stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טוני הייגארת'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 בפברואר 1945 ליברפול, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  10 במרץ 2017 (בגיל 72) רויאל טנברידג' וולס, הממלכה המאוחדת 
 סוגה מועדפת:  קומדיה שייקספירית 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מספר צאצאים:  2 
 פרופיל ב-IMDb
 
אנתוני "טוני" הייגארת' (באנגלית: Anthony "Tony" Haygarth;‏ 4 בפברואר 1945 - 10 במרץ 2017) היה שחקן טלוויזיה, קולנוע ותיאטרון אנגלי.
ביוגרפיה

הייגארת' נולד בליברפול. ב-1963 אחרי שסיים את לימודיו בקולג' ליברפול (אנ') עבד ללא הצלחה כמציל בעיר טורקי. הוא עבד גם בסיעוד פסיכיאטרי והיה שחקן חובב עד שפנה לקריירה מקצועית והופיע בתיאטרון רפרטוארי. אחר כך שיחק עם הלהקה השייקספירית המלכותית והתיאטרון המלכותי הלאומי.
הופעת הבכורה של הייגארת' בקולנוע הייתה בקומדיה "פרסי", ומאז הרבה לשחק בתפקידים בדרמות משטרתיות והיסטוריות כמו גם בקומדיות מצבים. לרוב הוא מלוהק כדמות סולידית ואמינה וכאדם עם רגליים על הקרקע. מ-1977 עד 1981 הופיע בתפקיד השוטר וילמט בסדרה "רוזי" מאת רוי קלארק. ב-1979 שיחק בתפקיד מילו רנפילד בעיבוד ל"דרקולה" לצדם של פרנק לנגלה, דונלד פלזנס ולורנס אוליבייה.
ב-1981 שיחק הייגארת' בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "Kinvig", סדרת מדע בדיוני קומי בהפקת "London Weekend Television". ב-1986 ו-1987 גילם את סאנצ'ז הנוכל האהוב בסדרה הקומית "Farrington of the F.O.". ב-2005 הופיע בעיבוד טלוויזיוני לרומן "תחת העץ הירוק" (אנ') מאת תומאס הרדי. בשנים 1997–2002 שיחק בתפקיד ראשי בדמות ויק סנאו בסדרה "Where the Heart Is" של רשת ITV.
בתיאטרון שיחק הייגארת' במחזות "הסערה" וב-"Twelve Angry Men" ב-1996, עליהם היה מועמד לפרס אוליבייה לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה. על הופעתו במחזה "Simpatico" ב-1995 זכה הייגארת' בפרס קלרנס דרוונט (אנ'). הוא כתב מספר מחזות. המחזה הראשון שלו "The Lie" עוסק במותו של כריסטופר מרלו, יריבו של שייקספיר.
בקולנוע השתתף הייגארת' בין השאר בסרט "מרד התרנגולים" ו-"Fakers". בשנת 2008 שיחק בתפקיד אלפרד דוליטל בהפקה של האולד ויק למחזה "פיגמליון". בנובמבר 2008 הצטרף לצוות השחקנים של אופרת הסבון "אמרדייל" בתפקיד מיק ניילור. ב-2010 הופיע בהפקה של המחזה "קול קטן" בתפקיד "מר בו". ב-2011 שיחק בתפקיד אורח בדמות פיטר קופר בפרק "Tiger Tiger" בסדרה "תחבולות חדשות".
הייגארת' הוא חוקר בנושא הדמות הלא מזוהה של "הגברת השחורה"  (אנ') המופיעה בסונטות של שייקספיר. הוא ניתח את הדיוקן "Mistress Holland" של ניקולס היליארד, והגיע למסקנה שמדובר באמיליה לאנייר. במחזה "Dark Meaning Mouse" שכתב הייגארת' מופיעות הדמויות של אמיליה, שייקספיר וסיימון פורמן (אנ').
ביוגרפיה > חיים אישיים

הייגארת' היה נשוי לקרול הייגארת' ולבני הזוג היו שתי בנות, קייטי ובקי. הייגארת' נפטר ממחלת אלצהיימר ב-10 במרץ 2017.
הערות שוליים

↑  "Under the Greenwood Tree". נבדק ב-2007-12-13.
↑  The Lie
↑  The Dark Lady. Peterbassano.com. Retrieved on 2011-07-30.
↑  Simon Tait, Unmasked- the identity of shakespeares Dark Lady, ''The Independent'', 7 December 2003. Independent.co.uk (2003-12-07). Retrieved on 2011-07-30.
↑  British Actor Tony Haygarth Passes Away Age 72, by Julie Musbach Mar. 11, 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007442048905171  ISNI: 0000 0003 7206 9229  LCCN: no2008103044  VIAF: 90149106229968491898   WorldCat (עם VIAF): 90149106229968491898
יחיא חאג' יחיא

יחיא מרעי חאג' יחיא (בערבית: يحيى مرعي حاج يحيى; נולד ב-5 בפברואר 1961) הוא ראש עיריית טייבה.
ביוגרפיה

חאג' יחיא נולד בבית החולים צהלון ביפו וגדל בטייבה משולש. התשיעי מבין 14 אחים ואחיות. למד בבית ספר יסודי אל זהראא ובתיכון טייבה. שיחק בקבוצת הכדורגל הנוער של מכבי טייבה.
במהלך לימודיו באוניברסיטה, עבד ככתב בעיתון הספורט "אוף סייד", שהוקם על ידי העיתונאי ולימים חבר הכנסת, זוהיר בהלול.
בשנת 1981 עבד בסניף מס הכנסה בתל אביב.
קיבל תואר ראשון בחשבונאות וסטטיסטיקה, מאוניברסיטת תל אביב בשנת 1985. לאחר מכן הוסמך כרואה חשבון. בשנת 1989 מונה על ידי שר המיעוטים אהוד אולמרט, לחבר ועדת ההקדשים האסלאמית ביפו, ופעל להסדרת חובות ההקדש, שתרם להגנה על נכסיו, ובעיקר בית קברות טאסו. במקביל עבד במשרדי רואה חשבון בתל אביב ורמת גן.
בשנת 1991 פתח משרד עצמאי בטייבה, באותה תקופה התמקד בעבודה ציבורית וחברתית. ופעל להעניק סיוע לקבוצות ספורט ולסטודנטים מעיר הולדתו.
בשנת 2015 עם עזיבתה של הוועדה הקרואה בעיר, שמו הועלה לראשונה בזירה הפוליטית המקומית, כמועמד לראשות עיריית טייבה, בבחירות הראשונות שנערכו בעיר, הוא הכריז על מועמדותו אך לבסוף לא התמודד בבחירות אלה.
בבחירות ב-2024 התמודד לראשות העירייה מול ראש העירייה המכהן שועאע מנצור מסראוה כשעמד בראש רשימת "ברית טייבה לכולם" וניצח עם 51% מהקולות, בעוד מנצור מסראוה זכה ב-47.1% מהקולות. הבחירות התקיימו על בסיס חמולות, כששניהם ערכו עסקאות עם משפחות רבות.
הוא נשוי ואב לחמישה. מתגורר בטייבה.
הערות שוליים

↑  يحيى مرعي الحاج يحيى يعلن ترشيحه لرئاسة بلدية الطيبة, taybee.net
↑  ירון דרוקמן, טייבה: יחיא חאג' יחיא ניצח את ראש העיר המכהן, באתר ynet, 28 בפברואר 2024
↑   דיאא חאג' יחיא, בחברה הערבית הכל נשאר במשפחה, גם הבחירות המקומיות, באתר הארץ, 26 בפברואר 2024
חיים שלמה מאייעס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1978 (בן 46 בערך) ארצות הברית
 שם במה:  מאיעס
 מוקד פעילות:  ישראל, ארצות הברית
 מקום לימודים:  ישיבת בעלז
 סוגה:  מוזיקה חסידית, שירים מגוירים, דאנס, ראפ, היפ פופ, פופ, גרסת כיסוי
 סוג קול:  בס
 שפה מועדפת:  יידיש, עברית
 חברת תקליטים:  FDD פרודקשיין (2012 - 2017)  קבוצת חושן מדיה (2018 - הווה)
 שיתופי פעולה בולטים:  דודי קאליש, שרולי ברונכר, דוד פדידה, ישי לפידות, אוהד מושקוביץ, הקינדרלך, איציק דדיה, יונתן שינפלד, דניאל אהביאל, עמירן דביר, גד אלבז
חיים שלמה מאיעס (נכתב גם מאייעס, נולד סביב 1978), המוכר בשם משפחתו מאיעס, הוא זמר-יוצר, ראפר, מעבד ומפיק מוזיקלי חסידי, ישראלי-אמריקאי. מתייחד בקול בס עמוק.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
נולד בויליאמסבורג, ברוקלין, ניו יורק, ארצות הברית,  לאביו הרב מאיר מאיעס, דומ"ץ של חסידי בעלזא בעיר. גדל והתחנך במוסדות החסידות. לאחר נישואיו עבר לגור בישראל.
ביוגרפיה > קריירה

ב-2007 יצר יחד עם דודי קאליש את האלבום "ראפ אין יידיש" (ייד'), שנחשב לפורץ דרך בזמנו ונמכר בלמעלה מ-25,000 עותקים. אלבום זה מכיל מוזיקת ראפ מבוססת על שירים ידועים של מוזיקאים בינלאומיים המתורגמים ליידיש. באלבום שירים המבוססים על להיטיהם של מייקל ג'קסון, מדונה, 50 סנט, וכן יוצרים ישראלים כשרית חדד ושלישיית מה קשור. הפצת האלבום בישראל לוותה במחאות מצד הממסד הרבני החרדי, ומודעה כנגדו פורסמה בעיתון המודיע. ובמשך תקופת זמן לא נמכר הדיסק בישראל. בסופו של דבר הושגה פשרה והאלבומים אושרו להפצה, לאחר שהודבקה עליהם מדבקה הנושאת את הכיתוב "המכירה אסורה לחרדים". באותה תקופה, דווח כי מייעס אף "נדקר במותנו על ידי אלמוני בבני ברק והוא פונה לבית החולים תל השומר במצב בינוני".
ב-2009 יצר יחד עם דודי קאליש אלבום נוסף בשם "הענטאלאך", וכן ב-2011 את "פארענטשעס" עם אבי סינגולדה.
ב-2012 הוחתם על ידי המפיק דוד פדידה בחברת ההפקות והתקליטים FDD פרודקשיין. באותה שנה כיכב בתפקיד רשמי במחזמר המצליח "שירים ונפלאות 2: בבית הספר", בהפקת פדידה ובכיכובם של ישי לפידות, אוהד מושקוביץ, הקינדרלך, איציק דדיה, יונתן שינפלד, דניאל אהביאל ועוד. מאוחר יותר, שימש כחבר בשלישית "הסינגרס" ובספטמבר הופיע בקליפ "תן לי יד" בה כיכבו האמנים החתומים בחברת FDD (לפידות, מושקוביץ, הקינדרלך, דדיה, אהביאל ועוד).
ב-2015 יצא אלבום סולו-בכורה של מייעס "בס קול", בהפקתו של שרולי ברונכר.
ב-2017 סיים את חוזה ההפקות עם חברת FDD וב-2018 הוחתם על ידי המפיק שלומי כהן ב"קבוצת חושן מדיה" (Hoshen Media Group LLC) וחברת התקליטים ZOAB Entertainment.
ביוגרפיה > חיים אישיים

מאיעס נשוי ואב לילדים ומתגורר בבני ברק.
דיסקוגרפיה

אלבומים
2007 - "ראפ אין אידיש" (ייד') (בשיתוף דודי קאליש)
2009 - "הענטאלאך" (בשיתוף דודי קאליש)
2011 - "פארענטשעס" (בשיתוף דודי קאליש, עם אבי סינגולדה)
2015 - "בס קול" (אלבום סולו. הפקה: שרולי ברונכר, חברת תקליטים: FDD פרודקשיין)
סינגלים
2015 - "בס קול"
2016 - "מצווה בו יותר מבשלוחו"
2016 - "לב טהור ברא לי אלוקים"
2016 - "אוי א בראך"
2016 - "טאטע מיר האבן דיר ליב" (עם אהרל׳ה שפירא)
2016 - "לשון הרע נישט צו מיר"
2017 - "בורא נפשות" (עם שמוליק ברגר)
2017 - "ממעמקים"
2017 - "וודקה"
2018 - "טינקלקייט"
2018 - "רק תורה"
2019 - "מלמעלה ללמטה"
2019 - "גם גם"
2019 - "מלמעלה ללמטה" (עם אהרן קופמן, רמיקס)
2019 - "איזה כיף" (עם שרולי ליפשטיץ)
2020 - "לב שבור" (עם שרולי ליפשטיץ)
2020 - "וחסד ה'" (עם עמירן דביר)
2020 - "MIX PURIM" (עם אהרן קופמן)
2020 - "מקודשת" (עם גד אלבז)
2020 - "הרי את"
2020 - "קרע"
2021 - "זינגען צוזאמען"
2021 - "אור ליהודים"
2021 - "מיין מאמע"
2022 - "איך בין גוט"
2022 - "הימלען"
2023 - "רעכטס לינקס" (עם אהרן קופמן)
2023 - "עוצו עצה"
השתתפות בסינגלים
2012 - אמני FDD פרודקשיין מתוך מחזמר "שירים ונפלאות 2: בבית הספר" (עם ישי לפידות, אוהד מושקוביץ, הקינדרלך, איציק דדיה, יונתן שינפלד, דניאל אהביאל וגרשון פריישטט)
2012 - אמני FDD פרודקשיין "תן לי יד" (עם ישי לפידות, אוהד מושקוביץ, הקינדרלך, איציק דדיה, דניאל אהביאל והסינגרס)
הערות שוליים

↑  בראיון למנחם טוקר יחד עם דודי קאליש ביוטיוב. וגם כתבה מאת יעל איכנולד, באתר ynet, מ-16 באוקטובר 2007.
↑  אבי כהן, בני ברק: נדקר יוצר הפרוייקט ראפ אין אידיש, באתר ynet
↑  כיכר השבת, חיים שלמה מאיעס באלבום חדש: "בסק.., באתר כיכר השבת, ‏2015-09-09
↑  שי בן מאיר, חיים שלמה מאייעס מציג: "מצווה בו" - הקליפ, באתר כל הזמן, ‏2016-12-04
↑  נתנאל לייפר, חיים שלמה מאייעס בקליפ חדש: למעל.., באתר כיכר השבת, ‏2019-07-10
↑  מאייעס ושמוליק ברגר באיכות שמטריפה את העולם • צפו, באתר בחדרי חרדים
↑  חיים שלמה מאיעס מגיש סינגל קליפ חדש: זינגען צוזאמען - חדשות JDN, באתר JDN - חדשות, המגזר החרדי, כלכלה, דעות - עדכונים שוטפים מהארץ ומהעולם, ‏2021-02-02
↑  יאיר טוקר, חיים שלמה מאייעס בסינגל קליפ חדש.., באתר כיכר השבת, ‏2022-03-10
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007592838205171  MusicBrainz: e2bc3c6a-d48c-4476-8f00-a47432ffb151  VIAF: 317134211   WorldCat (עם VIAF): 317134211
יהואש הירשברג

| --- | --- |

יהואש הירשברג, 2008
 לידה:  21 באפריל 1938 (בן 86) תל אביב, פלשתינה (א"י)
 מוקד פעילות:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פנסילבניה 
 עיסוק:  מוזיקולוג, ויולן, מלחין, מחבר ספרי עיון, פרופסור אמריטוס
 שפה מועדפת:  עברית, אנגלית 
 כלי נגינה:  ויולה
 פרסים והוקרה:   פרס ישראל למוזיקה ומוזיקולוגיה, (תשפ"ג)
 
יהואש הירשברג (נולד ב-21 באפריל 1938) הוא מוזיקולוג, ויולן, מלחין, מחבר ספרי עיון ופרופסור אמריטוס בחוג למוזיקולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. פרופסור הירשברג היה הראשון שחקר את התפתחות המוזיקה האמנותית ביישוב היהודי בארץ ישראל המנדטורית ולאחר קום המדינה. חתן פרס ישראל בתחום המוזיקה והמוזיקולוגיה לשנת תשפ"ג (2023).
חייו > לימודים

הירשברג נולד בתל אביב. אביו, יצחק הירשברג, היה מורה ומחנך, מתרגם ומוזיקאי חובב. אמו, נחמה, עסקה גם היא בהוראה. הוא החל לנגן בכינור אצל בן-עמי זילבר, מנגני התזמורת הפילהרמונית הישראלית והמשיך בלימודי הכינור אצל אליס פניבש-רוזנברג ולורנד פניבש ואחר כך למד נגינה בויולה אצל עדן פרטוש. ניגן בתזמורת הגדנ"ע והשתתף עמה בתחרות בינלאומית בהולנד, שם זכתה בפרס הראשון.
אחותו של הירשברג היא המתרגמת שלומית קדם.
משנת 1955 למד באקדמיה למוזיקה בתל אביב וסיים שם תואר שני בכינור, ויולה וניצוח. בין מוריו היו מרדכי סתר, אלכסנדר אוריה בוסקוביץ' ואיתן לוסטיג. בשנים אלה עסק גם בהוראת נגינה בכינור ובתרגום ספרים בנושאי מוזיקה וניגן בתזמורת הקאמרית רמת גן, בניצוחו של מיכאל טאובה. כן השתתף במשך שנים בסמינר למוזיקה קאמרית בבית דניאל בזכרון יעקב.
לאחר סיום לימודיו באקדמיה התגייס לצבא ושירת תחילה ככתב בעיתון "במחנה גדנ"ע" ואחר כאחראי לתוכניות מוזיקה קלאסית בגלי צה"ל, שם המשיך לעבוד כאזרח גם לאחר השחרור. כן עבד כמורה למוזיקה בבית הספר לאמנויות רננים בתל אביב, שנוהל על ידי אביו. שם הכיר את ישראלה זולונדז', מורה לספרות. הם נישאו ביולי 1964. מאז 1971 הם חיים בירושלים, הורים לארבעה בנים - בועז, יורם, אילן ורן - וסבים לשישה נכדים.
יהואש הירשברג נמנה עם צוות העורכים והיועצים המדעיים של האנציקלופדיה "בריטניקה לנוער".
פרסומים

רשימת פרסומיו מקיפה 70 ספרים, מאמרים והוצאות לאור גם בתחומי המוזיקה בצרפת ובאיטליה במאה ה-14, האופרה האיטלקית הרומנטית, הקונצ'רטו סולו האיטלקי בדורו של ויוואלדי ותחומים נוספים. הוא חיבר את מרבית הערכים של מוזיקה קלאסית ישראלית במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים וב-Music in Geschichte und Gegenwart.
פרסומים > ספריו

המוזיקה, המוזיקאי והמאזין, הוצאת רשפים, 1966
מוזיקה ודרמה באופרה, הוצאת צ'ריקובר בשיתוף עם האוניברסיטה העברית, 1974
פאול בן-חיים, חייו ויצירתו, הוצאת עם עובד, 1983
Paul Ben-Haim, revised and extended, translated from Hebrew by Natan Friedgut, Edited by Dr. Batja Bayer, Israeli Music Publications, 1990
אלכסנדר אוריה בוסקוביץ', חייו, יצירתו והגותו (יחד עם ד"ר הרצל שמואלי), הוצאת כרמל, 1995
Music in the Jewish Community of Palestine 1880-1948: A Social History. Clarendon Press, Oxford, 1995
המקצוע: מוזיקאי, תהליכי קליטה של המוזיקאים העולים (יחד עם בלה ברובר ומיכל בן-צור), מכון ירושלים לחקר ישראל, 1997
קסם האופרות של ורדי, הוצאת כרמל, 2014
יחזקאל בראון, חייו ויצירתו (יחד עם יחזקאל בראון ורֹתם לוז), הוצאת כרמל ירושלים והמכון למוזיקה ישראלית, 2017
Opera in Search of a Just Ruler for a United Italy, Brepols 2017, ISBN 978-2-503-57739-5
בשנת 2019 הופיע ספרו על האופרות סריה הרומנטיות עם "סוף טוב" (Lieto fine)
צבי אבני, חייו ויצירתו, הוצאת כרמל ירושלים, (יחד עם רקפת בר-שדה), 2020
קסם האופרות של פוצ'יני, הוצאת כרמל ירושלים 2020
פרסומים > תרגומים

ליאונרד ברנשטיין, חדות המוזיקה, הוצאת רשפים, 1960
מאמרים

יהואש הירשברג, "זהויות יהודיות"
יהואש הירשברג, "חזון המזרח מול מורשת המערב", מחקר בנושא המוזיקה האמנותית בתקופת היישוב בארץ ישראל ואחרי הקמת המדינה
יהואש הירשברג, "החיפוש אחר מעמד ואידאולוגיה לאומית", על סטפן וולפה
מוזיקה פופולרית ותרבויות לאומיות בישראל (סקירה)
מגזין חדשות האופרה, אוגוסט 2012, על ביצוע "אורפאו ואאורידיצ'ה" באופרה הישראלית החדשה, 16 במאי 2012
הערות שוליים

↑  יהואש הירשברג, יהואש הירשברג, "חזון המזרח מול מורשת המערב", מחקר בנושא המוזיקה האמנותית בתקופת היישוב בארץ ישראל ואחרי הקמת המדינה
↑  Jehoash Hirshberg/Simon McVeigh
↑  חגי חיטרון, עכבר העיר אונליין, הפסיון של יורם, באתר הארץ, 9 בנובמבר 2008
↑  פרס אנגל ליהואש הירשברג ולהילת בן קנז אתר עיריית תל אביב-יפו, 3 ביולי 2011
↑  תוכניית הטקס של הענקת פרסי עיריית תל אביב-יפו, 22 בנובמבר 2011
↑   חגי חיטרון, שמעתי לא מזמן את היצירה המינימליסטית הזאת. זה היה מ־ה־מם, באתר הארץ, 14 במרץ 2022
↑  אורי סלע‏, פרופ' יהואש הירשברג הוא חתן פרס ישראל למוזיקה ומוזיקולוגיה, באתר וואלה, 23 בפברואר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262742105171  GND: 123077516  ISNI: 0000 0001 1455 3173  LCCN: n84104591  NKC: mzk20191059301  NTA: 138770719  SUDOC: 033807612  VIAF: 112757470   WorldCat (עם VIAF): 112757470 
פרופסור יהואש הירשברג מקבל את פרס אנגל לשנת 2011
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-60

| --- | --- |
 תאריך:  11 בפברואר 2007 
 מיקום:  בית האופרה המלכותית, קובנט גארדן, לונדון
 מנחים:  ג'ונתן רוס
 המועמדים והזוכים הבולטים
 הסרט הטוב ביותר:  המלכה
 →59 61←
 
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-60 שמעניקה האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה, נערך ב-11 בפברואר 2007 הוענקו לסרטים הטובים ביותר של שנת 2006.
הסרט "המלכה" זכה בפרס הסרט הטוב ביותר, וזיכה את הלן מירן בפרס השחקנית הטובה ביותר. הבמאי פול גרינגראס זכה בפרס הבימוי הטוב ביותר על סרטו "טיסה 93", שזכה גם בפרס העריכה. פורסט ויטאקר זכה בפרס השחקן הטוב ביותר על הופעתו בסרט "המלך האחרון של סקוטלנד", שזכה בפרס הסרט הבריטי המצטיין ובפרס התסריט המעובד הטוב ביותר. בטקס הוענק גם בפעם הראשונה פרס באפט"א לסרט האנימציה הטוב ביותר לסרט "תזיזו ת'רגליים" בבימויו של ג'ורג' מילר.
זוכים ומועמדים

| הסרט הטוב ביותר | הבמאי הטוב ביותר |
| --- | --- |
 המלכה בבל  השתולים  המלך האחרון של סקוטלנד  מיס סנשיין הקטנה:  פול גרינגראס – טיסה 93 ג'ונתן דייטון וואלרי פאריס – מיס סנשיין הקטנה  סטיבן פרירס – המלכה  אלחנדרו גונסלס איניאריטו – בבל  מרטין סקורסזה – השתולים
השחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי: השחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי
 פורסט ויטאקר – המלך האחרון של סקוטלנד דניאל קרייג – קזינו רויאל  לאונרדו דיקפריו – השתולים  ריצ'רד גריפית'ס – נערי ההיסטוריה  פיטר או'טול – ונוס:  הלן מירן – המלכה פנלופה קרוז – לחזור  ג'ודי דנץ' – רמז לסקנדל  מריל סטריפ – השטן לובשת פראדה  קייט וינסלט – Little Children
השחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה: השחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה
 אלן ארקין – מיס סנשיין הקטנה ג'יימס מק'אבוי – המלך האחרון של סקוטלנד  ג'ק ניקולסון – השתולים  לסלי פיליפס – ונוס  מייקל שין – המלכה:  ג'ניפר הדסון – נערות החלומות אמילי בלאנט – השטן לובשת פראדה  אביגייל ברסלין – מיס סנשיין הקטנה  טוני קולט – מיס סנשיין הקטנה  פרנסס דה לה טור – נערי ההיסטוריה
התסריט המקורי הטוב ביותר: התסריט המעובד הטוב ביותר
 מייקל ארנדט – מיס סנשיין הקטנה גיירמו אריאגה – בבל  גיירמו דל טורו – המבוך של פאן (El laberinto del fauno)  פול גרינגראס – טיסה 93  פיטר מורגן – המלכה:  ג'רמי ברוק ופיטר מורגן – המלך האחרון של סקוטלנד פול האגיס, ניל פרביס, ורוברט וייד – קזינו רויאל  פטריק מרבר – רמז לסקנדל  אליין ברוש מק'קנה – השטן לובשת פראדה  ויליאם מונהאן – השתולים
הצילום הטוב ביותר: פרס קרל פורמן להישג יוצא דופן של במאי, תסריטאי או מפיק בריטי של סרט בכורה
 הילדים של מחר בבל  קזינו רויאל  המבוך של פאן (El laberinto del fauno)  טיסה 93:  אנדריאה ארנולד (בימוי) – Red Road ג'וליאן גילבי (בימוי) – Rollin' with the Nines  כריסטין לנגן (הפקה) – Pierrepoint  גארי טארן (בימוי) – Black Sun  פול אנדרו ויליאמס (בימוי) – London to Brighton
הסרט הבריטי הטוב ביותר: המוזיקה הטובה ביותר
 המלך האחרון של סקוטלנד קזינו רויאל  רמז לסקנדל  המלכה  טיסה 93:  בבל – גוסטבו סנטאולאלה קזינו רויאל – דייוויד ארנולד  נערות החלומות – הנרי קריגר  תזיזו ת'רגליים – ג'ון פאוול  המלכה – אלכסנדר דספלה
הסאונד הטוב ביותר: עיצוב ההפקה הטוב ביותר
 קזינו רויאל בבל  המבוך של פאן (El laberinto del fauno)  שודדי הקאריביים: תיבה של איש מת  טיסה 93:  הילדים של מחר קזינו רויאל  מארי אנטואנט  המבוך של פאן (El laberinto del fauno)  שודדי הקאריביים: תיבה של איש מת
האפקטים החזותיים הטובים ביותר: עיצוב התלבושות הטוב ביותר
 שודדי הקאריביים: תיבה של איש מת קזינו רויאל  הילדים של מחר  המבוך של פאן (El laberinto del fauno)  סופרמן חוזר:  המבוך של פאן (El laberinto del fauno) השטן לובשת פראדה  מארי אנטואנט  שודדי הקאריביים: תיבה של איש מת  המלכה
האיפור ועיצוב השיער הטוב ביותר: העריכה הטובה ביותר
 המבוך של פאן (El laberinto del fauno) השטן לובשת פראדה  מארי אנטואנט  שודדי הקאריביים: תיבה של איש מת  המלכה:  טיסה 93 בבל  קזינו רויאל  השתולים  המלכה
הסרט הטוב ביותר שאינו בשפה האנגלית: סרט האנימציה הטוב ביותר
 המבוך של פאן (El laberinto del fauno) Apocalypto  Black Book  Rang De Basanti  לחזור:  תזיזו ת'רגליים מכוניות  חיים בזרם
סרט האנימציה הקצר הטוב ביותר: הסרט הקצר הטוב ביותר
 Guy 101 Dreams and Desires: Family Ties  Peter and the Wolf:  Do Not Erase Care  Cubs  Hikikomori  Kissing, Tickling and Being Bored
הכוכב העולה
 אווה גרין אמילי בלאנט  נעמי האריס  קיליאן מרפי  בן וישו
סרטים עם מועמדויות וזכיות מרובות

פול גרינגראס, זוכה פרס הבמאי הטוב ביותר
פורסט ויטאקר, זוכה פרס השחקן הטוב ביותר
הלן מירן, זוכת פרס השחקנית הטובה ביותר
אלן ארקין, זוכה פרס שחקן המשנה הטוב ביותר
ג'ניפר הדסון, זוכת פרס שחקנית המשנה הטובה ביותר
מייקל ארנדט, זוכה פרס התסריט המקורי הטוב ביותר
פיטר מורגן, זוכת פרס התסריט המעובד הטוב ביותר
אווה גרין, זוכת פרס הכוכב העולה
יוזף האלר

| --- | --- |
האלר במדים פולנים
האלר במדים פולנים
 לידה:  13 באוגוסט 1873 ג'ורסיז, גליציה הפולנית, האימפריה האוסטרו-הונגרית האימפריה האוסטרו-הונגרית
 פטירה:  4 ביוני 1960 (בגיל 86) לונדון, האימפריה הבריטית בריטניה
 מקום קבורה:  Gunnersbury Cemetery 
 מדינה:  הרפובליקה הפולנית השנייה, פולין, ציסלייטניה (ארצות אוסטריה), הממלכה המאוחדת 
 כינוי:  "הגנרל הכחול"
 השתייכות:  האימפריה האוסטרו-הונגרית האימפריה האוסטרו-הונגרית הרפובליקה הפולנית השנייה הרפובליקה הפולנית השנייה
 תקופת הפעילות:  1895–1910   1914 – 1920
 דרגה:  לוטננט גנרל
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  מלחמת פולין–אוקראינה  המלחמה הפולנית-סובייטית
 עיטורים
 קצין גבוה בלגיון הכבוד  מפקד במסדר פולוניה רסטיטוטה  צלב הכסף של וירטוטי מיליטארי  קצין בכיר של מסדר הכתר של איטליה  עיטור מסדר העיט הלבן של פולין  מדליית הניצחון 
 
יוזף הָאלֶר פון הַלֶּנְבּוּרְג (בפולנית: Józef Haller von Hallenburg; ‏13 באוגוסט 1873 – 4 ביוני 1960) היה מצביא פולני ששירת בצבא הרפובליקה הפולנית השנייה כלוטננט גנרל. במקור הוא היה מפקד בתוך הצבא האוסטרו-הונגרי, אך עם עליית הלאומיות ונפילת האימפריה האוסטרו-הונגרית במלחמת העולם הראשונה, הצטרף האלר אל יוזף פילסודסקי ומאבקו לעצמאות פולין. במסגרת מאבק זה לחם האלר במלחמת פולין–אוקראינה ובמלחמה הפולנית-סובייטית.
ביוגרפיה

יוזף האלר היה ילדם השלישי של הנריק האלר (1831–1888) ואולגה האלר לבית אצולת טרטר. משפחתו, אף על פי שלא הייתה עשירה במיוחד, השתייכה למדינה הפולנית הכבושה. מסורות פטריוטיות חזקות הוקירו ואווירת דתיות חלחלה בחיי משפחתו.
ביוגרפיה > קריירה צבאית

בשנת 1880 עברה המשפחה ללבוב שם סיים יוזף גימנסיה בה גרמנית הייתה שפת ההוראה. הוא המשיך את לימודיו בבתי ספר צבאיים בקושיצה. לאחר סיום לימודיו למד בפקולטה לארטילריה באקדמיה הצבאית טכנית בווינה בין השנים 1892–1895. ב-18 באוגוסט 1895 עלה יוזף לדרגת לוטננט שני בצבא האוסטרו-הונגרי, שם המשיך לשרת במשך שש עשרה שנים. בשנת 1903 התחתן עם אלכסנדרה סלה (1875–1954).
בדצמבר 1911 השלים האלר את תפקידו הצבאי הפעיל. בשל מצבו הבריאותי, לאחר שהגיע לדרגת קפטן הוא עבר לכוחות המילואים. לאחר מכן ניהל חווה חקלאית השייכת לחותנו ועבד באגודת איכרים. הוא היה פעיל באגודת העצמאות הפולנית "סולוו" (Sokół), אשר בשנת 1912 החלה לנהל פעילויות צבאיות בצורה רחבה יותר וקיבלה תמיכה רבה בגליציה. האלר ארגן תרגילים וקורסים צבאיים, והכין תקנות אימונים צבאיות לחברי האגודה.
ביוגרפיה > מלחמת העולם הראשונה

לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה גויס יוזף האלר לצבא האוסטרי, אך כבר ב-13 באוגוסט 1914 הוא קיבל אישור להצטרף לפלוגת ההתנדבות הפולניות בלבוב. הוא עבד במרץ על שיפור הארגון וההכשרה של המתנדבים. הלגיון הפולני נלחם נגד האימפריה הרוסית בשטח ממלכת פולין וגליציה. האלר פיקד תחילה על גדוד מתנדבים לפני שנכנס לתפקיד מפקד גדוד החיל רגלים של הלגיון השלישי. בסתיו 1914 ובתחילת 1915 לחמו היחידות הצבאית שלו בחזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה ומנעו את דריסת הרגל הרוסית בממלכת הונגריה.
במאי 1915 עבר יוזף האלר תאונת דרכים קשה ועבר טיפול רפואי במשך עשרה חודשים. ביולי 1916 הוא הפך למפקד הבריגדה השנייה של הלגיון הפולני, שלחמה אז בוואליניה.
ביוגרפיה > עצמאות פולין

האלר נשאר נאמן לבית הבסבורג עד פברואר 1918, כאשר המשא ומתן על חוזה השלום של ברסט-ליטובסק פורסם על ידי העיתונות. חלק מהוראותיו נתפסו כבגידה בפולין על ידי אוסטריה ופגיעה באינטרסים הלאומיים של פולין. ב-15 בפברואר 1918, בתגובה למשא ומתן על האמנה, הוביל האלר את הבריגדה השנייה של הלגיון הפולני ופרץ את קו החזית האוסטרית-רוסית בממלכת פולין, ובסופו של דבר הצטרף לכוחות הצבא הפולני ברוסיה המהפכנית.
באביב 1918 השתלט האלר על כוחות הצבא של החיל הפולני השני ברפובליקה העממית של אוקראינה. הפיקוד הגרמני אשר באותה העת הסדיר את מזרח אירופה תחת השפעתו ניסה לפרק מערך זה, דבר אשר הוביל לקרב קניוב ב-11 במאי, שם לאחר לחימה של יום נגמרה התחמושת והכוחות הפולניים נכנעו. האלר נמנע ממאסר וב-3 ביולי 1918 נסע דרך מורמנסק אל הרפובליקה הצרפתית השלישית.
צבא פולני הוקם מטעם מדינות ההסכמה על פי צו של ה-4 ביוני 1917 מאת נשיא הרפובליקה הצרפתית, ריימונד פואנקרה. חיילים גויסו מהקהילה הפולנית בארצות הברית וממחנות שבויים בממלכת איטליה ובצרפת. ב-4 באוקטובר 1918 התמנה האלר למפקד הצבא הפולני בצרפת, המכונה לעיתים קרובות "הצבא הכחול" (בשל צבע המדים שלהם). הוא קיבל עם תפקיד זה את דרגת הגנרל. פעולה זאת קישרה בין פולין למדינות ההסכמה. סיום המלחמה לא עצר את הקמת צבא זה לתוך צבא פרו-עצמאות פולנית, שהורכב עד מהרה מכ-70,000 חיילים, חמושים ומאובזרים היטב. באפריל ובמאי 1919 הם נשלחו לפולין, שם לקחו חלק בקרב להבטחת גבולות המדינה הפולנית המשוחזרת. "הצבא הכחול" היה ההישג הגדול ביותר של האלר וצבר לו פופולריות בחברה הפולנית.
לאחר שובו אל הרפובליקה הפולנית השנייה, כעת מדינה הנלחמת לעצמאות, הועברו האלר וחייליו לגליציה המזרחית, בקו החזית הפולני-אוקראיני. האלר קיבל את הפיקוד על החזית במלחמת פולין–אוקראינה באוקטובר. לאחר מכן הוא שאף להבטיח את פומרניה, השטח שהוענק לפולין על פי הוראות חוזה ורסאי. ב-10 בפברואר 1920 ערכו האלר וחבריו הקצינים טקס סמלי של "חתונת" פולין והים הבלטי. במהלך המתקפה הבולשביקית בשנת 1920, "הגנרל הכחול" כפי שנודע השתתף באופן פעיל בהגנת המדינה. הוא מונה למפקח הכללי של צבא המתנדבים, אותו עזר להקים. לאחר מכן פיקד על קו החזית הצפון-מזרחי והגן על הבירה ורשה.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

בתקופת שבין שתי מלחמות העולם מילא האלר מספר תפקידים חברתיים ופוליטיים שונים ללא הצלחה גדולה. הוא ננזף בהפיכתו של יוזף פילסודסקי במאי שנת 1926 וכתוצאה מכך עזב את הצבא. בשנות ה-30 של המאה ה-20 עסק בפעילות של מפלגות פוליטיות באופוזיציה למשטר פילסודסקי והטריומווירט שירש אותו תחת אדוורד רידז-שמיגלי, איגנצי מושצ'יצקי ויוזף בק. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה הוא הצליח לפלס את דרכו לצרפת, ואז לבריטניה הגדולה. הוא היה שר חינוך במשך שנתיים בממשלת הגלות של ולדיסלב שיקורסקי.
לאחר המלחמה נותר יוזף האלר בגלות בלונדון (בעוד פולין הייתה מדינת חסות של ברית המועצות בתור הרפובליקה העממית הפולנית) שם נפטר ב-4 ביוני 1960. לאחר קריסת הקומוניזם וסיום המלחמה הקרה קברו הוחזר לפולין, שם הוא נשמר בכנסיית חיל המצב של סט. אגנישקה בקרקוב. הוא זכור כגנרל הבולט של "הצבא הכחול" ואחד הגיבורים שנלחמו למען עצמאות פולין.
ראו גם

הצבא הכחול
המלחמה הפולנית-סובייטית
מלחמת פולין–אוקראינה
יוספינה, נסיכת דנמרק

יוספינה סופיה איוואלו מתילדה, נסיכת דנמרק ורוזנת מונפזאט (בדנית: Josephine Sophia Ivalo Mathilda, prinsesse til Danmark, komtesse af Monpezat; נולד ב-8 בינואר 2011) היא נסיכה דנית, בתם של פרדריק העשירי, מלך דנמרק ושל המלכה מארי (לשעבר: דונלדסון). היא הרביעית בסדר הירושה לכתר הדני, אחרי אחיה הגדול נסיך הכתר הנסיך כריסטיאן, אחותה הגדולה הנסיכה איזבלה, ואחיה התאום הנסיך וינסנט.