stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחידה 788
ציונים לשבח

ציון לשבח- הבעת הערכת מפקד חיל הים למפקד חוליה 788 –סרן שבח שמואל, על פעילות היחידה בתקרית אש ביום 21 אפריל 1961, בחתימת סגן מפקד חיל הים אל"ם שלמה אראל.
עיטור העוז ניתן לרב"ט נדב שריר, באתר הגבורה על תפקודו כמפקד נחתת על אף פציעתו, בקרב עם הסורים 3 מרץ 1962.
עיטור המופת ניתן לרב"ט שמעון ארנון, רב"ט אברהם (אלברט) עמר וטור איתן פרייס. על פעולת חילוץ רשת דייג בקרבת מוצב סורי שירה יום קודם לכן על סירת הדיג.
עיטור העוז ניתן לטוראי זאב גלאובר, באתר הגבורה עבור פעילותו למרות היותו פצוע, בחילוץ הנחתת שנתקעה בחוף הסורי, ב-15 אוגוסט 1966.
צל"ש מפקד חיל הים ניתן לרס"ן יוחנן יוסף, באתר הגבורה על ידי אלוף שלמה אראל על פעילותו בחילוץ ספינת המשמר התקועה, והפלת מטוס סורי על ידי הספינה עליה פיקד. האירוע היה ב-15 באוגוסט 1966.
צל"ש מפקד חיל הים ניתן לסמל גבריאל ברנט, באתר הגבורה על ידי אלוף שלמה אראל על הפלת מטוס סורי לכנרת בעת ניסיון לחילוץ ספינת המשמר בכנרת, 15 אוגוסט 1966.
אבדות

חבר קבוצת עין גב יוסף וולפסון הי"ד, שנהרג על הספינה "סוסיתא" בעת חילוץ סירת המשטרה מהחוף כורסי, 13 יולי 1950.
30 יוני 1954 טוראי יצחק גרינבלט הי"ד נהרג, בתקרית ירי על ספינת המשמר מול מוצב כורסי.
4 מרץ 1956, ארבעה שוטרים נרצחו על ידי הסורים בעת ניסיון לחילוץ נחתת משמר שנתקעה על שרטון.
17 נובמבר 1958, אשת הנספח האווירי הבריטי שנהרגה מירי צלף סורי באזור שפך הירדן.
17 אפריל 1959, דייג ישראלי עזרא סולם הי"ד, נרצח בסירתו, מיריות צלף סורי, בצפון הכנרת.
5 יוני 1967 מלחמת ששת הימים מפקד התחנה ושוטר נהרגו מתקיפת מטוס סורי את בסיס השיטור הימי בדגניה.
מפקדים ובעלי תפקידים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| דרגה ושם | תקופת פיקוד | פעילות מיוחדת | תמונה |  |  |
| מנחם ים שחור | 1950- 1951 |  |  |  |  |
| אדיר ספיבקובסקי | 1951 |  |  |  |  |
| ראובן שדמי | 1952 |  |  |  |  |
| ברקו | 1952 עד 1953 |  |  |  |  |
| ליאון קובנר | 1953 - 1954 |  |  |  |  |
| מרחב (מרקוביץ) | 1954 - 1955 | הפיקוד הועבר למשטרת ישראל המפקד וחלק מהצוות הושאלו למשטרה |  |  |  |
| דוד מגורי כהן | 1954 | פעולת תגמול עם התותחים |  |  |  |
| רס"ל ארנולד רוזנטל | 1955 - 1956 | נהרג בתקיפת מטוס סורי את בסיס השיטור הימי בדגניה במלחמת ששת הימים. |  |  |  |
| אבנר גלעד | 1אפריל 1956 – עד מלחמת סיני | הפיקוד מוחזר לחיל הים שייטת הנחתות, באוקטובר מועברת הפלגה למעגן גנוסר. |  |  |  |
| חיים וינטר | אוקטובר 1956 - 1957 | הפלגה עוברת תחת פיקוד פלגת הטרפדות |  |  |  |
| ישעיהו (שייקה) שרון | 1957 - 1958 |  |  |  |  |
| אלי תמיר | 1958 - 1959 |  |  |  |  |
| זאב קראוס | 1959 |  |  |  |  |
| אריה חסידוף | 1959 - 1960 |  |  |  |  |
| ראובן שדמי | 1960 |  |  |  |  |
| יצחק דוידי | 1961 |  |  |  |  |
| שמואל שבח | 1961 -1962 |  |  |  |  |
| חיים שחר (פרטוק) | 1962 - 1963 |  |  |  |  |
| נחום רודיס | 1962 -1963 |  |  |  |  |
| פרץ בייר | 1963 - 1964 |  |  |  |  |
| ראובן פנחס | 1964 - 1965 |  |  |  |  |
| עמי מאור | 1965 |  |  |  |  |
| יוסף יוחנן | 1965 - 1966 | תקרית ספינת המשמר בכנרת "תיבת נח" והפלת מיג 17 סורי. |  |  |  |
| יוסקה אלדר | 1966 -1967 | מלחמת ששת הימים ופירוק היחידה |  |  |  |
מקורות והסברים > לקריאה נוספת

אלי שחף הנחתות בקרב על הרמה הסורית, "מערכות ים"  חוברת מס 85–86, יולי 1967, ע'52.
סא"ל דימ' עמי מאור, לקט היסטורי – אבטחת הדיג הישראלי – בים כנרת, מוזיאון ההעפלה וחיל הים.
שמשון עדן, אנשי הברזל על ספינות העץ, הוצאת אפי מלצר בע"מ, 2000 ע' 128 – 138.
משה ג'ינו, מטוב טבריה חוברת מס 8 ע' 75 -79, דצמבר 1990.
מייק אלדר, האויב והים "פרקים מיומן המבצעים", משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1991, ע'73 -81.
פרופ' משה גפן, יצחקי גל, ספר הכנרת, משרד ביטחון -ההוצאה לאור- מינהלת הכנרת, 1992.
מנדל נון, הכנרת, מונוגרפיה של ימה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשל"ז.
מחלקת ים, דו"ח תיבת נח, סיכום המבצע, אוקטובר 1966. במוזיאון ההעפלה וחיל הים.
בנימין לנדאו, כך הופלו המיגים, סיפוריהם המלאים של הטייס ומפקד ספינת המשמר, במחנה, גיליון 47 (955) 16 אוגוסט 1966.
יובל פלג, 12 יום על הסלע, מאמצי חילוץ נחתת המשמר בכנרת, אוגוסט 1966 מאמר בידיעות אחרונות, 19 אוגוסט 1997
מייק אלדר, שייטת 13 סיפורו של הקומנדו הימי, ספרית מעריב, 1993, ע' 264 – 267.
מחלקת ים, תיבת נח תקרית האש בכנרת ופעולות חילוץ מח-38 ומטוס מיג 17 15 – 26 באוגוסט 1966. חובר באוקטובר 1966. מוזיאון ההעפלה וחיל הים. (תחקיר שטרם שוחרר לפרסום).
ורדי פרנקפורט, עד ראייה, מאמר ב כל העמק והגליל, 1 ספטמבר 1989.
צבי לביא, ספינה הופגזה – הממשלה התכנסה דבר, 20-23 מרץ 1962.
עמוס לב, הבטחת הדיג בכנרת, במחנה, 25 מרץ 1954.
סופרו הפרלמנטרי של דבר, תקרית אש שני פצועים 20 מרץ 1962.
יעקב ארז, החל חילוץ ספינת המשמר בכנרת, מעריב, 25 אוגוסט 1966.
בנימין לנדאו, כך חולצה הספינה, במחנה אוגוסט 1966.
דוד מגורי כהן, צעד אחד קדימה!, הוצאת אפי מלצר, ע'56 - 59, 74 -76.
עדי חשמונאי, חופים הם לפעמים געגוע ישראל היום, 17 באפריל 2018.
מקורות והסברים > ביאורים

↑  לפנס נוספה אפשרות לשילוב מסנן אינפרא אדום לראיית לילה.
↑  גורמי השיטור הימי בכנרת מכירים את התופעה שגופות ששקעו במים מתנפחות וצפות לאחר כ 48 שעות.
↑  ב-21 ביוני 1963  התנדבו שלושת אנשי צוות ספינת המשמר לרדת בסירת הדייג וחילצו רשת קרוב מאוד למוצב הסורי בנוקייב, טור איתן פרייס, באתר הגבורה, שמעון ארנון, באתר הגבורה, אברהם עמר, באתר הגבורה. תחת פיקודו של רמי רפאלי.
↑  היה זה יוסף וולפסון
↑  ההרוג היה טוראי יצחק גרינבלט מצוות הספינה.
↑  היו אלה גרשון סימון, יצחק מורנו, אורי אסיאג ומחלוף שלוש - השם יקום דמם
↑  היה זה עזרא סולם, אשר שירת לפני כן בשיטור הימי ולדעת חבריו  פגעו הסורים במכוון בו אישית.
↑  היו אלה ארנולד רוזנטל ומאיר כהן
↑  תמונה מתקופה מאוחרת יותר.
↑  תמונה מתקופה מאוחרת יותר.
↑  צילום מתקופה מאוחרת יותר.
מקורות והסברים > הערות שוליים

↑  מנדל נון, ע'80.
↑  מנדל נון ע' 185.
↑  מנדל נון ע' 223.
↑  משה דוד הר, יצירתה של ארץ ישראל המאנדאטורית :חלק ב – סימון הגבול בשטח.
↑  מנדל נון ע' 248.
↑  מנדל נון, ע' 22 וע' 27.
↑  מנדל נון, ע' 194.
↑  קיבוץ עין גב קרוב ביותר לאזור הסיור אך חבריו טענו שנוכחות ספינות המשמר תגרה את הסורים לתקיפת הקיבוץ. מקור ורדי פרנקפורט, עד ראייה, מאמר ב"כל העמק והגליל", 1 ספטמבר 1989.
↑  שמשון עדן, ע' 133
↑  הכתובת חרוטה במציבה הנמצאת בבסיס השיטור הימי בדגניה
↑  שמשון עדן ע' 131.
↑  מחלקת ים,  דו"ח 'תיבת נח, סיכום  המבצע, אוקטובר 1966. במוזיאון ההעפלה וחיל הים.
↑  החוליה בכנרת, מוס אורן פינס באתר משמר המורשת הימית.
↑  אל"ם יהודה בן-צור, פלגה 788 – אבטחת הריבונות בכנרת באתר משמר המורשת.
↑  משה ג'ינו, ע' 75.
↑  ההרוג היה חבר עין גב יוסף וולפסון.
↑  משה ג'ינו ע' 78
↑  תקריות אש, אטלס כרטא. וכתבה של אורי דן במעריב 20 נובמבר 1958.
↑  הבעת הערכה לצוות ספינת המשמר, באתר הגבורה.
↑  עיטור העוז לנדב שריר, באתר הגבורה.
↑  משה גפן יצחקי גל, ע' 129.
|  זרוע הים  |
| --- | --- | --- |
| מפקדת זרוע הים | מספן הים • מספן המטה • מספן המודיעין • מספן הציוד • מספן כוח האדם |   |
| בסיסים | בסיס חיפה • בסיס אשדוד • בסיס אילת • בסיס עתלית • מספנת זרוע הים • בסיס ציוד ותובלה • בה"ד זרוע הים |   |
| שייטות | שייטת ספינות הטילים (שייטת 3) • שייטת הצוללות (שייטת 7) • שייטת 13 |   |
| פלגות הבט"ש | פלגה 916 • פלגה 915 • פלגה 914 • יחידת סנפיר |   |
| יחידות נוספות | יחידת האיתור התת-מימית • יחידת השליטה הימית • המכון לרפואה ימית • יחידת מפת"ח • יחידה 663 • היחידה למשימות תת-מימיות • שייטת הנחתות • גף סיורי ים |   |
| בתי ספר לפיקוד | קורס חובלים • בית הספר לפיקוד ימי |   |
| יחידות שפורקו | שייטת המשחתות (שייטת 1) • פלגות הטרפדות • פלגה 788 (חוליית הכנרת) • יחידת הנצלה ימית • מרכז תקשו"ב |   |
מיקום המוצבים הסורים לאורך החוף הצפון מזרחי של הכנרת
מפת גבהים ועומקים של צפון מזרח הכנרת
ספינת משמר בחוף המערבי של הכנרת
הרמטכ"ל יצחק רבין (משמאל) נצפה בנחתת המשמר. התמונה נמצאה במפקדה הסורית בקוניטרה לאחר שחרור רמת הגולן ב-1967.
קציני מספנת חיל הים בשיט על הכנרת ספינת הטיולים סוסיתא 1960.
מצבת זיכרון לאנשי השיטור הימי שנרצחו על ידי הסורים מרץ 1956.
פעולת חילוץ ספינת המשמר מהשרטון על ידי מח 32, צוללים וספינת דיג, אוגוסט 1966.
אנשי פלגה 788 בגינוסר על רקע כנף מטוס מיג 17, עם נשק שלל מהמוצבים הסוריים בחוף הכנרת, יולי 1967.
כנס מפקדי פלגה 788 בכנרת עם פיקוד חיל הים צולמה ב-1966
פסח מילין

| --- | --- |

פסח מילין
 לידה:  8 בינואר 1930 וינה, הרפובליקה האוסטרית הראשונה 
 פטירה:  18 ביולי 2010 (בגיל 80) ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין ירקון 
 עיסוק:  משורר, עורך, מגיה
 שפות היצירה:  עברית 
 
פסח מֶילין (8 בינואר 1930 – 18 ביולי 2010) היה משורר, עורך ונקדן ישראלי. ממייסדי חבורת "לקראת".
ביוגרפיה

פסח מילין (Meilin) נולד ב-1930 בווינה בירת אוסטריה, בנם של ברכה ויהודה י' מילין, בן אחיה של המשוררת והסופרת שפרה אלון. בשנת 1938 עלה עם הוריו לארץ ישראל והמשפחה הצטרפה לקיבוץ גניגר. בשנת 1947 עברו לגבעתיים. לאחר שחרורו מצה"ל שימש מגיה בעיתון "דבר" ובהמשך כיהן כסגן העורך של "דבר לילדים", ועורכו של "משא", המוסף הספרותי של "דבר". היה ידוע בכינויו: "איש השיר והנקודה" - זאת משום עבודתו הענפה בניקוד שיריהם של משוררים צעירים, בין היתר בכתבי העת "אורבניה" ו"שחרזדה".
מילין היה חבר ועד אגודת הסופרים העברים ובין השנים 2003–2010 כיהן כסגן יו"ר איגוד כללי של סופרים בישראל. שיריו תורגמו לשפות רבות: לערבית, להינדית, לצרפתית, לרוסית, לפולנית ולגאורגית, וחלקם הולחנו.
פרס פסח מילין לשירה

אחרי מותו קרא האיגוד הכללי של סופרים בישראל על שמו את "פרס פסח מילין לשירה" שהוקדש למשוררים בתחילת דרכם, הפרס חולק בין השנים 2011-2015 וזכו בו בין היתר המשוררים רועי שניידר (2012) עדי קיסר (2013).
ספריו

בוקר כחול: שירים (תל אביב: נחום דרימר, תשט"ו 1955).
שוב האור הזה: שירים (תל אביב: "מגל" על ידי הוצאת מחברות לספרות, תשכ"ו 1966).
שירים מן הסולם; איורים: אבא פניכל (תל אביב: מיטב, תשל"א).
אל לא מכאן: שירים (תל אביב: דון, תשל"ג 1973).
שבע שמשות (תל אביב: השמש, תשל"ג).
עתה שמיך גפנים: שירים (תל אביב: הדר, 1977).
לפתוח כמו: ספר האהבות: שירים (תל אביב: אל"ף, תשמ"ה 1985).
שירים מחוץ לתור, שירים (תל אביב: אל"ף, תשמ"ו 1986).
טביעת אצבע: שירים (תל אביב: אל"ף, תשמ"ט 1989).
צבעים של אהבה: שירים (תל אביב: ירון גולן, תשנ"ב 1992).
שירים על גדר הזמן: שירים (תל אביב: ירון גולן, תשנ"ח, 1997).
לא בניתי חומה: שירים (ירושלים: כרמל, 2006).
הכל פתוח: שירים ([ח"מ]: ספרי עתון 77, בשיתוף עם ספרא, תש"ע 2010)
יד המורה

| --- | --- |

 בית ספר יסודי
 תקופת הפעילות:  1970–הווה (כ־54 שנים)
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°48′07″N 35°13′39″E﻿ / ﻿31.801888888889°N 35.227527777778°E﻿ / 31.801888888889; 35.227527777778
 www.yadhamore.manhi.org.il
  (למפת ירושלים מוגדלת) יד המורה(למפת ירושלים רגילה) יד המורה(למפת הרי ירושלים רגילה) יד המורה(למפת הרי ירושלים מוגדלת) יד המורה
 
יד המורה הוא בית ספר יסודי ייחודי בירושלים המשלב בין ילדים בעלי שונות תקשורתית, בדרך כלל אוטיזם, עם ילדים נוירוטיפיקלים.
היסטוריה

בית הספר הממוקם בשכונת רמות אשכול בירושלים הוקם במקורו בשנת 1970 ונחנך ב-1972 על ידי שר החינוך דאז, יגאל אלון, ושימש כבית ספר יסודי, ממלכתי שכונתי. מבנה בית הספר תוכנן בידי האדריכל יצחק בלט. בית הספר שירת את ילדי השכונות רמות אשכול, גבעת המבתר ושמואל הנביא. כמנהלו הראשון שימש זאב ברג, ולאחריו חיה תדמור.
בתחילת שנות השמונים תפוסת בית הספר הייתה גדולה יותר מכפי שהמבנה תוכנן להכיל. בכל מחזור היו בין ארבע לחמש כיתות. אולם, במהלך שנות התשעים האוכלוסייה החילונית של שכונות אלה הזדקנה וחלקה התחלף באוכלוסייה חרדית. לבית הספר לא נשארו כמעט תלמידים.
בשנת 1996 עמד בית הספר על סף סגירה, כאשר ד"ר יאיר סמוכה הציע את הפיכתו לבית ספר בתחום השילוב.
בכניסה לבית הספר ישנן שתי פינות הנצחה לזכרו של שומר בית הספר חיים סמדר שנהרג בחופשת הפסח בשנת 2002, עת חסם בגופו מחבלת מתאבדת.
בית הספר זכה בפרסים מטעם משרד החינוך, ומנהלתו לשעבר אנה גורן נבחרה כאשת השנה מטעם ויצו בשנת 2006. בשנת התש"ע זכה בית הספר בפרס מנח"י (מנהלת חינוך ירושלים). [דרוש מקור]
בשנת התשס"ט נבחר ניר ברקת כראש עיר, ביקר בבית הספר ובסמוך לביקורו ניתנה הודעה על פתיחת כמות כיתות לפי מספר התלמידים שירשמו בפועל. בשנת התשס"ט החלה הקרן לירושלים במימון מחקר אקדמי רב שנתי על בית הספר לצורך בדיקת הרחבת מודל בית הספר לבתי ספר אחרים בארץ.
בשנת התש"ע היו בבית הספר שמונה כיתות א-ו חינוך רגיל (179 תלמידים) ושבע כיתות א-ו חינוך מיוחד (39 תלמידים). צוות המורים מנה כמאה עובדי הוראה, מטפלים פרא רפואיים, סייעים, ובנות שירות לאומי. בנוסף פעל בבית הספר מערך מתנדבים מתיכון האקדמיה למוסיקה, מהאוניברסיטה העברית - מבית הספר לתלמידי חוץ, מבית הספר חורב, מארגון "אורדג" בדנמרק, ממשטרת ישראל - משמר הגבול, ומתלמידי כיתות י' במסגרת פרויקט מחויבות אישית.
הערות שוליים

↑  על חיים סמדר
ישראל ברזילי

ישראל (יוֹלק) ברזילי (אייזנברג) (1 באוקטובר 1913 – 12 ביוני 1970) היה חבר הכנסת ושר בממשלות ישראל מטעם מפ"ם.
ישראל ברזילי, מנצח מקהלת נגבה, עם שלמה קפלן מימינו בכינוס מקהלות בגבעת ברנר, 1952
לקריאה נוספת

השביל השלישי בפילוסופיה, 1953.
רומן פריסטר, בכל לבו: ישראל ברזילי – שרטוטים, 1975.
הערות שוליים

↑  משרד החוץ, העיתון הרשמי 18, עמ' 106
↑  יהושע ביצור, נתיחת מתים - שוב מסעירה את הכנסת, מעריב, 13 במאי 1969
↑  בקשה לחוות דעת בעניין השתלות לב, למרחב, 19 במרץ 1969
ברזילי: אין עדייו הנחיות בעניו השתלות לב, היום, 19 במרץ 1969
↑  י. ברזילי קורא לקו־הנחייה עולמי בקשר לניתוחי לב, על המשמר, 11 ביולי 1969
↑  השר ברזילי יעבור סדרה של בדיקות בבי"ח בילינסון, למרחב, 3 בפברואר 1969
| שרי הדואר והתקשורת בממשלות ישראל |
| --- | --- | --- |
| שרי הדואר | מרדכי נורוק • יוסף בורג • ישראל ברזילי • בכור-שלום שטרית • בנימין מינץ • אליהו ששון • ישראל ישעיהו-שרעבי • אלימלך-שמעון רימלט |  |
| שרי התקשורת | שמעון פרס • אהרן אוזן • יצחק רבין • מנחם בגין • מאיר עמית • יצחק מודעי • יורם ארידור • מרדכי צפורי • אמנון רובינשטיין • גד יעקבי • רפאל פנחסי • משה שחל • שולמית אלוני • לימור לבנת • בנימין בן אליעזר • ראובן ריבלין • אריאל שרון • אהוד אולמרט • דליה איציק • אברהם הירשזון • אריאל אטיאס • משה כחלון • גלעד ארדן • בנימין נתניהו • צחי הנגבי • איוב קרא • דודי אמסלם • יועז הנדל • איתן גינזבורג • יועז הנדל • שלמה קרעי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007517001505171  VIAF: 308270569   WorldCat (עם VIAF): 308270569
דייוויד קריין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 באוגוסט 1957 (בן 67) פילדלפיה, פנסילבניה ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1987 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ברנדייס  תיכון האריטון 
 בן או בת זוג:  ג'פרי קלאריק 
 פרסים והוקרה:  פרס אמי לסדרת הקומדיה הטובה ביותר (2002) 
 פרופיל ב-IMDb
 
דייוויד קריין (באנגלית: David Crane; נולד ב-13 באוגוסט 1957 בפילדלפיה) הוא תסריטאי ומפיק טלוויזיה יהודי-אמריקאי.
הוא קיבל תואר בוגר אוניברסיטה מאוניברסיטת ברנדייס והיה אחד מהיוצרים של קומדיית המצבים "חברים" ביחד עם שותפתו מרתה קאופמן. הוא ידוע בעיקר בזכות התסריטים לקומדיות שכתב.
קריין חי עם בן זוגו, ג'פרי קלאריק. ביחד הם יצרו את קומדיית המצבים "The Class".
פילמוגרפיה נבחרת

1987 הכל יחסי (תסריטאי לפרק אחד)
1990–1993 כמו בסרטים (יוצר, תסריטאי ומפיק)
1992–1993 בכוחות הקיימים (יוצר ותסריטאי)
1993 – אלבום משפחתי (יוצר, תסריטאי ומפיק בפועל)
1994–2004 חברים (יוצר תסריטאי ומפיק בפועל)
1997–2000 הארון של ורוניקה (יוצר, תסריטאי ומפיק בפועל)
1998–2000 ג'יסי (מפיק בפועל)
2004–2006 ג'ואי (מפתח דמויות)
2006–2007 הכיתה (יוצר, תסריטאי ומפיק בפועל)
2011–2017 אפיזודס (יוצר, תסריטאי ומפיק בפועל)
דומיננטיות וכניעה (מיניות)

דומיננטיות וכניעה (באנגלית: Domination and submission, או בקיצור D/s) הן קבוצה של התנהגויות, מנהגים וטקסים פסיכוסקסואלים בהם אדם מאפשר מרצון לאדם אחר למלא תפקיד דומיננטי עליו/עליה. תחום זה נחשב לחלק מקבוצת הפרפיליות BDSM.
מגע פיזי אינו הכרחי במערכות יחסים עם D/s ועל כן יש אנשים שמנהלים מערכות יחסים אנונימיות המלוות באלמנטים של דומיננטיות וכניעה באמצעות שירותי טלפון, דואר אלקטרוני, או שירותי מסרים מידיים. במרבית המקרים מדובר במערכת יחסים פיזית אשר לעיתים אף חוצה אל תחום הסאדו-מזוכיזם.
ב-D/s אחד השותפים מפיק הנאה ארוטית מהשליטה באדם אחר או מכך שהוא/היא נתונים לשליטת אדם אחר. האדם בתפקיד הדומיננטי מכונה "Dom" (זכר) או "Domme" (נקבה), ואילו האדם בתפקיד הנשלט מכונה "Sub" (זכר או נקבה).
יכול להיות מספר פרטנרים במערכת יחסים מסוג D/s, אף על פי כן לרוב ישנם רק שני אנשים מעורבים - לעיתים רבות זוג במערכת יחסים מחויבת מתמשכת. במפגשי D/s בדרך כלל יהיו יותר אנשים בתפקיד Sub מאשר אנשים בתפקיד Dom. המונח "דומינטריקס" מתאר בדרך כלל Domme אשר ממלאת תפקיד זה בתשלום.
מערכות יחסים מסוג זה מבוססות תמיד על אמון הדדי והסכמה מלאה.
דומיננטיות וכניעה בתרבות הפופולרית > ספרות

אחת העבודות הנודעות ביותר שעוסקות בנושא הוא הרומן משנת 1870 "ונוס בפרווה" מאת הסופר האוסטרי לאופולד פון זאכר-מאזוך בו הגיבור, סברין, משכנע אישה, בשם וונדה לקחת אותו כעבד שלה, להשתמש בו, ומאפשר לה לבזות אותו. בהשראת הספר הפסיכיאטר והסקסולוג האוסטרי-גרמני ריכרד פון קראפט-אבינג טבע את המונח "מזוכיזם". הדמות הנשית המרכזית בנובלה, מבוססת על דמותה של פאני פיסטור, אשתו של מאזוך.
דומיננטיות וכניעה בתרבות הפופולרית > ספרות > סופרים קלאסיים בז'אנר

המרקיז דה סאד
לאופולד פון זאכר-מאזוך
דומיננטיות וכניעה בתרבות הפופולרית > ספרות > סופרים בולטים נוספים בז'אנר

אי. אל. ג'יימס
אלפרידה ילינק
דומיננטיות וכניעה בתרבות הפופולרית > מוּסִיקָה

השיר של הרולינג סטונס "Under my Thumb" (אנ') משנת 1966 עוסק כביכול במערכת יחסים מסוג D/s.
השיר "Venus in Furs" של להקת הוולווט אנדרגראונד משנת 1967 מבוסס על הרומן של סאקר-מזוך עוסק בין היתר ב-D/s.
השיר של להקת הרוק גרין דיי "All By Myself / Domined Love Slave" משנת 1994 עוסק בדומיננטיות נשית.
השיר של הזמרת ריהאנה "S&M" משנת 2010 עוסק בהנאה שמפיקה ריהאנה מ-BDSM.
השיר "Master and Servent" של להקת DEPECHE MODE גם מתאר יחסי שליטה.
דומיננטיות וכניעה בתרבות הפופולרית > סרטים

ונוס בפרווה (1967) בימוי: ג'וזף מרזנו (התסריט נכתב על ידי ג'וזף מרזנו על בסיס ספרו של לאופולד פון זאכר-מאזוך).
שוער הלילה (1974)
תשעה וחצי שבועות של שכרון חושים (1986) בוסס על ספר בשם זהה.
המזכירה (2002) נחשב לאחד מסרטי המיינסטרים הראשונים שעסק במערכת יחסים של D/s.
הדוכס מבורגונדי (2014)
חמישים גוונים של אפור (2015) מבוסס על רומן עם אותו השם מאת אל ג'יימס.
גלריה

דומיננטיות וכניעה באירוע BDSM
דומיננטיות וכניעה
איור מ-1921 המתאר זוג הלוקח חלק ב-D/S
אישה מחופשת לשוטרת בתפקיד ה-Domme אשר שולטת בגבר המחופש לשודד
ראו גם

BDSM
דומינטריקס
מדרג חברתי (בעלי חיים)
עבדות מינית (BDSM)
פטישיזם (סקסולוגיה)
הערות שוליים

↑  Fedoroff, Paul J. (2008). "Sadism, Sadomasochism, Sex, and Violence". Canadian Journal of Psychiatry. 53 (10): 637–646. doi:10.1177/070674370805301003. PMID 18940032.:"Sexual arousal from consensual interactions that include domination should be distinguished from nonconsensual sex acts."
| מיניות האדם |
| --- | --- | --- |
| תופעות פיזיולוגיות | זוויג • עוררות מינית • זקפה • נוזל טרום-שפיכה • סיכוך נרתיקי • אורגזמה (שפיכה נשית / שפיכה גברית) • היריון |  |
| בגרות מינית וחינוך מיני | התבגרות מינית • מניעת הריון • קונדום • מין בטוח • חינוך מיני • טיפול מיני • סרוגייט • מדריך למיניות |  |
| זהות | זהות מגדרית • זהות מינית • נטייה מינית (הומוסקסואליות / ביסקסואליות / לסביות / א-מיניות) • הטרוסקסואליות • אינטרסקס • טיפול המרה • גברים המקיימים יחסי מין עם גברים • נשים המקיימות יחסי מין עם נשים • יחסי מין הומוסקסואליים • יחסי מין לסביים |  |
| מין וחוק | חוק למניעת הטרדה מינית • גיל ההסכמה • הדבקת HIV במזיד‏ • גילוי עריות • מעשה מגונה • חוסר צניעות בציבור • מעשה מגונה בפומבי • אונס • התעללות מינית • ניצול מיני • הטרדה מינית • התנהגות מינית פסולה • אלימות מינית • מעשה סדום • בעילה אסורה בהסכמה • פדופיליה • חטיפת נשים |  |
| סקסולוגיה ותופעות היסטוריות | האבולוציה של הרבייה המינית • היסטוריה של ייצוגים מיניים • מיניות ברומא העתיקה • זנות ביוון העתיקה • זנות ברומא העתיקה • פדרסטיה ביוון העתיקה • המהפכה המינית |  |
| זוגיות וחברה | חיי מין • משיכה מינית • אהבה • מונוגמיה • פוליאמוריה • מין מזדמן • סווינגינג • נישואים • פיקוח ילודה • פאראפיליה • מופקרות • דת ומיניות • התנזרות ממין • הון ארוטי • אתיקה מינית • אובייקטיפיקציה מינית • מתאם אינטימיות • דיבור ארוטי • סלנג מיני |  |
| יחסי מין | מין קבוצתי • מזמוז • אוננות • משחק מקדים • החדרת אצבעות • תנוחות מין • יחסי מין מחוץ לנישואים • יחסי מין ללא נישואים • יחסי מין ללא חדירה • מין אוראלי • מין אנאלי • מציצה עצמית • BDSM • פטיש לכפות רגליים • פטישיזם (סקסולוגיה) • פטיש לכפות ידיים • פוטג'וב • הנדג'וב • אורגיה • גאנג באנג • שלישייה • רביעייה • סייברסקס • שיחה ארוטית • חנק ארוטי • מעגל מאוננים • יחסי מין בפומבי • קשירה • קונילינגוס |  |
| שירותי מין | תעשיית המין • ארוטיקה • פורנוגרפיה • סרט פורנוגרפי • תיירות מין • מוזיאון מין • מועדון מין • מועדון חשפנות • חשפנות • זנות (זנות קטינים / זנות גברית / בית בושת / עבדות מין) • יחסי מין תמורתיים • חנות מין • אביזר מין • בובת מין • מכונת מין • רובוט מיני |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007544299405171  LCCN: sh96002075 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מיניות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ראובן אדיב

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  5 ביוני 1930 ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  23 בדצמבר 2004 (בגיל 74) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  ראובן ארליך 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  אולפן השחקנים 
 פרופיל ב-IMDb
 
ראובן אדיב (אֶרליך) (5 ביוני 1930 – 23 בדצמבר 2004) היה שחקן תיאטרון וקולנוע ומורה לאמנות הבמה ישראלי.
ביוגרפיה

ראובן ארליך נולד בירושלים ב-1930. בשנות ה-40 השתתף כילד בחוג דרמטי של הבמאי רפאל צבי. בתחילת שנות ה-50 הוא שיחק בהאהל ובתיאטרון הקאמרי. ב-1954 נסע לארצות הברית, למד באולפן השחקנים של לי סטרסברג ביחד עם אל פצ'ינו, ברברה סטרייסנד, דניס הופר ומרילין מונרו. הוא הצטרף לחוג הבמאים של בית הספר והמשיך ללמד שם. כן הופיע בהצגות בברודוויי ובאוף-ברודוויי.
ב-1970 חזר לישראל והתקבל לעבודה כמורה למשחק ולבימוי בבית צבי. בין תלמידיו היו ארנון צדוק, שמיל בן ארי, אבי פניני, דב רייזר, סלים דאו, יוסוף אבו ורדה ועוד.
הוא המשיך לשחק בהבימה, התיאטרון העירוני חיפה ותיאטרון גיורא גודיק.
ב-1979 התמנה כמנהל בית הספר למשחק בסמינר הקיבוצים.
אדיב הופיע במספר סרטים:
מלכת הכביש (1971)
גבעת חלפון אינה עונה (1976)
לופו בניו יורק (1976)
קשר הדבש (1977)
הגן (1977) - לצד שייקה אופיר ומלאני גריפית'
לקהל הישראלי מוכר אדיב בעיקר בגלל הופעתו בסרט "גבעת חלפון אינה עונה" כמח"ט בונדי, שם הוא מתחקר את ויקטור חסון (שייקה לוי) בשאלות על טקטיקה צבאית, פוקד על סרג'ו קונסטנצה (ישראל פוליאקוב) לזרוק רימון ומרגיע את המ"פ שמגר (טוביה צפיר) שמתנהג כאדם שיצא מדעתו.
ב-1980 הזמין משרד החינוך והתרבות את כריסטופר פיטס, המנהל לשעבר של בית הספר "דרמה סנטר" בלונדון כדי לבחון את רמתם של בתי הספר למשחק בישראל. 
פיטס נפגש עם אדיב בסביבות 1982 והציע לו ללמד ב"דרמה סנטר". בין תלמידיו היו: קולין פירת', פול בטאני, פולי ווקר ועוד.
אדיב לימד גם בבית הספר הלאומי למשחק בגטבורג שבשוודיה בשנים 1986-1996. 
התגורר בלונדון יותר מעשרים שנה, עד מותו. 
נישא לגליה נתיב, (שימשה כקריינית ומגישה בקול ישראל) אותה הכיר כשלימד אותה משחק בבית צבי.
ראובן אדיב נפטר מהתקף לב בביתו בדצמבר 2004, בגיל 74, ונקבר בלונדון. הותיר אחריו את רעייתו ושני ילדים.
דמוגרפיה של יוון

| --- | --- |
פירמידת גילאים של יוון ב-2010. בשורות המאוזנות תושבים באלפים בכל קבוצת גיל
פירמידת גילאים של יוון ב-2010. בשורות המאוזנות תושבים באלפים בכל קבוצת גיל
 מדינה:  יוון יוון
 נתונים לתאריך:  2015
 נתונים
 אוכלוסייה:  10,010,962
 צפיפות:  75.87
 תוחלת חיים בלידה:  80
 דירוג תוחלת חיים:  34
 תוחלת חיים - גברים:  78
 תוחלת חיים - נשים:  82
 HDI:  0.893
 דירוג HDI:  33
 שיעור ילודה ל-1,000:  8.66
 שיעור תמותה ל-1,000:  11.09
 שיעור פריון:  1.42
 תמותת תינוקות ל-1,000:  4.70
 שיעור הגירה נטו ל-1,000:  2.32
 התפלגות גילאים
 0-14 שנים:  13.22
 15-24 שנים:  10.35
 25-54 שנים:  38.27
 55-64 שנים:  14.22
 65+ שנים:  23.94
 יחס גברים/נשים
 יחס כללי:  0.95
 יחס בלידה:  1.06
 יחס 0-14 שנים:  1.06
 יחס 15-24 שנים:  1.05
 יחס 25-54 שנים:  0.99
 יחס 55-64 שנים:  0.96
 יחס +65 שנים:  0.78
 שפות
 שפות רשמיות:  יוונית, יוונית דמוטית, יוונית מודרנית 
 שפות מדוברות:  יוונית, בולגרית, יוונית עתיקה, Pontic Greek, Megleno-Romanian, מקדונית, ארומנית, טורקית, Greek Sign Language, יוונית מודרנית, Romano-Greek, Tosk, Cappadocian Greek, Tsakonian, Arvanitic 
 
אוכלוסיית יוון מונה נכון לסוף 2017 כ-10.74 מיליון תושבים. עד לשנים האחרונות עלתה אוכלוסיית יוון בעקביות למרות ילודה נמוכה, בשל כניסה למדינה של עשרות אלפי מהגרים מדי שנה. החל מהעשור השני של המאה ה-21, ועל רקע המשבר הכלכלי המתמשך ביוון, צניחה בילודה, ומעבר להגירה שלילית מסתמנת מגמה של ירידה באוכלוסייה. (למעט עלייה במספרם של פליטים הרואים ביוון תחנת מעבר לאירופה).
אוכלוסיית יוון

ביוון המודרנית נערכו מפקדים החל מהמאה ה-19, אך הם לא כללו את כל שטח יוון של ימינו. עד 1832 הייתה יוון חלק מהאימפריה העות'מאנית ובאותה שנה קיבלה עצמאות. בהדרגה התווספו אליה שטחים נוספים. ב-1828, טרם קבלת העצמאות, נערך מפקד לא רשמי, ונפקדו בו 753,400 נפש. ב-1889 נערך מפקד שכלל שטחים גדולים יותר ובו נפקדו 2.187 מיליון.
בתחילת המאה העשרים עברה יוון תמורות רבות. ב-1913 נמנו במפקד רשמי 4.735 מיליוני בני אדם, לאחר קבלתם של שטחים נוספים. לאחר מלחמת העולם הראשונה (1923) הגיעו לשטחה המוני פליטים יווניים במסגרת חילופי האוכלוסין בין יוון וטורקיה. כמיליון וחצי פליטים יווניים עזבו את מקומות מגוריהם לחופי אסיה הקטנה והגיעו לשטח יוון. במקביל עזבו כחצי מיליון טורקים את יוון לטורקיה. ב-1928 מנתה אוכלוסיית המדינה 6.2 מיליון.
לאחר מלחמת העולם השנייה ולאחר התייצבות גבולות המדינה החלה יוון בעריכת מפקדים מדי 10 שנים. ב-1951 מנתה יוון 7.63 מיליונים, ב-1961 8.39, ב-1971 8.77 מיליון
וב-2011 נמנו 10.82 מיליוני תושבים.
אוכלוסיית יוון > מפקדים מאז 1950

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שנה | אוכלוסייה | שינוי |
| 1951 | 7,632,801 |  |
| 1961 | 8,388,553 | 9.9% |
| 1971 | 8,768,372 | 4.5% |
| 1981 | 9,739,589 | 11.1% |
| 1991 | 10,259,900 | 5.3% |
| 2001 | 10,964,020 | 6.9% |
| 2011 | 10,816,286 | 0.9%- |
| 2021 | 10,635,997 | 5.4%- |