stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שאיין (ויומינג)
היסטוריה

ב-4 ביולי 1867, מופה לראשונה האזור בו נמצאת כיום העיר שאיין (אז היה האזור חלק מטריטוריית דקוטה, לימים חלק מטריטוריית ויומינג) על ידי גנרל גרנוויל דודג' (
General Grenville Dodge), במטרה להקים במקום את קו מסילת הברזל יוניון פסיפיק.
ב-8 באוגוסט 1867 התאגדה העיר, וב-10 באוגוסט נבחר ראש העיר הראשון ה. מ. הוק (H. M. Hook). באותה עת, התגוררו בעיר כ-600 תושבים, מרביתם עובדי מסילות הברזל. קו הרכבת הגיע למקום בו נמצאת כיום העיר ב-13 בנובמבר באותה שנה, והתיישבו באזור כ-4,000 מתיישבים אשר כללו כורים, בוקרים, גנבים, זונות, והוקמו בעיר בתי עינוגים ("סאלון" -"saloon").
גרנוויל דוג' לא נתן לעיר את שמה, היה זה אחד מאנשי צוותו שהעניק לה את השם "שאיין" על שם השבט האינדיאני "שאיין", שהיה ידוע בתעוזתו, ובתוקפנותו. שבט זה הקשה מאוד על בוני מסילות הברזל במלאכתם.
בחודש דצמבר באותה שנה אישר בית המחוקקים של טריטוריית דקוטה את הקמת העיר. העיירה שאיין נבחרה כבירת טריטוריית ויומינג, בהיותה העיר הגדולה והחשובה בטריטוריה, וכן בשל היותה העיר היחידה המחוברת לרשת מסילות הברזל. עם הפיכת הטריטוריה למדינה, הפכה העיר לבירתה.
גאוגרפיה

שטחה הכולל של העיר 54.9 קמ"ר מהם 54.7 קמ"ר שטחי יבשה ו-0.2 קמ"ר (0.38%) שטחי מים.
דמוגרפיה

| --- | --- |
אוכלוסייה לאורך ההיסטוריה
1900: 14,087
1910: 11,320
1920: 13,829
1930: 17,361
1940: 22,474
1950: 31,935
1960: 43,505
1970: 41,254
1980: 47,283
1990: 50,008
2000: 53,011
2010: 57,478
2020: 65,132
להלן גרף התפתחות האוכלוסייה ביישוב:
אתרים בעלי חשיבות

קפיטול מדינת ויומינג
הגנים הבוטניים של שאיין
מוזיאון וויומינג
תחבורה

דרך העיר עובר כביש בינמדינתי 25, העובר מניו מקסיקו ועד ויומינג, וכביש בינמדינתי 80, המקשר את ניו יורק לקליפורניה.
בעיר פועל שדה התעופה שאיין. קווי הרכבת של חברת יוניון פסיפיק מקשרים את העיר לערים אחרות במערב ארצות הברית.
אזכורים תרבותיים

בעונה השנייה בסדרה "יריחו" שאיין היא עיר הבירה של המדינה שקמה בעקבות ההפצצות.
בספרו של פיליפ ק. דיק, "האיש במצודה הרמה", מתוארת ארצות הברית במציאות חליפית, "הטירה הגבוהה" שממוקמת בעיר שאיין.
בסדרה גיהנום על גלגלים, מתוארת צמיחתה של העיר מתוך בניית היוניון פסיפיק.
המועדון החברתי של שאיין, סרט בכיכובם של ג'יימס סטיוארט והנרי פונדה (1970)
ערים תאומות

ארצות הברית לומפוק, קליפורניה, ארצות הברית
ארצות הברית ביסמרק, דקוטה הצפונית, ארצות הברית
טאיוון טאיצ'ונג, טאיוון
צרפת לורד, צרפת
ארצות הברית ואימאה, הוואי, ארצות הברית
הערות שוליים

↑  מרשם האוכלוסין של מדינת ויומינג
| דגל ויומינג מדינת ויומינג |
| --- | --- | --- |
| בירת המדינה | שאיין |  |
| אזורים גאוגרפיים | אזור פאודר ריבר |  |
| היישובים הגדולים ביותר | שאיין • קספר • לאראמי • ג'ילט • רוק ספרינגס • שרידן • גרין ריבר • אבנסטון • ריברטון • ג'קסון • קודי • רולינס • לאנדר • טורינגטון • פאוול דאגלס • וורלאנד • באפלו • ויטלנד • מילס |  |
| נושאים נוספים | מחוזות • סמלים • היסטוריה • דמוגרפיה • יהדות ויומינג |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559645305171  BNE: XX5083036  BnF: cb12098836f (data)  GND: 4090368-0  LCCN: n80008571  MusicBrainz: 52c18f9d-e1b2-47a0-91ee-a0fa39ecd71f  NARA: 10045970  VIAF: 153038146   WorldCat (עם VIAF): 153038146
שורת המקהלה (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  המחזמר 'שורת המקהלה' מאת ג'יימס קירקווד ג'וניור וניקולס דנטה
 בימוי:  ריצ'רד אטנבורו
 הופק בידי:  סיי פיור
 תסריט:  ארנולד שולמן
 עריכה:  ג'ון בלום
 שחקנים ראשיים:  מייקל דאגלס
 מוזיקה:  מרווין האמליש אדוארד קלבאן
 צילום:  רוני טיילור
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  Embassy Pictures PolyGram Filmed Entertainment
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  13 בדצמבר 1985
 משך הקרנה:  118 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  מחזמר
 תקציב:  25 מיליון דולר
 הכנסות:  14.2 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   chorusline
 פרסים:  מועמד ל-3 פרסי אוסקר, 2 פרסי גלובוס הזהב, 2 פרסי באפט"א
 דף הסרט ב־IMDb
 
שורת המקהלה (באנגלית: A Chorus Line) הוא סרט דרמה מוזיקלי אמריקאי משנת 1985 בבימויו של ריצ'רד אטנבורו, בכיכובו של מייקל דאגלס. התסריט של ארנולד שולמן מבוסס על הלברית של מחזמר באותו השם, זוכה פרס טוני משנת 1975, מאת ג'יימס קירקווד ג'וניור וניקולס דנטה. השירים נכתבו על ידי מרווין האמליש ואדוארד קלבן.
הסרט יצא ב-13 בדצמבר 1985 על ידי סרטי קולומביה. הסרט קיבל ביקורות שליליות מצד מבקרי הקולנוע והיה לכישלון מסחרי בקופות הכרטיסים לאחר שהופק בתקציב של 25 מיליון דולר אך הכניס רק 14 מיליון דולר.
תקציר העלילה

קבוצת רקדנים מתכנסת על במה של אולם תיאטרון בברודוויי לאודישן להפקת מחזמר חדש של הכוריאוגרף זאק (מייקל דאגלס). לאחר מספר ניפויים ראשוניים, נותרים 8 רקדנים ו-8 רקדניות, המקווים להתקבל. אל האודישן מגיעה באיחור קאסי (אליסון ריד), רקדנית ראשית לשעבר, ואשר הייתה בעבר במערכת יחסים רומנטית וסוערת עם זאק, אבל עזבה אותו לטובת עבודה בהוליווד. היא מגיעה אל האודישן לאחר שלא עבדה מזה יותר משנה, והיא נואשת מספיק למצוא עבודה, אפילו אם זה רק להיות רקדנית כחלק משורת מקהלה. קאסי חוששת שמא זאק לא יהיה מסוגל להתגבר על הרגשות האישיים שלו כלפיה.
ככל שהעלילה מתקדמת, סיפורי הרקע של כל אחד משאר הרקדנים מתגלה גם כן. בין אם סיפורם מצחיק, אירוני או שובר לב - לכולם יש דבר אחד במשותף: תשוקה לרקוד.
שחקנים ודמויות

| שם השחקן/ית | שם הדמות | אודות הדמות |
| --- | --- | --- |
| מייקל דאגלס | זאק | כוריאוגרף |
| אליסון ריד | קאסי | רקדנית, לשעבר בת-זוגו של זאק |
| טרנס מאן | לארי | עוזרו של זאק |
| שרון בראון | קים | מזכירתו של זאק |
| מיכאל בלווינס | מארק |  |
| ימיל בורג'ס | דיאנה |  |
| יאן גאן בויד | קוני |  |
| גרג בורג | ריצ'י |  |
| קמרון אינגליש | פול |  |
| טוני פילד | אל |  |
| אודרי לנדרס | ואל |  |
| ניקול פוסה | קריסטין |  |
| ויקי פרדריק | שילה |  |
| מישל ג'ונסטון | בבה |  |
| ג'נט ג'ונס | ג'ודי |  |
| פאם קלינגר | מגי |  |
| צ'ארלס מקגוואן | מייק |  |
| ג'אסטין רוס | גרג |  |
| בליין סאבג' | דון |  |
| מאט ווסט | בובי |  |
שירים

| מס' | שם השיר במקור | שם השיר בעברית | ביצוע |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | ‏"I Hope I Get It"‏ |  | כל הלהקה |
| 2 | ‏"?‏Who Am I Anyway"‏ |  | פול |
| 3 | ‏"I Can Do That"‏ |  | מייק |
| 4 | ‏"At the Ballet"‏ |  | שילה, בבה, מגי |
| 5 | ‏"Surprise, Surprise"‏ |  | ריצ'י והלהקה |
| 6 | ‏"Nothing"‏ |  | דיאנה |
| 7 | ‏"Dance: Ten; Looks: Three"‏ |  | ואל |
| 8 | ‏"Let Me Dance for You"‏ |  | קאסי |
| 9 | ‏"One"‏ |  | הלהקה |
| 10 | ‏"What I Did for Love"‏ |  | קאסי |
| 11 | ‏"One"‏ |  | הלהקה |
הפקה

בעקבות ההצלחה של הפקת ברודוויי של המחזמר 'שורת המקהלה', מפיקים בהוליווד הביעו עניין בגרסה קולנועית של המחזמר. במאים רבים דחו את הפרויקט, בטענה שהמחזמר אהוד מדי, וכי לא ניתן לעבד באופן מוצלח את ההצלחה הבימתית למסך הקולנוע. אפילו מייקל בנט, הבמאי והכוריאוגרף של הפקת המחזמר המקורית של ברודוויי, סירב להשתתף בהפקה, כאשר נדחתה הצעתו שהעיבוד הקולנועי לא יהיה "תרגום מילולי" של המחזמר לסרט, אלא שבמקום זאת עלילת הסרט תציג אודישן של שחקנים לסרט מוזיקלי ולא למחזמר. כאשר אטנבורו קיבל על עצמו את תפקיד הבמאי, היה חשש לגבי אופן הטיפול שהבמאי הבריטי יעניק לסיפור האמריקאי.
בחודש פברואר 1984, על פי אטנבורו, הזמרת מדונה נבחנה בתיאטרון רויאל שבברודוויי לתפקיד ריקוד בסרט, תחת שם משפחתה המקורי - צ'יקוני. הוא דחה אותה.
ההחלטה לבצע שינויים בשירים המקוריים אכזבה מעריצים רבים של המחזמר. השירים "Hello Twelve, Hello Thirteen, Hello Love"‏, ‏"!‏Sing" ‏ ו-"The Music and the Mirror" מהמחזמר לא נכללו בסרט, ושירים חדשים - "Surprise, Surprise" ו-"Let Me Dance For You" - נוספו. השיר המצליח ביותר של המחזמר, "What I Did for Love", בוצע במקור על ידי דמותה של דיאנה, כשיר תהילה למסירותם של הרקדנים, אבל בגרסת הסרט השיר הופך לשיר תקווה שקאסי מבצעת בפני זאק כשהיא יורדת מהבמה.
המחזמר בגרסתו התיאטרונית היה לאחד הראשונים שהתייחסו לשחקנים הומואים בתיאטרון. לעומת זאת, בעיבוד הקולנועי בחרו להפוך את הסרט ליותר "ידידותי למשפחה" בכך שצמצמו באופן משמעותי את ההתמודדויות עם החוויות של שחקנים הומוסקסואליים.
את הכוריאוגרפיה של קטעי הריקוד בסרט חיבר ג'פרי הורנדאי.
אודרי לאנדרס, המגלמת את דמותה של ואל, לוהקה לסרט למרות היעדר הכשרה רשמית בריקוד ואף על פי שאיננה רקדנית מיומנת כמו שאר השחקנים. על כן, היא נעדרת מהמסך בכמה מקטעי הריקוד הקשים ביותר מבחינה כוריאוגרפית.
ביקורות ותגובות

לאחר צאתו לאקרנים, הסרט קיבל בעיקר ביקורות שליליות. בסקירתו ב"ניו יורק טיימס", ציין וינסנט קנבי כי "אף על פי שהוסכם כי לא ניתן לעבד את 'שיער' לסרט, מילוש פורמן הפך אותו לאחת היצירות המקוריות ביותר של הקולנוע המוזיקלי של 20 השנים האחרונות. גם על 'שורת המקהלה' אמרו שלא ניתן לעשות זאת - והפעם הם צדקו ... אטנבורו בחר לעשות עיבוד די ישיר [של מחזמר לסרט], בחוסר התלהבות ניכר".
רוג'ר איברט (שיקגו סאן-טיימס) הצהיר כי "התוצאה עלולה שלא לרצות את הטהרנים שרוצים סרט שישקף נאמנה את מה שהם ראו על הבמה, אבל זה אחד מהסרטים האינטליגנטיים והמושכים ביותר מזה זמן רב - ואחד הבוגרים ביותר, משום שאיננו מוגבל, כפי שעושים מחזות זמר כה רבים, לעיסוק בכישורי ההישרדות הנדרשים משחקנים גריאטריים".
בוראייטי נכתב כי "'שורת המקהלה' נראה לעיתים קרובות סטאטי ומוגבל, ורק לעיתים רחוקות מעז להתעלות מעבר לכך. הבמאי אטנבורו בסך הכל הסריט את הגרסה הבימתית כמיטב יכולתו, ובכל זאת, הוא והצלם רוני טיילור עשו עבודה מצוינת לאור הנסיבות, תוך שימוש בכל טריק שיכלו לחשוב עליו על מנת שהעלילה תזרום ... וחשוב יותר, יש להם צוות שחקנים מעולה, מוזיקה טובה ומחזמר נהדר ופופולרי לעבוד איתו. ואם כל מה שהם עשו זה להסריט [את המחזמר] לסרט, זה לא כל כך נורא".
בטיים אאוט לונדון נכתב כי "כוח הסבל והדחף הקיים במקור מתפוגגים לתוך ראוותנות מזויפת וריקנית ... זה נדוש מדי ולא אמין".
קלי בישוף, שגילמה את דמותה של שילה במחזמר המקורי, הגיבה באומרה כי "זה היה מזעזע כאשר הבמאי ריצ'רד אטנבורו הופיע בתוכנית אירוח ואמר שהסרט מספר על ילדים המנסים לפרוץ לעסקי השעשועים. כמעט שזרקתי את הטלוויזיה שלי מהחלון, כלומר, איזה אידיוט, זה על רקדנים ותיקים שמנסים להשיג עבודה אחת אחרונה לפני שיהיו מבוגרים מדי כדי לרקוד, לא פלא שהסרט היה גרוע!"
נכון לאוגוסט 2017, לסרט דירוג של 39% באתר האינרטנט Rotten Tomatoes‏.
פרסים ומועמדויות

| שנה | טקס הפרס | קטגוריה | מועמדות | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ‏ 1986 | פרס אוסקר | פרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר | מרווין האמליש (מילים), אדוארד קלבאן (לחן)  עבור השיר "Surprise, Surprise" | מועמדות |
| ‏ 1986 | פרס אוסקר | פרס אוסקר לעריכה הטובה ביותר | ג'ון בלום | מועמדות |
| ‏ 1986 | פרס אוסקר | פרס אוסקר למיקס הסאונד הטוב ביותר | דונלד או. מיטשל, מיכאל מינקלר, גרי האמפריס, כריס ניומן | מועמדות |
| ‏ 1986 | פרס גלובוס הזהב | פרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי | פרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי | מועמדות |
| ‏ 1986 | פרס גלובוס הזהב | פרס גלובוס הזהב לבמאי הטוב ביותר - סרט קולנוע | פרס גלובוס הזהב לבמאי הטוב ביותר - סרט קולנוע | מועמדות |
| ‏ 1986 | פרס באפט"א לקולנוע | פרס באפט"א לעריכה הטובה ביותר | פרס באפט"א לעריכה הטובה ביותר | מועמדות |
| ‏ 1986 | פרס באפט"א לקולנוע | פרס באפט"א לסאונד הטוב ביותר | פרס באפט"א לסאונד הטוב ביותר | מועמדות |
DVD

שורת המקהלה שוחרר למכירה על גבי DVD על ידי MGM Home Entertainment ב-15 באפריל 2003 ומאוחר יותר שוב ב-14 בינואר 2014. גרסת Blu-ray הושקה גם כן, באותו התאריך.
הערות שוליים

↑  "A Chorus Line (PG)". British Board of Film Classification. 20 בדצמבר 1985. נבדק ב-23 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Harmetz, Aljean (29 בנובמבר 1985). "At the Movies". The New York Times. נבדק ב-13 ביוני 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Entirely Up To You, Darling by Diana Hawkins & Richard Attenborough; page 133; paperback; Arrow Books; published 2009. ISBN 978-0-099-50304-0
↑  Canby, Vincent (10 בדצמבר 1985). "A Chorus Line (1985) review". The New York Times. נבדק ב-7 באוגוסט 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Ebert, Roger (20 בדצמבר 1985). "A Chorus Line review". Chicago Sun-Times. ארכיון מ-20 בדצמבר 2010. נבדק ב-20 בדצמבר 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "A Chorus Line review". Variety. 31 בדצמבר 1984. ארכיון מ-20 בדצמבר 2010. נבדק ב-20 בדצמבר 2010. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  R., A. Time Out Film Guide. London, UK: Time Out. אורכב מ-המקור ב-20 בדצמבר 2010. נבדק ב-20 בדצמבר 2010. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "A Chorus Line (1985)". Rotten Tomatoes. נבדק ב-7 באוגוסט 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The 58th Academy Awards (1986) Nominees and Winners". oscars.org. נבדק ב-16 באוקטובר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16459075s (data)  GND: 4123009-7  MusicBrainz release group: ea65e9c3-31c4-43f8-b838-17c60eb0e87b  VIAF: 194882188   WorldCat (עם VIAF): 194882188
שייד (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  Damian Nieman 
 הופק בידי:  Ted Hartley 
 עריכה:  סקוט קונרד 
 שחקנים ראשיים:  סטיוארט טאונסנד טוני ברטון ג'ק קונלי מארק בון ג'וניור ג'ייסון סרבון מייקל דורן פרנק מדרנו טוני אמנדולה רודני רולנד צ'ארלס רוקט פטריק בושו דינה מריל ג'יימי פוקס מלאני גריפית' סילבסטר סטאלון האל הולברוק טנדי ניוטון רוג'ר גווינבר סמיט גבריאל ביירן בו הופקינס מייקל הארני 
 מוזיקה:  כריסטופר יאנג 
 צילום:  אנטוני ב' ריצ'מונד 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  DEJ Productions 
 חברה מפיצה:  דיימנשן פילמס, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2003 
 משך הקרנה:  91 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט שוד, סרט דרמה 
 הכנסות באתר מוג'ו:   shade
 דף הסרט ב־IMDb
 
שייד (באנגלית: Shade) הוא סרט מתח ופשע נאו-נואר משנת 2003, בבימויו של דמיאן נימן ובכיכובם של סטיוארט טאונסנד, גבריאל ביירן, טנדי ניוטון, ג'יימי פוקס סילבסטר סטאלון ועוד. הסרט עוסק בעולם ההונאות והקלפים בלוס אנג'לס, בו מספר נוכלים מנסים להכות את "הדין", שחקן פוקר אגדי. הסרט מתאפיין במתח מתמשך ובתפניות עלילתיות שמציגות את חיי עולם הפשע וההונאה באופן מרתק.
עלילה

הסרט עוקב אחר קבוצת נוכלים המורכבת מוורנון (סטיוארט טאונסנד), מילי (ת'נדי ניוטון) ו"שיער" (גבריאל ביירן), אשר מחליטים לנסות ולהוציא לפועל הונאה במטרה להביס את דין סטיבנס (סילבסטר סטאלון), שחקן פוקר אגדי. לאורך הסרט, הם מנסים ליצור מזימות מורכבות כדי לגבור על יריביהם בשולחן הפוקר.
צוות השחקנים

סטיוארט טאונסנד בתפקיד ורנון
גבריאל ביירן בתפקיד שיער
טנדי ניוטון בתפקיד מילי
סילבסטר סטאלון בתפקיד דין סטיבנס
מלאני גריפית' בתפקיד איבון
ביקורות

שייד קיבל ביקורות מעורבות מהמבקרים. הסרט שיבח את הביצועים של צוות השחקנים, במיוחד את סילבסטר סטאלון בתפקיד שחקן הפוקר, אך העלילה נתפסה לעיתים כצפויה מדי. הסרט לא זכה להצלחה מסחרית רבה אך צבר קהל מעריצים בקרב חובבי סרטי פוקר ומתח.
באתר Rotten Tomatoes, הסרט קיבל ציון של 67%, ובאתר Metacritic, הסרט קיבל ציון של 40 מתוך 100, מה שמעיד על ביקורות מעורבות עד שליליות.
שנות הביצה של קרמיט

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  דייוויד גמפל
 הופק בידי:  ריטאמרי פרצ'י
 תסריט:  ג'ים לואיס   ג'וי מסירינו
 עריכה:  קטינה זינר
 שחקנים ראשיים:  וויליאם בוקסטון ג'ון הוסטטר כריסטיאן קבל קלי קולינז לינס  קרי סמר
 מוזיקה:  ג'ון קרול   פיטר תום
 צילום:  סטיבן קמבול   רופוס סטנדאפר
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Jim Henson Home Entertainment
 חברה מפיצה:  Sony Pictures Home Entertainment
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 3 בספטמבר 2002
 משך הקרנה:  82 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פנטזיה 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
שנות הביצה של קרמיט (באנגלית: Kermit's Swamp Years) הוא סרט קולנוע קומי-מוזיקלי משנת 2002 מבית חברת ג'ים הנסון. הסרט יצא ישירות לגרסת DVD, כך שלא קיבל הכנסות קולנועיות כלשהן.
תקציר העלילה

הסרט מספר על קרמיט הצפרדע בהיותו בן 12 לאחר תקופתו כראשן. הוא ושני חבריו לביצה קרוקר וגוגולס סקרנים לדעת מה יש מעבר לביצה. אך שמעו שיש שם רק צרות. יום אחד כאשר ברחו השלושה מביריון בשם בלוץ' יצאו אל מחוץ לביצה. משאית של איש בעל חנות חיות באה ולקחה את גוגלס ובלוץ' אל חנות החיות. קרמיט וקרוקר יצאו להצילם. בדרך הם פגשו כלבה בשם פיליגרם שהתנדבה לעזור להם בחיפוש. הם מצאו את המשאית האדומה ובסוף הגיעו לחנות החיות. מנהל החנות דיבר עם פרופסור בתיכון שביקש צפרדעים. מאוחר בלילה המנהל נתן לפרופסור את כול הצפרדעים וביניהם גוגולס ובלוץ'. כשקרמיט וקרוקר גילו שאיחרו בבוקר הם עבדו על מנהל החנות והוא הביא גם אותם לתיכון אל הפרופסור. פיליגרם עקבה אחריהם. השלושה נמלטו מהמנהל של החנות וברחו עד שהם הגיעו לשיעור ביולוגיה ושם מצאו את גוגולס ובלוץ'. כשהפרופסור גילה שצפרדעים יכולות לדבר הוא שחרר אותם. המנהל הקפיץ את הצפרדעים חזרה לביצה. ופיליגרם הפכה להיות הכלבה של המנהל.
שיי מרטין

| --- | --- |

 לידה:  5 בנובמבר 1993 (בת 30) לרדלה, שוודיה 
 שם לידה:  Sara Fanny Christina Hjellström 
 שם במה:  Shy Martin 
 מוקד פעילות:  שוודיה 
 תקופת הפעילות:  מ-2016
 סוגה:  מוזיקה אלקטרונית, מוזיקת פופ, סינת'פופ
 שפה מועדפת:  שוודית, אנגלית 
 כלי נגינה:  קול, גיטרה, פסנתר
 חברת תקליטים:  BLNK Music
 שיתופי פעולה בולטים:  הצ'יינסמוקרס, אלי גולדינג, קייגו, מייק פרי, NOTD‏, Timeflies (אנ')‏, Tritonal (אנ')
 פרופיל ב-IMDb
 
שרה הלסטרום (בשוודית: Sara Hjellström; נולדה ב-5 בנובמבר 1993; מוכרת בשם הבמה SHY Martin) היא זמרת-יוצרת שוודית.
ביוגרפיה

שרה הייתה זמרת וגיטריסטית בלהקת רוק מגיל 12. היא פרשה מלהקת הרוק בגיל 17.
לאחר סיום לימודיה בבית ספר תיכון, היא נרשמה לבית הספר למוזיקה מוזיקמקרנה (שו') שבאורנסקולדסביק (אנ'). במהלך השנה השנייה שלה בבית הספר למוזיקה, EMI חתמו אותה כאמנית.
ב-15 באפריל 2016, הוציאה יחד עם מייק פרי, את הסינגל "The Ocean".‏
ב-2017, זכתה יחד עם שיי נודי (שו') בפרס הגדול (הצלחה בינלאומית) בפרסי הפופ הדנים (שו').
בטקס פרס נובל לשלום 2017, ביצעה יחד עם מטומה את השיר "Slow" (אנ'). היא החליפה את נואה סיירוס, ששרה את השיר במקור.
ב-9 בנובמבר 2018, נודע כי היא הייתה אחת מהכותבים של השיר "Used To" של סנדרו קוואצה (אנ') בהשתתפות לו אליוט.
ב-7 בדצמבר 2018, היא הוציאה את המיני-אלבום הראשון שלה Overthinking. בין השירים במיני-אלבום, נמצא הסינגל "Lose You Too".
היא ידועה בשל כתיבה של מספר שירים לאמנים ידועים כמו השיר "First Time" של קייגו בשיתוף אלי גולדינג, "(Not) The One" של ביבי רקסה, "All We Know" של הצ'יינסמוקרס, "I Wanna Know" של NOTD בשיתוף בי מילר. כמו כן, היא כתבה גם מספר שירים לג'ס גלין, לאסטריד אס ואחרים.
ב-6 באוגוסט 2021, היא הוציאה, בשיתוף פעולה עם הזמרת-יוצרת השוודית, ניאה, את הסינגל "No Regrets".‏
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2018: Overthinking
2020: Sad Songs
הערות שוליים

↑  Gustavsson, Linda (17 ביוני 2016). "Sara Hjellström har skrivit texten till hiten The Ocean - P4 Skaraborg" (בשוודית). Sveriges Radio. ארכיון מ-2018-08-10. נבדק ב-12 ביולי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Brännström, Linus (30 במאי 2016). "Mike Perry har gjort dundersuccé med "The ocean" - DN.SE". Dagens Nyheter (בשוודית). Bonnier Group. ארכיון מ-2017-04-17. נבדק ב-12 ביולי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Watch Matoma Perform 'False Alarm,' 'Slow' & More at 2017 Nobel Peace Prize Concert, Billboard
↑  Overthinking - EP by SHY Martin, Genius (באנגלית)
↑  Overthinking, נבדק ב-2019-05-26
↑  "No Regrets - Single by NEA & SHY Martin" (באנגלית אמריקאית). Apple Music. נבדק ב-2021-08-12.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 7825 6567  MusicBrainz: db982da1-f837-450a-bc6b-bc5cfe6ba46e 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים ובנושא שוודים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תאוגניס

| --- | --- |
 לידה:  570 לפנה״ס Megara, יוון 
 פטירה:  485 לפנה״ס (בגיל 85 בערך) 
 מדינה:  הליגה הפלופונסית 
 שפות היצירה:  יוונית עתיקה 
 סוגה:  gnomic poetry 
 יצירות בולטות:  Elegies 
 תקופת הפעילות:  המאה ה־6 לפני הספירה – המאה ה־5 לפני הספירה 
 
תאוגניס (ביוונית: Θέογνις), משורר יווני קלאסי בן המאה השישית לפנה"ס. נולד במגארה אשר ברצועת האיסתמוס הקורינתי. תאוגניס התפרסם בעיקר בשל יצירותיו האלגיות. עד התקופה ההלניסטית, זו המכונה בעגה הספרותית בשם "דור אלכסנדריה", לא התחרה בו ולו משורר אלגי אחד ביוון הארכאית.
היצירות האלגיות הידועות שלו היו אלה ששוגרו לקירנוס, ידיד צעיר עמו רקם תאוגניס קשרים והדריכו לא פעם בנתיבי חייו.
תאוגניס חווה את ההתפתחות הדמוקרטית החשובה במרכז יוון וזו השפיעה היטב על יצירותיו.
ביצירותיו לא נמצא עומק מחשבתי מזה וכתיבה מעודנת מזה. עם זאת היא רוויה בהיגיון בריא המוצא ביטויו בטורים מאוזנים, מקוצרים ופשוטים, בפשטות, ועד למידה כזו שהיו שאמרו כי לו חי מאה אחת מאוחר יותר היה בוודאי כותב את יצירותיו בפרוזה ולא בשירה.
יצירתו המפורסמת הייתה "תאוגנידאה". זו מכילה פתגמים ומימרות וכן קינות על ההידרדרויות שחלו בתקופתו, צער העוני, תוכחות אישיות, אתגרים, קריאה לעזרת האלים. ביצירתו נמצאים גם שירי אהבה לנערים.
שיווק במנועי חיפוש

שיווק במנועי החיפוש (באנגלית: Search Engine Marketing או בקיצור: SEM) היא דרך לשיווק אינטרנטי, על ידי הגדלת החשיפה של אתרי האינטרנט בדפי התוצאות של מנועי החיפוש SERP (אנ'). בעל האתר יכול לשלם סכום משתנה לקליק (תשלום לפי לחיצה או באנגלית: Pay Per Click) כדי להציג את המודעה שלו בתוצאות הראשונות של מנוע החיפוש כאשר גולש מקיש שאילתא מסוימת. שיווק במנועי חיפוש משלב בתוכו גם טכניקות של קידום אתרים במנועי חיפוש (SEO), לפיהם יש לכתוב או לשכתב תוכן קיים לפי האלגוריתם של מנוע החיפוש, כדי לקבל דירוג גבוה יותר בתוצאות החיפוש האורגניות ובכך לשפר את החשיפה שלו ואת יחס ההקלקה.
השוק

בעשור השני של המאה ה-21, גוגל נחשב למנוע החיפוש הנצפה ביותר בעולם. מבקרים בו 78.10 מיליארד מבקרים מדי חודש.
91.75% מגולשי האינטרנט בעולם, המחפשים באינטרנט משתמשים בגוגל בהשוואה למנועי חיפוש אחרים כמו בינג, עם 2.75% אחוזי שימוש, או Yahoo! עם 1.7%. בישראל, השימוש בגוגל הוא הנפוץ ביותר ו-97.82% מהגולשים, משתמשים בו כדי לחפש באינטרנט.
תקציב הפרסום שמפרסמים הוציאו על שיווק במנועי החיפוש, עולה בכל שנה ובשנת 2019 הסכום הכולל עמד על 135.9 מיליארד דולר.
טכניקות ומדדים

שיווק במנועי החיפוש מתחשב במגוון גורמים כדי להעריך פופולריות ויעילות של מודעות ואתרי אינטרנט בתוצאות החיפוש, כגון:
מחקר מילות מפתח - מילות מפתח בהקשר לשיווק במנועי חיפוש, אלו מילים ומשפטים שמשתמשים מקלידים בשורת החיפוש בגוגל. מציאת הביטויים הפופולריים ביותר למודעת החיפוש היא צעד מפתח בשיווק במנועי החיפוש. מילות מפתח ניתן למצוא על ידי שימוש בכלים טכניים לאיתור מילות מפתח, כגון מתכנן מילות המפתח של גוגל (Google Keyword Planner) המציג הצעות למילות מפתח וטווח חיפושים לכל ביטוי.
התאמת האתר למובייל (Mobile First) - מאחר שרוב החיפושים המתבצעים במנועי החיפוש, נעשים דרך הסמארטפון, אתרי אינטרנט ומודעות צריכים להיות מותאמים ברמה גבוהה לגלישה דרך הסמארטפון.
מהירות טעינת אתר - משתמשים מעדיפים אתרים מהירים, ואתרים כאלה גם משפרים את איכות האינטרנט. אתר האינטרנט צריך להיטען בצורה מהירה, כדי למנוע נטישת משתמשים לאחר הקלקה על המודעה. Google ממליצה לבדוק את ביצועי הדף באמצעות כלים כמו PageSpeed Insights (באנגלית).
מתן ערך למשתמש - מנועי חיפוש נותנים דירוג גבוה יותר למודעות ואתרים המכילים ערך ממשי למשתמשים ושלא נכתבו רק לטובת קידום במנועי החיפוש.
ההשוואה ל-SEO

תוצאות החיפוש של מנועי החיפוש מורכבות משני חלקים עיקריים:
תוצאות חיפוש ממומנות (SEM) - מודעות שמופיעות ראשונות כאשר גולש מקיש ביטוי שקשור למודעה. בעל העסק יוצר מודעה שתופיע באופן מיידי בתוצאות החיפוש ומשלם למנוע החיפוש תשלום על כל גולש שלחץ על המודעה. ברגע שבעל האתר עוצר את התשלום, המודעה נעלמת מתוצאות החיפוש.
תוצאות חיפוש אורגניות (SEO) - אתרים המופיעים בתוצאות החיפוש הטבעיות המופיעות מיד אחרי המודעות הממומנות. בעל האתר אינו משלם לגוגל על כך שהוא מופיע שם.
בעוד SEO מתמקד בביצוע אופטימיזציה לאתר כדי לקדם אותו בתוצאות הטבעיות של מנוע החיפוש, SEM הוא שם רחב יותר לחשיפה וקידום של אתרים בתוצאות החיפוש הממומנות והטבעיות, אך מתייחס בעיקר לפרסום הממומן.
יעילות הפרסום של שיווק במנועי החיפוש

בשונה מאמצעי מדיה אחרים, השיווק במנועי החיפוש נחשב ליעיל במיוחד. בעוד פלטפורמות אחרות, כגון רשתות חברתיות או שלטי חוצות מציגות מודעות שאינן בהכרח רלוונטיות למשתמש שצופה בהן, הפרסום בגוגל מוצג לקהל משתמשים רלוונטי המחפש את סוג השירות או המוצר בזמן אמת. דבר ההופך את הפרסום במנוע החיפוש ליעיל ומבוקש במיוחד.
בשנת 2019 תקציב השיווק על פרסום ברשתות חברתיות עמד על סכום של 92,857 מיליארד דולר לעומת תקציב של 135.9 מיליארד דולר שהוצא על שיווק במנועי חיפוש.
הערות שוליים

↑  Does SEM = SEO + CPC Still Add Up?, Search Engine Land, ‏4 במרץ 2010
↑  google.com Traffic Statistics, SimilarWeb (באנגלית)
↑  Search Engine Market Share Worldwide, StatCounter Global Stats (באנגלית)
↑  Search Engine Market Share Israel, StatCounter Global Stats (באנגלית)
↑  Search ad spend worldwide 2019, Statista (באנגלית)
↑  Mobile share of search traffic by platform 2019, Statista (באנגלית)
↑  הנחיות למנהלי אתרים - Search Console עזרה, באתר developers.google.com
↑  קידום אתרים אתר חדשני ומיוחד
↑  SEO vs. SEM: What's The Difference?, Backlinko (באנגלית)
↑  Social Media Advertising - worldwide | Statista Market Forecast, Statista (באנגלית)
שיטת בורדה

שיטת בורדה (borda's method) היא שיטת בחירות שבה נבחר המועמד שסך מספר המועמדים המדורגים תחתיו מכל אחד מהבוחרים - הוא הגבוה ביותר.
הגדרה

תהי  {\begin{aligned}A=\{1,2,...,i,...,m\}\end{aligned}} קבוצה סופית של מועמדים (או אפשרויות) ו-  {\begin{aligned}N=\{1,2,...,j,...,n\}\end{aligned}} קבוצה סופית של בוחרים.
נניח שכל בוחר מדרג את המועמדים מהמועדף יותר למועדף פחות, והוא אינו אדיש בין מועמדים (כלומר יש לו יחס העדפות חזק על  {\begin{aligned}A\end{aligned}}).
מועמד   {\begin{aligned}i\end{aligned}}  מקבל   {\begin{aligned}k\end{aligned}}  נקודות מבוחר   {\begin{aligned}j\end{aligned}}, אם בוחר זה דירג   {\begin{aligned}k\end{aligned}}  מועמדים מתחת למועמד  {\begin{aligned}i\end{aligned}}. נקודות אלו נקראות גם נקודות בורדה.
(במילים אחרות: מספר הנקודות שמועמד כלשהו מקבל מבוחר מסוים, שווה למספר המועמדים שאותו בוחר דירג אחריו)
דירוג בורדה (borda count) של מועמד הוא סך הנקודות שהוא צבר מכל הבוחרים.
המועמד הנבחר על פי שיטת בורדה (נקרא גם: מנצח בורדה) הוא המועמד שדירוג בורדה שלו הוא הגבוה ביותר.