stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נאו-נאציזם
חשדנות ואלימות פנים ארגונית

ג'ף סקופ עמד בראש התנועה הנאציונל-סוציאליסטית, הארגון הנאו-נאצי הגדול ביותר בארצות הברית. בתקופתו שלטונו צמח הארגון מקבוצה של כמה עשרות פעילים שרובם הגדול מרוכז במדינת מינסוטה לתנועה נאו נאצית מרכזית בארצות הברית שיש לה אלפי פעילים ועם 60 סניפים הפרוסים על פני מדינות רבות בארצות הברית.
לאחר עשרות שנות פעילות הוא פרש במפתיע מהארגון בשנת 2019. לדבריו הדבר התרחש בגלל עדויות של שני יוצרי סרטים תעודיים בעלי עור כהה שנפגשו איתו לצורך הפקת סרטים. בשני מקרים נפרדים הם חלקו איתו כיצד קיבלו יחס אלים כילדים בגלל צבע עורם, ולדבריו דבר זה גרם לו למהפך מחשבתי. יש המפקפקים במניעים של סקופ לגבי סיבות פרשיתו (במקביל מתנהל נגדו משפט), אך העדות שלו מאפשרת הצצה לאווירייה ולתרבות הפנים-ארגונית בתוך בארגונים של ימין קיצוני.
סקוף העיד כי התנועה שלו פעלה כדיקטטורה לא כדמוקרטיה. חלק מהאנשים עזבו או הועזבו. אנשים אחרים שהתנגדו לו זממו לרצוח אותו.סקופ טוען כי חברים בתנועות ימין קיצוני, בין אם זה תנועה נאו-נאצית או קו קלוקס קלאן חיביים להיות "פרנואדים כל הזמן", שכן כולם חושדים בכך שאנשים אחרים הם סוכנים חשאיים של הממשל.
החשדנות של סקופ גרמה לו להקליט את כל השיחות שלא נכח בהן בעצמו. באחת הפגישות התברר לו כי מספר חברים בתנועה זממו לרצוח אותו. בתגובה, שלח סקוף לפי עדותו מספר פעילים שאיימו על הקושרים והבהירו להם שעליהם לעזוב את מדינת מינסוטה. הם מכרו את הבית, התפטרו מהעבודה ונמלטו מהמדינה.
בדומה לכת, סכסוכים בין חברי התנועה לא יוצאים החוצה, כך שמנהיג התנועה מתפקד כהורה, כמשטרה וכבית משפט. הדבר נוגע גם להתערבות בחיי המשפחה של הפעילים. לדוגמה בעל שהכה את אשתו קיבל טיפול אלים מטעם פעילים שנלשחו על ידי סקופ.
תנועות וארגונים נאו-נאציים

באירופה פועלות קבוצות נאו-נאציות רבות אשר מונות עשרות אלפי פעילים ופעילותם מכוונת נגד מהגרים לא אירופאים וכן נגד היהודים.
בארצות הברית, קבוצות נאו-נאציות הן רק חלק מקבוצות שנאה בהיקף גדול, המעודדות אנטישמיות ועליונות הגזע הלבן. קבוצות אלו פועלות באזורים רבים ברחבי ארצות הברית, ואף בבתי כלא ברחבי המדינה, כאשר קבוצות נאו-נאצית מסוג זה הן המעגל הארי, וצוות 211. כמו כן, בין השנים 1983–1984 פעל בארצות הברית ארגון נאו-נאצי בשם "המסדר", אשר פעולותיו הקנו לו פרסום רחב בארצות הברית ומחוצה לה. ארגונים אלו בדרך כלל קשורים גם לתעמולת הכחשת השואה.
באיראן פעלה בשנות ה-50 "סומכא" - מפלגה נאו-נאצית.
בשנות הששים המוקדמות, הארגון הימני-קיצוני 'טאקוארה' בארגנטינה היה נאו-נאצי מובהק. ב-1962, כתגובה (לכאורה) לחטיפת אדולף אייכמן בידי המוסד, הארגון חטף ועינה נערה יהודיה בשם גרסיאלה סירוטה.
בישראל התגלו מקרים בודדים של אנטישמיות נאו-נאצית או התארגנויות ספוראדיות על בסיס נאו-נאצי, שהענפה שבהן הייתה חבורה בת 8 צעירים מהעיר פתח תקווה, "פטרול 36". חבריה נעצרו בשנת 2007.
קבוצות ותנועות קיצוניות אחדות דוגלות בעמדות פשיסטיות, אך אינן דוגלות בנאציזם הגזעני, האנטישמי, של אדולף היטלר. תנועות אלו משתייכות לזרם הנאו-פשיזם, ומעדיפות להגדיר את עצמן כ"נאו-פשיסטיות" על פני "נאו-נאציות".
תנועות וארגונים נאו-נאציים > קבוצות נאו-נאציות פעילות בעבר ובהווה

המסדר (נאו-נאציזם)
האחווה הארית
המעגל הארי
צוות 211
תנועת היצירה
מפלגת הפטריוטים הלבנים
מסדר תשע הזוויות
האיחוד הסלאבי
התנועה הנאציונל-סוציאליסטית (ארצות הברית)
המחתרת הנאו-נאצית (NSU)
יחידת אטומוואפן - בעיקר בארצות הברית אך גם באירופה
מחלקת המבצעים המיוחדים של אזוב - המשתייכת למשמר הלאומי של אוקראינה.
בתרבות

סרט הדרמה האמריקאי "אמריקה X" עוסק בגזענות ונאו-נאציזם בארצות הברית.
ראו גם

פשעי שנאה
עליונות לבנה
14/88 מילים
18 (מספר)
הגזע הארי
לקריאה נוספת

נדב איל, המרד נגד הגלובליזציה, להיפגש עם נאצים, ע'106
הערות שוליים

↑  Michael Shermer, Alex Grobman, Denying History: Who Says the Holocaust Never Happened and Why Do They Say It? Updated and Expanded, University of California Press, 2009-04-01, ISBN 978-0-520-94409-1. (באנגלית)
↑  ADL, Jewish-Community leaders and Holocaust-Scholars Condemn Honoring of Holocaust-denier at Arkansas Tech- ..., neworleans.adl.org
↑  
Neo-Nazis deny Holocaust, burn Israeli flag in Finland, The Jerusalem Post | JPost.com (באנגלית אמריקאית)
↑  [Investigation EU money used by neo-Nazi to promote Holocaust denial], EUobserver (באנגלית)
1 2 3 4   צח יוקד, ג'ף סקופ עמד בראש התנועה הניאו־נאצית הגדולה והאלימה בארה"ב. ואז הוא הפך את עורו, באתר הארץ, 31 במאי 2023
↑  Mendel Piekarz, השואה וספיחיה באספקלרית כתבי־עת עבריים: ביבליוגראפיה, יד ושם, 1978. (בiw)
↑  Periodic Reports on THE JEWISH POSITION, Volume 3, number 6. Published by THE INSTITUTE OF JEWISH AFFAIRS, Institute of Jewish Affairs World Jewish Congress, June, 1962
↑  Cyrus Adler, Henrietta Szold, The American Jewish Year Book, American Jewish Committee, 1963. (באנגלית)
↑  חייל צה"ל חשוד בהשתייכות לארגון נאו-נאצי, באתר וואלה, 5 במאי 2005
↑  עידן יוסף, נעצרו: נאו-נאצים בפתח תקוה, באתר News1 מחלקה ראשונה, 9 בספטמבר 2007
↑  כך ארה"ב משתפת פעולה עם כוחות ניאו-נאצים באוקראינה, באתר ‏מאקו‏, 15 באוקטובר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546984905171  BnF: cb13318367b (data)  LCCN: sh96003332  NKC: ph1098737
תערוכת הגוף

תערוכת הגוף (באנגלית: BODIES... The Exhibition) הייתה תערוכה נודדת ושנויה במחלוקת אשר הציגה גופות אדם מבותרות ואיברי אדם. התערוכה הוצגה לראשונה בטמפה שבפלורידה ב-20 באוגוסט 2005 ומאז עברה לערים רבות, בעיקר בארצות הברית ובאירופה. במקומות מסוימים בעולם, התערוכה נסגרה טרם זמנה או כלל לא הוצגה עקב הבעיות המוסריות והאתיות שבה, כגון ניו יורק, הוואי, בלגיה, צרפת ועוד.
הגופות שומרו בשיטת הפלסטינציה (Plastination), הכוללת החלפה של נוזלי הגוף והנוזל התוך-תאי באצטון ולאחר מכן החלפת האצטון בחומר פולימרי מתקשה. שיטה זו פותחה על ידי האנטומיסט הגרמני גונתר פון האגנס (Gunther von Hagens). תערוכה זו דומה לתערוכה עולמות הגוף שנפתחה ב-1995, אך אינה קשורה אליה.
לאחר כ-12 שנים בהן הוצגה בהצלחה, על אף הביקורת והפולמוס הציבורי הער שהתנהל בכל מדינה חדשה שארחה אותה, מארגני התערוכה חדלו להציג אותה.
התערוכה הגיעה גם לישראל במאי 2012 והוצגה במתחם התחנה ביפו.
תיאור

התערוכה כוללת מעל 20 גופות שעברו טיפול כימי לשימורן כאשר כל גופה או איבר ממחישים לצופה נושא אחר בתחום האנטומיה (כגון המחשת מערכת השרירים, מערכת הדם, מערכת העיכול ועוד). מארגני התערוכה אינם מתירים לצלם את המוצגים.
המוצגים בתערוכה ניצבים בתנוחות טבעיות אשר מקלות על המתבונן להתרשם מנשוא המוצג (תנוחת ריצה, תנוחת עמידה, תנוחת ישיבה ועוד). חלק מהגופות נפרסו לאורכן או לרוחבן בדרך המאפשרת לצופה להתרשם ממנח האיברים בתנוחת הגופה המקובעת. או שנחתכו בצורה המאפשרת הצצה אל איבריהן.
לטענת המארגנים, מטרתם של חלק מהמיצגים היא חינוכית והיא ממחישה את נזקי העישון, נזקי ההתמכרות לסמים ואלכוהול. חלקים אחרים של התערוכה ממחישים נושא באנטומיה בדרך מפתיעה, כגון המחשת גודלו של איבר באמצעות הנחתו בידיה המושטות של גופה ניצבת שממנה הוא נלקח.
ביקורת

מלבד הפולמוס סביב הצגת גופות לציבור, ספגה התערוכה ביקורת רבה עקב ספקות לגבי חוקיות השגת הגופות. מקור הגופות בעיר דאליין שבסין. קיים ספק לגבי המקור המדויק של הגופות ולגבי השאלה אם הנפטרים הסכימו להציג את הגופות בתערוכה. קיימות טענות על כך שמדובר בגופות של אסירים סינים שהוצאו להורג, ועל כך שהן הושגו באמצעות סחר בגופות.
בעקבות מספר תחקירים, ובהם תחקיר נרחב של רשת ABC, פתח הפרקליט הראשי של ניו יורק בחקירה. הוא מצא שחברת Premier Exhibitions, אשר מציגה את התערוכה, לא יכולה למצוא את המקור המדויק של הגופות ולוודא את סיבת המוות. אי לכך, נדרשה החברה להצהיר באתר האינטרנט שלה על כך שייתכן כי מדובר באסירים סיניים שהוצאו להורג. כמו כן, נדרשה החברה להחזיר את מחיר כרטיס הביקור לכל מבקר, שביקר בתערוכה בניו יורק לפני החלטת הפרקליט הראשי, ומוכן להצהיר על כך שלא היה הולך לתערוכה אם המידע החדש לגבי מקור הגופות היה מונח לפניו.
על פי אמנות בינלאומיות, בהיות הגופות מסין, הצגתן במדינה של לאום אתני אחר היא בעיה משפטית.
ביקורת > ביקורת בישראל

עם פתיחת התערוכה בישראל, במאי 2012, הוגשה נגדה עתירה לבג"ץ
ב-15 ביולי 2012, היועץ המשפטי לממשלה, יהודה ויינשטיין, הודיע לבג"ץ כי "הצגת גופות בישראל ללא שניתנה לכך הסכמה מראש מהנפטרים מהווה פגיעה בזכות המת לכבוד". עם זאת התערוכה לא נסגרה.
ב-12 בספטמבר 2009, קבע בג"ץ כי מקור הגופות בתערוכה הוא מהשוק השחור, שכן הגופות הן של סינים אלמונים ולא הוצג לבית המשפט ולו אישור אחד שהגופות נתרמו למדע:
בישראל מוצגת תערוכת "Bodies – תערוכת הגוף" (להלן: התערוכה), שבמסגרתה מוצגים גופות אדם וחלקי גופות אדם שעברו תהליכי שימור. טענתו המרכזית של העותר היא שהגופות וחלקי הגופות שייכות לסינים, לרבות אסירים שעונו והוצאו להורג, אשר עברו תהליכי שימור ונמכרו ב"שוק השחור" לצורך הצגתן בתערוכה למטרות מסחריות, וזאת ללא הסכמתם או הסכמת משפחותיהם לכך. המשיבות 4 - 5 לא הצליחו לאשר באופן עצמאי כי הנפטרים נתנו את הסכמתם לשימוש בגופותיהם בתערוכה, ומשכך לא עלה בידיהן לְהָזֵם חשד ממשי זה.
לא יכולה להיות מחלוקת כי בדרך התנהלות זו, כפי שנתגלתה לפנינו, נפגע כבוד האדם ובכללו כבוד המת. הבענו את מורת רוחנו מכך בפני הצדדים במהלך הדיונים שהתנהלו לפנינו. היועץ המשפטי לממשלה, שגם דעתו לא הייתה נוחה מכך, עשה מאמץ להצביע על מקור סמכות שמכוחו תוגבל התערוכה, כפי שהבהיר בהרחבה בתשובתו לצו על תנאי שהוצא מלפנינו. משהדבר לא הסתייע בידו, הפנה את הנושא למחוקק במבט צופה פני עתיד. דעתנו גם אינה נוחה ממצב הדברים הנורמטיבי הנוכחי, כפי שנפרש לפנינו, וגם אנו סבורים שראוי כי המחוקק ייתן דעתו לנושא ויתקן את הדרוש תיקון.
עם זאת, בג"ץ לא הורה על סגירת התערוכה לפני הזמן המתוכנן. בעקבות עמדת המדינה שיש קושי למצוא את המסגרת המשפטית המתאימה כדי למנוע את התערוכה, ומאחר שעצם קיום התערוכה, אף כי הוא מבזה את כבוד האדם אינו עונה על הקריטריונים בחוק שאיפשרו לסגור את התערוכה, קבעו השופטים כי למרות הסתייגותם המוסרית, מדובר בסוגיה צרכנית ולא פלילית, ובחרו לדחות את העתירה בדבר סגירת התערוכה לאלתר.
למרות ההסתייגות הפומבית של בג"ץ, המשיכו גופים כלכליים רבים בישראל, וביניהם העיתון ידיעות אחרונות וגרופון למכור כרטיסים לתערוכה גם אחרי הפסיקה. פרופ' אסא כשר, כינה את בואם של תלמידי תיכון בן-גוריון בפתח תקווה לתערוכה "מעורר פלצות", וטען כי מדובר בביזיון כבוד האדם והפיכתו לחפץ. לטענתו, גם אם הגופות נתרמו למדע, מדובר במעשה פסול – הפיכת האדם לחפץ. כשר טען ש"לא ניתן לחנך אחרי הליכה לתערוכה כזאת לכבוד האדם, מוסר וערכים".
למרות העתירה התערוכה הוצגה לבסוף בישראל כמתוכנן במשך ארבעה חודשים.
הערות שוליים

↑  לה מונד, צו לסגירת תערוכת הגופות המוצגת בפאריס, באתר הארץ, 22 באפריל 2009
↑  דוד רפ, הוא לא פתולוג הוא פתולוגי, באתר הארץ, 23 במרץ 2005
1 2 3  אילן ליאור, עתירה לבג"ץ נגד קיומה של תערוכת הגופות "בודיז" בתל אביב, באתר הארץ, 30 במאי 2012
↑  Origins of Exhibited Cadavers Questioned
↑  Secret Trade in Chinese Bodies
↑  החלטת הפרקליט הראשי של ניו יורק
↑  הצהרה שמופיעה באתר של התערוכה בניו יורק
↑  תומר זרחין, היועמ"ש: "תערוכת הגופות מהווה פגיעה בזכות המת לכבוד", באתר הארץ, 15 ביולי 2012
↑  בג"ץ 4068/12 דוד שונברג ,עו"ד נ' היועץ המשפטי לממשלה, עו"ד דוד שונברג נגד היועץ המשפטי לממשלה ואח'
↑  אביאל מגנזי, בג"ץ: שימוש בעייתי בגופות שמוצגות בתערוכה, באתר ynet, 13 ביוני 2012
↑  נקודת מפגש, רשת ב', י"ב בתשרי תשע"ג 28.9.12
↑  אביאל מגנזי, למרות הביקורת, תערוכת הגופות תסתיים במועד, באתר ynet, 9 באוגוסט 2012
יונה ברון

| --- | --- |

 לידה:  23 בנובמבר 1845 ג'נג'ש, הונגריה 
 פטירה:  17 באוגוסט 1911 (בגיל 65) בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 השכלה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד (1869) 
 
יונה ברון (בהונגרית: Báron Jónás; ג'נג'ש, 23 בנובמבר 1845 – בודפשט, 17 באוגוסט 1911) היה רופא יהודי-הונגרי, פרופסור באוניברסיטה.
ביוגרפיה

יונה ברון נולד במשפחה יהודית. אביו היה מזכיר הקהילה המקומית. סיים את לימודיו התיכוניים בשנת 1864 ולמד רפואה הן בפשט והן בווינה וקיבל הסמכה כדוקטור לרפואה בשנת 1869.
ביוגרפיה > קריירה

מתמחה בבית החולים סנט רוקוש בפשט במרפאה לכירורגיה ובמחלקה לגינקולוגיה (1869–1870),
רופא בית החולים היהודי בפשט (1870–1873),
מתמחה לרופא מומחה בכירורגיה של בית החולים הכירורגי של אוניברסיטת בודפשט (1873–1874),
ראש המחלקה לכירורגיה בבית החולים היהודי בבודפשט (1874–1911).
פרופסור באוניברסיטת בודפשט לפתולוגיה ולרפואה של בקע (1879–1911).
התמחותו הייתה בניתוחים כלליים ובניתוחים אורתופדיים. הוא היה גם פרופסור בעל שם בינלאומי לניתוחי בקע. בשנת 1871 פורסמה עבודתו העיקרית על יסודות הפתולוגיה והרפואה הכירורגית. זה היה ספר הלימוד הניתוחי המסכם הראשון בהונגריה.
ביוגרפיה > פרסומיו בכתבי עת

מאמריו המדעיים פורסמו בעיקר:
ב-"השבועון הרפואי" (Orvosi Hetilap מ-1874)
ב-"רפואה" (1905-1879 Gyógyászat)
ב-Pester Medizinische-Chirurgische Press, (מ-1882–1884)
ב-Wiener Medizinische Press (מ-1889–1900)
ב-Medicine (מ-1891–1900)
ברון היה אדם אינטליגנטי מאוד, והאנקדוטות שלו ואמירותיו ההיתוליות לגבי העשייה הרפואית חיו בתודעה הציבורית במשך זמן רב גם לאחר מותו.
ביוגרפיה > משפחתו

אשתו הייתה אילונה דויטש (1860–1939)
בנו, שאנדור ברון (1886–?), היה מנתח אורתופדי נודע, היה העורך של Therapy.
ד"ר יונה ברון הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.
כתביו העיקריים

יסודות הפתולוגיה והרפואה הכירורגית. הוא כתב על פי ק' הייצמן. (פשט, 1871)
על ניתוחי בקע שורש. (בודפשט, 1891)
לקריאה נוספת

לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. יונה ברון
קברו של יונה ברון בבודפשט. בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה: 5-1-17.
גן קנרוקואן

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  daimyo garden, Japanese strolling garden 
 מיקום:  קנאזווה 
 מדינה:  יפן 
 מייסדים:  Maeda Tsunanori 
 מבקרים בשנה:  2,590,000 (נכון ל־2019)
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1676
 תאריך פתיחה רשמי:  7 במאי 1874 
 מידות
 שטח:  11.7 הקטאר 
 קואורדינטות:  36°33′43″N 136°39′45″E﻿ / ﻿36.561944444444°N 136.6625°E﻿ / 36.561944444444; 136.6625
 אתר רשמי
 he
 
גן קנרוקואן (ביפנית: 兼六園) הוא נקודת תיירות מפורסמת בעיר קנאזווה שביפן. הגן נחשב לאחד משלושת הגנים היפים ביותר ביפן, כשהאחרים הם קיירקואן וקורקאקואן. הגן מהווה אטרקציה פופולרית גם עבור המקומיים שרואים בעיצובו קלאסיקה מסורתית המתאימה לשורשיהם.
הקמת הגן ופירוש שמו

הגן נבנה בהוראת משפחת מאדה (Maeda) שהייתה משפחת סמוראים ששלטה באזור קנאזווה בתקופת אדו (1603–1868). המשפחה, שהייתה יצרנית גדולה של אורז, השתלטה על שטחים נרחבים של קנאזווה והפכה לשבט פיאודלי חזק. הגן נפגע משריפה ב-1759. חלק מהמבנים בגן שרדו את השריפה - כדוגמת בית התה ופגודת קייסקי שנמצאת על אי בבריכת היסגו. בית התה הוקם ב-1725, ועבר שיפוץ בתקופת מייג'י. ב-1774 הדאימיו הרונגה החל בשיקום הגן, ובבניית מידורי-טקי ובית התה יוגאו-תאי. הגן נפתח לראשונה לציבור ב-1871, וב-1922 הוגדר כאתר לאומי של יופי נופי.
פירוש השם קנרוקואן הוא "ששת האלמנטים", זאת מפני שהגן כולל את ששת המאפיינים שלפי שיר סיני מסורתי חייבים להיכלל בגן מושלם: מרחב, נוף, פרטיות, מלאכותיות, עתיקות ומים בשפע.
מראה הגן

בהתאם לששת האלמנטים הגן מכיל בתי תה, עצים ופרחים, נקודות תצפית על הנוף היפה וגשרים מעל לנהרות ואגמים. המים אינם נביעה טבעית או הצטברות של מי גשמים, והם מובלים לגן באופן מלאכותי דרך מערכת הובלת מים עתיקה.
בגן מועסקים גננים רבים ששומרים על נראותו. בריאיון ל-BBC אמר אחד מהם למראיין כי הוא מרגיש שחובתו היא להגן על העצים בגן, וכי הוא מקפיד לדאוג להם אף על פי שהוא אחראי לגזום אותם. לדבריו, אם ענפי העץ חופפים, אור השמש לא יכול להגיע לכולם, ולכן יש לגזום ענפים מסוימים כדי לתת לאחרים לצמוח. בכתבה צוין כי מושקעים מאמצים אדירים של מטפחי הגן גם בפרטים הקטנים ביותר, כדי שייראה טבעי ככל האפשר.
גלריה

.
.
הערות שוליים

↑  קנאזווה, באתר בלוג "היפנית"
↑  בנצי גורן, יאמאטו טאקרו וגן שש המעלות, באתר בנצי גורן, ‏2019-09-24
↑  兼六園の名前の由来, 兼六園めぐり | 兼六園観光協会
↑  The Garden of six qualities, BBC World News, ‏08/11/2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 00954304  VIAF: 258531020   WorldCat (עם VIAF): 258531020 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יפן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ג'ורג' סטוקס

| --- | --- |

 לידה:  13 באוגוסט 1819 Skreen, אירלנד 
 פטירה:  1 בפברואר 1903 (בגיל 83) קיימברידג', הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 שם לידה:  George Gabriel Stokes 
 ענף מדעי:  פיזיקה, מתמטיקה
 מקום מגורים:  אנגליה
 מקום לימודים:  מכללת פמברוק  אוניברסיטת קיימברידג' 
 מנחה לדוקטורט:  ויליאם הופקינס 
 מוסדות:  אוניברסיטת קיימברידג' 
 תלמידי דוקטורט:  ג'ון ויליאם סטראט ריילי, הוראס לאמב 
 פרסים והוקרה:  מדליית הלמהולץ (1900)  פרס אקטון (1886)  מדליית רמפורד (1852)  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה  מדליית קופלי (1893)  עמית החברה המלכותית (1851) 
 בן או בת זוג:  Mary Susanna Stokes 
 צאצאים:  Sir Arthur Romney Stokes, 2nd Baronet 
 הערות:  שימש כסגן ולאחר מכן כנשיא החברה המלכותית.
 תרומות עיקריות
 תרומות מרכזיות במכניקת הזורמים (כולל משוואות נאוויה-סטוקס), אופטיקה וחשבון דיפרנציאלי
 
סר ג'ורג' גבריאל סטוקס (אנגלית: Sir George Gabriel Stokes;‏ 13 באוגוסט 1819 – 1 בפברואר 1903) היה פיזיקאי ומתמטיקאי בריטי, אשר הניח תרומות מרכזיות לתחומים רבים הכוללים את מכניקת הזורמים, אופטיקה וחשבון דיפרנציאלי ואינטגרלי. היה אחת הדמויות הדומיננטיות במדע הבריטי במאה ה-19, ובין היתר שימש כסגן ולאחר מכן כנשיא החברה המלכותית 1885–1890.
כפיזיקאי, סטוקס הרים תרומות אדירות למכניקת הזורמים, שכוללות את הניסוח של משוואות נאוויה-סטוקס ושפע של יישומים ופתרונות למקרים פרטיים שסטוקס מצא עבורן, ואת מחקרו המעמיק מאוד על התאוריה של גלי מים. כמו כן, הרים סטוקס תרומות יסודיות רבות לאופטיקה פיזיקלית עם מאמרים רבים על התאוריה הגלית של האור (ביניהם אחדים על הרחבת התאוריה של קשת בענן), קיטוב ופלואורסצנציה. כמתמטיקאי, הוא תרם לחשבון דיפרנציאלי ואינטגרלי (הוא ניסח את הגרסה ראשונית של המשפט הידוע כיום כמשפט סטוקס באנליזה וקטורית), ותרם לתאוריה של פיתוחים אסימפטוטיים. סטוקס, יחד עם פליקס הוף-סיילר, הדגים לראשונה את תפקיד הובלת החמצן בדם של ההמוגלובין והראה את שינוי הצבע הנגרמים על ידי חמצון של תמיסות המוגלובין.
הוא נולד בדבלין, אירלנד ובשנת 1837 החל את לימודיו באוניברסיטת קיימברידג'. עם סיום הלימודים החל ללמד באוניברסיטה ובשנת 1849 קיבל משרת פרופסור למתמטיקה.
תרומות למדע > מכניקת הזורמים

עבודותיו המפורסמות הראשונות, שהופיעו בשנים 1842 ו-1843, עסקו בתנועה היציבה של זורמים אי-דחיסים ובכמה מקרים של תנועת זורמים. לאחר מכן הופיעו מאמרו מ-1845 על החיכוך של זורמים בתנועה ושיווי המשקל והתנועה של מוצקים אלסטיים, ומאמרו מ-1850 על ההשפעה של החיכוך הפנימי של הזורמים על תנועת מטוטלות. לתאוריה של הקול הוא עשה מספר תרומות, כולל מחקר חשוב על ההשפעה של הרוח על אינטנסיביות (עוצמת) הקול והסבר כיצד היא מושפעת מהטבע של הגז בו נוצר גל הקול. התרומות האלו הציבו את מדע הדינמיקה של זורמים על בסיס חדש, וסיפקו את המפתח לא רק להסבר תופעות טבע רבות, כמו ההיתלות של עננים באוויר, אלא גם לפתרון בעיות מעשיות רבות, כמו הזרימה של מים בתעלות ונהרות, וגרר העור (skin resistance) של ספינות.
תרומות למדע > זרימה זוחלת

עבודתו על תנועת זורמים וצמיגות הובילה לחישוב שלו את המהירות הטרמינלית של כדור קטן הנופל בתווך צמיג. התוצאה שלו בתחום נודעה כחוק סטוקס. הוא גזר ביטוי לכוח החיכוך (הנקרא גם כוח גרר) המופעל על ידי התווך על כדורים עם מספרי ריינולדס נמוכים מאוד.
עבודתו היא הבסיס לבניית מד הצמיגות (בלועזית: ויסקומטר), בו הזורם נייח בשפופרת זכוכית אנכית. כדור בגודל וצפיפות ידועים מושם בקצה העליון של השפופרת, כך שהוא צונח באיטיות בשפופרת. אם הפרמטרים נבחרים בקפידה, הכדור מגיע תוך זמן קצר למהירות הטרמינלית שלו, שניתנת למדידה לפי הזמן שלוקח לו לעבור שני קווי סימון על השפופרת. ניתן גם לשפר את דיוק המדידות של הזמן באמצעות חישה אלקטרונית. כשיודעים את המהירות הסופית, הגודל וצפיפות הכדור, וצפיפות הזורם, חוק סטוקס מאפשר לחשב את צמיגות הזורם.
אותה תאוריה מסבירה גם כיצד טיפות מים זעירות (או גבישי קרח) יכולות להישאר תלויות באוויר (כמו בעננים) עד שהן גדלות לרדיוס קריטי ומתחילות ליפול כגשם.
תרומות למדע > אור

מחקריו הידועים ביותר של סטוקס עסקו בתאוריה הגלית של האור. העבודה שלו באופטיקה החלה בשלב מוקדם בקריירה המדעית שלו. מאמריו הראשונים על האברציה של האור הופיעו ב-1845 ו-1846, ואחריו הופיע מאמר העוסק בפסים מסוימים הנראים בספקטרום.
ב-1849 הוא פרסם מאמר ארוך מאוד על התאוריה הדינמית של עקיפת אור, בו הראה שמישור הקיטוב חייב להיות מאונך לכיוון ההתקדמות של גל. שנתיים מאוחר יותר הוא דן בצבעים המופקים על ידי פלטות עבות.
סטוקס חקר גם את התיאור המתמטי של קשתות בענן כפי שנוסח על ידי ג'ורג' איירי. ממצאיו של איירי היו כרוכים בחישוב אינטגרל שהיה מסובך מאוד להעריך. סטוקס הביע את האינטגרל כטור מסוים, אשר אותו העריך בשיטות חדשות אשר הניבו קירוב לאינטגרל שהיה קל בהרבה לחשב מאשר האינטגרל עצמו. מחקרו של סטוקס על טורים אסימפטוטיים הוביל לתובנות יסודיות על טורים כאלה.
תרומות למדע > פלואורסצנציה

ב-1852, במאמרו המפורסם של שינוי אורך הגל של אור, הוא תיאר את התופעה של פלואורסצנציה, כפי שהודגמה על ידי מעבר אור בחומרים כגון פלואוריט ו-Uranium glass, חומרים אשר הוא ראה כבעלי יכולת להמיר קרינה אולטרה-סגולה בלתי נראית לקרינה בעלת אורכי גל ארוכים יותר שניתן לראות. היסח סטוקס (Stokes shift), שמתאר את ההמרה הזאת, נקרא על שמו. במאמרו, מודל מכני, המדגים את העיקרון הדינמי של הסברו של סטוקס, הוצג. התוצא של מאמר זה, קו סטוקס, הוא הבסיס למודל של פיזור ראמאן. ב-1883, במהלך הרצאה מסוימת, לורד קלווין אמר שהוא שמע דיווח על האפקט הזה מסטוקס שנים רבות קודם לכן, וניסה בכל כוחו לשכנעו לפרסם את התוצאות שלו.
תרומות למדע > קיטוב

באותה שנה, 1852, הופיע מאמר על ההרכבה והרזולוציה של זרמים של אור מקוטב ממקורות שונים, וב-1853 הופיעה מחקר על תכונת ההחזרה המתכתית שחומרים לא-מתכתיים מסוימים מפגינים. המחקר הזה עמד על ייחודה של תופעת הקיטוב של אור. ב-1860 הוא היה מעורב בחקירה על העוצמה של אור המוחזר, או המועבר דרך, מערימה של פלטות; וב-1862 הוא הכין דוח רב ערך על שבירה כפולה, תופעה בה גבישים מסוימים מראים מקדמי שבירה שונים לאורך צירים שונים. אולי הצורה הידועה ביותר של גבישים כאלה היא גביש איסלנד (iceland spar), גביש קלציט שקוף.
מאמר על הספקטרום הארוך של אור חשמלי גם הופיע באותה תקופה, ואחריו הופיעה חקירה על ספקטרום הבליעה של דם.
תרומות למדע > אנליזה כימית

הסיווג הכימי של גופים אורגניים לפי תכונותיהם האופטיות נעשה ב-1864; בין היתר הרים סטוקס תרומה חשובה לביאור המבנה הכימי של הפיגמנט כלורופיל (המרכזי בתהליך הפוטוסינתזה אצל צמחים) בתקופה בה מדע זה עדיין היה בחיתוליו. מאוחר יותר, בצמוד לחקירותיו של ויליאם ורנון הרקורט, הוא חקר את הקשר בין ההרכב הכימי והתכונות האופטיות של מגוון זכוכיות, מחקר שהיה קשור גם בעבודתו על התנאים לשקיפות והשיפור של טלסקופים אכרומטיים. מאמר מאוחר יותר שעסק בבנייה של מכשירים אופטיים דן בגבולות התאורטיים על הגודל של המפתח של אובייקטיב של מיקרוסקופ.
תרומות למדע > מחקרים בתחומים אחרים

עבודותיו בתחומים פיזיקליים אחרים כוללות את המאמר שלו על הולכה של חום בגבישים (1851), ואת החקירות שלו בקשר לרדיומטר של Crookes, וחקירות נוספות בנוגע לאפקטים אופטיים מסוימים הנוצרים בעת צילום תמונות ובנוגע לקרני גמא. שני מאמרים ארוכים שפורסמו ב-1849 - אחד על כוחות משיכה ומשפט קלרו, והאחר על הווריאציה של הכבידה על פני כדור הארץ (1849), גם ראויים לציון, כמו גם עבודותיו המתמטיות על הערכים הקריטיים של טורים מחזוריים (1847) ועל החישוב הנומרי של מחלקה מסוימת של אינטגרלים מסוימים וטורים אינסופיים (1849). גילה את המשוואה הדיפרנציאלית השלטת בשבירה של גשרי רכבות (1849).
תרומות למדע > מחקרים לא מפורסמים

על אף ההיקף הנרחב של עבודתו של סטוקס, עבודתו המפורסמת לא מייצגת נכונה את תרומתו לקידום המדע. רבות מהתגליות שלו לא נתפרסמו, או לפחות נודעו רק במסגרת ההרצאות שלו. דוגמה מצוינת היא עבודתו בספקטרוסקופיה.
סטוקס היה הראשון להציע את הרעיון שאנליזה ספקטרלית של אור יכולה לסייע בפענוח ההרכב הכימי של השמש וכוכבים אחרים, רעיון שנתמך בהשערה שלו שהחלקים הספקטרליים החסרים באור שמגיע מהשמש נבלעו במסעו של האור בשכבות החיצוניות של השמש. אף על פי כן, מספר שנים מאוחר יותר, כשקירכהוף פרסם לראשונה את ההסבר הזה, סטוקס לא טען לשום זכות קדימות על התגלית.
הוא תרם גם למדע הסובייקטיבי יותר של ראיית צבעים, כלומר למדע העוסק בכימות ההיבטים הפסיכולוגיים של הראייה. הוא היה בעל ידע נרחב בכימיה ובוטניקה, ותרומתו לביאור ההרכב הכימי של הכלורופיל כבר הוזכרה מקודם.
תרומתו של סטוקס למדע לא התמצתה בתרומות שלו בלבד, אלא גם בכך שהציע בעיות חשובות רבות ועודד אחרים לנסות והתמודד איתם. התכתובת המדעית שלו הייתה ענפה מאוד, והוא התכתב עם מדענים דגולים רבים אחרים מהתקופה, כגון לורד קלווין.
אותות הוקרה

ב-1852 הוענקה לו מדליית רומפורד.
ב-1893 הוענקה לו את מדליית קופלי.
משפט סטוקס וחוק סטוקס קרויים על שמו.
קרויים על שמו

מכניקת הזורמים:
משוואות נאוויה-סטוקס
פונקציית הזרם של סטוקס
חוק סטוקס
שכבת גבול סטוקס
חוק סטוקס על ניחות קול (Stokes' law of sound attenuation) בתווך צמיג.
סחיפת סטוקס
גל סטוקס
אופטיקה:
יחסי סטוקס
היסח סטוקס
מתמטיקה:
משפט סטוקס
זרימה זוחלת מסביב לספירה.
פלואוריט.
גביש קלציט המונח על נייר עליו כתובות מספר אותיות מדגים את תכונת השבירה הכפולה.
הרדיומטר של Crookes.
אדולף זילברשטיין

| --- | --- |

 לידה:  1 ביולי 1845 פשט, ממלכת הונגריה 
 פטירה:  12 בינואר 1899 (בגיל 53) פשט 
 מדינה:  האימפריה האוסטרית, ציסלייטניה (ארצות אוסטריה) 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 השכלה:  אוניברסיטת היידלברג  אוניברסיטת פרידריך וילהלם  אוניברסיטת לייפציג (1862)  אוניברסיטת אטווש לוראנד  הגימנסיה הפיאריסטית בבודפשט 
 השקפה דתית:  יהדות 
 
קברו של אדולף זילברשטיין בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט
אדולף זילברשטיין, (בהונגרית: Silberstein Adolf; פשט, 1 ביולי 1845 – בודפשט, 12 בינואר 1899) היה עיתונאי, מבקר, אסתטיקן יהודי-הונגרי חבר באגודת פטפי.