התחמשות גרמניה בין שתי מלחמות העולם
היסטוריה > החימוש בתקופת הנאצים: 1933–1945

עם עליית המפלגה הנאצית לשלטון ב-1933, התחמשות גרמניה נכנסה לשלב חדש ותוקפני יותר. אדולף היטלר וממשלתו קידמו מדיניות של התחמשות מואצת כחלק מהכנות למלחמה עתידית. הנה כמה מהצעדים המרכזיים שננקטו:
חידוש שירות החובה: בשנת 1935, היטלר הכריז על חידוש שירות החובה והרחבת הצבא.
פיתוח וייצור נשק מתקדם: השקעות מסיביות בפיתוח וייצור של כלי נשק מתקדמים, כולל טנקים, מטוסים, ותותחים.
הסכמי מינכן: בשנים 1938 ו-1939, גרמניה חתמה על הסכמים עם בריטניה וצרפת שהביאו לסיפוח אוסטריה והסודטים ללא התנגדות צבאית, מה שחיזק את כוחה הצבאי והאסטרטגי.
בינואר 1933, הנאצים החלו בחימוש מוגדל ואגרסיבי הרבה יותר מתקופת רפובליקת ויימאר. במהלך התמודדותה על השלטון, 'המפלגה הנציונל-סוציאליסטית' הבטיחה לשחזר את הגאווה הלאומית האבודה של גרמניה. הם הציעו לחמש את גרמניה בטענה כי חוזה ורסאי והסכמתה של רפובליקת ויימאר היו מבוכה לכל הגרמנים. החימוש מחדש הפך לעדיפות העליונה של ממשלת גרמניה. כשעלה לשלטון היטלר עמד בראש אחת ההרחבות הגדולות ביותר של הייצור התעשייתי שגרמניה ראתה אי פעם.
שר הפנים של הרייך השלישי וילהלם פריק, אחת הדמויות הנאציות המשפיעות ביותר באותה תקופה, והיילמאר שאכט, אשר (אף על פי שמעולם לא היה חבר במפלגה הנאצית) היה כלכלן סימפתי בתחילה, הציגו מגוון רחב של תוכניות במטרה להתמודד עם ההשפעות שהיו לשפל הגדול על גרמניה, והם היו השחקנים המרכזיים של מדיניות החימוש הגרמנית (ראה רייכסבנק § התקופה הנאצית). חברות דמה כמו MEFO הוקמו כדי לממן את החימוש; MEFO השיג את סכום הכסף הרב שנדרש למאמץ החימוש באמצעות שטרות Mefo, סדרה מסוימת של שטרות חוב שהונפקו על ידי ממשלת גרמניה הנאצית. ארגונים סמויים כמו Deutsche Verkehrsfliegerschule הוקמו במסווה אזרחי על מנת להכשיר טייסים עבור הלופטוואפה העתידית, מדיניות החימוש המחודשת של הנאצים כמעט הובילה לתעסוקה מלאה במהלך שנות ה-30. החימוש מחדש גרם לשינוי פתאומי למפעלים רבים בגרמניה. תעשיות רבות הוצאו ממשבר עמוק שנגרם בעקבות השפל הגדול.
יצירת שטרות Mefo הייתה הצעד הראשון שהנאצים נקטו בדרך להתחמשות מחדש. הסכם ורסאי אסר על ממשלת גרמניה להתחמש מחדש. לכן, כדי להתחמש מחדש ליכולות שהיטלר רצה להשיג, הרייכסבנק יצטרך להעניק לממשלת גרמניה סכום כמעט בלתי מוגבל של אשראי לתוכנית החימוש תוך הסתרת הצטברות החוב הממשלתי מהקהילה הבין-לאומית. בניגוד למטרה זו, נשיא הרייכסבנק דאז, הנס לותר, העניק אשראי של מאה מיליון רייכסמארק בלבד להתחמשות מחדש, אז כדי לעקוף זאת, היטלר החליף את לותר בהיילמאר שאכט. שאכט הפך את תוכנית "יצירת תעסוקה" של לותר למערכת שתאפשר לממשלת גרמניה לקבל כמות בלתי מוגבלת של אשראי בכדאי להעמיד לתוכניתם. שאכט יצר את Metallurgische Forschungs-GmbH, חברת פגז[דרושה הבהרה] שתנפיק שטרות אוצר לטווח קצר, אשר "יתפקדו כצורה סמויה של כסף". החברה תמכור למעלה מ-12 מיליארד רייכסמארק של שטרות Mefo עד 1938, כסף שכולו יועבר למימון החימוש מחדש. מאחר שהחברה של שאכט לא פעלה ובמקום זאת רק עבדה כחזית לחובות שהונפקו על ידי הממשלה, הדבר איפשר למשטר הנאצי להסתיר את מימון החימוש שלהם מהקהילה הבין-לאומית. ללא יצירת תוכניתו של שאכט, הקהילה הבינלאומית הייתה נבהלת מיד מגיוס הכספים על ידי גרמניה הנאצית, ותוכנית החימוש תהיה מאוימת בהתערבות חיצונית.
עד 1935, היטלר היה פתוח לגבי דחיית המגבלות הצבאיות שנקבעו בהסכם ורסאי. חימוש מחדש הוכרז ב-16 במרץ 1935 וכך גם חידוש גיוס החובה במדינה.
כמה חברות תעשייתיות גדולות, שהתמחו עד אז במוצרים מסורתיים מסוימים, החלו לגוון ולהכניס רעיונות חדשניים בדפוס הייצור שלהן. מספנות, למשל, יצרו סניפים שהחלו לתכנן ולבנות מטוסים. לפיכך, החימוש הגרמני המחודש סיפק הזדמנות לשיפורים טכנולוגיים מתקדמים, ולעיתים מהפכניים, במיוחד בתחום האווירונאוטיקה.
מלחמת האזרחים בספרד (1936–1939) הייתה שדה ניסוי אידיאלי עבור כלי הנשק שיוצרו על ידי המפעלים הגרמניים במהלך שנות החימוש מחדש. טכניקות הפצצה אווירונאוטית רבות (כלומר הפצצת צלילה) נבדקו על ידי כוחות המשלוח הגרמניים של לגיון הקונדור נגד הממשלה הרפובליקנית על אדמת ספרד באישורו של הגנרליסימו פרנסיסקו פרנקו.
בשנות ה-30 עלו תיאוריות שונות כיצד להכין את הכלכלה הגרמנית למלחמה מוחלטת. הראשונה מבין התיאוריות הייתה 'הגנה לעומק' והועלתה על ידי גיאורג תומאס, שהציע שהכלכלה הגרמנית צריכה להיות כלכלה אוטרקית (או הסתפקות עצמית). אחת החברות העיקריות שתמכו ברעיון הייתה IG Farben. היטלר מעולם לא תמך ברעיון במלואו, ושאף לפיתוח "הגנה לרוחב" - פיתוח הכוחות המזוינים בכל התחומים - ולא היה מודאג לגבי הכנת כלכלת המלחמה הגרמנית.
תוכנית החימוש מחדש הגדילה במהירות את חיל הקצינים הגרמני, וארגון הצבא הגדל היה המשימה העיקרית של הנאצים עד תחילת מלחמת העולם השנייה ב-1 בספטמבר 1939. הרוזן יוהאן פון קילמנסג (1906–2006) אמר מאוחר יותר כי התהליך של ציוד 36 דיוויזיות מנע ממנו ומעמיתיו להרהר בנושאים גדולים יותר.
בספטמבר 1938 כבר הודה היטלר בגלוי כי "התחמשנו מחדש במידה שכמותה העולם עוד לא ראה".