stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חוק בדר-עופר
הערות שוליים

1 2  חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 4), תשל"ג-1973, ס"ח 692 מיום 9 באפריל 1973, באתר "נבו"
↑  יהושע ביצור, שלושת המנדטים של הקולות העודפים ניתנו כצפוי למערך ולליכוד, מעריב, 7 בינואר 1974
↑  פניה לבג"ץ לגבי תוצאות הבחירות, דבר, 2 ביוני 1977
חמצת אבובית הכליה

| --- | --- |
 תחום:  נפרולוגיה 
 טיפול:  tripotassium citrate  סודה לשתייה 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  240809 
 MeSH:  D000141
 סיווגים
 ICD-11:  GB90.44 
 
חמצת אבובית הכליה (באנגלית: Renal tubular acidosis; ר"ת: RTA) הוא מצב של הצטברות חומצה בגוף עקב כישלון של הכליות לפנות את החומצה בשתן. כאשר הדם מסונן (פילטרציה) בכליה, הפילטרט עובר דרך האבוביות (הטובולים) של הנפרון, ובדרך זו יש תחלופה של מלחים, חומצות ותמיסות אחרות עד לייצור השתן הסופי.
החמצת המטבולית הנוצרת ב- RTA יכולה להתרחש או על ידי כישלון של האבובית המקורבת לשמר יונים של ביקרבונט, או על ידי הפרשה לא מספקת של יוני מימן בחלק האבובית המרוחקת.
המונח אצידוזיס (חמצת) מתייחס לנטייה של RTA להוריד את רמת ה-pH בדם (מתחת ל-7.35) - אולם קיים מרווח אניוני תקין.
RTA 1 - אבובית מרוחקת

חמצת אבובית הכליה מסוג 1, או RTA type 1, (או dRTA) מתרחשת באבובית המרוחקת, והיא תוארה ראשונה. חמצת זו מאופיינת בכשל של הפרשת חומצה על ידי תאי Intercalated type A של האבובית המאספת בנפרון הדיסטלי. כישלון זה נובע כתוצאה ממספר סיבות, והוא מוביל לחוסר יכולת בהחמצת השתן מתחת לרמה של 5.5ph- כתוצאה מכך חומציות הדם עולה- אצידמיה. בין מאפייני המחלה ניתן למצוא היפוקלמיה, היווצרות אבנים בשתן ואבני סידן בכליה, רככת אצל ילדים ועוד. הגורמים למחלה זו יכולים להיות מחלות אוטואימוניות הפוגעות בתפקוד האבובית, מחלות תורשתיות בהן יש פגם במשאבות שתפקידן להפריש מימן, שחמת הכבד ומחלות נוספות. הטיפול הוא על ידי תיקון האצידמיה על ידי מתן ביקרבונט, ותיקון ההיפוקלמיה על ידי מתן טבליות אשלגן.
RTA 2- אבובית מקורבת

חמצת אבובית הכליה מסוג 2, או RTA type 2 (או pRTA) מתרחשת באבובית המקורבת. חמצת זו מאופיינת ב"דליפה" של ביקרבונט לשתן- קיים פגם בריאבסופרציה (ספיגה מחדש) של ביקרבונט, וכתוצאה מכך קיים עודף של ביקרבונט בשתן. מחלה זו קשורה לרוב במחלות הכוללות פגמים טובולריים נוספים- כגון תסמונת פנקוני, והיא נדירה יותר מאשר RTA type 1. במחלה זו ניתן למצוא היפוקלמיה, עקב אובדן אשלגן בשתן. הדיאגנוזה מבוצעת על ידי מתן סודיום ביקרבונט לווריד- כאשר קיימת הפרשה בשתן של מעל 15% של ביקרבונט ניתן לאבחן RTA type 2. הטיפול הוא על ידי מתן מינון גבוה של ביקרבונט.
RTA 3- תסמונת משולבת

RTA type 3 הוא מצב נדיר בו קיימים מאפיינים הן של RTA type 1 והן של RTA type 2. צורה זו של חמצת אבובית הכליה נצפתה בשנים 1960 ו- 1970 כתופעה חולפת אצל תינוקות וילדים עם dRTA, ככל הנראה ביחס לגורם חיצוני כגון צריכה עודפת של מלחים.
ניתן לראות הפרעה זו גם במקרים בהם יש מחסור באנזים carbonic anhydrase או- inherited carbonic anhydrase II deficiency- מוטציות בגן המקודד את האנזים מביאות, בתורשה אוטוזומלית רצסיבית, למגוון תופעות הכוללות אוסטאופטרוסיס (התאבנות עצמות), חמצת אבובית הכליה, הסתיידות צרברלית, ופיגור שכלי.
RTA 4- חמצת היפרקלמית

RTA type 4 היא חמצת המציגה תמונה קלינית של היפורנינמיה (תת הפרשה של רנין) והיפואלדוסטרוניזם – כתוצאה מהפרשה מופחתת של אלדוסטרון או העדר תגובה (resistance) לאלדוסטרון, יש היפרקלמיה וחמצת (ירידה בהפרשת אשלגן ומימן בשתן).
הסיבות להופעתה של RTA type 4 הן תפקוד לקוי של הכליות (אי ספיקה קלה של הכליות), המלווה בחלק מן המקרים בסוכרת או במחלה טובולו-אינטרסטיציאלית, היפואדרנליזם (תת פעילות של בלוטת יותרת הכליה כגון במחלת אדיסון) או שימוש בתרופות כגון משתנים אוגרי אשלגן, NSAIDs, ומעכבי ACE או A2A. הטיפול יהיה מתן פלודרוקורטיזון, פורוסמיד או סידן- כדי לטפל בהיפרקלמיה.
טיבריוס קלאודיוס נירון

טיבריוס קלאודיוס נירון
טיבריוס קלאודיוס נירון (85 לפנה"ס – 33 לפנה"ס) היה פוליטיקאי רומאי שפעל בשלהי הרפובליקה הרומית.
תולדות חייו

נירון נולד סביבות שנת 85 לפנה"ס והיה בן לאחד המשפחות הבולטות ביותר ברומא העתיקה, משפחת הקלאודיים. נירון נשא לאישה את קרובת משפחתו ליוויה.
נירון שירת בצבאו של יוליוס קיסר כקוואיסטור בשנת 48 לפנה"ס במהלך מלחמתו של קיסר במצרים כנגד המלך תלמי השלושה עשר, הוא פיקד על הצי הרומאי בקרב שהתרחש ליד העיירה קנופוס ששכנה על גדות הנילוס והצליח להביס את הצי המצרי שעמד מולו. לאחר הניצחון קיסר מינה את נירון לפונטיפקס ושלח אותו לגאליה שם הוא ייסד מספר קולוניות.
למרות שהיה חלק מפמלייתו של קיסר, לאחר רציחתו של הדיקטטור באידו של מרס 44 לפנה"ס הוא החליף צדדים והצטרף לסיעה הרפובליקנית ונלחם לצדם בקרב פיליפי. לאחר התבוסה בקרב הוא נכנע ועבר לסיעתו של מרקוס אנטוניוס, עם חזרתו לרומא הוא שירת כפראיטור וכשלוקיוס אנטוניוס ופולביה אנטוניה, אחיו ואשתו של אנטוניוס הניפו את נס המרד הוא הצטרף אליהם ונלחם יחד עם לוקיוס בפרוסיה (כיום פרוג'ה שבאיטליה).
לאחר תבוסתם על ידי כוחותיו של אוקטביוס נירון נמלט יחד עם אשתו ובנו הבכור טיבריוס לסיקיליה שהייתה בסיסו של סקסטוס פומפיוס, אולם הוא הצליח להסתכסך עם פומפיוס ועזב להצטרף לכוחותיו של מרקוס אנטוניוס במזרח, כשבשנת 40 לפנה"ס אנטוניוס ואוקטביוס התפייסו הוא ומשפחתו חזרו לרומא כתוצאה מחנינה כללית שהוכרזה.
לאחר שהמשפחה חזרה לרומא ליוויה הצליחה לתפוס את עינו של אוקטביוס ולנירון לא נותרה ברירה אלא "לגלות הבנה" לרגשותיו של אוקטביוס ולמרות שליוויה הייתה הרה עם בנו השני דרוסוס הוא התגרש ממנה כדי שתוכל להינשא לאוקטביוס. נירון היה נוכח בטקס הנישואים ואף שימש כאבי הכלה ומסר את ליוויה לאוקטביוס.
שנותיו האחרונות של נירון עברו עליו בשלווה והוא מת בשנת 33 לפנה"ס, בגיל 52.
חמשת אגמי פוג'י

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  הר פוג'י 
 מיקום:  פוג'יסאן, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 סוג:  חמישייה 
 מידות
 שטח:  19.8 קילומטר רבוע
 מידע נוסף
 מדינות באגן הניקוז:  יפן 
 קואורדינטות:  35°24′57″N 138°52′16″E﻿ / ﻿35.415833333333°N 138.87111111111°E﻿ / 35.415833333333; 138.87111111111
  (למפת יפן מוגדלת) טוקיו אוסקה סאפורו סנדאי ניאיגטה פוקואוקה נהה ד. קו.  צ. קו.  סין רוסיה ים יפן האוקיינוס השקט חמשת אגמי פוג'י(למפת יפן רגילה) טוקיו אוסקה סאפורו סנדאי ניאיגטה פוקואוקה נהה ד. קו.  צ. קו.  סין רוסיה ים יפן האוקיינוס השקט חמשת אגמי פוג'י
 
חמשת אגמי פוג'י ותצפית על הר פוג'י מאזור חמשת האגמים.
חמשת אגמי פוג'י (ביפנית: 富士五湖, פוג'י-גוקו) הוא אזור בבסיסו של הר פוג'י במחוז יאמאנאשי שביפן. חיים 100,000 תושבים באזור זה, שגובהו כאלף מטרים מעל פני הים. חמשת האגמים נוצרו כתוצאה מהתפרצויות הר פוג'י.
האגמים

חמשת האגמים ממוקמים בקשת סביב מחציתו הצפונית של הר פוג'י. בימי קדם, התפשטה על פני האזור זרימת לבה מהתפרצות געשית של ההר, תוך סתימת נהרות, וכתוצאה מכך נוצרו האגמים. כולם נחשבים לאטרקציות תיירותיות ולמקומות דיג.
האגמים > אגם קווגוצ'י

אגם קווגוצ'י (河口湖 (אנ'); קווגוצ'י-גו) הוא המפורסם מבין חמשת האגמים, ותמונות של אגם זה משמשות לרוב בכרזות ובפרסומות לאזור חמשת אגמי פוג'י. מספר גדול של מלונות נבנו לאורך גדותיו, והמקומיים מספקים טיולי שייט לתיירים. זהו האגם היחיד באזור חמשת האגמים שיש בו אי. אירועי תרבות מקומיים רבים נערכים בסמוך לאגם זה לאורך כל השנה.
האגמים > אגם מוטוסו

אגם מוטוסו (本 栖 湖 (אנ'); מוטוסו-קו) הוא האגם התשיעי בעומקו ביפן, בגובה 140 מטרים. אגם מוטוסו, אגם סאי ואגם שוג'י היו בעבר אגם אחד גדול, שפוצל בשל זרימת לבה על פני השטח שבו נמצא כעת יער אוקיגרהארה ג'וקאי. שלושת האגמים הללו עדיין מחוברים על ידי נתיבי מים תת-קרקעיים.
האגמים > אגם סאי

כאמור, היה אגם סאי בעבר חלק מאגם גדול שכלל גם את אגם שוג'י ואת אגם מוטוסו. בצד המערבי של אגם סאי (西湖 (אנ'); סאי-קו) מתחיל יער אוקיגרהארה ג'וקאי.
האגמים > אגם שוג'י

אגם שוג'י (精進 湖 (אנ'); שוג'י-קו) הוא הקטן מבין חמשת האגמים. לבה עדיין זורמת מהמים. תושבים בדרך כלל דגים מהסלעים הגעשיים.
האגמים > אגם יאמאנאקה

האגם המזרחי ביותר והגדול מבין חמשת האגמים, אגם יאמאנאקה (山 中 湖 (אנ'); יאמאנאקה-קו) הוא גם האגם השלישי בגובהו ביפן, וגובהו 980 מטרים מעל פני הים.
תעשיית התיירות

עיקר הרווחים של תושבי האזור מקורם בתעשיית התיירות. האטרקציות העיקריות באזור כוללות:
הר פוג'י
אונסנים
פוג'י-קיו היילנד (אנ') - פארק שעשועים שבו אחת מרכבות ההרים הגבוהות בעולם
האגמים - סיור, שיט ודיג
טיולים רגליים וטיפוס הרים
כפר הריפוי (や し の 里 איאשינוסאטו) – כפר יפני משוחזר
הערות שוליים

↑  "Fuji Five Lakes". japan-guide. נבדק ב-2020-03-31.
1 2 3 4 5 6 7  "Yamanashi Sightseeing Net". yamanashi-kankou.jp. נבדק ב-2020-03-31.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 00645556  VIAF: 252093675   WorldCat (עם VIAF): 252093675 
כרזת טיולים משנות השלושים המתארת את אגם מוטוסו.
אגם קווגוצ'י
אגם סאי
חסידות מאקווא

בית הכנסת האורתודוקסי במאקו, משוחזר
חסידות מאקאווא היא חצר חסידית, שמרכזה בקריית אתא ושורשיה בעיר מאקו (Makó) שבהונגריה. בראשה עומד הרב שמעון למברגר, ובניגוד לחסידויות האחרות, הוא אינו מכונה אדמו״ר אלא גאב"ד מאקאווא.
לחסידות בתי כנסת גם בבני-ברק, באשדוד, באלעד ובבורו פארק שבארצות הברית.
מייסד השושלת

מייסד השושלת הוא רבי משה פאָרהַאנד, מחבר ספר "אהל משה", שהיה רבה של העיר מאקו וראש ישיבה בעיר, לפי המתכונת של הישיבות החסידויות ההונגריות.
לאחר השואה, ביקשו מרבי מנחם מנדל מרקוביץ לכהן כאדמו"ר, אך הוא סירב.
רבי משה נפטר בי"ז בסיוון תש"ד, בעצם ימי השואה, בעיר בודפשט. לאחר מאמצים הועבר לעירו לקבורה.
הדור השני

לאחר המלחמה חזרו מקצת הניצולים למאקו. הרב משה-נתן-נטע למברגר, שהיה נשוי לנכדתו של רבי משה, הנהיג את הקהילה. עוד בימי סבו שימש דיין בקהילה משנת תרצ"ו, ולאחר השואה שיקם מחדש את הקהילה והישיבה.
חידושי תורתו ותשובותיו ההלכתיות יצאו לאור בספרים "עטרת משה" ו"כלי גולה". את החידושים החל לכתוב כשהיה במחנה טרזיינשטט ועבד שם במאפיית לחם. על התלושים שמסרו לו עובדי המחנה, כדי לקבל את פרוסות הלחם שהוקצבו להם, היה רושם את חידושיו, והם היו הבסיס לספריו.
בשנת ה'תשי"ב עלה הרב למברגר לארץ. הוא התיישב תחילה בירושלים ולאחר מכן נתמנה לרב הקהילה החסידית בכפר אתא (כיום קריית אתא). נפטר בשבת כ' בחשוון תשמ"ג.
חתניו הם רבי דב בעריש פנט מדעעש רמות, הרב חיים מאיר אנגלרד אב"ד דאברא, הרב משה אושרי, ורבי שלמה גולדמן האדמו"ר מזוויהל.
הדור השלישי

האדמו"ר הנוכחי, רבי שמעון למברגר (מכונה גאב"ד מאקאווא), הוא בנו. בתו, שרה לאה, נשואה לרב אהרן מרדכי רוקח, בנו היחיד של האדמו"ר מבעלז.
עם נפילת חומות הגוש המזרחי הקימו חסידי מאקאווא ועד עולמי כדי לשקם את בית הכנסת הגדול של הקהילה במאקו ואת שלושת בתי-הקברות היהודיים בעיר. בראש הוועד עומד הרב דוד מרגלי מבני-ברק. בשנת תשמ"ח נפתח בית-המדרש מחדש. המקום מושך מבקרים וכמעט בכל שבת מתקיימות בו תפילות. האדמו"ר מבקר בו כמה פעמים בשנה, במיוחד ביום ההילולא של בעל 'אהל משה'.
אחיו של רבי שמעון שימשו כרבנים של קהילות החסידות:
הרב אפרים היה רב קהילת מאקאווא בבורו פארק. לאחר פטירתו בתשנ"ז ירש את מקומו בנו, הרב מאיר יחזקאל.
הרב אברהם יחיאל היה רב הקהילה בבני ברק. לאחר שנפטר בתשנ"ה ירש את מקומו בנו, הרב ישראל חיים.
הרב מנחם מנדל היה רב הקהילה בירושלים. לאחר שנפטר בתשע"א ירש את מקומו בנו, הרב ישראל אהרן.
הרב אשר אנשיל היה רב הקהילה בנתניה ובאלעד. לאחר שנפטר בתש"פ ירש את מקומו בנו, הרב אברהם מתתיהו. בן נוסף, הרב שלמה, הוא אב"ד מאקווא נתניה ור"מ בישיבת צאנז. ובן נוסף, הרב אפרים הוא אב"ד מאקאווא מאנסי. ובן נוסף הרב יעקב מאיר הוא אב"ד מאקאווא לאנדאן ומראשי ישיבת סקווירא בלונדון.
הרב מאיר שלמה הוא רב הקהילה באשדוד. חתנו של הרב יוסף חיים שיינפלד, רבה של קריית הרצוג.
הרב שמעון למברגר בקבר רבי יהודה בן בבא בשפרעם
חיים שריר

| --- | --- |

חיים שריר
 לידה:  11 באפריל 1949 (בן 75)
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 פרופיל ב-IMDb
 
חיים שריר (נולד ב-11 באפריל 1949) הוא מפיק טלוויזיה וקולנוע ישראלי.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
קריירה

פעילותו בעבר כללה את הקמת איגוד עובדי הקולנוע בישראל, היה ממקימי ושימש כיו"ר האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה ופעמיים כיו"ר איגוד המפיקים וכן שימש כמרצה לקולנוע באוניברסיטה הפתוחה במכללה למינהל ובבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה.
במהלך 7 שנים מתוך פעילותו שימש כמפיק ראשי ואחר כך כסמנכ"ל תוכן ברשת ערוץ 2.
פעילותו של שריר בתחום ההפקה במסגרת חברת ההפקות "יצירה עברית בערבון מוגבל" כוללת הפקת סרטי קולנוע ישראליים וקו פרודוקציות, בתוכם "בוקר טוב אדון פידלמן", "ז'נטילה", "בלדה לאביב הבוכה", "עד סוף הקיץ", "אושר ללא גבול", "קרקס פלשתינה", "האיטלקים באים", "כבלים", "גולם במעגל" ו-"קאפו בירושלים" . שריר הפיק סדרות דרמה לטלוויזיה ביניהן "בני ערובה (סדרת טלוויזיה) ", "30 ש"ח לשעה", "כוונות טובות", "האמת העירומה", "מילואים", "מלנומה אהובתי", "סימני שאלה", "לא הבטחתי לך" ו"לוויתן בחוף שרתון", רבות מהן זכו בפרסים בארץ ובעולם,[דרוש מקור] בתוכם בפסטיבל הקולנוע ירושלים, סאנדנס, פסטיבל מונטה קרלו (אנ'), קרלובי וארי, פסטיבל חיפה ופרסי אופיר של האקדמיה לקולנוע על הסרט הטוב ועל הדרמה הטובה.[דרושים מקורות]
בתחילת 2016 הודיע שריר על התמקדות פעילותו בתחום סדרות דרמה לטלוויזיה לישראל ולשוק הבינלאומי במסגרת חברת "דרמה טים" שהוקמה במשותף עם המפיק מוש דנון ובמסגרתה הופקו ועלו לשידור הסדרות"מונא (סדרת טלוויזיה)" ששודרה ב"כאן", תאגיד השידור הציבורי," ביום שהאדמה רעדה" שהופקה ביחד עם חברת Federation Entertainment הצרפתית, והסדרה " בלקספייס " הופקה יחד עם Federation Entertainment ושודרה ברשת.
הוא שיחק בסרטה של רמה בורשטין "למלא את החלל" (2012) והיה מועמד על תפקידו לפרס אופיר בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר. ב-2015 השתתף בתפקיד קטן בסרט "קאפו בירושלים" אותו הפיק. ב-2017 שיחק בסרטו של צחי גראד, הבן-דוד.
במהלך שנת 2018 שיחק בסדרה שלטון הצללים בתור האנטגוניסט הראשי מיקי אברמוף.
ב-2023 שיחק בסדרה "גוף שלישי" בתפקיד אבא של עידו.
חבר האקדמיה האירופית לקולנוע (אנ').
בוגר החוג לפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב, סא"ל במילואים, מתגורר בתל אביב בזוגיות עם חיה ואב לחמישה ילדים.
חרב עות'מאן

דגמים שונים של חרבות עות'מאניות
חרב עות'מאן (בטורקית עות'מאנית: Taklid-i Seyf; בטורקית: Osman Kılıcı) הייתה חרב טקסית אשר נחגרה סביב מותניו של יורש העצר העות'מאני במהלך טקס הכתרתו לסולטאן האימפריה העות'מאנית.
החרב נקראה על שם הסולטאן עות'מאן הראשון, מייסד השושלת העות'מאנית, ואשר החל מטקס הכתרתו, בו קיבל את החרב ממורהו וחמו שיח' אדבאלי, נשתרשה המסורת.
טקס חגירת חרב עות'מאן היה מחייב והתרחש תוך שבועיים ממועד עלייתו של הסולטאן הטרי לשלטון במתחם מסגד איופ (אנ') שעל קרן הזהב בקונסטנטינופול (איסטנבול כיום), שלפי המסורת קבור בו אבו איוב אל-אנסארי (אנ'), שותפו של הנביא מוחמד, שמת בעת המצור הערבי הראשון על קונסטנטינופול. העובדה כי הטקס התרחש במקום שנחשב קדוש, הייתה אמורה לחבר בין הסולטאן החדש לבין אבותיו ואף לנביא מוחמד עצמו.
במהלך הטקס חרב עות'מאן הייתה נכרכת סביב מותניו של הסולטאן הטרי על ידי השריף של קוניה, דרוויש ממסדר המבלבים (אנ') (מסדר מהזרם הסופי שנוסד במאה ה-13), שזומן לקונסטנטינופול למטרה זו.
הזכות להעניק את החרב הייתה שמורה למסדר עוד מ-1299, השנה בה קבע עות'מאן הראשון את מקום מושבו בקוניה, טרם העברת עיר הבירה העות'מאנית לבורסה ובהמשך לקונסטנטינופול.
עד שלהי המאה ה-19, הכניסה למסגד איופ והצפייה בטקס הייתה אסורה על לא-מוסלמים. הפעם הראשונה בה נשברה מסורת זו הייתה טקס הכתרתו של מהמט החמישי ב-1909, אשר היה פתוח למאמיני כל הדתות, ונכחו בו נציגים מכל דתות האימפריה, בהם השייח' אל-אסלאם, הפטריארך היווני-אורתודוקסי, הרב הראשי של איסטנבול (החכם באשי) ונציג הכנסייה האפוסטולית הארמנית.
היכולת להשתתף בטקס ללא-מוסלמים אפשרה לעיתון הניו יורק טיימס לתאר את הטקס בהרחבה בעיתון.
מספר שנים לאחר מכן הטקס אף הוסרט בעת עלייתו לשלטון של הסולטאן האחרון של האימפריה, מהמט השישי.
חבטה (הוקי קרח)

חבטה בהוקי קרח היא ניסיון של שחקן להבקיע שער על ידי חבטת הדסקית עם מקלו לכיוון השער.
בראיין ראסט (ימיני קיצוני) חובט, בניסיון להבקיע שער מול השוער בריידן הולטבי
הגדרה סטטיסטית

חבטה לשער היא ניסיון הבקעה. ספירה של כמה חבטות מתבצעות על ידי צוות נשמרת והמידע משמש לעיתים קרובות כמדריך גס לאיזו קבוצה אגרסיבית ודומיננטית יותר. ניסיון הבקעה בהוקי (בניגוד לכדורגל) נספר רשמית כחבטה רק כאשר השחקן מכוון לשער, וכתוצאה מכך לשער או מחייב את השוער לבצע הצלה. מספרי החבטות וההצלות במשחק רלוונטיים במיוחד לשוערים, שאחוז ההצלה שלהם מתבסס על כמה חבטות לא ספגו. גם מספר החבטות של המחליקים והאחוז שבו הם מבקיעים נמדדים, אך למספרים אלו בדרך כלל משקל נמוך יותר. חבטות מסוימות לשער נחשבות בסבירות גבוהה יותר להוביל לשער ונקראות הזדמנויות הבקעה.
סוגים

ישנם חמישה סוגי חבטות בסיסיות בהוקי קרח.
סוגים > גריפה

חבטת גריפה הינה החבטה הפשוטה והבסיסית ביותר, מתוך מבחר החבטות שיכול החובט לבחור. הביצוע שלה היא פשוט תנועת דחיפה כדי לדחוף את הדסקית לכיוון הרצוי, או לחיצה של הדיסק (בין אם זה על כף היד, גב היד או בתנועת נעיצה). שחקנים בדרך כלל נוטים לגרוף את הדסקית כדי לדחוף דסקיות אבודות מחוץ לעמדת השוער.
סוגים > מפרק יד

חבטת מפרק יד מתבצעת על ידי מיקום הדסקית לכיוון אמצע-עקב הלהב. מעמדה זו החובט מניע את מפרק היד האחורי במהירות, בזמן שהוא דוחף את הדסקית קדימה עם היד התחתונה. כשהלהב מניע את הדסקית קדימה, תנועת מפרק היד מגלגלת את הדסקית לכיוון קצה הלהב, מה שגורם לדסקית להסתחרר. לאחיזה של הסחרור הדסקית יש השפעה בדומה לסיבוב שהקוורטרבק מבצע על מסירת כדור הפוטבול שלו, וכתוצאה מכך הזריקה יותר מדויקת. הדסקית מכוונת להמשך החבטה ובדרך כלל תעוף בצורה מושלמת לכיוון הארכת המקל וכתוצאה מכך החבטה תהיה מדויקת ביותר. במקביל, המקל מתגמש, כך שברגע שהדסקית משתחררת מהמקל, ההצמדה של המקל מניעה את הדסקית קדימה במהירויות גבוהות. שחקני NHL בהווה ובעבר הידועים עקב מומחיותם בחבטת זריקת יד כוללים את ג'ו סאקיק, אלכסנדר אובצ'קין, איליה קובאלצ'וק, קונור מקדייוויד, מריאן גבוריק, ג'ף קרטר, יבגני מלקין, ג'ק אייכל, טמו סלאנה, אלכסיי קובלב, פאבל דאציוק, פיל קסל, ויין גרצקי, סטיבן סטמקוס, ניקיטה קוצ'רוב, פיטר פורסברג, ארטמי פנארין, מרקוס נסלונד, ניית'ן מקינון וכן ולדימיר טרסנקו.
סוגים > חטף

חבטת חטף היא שילוב של חבטת הצלפה וחבטת מפרק יד. החובט מתחיל בהנעת המקל לאחור כמו בחבטת הצלפה (בדרך כלל פחות רחוק), ומסיים בהינף יד כמו חבטת מפרק יד. לחבטה המתקבלת יש יותר מהירות מאשר חבטת מפרק יד, תוך הגדלת הזמן שלוקח לשחרר את החבטה ומאזנת את יעילותה. שחקני עבר והווה שידועים ביכולות חבטת החטף שלהם כוללים את ג'ו סאקיק, איליה קובאלצ'וק, פיל קסל, תומאס ואנק, ניית'ן הורטון, אנז'ה קופיטר, ונסן לקבליה, אלכסנדר אובצ'קין, מייק בוסי, יבגני מלקין, קונור מקדייוויד ודני היטלי. רבים מחשיבים את ג'ו סאקיק כאבי חבטת החטף המודרנית, שכן הוא הפגין יכולת ניקוד מדהימה תוך ניצול חבטת השחרור המהירה שלו לאורך הקריירה שלו. הוא העדיף חבטה זו על פני חבטת מפרק היד, שבה הוא היה פחות ידוע. במהלך הקריירה שלו, פיל קסל שכלל וריאציה של חבטת החטף, שבה השחקן מעביר את משקלו ל"כף הרגל" שלו, או ל"רגל האחורית", וחובט בצעד. הוא השתמש בזה כדי להפוך לאחד החובטים המסוכנים ביותר ב-NHL.
סוגים > הצלפה

חבטת הצלפה היא החבטה הקשה ביותר, אך המהירה והרפלקסיבית ביותר. השחקן מושך את מקלו לאחור מהדסקית, ואז מביא אותו בכוח קדימה כדי לפגוע בקרח חמישה עד קרוב לעשרים סנטימטרים מאחורי הדסקית. הדבר גורם לאגירת אנרגיה במקל כשהוא מתגמש כנגד הקרח. כאשר המקל סוף סוף יוצר קשר עם הדיסק, האנרגיה האצורה במקל מועברת אל הדסקית, ומספקת כוח נוסף שלא היה אפשרי לקבלה, אילולי זו הייתה חבטה ישירה בדסקית. הגובה והמיקום של המעקב קובעים את מסלול הדסקית. שחקני NHL בהווה ובעבר הידועים בשל חבטת ההצלפה שלהם כוללים את ברנרד "בום בום" ז'פריון, אל מקיניס, זדנו חארה, דניאל אלפרדסון, איליה קובאלצ'וק, דסטין בפלין, אלכסנדר אובצ'קין, שיי וובר, סאמי סאלו, מריו למיה, גי לפלר, כריסטיאן ארהוף, בראיין רולסטון, יבגני מלקין, שלדון סוריי, פי. קיי. סובאן, ניקיטה קוצ'רוב, סטיבן סטמקוס, אל איאפרייטי, ריי בורק, ברני פדרקו וג'ייסון גאריסון.
סוגים > גב יד

חבטת גב יד היא חבטת גב יד המשוחררת מהגב של הלהב, ועל גב היד של השחקן. חבטה זו אינה חזקה או מדויקת כמו שאר החבטות, אך לעיתים קרובות מגיעה באופן בלתי צפוי. חבטות אלו משומשות בעיקר קרוב לשער, לרוב במצבי "מתפרצת". אף חבטות הצלפה יכולות להתבצע בגב היד. שחקנים הידועים בחבטת גב היד שלהם כוללים את יורקי לומה, ג'ו סאקיק, סידני קרוסבי, יבגני מלקין, מריאן הוסה, מילאן היידוק, פטריק מרלו, מייק ריצ'רדס, מאטס סנדין, פאבל דאציוק, פול סטאסני, הנריק זטרברג, דרק רוי, קלוד ז'ירו ודניאל ברייר.
סוגים > חבטות אחרות > מידית

חבטה מידית יכולה להיות כל אחת מהחבטות לעיל, כאשר היא נמסרת בתנועה מתמשכת משחקן אחד לחברו. שחקן אחד מעביר את הדסקית לאחר, ובזמן שהדסקית נמסרת, השחקן השני בוחר שלא לעצור את הדסקית, אלא חובט אותה מיד כשהיא מגיעה אליו. זוהי חבטת הדיוק הנמוכה ביותר, אך מפצה על כך בקושי שהיא יוצרת לשוער להתמקם נכון כדי להתגונן מפניה. בשל האלסטיות של דסקית הגומי (אם כי קפואה), היא יכולה אף לייצר יותר אנרגיה משמעותית, מה שמעניק לה יותר מהירות והגבהה מהירה יותר. כאשר החבטה מתבצעת כחבטת הצלפה (נקראת גם חבטת הצלפה מידית) ומוצאת את דרכה אל השער, היא מכונה לרוב "שער כובשי השערים" בשל הקושי בתזמון ומיקום החבטה. שחקנים נוכחיים ב-NHL הידועים במומחיותם בחבטה המיידית שלהם כוללים את ליאון דרייזייטל, סטיבן סטמקוס, אלכסנדר אובצ'קין, איליה קובאלצ'וק, ניקיטה קוצ'רוב, ברנט ברנס, שיי וובר, ברט האל, פי. קיי. סובאן, יבגני מלקין, ארטמי פנארין ופטריק ליינה.
סוגים > חבטות אחרות > פיתוי

פיתוי, הוא הטעיה, חבטה או שניהם, שנועדים לבלבל את המגן. שחקנים רבים, כמו קונור מקדייוויד, פאבל דאציוק, מריו למיה, ויין גרצקי, יבגני מלקין, בובי אור, ז'ילבר פרו, בובי ראיין, אלכסיי קובלב, ג'ון טווארס, ריק נאש, ארטמי פנארין, דני סוואר, יארומיר יאגר, ג'ו סאקיק, ניקיטה קוצ'רוב, פאבל בורה, מיקאל גראנלונד, ג'וני גודרו ופטריק קיין קיבלו את המיומנות של "ההתנדנדות", שהיא יותר מפוארת ודורשת יותר כישורי שליטה במקל.
סוגים > חבטות אחרות > מישיגן

המישיגן, הידוע גם כשער בסגנון לקרוס או זורו, יכול להיחשב כסוג מיוחד של פיתוי. הדבר כרוך בשחקן שמעיף את הדסקית על להב המקל ואז מצליף את הדסקית בזמן שהוא נושא אותו על הלהב. לעיתים רחוקות ניתן לראות את החבטה בגלל הדרישה שלה למיומנויות מעודנות של טיפול במקל ופגיעות לתמרוני הגנה. היתרונות של חבטה זו הם גורם ההפתעה והיכולת למקם את הדסקית במדויק בפינה העליונה מזוויות מוזרות. כתוצאה מכך, החבטה של מישיגן מתבצעת בדרך כלל מאחורי הרשת על ידי הפתעת שוער משטח מת תוך כדי שימוש ברשת ככיסוי מההגנה. החבטה שימשה לראשונה בטורניר NCAA ב-1996 על ידי שחקן מישיגן מייק לג, אם כי המצאת התמרון נזקפה לזכותו של ביל ארמסטרונג. המישיגן גדלה בפופולריות, והחלו לעשות ניסיונות על ידי שחקני NHL באמצע שנות ה-2010. הזריקה נוסתה על ידי שחקנים כמו סידני קרוסבי, מיקאל גראנלונד, ראיין גצלף, טיילר אניס, מיקס אינדרשיס, יבגני קוזנצוב, ויקטור ארווידסון, קלוד ז'ירו, פטריק ליינה, אוסטון מתיוס וטרבור זיגרס. השערים הראשונים והשניים של המישיגן ב-NHL היו של אנדריי סווצ'ניקוב; פיליפ פורסברג וטרבור זיגרס הצליחו גם הם בניסיונות המישיגן.
סוגים > חבטות אחרות > הטיה

הטיית הדסקית כרוכה בהתמקמות בקרבת הרשת והפניית חבטה נכנסת, בדרך כלל, עם להב המקל. הציר של המקל ואפילו חלקי הגוף (רגליים, אחורי, חזה, גב, אפילו ראש ופנים) עשויים גם הם לשנות את מסלול הדסקית ולגרום לשער חוקי, אם כי להבקיע בדרך זו כרוכה בדרך כלל באותה מידה במאמץ מכוון. הטיות להחליק את החלקה של שחקן התקפה ייחשבו אם לא בוצעה תנועת בעיטה מכוונת. במרחק קרוב, הטיה המכוונת היטב ששומרת על מהירות מסוימת ועוברת ליד השוער ולרשת מבלי שלשוער תהיה כל אפשרות להגיב לשינוי הכיוון. הטיית הדסקית היא דרך נפוצה מאוד להבקיע שער ב-NHL כיום, וכל הקבוצות משתמשות בה לעיתים קרובות.
יד דומיננטית

היד הדומיננטית של השחקן נקבעת לפי צד האחיזה במקל. שחקן שחובט שמאלה מחזיק את המקל כך שהלהב נמצא (בדרך כלל) משמאל לגופו, עם יד שמאל למטה ויד ימין למעלה; שחקן שחובט ימינה מחזיק את המקל כך שהלהב נמצא מימינו, עם יד ימין למטה ויד שמאל למעלה. היד התחתונה מספקת את רוב הכוח בעוד שהיד העליונה אחראית על שליטה במקל, וכן על הרמת ההצלפה של החבטות שלך. מתוך 852 השחקנים שהחליקו בעונת 2007/08 ב-NHL, 554 מתוך 852 (65%) היו שמאליים. שחקנים ימיניים רבים חובטים שמאלה ולהפך. הדבר נובע מהעובדה שאם מישהו ימיני באופן טבעי, הוא עלול לחבוט שמאלה מכיוון שהיד העליונה (יד ימין על מקל שמאלי) שולטת ברוב פעולת המקל.
הערות שוליים

↑  Trettenero, Brady (2020-04-09). "Full list of NHL players who have attempted "The Michigan" move". Gino Hard (באנגלית). נבדק ב-2021-11-26.
השוער פסקל ג'מינדה מגן על חבטה לשער
חרארד פליישויאר

| --- | --- |

 לידה:  25 בפברואר 1889 הולנד, ממלכת ארצות השפלה 
 פטירה:  29 במרץ 1945 (בגיל 56) דכאו, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  ממלכת ארצות השפלה 
 מקצוע:  עובד ציבור, לוחם מחתרת 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (12 בפברואר 1990) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  חרארד פליישויאר
 
חרארד פליישויאר (בהולנדית: Adele Jan Gerard Fleischeuer;‏ 25 בפברואר 1889, אוירסבייק (אנ'), דרום מזרח הולנד – 29 במרץ 1945, דכאו) היה פעיל המחתרת ההולנדית בתקופת מלחמת העולם השנייה וחסיד אומות העולם מהולנד שנספה בדכאו.
קורות חייו

פליישויאר היה פקיד בשירות הציבורי בכפרו אוירסבייק וחבר המשמר האזרחי בהולנד (אנ'). במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא התגייס לצבא ושירת במשמר החופים.
קורות חייו > פעילותו בתקופת השואה להצלת יהודים

מיד לאחר כיבוש הולנד בידי הגרמנים במאי 1940 החל פליישויאר לפעול בשורות המחתרת ההולנדית. הוא פעל להסתרת יהודים נרדפים בביתו למרות שהיו לו חמישה ילדים. בסך הכל הסתיר בביתו עשרה יהודים. רובם לא יכלו לסייע בפרנסתם, ופליישויאר קיים אותם על חשבונו.
בנובמבר 1943 הגיעו אנשי גסטפו לביתו של פליישויאר, ככל הנראה עקב הלשנה, ועצרו שם את עשרת היהודים המסתתרים. גם פליישויאר נעצר. הוא נשלח למחנה הריכוז פיכט ובמאי 1944 גורש לדכאו. במרץ 1945 נספה בדכאו. כל היהודים שהסתיר נרצחו באושוויץ.
הנצחה

בשנת 1965 התגלה קברו של פליישויאר בדכאו וגופתו הועברה למסטריכט, שם נקבר מחדש.
בשנת 1982 הוענק לו צלב זיכרון ההתנגדות (אנ') - אות כבוד הולנדי שמוענק לאנשים שהיו חברי המחתרת ההולנדית בתקופת מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1990 הכיר יד ושם בחרארד פליישויאר ובאשתו, פילומנה קתרינה פליישויאר-בטונוויל (Philomene Catharine Fleischeuer-Bettonville), בתור חסידי אומות העולם.
בעיר מגוריו של פליישויאר, אוירסבייק, נקרא רחוב על שמו.
חיימה אלאס

חיימה הנריקה אלאס מוראלס (בספרדית: Jaime Enrique Alas Morales; נולד ב-30 ביולי 1989) הוא כדורגלן סלוודורי המשחק בעמדת הקשר באנטיגואה.