stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לאה פוטש
ביוגרפיה

נולדה בירושלים למשפחה ותיקה מחסידות קרלין. אביה הרב יוחנן הכהן שבדרון הוא דור חמישי לגאון רבי שלום מרדכי הכהן שבדרון המהרשם מברז'אן ועורך המאסף התורני "בית אהרן וישראל".
עוסקת בתחום הכתיבה, מפרסמת חומרים שונים בעיתונים: מרווה לצמא, המודיע, המבשר, יתד נאמן בקהילה זרקור ועוד. עובדת בשכתוב ועריכה ספרותית עבור ספרי עמותת "מנוף לבית היהודי" בהנהלת הרבנית אסתר טולידאנו.
סיפרה "חכמים בלילה" נבחר על ידי צוות שופטים של "בנק הפועלים" והוצאה לאור "אור החיים" במבצע חנוכה והודפס ב-5000 עותקים.
סיפרה "שני ילדים ואבא מתקשרים" נבחר על ידי משרד התרבות מתוך מאות ספרים וזכה במענק תמיכה מהמדינה.
בשנת 2017 הקימה חברה בשם "פוטש הפקות", במסגרתה היא מספקת מגוון שירותים ספרותיים לציבור החרדי. בין השאר היא מפיקה תוכניות למסיבות סידור ובת מצווה.
ב-2018 השיקה את המיזם "שנת סיפור", קו תוכן שבו היא מעבירה תכנים חינוכיים ותרגילי הרפיה לקראת שינה שעברו ביקורת על ידי אנשי חינוך בציבור החרדי.
במסגרת המיזם הוציאה לאור את הדיסק "זאבי מרגיש" ביידיש ובעברית.
בשנת 2020 בעוד תקופת הקורונה בעיצומה, הקימה בית ספר וירטואלי ללמידה מרחוק, קו תוכן בשם "טלמידים" בו העבירה תכנים מובחרים ומעצימים לאור התמודדויות התקופה.
בשל חיוניתו הקו נבחר על ידי חברת התקשורת סלקום להקצאת מספרו חינם בתקופת הקורונה.
בשנת 2020 הקימה בית ספר לכתיבה יוצרת "פוטש סקול", ללימודי כתיבה יוצרת, דרכו היא חושפת את סודותיה לבנות במגזר החרדי.
וכן היא מפרסמת יצירות מובחרות פרי עטם של תלמידותיה במגזין "השראה".
בנוסף לעבודתה הספרותית, היא מעבירה קורסים לכתיבה יוצרת לבנות בבתי הספר "בית יעקב", "חסדי אבות" ו"בית ברכה", וכן מעבירה חוגי דרמה לילדות בבתי הספר.
מספריה

קופסת הקסם
חכמים בלילה
שני ילדים ואבא מתקשרים
מרק סוכריות
צוללים
אנשים קטנים גדולים
אורחים על הגג
יידיש שלי
כך נפתחה הדלת
שיישאר בינינו
שישים שניות בדקה
מספריה > ספרים שערכה

ניגודים משלימים
המדריך למדריכה
שבילי השלום
בואי כלה
פורטו אלגרה

פורטו אלגרה (בפורטוגזית: Porto Alegre, נהגה פורטו אלגרי) היא עיר נמל בדרומה של ברזיל, בירת מדינת ריו גראנדה דו סול. פירוש שם העיר הוא "נמל שמח".
אוכלוסיית העיר מונה כ־1,484,000 תושבים (נכון לשנת 2017). העיר נמצאת במפגש חמישה נהרות, בהם נהר הגואיבה (למעשה אגם). העיר מהווה עיר מפתח במרקוסור, גוש מדינות מסחרי בדרום אמריקה. כמו כן, העיר היא מרכז לתרבות ומורשת הגאוצ'ו, וידועה עבור בשריה והתה האופייני לה. בעיר ממוקמות מספר אוניברסיטאות חשובות.
היסטוריה

ההתיישבות באזור התחילה עם בואם של מהגרים פורטוגזים ב-1752. הכפר הוקם רשמית על ידי מנואל ספולוודה תחת השם פרגזיה דה סאו פרנסיסקו דו פורטו דוס קזאיאס ב-26 במרץ 1772. כעבור שנה שונה השם לנוסה סניורה דה מדרה דה דווס דה פורטו אלגרה. ב-1824 התחיל גל הגירה לעיר של אנשים מרחבי העולם.
כלכלה

העיר ממוקמת בהצטלבות של חמישה נהרות, מה שהפך אותה לעיר נמל חשובה, וכמו כן מרכז תעשייתי ומסחרי ראשי בברזיל. בנוסף לנמל, הכלכלה מסתמכת על חקלאות, הכוללת ייצור בשר, עורות וצמר וגידול אורז, שעועית, קשיו, אבוקדו, חיטה, ענבים וטבק, ותעשיות שונות, בהן תעשיות הקשורות לעיבוד המוצרים החקלאיים, טקסטיל, ציוד תקשורת ואלקטרוניקה, פלסטיק, תרופות, בשמים, בירה, כימיקלים ותעשיות פטרוכימיות.
חינוך

בעיר פועלות מספר אוניברסיטאות, בהן האוניברסיטה הפדרלית של ריו גראנדה דו סול, האוניברסיטה המדינתית של ריו גראנדה דו סול והאוניברסיטה האפיפיורית הקתולית של ריו גראנדה דו סול.
תחבורה

את פורטו אלגרה משרת נמל התעופה הבינלאומי סאווגדו פיליו, שנמצא במרחק של שישה קילומטרים צפון-מזרחית למרכז העיר. הנמל מציע טיסות ליעדים בברזיל ומחוצה לה.
בעיר יש מערכת של רכבת תחתית המכונה "טרנסורב", המכילה קו יחיד המקשר בן מרכז פורטו אלגרה לערים בצפון המטרופולין שלה.
ספורט

בעיר יש שתי קבוצות כדורגל מרכזיות, גרמיו ומועדון ספורט אינטרנסיונל, אשר נכללות בצמרת הכדורגל בברזיל כששתיהן זכו בגביע ליברטדורס, אליפות דרום אמריקה לקבוצות, ובגביע הבין-יבשתי, או לחלופין ביורשתו אליפות העולם לקבוצות. בין הקבוצות שוררת יריבות מסורתית.
פורטו אלגרה הייתה בין הערים המארחות של מונדיאל 1950 ושל מונדיאל 2014, אשר לצורך האחרון שודרג אצטדיון באירה ריו בעיר, אשר משמש בדרך כלל את מועדון ספורט אינטרנסיונל.
פורטו אלגרה אירחה את אוניברסיאדת 1963.
יהודים

בתחילת המאה ה-20 היו בין הסוחרים בעיר יהודים גרמנים מאלזס, רובם מתבוללים. בשנת 1911 הגיעו עוד כמה יהודים ממזרח אירופה שייסדו קהילה יהודית שהחזיקה בית קברות יהודי, אך טרם כוננה בית כנסת. הקהילה היהודית בפורטו אלגרה גדלה בעיקר בשל קרבת העיר למושבה פיליפסון של יק"א.
ערים תאומות

ארצות הברית אוסטין, ארצות הברית
פורטוגל הורטה, האיים האזוריים, פורטוגל
יפן קאנאזאווה, יפן
מלזיה קושינג, מלזיה
ארגנטינה לה פלאטה, ארגנטינה
ברזיל נאטאל, ברזיל
ארצות הברית ניוארק, ניו ג'רזי, ארצות הברית
צרפת פריז, צרפת
פורטוגל פורט אלגרה, פורטוגל
אורוגוואי פונטה דל אסטה, אורוגוואי
פורטוגל ריביירה גרנד, פורטוגל
ארגנטינה רוסאריו, ארגנטינה
רוסיה סנקט פטרבורג, רוסיה
טורקיה סליהלי, טורקיה
הרפובליקה העממית של סין סוג'ואו, הרפובליקה העממית של סין
מקסיקו דורנגו, מקסיקו
הערות שוליים

↑  נסיונותיה של יק"א בברזיליה, הצפירה, 18 בינואר 1912
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564336505171  BnF: cb11935196t (data)  GND: 4272276-7  ISNI: 0000 0001 2097 4564  LCCN: n79073532  MusicBrainz: aa5d9bf8-a642-4bc8-a9b3-578b1b45b5f8  NARA: 10044747  NKC: ge406307  SUDOC: 027274306  VIAF: 131336635   WorldCat (עם VIAF): 131336635 
אצטדיון באירה ריו
אורנה פילץ

| --- | --- |

אורנה פילץ, תל אביב, 2017
 לידה:  4 ביוני 1962 (בת 62) ב' בסיוון ה'תשכ"ב תל אביב 
 מדינה:  ישראל 
 לאום:  ישראל ישראל
 עיסוק:  סופרת, עורכת, מרצה
 שפות היצירה:  עברית 
 תחום כתיבה:  ספרות ילדים, אימהות והורות, חינוך
 סוגה:  עיון, סיפורת
 תקופת הפעילות:  מ-1998
 הושפעה מ:  נורית זרחי, מרים הנביאה
 פרסים והוקרה:  מענק מפעל הפיס לספרות ילדים מקורית לשנת 2016, פרס המקום שני בתחרות הסיפור הקצר של "הארץ" בשנת 2014, פרס שני בתחרות מאמרים של בית מורשה "אתיקה, יהדות ומדינה" לשנת 2001
 
הרבה אורנה פילץ (נולדה ב-4 ביוני 1962) היא סופרת, מרצה, מנחת סדנאות ורבה רפורמית ישראלית.
ביוגרפיה

פילץ נולדה בתל אביב וגדלה ברמת השרון.
למדה בבית הספר התיכון אנקורי. שירתה בצה"ל כמורה חיילת במושב שדי תרומות בעמק בית שאן ולאחר מכן הייתה קצינת חינוך בחטיבת חיל רגלים.
לאחר השירות הצבאי החלה בלימודי יהדות במכללת ברוריה, מסגרת אורתודוקסית ליברלית. בשנת 1985 סיימה את לימודי התואר הראשון בספרות אנגלית ולימודים כלליים (פילוסופיה ומדרש) באוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 2004 סיימה בהצטיינות יתרה לימודי תואר שני בספרות כללית באוניברסיטת תל אביב (עבודת התזה: "פרגמנטריות וריבוי ביצירתה של נורית זרחי").
בשנת 2008 הוסמכה כרבה בבית הספר לרבנות רפורמית ההיברו יוניון קולג' בירושלים.
כרבה רפורמית מתרכזת פילץ במציאת ויצירת חיבור רלוונטי ומשמעותי בין המסורת היהודית ובין נערות ונשים ישראליות כאן ועכשיו.
פילץ הקימה את תוכנית 'את ואני: מפגשי אמהות ובנות מצווה" ואף ריכזה את תחום אמהות בנות מצווה בתנועה ליהדות מתקדמת. מעבירה סדנאות והרצאות בנושאים הקשורים לבת מצווה, יהדות פלורליסטית, קבוצות ראש חודש ופמיניזם יהודי.
בעבודתה פילץ עוסקת בחוויה הפנימית, ביחסים וברגשות הנוגעות לבר מצווה:
במסורת יש מספיק חומרים שניתן להיעזר כדי להפוך את חגיגת הבת מצווה לבעלת ערך לבנות. נקודת המוצא שלי הייתה שבת מצווה זו נקודה חסרה במעגל החיים היהודי, אבל עם השנים הצטבר עוד ועוד 'יש'. אני רוצה להגיד לאימהות שאפשר למלא את נקודת הציון הזאת בתוכן, במשמעות, שהיא יכולה להוות הזדמנות לחיבור וקשר גם למסורת וגם לבנות. (...) ה'בת מצווש' זה מסר לבנות שהן קולב ריק, חסר תוכן וחשיבות. טקסי מעגל החיים הם רגעים משמעותיים, ואם מציינים אותם באופן ריקני וצעקני, המסר כלפי החברה וכלפי עצמה הוא שזאת מהות ההתבגרות הנשית
במהלך שנות פעילותה המקצועית פילץ עסקה גם בכתיבה במסגרות שונות בעיקרי בתחומי יהדות, ספרות ונשים, בין היתר בעיתונים: ליידי גלובס, שישי, הורים וילדים, את (כתב עת) ומעריב. כתבה טורים בנושא יהדות במשפחה באתר ynet הורים.
חיים אישיים

פילץ מתגוררת ברמת השרון. היא נשואה לאורי הדומי, ולהם שלושה ילדים.
ספריה

בראשית ילדה : מחזירות את הלידה למרכז - פרדס הוצאה לאור, 2021
מרים, ספרי לי את - הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר, 2016
את ואני: אמא ובת מצווה - הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר, 2013
המסע של קאודי ומומצ'ה מרמת-אביב - הוצאת דני ספרים, 1998
המלכה מקסימונה, מקסימון הקטן והגן - הוצאת דני ספרים, 1998
האנתולוגיה "בראשית ילדה" כולל יצירות מאת נשים שעוסקות בתחומי דעת שונים: שירה ואמנות, משפטים ומיילדות, פסיכולוגיה ורבנות ועוד. הכותבות מציעות הקשרים ומשמעויות שונים ללידה ונותנות למעשה הלידה ביצירותיהן מעמד מרכזי בתודעה ובמעשים. ב"בראשית ילדה" מנסה פילץ להבין איך התורה שיש בה הרבה ביטויים המאדירים את שושלת הדורות וההמשכיות של התא המשפחתי דוחקת הצידה את הלידה והיולדת. דרך יצירות של 15 נשים הנושא מקבל עיסוק מרכזי.
הספר "מרים, ספרי לי את" זכה במענק מפעל הפיס לספרות ילדים מקורית לשנת 2016 והופיע במצעד הספרים (רשימת הספרים המומלצים של משרד החינוך) בשנת תשע"ז.
בספר פילץ מאירה את הנרטיב האימהי והנשי המצוי בסיפור התנכי לצד הנרטיב הלאומי שמודגש בספר שמות. הקונפליקט הלאומי (בני ישראל מול המצרים) מקבל בספר מקום צנוע יותר ביחס לתביעות האנושיות להצלת ילדים.
הטקסט המקראי אינו מודע ל'תורת הנשים' הגלומה בו. הוא אינו מבליט את התפישה הזאת, ולמעשה אינו מתייחס אליה (...) כשנשים החלו לקרוא ולפרש את הכתובים, הן נתנו קול לנשים, תיארו במילים את החוויה הנשית שנעדרת מהם
ספרה של פילץ "את ואני: אמא ובת מצווה" עוסק באמהות ובנות במורשת היהודית, במשמעות מושגים מרכזיים של הבת מצווה, בהתבגרות ובשאלה כיצד להפוך את בת המצווה וההכנה לקראתה לטקס מעבר משמעותי ומעצים.
פרסומים נוספים
עריכת הספר: לקראת כלולות, בית מדרש אלול (ירושלים); עלמ"א - מכללה עברית, 1999 - ספר הבוחן נושאים שונים ומגוונים הקשורים לטקס הנישואים.
הערות שוליים

↑  שי מרקוביץ', הרבה הרפורמית מציעה: בת מצווה פמיניסטית, באתר mynet, ‏17 בדצמבר 2013 (ארכיון)
↑  בראשית ילדה : מחזירות את הלידה למרכז / אורנה פילץ ; עריכה ספרותית: נועה ברקת ; עריכת לשון: ורד זינגר | פילץ, ארנה מחבר (ברקת, נועה (עורך) | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑   נועה לימונה, "איך יכול להיות שהיהדות מסתירה את החוויה האנושית הכי עוצמתית?", באתר הארץ, 26 במרץ 2022
↑  מרים, ספרי לי את, באתר http://nuritha.co.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007498819605171  LCCN: no00026038  VIAF: 78320044   WorldCat (עם VIAF): 78320044
חיים פשוטים

מוהנדס קרמצ'נד גנדי האמין בסגנון חיים פשוט
חיים פשוטים הוא מושג הכולל בתוכו מספר אמונות נפרדות הנוגעות בדרכים לפשט את סגנון החיים של אנשים. דרך מסוימת יכולה להיות לדוגמה להמעיט את כמות הרכוש של אנשים. ורנון הווארד הגדיר חיים פשוטים כך "הצלחת בחיים כאשר כל מה שאתה באמת רוצה זה רק מה שאתה באמת צריך". למרות שהתאוריה הסגפנית תומכת בחיים פשוטים, לא כל הזרמים של חיים פשוטים תומכים בסגפנות.[דרוש מקור] ההבדל בין אלו החיים בעוני לבין אלו החיים בצורת חיים פשוטים הוא שאלו החיים חיים פשוטים בוחרים בכך מרצון, בעוד אלו החיים בעוני לא.
לבחירה בחיים פשוטים יש סיבות רבות, בהן: רוחניות, בריאותיות, יותר זמן איכות עם המשפחה והחברים, איזון בית-עבודה, טעם אישי בסגנון חיים, הסתפקות במועט, או מטעמים של הורדת טביעת הרגל האקולוגית ולחץ. חיים פשוטים יכולים גם לנבוע מהתנגדות למטריאליזם וצרכנות.
היסטוריה > גישות דתיות ורוחניות

מספר רב של דתות ומסורות רוחניות מעודדות חיים פשוטים. דוגמאות מוקדמות הן השאראמאנה מעידן הברזל בהודו, והבודהיזם.[דרוש מקור] מספר אנשים פרטיים טענו כי התגלות רוחנית הובילה אותם לחיים פשוטים, ביניהם: פרנציסקוס מאסיזי, אמון הנאסי, טולסטוי, רבינדרנת טאגור, אלברט שווייצר ומוהנדס קרמצ'נד גנדי.
לחיים פשוטים יש מקורות עתיקים המשתרעים עד למנהיגים המוקדמים של דתות מסוימות כגון: זרתוסטרה, בודהה, לאו דזה, קונפוציוס, ומקורות מהאתיקה היהודית נוצרית ומתרבות היוונית-רומאית. דיוגנס, דמות מרכזית בהתפתחות הזרם הציניקני, טען כי חיים פשוטים הם הכרח למוסריות, ומסופר שחי בחבית.
אנשים פשוטים הם קבוצה נוצרית אשר כבר מאות שנים חיים בסגנון חיים בו סוגים מסוימים של טכנולוגיה ועושר אסורים מסיבות פילוסופיות. קבוצה שכזאת לדוגמה הם האימיש. גם מוחמד, המנהיג הרוחני של האסלאם, נהג בחיים פשוטים.
פרקטיקה > צמצום זמן עבודה, צריכה ורכוש

מספר אנשים מביאים לפרקטיקה את התאוריה של חיים פשוטים באמצעות צמצום הצריכה שלהם. באמצעות הקטנת כמות הכסף הנצרכת עבור כיסוי הוצאות, הזמן המוקדש לעבודה יכול לקטון אף הוא. הזמן הנחסך יכול להיות מוקדש לעזרה לאחרים, או לכל מטרה אחרת. אנשים אחרים יכולים להשתמש בזמן הנוסף לשיפור איכות החיים שלהם, דוגמת אנשים המעוניינים לעסוק באמנות או בכל פעילות אחרת. הדבר גורם לאנשים מסוימים לפתח התנגדות עקרונית לכסף, דבר שהוביל אנשים מסוימים לחיים ללא כסף כלל. הקטנת ההוצאות יכולה גם לאפשר הגדלת כמות החסכונות, דבר שיכול לאפשר עצמאות כלכלית ופרישה מוקדמת.
הקטנת כמות הרכוש והגודל של הבית יכולים ליצור סוג מסוים של חיים פשוטים. אתגר ה-100 דברים, היא תנועה אשר שואפת להוריד את כמות הרכוש של אנשים ל-100 פריטים, בכוונה לגרום לאנשים לחיות חיים פשוטים יותר. תנועת הבתים הקטנים שואפת לגרום לאנשים לחיות בבתים קטנים יותר, עם פחות זיהום וצריכה מועטת יותר.
פרקטיקה > העלאת האי-תלותיות

דרך אחת להעלות את אי התלותיות היא לחזור לאדמה ולגדל את האוכל שלך בעצמך, ובכך להוריד את ההסתמכות על כסף ועל הכלכלה. טום הודג'קינסון אומר שהדרך לחיים חופשיים ופשוטים היא להפסיק לצרוך ולהתחיל לייצר.
גינון יערות, שפותח בידי רוברט הארט שהאמין בחיים פשוטים, היא שיטת גידול אוכל מבוססת צמחים באדמות בעלות מאפיינים יעריים. הרעיון של מרחק אוכל, המרחק שאותו עבר האוכל מהרגע בו הוא הופק או גדל עד לשולחן האוכל, משמש את תומכי החיים הפשוטים בשביל לעודד אנשים לגדל לעצמם את האוכל. הרעיון כעת מקבל תמיכה מהאוכלוסייה הלא קיצונית, כפי שהודגם בספר דיאטת 100 המיילים.
שוכני ערים יכולים גם הם להפיק לעצמם כמות מסוימת של אוכל בעזרת עציצים או גינות קטנות בתוך בתיהם. עגבניות, חסה, תרד, אפונה, תותים ומספר עשבי מרפא יכולים לשגשג בעציצים וערוגות. דרכים נוספות לגידול אוכל ביתי הן הנבטת זרעים, אשר יש הטוענים כי היא אפקטיבית במיוחד. אנשים אחרים מדברים על אורך הזמן הלוקח לצמחים לגדול, ועל הבורות של אנשים בנושא. לדוגמה, לראש ברוקולי אחד לוקחים 105 ימים לגדול.
ישנן גישות האומרות כי על אדם לפעול בדרך של "עשה זאת בעצמך", ובכך לא להסתמך על בעלי מקצוע בתחומים שונים.
פרקטיקה > יחס לטכנולוגיה

לאנשים המאמינים בגישה של חיים פשוטים יש דעות שונות ביחס לטכנולוגיה. הפוליטיקאי והאקטיביסט האמריקאי סקוט נירינג היה סקפטי בנוגע לאיך האנושות תשתמש בטכנולוגית חדשות, כגון נשק גרעיני. אלו אשר נמנעים מכל טכנולוגיה יכולים להיקרא לודיטים או נאו לודיטים. למרות שהיום רוב התומכים בחיים פשוטים עושים זאת ממניעים חילוניים, יש דמיון רב בין אלו הנמנעים מטכנולוגיה לקבוצות דתיות כגון האיימיש.
אלו שתומכים בחיים פשוטים אך לא מסתייגים מטכנולוגיה, רואים בדרך כלל בטכנולוגיות מהפכניות אפשרות לקדם את החיים הפשוטים לאנשים הממוצעים. לדוגמה, הם טוענים שהאינטרנט יכול להוריד את טביעת הרגל הפחמנית של האדם באמצעות הקטנת השימוש בנייר ועבודה מהבית. מקבלי טכנולוגיות שתומכים בחיים פשוטים מאמצים לקרבם הן מחשבים, טורבינות רוח וטורבינות מים. לגישה זאת ישנם מתנגדים רבים, שמדברים על תופעות הלוואי של טכנולוגיות אלו, כגון גלובליזציה.
פרקטיקה > יחס לטכנולוגיה > אנרכו-פרימיטיביזם

אנרכו-פרימיטיביזם הוא זרם באנרכיזם המבקר את מקורות והתפתחות הציוויליזציה. פרימיטיביסטים טוענים שהמעבר מצייד וליקוט לחקלאות מסורתית גרם להיווצרות המעמדות, לכפייה ולניכור. הם תומכים בחזרה לצורת החיים שלפני הקמת הציוויליזציה על ידי ביטול התעשייה, ביטול חלוקת העבודה וההתמקצעות, ונטישת הטכנולוגיה. למרות שאנרכו-פרימיטיביזם לא מחייב חיים פשוטים, אלא רק נטישה של טכנולוגיות מסוימות, קיים קשר הדוק בין האמונה האנרכו-פרימיטיביסטית לחיים פשוטים.
פרקטיקה > דיאטה פשוטה

דרך נוספת ליישם את התאוריה של חיים פשוטים היא לאמץ דיאטה פשוטה. דיאטות צמחוניות ובפרט טבעוניות, זוהו לא אחת עם שאיפה לחיים פשוטים, בפרט כאשר הן תורגלו על ידי נזירים וסגפנים. דוגמה לדיאטה פשוטה נוספת היא דיאטה פריגנית.
דיוגנס חי בחבית גדולה
אימיש על כרכרת סוסים
חיים פשוטים בבית קטן
גינת יער לדוגמה
DNA אוריגמי

DNA אוריגמי הוא שיטה לקיפול מולקולות DNA שבאמצעותה אפשר לבנות מבנים דו-ממדיים ותלת-ממדיים שעשויים מ-DNA. הבנייה מורכבת ממולקולת DNA חד-גדילית ארוכה, ורצפי DNA קטנים שנקראים "סיכות". כל סיכה מכילה שני רצפי חומצות גרעין שונים, שמתאימים לשני רצפים מקבילים שנמצאים במקומות שונים על המולקולה הארוכה. כאשר סיכה מתחברת לשתי נקודות כאלה על המולקולה הארוכה, היא גורמת לקיפולה. המבנים הנוצרים הם בעלי סדר גודל ננומטרי (10-9 המטר).
באמצעות רצפי DNA מתוכננים, המנצלים את תכונת ההרכבה העצמית של רצפי DNA משלימים, ניתן להרכיב צורות זעירות בעלות מבנה מוגדר.
השיטה, אשר פותחה במכון הטכנולוגי של קליפורניה על ידי פול רוטמונד בשנת 2006, מתבססת על יצירה של רצף DNA חד גדילי ארוך ושל רצפי DNA חד גדילי קצרים רבים. הרצפים הקצרים נקשרים אל הרצף הארוך ומשמשים כעין סיכות אשר מהדקות את מבנה הרצף הארוך ומקנות לו את צורתו. בדרך זו, מדענים הצליחו עד היום ליצור מבנים דו־ממדיים ותלת־ממדיים שונים. מקור השם DNA אוריגמי הוא באמנות קיפולי נייר אשר מקורה ביפן.
תמונת מיקרוסקופ אלקטרוני של DNA אוריגמי.

 מיפוי ה-DNA למעלה והמודל האטומי למטה. EMD-2210
היסטוריה

בשנת 1959 ריצ'רד פיינמן העלה בהרצאתו יש שפע מקום בתחתית (באנגלית: There’s plenty of room at the bottom) את השאלה הבאה: "האם אפשר לכתוב את כל עשרים וארבעה הכרכים של אנציקלופדיה בריטניקה על גבי ראש של סיכה?". הוא חישב שלשם כך דרושים פיקסלים בגודל של 8 ננומטר, כלומר בסדר גודל של מולקולות. אפשר לעמוד באתגר זה בעזרת מיקרוסקופ כוח אטומי (AFM) או מיקרוסקופ מִנהור סורק (STM), אך בשיטות אלה האטומים או המולקולות יוזזו סדרתית אחד אחד, ודרושים גם תנאי עבודה קיצוניים של ואקום מוחלט וטמפרטורה מתחת למינוס 180 מעלות צלזיוס. אפשרות תאורטית אחרת היא על ידי אלמנטים שמתחברים מעצמם, כגון מולקולות DNA. שיטות אלה אינן יקרות, קלות יותר לביצוע, והן מהירות יותר משום שהמבנים מתחברים בבת אחת ולא בצורה סדרתית. עם זאת, כיום שיטות אלו עדיין אינן מאפשרות יצירה של מבנים מורכבים.
בניה מ-DNA מבוססת על התכונה של גדילי DNA להתחבר לגדילים משלימים (גדילים שונים או בקיפול גדיל על עצמו). הגישה המסורתית להרכבת מבני DNA מ"אבני בניין" היא יצירת מספר אוליגו-נוקלאוטידים שיוצרים השלמה לסלילים דו-גדיליים והמהווים "אבן הבניין". בקצות הגדילים של אבני הבניין מתוכננות שאריות של רצף שיישאר בודד ויתחבר לרצף מתאים בקצה אבן בניין אחרת. רצפים אלה מאפשרים חיבור בין אבן בניין לרעותה ונקראים "קצוות דביקים". הרעיון הועלה לראשונה בשנת 1982 על ידי החוקר נאדריאן סימן שהציע כי באמצעות תכנון מקטעי DNA עם קצוות דביקים ניתן יהיה להרכיב מבנים תלת-ממדיים. האפשרות לחזות את האינטראקציות בין הגדילים מאפשרת לחוקרים לתכנן מולקולות DNA שיכולות להתחבר אחת אל השנייה. באופן טבעי, DNA דו-גדילי הוא ליניארי, אך בתכנון של הרצף ניתן ליצור מבנים של ענפי DNA (אריחי DNA). בין המבנים השונים ניתן לחבר על ידי הצלבה של קצוות דביקים. הניסיונות הראשונים ליצור מבנים מענפים בודדים נחלו כישלון ומספר הצורות שניתן היה להרכיב בהצלבה אחת היה מוגבל. בשנת 1993 השתמשו לראשונה בהצלבה כפולה. בשיטה זו נבנות מספר רשתות דו־ממדיות מחזוריות. אף על פי שרשתות אלו מאפשרות לקשור חלבונים, מתכות וכדומה בצורה מדויקת, הן אין-סופיות ואינן אחידות בגודל ובצורה. שיטה זו רווחת גם היום. בשנת 2005 פיתחו ליו וקבוצתו שיטה לבניית מבנים סופיים על ידי שימוש במספר אריחי DNA בעלי קצוות דביקים שונים המתחברים רק לאריח השכן. בשנת 2007 שולמן ווינפרי הצליחו ליצור רשת ברוחב קבוע על ידי בקרה מדויקת של תהליך הגדילה שלה. בשנים האחרונות פותחו שיטות דומות נוספות. בשיטות אלו קשה לתכנן מבנה יציב ולכן הן מוגבלות לצורות גאומטריות פשוטות. כמו כן שיטות אלו מכילות שלבי עבודה רבים ותפוקתן מועטה.
כיוון מחקר נוסף שהתפתח במקביל היה של ין וקבוצתו (2003) שהציעו אסטרטגית הרכבה ייחודית המבוססת על אריחי DNA שיורכבו על DNA חד גדילי ארוך שיהווה פיגום. גישה זו מהווה את הבסיס ל-DNA אוריגמי.
הקפיצה הגדולה בבניה מ-DNA הייתה כאשר פול רוטמונד, פיתח גישה בה משתמשים ברצפי DNA קצרים כ"סיכות" המתוות את הצורה שבה יתקפל גדיל DNA ארוך המהווה "פיגום" של המבנה – זהו ה-DNA אוריגמי. לשיטה זו מספר יתרונות על השיטות האחרות: מיעוט הטעויות בקיפול הגדיל הארוך גורם ליצירה של פחות מבנים פגומים ומתקבלת תפוקה גבוהה יותר בזמן סינתזה קצר יותר; כמו כן, מתאפשרת יצירת מבנים מסובכים יותר, בהם יש אפשרות לגשת למיקומים ספציפיים (על סמך הרצף הידוע של פיגום ה-DNA). בשיטה זו יצרו בקבוצה של רוטמונד מספר צורות דו־ממדיות כגון מלבנים, משולשים וכוכבים.
שלבי יישום השיטה

תכנון DNA אוריגמי נעשה במספר שלבים:
בשלב הראשון של התכנון, שנעשה ידנית, בונים מודל גאומטרי של מבנה DNA לפי הצורה המבוקשת. לדוגמה, אם הצורה המתוכננת היא ריבוע, מרצפים אותה במולקולת DNA דו גדילית, שאחד מהגדילים שלה הוא ה-DNA החד גדילי שבו ישתמשו בעת הבניה. מעבירים את הסליל הדו גדילי הלוך ושוב בשרטוט בצורת עקלתון עד שהוא ממלא את הריבוע כולו. לצורך התכנון מתייחסים לכל קטע ישר של DNA דו סלילי בתור גליל, כאילו הצורה בנויה מגלילים שמונחים זה ליד זה, ומתחשבים בנפח הגליל ובנקודות שבהן יש סיבוב במולקולה הדו גדילית. בכל גליל כזה יהיה מספר שלם של סיבובי המולקולה הדו גדילית. כדי לחזק את המבנה מתכננים בשרטוט מעברים בין הגלילים, כלומר מקומות בהן גדיל מגליל אחד יתחבר לגדיל בגליל אחר. בעת הבניה המעברים האלה יתבצעו בעזרת מקטעי אוליגונוקלאוטידים שמיוצרים מראש. ידוע שגדילים מקבילים במבני DNA אינם ארוזים בצפיפות כנראה בשל דחייה בין מטענים השלילים של קבוצות הזרחן אשר על השלד של מולקולת ה-DNA. הרווח בין כל זוג צילינדרים תלוי בריווח של המעברים ומוגבל על ידם. רצוי שהמעברים יופיעו במרווחים של מספר אי-זוגי של חצאי סיבוב דו-הגדיל.
בשלב השני, לאחר שהמודל הגאומטרי של הצורה הרצויה וכן מסלול הקיפול של ה-DNA החד גדילי הארוך הוכנו, הם מוצגים כרשימות של אורכי DNA והזחות ביחידות של חצאי סיבובים של דו-הגדיל. נתונים אלו מוזנים לתוכנת מחשב, יחד עם רצף ה-DNA החד-גדילי הארוך. תוכנת המחשב מבצעת תכנון של סט המעברים הקרויים "סיכות".
בשלב השלישי, על מנת לייצב את המבנה מבחינת לחץ המופעל עליו בתהליכי הקיפול, מחושבים מחדש מיקומי המעברים בין הגדילים ומיקומם משתנה בהתאם. כמו כן, מיקומי ה"סיכות" מחושבים בהתאם.
בשלב הרביעי, כדי לאפשר ל"סיכות" תחום קשירה גדול יותר עם החד-גדיל הארוך, זוגות סמוכים של "סיכות" מאוחדים ליצירת סט של גדילים ארוכים יותר ומעטים יותר. הדבר מקנה ייחודיות רבה יותר בקישור ואנרגיית קישור גבוהה יותר (שתוצאתה בנקודת התכה בה הגדילים נפרדים גבוהה יותר).
שימושים ויישומים > זיהוי של מולקולות בודדות

זיהוי ביטוי גנים – בשיטה זו, יוצרים משטח מלבני מ-DNA בשיטת DNA אוריגמי, אשר אליו מחוברים רצפי DNA חד גדילים באורך 20 נוקלאוטידים, המשמשים כגלאים. אם יהיה בדגימה רצף רנ"א משלים לאחד הגלאים, הם יעברו היברידיזציה. את רצפי הרנ"א המחוברים ניתן לאתר בקלות באמצעות מיקרוסקופ כוח אטומי. יתרונה של שיטה זו על פני שיטת מערך ה-DNA (DNA microarray) הנהוגה כיום, הוא שניתן לגלות בעזרתה אפילו ביטוי נמוך מאוד של גן מסוים, ייתכן שאפילו ברמת התא הבודד.
זיהוי תגובות כימיות - ניתן לאתר תגובה כימית בין שתי מולקולות על ידי תצמידים של ביוטין-סטרפטאבידין שמוקמו על מלבן DNA, כאשר כל יצירה או פירוק של קשר כימי מביאים לקישור או ניתוק התצמידים מהמשטח (בהתאמה). ניתן לעקוב אחר קשרים אלו על ידי מיקרוסקופ כוח אטומי. ניתן להשתמש בשיטה זו כדי לחקור מגוון של תהליכים כימיים ואף ליצירה של מקרומולקולות ברמת סלקציה גבוהה מהקיימת היום.
שימושים ויישומים > ארגון חומרים

ארגון חלבונים - ניתן להשתמש במבני DNA דו־ממדיים כדי לסדר עליהם חלבונים בצורה מכוונת. על מנת לעשות זאת משתמשים בסיכות שמחובר אליהן החלבון הרצוי. ניתן לתכנן את מיקום החלבונים על ידי מיקום מכוון של כל סיכה.
בניית מעגלים חשמליים - בעזרת ה-DNA אוריגמי ניתן לעגן שפופרות פחמן (SWNT) על מבני DNA דו־ממדיים. בדרך זו, ניתן יהיה לייצר מעגלים חשמליים בשיטת "מלמטה-למעלה" (bottom-up).
שימוש בבסיס DNA ליצירת מבני מתכת ננומטריים על ידי פיגומי DNA מתוכננים עליהם משקיעים יוני מתכת (קשר בין מטען החיובי שביון המתכת למטען השלילי שבזרחן על-גבי שלד ה-DNA) היוצרים גרעין גיבוש להשקעה נוספת וכך יוצרים ננו-חוטים מוליכים במתווה המתוכנן של DNA אוריגמי.
שימושים ויישומים > אוריגמי תלת-ממדי

ננורובוטיקה - בעזרת מבני DNA תלת־ממדיים ניתן ליצור רובוטים מ-DNA תלת־ממדי אשר מסוגלים לנוע במרחב ולהגיב לגירויים חיצוניים כגון אור וכדומה.
תרפיית גנים בננו-רפואה- ניתן ליצור מערכות שיגור תרופות הבנויות מ-DNA אשר יכולות להשתיק גנים מסוימים בתאים מסוימים. כיום, האתגר העומד בפני החוקרים הוא לגרום למבנה התלת־ממדי לחדור את ממברנת התא. אחד הפתרונות הוא ציפוי המבנה במולקולות אשר מצפות בדרך כלל מעטפות נגיפים המאפשרות להם להדביק את התא על ידי חדירה אליו.
מדידה וכיול מרחקים - ניתן ליצור סרגל תלת־ממדי המאפשר למדוד מרחקים בסדרי גודל ננומטריים. ניתן להשתמש בסרגל כזה על מנת לאמוד מרחקים בין מולקולות המשתתפות בתגובה מסוימת או לצורך כיול מיקרוסקופים. כיום נהוג לכייל מיקרוסקופים בעזרת מולקולות DNA חופשיות או שרשראות חלבונים, אך כיול שכזה אינו מדויק בגלל גמישות המולקולות וגודלן המרחבי המשתנה.
עיגון - יצירת מבנה DNA אשר ישמש לעיגון תאים, למשל לצורך יצירת רשתות נוירונים מתוכננות.
ראו גם

ננוטכנולוגיית דנ"א
ביו-מחשב