stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שייקספיר מאוהב
תקציר העלילה

הסרט מתרחש בלונדון בסוף המאה ה-16. ויליאם שייקספיר עורך מבחן במה לשחקנים עבור מחזה חדש שהוא כותב, הקומדיה "רומיאו ואתל בת הפירט". הוא מגלה שחקן צעיר ומוכשר בשם תומאס קנט, אשר במהרה בורח מהמקום. שייקספיר רודף אחריו ומגלה בבית שאליו נכנס תומאס קנט את ויולה דה לספס, בת אצילים עשירה ויפהפייה, ומתאהב בה במבט ראשון. לשייקספיר מחסום כתיבה, ועדיין לא התחיל לכתוב את המחזה שהבטיח לבעל התיאטרון, כעת הוא מקבל השראה מאהבתו לויולה וכותב את "רומיאו ויוליה". שייקספיר מגלה שתומס קנט וויולה הם אותו אדם, ושאביה הבטיח את ידה ללורד וסקס באישורה של המלכה אליזבת. בני הזוג ממשיכים לנהל בחשאי את הרומן ביניהם, והיא ממשיכה לשחק בתיאטרון ומסתכנת בעבירה על החוק שאוסר על נשים להופיע על הבמה.
ויולה משחקת בחזרות את תפקיד רומיאו, ובהצגת הבכורה היא מגלמת את דמותה של יוליה, כיון שקולו של השחקן שהיה אמור לשחק את יוליה השתנה. בסיום ההצגה המלכה משבחת את יכולתם של המחזאי ושל ה"שחקן" להביע אהבה במחזה. היא מצווה על ויולה להצטרף לבעלה הנוסע לאמריקה, ושייקספיר מתחיל לכתוב מחזה חדש שויולה היא הגיבורה הראשית בו, "הלילה השנים עשר".
שחקנים

ג'וזף פיינס - שייקספיר
גווינת' פלטרו - ויולה דה לספס
ג'פרי ראש - פיליפ הנסלו
טום וילקינסון - יו פנימן
ג'ודי דנץ' - המלכה אליזבת הראשונה
קולין פירת' - לורד וסקס
מרטין קלונס - ריצ'רד ברבג'
סיימון קאלו - שר הטקס אדמונד טילני
ג'ים קרטר - ראלף בשפורד
אימלדה סטונטון - האומנת
בן אפלק - נד אליין
רופרט אוורט - כריסטופר מרלו
ניקולס לה פרבוסט - סר רוברט דה לספס
פרסים

פרס האוסקר
הסרט הטוב ביותר
השחקנית הטובה ביותר - לגווינת' פלטרו
שחקנית המשנה הטובה ביותר - לג'ודי דנץ'
עיצוב התלבושות הטוב ביותר
פרס מוזיקה מקורית
התסריט המקורי הטוב ביותר - למרק נורמן וטום סטופארד
פרס על הניהול האומנותי
פרס באפט"א
הסרט הטוב ביותר
שחקנית המשנה הטובה ביותר - לג'ודי דנץ'
העריכה הטובה ביותר
פרס גלובוס הזהב
סרט ה\קומדיה\מוזיקה הטוב ביותר
השחקנית הטובה ביותר - לגווינת' פלטרו
התסריט הטוב ביותר - למרק נורמן וטום סטופארד
עיבוד תיאטרוני

בנובמבר 2011 דיווח המגזין וראייטי כי חברת וולט דיסני עתידה להפיק עיבוד תיאטרוני של הסרט ולהעלותו בלונדון, בשיתוף חברת ההפקות של סוניה פרידמן. ההודעה הרשמית על צאתה לדרך של הפקה זו פורסם בנובמבר 2013. המחזה הוצג לראשונה בתיאטרון ע"ש נואל קאוורד שבווסט אנד של לונדון ב-23 ביולי 2013, וזכה לביקורות נלהבות מצד המבקרים: "חגיגת תיאטרון משמחת" (דיילי טלגרף), "משמח" (אינדפנדנט), "מכתב אהבה לתיאטרון" (הגרדיאן). המחזאי לי הול עיבד לתיאטרון את התסריט הקולנועי של מרק נורמן וטום סטופארד. את המחזה ביים דקלן דונלן.
ב-15 ביוני 2017 עלתה בתיאטרון הבימה גרסה בעברית של המחזה, עם תרגום של דורי פרנס ובבימויו של משה קפטן.
| שם השחקן/ית | שם הדמות |
| --- | --- |
דניאל גל: ויולה / קנט / רומיאו
מיכאל אלוני / דניאל גד: וויל שייקספיר
גילה אלמגור / דוית גביש: המלכה אליזבת
אקי אבני: קיט מרלו
עמי סמולרצ'יק: הנסלו
פיני קידרון: פנימן
רותם קינן: ברבג'
אמנון וולף: לורד ווסקס
רוי מילר: נד אלן / מרקוציו
רותי לנדאו: אומנת
מיכאל כורש: שר הטקס אדמונד טילני
עמוס בוארון: ראלף / פטרוקיו / אומנת
זוהר בדש: למברט / שייט / אדם
שמוליק כהן: סר רוברט דה לספס
אורי אברהמי: וואבאש
מוטי חובה: נול / בנבוליו
טל קלאי: ליידי קפולט / להקה
מתן שביט: סם / יוליה
שמעון חאבא: סימפסון / להקה
גיל כהן: פריס / פיטר / טיבלט
ג'סיקה אוזן: גברת קוויקלי / מולי
מיכל פרדקין: קייט
דונטלה מימון: בחורה א'
ענת שרון: בחורה ב'
אור משיח: מחליף לתפקידי להקה
נעם פרנק / עמית מורשת / איל איבשין / מיכאל פרנק: ג'ון וובסטר
הכלבה רמי: כתם
ספטון דלמר

| --- | --- |

 לידה:  24 במאי 1904 ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  4 בספטמבר 1979 (בגיל 75) למארש, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 השכלה:  לינקולן קולג'  בית הספר סנט פול 
 מעסיק:  דיילי אקספרס 
 בן או בת זוג:  איזבל רוזת'ורן (1935–1946) 
 פרסים והוקרה:  קצין במסדר האימפריה הבריטית (1946) 
 
ספטון דלמר (באנגלית: Sefton Delmer;‏ 24 במאי 1904 – 4 בספטמבר 1979) היה עיתונאי בריטי שהפעיל בימי מלחמת העולם השנייה שידורי "תעמולה שחורה" לגרמניה הנאצית.
ביוגרפיה > ראשית דרכו

דניס ספטון דלמר נולד בגרמניה. אביו היה אוסטרלי ששימש כפרופסור לשפה וספרות אנגלית באוניברסיטת ברלין והוא עצמו למד בגימנסיה בברלין. בפרוץ מלחמת העולם הראשונה, בהיותו כבן עשר, הוחזקו ספטון דלמר ובני משפחתו במחנה מעצר גרמני כנתיני מדינת אויב. במסגרת חילופי שבויים הוחזרו לאנגליה בשנת 1917. דלמר למד באוניברסיטת אוקספורד והוענק לו תואר בשפות מודרניות.
ביוגרפיה > "שידור החיילים קאלה"

זמן לא רב לאחר הפסקת שידוריה של "גוסטב זיגפריד אחת" העלה דלמר על גלי האתר תחנה חדשה, "שידור החיילים קאלה" Soldatensender Calais, ששידרה כביכול מהעיר הצרפתית קאלה שבשטח הכיבוש הגרמני. הסגנון היה הפעם כשל תחנת רדיו גרמנית תקנית. התחנה שידרה חדשות, ידיעות ספורט, קטעי בידור, מוזיקה פופולרית והקלטות מנאומי היטלר. התעמולה הייתה בכך שהתחנה, בין יתר שידוריה שנשמעו כתקניים, שילבה ידיעות שנועדו לפגוע במוראל בגרמניה. אופי השידורים של התחנה היה דומה לזה של שידוריה של שושנת טוקיו.
ב-6 ביוני 1944, יום הנחיתה בנורמנדי, שידרה התחנה שידורים שנועדו לטעת במודיעין הגרמני את הרושם ששטח הנחיתה רחב יותר מזה שהיה בפועל. כאשר קאלה נכבשה על ידי בעלות הברית שינתה התחנה את שמה ל"שידור החיילים מערב" (Soldatensender West). שידורי התחנה הופצו בעלון בכתב שנקרא "חדשות לגייסות" (Nachrichten für die Truppe) שהושלכו ממטוסים מעבר לקווי הגרמנים.
התחנה שידרה ברציפות מ-24 באוקטובר 1943 עד ל-30 באפריל 1945, יום התאבדותו של היטלר. הפסקת השידורים, שלא היה כבר צורך בהם יותר, הייתה פתאומית ללא כל הכרזה רשמית.
ביוגרפיה > אחרית ימיו

בשנת 1959 פיטר הלורד ביברברוק את דלמר ממשרת כתב בעיתוניו, עקב מחלוקת בשאלת גובה הוצאותיו. דלמר שהיה אז בן 55 פרש לביתו במחוז אסקס והתמסר לכתיבת ספריו הביוגרפיים, שראו אור בין השנים 1961 ל-1976. ספטון דלמר נפטר באסקס בשנת 1979 והוא בן 75 שנים במותו.
מספריו

Trail Sinister: An Autobiography , Publisher: Secker & Warburg, 1961
Journey into an unknown country , Publisher: British Iron and Steel Federation, 1964
Counterfeit Spy, Publisher: Coronet Books, 1976
בוני סומרוויל

| --- | --- |

סומרוויל, 2007
 לידה:  24 בפברואר 1974 (בת 50) ברוקלין, ניו ורק
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1998
 עיסוק:  זמרת ושחקנית
 מקום לימודים:  מכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע  בוסטון קולג'  Poly Prep Country Day School 
 פרופיל ב-IMDb
 
בוני סומרוויל (נולד ב-24 בפברואר 1974) היא שחקנית וזמרת אמריקאית. הופיעה במספר סרטים וסדרות טלוויזיה, בהן "NYPD Blue", "גרוס פוינט", "חברים", "The O.C.", "קשמיר מאפיה", "סודות המטבח", "שיגעון בנהר" ו-"Golden Boy". היא כיכבה גם בתור ד"ר כריסטה לורנסון בעונה הראשונה של הדרמה הרפואית של CBS "קוד בלאק".
ראשית חייה

סומרוויל נולד וגדלה ברובע ברוקלין של העיר ניו יורק. היא התחילה לשחק ולשיר בגיל צעיר. סומרוויל למדה בבוסטון קולג', והתמחתה במשחק במחזות זמר. בסיום הלימודים שלה חזרה לגור בביתה, על מנת לנסות להתפרנס ממשחק.
קריירה

כשעבדה בתור מלצרית תפסה את עינם של מספר סוכני דוגמניות. בגיל 22 היא עברה לגור בלוס אנג'לס, והקימה שם להקה. היא שרה קולות רקע באלבום הבכורה של ג'ושוע ראדין, "We Were Here". שירה "Winding Road" נכלל בפסקול זוכה גראמי לסרט "גארדן סטייט", בבימויו של זאק בראף.
תפקידה הראשון בתור שחקנית היה ניצבת בסרט "סיטי הול" (1996). התפקיד מרכזי הראשון שלה בטלוויזיה היה התפקיד הראשי במיני סדרה של CBS בשם "Shake, Rattle and Roll: An American Love Story" (1999), שבו היא גם שרה. בשנת 2000 כיכבה סומרוויל בסדרה "גרוס פוינט", ומאוחר יותר שיחקה את רייצ'ל הופמן, עמיתה של סנדי כהן, בעונה אחת הראשונה של The O.C..
סומרוויל הופיעה גם בתפקיד חברתו של רוס גלר, מונה, בשבעה פרקים בעונה השמינית של "חברים". במהלך העונה האחרונה (2004–2005) של "NYPD Blue", היה לה תפקיד משנה בתור הבלש לורה מרפי. היא הופיעה בחמישה עשר פרקים.
בשנת 2005 הופיעה סומרוויל בתפקיד ראשי בסיטקום קצר-הימים "סודות המטבח" לצד בראדלי קופר ברשת FOX. ב-2008 היא כיכבה בסדרת הדרמה הקומית של רשת ABC "קשמיר מאפיה", לצד לוסי ליו, מירנדה אוטו ופרנסס אוקונור. הופיעה גם כאורחת בסדרה "גארי לא נשוי".
לסומרוויל היו תפקידים קטנים בסרטים "ספיידרמן 2", "שיגעון בנהר", "לידה כואבת", "הרי את מכושפת לי", "גוונים של ריי", "האמת המכוערת" ו"לידה כואבת". היה לה תפקיד ראשי בסרט הקומדיה העצמאי מ-2010 "הבת שלנו הכי", לצדם של ניל פטריק האריס ואיימי סידריס. היא שיחקה את סאם, שעוברת לניו יורק עם בן זוגה, ג'ף (האריס), בניסיון להכניס את בתם בת החמש לגן ילדים פרטי יוקרתי. ביוני 2010, הופיעה סומרוויל בפרק של "רופא להשכיר".
ב-2011, כיכבה סומרוויל בסרט חג המולד של ערוץ הולמרק "A Holiday Engagement", שבו היא שרה את השיר "Angels We Have Heard on High".
ב-2013 שיחקה את הבלשית מקנזי בסדרה "Golden Boy", ששודרה במשך עונה אחת. ב-2018 שיחקה בסרטו של בראדלי קופר "כוכב נולד".
סאמרוויל היא זמרת בלהקת Band from TV, לצד גרג גרונברג, בוב גיני, ג'יימס דנטון, יו לורי, ג'סי ספנסר, בארי סרנה, בראד סאווג', ריץ' ויינר וכריס קלי.
הערות שוליים

↑  http://www.thetvaddict.com/2008/02/06/tv-addict-interview-cashmere-mafia-star-bonnie-somerville/
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX4910890  GND: 141471514  ISNI: 0000 0001 1454 4576  LCCN: no2004102697  VIAF: 107008294   WorldCat (עם VIAF): 107008294
בושרא אל-מותווכל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1969 (בת 56 בערך) צנעא, תימן 
 תחום יצירה:  צילום
 פרסים והוקרה:  100 נשים (BBC) (2018) 
 www.boushraart.com
 
בושרא אל-מותווכל (בערבית: بشرى المتوكل, תעתיק מדויק: בשרא אלמתוכל; נולדה ב-1969) היא צלמת תימניה. עבודתה מתמקדת בתפישות לגבי ערבים ומוסלמים בעולם, ובפרט בנושאים של מגדר, וייצוגים של נשים מוסלמיות וערביות, והביגוד שלהן.
קורות חיים וקריירה

אל-מותווכל התגוררה בארצות הברית בזמן פיגועי 11 בספטמבר, חוויה שהובילה אותה להתמקד בתפיסות, הן חיוביות והן שליליות, של ערבים ומוסלמים. היא עסקה במיוחד בהערותיה של הסופרת והפמיניסטית המצרית נוואל א-סעדאווי שאמרה ש"נשים שלובשות חג'אב או ניקאב הן כמו נשים ששמות איפור במובן שהן מסתירות את זהותן האמיתית". היא ביקשה לפרש את רעיונותיה של א-סעדאווי באמצעות הצילום. סדרתה "החיג'אב" בוחנת תפיסות של נשים בפרט, וכוללת תמונות של בובות "פולה", בובות צעצוע דומות ברבי המשווקות לילדות מוסלמיות. א-מותווכיל גם בוחנת באמצעות עבודתה את האופנים בהם נשות תימן כיסו את גופן בהיסטוריה ובהווה. א-מותווכיל אומרת על עבודתה, "אני רוצה להיות זהירה לא לחזק את הסטריאוטיפים והדימויים השליליים הנפוצים לגבי החיג'אב והרעלה בתקשורת המערבית. במיוחד לא את הרעיון שרוב או כל הנשים שלובשות חיג'אב או רעלה, חלשות, מדוכאות, בורות, ופרימיטיביות". פרויקט נוסף שלה מציג נשים בלבוש גברים מסורתי; א-מותווכיל מסבירה: "הלבוש הגברי המסורתי מאוד דומה לבגדי נשים – ארוכים, משוחררים, צנועים, לעיתים קרובות עם כיסוי ראש. אך המיקוד בתקשורת המערבית היא תמיד על איך נשים לבושות אז רציתי לאתגר את הרעיון הזה."
היא עבדה כצלמת עבור המועצה הבריטית, CARE והאו"ם; וכן עבדה בשביל שגרירות תימן בוושינגטון כיועצת לענייני תרבות, ועבור המשרד לזכויות אדם של מדינת תימן, תוך התמקדות בסוגיות של נשים. עבודות שלה נרכשו על ידי המוזיאון הבריטי והמוזיאון לאמנות של בוסטון.
חיים אישיים

אל-מותווכל נולדה בשנת 1969 בצנעא שבתימן. היא עברה לפריז בשנת 2013, ומתגוררת בניי-סיר-סן, פרוור של פריז, עם בעלה וארבע בנותיהם.
הערות שוליים

↑  "The hijab / veil series". International Museum of Women. אורכב מ-המקור ב-2015-04-13. נבדק ב-2018-08-31.
↑  "Boushra Almutawakel, Strata, 2008". School of Oriental and African Studies.
↑  Espinosa, Ángeles (4 בינואר 2012). "La revolución ha inspirado a artistas. A mí me bloquea". El País (בספרדית). {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Alviso-Marino, Anahi (באוקטובר 2010). "Boushra Almutawakel". Nafas Art Magazine. אורכב מ-המקור ב-2015-06-23. נבדק ב-2018-08-31. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Denis, Daphnee (29 בנובמבר 2012). "Unveiling an Arab Woman's Experience With a Headscarf". Slate. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Challenging the norm". The Economist. 16 באוגוסט 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  אתר האינטרנט של בשארה א-מותווכיל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2013126352  PIC: 385410  VIAF: 305857078   WorldCat (עם VIAF): 305857078
בומבינו

| --- | --- |

 לידה:  1 בינואר 1980 (בן 45) טידנה, ניז'ר 
 שם במה:  Bombino 
 מוקד פעילות:  ניז'ר 
 תקופת הפעילות:  מ-1997 
 סוגה:  רוק 
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  Partizan Records,Nonesuch Records
 www.bombinomusic.com
 
אומרה "בומבינו" מוקטר (Omara "Bombino" Moctar) בן שבטי הטוארג, הוא זמר-יוצר וגיטריסט בינלאומי מאגאדז שבניז'ר. המוזיקה שהוא יוצר מתכתבת לעיתים קרובות עם הבעיות הגאופוליטיות של שבטי הטוארג ונכתבת בשפת הטוארג, הטאמאשק. בנוסף, אומרה חבר מרכזי בלהקת "קבוצת בומבינו". ב-2010 יצא הסרט הדוקומנטרי "אגאדז, המוזיקה והמרד", כאשר אומרה משחק בתפקיד הראשי את עצמו.
דיסקוגרפיה

2009 - Group Bombino - Guitars from Agadez, vol. 2 (Sublime Frequencies)
2010 - Agamgam 2004 (Reaktion)
2011 - Agadez (Cumbancha)
2013 - Nomad (Nonesuch)
2016 - Azel (Partisan)
2017 - "La Sombra" של Residente (הופעת אורח)
2018 - Deran (Partisan)
הערות שוליים

↑  Tsioulcas, Anastasia (24 March 2013). "First Listen: Bombino, 'Nomad'". NPR.org. Retrieved 25 March 2013
1 2  "Bombino Biography". Cumbancha.com. Retrieved 25 March 2013
1 2  Susan J. Rasmussen (1996). "Tuareg". In David Levinson. Encyclopedia of World Culture, Volume 9: Africa and the Middle East. G.K. Hall. ISBN 978-0-8161-1808-3.
1 2 3 4  "Bombino's New Album Nomad Due April 2nd". Cumbancha.com. 1 February 2013. Retrieved 25 March 2013.
↑  "Group Bombino: Guitars From Agadez Vol. 2 LP". SublimeFrequencies.com. Archived from the originalon 25 February 2012. Retrieved 25 March 2013.
↑  "Interview with Bombino: "I envied Jimi Hendrix's freedom"". artistxite.com. Retrieved 25 July 2013.
↑  Turner, Jill (10 February 2010). "Bombino gets European release for his album Agadez on Cumbancha". GondwanaSound.com. Archived from the original on 23 July 2012. Retrieved 25 March 2013.
↑  Heselgrave, Doug (8 February 2011). "Silk and Sandpaper - new music from the desert". NoDepression.com. Retrieved 25 March 2013.
↑  "Nonesuch to Release New Album from Tuareg Guitarist/Singer Bombino in Early 2013". Nonesuch.com. 5 November 2012. Retrieved 25 March2013.
↑  "Bonnaroo Bio". Bonnaroo.com. 13 June 2013. Archived from the original on 15 June 2013. Retrieved 13 June 2013.
↑  "Bombino Official Tour Dates". bombinomusic.com. 13 June 2013. Retrieved 13 June 2013
↑  Bombino: Azel, Pitchfork (באנגלית)
↑  Nonesuch Records Bombino, Nonesuch Records Official Website (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16741349f (data)  GND: 1035315653  ISNI: 0000 0004 0177 8244  LCCN: no2013022811  MusicBrainz: d7613e57-4383-454a-8b26-b1e7c28cb740  NKC: xx0172554  VIAF: 296846180   WorldCat (עם VIAF): 296846180
נוזל

מים הנוזלים מברז
נוזלים מקבלים את צורת כלי הקיבול שלהם
נוזל הוא מצב צבירה בו נפח החומר נקבע על-פי תנאי הטמפרטורה והלחץ בהם הנוזל שרוי, ואשר צורתו בצדדיו נקבעת לרוב לפי צורת הכלי בו הוא נתון.
מים, בנזין וחלב הם דוגמאות לנוזלים מוכרים מחיי היומיום של בני האדם.
אם נוזל נמצא במנוחה בשדה אחיד של כוח המשיכה או בתאוצה קבועה, הלחץ ההידרוסטטי  \ p בכל נקודה לאורך ציר הגובה של הנוזל נקבע לפי חוק פסקל:
כאשר  \rho  היא צפיפות הנוזל או המסה הסגולית שלו, כלומר המסה ליחידת נפח (בהנחה כי היא קבועה),  \ h הוא עומק הנקודה תחת פני הנוזל ו- \ gהיא תאוצת הכובד באותו מקום או התאוצה באותו המקום. ביטוי זה נותן את הלחץ ההידרוסטטי בלבד, בכל נקודה בתוך הנוזל. יש להתחשב בלחץ האוויר השורר באותו מקום כדי לקבל את הלחץ הכולל (למשל, בגובה פני הים לחץ האוויר הוא אטמוספירה אחת).
לנוזלים יש מתח פנים, (מושג המתאר את התנהגות פני השטח של נוזלים כיריעה אלסטית ומושפע מכוח המשיכה ההדדי בין מולקולות החומר שעל פני הנוזל), ונימיות. לרוב הם מתפשטים כאשר הם מחוממים, ומתכווצים בקירור. החריג הבולט והחשוב ביותר בטבע מבחינה זו הוא המים. בגובה פני הים המים מתכווצים תוך כדי ירידת הטמפרטורה שלהם עד ל-C° ‏4 ואז מתפשטים (הנפח שלהם ליחידת מסה גדל) עד ל-C° ‏0 ומכאן חוזרים ומתפשטים בתור מוצק (האנומליה של המים). עצמים הטבולים בנוזל נתונים להשפעה של כושר ציפה (buoyancy).
נוזלים הופכים לגז בנקודת הרתיחה האופיינית להם, התלויה בלחץ האוויר, ובנקודת הקיפאון הופכים למוצק. לדוגמה, נקודת הרתיחה במקומות גבוהים יורדת, משום שבמקומות אלה לחץ האוויר נמוך יותר. מאותה סיבה, בסיר לחץ בו מתבצע הבישול על פי רוב בלחץ של 4 אטמוספירות, טמפרטורת הרתיחה עולה, מה שמקצר את זמן הבישול.
בתהליך זיקוק נוזלים יכולים להיפרד אחד מן השני, מאחר שהם מתאדים כל אחד לפי נקודת ההרתחה שלו. קוהזיה בין מולקולות של נוזל אינה מספקת כדי למנוע מפני השטח הגלויים מלהתאדות.
מחקר התכונות של נוזלים היה רווח במאות ה-17 וה-18, בייחוד באיטליה ובצרפת. במדינות אלה התפתחו ענפי ההידרוסטטיקה וההידרודינמיקה המתארים את משוואות המצב של נוזל ואת תנועתו. ידועה במיוחד תרומתם של משפחת ברנולי לפיתוח תורת הנוזלים. למחקר זה היו גם השלכות מעשיות חשובות מאוד: הבוכנה ההידראולית, שכיום רוב המכונות הגדולות והציוד המכני ההנדסי משתמשים בהן מבוססות על עקרון שימור הלחץ בנוזל ניוטוני (נוזל אי-דחיס וחסר צמיגות). הבוכנה ההידראולית היא אחד הכלים היעילים ביותר הקיימים להפקת כוח גדול באמצעות הפעלת כוח קטן (יתרון מכני).
כאשר החלו מחקרים תרמודינמיים על הגז התגלה הקשר שבין שני מצבי הצבירה והחלה להתפתח תורה אטומיסטית המסבירה את תכונות הגז ונוזל באמצעות ההנחה שהם מורכבים ממולקולות.
ראו גם

מצבי צבירה אחרים של החומר: מוצק, גז, פלזמה, נוזל-על, עיבוי בוז-איינשטיין ועוד
התאדות
הידרוסטטיקה
הידרודינמיקה
משוואת ברנולי
צמיגות
הידראוליקה
משורה – כלי המשמש למדידת נפח של נוזלים
לקריאה נוספת

יעקב פרלמן, פיזיקה להנאתך, פרוינד, 1995
הערות שוליים

↑  N H March, M P Tosi, Introduction to Liquid State Physics, WORLD SCIENTIFIC, 2002-08, ISBN 978-981-02-4639-6. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531569605171  BnF: cb11942891h (data)  GND: 4017621-6  LCCN: sh85077404  NDL: 00561895  NKC: ph170657
בית אהרונוביץ'

תבנית:מבנה
בית אהרונוביץ' (ידוע גם בשם הארמון, ולימים נהפך לבית שרה) היה בית קיץ בסגנון אקלקטי, שהוקם בשנת 1928 על ידי בן ציון ושרה אהרונוביץ'. הבית שימש כעמדה של המושבה בזמן מאורעות תרפ"ט, כמטה של ההגנה במאורעות 1936 והיו בתוכו סליקים. הבית משמש כיום כסניף של ארגון ויצו בשם "בית שרה", על שם שרה אהרונוביץ'. הבית נמצא ברחוב ויצמן 73, כפר סבא.
בשנת 2013, הבית יחד עם 49 מבנים נוספים, אושר לשימור על ידי הוועדה לתכנון ובנייה בכפר סבא.
בית אהרונוביץ' בשנותיו הראשונות
היסטוריה

בני הזוג אהרונוביץ נולדו ברוסיה, עלו לארץ ישראל והתיישבו בתל אביב.
בן ציון אהרונוביץ נמנה עם מייסדי שכונת "ימין משה" בתל אביב יחד עם משה קרסו.
באמצע שנות ה-20 של המאה ה-20 חקלאים בכפר סבא החלו לנטוע פרדסים ומשפחת אהרונוביץ נכנסה גם לתחום ונטעה כ-100 דונם של פרדסים.
בית אהרונוביץ נבנה כבית קיץ על גבעה החולשת על פרדסי המשפחה.
הבית נבנה בסגנון אקלקטי, צבעו לבן ועליו חלונות בסגנון מזרחי. בחזית הבית היה בוסתן בו המשפחה שתלה וגידלה עצים מקומיים ומיובאים מרחבי העולם. ליד הבית נבנתה בריכה השמשה להשקיה ולשחייה, וכמו כן נבנו מגרשי טניס. בשל ממדיו וסגנון בנייתו, הבית כונה בקרב התושבים "הארמון", כינוי המוכר עד היום.
בשל גודל הבית ומיקמו האסטרטגי, בזמן מאורעות תרפ"ט הבית שימש כעמדה של המושבה. במאורעות 1936 שימש הבית כמטה של ההגנה והיו בו שני סליקים, אחד בבאר ואחד בתוך קיר כפול שהיה בבית.
בסוף שנות העשרים, המשפחה תרמה את הבית לארגון ויצו שהקימה מאשה סקיבין, אחת המתיישבות הראשונות במושבה. הבית הפך למרכז פעילות, בעיקר בסיוע לקליטת עולים ובעזרה לילדים נזקקים.
בעקבות משבר בתחום הפרדסנות, בסוף שנות ה-30 נתרמו חלק מהפרדסים של המשפחה לעיריית כפר סבא, ובמקום הוקם בית החרושת "מיצארון" בו ייצרו מיצים, שימורים וריבות. בשאריות הקליפות של בית החרושת הופק חומר בעירה לרובים.
הבית כיום

הבית כיום משמש כסניף של ארגון ויצו ונקרא בית שרה, על שם שרה אהרונוביץ'.
הבית משמש כתחנה השנייה של שביל הראשונים כפר סבא אשר נחנך בשנת 2009, כמו כן הוא לוקח חלק בסיורים היסטוריים.
בשנת 2017, בעקבות פריצה למתחם הילדים "פנטזיית הג'ונגל" בסמוך לקניון ערים, מבנה הבית נפגע.
הערות שוליים

↑  היסטוריה בכפר סבא:אושרו 50 מבנים לשימור ברחבי העיר, באתר מוטק'ה
↑
↑  יפה רזיאל, יום בכפר סבא: אומרים שהיה כאן שמח, באתר ynet, 28 במרץ 2005
↑  "לוקאל" חוגג 110 לכפר סבא, באתר לוקאל, 18 ביולי 2013
↑  שביל הראשונים - כפר סבא, באתר טבע ונופים בישראל
↑  זוכרים את הארמון? סיורים היסטוריים לכלל תושבי העיר ברחובות כפר סבא, אשר אטדגי, באתר מיינט כפר סבא, 13 ביוני 2019
↑  הארמון בסכנה: בית שרה אהרנוביץ' נפגע בצורה אנושה וקיימת סכנה לשלמותו, יעל שרר, באתר מיינט כפר סבא, 22 באוקטובר 2017
שביל הראשונים כפר סבא על רקע בית אהרונוביץ'
אקוסואה אדומה אווסו

| --- | --- |

 לידה:  1 בינואר 1984 (בת 41) אלכסנדריה, ארצות הברית 
 סוגה מועדפת:  קולנוע ניסיוני קולנוע אפריקאי סרטים קצרים עבודות מיצב
 מדינה:  גאנה, ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2008 
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנות קליפורניה  אוניברסיטת וירג'יניה 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (2015) 
 http://akosuaadoma.com/home.html
 פרופיל ב-IMDb
 
אקוסואה אדומה אווסו (באנגלית: Akosua Adoma Owusu ; נולדה ב-1 בינואר 1984) היא במאית, מפיקה וצלמת קולנוע אוונגרד גנאית-אמריקאית, אשר סרטיה ועבודות המיצב שלה הוצגו בפסטיבלים, מוזיאונים, גלריות, ואוניברסיטאות ברחבי העולם מאז 2005. אווסו משתמשת במגוון טכניקות הפקה כדי לייצר ויזואליזציה של מצב של "תודעה משולשת", מונח שהיא טבעה בהתייחסות לעקרון המרכזי של הסוציולוג ופעיל זכויות האזרח ו. א. ב. דו בויז מהטקס המכונן שלו, The Souls of Black Folk ‏(1903). התודעה הכפולה על פי דו בויז מתארת את החוויה של שחורים אמריקאים במאמצם לפתח תחושה של עצמיות אל מול סביבה של אפליה ודחיקה אל השוליים מבחינה תרבותית.
כבת הדור הראשון במשפחתה שנולד בארצות הברית, אווסו מרחיבה את הרעיון של דו בויז להתייחסות למשבר המורשת וההטמעה של גולים אפריקאים וילדיהם בארצות הברית. אווסו הצהירה כי "במקום לעשות 'פריקניזציה' לסיפורים מערביים, אני מעוניינת בניכוס מחדש של ההיסטוריה האפריקאית, ועדכונה בהתאם למה שקורה היום."
תחילת דרכה

אווסו נולדה להורים גנאים, וגדלה בקהילת מהגרים ממעמד הפועלים באלכסנדריה, וירג'יניה. היא הצעירה מבין שלושת ילדיהם של גרייס ואלברט. א. אווסו, והייתה התינוקת הראשונה שנולדה בצפון וירג'יניה ב-1 בינואר, ב-1984. אווסו השלימה תואר MFA בקולנוע ואמנות יפה במכון לאמנויות של קליפורניה, אחרי שסיימה תואר ראשון בתקשורת בהצטיינות באוניברסיטת וירג'יניה.
קריירה

זמן קצר אחרי סיום התואר השני, בשנת 2008, אווסו נבחרה להשתתף סמינר הקולנוע על שם רוברט פלהרטי, המנוהל על ידי התסריטאי ואוצר הקולנוע הנודע דניס לים. מגזין Indiewire מנה אותה כאחת משש אמניות האוונגרד יוצרות הסרטים אשר מגדירות מחדש את הקולנוע, והיא נמנית גם ברשימת הפינגטון פוסט "אמנים שחורים: 30 אמנים עכשוויים מתחת לגיל 40 שאתם צריכים להכיר". אווסו הייתה עמיתת מלגת מקדואל לשנת 2013, ועמיתת מלגת גוגנהיים ב-2015.
בין סרטיה עטורי הפרסים נכללים Reluctantly Queer ו-Kwaku Ananse, אשר זכה בפרס האקדמיה האפריקאית לקולנוע לסרט הקצר הטוב ביותר לשנת 2013. Reluctantly Queer היה מועמד לפרס דוב הזהב ולפרס טדי בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין שנת 2016.
ב-2017, אווסו הפיקה את On Monday of Last Week, עיבוד של סיפור קצר מאת הסופרת צ'יממנדה נגוזי אדיצ'יה, מתוך אוסף סיפוריה "סביב לצווארך". הסרט זכה למועמדות בפרסי האקדמיה האפריקאית לקולנוע, והוקרן במוזיאון פאולר, ICA בלונדון ובפסטיבל הסרטים האפריקאי בניו יור, אשר הוצג בשיתוף עם אגודת הקולנוע של מרכז לינקולן.
כשהיא נעה בין העולמות של סרטים ניסיוניים, קולנוע אפריקאי, ואמנות יפה, אווסו הבטיחה את מקומה בעולם האמנות עם התצוגה שלה 30 Seconds Off an Inch במוזיאון הסטודיו בהארלם. בגיל 25, אווסו הייתה האמנית הצעירה ביותר שנכללה בתערוכה, מתוך 42 אמנים, רובם כבר מבוססים בתחום. באותה התקופה, המוזיאון לאמנות מודרנית הקרינה את בכורת Me Broni Ba, שבו היא "בוחנת את האובססיה עם סטנדרטים לבנים של יופי" במסגרת תוכנית המוזיאון, "שבועיים תיעודיים".
ב-2011, אווסו הציגה מעבודותיה לצד המורה הרוחני שלה מאוניברסיטת וירג'יניה, קווין ג'רום אברסון בתערוכה Cusp: Works on Film & Video by Kevin Jerome Everson & Akosua Adoma Owusu ב-Luggage Store Gallery. בעבודה שנקראה בביקורת "המימוש האינטימי והאידיאלי של החזון של גאונה יקרת ערך", התערוכה כללה את Revealing Roots, שחזור אילם של אחת הסצנות הדרמטיות ביותר מהגרסה הטלוויזיונית של "שורשים" של אלכס היילי, המשלב קטעים ארכיוניים עם משחק בהשתתפותה של אווסו עם שחקנים אפריקאים נוספים.
סרטה הבא של אווסו נקרא Black Sunshine, והוא סרט עלילתי באורך מלא. הסרט מספר את סיפורה של ספרית בגאנה אשר בתה היא אלבינית, דבר הנחשב לבושה בארצה, והיא מבקשת להימלט ממציאות זו, כאשר בה בעת היא לומדת לשנוא את השחורות שלה עצמה, ומבקשת להלבין את עורה.
סרטיה מופקים על ידי חברת ההפקה שהיא הקימה, Obibini Pictures LLC.
תערוכות נבחרות

2018: Afro-Atlantic Histories במוזיאון לאמנות סאו פאולו
2018: Fragments of a Dream במוזיאון לאומנות מקניי
2016: L'évènement Akosua Adoma Owusu במרכז ז'ורז' פומפידו
2016: Dreamlands: Immersive Cinema and Art, 1905–2016 במוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית
2015: Modern Mondays: An Evening with Akosua Adoma Owusu במוזיאון לאמנות מודרנית
2015: Existential Crisis במרכז האמנות ברוצ'סטר
2015: America Is Hard to See במוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית
2015: The Art of Hair in Africa במוזיאון פאולר ב-UCLA
2015: Two Films by Akosua Adoma Owusu ב-Art and Practice בשיתוף עם מוזיאון האמר
2015: Do/Tell במכון לאמנות מודרנית, פילדלפיה
2014: Prospect.3: Notes for Now בטריאנליה בניו אורלינס
2012: Fore במוזיאון הסטודיו בהארלם
2012: The Bearden Project במוזיאון הסטודיו בהארלם
2011: VideoStudio: Changing Same במוזיאון הסטודיו בהארלם
אוספים קבועים

העבודות של אווסו נכללות באוספים הקבועים של מוזיאון ויטני, מרכז ז'ורז' פומפידו, מוזיאון פאולר, מרכז הקולנוע של אוניברסיטת ייל, ובמרכז לאמנות שחורה/ארכיון באוניברסיטת אינדיאנה בבלומינגטון.