איירוספסיאל גאזל
תכנון ומבנה

תכנון הגאזל משלב אלמנטים מתכנון מסוקי האלואט, גם הם מתוצרת איירוספסיאל, אותם נועד להחליף: הגאזל נועד לבצע מגוון דומה של משימות, והתכנון הכללי מבוסס על מבנה מסוקי האלואט. במקביל שולבו בגאזל כמה מרכיבים חדשניים. זה היה המסוק הראשון שבו רוטור הזנב הוא בתצורת פנסטרון, שבה ממוקם הרוטור בתוך מייצב הכיוון. מספר להבי הרוטור בתצורה זו רב יותר ומחופה כולו בתוך מבנה הזנב. מסוק בעל רוטור בתצורת פנסטרון דורש מעט יותר כח בעת טיסה במהירויות נמוכות, אך יתרונו בכך שרוטור הזנב פגיע הרבה פחות ודורש הרבה פחות כוח בעת טיסה במהירות שיוט ותואר כמתאים הרבה יותר לטיסה במהירות גבוהה. תכנון המסוק בתצורה זו איפשרה לגאזל להיות המסוק המהיר ביותר בעולם בקטגוריה שלו.
הרוטור תוכנן תחילה כרוטור קשיח, על בסיס הטכנולוגיה שפותחה על ידי חברת מסרשמידט-בולקוב-בלום (Messerschmitt-Bölkow-Blohm,‏ MBB) עבור המסוק מדגם MBB 105 מתוצרתה. אולם בשל בעיות שליטה במהירות גבוהה שנחוו בעת הפעלת מסוק זה, הוחלף הרוטור הקשיח ברוטור קשיח למחצה במסוקי הגאזל הסדרתיים. בעיות השליטה הללו הביאו להתארכות משמעותית בזמן הפיתוח של הגאזל. להבי הרוטור עשויים מחומרים מרוכבים, בעיקר מפיברגלס, ותוכננו כך שיהיה להם אורך חיים גדול במיוחד; להבים מחומר מרוכב הפך למאפיין נפוץ במסוקים רבים שתוכננו לאחר הגאזל. לרוטור הראשי מהירות קבועה במהלך טיסה רגילה, וביצועי הרוטור תוארו כ"בעלי סובלנות גבוהה לאוטורוטציה".
הגאזל יכול לשאת עד חמישה נוסעים וכ-600 ק"ג מטען במתלה מטען חיצוני, או עד כ-500 ק"ג מטען בתא ייעודי בירכתי המסוק, שגודלו כ-2.25 מטרים מעוקבים. גרסאות חמושות של המסוק נושאות עד ארבעה טילים נגד טנקים מדגם הוט או תותח 20 מ"מ המותקן בצידי המסוק, ומוזן מתחמושת הנמצאת בתא הנוסעים. ניתן להתקין במסוק מערכות נוספות, ובהן מערכת להפחתת הרעש מן המנוע, מכלי דלק נתיקים בנפח 177 ליטרים, מנוף חילוץ בעל כושר הרמה של עד 177 ק"ג, מצופי חירום, מסנן חלקיקים, חימום לתא הנוסעים, אורות נחיתה מתכווננים, ומערכות למניעת התקרחות. תכנון המסוק נעשה מתוך מחשבה על שיווקו לשוק הצבאי, אך עם כניסתו לשירות ניתנה תשומת לב גם להתאמתו לשוק האזרחי. תשומת לב זו השתלמה במשך השנים והשיווק בשוק זה גדל והלך. מסוקים ששווקו לחברות אזרחיות כללו דלת שאיפשרה גישה חיצונית לתא המטען, מתחת לתא הנוסעים.
הגאזל היה המסוק הראשון שהותאם להטסה על ידי טייס אחד בתנאי טיסת מכשירים, כלומר תוך הסתמכות על מכשור המטוס ולא על הראות מתא הטייס. חברת האניוול פיתחה מערכת טייס אוטומטי מתקדמת, שנועדה להקל על עומס העבודה של הטייס במהלך טיסות סולו; הגאזל נבחר כפלטפורמה לצורך פיתוח המערכת בשל היותו אחד מן המסוקים היציבים והמהירים ביותר באותה עת, וגם בשל קלות ההטסה שלו. תכונות ההטסה של המסוק דווחו כנוחות מאוד, ומאפשרות טיסה במהירות של עד 100 קשר (כ-185 קמ"ש) גם כאשר המערכת ההידראולית העיקרית אינה פועלת. הגאי המסוק נוחים מאוד וייחודיים: למסוק אין מצערת ומערכת קיזוז. במקומן מותקנים בכל מערכות בקרת הטיסה מגברי סירבו הידראוליים שנועדו להקל על קשיים במקרה של כשל במערכות המסוק.
המסוק תוכנן כדי שיהיה נוח לתחזוקה. כל המיסבים מתוכננים כך שיפעלו לאורך כל חיי המסוק ללא צורך בסיכה, ורוב מכלי השמן ממוקמים כך שיהיו נוחים לבדיקה. הדגש התכנוני על יצירת כלי טיס נוח לאחזקה תרם לעלויות ההפעלה הנמוכות של המסוק: חלק ממרכיביו תוכננו כך שיהיה להם אורך חיים של 700 שעות טיסה לפני שיהיה צורך להחליפם, ואחרים בעלי אורך חיים של 1,200 שעות טיסה. חלק ממאפייני הגאזל הופיעו גם במסוקים הבאים של חברת איירוספסיאל.
במהלך השנים עבר המסוק מספר תוכניות שדרוג וחידוש, שבהן נוספו בעיקר מערכות אוויוניקה חדשות. חברת אירוטק הציעה לגופים המפעילים את המסוק חבילת שיפורים הכוללת הגנה בליסטית משופרת, מערכת לראיית לילה, מערכות חימוש שכללו רקטות ומקלעים, ותצוגות תלת־ממדיות למערכות הניווט. ב-2013 הביע חיל האוויר המצרי עניין בשדרוג המסוקים שיוצרו במצרים. חברת קינטיק (QinetiQ) פיתחה ממשק פקודות קוליות (Direct Voice Input,‏ DVI) עבור הגאזל, המאפשרת שליטה באמצעות פקודה קולית על היבטים רבים בתפעול המסוק וכך מקלה את העומס המוטל על הטייסים. בספטמבר 2011 הציעו חברות קינטיק ונורת'רופ גראמן להתאים למסוקי גאזל מערכת אוטונומית לניהול הטיסה, שנלקחה מכלי הטיס הבלתי מאויש נורת'רופ גראמן MQ-8 פייר סקאוט. התאמת מערכת כזו הופכת את מסוקי הגאזל לכלי טיס בלתי מאוישים, וזאת במענה לדרישה של הצי המלכותי הבריטי לכלי טיס כזה.