stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוטפנג

יוּטְפֶּנְג (ביוטפנג: Jyut6ping3, בליטון יל (אנ'): Yuhtping, בסינית: 粵拼) היא שיטת תעתוק ללטינית של השפה הקנטונזית שפותחה ב־1993 על ידי "החברה הבלשנית של הונג קונג" (LSHK), שהיא מוסד ללא כוונת רווח שפועל בתחום הבלשנות הסינית. שמה הרשמי הוא "סכמת הליטון לקנטונזית של החברה הבלשנית של הונג קונג" (Linguistic Society of Hong Kong Cantonese Romanization Scheme). שיטה זו ושיטת ייל לליטון של קנטונזית משמשות לאותה המטרה.
השם יוטפנג הוא קיצור והלחם בסיסים המורכב מאות הראשונה בביטוי יוּטְיוּאֵה (סינית: 粵語, יוטפינג: Jyut6jyu5) שמשמעו "שפת יוּאֵה" (משפחת ניבים אליה משתייכת גם הקנטונזית) ופין-יין, שיטת הליטון הנהוגה במנדרינית.
מכיוון שהקנטונזית היא שפה טונאלית, כלומר שפה שבה שינויים בגובה הצליל קובעים את משמעות הפונמה, ומכיוון שבאלפבית לטיני אין סימנים לציון שינוי בגובה הצליל, היוטפנג משתמש בספרות כדי לייצג שינויים אלו.
יוטים

יוטלנד
היוטים היו שבט גרמאני (ברברי) שמקובל לחשוב כי פלש או ברח מילנד (יוטלנד) בדנמרק המודרנית ומחלקים בחוף הפריזי לאנגליה. היוטים, יחד עם האנגלים, הסקסונים והפריזים, היו מקרב העמים הגרמאניים שחצו את הים הצפוני כדי לפשוט ולבסוף לפלוש לאנגליה, מהמאה ה-4 ואילך. בהתאם לכתבי בדה ונרביליס התיישבו היוטים בסביבת קנט, המפשייר והאי וייט. מספר שמות מקום הנגזרים משם השבט מעידים על האמת שבדעה זאת. כך, לדוגמה, כותב פלורנס מורססטר כי השם "יֵטֶן" הוא שם נוסף לאזור ניו פורסט (הנמצא בהמפשייר).
בעוד שהשפעת היוטים מקנט היא עניין ברור (לדוגמה נוהלי הירושה המיוחדים לאזור, וידועים כ"גבלקינד"), נעלמו היוטים מהמפשייר והאי וייט והשאירו אחריהם עדויות מעטות ביותר. לדעת רובין בוש היוטים היו קורבנות לטיהור אתני בידי הסקסונים המזרחיים, אולם העניין מהווה נושא לוויכוח בין האקדמאים. כמו כן, מקובל לומר שיתר היוטים נשארו ביוטלנד ומהווים בימינו חלק מאוכלוסיית חצי האי.
יש הטוענים שהיוטים זהים לגטים ("ההיפותזה היוטית"), עם שחי בעבר בדרום שוודיה. כך, למשל, מגדיר מילון אוקספורד את הגטים דרך השפה השוודית כ-"Eotas Iótas Iútan Geátas", ולפי הדנית כ"יוטים". אולם בווידסיט ובביאוולף, שני שירים באנגלית עתיקה, השבטים מוצגים כשונים אחד מהשני. ייתכן שבולבלו שמות השבטים בתיעוד מות המלך השוודי אוסטן.
יחסי סומליה–רוסיה

| יחסי סומליה–רוסיה |
| --- | --- |
סומליה: רוסיה


סומליה: רוסיה
שטח (בקילומטר רבוע)
637,657: 17,098,242
אוכלוסייה
19,169,848: 144,612,532
תמ"ג (במיליוני דולרים)
11,680: 2,021,421
תמ"ג לנפש (בדולרים)
609: 13,978
משטר
רפובליקה: רפובליקה פדרלית נשיאותית

יחסי סומליה–רוסיה הם היחסים הדיפלומטיים בין רוסיה לבין סומליה.
היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים בין ברית המועצות לסומליה כוננו ב-11 בספטמבר 1960. ביוני 1961 נחתם הסכם בנושא שיתוף פעולה תרבותי בין המדינות. בשנת 1962 התקיימו המגעים הצבאיים הראשונים: 50 אנשי צבא מסומליה נשלחו למוסדות החינוך הגבוהים בברית המועצות. במקביל, ברית המועצות העניקה לסומליה הלוואה בסך 32 מיליון דולר לצורך מודרניזציה והגדלת הצבא.
ב-11 ביולי 1974 חתמו ברית המועצות וסומליה על חוזה ידידות ושיתוף פעולה לתקופה של 20 שנה. עם זאת, לאחר תחילת התוקפנות של צבא סומליה נגד אתיופיה, ברית המועצות התייצבה לצד אתיופיה, והיחסים בין המדינות נותקו. בנובמבר 1977 הודיע נשיא סומליה על סיום אמנת הידידות הסובייטית–סומלית משנת 1974.
נכון לעכשיו, היחסים בין רוסיה לסומליה הם ברמה נמוכה מאוד. מספר פעמים רוסיה שלחה סיוע הומניטרי לסומליה.
בשנת 2016 התנהל משא ומתן להגברת האינטראקציה בתחומים הפוליטיים, המסחריים, הכלכליים האחרים וכן בנושא יישוב המשבר בסומליה ובקרן אפריקה בכלל.
נציגויות דיפלומטיות

סומליה מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה.
רוסיה אינה מיוצגת בסומליה לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה.
יחסי גרמניה–נאורו

| יחסי גרמניה–נאורו |
| --- | --- |
גרמניה: נאורו


גרמניה: נאורו
שטח (בקילומטר רבוע)
357,022: 21
אוכלוסייה
84,431,715: 11,967
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,456,081: 154
תמ"ג לנפש (בדולרים)
52,777: 12,880
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה

יחסי גרמניה–נאורו הם יחסי החוץ בין גרמניה לבין נאורו.
סקירה כללית

נאורו וגרמניה נהנות מיחסים פוליטיים טובים. קשרים דיפלומטיים נשמרים על ידי שגרירות גרמניה בקנברה, אוסטרליה.
נאורו הייתה מושבה גרמנית כחלק מגינאה החדשה הגרמנית, משנת 1888 ועד מלחמת העולם הראשונה. מסמכים היסטוריים רבים מעידן זה, כגון מפות, סטטיסטיקות ומכתבים, נכתבו בגרמנית על ידי המנהלים באותה תקופה. לאור זאת, גרמניה סיפקה תמיכה בשני פרסומים בשנות ה-90 של המאה ה-20: הספר "נאורו 1888–1900", אוסף מסמכים מהתקופה הקולוניאלית; וספר על דקדוק נאורית מבוסס על הערות של המיסיונר הגרמני אלויס קייזר (אנ'). בשנת 2019 תורגמה העבודה של האתנולוג הגרמני פאול המברוך (אנ') לאנגלית עם שני כרכים, ובכך הפכה אותה לזמינה לקהל רחב יותר. המברוך היה חבר במשלחת המבורג לדרום האוקיינוס השקט בשנים 1908–1910 (גר') שערכה מחקר אתנוגרפי במיקרונזיה.
גרמניה תומכת בהתפתחות כלכלית, חברתית ותרבותית בנאורו באמצעות תרומותיה המשמעותיות לתוכנית האיחוד האירופי, קרן הפיתוח האירופית. המדינה מעורבת גם בשיתוף פעולה הדוק של גרמניה בנושאי אקלים עם מדינות אזור דרום האוקיינוס השקט. גרמניה ונאורו הקימו יחד את קבוצת החברים לאקלים וביטחון באו"ם בשנת 2018 ומנהלים יחד את הקבוצה. נשיא נאורו לשעבר בארון ואקה השתתף בוועידת האקלים והביטחון בברלין ביוני 2019.
יעקב גזונדהייט

ערך זה עוסק ברבה של ורשה. אם התכוונתם לתעשיין ופילנתרופ, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  דצמבר 1815 ורשה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  11 בספטמבר 1878 (בגיל 62) ורשה, האימפריה הרוסית 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בוורשה 
 תקופת הפעילות:  ? – 11 בספטמבר 1878 
 תפקידים נוספים:  רב ראשי 
 
יעקב גֶזונדהייט (געזונדהייט) (כסלו ה'תקע"ו 1815– י"ג באלול ה'תרל"ח 1878) רב, פוסק, אב"ד, ורבה הראשי של ורשה. מחבר ספר "תפארת יעקב" על מסכתות גיטין וחולין, ועל החלקים יורה דעה אבן העזר וחושן משפט של השולחן ערוך.
ביוגרפיה

גזונדהייט נולד בפראגה סמוך לעיר ורשה שבפולין, ולמד שם אצל רבי אריה לייב צינץ. לאחר פטירת רבו הוא הקים בעצמו ישיבה בעיר, כשהיה בן 17 בלבד. לאחר כ-9 שנים החל להוציא את סדרת ספריו תפארת יעקב. הרב גזונדהייט עסק לפרנסתו במסחר כשחלק גדול מרווחיו חילק לצדקה להחזקת תלמידי ישיבתו העניים. בשנת 1857, לאחר פטירת רבי חיים דוידזון, התמודד על משרת רבה הראשי של ורשה, אך בשל תדמיתו המתנגדית המובהקת התנגדו לו חוגי החסידים בעיר, ותחתיו נבחר רבי דב בר מייזלש. רק בשנת ה'תר"ל, לאחר פטירת הרב מייזלש, נבחר לכהן כרבה של ורשה, אך עקב סכסוכים פוליטיים בין החסידים למתנגדים בעיר הודח על ידי השלטונות ממשרתו בשנת ה'תרל"ד. לאחר מכן לא מונה עוד רב ראשי לורשה, והרב גזונדהייט המשיך לכהן במשרת אב בית דין בלבד. מחליפו כאב"ד ורשה היה הרב יצחק פייגנבוים.
יחזקאל עזרא רחמים

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1876 ל' בניסן ה'תרל"ו 
 פטירה:  1908 (בגיל 32 בערך) ל' בשבט ה'תרס"ח 
 כינוי:  היע"ר
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 מקום פעילות:  עיראק וירושלים
 תקופת הפעילות:  ?–1908 
 תלמידיו:  הרב עזרא עטיה
 
הרב יחזקאל עזרא בן רחמים (כונה גם היע"ר; 25 באפריל 1876, בגדאד – 3 בפברואר 1908, ירושלים) היה רב ומקובל בבגדאד ובסוף ימיו בירושלים. חיבר ספר הלכה בשם "עצי היער" וספר חידושים על הש"ס בשם "כנסת יחזקאל".
קורות חיים

נולד בבגדאד לאביו מולא רחמים, והיה אחיו הגדול של הראשון לציון הרב יצחק נסים. כפי שנכתב על ידי המו"לים של ספרו, עוד מצעירותו היה שקדן וחכם, ובגיל צעיר התכתב עם חכמי הדור בשו"תים וחידושי תורה. הרב חיים חזקיהו מדיני בספרו "שדי חמד" מכתיר את הרב יחזקאל עזרא, שהיה אז בן 15, בתארים נכבדים.
 גם הרב רחמים נסים יצחק פלאג'י, בספרו "יפה ללב", מכנה את הרב יחזקאל עזרא "ארי שבחבורה" ו"אספקלריה המאירה". בין הרבנים שהכירוהו והעריכוהו ניתן למנות גם את הרב יוסף חיים מבגדאד, הרב אברהם ביג'אג'ו, הרב בן ציון אברהם קואינקה והרב יוסף חיים זוננפלד.
קורות חיים > עלייתו לארץ ישראל

בשנת 1904 עלה הרב יחזקאל עזרא לארץ ישראל יחד עם הרבנים יעקב חיים סופר וצדקה חוצין. עם בואם פקדו את המקומות הקדושים, והשתטחו על קברי צדיקים. הם בקרו אצל חכמי ארץ ישראל, ביניהם רבי חיים חזקיהו מדיני ורבי אליהו מני. את רשמיו מהפגישה עם רבי אליהו מני העלה על הכתב, ושלחם ל"בן איש חי" שבעצמו היה תלמידו של רבי אליהו מני. הרב יחזקאל עזרא השתקע בירושלים ולא יצא ממנה עד יום מותו, בה הקדיש את כל זמנו ללימוד עצמי ולימוד תלמידים, בין השאר בישיבת שושנים לדוד. הרב עזרא עטיה שהיה לאחר מכן ראש ישיבת פורת יוסף, היה תלמידו וראה בו את רבו המובהק. בירושלים שם דגש מיוחד על לימודי חכמת הקבלה אותם למד אצל רבו המקובל רבי חיים שאול הכהן דוויק.
אחריתו

הרב יחזקאל עזרא היה אדם חולני וסבל בחייו ייסורים. עוד בחיי הוריו, נפטר, והוא בן 32 בלבד. הוא נקבר בחלקת החסידים שבהר הזיתים, והוספד על ידי רבני ירושלים, בכללם הראשון לציון רבי אליהו משה פאניז'יל.
ספריו

חכם יחזקאל עזרא רחמים חיבר כמה וכמה חיבורים בכל מקצועות התורה, אך עיזבונו הספרותי לא נשמר כראוי, וחלק נכבד ממנו הלך לאיבוד עת שנפטר, ואישים שונים לקחו את חיבוריו מביתו. החומר שנשאר הודפס בעזרתם של אחיו הגאונים רבי אברהם חיים ורבי יצחק נסים, וכן רבי צדקה חוצין.
הערות על פירושי רבי יהונתן הכהן מלוניל, על מסכתות שבת, ר"ה, יומא וסוכה. החלקים שלא אבדו נדפסו בש"ס "אל המקורות", הוצאת פרדס, מסכת סוכה.
עצי היע"ר אספת דינים ושקלא וטריא בלשונות הפוסקים על כל שולחן ערוך אורח חיים, וכן על חלקים מיורה דעה, אבן העזר וחושן משפט.
הללי נפשי פירוש על ספר תהילים בדרך פרד"ס (הכתב יד עדיין קיים בעזבונו של הרב יצחק נסים).
כנסת יחזקאל קונטרס הערות והשגות על מחברים, ספרים וליקוטים שונים, בהלכה ובאגדה.
פירוש על הגדה של פסח בדרך פרד"ס.
הגהות וחידושים על מסכתות הש"ס.
קונטרס כללי הש"ס, הפוסקים ושו"תים קצרים.
הערות וביאורים לספר "זבחי צדק" מאת רבי עבדאללה סומך.
כנסת יחזקאל ספר שהוצא לאור לאחר פטירתו, וכולל קטעים נבחרים מחיבוריו המצוינים לעיל.
לקריאה נוספת

הרב יעקב משה הלל, מבוא לספר כנסת יחזקאל (ירושלים תשמ"ב).
משה ש. שבת, ישיבות בגדאד - התהוותן והשפעתן לדורות, כרך א (ירושלים תשע"ו), עמ' 423–450.
הערות שוליים

↑  בהקדמה לספר עצי היע"ר.
↑  שדי חמד השלם - ג', מערכת הלמ"ד, אות י"ד. "ידידי, הרב המובהק, חריף, ובקי מוהר"ר".
↑  רבו המובהק - שממנו קנה את רוב חוכמתו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310296705171  ISNI: 0000 0000 6692 5920  LCCN: n84190395  VIAF: 30948587   WorldCat (עם VIAF): 30948587
טייטס

.
אישה לובשת טייטס בצבע שחור
טייטס (מאנגלית "Tights"; ידוע גם כ-"טייץ") או צְמוּדוֹנִים הם מכנסיים העשויים חומר גמיש וצמודים לגוף, הנלבשים בעיקר על ידי נשים.
המילה צמודונים חודשה באקדמיה ללשון העברית בשנת תשס"א (2001) בעקבות הצעות שהגיעו מן הציבור. במילה מכנסיים, שמקורה בתנ"ך, יש סיומת זוגי על שם שני חלקי הבגד שאליהם נכנסות הרגליים. לעומתה במילה צמודונים (טייטס) נבחרה סיומת הרבים הרגילה.
המונח "טייטס" מתייחס למספר סוגים שונים של ביגוד. הצורה המודרנית (החל משנות השישים של המאה ה-20) מתייחסת לביגוד נשי בדרך כלל, מבד גמיש כלשהו ובגזרה צמודה לגוף.
טייטס הם חלק ממגמת האופנה המתרחבת בשנים האחרונות של שימוש בבגדים שנועדו במקור לספורט בלבד, לא רק לפעילויות ספורט אלא גם כלבוש יומיומי ואופנתי מה שהפך לנורמה חברתית ברחבי ארצות הברית.
היסטוריה

טייטס בצורות שונות ותחת שמות שונים נלבשו במהלך מאות השנים האחרונות על ידי אנשים, הן נשים והן גברים, על מנת לספק חום והגנה.
הטייטס שעוצבו כמכנס נפרד לכל רגל, נלבשו על ידי גברים באירופה במאה ה-13 עד המאה ה-16 (תקופת הרנסאנס).
אלו היו סוג של טייטס כמו גם סוג אחר של מכנסיים גבריים[דרושה הבהרה] שגברים לבשו בסקוטלנד. כמו כן טייטס כאלו שעוצבו כמכנס נפרד לכל רגל העשויים מעור צבי, נלבשו על ידי אינדיאנים. פריט לבוש זה אומץ על ידי ציידים ובתקופות מאוחרות יותר גם על ידי אנשי הרים.
בוקרים נהגו ללבוש טייטס שהיו עשויים מעור צבי על מנת להגן על עורם מפני סדקים שנגרמו בעקבות רכיבה ממושכת, בלאי של המכנסיים, על מנת להגן מעקיצות חרקים, קרציות, הכשות נחשים ועוד.
במקומות רבים ברחבי העולם, במיוחד במדינות קרות כמו רוסיה או קוריאה, גברים ונשים המשיכו ללבוש טייטס העשוי מחומרים שומרי חום, למשל צמר, עד ימינו אלו, לעיתים קרובות בנוסף לשכבה החיצונית, על מנת לשמור על חום.
במאה ה-18 המונח התייחס בדרך כלל לביגוד שלבשו גברים באותה התקופה. פריט לבוש זה היה בדרך כלל עשוי מבד עבה כלשהו או מעור, ועטף את הרגל עד אזור הקרסוליים.
במאה ה-19 המונח התייחס לרוב לבגדי תינוקות שהותאמו לביגוד עליון כמו גם לביגוד עשוי עור או צמר שנהגו ללבוש באותה תקופה חיילים וציידים.
הטייטס חדרו לתחום אופנת הנשים בשנות השישים של המאה ה-20, והושפעו מביגוד שנלבש על ידי רקדנים.
עם התרחבות השימוש בבדים סינתטיים ובדי לייקרה ועליית הפופולריות של ספורט אירובי, הטייטס הפכו יותר אופנתיים בשנות השבעים והשמונים של המאה ה-20, ובסופו של דבר עשו את דרכם גם לתחום אופנת הרחוב.
טייטס באופנה המודרנית

טייטס בצורה המודרנית של מכנסיים צמודים, באורך מלא או באורך הקרסול, עשו את דרכם לאופנה כבר בשנות השישים של המאה העשרים ונלבשו לרוב עם חגורות גדולות ובשילוב של נעלי עקב או נעליים בסגנון נעלי בלט שטוחות.
טייטס לרוב עשוי מבד המשלב ניילון ולייקרה (הרכב הבד הנפוץ הוא 90% ניילון ו-10% לייקרה) נועד במקור לשמש כלבוש אופייני במהלך פעילות גופנית. החל משנות השמונים של המאה העשרים טייטס נכנסו לאופנה היומיומית ונחשבים גם לבוש רחוב אופייני.
הטייטס גם חדר לאופנת הרחוב תחת השפעת הסרט "פלאשדאנס" בשנות השמונים.
בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 מכירות של טייטס עלו מאוד ולמעשה עקפו בכמויות מכירות של ג'ינס בחלקים רבים של ארצות הברית. בעשור זה היה נפוץ מאוד המראה של טייטס עם חולצות בגזרה רחבה וסוודרים גדולים.
בשנת 2005 הטייטס חדר לתחום האופנה הגבוהה, במיוחד בתרבות האינדי ונהיה מאז לפריט לבוש פופולרי שנהוג ללבוש אותו בשילוב פרטי לבוש שונים כמו: סוודרים, מכנסי ג'ינס, חצאיות מיני, חצאיות משובצות, מכנסיים קצרים, שמלות ועוד.
הטייטס הוא גם פריט המהווה נקודת השקה בין אתלטיות ואופנת פנאי. במאי 2015 דורגה חברת נייקי כמותג מספר אחת בעולם בדירוג המותגים השנתי של חברת המחקרים מילוורד בראון לא רק בתחום הספורט אלא גם בתחום האופנה. בעקבות כך צוטט נשיא נייקי טרבור אדוורדס: "טייטס הם הג'ינס החדש (...) נשים משלבות יותר בין ריצה, אימון, כושר ולייף סטייל. הן אינן צריכות לבחור בין מוצר פונקציונלי וטכני לאופנתי. הדברים הללו נשזרים זה בזה".
ציטוט זה מביא לידי ביטוי את אופייה של מגמת הערבוב בין בגדי ספורט לאופנה.
תהליך השילוב בין התחומים בא לידי ביטוי בשיתופי פעולה בין מעצבי על לחברות ספורט, וכן באימוץ גזרות וחומרים שפותחו בטכנולוגיות מתקדמות בידי מותגי יוקרה ואופנת הרחוב. כמו כן פרזנטורים רבים מתחומי המוזיקה והאופנה יצרו שיתופי פעולה בנושא: הזמרת, השחקנית ומעצבת האופנה ריהאנה חברה למותג הספורט הגרמני פומה, הזמר פארל וויליאמס חבר למותג אדידס, הזמרת ביונסה חברה למותג טופ שופ ליצירת מותג ספורט ועוד.
טייטס באופנה המודרנית > טייטס לגברים

גם גברים החלו ללבוש טייטס לעיתים קרובות יותר בשנים האחרונות כביגוד תחתון וגם עבור פעילות גופנית כגון: הליכה, טיולים ועוד.
בשבוע האופנה בסתיו 2007 הוצגו קולקציות שכללו טייטס עבור גברים.
גלריה

אישה לובשת טייטס
אישה במהלך ריצה לובשת טייטס
שחקנית כדורעף חופים בטייטס
אישה בטייטס בצבע כחול יושבת יחפה בספרייה
אישה לבושה טייטס בצבע לבן עם עיצוב פרחוני
גברים לבושים בטייטס
ראו גם

גרביונים
בגד גוף
הערות שוליים

↑  לבוש עברי לחורף: סורגה, צמודונים, קטיפת תלמים, רדיד, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏25 בנובמבר 2012
↑  "The 'Athleisure' Trend", Words We're Watching, Merriam-Webster, 2015, נבדק ב-12 באפריל 2017 {{citation}}:  (עזרה)
↑  Anne VanderMey (27 במרץ 2017), "Leggings Should Be Worn On Planes, and the Office, and Everywhere Else", Fortune, נבדק ב-12 באפריל 2017 {{citation}}:  (עזרה)
↑  Valerie Cumming (2010), "Leggings", The Dictionary of Fashion History, Berg, ISBN 9781847887382
↑  Mary Brooks Picken (2013), "Leggings", A Dictionary of Costume and Fashion: Historic and Modern, Courier Corporation, ISBN 9780486141602
↑  Kaori O'Connor (2011), "Lycra, Aerobics, and the Rise of the Legging", Lycra: How A Fiber Shaped America, Routledge, pp. 121–146, 127
↑  עילית מינמר, "טייטס הם הג'ינס החדש", באתר כלכליסט, 30 ביוני 2015
↑  Dockterman, Eliana (March 25, 2014) "When Enforcing School Dress Codes Turns Into Slut Shaming" Time
↑  Fashion Wire Daily (22 בינואר 2007). "Marni: Leggings are the new must-have". China Daily. נבדק ב-13 באוקטובר 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007549207805171  LCCN: sh97007780 
חותלות של ילידים אמריקאיים (מוזיאון קארל מאי, Radebeul)
ימ"מ יחידת פריצה

| --- | --- |

 בימוי:  קלארק ג'ונסון
 הופק בידי:  דן הלסטד כריס לי ניל ה. מוריץ
 תסריט:  תסריט: דייוויד אייר דייוויד מקנה סיפור: רון מיטה ג'ים מקליין לפי דמויות מאת: רוברט המנר
 עריכה:  מייקל טרוניק 
 שחקנים ראשיים:  סמואל ל. ג'קסון קולין פארל מישל רודריגז אל אל קול ג'יי
 מוזיקה:  אליוט גולדנטל
 צילום:  Gabriel Beristáin, סטפן גולדבלט 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי קולומביה, Original Film 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  8 באוגוסט 2003
 משך הקרנה:  117 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פשע, הוד פילם, סרט פעולה, סרט מתח 
 תקציב:  70,000,000‏$
 הכנסות:  207,100,000‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   swat
 סרט הבא:  S.W.A.T.: Firefight 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
ג'ים סטריט, המגולם על ידי קולין פארל
ימ"מ יחידת פריצה (באנגלית: S.W.A.T) הוא סרט פעולה משנת 2003, המבוסס על סדרת טלוויזיה באותו שם ששודרה באמצע שנות ה־70. את הסרט ביים קלארק ג'ונסון ומככבים בו סמואל ל. ג'קסון, קולין פארל, אל אל קול ג'יי ומישל רודריגז בתפקידים הראשיים.
עלילה

ג'ים סטריט ויחידתו (ה־SWAT, יחידה מיוחדת ללוחמה בטרור) מוזעקים לבנק שבו קבוצת שודדים לקחו בני ערובה. לאחר שנכנסו בחשאי לתוך הבנק, שותפו ליחידה של סטריט, בריאן גמבל, מפר פקודות ישירות ויורה באחד מבני הערובה מתוך ניסיון לירות בשודדים.
עקב כך, בריאן וג'ים מורדים בדרגה. דרכיהם נפרדות כתוצאה מסכסוך, לאחר שהיו חברים כבר שנים רבות. בשעה שגמבל פורש מהיחידה, סטריט מועבר לתפקיד מחסנאי נשק.
סטריט נקרא חזרה לשורות היחידה לאחר שסמל שני דן "הונדו" הרלסון מארגן מחדש את הצוות. במקביל משטרת לוס אנג'לס עוצרת רוצח מבוקש בשם אלכס מונטל, שרצח את אביו ודודו עבור שליטה בעסקיהם המפוקפקים. כאשר השוטרים מובילים אותו לתוך תחנת המשטרה, מונטל צועק בפני כלי התקשורת שמי שיוציא אותו מידי המשטרה יקבל 100 מיליון דולר.
משימתו של הימ"מ היא להוביל את מונטל לבית הכלא. במהלך הנסיעה להובלת האסירים, חוליית פושעים תוקפת את האוטובוס בניסיון לשחרר את מונטל. מאוחר יותר מתברר שבראש הפושעים עומד גמבל, שהחליט לחצות לצד שכנגד. הוא והחוליה שלו מחלצים את מונטל מידי יחידת הימ"מ ומובילים אותו דרך תחנת רכבת תחתית לתוך מטוס שחטפו בניסיון להבריח את מונטל מהארץ.
לאחר שכמעט והצליחו, ימ"מ יחידת הפריצה עוצרים בכוח את המטוס ומתפתחים חילופי ירי. בסוף הסרט מתעמת ג'ים סטריט מול חברו לשעבר בריאן גמבל, והיחידה מצליחה להעביר את מונטל לבית הכלא.
שחקנים

סמואל ל. ג'קסון – סמל שני דן "הונדו" הרלסון, יוצא סיירת חיל הנחתים שלחם בוייטנאם
קולין פארל – השוטר ג'ים סטריט, יוצא הקומנדו הימי
מישל רודריגז – השוטרת כריס סאנצ'ז
אל אל קול ג'יי – השוטר דיקון "דיק" קיי
ג'וש צ'ארלס – השוטר טי. ג'יי מקייב
ג'רמי רנר – השוטר בריאן גמבל
בריאן ואן הולט – השוטר מייקל בוקסר
אוליבייה מרטינז – אלכס מונטל
רג' א. קת'י – השוטר גרג ולסקז
לארי פוינדקסטר – קפטן תומאס פולר
יחסי סומליה–קנדה

יחסי סומליה-קנדה הם יחסי החוץ שבין הרפובליקה הפדרלית של סומליה לבין קנדה.
| יחסי סומליה–קנדה |
| --- | --- |
סומליה: קנדה


סומליה: קנדה
שטח (בקילומטר רבוע)
637,657: 9,984,670
אוכלוסייה
19,169,848: 39,838,945
תמ"ג (במיליוני דולרים)
11,680: 2,140,086
תמ"ג לנפש (בדולרים)
609: 53,718
משטר
משטר פדרלי נשיאותי: מונרכיה חוקתית פדרלית ודמוקרטיה פרלמנטרית
סקירה כללית

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמים בשנת 1968, אם כי בשנת 1991, ממשלת קנדה השעתה יחסים אלו בשל קריסת הממשל הסומלי במדינה. בשנת 2012, קנדה חידשה את היחסים הדיפלומטיים עם סומליה בעקבות המעבר המדיני למשטר רפובליקני פדרלי בסומליה.
חלק גדול מהפליטים הסומליים מתגוררים בקנדה, וכן פליטים אלה מהווים את אחת מקהילות הפליטים הסומלים הגדולות בעולם. קנדים סומלים רבים מקיימים קשרים עם סומליה, ואף חלקם תופסים עמדות בכירות בממשלות הפדרליות והאזוריות בסומליה.
יחסים כלכליים > סיוע כלכלי

קנדה מסייעת לממשלת סומליה לשפר את היציבות הביטחונית והכלכלית במדינה, ומאז 2015, קנדה העניקה מספר סיועים בשווי מעל 4 מיליון דולר אמריקאי על מנת לשפר את המצב הביטחוני והטרור בסומליה ובמזרח אפריקה. בנוסף, קנדה מספקת סיוע הומניטרי לסומליה, שרובו מתמקד במגזרי המזון, המים והתברואה, התמיכה הרפואית ומקלטי החירום.
יחסים כלכליים > סחר

| נתוני הסחר בין סומליה לבין קנדה (באלפי דולר אמריקאי)> שנה | נתוני הסחר בין סומליה לבין קנדה (באלפי דולר אמריקאי)> ייצוא מקנדה | נתוני הסחר בין סומליה לבין קנדה (באלפי דולר אמריקאי)> ייבוא לקנדה |
| --- | --- | --- |
| 2013 | 817 | 38 |
| 2014 | 1,446 | 95 |
| 2015 | 1,411 | 313 |
| 2016 | 2,457 | 290 |
| 2017 | 6,398 | 311 |
יוטקה טניאמה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 בנובמבר 1927 קיסאי, יפן 
 התאבד:  17 בנובמבר 1958 (בגיל 31) טוקיו, יפן 
 ענף מדעי:  מתמטיקה
 מקום מגורים:  יפן
 מקום לימודים:  אוניברסיטת טוקיו (1953)  Urawa high school  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מוסדות:  אוניברסיטת טוקיו (1953–1958) 
 תרומות עיקריות
 השערת טניאמה-שימורה
 
זהו שם יפני; שם המשפחה הוא .
יוטקה טניאמה (ביפנית: 谷山 豊‏; 12 בנובמבר 1927 - 17 בנובמבר 1958) היה מתמטיקאי יפני, ידוע בעיקר בזכות השערת טניאמה-שימורה, שאותה העלה, בספטמבר 1955, בשיתוף פעולה עם גורו שימורה, לאחר שפגש את אנדרה וייל. השמות טניאמה, שימורה ווייל נקשרו כולם להשערה זו, אבל הרעיון בעיקרו נזקף לזכותו של טניאמה.
בשנת 1986 הוכיח קן ריבט שאם ההשערה נכונה אז גם המשפט האחרון של פרמה נכון, רעיון שנתן השראה לאנדרו ויילס לעבוד במשך מספר שנים בסודיות על ההשערה, ולהוכיח אותה במידה מספקת כדי להוכיח את המשפט האחרון של פרמה. הודות לתרומה החלוצית של ויילס ומאמצים של מתמטיקאים נוספים, ובראשם ריצ'רד טיילור, ההשערה הוכחה לבסוף בשנת 1999.
מסיבות שהוא עצמו לא היה יכול להסביר, התאבד טניאמה. הוא השאיר אחריו פתק המסביר את מצבן של חובות ההוראה שלו, והתנצל בפני עמיתיו על הצער שהוא גורם להם. במכתב ההתאבדות שלו הוא כותב: ”באשר לסיבת ההתאבדות שלי, אני לא מבין אותה לחלוטין בעצמי, אבל זה לא כתוצאה מתקרית או מנושא מסוים. אני פשוט יכול לומר שאני נמצא במצב רוח שבו איבדתי ביטחון בעתידי”.
למרות שהמכתב שלו לא ברור ברובו הוא מציין את עייפותו ואת אובדן הביטחון בעתידו. גורו שימורה ציין שהוא סבל מדיכאון. טניאמה גם ציין במכתב ההתאבדות שלו את הדאגה שלו שמא אנשים ייפגעו מההתאבדות שלו ושהוא מקווה שמעשה זה לא יטיל "צל חשוך על אותם אנשים".
כחודש לאחר שהתאבד, התאבדה גם מיסאקו סוזוקי, האישה שאותה הוא התעתד לשאת. במכתב שהשאירה כתבה: ”הבטחנו אחד לשני שלא משנה לאן נלך, לעולם לא ניפרד. עכשיו כשהוא הלך, אני חייבת ללכת כדי לפגוש אותו”.
לאחר מותו של טניאמה אמר עליו עמיתו גורו שימורה: ”הוא תמיד היה אדיב לעמיתיו, במיוחד לתלמידיו, והוא באמת ובתמים דאג לאושר שלהם. הוא נתן עידוד לרבים מאלה שבאו איתו בקשר מתמטי, ביניהם כמובן גם אני. כנראה שהוא מעולם לא היה מודע לתפקיד הזה שלו. אבל אני מרגיש את רוחב הלב האצילי שלו כעת אפילו יותר בחוזקה מאשר כשהוא היה בחיים. ועם זאת אף אחד לא יכול היה לתת לו תמיכה כלשהי כשהוא הזדקק לו נואשות. כשאני מהרהר על כך, אני המום וחש בצער מריר ביותר.”
לקריאה נוספת

סיימון סינג, המשפט האחרון של פרמה, הוצאת ידיעות אחרונות, 2000.
ים של חברים

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  רידלי סקוט 
 הופק בידי:  מימי פולק גיפין רוקי לנג
 תסריט:  טוד רובינסון 
 עריכה:  גרי המבלינג 
 שחקנים ראשיים:  ג'ף ברידג'ס ג'ון סייבג' ראיין פיליפה סקוט וולף בלת'זר גטי ג'רמי סיסטו ג'ייסון מרזדן אריק מייקל קול
 מוזיקה:  ג'ף רונה 
 צילום:  יו ג'ונסון 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Hollywood Pictures 
 חברה מפיצה:  Hollywood Pictures
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2 בפברואר 1996
 משך הקרנה:  125 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט אסונות, סרט פעולה 
 תקציב:  38 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   whitesquall
 דף הסרט ב־IMDb
 
ים של חברים (באנגלית: White Squall) הוא סרט דרמה שיצא לאקרנים ב-1996, בבימויו של רידלי סקוט ובכיכובו של ג'ף ברידג'ס. רוג'ר איברט, מבקר קולנוע אמריקאי, שיבח את הסרט: ”נהניתי מהסרט בזכות התרוממות הרוח הפיזית הטהורה של ההרפתקנות שלו”.
תקציר העלילה

הסרט מבוסס על סיפורה של האונייה הבריגנית "אלבטרוס", אשר טבעה ב-2 במאי 1961 ככל הנראה כתוצאה מסופה קטלנית בלב ים. הסרט מתאר את עלילותיהם של נערים שיצאו להפלגת קיץ לימודית בהנהגתם של רב החובל כריסטופר ב. שלדון (ג'ף ברידג'ס) המתואר כמורה משמעת קשוח ואשתו. הוא מפתח קשר חזק ורגשי עם נערי ההפלגה - צ'אק גיג (סקוט וולף); פרנק בומונט (ג'רמי סיסטו); גיל מרטין (ראיין פיליפה) ודין פרסטון (אריק מייקל קול). כאשר הים הסוער מאיים על אונייתם, חייבים הבנים להשתמש בכישורים שכריסטופר לימדם בשביל לשרוד. האנייה טובעת וחלק מאנשי הצוות והתלמידים נספים. לרב החובל מתקיים משפט בו הוא נחקר על תפקודו במהלך הסערה. המשפט גורם לנערים ולמשפחותיהם להתלבט בין הרצון להכתיר את רב החובל "אשם" לבין נאמנותם לו ולערכים שהנחיל.
צוות השחקנים

ג'ף ברידג'ס בתור כריסטופר שלדון
קרוליין גודול בתור אליס שלדון
ג'ון סאבאג' בתור מקרי
סקוט וולף בתור צ'אק גיג
ג'רמי סיסטו בתור פרנק בומונט
ראיין פיליפה בתור גיל מרטין
אריק מייקל קול בתור דין פרסטון
חוליו אוסקר מקוסטו בתור שי ג'נינגס
בלת'זר גטי בתור טוד ג'ונסטון
דייוויד לשר בתור רוברט מרס
אית'ן אמברי בתור טרייסי לפצ'יק
דייוויד סלבי בתור פרנסיס בומונט
ג'ורדן קלארק בתור צ'ארלס גיג
זליקו איבנק בתור קפטן סנדרס
ג'יימס רייבהורן בתור לט. טיילר
ג'יל לרסון בתור פגי בומונט
ליזי מקיי בתור מידי גיג