stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחזקאל כהן
מפרסומיו

תנאים ואמוראים, הוצאת האגף לתרבות תורנית, תשל"א. הספר מתאר דמויות אחדות מתוך שורה ארוכה של חכמי ישראל על רקע המציאות ההיסטורית של תקופתם.
פרקים בתולדות תקופת התנאים, משרד החינוך מח' לתרבות תורנית, תשל"ח
גיוס בנות ושירות לאומי - עיון בהלכה, נאמני תורה ועבודה והקיבוץ הדתי, תשל"ט. מאמרים ומקורות הלכתיים בנושא שירות צבאי לבנות דתיות.
תלמוד תורה ושירות צבאי (עורך), נאמני תורה ועבודה והקיבוץ הדתי, תש"ם. לקט מאמרים בנושא.
נשים בהנהגת הציבור, נאמני תורה ועבודה והקיבוץ הדתי, תשנ"א. המחלוקת על חברות נשים במועצה הדתית. הספר נכתב בעקבות פרשת לאה שקדיאל ועוסק במקומה של פרשה זו בתולדות ההלכה. העזתו של כהן לדון בנושאים שנויים במחלוקת ולהציג מקורות המאששים את דעותיו עוררה עליו את זעמם של חוגים חרדיים ודתיים שונים.
גיוס כהלכה, נאמני תורה ועבודה והקיבוץ הדתי, תשנ"ג. הספר, העוסק למעשה בשחרור תלמידי ישיבות מצה"ל, זכה להדים רבים, ממצדדים וממתנגדים.
היחס ללימודי חול ביהדות (עורך), נאמני תורה ועבודה והקיבוץ הדתי, תשמ"ג. סקירה בנושא ובירור שיטותיהם של רבנים שונים בסוגיה זו.
האישה בתמורות הזמן (עם אמנון שפירא), נאמני תורה ועבודה והקיבוץ הדתי, תשמ"ד. מעמד האישה הדתית במשפחה ובחברה.
לנוכח ההסלמה ביחס לערבים, נאמני תורה ועבודה והקיבוץ הדתי, תשמ"ה. מאמרים שונים העוסקים בשורשיה הרעיוניים של הבעיה ביחס לערבים, ובהיבטיה החינוכיים.
התורה והחיים - משנתו של הרב חיים הירשנזון (עורך), נאמני תורה ועבודה והקיבוץ הדתי, תשמ"ח.
הציונות הדתית בתמורות הזמן (עורך), נאמני תורה ועבודה והקיבוץ הדתי, תשמ"ט. לקט מאמרים על הגותם של ראשוני הציונות הדתית, ייחודה של הציונות הדתית, חילוניות וחרדיות.
מכתבים מנועם - רשמי טיול בדרום אמריקה וארצות הברית (עורך). תשנ"ו. ספר זה ערך כהן לאחר נפילת בנו נועם. בספר מכתבים ששלח נועם מטיול מחוץ לישראל. המכתבים משלבים תיאורי נוף עם רשמיו וחוויותיו של צעיר דתי ציוני הנפגש לראשונה עם עולם חדש ומרתק וכוללים את תהייתו לגבי עתידן של קהילות ישראל מחוץ לישראל והרהורים על מדינת ישראל, יהודיה ויהדותה.
TORAH AND AVODAH ,MICHAEL NEHORAI, YEHEZKEL COHEN, 1989, Ne’emanei Torah Va’Avodah
ממאמריו

המחלוקת בין הרבנים הרב קוק זצ"ל והרב עוזיאל זצ"ל על מתן זכות בחירה לנשים בתוך: "הגות", האישה במקורות היהדות, משרד החינוך, אגף תרבות תורנית תשמ"ג
רבנות כבושה?, בתוך 'גיליון' ניסן תשנ"ג. פורסם גם בתוך הקובץ הציונות הדתית בראיה מחודשת, נאמני תורה ועבודה, תשנ"ח
חיי הנכרי – ערכם והיחס אליהם בתקופת התנאים, בתוך "הגות" ב', תשל"ח
עדויות על קיום מצוות שביעית בימי בית שני, בתוך "שמיטה, מקורות, הגות ומחקר" תשל"ג
תשובה דתית ציונית לרב שך, "מידעון" נאמני תורה ועבודה – תנועה דתית ציונית, אייר תש"ן
שנת השמיטה ומשנת תורה ועבודה, "תורה ועבודה" עלון תנועת נאמני תורה ה-10, אייר תשמ"ו
המפד"ל – האם חל שינוי אידאולוגי?, "תורה ועבודה" עלון תנועת נאמני תורה ועבודה 14, תמוז תשמ"ז
החדש יתקדש והקדוש יתחדש, בתוך "הציונות הדתית בתמורות הזמן", הקיבוץ הדתי – נאמני תורה ועבודה, תשמ"ט
דתיים וחילוניים - פצצת זמן, בתוך "הציונות הדתית בתמורות הזמן", הקיבוץ הדתי – נאמני תורה ועבודה, תשמ"ט
הערות שוליים

1 2 3 4 5  יחיד נגד הזרם - זאב ספראי, מוסף שבת של "מקור ראשון", כ"ד חשוון תשע"ג
1 2 3  ד"ר יחזקאל כהן ז"ל, מדי חודש בחודשו, גיליון 205 חשוון – כסלו תשע"ג

בהוצאת משרד החינוך, האגף לתרבות תורנית
1 2 3  שנאן א', ד"ר יחזקאל כהן ז"ל - תורה, חיים ועבודה, דעות 63, דצמבר 2013
1 2  ד"ר יחזקאל כהן באתר נאמני תורה ועבודה
1 2 3  חזון יחזקאל: המאבק שלא היה לשווא – מנוחה כהן-אמיר, דעות, 63, דצמבר 2013
↑  נשים בהנהגת הציבור – המחלוקת על חברות נשים במועצה הדתית, יחזקאל כהן, הוצאת הקיבוץ הדתי - נאמני תורה ועבודה, תשנ"א
↑  תוכנית הכנה לצבא (אורכב 01.06.2020 בארכיון Wayback Machine), ארבע חוברות בהוצאת "דרכי נועם כהן- עמותה להנצחת זכרו של נועם כהן ז”ל", המכללה האקדמית הדתית למורים ע”ש רא”מ ליפשיץ, החברה למתנ”סים מרכזים קהילתיים בישראל, האגף לתרבות תורנית משרד החינוך, התרבות והספורט.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259856305171  BnF: cb13749253x (data)  GND: 1193001161  ISNI: 0000 0000 7838 0913  LCCN: n82035888  NTA: 102636974  VIAF: 12486205   WorldCat (עם VIAF): 12486205
בית הקברות הצבאי והאנדרטה האמריקניים במנילה

| --- | --- |

 פרטי בית הקברות
 סוג:  בית קברות צבאי
 תאריך הקמה:  1948
 שטח:  152 אקר
 מספר קבורים:  17,184 
 אתר רשמי
 
 קואורדינטות:  14°32′28″N 121°03′00″E﻿ / ﻿14.541°N 121.05°E﻿ / 14.541; 121.05
  (למפת מטרופולין מנילה מוגדלת) בית הקברות הצבאי(למפת מטרופולין מנילה רגילה) בית הקברות הצבאי
 
בית הקברות הצבאי והאנדרטה האמריקניים במנילה שוכנים במטרופולין מנילה, בירת הפיליפינים.
בית הקברות נוסד ב-1948, וכיום קבורים בו 17,206 חללים של ארצות הברית שנפלו במלחמת העולם השנייה. ככזה הוא בית הקברות הצבאי האמריקאי הגדול ביותר מחוץ לארצות הברית לחללי מלחמה זו. במקום מונצחים גם שמותיהם של כ-36 אלף נעדרים.
בית הקברות

הקמת בית הקברות החלה בשנת 1948 לצורך קבורת קבע של חיילי ארצות הברית שנהרגו במהלך המלחמה בפיליפינים ובאתרים נוספים בזירת האוקיינוס השקט, שבמלחמת העולם השנייה, האתר הוא גבעה נישאה הנראית מרחוק ממזרח, מדרום וממערב, הממוקמת ליד המטה הכללי של צבא הפיליפינים, בשטחו של מחנה צבאי אמריקאי לשעבר. האתר נתרם לשם הקמת בית הקברות על ידי ממשלת הפיליפינים ללא תמורה. עבודות תשתית נרחבות נדרשו לשם הכשרת האתר לייעודו. בית הקברות נחנך ב-8 בדצמבר 1960.
בית הקברות הוא בעל צורה כללית של עיגול, שבטבורו אנדרטת הזיכרון לנופלים ולנעדרים. דרכים מעגליות משתרעות סביב טבורו. שדרה רחבה, שבתחילתה כיכר ומזרקה ובצידיה עצים, מובילה מהכניסה לבית הקברות שבצפון-מערב אל האנדרטה. בניין המבקרים של האתר ממוקם בקרבת שער הכניסה.
שטחו של האתר הוא 615 דונם והוא משופע בדשא, עצים ושיחי פרחים.
בית הקברות תוכנן על ידי גרדנר א. דיילי (Gardener A. Dailey), הוקם על ידי הוועדה האמריקנית למצבות קרב ומתוחזק על ידה.
בית הקברות > האנדרטה

האנדרטה ממוקמת בטבורו של בית הקברות וכוללת את בניין האנדרטה, אכסדרות הנעדרים וחדרי המפות.
בניין האנדרטה הוא מגדל המצופה אבן לבנה בגובה של 18 מטר. על גבי חזיתו קבוע תבליט של ג'ורג' הקדוש הלוחם בדרקון. מצוי בו חדר תפילה, המואר באור יום דרך חלונות חרכים הקבועים בכותלו המערבי. במגדל משולב קריון, אשר נתרם בשנת 1985 על ידי אגודת ותיקי המלחמה האמריקאים ממלחמת העולם השנייה, קוריאה ווייטנאם.
בקרבת המגדל ממוקמים ארבעה חדרי מפות, שעל גבי קירותיהם מוצגות 25 מפות מוזאיקה. הן מתארות את המערכות שניטשו במלחמה באוקיינוס השקט, בסין, בהודו ובבורמה וכן באירופה.
בהיקף אזור האנדרטה ממוקמות שתי אכסדרות קשתיות שביניהן מפרידה כיכר דשא, שבה מונפים על תרנים דגלי ארצות הברית והפיליפינים. על גבי קירות האכסדרות נחרתו שמותיהם של 36,286 חיילי ארצות הברית שנפלו בקרבות בזירות אסיה והאוקיינוס השקט ומקום קבורתם לא נודע. ברצפות האכסדרות נקבעו חותמי המדינות והטריטוריות של ארצות הברית.
בית הקברות > אזור הקבורה

אזור הקבורה מכיל אחת עשרה חלקות בעלות מבנה קשתי, המשתרעות סביב טבור האתר.
מצבות השיש של החללים סדורות בחלקות בשורות ישרות. רובן הן מצבות צלב. מצבות מגן דוד הוצבו על קברי 164 חיילים יהודים. 22 מהמצבות הוצבו על גבי קברי אחים של 128 חללים.
החללים בבית הקברות

בבית הקברות נקברו 17,206 חללים - 16,636 חיילי ארצות הברית שנהרגו במערכות בפיליפינים בשנים 1941-‏1942 ו-1944-‏1945 וכן בגינאה החדשה ובאתרים נוספים. וכן 570 חיילי הפיליפינים, שלחמו לצידם. 3,740 מן החללים הקבורים באתר הם אלמוניים. עשרים זוגות של אחים קבורים באתר זה בצד זה.
בין החללים שנקברו באתר נמצאים 28 חיילים אשר עוטרו במדליית הכבוד של הקונגרס - העיטור הצבאי הגבוה ביותר של ארצות הברית.
חדר מפות
חזית בית התפילה
הרמטכ"ל האמריקני גנרל דמפסי מבקר באנדרטה לנעדרים
הערות שוליים

↑  גופות מרבית החללים האמריקאים במלחמה בזירת אסיה והאוקיינוס השקט הוחזרו לקבורה בארצם לבקשת בני משפחותיהם.
| בתי קברות צבאיים אמריקאים מחוץ לגבולות ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| מלחמת העולם הראשונה | צרפת: אואז-אן • אן-מארן • מאז-ארגון • סום • סורסן • סן מיהיאל • בלגיה • בריטניה  |  |
| מלחמת העולם השנייה | בלגיה: אנרי שאפל • ארדנים • צרפת: אפינל • ברטאן • לורן • נורמנדי • עמק הרון איטליה: רומא-סיציליה • פירנצה • בריטניה • הולנד • לוקסמבורג • תוניסיה • הפיליפינים  |  |
| אחרים | מקסיקו • הפיליפינים • פנמה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2015112552  VIAF: 317285187   WorldCat (עם VIAF): 317285187 
תצלום אוויר של אזור האנדרטה
מצבת חייל אלמוני
אנדרטת סינגפור

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אנדרטה באחזקת ועדת חבר העמים לקברי מלחמה 
 על שם:  חללי צבאות האימפריה הבריטית שנפלו בדרום אסיה ובמזרח אסיה במלחמת העולם השנייה ומקום קבורתם לא נודע
 כתובת:  בית הקברות הצבאי קראנג'י 
 מיקום:  קרנג'י 
 מדינה:  סינגפור 
 בעלים:  ועדת חבר העמים לקברי מלחמה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 2 במרץ 1957
 תאריך פתיחה רשמי:  2 במרץ 1957 
 אדריכל:  קולין סנט קלייר אוקס 
 
 קואורדינטות:  1°25′09″N 103°45′29″E﻿ / ﻿1.419215°N 103.758021°E﻿ / 1.419215; 103.758021
  (למפת סינגפור מוגדלת) מלזיה אינדונזיה מצר סינגפוראנדרטת סינגפור(למפת סינגפור רגילה) מלזיה אינדונזיה מצר סינגפוראנדרטת סינגפור
 
אנדרטת סינגפור (מוכרת גם בשם אנדרטת קראנג'י) היא אנדרטה בסינגפור, המנציחה את שמותיהם של כ-24 אלף מחללי צבאות האימפריה הבריטית, שנפלו בדרום אסיה ובמזרח אסיה במלחמת העולם השנייה ומקום קבורתם לא נודע.
האנדרטה

האנדרטה שוכנת בשטח בית הקברות הצבאי קראנג'י (Kranji) – הגדול בבתי הקברות של האימפריה הבריטית בסינגפור, שבו נקברו כ-4,400 מחלליה במלחמת העולם השנייה. האנדרטה הוקמה בראש הגבעה שעליה הוקם בית הקברות.
האנדרטה היא מבנה מאורך המוגבה מעל פני הקרקע, באורך של כ-65 מטרים, ובה גג מאורך מעוגל קצוות, הנשען על גבי 13 כתלים. על גבי מרכז הגג ניצב כותל נוסף דמוי סנפיר, הנראה למרחוק, אשר בראשו נקבע כוכב. צורתו הכללית של המבנה היא כשל זנבו של מטוס.
חזית האנדרטה נושאת את הכתובת הבאה:
על גבי 13 כותלי האנדרטה התומכים בגגה נקבעו 472 לוחות זיכרון, שעליהם נחרתו שמות הנעדרים.
הנעדרים

כיום (2017) מונצחים על גבי האנדרטה שמותיהם של 24,317 נעדרים. כ-3,000 היו אנשי צוות אוויר, והיתר אנשי כוחות היבשה. חלק מן הנעדרים נהרגו במהלך קרב מלאיה וקרב סינגפור ב-1942. אחרים מתו בשבי היפני – רבים בעקבות עבודת הפרך שבה הועסקו בבניית מסילת הרכבת תאילנד-בורמה. אחרים נספו בכלי שיט יפניים שהעבירו אותם לאתרים אחרים ואשר טובעו. האוויראים נהרגו בפעולות אוויריות בכל רחבי דרום אסיה ודרום מזרח אסיה והימים הסמוכים אליהם.
12,105 מן הנעדרים שירתו בצבא הודו הבריטית ו- 10,323 בצבא בריטניה וחיל האוויר שלה, ביניהם מלאים. היתר היו 1,639 אוסטרלים, 184 קנדים, 61 ניו זילנדים וחמישה דרום אפריקאים.
האנדרטה תוכננה על ידי האדריכל הבריטי קולין סנט קלייר אוקס (Colin St Clair Oakes), נבנתה על ידי ועדת חבר העמים לקברי מלחמה ומתוחזקת על ידה.
האנדרטה נחנכה ב-2 במרץ 1957 על ידי רוברט בלק, מושל סינגפור דאז, שהיה בעצמו שבוי בידי היפנים במלחמת העולם השנייה.
ראו גם

בית הקברות הצבאי קנצ'נבורי
לקריאה נוספת

Edwin Gibson, G. Kingsley Ward, Courage remembered: the story behind the construction and maintenance of the Commonwealth's military cemeteries and memorials of the wars of 1914-1918 and 1939-1945, London: H.M.S.O., 1995.
הערות שוליים

↑  דף אתר בית הקברות קראנג'י באתר ועדת חבר העמים לקברי מלחמה.
↑  דף אתר אנדרטת סינגפור באתר ועדת חבר העמים לקברי מלחמה.
הכתובת המרכזית על גבי האנדרטה
ינה קרטס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 באפריל 1889 מנצ'היי, הונגריה 
 פטירה:  5 באוגוסט 1969 (בגיל 80) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 שם לידה:  Kohn Jenő 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד 
 תפקידים:  רופא שיניים 
 
ינה קרטס, (במקור עד 1903 קוֹהְן כלומר כהן, בהונגרית: Kertész Jenő;‏ מנצ'היי, 15 באפריל 1889 – בודפשט, 5 באוגוסט 1969) היה רופא (MD) רופא שיניים (DMD) יהודי-הונגרי, קנדידט ("דוקטורט קטן" - .CSc) במדעי הרפואה (1957). קרטס היה פעיל ציבורית מקצועית והיה ממייסדי ומנהיגי קבוצת מומחים לרפואת שיניים, בין השנים 1950 לבין 1952 היה המזכיר הכללי שלה, ומ-1953 סגן הנשיא הקבוע שלה.
קורות חייו

ינה קוהן (כהן) נולד במשפחה יהודית כבנם של יוז'ף קוהן (1863–1915), סוחר ומסעדן, ושל מריה הוכשטדטר (1863–1942). הוא סיים את בחינות הבגרות בגימנסיה הראשית ברחוב ברקצ'אי ולאחר מכן הפך לסטודנט בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת בודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד), שם קיבל את התעודת ההסמכה בנובמבר 1914. במלחמת העולם הראשונה שירת כרופא צבאי. הוא נלחם בחזית במשך שנה וחצי, נפצע וזכה בעיטורים רבים על גבורתו. הוא השיג את ההסמכה שלו ברפואת שיניים במכון לרפואת שיניים בבודפשט, שם היה מתמחה אצל יוז'ף ארקבי ויוז'ף סאבו, ומינואר 1919 הפך לרופא. בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, הוא היה רופא של אנשי המפלגה ורופא בצבא האדום, בשל כך איבד מאוחר יותר (עם נפילת הרפובליקה) את תפקידו הקליני והייתה לו רק פרקטיקה פרטית בין שתי מלחמות העולם. במהלך מלחמת העולם השנייה, בנו היחיד נרצח על ידי בריוני מפלגת צלב החץ. לאחר המלחמה, הוא לקח תפקיד בשינוי טיפולי השיניים ושוקם רטרואקטיבית ב-1946. משנת 1948 הפך לרופא הראשי של מחלקת תותבות השיניים של הקליניקה ברחוב צ'נגרי (Csengery utca), לאחר מכן עבד כרופא הראשי של המכון המרכזי לרפואת שיניים מפתיחתו. בין 1948 לבין 1966, היה ממייסדי ומנהיגי קבוצת מומחים לרפואת שיניים, בין השנים 1950 לבין 1952 המזכיר הכללי שלה, ומ-1953 סגן הנשיא הקבוע שלה. בשנת 1957 הוענק לו תואר קנדידט (למעשה דוקטורט) עם עבודת הגמר שלו "תוצאות חדשות לשיקום תותב של פגמים ועיוותים בעצמות הפנים והלסת". הוא פרש ב-1964, אך המשיך להשתתף בעבודת המכון והיה חבר מייסד של אגודת הידידים של טפולצה ואזור ההר, שנוסדה עוד ב-1938.
אשתו הייתה מרגיט ורנר (1896–1992), בתם של אדולף ורנר ושל רוז'ה זוננפלד, לה נישא ב-1925 בבודפשט. בתם הייתה יהודית קרטס.
מחקריו

תחום התעניינותו המדעית הייתה בעיקר תותבות משקמות (החלפת מומים בחלל הפה, שיקום אונקולוגי) והוא פרסם מאמרים רבים בתחום זה. הוא השתתף בעבודת ההוראה של הפקולטה לרפואת שיניים בבודפשט והכריז בקביעות על הרצאות אופציונליות בנושא תותבות משקמות.
פרסים והוקרה

עיטור מסדר הכשרון של העמל דרג זהב (1966)
לקריאה נוספת

Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában (נתוניו במאגרי המוזאון הספרותי פטפי)
Dr. Fábián Tibor – Dr. Huszár György: Emlékezés Dr. Kertész Jenőre (1989. március 1.) Fogorvosi szemle, 82. évfolyam, 3. szám (לזכרו של ינה קרטס ב"סקירת רופאי השיניים")
Magyar életrajzi lexikon III: Kiegészítő kötet (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1981. ISBN 963-05-2500-3 (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
Magyar orvoséletrajzi lexikon. Összeáll. Kapronczay Károly–Közrem. Tóth Magda. Budapest: Mundus Magyar Egyetemi Kiadó. 2004. ISBN 963-950-132-8 (לקסיקון ביוגרפי של רופאים הונגרים)
Veszprém megyei életrajzi lexikon. Főszerk. Varga Béla. Veszprém, Veszprém Megyei Önkormányzatok Közgyűlése, 1998 (לקסיקון ביוגרפי של מחוז וספרם)
הערות שוליים

↑  Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 37632/1903. Forrás: MNL-OL 30797. mikrofilm 1040. kép 1. karton. Névváltoztatási kimutatások 1903. év 26. oldal 9. sor
↑  "Születési bejegyzése a nagyvázsonyi izraelita hitközség születési akv. 4/1889. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-03-03.
↑  "Elhunyt Kertész Jenő". Népszabadság. 1969-08-17. נבדק ב-2021-03-03.
↑  "Kertész Józsefné Hochstädter Mária halotti bejegyzése a tapolcai polgári halotti akv. 144/1942. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-03-03.
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári házassági akv. 1095/1925. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-03-03.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 7967 2256  VIAF: 121460551   WorldCat (עם VIAF): 121460551
ינה ארדאי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 בנובמבר 1881 Tinca, רומניה 
 פטירה:  4 באוקטובר 1971 (בגיל 89) סגד, הונגריה 
 מקום קבורה:  סגד 
 שם לידה:  Friedmann Jenő 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד 
 תפקידים:  רופא, רופא אף אוזן גרון 
 
ינה ארדאי (במקור פרידמן עד 1900, בהונגרית: Erdélyi Jenő; טנקה, 27 בנובמבר 1881 – סגד, 4 באוקטובר 1971) היה דוקטור לרפואה (MD), פרופסור באוניברסיטה, דוקטור (PhD) למדעי הרפואה (1958).
קורות חיים

ינה פרידמן נולד במשפחה יהודית כבנם של יאקאב ארדאי (פרידמן), עצמאי ושל בַּבֶּטָה קראוס. הוא השלים את לימודיו באוניברסיטת בודפשט (כיום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד), שם קיבל את התואר ברפואה ב-1905. בשנים 1905–1907, עבד במרפאת האוזניים של אוניברסיטת וינה, שם היה תלמידם של אדם פוליצר יליד הונגריה, מרקוס הייק והנריק נוימן, ולאחר מכן התיישב בסגד. בין 1907 ל-1963 הוא הפך לרופא אף אוזן גרון בבית החולים ובמרפאה בסגד, אחר כך לרופא ראשי ולבסוף ראש מחלקה. בשל יהדותו הוא גורש עם משפחתו למחנה ריכוז במהלך מלחמת העולם השנייה. הוא שרד ולאחר שחזר הביתה קיבל את התוארפרופסור חבר. בשנת 1963 הפך לפרופסור מן המניין באוניברסיטה ופרש מבית החולים באותה שנה, אך המשיך ללמד. הוא עסק בעיקר בסוגיות אבחנתיות וטיפוליות. הישגיו בתחום הטיפול הכירורגי במורסה והיצרות הוושט הם המשמעותיים ביותר. בין 1968 לבין 1971, היה נשיא הכבוד של החברה ההונגרית לרפואת אף אוזן וגרון. הוא גם לקח חלק בחיי קהילת יהודי סגד כאחד ממנהיגי קהילה. רעייתו הייתה וילמה לנדייל, בתם של לאיוש לנדייל ושל פאולינה וינקלר, לה נישא ב-5 באפריל 1913 בסגד.
עבודותיו העיקריות

ההשפעה הפיזיולוגית של תרופת ה-mydriaticum (עם אמיל הרמן, בודפשט, 1902)
ניתוח רדיקלי לאמפיאמה כרונית של סינוסי חלל האף Paranasal sinuses עם הרדמה מקומית והתוויה שלה (רפואה, 1907)
כמה מקרים של כניסת גוף זר לדרכי הנשימה העליונות והלקחים לגביהם (שבועון רפואי, 1950, 23.)
האם האינדיקציות הנוכחיות לכריתת שקדים נכונות? (שבועון רפואי, 1962, 7)
פרסים והוקרה

מדליית הצטיינות בעבודה (1955)
דיפלומה זהב (1955)
מדליית יובל לציון 50 שנות פעילות בית החולים הציבורי (1957)
הרופא המצוין (1958)
נשיא כבוד של האגודה המדעית של רופאי אף אוזן גרון (1958)
חבר כבוד תורשתי בוועדת העורכים של אוזן גרון (1958)
מועמד למדעי הרפואה (1958)
פרופסור כבוד באוניברסיטה של SZOTE (1965)
דיפלומה של יהלום (1965)
דיפלומה של ברזל (1970)
לקריאה נוספת

Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában (נתוניו במאגר המוזיאון הספרותי פטפי)
Emed Alexander (2011-11-01). "Emlékezés Prof. Dr. Erdélyi Jenőre (1881-1971)". Fül- orr- gégegyógyászat. 57 (4). (אלכסנדר אמד: זוכרים את פרופסור ד"ר ינה ארדאי) דרוש מינוי
Magyar életrajzi lexikon III: Kiegészítő kötet (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1981. ISBN 963-05-2500-3 (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
Szabon József (1972-02-01). "Prof. Dr. Erdélyi Jenő". 18 (1): 1–2. נבדק ב-2021-05-08. {{cite journal}}: Cite journal requires |journal= (עזרה)(יוז'ף סבון: פרופסור ד"ר ינה ארדאי) דרוש מינוי.
הערות שוליים

↑  Névváltoztatási engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 89913/1900. MNL-OL 30792. mikrofilm 31. kép 1. karton Névváltoztatási kimutatások 1900. év 9. oldal 23. sor
↑  "Halotti bejegyzése a szegedi állami halotti akv. 850/1971. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-05-08.
↑  "Erdélyi Jenő". Új Élet. 1971-11-01. נבדק ב-2021-05-08.
↑  "Címzetes egyetemi tanár". Csongrád Megyei Hírlap. 1963-10-29. נבדק ב-2021-05-08.
↑  "Házasságkötési bejegyzése a szegedi polgári házassági akv. 143/1913. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-11-29.
קני סגל

| --- | --- |
Prof. Kenneth Segal
Prof. Kenneth Segal
 לידה:  4 באפריל 1959 (בן 65) יוהנסבורג, דרום אפריקה
 תחום יצירה:  עיצוב תעשייתי
קֶנִי סֶגַל (נולד ב-4 באפריל 1959) הוא מעצב תעשייתי ומרצה בתחום העיצוב. הוא ייסד את המחלקות לעיצוב תעשייתי במכללת שנקר ברמת גן ובמכללת הדסה בירושלים, וכיהן כראש המחלקה וכפרופסור חבר במכללה האקדמית הדסה. בשנות ה-90 הוא סיים את לימודיו בבצלאל - האקדמיה לאמנות ועיצוב בירושלים, ומאז עסק ביצירת פרויקטים רחבי היקף ובחינוך לעיצוב ותכנון. כמו כן, ייסד את חברת PublicZone המתמחה בפרויקטים רחבי היקף בתחום התחבורה הציבורית ובתחום הרפואה.
ביוגרפיה

סגל נולד ביוהנסבורג, דרום אפריקה. הוא עלה לישראל כשהיה בן 14 והתחנך בפנימיית אלוני יצחק בגבעת עדה. לאחר מכן, שירת כקצין בחטיבת הצנחנים. בתום שירותו הצבאי עבד במשך מספר שנים כנגר, עד שסיים בהצטיינות את לימודיו בבצלאל. בשנת 2004 סיים בהצטיינות את לימודי התואר השני בעיצוב באוניברסיטת Middlesex באנגליה. כיום הוא מכהן כפרופסור במכללה האקדמית הדסה, ומלמד במחלקה לעיצוב תעשייתי מכליל.
קריירה מקצועית

סגל הוא שותף ומנכ"ל מייסד של PublicZone Transportation LTD, המציעה מוצרים, תוכניות ופתרונות עיצוב. מיזמי התחבורה הציבורית בהם לקחה חלק PublicZone משפיעים על חיי היומיום של מאות אלפי נוסעים מדי יום המשתמשים בפרויקטים כגון הרכבת הקלה בירושלים ומערכת האוטובוסים בעיר, כמו גם שירותי ה'מטרונית' בחיפה. בחברה פיתחו גם מערכות מודולריות למערכות תחבורה נוספות אחרות ברחבי הארץ וכן ריהוט ייעודי למרכזי תחבורה ונמלי תעופה.
PublicZone, בראשותו של סגל, הייתה מעורבת גם בפיתוח תוכניות עיצוב ופתרונות ארכיטקטורת מידע לפרויקטים גדולים אחרים בתחום התחבורה, בהם: הקו האדום של מערכת האוטובוסים בתל אביב, הנתיב המהיר של נת"ע והרכבת הקלה במטרופולין תל אביב. החברה עסקה גם בתכנון אזורי מחסה למערכות היסעים בחיפה וברכבת ישראל.
קריירה אקדמית

פרופ' סגל הוא מרצה בכיר במחלקה לעיצוב תעשייתי מכליל במכללת הדסה בירושלים ומרצה אורח במכון הלאומי לעיצוב Ahmdebad (NID) שבג'קראט, הודו. הוא הקים שתי מחלקות אקדמיות לעיצוב תעשייתי בישראל: במכללת שנקר, ובבית הספר להנדסה ולעיצוב והמכללה האקדמית הדסה, ולאחר מכן עמד בראשן. כיועץ אקדמי, כתב סגל את התוכנית האקדמית לתואר הראשון בעיצוב תעשייתי המופעלת במרכז האקדמי ויצו חיפה. בנוסף, סיפק לאוניברסיטת Bilgi באיסטנבול (טורקיה) שירותי ייעוץ אקדמי בכל הכרוך בבקרת איכות, שיפור תוכניות ומדיניות קבלת תלמידים. במהלך שנות הוראתו יצר פרופ' סגל קורסים ותוכניות הוראה בנושאים כגון: עץ כחומר תרבותי, עיצוב וחברות קורסות ועוד.
הזירה הציבורית

בתחילת שנות האלפיים כיהן סגל בוועדת ההיגוי לתכנון במשרד התעשייה והמסחר, ובשנת 2005 כתב ופיתח תוכנית לאומית של מדיניות תכנון למגזר העיצוב בישראל, לבקשתו של מנכ"ל המשרד באותה תקופה, מר רענן דינור.
בשנת 2005 ייסד עם המעצב דוד גרוסמן את קהילת המעצבים הישראלית, ארגון מקצועי בו ראשי הארגון נבחרים על ידי החברים בו. בשנים 2005–2007 כיהן כסגן נשיא ויו"ר של סניף המעצבים התעשייתיים.
על מנת להגביר את המודעות לעיצוב ולהביא לשיפור בתנאים בהם פועלים היוצרים, ייסד עם אוצר תחום העיצוב במוזיאון ישראל - אלכס וורד - את פורום העיצוב בירושלים, המשמש כפלטפורמה בינלאומית ליצירת שיח בנושאי עיצוב. הפורום אירח ועידות בינלאומיות גדולות בהן לקחו חלק מרצים בעלי שם. בשנת 2008 ייסד סגל את מרכז העיצוב בירושלים, ושימש כמנכ"ל עד לשנת 2010. במרכז פותחו תוכניות שנועדו לסייע לבוגרי המחלקות לעיצוב המבקשים להתמחות ולעסוק בתחום, וכן תוכניות שמטרתן יצירת אפשרויות לפיתוח עסקים ברי קיימא בתחום העיצוב בירושלים.
ועדות שיפוט:
סגל כיהן כחבר בוועדות שיפוט בתחום העיצוב, ביניהן: הוועדה להענקת הפרס לאמנות ולעיצוב הפועלת מטעם משרד החינוך; הוועדה השופטת בתחרות עיצוב רהיטים, ועדת התחרות לעיצוב חלל ציבורי במרכז ירושלים וועדת הפרס לתחרות העיצוב התעשייתי של השנה (NID) בהודו.
כיום הוא חבר פאנל בוועדה מטעם משרד התעשייה ומסחר המעניקה מלגות עבור פרויקטים בתחום העיצוב, ובוועדת פרס 'אות העיצוב' המוענק כאות הערכה על מצוינות בעיצוב.
כתבי עת

במקביל לקריירה האקדמית והעסקית הוציא לאור קני סגל ביחד עם עמיתו פרופ' יונתן ונטורה מגוון כתבי עת:
"מ-לוסי לחברתינו: פרספקטיבות חדשות בנוגע לעיצוב" אשר יצא לאור בשנת 2016.
"בקיצור, תולדות העיצוב" אשר יצא לאור בשנת 2019. הגיע למקום השלישי ברשימת רבי המכר לספרי עיון וזכה לסיקור נרחב בתוכניתם של פאולה וליאון(הקישור אינו פעיל) ובכאן תרבות כמו גם בכתבה במדור העיצוב של ynet
תערוכות

אוצרות:
Thinology – תערוכתו של רונן קדושין, שהוצגה בגלריית פריסקופ בתל אביב
Pgam – שעסקה במחשבת ישראל בתהליך העיצוב, והוצגה במכללת הדסה
עיצוב:
תערוכת דוד המלך על ידי Scwebel במוזיאון שב-Yeshiva University בצ'לסי, ניו יורק
תערוכת שוובל, שהוצגה בבית האדום בירושלים בו הפך היקב הישן לגלריה, כך שהעלאת התערוכה הייתה כרוכה בעיצוב פנים, עיצוב גרפי ואוצרות
פרויקטים מיוחדים:
סגל יזם ופיתח את הרעיון, החזון והמשימה של שבוע העיצוב בירושלים ומרכז העיצוב בעיר, כמו גם תוכניות לתמיכה במעצבים צעירים המעוניינים להתמחות במקצוע, זאת על ידי מתן תמריצים שיאפשרו הקמת עסקים חדשים בתחום.
הצטיינות ופרסים

1997 – זוכה הפרס הראשון בתחרות הארצית של מעצבי הרהיטים בישראל – עבור עיצוב רהיטים באמצעות לייזר.
1998 – זוכה המלגה על שם פולנסקי ללומדים לקראת תואר שני – עבור Mopod, סטנדר נייד המיועד לשימוש על ידי ילדים בעלי נכויות.
2006 – העפיל לשלב הגמר בתחרות של קרן עדי – עבור חיים מודחים, עיצוב כיסא בהשראת טקסט שנכתב על ידי גרשום שלום.
ראו גם

מכללה האקדמית הדסה ירושלים
שנקר - בית ספר גבוה להנדסה ולעיצוב
הערות שוליים

↑  הכר את המרצה, בלוג הסטודנטים של המכללה האקדמית הדסה בתאריך 17/04/2012
↑  החל שדרוג תחנות הרכבת הקלה בהר הרצל לטיפול בבעיית הרוחות והגשמים בחורף, אתר מערך התחבורה החדש בירושלים בתאריך 05/10/2014
↑  עידן יוסף, 100 אוטובוסים מהירים בי-ם בעיצוב של רכבת קלה, באתר News1 מחלקה ראשונה, 3 באוגוסט 2010
↑  יובל סער, מעוצב ירושלמי, באתר הארץ, 22 באוגוסט 2008
↑  סיגל נמיר, הצלב כלוגו מנצח, הפירמידה כאדריכלות-על והנול כשפת תכנות, באתר Xnet‏, 2 בינואר 2020
↑  יובל סער, שבוע העיצוב הראשון בישראל ייפתח בירושלים, באתר הארץ, 21 בנובמבר 2010
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קני סגל".
ינה הורוביץ

ינה הורוביץ (שמו הספרותי היה ינה הולו, בהונגרית: Horovitz Jenő;‏ מאקו, 31 באוקטובר 1877 – סטוקהולם, 19 ביולי 1949) היה עיתונאי יהודי-הונגרי, פוליטיקאי, חבר (קומיסר עם - כמו שר בממשלת הונגריה) במועצת השלטון המהפכנית, למעשה ממשלת הונגריה (הו') ברפובליקה הסובייטית ההונגרית.