stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיכאל גור
קורות חייו

נולד בי' בתשרי תרנ"ט למנחם ורחל לבית כהן ברוקישקיס שבליטא, אז חלק מן האימפריה הרוסית.
בילדותו למד בחדר מתוקן והמשיך לימודיו בגימנסיה בריגה שבלטביה.
סבו עלה ארצה ב-1906, התיישב בחברון ונפטר שם ב-1910.
בעקבות פרוץ מלחמת העולם הראשונה הגיע כפליט ב-1915 לסמולנסק וסיים בגימנסיה שם את לימודיו. במהלך לימודיו הצטרף לחבורת תלמידים שעסקה בפעילות ציונית, בין השאר הפיקו עיתון ציוני מחתרתי.
בשנת 1918 החל לימודיו באוניברסיטת מוסקבה ועבר משם לאוניברסיטת חרקוב.
הצטרף בחרקוב לתיאטרון היידי "אונזער ווינקל" שהוקם אז וכן שיתף פעולה עם צבי פרידלנד ופאני לוביץ' בעריכת נשפים עבריים. בנוסף, הקים עם אברהם לוינסון את אגודת "הזמיר" לאמנות ותרבות עברית.
בשנת 1919 עזב את "אונזער ווינקל" ואת חרקוב ושב לריגה.
גור עלה לארץ ישראל בשנת 1921, בגיל 24, והתיישב בתל אביב.
בשנים 1922-1923 הופיע ב"תיאטרון העברי" עם מרים ברנשטיין-כהן, ארי קוטאי, מאיר תאומי ויוסף אוקסנברג.
בשנת 1922 הקים בגימנסיה הרצליה חוג דרמטי.
ב-1924 הצטרף לתיאטרון הארץ ישראלי והופיע בין היתר במחזות "הדיבוק", "קשה להיות יהודי" ו"אין מזל" מאת שלום עליכם, "רוחות", "אל נקמות" לשלום אש ו"יזרעאל" של הנרי ברנשטיין.
בשנת 1925 יצא עם מספר שחקנים לשנת השתלמות מקצועית בברלין. שם העלו את המחזה "בלשאצר".
גור הוזמן על ידי רשת החינוך העברית תרבות לקובנה ב-1926 כדי לייסד שם תיאטרון עברי. בהיותו בקובנה נישא בשנת 1929 למרים ברנשטיין-כהן.
בשנת 1935 שבו בני הזוג לארץ ישראל והקימו את תיאטרון "קומדיה ארץ ישראלית". הם העלו את המחזות "הילד הזר" מאת שקורקון, "המכשפה" מאת גולדפדן וכן מחזה ארצישראלי ראשון "גיטל מחפשת עבודה" מאת לאופולד לינדטברג.
ייסד עם יוסף גולנד ומיה ארבטובה בשנת 1939 את להקת הרביו - "אף על פי" וביים חלק מהצגותיה. בשנת 1944 הצטרף לתיאטרון לי לה לו.
בשנת 1949 הצטרף לתיאטרון הקאמרי והופיע בו עד לפטירתו.
במהלך הקריירה שלו הופיע גם במחזות ז'אן ד'ארק, הטירה, הקמצן, וויצק, מהומה רבה על לא דבר, הצל, אדם לכל עת, אופנהיימר, רומיאו ויוליה, האדרת, הנרי הרביעי, חלק שני, המבול, תעלולי נאסר א-דין, האיש שבא לסעוד, פונדק בדרך, אני והסרג'נט, אין ברירה להובסון, הקיצו ורננו, לאחר הנפילה, המטאור, נוכלים ואוהבים, רומנוב וג'ולייט, גיבור היום, גנרל קישוט, שועלים קטנים.
גור השתתף ב-1953 בסרט דני ועליזה וב-1963 בקומדיה רק בלירה.
מיכאל גור נפטר מהתקף לב בג' באייר תשכ"ט, בגיל 70 ונטמן בבית העלמין הדרום. הותיר אחריו את רעייתו מרים ברנשטיין-כהן ובת משותפת, שחקנית הקאמרי אביבה גור.
עיריית תל אביב הנציחה את זכרם בשלט בחזית הבניין בו התגוררו בני הזוג ברחוב ביל"ו 5.
מוזיאון חיל האוויר המלכותי

| --- | --- |


 מידע כללי
 סוג:  היסטוריה של התעופה
 על שם:  חיל האוויר המלכותי 
 כתובת:  Colindale 
 מיקום:  בארנט 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 15 בנובמבר 1972
 תאריך פתיחה רשמי:  15 בנובמבר 1972 
 קואורדינטות:  51°35′56″N 0°14′19″W﻿ / ﻿51.598888888889°N 0.23861111111111°W﻿ / 51.598888888889; -0.23861111111111
 www.rafmuseum.org.uk
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסמוזיאון חיל האוויר המלכותי (למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסמוזיאון חיל האוויר המלכותי (למפת בארנט רגילה) מוזיאון חיל האוויר המלכותי (למפת בארנט מוגדלת) מוזיאון חיל האוויר המלכותי 
 
מוזיאון חיל האוויר המלכותי (באנגלית: Royal Air Force Museum; או בקיצור: RAF Museum) הוא מוזיאון המוקדש להיסטוריה של התעופה בממלכה המאוחדת ולהיסטוריה ולמורשת של חיל האוויר המלכותי הבריטי. המוזיאון מנוהל וממומן על ידי המחלקה לדיגיטל, תרבות, מדיה וספורט של ממשלת בריטניה.
המוזיאון ממוקם בשני אתרים באנגליה:
מוזיאון חיל האוויר המלכותי שבלונדון (RAF Museum London) בקולינדייל (בסמוך להנדון) בצפון העיר לונדון;
מוזיאון חיל האוויר המלכותי שבקוספורד (RAF Museum Cosford) בקוספורד שבשרופשייר, צפונית מערבית לוולברהמפטון.
היסטוריה

מוזיאון חיל האוויר המלכותי נפתח בקולינדיין (אז חלק מהנדון) שבצפון לונדון ב-15 בנובמבר 1972, בנוכחות המלכה אליזבת השנייה. בעת פתיחתו כללה תצוגת המוזיאון 36 כלי טיס. במהלך השנים גדל אוסף כלי הטיס של המוזיאון, והם הוצגו בהאנגרים שונים ברחבי הממלכה המאוחדת כאשר לא הוצגו בלונדון.
ב-1 במאי 1979 נפתח סניף נוסף של המוזיאון בקוספורד במטרה להציג את מלוא האוסף שלא ניתן היה להציגו בלונדון מטעמי חוסר מקום. כמו כן, החל משנת 1980 הציג הסניף בקוספורד את אוסף מוזיאון בריטיש איירוויז (אולם בהמשך, כאשר בריטיש איירוויז הפסיקה לממן את התצוגה הוצא האוסף מהמוזיאון).
היסטוריה > סניף לונדון

סניף לונדון כולל 5 אולמות תצוגה המציגים את ההיסטוריה של התעופה, אולם מפציצים, אולם מטוסים היסטוריים ואולם המציג את הקרב על בריטניה.
נכון לשנת 2005 הוצגו בסניף זה כ-130 מטוסים ובהם אחד משני הויקרז וולינגטון שנותרו בעולם, ומפציץ מסוג אוורו לנקסטר שביצע 137 גיחות הפצצה. כמו כן מוצג במוזיאון ההוקר טייפון היחיד שקיים כיום.
גלריה

אברו לנקסטר R5868 בהאנגר הראשי של המוזיאון בלונדון.
סופרמארין וולרוס
מפציץ בריסטול בלנהיים
יונקרס Ju 87 ("שטוקה")
ראו גם

מוזיאון הקרב על בריטניה בקנט
מנזר הצלב

מנזר ג'ווארי מדרום-מזרח
מנזר הצלב או מנזר ג'ווארי (בגאורגית: ჯვრის მონასტერი, ג'וואריס מוֹנאסטֶרי) הוא מנזר גאורגי אורתודוקסי מהמאה השישית ליד העיר מצחתה שבמחוז מצחתה מתיאנתי בגאורגיה. המנזר הוא אתר מורשת עולמית של אונסק"ו. המנזר שוכן על גבי צוק המשקיף על העיר ונבנה במקביל למנזר המצלבה שבירושלים.
היסטוריה

על פי המקורות  נאמר כי בתחילת המאה הרביעית, נינו הקדושה, המסיונרית שעל פי האמונה ניצרה את הגאורגים, עמדה במקום זה כדי להתפלל, ובנתה צלב על ההר הגבוה ביותר באזור מצחתה.
הכנסייה הראשונה, שהייתה קטנה יחסית, הוקמה בסביבות שנת 545 ונקראה כנסיית ג'ווארי הקטנה (כנסיית הצלב הקטנה). כנסייה גדולה יותר, שנקראה כנסיית ג'ווארי הגדולה (כנסיית הצלב הגדולה), נבנתה בקרבת מקום בין השנים 586 לבין 605. מבנה הכנסייה מייצג היטב את הארכיטקטורה המרובעת שהייתה נפוצה בכל דרום הקווקז. הסגנון האדריכלי של הכנסייה שימש מודל להרבה כנסיות אחרות בגאורגיה. חזית הכנסייה עוטרה בתבליטים שונים ובלתי רגילים. החשיבות של מתחם ג'ווארי עלתה במשך הזמן ומשכה צליינים רבים. הכנסייה הגדולה עדיין משמשת לחגיגות דתיות חשובות, וחלק מהצלב שנינו הקדושה בנתה נותר במקום גם בימים אלה.
במהלך השנים ספג מבנה המנזר נזקים מסחיפה ואחזקה לקויה. ב-2004 הוא סווג בין 100 האתרים המצויים בסיכון הגבוה ביותר.
מבצע אסקארי

מבצע אסקארי (אנגלית: Operation Askari) היה מבצע צבאי בשנת 1983 באנגולה על ידי כוחות ההגנה של דרום אפריקה במהלך מלחמת הגבול של דרום אפריקה.
רקע

ארגון העם של דרום-מערב אפריקה (סוואפו) הגביר בראשית שנות השמונים את המתקפות שלו על דרום מערב אפריקה (כיום נמיביה) מאנגולה, כאשר הוא נהנה מתמיכה של כוחות השחרור העממיים של אנגולה (פאפלה) אשר אפשרה לארגון להתבסס קרוב לגבול עם דרום אפריקה, סיפקה לו ציוד ופרסה עליו מטרית הגנה.
התוצאה של הגברת ההתקפות הובילה לעליה באבדות של כוחות הביטחון של דרום אפריקה, אשר עלו מ-61 הרוגים ב-1981 ל-69 הרוגים ב-1983. בנוסף סוואפו ניסה לעורר את האוכלוסייה השחורה בדרום מערב אפריקה להתמרד כנגד השלטון הדרום אפריקני. כדי להתמודד עם ההתקפות ועם החשש ממרד כללי ממשלת דרום אפריקה נאלצה להציב מספר רב של כוחות ביחס של 8 אנשי כוח הביטחון למורד אחד. ההשפעות הכלכליות והחברתיות-פוליטיות של התוכנית הזאת על דרום אפריקה היו ניכרות. משיכת כוח אדם רב משוק העבודה והעלות הכספית של החזקת כוח האדם בצבא גרמה לממשלת דרום אפריקה לאמץ גישה התקפתית במקום הגנתית כדי להתמודד עם המצב.
מטרות

מטרות מבצע אסקארי היו:
להשיג ולשמור על עליונות אווירת על אזור קאהאמה מולונדו-קובלאי.
למנוע את הרחבת יכולות ההגנה האווירית של האויב באזורי מולונדו-קווייט-קוובלאי.
הרחב את מאנסקין (פעולות לילה באימפלה) צפונית לקו 150 ק"מ.
עדיפות להתקפות משותפות על יעדי סוואפו על פני הכוחות המזוינים העממיים לשחרור אנגולה.
תכנון

התכנון לאסקארי הוגש ובוצע במטה העשרי באושקטי כאשר בריגדר גנרל יוברט מתכנן את פעולת כוחות היבשה ואל"ם ר.ש. לורד מתכנן את הפעילות האווירית. מתחילתה התוכנית הייתה תוכנית משותפת, כאשר המעורבות האווירית הייתה תמיכה ביעדי כוחות הקרקע. המטרה הכוללת של המבצע הייתה "למנוע חדירת כוחות מיוחדים של סוואפו לדרום". המבצע היה צריך להתחיל בנובמבר 1983.
המצבע תוכנן לפי ההנחיות הבאות:
יש לעצור את האויב מבחוץ..
יש לבצע סיורי עומק על תחילת המבצע.
ניידות.
התקפתיות.
שימור יוזמה.
יש למנוע בצורה מוחלטת חדירה של טרוריסטים לדרום מערב אפריקה.
התוכנית חולקה לארבעה שלבים:
שלב 1: סיור עמוק על ידי כוחות מיוחדים ואחריו התקפת כוחות אוויר על בסיסי "טייפון" / "הר געש" קרוב ללובנגו בין ה -1 בנובמבר וה- 30 בדצמבר.
שלב 2: סיור / כיתור של קאהאמה, מולונדו וקובלאי מה- 16 בנובמבר עד אמצע ינואר 1983. המטרה היא לחתוך את התקשורת של האויב ואת הקווים הלוגיסטיים באזור העמוק ולהטיל אימה על הכוחות האנגוליים עד כדי כך שהם ייסוגו.
שלב 3: להקים אזור נשלט ממערב לנהר קונן, דרך קוויטבה, מופה, וינטיקט, מזרחה דרך לונדה, עד תחילת פברואר 1984.
שלב 4: העצירה הסופית של הפלישה, באופן פנימי במידת הצורך.
התוכנית אושרה על ידי המטה הכללי מלבד מספר שינויים שהוכנסו לתוכנית האווירית.
סדר כוחות > כוחות ההגנה של דרום אפריקה

מפקד מבצע - בריגדר גנרל יופ יוברט
כוח המשימה רנטגן - קומנדנט גרט ואן זיל / קומנדנט אפ ואן ליל / קומנדנט וולגמוד
שלוש פלוגות חי"ר ממוכן - מקבוצת הקרב ה-31 (מחטיבה 3 ו- 8)
פלוגת רכבים משוריינים - מחטיבת השירות המיוחד
שני משגרי MRL
תומ"ת G-4 אחד
תומ"ת G-2 אחד
שני תותחים נגד מטוסים
כוח המשימה ויקטור - קומנדנט ואן גריילינג
פלוגת חי"ר ממוכן - מחטיבת החי"ר הראשונה
פלוגת חי"ר ממוכן - מחטיבת דה לה ריי
פלוגת רכבים משוריינים - מהגדוד מווריבייה ומהגדוד מולופו
תומ"ת G-2 אחד
שני משגרי MRL
שני תותחים נגד מטוסים
משימת כוח המשימה אכו - קומנדנט אדי וילייון
ארבע פלוגות חי"ר ממוכן - מחטיבה 32
כוח המשימה טנגו
פלוגת חי"ר ממוכן - מחטיבת החי"ר הרביעית
פלוגת רכבים משוריינים - מחטיבת השירות המיוחד
תומ"ת G-2 אחד
צוות קרב מאני
ארבעה מחלקות של חי"ר ממוכן - מחטיבה 202
שני מחלקות של חי"ר ממוכן - מחטיבת החי"ר השביעית
פלוגת מרגמות 81 מ"מ
פלוגת מרגמות 120 מ"מ
סדר כוחות > כוחות סוואפו/פאפלה

קאהמה
החטיבה השנייה
חטיבה קובנית
המטה המערבי של סוואפו
מולונדו
החטיבה ה-19
קובלי
החטיבה ה-11
שתי חטיבות קובניות
שתי חטיבות של סוואפו
קאיונדו
החטיבה ה-53
המבצע

המבצע התחיל בהפצצה מוצלחת של חיל האוויר הדרום אפריקני על מרכז ההדרכה של סוואפו מחוץ ללובנגו. מחצית מן הפצצות התפוצצו כאשר הגיעו לקרקע כאשר המחצית השנייה היו עם פתיל השהיה לחצי שעה.
כוחות הקרקע התחילו בבפלישה לאחר מתקפה ארטילרית על העיירות קוויט ומולונדו. כוח רנטגן עזב את צ'אנגונגו ב-11 בדצמבר כשהמטרה הראשונה שלו בקוויטבה שנלקחה ב-12 בדצמבר ללא לחימה מכיוון שהכוחות שחנו בה נמלטו עקב ההפצצות.
שני טנקים של פאפלה הועברו דרומה ממולונדו לכיוון קווייט, אך הותקפו על ידי מטוסי מירז של דרום אפריקה אשר הצליחו להשמיד טנק אחד בזמן שהשני הצליח להימלט. כוח רנטגן עבר דרומה מערבה לקאהמה.
המבצע > קרב קאהמה

החטיבה השנייה של פאפלה התבצרה בעמדות מבוצרות בסביבות העיירה הקטנה קאהמה, מצפון ומדרום לנהר Caculuvar. באזור היה שדה תעופה צבאי ועמדת רדאר ולמרות מאמצים דרום אפריקנים הם לא הצליחו לשתק את המתקן מהאוויר. כוח המשימה רנטגן נשלח לתקוף החטיבה השנייה של פאפלה, על ידי גששים והפצצות ארטילריה. צוותי סיור היו אמורים לקצץ את הקווים הלוגיסטיים של פאפלה בין קאהמה לצ'יבמבה, בעוד שחיל האוויר ביצע תקיפות נגד יעדים מזוהים בגבול ההגנה של העיירה. התוצאות המשולבות של פעולות אלה היו פגיע קשה והטלת אימה גדולה על הכוחות של פאפלה וסוואפו עד שחלקים מהם התחילו להימלט מקאהמה. הכוחות הדרום אפריקנים הצליחו לאיים על הסוללות נגד מטוסים שהגנו על שדה התעופה ואף לתפוס מספר מהם אבל כוחות פאפלה הצליחו להעביר את רובם הרחק מן הדרום אפריקנים ולשמור עליהם פעילים.
למרות ההצלחות הראשוניות הכוחות בקאהמה החזיקו מעמד כנגד ההתקפה הדרום אפריקנית והמטה הכללי של פאפלה שלח טור משוריין של טנקי T-55 כדי להדוף את הדרום אפריקנים. אומנם כוחות דרום אפריקנים חמושים בנגמ"ש ראטל 90 הצליחו להדוף את הטור המשוריין אבל הכוח הדרום אפריקני נכשל לתפוס את העיירה ושדה התעופה וב- 31 בדצמבר התקבלה בפרטוריה, עקב לחץ בין-לאומי, החלטה להסיג את הכוח המשימה רנטגן מקאהמה ולהפנות אותו לקואבלאי כדי לסייע לכוח המשימה ויקטור.
המבצע > קרב מולונדו

כוח טנגו נשלח אל העיירה מולודנו כדי לנטרל את החטיבה ה-19 של פאפלה שחנתה שם עם כוח משוריין. החטיבה ה-19, עקב ההפצצות הדרום אפריקניות שלחו כוחות סיור כדי להבין את מצב וכאשר הבינו שכוחות דרום אפריקנים מתקדמים לכיוונם הם התחילו להפציץ את כוח טנגו עם סוללות ארטלריה.
כוח טנגו נאלץ עקב הארטלריה הכבדה לסגת והתוכנית לקחת את מולונדו נכשלה ובתחילת ינואר התקבלה החלטה פוליטית לסיים את החלק הזה של מבצע אסקארי.
המבצע > קרב קאיונדו

תפקידו של צוות מאני היה להונות את האויב מהיכן תגיע המתקפה האמיתית. היעד של צוות מאני היה העיירה קאיונדו. צוות מאני התקדם מרונדו לכיוון קאיונדו, שם החל לחקור את הגנות העיירות בתקווה, כפי שהתוכנן, להפחיד את חיילים של החטיבה ה-53 לברוח מהעיירה. ב-18 בדצמבר 1983 אחד הסיורים שהתקרב יותר מדי אל העיירה התגלה וקרב התפתח. במהלך הקרב נהרגו חמישה חיילים דרם אפריקנים ונשבה חייל אחד, הכוח של פאפלה תפס גם 13 מקלעים קלים, 3 רובים, 3 מכשירי רדיו ומרגמה של 60 מ"מ. בתום הלחימה בינואר, התקפות האוויר והקרקע לא הצליחו לעקור את פאפלה מקאיונדו. החייל שנשבה הוחלף ב-23 במאי 1984 בתמורה ל-30 שבויים אנגולים וקובני אחד.
המבצע > קרב קואוולאי

על כוח ויקטור הוטל על לחפש ולהשמיד את מחנה סוואפו וחטיבת פאפלה בקואוולאי ובסביבתה. הם עברו ממונגואה לקואוולאי והחיפושים אחר עמדות האויב החלו. ב-28 בדצמבר התקבלה החלטה לסיים את מבצע אסקארי עד 31 בדצמבר, עקב כך כוח ויקטור קיבל פקודה לתקוף מחנה מוגן ומוקף מוקשים של סוואפו כמה קילומטרים צפונית-מזרחית לקואוולאי. לאחר תחילת ההתקפה הותקף כוח ויקטור על ידי טנקי פאפלה מקובלאי שהגיעו להגנת המחנה. ההתקפה נעדפה על ידי כוח משוריין קל דרום אפריקני. האויב התחפר במקומו ועל כוח ויקטור הוטל אז לתקוף את קואוולאי מצפון-מזרח. התקפה זו נמשכה במזג אוויר גרוע, אשר הובילה להצפת נהרות באזור, לתוך שדות מוקשים מוכנים של האויב ונגד עמדות המאוישות בתותחי א"א 23 מ"מ המגובים בטנקים. בקרב החיילים הדרום אפריקנים הייתה התמרמרות אשר הובילה לעצירת ההתקפה על ידי מפקד כוח ויקטור אשר דרש תגבורת כדי לחדש את ההתקפה.
בריגדיר יוברט קיבל החלטה לתגבר את כוח המשימה ויקטור להתקפה סופית על קואוולאי. כוח רנטגן הגיע עייף מאוד לקואוולאי ב -3 בינואר, כדי לתגבר את כוח ויקטור, לאחר שבילה 16 שעות בצעדה מקאהמה. המפקד ואן ליל לקח על עצמו את הפיקוד על כוח ויקטור מגריילינג לתקיפה המשותפת שתוכננה ל -4 בינואר ונאלץ להתמודד עם "תסיסה" נוספת בשורות כוח ויקטור. עקב יירוט של תישדרות של הכוחות בקואוולאי שבקשו תגבורת תוכנית התקיפה שונתה, כוח ויקטור יתקוף את קואוולאי מדרום ורנטגן ממזרח.
בשעות אחר הצהריים של ה-3 בינואר הותקפו עמדות פאפלה בסביבות קואוולאי על ידי חיל האוויר הדרום אפריקני בשני גלים. הגל הראשון כלל 10 אימפלות ו- 4 מפציצים קנברה ואילו הגל השני כלל מטוסי תקיפה אימפלה. מטרת פשיטות ההפצצה הייתה להשמיד את הארטילריה של פאפלה ואת התותחים נגד מטוסים שישמשו כנשק נגד טנקים. ההפצצה הדרום אפריקנית השמידה כ- 75% מהמטרות שלה.
ב- 4 בינואר, בסביבות השעה 8 בבוקר, החלה המתקפה הדרום אפריקנית בתמיכת ארטילריה. נגמשי"ם נאלצו לחצות שדות מוקשים כדי להגיע לעמדות האויב ונסוגו לעיתים קרובות כאשר נתקלו בעמדות מוסתרות של נשק נגד טנקים. הארטילריה הדרום אפריקנית נתמכה על ידי מסוק ששימש בתפקיד צופה, שהוטס על ידי קפטן קרל אלברטס, שזכה בצלב הכבוד על כך שנידב את עצמו כפיתיון לזיהוי עמדות. פאפלה פתחה בהתקפת נגד עם עשרה טנקי T-55 שהצליחו להשמיד נגמ"ש דרום אפריקני ולהרוג שישה אנשים, אך בסופו של דבר הטנקים הונסו על ידי ארטילריה ולבסוף נהרסו על ידי רטל 90 אחר הצהריים. במהלך ההתקפה סגן אלכסנדר מקאסקיל זכה במדליה על כך שניסה לחלץ אנשים מהנגמ"ש שהושמד. לטוראי מתיו ג'וזף פישר הוענק צלב הכבוד על כך שחילץ חייל פצוע אנוש במהלך ההתקדמות לקואוולאי. בשעות אחר הצהריים המאוחרות, מרבית עמדות האויב היו בידי הכוחות הדרום אפריקנים שכוחות פאפלה שנותרו נמלטו צפונה.
מוקדם יותר על צוות הקרב הד ויקטור הוטל על פינוי עמדות סוואפו מצפון לקואוולאי ודרומית לטקמוטטה. בהתקפה זאת, בניגוד לפקודות, נכבשה טקאמוטטה על ידי הד ויקטור ב-24 בדצמבר. לאחר ההתקפה הסופית על קואוולאי ב-3 בינואר 1984, צוות הקרב הד ויקטור שימש כקבוצת חסימה כנגד כוחות האויב שנמלטו מקואוולאי. כוחות האויב הנסוגים מקואוולאי ברחו לעבר העיירה ב-5 בינואר רק כדי להיות מותקפים על ידי הד ויקטור. צוות נ"ט נותק אז מכוח טנגו כדי לתמוך בהד ויקטור שהותקף על ידי טנקי T-54, שהיגעו באיחור לקרב בגלל בעיות לוגיסטיות. הפעילות נמשכת באזור טקמוטטה, כאשר כל היחידות חזרו לדרום אפריקה עד ה 13–15 בינואר.
תוצאות

לכוחות השחרור העממיים של אנגולה היו 426 הרוגים ו- 3 שבויים, לארגון העם של דרום-מערב אפריקה היו 45 הרוגים ו- 11 שבויים, ואילו לקובנים היו 5 הרוגים ושבוי אחד.
לכוחות ההגנה של דרום אפריקה היו 21 הרוגים בקרב וארבע שנהרגו בתאונות. 65 פצועים בקרב, 18 פצועים מתאונות ו- 11 פצועים מתאונות דרכים.
כוחות ההגנה של דרום אפריקה תפסו ציוד צבאי רב מידי כוחות השחרור העממיים של אנגולה. המבצע היה הצלחה צבאית הגדולה, התוכניות של ארגון העם של דרום-מערב אפריקה שובשו בצורה רצינית וציוד רב אשר היה אמור לשמש בפשיטות שלו נפל לידי דרום אפריקה.
לקריאה נוספת

Lord, R.S, Operation Askari, Scientia Militaria, South Africa Journal of Military Studies 22, 1992.
Scholtz, Leopold (2013). The SADF in the Border War 1966-1989. Cape Town: Tafelberg.
Steenkamp, Willem (1989). South Africa's border war, 1966-1989. Gibraltar: Ashanti Pub.
Wilsworth, Clive (2010). First in, last out : the South African artillery in action 1975-1988. Johannesburg: 30 ̊South.
הערות שוליים

1 2 3  Brig R.S. Lord, OPERATION ASKARI, Scientia Militaria, South African Journal of Military Studies 22, 1992, עמ' 1
1 2 3  Brig R.S. Lord, OPERATION ASKARI, Scientia Militaria, South African Journal of Military Studies 22, 1992, עמ' 2
1 2  Brig R.S. Lord, OPERATION ASKARI, Scientia Militaria, South African Journal of Military Studies 22, 1992, עמ' 3
1 2  Brig R.S. Lord, OPERATION ASKARI, Scientia Militaria, South African Journal of Military Studies 22, 1992, עמ' 4
1 2  Brig R.S. Lord, OPERATION ASKARI, Scientia Militaria, South African Journal of Military Studies 22, 1992, עמ' 5
↑  Brig R.S. Lord, OPERATION ASKARI, Scientia Militaria, South African Journal of Military Studies 22, 1992, עמ' 4-5
1 2  Brig R.S. Lord, OPERATION ASKARI, Scientia Militaria, South African Journal of Military Studies 22, 1992, עמ' 6
1 2  Brig R.S. Lord, OPERATION ASKARI, Scientia Militaria, South African Journal of Military Studies 22, 1992, עמ' 6-7
↑  Brig R.S. Lord, OPERATION ASKARI, Scientia Militaria, South African Journal of Military Studies 22, 1992, עמ' 7
↑  Brig R.S. Lord, OPERATION ASKARI, Scientia Militaria, South African Journal of Military Studies 22, 1992, עמ' 7-8
↑  Brig R.S. Lord, OPERATION ASKARI, Scientia Militaria, South African Journal of Military Studies 22, 1992, עמ' 9
↑  George, Edward, The Cuban intervention in Angola : 1965-1991 : from Che Guevara to Cuito Cuanavale, London: Frank Cas, 2005, עמ' 181, ISBN 0415350158
1 2  Scholtz, Leopold, The SADF in the Border War 1966-1989, Cape Town: Tafelberg, 2013, עמ' 174, ISBN 978-0-624-05410-8
↑  Scholtz, Leopold, The SADF in the Border War 1966-1989, Cape Town: Tafelberg, 2013, עמ' 175, ISBN 978-0-624-05410-8
1 2 3  Scholtz, Leopold, The SADF in the Border War 1966-1989, Cape Town: Tafelberg, 2013, עמ' 176, ISBN 978-0-624-05410-8
1 2 3  Brig R.S. Lord, OPERATION ASKARI, Scientia Militaria, South African Journal of Military Studies 22, 1992, עמ' 8
1 2  Scholtz, Leopold, The SADF in the Border War 1966-1989, Cape Town: Tafelberg, 2013, עמ' 177, ISBN 978-0-624-05410-8
1 2 3  Scholtz, Leopold, The SADF in the Border War 1966-1989, Cape Town: Tafelberg, 2013, עמ' 178, ISBN 978-0-624-05410-8
↑  Uys, Ian, Cross of Honour, Germiston: Uys, 1992, עמ' 106, ISBN 0-9583173-2-1
↑  Scholtz, Leopold, The SADF in the Border War 1966-1989, Cape Town: Tafelberg, 2013, עמ' 179, ISBN 978-0-624-05410-8
1 2  Scholtz, Leopold, The SADF in the Border War 1966-1989, Cape Town: Tafelberg, 2013, עמ' 180, ISBN 978-0-624-05410-8
↑  Scholtz, Leopold, The SADF in the Border War 1966-1989, Cape Town: Tafelberg, 2013, עמ' 181, ISBN 978-0-624-05410-8
↑  Brig R.S. Lord, OPERATION ASKARI, Scientia Militaria, South African Journal of Military Studies 22, 1992, עמ' 10
שמות הנופלים מגדוד 61 במבצע אסארי
מחלת קיקוצ'י

| --- | --- |
תכשיר היסטולוגי של קשר לימפה במחלת קיקוצ'י המראה ריבוי של היסטיוציטים עם נמק ללא נויטרופילים.
תכשיר היסטולוגי של קשר לימפה במחלת קיקוצ'י המראה ריבוי של היסטיוציטים עם נמק ללא נויטרופילים.
 תחום:  אנגיולוגיה 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  article/210752 
 MeSH:  D020042
 
מחלת קיקוצ'י (באנגלית: Kikuchi disease) היא מחלה דלקתית של קשרי לימפה מסיבה בלתי ידועה. היא תוארה לראשונה ביפן ב-1972 באופן בלתי קשור על ידי קיקוצ'י ופוג'ימוטו ונקראת גם "מחלת קיקוצי - פוג'ימוטו". מוכרת גם בשמות:  histiocytic necrotizing lymphadenitis, Kikuchi necrotizing lymphadenitis, phagocytic necrotizing lymphadenitis, subacute necrotizing lymphadenitis, necrotizing lymphadenitis.
המחלה מחקה את מחלת הלימפומה ופעמים רבות קשה להבדיל ביניהן.
אפידמיולוגיה

מחלת קיקוצ'י היא נדירה. תוארה לראשונה אצל אנשים צעירים (20 - 30) ביפן אבל לאחר מכן הופיעו תיאורים שלה בספרות הרפואית גם בצפון אמריקה, אירופה ואסיה. המחלה תוארה לראשונה בישראל באשה בת 37 ב-1999 בעיתון הרפואה.
אטיולוגיה

סיבת המחלה אינה ידועה. הועלו השערות על גורמים זיהומיים ואימונולוגים אך עד עתה הן לא הוכחו.
תסמינים

תסמיני המחלה הם חום (של יותר משבוע), הגדלת קשרי לימפה, פריחות בעור, אפטות בפה, חולשה וכאב ראש. לעיתים יש הגדלת טחול וכבד.
אבחנה מבדלת

האבחנה נעשית על ידי ביופסיה של קשר לימפה. יש להבדיל בין המחלה לבין: שחפת, זאבת, וזיהומים ויראליים הגורמים להגדלת קשרי הלימפה. בעיקר קשה להבדיל בין המחלה ולימפומה לפי הממצא ההיסטולוגי, דבר שגרם לעיתים לטעות באבחנה ולמתן טיפול כימותרפי שלא לצורך.
טיפול

אין טיפול ספציפי למחלה. יש לתת טיפול תומך להורדת החום ולשיכוך הכאבים. במקרים קשים אפשר לשקול מתן סטרואידים במינונים נמוכים.
פרוגנוזה

הפרוגנוזה טובה. המחלה חולפת מאליה תוך מספר שבועות ללא כל טיפול ספציפי.
הערות שוליים

↑  מחלה המתנהגת היטב, בתחפושת של לימפומה או זאב(ת) (מחלת קיקוצ'י-פוג'ימוטו),  הרפואה, ‏1/1/1999
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
מיכאי פינטילי

מיכאי דורו פינטילי (ברומנית: Mihai Doru Pintilii; ‏נולד ב־9 בנובמבר 1984) הוא כדורגלן עבר רומני ששיחק בעמדת הקשר האחורי.
קריירה

פינטילי נולד ביאשי והחל לשחק כדורגל בקבוצת אוסר לוגוג'. בשנת 2007 חתם בג'יול פטרושאני ששיחקה אז בליגת העל הרומנית, אך בסיום העונה ירד עם הקבוצה לליגה השנייה. בשנת 2010 חתם באינטרנציונל קורטאה דה ארגש, ובעונה לאחר מכן חתם בפאנדורי טרגו ז'יו, שם שיחק שנתיים והיה בורג מרכזי במרכז הקישור של המועדון.
בקיץ 2012 חתם פינטילי בסטיאווה בוקרשט, ששילמה עבורו 850 אלף אירו. ב-2 במרץ 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, במשחק נגד גז מדאן מדיאש. פינטילי זכה בשתי אליפויות עם הקבוצה, במדיה שימש כקפטן וכבש חמישה שערי ליגה ב-53 הופעות. ב-7 ביוני 2014 חתם לארבע שנים באל-הילאל מליגת העל הסעודית, עמה הגיע לגמר ליגת האלופות האסיאתית. בינואר 2015 הושאל לפאנדורי טרגו ז'יו עד לסיום העונה.
ב-19 ביוני 2015 הגיע פינטילי לישראל וחתם לשלוש שנים בקבוצת הפועל תל אביב. לקראת תחילת העונה מונה פינטילי לקפטן הקבוצה, וב-8 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו, כשפתח בהרכב הקבוצה במשחק מול בני יהודה במסגרת גביע הטוטו. את הופעת הבכורה שלו בליגת העל ערך ב-24 באוגוסט 2015, במשחק מול בית"ר ירושלים באצטדיון טדי, במסגרת המחזור הראשון של עונת 2015/2016. בסך הכל ערך פינטילי 16 הופעות בכל המסגרות במדי הפועל תל אביב.
בחלון ההעברות של ינואר 2016 חזר פינטילי לרומניה וחתם לקדנציה נוספת בסטיאווה בוקרשט. ב-1 בפברואר 2020 הודיע על פרישה ממשחק פעיל, וצורף לצוות המקצועי של המועדון.
קריירה > נבחרת רומניה

ב-10 באוגוסט 2011 ערך פינטילי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת רומניה, בניצחון 1–0 במשחק ידידות נגד סן מרינו. ב-6 בספטמבר 2013 הבקיע את שערו היחיד במדי הנבחרת, בניצחון 3–0 על הונגריה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014. בטורניר הגמר של יורו 2016 שותף פינטילי בשני משחקים בשלב הבתים, ובסך הכל ערך 43 הופעות במדי נבחרת רומניה.
תארים

אליפות רומניה: 2012/2013, 2013/2014
הסופר קאפ הרומני: 2014
גביע הליגה הרומנית: 2015/2016
הערות שוליים

↑  עמית גולדשטיין‏, הפועל תל אביב: קלאודיו בומבה חתם לארבע שנים, מיכאי פינטילי לשלוש, באתר וואלה, 19 ביוני 2015
↑  נדב צנציפר, הפועל ת"א: מיכאי פינטילי מונה לקפטן, באתר ynet, 27 ביולי 2015
| נבחרת רומניה – יורו 2016 |
| --- | --- | --- |
|  1 פנטילימון •  2 מצל •  3 ראץ •  4 מוצי •  5 הובאן •  6 קיריקש •  7 קיפצ'יו •  8 פינטילי •  9 אליבק •  10 סטאנצ'ו •   11 טורג'ה •  12 טאטארושאנו • 13 קסרו •  14 אנדונה • 15 גמאן • 16 פיליפ • 17 סאנמארטן • 18 פרפליצה • 19 סטאנקו • 20 פופה • 21 גריגורה • 22 ספונארו • 23 לונג • מאמן: יורדנסקו |  1 פנטילימון •  2 מצל •  3 ראץ •  4 מוצי •  5 הובאן •  6 קיריקש •  7 קיפצ'יו •  8 פינטילי •  9 אליבק •  10 סטאנצ'ו •   11 טורג'ה •  12 טאטארושאנו • 13 קסרו •  14 אנדונה • 15 גמאן • 16 פיליפ • 17 סאנמארטן • 18 פרפליצה • 19 סטאנקו • 20 פופה • 21 גריגורה • 22 ספונארו • 23 לונג • מאמן: יורדנסקו | רומניה |