stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עמוס לביא (כלכלן)
הערות שוליים

1 2 3  דברים לזכרו של עמוס לביא, 1933-2012, באתר עתיד בטוח (ארכיון)
1 2 3 4 5 6 7  רחל מיכאלי, חתום על השטר, משה זנבר: כלכלן בעולם פוליטי., הוצ' ידיעות אחרונות, 2010
↑  מרדכי גזית - משנה למנכ"ל משרד הקליטה, מעריב, 13 במאי 1969
↑  יו"ר הכנסת והנשיאות קידמו פני עולים בלוד, דבר, 30 במאי 1972
↑  עמוס לביא מנכ"ל בפועל במשרד הקליטה, דבר, 12 באפריל 1973
↑  הוגדל הסיוע החדשי לעולים, דבר, 9 במאי 1974
↑  אברהם תירוש, מחפשים דירות שבעליהן העולים ירדו מהארץ בלי להחזירן, מעריב, 9 במאי 1974
↑  מארק סגל, "מלחמת גרילה פיננסית ערבית", דבר, 6 במאי 1976
↑  אורנה רביב, ‏לבייב: נתמקד תחילה בייעול החברה, באתר גלובס, 30 בינואר 1997
↑  אורנה רביב, ‏הדמ"צים באפריקה-ישראל מבקשים ייעוץ משפטי עצמאי - מחשש לדיווח לקוי לכאורה, באתר גלובס, 11 במרץ 1997
↑  סופר "מעריב", גל התפטרויות בחברות כושלות, מעריב, 13 בספטמבר 1985
↑  חונכות עסקית התמ"ת, באתר www.sheinman.co.il
↑  אתר הכנסת - פרוטוקול ועדת הכספים, מצב העסקים הקטנים והבינוניים לרבות תקצוב הרשות לעסקים קטנים ובינוניים, הקפאת העברת כספים לחונכות עסקית במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה ועוד, באתר מישיבת ועדת הכספים יום רביעי, י"ד אדר א' התשס"ח (20 בפברואר 2008), שעה 09:00, ‏20 בפברואר 2008
↑  Junior Chamber International
↑  פרס לזכר הספורטאים שנרצחו במינכן, דבר, 28 בנובמבר 1972
↑  לשכת המסחר ישראל בריטניה
↑  עם הפנים לקהילה | המועדון המסחרי תעשייתי ci-club.org.il, באתר ci-club.org.il (ארכיון)
↑  אבי בנבנישתי, ניהול לתקווה - סיפורו של מנהל בית הספר שבח מופת, באתר books.google.co.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012414973405171  VIAF: 2765169084848390310001   WorldCat (עם VIAF): 2765169084848390310001
החזית העממית הדמוקרטית המהפכנית האתיופית

| --- | --- |

 מדינה:  אתיופיה 
 מייסד:  מלס זנאווי 
 מנהיגים:  מלס זנאווי
 תקופת הפעילות:  1989 – 1 בדצמבר 2019 (כ־30 שנה) 
 אידאולוגיות:  סוציאל-דמוקרטיה   סוציאליזם   פדרליזם   הגדרה עצמית   עמי אתיופיה
 מטה:  אדיס אבבה 
 מיקום במפה הפוליטית:  שמאל
 
 http://www.eprdf.org.et/
 
החזית העממית הדמוקרטית המהפכנית האתיופית (באמהרית: የኢትዮጵያ ሕዝቦች አብዮታዊ ዲሞክራሲያዊ ግንባር) או בקיצור איחדג (EPRDF) היא הקואליציה ששלטה שלושה עשורים עד 2019 באתיופיה, והורכבה מ-4 סיעות אתניות: ארגון האורומו העממי-דמוקרטי, התנועה הלאומית-דמוקרטית האמהרית, החזית הדמוקרטית העממית הדרום אתיופית, והסיעה הקטנה אבל הדומיננטית החזית העממית לשחרור תיגראי.
יחד הם היוו 499 מתוך 547 מושבים בבית הנבחרים לאחר הבחירות שנערכו במאי 2010.
בחירות 2005

תוצאות הבחירות שנערכו ב-15 במאי 2005 לא היו מקובלות על ידי כל המפלגות שהתמודדו בהן. חילוקי הדעות הובילו למשבר ממושך וגרמו לתסיסה בציבור שסופה במותם של 193 אתיופים (אזרחים ושוטרים). החזית השלטת טענה כי הם זכו ב-327 מתוך 527 מושבים, אולם האופוזיציה טענה כי הייתה הונאה והפחדה נרחבת וכי שתי מפלגות האופוזיציה הגדולות יחברו יחד לקואליציה המהווה את הרוב. אף על פי שהקואליציה לאחדות ודמוקרטיה נצחה ברוב מוחץ באדיס אבבה, לא הייתה להם הצלחה שלאיחדג הייתה באזורים הכפריים באתיופיה.
האופוזיציה באתיופיה מפולגת, אך עדיין קיימת ופעולות התיאום בה השתפרו. ב-2005 הם הגיעו להישגים שנראה שהפתיעו את המשקיפים ואת מפלגות האופוזיציה גם יחד. הסקרים הראשונים הראו כי האופוזיציה תזכה בשלטון ברוב משמעותי. אולם ועידת הבחירות שמונתה על ידי ראש הממשלה עצרה את הליך ההצבעה למספר ימים, מה שהוביל לקריסת שרשרת השליטה בקלפיות. וכאשר חזרה ספירת הקולות והקואליציה הכריזה על עצמה כזוכה, האופוזיציה ערערה על תוצאות הבחירות.
הארגון

האיחדג היא ברית של ארבעה צדדים. ארגון האורומו העממי-דמוקרטי (OPDO) שבסיסה במחוז אורומיה,
התנועה הלאומית-דמוקרטית האמהרית (ANDM) שבסיסה באמהרה, החזית העממית לשחרור תיגראי (TPLF) שבסיסה בתיגראי והחזית הדמוקרטית העממית הדרום אתיופית (SEPDM) שבסיסה במדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום. כ-4,000,000 איש הם חברי המפלגה. האיחדג מונהג על ידי ועד מרכזי שחבריו נבחרים אחת לשלוש שנים על ידי קונגרס המפלגה. לארבע חברות המפלגה יש אותו מבנה ארגוני. תשתית המפלגות שזורה יחד. החיבור מגיע לרמה המקומית כפי שארגון זכויות האדם מדווח בדו"ח מה-10 במרץ 2010:
היום פקידי הקבאלה מחזיקים כמות מסיבית של כוח מעל לבוחריהם בדרכים רבות. במערכת בה הקו המפריד ביניהם לבין המפלגה השלטת במדינה מחופר היטב. פקידים קובעים זכאות לסיוע במזון, ממליצים על הפניות לטיפול בריאותי ובתי ספר. הם מספקים גישה למשאבים שהמדינה מחלקת כמו זרעים, דשנים, ושאר תשומות חקלאיות חיוניות. טענות קלות ומחלוקות עם פקידי הקבאלה מעוגנות בחוק, ויכולות להסתיים בכלא או שברמה המקומית מפעילים מיליציה המפעילה את חוקיותה הפוליטית של החלטת המפלגה.
חמש המדינות האחרות של אתיופיה נשלטות על ידי קבוצות אשר נוצרו או מושפעות במידה רבה על ידי האיחדג. אחד הראשונים היה הארגון הדמוקרטי של העפרים, שלימים התמזגה עם קבוצות פוליטיות עפריות אחרות כדי ליצור את מפלגת עפר הלאומית הדמוקרטית. במדינת סומלי נוסדה מפלגת סומלי הדמוקרטית בשנת 1998 לאחר שהיחסים עם החזית הלאומית לשחרור אוגדן העכירו. במדינת הררי נוסדה הליגה הלאומית של הררי בעוד שבגמבלה הוקמה התנועה הדמוקרטית העממית הגמבלית, ובבנישנגול-גומאז החזית הדמוקרטית העממית המאוחדת של בנישנגול-גומאז.
אידאולוגיה

האיחדג דוגלת באידאולוגיה של הסוציאל הדמוקרטי והפדרליזם, תוך הדגשת זכות הגדרה עצמית של קבוצות אתניות בודדות באתיופיה. הברית מתארת את עצמה כדוגלת בשוק חופשי, אף על פי שמקורה של הרפובליקה הפדרלית הנוכחית הוא במאמצי ריכוז הכוח של קיסרי אתיופיה ושל הדרג. האיחדג טוענת כי היא מייצגת ביזור פוליטי. במדינות האזור יש פרלמנטים וממשלות עצמאיות וכי היא פתחה את אתיופיה לדמוקרטיה של מספר רב של מפלגות. למרות ביזור זה הארגון נותר ממוקד בריכוזיות.
בכל שנותיה של איחדג כמפלגה השלטת, היא נקטה במדיניות של פיתוח חקלאי המוביל לתעשייה הנשענת על המדיניות הכלכלית המוקדמת של מאואיזם הרפובליקה העממית של סין. אף על פי שחרטה על דִּגְלָהּ את כלכלת השוק הפרטי, שליטת הממשלה בשוק היוותה מכשול ליוזמות פרטיות.
היסטוריה

לפני שהאיחדג הפכו לממשלה בשנת 1991, הם החלו כקבוצת מורדים שנלחמו במשטר הצבאי של הדרג. הם נוצרו מאיחוד החזית העממית לשחרור תיגראי הדומיננטית שמאוחר יותר יצרה את התנועה הלאומית-דמוקרטית האמהרית בתחילת 1989. מאוחר יותר הצטרפו אליהם ארגון האורומו העממי-דמוקרטי (המורכב מאורומו שבויי מלחמה וחברי אורומו של התנועה הלאומית-דמוקרטית האמהרית) ותנועת מהפכת קציני הדמוקרטיה האתיופיות (גוף קטן של קציני דרג שנתפסו על ידי החזית העממית לשחרור תיגראי) שהתפרקה כשממשלת המעבר האתיופית הוקמה. לעומת ה-tplf שמנה כ-100,000 חיילים, כוחם הצבאי של כל שאר חברי האיחדג ביחד מנה מאות חיילים בלבד.
האיחדג קיימה את מפלגת הקונגרס השישי שלה בספטמבר 2006 במקלה שבאזור תיגראי.
תוצאות הבחירות

| שנת הבחירות | תמיכה | שינוי באחוזים | מנדטים | שינוי במנדטים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1995 | 90.3% | - | 493 | - |
| 2000 | 87.9% |  2.4 | 481 |  12 |
| 2005 | 59.8% |  28.1 | 327 |  154 |
| 2010 | 91.2% |  31.4 | 499 |  172 |
התפרקות המפלגה

מפלגת האיחדג שבדומיננטיות החזית העממית לשחרור תיגרה, החלה לקרקע עם התחלת ההפגנות של 2 קבוצות הרוב באתיופיה האורומו והאמהרה (שביחד מהווים קרוב ל-70% מהאוכלוסייה) שבסופן ראש הממשלה היילה מריאם דסלין (גם מקבוצת מיעוט המכונה ווליאתה) ויתר על תפקידו. והאיחדג בחרה לראשונה את אביי אחמד עלי שהיה מקרב האורומו.
עם עלייתו לשלטון אביי אחמד נהנה מפופולריות עצומה עם מסרים של אחווה אחדות ודמוקרטיה החל ברפורמות בראשן שחרור האסירים הפוליטיים, והסכם השלום עם אריתריאה שזיכה אותו בפרס נובל לשלום מה שהביא אותו להיתנגשות עם החזית העממית לשחרור תיגרה מהסיבה הפשוטה מכיוון שהחזית התיגרית סירבה להחזיר את העיירה באדמה לאריתריאה .
העיירה בדמה הייתה הסיבה לפרוץ מלחמת אתיופיה-אריתריאה ב-1998 מכיוון ששתי המדינות טענו עליה לבעלות.
לאחר שנתיים עקובות מדם וכ-70,000 הרוגים הגיעו להסכם בתיווך אלג׳ירי שבמסגרתו מלס זינאווי רוא"מ אתיופיה ויושב ראש החזית העממית התיגרית קיבל את פסיקת הבוררות שקבע שבדמה שייכת לאריתריאה .
ואולם מלס סירב להחזיר את העיירה בתואנות שונות, אוליי מפני שפחד מביקורת ציבורית על חיי האדם המיותרים שהוקרבו.
ובכך בשנים 2000–2018 אתיופיה ואריתריאה נהיו מדינות אויב שכל מדינה נותנת מחסי למתנגדי משטר של אויבתה.
מצב זה הישתנה עם עליית אביי אחמד עלי שהחליט לקבל עליו את יישום הסכם אלג׳יר שעליו חתם רוא"ם שהיה גם ראש החזית התיגרית מלס זינאווי .
ואולם החזית העממית לשחרור תיגרה לא הסכימה להחזיר את השטח שנימצא במחוזה, וסירובה זה דירדר את היחסים עם אריתריאה והממשל האתיופי (אם כי היחסים בין הממשל האתיופי והאריתריאי התהדקו).
אביי אחמד גם רדף מושחתים ומפירי זכויות אדם הללו מצאו מחסה במחוזם תיגראי ונהנו מהגנת ממשל החזית העממית שסירב להסגירם לממשל הפדרלי מה שכמובן הכעיס את הממשל החדש .
שלאחריו ראש הממשלה האתיופי החליט על הקמת "ብልጽግና ፓርቲ" (מפלגת השגשו,prosperity party,pp) מפלגה דמוקרטית שלא מבוססת על מוצא אתני ושבה כל אחד יכול להיות ראש ממשלה (במבנה מפלגת האיחדג עפרים סומאלים ואחרים לא יכלו להיות ראשי ממשלה)
החזית העממית לשחרור תיגראי סירבה להיצטרף נטשה את הבירה התבצרה בתיגראי ניסתה להקים את "החזית הפדרלית" האמיתית לטעמה ואף אחד לא היצטרף לקואליציה שלה .
ערכה מצעדים צבאיים מתגרים בממשל
הממשל האתיופי דחה את הבחירות (כמו עוד 50 מדינות בעולם)
החזית התיגרית עשתה בחירות שבהם זכתה ב-99% "תמיכה" והכריזו על הממשל האתיופי של אביי אחמד כלא חוקי, ובסוף גם תקפו את הפיקוד הצפוני של הצבא האתיופי שהיה מוצב בתיגראי, תוך כדי שימוש בגיס חמישי תיגרי (חברי החזית) מקרב הצבא האתיופי מה שהוביל למלחמה שנמשכת כבר שנה.
בנובמבר 2019, ה-EPRDF פורק, וראש הממשלה ויו"ר ה-EPDRF, אבי אחמד, מיזג שלוש מהמפלגות המרכיבות אותה (לא כולל ה-TPLF) למפלגת השגשוג החדשה, אשר נוסדה רשמית ב-1 בדצמבר 2019.
הערות שוליים

↑  EPRDF Wins 499 Of 547 Federal Parliamentary Seats: NEBE - Ethiopian News
1 2 3  האיחדג אתר האיחדג (אוחזר 12 ביוני 2011)
1 2  פרדריך אברט סטיפטאנג הצדדים באתיופיה:אוריינטציה אתנית
↑  מאה דרכים להפעיל לחץ(הקישור אינו פעיל, 14.9.2021) דו"ח ארגון זכויות האדם, פורסם ב-10 במרץ 2010
↑  פאלוס צ'אני, "Clientelism and Ethiopia's post-1991 decentralisation" כתב עת למחקרי אפריקה המודרנית 45/3 (2007)
↑  יסמין מוחמד יאסין, ההיסטוריה של עפאר באתיופיה ואריתריאה(הקישור אינו פעיל, 14.9.2021), בתוך אפריקה ספקטרום 42, עמ' 39–65 (2008)
↑  טוביאס האגמאן מוחמד ה. חליף, מדינה ופוליטיקה בסומלי שבאתיופיה משנת 1991
↑  לואיס אלן "פדרליזם אתני והגדרה עצמית עבור לאומים במדינה דו סמכותית: המקרה של אתיופיה" מגזין זכויות מיעוט וארגון זכויות אדם 13 עמ' 243–261 (2006)
↑  שרה ווגאן, אתניות וכוח באתיופיה אוניברסיטת אדינבורו, עבודת דוקטורט עמ' 168, (2003).
↑  הבחירות לבית הנבחרים האתיופי, באתר האיחוד הבין פרלמנטרי
| המחתרות במלחמת האזרחים האתיופית |
| --- | --- | --- |
| כללי | המפלגה העממית-מהפכנית האתיופית • התנועה הסוציאליסטית הכלל-אתיופית • החזית העממית-מהפכנית הדמוקרטית |  |
| אריתריאים | החזית לשחרור אריתריאה • החזית העממית לשחרור אריתריאה |  |
| טיגראינים | הארגון לשחרור תיגראי • האיחוד הדמוקרטי-אתיופי • החזית העממית לשחרור תיגראי |  |
| אמהרים | התנועה העממית-דמוקרטית האתיופית • חזית קאפגן הפטריוטית |  |
| אורומו | החזית לשחרור אורומו • ארגון האורומו העממי-דמוקרטי • החזית האסלאמית לשחרור אורומיה |  |
| עפרים | החזית לשחרור עפר • החזית הלאומית לשחרור עפר • ארגון העפר העממי-דמוקרטי |  |
| סומלים | החזית לשחרור מערב סומליה • החזית לשחרור אבו סומלי • המפלגה הדמוקרטית של סומליה המערבית • החזית הלאומית לשחרור אוגדן • החזית לשחרור יאסה וגורגרה |  |
הטרור האדום
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no93015728  NKC: ko20211102911  SUDOC: 073909149  VIAF: 144537010   WorldCat (עם VIAF): 144537010
פיגוע הירי במרכז תל אביב

| חלק מהסכסוך הישראלי-פלסטיני, גל הטרור בישראל (2023) |
| --- | --- |
מדרחוב נחלת בנימין
מדרחוב נחלת בנימין
 תאריך:  5 באוגוסט 2023
 תאריך עברי:  י"ח באב ה'תשפ"ג
 מקום:  ישראל תל אביב-יפו, ישראל
 מטרה:  יהודים
 קואורדינטות:  32°03′54″N 34°46′16″E﻿ / ﻿32.06505816873°N 34.771047750991°E﻿ / 32.06505816873; 34.771047750991
 סוג:  פיגוע ירי
 נשק:  אקדח
 הרוגים:  1
 מבצע:   כמאל אבו בכר, הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני
 מספר מפגעים:  1
 מפגעים הרוגים:  1
 מניע:  טרור פלסטיני לאומני
  (למפת תל אביב מוגדלת) פיגוע הירי במרכז תל אביב(למפת תל אביב רגילה) פיגוע הירי במרכז תל אביב(למפת גוש דן רגילה) פיגוע הירי במרכז תל אביב(למפת גוש דן מוגדלת) פיגוע הירי במרכז תל אביב
 
פיגוע הירי במרכז תל אביב הוא פיגוע ירי שבוצע בשבת, 5 באוגוסט 2023 על ידי מחבל פלסטיני תושב רומאנה שבנפת ג'נין שירה למוות בסייר של עיריית תל אביב-יפו ברחוב מונטיפיורי בשכונת נחלת בנימין בתל אביב-יפו.
הפיגוע

האירוע התרחש סביב השעה 18:40, לאחר ששני סיירי ביטחון עירוני שפעלו במקום פנו למחבל שעורר את חשדם. בתגובה, המחבל שלף אקדח וירה לעבר ראשו של אחד מהם, שנפצע אנושות. הסייר השני הרג את המחבל.
המחבל היה כמאל אבו בכר, שוהה בלתי חוקי בן 22 מהכפר רומאנה. על גופו נמצא מכתב המעיד על כוונתו למות כשאהיד. בחצי השנה שקדמה לפיגוע היה אבו בכר מבוקש כפעיל בזרוע הצבאית של ארגון הטרור הג'יהאד האסלאמי. הוא ביצע בחודש פברואר 2023 פיגוע ירי נגד צה"ל שבו לא היו נפגעים.
הסייר הפצוע, חן אמיר, פונה לבית החולים איכילוב במצב אנוש ונפטר מפצעיו.
לאחר הפיגוע

לוחמי צה"ל ומג"ב מיפו בלילה שלאחר הפיגוע את ביתו של המחבל בכפר רומאנה.
כשבוע לאחר הפיגוע, הוגש כתב אישום כנגד נהג מטייבה בגין הסעת המחבל כאמל אבו בכר. לפי האישום, המחבל הגיע לתל אביב ברכב הסעות עם כמה שוהים בלתי חוקיים נוספים. נהג הרכב, שנהג בפסילה, ידע כי אין בבעלותם אישור שהייה כדין.
בזמן מלחמת חרבות ברזל פעלו כוחות הנדסה של צה"ל ומג"ב בכפר רומנה שבחטיבת מנשה והרסו את בית המחבל כמאל אבו בכר שביצע את פיגוע הירי.
בעקבות הפיגוע

בעקבות הפיגוע הזהיר מפכ"ל המשטרה, קובי שבתאי, את מובילי המחאה נגד הרפורמה המשפטית שההפגנות הן יעד לארגוני טרור, זאת על רקע ההערכה במשטרה שהמחבל בפיגוע זה התכוון להגיע לאזור ההפגנה ברחוב קפלן.
ראו גם

גל הטרור בישראל (2023)
פעולות טרור בתל אביב
הערות שוליים

1 2  פיגוע ירי בתל אביב: סייר ביטחון עירוני נרצח, המחבל נוטרל, באתר וואלה, 5 באוגוסט 2023;
פיגוע ירי במרכז תל אביב: מחבל רצח סייר עירייה, באתר ישראל היום, 5 באוגוסט 2023
↑  אמיר בוחבוט‏, כך חמק מחבל מבוקש מתחת לאף של צה"ל ושב"כ - והלך לבצע פיגוע בתל אביב, באתר וואלה, 5 באוגוסט 2023.
↑  מת מפצעיו חן אמיר, הסייר שנורה בפיגוע במרכז ת"א, באתר ‏מאקו‏, 5 באוגוסט 2023
↑  צה"ל מיפה הלילה את בית המחבל שביצע את פיגוע הירי בתל אביב אמש (ש'); נעצרו ארבעה מבוקשים ברחבי יהודה ושומרון, באתר זמן ישראל, 6 באוגוסט 2023
↑  אור רביד, ‏תיעוד חדש: יורד מהרכב, רגעים לפני הפיגוע בנחלת בנימין, באתר ‏מאקו‏, 20 באוגוסט 2023.
↑  https://IDFANC.activetrail.biz/ANC241120236892855, idfanc.activetrail.biz (באנגלית)
↑   בר פלג ויהושע בריינר, לאחר הפיגוע בת"א, המפכ"ל הזהיר את מובילי המחאה: ההפגנות הן יעד לטרור, באתר הארץ, 3 באוקטובר 2023
צבי בן-שפר

| --- | --- |

 לידה:  1904 ריגה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  15 במאי 1943 (בגיל 39 בערך) 
 מדינה:  פלשתינה (א"י) 
 מעסיק:  הלוואה וחיסכון 
 
צבי בן-שפר (1904 - 15 במאי 1943) היה פעיל חברתי ופקיד בכיר במוסדות שונים בהרצליה.
ביוגרפיה

צבי בן-שפר נולד בריגה, לטביה עלה לארץ ישראל בשנת 1921, ובשנת 1925 הצטרף אל ראשוני המתיישבים בהרצליה.
הוא היה חבר ועד-הפועלים הראשון של הרצליה, רכז לשכת-העבודה ועובד ראשון של קופת-חולים בהרצליה. היה יושב-ראש הנהלת בנק "הלוואה וחיסכון" ופעיל בחברת "פיתוח הרצליה". שלטונות המנדט הבריטי בחרו בו למוכתר של הרצליה. בתפקיד זה קישר בין המועצה המקומית מוסדות המושבה ואנשיה הפרטיים לבין שלטונות המנדט.
הוא נפטר לאחר מחלה קצרה, ביום 15 במאי 1943, והוא בן 39. המועצה הנציחה את שמו בנטיעת גן ציבורי - גן בן שפר, (שופץ ב-2006(הקישור אינו פעיל)) שמשמש עד היום כמקום המרכזי לטקסי הזיכרון בהרצליה וחגיגות המימונה(הקישור אינו פעיל).
הצופים הערבים הקתוליים

| --- | --- |
 תאריך ייסוד:  1951
 ארגון גג:  התאחדות הצופים והצופות בישראל
 מספר סניפים:  24
 מספר  חניכים (על פי התנועה):  2,500
 מזכיר כללי:  ראיד חדאד
 יושב ראש:  טלאל מסלם
 מיקום המטה:  נצרת
 
 http://csaii.org
 
ארגון הצופים הקתולים בישראל נוסד בשנת 1951 ומנה חמישה שבטי צופים שנוסדו לפני קום המדינה מאז שנת 1926. כיום הארגון מונה 24 שבטים מצפון הארץ ועד מרכזה אשר שייכים לעדות היוונית-קתולית, לטינית, מרוניטית ושלושת הארכיבישופים הם נשיאי הכבוד של הארגון.
סמל תנועת הצופים הקתולים בישראל
ארגון הצופים הקתולים פועל תחת התאחדות הצופים והצופות בישראל.
נכון לשנת 2011, פועלים בארגון הצופים הקתוליים כ-2,500 חניכים בגילאי 7 עד 18 וכ-800 חברים כמדריכים והורים המלווים את הפעילות בכל השבטים ושומרים על רמת הפעילות והתקדמות הצופיות בה. (בחלק מהשבטים יש גם חניכים מהעדה האורתודוקסית פרוטסטנטית וחניכים מוסלמים).
הארגון דואג לתפעל את השבטים ברוח החוקה, ההבטחה ו"מידות הצופה", עיקריה ומטרותיה הדמוקרטיים של תנועת הצופים.
כל השבטים פועלים לפי הגילאים השונים בארבע שכבות: עופרים, צופות וצופים, שכבה בוגרת ומד"צים.
מוסדות הארגון

אספה כללית (מועצת הארגון)
ועד הפועל
ועד מנהל
ועד רכזי השבטים
ועד הדרכה – המכין את תוכניות ההדרכה לשבטים ולקורסים והשתלמות המדריכים, מד"צים, ראשי גדודים ורכזי הפעילות, הביטחון והבטיחות בשבטים.
פעילויות הארגון

מעבר לפעילות השבועית של הארגון המתקיימת לרוב בימי ראשון, יש מספר אירועים מיוחדים המתקיימים לאורך השנה:
השתלמויות מד"צים.
קורס מדריכים.
קורס רכזי שבטים.
מפגש צופות של הארגון.
סמינר יום הארגון
תהלוכות של השבטים בזמן החגים, כמו למשל "תהלוכת מריה הקדושה" בחיפה ותהלוכת "חג המולד" בנצרת
השתתפות בכל קורסי ההתאחדות: "תג הצופיות", "תג היער" ו"תג הים".
השתתפות במעגלי פעילות ה"קיום בצוותא".
השתתפות בוועד הצופות הארצי של ההתאחדות.
מחנות יער וטיולים לכל השבטים.
השתתפות בוועידה האירופית והמזרח תיכונית והעולמית לצופים הקתולים.
כל המדריכים בארגון אשר עומדים על תפעול וניהול כל הפעילות השבטית והארצית עושים זאת בהתנדבות מלאה.
כל השבטים שייכים לכנסייה הקתולית בישראל והשאיפה להפיץ ולהעמיק את נושא הדת בין החניכים ולתרום את חלקם בחינוך החברתי ובפעילות הקהילתית, עזרה לזולת ולנזקקים, זאת בנוסף לפעילות הצופית הרגילה העיונית והמעשית.
פריסת שבטי הצופים הקתולים

שבטי הצופים של הארגון נמצאים בערים וכפרים בישראל בהם קיימת קהילה נוצרית-קתולית:
חיפה – 3 שבטים
נצרת – 4 שבטים
יפיע
שפרעם
מע'אר
פסוטה
כפר כנא
ריינה
אעבלין
טורעאן
רמלה
מרכז הצופים הקתולים בנצרת

מרכז הצופים בנצרת נבנה בשנת 1985 כתוצאה של “Aktion ´85 flinke Hände flinke Füße – Ein Haus für Nazaret”, החלטה משותפת של שני ארגוני הצופים הקתולים בגרמניה במטרה להקים מרכז צופים בנצרת.
המרכז מציע מקום לצופים מכל הדתות והמדינות במטרה לספק תנאים למפגש בין-דתי ובין-תרבותי, כמו גם הכשרה למדריכים ולקבוצות ולמסד אכסניית נוער צופית בנצרת.
ראו גם

התאחדות הצופים והצופות בישראל
הערות שוליים

↑  منظمة الكشاف الكاثوليكي في اسرائيل, csaii.org
↑  Catholic Scout Association in Israel (CSAI), ‏2010-09-24 (באנגלית)
↑  ראיד חדד - יו"ר ארגון הצופים הקתולים בישראל, אודות הצופים הקתולים בישראל, מועצת התאחדות הצופים והצופות בישראל 2010
↑  שוהם - אבן שוהם נט, הצופים בדו קיום - מקומי בשוהם
↑  Israeli Scouts, אתר התאחדות הצופים והצופות בישראל - ארגון הצופים הקתולים, באתר תנועת הצופים
↑  Nazareth Scout Center (NSC), ‏2010-06-29 (באנגלית)
דוד אידלסון

| --- | --- |

דוד אידלסון
 לידה:  17 במאי 1891 מיקולאייב, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  11 באוקטובר 1954 (בגיל 63) וינה, אזורי הכיבוש באוסטריה 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין קריית שאול 
 
דוד אידלסון (ט' באייר תרנ"א, מאי 1891 – י"ד בתשרי תשט"ו, 11 באוקטובר 1954, ונטמן ב-10 בנובמבר) היה איש חינוך שהתמחה בטיפול בילדים ונוער עזובים, והיה מחלוצי החינוך הפתוח בארץ ישראל, וממייסדי "חברת הילדים" בבית אלפא.
כתביו

ד. אדלסון וי[הודה] פולני; נמנה ונחשב; ציורים של י. פלדמן, תל אביב: מדע ואמנות, תרפ"ב. (ספר לימוד אריתמטיקה)
חייו המיניים של הילד, ירושלים: דפוס הספר, תרצ"ג.
נוער בסכנה, מרחביה: ספרית פועלים, 1956. (על נוער עזוב)
ד. אידלסון, י[הודה] רון-פולני, צעדים ראשונים: פרקי-חיים מבית החינוך לילדי העובדים בתל אביב, תל אביב: אורים ('ספריה פדגוגית קטנה'), תשי"ח.
יומנו האישי של אידלסון משנת 1915 במהלך עבודתו בהר-טוב נדפס בתוך: שמעון רשף, חנוך חדש בארץ ישראל: תרע"ה-תרפ"ט, תל אביב: ספרית פועלים, תשמ"ה 1985.
כתביו > תרגום

אוגוסט אייכהורן (אנ'), נוער עזוב: הפסיכואנליזה בטיפול החינוכי-סוציאלי: עשר הרצאות; דברי פתיחה מאת זיגמונד פרויד; עברית: ד. אידלסון; ערוך בידי מ[רדכי] ברכיהו, ירושלים: עבר, תשי"ג. (הדפסה נוספת: ירושלים: ש. זק, 1956.)
לקריאה נוספת

איב ביירך, 'המקורות הרעיוניים של "החינוך החדש" בארץ-ישראל בשנות העשרים', עיונים בחינוך 2, 5 (תשס"ג), 179–196.
מרים סמט, החדש היה אצלנו - חינוכאים ושיח החינוך ביישוב העברי, 1935-1880, הוצאת מאגנס, 2024.
הערות שוליים

↑  מודעת אבל, דבר, 15 באוקטובר 1954
↑  דוד אידלסון באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
↑  הלוית דוד אידלסון ז"ל, דבר, 10 בנובמבר 1954, המשך; ת"א-יפו: ארונו של דוד אידלסון המנוח מגיע היום, על המשמר, טור 2, 10 בנובמבר 1954; ארון אידלסון הובא מווינה, הצופה, 12 בנובמבר 1954.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307694505171  ISNI: 0000 0000 7006 852X  VIAF: 97172099   WorldCat (עם VIAF): 97172099
אליוט דורף

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 ביוני 1943 (בן 81)
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת קולומביה  בית המדרש לרבנים באמריקה 
 מקום פעילות:  ארצות הברית
 השתייכות:  יהדות קונסרבטיבית
 תחומי עיסוק:  פסיקת הלכה
 רבותיו:  רוברט גורדיס, אברהם יהושע השל
 
 תפקידים נוספים:  יו"ר ועד ההלכה של כנסת הרבנים
 
הרב אליוט נ. דורף (אנגלית: Elliot N. Dorff; נולד ב-24 ביוני 1943) הוא רב, תאולוג, הוגה וביואתיקאי קונסרבטיבי אמריקאי, יושב ראש ועד ההלכה של כנסת הרבנים בארצות הברית.
ספרים

Jewish Law and Modern Ideology: A Confrontation Based on Source Materials: United Synagogue of Conservative Judaism, 1971.
Conservative Judaism: Our Ancestors to Our Descendants: United Synagogue of Conservative Judaism, 1977; second, revised edition, 1996.
A Living Tree: The Roots and Growth of Jewish Law (with Arthur Rosett): State University of New York Press, 1988.
Mitzvah Means Commandment: United Synagogue of Conservative Judaism, 1989.
Knowing God: Jewish Journeys to the Unknowable: Jason Aronson Press, now Rowman and Littlefield, 1992.
Contemporary Jewish Ethics and Morality: A Reader(With Louis Newman): Oxford University Press, 1995.
Matters of Life and Death: A Jewish Approach to Modern Medical Ethics: Jewish Publication Society, 1998.
Contemporary Jewish Theology: A Reader(with Louis Newman): Oxford University Press, 1999.
To Do the Right and the Good: A Jewish Approach to Modern Social Ethics: Jewish Publication Society, 2002.
Love Your Neighbor and Yourself: A Jewish Approach to Modern Personal Ethics: Jewish Publication Society, 2003.
The Way Into Tikkun Olam (Fixing the World) (Jewish Lights Publishing, 2005).
The Unfolding Tradition: Jewish Law After Sinai (Aviv Press, Rabbinical Assembly, 2005.
For Love of God and People: A Philosophy of Jewish Law (2007): Jewish Publication Society.
The Jewish Approach to Repairing the World (Tikkun Olam): A Brief Introduction for Christians (with Cory Willson)(Jewish Lights Publishing, 2008).
Jewish Choices, Jewish Voices— with Louis Newman and Danya Rutenberg, Jewish Publication Society, 2008-2010. (שישה כרכים)
לקריאה נוספת

Jonathan K. Crane, Elliot N. Dorff: An Intellectual Portrait, התפרסם בתוך: In Search of Good Life, Brill, 2014. עמ' 5–19.
Alan Silverstein, Modernists vs. Traditionalists: Competition for Legitimacy within American Conservative Judaism, התפרסם בתוך: Studies in Contemporary Jewry : Volume XVII, Oxford University Press, 2001. עמ' 35–43.
מרגל להשכרה

| --- | --- |

לוגו הסדרה
 
 ספרי הסדרה
 אויב באדמת ידיד מבוקש לוחמי הצללים התנקשות שתול טווח אפס דם קר מגן אנושי
 מידע כללי
 מאת:  יונה ספיר 
 סוגה:  מותחן 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  2014 
 עורך:  ישראל פלר
 מהדורות נוספות
 מספר כרכים:  8
 
מרגל להשכרה היא סדרת ספרי מתח ופעולה העוסקת בחייו של אייל גלבוע, "סוכן-על", בוגר המוסד, בעל יכולות אגדיות. הסדרה נכתבה על ידי הסופרת החרדית רות רפפורט בשם העט "יונה ספיר". הסדרה מפורסמת בעיקר בקרב הציבור הדתי והחרדי.
על הסדרה

הסדרה עוסקת בסיפורו של סוכן המוסד אייל גלבוע, שניחן בכוחות בלתי רגילים בהם הוא משתמש לבצע פעולות הנראות כבלתי הגיוניות ומסוכנות ביותר. בספרים בסדרה ישנו מוטיב חוזר בו ארגוני ביון וגופים שונים מבקשים מאייל לבצע עבורם משימות קצה שרק הוא מסוגל לבצען. לפעמים מדובר במשימות הנוגדות את החוק, או אפילו משמשות בבירור כנגד מדינת ישראל וכנגד הצדק, אך אייל נאלץ לבצען מכיוון שהוא נסחט באיומים על חייו, משפחתו, או חבריו. פעמים רבות הוא נקלע למצבים המעמידים אותו בהתלבטות בין אחריות למשפחתו וחבריו שלו לבין מחויבותו למדינה ולמוסד. אייל מנסה ללהטט בין ערכיו לבין המשימות המוטלות עליו במטרה להשיג את הצדק, וכשהוא מסתבך - הוא מתעלם מהחוק והסדר ונוהג כפי הבנתו על מנת להצליח במדינה ולהציל את הנסחטים, בהצלחה לא מועטה.
הסדרה כוללת שמונה כרכים. הראשון, "אויב באדמת ידיד", יצא בשנת 2014, והאחרון, "מגן אנושי", יצא בשנת 2022.
כל ספרי הסדרה פרט לספר מגן אנושי תורגמו לאנגלית.