stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
העלייה החמישית
קליטת העולים בארץ

מאות האלפים שזרמו לארץ, ושילשו את גודל היישוב בפרק זמן של שבע שנים, חוו חבלי קליטה לא פשוטים. קליטתם עוררה תופעות כמו ספסרות מקרקעין, העלאת שכר הדירה ואבטלה (מ-1936). חנוונים וסוחרים העלו את מחירי המצרכים החיוניים, תוך ניצול חוסר ידיעתו של העולה. ראש עיריית תל אביב מאיר דיזנגוף ניסה למגר את התופעות השליליות, וממשלת המנדט נתבקשה לחוקק חוק שיגביל את גובה שכר הדירה. קרוב למותו התייחס לנושא המשורר חיים נחמן ביאליק שבנאום שנשא הגדיר את היישוב כחולה: "סימני המחלה נתגלו בזמן האחרון, קודם כל ביחס לאחינו פליטי החרב, האסון בגרמניה ובארצות האחרות. במקום לדאוג להם להכין להם פינה וצל, קורה של דירה בכלל, ולו יהא בצריפים, ניצלנו את אסונם למען בצע כסף... הסימן השני למחלה הוא – הספסרות הבזויה, האוכלת אותנו כעש... דונם אחד עובר עשר פעמים מיד ליד, וכל פעם עולה מחירו".
יחס היישוב הוותיק לעולים מגרמניה היה מורכב. מחד גיסא הגבירו עולים אלו מאוד את כוחו של היישוב; מאידך גיסא, התבדלו עולי גרמניה ושימרו את תרבותם. האווירה בארץ, אשר שמה דגש על מטרות שיתופיות ולאומיות, נגדה את ההתבדלות ה"יקית". העיתונות העברית ניהלה נגד ה"יקים" מערכה בשל נוהגם להוציא עיתונים בשפה הגרמנית. נטען כנגד העולים כי הם אינם נאמנים דיים ללאומיות העברית ולציונות. היו אף מקרים שבהם הותקפו חנויות בבעלות עולי גרמניה בשל שילוט בשפה הגרמנית. העולים ממרכז אירופה נתפסו כקפדנים וכמנומסים באוכלוסייה שבה הפשטות והישירות הייתה לסמל.
קליטת העולים בארץ > הסבה מקצועית

עולי גרמניה כללו אלפי סוחרים, אקדמאים ואנשי רוח, אך היישוב התקשה למצוא להם תעסוקה שתתאים לעיסוקם הקודם, והם נדרשו לבצע הסבה מקצועית. רבים הפכו לפועלי בניין, לפועלי מתכת, לפועלים בענף העץ ולנהגים. חלקם (קצת פחות מ-30%) הפכו לחקלאים.
העלייה והישגיה

בשל היקפה הגדול של העלייה, הייתה לה תרומה רבה לגידול היישוב ולהתעצמותו הכלכלית והארגונית. 180,000 העולים העלו את מספר אנשי היישוב ל-400,000 נפש בקירוב, קצת יותר מ-30% מכלל האוכלוסייה בארץ. זרימת העולים הייתה לכיוון הערים הגדולות. ההתפתחות העירונית תרמה להתפתחות ענפי התעשייה והמסחר.
העלייה והישגיה > חינוך, מדע, תרבות ואמנות

העלייה החמישית הביאה להישגים רבים בתחום האמנות, התרבות, הפנאי והחינוך ושינתה את פניו של היישוב. עולים החיו מחדש את תיאטרון "הבימה" והיו בין מקימי התזמורת הפילהרמונית. 
בשנת 1941 הקימה קבוצת שחקנים מיוצאי גרמניה את מועדון הקריאה החיפאי (Haifaer Lesegruppe). הקבוצה העלתה למעשה הצגות בשפה הגרמנית, אולם באופן רשמי, עקב הגבלות הצנזורה הבריטית ומאוחר יותר זו הישראלית, הוקראו ספרים ושירה בגרמנית. הכניסה לאירועים אלה הותרה רק לחברי העמותה. בין השחקנים נמנו הרמן ולנטין (גר'), הרמן הויזר, היינץ ברוצן והרטה וולף. אלו לא שלטו בעברית במידה מספקת על מנת להופיע בתיאטרון העברי. כמו כן, רמת המחקר וההוראה באוניברסיטה העברית בירושלים, ובטכניון בחיפה עלתה בשל הגעתם של בעלי מקצועות חופשיים רבים, ובהם פרופסורים. נוסף לכך עלתה רמת הרפואה בארץ עם קליטתם של רופאים רבים. גם תרבות הפנאי ביישוב השתנתה. בתל אביב נפתחו מסעדות ובתי קפה רבים בסגנון אירופאי, בהיקף שלא היה נהוג עד אז.
העלייה והישגיה > התפתחות הכלכלה

בעלי הון שעלו מארצות מזרח אירופה ומגרמניה הביאו ידע רב בנוסף למימון הכרחי. על ידי פתיחת מפעלים חדשים וקידום ההשקעה בעיר, התעצם כוחה התעשייתי של ארץ ישראל. נפתחו מפעלי תעשייה רבים בתל אביב ובחיפה בעיקר. הכלכלה שגשגה עד כדי מצב שבו היהודים הפיקו יותר מ-50 אחוזים מהתוצרת בארץ ישראל למרות שהיוו רק שליש מתושביה. שכבת בעלי ההון גדלה גם היא, והגיעה לכרבע מכלל האוכלוסייה היהודית.
נפתח נמל תל אביב. בעקבות המרד הערבי הגדול שאירע באותן שנים (כתגובה לעלייה היהודית הגוברת ולהתעצמות הציונות בארץ), נסגר נמל יפו. הבריטים אישרו ליהודים לפתוח את נמל תל אביב, שהפך לנמל חשוב והועסקו בו פועלים יהודים רבים.
הונח צינור הנפט כירכוכ-חיפה (ב-1934), ונבנו בתי הזיקוק, על ידי הבריטים (ב-1938), בחיפה.
העלייה והישגיה > התיישבות חקלאית

בניגוד להתפתחות העירונית הגדולה, נראה כי נחלש כוחה של ההתיישבות החקלאית ורכישת הקרקעות לכך. אולם, התרחבות שטח המטעים, גילוי מקורות מים חדשים והרחבת השוק ששימש להפצת התוצרת החקלאית, תרמו להמשך ההתיישבות החקלאית. בהתיישבות החקלאית השתתפו גם יהודי גרמניה, שמעולם לא עסקו קודם לכן בחקלאות. רצונם היה להכות שורשים בארץ החדשה ולשנות את אורח חייהם.
מפעלי התיישבות חשובים היו:
התיישבות עמק חפר – יהושע חנקין רכש קרקעות בעמק חפר. היישובים בעמק חפר התבססו על גידול הדרים בעיקר, והיו בחלקם מושבים ובחלקם קיבוצים. היישובים יצרו רצף טריטוריאלי בשרון.
התיישבות האלף – התיישבות האלף הייתה תוכנית לעבות 11 מושבות קיימות בחגורה נוספת של 1,000 משפחות פועלים סביבן, על מנת להגן עליהן. התוכנית לא צלחה, ועקב בעיות מימון התיישבו רק 430 משפחות.
יישובי חומה ומגדל – בעקבות המרד הערבי הוחלט ביישוב המאורגן, ליישב את האזורים שבהם אין מספיק נוכחות יהודית .היה צורך להקים יישובים במקומות מרוחקים, או על מנת ליצור רצף טריטוריאלי. התוכנית זכתה לתמיכה בריטית עד 17 במאי 1939 – מועד פרסום הספר הלבן של מקדונלד. השיטה הייתה להכין את מבני היישוב והחומה בצורה מודולרית. חלקי המבנים הוסעו בשיירות ארוכות שנעו אל מקום ההתיישבות. מעלות השחר הוקמו מבני עץ, מגדל וחומה במשך כל היום, כדי שלעת ערב יהיה היישוב מוכן להגנה בלילה מהתקפה ערבית. יישובי חומה ומגדל הוקמו בליווי נוטרים יהודים נושאי נשק בריטי. הם כללו חומה, מגדל שמירה, עמדות שמירה, מספר צריפים וגדר תיל. היישובים עסקו בחקלאות, אך עזרה כלכלית ניתנה ליישובים כשחבריהם גויסו למשטרה הבריטית וקיבלו משכורת. הם היו מעין בסיס צבאי מול הערבים, העוסק גם בחקלאות. יישובי חומה ומגדל אוכלסו בעיקר על ידי בני נוער.
ראו גם

אנשי העלייה החמישית שיש עליהם ערך בוויקיפדיה.
לקריאה נוספת

בצלאל עמיקם, הפרקים "ראשית העלייה החמישית", "שלוש השנים הסוערות" ו"המשק היהודי במאמץ המלחמתי", בתוך: בנימין אליאב (עורך), היישוב בימי הבית הלאומי, הוצאת כתר, ירושלים, 1976, עמ' 391-337.
ימימה רוזנטל, כרונולוגיה לתולדות היישוב היהודי בארץ-ישראל, תרע"ח-תרצ"ו / 1935-1917, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, תשל"ט 1979. (הספר בקטלוג ULI)
דן גלעדי, תת-הפרק "העלייה החמישית: התבססותו של היישוב היהודי בארץ", בתוך: יהושע פורת, יעקב שביט (עורכים), המנדט והבית הלאומי (1947-1917), סדרת "ההיסטוריה של ארץ ישראל" כרך ט', הוצאת כתר ויד יצחק בן-צבי, ירושלים, 1983, עמ' 172-169.
מרדכי נאור, ספר העליות, גבעתיים: הוצאת מסדה, תל אביב: ההוצאה לאור - משרד הביטחון, 1991.
יואב גלבר, התגבשות היישוב היהודי בארץ-ישראל, 1947-1936, בתוך: משה ליסק (עורך כללי), תולדות היישוב היהודי בארץ-ישראל מאז העלייה הראשונה, תקופת המנדט הבריטי, חלק שני, (עורכים: משה ליסק, אניטה שפירא וגבריאל כהן), ירושלים: הוצאת האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, מוסד ביאליק, תשנ"ה 1995, עמ' 461-303.
יואב גלבר, מולדת חדשה: עליית יהודי מרכז אירופה וקליטתם, 1933-1948, יד יצחק בן-צבי, 1990.
אביבה חלמיש, במירוץ כפול נגד הזמן: מדיניות העלייה הציונית בשנות השלושים, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, 2006.
הערות שוליים

↑  יעקב בר יוסף, העלייה ארצה מלוב, באתר הקשר הרב דורי
↑  התיקוף על פי שמואל נח אייזנשטדט, חיים אדלר, רבקה בר-יוסף, ראובן כהנא, ישראל - חברה מתהווה, ירושלים: הוצאת מאגנס, תשל"ב, עמ' 14.
↑  לפי יעקב שביט, ההיסטוריה של ארץ ישראל, כרך תשיעי, 1982, עמ' 170.
↑  .German Jewish Refugees, 1933-1939, אנציקלופדיית השואה, באתר מוזיאון השואה האמריקני.
↑  German Jewish Refugees, 1933-1939, אנציקלופדיית השואה, באתר מוזיאון השואה האמריקני
↑  דבריו של ח.נ. ביאליק בי"ט סיון, לפני צאתו לחוץ לארץ, מבאי "עונג שבת" ב"אוהל שם", דברים אחרונים.
↑ , עמ' 3
חוברת "העלייה החמישית: 60 שנה לעליה ממרכז אירופה", ארגון עולי מרכז אירופה, תל אביב, תשנ"ד, 1993
↑  Ingrid Maaß, Michael Philipp, Verfolgung und Exil deutschsprachiger Theaterkünstler Exiltheater in Palästina/Israel, p.393
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554972005171 
תעודת עליה שהוצאה בוורשה, ספטמבר 1935
מכתב מרכז תנועת החלוץ בפולין, לסניף ורבה, העוסק בסידורי עליית החבר יחיאל אוני לארץ, בשנת 1937
הכנר ברוניסלב הוברמן, מייסדה של התזמורת הפילהרמונית בשנת 1936
אוניית נוסעים מביאה עולים מגרמניה לנמל יפו, 1933
קבוצת חניכי "השומר הצעיר" על סיפון אניה בדרכם לארץ ישראל, 1934
בבית אריזה לתפוזים במושבה הרצליה, בין העומדים מימין אנשי ארגון "בני בנימין", 1933
עבודות ניקוז בתל מונד לקראת נטיעות, 1931
כביש 482

| --- | --- |

כביש 482 ברמת השרון (רח' סוקולוב)
כביש 482 ברמת השרון (רח' סוקולוב)
 מידע כללי
 כינוי:  דרך אבא הלל סילבר, דרך ששת הימים, מבצע קדש, דרך פנחס רוזן, דרך משה סנה, סוקולוב, בן-גוריון
 סיווג:  כביש אזורי
 ציר:  כביש אורך
 אורך:  11.3 ק"מ
 מיקום
 ערים ראשיות:  הרצליה, רמת השרון, תל אביב, בני ברק, רמת גן
 נקודת התחלה:  צומת עלית, רמת גן
 נקודת סיום:  ציר הרוחב כביש 541 בצומת הרחובות סוקולוב ושדרות בן-גוריון בהרצליה
 
 קואורדינטות:  32°05′58″N 34°49′41″E﻿ / ﻿32.0995°N 34.828194444444°E﻿ / 32.0995; 34.828194444444
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גוש דן מוגדלת) כביש 482(למפת גוש דן רגילה) כביש 482(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כביש 482(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כביש 482  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כביש 482 במחלף הכפר הירוק, מבט דרומה
"צומת כדורי" בשדרות בן-גוריון, הרצליה, קצהו הצפוני של כביש 482 ונקודת המפגש של כביש 482 וכביש 541
כביש 482, הקרוי גם דרך הרצליה, הוא ציר אורך בין עירוני בישראל, המקשר בין צומת עלית ברמת גן לבין צומת הרחובות ארלוזורוב, הרב קוק ושדרות בן-גוריון בהרצליה - צומת בו הוא מתחבר לציר הרוחב כביש 541. הכביש נחשב לאחד החשובים בגוש דן ומשמש ציר כניסה לתל אביב מכיוון צפון מזרח.
היסטוריה

תוואי הכביש בחלקו המערבי מבוסס על תוואי הדרך ההיסטורית יפו-שכם.
הצורך בסלילת הכביש עלה בעקבות המרד הערבי, אז נסגרה הדרך לתל אביב, שעברה דרך שייח' מוניס, ותושבי הרצליה ורמת השרון נאלצו לנסוע דרך רעננה, רמתיים, פתח תקווה ורמת גן, דרך שאורכה 35 ק"מ ונמשכה לעיתים יום שלם. ועדי היישובים החליטו על סלילת הכביש, שעלותו נאמדה ב-19 אלף לא"י. הרצליה מימנה כשני שלישים מהעלות, ורמת השרון את השליש הנותר. לשם כך, משכן הוועד של רמת השרון את מכון המים של המושבה. חברת סולל בונה התחילה בסלילה כבר בקיץ 1936, עם שדרוגו של גשר שרונה אך העבודות נתקלו בקשיים כבר מהרגע הראשון: הערבים התנגדו לכך שהכביש יעבור בשטחי הווקף, מושל המחוז עמד על כך שהכביש יעבור בשטחי שייח מוניס ולבסוף התברר כי העלויות גבוהות מהמשוער, והוועדים לא עמדו בהן. העבודות חודשו רק ב-1939, לאחר שהוועדים לקחו הלוואה, ולאחר שהוטל מס נסיעה על קווי אגד, לצורך מימון הסלילה. סוגיית הקרקעות נפתרה בסיועו של משה שרת. באוקטובר 1941 נחנך הכביש, בשם "דרך הרצליה", והדרך לתל אביב התקצרה ל-12 ק"מ.
תוואי

מצפון לדרום: הציר מתחיל, כשדרות בן-גוריון, במפגש הרחובות ארלוזורוב הרב קוק ושדרות בן-גוריון בהרצליה וממשיך לאורך שדרות בן-גוריון ורחוב סוקולוב ברמת השרון עד למחלף הכפר הירוק. מכאן ממשיך הכביש בתל אביב לכיוון רמת גן על דרך משה סנה ודרך פנחס רוזן חוצה את נחל הירקון ומסילת הירקון על גשר "מבצע קדש", וחולף ממזרח לקניון אילון. משם דרך רחוב ששת הימים בבני ברק הוא מתחבר לדרך אבא הלל סילבר ברמת גן וממשיך עד לצומת עלית שם הוא מתחבר עם כביש 481 הוא ציר ז'בוטינסקי.
הכביש חוצה את מחלף הכפר הירוק ושני צמתים עם הפרדות מפלסיות - צומת הרחובות ולנברג ושטרית בתל אביב וצומת הרחובות ביאליק ואבא הלל סילבר ברמת גן. בעתיד מתוכנן מחלף נוסף בצומת הרחובות בני אפרים ודרך משה סנה בתל אביב והפרדה מפלסית/מחלף בצומת עם כביש הנופש העתידי, בין צומת קריית שאול ומחלף הכפר הירוק.
בחודש אוגוסט 2015 החלו העבודות להקמת תחנת אבא הלל של הקו האדום של הרכבת הקלה של מטרופולין תל אביב בנקודה הדרומית ביותר בכביש, צומת עלית.
צמתים לאורך הכביש

את הכביש חוצים בעיקר צמתים בתוך הערים שבו הוא עובר. בנוסף, חוצה אותו מחלף הכפר הירוק, במפגש עם כביש 5.
| קילומטרים | שם | סוג מפגש | מיקום | דרכים מצטלבות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
כביש 482 מדרום לצפון
| 0 | צומת עלית |  | רמת גן |  כביש 481 (דרך זאב ז'בוטינסקי), רחוב ארלוזורוב, רחוב הראשונים |
| 0.2 | צומת ללא שם |  | רמת גן | רחוב היצירה |
| 0.35 | צומת ללא שם |  | רמת גן | רחוב הרי גלעד |
| 0.6 | כיכר יהודה |  | רמת גן | רחוב ביאליק |
| 1.4 | צומת ללא שם |  | רמת גן | רחוב התקווה |
| 1.7 | צומת ללא שם |  | רמת גן | רחוב המבדיל |
| 1.9 | צומת ללא שם |  | רמת גן | רחוב רש"י, שדרות כלניות |
| 2.1 | צומת ללא שם |  | רמת גן | רחוב רוקח |
| 2.4 | צומת ללא שם |  | רמת גן | דרך בן-גוריון |
| 3.1 | צומת ללא שם |  | רמת גן/בני ברק | רחוב מבצע קדש, דרך אם המושבות |
| 3.3 | צומת ללא שם |  | רמת גן/בני ברק | כניסה לקניון איילון |
| 3.3 | גשר מבצע קדש |  | רמת גן/בני ברק | 2 מסלולים - 600 מטר |
| 3.4 | צומת ללא שם |  | רמת גן/בני ברק | כניסה לאזור תעשייה בני ברק |
| 3.8 | צומת ללא שם |  | רמת גן/בני ברק | רחוב הלח"י |
| 4 | צומת ללא שם |  | תל אביב-יפו | רחוב ראול ולנברג, רחוב בכור שלום שטרית |
| 4.3 | צומת ללא שם |  | תל אביב-יפו | רחוב ישראל אשכנזי |
| 4.4 | צומת ללא שם |  | תל אביב-יפו | רחוב קהילת יאסי |
| 4.6 | צומת ללא שם |  | תל אביב-יפו | רחוב קהילת בודפשט, רחוב מבצע קדש |
| 4.8 | צומת ללא שם |  | תל אביב-יפו | רחוב פתחיה מרגנשבורג, רחוב וולמן |
| 5 | צומת ללא שם |  | תל אביב-יפו | רחוב יצחק טבנקין, רחוב אברהם שלונסקי |
| 5.4 | צומת ללא שם |  | תל אביב-יפו | רחוב דבורה הנביאה |
| 5.7 | צומת ללא שם |  | תל אביב-יפו | רחוב צה"ל |
| 6 | צומת הפיל |  | תל אביב-יפו/רמת השרון (שכ' נווה גן) | רחוב בני אפרים, רחוב קריית שאול |
| 6.3 | צומת ללא שם |  | תל אביב-יפו | רחוב מקס ברוד |
| 6.6 | צומת ללא שם |  | תל אביב-יפו/ רמת השרון | רחוב ד"ר אלי תבין, בית הקברות בקריית שאול |
| 6.9 | צומת ללא שם |  | רמת השרון | מרכז הטניס רמת השרון |
| 7.5 | מחלף הכפר הירוק |  | רמת השרון |  כביש 5 |
| 8 | צומת הראשונים |  | רמת השרון | דרך ראשונים, רחוב השרף |
| 8.3 | צומת ללא שם |  | רמת השרון | רחוב סולד, רחוב זרובבל |
| 8.5 | צומת ללא שם |  | רמת השרון | רחוב אוורבוך, רחוב הכרמל |
| 8.8 | צומת ללא שם |  | רמת השרון | שדרות ביאליק, שדרות ויצמן |
| 9.2 | צומת ללא שם |  | רמת השרון | רחוב אז"ר, רחוב ברנשטיין כהן |
| 9.5 | צומת צמרות |  | רמת השרון/הרצליה | רחוב יבנה, רחוב אמנון ליפקין שחק, רחוב משה לוי |
| 9.8 | צומת ללא שם |  | הרצליה | רחוב אמירים, רחוב רבי עקיבא |
| 9.9 | צומת ללא שם |  | הרצליה | רחוב ביל"ו |
| 10.1 | צומת ללא שם |  | הרצליה | רחוב ברנר, רחוב בר כוכבא |
| 10.5 | צומת כדורי |  | הרצליה |  כביש 541 (רחוב הרב קוק), (רחוב ארלוזורוב) |
| 10.8 | צומת ללא שם |  | הרצליה | רחוב הבנים |
| 11 | צומת ללא שם |  | הרצליה | רחוב העצמאות |
| 11.1 | צומת ללא שם |  | הרצליה | רחוב בר-אילן, רחוב סירקין |
| 11.3 | צומת ללא שם |  | הרצליה |  כביש 541 (רחוב סוקולוב), שדרות ח"ן |
ראו גם

כבישי ישראל
לקריאה נוספת

מרדכי נאור, סיפורי הרצליה - ממושבה חקלאית למרכז היי-טק ומה"באסה" ועד פארק הרצליה, הוצאת ספריית יהודה דקל, המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, 2013, הפרק "נפתולי הכביש החדש לתל אביב", עמ' 98–102.
הערות שוליים

↑  הקמת גשר מוסררה על ואדי מוסררה בשנת 1936, חברה מבצעת - סולל בונה, בארכיון ההיסטורי של שיכון ובינוי
↑  עם פתיחת הכביש החדש הרצליה–רמת השרון–תל אביב, דבר, 16 באוקטובר 1941
במרכז השוליים הימניים תוואי הירקון. מתחתיו פס לבן מזרח מערב - ציר ז'בוטינסקי. מהציר לכיוון צפון דרך אבא הלל סילבר עד למפגשה עם הירקון בגשר הדר יוסף הידוע כיום כגשר 'מבצע קדש'. הכביש ממשיך צפונה לאורך מה שהיה ידוע בשנות ה-30 וה-40 של המאה ה-20 כשטחי 'האגודה השיתופית הדר יוסף' כיום שכונות עבר הירקון, שכון דן, הדר יוסף, נאות אפקה, עד ל'ברך' ליד קריית שאול ומשם לרמת השרון והרצליה
ג'וש או'קונור

| --- | --- |

או'קונור בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של אודסה ב-2015
 לידה:  20 במאי 1990 (בן 34) סאות'המפטון, אנגליה, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Joshua Mathias O'Connor 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2012 
 מקום לימודים:  בית הספר למשחק בריסטול אולד ויק  St. Edward's School, Cheltenham 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'וש או'קונור (באנגלית: Josh O'Connor; נולד ב-20 במאי 1990) הוא שחקן אנגלי. הוא מוכר מהופעתו בתפקיד ג'וני סקסבי בסרט "ארץ אלוהים" משנת 2017, עליו זכה בפרס הקולנוע הבריטי העצמאי לשחקן הטוב ביותר, ובשל תפקידו כנסיך צ'ארלס בסדרה "הכתר", תפקידו אשר זכה עליו בפרס אמי ובפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה.
ביוגרפיה

או'קונור נולד בצ'לטנהאם שממלכה המאוחדת. הוא נכדו של הפסל הבריטי ג'ון באנטינג (אנ'), וצאצא לשושלת Bunting Tea. הוא למד בבית הספר למשחק של תיאטרון בריסטול אולד ויק וסיים את לימודיו ב-2011.
קריירה

ב-2012 הופיע או'קונור בפרק בסדרה המשטרתית "לואיס". ב-2015 גילם את ריץ' בסרט הביוגרפי "The Program" בבימויו של סטיבן פרירס. בשנה שלאחר מכן שיחק בתפקיד דונהי בסרט "פלורנס פוסטר ג'נקינס" בכיכובם של מריל סטריפ ויו גרנט.
ב-2016 החל או'קונור להופיע בתפקיד לורנס "לארי" דארל בסדרת הדרמה קומית של ITV "משפחת דארל".
ב-2017 כיכב בתפקיד ג'וני סקסבי בסרט הדרמה הבריטי "ארץ אלוהים" שביים פרנסיס לי. הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה בפסטיבל הסרטים סאנדנס ב-23 בינואר 2017. על הופעתו בסרט זכה או'קונור בפרס הקולנוע הבריטי העצמאי לשחקן הטוב ביותר.
בתיאטרון הופיע או'קונור עם הלהקה השייקספירית המלכותית במחזה "The Shoemaker's Holiday" וב-"אופנהיימר", במחזה "ורסאי" בתיאטרון דונמר ורהאוס, ובמחזה "Farragut North" בתיאטרון סאות'ארק פלייהאוס.
ביולי 2018 לוהק או'קונור לעונה השלישית של סדרת הדרמה "הכתר" של נטפליקס לתפקיד הנסיך צ'ארלס. על משחקו בסדרה זכה או'קונור בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה, בטקס שהתקיים ב-28 בפברואר 2021.
חיים אישיים

או'קונר נמצא כיום בזוגיות עם מרגו האוור-קינג, מנהלת חשבונות במקצועה ובתו של המסעדן הנודע ג'רמי קינג ואחותו של השחקן ג'ונה האוור-קינג.
הוא גם תומך במפלגת הלייבור ומתאר עצמו כ"שמאל ליברלי" ו"רפובליקני".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012 | The Eschatrilogy: Book of the Dead | זומבי |  |
| 2013 | The Magnificent Eleven | אנדי |  |
| 2014 | Hide and Seek | מקס |  |
| 2014 | The Riot Club | אד |  |
| 2015 | מקום ושמו ברידג'נד | ג'יימי |  |
| 2015 | סינדרלה | שומר בארמון |  |
| 2015 | התוכנית | ריץ' |  |
| 2016 | פלורנס פוסטר ג'נקינס | דונהי |  |
| 2017 | ארץ אלוהים | ג'וני סקסבי | פרס הקולנוע הבריטי העצמאי לשחקן הטוב ביותר (אנ') (2017) |
| 2018 | Only You | ג'ייק | פרס הקולנוע הבריטי העצמאי לשחקן הטוב ביותר (אנ') (2019) |
| 2019 | תקווה בהופ גאפ | קונור |  |
| 2020 | אמה | מר אלטון |  |
| 2021 | יום האם | פול שרינגהאם |  |
| 2022 | Aisha | קונור היילי |  |
| 2023 | לה כימרה | ארתור | מועמד פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לשחקן הטוב ביותר (אנ') (2023) |
| 2023 | מבעד לעדשה | אנטוני פנרוז (אנ') |  |
| 2024 | Bonus Track | ג'ונו | גם תסריטאי |
| 2024 | מתחרים | פטריק צווייג |  |
| 2025 | Rebuilding | דאסטי |  |
| 2025 | רצח כתוב היטב 3 |  |  |
| TBA | The Mastermind |  |  |
| TBA | Camere separate | ליאו |  |
| TBA | The History of Sound | דייוויד |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012 | לואיס | צ'ארלי סטיבנסון | פרק: "Generation of Vipers" |
| 2013 | דוקטור הו | פיוטר | פרק: "Cold War" |
| 2013 | חוק וסדר: UK | רוב פלוז | פרק: "Dependent" |
| 2013 | The Wipers Times | דוד | סרט טלוויזיה של BBC Two |
| 2013 | London Irish | ג'יימס | פרק: "1.2" |
| 2014 | כנופיית ברמינגהאם | ג'יימס | 3 פרקים |
| 2014 | רחוב ריפר | השוטר בובי גרייס | תפקיד ראשי (עונה 3); 8 פרקים |
| 2015 | האב בראון | ליאו ברספורד | פרק: "The Curse of Amenhotep" |
| 2016–2019 | משפחת דארל | לורנס דארל | תפקיד ראשי (4 עונות); 26 פרקים |
| 2019 | עלובי החיים | מריוס פונמרסי | 3 פרקים |
| 2019–2020 | הכתר | הנסיך צ'ארלס | תפקיד ראשי (עונות 3–4); 13 פרקים |
ג'יימס אבדנור

אליס ג'יימס אבדנור (באנגלית: Ellis James Abdnor‏; 13 בפברואר 1923 – 16 במאי 2012) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר הקונגרס של ארצות הברית מטעם מדינת דקוטה הדרומית, ראשית בבית הנבחרים (1973-1981) ואחר כך בסנאט (1981-1987).
ביוגרפיה

אבדנור נולד בעיירה קנבק (Kennebec) שבדקוטה הדרומית בחודש פברואר 1923, בנם של מרי (לבית ובי) וסמואל ג'. אבדנור. במהלך מלחמת העולם השנייה שירת בצבא ארצות הברית ואז סיים את לימודיו באוניברסיטת נברסקה–לינקולן ב-1945, היה חבר באחווה סיגמא כי. בשנים 1957–1969 היה חבר בסנאט של דקוטה הדרומית. בדומה לג'יימס אבורזק, שייצג גם הוא את דקוטה הדרומית בסנאט האמריקאי, היה אבדנור דור שני למהגרים לבנוניים שהיגרו אל ארצות הברית.
בשנים 1946–1948 עבד אבדנור כמורה וכמאמן. הוא היה הפקיד הראשי של בית המחוקקים של מדינת דקוטה הדרומית בראשית שנות ה-50 של המאה ה-20. כיהן כחבר הסנאט של דקוטה הדרומית. ב-1969 החל לכהן כסגן מושל דקוטה הדרומית, תפקיד אותו מילא עד ל-1971. ב-1970 כשל בניסיונו להיבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית, אך כעבור שנתיים נבחר לבית הנבחרים מטעם מחוז הקונגרס השני של דקוטה הצפונית, אשר אוחד ב-1982 עם מחוז הקונגרס השני אל מחוז קונגרס כללי אחד.
בבחירות 1980 התמודד אבדנור לסנאט של ארצות הברית נגד ג'ורג' מקגוורן, הסנאטור המכהן זה 18 שנה ומי שהיה מועמד המפלגה הדמוקרטית לנשיאות ארצות הברית בבחירות 1972. אבדנור גרס כי מקגוורן לא היה בקשר עם מדינת דקוטה הדרומית וביום הבחירות הכלליות גבר עליו בפער גדול, בהפרש של כ-61 אלף קולות. בתקופת כהונתו כסנאטור כיהן אבדנור בוועדת ההקצבות וישב בראשות שלוש ועדות משנה, בהן ועדת המשנה לאיכות הסביבה והעבודה הציבורית.
ב-1986, לאחר שניצח בפער גדול את הבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הרפובליקנית וגבר על המושל ביל ג'נקלו, הפסיד אבדנור בבחירות הכלליות לטום דאשל, אז חבר בית הנבחרים האמריקאי. אחרי שעזב את הקונגרס של ארצות הברית, היה אבדנור בשנים 1987–1989 מנהל הסוכנות לעסקים קטנים של ארצות הברית, והיה יועץ במסע הבחירות המוצלח לסנאט של ג'ון ת'ון נגד דאשל בבחירות 2004.
בחודש מאי 2012 הלך אבדנור לעולמו בסו פולס שבדקוטה הדרומית, בן 89 במותו.
הערות שוליים

↑  מאט שאדל, James Abdnor, GOP congressman and senator from South Dakota, dies at 89, באתר וושינגטון פוסט, 16 במאי 2012 (באנגלית)
↑  Jim Abdnor, former congressman and senator, dies at 89, באתר דיילי ריפבליק, 16 במאי 2012 (באנגלית)
↑  רוברט מקפאדן, James Abdnor, Former South Dakota Senator, Dies at 89, באתר הניו יורק טיימס, 16 במאי 2012 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  CiNii: DA11876973  GND: 17043740X  ISNI: 0000 0000 3243 1324  LCCN: n80164156  SNAC: w6m070v8  US Congress: A000009  VIAF: 6246917   WorldCat (עם VIAF): 6246917
כביש 652

| --- | --- |

 מידע כללי
 כינוי:  דרך הנדיב, דרך המסילה
 סיווג:  כביש אזורי
 ציר:  כביש אורך
 אורך:  16.5 ק"מ
 מיקום
 ערים ראשיות:  פרדס חנה-כרכור, בנימינה-גבעת עדה, זכרון יעקב
 נקודת התחלה:  מחלף חנה
 נקודת סיום:  צומת שפיה
 
 קואורדינטות:  32°29′10″N 34°58′13″E﻿ / ﻿32.486138888889°N 34.970194444444°E﻿ / 32.486138888889; 34.970194444444
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הכרמל מוגדלת) כביש 652(למפת הכרמל רגילה) כביש 652(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כביש 652(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כביש 652  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כביש 652 הוא כביש אורך אזורי בבקעת הנדיב, שמתחיל במחלף חנה בפרדס חנה ונגמר בצומת שפיה בזכרון יעקב. אורכו הכולל של הכביש הוא כ-16.5 ק"מ.
הכביש חולף בתחומן של פרדס חנה, בנימינה וזכרון יעקב.
היסטוריה

סלילת הכביש בקטע שבין שוני וזכרון יעקב החלה עוד לפני מלחמת העולם הראשונה, על ידי יק"א. העבודה נפסקה במהלך המלחמה וחודשה לאחר המלחמה על ידי קבוצת אום אל עלק של פועלים עבריים. הקטע בין פרדס חנה ובנימינה נסלל בשנת 1929 בעת הקמת פרדס חנה.
מחלפים וצמתים מרכזיים לאורך הכביש

| קילומטרים | שם | סוג מפגש | מיקום | דרכים מצטלבות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
כביש 652 מדרום לצפון
| 0 | מחלף חנה |  | פרדס חנה-כרכור |  כביש 65 |
| 0.5 | צומת ללא שם |  | פרדס חנה-כרכור | גישה למחנה 80 |
| 1.5 | צומת ללא שם |  | פרדס חנה-כרכור |  כביש 650 (דרך פיק"א) |
| 2 | צומת ללא שם |  | פרדס חנה-כרכור | דרך הבנים, כביש 6502 |
| 3 | צומת איטונג |  | פרדס חנה-כרכור |  כביש 651 |
| 6.5 | צומת עדה |  | בנימינה-גבעת עדה |  כביש 653 |
| 7.5 | צומת ללא שם |  | בנימינה | גישה לתחנת הרכבת בנימינה |
| 7.7 | כיכר ברית עולם |  | בנימינה | רחוב ששת הימים |
| 8 | צומת ללא שם |  | בנימינה | רחוב החורש, רחוב המורה |
| 8.5 | כיכר הבית ליד המסילה |  | בנימינה | דרך ניל"י, רחוב השחר |
| 10 | צומת ללא שם |  | בקעת הנדיב | כניסה לפארק ז'בוטינסקי |
| 11.5 | צומת ללא שם |  | בקעת הנדיב | גישה לאורט שומרון בנימינה וליקבי תשבי |
| 12.5 | צומת ללא שם |  | בקעת הנדיב | כניסה לגני רמת הנדיב |
| 13 | צומת ללא שם |  | זכרון יעקב | רחוב קיבוץ גלויות |
| 13.5 | כיכר משה |  | זכרון יעקב | דרך אהרון |
| 14 | צומת ללא שם |  | זכרון יעקב | רחוב מעוף הציפור |
| 15 | צומת ללא שם |  | זכרון יעקב | דרך היקב, גישה למפעלי בית אל |
| 16 | צומת ללא שם |  | זכרון יעקב | יציאה לכביש 67 |
| 16.5 | צומת שפיה |  | זכרון יעקב |  כביש 67 |
בתרבות

אהוד מנור מתאר את הכביש בשיר "הכביש הישן", בו הוא מתאר את חוויותיו בנסיעה בכביש. שעובר באזור בו גדל. השיר הולחן על ידי רמי בר דוד ובוצע על ידי הדודאים.
ראו גם

כבישי ישראל
כביש 65
כביש 67
הערות שוליים

↑  הכביש נקרא דרך הנדיב בפרדס חנה בלבד.
↑  אלוף, זכרון יעקב, דואר היום, 3 בפברואר 1921
↑  פרדס חנה (רביה), דבר, 7 באפריל 1929
↑  בכביש הישן, באתר שירונט
ערך זה הוא קצרמרבנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.