stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Goodnight, Irene
גרסת לדבלי

המוזיקולוג וחוקר הפולקלור אלן לומקס הקליט את זמר הפולק לדבלי בשנות השלושים, בעת שהזמר ריצה עונש מאסר בכלא בלואיזיאנה. בין היתר נשמרו הקלטות אלה בספריית הקונגרס כתיעוד שירי עם של צאצאי עבדים בדרום ארצות הברית. לדברי לדבלי, הוא שר את השיר עוד מ-1908. דפי תווים מאת ג'וסי דייוויס (Gussie Davis) הכוללים גרסה של השיר קיימים משנת 1887, אך עם מילים שונות ברובן מאלו ששר לדבלי ובמקצב שונה (המקצב המקורי היה ואלס קלאסי). עם זאת, ייתכן שמקורותיו קודמים אף לכך.
השיר מספר על אשה שנישאה לנווד ומהמר, שעוזב אותה מיד לאחר נישואיהם ואינו מסוגל לוותר על החופש שלו. זאת, בעוד אשתו מפצירה בו לשוב אליה ולבלות עמה את לילותיו.
השיר ראה אור בתקליט Negro Folk Songs as Sung by Lead Belly משנת 1936 בהפקת לומקס וספריית הקונגרס. בשנת 2002 נכללה ההקלטה בהיכל התהילה של פרס גראמי.
גרסאות כיסוי

הוויברז הקליטו את השיר ב-1950, שנה לאחר מותו של לדבלי. השיר זכה להצלחה עצומה ושהה 13 שבועות במקום הראשון של מצעד הפזמונים של בילבורד (הבי-סייד של הסינגל היה ביצוע של השיר הישראלי צאנה צאנה). בשנת 2006 נכללה ההקלטה בהיכל התהילה של פרס גראמי. הוויברז יצרו גרסה נאמנה יחסית למקור, אך עידנו את לשונו הבוטה של לדבלי.
מיד לאחר הוויברז, הקליט פרנק סינטרה גרסה משלו לשיר, שהגיע למקום החמישי במצעד. לחאר מכן הוקלטו גם גרסאות קאנטרי ורית'ם אנד בלוז. חלק ניכר מהמבצעים שינו את מילות השיר.
ב-1952 הקליט שמשון בר-נוי את השיר "ליל מנוחה, איירין" בחברת מקולית לתרגומו (הלא מילולי) של אברהם ברושי.
השיר בתרבות

השיר משמש גם כהמנון האוהדים של מועדון הכדורגל בריסטול רוברס.
השיר, בביצוע של הוויברז, שודר מדי לילה בתחנת הרדיו של אייבי נתן, "קול השלום".
הערות שוליים

↑  תמונות דפי התווים מספריית הקונגרס
1 2  היכל התהילה של פרס גראמי
1 2  Play A Simple Melody: American pop music in the early fifties
↑  ראו למשל גרסת אריק קלפטון
↑  גרסת ג'רי לי לואיס
↑   ליל מנוחה, איירין, בביצוע שמשון בר-נוי, סרטון  באתר יוטיוב
↑  מילות השיר "ליל מנוחה, איירין" והאזנה לו, באתר זמרשת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: dd7e9416-e0ac-3eec-9377-768623fb37ae
לוכסן שמאלי

| לוכסן שמאלי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
\ 
| סימני פיסוק | סימני כתב נוספים |  |  |  |  |  |
|  נקודה .   פסיק ,   נקודה ופסיק ;   סוגריים ( ) [ ] { }  נקודתיים :   מקף ־   שלוש נקודות …   קו מפריד –   סימן שאלה ?   סימן קריאה !   אפוסטרוף ’   גרש ׳   גרשיים ״   מירכאות “ ” ‘ ’   לוכסן /   סימן תמיהה ?!   |  אמפרסנד (סימן "וגם")  &   כוכבית *   כרוכית @   לוכסן שמאלי \   צלבון (פגיון) † ‡   מעלה °   סולמית #   טילדה ~   קו תחתון _   קו ניצב | ¦   פילקרו ¶   גג ˆ   סימן קרט ^   תבליט רשימה •   סימן נומרו №   סימן הסעיף §   אחוז %   פרומיל ‰   רבבית ‱   סימן מטבע ¤   שקל ₪  דולר $  סמל סימן מסחרי ™  סמל סימן מסחרי רשום ®  סמל זכויות יוצרים ©  |  |  |  |  |  |
|  סימן קריאה הפוך ¡  סימן שאלה הפוך ¿  סימן אירוניה ⸮  |  אמפרסנד (סימן "וגם")  &   כוכבית *   כרוכית @   לוכסן שמאלי \   צלבון (פגיון) † ‡   מעלה °   סולמית #   טילדה ~   קו תחתון _   קו ניצב | ¦   פילקרו ¶   גג ˆ   סימן קרט ^   תבליט רשימה •   סימן נומרו №   סימן הסעיף §   אחוז %   פרומיל ‰   רבבית ‱   סימן מטבע ¤   שקל ₪  דולר $  סמל סימן מסחרי ™  סמל סימן מסחרי רשום ®  סמל זכויות יוצרים ©  |  |  |  |  |  |
לוכסן שמאלי בתמרור דרך
לוכסן שמאלי או לוכסן הפוך הוא סימן כתב שצורתו \, המשמש בתחום המחשבים. התו נוסף לתקן ASCII על ידי בוב במר בשנת 1960.
שימושים

בשפות מחשב רבות, כאשר התו מופיע בתוך מחרוזת, הוא משמש כ"תו מילוט" (escape sequence) על מנת לציין שלתו הבא אחריו משמעות שונה מהרגיל. שימוש דומה יש גם בביטויים רגולריים.
מחוץ למחרוזת, בשפות תכנות רבות, כאשר התו מופיע כתו אחרון בשורה, הוא משמש כהוראה להתייחס לשורה הבאה כהמשך השורה הנוכחית, ולא כשורה חדשה.
במערכות ההפעלה CP/M, ‏DOS ונגזרותיה (חלונות בגרסאותיה השונות, DR-DOS וכן הלאה), התו משמש כמפריד (delimiter) בין רכיבי המסלול (path), באופן דומה לתו / במערכת ההפעלה Unix ונגזרותיה.
ריצ'רד מאליגן

| --- | --- |

ריצ'רד מאליגן בטקס האמי, 1991
 לידה:  13 בנובמבר 1932 ניו יורק סיטי, ניו יורק, ארצות הברית
 פטירה:  26 בספטמבר 2000 (בגיל 67) לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1960–2000 (כ־40 שנה)
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קולומביה 
 בן או בת זוג:  ג'ואן האקט (1966–1973)  רייצ'ל ראיין (1992–1993) 
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  פרס גלובוס הזהב, 2 פרסי אמי
 פרופיל ב-IMDb
 
ריצ'רד מאליגן (באנגלית: Richard Mulligan;‏ 13 בנובמבר 1932 – 26 בספטמבר 2000) היה שחקן אמריקאי זוכה פרס גלובוס הזהב ושני פרסי אמי על תפקידיו בסדרות הקומיות "קן ריק" ו"בועות" .
ביוגרפיה

מאליגן נולד בניו יורק. אחיו הבוגר היה במאי הקולנוע ההוליוודי רוברט מאליגן. לאחר שסיים את לימודיו ב"אוניברסיטת קולומביה" החל לעבוד בתיאטרון כשחקן וכמנהל במה.
קריירת משחק

מאליגן החל את הקריירה שלו כשחקן לראשונה בשנות ה-60 בסרטי הקולנוע "מעגל הגיר המודרני" בתפקיד ג'ו קאלן הגרוש של ג'ולי ריצ'רדס (ברברה ברי) ו"הקבוצה" של סידני לומט. בשנת 1970 השתתף מאליגן במערבון של ארתור פן "איש קטן גדול" בתפקיד המפקד הצבאי ג'ורג' ארמסטרונג קסטר.
מאליגן התפרסם בסוף שנות ה-70 בסיטקום המצליח "בועות" בתפקיד קבלן הבנייה בארט קמפבל, על משחקו בסדרה זכה מאליגן בשנת 1980 בפרס אמי לשחקן הטוב ביותר בסדרה קומית.
בתחילת שנות ה-80 השתתף מאליגן בסרטיו של בלייק אדוארדס "מהומה בהוליווד" בתפקיד המפיק ההוליוודי פליקס פרמר ו"בעקבות הפנתר הוורוד" בתפקיד אביו של המפקח קלוזו (פיטר סלרס) ובקומדיה השחורה של ארתור הילר "מורים" בתפקיד הרברט גוואר המחנך שברח ממוסד סגור.
בשנת 1988 דיבב מאליגן בסרט האנימציה "אוליבר וחבורתו" את דמותו של הכלב הדני איינשטיין. באותה השנה החל מאליגן את תפקידו הראשי בקומדיית המצבים "קן ריק" בתור רופא הילדים ד"ר הארי ווסטון. מאליגן הופיע בסדרה במשך כ-7 עונות כאשר במהלך הוא זכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרה קומית ובפרס אמי שני לשחקן הטוב ביותר בסדרה קומית.
חיים אישיים

מאליגן התחתן ארבע פעמים. את בנו היחיד הביא מאליגן עם אשתו הראשונה פטרישיה ג'ונס. לאחר גירושיו הראשונים ניהל מאליגן מערכות נישואין עם כוכבת הקולנוע ג'ואן האקט מ-1966 עד ל-1973, עם השחקנית לאונור סטיבנס ממנה הוא היה צעיר ב-29 שנה ועם שחקנית הפורנו רייצ'ל ראיין.
מאליגן מת ב-26 בספטמבר 2000 בביתו שבלוס אנג'לס ממחלת סרטן המעי הגס כשהוא בן 67.
על שמו של מאליגן הונצח כוכב טלוויזיה בשדרת הכוכבים של הוליווד.
פילמוגרפיה

מעגל הגיר המודרני (1964)
הקבוצה (1966)
הבלתי מנוצח (1969)
איש קטן גדול (1970)
האוטובוס הגדול (1976)
מהומה בהוליווד (1981)
בעקבות הפנתר הוורוד (1982)
מיקי ומוד (1984)
כדורי בשר 2 (1984)
מורים (1984)
מחזר מתבגר (1985)
בלאגן יפה (1986)
תינוקות בארץ הצעצועים (1986) - סרט טלוויזיה
פוקר אליס (אנ') (1987)
אוליבר וחבורתו (1988)
סדרות טלוויזיה

בועות (1977–1981)
קן ריק (1988–1995)
ירגזי אפרפר

| ירגזי אפרפר |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי־דרור
משפחה:: ירגזיים
סוג:: ירגזי
מין:: ירגזי אפרפר
שם מדעי
 Parus cinereus ‏וייו, 1818
תחום תפוצה


ירגזי אפרפר (שם מדעי: Parus cinereus) הוא מין ציפור שיר קטנה ממשפחת הירגזיים. הוא בצבעי שחור, אפור ולבן, מקור שמו. הוא קרוב מאוד לירגזי מצוי ותואר לראשונה בתור תת מין שלו, אך הוא נחשב למין עצמאי בעקבות מחקרים גנטיים. הירגזי חי ביערות בדרום ובדרום-מזרח אסיה.
מאפיינים פיזיים

הירגזי האפרפר הוא עוף קטן באורך 12.5–15 ס"מ ובמסה 11.9–22.1 גרם. הראש שחור עם לחיים לבנות וסנטר שחור. הגב אפור, ועל הכנפיים יש פס לבן. החזה והבטן לבנים ופס שחור עובר לאורכם. לזכר יש פס שחור עבה יותר בהשוואה לנקבה. יש פס לבן בנקודה בה העורף מתחבר לגב. הכנפיים אפורות. סוככות הזנב כחולות-אפרפרות מלמעלה. הזנב שחור, ולבן בשוליו. בניגוד לקרוביו ירגזי מצוי, ירגזי יפני וירגזי ירוק-גב, הבטן לבנה אפרפרה ולא צהובה. המקור שחור וקצר, הקשתית כהה והרגליים אפורות.
התנהגות

הירגזי נראה בדרך כלל בזוגות או בקבוצות קטנות שלעיתים מצטרפות ללהקות מזון מעורבות. הירגזי האפרפר מחפש מזון בצורה אקטיבית מאוד, וניזון מחרקים (בעיקר זחלים וחיפושיות), ביצי חרקים, גלמים, וגם ניצנים, זרעים ופירות. לפעמים הוא מחזיק חרק גדול ברגלו וקורע אותו עם המקור. הוא גם תוקע זרעים קשים בקליפת עץ, ואז מפצח ואוכל את הזרע. בהימלאיה עונת הקינון מתחילה בסוף מרץ ונגמרת בסוף יוני, ובדרום הודו היא מתחילה בפברואר ונגמרת במאי, אם כי קינון נצפה גם בספטמבר ואוקטובר. לרוב הנקבה מטילה ביצים פעמיים בשנה. הקן בקוטר 10 ס"מ ובצורת קערה. הוא מוקם בחורים בעצים, גדות, קירות מבנים, במבוק, וקינים נטושים של נקרים, ולעיתים רחוקות על ענפים. עשוי מטחב, שיער, נוצות וצמר. הנקבה מטילה 4–6 ביצים לבנות עם נקודות אדומות. שני ההורים משתתפים בדגירה, וכאשר אחד ההורים מאויים בזמן הקינון, הוא ינשוף ואף יתקוף את הפולש, פעולה שהיא מקור שמם העברי (מהמילה רוגז).
תפוצה ובית גידול

הירגזי האפרפר חי ביערות וחורשים, ולעיתים נצפה גם באזורים עירוניים בדרום ודרום מזרח אסיה. למין זה טווח תפוצה רחב למדי, והוא נצפה מאפגניסטן, דרך הודו, להודו-סין, אינדונזיה, ודרום סין. הוא נצפה בהימלאיה עד לגובה 2,700 מטר.
תפוצה ובית גידול > תפוצת תת-מינים

לירגזי האפרפר 12 תת-מינים:
P. c. decolorans - קולץ, 1939, מצוי בצפון מזרח אפגניסטן וצפון מערב פקיסטן
P. c. ziaratensis - ויסטלר, 1929, מצוי בדרום אפגניסטן וצפון פקיסטן
P. c. caschmirensis - הארטרט, 1905, מצוי מצפון מזרח אפגניסטן לצפון מזרח הודו
P. c. planorum - הארטט, 1905, מצוי מצפון הודו, דרך נפאל ובהוטן ועד למיאנמר ובנגלדש
P. c. vauriei - ריפלי, 1950, מצוי בצפון מזרח הודו
P. c. stupae - קולץ, 1939, מצוי בהודו
P. c. mahrattarum - הארטט, 1905, מצוי בדרום מערב הודו ובסרי לנקה
P. c. templorum - מאייר דה שאונסי, 1946, מצוי בדרום מזרח אסיה
P. c. hainanus - הארטרט, 1905, מצוי בהאינאן
P. c. ambiguus - ראפלז, 1822, מצוי במלזיה וסומטרה
P. c. sarawacensis - סלאטר, 1885, מצוי בבורנאו
P. c. cinereus - וייו, 1818, מצוי באיי אינדונזיה
ראו גם

ירגזי שחור
ירגזי מצוי
ירגזי יפני
ירגזי שחור-כיפה
טיסה 350 של ג'פאן איירליינס

| --- | --- |

המטוס שהיה מעורב בתאונה, יותר משלושה חודשים לפני ההתרסקות.
 תאריך:  9 בפברואר 1982
 מיקום:  טוקיו, יפן
 גורם:  התאבדות של טייס
 קואורדינטות:  35°32′14″N 139°46′57″E﻿ / ﻿35.53729°N 139.78244°E﻿ / 35.53729; 139.78244
 הרוגים:  24
 ניצולים:  150
 המעורבים באסון

כלי טיס
 כלי טיס:  דאגלס DC-8-61
 מספר זנב:  JA8061
 מוצא:  נמל התעופה של פוקואוקה
 יעד:  נמל התעופה טוקיו האנדה
 מפעיל:  ג'פאן איירליינס
 נוסעים:  166
 אנשי צוות:  8
 he
 
טיסה 350 של ג'פאן איירליינס התרסקה ב-9 בפברואר 1982 למפרץ טוקיו, במהלך הגישה לנחיתה בנמל התעופה טוקיו האנדה, בהתרסקות נהרגו 24 מנוסעי המטוס.
המטוס בטיסה זו מדגם דאגלס DC-8-61 היה בדרכו מנמל התעופה של פוקואוקה אל נמל התעופה טוקיו האנדה.
סיבת ההתרסקות הייתה ניסיון התאבדות של הקברניט סייג'י קטאגיריס (Seiji Katagiri's), הוא הפעיל את מערכת היפוך דחף בעודו באוויר, מה שגרם להאטת מהירות המטוס. טייס המשנה ומהנדס הטיסה ניסו לרסן אותו, למרות מאמציהם המטוס התרסק לים 300 מטר לפני תחילת מסלול הנחיתה.
מבין 174 הנוסעים ואנשי הצוות נהרגו 24 נוסעים, בקרב אנשי הצוות לא נפגע איש. לאחר התאונה אובחן הטייס כסובל מהפרעה נפשית, והוא זוכה במשפטו מחמת אי שפיות.
פסטיבל הקולנוע ירושלים

| --- | --- |

כרזת הפסטיבל בשנת 2019
 סוג:  פסטיבל קולנוע 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  סינמטק ירושלים
 מועדים
 תאריכי פעילות:  1984–הווה (כ־40 שנה) 
 www.jff.org.il
 
פסטיבל הקולנוע ירושלים (או בשמו הנפוץ פסטיבל ירושלים) הוא פסטיבל קולנוע בינלאומי הנערך מדי שנה בירושלים. הפסטיבל נוסד ביולי 1984 ומאז הפך לאירוע מרכזי בישראל ליוצרי קולנוע ושוחריו. מדי קיץ, במהלך עשרה ימים מוקרנים בפסטיבל למעלה מ-200 סרטים מכ-60 מדינות, לצד מגוון אירועים, סדנאות מקצועיות ומפגשים עם יוצרים ידועים.
היסטוריה

יוזמת הפסטיבל היא כלת פרס ישראל ומקימת סינמטק ירושלים, ליה ון ליר, לאחר שב–1983 הוזמנה לשפוט בפסטיבל הקולנוע בקאן, החליטה לייסד פסטיבל סרטים בינלאומי במתכונת דומה בישראל. כבר בשנתו הראשונה זכה הפסטיבל לארח דמויות מרכזיות מתחום הקולנוע כמו ז'אן מורו, ליליאן גיש, וורן בייטי וג'ון שלזינגר.
במהלך הפסטיבל מוקרנים, הן סרטים ישראליים והן סרטים בינלאומיים, ואף סרטים שאינם נמנים עם הזרם המרכזי והמקובל של הקולנוע העכשווי, כמו סרטים המשתייכים לקטגוריות האוונגרד, התעודה, הקלאסיקה המשוחזרת, האנימציה וכן רטרוספקטיבות רחבות-יריעה של יוצרי קולנוע גדולים.
החל משנת 2005 מתקיים בפסטיבל אירוע הפיצ'פוינט השנתי אשר נועד להוות פלטפורמה עבור יוצרים ישראלים להציג פרויקטים עלילתיים באורך מלא המצויים בתהליכי פיתוח והפקה מתקדמים בפני אישים נבחרים מתעשיית הקולנוע הבינלאומית. האירוע מאפשר ליצור אפיקי תקשורת בינלאומיים, להרחיב את מקורות המימון של הפרויקטים, ולקדם קופרודוקציות ושיתופי פעולה פוטנציאליים.
תחרויות הנערכות בפסטיבל

הפסטיבל מפנה זרקור לקולנוע הישראלי, תוך קיומן של תחרויות נושאות פרסים וחשיפה של היצירה המקומית בפני אנשי מקצוע ועיתונאים מרחבי העולם וקיומן של בכורות ישראליות לצד רטרוספקטיבות של מיטב היצירה הישראלית. במסגרת התחרויות, חולקו בעשורים האחרונים קרוב לעשרה מיליון דולר ליוצרים ישראלים בתחומי הקולנוע העלילתי, התעודי, סרטי סטודנטים, סרטים קצרים.
הפסטיבל מקיים תחרויות יוקרתיות וביניהן תחרות שרובר לקולנוע בינלאומי, תחרות "ברוח החופש" ליצירות קולנוע העוסקות בחתירה הנצחית של האדם לחופש ולצדק, תחרות "אומנות בצומת" לקולנוע ניסיוני, פרסי "החוויה היהודית" העוסקת בשאלות של היסטוריה וזהות יהודית ופרסי "היצירה הצעירה" לסרטי גמר של תלמידי תיכון בישראל.
תחרויות הנערכות בפסטיבל > פרסים לקולנוע ישראלי

בפסטיבל הקולנוע מתמודדים סרטים בתחרויות שונות.
| שם התחרות | הפרסים הניתנים במסגרת התחרות |
| --- | --- |
תחרות חג'ג' לקולנוע ישראלי עלילתי באורך מלא: פרס חג'ג' לסרט העלילתי הטוב ביותר פרס ענת פרחי לסרט ביכורים פרס דליה סיגן לתסריט פרס חג'ג' לשחקן פרס חג'ג' לשחקנית פרס אהרון עמנואל לצילום פרס יורם גולן לעריכה פרס ון-ליר למוזיקה פרס חביב הקהל
תחרות ון-ליר לקולנוע ישראלי תיעודי באורך מלא: פרס ון-ליר לסרט התיעודי הטוב ביותר פרס ון-ליר לבימוי סרט תיעודי הטוב ביותר
תחרות לקולנוע ישראלי קצר: פרס ון-ליר לסרט העלילתי הטוב ביותר פרס ון-ליר לסרט התיעודי הטוב ביותר פרס המיזם לקולנוע וטלוויזיה ברשות לפיתוח ירושלים לסרט האנימציה הטוב ביותר
פרסי החוויה היהודית בתרומת מיכאלה וליאון קונסטנטינר: פרס ליה לסרט העוסק במורשת יהודית פרס אבנר שלו
פרסי פיצ'פוינט ירושלים: פרס Goralska פרס ואוטר ברנדרכט - ליה ון ליר מענק פוסט מטעם אולפני Cinelab מענק פוסט מטעם אולפני DB ואופוס
התחרות לאמנות וידאו וקולנוע נסיוני: פרס ליה ון-ליר, בתרומת רבקה סקר לסרט הנסיוני הטוב ביותר פרס קרן משפחת אוסטרובסקי
תחרות היצירה הצעירה: פרס היצירה הצעירה לזכרו של וים ון-ליר, באדיבות ויויאן אוסטרובסקי
מענק אלכס ברנשטיין להפקת סרט גמר של סטודנט מצטיין
פרס ליוצר ירושלמי
אות הוקרה על תרומה יוצאת דופן לתעשיית הקולנוע הישראלי
תחרויות הנערכות בפסטיבל > רשימת הזוכים בפרס וולג'ין/חג'ג' לסרט עלילתי באורך מלא

| ‏רשימת הזוכים במאה ה-20 |
| --- | --- | --- |

| שנה | שם הסרט | בימוי |
| 1989 | שדות ירוקים | יצחק צפל ישורון |
| 1990 | המיועד | דניאל וקסמן |
| 1990 | אהבתה האחרונה של לורה אדלר | אברהם הפנר |
| 1991 | שורו | שבי גביזון |
| 1992 | חסד מופלא | עמוס גוטמן |
| 1993 | גולם במעגל | ענר פרמינגר |
| 1994 | המרחק | דן וולמן |
| 1995 | עץ הדומים תפוס | אלי כהן |
| 1995 | חולה אהבה בשיכון ג' | שבי גביזון |
| 1996 | לנגד עיניים מערביות | יוסף פיצ'חדזה |
| 1997 | עפולה אקספרס | ג'ולי שלז |
| 1998 | יום יום | עמוס גיתאי |
| 1999 | החברים של יאנה | אריק קפלון |

| רשימת הזוכים במהלך המאה ה-21 |
| --- | --- | --- |

| שנה | שם הסרט | בימוי |
| 2000 | בסמה מוצ'ו |  יוסף פיצ'חדזה |
| 2000 | אחות זרה | דן וולמן |
| 2001 | חתונה מאוחרת | דובר קוסאשווילי |
| 2002 | כנפיים שבורות | ניר ברגמן |
| 2003 | האסונות של נינה | שבי גביזון |
| 2004 | עטאש (צימאון) | תאופיק אבו ואיל |
| 2004 | אור | קרן ידעיה |
| 2005 | איזה מקום נפלא | אייל חלפון |
| 2006 | NO אקזיט | דרור סבו |
| 2007 | ביקור התזמורת | ערן קולירין |
| 2008 | שבעה | שלומי אלקבץ ורונית אלקבץ |
| 2009 | עג'מי | ירון שני וסכנדר קובטי |
| 2010 | הדקדוק הפנימי | ניר ברגמן |
| 2011 | בוקר טוב אדון פידלמן | יוסי מדמוני |
| 2012 | שרקייה | עמי לבנה |
| 2013 | הנוער | תום שובל |
| 2014 | גט - המשפט של ויויאן אמסלם | רונית ושלומי אלקבץ |
| 2014 | פרינסס | טלי שלום עזר |
| 2015 | תיקון | אבישי סיון |
| 2016 | שבוע ויום | אסף פולונוסקי |
| 2017 | פיגומים | מתן יאיר |
| 2018 | הצלילה | יונה רוזנקיאר |
| 2018 | פרה אדומה | ציביה ברקאי-יעקב |
| 2019 | עיניים שלי | ירון שני |
| 2020 | מותו של הקולנוע ושל אבא שלי גם | דני רוזנברג |
| 2021 | הסירו דאגה מלבכם | תום שובל |
| 2021 | מישהו יאהב מישהו | הדס בן ארויה |
| 2022 | הדרך לאילת | יונה רוזנקיאר |
| 2023 | דניאל אויערבאך | דוד וולך |
| 2024 | עיד | יוסף אבו מדיעם |
אורחי הפסטיבל

בין אורחי הפסטיבל לאורך השנים: טרנס מאליק, ג'ניפר ג'ייסון לי, שארלוט גינסבורג, מישל חזנוויצ'וס, האחים דארדן, קלוד לנצמן, לואי גארל, קוונטין טרנטינו, הלן מירן, לורי אנדרסון, ג'ון טורטורו, דייוויד מאמט, לייב שרייבר, ריצ'רד לינקלייטר, מוחסן מח'מלבאף, ז'אן רנו, תיאו אנגלופולוס, רומן פולנסקי, דברה וינגר, שנטל אקרמן, אנתוני מינגלה, בן אטל, קירק דאגלס, אנג לי, מיכאל קאקויאניס (אנ'), וים ונדרס, רוברטו בניני, קלוד ללוש, קשישטוף קישלובסקי, רוברט דה נירו, הארווי קייטל, מייק לי, ורן בייטי, ליליאן גיש.
אירועי חוצות

בשנים האחרונות התרחב אל לקהלים חדשים עם פרויקטים כמו "JFF on the go" ו"משאיות הקולנוע" (הקרנות חוץ בשכונות השונות בירושלים) ופרויקט פארקולנוע, מתחם חדש שהשיק הפסטיבל בגן העצמאות ובו מתקיימים מפגשים עם כוכבי טלוויזיה, הקרנות, הופעות של אמנים עכשוויים ואטרקציות קולנועיות לילדים. בנוסף מתקיימים הקרנות סרטים, מופעים, קונצרטים קולנועיים ושלל אירועי חוצות נוספים.
אולמות ההקרנה

מכיוון שארבעת אולמות הסינמטק הירושלמי אינם יכולים להכיל את כל ההקרנות, בזמן הפסטיבל "מתפשט" הפסטיבל לאולמות נוספים ברחבי ירושלים. בין האולמות שבהם נערכו, במהלך השנים, הקרנות מחוץ לסינמטק: תיאטרון ירושלים, קולנוע לב סמדר, מרכז שרובר לתרבות, מרכז מורשת מנחם בגין, בית שמואל, ואוהל זמני שהוקם במדשאה למרגלות בניין הסינמטק.
בשנת 2020, בגלל "משבר הקורונה", התקיים הפסטיבל באתר האינטרנט של הסינמטק, וניתן היה לצפות בהקרנות הפסטיבל באופן מקוון בלבד.
הערות שוליים

↑  רחל נאמן, סוף סוף: פסטיבל סרטים, כותרת ראשית, 4 באפריל 1984
↑  נירית אנדרמן, מתה ליה ון ליר, זוכת פרס ישראל על מפעל חיים, באתר הארץ, 14 במרץ 2015
כרזת הפסטיבל בשנת 1990
הפסטיבל בשנת 2009
קונראד צוזה

| --- | --- |

 לידה:  22 ביוני 1910 וילמרסדורף, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  18 בדצמבר 1995 (בגיל 85) Hünfeld, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 שם לידה:  Konrad Ernst Otto Zuse 
 ענף מדעי:  מדעי המחשב 
 מקום קבורה:  Neuer Friedhof, Hünfeld 
 מקום לימודים:  Konrad-Zuse-Gymnasium Hoyerswerda (1927)  האוניברסיטה הטכנית של ברלין (1935)  Collegium Hosianum 
 מוסדות:  הנשל (1935–1939)  Zuse KG (1949–1969)  Aerodynamics Research Institute (1939–1945)  סימנס (1969) 
 פרסים והוקרה:  הצלב הגדול של מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (1995)  מדליית וילהלם לושנר (1 בדצמבר 1987)  פרס פיליפ מוריס למחקר (1987)  מדליית ארנסט רויטר (1985)  מדליית קוטניוס (1985)  אות המסדר מקסימיליאן של בוואריה למדעים ואמנויות (1984)  עמית מוזיאון היסטוריית המחשב (1983)  מדליית קונראד צוזה (1981)  מדליית וילהלם אקסנר (1969)  פרס רודולף דיזל (1969)  פרס לזכר הארי גוד (1965)  טבעת ארנסט ורנר פון סימנס (1964) 
 צאצאים:  Horst Zuse 
 תרומות עיקריות
 השלמת המחשב הראשון בעל "שלמות טיורינג". המצאת פלנקלקול, השפה העילית הראשונה.
 חתימה:   
 
פסלו הממוקם בבאד הרצפלד
שחזור של מחשב ה-Z1
קונראד ארנסט אוטו צוּזֶה (גרמנית: Konrad Ernst Otto Zuse;‏ 22 ביוני 1910 – 18 בדצמבר 1995) היה מהנדס גרמני וחלוץ בתחום המחשבים. הישגו המרשים ביותר היה השלמת המחשב הראשון, שנשלט על ידי תוכניות המאוחסנות על גבי סרט. מחשב זה כונה "Z3" ובנייתו הושלמה בשנת 1941.
ה-Z3 הוא כנראה המחשב הראשון שנבנה שבאשר אליו הוכחה לאחר שנים רבות (1997) שלמות טיורינג, אולם הדבר אינו ודאי, ותלוי בדקויות של הגדרה. הסיבה היא שהמכונה לא הייתה רב-תכליתית כמו מכונות מאוחרות יותר. צוזה גם תכנן את השפה העילית הראשונה. שם השפה היה "פלנקלקול" (בגרמנית: Plankalkül). השפה הושקה בשנת 1948, אך נחשבה לבעלת ערך תאורטי בלבד, שכן מעולם לא נעשה בה שימוש בתקופת חייו, והיא גם לא השפיעה ישירות על שפות מחשב מוקדמות.
צוזה הקים בשנת 1946 חברת "סטארט-אפ" בתחום המחשבים - ככל הנראה, הראשונה אי פעם. החברה בנתה את המחשב Z4, שהפך למחשב המסחרי הראשון שחכר המכון הטכנולוגי של ציריך בשנת 1950. עותקים של מחשבי ה-Z3 וה-Z4 נמצאים במוזיאון המדע של מינכן.
ההשפעה המתועדת הראשונה של עבודתו של צוזה בבריטניה ובארצות הברית היא על חברת IBM, שרכשה ב-1946 זכויות על הפטנטים שלו. בשנות ה-60 המאוחרות הציע צוזה את רעיון מרחב החישוב (יקום מבוסס מחשוב).
מוזיאון הטכנולוגיה של גרמניה בברלין מקדיש תערוכה מיוחדת לקונראד צוזה ולעבודותיו. התערוכה כוללת שתים-עשרה מכונות כולל עותק של ה-Z1, מסמכים מקוריים ואחדים מציוריו של צוזה.
עבודתו לפני מלחמת העולם השנייה וה-Z1

צוזה נולד בברלין שבגרמניה וסיים את לימודי ההנדסה האזרחית בשנת 1935. במשך לימודיו, ערך צוזה חישובים שגרתיים רבים באופן ידני והשעמום הטביע בו את חותמו. כך נולד חלומו לבצע חישובים באמצעות מכונה.
הוא החל לעבוד כמהנדס תכן במפעל המטוסים "הנשל" (Henschel) שבדסאו, אולם שנה לאחר מכן פרש מעבודתו כדי לממש את חלומו לבנות מכונה בת-תכנות.
צוזה עבד בדירת הוריו בשנת 1936. המכונה הראשונה שתכנן נקראה מחשבון ה-Z1. המחשבון האלקטרו-מכני עשה שימוש בשיטה הבינרית והציג יכולת תכנות מוגבלת, שהתבטאה ביכולת לקרוא הוראות מסרט מנוקב. אולם, ה-Z1 מעולם לא פעל היטב, שכן לא היו בנמצא באותה תקופה רכיבי מחשב מדויקים דיים. ה-Z1 ושרטוטיו המקוריים הושמדו במהלך מלחמת העולם השנייה.
שנות מלחמת העולם השנייה ומחשבי ה-Z2 ,Z3 ,Z4

בשנת 1939 גויס צוזה לחיל הרגלים, אולם הצליח לשכנע את השלטונות כי יועיל יותר בתחום המחשוב. בשנת 1940 קיבל את תמיכת מכון המחקר האווירודינמי שנעזר בעבודתו לצורך ייצור פצצות דאייה. מחשביו שימשו לחישוב מסלולים בליסטיים ויציבות טילים.
צוזה בנה את ה-Z2 (האות Z היא האות הראשונה של שמו, ו-2 היות שזה היה המחשב השני שבנה), מקווי תמסורת של טלפונים. באותה שנה, הקים חברה בשם "צוזה הנדסת התקנים" (Zuse Apparatebau), כדי לייצר את מחשביו בני-התכנות.
שבע רצון מפעולת ה-Z2, ניגש צוזה לבנות את ה-Z3 והשלים אותו ב-1941. היה זה מחשבון בינארי בעל 64 סיביות זיכרון, שהיה מסוגל לבצע חישובי נקודה צפה והייתה לו יכולת לבצע לולאות. לא היה ניתן להשתמש בקפיצות מותנות. יחידת החישוב התבססה על קווי תמסורת של טלפונים.
צוזה, שעד המלחמה מימן את עבודתו בתמיכת משפחתו החל להיתמך על ידי השלטונות הנאצים בגרמניה. הוא מעולם לא היה חבר המפלגה הנאצית אך גם לא הביע הסתייגות כלשהי ממעשיה.
חברתו של צוזה ומחשב ה-Z3 שבנה הושמדו ב-1945 בהתקפה של בעלות הברית. התברר שמחשב ה-Z4 שהיה בהליכי בנייה הועבר למקום מוגן לפני ההתקפה ושרד.
בין השנים 1941 ל-1945 תכנן צוזה את פלנקלקול, שפת התכנות העילית הראשונה, אך לא הפיץ אותה במלואה עד שנת 1972. לא היה מהדר או מפרש לשפה זו, אולם בשנת 2000 מימש אותם לראשונה צוות מהאוניברסיטה החופשית של ברלין, חמש שנים לאחר שצוזה הלך לעולמו.
לאחר המלחמה נחקרו צוזה ומדענים אחרים אודות עבודתם בידי מדענים בריטים. ייתכן כי בין החוקרים היה גם אלן טיורינג.
איש העסקים צוזה

בשנת 1946 הקים צוזה את חברת הסטארט אפ הראשונה בהיסטוריה. גיוס ההון בוצע דרך המכון הטכנולוגי של ציריך ובאמצעות אופציה של יבמ על הפטנט של צוזה.
ב-1949 הקים צוזה חברה נוספת בשם "Zuse KG". מחשב ה-Z4 נבנה ונשלח למכון הטכנולוגי של ציריך, בספטמבר 1950. באותה תקופה, היה זה המחשב הפועל היחיד ביבשת אירופה והמחשב הראשון בעולם שנמכר. בכך הקדים המחשב את ה-Ferranti Mark I בחמישה חודשים ואת ה-UNIVAC I בעשרה חודשים.
צוזה וחברתו בנו מחשבים נוספים שכינויים החל באות Z. במיוחד ראויים לאזכור מודל ה-Z11 שנמכר לתעשיות האופטיות ולאוניברסיטאות וה-Z22, המחשב הראשון שהכיל זיכרון המבוסס על מדיה מגנטית.
עד 1967 בנתה חברת "Zuse KG" כ-251 מחשבים. בשל בעיות תקציב נמכרה החברה לבסוף לחברת סימנס.
"מרחב החישוב": תחיית ה-Z1

כבר בשנת 1967 גרס צוזה שהיקום עצמו מונע על ידי שבכת מחשבים (פיזיקה ספרתית). בשנת 1969 פרסם צוזה את הספר "מרחב חישוב" (Rechnender Raum) שתורגם אחר כך לאנגלית על ידי MIT ויצא לאור על ידם בשם 
"Calculating Space" בפברואר 1970.
מאז פרסום ספרו של סטפן וולפרם, "סוג חדש של מדע", (באנגלית: A New Kind of Science), משך הרעיון של צוזה תשומת לב רבה, בעיקר משום שאין בנמצא עדות פיזיקלית כנגד התאוריה של צוזה. מבקרי עבודתו של וולפרם טוענים שהרעיונות הבסיסיים שהוא מציג הם למעשה במקור רעיונותיו של צוזה.
אף פרופ' אמריטוס אדוארד פרדקין (באנגלית: Edward Fredkin) מאונ' קרנגי מלון, כתב בראשית ספרו "מכניקה דיגיטלית" (באנגלית: Digital Mechanics) על ההשפעה המרובה של צוזה על גיבוש רעיונותיו.
בין השנים 1987 ו-1989 עמד צוזה בראש צוות ששחזר את ה-Z1 למרות שתוך כדי הפרויקט לקה בהתקף לב. התוצאה הסופית כללה 30,000 רכיבים והצריכה כארבעה אנשים (ביניהם צוזה עצמו) שעמלו על מלאכת ההרכבה. העלות הייתה 800,000 מרקים גרמניים. את המימון לפרויקט השחזור סיפקה חברת סימנס, בשיתוף עם תאגיד של חמש חברות.
צוזה זכה במספר פרסים עבור עבודתו. לאחר שפרש, התמקד בתחביב הציור. הוא נפטר ב-18 בדצמבר 1995 בהונפלד שבגרמניה, השוכנת בקרבת פולדה.
ראו גם

Z1
Z2
Z3
Z4
Z5
Z11
Z22
פילוסופיה ספרתית
לקריאה נוספת

Gerard O’Regan, Giants of Computing - A Compendium of Select, Pivotal Pioneers, Springer, 2013, pp. 281–284.
הערות שוליים

↑  Did Alan Turing interrogate Konrad Zuse in Göttingen in 1947
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007425378005171  PLWABN: 9810588376705606  BIBSYS: 90072759  BNE: XX1345544  BnF: cb12401350r (data)  CiNii: DA0808260X  dblp: z/KonradZuse  GND: 118637436  ISNI: 0000 0001 1069 9749  LCCN: n84801928  NKC: kup20020000115065  NSK: 000058305  NTA: 071818022  RERO: 02-A004003572  SELIBR: 287436  SNAC: w64b58tg  SUDOC: 033114277  VIAF: 71477130   WorldCat (עם VIAF): 71477130