stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נחש ים ראש-זית

| נחש ים ראש-זית |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: פתניים
תת־משפחה:: פתני הים
סוג:: Disteira
מין:: נחש ים ראש-זית
שם מדעי
 Disteira major ‏שו, 1802

נחש ים ראש-זית (שם מדעי: Disteira major) הוא מין של נחש ים ארסי המצוי באוקיינוס ההודי ולחופי גינאה החדשה, קלדוניה החדשה וצפון אוסטרליה.
אורך נחש זה 105 ס"מ. הוא בעל צבע צהוב עם פסים שחורים אופקיים לאורך הגוף וקצה הזנב שחור. ראש הנחש, כשמו, בצבע זית.
הנחש מצוי בימים הטרופיים. הוא שוחה ביעילות בתוך המים ומחפש דגים שונים אותם הוא מפתיע בין הסלעים והמחבואים. ארסו של הנחש חזק מאוד ועוזר לו להרוג את טרפו במהירות.
הערות שוליים

↑  נחש ים ראש-זית באתר הרשימה האדומה של IUCN
ננופואטיקה

עטיפת הגיליון השני של כתב העת
ננופואטיקה - כתב עת לספרות קצרה הוא כתב עת ספרותי עברי לשירה, פרוזה קצרה ומאמרים, בעריכת המשוררים גלעד מאירי, ספיר יונס ונצר לאו. בעבר ערכו את כתב העת יחד עם מאירי גם נועה שקרג'י, ואלכס בן-ארי ועורכים אורחים כמו רותם עטר ועוד. מלבד העורכים חברים במערכת כתב העת גם המשוררים אפרת מישורי ורוני סומק.
כתב העת "ננופואטיקה" החל לצאת לאור בישראל בהוצאת מקום לשירה, לקראת פסטיבל "מטר על מטר" השישי שהתקיים בירושלים בשנת 2013. משמעות שמו של כתב העת הוא "פואטיקה ננסית" (ננו - ננס ביוונית). בהתאם כולל כתב העת טקסטים קצרים, חלקם כתובים בצורות כתיבה מסורתיות, כמו פרויקט משניות השירה של נועה שקרג’י ועמיחי חסון שנכתב כמדרש מודרני או שירי האיקו של ליאת קפלן, רועי צ’יקי ארד ודרור בורשטיין, וחלקם בצורת כתיבה חופשיות בנות זמננו כמו פרויקט האלגוריתם של ערן הדס.
כתב העת עוסק בנושאים שונים. לדוגמה: גיליון 13 עסק במשורר אלן גינסברג, גיליון 17 עסק בשירה עיראקית, גיליון 28 עסק בשירה צרפתית, גיליון 31 עסק בסוכר, גיליון 32 עסק בשירה סורית וגיליון 34 עסק בשופינג.
בפתח הגיליון הראשון של כתב העת כתבו חברי המערכת:
ננופואטיקה היא תופעה ספרותית מובהקת של תקופתנו. מקורה בין השאר במפגש בין אסתטיקה יפנית מינמליסטית לטכנולוגיה מערבית – מפגש בעל תקדים היסטורי. האימפרסיוניזם הניב סינתזה מקורית בין אמנות יפנית לטכניקת הצילום. בציור המסורתי המערבי לא היה נהוג לחתוך את האובייקט המעוצב על ידי המסגרת, אלא שבציור היפני המסורתי ובצילום זה היה אפשרי. הציור האימפרסיוניסטי אימץ את המוטיב האמנותי הזה כחלק מהניסיון האסתטי לשקף את רגע קליטת האימפרסיה.
.
הערות שוליים

↑  אתר הבית של כתב העת
נטה ורודת מקור

| נטה ורודת מקור |
| --- | --- |
 נטה ורודת מקור
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: אווזאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: ברווזיים
סוג:: נטה
מין:: נטה ורודת מקור
שם מדעי
 Netta peposaca ‏וייו, 1816
תחום תפוצה


נטה ורודת מקור (שם מדעי: Netta peposaca) היא מין של עוף מים ממשפחת הברווזיים, המצוי רק בדרומה של אמריקה הדרומית: בארגנטינה, צ'ילה, פרגוואי, אורוגוואי, דרום בוליביה ודרום ברזיל ומצוי גם באיי פוקלנד. היא קרובתה של נטה אדומת ראש, המצויה בעולם הישן, אך בעלת נוצות כהות ומקור קטיפתי בצבע ורוד.
תיאור

נטה זו מגיעה לאורך ממוצע של 56 סנטימטרים, בעלי מוטת כנפיים של 72 סנטימטרים או אף 84 סנטימטרים ולמשקל 1.5 עד 2 קילוגרם. שני הזוויגים דומים בגודל, אך הזכרים בעלי צבעים מפוארים יותר מהנקבות. צבעם שחור עם נוצות שת לבנות, ראש וצוואר כהים עם צידיים אפורים והמקור והעיניים אדומים. המקור רחב עם בליטה קטנה בקצהו.
הנטה שייכת לתת-משפחת ברווזי צלילה, אך לרוב ניזונה בדומה לרוב הברווזים המצויים בסינון מזון מפני המים, ורק לעיתים רחוקות תצלול. המזון כולל זרעים, צמחי מים קטנים ועשבים כמו Echinochloa או Polygonum וכן היא מגוונת במזון מהחי.
תפוצתה היא באזורי אגמים קטנים, בריכות וביצות בעלות מצע עשב גבוה. היא חייבת להיות בקרבת מים ולהקות החיות בארגנטינה בקיץ נודדות כאשר מקווי המים שלהם מתייבשים.
הנטות אינן מונוגמיות, והזכרים מזדווגים בעונת הרבייה עם נקבות רבות. עם זאת, הם אינם עוזרים לנקבות לגדל את האפרוחים. הנקבות מקננות בקצה המים ומטילות עד עשר ביצים הבוקעות כעבור חודש ולעיתים נדירות יקננו ביחד כדי להצליח יותר בשמירה על הביצים. ישנם אפילו נטות המטילות ביצים בקיני ברווזים אחרים באזורם.
הערות שוליים

↑  נטה ורודת מקור באתר הרשימה האדומה של IUCN
נני די בנקו

| --- | --- |

 לידה:  1380? פירנצה, רפובליקת פירנצה 
 פטירה:  1421 (בגיל 41 בערך) פירנצה, רפובליקת פירנצה 
 תחום יצירה:  פיסול, פיסול רנסנס 
 זרם באמנות:  הרנסאנס האיטלקי 
 הושפע על ידי:  דונטלו, ג'ובאני ד'אמברוג'ו 
 יצירות ידועות:  Four Crowned Martyrs, Saint Philip 
 
נני די בנקו (באיטלקית: Nanni di Banco ‏;1384, פירנצה –7 באוקטובר 1421), היה פסל איטלקי.
נני די בנקו היה בנו של האמן אנטוניו די בנקו שעבד בקתדרלה של העיר פירנצה, תאריך לידתו מוערך בין 1375 ל 1390, הוא היה מקורב לדונטלו, נני הצטרף לגילדת בוני האבן גלפי העץ והפסלים דבר שאיפשר לו לעבוד ישירות בקתדרלה בתור פסל, נני ואביו קיבלו הזמנה לפסל את ישעיהו עבור הקתדרלה.
נני היה פסל של המאה ה-15 עמית של דונטלו ולורנצו גיברטי.
נני שייך לרנסאנס המוקדם, בעבודתו ארבעה מרטירים מוכתרים עבור כנסיית אורסנמיקלה, הוא חידש ביצירת דיאלוג בין הארבעה, וביטא התנהגות אנושית טבעית באמצעות פיסול באבן עם שימוש בתנוחת קונטרה פוסטו. פני המרטירים קיבלו השראה מפסלים רומים של העת העתיקה.
ג'ורג'ו וזארי כתב ביוגרפיה שלו בספרו חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר .
גלריה

ארבעה מרטירים מוכתרים במוזיאון אורסנמיקלה
אליגיוס הקדוש במוזיאון אורסנמיקלה
פיליפוס הקדוש במוזיאון אורסנמיקלה.
לוקאס במוזיאון הדואומו
פסל יוחנן המטביל במוזיאון הדואומו העתק מוצב בצד המערבי של קמפנילה די ג'וטו
העתק ארבעה מרטירים מוכתרים בגומחה המקורית באורסנמיקלה
הילת השקד סביב מרים, אם ישו על הגמלון של שער המנדרולה של סנטה מריה דל פיורה
נטה אדומת-ראש

| נטה אדומת-ראש |
| --- | --- |
 נטה אדומת-ראש (זכר)
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: אווזאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: ברווזיים
תת־משפחה:: ברווזי צלילה
סוג:: נטה
מין:: נטה אדומת-ראש
שם מדעי
 Netta rufina ‏פאלאס, 1773
תחום תפוצה


נטה אדומת-ראש (שם מדעי: Netta rufina) היא מין עוף מים ממשפחת הברווזיים החיה מאירופה עד לתת-היבשת ההודית וגם בצפון אפריקה ובישראל.
הנטה היא ברווז בגודל 45–54 ס"מ, מוטת כנפיים של 85–92 ס"מ ומשקל של 800–1,500 גרם. הזכר בולט וקל לזיהוי והוא בעל ראש עבה וכתום-חום עם מקור ורוד בוהק. הבטן לבנה, הכנפיים חומות והחזה והזנב שחורים. הנקבות חומות בצבען עם לחיים לבנות, מקור שחור עם קצה ורוד וקצה הראש כהה. הנטות אדומות הראש חברתיות מאוד, ומצויות באגמים יחד עם נטות אחרות וכן עם ברווזים צוללים אחרים כמו מהסוג צולל ו ברכיות. עיקר מזונן של נטות אלה הוא צמחי והן מלקטות אותו בתוך המים, בעיקר על ידי השקעת הראש והצוואר (כברווזים מסננים), ופחות בצלילה, כפי שמצופה מהן כבנות לתת-משפחת הברווזים הצוללים.
נטות אדומות ראש נפוצות מאוד והן חיות ברחבי אירופה ואסיה עד הודו ודרומה עד צפון אפריקה וישראל. הן נודדות בחורף לאפריקה ובקיץ לאירופה. הן הופצו כנראה על ידי האדם בבריטניה, אם כי יכול להיות שמדובר בכמה פרטים תועים שהקימו קהילות משלהם באגמי בריטניה. 
בישראל חולפת נדירה וחורפת נדירה עוד יותר.
גלריה

נקבה.
זכר ונקבה בגן חיות בבלגיה.
ביצים.
הערות שוליים

↑  נטה אדומת-ראש באתר הרשימה האדומה של IUCN
ניו הרמוני

| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  אינדיאנה אינדיאנה
 מחוז:  מחוז פוסי
 תאריך ייסוד:  1814 
 שטח:  1.683 קמ"ר
 גובה:  1,542 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  690 (1 באפריל 2020)
 קואורדינטות:  38°07′43″N 87°56′03″W﻿ / ﻿38.1286°N 87.9342°W﻿ / 38.1286; -87.9342 
 http://www.newharmony-in.gov
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה ניו הרמוני(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה ניו הרמוני(למפת אינדיאנה רגילה) אינדיאנפוליס פורט ויין אוונסוויל סאות' בנד בלומינגטון פישרס כרמל מישיגן ימת מישיגן  אילינוי קנטקי א ו ה י ו ניו הרמוני(למפת אינדיאנה מוגדלת) אינדיאנפוליס פורט ויין אוונסוויל סאות' בנד בלומינגטון פישרס כרמל מישיגן ימת מישיגן  אילינוי קנטקי א ו ה י ו ניו הרמוני  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ניו הרמוני היא עיירה היסטורית באינדיאנה שבארצות הברית. כיום מונה העיירה כ-800 נפשות. העיירה נוסדה במקור על ידי קבוצה גרמנית לוטרנית שהונהגה על ידי הכומר ג'רג' ראפ, ונקראה הרמוני. בשנת 1824 החליטה הקבוצה למכור את נכסיה במקום ולשוב לפנסילבניה. את הקרקע רכש התעשיין והאוטופיסט הוולשי רוברט אוון במטרה לייסד בה קהילה אוטופית, אותה כינה ניו-הרמוני.
בעוד שהניסיון החברתי של אוון במושבה כשל אחרי שנתיים בלבד, למושבה נודעו מספר תרומות משמעותיות לחברה ולתרבות האמריקאית. ניו-הרמוני נודעה כמרכז לחדשנות בתחומי החינוך והמחקר המדעי. תושבי ניו הרמוני ייסדו את הספריה הציבורית החינמית הראשונה, מועדון תיאטרון עממי ומערכת חינוך ציבורית הפתוחה בפני תלמידות ותלמידים כאחד. בייחוד הצטיינה בתחום הגאולוגיה, עד שהייתה למטה השני של המכון הגאולוגי האמריקני. היא הצמיחה דמויות רבות פעלים, ביניהם בניו של מייסד המושבה: חבר הקונגרס ומוביל השינויים החברתיים רוברט דייל אוון; הגאולוג דייוויד דייל אוון; והפרופ' ריכרד אוון, גאולוג אף הוא ודמויות נוספות.
רבים ממבניה של הרמוני הישנה עודם עומדים על תילם וחלקם שוחזרו, לצד מבנים נוספים מהתקופה של קבוצת אוון, ביניהם כנסייה ייחודית שנבנתה ללא גג.
הרמוני (1814–1824)

היישוב הוקם על ידי 'אגודת הרמוני', קבוצה דתית לותרנית, בעלת אידאולוגיה קומונלית שהונהגה על ידי הכומר ג'ורג' ראפ. הייתה זו ההתיישבות השנייה של הקבוצה, לאחר שנטשו עיירה קודמת שבנו, אף היא תחת השם הרמוני, בפנסילבניה. ככל הנראה על רקע עליית מחיר הקרקעות בפנסילבניה והתדרדרות יחסיהם עם שכניהם, לצד העדפה של הקבוצה לעבור לאזור מבודד. בין 1814 ל-1815 עברו חברי הקבוצה למיקום החדש, וב-1816 כבר היו ברשות הקבוצה 20 אקרים (81 קמ"ר) של קרקע, שאלפיים מתוכם עובדו ו-160 בתים נבנו עליהם. מבקרים שהגיעו למקום ב-1819 העידו כי ברשות הקבוצה היה מפעל לעיבוד צמר באמצעות קיטור ומפעל טוויה, טחנת קמח שהופעלה על ידי סוסים, מבשלת בירה, מזקקה, כרמים ויקב. העיירה הייתה מסודרת בצורה מרובעת עם כנסייה ובית ספר. עם זאת מבקרים אחרים ציינו כי בעוד שרוב אנשי הקבוצה עובדים קשה וחיים בצנע, ראפ ומשפחתו נהנו מפטור מעבודה וחיו בבית לבנים גדול ומרווח.
על אף שהקבוצה המשיכה לשגשג בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-19, כעשור לאחר שהגיעו למקום עקרו חברי הקבוצה שוב לאזור נהר אוהיו, ליד פיטסבורג שבפנסילווניה. על אף שהמעבר הוסבר מסיבות דתיות, הוא העניק לקבוצה גישה טובה יותר לשווקים המזרחיים. כמו כן הקבוצה נטמעה טוב יותר באזור דובר הגרמנית. עיירתם החדשה כונתה "אקונומי", וכיום נקראת אמברידג'. ב-1825 עזבו אחרוני הקבוצה את השטח אשר נמכר לרוברט אוון עבור 150 אלף דולר.
חינוך

בעת שביקר רוברט אוון בפילדלפיה פגש במרי לואיס דוקלוס פרטגואט, מחנכת פסטלוצ'יאנית אותה שכנע לשוב עמו לאינדיאנה. פרטגואט שכנעה את עמיתה המחנך ויליאם מקלור, ומספר אנשי מדע וחינוך נוספים להצטרף עימה להרפתקאה. ב-26 בינואר 1826 הגיעו פרטגואט, מקלור ועמיתיהם לניו הרמוני בסירה שכונתה "סירת הדעת", על מנת לסייע לאוון בניסוי הסוציאליסטי.
עוד טרם בואו לניו הרמוני היה ויליאם מקלור, למייסד בית הספר הפסטלוציאני הראשון בארצות הברית. מרי לואיס דוקלוס פרטגואט וג'וזף ניט שהיו מחנכים ומנהלים בבית הספר של מקלור בפנסילבניה עברו עמו לניו הרמוני. בהובלתו החינוכית של מקלור, היו בתי הספר בניו הרמוני לבתי הספר הציבוריים הראשונים בארצות הברית שהיו פתוחים לבנים ולבנות במשותף. בית הספר של מקלור בניו-הרמוני היה חלוצי בארצות הברית גם בתחום ההכשרה המקצועית והתעשייתית. מקלור דאג גם כי ספרייתו הגדולה והאוסף הגאולוגי הרחב שלו יועברו לניו-הרמוני מפילדלפיה, וב-1838 הקים את 'מכון האדם העובד' - אגודה להוראה הדדית של מבוגרים, אשר כללה את ספריית הפועלים הוותיקה ביותר שהופעלה ברציפות בלואיזיאנה, לצד מוזיאון קטן. ארכיון הספרייה מכיל גם מסמכים רבים, מכתבים וכתבי יד המתעדים את ההיסטוריה של ניו הרמוני. בצוואתו הורה מקלור על תרומה בסף 500$ לכל מועדון או אגודת פועלים אשר יקימו חדר עיון וקריאה ובו ספריה של לפחות מאה ספרים. לפחות 160 ספריות באינדיאנה ואלינוי נהנו מעזבונו.
לקריאה נוספת

שלום וורם, קומונות ואורחות חייהם, הוצאת עיינות תשכ"ח
ג'ורג' ראפ
איור של רוברט אוון מאת ג'ון קרנת'
שרטוט של תוכניתו של אוון לייסוד ניו הרמוני
נבחרת ניו זילנד בכדורגל

נבחרת ניו זילנד בכדורגל לגברים, המוכרת בכינויה "הלבנים", היא נבחרת הכדורגל הלאומית של ניו זילנד (כינוי זה הוא המקביל לכינוי של נבחרתה הלאומית של ניו זילנד ברוגבי שכינויה "השחורים").
הנבחרת העפילה לטורניר גביע העולם בכדורגל פעמיים. בפעם הראשונה העפילה למונדיאל 1982, שבו הפסידה בכל המשחקים ונשרה לאחר הסיבוב הראשון. ניו זילנד העפילה למונדיאל בפעם השנייה ב-2010.
ניו זילנד לרוב מתחרה על תוארה ב-OFC עם נבחרת אוסטרליה. היא זכתה בגביע אוקיאניה לאומות בשנים 1973, 1998, 2002, 2008 ו-2016.

בשנת 2004 הפסידה הנבחרת 4:2 נגד נבחרת ונואטו, וכך איבדה את סיכוייה להתחרות נגד אוסטרליה, וכן להעפיל למונדיאל 2006.
עם זאת, עקב מעברה של נבחרת אוסטרליה לקונפדרציית הכדורגל של אסיה גדלו סיכוייה של ניו זילנד להעפלה למונדיאל, והיא אכן העפילה למונדיאל 2010. בטורניר המונדיאל סיימה ניו זילנד בתיקו את שלושת משחקיה בשלב הבתים, נגד נבחרות סלובקיה, איטליה ופרגוואי. הנבחרת סיימה במקום השלישי בבית, מעל אלופת העולם איטליה.
הדירוג הנוכחי של נבחרת ניו זילנד ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-95 בעולם, נכון ל-19 בספטמבר 2024; הניקוד הוא 1,247.08 – ירידה של נקודה אחת לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 47 נמדד לראשונה באוגוסט 2002, והדירוג הנמוך ביותר 161 נמדד לראשונה באפריל 2016.
היסטוריה

ניו זילנד זכתה בגביע אוקיאניה לאומות הראשון, אותו אירחה בשנת 1973. ניו זילנד העפילה לראשונה למונדיאל 1982, אך הובסה בכל משחקיה על ידי סקוטלנד 5-2, ברית המועצות 3-0 וברזיל 4-0. ניו זילנד זכתה בפעם השנייה בגביע אוקיאניה בשנת 1998, בעקבותיו השתתפה לראשונה בתולדותיה בגביע הקונפדרציות 1999. ניו זילנד הפסידה בכל משחקיה בשלב הבתים לארצות הברית, גרמניה וברזיל. ניו זילנד זכתה בפעם השלישית בגביע אוקיאניה בשנת 2002, בטורניר אותו אירחה ובעקבותיו העפילה בפעם השנייה לגביע הקונפדרציות 2003. גם בטורניר זה הפסידה ניו זילנד בכל משחקיה ליפן, קולומביה וצרפת. ניו זילנד זכתה בפעם הרביעית בגביע אוקיאניה בשנת 2008 (היה זה הטורניר הראשון שנערך לאחר מעברה של אוסטרליה, הנבחרת החזקה באוקיאניה, להתאחדות הכדורגל האסייתית). בעקבות הזכייה, העפילה ניו זילנד בפעם השלישית לגביע הקונפדרציות 2009 ושוב סיימה אחרונה בבית לאחר הפסדים לספרד ודרום אפריקה ותיקו מול עיראק (היה זה המשחק הראשון במסגרת זו בו ניו זילנד לא מפסידה). ניו זילנד העפילה למונדיאל 2010, לאחר שסיימה ראשונה בבית המוקדמות האוקיאני ועברה את בחריין בצמד משחקי הפלייאוף על העלייה לטורניר הגמר. בשלב הבתים בטורניר הגמר סיימה ניו זילנד בתיקו 1-1 עם סלובקיה ולאחר מכן הפתיעה כשסיימה בתיקו 1-1 גם עם אלופת העולם איטליה. ניו זילנד סיימה גם את משחקה השלישי בתיקו 0-0 עם פרגוואי וסיימה במקום השלישי בבית. ניו זילנד זכתה בפעם החמישית בגביע אוקיאניה 2016 והעפילה בפעם הרביעית לגביע הקונפדרציות 2017. בטורניר זה שוב סיימה אחרונה בבית לאחר הפסדים לרוסיה המארחת, מקסיקו ופורטוגל.
כל גביעי העולם

| שנה | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו* | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
אורוגוואי 1930: לא הייתה חברה בפיפ"א
הממלכה האיטלקית 1934: לא הייתה חברה בפיפ"א
צרפת 1938: לא הייתה חברה בפיפ"א
ברזיל 1950: לא נרשמה
שווייץ 1954: לא נרשמה
שוודיה 1958: לא נרשמה
צ'ילה 1962: לא נרשמה
אנגליה 1966: לא נרשמה
מקסיקו 1970: לא העפילה
גרמניה 1974: לא העפילה
ארגנטינה 1978: לא העפילה
| ספרד 1982 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 0 | 3 | 2 | 12 |
מקסיקו 1986: לא העפילה
איטליה 1990: לא העפילה
ארצות הברית 1994: לא העפילה
צרפת 1998: לא העפילה
קוריאה הדרומית יפן 2002: לא העפילה
גרמניה 2006: לא העפילה
| דרום אפריקה 2010 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 3 | 0 | 2 | 2 |
ברזיל 2014: לא העפילה
רוסיה 2018: לא העפילה
קטר (מדינה) 2022: לא העפילה
ארצות הברית מקסיקו קנדה 2026: 
| סה"כ | 2/22 | 6 | 0 | 3 | 3 | 4 | 14 |
משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה
כל גביעי אוקיאניה לאומות

| שנה | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו* | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ניו זילנד 1973 | מקום ראשון | 5 | 4 | 1 | 0 | 13 | 4 |
| קלדוניה החדשה 1980 | סיבוב ראשון | 3 | 1 | 0 | 2 | 7 | 8 |
| 1996 | חצי גמר | 2 | 0 | 1 | 1 | 0 | 3 |
| אוסטרליה 1998 | מקום ראשון | 4 | 4 | 0 | 0 | 11 | 1 |
| פולינזיה הצרפתית 2000 | מקום שני | 4 | 3 | 0 | 1 | 7 | 3 |
| ניו זילנד 2002 | מקום ראשון | 5 | 5 | 0 | 0 | 23 | 2 |
| אוסטרליה 2004 | מקום שלישי | 5 | 3 | 0 | 2 | 17 | 5 |
| 2008 | מקום ראשון | 6 | 5 | 0 | 1 | 14 | 5 |
| איי שלמה 2012 | מקום שלישי | 5 | 3 | 1 | 1 | 8 | 7 |
| פפואה גינאה החדשה 2016 | מקום ראשון | 5 | 4 | 1 | 0 | 10 | 1 |
| פיג'י ונואטו 2024 | מקום ראשון | 4 | 4 | 0 | 0 | 15 | 0 |
| סה"כ | 11\11 | 48 | 36 | 4 | 8 | 125 | 39 |
משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה
גביע הקונפדרציות

| שנה | השתתפה בתור | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
ערב הסעודית 1992: לא העפילה
ערב הסעודית 1995: לא העפילה
ערב הסעודית 1997: לא העפילה
| מקסיקו 1999 | זוכת גביע אוקיאניה לאומות 1998 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 0 | 3 | 1 | 6 |
קוריאה הדרומית יפן 2001: לא העפילה
| צרפת 2003 | זוכת גביע אוקיאניה 2002 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 0 | 3 | 1 | 11 |
גרמניה 2005: לא העפילה
| דרום אפריקה 2009 | זוכת גביע אוקיאניה 2008 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 1 | 2 | 0 | 7 |
ברזיל 2013: לא העפילה
| רוסיה 2017 | זוכת גביע אוקיאניה לאומות 2016 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 0 | 3 | 1 | 8 |
| סה"כ |  | 4/10 | 12 | 0 | 1 | 11 | 3 | 32 |
שחקנים מפורסמים

ראיין נלסן
וינטון רופר
דני היי
איוון ויסליץ'
כריס זוריסיץ'
שיאי שחקנים

נכון ל-29 במרץ 2023.
שיאי שחקנים > שיאני ההופעות

| דירוג | שחקן | שנות פעילות | הופעות | שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | איוון ויסליץ' | 1995 - 2013 | 88 | 6 |
| 2 | כריס ווד | 2009 - הווה | 70 | 33 |
| 3 | סיימון אליוט | 1995 - 2011 | 69 | 6 |
| 4 | ווהן קובני | 1992 - 2006 | 64 | 29 |
| 5 | ריקי הרברט | 1980 - 1989 | 61 | 7 |
| 6 | כריס ג'קסון | 1992 - 2003 | 60 | 10 |
| 7 | בריאן טרנר | 1967 - 1982 | 59 | 21 |
| 8 | דאנקן קול | 1978 - 1988 | 58 | 4 |
| 8 | סטיב סאמנר | 1976 - 1988 | 58 | 22 |
| 8 | שיין שמלץ | 2003 - 2017 | 58 | 24 |
שיאי שחקנים > מלכי השערים

| דירוג | שחקן | שנים בנבחרת | שערים | ממוצע למשחק |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | כריס ווד | 2009 - הווה | 33 | 0.47 |
| 2 | ווהן קובני | 1992 - 2006 | 29 | 0.45 |
| 3 | שיין שמלץ | 2003 - 2017 | 24 | 0.42 |
| 4 | סטיב סאמנר | 1976 - 1988 | 22 | 0.38 |
| 5 | בריאן טרנר | 1967 - 1982 | 21 | 0.36 |
| 6 | ג'וק ניואל | 1951 - 1952 | 17 | 1.7 |
| 7 | קית' נלסון | 1977 - 1983 | 16 | 0.8 |
| 7 | כריס קילן | 2000 - 2013 | 16 | 0.33 |
| 9 | גרנט טרנר | 1980 - 1988 | 15 | 0.36 |
| 10 | וינטון רופר | 1980 - 1997 | 12 | 0.52 |
| 10 | דארן מקלנן | 1986 - 1997 | 12 | 0.29 |
| 10 | מיכאל מק׳גארי | 1986 - 1997 | 12 | 0.22 |
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א
1 2  החל מאוגוסט 1993 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרות גברים בכלל
איוון ויסליץ שיאן ההופעות ( 88) בנבחרת ניו זילנד בכל הזמנים.
כריס ווד מלך השערים (33) בנבחרת ניו זילנד בכל הזמנים.
משחטת רכבים

משחטת רכבים הוא כינוי למגרטות (אנ') בלתי חוקיות שבהן מפרקים כלי רכב על מנת למכור את חלקיהם או להעלותם מחדש לכביש באופן בלתי חוקי. התופעה לרוב מקושרת לפשע מאורגן וגורמת לפגיעה קשה באיכות הסביבה.
רקע

כתוצאה מהתיעוש הפך זיהום הסביבה לאחת מהבעיות החמורות של העידן המודרני. סקטור הרכב מייצר כ-5% מהפסולת התעשייתית בעולם כולו. כלי רכב בסוף מחזור חייהם מסווגים כפסולת מסוכנת ויש להם פוטנציאל לזהם את הסביבה אם הם לא מטופלים כראוי, אך הם מהווים קטגוריה של פסולת שעיבודה קשה במיוחד בגלל המבנה המורכב וההרכב המגוון שלה. מאחר שכלי רכב אלה מורכבים מיותר מ-70% ברזל, הם נסחרו באופן מסורתי כמשאב משני בעל ערך. בנוסף לברזל, נעשה בייצור מכוניות שימוש במתכות בסיסיות כמו נחושת ואבץ, כמו גם מתכות נדירות כמו פלטינה ופלדיום. מיחזור של כלי רכב בסוף חייהם הוא על כן לא רק נושא סביבתי אלא גם מקור כלכלי לתעשייה. לפיכך, ניהול המיחזור של כלי רכב במסגרת חקיקה הופך חשוב יותר ויותר, אך נכון ל-2019, מספר המדינות והאזורים עם חקיקה בנושא זה מוגבל למדי, וכולל למשל את האיחוד האירופי, נורווגיה, יפן, קוריאה, סין וטאיוואן.
הטיפול בכלי רכב בסוף חייהם נעשה באחת משתי דרכים מרכזיות: (1) קציצה, גריסה ומעיכה – הרכב נחתך באופן מכני לחתיכות, המתכת מהן מופרדת בעזרת מגנט, ועוברת מעיכה שיוצרת קוביית מתכת שעוברת התכה מחדש; שאר החומרים נשלחים להטמנה או מיחזור; (2) פירוק לחלפים – הרכב מפורק באופן ידני, וחלקים ממנו נמכרים לסוחרי חלפים; הפסולת המתכתית עוברת מעיכה והתכה מחדש ושאר הפסולת נשלחת להטמנה או מיחזור. עלות העבודה הנדרשת לפירוק רכיבים שונים של הרכב ושל כל אחד מתהליכי הטיפול למול ההכנסה האפשרית ממכירת חלקי החילוף וחומרי גלם שונים קובעים במידה רבה את האופן בו יטופל הרכב לאחר הורדתו מהכביש. במגרטות לא חוקיות נחסך זמן עבודה ועלויות על ידי פירוק לא מפוקח של הרכבים והטמנה לא מוסדרת של סוגי הפסולת, וכך נותר רוב הרווח ממכירת החלפים בידי הבעלים.
היעדר משאבים מספקים לניטור, אכיפה וענישה מספקים הזדמנויות לרווח רב עבור ארגוני פשע. על פי דו"ח התוכנית הסביבתית של האו"ם אין תחום אחר של פשע מאורגן שנותן הזדמנות כה משמעותית להלבנת הון והונאת מס כסילוק פסולת, בהיעדר כמעט מוחלט של ניטור או דיווח.
היקף התופעה > האיחוד האירופי

בשנת 2000 אישר האיחוד האירופי את דירקטיבה 2000/53/EC (אנ') העוסקת בטיפול ברכבים בגמר שימושם, ומחייבת את המדינות החברות באיחוד. על פי הדירקטיבה באחריותם של יצרני ויבואני רכב לאסוף את כלי הרכב בסוף מחזור חייהם לצורך שימוש חוזר של חלקי הרכב ומיחזור של חומרי הגלם. אף על פי כן, בכל שנה ישנם בין 3.4–4.7 מיליון רכבים (כשליש מכל הרכבים שיצאו מכלל שימוש בשנה) אינם מטופלים בצורה מסודרת ולא ידוע לאן הם מגיעים. ההערכה היא שהן נגרטים בצורה בלתי חוקית או מיוצאים מחוץ לאיחוד. למשל, בגרמניה ב-2018, מוערך כי 363,000 רכבים נגרטו באופן לא מוסדר ו-73,000 רכבים יוצאו באופן בלתי חוקי. בליטא כ-82% מהרכבים בסוף מחזרו חייהם נגרטים בצורה בלתי חוקית.
היקף התופעה > נורווגיה

מדי שנה יוצאים מידי שימוש כ-140,000 רכבים. משנת 1978 החלה לפעול במדינה תוכנית לטיפול ברכבים, במסגרתה הוחל מס מחזור על הצרכן בעת רכישת רכב חדש, המוחזר לבעל הרכב במסירת הרכב לגריטה. משרד התחבורה הנורווגי יצר רשימת של מוסכים ועסקים מורשים שרק דרכים ניתן לקבל את החזר המס. אחוז הרכבים המועבר לפירוק מוסדר הוא יותר מ-95%.
היקף התופעה > ארצות הברית

בארצות הברית התופעה מכונה "Chop shop" (בתרגום חופשי: "חנות קיצוצים"), והממשל מנסה להלחם בתופעה בפעולות של חקיקה ואכיפה. החוקים הפדרליים דורשים מיצרני רכב לסמן רכיבי רכב רבים ושונים כדי להקשות על פירוק כלי הרכב באופן בלתי מוסדר (החוק פוטר מהחובה הזו מכוניות חדשות עם מכשירים נבחרים נגד גניבה (אנ'))
מחקר מ-1999 שהוזמן על ידי המכון הלאומי למשפטים של מחלקת המשפטים של ארצות הברית מצא שסימון הרכיבים הפחית את מספר הגנבות המקצועיות של מכוניות, כך שבין 33 ל-158 פחות מכוניות נגבו לכל 100,000 מכוניות שסומנו בין 1987 ל-1995.
היקף התופעה > יפן

הטיפול ברכבים בסוף חייהם מוסדר באמצעות דירקטיבה הדומה לזו באיחוד האירופי ונכנסה לתוקף ב-2005 וממומנת באמצעות תשלום אגרה בקניית רכב חדש. מדי שנה ממוחזרים 3–4 מיליון רכבים. הודות לתשלום מראש של עמלת המיחזור, התופעה של גריטה הבלתי חוקית או אחסון בלתי הולם של רכבים שיצאו משימוש ירדה באופן משמעותי ב-96% בהשוואה לרמות שלפני החקיקה, וכ-99% מהרכבים עוברים מיחזור.
היקף התופעה > ישראל

מדי שנה מורדים מהכבישים במדינת ישראל כ-100 אלף רכבים, אך הטיפול בהם אינו מוסדר: לא מוגדר תקן מתאים, אין חובה חוקית לפרק רכבים במקומות מורשים ואין מנגון מוסדר לניהול תהליך הפירוק ולפיקוח עליו. לפי מחקר של הפורום לישראל ירוקה משנת 2022 פועלות בישראל 402 מגרטות רכב לא חוקיות, ששטחם המצטבר מוערך ב-13,470 דונם, והן מכילות כ-19,000 רכבים. לעומת זאת מספר מגרשי הגריטה החוקיים עומד על שישה בלבד. המגרטות הבלתי חוקיות יוצרות זיהום משמעותי ופגיעה באיכות הסביבה.
בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 התקיימו משחטות רבות ברצועת עזה וסיני. בסוף שנות ה-80, בעקבות פרוץ האינתיפאדה, הדרך לעזה נחסמה ומכוניות נשחטו פעמים רבות במשחטות בערי המרכז.
לפי דיווח שפורסם ב-2005, במהלך שנים רבות רכבים גנובים היו עוברים במחסומים משטחי ישראל למשחטות רכב בשטחי יהודה ושומרון, מכיוון שהייתה קיימת ביקורת על כלי הרכב רק מהכיוון של היוצאים מיהודה ושומרון, ולא מהכיוון של הנכנסים אליו. אולם, לאחר מבצעי אכיפה שהקשו על גנבי רכב להוציא רכבים מישראל ליהודה ושומרון החלו לפעול משחטות רכב גם בקרב ערביי ישראל.
פגיעה באיכות הסביבה

הנזק הסביבתי העיקרי הנגרם מפירוק רכב בצורה לא מבוקרת ובהשארת שאריות הרכבים בשטח פתוח לתקופות ארוכות הוא זיהום הקרקע ומי התהום בשמנים משומשים, נוזלי קירור ומתכות כבדות. אלה מהווים סכנה לאדם, לחי ולצומח. האוכלוסייה המתגוררת בקרבת המפגע עשויה להיפגע בעקבות נשימת אדי החומרים המזהמים וגזים רעילים. מגע ישיר בקרקע ואכילה של פירות וירקות שגדלו בה עלולים להזיק לאדם ולבעלי חיים. זיהום הקרקע עלול לפגוע גם בגידולים ויכול לגרום לירידה בכמות התוצרת החקלאית ובאיכותה.