stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
The Basement Tapes
העטיפה

העטיפה מורכבת מצילום שצולם במרתף בניין ימק"א בלוס אנג'לס ובו נראים דילן והבנד לצד דמויות המייצגות באופן אסוציאטיבי את שירי האלבום וכן אורח - ניל יאנג.
רצועות האלבום

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| רצועה | כתיבה | אורך |
צד ראשון: 
| 1. Odds and Ends | בוב דילן | 1:47 |
| 2. Orange Juice Blues (Blues for Breakfast) | ריצ'רד מנואל | 3:39 |
| 3. Million Dollar Bash | דילן | 2:32 |
| 4. Yazoo Street Scandal | רובי רוברטסון | 3:29 |
| 5. Goin' to Acapulco | דילן | 5:27 |
| 6. Katie's Been Gone | מנואל ורוברטסון | 2:46 |
צד שני: 
| 1. Lo and Behold! | דילן | 2:46 |
| 2. Bessie Smith | ריק דאנקו ורוברטסון | 3:06 |
| 3. Clothes Line Saga | דילן | 2:58 |
| 4. Apple Suckling Tree | דילן | 2:48 |
| 5. Please, Mrs. Henry | דילן | 2:33 |
| 6. Tears of Rage | דילן ומנואל | 4:15 |
צד שלישי: 
| 1. Too Much of Nothing | דילן | 3:04 |
| 2. Yea! Heavy and a Bottle of Bread | דילן | 2:15 |
| 3. Ain't No More Cane | עממי | 3:58 |
| 4. Crash on the Levee (Down in the Flood) | דילן | 2:04 |
| 5. Ruben Remus | מנואל ורוברטסון | 3:16 |
| 6. Tiny Montgomery | דילן | 2:47 |
צד רביעי: 
| 1. You Ain't Goin' Nowhere | דילן | 2:42 |
| 2. Don't Ya Tell Henry | דילן | 3:13 |
| 3. Nothing Was Delivered | דילן | 4:23 |
| 4. Open the Door, Homer | דילן | 2:49 |
| 5. Long Distance Operator | דילן | 3:39 |
| 6. This Wheel's on Fire | דילן ודאנקו | 3:52 |
קרדיטים

בוב דילן - גיטרה אקוסטית, פסנתר וקולות
הבנד
ריק דאנקו - גיטרה בס, מנדולינה, קולות
לבון הלם - תופים, מנדולינה, גיטרה בס, קולות
גארת' האדסון - אורגן האמונד, פסנתר חשמלי (קלווינט), אקורדיון, סקסופונים, פסנתר
ריצ'רד מנואל - פסנתר, תופים, מפוחית פה, קולות
רובי רוברטסון - גיטרה חשמלית ואקוסטית, תופים, קולות
הערות שוליים

↑  500 התקליטים הטובים בכל הזמנים, מקום 292
↑  Dylan’s Basement Tape Should Be Released
↑  ריכוזביקורות על התקליט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 47873729-6db0-3431-99e7-0292e939dadf
פסגת ויקטוריה (קולומביה הבריטית)

| --- | --- |

פסגת ויקטוריה משמאל, ופסגת וורדן מימין.
 מידע כללי
 גובה:  2,163
 מדינה:  קנדה 
 מיקום:  האי ונקובר, קולומביה הבריטית קנדה
 רכס הרים:  רכס סאטון
 קואורדינטות:  50°03.3′N 126°06.0′W﻿ / ﻿50.0550°N 126.1000°W﻿ / 50.0550; -126.1000
  (למפת קולומביה הבריטית מוגדלת) ונקובר סארי קלונה קאמלופס פרינס ג'ורג' ארצות הברית אלברטה הטריטוריות הצפון-מערביות יוקון אלסקה האוקיינוס השקט ויקטוריה(למפת קולומביה הבריטית רגילה) ונקובר סארי קלונה קאמלופס פרינס ג'ורג' ארצות הברית אלברטה הטריטוריות הצפ. מע יוקון אלסקה האוקיינוס השקט ויקטוריה
 
פסגת ויקטוריה (באנגלית: Victoria Peak) היא הר המהווה חלק מרכס סאטון הממוקם באי ונקובר, בקולומביה הבריטית שבקנדה. גובה הפסגה 2,163 מטרים והיא הפסגה השלישית בגובהה באי ונקובר.
פסגת וורדן ממוקמת בסמוך לפסגת ויקטוריה ומצפון לה. שתי פסגות אלה הם שרידים של הר געש קדום. הפסגות עשויות בזלת והן שריד לתוכו של הר הגעש, כאשר מורדותיו נשחקו במהלך השנים.
שמה של הפסגה ניתן לה לראשונה בשנת 1864 במפה של רוברט בראון בעת שחקר את האי ונקובר. בשנת 1865 הופיעה הפסגה בשם זה במפה של הצי המלכותי הבריטי. בשנת 1887 במפה של דוסון (G.M. Dawson) נקראת הפסגה בשם "הר ויקטוריה" (Mt. Victoria) והיא מסומנת כנקודה הגבוהה ביותר באי (טעות הן בעובדה זו והן בשם הפסגה). שם הפסגה נקבע רשמית ב-9 בינואר 1934.
MSAS

MSAS (ראשי תיבות של: Multi-functional Satellite Augmentation System) היא מערכת SBAS יפנית. תפקידה להגביר את יעילות הניווט הלווייני התומך ב-DGPS‏ (GPS דיפרנציאלי) אשר תפקידו לשפר את רמת הדיוק במקלטים על ידי דווח (ולאחר מכן שיפור) על רמת הדיוק של האותות ממערכת ה-GPS.
המערכת פרושה ומתפקדת לשירותי תעופה מספטמבר 2007. בדומה לשירות WAAS הפועל בצפון אמריקה, ול-EGNOS הפועל באירופה.
השימוש במערכת הגברה מסוג זה יכול לשפר דיוק של מקלט GPS מטווח שגיאה של 20 מטרים לרמה של 1.5-2 מטרים.
MSAS במקור השתמשה בלוויינים ממשפחת MTSAT (Multi-functional Transport Satellites) שהיו אחראים על שידור התיקונים, אך החל מאפריל 2020, השידור עבר ללוויין QZS-3 מהמערכת QZSS (Quasi-Zenith Satellite System). שדרוגים נוספים מתוכננים בעתיד, כולל הרחבת השירותים לגובה ולדיוק נוסף.
לוויינים

| שם הלוויין & פרטים | NMEA / PRN | מיקום |
| --- | --- | --- |
| MTSAT-1R | NMEA #42 / PRN #129 | 140°E |
| MTSAT-2 | NMEA #50 / PRN #137 | 145°E |
| מערכות ניווט לווייניות |
| --- | --- | --- |
| סוגי מערכות ניווט לווייניות | ארצות הברית טרנזיט • ארצות הברית GPS‏ • רוסיה גלונאס • האיחוד האירופי גלילאו • הרפובליקה העממית של סין BeiDou ‏ • הודו IRNSS ‏ |  |
|  אוגמנטציה (תוספות) |  ארצות הברית WAAS‏ • ארצות הברית LAAS‏ • ארצות הברית JPALS‏ • האיחוד האירופי EGNOS‏ • הודו GAGAN‏ • יפן MSAS‏ • יפן QZSS‏ |  |
הערות שוליים

↑  MSAS General Introduction - Navipedia, gssc.esa.int
ערך זה הוא קצרמרבנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לואיס שטיגליץ

לואיס "לו" ניל שטיגליץ (באנגלית: Lewis "Lew" Neal Stieglitz; נולד ב-27 בנובמבר 1935), הוא אתלט יהודי-אמריקאי בעבר, סגן אלוף ארצות הברית (1959) ואלוף המכביות (החמישית 1957 והשישית 1961) בריצת 5000 מטר, שיאן ארצות הברית בריצת 10000 מטר ובעל מדליית ארד מאליפות ארצות הברית בריצת 3000 מטר מכשולים.
ביוגרפיה

שטיגליץ גדל בהרטפורד קונטיקט. הוא שרת בצי ארצות הברית ואחר כך למד באוניברסיטת קונטיקט.
ביוגרפיה > 1957

באליפות ארצות הברית (אנ') שנערכה בדייטון, אוהיו ב-22 ביוני 1957 קזכה במדליית ארד בריצת 2 מייל מכשולים בתוצאה של 10.05.6 דקות.
ביוגרפיה > 1957 > אלוף המכביה

בתחרויות האתלטיקה של המכביה החמישית שנערכו בסוף ספטמבר הוא זכה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב, בריצת 5000 מטר בתוצאה של 15:30 דקות, לפני רמון רוזמן מבריטניה (16:15.4 דקות) וס. הרולד מארצות הברית (16:28.6 דקות). מדליית כסף, בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:55.2 דקות, אחרי ג'ורג' טראוב מדרום אפריקה (1:53.8 דקות) ולפני דוד ריסבורד מארצות הברית (1:55.2 דקות) ומדליית ארד בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:01.8 דקות, אחרי ג'ורג' טראוב (4:00.5 דקות) ואייק מצא מארצות הברית (4:01.1 דקות).
ביוגרפיה > 1959

באליפות ארצות הברית באתלטיקה שנערכה בשנת 1959 זכה שטיגליץ במדליית כסף בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14.48.8 דקות, אחרי ביל דלינג'ר (14.47.6 דקות). בתחרות שנערכה בהלסינקי, פינלנד ב-29 ביוני אותה שנה הוא קבע בריצת 5000 מטר שיא אישי של 14.11.0 דקות.
ביוגרפיה > 1960 > שיאן ארצות הברית

בתחרות שנערכה בוולנאט, קליפורניה ב-23 באפריל 1960 קבע שטיגליץ בריצת 10000 מטר שיא ארצות הברית של 30:19.2 דקות. באליפות ארצות הברית באתלטיקה שנערכה באותה שנה הוא סיים במקום שביעי בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14.47.4 דקות.
ביוגרפיה > 1961

בתחרויות האתלטיקה של המכביה השישית שנערכו בשנת 1961 זכה שטיגליץ בשתי מדליות זהב, בריצת 1500 מטר בשיא מכביה של 3:55.0 דקות, לפני ריי רוזמן מבריטניה (3:57.5 דקות) ורוברט מאק מארצות הברית (3:58.6 דקות) ובריצת 5000 מטר בשיא מכביה נוסף של 14:44.8 דקות, לפני רוברט מאק (15:14.6 דקות) וריי רוזמן (15:20.2 דקות).
חייו האישיים

שטיגליץ הוא רופא אופתלמולוג בקונקורד, ניו המפשייר.
שיאים אישיים

ריצת 5000 מטר: 14.11.0 דקות (1959)
ריצת 10000 מטר: 30.19.2 דקות (1960), שיא ארצות הברית בעבר
ריצת 3000 מטר מכשולים: 9.24.6 דקות (1957)
הערות שוליים

↑  גלעד ב-800 מ' ולהב ב-5000 מ' הציבו שיאים ישראלים חדשים, דבר, 4 בספטמבר 1961
↑  Dr. Lewis Stieglitz
טוד גרף

| --- | --- |

 לידה:  22 באוקטובר 1959 (בן 65) ניו יורק
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1970 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת המדינה של ניו יורק בפרצ'ייס  בית ספר המקצועי לילדים 
 פרסים והוקרה:  פרס עולם התיאטרון (1984) 
 פרופיל ב-IMDb
 
טוד גרף (באנגלית: Todd Graff; נולד ב-22 באוקטובר 1959) הוא שחקן, תסריטאי ובמאי אמריקאי.
גרף נולד בניו יורק, בנם של ג'ודית קלריס, מורה לפסנתר ומנהלת מקהלה, וג'רום לורנס. אחותו היא השחקנית איילין גרף (אנ') (Mr. Belvedere) ובת דודו היא השחקנית רנדי גרף (אנ').
קריירה

הוא שר בסגל המקורי של רחוב סומסום (1970) ורחוב סומסום 2 (1971). בשנת 1975 הצטרף לצוות השחקנים של סדרת הטלוויזיה לילדים של חברת חשמל PBS. גרף משחק את התפקיד של ג'סי, חבר הקרקס הקצר, הוא השתתף בתוכנית עד סוף שידוריה ב-1977 (החליף את סטיבן גוסטפסון).
היה מועמד לפרס טוני על גילום דמותו של דני בייבי ברודוויי בשנת 1984.
בשנת 1992 כתב את התסריט לסרט "אנשים משומשים" בכיכובם של שירלי מקליין והשחקן האיטלקי מרצ'לו מסטרויאני.
בשנת 2006 הוא ביים את הבמה המוזיקלית של ג'ייסון רוברט בראון ודן אליש, בפורום פיד מארק.
בשנת 2009 הוא ביים וכתב את הסרט "נוער שוליים" (Bandslam), בכיכובן של אליסון מישלקה וונסה הדג'נס. בשנת 2012, הוא כתב וביים את סרט "הצליל העליז" בכיכובן של קווין לטיפה ודולי פרטון.
הרברט מרקוזה

| --- | --- |

תמונה של הרברט מרקוזה
 לידה:  19 ביולי 1898 הקיסרות הגרמנית ברלין, ממלכת פרוסיה
 פטירה:  29 ביולי 1979 (בגיל 81) גרמניה המערבית שטרנברג (אנ'), בוואריה
 מקום קבורה:  בית הקברות דורותיאנשטאדט 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת הומבולדט של ברלין, אוניברסיטת קולומביה, אוניברסיטת פרייבורג 
 מנחה לדוקטורט:  מרטין היידגר 
 מוסדות:  האוניברסיטה החופשית של ברלין  אוניברסיטת ברנדייס  אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו  המשרד לשירותים אסטרטגיים  אוניברסיטת גתה בפרנקפורט 
 מונחה לדוקטורט:  Paul Gottfried, Andrew Feenberg, אנג'לה דייוויס 
 זרם:  אסכולת פרנקפורט
 תחומי עניין:  מרקסיזם נאו-מרקסיזם פילוסופיה פוליטית
 עיסוק:  פילוסוף, מרצה באוניברסיטה, תאורטיקן פוליטי, סוציולוג, חוקר מדע המדינה 
 הושפע מ:  מרקס, הגל, קירקגור, קאנט, ניטשה, פרויד, מקיאוולי, היידגר, הוסרל, הובס, רוסו, שילר, לוקאץ'
 השפיע על:  האברמאס, דייוויס, הופמן, דוצ'קה
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית, גרמניה המערבית, גרמניה, ארצות הברית, רפובליקת ויימאר, שווייץ 
 יצירות ידועות:  ארוס וציוויליזציה, Counterrevolution and Revolt, Existentialistische Marx-Interpretation, אדם חד־ממדי, A Critique of Pure Tolerance 
 בן או בת זוג:  Sophie Wertheim  אינגה נוימן  ריקי שרובר מרקוזה 
 צאצאים:  פטר מרקוזה 
 מספר צאצאים:  1 
 חתימה:   
 
הרברט מרקוזה (בגרמנית: Herbert Marcuse;‏ 19 ביולי 1898 – 29 ביולי 1979) היה פילוסוף, סוציולוג ותאורטיקן פוליטי יהודי-גרמני. השתייך לאסכולת פרנקפורט (קבוצת הוגים נאו-מרקסיסטים שהתרכזה סביב המכון למחקר חברתי, בראשות מקס הורקהיימר). מרקוזה ראה עצמו כמרקסיסט, אך לא כמרקסיסט אורתודוקסי.
קורות חייו

מרקוזה נולד בברלין למשפחת סוחרים יהודים. השם מרקוזה (בדומה לשם מרקס) הוא צורה גרמנית של השם העברי מרדכי. יהדותו של מרקוזה לא שיחקה תפקיד מרכזי בחייו. אמנם, בהגיעו ל-13 חגג את בר המצווה שלו, אך מתנת בר המצווה שלו מהוריו הייתה כתבי שייקספיר בגרמנית (בתרגום שלגל).
ב-1916 סיים מרקוזה את לימודיו התיכוניים. לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה, התגייס לצבא גרמניה ושירת ביחידת ההגנה האווירית על ברלין. על עצמו מעיד מרקוזה שלא פעם ברח מבסיסו הצבאי לאוניברסיטה, כדי לשמוע שיעורים. עם תום שירותו הצבאי הצטרף לפלג הקומוניסטי של ליגת הספרטקיסטים, והשתתף במרד המרקסיסטי שנקטע באיבו. לדבריו "נתנו לי רובה והלכתי באלכסנדרפלאץ ואמרו לי להרוג את הבורגנים". בהמשך עזב מרקוזה את המפלגה הקומוניסטית ואמר: "ראיתי מה עשו הדוברים הראשיים במפלגה ועזבתי". למרות עזיבת המפלגה, הוא לא נטש את הרעיונות הקומוניסטיים. בשנת 1928 עבר לפרייבורג, שם למד ספרות וכתב על ההיסטוריציזם והאונטולוגיה של הגל, ועל סינתזה אפשרית בין כתביהם של קרל מרקס ומרטין היידגר.
בשנת 1933, עם עליית הנאצים לשלטון, עזב לשווייץ יחד עם חברי המכון למחקר חברתי. ב-1940 עבר לארצות הברית, שם פעל תחילה במסגרת מערכת התעמולה האנטי-נאצית ולאחר מכן במחקרים מודיעיניים עבור "המשרד לשירותים אסטרטגיים" (OSS, שהפך בגלגול מאוחר ל-CIA). בתום המלחמה הועסק על ידי מחלקת המדינה.
בשנת 1956 נישא לאינגה ניומן לבית ורנר (Inge S Neumann), אלמנתו של חברו ועמיתו באסכולת פרנקפורט הפילוסוף פרופ' פרנץ ניומן. נישואיהם נמשכו עד פטירתה ב-1972.
בשנים 1958 עד 1965 כיהן כפרופסור באוניברסיטת ברנדייס ולאחר מכן כפרופסור באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו.
בשנת 1976 נישא לבלשנית ריקי שרובר, תלמידתו, שהייתה צעירה ממנו בארבעים שנה. נכדו הוא ההיסטוריון הרולד מרקוזה.
מרקוזה נפטר ב-1979 בעת ביקור בשטרנברג שבגרמניה.
הגותו

מרקוזה חקר את המרקסיזם, וכתב על מה שלדעתו השתבש בין אמצע המאה ה-19, עת נכתב המניפסט הקומוניסטי, לבין המאה ה-20, שבה התחוללו שתי מלחמות עולם, ושבמהלכה השתנו כליל החיים במערב. מרקוזה בחן מדוע לא התרחש גיבושו של מעמד מהפכני, כפי שניסח זאת קרל מרקס, ומדוע הפיכה-חברתית של מעמד כזה הפכה ל"בלתי אפשרית" בחברה המערבית הקפיטליסטית המודרנית. התזה העומדת בבסיס הגותו נוגעת בהתרסקות "בניין העל" המרקסיסטי אל תוך המערכת הכלכלית, דבר אשר אינו מאפשר את החיכוך שהיה אמור על פי מרקס להצית הפיכה חברתית.
להגותו נודעה השפעה רבה על מנהיגי סטודנטים ופעילים רדיקליים. ביניהם ניתן למנות את אבי הופמן, אנג'לה דייוויס, רודי דוצ'קה ועוד.
כמו כן, מרקוזה חקר את קשר התקשורת, שאותה הוא זיהה עם ניכור וטוטליטריות, שכן האדם נמצא במצב של ניכור מוחלט בגלל אמצעי התקשורת ההמוניים, שמשכנעים את הציבור כי אינטרסים מסוימים הם בעצם אינטרסים חבויים של האליטות ששולטות בתקשורת. עוד טען שהמציאות הטכנולוגית פולשת למרחב הפרטי של חירותו הפנימית של האדם ומצמצמת אותו.
ספריו > ספריו בתרגום עברי

שיטת הגל (תבונה ומהפכה); עברית: י[צחק] מן, מרחביה: ספרית פועלים ('לכל'), 1951.
האדם החד-ממדי ומסה על השחרור, מרחביה תל אביב, ספרית פועלים, 1970
ארוס וציוויליזציה (ספרית פועלים), 1978.
הממד האסתטי, תרגום: צבי טאובר (הוצאת הקיבוץ המאוחד), 2006.
קץ האוטופיה (עם עובד)
מרקוזה בברלין, 1967
רפלסיה גדולה

| רפלסיה גדולה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים קדומים
סדרה:: מלפיגאים
משפחה:: רפלסיים
סוג:: רפלסיה
מין:: רפלסיה גדולה
שם מדעי
 Rafflesia arnoldii ‏בראון
רָפְלֶסִיָה גדולה (שם מדעי: Rafflesia arnoldii) הנקרא גם חבצלת הגופה, על שום ריח הבשר הרקוב  שהוא מפיץ, הוא צמח טפיל מהסוג רפלסיה, הידוע כבעל הפרחים הגדולים ביותר בעולם. זהו צמח אנדמי ליערות הגשם של סומטרה ואולי גם בורנאו. מצוי בסכנת הכחדה.
תיאור הפרח

הרפלסיה הגדולה היא המין בעל הפרח הגדול ביותר בסוג רפלסיה, קוטר הפרח כמטר ומשקלו יכול להגיע עד 11 קילוגרם. ישנם צמחים בעלי איבר פריחה גדולים יותר כגון לוף ענק (Amorphophallus titanum) או דקל הטאליפוט (Corypha umbraculifera)' אך אלו מבחינה טכנית בנויים מצבר של פרחים.
הצמח הוא בעל פרח בלבד. הוא חסר ענפים, גוף, גזע, עלים ושורשים. הוא נזקק לגפן הטרסטיגמה לצורך הישרדות ותמיכה.
ראו גם

לוף ענק (פרח הגווייה)
הערות שוליים

↑  National Geographic Kids Magazine, March 2015, page 23, FUN Facts about Indonesia
ערך זה הוא קצרמרבנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
M (ג'יימס בונד)

| --- | --- |

רייף פיינס, שגילם את M בשלושת סרטי בונד האחרונים
 שם ספר:  קזינו רויאל
 שם סרט:  סדרת סרטי ג'יימס בונד
 הופעה ראשונה:  ספר: קזינו רויאל (1953) סרט: ד"ר נו (1962)
 הופעה אחרונה:  לא זמן למות (2021)
 מספר הופעות:  26
 יוצרים:  איאן פלמינג
 גילום הדמות:  ברנארד לי (1962-‏1979) רוברט בראון (1983-‏1989) ג'ודי דנץ' (1995-‏2012) רייף פיינס (2012-‏2021) הפקות לא רשמיות: ג'ון יוסטון / דייוויד ניבן (1967) אדוארד פוקס (1983)
 מידע
 מקצוע:  ראש שירות הביטחון החשאי הבריטי
 שיוך:  MI6
 אזרחות:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 דמויות קשורות
 חברים:  Q ג'יימס בונד
ג'ודי דנץ', שגילמה את הדמות בשבעה סרטים.
M הוא דמות בדיונית בסדרת ספרי ג'יימס בונד מאת איאן פלמינג שלאחר מכן עובדה לדמות בסדרת הסרטים. M הוא ראש ה-MI6 (הסוכנות החשאית הבריטית) ומעסיקו של בונד. דמותו של M הופיעה בספריו של פלמינג ואחרים, ובכל סרטי הסדרה. בהפקות הרשמיות של הסרטים גילמו את דמותו של M ארבעה שחקנים: ברנארד לי, רוברט בראון, ג'ודי דנץ' ורייף פיינס.
רקע

איאן פלמינג ביסס את דמותו של M על האדמירל בצי המלכותי הבריטי ג'ון גודפרי, שהיה הממונה על פלמינג באגף המודיעין הימי במלחמת העולם השנייה. בספרו השלישי של פלמינג, מונרייקר, מתגלה שמו הפרטי של M- מיילס. בספר האחרון בסדרה אשר נכתב על ידי פלמינג, האיש בעל אקדח הזהב, מתגלה כי שמו המלא של M הוא סגן האדמירל מיילס מסרווי, והוא חבר במסדרים רבים כגון מסדר האמבט, מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש ומסדר האימפריה הבריטית. במשך ספריו, סיפק פלמינג פרטים נוספים על דמותו של M: מסרווי נכנס לתפקידו לאחר שקודמו נרצח, והוא הרוויח כ-6,500 לירות שטרלינג בשנה (125,000 לירות במונחים של שנת 2018). בספר High Time to Kill סר מיילס פורש ומחליפה אותו ברברה מוודסלי.
גילום הדמות

השחקן הראשון אשר גילם את M היה ברנארד לי, אשר שיחק את הדמות בכ-11 סרטים משנת 1962 ועד 1979. לי מת מסרטן בינואר 1981, במהלך צילומי הסרט "לעינייך בלבד". מתוך כבוד ללי, לא נשכר שחקן חדש כדי למלא את התפקיד, ובמקום זאת התסריט נכתב מחדש, כך ש-M בחופשה במהלך העלילה. דיוקנו של לי כ-M מוצג במשרדי השירות בסרט "העולם אינו מספיק".
את לי החליף השחקן רוברט בראון אשר שיחק ב-4 סרטים. משחקו של בראון נחשב לנחמד ורך מזה של לי.
לאחר כשש שנים בין ההפקות, הוחלט להחליף את בראון בג'ודי דנץ'. דמותה של M בשנים אלו התאפיינו ביחסים קרים מאוד עם בונד. דנץ שיחקה את M ב-7 סרטים. בסרטה האחרון, M מחוסלת על ידי הנבל הראשי. לאחר מותה של M המגולמת על ידי דנץ', התפקיד עובר לידי רייף פיינס. דמותו שירתה כלוטננט קולונל בצבא הבריטי בצפון אירלנד. פיינס גילם את הדמות בשלושה סרטים: סקייפול (2012), ספקטר (2015), לא זמן למות (2021). בסקייפול, רייף גילם את הדמות בשם גארת' מלורי, יו"ר ועדת הביטחון והמודיעין עד שמונה להחליף את M כיו"ר MI6.
גילום הדמות > הפקות לא רשמיות

בסרט הלא רשמי קזינו רויאל מ-1967, דמותו של M גולמה בתחילה על ידי ג'ון יוסטון, שהיה גם אחד הבמאים של הסרט. לאחר מכן התפקיד ניתן לג'יימס בונד עצמו, המגולם על ידי דייוויד ניבן. בסרט הלא רשמי "לעולם אל תאמר לעולם לא" מ-1983, דמותו של M גולמה על ידי השחקן אדוארד פוקס.
הערות שוליים

↑  אלי אשד, האמת על ג'יימס בונד סקירה מקיפה על פלמינג ויצירתו ותרגומיהם לעברית.
↑  ד"ר נו, מרוסיה באהבה, גולדפינגר, כדור הרעם, אתה חי רק פעמיים, בשרות הוד מלכותה, יהלומים לנצח, חיה ותן למות, האיש בעל אקדח הזהב, המרגלת שאהבה אותי ומונרייקר
↑  אוקטופוסי, רצח בעיניים, 007 באזור המסוכן ורישיון להרוג
↑  גולדן איי, מחר לנצח, העולם אינו מספיק, למות ביום אחר, קזינו רויאל, קוונטום של נחמה וסקייפול
↑  ספקטר
הו צ'י מין

ערך זה עוסק במנהיג צפון וייטנאם לשעבר הו צ'י מין. אם התכוונתם לעיר, ראו .
הו צ'י מין (בווייטנאמית: Hồ Chí Minh,‏ IPA: ‏[ho̞˧˩ ʨi˧˥ mɪ̄ŋ]קובץ:HoChiMinh.ogg‏Ⓘ‏; 19 במאי 1890 – 3 בספטמבר 1969) היה מייסד ומנהיג צפון וייטנאם. מכונה כיום בווייטנאם בתואר העממי "אבי האומה".
חייו

נולד בשם נגויין סינג קונג (Nguyễn Sinh Cung) בכפר קימילין שבמרכז וייטנאם. אביו היה פקיד ממשלתי שהתפטר במחאה על השלטון הצרפתי במדינה, והפך למורה נודד בכפרים. אביו היה מלומד קונפוציאני וברוח זו גדל. ב-1911 קיבל עבודה כטבח בספינה צרפתית, ואחר כך עבד בלונדון ובפריז. בפריז היה ממייסדי המפלגה הקומוניסטית של צרפת. כאשר נשיא ארצות הברית וודרו וילסון הגיע לוועידת השלום בוורסאי, ניסה לעניין אותו בזכות ההגדרה העצמית של העם הווייטנאמי, אך ללא הצלחה.
לאחר מכן שהה בברית המועצות ומשם נשלח לסין ולמדינות נוספות באסיה. ב-1930 ייסד בהונג קונג את המפלגה הקומוניסטית הווייטנאמית. ב-1931 נאסר על ידי השלטון הבריטי במושבה, שוחרר ב-1933, ושב לברית המועצות. ב-1938 חזר לסין ופעל כיועץ עבור הקומוניסטים. ב-1941, כאשר וייטנאם נכבשה בידי האימפריה היפנית, חזר לארצו, וייסד בה את תנועת הוייט מין, שנלחמה נגד הכובש היפני ומשתפי הפעולה הצרפתים שלהם מטעם ממשלת צרפת של וישי. באותה תקופה העניק לעצמו את הכינוי הו צ'י מין שפירושו "הנאור".
עם כניעת יפן ב-1945 הקים הווייט מין את הרפובליקה הדמוקרטית של וייטנאם, והו צ'י מין נבחר לנשיאה ב-2 במאי 1946. צרפת סירבה להכיר בעצמאות וייטנאם, וכוחות הווייט מין הפנו את מאבקם נגדה. מאבק אכזרי זה נמשך עד 1954, במהלכו נלחם הצבא הווייטנאמי בעיקשות עד הבסת צבא צרפת. אחרי ניצחון הווייט מין בקרב דיין ביין פו, ויתרה צרפת על השלטון בהודו-סין הצרפתית (שכללה גם את קמבודיה ולאוס). אבל ועידת ז'נבה של 1954 שהתכנסה לפתור את המצב בהודו-סין הצרפתית ובקוריאה, החליטה על "חלוקה זמנית" של וייטנאם לשתי מדינות, כאשר החלק הצפוני יהיה בשליטת הווייט-מין בראשות הו צ'י מין.
הו צ'י מין החל לפעול לביסוס השלטון הסוציאליסטי בצפון, אולם מעולם לא ויתר על חלום איחוד וייטנאם. אחרי 1954 החלה הארץ להיגרר למלחמה נוספת. המלחמה שבה נלחמה דרום וייטנאם במחתרת הקומוניסטית בדרום – הווייטקונג, אולם לאחר מכן הייתה צפון וייטנאם מעורבת ישירות במלחמה. בשלב זה הו צ'י מין היה פחות ופחות מעורב ישירות בקבלת ההחלטות, ושימש יותר כדמות סמלית, שדרבנה את העם להמשיך להילחם על אחדות וייטנאם. הוא היה ידוע בכינוי "הדוד הו". הפחתת מעורבותו בקבלת ההחלטות נבעה הן מסיבות רפואיות והן מעליית כוחו של לה דואן המיליטנטי בפוליטביורו.
הו צ'י מת בשנת 1969, טרם הספיק לראות את חלומו לאיחוד וייטנאם תחת שלטון קומוניסטי מתגשם. הוא ציווה שעם מותו יישרפו את גופתו, ואפרה ייקבר בראש שלוש גבעות בווייטנאם. צוואתו לא קוימה, ולאחר מותו גופתו נחנטה והיא מוצגת במאוזוליאום בהאנוי, בדומה למאוזוליאום של לנין במוסקבה. עם ניצחון צפון וייטנאם במלחמה, נקראה שמה של בירת הדרום סייגון על שמו (Thành Phố Hồ Chí Minh).
קהילה

ערך זה עוסק במונח סוציולוגי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
קהילה עם תחומי עניין דומים מתאספת בסטונהנג', אנגליה, לקראת הקיץ
קהילה היא קבוצה של בני אדם שיצרו ביניהם קשרים ויחסים חברתיים, הפועלים בגבולות מסוימים, מקושרים למקום/מרחב (פיזי או וירטואלי), ויש להם מאפיין, רצון או עניין משותפים.
קהילה יכולה לחלוק מיקום גאוגרפי, תרבות או היסטוריה משותפת, אך במקרים אחרים להיות בלתי תלויה במקום או מוצא, אלא באינטרסים ורעיונות משותפים, מקצוע, אמונות או זהות שיוצרות תחושת שותפות.
קהילה תלויה במרחב לקיומה – כלומר כזו שחבריה נפגשים פנים אל פנים או אפילו כזה שמאפשר חיים משותפים או קהילה וירטואלית – כלומר כזו שחבריה נפגשים במקום ברשת האינטרנט, או קהילה משולבת.
הסוציולוגיה רואה באדם יצור חברתי, שיש בו צורך להשתייך לקהילה. גם מבחינה אטימולוגית, המילה קהילה באה מלשון "קהל", משמע, קבוצת אנשים. למרות השוני בהגדרות הקהילה, המשותף לסוגי הקהילות הוא הרגשת הזהות של חברי הקהילה, היוצרת תחושה שהאדם אינו לבד, ומכאן ניסיון ליצור סמלי זהות ייחודיים (שפה ייחודית, לבוש, סמלים, ערכים, נורמות ודפוסי התנהגות וכו')
סוגי קהילות

קהילה גאוגרפית – קבוצת אנשים שחיים באותו מקום, ובמיוחד במקום קטן או מוגדר.
קהילה מקצועית – סביב מקצוע או הכשרה מסוימת
קהילה לומדת או קהילה לומדת וירטואלית
קהילה עירונית – קבוצת אנשים המתאגדת ורוכשת יחדיו דירות שמטרתה התיישבות חדשה בסגנון קיבוץ בסביבה אורבנית
קהילות וירטואלית – קבוצת אנשים המתאגדת תחום עניין מסוים באמצעות ערוץ דיגיטלי, כגון קבוצת פייסבוק, וואטסאפ או גיימינג.
קהילת ייעוד (שמקיימת אורח חיים משותף סביב למטרה מסוימת).
קהילות רצוניות – שם כולל לצורת חיים בשיתוף. הצורות הנפוצות הן קומונה או קואופרטיב.  אלו, לחברים יש בדרך כלל חזון משותף והם מתחלקים בדרך כלל בתחומי האחריות ובמשאבים. קיימים צירופים רבים של שיטות שונות כדוגמת ההתיישבות העובדת, אך גם בחו"ל לדוגמה: אורוויל בהודו, תמרה בפורטוגל.
קהילה אמונתית-רוחנית, דוגמת הרדוף, נאות סמדר, מעלה צביה, יודפת בישראל, בונפן Bonfin (של אומרם מיכאל איבנהוב) בצרפת, פוקולרי באיטליה ועוד.
כפר סטודנטים – קהילה שמאופיינת בסטודנטים הגרים במתחם משותף, או לחלופין שוכרים בתים בסמיכות  – בדרך כלל במרחק הגעה סביר ממוסד אקדמי. למרות שמם, חלק מכפרי סטודנטים הממוקמים בערים. ברוב הכפרים בישראל הסטודנטים עוסקים גם בהתנדבות ובעשייה חברתית באזורם.
קהילה של חברה אזרחית או ארגוני המגזר שלישי – פעילים של הארגון שמתארגנים כקהילה סביב ההשתייכות לארגון והשליחות שבקידום מטרות הארגון.
ראו גם

| --- | --- |
: ספר: קהילה
אוסף של ערכים בנושא הזמינים להורדה כקובץ אחד.
קבוצה
מונחים בסוציולוגיה
חברה סגורה
הערות שוליים

↑  רועי דישון, סוד ההצלחה: קהילה חזקה, באתר הפורום לחברה האזרחית
| ניהול ידע |
| --- | --- | --- |
| כללי | ניהול ידע • ניהול תוכן • מבחן אמילי • למידה ארגונית • פער הידיעה-עשייה • עובד ידע • תרבות ארגונית |  |
| נושאים משלימים | נתונים • מידע • ידע • מדעי המידע • מערכת מידע • מידענות • מידען • מערכת תומכת החלטה • עיבוד נתונים |  |
| אישים | לארי פרוסאק |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543252205171  BNE: XX525928  BnF: cb13319114f (data)  GND: 4020015-2  LCCN: sh85029195  NARA: 10639140  NKC: ph121773
סטיבן לנגטון

| --- | --- |

 לידה:  1150 לינקולנשייר, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  9 ביולי 1228 (בגיל 78 בערך) סאסקס, אנגליה, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  ממלכת אנגליה 
 מקום קבורה:  קתדרלת קנטרברי 
 תפקיד:  חשמן (1205)  הארכיבישוף הקתולי של קנטרברי (יוני 1207–9 ביולי 1228) 
 השקפה דתית:  הכנסייה הקתולית 
 
פסל של סטיבן לנגטון על ידי ג'ון תומאס במוזיאון למורשת קנטרברי
סטיבן לנגטון (בערך 1150 – 9 ביולי 1228) היה קרדינל אנגלי של הכנסייה הרומית-קתולית והארכיבישוף מקנטרברי בין 1207 עד למותו ב-1228. המחלוקת בין מלך אנגליה ג'ון לאפיפיור אינוקנטיוס השלישי על בחירתו היוותה גורם מרכזי במשבר שהוליד את המגנה כרטה בשנת 1215. ללנגטון גם מיוחסת החלוקה הסטנדרטית של התנ"ך והברית החדשה לפרקים.
תחילת דרכו

סטיבן לנגטון נולד ב-1150 להנרי לנגטון, בעל קרקע בכפר לנגטון. הוא ככל הנראה התחנך בבית ספר הקתדרלי המקומי. בבגרותו לנגטון למד באוניברסיטת פריז והרצה שם על תאולוגיה עד 1206, כאשר האפיפיור אינוקנטיוס השלישי, שעמו יצר ידידות בפריז, קרא לו לרומא והפך אותו לקרדינל-כומר של סן קריסוגונו, רומא. אדיקותו ולימודיו כבר זיכו אותו בקדנציות בפריז וביורק והוא הוכר כאיש כנסייה אנגלי בכיר.
אחיו סיימון לנגטון נבחר להיות הארכיבישוף של יורק ב-1215, אך בחירות אלה בוטלו על ידי האפיפיור אינוקנטיוס השלישי. סיימון שירת את אחיו סטיבן כארכידיקון מקנטרברי ב-1227. לסיימון ולסטיבן היה אח נוסף בשם וולטר, אביר שמת ללא ילדים.
מותו

סטיבן לנגטון מת בסלינדון, ליד צ'יצ'סטר, סאסקס, ב-9 ביולי 1228. הוא נקבר באדמה פתוחה ליד הטרנספט הדרומי של קתדרלת קנטרברי. קפלת סנט מייקל נבנתה מאוחר יותר מעל הקרקע הזו (כיום קפלת הרגימנט של בופס), וראש קברו מבצבץ אל הקצה המזרחי של הקפלה הזו, מתחת למזבח שלה.