נויברגר כתב כ-20 ספרים, ערך כ-20 ספרים, כתב 45 פרקים בספרים נוספים וכן כ-40 מאמרים מדעיים.
ספריו ומאמריו > מבחר מספריו

רואנדה 1994: רצח-עם ב"ארץ אלף הגבעות", רעננה, האוניברסיטה הפתוחה, 2005.
איטליה הפשיסטית, רעננה, האוניברסיטה הפתוחה, 2009.
דמוקרטיות ודיקטטורות: רעיונות, הקשרים, משטרים - כרך 1 דמוקרטיות, רעננה, האוניברסיטה הפתוחה, 2004.
דמוקרטיות ודיקטטורות: רעיונות, הקשרים, משטרים - כרך 2 דיקטטורות, רעננה, האוניברסיטה הפתוחה,2004.
אפריקה ביחסים בינלאומיים, רעננה, האוניברסיטה הפתוחה, 2011.
הדמוקרטיה בישראל: שורשים, התפתחות, משברים, כתמים, רעננה, האוניברסיטה הפתוחה, 2016.
.National Self-Determination in Postcolonial Africa, Boulder/Colorado, Lynne Rienner Publishers, 1986
Involvement, Invasion and Withdrawal: Quadhafi’s Libya and Chad 1969–1981, Tel-Aviv, Shiloah Center for Middle Eastern studies, 1982.
ספריו ומאמריו > מבחר ממאמריו ומכתיבתו

"שסעים ומפלגות בישראל", בספר: אורי כהן, אליעזר בן-רפאל, אבי בראלי, אפרים יער (עורכים), ישראל והמודרניות - למשה ליסק ביובלו, קריית שדה-בוקר, מכון בן-גוריון לחקר ישראל, הציונות ומורשת בן-גוריון, 2006.
"דת ומדינה - הסדרים ומגמות במדינות הדמוקרטיות", בספר: מרדכי בר-און, צבי צמרת (עורכים), שני עברי הגשר: דת ומדינה בראשית דרכה של ישראל, ירושלים, יד יצחק בן-צבי, 2002.
"דת ומדינה באירופה", בספר: נחום לנגנטל, ש. פרידמן (עורכים), הקונפליקט: דת ומדינה בישראל, תל אביב, ידיעות אחרונות וספרי חמד, 2002.
״לאומיות שחורה - המימד היהודי״, בספר: אהרן ליש, ב. נויברגר, י. יקותיאל (עורכים), אפריקה - אסלאם, נצרות ויהדות, ירושלים, מאגנס, 1999.
״הקול הערבי: בין אינטגרציה לדה-לגיטימציה״, בספר: א. רכס (עורך), הערבים בפוליטיקה הישראלית: דילמות של זהות, תל אביב, אוניברסיטת תל אביב, מרכז דיין וקרן קונרד אדנאואר, 1998.
״מהי אומה? תרומה לדיון בבעיה הפלסטינית״, מדינה, ממשל, ויחסים בינלאומיים 9, האוניברסיטה העברית, 1976.
״רואנדה 1994 – רצח עם לכל דבר״, היסטוריה, החברה ההיסטורית הישראלית, גיליון 12, 56-33, 2003.
״האמיש, שלטון החוק וחופש הדת – תרבות הפשרה בדמוקרטיה האמריקאית״, תרבות דמוקרטית, 12, 140-115, אוניברסיטת בר-אילן, 2009.
בנימין נויברגר, ״מלחמות אזרחים ורצח עם באפריקה״, במסגרת הסימפוזיון: הגנה על אזרחים בסכסוכים תוך-מדינתיים - מורכבות, אתגרים ודרכי התמודדות, בית ספר לאודר לממשל, דיפלומטיה ואסטרטגיה, המרכז הבינתחומי הרצליה, מרץ 2016
Black Zionism: The Return to Africa in Theory and Practice, in E. Ben-Rafael and Y. Sternberg (eds.), Transnationalism: .Diasporas and the advent of a New (Dis)Order, Leiden and Boston, Brill, 2009
הערות שוליים

1 2 3 4  חדשות האוניברסיטה הפתוחה, באתר www.openu.ac.il
↑  בנימין נויברגר, דת ומדינה במדינות דמוקרטיות, האוניברסיטה הפתוחה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007271832805171  BIBSYS: 90256198  BnF: cb13756283b (data)  CiNii: DA02636072  GND: 1157144578  ISNI: 0000 0001 0962 4088  LCCN: n82115223  NTA: 128803959  RERO: 02-A003635853  SUDOC: 066999898  S2AuthorId: 113661211  VIAF: 29714045   WorldCat (עם VIAF): 29714045
יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק (ירושלים)

ערך זה עוסק ברב מירושלים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  1915 ברסט, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  1981 (בגיל 66 בערך) 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  ?–1981 
 תלמידיו:  אברהם נח גרבוז, חיים שלמה ליבוביץ 
 שם השושלת:  סולובייצ'יק 
 אב:  יצחק זאב הלוי סולובייצ'יק 
 צאצאים:  אברהם יהושע סולובייצ'יק 
 
 תפקידים נוספים:  ראש ישיבה 
 
הרב סולובייצ'יק (מימין) עם הרב משה שמואל שפירא
הרב יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק (ידוע כהגרי"ד או כרבי יושע בער, ובצורת ההקטנה ר' בֶּרְל; תמוז ה'תרע"ו, 1916 – ב' באדר א' ה'תשמ"א, 6 בפברואר 1981) היה ראש ישיבת בריסק בירושלים, בנו של הרב יצחק זאב הלוי סולובייצ'יק.
ביוגרפיה

נולד בבריסק דליטא לרב יצחק זאב הלוי סולובייצ'יק ולהענדל, נינתו של רבי מאיר אוירבך. למד אצל אביו. העיד על עצמו כי מיד לאחר בר מצווה למד את ספרו של סבו חידושי הגר"ח על הרמב"ם והיה בקיא בספר בעל פה. בצעירותו החל למסור שיעורים בבריסק ובוורשה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה ברח עם אביו לוורשה ולבסוף הגיעו לארץ ישראל. נישא לעטיל בת הרב יצחק ויינשטיין ונכדת הרב יהושע צימבליסט. בהוראת אביו הוא החל למסור שיעורים בביתו. לאחר פטירת אביו פתח ישיבה בביתו של אביו ובה למדו תלמידים מישראל ומחוצה לה.
מסר גם שיעורי חומש, בהם עסק גם בענייני השקפה. כאביו התנגד לציונות, אך לא התנגד לאגודת ישראל. לאחר המהפך ב-1977 יצא באופן תקיף נגד הרב שך, בשל הכרעתו בעד כניסה לקואליציה. בתקופה זו החל נתק בין הרב שך לבית בריסק.
נפטר ביום שישי ב' באדר א' ה'תשמ"א, 6 בפברואר 1981, ונקבר בהר המנוחות. ממלא את מקומו בראשות הישיבה בנו הרב אברהם יהושע סולובייצ'יק. בן נוסף, הרב משה ("מוישל") מכהן כר"מ בישיבה.
הרב סולובייצ'יק לא הדפיס את חידושי תורתו, וגם בניו לא הוציאו את חידושיו אחרי פטירתו, שיעורי בנו הרב אברהם יהושע מבוססים על חידושיו. תורתו מובאת רבות בספרי תלמידו, כגון בספרי מנחת אברהם של הרב אברהם נח גרבוז או בחידושי הרב אברהם גורביץ כגון בספר ענפי ארז הלכות גזילה ואבידה. החל משנת תשס"ב החלו לצאת משיעוריו על מסכתות זבחים, מנחות,תמורה ובכורות. חידושים נוספים מתורתו נדפסו בסוף ספר חידושי הגרי"ז על מסכת סוטה, ובכמה מכרכי המאסף התורני "ישורון".
מתלמידיו

בנו הרב אברהם יהושע סולובייצ'יק - ממלא מקומו בישיבת בריסק
הרב ירחמיאל אונגרישר - ראש ישיבת בית מדרש עליון בבני ברק
הרב אברהם אטיק - ראש ישיבת באר שלמה בירושלים
הרב אברהם ארלנגר - מראשי ישיבת קול תורה
הרב אברהם גורביץ - ראש ישיבת גייטסהד
הרב דוד יצחק שפירא - ראש ישיבת באר יעקב
הרב אברהם נח גרבוז - בעבר ראש כולל בית יוסף-נובהרדוק וכיום ראש כולל "הר אפרים", מחבר הספרים "מנחת אברהם".
הרב ברוך שמואל דויטש - ראש ישיבת באר מרדכי. בעבר ר"מ בישיבת קול תורה
הרב אליהו דב וכטפוגל - ראש ישיבת זיכרון משה בסאות' פולסברג ארצות הברית
הרב אפרים זורייבין - ראש ישיבות "כנסת בית אהרן" וישיבת הנגב
הרב זרח אפרים זלזניק
הרב שלמה כץ - ראש ישיבת חברון
הרב אברהם יצחק לנאל - אב"ד רחובות
הרב יצחק סורוצקין (ראש ישיבת טלז-קליוולנד ומתיבתא דלייקווד)
הרב יצחק יחיאל עהרנפלד - ראש ישיבת 'בית שמואל' ורבה של קריית מטרסדורף
הרב שמשון פינקוס - רב הקהילה החרדית אופקים
הרב שמחה קסלר - רב העיר מודיעין עילית
הערות שוליים

↑  כיהן ברבנות בהורודישץ, וישנובה ומשגיח במספר ישיבות, בהן ישיבת וולוז'ין. מחבר ספרי המוסר "אמרי דעת", "אמרי בינה" ו"אמרי חכמה".
↑  מת הרב יוסף־דב סולובייצ'יק, דבר, 8 בפברואר 1981.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303696005171  ISNI: 0000 0000 5285 8333  LCCN: nr2003017376  VIAF: 29477359   WorldCat (עם VIAF): 29477359
אונס נערה (הלכה)

| --- | --- |
 מקרא:  ספר דברים, פרק כ"ב, פסוקים כ"ח–כ"ט
 משנה תורה:  הלכות נערה בתולה, פרקים א'-ב'
 שולחן ערוך:  אבן העזר, סימן קע"ז
 ספרי מניין המצוות:  ספר המצוות, עשה רי"ח, לאו שנ"ח ספר החינוך, מצווה תקנ"ז, מצווה תקנ"ח
 
אונס נערה בתולה הוא פשע המתואר בתורה אשר המבצעו נענש בחיובו לשלם לאבי הנערה קנס של חמישים שקל (מידת משקל מקראית) כסף, ובחובתו לשאת את אנוסתו אם זהו רצונה, ומניעת הזכות לגרש את אנוסתו לעולם.
על פי ההלכה, על מנת שהאישה תחשב כאנוסה, על הנאנסת לצעוק ולקרוא לעזרה בזמן האונס, אם המעשה היה במקום שאפשר שאחרים ישמעו את צעקותיה (בעיר). במידה ולא צעקה, ההלכה מגדירה את היחסים כיחסי מין בהסכמה, גם במידה והאישה הנאנסת נשואה. במקרה כזה תחשב נערה בתולה כמפותה.
מקור הדין

נאמר בתורה ספר דברים, פרק כ"ב, פסוקים כ"ח–כ"ט: ”כִּי יִמְצָא אִישׁ נַעֲרָה בְתוּלָה אֲשֶׁר לֹא אֹרָשָׂה וּתְפָשָׂהּ וְשָׁכַב עִמָּהּ וְנִמְצָאוּ. וְנָתַן הָאִישׁ הַשֹּׁכֵב עִמָּהּ לַאֲבִי הַנַּעֲרָה חֲמִשִּׁים כָּסֶף וְלוֹ תִהְיֶה לְאִשָּׁה תַּחַת אֲשֶׁר עִנָּהּ לֹא יוּכַל שַׁלְּחָהּ כָּל יָמָיו”.
דין האונס

התורה קנסה את האדם האונס נערה, לשלם לאביה 'חמישים שקל' כלומר חמישים סלעים שהם מאתיים דינרים, שהיו בשימוש בזמן התלמוד.
מלבד תשלום זה מתחייב האנס לישא את הנערה בעל כורחו, ונאסר עליו מלגרשה כל חייו. נישואים אלו הם בכפוף להסכמת הנערה, ואם אינה חפצה בהם יכולה לסרב, שכך הבינו חכמים את הפסוק "ולו תהיה לאשה" - מדעתה. מלבד הנערה, הנישואין תלויים גם ברצון אביה שאף הוא יכול לעכב עליהם. במקור דין זה נחלקו אמוראים: לדעת אביי, זוהי סברא מכוח הכלל של לא יהא חוטא נשכר, שכן אלמלא אנסה היה יכול אביה לעכבו מלישא אותה, שהבת היא ברשות אביה עד עת בגירותה. רבא לעומתו לומד דין זה בקל וחומר מדין המפתה, שם מפורש בתורה שיכול אביה לעכב על הנישואים. בהקשר לחובה זו נפסק בשולחן ערוך:
האונס את הבתולה, חיב לשא אותה, ובלבד שהיא ואביה יהיו מרצים, אפילו היא חגרת או סומא, ואינו רשאי להוציאה לעולם אלא לרצונה... ואם עבר והוציאה, כופין אותו להחזירה.
גיל האישה

בהלכה, ישנם שלושה "זמנים" באישה. "קטנה", "נערה" ו"בוגרת". קטנה היא מזמן לידתה ועד הגעתה לגיל שתים עשרה והבאת שתי שערות בגופה. נערה היא מעת הגעתה לגיל זה ועד שישה חודשים לאחר מכן. לאחר זמן זה הא נעשית בוגרת. לדעת רבי מאיר אין חיוב הקנס של אונס אלא באונס נערה, אך לא באונס קטנה. לשיטת חכמים "קטנה מבת שלוש שנים ויום אחד ועד שתיבגר יש לה קנס". להלכה נפסק כדברי חכמים. לדעת כולם אין תשלומי קנס באונס בוגרת.
חילוקים אלו אינם אלא לעניין חיוב ה"קנס" שחייבה התורה (חמישים שקל כסף), אך בכל מקרה חייב האונס בשאר התשלומים הרגילים של צער, בושת ופגם, ככל חובל בחברו.
כמו כן, מפורש בתורה שחובת תשלום הקנס הוא רק באונס נערה בתולה, היינו נערה שלא נבעלה לאיש. האונס נערה בעולה פטור מקנס, אך מכל מקום חייב בשאר התשלומים כאמור.
יש מחלוקת בין הפוסקים, אם אונס "בוגרת" חייב לשאתה (אם היא רוצה) כדין אונס נערה. או שכשם שפטור מתשלומי "הקנס" כך פטור מהמצווה והלאו שחייב להתחתן איתה. על כל פנים יכול האונס לטעון קים לי כהשיטות המקילות.
תשלומי חובל

מלבד חובת תשלומי קנס בעד הנאת שכיבה, מתחייב האונס בתשלומי חובל, המכונים "חמישה דברים", בהם ריפוי, צער ותשלומי בושת.
אמוראים האריכו להסביר עבור איזה צער משלם האונס (תשלומי צער צריכים להיות עבור צער פיזי, שכן הם באים בנוסף לתשלומי הבושת אותם משלם האנס). מסקנת הגמרא היא שהצער המשולם הוא עבור "צער פיסוק רגליים", שאינו קיים בביאה רגילה שכן "אינו דומה נבעלת באונס לנבעלת ברצון".
חומר האונס על המפתה

דין האונס חמור מדין המפתה, שהמפתה אינו משלם את הקנס אלא אם אינו נושא את המפותה לאשה, ואילו האונס משלם מיד את הקנס לאביה, אף על פי שנושאה לאשה, שנאמר באונס: "ונתן האיש השוכב עמה לאבי הנערה חמשים כסף ולו תהיה לאשה".
הקנס בזמננו

ככל דיני קנסות, גם קנס האונס והמפתה לא קיים בזמננו. הסיבה לכך היא שעל מנת לדון בדיני קנסות יש צורך בשלושה דיינים "סמוכים" (ראו: חידוש הסמיכה). כיום פסק השולחן ערוך שבית דין ”מנדין אותו עד שיפיס את חברו; וכד יהיב לה שעור מאי דחזי למיהב, שרינן לה (=כאשר יתן לה שיעור מה שראוי לה - מתירין את נדויו)”.
ראו גם

חטיפה
חטיפת נשים
אונס
חוק נישואי האונס לאנוסתו
הערות שוליים

↑  במערכת המידות של התלמוד - סלע) ותשלומי צער, בושת ופגם
↑  סימן קעז: הלכות אונס ומפתה, באתר www.daat.ac.il
↑  תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף ל"ט, עמוד ב'
↑  תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף כ"ט, עמוד א'
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר נשים, הלכות נערה בתולה, פרק א', הלכה ח', רי"ף ורא"ש על הגמרא, טור ושולחן ערוך סימן קעז סעיף א
↑  ארבעה טורים, אבן העזר, סימן קע"ז
↑  עי' באריכות, חיים משה אלישר, שו"ת משה האיש אבן העזר סימן ה' סיכום הדעות.
↑  תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף ל"ט, עמוד א'
↑  שולחן ערוך, אבן העזר, סימן קע"ג, סעיף ב'
אגלה יקשטיטה

| --- | --- |

 לידה:  אוגוסט 1991 (בת 33) 
 מקום הקמה:  ליטא 
 מוקד פעילות:  ליטא 
 תקופת הפעילות:  מ-2009 
 סוגה:  מוזיקת פופ 
 
אגלה יקשטיטה (בליטאית: Eglė Jakštytė; נולדה באוגוסט 1991 באוטנה), היא זמרת ליטאית.
קריירה

בשנת 2009 זכתה בתחרות שירה ליטאית. שנה לאחר מכן הוציאה את אלבום הבכורה שלה, Eglė (בעברית: "אשוחית"). הוא מונה שלושה-עשר שירים, כולן מושרים בליטאית. ב-12 בפברואר 2011 הופיע במקצה השני של הקדם הליטאי לאירוויזיון 2011. שירה לתחרות היה "Meilė yra", אך הוא נכשל בניסיון להעפיל לגמר. היא ניסתה את מזלה פעמים נוספת ב-2013 וב-2024 עם השירים "Give Me the Music" ו-"Rock My Body", אך בכולם לא העפילה לגמר.
דיסקוגרפיה > אלבומים

2010: Eglė
הערות שוליים

↑  Carabaña Menéndez, Hugo (2023-12-19). "Eurovizija.LT 2024: Presentados los artistas y canciones de la preselección lituana cuya final será el 17 de febrero con la vuelta de The Roop" [Eurovizija.LT 2024: The artists and songs of the Lithuanian preselection have been presented, with the final set for 17 February and the return of The Roop]. ESCplus España (בEuropean Spanish). נבדק ב-2023-12-19.
↑  Carabaña Menéndez, Hugo (2024-01-20). "Aistè gana la segunda semifinal del Eurovizija.LT 2024 y consigue el billete junto con Žalvarinis a la final de la preselección lituana" [Aistè wins the second semi-final of Eurovizija.LT 2024 and gets a ticket to the final of the Lithuanian preselection together with Žalvarinis]. ESCplus España (בEuropean Spanish). נבדק ב-2024-01-20.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 6764154260750224480000   WorldCat (עם VIAF): 6764154260750224480000
פרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר

| --- | --- |
 תיאור:  השחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי
 מדינה:  ישראל ישראל
 הגוף המעניק:  האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה
 תקופת הפרס:  1990–הווה (כ־35 שנים)
 המספר הרב ביותר של מועמדויות:  רונית אלקבץ ודאנה איבגי (7)
 israelfilmacademy.co.il
 
פרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר הוא פרס אופיר הניתן מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה מאז שנת 1990 בגין הופעה של שחקנית בתפקיד ראשי, והוא מייצג את ההכרה שהשחקנית הופיעה בצורה יוצאת מן הכלל. המועמדות והזוכה בקטגוריה זו נבחרים על ידי חברי האקדמיה, וההודעה על הזכייה מתבצעת בטקס פרסי אופיר.
שיאי גיל

| שיא | שחקנית | סרט | גיל (בשנים) | סימוכין |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| הזוכה המבוגרת ביותר | ריטה שוקרון | קריוקי | 66 |  |
| המועמדת המבוגרת ביותר | רבקה מיכאלי | הנכס | 86 |  |
| הזוכה הצעירה ביותר | לוסי דובינצ'יק | קלרה הקדושה | 13 |  |
| המועמדת הצעירה ביותר | לוסי דובינצ'יק | קלרה הקדושה | 13 |  |
רשכנאניה

| --- | --- |
 מדינה:  לבנון לבנון
 מחוז:  דרום לבנון
 נפה:  נפת צור
 גובה:  400 מטרים
 קואורדינטות:  33°11′23″N 35°19′22″E﻿ / ﻿33.18972222°N 35.32277778°E﻿ / 33.18972222; 35.32277778 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת לבנון מוגדלת) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןרשכנאניה(למפת לבנון רגילה) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןרשכנאניה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
רִשְכָּנָאנִיֶה (בערבית: رشكنانيه; יש הקוראים לכפר בשם רִשְכָּנָאנָי; رشكناني; באנגלית: Rechknanay) הוא כפר שיעי לבנוני בנפת צור, מחוז דרום לבנון.
מיקום וגאוגרפיה

הכפר שוכן בגובה כ-400 מטרים מעל פני הים, כ-17 קילומטרים דרומית מזרחית לעיר צור, כ-1.5 קילומטרים מזרחית לצדיקין, כ-2 קילומטרים דרומית מערבית מדיר עאמס.
אטימולוגיה

אדואר פאלמר כתב ב-1881 שהשם מגיע משם פרטי.
על פי סברה מאוחרת יותר, מקור השם הוא צרפתי ומכל מקום אין מדובר בשם ממקור שמי.
בשנת 1875 כתב ויקטור גרן שזה כפר קטן של מתואלים.
בשנת 1881, משלחת של הקרן לחקר ארץ ישראל (SWP) תיארה את הכפר: "כפר קטן הבנוי מאבן, המכיל כ-100 מתאולים, בצד העמק, מוקף בתאנים, זיתים ואדמה חקלאית. מים מתקבלים מבורות מים. ומעיין עין אל טוזה (Ain el Tozeh)". עוד ציינו: "בסלעים ממערב לכפר נחצבו גתות, בורות מים וכדומה; כנראה מקום קדום".
היישוב קיבל מעמד של כפר עצמאי בשנת 2004.
דמוגרפיה

בשנת 2014 היו רשומים בכפר 840 בעלי זכות בחירה לפרלמנט הלבנוני, מעל 99% מהם שיעים.
הערות שוליים

↑  C. R. Conder, H. H. Kitchener Kitchener, E. H. Palmer, The survey of Western Palestine : Arabic and English name lists collected during the survey, London: Committee of the Palestine Exploration Fund, 1881, עמ' 32
↑  جعفر المهاجر, أسماء بلدان جبل عامل... أسرار تاريخية وسياسية!, al-akhbar.com, ‏25 יוני 2020
↑  Victor Guérin, Description géographique, historique et archéologique de la Palestine, Paris: Imprimé par autorisation de l'empereur à l'Impr. impériale, 1868, עמ' 388
1 2  Conder, C.R.; Kitchener, H. H, The Survey of Western Palestine: Memoirs of the Topography, Orography, Hydrography, and Archaeology. Vol. 1., London: Committee of the Palestine Exploration Fund., 1881, עמ' 93, 138
↑  raya, رشكنانيه.. أدّت واجباتها في انتظار تحرير حقوقها, موقع بلديات لبنان, ‏2011-11-24 (בערבית)
↑  أسماء العائلات في بلدة رشكنانية، قضاء صور، محافظة الجنوب في لبنان, إعْرَفْ لبنان (בערבית)
מצלמת אירועים

מצלמת אירועים של חברת Prophesee
מצלמת אירועים, הידועה גם כמצלמה נוירומורפית, רשתית סיליקון, או חיישן ראייה דינמית, היא חיישן הדמיה המגיב לשינויים מקומיים בבהירות. מצלמות אירועים אינן מצלמות תמונות באמצעות תריס כפי שעושות מצלמות קונבנציונליות (פריים). במקום זאת, כל פיקסל בתוך מצלמת אירועים פועל באופן עצמאי וא-סינכרוני, מדווח על שינויים בבהירות כשהם מתרחשים, וכבוי בכל זמן אחר.