stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ון פרנקלין אנדרס

| --- | --- |

 לידה:  10 בפברואר 1897 מערב הרטפורד, ארצות הברית 
 פטירה:  8 בספטמבר 1985 (בגיל 88) ווטרפורד, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  רפואה, ביולוגיה 
 מקום קבורה:  Fairview Cemetery 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת ייל 
 מוסדות:  אוניברסיטת הרווארד 
 פרסים והוקרה:  פרס אלברט לסקר למחקר רפואי בסיסי (1954)  חבר זר של החברה המלכותית (20 באפריל 1967)  פרס רוברט קוך (1962)  פרס האגודה הרפואית האמריקאית להישג מדעי (1963)  פרס הווארד טיילור ריקטס (1962)  פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (1954)  מדליית החירות הנשיאותית  פרס רודולף דיזל  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  פרס קמרון של אוניברסיטת אדינבורו 
 תרומות עיקריות
 פיתוח תרכיבי החיסון
 
ג'ון פרנקלין אנדרס (באנגלית: John Franklin Enders; ‏10 בפברואר 1897 – 8 בספטמבר 1985) היה ביולוג אמריקאי ומדען מדעי הרפואה, זוכה פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1954 על תרומתו לפיתוח תרכיבי החיסון, יחד עם תומאס הקל וולר ופרדריק צ'פמן רובינס.
תולדות חייו

יליד קונטיקט. אביו היה מנהל בנק והוריש לו הון של מיליוני דולרים. ב-1915 התקבל לאוניברסיטת ייל אולם לאחר שנתיים התגייס לחיל האוויר האמריקאי ושירת כמדריך טיסה. לאחר מלחמת העולם הראשונה סיים את לימודיו בייל וקיבל תואר ראשון ב-1919. לאחר מכן עסק בנדל"ן ולמד שפות, בהן גרמנית וקלטית במטרה להפוך למורה. עם זאת, חיבתו לביולוגיה משכה אותו לבסוף להרשם ללימודי בקטריולוגיה ואימונולוגיה. ב-1930 סיים את לימודיו לתואר דוקטור בביו רפואה באוניברסיטת הרווארד והתקבל כחבר צוות ההוראה והמחקר באוניברסיטה.
ב-1938 החל עבודה על בידוד וירוס החזרת. ב-1946 פרסם עם עמיתים מאמר ובו מבחן סרולוגי לזיהוי המחלה, שלעיתים מתחוללת בגוף באופן סמוי וכן הדגמה של היכולת החיסונית של היחשפות לנגיף מת שלה. באותה שנה ייסד את מעבדת המחקר לזיהומים ומחלות בבית החולים לילדים של בוסטון. במעבדה זו התרכז בחקר המחלות הוויראליות וערך את מחקריו פורצי הדרך עבורם זכה בפרס נובל.
בשנת 1949 פרסם יחד עם עמיתיו, תומאס הקל וולר ופרדריק צ'פמן רובינס על הצלחה בייצור תרבית הנגיף הגורם לשיתוק ילדים. מיד לאחר מכן הפעיל יונה סאלק את שיטת אנדרס-וולר-רובינס לשם ייצור החיסון הראשון לשיתוק ילדים.
ב-1954 בודדו אנדרס ופיבלס (Peebles) את וירוס החצבת, ובאמצעות שיטת סאלק ייצרו את החיסון למחלה הקטלנית
פרסים ואותות הצטיינות

1946 - חבר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
1954 - פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה
1963 - מדליית החירות הנשיאותית
1967 - עמית זר בחברה המלכותית הבריטית
ג'וליה בראקן ונדט

| --- | --- |

 לידה:  1870 Apple River, ארצות הברית 
 פטירה:  22 ביוני 1942 (בגיל 72 בערך) לגונה ביץ', ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Holy Sepulchre Cemetery 
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנות של מכון שיקגו (1887) 
 תחום יצירה:  פיסול 
 בן או בת זוג:  William Wendt (27 ביוני 1906–?) 
 
ג'וליה בראקן ונדט, באנגלית: Julia Bracken Wendt ‏ (1871–1942) פסלת אמריקאית, נולדה ב-10 ביוני 1871 באפל ריבר, אילינוי,   ה-12 מתוך שלושה עשר ילדים במשפחה אירית קתולית.
ביוגרפיה

ללא תמיכה מהוריה בעקבות מות אמה כשהייתה בת תשע, היא ברחה מהבית בגיל שלוש עשרה. בגיל שש עשרה היא עבדה כמשרתת בית עבור אישה שזיהתה את הכישרון והדחף שלה לאמנות, ושילמה כדי לרשום אותה למכון לאמנות של שיקגו. שם היא למדה אצל לורדו טאפט וב-1887 היא התקדמה להיות עובדת הסטודיו ועוזרת ההוראה שלו.  ב-1893, במהלך התערוכה הקולומביאנית היא הייתה אחת מכמה נשים פסלות שכונו "הארנבות הלבנות" שעזרו לייצור חלק מהפסלים האדריכליים שעיטרו את בנייני התערוכה.
מלבד זאת היא זכתה בהזמנה להפקת פסל ליריד האומות באילינוי. העבודה נוצקה מאוחר יותר בברונזה והוצבה בקפיטול של מדינת אילינוי,
לאחר הצלחה במשך מספר שנים, היא נישאה ב-1906 לצייר ויליאם ונדט ועברה ללוס אנג'לס, קליפורניה, שם המשיכה לעבוד.
בקליפורניה לימדה במכון אוטיס לאמנות  ויחד עם בעלה הייתה גורם מרכזי בהקמת מועדון האמנות של קליפורניה ב-1909, שפתח את האפשרות לנשים ופסלים להיכנס לחברות.
היא מתה בלגונה ביץ' ב-22 ביוני 1942.
הערות שוליים

↑  Wendt, Julia Bracken (1871–1942) | Encyclopedia.com, www.encyclopedia.com
↑  Edan Milton Hughes, Artists in California, 1786-1940, San Francisco, CA : Hughes Pub. Co., 1986, ISBN 978-0-9616112-0-0
1 2  Rubenstein, Charlotte Streifer, ‘’American Women Sculptors: A History of Women Working in Three Dimensions’’, G. K. Hall and Co. Boston, 1990 pp. 105*110
↑  McKay, James, The Dictionary of Sculptors in Bronze, Antique Collectors Club, London, 1995
↑  Taft, Lorado, ‘’The History of American Sculpture’’, The Macmillan Company, New York, 1925 p. 528
↑  National Sculpture Society, ‘’Contemporary American Sculpture’’, National Sculpture Society, NY 1929
↑  Julia Bracken Wendt's response (Open Letter, Los Angeles Times, January 1910) to Antony Anderson's Art and Artists column from December 12, 1909.
בניטה פיצג'רלד-בראון

בניטה פיצג'רלד-בראון (באנגלית: Benita Fitzgerald-Brown; נולדה ב-6 ביולי 1961) היא אתלטית עבר אמריקאית, היא אלופה אולימפית (לוס אנג'לס 1984), פעמיים אלופת ארצות הברית (1983 ו-1986) ו-5 פעמים סגנית אלופת ארצות הברית (1980, 1981, 1982, 1984 ו-1988) בריצת 100 מטר משוכות.
ביוגרפיה

פיצג'רלד-בראון נולדה בוורנטון, וירג'יניה וגדלה בדייל סיטי, וירג'יניה. בוגרת תואר ראשון בהנדסת תעשייה באוניברסיטת טנסי.
ביוגרפיה > 1980

במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת מוסקבה היא סיימה במקום שני בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 13.11 שניות וניכללה במשלחת האמריקאית למשחקים האולימפיים, אבל בשל החרם שהובילה מדינתה על המשחקים, היא לא השתתפה במשחקים אלה.
ביוגרפיה > 1983 > אלופת ארצות הברית

באליפות ארצות הברית שנערכה באינדיאנפוליס, אינדיאנה ביוני 1983 זכתה לראשונה בקריירה שלה במדליית זהב בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.97 שניות.
חודשיים לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בהלסינקי, פינלנד ב-13 באוגוסט היא סיימה במקום שמיני בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.99 שניות בעזרת רוח גבית מעל המותר. בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 12.96 שניות ועלתה מהמקום השישי לריצת הגמר.
ביוגרפיה > 1983 > אלופת המשחקים הפאן-אמריקאיים

שבועיים לאחר מכן, במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בקראקאס, ונצואלה ב-26 באוגוסט היא זכתה במדליית זהב בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 13.16 שניות.
ביוגרפיה > 1984 > אלופה אולימפית

באולימפיאדת לוס אנג'לס היא זכתה במדליית זהב בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.84 שניות, לפני שירלי סטרונג מהממלכה המאוחדת (12.88 שניות) ומישל שרדונה מצרפת ובת ארצה קים טרנר (13.06 שניות).
ביוגרפיה > 1986

באליפות ארצות הברית שנערכה ביוג'ין, אורגון ביוני 1986 זכתה בפעם השנייה במדליית זהב בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.83 שניות, בעזרת רוח גבית מעל המותר של 2.5 מטר/שנייה.
ביוגרפיה > 1988

באליפות ארצות הברית שנערכה בטמפה, פלורידה ב-17 ביוני 1988 זכתה בפעם החמישית במדליית כסף בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.85 שניות.
חיים אישיים

בשנת 1996 זכתה לכבוד לשאת ביחד עם עוד 7 ספורטאים אלופים אולימפיים, את הדגל האולימפי בטקס הפתיחה של אולימפיאדת אטלנטה.
שיאים אישיים > אצטדיון

ריצת 100 מטר: 11.36 שניות (1982)
ריצת 200 מטר: 23.22 שניות (1981)
ריצת 100 מטר משוכות: 12.84 שניות (1983)
גאורגי טרטר השני, קיסר בולגריה

גֶאוֹרְגִי טֶרְטֶר השני (בבולגרית Георги Тертер II) היה צאר האימפריה הבולגרית השנייה בין השנים 1322 ל-1323.
חייו

גאורגי טרטר השני, בנו של טודור סווטוסלאב, נולד במועד בלתי ידוע, אך ככל הנראה היה הדבר מעט לפני 1300. הוא נקרא על שם סבו, גאורגי טרטר הראשון. ייתכן שהחל למלוך יחד עם אביו ב-1321, אך אין בכך ודאות.
לאחר מות אביו, תפס את השלטון, והיה מעורב במלחמת האזרחים באימפריה הביזנטית, שהתנהלה בין שני הטוענים לכתר, אנדרוניקוס השני ואנדרוניקוס השלישי. הוא פלש לתראקיה, כבש את פיליפופוליס (פלובדיב של ימינו) והשאיר בה חיל מצב בפיקודו של קצין שכונה איוואן הרוסי. כיבושיו הקנו לו את התואר "מושל הבולגרים והיוונים".
בהמשך יצא למסע קרבות נוסף נגד הביזנטים, וכבש מספר מצודות בסביבת העיר אדירנה. עם זאת, אנדרוניקוס השלישי הצליח להשיב מלחמה שערה ואף החל בהכנות לפלישה לבולגריה עצמה. הפלישה לא יצאה אל הפועל, לאחר שגאורגי טרטר השני הלך לעולמו, ככל הנראה מסיבות טבעיות. הוא לא הותיר אחריו יורשים, ואת מקומו תפס קרוב משפחה רחוק, מיכאיל שישמן.
לקריאה נוספת

John V.A. Fine, Jr., The Late Medieval Balkans, A Critical Survey from the Late Twelfth Century to the Ottoman Conquest, Ann Arbor (1987).
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: טודור סווטוסלאב 1300–1322 | קיסרי האימפריה הבולגרית השנייה 1322–1323 | הבא: מיכאיל שישמן 1323–1330 |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 132220385  VIAF: 52843698   WorldCat (עם VIAF): 52843698
ג'וזפה פארינה

ג'וזפה אנטוניו (נינו) פארינה (באנגלית: Giuseppe Antonio "Nino" Farina,‏ 30 באוקטובר 1906 - 30 ביוני 1966) היה נהג מרוצים איטלקי והזוכה הראשון בתואר אליפות הפורמולה 1. בנוסף, היה אלוף איטליה בין השנים 1937 ו-1939. במהלך הקריירה, שנמשכה כ-30 שנה, סבל מפציעות רבות.
קריירת מרוצים

פארינה נולד בטורינו, בנו של ג'יאובאני קרלו מייסדה של חברת סטמבליני פארינה שעסקה בבניית מרכבי מכוניות. הוא החל לנהוג במכנוית מתוצרת טמפרינו בהיותו בן תשע. הוא הוסמך כדוקטור במדעי המדינה ועסק במגוון רחב של ענפי ספורט ביניהם סקי, כדורגל, רכיבה על סוסים ואופניים. הוא שירת תקופה קצרה כקצין פרשים בצבא האיטלקי.
בעודו סטודנט באוניברסיטה רכש את רכבו הראשון, אלפא רומיאו מיד שנייה. בשנת 1925 התחרה עם הרכב בתחרות טיפוס-גבעה במעבר סן ברנאר הגדול. בעודו מתחרה באביו, התרסק עם רכבו, שבר את כתפו ונחבל בפניו. במהלך השנים 1933 ו-1934 השתתף במסר מרוצים כשהוא נוהג ברכבי מזארטי ואלפא רומיאו. באותן שנים הכיר את נהג המרוצים האיטלקי טציו נובלארי, שסייע לפארינה להתפתח בתחום מבחינה מקצועית. בשנת 1935 התחרה עבור קבוצת הבית של מזארטי. הישגיו הטובים משכו את תשומת לבו של אנצו פרארי, שהחתים אותו כנהג בקבוצת המרוצים שניהל עבור אלפא רומיאו. הוא התחרה עם האלפא רומיאו 8C במרוץ המילה מילייה, אותו סיים במקום השני לאחר שנהג לאורך כל הלילה ללא אורות. בשנת 1937 ניצח את הגרנד פרי של נאפולי, ניצחון הגרנד פרי הראשון בקריירה. בסיום העונה זכה לראשונה באליפות איטליה.
בשנת 1938 עזב פרארי את אלפא רומיאו והחברה הקימה קבוצת מרוצים חדשה - אלפא קורסה (Alfa Corse) וצרפה את פארינה לשורותיה. בשנת 1939 ניצח שלושה מרוצים וזכה באליפות איטליה בפעם השלישית ברציפות. שנה לאחר מכן ניצח את הגרנד פרי של טריפולי וסיים במקום השני במרוץ המילה מייליה. מלחמת העולם השנייה הובילה לעצירת פעילות הספורט המוטורי באיטליה. בשנת 1946, עם חידוש הפעילות, שב פארינה להתחרות עבור אלפא קורסה. חוסר הסכמה עם הנהלת הקבוצה הוביל לכך שבמהלך שנת 1947 לא התחרה כלל. בשנת 1948 התחרה באופן פרטי במספר מרוצים. במהלך אותו הזמן נשא לאישה את אלזה גיירטו, שראתה בעיסוק במרוצים מסוכן וניסתה לשכנע את פארינה לחדול מלקחת בו חלק. שלושה ימים לאחר חתונתו טס לארגנטינה וניצח את הגרנד פרי של סן מרטין. לאחר חזרתו לאירופה ניצח את גרנד פרי האומות ואת הגרנד פרי של מונקו. במהלך חודש אוקטובר התחרה בגרנד פרי של גארדה כשהוא נוהג בפרארי 125, דגם הפורמולה 1 הראשון שנשא את שמו של פרארי. במהלך שנת 1949 התחרה עבור קבוצות פרטיות, כשהוא נוהג ברכבי מזארטי.
מותו

לאחר הפרישה החל לעבוד כמפיץ של דגמי אלפא רומיאו ויגואר. ב-30 ביוני 1966 היה בדרכו לגרנד פרי הצרפתי. במהלך הנסיעה איבד שליטה על רכבו, פגע בעמוד טלגרף ונהרג במקום.
הערות שוליים

↑  Giuseppe 'Nino' Farina (1906 - 1966) - The First Official World Champion
↑  Giuseppe Farina Profile
↑  Grand Prix Results: British GP, 1950
↑  Grand Prix Results: Monaco GP, 1950
↑  Grand Prix Results: Swiss GP, 1950
↑  Grand Prix Results: Belgian GP, 1950
↑  Grand Prix Results: French GP, 1950
↑  Grand Prix Results: Monza GP, 1950
↑  באליפות נכללה גם תחרות האינדינאפוליס שהתקיימה בארצות הברית, אך הנהגים האירופאים לא לקחו בה חלק. למעשה, לתחרות לא הייתה כל השפעה על הדירוג באליפות
↑  Peron’s grand prix ends in carnage, F1fanatic.co.uk, 18 January 2013
↑  Spa 24 Hours - Race Results
↑  Nürburgring 1000 Kilometres - Race Results
↑  1000 km Buenos Aires - Race Results
↑  1954 Mille Miglia
↑  Grand Prix Results: Belgian GP, 1954
↑  Grand Prix Results: Argentinian GP, 1955
↑  Grand Prix Results: Italian GP, 1955
↑  International 500 Mile Sweepstakes
↑  International 500 Mile Sweepstakes
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1208169556  ISNI: 0000 0004 9934 4793  LCCN: no2018073467  VIAF: 7853152865754204940001   WorldCat (עם VIAF): 7853152865754204940001
גאורגי לנגמק

| --- | --- |

 לידה:  8 ביולי 1898 (יוליאני) סטרובילסק, ברה"מ 
 פטירה:  11 בינואר 1938 (בגיל 39) מוסקבה, ברה"מ 
 מקום קבורה:  בית הקברות דונסקויה החדש 
 מקום לימודים:  האקדמיה הצבאית של כוחות הטילים האסטרטגיים  Mikhailovskaya Military Artillery Academy 
 פרסים והוקרה:  עיטור לנין  גיבור העמל הסוציאליסטי 
 
גאורגי אריכוביץ' לנגמק (ברוסית: Георгий Эрихович Лангемак;‏ 26 ביוני 1898 - 11 בינואר 1938) היה מדען טילים סובייטי.
ביוגרפיה

נולד בעיר סטרובילסק (אז בתחומי האימפריה הרוסית וכיום באוקראינה) לאב ממוצא גרמני ולאם ממוצא שווייצרי. בשנת 1908 עברה המשפחה לעיר יליזבתגרד, שם סיים גאורגי את לימודיו בבית הספר התיכון. בשנת 1916 גויס לצבא ונשלח ללימודים בבית הספר לקציני הצי בסנקט-פטרבורג. בפברואר 1917 סיים את לימודיו והוסמך לקצונה. לנגמק שירת ביחידת תותחי החוף של הצי הבלטי. באביב 1918, לאחר שרוסיה יצאה מהמלחמה בעקבות חוזה ברסט-ליטובסק, עזב לנגמק את השירות וחזר ליליזבתגרד. הוא נרשם ללימודי הנדסה באוניברסיטת אודסה, אך לא הספיק ללמוד, כי גויס לצבא האדום. לאחר גיוסו מונה לפקד על אחת מסוללות של תותחי חוף בעיר קרונשטאדט. במהלך מרד קרונשטאדט נעצר ונכלא לנגמק על ידי המורדים, כי לא הסכים לקחת חלק פעיל במרד. הוא שוחרר מהכלא על ידי חיילי הצבא האדום לאחר דיכוי המרד.
לאחר המלחמה נשאר לשרת בשירות קבע. בשנת 1923 התקבל ללימודים באקדמיה הטכנית של הצבא האדום, אותם סיים בשנת 1928. החל משנת 1928 עבד לנגמק ב"מעבדת דינמיקת הגזים" הסובייטית (Soviet Gas Dynamics Laboratory) לצידם של מדעני טילים סובייטיים בולטים אחרים. יחדיו פיתחו המדענים משגרי טילים המבוססים על דלק ללא עשן. קבוצה זו מוזגה מאוחר יותר עם ארגון אחר שעסק בתכנון טילים ובייצורם ויחדיו הפכו ל"מכון המחקר להנעה סילונית" ולנגמק היה לסגן מנהל המכון. בשנת 1936 השלימו חוקרי המכון את המפרט הטכני לטיל-דאון (rocket-glider).
בשנים 1929 עד 1933 השתתף יחד עם עמיתו סרגיי קורוליוב בתכנונו של משגר הרקטות קטיושה, בו נעשה שימוש רב במהלך מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1937, במהלך הטיהורים הגדולים, פוטר לנגמק מתפקידו והושם במאסר יחד עם מנהל המכון, איוואן קליימיונוב ומתכנן המנועים ולנטין גלושקו על בסיס האשמות כוזבות. לנגמק וקליימנוב עברו מסכת עינויים והוצאו להורג לאחר משפט מדומה.
שמו של לנגמק הונצח בקריאת מכתש לנגמק שעל פני הירח על שמו.
הערות שוליים

↑  8 ביולי לפי הלוח הגרגוריאני
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 4455 6895  LCCN: no2014165123  VIAF: 313410075   WorldCat (עם VIAF): 313410075
ג'וליה נויברגר

| --- | --- |

נויברגר, דצמבר 2019
 לידה:  17 בפברואר 1950 (בת 74) לונדון, אנגליה, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  קולג' ניונהאם, אוניברסיטת קיימברידג'  תיכון סאות' האמפסטד 
 מקום פעילות:  אנגליה
 השתייכות:  יהדות רפורמית
 תפקידים נוספים:  חבר בית הלורדים, נשיא אוניברסיטה, רב, Booker Prize judge 
 בן זוג:  אנטוני נויברגר
 מספר צאצאים:  2
 פרסים והוקרה:  צלב המפקד של מסדר המצוינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (2020)  גבירה מפקדת במסדר האימפריה הבריטית  honorary doctor of the University of Stirling  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת אברדין  honorary doctor of the University of Nottingham 
 
ג'וליה באבט שרה נויברגר, הברונית נויברגר (באנגלית: Julia Babette Sarah Neuberger, Baroness Neuberger; נולדה ב-27 בפברואר 1950) היא רַבָּה רפורמית בריטית. היא כיהנה כמצליפה של המפלגה הליברל-דמוקרטית, ונכנסה לבית הלורדים ב-2004. אבירת מסדר האימפריה הבריטית.
נעוריה

נויברגר נולדה ב-27 בפברואר 1950 בהמפסטד, לונדון. בתם של וולטר וליזל שוואב (Schwab). אמה הגיעה לאנגליה כפליטה מגרמניה הנאצית ב-1937. אביה היה בן להורים שהגיעו מגרמניה לפני מלחמת העולם הראשונה. נויברגר למדה בתיכון ברובע מגוריה (South Hampstead High School) (אנ').
השכלה ומסלול אקדמי

למדה אשורולוגיה ועברית בניוהאם קולג' באוניברסיטת קיימברידג (אנ').
לימודי רבנות בקולג' לאו בק.
הוראה בקולג' לאו בק בשנים 1977–1997.
נשיאת (chancellor) אוניברסיטת אלסטר (אנ'). בשנים 1994–2000.
פרופסור אורח באוניברסיטת הרווארד – 2006.
פעילות כרבה

נויברגר הוסמכה לרבנות בקולג' לאו בק ב-1977. מ-1977 עד 1989 שימשה ברבנות בבית הכנסת הליברלי של דרום לונדון (South London Liberal Synagogue)(אנ'). בשנים 2011 עד 2020 שימשה כרבנית הבכירה בבית הכנסת הרפורמי של מערב לונדון (West London Synagogue) (אנ').
הייתה נשיאת היהדות הליברלית בבריטניה עד אביב 2011.
נויברגר משתתפת בקביעות בתוכנית "הפסקה למחשב" (Pause for Thought) (אנ') ב-BBC2.
פעילות ציבורית

יושבת ראש קרן השירותים הרפואיים של קמדן ואיזלינגטון (Camden and Islington Community Health Services NHS Trust) מ-1992 עד 1997.
יושבת ראש ה-Think tank הרפואי "קרן המלך" (the King's Fund) (אנ') – 1997 עד 2004.
יושבת ראש הוועדה לעתיד הפעילות ההתנדבותית בבריטניה 2006–2008.
Champion של ההתנדבות בבריטניה 2007–2009.
מאז פברואר 2019 משמשת כנשיאת University College London Hospitals  (אנ')
הייתה חברת חבר הנאמנים של Full Fact (אנ'), ארגון בריטי המקדם דיווחים מהימנים.
יושבת ראש חבר הנאמנים של מכון ון ליר בירושלים.
פעילות פוליטית

נויברגר החלה את חייה הפוליטיים כחברת המפלגה המפלגה הסוציאל-דמוקרטית. בבחירות לפרלמנט ב-1983 הייתה מועמדת מטעם המפלגה, אולם לא נבחרה.
ננויברגר הייתה חברת הפרלמנט מטעם המפלגה הליברל-דמוקרטית. היא שימשה מצליפה של הסיעה בפרלמנט.
בספטמבר 2011 פרשה מהמפלגה ועברה כקרוס בנצ'ר לבית הלורדים.
פרסומים

נויברגר פרסמה 13 ספרים (נכון לנובמבר 2020), ביניהם:
הסיפור של היהדות (The Story of Judaism), ספר ילדים – 1986.
"המדינה המוסרית שבה אנו חיים" (The Moral State We're In) ב-2005.
תפקידים ואותות הוקרה

DBE מפקדת במסדר האימפריה – 2003.
ברונית – 2004.
זוכת עיטור הכבוד של הרפובליקה הפדרלית הגרמנית.
חברת כבוד בקולג' המלכותי לרופאים.
דוקטור לשם כבוד ממספר גדול של אוניברסיטאות. ביניהן: אוניברסיטת המלכה בבלפסט, אוניברסיטת אברדין ואוניברסיטת לונדון.
חיים אישיים

נשואה לאנטוני נויברגר ולהם בת ובן.
ג'ון פרנקלין-רובינס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 בדצמבר 1924 צ'לטנהאם, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  21 במרץ 2009 (בגיל 84) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (1949) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ון פרנקלין-רובינס (באנגלית: John Franklyn-Robbins;‏ 14 בדצמבר 1924 - 21 במרץ 2009) היה שחקן אופי אנגלי שהיה ידוע בהופעותיו בתפקידים שייקספיריים.
ביוגרפיה

פרנקלין-רובינס נולד בצ'לטנהאם שבגלוסטרשייר. הוא למד באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA), ועבד בתיאטרון ספריית מנצ'סטר ובבריסטול אולד ויק. הוא שיחק במגוון רחב של תפקידים החל מאריאל במחזה "הסערה" ועד מקדאף במחזה "מקבת'". בתיאטרון הופיע הן בווסט אנד והן בברודוויי.
בטלוויזיה הופיע פרנקלין-רובינס בתוכניות של ה-BBC ושל רשת ITV. הוא הופיע בסדרות טלוויזיה קלאסיות כגון "הגומלים" (אנ'), "הברון", "Z-Cars", "קאלאן", "אני, קלאודיוס", "דוקטור הו", "מסע בין כוכבים: הדור הבא". בין סרטי הקולנוע בהם הופיע היו סרט האימה "Asylum" (מ-1972), "Overlord" (מ-1975), "גברת דאלוויי" (1997) וב"מצפן הזהב" (2007).
פרנקלין רובינס נפטר ב-2009 בלונדון.
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1970 | אייבנהו | Ivanhoe | אייזק מיורק | מיני-סדרה |
| 1971 | ג'וד האלמוני | Jude the Obscure | ריצ'רד פיליסטון | מיני-סדרה |
| 1971–1978 | קו אונידין | The Onedin Line | ג'וזפה גריבלדי / מר בוקסטון |  |
| 1972 |  | The Shadow of the Tower | סר ויליאם סטנלי | סדרת טלוויזיה |
| 1975 | דוקטור הו | Doctor Who | אדון זמן | תת-סדרה "Genesis of the Daleks" |
| 1976 | אני, קלאודיוס | I, Claudius | אטיקוס | סדרת טלוויזיה |
| 1977 |  | This Year Next Year | דניס ריינור | מיני-סדרה |
| 1980 | אילוף הסוררת | The Taming of the Shrew | בפטיסטה | סרט טלוויזיה |
| 1980 | הסוחר מוונציה | The Merchant of Venice | אנטוניו | סרט טלוויזיה |
| 1985 | המגדל השחור | The Black Tower | הנרי קרוורדין | מיני-סדרה (מסדרת אדם דלגליש) |
| 1989 |  | The Woman in Black | הכומר גריט | סרט טלוויזיה |
| 1990 |  | The Dreamstone | יוצר החלומות (דיבוב) | סדרת טלוויזיה |
| 1994 | מסע בין כוכבים: הדור הבא | Star Trek: The Next Generation | מסיאס | בפרק "Preemptive Strike" |
| 1999 | מזמור חג המולד | A Christmas Carol | קראמפ | סרט טלוויזיה |
| 2006 | רציחות במידסומר | Midsomer Murders | טדי באטלר | בפרק "Vixen's Run" |
| 2006 |  | Terry Pratchett's Hogfather | דין | סרט טלוויזיה |
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1964 | אוכל הדלעת | The Pumpkin Eater | כומר |  |
| 1972 |  | Running Scared | דין |  |
| 1972 |  | Dracula A.D. 1972 | כוהן דת | ללא קרדיט |
| 1972 |  | Asylum | סטבינס | בחלק "The Weird Tailor" |
| 1973 |  | Take Me High | חבר במועצה |  |
| 1974 |  | Swallows and Amazons | בילי הצעיר |  |
| 1975 |  | Overlord | אבא |  |
| 1977 |  | The Brute | עורך דין |  |
| 1981 |  | Memoirs of a Survivor | פרופ' וייט |  |
| 1981 |  | From a Far Country | עוזר הכומר |  |
| 1982 | מנוסת הכלבים | The Plague Dogs | ויליאמסון | דיבוב |
| 1983 | איש התשבץ | The Jigsaw Man | רופא אנגלי |  |
| 1987 | לב ארי | Lionheart | אב המנזר |  |
| 1995 | ד"ר ג'קיל ומיז הייד | Dr. Jekyll and Ms. Hyde | פרופ' מנינג |  |
| 1996 | אמה | Emma | מר קול |  |
| 1997 | גברת דאלוויי | Mrs Dalloway | ליונל, אביה של קלריסה |  |
| 1997 | לוליטה | Lolita |  | ללא קרדיט |
| 2001 |  | The Discovery of Heaven | אביה של אונו |  |
| 2001 |  | Don't Tempt Me |  | בספרדית "Bendito Infierno" |
| 2003 | צעירים יפים ומבריקים | Bright Young Things | שופט |  |
| 2004 | יריד ההבלים | Vanity Fair | מר סדלי |  |
| 2004 |  | Sergeant Pepper | גרגור פון גורדנתל |  |
| 2007 | מצפן הזהב | The Golden Compass | ספרן | תפקיד אחרון בקולנוע |
הערות שוליים

↑  Gavin Gaughan, John Franklyn-Robbins Actor known for his Shakespearean roles and sonorous voice, The Guardian
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007316081005171  PLWABN: 9810679850305606  BIBSYS: 7009370  BnF: cb14178755g (data)  ISNI: 0000 0001 2307 9186  LCCN: n81141479  MusicBrainz: 00909774-fe28-4662-a8fd-9d51d83337b2  NKC: xx0166899  SUDOC: 149147767  VIAF: 263528110   WorldCat (עם VIAF): 263528110
ג'ו ורדור

ג'וזף תומאס "ג'ו" ורדור (באנגלית: Joseph Thomas "Joe" Verdeur; ‏7 במרץ 1926 - 6 באוגוסט 1991) היה שחיין אמריקאי, אלוף אולימפי ושיאן עולם שהתמחה בסגנון מעורב (שלושה סגנונות) ובסגנון חזה, הנחשב כיום כסגנון פרפר.
ביוגרפיה

ורדור נולד וגדל בפילדלפיה, פנסילבניה.
ביוגרפיה > שיאן עולם

בתחרות שחייה שנערכה בביינברידג', ג'ורג'יה ב-5 באפריל 1946 קבע ורדור במשחה ל-200 מטר חזה שיא עולם חדש של 2:35.6 דקות, שיפור לשיא בן ה-5 שנים של אלפרד נקש יהודי מצרפת (2:36.8 דקות). הוא שיפר את שיאו העולמי במשחה זה 4 פעמים נוספות והעמידו על תוצאה של 2:30.0 דקות בתחרות שנערכה ב-28 ביוני 1948 בניו הייבן, קונטיקט.
ביוגרפיה > אלוף אולימפי

באולימפיאדת לונדון (1948) זכה ורדור במדליית זהב, במשחה ל-200 מטר חזה בשיא אולימפי חדש של 2:39.3 דקות, לפני חבריו לנבחרת קיית' קרטר (2:40.2 דקות) ובוב סול (2:43.9 דקות).  כבר בשלב המוקדמות הוא קבע שיא אולימפי חדש של 2:40.0 דקות. למרות שהיה אמור להשתתף במשחה שליחים 4x200 מטר הוא ויתר לוואלאס וולף כדי שיוכל אף הוא לזכות במדליה ואכן הרביעייה האמריקאית זכתה במדליית הזהב.
בתחרות שחייה שנערכה בניו הייבן, קונטיקט ב-31 במרץ 1950 קבע ורדור במשחה ל-200 מטר חזה שיא עולם חדש של 2:28.3 דקות ובכך היה לשחיין הראשון בהיסטוריה ששחה משחה זה מתחת ל-2:30 דקות. שיא זה החזיק מעמד כשנה ונשבר על ידי הרברט קליין יהודי מגרמניה (2:27.3 דקות).
בשנת 1991 נפטר ורדור בגיל 65 ממחלת הסרטן.
תארים והישגים

ורדור קבע 19 שיאי עולם חדשים בסגנון חזה, פרפר ומעורב.
ורדור זכה ב-19 תוארי אליפות ארצות הברית
בשנים 1948 ו-1949 זכה ורדור בתואר שחיין השנה מתאם Sport Magazine.
בשנת 1966 זכה ורדור להיכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
ראו גם

התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר חזה
הערות שוליים

1 2  ג'ו ורדור שחה למעשה בסגנון פרפר בזרועות וברגליים בתנועות חזה, בדומה לשאר השחיינים, דבר שנחשב אז כשיפור לסגנון החזה. בשנת 1952 הפך סגנון הפרפר לסגנון נפרד, אך הופרד לחלוטין מסגנון החזה רק במשחקים האולימפיים במלבורן (1956).
גזפרום טרנסגז סנקט פטרבורג

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 סוג:  חברה ציבורית/ממשלתית
 מוטו:  אין
 מייסדים:  ממשלת רוסיה
 תקופת הפעילות:  1948–הווה (כ־76 שנים)
 משרד ראשי:  סנקט פטרבורג, רוסיה
 בעלות:  גזפרום
 ענפי תעשייה:  פטרוכימיה
 מוצרים עיקריים:  נפט, גז טבעי
 יו"ר:  אלכסיי מילר
 מנכ"ל:  גאורגי פוקין
  
 http://spb-tr.gazprom.ru
 
גזפרום טרנסגז סנקט פטרבורג (ברוסית: Газпром трансгаз Санкт-Петербург) היא חברה לזיקוק נפט ולגילוי גז טבעי בסנקט פטרבורג שברוסיה. היא חברה-בת של תאגיד גזפרום. בעבר נקראה לנטרנסגז.