stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תומר חליבה
קריירה

חליבה החל את דרכו במחלקת הנוער של קבוצת הפועל באר שבע ובעונת 1998/1999 עלה לקבוצת הבוגרים. חליבה שיחק בהפועל באר שבע עד תום עונת 2000/2001, עבר לקבוצת הפועל שגב שלום מליגה ב' ומשם להפועל צפרירים חולון. בשנת 2002 חזר להפועל באר שבע ושיחק במדיה עד תום עונת 2004/2005.
בעקבות יכולתו הטובה בבאר שבע, זומן חליבה לראשונה לסגל נבחרת ישראל. ב-18 בפברואר 2004 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, במשחק ידידות מול נבחרת אזרבייג'ן, ולאחר מכן שותף גם במשחק הידידות מול נבחרת ליטא ב-30 במרץ 2004. בסך הכל רשם 2 הופעות במדי נבחרת ישראל.
לקראת עונת 2005/2006 עבר חליבה לקבוצת בית"ר ירושלים. המאמנים השונים אשר הוחלפו בבית"ר במהלך עונה זו הרבו לתת לחליבה דקות משחק, והוא שותף ב-23 משחקי ליגה בעונה זו, בהם כבש שער אחד. בתום העונה עזב חליבה את הקבוצה.
לקראת עונת 2006/2007 הוחתם חליבה לשלוש שנים בקבוצת הפועל תל אביב, על ידי המאמן יצחק שום שחיפש מחליף לג'ון פנטסיל שנמכר לוסטהאם יונייטד. ב-5 באוגוסט 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2–1 על בית"ר ירושלים, קבוצתו לשעבר, במסגרת גביע הטוטו. לאחר מכן פתח בהרכב הקבוצה ב-9 משחקי ליגה, אך עקב חולשת ההגנה של הקבוצה הועלו מספר שחקנים ממחלקת הנוער, והמגן הצעיר דני בונדר תפס את מקומו של חליבה בהרכב. בחלון ההעברות של ינואר 2007 הושאל חליבה למועדון ספורט אשדוד.
לקראת עונת 2007/2008 חתם חליבה בעירוני קריית שמונה, אך שיחק במדיה רק במסגרת גביע הטוטו, ובחלון ההעברות של ינואר 2008 חזר להפועל באר שבע. את עונת 2008/2009 פתח חליבה בבני לוד מהליגה הלאומית, ובחלון ההעברות של ינואר 2009 עבר לקבוצת הכח עמידר רמת גן באותה הליגה.
בעונת 2009/2010 עבר חליבה לשחק בקבוצת מכבי באר שבע, ורשם 32 הופעות במדיה בליגה הלאומית בעונה זו. בתחילת העונה שלאחר מכן הספיק חליבה לשחק רק שני משחקי ליגה במדי הקבוצה, לפני ששוחרר חליבה מהמועדון לאחר סכסוך עם המאמן שרון אביטן, ובסופו של דבר פרש ממשחק פעיל.
הערות שוליים

↑  אביתר לנג, תומר חליבה חתם ל-3 שנים בהפועל תל אביב, באתר nrg מעריב, ‏ 13 ביוני 2006
↑  לי בוץ‏, חליבה: "הייתי סוג של קורבן בהפועל ת"א", באתר וואלה, 31 בינואר 2007
↑  זיו אברג'יל, תומר חליבה שוחרר ממכבי באר שבע, באתר ערוץ הספורט, ‏ 13 באוקטובר 2010
יצחק טריואקס

אין תמונה חופשית
אברהם יצחק טריוַאקס (גם: טריוקס, טריוואקס) (בכתב לטיני: Triwaks; כ"ה בתשרי תרנ"ד, 5 באוקטובר 1893, מזריטש, פלך שדליץ, פולין הרוסית – 3 ביוני 1952) היה עיתונאי וסופר ציוני יידי עברי, מו"ל ומפיץ ספרים בוורשה ובארץ ישראל.
ספריו

א’ י’ טריוואקס, ביי דער בעטייליגונג פון יצחק ווינבערג, ערשט-דייטש-יודיש ווערטערבוך: צוזאנמענגעשטעלט לויט די נייעסטע מקורות און דער נייער דייטשער ארטאגראפיע, מיט דער בעצייכנוג פון אקצענט ... אויך בקיצור דיגע ענציקלאפעדישע אויסטייטשונגען ביים רוב וויסענשאפטל יכע אויסדרוקען, ורשה: ל’ פרענקאל, תרע"ו. (המילון מכיל רק את הערכים מכיל רק A-Bisamtier; יותר לא הופיע.)
דייטשלאנד: (פאפולער-וויסענשאפטליך האנד-בוך, לויט די נייעסטע קוועלען) ... מיט’ן בילד פון קייזער און א יודישע מאפע פון דייטשלאנד, ורשה: ביבליאטעק לאנד און לייט (דפוס ווארש’ טאגעבלאט), 1916.
ערשטע אלגעמיינע און יודישע האנד-ענציקלאפעדיע: מיט מאפעס, אילוסטראציעס און טאבעלעס; צוזאמענגעשטעלט פון א"י טריוואקס, 4 כרכים, ורשה: האנד-ביכער, 1917. (האנציקלופדיה מכילה רק את הערכים א–אברבנאל, אלטערטום–אנימאזא; יותר לא הופיע.)
אונזערע פיאניערען אין ארץ ישראל, ורשה: מרכז הצעירים, תרע"ז. (ספרון)
האנד-בוך פון ארץ ישראל, ורשה: פערלאג פון דער ציוניסטישער ארגאניזאציע ('ציוניסטישע ביבליאטעק'), תרע"ט 1918. (2טע, אינגאנצען אויפ’ס-ניי בעארבייטע אויסגאבע: ורשה: דפוס Grafja, תרצ"ג 1932.)
קארל באלאד, ארץ ישראל אלס לאנד פון יודישער קאלאניזאציע; בעארבייט אין יודיש דורך א"י טריוואקס, ורשה: ציוניסטישע ארגאניזאציע פוילען, 1919. (ספרון) (תרגום ועיבוד)
יצחק טריוקס (עורך), "מרור: חד יומן לפסח", תל אביב: בימ"ס תל אביב, תרפ"ח. (חוברת) (הומור)
יצחק טריוקס (עורך), "הפקר: עיתון חד-יומי לצביטה-בעיטה ולבדיחה-בדיקה; עיתון הלצות לפורים", תל אביב: (דפוס אחדות), תרפ"ח. (חוברת) (הומור)
יצחק טריוקס (עורך), "חצי המלכות: עיתון חד יומי מדיין, מקלקל ויורד לחיים", תל אביב: "הוצאת מועדים לשמחה" (דפוס אחדות), תרפ"ט. (עיתון היתולי לפורים)
י. טר, משפט הכותל: דין וחשבון ועדת הכותל המערבי הבין-לאומית. השתלשלות הענין, החקירות והעדויות בירושלים: התזכיר היהודי; פסק הדין; דבר המלך, עם תמונות, תל אביב: תל אביב, תרצ"א.
מלחמה ושלום בארץ ישראל / קריג און פרידען אין ארץ ישראל / War and peace in Palestine: אלבום לזכרון מהימים הראשונים של הציונות עד הזמן הזה, בתשומת-לב מיוחדת למאורעות האחרונים: אוסף תמונות ובאורים בידי י. טריואקס, תל אביב, תרצ"א. (אלבום) (עברית, יידיש ואנגלית)
ספר מאה שנה: אנשי מופת וחלוצים ראשונים בארץ ישראל במשך מאה שנה ומעלה; סודר ונערך בידי יצחק טריואקס, אליעזר שטינמן; השתתף בלקט חומר: יעקב יערי-פולסקין, תל אביב – בני ברק: יצחק טריואקס ('ספרית שלשלת הזהב), תרצ"ח 1938. (מהדורה מצולמת ומורחבת לציון מאה שנה להולדתו של יצחק טריואקס תרנ"ד–תשנ"ד: עריכה ותוספות: יואל רפל, תל אביב: מטר - טריואקס ספרים ('ספרית שלשלת הזהב'), תשנ"ד 1994.)
הערות שוליים

1 2  דוד תדהר (עורך), "יצחק טריואקס", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ג (1949), עמ' 1527.
↑  א. י. טריוואקס, מעריב, 5 ביוני 1952.
↑  "תל-אביב" – "עבר", היינט, 12 בינואר 1926.
↑  ראו חילופי דברים בינו לבין דב סדן מעל דפי "דבר": דל"ת., בקצה המזלג, דבר, 18 ביולי 1928; י. טריואקס, מכתבים למערכת: מאת בא-כוח ה"היינט", דבר, 29 ביולי 1928; דל"ת., תשובה לנאחז "בקצה המזלג", דבר, 20 באוגוסט 1928.
↑  אברהם יצחק טריואקס באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
↑  הקבר של יצחק טריואקס בבית העלמין נחלת יצחק, באתר BillionGraves
↑  האנדרטה בטנטורה, באתר חטיבת אלכסנדרוני.
↑  כרמית ספיר ויץ, המשכיות בעלילה: מו"לות משפחתית, nrg מעריב, 14 ביוני 2009.
↑  אודות החברה: ההנהלה, באתר טריואקס יועצים ליחסי ציבור; אלה ברייר, והגדת לבתך: ב'טריואקס יועצים ליחסי ציבור' חוגגים בקרוב יובל - עסק משפחתי, אייס, 20 באפריל 2011.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301799805171  PLWABN: 9810597039705606  GND: 1076290825  ISNI: 0000 0000 8338 0109  LCCN: nr95010460  NTA: 29930180X  SUDOC: 219478279  VIAF: 121342718   WorldCat (עם VIAF): 121342718
שלמה שרף

שְׁלֹמֹה שָׁרְף (נולד ב-1 בינואר 1943) הוא מאמן כדורגל ישראלי ופרשן ספורט. כיהן במהלך רוב שנות ה-90 של המאה ה-20 כמאמן נבחרת ישראל, ונחשב לאחד ממאמניה המצליחים ביותר של מכבי חיפה. בצעירותו היה כדורגלן בהפועל כפר סבא.
ביוגרפיה > נעוריו ותחילת דרכו

שרף נולד בעיר ביסק, סיביר שבברית המועצות (כיום שייך לרוסיה) למשפחה ניצולת שואה ממוצא פולני שגורשה לשם במהלך מלחמת העולם השנייה. עלה לישראל ב-1949 ולאחר ששהה שנה במחנה עולים בפרדס חנה, עבר לשיכון ותיקים בכפר סבא.
שרף החל לשחק כדורגל בקבוצת הפועל כפר סבא, ובין השנים 1961–1974 אימן במחלקת הנוער של הפועל כפר סבא, במקביל להיותו שחקן פעיל במועדון.
בשנת 1974 מונה למאמן הקבוצה הבוגרת של הפועל כפר סבא, אותה הוביל לזכייה ראשונה בגביע המדינה בשנת 1975. לאחר מכן אימן את קבוצת הפועל יהוד במשך שנתיים, וכשחזר להפועל כפר סבא זכה עמה בגביע נוסף בשנת 1980. לאחר מכן החל לאמן בקבוצת בני יהודה תל אביב, עמה זכה בגביע המדינה בשנת 1981.
ביוגרפיה > מכבי חיפה

פריצת הדרך הגדולה שלו הייתה כאשר החל ב-1983 לאמן את מכבי חיפה, עד אז קבוצה חסרת יומרות שמטרתה העיקרית הייתה הצגת כדורגל התקפי ואטרקטיבי. שרף הפיח רוח ניצחון באוסף הכישרונות של חיפה ובנה קבוצה התקפית המבוססת על ארבעה חלוצים, ביניהם רוני רוזנטל וזאהי ארמלי. בסוף עונת 1983/1984 זכתה חיפה באליפות ראשונה היסטורית. שנה אחר כך, תחת הדרכתו, זכתה הקבוצה באליפות שנייה.
ב־1990 חזר שרף לאמן את מכבי חיפה וזכה עימה בדאבל בעונת 1990/1991. בנוסף לזכייה בדאבל בנה שרף חוליית קישור משובחת המבוססת על ראובן עטר ושני כישרונות צעירים: אייל ברקוביץ' וטל בנין. למרות הסכסוכים המתוקשרים שהיו בין שרף לברקוביץ' הצעיר, בהמשך נעשו השניים חברים, וברקוביץ' הפך לאחד התומכים הגדולים של שרף.
ביוגרפיה > נבחרת ישראל

בעקבות הצלחתו במכבי חיפה מונה שרף כמאמן נבחרת ישראל בכדורגל והדריך אותה במהלך השנים 1992 עד 2000. בתקופתו חלה התקדמות בהופעותיה של הנבחרת באירופה אך היא נכשלה בכל ניסיונותיה להעפיל לטורניר כלשהו.
הישגיו העיקריים בנבחרת היו הניצחון הגדול 2:3 על נבחרת צרפת ב־1993 בפארק דה פראנס והניצחון הגדול 0:5 על נבחרת אוסטריה באצטדיון רמת גן ב־1999. בשנתו האחרונה בתפקיד הגיעה הנבחרת למשחקי ההצלבה של מוקדמות יורו 2000, הישג השיא שלה מאז החלה להתמודד במסגרת האירופית בתחילת שנות התשעים. עם זאת, במשחקי ההצלבה הפסידה נבחרת ישראל לנבחרת דנמרק 5:0 ו-3:0, ושרף הוחלף במאמן הדני ריצ'רד מולר נילסן.
בספרו של שאול אייזנברג, "סדום ועמורה", האשים הכותב את שרף בכך שהוא זה שהזמין נערות ליווי לחדרו ערב המשחק מול דנמרק, במה שהיה ידוע לציבור מאוחר יותר כ"פרשת נערות הליווי".
ביוגרפיה > לאחר הנבחרת

לאחר שעזב את הנבחרת מונה שרף למאמן מכבי תל אביב בעונת 2000/2001 אך פוטר כעבור שני משחקי ליגה בעקבות סכסוך עם כוכב הקבוצה אבי נמני. לאחר שעזב את הקבוצה מונה שרף למאמן הפועל באר שבע, ששיחקה באותה עת בליגה הלאומית, אולם התפטר מתפקידו לאחר משחק אחד בלבד, עקב חילוקי דעות בינו לבין הנהלת הקבוצה.
ביוגרפיה > קריירה כפרשן

מאז שהפסיק לאמן שרף משמש כפרשן בתקשורת הספורט. במהלך הקריירה של שרף כפרשן, היה ידוע בישירותו הרבה ובאמירותיו הבוטות, שלעיתים גרמו לו להיקלע לסכסוכים ולמריבות. בין השאר, הוא הסתכסך עם אברהם גרנט, אלי אוחנה, אבי רצון ואבי נימני (אם כי עם רובם השלים מאוחר יותר, ואפילו השתתף בתוכניתו של רצון, "בטריבונה", ששודרה בערוץ 10). כמו כן, זכור שרף בגין ההתבטאות שלו "לפי איך שהוא נראה, הייתי שם אותו בתוך כלוב ושולח אותו חזרה לניגריה" כשנשאל לגבי איבזיטו אוגבונה, חלוצה הניגרי של הפועל תל אביב, אשר סימן באיום כלפיו לאחר אחד משעריו.
כיום שרף משמש כפרשן ספורט עבור כלי תקשורת שונים, בהם ערוץ הספורט ועיתון ישראל היום, ומשמש כחבר-פאנל בתוכנית "יציע העיתונות" בערוץ הספורט. שרף הוא גם מנהל העל של קבוצות הנוער בקבוצת בית"ר נס טוברוק. טענות רבות נשמעו לגבי תפקידו כפרשן, על כך שהוא מרבה לפרגן למקורביו – כמו יצחק שום בתפקידו כמאמן, או שהפגין סלחנות יתר בנוגע לתפקודו של שלומי ארבייטמן ממכבי חיפה, אשר גדל בטוברוק. לעומת זאת, שרף – על פי הטענות – נוקב הרבה יותר כשמדובר באנשים שיש לו כלפיהם משקעים אישיים, כדוגמת הבעלים לשעבר של מכבי תל אביב, לוני הרציקוביץ', ומאמן נבחרת ישראל לשעבר, אברהם גרנט. זכור במיוחד הסיקור של שרף כפרשן ב"יציע העיתונות" וככותב טור ב"ידיעות אחרונות", כשכינה את גרנט – למשל – "אלוף האיים", כינוי סרקסטי על העובדה שבכל קמפיין מוקדמות מונדיאל 2006 ניצח רק את הנבחרות החלשות יחסית, של קפריסין ואיי פארו.
במהלך משחקי יורו 2012 עבד שרף כפרשן הראשי של עיתון "ישראל היום" לסיקור משחקי התחרות. במהלך הסיבוב הראשון השעה את עצמו שרף מהעיתון לאחר שכתב טור פרשנות למשחק בין גרמניה לפורטוגל, אף ששהה בעת שידור המשחק בהופעה של שלמה ארצי, והוכח על כן שלא צפה במשחק. בעקבות הדיווח אודותיו הודיע שרף שהוא משעה את עצמו עד תום משחקי היורו.
באוקטובר 2020 הושעה מתפקידו כפרשן בערוץ הספורט, לאחר שקרא בשידור לכדורגלן זר כהה עור מפנמה ששיחק בקבוצה אותה סיקר: "אגואיסט, הייתי שולח אותו הביתה לפנמה שילך לאכול בננות". בינואר 2021 הוחזר שרף לעמדת הפרשן בערוץ.
תארים כמאמן

גביע המדינה (2): 1974/1975, 1979/1980
גביע המדינה (1): 1980/1981
אליפות ישראל (3): 1983/1984, 1984/1985, 1990/1991
גביע המדינה (1): 1990/1991
גביע ליליאן (1): 1984
חיים אישיים

שרף מתגורר במושב גן חיים. הוא אלמן, ואב לשלושה ילדים. לשרף קשרים משפחתיים למאמן הכדורגל יובל נעים שהוא גיס של בתו של שרף.
שרף ידוע כאוהד מסור של הפועל כפר סבא ומגיע לרבים ממשחקיה. בשנת 2012, אף עלתה האפשרות כי שרף ויצחק שום ירכשו יחדיו את הקבוצה.
בשנת 2015 השתתף ב"עונת ה-VIP" של התוכנית "מאסטר שף".
נכדתו, מאי נעים, נרצחה בטבח המסיבה ברעים ב-7 באוקטובר 2023. נכד נוסף טל נעים הוא כדורגלן המשחק במכבי הרצליה מהליגה הלאומית.
הערות שוליים

↑  יניב טוכמן‏, אבא נופף בדגל ישראל ואמר לי בדמעות: "חזרתי לכאן איתך, ניצחתי אותם", באתר וואלה, 20 באפריל 2019
↑  רון עמיקם‏, מאסטר שרף, באתר וואלה, 31 בדצמבר 2022
1 2  אביעד פוהורילס, "אייל ברקוביץ' צריך להיות מאמן הנבחרת", באתר ישראל היום, 15 באוקטובר 2020
↑   רז שכניק, "לא חליתי בקורונה לבד אלא עם 11 בני משפחתי. היו לי כאבי ראש איומים. בגיל 77 יש לי נוגדנים ומקווה שאני לא יכול להידבק שוב", באתר "ידיעות אחרונות", 19 באוגוסט 2020
↑  שאול אייזנברג, ‏שתי נערות ליווי מול מח"ט גבעתי אחד, באתר ‏מאקו‏, 29 במרץ 2009
1 2  ערן נבון, שלמה שרף בראיון אינטימי, באתר ישראל היום, 28 בדצמבר 2012
↑  יניב טוכמן, שלמה שרף חוגג 70: "הגשמתי את כל החלומות", באתר nrg‏, 1 בינואר 2013
↑  מיה מנע, בגלל שלמה ארצי: שרף הושעה מ"ישראל היום", באתר nrg, ב-11 ביוני 2012
↑  בן גולדפריינד, ‏שלמה שרף באמירה גזענית בשידור: קרא לשחקן שחום "שיילך לאכול בננות, באתר ‏מאקו‏, 31 באוקטובר 2020
↑  ערן נבון, מאסטר שרף, באתר ישראל היום, 27 במרץ 2015
↑  אופירה אסייג, ‏שרף ושום במשא ומתן לרכישתה של הפועל כפ"ס, באתר ONE‏, 18 במאי 2012
↑  מוטי דה פיצ'וטו, ‏"עברנו אסון. זה אכזרי. זו הייתה תקופה קשה מאוד ואנחנו עדיין עוברים תקופה קשה מאוד. אבל החיים יותר חזקים ואנחנו צריכים להמשיך לחיות", באתר ‏מאקו‏, 18 בפברואר 2015
↑  יניב טוכמן‏, "סבא לא צריך לקבור את נכדתו. הממשלה הרסה את המדינה", באתר וואלה, 19 באוקטובר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007432782205171  LCCN: no2006045359  VIAF: 4682434   WorldCat (עם VIAF): 4682434
סבסטיאן רוזנטל

סבסטיאן רוזנטל איגואלט (בספרדית: Sebastián Rozental Igualt; נולד ב-1 בספטמבר 1976) הוא כדורגלן עבר צ'ילאני ממוצא יהודי, אשר שיחק בעמדת החלוץ בנבחרת צ'ילה.
קריירה

רוזנטל החל את הקריירה המקצוענית בשנת 1992 בקבוצת אוניברסידד קאתוליקה ממולדתו, ובשנת 1996 עבר לקבוצת גלאזגו ריינג'רס הסקוטית, שם היה לשחקן הראשון מאמריקה הדרומית שמשחק במועדון. עם מעברו לריינג'רס נחשב רוזנטל לשחקן היהודי הטוב בעולם. במהלך שהותו בקבוצה סבל ממספר פציעות שהשביתו אותו ממשחק לתקופות ממושכות, עד שעזב את המועדון וחזר לצ'ילה. בשנים לאחר מכן הספיק לשחק למשך תקופה קצרה במועדון גראסהופרס משווייץ, שם זכה באליפות, אך ללא הצלחה אישית יתרה כאשר ב-22 הופעות כבש שער בודד. בשנת 2006 חתם השחקן בקבוצת קולומבוס קרו מליגת ה-MLS האמריקאית. בקבוצה זו שיחק רוזנטל 20 משחקים וכבש 3 שערים.
בינואר 2007 הגיע רוזנטל לישראל, בה קיבל אזרחות עקב היותו יהודי, וחתם בקבוצת מכבי פתח תקווה, במדיה שיחק עד תום עונת 2006/2007, ולאחר מכן עבר למכבי נתניה. ב-27 באוקטובר 2007 כבש את שערו היחידי בליגת העל, בניצחון 2–1 על מכבי חיפה, ובתום עונת 2007/2008 שוחרר מהמועדון ופרש ממשחק פעיל.
בנבחרת צ'ילה ערך רוזנטל 27 הופעות, בהן כבש שני שערים.
הערות שוליים

↑  יעקב זיו, סבסטיאן רוזנטל: ריינג'רס זאת הקבוצה של חיי, באתר nrg מעריב, ‏13 בפברואר 2007
↑  גור מוטולה, מכבי פ"ת: סבסטיאן רוזנטל קיבל אזרחות ישראלית, באתר ynet, 17 בינואר 2007
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עם ילידי

בן טוארג באלג'יריה
עם ילידי (ברבים: עמים ילידים, או ילידיים; על פי האקדמיה ללשון העברית: קדמונאים) הוא קבוצה אתנית המוגדרת כאוכלוסייה טבעית וראשונית במקום מסוים. יָלִיד הוא בן לקבוצה ילידית. למונח יש הגדרות שונות, ואין אחת שמקובלת אוניברסלית, אך לרוב הזיהוי נעשה עם הפירוש של "המתיישבים המקוריים" של טריטוריה.
לקראת סוף המאה ה-20 המונח קיבל משמעות פוליטית, כשהחל לשמש להתייחסות לקהילות אתניות שלהן קשרים היסטוריים לקבוצות שהתקיימו בטריטוריה זו או אחרת טרם עברה קולוניזציה או היווצרות מדינת לאום, ואשר משמרות מידה ניכרת של הבחנה תרבותית ופוליטית בינן לבין המסגרת התרבותית והפוליטית של המדינה בה הן נמצאות.
במובן הפוליטי של המונח "עם ילידי", קבוצות אלו נתפסות כפגיעות במיוחד לניצול ודיכוי בידי מדינות-הלאום, ובעקבות כך נוצרה מערכת של זכויות אזרחיות בהתאם לחוק הבינלאומי, על-ידי ארגונים בינלאומיים כגון האומות המאוחדות, ארגון העבודה הבינלאומי והבנק העולמי. האו"ם פרסם הצהרה בדבר זכויות עמים ילידיים – שמטרתה הגנה על הזכויות הקיבוציות של עמים מקוריים – לתרבותם, לזהותם, ללשונם, לעיסוקם, לבריאותם, לחינוכם ולמשאביהם הטבעיים.
מדינות שונות מייעדות שמות שונים לקבוצות אוכלוסייה בתחומן שמוכרות כילידיות על פי החקיקה הבינלאומית. לדוגמה: "אמריקנים מקוריים" (בארצות הברית), "אינואיטים", "מטי", "האומות הראשונות" (בקנדה), "אבוריג'ינים" (באוסטרליה), "אנשי ההרים" (בדרום-מזרח אסיה) ואַדיוואסי (בהודו). במקומות שונים בעולם קבוצות אלו נקראות בשמות כלליים כמו "מיעוטים לאומיים" ו"קבוצות שבטיות".
בישראל, שבה ניטש פולמוס סביב גבולותיה של המדינה, נעשה שימוש במונח "יליד" לפי עמדתו והשקפתו של הדובר. דוגמה לכך היא הצעתו של חבר הכנסת נסים זאב להחיל על תושבי ההתנחלויות את ההכרה כקבוצת "ילידים", ואת טענתם הנגדית של חברי הכנסת הערבים, לפיה "הפלסטינים הם הילידים האמיתיים של הארץ הזאת".
ראו גם

קולוניאליזם
הצהרה על זכויותיהם של עמים ילידים
הערות שוליים

↑  קַדְמוֹנַאי במילון סוציולוגיה (תשע"ו), באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  טיבי: המתנחלים אינם ילידים, nrg, אוקטובר 2010.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560781605171  BnF: cb119721095 (data)  GND: 4187207-1  LCCN: sh85090174  NARA: 10675688  NKC: ph119543
אליעזר פקטורובסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 בינואר 1897 אודסה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  14 באפריל 1926 (בגיל 29) צפת, פלשתינה (א"י) 
 ענף מדעי:  בוטניקה 
 מקום קבורה:  בית הקברות טרומפלדור 
 מקום לימודים:  הגימנסיה העברית "הרצליה" 
 
אליעזר פקטורובסקי (שמאל) עם חברו, גיסו ושותפו לדרך אלכסנדר איג
הצמח אהרונסונית פקטורובסקי הנקרא על שם הבוטניקאים אהרון אהרונסון ואליעזר פקטרובסקי
אליעזר פַקטוֹרוֹבסקי (פקטורי) (6 בינואר 1897 – 14 באפריל 1926, ל' בניסן תרפ"ו) היה בוטנאי ארץ ישראלי, מאבות הבוטניקה בארץ ישראל.
תולדות חייו

פקטורובסקי נולד בעיר אודסה שבדרום-מערב האימפריה הרוסית (כיום באוקראינה) בבית ציוני, והיה ציוני מנעוריו. עלה לארץ ישראל בעלייה השנייה ב-1911, בגיל 13, על מנת ללמוד בגימנסיה הרצליה בתל אביב. הצטרף לגדוד העברי הארץ ישראלי, שם לקה בשחפת, שליוותה אותו כל חייו.
יחד עם ידיד נפשו, אלכסנדר איג, שאותו הכיר בגימנסיה, חקר את צמחי הארץ, בפרט את צמחיית חולות החוף. יחד פרסמו השניים ב-1925 את הספר "לוחות להגדרת המשפחות של צמחי א"י" (דפוס איתן-שושני), מגדיר הצמחים הראשון בעברית.
אלכסנדר איג נשא לאשה את אחותו של פקטורובסקי, איטה (איטה פקטורית), מחנכת, ביולוגית ומורה לביולוגיה בעצמה.
פקטורוקובסקי פרסם מאמרים בוטניים בכתבי העת "קונטרס" והשדה".
פקטורוקובסקי, שנחשב להבטחה בשדה הבוטניקה, נפטר משחפת לפני גיל 29 בבית בוסל בצפת. נקבר בבית הקברות טרומפלדור שבתל אביב. על קברו נכתב: "בין הראשונים בישוב שהתמסר לחקירת צמחית הארץ".
בהקדמה לספר "מגדיר לצמחי ארץ ישראל" (ירושלים תרצ"א 1931), שחיבר עם מיכאל זהרי ונעמי פיינברון, מספר איג:
לאחר מותו

איג קרא לצמח שגילה במדבר יהודה ב-1927 על שם האגרונום והבוטנאי אהרון אהרונסון ועל שם אליעזר פקטורוקובסקי, "אהרונסונית פקטורובסקי" (שם מדעי: Aaronsohnia factorovskyi). כן קרויים על שמו (ועל שם פאול אשרסון) מין הצמח פקטורית אשרסון (שם מדעי: Factorovskya aschersoniana) בסוג פקטורובסקיה (שם מדעי: Factorovskya), עטיינית פקטורובסקי (שם מדעי: Crypsis factorovskyi) ועוד.
בתם של בני הזוג איג, זמרת הקונטרלטו והמתרגמת אליעזרה איג-ז'קוב, נקראה על שמו.
רחל המשוררת הקדישה לו ולבנימין קוינט (שנפטר גם הוא משחפת) את שירה "כאלה באביב ימותו" (אביב תרפ"ו; התפרסם ב"דבר", 18 במאי 1926).
הפתיחה לשיר, "כאלה באביב ימותו", הפכה לביטוי מקובל בדברי הספד לאנשים שמתו בדמי ימיהם או באביב.
בני משפחתו עלו לארץ ישראל אף הם.
אביו, שמואל-ברוך פקטורובסקי, פרסם בארץ שני סיפורים עבריים: "המציאות: ספור על מה שהיה הוה ויהיה" (תל אביב: צבי, תרפ"ט) ו"היתומים" (תל אביב [תרצ-?].)
לקריאה נוספת

אליעזר שמאלי, החלוצים: חוקרי הטבע של ארץ-ישראל; רישומים מאת שירלי הירש, תל אביב: עם עובד, 1972.
אורי רוזנברג, אֵיג ופקטורובסקי – ממניחי היסוד למדע הבוטניקה בארץ ישראל, כלנית, כתב עת לצמחי ישראל.
הערות שוליים

↑  אליעזר פקטורובסקי באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
↑  זאב וילנאי, מדריך ארץ ישראל, מהדורה ד מסודרת מחדש בתוספת ציורים, כרך ג: "תל אביב, השרון, השפלה והנגב", ירושלים: תור, תשט"ו 1955, עמ' 18.
↑  רחל, לזכר חברי בנימין קוינט ואליעזר פקטורי, דבר, 18 במאי 1926; השיר בפרויקט בן-יהודה.
↑  רוביק רוזנטל, הזירה הלשונית: רחל בת מאה ועשרים, nrg מעריב, 7 באפריל 2011.
↑  הודעה מפסיה, אליעזר ואיטה פקטורובסקי ביפו לשמואל-ברוך פקטורובסקי ולבתו מלכה באודסה, הפועל הצעיר, 16 בינואר 1920.
קז'ימיש מוסקאל

קז'ימיש מוסקאל (בפולנית: Kazimierz Moskal; נולד ב-9 בינואר 1967) הוא כדורגלן עבר פולני ששיחק בעמדת הקשר, וכיום מאמן קבוצת ל.ק.ס. לודז'.
קריירת משחק

מוסקאל גדל במחלקת הנוער של קבוצת הפאר הפולנית ויסלה קרקוב ובשנת 1985 עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון. בשנים אלה הקבוצה לא הצליחה לזכות בתארים, ובשנת 1990 עבר מוסקאל לאלופה דאז, לך פוזנן, במדיה זכה בשתי אליפויות רצופות.
בקיץ 1994 הגיע מוסקאל לישראל, כשהוחתם בהפועל תל אביב על ידי המאמן משה סיני. מוסקאל הצטרף לשני שחקנים פולנים נוספים שכבר שיחקו במועדון - השוער ירוסלב באקו והבלם דמיאן לוקאשיק, עמם שיחק קודם לכן בלך פוזנן. ב-10 בספטמבר 1994, כבר במחזור השני של העונה, כבש מוסקאל את שער הבכורה שלו בהפועל תל אביב, שער ניצחון מול הפועל חיפה 7 דקות מהסיום. במחזור השישי של העונה שיחקה הקבוצה מול מכבי תל אביב, לאחר שלא ניצחה בדרבי מאז שחזרה לליגת הבכירה ב-1990. כשהתוצאה הייתה 2-2 כבש מוסקאל שער יתרון בדרך לניצחון 2-4, והפך לאחד השחקנים האהובים ביותר על האוהדים. בעונת 1995/1996 היה שותף מוסקאל למשחקיה הראשונים של הפועל תל אביב אי פעם בגביע אופ"א.
בתחילת עונת 1997/1998 הגיע לקבוצה המאמן אלי כהן, ומעמדו של מוסקאל התערער. ב-20 בדצמבר 1997 כבש את שער הניצחון (0-1) מול הפועל אשקלון, שהיה לשערו האחרון בקבוצה. בינואר 1998 החתים כהן את סבסטיאן סימרוטיץ' ונאלץ לוותר על אחד השחקנים הזרים. מוסקאל שוחרר מהקבוצה לאחר ששיחק במדיה שלוש וחצי עונות וכבש 14 שערים, ועבר לשחק במכבי עירוני אשדוד. זמן קצר לאחר מכן הגיע עם קבוצתו למשחק מול הפועל תל אביב באצטדיון בלומפילד. לפני שריקת הפתיחה נערך לכבודו של מוסקאל טקס הוקרה על תרומתו להפועל תל אביב.
בקיץ 1998, לאחר חצי עונה באשדוד, חזר מוסקאל לפולין וחתם בהוטניק קרקוב. לאחר עונה אחת במועדון חזר לקבוצת נעוריו, ויסלה קרקוב. במהרה שב מוסקאל להיות שחקן מפתח בקבוצה, ועל אף שבצעירותו שיחק כקשר התקפי, בתקופה זו הפך אופי משחקו הגנתי יותר והוא שיחק כקשר אחורי ואף כשחקן הגנה. בתקופה זו זכה עם הקבוצה בשתי אליפויות ושני גביעים (כולל דאבל בעונתו האחרונה במועדון). בשנת 2003 עבר לקבוצת גורניק זאבז'ה, שם שיחק עונה אחת ולאחריה פרש ממשחק פעיל.
מוסקאל הוא שחקנה לשעבר של נבחרת פולין, במדיה ערך 6 הופעות וכבש שער אחד.
קריירת אימון

לאחר פרישתו פנה מוסקאל לאימון, ובשנת 2005 מונה לעוזר המאמן של ויסלה קרקוב. בשנת 2007 שימש גם כמאמן הראשי לתקופה קצרה, ולאחר מכן חזר לשחק באופן פעיל בקבוצות חובבים בפולין. בשנת 2008 מונה למאמן קבוצת הנוער של ויסלה קרקוב. לאחר שנתיים בתפקיד, חזר לעמדת עוזר המאמן של הקבוצה, ובעונת 2010/2011 זכה עמה באליפות.
בנובמבר 2011 פוטר המאמן הראשי ומוסקאל מונה למאמנה של ויסלה קרקוב. תחתיו שיחקו בקבוצה הישראלים מאור מליקסון ודודו ביטון, ולאחר עונה אחת סיים מוסקאל את תפקידו במועדון.
בקיץ 2012 מונה למאמנה של ל.ק.ס. ניצ'צ'ה שירדה עונה קודם לכן לליגה השנייה בפולין. בתום עונת 2012/2013 סיים את תפקידו.
לקראת עונת 2013/2014 מונה למאמן קבוצת גאקאאס קטוביצה מהליגה השנייה בפולין, ובאוקטובר 2014 סיים את תפקידו. במרץ 2015 מונה בפעם השלישית למאמן ויסלה קראקוב, וב-30 בנובמבר 2015 פוטר מתפקידו. בשנת 2016 מונה למאמן פוגון שצ'צ'ין מליגת העל הפולנית, עמה הגיע לחצי גמר הגביע הפולני, ובעונה שלאחר מכן אימן את קבוצת סנדציה נובי סונץ', העולה החדשה לליגת העל הפולנית, אך ירד עמה בחזרה לליגת המשנה. בקיץ 2018 מונה למאמן קבוצת ל.ק.ס. לודז' מליגת המשנה.
תארים > כשחקן

אליפות פולין: 1991/1992, 1992/1993
סופר קאפ: 1992
אליפות פולין: 2000/2001, 2002/2003
הגביע הפולני: 2001/2002, 2002/2003
סופר קאפ: 2001
תארים > כעוזר מאמן

אליפות פולין: 2010/2011
הערות שוליים

↑  מאמן ויסלה פוטר, מוסקאל במקומו, באתר nrg מעריב,‏ 8 בנובמבר 2011
ברכת המלכים

ברכת המלכים היא ברכה המשתייכת לברכות הראייה הנאמרת בעת ראיית מלך.
קיימים שני נוסחים לברכה, האחד על ראיית מלכי ישראל והאחר על ראיית מלך ממלכי הגויים. 
משמעות הברכה היא שמברכים את האל על כבוד המלכים אשר מקורו הוא בכבודו של האל עצמו אותו הוא חולק עמם.
מקור הברכה

”"תנו רבנן ... הרואה מלכי ישראל אומר ברוך שחלק מכבודו ליראיו מלכי אומות העולם אומר ברוך שנתן מכבודו לבשר ודם"” (תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף נ"ח, עמוד א')
הגדרת מלך אצל מרבית הפוסקים כוללת שלשה תנאים נדרשים: שהוא חשוב בשלטון ובנשיאות כמלך, והורג במשפט, ואין מי שימחה בידו לשנות דברו.
אמירת הברכה כיום

המצווה על ברכת ראיית מלך, אינה תלויה בהיותו של המלך צדיק או רשע. בימינו עולה השאלה האם יש לברך על ראיית מלכים מערביים שלהם מעמד סמלי בלבד ואינם שליטים בלעדיים המסוגלים להחליט על הוצאה להורג. המקובל הוא להימנע מלברך כיוון שגם אם קיים ספק בדבר הרי שספק ברכות להקל. אך גם כיום קיימים מלכים שמשמשים כשליטים בפועל, לרוב במדינות שאינן דמוקרטיות (אבסולוטיזם מלא או חלקי), ומוסכם שעל ראייתם יש לברך, כדוגמת מלך ירדן או מלך ערב הסעודית.
לגבי נשיא ארצות הברית, קיימת מחלוקת האם יש לברך. כיוון שמצד אחד כבודו רב וכוחו רב (בעל הקהילות יעקב), ומצד אחר בסמכות בית הנבחרים להדיחו ואין בכוחו להמית (הציץ אליעזר) ויש הפוסקים שיש לברך ללא שם ומלכות. (שו"ת באר משה).
חתן פרס נובל לספרות, שמואל יוסף עגנון, בירך את הברכה בטקס קבלת הפרס שבאופן מסורתי נערך בנוכחות מלך שוודיה, על המלך גוסטב השישי אדולף ב-1966. לעומתו חתן פרס נובל לכלכלה, פרופסור ישראל אומן, נמנע מלברך אותה כשקיבל את הפרס מהמלך קרל השישה עשר גוסטב ב-2005, כיוון שקיבל חוות דעת הלכתית מהרב אהרן ליכטנשטיין לפיה אין לברך את ברכת המלכים על מלכים שמעמדם הוא ייצוגי בלבד ואין להם כוח ביצועי ממשי. אך כעבור שנה, כשפגש אומן את עבדאללה השני, מלך ירדן ב-2006, בירך אומן את הברכה כיוון שלצד תואר המלוכה מלכי ירדן הם גם שליטים לכל דבר, ולפי כל הפוסקים על הרואה אותם לברך את הברכה.
לקראת ביקור נשיא ארצות הברית ברק אובמה, במרץ 2013, הורה הרב עובדיה יוסף כי בראיית נשיא ארצות הברית יש לברך את הברכה על מלך גוי.