stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סמל סקסוניה-אנהלט

| --- | --- |

 פרטים
 המחזיק בסמל:  סקסוניה-אנהלט 
 תאריך אימוץ:  29 בינואר 1991 
 
סמל סקסוניה-אנהלט (בגרמנית: Wappen Sachsen-Anhalts) הוא סמלה הרשמי של המדינה הגרמנית סקסוניה-אנהלט. הסמל נכנס לשימוש ב-29 בינואר 1991
הסמל מעוצב ממגן מחולק לשני חלקים. החלק העליון הוא שחור שעליו חמישה פסי זהב ועליהם מוטען כתר ירוק שפרוש מהפינה השמאלית העליונה לפינה הימנית התחתונה (מנקודת מבטו של הצופה). עיצוב זה נלקח ממגינו של בית אסקניה ששלט באזור ואף החזיק במשרת הנסיך הבוחר עד 1422. על חמשת הפסים העליונים, מצד ימין, מוטען עיט שחור עם רגלי זהב ולשון אדומה בשדה לבן שמציג את הקשר לפרוסיה.
החלק התחתון הוא לבן בעל גבול שחור, ובו מוצג דוב שחור פוסע על גבי חומה אדומה ובה שער פתוח. חלק זה מייצג את המדינה החופשית של אנהלט שהתקיימה בשנים 1945–1918 ובסמלה הוצג מוטיב זה.
סמל המדינה החופשית של אנהלט
סמל המדינה בשנים 1948-1952
ראו גם

דגל סקסוניה-אנהלט
הערות שוליים

↑  הסמל באתר המדינה (בגרמנית)
| סמלי גרמניה |
| --- | --- | --- |
| גרמניה | הסמל הלאומי |  |
| סמלי המדינות | באדן-וירטמברג • בוואריה • ברלין • ברנדנבורג • ברמן • המבורג • הסן • חבל הסאר • מקלנבורג-מערב פומרניה • נורדריין-וסטפאליה •  סקסוניה • סקסוניה-אנהלט • סקסוניה התחתונה • ריינלנד-פאלץ • שלזוויג-הולשטיין • תורינגיה |  |
| סמלים היסטוריים | סמל באדן • סמל פרוסיה • סמל גרמניה המזרחית |  |
סיל ביץ'

| --- | --- |
חותם סיל ביץ'חותם סיל ביץ'

חוף הים של סיל ביץ'
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  קליפורניה קליפורניה
 מחוז:  אורנג'
 ראש העיר:  סנדרה מסה-לוויט
 תאריך ייסוד:  25 באוקטובר 1915
 שטח:  33.75 קמ"ר
 גובה:  4 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  25,242 (2020)
  ‑ צפיפות:  715.6 נפש לקמ"ר (2010)
 קואורדינטות:  33°45′33″N 118°04′57″W﻿ / ﻿33.759166666667°N 118.0825°W﻿ / 33.759166666667; -118.0825 
 אזור זמן:  UTC -8
 http://ci.seal-beach.ca.us
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה סיל ביץ'(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה סיל ביץ'(למפת קליפורניה רגילה) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטסיל ביץ'(למפת קליפורניה מוגדלת) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטסיל ביץ'  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
סיל ביץ' היא עיר בצפון מחוז אורנג' במדינת קליפורניה. העיר היא חלק מהמטרופולין של לוס אנג'לס וחיים בה כ-25,000 תושבים. בעיר נמצאים מחסנים של חיל הים האמריקאי.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
בסוף המאה ה-19, הקימו מתיישבים קהילה קטנה מצפון לשטח המוניציפלי של אנהיים וקראו לה רציף עגינה אנהיים.
בתחילת המאה ה-20 הוחלף שמה של הקהילה לביי סיטי, אך מכיוון שכבר הייתה עיירה בשם זה בצפון קליפורניה, הוחלט בסופו של דבר לקרוא לה סיל ביץ (חוף כלבי הים). הקהילה הוכרזה רשמית כעיר ב-25 באוקטובר 1915, באותו יום שניתן לה שמה.
תוך זמן קצר הפכה העיר למרכז הבילויים של האזור ומשכה תיירות רבה. לצד חוף הים נפתח פארק שעשועים גדול, הרבה לפני דיסנילנד.
מרכז הנשק ובסיס חיל הים האמריקאי סיל ביץ' נבנה במהלך מלחמת העולם השנייה על מנת שישמש כמרכז הגדול ביותר של הצי הפאסיפי לאחסון ציוד לחימה.
גאוגרפיה

סיל ביץ' נמצאת במטרופולין של לוס אנג'לס, מעט דרומית לה, בגבול בין מחוז לוס אנג'לס למחוז אורנג'. גבולה המוניציפלי של סיל ביץ' הוא גם גבולו של מחוז אורנג'. חלקו המערבי של נהר סן גבריאל מהווה את הגבול בין שני המחוזות.
העיר גובלת בלונג ביץ' שבמחוז לוס אנג'לס בצפון, הנטינגטון ביץ' בדרום, וסטמיניסטר במזרח והאוקיינוס השקט במערב.
העיר משתרעת על שטח של 34.2 ק"מ רבועים, מתוכם 29.2 ק"מ רבועים אדמה ו-4.5 ק"מ רבועים מים (13.4%).
אטרקציות

מזח העץ של סיל ביץ' הוא השני באורכו בחוף המערבי, אחרי אושנסייד.
כמו כל דרום קליפורניה, גם סיל ביץ' מושכת אליה גולשים מכל רחבי העולם. האתר הפופולרי בעיר לגלישה הוא באזור שפך נהר סן גבריאל.
אטרקציות > אירועים

פסטיבל פנקייקים בחודש אפריל ופסטיבל דגים בחודש יולי הם אירועים שנערכים מדי שנה על ידי ארגון ליונס והם שני האירועים החשובים בעיר. 
בנוסף, מדי חודש אפריל נערכת תצוגת מכוניות עתיקות, מצעד חג המולד בדצמבר ופסטיבל עפיפונים בחודש ספטמבר.
נסיר א-דין א-טוסי

| --- | --- |

 לידה:  18 בפברואר 1201 טוס, המדינה האיסמאעילית-ניזארית 
 פטירה:  26 ביוני 1274 (בגיל 73) כאזמיה, בגדאד, השושלת האילח'אנית 
 שם לידה:  مُحمد بن مُحمد بن الحسن الطُوسي 
 ענף מדעי:  אסטרונומיה, תאולוגיה, דין, היסטוריה, גאוגרפיה, אופטיקה, מוזיקה, מינרלוגיה, תורת הנסתר, פילוסופיה, רפואה, פילוסופיה אסלאמית, כלאם, פילוסופיה של המוסר, מתמטיקה, ביולוגיה, כימיה, פיזיקה, מדע 
 מקום מגורים:  טוס, Maymun-Diz, מצודת אלמות, Quhistan, מוסול, בגדאד 
 מקום קבורה:  מסגד כאט'מיה 
 מוסדות:  Alamut Library  Maragheh Observatory 
 תלמידי דוקטורט:  קוטב אל-דין שירזי, Najm al-Dīn al-Qazwīnī al-Kātibī, Al-Hilli 
 
נסיר א-דין א-טוסי (בפרסית: نصیر الدین الطوسی ; 18 בפברואר 1201, טוס, ח'וראסאן – 26 ביוני 1274 כאזמיה, בגדאד) היה אסטרונום, מתמטיקאי, פילוסוף, אלכימאי, רופא, פיזיקאי, ארכיטקט ותאולוג מוסלמי-פרסי. הוא השתייך לזרם  האיסמאעילי של האסלאם השיעי ולאחר מכן עבר לזרם התריסרי. המלומד המוסלמי החשוב אבן ח'לדון (1332‏-1406) כתב על א-טוסי שהוא היה הגדול מבין המלומדים הפרסים המאוחרים.
ביוגרפיה

נסיר א-דין א-טוסי נולד בעיר טוס שבמחוז ח'וראסאן שבצפון-מזרח פרס בשנת 1201. הוא התחיל את לימודיו בגיל צעיר, ולמד קוראן, חדית', פסיקה שיעית, לוגיקה, פילוסופיה, מתמטיקה, אסטרונומיה ורפואה. נולד למשפחה שיעית וכנראה איבד את אביו בגיל צעיר. הוא הגשים את משאלתו של אביו להקדיש את חייו ללימודים, ונסע  הרחק מעיר מולדתו כדי להקשיב להרצאותיהם של מלומדים גדולים בני התקופה. בצעירותו נסע לעיר נישאפור כדי ללמוד פילוסופיה תחת פריד א-דין דמאד ומתמטיקה תחת מוחמד חסיב. הוא נפגש גם עם פריד א-דין עטאר, מלומד ומשורר סופי מפורסם שנהרג בעת הפלישות המונגוליות לפרס.
א-טוסי נסע בהמשך לאזור עיראק של ימינו, ובעיר מוסול למד מתמטיקה ואסטרונומיה עם כמאל א-דין יונוס. הוא התכתב בין השאר עם סדר א-דין אל-קונווי, גיסו של הפילוסוף הסופי המפורסם אבן ערבי, אך נראה שהוא עצמו לא התחבר למיסטיקה באותה תקופה. לימים חיבר מאמר פילוסופי שעסק בנושא. לאורך השנים הוא יצר קשרים והתכתב עם מלומדים שונים, כולל הפילוסוף היהודי אבן כמונה מבגדאד.
את רוב כתביו א-טוסי חיבר בתקופה שלאחר הכיבוש של אזור עיראק על ידי האימפריה המונגולית. המונגולים גרמו להרס רב בפלישותיהם, אך זמן קצר לאחר שהשתלטו על טריטוריה חדשה הם חידשו בה את הפעילות התרבותית ונתנו פטרונות ליצירה מדעית ואינטלקטואלית. א-טוסי היה תחת חסותו של השליט המונגולי הולאגו חאן.
א-טוסי חיבר למעלה מ-150 כתבים בפרסית וערבית. כתביו עוסקים במגוון רחב של נושאים וסוגיות, מפרשנות דתית לדוקטרינות של השיעה וכתבים פילוסופים על אתיקה לתחומים שונים של אסטרונומיה וספר בן חמישה כרכים על טריגונומטריה.
מכתש בירח וכוכב זעיר (10269 Tusi) קרויים על שמו של א-טוסי לכבוד תרומתו לאסטרונומיה.
כתביו

א-טוסי הוא אחד המלומדים המוסלמים הפוריים ביותר בימי הביניים. בכתיבתו על מדעים הוא התבסס כמו מלומדים אחרים בני תקופתו על עבודותיהם של "הקדמונים" (גדולי יוון העתיקה). בין המלומדים היווניים שא-טוסי פיתח את ממצאיהם כלולים אוקלידס, ארכימדס, תלמי ועוד.
כתביו > אסטרונומיה

א-טוסי שכנע את השליט המונגולי הולאגו חאן להקים מצפה כוכבים שיאפשר תחזיות אסטרולוגיות מדויקות יותר. מצפה הכוכבים הוקם בשנת 1259 באזור העיר מראגה שבמזרח איראן ונחשב למצפה הכוכבים המתקדם ביותר של התקופה. על בסיס התצפיות במצפה כוכבים זה חיבר א-טוסי את ספרו "זיג' אילחאני" (زیجِ ایلخانی; הטבלאות האלחאניות) שכולל תיאורים מדויקים מאוד לתנועתם של כוכבים. הספר כולל טבלאות אסטרונומיות לחישוב מיקומם של כוכבים ואת שמם של הכוכבים השונים. המודל שלו נחשב למדויק ביותר עבור התקופה, ונעשה בו שימוש נרחב גם עשורים רבים לאחר מותו, עד ימיו של האסטרונום ניקולאוס קופרניקוס (1473–1543).
עבור חישוב תנועתם של כוכבים א-טוסי המציא טכניקה גאומטרית המכונת על שמו, ומאפשרת חישוב של תנועתו של כוכב קטן ביחס לכוכב גדול. טכניקה זאת החליפה טכניקה קודמת שהומצאה על ידי תלמי שלא תמיד עבדה. המלומדים המוסלמים עלי קושג'י (1403–1474)  ואבן א-שטיר (1304–1375) פיתחו את הטכניקה הזאת לאחר ימיו של א-טוסי וחישבו בעזרתה גם את תנועתו של כוכב חמה שהוא עצמו לא הצליח לחשב.
א-טוסי ביקר את הראיות התצפיתיות שסיפק תלמי בכתביו כדי לתמוך בטענה שכדור הארץ עומד במקומו ללא תנועה. הוא לא התנגד לסברה שכדור הארץ עומד ללא תנועה, אך טען כי יש להוכיח זאת באמצעות עקרונות פיזיקליים.
א-טוסי פרסם את התרגום הערבי לספרו החשוב ביותר של תלמי "אלמג'סט".
כתביו > מתמטיקה

א-טוסי היה הראשון לעסוק בטריגונומטריה במנותק מאסטרונומיה. ספרו בן חמישה הכרכים "מאמר על הריבועים" (Kitāb al-Shakl al-qattāʴ) עסק בהרחבה בטריגונומטריה ספירית, לראשונה מחוץ להקשר של אסטרונומיה. כך א-טוסי היה הראשון לפתח את טריגונומטריה כענף מתמטי בפני עצמו.. בספריו על טריגונומטריה הוא חידש מספר חידושים בתחום, ובין השאר מופיע בהם משפט הסינוסים המפורסם והוכחות עבורו. לעיתים גילוי המשפט מיוחס לא-טוסי ולעיתים למלומדים מוסלמים אחרים בני תקופתו.
כתביו > תחומים אחרים

א-טוסי עסק בספרו "אח'לאק-י נאסִרי" (אנ')  בהתפתחות החיים ביקום, והציג מספר רעיונות המזכירים את רעיון המפץ הגדול ואת תיאורית האבולוציה המודרנית. בלוגיקה א-טוסי דגל באסכולה שפיתח אבן סינא (980–1037). בפיזיקה א-טוסי העלה רעיונות המזכירים את חוק שימור החומר.
לקריאה נוספת

Encyclopædia Iranica, "ṬUSI, NAṢIR-AL-DIN", Multiple Authors
סמי והקנגס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1998 (בן 26 בערך) 
 מדינה:  פינלנד 
 
סָמִי וָהָקַנְגַס (בפינית: Sami Vähäkangas; נולד בשנת 1998) הוא משורר פיני.
ביוגרפיה

והקנגס נולד ב-1998 בייבסקילה, שבמרכז פינלנד. הוא סיים את לימודיו בתיכון בשנת 2017 וכעבור שנה עבר לגור בהלסינקי.
באוגוסט 2017 ראה אור ספר הביכורים שכתב, "דיאטת איטריות". ספרו השני אמור לראות אור בשנת 2020.
תרגומים עבריים של אחדים משיריו ראו אור בספר חסד ויערות, אסופה לשירה פינית צעירה, שראתה אור בשנת 2020, בתרגום רמי סערי ובהוצאת כרמל.
כיום, עובד כמוכר בחנות כלבו ועוסק בפעילות פוליטית.
לקריאה נוספת

רמי סערי (משורר, עורך ומתרגם), חסד ויערות – אסופת משוררים פינים צעירים, הוצאת כרמל, 2020, עמודים 133–141.
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סמל סקסוניה

| --- | --- |

 פרטים
 המחזיק בסמל:  סקסוניה 
 תאריך אימוץ:  1990 
 
סמל הנסיך הבוחר של סקסוניה מ-1356
סמל סקסוניה (בגרמנית: Landeswappen Sachsens) הוא סמלה הרשמי של המדינה הגרמנית סקסוניה. הסמל נקבע בחוק המדינה ב-25 באוקטובר 1991.
תיאור

הסמל מורכב ממגן בעל עשרה פסים אופקיים בצבעי זהב ושחור לסירוגין. עליהם מוטען כתר ירוק שפרוש מהפינה השמאלית העליונה לפינה הימנית התחתונה (מנקודת מבטו של הצופה).
היסטוריה

מקורו של הסמל בדוכסות סקסוניה-ויטנברג שהייתה חלק מהאימפריה הרומית הקדושה והוא דומה לסמל שהיה ב-1422. מקורם של הפסים בסמלו של בית אסקניה שהיו רוזני העיר בלנסטד (Ballenstedt). בית אסקניה החזיק בכס דוכסות סקסוניה-ויטנברג ובתואר הנסיך הבוחר עד 1422, אז הוחלף על ידי פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה לבית וטין, רוזן מייסן.
סמל בית אסקניה מופיע בשלטי אצולה של נסיכים רבים כדוגמת: נסיך ויילס, הנסיך ארתור, דוכס קונוט וסטראת'רן וויקטוריה, הנסיכה המלכותית.
ראו גם

דגל סקסוניה
סטיבן הרד

סטיבן הרד (באנגלית: Stephen Heard;‏ 1 בנובמבר 1740 –  15 בנובמבר 1815) היה בעל מטעים, איש צבא ופוליטיקאי אמריקאי מג'ורג'יה, שכיהן כמושל ג'ורג'יה ה-14 מפברואר 1780 ועד אוגוסט 1781. הרד נולד במושבת וירג'יניה, לחם במלחמת הצרפתים והאינדיאנים במסגרת המיליציה של וירג'יניה תחת פיקודו של ג'ורג' וושינגטון, ולאחר מכן עבר יחד עם אביו ואחיו לפרובינציית ג'ורג'יה, שם הוא התבסס על מענקי קרקעות על שירותו, ובנה שני מבצרים במחוז וילקס שנקראו פורט הרד. במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית שירת הרד כלוטננט קולונל במיליציה של ג'ורג'יה תחת פיקודו של קולונל ג'ון דולי (אנ'). הוא לחם עם הגנרל אלייז'ה קלארק (אנ') בקרב קטל קריק (אנ'), שם הוא נשבה אך נמלט. הרד נבחר לבית הנבחרים של ג'ורג'יה, בו הוא כיהן בשנים 1779–1795.
ראשית חייו

סטיבן הרד נולד במחוז הנובר שבמושבת וירג'יניה לג'ון הרד הבן ובריג'יט קארול הרד, בעלי מטעי טבק אמידים. סבו מצד אביו, ג'ון הרד האב, היגר בערך ב-1720 לווירג'יניה מאירלנד. שני הוריו של הרד נולדו וגדלו בווירג'יניה, שם משפחותיהם היו בעלי מטעים. כל ארבעת סביו וסבותיו היו אנגלו-אירים פרוטסטנטים. הוא גדל בווירג'יניה ושם קיבל את חינוכו הבסיסי.
מלחמת הצרפתים והאינדיאנים

עם פרוץ מלחמת הצרפתים והאינדיאנים ב-1754 עזב הרד את לימודיו בבית הספר בחפשו אחר חיי כבוד והרפתקאות בצבא. יחד עם כמה מאחיו, הוא התגייס לרגימנט הקולוניאלי של וירג'יניה, ולחם תחת פיקודו של ג'ורג' וושינגטון, אז קולונל בדרגתו. במהלך המלחמה, קודם הרד על ידי וושינגטון לדרגת קפטן. הוא לחם עם וושינגטון בקרב ג'ומונוויל (אנ'), בקרב פורט נססיטי (אנ'), במשלחת ברדוק (אנ') ובקרב מונונגהלה (אנ'). הרד שירת תחת פיקודו של וושינגטון גם באזור הספר של וירג'יניה (האזור שכיום מהווה את שטחה של וירג'יניה המערבית) מאוגוסט 1755 ועד תחילת 1757 כחלק מהמלחמה של הרגימנט של וירג'יניה נגד כוחות האינדיאנים באזור.
הרד שירת גם תחת פיקודו הישיר של וושינגטון במהלך משלחת פורבס (אנ'). שיתוף פעולה צבאי זה הוביל לידידות לאורך כל ימי חייהם של השניים. הרד קרא לאחד מבניו בשם ג'ורג' וושינגטון הרד, לכבודו של מפקדו. הרד היה אחד מבני וירג'יניה המעטים שהשתתפו בקרב מישורי אברהם (אנ') ובן וירג'יניה היחידי הידוע שהשתתף בקרב סינגל היל (אנ')
בין המלחמות

לאחר המלחמה קיבלה משפחת הרד מענק קרקע בשטח של 150 אקרים על שירותם באזור שכיום מהווה את מחוז וילקס שבג'ורג'יה. סטיבן הרד, אחיו ברנרד ואביהם ג'ון, עברו לשם עם משפחותיהם. קרקע זו שכנה ליד שפך הנהר ליטל באזור שבריטניה עדיין לא רכשה מהאינדיאנים משבטי המוסקוגי והצ'רוקי. בשל כך, בנתה המשפחה את פורט הרד כעמדת הגנה לנוסעים מפני מתקפות האינדיאנים. המשפחה בנתה גם מוצב שני במרחק של כ-13 ק"מ מצפון לראשון, שנקרא גם הוא על שמם.
בנייתו של פורט הרד הושלמה ב-1774. אנשים אחרים התיישבו לידו, וב-1780 הוקמה במקום העיר וושינגטון, ג'ורג'יה. לזמן מה במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית היא שימשה כבירה הזמנית של ג'ורג'יה.
מלחמת העצמאות של ארצות הברית

עם פרוץ מלחמת העצמאות של ארצות הברית, התגייס הרד מיד לטובתם של הפטריוטים. הוא הצטרף לעמיתיו בני ג'ורג'יה אלייז'ה קלארק, נאנסי הארט, וג'ון דולי, שכמוהו חיו במחוז וילקס. תושבי ג'ורג'יה היו חלוקים על סוגיית העצמאות. במשך כל תקופת המלחמה, התמודדו הפטריוטים מול התנגדות הלויאליסטים. בחורף 1778, כאשר היה הרד הרחק בשדה הקרב, פרצה קבוצה של לויאליסטים לביתו והעלו אותו באש. הם אילצו את רעייתו ג'יין, ואת בתם המאומצת לצאת אל החורף המושלג, והשתיים מתו כתוצאה מהחשיפה לקור.
על אף מות משפחתו, המשיך הרד להילחם במלחמה. הוא השתתף בקרב קטל קריק (אנ'), שם הוא היה מעורב בחלק האלים והמסוכן ביותר של הלחימה. על פי אחד המקורות, הרד הבדיל את עצמו באמצעות "עידוד אנשיו והובלתם לנקודות של סכנה". הרד נשבה בקרב על ידי לויאליסטים בריטים, וקרב זה היה האחרון בו הוא השתתף במלחמה. אף על פי שהוא היה מיועד להוצאה להורג, הוא שוחרר באמצעות תחבולה על ידי מאמי קייט (Mammy Kate).
קריירה פוליטית

לאחר המלחמה היה הרד לפוליטיקאי ולבעל מטעים. בית הנבחרים של ג'ורג'יה בחר בו כמושל ג'ורג'יה, תפקיד בו הוא כיהן ממאי 1780 ועד אוגוסט 1781. על פי אחד המקורות הוא התפטר מתפקידו ב-1782.
הרד נבחר לבית הנבחרים של ג'ורג'יה, וכיהן בו בשנים 1779–1795. בשל העובדה שתקופת כהונת המושל הייתה אז קצרה, הותר לו להמשיך ולכהן בבית הנבחרים בעודו מחזיק במשרת המושל.
כתגמול חלקי על שירותו הפטריוטי, קיבל הרד מענק קרקע של יותר מ-6,000 אקרים בתוככי הארץ ליד אזור נהר סוואנה העליון וליד גבול ג'ורג'יה-קרוליינה הדרומית, כ-50 ק"מ מפורט הרד. הוא הקים אחוזת מטעים שנקראה "הרדמונט". ב-1790 התפצל מחוז וילקס, והרדמונט הייתה בתחומי מחוז אלברט, מעברו השני של הנהר מול אבוויל, קרוליינה הדרומית. בוועידה החוקתית של ג'ורג'יה ב-1795 היה הרד אחד מנציגי מחוז אלברט. הרד ועוד שני אנשים החליטו על מיקומה של אלברטון, מקום מושב המחוז, ב-1803.
חיים אישיים

אשתו הראשונה של הרד ובתו מתו במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית. הוא נישא מחדש לאליזבת דרדן, ילידת וירג'יניה, ויחד איתה נולדו להם חמישה בנים וארבע בנות. הרד היה תומך נלהב בחינוך הנשים, ובמסגרת חברותו בחבר הנאמנים של סיילם קולג' שבקרוליינה הצפונית, הוא היה מסור לחינוך הנשים.
סטיבן הרד נפטר בביתו, הרדמונט, ב-15 בנובמבר 1815, בגיל 75. הוא נטמן בבית הקברות הרד שבאלברטון. במקום בו ניצב ביתו עומד שלט הנצחה. על שמו קרוי מחוז בג'ורג'יה.
הערות שוליים

↑  "Fort Heard - FortWiki Historic U.S. And Canadian Forts".
↑  Gannett, Henry (1905). The Origin of Certain Place Names in the United States. Govt. Print. Off. pp. 153.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1081629800  ISNI: 0000 0000 4978 6981  LCCN: nr2001028730  SNAC: w6tf3k9z  VIAF: 63936700   WorldCat (עם VIAF): 63936700
סיטרואן XM

| --- | --- |

Citroën XM
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  סיטרואן
 שנות ייצור:  2000–1989
 יחידות שיוצרו:  333,405
 הרכבה:  צרפת צרפת
 מודל קודם:  סיטרואן CX (אנ')
 מודל אחריו:  Citroën C6 (אנ')
 חברת אם:   קבוצת PSA
 סיווג:  מכונית סלון
 אורך:  4,708 מ"מ (סדאן)  4,963 מ"מ (סטיישן)  4,950 מ"מ (סטיישן בין השנים 1998–2000)
 רוחב:  1,793 מ"מ (סדאן)  1,794 מ"מ (סטיישן)
 גובה:  1,392 מ"מ (סדאן)  1,385 מ"מ (סדאן, מנוע מגדש טורבו)  1,466 מ"מ (סדאן מנוע 6V צילינדרים, שנת 1998)
 משקל:  1,550-1,310 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,850 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנועי בנזין 4 צילינדרים, 1,998 סמ"ק המפיק 107 כ"ס, 110 כ"ס, 114 כ"ס, 128 כ"ס, 132 כ"ס  4 צילינדרים, 1,998 סמ"ק המפיק 141 כ"ס, 147 כ"ס (מגדש טורבו)  6V צילינדרים, 2,975 סמ"ק המפיק 167 כ"ס, 208 כ"ס  6V צילינדרים, 2,963 סמ"ק המפיק 167 כ"ס, 200 כ"ס  6V צילינדרים, 2,946 סמ"ק סמ"ק המפיק 194 כ"ס מנועי דיזל 4 צילינדרים, 2,138 סמ"ק המפיק 82 כ"ס  4 צילינדרים, 2,088 סמ"ק המפיק 109 כ"ס מגדש טורבו דיזל  4 צילינדרים, 2,446 סמ"ק המפיק 129 כ"ס מגדש טורבו דיזל
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 5 מהירויות  תמסורת אוטומטית - 4 מהירויות
 מעצב:  Gruppo Bertone (אנ')
סיטרואן XM (בצרפתית : Citroën XM) היא מכונית סלון מהודרת מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית סיטרואן, חברת בת של קבוצת PSA אשר יוצרה בין השנים 2000–1989 בצרפת
"סיטרואן XM"

יוצרו 333,405 יחידות.
5 נוסעים.
מנוע קדמי.
מנועי בנזין ו-מנועי דיזל.
סוג הנעה : הנעה קדמית.
מתלים - הידרו-פינאומטיים.
בלמים - 4 בלמי דיסק.
קיבולת מכל דלק - 80 ליטר.
נפח תא מטען : 450 / 1,460 ליטר (דגמי סדאן), 720 / 1,960 ליטר (דגם סטיישן).
מקדם גרר - 0.28
בשנת 1990 זכה דגם "סיטרואן XM" במקום הראשון בפרס מכונית השנה באירופה. מרצדס-בנץ SL-קלאס דורג במקום השני, ופורד פיאסטה דורגה במקום השלישי.
"סיטרואן XM" > סדרות

סדרה ראשונה - יוצרה בין השנים 1989–1994
סדרה שנייה - יוצרה בין השנים 1994–2000
תצורות

5 דלתות הצ'בק
5 דלתות - סטיישן.
תמונות

"סיטרואן XM", שנת 1990
"סיטרואן XM"
"סיטרואן XM"
"סיטרואן XM"
"סיטרואן XM" - מבט ללוח מחוונים
"סיטרואן XM", שנת 2000
"סיטרואן XM"
"סיטרואן XM"
"סיטרואן XM"
"סיטרואן XM", דגם "VSX Turbo 2.0" שנת 1995 - סטיישן
"סיטרואן XM", דגם "VSX Turbo 2.0" שנת 1995 - סטיישן
"סיטרואן XM" - מסחרית
"סיטרואן XM" - מסחרית
"סיטרואן XM" - אמבולנס
ראו גם

סיטרואן
הערות שוליים

↑  "סיטרואן XM" citroenet.org.uk/passenger-cars/psa/xm
↑  "סיטרואן XM", מנוע 2.0 ליטר, שנת 1989 - מפרט automobile-catalog.com/car/1989/62675/citroen_xm_2_0
↑  "סיטרואן XM", מנוע 2.0 ליטר, הזרקת דלק "Injection catalyst", שנת 1989 - מפרט automobile-catalog.com/car/1989/541490/citroen_xm_2_0_injection_cat
↑  ניר בן טובים‏, סוף עידן: סיטרואן נפרדת מהמתלים הפינאומטיים, באתר וואלה, 8 ביוני 2015
↑  "סיטרואן XM" "מכונית השנה באירופה", שנת 1990 web.archive.org/web/20130626071657
↑  "סיטרואן XM" - תמונות pinterest.com/hoobastank
נאלנץ'

סמל נאלנץ'
נאלנץ' (בפולנית: Nałęcz, תעתיק מדויק: נָלֶנְצְ') הוא סמל אצולה פולני. הסמל שימש משפחות רבות מהשלאכטה, האצולה הפולנית, בתקופת ממלכות פולין (ממלכת פולין (1025–1385), וממלכת פולין (1385–1795)) ובתקופת חבר העמים הפולני-ליטאי (1569–1795).
היסטוריה

נאלנץ' הוא סמל אצולה פולני עתיק מהמאה ה-12 (בדומה לסמלי אצולה אחרים כגון אבּדַאנק (אנ'), לֶלִיוַוה (אנ'), רַדְוַאן (אנ') ובּוֹגוֹרְיָה (אנ')). סמל זה ייצג אחדות והרמוניה. הוא שימש משפחות אצולה רבות, ביניהן גֶמְבִּיצקי, אוֹסְטְרוֹרוֹגוֹבְיֶה, שׁאמּוטוּלְסְקי, חֶלְמִיצקי, צ'ארנקובסקי, סְלִיזֶבִיץ', רַאצִ'יְנְסְקי, רַאצְקוֹבסקי (אנ'), דְווֹרְנִיצקי, סַדוֹבסקי, לוֹבִינְסְקי, גְרַאמְבְּצֶ'בְסְקי ועוד.
תיאור מסורתי של הסמל כולל צעיף כסוף קשור על רקע אדום. ברוב הגרסאות הצעיף קשור כלפי מטה, אך בכמה גרסאות הוא קשור כלפי מעלה. בגרסאות קדומות יותר ובחלק מהגרסאות המודרניות, הצעיף מופיע ללא קשר. צורת הצעיף דומה לצורת הסמל הטבטוני של רונה אות'לו (אנ'), האות המייצגת במובנה את המולדת.
ראשיתו של סמל הנאלנץ' קשור ככל הנראה לפולין הגדולה (אנ').
בני משפחות האצולה שנשאו את סמל הנאלנץ' הואשמו ברצח פשמיסל השני (אנ') בשנת 1296. הם גם כרתו ברית עם ברנדנבורג נגד ולדיסלב הראשון לוקיטאק, ולאחר מותו של לאיוש הראשון מהונגריה לחמו נגד בני משפחת גרימאליטה, בניסיון להכתיר על כס המלוכה הפולני את ז'ימווויט השלישי ממזוביה בכפייה.
בין הפולנים המפורסמים ביותר שנשאו את סמל הנאלנץ' ניתן למנות את ג'וזף קונרד (קורז'ניובסקי) וסֶנְדְז'יבוֹי אוֹסְטְרוֹרוֹג. תבליט של סמל הנאלנץ' מופיע על מבנה משמר הארמון בפוזנן.
בלאזון

אדום, עליו תצוגת נַלֶנץ כסופה מחוברת בקשר.
נושאי הסמל

אישים ידועים שנשאו את סמל הנאלנץ' כללו:
קז'ימייז' פרנצ'ישק צ'ארנקובסקי (אנ')
אדם שֶׁנְדְז'יבוֹי צ'ארנקובסקי (אנ')
צ'סלאב "יורנד" גרוֹמְבְּצֶ'בְסְקי
אפולו קורז'ניובסקי (אנ')
ג'וזף קונרד (קורז'ניובסקי)
בית מאַלאְַחוֹבְסְקי (אנ')
יאצֶק מאַלאְַחוֹבְסְקי (אנ')
סטניסלאב מאַלאְַחוֹבְסְקי (אנ')
פרידריך יוזף מושינסקי (אנ')
מיקולאי אוֹסְטְרוֹרוֹג (אנ')
אדוארד רצ'ינסקי (1786–1845) (אנ')
אדוארד אלכסנדר רצ'ינסקי (אנ')
אדוארד ברנרד רצ'ינסקי (אנ')
יוזף סוסנובסקי (אנ')
יוזף קרול קונרד חֶלְמִיצְקי (אנ')
בנדיקט דיְבּוֹבְסְקי (אנ')
גלריה

וריאציות סטנדרטיות
סמל אצולה של סטניסלאב ברטולוני, 1589
סמל אצולה של משפחת דיבובסקי
סמל אצולה של משפחת פֵלשטִינְסְקי (1780)
סמל אצולה של משפחת גוֹסטוֹמסקי
סמל אצולה של משפחת קורט או קורט
סמל אצולה של משפחת קוּנובסקי
סמל אצולה של מיקולאי לוֹנְצ'ינסקי, 1580
סמל אצולה של דוברוגוסט מילינסקי, 1570
סמל אצולה משותף של משפחת גולִישׁבְסְקי ומשפחת מורַוְסְקי
נאלנץ' II
נאלנץ' III
נאלנץ' IV
נאלנץ' V
סמל אצולה של אנדז'יי סטרייקובסקי, 1565, יאן וסטניסלאב ניצ'ופ, 1578
סמל אצולה של משפחת נובוסייֶלצקי
סמל אצולה של משפחת אודַכּוֹבסקי
סמל אצולה של בית הרוזנים אוסטרוֹרוֹג
סמל אצולה של תומש פירַבְסקי, המאה ה-17
סמל אצולה של משפחת רַאצְקוֹבסקי, 1591
סמל אצולה של משפחת רוסטְבורוֹבסקי
סמל אצולה של משפחת שַׁאבְלוֹבסקי
סמל אצולה של משפחת טַאנְסקי
סמל אצולה של יאן וֶנגֶר, 1613
סמל אצולה של משפחת וורופאי
סמל אצולה של מתתיהו ז'דלובסקי, 1565
סמל אצולה של משפחת ז'יחלינסקי
וריאציות אריסטוקרטיות
סמל משפחת הרוזנים גורזנסקי
סמל משותף של בית הרוזנים קשיצקי, לוצ'ינסקי ומלאצ'ובסקי
סמל הרוזן סטניסלאב מאלאצ'ובסקי
סמל משפחת הרוזנים מושצ'נסקי
סמל נוסף של משפחת הרוזנים מושצ'נסקי
סמל משפחת הרוזנים אוסטרורוג
סמל משפחת הרוזנים רצ'ינסקי
אחרים
סמל נַאלֶנְץ' של סטניסלאב סלאווינסקי על גבי מצבת הקבורה שלו בקתדרלת גְניֶזְנו (בערך 1661)
סמל נַאלֶנְץ' של קז'ימייז' רצ'ינסקי, פרט מבית המשמר בפוזנן
דגל נַלֶנְץ'
גרסה מימי הביניים של סמל הנַלֶנְץ' לפי Gelre Armorial
טבעת כסף עם תבליט של סמל נַלֶנְץ' ממשפחת קאליטווינסקי (Kalitwiński), שיוצרה במאה ה-19 באימפריה הרוסית.
סמל האצולה של נשיא פולין סטניסלאב וויצ'ך צ'ייחובסקי כאביר מסדר הפיל (1923). קפלת מסדר הפיל, טירת פרדריקסבורג, הילרוד (דנמרק).
דוברוגוסט מנובי דוורו, הארכיבישוף של גניזנו
סמל מסדר גיזת הזהב (Toison d'Or)
סמל הנַלֶנְץ' מאת ברטולומיי פאפרוצקי שפורסם ב"Gniazdo cnoty.." (1578)
לקריאה נוספת

Juliusz Karol Ostrowski: Księga herbowa rodów polskich. T. 1-2. Warszawa: Główny skład księgarnia antykwarska B. Bolcewicza, 1897.
Adam Boniecki: Herbarz polski. Warszawa: skł. gł. Gebethner i Wolff, 1899.
Franciszek Piekosiński: Heraldyka polska wieków średnich. Kraków: Akademia Umiejętności, 1899.
Józef Szymański: Herbarz średniowiecznego rycerstwa polskiego. Warszawa: PWN, 1993. ISBN 83-01-09797-3.
Anna Wajs: Materiały genealogiczne, nobilitacje, indygenaty w zbiorach Archiwum Głównego Akt Dawnych w Warszawie. Warszawa: DiG, 2001. ISBN 83-7181-173-XISBN.
Alfred Znamierowski: Herbarz rodowy. Warszawa: Świat Książki, 2004. ISBN 83-7391-166-9ISBN.
Tadeusz Gajl: Herbarz polski od średniowiecza do XX wieku : ponad 4500 herbów szlacheckich 37 tysięcy nazwisk 55 tysięcy rodów. L&L, 2007. ISBN 978-83-60597-10-1ISBN.
Tadeusz Gajl: Nowy herbarz polski. 5 000 herbow + 50 000 nazwisk. Gdański Kantor Wydawniczy, 2016. ISBN 978-83-65387-05-9ISBN
הערות שוליים

↑  Gajl, Tadeusz. Herbarz polski od średniowiecza do XX wieku : ponad 4500 herbów szlacheckich 37 tysięcy nazwisk 55 tysięcy rodów. L&L. ISBN 978-83-60597-10-1.,Herb:Raczkowski
↑  Wiktor Wittyg, Stanisław Dziadulewicz, "Nieznana szlachta polska i jej herby", 1912, p. 262, Quote: "RACZKOWSKI, h. Nałęcz odm. (w szczycie rogi jelenie), Łukasz, w roku 1591 opłaca pobór z części swej wsi Raczkowa, woj. Kaliskie, pow. Gnieźnieński; Muzeum Narodowe w Krakowie, No 652"
סטיבן דייוויס

סטיבן דייוויס (באנגלית: Steven Davis, נולד ב-1 בינואר 1985) הוא כדורגלן עבר צפון אירי ששיחק בעמדת הקשר.