stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפיזיקה של אריסטו
הערות שוליים

↑  הפיזיקה של אריסטו כנגד הפיזיקה של גלילאו
↑  היסוד "אדמה" במונחים של אריסטו אינו זהה לקרקע שהיא על פי התאוריה שלו מורכבת מארבעת היסודות, אלא ליסוד טהור יותר. באופן דומה היסוד אוויר אינו זהה לאוויר של האטמוספירה שאף הוא תערובת של יסודות.
↑  www.hep.fsu.edu
↑  הפיזיקה של אריסטו
↑  Land, Helen The Order of Nature in Aristotle's Physics: Place and the Elements (1998)
↑  K. A. Waheed (1978). Islam and The Origins of Modern Science, p. 27. Islamic Publication Ltd., Lahore.
↑  Robert Briffault, The Making of Humanity, p. 191.
↑  Duhem, Pierre (1908, 1969). To Save the Phenomena: An Essay on the Idea of Physical theory from Plato to Galileo, p. 28. University of Chicago Press, Chicago.
↑  Rafik Berjak and Muzaffar Iqbal, "Ibn Sina--Al-Biruni correspondence", Islam & Science, June 2003.
↑  Mariam Rozhanskaya and I. S. Levinova (1996), "Statics", in Roshdi Rashed, ed., Encyclopedia of the History of Arabic Science, Vol. 2, p. 614-642 [621-622]. Routledge, London and New York.
↑  Shlomo Pines,Abu'l-Barakāt al-Baghdādī, Hibat Allah, Dictionary of Scientific Biography, Vol 1, pages 26-28, Charles Scribner's Sons, New York, 1970' isbn 0684101149
↑  A. C. Crombie, Augustine to Galileo 2, p. 67.
1 2  פרופ׳ צבי מזא"ה, על הסיבובים של כדורי השמים: גלגוליה של המהפכה הקופרניקאית, הרצאה, אוניברסיטת תל אביב, המועדון האסטרונומי של אוניברסיטת תל אביב, 12.01.22, יוטיוב
סטנלי קאבל

| --- | --- |

קאבל בפריז, 2015
 לידה:  1 בספטמבר 1926 אטלנטה, ארצות הברית 
 פטירה:  19 ביוני 2018 (בגיל 91) בוסטון, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות מאונט אובורן 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, אוניברסיטת קליפורניה בברקלי, בית הספר ג'וליארד 
 מוסדות:  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת שיקגו  אוניברסיטת וסליין  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי 
 מונחה לדוקטורט:  James F. Conant, אלי פרידלנדר, William Rothman 
 זרם:  פוסט-פילוסופיה אנליטית, פרפקציוניזם (אנ')
 תחומי עניין:  אסתטיקה, פילוסופיה של השפה, אתיקה, ספרות, קולנוע, פילוסופיה של הקולנוע, תאוריה קולנועית, מוזיקה, פילוסופיה של המוזיקה
 עיסוק:  פילוסוף, aesthetician, אוטוביוגרף, מרצה באוניברסיטה, סופר 
 הושפע מ:  קירקגור, אמרסון, תורו, ניטשה, ויטגנשטיין, אוסטין, היידגר, פרויד, רנואר, באזאן, קון
 השפיע על:  שושנה פלמן, תומאס קון, טרנס מאליק, קורנל וסט, ז'אק אודיאר, אלי פרידלנדר
 מדינה:  ארצות הברית 
 פרסים והוקרה:  Carus Lectures (1988) מדליית יובל המאה של הרווארד עמיתי מקארתור 
 בן או בת זוג:  Marcia Cavell 
 www.stanley-cavell.net
 
סטנלי לואי קאבל (באנגלית: Stanley Louis Cavell; 1 בספטמבר 1926 – 19 ביוני 2018) היה פילוסוף, תאורטיקן קולנוע ומוזיקאי יהודי-אמריקאי, ושימש פרופסור אמריטוס באוניברסיטת הרווארד. תחומי העניין העיקריים שלו היו אסתטיקה, אתיקה, פילוסופיה של הלשון ופילוסופיה של הקולנוע. כפרשן, הוא התמחה בפילוסופיות של ויטגנשטיין, אוסטין, אמרסון, תורו, והיידגר.
קאבל ידוע בין היתר כמי שזיהה וניתח בקולנוע ההוליוודי את תתי-הז'אנרים: "קומדיית הנישואים מחדש" ו"מלודרמת האישה האלמונית" (The Melodrama of the Unknown Woman).
קורות חיים

קאבל נולד למשפחה יהודית באטלנטה, ג'ורג'יה. אמו, שהייתה פסנתרנית מקומית ידועה, לימדה אותו לנגן בפסנתר מגיל צעיר. בזמן השפל הגדול, קאבל והוריו נדודו מדירה לדירה, ועברו מאטלנטה לסקרמנטו, קליפורניה. בנעוריו, קאבל ניגן בסקסופון אלט והיה הנגן המוביל הצעיר ביותר בלהקת ג'אז שחורה מקומית בסקרמנטו. בבגרותו התקבל לאוניברסיטת קליפורניה בברקלי והתמקד במוזיקה. שם, יחד עם חברו בוב תומפסון (אנ'), עמו נשאר בקשרי ידידות לאורך כל חייו. קאוול למד, בין השאר, עם רוג'ר סשנס מילטון בביט, וארנסט בלוך. לאחר שהשלים את לימודיו בברקלי ב-1948 הוא נשר מתוכנית הקומפוזיציה של ג'וליארד לאחר שלטענו חש חוסר אותנטיות בתור מוזיקאי. ועבר להתמקד בפילוסופיה.
קאבל למד לתואר שני בפילוסופיה בUCLA, ולאחר מכן עבר לאוניברסיטת הרווארד. כסטודנט הושפע רבות מהפילוסופיה של השפה של ג'ון אוסטין. בשנת 1954 הוענקה לו מלגה באגודת העמיתים בהרווארד. בשנת 1956, לפני שסיים את הדוקטורט, כבר התמנה למרצה לפילוסופיה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
בשנת 1957 נולדה בתו רייצ'ל לי קאבל, מאשתו, מרסיה קאוול, ממנה התגרש ב-1961. בשנים 1962–1963 קאבל היה עמית במכון ללימודים מתקדמים באוניברסיטת פרינסטון, ניו ג'רזי, שם התיידד עם הפילוסוף הבריטי ברנרד ויליאמס. בשנת 1963 חזר למחלקה לפילוסופיה של הרווארד, שם הפך לפרופסור בקתדרה על שם וולטר מ. קאבוט ל"אסתטיקה ולתיאוריה הכללית של הערך".
בשנת 1964 היה פעיל במה שלימים כונה "פרויקט הקיץ של מסיסיפי" (אנ') שנועד להעלות את אחוז ההצבעה בקרב הקהילה האפרו-אמריקאית.(אנ') בשנת 1967 נישא לאשתו השנייה, קתלין (כהן) קאבל. בשנת 1969 במהלך הפגנות הסטודנטים, קאבל סייע, יחד עם עמיתו, הפילוסוף הפוליטי המשפיע ג'ון רולס, לקבוצת סטודנטים אפרו-אמריקאים לנסח טיוטה למצע עבור הקמת המחלקה ללימודים אפריקאים ואפרו-אמריקאים באוניברסיטת הרווארד.
בשנת 1976, נולד בנו הראשון, בנג'מין. בשנת 1979 סייע להקים את ארכיון הקולנוע של הארוורד יחד עם הבמאי הדוקומנטרי רוברט ה. גרדנר (אנ'). בשנת 1984 נולד בנו השני דייוויד. בשנת 1992 זכה להימנות עם עמיתי מקארתור. בין השנים 1996–1997 שימש כנשיא APA, האגודה האמריקאית לפילוסופיה (אנ'). קאבל נשאר בהארווד עד 1997. אז החל ללמד באוניברסיטת ייל ובאוניברסיטת שיקגו. בשנת 1997 כמו כן, לימד באוניברסיטת אמסטרדם בקתדרה על שם שפינוזה.
קאבל נפטר ב-19 ביוני 2018, בגיל 91 בבוסטון, מסצ'וסטס, מאי-ספיקת לב.
השפעה

כתב העת האקדמי, Conversations: The Journal of Cavellian Studies (שיחות: כתב עת ללימודים קאבליאנים) עוסק בעבודתו הפילוסופית של קאבל. הוא נערך על ידי סרג'יו דיאס ברנקו (אנ') ואמיר קהאן ויוצא לאור על ידי אוניברסיטת אוטווה.
מחשבותיו הפילוסופיות של קאבל אודות הקולנוע השפיעו רבות על חוקרי קולנוע ויוצרי קולנוע רבים, בייחוד בצרפת, ביניהם: האחים דארדן, ז'אק אודיאר וארנו דפלשן (אנ') וטרנס מאליק, כאשר השפעתו הפילוסופית של קאבל על עולם הקולנוע ועל הפילוסופיה של הקולנוע מושוות פעמים רבות לחקירותיו של ז'יל דלז.
בין תלמידיו נמנה הפילוסוף הישראלי אלי פרידלנדר.
ביבליוגרפיה

Must We Mean What We Say? (1969)
The Senses of Walden (1972) Expanded edition San Francisco: North Point Press, 1981.
The World Viewed: Reflections on the Ontology of Film (1971); 2nd enlarged edn. (1979)
The Claim of Reason: Wittgenstein, Skepticism, Morality, and Tragedy (1979) New York: Oxford University Press.
Pursuits of Happiness: The Hollywood Comedy of Remarriage (1981) ISBN 978-0-674-73906-2
ISBN
978-0-674-73906-2
Themes Out of School: Effects and Causes (1984)
Disowning Knowledge: In Six Plays of Shakespeare (1987); 2nd edn.: Disowning Knowledge: In Seven Plays of Shakespeare (2003)
In Quest of the Ordinary: Lines of Scepticism and Romanticism (1988) Chicago: Chicago University Press.
This New Yet Unapproachable America: Lectures after Emerson after Wittgenstein (1988)
Conditions Handsome and Unhandsome: The Constitution of Emersonian Perfectionism (1990)
A Pitch of Philosophy: Autobiographical Exercises (1994)
Philosophical Passages: Wittgenstein, Emerson, Austin, Derrida (1995)
Contesting Tears: The Melodrama of the Unknown Woman (1996)
Emerson's Transcendental Etudes (2003)
Cities of Words: Pedagogical Letters on a Register of the Moral Life (2004)
Philosophy the Day after Tomorrow (2005)
Little Did I Know: Excerpts from Memory (2010)
לקריאה נוספת > ספרים

Michael Fischer, Stanley Cavell and Literary Criticism, Chicago U.P., 1989
Richard Fleming and Michael Payne (eds), The Senses of Stanley Cavell, Bucknell U.P., 1989
Ted Cohen, Paul Guyer, and Hilary Putnam, eds., Pursuits of Reason: Essays in Honor of Stanley Cavell, Texas Tech U.P., 1993
Stephen Mulhall, Stanley Cavell: Philosophy’s Recounting of the Ordinary, Clarendon Press, 1994
Timothy Gould, Hearing Things: Voice and Method in the Writing of Stanley Cavell, Chicago U.P., 1998
Espen Hammer, Stanley Cavell: Skepticism, Subjectivity, and the Ordinary, Polity Press/Blackwell’s, 2002
Richard Eldridge (ed.), Stanley Cavell, Cambridge U.P., 2003
Sandra Laugier, Une autre pensée politique américaine: La démocratie radicale d’Emerson á Stanley Cavell, Michel Houdiard Ēditeur, 2004
Russell Goodman (ed.), Contending with Stanley Cavell, Oxford U.P., 2005.
לקריאה נוספת > מאמרים

The Stanley Cavell Special Issue: Writings and Ideas on Film Studies, An Appreciation in Six Essays, Film International, Issue 22, Vol. 4, No. 4 (2006), Jeffrey Crouse, guest editor. The essays include those by Diane Stevenson, Charles Warren, Anke Brouwers and Tom Paulus, William Rothman, Morgan Bird, and George Toles.
"Why Not Realize Your World?" Philosopher/Film Scholar William Rothman Interviewed by Jeffrey Crouse" in Film International, Issue 54, Vol. 9, No. 6 (2011): 59–73.
Special Section on Stanley Cavell. Film-Philosophy, Vol. 18 (2014): 1-171.
"In Focus: Cavell in Words," Philosophy and Literature, Vol. 40, No. 2 (2016): 446-94. Three essays by, respectively, Áine Mahon and Fergal McHugh, Peter Dula, and Erika Kidd.
ולטר בנימין

| --- | --- |

בנימין ב-1928
 לידה:  15 ביולי 1892 הקיסרות הגרמנית ברלין, גרמניה
 התאבד:  26 בספטמבר 1940 (בגיל 48) המדינה הספרדית פורטבואו (אנ'), ספרד
 מקום קבורה:  Cementiri de Portbou 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ברן, אוניברסיטת הומבולדט של ברלין, אוניברסיטת מינכן, אוניברסיטת פרייבורג 
 מנחה לדוקטורט:  Richard Herbertz 
 זרם:  אסכולת פרנקפורט
 תחומי עניין:  תורת הספרות, אסתטיקה, פילוסופיה של הלשון
 עיסוק:  מתרגם, סוציולוג, פילוסוף, מבקר אמנות, היסטוריון של הספרות, מבקר ספרות, סופר, מסאי, מתרגם 
 הושפע מ:  קאנט, מרקס, לוקאץ', בודלר, ברכט, קפקא, פרוסט, גרשם שלום, אדורנו, לודוויג קלגס
 השפיע על:  גרשם שלום, אדורנו, ארנדט, דרידה, ג'ורג'ו אגמבן, גי דבור, אלי פרידלנדר
 מדינה:  גרמניה
 יצירות ידועות:  תזות על מושג ההיסטוריה, One Way Street, The Origin of German Tragic Drama, יצירת האמנות בעידן השיעתוק הטכני, פרויקט הפסז'ים 
 בן או בת זוג:  Dora Sophie Kellner 
 צאצאים:  Stefan Benjamin 
 
ולטר בנימין (בגרמנית: Walter Benjamin; ‏15 ביולי 1892 – 26 בספטמבר 1940) היה פילוסוף, מסאי, מבקר ספרות, מתרגם, שדרן רדיו, ומרקסיסט יהודי-גרמני. נודע בימי חייו בעיקר בשל פעילותו כמבקר ובשל חיבוריו הפילוסופיים.
קורות חיים

ולטר בנימין נולד למשפחה יהודית אמידה ומתבוללת בת שלושה ילדים ברובע המערבי העשיר של ברלין, גרמניה. אביו עשה חיל בתור מנהל מכירות פומביות וסוחר אומנות, ולאחר זמן הגדיל את הונו בהשקעות. בנימין היה ילד חולני במקצת, והוריו שלחו אותו לפנימייה בעיר שדה. בנימין היה גיסה של הילדה בנימין (אנ') ובן דודם של המשוררים גרטרוד קולמאר וגינתר אנדרס (אנ') אנדרס היה בעלה של חנה ארנדט, בין 1929 ל-1937.
בשנת 1912 נרשם לאוניברסיטת פרייבורג, אך בסוף סמסטר הקיץ חזר לברלין, ונכנס לאוניברסיטת הומבולדט, שבה פגש בשנת 1915 את גרשום שלום. בין השניים נרקמה ידידות קרובה, שאף גרמה לבנימין לשקול לעלות לארץ ישראל בעקבות שלום. במקביל החל לכתוב לאחד מעיתוני תנועת הסטודנטים "Der Anfang", וקשריו עם מנהל התנועה, גוסטב וינקן, ועם תנועתו הפדגוגית הניטשאנית נמשכו עד מלחמת העולם הראשונה. במהלך כתיבתו לעיתון גברה מודעותו להיותו יהודי בגרמניה. היהדות משכה אותו, הציונות בפרט. על פי תפיסתו, המסורת היהודית איבדה את עוצמתה בעידן המודרני, אך עדיין נשארו בה מושגים חשובים כגון השגחה, משיח וקבלה.
בשנת 1917 עבר לאוניברסיטת ברן ופקד הרצאות של אנה טומרקין שלפי מכתביו לגרשום שלום, השפיעה עליו. בתקופה זו הכיר את אשתו לעתיד, דורה קלנר ובשנת 1918 נולד בנם סטפן בנימין. בשנת 1930 הוא התגרש ממנה בעקבות יחסים רבי שנים עם אסיה לאציס.
בשנת 1925 הגיש עבודה לאוניברסיטת פרנקפורט לשם קבלת הסמכה להוראה באוניברסיטה, שעסקה ב"מקורותיה של הדרמה הטראגית הגרמנית", אך זו נדחתה על ידי בוחניו בנימוק ש"לא הבינו בה אף מילה".
בשנים 1930–1931 שידר שיחות רדיו בשם "שעה לנוער", בתחנות רדיו בברלין ובפרנקפורט.
לאחר עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933, עזב בנימין את ברלין ונסע לפריז. עם כיבוש צרפת בשנת 1940 השיג בנימין אשרת הגירה לארצות הברית, ובדרכו לשם הוא הוברח מצרפת לספרד ביחד עם קבוצת פליטים על ידי ליזה פיטקו דרך הרי הפירנאים. הקבוצה נתפסה בעיירה פורטבו (אנ') שבגבול ספרד-צרפת על ידי המשמר הספרדי בעקבות הלשנה. חלק מהפליטים הצליחו לברוח באותו לילה ועמם פרויקט הפסאז'ים אותו ביקש בנימין כי יעבירו לפרסום בארצות הברית. בנימין התאבד באותו לילה באמצעות מנת יתר של מורפיום, אותו נהג לקחת בשל מחלת לב, ונקבר בבית הקברות של פורטבואו. בראשית שנות ה-90 הוקמה בפורטבואו אנדרטה לזכרו בשם "מעברים" ("Passages"), בעיצוב האמן הישראלי דני קרוון.
אוסף על שמו שמור בספרייה הלאומית.
כתבים מתורגמים לעברית

יצירת האמנות בעידן השיעתוק הטכני, תרגם שמעון ברמן, מבוא רינה קלינוב, הקיבוץ המאוחד, 1983
בודלייר, תרגם דוד ארן, מבוא סטפן מוזס, ספרית פועלים, תל אביב, 1989.
המשוטט, כרך א, מבחר כתבים, תרגם דוד זינגר, הקיבוץ המאוחד, 1992.
הרהורים כרך ב, מבחר כתבים, תרגם דוד זינגר, הקיבוץ המאוחד, 1996.
היסטוריה קטנה של הצילום, תרגם חנן אלשטיין, בבל, תל אביב, 2004.
אופנה: מתוך מפעל הפסאז'ים, תרגמה ליאורה בינג-היידקר, סטודיו מגזין לאמנות מס' 173, מאי-יוני 2008.
משימתו של המתרגם, תרגמה נילי מירסקי, בתוך: ז'אק דרידה, נפתולי בבל, רסלינג, 2002.
רדיו בנימין, תרגם הראל קין, הוצאת תשע נשמות, 2016.
"אדיפוס או המיתוס התבוני", תרגמה לאה מור, מטעם 16, דצמבר 2008.
המטפיזיקה של הנעורים [כתבים, כרך א' 1910–1919], תרגמה דנית דותן, רסלינג, 2009.
ביקורת ומראית-עין [מבחר כתבים על ספרות ותיאטרון כרך ב'], תרגום: טלי קונס, רסלינג, 2015.
פרויקט הפסאז'ים, [מבחר כתבים, כרך ג'] תרגום מגרמנית ומצרפתית: ניר ורוני רצ'קובסקי, רסלינג, 2019.
רדיו בנימין II, תרגם תומר דותן-דרייפוס, הוצאת תשע נשמות, 2023.
לקריאה נוספת

ברנד ויטה, ולטר בנימין, הוצאת מאגנס, תשס"ד
סטפן מוזס, ולטר בנימין ורוח המודרניות, הוצאת רסלינג
גרשם שלום, ולטר בנימין, סיפורה של ידידות
גרשם שלום וולטר בנימין, חליפת מכתבים 1933–1940, עריכה מדעית פרופ' איטה שדלצקי, תרגום הראל קין, רסלינג, 2008
אריאלה אזולאי, היה היה פעם: צילום בעקבות ולטר בנימין, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 2006
ג'יי פאריני, בנימין: חייו ומותו של ולטר בנימין, הוצאת ידיעות אחרונות, ספרי חמד, 1998
יורג'ן ניראד, נסים קלדרון, רנה קלינוב (עורכים), מבחר כתבים / ולטר בנימין, 2 כרכים, הקיבוץ המאוחד, 1992–1996
Eli Friedlander, Walter Benjamin: A Philosophical Portrait, Harvard University Press, 2012.
Howard Eiland and Michael E. Jennings, Walter Benjamin: A Critical Life, The Belknap Press, 2014
הערות שוליים

↑  רנה קלינוב, הקדמה, בתוך: ולטר בנימין, יצירת האמנות בעידן השעתוק הטכני, ספריית פועלים והקיבוץ המאוחד, תשמ"ג - 1983, עמ' 7.
↑  שש משיחותיו אלה תורגמו לעברית בספר: רדיו בנימין, תרגם הראל קין, תשע נשמות, 2016.
↑  ארכיון אוסף ולטר בנימין, בספרייה הלאומית
↑   עפרי אילני, "פרויקט הפסאז'ים" של ולטר בנימין הוא קריאת חובה להיפסטרים אינטלקטואליים, באתר הארץ, 5 במאי 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012094844905171  PLWABN: 9810599617605606  BIBSYS: 90064623  BNC: 000044470  BNE: XX4660340  BnF: cb11891218d (data)  CANTIC: a10472447  CiNii: DA00308935  GND: 118509039  HDS: 028184  ICCU: CFIV005099  ISNI: 0000 0001 2101 0732  LCCN: n80036695  LNB: 000026471  NDL: 00432887  NKC: jn19990000664  NLA: 35017342  NLG: 206023  NLK: KAC199602170  NSK: 000046917  NTA: 068337620  RERO: 02-A002990412  RKD: 363497  SELIBR: 177378  SNAC: w625242g  SUDOC: 026717948  Trove: 791906  ULAN: 500220359  VcBA: 495/281686  VIAF: 46757196   WorldCat (עם VIAF): 46757196 
קברו של בנימין בפורטבואו
בנימין בשנת 1929
תמונה של ולטר בנימין (משמאל) ואחיו בסביבות שנת 1900 כמטפסי הרים, מספרו היסטוריה קטנה של הצילום
מתוך האנדרטה "מעברים" שיצר הפסל דני קרוון לזכרו של בנימין. האנדרטה ממחישה את תחושת היעדר כל מוצא שהובילה להתאבדותו.
מחברת בכתב ידו של ולטר בנימין
אברהם שמואל דיסקין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 
 פטירה:  8 בינואר 1887
 
הרב ישראל אברהם שמואל דיסקין (ז' באב ה'תקפ"א, 5 באוגוסט 1821 - ליל י"ג בטבת ה'תרמ"ז, 8 בינואר 1887) היה רב וראש ישיבה ליטאי, רבן של פלונסק ווולקוביסק. אחד מארבעת רבני משפחת דיסקין בני הרב בנימין דיסקין, ומחבר הספר "לבני בנימין".
ביוגרפיה

נולד בוולקוביסק לרב בנימין דיסקין שכיהן אז כרב העיר ובהמשך היה רבן של הורדנה ולומז'ה. למד כאחיו הגדול הרב משה יהושע יהודה לייב דיסקין אצל אביו ואף נסמך לרבנות על ידו. בצעירותו כיהן כדיין בלומז'ה, ומשם עבר לכהן כרבה של פלונסק.
בשנת ה'תרכ"ה נבחר לכהן כרבה של וולקוביסק מולדתו על כיסא הרבנות שעליו ישב בעבר אביו וכעת עמד פנוי מאז פטירת הרב האחרון, הרב יחיאל הלר. ברבנות זו החזיק במשך עשרים ושתים שנים עד פטירתו בליל מוצאי שבת י"ג בטבת ה'תרמ"ז, 8 בינואר 1887.
בוולקוביסק הקים ישיבה ובה לימד. סגנון לימודו הושפע משיטת הפלפול אך בהתאם לעקרונות בית המדרש הליטאי נצמד ליסודות ההגיון והסברה.
הוא פרסם את ספרו "לבני בנימין" ובו ארבעים ואחת "מערכות" בנושאים שונים, בשנת ה'תר"ל, 1870. חידושים מכתב ידו נדפסו לאחר פטירתו בכתב העת הפלס. לפי הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג הצטיין הרב דיסקין במשחק השחמט.
משפחתו

בתו מינדל צירל התפרסמה בליטא בחכמתה וביופיה, היא נישאה לאיצ'ה לעוו שהיה בעל נכסים בוולקוביסק ובשל עושרו כונה "הגביר האדיר". ולאחר פטירתו נישאה בשנית לאחיו הצעיר של אביה, הרב נח יצחק דיסקין מלומז'ה
בנו היה נחום צבי גולדשטיין, שכתב בעיתונות העברית בת התקופה בפסבדונים נח"ץ.
לקריאה נוספת

מרדכי ליפסון, מדר דר, א, עמ' 202 פריט 529
הרב נתן צבי פרידמן, אוצר הרבנים, פריט 1409
הערות שוליים

↑  אברהם יעקב לעוויטאן, אלון בכות: לאמזא, הצפירה, 24 בינואר 1887.
↑  הרב יצחק אייזיק הרצוג, משחק השחמט, תחומין ו, עמ' 311 ואילך.
↑  די וואלקאוויסקער רבנים און דיינים, בתוך: וואלקאוויסקער יזכור בוך, א, ניו יורק תש"ט, עמ' 71.
↑  ספר לומזה, תל אביב תשי"ג, עמ' 109.
↑  א"ר מלאכי, "מכתבי ר' זאב יעבץ", סיני עד (תשל"ד), עמ' רסז.
אירוויזיון 2020

| --- | --- |
  סמליל התחרות   סלוגן: Open Up ("היפתחו")

אדסיליה רומבלי, יאן סמיט ושנטל יאנזן, המנחים של אירוויזיון 2020
 מספר התחרות:  65
 חצי גמר 1:  12 במאי 2020 (בוטל)
 חצי גמר 2:  14 במאי 2020 (בוטל)
 גמר:  16 במאי 2020 (בוטל)
 מנחים:  שנטל יאנזן, אדסיליה רומבלי, יאן סמיט
 רשת השידור המפיקה:  AVROTROS (אנ') NPO NOS (אנ')
 מיקום האירוע:  הולנד אהוי רוטרדם, רוטרדם, הולנד
 המפקח על התחרות:  יון אולה סאנד
 שיטת הניקוד:  שופטים: 1–8, 10, 12 נקודות קהל: הצגת הניקוד לפי תוצאות השופטים, מהנמוך לגבוה
 מספר משתתפות:  41
 מדינות שחוזרות לאחר פרישה:  אוקראינה אוקראינה בולגריה בולגריה
 מדינות שפרשו מהתחרות:  הונגריה הונגריה מונטנגרו מונטנגרו
 מופעי פתיחה/ביניים:  לני קור, גטי קספרס (טיץ'-אין), סנדרה קים, פול הרינגטון וצ'רלי מקגטיגן, אלכסנדר ריבאק, דאנקן לורנס, ג'יליולה צ'ינקווטי.
 המדינות המשתתפות
 
   מדינות שהיו אמורות להשתתף   מדינות שהשתתפו בעבר, אך לא התכוונו להשתתף בשנה זו
 → אירוויזיון 2019 אירוויזיון 2021 ← 
תחרות הזמר של האירוויזיון לשנת 2020 הייתה אמורה להיות ההפקה ה-65 של התחרות מטעם איגוד השידור האירופי. התחרות הייתה אמורה להתקיים ברוטרדם, הולנד, לאחר זכייתה של הולנד באירוויזיון 2019, שנערך בתל אביב, ישראל, עם השיר "Arcade" בביצוע של דאנקן לורנס. הייתה זו אמורה להיות הפעם החמישית בה הולנד מארחת את התחרות, ההפקה האחרונה הייתה בתחרות של 1980, ואירוע האירוויזיון הראשון שהתארח במדינה מאז תחרות אירוויזיון הילדים 2012. התחרות הייתה אמורה להיערך באהוי רוטרדם; התאריכים היו אמורים להיות 12 במאי, 14 במאי ו-16 במאי.
ב-18 במרץ 2020 הודיע איגוד השידור האירופי על ביטול התחרות בשל התפשטות מגפת הקורונה.
ב-31 במרץ 2020 הודיע איגוד השידור האירופי שיקיים ב-16 במאי, המועד המקורי בו היה אמור להתקיים גמר האירוויזיון, אירוע חלופי שייקרא "אירוויזיון: Europe Shine a Light" שבו ישתתפו כל 41 האמנים שהיו אמורים לייצג את ארצם בתחרות, כל אחד מהבית שלו.
ב-12 וב-14 במאי 2020, המועדים המקורים בהם היו אמורים להתקיים חצאי-גמר האירוויזיון, התקיימו משדרים חלופיים בערוץ היוטיוב הרשמי של האירוויזיון בשם "Eurovision Song Celebration 2020". במשדרים הוצגו כל 41 השירים המתמודדים במלואם לפי סדר ההופעה הרשמי שנקבע לחצאי הגמר על ידי הפקת התחרות.
מיקום

התחרות לשנת 2020 הייתה צפויה להיערך באהוי רוטרדם, ברוטרדם, הולנד. זאת הפעם החמישית בה הולנד הייתה אמורה לארח את התחרות, לאחר ניצחונה של המדינה באירוויזיון 2019 עם השיר "Arcade", בביצוע של דאנקן לורנס. אהוי רוטרדם אירח בעבר את תחרות אירוויזיון הילדים 2007.
מיקום > ההכנות

ההכנות לארגון התחרות של 2020 החלו ב-19 במאי 2019, מיד לאחר שהולנד זכתה בתחרות 2019 בתל אביב, ישראל. יון אולה סאנד, המנהל בפועל של איגוד השידור האירופי לתחרות, מסר ל-AVROTROS, השדרן ההולנדי, ערימת מסמכים וכרטיס USB עם כלים כדי להתחיל את העבודה הנדרשת לארוח התחרות של השנה הבאה. AVROTROS הוגדרה לשתף פעולה למטרת האירוע עם רשת שידור החדשות Nederlandse Omroep Stichting (NOS) ועם ארגון השידור, Nederlandse Publieke Omroep (NPO), לכל אחת יהיה תפקיד אחר בהפקה.
מיקום > אתרים אחרים

כפר האירוויזיון הוא מתחם המעריצים הרשמי של האירוויזיון. במהלך אירועי התחרות היה אמור להיות ניתן לצפות בהופעות של אמנים מקומיים, כמו גם בהופעות החיות המשודרות מהאולם המרכזי. זה היה אמור להיות ממוקם בבינרוטה. המיקום הוא אחד השטחים הפתוחים הגדולים במרכז רוטרדם. בינרוטה ממוקם בלב העיר, בסמוך לאחד מהפלאים האדריכליים המפורסמים ביותר ברוטרדם, המרקטל.
היורוקלאב היה אמור להיות המקום הרשמי לאפטר-פארטי ולהופעות הפרטיות של משתתפי התחרות. בניגוד לכפר האירוויזיון, הגישה ליורוקלאב הייתה אמורה להיות מוגבלת לצופים, לנציגים ולעיתונאים. זה היה אמור להיות ממוקם במאסילו. מאסילו ממוקם על קו המים של רוטרדם במאשאבן זוידזיג'ד, במרחק של 10 דקות נסיעה מאהוי רוטרדם.
אירועי "שטיח הזהב" וטקס הפתיחה, בהם מוצגים המתמודדים ומשלחותיהם בפני העיתונות והמעריצים, היו אמורות להתקיים בטרמינל השייט ברוטרדם ב-10 במאי 2020.
פורמט > עיצוב חזותי

סלוגן התחרות, Open Up ("היפתחו"), נחשף ב-24 באוקטובר 2019. הלוגו והמיתוג הרשמי נחשפו ב-28 בנובמבר 2019. עוצב על ידי CLEVER°FRANKE, זהו "ייצוג מופשט של צבעי הדגל של 41 המדינות המשתתפות בשנת 2020 בהופעה ראשונה לתחרות".
פורמט > עיצוב במה

איגוד השידור האירופי חשף את עיצוב הבמה לתחרות האירוויזיון 2020 בדצמבר 2019. העיצוב בהשראת הסלוגן "Open Up" והנוף השטוח ההולנדי הטיפוסי. את בימת האירוויזיון עיצב מעצב הבמה הגרמני פלוריאן וידר, שגם עיצב את הבמות לתחרויות 2011–2012, 2015, 2017-2019 שלא כמו בתחרות הקודמת, הגרין רום הוצב באולם ההופעות.
פורמט > מנחים

שלושה מנחים נבחרו להנחות את שלושת המופעים: השחקנית ומנחת הטלוויזיה שנטל יאנזן, הזמר והפרשן ההולנדי של התחרות יאן סמיט והזמרת אדסיליה רומבלי, שייצגה את הולנד בתחרויות 1998 ו-2007. בלוגרית היופי, ניקי דה יאחר (NikkieTutorials) אמורה הייתה להיות המגישה של התוכן המקוון של התחרות, כולל סדרת יוטיוב שתוקלט עם המשתתפים. ולהופיע בהופעות החיות בתאריכים 12, 14 ו-16 במאי 2020.
פורמט > הגרלת הקצאות חצאי-הגמר

ההגרלה לקביעת חצי הגמר של המדינות המשתתפות תתקיים ב-28 בינואר 2020, בבית העירייה של רוטרדם. שלושים וחמש המדינות שיתמודדו בחצאי הגמר הוקצו לשישה סירים, בהתבסס על דפוסי הצבעה היסטוריים כפי שחושב על ידי שותף הטלוויזיה הרשמי לתחרות "Digame". הרישום של הסירים השונים עוזר להפחית את הסיכוי שנקרא "הצבעה בגוש" ולהגביר את המתח בחצי הגמר. ההגרלה תקבע גם איזה חצי גמר תשדר ותצביע כל אחת משש המדינות העולות לגמר באופן אוטומטי - מדינות ה-"Big Five" והמארחת הולנד - ישדרו ויצביעו. את הטקס ינחו מנחי התחרות, שנטל יאנזן, אדסיליה רומבלי ויאן סמיט ויכלול את העברת מפתחות האירוויזיון מציפי ברנד פרנק, סגן ראש עיריית תל אביב (העיר המארחת בתחרות הקודמת) לאחמד אומלבאל ראש עיריית רוטרדם.
| סל 1 | סל 2 | סל 3 | סל 4 | סל 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  אלבניה אלבניה  אוסטריה אוסטריה  קרואטיה קרואטיה  מקדוניה הצפונית מקדוניה הצפונית  סרביה סרביה  סלובניה סלובניה  שווייץ שווייץ |  אוסטרליה אוסטרליה  דנמרק דנמרק  אסטוניה אסטוניה  פינלנד פינלנד  איסלנד איסלנד  נורווגיה נורווגיה  שוודיהשוודיה |  ארמניה ארמניה  אזרבייג'ן אזרבייג'ן  בלארוס בלארוס  גאורגיה גאורגיה  מולדובה מולדובה  רוסיה רוסיה  אוקראינה אוקראינה |  בולגריה בולגריה  קפריסין קפריסין  יוון יוון  מלטה מלטה  פורטוגל פורטוגל  רומניה רומניה  סן מרינו סן מרינו |  בלגיה בלגיה  צ'כיה צ'כיה  אירלנד אירלנד  ישראל ישראל  לטביה לטביה  ליטא ליטא  פולין פולין |
פורמט > הצבעה

ראש המשלחת הספרדי חשף ב-22 באוקטובר 2019 כי ה-EBU מתייעצים עם המשלחות בנוגע לשינויים פוטנציאליים במערכת ההצבעה. ראש המשלחת היוונית חשף ב-30 באוקטובר 2019 כי רוב המשלחות (80%) הצביעו בעד שמירה על מערכת ההצבעה הנוכחית.
פורמט > גלויות

הרעיון של הגלויות לתחרות 2020 ממשיך את הסלוגן "Open Up" של האירוע. כל אמן אמור היה לבקר בחלק אחר של הולנד ולהתחבר למקומיים על ידי השתתפות בפעילות, מסורת או תחביב הולנדי.
פורמט > מופע הפתיחה והמופע האומנותי

תזמורת סימפונית של מוזיקאים צעירים הייתה אמורה להופיע במהלך הגמר. המוזיקה למצעד הדגלים להצגת את משתתפי הגמר הופקה על ידי הדי ג'יי פיטר גבריאל בן ה-15 תזמורת סימפונית של שישים וחמישה מוזיקאים צעירים מרחבי הולנד הורכבה להופעה בגמר יחד עם הדי ג'יי אפרוג'ק והזמרת גליניס גרייס, שייצגה את הולנד בתחרות האירוויזיון 2005. המופע האומנותי הזה תוכנן להכיל גם ארבעים רקדנים ומקהלת גוספל של עשרים וחמישה חלקים.
יתרה מזאת, תוכנית הגמר כללה הופעות של שמונה זוכי אירוויזיון לשעבר. ג'יליולה צ'ינקווטי עם "Non ho l'età", לני קור עם "De troubadour", גטי קספרס (מטיץ'-אין) עם "Ding-a-dong", סנדרה קים עם "J'aime la vie", פול הרינגטון וצ'רלי מקגטיגן עם "Rock 'n' Roll Kids", אלכסנדר ריבאק עם "Fairytale", ודאנקן לורנס עם "Arcade".
פורמט > נגישות

תומר לוי, בוגר תוכנית מנהיגות של קרן אדמונד דה רוטשילד מישראל, נסע לאמסטרדם על מנת להנגיש את שירי האירוויזיון ל-42 שפות סימנים, ונפגש עם שר הנכים ההולנדי ריק ברינק.