stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קתאי (אזור)
הערות שוליים

↑  "Cathay". Encyclopædia Britannica Online. Encyclopædia Britannica. 2009. Retrieved 23 June 2009.
1 2  Wittfogel (1946), p. 1
↑  Sinor, D. (1998), "Chapter 11 - The Kitan and the Kara Kitay", in Asimov, M.S.; Bosworth, C.E. (eds.), History of Civilisations of Central Asia, 4 part I, UNESCO Publishing
↑  ames A. Millward & Peter C. Perdue (2004). S.F.Starr (ed.). Xinjiang: China's Muslim Borderland. M.E. Sharpe. p. 43.
↑  Spielvogel, Jackson J. (2011). Western Civilization: a Brief History, Boston: Wadsworth, Cencage Learning, p. 183
↑  "Cathay and the Way Tither": Editors of the Encyclopædia Britannica. "Francesco Balducci Pegolotti." Encyclopædia Britannica (online source). Accessed 6 September 2016.
↑  Wittfogel (1946), p. 2
↑  Henry Yule; Henri Cordier (1967), Cathay and the Way Thither: Preliminary essay on the intercourse between China and the western nations previous to the discovery of the Cape route, p. 177
↑  Tan Koon San (15 August 2014). Dynastic China: An Elementary History. The Other Press. p. 247
↑  Donald F. Lach (15 July 2008). Asia in the Making of Europe, Volume I: The Century of Discovery. The University of Chicago Press. p. 817.
1 2  Lach & Van Kley (1993), p. 1565. Pantoja's letter appeared in Relación de la entrade de algunos padres de la Compania de Iesus en la China (1605)
↑  Gallagher (trans.) (1953), pp. 311–312. Also, in p.7, Ricci and Trigault unambiguously state, "the Saracens, who live to the west, speak of it [China] as Cathay".
↑  Yule, pp. 534–535
↑  Lach & Kley (1993), pp. 1575–1577
↑  Gallagher, p. 500; Yule, pp. 551–552
↑  Henry Yule (1866), p. 530.
↑  van Dalen, Benno; Kennedy, E.S.; Saiyid, Mustafa K., "The Chinese-Uighur Calendar in Tusi's Zij-i Ilkhani", Zeitschrift für Geschichte der Arabisch-Islamischen Wissenschaften 11 (1997) 111–151
↑  "Why Did Milton Err on Two Chinas?" Y. Z. Chang, The Modern Language Review, Vol. 65, No. 3 (Jul., 1970), pp. 493–498.
השם קתאי על מפה משנת 1450. (הדרום בראש המפה)
מפת צפון מזרח אסיה, של אברהם אורטליוס, 1570. קתאי מופיעה בתוך היבשת
מפת אסיה של מרקטור,1595, מיקם את קתאי בחוף האוקיינוס השקט
אסיה, מפה טיפוסית למאה ה 17, קתאי ממוקמת מצפון לסין
רובן וזו

רובן מיגל נונס וזו (בפורטוגזית: Rúben Miguel Nunes Vezo; נולד ב-25 באפריל 1994) הוא כדורגלן פורטוגזי, המשחק בעמדת הבלם בקבוצת לבאנטה.
קריירה > ויטוריה סטובל

וזו נולד בסטובל לאב מכף ורדה ולאם פורטוגזית, והצטרף למערכת הנוער המקומית של ויטוריה סטובל בגיל 11. הוא הועלה לקבוצה הראשונה של המועדון לקראת עונת 2013/2014 וב-18 באוגוסט 2013 ערך את הופעת הבכורה בליגה הפורטוגלית בהפסד 1–3 על פורטו.
קריירה > ולנסיה

ב-4 בנובמבר 2013 חתם על חוזה לארבע שנים בולנסיה.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה ב-8 בפברואר 2014 בהפסד 5–0 לריאל בטיס. שבועיים לאחר מכן כבש שאת שער הבכורה כשכבש בדקה ה-90 והעניק לקבוצתו ניצחון 1–2 על גרנדה.
ב-31 באוגוסט 2016 הושאל לעונה אחת לגרנדה. בסך הכל הופיע 19 פעמים עם הקבוצה אך לא עזר לה להימנע מירידת ליגה בתום העונה.
קריירה > לבאנטה

ב-29 בינואר 2019 חתם בלבאנטה. ארבעה ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה בתיקו 0-0 עם חטאפה. ב-21 באפריל כבש שער בכורה בתיקו 2-2 נגד אספניול. הוא ירד ליגה פעם נוספת, הפעם עם לבאנטה בסיום עונת 2021/2022.
קריירה > נבחרת פורטוגל הצעירה

וזו ערך 5 הופעות בנבחרת פורטוגל עד גיל 21, בהן כבש שני שערים.
תארים

ולנסיה
גביע המלך הספרדי: 2018/2019
רובן ממוליאן

| --- | --- |
רובן ממוליאן
רובן ממוליאן
 לידה:  8 באוקטובר 1897 טביליסי, כיום גיאורגיה
 פטירה:  4 בדצמבר 1987 (בגיל 90) לוס אנג'לס, ארצות הברית
 מקום קבורה:  פורסט לאון ממוריאל פארק 
 מדינה:  ארצות הברית, האימפריה הרוסית 
 תקופת הפעילות:  1929–1963 (כ־34 שנים)
 מקום לימודים:  תיכון מונטן  האוניברסיטה הקיסרית של מוסקבה 
 פרסים והוקרה:  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 פרופיל ב-IMDb
 
רובן ממוליאן (באנגלית: Rouben Mamoulian‏; 8 באוקטובר 1897 – 4 בדצמבר 1987) היה במאי קולנוע ותיאטרון אמריקאי ממוצא ארמני.
קורות חיים

ממוליאן נולד בטביליסי בתחום האימפריה הרוסית למשפחה ארמנית. אמו הייתה מנהלת התיאטרון הארמני ואביו היה מנהל בנק.
ב-1922 עבר לביים מחזות בלונדון וב-1923 עבר ללמד ולביים בארצות הברית בבית הספר איסטמן למוזיקה.
בימוי בתיאטרון

הוא החל לביים בברודוויי ב-1927 והמחזה הראשון היה "פורגי" עליו נכתבה האופרה פורגי ובס של ג'ורג' ואיירה גרשווין אותה ביים ב-1935.
הוא ביים גם את מחזות הזמר אוקלהומה! (1943), קרוסל (1945) ואבוד בין כוכבים (זעקי ארץ אהובה) (1951).
בימוי בקולנוע

סרטו הראשון היה Applause ‏(1929) שהיה בין הסרטים המדברים הראשונים.
ב-1933 ביים את "ד"ר ג'קיל ומר הייד" בכיכובם של פרדריק מארץ' ומרים הופקינס ואת המלכה כריסטינה בכיכובה של גרטה גרבו. ב-1944 החל לעבור על הסרט לאורה אך הוחלף על ידי אוטו פרמינגר.
ב-1935 ביים את הסרט "בקי שארפ" שהיה הראשון שהיה הראשון שצולם בטכניקת הטכניקולור בשלושה פסים, ובעקבותיו צולמו מספר גדל והולך של סרטים בצבע בבריטניה ובארצות הברית.
ב-1940 ביים את "אות זורו" וב-1941 את "דם וחול", שניהם רימייקים של סרטים אילמים.
סרטו האחרון היה הסרט המוזיקלי "גרבי משי" (1957), עיבוד קולנועי של מחזמר של קול פורטר.
לאחר מכן פוטר משני סרטים - "פורגי ובס" (1959) ו"קלאופטרה" (1963) בעקבות זאת הפסיק לביים סרטים.
ב-1960 נקבע לכבודו כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
ב-1982 קבל פרס מפעל חיים מטעם גילדת הבמאים של אמריקה.
פילמוגרפיה חלקית

ד"ר ג'קיל ומיסטר הייד (1933)
המלכה כריסטינה (1933)
בקי שארפ (1935)
ילד הזהב (1939)
אות זורו (1940)
דם וחול (1941)
טבעת אהבה (1942)
חופשת קיץ (1948)
גרבי משי (1957)
רון-אלפ

רון-אלפ (בצרפתית: Rhône-Alpes) היה אחד מ-27 חבלי צרפת, בין השנים 1972 לסוף 2015. בתחילת 2016 החבל אוחד עם החבל אוברן במסגרת רפורמה מנהלית שעברה צרפת המטרופוליטנית החבל המאוחד נקרא זמנית אוברן-רון-אלפ. החבל קרוי על שמם של הנהר רון הזורם בשטחו והרי האלפים. הוא מורכב משמונה מחוזות (départements), והוא גובל במדינות איטליה ושווייץ.
הערות שוליים

↑  חוק מספר 2015-29 מה-16 בינואר 2015 מאתר החוקים הצרפתי
| חבלי צרפת |
| --- | --- | --- |
| חבלים בצרפת המטרופוליטנית מ-2016 | או-דה-פראנס • אוברן-רון-אלפ • אוקסיטניה • איל-דה-פראנס • אקיטן החדשה • בורגון-פראנש-קונטה • ברטאן • גראנד אסט • נורמנדי • סאנטר-עמק הלואר • פיי דה לה לואר • פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור • קורסיקה |  |
| חבלים בצרפת המטרופוליטנית עד סוף 2015 | אוברן • איל-דה-פראנס • אלזס • אקיטן • בורגון • ברטאן • לורן • לימוזן • לנגדוק-רוסיון • מידי-פירנה • נור-פה דה קאלה • נורמנדי עילית • נורמנדי תחתית • סאנטר • פיי דה לה לואר • פואטו-שראנט • פיקרדי • פראנש-קונטה • פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור • קורסיקה • רון-אלפ • שמפאן-ארדן |  |
| חבלים מעבר לים | גוואדלופ • גיאנה הצרפתית • מרטיניק • ראוניון • מיוט |  |
| קולקטיבים מעבר לים | פולינזיה הצרפתית • סן-פייר ומיקלון • ואליס ופוטונה • סן ברתלמי • סן מרטן |  |
| טריטוריות מעבר לים | הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת (ארץ אדלי • איי אפארסה • סן פול ואמסטרדם • איי קרגלן • איי קרוזה) |  |
| מעמד מיוחד | קלדוניה החדשה • קליפרטון |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559632805171  BnF: cb11865452g (data)  GND: 4363188-5  ISNI: 0000 0001 2302 2104  LCCN: n80123342  MusicBrainz: 7f996abe-449b-4209-a0f8-c6ba9105e5e7  NKC: ge292890  SUDOC: 026399865  VIAF: 137208142   WorldCat (עם VIAF): 137208142 
ערך זה הוא קצרמרבנושא צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ריצ'רד נוויל, הרוזן מווריק

| --- | --- |

 לידה:  22 בנובמבר 1428 נוריץ', הממלכה המאוחדת 
 נהרג:  14 באפריל 1471 (בגיל 42) בארנט, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  ממלכת אנגליה 
 מקום קבורה:  מנזר בישאם 
 בן או בת זוג:  אן בושמפ, רוזנת ווריק (1434–?) 
 פרסים והוקרה
 מסדר הבירית 
 חתימה:   
 
ריצ'רד נוויל, הרוזן ה-16 מווריק (באנגלית: Richard Neville, 16th Earl of Warwick;‏ 22 בנובמבר 1428 – 14 באפריל 1471), שכונה "ממליך המלכים", היה אציל אנגלי, מנהלן ומנהיג צבאי בתקופת מלחמות השושנים באמצע המאה ה-15. כוחו, עושרו ומעמדו הקנו לו מעמד מרכזי בתקופה זו של מלחמות שושלתיות. בתחילה תמך בבית יורק, אך לאחר מכן עבר לתמוך בבית לנקסטר, ובשל מעורבותו בהדחתם של שני מלכים, אדוארד הרביעי, מלך אנגליה והנרי השישי, מלך אנגליה כונה "ממליך המלכים". בסופו של דבר הובס בקרב בארנט ונהרג באפריל 1471.
בתרבות

ברומן "דם ואש" של הסופר ג'ורג' ר. ר. מרטין דמותו של סר קריסטון קול ממשמר המלך מבוססת על ריצ'רד נוויל, ואף מכונה גם הוא "ממליך המלכים".
רחוב העצמאות (פתח תקווה)

ערך זה עוסק בכביש ראשי בפתח תקווה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

כיכר קובלנץ, במפגש הרחוב עם רחוב מסקין
 מידע כללי
 על שם:  עצמאות ישראל - כפי שהוכרזה ב-ה' באייר תש"ח על ידי דוד בן-גוריון.
 ציר:  כביש רוחב
 אורך:  2.3 ק"מ
 מיקום
 מדינה:  ישראל
 עיר:  פתח תקווה
 שכונה:  כפר גנים, נווה עוז
 נקודת התחלה:  דרך רבין
 נקודת סיום:  צומת המובילה למחלף גת רימון
 מפגשים עיקריים:  רחוב הנשיאים, רחוב יעקב זרובבל, רחוב מסקין, רחוב בן-גוריון
 קואורדינטות:  32°04′29″N 34°52′08″E﻿ / ﻿32.074805555556°N 34.86875°E﻿ / 32.074805555556; 34.86875
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גוש דן מוגדלת) רחוב העצמאות(למפת גוש דן רגילה) רחוב העצמאות(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום רחוב העצמאות(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום רחוב העצמאות  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כיכר הרב שלמה גורן, במפגש עם רחוב בן-גוריון
רחוב העצמאות הוא רחוב ראשי בכפר גנים, בדרום פתח תקווה, ומהארוכים ברחובות בעיר, המקשר בין חלקי השכונה ובין דרך רבין, מחלף גת רימון, כביש 471 ושאר חלקי העיר. הכביש הוא כביש רוחב, ונקרא על שם של עצמאות ישראל.
מהצומת הנמצאת בקצה המזרחי של הרחוב יוצאים רחובות הנשיאים וי"ד הבנים לעבר שאר חלקי העיר ורחוב יעקב זרובבל למחלף גת רימון. הצומת בקצה המערבי של הרחוב נמצאת על דרך רבין, המקשר את מערב השכונה לכביש 471, גבעת שמואל ומזרח העיר פתח תקווה.
ברחוב חמש  כיכרות, והוא כולל כניסות ויציאות לרחובות נוספים.
15 תחנות אוטובוס ממוקמות לאורך הכביש, 7 מצפון ו-8 מדרום, ועוד ארבעה תחנות בכניסות וביציאות ממנו הנושאות את שמו. תחנת הרכבת הקלה (הקו הסגול) והמטרו (M3) כפר גנים מתוכננת להיות צמודה לקצהו המערבי של הרחוב.
מקצהו המערבי של הרחוב עד לכיכר קובלנץ ורחוב מסקין נמצא שביל אופניים, בצידו הדרומי של הרחוב.
מסלול הכביש

| ק"מ | שם | סוג מפגש | מיקום | דרכים מצטלבות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
רחוב העצמאות ממערב למזרח
| 0 | צומת ללא שם |  | כפר גנים ג' ונווה עוז, פתח תקווה | דרך רבין (  כביש 4622) |
| 0.2 | כיכר יפה נוף |  | כפר גנים ג' ונווה עוז, פתח תקווה | רחוב יפה נוף |
| 0.5 | כיכר קפלנסקי |  | כפר גנים ג', פתח תקווה | רחוב קפלנסקי |
| 0.7 | צומת ללא שם |  | כפר גנים ג', פתח תקווה | רחוב יוסף נקר |
| 0.8 | צומת ללא שם |  | כפר גנים ג', פתח תקווה | רחוב משה דוד מייזנר |
| 1 | כיכר אלוף הרב שלמה גורן |  | כפר גנים ג', פתח תקווה | רחוב בן-גוריון |
| 1.1 | מסעף ללא שם |  | כפר גנים ג', פתח תקווה | רחוב הרב חיים ביטון |
| 1.3 | כיכר ללא שם |  | כפר גנים ג', פתח תקווה | רחוב יוסף נקר, רחוב ויצמן |
| 1.4 | מסעף ללא שם |  | כפר גנים ג', פתח תקווה | רחוב דוד שימחי |
| 1.4 | מסעף ללא שם |  | כפר גנים ג', פתח תקווה | רחוב דניאל ליפשיץ |
| 1.5 | כיכר קובלנץ |  | כפר גנים ב' וג', פתח תקווה | רחוב מסקין אהרון |
| 1.9 | צומת ללא שם |  | כפר גנים ב' ובת גנים, פתח תקווה | רחוב זליג בס, רחוב אידלמן |
| 2.1 | צומת ללא שם |  | כפר גנים ב', פתח תקווה | רחוב הלוי |
| 2.2 | צומת ללא שם |  | בת גנים, פתח תקווה | רחוב אבא אחימאיר |
| 2.3 | צומת ללא שם |  | כפר גנים ב' ובת גנים, פתח תקווה | רחוב י"ד הבנים, רחוב הנשיאים, רחוב יעקב זרובבל |
אתרים לאורך הרחוב

קניון גנים
קניון הכיכר
בית ספר שש שנתי ארנס
הערות שוליים

↑  מפת שבילי אופניים בתל אביב וגוש דן, באתר רוכבים לעבודה, ‏מתעדכן
קרב ריצ'מונד

ערך זה עוסק בקרב בריצ'מונד, קנטקי, במסגרת מלחמת האזרחים האמריקאית. אם התכוונתם לקרב בריצ'מונד, וירג'יניה, במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית, ראו .
קרב ריצ'מונד (באנגלית: Battle of Richmond), נערך בין 29 ל-30 באוגוסט 1862 בקנטקי במסגרת מלחמת האזרחים האמריקנית. הקרב הסתיים בניצחון גדול של כוחות הקונפדרציה בפיקודו של גנרל אדמונד קירבי סמית' על כוחות האיחוד שהגנו על אזור ריצ'מונד בפיקודו של גנרל ויליאם נלסון. היה זה הקרב הגדול הראשון במערכה על קנטקי, והוא נחלק לשלושה אזורי לחימה עיקריים: קינגסטון, דרך דונקאנון ובית הקברות של ריצ'מונד. הקרב נחשב כיוצא דופן במלחמת האזרחים בשל ההשמדה הכמעט מוחלטת של הכוח המגן על ידי ניתוק דרך נסיגתו.
הקרב תואר על ידי היסטוריון מלחמת האזרחים האמריקנית שלבי פוט (Shelby Foote) כ"קרוב ביותר ל[קרב] קנה שהושג על ידי גנרל, מהצפון או מהדרום, במהלך המלחמה כולה".
רקע

בקיץ 1862 פלשו שתי ארמיות של צבא הקונפדרציה לתוך מדינת הגבול קנטקי, במטרה להעלות לשלטון ממשלה אוהדת, לאיים על ערים בשליטת האיחוד לאורך נהר אוהיו ולגייס תומכים מקומיים לצבא.
ארמיית קנטקי, בפיקודו של יוזם רעיון ההתקפה אדמונד קירבי סמית', נעה ראשונה ב-13 באוגוסט מנוקסוויל לעבר מעבר קמברלנד. ארמיית המיסיסיפי בפיקודו של מייג'ור גנרל ברגסטון בראג חצתה את נהר הטנסי מצ'טנוגה ב-27 באוגוסט ונעה בציר מקביל לארמייה של סמית'.
סמית', עם 9,000 חיילים, עקף את חיל המצב של צבא האיחוד במעבר קמברלנד, השאיר מולו את חטיבת הפרשים ה-2 של קנטקי ואת דיויזיית החי"ר ה-1, וצעד במהירות צפונה לעבר הבלוגראס עם שתי הדיוויזיות הנותרות כאשר בחוד נעה חטיבת פרשים. ב-17 באוגוסט תקפה חטיבת הפרשים את חיל המצב של צבא האיחוד בלונדון, הרגה ופצעה כ-50 ולקחה בשבי 75 איש. ב-23 באוגוסט הניסה חטיבה זו כוח קטן של צבא האיחוד ליד ביג היל, דרומית מזרחית לריצ'מונד.
בתגובה לפלישה, הורה ראש מחלקת אוהיו שמפקדתו בסינסינטי, מייג'ור גנרל הורשיו רייט, למפקד ארמיית קנטקי ויליאם נלסון, שישב בלקסינגטון, לתפוס עמדות מגן לאורך המכשול הטבעי של נהר קנטקי. אך נלסון וסגנו, בריגדיר גנרל מהלון מנסון, סברו שהנהר לא יוכל לשמש כמחסום בר-הגנה ולכן החליטו להתעלם מפקודתו. 6,500 אנשיו של נלסון צעדו מלקסינגטון דרומה וחצו את נהר קנטקי כדי לקדם את הצבא הפולש בריצ'מונד.
סדר כוחות > הקונפדרציה

סדר כוחות הקונפדרציה לקרב מנו שתי דיוויזיות חי"ר (ה-3 וה-4) וחטיבת פרשים של חיילים מנוסי-קרבות שחלקם השתתף בקרב שילה. כל דיוויזיה כללה שתי חטיבות חי"ר בצירוף סוללת תותחים ופלוגת צלפים. הכוח היה הטרוגני מאוד והחטיבות הורכבו מרגימנטים מארקנסו, טקסס, טנסי ופלורידה. מייג'ור גנרל אדמונד קירבי סמית' שימש כמפקד הארמייה ומפקדי כוחות המשנה היו הבריגדיר גנרלים תומאס צ'רצ'יל (בפיקוד על הדיוויזיה ה-3) ופטריק קלבורן (בפיקוד על הדיוויזיה ה-4). על חטיבת הפרשים פיקד הקולונל ג'ון ס. סקוט.
סדר כוחות > האיחוד

על אזור ריצ'מונד הגנה ארמיית קנטקי, שהורכבה משתי חטיבות חי"ר (ה-1 וה-2) כאשר הרוב המכריע של הרגימנטים הורכב ממגויסים חדשים ולא מנוסים מאינדיאנה ומיעוטם מקנטקי, טנסי ואוהיו. לחטיבה ה-1 הייתה סוללת תותחים שאולתרה מצירוף שתי סוללות של תותחים קלים ואנשיה היו בני מישיגן. בראש שדרת הפיקוד עמד המייג'ור גנרל ויליאם נלסון ומפקדי החטיבות היו הבריגדיר גנרלים מהלון מנסון (בפיקוד על החטיבה ה-1) וצ'ארלס קרופט (בפיקוד על החטיבה ה-2). חטיבת הפרשים, בפיקודו של ג'יימס ס. ג'קסון, שימשה להתראה ולהטרדת כוחות צבא הקונפדרציה הקרבים אך לא נטלה חלק פעיל בקרב.
מהלך הקרב

לאחר הקרב בביג היל הגיעו פרשיו של סקוט עד לריצ'מונד ודרשו את כניעתה של העיירה, אך זיהו את תנועתם של כוחות צבא האיחוד ונסוגו בחזרה לכוח העיקרי של קירבי סמית' ליד לונדון.
ב-29 באוגוסט, מיקם מנסון (שפיקד זמנית על ארמיית קנטקי עד להגעתו של נלסון) את החטיבה ה-2 בריצ'מונד, וצעד עם חטיבתו דרומה לעבר רוג'רסוויל (Rogersville), שם הקים מחנה. בקינגסטון (Kingston), כ-2.5 ק"מ מדרום לרוג'רסוויל, נתקלו כוחותיו של מנסון בכוח החוד של פרשי הקונפדרציה. לאחר קרב קצר נהדפו הפרשים לביג היל ומנסון שרד התקפת נגד. מנסון מסר על המתרחש לנלסון והורה לחטיבה של קרופט לנוע דרומה ולתגבר את כוחותיו. כאשר הגיעה ההודעה לנלסון, הוא הורה למנסון לסגת ולפגוש אותו בלנקסטר, אך פקודתו הגיע באיחור.
ב-30 באוגוסט החל הקרב העיקרי: מנסון פרס שלושה רגימנטים מזרחית לדרך העולה צפונה ללקסינגטון ורגימנט אחד מערבית לדרך כלפי דרום, סביב כנסיית "הר ציון" בקינגסטון.
הדיוויזיה של קלבורן החלה לנוע צפונה לכיוון קינגסטון וכוחות האיחוד לפני עלות השחר. באותו הזמן החלה דיוויזיה דרומית נוספת בפיקודו של צ'רצ'יל לנוע מביג היל לאזור קינגסטון. מנסון קידם את פני הדיוויזיה של קלבורן בהרעשה ארטילרית בסביבות השעה 7:00, וכוחות הקונפדרציה קירבו את תותחיהם והשיבו אש. לאחר כשעתיים של חילופי אש החלה הדיוויזיה של קלבורן להסתער על האגף השמאלי של כוחות האיחוד. ובתגובה החל מנסון, שכוחותיו באגף השמאלי היו תחת לחץ כבד, להעביר תגבורת מהאגף הימני.
הדיוויזיה של צ'רצ'יל נעה, בהוראתו של קירבי סמית', דרך ערוץ נסתר מעיני כוחות האיחוד, ודרכו תקפו את אגפו הימני המוחלש של מנסון. החטיבה השנייה של כוחות האיחוד, בפיקודו של קרופט, שהגיעה באותו הזמן לאגף הימני נכנסה לקרב בצורה לא מאורגנת ולא הצליחה לסייע בבלימת ההסתערות. תחת הלחץ של צ'רצ'יל התמוטט האגף הימני של כוחות האיחוד וביחד עם הלחץ של קלבורן על האגף השמאלי נסוגו בצורה לא מאורגנת עד לרוג'רסוויל, מעט לאחר השעה 11:00. קלבורן עצמו נפצע מכדור בלסתו בשלב ההסתערות ובפיקוד על הדיוויזיה החליפו קולונל פרסטון סמית'.
לאחר שהבין שעמדתו ברוג'רסוויל חשופה מידי, הסיג מנסון את כוחותיו, כ-2.5 ק"מ צפונית לאזור בו התקיים הקרב בבוקר, לצומת דרכים של הדרך הראשית ודרך דונקאנון (Duncannon Road). מנסון מיקם את חטיבתו המוכה בצידה המזרחי של צומת הדרכים והחטיבה של קרופט נפרסה בצד המערבי עם שני רגימנטים שלא השתתפו בקרב בבוקר.
לאחר התארגנות קצרה מחדש, הניע קירבי סמית' את כוחותיו במעלה הדרך הראשית והורה לדיוויזיה של צ'רצ'יל לתקוף את האגף הימני של כוחות האיחוד. לאחר כ-30 דקות של קרב התמוטט קו ההגנה וכוחות האיחוד נסוגו לעבר ריצ'מונד, בסביבות השעה 13:30.
נלסון, מפקד ארמיית קנטקי, שמע על הקרב והגיע באותו הזמן לריצ'מונד. הוא הורה לכוח המוכה ליצור קו הגנה על חומת בית הקברות, דרומית לעיירה. מעט לפני רדת החשיכה תקף קירבי סמית' פעם נוספת את קו ההגנה של כוחות האיחוד שהתמוטט במהירות. כוחות צבא האיחוד נסוגו בבהלה וחוסר סדר דרך העיירה צפונה. קירבי סמית' פקד על חטיבת הפרשים של סקוט לנוע באיגוף ממערב ומצפון לריצ'מונד ולנתק את נתיב הנסיגה. לאחר רדת החשיכה, נתקלו הפרשים בכוחות האיחוד הנסוגים כחמישה ק"מ מצפון לריצ'מונד, ולקחו בשבי כמעט את כל שדרת הפיקוד של הארמייה, כולל גנרל מנסון, ואלפי חיילים נוספים. גנרל נלסון נשבה אף הוא כשהוא פצוע, אך הצליח להימלט במהלך הלילה.
תוצאות הקרב

רק כ-1,000 איש מכוחות האיחוד נמלטו. הייתה זו הפעם היחידה בתולדות מלחמת האזרחים שיחידה צבאית הושמדה כמעט לחלוטין. ארמיית קנטקי של האיחוד חדלה מלהתקיים ככוח לוחם לאחר קרב ריצ'מונד.
כוחות הקונפדרציה המנצחים כבשו את לקסינגטון ב-1 בספטמבר, ואת פרנקפורט בירת קנטקי ב-2 בספטמבר; עיר הבירה היחידה שנכבשה על ידי הקונפדרציה במלחמה. כוחותיו של קירבי סמית' פשטו על הבלוגראס, והגיעו עד שלביוויל (Shelbyville) במערב ופלורנס (Florence) בצפון; כ-50 ק"מ בלבד מדרום לסינסינטי.
לאחר שהארמייה של ברגסטון בראג נכנסה למערב קנטקי במהלך ספטמבר, נראה היה שקנטקי נכבשה על ידי הקונפדרציה, אך כל ארמייה פעלה במרחק רב אחת מהשנייה ובחוסר תיאום; בראג ויתר על כיבוש לואיוויל לאחר שארמיית אוהיו בפיקודו של דון קרלוס ביואל הגיעה אליה לפניו. מול 60,000 אנשיו של ביואל עמדו 22,500 אנשיו של בראג, בעוד 10,000 אנשיו של קירבי סמית', חנו הרחק ממנו, בלקסינגטון. לאחר שלא השכילו לרכז את כוחם לקרב מכריע, ולמרות הניצחון הטקטי שהושג מול צבא האיחוד בקרב פריוויל נאלצו קירבי סמית' ובראג לפנות את קנטקי ולסגת בחזרה לטנסי בסוף אוקטובר 1862‏.
לקריאה נוספת

Brown, Kent Masterson. The Civil War in Kentucky: battle for the Bluegrass State. Da Capo Press, 2000. ISBN 1882810473
David J Eicher. The Longest Night: A Military History of the Civil War. Simon and Schuster, 2001. ISBN 9780743218467
הערות שוליים

1 2  David J Eicher, עמוד 316
↑  Brown, עמוד 134, הערה מספר 1
↑  השלטון המקומי בקנטקי הכריז בתחילת המלחמה על המדינה כנייטרלית, אך תחת שליטת צבא האיחוד נחלקה אוכלוסייתה בין תומכיו למתנגדיו
↑  David J Eicher, עמ' 314
↑  Battle of Richmond - Civil War Trust Maps
↑  Brown, עמודים 132–133
↑  Brown, עמוד 131–132
↑  Parks, Joseph Howard. General Edmund Kirby Smith, C.S.A., Southern biography series. LSU Press, 1992. ISBN 0807118001. עמודים 212–213
↑  David J Eicher, עמ' 367–371
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007542047105171  LCCN: sh95002667
רג'י מילר

רג'ינלד ויין מילר (באנגלית: Reginald Wayne Miller; נולד ב-24 באוגוסט 1965 בריברסייד, קליפורניה, ארצות הברית) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, הנחשב לאחד מגדולי הקלעים בתולדות ליגת ה-NBA. שיחק במשך כל הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת אינדיאנה פייסרס.
מילר מדורג רביעי (אחרי ריי אלן, סטפן קרי וג'יימס הארדן) בין קלעי השלשות בכל הזמנים של ה-NBA עם 2,560 קליעות לשלוש. הוא נודע גם בזכות היותו שחקן קלאץ' מהטובים בליגה, אשר קלע סלי ניצחון ברגעים המכריעים של המשחק פעמים רבות. בשנת 2012 נבחר להיכל התהילה של הכדורסל.
ביוגרפיה

מילר נולד בריברסייד, קליפורניה כאחד מחמישה ילדים במשפחה של ספורטאים. אחיו, דריל, שיחק בייסבול כתופס במייג'ור ליג, אחותו, תמי, שיחקה כדורעף באוניברסיטת קליפורניה סטייט ואחות נוספת, שריל, הייתה שחקנית כדורסל אשר אף נכנסה להיכל התהילה של הכדורסל ונחשבת לאחת מהשחקניות הגדולות בכל הזמנים. מילר נולד עם מום במפרק הירך שמנע ממנו את היכולת ללכת בצורה רגילה, ועד שהיה בן ארבע נאלץ לחזק וליישר את רגליו בעזרת התקן מתכת מיוחד.
מילר שיחק בתיכון ריברסייד פוליטכניק בקליפורניה, ולאחר מכן החל לשחק באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA). מילר היה מתאמן עם גדולי הnba ובנוסף היה מתאמן עם שחקנים מצטיינים ממקומות שונים בעולם כגון סם סטילר וג׳ק הורלר. לאחר שבעונת ה"פרשמן" שלו כמעט ולא שותף במשחקיה של הקבוצה, בעונתו השנייה עזר מילר לקבוצתו לזכות באליפות ה-NIT, עם ממוצעים של 15.2 נקודות, 4.3 ריבאונדים ו-2.6 אסיסטים. בעונת הסיניור עונת 1986/1987 הוביל את קבוצתו לאליפות הבית הפסיפי של המכללות (נקרא Pac-10). באותה השנה החל השימוש בקו השלוש ומילר קלע 69 שלשות מתוך 157 ניסיונות זריקה.
נבחרת לאומית

מילר היה חבר בנבחרת ארצות הברית אשר זכתה במדליית הזהב באליפות העולם בכדורסל 1994 מילר קלע בטורניר 17.1 נקודות למשחק. מילר היה חבר גם בנבחרת ארצות הברית שזכתה במדליית הזהב באולימפיאדת אטלנטה. מילר קלע בטורניר 11.4 נקודות, ו-2.1 אסיסטים. הנבחרת ניצחה בטורניר בנקל, כשגברה על יריבותיה בהפרש ממוצע של 31.75 נקודות למשחק.
מילר היה חבר גם בנבחרת שהתמודדה באליפות העולם בכדורסל 2002, מילר נפצע במהלך הטורניר ושותף מספר דקות מצומצם. הנבחרת כשלה בטורניר, והייתה לנבחרת האמריקאית הראשונה אשר חוזרת מטורניר אליפות העולם ללא מדליה.
לאחר הפרישה

מילר השתתף כגרנד מארשל של תחרות האינדיאנפוליס 500 של שנת 2005 (תחרות ספורט מוטורי). הארכיבישוף הבנדיקטיני של אינדיאנה פתח את יום התחרויות בתפילת "שמור על הנהגים, ואלוהים יברך את רג'י!" לפני שמילר נפנף בדגל הירוק לתחילת התחרות. באוגוסט 2005 הודיע מילר כי יהיה פרשן של משחקי ה-NBA ברשת TNT. אחותו של מילר, שריל מילר - כדורסלנית עבר בעצמה, הנחשבת בעיני רבים לאחת הכדורסלניות הטובות בכל הזמנים - משמשת ברשת כשדרנית קווים. מילר גם שימש כמנחה אורח בתוכנית האירוח הטלוויזיונית Live with Regis and Kelly, לצידה של קלי ריפה, כשהמנחה הקבוע רג'יס פיבלין נעדר ממנה.
ב-8 באוגוסט 2007, הציע לו מאמן הבוסטון סלטיקס, דוק ריברס, לחזור למשחק פעיל כשחקן מחליף בסגל המתחדש עם קווין גארנט, ריי אלן ופול פירס ולנסות להשיג את טבעת האליפות החסרה לו. ב-24 באוגוסט זה, ביום הולדתו ה-42, הודיע מילר כי לא יחזור לשחק בהצהרה כי: "פיזית, אני בטוח שהייתי מסוגל לעמוד בכך. אבל מנטלית, במהלך כזה אתה צריך להיות לחלוטין בפנים או לא להיכנס בכלל, ואני החלטתי שלא להיכנס".
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים מהשלוש | אחוזים מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1987/1988 | אינדיאנה | 82 | 1 | 22.4 | .488 | .355 | .801 | 2.3 | 1.6 | 0.6 | 0.2 | 10.0 |
| 1988/1989 | אינדיאנה | 74 | 70 | 34.3 | .479 | .402 | .844 | 3.9 | 3.1 | 1.3 | 0.4 | 16.0 |
| 1989/1990 | אינדיאנה | 82 | 82 | 38.9 | .514 | .414 | .868 | 3.6 | 3.8 | 1.3 | 0.2 | 24.6 |
| 1990/1991 | אינדיאנה | 82 | 82 | 36.2 | .512 | .348 | .918 | 3.4 | 4.0 | 1.3 | 0.2 | 22.6 |
| 1991/1992 | אינדיאנה | 82 | 82 | 38.0 | .501 | .378 | .858 |  3.9 | 3.8 | 1.3 | 0.3 | 20.7 |
| 1992/1993 | אינדיאנה | 82 | 82 | 36.0 | .479 | .399 | .880 | 3.1 | 3.2 | 1.5 | 0.3 | 21.2 |
| 1993/1994 | אינדיאנה | 79 | 79 | 33.4 | .503 | .421 | .908 | 2.7 | 3.1 | 1.5 | 0.3 | 19.9 |
| 1994/1995 | אינדיאנה | 81 | 81 | 32.9 | .462 | .415 | .897 | 2.6 | 3.0 | 1.2 | 0.2 | 19.6 |
| 1995/1996 | אינדיאנה | 76 | 76 | 34.5 | .473 | .410 | .863 | 2.8 | 3.3 | 1.0 | 0.2 | 21.1 |
| 1996/1997 | אינדיאנה | 81 | 81 | 36.6 | .444 | .427 | .880 | 3.5 | 3.4 | 0.9 | 0.3 | 21.6 |
| 1997/1998 | אינדיאנה | 81 | 81 | 34.5 | .477 | .429 | .868 | 2.9 | 2.1 | 1.0 | 0.1 | 19.5 |
| 1998/1999 | אינדיאנה | 50 | 50 | 35.7 | .438 | .385 | .915 | 2.7 | 2.2 | 0.7 | 0.2 | 18.4 |
| 1999/2000 | אינדיאנה | 81 | 81 | 36.9 | .448 | .408 | .919 | 3.0 | 2.3 | 1.0 | 0.3 | 18.1 |
| 2000/2001 | אינדיאנה | 81 | 81 | 39.3 | .440 | .366 | .928 | 3.5 | 3.2 | 1.0 | 0.2 | 18.9 |
| 2001/2002 | אינדיאנה | 79 | 79 | 36.6 | .453 | .406 | .911 | 2.8 | 3.2 | 1.1 | 0.1 | 16.5 |
| 2002/2003 | אינדיאנה | 70 | 70 | 30.2 | .441 | .355 | .900 | 2.5 | 2.4 | 0.9 | 0.1 | 12.6 |
| 2003/2004 | אינדיאנה | 80 | 80 | 28.2 | .438 | .401 | .885 | 2.4 | 3.1 | 0.8 | 0.1 | 10.0 |
| 2004/2005 | אינדיאנה | 66 | 66 | 31.9 | .437 | .322 | .933 | 2.4 | 2.2 | 0.8 | 0.1 | 14.8 |
| קריירה |  | 1389 | 1304 | 34.3 | .471 | .395 | .888 | 3.0 | 3.0 | 1.1 | 0.2 | 18.2 |