stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
העורק התת-צלעי

| --- | --- |
 שיוך:  systemic artery, ישות אנטומית מסוימת 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (601) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  arteria subcostalis 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A12.2.11.020 
 TA2 (2019):  4202 
 FMA:  4613 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0226293 
 
הָעוֹרֵק הַתַּת-צַלְעִי (TA: arteria subcostalis) הוא עורק בבית החזה המסתעף מאבי העורקים החזי ומספק דם לחלקה התחתון של דופן בית החזה. העורק ממשיך את סדרת העורקים הבין-צלעיים האחוריים, במיקומו מתחת לצלע ה-12, התחתונה ביותר מבין הצלעות.
העורק התת-צלעי נע לאורך גבולה התחתון של הצלע ה-12, מאחורי הכליה ולפני שריר המותניים המרובע. במהלכו מלווה אותו העצב התת-צלעי.
העורק מנקב את האלל האחורי של שריר הבטן הרוחבי, ובמעברו לפנים בין שריר זה לשריר הבטן המלוכסן הפנימי, הוא משיק עם עורק רום הבטן העליון, עם התחתון מבין העורקים הבין-צלעיים ועם עורקי המותניים.
בדומה לעורקים הבין-צלעיים האחוריים, מהעורק התת-צלעי מסתעף ענף גבי, וכן מסתעף ממנו ענף עמוד השדרה. אלה מספקים את חוט השדרה, עמוד השדרה, שרירי הגב והעור בגב.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TA98: A12.2.11.020 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
המפלגה הרצינית של מקגיליקדי

| --- | --- |
 מדינה:  ניו זילנד ניו זילנד
 תקופת הפעילות:  1984–1999 (כ־15 שנים) 
 אידאולוגיות:  סאטירה
 
המפלגה הרצינית של מקגיליקדי (באנגלית: McGillicuddy Serious Party) הייתה מפלגה פוליטית סטירית שפעלה בניו זילנד בסוף המאה ה-20, בשנים 1984–1999. המפלגה סיפקה 'צבע מוסף' כדי לוודא שהאזרחים לא ייקחו יותר מידי ברצינות את מהלך הבחירות והפוליטיקה. סמל המפלגה, ראש של ליצן חצר מתקופת ימי הביניים, סימל את הסטטוס של המפלגה כמפלגה סאטירית.
המפלגה התמודדה בבחירות הכלליות ב-1984, 1987, 1990, 1993, 1996, ו-1999, בבחירות המקומיות ב-1986, 1989, 1992, 1995, 1998, וכן בבחירות לסטונדטים באוניברסיטאות ועוד.
המפלגה השיגה את ההישג המשמעותי ביותר שלה בהצבעה ב-1993 כשהשיגה 11,714 קולות שהיוו 0.61 אחוזים מהקולות. באחת מבחירות המשנה באותן שנים הגיע מועמד המפלגה למקום השני, מה שזיכה את המפלגה במימון שידוריה לציבור, ועורר התנגדות בקרב חבריה.
היסטוריה

המפלגה נוסדה בהמילטון ב-1984 כזרוע הפוליטית של השבט ה'מקגיליקדי' (שנוסד ב-1978). חברי השבט הציעו עצמם כמועמדים בבחירות האזוריות בוואיקטו והמפלגה נוסדה בדיוק בזמן להשתתף בבחירות הכלליות ב-1984. המפלגה אימצה מסורות סקוטיות ענפות, וה"קילט" המסורתי הוחשב כאחד מסמליה. חלק מהמועדים היו גם פעלולני רחוב וכמו כן קומיקאים ואף קבוצות מוזיקליות כגון להקת המאפין הגדול והרציני (BIG MUFFIN SERIOUS BAND).
הטענה לכתר

לאחר שאחד מחברי המפלגה גילה שיש לו קשר משפחתי (לא הדוק במיוחד) לצ'ארלס אדוארד סטיוארט (הנסיך היפה צ'ארלי) שטען לכתר אנגליה בשנת 1745, הוא קודם בהחלטיות על ידי המפלגה ב-1979 לתואר מחליף המלכה אליזבת השנייה. הזרוע הצבאית של המפלגה אפילו ביקשה מצבא ניו זילנד ליישב את העניין על ידי קרב ראוי לשמו, בקרב שבו המנצח לוקח הכל, כאשר הקרב יהיה קרב אחד על אחד על ידי הנציגים, בנשק של כריות נוצה.
בחירת המועמדים

בשלב מסוים המפלגה בחרה את מועמדיה לבחירות על ידי דו-קרבות ממושכים, בהם נלחמו על ידי חרבות נייר ובלוני מים – כאשר המפסיד הופך להיות מועמד המפלגה. ב-1996 משחק ענק של "משחק הכיסאות" בוצע באחת מערי המדינה כדי לבחור את המועמד מטעמם למפלגה.
מדיניות

המפלגה בחרה את המדיניות שלה בהתבסס על נטייתה לאבסורד ודברים לא מעשיים. המדיניות המרכזית בכל בחירות כללה בין השאר חזרה לסגנון חיים של ימי הביניים, מדיניות הידועה בשם "הקפיצה הגדולה אחורה", והחזרה (באופן על טבעי) של דיקטטורה המבוססת על טהרת דמה של בית סטיוארט והיעקוביטים בשמו של הנסיך בוני גאופי. במפלס עמוק יותר העלתה המפלגה את המערכת הפוליטית של הבודהיזם הטיבטי, עם "סטספם" (מונרכיה של בעלות רוח ייחודית), ששימשה הצדקה לבחירתו של בוני הנסיך גאופי כראש של מק'סטאט. זה גילם את העקרונות שהציגו היוונים הקדמונים, כי "כל מי שמבקש כוח לא אמור לקבל כח". בוני הנסיך גאופי סירב בעקביות ובאופן קבוע לעשות משהו עם הסמכות שהעמדה הזאת נתנה לו, ברח מכל מה שהיה טוב לו, ולא היה לו שום קשר למפלגה, ובכך הוכיח את הכדאיות הבלתי מעורערת שלו לתפקיד.
חלק ממצע המפלגה:
זבל חינם.
שליחת סוכני מודיעין לרחבי העולם כדי למחוק את ניו זילנד בכל המפות שפורסמו, ובכך להבטיח שאף אחד לא יכול לפלוש למדינה.
הרצת כלב כמועמד לפרלמנט במושב הובסון בצפון. המדיניות של הכלב כללה ביטול מכוניות, והפיכת בשר במפעל אורגני לאבקת פרעושים אכילה.
ביטול הכסף, והחלפתו בדג שוקולד או חול.
הריסת כוורות, מבנה הפרלמנט, וכל מבנה אחר שנבנה בשיטת הבנייה של מלמטה למעלה.
ההסטה של ייצור האלומיניום הרחק מבניית מטוסים צבאיים אמריקאיים וטילים לבניית מראות חלל ענקיות כדי להמיס את הקרחונים של הקוטב ולהשמיד את כל ערי הבצע החמדניות המטופשות של האדם במכה אחת, ובכך להחזיר את האדם לים.
אבטלה מלאה, או תעסוקה מלאה באמצעות עבדות.
שימוש בבירה כאסטרטגיה של ההגנה הלאומית: השארת בקבוקי בירה על כל החופים, כך שכל צבא פולש ינטוש את ההתקפה וישתכר, בעוד הבקבוקים השבורים ימנעו מהצבא להמשיך הלאה.
הגבלת ההצבעה לקטינים: כלומר, רק אלה שמתחת לגיל 18 יוכלו להצביע (המפלגה הודיעה זאת כאשר הפרלמנט הוריד את גיל ההצבעה ל-18).
החלפת חיל השריון המלכותי בניו זילנד באבירים רכובים, דבר שנחשב כמודרני יותר.
הגבלת מהירות האור ל-100 קמ"ש.
קישור האי הצפוני והאי הדרומי על ידי דחיקת האלפים הדרומיים לתוך מיצר קוק.
הפלה לאחר לידה: ביצוע הפלה לא חוקי, אבל כל אמא יכולה להרוג את הילד שלה עד גיל 18, ובלבד שהיא עושה זאת בידיה שלה.
סירוס חינם.
מזג אוויר טוב (אבל רק אם הבוחרים התנהגו היטב).
העסקה במשרה מלאה לאנשים שיכסו את כל הכבישים במדינה בשטיחים, דבר שימנע את הבליה של הגיר ברכב.
הפרת כל הבטחותיה.
דעיכה

המפלגה משכה רמה מפתיעה של תמיכה, והפכה לאחת המפלגות הגדולות מחוץ לפרלמנט. בכמה הזדמנויות, במיוחד בעקבות הכנסת שיטת הבחירות היחסית המעורבת (MMP), חברי הפרלמנט חזו שהמפלגה עשויה לזכות בייצוג פרלמנטרי, אך הדבר מעולם לא קרה. כאשר המפלגות הגדולות החרימו את בחירות הביניים של טאורנגה ב-1993, מועמד המפלגה גרג פיטמס, שהופיע בעיתונים ארציים במסע זה כשהוא לבוש בתלבושת "הקילט החדש של הקיסר" שלו, שכללה רק חולצה וספורן (אנ'), הגיע למקום השני אחרי וינסטון פיטרס. ככל הנראה, רוב ההצבעות למפלגה ייצגו הצבעות מחאה, דבר שהמפלגה עודדה באחת מסיסמאותיה: "אם אתה רוצה לבזבז את קולך, הצבע לנו".
המפלגה החלה להיתקל בבעיה המופיעה לעיתים קרובות אצל מפלגות סאטיריות - ויכוח על מידת הרצינות שבה היא צריכה לנהוג. מייסדי המפלגה ראו במפלגה "קצת כיף", שמטרתה לספק הומור ובידור. זה נשאר חלק מרכזי במפלגה. אולם, מאוחר יותר ראו המתגייסים למפלגה את הסאטירה של המפלגה בהקשר רציני יותר, בהתייחסם אליה כאל כלי שבאמצעותו יכולים אנשים ללעוג ולקרוא תיגר על הממסד הפוליטי. בפרט, למפלגה הצטרפו מספר אנרכיסטים, שראו במפלגה תרופת נגד לסדר המסורתי והתכוונו להשתמש בה ככלי להענקת פרופיל ציבורי גבוה יותר למדיניות אנרכיסטית. הדיכוטומיה בין "סאטירה בשביל הכיף" לבין "סאטירה להדגשת נקודה פוליטית" גדלה. רבים מחבריה המקוריים של המפלגה התרעמו על מה שהם ראו כגזל של המפלגה למטרות פוליטיות מוצהרות יותר ומוגדרות יותר, והרגישו שאם המפלגה תהפוך לאנרכיסטית בגלוי היא תהפוך לחלק מהפוליטיקה, שזה בדיוק מה שהם ניסו להימנע ממנו על ידי סאטירה. הם ראו בכך סתירה.
ב-1999 קיבלה המפלגה רק כ-0.15 מקולות המצביעים, ובעקבות כך הכריזה רשמית על פירוקה.
ראו גם

מפלגת אוהבי הבירה הפולנית
מפלגת הקרנפים
הערות שוליים

↑  המפלגה הרצינית של מקגיליקודי מפרסמת את המניפסט שלה, באתר RNZ, ‏2 ביולי 2018
↑  המפלגה הרצינית של מקגיליקודי, באתר En Academic
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2018122442  VIAF: 2207153716401958820008   WorldCat (עם VIAF): 2207153716401958820008
הנסיך דמנה מגאורגיה

דֶמנַה (גאורגית: დემნა, כינוי חיבה לשם דמטרה, დემეტრე) (נולד לפני 1155–1178 לערך) היה נסיך גאורגי וטוען לכתר המלכותי של הממלכה הגאורגית המאוחדת, שהוכרז כמלך במהלך מרידת הנפל של אצילי הממלכה בשנת 1177/1178.
הוא היה בנו היחיד של המלך הגאורגי, דוד החמישי, שהדיח את אביו, דמטרה הראשון, בשנת 1155, בהפיכת חצר. זמן קצר לאחר מותו של דוד, באותה שנה, הכריז דמטרה על בנו הצעיר, גיאורגי כיורש מוחלט שלו, כשהוא מפר בכך חוק ראשון במעלה של חוקי הירושה, ומקפח את דמנה מזכויות לכס המלכות.
הרשומות הגאורגיות והארמניות מימי הביניים מבולבלות לגבי נסיבות מותו של דוד. על פי היסטוריונים ארמניים מימי הביניים, גיאורגי היה מעורב בדרך כלשהי ברצח דוד. מצד שני המקורות הגאורגיים אינן מציינים על כך דבר. על פי כותב הרשומות הארמני, ורדן ארוולצי, הוא שלט דוד במשך חודש אחד בלבד, ונרצח בידי אציליו, סומבט ואיוון אורבלי, שעשו הסכם סודי עם גיאורגי. איוון אורבלי תוגמל על ידי גיאורגי השלישי ומונה לאמירספסלר, המפקד העליון של צבאו, עם הכתרתו.
סטפנוס אורבליאן, צאצא אחר של שבט אורבלי, כתב זמן קצר אחרי ורדן, כי דוד שלט במשך שנתיים, והכחיש כל מעורבות משפחתית ברציחתו של דוד, לדבריו, גיאורגי נשבע לאחיו כי ישלוט בממלכה רק עד שבנו של דוד, דמנה, יגיע לבגרות, אבל הפר את הבטחתו. הוא טען כי האורבלים היו עדים לשבועתו של גיאורגי, ולכן הובילו את המרידה בשנת 1177, כדי להכתיר את הטוען החוקי לכתר, דמנה, שהיה כבר בוגר, לכס המלוכה.
כך או אחרת, נחשב דמנה על ידי רבים כיורש החוקי לכתר הגאורגי, וקורבן של קיפוח. יתרה מזו, הוא התחתן עם ביתו של איוון אורבלי, וכוונות המשפחה בקשר למרידה היו ברורות. דמנה היה גם אהוד על ידי מספר פקידים רמי דרג בחצר המלכות, ובעלי אחוזות בעיקר בדרום גאורגיה, קציני צבא לשעבר שהחזיקו אדמות ארמניות.
המרד, שהונהג על ידי איוון אורבלי, התפרץ בשנת 1177. המורדים הכתירו את דמנה כמלך במצודת אגרה, ופנו, עם כ-30,000 איש, לבירה הגאורגית, טביליסי. אף על פי כן, תוכניתו של אורבלי למתקפת פתע נכשלה. גיאורגי השלישי סמך בעיקר על הכחות המצוינים שסופקו על ידי שכירי החרב הקיפצ'קים ששכנו בהרי הקווקז. על ידי שימוש בכוח ודיפלומטיה הוא הצליח לגרום להרבה מן האצילים המורדים, להיכנע. אולם אורבלי סירב לציית ופרש ל"מצודת לורה (כיום במחוז לורי, Լոռի, שבארמניה). הצבא המלכותי הזדרז ופלש לאחוזות האצילים המורדים והטיל מצור על לורי. אורבלי עוד הספיק לבקש את עזרתם של השליטים הסלג'וקים השכנים אבל צבאו המותש נכנע לפני שהספיקה להגיע תגבורת.
דמנה היה הראשון להיכנע. הוא השתטח יחד עם מלוויו בפני גיאורגי דוד, וביקש את רחמיו. הוא עוור, סורס, כדי לשמר את עליונות הענף המשפחתי. האורבלים הושמדו. אדמותיהם ונכסיהם עוקלו. דוד הושפ במאסר, אבל לא שרד אותו, הוא מת זמן קצר לאחר מכן.
המשוררת הגאורגית, תמר אריסתווי, הציעה את הסברה כי המשורר הלאומי של גאורגיה, שותא רוסתוולי, היה למעשה הנסיך דמנה, שטוענים כי אהב את דודניתו, הנסיכה תמר. לדבריה, הוא שרד את הדיכוי, וכתב את האפוס הלאומי של גאורגיה, עוטה עור הנמר, בגלות תחת השם רוסתוולי. לסברה זו אין שום תימוכין מבוססים.
הערות שוליים

↑  יורש מוחלט (heir apparent) - מי שבעל זכות לרשת את הכתר, וזכות זו אינה יכולה להשתנות בעקבות הולדתו של יורש אחר
הלשכה לחקירת תאונות ותקריות תחבורה (לטביה)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  לטביה 
 תחום שיפוט:  לטביה לטביה
 משרד אחראי:  משרד התחבורה
 סוכנות אם:  ממשלת לטביה
 תאריך הקמה:  1 בינואר 2006
 www.taiib.gov.lv
 
הלשכה לחקירת תאונות ותקריות תחבורה (בלטבית: Transporta nelaimes gadījumu un incidentu izmeklēšanas birojs) היא סוכנות ממשלתית של לטביה שחוקרת תאונות ותקריות בתחבורה. המשרד הראשי שוכן בריגה. זו סוכנות שמתפקדת באופן עצמאי וכפופה לסוכנות התעופה האזרחית של לטביה. הסוכנות נמצאת תחת פיקוחו הישיר של שר התחבורה מאז הקמתה.
היסטוריה

ב-21 בדצמבר 2005 הקבינט הלטבי הנפיק צו מספר 822, אשר קרא להקמת סוכנות לחקירת תאונות תעופה. הסוכנות הוקמה ב-1 בינואר 2006 בשם הלשכה לחקירת תקריות ותאונות כלי טיס (בלטבית: Latvijas Republikas Aviācijas nelaimes gadījumu un incidentu izmeklēšanas birojs).
ב-12 בדצמבר 2006 הקבינט הנפיק צו מספר 953 "אודות מוסד חקירת תאונות רכבת" שנכנס לתוקף ב-1 באפריל 2007 והוסיף לסוכנות תפקידי חקירת תקריות ותאונות רכבת. בשל הגדלת תפקידיה, ב-1 ביולי 2007 הסוכנות שינתה את שמה לשמה הנוכחי.
החל מ-1 ביוני 2011 הסוכנות החלה לחקור גם תקריות ותאונות ימיות, בהתאם לסעיף 8.1 של חוק ניהול ובטיחות ימית וכן סעיף 14 בהנחיות הזמניות של אותו חוק. בעבר המינהל הימי של לטביה (MAL) היה עוסק בחקירת תקריות ותאונות ימיות.
הערות שוליים

↑  Home page." Transport Accident and Incident Investigation Bureau. "58 Brivibas Street, Riga LV-1011, Latvia" - Latvian address: "Brīvības iela 58, Rīga LV-1011, Latvija"
הלשכה להערכות לאומיות (ניו זילנד)

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מדינה:  ניו זילנד 
 תחום שיפוט:  ניו זילנד
 משרד אחראי:  משרד ראש הממשלה
 סוכנות אם:  Department of the Prime Minister and Cabinet 
 תאריך הקמה:  1948
 מטה מרכזי:  ולינגטון 
 עובדים:  30 
 תקציב:  3.345 מיליון דולר ניו זילנדי
 http://www.dpmc.govt.nz/eab/index.htm
 
הלשכה להערכות לאומיות של ניו זילנד (באנגלית: National Assessments Bureau) היא אחת מסוכנויות הביון של ניו זילנד הכפופה למחלקת ראש הממשלה והקבינט של ניו זילנד.
הארגון אחראי על ניתוח מידע על נושאי חוץ. חלק נכבד מהמידע שהוא מלקט נאסף בסיוע שירות הביון והביטחון של ניו זילנד (NZSIS), הלשכה הממשלתית לביטחון תקשורת של ניו זילנד (GCSB) ומשרד החוץ והסחר הניו זילנדי.
הלשכה עצמה אינה אוספת מודיעין אלא מנתחת ומעריכה מידע שאספו סוכנויות הביון האחרות של ניו זילנד. בשונה משאר ארגוני הביון במדינה, הלשכה אינה כפופה לוועדה הפרלמנטרית לביטחון ומודיעין ואינה מפוקחת על ידי מפכ"ל המודיעין והביטחון.
היסטוריה

הלשכה הוקמה בתור משרד המודיעין המשולב ב-1949 במשרד ההגנה הניו זילנדי. ב-1953 הפכה ללשכת המודיעין המשולבת וב-1975 הפכה לארגון אחר בשם "לשכת ביון חוץ" ותפקידיה פוצלו בין משרד החוץ והסחר ומשרד ההגנה.
הלשכה היא חלק ממחלקת רה"מ והקבינט מאז 1991 והיא מחויבת למסור דו"חות קבועים לראש ממשלת ניו זילנד. הלשכה מונחית על ידי הוועדה להערכות לאומיות, תת-ועדה בוועדה לתיאום ביטחון פנים וחוץ.
במרץ 2010, הלשכה שינתה את שמה ל"לשכה להערכות לאומיות" והתמקדה בביטחון פנים.
העורק התת-שכמי

| --- | --- |
 שיוך:  subdivision of subclavian artery, ישות אנטומית מסוימת 
 ניקוז ורידי:  subscapular vein 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (588) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  arteria subscapularis 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A12.2.09.013 
 TA2 (2019):  4627 
 FMA:  22677 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0226422 
 
עורק בית השחי וסעיפיו. העורק התת-שכמי הוא העורק הרביעי המסתעף ממנו.
הָעוֹרֵק הַתַּת-שִׁכְמִי (TA: arteria subscapularis) הוא עורק בבית החזה המסתעף מחלקו השלישי של עורק בית השחי ומספק דם לשרירים סביב עצם השכם. זהו הענף הגדול ביותר המסתעף מעורק בית השחי. ראשיתו בגבול הצדי של השריר התת-שכמי, משם הוא יורד לאורך השריר בדופן האחורית של בית השחי לעבר הזווית התחתונה של השכם. לאחר ארבעה סנטימטרים ממוצאו הוא מתפצל לשני עורקים: עורק עצם השכמה הכותר ועורק החזה והגב.
הנעלמים

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  הרלן קובן
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  מתח
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 הוצאה
 הוצאה:  ידיעות ספרים
 תאריך הוצאה:  2002
 מספר עמודים:  429
 הוצאה בעברית
 תרגום:  ירון פריד
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  003557303, 002374839, 003681253
 
"הנעלמים" ("Gone For Good") הוא ספר מתח שכתב הרלן קובן. הספר היה רב-מכר בארצות הברית. במרץ 2004 הוציאה לאור חברת ההפצה "ידיעות ספרים" ("פרוזה") את הספר בתירגום לעברית על ידי המתרגם ירון פריד. זהו הספר הראשון של הרלן קובן שתורגם לעברית. בתוך מספר שבועות הגיע ספר זה לפסגות רבי המכר בארץ ונבחר על ידי הקוראים כ"ספר המתח הטוב ביותר של השנה". הספר התברג למקום השלישי בסקר "הספרים שהישראלים הכי אוהבים".
ב-2021 החלה הקרנת סדרת טלוויזיה על בסיס הספר.
עלילה

הספר עוקב אחר קורות אדם שאימו הלכה לעולמה. נדמה כי חייו עלו על שרטון. אחיו, המואשם באונס ורצח חברתו ג'ולי, בורח מהחוק כבר יותר מ-10 שנים, חברתו שילה נעלמת ללא הסבר ומשאירה המון שאלות ללא תשובות ואם לא די בכך לפתע נכנס לחייו רוצח סדרתי אשר עוקב אחר כל אחד מצעדיו. אט אט נחשפים בעלילה רמזים שיובילו לגילוי האמת בנוגע לכל ההתרחשויות החריגות.
| ספרי הרלן קובן שתורגמו לעברית |
| --- | --- | --- |
| סדרת מיירון בוליטר (מבוגרים) | משחק מסוכן (2007) • מכת מחץ (2007) • מירוץ מטורף (2008) • מעגל מכושף (2010) • מהלך מוטעה (2010) • מסלול מכשולים (2012) • מלכודת מאוחרת (2014) • הבטיחי לי (2007) • דם חם (2009) • אבק שרפה (2011) • בבית (2018) |  |
| סדרת מיקי בוליטר (נוער) | מחסה (2011) • מרחק של שניות (2013) • סודות באפילה (2015) |  |
| סדרת וינדזור הורן לוקווד השלישי "ווין" (מבוגרים) | ניצחון (2022) |  |
| סדרת ויילד (מבוגרים) | הילד מהיער (2021) • קרבת דם (2023) |  |
| כללי (מבוגרים) | הנעלמים (2004) • ההזדמנות האחרונה (2004) • דיו חיוור (2005) • אל תגלה (2006) • התמימים (2006) • היער (2007) • תחזיקו חזק (2008) • משחק הציד (2010) • תישאר קרוב (2013) • שש שנים (2014) • אדם זר (2016) • הנעדרים (2016) • הטעות כולה שלך (2017) • אל תעזוב (2019) • הבריחה (2020) |  |
הצגת בכורה

.
בתום הקרנת בכורה של סרט: הענקת זרי פרחים לצוות הסרט
באמנות הבמה, הצגת בכורה (בלעז: פרמיירה, מצרפתית première - ראשון) היא פעם ראשונה שבה מוצג מופע מסוים, כגון מחזה, יצירה מוזיקלית, סרט קולנוע, מופע מחול וכדומה. המושג העברי "הצגת בכורה" הוא מחידושיו של אברהם שלונסקי.
הצגת בכורה עולמית היא הצגת הבכורה הראשונה בעולם למופע זה. חשיבות נודעת גם להצגת בכורה ארצית, שהיא הצגת הבכורה במדינה מסוימת.
הצגת בכורה היא פעמים רבות אירוע רב-רושם שמוזמנים אליו עיתונאים על מנת שיסקרו את המופע באמצעי התקשורת, ידוענים ואישים בולטים בתחום האמנות המתאים. כמקובל בכל מופע, גם בסיומה של הצגת הבכורה קדים המבצעים לקהל, אך בהצגת בכורה לרוב מצטרפים בשלב זה אל המבצעים גם יוצרי היצירה (מחזאי, מלחין, במאי וכדומה).
במופע המוצג חי בפני קהל, כגון הצגת תיאטרון, קודמת להצגת הבכורה חזרה גנרלית - ביצוע מלא של המופע בפני קהל מצומצם של מקורבים, לקבלת משוב אחרון לפני הצגת הבכורה.
המשולש הישר של פרמה

שני משולשים ישרי זווית כששתי הצלעות של העליון שוות לצלע והיתר של התחתון. עבור אורכים אלה,  a^{2},  b^{2}, ו  c^{2} יוצרים סדרה חשבונית המופרדת בהפרש של  d^{2}. בלתי אפשרי שכל ארבעת האורכים  a,  b,  c, ו  d יהיו מספרים שלמים.
המשולש הישר של פרמה הוא שמה של הוכחת אי-קיום בתורת המספרים, שפורסמה בשנת 1670 יחד עם יצירותיו של פייר דה פרמה, זמן קצר לאחר מותו. זו ההוכחה השלמה היחידה הידועה לנו שכתב פרמה. יש לה כמה ניסוחים שווים, שאחד מהם נאמר (אך לא הוכח) כ-450 שנה לפני פרמה, בשנת 1225 על ידי פיבונאצ'י. בצורותיו הגאומטריות, הוא קובע:
משולש ישר-זווית במישור האוקלידי שכל שלושת אורכי הצלעות שלו הם מספרים רציונליים לא יכול להיות בעל שטח שהוא הריבוע של מספר רציונלי. השטח של משולש ישר-זווית רציונלי נקרא מספר קונגרואנטי, כך שאף מספר קונגרואנטי מרובע.
משולש ישר-זווית וריבוע עם שטחים שווים לא יכולים להיות בעלי מידה משותפת בכל צדדיהם.
אין שני משולשים ישרי זווית פיתגוריים שבהם שתי הרגליים של משולש אחד הן הרגל והיתר של המשולש השני.
באופן מופשט יותר, כתוצאה מכך לגבי משוואות דיופנטיות (פתרונות שלמים או מספרים רציונליים למשוואות פולינומיות), היא שווה ערך לאמירות ש:
אם שלושה מספרים ריבועיים יוצרים סדרה חשבונית, הרי שהפער בין מספרים עוקבים בסדרה (הנקרא הפרש או קונגרואום) אינו יכול להיות בעצמו ריבועי.
הנקודות הרציונליות היחידות בעקומה האליפטית  y^{2}=x(x-1)(x+1) הן שלוש הנקודות הטריוויאליות עם  x\in \{-1,0,1\} ו  y=0 .
למשוואה מהמעלה הרביעית  x^{4}-y^{4}=z^{2} אין פתרון שלם שאינו אפס.
תוצאה מיידית של הניסוח האחרון לעיל היא שהמשפט האחרון של פרמה נכון במקרה המיוחד שמעריכו הוא 4.
ייצוגים ונסחים שונים > ריבועים בסדרה חשבונית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
ייצוגים ונסחים שונים > שטחים של משולשים ישרי זווית

מכיוון שהקונגרואה הם מספרים שהם בדיוק פי ארבעה מהשטח של שלשה פיתגורית, והכפלה בארבע אינה משנה את תכונת הריבועית, קיומו של קונגרום מרובע מקבילה לקיומו של שלשה פיתגורית עם שטח ריבועי. גרסה זו של הבעיה נוגעת להוכחת פרמה: הוא מראה שאין משולש כזה. בהתחשב בבעיה זו, פרמה לא קיבל השראה מפיבונאצ'י אלא ממהדורה של אריתמטיקה מאת דיופנטוס, שפורסמה בתרגום לצרפתית בשנת 1621 על ידי קלוד גאספר בשה דה מזריאק. ספר זה תיאר משולשים ישרי זווית מיוחדים אשר בשטחים שלהם היו צורות הקשורות לריבועים, אך לא התייחס למקרה של שטחים שהם עצמם ריבועיים.
על ידי סידור מחדש של המשוואות לשני המשולשים הפיתגוריים למעלה, ולאחר מכן הכפלתם יחד, מתקבלת המשוואה הדיופנטית היחידה b^{4}-d^{4}=(b^{2}-d^{2})(b^{2}+d^{2})=a^{2}c^{2}אשר ניתן לפשט על ידי הצגת משתנה חדש  e=ac ל b^{4}-d^{4}=e^{2}.לעומת זאת, כל שלושה מספרים שלמים חיוביים המצייתים למשוואה  b^{4}-d^{4}=e^{2} מובילים לקונגרום מרובע: למספרים אלה, הריבועים  (b^{4}-d^{4}-2b^{2}d^{2})^{2},  (b^{4}+d^{4})^{2}, ו  (b^{4}-d^{4}+2b^{2}d^{2})^{2} יוצרים התקדמות אריתמטית עם קונגרום  4b^{2}d^{2}(b^{4}-d^{4})=(2bde)^{2}, שהוא ריבועי בעצמו. לפיכך, הפתרון של  b^{4}-d^{4}=e^{2} שווה לקיומו של קונגרום מרובע. אבל, אם למשפט האחרון של פרמה הייתה דוגמה נגדית במעריך  4, פתרון שלם למשוואה  x^{4}+y^{4}=z^{4}, ואז ריבוע אחד משלושת המספרים בזוגמה הנגדית ייתן שלושה מספרים הפותרים את המשוואה  b^{4}-d^{4}=e^{2} . לכן ההוכחה של פרמאט כי אין למשולש פיתגורס שטח מרובע מרמזת על נכונות של מקרה המעריך- 4 של המשפט האחרון של פרמה.[7]
ניסוח שווה ערך אחר של אותה בעיה כולל מספרים קונגריואנטיים, המספרים שהם שטחים של משולשים ישרי זווית שכל שלוש הצלעות שלהם הם מספרים רציונליים . על ידי הכפלת הצלעות במכנה משותף, כל מספר תואם עשוי להפוך לשטח של משולש פיתגורי, ומכאן יוצא שהמספרים הקונגרואנטיים הם בדיוק המספרים הנוצרים על ידי הכפלת קונוגרום בריבוע של מספר רציונלי. לכן, קיומו של קונגרום מרובע מקביל לאמירה כי המספר 1 אינו מספר קונגרואנטי. דרך גאומטרית נוספת לקביעת ניסוח זה היא שלא ייתכן כי ריבוע (הצורה הגאומטרית) ומשולש ישר-זווית יהיו שני שטחים שווים וכל הצלעות תואמות זו לזו.[10]
ייצוגים ונסחים שונים > עקומה אליפטית

צורה מקבילה נוספת של משפט פרמה כוללת עקומה אליפטית המורכבת מנקודות אשר הקואורדינטות הקרטזיות  (x,y) מקיימות את המשוואה: y^{2}=x(x+1)(x-1).הנקודות (1,0−), (0,0) ו- (1,0) מספקות פתרונות ברורים למשוואה זו. משפט פרמה שקול לאמירה כי אלה הנקודות היחידות בעקומה שעבורן  x ו  y הם רציונליים. באופן כללי יותר, המשולשים ישרי הזווית עם צלעות רציונליים ושטח  n מתאימות אחד לאחד עם הנקודות הרציונליות עם קואורדינטת  y חיובית על העקומה האליפטית  y^{2}=x(x+n)(x-n).
ההוכחה של פרמה

במהלך חייו אתגר פרמה מתמטיקאים אחרים שיוכיחו את אי-קיומו של משולש פיתגורי עם שטח ריבועי, אך לא פרסם את ההוכחה בעצמו. עם זאת, הוא כתב הוכחה בעותק שלו של "אריתמטיקה" (של דיופנטוס), אותו העתק שבו כתב שהוא יכול להוכיח את המשפט האחרון של פרמה. בנו של פרמה קלמנט-סמואל פרסם מהדורה של ספר זה, הכולל את הערות השוליים של פרמה עם הוכחת משפט המשולש ישר-זווית, בשנת 1670.
ההוכחה של פרמה היא הוכחה על ידי נסיגה אינסופית. הוא מראה כי מכל דוגמה של משולש פיתגורי עם שטח ריבועי ניתן להפיק דוגמה קטנה יותר. מאחר שמשולשים פיתגוריים הם בעלי שטחים שלמים חיוביים, ולא קיים רצף יורד אינסופי של מספרים שלמים חיוביים, גם לא יכול להתקיים משולש פיתגורי עם שטח ריבועי.
בפירוט רב יותר, נניח שכן  x,  y, ו  z הם צלעותיהם השלמות של משולש ישר-זווית עם שטח ריבועי. על ידי חלוקה בכל הגורמים המשותפים, ניתן להניח שהמשולש הוא פרימיטיבי [10] ומהצורה הידועה של כל השלשות הפיתגוריות הפרימיטיביות, אפשר להגדיר  x=2pq,  y=p^{2}-q^{2}, ו  z=p^{2}+q^{2}, שבאמצעותו הופכת הבעיה למציאת מספרים זרים  p ו  q (אחד מהם אי זוגי) כזה שהאזור  pq(p^{2}-q^{2}) הוא ריבועי. כדי שמספר זה יהיה ריבוע, ארבעת הגורמים הליניאריים שלו  p,  q,  p+q, ו  p-q (שהם זרים) חייבים בעצמם להיות ריבועיים; נניח p+q=r^{2} ו  p-q=s^{2} .  r ו  s חייבים שניהם להיות אי-זוגיים, שכן בדיוק אחד מ  p אוֹ  q הוא זוגי והשני אי-זוגי. לכן, שניהם  r-s ו  r+s הם זוגיים, ואחד מהם מתחלק ב-4. חלוקתם בשניים מייצרת עוד שני מספרים שלמים  u=(r-s)/2 ו  v=(r+s)/2, שאחד מהם הוא אי זוגי לפי המשפט הקודם. כי  u^{2}+v^{2}=(r^{2}+s^{2})/2=p הוא ריבועי,  u ו  v הן רגלי משולש פיתגורס פרימיטיבי אחר ששטחו  uv/2=q/4 . משום ש  q הוא עצמו ריבועי וש-  uv הוא אי זוגי,  q/4 הוא ריבועי. לפיכך, כל משולש פיתגורס עם שטח ריבועי מוביל למשולש פיתגורס קטן יותר עם שטח ריבועי, המשלים את ההוכחה.
הערות שוליים

↑  תבנית:Harvtxt. Many subsequent mathematicians published proofs, including Gottfried Wilhelm Leibniz (1678), Leonhard Euler (1747), and Bernard Frenicle de Bessy (before 1765); see תבנית:Harvtxt and תבנית:Harvtxt.
↑  Edwards, Harold M. (2000), "1.6 Fermat's one proof", Fermat's Last Theorem: A Genetic Introduction to Algebraic Number Theory, Graduate Texts in Mathematics, vol. 50, Springer, pp. 10–14, ISBN 978-0-387-95002-0
↑  Stillwell, John (1998), "4.7 The area of rational right triangles", Numbers and Geometry, Undergraduate Texts in Mathematics, Springer, pp. 131–133, ISBN 978-0-387-98289-2
↑  Koblitz, Neal (1993), Introduction to Elliptic Curves and Modular Forms, Graduate Texts in Mathematics, vol. 97 (2nd ed.), Springer-Verlag, ISBN 0-387-97966-2
↑  Kato, Kazuya; Saitō, Takeshi (2000), Number Theory: Fermat's dream, Translations of mathematical monographs, תורגם ע"י Nobushige Kurokawa, American Mathematical Society, p. 17, ISBN 978-0-8218-0863-4
העקומה האליפטית y2 = x(x + 1)(x − 1). העקומה חותכת את ציר ה-x בנקודות x=-1,0,1.