ניו יורק (BB-34)
היסטוריית שירות > מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה, השיפוץ של ניו יורק הואץ והושלם ארבעה שבועות לאחר המתקפה על פרל הארבור. היא חזרה לתפקיד בליווי ספינות משא וחיילים לאיסלנד וסקוטלנד. היא המשיכה בתפקיד סיור בשנה הבאה. בסדרת הליווי הראשונה שלה, היא עזבה את נורפוק ב-15 בפברואר, הגיעה לניו יורק ב-16 בפברואר, לנובה סקוטיה ב-21 בפברואר ולאיסלנד ב-2 במרץ, וחזרה לנורפוק ב-27 במרץ. היא יצאה משם בסיור השני שלה ב-24 באפריל והגיעה לניו יורק למחרת, נובה סקוטיה ב-2 במאי, ניופאונדלנד ב-5 במאי ואיסלנד ב-10 במאי, וחזרה לניו יורק ב-20 במאי. למחרת היא יצאה לליווי שלישי, והגיעה שוב לנובה סקוטיה ב-2 ביוני ולסקוטלנד ב-10 ביוני, וחזרה לנורפוק ב-30 ביוני. בעקבות שלוש משימות הליווי הללו, היא נכנסה לשיפוץ בנורפוק. הסוללה המשנית הופחתה לשישה תותחי 5 אינץ' (127 מ"מ) והחימוש נגד מטוסים הוגדלו לעשרה צריחים מרובעים של תותחי בופורס בקוטר 40 מ"מ (1.6 אינץ') ו-40 תותחי אורליקון בקוטר 20 מ"מ (0.79 אינץ'). היא עזבה את נורפוק ב-12 באוגוסט והגיעה למחרת לניו יורק. משם, היא ליוותה שיירה לנובה סקוטיה, שם נשארה עד 22 באוגוסט, ואז עזבה לסקוטלנד, שם שהה בין 31 באוגוסט ל-5 בספטמבר. היא חזרה לנורפוק ב-15 בספטמבר.
ניו יורק ראתה את הפעולה הגדולה הראשונה שלה במהלך מבצע לפיד, פלישת בעלות הברית לצפון אפריקה בנובמבר 1942. היא עזבה את נורפוק ב-23 באוקטובר כדי להצטרף לצי בעלות הברית. צורפו לקבוצת התקיפה הדרומית, ב-8 בנובמבר, ניו יורק והסיירת פילדלפיה, שלוו על ידי שש משחתות, תקפו את נמל סאפי במרוקו, תמכו בנחיתות של רגימנט הרגלים ה-47 של דיוויזיית הרגלים ה-9 האמריקאית, והגנו על אוניות תובלת הכוחות קול וברנרדו שהיו תחת התקפה של סוללות חוף 130 מילימטרים (5.1 אינץ') ב-Point De La Tour. ניו יורק ירתה כמה מטחים עם תותחי 14 אינץ' (360 מילימטרים), כאשר אחד מהם פגע בבסיס הסוללה עם ריקושט לתוך הבונקר, הרס את מד הטווח והרג את מפקד הסוללה ובכך ניטרל את הסוללה. סוללות חוף אחרות הושמדו על ידי התותחים של פילדלפיה והמטוסים של נושאת המטוסים המלווה סאנטי. ניו יורק נשארה בעמדה עד שהנמל היה מאובטח, ואז הפליגה צפונה כדי לתמוך בקבוצת התקיפה המרכזית ליד פדלה וקזבלנקה, במיוחד כדי להתמודד עם האיום של אוניית המערכה הצרפתית של וישי ז'אן באר, אבל עד שהיא הגיעה, אוניית המערכה הזו הושבתה על ידי מסצ'וסטס וספינות צרפתיות אחרות של וישי נהדפו על ידי ברוקלין ואוגוסטה. ניו יורק נשארה מול חופי צפון אפריקה עד שהחופים היו מאובטחים, ואז פרשה ב-14 בנובמבר. היא הוציאה בסך הכל שישים פגזי 14 אינץ' (360 מילימטרים). היא חזרה לנורפוק ב-23 בנובמבר.
ניו יורק חזרה לאחר מכן לליווי שיירות. היא ליוותה שתי שיירות לקזבלנקה מארצות הברית בסוף 1942, ועזבה את נורפוק ב-24 בנובמבר ואת ניו יורק בין 25 בנובמבר ל-12 בדצמבר, קזבלנקה מ-24 עד 29 בדצמבר, ובחזרה בנורפוק ב-12 בינואר 1943. היא עזבה את נורפוק בליווי שני ב-26 בפברואר, את ניו יורק מ-27 בפברואר עד 5 במרץ, בקזבלנקה מ-18 עד 25 במרץ, וחזרה לניו יורק מ-5 באפריל עד 1 במאי. בשנת 1943 היא נבחרה לשיפוץ כדי להפוך למרכז הכשרה מרכזי לסוללה ולליווי. היא הגיעה לפורטלנד, מיין ב-2 במאי, שם נשארה עד 27 ביולי. במהלך השיפוץ הרביעי והאחרון שלה בתחילת 1943 סוללת הנ"מ שלה הוגדלה לעשרה תותחי 3 אינץ'/50 קליבר, ארבעים תותחי 40 מ"מ ו-36 תותחי 20 מ"מ. בקרת אש משופרת נוספה גם כן, וזה בסופו של דבר הגדיל את ההדחק שלה ל-29,340 טונות ארוכות (29,810 טונות) בתפוסה סטנדרטית ו-34,000 טונות ארוכות (35,000 טונות) במעמס מלא. היא חזרה לנורפוק ב-2 באוגוסט 1943. היא שימשה לאימון צוותים מהצי האמריקני, משמר החופים של ארצות הברית וציי בעלות הברית על תותחי 14 אינץ'/45 קליבר, תותחי 3 אינץ'/50 קליבר ותותחי 20 מ"מ ותותחי 40 מ"מ, בעיקר בגלל שאוניות חדשות רבות יותר השתמשו בכלי נשק אלו. בין יולי 1943 ליוני 1944 כ-11,000 מלחים ו-750 קצינים אומנו עליה בתפקיד זה. עם זאת, המשימה הורידה את המורל בקרב הצוות והוגשו מספר רב של בקשות להעברה. בעקבות משימה זו, היא נשלחה לאקדמיה הימית של ארצות הברית וביצעה שלוש הפלגות רצופות שהעבירו בסך הכל 1,800 צוערים מאנאפוליס לטרינידד בין יוני לאוגוסט 1944.