בית יעקב
הקמת מוסדות בית יעקב

שרה שנירר נולדה בראש חודש תמוז ה'תרמ"ז (1887) למשפחה חסידית של חסידי בעלז. בילדותה היא למדה בבית ספר פולני כללי ובתור נערה נהגה ללכת לאוניברסיטאות פולניות מתוך מטרה להאזין להרצאות ולשיחות בנושאים שונים. כבר בצעירותה חלמה להקים תנועה שתאפשר לבנות יהודיות מסגרת בה יוכלו להעמיק את ידיעותיהן בנושאי יהדות.
בתחילה פנתה שרה שנירר אל בעלי השפעה בציבור החרדי דאז מתוך ניסיון לשכנעם בחשיבות הקמת מסגרת חרדית לבנות. אולם מאמציה לא הועילו ולא היה איש שהקשיב לרעיונותיה. לפיכך פנתה לאחיה שהתגורר אז בצ'כוסלובקיה והייתה קרובה אליו. אף על פי שניסה להניאה מרעיון זה, ייעץ לה לשאול בעצתו של האדמו"ר מבעלז, רבי יששכר דב רוקח. הרבי, בניגוד לגדולי התורה אחרים, הביע הבנה והסכמה לצורך בחינוך הבנות. כשהוכנס הקוויטל (פתק בקשה לברכה) אליו, ובו נכתב "אחותי חפצה לחנך את בנות ישראל ברוח התורה והמסורה", הוא ברך 'ברכה והצלחה'.
הצעד המעשי הראשון בכיוון זה היה כינוס בנות שכונה 'עונג שבת' באולם בית היתומים קרקוב. לכינוס הגיעו כארבעים בנות בגילאי 16 עד 20. אולם הסתבר שבנות בגילאים אלו לא רצו לשמוע על יהדות – זה היה מאוחר מדי. לפיכך פנתה שנירר לקהל יעד צעיר יותר ופחות מושפע. בסופו של דבר נפתחה בשנת תרע"ח, 1918 הכיתה הראשונה של בית הספר, בביתה של שנירר. כתלבושת לבשו הבנות צווארונים לבנים אותם ניתן לראות בתצלומים רבים מאותה תקופה.
באותה תקופה התבטא האדמו"ר מגור  ביחס ליוזמתה של שרה שנירר. בעליו של הבניין בו שכן בית הספר היה ר' מרדכי לוקסנבורג חסיד גור שתהה איך להתייחס לפעילות זו שהתנהלה בתוך הבניין שלו. הוא הפנה את השאלה הזו אל רבו והוא הגיב: “הייתי שמח אילו דבר כזה היה מתבצע בביתי אני". לחסידי גור מאחת מערי פולין שאספו כספים להקמת בית מדרש שלהם פקד עליהם:"בכספים אלו תקימו בית יעקב.. לכם לא יזיק אם תתפללו במקומות אחרים ואילו בנותיכם תחונכנה לשחיתות אם יבקרו בבתי חינוך חילונים" עידוד זה והוראתו של הרבי מגור, המריצו מאות מחסידיו, לפתוח בכל העיירות בפולין בתי ספר לבנות 'בית יעקב', בתום העשור הראשון בשנת  ה'תרצ"ג היו ברשת 265 בתי ספר  עם 37.391 תלמידות. בהמשך היו חסידיו של הרבי בין מקימי בתי הספר של הרשת בארץ ישראל טרם השואה. ביניהם הרב מאיר וידסלבסקי מייסד בית יעקב הראשון בחיפה, הרב מאיר שצ'רנסקי מייסד הסמינר בת"א (ה'תרצ"ג - 1933), הרב הלל ליברמן שייסד את מכון בית יעקב למורות (מכונה הסמינר הישן, ובשיתוף עם הרב פנחס יעקב לוין) ואת הסמינר החדש בירושלים.
התפתחותה המהירה של הרשת הובילה לצורך דחוף במורות. לפיכך ב-1922 הקימה שנירר בקרקוב, ברחוב סטניסלבה 10, סמינר למורות בהנהלתה. קורס קיץ מרוכז למורות שהתקיים במשך חודשיים ימים ענה על צורך ראשוני זה והיווה בהמשך את התשתית להקמתו של תיכון רשמי וסמינר למורות בית יעקב שזכו להכרתו של משרד החינוך הפולני. לאחר מספר שנים הפכה השגת האמצעים הכספיים לקשה מאד והאדמו"ר ה'אמרי אמת' הסכים כי אגודת ישראל העולמית תיקח תחת חסותה את 'בית יעקב' ו'קרן התורה' שהוקמה בראשות הרב ד"ר שמואל דויטשלנדר תדאג למימון ואחזקת בתי הספר, דויטשלנדר הפך את הסמינר למבוסס יותר וכן פעל רבות למען התנועה.
מיקומו הראשון של הסמינר היה בקומה עליונה של בניין מגורים שנרכשה על ידי אגודת ישראל בפולין ברחוב אוגוסטיאנסקה 30. דויטשלנדר פעל רבות על מנת להשיג את הכסף הדרוש למבנה הסמינר וכיו"ר קרן התורה היו לו קשרים רבים שהועילו למטרה זו. לצידו פעלה גם ד"ר יהודית גרינבוים שטרחה אף היא בגיוס כספים לסמינר ונסעה לשם כך בערים רבות ברחבי אירופה. אחת הדרכים לגיוס הכספים היה בעזרת מכירות פומביות של לבני בניין ששימשו לבניית הסמינר בקרקוב שערך ד"ר דויטשלנדר.
לאחר פטירתה של המייסדת מרת שרה שנירר ב-כ"ו באדר א' ה'תרצ"ה (1935), מונה הרב יהודה לייב אורליאן, מרבני חסידי גור, ונשיא פועלי אגודת ישראל בפולין למנהל הרוחני של הסמינר בקרקוב, ולאחראי על הרשת כולה.