stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זופיה בניה
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

האיכרה זופיה בניה, התגוררה בכפר וולוחי, בבית קטן בן חדר אחד, עם בעלה לודוויג, ובנם מניק בן ה-6. זופיה נהגה לקנות מוצרי צריכה בסיסיים בחנותם של ישראל ופרנצישקה (פרניה) רובינק, שגרו בפינצ'וב. לפעמים, כשזופיה לא הייתה מסוגלת לשלם, פרניה נתנה לה מוצרים באשראי. שתי הנשים הפכו לחברות.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה פרניה שאלה את זופיה אם, במקרה הצורך, היא וישראל יוכלו להסתתר בביתה. זופיה אמרה שעליה לחשוב על כך. בינתיים, לאחר שפשטו שמועות על גורל היהודים תחת השלטון הנאצי, החליט ישראל לבנות בונקר מתחת לחנות. באוקטובר 1942 החלו הגרמנים לאסוף את יהודי פינצ'וב ולשלוח אותם לטרבלינקה.
ישראל ופרניה התחבאו בבונקר מתחת לחנותם עד שהסתיימו האקציות ואז נמלטו לעיירה סמוכה. הם לא יכלו לברוח מזרחה לשטח רוסיה, כמו רבים מיהודי האזור, כי פרניה הייתה בחודש השמיני להריונה. לשמחתם שמעו שזופיה מחפשת אותם. הם שכרו אדם שייקח אותם לביתה בעגלה שלו.
זופיה קבלה בחום את בני הזוג רובינק. בגלל היותה ענייה שאלה אם נותר להם כסף. פרניה רובינק ציינה כי היא הייתה מאושרת מכך שזופיה הסכימה להכניס אותם לביתה. לודוויג, לעומת זאת, היה בעל נטיות אנטישמיות, וסירב לבקשת אשתו. עם זאת, זופיה עמדה על דעתה למרות התנגדותו והסתירה אותם בביתם. בני הזוג המשיכו להתווכח בנושא ומשפחת רובינק חיה בביתם בצל החשש לבגידתו של לודוויג. הם עשו כמיטב יכולתם לפייס אותו ואף נתנו לו כסף על שתיקתו והמשך הסיוע.
תחילה שהו ישראל ופרניה במתבן הרפת, שהייתה צמודה לבית. בדצמבר 1942, פרניה נתקפה צירי לידה כשלצידה רק ישראל וזופיה. התינוק מת בלידה, ופרניה חלתה במחלה קשה למשך שלושה חודשים. כעבור זמן, עברו בני הזוג רובינק לבית הראשי, שם הם חלקו את החדר הקטן היחיד עם זופיה, לודוויג ומניק. הבית היה בפאתי וולוחי, חצי קילומטר מבתי השכנים, דבר אשר הפך אותו לבטוח יחסית. כאמצעי זהירות נוסף לודוויג קנה כלב שמירה שהיה נובח בכל פעם שמישהו התקרב לבית. במקרים כאלה, מצאו ישראל ופרניה מסתור במרתף זעיר ששימש לאחסון תפוחי אדמה.
לקראת סוף המלחמה, הודות לנביחות הכלב, הרובינקים הצליחו לחמוק למרתף כשחיילים גרמנים נכנסו לבית והצהירו כי בכוונתם ללון במקום. זופיה הציעה את מיטתו של מניק ישירות מעל הכניסה למרתף, ובאופן זה הסוותה את הכניסה מעיני החיילים. עם זאת, הסכנה נותרה שכן ישראל סבל משיעול, שניתן היה לשמוע בקלות בחלל כה קטן. מניק כל הלילה העמיד פני חולה, השתעל ובכה בקול רם כדי להסוות את שיעוליו של ישראל, וכך הציל את חייהם של הרובינקים.
בני הזוג רובינק שהו עם זופיה במשך עשרים ושמונה חודשים עד שנשלחה פקודה לפנות את כל הבתים באזור. משפחת בניה חפרה בחצר קבר וריפדה אותו עם קש. ישראל ופרניה שהו בקבר זה עד שהאזור שוחרר על ידי הצבא האדום בינואר 1945.
לאחר המלחמה

בתום המלחמה ישראל ופרניה היגרו לקנדה. בשנת 1986 הם נסעו לפולין יחד עם בנם, הקולנוען שאול רובינק, לבקר את זופיה ומניק. ביקור זה תועד בסרט התיעודי So Many Miracles.
הכרה והנצחה

ב-16 באוגוסט 2011, הכיר יד ושם בזופיה בניה כחסידת אומות העולם. הטקס התקיים בעיריית קילצה, פולין. היא קיבלה מדליה ושמה נחרט בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם, ירושלים.
לקריאה נוספת

1989. Rubinek, S. So Many Miracles. PENGUIN BOOKS
הערות שוליים

1 2 3  תיק מס' 12209, ארכיון יד ושם
1 2 3 4 5  Bania Zofia (Kupis)
1 2  Fogelman, E, Conscience & Courage, 1994, עמ' 137 138 139 184 308 331
↑  journey back to salvation. 12.11.1986 תיק 12209, יד ושם
צבי טל

צבי אלימלך טל (16 בינואר 1927 – 22 ביוני 2021) היה שופט בבית המשפט העליון בישראל. עמד בראש "ועדת טל" להסדר דחיית גיוס בני ישיבות.
ביוגרפיה

צבי טל נולד כבן הזקונים לחיים טייטלבוים (ריכטר) ואסתר לבית שטיינמץ בעיר ז'שוב בפולין. גדל בבית חסידי ולמד ב"חדר". כשהיה בן חמש עברה משפחתו לקרקוב. אחיו היה ד"ר שלמה טל.
כשהיה בן שמונה, עלה עם הוריו לארץ ישראל ולמד במחזור הראשון של ישיבת בני עקיבא כפר הרא"ה, אצל הרב משה צבי נריה.
אחותו ומשפחתה נספו בשואה. טל שירת ב"הגנה" ובצה"ל.
למד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים, במחזור הראשון של הפקולטה למשפטים, סיים לימודיו בשנת 1953 והוסמך כעורך דין ב-1954. עבד במשך 11 שנים במשרד עורכי הדין "ש. הורוביץ ושות'", ובין השאר ייצג את האוניברסיטה העברית. בתחילת 1965 פתח משרד לעריכת דין משלו. ב-1978 מונה לשופט בית המשפט המחוזי בירושלים, לאחר שקיבל היתר הלכתי לשמש כשופט בערכאות מאחד מרבותיו. בתפקידו זה נמנה עם שופטיו של ג'ון דמיאניוק.
בספטמבר 1993 מונה לשופט בבית המשפט העליון, בכיסא של "השופט הדתי", במקומו של המשנה לנשיא מנחם אלון, ופרש לגמלאות בשנת 1997.
בשנת 1998 מונה ליו"ר ועדת העזבונות, העוסקת בחלוקתם של עזבונות שניתנו למדינה. בדו"ח מבקר המדינה לשנת 2002 נמתחה עליו ביקורת בנימוק של ניגוד עניינים. בעקבות זאת נפתחה נגדו חקירה פלילית, שהסתיימה בהחלטה לסגור את התיק, לאחר שהחקירה העלתה שפעל בתום לב.
בשנת 1999 מונה לעמוד בראש ועדה שתדון בהסדר דחיית שירות לבחורי ישיבה, ועדה שנקראה על שמו "ועדת טל". על-פי המלצות הוועדה אושר בכנסת החוק המכונה "חוק טל".
טל היה נשוי לחנה, בתו של הסופר, העיתונאי והעסקן הירושלמי דב נתן ברינקר, ונכדתו של הסוחר הירושלמי אליהו יוסף ריבלין. לזוג נולדו שישה ילדים. בנם הבכור דובי כיהן כראש המועצה האזורית בקעת הירדן. בנם משה, נהרג ב-25 באוקטובר 1973 במסגרת שירותו כנהג טנק מצפון לעיר סואץ, בסופה של מלחמת יום הכיפורים. משה נישא זמן קצר לפני מותו ולאחר נפילתו, נולד לו בן, שנקרא על שמו, משה-חי. נכד נוסף של טל, שנקרא גם הוא משה טל, פרש משירות בצה"ל בדרגת אל"ם לאחר כ–25 שנים באגף המודיעין ושימש, בין היתר, כסגן-ראש חטיבת המחקר וכממונה מטעם צה"ל על הטיפול בנושא השבויים והנעדרים.
צבי טל הלך לעולמו ב-22 ביוני 2021.
פסקי דין בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
טל נמנה, יחד עם השופטים דב לוין ודליה דורנר עם שופטי בית המשפט המחוזי בירושלים שמצאו את ג'ון איוון דמיאניוק אשם וגזרו עליו עונש מוות. טל היה משוכנע שדמיאניוק הוא איוואן האיום.
בערעור לבית המשפט העליון זוכה דמיאניוק מחמת הספק.
בפרשת כביש בר-אילן, שהחרדים דרשו לסגור בשבתות, כתב טל: "מול חוק חופש התנועה שהוא זכות יסוד חשובה, עומדת שבת קודש שהיא חובתו וזכותו הכמעט אבסולוטית של עם ישראל".
בפסק דין מ-1992 פסק שמי שהוגשה נגדו תביעת לשון הרע על פרסום הרשעה שנמחקה בהתאם לחוק המרשם הפלילי ותקנת השבים, לא תעמוד לו הגנת "אמת דיברתי", משום שלפי סעיף 20 לחוק משנמחקה ההרשעה - כאילו לא היו הדברים מעולם.
בפסק דין אחר התיר לאישה להשתמש בביציות שלה שהוקפאו, חרף התנגדות בן זוגה.
עמדותיו

גם אם השטן עומד לדין, השטן זקוק לסנגור הכי טוב ואם לא תהיה הגנה טובה, לא יהיה משפט.
עמדותיו > אקטיביזם שיפוטי

בפסק דין בנק המזרחי, פסק הדין המכונן של המהפכה החוקתית, נמנע מלדון בשאלות החוקתיות שעסקו בהן בהרחבה רוב השופטים, משום שהיה מוסכם על כל חברי ההרכב כי הפגיעה של החוק הנדון בזכות הקניין של העותרים היא מידתית. בראיון שהעניק שנים לאחר פרישתו הביע חרטה על שלא הצטרף לעמדת המיעוט העקרונית של השופט מישאל חשין, ששללה את הגדרת חוקי היסוד כחוקה ואת המהפכה החוקתית הנובעת מהגדרה זו.
בראיון וזה ובראיון אחר ביקר טל את האקטיביזם השיפוטי בישראל. לדבריו:
"... ברור שמעמד בית המשפט העליון החל להיסדק בעיני חלק גדול מהציבור כאשר שעריו נפתחו לרווחה בפני כל עותר… וכאשר החל להתערב בשיקול דעתה של הזרוע המבצעת ולהחליף את שיקול דעתה. ברגע שבית המשפט נטל לעצמו חירות לפסוק בנימוק של 'אי סבירות', הסדק התרחב. מהי אותה אי סבירות? בעיני מי? מי שם את שופטי בית המשפט העליון לדון בענייני סבירות? בית המשפט צריך לנהוג יותר בהצנע לכת. החשש מהתערבות בית המשפט משתק לעיתים את פעולות הממשלה, שאמורה לנחש כל העת אם הן ייראו סבירות בעיני בג"ץ, והיועצים המשפטיים פוסקים תמיד לחומרה, כלומר שב ואל תעשה עדיף. לא ייפלא שהמבקרים רואים בכך 'דיקטטורה שיפוטית..."
בהקשר לבעיית העומס על בתי המשפט הציע בין השאר כי ”אולי אם בית המשפט ימעט להתערב בעניינים פוליטיים או בתחומים השייכים לרשות המבצעת, ימעטו באופן משמעותי הפניות לבג"ץ בעניינים אלה"”.
עמדותיו > ההתנתקות

צבי טל ביקר בחריפות את תוכנית ההתנתקות:
"זה היה פשע אווילי, עקירה וגירוש של אזרחים תמימים. אנשים הושבו שם על ידי המדינה, לא על ידי הליכוד ולא על ידי הימין. דור שלישי גדל שם. הם ספגו אלפי פצמ"רים, הקריבו קורבנות."
כאשר נשאל כיצד היה פוסק בעתירה נגד ההתנתקות, טען כי היה מקבל את העתירה וכי על בית המשפט היה לבחון את ההצדקה לתוכנית - את ההיתכנות לכך שהתכלית שלה תושג. בנוסף אמר כי הוא היה מסרב פקודה אילו היה אחד ממבצעי תוכנית ההתנתקות.
עמדותיו > ארץ ישראל

כאשר נשאל טל בראיון מהו החלום שלו, השיב:
שיהיה שלום בארץ, שנזכה באמת לחזון הנביאים, שארץ ישראל תהיה שלנו, שנוכל להיות כמו שהנביאים ניבאו "ונלוו גויים רבים אל ה'" ו"קומו ונעלה ציון אל ה' אלקינו"
.
הקטע נחתך מהסרט, ונחשף לראשונה לאחר מותו על ידי העיתונאי יהונתן גוטליב בערוץ 7.
לקריאה נוספת

צבי טל, עד בוא השמש, הוצאת דביר, 2010 (אוטוביוגרפיה)
ללא גלימה - שיחות עם שופטי בית המשפט העליון - הפרק: צבי טל, הוצאת משכל - ידיעות ספרים, 2017, עמ' 171 - 206
אביעד הכהן, "רץ כצבי" – על השופט טל ור' צבי אלימלך לאורך ימים ושנים, בתוך: עטיפה של משפט: ספר היובל לצבי א' טל, האדם והשופט, הוצאת בורסי, ת"א תשע"ז, עמ' 9–20 [נוסח מקוצר: הלשכה 110 (יוני 2017), עמ' 57-56; 90 ]
אכרם שהיב

אכרם חוסיין שהיב (בערבית: أكرم حسين شهيب; נולד ב-17 באוקטובר 1947) הוא פוליטיקאי דרוזי לבנוני, חבר במפלגה הסוציאליסטית הפרוגרסיבית בראשות וליד ג'ונבלאט. שהיב הוא חבר ותיק בפרלמנט הלבנוני וכיהן גם בתפקידים שונים בקבינט.
ביוגרפיה

שהיב נולד בעאליי, לבנון ב-17 באוקטובר 1947. הוא קיבל תואר ראשון בביולוגיה מהאוניברסיטה הערבית של ביירות ותואר שני בהיסטוריה מאוניברסיטת קהיר ב-1982.
קריירה

שהיב היה תומך במפלגת הבעת' וסדאם חוסיין בצעירותו.
ב-1979 הוא הפך לחבר במפלגה הסוציאליסטית הפרוגרסיבית (PSP). הוא עבד כפרופסור להיסטוריה באוניברסיטה הלבנונית בעאליי. מ-1985 עד 1991 שימש כמנהל ה-PSP בדמשק. שהיב כיהן כשר לאיכות הסביבה מ-1996 עד 1998. בין השנים 2005–2009 היה ראש ועדת איכות הסביבה בלבנון בשנת 2009 הוא מונה לשר העקורים בקבינט בראשות ראש הממשלה דאז, סעד אל-חרירי, במקום ריימונד אאודי. כהונתו של צ'הייב הסתיימה ב-2011, והוא הוחלף על ידי אלאאדין טררו.
בפברואר 2013 הפך שהיב לחלק מממשלתו של תמאם סלאם כשר החקלאות. כהונתו הסתיימה ב-18 בדצמבר 2016 כאשר הוקמה ממשלה חדשה בראשות סעד אל-חרירי.
חיים אישיים

שהיב נשוי לסלמה ג'ורדי שהיב ואב לארבעה ילדים.
הערות שוליים

1 2 3  "His Excellency Deputy Akram Hussien Shuhaib". Arab Decision. נבדק ב-14 באפריל 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "New Lebanese Cabinet Announced". Wikileaks. 10 בנובמבר 2009. אורכב מ-המקור ב-22 בפברואר 2014. נבדק ב-10 במרץ 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Ibrahim, Roula (23 בספטמבר 2012). "Walid Jumblatt and His Two Right Hands". Al Akhbar. אורכב מ-המקור ב-27 במאי 2018. נבדק ב-6 באוקטובר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Lebanon's new Government" (PDF). International Foundation for Electoral Systems. 9 בנובמבר 2009. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2 בספטמבר 2013. נבדק ב-31 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Who is who in the new Lebanese cabinet". Yalibnan. Beirut. 15 בפברואר 2014. נבדק ב-3 בינואר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
עאדל עבד אל-מהדי

עאדל עבד אל-מהדי אל-מונתפיכי  (בערבית: عادل عبد المهدي المنتفكي; נולד ב-1 בינואר 1942) הוא פוליטיקאי וכלכלן עיראקי שיעי אשר כיהן כראש ממשלת עיראק ה-49 מ-25 באוקטובר 2018 עד מאי 2020. במקביל הוא מכהן גם כשר ההגנה וכשר הפנים. בעבר כיהן גם כסגן הנשיא (בשנים 2011-2005) וכשר הנפט (בשנים 2016-2014).
ביוגרפיה

עבד אל-מהדי נולד בבגדאד למשפחה ממוצא איראני. בשנת 1969 עזב את עיראק לגלות בצרפת, שם עבד בעיתונות הערבית-צרפתית. לאורך צעירותו קיבל עבד אל-מהדי חינוך שיעי אליטיסטי. משנות ה-70 ועד תחילת שנות ה-80 היה פעיל במפלגה הקומוניסטית והחל לגבש לעצמו עמדה "קומוניסטית-אסלאמית". בתקופה זו חזר לעיראק והחל להיות מעורב פוליטית.
ב-26 בפברואר 2007 הוא שרד ניסיון התנקשות בו נהרגו עשרה אנשים. ב-2 באוקטובר 2018 מונה לתפקיד ראש הממשלה - מינוי שנכנס לתוקף כשלושה שבועות לאחר מכן.
באוקטובר 2019 החלו מחאות אלימות נרחבות על תפקוד הממשלה. ב-29 בנובמבר 2019 הודיע על כוונתו להתפטר מראשות הממשלה. הוא צפוי לעמוד למשפט על אשמתו בהריגתם של מפגינים צעירים במהלך ההפגנות נגדו.
הערות שוליים

↑  אחרי יותר מ-400 הרוגים: ראש ממשלת עיראק יתפטר, באתר ynet, 29 בנובמבר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302841105171  GND: 1200683617  ISNI: 0000 0000 2864 8694  LCCN: n85223951  NTA: 258142839  SUDOC: 104580240  VIAF: 30980851   WorldCat (עם VIAF): 30980851 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הפרעה טורדנית-כפייתית ביחסים

הפרעה טורדנית-כפייתית במערכות יחסים (ROCD) היא סוג של הפרעה טורדנית-כפייתית (OCD) שנסובה סביב מערכות יחסים, לרוב רומנטיות. צורה זו של הפרעה טורדנית-כפייתית עלולה להוביל להשפעה שלילית על התפקוד במערכות היחסים, על הרגשת האדם בקשר או להימנעות מוחלטת מיצירת קשרים רומנטיים ארוכי טווח. פרופ' גיא דורון וד"ר דני דרבי היו מהחוקרים הראשונים שביססו את המושג, בעקבות ניסיונם הקליני. עם זאת, ההפרעה לא מוזכרת בספר האבחנות הפסיכיאטריות DSM-5.
מכיוון שהמחקר על ההפרעה חדש באופן יחסי, והיא אינה מוכרת כהפרעה רשמית, מרבית המאמרים שנכתבו עליה מתארים מחקר בודד, והם אינם מאמרי סקירה או מטא-אנליזה. לכן המסקנות ביחס להפרעה ומאפייניה אינן די מבוססות.
ההפרעה מתייחסת להפרעות של OCD ביחסים של האדם עם דמויות משמעותיות כמו הורים, ילדים, מנטורים ואפילו אלוהים. עם זאת, רוב המחקר בתחום עוסק ביחסים של האם עם בן או בת־הזוג שלו. בבני זוג, ההפרעה מתמקדת במערכת היחסים הבינאישית (relationship-centered ROCD) או בפגמים הנתפסים של בן או בת־הזוג (partner-focused ROCD).
הפרעה טורדנית-כפייתית

הפרעה טורדנית-כפייתית היא הפרעה מקשת ההפרעות האובססיביות הכוללת מחשבות פולשניות, דימויים ודחפים לא רצוניים המטרידים ומפריעים לחייו של הפרט (אובססיות), ולעיתים קרובות סותרים את אמונותיו וערכיו. מחשבות פולשניות אלו מלוות בדרך כלל במחשבות ו/או התנהגויות כפייתיות המכוונות ל"ניטרול" הפחדים; התנהגויות אלו מקלות באופן זמני על החרדה הנגרמת מהמחשבות הטורדניות. לאורך זמן, הניסיונות "לנטרל" את האובססיות מעלים את תדירותן של האובססיות ואת המצוקה והחרדה הנגרמות בגינן.
נושאים אופייניים לאובססיות כוללים פחד מזיהום, פחד מאחריות לפגיעה בעצמי או באחר וכו'. אובססיות נסובות לעיתים סביב תחומי דת ומיניות.
חלק מן הסובלים מההפרעה עשויים לחוות אובססיות הקשורות לתחושות במערכת היחסים בה הם נמצאים, או מערכת יחסים שהיו בה בעבר (ROCD). מחשבות חוזרות ונשנות על רגשותיו של הפרט במערכות יחסים אינטימיות עשויות להופיע אצל כל אדם, כחלק טבעי מהתפתחות מערכות יחסים. עם זאת, בהפרעה טורדנית-כפייתית במערכות יחסים, מחשבות טורדניות אלו הן בלתי רצוניות, פולשניות, כרוניות ומגבילות.
תסמינים

מערכות יחסים אינטימיות הן בעלות חשיבות גבוהה לרווחתו של הפרט, והן עשויות להפוך למצע עשיר למחשבות טורדניות בקרב אוכלוסייה הרגישה להפרעה טורדנית-כפייתית. הפרעה טורדנית-כפייתית במערכות יחסים כרוכה במחשבות טורדניות וכפייתיות שתוכנן נסוב סביב מערכות יחסים אינטימיות. תוכן המחשבות הטורדניות יכול לעסוק ברגשות האדם כלפי בן או בת הזוג, עיסוק יתר ברגשותיו של בן או בת הזוג כלפיו, ספקות לגבי נכונות הקשר ועיסוק יתר במגרעות בן או בת הזוג.
אדם הסובל מ-ROCD עלול לתהות ללא הרף האם הוא אוהב את בן או בת זוגו, האם מערכת היחסים שלהם נכונה, והאם בן או בת הזוג באמת אוהב אותו. גם כשהפרט יודע כי הוא אוהב או אהוב על ידי בן או בת זוגו, הוא אינו פוסק מבדיקות וחיפוש אישורים לרגשות אלו. מחשבות על סיום הקשר מובילות למצוקה עזה, אך כך גם מחשבות על העתיד או קבלת החלטות הנוגעות לקשר כמו מעבר למגורים משותפים או נישואים.
צורה נוספת של ההפרעה כוללת עיסוק יתר, בדיקות ואשרורים הנוגעים למגרעותיו של בן או בת הזוג. האדם מתמקד במה שהוא תופס כפגמיו של בן או בת הזוג, ומנסה להבין אם הוא יכול לחיות עם פגמים אלו לאורך זמן. בדומה להפרעת גוף דיסמורפית, פעמים רבות הפגם הוא זעיר או לא קיים, אך גם אם האדם מודע לכך, הוא אינו יכול להימנע מלעסוק בנושא ללא הרף. על מנת להרגיע את המצוקה, האדם מבצע פעולות כפייתיות שונות כגון שאלות תכופות לאנשים קרובים אליו כדי לברר עד כמה הפגם נורא, השוואת בן או בת הזוג לאנשים אחרים, שחזור אמירות או תמונות של בן או בת הזוג ועוד.
מדידה

ההפרעה נמדדת בעזרת שאלון ROCI (Relationship Obsessive Compulsive Inventory) הכולל 12 שאלות המתמקדות בשלושה אספקטים של הקשר הזוגי:
אהבה כלפי בן־הזוג - למשל "אני מרגישה שאני צריכה להזכיר לעצמי שוב ושוב למה אני אוהבת את בן הזוג שלי" או "המחשבה שאני לא באמת אוהבת את בן הזוג שלי רודפת אותי"
להיות נאהבת על־ידי בן־הזוג - למשל "אני כל הזמן מוטרדת מהמחשבה שבן הזוג שלי לא באמת רוצה להיות איתי" או "אני כל הזמן מחפשת עדויות לכך שבן הזוג שלי באמת אוהב אותי"
עד כמה הקשר "נכון" - למשל "אני בודקת שוב ושוב אם הקשר שלי מרגיש נכון" או "לעיתים קרובות אני מחפשת חיזוקים לכך שהקשר שלי הוא 'נכון'"
גורמים

בדומה לצורות אחרות של הפרעה טורדנית-כפייתית, נראה כי גורמים פסיכולוגיים וביולוגיים אחראיים על התפתחות והתקבעות הפרעה זו. נוסף לדפוסי חשיבה והתנהגות המאפיינים הפרעה טורדנית-כפייתית, מודלים של הפרעה זו במערכות יחסים מציעים כי הישענות יתר על תחום מערכות יחסים אינטימיות לתפישת ערך העצמי וחרדת נטישה מוגברת, עלולות להוביל לפגיעוּת להפרעה זו ותסמיניה.
הערות שוליים

↑   דני בר-און, הפסיכולוגים משתכנעים: יש הפרעה אובססיבית שמיוחדת למערכות יחסים, באתר הארץ, 11 ביוני 2020
↑  Guy Doron, Danny S. Derby, Ohad Szepsenwol, Relationship obsessive compulsive disorder (ROCD): A conceptual framework, Journal of Obsessive-Compulsive and Related Disorders 3, 2014-04, עמ' 169–180, ראו עמ' 170 doi: 10.1016/j.jocrd.2013.12.005
↑  Guy Doron, Danny S. Derby, Ohad Szepsenwol, Relationship obsessive compulsive disorder (ROCD): A conceptual framework, Journal of Obsessive-Compulsive and Related Disorders 3, 2014-04, עמ' 169–180 doi: 10.1016/j.jocrd.2013.12.005
↑  Rachman, S (1997). "A cognitive theory of obsessions". Behaviour Research and Therapy. 35 (35): 793–802. doi:10.1016/S0005-7967(97)00040-5.
↑  American Psychiatric Association (2000). ). Diagnostic and Statistical Manual of Mental Disorders, Fourth Edition – Text Revision. Washington D.C., USA: American Psychiatric Press.
↑  Baumeister, R; Leary (1995). "The need to belong: Desire for interpersonal attachments as a fundamental human motivation". Psychological Bulletin. 3 (117): 497–529. doi:10.1037/0033-2909.117.3.497.
↑  Mikulincer, M (2007). Attachment in adulthood: Structure, dynamics, and change. New York: Guilford Press.
1 2  Doron, Guy; Derby, D.; Szepsenwol. O.; Talmor. D. (2012). "Tainted Love: exploring relationship-centered obsessive compulsive symptoms in two non-clinical cohorts". Journal of Obsessive-Compulsive and Related Disorders. 1 (1): 16–24. doi:10.1016/j.jocrd.2011.11.002.
↑  Littman, Ran; Leibovits, Gal; Halfon, Coral Netzach; Schonbach, Maya; Doron, Guy (2023). "Interpersonal transmission of ROCD symptoms and susceptibility to infidelity in romantic relationships". Journal of Obsessive-Compulsive and Related Disorders. 37: 100802. doi:10.1016/j.jocrd.2023.100802.
1 2  Doron, Guy; Derby, D.; Szepsenwol. O.; Talmor. D. (2012). "Flaws and All: Exploring Partner-Focused Obsessive-Compulsive Symptoms". Journal of Obsessive-Compulsive and Related Disorders. 1 (1): 234–243. doi:10.1016/j.jocrd.2012.05.004.
↑  Guy Doron, Danny S. Derby, Ohad Szepsenwol, Dahlia Talmor, Tainted love: Exploring relationship-centered obsessive compulsive symptoms in two non-clinical cohorts, Journal of Obsessive-Compulsive and Related Disorders 1, 2012-01, עמ' 16–24, ראו נספח עמ' 23 doi: 10.1016/j.jocrd.2011.11.002
↑  Doron, Guy; Szepsenwol. O.; Karp, E.; Gal. N. (2013). "Obsessing About Intimate-Relationships: Testing the Double Relationship-Vulnerability Hypothesis". Journal of Behavior Therapy and Experimental Psychiatry. 44 (4): 433–440. doi:10.1016/j.jbtep.2013.05.003.
↑  המאמר המקצועי קיבל אישור לתרגום על ידי כותבי המאמר.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
סמויד

| --- | --- |

 ארץ מוצא:  צפון-מערב רוסיה (סיביר)
 שימושים:  שעשועים.
 קבוצה:  שפיץ וטיפוסים פרימיטיבים
 תכונות
 משקל:  25 ק"ג
 גובה כתפיים:  זכרים: 57 ס"מ נקבות: 53 ס"מ
 גובה:  57 ס״מ 
 תוחלת חיים:  14 שנים
 אופי:  חכם, מסור, ידידותי, נמרץ, בעל ביטחון עצמי, סתגלן, עצמאי ועקשן.
 אילוף:  הסתגלות גבוהה
 תיאור:  גופו של הסמוייד מוצק, וגבו שרירי, הראש משולש והזנב ארוך ומסתלסל. הוא בעל פרווה מלאה וכפולה. צבעה של הפרווה, הוא ברוב המקרים לבן, אך ייתכנו גם צבעים קרמיים אך למרות זאת תקן הגזע קובע כי הוא צריך להיות לבן.
 
גור סמוייד
החיוך האופייני לכלבי הסמוייד
הסָמוֹיֵד (Samoyed) הוא גזע של כלב הבית השייך לקבוצת כלבי השפיץ.
היסטוריה של הגזע

שמו לקוח משם השבט "סמוייד", שמוצאו בטונדרה, המשתרעת לחופי אוקיינוס הקרח הצפוני מהים הלבן במערב ועד להרי סיביר במזרח. הכלב שימש לשמירה על עדרי איילים, הובלתם, גרירת מזחלות ושמירה מפני חיות טורפות. בעליהם התנהגו אליהם כאל בני בית, וחלקו איתם את מזונם וביתם, גורם שהשפיע מאוחר יותר על האופי הידידותי של הסמוייד, אך גם קיימים שבטים בסיביר שהיו מוציאים אותם למסעות ארוכים, כשמזונם היחיד היו חבריהם למסע שמתו מחולשה או מחלה.
מבנה כללי

גופו של הסמוייד מוצק, וגבו שרירי, הראש משולש והזנב ארוך ומסתלסל. הוא בעל פרווה מלאה וכפולה. צבעה של הפרווה, הוא ברוב המקרים לבן, אך ייתכנו גם צבעים קרמיים; למרות זאת קובע תקן הגזע כי הוא צריך להיות לבן. גובהו של הזכר מגיע ל-57 ס"מ וגובהה של הנקבה מגיע ל-53 ס"מ. משקלו הממוצע כ-25 ק"ג ותוחלת החיים הממוצעת - כ-14 שנים.
אופי

הסמוייד הוא כלב חברותי מאוד, גם כלפי כלבים אחרים, ומתאים במיוחד עבור ילדים קטנים. הוא חכם, מסור לבעליו, נמרץ עד גיל מתקדם, בעל ביטחון עצמי רב, מסתגל בקלות, אך עם זאת גם עצמאי ומאוד עקשן. בגלל תכונות אופי אלו, הסמוייד לא תמיד יתאים ככלב שמירה (בגלל החברותיות הרבה שלו, גם כלפי זרים) ובגלל עקשנותו זקוק לחינוך ואילוף קפדניים בשנותיו הראשונות. כינויו של הגזע הוא "סם המחייך" או ״סמיילי״ בגלל מיקום העיניים ביחס לפה וצורת המשיכה של הפה לאחור שנראים כמו הבעת חיוך, התואמת לאופיו החברותי. נדיר מאוד למצוא סמוייד תוקפני. לסמוייד יצא שם של כלב לא אינטליגנטי בגלל האילוף הקשה שלו וחוסר היכולת שלו לקלוט תרגילים חדשים וכדומה, אך למעשה הסמוייד הוא כלב חכם במיוחד. הקושי באילוף נובע מעקשנותו ומהביטחון העצמי הרב שלו. דגש חשוב נוסף בגידול הסמוייד כחיית מחמד, הוא הצורך בתשומת לב רבה ופעילות. הסמוייד הוא כלב פעיל ונמרץ מאוד, והוא צריך להוציא אנרגיה לעיתים קרובות.
טיפול ובעיות בריאותיות

מקורו של הסמוייד הוא בארצות צפוניות וקרות, כך שהוא רגיל למזג אוויר קר וטמפרטורה נמוכה. לכן, בימים ובאזורים חמים, יש צורך לדאוג לו לאזור נעים ולהניחו בפנים הבית הממוזג. אסור לספר או לגלח סמויידים, ולרוב צריך לדלל את הפרווה התחתונה בידי מומחה כדי שיוכלו להחליף פרווה וכדי שיהיה להם חם פחות. כמו כן, לפעמים צריך לגלח את אזור פי הטבעת שלהם בגלל הפרשות שנוטות להצטבר באזור כשהפרווה צפופה. טיפול לא נכון בחום הקיץ עלול להוביל לבעיות עור.
בגלל המגוון הגנטי המצומצם של הסמוייד הוא עלול לסבול ממספר מחלות, ביניהן בעיות עיניים ובעיות אגן גנטיות, אליהן יש לשים לב ולעקוב אחר מצבו הבריאותי. כמו כן, החזקת סמוייד בסביבה חמה מדי עשויה, כאמור, לגרום לבעיות עור, בעוד הזנחה כללית וטיפול לקוי עלולים להביא אף לבעיות של סוכרת.
הגזע בישראל

הגזע הגיע לישראל החל משנות ה-70 של המאה ה-20. רוב הגזעים שהגיעו לארץ התבססו על כלבים מבתי גידול מקנדה ומארצות הברית. בשנת 1994 נרשמו בארץ כ-700 כלבי סמוייד. כלב הסמוייד הוא הסמל של החוג הישראלי לכלבי שפיץ ושל אגודת כלבי השפיץ הישראלית.
רפיק אל-חרירי

רפיק בהאא א-דין אל-חרירי (בערבית: رفيق بهاء الدين الحريري, תעתיק מדויק: רפיק בהדאא אלדין אלחרירי; 1 בנובמבר 1944 – 14 בפברואר 2005) היה פוליטיקאי לבנוני, כיהן כראש ממשלת לבנון בשנים 1992–1998 ו-2000–2004. נרצח כארבעה חודשים לאחר שהתפטר מכהונתו כראש ממשלה.
קורות חייו

נולד למשפחת איכרים סונית בעיר צידון שבלבנון. רכש את השכלתו באוניברסיטה הערבית של ביירות. לאחר מכן החל את דרכו העסקית כרואה חשבון בחברות בנייה גדולות. חרירי עשה את הונו בערב הסעודית לאחר שבפרוץ מלחמת האזרחים בלבנון קיבל הצעה עסקית מגורמים בערב הסעודית. הוא החל מיד ליצור קשרים קרובים עם משפחת המלוכה והחל ליזום תוכניות פיתוח רבות הכוללת בניית ארמונות מלוכה, מסגדים וקניונים. בנוסף החל בשיקומה ובנייתה מחדש של לבנון לאחר מלחמת האזרחים. עד מהרה הפך לטייקון בנייה עד שהמגזין "פורבס" דירג אותו ברשימת 100 עשירי העולם עם הון מוערך של 11.3 מיליארד דולר. הוא אף קיבל אזרחות סעודית בשנת 1978.
בנוסף לעסקי הנדל"ן חרירי היה טייקון תקשורת שבבעלותו מספר תחנות רדיו בלבנון ובצרפת, תחנת טלוויזיה ועיתון יומי מצליח בלבנון שכולם היו תחת המותג "אלמוסתקבל" ("העתיד"). חרירי כיהן כראש ממשלת לבנון בשנים 1992–1998 ו-2000–2004. הוא התפטר ב-20 באוקטובר 2004 על רקע חילוקי דעות עם ממשלת סוריה, ובמקומו מונה עומר כראמי.
בזמן כהונתו של אל-חרירי כראש ממשלה הכריז כי הערבים קיבלו החלטה אסטרטגית להגיע לשלום עם ישראל בתנאי שהיא תיסוג מהשטחים. בתקופתו נוהל המשא ומתן על החזרת החטופים משנת 2000, וכן החלה שאיבת מי הווזאני.
חרירי שלט בחברת הבנייה הענקית "סולידר" ובמספר תחנות רדיו וטלוויזיה.
פעילויותיו היו רבות מספור. בין הבולטות שבהן:
ביצוע עבודות ציבוריות גדולות בערב הסעודית.
קניית 920 דונם במרכז ביירות ובנייה של שכונות יוקרה עליהן.
מימון 30,000 סטודנטים לבנונים בחו"ל.
השקעת מיליוני דולרים מכספו הפרטי בהגדרה מחדש של החברה הלבנונית.
חרירי ספג ביקורת בלבנון בשל העובדה כי מרבית הפרויקטים ניתנו לחברות בבעלותו וזאת אף על פי שתרם כסף רב לתושבי לבנון והשקיע במדינה בתקופה שבה לא היו משקיעים רבים שרצו לעשות כן. על אף הביקורת, בחודש ספטמבר 2004 זכה בפרס האו"ם על שיקום לבנון.
בעת המשבר הפוליטי סביב הארכת כהונתו של הנשיא אמיל לאחוד התפטר חרירי מתפקיד ראש הממשלה בעקבות לחץ סורי ואמר: "אני הגשתי את התפטרותי מהממשלה, ולא אהיה מועמד לעמוד בראשות הממשלה (הבאה)".