stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משה שרוני
הערות שוליים

↑  כזקן וכרגיל
↑  ח"כ משה שרוני – אנטומיה של מחוקק
↑  דורון נחום, המשטרה: ממליצים להעמיד את ח"כ משה שרוני לדין, נענע 10
↑  ורד לוביץ', הפרקליטות סגרה את התיק נגד ח"כ שרוני, באתר ynet, 26 בינואר 2009
↑  אריק בנדר, ‏ח"כ לשעבר משה שרוני יובא היום למנוחות בבית העלמין שדה יהושע, באתר מעריב אונליין, 21 בספטמבר 2020
↑  הגמלאים: ח"כ שרוני הודח מראשות הסיעה, באתר ynet, 15 באוקטובר 2007
↑  אמנון מרנדה ואטילה שומפלבי, פארסת הגמלאים: משלושה פורשים יצא אחד, באתר ynet, 28 באפריל 2008
↑  גאידמק: אם יוצע לי - אסכים לכהן כשר, באתר הארץ, 4 במאי 2008
↑  משה שרוני משך את הצעתו לפיצול סיעת 'הגמלאים', באתר אומדיה
↑  חזקי עזרא, בקשת הפילוג של פורשי הגמלאים נדחתה, 28 במאי 2008, באתר ערוץ 7
↑  צבי לביא, עכשיו זה סופי: הגמלאים התפלגו, ללא גאידמק, באתר ynet, 2 ביוני 2008
↑  אמנון מרנדה, הגמלאים - האיחוד: איתן ושרוני שוב ביחד, באתר ynet, 15 באוקטובר 2008
| יושבי ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת |
| --- | --- | --- |
| יושבי ראש ועדת העבודה (1949–1977): | עקיבא גוברין • פנחס לבון • עקיבא גוברין • משה ברעם • עקיבא גוברין • משה ארם • משה ברעם • שושנה ארבלי-אלמוזלינו |  |
| יושבי ראש ועדת השירותים הציבוריים (1949–1977): | אברהם רקנאטי • בנימין אבניאל • אריה אלטמן • משה ארם • נחום ניר-רפאלקס • שלמה רוזן • חייקה גרוסמן-אורקין |  |
| יושבי ראש ועדת העבודה והרווחה (1977–1999): | מנחם פרוש • אורה נמיר • יוסי כץ • עמיר פרץ • מקסים לוי |  |
| יושבי ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות (1999-2021): | דוד טל • יאיר פרץ • שאול יהלום • חיים כץ • שאול יהלום • יצחק גלנטי • משה שרוני • חיים כץ • אלי אלאלוף • חיים כץ |  |
| יושבי ראש ועדת העבודה והרווחה (מ-2021): | אפרת רייטן • ישראל אייכלר |  |
ארל פייג'

סר ארל כריסמס גרפטון פייג' (באנגלית: Earle Christmas Grafton Page;‏ 8 באוגוסט 1880 – 20 בדצמבר 1961) היה מדינאי אוסטרלי שכיהן כראש ממשלת אוסטרליה האחד-עשר ב-1939. נכון ל-2015 הוא חבר הפרלמנט האוסטרלי שתקופת כהונתו היא השנייה באורכה (41 שנים ו-361 ימים).
ראשית חייו

ארל פייג' נולד בגרפטון שבניו סאות' ויילס. הוא התחנך בבית הספר לבנים בסידני ולמד באוניברסיטת סידני, שם הוא הוסמך כרופא ב-1901. פייג' עבד בבית החולים המלכותי על שם הנסיך אלפרד שבסידני, שם הכיר את אתל בלנט, שעבדה כאחות. השניים נישאו ב-1906.
ב-1903 הצטרף פייג' למרפאה פרטית בגרפטון וב-1904 הוא היה לאחד האנשים הראשונים באוסטרליה שבבעלותם הייתה מכונית. הוא עסק ברפואה בסידני ובגרפטון ובמלחמת העולם הראשונה הוא התגייס לצבא אוסטרליה, בו שירת כקצין רפואה במצרים. לאחר המלחמה עסק פייג' בחקלאות ונבחר להיות ראש עיריית גרפטון.
קריירה פוליטית

ב-1919 נבחר פייג' לפרלמנט האוסטרלי מטעם מחוז הבחירה של קאופר בניו סאות' ויילס. הוא נבחר כמועמד של התאחדות החקלאים והמתיישבים של ניו סאות' ויילס, אחת מקבוצות החקלאים שהכניסו נציגים מטעמם לפרלמנט בבחירות אלה. זמן קצר לפני פתיחת הפרלמנט ב-1920, התמזגה התאחדות החקלאים והמתיישבים עם כמה מפלגות נוספות שבסיס התמיכה שלהם היה המגזר החקלאי, כדי להקים את מפלגת הכפר. פייג' היה למנהיג המפלגה ב-1921 במקומו של ויליאם מק'ויליאמס. המפלגה הצעירה מצאה עצמה כלשון מאזניים בפרלמנט לאחר הבחירות של 1922. ממשלת המפלגה הלאומית בראשותו של בילי יוז איבדה את הרוב שלה ולא הייתה מסוגלת להישאר בשלטון ללא תמיכתה של מפלגת הכפר. יחד עם זאת, מפלגת הכפר הוקמה בין השאר כתוצאה מחוסר שביעות רצון ממדיניותו החקלאית של יוז ואיבתו של פייג' כלפי יוז הייתה כזאת שהוא לא היה מסוגל אפילו להעלות על קצה דעתו את האפשרות שהוא יתמוך בו. כאשר היה ברור שהמפלגה הלאומית תפנה למפלגת הכפר כדי להמשיך להנהיג את הממשלה, התנה פייג' את תמיכת המפלגה בהתפטרותו של יוז.
לאחר מכן החל פייג' את המשא ומתן עם יורשו של יוז, סטנלי ברוס. התנאים שהוא הציג היו נוקשים. הוא דרש עבור מפלגתו חמישה מושבים מתוך 11 המושבים בממשלה, כולל משרת שר האוצר ואת המעמד של האיש מספר שניים בממשלה עבור עצמו. דרישות אלו היו חסרות תקדים עבור מפלגה חדשה. בכל אופן, מאחר שמפלגת הכפר הייתה השותפה הקואליציונית האפשרית היחידה עבור המפלגה הלאומית, קיבל ברוס את תנאיו של פייג'. לכל עניין ודבר היה פייג' סגן ראש ממשלת אוסטרליה הראשון (תפקיד שלא היה קיים באופן רשמי עד ל-1968). מאז, היה מנהיג מפלגת הכפר או המפלגה הלאומית לחבר הממשלה השני בחשיבותו כמעט בכל הממשלות שהוקמו מאז מטעם קואליציית האנטי-לייבור.
פייג' האמין בכל מאודו בכלכלה שמרנית, להוציא מקרים בהם היה מדובר על רווחתם של החקלאים, אז היה מאושר לראות את כספי משלם המיסים מוצאים על מטרה זו. הוא גם היה פרוטקשוניסט, תומך בקיומם של תעריפים שיגנו על המגזר החקלאי האוסטרלי.
ממשלת ברוס-פייג' הובסה על ידי מפלגת הלייבור בבחירות של 1929, כשברוס איבד אף את מושבו בפרלמנט, ופייג' עבר לשבת על ספסלי האופוזיציה. ב-1931 התמזגה קבוצה של חברי פרלמנט פורשים מטעם הלייבור, בהנהגתו של ג'וזף ליונס, עם המפלגה הלאומית והקימה את "מפלגת אוסטרליה המאוחדת" (United Australia Party), כשליונס מכהן כמנהיג המפלגה החדשה. פייג' ומפלגת הכפר המשיכו להיות בעלי ברית של מפלגה זו והקואליציה המשותפת שלהם זכתה בניצחון מקיף בבחירות של 1931. למפלגת אוסטרליה המאוחדת חסרו רק ארבעה מושבים בפרלמנט כדי שתוכל להרכיב ממשלת רוב על בסיס חבריה בלבד, אך מעמדו של ליונס היה איתן דיו כדי שיוכל לעמוד בראשות ממשלת מיעוט עם תמיכתה החיצונית של מפלגת הכפר. הייתה זו הפעם האחרונה בה הוקמה ממשלה של קואליציית האנטי-לייבור בה לא כיהן אף אחד מחברי מפלגת הכפר בתפקיד שר. בכל אופן, בבחירות של 1934 איבדה מפלגת אוסטרליה המאוחדת שמונה ממושביה בפרלמנט וליונס צרף את מפלגת הכפר לממשלתו כדי להשיג רוב. בממשלה זו שימש פייג' כשר המסחר. ב-1938 הוענק לפייג' תואר אביר מפואר של מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש.
קריירה פוליטית > ראש ממשלה

בעקבות מותו הפתאומי של ליונס באפריל 1939, מינה המושל הכללי, הלורד גאורי, את פייג' כראש ממשלה זמני. פייג' כיהן בתפקיד במשך שלושה שבועות עד אשר בחרה מפלגת אוסטרליה המאוחדת את סגן המנהיג שלה לשעבר, רוברט מנזייס, לתפקיד מנהיגה החדש ומכאן לתפקיד ראש הממשלה. בעוד שלעשרה מבין ראשי ממשלת אוסטרליה הוענקו תוארי אבירות ולסטנלי ברוס הוענק תואר אצולה, פייג' היה היחיד שהוענק לו תואר אבירות עוד לפני שמונה להיות ראש ממשלה.
פייג' היה מקורב מאוד לליונס, אך סלד ממנזייס, שאותו הוא האשים באופן פומבי על חוסר נאמנותו לליונס. כאשר נבחר מנזייס לתפקיד מנהיג מפלגת אוסטרליה המאוחדת, סירב פייג' לשרת תחתיו ותקף אותו באופן אישי על במת הפרלמנט, בהאשימו את מנזייס לא רק על אוזלת ידו כשר, אלא גם בפחדנות (על רקע כישלונו של מנזייס להתקבל לשירות צבאי במהלך מלחמת העולם הראשונה). מפלגת הכפר סירבה לגבות את פייג' במתקפה זו, הדיחה אותו ממנהיגות המפלגה ובחרה במקומו את ארצ'י קמרון.
ב-1940 איחו פייג' ומנזייס את הקרעים ביניהם לטובת המאמץ המלחמתי ופייג' שב לממשלה כדי לכהן כשר המסחר. אף על פי כן, האשמותיו של פייג לא נשכחו ומדי פעם הוזכרו בדיוני הפרלמנט על ידי מתנגדיו של מנזייס. ב-1941 נפלה ממשלתו של מנזייס ופייג' בילה את שמונה השנים הבאות, בהם כיהנו ממשלות הלייבור בראשותם של ג'ון קרטין ובן צ'יפלי, על ספסלי האופוזיציה. ביוני 1942 הוענק לו תואר מסדר עמיתי הכבוד.
ב-1949 נבחר מנזייס מחדש לתפקיד ראש הממשלה ופייג' מונה להיות שר הבריאות בממשלתו. הוא כיהן בתפקיד זה עד ל-1956, אז, בהיותו בן 76, פרש לספסלים האחוריים של הפרלמנט.
שנותיו האחרונות

פייג' היה הנשיא הראשון של אוניברסיטת ניו אינגלנד עם הקמתה ב-1954. בבחירות של 1961 הייתה בריאותו כבר רופפת והוא סבל מסרטן הריאה. למרות שהוא היה חולה מכדי להיות פעיל במסע הבחירות, סירב פייג' אף לשקול אפשרות של פרישה מהפרלמנט והתייצב למערכת הבחירות ה-17 שלו. באחד הרגעים העצובים ביותר בהיסטוריה של הפוליטיקה האוסטרלית, איבד פייג' את מושבו בפרלמנט למועמד הלייבור שהתייצב נגדו. עוד לפני יום הבחירות הוחש פייג' לבית חולים בו עבד כרופא לפני שהחל את הקריירה הפוליטית שלו ושקע בתרדמת. ארל פייג' מת ב-20 בדצמבר 1961, 11 ימים לאחר יום הבחירות, מבלי לדעת שהוא הובס בהן.
פייג' ייצג את מחוז הבחירה שלו 42 שנים פחות ארבעה ימים, ובכך היה לחבר הפרלמנט האוסטרלי שייצג ברציפות את אותו מחוז בחירה במשך הזמן הארוך ביותר. רק בילי יוז כיהן יותר זמן ממנו, אך הוא נבחר מטעם ארבעה מחוזות בחירה שונים בשתי מדינות.
על שמו של פייג' נקראים מחוז בחירה בניו סאות' ויילס ופרבר של הבירה קנברה. כמו כן, נקראו על שמו קולג' באוניברסיטת ניו אינגלנד ובניין בבית החולים בו עבד. ב-1975 הנפיק הדואר האוסטרלי בול הנושא את דיוקנו.
הערות שוליים

↑  Davey, Paul. "Our history of achievement". The Nationals. Archived from the original on 22 October 2007. Retrieved 9 November 2007.
↑  "Earle Page, Early years". Australia's Prime Ministers. National Archives of Australia. Retrieved 19 March 2010.
↑  "First World War Service Record – Earl Page". National Archives of Australia. Retrieved October 9, 2014.
↑  "Earle Page, South Grafton Council 1913–19". Australia's Prime Ministers. National Archives of Australia. Retrieved 19 March 2010.
1 2  "Earle Page, Member for Cowper 1919". Australia's Prime Ministers. National Archives of Australia. Retrieved 19 March 2010.
↑  Bridge, Carl (1988). "Page, Sir Earle Christmas Grafton (1880–1961)". Australian Dictionary of Biography. Canberra: Australian National University. Retrieved 19 March 2010.
1 2 3 4  Bridge, Carl (1988). "Page, Sir Earle Christmas Grafton (1880–1961)". Australian Dictionary of Biography. Canberra: Australian National University. Retrieved 19 March 2010.
↑  "Earle Page, Deputy Prime Minister 1923–29". Australia's Prime Ministers. National Archives of Australia. Retrieved 19 March 2010.
↑  "It's an Honour – GCMG". Itsanhonour.gov.au. 1 January 1938. Retrieved 4 November 2011.
1 2  "Earle Page, In office". Australia's Prime Ministers. National Archives of Australia. Retrieved 19 March 2010.
↑  "Earle Page, In Opposition 1941–49". Australia's Prime Ministers. National Archives of Australia. Retrieved 19 March 2010.
↑  "It's an Honour – CH". Itsanhonour.gov.au. 26 June 1942. Retrieved 4 November 2011.
1 2  "Earle Page, Minister for Health 1949–56". Australia's Prime Ministers. National Archives of Australia. Retrieved 19 March 2010.
↑  "Earle Page, Backbencher 1956–61". Australia's Prime Ministers. National Archives of Australia. Retrieved 19 March 2010.
↑  "Australian postage stamp". Australian Stamp and Coin Company. Retrieved 16 February 2010.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007281523505171  ADB: page-sir-earle-christmas-7941  BnF: cb17798077q (data)  GND: 1088341632  ICCU: SNTV002802  ISNI: 0000 0000 6383 8127  LCCN: n96051411  NLA: 35815956  SNAC: w6bc3x2x  SUDOC: 134430077  Trove: 570993  VcBA: 495/382628  VIAF: 6659843   WorldCat (עם VIAF): 6659843
יגאל כהן (פוליטיקאי)

יגאל כהן (1928 – 6 בדצמבר 1988) היה חבר הכנסת מטעם סיעת הליכוד.
ביוגרפיה

כהן נולד בתל עדשים. בין היתר, היה מדריך חקלאי במושבי עולים בפרוזדור ירושלים ושליח מטעם משרד הביטחון בגדנ"ע בפעילויות בחו"ל (אירופה, ארצות הברית ואפריקה).
כהן כיהן כחבר הכנסת מטעם סיעת הליכוד מהכנסת השמינית (1974) ועד למותו בעת כהונתו בכנסת ה-12. בתקופת הכנסת העשירית כיהן כסגן יושב ראש הכנסת. בנוסף, היה חבר בוועדת הכלכלה, ועדת העבודה והרווחה, ובוועדת הכספים.
הוא כיהן במספר תפקידים ציבוריים, ביניהם מרכז ועדת הנוער של תנועת המושבים; חבר מזכירות הנוער העובד וחבר מזכירות המשמרת הצעירה של מפא"י. ב-1965 החליט לעזוב את מפא"י ולהצטרף למפלגת "רפ"י". ב-1968 הצטרף לרשימה הממלכתית והיה ראש הסיעה בוועד הפועל של הסתדרות העובדים הכללית. מאוחר יותר ייסד את סיעת לע"ם. ב-1987 הצטרף לתנועת החרות.
יגאל כהן נפטר ב-6 בדצמבר 1988, ונטמן בבית העלמין תל עדשים.
הנצחה

על שמו נקרא היישוב צור יגאל.
יחיאל בוחבוט

הרב יחיאל בוחבוט (ז' באייר ה'תר"ץ, מאי 1930 - ט' בניסן ה'תשפ"ב, 10 באפריל 2022) היה רבה הספרדי של קריית שמונה וראש מכון "אוצרות הגאונים".
ביוגרפיה

נולד בבני מלאל שבמרוקו למשה וצלטנה. למד כשנתיים בישיבה בעיר מולדתו מפי הרב שלמה מלול. בשנים ה'תש"ה - ה'תש"ו עבר ללמוד בישיבה במקנס אצל הרבנים שמואל חליווה ויצחק אוחנה, ובשנים ה'תש"ז-ה'תש"ח בישיבתו של הרב רפאל ברוך טולידאנו בראשות הרב שמעון ואנונו. בהמשך למד בישיבת אוצר התורה בקזבלנקה. בשנת ה'תש"ח נסע לצרפת ללמוד בישיבת חכמי צרפת באקס לה בן אצל הרב חיים יצחק חייקין. לאחר גמר לימודיו שב למרוקו, ושימש כרב קהילת "חסד לאברהם" בקזבלנקה.
בשנת ה'תשכ"ו (1965/1966) עלה לישראל, והתיישב בקריית גת, שם היה אחראי על הכשרות ומוהל. באלול ה'תשמ"ג (ספטמבר 1983) הוכתר לרבה הספרדי של קריית שמונה לצד הרב האשכנזי צפניה דרורי, במקומו של רבו הרב יצחק אוחנה.
לאחר צאתו לגמלאות עבר לירושלים והתגורר בשכונת הר נוף. הוא לימד בכולל "יחוה דעת" של הרב דוד יוסף. היה חבר מחלקת הכשרות של הרבנות הראשית לישראל. עמד בראש מכון "אוצרות הגאונים" להוצאת כתבי יד, במסגרתו הוציא את "דרשות רבי בצלאל אשכנזי" ועוד.
התכתב עם חכמי דורו, בהם הרבנים עובדיה יוסף, יהושע מאמאן, אליהו אברז'ל, שמואל פנחסי, שלמה משה עמאר ועוד.
נפטר ב-10 באפריל 2022 (ט' בניסן ה'תשפ"ב), כשבועיים לאחר פטירת בנו הרב משה צבי. נקבר בהר המנוחות.
משפחתו

נישא לפנינה בת אברהם ואקנין, ונולדו להם שני בנים ושתי בנות. בנו הרב משה צבי בוחבוט כיהן כרבה של טבריה ומהדיר שו"ת רבי בצלאל אשכנזי. בן נוסף, הרב אברהם בוחבוט, הוא מנהל מחלקת שחיטה ויבוא בשר ברבנות הראשית לישראל.
גיסו היה הרב יצחק פחימא, ראש ישיבה ושוחט בקולמר שבצרפת.
ספריו

על פי עדותו, ארגז מלא כתבי יד אבד במהלך השנים. מהמעט ששרד הוציא הספרים:
ריח בני - פירושים על התורה ומדרשי חז"ל. ירושלים ה'תשנ"א.
קול תחינה החדש והמדויק לתשעה באב - סדר התפילות והקינות. נוסח מוגה ומתוקן, בתוספת הלכות ומנהגים וביאור להפטרת תשעה באב על פי התרגום הערבי. כולל מגילת איכה וספר איוב. ירושלים, ה'תשנ"ח.
הוציא לאור מכתב יד קובץ דרשות רבני מצרים הקדמונים מאת ר' ישראל תלמיד רבי בצלאל אשכנזי וחכמים נוספים. עם הערות וביאורים שם "יוסף ברכה".
ישא ברכה דרשות על התורה והמועדים. נספח לספר "דרשות רבני מצרים הקדמונים".
ספר "ארחות חיים" לרא"ש, עם ביאור יורה בינה. ירושלים, ה'תשנ"ה.
הוציא מכתב יד דרשות ומאמרים מאת רבי בצלאל אשכנזי, בתוספת הערות וביאורים בשם "ישא ברכה", ותולדות חיי ר' בצלאל אשכנזי מאת בנו הרב משה צבי. ירושלים, ה'תשנ"ו.
הערות שוליים

↑  ראו בהספד שכתב עליו ב"אור המערב" ו, תש"ן, עמ' 95 - 98.
↑  ראו בהספד שכתב אודותיו במקבציאל כז, תשנ"ט, עמ' שכד-של
↑  ראו בהספד שכתב עליו ב"אור המערב" ד, תשמ"ט,  יג-יד.
↑  הרב אברהם אסולין, "תורת אמך: מנהגים לימי הצומות והתעניות, בין המצרים, ט' באב ואבלות", תשע"ג, עמ' ד.
↑  יביע אומר חלק ז אבן העזר סימן ח
↑  מנחת שמואל ד חלק יורה דעה סימן א
↑  משה ויסברג, רב העיר נפטר שבועיים אחרי בנו הרב, באתר בחדרי חרדים, 10 באפריל 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307122505171  ISNI: 0000 0000 6696 3601  LCCN: nr93050893  VIAF: 298008761   WorldCat (עם VIAF): 298008761
מרב לוין

| --- | --- |

מרב לוין בהרצאה
 לידה:  29 בפברואר 1972 (בת 52) 
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיסוק:  מנחת טלוויזיה, זמרת, מרצה
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  meravfux
 
מרב לוין (נולדה ב-29 בפברואר 1972) היא מנחת טלוויזיה, זמרת, מרצה ומורה.
ביוגרפיה

נולדה וגדלה בשכונת נווה שאנן בחיפה ולמדה בתיכון עירוני ג'. בשנות הנעורים שלה, לקחה חלק בלהקת הנוער הרשמית של חיפה, "מפגשים ברכס", שהופיעה בישראל ומחוצה לה, והתפרסמה בעיקר בזכות הופעתה בתוכנית הטלוויזיה "זהו זה!".
את שירותה הצבאי עשתה בלהקת פיקוד דרום.
ב-1994 נבחרה להנחות את השעשועון "גלגל המזל" כ"נערת הגלגל" הראשונה לצידו של ארז טל בשידורי קשת. בשנת 1995, פרשה לבקשתה מהתוכנית. לוין השתתפה באותה תקופה במספר פרסומות. במקביל הנחתה תוכנית ילדים בשם "פליק פלאק" שצולמה על במה בקניון לב המפרץ, ששודר אף הוא בקשת.
בשנים 1996–1999 הנחתה בערוץ 2 את תוכניות הנוער "אהבה ראשונה", "ג'ונגל הסיפורים" ו"יש בעיר מסיבה", לצידו של תומר יוסף. בהמשך השתתפה בסדרת הדוקו-ריאליטי "אופטימיות קוסמית".
בשנת 2001 הוציאה את האלבום "המסע הגדול" ובו שירים אישיים שחלקם היו בהלחנתה ובהפקתו המוזיקלית של רמי פוקס, וחלקם היו שיתופי פעולה עם כותבים ואומנים אחרים. נכללו בהם ארקדי דוכין ומיכה שטרית, שכתבו והלחינו את השיר "תהום", אריאל זילבר, שהלחין את השיר "תשבץ" ואורנה בנאי, שהקריאה טקסט בשיר "הבל הבלים". השיר "תקוות הקיץ" מתוך התקליט, נבחר על ידי ynet כאחד מעשרת השירים הטובים ביותר של שנת 2001.
משנת 2002 היא הבעלים של "בראשית הפקות", העוסקת בייזום אירועי תרבות ומוזיקה והפקתם וכן, ריכוז וצילום וידאו וחדשות, לצד הדרכה בתחומי אומנויות במה.
משנת 2017 החלה להופיע עם הרצאה-מופע יחיד בשם "גלגל ענק".
לוין היא בעלת תואר במדעי הרוח והחברה מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב. נשואה ואם לשתיים.
הערות שוליים

↑  עמית קוטלר, ביש המזל של נערות "גלגל המזל", באתר ynet, 7 במאי 2010
↑  גבע קרא-עוז, תגידו שטוב, באתר ynet, 16 בספטמבר 2001
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007568197405171  VIAF: 18145304381278570882   WorldCat (עם VIAF): 18145304381278570882
לידיה לזרוב

לזרוב וכרמל
לידיה לזרוב-ירושלמי ‏(נולדה ב-16 בינואר 1946) היא שייטת ישראלית, אלופת עולם בשיט מפרשיות מדגם 420.
היא הפכה לאלופת העולם הישראלית הראשונה בענף ספורט כלשהו כאשר זכתה בשנת 1969 באליפות העולם בדגם 420 יחד עם שותפה צפניה כרמל.
ביוגרפיה

נולדה בסופיה, שבבולגריה. הייתה חברת אגודת יורדי ים זבולון במועדון השיט של בת ים מאז הייתה בת 17.
בשנת 1966 ניצחה לידיה עם בן זוגה צפניה כרמל באליפות ישראל בשיט מפרשיות מדגם 420, ובאוגוסט 1967 ניצחו השניים בתחרות מפרשיות בינלאומית שנערכה על נהר הדסון בניו יורק. בשנת 1969 היו הצמד לאלופי עולם ישראלים ראשונים בענף ספורט כלשהו, כאשר ניצחו באליפות העולם בשיט מפרשיות מדגם 420 אשר נערכה בסנדהמן, שוודיה. כרמל אף זכה באותו אירוע באליפות העולם ליחידים.
באליפות העולם שנערכה בתל אביב בשנת 1970, זכתה לזרוב בתואר אלופת העולם ליחידים בדגם 420 וסיימה בזוגות (יחד עם צפניה כרמל) במקום החמישי.
הערות שוליים

↑  פורצי הדרך, "רוח ים - סיפורו של השיט התחרותי בישראל", עמ' 48
↑  הישגים בינלאומיים בדגם 420 אתר איגוד השיט בישראל
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורטאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רוברט טיבייב

רוברט טיבייב (נולד ב-22 ביוני 1961 ח בתמוז ה'תשכ"א) הוא פוליטיקאי ישראלי, חבר כנסת לשעבר, כיהן כחבר הכנסת השמונה עשרה מטעם מפלגת קדימה וחבר הכנסת העשרים מטעם מפלגת העבודה.
ביוגרפיה

טיבייב נולד בדרבנט שבדגסטן, אז בברית המועצות. שירת כקצין בדרגת סרן בחיל הקשר של הצבא האדום. בשנת 1994 עלה לישראל והתיישב באופקים.
קריירה

במסגרת פעילותו הציבורית היה חבר מועצת העיר אופקים והממונה על תיק הקליטה במועצה, חבר מועצת הקבלנים במשרד הבינוי והשיכון וחבר ועדת היגוי לפרויקטים קהילתיים מטעם ג'וינט ישראל. בנוסף, הוא מכהן כיושב ראש הנהלת קרן "התחייה", העוסקת בהעלאת יהודי ברית המועצות לשעבר לישראל.
טיבייב היה פעיל מפלגת ישראל ביתנו ולאחר מכן הצטרף למפלגת קדימה. בבחירות המקדימות למועמדי קדימה לכנסת, שנערכו בדצמבר 2008, הגיע למקום ה-20 ברשימה לכנסת ונבחר לכנסת ה-18. כחבר כנסת, טיבייב היה חבר ועדת הכלכלה, ועדת המדע והטכנולוגיה, ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות וממלא-מקום בוועדת הפנים והגנת הסביבה (חבר ללא זכות הצבעה).
לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה פרש מ"קדימה" והצטרף למפלגת "התנועה" בראשות ציפי לבני, הוצב במקום ה-14 ולא נכנס לכנסת. לקראת הבחירות לכנסת העשרים הצטרף למפלגת העבודה והודיע על התמודדותו בפריימריז של המפלגה. הוא הוצב במקום ה-28 של רשימת המחנה הציוני המשותפת למפלגת העבודה ומפלגת התנועה, במקום השייך למפלגת העבודה ומשוריין לעולה חדש, אך הרשימה זכתה ב-24 מושבים והוא לא נכנס לכנסת. בתחילת 2018 ביטל טיבייב את חברותו במפלגת העבודה. מ-31 ביולי 2018, עם התפטרותו מהכנסת של יצחק הרצוג לקראת מינויו לראש הסוכנות היהודית, שב טיבייב למשכן הכנסת.
בנובמבר 2018 הושעה טיבייב מפעילות פרלמנטרית על ידי יושב ראש הסיעה יואל חסון לאחר שבחר שלא להשתתף בהצבעה על הצעת החוק של חבר הכנסת איציק שמולי להעלאת קצבאות הזיקנה. בבחירות לכנסת לאחר מכן הוא לא התמודד.
טיבייב מכהן כסגן יושב ראש בדירקטוריון קרן קיימת לישראל. יו"ר עמית בוועדה לגיוס משאבים וקשרי חוץ, ויו"ר דירקטוריון קק"ל יורו-אסיה.
חיים אישיים

טיבייב הוא בעל תואר שני בהנדסת חשמל, עובד בחברת החשמל, נשוי ואב לשתיים.
הערות שוליים

↑  מורן אזולאי, העבודה בחרה: יחימוביץ', שפיר ושמולי במקומות הראשונים, באתר ynet, 14 בינואר 2015
↑  עקיבא נוביק, המחליף של הרצוג בכנסת מטעם העבודה - בכלל לא חבר מפלגה, באתר חדשות 13 (לשעבר ערוץ עשר), 24 ביוני 2018
↑  טל שלו‏, פרסום ראשון: שיחת ההבהרה של גבאי לח"כ ש"לא מצביע למחנה הציוני", באתר וואלה, 27 ביוני 2018
↑  טל שניידר, ‏ח"כ רוברט טיבייב הושעה מפעילות פרלמנטרית, באתר גלובס, 28 בנובמבר 2018
↑  חברי הדירקטוריון, באתר קרן קיימת לישראל
ערך זה הוא קצרמרבנושא חברי הכנסת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עופר בר-יוסף

| --- | --- |

עופר בר-יוסף בשנת 2006
 לידה:  1937 ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  14 במרץ 2020  (בגיל 83 בערך) ישראל
 ענף מדעי:  ארכאולוגיה
 מקום מגורים:  ישראל, ארצות הברית
 מקום קבורה:  בית עלמין פרדס חיים, כפר סבא
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  אוניברסיטת הרווארד  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 בת זוג:  ד"ר דניאלה בר-יוסף
 תרומות עיקריות
 חפירות באזור מערת כברה, עין גב, ובמדינות גאורגיה, טורקיה וסין
 
עופר בר-יוסף (באנגלית: Ofer Bar-Yosef;‏ 1937 – 14 במרץ 2020) היה פרופסור לאנתרופולוגיה באוניברסיטת הרווארד, פרופסור לארכאולוגיה פרה-היסטורית באוניברסיטה העברית, ואוצֵר מוזיאון פּיבּוֹדי (אנ') באוניברסיטת הרווארד בתחום הארכאולוגיה הפלאוליתית. בר-יוסף היה מחשובי החוקרים הישראלים של העת הפלאוליתית.
ביוגרפיה

בר-יוסף נולד בישראל המנדטורית כבן הבכור במשפחה בת ארבעה ילדים. משפחת אביו עלתה ממרוקו, ומשפחת אמו באה מריגה ונמנית עם מייסדי חדרה. כבר בגיל צעיר הושפע בר-יוסף מהארכאולוגיה, דרך אוספי העתיקות של אביו ושל החוקר האמריקאי ויליאם אולברייט. בגיל 17 הצטרף לקיבוץ, ולימים התגייס לצה"ל.
בגיל עשרים, במסגרת שירותו הצבאי, השתתף בחפירותיו של משה שטקליס במערת כּבּרה. כעבור שנתיים התנדב לחפירה נוספת בטראסת נחל אורן. בזמן לימודיו האקדמיים בארכאולוגיה ובגאוגרפיה באוניברסיטה העברית, השתתף בחפירות נוספות (תל עוּבּידיה, נחל אורן, מערת כבארה ואתר ליד עין-גב). יחד עם חוקרים אחרים עבד על פיתוח שיטות מחקר חדישות ויעילות יותר שנוסו בחפירות מערת היונים. בזמן עבודתו על תואר בתחום הפלאוליתי, נקרא לחפירות תל עובידיה, להחלפת שטקליס שנפטר.
בשנות ה-60 וה-70 הוסיף לחקור את מערת היונים, תל עובידיה ואתר בג'בל מע'רה שבסיני. כמו כן, השתתף בחפירות נוספות במערת כבארה בשנות ה-80. בר-יוסף חקר וחפר אתרים נוספים בגאורגיה, בטורקיה, במזרח אירופה ובסין. עמלו תרם רבות להבנתם ולבחינתם של שלבים חשובים שהביאו לתפוצת האדם על פני כדור הארץ, של התפתחות החברות האנושיות ושל מקור החקלאות.
בר-יוסף נפטר ב-14 במרץ 2020.
ספרים

יחד עם יוסף גרפינקל: הפריהסטוריה של ארץ ישראל, הוצאת אריאל (ירושלים) ומוזיאון התרבות הירמוכית (קיבוץ שער הגולן), 2008
הערות שוליים

↑  פרופ' עפר בר יוסף ז"ל | אוניברסיטת תל אביב, בית עלמין פרדס חיים, האוניברסיטה העברית, הארץ, ידיעות אחרונות, מנוח | 15.03.20, באתר מודעות אבל, ‏2020-03-15
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258289605171  PLWABN: 9810568808905606  BIBSYS: 90710930  BNE: XX845287  BnF: cb119971193 (data)  CiNii: DA03868583  GND: 1079328661  ISNI: 0000 0001 0881 4613  LCCN: n84208490  NKC: utb2012679143  NTA: 085082473  ORCID: 0000-0003-2054-2264  SELIBR: 38647  SUDOC: 028060512  Trove: 1027835  VIAF: 27074643   WorldCat (עם VIAF): 27074643
ישראל במשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004)

משלחת ישראל למשחקים הפאראלימפיים אתונה כללה 24 ספורטאים שהתחרו ב-9 ענפים.
חברי המשלחת > אופני יד

זיו בר-שירה
חברי המשלחת > אתלטיקה

יוגב קנזי
חברי המשלחת > חץ וקשת

עמית דרור
חברי המשלחת > טניס בכיסאות גלגלים

שרגא ויינברג
חברי המשלחת > טניס שולחן

דוד אלטרץ
זאב גליקמן
חברי המשלחת > קליעה

אברהם הדסי
אילן זלצמן
אליהו חברה
דורון שזירי
חברי המשלחת > רכיבה

עומר בן דור
איתי צוק
אייל שחר
חברי המשלחת > שחייה

חנוך בודין
זיו בטר
יזהר כהן
קרן ליבוביץ'
יצחק ממיסטבאלוב
ענבל פיזרו
נמרוד צבירן
ענבל שוורץ
חברי המשלחת > שיט

ארנון אפרתי
בני וקסלר
דרור כהן
מדליות

| ענף | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שחייה | קרן ליבוביץ'   יצחק ממיסטבאלוב (שתי מדליות זהב) | קרן ליבוביץ' (שתי מדליות כסף)   יצחק ממיסטבאלוב   ענבל פיזרו | קרן ליבוביץ'   ענבל פיזרו   נמרוד צבירן | 10 |
| קליעה | - | - | דורון שזירי (שתי מדליות ארד) | 2 |
| שיט מפרשיות | נבחרת סירת סונאר:   ארנון אפרתי  בני וקסלר  דרור כהן | - | - | 1 |
| סה"כ | 4 | 4 | 5 | 13 |
מאגר תורני

מאגר תורני הוא מאגר מידע אלקטרוני הכולל ספרות תורנית בצירוף תוכנת איחזור מידע. רוב המאגרים הם תוכנות מסחריות הנמכרות על גבי תקליטורים או דיסק קשיח, אך קיימים גם מאגרים חופשיים ברשת. מאגרים אלו מאפשרים נגישות לתוכן הספרות התורנית, על פי מילה או ביטוי.
דוגמאות למאגרים כלליים > פרויקט השו"ת של בר-אילן

המאגר המקוון של פרויקט השו"ת - מאת אוניברסיטת בר-אילן הוא מאגר אינטרנטי של ספרות תורנית ואחד הגדולים שבהם, המכיל אוסף גדול של טקסטים מארון הספרים היהודי, מוקלדים ומוגהים. המאגר כולל ספרי שו"ת, תנ"ך, סדרי המשנה ומפרשיהם, תלמוד בבלי ותלמוד ירושלמי ומפרשיהם, מדרשי הלכה ואגדה, ספרי פסיקת הלכה (משנה תורה לרמב"ם, ארבעה טורים, שולחן ערוך) ונושאי כליהם, ספרי קבלה, אנציקלופדיה תלמודית, ומקורות נדירים אחרים. ספרות השו"ת כוללת כ-100,000 פסקי הלכה מכל רחבי העולם המשתרעים על פני כאלף שנים.
מלכתחילה הוא נועד להוות מאגר שו"ת בלבד ומכאן שמו. בשלב מאוחר יותר החלו להתווסף טקסטים נוספים, ועבודת הזנתם השתרעה על פני שלושים שנה.
המאגר מופץ על אמצעי אחסון שונים כמו תקליטורים וכן דיסק און קי, ובשנת 2007 הושקה גרסה מקוונת למאגר, הכוללת שיפורים שונים. הגרסה האחרונה נכון ל-אפריל 2023 היא 31. בנוסף קיים גם פורום אינטרנטי שבו מתקיימים דיונים תורניים וכן מועלות שאלות טכניות וכלליות.
"מורשתי" על דיסק און קי מבית בר-אילן הוא גרסה מצומצמת של פרויקט השו"ת. במורשתי מצויים התנ"ך ומפרשים, המשנה ופרשנייה, תלמוד ופרשנים, ספרי הלכה ומחשבה. ייחודו בעזרים הנוספים ללימוד כמו מילון ארמי עברי, מילון ראשי תיבות, אנציקלופדיה למושגים תלמודיים ותולדות תנאים ואמוראים.