stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רבקה נרדי
פעילות מקצועית וציבורית

בשנת 1978 פתחה נרדי את "המרכז הראשון בישראל לקידום האישה", שפעל בחסות עיריית הרצליה ומשרד העבודה והרווחה. הניסיון שהצטבר בהפעלת המרכז סוכם בספר שהופיע ב-1981 בשם "אשה בזכות עצמה". בשנת 1983 הייתה בין מקימי מכון "נ.ו. ר.ה". באותן שנים נמנתה בין מעצבי תוכניות ההשתלמות הראשונות בארץ למנהיגות נשים, התמודדות נשים בעולם עבודה גברי וסקסיסטי וקידום מעמדן של נשים. כמו כן פעלה כמנהלת וכמנחה מקצועית במסגרות ציבוריות ופרטיות לקידומן של נשים. במקביל החלה לפעול ב-1982 בתחום של העצמת נשים וחינוך למנהיגות. בעבודת הדוקטורט שלה בדקה את המחויבות של שני בני הזוג לנישואין ואת תפיסת המוסר בקשרי הזוג, שני נושאים שעוסקים בצדק והוגנות ביחסים בין גברים ונשים. החשיבה על הצדק בזוגיות מלווה גם את כל שמונה עשר ספריה (עיון ופרוזה) שנכתבו עד 2022.
היא הקימה את מכון דיאלוג ב-1990 ובן זוגה ד"ר חן נרדי הצטרף אליו ב-1992, במטרה לממש את חזון השותפות והשוויון בין נשים לגברים.
משנת 2000 ואילך פעלה בהנהלת תנועת "ש.י.ן - שוויון ייצוג לנשים", וכחברה בקבוצת "אנואר – שותפות נשים יהודיות וערביות". בשנת 2004 נמנתה בין יוזמי הקמת "התנועה לשוויון ושלום בין המינים" ופעלה כמספר שנים כחברה בהנהלת התנועה.
תחומי התמחותה העיקריים של ד"ר רבקה נרדי: יחסי נשים גברים, זוגיות פרק א' ופרק ב', יחסי הורים ילדים, קשר בין דורי, קריירה ומשפחה, מעברים ושינויים בחיים, סוגיות בגיל המבוגר, יחסים בעולם העבודה, מנהיגות והעצמת נשים.
במהלך השנים פרסמה והציגה מאמרים בכתבי עת מקצועיים ובכנסים בינלאומיים. כמו כן פרסמה באתר "מכון דיאלוג"  מאמרים מקצועיים בנושאים מגוונים מתחום החיים האישיים והזוגיים/משפחתיים וגם טור אישי (מחובר לאקטואליה).
פעילות מקצועית וציבורית > הרקע לתפיסת עולמה המקצועית

נרדי הגיעה לתפיסת עולמה המקצועית לאחר מסע אישי שהושפע מהמהפכה במעמדן של נשים במאה העשרים. השינוי ביחסי נשים גברים השפיע על חייה כמו גם על תפיסתה המקצועית.
היא מאמינה כי דיאלוג שוויוני ומכבד בין אישה וגבר הוא תנאי הכרחי להפנמת הרעיון הדמוקרטי ולהפחתה משמעותית ברמת האלימות בחברה.
נרדי סבורה כי זוגיות בלתי שוויונית שיש בה שולט ונשלט, ומאופיינת באלימות, היא גם סיבה וגם תוצאה של חברות אלימות ומשטרים עריצים.
דרך הדיאלוג תורגמה על ידה במכון דיאלוג, למודל הדולפיני אותו יזם ד"ר חן נרדי, ויחד הם פיתחו אותו בראשית דרכם במכון דיאלוג (1992).
דרך הדיאלוג המתנגשת לא פעם עם מציאות של יחסי כוח – בארגוני העבודה, במערכות היררכיות וביחסי נשים גברים מייצגת את האמירה המרכזית בעבודתה – בטיפול אישי וזוגי, בסדנאות, בהרצאותיה ובכתיבתה.
החל משנת 2015, בעקבות פרסום ספר השירה של בנם, בן נרדי, "הבזקים של תפיסה מדויקת", נוצר חיבור שממשיך עד היום, בין אמנות לפסיכולוגיה. מאז נולדו שלושה מופעים בשיתוף פעולה עם בן נרדי, שנותנים ביטוי פיוטי ומוזיקלי לרעיונות אישיים ומקצועיים. המופעים האלה מבטאים את הרעיון שפסיכולוגיה ואמנות יכולים להיות משולבים זה בזה ולהשפיע על חיינו.
ספריה > ספרי עיון

אישה גם למען עצמה - בשיתוף הדסה וסרצוג ורמי אבן טוב (המכון לאמצעי הוראה של משרד העבודה והרווחה, 1981)
אישה בזכות עצמה (מודן, 1989).
בין העונות: על נשים באמצע החיים (מודן, 1991)
גברים בשינוי - עם ד"ר חן נרדי (מודן, 1992)
נישואים שניים (מודן, 1994)
זוגיות בסערה (הקיבוץ המאוחד, 2003)
להיות דולפין – התמודדות עם תוקפנות וחולשה בזוגיות, בהורות, בעבודה ובצבא - עם ד"ר חן נרדי (מודן, 2006)
נשים חסרות מנוח: שיח נשים בדרכן לשוויון (פרדס הוצאה לאור, 2007)
שיחה זוגית - עם ד"ר חן נרדי (הדים, 2010)
מה שאנחנו מרגישות - עם טלי נרדי (הדים, 2020)
רציתי יותר (הדים, 2020)
ספריה > סיפורת

איתך בגובה העיניים (מודן, 1996)
ליאורה (ברקאי ספרים, 2004)
זר יקר שלי (פרדס, 2008)
את לא נראית בכלל (הדים, 2011)
אור מריר - קובץ סיפורים קצרים (הדים, 2013)
כל יום בשעה 11:15 (הדים, 2016)
הרומן האחרון של קלרה ברון (הדים, 2021)
חיים אישיים

נרדי נשואה מאז ינואר 1977 לד"ר חן נרדי (סא"ל בדימוס), ולהם שלושה ילדים.
הערות שוליים

↑  Commitment to emotional relationships between men and women: The differences and implications of modern marriage - ProQuest, www.proquest.com (באנגלית)
↑  זוגיות בסערה נרדי רבקה, באתר www.kibutz-poalim.co.il
↑  רבקה נרדי, בין העונות: על נשים באמצע החיים, קשת, 1991. (בiw)
↑  גברים בשינוי / ד"ר חן נרדי - "מודן", 1992, באתר מכון דיאלוג
↑  נישואים שניים / ד"ר רבקה נרדי - "מודן", 1994, 2005, 2014, באתר מכון דיאלוג
↑  להיות דולפין : התמודדות עם תוקפנות וחולשה בהורות, בזוגיות, בעבודה ובצבא / רבקה נרדי, חן נרדי | נרדי, רבקה, 1941- (נרדי, חן) | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  נשים חסרות מנוח -שיח נשים על דרכן לשיוויון, באתר אחותי למען נשים בישראל
↑  מה שאנחנו מרגישות, באתר מכון דיאלוג
↑  רציתי יותר - ד"ר רבקה נרדי, באתר user-1723486.cld.bz
↑  איתך בגובה העיניים | מודן - הוצאה לאור, באתר https://www.modan.co.il
↑  ליאורה / ד"ר רבקה נרדי - "ברקאי ספרים", 2004, באתר מכון דיאלוג
↑  חן נרדי - ד"ר לעבודה סוציאלית מטעם אוניברסיטת תל אביב. מטפל אישי וזוגי, מדריך הורים ומנחה קבוצות גברים. שרת בצה"ל 22 שנים ופרש ב-1992 בדרגת סגן-אלוף
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308510905171  ISNI: 0000 0001 1897 8275  LCCN: n89135018  VIAF: 16357041   WorldCat (עם VIAF): 16357041
חלון סודי

| --- | --- |

 מבוסס על:  Secret Window, Secret Garden 
 בימוי:  דייוויד קפ 
 הופק בידי:  גאבין פולון עזרא סוורדלו
 תסריט:  דייוויד קפ
 עריכה:  Jill Savitt 
 שחקנים ראשיים:  ג'וני דפ מריה בלו ג'ון טורטורו
 מוזיקה:  פיליפ גלאס 
 צילום:  פרד מרפי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי קולומביה 
 חברה מפיצה:  סרטי סוני
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  12 במרץ 2004
 משך הקרנה:  92 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מתח, סרט בלשי, סרט דרמה, סרט אימה, סרט המבוסס על יצירה ספרותית 
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 תקציב:  40 מיליון דולר
 הכנסות:  92,913,171 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   secretwindow
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
חלון סודי (באנגלית: Secret Window) הוא סרט מתח/אימה משנת 2004, אשר בוים ונכתב על ידי דייוויד קפ. הסרט מבוסס על ספרו של סטיבן קינג.
עלילה

מורטון 'מורט' רייני, הוא סופר מצליח, שחייו נקטעים משלוותם, כאשר הוא תופס את אשתו איימי עם גבר אחר בשם טד מילנר. כתוצאה מכך, הוא תובע מאשתו גירושים, אך אלו נעשים מכוערים וקשים. הוא אינו מצליח להתמודד עם העוול שנוצר ונכנס לדיכאון עמוק. בעקבות זאת, הוא עובר להתגורר בבקתת נופש מבודדת, על שפת אגם פסטורלי, בתקווה ששם יצליח לכתוב מחדש. בכל זמן שהותו בבקתה, הוא אינו מצליח לשוב ולכתוב יותר משורה אחת, ודיכאונותיו רק מחמירים. יום אחד מגיע לביתו במפתיע איש בשם ג'ון שוטר, בחור דרומי מסתורי בעל כובע שחור, המאשים את מורט בגנבת אחד מסיפוריו - "חלון סודי". כשזה דורש פיצוי ממורט, מורט מזלזל בו, ומסלק אותו מביתו. לאחר מעשה זה, מתחיל שוטר לחסל זה אחר זה את כל האנשים הקרובים למורט.
בסוף הסרט, מתגלה כי לאורך כל הסרט מורט סבל מפיצול אישיות בעקבות בגידת אשתו בו, ושוטר הייתה הדרך שלו להביע את הרצון שלו לרצוח אותה. לבסוף מורט מזמין את אשתו הביתה ומשתנה לשוטר שרוצח אותה ואת הגבר איתו בגדה.
צוות שחקנים

ג'וני דפ - מורטון 'מורט' רייני
ג'ון טורטורו - ג'ון שוטר
מריה בלו - איימי רייני
טימותי האטון - טד מילנר
עונת 1972/1973 בליגה הלאומית

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  16 בספטמבר 1972 – 5 במאי 1973 (232 ימים)
 מספר משתתפות:  16
 הזוכה:  הכח מכבי רמת גן
 מספר משחקים:  240
 מספר שערים:  505 (2.1 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  1,145,000 (4,771 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  ישראל משה רומנו (21 שערים)
 השחקן המצטיין:  ישראל צבי רוזן
 → 1971/19721973/1974 ←
 
עונת 1972/1973 בליגה הלאומית הייתה העונה ה-17 של הליגה הלאומית כליגת הכדורגל הבכירה בישראל.
על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. הקבוצות שעלו לליגה הלאומית לעונת 1972/1973 היו מכבי פתח תקווה והפועל מרמורק. העונה החלה ב-16 בספטמבר 1972 והסתיימה ב-5 במאי 1973. העונה הסדירה הסתיימה בזכייתה של הכח מכבי רמת גן באליפות. המבקיע המצטיין של העונה היה משה רומנו מבית"ר תל אביב שכבש 21 שערים.
בסיום העונה נשרו שמשון תל אביב והפועל מרמורק לליגת המשנה. הקבוצות שעלו לליגה הלאומית לעונת 1973/1974 היו בני יהודה תל אביב והפועל חדרה.
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | הכח מכבי רמת גן | 30 | 16 | 10 | 4 | 41 | 20 | 21 | 42 |  |
| 2 | הפועל תל אביב | 30 | 14 | 9 | 7 | 45 | 34 | 11 | 37 |  |
| 3 | הפועל ירושלים | 30 | 13 | 10 | 7 | 30 | 19 | 11 | 36 |  |
| 4 | מכבי תל אביב | 30 | 8 | 17 | 5 | 31 | 23 | 8 | 33 |  |
| 5 | הפועל באר שבע | 30 | 11 | 10 | 9 | 41 | 35 | 6 | 32 |  |
| 6 | הפועל כפר סבא | 30 | 7 | 17 | 6 | 31 | 27 | 4 | 31 |  |
| 7 | הפועל חיפה | 30 | 9 | 12 | 9 | 31 | 28 | 3 | 30 |  |
| 8 | בית"ר תל אביב | 30 | 8 | 14 | 8 | 24 | 25 | 1- | 30 |  |
| 9 | מכבי פתח תקווה | 30 | 9 | 12 | 9 | 39 | 41 | 2- | 30 |  |
| 10 | מכבי יפו | 30 | 10 | 9 | 11 | 35 | 33 | 2 | 29 |  |
| 11 | מכבי חיפה | 30 | 8 | 13 | 9 | 29 | 36 | 7- | 29 |  |
| 12 | הפועל פתח תקווה | 30 | 8 | 12 | 10 | 26 | 26 | 0 | 28 |  |
| 13 | מכבי נתניה | 30 | 8 | 10 | 12 | 28 | 39 | 11- | 26 |  |
| 14 | בית"ר ירושלים | 30 | 8 | 9 | 13 | 21 | 34 | 13- | 25 |  |
| 15 | שמשון תל אביב | 30 | 7 | 10 | 13 | 36 | 46 | 10- | 24 | ירדו ליגה |
| 16 | הפועל מרמורק | 30 | 5 | 8 | 17 | 25 | 47 | 22- | 18 | ירדו ליגה |
ראו גם

גביע הכ"ה
רוטב עגבניות

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  רוטב, sugo, מזון, מאכל עגבנייה 
 מוצא:  איטליה 
 מרכיבים עיקריים:  עגבנייה 
 
רוטב עגבניות המכיל מחית עגבניות, קוביות עגבניות, פלפל (אדום, צהוב וירוק), מתובל בשום, ריחן, אורגנו, פפריקה, תיבול בסגנון קייג'ון, פלפל צ'ילי, פטרוזיליה ושמן זית.
רוטב עגבניות הוא שם כללי לרטבים רבים המבוססים על עגבניות, אשר לרוב משמשים כחלק מתבשיל (ולא כתיבול). רוטבי עגבניות נפוצים בתבשילי בשר וירקות, אך מוכרים בעיקר בשימוש כרטבי פסטה.
לעגבניות תכונות אידיאליות להכנת רטבים מוצלחים בפשטותם: יש להן טעם עשיר, תכולת מים גבוהה, מרקם רך והרכב מתאים לעיבוי הרוטב (כך שלא נדרש עיבוי על ידי רביכה, למשל).
רוטב עגבניות פשוט מכיל עגבניות קצוצות מבושלות מתובלות במלח. ניתן גם לקלף את העגבניות, לטגן אותן, ולהיפטר מהגרעינים כדי למנוע מרירות. לעיתים מוסיפים לרוטב מים או נוזל עשיר יותר, כגון ציר או יין, כדי למנוע הסמכת-יתר של הרוטב. לרוב מתחילים את ההכנה באידוי או הקפצה של בצל ושום לפני הוספת העגבניות. תבלינים מקובלים נוספים הם ריחן, אורגנו, פטרוזיליה, פלפל חריף ופלפל שחור.
במטבח הצרפתי

במטבח הצרפתי רוטב עגבניות הוא אחד מחמשת "רטבי האם" כפי שהוגדרו על ידי אוגוסט אסקופייה. הרוטב כולל בשר חזיר מומלח, בצל, ער אציל, טימין, מחית עגבניות או עגבניות טריות, רביכה, שום, מלח, סוכר ופלפל שחור. לרוב כולל הרוטב גם קמח וחמאה להכנת רביכה.
במטבחי הממלכה המאוחדת, ניו זילנד, אוסטרליה, דרום אפריקה

המונח "רוטב עגבניות" במטבחי הממלכה המאוחדת, ניו זילנד, אוסטרליה ודרום אפריקה משמש לרוב לתיאור תבלין תעשייתי דמוי קטשופ. רוטב זה משמש לפאי בשר, נקניקיות, בשר וצ'יפס. רוטב עגבניות המוגש עם פסטה מכונה "רוטב פסטה".
במטבח האיטלקי

למרות שעגבניות הגיעו לאירופה מ"העולם החדש" הספרדי במאה ה-16, רוטב העגבניות מתועד במטבח האיטלקי רק החל מהספר Lo scalco alla moderna מאת אנטוניו לטיני (נאפולי, 1692). לטיני היה השף של המשנה למלך הספרדי בנאפולי, ואחד ממתכוני העגבניות שלו נקרא alla spagnuola - "בסגנון ספרדי". שימוש ברוטב עגבניות עם פסטה תועד לראשונה בספר הבישול האיטלקי L'Apicio moderno מאת השף הרומאי פרנצ'סקו לאונרדי משנת 1790.
פיצה כוללת לרוב שכבת רוטב עגבניות המרוחה על הבצק, ומעליה תוספות שונות ולרוב גם גבינה.
קיימים מגוון מאכלי פסטה עם רוטב העגבניות, ביניהם "פסטה אל פומודורו" הפשוט, ספגטי אלה פוטנסקה, ארביאטה ולזניה. פסטה ברוטב עגבניות עשויה להיות בסיס לתבשיל מורכב יותר הכולל למשל נקניק, חסילונים, כדורי בשר או ירקות.
במטבח המקסיקני

רוטב עגבניות היה תבלין במטבח האצטקי הקדום. האדם המערבי הראשון שתיעד רוטב כזה היה ברנרדינו דה סהגון, אשר תיאר רוטב מוכן שהוצע למכירה בשוק טנוצ'טיטלאן (כיום מקסיקו סיטי).
רוטבי עגבניות מקסיקנים בסיסיים הם רוטב אדום ורוטב ירוק. הם משמשים בסיס לרטבים חריפים ולמולה.
במטבח האמריקאי

בארצות הברית קיימים כמה סוגים של רטבי עגבניות תעשייתיים. "רכז עגבניות" עם מלח ועשבי תיבול, משמש לבישול ולרוב אינו נצרך כפי שהוא. "מחית עגבניות" ו"רסק עגבניות" דומים לרכז אך בסמיכות שונה. עבור מחית עגבניות ורסק עגבניות קיימות תקנות מחייבות של מנהל המזון והתרופות האמריקאי לגבי שיעור מוצקי העגבנייה במוצר, וככלל אינם מכילים תבלינים מלבד מלח; רוטב עגבניות אינו מתוקנן.
המונח רוטב עגבניות מתייחס גם לרוטב מבושל, לרוב עם שמן זית ושום, לעיתים גם עם בשר. גרסה פופולרית של רוטב כזה היא רוטב מרינרה, מונח איטלקי-אמריקאי המתייחס לרוטב עגבניות פשוט עם עשבי תיבול, לרוב פטרוזיליה וריחן. השם מרינרה נראה כרומז על מאכלי ים, אך בפועל אינו מכיל אותם. זהו אימוץ של מונח איטלקי, אשר באיטליה יוחס למורשת של ימאים ולפיכך קרוי כך.
במטבח הישראלי

המטבח הישראלי כולל מאכלים מסורתיים של העדות השונות ומושפע מאופנות בינלאומיות מודרניות, לכן גם מגוון התבשילים הכוללים רוטב עגבניות הוא סובב-עולם, בין השאר פיצה, רוטבי פסטה, קציצות ברוטב, חריימה, אבס קון ארוז, מוסקה, זיתים ברוטב עגבניות, במיה ברוטב עגבניות.
מחית עגבניות
מקרל משומר ברוטב עגבניות
מוסקה
דג אפוי ברוטב קארי עגבניות
הערות שוליים

↑  Elizabeth David, Italian Food (1954, 1999), p 319, and John Dickie, Delizia! The Epic History of the Italians and Their Food, 2008, p. 162.
↑  L'Arte della cucina in Italia, Emilio Faccioli, Einaudi, Milano, 1987
↑  Electronic Code of Federal Regulations - Title 21: Food and Drugs - PART 155—CANNED VEGETABLES, The U.S. Government Publishing Office (GPO)
פסטה פנה עם רוטב עגבניות
מוצרים להכנת רוטב סלסה אמריקאי
רבקה סולניט

| --- | --- |

רבקה סולניט, 2018
 לידה:  24 ביוני 1961 (בת 63) ברידג'פורט, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת המדינה בסן פרנסיסקו, University of California, Berkeley Graduate School of Journalism 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  Savage Dreams: A Journey Into the Hidden Wars of the American West, River of Shadows, The Faraway Nearby, גברים מסבירים לי דברים, A Paradise Built in Hell, Wanderlust: A History of Walking 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (2000)  פרס הספרות פא"ן אוקלנד ע״ש ג'וזפין מילס (2008)  National Book Critics Circle Award in Criticism 
 rebeccasolnit.net
 
רבקה סולניט (באנגלית: Rebecca Solnit; נולדה ב-24 ביוני 1961) היא סופרת ומסאית אמריקאית הכותבת על מגוון רחב של נושאים וההקשרים בניהם, בין היתר על סביבה, גאוגרפיה, פוליטיקה, טכנולוגיה, תרבות ואמנות. סולניט היא עורכת עצמאית ב"הארפרז" ובעלת טור קבוע.
ראשית חייה וחינוכה

סולניט נולדה בברידג' פורט, קונטיקט, ארצות הברית לאבא יהודי ואמא קתולית אירית. ב-1966, המשפחה עברה לגור נובאטו (Novato), קליפורניה, שם גדלה. "הייתי ילדה קטנה מוכה" היא סיפרה על ילדותה. היא עזבה את התיכון, בכיתה י' והשלימה בעצמה את המבחנים המזכים בתעודת סיום תיכון. בגיל 17, סולניט נסעה ללמוד בפריז, צרפת אך, חזרה לקליפורניה לסיים את לימודיה באוניברסיטה המדינה של סן פרנסיסקו היא קיבלה תואר שני מהמחלקה לעיתונאות של אוניברסיטת קליפורניה, ברקלי ב-1984, ומאז 1988 היא כתבת עצמאית.
קריירה > אקטיביזם

סולניט לקחה חלק בפעילות בנושאי סביבה וזכויות אדם; בשנות השמונים היא לקחה חלק מתנועת המאבק בניסויים הגרעיניים במדבר נבדה ובשנות התשיעים הייתה פעילה, למען Western Shoshone, שבטים ילידיים שנאבקו על האדמות שלהם במערב ארצות הברית כפי שתארה בספרה Savage Dreams. כן הייתה פעילה בתנועת המחאה נגד הגלובליזציה התאגידית בשנות ה-1990. היא רואה באקטיביזם פוליטי חלק ממחויבויות אזרחיות שיש לאזרחים במדינה דמוקרטית. בספרה Hope in the Dark, סולניט טוענת כי התנועה הסביבתית צריכה להושיט יד ולכרות בריתות עם קהילות כפריות משום, שלא פעם, הן הנפגעות העיקריות מהחלטות של הממשל המרכזי בנושאי איכות סביבה.
קריירה > כתיבה

סולניט החלה את דרכה העיתונאית בתחילת שנות העשרים לחייה וכבר אז כתבה בתחומים מגוונים. מאמרים וכתבות שלה הופיעו בפרסומים רבים בדפוס ובאינטרנט, כולל "הגרדיאן" ו"הארפרז". בהארפרז, סולניט היא האישה הראשונה, שכותבת באופן קבוע לטור הכורסא Easy Chair column שנוסד ב-1851. בין היתר היא כותבת גם בבלוג פוליטי TomDispatch וב-LitHub.
סולינט כתבה 15 ספרים וכן מאמרים רבים, קטלוגים מוזיאליים ואנתולוגיות. הספר A Paradise Built in Hell: The Extraordinary Communities that Arise in Disaster (תרגום מילולי: גן העדן שנבנה מהגהנום: הקהילות המדהימות שצמחו מהאסון) שיצא לאור ב-2009, החל כמאמר שפורסם ב"הארפרז" מגזין ביום בו הוריקן קתרינה פגע בחוף המפרץ. ההשראה לספר הגיע גם מרעידת האדמה לומה פריאטה (Loma Prieta), צפון קרולינה ב-1989.
סולניט עוסקת בכתיבתה גם בהליכה ובהליכה לאיבוד. הליכה לתפיסתה היא אחד מהפתרונות להפחתת שינויי האקלים והאטת קצב החיים המערבי. היא מתייחסת גם לכתיבה של סופרים אחרים בנושא הליכה.
סולינט זכתה פעמים במלגה מטעם הקרן הלאומית לאמנויות (National Endowment for the Arts), מלגת גוגנהיים ופרס מטעם מגזין Wired. כתיבתה זיכתה אותה בהכרה מצד מבקרי ספרות, מהאגודה לחקר תולדות הטכנולוגיה על תרומתה להנגשת נושאים מדעיים לציבור הרחב וכן מצד כתבי עת והקהל הרחב.
קריירה > כתיבה > גברים מסבירים לי דברים

גברים מסבירים לי דברים הוא מאמר משנת 2008 שהיה הבסיס ליצירת המונח הסגברה. המאמר פורץ דרך בחשיפת ההנחה הסקסיטית שנשים צריכות הסברים, גם בנושאים שהן מבינות בהם. במאמר סולניט מתארת את חווייתה האישית שגבר מספר לה על ספר שהיא כתבה ומתקשה לקבל את העובדה שהיא הסופרת של אותו הספר שהוא מעולם לא קרא, אלא רק קרא את מאמר הביקורת עליו בניו יורק טיימס. המאמר מראה כי התופעה שגברים מסבירים לנשים היא תופעה נפוצה ונובעת מתוך הנחה של גברים שהם מבינים יותר מנשים, גם אם הן נשות מקצוע. המאמר "גברים מסבירים לי דברים" הוא חלק מספר בעל אותו שם הכולל מספר מאמרים ומסות.
לקריאה נוספת

Rebecca Solnit (1991). Secret exhibition : six California artists of the Cold War era. San Francisco: City Lights. ISBN 9780872862548
Savage Dreams: A Journey Into the Landscape Wars of the American West. Berkeley: University of California Press. 2014 [1994]. ISBN 9780520957923
A Book of Migrations: Some Passages in Ireland. London: Verso. 2011 [1997]. ISBN 9781844677085
Wanderlust: A History of Walking. New York: Penguin. 2001 [2000]. ISBN 9780140286014
Hollow City: The Siege of San Francisco and the Crisis of American Urbanism. Images by Susan Schwartzenberg. London: Verso. 2002 [2000]. ISBN 9781859843635
As Eve Said to the Serpent: On Landscape, Gender, and Art. Athens: University of Georgia Press. 2003 [2001]. ISBN 9780820324937
River of Shadows: Eadweard Muybridge and the Technological Wild West. New York: Viking. 2004 [2004]. ISBN 0142004103
Hope in the Dark: Untold Histories, Wild Possibilities (Updated Edition). Haymarket Books. 2016 [2004]. ISBN 9781608465767
A Field Guide to Getting Lost. New York: Viking. 2005. ISBN 9781101118719
Klett, Mark; Rebecca Solnit; Wolfe, Byron (2005). Yosemite in Time: Ice Ages, Tree Clocks, Ghost Rivers. San Antonio: Trinity University Press. ISBN 9781595340429
"The Ruins of Memory". After the Ruins, 1906 and 2006: Rephotographing the San Francisco Earthquake and Fire. By Mark Klett with Michael Lundgren. Berkeley: University of California Press. 2006. ISBN 9780520245563
Storming the Gates of Paradise: Landscapes for Politics. Berkeley: University of California Press. 2007. ISBN 9780520256569
A Paradise Built in Hell: The Extraordinary Communities that Arise in Disaster. New York: Penguin. 2010 [2009]. ISBN 9781101459010
Rebecca Solnit, David Solnit, (2009). The Battle of the Story of the Battle of Seattle. AK Press. ISBN 9781904859635
A California Bestiary. Illustrations by Mona Caron. Berkeley: Heyday Books. 2010. ISBN 9781597141253
Infinite City: A San Francisco Atlas. Berkeley: University of California Press. 2010. ISBN 9780520262492
Ruins. London, England: Whitechapel Art Gallery; Cambridge, MA: MIT Press. 2011. ISBN 9780854881932
The Faraway Nearby. New York: Penguin. 2013. ISBN 9781101622773
Unfathomable City: A New Orleans Atlas. Berkeley: University of California Press. 2013. ISBN 9780520262492
Men Explain Things To Me. Chicago: Haymarket Books. 2014. ISBN 9781608464579
Unfathomable City: A New Orleans Atlas. University of California Press. 2013. ISBN 9780520274044
The Encyclopedia of Trouble and Spaciousness. San Antonio: Trinity University Press. 2014. ISBN 9781608464579
The Faraway Nearby. Penguin Books. 2014. ISBN 9780143125495.
Hope in the Dark: Untold Histories, Wild Possibilities. Haymarket Books. 2016. ISBN 9781608465767.
Nonstop Metropolis: A New York City Atlas. University of California Press. 2016. ISBN 9780520285958.
הערות שוליים

↑  Peter Terzian (ביולי–באוגוסט 2007). "Room to Roam". Columbia Journalism Review. נבדק ב-2007-08-17. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5  "The Believer - Interview with Rebecca Solnit". The Believer. 2009-09-01. נבדק ב-2016-12-06.
↑  Susanna Rustin (29 במאי 2013). "Rebecca Solnit: a life in writing". The Guardian. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Caitlin D. (4 בספטמבר 2014). "Why Can't I Be You: Rebecca Solnit". Rookie. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Benson, Heidi (13 ביוני 2004). "Move Over, Joan Didion / Make room for Rebecca Solnit, California's newest cultural historian". SFGate.com. San Francisco. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Meet Our Alumni: College of Letters & Science - Authors". berkeley.edu. Regents of the University of California. 2010. אורכב מ-המקור ב-2010-06-10.
↑  "Rebecca Solnit". tupress.org. Trinity University Press. 2014. אורכב מ-המקור ב-2018-12-25.
1 2  BOMB Magazine — Rebecca Solnit by Astra Taylor, bombmagazine.org
1 2 3 4  Martindale, Dayton (2016-03-11). "Rebecca Solnit on Climate Change and How Political Activism Can Help Us Find Happiness". In These Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0160-5992. נבדק ב-2016-12-06.
↑  Rebecca Solnit | Authors | TomDispatch, www.tomdispatch.com
↑  Rebecca Solnit | Literary Hub, lithub.com
↑  Rothman, Lily. "A Cultural History of Mansplaining". The Atlantic (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2016-12-10.
↑  Solnit, Rebecca (2012-08-19). "Why "Mansplaining" Is Still a Problem". AlterNet. נבדק ב-2016-12-10.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268092105171  PLWABN: 9810653653205606  BIBSYS: 97030941  BNE: XX5645673  BnF: cb12962264h (data)  CANTIC: a19219799  CiNii: DA10137216  GND: 130380601  ISNI: 0000 0000 8376 1710  LCCN: n90641872  LNB: 000204710  NDL: 01014816  NKC: mzk2015870766  NLK: KAC200305013  NTA: 152993576  RERO: 02-A028263382  SELIBR: 382269  SUDOC: 05704600X  VIAF: 41972193   WorldCat (עם VIAF): 41972193
תפוחי אדמה דופין

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מנה על בסיס תפוח אדמה 
 מטבח:  המטבח הצרפתי 
 מוצא:  צרפת 
 מרכיבים עיקריים:  מחית תפוחי אדמה, בצק רבוך 
 
תפוחי אדמה דופין (בצרפתית: Pommes dauphine), הן פחזניות תפוחי אדמה פריכות העשויות על ידי ערבוב מחית תפוחי אדמה עם בצק רבוך מלוח. מעצבים את התערובת לצורות או עיגולים של קנל ומטגנים בשמן עמוק ב-170 - 180 °C.
מקור השם

המנה נקראת על שם הדופין של צרפת (אנ'), אשתו של היורש העצר הצרפתי. (הדופין הצרפתייה הייתה אשתו של הדופין הצרפתי שהוא כאמור היורש העצר לכס המלכות הצרפתי. התפקיד היה מקביל לנסיכת הכתר, אשתו של נסיך כתר ויורש העצר לכאורה).
ההגשה

תפוחי אדמה דופין בדרך כלל מלווה בשרים אדומים או עוף. על פי רוב מוגשים במסעדות, לעיתים קרובות מוצעים למכירה בסופרמרקטים בצרפת.
מאכלים דומים

תבשילי תפוחי אדמה קשורים כוללים, אך לא זהים בהרכב:
תפוחי אדמה אגוזי לוז (Pommes noisette) או תפוחי אדמה עגולים, כדורים או כדורים מוקפצים, מומחיות קולינרית צרפתית. אלה כדורי תפוחי אדמה מוקפצים בחמאה.
תפוחי אדמה דוכסית (Pommes Duchesse) - עשויים מחית תפוחי אדמה, חמאה וחלמון ביצה.
קרוקט (שמצופה בפירורי לחם).
תפוחי אדמה מנופחים (סופלה) (Pommes Soufflées) פרוסות תפוחי אדמה מטוגנות פעמיים, פעם אחת ב-150 מעלות צלזיוס ופעם שנייה לאחר הקירור, ב-190 מעלות צלזיוס. פרוסות תפוחי האדמה מתנפחות לכריות קטנות במהלך הטיגון השני ומזהיבות.
עם זאת, תפוחי אדמה דופין הם ייחודיים, כאשר מאפה הבצק רבוך מניב מנה פחות צפופה.
ראו גם

רשימה של מנות מאפה בצק רבוך
הערות שוליים

1 2  Larousse Gastronomique (2009), p. 355. Hamlyn
↑  Sinclair, C.G. (1998). International Dictionary of Food and Cooking. Fitzroy Dearborn. p. 423. ISBN 978-1-57958-057-5.
↑  Elizabeth David (1970), French Provincial Cooking, p. 273. Penguin Books
מחר אני בבית

| --- | --- |

 סינגל בביצוע אתניX
 מתוך האלבום מוריס
 יצא לאור:  1999
 שפה:  עברית
 אורך:  4:10
 כתיבה:  זאב נחמה
 לחן:  זאב נחמה ותמיר קליסקי
"מחר אני בבית" הוא שיר של להקת אתניX שיצא בשנת 1999 כחלק מהאלבום "מוריס". השיר נחשב בעיני רבים כ"שיר נסיגת צה"ל מלבנון" (2000).
רקע

בפרויקט של אתר ynet על הסיפורים שמאחורי הלהיטים הגדולים של אתניX לקראת צאת האלבום "בטוח", סיפר זאב נחמה על השיר:
יצא לנו ככה שכולנו כך או אחרת היינו יוצאי מלחמת לבנון, לתמיר ולי יצא להיות בראשונה", מספר נחמה על הרקע ל"מחר אני בבית". "זה שיר שביזות כזה, כשאתה רוצה לחזור הביתה. פשוט תיארתי את ההרגשה שלי בשירות הצבאי ואת הגעגועים למי שבזמנו הייתה חברה שלי. לא כיוונו שהוא יהיה המנון. צה"ל בדיוק יצא מלבנון כשהשיר יצא, ואני חושב שזה היה אלדד קובלנץ שאמר 'רבותיי, זה שיר היציאה מלבנון' וכך הוא קידם אותו בגלגלצ".
רקע > במצעדים

במצעד הפזמונים של רשת ג' צעד השיר כעשרה שבועות בקיץ 1999 ובשיאו היה במקום השני.
במצעד הפזמונים השנתי תשנ"ט הגיע השיר למקום ה-15.
הערות שוליים

↑  מחר אני בבית באתר פזמונט