stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אולימפיק ליון
היסטוריה

קבוצת הכדורגל הוקמה לראשונה ב-1896 בשם ראסינג קלוב דה ליון. ב-1910, המועדון זכה באליפות צרפת לראשונה. לאחר שנים רבות של חילוקי דעות לגבי ורצון עז להפוך את הקבוצה למקצוענית, שכן המועדון השתייך לאוניברסיטה של ליון. ב-3 באוגוסט 1950, כמה אנשי כדורגל מליון פיצלו את המועדון מראסינג קלוב דה ליון והקימו את אולימפיק ליון. לאחר הפיצול, אולימפיק ליון עברה לשחק באצטדיון סטאד דה ז'רלן ושיחקה את משחקה הראשון ב-26 באוגוסט באותה שנה, נגד ס.א. פאריס, אותה הביסה בתוצאה 0–3 לעיני כ-3,000 צופים. בעונה הראשונה של המועדון, הוא זכה באליפות ליגת המשנה, ועלה לליגה הראשונה בצרפת.
בעונת 1963/64, זכתה ליון לראשונה בתולדותיה בגביע הצרפתי, לאחר ניצחון 0–2 בגמר נגד בורדו. כעבור שלוש שנים, זכתה ליון בפעם השנייה בגביע הצרפתי, כאשר הפעם ניצחה 1–3 את סושו. ב-1972/73 השלימה זכייה שלישית ב-9 שנים, כאשר גברה במשחק הגמר על נאנט בתוצאה 1–2.
ביוני 1987, המועדון נרכש על ידי איש עסקים ממחוז רון, ז'אן-מישל אולס, שרכש את השליטה הבלעדית במועדון במטרה לבסס אותו בליגה הראשונה בצרפת ולהפוך אותו למועדון מצליח בכדורגל הצרפתי. התוכנית השאפתנית שלו, שכונתה "OL-Europe", הייתה לחזור לליגה הראשונה בצרפת, ליגה 1, ולהעפיל למפעלים האירופיים תוך 4 שנים. אולס החזיר למועדון שני שחקני עבר בתפקידים מקצועיים - ריימונד דומאנק כמאמן, וברנאר לקומב כמנהל ספורטיבי. בעונה הראשונה של שניהם במועדון והשנייה בלבד של אולס, הקבוצה זכתה באליפות ליגת המשנה והעפילה חזרה לליגה 1. שתי עונות לאחר מכן, ליון סיימה שישית בטבלה והעפילה לגביע אופ"א. לאחר מכן, דומאנק לא הצליח לרשום הצלחות נוספות בתפקיד המאמן והוחלף על ידי שחקן העבר ז'אן טיגנה, שהוביל את הקבוצה לעונה מרשימה ב-1994/95, בה היא סיימה שנייה בטבלה.
בתחילת האלף החדש, ליון החלה להצליח יותר ויותר בכדורגל הצרפתי. המועדון ביסס את עצמו כחזק ביותר בצרפת, והחל מעונת 2001/02 זכתה הקבוצה בשבע אליפויות רצופות. עד עונת הכדורגל 2018/19 היה זה שיא אירופאי שנשבר לאחר שקבוצת הכדורגל האיטלקית יובנטוס השלימה זכייה שמינית בסרייה א'. בעונת 2009/2010 העפילה הקבוצה בפעם הראשונה בתולדותיה לשלב לחצי גמר ליגת האלופות, שם הפסידה 4:0 לבאיירן מינכן בסיכום שני המשחקים. גם בעונת 2019/2020, העפילה לחצי גמר ליגת האלופות בו שוב הודחה על ידי באיירן מינכן, הפעם בתוצאה 0–3.
שחקנים מפורסמים בעבר ובהווה

צרפת אריק אבידל
צרפת סמואל אומטיטי
ברזיל ג'ובאני אלבר
ברזיל סוני אנדרסון
ארמניה אריק אסאדוריאן
גאנה מייקל אסיין
ברזיל מישל באסטוס
צ'כיה מילאן בארוש
גרמניה ג'רום בואטנג
צרפת כרים בנזמה
אלג'יריה סעיד בנרחמה
צרפת בראדלי ברקולה
ברזיל אדמילסון גומז
ברזיל ברונו גימראייש
איטליה פאביו גרוסו
ברזיל מארסלו דג'יאן
צרפת ליאו דובואה
צרפת ריימונד דומנק
צרפת אלו דיארה
מאלי מהמאדו דיארה
הולנד ממפיס דפאי
בלגיה אריק דפלנדרה
צרפת סילבן וילטור
צרפת מתייה ולבואנה
צרפת לודוביק ז'ולי
ברזיל ז'וניניו
צרפת ג'רמי טולאלאן
ארגנטינה ניקולאס טגליאפיקו
צרפת קורנטן טוליסו
צרפת אלכסנדר לאקזט
ארגנטינה ליסנדרו לופס
צרפת הוגו לוריס
צרפת ברנאר לקומב
סרביה נמניה מאטיץ'
צרפת פלורן מאלודה
שווייץ פטריק מולר
צרפת פרלאן מנדי
פורטוגל טיאגו מנדש
צרפת אנתוני מרסיאל
אלג'יריה אסלאם סלימאני
בוסניה והרצגובינהמיראלם פיאניץ'
איטליה ברזיל אמרסון פאלמיירי
ברזיל לוקאס פאקטה
צרפת אלסאן פלאה
צרפת נביל פקיר
גאנה עבדי פלה
ברזיל פרד
זימבבואה טינו קאדוורה
מאלי פרדי קאנוטה
נורווגיה ג'ון קארו
פורטוגל מאריו קולונה
צרפת נסטור קומבין
צרפת גרגורי קופה
צרפת לואיק רמי
שווייץ שרדאן שאקירי
ישראל גיורא שפיגל
תארים

אליפות צרפת (7)
2001/02, 2002/03, 2003/04, 2004/05, 2005/06, 2006/07, 2007/08
הגביע הצרפתי (5)
1963/64, 1966/67, 1972/73, 2007/08, 2011/12
גביע הליגה הצרפתית (1)
2000/01
הסופר קאפ הצרפתי (8) (שיא משותף)
1973, 2002, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007, 2012
ליגת האלופות
חצי גמר (2): 2009/10, 2019/20
הליגה האירופית
חצי גמר (1): 2016/17
גביע המחזיקות
חצי גמר(1): 1963/64
גביע האינטרטוטו (1)
1997
ראו גם

קבוצת הנשים של אולימפיק ליון
הערות שוליים

↑  First team, www.OL.fr (באנגלית)
| עונת 2024/2025 בליגה האירופית |
| --- | --- | --- |
| דרג א' | איטליה רומא • אנגליה מנצ'סטר יונייטד • פורטוגל פורטו • הולנד אייאקס • סקוטלנד ריינג'רס • גרמניה איינטרכט פרנקפורט • אנגליה טוטנהאם • איטליה לאציו • צ'כיה סלביה פראג |  |
| דרג ב' | ספרד ריאל סוסיאדד • הולנד א.ז. אלקמאר • פורטוגל ספורטינג בראגה • יוון אולימפיאקוס • צרפת ליון • יוון פאוק סלוניקי • טורקיה פנרבחצ'ה • ישראל מכבי תל אביב • הונגריה פרנצווארוש |  |
| דרג ג' | אזרבייג'ן קרבאך • טורקיה גלאטסראיי • צ'כיה ויקטוריה פלזן • נורווגיה בודה/גלימט • בלגיה אוניון סן-ז'ילואז • אוקראינה דינמו קייב • בולגריה לודוגורץ ראזגרד • דנמרק מיטיולן • שוודיה מאלמה |  |
| דרג ד' | ספרד אתלטיק בילבאו • גרמניה הופנהיים • צרפת ניס • בלגיה אנדרלכט • הולנד טוונטה • טורקיה בשיקטש • רומניה סטיאווה בוקרשט • לטביה ריגה פוטבולה סקולה • שוודיה אלפסבורג |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9811544672305606  BnF: cb12118994d (data)  GND: 7637147-5  LCCN: no96030411  SUDOC: 028717570  VIAF: 126364379   WorldCat (עם VIAF): 126364379
עכבר (מחשב)

שני עכברי מחשב אלחוטיים עם גלגלי גלילה על משטח לעכבר
הזזת העכבר על גבי המשטח גורמת לתזוזה של הסמן על גבי הצג
עכבר הוא אמצעי קלט מסוג "אמצעי הצבעה", המאפשר למשתמש במחשב לשלוט בתנועות סמן על צג המחשב ולבצע פעולות שונות בממשק המשתמש של תוכנות המחשב. להבדיל מהפעלת המחשב באמצעות מקשי המקלדת, מאפשר העכבר הפעלה של המחשב על פי דימוי תנועות ידו של המשתמש במרחב על גבי מרקע המחשב.
העכבר הוא אמצעי חומרה קטן, הכולל אמצעי מכני או אופטי לזיהוי תנועת העכבר על גבי המשטח שעליו הוא מונח, וכן מספר כפתורים (שניים בדרך כלל). תנועת העכבר על המשטח מתורגמת בדרך כלל לתנועה של מצביע במישור הצג (המסך).
עכבר המחשב קיבל את שמו הודות לגודלו וצורתו, שיחד עם החוט המחבר אותו למארז המחשב מזכירים את העכבר החי.
היסטוריה

העכבר הומצא בשנת 1963 על ידי דאגלס אנגלברט ממכון המחקר של סטנפורד (בשנת 1997 הוענק לאנגלברט פרס טיורינג, על תרומה זו ואחרות לפיתוח ממשק המשתמש). זה היה עכבר מגושם יחסית לעכבר בן ימינו, ובעל מנגנון שונה מעט: זיהוי תנועת העכבר נעשה באמצעות שני גלגלים שהיו בתחתיתו. בגרסה מאוחרת יותר, שפותחה בתחילת שנות ה-70 על ידי ביל אינגליש מזירוקס פארק, הוחלפו הגלגלים בכדור. מאוחר יותר הוחלף הכדור במנגנון המזהה את תנועת העכבר באופן אופטי, על ידי חיישן בתחתית העכבר. שכלול נוסף בעכבר הוא החלפת החוט המחבר אותו למחשב בחיבור באמצעות קשר אלחוטי, הופך את השימוש לנוח יותר.
שימוש מסחרי ראשון בעכבר נעשה בסוף שנות השבעים במחשב "זירוקס סטאר" של חברת זירוקס. בעקבות זאת שילבה חברת אפל עכבר במחשב "ליסה" מתוצרתה. שני מחשבים אלה נכשלו מבחינה מסחרית. רק עם יציאתו לשוק של מחשב "מקינטוש" בשנת 1984 זכה העכבר לראשונה להצלחה מסחרית ולאחר מכן הפך לחלק בלתי נפרד מממשק המשתמש הגרפי (יותר מעשרים שנה חלפו, אם כן, מהמצאת העכבר ועד להפיכתו למכשיר נפוץ).
תנועת העכבר

ישנם ארבעה סוגים עיקריים של חיישני תנועה המותקנים בדגמי עכבר שונים:
תנועת העכבר > עכבר מכני

דגמי העכבר הקדומים ביותר כונו עכברים מכניים. מנגנון הפעולה של עכבר זה התבסס על כדור גלילה פלסטי בתחתיתו של העכבר המתגלגל כאשר העכבר זז על גבי משטח. כדור זה מסובב שתי גלגלות אנכיות זו לזו, האחת עבור ציר ה-X והשנייה עבור ציר ה-Y. בקצה כל גלגלת מצויה דיסקה פלסטית מצופה בפסי מתכת. זרוע מתכת חיצונית נגעה בדיסקה וכך נפתח ונסגר מעגל חשמלי כאשר הגלגלת הסתובבה. על ידי ספירת הפולסים החשמליים ניתן לעקוב אחרי תנועת העכבר. עכברי מחשב מסוג זה אינם נמצאים בשימוש כבר זמן רב.
תנועת העכבר > עכבר אופטו-מכני

המגע החשמלי בין הדיסקה לבין זרוע המתכת היה מקור לתקלות רבות בעכברים המכניים ופגע באמינותם ואורך חייהם. כדי לשפר את פעולת העכבר הוחלף מנגנון החישה החשמלי במנגנון אופטי. כדור הגלילה נשאר בעכברים האופטו-מכניים כפי שהיה בעכברים המכניים שקדמו להם, אלא שבמקום פסי מתכת היו זרועים שולי הדיסקה בנקבים רדיאליים המאפשרים מעבר אור. מצד אחד של הדיסקה ישנה דיודה המאירה באור תת אדום ובצדה השני מצוי חיישן. כאשר הדיסקה מסתובבת, החיישן קולט את הבזקי האור ועל פי תדירותם מחושבת תנועת העכבר. עכברים אלו החליפו לחלוטין את העכברים המכניים בראשית שנות ה-90.
תנועת העכבר > עכבר אופטי

כדור הגלילה בעכברים המכניים והאופטו-מכניים היה אף הוא מקור תקלות והגביל את אופן השימוש בעכבר. הכדור והגלגלות צברו לכלוך ואבק רבים במהלך תנועתם, וכן הוא היה זקוק למשטח בעל מקדם חיכוך גבוה מספיק כדי להבטיח תנועה חלקה של הכדור.
העכבר האופטי, שיצא לשוק לראשונה בשנת 1999, ביטל את הצורך בכדור ובכל מנגנון מכני אחר לצורך חישת התנועה, על ידי שימוש בחיישן תנועה אופטי המבוסס על צילום המשטח עליו נע העכבר. דיודה מאירה פולטת אור אדום המאיר על המשטח, וחיישן CMOS מצלם את המשטח בין 800 ל-1,500 פעם בשנייה (בהתאם לדגם). שבב עיבוד אותות קולט את התמונה ומחשב על פי השינוי בתמונה לאיזה כיוון ובאיזו מהירות נע העכבר.
העכברים האופטיים הראשונים שיצאו לשוק היו מוגבלים לסוגי משטח מיוחדים, והיו בעלי רגישות לתנועה הפחותה מזו של העכברים האופטו-מכניים. בעקבות השיפור בכוח החישוב של שבבי מחשב, הוחלפו שבבי עיבוד האותות בדגמים מהירים ומשוכללים יותר וכיום העכברים האופטיים הם בעלי דיוק הדומה לזה של העכברים האופטו-מכניים, ומסוגלים לפעול כמעט על כל משטח.
תנועת העכבר > עכבר לייזר

בשנת 2004 השיקה חברת לוג'יטק ביחד עם חברת Agilent Technologies את Logitech MX-1000.
עכבר זה היה העכבר הראשון שהשתמש בקרן לייזר במקום בנורת ה־LED בעכברים האופטיים.
החברות טוענות לשיפור ברמת הדיוק עד פי 20 לעומת עכברים אופטיים רגילים.
עכברים חליפיים וחלפי עכברים

אנשים עם לקויות שונות בידיים עשויים שלא להצליח להשתמש ביעילות בעכברים המיוצרים עבור הציבור הרחב. יש דרכים להפעיל מחשב סטנדרטי בעזרת המקלדת בלבד ויש תוכנות שיכולות להפוך הפעלת מחשב כזו לנוחה. אולם חלק גדול מהאנשים שהעכבר אינו נגיש להם, מתקשים גם בהפעלת מקלדת מחשב סטנדרטית. אחד הפתרונות לאנשים אלה הוא להפעיל את המחשב בעזרת עכבר חליפי בלבד או בעזרת חליפי עכבר. כדי לעשות זאת הם נעזרים במקלדת מסך וירטואלית (ראה מקלדת מחשב).
עכברים חליפיים וחלפי עכברים יכולים גם לשמש אנשים חסרי לקויות בסביבות עבודה בהן אין מקום לעכבר ולמשטח של העכבר או עבור משימות שקל יותר לבצע דווקא עם עכבר חליפי או תחליף עכבר.
עכבר חליפי הוא מכשיר שעיקרון פעולתו זהה לעכבר הרגיל אך צורתו מותאמת לשימוש אחר. דוגמה: עכבר "ארגונומי" שהוא עכבר שמונע פציעת תנועה חזרתית מאומצת אצל המשתמש בו. עכבר כזה מעוצב באופן שמאפשר לאחוז בו באופן המומלץ על ידי מומחים לריפוי בעיסוק. חלפי עכבר הם מכשירים שעיקרון פעולתם שונה מזה של העכבר אך הם יכולים לעשות את תפקיד העכבר בהפעלת המחשב. דוגמאות: עכבר אנכי, משטח נגיעה, Trackball, מסך מגע, Head Pointer, מוט הנעה. חלק מהעכברים החליפיים וחלפי העכברים המשמשים אנשים עם לקויות הם מכשירים שגם אנשים בלי לקויות עשויים להשתמש בהם כגון משטח נגיעה ומסך נגיעה. אחרים שימושיים רק עבור אנשים עם לקויות וזה אחד התנאים להגדרתם כפריטי טכנולוגיה מסייעת.
במחשבים ניידים משמש משטח נגיעה כתחליף לעכבר, אך ניתן לחבר אליהם גם עכבר רגיל.
במחשבי לוח בוטל הצורך בעכבר, וממשק המשתמש מבוסס על מסך מגע. בעקבותיהם נפוץ השימוש במחשבים עם מסך מגע, שבהם ניתן להזין קלט למחשב בעכבר ובמסך מגע, כרצון המשתמש.
עכברים חליפיים וחלפי עכברים > מערכת מתגים כתחליף עכבר

מערכת מתגים להפעלת המחשב עשויה להוות תחליף עכבר אם המחשב מצויד ב"מערכת סריקה". מערכת מתגים מכילה בין מתג אחד לארבעה המוצבים במקומות בהם נכה תנועה קשה יכול ללחוץ עליהם. נכה תנועה קשה יכול להפעיל, למשל, מתג אחד בלחיצה עם ראשו על הצד הימני של משענת הראש של כיסא הגלגלים, מתג שני בלחיצה על הצד השמאלי של אותה משענת, מתג שלישי בלחיצה אחורנית ומתג רביעי במשיכת הגבות מעלה. יש גם מתגי קרבה שלא דורשים לחיצה מלאה אלא רק קירוב של גוף המשתמש למתג ומתגי נשיפה.
סמן מערכת הסריקה דומה לסמן העכבר. סמן מערכת הסריקה של אדם השולט במחשב בעזרת מתג בודד עובר מאיצבוע על צלמית אחת לחברתה על פי סדר קבוע וכשהסמן נמצא על הצלמית שעליה רוצה המשתמש ללחוץ, המשתמש מפעיל את המתג. המתג הבודד מקביל בפעולתו לכפתור העכבר השמאלי ותנועת הסמן האוטומטית מקבילה לתנועת העכבר. משתמש השולט בשני מתגים יכול להשתמש במתג אחד כמתג הבחירה ובמתג השני כדי לזרז את תנועת הסמן או כדי לשנות את כיוונה. ככל שנוספים מתגים הופך תהליך הסריקה לנוח ומהיר יותר אולם הוא לעולם אינו משתווה לנוחות שבהפעלת עכבר על ידי אדם חסר לקות.
משטח לעכבר

משטח לעכבר משטח לעכבר העשוי לרוב גומי או בד ומיוצר במגוון צורות וגדלים ועיצובים.
למשטח יש מספר מטרות. הראשונה שבהם היא להפחית את החיכוך של העכבר עם השולחן ולספק סביבת עבודה שקטה יותר. בנוסף, משטחים מגנים על החיישן של העכבר ועל הרגליים המייצבות את העכבר מפני שחיקה ולעיתים מספקים תמיכה ארגונומית עבור כף היד. מלבד זאת, משטחים לעכבר מוסיפים דיוק ומהירות לעכבר ולמשתמש, משפרים את זמן התגובה של העכבר ומונעים רעידות. כמו כן, ישנם סוגי משטחים כמו זכוכית, בהם חיישנים לא יכולים לעבוד, ואז יש חובה להשתמש במשטח עבור העכבר.
עכבר מודרני מתוצרת Razer
רכיב המתאם בין חיבור USB לבין חיבור עכבר מסוג ישן מסוג PS/2.
מנגנון הפעולה של עכבר אופטו-מכני. 
1: הזזת העכבר מסובבת את הכדור.
2:
גוללי X ו-Y אוחזים בכדור ומעבירים אליו את התנועה.
3: דיסקות קידוד אופטי מכילות חריצי אור.
4: דיודות LED תת-אדומות מאירות דרך הדיסקות.
5: חיישנים קולטים פולסי אור אשר יומרו לתנועה בצירים X ו-Y.
כדור עקיבה מדגם Kensington Expert Mouse 5 Trackball - תחליף עכבר שנוח לחלק מהאנשים שיש להם לקות בהנעת הידיים
היסטוריה של המחשוב

ההיסטוריה של המחשוב עוסקת בהתפתחות חומרת המחשב ממכשירי החישוב הקדומים ועד למחשבים המודרניים של ימינו. החומרה המוקדמת ביותר הידועה למדע כיום, היא ככל הנראה מקל ספירה. אמצעי חומרה מאוחרים יותר הן צורות חרס שאוחסנו במכלים וייצגו כמויות של עצמים, כגון מקנה וחיטה. אמצעים לסיוע בחישובים עברו שינוי ממכונות מנייה פשוטות לחשבונייה, דרך סרגל החישוב ומחשבים אנלוגיים ועד למחשב של ימינו.
פריצת דרך משמעותית בהתפתחות המחשוב המודרני התרחשה החל משנת 1955, כאשר שפופרות הריק הוחלפו בטרנזיסטורים ויותר מאוחר במעגלים משולבים. הזיכרון התחלף בהדרגה מטבעות מגנטיות לזיכרון המבוסס על התקני מצב מוצק, מהלך שאִפשר ייצור מחשבים מהירים קטנים וזולים יותר. תהליכי מזעור והקטנת המחיר של מעגלים משולבים הייתה דרמטית עד כדי כך שמחשבים הפכו ממוצר נדיר למוצר חיוני בחיי היום יום המודרניים הנמצא בכל בית.
ההתקנים המוקדמים ביותר

במשך אלפי שנים השתמשה האנושות בהתקנים על מנת לפשט תהליכים שהצריכו חישוב. דוגמה אחת היא מאזני השקילה אשר שימשו לקביעת שוויון או אי־שוויון באמצעות משקל. החשבונייה היוותה מכונת חישוב הלכה למעשה. האבטיפוס המוקדם ביותר הוא החשבונייה הסינית.
מנגנון אנטיקיתרה התגלה בתחילת המאה ה־20 במצולות הים, בתוך אנייה יוונית שטבעה ככל הנראה בשנים 100–150 לפנה"ס. המנגנון שימש לפי הסברה להכנת לוח שנה לצורך קביעת מועדי הזריעה והקציר וכן לצרכים דתיים. למנגנון היו כ-30 גלגלי שיניים מברונזה. הטכנולוגיה הזו אבדה, ורק כעבור 1,600 שנים חזרו לייצר מחשבים ברמת תחכום שכזו.
ב־1623 בנה וילהלם שיקארד את המחשבון המכני הראשון ולכן ניתן לראותו כאבי עידן המחשוב. המכונה שבנה עשתה שימוש בגלגלי שיניים שפותחו עבור שעונים. לא ברור אם המכונה אכן עבדה ורוב מה שידוע עליה הוא ממכתבים ששיקארד כתב לידידו, יוהאנס קפלר.
מכונות החישוב הבאות נוצרו על ידי פסקל ב־1642 ועל ידי לייבניץ ב־1671. בשנת 1820 לערך, בנה שארל קסביה תומא דה קולמר את המכונה הראשונה שיוצרה בכמויות גדולות. המכונה כונתה האריתמומטר של תומא והייתה מסוגלת לבצע פעולות חיבור, חיסור, כפל וחילוק. המכונה התבססה בעיקר על עבודתו של לייבניץ. מחשבונים מכניים כמו האדיאטור, הקומפטומטר, מחשבון מונרו, הקורטה וה־Addo-X נותרו בשימוש עד לשנות ה־70 של המאה ה־20.
המערכת הבינארית נומרית הוגדרה על ידי לייבניץ כמרכיב חשוב של כל מחשב מודרני. למרות זאת, עד שנות ה־40 של המאה ה־20 תכנונים רבים (ביניהם המכונה של צ'ארלס בבג' מראשית המאה ה־19 ואפילו האניאק משנת 1945) התבססו על המערכת הדצימלית הקשה בהרבה למימוש.
ג'ון נפייר שם לב לכך שפעולות הכפל והחילוק של מספרים ניתנות לביצוע באמצעות חיבור וחיסור של הלוגריתם של מספרים אלה. מאחר שניתן לייצג מספרים ממשיים כמרחק, הרי שסרגל החישוב אִפשר ביצוע מהיר מאי פעם של פעולות כפל וחילוק. סרגלי החישוב היו כלי חשוב לדורות של מהנדסים ומדענים עד להמצאת מחשבון הכיס. המהנדסים בתוכנית אפולו שמטרתה הייתה שילוח אדם לירח עשו שימוש נרחב בסרגלי החישוב.
ג'ון נפייר היה צריך לבצע פעולות כפל רבות כדי ליצור את לוחות הלוגריתמים הראשונים. צורך זה הביא אותו לתכנן ולבנות את עזר החישוב שידוע כ"עצמות נפייר".
1801: טכנולוגיית כרטיסי הניקוב

כבר בשנת 1725 השתמש בסיל בושון בנייר מחורר במכונת אריגה כדי לקבוע את הצורה שתיתפר על הבגדים. באותה שנה שיפר עוזרו, ז'אן בפטיסט פלקון, את התכנון בכך שהשתמש בכרטיסי נייר מחוררים המוצמדים זה לזה. תכונה זו אפשרה החלפה מהירה של "תוכנית". מכונת האריגה של בושון־פלקון הייתה חצי אוטומטית ודרשה הזנה ידנית של התוכנית.
בשנת 1801, ז'וזף מארי ז'אקאר פיתח נול, שנקרא על שמו נול ג'אקארד, שארג דגמים שונים באמצעות כרטיסים מנוקבים. כדי לשנות את הדגם הוחלפו הכרטיסים, ללא צורך בשינוי הנול גופו. חידוש זה היווה אבן דרך בתכנות.
בשנת 1833, עבר צ'ארלס בבג' מפיתוח מנוע ההפרשים לפיתוח מנוע אנליטי המתבסס על כרטיסי הניקוב של ז'אקאר.
בשנות ה־80 של המאה ה־19 פיתח הרמן הולרית' שיטות המאפשרות מיון וסיכום של מידע סטטיסטי המנוקב על כרטיסים, באמצעות מנגנון חשמלי לקריאתם וקיבל פטנט על כך. בשנת 1890, לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית השתמשה במכונות מבוססות כרטיסי ניקוב למיון נתונים המבוססות על רעיונותיו של הרמן הולרית' כדי לעבד את תוצאות המפקד של אותה שנה. הדבר איפשר לסיים את עיבוד הנתונים תוך שנה, לעומת שמונה שנים שארך עיבוד הנתונים של מפקד 1880. החברה של הולרית' תהפוך לימים לגרעין של חברת IBM.‏ IBM הפכה את טכנולוגית כרטיסי הניקוב לכלי רב משמעות בתחום עיבוד הנתונים.
מאמריהם של לסלי קומרי ואקרט על שיטות לביצוע חישובים מדעיים מבוססות כרטיסים מנוקבים משנת 1940 תיארו שיטות מתקדמות דיין לפתרון משוואות דיפרנציאליות וביצוע כפל וחילוק עם נקודה עשרונית צפה. כל אלה הושגו תוך שימוש בכרטיסי ניקוב וציוד טבולציה. אגף החישובים האסטרונומיים על שם תומאס ווטסון, באוניברסיטת קולומביה, ביצע חישובים אסטרונומיים שהיו בקצה גבול היכולת של המחשוב באותה תקופה.
בשנות ה־50 של המאה ה־20 נפוץ השימוש בכרטיסים מנוקבים בתעשייה, בממשלה, אוניברסיטאות, ומוסדות רבים שהשתמשו במחשבים.
סטודנטים למדעים ולהנדסה באוניברסיטאות רבות בעולם הגישו את מטלות התכנות שלהם כאצוות כרטיסים מנוקבים במרכז המחשבים, כשכל כרטיס הכיל שורת תוכנית אחת. לאחר ההגשה המתין הסטודנט עד שלתוכניתו יוקצה זמן מעבד והיא תעבור הידור ותורץ. בסופו של דבר תדפיס של התוצאות בליווי הנתונים המזהים של המגיש היה מופיע במגש הפלטים שמחוץ למרכז המחשבים. במקרים רבים במקום תוצאות התקבל תדפיס של הודעות שגיאה בנוגע לתחביר של התוכנית. במקרים אלו היה צורך במהלך נוסף של תיקון שגיאות והגשה, וחוזר חלילה.
1835 עד ראשית המאה ה־20: המכונות הראשונות הניתנות לתכנות

המאפיין של "מכונת טיורינג" הוא היכולת לתכנת את המכונה על ידי החלפת הרצפים השמורים של הפקודות. בשנת 1835 תיאר צ'ארלס בבג' את המנוע האנליטי שלו. זה היה מתווה של מחשב כללי הניתן לתכנות באמצעות שימוש בכרטיסי ניקוב עבור הקלט. מחשב זה הונע באמצעות כוח הקיטור. יחידת החישוב של המחשב עשתה שימוש בגלגלי שיניים. התכנון המקורי של בבג' עשה שימוש בכרטיסי ניקוב כדי לשלוט במכונה שיכולה הייתה לבצע חישובים ולהדפיס טבלאות לוגריתמיות בדיוק רב. הרעיון של בבג' התפתח במהרה למחשב בר־תכנות רב־תכליתי – המנוע האנליטי. התכנון של בבג' היה ככל הנראה נכון אולם הפרויקט הואט בשל אופיו הפולמוסי של בבג' ובשל מגבלות טכנולוגיות בשיטות היצור של התקופה.
עדה לאבלייס בתו של לורד ביירון, תרגמה והוסיפה רישומים ל"טיוטת המנוע האנליטי" שנכתבה על ידי פדריקו לואיג'י. כיום שמה של עדה נשזר רבות בשמו של בבג'. ייתכן שהיא המתכנתת הראשונה בעולם, אולם טענה זו ואף ערכיות תרומותיה שנויות עדיין במחלוקת.
דגם משוחזר של מנוע ההפרשים פועל מאז 1991 במוזיאון המדע בלונדון. לאחר ביצוע שינויים מועטים המכונה פועלת כפי שתוכננה במקור ומוכיחה כי התאוריה של בבג' הייתה נכונה. המוזיאון השתמש בכלים ממוכנים כדי להרכיב את החלקים וניסה לשחזר את הדיוק שמכונאי בתקופה של בבג' היה מסוגל להשיג. טענה נפוצה היא שהטכנולוגיה בתקופת בבג' לא הייתה מספיק מתקדמת על מנת לאפשר יצור רכיבים מדויקים, אולם עובדה זו כנראה שגויה. הכישלון של בבג' להשלים את המנוע שלו קשור לא רק לקשיים פוליטיים וכלכליים אלא גם לרצון לפתח מחשב מורכב יותר.
פרסי לודגייט, מנהל חשבונות מדבלין, אירלנד, הלך בצעדיו של בבג' אולם מבלי שהיה מודע לכך. הוא תכנן מחשב מכני בר תכנות אותו תיאר בעבודתו שפורסמה ב־1909.
1930–1960: מחשבונים שולחניים

עם תחילת המאה מחשבונים מכניים מוקדמים ומכונות כספים וחשבונות תוכננו מחדש כך שיוכלו לעשות שימוש במנועים חשמליים. המיקום של גלגל השיניים ייצג ערך של משתנה. חברות כמו פרידן, מרצ'נט ומונרו החלו בשנות ה־30 לייצר מחשבונים שולחניים מכניים שהיו מסוגלים לבצע את 4 פעולות החשבון הבסיסיות: כפל, חילוק, חיבור וחיסור.
המילה מחשב תיארה תפקיד שבוצע על ידי אנשים שעשו שימוש במחשבונים הללו למטרת חישובים מתמטיים מגוונים. בתקופת פרויקט מנהטן, חתן פרס נובל לעתיד ריצ'רד פיינמן פיקח על חדר מלא באנשים – מחשבים, רובם נשים מתמטיקאיות, שהבינו את המשוואות הדיפרנציאליות שנפתרו עבור המאמץ המלחמתי. סטאניסלאב מארסין אולם נקרא לשירות כדי לאפשר לבצע קירובים ברי חישוב של מתמטיקה צרופה עבור פצצת המימן, לאחר המלחמה.
בשנת 1948, הוצג לראשונה מחשבון הקורטה. היה זה מחשבון מכני נייד וקטן בגודל של כותש פלפל. במהלך הזמן, במשך שנות ה־50 וה־60 מגוון סוגים שונים של מחשבונים מכניים הופיעו בשוק.
המחשבון האלקטרוני השולחני הראשון היה מחשבון ה־Sumlock ANITA, שעשה שימוש במסך מבוסס שפופרת ניקסי וב־177 שפופרות ת'יראטרון מיניאטוריות. ביוני 1963, חברת פרידן הציגה את ה־EC-130 בן ארבע הפונקציות. הוא היה בעל תוכן מבוסס טרנזיסטורים ובעל יכולת להציג 13 ספרות על מסך 5 אינצ'ים. הוא גם הציג לראשונה שימוש ב־RPN. תג המחיר שהוצמד לו היה 2,200$. מודל ה־EC-132 הוסיף פונקציית שורש. ב־1965 מעבדות וואנג ייצרו את ה־LOCI-2 מחשבון מבוסס טרנזיסטורים בעל יכולת תצוגה של 10 ספרות. המחשבון עשה שימוש במסך מבוסס שפופרת ניקסי ואפשר חישוב לוגריתמים. עם פיתוח המעגל המשולב והמיקרו־מעבדים, הוחלפו המחשבונים היקרים והגדולים בהתקנים אלקטרוניים קטנים יותר.
תקופת טרום 1940: המחשבים האנלוגיים

לפני מלחמת העולם השנייה, נחשבו מחשבים אנלוגיים כפלא טכנולוגי. רבים סברו שבהם טמון עתיד המחשב. המחשבים האנלוגיים עשו שימוש במתח וזרם או במהירות הסיבוב של צירים כדי לייצג את הכמויות המחושבות. דוגמה לכך היא מכונת אינטגרטור המים שנבנתה ב־1936. בניגוד למחשבים ספרתיים מודרניים, מחשבים אנלוגיים אינם גמישים דיים. יש לאתחל אותם מחדש (או לתכנתם מחדש) באופן ידני על מנת שיעברו מפתרון בעיה אחת לפתרון בעיה אחרת. למחשבים האנלוגיים היה יתרון שיכלו לשמש בפתרון בעיות מורכבות בעוד שמחשבים ספרתיים מוקדמים לקו במגבלות רבות. עם הזמן החלו המחשבים הספרתיים להיות מהירים יותר ועשו שימוש בזיכרון גדול יותר. הם החליפו את המחשבים האנלוגיים כמעט לחלוטין והתכנות הפך למקצוע חדש של ממש.
מיעוט המחשבים בתקופה זו אילץ לפתור בעיות בצורה של גרפים שאִפשרו פתרון אנלוגי של בעיות כמו בעיית פיזור הלחצים והטמפרטורה במערכת חימום. המחשבים האנלוגיים הנפוצים ביותר כללו התקנים לכיוון כלי נשק וארטילריה של ספינות מלחמה. חלק מההתקנים נותרו בשימוש במשך עשורים לאחר מלחמת העולם השנייה.
השיא של אומנות המחשוב האנלוגי היה בהמצאתו של וניבר בוש ב־1930 – המנתח הדיפרנציאלי. פחות מתריסר התקנים כאלה נבנו אי פעם. החזק מביניהם נבנה בבית הספר להנדסת חשמל על שם מור שבאוניברסיטת פנסילבניה, אותו מקום שבו נבנה לראשונה מחשב האניאק. מחשבים אלקטרוניים ספרתיים כמו האניאק שמו את הקץ לרוב המחשבים האנלוגיים. אולם מחשבים אנלוגיים היברידיים, הנשלטים על ידי אלקטרוניקה ספרתית, נותרו בשימוש בשנות ה־50 וה־60 ומאוחר יותר בשימושים פרטניים.