stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אולטימטום לאדמה
הפקה > צילומים

צילומי החוץ העיקריים של הסרט צולמו באולפני פוקס המאה ה-20 (כיום בסנטורי סיטי, קליפורניה), עם צילומי רקע וסצנות אחרות שצולמו בוושינגטון די. סי. ובפורט ג'ורג' ג'י. מייד שבמרילנד. לוח הזמנים לצילומים היה מ-9 באפריל עד 23 במאי 1951, כאשר השחקנים הראשיים מעולם לא נסעו לוושינגטון כדי ליצור את הסרט. הבמאי רוברט וייז ציין בפרשנות ה-DVD של הסרט כי משרד ההגנה של ארצות הברית סירב להשתתף בסרט על סמך קריאת התסריט. הציוד הצבאי שהוצג, לעומת זאת, הגיע מגדוד הפרשים השלישי המשוריין שהוצב אז בפורט מייד, שסיפק את כלי הרכב, הציוד והחיילים עבור הקטעים המתארים את פעולות הצבא. אחד הטנקים שבסרט נושא את סמל "הרובים האמיצים" של גדוד חיל הפרשים השלישי.
את הרובוט גורט שיחק לוק מרטין, שעבד כסדרן בתיאטרון הסיני (הסמוך לשדרת הכוכבים של הוליווד), והתנשא לגובה של 2.1 מ'. הוא לא היה רגיל להיות בתלבושת כה חמה ומגבילה, שכללה שתי חליפות עשויות ניאופרן מוקצף, שיצרו על המסך את האסלילה שהוא עשוי כולו ממתכת חלקה. וייז החליט שמשך הצילומים של מרטין יוגבל למרווחים של חצי שעה, על מנת שמרטין יכול להתמודד עם אי-הנוחות. מאוחר יותר, קטעים אלו נערכו יחד לגרסה הסופית של הסרט.
בערוץ הפרשנות של מהדורת ה-DVD של הסרט, מוסבר כי וייז שאף לכך שהסרט ייראה מציאותי ואמין ככל האפשר, כדי להעביר לצופים את המסר האנטי-מלחמתי המרכזי של הסרט. בראיון שב-DVD זה מוזכר ששמו המקורי של הסרט היה "The Day the World Stops". המפיק ג'וליאן בלאושטיין אמר כי מטרת הסרט, מבחינתו, הייתה לקדם "אומות מאוחדות חזקות".
הפקה > לחן

את הלחן המוזיקלי המלווה את הסרט חיבר המלחין ברנרד הרמן באוגוסט 1951, והיה הלחן הראשון עבור סרט קולנוע שהלחין לאחר שעבר מניו יורק להוליווד. הרמן בחר הרכב יוצא דופן של כלי נגינה לסרט: כינור, צ'לו ובס (שלושתם חשמליים), שני כלי נגינה אלקטרוניים (עליהם ניגנו ד"ר סמואל הופמן ופול שור), שני אורגני האמונד, אורגן מתוצרת וורליצר, שלושה ויברפונים, שני גלוקנשפיל, מרימבה, טם-טם, שני תופי בס, שלושה סטים של טימפני, שני פסנתרים, סלסטה, שני נבלים, קרן אחת, שלוש חצוצרות, שלושה טרומבונים, וארבע טובות. הלחנת סרטי קולנוע התקדמה הודות להרמן, ששילב אורגנים של יוניסון, טובאיות, פסנתר ותוף בס, תנועת טריטון מזועזעת וגליסנדו במערכות, כמו גם ניצול הדיסוננס בין D ו-E-flat והתנסות בטכניקות של חיפוי יתר והיפוך קלטת. בשימוש בטרמין, הרמן התפשט למוזיקה אלקטרונית, שנה לפני שקרלהיינץ שטוקהאוזן עשה זאת, ושלוש שנים לפני אדגר וארז.
מוזיקה ופסקול

| --- | --- |

 פסקול מאת ברנרד הרמן
 יצא לאור:  1993
 הוקלט:  אוגוסט 1951
 סוגה:  פסקול
 אורך:  35:33
 חברת תקליטים:  פוקס המאה ה-20
 הפקה:  ניק רדמן
פוקס המאה ה-20 עשו שימוש בנעימת הנושא שהלחין ברנרד הרמן לסרט, עבור פיילוט המקורי לסדרת טלוויזיה "אבודים בחלל" (אנ') משנת 1965. בלחן נעשה שימוש גם בסדרת הטלוויזיה "מסע אל מעמקי הים" (אנ'), בפרקים שונים. המלחין דני אלפמן הצהיר כי הלחן של הסרט אולטימטום לאדמה הוא שגרם לו להתעניין בהלחנת סרטים, והפך אותו למעריץ של הרמן.
| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | Twentieth Century Fox Fanfare  | 2:14 |
| 2. | Prelude / Outer Space/Radar  | 3:45 |
| 3. | Danger  | 0:24 |
| 4. | Klaatu  | 2:15 |
| 5. | Gort / The Visor / The Telescope  | 2:23 |
| 6. | Escape  | 0:55 |
| 7. | Solar Diamonds (not used in film)  | 1:04 |
| 8. | Arlington  | 1:08 |
| 9. | Lincoln Memorial  | 1:27 |
| 10. | Nocturne / The Flashlight / The Robot / Space Control  | 5:58 |
| 11. | The Elevator / Magnetic Pull / The Study / The Conference / The Jewelry Store  | 4:32 |
| 12. | Panic  | 0:42 |
| 13. | The Glowing / Alone / Gort's Rage / Nikto / The Captive / Terror  | 5:11 |
| 14. | The Prison  | 1:42 |
| 15. | Rebirth  | 1:38 |
| 16. | Departure  | 0:52 |
| 17. | Farewell  | 0:32 |
| 18. | Finale  | 0:30 |
| משך כולל: | משך כולל: | 35:33 |
תגובות וביקורות

המגזין וראייטי שיבח את הסגנון הדוקומנטרי של הסרט, ומבקרו כתב כי "העלילה מתוארת בצורה מעניינת הכוללת פיתוי מדע בדיוני ומתח במידה מספקת, כך שרק לעיתים רחוקות המוסריות המילולית מפריעה ... צוות השחקנים, אף על פי שהוא משני לסיפור, עובד היטב". במגזין Harrison's Reports נכתב: "טוב מאוד! זהו ללא ספק סרט המדע בדיוני הטוב ביותר שהופק עד כה. הוא מעניין מתחילתו ועד סופו, ואף על פי שהנושא הוא בהחלט בדיוני, הוא גורם להרגשה של התרחשות בחיים האמיתיים בגלל הטיפול המיומן בנושא, ועבודת האפקטים המיוחדים המשובחת ביותר". לוס אנג'לס טיימס שיבח את רצינות הסרט, אם כי מצא גם "אלמנטים חתרניים מסוימים". עם זאת, בוזלי קראות'ר מהניו יורק טיימס כתב ביקורת מזלזלת וכינה את הסרט "בידור פושר". את גורט הוא כינה "לא מאיים באופן מוזר".
עם שחרורו, הסרט לא זכה להצלחה רבה בקופות הכרטיסים, ובסך הכל הכניס למפיצים 1.85 מיליון דולר בארצות הברית ובקנדה, והגיע למקום ה-52 ברשימת הסרטים הרווחיים ביותר לאותה שנה.
הסרט זכה לשבחים מצד מבקרים ועיתונאים זרים. איגוד העיתונאים הזרים בהוליווד העניק ליוצרי הסרט פרס גלובוס הזהב מיוחד, על "קידום הבנה בינלאומית". המלחין ברנרד הרמן היה מועמד לקבלת פרס גלובוס הזהב. המגזין הצרפתי מחברות הקולנוע התרשם, ונכתב בו כי הסרט "כמעט מהמם ממש" ושיבח את "יחסיותו המוסרית".
מורשת

הסרט זכה להוכרה מצד מכון הסרטים האמריקאי (AFI) ונבחר לשימור במרשם הקולנוע הלאומי של ספריית הקונגרס של ארצות הברית. בשנת 2001 הסרט דורג במקום ה-82 ברשימת מאה שנים... מאה מותחנים, רשימת סרטי המתח הטובים ביותר באמריקה. הסרט הוצב במקום ה-62 ברשימת מאה שנים... מאה השראות, רשימת הסרטים מעוררי ההשראה הטובים ביותר באמריקה. ביוני 2008 חשף AFI את רשימת מאה שנים... עשרת הגדולים - עשרת הסרטים הטובים ביותר בעשרה ז'אנרים קולנועיים אמריקאיים קלאסיים - שדורגה על ידי יותר מ-1,500 אנשים מתעשיית הקולנוע. הסרט דורג במקום החמישי ברשימת סרטי המדע בדיוני הטובים ביותר. הסרט היה מועמד להיכנס גם לרשימות אחרות של AFI, בהן מאה שנים... מאה סרטים, רשימת מאה שנים... מאה סרטים (מהדורת השנה העשירית),‏ מאה שנים... מאה גיבורים ונבלים (קלאטו היה מועמד בקטגוריית הגיבורים),‏ מאה שנים... מאה ציטוטים (עבור השורה המפורסמת "Gort! Klaatu barada nikto") ‏‏ ומאה שנים... מאה פסקולים.‏ בשנת 2004 נבחר הסרט על ידי הניו יורק טיימס לרשימת 1000 הסרטים הטובים ביותר שנוצרו אי פעם.
לו קנון (אנ') וקולין פאוול האמינו שהסרט נתן השראה לנשיא ארצות הברית רונלד רייגן לדון בשיתוף פעולה במאבק נגד פלישת חייזרים בפגישתו עם נשיא ברית המועצות מיכאיל גורבצ'וב בשנת 1985. שנתיים אחר כך אמר רייגן לאו"ם: "מדי פעם אני חושב כמה מהר ההבדלים שלנו ברחבי העולם ייעלמו אם היינו ניצבים מול איום זר מחוץ לעולם הזה".
הסרט עדיין נחשב לאחד הסרטים הטובים ביותר שיצאו בשנת 1951.‏ הוא עדיין מדורג במקום השביעי ברשימת סרטי המדע הבדיוני הטובים בכל הזמנים של ארתור סי. קלארק, מקום אחד מעל סרטו של סטנלי קובריק "2001: אודיסיאה בחלל", שקלארק היה שותף בכתיבתו. באתר האינטרנט Rotten Tomatoes לסרט דירוג של 94% המבוסס על 54 ביקורות, עם ציון ממוצע של 8.1 מתוך 10.‏ פרופ' טוני מגיסטראל מאוניברסיטת ורמונט מתאר את הסרט כאחת הדוגמאות הטובות ביותר לסרטי הטכנו-אימה המוקדמים.
עיבודים

הסרט עובד לתסכית רדיו ששודר ב-4 בינואר 1954 כחלק מהתוכנית "Lux Radio Theatre"; מייקל רני שב לגלם את התפקיד הראשי, קלאאטו, לצד השחקנית ז'אן פיטרס בתפקיד הלן בנסון. הפקה זו שודרה מאוחר יותר גם ב-"Hollywood Radio Theater", שמה החדש של התוכנית "Lux Radio Theatre", ששודרה ברשת הכוחות המזוינים של ארצות הברית.
בשנת 2008 שוחרר רימייק לסרט המקורי, "כשהעולם עמד מלכת", בבימויו של סקוט דריקסון ובכיכובו של קיאנו ריבס בתפקיד קלאאטו.
הגרסה הישראלית[

זמן קצר לאחר הקרנת הסרט בישראל ב-1951 פרסם המגזין "הארץ שלנו " גרסה משלו של הסיפור וגם סיפור המשך שבו תיאר כיצד חיל החלל של ישראל תוקף את הכוכב העוין שממנו נשלחו החייזר והרובוט ומביס אותו ומציל את כדור הארץ. כל העלילה הוצגה כדפים מגיליון שבועון "הארץ שלנו משנת 2002" שבו היא מתרחשת. ראו על כך כאן
"היום שבו עמדה האדמה מלכת -הגרסה הישראלית
בלוג "המולטי יקום של אלי אשד" https://www.no-666.com/2020/04/04/%d7%94%d7%99%d7%95%d7%9d-%d7%91%d7%95-%d7%a2%d7%9e%d7%93%d7%94-%d7%94%d7%90%d7%93%d7%9e%d7%94-%d7%9e%d7%9c%d7%9b%d7%aa-%d7%94%d7%92%d7%99%d7%a8%d7%a1%d7%94-%d7%94%d7%99%d7%a9%d7%a8%d7%90%d7%9c%d7%99/
ראו גם

1951 בקולנוע
טיטאן (ירח)

| --- | --- |

 כוכב האם
 כוכב אם:  השמש
 מידע כללי
 סוג:  ירח
 תאריך גילוי:  25 במרץ 1655 
 מגלה:  כריסטיאן הויגנס 
 על שם:  הטיטאנים 
 מאפיינים מסלוליים
 ציר חצי-ראשי:  1,221,850 ק"מ
 אקסצנטריות:  0.0292
 זמן הקפה:  15.9 ימים
 מהירות מסלולית
  ‑ ממוצעת:  5.57 ק"מ/שנייה
 נטיית מסלול:  0.34854°
 מאפיינים פיזיים
 רדיוס קו משווה:  2,574 קילומטר
 ממדים:  5,150 ק"מ
 שטח פנים:  ‎8.3×107‎ קמ"ר
 מסה:  ‎1.3452×1023‎ ק"ג
 צפיפות ממוצעת:  1.8798±0.0044 גרם/סמ"ק
 תאוצת הכובד בקו המשווה:  1.35 מטר/שנייה2
 זמן סיבוב עצמי:  15.9 (סינכרוני) ימים
 אלבדו:  0.21
 מהירות מילוט:  2.639 ק"מ/שנייה
 טמפרטורה ממוצעת:  93.7 K
 מאפייני אטמוספירה
 לחץ אטמוספירי:  160 קילו פסקל
 
טיטאן הוא הירח הגדול ביותר של כוכב הלכת שבתאי. הוא הירח השני בגודלו מבחינת קוטר בכל מערכת השמש (אחרי גנימד, הגדול בירחי צדק), וקוטרו גדול אף יותר מזה של כוכב הלכת חמה. הוא התגלה ב־25 במרץ 1655 על ידי האסטרונום ההולנדי כריסטיאן הויגנס, אשר קרא לו בפשטות "ירחו של שבתאי" (שכן היה הראשון שנמצא). מאוחר יותר נמצאו עוד ארבעה ירחים על ידי ג'ובאני דומניקו קאסיני, והוא כינה אותם "ירחיו של לואי", על שם לואי הארבעה עשר. אסטרונומים רבים מאותה תקופה קראו לירחים שבתאי 1 עד שבתאי 5.
ג'ון הרשל טבע את שמות הירחים, במאמרו משנת 1847, "תוצאותיהן של תצפיות אסטרונומיות שבוצעו בכף התקווה הטובה", כשמותיהם של הטיטאנים, לפי המיתולוגיה היוונית.
נכון ל־2019 נתגלו 82 ירחים, כולל טיטאן, סביב שבתאי.
מידע כללי

טיטאן הוא ירח קר, אפל ואפוף ערפל ואבק. הוא הירח השני בגודלו במערכת השמש, אחרי גנימד, ירחו של צדק. הוא גדול יותר מכוכב הלכת כוכב חמה וקוטרו שווה כמעט למחצית קוטרו של כדור הארץ. הוא ידוע גם זה כמה עשרות שנים כירח היחיד במערכת השמש המכיל אטמוספירה. האטמוספירה שלו מורכבת מ־94% חנקן ו־6% מתאן. בטיטאן קיימים רבים מחומרי הגלם של החיים, כולל חנקן, פחמן ומים, אך במרחק 1.4 מיליארד ק"מ מהשמש, נעולים מרבית המים בטיטאן, אם לא כולם, בקרח, כך שהגשם היורד במקומות שונים על פני הירח עשוי ברובו ממתאן. המתאן משמש גם מרכיב חשוב בתרכובות אורגניות אחרות.
טיטאן מקבל רק כאחוז אחד מאנרגיית השמש, לעומת כדור הארץ, ולכן הטמפרטורות הממוצעות בו הן מינוס 180 מעלות צלזיוס.
טיטאן הולך ותופס לו מקום של כבוד ברשימת האתרים לחיפוש אחר חיים חוצניים. בדומה לירחו של צדק, אירופה, עשוי טיטאן להסתיר בחובו, מתחת לשכבת הקרח שעל פניו, שכבה תת־קרחית של מים זורמים.
פני השטח קרים מדי למים זורמים, שהם הדבר הדרוש ביותר לחיים כפי שאנחנו מכירים אותם, אך עמוק מתחת לפני השטח עשוי להיות מספיק חם כדי להמיס את הקרח, ומדענים מצאו על טיטאן מולקולות אורגניות פשוטות, הדומות לאלו של דלק למכוניות. המולקולות הללו רחוקות מאוד מחיים, אך הן צעד ראשון לקראתם.
ב־14 בינואר 2005 נחתה הגשושית הויגנס על פניו של טיטאן ושידרה משם צילומים לכדור הארץ. מניתוח צילומים אלו, עולה שעל פניו של טיטאן מתקיימות תופעות גאולוגיות מסוג דיונות חול שנגרמות באמצעות רוחות, ערוצי נחלים ונהרות עם חלוקי נחל, מקווי אגמים וימות, ובליית סלעים שנגרמות על ידי "מחזור מתאן": המתאן מתאדה מימות מתאן נוזלי, מתעבה לענני מתאן אשר מורידים גשמי מתאן שנקווים למאגרים תת־קרקעיים שפורצים במעיינות וזורמים אל ימות המתאן בנחלים וחוזר חלילה בדומה ל"מחזור המים" על פני כדור הארץ.
ימות המתאן מרוכזות בעיקר בקטבים הקרים יותר, בהם מצב הצבירה הטבעי של המתאן הוא נוזל.
מחקרים מ-2018 מצאו כי על טיטאן מתחוללות סופות אבק. זהו המקום השלישי במערכת השמש שבו זוהתה סופת אבק, אחרי כדור הארץ ומאדים.
ראו גם

צוללת לחקר האגמים בטיטאן
הערות שוליים

↑  על פי נתונים של נאס"א
↑  Observations of Flora עמוד 42, באתר אוניברסיטת הרווארד (לקוח מ"Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, Vol. 8, p.1")
↑  איתי נבו, חוקרים בארצות הברית גילו 20 ירחים נוספים סביב כוכב הלכת שבתאי, כך שיש לו יותר ירחים מאשר לצדק, במדור "חדשות מדע" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 8 באוקטובר 2019
↑  רשימת הירחים שהתגלו באתר JPL
↑  Rincon, Paul (2019-10-07). "Saturn becomes planet with most moons" (באנגלית בריטית). נבדק ב-2019-12-10.
↑  הכי רחוק, בינתיים: סופת אבק זוהתה בירח טיטאן, באתר ynet, 25 בספטמבר 2018
| 274 ירחי שבתאי |
| --- | --- | --- |
| ירחים רועי הטבעת | S/2009 S 1 • הירחים הקטנים • פאן • דפניס • אטלס • פרומתאוס • (S/2004 S 6 • S/2004 S 4 • S/2004 S 3) • פנדורה |  |
| שותפי מסלול | אפימתאוס • יאנוס |  |
| טבעת G | אגיאון |  |
| אלקיאונידס | מתונה • אנתה • פאליני |  |
| הירחים הפנימיים הגדולים (עם הטרויאנים) | מימס • אנקלדוס • טתיס • (טלסטו • קליפסו) • דיוני • (הלנה • פולידפקיס) |  |
| ירחים גדולים אחרים | ריאה • טיטאן • היפריון • יאפטוס |  |
| הירחים האינואיטיים | S/2019 S 1 ‏ • קיוויאוק • S/2005 S 4 ‏ • S/2020 S 1 ‏ • איג'ירק • פאליאק • S/2004 S 31 ‏ • טרקק • סיארנק • S/2019 S 14 ‏ • S/2020 S 3 ‏ • S/2020 S 5 ‏ |  |
| הירחים הגליקיים | אלביוריקס • בווין • S/2007 S 8 ‏ •Saturn LX ‏ • אריאפוס • טארבוס • S/2020 S 4 ‏ |  |
| הירחים הנורדיים | פיבי • S/2006 S 20 ‏ • S/2006 S 9 ‏ • סקאד'י • S/2007 S 5 ‏• S/2007 S 7 ‏ • S/2007 S 2 ‏ • S/2004 S 37 ‏ • S/2004 S 47 ‏ • S/2004 S 40 ‏ • S/2019 S 2 ‏ • S/2019 S 3 ‏ • S/2020 S 7 ‏ • סקול • S/2020 S 2 ‏ • S/2019 S 4 ‏ • S/2004 S 41 ‏ • S/2004 S 42 ‏ • הירוקין • גרייפ • S/2004 S 13 ‏ • S/2007 S 6 ‏ • מונדילפארי • S/2006 S 1 ‏ • S/2004 S 43 ‏ • S/2006 S 10 ‏ • S/2019 S 5 ‏ • גרידר • ברגלמיר • ג'רנסאקה • נארווי • סוטונגר • S/2007 S 3 ‏ • S/2004 S 44 ‏ • S/2004 S 45 ‏ • האטי • S/2004 S 17 ‏ • S/2006 S 11 ‏ • S/2004 S 12 ‏ • אגת'ר • S/2006 S 13 ‏ • S/2007 S 9 ‏ • S/2019 S 7 ‏ • S/2019 S 8 ‏ • פרבאוטי • ת'רימר • בסטלה • S/2019 S 9 ‏ • S/2004 S 46 ‏ • אנגרבודה • S/2019 S 11 ‏ • אגיר • בלי • S/2019 S 10 ‏ • S/2019 S 12 ‏ • גרד • S/2019 S 13 ‏ • S/2006 S 14 ‏ • גונלוד • S/2019 S 15 ‏ • S/2020 S 6 ‏ • S/2004 S 7 ‏ • S/2006 S 3 ‏ • S/2005 S 5 ‏ • סקריימיר • S/2006 S 16 ‏ • S/2006 S 15 ‏ • S/2004 S 28 ‏ • S/2020 S 8 ‏ • אלוולדי • קארי • S/2004 S 48 ‏ • גיירוד • פנריר • S/2004 S 50 ‏ • S/2006 S 17 ‏ • S/2004 S 49 ‏ • S/2019 S 17 ‏ • סורטור • S/2006 S 18 ‏ • לוגי • יימיר • S/2019 S 19 ‏ • S/2004 S 21 ‏ • S/2019 S 18 ‏ • S/2004 S 39 ‏ • S/2019 S 16 ‏ • S/2004 S 53 ‏ • S/2004 S 36 • ת'יאזי • S/2019 S 20 ‏ • S/2006 S 19 ‏ • Saturn LXIV • פורנג'וט • S/2004 S 51 ‏ • S/2020 S 10 ‏ • S/2020 S 9 ‏ • Saturn LVIII • S/2019 S 21 ‏ • S/2004 S 52 ‏ |  |
| מסלול חיצוני | S/2006 S 12 ‏ • S/2019 S 6 ‏ • S/2004 S 24 |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546628705171  BnF: cb119763802 (data)  GND: 4581722-4  LCCN: sh93000916  NKC: ph519295  VIAF: 315160648   WorldCat (עם VIAF): 315160648
התקיפה במערב לוב (2019–2020)

התקיפה במערב לוב היה מבצע צבאי, שיזם ב-4 באפריל 2019 צבא לוב (כחלק ממלחמת האזרחים השנייה בלוב), אשר מייצג את בית הנבחרים הלובי, כדי לכבוש את טריפוליטניה ומערב לוב, ובסופו של דבר את הבירה טריפולי שבידי ממשלת ההסכמה הלאומית. ממשלת ההסכמה הלאומית חזרה לשלוט בכל טריפולי ביוני 2020 וכוחות בית הנבחרים נסוגו מהבירה, לאחר ארבעה עשר חודשי לחימה.
מהלך הלחימה

ב-4 באפריל 2019 צבא לוב אשר מייצג את בית הנבחרים בלוב, יזם מתקפה במערב לוב כדי לכבוש את האזור המערבי בלוב.
ב-10 באפריל 2019 לאחר שישה ימים של קרבות קשים כוחות הצבא של חפתר הגיעו קרוב מאוד לטריפולי ואף שלטו בחלקים מפרווריה, והטילו מצור עליה.
ב-23 בדצמבר 2019 ארדואן הצהיר שחלקים גדולים מהשטח הימי בין טורקיה ללוב שייך לטורקיה כדי למנוע את הקמת צינור הגז של ישראל, יוון, קפריסין. ב-5 בינואר 2020 ארדואן אמר: "יחידות צבא טורקיות החלו לנוע ללוב כדי להשיג שלום ויציבות" זאת לאחר שעברה בהאספה הלאומית הגדולה של טורקיה הצעת החוק המאפשרת שליחת כוחות ללוב.
ב-6 בינואר 2020 כוחות הצבא של חפתר כבשו את העיר סירת אשר הייתה מעוזו של קדאפי. ב-14 בינואר 2020 דיווח העיתון "גרדיאן" בבריטניה כי כ-2000 לוחמים סורים הגיעו או עומדים להגיע בקרוב מאוד ללוב כדי לעזור ל"ממשלת ההסכמה הלאומית". על פי מקורות ב"צבא הסורי הלאומי" אשר הוא ארגון שמורכב בין כמה ארגונים בסוריה שטורקיה תומכת בהם כלכלית הלוחמים יקבלו 2000 דולרים בחודש לעומת 90 דולרים בסוריה והכסף יגיע דרך ממשלת ההסכמה ולא דרך טורקיה.
במרץ פרצה מגפת הקורונה בלוב. ב-30 במרץ 2020 כוחות ממשלת טריפולי בעזרת הלוחמים הסורים שקיבלו מטורקיה כבשו עד בסיס חיל האוויר האסטרטגי אל-וואתיה דרומית מערבית לטריפולי אך במהרה כוחות צבא חפתר כבשו את השטח בחזרה. ב-13 באפריל 2020 כוחות ממשלת טריפולי בעזרת הלוחמים הסורים שקיבלו מטורקיה כבשו את השטח בין העיר א-זאוויה לעיר זווארה וגבול אלג'יריה. מעורה זה סימן את העברת המומנטום מחפתר לטורקיה.
ב-18 באפריל 2020 כוחות ממשלת טריפולי והכוחות הטורקים בלמו מתקפה של כוחות הצבא אשר נאמן לגנרל חפתר, ויצאו למתקפת נגד שבה כבשו עד העיר Tarhunah דרומית מזרחית לטריפולי. ב-5 במאי 2020 כוחות ממשלת טריפולי והכוחות הטורקים פתחו בהתקפה על בסיס חיל האוויר האסטרטגי אל-וואתיה, רק לאחר ארבעה עשר ימים הם כבשו את הבסיס וגם כבשו את הגבול הצפון מערבי עם אלג'יריה וכך חיברו את כל המובלעות של ההסכמה הלאומית לשטח אחד (חוץ משטח קטן בבארות הנפט בדרום מערב).
ב-21 במאי 2020 כוחות ממשלת ההסכמה הלאומית כבשו את Al Asabi'ah בנפת אל-ג'בל אל-ע'רבי וכתרו את כוחות חפתר במערב אל-ג'בל אל-ע'רבי. בו זמנית כוחות ממשלת ההסכמה הלאומית והכוחות הטורקים הדפו את הכוחות של חפתר מלהיכנס לטריפולי ויצאו למתקפת נגד שבה נכבשו בחזרה שטחים בפרוורים של טריפולי.
ב-3 ביוני 2020 כוחות ממשלת ההסכמה הלאומית כבשו את שדה התעופה הרשמי של טריפולי בסדרת קרבות נגד הכוחות של חליפה חפתר אשר בכולן ניצחו. ב-5 ביוני 2020 כוחות ממשלת ההסכמה הלאומית הגיעו עד העיר באני ווליד ומרכז נפת אל-ג'בל אל-ע'רבי וכמעט כל מערב הנפה שבה עדיין יש מובלעת של חיילי חפתר ממכותרים. מתקפתו בת השנה וחצי של הגנרל חפתר נהדפה על ידי הממשל בטריפולי. ב-2 ביולי התרחשה מתקפה בטאג'ורה בה נהרגו 53 אנשים.
ב-23 באוקטובר 2020 הצדדים הגיעו להסכמה על הפסקת אש מידית. ב-10 במרץ 2021, הצביעו רוב המחוקקים בשני בתי הנבחרים, בית הנבחרים והקונגרס הלאומי, בעד הקמת ממשלת אחדות זמנית עד הבחירות שהיו אמורות להיות בדצמבר 2021. חרף זאת, התוכניות המקוריות לא יצאו לפועל כאשר הבחירות המתוכננות נדחו על רקע מחלוקות על התקנות והמועמדים. גורמים שונים במחנות היריבים הצהירו כי המנדט של הממשלה פג למעשה.
הערות שוליים

↑   לוב: הגנרל חפתר הורה לכוחותיו להסתער על הבירה טריפולי, באתר וואלה, 5 באפריל 2019
↑  כך עלולה טורקיה לחסום לישראל את הים התיכון, באתר ynet, 23 בדצמבר 2019
↑   ארדואן: כוחות צבא טורקיה החלו לנוע לעבר לוב, באתר וואלה, 6 בינואר 2020
↑  הישג גדול ליריבי ארדואן בלוב, באתר ynet, 6 בינואר 2020
↑   עם הבטחה למשכורת ואזרחות טורקית: 2,000 סורים נשלחים לקרב בלוב בתמיכת ארדואן, באתר הארץ, 15 בינואר 2020
↑  Subscribe to read | Financial Times, www.ft.com
↑  Tide turning in Libyan war, www.aa.com.tr
↑  Libyan army carries out ops against Haftar in Tarhuna, www.aa.com.tr
↑  EL - Απέτυχε η επίθεση του GNA στη βάση της Αl Watya, EL, ‏2020-05-06 (ביוונית)
↑  Anonymous, As Hifter loses ground in Libya, Egypt weighs options to support him, Al-Monitor, ‏2020-05-28 (באנגלית)
↑  שחר קליינמן, לוב: רוסיה נוטשת את חפתר?, באתר ישראל היום, 25 במאי 2020
1 2  המצור על טריפולי הוסר: מעורבות טורקיה שינתה את מסלול המלחמה בלוב, באתר וואלה, 12 ביוני 2020
↑  Libya interior minister campaigns to lead country as fragile peace holds, the Guardian, ‏2020-11-21 (באנגלית)
↑  הפרלמנט בלוב אישר הקמת ממשלת אחדות אחרי שנים של פילוג, באתר וואלה, 10 במרץ 2021
↑  רויטרס‏, יומיים לפני קיומן: הפרלמנט בלוב דחה את הבחירות למועד לא ידוע, באתר וואלה, 22 בדצמבר 2021
קאסם סולימאני

| --- | --- |
סולימאני ב-2016
סולימאני ב-2016
 לידה:  11 במרץ 1957 איראן (1964–1979) קנאת מלכ, המדינה האימפריאלית של איראן
 נהרג:  3 בינואר 2020 (בגיל 62) עיראק בגדאד, עיראק
 מקום קבורה:  בית הקברות קדושי כרמאן 
 מדינה:  המדינה האימפריאלית של איראן, איראן 
 צאצאים:  זיינב סולימאני, נרג'ס סולימאני 
 מספר צאצאים:  6 
 השתייכות:  משמרות המהפכה האסלאמית 
 תקופת הפעילות:  1979–2020 (כ־41 שנים) 
 דרגה:  سرلشگر پاسدار (מקביל לאלוף), לאחר מותו: سپهبد پاسدار (מקביל לרב-אלוף)
 פעולות ומבצעים
 מלחמת איראן-עיראק  מלחמת האזרחים באפגניסטן  מלחמת אפגניסטן  מלחמת עיראק  מלחמת לבנון השנייה  מלחמת האזרחים בסוריה  מלחמת האזרחים בתימן  מלחמת האזרחים השנייה בעיראק  המערכה בין המלחמות הגזרה הסורית  משבר המפרץ הפרסי
 עיטורים
 מסדר פאת' (1989)  עיטור ד'ולפקאר (2019)  גיבור הרפובליקה (2020) 
 
קאסם סולימאני (בפרסית: قاسم سلیمانی, בתעתיק מדויק: קאסם סלימאני; 11 במרץ 1957 – 3 בינואר 2020) היה איש צבא איראני בדרגה המקבילה לאלוף בחייו (הועלה לדרגה המקבילה לרב-אלוף לאחר מותו) ששימש מ-1998 עד 2020 כמפקד כוח קודס, הכוח האחראי לפעילות משמרות המהפכה האסלאמית מחוץ לגבולות איראן. במשך שנים קידם את חזון "הסהר השיעי" – התפשטות המהפכה האיראנית ברחבי המזרח התיכון – ויצר מערכות אופרטיביות שנועדו לכתר את אויבותיה של איראן: ישראל וערב הסעודית, במיליציות פרו-איראניות. פיקד על החדירה האיראנית בעיראק באמצעות מיליציות שיעיות, פיקח במשך שנים על תהליך בניית הכוח וההתעצמות של חזבאללה בלבנון ושל החות'ים בתימן, והעמיק את שיתוף הפעולה האיראני עם חמאס.
לסולימאני הייתה השפעה רבה בפוליטיקה האיראנית. הוא נחשב ליד ימינו של המנהיג העליון עלי ח'אמנאי, ומעבר לתפקידיו הצבאיים נשא גם בעמדת מפתח במגעים מדיניים בין איראן למדינות שונות, מסוריה ועד רוסיה. במשך שנים היה אויב מר של ישראל וארצות הברית, והיה מהמקדמים הגדולים בעולם של רשתות טרור מוסלמי. בין היתר היה אחראי לרשת הפעילות של איראן ושלוחותיה באמריקה הלטינית, ויזם והוציא לפועל עשרות פיגועים קטלניים במצוות הממונים עליו. במהלך מלחמת האזרחים בסוריה נאבק לתמיכה במשטר בשאר אל-אסד, בנה את הברית שהובילה למעורבות הרוסית במלחמה, והיה בעל תפקיד מרכזי במלחמה נגד דאעש. במקביל, קידם התבססות צבאית איראנית בתוך סוריה כדי לאיים על ישראל. בעקבות פעילותו הסלימה המערכה בין המלחמות ואף הגיעה לנקודת רתיחה של סף מלחמה במבצע בית הקלפים. לאחר הפגיעה הישראלית בהתבססות האיראנית בסוריה במהלך שנת 2018, העביר את עיקר ההתרכזות שלו לעיראק, מה שהוביל להסלמת העימות עם ארצות הברית והשפיע על פרוץ העימות הישיר בין ארצות הברית לאיראן.
אחרי ההסלמה נהרג בסיכול ממוקד שיזמה ארצות הברית במסגרת התקיפה בנמל התעופה הבין-לאומי בבגדאד.
ביוגרפיה > משפחתו וחיים אישיים

סולימאני נולד למשפחת איכרים ענייה בכפר קנאת מלכ (אנ') שבמחוז כרמאן ב-11 במרץ 1957. תושבי הכפר ההררי היו מחולקים חברתית בין חמולות. מוצא חמולת סולימאני הוא לורי. שם אביו חסן ושם אימו פאטמה. בצעירותו עבר לעיר כרמאן והחל מגיל 12 עבד כפועל בניין כדי לסייע בהחזר חוב של אביו. ב-1975 החל לעבוד כקבלן בארגון המים של כרמאן.
כאשר לא היה בעבודה, בילה את זמנו בהרמת משקולות במכוני כושר מקומיים והשתתף בדרשות של מטיף נודד בשם חוג'את קמיאב, בן חסותו של האייתולה חומייני. הוא התחתן בגיל צעיר ונולדו לו חמישה ילדים בשם נרג'ס, חוסיין, פטימה, זיינב ורזא. באותה תקופה פיתח את עמדותיו הפוליטיות ושנאה עמוקה כלפי משטר מוחמד רזא שאה פהלווי. דרך המטיף קמיאב הכיר לראשונה את איש הדת עלי ח'אמנאי. בהמשך, נרצח חוג'את קמיאב בידי אנשי המוג'אהדין ח'לק.
לסולימאני היו חמש אחיות ואח אחד. אביו, שנפטר בשנת 2017, היה חקלאי כל חייו. אמו, פאטמה, נפטרה בשנת 2013. אחיו של סולימאני, סוהראב, חי ועבד עם סולימאני בצעירותו. סוהראב סולימאני הוא סוהר והמנהל הכללי לשעבר של ארגון בתי הסוהר בטהראן. באפריל 2017 הטילה ארצות הברית סנקציות על סוהראב "על תפקידו בהתעללויות בבתי הכלא האיראניים". לסולימאני היה דאן בקראטה, והוא היה מאמן כושר בנעוריו.
ביוגרפיה > מלחמת איראן–עיראק

לאחר המהפכה האיראנית הצטרף, ביחד עם מספר פעילים נוספים, למשמר מיליטנטי למחצה של תומכי המהפכה שנקרא "משמר הכבוד", ובהמשך סופח גוף זה לשורות משמרות המהפכה האסלאמית, שם קיבל תפקיד פיקודי. תקופת האימונים שלו עם כניסתו למסגרת צבאית לא עלתה על חודש וחצי, ובסופם, על סמך הביצועים הפיזיים הטובים שלו, הוא מונה למאמן מגויסים חדשים. לאחר מכן נשלח עם קבוצת חיילים לעיר מהאבאד אשר בפרובינציית מערב אזרבייג'ן כדי להשתתף בהגנה על העיר מפני בדלנים כורדים. לאחר שסיים את תפקידו במהאבאד, שב לחבל מולדתו והתמנה למפקד חיל המצב של כרמאן.
עם פרוץ מלחמת איראן–עיראק הקים סולימאני גדוד שהורכב מאנשי המוצב בכרמאן ופיקד עליהם בלחימה בגזרה הדרומית של המלחמה, בחבל ח'וזסתאן. עקב המחסור של הכוחות המזוינים במפקדים מנוסים כתוצאה מהטיהור של הקצונה בעקבות המהפכה, סולימאני עלה בדרגות במהירות. הגדוד שהקים סופח לחטיבה משוריינת ולבסוף סופח לתוך הדיוויזיה ת'אראללה (אנ') של משמרות המהפכה. סולימאני היה לפקד חטיבה בעיקר בתפקידי תמיכה. כוחותיו עברו לחזית רק עם תחילת מתקפת הנגד האיראנית (מבצע רמדאן) ביולי 1982. סולימאני נפצע מספר פעמים במהלך המלחמה, וספג בין היתר פציעות ביד ובבטן מפצצת מרגמה שנפלה לידו. במהלך המלחמה מונה למפקד הדיוויזיה ת'אראללה, שהורכבה ממגויסים מפרובינציות כרמאן, סיסתאן ובלוצ'סתאן והורמוזגאן.
בתום מלחמה שב סולימאני, בפיקוד על הדיוויזיה, שהפכה לאוגדה מרחבית, לכרמאן, שם עיקר הכוחות הוקצו נגד מבריחי נשק ומבריחי סמים שפרצו את הגבול המזרחי של איראן עם אפגניסטן ועם פקיסטן. סולימאני פעל כדי להסדיר את המשילות בדרום-מזרח המדינה ולפקח על הגבול המזרחי. בנוסף, כתוצאה מהעבודה שלו הוא למד והתמחה בגזרה האפגנית ובמלחמות האזרחים ששטפו את השכנה ממזרח. סולימאני המשיך לכהן בתור מפקד דיביזיית ת'אראללה עד למינויו למפקד כוח קודס. מי שהתרשם מביצועיו של סולימאני וקידם אותו לתפקידי מפתח במשמרות המהפכה היה אכבר האשמי רפסנג'אני.