stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'אנג יאונג-ג'ין
ביוגרפיה > חייו בקוריאה הצפונית

יאונג-ג'ין גדל בצ'ונגג'ין, עיר בחוף המזרחי של קוריאה הצפונית. במהלך ילדותו התאהב יאונג-ג'ין בנער שהיה חבר שלו בשם סון-צ'אול, ידידות שנמשכה עד לבגרותו במהלכה היו ג'ין וצ'אול היו מחזיקים ידיים וחולקים מיטות יחדיו. יאונג-ג'ין וסון-צ'אול עבור מאוחר יותר לבירה פיונגיאנג עבור למידה במכללות שונות. הם הופרדו ב-1976 כאשר שניהם הצטרפו לצבאה של קוריאה הצפונית אשר מחייב ניהול אורח חיים צליבט לאורך 10 שנות גיוס החובה. לדברי יאונג-ג'ין, "בחורף, כאשר חיילים קיבלו רק שתי שמיכות מרופטות כל אחת ומעט חום, היה מקובל שמצאנו בן זוג וישנו מחבקים זה את זה בלילה כדי להתחמם. ראינו את זה חלק ממה שהמפלגה כינתה "חברות מהפכנית'". יאונג-ג'ין הצהיר גם כי ביחידה הקדמית שלו, חיילים וקצינים בכירים שיחדו אותו בתפוחים ומזון אחר כדי לפתות אותו "להיכנס לשמיכותיהם". בשנת 1982, יאונג-ג'ין שוחרר מהצבא לאחר שחלה בשחפת. לאר מכן החל לעבוד בצ'ונגג'ין כפקיד תקשורת אלחוטית.
בשנת 1987, יאונג-ג'ין התחתן עם מורה נקבה למתמטיקה בנישואים מאורגנים, אך לא נמשך אליה או לנשים באופן כללי. לאחר שנים של נישואים ללא ילדים, הזוג ביקר רופא על לבחינת בעיות פיזיות. יאונג-ג'ין ראה בעבר נוירולוג בזמן שלמד באוניברסיטה כי תהה "למה הוא כל כך שונה מאחרים" אם כי לדבריו "ברגע שהתחלתי לדבר על הרגשות שלי, נאלצתי לברוח מהמשרד כי הרופא התחיל לצעוק עליי". יאונג-ג'ין הגיש מאוחר יותר תביעת גירושים אם כי נדחה. מחשש לאבד את עבודתה כמורה, אשתו של יאונג-ג'ין ביקשה ממנו להישאר נשוי לה. יאונג-ג'ין יצר מחדש את קשריו עם בן זוגו לשעבר, סון-צ'אול, שחזר מהצבא, התחתן עם אחות והביא לעולם שני ילדים. השניים ביקרו זה את זה מדי פעם ונשותיהם הניחו להם לישון יחד, מתוך מחשבה שזהו "הרגל מילדותם".
ביוגרפיה > עריקתו, מעברו לקוריאה הדרומית ונישואיו

בחורף 1996, יאונג-ג'ין נמלט מקוריאה הצפונית על ידי חציית גבולה של המדינה עם סין על פני נהר קפוא, אם כי לא הצליח להגיע לקוריאה הדרומית מסין. לאחר מכן נכנס שוב לשטחי קוריאה הצפונית ולאחר חמישה ימי נסיעה, נמלט לדרום קוריאה ב-27 באפריל 1997 בזחילה דרך האזור המפורז הקוריאני (DMZ), מה שהפך אותו לאחד האנשים הבודדים שעשו זאת בהצלחה. עריקתו של יאונג-ג'ין עלתה לכותרות ומשפחתו נענשה על מעשיו, כשהיא גורשה לכפר נידח בצפון. לאחר הגעתו, גורמים רשמיים בדרום קוריאה תחקרו את יאונג-ג'ין במשך חמישה חודשים לפני ששחררו אותו לאחר שדיבר על נישואיו הקשים בצפון קוריאה. יאונג-ג'ין לא יבין עד תום את נטייתו החד-מינית עד תחילת 1998, כאשר גילה שהוא הומוסקסואל מקריאת מאמר מגזין על זכויות להט"ב וגברים הומוסקסואלים שהוצא לאור. המאמר הראה תמונות של זוג מאותו המין מנשקים אחד את השני ודיווח על כך שישנם ברים הומוסקסואלים בבירת קוריאה הדרומית, סיאול.
בשנת 2004, יאונג-ג'ין התאהב בדייל אוויר מקומי אותו הכיר לו הבעלים של הבר האהוב עליו. לאחר שלושה חודשים של היכרויות, יאונג-ג'ין נתן לדייל את כל חסכונותיו, חפציו, ובית להשכרה כדי שיוכל לקנות להם בית גדול יותר לחיות בו. למרות ההבטחה להיות בן זוגו, יונג-ג'ין לא ראה שוב את הדייל וניסה לדווח עליו למשטרה במשך חמישה עשר ימים רצופים אם כי המשטרה הודיעה ליאונג-ג'ין לוותר. תקרית זו הפחיתה את האמון של יאונג-ג'ין באנשים אחרים על פי דבריו. לאחר מכן, יאונג-ג'ין חלה ואושפז למשך חודש, אירוע אשר הוביל לאיבוד המפעל בו עבד, מה הפך אותו לחסר בית. לאחר מכן יצר קשר עם פעילי זכויות להט"ב עבור עזרה. באותו הזמן, ליאונג-ג'ין נודע ששלושה מאחיו ואחת מאחיותיו בצפון קוריאה נפטרו לאחר שגורשו מהכפר שלהם לאחר שערק מהמדינה. עריק צפון קוריאני אנונימי שהכיר את משפחתו של יאונג-ג'ין הצהיר שגם אשתו גורשה מהכפר שלה לאחר עריקתו, אך לאחר מכן הוחזרה.
מאוחר יותר מצא יאונג-ג'ין העבודה כמנקה והצליח לחסוך לשכירת בית חדש. לאחר מכן החל לבלות את זמנו הפנוי בכתיבה ובסוף אפריל 2015, פרסם אוטוביוגרפיה בשם "A Mark of Red Honor", שתורגמה מאוחר יותר לאנגלית ב-2017. במאי 2015, יאונג-ג'ין הצהיר כי הוא כותב רומן בדיוני "על נשים בצפון קוריאה, כמו אימו ואחיותיו". החל מיוני 2015, עבד כמנקה בבניין במרכז סיאול. בראיון בפברואר 2016, יאונג-ג'ין אמר שהוא עזב את עבודתו כמנקה עבור "התמקדות לחלוטין בכתיבה". בשנת 2020, פגש את בעל המסעדה הקוריאנית-אמריקאית מין-סו באתר היכרויות. ארבעה חודשים לאחר מכן, יאונג-ג'ין פגש את מין-סו בארצות הברית וחודשיים לאחר מכן, הציע לו מין-סו נישואים. בני הזוג דיווחו כי הם מתכננים להינשא מאוחר יותר ב-2021.
ראו גם

זכויות להט"ב בקוריאה הצפונית
זכויות להט"ב בקוריאה הדרומית
זכויות להט"ב בארצות הברית
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13  "North Korea's 'only openly gay defector' finds love". BBC News (באנגלית בריטית). 2021-03-21. נבדק ב-2021-12-13.
1 2 3 4 5 6 7 8  Paula Hancocks CNN, 'I could not even dream': What it's like to be gay in North Korea, CNN
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24  Sang-Hun, Choe (2015-06-05). "North Korean Defector Opens Up About Long-Held Secret: His Homosexuality". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-12-13.
1 2  Jumin Kim for EAHRNK, North Korea's only openly gay defector: 'it's a weird life', the Guardian, ‏2016-02-18 (באנגלית)
1 2 3  Korea Herald, A gay N.K. defector’s journey to find love, The Korea Herald, ‏2015-05-28 (באנגלית)
ברביזון

| --- | --- |
סמל ברביזוןסמל ברביזון

 מדינה:  צרפת צרפת
 חבל:  איל-דה-פראנס איל-דה-פראנס
 מחוז:  סיין-א-מארן
 רובע:  מלאן
 ראש העיר:  פייר בדואל
 תאריך ייסוד:  808
 שטח:  5.27 קמ"ר
 גובה:  93-75 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,241 (1 בינואר 2021)
  ‑ צפיפות:  270 נפש לקמ"ר (2009)
 קואורדינטות:  48°26′45″N 2°36′18″E﻿ / ﻿48.445833333333°N 2.605°E﻿ / 48.445833333333; 2.605 
 אזור זמן:  UTC+1
 האתר הרשמי של הכפר ברביזון
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי ברביזון(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי ברביזון(למפת איל-דה-פראנס רגילה) פריז ורסאי מלאן אוורי פונטואז נורמנדי סאנטר-עמק הלואר בורגון פראנש-קונטה  גר. אסט  או-דה-פראנס קרטיי מוברביזון(למפת איל-דה-פראנס מוגדלת) פריז ורסאי מלאן אוורי פונטואז נורמנדי סאנטר-עמק הלואר בורגון פראנש-קונטה  גר. אסט  או-דה-פראנס קרטיי מוברביזון  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
ברביזון (בצרפתית: Barbizon) הוא כפר צרפתי במחוז סיין-א-מארן שבחבל איל-דה-פראנס. תושביו מכונים "ברביזונה" (Barbizonnais). בשנת 2009 מנתה אוכלוסיית הכפר 1,425 תושבים.
ברביזון הוא אחד היישובים שהתפרסמו בתקופה הטרום-אימפרסיוניסטית של תולדות האמנות בצרפת.
אחרי שנת 1830 החל היישוב הקטן של חוטבי עצים לארח באכסניית גאן שבתחומו מושבת ציירים, שבאו לחפש השראה בנופיו. מאוחר יותר חילקה קבוצת האמנים, שקיבלו את השם "אסכולת ברביזון", את זמנה בין ברביזון ובין שאי-אן-בייר (Chailly-en-Bière) ומצאו נושאים ליצירותיהם בשדות או ביער פונטנבלו הסמוך.
היסטוריה

המקום מוזכר בתעודה של קארל הגדול משנת 808 תחת השם הלטיני "ברביטיו". מאוחר יותר, בשנת 1222, מוזכר המקום בכתבים בשם "ברבויזון" ובשנת 1392 תחת השם "ברבירון".
ב-20 בנובמבר 1903 נפרד ברביזון מן היישוב שאי-אן בייר והפך לכפר עצמאי.
גאוגרפיה

הכפר, המשתרע על שטח של 5,270 דונם, הוא חלק מן הקנטון פֶּרט בנפה מלן (Melun).
הכפרים הקרובים לברביזון הם שאי-אן-בייר, במרחק 2.24 ק"מ, סן-מרטן-אן-בייר (Saint-Martin-en-Bière) במרחק 2.74 ק"מ, פלרי-אן-בייר (Fleury-en-Bière) - במרחק 3.97 ק"מ וארבון-לה-פורה (Arbonne-la-Forêt) במרחק 4.65 ק"מ. מעבר לסן-מרטן-אן-בייר נמצאים היישובים ארבון-לה-פוֹרה ומילי-לה פוֹרה (Milly-la-Forêt).
דמוגרפיה

בשנת 2011 מנתה אוכלוסיית הכפר 1,357 תושבים. ההתפתחות הדמוגרפית נחקרה במפקדי אוכלוסין שבוצעו החל משנת 1906. במאה ה-21 נערך המפקד בכל חמש שנים, בדומה לכל הכפרים שאוכלוסייתם פחות מ-10,000 תושבים.
ב-2011 הייתה צפיפות האוכלוסייה בכפר 255 תושבים על קילומטר מרובע.
דמוגרפיה > מצב הדיור

בשנת 2009 היו בכפר 831 יחידות מגורים, לעומת 767 בשנת 1999, מתוכן 70.9% היו מגורים ראשוניים, 14.8% -מגורים משניים ו-14.3% מגורים ריקים. מתוך מגורים אלה 88.2% היו בתים אישיים ו10.9-% - היו דירות.
82.6% מתוך המגורים הראשוניים היו בבעלות דייריהם, עליה ניכרת בהשוואה לשנת 1999 (66.2%).
כלכלה

כלכלת ברביזון מבוססת על תיירות פנים ובינלאומית. עונת התיירות מתחילה בחג הפסחא ומסתיימת באוקטובר. לכפר מגיעים כ-35,000 מבקרים בשנה. מעל 60% מהתיירים הם צרפתים ויחידים. השאר הם תיירים זרים - מאירופה - גרמניה, בלגיה, הולנד, ארצות מזרח אירופה כולל רוסיה, ארצות הברית, סין, יפן, קוריאה, אוסטרליה, ברזיל וכו'.
אתרי תיירות ואטרקציות אחרות

אכסניית גאן (L'auberge Ganne) הפכה בימינו למוזיאון מחוזי של אסכולת ברביזון. האכסניה פתחה את שעריה בשנת 1824. העיצוב והריהוט המקושטים עוצבו על ידי האמנים המקוריים. מוצגים בה כמה תמונות מקוריות. החל מדצמבר 1984 המקום מוכר כמונומנט היסטורי של צרפת.
בית-הסטודיו "תיאודור רוסו" (La Maison-atelier Théodore Rousseau) הוא בית קטן הנספח לאכסניית גאן והנמצא בחלק האחורי של גן. פה חי הצייר תיאודור רוסו החל משנת 1847 ועד מותו כעבור עשרים שנה.
ָ* בית הסטודיו "ז'אן-פרנסואה מילה"(La Maison-atelier Jean-François Millet) המוכר כמונומנט היסטורי החל משנת 1947.
בית האירוח בא-ברו (L'Hôtellerie du Bas-Bréau) אירח בשנים 1877-1873 את הסופר רוברט לואיס סטיבנסון.
היערות בסביבה.
יישובים תאומים

אנגליה איסט ברגהולט, אנגליה
הונגריה סנטאנדרה, הונגריה
יישובים תאומים > יישובים ידידים

יפן אסאגו, היוגו, יפן
סתיו בברביזון, איור מאת תומאס מילי דאו
בית ג'ן

ערך זה עוסק ביישוב דרוזי בגליל העליון. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
בֵּית גַ'ן (בערבית: بيت جن) היא מועצה מקומית בהרי הגליל העליון, אשר כלל תושביה הם דרוזים. ממוקמת כ-5 קילומטרים דרומית מערבית להר מירון, בלב שמורת הרי מירון. גובהו הממוצע 898 מטר ובשכונות הגבוהות והמיושבות הגובה מגיע עד 1,040 מטר מעל פני הים. בשנת 1964 הוכרז היישוב כמועצה מקומית במחוז הצפון בישראל. שטח השיפוט שלה הוא 5,079 דונם.
שם היישוב

שמו של היישוב נובע ככל הנראה מהגנים הרבים שננטעו בו. על-פי החוקר הצרפתי בן המאה ה-19 ויקטור גרן, הכפר נודע בימי הביניים בשם בתגן, וייתכן ששמו העברי בעת העתיקה היה בית-גנים.
סברה נוספת גורסת כי במקום ישבה בעבר העיר בית דגון, אם כי הדעות חלוקות האם העיר שכנה במקום זה או בקרבת בית דגן, סמוך לראשון לציון.
גאוגרפיה

היישוב משתרע על כמה רכסים, הגבוהים שבהם על הר צפריר (1047 מטר מעל פני הים) והר הארי (ג'בל חיידר 1048 מטר מעל פני הים), שעל פסגתו, נמצא אתר המוקדש לבהא אלדין, אחד מחמשת נביאי הדת הדרוזית. בקיץ מזג האוויר נעים ואף קריר בלילות, בחורף קר מאוד וגשום ושלג יורד מדי שנה לפחות פעם אחת.
היסטוריה

במקום הייתה התיישבות מאז תקופת הבית השני, אך הכפר עצמו הוקם במאה ה-18 על ידי דרוזים שהגיעו מלבנון, וידוע כי במאה ה-19 ישבו בו גם יהודים. משפחה יהודית שייצרה גבינות בכפר ב-1936 היא העדות האחרונה על יהודים בכפר.
בסוף המאה ה-19 ביקר בכפר המטייל והחוקר הצרפתי ויקטור גרן וכתב: ”בכפר הזה נותרו רק 200 תושב, כולם דרוזים. לפני שנים ספורות בלבד הוא היה הרבה יותר גדול, כפי שמעידים הרבה בתים נטושים הנוטים ליפול, אמרו לי שיושביהם היגרו לחורן כדי להשתמט מגיוס חובה.”.
לפי סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל שערכו רשויות המנדט נאמדה אוכלוסיית הכפר ב-1,640 נפשות ושטחו השתרע על פני 43,550 דונמים (מתוכם 17,956 דונמים של שטחים ציבוריים). האומדן כלל גם את האוכלוסייה והשטח של הכפר הסמוך עין אל-אסד. בשנת 1955 נחנך כביש גישה לכפר מכביש 864.
ב-14 ביולי 2006, במהלך מלחמת לבנון השנייה נפגע היישוב מרקטה שנורתה מלבנון.
בבית ג'ן בית ספר תיכון אחד, המצטיין בהישגיו. ב-2018 עמד שיעור הזכאים לבגרות ביישוב על 99%, הגבוה בישראל, ושיעור הנשירה של תלמידים על 0.6%.
בבית ג'ן נמצא מפעל הקוסמטיקה של ד"ר דבור, החברה חברת דרמו־קוסמטיקה בבעלות זיאד דבור, מפתחת ומייצרת קוסמטיקה טבעית וטיפולית, על בסיס צמחי מרפא הגדלים בגינה ענקית, ומעסיקה נשים בלבד.
אוכלוסייה

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף יולי 2024 (אומדן), מתגוררים בבית ג'ן 12,602 תושבים (מקום 158 בדירוג רשויות מקומיות בישראל). האוכלוסייה גדלה בקצב גידול שנתי של ‎1.0%‏.   אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשפ"ב (2021-‏2022) היה 97.2%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת 2021 היה 7,978 ש"ח (ממוצע ארצי: 11,330 ש"ח).בעקבות מהפכה שהוביל מנהל בית הספר בכפר עלי סלאלחה, בשנת 2013 הוכרזה בית ג'ן במקום השלישי לזכאות לבגרות עם 85.46 אחוזים. בשנת 2013 שבר בית הספר תיכון מקיף בית ג'ן שיא לאומי עם 100 אחוזי זכאות לבגרות. בשנת 2014 הוכרזה בית ג'ן במקום הראשון לזכאות לבגרות עם 94.3%, לאחר שעקפה בנתונים את כפר יאיר ומועצה אזורית חוף השרון.
התושבים מתפרנסים בעיקר משירות בזרועות הביטחון וגם מתיירות.
ביישוב מתגוררים שישה חברי הכנסת לשעבר: מג'לי והבה מסיעת קדימה, סעיד נפאע מסיעת בל"ד (בעבר ראש המועצה), אסעד אסעד מהליכוד, סאלח סעד מהמחנה הציוני (מטעם מפלגת העבודה), מוחמד נפאע מסיעת חד"ש ואיש החינוך עלי סלאלחה ממרצ.
סמל המועצה

סמל המועצה המקומית נבחר בשנת 1964 עם כינון המועצה הראשונה על פי החלטת מליאת המועצה. הסמל כולל את האלמנטים הבאים:
ענבי גפן: הגידול החקלאי הראשי בכפר ורוב אדמות הכפר היו נטועות בכרמים.
הצבעים ירוק, אדום, צהוב, כחול ולבן: אלה הם צבעי דגל העדה הדרוזית, שכל תושבי הכפר נמנים עליה.
הרים: ההרים בצבע צהוב מסמלים את הנוף ההררי בו שוכן הכפר. הכפר משתרע על שבעה רכסים.
דובדבנים: פרי הדובדבן התווסף לאחר שהחלו לנטוע דובדבנים באדמות הכפר.
ראו גם

בית ג'אן בשנת 1964בית הקברות הצבאי בבית ג'ן
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
1 2 3 4 5  לטבלת הדירוג המלא.
↑  מאזן מפוני מלחמת חרבות ברזל: מספר מפונים שנקלטו במועצה המקומית פחות מספר מפונים שפונו ממנה, מבוטא באלפי תושבים. מתוך אתר למ"ס, המתבסס על מערכת "יחד" (של מערך הדיגיטל הלאומי) נכון ל-סוף יולי 2024 (אומדן).
1 2 3 4 5  הנתונים לפי טבלת רשויות מקומיות של למ"ס עבור 
סוף 2022
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  Guérin, 1880, pp. 82-83, partly as translated in Conder and Kitchener, 1881, SWP I, p. 196
↑  אלעד בן-דרור, האדריכל שמחה יום־טוב, יועץ משרד הפנים לתכנון כפרי המיעוטים והתכנית להנצחת כפרי המוסתערבים בגליל, המזרח החדש נ"ג, ה'תשע"ד, עמ' 212
↑  ויקטור גרן, תרגום: חיים בן־עמרם, תיאור גיאוגרפי, היסטורי וארכיאולוגי של ארץ ישראל, כרך ז': הגליל (ב), ירושלים: יד יצחק בן־צבי, תשמ"ז, עמ' 44
↑  נחנכו כבישי גישה לכפרים דרוזיים, הצופה, 24 ביוני 1955
↑   ליאור דטל, מושלם: בית הספר התיכון הטוב בישראל ב-2013, באתר TheMarker‏, 8 בספטמבר 2013
↑  אדיר ינקו, ההישגים והפערים: נתוני החינוך בכל עיר ובית ספר, באתר ynet, 18 ביולי 2018
↑   טלי חרותי-סובר, "גבר דרוזי לא יכול להרשות לעצמו שמישהו יראה אותו תולה כביסה. הוא מתבייש", באתר TheMarker‏, 31 באוגוסט 2017
↑  פרופיל בית ג'ן באתר הלמ"ס
פאתי בית ג'ן
| דגל ישראל מחוז הצפון |
| --- | --- | --- |
| נפות | נפת רמת הגולן • נפת צפת • נפת עכו • נפת כנרת • נפת יזרעאל | מפת מחוז הצפון |
| ערים | בית שאן • טבריה • טמרה • יקנעם עילית • כרמיאל • מגדל העמק • מעלות-תרשיחא • נהריה • נוף הגליל • נצרת • סח'נין • עכו • עפולה • עראבה • צפת • קריית שמונה • שפרעם • מע'אר | מפת מחוז הצפון |
| מועצות מקומיות | אבו סנאן • אכסאל • אעבלין • בועיינה-נוג'ידאת • בוקעאתא • ביר אל-מכסור • בית ג'ן • בסמת טבעון • בענה • ג'דיידה-מכר • ג'וליס • ג'ש (גוש חלב) • דבורייה • דיר חנא • דיר אל-אסד • זרזיר • חורפיש • חצור הגלילית • טובא-זנגרייה • טורעאן • יאנוח-ג'ת • יבנאל • יסוד המעלה • יפיע • ירכא • כאבול • כאוכב אבו אל-היג'א • כסרא-סמיע • כעביה-טבאש-חג'אג'רה • כפר ורדים • כפר יאסיף • כפר כמא • כפר כנא • כפר מנדא • כפר תבור • מג'ד אל-כרום • מג'דל שמס • מגדל • מזרעה • מטולה • מסעדה • מעיליא • משהד • נחף • סאג'ור • ע'ג'ר • עיילבון • עילוט • עין מאהל • עין קנייא • פסוטה • פקיעין • קצרין • ראמה • ראש פינה • ריינה • רמת ישי • שבלי - אום אל-גנם • שלומי • שעב | מפת מחוז הצפון |
| מועצות אזוריות | אל-בטוף • בוסתאן אל-מרג' • גולן • הגלבוע • הגליל העליון • הגליל התחתון • מבואות החרמון • מגידו • מטה אשר • מעלה יוסף • מרום הגליל • משגב • עמק הירדן • עמק המעיינות • עמק יזרעאל | מפת מחוז הצפון |
| מועצה מקומית תעשייתית | מגדל תפן | מפת מחוז הצפון |
| יישובים לשעבר | אבוקה • אחוזת נפתלי • אתגר • גבעות זייד • מחנה ישראל • שייח' בראק | מפת מחוז הצפון |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533110805171  LCCN: n93901991  VIAF: 153758060   WorldCat (עם VIAF): 153758060 
בית ג'אן - מראה כללי
ג'ורג'יצה ביידוב

ג'ורג'ה "ג'ורג'יצה" ביידוב (בקרואטית: Đurđa "Đurđica" Bjedov; נולדה ב-5 באפריל 1947) היא שחיינית עבר קרואטית שייצגה באותה העת את יוגוסלביה. האלופה האולימפית הראשונה (מקסיקו סיטי 1968) במשחה ל-100 מטר חזה. הייתה לשחיינית היוגוסלבית והקרואטית הראשונה והיחידה עד כה (2017) שזכתה במדליית זהב בשחייה במשחקים האולימפיים ואישה היוגוסלבית הראשונה שזכתה במדליה אולימפית.
ביוגרפיה

ביידוב נולדה וגדלה בספליט, קרואטיה.
ביידוב השתתפה באליפות אירופה שנערכה באוטרכט, הולנד בשנת 1966
ביוגרפיה > הסינדרלה, אלופה אולימפית

הוועד האולימפי של יוגוסלביה החליט לשלוח את ביידוב לאולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) כדי להשלים רביעיית שליחות 4x100 מטר מעורב, אך במשחקים עצמם היא פסלה כשקפצה לפני הזמן. יומיים לאחר מכן, היא זכתה במדליית זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בשיא אולימפי חדש של 1:15.8 דקות, לפני גלינה פרוזומנשחיקובה מברית המועצות (1:15.9 דקות) ושרון ויצ'מן מארצות הברית (1:16.1 דקות) ויומיים לאחר מכן, היא זכתה במדליית כסף, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:46.4 דקות, אחרי שרון ויצ'מן שקבעה שיא אולימפי חדש של 2:44.4 דקות ולפני גלינה פרוזומנשיקובה (2:47.0 דקות). ובכך הייתה לשחיינית היוגוסלבית הראשונה והיחידה שזכתה במדליית זהב בשחייה במשחקים האולימפיים.
באוניברסיאדה שנערכה בטורינו, איטליה בשנת 1970 היא זכתה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ומדליית ארד במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב.
חייה האישיים

לאחר שפרשה משחייה תחרותית החלה לאמן שחייה. היא נישאה לגברילו שחקן כדורמים מצטיין. היא מתגוררת בלוקרנו, שווייץ. בתה, אנמריה פטריצ'ביץ' שחיינית אולימפית, מקום 13 באולימפיאדת סיאול (1988) ואלופת אירופה בשחייה במים פתוחים ל-5 ק"מ ובנה לוקה גברילו שחיין מצטיין, מאמן השחייה של נבחרת שווייץ ומספטמבר 2017 מאמן השחייה הראשי של נבחרת ישראל.
תארים והישגים

בשנת 1968 זכתה ביידוב בתואר ספורטאית השנה של יוגוסלביה.
בשנת 1987 זכתה ביידוב להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
הערות שוליים

↑  DJURDJICA BJEDOV - YUG, באתר ISHOF - The International Swimming Hall of Fame
ג'ורג' דאנקן ביצ'י

| --- | --- |
 לידה:  1798 לונדון, ממלכת בריטניה הגדולה 
 פטירה:  6 בדצמבר 1852 (בגיל 54 בערך) לאקנאו, Oudh State 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  ריאליזם 
 
ג'ורג' דאנקן ביצ'י (באנגלית: George Duncan Beechey‏; 1798 – 6 בדצמבר 1852) היה צייר פורטרטים אנגלי.
ביוגריה וקריירה

ביצ'י היה ילדם הרביעי של שני ציירים, סר ויליאם ביצ'י ואשתו השנייה, אן ג'זופ. הוא היה סנדק של המלך ג'ורג' השלישי. הוא היה אחיו של קפטן פרדריק ויליאם ביצ'י, האדמירל והצייר ריצ'רד ברידג'ס ביצ'י, וצייר הדיוקנאות הנרי ויליאם ביצ'י.
מעמדו של אביו כצייר דיוקנאות מלכותי אפשרה לביצ'י להשיג עבדות של ציורי דיוקן מחוגי המלוכה. ציוריו כללו את הנסיך אוגוסטוס פרדריק, והבישוף בוייר אדוארד ספרקה (1759–1836). ג'ורג' ביצ'י הציג את ציוריו באקדמיה המלכותית בין 1817 ל־1834.
ביצ'י נסע למצרים בשנת 1821 עד 1822. בשנות ה-30 של המאה ה-19 נסע להודו, שם מונה לצייר החצר של נואב מעוואד בלאקנאו. ג'ורג' ביצ'י מילא את התפקיד עד שהשאח מוחמד עלי נפטר בשנת 1842.
ביצ'י פרש בהודו והמשיך לצייר. ציוריו של ג'ורג' ביצ'י נדירים למדי, ייתכן שציורים מסוימים נהרסו במהלך המרד ההודי הגדול ב־1857.
הערות שוליים

↑  John Wilson, ‘Beechey, Sir William (1753–1839)’, Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, 2004; online edn, Oct 2006 accessed 2 May 2017
↑  Robert Edmund Graves, Beechey George D., Dictionary of National Biography, 1885-1900 Volume 04
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 119228793  ISNI: 0000 0001 1619 1946  LCCN: nr99027360  RKD: 5578  SNAC: w65c05m9  ULAN: 500004755  VIAF: 35261757   WorldCat (עם VIAF): 35261757 
ג'ורג' דאנקן ביצ'י, דוליפ סינג, 1852
ג'וזף ארלנגר

| --- | --- |

צילום המדען משנת 1944 כשזכה בפרס נובל
 לידה:  5 בינואר 1874 סן פרנסיסקו, ארצות הברית 
 פטירה:  5 בדצמבר 1965 (בגיל 91) סנט לואיס, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  בית הספר לרפואה של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס  אוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי  תיכון לוואל 
 מוסדות:  אוניברסיטת ג'ונס הופקינס  אוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (1944) 
 
ג'וזף ארלנגר (באנגלית: Joseph Erlanger;‏ 5 בינואר 1874 – 5 בדצמבר 1965) היה רופא ופיזיולוג יהודי-אמריקאי, חתן פרס נובל בפיזיולוגיה ורפואה לשנת 1944 על תגליתו כי סיבים שונים הנמצאים בתוך עצב אחד הם בעלי תפקודים שונים. ארלנגר הוא מאבות תחום האלקטרופיזיולוגיה.
קורות חיים

ארלנגר נולד בסן פרנסיסקו, קליפורניה להרמן ושרה ארלנגר. הוא סיים לימודי תואר ראשון בכימיה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ולימודי רפואה באוניברסיטת ג'ונס הופקינס בבולטימור מרילנד בשנת 1899. לאחר שהשלים שנת השתלמות בעבודה בבית חולים החל לעבוד כעוזר מחקר במחלקה לפיזיולוגיה של בית הספר לרפואה בג'ונס הופקינס. בשנת 1906 התחתן עם איימי הירשטל ולזוג נולדו שלושה ילדים. אשתו נפטרה בשנת 1959.
בשנת 1906 קיבל משרת פרופסור לפיזיולוגיה בבית ספר חדש לרפואה באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון, שם החל מחקרו על תפקוד סיבי העצב. עד לשנת 1910, חקר ארלנגר בוויסקונסין יחד עם תלמידו גסר (Gasser), עמו המשיך לעבוד בשיתוף פעולה משך עשרות השנים הבאות. בשנת 1910 קיבל משרת פרופסור לפיזיולוגיה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס ושם ניסה דרכים ליישום פיתוחים בתחום האלקטרוניקה (תחום חדש באותם הימים) למחקר בתחום הפיזיולוגיה.
בשנת 1922 הצליח ארלנגר להגביר את האות החשמלי מסיב עצב בודד, כך ניתן היה לנתח את האות בעזרת אוסצילוסקופ. זו הייתה הפעם הראשונה בה ניתן היה לנתח את האות החשמלי של תגובה עצבית על גבי מסך מכשיר הניטור. בשנת 1932 ארלנגר וגסר גילו כי עצבים מוליכים אותות חשמליים במידה שונה בהתאם לעוביים, סיבים שונים בתוך אותו עצב מובילים אותות חשמליים שונים ולכל סיב יש רמת גירוי שונה הגורמת לו להוביל אות חשמלי. על תגליותיהם אלה חלקו ארלנגר והרברט ספנסר גסר את פרס נובל לרפואה בשנת 1944.
בשנת 1946 פרש ארלנגר לגמלאות.
גביע (קבוצת כוכבים)

| גביע Crater |
| --- | --- |
  מפת קבוצת הכוכבים גביע
 סמליות:  צורת גביע
 עלייה ישרה:  11 שעות
 נטייה:  °‏16-
 שטח נראה:  282 מעלות מרובעות
 דירוג שטח נראה:  במקום ה־53
 מספר כוכבים בבהירות נראית < 3:  0
 הכוכב הבהיר ביותר:  δ בגביע
 בהירות נראית הכוכב הבהיר:  3.57
 מטר מטאורים:  אֶטה קרטרידים
 מערכות כוכבים גובלות:  אריה  סקסטנט  נחש מים  עורב  בתולה
 נראית בין קוי הרוחב °‏65 ו־°‏90- מומלץ לצפות בשעה 21:00 במהלך חודש אפריל
גביע (Crater) היא קבוצת כוכבים לא בולטת מדרום לקו המשווה השמימי. כוכביה עמומים, בבהירות נראית מדרגה 3.5 ומעלה. הקבוצה הייתה אחת מ-48 קבוצות הכוכבים שנמנו על ידי תלמי.
כוכבי הקבוצה

α בגביע הוא כוכב כתום במרחק של כ-175 שנות אור. בהירותו היא מדרגה 4 ולמרות סימונו הוא אינו הכוכב הבהיר ביותר בקבוצה.
β בגביע הוא כוכב לבן במרחק של כ-265 שנות אור. בהירותו היא מדרגה 4.5.
δ בגביע הוא ענק כתום במרחק של כ-195 שנות אור ועם בהירות מדרגה 3.6. זהו הכוכב הבהיר ביותר בקבוצה.
מיתולוגיה

הקבוצה זוהתה במיתולוגיות השונות עם גביעים שונים, ובייחוד בזו היוונית. המפורסם שבהם הוא גביעו של האל אפולו, אשר עורב נצטווה למלאו במי נהר. העורב התעכב בדרכו, וכתירוץ לאיחור הביא עימו נחש מים שכביכול חסם את דרכו. כתוצאה מכך, קבע אפולו בשמים את כל השלושה.
הקבוצה זוהתה גם עם הגביע הקדוש של ישו.
ג'אנג יאנג

זהו שם סיני; שם המשפחה הוא .
ג'אנג יאנג ‏האזנהקובץ:Zhang Yang.ogg‏Ⓘ‏ (בסינית מפושטת: 張楊, נקרא גם ז'ישו; נרצח ב-198) היה פוליטיקאי ומצביא סיני שחי בתקופת שושלת האן המזרחית.
ג'אנג נולד בצפון מחוז יוּנצ'ונג (אנ') (מחוז היסטורי שנמצא בצפון שאנשי של היום), ובמהלך חייו הוא הפך למנהיג דה פקטו של מחוז חנוי (אנ') (גם הוא מחוז היסטורי, נמצא בצפון חנאן של היום).
למרות שאוים פעמים רבות על ידי מצביאים חזקים כמו צאו צאו ויואן שאו (אנ'), ג'אנג עדיין סיפק מקלט עבור קיסר סין שְׂייֵן דִי (אנ') מספר פעמים, מה שזיכה אותו בדרגה הנחשבת מרשל הגדול (大司馬).
ביוגרפיה > תחילת דרכו

ג'אנג יאנג היה ידוע באומץ ליבו, ושימש בתחילת דרכו בתפקידים בינוניים בפרובינציית בינג (אזור שאנשי של היום). בהנחיית הגנרל דינג יואן (אנ'), ג'אנג שירת תחת הסריס ג'יאן שואו (אנ'), ולאחר מותו ועלייתו של הגנרל הו ג'ין (אנ'), ג'אנג נשלח להילחם בשודדים במחוז שאנגדנג (נמצא באזור דרום-מערב חביי של היום).