stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טיבור קלמאר
הערות שוליים

↑  "168 Óra". אורכב מ-המקור ב-2013-10-04.
↑  Édesanyja gyászjelentése
↑  HETI Tv (2018-05-17). "Heti JÉGBÜFÉ - Kalmár Tibor".
↑  2013. október 1-i lekérdezés
↑  Kalmár György és Stern Anna házassági bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári házassági akv. 761/1931. folyószáma alatt familysearch.org
↑  Kalmár Ármin és Pollacsik Kamilla házassági bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári akv. 634/1906. folyószáma alatt familysearch.org
↑  Weissenstein Hermina halotti bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári halotti akv. 918/1935. folyószáma alatt familysearch.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  CiNii: DA16354013  ISNI: 0000 0000 7906 5149  LCCN: n2002028814  NSK: 000498741  VIAF: 43656977   WorldCat (עם VIAF): 43656977
יוסף קסיאן-מטסארו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 בפברואר 1896 
 פטירה:  4 במאי 1981 (בגיל 85) 
 
יוסף קסיאן-מטסארו (ברומנית: Iosif Cassian-Mătăsaru;‏ 25 בפברואר 1896 – 4 במאי 1981) היה מתרגם מגרמנית לרומנית יהודי-רומני, אביה של נינה קסיאן.
יוסף קסיאן נולד בגאלאץ, רומניה, במשפחה יהודית, בנם של שמואל קסיאן ופאני לבית זיידנר. הוא למד בעיר הולדתו ובסיום לימודי התיכון התחיל לעבוד כפקיד בעסק מסחרי. קסיאן-מטסארו לחם בצבא רומניה במלחמת העולם הראשונה ואפילו קיבל עיטור. מ-1921 התחיל לפרסם שירים בכתבי העת אדוורול, כרטיסים של תוכי והחיים הרומניים, אך לא הצליח לקבל הכרה כמשורר. הוא התחיל לתרגם יצירות ספרותיות, בעיקר מגרמנית, וזכה להכרה כמתרגם של שילר גתה ועוד.
קסיאן-מטסארו היה נשוי לז'אנה מבית שמילוביץ' והם היו הוריה של המשוררת נינה קסיאן.
יולנד דה דרה

| --- | --- |

 לידה:  1259? 
 פטירה:  2 באוגוסט 1322  (בגיל 63 בערך) 
 מדינה:  ממלכת סקוטלנד 
 בן או בת זוג:  אלכסנדר השלישי, מלך סקוטלנד (1 בנובמבר 1285–?) Arthur II, Duke of Brittany (מאי 1294–?) 
 
יולנד דה דרה (בצרפתית: Yolande de Dreux;‏ 1265 לערך - 2 באוגוסט 1330) הייתה המלכה הרעיה של מלך סקוטלנד אלכסנדר השלישי.
קורות חיים

יולנד הייתה בתם של רוברט הרביעי, רוזן דרו ושל ביאטריס דה מונפור. משפחתה של יולנד הייתה מצאצאיו של בית קאפה, אשר מלך בצרפת, ואביה היה אחד מצאצאיו של לואי השישי, מלך צרפת. סבתה מצד אימה של יולנד הייתה מארי דה בורבון, בת דודו של גי דה דמפייר, רוזן פלנדר.
קורות חיים > נישואיה הראשונים

יולנד הייתה אשתו השנייה של אלכסנדר השלישי. אלכסנדר נישא לה לאחר מות בניו שנולדו לו ממרגרט מאנגליה, ולאחר מותה של מרגרט, על מנת שיוולד לו בן יורש. נישואי יולנד ואלכסנדר היו נישואים פוליטיים, שמטרתם לקרב בין סקוטלנד וצרפת מחד, ולהרחיק את סקוטלנד מהשפעת ממלכת אנגליה (מרגרט הייתה בתו של הנרי השלישי, מלך אנגליה) מאידך.
יולנד ואלכסנדר היו קשורים בקשרי משפחה - שניהם היו צאצאי בית קושי - משפחת אצולה בעלת השפעה רבה בצרפת. אלכסנדר ויולנד נישאו ב-15 באוקטובר 1285 במנזר ג'דבורג.
אלכסנדר השלישי נפטר זמן קצר לאחר הנישואים, ב-18 במרץ 1286 בעת שרכב מאדינבורו לבקר את רעייתו ששהתה בקינגהורן. באותה זמן הייתה יולנד בהריון, ובכינוס הפרלמנט הסקוטי שנערך במנזר סקון ב-2 באפריל 1286 או ב-28 באפריל נבחרו עוצרים לשלוט עד להולדת הילד ולהגיעו לבגרות. יולנד הפילה את הילד, או, לפי מקורות אנגלים מאותה תקופה - כלל לא הייתה בהריון, או הייתה בהריון מדומה, ונכדתו של אלכסנדר השלישי, מרגרט, העלמה מסקוטלנד נבחרה כיורשת העצר.
קורות חיים > נישואיה השניים

בשנת 1292 נישאה יולנד לארתור, דוכס בריטני ונולדו להם שישה ילדים:
ג'ון הרביעי, דוכס בריטני (נולד ב-1294)
ביאטריס (נולדה ב-1295), שנישאה לגי העשירי מלבאל
ז'ין (נולדה ב-1296), שנישאה לרוברט, בנו של רוברט השלישי, מפלנדרס
אליס (נולדה ב-1297 לערך), שנישאה לבושאר השישי מונדום
בלאן (נולדה ב-1300 לערך), שנפטרה בינקותה
מארי (נולדה ב-1302 לערך), שהפכה לנזירה
ארתור נפטר בשנת 1312, וירש אותו בנו ג'ון השלישי, דוכס בריטני (בנו מנישואיו הראשונים). יולנד נפטרה ב-2 באוגוסט 1330, ובנה הבכור ג'ון, ירש ממנה את התואר רוזן מונפור.
יום האופניים העולמי

מרוץ אופניים ביום האופניים העולמי, 2018, ניו דלהי
אישה רוכבת על אופניים בקופנהגן
רוכבי אופניים בקופנהגן
באפריל 2018 הכריזה העצרת הכללית של האומות המאוחדות על ה-3 ביוני כיום האופניים העולמי. בהחלטה ליום האופניים העולמי צוין ה"ייחודיות, אורך החיים והרבגוניות של האופניים, שנמצאים בשימוש כבר מאתיים שנה. וכי מדובר באמצעי תחבורה המעודד קיימות, פשוט, אמין, נקי ומתאים לסביבה".
ייסוד

פרופסור לזק סיבילסקי (אנ') הוביל קמפיין עממי לקידום החלטת האו"ם לקיום יום האופניים העולמי, בסופו של דבר זכה לתמיכת 57 מדינות. הלוגו עוצב על ידי אייזק פלד והאנימציה הנלווית נעשתה על ידי פרופסור ג'ון אי סוונסון. הוא מתאר רוכבי אופניים מסוגים שונים הרוכבים ברחבי הגלובוס.
הערות שוליים

↑  "World Bicycle Day, 3 June". www.un.org (באנגלית). נבדק ב-2018-11-23.
↑  "Bicycle Day: where to go by bicycle and what you need to know to go on a bike tour".
1 2  A.Res.72.272 World Bicycle Day, United Nations Resolution
↑  Senarath, Yohan (2018-05-01). "World Bicycle Day: Meet the man who made it happen". Transport for Development (באנגלית). נבדק ב-2018-05-02.
↑  Staff. "MC Professor and Students Win UN Support for World Bicycle Day".
↑  "MC Today - World Bicycle Day". YouTube.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9811497905305606
יוני וולף

| --- | --- |

 לידה:  30 באפריל 1979 (בן 45) סינסינטי, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1997 
 אתר רשמי
 
ג'ונת'ן אברם "יוני" וולף (נולד ב-30 באפריל 1979) הוא מוזיקאי היפ הופ אלטרנטיבי ואינדי רוק וממקימי חברת התקליטים "אנטיקון". בשנים 1997–2004 וולף פרסם מוזיקה תחת שם הבמה Why?. ב-2004 הוא העביר את השם הנ"ל ללהקה החדשה שהקים. מנקודה זו ואילך הוא נודע כיוני וולף בעבודת הסולו שלו.
לפני הקמת Why? ב-2004, וולף היה חבר בהרכבים רבים אחרים, כולל צמד האינדי רוק Hymie's Basement, הרכב ההיפ הופ הנסיוני Clouddead וצמד ההיפ הופ האלטרנטיבי Reaching Quiet.
ביוגרפיה

וולף נולד בעיר סינסינטי אשר במדינת אוהיו, להורים יהודים משיחיים. טרם שנתו הראשונה בבית הספר התיכון החל וולף בהתנסויות מוזיקליות עם טייפ ארבעה ערוצים ישן, ובהמשך גם התנסה בראפ, בתיפוף ובכתיבת שירה.
ב-1997 פגש וולף את הראפר Doseone שאיתו הקים הרכב אלתור בשם Apogge. שיתוף הפעולה בין השניים המשיך לאורך שנים רבות. ב-1998 שחררו השניים אלבום תחת השם Greenthink. ב-1999 הם שחררו אלבום נוסף. לאחר מכן שינו את שם ההרכב לClouddead, וצירפו אליו את המפיק Odd Nosdam. באותה השנה שחרר וולף את אלבום הסולו הראשון שלו תחת השם Why?, שכותרתו Part Time People Cage... or Part Time Key?. בשנת 2000 שחררו Clouddead מספר סינגלים שב-2001 אוחדו ופורסמו כאלבום הבכורה של ההרכב.
לאחר פרסום אלבומו Oaklandazulasylum ב-2003, קיבץ וולף סביבו מספר נגנים, ובניהם אחיו ג'וזיה, לצורך הקמת להקה חדשה. הוחלט שהשם Why?, שעד אותה נקודה שימש את וולף כשם במה, יהיה מעתה שמה של הלהקה. ב-2005 Why? שחררו את אלבום הבכורה שלהם,Elephant Eyelash. האלבום סטה במובהק מסגנונו של וולף כאומן סולו.
הלהקה פרסמה אלבום שני בשם Alopecia ב-2008 וב-2009 אלבום נוסף שנקרא Eskimo Snow. ב-2012 הם שחררו את אלבומם הרביעי שנקרא Mumps, Etc.
וולף מרבה לשתף פעולה עם הראפר דייוויד כהן, הידוע בכינויו סרנגטי. וולף הפיק שניים מאלבומיו של כהן. ב-2016 הוציאו וולף וכהן אלבום משותף שנקרא Testarossa. ב-2017 שחררה Why? אלבום חמישי ששמו Moh Lkean וב-2019 אלבום נוסף: AOKOHIO.
וולף מקליט ומפרסם פודקאסט, ששמו The Wandering Wolf.
יוז'ף יעקבי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 באוגוסט 1874 פנצלטשה, רומניה 
 פטירה:  14 באפריל 1945 (בגיל 70) ארז'בטווארוש, הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 תפקידים:  רופא, רופא פנימי 
 
יוז'ף יעקבי (בהונגרית: Jacobi József;‏ פנצלצ'ה, 27 באוגוסט 1874 – בודפשט, 14 באפריל 1945) היה רופא ראשי של בית החולים פרנץ יוזף בבודפשט, רופא פנימי. אחיו של עורך הדין בלה יעקבי וגיסו של ברנאט מונקאצ'י. יעקבי היה מהרופאים הפנימאים הבולטים והמפורסמים של בודפשט. מחקריו הרבים פורסמו בעיקר בגרמנית.
ביוגרפיה

יוז'ף יעקבי נולד במשפחה יהודית כבנם של יעקב יעקבי (1840–1903), בעל אדמות, ושל ז'ופיה מזאי (1847–1906). הוא השלים את לימודי התיכון והאוניברסיטאות שלו בקולוז'וואר, שם קיבל גם את תואר הדוקטור לרפואה (MD) ולאחר מכן היה מתמחה ומרצה במרפאה הפנימית של האוניברסיטה. ב-1903 התיישב בבודפשט, שם נבחר עד מהרה לרופא הראשי של בית החולים המסחרי פרנץ יוזף (לימים MABI - המוסד לביטוח עובדים פרטיים). הוא מחברם של תזות מדעיות רבות, שפורסמו בכתבי עת הונגריים וזרים. יעקבי מילא תפקיד משמעותי בחיי הקהילה הרפואית של בודפשט. היה סגן נשיא הלשכה הרפואית של בודפשט ושל הקזינו הרפואי של בודפשט, הוא היה גם נשיא הכבוד של החברה הרפואית של רובע 6 של בודפשט. טקס האשכבה לזכרו התקיים ב-3 ביוני 1945 בבית הכנסת הגדול של בודפשט ברחוב דוהאן. הוא הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה.
משפחתו

אשתו הייתה ארז'בט (ליזה-Lise) פופר (1882–1945), לה נישא ב-25 ביוני 1907 בבודפשט. אשתו ניספתה בשואת יהודי הונגריה.
ילדיהם:
סוניה ז'ופיה יעקבי כונתה "סוני" (1908–1999) הייתה לבורנטית. בעלה שאנדור לאיוש פשטי, במקור פשל (Peschl)(1896–1967) היה רופא.
עדה יעקבי (1912–1984) הייתה אחות בריאות הציבור
מחקריו וכתביו העיקריים

Über das Erscheinen von Typhusbacillen im Urin (Deutsch. Archiv für klinische Medizin, Bd. LXXII)
Über vergleichende physikalische und Röntgenuntersuchungen bei Lungentuberkulose (Beihefte zur Medizinischen Klinik, 1910)
לגבי תורת הטטניה לבלוטת התריס (ספר הזיכרון לד"ר פורייס, 1906) (טטניה או התקף טטני הוא סימן רפואי המורכב מהתכווצות בלתי רצונית של שרירים, שעלולה להיגרם מהפרעות המגבירות את תדירות פוטנציאל הפעולה של תאי שריר או העצבים).
Über Tetanie im Anschluss an 78 Fälle (Deutsche Zeitschrift für Nervenheilkunde, Bd. 32)
לקריאה נוספת

אנדראש גרגיי: לקסיקון של רופאים יהודים הונגרים מפורסמים ומצטיינים. בודפשט, הוצאת מכבי, 2001
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת
משפחתו ב-geni.com
הערות שוליים

↑  "Halotti bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári halotti akv. 2815/1945. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-05-03.
↑  "Jacobi Jakabné halotti bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári halotti akv. 1893/1906. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-05-03.
↑  Gyászistentisztelet (1945. május 31.) Magyar Nemzet, 1. évfolyam, 24. szám,
↑  "Jacobi Józsefné halotti bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári halotti akv. 331/1950. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-05-03.
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári házassági akv. 303/1907. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-05-03.
↑  "Pesti Lajos halotti bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári halotti akv. 174/1967. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-05-03.
↑  "Jacobi Zsófia házasságkötési bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári házassági akv. 51/1933. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-05-03.
יוסף סיטרוק

| --- | --- |

 לידה:  16 באוקטובר 1944 תוניס, תוניסיה הצרפתית 
 פטירה:  25 בספטמבר 2016 (בגיל 71) ניי-סיר-סן, צרפת 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 מדינה:  צרפת 
 תקופת הפעילות:  ? – 25 בספטמבר 2016 
 תפקידים נוספים:  רבה הראשי של צרפת, רב ראשי 
 פרסים והוקרה:  מפקד בלגיון הכבוד  קצין במסדר ההצטיינות הלאומי (13 במאי 1996) 
 
מצבתו בהר הזיתים
הרב יוסף חיים סיטרוק (כ"ט בתשרי ה'תש"ה, 16 באוקטובר 1944 – כ"ב באלול ה'תשע"ו, 25 בספטמבר 2016), היה הרב הראשי של יהדות צרפת מאז יוני 1987 ועד ליוני 2008. על אף שלא כל יהודי צרפת ראו בו סמכות דתית, הוא זכה להערכה, בעיקר מצד קהילות צפון אפריקה.
תולדות חייו

נולד בתוניס ליצחק ואמה סיטרוק. בגיל 13 עבר עם משפחתו לניס שבצרפת. לאחר שנים של פעילות בתנועת הצופים היהודית בעירו, החליט לעבור ללימודי רבנות בסמינר לרבנים ווקלין שבפריז. לאחר סיום הלימודים שם וסמיכתו לרבנות, למד שנה בישיבת 'שארית יוסף' בבאר יעקב בראשות הרב נסים טולדנו. בחזרתו לצרפת, מונה לעוזרו של הרב הראשי של שטרסבורג, הרב מקס ורשבסקי. ב-1975 מונה לרבה של מרסיי. במשך כהונה זו, שארכה 12 שנים, גדלה והתפתחתה הפופולריות שלו בקרב יהודי צרפת, והוא אף התיידד עם פוליטיקאים צרפתים כמו גסטון דפר, ראש עיריית מרסיי דאז, ופרנסואה מיטראן, שנבחר לנשיאות בשנת 1981. ב-1987 נבחר לרבה הראשי של צרפת, וחזר ונבחר לכהונה זו פעמיים נוספות, בכל פעם לשבע שנים. בפעם הרביעית, ב-22 ביוני 2008, הפסיד הרב סיטרוק לרב ז'יל ברנהיים, שכבר התמודד מולו ב-1994 והפסיד. כיהן גם כנשיא ועידת רבני אירופה מ-1999 עד 2011.
הוא היה אחד ממרביצי התורה הגדולים בצרפת, החזיר יהודים רבים בתשובה. נהג למסור שיעור שבועי בפריס בכל ימי שני, בשיעור היו מאות משתתפים. עסק בפעילות רבנית ברחבי צרפת, וכתב ספרים רבים על מוסר, הלכה והשקפה.
ב-2001, עקב שבץ שבו לקה (וממנו החלים), נוסף לו השם חיים, כנהוג במסורת היהודית.
בשנותיו האחרונות סבל הרב סיטרוק משני גידולים ממאירים בפניו. מהאחד החלים, ומהשני נפטר בכ"ב באלול ה'תשע"ו. מסע הלווייתו התחיל בצרפת והמשיך בישראל. נקבר בהר הזיתים.
הרב סיטרוק הותיר אישה ו-9 ילדים.
הערות שוליים

↑  1. Stéphanie Le Bars, Le Monde, May 30, 2008
↑  ספרו האוטוביוגרפי Chemin Faisant
↑  Moscow rabbi taking reins of European rabbis’ group, באתר JTA
↑  תיעוד ממסע הלוויה ענק לרבה הראשי של צרפת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268246705171  PLWABN: 9810559488105606  BnF: cb125220157 (data)  GND: 131991191  ISNI: 0000 0001 0873 4285  LCCN: n97091616  RERO: 02-A006093261  SUDOC: 050736191  VIAF: 15918577   WorldCat (עם VIAF): 15918577
יוחנן מויאל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 באוקטובר 1965 (בן 59) ישראל 
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה  אוניברסיטת אורגון 
 גובה:  1.64 מטר
 ספורט
 ענף ספורט:  התעמלות מכשירים
 
יוחנן מויאל (נולד ב-2 באוקטובר 1965) הוא  מתעמל עבר ישראלי, 6 פעמים אלוף ישראל (1974–1977, 1979–1980). אשר ייצג את ישראל באולימפיאדת לוס אנג'לס 1984.
ביוגרפיה וקריירה

מויאל נולד בישראל. אמו הייתה ניצולת השואה ובלרינה בעברה. הוא למד באוניברסיטת מדינת לואיזיאנה ובאוניברסיטת אורגון שם התאמן בהתעמלות מכשירים.
מויאל ייצג את ישראל באולימפיאדת לוס אנג'לס 1984 כאשר היה בן 18. בתחרות הקרב רב הוא סיים במקום ה-67 לאחר שסיים עם ציון של 110.80. נוסף על כך הוא התחרה בשאר התרגילים בנפרד. בתרגיל הקרקע הוא סיים במקום ה-70, בתרגיל הקפיצות הוא סיים במקום ה-68, בתרגיל המקבילים הוא סיים במקום ה-63, בתרגיל המתח הוא סיים במקום ה-65, בתרגיל הטבעות הוא סיים במקום ה-62 ובתרגיל סוס הסמוכות הוא סיים במקום ה-64.
לאחר פרישתו

לאחר פרישתו, מויאל החל לעסוק באימון. בשנת 1987, הוא ייסד בעיר באטון רוז' שבלואיזיאנה את אקדמיית ההתעמלות "Elite Gymnastics Academy" שם הוא מאמן ובעלים. בין חניכיו נמצאת קארלי פטרסון, האלופה האולימפית בתרגיל הקרב-רב מאולימפיאדת אתונה 2004 וחברת היכל התהילה של ההתעמלות האמריקאית.
הערות שוליים

↑  פרופיל וסטטיסטיקות באתר sports-reference.com
↑  קת'י הרסטה,‏ "Baton Rouge still home for Patterson", ‏ 19 בספטמבר 2012, 'The Dallas Morning News'
↑  נתן מויאל, ‏ "Endurance",‏ 2016
↑  ‏ "OUR OLYMPIAN IN OUR HEARTS", ‏ 'istanbullite.com'
↑  אנדריאה נייברס,‏ "Kids Have a Night Out at the Gym", ‏ 5 בנובמבר 1996, 'The Christian Science Monitor'
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת לוס אנג'לס (1984)  |
| --- | --- | --- |
|  איגרוף | יהודה בן חיים • שלמה ניאזוב |  |
|  אתלטיקה | מאיה בן-צור • אריה גמליאל • מארק הנדלסמן • שם טוב סבג  • יהודה צדוק  • זהבה שמואלי |  |
|  ג'ודו | אדי קואז • משה פונטי |  |
|  הרמת משקולות | מאיר דלויה |  |
|  התעמלות מכשירים | ננסי גולדשמידט • יעקב לוי • יוחנן מויאל • לימור פרידמן |  |
|  התעמלות אמנותית | ליאת חנינוביץ |  |
|  טניס | עמוס מנסדורף |  |
|  סיף | שלומי איל • נילי דרורי • יצחק חטואל • לידיה חטואל |  |
|  קיאק | אבירם מזרחי |  |
|  קליעה | גרי ארמיסט • יאיר דוידוביץ • יצחק יונסי |  |
|  שחייה | יורם כוכבי • אייל שטיגמן • הדר רובינשטיין |  |
|  שיט | יהודה אטדגי • אלדד אמיר • יואל סלע • שמשון ברוקמן • איתן פרידלנדר |  |
יום האושר הבין-לאומי

| --- | --- |

 סוג:  מועד בין-לאומי 
 סיבה:  עידוד להגדלת האושר של כל העמים
 מועד
 תאריך:  20 במרץ
 
יום האושר הבין-לאומי הוא מועד בין-לאומי המצוין כל שנה ב-20 במרץ והוא נקבע על ידי האו"ם.
היסטוריה

יום האושר הבינלאומי נחגג כל 20 במרץ. את "יום האושר הבינלאומי" חוגגים על פי סעיף 2 של החלטת האו"ם 66/281.
יום האושר הבינלאומי מזמין את כל המדינות, המשתייכות לארגון האומות המאוחדות וכן ארגונים בינלאומיים ואזוריים אחרים, והחברה האזרחית, כולל ארגונים לא ממשלתיים ואנשים פרטיים, לקיים את יום האושר הבינלאומי בפעילויות הגברת המודעות המתאימה.
מאז 2013 מציין האו"ם את יום האושר הבינלאומי ומכיר בכך בחשיבות האושר בחיי בני האדם ברחבי העולם. ובשנת 2015 השיק האו"ם את 17 היעדים המבקשים לשים קץ לעוני, להפחית את אי-השוויון ולהגן על העולם שלנו - שלושה היבטים מרכזיים שמובילים לרווחה ולאושר. האו"ם מזמין כל אדם בכל גיל, ארץ, עסקים וממשל להצטרף לחגיגה של "יום האושר הבינלאומי". אלפי יוזמות התפתחו בכל רחבי העולם כדי לחגוג ולקדם את ערך האושר.
דירוג מדד האושר

פעם בשנה האו”ם מפרסם את דו"ח האושר העולמי, המדרג את המדינות בתחום זה. המדד אינו בוחן היכן חיים האנשים המאושרים ביותר, אלא באיזו מדינה קיימים התנאים המרביים הסביבתיים לתמיכה ברווחת אזרחיה. במדד האושר 2023 הגיעה ישראל למקום ה-4 מתוך מעל 150 מדינות שנבדקו.
הערות שוליים

↑  TEN STEPS TO GLOBAL HAPPINESS, International Day of Happiness
1 2 3  International Day of Happiness, UN
יורם אוחיון

| --- | --- |

יורם אוחיון בהפגנת יוצאי אתיופיה, מאי 2015
 לידה:  1963 (בן 61 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  כפר הנוער בן שמן 
 השתייכות:   משטרת ישראל
 תקופת הפעילות:  1985–2016 (כ־31 שנים)
 דרגה:    תת ניצב
 תפקידים בשירות
 ראש מחלקת מבצעים באגף המבצעים  מפקד מרחב יפתח  מפקד מרחב ירקון  המזכיר הביטחוני של השר לביטחון פנים  סגן מפקד מחוז תל אביב
 
יורם אוחיון (נולד ב-1963) הוא קצין משטרה ישראלי בדימוס בדרגת תת-ניצב. בתפקידו האחרון כיהן כסגן מפקד מחוז תל אביב.
ביוגרפיה

אוחיון למד בכפר הנוער בן שמן ושירת בצה"ל בחטיבת גולני. ב-1985 התגייס לשורות משטרת ישראל. שירת ביחידה המרכזית של מחוז תל אביב, פיקד על תחנת המשטרה במזרח ירושלים, פיקד על היחידה למקומות קדושים בירושלים, עמד בראש מדור מבצעים ובראש מחלקת מבצעים באגף המבצעים. ביולי 2009 מונה למפקד מרחב יפתח במחוז תל אביב. ביולי 2011 מונה למפקד מרחב ירקון. במהלך כהונתו התמודד המרחב עם המטלות שנבעו ממחאת האוהלים. ב-2012 עמד בראש מפקדה שהוקמה לצורך הריסת הבתים בגבעת האולפנה ובמגרון. במאי 2013 מונה לראש מטה המזכירות הביטחונית של השר לביטחון הפנים.
בתפקידו האחרון שירת כסגן מפקד מחוז תל אביב עד פרישתו ב-2016.
אוחיון נשוי ואב לשלושה. בעל תואר ראשון ביחסים בינלאומיים ותואר שני בלימודי המזרח התיכון.
הערות שוליים

↑  לירי הלפרין, האבא של הבליינים: יורם אוחיון הוא השריף החדש של תל אביב, באתר הארץ, 5 באוגוסט 2011
↑  חיים לוינסון, נערכים לפינוי המאחזים || המשטרה הקימה מפקדה שתיערך להריסת הבתים בגבעת האולפנה ובמגרון, באתר הארץ, 16 במאי 2012
↑  תנ"צ יורם אוחיון מונה למזכיר הביטחוני של השר אהרונוביץ', באתר וואלה, 30 במאי 2013
יוסף טייכר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 בנובמבר 1918 צפָת, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  11 ביוני 2014 (בגיל 95)
 ענף מדעי:  הנדסת כימיה
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי שדה יהושע (כפר סמיר) 
 מקום לימודים:  בית הספר הריאלי העברי בחיפה  האוניברסיטה האמריקנית בביירות 
 מוסדות:  המגפר  אליאנס חברה לצמיגים  אוניברסיטת חיפה  מפעלים פטרוכימיים בישראל 
 פרסים והוקרה:  יקיר חיפה 
 
יוסף טייכר (2 בנובמבר 1918 - 11 ביוני 2014) היה מהנדס כימיה ותעשיין ישראלי מייסד ומנכ"ל חברת אליאנס ומנכ"ל מפעלים פטרוכימיים בישראל. כיהן כנשיא אוניברסיטת חיפה.
ביוגרפיה

טייכר נולד בצפת והיה דור חמישי בארץ ישראל. ב-1920 עברה משפחתו לשכונת בת גלים בחיפה. למד בבית הספר הריאלי והוקפץ שתי כיתות. בגיל 16 החל ללמוד באוניברסיטה האמריקנית בביירות ובגיל 18 נסע ללמוד הנדסת כימיה בגלאזגו שבסקוטלנד.
במלחמת העולם השנייה עבד ככימאי במפעל הצמיגים דנלופ באנגליה, לאחר המלחמה נשלח לגרמניה למטרות ריגול תעשייתי.
ב-1946 עלה לארץ ישראל ומונה למנהל מפעל הגומי "המגפר" מקבוצת סולל בונה. בתקופת מלחמת העצמאות פיתח עבור ארגון ההגנה ואגד צמיגים עמידים לירי ששימשו את השיירות לירושלים. ב-1949 נסע יחד עם שרגא גורן במשלחת מטעם סולל בונה לארצות הברית לשכנע משקיעים להקים מפעל צמיגים בישראל. לאחר גיוס ההשקעה ייסד ב-1950 את מפעל אליאנס בחדרה ושימש מנכ"ל החברה עד אוגוסט 1976. ב-1980 מונה למנהל חברת מפעלים פטרוכימיים בישראל.
לאחר פרישתו לגמלאות למד פסיכולוגיה בסקוטלנד. בשנים 1984-1983 כיהן כנשיא אוניברסיטת חיפה. הוא פעל עם רעייתו בחינוך בני נוער בעיירות פיתוח ולימד בהתנדבות בבית ספר תיכון אורט בחצור הגלילית. על פועלו זכה לתואר יקיר חיפה.
היה נשוי למילדרד עד למותה ב-2013 ואב לשתי בנות.
יוסף סידר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  31 באוגוסט 1968 (בן 56) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ישראל, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ניו יורק 
 בן או בת זוג:  ורד קלנר 
 פרסים והוקרה:  פרס אופיר לבמאי הטוב ביותר  פרס אופיר לתסריט המקורי הטוב ביותר 
 פרופיל ב-IMDb
 
יוסף (יוסי) סידר (נולד ב-31 באוגוסט 1968, ניו יורק) הוא במאי קולנוע ותסריטאי ישראלי.
סידר כתב וביים את הסרטים: "ההסדר" (2000), "מדורת השבט" (2004), "בופור" (2007, תסריט בשיתוף רון לשם) שהיה מועמד לפרס אוסקר, "הערת שוליים" (2011), שהיה אף הוא מועמד לפרס אוסקר, ו"נורמן: עלייתו המתונה ונפילתו התלולה של מאכער אמריקאי" (2017).
סידר הוא חבר האקדמיה האמריקאית לקולנוע וזוכה חמישה פרסי אופיר, פרס התסריט הטוב ביותר בפסטיבל קאן ופרס דוב הכסף של פסטיבל ברלין.
הערות שוליים

↑  יוסף סידר: איך הכל התחיל, באתר ‏מאקו‏, 26 בפברואר 2012
↑  עמית קלינג, עכבר העיר אונליין, "הערת שוליים" זכה בפרס התסריט בפסטיבל קאן, באתר הארץ, 22 במאי 2011
↑  נירית אנדרמן, "מעבר להרים ולגבעות" הוא הסרט הישראלי הטוב ביותר של פורום מבקרי הקולנוע, באתר הארץ, 25 בדצמבר 2017
↑  הסדרה הישראלית "הנערים" תעלה ב-HBO - בעברית ובערבית, באתר וואלה, 20 ביוני 2019
| פרס אופיר לבמאי הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1990–1999 | שבי גביזון (1990) • יעקב גולדווסר (1991) • אסי דיין (1992) • אנריקה רוטנברג (1993) • שמואל הספרי (1994) • שבי גביזון (1995) • אורי סיון וארי פולמן (1996) • ג'ולי שלז (1997) • שמי זרחין (1998) • אריק קפלון (1999) |  |
| 2000–2009 | בני תורתי (2000) • דובר קוסאשווילי (2001) • ניר ברגמן (2002) • שבי גביזון (2003) • יוסף סידר (2004) • דני סירקין (2005) • שמי זרחין (2006) • ערן קולירין (2007) • ארי פולמן (2008) • סכנדר קובטי וירון שני (2009) |  |
| 2010–2019 | ערן ריקליס (2010) • יוסף סידר (2011) • רמה בורשטין (2012) • יובל אדלר (2013) • טליה לביא (2014) • ארז תדמור (2015) • עילית זקצר (2016) • שמוליק מעוז (2017) • אופיר ראול גרייצר (2018) • ירון שני (2019) |  |
| 2020 ואילך | ניר ברגמן (2020) • ערן קולירין (2021) • אורית פוקס רותם (2022) • איילת מנחמי (2023) |  |
| פרס אופיר לתסריט המקורי הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1990–1999 | שבי גביזון, יונתן ארוך ויוחנן רביב (1990) • חיים מרין (1991) • אסי דיין (1992) • אנריקה רוטנברג ואסטבן גוטפריד (1993) • אסי דיין (1994) • שבי גביזון (1995) • יגאל בורשטיין (1996) • אסי דיין (1997) • איל חלפון (1998) • אריק קפלון (1999) |  |
| 2000–2009 | יוסף סידר (2000) • דובר קוסאשווילי (2001) • ניר ברגמן (2002) • שבי גביזון (2003) • יוסף סידר (2004) • איל חלפון (2005) • שמי זרחין (2006) • ערן קולירין (2007) • ארי פולמן (2008) • ירון שני וסכנדר קובטי (2009) |  |
| 2010–2019 | נח סטולמן (2010) • יוסף סידר (2011) • רמה בורשטין (2012) • יובל אדלר, עלי ואקד (2013) • טליה לביא (2014) • אלעד קידן (2015) • רמה בורשטין (2016) • שבי גביזון (2017) • אופיר ראול גרייצר (2018) • סאמח זועבי (2019) |  |
| 2020 ואילך | דנה אידיסיס (2020) • ערן קולירין (2021) • מיכל ויניק (2022) • אלינור סלע וריימונד אמסלם (2023) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310508405171  PLWABN: 9810651047905606  BIBSYS: 12002823  BNE: XX5573536  BnF: cb16542630r (data)  GND: 1089880383  ISNI: 0000 0001 0953 3442  LCCN: no2005082092  NLK: KAC201604641  NTA: 29206926X  RERO: 02-A018431930  SNAC: w6q94vbs  SUDOC: 130708267  ULAN: 500471173  VIAF: 9582457   WorldCat (עם VIAF): 9582457
יולן פלדש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 בדצמבר 1901 קנדרש, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  12 באוקטובר 1963 (בגיל 61) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Friedländer Jolán 
 מדינה:  הונגריה 
 שפות היצירה:  הונגרית 
 
עטיפת הספר "רחוב החתול הצד דגים" (1940) מאת יוֹלָן פֶלְדֶש
ציור קיר ברח' שמשמעות שמו "רחוב החתול הצד דגים" (Rue du Chat-qui-Pêche) בפריז, מקום התרחשות האירועים בספרה של יולן פלדש
יוֹלָן פֶלְדֶש (קודם פרידלנדר, בהונגרית: Földes Jolán;‏ קנדרש, 20 בדצמבר 1902 – לונדון, אוקטובר 1963) הייתה סופרת יהודייה-הונגרייה. ידועה בעיקר בזכות ספרה "רחוב החתול הצד דגים".
ביוגרפיה

לאחר סיום לימודיה בבודפשט ב-1921 היא עברה לפריז ופרסמה מספר ספרים בהונגרית, שזכו להצלחה בארצה. בשנת 1936 פרסמה את ספרה הידוע ביותר: "רחוב החתול הצד דגים" (בהונגרית - A halászó macska uccája). עלילת הספר מתרחשת בפריז ברחוב הנושא שם זה (Rue du Chat-qui-Pêche) שאורכו 29 מטר ורוחבו 1.8 מטר. ברחוב זה התגוררו פליטים שהגיעו לפריז מארצות שונות לאחר מלחמת העולם הראשונה, חלקם פליטים פוליטיים וחלקם מהגרי עבודה. פלדש התגוררה ברחוב זה בשנת 1930, והיא מתארת בספר את קשיי קליטתם של הפליטים האלה בצרפת: מצד אחד הם מתגעגעים לארצות מולדתם, ומן הצד השני הם סובלים מהתנכרות של החברה הצרפתית.
הספר זכה להצלחה רבה ותורגם לשפות רבות. בשנת 1940 הופיע בארץ ישראל תרגום של הספר מצרפתית לעברית על ידי אהרון אברהם קבק.
בשנת 1941 היגרה לבריטניה, התיישבה בלונדון ופרסמה את יצירותיה באנגלית. ספרה "עגילי זהב" עובד לסרט ב-1947 בהשתתפות ריי מילאנד ומרלן דיטריך עם השיר המפורסם "עגילי זהב" בביצוע פגי לי.
רשימת ספרים:
בהונגרית

(Mária jól érett (1932
(Majd a Vica (1933
(Ági nem emlékszik semmire (1933
(Férjhez megyek (1935
(A halászó macska uccája (1936 - רחוב החתול הצד דגים, תורגם מצרפתית על ידי א.א. קבק, סדרת "ספרי רמון" הוצאת "מסדה", 1940
(Péter nem veszti el a fejét (1937
(Fej vagy írás (1937
(Más világrész (1937
באנגלית

(Golden Earrings (1945
Prelude to Love
Shadows on the Mirror
(Moving Freely (1947
בצרפתית

(Chacun son crime (1949