stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנדריי מוסטובוי

אנדריי אנדרייביץ' מוסטובוי (ברוסית: Андрей Андреевич Мостовой; נולד ב-5 בנובמבר 1997 באומסק, רוסיה) הוא כדורגלן רוסי, המשחק כקשר התקפי בזניט סנקט פטרבורג ובנבחרת רוסיה.
קריירת מועדונים

הוא נולד באומסק, שבסיביר. בגיל 4 המשפחה עברה למוסקבה ושיחק בקבוצות הנוער המקומיות של צסק"א ולוקומוטיב.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה המקצוענית בכדורגל במדי דולגופרודני ממחוז מוסקבה, ב-10 באפריל 2016 במשחק נגד זנמיה טרודה אורוחובו-זויבו וכבש שער בבכורה שלו בניצחון 0:2 של קבוצתו. הוא עבר בהמשך לחימקי ולבסוף צד את עינם של ציידי הכישרונות של מועדון הפאר זניט וחתם בה, אך שיחק בעיקר בקבוצת המילואים שלה, זניט-2 סנקט פטרבורג.
ב-19 ביולי 2019 הוא הצטרף לסוצ'י בהשאלה למשך עונת 2019/20.
בקיץ 2020 חזר להרכב הקבוצה הבוגרת של זניט סנקט פטרבורג ובמשחק נגד ארסנל טולה במחזור 7, הבקיע את שער הבכורה שלו במדי זניט.
קריירת מועדונים > קריירה בנבחרת

ב-8 באוקטובר 2020 ערך את הופעת הבכורה בנבחרת במשחק ידידות מול שוודיה.
סטטיסטיקת משחק

| גביע | אליפות | עונה | ליגה> הופעות | ליגה> שערים | גביע> הופעות | גביע> שערים | סופרקאפ> הופעות | סופרקאפ> שערים | מפעלים אירופיים> הופעות | מפעלים אירופיים> שערים | סך הכל> הופעות | סך הכל> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  דולגופרודני | ליגת הכדורגל המקצוענית | 2015/16 | 10 | 2 | 0 | 0 | - | - | - | - | 10 | 2 |
|  דולגופרודני | סך הכל | סך הכל | 10 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 10 | 2 |
|  חימקי | ליגת הכדורגל הלאומית | 2016/17 | 29 | 1 | 2 | 0 | - | - | - | - | 31 | 1 |
|  חימקי | ליגת הכדורגל הלאומית | 2017/18 | 34 | 3 | 1 | 0 | - | - | - | - | 35 | 3 |
|  חימקי | ליגת הכדורגל הלאומית | 2018/19 | 19 | 0 | 2 | 0 | - | - | - | - | 21 | 0 |
|  חימקי | ליגת הכדורגל הלאומית | סך הכל | סך הכל | 82 | 4 | 5 | 0 | 0 | 0 | 0 | 87 | 4 |
|  זניט-2 | ליגת הכדורגל הלאומית | 2018/19 | 13 | 5 | - | - | - | - | - | - | 13 | 5 |
|  זניט-2 | סך הכל | סך הכל | 13 | 5 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 13 | 5 |
|  סוצ'י | הפרמייר ליג הרוסי | 2019/20 | 19 | 5 | 1 | 0 | - | - | - | - | 20 | 5 |
| זניט | הפרמייר ליג הרוסי | 2020/21 | 0 | 0 | 0 | 0 | - | - | - | - | 0 | 0 |
| סך הכל בקריירה | סך הכל בקריירה | סך הכל בקריירה | 124 | 16 | 6 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 130 | 16 |
הערות שוליים

↑  "Game Report by PFL". ליגת הכדורגל המקצוענית של רוסיה. 10 באפריל 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Андрей Мостовой стал игроком футбольного клуба «Сочи»" [Andrei Mostovoy became a player of PFC Sochi]. סוצ'י.
| נבחרת רוסיה – יורו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 שונין •  2 פרננדס •  3 דיבייב •  4 קרבאייב •  5 סמיונוב •  6 צ'רישב •  7 אוזדוייב •  8 בארינוב •  9 סובולב •  10 זבולוטני •   11 זובנין •  12 דיופין • 13 קודריאשוב •  14 דז'יקייה • 15 מירנצ'וק • 16 ספנוב • 17 גולובין • 18 ז'ירקוב • 19 סמדוב • 20 ז'מלטדינוב • 21 פונין • 22 דזיובה • 23 קוזיאייב • 24 מוסטובוי • 25 מקארוב • 26 מוחין • מאמן: צ'רצ'סוב |  1 שונין •  2 פרננדס •  3 דיבייב •  4 קרבאייב •  5 סמיונוב •  6 צ'רישב •  7 אוזדוייב •  8 בארינוב •  9 סובולב •  10 זבולוטני •   11 זובנין •  12 דיופין • 13 קודריאשוב •  14 דז'יקייה • 15 מירנצ'וק • 16 ספנוב • 17 גולובין • 18 ז'ירקוב • 19 סמדוב • 20 ז'מלטדינוב • 21 פונין • 22 דזיובה • 23 קוזיאייב • 24 מוסטובוי • 25 מקארוב • 26 מוחין • מאמן: צ'רצ'סוב | רוסיה |
יצחק הלוי הורוביץ

ערך זה עוסק בר' איציקל המבורגר רב ואב"ד קהילת אה"ו. אם התכוונתם לחוזה מלובלין ראו יעקב יצחק הורוביץ. אם התכוונתם לאדמו"ר ממעליץ, ראו .
| --- | --- |
 לידה:  תע"ה
 פטירה:  ו באייר תקכ"ז
 
הרב יצחק הלוי הורוביץ (מכונה: ר' איציקל המבורגר; תע"ה, 1715 – ו' באייר תקכ"ז, 4 במאי 1767) היה למדן, מנהיג וראב"ד אה"ו. מראשי הקלויז בברודי, ורבן של הורחוב, ברודי, גלוגוב, וקהילות אה"ו. היה מראשי המכריזים את החרם על הקמיעות של רבי יהונתן אייבשיץ. לדעתו יוחס משקל רב בפסיקת הלכה בשאלות אקטואליות כמו הגט מקליווא.
מצאצאיו הסתעפה משפחת רבנים גדולה, ביניהם: חתנו רבי משולם איגרא, ונכדו רבי נפתלי מרופשיץ.
תולדות חייו

נולד בביליחוב (Bílichov) לרבי יעקב יוקל הורביץ רבן של קהילות ברודי וגלוגוב לעתיד, [[דרושה הבהרה]בנו של רבי מאיר הלוי הורביץ המהר"ם טיקטין ולרייזל בת רבי יהושע השיל מטארלוי. היה מיוחס לשושלת רבנים וותיקה.
כבר בצעירותו התפרסם כעילוי ובעודו בן 13 בחר בו רבי יעקב באב"ד מברודי, כחתן לבתו רייצה. לאחר נישואיו היה סמוך כמה שנים על שולחן חותנו שסיפק לו את כל מחסורו, והוא באותו זמן ישב ולמד תורה. בשנים אלו היה לאחד מחשובי הלומדים בקלויז המפורסם של ברודי אותו ייסד גיסו רבי חיים סג"ל לנדא מפודקאמין שהיה גם הוא חתנו של רבי יעקב באב"ד. קשר מיוחד קשר עם רבי יחזקאל הלוי לנדא שהיה לידידו הקרוב וגם מחותנו לאחר מכן. מלבד גאונותו נחשב גם לצדיק, הבעל שם טוב העריכו מאוד ואמר עליו כי מראש חודש אלול ועד אחרי יום כיפור שורה עליו השכינה מפני שנהג לומר מדי יום את כל ספר התהלים, וקרא בדמעות בספר ראשית חכמה, מסופר גם כי התענה 400 תעניות בעבור צאצאים ראויים.
בסביבות שנת ת"ק, נבחר כרבה של הורחוב (אנ'), לצידו כאב בית דין כיהנו הדיינים רבי רפאל מייזלש מחבר "תוספת שבת", ורבי יצחק מדרוהוביץ'. בשנת תק"ו היה מועמד לרבנות פיורדא לאחר פטירת רב העיר רבי ברוך כהנא רפפורט. בשנת תק"י שב לברודי ועמד בראשות הקלויז בעיר. בברודי היה רבי יצחק בין הרבנים שחתמו נגד הדפסת ש"ס זולצבך.
בשנת תקט"ו נבחר למלא את מקום אביו שנפטר בי"ג באלול באותה השנה בגלוגוב, באותה שנה בי"א בתמוז ה'תקט"ו, נפטרה אשתו, והוא נישא לאחייניתה ביילה, בת גיסו רבי יצחק באב"ד. בשנת תקכ"א עזב את העיר עקב חילוקי דעות עם הדיין המקומי רבי אשר לעמיל מאייזנשטט. ושב לברודי לעמוד בראשות הקלויז. בשנת תקכ"ד נבחר לרבנות ברודי לאחר שזכה בגורל שהטילו ראשי הקהל בינו לבין רבי יחזקאל לנדא ורבי שלום מטיקטין. כעבור שנה בשבט ה'תקכ"ה נבחר ברוב קולות לרבנות קהילות אה"ו לאחר פטירתו של רבי יהונתן אייבשיץ, בחירה זו נעשתה בהסכמתו של רבי יעקב עמדין שתמך בו לרבנות לאחר שרבי איציקל היה מראשי החותמים בברודי על החרם כנגד רבי יהונתן אייבשיץ. בין המועמדים האחרים היו: רבי יוסף שטיינהארט, ורבי יחזקאל לנדא.
בקיץ תקכ"ה החל רבי יצחק לכהן בפועל ברבנות אה"ו. הוא הצליח להשכין שלום בקהילה, ביטל את שרידי המחלוקת ואישר את כל התקנות שתיקן רבי יהונתן אייבשיץ.
יחסיו עם רבי יהונתן אייבשיץ

בין רבי יהונתן אייבשיץ לרבי איציקל התקיים משא ומתן בהלכה מתוך הערכה הדדית, אך כאשר יצאו חכמי הקלויז בברודי בחודש אלול תקי"ב, בחרם על הקמיעות של רבי יהונתן אייבשיץ, היה רבי איציקל ראשון החותמים, בגלל בנו של רבי יהונתן - בנימין וולף אייבשיץ, וחברו המקובל השבתאי משה דוד מפודהייץ. גם בחרם שנערך בברודי בשנת תקט"ו על מאמיני שבתי צבי, חתם רבי איציקל במקום השני מיד לאחר רבה של לבוב רבי רבי חיים הכהן רפפורט.
לפי רבי יעקב עמדין חזר בו רבי יצחק מאוחר יותר מהצטרפותו לחרם, בטענה כי חתימתו הראשונה הייתה עקב לחץ כלכלי שהפעיל עליו רבי אריה לייב מאמסטרדם (גיסו של רבי יעקב עמדין)[דרוש מקור], ובבואו לכהן כרב באה"ו על מקומו של רבי יהונתן, אף קירב אליו את נכדו ואת תלמידו.
יחסיו עם רבי יחזקאל לנדא

בין רבי יצחק לרבי יחזקאל לנדא שררו יחסי ידידות עמוקים משנות נעוריהם בקלויז בברודי, משפחות הורוביץ ולנדא אף היו קשורות בקשרי נישואין; רבי מנחם מאניש מז'מיגרוד אחיו של רבי יצחק נשא את אחותו של רבי יחזקאל, ומאוחר יותר הפכו השניים למחותנים בעצמם כאשר רבי יעקבקא בנו של רבי יחזקאל נשא את רייצא בתו של רבי איציקל.
בסביבות שנת ה'תקכ"ו נחלקו שני הרבנים בחריפות בעניין רגיש שהעכיר ביניהם את היחסים. בסביבות שנת תקי"ב, התירו רבי יצחק ורבני ברודי לרבי יהושע השיל הורוויץ בן אחיו רבי מנחם מאניש, לגרש את אשתו וויטוש בת רבי צבי הירש מאופוצ'נו והילדסהיים נגד רצונה, הגט סודר על ידי רבי אריה לייב מסקולה בנו של הפני יהושע. והגירושין בפועל התבצעו על ידי שליח שזרק את הגט לחיקה של האישה בעל כרחה ברחוב העיר, לאחר זריקת הגט נישא רבי יהושע העשיל בשנית.
כחלוף ארבע עשרה שנה יצא רבי יחזקאל – שהיה בן דודו של רבי צבי הירש אבי המגורשת, לפסול את הגט (לאחר שרק אז נודע לו שהגירושין נעשו על ידי שליח); רבי יחזקאל החרים את רבי יהושע העשיל ואת אשתו השנייה בכך שעברו על חרם דרבינו גרשום, בטענה כי היות שעבר המגרש על חרם דרבינו גרשום, הרי שהגט ניתן באיסור, ועל פי הכלל התלמודי הקובע "אין שליח לדבר עבירה", הרי שהגט בטל מעיקרו, האישה נותרה אשתו לכל דבר ועניין ומעולם לא התגרשה.
רבי איציקל הגן על דעתו כי הגט תקף, היות שעבירה על חרם דרבינו גרשום איננה נחשבת לעבירה, וגם במקרה שהיא מהווה עבירה הגט בתקפו על אף העבירה. רבי יחזקאל עמד על דעתו והגיב על כך בחריפות יתרה, אליה נוסף חשד שרבי יצחק מנסה להמעיט בכח תורתו, ובין השנים נוצר מתח.
בדעתו של רבי יצחק להלכה תמכו בזמנו ובשנים שלאחר מכן: רבי פנחס הורוביץ, וה"קצות החושן". גם רבי יעקב עמדין מזכיר לשלילה את פסקו זה של רבי יחזקאל.
בסופו של דבר השלימו ביניהם שני הגאונים בעזרתו של רבי יוסף שטיינהארט שכתב: ”כאשר תלי"ת עשיתי שלום אשתקד בין הגאון אב"ד פראג, ובין מחו' הגאון אב"ד האמבורג נ"י, שהי' מחולקים ג"כ בעניין גט אחד שסידר רב אחד במדינת פולין, והדברים עתיקין”, נסיבות סיום המחלוקת אינן ברורות כל צרכן, וכפי הנראה נתן הבעל לאשתו לשעבר גט בשנית מרצונו הטוב כפי שהציע רבי פנחס הורוביץ, והאשה נישאה בשנית.
יחסיו עם רבי יעקב עמדין

למרות שלדעת רבי יעקב עמדין, הוא עצמו היה ראוי לשבת על כס הרבנות באה"ו, בחירתו של רבי יצחק לאחר פטירתו של רבי יהונתן, הייתה על דעתו ובהסכמתו. בתשרי ה'תקכ"ו הכריז היעב"ץ בבית הכנסת שלו על חרם כנגד אנשי רבי יהונתן ודרש לגרשם מהעיר, רבי יצחק התנגד להכרזה ואף העניק תואר "מורנו" לנכדו רבי ישראל אייבשיץ. התנגדות זו יחד עם פעולותיו של ר' איציקל לחיסול המחלוקת בקהילת אה"ו שכללו אישור תקנותיו של רבי יהונתן והפסקת הרדיפה אחר מצדדיו, היו לצנינים בעיני היעב"ץ, שאף כתב כי פטירתו הפתאומית של רבי יצחק במיטב שנותיו, באה כעונש משמים על שקירב את תלמידו של רבי יהונתן למרות החרם.
פרשת הגט מקליווא

בשבתו על כסאו באה"ו, פרצה פרשת הגט מקליווא שהייתה מחלוקת הלכתית בדבר כשרותו של גט, אשר הסעירה את העולם הרבני בשנים 1766–1767, ועסקה בגט שנתן אדם לאשתו, והצדדים דנו בשאלה אם היה במצב נפשי שבו גירושיו תקפים או לא. המחלוקת חרגה מגדרי הדיון ההלכתי, הציתה סכסוך נרחב בין רבנים משני הצדדים ובין קהילות שונות, ורבים שבחשובי רבני הדור נזקקו להתערב בה.
לאחר שהתעוררה המחלוקת פנה רבה של קליווא הרב ישראל ליפשיץ לר' איציקל בבקשה שיזהיר את הבד"צ של קהילת פפד"ם כי אם לא יחזרו בהם מפסילת הגט הוא יחרים אותם. רבי יצחק ביקש קודם לדעת את עמדת מחותנו (הנודע ביהודה), וכאשר זה נתן את הסכמתו, החליט אכן רבי יצחק להחרים את כל מי שלא יחזור בו מפסילת הגט. את החלטתו זאת לא הספיק להוציא אל הפועל, שכן באותם ימים נפטר בהמבורג, גרמניה, והוא בן 52 שנה.
פטירתו

ביום שני ה' באייר הספיד רבי יצחק ברגש רב שלושה רבנים שנפטרו, מיד לאחר מכן נחלש באופן פתאומי, ובלילה אור לו' באייר תקכ"ז, 4 במאי 1767 נפטר רבי איציקל ונקבר בהמבורג.
על מצבתו נכתב:
ויגוע יצחק ויאסף אל עמיו בשיבה טובה. ויצא יצחק לשוח, ולפני ד' ישפוך שיחו, פה נטמן ארז הלבנון אדיר התורה, יצאה נשמתו בקדושה ובטהרה, קולו ברמה נשמע בו ביום שהספיד שלשה רבנים בבכי גדול ובנפש מרה, הרב הגדול נ"י שכבה, לו יד ושם בהרבות ישיבה, ה"ה רבינו הגדול המפורסם מופת הדור, אב"ד ור"מ דג' ק"ק אה"ו (נ"י) ע"ה פ"ה מהר"ר יצחק איציק הלוי הורוויץ זצ"ל, בן הגאון המפורסם מהר"ר יוקיל זלה"ה אב"ד דק"ק גלוגא, נפטר אור ליום ג' ונקבר יום ו' אייר תקכ"ז לפ"ק. תנצב"ה.
כתביו לא הודפסו ברובם, מעטים מהם לוקטו בספרים: שו"ת "מטעמי יצחק" פיוטרקוב תרס"ד, "מטעמי יצחק על ספר "כרתי ופלתי" פיוטרקוב תרס"ה, ו"מטעמי יצחק ולחם מצה" – מכתב יד לודז' תרע"א, ו"ברכת יצחק" על התורה בילגוריי תרצ"ה.
משפחתו

משתי נשותיו נולדו לרבי איציקל חמישה עשר צאצאים.
בנו רבי מרדכי צבי מהורחוב (נפטר כ"ה בכסלו ה'תק"ע).
בנו רבי אלעזר מזלוזיץ וברודי - חתן רבי שאול מאמסטרדם (נפטר ט' באדר תקע"ג).
בנו רבי אריה לייבוש הורוביץ (הראשון) מסטניסלב (תק"כ-תר"ד)
בנו רבי משולם ישכר הורוביץ מסטניסלב.
בנו רבי יעקב יוסף מאלקסניץ. (נפטר בברודי בשנת תר"א בגיל מאה).
בנו רבי נתן משדה לבן - חתן רבי נפתלי הירץ מדובנה וממלא מקומו ברבנות דובנא.
בתו פסיל - נישאה לרבי משה מטשורטקוב (נפטר ד' בתמוז תקס"ט).
בתו גיטל - נישאה לרבי ישכר בריש מהנובר, בנו של רבי אריה לייב מהנובר בן רבי יעקב יהושע פלק.
בתו טויבא - נישאה לרבי שאול מברודי (נפטר ל' בחשוון תקס"ג).
בתו רחל - נישאה לרבי יעקבקא לנדא בנו של רבי יחזקאל לנדא, התגרשה ממנו, ונישאה בשנית לרבי מנחם נחום קצנלבוגן בנו של רבי אברהם קצנלבוגן מבריסק.
בתו שרה - נישאה רבי חיים בנו של רבי שלמה חלמא (טבע למוות בצעירותו).
בתו עלקא - נישאה לרבי נפתלי הירץ סג"ל לנדא מברודי בן גיסו רבי חיים סג"ל לנדא מפודקמין.
בתו ביילה - נישאה לרבי מנחם מנדל רובין מלינסק.
בנו רבי נפתלי צבי מרופשיץ.
בנו רבי אברהם אריה מברודי - חתן רבי זלמן פרלס מברודי (תקכ"א – ד' בניסן תקס"ג).
בתו רבקה אסתר - נישאה לרבי משולם איגרא בזיווגו השני.
בתו בריינדל - נישאה לרבי מאיר סג"ל לנדא מברודי.
בתו פרומט - נישאה לרבי יצחק אייזיק מוילנה.
ספריו

מטעמי יצחק - שו"ת, פיוטרקוב, תרס"ד, באתר היברובוקס
מטעמי יצחק - על הספר כרתי ופלתי, פיוטרקוב, תרס"ה, באתר היברובוקס
מטעמי יצחק - על הש"ס, לודז, תרע"א, באתר היברובוקס
לקריאה נוספת

משנת הלוי, בעריכת יצחק רפאל. מוסד הרב קוק, ירושלים, 1985.
תולדות רבינו יצחק הלוי איש הורוויץ זצ"ל, נערך ונסדר על ידי אחד מנכדיו, נדפס בסוף ספר ״ברכה משולשת״ לשלמה עהרליך מגריבוב, בילגוריי, ה'תרצ"ה
יחזקאל דוקס, אוה למושב, קרקוב תרס"ג, עמ' 53–59.
ביאורים והרחבות

↑  סבו רבי מאיר, רבה של טיקטין, היה בנו של רבי שמואל שמלקא "הארוך" מטרנוב, בנו של רבי יהושע "הארוך" רבה של פרמיסלא, בנו של רבי פנחס הורוביץ, גיסו של הרמ"א, ומצאצאי רבי רבי יהושע השיל, רבי השיל מקראקא, רבי מאיר קצנלבוגן, רבי יעקב וייל ועוד.
↑  נפטרה בברודי ט"ו בחשוון תקס"ג.
↑  מסופר כי למדני אה"ו - תלמידי רבי יהונתן ברובם שיבחו את מחו של רבי יצחק ואמרו כי חריפותו עולה על זו של רבי יהונתן, אולם שקידתו אינה מגיעה לזו של רבי יהונתן.
↑  הגרסה הנפוצה היא שהמעשה אירע בשנת תקט"ז, אך זו כנראה טעות מכיוון שהמחלוקת פרצה כפי שמופיע בכתבים השונים, ארבע עשרה שנה לאחר המעשה, והיא ארעה בשנת תקכ"ו לכל המאוחר, במאמרו של אברהם שישא בקובץ ישורון, הוא טוען כי המעשה אירע בשנת תקט"ו ובמקום יו"ד שנים שכתב רבי יצחק באיגרותיו נפתחו ראשי התיבות בטעות לי"ד שנים.
↑  אשתו השנייה הייתה שיינדל בתו של רבי אריה לייב בנו של רבי אברהם רבי חיימס' מלובלין.
↑  אמו של רבי צבי הירש הייתה בתו של רבי צבי הירש לנדא אבי אביו של רבי יחזקאל
↑  בעקבות חרם זה אף נאסר רבי יהושע העשיל בוורשה, עד שנפדה משביו על ידי רבי משה לייב מסאסוב.
↑  בספרו "גבעת פנחס" הוא כותב: "והיה יחזקאל למופת במעשיו ובחסידותיו, אך אחרי נשיקת שתי ידותיו, בדבר הזה הפריז על מידותיו, הגט ניתן על פי חכמים ושלמים אשר חכמים הגידו אם באנו אנו לדון וביותר במוחזק לנו ומופלג בהוראה, על כן דעתי מסכמת עם הגאונים הנ"ל להתיר החרם מה"ה יהושע העשיל ועזרתו עמו, אולם למען השלום אם יגזור שהבעל יתן עוד פעם גט לאשתו הקודמת, הוא מסכים לדבריו בתנאי שיבקשו אותו ולא כופין".
↑  אם כי הוא איננו דן בגופו של עניין, אלא בצורה פרסונאלית.
הערות שוליים

↑  אביו של רבי נפתלי מרופשיץ - רבי מנחם מנדל רובין מלינסק, היה בנו של רבי יעקב אב"ד לינסק - חתנו של ר' איציקל המבורגר
↑  רבי יעקב באב"ד מבראד נפטר בכ"ז אלול תק"ח היה בנו של רבי יצחק רבה של ברודי (נפטר ד' תשרי תס"ה), בנו של רבי יששכר בער מקראקא (פרנס הכולל של ועד ארבע ארצות) בנו של הרבי רבי העשיל מקראקא.
1 2 3 4 5  הרב רבי צבי הירש הורוביץ, תולדות רבינו יצחק הלוי איש הורוויץ זצ"ל,  בתוך: "ברכה משולשת" לר' שלמה ארליך מגריבוב, בילגורי תרצ"ה, עמ' 101, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
↑  ראו: רבי יהושע השיל באב"ד, ספר יהושע, אורח חיים סימן י"ז, זולקוה תקפ"ט, באתר אוצר החכמה, ורבי אריה יהודה לייב תאומים, גור אריה יהודא, חלק א', יורה דעה סימן נ"ז, זולקוה תקפ"ז, דף נ"ה עמ' ב', באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
↑  רבי יחזקאל לנדא, נודע ביהודה, <דפו"ר> חלק ב' (אה"ע, חו"מ), סימנים ע"ה-פ"ג, פראג תקל"ו - תקע"א, עמ' צ'-ק"ג, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
↑  רבי פנחס הורוויץ, גבעת פנחס, סימן כ"ט, יוזפוב תרמ"ו, עמ' 35, באתר אוצר החכמה.
↑  רבי אריה לייב הלר, קצות החושן, <הוספות מכת"י> חלק ב', סימן קפ"ב ס"ק ב', ירושלים תשס"ז, עמ' תקמ"ג, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
↑  התאבקות
↑  רבי אהרן שמעון מקופנהאגן, אור הישר, סימן י"ב, לבוב תרס"ב, עמ' ט"ו, באתר אוצר החכמה.
↑  יחזקאל דוקס, אוה למושב, קרקוב תרס"ג, עמ' 55, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
↑  רבי יעקב עמדין, התאבקות, לבוב תרל"ז, דף ע"ד עמ' ב', באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 310736937   WorldCat (עם VIAF): 310736937
אידה סיקמן

| --- | --- |

 לידה:  23 באוגוסט 1902 גורקן, ממלכת פרוסיה, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  22 באוגוסט 1961 (בגיל 58) ברלין המערבית, גרמניה המערבית 
 מדינה:  גרמניה 
 מקום קבורה:  בית הקברות (לכדים) זיישטראסה 
 
אידה סיקמן ידועה בתור האדם הראשון מתוך 136 אנשים שידוע שמתו בניסיון לחצות את חומת ברלין. ניסיון החציה הכושל התרחש ב-22 באוגוסט 1961.
ביוגרפיה

אידה סיקמן נולדה ב-23 באוגוסט 1902 בפרוסיה המערבית באימפריה הגרמנית (כיום העיר גורקי (פולין) (אנ'), מחוז קווידזין (אנ'), פולין) בעיר גורקן (אנ') שליד מרינוורדר (אנ'). היא עברה לברלין שם עבדה כאחות, ובאוגוסט 1961 התאלמנה. לאחר מלחמת העולם השנייה, חולקה ברלין לארבעה אגפים שהיו שייכים לבעלות הברית. סיקמן גרה ברחוב ברנאואר (אנ') 48 (Bernauer Straße) ברובע מיטה שנמצא בדיוק בתפר בין מזרח למערב ברלין, ואחותה, מרתה ל' גרה די קרוב לשם ברחוב לורטזינג (גר') (Lortzingstraße) שהשתייך למערב ברלין. בעקבות חלוקת ברלין, הרחוב והמדרכה של רחוב ברנאואר היו באגף הצרפתי במערב ברלין, ואילו חזית הבניינים בצד הדרומי של רחוב ברנאואר היו באגף הסובייטי במזרח ברלין. כך יצא שסיקמן הייתה חוצה את הגבול בין הצד הסובייטי לצד הצרפתי רק על ידי יציאה מהבית. רחוב לורטזינג שבו גרה אחותה של סיקמן היה ממוקם בצד המערבי של ברלין שהיה בשליטת הצרפתים.
מוות

ב־13 באוגוסט 1961, מיד לאחר סגירת הגבול בין מזרח ומערב ברלין, גרמניה המזרחית התחילה לבנות את חומת ברלין, חומה זו היוותה את הגבול בין שני חצאי ברלין. ביום הקמת החומה חמישים איש מרחוב ברנאואר נמלטו למערב ברלין, סיקמן לא הייתה ביניהם. בעקבות כך חמישה ימים מאוחר יותר ב־18 באוגוסט 1961, מנהיג מזרח גרמניה ולטר אולבריכט, (Walter Ulbricht) הורה לחיילי הגבול לחסום את הכניסות והחלונות בקומת הקרקע של חזית הבניינים בצד הדרומי של רחוב ברנאואר. חברי קבוצות המאבק של מעמד הפועלים והפולקספוליזי (משטרת גרמניה הדמוקרטית) השגיחו על כל אדם שניסה להיכנס לבתים, והתושבים היו נתונים לשליטה נוקשה. תושבים רבים שגרו בבניינים שנמצאו בין החלק המזרחי לחלק המערבי של ברלין המשיכו לברוח למערב ברלין. דרך בריחה נפוצה בקרב תושבי הקומות העליונות של בניינים אלו הייתה סדיני קפיצה שהוחזקו על ידי מכבי האש של מערב ברלין. ב־21 באוגוסט נחסמו הכניסה והחלונות של רחוב ברנאואר 48 על ידי שלטונות מזרח גרמניה. סיקמן לא יכלה לשאת את הניתוק מאחותה ובסביבות השעה שבע למחרת בבוקר, יום לפני יום הולדתה ה-59, זרקה סיקמן שמיכה וכמה מחפציה לרחוב במערב ברלין וקפצה מחלון דירתה בקומה השלישית. סיקמן קפצה לפני שהכבאים הצליחו לפתוח כראוי את יריעת הקפיצה ונפצעה קשה כשנפלה על המדרכה. סיקמן נפטרה כשהייתה בדרכה לבית החולים לזרוס (גר') (Lazarus), זמן קצר לאחר הנפילה, ובכך הפכה לנפגעת הידועה הראשונה בחומת ברלין.
קבורה

גופתה של סיקמן נשרפה בקרמטוריום של רובע וודינג בברלין (גר') והיא נקברה ב-29 באוגוסט 1961, בבית הקברות (לכדים) זיישטראסה (גר') (Seestraße). ארון קבורתה היה מעוטר בצבעי מערב ברלין, וללוויתה באו רבים מתושבי מערב ברלין כולל מספר אנשים חשובים מהרשויות הפעילות בעיר. במקום מותה המדויק הוקמה לכבודה אנדרטה מאולתרת משלושה לוחות עץ וחוט תייל. מאוחר יותר הוחלפה האנדרטה בלוח זיכרון והפכה למקום הטקסים השנתיים לכבוד קורבנות חומת ברלין. את האנדרטה ביקרו לעיתים קרובות פוליטיקאים זרים כולל רוברט פ קנדי, והארכיבישוף מקריוס, כדי לכבד את קורבנות החומה.
הערות שוליים

↑  Ida Siekmann at "Find A Grave – Millions of Cemetery Records"
1 2 3 4  "ההרוגים"- סיפורו של הקיר (גרמנית)
↑  But Not the Last"- Little Bits of History"
1 2  "אידה סיקמן"- blogspot
הארכיבישוף מקריוס מבקר בקברה
כפר חב"ד (שבועון)

| --- | --- |
 
לוגו העיתון ושער גיליון מס.1500
 תדירות:  שבועון
 סוגה:  ביטאון
 מו"ל:  כוח המשלח בע"מ
 עורך ראשי:  ראשי אהרן דב הלפרין; עורך מנחם כהן
 תאריכי הופעה:  19 ביולי 1980 – הווה (44 שנים)
 שפה:  עברית
 מערכת:  בניין 770 ביישוב כפר חב"ד
 תפוצה:  בישראל וברחבי העולם
 מדינה:  ישראל
 https://www.kcm.co.il/
 
עיתון כפר-חב"ד הוא השבועון הרשמי של חסידי חב"ד בישראל, הנושא את שם היישוב "כפר חב"ד" ומופץ באלפי עותקים בארץ ובעולם.
היסטוריה > כותבים

כותבים בולטים שכתבו בעיתון במשך השנים: הרב יואל כהן, הרב שמואל אלעזר היילפרין, הרב שלום דובער לוין, הרב טוביה בלוי, הרב מרדכי שמואל אשכנזי, הרב גדליהו אקסלרוד, הרב אברהם מייזליש, הרב יוסף הרטמן, הרב יחזקאל סופר, הרב מנחם ברוד, הרב בנימין קליין, אברהם חנוך גליצנשטיין, יהושע מונדשיין, נפתלי צבי גוטליב, הרב אורי בן שחר, הרב שלום דובער וולפא, הרב חנניה יוסף אייזנבך (הרב ב. שמואל), בנימין ליפקין, יוסי אליטוב, הרב מנחם מענדל רייצעס, הרב חיים לוי יצחק גינזבורג, מנחם מענדל הרשקוביץ, יהודה צייטלין, לוי שייקביץ (יחזקאל ארליך), הרב עידו וובר, הרב מנחם מנדל והבה, שלמה ריזל (שלמה בן־צבי), הרב מיכאל טייב, הרב ישראל אלפנביין, מנחם מענדל קורטס ומנחם מנדל ברונפמן. בשעתו התפרסמו בעיתון סיפורים מפרי עטו של המשפיע הרב שייע ליפקין (י. מר-דרור).
תכנים

בשנות ה־80 היה השבועון ממובילי המאבק בתיקון חוק "מיהו יהודי" ובמאבק נגד מסירת שטחים מארץ ישראל לערבים. כמו כן, שימש במה לתגובות כלפי פרסומים נגד חסידי חב"ד ומנהיגם רבי מנחם מנדל שניאורסון, שהופיעו בעיקר בעיתונים המודיע ויתד נאמן ובביטאוני חסידות סאטמר. למרות השתייכותו המגזרית לחסידות חב"ד, יש לו מנויים רבים בקרב הקהילות החרדיות השונות[דרוש מקור].
רבי מנחם מנדל שניאורסון עצמו היה מעורב בהוצאת העיתון לאור ומסר הוראות והדרכות לגבי פרטים שונים. משנת תשמ"ז פרסם העיתון מדי שבוע קטע מתוך ההתוועדות האחרונה שלו, שנערך על ידי מכון 'ועד הנחות בלשון הקודש' והוגה על ידו, בעברית. במכתב ששלח לרגל ציון גיליון ה-500 כתב בין היתר ”..שכל אחד ואחד יעשה ככל יכולתו בכל ענייני יהדות, תורה ומצוותי' ומובן שכן הוא בעניין הוצאתו לאור והפצתו של העיתון..”.
בימי הסערה המשיחית סביב הרבי מחב"ד, רבי מנחם מנדל שניאורסון, (בשנים 1993-1994), היה העיתון ממובילי הקו המשיחי בחסידות חב"ד התפרסמו בו מאמרי הגות ודעות בנושא, ועל דף השער שלו הופיע בקביעות הנוסח: 'יחי אדוננו מורנו ורבנו מלך המשיח לעולם ועד'. לאחר פטירת הרבי ב־1994 (ג' בתמוז ה'תשנ"ד) חדל מהעיסוק במשיחיותו של הרבי והחל לבטא את עמדות הזרם המתון בחב"ד, המסתייג מעמדת הזרם המשיחיסטי.
בתש"ע-תשע"א, במלאת 30 שנה לעיתון, הגיש עורך העיתון מדור בשם "מאחורי הקלעים", בו הוא פירט את ההוראות התכופות שנמסרו לו מאת הרבי לגבי תוכני העיתון.
מבנה העיתון

כפר חב"ד - מגזין כרומו ובו כתבות, מאמרי הגות, מדורים וטורים אישיים.
חדשות כפר חב"ד - גיליון ובו מאמרים, חדשות, כלכלה וצרכנות. יוצא לאור בנייר עיתון בפורמט טבלואיד.
נשימה (עד תשרי תש"ף נקרא משפחה חסידית ומאז ועד ניסן תשפ"ד נקרא נשי) - מגזין בן 32 עמודים לנשים.
קינדערלאך - מוסף בן 16 עמודים לילדים. יוצא לאור בשיתוף עם ארגון צבאות השם המרכזי בניו יורק. מחודש אדר תשע"ז החל המוסף להתפרסם בחינם בבתי הכנסת של קהילת חב"ד בישראל, כשבסופו מודפסת קריאת התורה עם שעשועונים לילדים. ב-2021 התחבר עיתון הילדים של תנועת הנוער פנסאים בעיתון פנסאים צעירים מראיינים ילד חסידי מרחבי העולם וסבביבו סובב הגיליון
לִבנות מוסף חודשי המיועד לבנות חב"ד ויוצא בשיתוף עם ארגון נשי ובנות חב"ד, החל מתשע"ח, 2018.
לקראת חגי תשרי וחג הפסח מצורפים לעיתון מספר מוספים.
ניחוחות - דיסק ובו ניגוני חב"ד שונים בביצועים מחודשים, המצורף לעיתון בערב חג הסוכות. כיום האלבומים ניתנים בצורה וירטואלית על ידי הורדה מהאתר.
ספרים שבהוצאת העיתון

אראנו נפלאות, יומן שנת תשנ"א ב־770, בשיתוף עם מערכת 'פאקס א שיחה', בעריכת: משה מרינובסקי, דוד מונדשיין, מנחם מענדל קפלן.
סיפורים חסידים, שני ספרים המכילים סיפורי חסידים לפי נושאים ועניינים שפורסמו בעיתון בעריכת ישראל אלפנביין, תשס"ב.
חסידים הראשונים, שני ספרים המכילים סיפורי חסידים על דמויות חסידיות, בעריכת ישראל אלפנביין, תשס"ה.
הנה ימים באים…, שני ספרים המכילים מבחר מאמרים בנושא גאולה ומשיח לפי סדר פרשיות השבוע ומועדי ישראל שתפרסמו בעיתון, בעריכת הרב מנחם מענדל רייצעס.
מטל השמים, שני ספרים המכילים סיפורי חסידים שפורסמו בעיתון, בעריכת מנחם זיגלבוים.
דורש טוב לכל עמו, שני כרכים של סיפורים על הרבי מחב"ד.
מורה לדור נבוך, שלושה ספרים המכילים אגרות של הרבי מחב"ד במגוון נושאים - בתרגום מאנגלית ללשון הקודש. האגרות נבחרו וסודרו על ידי המזכיר האישי של הרבי, הרב ניסן מינדל.
ורבים השיב מעוון, שני ספרים המכילים מופתים שחולל הרבי מחב"ד שהביאו להמוני יהודים ישועה בגשמית ורוחנית וגרמו לשוב למקור מחצבתם ושמירת תורה ומצוות, בעריכת הרב אהרן דב הלפרין.
רבות מופתי, סיפורי מופתים שהתחוללו בברכתו של הרבי מחב"ד, רובם הגדול של הסיפורים פורסם על ידי הרב משה אורנשטיין (ארי סמית).
רבן של ישראל, אוסף מאמרים ונאומים שנכתבו ונאמרו אודות דמותו של הרבי מחב"ד לפי תקופות: 1) בעשור שלפני פטירתו (ג' תמוז תשנ"ד); 2) בתקופת פטירתו; 3) בעשור שלאחר פטירתו.
פרשיות עם הרבי, חמישה ספרים על סיפורים עם הרבי מחב"ד בקשר עם פרשת השבוע, בעריכת הרב אהרן דב הלפרין.
ימים טובים עם הרבי, סדרה על סיפורים עם הרבי מחב"ד בקשר עם חגי ישראל, בעריכת הרב אהרן דב הלפרין.
כמותו ממש הצצה לעולמם של השלוחים - הסיפורים שחוללו מהפך, בעריכת אהרן דב הלפרין, תשע"ז (2017)
רבי של כולן נשים מספרות על מופתים, יחידות, הוראות והדרכות מהרבי מלובביץ', בעריכת אהרן דב הלפרין, תשע"ח (2018)
נפלאות המבצעים סיפורים בעקבות המבצעים של הרבי מלובביץ', בעריכת אהרן דב הלפרין, תשע"ח
מבית המלכות מענות (תשובות) בכתב ידו של הרבי מנחם מנדל שניאורסון ובהן עצות והדרכות בכל תחומי החיים ומסודרים לפני נושאים שפורסמו בעיתון כפר חב"ד, תשע"ח
יחידויות אישים מספרים על ה'יחידות' שלהם עם הרבי מלובביץ', בהוצאת עיתון כפר חב"ד, בעריכת אהרן דב הלפרין, 5 כרכים, תשע"ח-תשפ"א
ספרים שבהוצאת העיתון > ספרים מתוך מדורים בעיתון

שיצאו בהוצאות אחרות:
מחשבת החסידות, שני כרכים המכילים נושאים מהותיים ויסודיים בתורת החסידות, שהתפרסם בעיתון על ידי הרב יואל כהן
נשמה עם עצמה מנחם ברוד, 2004
לקריאה נוספת

"השופר" – הצצה ליחס המיוחד שהעניק הרבי מנחם מנדל שניאורסון לעיתון כפר חב"ד.