stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ילדי הזמן
עלילה

הספר מתחיל בתיאור האנושות בפסגת יכולתה הטכנולוגית. בני האדם נעים בין הכוכבים ומאריצים כוכבי לכת כדי להמשיך ולהתפשט בגלקסיה. בנקודה רחוקה מכדור הארץ מתחילה האנושות בניסוי ביולוגי שאמור להאיץ את האבולוציה בקרב קבוצת קופים ולהפוך אותם לבעלי מודעות ויכולות שכליות הדומות לאדם. החברה האנושית באותה תקופה שסועה פוליטית והניסוי ביצירת גזע תבוני חדש מצית סכסוך אלים שמתפשט ברחבי הגלקסיה וגורם להשמדת האנושות וטכנולוגיה המתקדמת איתה. הניסוי משתבש והקופים נהרגים אך הווירוס שנועד להאיץ את התפתחותם מוצא נשאים חדשים בדמות פרוקי-רגליים ששרדו על הכוכב. מבין בעלי החיים על הכוכב המהירים ביותר להגיע למודעות מלאה הם מין של עכבישים ממשפחת הקופצניים שהופכים לגזע השליט בכוכב.
בינתיים בני האדם שהצליחו לשרוד את המלחמה מצליחים לאורך הדורות לשחזר במקצת את הטכנולוגיה שאבדה ובונים חללית המאפשרת מסע בין כוכבים במטרה להימלט מהכוכב הגווע ולמצוא כוכב ראוי להתיישבות לאחר שכל הכוכבים בהם התיישבו בני האדם בעבר אינן ראויים יותר לחיים. השורדים מאוחסנים בחללית בתאי שינה והם יוצאים למסע חיפוש אחר כוכב חלופי. כשהם מגיעים לכוכב העכבישים לא נותרת להם ברירה אלא להילחם על הכוכב היחיד בו יש לגזע האנושי סיכוי אחרון לשרוד.
העימות הסופי בין בני האדם לעכבישים מחדד את ההבדלים בין דרך החשיבה האנושית לעכבישית, בעוד בני האדם שואפים להשמיד את העכבישים ואף להשמיד את הכוכב כולו העכבישים מחפשים דרך למנף את המפגש עם בני האדם לתועלתם בתמורה לחיים בשותפות. לבסוף מצליחים העכבישים להשתלט על הספינה ולהדביק את בני האדם בחלק קטן של הווירוס המקורי שמסיר את הפחדים הקדמוניים של ארכנופוביה מבני האנוש ומאפשר להם לראות אחד את השני כיצורים "אחים" מאותו מקור גנטי וכך נפתחת האפשרות לחיים משותפים.
יהודה דים

| --- | --- |

 לידה:  25 ביוני 1975 (בן 49) רביעי, ט"ז בתמוז ה'תשל"ה ירושלים
 שם לידה:  יהודה מאיר דים
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  ישיבת אור יהודה, ישיבת מאור התלמוד, ישיבת מיר
 עיסוק:  זמר, מלחין
 סוגה:  מוזיקה חסידית, מוזיקה יהודית מקורית, מוזיקה ישראלית
 שפה מועדפת:  עברית
 
יהודה דים (נולד ב-25 ביוני 1975), הוא זמר ומלחין חרדי ישראלי, הלחין וביצע עשרות שירים, והוציא לאור מספר אלבומים וסינגלים מוזיקליים.
ביוגרפיה

נולד בירושלים, גדל בשכונת ישמח משה בגני תקווה בגיל עשר עברו הוריו לבני ברק למד בישיבת אור יהודה, בישיבת מאור התלמוד ברחובות, ובישיבת מיר בירושלים.
כיום מתגורר בבני ברק.
ביוגרפיה > קריירה מוזיקלית

את הקריירה המוזיקלית הציבורית החל דים עם הלחנת השיר "השמיעיני" אותו ביצע הזמר אודי אולמן באלבומו 'דברי שיר'.
בשנת 2006, עם האלבום 'שובי' שכלל 10 שירים. חלקם נחשבו ללהיטים בזמנו, ביניהם "פותח את ידך", ו"לא של חלום" שאף נבחרו לאוסף 'קולה להיטים' שהופק בחסות חברת קוקה-קולה וחולק כשי לחג בעיתונים משפחה ובקהילה, וכמובן השיר "שובי השולמית" שעל שמו נקרא האלבום.
בשנת 2007 הוציא את האלבום "מחשבות", ובו עשרה שירים מקוריים שנכתבו על ידי הרב אהרן לוי אותם הלחין ושר דים. ביניהם הלהיטים 'טרבלינקה', 'השבבניק' ו'תגיד לי מה יותר מתוק מדף גמרא' ששמו הפך לביטוי מוכר. אלבום זה היה האלבום החרדי הראשון שהכיל כולו מוזיקה מקורית בלבד (ולא ציטוטים מהתנ"ך או דברי חז"ל). השיר 'דף גמרא' זכה במקום ראשון במצעד 'קפיצת הדרך' שהגיש קובי סלע בשנת 2022.
בשנת 2011 הוציא דים אלבום נוסף שכתב הרב אהרן לוי והולחן על ידו, בשם "תכל'ס" ובו השירים 'בית המוסר', 'מבקש סליחה' ו'תכל'ס' ועוד. במסגרת שיתוף הפעולה ביניהם, ערכו לוי ודים הופעות משותפות בשם 'סיפור ושיר' בישיבות ובבמות נוספות.
בשנת 2013 ביצע יחד עם להקת 'טריולה' את הסינגל 'נשמת כל חי' שכתב האברך חיים שיר, בעיבודם של אלי יונה ויואב רומם.
בשנת 2015 הוציא סינגל שכתבה חני וינרוט ז"ל בשם 'החיים האלה'.
בשנת 2017 יצר יחד עם העיתונאי לשעבר הרב קובי לוי את אלבום 'המפגש' המכיל 13 סיפורים ו-6 שירים שכתב הרב קובי לוי, והלחין וביצע דים.
בשנת 2018, החל בהגשת תוכנית יומית משעה שבע עד שמונה בבוקר בתחנת הרדיו "קול חי מיוזיק". .
בשנת 2023 הוציא את הסינגל-קליפ החרדי הראשון שהופק בתוכנת בינה מלאכותית - 'על גגות העיר', שנכתב גם הוא על ידי הרב אהרן לוי בהפקה מוזיקלית של יוני אליאב ובהפקה גרפית של גיל ישראלוב.
באוגוסט 2023 הוציא את הסינגל 'ליבי' עם שלום ברנהולץ.
בשנת 2024, עבר להגיש את התוכנית היומית שלו בין השעות 8-10 בבוקר ברדיו קול חי מיוזיק.
הערות שוליים

↑  שובי - יהודה דים, באתר מוזיקה ישראלית, ‏2006
↑  ה'מתוק' החדש של יהודה דים: תכל'ס • להאזנה, באתר בחדרי חרדים, ‏13 ביוני 2011
↑  האלבום "תכל'ס", באתר הספרייה הלאומית, ‏2011
↑  סיפור ושיר - "השבבניק". הרב אהרן לוי ויהודה דים., באתר יוטיוב
↑  קובי לוי כתב, יהודה דים שר: "המפגש", באתר חסידיניוז, ‏18 ביוני 2017
↑  יהודה דים מנגן לכם את היום, באתר קול חי מיוזיק
↑  יאיר טוקר, גיל ישראלוב בקליפ AI הראשון במוזיקה היהודית, באתר כיכר השבת, ‏18 במרץ 2023
↑  שלום ברנהולץ & יהודה דים - ליבי, באתר יוטיוב, ‏21 באוגוסט 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: e8a7726e-a7bf-4120-935e-5313dae5a34e
כיכר הקתדרלה בווילנה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  Cathedral Square 
 על שם:  קתדרלת וילנה 
 מיקום:  וילנה 
 מדינה:  ליטא 
 
 קואורדינטות:  54°41′07″N 25°17′15″E﻿ / ﻿54.68527778°N 25.2875°E﻿ / 54.68527778; 25.2875
  (למפת וילנה מוגדלת) מחוז המשנה וילנה טרקאיכיכר הקתדרלה בווילנה(למפת וילנה רגילה) מחוז המשנה וילנה טרקאיכיכר הקתדרלה בווילנה
 
כיכר הקתדרלה, יוני 2010
כיכר הקתדרלה בווילנה (בליטאית: Katedros aikštė) היא הכיכר הראשית של העיר העתיקה בוילנה, בירת ליטא, מול קתדרלת וילנה הנאו-קלאסית. הכיכר מהווה מיקום מרכזי בחיים הציבוריים בעיר, ממוקמת במעבר הרחובות הראשיים ומשקת את המגוון התרבותי בעיר. באתר זה מתקיימים באופן קבוע ירידים וכינוסים של אנשי עיר, מצעדים צבאיים, אירועים ציבוריים דתיים ורשמיים, אטרקציות והופעות גדולות, הצדעות ראש השנה ותערוכות. זה לא רק המיקום התוסס והחשוב ביותר בעיר, אלא הוא גם אחד הסמלים המשמעותיים והידועים ביותר של ליטא כולה.
כיכר הקתדרלה נוסדה בסוף המאה ה-19, במהלך שחזור הקתדרלה ושופצה. בעבר היה האזור מאוכלס בצפיפות ונבנה עם בתים מימי הביניים והרנסאנס. חלקים מהאזור נכבשו גם על ידי הטירה התחתית. לאחר הקמת כיכר חדשה הוא הפך לשטח הפתוח הראשי של מרכז התקציב. שם נערכו המצעדים הצבאיים הרוסיים ושם נערך רחוב השנתי. היריד של קזימיר נערך. בשנת 1905 הוקמה אנדרטה ליקטרינה הגדולה (מאת מארק אנטוקולסקי). לאחר שנכבשה העיר על ידי גרמניה בשנת 1915 והממשל הפולני הורשה לשלוט בעיר, האנדרטה נהרסה. היריד של קזימיר הועבר לכיכר אוקישקקי (כיכר לוקיסקיס). בעידן המודרני נערכים באתר ירידים וחגיגות באופן קבוע. שם ממוקם עץ חג המולד הגבוה ביותר בעיר, כמו גם מספר קישוטים אחרים לחג המולד. שם גם מתקיימות החגיגות הציבוריות השנתיות של הסילבסטר.
טרנספורמציה דיגיטלית

טרנספורמציה דיגיטלית (באנגלית: Digital Transformation ובקיצור DT או DX) היא אסטרטגיה עסקית של אימוץ פתרונות טכנולוגיים חדשים ותכופים על ידי חברות במטרה לפתור בעיות, ליצור הזדמנויות עסקיות חדשות ולייצר בידול תחרותי. הטרנספורמציה הדיגיטלית מיועדת ליצור יעילות, אוטומציה וחדשנות, תוך עדכון והרחבה של שיטות מסורתיות.
דוגמאות לטרנספורמציה דיגיטלית

טרנספורמציה דיגיטלית יכולה להיות שינוי פשוט כמו שדרוג המערכות, או שינוי מורכב כמו מעבר מידני לאוטומטי; שימושים אפשריים בטכנולוגיה כפלטפורמה לקיצור תהליכים והגעה בזמן אפס לניטור מידע הרלוונטי לאדם או לעסק; צריכת מוצרים או שירותים ללא תיווך; תוספות של תהליכי בינה מלאכותית המאפשרים אוטונומיה של החלטות מבוססי מערכת; שימוש בכמויות המידע העצומות הקיימות בארגונים - Big data, וניתוחו באמצעות כלי בינה עסקית (BI) מתקדמים לצורך איתור מגמות וקבלת החלטות עסקיות.
אחת הדוגמאות היותר בולטות לטרנספורמציה דיגיטלית הוא המעבר למחשוב ענן, תהליך שבו מייצאים את החומרה והשרתים היושבים בתוך הארגון לענן. כלומר מעבר לחוות שרתים או חברות חיצוניות המעניקות מגוון שירותים, כגון כוח מחשוב, אחסון ענן, תוכנית התאוששות מאסון (DRP) וקישוריות. השירותים ניתנים על פי דרישה ובדרך כלל מבוססי מנוי ונפח שימוש מקסימלי.
היסטוריה

לטרנספורמציה הדיגיטלית שלושה דורות של התפתחות:
מעבר ל-Paperless - תהליכים דיגיטליים ללא צורך בנייר (1980) - מעבר לשימוש בקונטיינרים בהעברת סחורה הוביל לדרישות גבוהות לשינוע יעיל של מטען ולהעברת מידע; העברת מסמכים בצורה אלקטרונית בעזרת EDI; השקעה במערכות ERP - Enterprise resource planning על מנת להפוך תהליכי ליבה ארגוניים לדיגיטליים וליצור אינטגרציה בין תהליכים אלו.
אוטומציה של תהליכים (1990–2000) - אימוץ כלים טכנולוגיים על מנת להפוך תהליכים שונים לאוטומטיים. למשל תהליכי בדיקות, אינטגרציה של בין מערכות מידע פנים ארגוניות למערכות חיצוניות ופיתוח מרכזי קניות אלקטרוניים.
תהליכים חכמים (2010 – היום) - עקב טיפוח מאגרי מידע גדולים ממקורות שונים נוצר צורך לאחסן את המידע, לעבד ולנתח אותו, ליצור תהליכי קבלת החלטות מבוססי מידע, יצירת ערך ללקוח וביסוס שותפויות מוצלחות על ידי זרימת מידע שוטפת. לשם כך, נוצרו תשתיות מתאימות עם חיישנים, מחשוב ענן, כלי עיבוד מבוזרים, Machine Learning, אפליקציות סלולר תומכות ואינטגרציה של מידע בזמן אמת.
ראו גם

המהפכה הדיגיטלית
חדשנות
Industry 4.0
עידן המידע
בינה עסקית
Big data
הערות שוליים

↑  Full Guide to Digital Transformation for Businesses
↑   פרסומי מה זה אומר "טרנספורמציה דיגיטלית"?
↑  Leonard Heilig, Silvia Schwarze, Stefan Voss, An Analysis of Digital Transformation  in the History and Future of Modern Ports, Hawaii International Conference on System Sciences 2017 (HICSS-50), 2017-01-04
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph1166865
חירם ממטה נפתלי

.
דמות חירם, כנסיית סנט ג'ון הבפטיסט, בצ'סטר
חִירָם (ולפעמים חִירוֹם) הוא דמות מקראית, אמן עברי, בן העיר צור, שנשלח על ידי חירם מלך צור (אין לבלבל ביניהם) אל שלמה המלך, לצורך בנייתו של בית המקדש הראשון. חירם עשה את עבודות הנחושת לבית המקדש ולכליו.
זהותו וייחוסו

לפי הנאמר בספר מלכים, היה חירם מבני ישראל, משבט נפתלי, בן העיר צור.
וַיִּשְׁלַח הַמֶּלֶךְ שְׁלֹמֹה, וַיִּקַּח אֶת חִירָם מִצֹּר.  בֶּן אִשָּׁה אַלְמָנָה הוּא מִמַּטֵּה נַפְתָּלִי, וְאָבִיו אִישׁ צֹרִי חֹרֵשׁ נְחֹשֶׁת; וַיִּמָּלֵא אֶת הַחָכְמָה וְאֶת הַתְּבוּנָה וְאֶת הַדַּעַת לַעֲשׂוֹת כָּל מְלָאכָה בַּנְּחֹשֶׁת; וַיָּבוֹא אֶל הַמֶּלֶךְ שְׁלֹמֹה, וַיַּעַשׂ אֶת כָּל מְלַאכְתּוֹ.
פרטים נוספים מוסיף הכתוב בספר דברי הימים:
וַיִּשְׁלַח שְׁלֹמֹה, אֶל חוּרָם מֶלֶךְ צֹר לֵאמֹר:  כַּאֲשֶׁר עָשִׂיתָ, עִם דָּוִיד אָבִי, וַתִּשְׁלַח לוֹ אֲרָזִים, לִבְנוֹת לוֹ בַיִת לָשֶׁבֶת בּוֹ...  וְעַתָּה שְׁלַח לִי אִישׁ חָכָם לַעֲשׂוֹת בַּזָּהָב וּבַכֶּסֶף וּבַנְּחֹשֶׁת וּבַבַּרְזֶל וּבָאַרְגְּוָן וְכַרְמִיל וּתְכֵלֶת, וְיֹדֵעַ לְפַתֵּחַ פִּתּוּחִים. עִם הַחֲכָמִים אֲשֶׁר עִמִּי בִּיהוּדָה וּבִירוּשָׁלִַם, אֲשֶׁר הֵכִין, דָּוִיד אָבִי... 

וַיֹּאמֶר חוּרָם מֶלֶךְ צֹר בִּכְתָב, וַיִּשְׁלַח אֶל שְׁלֹמֹה... וְעַתָּה שָׁלַחְתִּי אִישׁ חָכָם יוֹדֵעַ בִּינָה, לְחוּרָם אָבִי. בֶּן אִשָּׁה מִן בְּנוֹת דָּן, וְאָבִיו אִישׁ צֹרִי.
לפי הנאמר בדברי הימים, אמו הייתה משבט דן. 

פרט נוסף שמתחדש בדברי הימים, שחירם מלך צור שלח את חירם-משבט-נפתלי אל שלמה, לבקשתו. פרט נוסף שלא הוזכר בספר מלכים, הוא היותו של חירם אומן גם בזהב, בתכלת, בארגמן ובברזל, ולא רק בנחושת. הרד"ק כותב בפירושו (מלכים-א ז, יד), שהכתוב בספר מלכים ציין רק את הנחושת, מפני שלצורך הנחושת הוזמן אל שלמה.
זהותו וייחוסו > עבודת שבט דן

בהתייחסותו לעובדה שאימו של חירם באה משבט דן, מביא התלמוד מאמר הקושר את שמו של חירם עם אהליאב בן אחיסמך, שעסק בבניין המשכן במדבר, והיה גם הוא בן שבט דן:
אמר רבי יוחנן: מנין שלא ישַנֶּה אדם מאומנותו ומאומנות אבותיו? שנאמר (מלכים-א ז, יג): וַיִּשְׁלַח הַמֶּלֶךְ שְׁלֹמֹה וַיִּקַּח אֶת חִירָם מִצֹּר, בֶּן אִשָּׁה אַלְמָנָה הוּא מִמַּטֵּה נַפְתָּלִי, וְאָבִיו אִישׁ צֹרִי חֹרֵשׁ נְחֹשֶׁת; ואמר מר: אימיה (אמו של חירם) מבית דן, וכתיב (שמות לא, ו) אִתּוֹ אֵת אָהֳלִיאָב בֶּן-אֲחִיסָמָךְ לְמַטֵּה דָן.
זהותו וייחוסו > עבודת שבט דן > בשותפות עם שבט יהודה

מדרש נוסף שמוזכר בעניינו של חירם, משווה בין שותפותו של שבט דן עם שבט יהודה בבניין בית המקדש הראשון לבין השותפות בבניין המשכן:
אמר רבי לוי בשם רבי חמא בשם רבי חנינא: שבטו של דן ושבטו של יהודה. שבטו של יהודה - בצלאל, שבטו של דן - אהליאב בן אחיסמך למטה דן. וכן במלאכת המקדש שני השבטים הללו היו שותפין: "וַיִּשְׁלַח הַמֶּלֶךְ שְׁלֹמֹה וַיִּקַּח אֶת חִירָם" וגו', בן אלמנה הוא ממטה דן, ושלמה בן דוד שהיה משבטו של יהודה.
בפירוש המיוחס לרש"י בדברי הימים (דהי"ב ג, יז) מובאת הצעה שבעמודי מקדש - "יכין ובועז" - הנציחו שלמה וחירם שני אנשים גדולים משבטיהם, ובכך טבעו במקדש את השותפות שבין השבטים הללו:
חירם שהיה מבני דן עשה את העמודים, קרא את האחד: "יכין" - על שם אביו שמשון... ושלמה קרא לשני: "בועז" - על שם זקנו בועז...
עבודתו

חירם עבד, בבניין המקדש וכליו, בעבודות הנחושת. על מלאכתו נמנים עמודי יכין ובועז, ים הנחושת של שלמה, המכונות (בסיס נייד להעמיד עליו את הכיור) והכיורים. כמו כן עשה את כלי הנחושת (סירות, יעים ומזרקות).
פירוט העבודות נמצא בספרים מלכים ודברי הימים:
ספר מלכים-א, פרק ז.
ספר דברי הימים-ב סוף פרק ג, ופרק ד.
במסורת הבונים החופשיים

בקרב מסדר הבונים החופשיים, ניתן מעמד גבוה לדמותו של חירם (המכונה בפי הארגון "חירם אביף" או "בן האלמנה"), שכן מסורת הארגון מייחסת את שורשיו להתארגנות הבנאים שבנו את בית המקדש, וחירם בראשם. השם הפרטי "חירם" מקובל בקרב בנים לחברי הבונים החופשיים.
הסיפור אודות חירם הוא אחד מיסודות תורת הבונים החופשיים. הסיפור מתחיל עם הגעתו של חירם לירושלים ועם מינויו על ידי המלך שלמה כאדריכל הראשי והאחראי על עבודות בניית בית המקדש. כשעמדה עבודת בניין המקדש לקראת סיומה, ארבו לו שלושה בנאים כאשר יצא מהבניין ודרשו ממנו שימסור להם את סודות הבנאי הראשי. חירם התעמת עם כל אחד מהם וכאשר עמד בסירובו לחשוף את הסודות הם תקפו אותו באמצעות כלי עבודה. השניים הראשונים גרמו לפציעתו והאחרון גרם למותו.
רוצחיו של חירם הסתירו את גופתו תחת ערימה של פסולת בנייה ובלילה שבו למקום כדי להעביר אותה אל מחוץ לעיר, שם הם קברו אותו בקבר רדוד שסומן בענף של עץ שיטה. כשהאחראי על עבודות בית המקדש נעדר מעבודתו ביום המחרת, שלח המלך שלמה קבוצה של בנאים לחפש אחריו. ענף עץ השיטה התגלה במקרה וגופתו של חירם הוצאה מהקבר כדי שתיטמן בקבורה מכובדת. מקום מחבואם של אותם בריונים התגלה גם כן והם הובאו למשפט. שלמה הודיע לצוות הבנייה שכעת אבד סודו של הבנאי הראשי והוא החליפו בסוד חלופי. מילת הקוד האמיתית נחשבה לסוד בקרב הבונים החופשיים, אך במשך מאות שנים התרחשו התגלויות שונות למילת הקוד, התגלויות שבהן מילת הקוד הייתה בדרך כלל שונה בכל פעם. סיפור זה  מיוחס לבניה החופשית האנגלו-אמריקאית.
בבניה החופשית היבשתית (אנ') הסיפור שונה במקצת. מספר רב של בנאים ראשיים (לא רק חירם) עבדו בבניית בית המקדש ושלושת הבריונים ביקשו לגלות את מילות הקוד ואת הסימנים שיאפשרו להם לקבל שכר גבוה יותר. סופו של הסיפור זהה, אך הפעם נמצאה גופתו של חירם על ידי הבנאים הראשיים. הסודות לא אבדו, אך שלמה מורה לקבור אותם מתחת למקדש ולחרוט אותם על קברו של חירם. הסודות שעל פי המסורת המקבילה אבדו, הועברו לידיו של הבנאי הראשי החדש כחלק מסדר הפולחן. בגרסה זו מכונה חירם לעיתים בשם "אדונירם".
ראו גם

בית המקדש הראשון
אהליאב בן אחיסמך
הערות שוליים

↑  Pietre Stones Kent Henderson, The Legend of Hiram Abif
יותר לא

יותר לא הוא האלבום השביעי שהוציאה להקת הרוק הישראלית "היהודים", ואלבום האולפן החמישי של הלהקה, אשר ראה אור ב-30 ביולי 2015, 8 שנים לאחר האלבום הקודם פורטה, ו-20 שנה מאז יצא אלבום הבכורה שלהם, מציאות נפרדת. האלבום כולל שירים בעברית ואנגלית.
רשימת השירים

| מס' | שם | מילים | לחן | משך |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Sister  | היהודים |   | 4:35 |
| 2. | עוד שירד  | תום פטרובר |   | 4:05 |
| 3. | מישהו  | אורית שחף, תום פטרובר ועומרי אגמון |   | 3:29 |
| 4. | יותר לא נלחם  | תום פטרובר |   | 6:24 |
| 5. | I Guess It's for You  | אורית שחף |   | 2:51 |
| 6. | עברה שנה  | תום פטרובר |   | 5:01 |
| 7. | Screaming you  | היהודים |   | 4:42 |
| 8. | בא לי להיות לבד  | היהודים |   | 3:31 |
| 9. | זוג יונים  | אורית שחף |   | 4:31 |
| 10. | Son  | תום פטרובר |   | 4:29 |
| 11. | מדמיינת  | שגית רז | אורית שחף | 4:39 |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 48:17 |
הערות שוליים

↑   הסיפור המרגש מאחורי השיר מדמיינת של היהודים, סרטון בערוץ "ידיעות אחרונות", באתר יוטיוב (אורך: 04:37)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: aab0dfa0-db20-44b3-9b1d-b77c41d7f9ef 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טייסת 140

| --- | --- |
סמל הטייסת
סמל הטייסת
 פרטים
 כינוי:  "טייסת נשר הזהב"
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   חיל האוויר הישראלי
 סוג:  מטוסי קרב
 בסיס האם:   בסיס נבטים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1950–הווה (כ־75 שנים)
 נתוני היחידה
 ייעוד:  כלל סוגי משימות ההתקפה וההגנה
 כלי טיס:  F-35I "אדיר"
 כלי טיס בעבר:  F-16A ("נץ" חד־מושבי) F-16B ("נץ" דו־מושבי) A-4 סקייהוק, הרווארד
 פיקוד
 דרגת המפקד:   סגן אלוף
 מפקדים:  מפקדי הטייסת
סמל הטייסת עד שנת 2016
טייסת 140 המכונה גם "טייסת נשר הזהב" ו"טייסת החמקן הראשונה", היא טייסת מטוסי קרב בחיל האוויר הישראלי, המפעילה כיום את מטוסי החמקן מדגם F-35I אדיר.
היסטוריה

הטייסת הוקמה באוגוסט 1950, כטייסת של מטוסי הרווארד במחנה סירקין, ושימשה לאימון חניכי קורס הטיס של חיל האוויר הישראלי. ב-1955 עברה יחד עם בית הספר לטיסה לבסיס תל נוף.
במבצע קדש פרסו מטוסי הטייסת לשדה התעופה שדה תימן והשתתפו במשימות תקיפה, הנרה, סיור וקישור. במהלך תקיפת מתחם אבו עגילה, נהרג מפקד הטייסת סרן משה אשל והוחלף על ידי סגנו, עובדיה נחמן. בשנת 1959 הודממה הטייסת.
הטייסת נפתחה מחדש בשנת 1973 כטייסת סקייהוק (עיט) בבסיס עציון שבסיני בפיקוד דן פסח, והחלה לשמש כטייסת קרב וכטייסת קורס האימון המבצעי של טייסי חיל האוויר הצעירים. במלחמת יום הכיפורים עדיין לא הייתה הטייסת מבצעית, ומטוסיה וטייסיה פוזרו בין טייסות הסקייהוק האחרות.
בשנת 1982, בעקבות פינוי חצי האי סיני על ידי ישראל, עברה הטייסת לבסיס רמון. מפקדה במהלך מלחמת לבנון הראשונה היה נפתלי מימון.
בשנת 1985 הודממה הטייסת שנית למשך שנה, והוקמה מחדש בשנת 1986 כטייסת מטוסי F-16 "נץ", אותם קיבלה מטייסות שעברו הסבה למטוסי F-16 "ברק".
בשנת 2003 עברה הטייסת לבסיס נבטים, משם הפעילה מטוסי F-16A ("נץ" חד־מושבי) ו-F-16B ("נץ" דו־מושבי).
ב-13 בספטמבר 2009 התרסק מטוס F-16A וטייסו סרן אסף רמון נהרג.
עד לחודש אוגוסט 2013 שימשה הטייסת לטיסות מבצעיות שונות, ולקורס אימון מבצעי (קא"מ), אליו מגיעים מסיימי קורס הטיס במגמת קרב עם סיום הקורס.
כחלק מצעדי הקיצוצים שנעשו במערכת הביטחון בסוף שנת 2013, נפרד חיל האוויר מטייסות מבצעיות ובהן טייסת 140, שנסגרה באוגוסט 2013 ואוחדה עם טייסת 116 השכנה.
בחודש יולי 2015 נפתחה מחדש הטייסת, כטייסת ה-F-35I ("אדיר") הראשונה, את שני המטוסים הראשונים קלטה הטייסת בדצמבר 2016.
שני מטוסי F-35I ("אדיר") הראשונים של חיל האוויר הישראלי נחתו ב-12 בדצמבר 2016 בבסיס נבטים, כשהם מוטסים בידי טייסים אמריקנים. למחרת, ב-13 בדצמבר 2016, עלה מפקד חיל האוויר אמיר אשל לטיסה באחד המטוסים החדשים. ב-6 בדצמבר 2017 הטייסת הוכרזה כמבצעית.
בתחילת חודש מרץ 2018 השתתף המטוס לראשונה בפעילות מבצעית. במהלך סכסוך ישראל–איראן–חזבאללה בסוריה ב-2018 ביצעה הטייסת את תקיפת הבכורה העולמית של ה-F-35.
ב-15 במרץ 2021 רשמה הטייסת הפלת בכורה עולמית ל-F-35 כאשר הפילה כטב"ם איראני.
סמל הטייסת

הסמל החדש כולל את הנשר הצהוב, מהסמל הישן, שחומק מפסים ירוקים (המדמים רשת נ"מ) ועף אל הלא נודע, על רקע שחור המסמל את היותה טייסת מטוסי חמקן כמקובל בטייסות החמקן של חיל האוויר הישראלי (כדוגמת טייסת 116). עוצב על ידי רענן וייס.
גלריה

תרגיל Enduring Lightning של הטייסת ביחד עם טייסת 34 של חיל האוויר האמריקאי (אנ'), מרץ 2020
תרגיל Enduring Lightning II של הטייסת ביחד עם טייסת 421 של חיל האוויר האמריקאי (אנ'), אוגוסט 2020
מטוס ישראלי מתדלק
מטוס ישראלי (הימני בתמונה) ושני מטוסים אמריקאים על רקע ים המלח
מפקדי הטייסת

בין מפקדי הטייסת נמנים:
זאב לירון – מפקדה הראשון (לימים ראש ענף מודיעין בחיל)
משה אשל
עובדיה נחמן
דן פסח
רון חולדאי (לימים ראש עיריית תל אביב)
פרי בן עמי
נפתלי מימון
בני צינקר, 1977–1979
נפתלי מימון, 1979–1982 (מלחמת לבנון הראשונה)
אבנר נווה, 1982–1985
עידו נחושתן, 1989–1991 (מלחמת המפרץ); (לימים מפקד חיל האוויר)
עופר גרין
עדי גור לביא
רמי בן אפרים, 1999–2001 (לימים ראש להק כוח אדם)
רונן שמחי, 2001–2003 (לימים מפקד בסיס נבטים)
אבשלום עמוסי, 2005–2007 (מלחמת לבנון השנייה)
עומר טישלר, 2011–2013 (לימים מפקד בסיס נבטים)
יותם סיגלר, 2015–2018, מפקד הטייסת הראשון כטייסת מטוסי F-35 (לימים מפקד הבסיסים רמון ונבטים)
הערות שוליים

↑  זהר בונה, מפקד חיל-האוויר: "אם נידרש - נפעל", באתר חיל האוויר, 27 בדצמבר 2016
↑  מטוסי ה"אדיר" הוכשרו לשימוש מבצעי, אתר צה"ל, 6 בדצמבר 2017.
↑  יעל ולצר, מנכ"ל גלידות נסטלה: "השנים בתא הטייס לימדו אותי להתמודד עם פחדים", באתר ynet, 18 בנובמבר 2016
↑  דור פלקוביץ, ‏מפקד בסיס נבטים: תת-אלוף עומר טישלר, באתר חיל האוויר הישראלי, 30 ביולי 2019
| טייסות חיל האוויר הישראלי |
| --- | --- | --- |
| מטוסי קרב |  הפטישים (69) •  הקרב הראשונה (101) •  הנמר המעופף (102) •  העקרב (105) •  חוד החנית (106) •  אבירי הזנב הכתום (107) •  העמק (109) •  אבירי הצפון (110) •  הדרקון המעופף/ הטייסת האדומה (115) •  אריות הדרום (116) •  הסילון הראשונה (117) •  העטלף (119) •  אבירי הזנב הכפול (133) •  נשר הזהב (140) •  התוכי המנפץ (149) •  האחת (201) •  הנגב (253) •  מרכז המדינה (254) |  |
| מסוקים |  הצרעה (113) •  מובילי הלילה (114) •  דורסי הלילה (118) •  ציפורי המדבר (123) •  החרב המתהפכת (124) •  המסוקים הקלים (125) •  מגע הקסם (190) •  מגיני המערב (193) |  |
| תובלה, כיבוי, בקרה ומודיעין |  הגמל המעופף/ הטייסת הראשונה (100) •  הפילים (103) •  ענקי המדבר (120) •  הנחשון (122) •  אבירי הציפור הצהובה (131) •  מלכי האוויר (135) •  ההוקאיי (192) •  טייסת הכיבוי (249) |  |
| כלי טיס מאוישים מרחוק |  עוף החול (144) •  האיל הנוגח (147) •   ציידי הצללים (160) •  הנחש השחור (161) •  ציפורי האש (166) •  המל"טים הראשונה (200) •  הנשר הלבן (210) •  הברון האדום |  |
| טייסות מדמי טיסה |  טייסת מאמני כטב"ם ומסוקים (320) •  טייסת מאמני קרב (420) |  |
| ניסוי |  טייסת מרכז ניסויי טיסה (5601) |  |
| כנף 2 | טייסת 150 • טייסת 199 • טייסת 248 |  |
| הטייסות הראשונות | טייסת תל אביב (1) • טייסת הנגב (2) • טייסת הגליל (3) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012727465105171
יודית מבוואריה, דוכסית שוואביה

| --- | --- |

 לידה:  19 במאי 1100 בוואריה, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  27 באוגוסט 1130 (בגיל 30) אלזס, צרפת 
 מדינה:  גרמניה 
 מקום קבורה:  אלזס 
 בן או בת זוג:  פרידריך השני, דוכס שוואביה 
 
יודית מבוואריה, דוכסית שוואביה (19 במאי 1100 - 27 באוגוסט 1130) הייתה אשתו של פרידריך השני, דוכס שוואביה ואמו של פרידריך הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, הידוע לאורך ההיסטוריה כ"ברברוסה".
ביוגרפיה

יודית נולדה ב-19 במאי 1100, בתו הבכורה של היינריך התשיעי, דוכס בוואריה ווולפהילדה מסקסוניה, בתם של מגנוס, דוכס סקסוניה וסופיה מהונגריה, ובשל כך חברה בבית ולף. היו לה שלושה אחים: היינריך העשירי, דוכס בוואריה, קונרד ו-ולף; ושלוש אחיות: סופיה, מתילדה ווולפהילד. היה לה בנוסף לשבעת אחיה הלגיטימיים, אח אחד למחצה, אדלברט, שנולד לאביה מחוץ לנישואים.
בתאריך לא ידוע בין 1119 ו-1121, היא נישאה כאשתו הראשונה של פרידריך השני, דוכס שוואביה; נישואים שושלתיים אלה איחדו את בית ולף ובית הוהנשטאופן, שתי המשפחות החזקות והמשפיעות ביותר בגרמניה.
בשנת 1125, אביה תמך בתחילה במועמדותו של בעלה לרשת את היינריך החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה כמלך גרמניה, אולם בסופו של דבר שינה את תמיכתו ללותאר השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. עריקתו של אביה של יודית יצרה איבה בין הוולפים והשוואבים שתהיה לה השלכות מרחיקות לכת בגרמניה שתימשך לאורך המאה ה-12. לא ידוע כיצד זה השפיע על היחסים בין יודית לבעלה.
היא מתה ב-27 באוגוסט 1130 ונקברה בוולדבורג בהייליגן פורסט, אלזס. זמן קצר לאחר מותה של יודית התחתן פרידריך עם אשתו השנייה, אגנס מזארבריקן.
צאצאיה

פרידריך הראשון ברברוסה (1122–1190)
ברטה (נקראה גם יודית) משוואביה (1123–1195), התחתנה עם מתייה הראשון, דוכס לורן
יורם פריד

אין תמונה חופשית
יורם פריד (1914 – 11 בפברואר 2013) היה ספורטאי ישראלי רב תחומי, מאמן כדוריד ויושב ראש ארגון מאמני הכדוריד, ראש ענף משטר ומשמעת בצה"ל בדרגת סגן-אלוף, שופט צבאי בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, עיתונאי ופרשן לענייני ספורט וצבא.
ביוגרפיה

פריד התחיל לשחק כדוריד בגיל 11, בקבוצת הילדים של ו. א. ק. וינה ובגיל 17 בקבוצה של הכוח וינה. כעבור שנה התחיל לשחק הוקי שדה באותה אגודה, שזכתה באליפות אוסטריה. בגיל 19 עלה לארץ ישראל המנדטורית והחל בקריירה ארוכה של שחקן, מאמן ומארגן.
פריד אימן כדוריד את הפועל תל אביב, מכבי תל אביב, מכבי פתח תקווה וגן את קבוצת הנשים של הפועל תל אביב. כמו כן היה ממייסדי הליגה בכדוריד והקים את הוועדה הארצית הראשונה, גוף שהסדיר את תעודות השחקן, דוחות השיפוט ויתר העניינים הארגוניים.
לקראת המכביה השנייה שהה פריד קרוב לשנה בגליל, שם פעל בין תלמידי בתי הספר, כדי להכין בעזרתם את מפגן הפתיחה של המכביה. במשחקי המכביה שיחק פריד בנבחרת הכדוריד הארץ ישראלית, אליה התקבל כנציג "מכבי צפת", מועדון שכלל לא הייתה לו קבוצת כדוריד. נבחרת הכדוריד הארץ ישראלית הביסה במשחקי המכביה את קבוצת הכדוריד של יהדות רומניה בתוצאה 2-13, לאחר שהבקיע שישה שערים. הוא השתתף גם במשחק ההוקי בשורות קבוצת מכבי תל אביב וריצת 3000 מטר זכה במדליית כסף, אחרי אלוף יוון והמכביה, לאון פאסי.
לאחר המכביה עבר פריד לחיפה, שם אימן את קבוצת הכדוריד המקומית ושיפר את משחקה עד כדי כך שתוך שנתיים זכתה באליפות. בתקופת המרד הערבי הגדול הוא ארגן ליגה מקומית באזור חיפה, כדי להימנע מנסיעות בדרכים מסוכנות, תוך כדי שאימן את מרבית הקבוצות.
עם תחילת מלחמת העולם השנייה התגייס פריד לצבא הבריטי. לאחר שהבריטים גילו את יכולותיו במשחק ההוקי, הוא מונה לראש קבוצת ההוקי של בסיס צבאי גדול ושובץ בנבחרת פיקוד מרכז-דרום.
עם הכרזת המדינה והקמת צה"ל, החל פריד את שירותו בבית הספר הצבאי לאימון גופני, בה"ד 8 ולאחר מכן עבר לתפקידי ארגון, שיפוט וייעוץ.
נפטר ב-11 בפברואר 2013.
לקריאה נוספת

הלל ורד, ואלה תולדות... כדוריד רחובות, [תל אביב: חמו"ל], 2010.
הערות שוליים

↑  בעייתו הקטנה של סגן-האלוף, מעריב, 26 ביולי 1962
↑  אחרי שלושים שנה..., מעריב, 12 בפברואר 1963
↑  לקראת המכביה בסקירה של דואר היום מיום 2 במרץ 1935
↑  יורם פריד באתר GRAVEZ