stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משבר הסאבפריים
מימון המשכנתאות

כמתווכים פיננסיים, כאשר בנקים נותנים הלוואות ללקוחות, הם מממנים את ההלוואות מכספים שמופקדים בהם על ידי לקוחות אחרים. בפרט, הבנקים למשכנתאות בארצות הברית מימנו את ההלוואות בשוק הסאבפריים בהפקדות של גורמים פרטיים ושל קרנות; הם נתנו למפקידים ריביות גבוהות יותר מאשר אלו שיכלו לקבל במקומות אחרים.
הגידול בשוק ההלוואות הוביל לגיוס נרחב של כספים, במיוחד על ידי גופים כפאני מאי ופרדי מאק באמצעות איגרות חוב, אשר הערובה להן היו התחייבויות הלקוחות אשר לקחו מהן משכנתאות לתשלום המשכנתאות. כלומר, ניירות ערך מגובי משכנתא (MBS). קוני איגרות החוב היו גופים פיננסיים בארצות הברית ומחוצה לה. אלו הסתמכו, בין השאר, על הבטחה מרומזת לערבות ממשלתית לאיגרות החוב של פאני מאי ופרדי מק. גם גופים אחרים הנפיקו איגרות חוב על ידי איגוח תיקי משכנתאות.
ניצני המשבר

החל מסוף שנת 2006, לאחר מספר שנות פריחה, נכנס ענף משכנתאות הסאבפריים בארצות הברית למשבר. עלייה חדה במספר הלווים שלא יכלו לעמוד בתשלומי המשכנתה גרמה להליך פירוק של עשרות חברות שהלוו בשוק הסאבפריים, ולקריסה בשוק המניות הקשורות למשכנתאות, לאיום על שוק הנדל"ן האמריקאי בפרט, ועל הכלכלה האמריקאית בכלל. משכנתאות הסאבפריים הגיעו בשיאן, בראשית 2007, להיקף המוערך בכ-1.3 טריליון דולר
.
למשבר בשוק משכנתאות הסאבפריים היו מספר סיבות. ראשית, שער הריבית בארצות הברית עלה, וייקר את המשכנתאות. שנית, רבים מהלווים עברו לשלב שבו ההחזרים גבוהים יותר ותלויים בשער הריבית. שלישית, ההאטה בשוק הנדל"ן בארצות הברית החל מ-2005 גרמה לכך, שלווים שלא יכלו לעמוד בתשלומים, לא יכלו למכור את נכסיהם כדי להחזיר את ההלוואה. נכסים רבים עברו לידי המלווים, אבל גם אלה לא יכלו למכור אותם מאותה סיבה. הניסיון למכור נכסים רבים כל כך העמיק את המשבר בשוק הנדל"ן, ובכך העמיק יותר את משבר המשכנתאות.
פרוץ המשבר

עליה חדה בשיעור הלווים שלא יכלו לעמוד בתשלומי המשכנתה גרמה לעליה בריבית שבה היו חברות אחרות נכונות להלוות לגופים מעניקי משכנתאות. החמרת התנאים הזו עבור מעניקי המשכנתאות יצרה אצלם "מחנק אשראי" ומתחילת 2007 ניכרה עליה משמעותית בשיעור הליכי פירוק של גופים המעניקים הלוואות, לירידה במניותיהם של גופים הקשורים בנדל"ן ולהיעלמות הגאות בשוק זה.
הנפגעים הראשונים והישירים מקריסת הבנקים למשכנתאות היו הגופים האמריקאים, האירופיים והאסייתיים שהשקיעו בהם. החשש היה מפני פגיעה כללית בכלכלה האמריקאית, ובעקבותיה בכלכלות אחרות בעולם.
המשבר לא התמקד בשוק הדיור האמריקני, משום שרוב המשכנתאות עברו תהליך של איגוח, משמע, הגופים המלווים גייסו כסף על ידי הנפקות של איגרות חוב שגובו במשכנתאות אלו (אג"ח המכונות MBS – Mortgage-Backed Security). אג"ח אלה עברו גלגול נוסף על ידי בנקי ההשקעות למכשירים פיננסיים מורכבים המכונים CDO – Collateralized debt obligation.
מכשירים פיננסיים אלה הונפקו על ידי בנקי ההשקעות לכל דורש, כשהם מגובים בחלקם על ידי דירוג. הם נרכשו בהיקפים עצומים על ידי בנקים ומוסדות פיננסיים ברחבי העולם. צניחת שווי האג"ח המקורי שהונפק על ידי הבנקים למשכנתאות גרמה במקרים רבים לצניחת ערכם של מכשירים אלה, למחיקות של מאות מיליארדי דולרים במאזני החברות הפיננסיות ולמחנק אשראי חמור.
ביולי 2007 קרסו שתי קרנות גידור של בנק ההשקעות בר סטרנס אשר השקיעו ב-CDO מדורג גבוה במינוף של פי 10 ואף יותר. בתגובה צנחו שערי איגרות החוב המגובות. גם מדדי המניות בארצות הברית ירדו בלמעלה מ-10% במשך מספר שבועות, אולם בחודשיים שלאחר מכן התאוששו ואף הגיעו לשיאים חדשים.
ב-9 באוקטובר 2007 הגיע מדד דאו ג'ונס של הבורסה האמריקנית לשיא של כל הזמנים דאז (14,164.53 נקודות) ומאותה עת החלה ירידה מתמדת בשערי המניות בארצות הברית. ירידות מתמשכות אלו שיקפו את הירידה שהחלה ניכרת בשוק הנדל"ן בארצות הברית, ואת העלייה החדה בשיעורי חדלות הפרעון אצל לווים, והן חלחלו לשוקי המניות במדינות רבות ברחבי העולם, כמו גם בישראל.
הנפילה בשוק הנדל"ן הובילה לצניחה בשעריהן של איגרות החוב, שכן מחזיקיהן סברו כי מידת הביטחון בפרעונן קטנה. במקביל, עלתה במידה ניכרת הריבית שנדרשה על ידי בנקים תמורת הלוואות לגופים שהיו קשורים לשוק המשכנתאות. במצב זה, הצטמצמה מאוד יכולתם של גופים פיננסיים לגייס כספים לצורך פעולתם השוטפת, כשבמקביל הם נדרשים לפרוע את איגרות החוב שלהם. מצב זה של "מחנק אשראי" היה אחת הסיבות שהובילו את הבנק הפדרלי של ארצות הברית להוריד את גובה הריבית מ-5.25% ב-13 באוגוסט 2007 ל-2% בסוף מרץ 2008. כאשר הריבית צונחת, אמור מחנק האשראי להיעלם, שכן הבנקים וגופים פיננסיים אחרים מבססים את שיעורי הריבית שהם גובים ומעניקים על הריבית הפדרלית.
החרפת המשבר

במקרה זה, הורדת הריבית לא הניבה את התוצאות המיוחלות. במרץ 2008 נקלע בנק ההשקעות בר סטרנס לקשיים חמורים, וזכה לסיוע חרום מהבנק הפדרלי של ניו יורק. במאי 2008 נקנה בנק ההשקעות על ידי חברת ג'יי. פי. מורגן צ'ייס, ופסק מלהתקיים כישות עצמאית. בנק המשכנתאות קאנטריווייד, שנקלע לקשיים עוד קודם לכן, נרכש על ידי בנק אוף אמריקה ביולי 2008. מאז פרוץ המשבר ועד ספטמבר 2008 נסגרו 12 בנקים מסחריים, שבעה מהם בתקופה שמיולי עד ספטמבר 2008.
לאחר שגופים פיננסים רבים החלו להיקלע לקשיים מכשיר פיננסי נוסף נכנס לפעולה והחל להכביד על השווקים הפיננסים והוא ה-CDS, שבמקורו הוא מכשיר ביטוח לגידור סיכונים והגנה מפני חדלות פירעון של בעלי חוב. במהלך השנים 1998–2008 התרחב השימוש במכשיר פי 100 לכדי 47 טריליון דולר נכון לנובמבר 2008. ובגלל רגולציה מינימלית לא הייתה מסלקה מרכזית שתבדוק את יכולת כיבוד ההתחייבויות של צדדי חוזי ה-CDS. חברות ביטוח גדולות כגון AIG ו-MBIA שהנפיקו CDS כנגד מכשירי MBS בהיקף של 440 מיליארד דולר נקלעו אף הן לקשיים בגלל חדלות פירעון של אותם מכשירים ונאלצו לקבל סיוע פדרלי ממשלתי.
כשבנק השקעות ליהמן ברדרס פשט את הרגל בחודש ספטמבר 2008, הייתה אי ודאות רבה לגבי מי מבין חברות הפיננסים חשופה ולכן תידרש לכבד את חוזי ה-CDS בהיקף 600 מיליארד דולר כנגד חוב איגרות החוב של בנק ההשקעות. בנק ההשקעות מריל לינץ רשם אף הוא הפסדי עתק, שיוחסו בחלקם לירידת שווי משמעותית בתיק ה-CDO הלא מגודר של החברה, בעקבות הפסקה של הצעת CDS לתיק ה-CDO על ידי חברת AIG. אובדן האמון בשוק ביכולת הפירעון של החברה וביכולתה לממן את פעילותה בטווח הקצר הובילה לרכישתה על ידי בנק אוף אמריקה.
ועדת חקירת המשבר הפיננסי דיווחה בחודש ינואר 2011 כי ה-CDS תרם באופן משמעותי להחרפת המשבר. חברות הצליחו למכור למשקיעים הגנות נגד הליך פירוק של ניירות ערך מגובי משכנתאות, ובכך עזרו לפתח שוק מסוכן זה והרחיבו אותו למכשירים חדשים, מורכבים כגון CDO. כשהפועל היוצא היה ניפוח נוסף של בועת הדיור. מכשירי ה-CDS גם הגבירו את ההפסדים מקריסה של בועת הדיור מכיוון ואפשרו ספקולציות מרובות על אותם ניירות הערך ועזרו להפיץ הימורים אלה במערכת הפיננסית. חברות ביטוח ופיננסים שמכרו הגנות, כגון AIG, לא נדרשו ליחד הון מספק כביטחון כדי לכסות את החובות שלהם, למקרה שאירוע אשראי משמעותי יתרחש. אקורד הסיום הצורם היה מפני ש-CDS רבים אינם נסחרים בבורסות ולכן אינם מתומחרים, נוצרה אי ודאות עצומה במערכת הפיננסית מכיוון שחובותיהם של המוסדות הפיננסיים מרכזיים הפכו קשים למדידה.
החרפת המשבר > השפעת המשבר על הבנקים בישראל

מרבית הבנקים בישראל כמעט לא היו חשופים באופן ישיר למשבר הסאב פריים, אולם הם נפגעו באופן עקיף מהמשבר הכלכלי בשנת 2008. יוצא דופן הוא בנק הפועלים אשר נפגע מרכישת איגרות חוב מגובות משכנתא מחברות כמו פאני מאי ופרדי מאק. ברבעון הראשון בשנת 2008, לאחר שמועות על מחיקות ענק שהבנק יבצע והכחשות גורפות מצד מנהלי הבנק, דיווח הבנק על מחיקה בסכום של 350 מיליון דולר, בכך הגיע הבנק למחיקה מצטברת בסך של שמונה מאות מיליון דולר עד לאותה עת. המשקיעים הגיבו בפאניקה ומניית הבנק נפלה בשיעור של למעלה משבעים אחוז, משער 2,200 ביוני 2007 לשער 600 בפברואר 2009, בכך נמחקו למעלה משלושים מיליארד שקל מכספי המשקיעים.
בעקבות המשבר, בנק ישראל הגביל את רכיב הפריים במסלולי המשכנתאות החל משנת 2011 לשיעור מקסימלי של 33%, במקום שיעור של 100% פריים שהיה נהוג עד אז. הגבלה זו השתנתה רק לאחר עשור, ביוני 2021, אז בנק ישראל אפשר להעלות את שיעור המימון ברכיב הפריים ל-66%.
לקריאה נוספת

מייקל לואיס, מכונת הכסף, הוצאת בבל, 2010
סאב פריים, מחקר על משבר הסאב-פריים והקפיטליזם המשברי, הוצאת דרור לנפש, 2013
אגוסטינו דפרטיס

אגוסטינו דפרטיס (באיטלקית: Agostino Depretis, נולד ב-31 בינואר 1813 - 29 ביולי 1887) היה פוליטיקאי איטלקי ששימש כראש ממשלת איטליה מספר פעמים בין השנים 1876 ל-1887.
ביוגרפיה

דפרטיס נולד ב-31 בינואר 1813, בסטרדלה (אנ'), עיירה קטנה שכיום נמצאת בנפת פאביה שבלומברדיה. עוד מצעירותו הושפע מהפוליטיקאי והוגה הדעות ג'וזפה מציני ועם תנועתו הפטריוטית "איטליה הצעירה". הוא אף החל להיות פעיל ותנועה זו, ואף כמעט נעצר על ידי אוסטרים כשניסה להבריח נשק למילאנו. דפרטיס לא החזיק בתפקיד רשמי עוד למינוי למושל העיר ברשה בשנת 1859.
בשנת 1860 נסע דפרטיס כשליחו של המנהיג קמילו בנסו די קאבור אשר רצה לכלול את האי באיטליה המאוחדת. זאת בניגוד לרצונו של ג'וזפה גריבלדי, שרצה לצרף את סיציליה לאחר שחרור נאפולי ורומא. בשנת 1862 הפך לשר בממשלתו של אורבנו רטאצי. לאחר ארבע שנים, עם פרוץ מלחמת העצמאות השלישית, החל לשמש כשר האחראי על הצי. כשר, התעקש על קיומו של קרב ליסה.
עם מותו של רטאצי בשנת 1873, הפך דפרטיס למנהיג השמאל. בשנת 1876 הקים את ממשלתו הראשונה. פוליטיקאי ממפלגתו, בנדטו קאירולי, הצליח להחליפו פעמיים- במרץ 1878 וביולי 1879. בנובמבר 1879 דפרטיס החל לכהן כשר הפנים בממשלתו של קאירולי, והצליח להחליפו ולהקים את ממשלתו השלישית במאי 1881. בניגוד לשתי ממשלותיו הקודמות, הצליח דפרטיס לייצב את ממשלתו עד ליום מותו ב-29 ביולי 1887. בכהונתו הארוכה הצליח לבטל את מס ההכנסה, לפתח את מערכת הרכבות וליצור את הברית המשולשת עם האימפריה האוסטרו-הונגרית ועם הקיסרות הגרמנית. בנוסף על כך, החל לבצע מדיניות קולוניאליסטית והגדיל את המיסוי העקיף.
ערמון מים

| ערמון מים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
קבוצה:: צמחים וסקולריים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: הדסאים
משפחה:: כופריים
תת־משפחה:: טרפאים Trapa bicornis  Trapa natans  Trapa rossica
סוג:: טראפה
שם מדעי
 Trapa ‏לינאוס, 1753
ערמון מים הוא שמו של צמח מים בעל מראה ייחודי, אחד משלושת המינים שידועים בסוג טראפה: ט. ביקורניס, (Trapa bicornis) ט. נטנאס (Trapa natans) והזן הנכחד Trapa rossica.
ידוע גם בשמות "קלטרופ מים", "אגוז בופלו", "אגוז עטלף" (bat nut), "תרמיל שטן" (devil pod) "אגוז לינג" "לין קוק" (lin kok) "אגוז לינג קיו" (ling kio nut), "אגוז שפם" (mustache nut) או singhada (עיר בהודו).
מיני הטראפה הם צמחים חד שנתיים אנדמיים לאזורים הממוזגים של אירואסיה ואפריקה. הם מניבים פרי אשר (ביחוד ה ט. ביקורניס) צורתו כשל קרני שור או צללית פרוסת כנפיים של עטלף. כל פרי מכיל גרעין גדול וקשיח. הפרי נאכל מבושל. המינים Trapa natans, Trapa bicornis טופחו בסין ובתת היבשת ההודית לזרעי מאכל מזה 3000 שנה לפחות. כיום בחלק מהעולם מוגדרים כמינים פולשים הפוגעים בסביבה.
אין לבלבל עם הEleocharis dulcis(אנ') -צמח ממשפחה אחרת שנקרא גם הוא "ערמון מים", שהוא צמח מים עשבוני וגבוה אשר פקעותיו נאכלות הן חיות והן מבושלות, הפקעות משווקות בקופסאות שימורים ואינן כשרות למאכל שכן הפקעות מכילות תולעים שטעמן אהוד על צורכי המטבח הסיני.
אטימולוגיה

שם הסוג 'טראפה' נגזר מהמילה הלטינית "thistle" שמשמעה "גדילן", calcitrappa הוא גם כן שם נפוץ לצמחי מים.
שמו הסיני הוא (língjiǎo (菱角, הלחם של לינג-"דוקרן" ואינג'יוֹ-"קרן", שבפי דוברי אנגלית הפך ל"לינג נאט" אגוז לינג. ומכאן קלטרופ (caltrop) באנגלית - חפץ משונן.
בהודו ובפקיסטן לצמח שמות שונים באזורים רבים כמו "סינגאדה" "סרינג'אטקה" (סנסקריט) ועוד. בקשמיר נקרא גוֹר (گور) במונטנגרו (יוגוסלביה) הוא מצוי בשפע באגם שקודרה ונקרא kasaronja.
שמו ביפנית הוא "הִישִׁי" שמשמעו יהלום וגם מעוין (אותה מילה המרכיבה את השם מיצובישי).
שמות עממיים נוספים על שם דמיון הפרי לקרני השוורים או לעטלפים ועוד.
תיאור

הצמח גדל בביצות ומקווי מים מתוקים גדולים ללא זרימה חזקה, ושעומקם עד 5 מטרים. המים המועדפים לו הם חומציים במעט, מים המכילים סידן אינם טובים לו, הקרקע בוצית ומדושנת.
גבעולו השקוע במים של הצמח מגיע לאורך של 4.5 מטר, ומעוגן אל הבוץ בשורשים עדינים מאוד שחודרים לאדמת הבוץ לעומק של 30–60 ס"מ.
לצמח ישנם שני סוגי עלים, עלים עדינים דמויי נוצה הצומחים לאורך הגבעול מתחת לפני המים, ועלים רחבים הצפים על פני המים ומחזיקים את הצמח, צורתם סגלגלה-משולשת אורכם כ-2–3 ס"מ ושפתם משוננת כמסור. הם סדורים במבנים דמויי שושנה בקוטר כשלושים ס"מ, בפטוטרת כל עלה חלק מעובה וספוגי באורך5–9 ס"מ המגביר את כושר הציפה. העלים ירוקים אך העלים הבוגרים מקבלים צבע אדום-סגול בתקופת הסתיו ולאחר מכן נושרים.
בלוטות המפרישות חומצה מצויות בתחתית העלים ועל הגבעול, משערים כי נועדו למנוע אכילתם על ידי בעלי חיים.
הפרחים לבנים בעלי ארבעה עלי-כותרת מופיעים בקיץ (יולי-אוגוסט) ומואבקים על ידי חרקים. הפרי חום כהה וקשיח בעל שניים או ארבעה עוקצים מחודדים המסייעים לו להשתרש באדמת הבוץ. הזרעים יכולים להתקיים עד 12 שנים בסביבה לחה, אך על פי רוב נובטים כבר בתוך שנתיים, אם יתייבשו לא יהיו ראויים שוב להצמיח.
הצמח מתרבה כשהתפרחות ששונות העלים ניתקות מהגבעול ונסחפות בזרמי המים, או על ידי הפירות שנתפסים על חפצים או אף על בעלי חיים ומועברים למקומות אחרים.
הפרי הקשיח מבשיל בחורף. הוא מכיל בתוכו ליבה לבנה המורכבת מ-20 אחוז עמילן, הוא מהווה מקור טוב לוויטמין B2 כמו כן מכיל רעלן אשר מתפרק בבישול.
היסטוריה בשימוש האדם

מחקר הארכאולוגי בדרום גרמניה נראה כי תושבי המקום בתקופות פרהיסטוריות הסתמכו על צמחי המים כהשלמת תזונה, בשנים שיבול הדגנים לא עלה יפה ייתכן כי צמחי המים היו מרכיב התזונה העיקרי כיום בגרמניה הטראפה כל כך נדיר עד שמוגדר בסכנת הכחדה
בהודו ובפקיסטן ידועים בשמות "סינגהרה" או "פניפל" ונפוצים כגידולי מים. הפרי נאכל כשהוא חי או מבושל. לאחר שהתייבש, הוא נטחן לקמח שנקרא סינגרה קה אטה, המשמש את המקומיים כמרכיב ב"פולחאר" (דיאטת פירות) במיוחד בימי הצומות בדת ההינדו.
עד 1880 היה אפשרי להשיג ערמוני מים בשווקים ברחבי אירופה, בצפון איטליה היו נמכרים ערמונים קלויים, באותה מידה שהיום עדיין נמכרים ערמונים מתוקים. בחלקים רבים של אירופה היו מוכרים ונלקטו למזון עד תחילת המאה העשרים. כיום, לעומת זאת, הפך הצמח להיות נדיר. לכמעט-היעלמות שלו עשויות להיות מספר סיבות, משינויים אקלימיים, שינויים בהרכב התזונתיים במקווי המים, וגם ניקוז המים באדמות ביצה שצמצמו את תחום מחייתו.
לארצות הברית הגיע הט. נטנאס לראשונה בסביבות שנת 1874, כשניטע בגן הבוטני של אוניברסיטת הרווארד. משם התפשט כשעובד הגן החליט על דעת עצמו להשליך זרעים של הצמח למקווי מים ונהרות. הבוטניקאי צ'ארלס ספרג סרג'נט (אנ') התריע כבר בשנת 1879 על סכנת התפשטות מוגזמת של הצמח, לפי סימנים ועדויות שהגיעו אליו על המצאות מוגזמת שלו.
קלסטרופ מים הוכרז כמין פולש מורמונט ועד וירג'יניה, והוא מסווג מזיק בפלורידה, צפון קרולינה ובוושינגטון. גם באוסטרליה במדינת ניו סאות ווילס הוכרז מזיק.
בשנת 2011 בגרמניה ושווייץ זכה ערמון המים בתואר צמח המים של השנה ((גר').
אחריות בהעברת מחלות

Fasciolopsiasi (אנ') היא מחלת מעיים מדבקת בבני אדם וחזירים הנגרמת על ידי טפיל ואנדמית לאזורים של דרום אסיה, סין, טאיוואן, מלזיה והודו. הוא עשוי להיות מועבר דרך ערמוני המים ושאר צמחי מים וביצה אחרים.
גלריה

ענפי הטראפה צפים בזרם הנהר
אגוז בודד שנסחף לחוף
פרח פתוח
פרח סגור
שושנות עלים בצורות גיאומטריות ושילובי צבעים שונים
שדה גידול בטאיוואן
שימוש בזרע כתכשיט
איסוף
עלים מיובשים בקטלוג בוטני
מוגש לאכילה מחוז הובי -סין
הערות שוליים

↑  ערמוני מים, באתר מזרח ומערב
↑  כמו במילה האנגלית lozenge מתארת מעוין או יהלום או צמחים וחפצים שונים בצורות אלו
↑  ערמון מים (טראפה נאטנס), באתר מגזין אקווה לדגי נוי
↑  Karg, S. 2006. The water caltrop (Trapa natans L.) as a food resource during the 4th to 1st millennia BC at Lake Federsee, Bad Buchau (southern Germany). Environmental Archaeology 11 (1): 125–130.
↑  שם הוכרז משנת 1987 (גר')
↑  עדיף לאוכלו מבושל או מחומם
↑  "Tips To A Healthy 'Navratra'". The Times Of India.
מראה פרי "ביקורניס" נראה כקרני בופלו
שרטוט של חלקי הצמח
זרעי ערמון מים מבושלים
מכסה שטחים נרחבים בשלוחה של נהר האודר אזור העיר שצ'צ'ין צפון פולין
פני יהושע

ערך זה עוסק בסדרת ספרי חידושים על התלמוד הבבלי שחיבר הרב יעקב יהושע פלק. אם התכוונתם לשו"ת פני יהושע, שחיבר הרב יהושע העשיל, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  יעקב יהושע פלק 
 סוגה:  פרשנות התלמוד הבבלי 
 הוצאה
 הוצאה:  אמסטרדם, פרנקפורט, פיורדא
 תאריך הוצאה:  תצ"ט–תקכ"ו (1739–1766)
 מהדורות נוספות
 מספר כרכים:  4
 מקורות לכתיבת הספר:  רש"י, תוספות
 קישורים חיצוניים
 ויקיטקסט:  פני יהושע
 היברובוקס:  https://hebrewbooks.org/19251
 הספרייה הלאומית:  990013613630205171
 
"פני יהושע" הם סדרת ספרי חידושים על התלמוד בבלי שחיבר הרב יעקב יהושע פלק. סדרת הספרים הפכה לטקסט יסוד בלימוד הגמרא, ושיטת הפרשנות המוצגת בה משקפת התפתחות מודרנית לעומת הפרשנות הקודמת שנוצרה לפי שיטת הפלפול.
רקע לכתיבת הספרים

בהקדמה לספר פני יהושע על סדר נשים כתב שהמניע לכתיבת הספר היה פיצוץ מחסן חומר נפץ בעיר, ביום ג' בכסליו שנת תס"ג, עת הבית בו ישב ולימד קרס על כל יושביו ובעיר פרצה שרפה. בקריסת הבית נהרגה אשתו ואימה, וכן בתם הקטנה שהייתה מאוד חביבה עליו, כלשונו. הוא עצמו נלכד תחת ההריסות, בעוד אנשים עוברים מעל ההריסות, כדי למצוא ניצולים, והוא חושש שמא יוסיפו וימעכו אותו למוות. בשכבו תחת ההריסות הוא נדר לה' שאם יינצל, יעסוק כל חייו בבירור סוגיות תלמודיות, וימעט לעסוק בענייני דרשות. כמו כן ימשיך במה שהתחיל אבי סבתו, מחבר הספר "מגיני שלמה" – תירוץ קושיות בעלי התוספות על רש"י. הוא מספר שמיד כשסיים את נדרו נפתח בפניו שביל בין העמודים שקרסו, והוא יצא בלא פגע. מאז והלאה השקיע את עיקר לימודו בדברי הלכה בסוגיות הש"ס והפוסקים. לפי מה שמספר הדברים שכתב נלמדו עם תלמידיו בישיבה, והוא בחר לכתוב רק את הדברים הנבחרים.
רבי מנחם מנדל מקוצק סיפר עליו, שקודם שחיבר את הספר למד את הש"ס 36 פעמים: "רבינו זצ"ל הפליא מגדולת בעל פני יהושע, שקודם שהתחיל לחבר ספרו למד את הש"ס ל"ו פעמים".
תוכן הספרים

הספר מבאר את סוגיות הש"ס על־פי גדולי המפרשים, בעיקר התוספות ורש"י ופסקי הרמב"ם. הביאור נעשה בשיטת העיון, החקירה, הסברה והפלפול. אופיינית לחיבור זה הירידה לפרטי הפרטים של כל סוגיה. אף ששיטת הלימוד המקובלת בדורות האחרונים רחוקה למדי מדרכו, זוכה הספר לפופולריות רבה בישיבות והוא אחד מאבני היסוד במשא־ומתן התלמודי.
לדעת פרופ' ישראל מ' תא-שמע, ספרי 'פני יהושע' פתחו תקופה חדשה בפרשנות האחרונים לתלמוד, והם למעשה הפרשנות המודרנית הראשונה לתלמוד. הוא מונה מספר סיבות להגדרה זו. האחת, בספר זה ניתן משקל רב לשאלות העולות בסוגיה. הן לא הועלו רק כבסיס למתן תירוצים, אלא בעלות חשיבות רבה יותר מן התירוצים המוצעים להן. שנית, מתוך החלטה מודעת של המחבר לעסוק רק בשאלות שיש להן השפעה על המסקנות ההלכתיות העולות מן הסוגיה, ולהימנע מלכתוב כל פירוש שאינו משכנע כפירוש אמיתי. זאת בניגוד לשיטת הפלפול שרווחה בישיבות אירופה עד אז, שבה נדונו גם שאלות הנוגעות לסדר הדברים בלבד, ונאמרו גם תירוצים שהיו רחוקים מן הסברה הישרה. שני עקרונות אלה ניסח רבי יהושע פלק בעצמו בהקדמה לספרו, ויש לראות אותן גם על רקע תנועת ההשכלה היהודית שהחלה כדור לאחר מכן. מסיבות אלו, רואה תא-שמע את ספרי 'פני יהושע' כספרים שיצרו את המהפך ששם קץ לשיטת הפלפול, ובכך הניחו את היסודות לשיטת הלימוד בישיבות מכאן ואילך.
חידוש נוסף בספרי 'פני יהושע' הוא השימוש בחידושי הראשונים לתלמוד, מלבד רש"י ותוספות שבהם התמקד הלימוד עד לתקופתו. חידושי הראשונים בספרד, ובפרט חידושי הרמב"ן, הרשב"א והריטב"א, החלו להידפס בהיקף משמעותי בשנות התחברות 'פני יהושע', ולעיתים הוא מציין כי זכה לכוון בתירוצו לדברי אחד הראשונים שעתה נדפס. בהתרחקותו מן הפלפול, ויציאתו מהתמקדות ברש"י ובתוספות אל דיון בדברי הראשונים, רואה תא-שמע את ראשית הפרק החדש בלימוד התלמוד באירופה. הוא מוסיף ואומר ששיטת הלימוד הישיבתית המודרנית, שראשיתה בשיטת בריסק מיסודו של רבי חיים סולובייצ'יק, אינה אלה שכלול ופיתוח של המהלך שהתחדש בספרי 'פני יהושע'. על מסקנה זו חלק הרב משה ליכטנשטיין. לדעתו, אף על פי שספרי 'פני יהושע' בניגוד לקודמיהם אינו ממוקדים ברש"י ובתוספות, אלא שבים ודנים בדברי התלמוד ואף משתמשים לשם כך בחידושי ראשוני ספרד, אין לראות בכך את פתיחתה של שיטת הלימוד החדשה. הרב ליכטנשטיין ממקד את השיטה החדשה בהשתחררותה מדיון במשא־ומתן התלמודי שבתוככי הסוגיה אל העלאת שאלות מושגיות-קונספטואליות ועקרוניות יותר. על אף שבספרי 'פני יהושע' נעשה שימוש בחידושי ראשוני ספרד, שאלות כאלה מופיעות בו רק לעיתים ובדרך מקרה, ובעיקרו הוא עודנו ממוקד במשא ומתן שבתוככי הסוגיה. יצירת שיטה חדשה שעיקרה בשאלות הקונספטואליות, וניצול של חידושי ראשוני ספרד לצורך זה, נעשה לדעתו רק בדור הבא, בידי רבי אריה ליב הלר בספריו "קצות החושן" ו"שב שמעתתא".
הדפסות הספרים

הספר נדפס במקור בארבעה חלקים שניים מהם יצאו לאור בחיי המחבר, ושניים לאחר מותו:
הכרך הראשון שהודפס ראה אור באמסטרדם שנת ה'תצ"ט (1739), אולם הוא נקרא חלק שני מפני שהוא עוסק בסדר נשים, בעוד שחלק א, העוסק בסדר מועד המוקדם יותר מבחינת סדר התלמוד, הודפס אחריו.
הכרך השני נדפס בפרנקפורט על המיין בשנת ה'תקי"ב (1752), והוא החלק ראשון שעוסק במסכתות ברכות, שבת, פסחים, ביצה, ראש השנה, סוכה, יומא ומגילה.
הכרך השלישי נדפס בפרנקפורט בשנת מותו של הפני יהושע – ה'תקט"ז (1756), והוא החלק שלישי שעוסק במסכתות בבא קמא ובבא מציעא.
הכרך הרביעי נדפס בפיורדא לאחר מותו בשנת ה'תק"ם (1780), והוא החלק רביעי שעוסק במסכתות מכות, שבועות, חולין. טור חושן משפט וכן ליקוטי חידושים על מסכתות מסדר מועד.
המחבר כתב גם קונטרס אחרון כהוספה לספר, ובקונטרס זה הוא ניסה בעיקר לתמצת את החידושים להלכה שנתחדשו מתוך דבריו, אך הוא הוציא אותו רק על הכרך הראשון של ספרו, הוא הכרך העוסק בסדר נשים.
כיום הספרים יוצאים לאור בהוצאות רבות וביניהם אור החכמה, מכון המאור וטלמן.
הערות שוליים

↑  הרב יעקב יהושע פלק, פני יהושע – הקדמה
↑  ר' מנחם מנדל מקוצק, אמת ואמונה (עמ' עג), באתר דעת
↑  תא שמע, "דברים אחדים על הספר 'פני יהושע' ועל מחברו", כנסת מחקרים, עמ' 274–278, 281–282.
↑  תא-שמע, "סדר הדפסתם של חידושי הראשונים לתלמוד", כנסת מחקרים, כרך ב', מוסד ביאליק, ירושלים תשס"ד, עמ' 219, 235–236.
↑  הרב משה ליכטנשטיין, "ואת אחרנים אני הוא – תקופת האחרונים: מגמות וכיוונים", נטועים טז (תש"ע), עמ' 156–162.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007581533405171
העלייה ממרוקו

העלייה ממרוקו התקיימה  כל הדורות. יהודי מרוקו היוו חלק משמעותי בהתחדשות היישוב היהודי במאה ה-19 בערים רבות, וביניהן: יפו, חיפה, טבריה, ירושלים וערים נוספות ברחבי הארץ.
באמצע המאה ה-20, לאחר שואת אירופה הופנו הזרקורים אל היהדות הצפון אפריקאית ובמיוחד אל יהדות מרוקו, שהייתה הגדולה מבין קהילות יהדות צפון אפריקה. בשנים אלה החמיר מצבם של יהודי מרוקו בשל התגברות הטרור במדינה והיחס העוין כלפי היהודים מצד האוכלוסייה המקומית. המצב החריף אף יותר מאז 1947, עם הכרזת האו"ם על הקמת מדינת ישראל. קנאים לאומניים רצחו ופצעו יהודים בערים שונות במרוקו, כנקמה על הפגיעה באחיהם בארץ ישראל. הפרעות הגבירו את קצב העלייה, ובין השנים 1948–1951 עלו לישראל כ-28,000 יהודים. בשנת 1956, עם חזרתו של מוחמד החמישי, ובהמשך עם הכרזתה של מרוקו כמדינה עצמאית, קיבלו היהודים זכויות מלאות באופן הצהרתי, אך נותר חשש לגבי עתידם. בעקבות לחצי הליגה הערבית מאותה שנה נאסרה עזיבתם, אם בכוונתם לעלות למדינת ישראל, ועיקר העלייה הייתה בלתי חוקית, באמצעות המחתרת היהודית במרוקו דרך המדינות צרפת וספרד. עד שנת 1967 עזבו את מרוקו 250,000 יהודים, חלקם לאירופה ולמדינות צפון אמריקה, ורובם עלו למדינת ישראל.
העלייה ממרוקו לישראל, לצד הצלחה, נתקלה בקשיים שונים. פערי תרבות ויחס מפלֶה הביאו למחאה ובעקבותיה, במשך הזמן, חל שינוי במפה הפוליטית בישראל.
לפני הקמת מדינת ישראל

עלייה לארץ ישראל ממרוקו התרחשה לאורך כל הדורות, וחלקם היחסי של עולי מרוקו בקהילות היהודיות בארץ ישראל היה גדול לאורך השנים. כך למשל, ר' יהודה אלחריזי בן המאה ה-13 כתב בעת ביקורו בירושלים שבעיר ישנה "קהילה חשובה וטובה" של "מערביים" (יוצאי ה"מערב", הכינוי למרוקו בערבית). ייתכן שקהילה זאת הוקמה עקב גלי הפליטים מרדיפות אל-מוואחידון. בעת המודרנית עליית יהודי מרוקו לארץ ישראל נחלקת לשתי תקופות; זרם איטי של עולים טרם קום המדינה ותקופת העלייה ההמונית בשנות ה-50 וה-60. כבר במאה ה-19 זרם העלייה ממרוקו החל להתגבר, ועורר התנגדות מצד השלטון העלאווי. בשנת 1846 מולאי עבד אל-רחמן, שליט מרוקו, כתב למושל טנג'יר:
יהודים עשירים, שאלוהים יקלל אותם, הגבירו את מספר הנסיעות של הילדים שלהם (לארץ ישראל) בטענה שהם הולכים לעלות לרגל לירושלים. אבל הם לא חוזרים. כתוצאה מכך האסלאם נפגע בשתי דרכים: ראשית, מהקטנת ההכנסות ממס הג'יזיה, שנית, הם מספרים לאויב על נקודות החולשה של המוסלמים. עם קבלת מכתב זה תמנע מהם להגיע לנמלים של טנג'יר ולראש. תפעל ללא לאות במאמציך איתם. שאלוהים יהרוס אותם.
בין העולים לארץ טרם המאה ה-20 היו רבנים וראשי קהילה שרצו לקיים מצוות העלייה לארץ ישראל. ביניהם ניתן למנות את ר' יששכר אבן סוסאן רבם של המערביים בצפת, רבי סולימאן אוחנה ורבי מסעוד אזולאי - תלמידי האר"י, רבי אברהם אזולאי, ר' ישראל יעקב חגיז, ר' חיים אבן עטר ותלמידיו, ר' דוד בן שמעון מייסד ועד העדה המערבית בירושלים, ר' רפאל אלעזר בן טובו, ר' יששכר אצראף, ורבים נוספים.
לפני הקמת מדינת ישראל > מעורבות בהתיישבות ברחבי הארץ

בשנת 1829 השפיע הרב הספרדי יהודה מרגוזה על 12 הניצולים של אוניית עולים יהודים ממרוקו שטבעה ליד עכו להקים יחד איתו את הקהילה היהודית של יפו, שלימים תתפתח לעיר תל אביב. מתוך 65 המשפחות היהודיות ששכנו בעיר באמצע המאה ה-19 הרוב היו יוצאי מרוקו. שתי משפחות עשירות שעלו לארץ ישראל ממרוקו, משפחת מויאל ומשפחת שלוש, התיישבו ביפו ולקחו חלק משמעותי בהנהגת היישוב היהודי בעיר ובפיתוח השכונות הראשונות של תל אביב. במהלך העלייה ממזרח אירופה בשנת 1882, יהודי מרוקו שיחקו תפקיד מרכזי בקליטת העולים. בין היתר, אברהם מויאל כמנהיג קהילת יפו, לקח על עצמו אחריות אישית בקליטתם של העולים החדשים מקרב באו מרוסיה ומרומניה. חיים אמזלאג היה מבין מייסדי נווה צדק יחד עם אברהם שלוש, מבין רוכשי האדמות שלימים יהיו ראשון לציון וכנראה היה מעורב גם ברכישת האדמות של "אם המושבות", פתח תקווה. מוקד נוסף לעולי מרוקו היה העיר טבריה, אשר מרבית רבניה היו יוצאי העדה. עולים נוספים מצפון אפריקה וביניהם ממרוקו לקחו חלק ביישוב הגליל העליון ובין היתר המושבה שלימים תקרה ראש פינה.
בין 60 עד 80 משפחות צעירות עלו בין השנים 1908–1918, והתיישבו בעיקר בירושלים ובטבריה. העלייה ברובה התבצעה דרך תוניסיה, ומשם בספינות קטנות לארץ. קהילת יהודי המגרב הייתה מצומצמת עד העלייה השנייה ורק אחריה גדל מספרם לכ-8,000 איש בירושלים (כרבע מהאוכלוסייה). יוצאי מרוקו היו פעילים בחיים הקהילתיים בעיר, והקימו את ועד העדה המערבית בירושלים בראשות רבי דוד בן שמעון. ועד העדה שלח שד"רים ליהודי מרוקו וגייס כספים שבעזרתם הוקמה השכונה השנייה מחוץ לחומות ירושלים, "מחנה ישראל", השכונה הראשונה שנבנתה על ידי יוצאי העיר העתיקה.