stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נירבלטק
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  דף הקהילה של נירבלטק במפקד קהילות הונגריה
↑  תיעוד יהודי נירבלטק שנרצחו בשואה
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | נירג'האזה  |  |
| ערים |  איאק •  בקטלוראנטהאזה •  בלקאן •  צ'נגר •  דמצ'ר •  דומבראד •  פהרגיארמט •  איבראן •  קמצ'ה •  קישווארדה •  מאנדוק •  מאריאפוץ' •  מאטסלקה •  נאג'אצ'ד •  נג'הלאס •  נאג'קאלו •  נירבאטור •  נירלוגוש •  נירמדה •  נירטלק •  רקמז •  טיסלק •  טיסוושווארי •  אויפהרטו •  ואיה •  ואשארושנמן •  זאהון |  |
| כפרים | קנטוריאנושי • נירקאראס • אופאי • אפג' • הודאס • נירטורה • יאנד • נירבוגדאני • פאביאנהאזה • פילפשדרוץ • גבריין • גיורטלק • יארמי • קוצ'ורד • מרק • נאג'דובוש • נירצ'הוי • נירקאטה • נירמגייש • נירפרסניה • אקריטופילפש • פפוש • ראפולט • סמושסג • טיבורסאלאש • ואלאי • אנרץ' • דגה • פניישליטקה • גיולהאזה • יקה • קקצ'ה • לוופטרי • מזלדאן • נירלווה • נירטש • פפ • פאטרוהה • רטקזברנץ' • סבולצ'באקה • סבולצ'וורשמרט • טיסקניאר • אוידומבראד • אויקנז • נג'צ'רקס • נפקור • נירפזון • שנייה • סבולץ' • טימאר • טיסנג'פלו • בשנייד • לשקוד • לוולק • מג' • ניריברון • ניריאקו • נירקרץ' • פטנהאזה • רמוצ'האזה • רוהוד • ברבאש • ברגדרוץ • ברגשוראן • צ'רודה • גלנש • גמז'ה • גולאץ' • גיירה • הטפיירצ'ה • אילק • קישוורשאן • לוניה • מארוקפפי • מאטיוש • נג'וורשאן • אולצ'ווה • פוסטדובוש • טאקוש • טרפה • טיסאדון • טיסקרצ'ן • טיססלקה • טיסוויד • ואמושאטיה • ברקס • בסטרץ • גגן • קק • נירטט • סקיי • טיסראד • ושמגייר • בוטפלאד • צגנדאניאד • צ'הולץ • צ'אסלו • צ'גלד • דרנו • פילשד • גצ'אי • גרבולץ • גיגייה • יאנקמאיטיש • קרשמיין • קישר • קישהודוש • קישנמן • קישפלאד • קישסקרש • קלצ'ה • קמרה • מגושליגט • מאנד • מהטלק • מילוטה • נאבראד • נגיאר • נג'הודוש • נג'סקרש • נמשבורזובה • אולצ'וואפאטי • פניולה • פניגה • רוז'אי • שונקאד • סמושאיי • סמושאוילק • סטמארצ'קה • טיסבץ' • טיסצ'צ'ה • טיסקורוד • טיסטברק • טוניוגמטולץ' • טיוודר • טורישטוואנדי • טוריצ'ה • ואמושורוסי • זייטה • ז'רויאן • באטורליגט • אנצ'נץ' • קישלטה • נירבלטק • נירבוגאט • נירצ'אסארי • נירדרז' • נירגלשה • נירגיולאי • נירפיליש • נירוושווארי • אמביי • פנסלק • פיריצ'ה • פוצ'פטרי • טרם • בלשה • בוי • גאוואוונצ'לה • פסב • פורצ'למה • טיסברצל • טיסטלק • צ'נגרשימה • צ'נגראויפלו • קומלודטוטפלו • פאטיוד • סמושאנגיאלוש • סמושבץ' • סמושטטארפלווה • טיוקוד • אורה • בלקאן • בירי • בקן • ארפטק • גסטרד • קאלושמיין • סקוי • בנק • אפריישקה • גיירצ'קה • קומורו • טיסבזדד • טיסמוגיורוש • טיססנטמארטון • טוז'ר • ז'ורק • סורגלמטוש • טיסדדה • טיסדוב • טיסאסלאר |  |
| יישובים בנפת נירבאטור |
| --- | --- | --- |
| יישובים | נירבאטור • באטורליגט • אנצ'נץ' • קישלטה • מאריאפוץ' • נירבלטק • נירבוגאט • נירצ'אסארי • נירדרז' • נירגלשה • נירגיולאי • נירלוגוש • נירמיהאידי • נירפיליש • נירוושווארי • אמביי • פנסלק • פיריצ'ה • פוצ'פטרי • טרם |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ge1086515
צ'טן

| --- | --- |
סמל צ'טןסמל צ'טן

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  מרכז טרנסדנוביה
 מחוז:  וספרם (מחוז) וספרם
 נפה:  נפת זירץ
 שטח:  18.37 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,832 (1 בינואר 2020)
 קואורדינטות:  47°19′04″N 17°59′56″E﻿ / ﻿47.317661111111°N 17.998819444444°E﻿ / 47.317661111111; 17.998819444444 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.cseteny.hu
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.צ'טן(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.צ'טן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
צ'טן (בהונגרית: Csetény) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בצ'טן מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 1,932 ובשנת 2020 רק 1,832 תושבים.
עדויות ארכאולוגיות מעידות כי היישוב היה מיושב עוד בתקופה הנאוליתית וכן נמצאו סירים ישנים המתוארכים להתיישבות בתקופת הברונזה.
יהודי צ'טן

בצ'טן חיה קהילה יהודית קטנה ובמקום היה קיים בית כנסת וקיים עד היום בית קברות יהודי ישן. יהודי הכר גורשו לאושוויץ וישנו תיעוד של יהודים ילידי הכפר שנרצחו בשואה.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 54 |  |
| 1880 | 46 | 1,034 |
| 1910 | 29 |  |
| 1920 | 26 |  |
| 1930 | 23 |  |
| 1941 | 21 | 1,437 |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  בית הקברות היהודי בצ'טן
↑  תיעוד יהודים מצ'טן שנרצחו בשואה באתר יד ושם
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז וספרם |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | וספרם  |  |
| ערים |  אייקה •  בדצ'ונטומאי •  בלטונאלמאדי •  בלטונפירד •  בלטונפיזפה •  בלטונקנשה •  ברהידה •  דווצ'ר •  הרנד •  פאפא •  שימג •  טפולצה •  וארפלוטה •  זירץ |  |
| כפרים | סנטגאל • נמשסאלוק • יאשד • אשקי • אשי • פטפירדה • טש • וילוניה • צ'הבאניה • פרקשגייפי • הלימבה • קישלד • מגיארפולאן • ניראד • אץ' • סץ • אורקוט • וארושלד • אדוריאנהאזה • אגראליה • אפאצטורנה • בורסרצ'ק • צ'גלה • דברון • דובה • איסקאז • קמונד • קרקוסרצ'ק • קרטה • קישברז'ן • קישצ'ס • קישפיריט • קישסלש • קולונטאר • נגיאלאשון • נג'פיריט • נוסלופ • אורוסי • פוסטמישקה • שומלוינה • שומלוסלש • שומלובאשארהיי • שומלובצ'ה •  ויד • טישקוואר • אברהאמהג' • בדצ'ונטרדמיץ • בלטונאדריץ' • בלטונהניה • בלטונרנדש • גיולקסי • הגיישד • הג'מגש • קפולץ' • קאפטלנטוטי • קקוט • קישפאטי • קוואגוארש • קוושקאל • לשנצפלו • לשנצאישטוואנד • לשנצטומאי • מונושטורפאטי • נמשוויטה • רפושקה • רוופילפ • שלפלד • שאשקה • סנטבקאלה • סיגליגט • טליאנדרגד • אוז'ה • ויגאנטפטנד • זלהלאפ • בלטונאקרטיה • בלטונקנשה • בלטונפיזפה • צא'יאג • פלשארש • קיראיסנטאישטוואן • טיהאן • קינגש • ליטר • פפקסי • אלשוארש • אסופה • בלטונאקלי • בלטונצ'יצ'ו •  בלטונספזד • בלטונסלש • בלטונאודווארי • צ'ופק • לובאש • מונוסלו • אובודוואר • ארוונייש • פלוזנק • פצ'יי • סנטאנטלפה • סנטיאקבפה • טגיון • ואסוי • זאנקה • באנד • אפלן • היימאשקר • הארשקוט • הרנד • הידגקוט • מארקו • מנצ'היי • נג'וואז'ון • נמשוואמוש • פולה • שוי • סנטקיראיסבדיה • טוטוואז'ון • וספרמפאיס • ורשטו • אדאסטוול • בקוניאקו • בקונקופאן • בקונפלשקה • בקונשאג • בקונסנטאיוואן • בקונסיץ' • בקונטמאשי • בב • בקאש • צ'וט • דאקה • דברנטה • אג'האזשקסה • גנה • גצ'ה • גיץ • הומוקבדגה • קמנשהגייס • קמנשסנטפטר • קופ • קילשווט • לובאספטונה • מגיארגנץ' • מלומשוק • מרצלגרגיי • מרצלטה • מזלק • מיהאיהאזה • נג'אצ'אד • נג'דם • נג'גיימוט • נג'טבל • נמשגרז'ן • נמטבאניה • נוראפ • ניאראד • פאפדרשקה • פאפקובאצ'י • פאפשלמון • פאפטסר • טקאצ'י • אוגוד • ואניולה • וארקסה • וסר • וינאר • בז'י • בודורפה • צ'אברנדק • דברונץ • גוגאנפה • גייפיקאיאן • הטייפה • הוסטוט • קאפטלנפה • מגייר • נמשהן • ריגאץ' • שימגפראגה • סנטאימרפלווה • אוק • וספרמגלשה • זלארדד • זלגיימרה • זלמגייש • זלסגוואר • בקונבל • בקונאנה • בקוניאוסלופ • בקונסנטקיראי • בורזוואר • צ'סנק • צ'טן • דודר • לוקוט • נגייסטרגאר • אולספלו • פנזשגיור • פורווה • סאפאר |  |
| יישובים בנפת זירץ |
| --- | --- | --- |
| יישובים | זירץ • בקונבל • בקונאנה • בקוניאוסלופ • בקונסנטקיראי • בורזוואר • צ'סנק • צ'טן • דודר • לוקוט • נגייסטרגאר • אולספלו • פנזשגיור • פורווה • סאפאר |  |
רענן כהן

רענן כהן (נולד ב-28 בפברואר 1941) הוא פוליטיקאי ישראלי שכיהן כחבר הכנסת ושר ממשלות ישראל.
ביוגרפיה

רענן כהן נולד בבגדאד שבעיראק, ועלה ארצה בשנת 1951. לאחר עלייתו ארצה, גדל במעברת קסטינה ולאחר מכן, עבר לאור יהודה.
כהן התחנך בקיבוץ עין חרוד איחוד במסגרת עליית הנוער. משנת 1961 שימש במשך עשר שנים כמדריך הנוער העובד והלומד באור יהודה, יהוד, קריית אונו, גני תקווה ופרדס כץ. בתוך כך, הוציא מספר גרעיני נח"ל מאותם יישובים. בשירותו הצבאי היה קצין תנאי שירות בחטיבת שריון. כהן בוגר אוניברסיטת תל אביב, בעל תואר ראשון בהיסטוריה כללית, בעל תואר שני ותואר דוקטור, בהיסטוריה של המזרח התיכון. עבודת הדוקטורט שלו עסקה במיעוטים בישראל.
כהן הוא תושב רמת גן, ובשנת 2017 הוענק לו תואר יקיר העיר.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

כהן החל את דרכו הפוליטית במפלגת העבודה, וכיהן כמזכיר כללי של בית ברל, המוסד החינוכי-רעיוני של תנועת העבודה. בשנת 1974 החל לכהן כממונה על אגף המיעוטים במפלגה. ב-1988, לקראת הבחירות לכנסת השתים עשרה התמודד בבחירות המקדימות, הוצב במקום ה-37 ברשימת מפלגת העבודה ונבחר לראשונה לכנסת. בשנת 1998 נבחר כמזכ"ל המפלגה.
כהן כיהן כחבר הכנסת בכנסות 12, 13, 14 ו-15. בכנסת ה-13 היה יושב ראש הקואליציה.
בין השנים 1988–2000 היה חבר בוועדות הכנסת הבאות: ועדת הכספים, ועדת החוץ והביטחון ויו"ר ועדת המשנה לכוח אדם בצה"ל, הוועדה לביקורת המדינה ויו"ר הוועדה לצרכנות וועדת הכנסת. כמו כן, היה חבר הוועדה למינוי שופטים.
בשנת 1989, במסגרת ועדת המשנה לכח אדם ולמשאב האנושי בצה"ל, ניהל מאבק לאחר שחשף את תופעת הפטורים מצה"ל, שהגיעו באותה העת לכ-20% מכלל הגברים, בטרם מועד שירותם הצבאי ועוד כ-14% אשר קיבלו פטורים בעת שירותם הצבאי. תוך תפיסה כי שאלת גיוס הנוער לצבא היא בעלת חשיבות לאומית ולה השלכות רבה לצה"ל בפרט ולמדינת ישראל בכלל. כהן ראה בתפיסתו של דוד בן-גוריון כי "צה"ל הוא צבא העם" כערך עליון בהיותו כור היתוך לכלל בניו. בנוסף פעל במשך שנים רבות לחייב את ערבי ישראל בשירות לאומי, כדרך לשלבם בחברה הישראלית. בקיץ 1989 ניהל כהן את ההסדר להצלת קבוצת הכדורגל הפועל תל אביב, שנקלעה למשבר כספי והייתה על סף פירוק.
בשנת 1991 כהן מונה כיושב ראש התנועה לקליטת החייל המשוחרר וכן כיושב ראש עמותת ח.מ.ד "חיילים, משוחררים, דיור". במטרה לטפל במצוקת הדיור לזוגות צעירים, ממדי הבעיה היו כה גדולים שרק מעורבות ממשלתית יכלה להתמודד עמה. כהן יזם את פרויקט "דיור לחיילים משוחררים" שנועד לחיילים משוחררים ולחיילי מילואים, ואימץ מודל אשר נתן פתרון מעשי למצוקת הדיור של הדור הצעיר. בסיסו של הפרויקט היה לאפשר רכישת דירה בהנחה משמעותית ובמסגרת זו, נבנתה שכונת "נאות יצחק" בעיר לוד ובה נמכרו מאתיים חמישים דירות ובמחירים שהיו נמוכים בעשרות אחוזים ממחיר השוק באותה העת (70 אלף דולר לדירה). לאות תודה והערכה לתמיכתו הנלהבת של מר יצחק רבין, החליט כהן לקרוא לפרויקט נאות יצחק, במקום נאות חמד. בעקבות הצלחת הפרויקט, ביקשו ראשי ערים נוספות שיוקם בשטחן פרויקט דומה אולם הצלחת הפרויקט הייתה בעוכריו שכן, על פי הוראה של שר האוצר ושר השיכון, נשללה מהעמותה הזכות לפטור ממכרז וכך הופסק הפרויקט.
באוגוסט 2000, מונה לשר העבודה והרווחה. בממשלת האחדות הלאומית בראשות אריאל שרון מונה לשר בלי תיק, וביוני 2001 כשר הממונה על רשות השידור. במסגרת תפקידו כשר הממונה התמודד עם המחלוקת על מינוי מנכ"ל לרשות, במקום אורי פורת שפרש באותה עת. ניר חפץ, היה המועמד המועדף על ראש הממשלה אריאל שרון, אך המינוי עורר התנגדות עקב חוסר הניסיון הטלוויזיוני של חפץ. כהן מצידו ביקש למנות את נחמן שי. לאחר שנה של דיונים מונה לבסוף יוסף בראל למנכ"ל.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית > חוקים שיזם

במסגרת פעילותו הפרלמנטרית יזם כהן שורה של חוקים, כאשר החשובים ביניהם היו: "חוק קליטת חיילים משוחררים", "חוק לקיצור שירות המילואים" ו"חוק האזרחים הוותיקים":
ביוגרפיה > לאחר הפרישה מהכנסת

כהן פרש מהחיים הפוליטיים במאי 2002, עת מונה ליושב-ראש הדירקטוריון של הבנק לפיתוח התעשייה, אשר היה בבעלות ממשלתית ובאותה העת עמד בפני קריסה. כהן הוביל את הבראת הבנק ואת תהליך ההפרטה שלו.
בסוף שנת 2011 מונה ליושב ראש דירקטוריון חברת "שוק סיטוני לישראל", אשר תפקידה היה להקים שוק סיטונאי חדש במקום זה שפעל בתל אביב עד 2006, בסמוך למחלף מסובים. במטרה להקטין את פערי המחירים בשיווק תוצרת חקלאית מסוג פירות וירקות ולפתור את כשל השוק בתחום.
בבחירות לכנסת העשרים וחמש הוצב במקום ה-117 הסמלי ברשימת העבודה לכנסת.
ספריו

בסבך הנאמנויות הוצאת "עם עובד", תל אביב, 1990. הספר מציג את סבך הנאמנויות בו נתונים ערביי ישראל, שהם קבוצת מיעוט נבדלת במדינה שאינה רוצה להיטמע ברוב היהודי ובאותו זמן, היא מזדהה עם הערבים המוסלמים המהווים רוב במרחב של המזרח התיכון.
נשיקת הצבר, הוצאת "ידיעות אחרונות", תל אביב, 2002. הספר מגולל את פרשת חייו של רענן כהן, שגבר על עוני ודעות קדומות והצליח, בכוחות עצמו, לרכוש השכלה גבוהה ומעמד ציבורי. זהו סיפורם של העולים מארצות ערב וייסורי קליטתם והשתלבותם במדינת ישראל, במובן מסוים, זהו סיפורה של מדינת ישראל כולה בששים השנים הראשונות לקיומה.
זרים בביתם, הוצאת "דיונון", אוניברסיטת תל אביב, 2006. ספר זה מבוסס על עבודת הדוקטורט של רענן כהן. הספר הוא מחקר עתיר במידע אלקטורלי ופוליטי על הקהילה הערבית בישראל, המפלגות, החמולות, האישים, החברה והאוריינטציות הפוליטיות שלה מימי הקמת המדינה עד לפרסומו בשנת 2006.
Strangers in Their Homeland, בהוצאת Sussex Academic Press, London. מחקר בשפה האנגלית על המיעוט הערבי במדינת ישראל. מחקר מעמיק אודות משבר הזהות הלאומי – אתני בו מצויה האוכלוסייה הערבית במדינת ישראל ביחסיה עם הרוב היהודי. משבר זה קשור באופן הדוק לסכסוך הישראלי – ערבי במזרח התיכון.
מבצר ברנדונק

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מצודה 
 על שם:  ברנדונק 
 כתובת:  ברנדונק 
 מיקום:  וילברק 
 מדינה:  בלגיה 
 בעלים:  בלגיה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1906
 תאריך פתיחה רשמי:  1906 
 
 קואורדינטות:  51°03′23″N 4°20′29″E﻿ / ﻿51.056388888889°N 4.3413888888889°E﻿ / 51.056388888889; 4.3413888888889
 www.breendonk.be
  (למפת בלגיה מוגדלת) בריסל אנטוורפן ברוז' גנט לייז' ארלון שרלרואה נאמור צרפת הולנד גרמניה לוקסמבורג הים הצפוני מבצר ברנדונק(למפת בלגיה רגילה) בריסל אנטוורפן ברוז' גנט לייז' ארלון שרלרואה נאמור צרפת הולנד גרמניה לוקס. הים הצפוני מבצר ברנדונק
 
מפת מחנות ריכוז והשמדה באירופה (לחצו להגדלה)
מבצר ברֶנדונק (בהולנדית: Fort van Breendonk) היה בסיס צבאי מבוצר של הצבא הבלגי בין הערים אנטוורפן ובריסל שבבלגיה. הוא שימש במהלך הכיבוש הגרמני בבלגיה במלחמת העולם השנייה כמחנה מעצר, שבו נכלאו גם יהודים מקהילת בלגיה.
המבצר

מבצר ברנדונק שוכן כ-20 ק"מ מדרום-מערב לאנטוורפן, ליד כפר אשר ממנו קיבל את שמו, ובצמוד לכביש הראשי המערבי (A12) מבריסל לאנטוורפן. ההחלטה על הקמתו התקבלה ב-1906 כחלק מטבעת מבצרים – שהייתה החיצונית מבין שתי טבעות כאלו – אשר נועדה להגן על אנטוורפן מפני התקפה גרמנית. בניית המבצר החלה ב-1909 והסתיימה כנראה ב-1914.
מתחם המבצר מצוי במלבן שטח שאורכו כ-300 מטר ורוחבו כ-200 מטר. הוא כולל מערכת של מבנים המוקפים בחפיר מלא מים. שני בניינים מוארכים המחוברים ביניהם בבניין נוסף יוצרים יחד את צורת האות H. אליהם מתווספת מערכת של ביצורים היקפיים – מעברים מבוטנים, שהובילו מבנייני המבצר לעמדות מבוצרות בבטון (ראו תמונה). חלק מהמבנים והביצורים מכוסים – או שהיו מכוסים – בשכבת אדמה בעובי של עד עשרה מטרים כהגנה מפני הפגזות. עומק חפיר המים הוא כ-2.75 מ' בממוצע. גשר על פני החפיר מוביל אל שער המבצר, הפונה כלפי צפון.
חימושו של המבצר כלל 21 תותחים – אחד בקוטר של 150 מ"מ, שניים בקוטר של 120 מ"מ, ארבעה בקוטר של 75 מ"מ, וכן 14 תותחים מהירי ירי בקוטר של 57 מ"מ.
בעת פלישת גרמניה לבלגיה במלחמת העולם הראשונה עקפו הגרמנים את המבצר במהלך התקפתם על אנטוורפן. הוא הופגז על ידי תותחי מצור גרמניים ונפל לאחר שבעה ימי מצור.
כשפלש הצבא הגרמני לבלגיה במאי 1940 כבר היה המבצר מיושן ולא היה בו משום תשובה לשיטת הלוחמה הממוכנת המודרנית של הגרמנים. בתחילת הפלישה שימש המבצר במשך כשבוע כמקום משכנו של הפיקוד העליון הבלגי בראשות המלך לאופולד השלישי, אך לאחר מכן הוא פונה עקב התקדמות הפלישה הגרמנית.
מחנה המעצר > הקמת המחנה ושומריו

לאחר שהשתלטו על בלגיה הקימו הגרמנים במבצר מחנה מעצר. ההוראה להקמתו ניתנה על ידי קרל הסלבאכר (Karl Hasselbacher), מפקד משטרת הביטחון הגרמנית בבלגיה.
סגל המחנה מנה בתחילה יחידה של הצבא הגרמני ומספר אנשי אס אס גרמנים בספטמבר 1941 נוספו אליו אנשי אס אס פלמים. ב-1944 שירתו שם גם אנשי אס אס רומנים והונגרים. מפקד המחנה הראשון היה פיליפ שמיט (Philipp Schmitt). הוא הוחלף בנובמבר 1943 על ידי קרל שנווטר (Karl Schönwetter). בין סגני המפקד התבלט יחסו הברוטלי לאסירים של איש האס אס יוהאן שוסטר (Johann Schuster).
מחנה המעצר > אסירי המחנה וגורלם

ב-20 בספטמבר 1940 הגיעו האסירים הראשונים למבצר. נכלאו בו קומוניסטים בלגיים, אנשי מחתרת, בני ערובה שנתפסו על ידי הגרמנים, יהודים מקהילת בלגיה וגם פושעים פליליים. בסך הכול נכלאו בו בשנות פעולתו כמחנה מעצר כ-3,500 עד 4,000 אסירים.
בשנה הראשונה לקיום המחנה היו היהודים כמחצית אוכלוסיית האסירים בו. הם הוחזקו בו בהפרדה מן האסירים האחרים. בין השאר נכלאו במבצר הרב שלמה אולמן, הרב הראשי לקהילת יהודי בלגיה (נעצר לשבועיים), וראשי איגוד יהודי בלגיה. החל מקיץ 1942 נאסרו היהודים במחנה המעבר שהקימו הגרמנים בקסרקטין דוסן דה סיינט ז'ורז' בעיר מכלן ונוכחותם במבצר פסקה למעשה. בסך הכול נאסרו במבצר כ-400 עד 500 יהודים.
האסירים שהו במבצר בממוצע כשלושה חודשים לפני שנשלחו למחנות ריכוז בגרמניה, אוסטריה ופולין, ובסך הכול יצאו ממנו 15 משלוחים אל המזרח. כך, החל מספטמבר 1941 שולחו האסירים הבלגיים הקומוניסטיים למחנה הריכוז נוינגמה ובוכנוואלד, ביניהם הרץ יושפה, יהודי קומוניסטי ממנהיגי ה"ועד להגנת היהודים".
האסירים סבלו מתנאי חיים קשים, הרעבה, מניעת טיפול רפואי ויחס אכזרי מצד סגל המחנה, והם הועבדו בעבודות כפייה; יש טענה שבמסגרתן הוכרחו האסירים לעסוק בסילוק שכבת האדמה שהגנה על חלקים מהמבצר מפני הפגזה. הגרמנים גם קיימו במבצר חקירות, עינויים והוצאות להורג בתלייה.
מספר הנספים מקרב אסירי המחנה איננו ברור. כמה מאות אסירים מתו בו עקב תנאי המחיה הקשים, או בעינויים והוצאות להורג. לפחות מחצית מ-3,500 עד 4,000 האסירים שנכלאו במבצר בשנות פעולתו לא נותרו בחיים לאחר המלחמה (חלקם מתו או הוצאו להורג במחנות ריכוז אחרים).
באוגוסט 1944, עם התקרבות צבאות בעלות הברית לבלגיה, פינו הגרמנים את המבצר והעבירו את יתרת האסירים שהיו בו למחנה מכלן או למחנות בהולנד, בגרמניה ובפולין.
מחנה המעצר > לאחר השחרור

בסתיו 1944, לאחר שחרור בלגיה על ידי צבאות בעלות הברית, שימש המבצר למשך תקופה קצרה את שלטונות בלגיה כמחנה מעצר שבו הוחזקו בלגים שנחשדו בשיתוף פעולה עם כוחות הכיבוש הגרמניים. עקב היחס הקשה עד כדי התעללות שבו נהגו בעצורים בתקופה זו זכה המבצר במהלכה לכינוי "ברֶנדונק II". באוקטובר 1944 הועברו העצורים מהמבצר לעיר מכלן, אל הבניין ששימש את מחנה המעבר הגרמני שם.
לאחר מלחמת העולם השנייה > משפטי אנשי סגל המחנה

בקיץ 1946 נערך במכלן שבבלגיה משפט לאנשי אס אס בלגים מהמחנה. 12 מהם נדונו למוות, אך עונשיהם של חלקם הומרו בהמשך לתקופות מאסר שונות.
המפקד הגרמני הראשון של המבצר, פיליפ שמיט (ששירת לתקופה מה גם כמפקד מחנה המעבר במכלן), הועמד לדין בבלגיה ב-1949, הורשע, נדון למוות והוצא להורג ב-1950.
משפטים נערכו גם לאסירים מהמחנה שהואשמו בהתעללות באסירים אחרים.
לאחר מלחמת העולם השנייה > שימור והנצחה במחנה

ב-1947 הפך מבצר ברֶנדונק על פי חוק של הפרלמנט הבלגי לאנדרטה לאומית לפשעים שבוצעו בין כתליו.

ביולי 1958 ביקר במבצר נשיא ישראל, יצחק בן-צבי. היה זה ביקור ממלכתי ראשון של נשיא ישראל במחנה ריכוז של הנאצים.
ראו גם

מחנה מעבר מכלן
הטרנספורט העשרים
יהדות בלגיה
לקריאה נוספת

בליץ אלן, השואה שהוצנעה, בלגיה כמשל, אזור, הוצאת צמרת, תשפ"ב 2022, עמ' 111–118
הערות שוליים

↑  ת. לויטה, הנשיא בכה במחנה-המוות, מעריב, 22 ביולי 1958
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb15089234j (data)  GND: 4430393-2  ISNI: 0000 0000 8816 9185  LCCN: no96068531  SUDOC: 088590941  VIAF: 49147965650884080465   WorldCat (עם VIAF): 49147965650884080465 
טבעות המבצרים של אנטוורפן; ברנדונק – בתחתית המפה.
אחד ממסדרונות המבצר
דרגשי אסירים
פאביאנהאזה

פאביאנהאזה (בהונגרית: Fábiánháza) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בפאביאנהאזה מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 1,990 ובשנת 2020 רק 1,713 תושבים.
שמו של הכפר מגיע משם משפחת הבעלים של אדמות האזור "פביאן" ובהונגרית פירוש שם הכפר הוא "בית פביאן".
יהודי פאביאנהאזה

יהודים התיישבו במקום בסביבות שנת 1800 בערך, בהיתר משפחת הגראף קארוי (Karolyi) שהיו בעלי האדמות בסביבה. רוב היהודים עסקו במסחר, בעיקר בתבואות ובמלאכה. הקהילה היהודית הגדירה עצמה כאורתודוקסית, ורוב שנות קיומה השתייכה לקהילת מאטסלקה. במקום פעלו בית כנסת, חברה קדישא, ישיבה ותלמוד תורה. בית קברות יהודי שהיה במקום נהרס וכיום לא קיים.
בשנות העשרים של המאה ה-19 התרחשו מקרי שוד וביזה תכופים ביהודי הכפר ובעקבות זאת עזבו רבים.
בשנת 1941 גויסו עשרה צעירים בני הכפר לעבודות כפייה, שמונה מהם נספו במהלכם.
בשעה 12 בלילה ב-12 באפריל 1944 אספו את יהודי הכפר והאשימו אותם בכך שנמצא משדר רדיו סודי בבית הכנסת, הם הועברו לגטו במאטסלקה, בה רוכזו כ-18,000 מיהודי הסביבה וכעבור שבועות מספר שולחו לאושוויץ.
תשעה יהודים ששרדו וחזרו לכפר בתום המלחמה, עזבו אחרי זמן קצר.
במפקד של שנת 1963 כבר לא נרשמו יהודים במקום.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 14 |  |
| 1880 | 137 | 1,687 |
| 1910 | 145 |  |
| 1920 | 90 |  |
| 1930 | 86 |  |
| 1941 | 79 | 2,593 |
לקריאה נוספת

פאביאנהאזה בפנקס הקהילות הונגריה, עמוד 422
פאביאנהאזה, בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 312-313. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944)
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  מיקום בית הקברות היהודי בפאביאנהאזה
↑  תיעוד יהודים מפאביאנהאזה שנרצחו בשואה באתר יד ושם
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | נירג'האזה  |  |
| ערים |  איאק •  בקטלוראנטהאזה •  בלקאן •  צ'נגר •  דמצ'ר •  דומבראד •  פהרגיארמט •  איבראן •  קמצ'ה •  קישווארדה •  מאנדוק •  מאריאפוץ' •  מאטסלקה •  נאג'אצ'ד •  נג'הלאס •  נאג'קאלו •  נירבאטור •  נירלוגוש •  נירמדה •  נירטלק •  רקמז •  טיסלק •  טיסוושווארי •  אויפהרטו •  ואיה •  ואשארושנמן •  זאהון |  |
| כפרים | קנטוריאנושי • נירקאראס • אופאי • אפג' • הודאס • נירטורה • יאנד • נירבוגדאני • פאביאנהאזה • פילפשדרוץ • גבריין • גיורטלק • יארמי • קוצ'ורד • מרק • נאג'דובוש • נירצ'הוי • נירקאטה • נירמגייש • נירפרסניה • אקריטופילפש • פפוש • ראפולט • סמושסג • טיבורסאלאש • ואלאי • אנרץ' • דגה • פניישליטקה • גיולהאזה • יקה • קקצ'ה • לוופטרי • מזלדאן • נירלווה • נירטש • פפ • פאטרוהה • רטקזברנץ' • סבולצ'באקה • סבולצ'וורשמרט • טיסקניאר • אוידומבראד • אויקנז • נג'צ'רקס • נפקור • נירפזון • שנייה • סבולץ' • טימאר • טיסנג'פלו • בשנייד • לשקוד • לוולק • מג' • ניריברון • ניריאקו • נירקרץ' • פטנהאזה • רמוצ'האזה • רוהוד • ברבאש • ברגדרוץ • ברגשוראן • צ'רודה • גלנש • גמז'ה • גולאץ' • גיירה • הטפיירצ'ה • אילק • קישוורשאן • לוניה • מארוקפפי • מאטיוש • נג'וורשאן • אולצ'ווה • פוסטדובוש • טאקוש • טרפה • טיסאדון • טיסקרצ'ן • טיססלקה • טיסוויד • ואמושאטיה • ברקס • בסטרץ • גגן • קק • נירטט • סקיי • טיסראד • ושמגייר • בוטפלאד • צגנדאניאד • צ'הולץ • צ'אסלו • צ'גלד • דרנו • פילשד • גצ'אי • גרבולץ • גיגייה • יאנקמאיטיש • קרשמיין • קישר • קישהודוש • קישנמן • קישפלאד • קישסקרש • קלצ'ה • קמרה • מגושליגט • מאנד • מהטלק • מילוטה • נאבראד • נגיאר • נג'הודוש • נג'סקרש • נמשבורזובה • אולצ'וואפאטי • פניולה • פניגה • רוז'אי • שונקאד • סמושאיי • סמושאוילק • סטמארצ'קה • טיסבץ' • טיסצ'צ'ה • טיסקורוד • טיסטברק • טוניוגמטולץ' • טיוודר • טורישטוואנדי • טוריצ'ה • ואמושורוסי • זייטה • ז'רויאן • באטורליגט • אנצ'נץ' • קישלטה • נירבלטק • נירבוגאט • נירצ'אסארי • נירדרז' • נירגלשה • נירגיולאי • נירפיליש • נירוושווארי • אמביי • פנסלק • פיריצ'ה • פוצ'פטרי • טרם • בלשה • בוי • גאוואוונצ'לה • פסב • פורצ'למה • טיסברצל • טיסטלק • צ'נגרשימה • צ'נגראויפלו • קומלודטוטפלו • פאטיוד • סמושאנגיאלוש • סמושבץ' • סמושטטארפלווה • טיוקוד • אורה • בלקאן • בירי • בקן • ארפטק • גסטרד • קאלושמיין • סקוי • בנק • אפריישקה • גיירצ'קה • קומורו • טיסבזדד • טיסמוגיורוש • טיססנטמארטון • טוז'ר • ז'ורק • סורגלמטוש • טיסדדה • טיסדוב • טיסאסלאר |  |
| יישובים בנפת מאטסלקה |
| --- | --- | --- |
| יישובים | מאטסלקה • פאביאנהאזה • פילפשדרוץ • גבריין • גיורטלק • הודאס • יארמי • קנטוריאנושי • קוצ'ורד • מרק • נאג'דובוש • נאג'אצ'ד • נירצ'הוי • נירקאטה • נירמגייש • נירפרסניה • אופאי • אקריטופילפש • אר • פפוש • ראפולט • סמושקר • סמושסג • טיבורסאלאש • ואיה • ואלאי |  |
דריווש השלישי

דריווש השלישי‏ (בפרסית עתיקה:𐎭𐎠𐎼𐎹𐎺𐎢𐏁, ‏דָרְיַיוַאוּש‏; 380 לפנה"ס – יולי 330 לפנה"ס) היה שליט האימפריה הפרסית משנת 336 לפנה"ס עד 330 לפנה"ס. דריווש השלישי היה מענף צדדי של משפחת המלוכה הפרסית, ועלה לשלטון אחרי הירצחו של ארתחשסתא הרביעי על ידי אחד משריו.
בעלותו לשלטון גילה כי פרס, על אף עושרה האגדי, סובלת מבעיות רבות והפרובינציות המערביות באסיה הקטנה ממשיכות לחרוש מזימות כנגד השלטון המרכזי. בעיה חמורה נוספת הייתה כוונתו המוצהרת של פיליפוס השני, מלך מוקדון, לפלוש לפרס. פיליפוס אף שלח חיל חלוץ חזק של כ-10,000 חיילים בהנהגתו של פרמניון לאסיה הקטנה, על מנת להבטיח את ראש הגשר עבור חייליו. דריווש ניסה לענות לאיומים אלו על ידי הגדלת כוח השכירים היוונים ומינויו של ממנון היווני לראש הצבא הפרסי.
כתגובה לכוונות המוקדוניות לפלוש לאסיה הקטנה, ביצר אותה דריווש, ושלח לשם כוחות צבא רבים. כוחות אלה מנו כ-40,000 איש בשנת 334 לפנה"ס, כאשר התנגשו הכוחות הפרסים בכוחותיו של בנו של פיליפוס, אלכסנדר הגדול, בקרב גרניקוס. למרות היתרון בפרשים נחלו הגנרלים הפרסים תבוסה כואבת, ומרבית חיל הרגלים אבד בקרב, יחד עם כ-1,000 פרשים.
עם העמקת הפלישה המוקדונית לתוככי האימפריה הפרסית, ניסה דריווש להילחם באלכסנדר בעצמו בקרב איסוס (333 לפנה"ס), אך הפסיד למרות יתרונו המספרי (בערך 5 ל-1 לטובת הפרסים). לאחר תוצאותיו ההרסניות של הקרב לצבא הפרסי, הציע דריווש לאלכסנדר, במטרה להשיג שלום, 10,000 טאלנטים, את כל אסיה הקטנה, וחלקים נוספים מהמזרח התיכון, אך אלכסנדר סירב. בלית ברירה, דריווש התחיל להתכונן לקרב נוסף והזעיק את כל עתודותיו. למרות יתרון מספרי גדול הוא הפסיד שוב בקרב גאוגמלה (331 לפנה"ס) ונמלט משדה הקרב. הוא נרצח על ידי אחד האחשדרפנים שלו בשם בסוס (Bessus) כמה חודשים אחרי קרב גאוגמלה, משום שאותו בסוס קיווה לזכות בחסדיו של אלכסנדר על ידי רציחתו של יריבו. הרצח לא עזר לבסוס, ואלכסנדר הגדול הוציא אותו להורג באשמת "בגידה במלכות" (כשהוא מתכוון לכך שבסוס אשם בבגידה בדריווש).
לפי מספר מקורות עתיקים, החשודים באהדה יתרה לאלכסנדר, הצליח האחרון לדבר עם דריווש על ערש דוויו, וזה הודה לו על היחס הטוב שהעניק לבני משפחתו שנפלו בשביו אחרי קרב איסוס, ואף בירך אותו ואמר שהוא מקווה שהאלים יטו חסד לפרס ויתנו לה שליט כמו אלכסנדר. אלכסנדר גם נשא לאחר מותו של דריווש את אחת מבנותיו, בתקווה לחזק בכך את שלטונו על פרס.
לקריאה נוספת

Matt Waters, Ancient Persia: A Concise History of the Achaemenid Empire, 550-330 BCE, Cambridge University Press 2014