stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלכסנדר ברזל
ספריו > תרגום

מרתין היידגר, על הזמן: (מתוך ספרו היות שזמן); תרגום: אלכסנדר ברזל, תל אביב: מפעל השכפול של הסתדרות הסטודנטים באוניברסיטת תל אביב, תשכ"ד.
מ. י. ברדיצ'בסקי, על הקשר בין אתיקה לאסתטיקה; תרגם מגרמנית, ערך והקדים: אלכסנדר ברזל, תל אביב: הקיבוץ המאוחד (טעמים: מבחר כתבי-מופת באסתטיקה), 1986.
יוז'ף שילר, מפעל ההצלה בשטרסהוף על רקע שואת יהודי הונגריה: 1944–1945; תרגום ומבוא: אלכסנדר ברזל, לוחמי הגיטאות: בית לוחמי הגטאות ('פנקסי עדות'), 1999.
אדית ארנסט דרורי, רוקדת מעל תהום: שלוש שנים עם הפרטיזנים במחתרת בסלובקיה, 1942–1945; תרגום מגרמנית: אלכסנדר ברזל, ירושלים: יד ושם (סדרת עדות), תשס"ג 2003.
ספר יובל לכבודו

ישראל אידלוביץ וניסן אררט (עורכים), הגות, שפה, אמנות: אסופת מאמרים לכבוד אלכסנדר ברזל, חיפה: המחלקה ללימודים כלליים – הטכניון–מכון טכנולוגי לישראל, תשמ"ז 1986.
לקריאה נוספת

ביבליוגרפיה:
'מבחר מכתביו של אלכסנדר ברזל', בתוך: הגות, שפה, אמנות (תשמ"ז), עמ' 166–170.
הערות שוליים

↑  ליאו שטיינר: דף עד במאגר המרכזי של שמות קרבנות השואה, יד ושם.
↑  עוד על קורותיו במלחמה ראו: Erhard R. Wiehn und Heide M. Wiehn, Dajenu: Tagebuch einer Israelreise, Konstanz: Hartung-Gorre Verlag, 1987, pp. 185-236. (בגרמנית)
↑  פרופ' ברזל נעימה באתר אורנים.
↑  ראו ביקורות: אברהם אדרת, 'דרכים לזהות יהודית בימינו', פתחים (רבעון למחשבת היהדות) א/ב (45/46) (תשל"ט), 91–97; Jacob Chinitz, 'On Identity and World View,' The Reconstructionist 46,4 (1980), 24-26.
↑  ראו ביקורת: זאב לוי, 'הרהורים על "מדות היחד" לאלכסנדר ברזל', בתוך: הגות, שפה, אמנות (תשמ"ז), 56–77.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299205005171  BnF: cb12847307k (data)  GND: 1064965091  ISNI: 0000 0000 6652 2988  LCCN: n85030058  NKC: ola20231202631  NTA: 074059904  RERO: 02-A002974121  SUDOC: 24143100X  VIAF: 61675454   WorldCat (עם VIAF): 61675454
אנדרטת גור אריה יהודה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אנדרטה, פסל דמות 
 כתובת:  תחנת הרכבת של אדיס אבבה 
 מיקום:  אדיס אבבה 
 מדינה:  אתיופיה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1930
 תאריך פתיחה רשמי:  1930 
 חומרי בנייה:  ארד 
 יוצר:  ז'ורז' גרדה 
 קואורדינטות:  9°00′39″N 38°45′11″E﻿ / ﻿9.0108611111111°N 38.753111111111°E﻿ / 9.0108611111111; 38.753111111111
  (למפת אדיס אבבה מוגדלת) אנדרטת גור אריה יהודה(למפת אדיס אבבה רגילה) אנדרטת גור אריה יהודה
 
אנדרטת גור אריה יהודה היא אנדרטה השוכנת במרכז אדיס אבבה באתיופיה, כ-700 מטרים ממערב לכיכר מסקל. האנדרטה ניצבת בכיכר שלפני תחנה הרכבת של העיר, סמוך לתחילתן של שדרות וינסטון צ'רצ'יל, אחת השדרות המרכזיות באדיס אבבה.
האנדרטה בדמות אריה מוזהב סמלו של הקיסר היילה סלאסי ושל אתיופיה עד 1991, אשר על פי המסורת, ניתן לעקוב אחר מוצאו עד לשלמה המלך ומלכת שבא. האנדרטה ניצבת על פודיום גבוה עשוי גרניט שחור, שעליו פוסלו תבליטים של הקיסרים מנליק השני, היילה סלאסי וזאודיתו, וכן של ראס מקונן וולדה. האריה עצמו "פוסע" (Passant) והוא פונה שמאלה. לראשו כתר וברגלו הקדמית הימנית הוא אוחז במוט המסתיים בצלב.
האנדרטה הוקמה על ידי שליט אתיופיה היילה סלאסי בשנת 1930, מעט לפני הכתרתו כקיסר. בשנת 1935 בזזו אותה האיטלקים והעבירוה לרומא, שם הוצבה סמוך לאנדרטת ויטוריו אמנואלה השני. במהלך החגיגות לציון ארבע שנים להכרזת האימפריה האיטלקית, בנוכחות בניטו מוסוליני, אדולף היטלר והמלך ויטוריו אמנואלה השלישי, נערך מצעד בו השתתף גם חייל מאריתראה בשם זראי דרס. כשהבחין דרס באנדרטה, התמלא רגשי פטריוטיות ודקר את החיילים הקולוניאליסטים שסביבו בחרב הטקסית שנשא. הוא הספיק להרוג חמישה חיילים ולפצוע אחרים, לפני שנהרג בעצמו על ידי הסובבים.
כיום זראיי דרס נחשב כגיבור פטריוטי באריתריאה ובאתיופיה.
האנדרטה הושבה לאתיופיה לאחר משא ומתן ממושך בשנות ה-60 של המאה ה-20 והוצבה במקומה בנוכחותו של הקיסר היילה סלאסי. לאחר ההפיכה באתיופיה בשנת 1974, החליטה החונטה הצבאית להעביר את האנדרטה ממקומה, בהיותה סמל לקיסרות. התנגדות של אנשי צבא משוחררים שהעלו על נס את תקרית דרס, הובילה לביטול ההחלטה, והאריה נותר במקומו.
הערות שוליים

↑  "The Global Security Architecture, Human Rights Violations and the UN in the 21st Century Part I". Minister of information of Eritrea. 2015-10-07.(הקישור אינו פעיל, 2.10.2021)
↑  Alberto Sbacchi (1985). Ethiopia under Mussolini: Fascism and the Colonial Experience. London. p. 138., cited in Lionel Cliffe; Basil Davidson (1988). The Long Struggle of Eritrea for Independence and Constructive Peace. p. 71. ISBN 9780932415370.
↑  Alessandro Triulzi (2015).  Paolo Bertella Farnetti; Cecilia Dau Novelli (eds.). Across the Mediterranean. Acknowledging Voices and Silences of (Post)Colonial Italy. Colonialism and National Identity. Cambridge Scholars Publishing. pp. 161–176.
אנדראס מאלם

| --- | --- |

 לידה:  10 בנובמבר 1977 (בן 46) Mölndal, שוודיה 
 ענף מדעי:  אקולוגיה אנושית, גאוגרפיה אנושית, התחממות עולמית 
 מוסדות:  אוניברסיטת לונד 
 פרסים והוקרה:  פרס לזכר דויטשר (2016) 
 
אנדראס מאלם (נולד ב-11 בנובמבר 1977) הוא פעיל גאוגרף וסביבתן שוודי, מומחה לאקולוגיה אנושית. הוא מרצה בכיר באוניברסיטת לונד.  מאלם הוא חבר מערכת של כתב העת האקדמי Historical Materialism, ותואר כמרקסיסט. נעמי קליין, שציטטה את מאלם בספרה משנת 2014 "This Changes Everything: Capitalism vs. The Climate", מתארת את מאלם כ"אחד ההוגים המקוריים ביותר" בנושא התחממות העולמית.
קריירה

בשנת 2010 הצטרף מלאם למפלגה הטרוצקאית "Socialistiska Partiet" (אנ'). הוא היה בקשר עם המפלגה מאז השתתף במחנה קיץ שניהלו בשנת 1997
בשנת 2012, הגן מאלם על התזה שלו (שלימים עובדה לספרו Fossil Capital) כדי להשיג תואר דוקטור מאוניברסיטת לונד.
מאלם חיבר כמה ספרים והוא תורם למגזין ג'ייקובין. בספרו How to Blow Up a Pipeline: Learning to Fight in a World on Fire (כיצד לפוצץ צינור: ללמוד להילחם בעולם בוער), הוא טען כי סבוטז' ונזק לרכוש יהוו מרכיב הגיוני בתנועה נגד התחממות האקלים.
במאמר שפורסם במאי 2021 בגרדיאן כתב ברט כריסטופרס כי מחקר של מאלם מציע כי יצרנים במהלך המהפכה התעשייתית עברו מכוח מים לאדים לא מפני שהקיטור היה זול יותר אלא מפני שהוא היה רווחי יותר. בפרט, אדים אפשרו למנועים להיות ממוקמים ליד עבודה זולה ולא להיות כבולים לנתיבי מים מתאימים.
בספטמבר 2021, מאלם התארח ב-Radio Hour של הניו יורקר, שם חזר על טענתו המרכזי בספרו How to Blow Up a Pipeline לפי תנועת האקלים צריכות לנצל מגוון טקטיקות של סבוטז'.
ביבליוגרפיה > בתרגום לעברית

אנדראס מלם, אלף הורנבורג, "גאולוגיה של המין האנושי? ביקורת על נרטיב האנתרופוקן" (מתרגם: יניב פרקש), אנתרופוקן: עידן האדם, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2023
ביבליוגרפיה > באנגלית

Iran on the Brink: Rising Workers and Threats of War, written with Shora Esmailian, published 2007 by Pluto Press
Fossil Capital: The Rise of Steam Power and the Roots of Global Warming, published 2016 by Verso Books and awarded the Deutscher Memorial Prize
The Progress of This Storm: Nature and Society in a Warming World, published 2017 by Verso Books
Corona, Climate, Chronic Emergency: War Communism in the Twenty-First Century, published 2020 by Verso Books
How to Blow Up a Pipeline: Learning to Fight in a World on Fire, published 2021 by Verso Books
White Skin, Black Fuel: On the Danger of Fossil Fascism, written with The Zetkin Collective, published 2021 by Verso Books
אלפרד בסטר

| --- | --- |

 לידה:  18 בדצמבר 1913 מנהטן, ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  30 בספטמבר 1987 (בגיל 73) דוילסטאון, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 לאום:  ארצות הברית ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פנסילבניה 
 שפות היצירה:  אנגלית אמריקאית 
 סוגה:  מדע בדיוני 
 יצירות בולטות:  האדם המושמד, פניי מועדות לכוכבים 
 תקופת הפעילות:  מ-1939 
 פרסים והוקרה:  פרס הוגו לרומן הטוב ביותר (1953)  פרס גרנד מאסטר של דיימון נייט (1988)  פרס פרומתיאוס – היכל התהילה (1988)  היכל התהילה של המדע הבדיוני והפנטזיה (2001) 
 
אלפרד בסטר (באנגלית: Alfred Bester;‏ 18 בדצמבר 1913 – 30 בספטמבר 1987) היה סופר, תסריטאי, עורך וקומיקסאי יהודי-אמריקאי, מחשובי סופרי המדע הבדיוני של המאה העשרים. זוכה פרס הוגו ופרסים נוספים. ב-1988 קיבל לאחר פטירתו את פרס ה"גרנד מאסטר" (הקרוי החל מ-2002 פרס דיימון נייט), פרס מפעל חיים המחולק לסופר מדע בדיוני אחד, פעם בשנה, לצדו של טקס חלוקת פרס נבולה. בסטר הוא הסופר התשיעי שקיבל פרס זה והיחיד שקבל אותו לאחר פטירתו.
קורות חיים

בסטר נולד במנהטן, ניו יורק, המופיעה רבות בספריו. אביו ג'יימס ג' בסטר, מוכר נעליים, היה בן למהגרים יהודים מאוסטריה ואמו בל (לבית סילברמן) יהודייה ילידת-רוסיה ודוברת יידיש שהתנצרה בארצות הברית. הוא היה ילדם השני, אחרי אחותו הבכורה ריטה, שהייתה גדולה ממנו בחמש שנים. למד וסיים תואר ראשון בפסיכולוגיה ומדעי הרוח באוניברסיטת פנסילבניה ב-1935 והמשיך אחר כך ללמוד משפטים באוניברסיטת קולומביה ופרוטוזואולוגיה באוניברסיטת ניו יורק, אך נשר מהלימודים בשתי הפקולטות בתוך זמן קצר. תוך כדי לימודיו פגש את רולי גולקו ובספטמבר 1936 נישא לה. רולי אשתו הפכה עם השנים לשחקנית רדיו ידועה בזכות עצמה. הנישואין החזיקו מעמד 48 שנים, עד פטירתה ב-1984.
כתב קומיקס, תסכיתי רדיו, תסריטי טלוויזיה, מאמרים וביקורות, היה עורך כתב העת "Holiday", אך ידוע בעיקר בשל ספרי וסיפורי המדע הבדיוני פרי עטו וסגנון כתיבתו המתוחכם והתזזיתי. זוכה פרס הוגו הראשון בשנת 1953.
דמותו של אלפרד בסטר מסדרת הטלוויזיה "בבילון 5" קרויה על שמו.
ספריו

מבין ספריו המפורסמים ביותר ניתן למנות "האדם המושמד" (The Demolished Man‏, יצא בעברית ב-1983 בהוצאת מסדה, בתרגומו של חנוך לבבי), העוסק בחברה טלפתית ובביצוע רצח בעולם. הספר מתאר כיצד בוצע הרצח, שמוביל למרדף רווי תככים וקריאת מחשבות של כוחות טלפתיים אחר הרוצח. "האדם המושמד" של בסטר הוא הספר הראשון אי פעם שזכה בפרס הוגו המפורסם לספרי מדע בדיוני, בשנת 1953.
ספר נוסף ואף מפורסם יותר הוא "פני מועדות לכוכבים" (באנגלית: The Stars My Destination, פורסם גם בשם Tiger, Tiger!‎‏), שפורסם בעברית בתרגומו של עמנואל לוטם. הספר יצא בעברית בשתי מהדורות, הן של ינשוף והן של עם עובד. הספר הוא מעין חידוש עתידני לספר המפורסם "הרוזן ממונטה כריסטו", ומתאר עולם שהותאם בקפידה אחרי גילוי הטלפורטציה (שנקראת בספר "גניטה"), תזוזה ממקום למקום בכוח המחשבה בלבד. הסיפור מגולל את סיפורו של האנטי גיבור והרוצח גולי פויל, היוצא לנקום במערכת השמש הצפופה ורבת התככים של המאה ה-24 לאחר שננטש בחלל על ידי הספינה וורגה. נקמתו מובילה אותו לגילויים מפתיעים ופריצה אל מעבר לכוכבים עצמם.
ספר פחות מוכר של בסטר, גם הוא תורגם על ידי עמנואל לוטם בהוצאת עם עובד, הוא הספר "אקסטרו" (באנגלית Extro‏, פורסם לראשונה בשם The Computer Connection). הספר מספר על קבוצה מופרדת מהחברה בסוף המאה ה-21, הכוללת מספר אישיות מפורסמות מההיסטוריה האנושית עצמה. קבוצה זאת היא של אנשים החיים לנצח, בני אלמוות, ומסתגרת בעצמה במקביל לבני האדם החיים בעולם. העלילה מסתבכת כאשר המחשב הראשי אקסטרו מתמזג עם אחד מאנשי הקבוצה ובמקביל אחד מחבריה רוצח את שאר חברי הקבוצה אחד אחרי השני.
בסטר הרבה להשתמש בספריו בתיאורים של סינסתזיה. בספרו "פני מועדות לכוכבים" מתואר אדם שעובר בטלפורטציה ממקום למקום בעודו בוער, וחווה צלילים כמראות ותחושות כטעמים.
חלק מן המאפיינים לכתיבתו של בסטר הן התקדמות עלילתית מהירה מאוד והרבה מידע בספריו. כמו כן, הוא נוטה להתרכז בספרים בדברים נטולי הסבר או היגיון כלשהו ולתת להם חלק ניכר מהסיפור עצמו, לדוגמת "פירא" מהספר פני מועדות לכוכבים.
ספריו > קומיקס

בשנות ה-40 של המאה ה-20, החל לכתוב לחברת DC קומיקס, ובין השאר עבד על דמויות גיבורי-על כמו סופרמן (תחת העורך ג'וליוס "ג'ולי" שוורץ(אנ')), גרין לנטרן (הפקח הירוק). הוא גם יצר את דמותו של נבל-העל, סולומון גרנדי, ואף כתב את הגרסה הנודעת ל"שבועתם של הפקחים הירוקים" שמתחילה במשפט "ביום בהיר, בליל אפל".
ספרים שתורגמו לעברית

"האיש המושמד" הוצאת מסדה בתרגומו של חנוך לבבי.
"פני מועדות לכוכבים" הוצאת עם עובד וינשוף בתרגומו של עמנואל לוטם.
"אקסטרו" הוצאת עם עובד בתרגומו של עמנואל לוטם.
עוד מספריו

1980 – גולם100 (Golem100)
1981 – The Deceivers
עוד מספריו > סיפורת

1953 – Who He? (The Rat Race)
1991 – Tender Loving Rage
1998 – Psychoshop (יחד עם רוג'ר זילאזני)
עוד מספריו > סיפורים קצרים

Fondly Fahrenheit
Oddy and Id
The Men Who Murdered Mohammed
5,271,009
הערות שוליים

↑  רשימת זוכי הפרס החל מ-1975
↑  Bester, p. 220.
↑  על אלפרד בסטר, באתר אוניברסיטת פנסילבניה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298523705171  PLWABN: 9810661617405606  BIBSYS: 90083185  BNC: 000036730  BNE: XX844906  BnF: cb11891838p (data)  CiNii: DA0351376X  GND: 118658654  ISNI: 0000 0000 8384 4452  LCCN: n79128980  NDL: 00433195  NKC: ola2002153054  NLA: 35018162  NLK: KAC200401308  NSK: 000156773  NTA: 068860099  RERO: 02-A003001564  SNAC: w6tg4n65  SUDOC: 026726246  Trove: 792659  VIAF: 56605956   WorldCat (עם VIAF): 56605956
אנהרמוניה

אנהרמוניה (באנגלית: Enharmonic) הוא מונח המשמש בתאוריית המוזיקה המודרנית לתיאור דרכים שונות "לאיית" את שמו של תו אחד: לדוגמה מי♯ = פה = סול♭♭, דו♯ = רה♭ וכן הלאה. שני צלילים שנשמעים זהים אך מוגדרים בצורות שונות נקראים "שוי-ערך אנהרמוניים"; שוי-ערך אנהרמוניים הם הומונימים, או שוי-צורה, מוזיקליים. יחסים אנהרמוניים יכולים להתקיים, בעיקרון, רק במערכת מושווית של אוקטבה המתחלקת לשנים-עשר חצאי-טונים שווים; אך גם במערכות אינטונציה שבהן שני צלילים שוי-ערך, כמו סי♭ ולה♯, למשל, אינם מבוצעים באותו גובה בדיוק, המאזין עשוי לתפוס את שניהם כאותו צליל, והמלחין יעשה שימוש בזהות הצלילים כפי שהם נקלטים אצל המאזין.
במודולציה אנהרמונית נעשה שימוש בשינוי שמו של הסולם, בדרך כלל במעבר מסולם מז'ור לסולם מינור (למשל, מ-דו♯ מינור ל-רה♭ מז'ור, כמו בפנטזיה-אימפרומפטי אופוס 66 של שופן).
במוזיקה של יוון העתיקה השתמשו במושג אנהרמוניה כטטרקורד.
מקור

ג'וליאן ראשטון, "אנהרמוניה" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין.
אלפרד גומיס

אמיגו אלפרד ג'וניור גומיס (באנגלית: Amigo Alfred Junior Gomis; נולד ב-5 בספטמבר 1993) הוא כדורגלן סנגלי המשחק בעמדת השוער בקבוצת פאלרמו ובנבחרת סנגל.
קריירת מועדונים

גומיס נולד בזיגינצ'ור שבסנגל ובגיל צעיר עבר עם משפחתו לקונאו שבאיטליה. גומיס התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של טורינו, וב-26 במאי 2012 ערך את הופעתו היחידה בקבוצה בתיקו 0-0 נגד אלבינולפה.
ב-3 ביולי 2013 גומיס הושאל לקרוטונה מהסרייה ב'. ב-14 בספטמבר גומיס ערך את הופעת הבכורה שלו נגד בניצחון 0–1 ספציה.
ב-11 באוגוסט 2014 גומיס הושאל לאבלינו. 6 ימים לאחר מכן, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במסגרת הקופה איטליה. ב-28 באוקטובר 2014 הורחק במשחק הליגה נגד פרוג'ה, לאחר שבעט בראשו של רודריגו טאדיי.
ב-30 ביולי 2015 גומיס חתם בצ'זנה. ב-31 באוגוסט 2016 הושאל לבולוניה כמחליפו של אנטוניו מיראנטה, אצלו הובחנה בעיה בלב, אך כעבור זמן קצר נפצע.
ב-18 בינואר 2017 הושאל לסלרניטנה.
ב-8 ביולי 2017 הושאל לספאל, ובסיום העונה חתם על חוזה בקבוצה.
ב-20 באוגוסט 2019, עבר לדיז'ון מליגת העל הצרפתית.
ב-29 בספטמבר 2020, גומיס חתם בסטאד רן.
ב-27 בינואר 2023 חזר גומיס לאיטליה והושאל לקומו עד לסוף העונה.
ב-6 ביולי 2024 חתם גומיס בפאלרמו לשנתים.
קריירה בינלאומית

בצעירותו, גומיס שיחק בנבחרות הנוער של איטליה. בשנת 2017, הצטרף לנבחרת סנגל. ב-14 בנובמבר 2017 גומיס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–2 נגד דרום אפריקה. גומיס, נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2018.
נכלל בסגל נבחרת סנגל לטורניר מונדיאל 2022.
הערות שוליים

↑  Aliou Cisse dévoile les 26 Lions pour Qatar באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הסנגלית, 11 בנובמבר 2022 (בצרפתית)
| נבחרת סנגל – מונדיאל 2018 |
| --- | --- | --- |
|  1 דיאלו •  2 מבנגואה •  3 קוליבאלי •  4 מבודג'י •  5 גייה •  6 סאנה •  7 סואו •  8 קויאטה •  9 דיוף •  10 מאנה •   11 נדוי •  12 סבאלי • 13 א. אנדיאיה •  14 קונאטה • 15 סאקו • 16 ק. אנדיאיה • 17 באדו • 18 סאר • 19 ניאנג • 20 קייטה • 21 גסאמה • 22 ואגה • 23 גומיס • מאמן: סיסה |  1 דיאלו •  2 מבנגואה •  3 קוליבאלי •  4 מבודג'י •  5 גייה •  6 סאנה •  7 סואו •  8 קויאטה •  9 דיוף •  10 מאנה •   11 נדוי •  12 סבאלי • 13 א. אנדיאיה •  14 קונאטה • 15 סאקו • 16 ק. אנדיאיה • 17 באדו • 18 סאר • 19 ניאנג • 20 קייטה • 21 גסאמה • 22 ואגה • 23 גומיס • מאמן: סיסה | סנגל |
| נבחרת סנגל – גביע אפריקה לאומות 2019 (מקום שני) |
| --- | --- | --- |
|  1 דיאלו •  2 סיס •  3 קוליבאלי •  4 סיסה •  5 גייה •  6 סאנה •  7 קונאטה •  8 קויאטה •  9 ניאנג •  10 מאנה •   11 באלדה •  12 סבאלי • 13 אנדיאיה •  14 סווה • 15 דיאטה • 16 מנדי • 17 אנדיה • 18 סאר • 19 דיאן • 20 תיוב • 21 גסאמה • 22 ואגה • 23 גומיס • מאמן: סיסה |  1 דיאלו •  2 סיס •  3 קוליבאלי •  4 סיסה •  5 גייה •  6 סאנה •  7 קונאטה •  8 קויאטה •  9 ניאנג •  10 מאנה •   11 באלדה •  12 סבאלי • 13 אנדיאיה •  14 סווה • 15 דיאטה • 16 מנדי • 17 אנדיה • 18 סאר • 19 דיאן • 20 תיוב • 21 גסאמה • 22 ואגה • 23 גומיס • מאמן: סיסה | סנגל |
| נבחרת סנגל – גביע אפריקה לאומות 2021 (מקום ראשון) |
| --- | --- | --- |
|  1 ס. דיאנג •  2 סיס •  3 קוליבאלי •  4 סיסה •  5 א. גייה •  6 נ. מנדי •  7 באלדה •  8 קויאטה •  9 דיה •  10 מאנה •   11 ח. דיאלו •  12 באלו-טורה • 13 לופי •  14 סק • 15 ב. דיאנג • 16 א. מנדי • 17 פ. סאר • 18 א. סאר • 19 דיידהיו • 20 ב. סאר • 21 אמבייה • 22 ע. דיאלו • 23 גומיס • 24 נאמה • 25 לום • 26 פ. גייה • 27 צ'אם • 28 פאטי • מאמן: סיסה |  1 ס. דיאנג •  2 סיס •  3 קוליבאלי •  4 סיסה •  5 א. גייה •  6 נ. מנדי •  7 באלדה •  8 קויאטה •  9 דיה •  10 מאנה •   11 ח. דיאלו •  12 באלו-טורה • 13 לופי •  14 סק • 15 ב. דיאנג • 16 א. מנדי • 17 פ. סאר • 18 א. סאר • 19 דיידהיו • 20 ב. סאר • 21 אמבייה • 22 ע. דיאלו • 23 גומיס • 24 נאמה • 25 לום • 26 פ. גייה • 27 צ'אם • 28 פאטי • מאמן: סיסה | סנגל |
| נבחרת סנגל – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 ס. דיאנג •  2 פ. מנדי •  3 קוליבאלי •  4 פ. סיסה •  5 א. גייה •  6 נ. מנדי •  7 ז'קסון •  8 קויאטה •  9 דיה •  10 מ. אנדיאייה •   11 סיס •  12 באלו-טורה • 13 א. אנדיאייה •  14 יאקובס • 15 דיאטה • 16 א. מנדי • 17 פ. סאר • 18 א. סאר • 19 דיידהיו • 20 ב. דיאנג • 21 סבאלי • 22 דיאלו • 23 גומיס • 24 נאמה • 25 לום • 26 פ. גייה • מאמן: א. סיסה |  1 ס. דיאנג •  2 פ. מנדי •  3 קוליבאלי •  4 פ. סיסה •  5 א. גייה •  6 נ. מנדי •  7 ז'קסון •  8 קויאטה •  9 דיה •  10 מ. אנדיאייה •   11 סיס •  12 באלו-טורה • 13 א. אנדיאייה •  14 יאקובס • 15 דיאטה • 16 א. מנדי • 17 פ. סאר • 18 א. סאר • 19 דיידהיו • 20 ב. דיאנג • 21 סבאלי • 22 דיאלו • 23 גומיס • 24 נאמה • 25 לום • 26 פ. גייה • מאמן: א. סיסה | סנגל |
אלפרד גילמן

| --- | --- |

 לידה:  1 ביולי 1941 ניו הייבן, ארצות הברית 
 פטירה:  23 בדצמבר 2015 (בגיל 74) דאלאס, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פרמקולוגיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ייל  אוניברסיטת וירג'יניה  אוניברסיטת קייס וסטרן ריזרב 
 מוסדות:  אוניברסיטת טקסס בדאלאס  אוניברסיטת וירג'יניה 
 פרסים והוקרה:  פרס אלברט לסקר למחקר רפואי בסיסי (1989)  פרס ג'ון אבל (1975)  פרס ריצ'רד לונסברי (1987)  פרס לואיזה גרוס הורביץ (1989)  פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (1994)  פרס קרן גיירדנר הבינלאומי (1984) 
 
אלפרד גודמן גילמן (Alfred Goodman Gilman; ‏1 ביולי 1941 - 23 בדצמבר 2015) היה פרמקולוג וביוכימאי יהודי אמריקאי. זכה ביחד עם מרטין רודבל בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1994 על גילוי חלבוני G ותפקידם של החלבונים הללו בשרשרת מעבר האותות בתא.
ביוגרפיה

אלפרד גודמן גילמן נולד בניו הייבן כבן השני לאלפרד גילמן ולמרבל שמידט-גילמן. אלפרד גודמן גילמן הלך בעקבות אביו, אלפרד, שהיה דוקטור לכימיה פיזיולוגית פרופסור באוניברסיטת ייל. לאחר מכן החל אביו ללמד במחלקה לפרמקולוגיה של האוניברסיטה. בהמשך אביו, יחד עם משפחתו, עבר לעבוד באוניברסיטת קולומביה ומאוחר יותר הפך ליושב הראש ולמייסד של קולג' אלברט איינשטיין לרפואה. גילמן סיים תואר ראשון בביולוגיה עם התמחות בביוכימיה גם הוא בייל ב-1962. כבר בתואר הראשון עבד גילמן במעבדה, וכן הכיר את אשתו לעתיד, קתרין הדלנד.
עם סיום לימודיו, עבר לניו יורק לעבוד במעבדתו של אלן קוני (Allan Conney), שם פרסם את שני מאמריו הראשונים. הוא עבר לקליבלנד לאוניברסיטת קייס וסטרן ריזרב (Case Western Reserve University) בעקבות המלצה של ארל וו. סת'רלנד, ג'וניור בסתיו של אותה השנה, שם התחיל תוכנית חדשה שמשלבת לימודי דוקטורט (PhD) עם לימודי רפואה (MD), תוכנית אותה סיים ב-1969. בין השנים 1969–1971 עבד במכונים הלאומיים לבריאות במעבדתו של מרשל וורן נירנברג.
הוא התקבל לאוניברסיטת וירג'יניה כמורה מן החוץ לפרמקולוגיה ב-1971, ומאוחר יותר, ב-1977, קיבל משרה כפרופסור שם. ב-1981 הוא עבר למרכז הרפואי של אוניברסיטת טקסס סאות'ווסטרן שבדאלאס, שם עמד בראש המחלקה לפרמקולוגיה. עם פרישתו משם ב-2009, היה לממונה על המחקר המדעי של המכון למניעה ולחקר הסרטן בטקסס. ב-2012 פרש מתפקידו זה בעקבות אי-הסכמות בנוגע להתנהלות המכון בתקצוב ללא בחינה מדעית של המקומות אליהם עוברים התקציבים. פרישתו זו הובילה לפרישה של שבעה מדענים נוספים מהמכון. נוסף על כך, היה חבר במרכז הלאומי לחינוך מדעי והיה מתנגד פעיל לבריאתנות. הוא נפטר בגיל 74 לאחר מאבק מתמשך עם סרטן הלבלב.
מחקריו

מחקריו של גילמן גילו את קיומו של חלבון G. חלבון זה קושר GTP וקשור להרבה שרשראות מעבר אותות רבים, כולל ריח, ראייה, קשרים בין נוירונים ועוד. חלבון G נקשר למשפחה של חלבונים, GPCR, ומהווה את הזרוע המתווכת בין הפעילות החוץ-תאית שמועברת באמצעות ה-GPCRs להפעלה של מסלול פנים-תאיים. גילמן עבד גם על אדנילט ציקלאז ועל תהליכי הבקרה שלו. מחקריו אלה הובילו לקבלת פרס נובל של אלפרד גילמן לשנת 1994. לגילוייו יש השלכות מרחיקות לכת בהקשר של חקר הסרטן, של פיתוח תרופות ושל הבנה של תהליכים ביוכימיים של חישת הסביבה.
הוא הושפע ממחקרים קודמים משנות ה-60 על אדנילט ציקלאז שהראו שיצירה של cAMP קשורה לשרשרת מעבר האותות. במכונים הלאומיים לבריאות אף פיתח שיטה למדידה של כמות ה-cAMP. עם זאת, באותה עת לא היה ברור מה טיב הקשר והאם הקישור של החלבון הוא ישירות לממברנה או שיש חלבונים נוספים שמעורבים בתהליך. מחקריו של מרטין רודבל מ-1970 הראו שיש לפחות עוד רכיב לתהליך מעבר האותות, נוסף ל-GPCR ולאדנילט ציקלאז. רודבל הראה שאין קישור ישיר בין GPCR לאדנילט ציקלאז, והראה ששחרור ש-GTP קשור לתהליך ההפעלה של אדנילט ציקלאז. גילמן הראה שהרכיב הנוסף שהיה חסר הוא חלבון G, וכן הדגים כי החלבון החדש הזה קושר GTP, והראה את החשיבות שלו במסלול. נוסף לאלה, אפיין מבחינה ביוכימית את החלבון והראה את הבקרים שיש על פעילותו ואת השינויים שהחלבון עובר לאחר תרגומו.
המודל איתו עבד גילמן היה S49, תאי T שנהרגים על ידי הוספה של אדנילט ציקלאז. הם יצרו מוטנטים שכבר לא מתו כתוצאה מהוספה של אדנילאט ציקלאז. בתאים הללו הייתה מוטציה באדנילאט ציקלאז, עם זאת, הראו במעבדה של גילמן שיש שמירה על הפעילות של הקולטן, ה-GPCR. השלב שלאחר מכן היה להראות שהמסלול כולל גם את חלבוני G ולא רק את אדנילט ציקלאז ו-GPCR. להוכחה של זה, יצרו מוטנט לחלבון G, וראו שגם כאשר מפעילים את הקולטן של ה-GPCR אין יצירה של cAMP, כפי שיודעים שהיה אמור להיות בהמשך המסלול. הוספה חיצונית של חלבון G תקין פתרה את הבעיה וגרמה ליצירה של cAMP.
בהמשך אפיינו מבחינה ביוכימית את החלבון החדש במעבדתו. הם הראו שהחלבון מורכב משלוש תת-יחידות. שתיים מתת-היחידות, תת-יחידה בטא ותת-יחידה גמא, נשארות יחד, בעוד תת-יחידה אלפא מתפרקת מהם. יחידת האלפא קושרת את ה-GTP וכן מפעילה את אדנילט ציקלאז. בנוסף, הראו במעבדתו את תהליך העיכוב של אדנילט ציקלאז. כמו כן, הם בדקו את סוגי חלבוני ה-G השונים והראו שמדובר במשפחה של חלבונים. בהמשך מצאו חלבוני G נוספים, כל אחד מהחלבונים הנוספים מפעיל מסלול אחר (ריח, ראייה, טעם וכו'). כמו כן, גילו במעבדתו אילו שינויים אחרי-תרגום מתרחשים על חלבוני ה-G.
הם השתמשו בחלבונים האלה, שמקורם ביצורים רב-תאיים, וביטאו אותם ב-E. coli. הם יצרו גבישים של החלבון ובעזרת קרני X פענחו את המבנה שלו. בצורה זו מצאו הומולוגיה ל-Ras, חלבון שחשוב לחלוקה של התא וקשור פעמים רבות לסרטן, וכן אזור שרווי באלפא הליקסים. הם הראו גם שיש פעילות איטית של פירוק GTP ל-GDP, תהליך שגורם להשבתת הפעולה של האנזים, שנגרמת מחומצות האמינו שמרכיבות את האתר הפעיל.
פרסים והוקרות

1985 נבחר לחבר באקדמיה הלאומית למדעים (ארצות הברית)
1988 נבחר לחבר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
1989 - פרס לסקר
1994 - פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה
2013 נבחר לחבר באגודה האמריקנית לחקר הסרטן
אנזובינוס הקדוש

| --- | --- |

 לידה:  המאה ה־9 קמרינו, האימפריה הפרנקית 
 פטירה:  13 במרץ 840 קמרינו, האימפריה הפרנקית
 מקום פולחן עיקרי:  איטליה קמרינו, איטליה
 חג:  13 במרץ
 פטרון של:  גננים
 
אנזובינוס הקדוש (באיטלקית: Sant'Ansovino) הוא קדוש בכנסייה הקתולית, הנחשב לפטרונם של הגננים. על פי המסורת הקתולית, אנזובינוס היה בישוף קמרינו. הוא למד בפאביה והיה נזיר מתבודד בטירה ליד טורצ'לו.
טרם מינויו לבישוף קמרינו, שימש גם יועץ לקיסר האימפריה הרומית הקדושה, לודוויג הצעיר. על פי המסורת, סירב עם זאת לגייס בכוח אנשים לצבאו של הלה, כפי שהיה מחויב מבישוף בתקופה זו.
יום מותו מצוין בכנסייה הקתולית כיום חג. פולחן אנזובינוס נפוץ בעיקר באיטליה (ובעיקר באזור קמרינו, שם קיים סרקופג משנת 1390 אשר בו אמורים להימצא שרידיו); וקיימות מספר כנסיות המוקדשות לו.
אלכסנדר חליפמן

| --- | --- |

 לידה:  18 בינואר 1966 (בן 58) סנקט פטרבורג, ברה"מ 
 הישג בולט:  אלוף העולם של פיד"ה בשחמט בין השנים 1999–2000.
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב אמן משנת 1990
 מד כושר מרבי:  2724 (יוני 1991)
 מד כושר נוכחי:  2597 ‏(אוקטובר 2024)
 השכלה:  תיכון סנקט פטרסבורג 239 
 מקצוע נוסף:  סופר 
 מדינה:  רוסיה
 פרסים והוקרה:  אלוף העולם בשחמט (1999) 
 הערות:  יהודי
 
אלכסנדר ולריויץ' חליפמן (ברוסית: Александр Валерьевич Халифман; נולד ב־18 בינואר 1966) הוא שחמטאי יהודי-רוסי בדרגת רב אמן. אלוף העולם לשחמט מטעם הפיד"ה בין השנים 2000-1999.
חליפמן שימש כמאמנה של אנה אושנינה לקראת הדו-קרב על אליפות העולם בשחמט לנשים מול חואו ייפאן ב-2013 (בהתמודדות זו הפסידה אושנינה את תוארה).
נכון לינואר 2019, מדורג במקום ה-37 ברוסיה לפי מד כושר.
הישגים בולטים בקריירה

1990 - זכה במקום הראשון בתחרות החזקה הפתוחה בניו יורק.
1999 - הוכתר לאלוף עולם בשחמט של פיד"ה, תואר שהחזיק בו למשך שנה.
קבלת דרגות בינלאומיות

1986 - אמן בינלאומי
1990 - רב-אמן.
הופעות באולימפיאדות השחמט

אלכסנדר חליפמן השתתף בנבחרתה האולימפית של רוסיה.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | לוח | קבוצה | נקודות | תוצאות |  % | מקום |
| 1992 | 2 | רוסיה | 6 מ-10 | 2+ 8= 0- | 60 | 1 קבוצתי |
| 2000 | 1 | רוסיה | 4.5 מ-9 | 2+ 5= 2- | 50 | 1 קבוצתי |
| 2002 | 3 | רוסיה | 7 מ-9 | 5+ 4= 0- | 77.8 | 1 קבוצתי, 2ו-3 אישי |
| 2004 | 1 עת | רוסיה | 3.5 מ-6 | 1+ 5= 0- | 58.3 | 2 קבוצתי |