stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פאולה לוי-מונטאלצ'יני
תערוכות

טורינו, 1929, גלריה דל בוסקו (תערוכת יחיד)
רומא, 1931, הקואדריאנלה הלאומית לאמנות
רומא, 1935, הקואדריאנלה הלאומית לאמנות
ונציה, 1937, תערוכת הביאנלה הבינלאומית לאמנות בוונציה
פריז, 1937, מוזיאון הז'ה דה פום - תערוכת נשים אמניות מאירופה.
פירנצה, 1945, גלריה איל פיורה .(תערוכת יחיד)
טורינו, 1946, גלריה דל בוסקו (תערוכת יחיד)
ונציה, 1948, הביאנלה הבינלאומית לאמנות בוונציה
טורינו, 1956, גלריה לה בוסולה (תערוכת יחיד)
בולוניה, 1958, גלריה לה לוג'ה
ז'נבה, 1963, במוזיאון ראט
פריז, 1971, ב-Espace Philip Cardin
פסקארה, 1973, גלריה איל קואדריביו
רומא, 1974, גלריה פיקטוגרמה - תערוכת יחיד
פירנצה, 1978, בפלצו סטרוצי בתערוכה הבינלאומית לגרפיקה
ונציה, 1978, הביאנלה הבינלאומית לאמנות
ניו יורק, 1979, במרכז האיטלקי באוניברסיטת קולומביה .
רומא, 1980, במכון הלאומי לגרפיקה
טורינו, 1981, בפואיה של פיקולו רג'יו
סאו פאולו, 1981, הביאנלה הבינלאומית לאמנות
מילאנו, 1992, תערוכת יחיד
נאפולי, 1993
רומא, 1993 - תערוכה שהקיפה 35 שנות יצירה של האמנית בין השנים 1957 - 1992 ב-Instituto Giapponese di Cultura
מילאנו, 1999, ספאציו קורנליאני
וילה פיזאני (בפארק בין ונציה לפאדובה), 2000 - הציגה שבעה פסלי אלומיניום באוצרותה של ויטוריה סוריאן
2004, רומא, תערוכה רטרוספקטיבית מעבודות האמנית 4 שנים לאחר מותה ביזמת המכון הלאומי של האנציקלופדיה איטליאנה.
פרסים

1950 - פרס ראשון על כרזה לביאנלה לאמנות ה-25 בוונציה
1956 - פרס איל פיורינו בגרפיקה בפירנצה
1957 - פרס הציור של מורגאן רימיני
1961 - פרס ארצו לאמנות.
לקריאה נוספת

Andrea Toschi -Identificacazione Matematitica delle Curve (קטלוג תערוכה מספטמבר אוקטובר 1980 במכון הלאומי לגרפיקה ברומא בחסות משרד התרבות והסביבה האיטלקי)
Giorgio de Chirico, Paola Levi Montalcini, 1939
הערות שוליים

↑  Paola Levi-Montalcini | Jewish Women's Archive, jwa.org (באנגלית)
↑  Vivian B. Mann; N. Y.) Jewish Museum (New York (1989). Gardens and Ghettos: The Art of Jewish Life in Italy. University of California Press. p. 336. ISBN 978-0-520-06825-4. נבדק ב-31 בדצמבר 2012. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2  Rita Levi Montalcini, תרגום: Luigi Attardi, In Praise of Imperfection, My Life and Work, New York : Basic Books, 1988, Alfred P. Sloan Foundation serie, עמ' 34,187
1 2 3  Giorgio de Chirico, Paola Levi Montalcini Monografia, Torino: Edizioni Accame, 1939
↑  Rita Levi Montalcini, Un universo inquieto: vita e opere di Paola Levi Montalcini, Milano: Baldini& CastoldiI, 2001
↑  Paola Levi Montalcini: Opere 1939-1992, Spazzio Carneliani, 1992, עמ' 167
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264561705171  BnF: cb14609345q (data)  GND: 119142384  ICCU: VEAV019835  ISNI: 0000 0000 6634 1618  LCCN: n81088975  SUDOC: 160445868  ULAN: 500341213  VcBA: 495/311681  VIAF: 224670730   WorldCat (עם VIAF): 224670730
פאנטה רג'ינה נאקרו

| --- | --- |

 לידה:  4 בספטמבר 1962 (בת 62) Tenkodogo, בורקינה פאסו 
 מדינה:  בורקינה פאסו 
 מקום לימודים:  סורבון 
 פרופיל ב-IMDb
 
פאנטה רג'ינה נאקרו (בצרפתית: Fanta Régina Nacro; נולדה ב-4 בספטמבר 1962) היא במאית קולנוע מבורקינה פאסו. היא ידועה בשל סרטיה La Nuit de la Verité (לילה של אמת) (2004) ו-Un Certain Matin (בוקר מסוים) (1991), אשר זכו להכרה בינלאומית.
נאקרו ידועה גם בהיותה האישה הראשונה מבורקינה פאסו לביים סרט עלילתי, והוא חברה מייסדת של ארגון Guilde Africaine des Realisateurs et Producteurs (גילדת הבמאים והמפיקים האפריקאית).
תחילת דרכה

נאקרו גדלה באזור הכפרי של בורקינה פאסו. בצעירותה, תכננה להיות מיילדת. מאוחר יותר הבינה כי התשוקה שלה היה בסיפור סיפורים, ופיתחה עניין בעבודה בתעשיית הקולנוע. שכנה שלה הכירה לה את בית הספר לקולנוע, Institut d'Education Cinématographique de Ouagadougou ‏(INAFEC) בבורקינה פאסו, והיא נרשמה של ללימודים.>
במהלך לימודיה ב-INAFEC, פגשה נאקרו את אידריסה אואדראוגו, במאי שמאוחר יותר גם עבדה עבורו כעורכת. היא סיימה את התואר הראשון שלה במדעי וטכניות התקשורת ב-1986.
מאוחר יותר, היא גם השלימה תואר שני בקולנוע ולימודי תקשורת בסורבון.
קריירה

פעילותה הראשונה של נאקרו בתעשייה הייתה במהלך שיתוף פעולה במסגרת הלימודים ב-INAFEC. החוג לקולנוע שם חבר לחוג באוניברסיטת הווארד, בראשותו של הפרופסור אביי פורד. היא מונה את העשייה הקולקטיבית בפרויקט, שבו היא פגשה את הבמאי זיינבו דייוויס, בתור ניסיון ראשוני ומעצב עבורה.
בהתחלה נאקרו עבדה כקריינית בטלוויזיה, ואז עבדה גם בתחום ההמשכיות והעריכה, עד שעלה בידה לביים את הסרט הראשון שלה, Un Certain Matin (1991).
בשנת 1999 הקימה נאקרו, יחד עם ז'אן-מארי טנו ובאלופו בקופה-קניינדה, את Guilde Africaine des Realisateurs et Producteurs (גילדת הבמאים והמפיקים האפריקאית) כדי להרחיב את העבודה של יוצרי סרטים אפריקאים. היוזמה פועלת להביא יותר תשומת לב לקולנוע אפריקאי במאמץ לתמוך בתעשייה.
קריירה > סרטים

סרטה הראשון היה סרט קצר בשם Un Certain Matin‏ (1992). מאז, היא הפיקה וביימה מספר סרטים קצרים, לעיתים קרובות בהסתכלות הומוריסטית על המסורות של ארצה והמורכבות שביחסים בין המסורת לעידן המודרני. סרטה Bintou זכה ביותר מ-20 פרסים בפסטיבלים בינלאומיים, וזכה בפרס FESPACO לסרט הקצר הטוב ביותר בשנת 2001.
קריירה > סרטים > Puk Nini

Puk Nini, שפירושו "לפתוח את העיניים", הוא סרט קצר שבו נאקרו בוחנת את נושא הניאוף, מנקודות המבט של גברים ונשים. הוא כולל שלוש דמויות ראשיות: איסה, סאליף ואסטו. איסה וסאליף נשואים, אולם מאז לידת בתם, סאליף מקנא שתשומת לבה של איסה משה ממנו. הוא מתחיל רומן עם אסטו. אם בתחילה, המבט עליה והרומן הוא מנקודת מבט גברית, עד סוף הסרט, נקודת המבט משתנה, ואסטו ואיסה מאחדות כוחות, כשהמסר הוא החשיבות של סולידריות בין נשים. הסרט כופר בגישות חברתיות לפיהן על נשים להתחרות על תשומת לב גברית, ומקדם את הראיון של עצמאות לנשים. הסרט גם מאתגר את יחסי הכוחות המסורתיים בין נשים וגברים, הן בהקשר האפריקאי והן בהקשר ההוליוודי.
קריירה > סרטים > Le Truc de Konaté

את הסרט הקצר הזה ביימה נאקרו בשנת 1997. הוא מתאר את המיתוסים השונים המיוחסים לשימוש בקונדומים, מיניות, איידס, ופוליגמיה, ולנושא של שינוי בכללי בכפר בבורקינה פאסו. קונאטה, הדמות הראשית, הוא נשוי לשלוש נשים, וידוע עליו שיש לו גם מאהבות נוספות. אחת מנשותיו, דיאנבה, שומעת על ההשלכות של נגיף האיידס במהלך ביקור בעיר יום אחד, והיא לומדת על החשיבות של קונדומים, מידע אשר היא מעבירה לקונאטה. הוא מתעקש לדיאנבה כי אין הוא צריך לשים קונדום, עמדה שכל הגברים בכפר מהדהדים מאוחר יותר. קונאטה מגלה שהוא לא יכול לקיים יחסי מין עם נשותיו, אז הוא הולך לאחת ממאהבותיו, אך גם שם אינו מצליח. כדי לטפל באין-אונות שפקדה אותו, הוא נוסע העירה בתקווה למצוא מרפא. מרפא דתי אומר לו שהוא צריך למצוא עץ מיוחד כדי להירפא, והוא יוצא בחיפוש אחריו. בדרך, פעיל איידס מבטיח לסייע לו למצוא את העץ בתמורה לכך שקונאטה יבטיח להתחיל להשתמש בקונדומים. קונאטה מוצא את העץ, נרפא וחוזר הביתה.
נאקרו מציג את הנושא של שינוי דרך מסעות שדיאנבה וקונאטה צריכים לעבור כדי ללמוד את הסוגיות המקיפות את נגיף האיידס. נאקרו משלבת בסרט אלמנטים הומוריסטיים ואינפורמטיביים כאחד, הן לגבי מיניות בטוחה יותר, והן לגבי החשיבות של העצמה נשית במערכת יחסים רומנטית, במיוחד במה שנוגע לבריאות.
קריירה > סרטים > La Nuit de la vérité

את הסרט העלילתי הראשון שלה באורך מלא, La Nuit de la vérité (לילה של אמת) ביימה נאקרו בשנת 2004.
פילמוגרפיה

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1991 | Un Certain Matin | במאית | סרט קצר |
| 1993 | L'Ecole au coeur de la vie | במאית | סרט קצר |
| 1995 | Puk Nini'  | במאית, תסריטאית | סרט קצר |
| 1997 | Femmes capables | במאית | סרט קצר |
| 1997 | La Tortue du Monde | במאית | סרט קצר |
| 1998 | Le Truc de Konaté | במאית | סרט קצר |
| 1999 | Florence Barrigha | במאית | סרט קצר |
| 2000 | Relou | במאית, תסריטאית | סרט קצר |
| 2000 | 'Laafi Bala  | במאית | סרט קצר |
| 2001 | La bague aux doigt | במאית | סרט קצר |
| 2001 | Une volonté de fer | במאית | סרט קצר |
| 2001 | La voix de la raison | במאית | סרט קצר |
| 2001 | Bintou | במאית | סרט קצר |
| 2001 | Le truc de Konaté  | במאית | סרט קצר |
| 2002 | En parler ça aide'  | במאית | סרט קצר |
| 2003 | Vivre positivement | במאית | סרט קצר |
| 2004 | La Nuit de la Verité | במאית, תסריטאית, מפיקה | סרט עלילתי באורך מלא |
פרסים והכרה

1992: פרס Tanit d'Or עבור הסרט הקצר Un Certain Matin בפסטיבל קרתגו
1992: פרס Licorne d'O עבור הסרט הקצר Un Certain Matin בפסטיבל אמיין
1993:פרס ראשון בתחרות Air Afrique עבור הסרט הקצר Un Certain Matin בפסטיבל מילאנו
1997: מועמדות לפרס FESPACO לסרט הקצר הטוב ביותר עבור Puk Nini
2001: פרס קודאק לסרט הקצר הטוב ביותר עבור Bintou, בפסטיבל הקולנוע בקאן
2002: פרס FESPACO לסרט הקצר הטוב ביותר עבור Bintou
הערות שוליים

↑  Thackway, Melissa. Africa Shoots Back: Alternative Perspectives in Sub-Saharan Francophone African Film. Bloomington: Indiana UP, 2003. Print.
↑  Bisschoff, L. (2012). The emergence of women's film-making in francophone sub-Saharan Africa: From pioneering figures to contemporary directors. Journal of African Cinemas,4(2), 157-173.
↑  Ellerson, Beti. Sisters of the Screen: Women of Africa on Film, Video, and Television. Trenton, NJ: Africa World, 2000. Print.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14123954f (data)  ISNI: 0000 0000 6541 3579  LCCN: no2004077751  NTA: 29778952X  SUDOC: 105427500  VIAF: 90732272   WorldCat (עם VIAF): 90732272
פרס אמי לבידור בפריים טיים

| --- | --- |
 תיאור:  פרס למצוינות בטלוויזיה בשעות פריים טיים
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 הגוף המעניק:  האקדמיה לטלוויזיה, אומנויות ומדעים 
 תקופת הפרס:  1949–הווה (כ־76 שנים)
 http://www.emmys.org
 
פרס אמי לבידור בפריים טיים (באנגלית: Primetime Emmy Award) הוא תואר כבוד שהוענק על ידי "האקדמיה לטלוויזיה, אומנויות ומדעים" (ATAS) לשם הכרה במצוינות בתוכניות טלוויזיה בשעות פריים טיים בארצות הברית. הפרס הראשון ניתן בשנת 1949, ובמקור נקרא פשוט "פרס אמי", עד שטקס פרסי האמי לבידור בשעות היום התקיים לראשונה בשנות ה-70 והמילה "פריים-טיים" נוספה על מנת להבחין בין השתיים.
טקסי פרסי האמי לבידור בפריים טיים נערכים למטרת הכרה במצוינות תוכניות טלוויזיה בשעות פריים-טיים בארצות הברית. הטקסים מתקיימים בדרך כלל באמצע חודש ספטמבר, ביום ראשון לפני ההתחלה הרשמית של עונת הטלוויזיה בסתיו, ונכון לעכשיו משודרים ברוטציה בין הרשתות ABC ,NBC ,CBS ו-Fox. (בגלל הכיסוי של NBC של "כדורגל ביום ראשון בלילה" (שידור שבועי של ליגת הפוטבול הלאומית והמקצוענית של ארצות הברית) שמתחיל בספטמבר, כאשר הגיע תורה של NBC ברוטציה בשנים 2006, 2010 ו-2014, הועברו פרסי הפריים טיים לסוף חודש אוגוסט רק בשנים האלו).
פרס אמי נחשב לשווה ערך טלוויזיוני לפרס האוסקר (לקולנוע), פרס הטוני (לתיאטרון), ופרס גראמי (למוזיקה). הפרסים מחולקים לשלוש קטגוריות: פרסי האמי בפריים טיים לביצועי טלוויזיה, פרסי האמי בפריים טיים לאמנויות יצירתיות, ופרסי האמי בפריים טיים להנדסה.
שיאים

"בלוז לכחולי המדים" – 4 (1984–1981)
"פרקליטי אל איי" – 4 (1987; 1991–1989)
"הבית הלבן" – 4 (2003–2000)
"מד מן" – 4 (2011–2008)
"משחקי הכס" – 4 (2018-2019; 2015-2016)
הכי הרבה זכיות לסדרה קומית מצטיינת
"פרייז'ר" – 5 (1998–1994)
"משפחה מודרנית" – 5 (2010–2014)
הכי הרבה זכיות לסדרת אנימציה מצטיינת
"משפחת סימפסון" – 11
הכי הרבה זכיות לתוכנית מציאות-תחרות מצטיינת
"המרוץ לדראג של רו פול" – 24
הכי הרבה זכיות לתוכנית טלוויזיה מצטיינת
"הדיילי שואו" - 11
הכי הרבה זכיות לביצועים אישיים מצטיינים
הארווי קורמן – 4
הכי הרבה זכיות לסדרה קומית בעונתה הראשונה
"גברת מייזל המופלאה" - 8 (2018)
הכי הרבה זכיות לסדרה קומית בעונתה האחרונה
"שיט'ס קריק" – 9 (2020)
הכי הרבה זכיות לסדרת דרמה בעונתה הראשונה
"הבית הלבן" – 9 (2000)
הכי הרבה זכיות לסדרת דרמה בעונתה האחרונה
"משחקי הכס" – 12 (2019)
הכי הרבה זכיות לאדם אחד בשנה
מוירה דמוס - 4 (2016)
איימי שרמן-פלדינו - 4 (2018)
דן לוי - 4 (2020)
הכי הרבה זכיות לאדם אחד
שילה נוויס - 31
הכי הרבה זכיות לתסריטאי/מפיק
ג'ון סטיוארט - 22
הכי הרבה זכיות לשחקן על ביצוע
קלוריס ליצ'מן וג'וליה לואי-דרייפוס – 8
הכי הרבה זכיות לרשת טלוויזיה
NBC
שיאים > סך הכל זכיות

הכי הרבה זכיות לרשת טלוויזיה בשנה
CBS – 44 (1974)
נטפליקס – 44 (2021)
הכי הרבה זכיות לסדרת טלוויזיה בשנה
"משחקי הכס" – 12 (2015)
הכי הרבה זכיות לתוכנית טלוויזיה
"סאטרדיי נייט לייב" – 92
הכי הרבה זכיות לסדרה קומית
"פרייז'ר" – 37
הכי הרבה זכיות לסדרת דרמה
"משחקי הכס" – 59
הכי הרבה זכיות למיני-סדרה
"ג'ון אדמס" – 13
הכי הרבה זכיות לסרט טלוויזיה
"חיי עם ליברצ'ה" ו-"אלינור ופרנקלין" – 11
הכי הרבה זכיות לפרק אחד
"Boardwalk Empire" - אימפריית הפשע - 6 (2011)
"Battle of the Bastards" - משחקי הכס - 6 (2016)
הכי הרבה זכיות לסדרת אנימציה
"משפחת סימפסון" – 34
הכי הרבה זכיות לתוכנית מציאות-תחרות
"רוקדים עם כוכבים" - 17
הכי הרבה זכיות למשחק בסדרה קומית
"המופע של מרי טיילר מור" – 16
הכי הרבה זכיות למשחק בסדרת דרמה
"הסופרנוס", "הבית הלבן" ו"שובר שורות" - 9
הכי הרבה זכיות למשחק במיני-סדרה
"מלאכים באמריקה" - 4
הכי הרבה זכיות למשחק בסרט טלוויזיה
"ביבר הזכוכית" - 4
הכי הרבה זכיות לסדרת אנימציה בשנה
"משפחת סימפסון" – 6 (1992)
"אהבה, מוות ורובוטים" – 6 (2021)
הכי הרבה זכיות למשחק על אותו תפקיד
ג'וליה לואי-דרייפוס על Veep - ‏6 (2017-2012)
הכי הרבה זכיות למנחה מצטיין לתוכנית מציאות-תחרות
רופול – 6 על המרוץ לדראג של רו פול (2016–2021)
שיאים > סך הכל מועמדויות

הכי הרבה מועמדויות לרשת טלוויזיה בשנה
נטפליקס - 160 (2020)
הכי הרבה מועמדויות לתוכנית טלוויזיה
סאטרדיי נייט לייב - 306
הכי הרבה מועמדויות לסדרה קומית
חופשי על הבר - 117
הכי הרבה מועמדויות לסדרת דרמה
משחקי הכס - 161
הכי הרבה מועמדויות למיני-סדרה
שורשים - 37
הכי הרבה מועמדויות לסרט טלוויזיה
זכרונות מאחוזת הגנים האפורים - 17
אלינור ופרנקלין - 17
ליבי קבור בברך פצועה - 17
אלינור ופרנקלין: השנים בבית הלבן - 17
הכי הרבה מועמדויות לסדרת אנימציה
משפחת סימפסון - 97
הכי הרבה מועמדויות לתוכנית מציאות-תחרות
רוקדים עם כוכבים - 113
הכי הרבה מועמדויות למנחה מצטיין לתוכנית מציאות-תחרות
היידי קלום וטום ברגרון - 9
הכי הרבה מועמדויות לסדרה קומית בעונתה הראשונה
טד לאסו - 20 (2021)
הכי הרבה מועמדויות לסדרה קומית בעונתה האחרונה
שיט'ס קריק - 15 (2020)
הכי הרבה מועמדויות לסדרת דרמה בעונתה הראשונה
"NYPD Blue‏ - 27 (1994)
הכי הרבה מועמדויות לסדרת דרמה בעונתה האחרונה
משחקי הכס - 32 (2019)
הכי הרבה מועמדויות לאדם אחד בשנה
לואי סי. קיי. - 9 (2013)
הכי הרבה מועמדויות לסדרת דרמה מצטיינת
חוק וסדר - 11
הכי הרבה מועמדויות לסדרה קומית מצטיינת
חופשי על הבר ומ.א.ש - 11
הכי הרבה מועמדויות לסדרת אנימציה מצטיינת
משפחת סימפסון - 30
הכי הרבה מועמדויות לסדרת סטרימינג אונליין
סיפורה של שפחה - 75
הכי הרבה מועמדויות לתוכנית מציאות-תחרות מצטיינת
המירוץ למיליון - 17
הכי הרבה מועמדויות לתוכנית טלוויזיה מצטיינת
סאטרדיי נייט לייב - 19
הכי הרבה מועמדויות לתוכנית מציאות-תחרות בשנה
אמריקן איידול (2011), רוקדים עם כוכבים (2009), המרוץ לדראג של רו פול (2018), The Voice‏ (2014) - 10
הכי הרבה מועמדויות לסדרת דרמה בשנה
משחקי הכס - 32 (2019)
הכי הרבה מועמדויות לסדרה קומית בשנה
רוק 30 - 22 (2009)
הכי הרבה מועמדויות לסדרת אנימציה בשנה
משפחת סימפסון - 9 (1990, 2009)
הכי הרבה מועמדויות לאדם
לורן מייקלס - 94
פרס באפט"א לטלוויזיה לשחקן המשנה הטוב ביותר

| --- | --- |
 מיקום הטקס:  הממלכה המאוחדת
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 הגוף המעניק:  האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה
 תקופת הפרס:  2010–הווה (כ־15 שנים)
 אתר אינטרנט
 
פרסי האקדמיה הבריטית לטלוויזיה מוענקים על ידי האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה (BAFTA). הם ידועים בשם פרסי באפט"א לטלוויזיה.
הפרסים מוענקים החל משנת 1954.
בין השנים 1968 ל-1997 נערך טקס יחיד שבו הוענקו פרסי הקולנוע והטלוויזיה יחד. החל מ-1988 נערכים טקסים נפרדים לקולנוע ולטלוויזיה. טקס הענקת פרסי הקולנוע מתקיים בפברואר, שבועיים לפני טקס הענקת פרסי אוסקר בארצות הברית. טקס הענקת פרסי הטלוויזיה נערך בסוף מאי. פרס באפט"א לטלוויזיה בבריטניה מקביל לפרס אמי בארצות הברית.
הפרסים לשחקן המשנה הטוב ביותר ולשחקנית המשנה הטובה ביותר הוענקו לראשונה בשנת 2010.
שנות ה-2010

| שנה | שחקן | עבור | דמות |
| --- | --- | --- | --- |
2010: 
| 2010 | מת'יו מקפדיין | צדק פלילי | ג'ו מילר |
| 2010 | בנדיקט קמברבאץ' | Small Island | ברנרד בליי |
| 2010 | טום הולנדר | גרייסי! | מונטי בנקס |
| 2010 | גארי לואיס | סרט הטלוויזיה "מו" | אדם אינגרם |
2011: 
| 2011 | מרטין פרימן | שרלוק | דוקטור ג'ון ווטסון |
| 2011 | ברנדן קויל | אחוזת דאונטון | ג'ון בייטס |
| 2011 | ג'וני האריס | This is England '86 | מייקל "מיק" ג'נקינס |
| 2011 | רוברט שיהאן | עברייני על | נייתן יאנג |
2012: 
| 2012 | אנדרו סקוט | שרלוק | ג'ים מוריארטי |
| 2012 | מרטין פרימן | שרלוק | דוקטור ג'ון ווטסון |
| 2012 | ג'וזף מול | Birdsong | ג'ק פיירברייס |
| 2012 | סטיבן ריאה | קו אפל ודק | גייטהאוס |
2013: 
| 2013 | סיימון ראסל ביל | במחזות הנרי הרביעי, חלק ראשון ושני מתוך "הכתר החלול" | ג'ון פלסטף |
| 2013 | פיטר קפלדי | The Hour | רנדל בראון |
| 2013 | סטיבן גראהם | בפרק "Tracie's Story" בסדרה Accused | טוני |
| 2013 | הארי לויד | הפחד | מטי בקט |
2014: 
| 2014 | דייוויד בראדלי | ברודצ'רץ' | ג'ק מרשל |
| 2014 | ג'רום פלין | רחובות המרטש | סמל בילוש בנט דרייק |
| 2014 | ניקו מיראלגרו | הכפר | ג'ו מידלטון |
| 2014 | רורי קיניר | סאות'קליף | דייוויד וייטהד |
2015: 
| 2015 | סטיבן ריאה | The Honourable Woman | סר יו היידן-הויל |
| 2015 | אדיל אקטר | אוטופיה | וילסון וילסון |
| 2015 | ג'יימס נורטון | עמק האושר | טומי לי רויס |
| 2015 | קן סטוט | הנעדר | איאן גארט |
2016: 
| 2016 | טום קורטני | בלתי נשכח | אריק סלייטר |
| 2016 | אנטון לסר | וולף הול | תומאס מור |
| 2016 | איאן מקלן | המלביש | נורמן |
| 2016 | סיריל נרי | מלפפון | לאנס סאליבן |
2017: 
| 2017 | טום הולנדר | מנהל הלילה | מייג'ור "קורקי" לאנס קורקרן |
| 2017 | דניאל מייס | שחיתות | דני וולדרון |
| 2017 | ג'ארד האריס | הכתר | המלך ג'ורג' השישי |
| 2017 | ג'ון לית'גו | הכתר | וינסטון צ'רצ'יל |
2018: 
| 2018 | בריאן פ. אוביירן | Little Boy Blue | סטיב ג'ונס |
| 2018 | אדריאן דאנבר | שחיתות | טד הייסטינגס |
| 2018 | אנופם קר | The Boy with the Top Knot | אביו של סאת'נם |
| 2018 | ג'ימי סימפסון | הפרק "USS Callister" בסדרה "מראה שחורה" | ג'יימס "וולי" וולטון |
2019: 
| 2019 | בן וישו | שערורייה אנגלית למדי | נורמן ג'וזיף |
| 2019 | קים בודניה | להרוג את איב | קונסטנטין ואסילייב |
| 2019 | סטיבן גראהם | נעלמת | פביו "מלון" מלונזולה |
| 2019 | אלכס ג'נינגס | בלתי נשכח | טים פינץ' |
שנות ה-2020

| שנה | שחקן | עבור | דמות | רשת |
| --- | --- | --- | --- | --- |
2020: 
| 2020 | ויל שארפ | Giri/Haji | רודני ימאגוצ'י | BBC Two |
| 2020 | ג'ו אבסולום | A Confession | כריסטופר האליוול | ITV |
| 2020 | ג'וש או'קונור | הכתר | הנסיך צ'ארלס | נטפליקס |
| 2020 | סטלאן סקארסגארד | צ'רנוביל | בוריס שצ'רבינה | HBO/Sky Atlantic |
| 2021  | מלאכי קירבי | Small Axe: Mangrove | דרקוס האו | BBC One |
| 2021  | קונאל נייאר | Criminal: UK | סנדיפ סינג | נטפליקס |
| 2021  | טוביאס מנזיס | הכתר | הנסיך פיליפ, דוכס אדינבורו | נטפליקס |
| 2021  | מייקל שין | Quiz | כריס טראנט | ITV |
| 2021  | מייקל וורד | Small Axe: Lovers Rock | פרנקלין קופר | BBC One |
| 2021  | רופרט אוורט | Adult Material | קרול קווין | ערוץ 4 |
הערות שוליים

↑  "BAFTA TV 2021: Nominations for the Virgin Media British Academy Television Awards and British Academy Television Craft Awards". www.bafta.org (באנגלית). 2021-04-28. נבדק ב-2021-04-28.
| פרס באפט"א לטלוויזיה |
| --- | --- | --- |
| פרסים עכשוויים | קומדיה • סדרה קומית / קומדיית מצבים • סדרת דרמה • דרמה יחידה • אופרת סבון ודרמה בהמשכים • מיני-סדרה • תוכנית בידור • התוכנית הבינלאומית • שחקן • שחקנית • שחקן משנה • שחקנית משנה • הופעה קומית נשית • הופעה קומית גברית • הופעת בידור |  |
| פרסים מיוחדים | פרס עמית באפט"א • פרס מיוחד |  |
| פרסי עבר | ההופעה הקומית |  |
| טקסים | 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 |  |
פרס באפט"א לטלוויזיה לתוכנית הבין-לאומית הטובה ביותר

| --- | --- |
 תיאור:  פרס לתוכנית הטלוויזיה הלא-בריטית הטובה ביותר
 מדינה:  הממלכה המאוחדת
 הגוף המעניק:  האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה
 תקופת הפרס:  2007–הווה (כ־18 שנים)
 http://www.bafta.org/
 
פרס באפט"א לטלוויזיה לתוכנית הבין-לאומית הטובה ביותר (באנגלית: British Academy Television Award for Best International Programme) הוא פרס המוענק על ידי האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה להישג יוצא דופן לתוכנית טלוויזיה זרה.
זוכים ומועמדים > שנות ה-2000

| שנה | מפיקים | סדרה |
| --- | --- | --- |
| 2007 | דאג אלין, מארק וולברג, סטיב לווינסון | הפמליה |
| 2007 | דייוויד שור | האוס |
| 2007 | ג'יי ג'יי אברהמס, קרלטון קיוז, דיימון לינדלוף, ג'ק בנדר | אבודים |
| 2007 | גרג גרסיה, מארק באקלנד, בובי באומן | קוראים לי ארל |
| 2008 | טים קרינג, ג'ו פוקסקי, פול אדוארדס, דניס האמר | גיבורים |
| 2008 | טום קפינוס, דייוויד דוכובני, סקוט וינאנט | קליפורניקיישן |
| 2008 | סת' מקפרלן, דייוויד א. גודמן, כריס שרידן, דני סמית' | איש משפחה |
| 2008 | גרג גרסיה, בובי באומן, הנרי לאנג' ג'וניור, מארק באקלנד | קוראים לי ארל |
| 2009 | מתיו ויינר, סקוט הורנבאכר | מד מן |
| 2009 | צ'אקר אוניל, ריץ' בלומקוויסט, סקוט ג'ייקובסון, ג'ון סטיוארט | הדיילי שואו |
| 2009 | ג'ון גולדווין, שרה קולטון, קלייד פיליפס, רוברט לויד לואיס | דקסטר |
| 2009 | דייוויד סיימון, אד ברנס, נינה קיי. נובל, ג'ו צ'אפלה | הסמויה |
זוכים ומועמדים > שנות ה-2020

| שנה | מפיקים | סדרות | רשת שידור |
| --- | --- | --- | --- |
| 2020 | אווה דוברני, ג'ונתן קינג, ג'יין רוזנטל, בארי ולש | כשהם רואים אותנו | נטפליקס |
| 2020 | סם לוינסון, ראבי ננדאן, קווין טורן, דרייק | אופוריה | Sky Atlantic |
| 2020 | ג'ס ארמסטרונג, ויל פארל, אדם מקיי | יורשים | Sky Atlantic |
| 2020 | סוזאנה גרנט, שרה טימברמן, ליזה צ'ולודנקו | לא ייאמן | נטפליקס |

| פרס באפט"א לטלוויזיה |
| --- | --- | --- |
| פרסים עכשוויים | קומדיה • סדרה קומית / קומדיית מצבים • סדרת דרמה • דרמה יחידה • אופרת סבון ודרמה בהמשכים • מיני-סדרה • תוכנית בידור • התוכנית הבינלאומית • שחקן • שחקנית • שחקן משנה • שחקנית משנה • הופעה קומית נשית • הופעה קומית גברית • הופעת בידור |  |
| פרסים מיוחדים | פרס עמית באפט"א • פרס מיוחד |  |
| פרסי עבר | ההופעה הקומית |  |
| טקסים | 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 |  |
יורם עשת

| --- | --- |

עשת על יד ספרו השני, ציר תמר, נובמבר 2019.
 לידה:  28 באוקטובר 1950 (בן 74) אורים, ישראל 
 מקום מגורים:  ירושלים
 עיסוק:  חוקר ואיש אקדמיה
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת העיר ניו יורק 
 מוסדות:  האוניברסיטה הפתוחה (1 בנובמבר 2001)  המכון הגיאולוגי לישראל  האוניברסיטה הפתוחה 
 מספר צאצאים:  2
 אתר רשמי
 
יורם עשת-אלקלעי (נולד ב-28 באוקטובר 1950) הוא פרופסור מן המניין במחלקה לחינוך ופסיכולוגיה באוניברסיטה הפתוחה. נחשב לאחד הפצועים הקשים ביותר של צה"ל במלחמת יום הכיפורים.
ביוגרפיה

עשת נולד בקיבוץ אורים. הוריו, שושנה אסא ושמואל אלקלעי, עלו מבולגריה בנערותם, כחברי תנועות נוער חלוציות (שושנה עלתה ב-1941 ושמואל ב-1944). הם היו בין מייסדי הקיבוץ בשנת 1946. בילדותו, הם עברו לכפר בילו. עשת למד בתיכון מאוחד רחובות (תמ"ר. כיום קריית חינוך ע"ש עמוס דה שליט), והיה חבר בתנועת השומר הצעיר ברחובות. את שירותו הצבאי עשה בגדוד 50 של הנח"ל המוצנח. לאחר שהשתחרר מהשירות, עבר עם אשתו ובנם להתגורר בבית ספר שדה חצבה, בו עבד כמדריך. במלחמת יום הכיפורים היה בכוח הצנחנים במילואים שצלח את תעלת סואץ בסירות גומי (מבצע אבירי הלב). ביומה ה-12 של המלחמה נפצע קשה מאוד בראשו במבואות איסמעיליה, על שפת תעלת המים המתוקים.