מינרל יוצר סלע
המינרלים השותפים ביצירת סלעים > מינרלים סיליקטיים > מינרלים טקטוסיליקטים

סקפוליט – קבוצה של מינרלים המכילה סיליקטים של אלומיניום, סידן, ונתרן יחד עם כלור, פחמה וסולפט. מינרלים אלה נפוצים בעיקר בסלעים מותמרים כגנייס המכילים סקפוליט כמרכיב הכרחי אך גם בסלעי יסוד מאפיים רבים דוגמת גברו ודיאבז. באבני גיר גבישיות ובסלעים סידנו-סיליקטיים הם מופיעים כגרעינים קטנים ובדרך כלל בלתי בולטים כשהם מעורבים יחד עם מרכיבים אחרים של הסלע. גבישים גדולים שצורתם כמעט מושלמת נמצאים לעיתים בסלעי חרסית שעברו התמרה בחום. סלעי סקפוליט-הורנבלנדה מוכרים מזה זמן רב בנורווגיה, כאשר הכתמים הלבנים הם סקפוליט בלבד בעוד מסת האם הכהה העוטפת אותם היא תלכידים של הורנבלנדה ירוקה או חומה בהירה.
קבוצת מינרלים זו היא השנייה הנפוצה ביותר בקרום כדור הארץ. המינרלים יוצרי הסלעים החשובים בקבוצה זו:
אופאל – מינרל אמורפי מקבוצת הקוורץ הנוצר כאשר תמיסות מימיות חמות מתקררות או מתנדפות ויוצרות ג'ל צורני החודר לתוך סדקים של כמעט כל סוגי הסלעים, בעיקר באבן חול, בריוליט, בחוואר ובבזלת, שם הוא מתקשה. ג'ל זה מחליף לעיתים חומרים אורגניים והופך אותם למאובנים המהווים מקור משיכה לאספנים. בישראל ניתן למצוא אופאל כמילוי סדקים בסלעים מגמתיים באזור קמר הרמון וכתרכיזים בתוך קירטון פליוקני ליד הכנרת.
כלקדון – קבוצת מינרלים שהם סוג של קוורץ בהם הגבישים קטנים עד כדי כך שניתן לראותם במיקרוסקופ בלבד. הכלקדון על מופעיו השונים נפוץ מאוד וניתן למוצאו בסלעי יסוד, סלעים מותמרים וסלעי משקע דוגמת צור (סלע). כלקדון נמצא גם כאגט באמיגדולות של סלעים געשיים, כתרכיזים בסלעי משקע או כחומר מלכד שלהם, דוגמת אורתו-קוורציט. בישראל נפוץ הכלקדון כמרכיב של צור, כחומר מלכד של סוגי אבן חול נובית וכריפוד פנימי בגאודות.
קוורץ – קבוצת מינרלים המצויה בכל סוגי הסלעים: בסלעי יסוד דוגמת גרניט, בסלעי משקע דוגמת אבן הגיר ובסלעים מותמרים דוגמת צפחה. מקובל לסווג סלעי יסוד בהתאם לכמות הקוורץ המצויה בהם. קוורץ נוצר בעורקים הידרותרמיים וכפגמטיטים. גבישים מושלמים עשויים להגיע לאורך של כמה מטרים ולמשקל של כמה מאות ק"ג. קוורץ הוא המינרל ראשי של משקעים דטריטיים כחול, טין וחרסיות. הקוורץ נפוץ גם בישראל כמרכיב של סלעים מגמתיים ומותמרים רבים: גרניט, גרנודיוריט, קוורץ-דיוריט, קוורץ-פורפיר, גנייס, צפחה ועוד, בעורקים הידרותרמיים ומותמרים במסיב הפרקמברי של דרום הנגב וכגאודות בסלעים דולומיטיים בעיקר מגיל קנומן בכל חלקי הארץ. קוורץ הוא המרכיב הראשי של הקוורצוליט מקרטיקון עליון בהרי יהודה ובנגב, ומינרל דטריטי ראשי של חול ואבני חול מסוגים שונים.
קבוצת מינרלים זו היא הנפוצה ביותר בקרום כדור הארץ. המינרלים יוצרי הסלעים החשובים בקבוצה זו:
אורתוקלז – בין המינרלים החשובים ביותר שמהם בנויים סלעי יסוד. האורתוקלז מתגבש בחום שבין 900°C ל-500°C ומופיע בסלעי יסוד שהתקררו לאט, דוגמת גרניט וסיאניט, ובסלעים מותמרים כגנייס וגרנוליט. אורתוקלז מופיע גם כגרגרים קלסטיים בארקוזה. בישראל מצוי אורתוקלז כמרכיב של סלעים מגמתיים כגרניט, סיאניט ומונזוניט, ושל סלעי גנייס פרקמבריים באזור אילת.
מיקרוקלין – מינרל המתגבש בטמפרטורות של כ-400°C ומטה ומופיע בסלעים שהתקררו לאט כמו גרניט וסיאניט ובפגמטיטים. המיקרוקלין נמנה בין המינרלים החשובים ביותר שמהם בנויים סלעי היסוד הפלוטוניים אך לא געשיים.
סנידין – מינרל המתגבש בחום גבוה של מעל ל-900°C, ולכן מופיע בסלעים שנוצרו קרוב לפני השטח תוך כדי התקררות מהירה, בעיקר בסלעים געשיים פלסיים דוגמת אובסידיאן, פונוליט, ריוליט וטרכיט, וכגבישים מחטיים בתוך ספרוליטים בתוך אובסידיאן. כמו כן מצוי סנידין בסלעים שעברו התמרה הידרותרמית, בסלעים מאפיים עשירים באשלגן שעברו התמרת מגע בטמפרטורות גבוהות ובנודולות של אקלוגיט בתוך קימברליט.
פלגיוקלז – שורת מינרלים, אחת מהחשובות ביותר בקבוצות המינרלים שמהם בנויים סלעי היסוד. אלביט (מינרל) – מינרל נפוץ יחסית ובעל חשיבות בבניית סלעי יסוד חומציים ובדייקים פגמטיטיים, אנורתיט – אופייני לסלעי יסוד מאפיים כבזלת וגברו, אוליגוקלז – נפוץ בגרניט, סיאניט, דיוריט וגנייס, אנדסין – מינרל אופייני לסלעים בינוניים כדוגמת דיוריט ואנדזיט, לברדוריט – אופייני לסלעים מאפיים כדיוריט, גברו ובזלת, לברדוריט – מהווה מרכיב בסלע היסוד אנורתוזיט הבנוי כמעט בלעדית מפלגיוקלז, בייטאוניט – מינרל נדיר המצוי לעיתים בסלעים מאפייים. פלגיוקלז מופיע גם בסלעים מותמרים, בייחוד בגנייס, וכגרגרים דטריטיים בארקוזה. בישראל הוא מופיע כמרכיב של רוב סלעי היסוד ושל כמה סלעים מותמרים, בעיקר של סלעים געשיים ברמת הגולן.
לוסיט – מינרל לא נפוץ אך בעל השתרעות נרחבת בעולם, האופייני לסלעים בעלי תכולת סיליקה נמוכה במיוחד. מאחר שהלוסיט עובר בלייה מהירה, הוא מצוי בעיקר בסלעי לבה טריים או בסלעי השלישון בהם יש כמות משמעותית של אשלג. בסלעים קדומים יותר מתפרק הלוסיט ומשתנה לזאוליט, אנלציט ומינרלים משניים אחרים. לוסיט נדיר בסלעי תהום ודייקים, אך קיומו בסיאניט ובטינגואיט החסרים קוורץ מעיד על תהליך יצירת המינרל.
נפלין – מינרל המצוי בסלעים געשיים ובסלעי מחדר דלים בסיליקה ובפגמטיטים דומים, ונפוץ בסלעי צפחת הנציץ וגנייס. בישראל מצוי נפלין כמרכיב בסלעים בזלתיים נאוגניים בגבעת המורה ושל בזלות מקרטיקון במכתש רמון.
האיאין – מינרל המתגבש בסלעי יסוד דלים בסיליקה דוגמת פונוליט במקומות רבים בעולם.
אנלציט – מופיע כמינרל עיקרי בבזלת אנלציטית ובסלעי יסוד בסיסיים אחרים כדוגמת פונוליט. אנלציט נוצר גם בחללים ובנקבוביות של סלעי יסוד דלים בסיליקה יחד עם פרהניט, קלציט, וזאוליטים, וכן בקרקעית אגמים כתוצר התמרה של פירוקלסטים או חרסיות, באבני חול ובטין.
זאוליט – קבוצת מינרלים טבעיים הנוצרים כשסלעים געשיים ושכבות אפר געשי מגיבות למגע עם מי תהום אלקליים. זאוליטים מתגבשים גם בשכבות סלעי משקע שהורבדו בסביבה ימית רדודה, אלפי ועד מיליוני שנים לאחר יצירת השכבות. כמעט ולא ניתן למצוא זאוליטים טבעיים טהורים ובדרך כלל הם מזוהמים בדרגות שונות על ידי מינרלים אחרים, מתכות, קוורץ וזאוליטים אחרים. עם זאת, הזאוליטים הם מינרלים נפוצים וניתן למצאם בסלעים געשיים במקומות רבים בעולם. בישראל ניתן למצוא זאוליטים בסלעים געשיים בגליל התחתון, בכרמל ובמכתש רמון, וכן כמרכיבי החוואר של תצורת טקיה.