stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אזור האגמים וילנדרה
האתר

באזור מערכת של אגמים יבשים מתקופת הפליסטוקן אשר נוצרו במהלך שני מיליוני השנים האחרונות, וחופי רובם מוקפים בדיונות בצידם המזרחי. הדיונות של אגם מונגו ידועות במיוחד והן זכו לכינוי "החומה הסינית" (Walls of China). אורך הדיונות שמזרחית לאגם מונגו הוא 26 ק"מ וגובהן עד 30 מטר.
המערכת כוללת חמישה אגמים גדולים המחוברים זה לזה ו-14 אגמים קטנים יותר. שטחם של האגמים נע בין 6 ל-350 קמ"ר. כאשר הנהר המוביל מים אל האגמים חדל מלזרום, הם הפכו למלוחים יותר וגוועו בהדרגה מדרום לצפון. כיום האגמים הם מישורים שטוחים שבהם שיחים נמוכים ומשטחי עשב, המסוגלים להתמודד עם מליחותה הגבוהה של הקרקע. כ-10% משטח האזור, הכוללים שני שלישים משטחו של אגם מונגו, הם פארק לאומי מוכרז על ידי ממשלת אוסטרליה.
קו החוף העתיק של האגמים מתאפיין בשלוש שכבות של סלעי משקע:
שכבת גול גול (Gol Gol) - המשקעים המוקדמים ביותר שקעו במקום לפני 50,000 שנים ויותר וציבעם כתום-אדום.
שכבת מונגו (Mungo) - השכבה המאוחרת יותר, המתוארכת לפרק הזמן שהחל לפני 50,000 שנים ונמשך עד לפני 19,000 שנה, והיא כוללת חרסית וחול קוורץ נקי. שכבה זו היא העשירה ביותר בממצאים ארכאולוגיים.
שכבת זאנסי (Zanci) - השכבה המאוחרת ביותר, העשויה מאבק חרסית שהועף על ידי הרוח ונערם לדיונות בעת שהאגמים שינו את גובה מפלסם, טרם גוועו באופן סופי.
תולדות המקום

ממצאים ארכאולוגיים מראים שרידי התיישבות אנושית לחופי האגמים המתוארכים כבני 50,000 שנים. חפירות חשפו שרידי גופת אישה שרופה חלקית בדיונה סמוך לאגם מונגו. היא תוארכה בתחילה כבת 26,000 שנים, אך בשנת 2003 נקבע כי היא בת 40,000 שנה לערך. כך או כך, התגלית הפכה את המקום לאתר שריפת הגופות העתיק ביותר הידוע. עוד התגלו בשנת 1974 שרידיו של גבר שנקבר באוכר אדום וגילו הוא כ-40,000 שנים. גם עדות זו למנהג קבורה זה, אשר בימינו רווח בשטחי צרפת ובמקומות אחרים, היא המוקדמת בעולם.
במהלך עידן הקרח האגמים היו מלאים וההתיישבות האנושית ניזונה מהדגה העשירה, כמו גם מחיות כיס ומציפורי אמו. כשהאגמים החלו לסגת נסמכו התושבים גם על צמחים. קיימות גם עדויות ליישוב אנושי בווילנדרה במהלך 10,000 השנים האחרונות.
החי והצומח

קיימים 22 מיני יונקים, בייחוד עטלפים, באזור אגמי וילנדרה, ולאלה מצטרפים 40 מיני זוחלים ודו-חיים ו-137 מיני עופות, בהם תוכאים, קקדואיים ופרושיים. הצומח אופייני לאקלים חצי צחיח, ולמעט עצי אקליפטוס, הוא כולל שיחים ועשבים דלילים.
אוריאל מירון

ערך זה עוסק באמן ופסל ישראלי. אם התכוונתם לסופר, מתרגם ועיתונאי ישראלי, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1968 (בן 56 בערך)
 תחום יצירה:  פיסול, הדפס
 
אוּריאל מירון (נולד ב-1968) הוא אמן ופסל ישראלי.
ביוגרפיה

אוריאל מירון נולד בתל אביב-יפו בשנת 1968. כבר בילדותו נחשף מירון לאמנות דרך עבודתה של סבתו, דבורה שוקן, שהייתה אספנית ובעלת גלריה בשנות ה-60 של המאה ה-20. בילדותו נפטרה אמו והוא התגורר שנים רבות בארצות הברית עם אביו, חוקר הספרות דן מירון. במחצית השנייה של שנות ה-80 של המאה ה-20 למד ספרות באוניברסיטת ייל ועסק בכתיבה בשפה האנגלית. בשנת 1990 חזר להתגורר בישראל והחל בלימודי אמנות בבצלאל, אותם סיים בהצטיינות בשנת 1995. לאחר מכן למד לתואר שני באמנות בבית הספר לאמנות חזותית בניו-יורק, שם סיים בהצטיינות יתרה. עם שובו ארצה בשנת 1998 הציג במוזיאון ישראל בתערוכה "ילדים טובים ילדים רעים: ההתילדות באמנות ישראלית" באוצרות יגאל צלמונה ונירית נלסון. מאז הציג מירון תערוכות יחיד במוזיאון הרצליה, במשכן לאמנות עין חרוד ובמרכז לאמנות עכשווית H2 באאוגסבורג, גרמניה (בין השאר) והשתתף בעשרות תערוכות בשלל מקומות, ביניהם מוזיאון ישראל, מוזיאון פתח תקווה, המרכז לאמנות עכשווית ת"א, ועוד. ב-1999 החל מירון ללמד פיסול ורישום בשנקר וכיום הוא מרצה בכיר במחלקה לאמנות רב-תחומית, במחלקה לעיצוב תכשיטים ובתוכנית לתואר שני בעיצוב בשנקר. בתחילת שנות ה-2000 היה פעיל בהנהלת סדנאות האמנים בירושלים ובשנת 2010 מונה לחבר במדור לאמנות פלסטית במשרד התרבות והספורט.
יצירותיו של מירון מקיימות הוויה חמקמקה בה זהותו של דימוי מאבדת את יציבותה, ומתחילה לרצד ללא מנוחה בין פרשנויות שונות, בין מוכר להזוי, ובין פיגורטיבי למופשט. הדימויים המופיעים בעבודותיו של מירון נובעים, לעיתים קרובות, מחפצים יומיומיים (שגם משמשים לפעמים כחומר גלם לפסליו) כגון כיסאות פלסטיק, קופסאות קרטון, ערימה של ניירות מקומטים, או זוג גרביים. דימויים וחפצים אלה מגויסים על ידי האמן לתפקד כחלק משלדים היברידיים ואנטומיות מומצאות של יצורים אשר צומחים, לכאורה, מתוך התת-מודע של חיי היומיום. נדמה שעבור מירון, כל חפץ מעשה ידי אדם - גם הפשוט והנדוש ביותר – טעון בחיים פוטנציאליים שעשויים להגיח בעקבות מפגש עם הדמיון. בלב הארטיפקט הבנאלי מסתתרת ישות דמיונית שמחכה לפרוש גפיה, למנות ולהגדיר את איבריה. ביצורי הכלאיים של מירון ניתן לראות גם ניתוח צורני-מבני של חפץ (או מספר חפצים) מסוים, וגם שיחזור של ישות דמיונית, זיכרון מומצא, מאובן חדש. לכל אורך עבודתו של מירון (שהציג פעמיים במוזיאון המדע ע"ש בלומפילד בירושלים), ניכר הקשר עם מדעי החיים בכלל ותאוריית האבולוציה בפרט.
מרכיב מרכזי נוסף בעבודתו של מירון הוא חקר דינמי של היחסים בין פיסול, רישום והדפס. בעבודתו של מירון, קו רישום, שנולד מהאינטימיות של 'כתב-היד' הרושמת, יכול להתעורר לחיים תלת-ממדיים. מאז שנת 2007, מחקר זה מקבל ביטוי בכמה אפיקים עיקריים: א. תהליכי פיסול המשתמשים ברישום כמצע ותשתית פיזית ל'גידול' פסלים, כשהרישום עצמו הופך לחלק מהפסל ותוך כדי התהליך גם הפסל יכול לקרוס חזרה למצב של רישום וחוזר חלילה; ב. פיתוח פסלים המתפקדים כרישום קווי תלת-ממדי בחלל ויוצרים צורות סבוכות ומפולשות שמזמינות את הצופה להתבונן בהן וגם בעדן; ג. פיתוח של שיטת ציור ייחודית אשר הוא מכנה "תחשיף" (על משקל 'תחריט'): התהליך משלב יצירה של שכבות צבע תלת-ממדיות עם פעולות של גילוף ושיוף. ה'ציור' המתקבל הוא מעין רישום\הדפס\אובייקט - גם דימוי דו-ממדי וגם גוף שיש לו עומק ומבנה פנימי אותם ניתן לקלף ולחשוף.
אשתו היא האוצרת איה מירון.
גלריה

מומנטו מובילי, 1999
אוסף מוזיאון ישראל
שלד קריפטוזואולוגי, 2009
כמְתחווי עצם 3 (גלגֵל), 2013
השכלה

1990-1986 - תואר ראשון, המחלקה לספרות, אוניברסיטת ייל, ארצות הברית (בהצטיינות יתרה)
1995-1990 - תואר ראשון, המחלקה לאמנות, בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים (בהצטיינות)
1998-1996 - תואר שני, בית הספר לאמנות חזותית, ניו יורק, ארצות הברית (בהצטיינות יתרה).
הוראה

1996-1995 - פיסול ורישום, המרכז לאמנות חזותית, מורשה, ירושלים
1998-1997 - מרצה ללימודי מקרא, מכללת דרישה, ניו יורק, ארצות הברית
2013-1999 - מרצה בכיר, המחלקה לעצוב תכשיטים, המחלקה לאמנות רב תחומית והמסלול ללימודי תואר שני בעיצוב, שנקר, בית ספר גבוהה לאמנות ולעיצוב, רמת גן.
מלגות ופרסים

1989 - מלגת פרויקט צילום, קרן דורות
1995 - פרס הצטיינות במחלקה לאמנות, בצלאל, אקדמיה לאומנות ועיצוב, ירושלים
1998-1996 - מלגת הצטיינות, בית הספר לאמנות חזותית, ניו-יורק, ארצות הברית
1998 - פרס הצטיינות, בית הספר לאמנות חזותית, ניו-יורק, ארצות הברית
2002 - פרס ברנרד וגוסטי רדר לפיסול
2005 - פרס עידוד יצירה, משרד החינוך התרבות והספורט
2009 - מלגה, קרן יהושע רבינוביץ' לתרבות, תל אביב
2012 - תמיכה באמן המציג בחו"ל, המועצה לתרבות ולאמנות של מפעל הפיס
2013 - פרס שרת התרבות והספורט, משרד התרבות והספורט.
תערוכות יחיד

1996 - תחריטים, גלריית המרכז לאמנות חזותית מורשה, ירושלים
1996 - פיסול ותחריטים, גלריה טובה אוסמן, תל אביב-יפו
2000 - Memento Mobili, מוזיאון הרצליה לאמנות, הרצליה [קטלוג]
2002 - בין כלאיים, גלריה נחשון, נחשון
2004-5 - פינה רכה, משכן לאמנות, עין חרוד (אוצרים: אוריאל מירון וגליה בר-אור) [קטלוג]
2010 - הולכים על 2, גלריה 39, תל אביב-יפו (תערוכה זוגית עם הילה בן ארי)
2011 - The Principle of Moments, תערוכה זוגית עם האמנית הגרמניה, קארן אירמר, פרויקט מיוחד במסגרת יריד צבע טרי 4 ובחסות Schir – Art Concepts
2012 - פרימה, Super Bien! Greenhouse for Contemporary Art, ברלין, גרמניה
2013 - A Bone's Throw‏ ,H2 – Zentrum für Gegenwartskunst, אאוגסבורג, גרמניה.
2015 - מושך זמן, מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית, הרצליה.
אדמונד קרטרייט

| --- | --- |

 לידה:  24 באפריל 1743 (יוליאני) נוטינגהאם, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  30 באוקטובר 1823 (בגיל 80) קנט, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  ממלכת בריטניה הגדולה 
 מקום קבורה:  The Parish Church of St Mary, Battle 
 השכלה:  יוניברסיטי קולג'  Queen Elizabeth Grammar School  מודלין קולג' 
 מעסיק:  מודלין קולג' 
 השקפה דתית:  אנגליקניזם 
 בן או בת זוג:  Susannah Kearney  Alice Whitaker 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית 
 חתימה:   
 
אדמונד קרטרייט (באנגלית: Edmund Cartwright;‏ 1743 – 1823) היה ממציא אנגלי. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת אוקספורד מוקדם מאוד והמציא נול מכני. היה אחיו של מייגור ג'ון קרטרייט, רפורמטור פוליטי ורדיקאלי, וג'ורג' קרטרייט, חוקר חצי האי לברדור.
חייו

אדמונד קרטרייט, נולד ב-24 באפריל 1743. הוא למד בבית הספר של המלכה אליזבת הראשונה, בוויקפילד ורכש השכלה גבוהה באוניברסיטת אוקספורד. סיים ב־1766 תואר שני שלמד בקולג' מגדלנה, אוקספורד. שם קבל מלגת לימודים ונבחר לעמית המכללה.  הוא הפך לאיש דת של הכנסיית האנגליקנית. קרטרייט החל את הקריירה שלו כמורה לדת, והפך בשנת 1779 לרקטור בכנסייה של גודבי מרווד, לסטרשייר. בשנת 1783, הוא נבחר ככומר בקתדרלת לינקולן. אף שהתפרסם כממציא, הוענק לו תואר דוקטור בתאולוגיה בשנת 1806.
הנול המכני

אדמונד קרטרייט תכנן את הנול המכני הראשון שלו בשנת 1784 וקיבל עליו פטנט בשנת 1785, אך הוא הוכיח את עצמו כחסר ערך. בשנת 1789 הוא רשם פטנט על נול נוסף ששימש כדגם בסיסי לממציאים אחרים ששכללו אותו. כדי שנול יהיה מונע בצורה מכנית ויהפוך להצלחה מסחרית, אדם אחד צריך להיות מסוגל להפעיל יותר ממכונה אחת, או שכל מכונה חייבת להיות בעלת יכולת ייצור גדולה יותר מייצור ידני.
קרטרייט הוסיף שיפורים, כולל תנועות שתי וערב, קביעת הגודל בזמן שהנול היה בפעולה. הוא החל לייצר בדים בדונקסטר באמצעות נולים אלו וגילה את חסרונותיהם. הוא ניסה לתקן זאת במספר דרכים: על ידי הוספת גלגלים וגלגלים אקסצנטריים להפעלה באופן דיפרנציאלי, על ידי שיפור מנגנון האריגה. כמו כן הוסיף מכשיר לעצירת הנול כש"הבוכייר" לא בין חוטי השתי. במקביל מתיחה אוטומטית של הבד.
בשנת 1792 רשם קרטרייט את הפטנט האחרון שלו למכונות אריגה. המצאה זו איפשרה לנול שלו לארוג במספר צבעים ובדוגמאות של פסים חוצים. עם זאת, כל מאמציו לא נשאו פרי מסחרי. התברר ששום מנגנון, מושלם ככל שיהיה, לא יכול היה להצליח כל עוד ישנם עיוותים ותקלות בזמן שהנול עובד בצורה מכני. תוכניותיו לשפר את פעולת הנול נכשלו. בעיות אלה נפתרו בשנת 1803, על ידי ויליאם רדקליף ועוזרו תומאס ג'ונסון על ידי המצאותיהם.
בשנת 1790 הקים רוברט גרימשו מגורטון, במנצ'סטר בית חרושת לאריגה, אותו התכוון למלא עם 500 נולים מכניים של קרטרייט, אך לאחר שהתקין 30 נולים, נשרף המפעל, ככל הנראה מעשה הצתה. ההצתה הייתה תוצאה של פחדי האורגים הידניים שחששו שהמכונה תגרום לפיטוריהם. לייזם לא היה הון להקים את המפעל מחדש.
בשנת 1809 קיבל קרטרייט מענק פרלמנט של 10,000 ליש"ט עבור המצאתו. במאי 1821 הוא נבחר לחבר של החברה המלכותית.
המצאות אחרות

קרטרייט גם רשם פטנט על מכונה לסירוק צמר בשנת 1789 ומכונה לייצור חבלים, בשנת 1792. הוא גם עיצב מנוע קיטור שהשתמש באלכוהול במקום במים.
משפחה

לאחר הענקת המענק הפרלמנטרי רכש קרטרייט חווה קטנה בקנט, שם העביר את שארית חייו. אדמונד קרטרייט נפטר בסאסקס ב־30 באוקטובר 1823 לאחר מחלה ממושכת.
בתו אליזבת (1780–1837) התחתנה עם הכומר ג'ון פנרוז וכתבה ספרים תחת שם בדוי - "גברת מרקהאם".
בתו השנייה מרי, התחתנה עם יו אדווין סטריקלנד, גאולוג ואורניתולוג בריטי, וכתבה את הביוגרפיה על אביה (1843).
ראו גם

אריגה
הנול של ז'אקאר
בד
שתי וערב
הערות שוליים

↑  BBC - History - Edmund Cartwright, www.bbc.co.uk (באנגלית)
↑  Edmund Cartwright | Lemelson-MIT Program, lemelson.mit.edu
1 2 3 4  Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Cartwright, Edmund" . Encyclopædia Britannica. 5 (11th ed.). Cambridge University Press. p. 435.
↑  Madeleine Ginzburg (ע), The Industrial Revolution 1780-1880, The Illustrated History of TEXTILES, 1991, New York: Portland House, 1991, עמ' 57, ISBN 0-517-05031-5. (באנגלית)
↑  Mary Strickland, Jane Margaret Strickland, A Memoir of the Life, Writings, and Mechanical Inventions of Edmund Cartwright, Saunders and Otley, 1843. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9812458883605606  CiNii: DA11682412  GND: 117674664  ISNI: 0000 0001 2025 1884  LCCN: n84136012  NKC: xx0136203  NLA: 35736853  NTA: 213103834  RERO: 02-A022806981  SNAC: w6qv6xw2  SUDOC: 085620246  Trove: 1064241  VcBA: 495/112162  VIAF: 47545855   WorldCat (עם VIAF): 47545855 
המצאת אדמונד קרטרייט - מכונה לשזירת חבלים.
אטלן

ערך זה עוסק בתיאטרון רומי עתיק. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
האָטֵלָן הוא תיאטרון רומאי עתיק בו השתמשו במסכות אופי. מאוחר יותר, בימי הרנסאנס, התבססה על האטלן הקומדיה דל'ארטה האיטלקית.
על האטלן

האטלן היה סוג של קומדיה, כמו רוב התיאטראות הרומיים, שבה היו ארבע מסכות אופי מָקוּס, בּוּקוֹ, פָּפּוּס ומַנְדּוּקוֹס (או דוֹסֵנוּס). באטלן היה הקהל נותן סיטואציה למחזה, והשחקנים היו מאלתרים את העלילה בהתאם לסיטואציה ובהתאם לאופי הדמויות.
המסכות > אופי המסכות

האופי של כל מסכה היה:
מָקוּס - זללן, טיפש.
בּוּקוֹ - זללן, חכם, פטפטן.
פָּפּוּס - עשיר, קמצן, טיפש.
מַנְדּוּקוֹס / דוֹסֵנוּס - ערמומי, שקרן.
המסכות > מראה המסכות

לכל מסכה היה גם מראה מסוים:
מָקוּס - קירח, אף מעוקל ואוזניים גדולות.
בּוּקוֹ - שפתיים נפולות ולחיים מנופחות.
פָּפּוּס - זקן.
מַנְדּוּקוֹס / דוֹסֵנוּס- למסכה עצמה לא היה מראה מסוים, אבל לרוב נשא גיבנת.
אולואיד

התרשים מציג חלק מהקווים היוצרים של פני השטח של האולואיד, שהם הקמור של המבנה השלדי שלו.
המבנה השלדי של האולואיד. שתי גזרות העיגול המרכיבות את השלד מסומנות בירוק.
אולואיד הוא גוף גאומטרי תלת-ממדי חד-פאתי, שפני השטח שלו הם הקמור של שני מעגלים חופפים הנמצאים בשני מישורים מאונכים זה לזה, כך שכל אחד מהם מכיל את מרכזו של השני. האולואיד הוא גוף הקטעים הראשון שהתגלה. גילה אותו פול שץ שרשם עליו פטנט בשווייץ, בשנת 1929.
תכונות וערכים גאומטריים

ייחודם של גופי הקטעים, ושל האולואיד בתוך כך, הוא בהיותם גופים חד פאתיים פריסים. בשונה מגופים שהם חד-פאתיים, אך אינם פריסים, כמו הכדור או הטורוס, ובשונה מגופים שהם פריסים אך מרובי פאות כמו הפאונים למיניהם, פני השטח של האולואיד הם חד-פאתיים ופריסים כאחד. 
שטח הפנים של האולואיד נתון בנוסחה:
r הוא רדיוס גזרות העיגול של המבנה השלדי. שטח הפנים של האולואיד זהה לשטח הפנים של כדור בעל אותו רדיוס.
לא נמצאה עדיין הדרך לחשב את נפחו באמצעות פונקציות אלמנטריות. גאומטריה חישובית נותנת את הקירוב הבא:
תכונות קינמטיות

העובדה שפני השטח של האולואיד הם פריסים וחד-פאתיים, מעניקה לו תכונה, שהיא ייחודית לו, ולגופי הקטעים האחרים, והיא, שבשעה שהוא מתגלגל על פני משטח ישר, כל אחת מהנקודות שעל פני השטח שלו באה במגע עם המשטח. פועל יוצא מכך הוא, שהעיקבה שמותיר אחריו האולואיד במהלך מחזור גלגול אחד זהה בצורתה לפריסה שלו.
במהלך תנועת הגלגול, מתווה מרכז הכובד של האולואיד מסלול עקלתון, אשר בממוצע הוא קו ישר. במהלך התנועה, מרכז הכובד של האולואיד אינו שומר על מרחק קבוע מהמשטח עליו הוא מתגלגל. הפרש הגבהים בין נקודות המינימום והמקסימום נתון בנוסחה:
הפרש גבהים זה גורם לכך שתנועת האולואיד אינה חלקה לחלוטין.
שימושי האולואיד

האולואיד משמש רכיב מרכזי במנגנונים המשמשים לערבול כמה סוגי נוזלים לכדי תערובת הומוגנית ככל האפשר. תכונה זאת קשורה ליכולתו הייחודית של האולואיד לפרוס את כל המעטפת שלו כאשר הוא מתגלגל על מישור. אודות לתכונה זאת, האולואיד מסתובב ומשנה את האוריינטציה שלו בתבנית סיבוב ייחודית ומורכבת בעודו מתגלגל על מישור. כאשר מייצבים את האולואיד במקומו תוך כדי השרייתו בנוזל, ומסובבים אותו בתבנית שמחקה את סיבובו כאשר הוא מתגלגל על מישור (זאת באמצעות מנגנון תמסורת תנועה מורכב למדי), אז הוא יכול לשמש כמחולל ערבול יעיל למדי של תערובת נוזלים, בדיוק בגלל יכולתו "לא להחמיץ" אף נקודה על מעטפתו - מה שמוביל ליצירת תבנית זרימה מורכבת וריתמית של הזורם המערבלת את החומרים באופן יעיל.
משפחת האולואידים

גילוי האולואיד הביא לגילוי קבוצה של גופים נוספים שיש להם תכונות קינמטיות וגאומטריות דומות. הקבוצה שנקראת גופי גלילה דו-דיסקתיים (Two-disk rollers) כוללת גופים, שהמבנה השלדי שלהם בנוי מזוג אליפסות, או עיגולים, חופפים הנמצאים במישורים מאונכים זה לזה, באופן שהצירים שלהם או הקטרים שלהם נמצאים על קו ישר אחד. המרחק בין מרכזי האליפסות, או המעגלים, משפיע על אופי תנועתם. כך למשל, גוף גלילה דו-דיסקתי, שהמרחק בין מרכזי מעגלי המבנה השלדי שלו הוא  {\sqrt {2}}r, מתאפיין בכך, שבניגוד לאולואיד, בזמן גלגול, הוא שומר על גובה מרכז כובד קבוע, ולכן תנועתו חלקה. גופי גלילה, שהמבנה השלדי שלהם מבוסס על אליפסות נקראים אליפסולואידים, (אליפסה ואולואיד). גם בקבוצה זו ניתן למצוא גופים שתנועתם חלקה. כמו האולואיד, פני השטח של כל הגופים, שהמבנה השלדי שלהם מבוסס על עיגולים, או אליפסות, מאונכים זה לזה, מוגדרים על ידי הקמור של מבנה זה. קבוצת גופים זו, ביחד עם קבוצת הספריקונים, מרכיבה את קבוצת הגופים הפריסים, החד-פאתיים, הידועים כיום.
הספריקון ומשפחת הספריקונים

הספריקון (sphericon) הוא הגוף הפריס החד-פאתי הראשון שהתגלה, שהגדרתו אינה מבוססת על מושג הקמור. המבנה של הספריקון, ושל כלל הגופים הנמנים עם קבוצת הספריקונים, הנקראת על שמו, נגזר מגופי סיבוב, שצורת החתך שלהם היא מצולע משוכלל. בניגוד לאולואיד, תנועת הגלגול של הספריקון היא חלקה, וכל הערכים הגאומטריים והקינמטיים שלו, כמו של יתר הגופים בקבוצה, ניתנים לחישוב ישיר, מדויק ופשוט.
ראו גם

אולואיד, באתר MathWorld
הערות שוליים

↑  המשמעות של היות גוף חד פאתי, היא שבין כל שתי נקודות על פניו ניתן להתוות מסלול רציף וחלק. זאת בניגוד לגופים מרובי פאות, בהם המעבר מפאה אחת למשנייה אינו חלק.
↑  בפועל, מכיוון ששליש מכל אחד מהמעגלים נמצא בתוך חלל הקמור, ניתן להסתפק בגזרות מעגל של 240 מעלות כדי ליצור את הגוף.
↑  בדומה למשטח ישרים, שדרך כל נקודה על פני השטח שלו עובר ישר השוכן במשטח, כך, גוף קטעים, הוא גוף, שפני השטח שלו הם משטח רציף וחלק אחד, ושדרך כל נקודה על פניו עובר קטע השוכן במשטח.
↑  הנס דירנבק, הלמוט שטכל (1997), "הפריסה של האולואיד",  Journal for Geometry and Graphics,  עמ' 105–.118
↑  Math & Physics of the Oloid - Oloid-CH
↑  אין לבלבל עם אליפסואידים
השוואה בין ספריקון (מימין) לאולואיד (משמאל) –  פתחו כאן, יש לעבור על התמונה על מנת לסובב את הגופים.
אור החיים (חנות ספרים)

.
| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  רשת חנויות ספרים
 מייסדים:  יעקב ביבלה
 תקופת הפעילות:  2007–הווה (כ־17 שנים)
 מיקום המטה:  מאה שערים, ירושלים
  
 www.sifreiorhachaim.co.il
 
רשת אור החיים היא רשת חנויות ספרים ישראלית, המוכרת בעיקר ספרי קודש ומוצרי יודאיקה.
הרשת התחילה כחנות שהוקמה עי ישראלזון ברחוב אור החיים בבני ברק
הרשת הוקמה בשנת 2007 על ידי יעקב ביבלה. נכון לשנת 2023 לרשת יש 24 סניפים בישראל, בעיקר בריכוזי אוכלסייה חרדיים ועוד סניפים רבים בארצות הברית ובאירופה, והסניף הראשי, הנקרא "MANNY'S ", ממוקם ברחוב חבקוק בשכונת מאה שערים בירושלים.
בסניפי החברה נמכרים בו ספרים גם ביידיש, אנגלית, צרפתית, רוסית, ספרדית, פורטוגזית וטורקית.
ברשת קיימים כ-70,000 כותרים למכירה, כאשר בכל סניף יש בין 7,000 ל-12,000 כותרים, ובסניף הראשי יש כ-50,000 כותרים.
לרשת ספרי אור החיים יש אתר ובו למעלה מ 36,000 כותרים מספר שמדרג אותה כמספר אחת מבין כל האתרים לממכר ספרי קודש בארץ ובעולם
בשנת תשע"ו הוסיפה חברת אור החיים לסלוגן הפרסומי שלה דמות בשם "ספרא", תחת הכותרת "ספרא אמר, ספרא יודע". את השקת הדמות בצעה החברה לאחר קמפיין ממושך שכותרתו "העולם מתחלק לשניים", והחברה משתמשת בדמות עד היום בפרסומיה ובמודעותיה.
בשנת תשפ"ב (2021) קנתה ההוצאה את יריד החסידות של צמאה בבנייני האומה וקיימה אותו בבנייני האומה, באתר האינטרנט שלה ובחנויות הרשת.
הערות שוליים

↑  מי אנחנו, באתר ספרי אור החיים
↑  סניפים, באתר ספרי אור החיים
↑  יואל שר, ר' יעקב ביבלה, מבעלי רשת ספרי אור החיים: "בחודש הספר הזה חשבנו בשבילכם על כל אות", כ"ה בסיון תשפ"א, באתר ערוץ 7
איוואן פדורוב

איוואן סרגייביץ' פדורוב (באוקראינית: Іван Сергійович Федоров; נולד ב-29 באוגוסט 1988) הוא פוליטיקאי אוקראיני. מאז דצמבר 2020 מכהן כראש עיריית מליטופול שבאוקראינה.
ביוגרפיה

פדורוב נבחר למועצת העיר מליטופול בשנת 2014. בשנת 2015, הוא נבחר לסגן במועצת מחוז זפוריז'יה. פדורוב מכהן כראש עיריית מליטופול החל מדצמבר 2020.
ב-6 במרץ 2022, זכה פדורוב באות מממשלת אוקראינה לאור תרומה אישית משמעותית בהגנה על ריבונות המדינה ושלמותה הטריטוריאלית של אוקראינה, אומץ לב ופעולות חסרות אנוכיות שהוצגו במהלך ארגון ההגנה על היישובים במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה. עירו נכבשה על ידי רוסיה ב-1 במרץ 2022 לאחר קרב מליטופול.
ב-11 במרץ 2022, הודיע סגן ראש לשכתו של נשיא אוקראינה וולודימיר זלנסקי כי פדורוב נעצר ונחטף על-ידי כוחות צבא רוסיה, לאחר שהאשימו את פדורוב בטרור. הידיעה על חטיפתו אושרה על-ידי יועץ של נשיא אוקראינה ועל-ידי סרטונים שפורסמו ברשת CNN, המציגים חיילים רוסיים מחוץ לבניין עיריית מליטופול. אוקראינה האשימה את הכוחות הרוסיים בהפרת החוק הבינלאומי בשל הפרת אמנות ז'נבה. בעקבות החטיפה, מצבו של פדורוב הוסף כאחד מהנושאים במשא ומתן הבינלאומי שאליו קרא נשיא אוקראינה. בנוסף, אלפי אזרחים צעדו מול בית העירייה של מליטופול במחאה על מעצרו. ב-16 במרץ, הכוחות הרוסיים שחררו את פדורוב.
הערות שוליים

↑  Mayor of Ukrainian city Melipotol detained by Russians באתר The Hill,‏ 11 במרץ 2022 (באנגלית)
↑  אוקראינה טוענת: מוסקבה חטפה את ראש עיריית מליטופול לאחר שנפלה בשליטה רוסית, באתר מעריב אונליין, 11 במרץ 2022
↑  אוקראינה: הכוחות הרוסיים חטפו את ראש עיריית מליטופול, באתר וואלה, 11 במרץ 2022
↑  Ho, Samantha Lock (now); Vivian; Bryant, Miranda; Chao-Fong, Léonie; Livingstone (earlier), Helen; Tondo, Lorenzo (2022-03-13). "Invaders 'cannot conquer us', Zelenskiy says, as 13,000 flee besieged cities – as it happened". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2022-03-13.
↑  Ho, Samantha Lock (now); Vivian; Bryant, Miranda; Chao-Fong, Léonie; Livingstone (earlier), Helen; Fallon, Katy (2022-03-13). "Invaders 'cannot conquer us', Zelenskiy says, as 13,000 flee besieged cities – as it happened". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2022-03-13.
↑  עשרות הרוגים בהפצצת תיאטרון במריופול; שר החוץ האוקראיני מאשים: "עצרו את פושעי המלחמה הרוסים", באתר ‏מאקו‏, 16 במרץ 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1255551313  VIAF: 1312165110742136780004   WorldCat (עם VIAF): 1312165110742136780004 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אוקראינים ובנושא פוליטיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
איוואן פופוב

איוואן ולדימירוב פופוב (בבולגרית: Иван Владимиров Попов‏; 16 באפריל 1890, סבישטוב, נסיכות בולגריה – 29 באוקטובר 1944, בוקרשט, ממלכת רומניה) היה משפטן, דיפלומט ופוליטיקאי בולגרי, אשר בין 1940–1942 כיהן כשר החוץ של בולגריה בממשלתו של בוגדאן פילוב.
קורות חייו

איוואן פופוב נולד בסבישטוב למשפחה עם אוריינטציה דתית לאומית. סבו כיהן כסגן הבישוף של סבישטוב. הוא רכש השכלה אקדמית במשפטים באוניברסיטת סופיה. בין השנים 1924–1933 כיהן כמזכיר העיתונות במשרד החוץ של בולגריה. ב-1935 כיהן כשגריר בולגריה לממלכת רומניה, בין השנים 1936–1937 כיהן כשגריר בולגריה לצ'כוסלובקיה, ובין 1937–1940 כיהן כשגריר בולגריה לממלכת יוגוסלביה. בפברואר 1940 מונה לשר החוץ של בולגריה בממשלתו של בוגדאן פילוב. פופוב התנגד להצטרפות בולגריה להסכם התלת-צדדי ולא הגיע למעמד החתימה. בינואר 1944 מונה שוב לשגריר בולגריה לממלכת רומניה, ובספטמבר 1944 עם הקמת ממשלתו של קונסטנטין מוראבייב התפטר מתפקידו. ב-29 באוקטובר 1944 שם קץ לחייו בבוקרשט.
בשלהי 1944, לאחר הפיכת חזית המולדת של בולגריה הועמד לדין לאחר מותו במסגרת "משפטי העם" בבית הדין העממי שהוקם לשפיטת בכירי הממשל הקודם ומשתפי פעולה עם הנאצים. הוא נמצא אשם, הוטל עליו עונש מוות ורכושו הוחרם. ב-1996 ביטל בית המשפט העליון הבולגרי את פסק הדין של בית המשפט העממי בשל אי סדרים בהליכים המשפטיים, וזיכה את פופוב מכל אשמה.
הערות שוליים

↑  שרי החוץ של בולגריה, באתר משרד החוץ של בולגריה (בבולגרית).
↑  ההכנות במוסקבה למשפטי העם בסופיה, באתר desebg.com (בבולגרית).
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: גאורגי קיוסאיבנוב | שר החוץ והדתות של בולגריה  15 בפברואר 1940 – 11 באפריל 1942 | הבא: בוגדאן פילוב |
אור החיים (בני ברק)

|  מידע |
| --- | --- |
 עיר:  בני ברק
 תאריך ייסוד:  שנות ה-90 של המאה ה-20
 על שם:  חיים בן עטר 
 קואורדינטות:  32°05′11″N 34°50′38″E﻿ / ﻿32.086519444444°N 34.843788888889°E﻿ / 32.086519444444; 34.843788888889
 שכונות נוספות בבני ברק
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) אור החיים(למפת גוש דן רגילה) אור החיים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אור החיים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אור החיים  he אור החייםhe אור החייםמפת  __ בני ברק (in English: Bnei Brak) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון: __ תל אביב-יפו (in English: Tel Aviv) ממזרח: __ פתח תקווה (in English: Petah Tikva), __ גבעת שמואל (in English: Giv'at Shmuel) מדרום וממערב: __ רמת גן (in English: Ramat Gan) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
שכונת אור החיים היא שכונה במזרח בני ברק, בין רמת אהרן לכביש 4  צפונית לבית הרפואה "מעייני הישועה".
נקראת על שם רבי חיים אבן עטר, הידוע על שם ספרו אור החיים.
השכונה נבנתה בשנות ה-90 של המאה ה-20 בשטחים שהיו בבעלות מוסדות סמינר אור החיים בבני ברק.
בשכונה ישנם שלושה רחובות, רחוב נועם אלימלך, על שם ספרו של רבי אלימלך מליז'נסק, רחוב הרב משה פרדו, על שם מייסד מוסדות אור החיים, ורחוב בן זומא בו ישנם בעיקר מוסדות ציבור.
בקצה הדרומי של השכונה שוכן בית החולים מעייני הישועה ולצדו מתחם ישיבת בית שמעיה. באזור הצפוני של השכונה מתחם של מספר תלמודי תורה ולצדם מתחם ישיבת קול יהודה וישיבת בית שמעיה לצעירים.
בשכונה פועלים שלושה בתי כנסת מרכזיים - "אהל יעקב ולאה" לזרם הליטאי, "משכן שמואל" לזרם החסידי, ו"בנין ציון" לזרם הספרדי. כמו כן שוכנת בה ישיבת חמד לצעירים.
רבני השכונה הם הרב משה שאול קליין, הרב צבי פרידמן והרב נתן בן סניור.
הערות שוליים

↑  מינויו של הרב צבי פרידמן לשמש במקביל כרב שכונת רמה ג' בבית שמש
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310473305171  LCCN: n2004056150  VIAF: 152648459   WorldCat (עם VIAF): 152648459