stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תחליף סוכר
ממתיקים מלאכותיים > רשימת ממתיקים מלאכותיים

אספרטם - ממתיק ללא טעם לוואי, המתאים בעיקר למשקאות קרים ולמוצרים שאינם דורשים בישול או חימום. נוצר בשנת 1965, מתיקותו פי 180 מסוכרוז.
סכרין - (ידוע גם בשם "סוכרזית"), נוצר בשנת 1879, מתיקותו פי 300 מסוכרוז.
ציקלמאט - פותח כתחליף לסכרין, אין לו טעם לוואי. נוצר בשנת 1937, מתיקותו פי 30–50 מסוכרוז.
אצסולפאם-K, נוצר בשנת 1967, מתיקותו פי 200 מסוכרוז.
סוכרלוז, נוצר בשנת 1976, מתיקותו פי 500–600 מסוכרוז.
מלטודקסטרין
תחליפים טבעיים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ישנם תחליפים טבעיים אשר מופקים מן הצומח.
תחליפים טבעיים > רשימת תחליפים טבעיים

סטיביה - צמח תבלין נטול קלוריות (מתוק פי 10–15 מסוכר, אבקת הסטיביוזיד המופקת מהצמח מתוקה פי 200).
סורביטול - ממתיק טבעי, שמתיקותו 60% מסוכר, אך מכיל 2.4 קלוריות לגרם (לעומת 4 בסוכר). משמש בעיקר בתעשיית הממתקים.
מלטיטול - ממתיק טבעי שמתיקותו 90% מסוכר, אך מכיל 2.1 קלוריות לגרם (לעומת 4 בסוכר).
אריתריטול ממתיק טבעי שמתיקותו 70% מסוכר אך מכיל 0.24 קלוריות לגרם (לעומת 4 בסוכר) ואינו משפיע על רמות הסוכר והאינסולין בדם.
משני טעם

בנוסף לתחליפי הסוכר שטעמם מתוק, ישנם גם חומרים כדוגמת המירקולין אשר משנים באופן זמני את אופן הפעולה של פקעיות הטעם וגורמים לחומרים אחרים לעורר תחושת מתיקות (למשל חומרים חמוצים במקרה של מירקולין).
השפעות בריאותיות

קיימת מחלוקת ביחס להשפעות הבריאותיות של ממתיקים מלאכותיים. בשנות ה-70 הראו מחקרים שנעשו בעכברי מעבדה שאחדים מן הממתיקים הסינתטיים עלולים לגרום לסרטן במינונים גבוהים, אך אמינותם מוטלת היום בספק. אף על פי שקיים קשר מתאמי בין צריכת ממתיקים מלאכותיים לבין סוכרת ומחלות נוספות, לא ניתן להסיק מכך שקיים קשר סיבתי, שכן המתאם עשוי לנבוע מסיבות אחרות (לדוגמה: שימוש בממתיקים מלאכותיים במקביל לצריכה מוגזמת של סוכר ממקורות אחרים).
הערות שוליים

↑  Ryan Zarychanski, Brandy Wicklow, Jon McGavock, Dylan S. MacKay, Nonnutritive sweeteners and cardiometabolic health: a systematic review and meta-analysis of randomized controlled trials and prospective cohort studies, CMAJ 189, 2017-07-17, עמ' E929–E939 doi: 10.1503/cmaj.161390
↑  סטיביה, עבודה של היחידה לחקר שווקים עבור משרד החקלאות, 2002
↑  Healthcare Triage: Artificial Sweeteners, The Incidental Economist, ‏2014-02-09
↑  Nita G. Forouhi, Shilpa N. Bhupathiraju, Yasuaki Hayashino, Jaakko Mursu, Consumption of sugar sweetened beverages, artificially sweetened beverages, and fruit juice and incidence of type 2 diabetes: systematic review, meta-analysis, and estimation of population attributable fraction, BMJ 351, 2015-07-21, עמ' h3576 doi: 10.1136/bmj.h3576
↑  Susan ESwithers, Not-so-healthy sugar substitutes?, Current Opinion in Behavioral Sciences 9, 2016-06-01, עמ' 106–110 doi: 10.1016/j.cobeha.2016.03.003
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 00564911  NKC: ph134919 
שקיקי ציקלמאט
נמר סיני

| נמר סינַי |
| --- | --- |
 פוחלץ של נמר סיני בגן החיות של גיזה, קהיר
מצב שימור
 מצב שימור: סכנת הכחדה חמורה סכנת הכחדה חמורה (CR) ייתכן שנכחד
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי חתול
משפחה:: חתוליים
סוג:: פנתר
מין:: נמר
תת־מין:: נמר סיני
שם מדעי
 Panthera pardus jarvisi ‏פוקוק, 1932

מלכודת נמרים בסיני; חתך סכמתי המראה את המבנה ואת אופן הפעולה שלה; המקור צויר ב-1976
נמר סִינַי (שם מדעי: Panthera pardus jarvisi) הוא תת-מין של נמר ואחד מארבעת תת-המינים שהיו מצויים בישראל ובסיני. נפוץ בעבר באזורים ההרריים של סיני.
מקור השם

מקור שמו המדעי של נמר סיני במושל חצי האי סינַי קלוד ג'רוויס (Jarvis), אשר מסר בסוף שנות ה-20 שני עורות חנוטים של נמרים שניצודו בסיני למוזיאון הטבע בלונדון (עד 1963 היה מסונף למוזיאון הבריטי). ב-1932 הוגדר בעל-חיים זה על ידי רג'ינלד פוקוק (אנ'), חוקר במחלקת היונקים שם, כתת-מין נפרד במין נמר (Panthera pardus), ושמו המדעי ניתן לכבודו של ג'רוויס.
היכחדות

הנמרים של סינַי נכחדו כליל, ככל הנראה. הם ידועים מעדויות מכלי שני ומשרידי מלכודות אבנים שנועדו ללכידתם ולחיסולם. ראיות למציאות נמרים בדרום סיני מצויות גם בציורי הסלע בסיני. במוזיאון הזואולוגי בגן החיות בגיזה, מצרים, מוצג פוחלץ של נמר סיני.
יש החולקים על הגדרתו של נמר סינַי כתת-מין בפני עצמו, וסבורים שיש לשייכו לתת-המין נמר המדבר (Panthera pardus nimr, המכונה גם בשם "נמר ערב"), שאליו משתייכים נמרי הנגב ומדבר יהודה. גם מנדלסון ויום-טוב קבעו כי "ייתכן שתת-מין זה זהה עם התת-מין נמר המדבר". בדו"ח IUCN מ-2008 על מינים בסכנת הכחדה נרשם תת-המין הג'רוויסי כשם נרדף (synonym) לתת-המין נמר המדבר (P.p.nimr).
תפוצת נמר המדבר בימינו אינה רציפה, והיא כוללת את עומאן, תימן, ערב הסעודית, איחוד האמירויות וירדן . לא מן הנמנע שייחודו של נמר סינַי הוא גאוגרפי גרידא, ולא גנטי או מורפולוגי. נמר סיני תואר כמי ש"צבעו בהיר, כמעט לבן, ורק גבו צהוב בהיר. הכתמים חומים", אך מכיוון שלא נבדק פרט חי של הנמר הזה, ומכיוון שהפרוות שהגיעו לידיו של ג'רוויס עברו עיוות-מה, אין מקום לתיאור ייחודי של נמר סינַי, אלא אולי במאפייניהם של נמרי המדבר (בהנחה שאין שוני מהותי ביניהם).
הכחדתם של נמרי סינַי מיוחסת לציד בידי הבדואים. לא רק הסיכון לחייהם ולחיי עדריהם גרם לציד, אלא היות פרוות הנמרים מצרך נחשק ועובר לסוחר. לכידת הנמרים נעשתה באמצעות מלכודות אבן, ששרידיהן פזורים בסיני, בנגב ובמדבר יהודה. מאז המאה-19 ניצודו הנמרים גם בנשק חם. היעלמותם של הנמרים היא גם תוצאה של הידלדלות אוכלוסיית היעלים.
מלכודות נמרים בסיני

מלכודות נמרים לסוגיהן נמצאו במקומות רבים בסינַי, בעיקר באזורים ההרריים. הן תוארו בהרחבה במאמרו של שבתאי (שבו) לוי מ-1976, שהבחין בשלוש צורות בסיסיות של מלכודות נמרים בסיני: מלכודת מחילה ומלכודת תלייה, שהן קדומות, ומלכודת ירייה, שהיא חדשה יחסית. מבנה מלכודת המחילה מורכב בבסיסו משני קירות אבן מקומית ומתִקרת לוחות אבן כבדים. המלכודת פעלה כאשר הטורף נכנס עד לקצה המחילה, שם נקשר גוש הבשר ששימש כפיתיון. כשתפס בו, משך כפיס עץ וגרם בכך לנפילה של לוח האבן שבכניסה למחילה ולחסימת היציאה. במרכז גל האבנים שכיסה את המחילה היה פתח אנכי שדרכו נהגו לנעוץ רומח, מוט חד או רובה כדי להמית את החיה הלכודה. לעיתים הונח בקצה המלכודת רובה דרוך שהופעל כאשר הנמר משך בפיתיון. מלכודות תלייה נעשו בכריכת חבל על ענף צדדי של עץ שיטה גבוה, שבצדו האחד תלו אבן כבדה, ואת צדו השני של החבל כרכו על יתד שלולאה גדולה פרושה סביבו. ביתד נעצו גוש בשר כפיתיון, ומשיכת הבשר הייתה מביאה לשחרור החבל מהיתד ולהתרוממות הלולאה הגדולה. הנמר היה מתרומם כך באוויר ונחנק. המלכודות למיניהן הוצבו על פי רוב בנתיבים משוערים של נמרים – באוכפים הרריים, בפתחי עמקים סגורים וליד מקורות מים.
ראו גם

נמר המדבר
הערות שוליים

1 2 3  שבתאי לוי, "נמרי סיני: סיפורה של הכחדה", טבע וארץ, י"ח (1) 1976, עמ' 8–14
↑  Pocock, R.I., The Leopards of Africa. Abstr.Proc.Zool.Soc. London, n.347, p.33, April 26, 1932
↑  אבי פרבולוצקי, "נמרי סיני", סלעית, א (5), 1972, עמ' 223; חיים קלינגר, "ציורי הנמרים של ואדי ותא בסיני", טבע וארץ, י"ז (5) 1975, עמ' 227
↑  "נמר" באנציקלופדיית החי והצומח של ארץ ישראל, כרך 7 – "יונקים", בעריכת ה. מנדלסון ויורם יום טוב, הוצאת משרד הביטחון, 1988, עמ' 229-225 (הפרק מעובד חלקית על פי גיורא אילני)
↑  שם, עמ' 226
↑  IUCN Red List of Threatened Species. Version 2015.2.
↑  ג'רוויס העיד בלצון כי "עור הנמר היה כה מתוח עד שמראהו היה כשל אחד ממיני התנינים. ובאשר לאורכו – זה בוודאי הארוך בנמרים, ולצערנו, כמו בהגדרת הישר של אוקלידס – נעדר רוחב." (Jarvis. C.S., Yesterday and To-day in Sinai, 1931, p. 222)
↑  תצלום של מלכודת מחילה נמצא במאמר של נעמי פורת ואחרים, "מלכודות נמרים בנגב ותִארוכן בשיטת OSL", קדמוניות 151, תשע"ו–2016, עמ' 18–24
↑  נמרים ומלכודות נמרים בסיני
צופי אירופה

| --- | --- |


ג'מבורי בינלאומי של צופי אירופה
 מטה הארגון:  ז'נבה 
 www.scout.org/europe/
 
אזור צופי אירופה הוא חלק מארגון הצופים העולמי, אשר משרדי המטה שלו נמצאים בז'נבה, שווייץ, עם משרד שלוחה בבריסל, בלגיה, אשר מתמקד יותר ביחסי ציבור ובשותפויות; ועם אנשי צוות נוספים אשר עובדים מהבית.
מבנה אזור צופי אירופה

אזור צופי אירופה כולל 41 ארגוני צופים לאומיים אשר חברים בארגון תנועת הצופים העולמי (WOSM), ומקיימים פעילות צופית במערב אירופה ובמרכזה, לא כולל את מדינות ברית המועצות לשעבר: ארמניה, אזרבייג'ן, בלארוס, גאורגיה, מולדובה, רוסיה ואוקראינה, אבל כן כולל, מסיבות תרבותיות, את קפריסין (טכנית לא חלק מאירופה אבל מדינה חברה באיחוד האירופאי) וטורקיה (שנפרשת על פני שתי יבשות) ומסיבות פוליטיות את ישראל.
כל המדינות הקומוניסטיות לשעבר של מרכז ומזרח אירופה וברית המועצות לשעבר פיתחו או מפתחים צופים בעקבות התפתחות האזור בשנים האחרונות. בין מדינות אלו נכללות: אלבניה, בולגריה, מזרח גרמניה, הונגריה, פולין, רומניה, המדינות שהוקמו מצ'כוסלובקיה ויוגוסלביה ואת המדינות הבלטיות העצמאיות של ברית המועצות לשעבר. מבין אלה, פולין, צ'כיה והונגריה היו מוצלחות ביותר בהרחבת פעילות תנועת הצופים שלהן והן מאוד מפותחות, בין השאר הודות לקיומה של תנועות צופים גולות עבור הפזורה של כל אומה בתוך אותן מדינות.
בשנת 2023, הוחלט על פירוק אזור צופי אירו-אסיה, ב-30 בספטמבר. אוקראינה, מולדובה, בלארוס, גאורגיה, ארמניה ואזרבייג'ן הצטרפו לאזור האירופי ב-1 באוקטובר, בעוד קזחסטן וטג'יקיסטן הצטרפו לאזור צופי אסיה-פסיפיק.
מוסדות אזור צופי אירופה

כנס צופי אירופה - הכינוס הכללי של כלל נציגי ארגוני הצופים הלאומיים של אזור אירופה בתנועת הצופים העולמית.
ועד הצופים האירופאי - הוועד כולל שישה מתנדבים נבחרים מ-6 מדינות שונות באזור אירופה, גזבר מתנדב אחד, מזכיר צופי אירופה (Regional Director).
משרדי אזור הצופים האירופאי - כוללים 12 אנשי צוות בשני משרדים.
ז'נבה, שווייץ
בריסל, בלגיה
תוכנית צופית אזורית - תוכנית אסטרטגית אשר נקבעת מידי שלוש שנים בכנס צופי אירופה, על-פיה פועל ועד הצופים האירופאי.
עדיפויות אסטרטגיות - לאזור צופי אירופה יש שתי עדיפויות אסטרטגיות (Strategic Priorities), כאשר לכל עדיפות יש צוות מתנדבים ושכירים אשר פועלים לקידום סמינרים ופרויקטים בנושא:
Diversity and Inclusion
Youth Empowerment
שירותי ליבה - לאזור צופי אירופה יש שלושה שירותי ליבה, כאשר לכל נושא יש צוות מתנדבים ושכירים אשר פועלים לקידום סמינרים ופרויקטים בנושא:
Educational Methods
Organisational Development
External Relations and Funding
מערכת הקשר של ועד הצופים האירופאי - על מנת לשמור על דיאלוג קבוע עם ארגוני הצופים במדינות השונות באירופה כחלק מהתמיכה הגלובאלית של ארגון הצופים העולמי, לכל חבר בוועד הצופים האירופאי יש אחריות על קשר עם מספר מדינות.
קבוצות תתי-אזור באירופה
איגוד ארגוני הצופים דוברי גרמנית
איגוד ארגוני הצופים בסקנדינביה
איגוד ארגוני הצופים במרכז אירופה
איגוד ארגוני הצופים בדרום-מזרח אירופה
איגוד ארגוני הצופים במדינות הבלטיות
שיתופי פעולה

האזור הוא הגוף המקביל לאזור אירופה של אגודת המדריכות והצופות העולמית (WAGGGS). לאזור צופי אירופה יש קשרים חזקים לאגודת הצופות. שני הארגונים מנהלים משרד משותף בבריסל ומפרסמים ניוזלטר ואתר אינטרנט משותף בשם Euro.Scout.Info (בעבר הוא היה קיים אך ורק בתור ניוזלטר בשם Eurofax).
האזור הוא חבר מלא בפורום הנוער האירופאי (YFJ) אשר פועל תחת מועצת אירופה והאיחוד האירופאי.
קיימים שיתופי פעולה עם אזורי הצופים השונים בעולם: מדי שנה מתקיימים סמינרים משותפים עם אזור הצופים של ארצות ערב, אזור אפריקה ואזור אירו-אסיה.
פעילויות > ג'מבורי צופי אירופה

אזור צופי אירופה הוא המארגן של ג'מבורי צופי אירופה, אשר התקיים פעמיים, בשתי הפעמים כמקרה בוחן לקראת ג'מבורי הצופים העולמי והתקיים באותה מדינה כשנתיים לפני האירוע. הג'מבורי האירופאי מיועד לבני נוער בגילאי 11 עד 17, אך עם זאת, הרבה מבוגרים לוקחים בו חלק בתור מדריכים או בתור אנשי צוות.
אירועי ג'מבורי צופי אירופה שהתקיימו:
ג'מבורי צופי אירופה הראשון בדרונטן, הולנד, 1994
ג'מבורי צופי אירופה השני בהיילנדס פארק (צ'למספורד, בריטניה), 2005
ג'מבורי צופי אירופה השלישי ייערך בגדנסק, פולין בשנת 2020
פעילויות > Roverway

אירוע ה-Roverway הוא אירוע משותף לארגון הצופים ולאגודת הצופות. האירוע פתוח לצעירים בגילאי 16 עד 22. האירוע התחיל לראשונה בשנת 2003 (כהמשך לאירוע Eurofolk שהיה קיים משנת 1977 עד 1997) וכולל בדרך-כלל שני שלבים: "מסע" בקבוצות קטנות של צופים אשר עושים יחד את הדרך למחנה המרכזי, שהוא השלב השני.
אירועי Roverway שהתקיימו:
2003 בלייריה, פורטוגל, מוטו: "People in motion"
2006 בפלורנס, איטליה, מוטו: "Dare to share"
2009 ב Úlfljótsvatn Scout Center, איסלנד, מוטו: "Open Up"
2012 ב Evo, המנלינה, פינלנד, מוטו: "See. Feel. Follow"
2016 בצרפת.
2018 בהולנד.
מדינות באירופה בלי ארגון צופים רשמי > אלבניה

עד שנת 2014 היה ארגון צופים רשמי באלבניה אך בעקבות דיון של ארגון הצופים העולמי הוחלט להשהות את חברות צופי אלבניה בתנועה העולמית בעקבות אי-סדרים בנושאים הנדרשים על-מנת להיחשב חברים בארגון הצופים העולמי. בחודש מאי 2023 הוקמה תנועת הצופים באלבניה מחדש בשאיפה להתקבל בחזרה לארגון הצופים העולמי עד שנת 2024.
מדינות באירופה בלי ארגון צופים רשמי > אנדורה

אנדורה היא אחת מארבע המדינות העצמאיות היחידות בעולם בהן אין פעילות צופים. האוכלוסייה באנדורה כרגע מספיק גדולה כדי להכיל תנועת צופים, אך ארגון הצופים של המובלעת הקטנה בהרי הפירניים הפסיק לפעול מאז שנות ה-80 ונכון להיום אין ארגון צופים רשמי במדינה.
מדינות באירופה בלי ארגון צופים רשמי > הוותיקן

אין כרגע תנועת צופים בקריית הוותיקן. אך עם זאת, המשרדים הראשיים של ארגון הצופים הקתוליים העולמי נמצאים בוותיקן.
ראו גם

תנועת הצופים
תנועת הצופים: ארגונים בינלאומיים
צופי מדינות ערב
הערות שוליים

1 2  📣 World Scout Committee Meeting Highlights - March 2023, web.archive.org, ‏2023-10-13
1 2  New Geographical Boundaries of the European Scout Region, treehouse.scout.org (באנגלית)
↑  European Scout Committee, Annual Report 2014-2015, .europak-online.net, ‏20/10/2015
↑  About us | europak-online.net, www.europak-online.net
↑  Regional Scout Plan, euroscoutinfo.com
↑  Radio Opole, W Polsce może się odbyć europejskie jamboree skautowe - Radio Opole, radio.opole.pl (בפולנית)
↑  ארגון הצופים העולמי, Termination of the World Organization of the Scout Movement (WOSM) Membership, ‏דצמבר 2014
↑  Scouting in Europe, formation of Scouts of Albania, Facebook, ‏02/05/2023 (באנגלית)
פיזור המדינות המשויכות לאזור צופי אירופה בארגון הצופים העולמי
ג'מבורי צופי אירופה
תיין סיין

תיין סיין (בבורמזית: သိန်းစိန်,‏ נולד ב-20 באפריל 1945) הוא איש צבא בדימוס (בדרגת לוטננט גנרל) ופוליטיקאי בורמזי, ששימש כנשיא מיאנמר (בורמה) ממרץ 2011 ועד 2016. כמו כן כיהן כראש הממשלה בשנים 2011-2007 ודגל במדיניות מתונה ושל רפורמות אחרי שנים רבות של משטר צבאי בארצו. נבחר מטעם מפלגת האחדות, הסולידריות והפיתוח.
הרפורמות שממשלתו יזמה כללו הקלת הצנזורה, שחרורם של אסירים פוליטיים רבים והפסקת פרויקט שנוי במחלוקת בתחום הכוח ההידרואלקטרי שעמד להתבצע בשיתוף פעולה עם סין. בבחירות ב-1 באפריל 2012 התאפשרה השתתפות מפלגת האופוזיציה החשובה ביותר - הליגה הלאומית לדמוקרטיה (NLD). בעקבות המדיניות שיזמה ממשלתו של תיין סיין נבחרה בורמה בשנת 2014 לעמוד בראש איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה (ASEAN), השתפרו יחסי המדינה עם ארצות הברית והוקלו הסנקציות נגדה.
קורות חייו

תיין סיין נולד במשפחת איכרים בכפר הקטן קיונקו בדלתה של הנהר איראוואדי (אנ'), באזור הידוע בימינו כעיירה נגאפודאוו, כצעיר מבין שלושה אחים.
למד באקדמיה לשירותי ביטחון, אותה סיים עם תואר בשנת 1968. בהמשך עלה בהיררכיה הצבאית ושימש קצין בצבא הקבע במשך ארבעים שנה. בשנת 1988 היה למייג'ור בחטיבה 55 של חיל הרגלים באזור סגאינג.
למד קורס במכללה לפיקוד ומטה בקאלאוו במדינת שאן ושירת כמפקד גדוד הרגלים 89 על יד קאלאי, באותו אזור, סגאינג. ב-1991 חזר ליאנגון ובשנת 1992 הועלה לדרגת קולונל. שירת בהמשך כקצין בכיר בתפר שבין המטה הכללי של הצבא ומשרד הביטחון. בשנת 1995 קודם לדרגת גנרל חטיבתי ונשאר לשרת במשרד הביטחון. ב-1996–2000 פיקד על המפקדה האזורית המשולשת בקיאינג טונג, במדינת שאן, בגבול עם סין, לאוס ותאילנד, אזור שבו שרצו סוחרי סמים, וצבאות מקומיים הקשורים אליהם - הצבא המאוחד של מדינת ווא ומיליציית לאהו.
בשנת 1997 התקדם לדרגת מייג'ור גנרל והתקבל לשורות המועצה הממלכתית לשלום ופיתוח (SPDC), החונטה הצבאית ששלטה אז במדינה.
ראש ממשלה ואחר כך נשיא

במאי 2007 אחרי שראש הממשלה סו וין חלה בלאוקמיה, תיין סיין נכנס לתפקיד במקומו.
אחרי הדחת ראש שירותי המודיעין הגנרל חין ניונט, התמנה תיין סיין למזכיר הראשון של המועצה.
ב-29 באפריל 2010 התפטר תיין סיין משורות הצבא יחד עם עוד 22 קצינים, כדי להתחיל פעילות פוליטית אזרחית במסגרת המפלגה לאחדות, סולידריות ופיתוח, מייסודה של החונטה הצבאית.
הוא עמד בראש אספה לאומית שחוקקה את החוקה החדשה של מיאנמר.
נבחר לנשיאות בפברואר 2011. הוא הושבע כחודש וחצי לאחר מכן.
בנובמבר 2015 אורגנו במינאנגמה בחירות ראשונות חופשיות שבהן ניצחה מפלגתה של אונג סן סו קי, הליגה הלאומית לדמוקרטיה. תיין סיין עמד בראש תהליך העברת השלטון לנשיא החדש הטין קיאו.
ראש ממשלה ואחר כך נשיא > חייו הפרטיים

תיין סיין נשוי לחין חין וין ולזוג שלוש בנות. הוא סובל ממחלת לב ויש לו קוצב לב.
יום אחרי שעזב את תפקיד הנשיא, נודע שתיין סיין עומד לפרוש למנזר כנזיר בודהיסטי בדומה לאביו. לפי ידיעה בפייסבוק הוא אימץ את השם או סנטידהאמה וחי במנזר בפין או לווין. הוא הוסמך כנזיר על ידי אשין ננדמלבהיוואמסה.
פרסים ואותות הוקרה

עיטור מסדר האיחוד הבורמזי בדרגת מפקד גדול (אגא מאהה תריי סיתו - Agga Maha Thray Sithu)
עיטור המסדר המפואר של האמת בדרכת מפקד גדול (אגא מאהה תירי תודהאמה - Agga Maha Thiri Thudhamma)
הערות שוליים

↑  [x-president Thein Sein to ordain as monk report-Ex-president Thein Sein to ordain as monk: report- DVB Multimedia Group DVB Multimedia Group
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1171260091  ISNI: 0000 0004 0146 4827  LCCN: n2011204841  VIAF: 296367091   WorldCat (עם VIAF): 296367091
תקווה עזיז

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 בספטמבר 1937 (בת 87) המנדט הבריטי פתח תקווה, פלשתינה (א"י)
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1955
 עיסוק:  שחקנית
 מספר צאצאים:  3
 פרופיל ב-IMDb
 
תקווה (אברהמי) עזיז (נולדה ב-6 בספטמבר 1937) היא שחקנית ישראלית.
ביוגרפיה

עזיז נולדה בפתח תקווה להורים שעלו מעיראק.
למדה משחק בבית הספר למשחק של התיאטרון הקאמרי בתל אביב ואצל נולה צ'לטון, ולמדה מחול אצל אירנה גטרי. בצבא שירתה בלהקת פיקוד הצפון של צה"ל.
קריירה > בתיאטרון

שיחקה בתיאטראות רבים: תיאטרון קלעים, תיאטרון זירה, תיאטרון "סדן" של יגאל מוסינזון, תיאטרון "האהל" של משה הלוי, תיאטרון גיורא גודיק, תיאטרון בית ליסין ותיאטרון הסימטה.
בתיאטרון תילון-תליל גילמה לצד יעקב טימן את החתולה בהצגה "הציפור הכחולה" שערך וביים מנחם גולן על פי יצירתו של מוריס מטרלינק בעלת אותו השם.
ב-1971 השתתפה לצד ראובן בר יותם, עליזה עזיקרי, יעקב בנאי, עזריאל אשרוב ועוגניה שמחוני במחזמר "במזל דגים" שכתבו חנה בן-ארי ואברהם ניניו שגם ביים את ההצגה.
בתיאטרון אורנה פורת לילדים ונוער השתתפה לצד גולן אזולאי וריטה שוקרון בהצגה "הלילה הזה" שכתבה דפנה אנגל. ההצגה מספרת את סיפורה של המחתרת היהודית במרוקו.
בתיאטרון ארצי לילדים ונוער השתתפה לצד משה אשכנזי בהצגה "חלומות של פח" המבוססת על ספרו של סמי מיכאל "פחונים וחלומות". ההפקה משותפת לתיאטרון ולקבוצת "תיאטרון אורתו-דה", ואת ההצגה כתבו שגית אמת ויפעת זנדני צפריר שגם ביימה.
השתתפה גם בהצגות: "רחמים רחמים", "איי לייק מייק", "סאלח שבתי" לצד זאב רווח ונתן נתנזון צימוק בשמש, פפה לאון, קזבלן, המלך ואני, עמך, הגיל המסוכן, איפה הכסף, יהיה טוב, שלמה החכם באדם, חצוצרה בואדי, סולטנה, ז'קו, משחיז הסכינים הסיני, יש רופא באולם, אביבה אהובתי.
קריירה > בקולנוע ובטלוויזיה

ב-1970 גילמה עוזרת בסרטו של מנחם גולן "לופו". ב-1972 גילמה את מטילדה בסרטו של בועז דוידזון "עזית הכלבה הצנחנית" לצד ראובן שפר וגילמה את שרה בסרטו של שמואל אימברמן "שתי דפיקות לב". ב-1973 גילמה את סמוחה בסרטו של יואל זילברג "חכם גמליאל", והחלה לגלם את גב' כרמלי בסדרת הטלוויזיה "עברית בסימן טוב", ששודרה עד 1975. ב-1974 גילמה את מזל בסרטו של בועז דוידזון "צ'רלי וחצי". ב-1975 גילמה את כרמלה שמש, אשתו של הרב יוסף שמש (יעקב בנאי) בסרטו של בועז דוידזון "חגיגה בסנוקר". ב-1976 גילמה את גברת חיון לצד אברהם מור בסרטו של זאב רווח "רק היום".
ב-1980 גילמה לצד יוסי גרבר את אמה של דורון (דורון ציוני) בסרטו של זאב רווח "פצעי בגרות 80" בתוכנית הטלוויזיה "מסך לספרות" בפרק שתי הספות, גילמה את שמחה. ב-1982 גילמה את לולו בסדרת הטלוויזיה שביים נסים דיין על פי ספרו של אמנון שמוש "מישל עזרא ספרא ובניו". ב-1984 גילמה את מרים בסרטו של זאב רווח "ספר נשים". ב-1985 השתתפה בתוכנית הטלוויזיה "התזמורת" שכתב וביים ג'וליאן שגרן ושודרה בערוץ 1. ב-1986 גילמה את שכנה של אסתי בסרטו של אסי דיין "הטוב הרע והלא נורא". ב-1987 גילמה את תקווה בסרטו של זאב רווח "המובטל בטיטו". ב-1988 שיחקה בסרט הטלוויזיה "לגנוב את השמיים". ב-1989 גילמה שכנה בסרטה של מיכל בת-אדם "אלף נשותיו של נפתלי סימן טוב".
ב-1990 השתתפה בסרט הטלוויזיה של ניל וייסברוד ודליה מזון מונטיליו "נייר עיתון - חשוד ברצח". ב-1994 גילמה את מרים בסרטו של שמואל הספרי "שחור". ב-1997 גילמה את ריטה בסדרת הטלוויזיה שביים חיים בוזגלו "מרחב ירקון". ב-1997 השתתפה בסרט הטלוויזיה שביים דורון צברי "הבחור של שולי" לצד דני שטג ואורלי בן גרטי. ב-2001 שיחקה בסרט הטלוויזיה "שרמן בחורף".
ב-2006 השתתפה לצד אוולין הגואל, אלי פיניש וזאב רווח בדרמת הטלוויזיה של שרון מימון וטל גרניט "משכנתא" שהוקרנה בערוץ 2 וזכתה בפסטיבל ירושלים 2006 בפרס הדרמה הטובה על שם ענת פרחי.
ב-2009 גילמה את רחלי לצד אריה מוסקונה ושמוליק קלדרון בסרט הגמר של רומי אבולעפיה במסגרת לימודיה של אבולעפיה לתואר שני בבית הספר לקולנוע בלונדון. ב-2010 גילמה גננת בסדרת הטלוויזיה שיצר יובל סגל "טקסי דרייבר". בין השנים 2010–2012 גילמה את דודה ציונה בקומדיית המצבים "כאן גרים בכיף". גילמה גם את אמא של בושרה בסדרת עבודה ערבית בעונתה הראשונה
בשנת 2016 שיחקה את הסבתא של מיקי גבע בסדרה "נפלת חזק" ששודרה בערוץ 10. בשנת 2019 שיחקה את תקווה בסרטם של חנן סביון וגיא עמיר "מחילה". שיחקה ב"חברות" של ליטל שוורץ את פרחה הקוסמטיקאית.
בשנת 2023 שיחקה בסדרה "קופה ראשית" שמשודרת בכאן 11. בתפקיד גברת ז'וז'י לקוחה שראמזי (אמיר שורוש) נוהג להביא לה משלוחים לביתה, בפרק 7 איבדה את ראייתה ובסוף פרק 12 נוסעת לטיול סביב העולם.
השתתפה גם במספר הפקות זרות: ב-1988 גילמה את לילה לצד ששון גבאי, אורי גבריאל, חיים בנאי, אתי אנקרי, ראובן בר יותם וגבי עמרני בסרטו של ג'ון ד. הנקוק "לגנוב את השמיים", וכן בתפקיד אורח בסרט רמבו 3 שצולם בישראל. ב-1991 השתתפה בסרטו של סם פירסטנברג "מחץ הדלתא 3" לצד אלברט אילוז, מיכה מורים, יעקב בנאי, חנה אזולאי-הספרי ודן תורג'מן.
חיים אישיים

בתיאטרון הכירה את בעלה ישראל אברהמי, כאשר השתתפו יחד בהצגה "עמך" בתיאטרון "האהל" והייתה עימו עד פטירתו.
לעזיז 3 ילדים.
הערות שוליים

↑  יעקב בר-און, ‏"שנים אחרי 'חגיגה בסנוקר', צועקים לי 'כרמלה, אורחים נוספים הגיעו'", באתר מעריב אונליין, 18 בפברואר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011295875905171  VIAF: 1988165709968449380006   WorldCat (עם VIAF): 1988165709968449380006
ויליאם גלאסקוק

ויליאם אלזוורת' גלאסקוק (באנגלית: William Ellsworth Glasscock;‏ 13 בדצמבר 1862 –  12 באפריל 1925) היה פוליטיקאי אמריקאי מווירג'יניה המערבית, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל וירג'יניה המערבית ה-13 בשנים 1909–1913.
ראשית חייו

ויליאם גלאסקוק נולד בחווה ליד ארנטסוויל שבמחוז מונוגליה, וירג'יניה (כיום חלק מווירג'יניה המערבית), כבנם של דניאל ס. גלאסקוק ושל פרודנס (לבית מייקל) גלאסקוק, שניהם ילידי המחוז. הוא התחנך בבתי ספר ציבוריים, ולמד באוניברסיטת וירג'יניה המערבית. ב-1888 נשא גלאסקוק לאישה את מרי מילר. הוא היה למורה. ב-1887 היה גלאסקוק למפקח הראשי של בתי הספר, וב-1890 לפקיד בית המשפט המחוזי. בהמשך הוא הוכשר כעורך דין, וב-1903 התקבל ללשכת עורכי הדין. ב-1905, בהמלצתו של הסנאטור סטיבן אלקינס, מינה הנשיא תאודור רוזוולט את גלאסקוק כגובה של שירות הכנסות הפנים במחוז וירג'יניה המערבית.
מושל וירג'יניה המערבית

ב-1908 נבחר גלאסקוק כמושל וירג'יניה המערבית מטעם המפלגה הרפובליקנית, לאחר שהביס את מועמד המפלגה הדמוקרטית לואיס בנט בהפרש של 12,133 קולות.
במהלך תקופת כהונתו של גלאסקוק כמושל, הקים בית המחוקקים של וירג'יניה המערבית סוכנות לתכנון כבישים, מועצה אל-מפלגתית לפיקוח על מוסדות ציבור, נציבות השירות הציבורי, בית חולים לחולי שחפת, ויצר את תפקיד נציב החקלאות המדינתי. בית המחוקקים חוקק את חוק הפיצויים לעובדים, והסמיך את הממשלה הפדרלית לרכוש קרקעות של המדינה לטובת עתודות שטחי יערות. בדיקות רפואיות לתלמידים בבית הספר הציבוריים הוגדרו כחובה.
מושל וירג'יניה המערבית > מחלוקת בחירת הסנאטורים

שנתיים לאחר תחילת כהונתו של גלאסקוק כמושל, השיגו הדמוקרטים את השליטה בבית הנבחרים של וירג'יניה המערבית, ונוצר שוויון של 15-15 בסנאט המדינתי. נציגי המדינה בסנאט של ארצות הברית נבחרו אז על ידי בית המחוקקים. מצב זה העביר אל הדמוקרטים את הכוח למנות את הסנאטור הבא מטעם וירג'יניה המערבית, שכן ההצבעה התקיימה במושב משותף של שני בתי המחוקקים של המדינה, אף על פי שרפובליקני יכול היה להיבחר בסנאט שבו כאמור היה שוויון. באותה שנה עמדה תקופת כהונתו של הסנאטור הרפובליקני נתן גוף להסתיים. ב-4 בינואר 1911 נפטר הסנאטור הרפובליקני האחר סטיבן אלקינס, זמן קצר לאחר התכנסות בית המחוקקים. נוצר מצב שבית המחוקקים יכול היה לבחור שני סנאטורים דמוקרטים.
כדי למנוע מצב זה התחבאו חברי הסנאט המדינתי מהמפלגה הרפובליקנית בלשכתו של גלאסקוק, ובכך מנעו קוורום בבית העליון. מבלי שתתקיים הצבעה, לא ניתן היה לבחור אף סנאטור. כאשר ניסה ראש המשמר (Serjeant-at-arms) של הבית לתפוס לפחות סנאטור רפובליקני אחד כדי לאלצו להצביע, הם הוברחו לרכבת שיצאה לסינסינטי, שם הם התאכסנו בבית מלון. מצב תיקו זה קיבל פרסום בעיתונות הארצית. בסופו של דבר הגיעו המפלגות לפשרה: הדמוקרטים ייבחרו שני סנאטורים, והרפובליקנים יקבלו את המנהיגות בסנאט המדינתי.