stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נפתלי מנחם הוטנר
צאצאיו

צבי חיים הוטנר, מראשוני ישיבת חברון.
צביה-לאה, אשת הרב מאיר חדש, המשגיח בישיבת חברון. עלתה לארץ בחיי אביה.
שמעון הוטנר.
יעקב לייב הוטנר.
ציפורה, אשת הרב יוסף קרביץ, ר"מ במדרשית נעם
שושנה, אשת הרב זיסל חינסקי.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | 25 | 26 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  יוסף זונדל הוטנר  יוסף זונדל הוטנר     |  יוסף זונדל הוטנר  יוסף זונדל הוטנר     |  יוסף זונדל הוטנר  יוסף זונדל הוטנר     |   |   |   |   |   |   | עץ משפחת אפשטיין | עץ משפחת אפשטיין | עץ משפחת אפשטיין |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |     |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |   |   |   |   |
| עץ משפחת הופשטיין | עץ משפחת הופשטיין | עץ משפחת הופשטיין |   |   |   |  יהודה לייב הוטנר  יהודה לייב הוטנר     |  יהודה לייב הוטנר  יהודה לייב הוטנר     |  יהודה לייב הוטנר  יהודה לייב הוטנר     |  |  |   | עץ משפחת קוק | עץ משפחת קוק | עץ משפחת קוק |   |  נפתלי מנחם הוטנר  נפתלי מנחם הוטנר     |  נפתלי מנחם הוטנר  נפתלי מנחם הוטנר     |  נפתלי מנחם הוטנר  נפתלי מנחם הוטנר     |     |  קריינא  קריינא     |  קריינא  קריינא     |  קריינא  קריינא     |   |   |   |   |
|  |   |   |   |   |   |   |     |   |   |   |   |  |   |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|  רחל  רחל     |  רחל  רחל     |  רחל  רחל     |   |  יהושע הוטנר  יהושע הוטנר     |  יהושע הוטנר  יהושע הוטנר     |  יהושע הוטנר  יהושע הוטנר     |  |  חוה לאה  חוה לאה     |  חוה לאה  חוה לאה     |  חוה לאה  חוה לאה     |   |  צבי יהודה הכהן קוק  צבי יהודה הכהן קוק     |  צבי יהודה הכהן קוק  צבי יהודה הכהן קוק     |  צבי יהודה הכהן קוק  צבי יהודה הכהן קוק     |   |  צביה לאה  צביה לאה     |  צביה לאה  צביה לאה     |  צביה לאה  צביה לאה     |     |  מאיר חדש  מאיר חדש     |  מאיר חדש  מאיר חדש     |  מאיר חדש  מאיר חדש     |  | עץ משפחת פינקל | עץ משפחת פינקל | עץ משפחת פינקל |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |     |   |     |   |   |   |   |  |   |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |  ברוך מרדכי אזרחי  ברוך מרדכי אזרחי     |  ברוך מרדכי אזרחי  ברוך מרדכי אזרחי     |  ברוך מרדכי אזרחי  ברוך מרדכי אזרחי     |   |  שולמית אזרחי  שולמית אזרחי     |  שולמית אזרחי  שולמית אזרחי     |  שולמית אזרחי  שולמית אזרחי     |   |  משה מרדכי חדש  משה מרדכי חדש     |  משה מרדכי חדש  משה מרדכי חדש     |  משה מרדכי חדש  משה מרדכי חדש     |   |  אהרן חדש  אהרן חדש     |  אהרן חדש  אהרן חדש     |  אהרן חדש  אהרן חדש     |   |  חסידה  חסידה     |  חסידה  חסידה     |  חסידה  חסידה     |
 
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  חיים אריה חדש  חיים אריה חדש     |  חיים אריה חדש  חיים אריה חדש     |  חיים אריה חדש  חיים אריה חדש     |   |   |   |   |   |   |   |   |
לקריאה נוספת

Eliach, Yaffa (1999), There Once Was A World: A 900-Year Chronicle of the Shtetl of Eishyshok, Back Bay Books. ISBN 978-0316232395[דרושה הבהרה]
הערות שוליים

↑  הרב וסרמן מביא דברים בשמו בספרו קובץ שיעורים, כתובות דף טו ע"א אות ל"ט: "וכמדומה ששמעתי כן מכ' הרה"ג ר' הערץ מנדיל הוטנער ז"ל מאיישישק"
↑  ראו בהקדמת הספר גנזי חיים בה הדפיס בשנת תרפ"ח דרשת שבת הגדול אותה מסר באיישישוק.
↑  יפה אליאך בספרה על איישישוק.
↑  מאחורי הקלעים של ישיבת סלובודקה בחברון תרפ"ד – תרפ"ה, עבודת מחקר מאת תרצה יעקבסון, האתר של היישוב היהודי בחברון.
יחידת ההסרטה של דובר צה"ל

צלם צבאי הפועל תחת ענף ההפקה והמדיה של דובר צה"ל
ענף ההפקה והמדיה של דובר צה"ל (לשעבר יחידת ההסרטה של דובר צה"ל) הוא ענף במערך דובר צה"ל המרכז בתוכו מגוון רחב של אנשי מקצוע (רובם ככולם חיילים בשירות חובה) המתמחים בתחומים שונים; תסריט, הפקה, צילום, עריכת וידאו, גרפיקה ואפטר אפקטס. בסיס הענף ממוקם בבית דובר צה"ל ברמת אביב ומפקדים עליו קצינים, חוגרים ואזרחים עובדי צה"ל. בראש הענף עומדת סא"ל עדי בראל
ייעוד הענף והשירות בו

הענף, הכולל כמה עשרות חיילים, מטפל בכ-60 הפקות בסדר גודל בינוני עד גדול בשנה ועוד עשרות הפקות קטנות, מבצע כ-700 ימי ניוז[דרושה הבהרה] (וידאו וסטילס) בשנה[דרוש מקור], רובם לצורך הפצה לאמצעי התקשורת בישראל ובעולם, מספק שירותי ארכיון וידאו וסטילס לגורמים צבאיים ואזרחיים ויש לו סמכות מקצועית על תחום הסיקור והתיעוד המבצעי בצה"ל (מתעדים מבצעיים).
מלבד עיסוקו בהפקת תוכן עבור צה"ל, לענף ההפקה והמדיה גם אופי מבצעי. צלמי הסטילס והווידאו של הענף מסתובבים בשטח ומסקרים את פעילות צה"ל בשגרה ובחירום. מתעדים מבצעיים מהענף מצטרפים לכוחות בשטח ומפיצים אותן לאמצעי התקשורת. ענף ההפקה והמדיה של דובר צה"ל הוא הגורם היחידי בצה"ל שמורשה להפיץ חומרי סטילס ווידאו לאמצעי התקשורת. כמו כן, מתלווים צוותי היחידה לרמטכ"ל ולבכירים אחרים.
הענף כולל מספר מדורים: תקשורת חזותית, פלגת התיעוד והצילום, דיגיטל וקמפיינים. הענף מייצר תוצרים שונים: סרטים עלילתיים, דוקומנטריים, סרטי תדמית, מצטיינים הסברה, הדרכה, קליפים, אייטמים, פרידות בכירים, פרינטים, אירועים וכדומה. בין התפקידים בהם משרתים חיילי הענף: צלמי וידאו וסטילס, עורכי וידאו, מפיקים, תסריטאים, אפטריסטים, ארכיוויסטים מתעדים מבצעיים, אנשי סושיאל, כתבים ועורכים באתר צה"ל, מפיקי קמפיינים ועוד.
מבנה מדור תקשורת חזותית

בינואר 2018, חל שינוי במבנה יחידת ההסרטה, והיחידה פוצלה ושינתה את שמה והפכה ל"מדור תקשורת חזותית" כתוצאה מהשינוי המבני התפצל מדור צילום והצטרף לפלגת התיעוד מבצעי בחטיבה תחת הצוות המטכ"לי.
כיום המדור מכיל 5 מכלולים מרכזיים: מכלול הפקה, מכלול תסריט, מכלול פוסט, מכלול ארכיון וקונטרול והחמ"ל הוויזואלי.
מפקד המדור הוא סרן איתי שובל.
סגן מפקד המדור הוא סגן דן אמסלם.
מבנה מדור תקשורת חזותית > מכלול תסריט

אחראי על כתיבת בריף אסטרטגי לפרויקטים, ניהול ישיבות קריאייטיב, כתיבת קונספטים ותסריטים וכן על בימוי סרטים במדור.
ב-25 השנים האחרונות פיקד על המכלול אע"צ גיורא (גיגי) רובין.
מבנה מדור תקשורת חזותית > מכלול הפקה

אחראי על ניהול הפרויקט מתחילתו ועד סופו – משלב הפיתוח, דרך שלב הקדם-הפקה, הצילום והפוסט. אחראיים גם על המיונים ליחידות ההסרטה השונות בצה"ל ועל אירועים שונים במערך דובר צה"ל ומחוצה לו. על המפיקים במדור אחריות רבה, שכן הם מנהלים פרויקטים בסדרי גודל שונים.
על המכלול מפקדת אע"צ לילך כהן.
מבנה מדור תקשורת חזותית > מכלול פוסט

כתוצאה מהפיכת היחידה למדור, מדור פוסט שינה את שמו והפך ל"מכלול פוסט".
במכלול שלושה תאים:
תא עריכה וסאונד – אחראי על עריכת תוצרים ממגוון הסוגים והפצתם לפלטפורמה הרלוונטית. עורכי הענף עורכים הן אייטמים חדשותיים והן סרטים עלילתיים בעלי חשיבות דוברותית. בנוסף תא סאונד אחראי על עריכת מיקסים להפקות השונות והקלטת פרקים ל, פודקסאט צה"ל".
תא גרפיקה – גרפיקאי ביחידה אחראי על ייצור גרפיקות, עיצובים ומעטפת גרפית למגוון תוצרי הענף ומערך דובר צה"ל, וכן יצירת תוצרים מבצעיים כגון תצ"אות וגרפיקות חיסול בכירים בארגוני טרור ועוד.
תא אפטר ותלת – התא מכיל אנימטורים, "אפטריסטים", שאחראים ביחידה אחראי על הנפשת תוצרים - מכתוביות נעות ועד סרטי אנימציה מלאים ותלתסטים שמטרת לבנות עולמות שלמים בתלת מימד על מנת להמחיש מציאות במקומות בהם המצלמה לא יכולה להיכנס.
על המכלול מפקד סג״ם עידו לור.
מבנה מדור תקשורת חזותית > מכלול ארכיון וקונטרול

במקור נקרא "תא ארכיון" והיה תחת מדור צילום. בתחילת 2024 הוקם מחדש כמכלול ארכיון וקונטרול. המכלול מהווה בריכת הוויזואליה צה״לית, ובין ארכיוני הוויזואליה הגדולים בארץ. אחריותו לקטלג, לשמור, למיין, ולהכין את התוצרים המתקבלים מכלל מקורות הצילום בצה״ל להפצה לתקשורת. המכלול אחראי לשמר את תוצרי היחידה, ולמיין אותם לשימוש עתידי והיסטורי.
לאחר פרוץ מלחמת חרבות ברזל, נוסף למכלול תחום אחריות נוסף, הקונטרול (חדר השידור), שייעודו הוא לאפשר למערך לראשונה בתולדותיו לשדר מסרים לתקשורת באופן עצמאי. תחילה שודרו הצהרות דובר צה"ל, ובמשך המלחמה נוספו שידורים נוספים כגון טקסים צבאיים וממלכתיים שלראשונה שודרו מטעם צה״ל עצמו למערכות התקשורת.
באחריות המכלול לתחזק את המערכות הטכניות של מדור תקשורת חזותית ולשמור על רצף התפקוד שלו.
על המכלול מפקד סגן דן אמסלם וסמ״ר שון פלטר.
מבנה מדור תקשורת חזותית > מכלול החמ"ל הוויזואלי

עד אוקטובר 2023 מכלול החמ"ל הוויזואלי הופעל רק בחירום והיה מתמלא בחיילי המדור שיודעים את תפקידם במלחמה.
המכלול מנוהל במשמרות (בוקר ולילה) ובכל משמרת ישנם עורכי וידאו, אפטריסטים, גרפיקאים, סמב"צים, ארכיוויסטים וקצין מבצעיים אשר מפקד על תפקודו של החמ"ל.
עורכים - עורכים אייטמים שמופצים לכלי התקשורת (בדרך כלל תקיפות שונות או פעילות כוחות של חיילי צה"ל באזור מלחמה)
אפטריסטים - אחראים על הכנת תוצרי הסברה שאמורים לפשט פעילויות מבצעיות בצורה פשוטה יותר.
גרפיקאים - אחראים על הכנת תצ"אות של נקודות תקיפה, "תעודות זהות" של מחבלים בארגוני טרור שונים אשר חוסלו במהלך פעילות מבצעית או גרפיקות שיכולות להעביר מסר או לתת מידע נגיש יותר בנוגע לפעילות צה"ל.
סמב"צים - אחראיים על ניהול התוצרים השונים בחמ"ל ויצרת קשר מול הגורמים השונים במערך ומחוצה לו בנוגעי לתוצרים ונקודות תקיפה.
ארכיוויסטים - נציגי הארכיון בחמ״ל, אלו שדוגמים את כלל החומר לשרתי האחסון של היחידה ומכינים את חומרי הגלם להפצה לתקשורת.
קמב"צים - אחראיים על ניהול כלל החיילים בחמ"ל, תעדוף משימות שונות ועוד.
על החמ״ל מפקדת סרן גיל ברגר.
היסטוריה

יחידת ההסרטה הוקמה רשמית באוגוסט 1948 במסגרת מחלקת שרות מפות וצילומים. מקימה היחידה ומפקדה הראשון היה נפתלי אבנון (רובינשטיין). בפעילות היחידה הזו נטלו חלק חיילים ואזרחים: איילה הירש (מזכירה), אלפרד שטיינהרדט, שמעון פוקס, צבי לסשצינסקי, אדם גולדברג, יהודה תרמו, יוכי שוורץ, בבוט, פוסמן, יעקב קלח ודב לואי.
בשנת 1954 הפיקה היחידה סרט עלילתי קצר בשם "חוד החנית", על פי תסריט מאת שבתי טבת בבימויו של אלפרד שטיינהרדט. הסרט סקר את מסלולו של לוחם בחטיבת הצנחנים, וקיבל פרס מאת "ארגון עובדי ההסרטה" כמו גם שבחים מהביקורת בעיתונות באותה תקופה, סרט נוסף מאותה התקופה הוא "הרקע האדום". להפקת סרט זה הובא במאי בריטי בשם תורולד דיקנסון. הסרט הציג את חייו של חייל בחיל הרגלים אך לא זכה להצלחה לה זכה "חוד החנית".
הסרט המפורסם ביותר של היחידה הוא שתי אצבעות מצידון מ-1986. זהו סרט עלילתי באורך מלא, והוא הסרט העלילתי היחיד של היחידה שהופץ לצפייה בציבור. הסרט, המתאר את הדילמות שבהן נתקלו חיילים במלחמת לבנון הראשונה, זיכה את היחידה בפרס יצחק שדה לספרות צבאית. בשנת 2000 הופק סרט עלילתי נוסף בשם "הנעלם" בכיכובם של ליאור אשכנזי ונטלי עטיה. סרט זה לא הופץ משיקולים ביטחוניים.
פעולתיה של היחידה הפכו עם הזמן למבצעיות יותר ויותר. ב-2003 נהרג צלם היחידה ליאור זיו מירי מחבלים בפעולה מבצעית של כוחות פלחה"ן גבעתי ברפיח. בעקבות המקרה הוחלט כי ישנה חשיבות לפלגה של צלמים קרביים אשר יביאו תיעוד אכותי מזירות קרב ואזורי לחימה, ולכן בכל שנה ישנם חלק מן החיילים המגויסים לדובר צה"ל אשר עוברים הכשרת לוחמה במערך הגנת הגבולות ולבסוף משובצים בפלגת תיעוד מבצעי.
בשנת 2018 חל שינוי מבני בחטיבת דובר צה"ל. כתוצאה מכך, שונה שמה של יחידת ההסרטה למדור תקשורת חזותית והמדור כולו הצטרף לענף חדש - ענף ההפקה והמדיה של חטיבת דובר צה"ל.
תהליך המיון וההכשרה

רוב חיילי הענף הם בוגרי מגמות קולנוע וטלוויזיה או בוגרי מכללול הקולנוע השונות בעלי הישגים גבוהים וכישרון מובהק בתחום הקולנוע.
מלש"ב שרוצה להתקבל ליחידה עובר תהליך מיונים הכולל מבחנים עיוניים, הגשת תיק עבודות, מבחנים מעשיים וראיון אישי (ספציפיים לפי מקצוע). בסוף התהליך מתקבלים ליחידות ההסרטה השונות וחלק מהמלש, בים ישובצו לענף ההפקה והמדיה - יחידת ההסרטה הגדולה והאיכותית ביותר בצה"ל.
המתקבלים עוברים טירונות 02 ולאחר מכן קורס מקצועות הדוברות תחת מגמת הדוברות החזותית. בתום הקורס, החיילים החדשים מוכשרים לתפקידם הספציפי במסגרת חפיפות מקצועיות לפי תפקידם.
מפקדי הענף

| --- | --- |
שם: שנים
צבי קרן (אזרח עובד צה"ל), היחידה הייתה מדור: 1971 - 1973
סא"ל אלי דורי (תחת פיקודו היחידה הפכה לענף): 1973 - 1988
סא"ל אסנת מרדור: 1988 - 1993
סא"ל מיכאל יוחאי: ינואר 1993–ינואר 2005
ליאור בורי (אזרח עובד צה"ל, על תקן רס"ן): 2004–2005 בתקופת ההתינתקות
סא"ל דינור שביט: 2005–2010
רס"ן ארז פרידמן: 2010–2015
רס"ן מתן גרינשטיין: 2015–2016
רס"ן רוני סטולר: 2016–2018
סא"ל מרב גרנות סטולר: 2018–2024
סא"ל עדי בראל: 2024-הווה
ברכת אירוסין

בִּרְכַּת אֵרוּסִין, בהלכה היהודית, היא ברכה שמברכים בשעת הקידושין המכונים גם "אירוסין", שהם השלב הראשון מתוך שניים במיסוד הנישואים, (קידושין וחופה).
בזמן המשנה והתלמוד מעשה הקידושין היה בנפרד ממעשה הנישואין - החופה, וביניהם הייתה שהות גדולה של כשנה. בתקופה זו אסור לזוג לקיים יחסי אישות קודם שברכו "ברכת חתנים" ("שבע ברכות"), כפי מאמר חז"ל: ”כלה בלא ברכה, אסורה לבעלה כנידה”.
מאז שנוהגים לקיים את הקידושין תחת החופה, מברכים ברכה זאת בחלקה הראשון של החופה.
זמן הברכה טעמה ומקורה

| --- | --- |
 תלמוד בבלי:  מסכת כתובות, דף ז', עמוד ב'
 משנה תורה:  ספר נשים, הלכות אישות, פרק ג', הלכות כ"ג–כ"ד
 שולחן ערוך:  אבן העזר, סימן ל"ד
 
כאמור, בתקופת המשנה והתלמוד נהוג לערוך טקס אירוסין בו החתן מקדש את הכלה, בנפרד מטקס הנישואין, שבו היו החתן והכלה מתייחדין. על פי ההלכה נאסר על החתן להתייחד עם הכלה כל זמן שלא נעשה טקס הנישואין הכולל את ברכות הנישואין. אולם, ביהודה נהגו זוגות מאורסים להתייחד בין האירוסין לנישואין, ולכן תיקנו שיברכו כבר בשעת האירוסין את ברכות הנישואין (=ברכות אלו נקראות בתלמוד 'ברכות חתנים'), על מנת שלא יבוא עליה קודם ברכות הנישואין.
אך בגליל, ומאוחר יותר בכל מקום, לא היו מתייחדים עד לשעת החופה (בה היו מתייחדים), ורק אז היו מברכים את ברכת הנישואין. בשעת האירוסין, ברכו את ברכת האירוסין, העוסקת באיסור של הכלה על החתן אחרי הקידושין ולפני החופה, כלומר בתקופת האירוסין. ההיתר אחרי הברכה, מורכב משני השלבים גם יחד, הקידושין והחופה, שכן לפי ההלכה לא ניתן להינשא בלא קידושין.
בימי הביניים החל להתפשט המנהג לאחד את הקידושין והנישואין ולקיימם באירוע אחד, וכך מקובל היום.
נוסח הברכה

נוסח הברכה מובא בתלמוד בבלי:
בָּרוּךְ אַתָּה ה' אֱלֹהֵינוּ מֶלֶךְ הָעוֹלָם אֲשֶׁר קִדַּשְׁנוּ בְּמִצְוֹתָיו וְצִוָּנוּ עַל הָעֲרָיוֹת, וְאָסַר לָנוּ אֶת הָאֲרוּסוֹת וְהִתִּיר לָנוּ אֶת הַנְּשׁוּאוֹת (לָנוּ) עַל יְדֵי חֻפָּה וְקִדּוּשִׁין, בָּרוּךְ אַתָּה ה' מְקַדֵּשׁ (עַמּוֹ) יִשְׂרָאֵל (עַל יְדֵי חֻפָּה וְקִדּוּשִׁין).
בתלמוד שם מובאות שתי דעות על סיום הברכה, דעה אחת כוללת את החתימה: "בָּרוּךְ אַתָּה ה' מְקַדֵּשׁ יִשְׂרָאֵל", ודעה אחרת שמסיימים את הברכה ללא חתימה. בהלכה, הברכה מובאת עם החתימה, והנוסח המקובל היום מוסיף "עַל יְדֵי חֻפָּה וְקִדּוּשִׁין", למעט יהודי תימן שחותמים "בָּרוּךְ אַתָּה ה' מְקַדֵּשׁ יִשְׂרָאֵל".
ברכה זו נאמרת על כוס יין "כוס של ברכה".
נוסחאות הברכה ופירושה > "וצונו על העריות"

ישנם הבדלי גרסאות בנוסח התלמוד בחלק הזה: יש שגורסים "וצונו על העריות", וכך נוהגים קהילות אשכנז ועדות המזרח. ויש שגרסתם היא "והבדילנו מן העריות", וכך גרס הרמב"ם ובעקבותיו יוצאי תימן.
נוסחאות הברכה ופירושה > "ואסר לנו את הארוסות"

מדברי חכמים (מדרבנן), אסור לחתן לקיים יחסי אישות עם הכלה בלא "ברכת חתנים". המילה "אסר" נסובה על "ה' אלוהינו" שבתחילת הברכה, אף על פי שהוא לא אסר בתורה את הארוסות, כשם שמברכים על הדלקת נרות חנוכה: "וציוונו להדליק", שכן ציווה לציית לדברי החכמים, כך ניתן לומר "ואסר לנו את הארוסות".
נוסחאות הברכה ופירושה > "חופה וקידושין"

הלשון "והתיר לנו את הנשואות על ידי חופה וקידושין" בעייתית, שכן היא מקדימה את החופה לקידושין, בעוד שמבחינה כרונולוגית הקידושין קודמים, ולא ניתן לקיים חופה לשם נישואין לפני הקידושין.
מספר דרכים הוצעו לפתרון שאלה זו:
הכוונה על ידי חופה, וקידושין שקדמו לחופה. (רב האי גאון)
יש לגרוס "על ידי קידושין וחופה". (שאילתות דרב אחאי, ט"ז)
הגרסה המקורית הייתה "על ידי חופה בקידושין", כלומר על ידי חופה שאחר קידושין, אלא שהדייקנים הגו את האות ב' רפה (ללא דגש) מפני שהיא סמוכה להברה פתוחה וטעו הסופרים וכתבו "וקידושין" באות ו'. כן גם הנוסח בשולחן ערוך, וכך מנהג הספרדים.
אפשר להיכנס לחופה לפני הקידושין כשם שנהוג היום. (ספר המרדכי, כתובות, קל"ב)
נוסחאות הברכה ופירושה > "לנו"

ההדגשה "הנשואות לנו" אינה במקור, והיא מובאת כתוספת שהוסיף רבינו תם.
מיהו המברך

הרמב"ם כותב שהחתן המקדש מברך את הברכה, ואם שלח שליח לקדש, השליח מברך. המנהג האשכנזי היה שאדם אחר מברך ולא המקדש עצמו (כדי לא לבייש את החתן אם לא יודע לקרוא). היום נהוג ש"מסדר הקידושין" מברך את הברכה. יש הנוהגים להזמין קרוב משפחה לברך את הברכה.
מניין

קיימת מחלוקת בין הראשונים האם צריך מניין של עשרה כדי לברך ברכת אירוסין. השולחן ערוך מכריע שלכתחילה צריך עשרה.
ברכה על היין

בתלמוד אין מקור לכך שיש לברך ברכה זו על כוס יין, אך "נהגו העם להסדיר ברכה זו על כוס של יין או של שכר" (רמב"ם). אך מכיוון שאינו אלא מנהג, אין היין מעכב, ואם אין יין מברכים ללא יין.
כשמברכים על יין, מברכים קודם על היין: "בורא פרי הגפן", ולאחר מכן את ברכת האירוסין.
זמן וגדר הברכה

לדעת הרמב"ם ברכת האירוסין היא ברכת המצוות, ולפיכך לדעתו יש לברך את הברכה קודם הקידושין, כדין כל ברכת המצוות שצריך לברך אותם "עובר לעשייתן", כלומר סמוך לפני קיום המצווה.
לעומת זאת, המנהג האשכנזי היה לברך ברכת אירוסין לאחר הקידושין. יש מסבירים שאי אפשר להקדים את הברכה לקידושין, שכן הקידושין תלויים בהסכמת האישה, ואי אפשר לברך לפני שקידש והסכימה האישה. יש תולים מנהג זה בכך שבאשכנז המקדש לא היה מברך, ולכן יש לברך לאחר הקידושין.
בעל ההגהות מיימוניות כתב: ”ברוב מקומות ובקהילות נוהגין כשמקדשין בשעת נישואין, שמברכין ברכת אירוסין תחילה, והדר (=ולאחר מכן) מקדשין”. כלומר, ברוב הקהילות האשכנזיות הבחינו בין מקרים בהם האירוסין והנישואין התקיימו באותו מעמד, שאז ברכו לפני הקידושין, ואילו כאשר קידשו בנפרד מהנישואין, היו מברכים לאחר הקידושין.
לעומת זאת, הובא מנהג אשכנזי שאף כאשר האירוסין והנישואין היו בנפרד ברכו את ברכת האירוסין בשעת הנישואין.
יש שאינם רואים ברכה זו כברכת המצוות אלא כברכת השבח, ומסבירים בזה את הנוסח הארוך של הברכה, בשונה משאר ברכת המצוות אשר מופיע בהם רק הנוסח "אשר קדשנו במצוותיו וציוונו על מצווה פלונית". כך גם מוסברת העובדה שנהוג לברכה לאחר המצווה וכן דעת ר' יחיאל מפריז שהנהיג שהחתן יברך לפני הקידושין: "לקדש את האישה", שהיא מצוות הברכות של הקידושין לדעתו, וכן שנהוג לכבדה מישהו אחר ולא את החתן, עושה המצווה.
כשמברכים לפני הקידושין ומברכים על היין, יש לשתות את היין לפני הקידושין כדי לא להפסיק בין ברכת "בורא פרי הגפן" שנאמרה לפני ברכת האירוסין לשתייה.
המנהג היום הוא לברך לפני הקידושין.
ראו גם

קידושין
חופה וקידושין
מצנח ממונע גלגלי

מצנח ממונע גלגלי חד מושבי שאינו מוכן לטיסה
מצנח ממונע גלגלי (ר"ת: ממ"ג), או טרקטורון מעופף (באנגלית: Powered parachute), המכונה גם "באקאי" (על שם Buckeye Industries שהייתה חלוצה בייצור ממ"גים), הוא כלי רחיפה אשר בו מצנח המשמש ליצירת עילוי, מחובר למנוע וגלגלים.
מהירותו הטיפוסית של מצנח ממונע גלגלי היא 40-60 קמ"ש וניתן לתפעלו באופן בטיחותי גם מטרים ספורים מעל הקרקע. הודגמה יכולתו לטוס גם בגבהים של עד 19000 רגל (כ-5.8 ק"מ, שיא עולמי שנקבע על ידי ברעם שגב) אולם על פי תקנות הרשות לתעופה אזרחית (רת"א) גובה הטיסה המורשה לממ"ג הם בין 500-1500 רגל (כ-150-500 מטר). הממ"ג מצויד בדרך כלל במכל דלק שנפחו בין 20-56 ליטר, המאפשרים טיסה ממונעת של כארבע שעות. הממ"ג נדרש לריצת המראה קצרה מאוד, לעיתים אף פחות מ-30 מטר. הממ"ג הוא אמצעי התעופה הממונע מהזולים ביותר לרכישה ולהפעלה. משקלו של הממ"ג, ללא דלק נע בין 90-220 ק"ג והוא יכול לשאת משקל מרבי של כ-500 ק"ג בהתאם למצנח הנושא.
הכנות להמראת מצנח ממונע גלגלי.
מצנח ממונע גלגלי דו-מושבי (מושב אחורי ריק) בשעת טיסה
אב טיפוס היי - טק מאבריק בטיסה
על פי החוק בישראל "מצנח ממונע" מוגדר ככלי רחיפה. על פי התקנות, הפעלת ממ"ג בצורה שאינה מסחרית דורשת הסמכה ל "מפעיל כללי" על ידי מדריך מוסמך וכוללת לימודים עיוניים ומעשיים קצרים. הפעלת ממ"ג לצורך הטסה מסחרית או הדרכת טיסה תדרוש רישיון רחפן אותו מנפיקה רשות התעופה האזרחית וכוללת מבחנים תאורתיים ומעשיים מעמיקים.
בטיחות

ממ"ג נחשב בעיני רבים לכלי טיס בטיחותי יותר מכלי טיס בעלי כנף קבועה כיוון שלממ"ג יציבות מבנית טובה יותר, תגובה מוגבלת לטעויות היגוי, והתנגדות טבעית לתנאי הזדקרות. השליטה בטיסת הממ"ג נעשית בשני אמצעים עיקריים: הגברת או הפחתת כוח המנוע (השולט על קצב הטיפוס) ושינוי זווית קצה המצנח - פעולה הנעשית בדרך כלל באמצעות דוושות - לצורך ביצוע פניה של הממ"ג ימינה או שמאלה. משיכה בו-זמנית של קצות המצנח מגבירה באחת את קצב הטיפוס ומאטה את כלי הטיס, תמרון הנעשה בדרך כלל בעת טיסה קרוב לפני הקרקע, במיוחד בעת נחיתה.
יחס הדאייה של הממ"ג במנוע כבוי נע בין 3:1 ל-6:1. יחס הדאייה מושפע ממשתנים שונים, ביניהם: גודל המצנח וצורתו, והמשקל הנישא על ידי המצנח. בדרך כלל ניתן להנחית את הממ"ג בבטיחות אף במנוע כבוי, זאת בהנחה שמשטח מתאים לנחיתה נמצא בטווח הדאייה.
אף שהדבר אפשרי, קשה להביא את הממ"ג לגובה טיסה מסוכן, לגרום לממ"ג להזדקרות, או לגרום לקריסת המצנח בעת טיסת עקב טעות טיס. קריסת מצנח שצורתו מלבנית היא כמעט בלתי אפשרית ותקלה מעין זו אפשרית יותר במצנחים בעלי צורה אליפטית. אולם גם במצנחים אלה, קריסת המצנח היא רגעית בלבד ובדרך כלל הטיס אף יתקשה להבחין בה במהלך הטיסה. קריסת מצנח אליפטי מתרחשת בדרך כלל עקב תנאים אטמוספיריים קיצוניים, או טעות טיס (על פי דיווחי מנהל התעופה הפדרלי בארצות הברית למעלה מ-80 אחוז מכל תאונות התעופה נגרמות עקב טעות טיס).
הסכנות העיקריות בהטסת ממ"ג קשורות בתנאי רוח ומכשולים. אין להטיס ממ"ג ברוחות שמהירותן מעל 15-25 קמ"ש, או בתנאים של משבי רוח. סיכוני רוח כולל מכשולים קרקעיים היוצרים תנאי רוח מיוחדים (לכן רצוי לטוס במעלה הרוח אל מול עצים גבוהים, הרים ומכשולים אחרים המפריעים לזרימת הרוח). מערבולות אוויר הנוצרות בנתיבי טיסה של כלי טיס אחרים, במיוחד כלי טיס גדולים וכבדים, אף הם עלולים לסכן טיסת ממ"ג. כיוון שממ"ג מתאים לטיסה נמוכה העוקבת אחר פני הקרקע, מכשולים קרקעיים כגון, קווי מתח עילי, עצים ומבנים גבוהים עלולים לסכן את טיסת הממ"ג. נחיתות חירום בממ"ג על מקווי מים מסוכנות במיוחד, כיוון שהטייס או הנוסע עלולים להסתבך במיתרי המצנח ולשקוע יחד עם שלדת המנוע.
תפעול

טייסי ממ"ג נהנים בדרך כלל לטוס בגובה נמוך ובאטיות והממ"ג הוא כלי טיס אידיאלי לתיור ולצילום. ממ"ג אף יכול לשמש בחקלאות ולעיתים אף ככלי לאכיפת חוק, לחיפוש ולאיתור נעדרים.
הממ"ג אינו זקוק לשדה תעופה לצורך הפעלתו ומסלולי עפר ושדות כבושים יכולים לשמש להמראה ולנחיתה. בארצות הברית אסורה על פי חוק הטסת ממ"ג בשעות הלילה. אולם בשנת 2004 תיקן מנהל התעופה הפדרלי האמריקאי תקנות המאפשרות לממ"ג המצויד כראוי לטוס אף בשעות הלילה מעל אזורים עירוניים על ידי טייסים מורשים.
בישראל טיסת לילה אסורה ובמשך שעות היום מוגבלת הטיסה על פי כללי התעופה האזרחית ל'בועות' למיניהן, שהמרכזית היא באזור השרון, בין נתניה לחדרה, ובגובה שאינו עולה על 600 רגל מעל פני הקרקע. בסופי שבוע מספר ה'בועות' גדול יותר, והן כוללות אזורים בדרום ובצפון. כמו כן ניתן לטוס בתיאום מיוחד עם רשות התעופה ועם חיל האוויר.
היסטוריה

ב-1 באוקטובר 1964 הוגשה, על ידי דומינה ג'לברט (Domina Jalbert) בקשה לרישום פטנט על "כנף מרובת תאים" (באנגלית: Multi-Cell Wing) המכונה "פראפויל" (Parafoil), כנף שהתבססה על עיצוב חדש למצנח, כך שהוא מורכב למעשה משורה ארוכה של תאים המתמלאים אוויר עם צבירת המהירות. הפטנט שמספרו 3,285,546, לעיצוב כנף חדש זה נרשם ב-15 בנובמבר 1965. אולם המצנח הממונע הגלגלי הראשון פותח כבר בשנת 1963 על ידי ד"ר ניקולאידס והוטס על ידי לואל פרנד (Lowell Farrand).
בחודש מרץ 1981 נוסה לראשונה דגם P-1, אותו יצרו סטיב סניידר, אדריאן ונדנברג ודניאל תומפסון. לאחר ניסויי טיסה ושיפורים שנמשכו שנתיים, בשנת 1983 החל שיווק מסחרי ראשון של ממ"ג.
הערות שוליים

↑  כך למשל בתקנות הטיס (כלי רחיפה), תשע"ה-2015
↑  פרטי הפטנט - Google patents
↑  Ultraflight
יעקב טננבוים

| --- | --- |

 
 פטירה:  1897
רבי יעקב טננבוים (טענענבוים) (ה'תקצ"א, 1831 - ה'תרנ"ז 1897) היה רבה של העיר פוטנוק שבהונגריה, מחבר השו"ת נהרי אפרסמון, שמן אפרסמון על התורה ועוד, היה מגדולי רבני הונגריה במאה ה-19, פוסק ומנהיג אורתודוקסי בולט, ועמד בראשות ישיבה גדולה בהונגריה.
ביוגרפיה

נולד בשנת ה'תקצ"א (1831) לאביו רבי זאב וולף טננבוים, רבה של ורפלט ומחבר הספרים 'פלגי מים' ו'רחובות הנהר', ולאמו סלאווא. נשא לאשה את דבורה, בתו של הנגיד רבי ראובן יעקב חיים רייכמן.
עוד בהיותו נער קטן הצטיין בהתמדתו בשכלו החריף והבקי ולמד אצל אביו הרחובות הנהר מווערפעלעט. אחר חתונתו בא לסנדרה והרביץ שם תורה בישיבתו במשך תשע שנים, בשנת תרי"ח נתקבל לאב"ד טאיה, בשנת תרכ"ט עבר לכהן כרב העיר טשאטה, ובשנת תרל"ג עבר לכהן כרבה של העיר פוטנוק למשך כ-23 שנה, שם נפטר ונקבר.
אחרי פטירת הגאון רבי חיים סופר המחנה חיים אב"ד בודאפעסט, שלחו קהל בודפשט כתב רבנות אליו, אולם לאחר שנועץ עם אחיו רבי שרגא צבי טננבוים הנטע שורק החליט שלא לקבל את התפקיד, כי יהיה לו שם הרבה ביטול תורה.
על פי האגדה היו לו שני מוחות, והיה כותב בפעם אחת בשני ידיו, בשפות שונות.
עמד בקשר הלכתי עם גאוני דורו, ונזכר בספרי המהר"ם שיק, מחנה חיים, חתן סופר, בית נפתלי, אהל אברהם, משיב דברים, אבני חושן והנטע שורק.
מחיבורו "שו"ת נהרי אפרסמון", ניכר שהיה מעמודי ההוראה בדורו וגדולי עולם מכל קצות הארץ פנו אליו בספקותיהם השונים.
ספרו

חיבר את השו"ת נהרי אפרסמון על פי החלקים אורח חיים ויורה דעה בשולחן ערוך.
שמן אפרסמון על התורה, ועוד
משפחתו

בנו, רבי מאיר טננבוים אב"ד פוטנאק, חיבר את ספר הדרשות 'אמרי מאיר'.
בנו, רבי מנחם מנדל טננבוים שימש כאב בית דין בעיר טורנא שבסלובקיה של היום.
נכדו, בנו של רבי מנחם מנדל, הוא רבי משה טננבוים, שהיה רבה של העיר מילדוי-ספשי בסלובקיה.
נכדו, בנו של רבי מנחם מנדל, הוא רבי שמואל טננבוים שהחליף את אביו כאב בית דין בעיר טורנא שבסלובקיה של היום, ונספה בשואה.
הגאון רבי מאיר טענענבוים אב"ד פוטנאק בעל אמרי מאיר
המשרד לשירותי דת

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  ישראל 
 תחום שיפוט:  ישראל ישראל
 תאריך הקמה:  1949 פורק ב-2003 הוקם מחדש ב-2008
 ממשלה:   ממשלת ישראל
 שר:  מיכאל מלכיאלי
 תאריך כניסה:  29 בדצמבר 2022
 מנכ"ל:  יהודה אבידן
 שמות קודמים:  משרד הדתות, המשרד לענייני דתות
 dat.gov.il
 
המשרד לשירותי דת הוא משרד ממשלתי הממונה על שירותי הדת ליהודים בישראל. בעבר נקרא משרד הדתות או המשרד לענייני דתות, ועסק בשירותי דת לבני כל הדתות. מאז הקמתו מחדש בשנת 2008, אחראי המשרד רק לשירותי הדת היהודית.
המשרד הוקם בשנת 1949. במשך השנים כיהנו במשרד זה בעיקר שרים מטעם המפד"ל וש"ס.