stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פסגת מזק
לקריאה נוספת

הגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית)
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של בולגריה
1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2 3 4 5 6 7 8  הגאזט האנטארקטי הבולגרי
↑  לפי הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR פסגת מזק ממוקמת 1.2 קילומטרים מזרחית להר פסגה
↑  לפי הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR פסגת מזק ממוקמת 3.9 קילומטרים דרומית - דרום-מערבית מהר כריסטי
↑  מיקום קרחון נוסיי
↑  בגאזט האנטארקטי המשווה SCAR, של ממשלת אוסטרליה, מצוין בטעות כי המיפוי בוצע בשנת 2008
| איי שטלנד הדרומיים |
| --- | --- | --- |
| איים עיקריים | אי הפיל (אלפנט) • המלך ג'ורג' • גריניץ' • דספשן • לואו • ליווינגסטון • נלסון • סמית' • סנואו • קלרנס • רוברט |  |
| איים קטנים | אלפאוס • אסטור • בארלו • האף מון • איי זד (האי אספרנטו • האי לסידרן • האי פאנאגוריה • האי קושאבה) • ראגד |  |
| איונים | סלע גרייס • סלע פולגר • סלעי ראגד |  |
| מצרי ים | איגליקה • מצר אוסמר • מצר אינגליש • מצר בויד • מצר ברנספילד • מצר מורטון • מצר מקפארליין • מצר סמולנסק |  |
| שוניות והר מצולה  (הרים תת-ימיים) | הר ורדי |  |
| רכסי הרים | רכס אימאון • רמת דוספיי • רמת וידין • רכס ולקה |  |
| הרים ומצוקים | אבלוגי • אונגל • אורגנה • אירווינג • אנטים • דרינוב • הלמט • כריסטי • מאטוצ'ינה • מומצ'יל • מזק • מיזייה • נאופיט • נייפייר • סבלייבסקי • סלאטינה • סלאבייקוב • סן סטפנו • פוסטר • פלאנה • פסגה • רוז • ריגס • שארפ • שופן |  |
| אוכפים | ויטושה • ורשץ • מאדאן • נסבר • פופובו • קוסטנץ |  |
| נונאטאקים | וילן • באחו |  |
| גבעות | אדינבורו • באטנברג • דולו • דרונג • לזלי • נגרו • סילר • פנקה • צ'סטר • רזן |  |
| חצאי אי ולשונות יבשה | נקודת אדוארדס • גבעת אדינבורו • נקודת איוואן אסן • נקודת אלין פלין • נקודת אמאדוק • נקודת אסקס • חצי האי ארצ'ר • נקודת באטאק • חצי האי בורגס • נקודת באטאק • נקודת בטוליה • נקודת בוטב • חצי האי ביירז • נקודת בנסון • נקודת ברון • נקודת גארמן • כף ג'יימס • נקודת גרגורי • נקודת דבליאנוב • נקודת דומטה • נקודת דופניצה • נקודת דליאן • נקודת האמר • נקודת הרמוני • נקודת ואראדרו • חצי האי וארנה • נקודת וונד • נקודת וילאגרה • נקודת וליקאן • נקודת זהרי • נקודת יאנה • נקודת יובקוב • נקודת יירצ'ק • נקודת לאקאטניק • נקודת לברנוב • ליונז ראמפ • נקודת ליסטה • נקודת מדובנה • נקודת מקין • נקודת מקרוני • ראש מרטינז • נקודת מרקלי • נקודת נגרה • נקודת ניואל • נקודת ניקופול • נקודת סאדאלה • נקודת סבאר • נקודת סומוביט • נקודת סידינס • נקודת סמירננסקי • כף סמית' • נקודת סנאה קרוז • נקודת סקלינה • נקודת סרדץ • נקודת פרליק • נקודת קובאדין • נקודת קוטיס • חצי האי קופרמיין • נקודת קיצ'ן • נקודת קתרינה • נקודת ראדב • נקודת רוברט • נקודת רוס • נקודת רזדל • חצי האי ריי • נקודת רילה • נקודת ריש • נקודת רנייר • כף שירף |  |
| מפרצים | אדמירליטי • איוואן אסן • באבה טונקה • ברשליאן • גארניה • המלך ג'ורג' • הירו • ודנה • זאפאלניה • חיסריה • יארביצה • יונדולה • לגרו • לינבו • מון • מיטשל • מיקאלבי • נבסטינו • ניקולוב • פאקושה • צפינה • קרוני • קרלוטה |  |
| אגמים | אגם לימנופולאר • אגם מידג' |  |
| קרחונים | קרחוני איי שטלנד הדרומיים בחלוקה לפי איים |  |
| מבנים | כנסיית השילוש הקדוש |  |
| אזורים אנטארקטיים מוגנים במיוחד | חצי האי ביירז • נקודת הרמוני • ליונז ראמפ • מפרץ אדמירליטי • כף שירף |  |
| אזורי ציפורים בעלי חשיבות | מפרץ אדמירליטי • נקודת בארנארד (נקודת ברנרד) • חצי האי ביירז • נקודת הרמוני • האי טרטר • ליונז ראמפ • חצי האי פוטר • כף שירף |  |
מבט על חופו הדרומי של האי סמית', ממצר אוסמר
גשר הבוספורוס

| --- | --- |

גשר הבוספורוס הראשון
 מידע כללי
 סוג:  גשר תלוי, אטרקציה תיירותית, גשר אגרה, גשר, גשר פלדה, גשר חוצה ימים 
 שימוש:  מכוניות
 מיקום:  מצר הבוספורוס, איסטנבול
 מדינה:  טורקיה טורקיה
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1973
 תאריך פתיחה רשמי:  30 באוקטובר 1973 
 מבנה:  גשר תלוי
 חומרי בנייה:  פלדה 
 עלות:  200 מיליון דולר
 אדריכל:  גילברט רוברטס
 מידות
 אורך:  1,510 מטר
 רוחב:  33.5 מ' 
 גובה:  169 מ' 
 מידע טכני
 מִפְתָּח מרבי:  1,074 מ' 
 
 קואורדינטות:  41°02′42″N 29°02′02″E﻿ / ﻿41.04500°N 29.03389°E﻿ / 41.04500; 29.03389
  (למפת איסטנבול מוגדלת) גשר הבוספורוס(למפת איסטנבול רגילה) גשר הבוספורוס
 
הגשר ומסגד אורטאקוי
גֶּשֶׁר הַבּוֹסְפוֹרוּס או גֶּשֶׁר הַבּוֹסְפוֹרוּס הָרִאשׁוֹן או באופן רשמי גשר קדושי 15 ביולי (בטורקית: Boğaziçi Köprüsü  או 1. Boğaziçi Köprüsü או 15 Temmuz Şehitler Köprüsü) הוא גשר תלוי, המקשר בין הגדה האירופית של איסטנבול לגדה האסייתית, מעל מצר הבוספורוס.
הגשר מקשר בין אזור אורטאקוי (Ortaköy) בגדה האירופית, לבין אזור ביילרביי (Beylerbeyi) בגדה האסייתית.
נתונים

זהו גשר תלוי הנתמך על ידי שני מגדלים. אורכו 1,510 מטרים ורוחבו 39 מטרים.
המרחק בין שני המגדלים הוא 1,074 מטרים (12 בגודלו בעולם). גובה המגדלים מעל הכביש הוא 105 מטרים, וגובה הכביש מעל פני הים, 64 מטרים.
על הגשר שלושה מסלולי תנועה, מסלול חירום ומדרכה בכל כיוון. בארבע השנים הראשונות לקיומו של הגשר הורשו הולכי רגל לחצות אותו. כיום הדבר אסור - בשל ההתאבדויות הרבות שנעשו מן הגשר, וכן בגלל חשש מפיגוע טרור.
בשל עומסי התנועה המשתנים בשעות שונות (בבוקר, בעיקר תנועה מהצד האסייתי לאירופי, ובערב תנועה הפוכה), מוקצים המסלולים בהתאם לעומס התנועה. כאשר יש עומס תנועה, שוקע הגשר כ-90 ס"מ במרכזו עקב משקל כלי הרכב.

מדי יום עוברות את הגשר 180,000 מכוניות. ב-29 בדצמבר 1997 חצה את הגשר הרכב המיליארד מאז הקמתו.
גשר הבוספורוס השני נמצא כ-5 ק"מ מצפון לגשר זה.
בניית הגשר

ההחלטה על בניית הגשר התקבלה בשנת 1957 על ידי ראש ממשלת טורקיה אדנאן מנדרס. בשנת 1968 נבחרה לבנות את הגשר החברה הבריטית פרימן פוקס ושות' הגשר תוכנן על ידי האדריכל הבריטי גילברט רוברטס. הבנייה החלה בפברואר 1970 בטקס בו נכחו נשיא טורקיה ג'וודט סונאי וראש הממשלה סוליימאן דמירל. הבנייה בפועל בוצעה על ידי חברת הבנייה הטורקית אנקה, בשיתוף פעולה עם חברות בנייה אנגליות וגרמניות. עלות הקמת הגשר עמדה על כ-200 מיליון דולר.
בבנייה השתתפו 35 מהנדסים ו-400 פועלים, והיא הסתיימה ב-30 באוקטובר 1973 - יום לאחר יובל ייסוד טורקיה. הגשר נחנך על ידי נשיא טורקיה פהרי קורוטירק וראש הממשלה נעים טאלו. בגלל כמות האנשים הרבה, שניסתה לחצות את הגשר מיד לאחר בנייתו, החל הגשר לרעוד, וכוחות משטרה נאלצו לעצור את הקהל על מנת למנוע נזקים לגשר.
אגרה

גשר הבוספורוס הוא גשר אגרה. האגרה נגבית בצידו האסייתי של הגשר, רק עבור נסיעה מהצד האירופי לאסייתי. בשנת 1999 הותקנה על הגשר מערכת תשלום אגרה אלקטרונית ממוחשבת, המחייבת מכוניות העוברות את הגשר (במסלולים מסוימים) באופן אוטומטי על פי מספר הרישוי.
אירועים

מדי שנה, בחודש אוקטובר, נערך באיסטנבול מרתון אירואסיה המתחיל בחלקה האסייתי של איסטנבול, חוצה את הגשר ומסתיים בחלק האירופי של איסטנבול.
ראו גם

גשר פתיה סולטאן מהמט
מרמריי
הערות שוליים

↑  שם זה ניתן לו לאחר ניסיון ההפיכה הצבאית שהתרחש בטורקיה ב-15 ביולי 2016.
↑  Freeman Fox & Partners, Structurae (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 236106779   WorldCat (עם VIAF): 236106779
לואיס פאג'ט

לואיס פאג'ט (הנרי קטנר וסי. אל. מור)
לואיס פאג'ט (באנגלית: Lewis Padgett) היה שם עט משותף של בני הזוג, הסופר היהודי אמריקאי הנרי קטנר (Henry Kuttner)‏ (7 באפריל 1915 - 4 בפברואר 1958) והסופרת סי. אל. מור (Catherine Lucille Moore)‏ (24 בינואר 1911 - 4 באפריל 1987), שכתבו סיפורי מדע בדיוני רבים, הן ביחד והן כל אחד לחוד. השם נלקח משמות הנעורים של אמהותיהם. הם גם השתמשו בשמות הבדויים "לורנס או'דונל" (Lawrence O'Donnell) ו"ס. ה. ידל" (C. H. Liddell), וכן שיתפו פעולה בשמותיהם האמיתיים.
בכתיבתם כ"לואיס פאדג'ט" הם חיברו סיפורים קצרים הומוריסטיים רבים במדע בדיוני בשנות הארבעים והחמישים.
עיבודים

הסיפור "Twonky" עובד לתוכנית רדיו ולסרט באורך מלא באותו השם.
פרק של "אזור הדמדומים" היה מבוסס על הסיפור הקצר "What You Need".
הסרט העלילתי "The Last Mimzy" מבוסס באופן רופף על הסיפור הקצר "חלכן היה נמזר" (Mimsy Were the Borogoves)
מיצירותיהם > כלואיס פאג'ט

תורגמו רק יצירות בודדות, ובהן:
"חלכן היה נמזר" (Mimsy Were the Borogoves) בתוך "מבחר הסיפורת הבדיונית" בעריכת רוברט סילברברג, בתרגום עמנואל לוטם, הוצאת עם עובד, 1981
A Gnome There Was, 1941
Piggy Bank, 1942
Deadlock, 1942
The Twonky, 1942
Compliments of the Author, 1942
Time Locker, 1943
The Proud Robot, 1943
Mimsy Were the Borogoves, 1943
Shock, 1943
Open Secret, 1943
The World Is Mine, 1943
Endowment Policy, 1943
Gallegher Plus, 1943
The Iron Standard, 1943
When the Bough Breaks, 1944
The Piper's Son, 1945
Three Blind Mice, 1945
Camouflage, 1945
What You Need, 1945
Line to Tomorrow, 1945
Beggars in Velvet, 1945
We Kill People, 1946
Rain Check, 1946
The Cure, 1946
Time Enough, 1946
The Fairy Chessmen, 1946 (2 parts)
Chessboard Planet, 1946 (novel)
Murder in Brass, 1946
The Portal in the Picture, 1946 (novel), later published under the title Beyond Earth's Gates 1949
Project, 1947
Jesting Pilot, 1947
Margin for Error, 1947
Tomorrow and Tomorrow, 1947 (2 parts)
Exit the Professor, 1947
The Day He Died, 1947 (novel)
Ex Machina, 1948
Private Eye, 1949
The Prisoner in the Skull, 1949
See You Later, 1949
Beyond Earth's Gates, 1949 (novel), originally published under the title The Portal in the Picture 1946
Tomorrow and Tomorrow, 1951 (novel)
Tomorrow and Tomorrow & The Fairy Chessmen, 1951 (omnibus)
The Far Reality, 1951 (companion novel to Tomorrow and Tomorrow)
Robots Have No Tails, 1952 (collection)
Mutant (collection)
מיצירותיהם > לורנס או'דונל

Clash By Night, 1943
The Children's Hour, 1944
The Code, 1945
The Lion and the Unicorn, 1945
This is the House, 1946
Vintage Season, 1946
Fury, 1947
Promised Land, 1950
Heir Apparent, 1950
Paradise Street, 1950
מיצירותיהם > ס. ה. לידל

The Sky is Falling, 1950
Carry Me Home, 1950
"P.S.'s Feature Flash", 1950 (essay)
The Odyssey of Yiggar Throlg, 1951
Android, 1951
We Shall Come Back, 1951
Golden Apple, 1951
The Visitors, 1953
מיצירותיהם > כזוג בשמם המלא

Quest of the Starstone, 1937
Earth's Last Citadel, 1943
The Mask of Circe, 1948
Home is the Hunter, 1953
Or Else, 1953
A Wild Surmise, 1953
Home There's No Returning, 1955
Two-Handed Engine, 1955
No Boundaries, 1955 (collection)
Rite of Passage, 1956
ראו גם

ג'ברווקי
הערות שוליים

↑  הסרט "The Last Mimzy", באתר IMDb – קרדיט הכתיבה גם לבני הזוג
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007596600305171  ISNI: 0000 0000 8344 9559  LCCN: n84026029  NKC: jo2004244456  VIAF: 79441899   WorldCat (עם VIAF): 79441899
A Night at the Opera

ערך זה עוסק באלבום. אם התכוונתם לסרט של האחים מרקס, ראו .
A Night at the Opera (בעברית: לילה באופרה) הוא האלבום הרביעי של להקת הרוק הבריטית קווין שיצא בשנת 1975. שם האלבום נלקח בהשראה משם הסרט המפורסם של האחים מרקס, לילה באופרה.
באלבום זה הלהקה המשיכה בשילוב הייחודי שלה בין מוזיקת רוק למוזיקה קלאסית ואופרה (כפי שמרמז שם האלבום), הבא לידי ביטוי בחלק מהשירים (בעיקר אלו שנכתבו על ידי פרדי מרקיורי).
האלבום מציג גם צדדים נוספים וסגנונות מגוונים, החל ממוזיקת קאנטרי בשיר '39, ועד הארד רוק בשירים "Sweet Lady" ו-"I'm in Love with My Car".
האלבום כולל שני שירים שהפכו לסימני ההיכר של קווין, "Love of My Life" ו-"Bohemian Rhapsody", שנבחר בשנת 2000 כשיר המילניום בבריטניה.
כמו כן, ניתן למצוא באלבום מאפיינים של ההומור המייחד את הלהקה, הבא לידי ביטוי בשירים Lazing on a Sunday Afternoon, Seaside Rendezvous ו-Good Company בהם נעשה שימוש בכלי נגינה לא "קונבנציונליים", כגון משרוקיות מסוגים שונים, קאזו ואף שימוש במיתרי הקול בצורה הומוריסטית.
לצד ההומור, ישנו גם השיר Death on Two Legs, המאופיין באנרגיות שליליות ואגרסיות, הן בלחנים והן במלל. השיר "הוקדש" למנהל קודם של הלהקה, נורמן שפילד(אנ'), אשר לטענת הלהקה רימה אותה בתחילת דרכה וגזל מהם את כספם.
בנוסף לכך, A Night At The Opera הוא האלבום היחיד של קווין אשר נמצא ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים של הרולינג סטון, במקום ה-231.
שירי האלבום > You're My Best Friend

"You're My Best Friend" נכתב על ידי ג'ון דיקון. השיר הופיע גם באלבום Live Killers שיצא ב-1979 ובאוסף Greatest Hits שיצא ב-1981.
דיקון כתב את השיר לאשתו, ורוניקה. השיר בוצע בפסנתר חשמלי על ידי דיקון בנוסף לגיטרה בס. בהופעות חיות, פרדי מרקיורי בדרך כלל היה מנגן את השיר בפסנתר כנף ולא בפסנתר חשמלי, בעוד דיקון ניגן על הבס.
בקליפ רואים את חברי הלהקה באולם ענק שמוקף באלפי נרות, כולל נברשת התלויה מהתקרה. הווידאו צולם בקיץ 1976. בקליפ רואים את ג'ון דיקון מנגן על פסנתר כנף, אף על פי שבהקלטה הוא מנגן על פסנתר חשמלי.
ה"על-טבעיים" הוציאו גרסת כיסוי לשיר ב-1998, כבי-סייד לסינגל שלהם "Everest".
שירי האלבום > The Prophet's Song

"The Prophet's Song" הולחן על ידי גיטריסט הלהקה בריאן מיי, תחת השם הזמני "People of the Earth" ("אנשי כדור הארץ"). בתוכנית הרדיו In the Studio with Redbeard, מיי סיפר שכתב את השיר בעקבות חלום שהיה לו על מבול גדול בזמן שהתאושש ממחלה בעת הקלטת האלבום Sheer Heart Attack, חלום זה הוא המקור של חלק מהמילים.
מיי בילה כמה ימים בכתיבת והלחנת השיר, ולבסוף הוסיף את שירת הקאנון המושר על ידי פרדי מרקיורי. לקול נוסף גם קאנון אינסטרומנטלי אשר הופק על ידי מיי והוספו לו כמה אפקטים. לשיר יש השפעה כבדה מז'אנר הרוק המתקדם. משך השיר 8 דקות, מה שהופך אותו לשיר הארוך ביותר של קווין (אם לא מחשיבים את הקטע האינסטרומנטלי חסר השם מהאלבום Made in Heaven).
החלום של מיי היה על המבול עם מילים המתייחסות לתנ"ך ותיבת נח.
משתתפים

פרדי מרקיורי - זמרה (1, 2, 4, 6-9, 11), קולות רקע (1-9, 11), פסנתר בוזנדורפר (1-3, 7, 9, 11), פסנתר ג'אנגל (7)
בריאן מיי - גיטרה חשמלית (1-6, 7-12), קולות רקע (1, 3-6, 8, 10, 11), גיטרה אקוסטית (5, 8, 9), זמרה (5, 10), קוטו (8), נבל (9), יוקולילי (10)
רוג'ר טיילור - תופים (1-4, 6-11), קולות רקע (1, 3-8, 11), כלי הקשה (2, 5, 7, 9, 11, 12), זמרה (3), גיטרה חשמלית (3)
ג'ון דיקון - בס (1-4, 6-11), פסנתר חשמלי (4), קונטרבס (1, 5)
בלתי נסלח (סרט, 1992)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  קלינט איסטווד 
 הופק בידי:  קלינט איסטווד 
 תסריט:  דייוויד פיפלס 
 עריכה:  ג'ואל קוקס 
 שחקנים ראשיים:  קלינט איסטווד ג'ין הקמן מורגן פרימן ריצ'רד האריס
 מוזיקה:  לני נילהאוס 
 צילום:  ג'ק נגרין 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Malpaso Productions, האחים וורנר 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  7 באוגוסט 1992
 משך הקרנה:  131 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  מערבון, סרט דרמה, סרט פשע 
 מקום התרחשות:  קנזס 
 תקציב:  14,400,000‏$
 הכנסות:  159,157,447‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   unforgiven
 פרסים:  ארבעה פרסי אוסקר
 דף הסרט ב־IMDb
 
בלתי נסלח (באנגלית: Unforgiven; נודע בישראל גם בשם הבלתי נסלח) הוא מערבון וסרט דרמה אמריקאי משנת 1992 בבימויו וכיכובו של קלינט איסטווד. הסרט זכה בארבעה פרסי אוסקר: בפרס הסרט הטוב ביותר, פרס שחקן המשנה הטוב ביותר, פרס הבימוי ופרס העריכה.
הסרט זכה לשבחים רבים מצד מבקרים כמו
רוג'ר איברט ונחשב ליצירת המופת של קלינט איסטווד וכאחד מהמערבונים הטובים ביותר עד היום.
הסרט נכנס עשור לאחר מכן לארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית.
את הסרט הקדיש איסטווד לשני הבמאים הנערצים עליו, דון סיגל וסרג'ו לאונה, עימם עבד כשחקן.
פרשנות

הסרט "בלתי נסלח" הוא מערבון ששובר את התבנית הקלאסית של "הטוב, הרע והמכוער" במערבון האמריקאי, ויחד עם זאת הוא שייך עדיין לז'אנר המערבונים. הסרט עושה שימוש במיתוסים רבים של המערב הפרוע: הבר המקומי עם הזונות, השריף של העיירה, והאקדוחנים שכירי החרב.
התבנית הסטריאוטיפית נשברת. אין טוב מוחלט או רוע מוחלט בסרט. השריף "ביל הקטן" (ג'ין הקמן) אינו התגלמות הטוב, אך גם אינו הנבל. גם הגיבור הראשי "ויל מאני" מוצג כאדם ערכי, אך עם קופת שרצים רצינית על גבו. הוא המונחה על פי ערכים של רעות ונאמנות, מכיר בערכם של החיים, ומצד שני עשוי ליטול אותם בנסיבות מסוימות. הפרולוג והאפילוג מדגישים שזהו גיבור ערכי שיש להזדהות עמו, אף שתוכן הסרט בעייתי מבחינה זו.
מיתוס האקדוחן במערב הפרוע מנופץ לרסיסים באמצעות דמותו של "בוב האנגלי". זהו אקדוחן המספר לסופר המלווה אותו את האוטוביוגרפיה שלו המורכבת מסיפורי גבורה מיתיים. הסיפורים מתבררים לאחר מכן כשקריים או לפחות כמוגזמים, כאשר "בוב האנגלי" כושל בהתמודדות מול השריף "ביל הקטן". הסופר "בושה" מייצג את הסופרים שהיו בעצם האחראים לפריחת המיתוסים סביב דמויות שונות במערב הפרוע, כמו בילי הנער וכו'. אפילו הדעה הרווחת בקשר ליעילות השליפה המהירה של האקדח נבחנת מחדש. הסרט חושף את האמת מאחורי המיתוס ומגלה את הקושי הנפשי האמיתי בנטילת חייו של אדם. גם "סקופילד הילד" המלווה את "מאני" הגיבור הראשי וניזון מסיפורי העבר מנסה להציג את עצמו כאקדוחן מיומן שרצח כבר כמה וכמה אנשים. אבל התנהגותו משתנה במבחן המציאות. ערכים שונים עומדים כאן למבחן: "נקמה", "נטילת החוק לידיים", "חברות", "נאמנות". "מגבלות הסמכות" וכו'.
איסטווד מצייר דמות שונה מהאקדוחנים שהציג בסרטי המערב הפרוע הקלאסיים שפרסמו אותו ובססו אותו כשחקן מוביל בתעשייה ההוליוודית. לימים אף ביסס את מעמדו כאקדוחן מודרני בסדרת סרטי הארי המזוהם. בסרט מציג איסטווד אקדוחן מזדקן שעייף מהרג, שינה את ערכיו ומבקש סליחה מאלוהיו. נראה שבסרט זה נפרד קלינט איסטווד מדימוי האקדוחן שדבק בו לאורך השנים וקובר אותו סופית.
פרסי אוסקר

הסרט היה מועמד לשמונה פרסים, ומתוכם זכה בארבעה.
הסרט הטוב ביותר - זכה
הבמאי הטוב ביותר - קלינט איסטווד - זכה
שחקן המשנה הטוב ביותר - ג'ין הקמן - זכה
העריכה הטובה ביותר - ג'ואל קוקס - זכה
הבימוי האומנותי הטוב ביותר - הנרי במסטיד וג'ניס בלאקי-גודני
השחקן הטוב ביותר - קלינט איסטווד
התסריט המקורי הטוב ביותר - דייוויד פיפלס
הצילום הטוב ביותר - ג'ק נ. גרין
הסאונד הטוב ביותר
נווה ים

| --- | --- |
חוף נווה ים, תצלום אוויר, 1982
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: חיפה
מועצה אזורית: חוף הכרמל
גובה ממוצע: ‎3 מטר
תאריך ייסוד: 1939
תנועה מיישבת: התנועה הקיבוצית
סוג יישוב: קיבוץ
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 269 תושבים
    - מתוכם, תושבי ישראל: 263 תושבי ישראל
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הכרמל מוגדלת) נווה ים(למפת הכרמל רגילה) נווה ים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נווה ים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נווה ים32°40′46″N 34°55′50″E﻿ / ﻿32.6794392966622°N 34.9306417391041°E﻿ / 32.6794392966622; 34.9306417391041  heמפת היישובים של מועצה אזורית חוף הכרמל באדום - נווה ים בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10

ספינת הדיג "ניסן" של קיבוץ נווה ים עוגנת במפרץ חיפה, 1945
נווה ים (נְוֵה יָם) הוא קיבוץ שהקימו ב-1939 אנשי תנועת הנוער "גורדוניה מעפילים", ושוכן על קו החוף מדרום-מערב לעתלית.
היסטוריה

הקיבוץ נקרא בתחילה מעפילים, והתמקם על הגבעה שעליה נמצא כיום פארק המים, ולאחר כמה שנים עבר למיקומו הנוכחי.
הענף המרכזי בקיבוץ היה דיג באמצעות סירות. בשנות ה-40 של המאה ה-20 נערכו בחוף נווה ים קורסים של משיטי סירות מסוג לווייתניות במסגרת הפועל נווה ים. ב-1945 החלה הקמת בית ההבראה ומפעל השימורים נון. ב-1947 קיבל הקיבוץ את שמו הנוכחי. לאחר מלחמת העצמאות קיבל הקיבוץ שטחים והחל לפתח חקלאות. ענף הדיג הימי ננטש בהדרגה, וסופית ב-1955. חיי הדייג המנותק מהמשפחה ומפעילות חברתית היו קשים מאוד לאידיאליסטים שהקימו את הקיבוץ ובהדרגה נטשו החברים את ענף הדיג או את הקיבוץ ושתי ספינות הדיג שהפעיל הקיבוץ הודממו. פרק קצר אחרון בנושא הדיג היה בשנת 1955 כש"איחוד הקבוצות והקיבוצים" רכש בהולנד ספינות עבור נווה ים וקיבוץ נחשולים, יחד עם ספינה פרטית. הספינות נקראו "נחשול" ו"נווה ים" (השלישית - השם לא ידוע), אלא שבמסע הראשון לשדות הדיג של טורקיה נעצרו הדייגים וישבו בכלא הטורקי במשך שלושה חודשים, והספינות עצמן הוחרמו למשך לחצי שנה וכשהוחזרו נמכרה "נווה ים" לדייגים פרטיים.
ב-1953, על רקע הפילוג בתנועה הקיבוצית, נקלטו בקיבוץ חברים מיגור, וביניהם יהודה שרת. ב-1954 נחפרו בריכות הדגים. ב-1978 נמכר מפעל "נון" לקונצרן כור.
בשנת 2009 ולאחר שבקיבוץ נותרו כחמישים חברים בלבד הוחלט על חיזוק הקיבוץ באמצעות קבוצה של כמה עשרות ממפוני גוש קטיף, מיישובי צפון הרצועה ומכפר ים (ביניהם ההיסטוריון אריה יצחקי) ולצורך כך הוקמה מצפון לקיבוץ שכונת קרוואנים זמנית. במקביל אושרה הרחבת בנייה של 350 מגרשים. למרות כל זאת נקלע הקיבוץ לקשיים ומונה לו מפרק מפעיל על ידי רשם האגודות השיתופיות. בשנת 2019 עדיין לא החלה הבנייה של שכונת מפוני גוש קטיף והם נחשבים לקבוצה האחרונה שעדיין מתגוררת בקרוונים.
בשנת 2025, סוכם כי מריוט העולמית תקים שלושה מתחמי מלונאות, נופש וספורט על חלק מקרקעות הקיבוץ כחלק מתהליך שיקומו הכלכלי.
כיום[דרושה הבהרה] פרנסת הקיבוץ מתבססת בעיקר על תיירות וחקלאות. הקיבוץ נמצא בצומת דרכים לגבי עתידו ושוקל להפוך ליישוב קהילתי, כפי שנעשה במקומות אחרים.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  דותן לוי, נווה ים היה יכול להיות אחד הקיבוצים המשגשגים בארץ, אבל אז הוא הגיע לפירוק והזנחה, באתר כלכליסט, 26 במרץ 2024
↑  מפה בהוצאת המחלקה להתיישבות חקלאית בסוכנות היהודית, 1946 (באנגלית) עם ציון היישוב בשמו 'מעפילים', באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
↑  גדעון דוקוב, מחוף אל חוף: מגורשי גוש קטיף מתיישבים בכרמל, באתר nrg‏, 19 באוגוסט 2016
↑  לא משאירים פצועים בשטח... קיבוץ נוה ים – יוצא סוף סוף לדרך חדשה, באתר הקיבוצים
↑  הונחה אבן פינה להקמת שכונה חדשה בנווה ים, באתר mynetkibbutz.co.il(הקישור אינו פעיל)
↑  13 שנה לאחר פינוי גוש קטיף ל-160 משפחות עדיין אין בתי קבע, באתר main.knesset.gov.il
↑  עופר פטרסבורג‏, רשת המלונאות העולמית תציל את הקיבוץ עם הפוטנציאל הגדול בישראל?, באתר וואלה, 9 במרץ 2025
| יישובים שהוקמו או הורחבו עבור שיכון מפוני תוכנית ההתנתקות |
| --- | --- | --- |
| יישובים חדשים | באר גנים • בני דקלים • בני נצרים • גני טל • כרמי קטיף • נווה • נטע • נצר חזני • שבי דרום • ניצן ב' |  |
| יישובים שהורחבו | אבני איתן • בוסתן הגליל • בית חגי • בת הדר • טנא עומרים • יד בנימין • יד חנה • כרמיה • מבקיעים • משכיות • נווה ים • ניצן • פלמחים • שוקדה • תלמי יפה |  |
| שכונות חדשות | שכונת הנשיא הרצוג באשקלון • שכונת נצר אריאל באריאל |  |
| יישוב שאוכלס מחדש | שומריה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007467848005171  VIAF: 32151715663413782266   WorldCat (עם VIAF): 32151715663413782266
הסלמת הרשאות

תרשים המתאר הסלמת הרשאות. השיפוע כלפי מעלה בתחתית התרשים מתאר הסלמת הרשאות של משתמש רגיל להרשאות מנהל והחץ מתאר הסלמת הרשאות, מהרשאות מנהל להרשאות המאפשרות גישה לליבת המערכת.
הסלמת הרשאות (באנגלית: Privilege Escalation) הוא מונח המתאר ניצול באג, פגם בעיצוב או פיקוח במערכת הפעלה או יישום, כדי לקבל גישה מוגברת למשאבים אשר הגישה אליהם חסומה לאפליקציה או למשתמש ללא הרשאות. ניצול של טכניקות הסלמת הרשאות מאפשר למשתמש או לאפליקציה לקבל הרשאות גבוהות יותר מכפי שהוגדרו על ידי מנהל הרשת/מפתח האפליקציה.
רקע

מרבית מערכות ההפעלה מיועדות לשימוש עם חשבונות משתמש רבים, אשר לכל אחד מהן הרשאות ספציפיות. ישנם משתמשים אשר לא יוכלו לקרוא קבצים, ישנם משתמשים אשר יוכלו לקרוא קבצים, אך לא יוכלו לערוך אותם וישנם משתמשים שיוכלו לקרוא ולערוך קבצים, אך לא יוכלו להריץ אותם. המונח הסלמת הרשאות (Privilege escalation) מבטא סיטואציה בה מתבצעת "הסלמה" של הרשאות המשתמש והוא מקבל הרשאות אשר הוא אינו זכאי להן. אותו משתמש יוכל להשתמש בהרשאות אלו על מנת למחוק קבצים, לחשוף מידע שאמור להיות נסתר מעיניו ואף להתקין נוזקות ותוכנות בלתי רצויות. לרוב, פעולה זו של "הסלמת הרשאות" תתבצע כאשר למערכת ישנו באג המאפשר לעקוף את האבטחה (כזו שמוגדרת במוצר או כזו שהוגדרה על ידי מנהל הרשת), או כאשר למערכת ישנו פגם בעיצוב, שיוכל, לצורך הדוגמה, לסייע למשתמש להגיע למידע שהוא לא אמור להגיע אליו ועמו לבצע את הסלמת ההרשאות. הסלמת הרשאות מתרחשת בשתי צורות:
א'. הסלמת הרשאות אנכית (Vertical privilege escalation): מונח המבטא פעולה של משתמש או יישום, בה הוא ניגש לאזור או למידע אשר שמור אך ורק למשתמשים בעלי הרשאות גבוהות. לדוגמה: משתמש A בוויקיפדיה אשר לו הרשאות סטנדרטיות לגשת לאזור B - אזור כתיבת הערכים, ניגש לאזור C בוויקיפדיה אשר שייך למשתמשים בעלי הרשאות ניטור. מונח זה ידוע גם בשם "העלאת הרשאות" (או באנגלית: privilege elevation).
ב'. הסלמת הרשאות אופקית (Horizontal privilege escalation): מונח המבטא פעולה של משתמש פשוט, כאשר הוא ניגש לאזור או למידע אשר שמור למשתמשים רגילים אחרים. לדוגמה: משתמש A ומשתמש B ברשת הם חברים לעבודה העובדים ברשת X, לכל אחד מהם יש הרשאה לבצע יצירת קבצים אישיים, קבצים אשר רק הוא יוכל לראות ולערוך. הסלמת הרשאות אופקית מתרחשת כאשר משתמש A משיג הרשאות לצפות ולערוך את קובצי משתמש B, ולא בגלל הסלמת הרשאות אנכית במערכת שמאפשרת לו להיות מנהל הרשת ולצפות בכל הקבצים ברשת, אלא בגלל הסלמת הרשאה ספציפית.
הסלמת הרשאות במערכות Windows

כאמור, הסלמת הרשאות יכולה לנבוע ממגוון סיבות, החל מבאג ביישום או במערכת הפעלה ועד לכשלים לוגיים, לדוגמה, כאשר יישום עם הרשאות X ייפנה למשתמש עם הרשאות נמוכות משלו. הסלמת הרשאות בעקבות כשל לוגי נחשבת לנפוצה יותר מהמקרים האחרים, אך ניתן למצוא מקרים רבים גם של אירועי הסלמת הרשאות שנבעו מבאגים ופגמים במערכות הפעלה וביישומים. במהלך השנים נמצאו דרכים ושיטות רבות לביצוע הסלמת הראשות במערכות ההפעלה ממשפחת Microsoft Windows ובפסקאות הבאות נסקור את הבולטות שבהן.