ז'יל וילנב
פורמולה 1

ג'יימס האנט, אלוף הפורמולה 1 בעונת 1976, התרשם מיכולותיו של וילנב באחד המרוצים בו צפה. בעקבות זאת הציעה קבוצת מקלארן לווילנב לשמש כנהג שלישי במספר מרוצים במהלך עונת 1977. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בפורמולה 1 בגרנד פרי הבריטי באותה עונה, לאחר שדורג במקום התשיעי וסיים את המרוץ במקום ה-11. למרות ההצלחה במרוץ החליט טדי מאייר, מנהל הקבוצה, לסיים את ההתקשרות עם וילנב. וולטר וולף, הבעלים הקנדי של קבוצת וולף, נתן המלצה על וילנב לאנצו פרארי. בעקבות ההזמנה זומן בחודש אוגוסט לפגיה באיטליה. פרארי התרשם מיכולותיו לאחר שצפה בו עורך נסיעת מבחן במסלול פיוראנו והוא הוחתם על חוזה לשני המרוצים של העונה ולעונת 1978.
הופעת הבכורה בקבוצת פרארי הערכה בגרנד פרי הקנדי, מול קהל ביתי, אך וילנב נאלץ לפרוש לאחר שהחליק על כתם שמן שהיה על המסלול. גרנד פרי יפן, מרוץ סיום העונה היה המרוץ השני בו השתתף. במהלך ההקפה החמישית של המסלול התנגש ברכבו של רוני פיטרסון. רכבו של וילנב הועף באוויר, נחת על צופים שעמדו במקום אסור, הרג אחד מהצופים ומרשל שהיה במקום ופצע עשרה צופים נוספים. חקירה שנעשתה לאחר האירוע מצאה אותו נקי מאשמה.
פתיחת עונת 1978 לוותה בפרישות רבות, בעיקר עקב בעיות בצמיגים ובמהלך החלק הראשון של העונה התקשה לצבור נקודות. בגרנד פרי אוסטריה סיים במקום השלישי והשיג את הפודיום הראשון בקריירה. במרוץ סיום העונה, שהתקיים בקנדה במסלול שמאוחר יותר נקרא על שמו, השיג את ניצחון הבכורה שלו. את העונה סיים במקום התשיעי עם 17 נקודות.
בעונת 1979 השיג שלושה ניצחונות וסיים ארבע פעמים נוספות במקום השני. במהלך הגרנד פרי הצרפתי ניהל מאבק צמוד עם רנה ארנו על המקום השני במרוץ. ארנו הצליח לעקוף את וילנב שלושה סיבובים לסיום המרוץ, אך האחרון עקף בחזרה סיבוב לאחר מכן. במהלך ההקפה האחרונה נסעו שני הרכבים זה לצד זה במספר פניות, כשהם יוצרים מגע זה עם זה. במחצית ההקפה האחרונה הצליח וילנב לעקוף את ארנו וסיים במקום השני. במהלך הגרנד פרי הגרמני סבל מנקב בצמיג האחורי של מכוניתו, בעקבותיו ירד מהמסלול. הוא התעקש לעלות על המסלול והמשיך להתחרות כשהוא נוהג כל הדרך לרחבת הטיפולים, כשהוא עם שלושה צמיגים בלבד. בגרנד פרי האיטלקי יכול היה לזכות באליפות, אם היה מתעלם מהוראות הקבוצה ומנצח את ג'ודי שכטר, אך הוא בחר לאפשר לחברו לקבוצה לנצח את המרוץ ולזכות בתואר האליפות.
עונת 1980 הייתה כישלון עבור קבוצת פרארי. וילנב השיג לאורך כל העונה רק 6 נקודות ואילו שכטר, האלוף היוצא, השיג 2 נקודות בלבד. בעונת 1981 עשתה הקבוצה שימוש לראשונה במנועי טורבו. שלדות הרכב התקשו להתמודד עם הכח הרב שייצרו המנועים ווילנב פרש ממרבית המרוצים בעונה. למרות הקושי השיג שני ניצחונות וסיים את העונה במקום השביעי.
גרנד פרי של סן מרינו, המרוץ השלישי של עונת 1982, עמד בסימן המאבק בין FOCA ל-FISA‏, 2 הגופים הגדולים המייצגים את הקבוצות באליפות. קבוצות ברהבאם, לוטוס, מקלארן וויליאמס, שיוצגו על ידי FOCA החרימו את המרוץ. המתחרה העיקרית שנותרה לפרארי הייתה קבוצת רנו. אלן פרוסט, נהגה של הקבוצה הצרפתית, פרש בהקפה השביעית של המרוץ. רנה ארנו, בן זוגו לקבוצה, פרש בהקפה ה-44. בשלב זה וילנב הוביל את המרוץ, כשאחריו דידייה פירוני, נהגה השני של פרארי. במטרה לחסוך בדלק ולהבטיח שהמכוניות יסיימו את המרוץ נתנו מנהלי הקבוצה הוראה לנהגים להאט. וילנב הניח, שכמקובל במקרים כאלה, ההוראה דורשת מנהגי הקבוצה לשמור על סדר הנהיגה הקיים עד לסיום המרוץ. הוא הופתע כאשר פריוני עקף אותו, אך לאחר מכן עקף את פריוני והאט שוב את הקצב. במהלך ההקפה האחרונה עקף אותו שוב פריוני בצורה אגרסיבית וסיים את התחרות כמנצח. בעקבות האירוע נשבע וילנב כי לא ידבר עוד עם פריוני.
ב-8 במאי, במהלך מקצה הדרוג האחרון לקראת גרנד פרי בלגיה, ניסה לבצע עקיפה תוך כדי סיבוב אליו נכנס במהירות של כ-200 קמ"ש. יוכן מאס, אותו ניסה וילנב לעקוף פנה ימינה על מנת לפנות לו את הדרך, אך וילנב פנה לאותו כיוון והתנגש ברכבו של מאס. כתוצאה מההתנגשות הועף הרכב באוויר ולאחר מכן צלל והתרסק על המסלול כשחרטומו פונה כלפי מטה. וילנב עצמו הועף עם כסאו והתרסק לתוך גדר ההפרדה. בבית החולים אליו הובהל נקבע כי הפגיעה שספג בחוליות הגב והצוואר בלתי ניתן לאיחוי. הוא הוחזק בחים באמצעות מכונת הנשמה על מנת לאפשר לאשתו להגיע בטיסה ולהפרד ממנו. מותו נקבע בשעה 21:12 באותו היום.