stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלמאך
תכונות > אלמאך Ba/Bb

אלמאך B הוא כוכב כפול ספקטרוסקופי שלא ניתן להפרדה באמצעות טלסקופ אופטי. הוא מורכב מזוג כוכבי הסדרה הראשית, אחד כחול מסוג ספקטרלי B9 והשני לבן מסוג ספקטרלי A3. המסות של בני הזוג מוערכות על פי מסלול ההקפה שלהם בכ-3.3 מסות שמש ו-2.4 מסות שמש בהתאמה ועל פי הסיווג הספקטרלי נראה שטמפרטורות הפנים שלהם הן סביב 11,400 קלווין ו-8,750 קלווין בהתאמה. עוצמת ההארה המשותפת שלהם היא בערך פי 70 מעוצמת ההארה של השמש, אך בשל המרחק הקטן שביניהם, פחות מעשירית של יחידה אסטרונומית לא ניתן למדוד את הבהירויות הנפרדות ולכן גם לא לחשב את רדיוסיהם של בני הזוג. סביר שהכוכב החם מבין השניים הוא זה שאחראי לרוב עוצמת ההארה המשותפת. הבהירות הנראית המשותפת של בני הזוג היא מדרגה 5.4, על סף הראייה האנושית, אך בכל מקרה לא ניתן להבחין בהם ללא ציוד עזר בשל קרבתו של אלמאך A הבהיר בהרבה. בטלסקופ חובבים ניתן להבחין בקלות בבן זוג כחלחל ועמום ליד אלמאך A הכתום והבהיר.
תכונות > אלמאך C

אלמאך C הוא גם כן כוכב הסדרה הראשית לבן מסוג ספקטרלי A2. מסתו מוערכת בכ-2.6 מסות שמש, רדיוסו כ-2 רדיוסי שמש, טמפרטורת פניו כ-9,000 קלווין והוא מאיר פי 20 מעוצמת ההארה של השמש. בהירותו הנראית היא מדרגה 6.7, מתחת לסף הראייה האנושי.
הערות שוליים

↑  SIMBAD:Almach
1 2 3  Philip M. Bagnall: The Star Atlas Companion: What you need to know about the Constellations, p. 19
1 2  SIMBAD:γ And A
↑  Catalogue of Stellar Diameters: γ1 And (2001)
↑  A. A. Tokovinin: MSC - a catalogue of physical multiple stars, Astronomy & Astrophysics Supplement series, Vol. 124 (1997)
↑  H. M. Dyck, G. T. van Belle & R. R. Thompson: Radii and Effective Temperatures for K and M Giants and Supergiants. II., The Astronomical Journal, Vol. 116, Iss. 2, p. 984 (1998)
1 2 3 4 5  J. A. Docobo & M. Andrade: A Methodology for the Description of Multiple Stellar Systems with Spectroscopic Subcomponents, The Astrophysical Journal, Vol. 652, Iss. 1, p. 683 (WDS 02039+4220) (2006)
1 2  על פי הסיווג הספקטרלי
↑   {\frac {R}{R_{\odot }}}=\left({\frac {T_{\odot }}{T}}\right)^{2}{\sqrt {\frac {L}{L_{\odot }}}}על פי היחס:‏
↑  R. H. Allen: Star Names: Their Lore and Meaning, p. 36
↑  J. A. Docobo & J. F. Ling: Orbits and System Masses of 14 Visual Double Stars with Early-Type Components, The Astronomical Journal, Vol. 133, Iss. 4, p. 1212 (2007)
↑  L. A. Maestre & J. A. Wright: A Preliminary Study of the Spectroscopic Binary Gamma Andromedae B, Astrophysical Journal, vol. 131, p.119 (1960)
↑  F. C. Fekel: The properties of close multiple stars, Astrophysical Journal, Part 1, vol. 246, p. 881 (1981)
מערכת אלמאך (הגדלים והמרחקים לא לפי קנה מידה)
איתן אסרף

אין תמונה חופשית
איתן אסרף הוא צלם ישראלי שעוסק בצילום אמנותי, צילום טבע וצילום תדמית בתמונות סטילס ווידאו.
ביוגרפיה

אסרף החל את דרכו כמפיק פסטיבלים. בשנת 2016 חייו ניצלו לאחר שהתרסק עם טרקטורון רחיפה לתוך מאגר ביוב באזור קיבוץ רבדים. הוא איבד זמנית את מאור עיניו, שחזר אליו לאחר שיקום בן חודש וחצי בבית החולים הדסה עין כרם.
אסרף אב לשני בנים בוגרים מנישואיו הראשונים, נשוי לליטל שמנהלת את העסק ברשתות החברתיות והשניים מתגוררים בג'יפ ובירושלים לסירוגין.
ביוגרפיה > יצירתו

בשנות הארבעים לחייו החל את דרכו בעולם הצילום בתור תחביב. בראשית הדרך נהג לצלם אנשים וחפצים קטנים על רקע נוף, או מבנים מזוויות היוצרות אשליות אופטית, המשלבים את המבנה עם הרקע. אסרף נהג לצלם באמצעות הסמארטפון האישי שלו. בהמשך התפתח ועבר לטכנולוגיות אחרות, כולל רחפן צילום.
בתקופת מגפת הקורונה בישראל הוא החל לעסוק גם בצילום טבע. נהג לצלם בעלי חיים מזוויות נמוכות. צילומיו התפרסמו בכלי תקשורת רבים כולל במגזינים הנחשבים בעולם. הוא החלק לעבוד גם עם משרדים גדולים כחלק מיחסי ציבור. הוא יצר והפיק מספר סרטי תדמית כולל סרט עצמאות ה-70 עבור צה"ל, משרד החוץ של ישראל, רשויות מקומיות, בהן ירושלים ואילת וסרטי טבע ל-BBC.
אסרף אף הציג במספר תערוכות בארץ ובעולם.
ביוגרפיה > תערוכות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. יש להרחיב על תערוכות נוספות מהארץ ו.
2019 החיים בזווית שלא הכרתם, הגן הלאומי עיר דוד (בשיתוף רשות העתיקות)
2019 תערוכת ה-70 למלכות היופי..., תיאטרון הבימה
ביוגרפיה > יצירתו ביוטיוב

JERUSALEM by artist Eitan Asraf, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 7:54)
ארץ - הטבע נתיבי ישראל - הטבע שלנו בדרך שלכם, יוצר איתן אסרף, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 8:38)
הערות שוליים

↑  יצאנו לרקוד: לראשונה בישראל – DANCE CITY- פסטיבל ריקודים ענק, באתר allmarketing
↑  Brush with death inspires Israeli artist's surreal cellphone snaps, Yahoo News, ‏2021-03-15 (ב־)
1 2 3  לינוי משעלי, ‏אמן הצילום איתן אסרף: "הסתכלתי למוות בעיניים" | פרסום הנס, באתר "סרוגים", 29 בדצמבר 2019
↑  WATCH: Near-Death Experience Brings New Life to Israeli’s Photographs | United with Israel, UWI, ‏2021-03-17
↑    אמיר אלון, "אמרתי לו, 'לא יעזור לך כלום, אני חוזר יחד איתך, חי או מת", באתר "ידיעות אחרונות", 13 במרץ 2016
↑  נעמה שחר, ‏"אני האישה הכי מפונקת בעולם, ואני חיה בג'יפ", באתר ‏מאקו‏, 27 ביולי 2022
↑  אולפן ynet, התמונות המרהיבות בעולם - דרך הסמארטפון, באתר ynet, 4 בינואר 2016
↑  האמן והיוצר איתן אסרף, באתר רשויות
↑  הילה נהון, ירושלים כמו שלא ראיתם מעולם: הסרטון המרהיב של האמן והיוצר איתן אסרף. צפו, באתר SchokenGroup, ‏5 במאי 2021
↑  Hauzman, Ofir (2020-03-29). "Through the lens: Israel's lonely and desolate roads". Ynetnews (באנגלית). נבדק ב-2023-12-31.
↑  מערכת וואלה!‏, הצלם שמוכיח שגם צילום סלולרי הוא אמנות, באתר וואלה, 20 בנובמבר 2014.
↑  עיר דוד - ירושלים הקדומה, באתר פייסבוק, ‏22 באפריל 2019
↑  איתן אסרף, איתן אסרף, באתר אינסטגרם, ‏8 ספטמבר 2019
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "איתן אסרף".
אלחנדרו אמנבר

| --- | --- |

 לידה:  31 במרץ 1972 (בן 52) סנטיאגו דה צ'ילה, צ'ילה 
 שם לידה:  Alejandro Fernando Amenábar Cantos 
 מדינה:  ספרד, צ'ילה 
 תקופת הפעילות:  מ-1992 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מדריד 
 פרסים והוקרה:  פרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר (2005)  פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לצילום (2004)  פרס מכונת הזמן (2006) 
 פרופיל ב-IMDb
 
אלחנדרו פרננדו אמנבר קנטוס (ספרדית: Alejandro Fernando Amenábar Cantos‏; נולד ב-31 במרץ 1972) הוא במאי קולנוע ספרדי-צ'ילאני הנחשב לאחד הבמאים הצעירים החשובים בספרד.
אמנבר נולד בסנטיאגו שבצ'ילה לאם ספרדייה ואב צ'ילאני. משפחתו שבה לספרד בשנת 1973. אמנבר למד קולנוע באוניברסיטת קומפלוטנסה של מדריד, אך נשר מן הלימודים. הוא כתב, הפיק וביים את סרטו הראשון, "הראש", בגיל 19 וביים את סרטו הראשון באורך מלא, "תזה", ארבע שנים אחרי כן, בשנת 1996.
בשנת 1997 ביים את סרטו השני, "פקח את עיניך" (Abre los ojos), שהיה להצלחה גדולה בספרד. בשנת 2001 ביים קמרון קרואו גרסה נוספת, דוברת אנגלית, של הסרט בשם "ונילה סקיי". סרטו הבא של אמנבר, "האחרים" משנת 2001, היה אף הוא להצלחה גדולה. סרט זה היה סרטו הראשון של אמנבר בשפה האנגלית. סרטו הרביעי הוא "הים שבפנים" (Mar adentro) שזכה באוסקר לסרט הזר הטוב ביותר בשנת 2004. בשנת 2009 ביים את "אגורא", סרטו החמישי. ב-2015 יצא למסכים סרטו השישי: "נסיגה".
בשנת 2021 ביים את סדרת ההרפתקאות "La Fortuna" בכיכובו של סטנלי טוצ'י.
נוסף לכישוריו ככותב ובמאי, אמנבר גם מלחין את המוזיקה לסרטיו ולסרטיהם של אחרים.
חיים אישיים

אמנבר הוא הומוסקסואל מוצהר, ובשנת 2015 נישא לבן ארצו דויד בלנקו, נפרדו ב-2018 וחתמו על גירושיהם ב-2019.
אנדרו סאקס

| --- | --- |
אנדרו סאקס בשנת 2004
אנדרו סאקס בשנת 2004
 לידה:  7 באפריל 1930 ברלין, גרמניה
 פטירה:  23 בנובמבר 2016 (בגיל 86) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Andreas Siegfried Sachs 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1959 
 מקום לימודים:  בית ספר ויליאם אליס 
 בן או בת זוג:  Melody Sachs 
 צאצאים:  ג'ון סאקס, Kate Sachs 
 פרופיל ב-IMDb
 
אנדרו סאקס (נולד כ-Andreas Siegfried Sachs;‏ 7 באפריל 1930 – 23 בנובמבר 2016) היה שחקן בריטי, יליד גרמניה. ידוע בתפקידו "מנואל" בסדרה המלון של פולטי, תפקיד שבגינו היה מועמד לפרס באפט"א.
ביוגרפיה

סאקס נולד בשם אנדריאס זיגפריד סאקס לקטרינה, ספרנית, והנס אמיל, סוכן ביטוח בברלין, גרמניה. אביו היה יהודי יליד גרמניה ואמו הייתה קתולית ילידת אוסטריה. היו לו בנוסף אח ואחות גדולים ממנו.
אנדרו סאקס סיפר שכאשר הנאצים עלו לשלטון והחלו החוקים הנוקשים נגד יהודים, אביו התקשר לאמו והתחזה לאיש דת איטלקי. הוא הציע לה להיפרד מהבעל היהודי שלה ולקבל בתמורה חיים נוחים ושקטים. אמו של סאקס סירבה כמובן ואף פרצה בבכי. כך האב ידע שהיא אוהבת אותו לעולמים.
וכך בשנת 1938, זמן קצר לאחר אירועי ליל הבדולח, היגר עם משפחתו מגרמניה, בספינה שיצאה מנמל המבורג לנמל סאות'המפטון והם התיישבו בצפון לונדון, בריטניה.
הופיע לראשונה בהצגה בתיאטרון בשנת 1958.
בשנת 1960 נשא את מלודי לאנג (Melody Lang) ואימץ את שני בניה. לימים ,נולדה בת יחידה לבני הזוג. בניה של רעייתו ,שקודם לכן גדלו בצילו של אב אלים, אימצו את שם המשפחה של סאקס.
דמותו של המלצר מנואל, אותה גילם בסדרה “המלון של פולטי “, הייתה מזוהה עימו עד יום מותו. הוא הופיע כמנואל גם זמן רב לאחר הפסקת צילומי הסדרה, בכל מיני אירועים ותוכניות אירוח טלוויזיוניות. 
מלודי רעייתו, הופיעה לצידו בפרק האחרון בסדרה "המלון של פולטי". בשנת 1998 דיבב בסדרת הילדים "חוות סוסי הפוני".
תפקידו המשמעותי האחרון היה בשנת 2012 בסרטו הראשון של דסטין הופמן כבמאי, "קוורטט".
סאקס התגורר רוב ימיו בשכונת קילברן, בצפון-מערב לונדון.
משנת 2012 אובחן סאקס כחולה בדמנציה וסקולרית. עקב מחלתו היה משותק ברגליו ומוגבל בדיבורו.
אנדרו סאקס נפטר בבית אבות סיעודי בלונדון.
הערות שוליים

↑  "Fawlty Towers star Andrew Sachs dies aged 86". BBC News Online. BBC. 1 בדצמבר 2016. נבדק ב-1 בדצמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  רייצ'ל ויליאמס, Andrew Sachs: profile
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007270868505171  BIBSYS: 99029450  BnF: cb14024288w (data)  CANTIC: a10151497  GND: 130462012  ISNI: 0000 0000 8096 9612  LCCN: n85039420  MusicBrainz: 831dd6fb-0330-4a6e-9a14-d1abba457d13  NKC: xx0124325  NTA: 073658855  SUDOC: 073717401  VIAF: 17421281   WorldCat (עם VIAF): 17421281 
ערך זה הוא קצרמרבנושא טלוויזיה ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אללי אדמסו

אללי אדמסו (באמהרית: አለልኝ አድማሱ; נולד ב-27 בפברואר 1962) הוא שגריר ישראל באתיופיה. קודם לכן שימש יועץ ראש ממשלת ישראל לענייני העדה האתיופית לשעבר וחבר הכנסת מטעם סיעת הליכוד  בכנסת ה-18. התמודד לכנסת כיו"ר מפלגת כל ישראל אחים לשוויון חברתי ולאחר מכן הצטרף למפלגת כחול לבן.
ביוגרפיה

אדמסו נולד באתיופיה ועלה לישראל ללא משפחתו בשנת 1983. הוא בעל תואר ראשון בכלכלה ומדעי המדינה ותואר שני במדיניות ציבורית מאוניברסיטת תל אביב.
לאחר לימודיו האקדמיים החל את שירותו בצה"ל והוא בן 26. שימש כקצין בחיל החינוך והנוער בתפקיד הדרכה ובמסגרת שירותו הצבאי השתתף גם במבצע שלמה. לאחר השחרור מצה"ל, שימש שליח בארצות הברית להסברה בנושאי קליטת עלייה ואחר כך עבד במשך 14 שנים במשרד התמ"ת, כאחראי להכשרה מקצועית ותעסוקה לעולי אתיופיה.
הצטרף לליכוד בשנת 1990 והוא חבר מרכז המפלגה מאז 1999. בבחירות לכנסת ה-18 נבחר למקום ה-28 ברשימת הליכוד, אך לא נכנס לכנסת. שימש יושב ראש מטה הבחירות של עולי אתיופיה בליכוד בבחירות 1996, 1999, 2003 ו-2006. בספטמבר 2012 התפטר יוסי פלד מהכנסת, ואדמסו החל לכהן כחבר הכנסת. הוא כיהן עד הבחירות לכנסת התשע עשרה שנערכו בינואר 2013.
ביוגרפיה > ההתמודדות על משבצת העולה החדש ברשימת הליכוד

לאחר הפריימריז בליכוד לקראת הבחירות לכנסת ה-18 שובץ אדמסו במקום ה-28 של רשימת הליכוד. ולדימיר שקלאר, מועמד שעלה מרוסיה, שכמו אדמסו התמודד על משבצת העולה החדש של רשימת הליכוד לכנסת ה-18, הגיע מקום אחד בלבד אחרי אדמסו. שקלאר פיגר אחרי אדמסו ב-50 קולות בלבד.
שקלאר הגיש עתירה יחד עם אסיה אנטוב (מועמדת נוספת למשבצת העולה) לוועדת הבחירות של הליכוד באמצעות עורך הדין יעקב נאמן כנגד שיבוצו במקום ה-28 של אדמסו. טיעוניו של שקלאר סבבו סביב הנקודה שאדמסו עלה לארץ בשנת 1983 בעוד בחוקה של הליכוד כתוב במפורש כי עולה חדש מוגדר כמישהו שעלה לארץ משנת 1985 והלאה. בהחלטת ועדת הבחירות של הליכוד נקבע כי אדמסו אכן נמצא לא מתאים למשבצת העולה החדש וניתנה ההוראה להדיחו ולהחזיר לו את הסכום ששילם על אגרת בחירות.
אדמסו הגיש ערעור על ההחלטה לבית הדין של הליכוד. בערעורו טען אדמסו כי אין בסמכותה של ועדת הבחירות לדון בעתירה של שקלאר וכן כי העתירה הוגשה באיחור. לאחר המאבק המשפטי בית הדין של התנועה קבע כי אדמסו יוצב במקום ה-28 וכי לא היה פגם בהתנהגותו בהציעו עצמו למשבצת העולים.
ביוגרפיה > כחבר הכנסת

אדמסו מונה לחבר הכנסת בספטמבר 2012, לקראת סיום כהונתה של הכנסת ה-18, לאחר שהח"כ והשר יוסי פלד התפטר מתפקידו לטובת מינויו ליושב ראש חברת קו צינור אילת אשקלון. התמודד בפריימריס בליכוד לכנסת ה-19 ולא נבחר במקום ריאלי.
ביוגרפיה > לאחר כהונתו בכנסת

לקראת הבחירות לרשויות המקומיות ב-2018, הודיע על התמודדותו לראשות עיריית ראשון לציון, אך לא נבחר.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת במרץ 2019 עמד בראש רשימת "כל ישראל אחים ופעולה לישראל" המשותפת למפלגות כל ישראל אחים לשוויון חברתי, מפלגה שקוראת לחיזוק מעמד ישראל כיהודית ודמוקרטית ועידוד עלייה לישראל מהתפוצות ולמפלגת פעולה לישראל. רשימה זו לא הצליחה וקיבלה רק 1,140 קולות (0.03%). לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושתיים בספטמבר 2019 הוא עמד בראש רשימת כל ישראל אחים לשוויון חברתי שהמתמודדה בבחירות אלו באופן עצמאי. המפלגה נרשמה לבחירות אך פרשה מההתמודדות יומיים לפני הבחירות.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושלוש עבר אדמסו למפלגת "כחול לבן". לאחר הבחירות פורסם ששר החוץ גבי אשכנזי מתכוון למנות אותו לשגריר ישראל באתיופיה. הממשלה אישרה את המינוי ב-22 בנובמבר 2020.
חיים אישיים

אדמסו מתגורר בראשון לציון, נשוי ואב לשישה.
הערות שוליים

↑  רגב גולדמן, לוחם הגטאות: תכירו את אללי אדמסו, או-טו-טו ח"כ, באתר nrg‏, 25 ביוני 2012
↑  פנחס וולף‏, הליכוד: מועמד אתיופי נפסל לטובת רוסי, באתר וואלה, 17 בדצמבר 2008
↑  אמנון מרנדה, הליכוד: המועמד האתיופי זכה בערעור וירוץ לכנסת, באתר ynet, 22 בדצמבר 2008
↑  השקמה ראשון לציון
↑  איתמר אייכנר, הח"כ שערק מהליכוד לכחול לבן ימונה לשגריר ישראל באתיופיה, באתר ynet, 22 בנובמבר 2020
↑  אריאל כהנא, הממשלה אישרה: יהלי רוטנברג ימונה לחשב הכללי, אתר ישראל היום, 22 בנובמבר 2020.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009156710205171  VIAF: 7160975368117280604   WorldCat (עם VIAF): 7160975368117280604
אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984)

| --- | --- |

 עיר מארחת:  לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 מדינות משתתפות:  140
 ספורטאים משתתפים:  6,829 (5,263 גברים, 1,566 נשים)
 תחרויות:  221 תחרויות ב-23 ענפים
 טקס הפתיחה:  28 ביולי 1984
 טקס הנעילה:  12 באוגוסט 1984
 נפתח רשמית על ידי:  רונלד רייגן, נשיא ארצות הברית
 השביע את המשתתפים:  אדווין מוזס, אלוף אולימפי ב-400 משוכות
 הדליק את הלפיד האולימפי:  רייפר ג'ונסון, אלוף אולימפי בקרב עשר
 האצטדיון הראשי:  קולוסיאום הזיכרון, לוס אנג'לס, ארצות הברית
 → אולימפיאדת מוסקבה (1980) אולימפיאדת סיאול (1988) ← 
טקס הפתיחה של אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) בקולוסיאום הזיכרון
אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) היא האולימפיאדה ה־23 במספר בעת החדשה. היא נמשכה 16 ימים, מ־28 ביולי עד 12 באוגוסט 1984. השתתפו בתחרויות 6,829 ספורטאים מ־140 מדינות.
בעקבות החרם שהוטל בהנהגת ארצות הברית על אולימפיאדת מוסקבה (1980) החליטו 14 מדינות מן הגוש המזרחי להחרים את אולימפיאדת לוס אנג'לס. בהן ברית המועצות, קובה, גרמניה המזרחית ופולין (אך לא רומניה, שהשתתפה במשחקים). שתי מדינות נוספות, איראן ולוב החרימו אף הן את המשחקים מסיבות אחרות. החרם של ארצות הגוש המזרחי פגע ברמת התחרויות בתחומים שנשלטו באופן מסורתי על ידי נציגיהן. אותן מדינות קיימו במקביל תחרות משלהן בשם "משחקי הידידות".
בניגוד לאולימפיאדות קודמות, שגרמו הפסדי עתק לערים ולמדינות המארגנות, התאפיינה אולימפיאדת לוס אנג'לס בהוצאות קטנות יחסית (עקב תשתית מוכנה של מתקנים ראויים שחסכה את הצורך בהקמת חדשים) ובהכנסות גבוהות, עקב עירוב תאגידים כנותני חסות של המשחקים, המתקנים, והמוצרים הנלווים. כתוצאה מכך, הייתה זו האולימפיאדה הראשונה שמיצתה עד תום את הפוטנציאל המסחרי שלה והסתיימה ברווח כספי - וכך פרצה את הדרך לאולימפיאדות הבאות אחריה.
מתקנים

טקסי הפתיחה ותחרויות האתלטיקה התקיימו באצטדיון הזיכרון תחרויות ההתעמלות בפאולי פביליון תחרויות הכדורסל בהפורום הכדורעף בלונג ביץ' וגמר הכדורגל ברוז בול.
אירועים בולטים > אתלטיקה > נשים

ואלרי בריסקו-הוקס (ארצות הברית ארצות הברית), זכתה ב-3 מדליות זהב, בריצת 200 מטר, בריצת 400 מטר ובריצת שליחות 4x400 מטר. היא האתלטית הראשונה בהיסטוריה של המשחקים האולימפיים, שזכתה הן בריצת 200 מטר והן בריצת 400 מטר במדליית זהב באותה אולימפיאדה.
צ'נדרה צ'יזבורו (ארצות הברית ארצות הברית), זכתה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף, מדליות זהב בריצות השליחות 4x100 מטר ו-4x400 מטר ומדליית כסף בריצת 400 מטר.
אוולין אשפורד (ארצות הברית ארצות הברית), זכתה בשתי מדליות זהב, בריצה ל-100 מטר ובריצת שליחות 4x100 מטר.
נאוול אל מוטאווקל (מרוקו מרוקו), זכתה בריצת 400 מטר משוכות ובכך הייתה לאישה המרוקאית הראשונה שזכתה במדליית זהב אולימפית.
ג'ואן בנויט (ארצות הברית ארצות הברית), זכתה במדליית הזהב בריצת מרתון לנשים שנערכה לראשונה במשחקים אלו. ריצה זו זכורה בשל התמונות הקשות של האתלטית השווייצרית גבריאלה אנדרסן-שיס שהתמוטטה בקו הסיום בשל התייבשות. את ההקפה האחרונה באצטדיון היא רצה בקצב איטי למדי של 5 דקות ו-44 שניות. כעבור שעתיים היא התאוששה ושוחררה לאחר שטופלה במקום.
אולריקה מייפארת (גרמניה המערבית גרמניה המערבית), זכתה פעם שנייה במדליית זהב, בקפיצה לגובה, לאחר 12 שנים.
אירועים בולטים > אתלטיקה > גברים

קארל לואיס (ארצות הברית ארצות הברית), שיחזר את הישגו של ג'סי אוונס מארצות הברית וזכה ב-4 מדליות זהב, בריצת 100 מטר, בריצת 200 מטר, בריצת שליחים 4x100 מטר ובקפיצה לרוחק.
אלונזו בייברס (ארצות הברית ארצות הברית), זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר ובריצת שליחים 4x400 מטר
אדווין מוזס (ארצות הברית ארצות הברית), זכה פעם שנייה במדליית זהב, בריצת 400 מטר משוכות, לאחר 8 שנים.
קארלוס לופז (פורטוגל פורטוגל), זכה במדליית זהב בריצת מרתון בשיא אולימפי (2:09:21 שעות) שהחזיק מעמד 24 שנים. ובכך היה לפורטוגלי הראשון שזכה במדליית זהב אולימפית.
דיילי תומפסון (בריטניה בריטניה), זכה בפעם השנייה ברציפות בקרב עשר, אך החמיץ במעט את שיא העולם. שנה לאחר מכן התוצאות שהוא קבע נוקדו מחדש ובתוך כך ניקבע שיא עולם חדש.
סבסטיאן קו (בריטניה בריטניה), זכה בפעם השנייה ברציפות בריצת 1500 מטר ובכך היה לאתלט הראשון שזכה בהישג זה במשחקים האולימפיים.
אל ג'וינר (ארצות הברית ארצות הברית), זכה במדליית זהב בקפיצה משולשת ואחותו ג'קי ג'וינר קרסי זכתה במדליית כסף בקרב שבע.
אירועים בולטים > התעמלות > נשים

נבחרת הנשים בהתעמלות של רומניה (רומניה), זכתה במדליית זהב לפני נבחרת ארצות הברית ונבחרת סין.
אקטרינה סאבו (רומניה רומניה), זכתה ב-5 מדליות, מהן 4 זהב ו-1 כסף.
מרי לו רטון (ארצות הברית ארצות הברית), זכתה ב-5 מדליות, מהן אחת זהב בתחרות הקרב רב אישי, 2 כסף ו-2 ארד.
אירועים בולטים > התעמלות > גברים

נבחרת הגברים בהתעמלות של ארצות הברית (ארצות הברית), זכתה במדליית זהב לאחר 80 שנה, מאז אולימפיאדת סנט לואיס (1904) בתחרות הקבוצתית, לפני נבחרת סין ונבחרת יפן.
לי נינג (הרפובליקה העממית של סין   סין), זכה ב-6 מדליות מהן 3 זהב, 2 כסף ו-1 ארד.
קוג'י גושיקן (יפן יפן), זכה ב-5 מדליות מהן 2 זהב, כולל בתחרות הקרב רב אישי, 1 כסף ו-2 ארד.
אירועים בולטים > כדורגל > גברים

| מקום | נבחרת |
| --- | --- |
: צרפת צרפת
: ברזיל ברזיל
: יוגוסלביה יוגוסלביה
אירועים בולטים > כדורמים > גברים

| מקום | נבחרת |
| --- | --- |
: יוגוסלביה יוגוסלביה
: ארצות הברית ארצות הברית
: מערב גרמניה מערב גרמניה
אירועים בולטים > שחייה

נבחרת השחייה של ארצות הברית לגברים ולנשים שלטה ללא עוררין בתחרויות השחייה, בהיעדרן של נבחרת השחייה לנשים של מזרח גרמניה, בשל החרם על המשחקים. היא זכתה ב-21 מדליות זהב מתוך 29 אפשריות ו-34 מדליות בסך הכל מתוך 53 אפשריות.
אירועים בולטים > שחייה > נשים

ננסי הוגסהד (ארצות הברית ארצות הברית), זכתה ב-4 מדליות, מהן 3 מדליות זהב ומדליית כסף אחת. מדליות זהב, במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי ביחד עם קרי סטיינסייפר ובשני משחי השליחות ומדליית כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי.
טרייסי קולקינס (ארצות הברית ארצות הברית), זכתה ב-3 מדליות זהב, במשחים ל-200 ול-400 מטר מעורב אישי ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב. במשחה ל-200 מטר מעורב אישי היא קבעה שיא אולימפי.
מרי טי מאהר (ארצות הברית ארצות הברית), הברית זכתה ב-3 מדליות זהב, במשחים ל-100 ול-200 מטר פרפר ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב. במשחה ל-200 מטר פרפר היא קבעה שיא אולימפי.
קרי סטיינסייפר (ארצות הברית ארצות הברית), זכתה ב-3 מדליות זהב, במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי ביחד עם ננסי הוגסהד ובשני משחי השליחות.
טיפני כהן (ארצות הברית ארצות הברית), זכתה בשתי מדליות זהב במשחים ל-400 ול-800 מטר חופשי בשיא אולימפי בכל אחד מהמשחים.
אן אוטנברייט (קנדה קנדה), זכתה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה, מדליית כסף במשחה ל-100 מטר חזה ומדליית ארד במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב.
אירועים בולטים > שחייה > גברים

ראודי גיינס (ארצות הברית ארצות הברית), זכה ב-3 מדליות זהב, כולל במשחה היוקרתי ביותר ל-100 מטר חופשי ובשני משחי שליחים.
מיכאל גרוס (גרמניה המערבית גרמניה המערבית), זכה ב-4 מדליות, מהן 2 מדליות זהב תוך כדי קביעת שני שיאי עולם, במשחה ל-100 מטר פרפר ובמשחה ל-200 מטר חופשי ו-2 מדליות כסף במשחה ל-200 מטר פרפר ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי
ריק קארי (ארצות הברית ארצות הברית), זכה ב-3 מדליות זהב, במשחי הגב ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב.
מייק הית' (ארצות הברית ארצות הברית), זכה ב-4 מדליות, מהן 3 מדליות זהב במשחי השליחים ומדליית כסף אחת במשחה ל-200 מטר חופשי.
ויקטור דייוויס (קנדה קנדה), זכה ב-3 מדליות, מהן מדליית זהב אחת במשחה ל-200 מטר חזה תוך כדי קביעת שיא עולם חדש ו-2 מדליות כסף במשחה ל-100 מטר חזה ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב.
פאבלו מוראלס (ארצות הברית ארצות הברית), זכה ב-3 מדליות, מהן מדליית זהב אחת במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ושתי מדליות כסף במשחה ל-100 מטר פרפר ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי.
אלכס באומן (קנדה קנדה), זכה ב-2 מדליות זהב תוך כדי קביעת שני שיאי עולם חדשים במשחי המעורב אישי.
אירועים בולטים > שחייה צורנית

טרייסי רואיז (ארצות הברית ארצות הברית), זכתה בשתי מדליות זהב, אישי וזוגות והייתה לאלופה האולימפית הראשונה בשחייה צורנית. ענף ספורט זה נכנס לראשונה באולימפיאדה זו.
מדליות

המדינות שגרפו את מרב המדליות:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| 1 |  ארצות הברית | 83 | 61 | 30 | 174 |
| 2 |  רומניה | 20 | 16 | 17 | 53 |
| 3 |  מערב גרמניה | 17 | 19 | 23 | 59 |
| 4 |  סין | 15 | 8 | 9 | 32 |
| 5 |  איטליה | 14 | 6 | 12 | 32 |
| 6 |  קנדה | 10 | 18 | 16 | 44 |
| 7 |  יפן | 10 | 8 | 14 | 32 |
| 8 |  ניו זילנד | 8 | 1 | 2 | 11 |
| 9 |  יוגוסלביה | 7 | 4 | 7 | 18 |
| 10 |  קוריאה הדרומית | 6 | 6 | 7 | 19 |
המשלחת הישראלית

לאולימפיאדה זו, שלחה ישראל את המשלחת הגדולה ביותר שלה עד אז, עם 33 ספורטאים ב-11 ענפים שונים. על אף זאת, אף אחד מנציגי ישראל לא הצליח להגיע להישגים משמעותיים באולימפיאדה. בשנה זו ייצג עמוס מנסדורף לראשונה את ישראל בענף הטניס באולימפיאדה, ואבירם מזרחי היה הקיאקיסט הישראלי הראשון, כאשר סיים במקום הרביעי בחצי הגמר. כמו כן, נרשמה השתתפות ישראלית ראשונה באיגרוף, התעמלות אמנותית וגלשני רוח.
ראו גם

יהודים באולימפיאדת לוס אנג'לס
המדינות שהחרימו את אולימפיאדות 1976, 1980, 1984 מסיבות שונות
אלחנדרו אלפרו

אלחנדרו אלפרו ליחרו (בספרדית: Alejandro Alfaro Ligero; נולד ב-23 בנובמבר 1986) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת הקיצוני, ולעיתים כחלוץ שני.
קריירה

קבוצת נעוריו הייתה סביליה. בעונתו הראשונה כשחקן מקצועי שיחק בקבוצת המילואים של המועדון, סביליה אתלטיקו, בה רשם 25 שערים ב-100 הופעות. לאחר מכן עבר אלפרו לקבוצה הבכירה של סביליה במדיה כבש 3 שערים ב-33 הופעות.
אלפרו הושאל לקבוצת טנריפה למשך שתי עונות, במדיה כבש 27 שערים ב-78 הופעות. בשנת 2011 חתם במיורקה.
אלפרו שיחק בנבחרת הצעירה של ספרד וערך במדיה 4 הופעות.
אלפרו פרש מכדורגל מקצועי בשנת 2020, בגיל 33. בספטמבר 2020, חתם אלפרו עם אוססונה בתפקיד סקאוט.
הערות שוליים

↑  F.C., Alfaro, refuerzo para la secretaría técnica, Diario de Navarra, ‏18 Septiembre 2020
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים ספרדים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלפונסו לופס מיקלסן

אלפונסו לופס מיקלסן (בספרדית: Alfonso López Michelsen;‏ 30 ביוני 1913 – 11 ביולי 2007) היה נשיא קולומביה בשנים 1974–1978. הוא היה בנו של אלפונסו לופס פומארחו, שהיה בעבר פעמיים נשיא קולומביה (בשנים 1934–1938 ובשנים 1942–1945). הוא התחנך בבוגוטה, פריז, לונדון ובריסל, בתוספת לימודי תואר ראשון באוניברסיטת ג'ורג'טאון ובאוניברסיטת צ'ילה.
כשחזר לקולומביה מגלות מרצון במקסיקו בשנת 1958, ארגן מפלגה חדשה של ליברלים מתנגדים, התנועה המהפכנית הליברלית (MRL), שתתנגד לחזית הלאומית. לופס נבחר לנשיאות בבחירות ב-1974 מטעם המפלגה הליברלית לאחר שהביס את יריביו בהפרש גבוה. לאחר סיום כהונתו בשנת 1978, נבחר שוב למנהיג המפלגה הליברלית. הוא התמודד בשנית לנשיאות בבחירות של שנת 1982, אך הפסיד למועמד השמרני בליסריו בטנקור. בשנת 1990 פרש מהחיים הפוליטיים והחל לכתוב טורים בעיתונים במדינה. ב-2006 חזר לחיים הפוליטיים, בעקבות המשבר שפקד את המפלגה הליברלית לאחר הבחירות של אותה שנה. ב-2007 הוא נפטר מהתקף לב בגיל 94.
הערות שוליים

↑  Editors of Encyclopaedia Britannica, Alfonso López Michelsen, ENCYCLOPAEDIA BRITANNICA
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: |  נשיא קולומביה  1974–1978  | הבא: חוליו ססאר טורבאי איילה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX1025736  BnF: cb12035755g (data)  CiNii: DA06241076  GND: 133336298  ISNI: 0000 0001 0936 428X  LCCN: n81068903  SUDOC: 028542436  VcBA: 495/100420  VIAF: 112322934   WorldCat (עם VIAF): 112322934 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.