stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מבצר ארטבה
הממצאים באתר > מחסנים

במדרון הצפוני של גבעת האתר אותרה מערה גדולה ששימשה כפי הנראה לאחסון ובה שברי חרסים רבים מן התקופה ההלניסטית. בתחתית המדרונות הדרומי והמזרחי של הגבעה פזורים שרידי מבנים הבנויים לרוב אבני שדה ואבנים מהוקצעות. מלבדם אותרו בורות מים, כבשן סיד, מחצבות, מערות קבורה ומערות אחסון. ראויה לציון מערה גדולה מקורה בקשתות חצובות, שבתוכה נמצאו שברי חרסים רבים, מרביתם קנקנים, הנפוצים במכלולים המתוארכים לתקופה שבין המרידות[דרושה הבהרה] וימי מרד בר כוכבא. על פי צורת המערה נראה שהיא נחצבה בתקופה ההרודיאנית ושימשה כמחסן מלכותי.
תולדות האתר לאור הממצאים

נתוניו הגאוגרפיים והארכאולוגיים של מבצר ארטבה מלמדים על היותו אחד ממבצריה של יהודה בימי הבית השני. מיקומו בראש גבעה נישאה, שרידי הביצורים ומערכת אספקת המים המרשימה הם המאפיינים העיקריים של מבצרי מדבר יהודה ושל המבצרים אשר הוקמו בחלקיה המיושבים של הממלכה החשמונאית-הרודיאנית. עשרות שברי כלי החרס שנמצאו במקום מאפשרים לתארך את הקמת המבצר לאמצע המאה הב' לפני סה"נ ואת קיומו עד שלהי המאה הא' לפני סה"נ, כלומר מימי יהונתן או שמעון ועד סוף ימי הורדוס. זאת בשעה שהיישוב ששכן לרגלי גבעת המבצר, מדרומו ומדרום-מערב לו (ח'רבת ארטבה), המשיך להתקיים עד לימי מרד בר כוכבא.
תולדות האתר לאור הממצאים > העברת מחוזות משומרון ליהודה

מבחינה גאוגרפית-היסטורית ממוקם מבצר ארטבה בחלקו הצפוני של מחוז רמתיים, אחד משלושת המחוזות שהועברו משומרון ליהודה במסגרת הסכם שכרת יהונתן החשמונאי (161–142 לפני סה"נ) עם דמטריוס השני בשנת 145 לפני סה"נ (מקבים א יא, 34). שלושת המחוזות משתרעים בשוליה הצפוניים של פחוות יהודה בגבולותיה בימי שיבת ציון, וחוקרים רבים ראו בסיפוחם אשרור של מצב קיים, שבו התגוררו באזור זה יהודים כבר בראשית התקופה החשמונאית. הסכם זה הביא להאצה ולפיתוח של ההתיישבות היהודית בדרום השומרון, ומעתה עבר גבולה הצפוני של הממלכה החשמונאית בגבולם הצפוני של שלושת המחוזות. מיקומו של מבצר ארטבה סמוך לגבול זה מאפשר לראות בו מבצר גבול צפוני של יהודה בראשית דרכה של המדינה החשמונאית.
לאור נתונים אלו, ניתן להניח כי מבצר ארטבה הוקם בידי שמעון החשמונאי.
נתוניו הגאוגרפיים של מבצר ארטבה, ובעיקר מיקומו סמוך לגבולה הצפוני של יהודה בימי הבית השני וסמיכותו לבירות מחוז (רמתיים ותמנה), איפשרו לו למלא פונקציות ביטחוניות ואדמיניסטרטיביות כאחד.
בשלהי המאה הראשונה לפני סה"נ עבר המבצר לידי הורדוס, כמו שאר מבצרי הממלכה החשמונאית. השרידים מתקופה זו מלמדים על המשך השימוש בבורות המים ועל הקמתו של מבנה מונומנטלי במקום ממנו שרדה אבן שהייתה חלק מכרכוב שעיטר חזית מבנה מפואר. מבנה מלכותי הרודיאני בארטבה מתווסף לשרידי אחוזות מלכותיות מימי בית הורדוס שתועדו באזור דרום-מערב השומרון. נראה כי המבצר ננטש בסוף ימי הורדוס ולא נושב עוד.
חורבת ארטבה

החורבה שוכנת למרגלות המבצר, על המדרון הדרום־מערבי של הגבעה. היא תוארה לראשונה בסקר ארץ-ישראל המערבית ולאחר מכן בארכיון אגף העתיקות המנדטורי ובסקריהם של ישראל פינקלשטיין, צביקה צוק ורביב דביר.
גודלה של החורבה כ־20 דונם וחלקים מאבניה ניכרים בשימוש משני בטרסות סמוכות. באתר ובסביבתו נמצאו בורות מים ומערות קבורה ושרידי בית בד. מעל 90% מהקרמיקה שנאספה באתר תוארכה לתקופות ההלניסטית–רומית.
לקריאה נוספת

ד' רביב, "העברת שלושת המחוזות (עפרים, רמתים ולוד) משומרון ליהודה בראשית התקופה החשמונאית: שינוי דמוגרפי או אישור מצב קיים?", קתדרה 171 (תשע"ט), עמ' 7–28
ד' רביב, "מדרום השומרון לצפון יהודה: לתולדות התרחבותה של המדינה החשמונאית במאה הב' לפסה"נ", חידושים בארכאולוגיה של ירושלים וסביבותיה יג (תש"ף), עמ' 151–176
ד' רביב וב' זיסו, "מבצר ארומה (ח'רבת אל-עורמה): אתר מימי הבית השני במזרח השומרון", קדמוניות 153 (תשע"ז), עמ' 28–32
D. Raviv, "The Artabba Fortress: An Unknown Hasmonean-Herodian Fortress on the Northern Border of Judaea, Israel Exploration Journal 68 (2018), pp. 56–76
D. Raviv, "Granting of the Toparchies of Ephraim, Ramathaim and Lod to Hasmonean Judea", Tel Aviv 46 (2019), pp. 267–285
גלריית תמונות

קטע קיר ממגדל חשמונאי ששולב בחומת המבצר
מבט מן המבצר החשמונאי מזרחה לעבר שמורת עיינות זרקא
חוקרים ומתעדים שרידים עתיקים באחד מבורות המים
זבל שהשאירו שודדי העתיקות באתר
אבני גזית מהחומה החשמונאית
הכנות לירידה למאגר
מראה מתוך המאגר
הגלישה אל המאגר
הצוות בתוך המאגר
הערות שוליים

↑  אסף קמר, מבצר החשמונאים הסודי: ביקור באתר העתיק שהתגלה במקרה, באתר ynet, 27 בדצמבר 2019
↑  דביר רביב, אהרן טבגר, מבצר ארטבה: אתר מבוצר מימי הבית השני במערב הרי בית אל, Qadmoniot: A Journal for the Antiquities of Eretz-Israel and Bible Lands / קדמוניות: כתב-עת לעתיקות ארץ-ישראל וארצות המקרא נ"ד, 2021, עמ' 31–36
↑  Dvir, "Tha Artabba Fortress", pg. 57
↑  מקבים א יא, 34
↑  אסף קמר, ביקור ראשון בבור החשמונאי: מסע במנהרת הזמן לאתר בן אלפיים שנה, באתר ynet, 16 בדצמבר 2020
↑  Dvir Raviv, The Artabba Fortress: An Unknown Hasmonaean-Herodian Fortress, israel exploration journal
↑  דביר רביב, העברת שלושת המחוזות (עפרים, רמתים ולוד) משומרון ליהודה בראשית התקופה החשמונאית: שינוי דמוגרפי או אישור מצב קיים?, קתדרה 171 (תשע"ט), עמ' 7–28
↑  Claude Conder and Horatio Kitchener, The survey of Western Palestine : Memoirs of the topography, orography, hydrography and archaeology - Vol. II: Samaria, London, 1882, עמ' 328
↑  רשות העתיקות - הארכיון המדעי 1919–1948
↑  I. Finkelstein, Z. Lederman and S. Bunimovitz, "Highlands of Many Cultures", The Southern Samaria Survey (Monograph Series of the Institute of Archaeology, Tel Aviv University, No. 14) Vol. I, Tel Aviv 1997, pg. 207
↑  צביקה צוק, סקר ארכאולוגי במערב השומרון, פתח תקווה: החברה להגנת הטבע, 1982, עמ' 9–10
↑  The Artabba Fortress, pg. 66
| אתרים בבנימין |
| --- | --- | --- |
| עמק שילה | בור הציפורים באחיה • בור יישוב הדעת • בור עדי-עד • בור קידה • המזבח בגבעת הראל • ואדי רשאש • חניון הגדודים העבריים • מעיין הגבורה • מצפור קידה • נחל שילה • עין א-דהרה • עין דח"ש • עין עוז • קובת א-נג'מה • שילה הקדומה •  תצפית הר כוכב |  |
| מערב בנימין | גבעת ההליסטון • גבעת היקבים • הכוורת • המצודה הבריטית בנוה צוף • חורבת פצה • שמורת עיינות נטוף (ואדי זרקא) • ואדי חרמיה • חובלתא • חורבת תיבנה • יער אום צפא • לטרון • מחצבות נטוף • מעיין דולב • מעיין הקשת • מעיין חרשה • מעיין טלמון • מעיין עטרת • חורבת טרפין • מערת עאבוד • מערת שוקבא • נבי סמואל • עין אגוז • עין בובין (מעיין דני) • עין מזור • עין ריא • עינות ענר • פארק קנדה • שמורת אלוני שמואל • שמורת דלבים (ובכללה ואדי דילב) • תצפית גג הארץ • מבצר ארטבה |  |
| גב ההר | סנה ובוצץ • בור מגרון • הר בעל חצור • ואדי שיבן • חורבת ניסיה • יקב פסגות • מעיין הכרמים • נחל מכמש • עין ביתין • קבר בני ישראל |  |
| מדבר בנימין | בקעת סמיא • מערת הנמרים • חורבת אל-קיליה • טאריק אבו ג'ורג' (דרך יריחו-בית אל) • נחל ייטב (עוג'א) • שמורת נחל פרת • מוזיאון השומרוני הטוב |  |
מיקום מבצר ארטבה במפה האזורית
חלק מהחומה עם אבנים מסותתות
אבן שהייתה חלק מחזית מבנה הורדוסי מפואר
מקווה טהרה אשר הושחת בשנת 2018
בור המים הדרומי-מערבי
טיח על קיר בבור האגירה
מחוזות בנין

מבחינה מנהלית בנין מחולקת ל-12 מחוזות (département). עד 1999 היו 6 מחוזות שבאותה שנה פוצלו ל-12. המחוזות מחולקים לנפות.
מפת מחוזות בנין
| מס' | שם | בירה | שם בשפת המקור | אוכלוסייה  נכון לשנת 2013 | שטח בקמ"ר |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מחוז אטקורה | נטיטינגו | Atakora | 769,337 | 20,499 |
| 2 | מחוז אליבורי | קנדי | Alibori | 868,046 | 26,242 |
| 3 | מחוז דונגה | דג'וגו | Donga | 542,605 | 11,126 |
| 4 | מחוז בורגו | פאראקו | Borgou | 1,202,095 | 25,856 |
| 5 | מחוז קולין | סבלו | Collines | 716,558 | 13,931 |
| 6 | מחוז קופו | דוגבו | Kouffo | 741,895 | 2,404 |
| 7 | מחוז זאו | אבומה | Zou | 851,623 | 5,243 |
| 8 | מחוז פלטו | סאקט | Plateau | 624,146 | 3,264 |
| 9 | מחוז מונו | לוקוסה | Mono | 495,307 | 1,605 |
| 10 | מחוז אטלנטיק | אוידה | Atlantique | 1,396,548 | 3,233 |
| 11 | מחוז ליטורל | קוטונו | Littoral | 678,874 | 79 |
| 12 | מחוז אואם | פורטו נובו | Ouémé | 1,096,850 | 1,281 |

| חלוקה מנהלית של מדינות אפריקה |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אוגנדה • אלג'יריה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה • בורונדי • בורקינה פאסו • בוטסואנה • בנין • גבון • גאנה • ג'יבוטי • גינאה • גינאה ביסאו • גינאה המשוונית • גמביה • דרום אפריקה • דרום סודאן • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • טוגו • טנזניה • כף ורדה • לוב • ליבריה • לסוטו • מאוריטניה • מאוריציוס • מאלי • מדגסקר • מוזמביק • מלאווי • מצרים[1] • מרוקו • הרפובליקה המרכז-אפריקאית • ניז'ר • ניגריה • נמיביה • סאו טומה ופרינסיפה • סודאן • סומליה • סיישל • סיירה לאון • סנגל • צ'אד • קומורו • קונגו • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו • קמרון • קניה • רואנדה • תוניסיה |  |
| חבלי ארץ "לא מוכרים" | סומלילנד • סהרה המערבית |  |
[1] חלק משטח המדינה נמצא באסיה
מועצת המדינה הזמנית

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל ישראל
 ממשלות:  הממשלה הזמנית
 תקופת כהונה:  15 במאי 1948 – 14 בפברואר 1949  (276 ימים)
 הנהגה
 נשיא המועצה:  חיים ויצמן
 יושב ראש המועצה:  יוסף שפרינצק
 ראש הממשלה:  דוד בן-גוריון
 הרכב
 
 סיעות הקואליציה:       מפא"י (10)       מפ"ם (5)       הציונים הכלליים (4)       המפלגה הפרוגרסיבית (3)       המזרחי (3)       הפועל המזרחי (2)       אגודת ישראל (2)       ספרדים ועדות המזרח (1)
 מספר חברי הקואליציה:  30 / 37
 סיעות האופוזיציה:       ברית הצה"ר (3)       פועלי אגודת ישראל (1)       מק"י (1)       התאחדות התימנים (1)       ויצו (1)
 מספר חברי האופוזיציה:  7 / 37
 מפלגת השלטון:  מפא"י
 → מועצת העם / המועצה המלכותית הכנסת הראשונה ← 
חיים ויצמן נואם במועצת המדינה הזמנית
שלט בכניסה לבית וילהלם אברלה ששימש כלשכת ראש הממשלה בתל אביב
מועצת המדינה הזמנית הייתה הגוף המחוקק הראשון של מדינת ישראל, החל מסיום המנדט הבריטי ועד להקמת הכנסת. המועצה היא המשכה של מועצת העם - גוף שהוקם על-ידי ההנהלה הציונית כחלק מן ההכנות להקמת המדינה. המועצה תפסה את מקומה של המועצה המלכותית הבריטית, בה חוקקו חוקי ארץ-ישראל המנדטורית באמצעות דבר המלך במועצה.
היסטוריה

מועצת המדינה הזמנית הוכרזה במעמד הכרזת המדינה במגילת העצמאות, בה נכתב:
אנו קובעים שהחל מרגע סיום המנדט, הלילה, אור ליום שבת ו' אייר תש"ח, 15 במאי 1948, ועד להקמת השלטונות הנבחרים והסדירים של המדינה בהתאם לחוקה שתיקבע על ידי האספה המכוננת הנבחרת לא יאוחר מ-1 באוקטובר 1948 - תפעל מועצת העם כמועצת מדינה זמנית, ומוסד הביצוע שלה, מנהלת-העם, יהווה את הממשלה הזמנית של המדינה היהודית, אשר תיקרא בשם ישראל.
מיד לאחר הכרזת העצמאות פרסמה המועצה מנשר הקובע את מעמדה כגוף המחוקק, מבטל את הספר הלבן משנת 1939 ואת ההגבלות על העלייה, וכן קובע כי כל חוק שהיה בתוקף עד אותה עת יישאר בתוקפו כל עוד לא בוטל ביד המועצה.
סמכויותיה של מועצת המדינה הזמנית נקבעו בפקודת סדרי השלטון והמשפט, שהיא דבר החקיקה הראשון שפורסם במדינת ישראל. בפקודת סדרי השלטון והמשפט נמנו שמותיהם של 38 חברי מועצת המדינה הזמנית. לנשיא המועצה מונה חיים ויצמן.
תפקידה העיקרי של מועצת המדינה הזמנית היה לנסח חוקה זמנית, חוקי ייסוד וקביעת שיטת הבחירות. לצורך כך הוקמה "ועדת החוקה". הוועדה הציגה בנובמבר 1948 את הכללים לבחירת הנשיא והרכבת הממשלה באופן דמוקרטי, כללים שכונסו ב"חוק המעבר". אחת ההחלטות החשובות אותה קיבלה מועצת העם הייתה בדבר שיטת הבחירות לאספה המכוננת. שיטת הבחירות היחסית שהייתה מבוססת על המסורת של המוסדות הציוניים, הייתה אמורה להיות בשימוש חד פעמי לצורך קיום הבחירות הללו בלבד. כאשר על דעת הכל הוסכם כי שיטת הבחירות "הקבועה" תיקבע במסגרת חוקת המדינה.
במסגרת הדיונים על "חוק המעבר" עלתה ההצעה כי תפקיד הכנסת הראשונה יוגבל לקבלת חוקת ייסוד למדינת ישראל, וכי תקופת כהונתה תוגבל לשנתיים בלבד. שתי ההצעות נדחו והמועצה קיבלה את דעתו של ראש הממשלה בן-גוריון, כי אין היא, המועצה הזמנית, מוסמכת להטיל תפקידים והגבלות על האספה המכוננת. בפועל באספה המכוננת, שהפכה לכנסת הראשונה, התפתח ויכוח האם יש עליה חובה לחוקק חוקה לישראל. בסופו של דבר החליטה הכנסת, ב-13 ביוני 1950, שלא לכונן חוקה מיידית. תחת זאת הוחלט לחוקק חוקי יסוד שיצטרפו לכדי חוקה בבוא הזמן, כהצעתו של ח"כ יזהר הררי.
חוקי מועצת המדינה הזמנית נקראו פקודות ופורסמו ב"עיתון רשמי" (שלימים הפך ל"רשומות").
ב-25 בינואר 1949 נערכו הבחירות לאספה המכוננת. ב-16 בפברואר 1949 קיבלה האספה את חוק המעבר. כתוצאה מחוק המעבר הפכה האספה המכוננת לכנסת הראשונה.
זמן קצר לפני שסיימה את תפקידה, אושרה על ידי מועצת המדינה הזמנית, ב-11 בפברואר 1949, "פקודת החנינה הכללית לאסירים ועצירים", כל האסירים שנכלאו בתקופת המנדט קיבלו חנינה למעט אנשים שהורשעו ברצח.
בסך הכל חוקקה מועצת המדינה הזמנית 52 פקודות ותקנות שעת חירום, ומאז כמעט כולן בוטלו או הוחלפו. עם הפקודות שנותרו בתוקף נמנות, בנוסף לאלה שצוינו לעיל:
פקודת שטח השיפוט והסמכויות: החילה את המשפט הישראלי גם על שטחי ארץ ישראל שבשליטת מדינת ישראל ונמצאים מעבר לגבולות תוכנית החלוקה.
פקודת מאכל כשר לחיילים: מחייבת לספק מזון כשר לחיילי צה"ל היהודים
פקודת צבא הגנה לישראל: הורתה על הקמתו של צבא הגנה לישראל.
פקודת שטח נטוש.
היסטוריה > מקום מושבה של המועצה

עם הקמתה התנהלו ישיבות מועצת המדינה בבית קק"ל בתל אביב. בהפוגה הראשונה בחודש יוני חזרו אנשי הקרן הקיימת מירושלים הנצורה, ומועצת המדינה נדרשה לפנות את הבית. על פי מגילת העצמאות הבחירות לאספה המכוננת היו עתידות להיערך בקיץ, ולכן הוחלט לשכן את מועצת המדינה במקום זמני – לשכת ראש הממשלה בקריה בתל אביב (בית וילהלם אברלה). שני חדרי שינה בקומה השנייה חוברו לחדר אחד רחב ובמרכז החדר הוצבו ארבעה שולחנות שחוברו לשולחן אחד רחב, ומסביב ישבו 13 שרי הממשלה ו־24 חברי מועצת המדינה הצטופפו לאורך הקירות. הישיבות התקיימו שם כחודש, בין י' בסיוון לח' בתמוז. בעקבות קרבות עשרת הימים בחודש יולי 1948 הוחלט על דחיית הבחירות, ומשך כהונת מועצת המדינה הזמנית התארך. לכן הוחלט לחפש אולם ישיבות רחב שיתאים לישיבות המועצה. בניין הבימה לא התאים בשל הבולטות הטופוגרפית שלו שהיוותה סכנה מהפצצות מצריות, ולכן נבחר מוזיאון תל אביב ששכן בבית העצמאות שבשדרות רוטשילד. כדי לא להפריע לפעילות המוזיאון, התקיימו הישיבות רק בחודשי הפגרה ובשעות הערב לאחר סיום הפעילות במוזיאון (ולא בערבים של קונצרטים). הספסלים סודרו לפני כל ישיבה באולם, ובין הישיבות הם אוכסנו במחסן.
תמונות

נשיא המדינה, חיים ויצמן, בביקורו בישיבה של מועצת המדינה הזמנית, 30 בספטמבר 1948
הרכב מועצת המדינה הזמנית

חברי מועצת המדינה הזמנית, כפי שפורסמה בנוסח הראשון של פקודת סדרי השלטון והמשפט (לאחר מכן חלו שינויים ברשימה זו):
| סיעה> סיעה.נשיא המועצה: חיים ויצמן.יושב ראש המועצה: יוסף שפרינצק | סיעה> סיעה.נשיא המועצה: חיים ויצמן.יושב ראש המועצה: יוסף שפרינצק | מושבים במועצה> מס'.נשיא המועצה: חיים ויצמן.יושב ראש המועצה: יוסף שפרינצק | מושבים במועצה> חברים.נשיא המועצה: חיים ויצמן.יושב ראש המועצה: יוסף שפרינצק |
| --- | --- | --- | --- |
| מפלגת פועלי ארץ ישראל |  | 10 | 10 / 37 |
| מפלגת פועלי ארץ ישראל |  | דוד בן-גוריון, יצחק בן-צבי, מאיר ארגוב, אליהו דובקין, גולדה מאיר, אליעזר קפלן, אברהם קצנלסון, דוד רמז, מרדכי שטנר, משה שרת | דוד בן-גוריון, יצחק בן-צבי, מאיר ארגוב, אליהו דובקין, גולדה מאיר, אליעזר קפלן, אברהם קצנלסון, דוד רמז, מרדכי שטנר, משה שרת |
| מפלגת הפועלים המאוחדת |  | 5 | 5 / 37 |
| מפלגת הפועלים המאוחדת |  | מרדכי בנטוב, צבי לוריא, נחום ניר-רפאלקס, אהרן ציזלינג, ברל רפטור | מרדכי בנטוב, צבי לוריא, נחום ניר-רפאלקס, אהרן ציזלינג, ברל רפטור |
| הציונים הכלליים |  | 4 | 4 / 37 |
| הציונים הכלליים |  | דניאל אוסטר, אליהו ברלין, פרץ ברנשטיין, יצחק גרינבוים | דניאל אוסטר, אליהו ברלין, פרץ ברנשטיין, יצחק גרינבוים |
| המפלגה הפרוגרסיבית |  | 3 | 3 / 37 |
| המפלגה הפרוגרסיבית |  | אברהם גרנות, משה קול, פנחס רוזן | אברהם גרנות, משה קול, פנחס רוזן |
| ברית הציונים הרוויזיוניסטים |  | 3 | 3 / 37 |
| ברית הציונים הרוויזיוניסטים |  | הרצל רוזנבלום, צבי סגל, בן-ציון שטרנברג | הרצל רוזנבלום, צבי סגל, בן-ציון שטרנברג |
| המזרחי |  | 3 | 3 / 37 |
| המזרחי |  | זאב גולד, יהודה לייב פישמן מימון, דוד צבי פנקס | זאב גולד, יהודה לייב פישמן מימון, דוד צבי פנקס |
| הפועל המזרחי |  | 2 | 2 / 37 |
| הפועל המזרחי |  | זרח ורהפטיג, משה שפירא | זרח ורהפטיג, משה שפירא |
| אגודת ישראל |  | 2 | 2 / 37 |
| אגודת ישראל |  | יצחק מאיר לוין, מאיר דוד לוינשטיין | יצחק מאיר לוין, מאיר דוד לוינשטיין |
| פועלי אגודת ישראל |  | 1 | 1 / 37 |
| פועלי אגודת ישראל |  | קלמן כהנא | קלמן כהנא |
| המפלגה הקומוניסטית הישראלית |  | 1 | 1 / 37 |
| המפלגה הקומוניסטית הישראלית |  | מאיר וילנר | מאיר וילנר |
| התאחדות התימנים בישראל |  | 1 | 1 / 37 |
| התאחדות התימנים בישראל |  | סעדיה כובשי | סעדיה כובשי |
| ספרדים ועדות מזרח |  | 1 | 1 / 37 |
| ספרדים ועדות מזרח |  | בכור-שלום שטרית | בכור-שלום שטרית |
| ויצו |  | 1 | 1 / 37 |
| ויצו |  | רחל כהן-כגן | רחל כהן-כגן |
בגלל הקושי של חברי מועצת המדינה הזמנית להגיע לישיבות המועצה במקום מושבה בתל אביב בתנאי המלחמה ששררו בארץ, מונו גם 27 ממלאי מקום:
משה אונא, אריה אופיר, בבה אידלסון, זאב איסרזון (און), יהודה בורלא, מאיר בר-אילן (ברלין), דוד בר-רב-האי (בורובוי), יחיאל דובדבני, מנחם הגר, מאיר הרטמן, יזהר הררי, עמי אסף (וילקומיץ), משה טצה, אידוב כהן, ישראל כהן, יונה כסה (קוסוי), רחל כצנלסון, שמואל למברגר, יעקב לנדוי, אליהו מזור, יהודה משאט, מרדכי נורוק, אברהם סטופ, דניאל סירקיס, יוסף סרלין, יעקב רובין, קופל שוורץ.
ראו גם

מועצת העם
האספה המכוננת
הכנסת
הערות שוליים

↑  כל חוקי הספר הלבן בטלים ומבוטלים, קול העם, 16 במאי 1948
המנשר הראשון של ממשלת ישראל -  בוטל הספר הלבן, הַבֹּקֶר, 16 במאי 1948
↑  חוק ומשפט במדינת ישראל, הארץ, 16 במאי 1948
1 2  ועדת-החוקה עיבדה הצעות בדבר בחירת הנשיא והרכבת הממשלה, הארץ, 29 בנובמבר 1948
↑  אדיר בנימיני, הדרך לכנסת - מקורותיה של שיטת הבחירות בישראל, הרצליה: ספרי ניב, 2022, עמ' 44
↑  י צינץ, חוקה וחוקים, דבר, 7 במרץ 1949
↑  הקיימת חובה לחקיקת חוקה לאלתר, הארץ, 28 בנובמבר 1949
↑  הכנסת התחייבה לחוקק חוקה בנויה על חוקי יסוד בודדים, הארץ, 14 ביוני 1950
↑  עיתון רשמי⁩, 14 מאי 1948⁩
↑  האסיפה המכוננת תפתח היום בירושלים, הארץ, 14 בפברואר 1949
↑  חוק המעבר שנתקבל על ידי הכנסת, דבר, 17 בפברואר 1949
↑  אושר חוק המעבר, הארץ, 17 בפברואר 1949
↑  פקודת החנינה הכללית לאסירים ועצירים אושרה אמש על ידי מועצת המדינה, הַבֹּקֶר, 11 בפברואר 1949
↑  חקיקת מועצת המדינה הזמנית במאגר החקיקה הלאומי
↑   ניר מן, נדודי הכנסת ברחובות תל אביב, באתר הארץ, 20 באוגוסט 2014
↑  מועצת המדינה מקבלת את פני נשיאה, דבר, 1 באוקטובר 1948
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007438323205171  VIAF: 4920148876460849740008   WorldCat (עם VIAF): 4920148876460849740008 
תמונת חברי המועצה
מופלא הסמוך לאיש

מופלא הסמוך לאיש הוא מושג תלמודי-הלכתי, המתאר ילד הקרוב להיות בן מצוות, כלומר בן 12 לזכר או בת 11 לנקבה. לגיל זה ישנה משמעות בדיני "הפלאה" (התחומים בהם ישנה החלת חלות באמצעות דיבור), ולעניינים מסוימים מעשיו חלים כאילו היה גדול.
דינו של מופלא הסמוך לאיש

אף על פי שמופלא הסמוך לאיש עודנו קטן, ומשכך אינו מוגדר כבר דעת האחראי למעשיו בדרך כלל, מופלא הסמוך לאיש יכול לנדור, להישבע או להקדיש וכיוצא בזה, ונדריו חלים כנדרי גדול. לאחר שנדר, יש לבדוק האם הוא יודע את משמעות הנדר ואם הוא מבין לשם מי הוא נודר או מקדיש, ואם התברר שהוא יודע את משמעות מעשיו, נדריו יהיו קיימים על אף שעדיין איננו נחשב איש עד גיל מצוות. הטעם לדין זה, הוא משום שבגיל כזה אנו יכולים לבדוק אם הילד יודע מה משמעות הנדר או ההקדש. קודם גיל זה אפילו אם הילד אומר בפירוש שהוא מבין מהו נדר, נדריו לא חלים, ולדבריו אין משמעות הלכתית.
תוקף הדין

בתלמוד הבבלי ישנה מחלוקת האם אפשרותו של מופלא הסמוך לאיש לנדור היא מדאורייתא או מדרבנן בלבד. לדעת רבי יוחנן וריש לקיש, דין מופלא הסמוך לאיש הוא מדאורייתא ונלמד מן הפסוק ”כִּי יַפְלִא לִנְדֹּר” (ספר במדבר, פרק ו', פסוק ב') שכל שיודע להפליא נדרו נדר, ואילו לדעת רב כהנא, דין זה הוא מדרבנן בלבד, ואילו הלימוד מהפסוק הוא אסמכתא.
פירוש שמו

מופלא כלומר ילד שאנו בודקים האם הוא יודע להפלות, כלומר להבין בדעתו לשם מי הוא נודר. משתמשים בלשון "הפלאה" כי זה לשון הפסוק בעניין נדרים: "כי יפליא לנדור".
סמוך לאיש כלומר ילד שקרוב להיות בוגר.
ראו גם

קטן
בר מצווה
לקריאה נוספת

"מופלא הסמוך לאיש", אנציקלופדיה תלמודית, כרך מא (ה'תשע"ט), עמ' שעג–תמד.
הערות שוליים

↑  גיל זה מכונה בדברי חז"ל גם עונת נדרים.
↑  תלמוד בבלי, מסכת נדה, דף מ"ו, עמוד ב'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת נדה, דף מ"ו, עמוד א', ורש"י ד"ה כי יפליא.
↑  ראו רש"י מסכת ערכין דף ב' עמוד א' ד"ה מופלא סמוך לאיש
למה כתבת לי שיר

"למה כתבת לי שיר" (מוכר כ"שיר") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית דנה אינטרנשיונל. הוא יצא לאור ב-18 במאי 2001 בהוצאת חברת התקליטים NMC יונייטד אנטרטיינמנט, כסינגל המוביל מתוך אלבום האולפן השישי שלה, יותר ויותר (2001). הוא נכתב על ידי דני דותן בהפקה והלחנה של אלי אברמוב.
השיר הגיע למקום ה-15 במצעד העברי השבועי של רשת ג'.
רקע

לאחר שהוציאה את "מוכר הפרחים" כסינגל האחרון מ-Free (1999), החליטה אינטרנשיונל לשנות את הכיוון המוזיקלי לטובת הקלטת בלדה אלקטרונית, בשונה ממה שצפו ממנה מבקרי המוזיקה באותה העת. "למה כתבת לי שיר" נשלח לרדיו ב-18 במאי 2001, והוצג כמועמד בפינה לשיפוטכם של רשת ג' בתחילת יוני באותה השנה.
זהו השיר הראשון של דנה בהפקתו של אלי אברמוב, שעבד עימה לצד דני דותן על כל אלבום האולפן השישי שלה, יותר ויותר (2001). אברמוב עבד עם אינטרנשיונל על שירים נוספים שהוציאה גם בהמשך הקריירה שלה. "למה כתבת לי שיר" הוגדר כשיר אלקטרוני המשלב מוזיקת פופ ומאופיין בדאון-טמפו.
משמעות

"למה כתבת לי שיר" הציג צד שקט ועמוק יותר של אינטרנשיונל, והוא רמז על האופי של האלבום העתיד לצאת ועל הסגנון העמוק שזו כיוונה אליו באותה העת. בראיונות השונים לתקשורת שקיימה, אינטרנשיונל הסבירה שכעת היא יותר רגועה ושלווה: ”התבגרתי, הפקתי לקחים, ולמדתי להודות על מה שיש לי היום”. בהמשך, התראיינה אינטרנשיונל והצהירה: ”השיר לא נועד להיות להיט רדיו. רק ההקשבה אליו וההנאה מהיצירה נותנת לי סיפוק כאמנית, לדעת שעשיתי דבר כזה”.
ביוני 2017 אינטרנשיונל אישרה ש"למה כתבת לי שיר" יחודש במסגרת הקלטות אלבום האולפן החדש שלה שטרם יצא, כמחווה לפטירתו של אלי אברמוב. מתוך ההודעה לעיתונות שצורף לסינגל רותי: ”אלי היה שותף לכל העשייה המוסיקלית, מוסיקאי מחונן ויוצר שתמיד הקדים את זמנו. הפרידה ממנו הייתה קשה נורא, והיה לי קשה לחזור למוסיקה ולאולפנים... אחד השירים שיהיו באלבום הוא חידוש לשיר הראשון שעשיתי עם אלי, למה כתבת לי שיר. הרגשתי שאני חייבת לעשות את החיבור הזה”.
פירוש המשפט בצרפתית שמופיע במילים "Pourquoi m'as tu ecrit une chanson?" הוא "למה כתבת לי שיר?".
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2001)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2001)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2001)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2001)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | המצעד העברי השבועי של רשת ג' | 15 |  |
|  ישראל | רדיו אמצע הדרך | 4 |  |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 18 במאי 2001 | תקליטור | NMC |  |
הערות שוליים

1 2 3 4  דנה אינטרנשיונל - למה כתבת לי שיר (באנגלית), 2001-05-18, נבדק ב-2023-07-20
1 2  Dana International = דנה אינטרנשיונל* - יותר ויותר, באתר Discogs (באנגלית)
↑  יותר ויותר - סינגלים
↑  15.7.2001 – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
1 2 3 4 5 6  למה כתבת לי שיר, באתר Dana International community
↑  3.6.2001 – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
↑  החלום האפשרי (אלבום), באתר Dana International community
↑  יותר ויותר (אלבום), באתר Dana International community
| דנה אינטרנשיונל |
| --- | --- | --- |
| אלבומים • סינגלים • וידאוגרפיה • שירים | אלבומים • סינגלים • וידאוגרפיה • שירים |  |
| אלבומי אולפן | דנה אינטרנשיונל • אומפטמפה • איפיטמפה • מגנונה • חופשייה • יותר ויותר • החלום האפשרי • הכל זה לטובה |  |
| אלבומים אחרים | דיווה – האוסף • האלבום • אוסף הסינגלים • 101 כלבים דלמטים |  |
| ערכים קשורים | אירוויזיון 1998 • אירוויזיון 2011 • עופר ניסים • "דנה קמה" • "מחווה לדנה אינטרנשיונל" |  |
| דנה אינטרנשיונל – שירים |
| --- | --- | --- |
| דנה אינטרנשיונל | "פטה מורגנה" • "סמר-מר" • "מי שלא רוצה אותי" • "משחק הדמעות" • "No Alibi" • "ערוסה" • "Yes Sir, I Can Boogie" • "סעידה סולטנה" (2015) • "דנה אינטרנשיונל" • "ההצגה חייבת להמשך" |  |
| אומפטמפה | "לילה טוב אירופה" • "פטראנס" • "אני לא יכולה בלעדיך" • "ישנן בנות" • "Umpatampa" • "Qu'est-Ce Que C'est?" • "Right Now" •‏ "100% גבר" • "בתולה" • "Zomba" • "דרור יקרא" • "נוסעת לפטרה" |  |
| איפיטמפה | "אני רוצה לחיות" • "מי שלא רוקד עומד" • "פלאש גורדון" • "לילה טוב אירופה" • "דנה אינטרנשיונל" • "Qu'est-Ce Que C'est?" • "בתולה" |  |
| מגנונה | "מגנונה" • "Let Kiss" • "דון קיחוטה" • "יש בו אש" • "I'm Gonna Let" ‏• "Cinquemilla" • "מנפנפת" • "אות משמים" • "סיפור אהבתם של חס וחלילה" • "בוא" |  |
| דיווה – האוסף | "Power" • "שיר קדמשנתי (סקס אחר)" • "זמר שלוש התשובות" |  |
| חופשייה | "Dror Yikra (Traditional Prayer for Freedom)" •‏ "Free" • "מוכר הפרחים" • "Love Is All There Is" •‏ "Language of Love" • "עד סוף הזמן" • "La Vita è Bella" •‏ "Tease Me" •‏ "Glamorous" • "אני אוהבת" • "This Is the Night" •‏ "If You Don't Love Me The Way I Am" •‏ "Woman in Love" •‏ "Diva" |  |
| יותר ויותר | "ניצחתי" • "תן לחיות" • "אלף ימים של אהבה (קשר)" • "יותר ויותר" • "לקום בבוקר" • "אתה הורס" • "אתה הדי.ג'י. שלי" • "הרגשה טובה" • "שיר" • "בדרך אל החופש" • "הכל יהיה ורוד" • "ואחרי הכל" • "עד סוף הזמן" |  |
| החלום האפשרי | "עד היום" • "תחלום" • "תגיד לי, מי?" • "מכת חום (איי לה דיר לה דה דה)" • "החלום האפשרי" • "בסוף יהיה טוב..." • "רק לא היום" • "Gotta Move On" •‏ "Superman" • "סיפור קצר" • "ניצחתי" (גרסה אקוסטית) |  |
| הכל זה לטובה | "הכל זה לטובה" • "יום הולדת" • "בראשית" • "לא מאמינה" • "יאללה באלגן" • "סרט הודי" • "Love Boy" • "את מוכנה" • "איפה הלב" • "אתה ממגנט אותי" • "יום אחר" • "חורבות האהבה" |  |
| שירים אחרים | "Power" • "וזה לא מה ש..." • "במקום הכי נמוך בתל אביב" • "האם זו אהבה" • "עליי" • "Ding Dong" • "כשהגברים רוקדים" • "מה לעשות?" • "Loca" • "עיר שלמה" • "Down on Me" • "ילדים זה שמחה" • "אמונות קטנות" • "We Can Make It" • "רותי" • "יש לי אהבה (לה קוסטה)" • "נשארת איתך" • "Diva to Diva" •‏ "Just the Way You Are" • "מקהלה עליזה" • "אחלה גבר" • "לה קוקרצ'ה" • "Big D*** Energy" • "שקיעה אחת" |  |