stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית סוריכ
הערות שוליים

↑  עמנואל הראובני, לקסיקון ארץ ישראל, משרד החינוך ומטח, 2010
↑  עמנואל הראובני, לקסיקון ארץ ישראל, ידיעות אחרונות, 2001
↑  ספר יהושע, פרק ט"ו, פסוק ט'
↑  זכריה קלאי, נחלות שבטי ישראל, עמ' 115. קלאי עצמו זיהה את הר עפרון עם הקסטל.
↑  בני מוריס, לידתה של בעיית הפליטים הפלסטינים 1947–1949, הוצאת עם עובד, 1991, עמ' 62
↑  ספר הפלמ"ח, הקיבוץ המאוחד, 1953, עמ' 53; ההגנה תוקפת בסיסי מרצחים בכבישי ירושלים, דבר, 29 בדצמבר 1947; חמשה ערבים נהרגו בפעולות ההגנה, דבר, 30 בדצמבר 1947
↑  אלון קדיש ומשה ארנולד, קרבות יבוסי, עמ' 30; בני מוריס, לידתה של בעיית הפליטים הפלסטינים 1947–1949, הוצאת עם עובד, 1991, עמ' 156 ו-216. נכבש כפר גדול במבואות ירושלים ושיירה גדולה הגיעה בשלום, מעריב, 20 באפריל 1948; נכבשו עוד שני כפרים ערביים בדרך לירושלים, דבר, 21 באפריל 1948
↑   יוסי מלמן, ההתנקשות הכושלת במשעל - הצצה לרעלים שעל מדף האמל"ח הישראלי, באתר הארץ, 3 באוקטובר 2022
↑  Benny Morris, Benjamin Z. Kedar, ‘Cast thy bread’: Israeli biological warfare during the 1948 War, Middle Eastern Studies 0, 2022-09-19, עמ' 1–25 doi: 10.1080/00263206.2022.2122448
↑  בג"ץ 2056/04 מועצת הכפר בית סוריק ואח' נ' ממשלת ישראל ואח', ניתן ב־30 ביוני 2004
↑  בצלם -פסק הדין של בג"ץ בפרשת בית סוריכּ
↑  "עוד על בית סוריכ" - באתר "פעולה אחת ביום" (ארכיון archive.org).
| Flag of Senegalיישובי נפת אל-קודס |
| --- | --- | --- |
| ערים | מזרח ירושלים (שנוי במחלוקת) |  |
| מועצות מקומיות | אבו דיס • אלעיזריה • א-ראם |  |
| כפרים | אל-קובייבה • בידו • בית ענאן • ביר נבאלא • ח'אן אל-אחמר • חיזמא • כפר עקב (שנוי במחלוקת) • קטנה • קלנדיה • ענאתא • ערב אל-ג'האלין • בית דוקו • בית חנינא • בית סוריכ • בית איג'זא • בית איכסא • ג'בע • אל-ג'ודיירה • אל-ג'יב • מוח'מאס • ראפאת • א-סוואחרה א-שרקייה • קלנדיה •  א-זעיים • שייח' סעד |  |
| מחנות פליטים | מחנה הפליטים שועפאט (שנוי במחלוקת) |  |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007582161405171 
גדר ההפרדה ובית סוריכּ מאחוריה. במקור הגדר הייתה צריכה להיות צמודה לבתי היישוב ובעקבות בג"ץ בית סוריכ, הורחקה ממנו, וכך הגישה של החקלאים לחלק משטחי החקלאות של הכפר לא נפגעה
אפקט פולפריך

| --- | --- |

 על שם:  Carl Pulfrich
 
אפקט פולפריך (Pulfrich Effect) (ניתן גם להגות: פולפריץ') הוא תפיסה (פֶּרְצֶפְּציה) פסיכופיזית במסגרתה תנועה רוחבית (לטרלית) של אובייקט בשדה הראייה מתפרשת על ידי קליפת המוח הראייתית כבעלת מרכיב עומק, בשל הבדל יחסי בתזמוני אותות בין שתי העיניים, שנגרם לרוב בגלל הבדלי תאורה בין העיניים.
ניתן להשתמש באפקט כדי לגרום לתמונה דו־ממדית להיראות כתלת-ממדית, על ידי שימוש במסנן מתאים המקטין את כמות התאורה לאחת העיניים, בדומה לתוצאה המתקבלת בצילום סטריאוסקופי. בהתאם לכך נעשה שימוש באפקט במדיה חזותית כגון טלוויזיה, סרטים ומשחקי מחשב.
סקירה כללית

האפקט בדרך כלל נגרם על ידי הצבת מסנן כהה על עין אחת (כגון משקפי שמש עם עדשה אחת בלבד), אך היא יכולה להתרחש גם באופן ספונטני במספר מחלות עיניים כגון קטרקט, דלקת בעצב הראייה, או טרשת נפוצה. במקרים כאלה, תסמינים כגון קשיים לקבוע את הנתיבים של מכוניות מתקרבות כבר דווחו בעבר. התופעה נקראת על שם פיזיקאי גרמני בשם קרל פולפריך, אשר תיאר אותה לראשונה בשנת 1922. האפקט כבר נוצל בעבר כבסיס להצגת תכנים בתלת מימד בטלוויזיה, בסרטים ובמשחקים.
הדגמה

בניסוי הקלאסי להדגמת האפקט, הנבדק צופה במטוטלת המתנדנדת במישור הניצב לקו הראייה של הצופה. כאשר מסנן בעל צפיפות נייטרלית (כמו עדשה כהה — בדרך כלל אפורה) ממוקם מול, נניח, עין ימין, נראה כי המטוטלת נעה במסלול אליפטי, שנראה קרוב יותר לצופה כאשר המטוטלת נעה לכיוון ימין ורחוק יותר ככל שהיא נעה לכיוון שמאל, כך שאם תאורטית היו מביטים במטוטלת במבט על, זה היה נראה כאילו היא מסתובבת נגד כיוון השעון. לעומת זאת, אם העין השמאלית מכוסה, המטוטלת תיראה ממבט על כאילו היא מסתובבת עם כיוון השעון, הנראה קרוב יותר לצופה ככל שהיא נעה לכיוון שמאל ורחוק יותר ככל שהיא נעה לכיוון ימין.
ניתן להגיע לאפקט דומה על ידי שימוש במצלמה יציבה וצילום מתמשך של חפץ מסתובב. אדם אשר יצפה בסרט שצולם כאשר מסנן מכסה את אחת מעיניו יראה למעשה את החפץ המסתובב נכנס ויוצא ממישור המסך בתנועה תלת־ממדית.
הסבר

ההסבר המקובל לעומק הנראה לכאורה של עצמים הוא שצמצום ההארה הרשתית באחת העיניים מוביל לעיכוב בהעברת אותות הראיה, דבר אשר גורם ליצירת פער מרחבי באובייקטים נעים. נראה שתופעה זו מתרחשת במערכת הראייה מפני שהשיהוי במערכת הראייה בדרך כלל קצר יותר (כלומר, מערכת הראייה מגיבה מהר יותר) עבור מטרות מוארות יותר בהשוואה למטרות עמומות יותר. מרכיב העומק בתנועת החפץ הוא למעשה הפתרון הוויזואלי של מערכת הראייה להתמודדות עם חפץ נע, כאשר קיים הבדל בעוצמת ההארה הרשתית, ומכאן שגם הבדל בשיהוי האותות, בין שתי העיניים.
הסבר אלטרנטיבי גורס שמדובר בזמני התגובה השונים של שני סוגי התאים הרגישים לאור בעין - הקנים והמדוכים. הקנים, הרגישים יותר לתאורה קלושה, מגיבים לאט יותר מן המדוכים. דוגמה לכך ניתן לראות בטילטול סיגריה בתאורה קלושה: הקצה הבוער של הסיגריה פולט מספיק אור על מנת להפעיל את המדוכים, בעוד גוף הסיגריה עמום מדי ומפעיל את הקנים בלבד, ונוצרת אשליה בה הסיגריה כביכול נישברת והקצה הבוער נע במנותק מגוף הסיגריה.
מדידות של אפקט פולפריך באמצעות חפצים כהים על רקע לבן הראו הבדלים של 15 מילי-שניות שיהוי בממוצע על כל צמצום של עוצמת ההארה הרשתית פי 10. השיהוי גדל בצורה מונוטונית ע"ג טווח רחב (מעל 6 סדרי גודל) של עוצמות הארה. מדידות אלו נמצאו גם תואמות לבדיקות של חפצים בהירים ע"ג רקע שחור, כאשר גם במקרה זה קיים יחס דומה בין עוצמת ההארה לשיהוי בראייה.
שימוש בסטריאוסקופיה

באפקט פולפריך נעשה שימוש כדי לאפשר סוג של סטריאוסקופיה, או אפקט חזותי תלת־ממדי, במדיה חזותית כגון טלוויזיה וקולנוע. כמו בסוגים אחרים של סטריאוסקופיה, משקפיים משמשים ליצירת אשליה תלת-ממדית. על ידי הצבת מסנן נטרלי (למשל, עדשה חשוכה של משקפי שמש) על עין אחת, תמונה אשר נעה משמאל לימין (או מימין לשמאל, אבל לא למעלה-למטה) תקבל אלמנט של עומק, כלפי או הרחק מהצופה.
מכיוון שאפקט פולפריך תלוי בתנועה בכיוון מסוים של חפץ כדי לגרום לאשליית העומק, הוא אינו שימושי בתור טכניקה כללית של סטריאוסקופיה. לדוגמה, האפקט אינו יכול לשמש לצורך הצגת אובייקט נייח בעל אלמנט עומק; באופן דומה, אובייקטים בתנועה אנכית לא ייראו כאילו יש בתנועתם מרכיב עומק. בנוסף, תנועה מקרית של חפצים עלולה ליצור מרכיב עומק מזויף, שייראה מלאכותי ולא יהיה קשור בפועל לעומק של החפץ בסצנה. נראה כי, רבים מיישומיו של אפקט פולפריך כרוכים בגרימת סוג זה של אפקט, דבר שתרם למוניטין השלילי שיצא לטכניקה זו. כאשר התנועה היחידה היא התנועה לרוחב, אז האפקט הוא אמיתי כמו כל צורה אחרת של סטריאוסקופיה, אבל זה קורה רק לעיתים מאוד רחוקות למעט במצבים מאולצים.
האפקט, עם זאת, יכול להיות יעיל לצורך חידוש בתחבולות חזותיות חדשות. יתרון נוסף של האפקט הוא תאימות מלאה גם לצפייה רגילה; בניגוד לווידאו סטריאוסקופי בעל שתי תמונות (המוקרנות במקביל), באפקט פולפריך מושגת תמונה תלת-ממדית באמצעות הקרנת תמונה אחת, וכתוצאה מכך הוא אינו מייצר את אפקט כפילות או עיוות צבעים למי שלא לובש משקפיים (בניגוד לטכניקות תלת-ממד אחרות). האפקט יכול גם להיות מושג על ידי לבישת משקפי שמש עם עדשה על עין אחת, ומאחר ומשקפי שמש נפוצים מאוד, הצורך החלוקת משקפי צפייה מיוחדות לתכנים מצטמצם.
בפועל, האפקט זכה למידה קטנה של פופולריות בטלוויזיה בסוף שנות ה-80 וה-90. ביום ראשון, ה-22 בינואר 1989, מופע המחצית של הסופרבול ה-23 ופרסומת לדיאט קולה שודרו באמצעות אפקט זה. ארבעים מיליון זוגות של משקפי תלת-ממד מנייר הופצו בארצות הברית על ידי קוקה קולה לכבוד האירוע. העדשה של העין הימנית כוסתה במסנן אפור נייטרלי ואילו השמאלית נותרה שקופה. במקרה זה, האובייקטים (כגון מקררים וסקייטבורד) נעו במורד גבעה תלולה משמאל לימין על פני המסך.
דוגמאות נוספות

האפקט היה בשימוש גם ב-1993 בהפקה מיוחדת במסגרת התוכנית דוקטור הו וב-1997 בפרק הסיום של העונה השנייה של התוכנית מפגשים מהסוג האישי. במדינות רבות באירופה, סדרת סרטי תלת־ממד קצרים, בהפקה הולנדית, הוצגו בטלוויזיה. משקפיים לצפייה בתכנים אלו נמכרו בתחנות דלק. סרטים קצרים אלו היו בעיקר אוסף של יומני מסע. כמו כן, סרט מסדרת הפאוור ריינג'רס בשם "פאוור ריינג'רס ב-3D: כוח משולש" נמכר על קלטת וידאו דרך מקדונלד'ס ונעשה בו שימוש בטכנולוגיה אשר מבוססת על אפקט פולפריך, על אף שבפועל הסרט כלל מעט תכנים בתלת-ממד. בארצות הברית וקנדה, שישה מיליון זוגות משקפי פולפריך לתכני תלת־ממד חולקו לצופים של פרק של ערוץ דיסקברי לטובת פרק של שבוע הכרישים בשנת 2000. בנוסף, מספר תוכניות אנימציה השתמשו באפקט בחלקים מסוימים במהלך שידורן, כמו למשל יו יוגי!.
בצרפת, "Le Magazine de la Santé", תוכנית טלוויזיה רפואית פופולרית, הציגה בהרחבה את האפקט באוקטובר 2016, והזמינה את הצופים "לראות את התוכנית בתלת-ממד בפעם הראשונה".
במשחק המחשב Orb-3D עבור קונסולת המשחק של נינטנדו נעשה שימוש באפקט (על ידי תנועה קבועה של עצמים על המסך) והוא הגיע ארוז עם זוג משקפיים. גם במשחק "Jim Power: The Lost Dimension in 3-D" עבור קונסולת המשחק Super NES, באמצעות גלילה קבועה של הרקע על המסך כדי לייצר את האפקט התלת-ממדי. גם ביום ההשקה של המשחק "סופר מריו 64", טויס אר אס הציעה משקפיים כדי להציג את המשחק בתלת-ממד.
ראו גם

אשליה אופטית
תלת-ממד (פירושונים)
לקריאה נוספת

הסבר נוסף על האפקט: אהרן מוריאלי, 'מִשֵּׁם לְמִלָּה - שמות כלליים שמקורם בשמות פרטיים', הוצאה עצמית, 2010 (עמוד 279)
הערות שוליים

↑  Stephen M. Scotcher, D. Alistair H. Laidlaw, Christopher R. Canning, Mark J. Weal, Pulfrich’s phenomenon in unilateral cataract, British Journal of Ophthalmology 81, 1997-12-01, עמ' 1050–1055 doi: 10.1136/bjo.81.12.1050
↑  J. E. Slagsvold, Pulfrich pendulum phenomenon in patients with a history of acute optic neuritis, Acta Ophthalmologica 56, 1978-10-01, עמ' 817–826
↑  R. M. Burde, P. F. Gallin, Visual parameters associated with recovered retrobulbar optic neuritis, American Journal of Ophthalmology 79, 1975-06-01, עמ' 1034–1037
↑  D. Rushton, Use of the Pulfrich pendulum for detecting abnormal delay in the visual pathway in multiple sclerosis, Brain: A Journal of Neurology 98, 1975-06-01, עמ' 283–296
↑  The Pulfrich Effect: Pulfrich (1922), pulfrich.siu.edu
↑  Axel Petzold, Eckhart Pitz, The Historical Origin of the Pulfrich Effect: A Serendipitous Astronomic Observation at the Border of the Milky Way, Neuro-Ophthalmology 33, 2009-01-01, עמ' 39–46 doi: 10.1080/01658100802590829
↑  Rods and Cones, http://hyperphysics.phy-astr.gsu.edu
↑  A. Lit, The magnitude of the Pulfrich stereophenomenon as a function of binocular differences of intensity at various levels of illumination, The American Journal of Psychology 62, 1949-04-01, עמ' 159–181
↑  B. J. Rogers, S. M. Anstis, Intensity versus adaptation and the Pulfrich stereophenomenon, Vision Research 12, 1972-05-01, עמ' 909–928
↑  J. M. Williams, A. Lit, Luminance-dependent visual latency for the Hess effect, the Pulfrich effect, and simple reaction time, Vision Research 23, 1983-01-01, עמ' 171–179
↑  Rolf R. Diehl, Measurement of interocular delays with dynamic random-dot stereograms, European Archives of Psychiatry and Clinical Neuroscience 241, עמ' 115–118 doi: 10.1007/BF02191154
↑  Tazaki, Ryuta (2000-07-03), Power Rangers in 3D: Triple Force, נבדק ב-2017-01-07
↑  Press | American Paper Optics, LLC, www.3dglassesonline.com
↑  Le Magazine de la santé en relief (avec de banales lunettes de soleil !), www.allodocteurs.fr
ארקדי קולקר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 במרץ 1948 (בן 76) סורוקה, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית המולדובנית, ברית המועצות 
 מקום לימודים:  אוניברסיטה ממלכתית לכימיה וטכנולוגיה של איוואנובו 
 מוסדות:  אוניברסיטה ממלכתית לכימיה וטכנולוגיה של איוואנובו 
 פרסים והוקרה:  מדען כבוד של הפדרציה הרוסית 
 
ארקדי קולקר  (ברוסית: Аркадий Михайлович Колкер ‏; נולד ב-14 במרץ 1948, סורוקה) הוא fימאי סובייטי-רוסי ממוצא יהודי. הוא מתמחה בכימיה אי-אורגנית. אוסקר קויפמן היה בן דודו.
קורות חיים

ארקדי קולקר נולד בשנת 1948 בסורוקה (אז בתחומי ברית המועצות כיום במולדובה) למשפחה יהודית. אביו היה רופא, בוגר אוניברסיטת ננסי. אמו הייתה בוגרת של אוניברסיטת צ'רנוביץ. לפני ששטח עבר שליטת ברית המועצות בעקבות הסיפוח הסובייטי של בסרביה ובוקובינה הצפונית היא הייתה מורה לצרפתית בבית ספר יהודי בסורוקה. בהמשך הייתה מורה. בימים הראשונים לאחר פלישת נאצים לברית המועצות הם הצליחו להימלט לחלקים הפנימיים של ברית המועצות ביחד עם משפחת אוסקר קויפמן. לאחר שחרור שטח מולדובה הם חזרו לסורוקה בה ארקדי קולקר נולד ולמד בבית ספר.
בשנת 1971 ארקדי קולקר סיים לימודי בית ספר ונסע לאיוואנובו בה כבר שהה בן דודו אוסקר קויפמן והחל ללמוד כימיה במכון לכימיה וטכנולוגיה. בשנת 1971 הוא סיים את הלימודים בהצטיינות והמשיך ללימודי תואר שלישי אותם סיים בשנת 1974.
אחרי קבלת תואר שלישי קולקר נותר במכון והיה מרצה.
בשנת 1986 קולקר עבר למכון לחקר תמיסות של האקדמיה הרוסית למדעים. בתקופת עבודה במכון הוא השלים עבודת פוסט-דוקטורט (1989) ובשנת 1986 מונה למנהל מעבדה. הוא גם היה סגן מנהל המכון למדע.
במקביל לעבודה מחקרית קולקר המשיך ללמד ומונה לפרופסור.
קולקר מתמחה בחקר תמיסות ובתחום זה פרסם מספר מאמרים. בהדרכתו הוכנו 12 עבודות תואר שלישי ו-2 עבודות פוסט-דוקטורט.
לקולקר הוענקו מספר פרסים על פעילותו.
בוב סקריבנר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 ביוני 1941 סידני, אוסטרליה 
 פטירה:  29 בינואר 1998 (בגיל 56) ארלינגטון, ארצות הברית 
 מדינה:  אוסטרליה 
 מעסיק:  אוניברסיטת הרווארד 
 
בוב סקריבנר (1941 - 29 בינואר 1998) היה היסטוריון של תקופת הרפורמציה.
ביוגרפיה

סקריבנר נולד בשכונת מצוקה בסידני שבאוסטרליה כבן למשפחת מהגרים קתולית. אביו שהיה ממוצא גרמני ואימו האירית, נפרדו בילדותו והוא גדל בבית סבתו. בשנות השישים של המאה ה-20 סקריבנר היה פעיל בחוג פוליטי רדיקלי. החל משנת 1976 היה חבר מערכת כתב העת Social History. עבודת המאסטר שלו עסקה במחשבה החברתית של ארסמוס. הוא למד לתואר שלישי בלונדון תחת הנחייתו של ג'פרי דיקנס. בעבודת הדיסרטציה הוא התמקד בחקר סביבתם החברתית של הומניסטים גרמנים במאות ה-15 וה-16. לצורך כך שהה בארכיון בארפורט שבגרמניה המזרחית במשך שנה, שם הוא הוטרד על ידי שירותי הביטחון המזרח גרמנים. עבודת הדוקטורט שלו הוגשה בשנת 1972 תחת הכותרת: "רפורמציה, חברה והומניזם בארפורט 1450-1530", תמציתה סוכמה במאמר שהתפרסם בכתב העת Past & Present בשנת 1975.
בשנת 1981 התמנה סקריבנר למרצה מן המניין בקלייר קולג'. ב-1996 קיבל קתדרה לתאולוגיה מאוניברסיטת הרווארד, בה החזיק עד למותו. הוא חלה בסרטן הוושט ונפטר ב-29 בינואר 1998.
עבודתו

מחקר הרפורמציה עד סקריבנר התמקד ברעיונות התאולוגיים המופשטים של התקופה וסקריבנר חקר לראשונה את אורחות המחשבה וההתנהגות של הציבור שאליהם כוונו רעיונות אלו. הוא ערך לראשונה מחקר על איורי תעמולה אשר שימשו כאמצעי להפצת בשורתו של מרטין לותר. איורים אלו לא נחקרו על ידי ההיסטוריונים, שעסקו בעיקר במילה הכתובה, ולא על ידי חוקרי אומנות, מפאת ערכם האומנותי הדל. כתב עת אליו שלח את מחקרו חשש לפרסמו פן יפגע ברגשות הקוראים. המחקר התפרסם בספרו For the Sake of Simple Folk: Popular Propoganda for the German Reformation. היה זה מחקר חלוצי בתחום הרפורמציה, כמו גם בתחומי התרבות העממית והדתית, ובמחקרו הוא שילב דיסציפלינות שונות.
תרומתו של סקריבנר הייתה חשיפתם של רבדים עמוקים של אמונות עממיות בפרוטסטנטיות, אמונות בכשפים ובלחשים, בנבואה ובניסים, בשדים ובקדושים, ואפילו פולחן לותר עצמו, בצורה זו נמשכו המסורות הדתיות בעלות הנטייה הפגנית שרווחו בתקופה שקדמה לרפורמציה.
ספריו

R.W. Scribner and Gerhard Benecke (editors), The German Peasant War of 1525: new viewpoints. London: G. Allen & Unwin, 1979
R.W. Scribner, For the Sake of Simple Folk: Popular Propoganda for the German Reformation. Cambridge, Cambridge University Pressm, 1981
R.W. Scribner, The German Reformation, London: Macmillan, 1986
R.W. Scribner, Popular Culture and Popular Movements in Reformation Germany. London: Hambeldon Press, 1987,
R.W. Scribner, Germany: A New Social and Economic History. London: Arnold, 1996
R.W. Scribner, Religion and Culture in Germany (1400-1800) edited by Lyndal Roper; with a preface by Thomas A. Brady, Jr. Leiden: Brill, 2001
ספרים בעריכתו

Bob Scribner and Gerhard Benecke editors, The German Peasant War of 1525, New Viewpoints. London: G. Allen & Unwin, 1979
Bob Scribner and Ole Peter Grell editors, Tolerance and Intolerance in the European Reformation, Cambridge: Cambridge University Press, 1986
Bob Scribner and Pamela Johnson editors, The Reformation in Germany and Switzerland. Cambridge: Cambridge University Press, 1993
Bob Scribner, Roy Porter and Mikulas Teisch editors, The Reformation in National Context, Cambridge: Cambrridge University Press, 1994
Bob Scribner and Tom Scott edited, translated and introduction, The German Peasants' War: A History in Documents. New Jersey: Humanities Press, 1994
Bob Scribner and Trevor Johnson editors, Popular Religion in Germany and Central Europe, 1400-1800. Houndmills, Basingstoke: Macmillanm 1996
לקריאה נוספת

הלי זמורה, "בוב סקריבנר (1941–1998) והרנסאנס של מחקר הרפורמציה", זמנים 66 (אביב 1999), 4-9.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267817905171  PLWABN: 9810597116905606  BnF: cb12220908f (data)  GND: 123226333  ISNI: 0000 0001 1561 9728  LCCN: n80043996  NKC: jn19981002122  NLG: 133436  NTA: 06923258X  SELIBR: 214233  SUDOC: 03088215X  VIAF: 22192629   WorldCat (עם VIAF): 22192629
ארימא

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. עיקר המידע המצוי בפרק זה עדכני ל־18 באוגוסט 2024.
| --- | --- |
תצורה התחלתית אפשרית בארימא
תצורה התחלתית אפשרית בארימא
 כללי
 סוגה:  משחק אסטרטגיה מופשט 
 arimaa.com/arimaa/
 
ארימא (Arimaa) הוא משחק לוח המיועד לשני שחקנים. כללי המשחק פשוטים מספיק להבנה על ידי ילדים מחד, ומאידך הם גורמים לקושי רב לתכנות מחשב. המשחק תוכנן על ידי עומר סייד (Omar Syed), מהנדס מחשבים המתמחה בבינה מלאכותית, בהשפעת תבוסתו של גארי קספרוב על ידי מחשב השח "כחול עמוק" (Deep Blue). לבנו של סייד, אאמיר (Aamir), שהיה באותה תקופה בן ארבע, הייתה השפעה רבה על פיתוח המשחק. שם המשחק "ארימא" בא מהיפוך "אמיר" והוספת "א" לתחילת השם.
ב-2002 פרסם סייד את חוקי המשחק והכריז על פרס של 10,000 דולר, אותו היה ניתן לקבל עד שנת 2020, לתכנת המחשב הראשונה שתצליח להביס שחקן אנושי בעל דרגה גבוהה בארימא בקרב בן שישה משחקים או יותר. דויד פוטלנד, המפתח של תוכנת הגו, Many Faces of Go, יצר בתחילת 2004 את תוכנת ארימא החזקה ביותר עד אז, רק כדי לראותה מובסת לחלוטין על ידי סייד עצמו, עם שמונה ניצחונות, אפס הפסדים ואף תיקו. בשנת 2015 זכה דויד וו בפרס כאשר תוכנת 'שארפ' שלו ניצחה את השחקנים האנושיים.
לוח ארימא

בארימא משחקים על לוח שחמט שעליו סומנו ארבע משבצות הנקראות משבצות מלכודת (trap squares) במיקומים ג3, ו3, ג6 ו-ו6.
הכלים בארימא

כל שחקן מתחיל את המשחק עם 16 כלים. מהחזק לחלש, הכלים הם פיל, גמל, זוג סוסים, זוג כלבים, זוג חתולים ושמונה ארנבים. ניתן לייצג את כלי ארימא בעזרת כלי השחמט מלך, מלכה, צריח, רץ, פרש ורגלי בהתאמה. סט אחד בצבע זהב ואחד בצבע כסף. אם הכלים אינם בזהב ובכסף, נהוג לייצג את הזהב באמצעות הלבן, ואת הכסף באמצעות השחור.
כל הכלים יכולים לנוע רק צעד אחד קדימה, אחורה, ימינה או שמאלה. יוצא הדופן הוא הארנב, לו אסור לנוע אחורה.
מהלך המשחק

שלא כמו בשחמט, בארימא המשחק מתחיל עם לוח חלק. בסיבוב הראשון מסדרים שני השחקנים את כליהם לפי רצונם, קודם כל זהב בשורות הראשונה והשנייה ואחריו כסף בשורות השביעית והשמינית. התמונה משמאל מראה סידור ראשוני אפשרי. זהב הוא הראשון לשחק.
כל תור לאחר מכן מורכב מאחד עד ארבעה צעדים. שחקן חייב לעשות לפחות צעד אחד לפני שיוכל לסיים את התור שלו.
מותר להשתמש בכל הצעדים כדי להזיז כלי בודד או לפצל את הצעדים בין כלים שונים. בנוסף, מותר לשנות את כיוון התנועה של כלי עם כל צעד.
התור צריך להסתיים בשינוי ממשי של מצב הלוח.
השורה הקרובה ליריב נקראת שורת המטרה. ניצחון במשחק מושג כאשר ארנב מובא לשורת המטרה. לפיכך, הזהוב מנצח בהביאו ארנב לשורה השמינית, והכסוף בהביאו ארנב לשורה הראשונה.
מהלך המשחק > פעולות מיוחדות ומצבי כלים

להלן, כאשר מדובר על כלים צמודים, הכוונה היא לכלים בשתי משבצות צמודות זו לזו (האלכסון לא נחשב).
דחייה ומשיכה (push and pull) - כל כלי יכול להניע ממקומו כלי של היריב דרך "דחיית" הכלי אל מחוץ למשבצת בה הוא נמצא או דרך "משיכתו" לתוך המשבצת בה נמצא כלי השחקן. בדחייה מוזז כלי היריב לתוך משבצת פנויה סמוכה ולאחר מכן כלי השחקן נכנס למשבצת שפונתה. במשיכה כלי השחקן זז לתוך משבצת פנויה סמוכה ולאחר מכן מוזז כלי היריב למשבצת בה כלי השחקן היה. לפעולות אלו חמישה כללים:
הפעולות ניתנות לביצוע רק בין כלי חזק לכלי חלש יותר. לדוגמה, כלב לא יוכל לדחות כלב אחר, וגם לא סוס, גמל או פיל. תוצאה של כלל זה היא שאת הפיל לא ניתן להניע ממקומו.
עלות הפעולות שני צעדים - אחד להזזת כלי השחקן ואחד להזזת כלי היריב.
לא ניתן לבצע דחייה ומשיכה באותה התנועה.
הפעולה חייבת להסתיים בתור בו התחילה.
לא ניתן להניע כלים אחרים של אותו השחקן (לדוגמה לצורך משיכת ארנבים או דחייתם אחורה).
מלכודת (trap) - כלים שהגיעו למשבצת מלכודת נלכדים ומוצאים מיידית מהמשחק, אלא אם כן יש כלי חברותי (כלי מאותו הצבע) הצמוד למשבצת זו. אם כל הכלים החברותיים הצמודים למלכודת יתרחקו ממנה, הכלי שיימצא בה ילכד. צריך לשים לב שמשיכה המובילה את הכלי המושך לתוך מלכודת תושלם אפילו אם הכלי נלכד בצעד הראשון.
קפאון (freeze) - כלי הצמוד לכלי יריב יותר חזק קופא, אלא אם כן יש כלי ידידותי הצמוד לו. כלי קפוא לא יכול להזיז כלי קפוא, אבל יכול בלי קשר לקפאון להקפיא כלים יריבים יותר חלשים ממנו. כמו בכללי דחייה ומשיכה את הפיל לא ניתן להקפיא, אבל ניתן לחסום אותו על ידי כלים המוקפים בכלים אחרים, כך שהפיל לא יוכל לדחות את הכלים הצמודים אליו.
מהלך המשחק > מצבים נדירים

שחקן שתורו מגיע והוא לא מסוגל לבצע אף תנועה, מכיוון שכל כליו קפואים או חסומים, מפסיד.
אם אותה תצורת כלים חוזרת על עצמה שלוש פעמים, השחקן האחראי לחזרה השלישית מפסיד. הכלל מתחשב רק בתצורות בסוף תור, לא תצורות בסוף צעד. הכלל גם לא מתחשב בזהות השחקנים שגרמו להופעת התצורה בפעמים הקודמות.
אם ארנב מוזז לשורת המטרה ובאותו התור מוזז ממנה לשורה אחרת, המשחק ממשיך.
הערה: כלל שבוטל בשנת 2008, הרשה מצב של תיקו במקרה שכל שישה-עשר הארנבים נלכדים.
בית ויטגנשטיין

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית מגורים למשפחה אחת 
 על שם:  משפחת ויטגנשטיין
 כתובת:  Kundmanngasse 19 
 מיקום:  וינה/לאנדשטרסה 
 מדינה:  אוסטריה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1928
 תאריך פתיחה רשמי:  25 בדצמבר 1928 
 אדריכל:  פאול אנגלמן, לודוויג ויטגנשטיין
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות מודרנית 
 מידות
 קומות:  3 
 קואורדינטות:  48°12′12″N 16°23′39″E﻿ / ﻿48.2034°N 16.3942°E﻿ / 48.2034; 16.3942
 www.haus-wittgenstein.at
  (למפת וינה מוגדלת) בית ויטגנשטיין(למפת וינה רגילה) בית ויטגנשטיין he
 
בית ויטגנשטיין (בגרמנית: Haus Wittgenstein) הוא בית בסגנון אדריכלות מודרנית בווינה. הבית תוכנן ביוזמתה של מרגרט סטונבורו-ויטגנשטיין (אנ'). בנובמבר 1925 היא ביקשה מהאדריכל היהודי פול אנגלמן לתכנן עבורה בית עירוני. מרגרט הזמינה גם את אחיה, הפילוסוף לודוויג ויטגנשטיין, לעזור בעיצוב הבית. בסופו של דבר, הוא הפך ליותר ויותר מעורב בתכנונו.
תכנון ובנייה

האדריכל הראשוני היה פול אנגלמן, אותו וויטגנשטיין הכיר בזמן שהתאמן להיות קצין ארטילריה באולומואוץ. אנגלמן עיצב בית מודרניסטי, עם שלושה בלוקים מלבניים, לפי הסגנון של מורהו האדריכל אדולף לוס. ויטגנשטיין גילה עניין רב בפרויקט ובתוכניותיו של אנגלמן, והתערב בפרויקט במשך למעלה משנתיים, עד כדי כך שאנגלמן עצמו ראה בויטגנשטיין את היוצר העקרי של הפרויקט. ויטגנשטיין התמקד בחלונות, בדלתות, בידיות הדלתות וברדיאטורים, ודרש שכל פרט יהיה בדיוק כפי שציין, עד לנקודה שבה כל מי שהיה מעורב בפרויקט היה מותש. כשהבית היה כמעט גמור, התקרה הוגבהה ב-30 מילימטר כך שלחדר יהיו הפרופורציות המדויקות שהוא רצה.
אחד האדריכלים, ז'אק גרואג (אנ'), העיד במכתב מהתקופה: "אני חוזר הביתה מדוכא מאוד עם כאב ראש אחרי יום של מריבות, מחלוקות, טרדות, וזה קורה לעיתים קרובות. בעיקר ביני לבין ויטגנשטיין".
השלמת הבנייה

העבודה על הבית הסתיימה בדצמבר 1928, ומשפחת ויטגנשטיין התכנסה שם בחג המולד כדי לחגוג את השלמתו. בתיאור העבודה כתבה אחותו הבכורה של לודוויג, הרמין: "למרות שהערצתי את הבית מאוד, תמיד ידעתי שאני לא רוצה, וגם לא יכולה, לגור בו בעצמי. זה באמת נראה היה הרבה יותר בית עבור אלים מאשר לבת תמותה קטנה שכמותי". נאמר שפאול ויטגנשטיין אחיהם של לודוויג ומרגרט, לא אהב את התוצאה הסופית.
זמן קצר לאחר שסיים את העבודה על הבית, ויטגנשטיין חזר לאוניברסיטת קיימברידג' לעסוק בפילוסופיה, ופיתח את חזונו הפילוסופי החדש.
השלמת הבנייה > לאחר מלחמת העולם השנייה

לאחר מלחמת העולם השנייה הפך הבית למחנה צבאי ולאורווה בשימוש חיילים רוסים. הוא היה בבעלות תומאס סטונבורו, בנה של מרגרט, עד 1968, אז נמכר ליזם לצורך הריסה.
במשך שנתיים לאחר מכן היה הבית תחת איום הריסה. בזכות קמפיין של ברנהרד לייטנר (גר') ועדת לנדמרק של וינה הצילה אותו מהריסה, וב-1971 הפכה אותו לאנדרטה לאומית.
מאז 1975 הבית הוסב למשכנה של מחלקת התרבות של שגרירות בולגריה. סטיוארט ג׳פריז כתב ב'גרדיאן' כי מאז שהוסבר הבית לבניין של השגרירות: "מחיצות חדרים הוסרו ליצירת חדרים בצורת L, קירות ורדיאטורים נצבעו בלבן, האולם כוסה שטיחים וחיפוי עץ. ויטגנשטיין היה מעדיף הריסה על פני הנגיעות והשינויים האנושיים והנעימים שהבולגרים חוללו בוולגריות בביתו הלא חביב והבלתי ניתן למגורים."
לקריאה נוספת

Fahey, C. 2009, "Understanding Architecture as Inessential", paper presented to the Austrian Ludwig Wittgenstein Society, Kirchberg am Wechsel, April 2009.
Fahey, C. (Ed.). (2017). Use-value in Architecture [Special section]. Journal of Architecture Philosophy, 2:2, 117–214.
Leitner, B., The Wittgenstein House Princeton Architectural Press, 2001.
Macarthur, D. "Working on Oneself in Philosophy and Architecture: A Perfectionist Reading of the Wittgenstein House". Architectural Theory Review vol. 19 no. 2 (2014):124-140.
Sarnitz, A. Die Architektur Wittgensteins. Rekonstruktion einer gebauten Idee. Berlage, 2011.
Turnovsky, J.: The Poetics of a Wall Projection. Architectural Association, 2009, מסת"ב 978-1902902685