stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
השקעות ערך
ביקורת

השקעות ערך לא תמיד עדיפות על השקעות צמיחה, כפי שהוכח בסוף 1990. יתר על כן, כאשר מניות ערך מראות ביצועים טובים, זה לא בהכרח מראה כי השוק אינו יעיל, זה עשוי לרמוז כי השקעות ערך הן פשוט מסוכנות יותר ולכן המשקיעים דורשים בתמורה תשואות גבוהות יותר. בנוסף, פוי ומרמור (Foye and Mramor 2016) מצאו כי גורמים אשר הם ספציפיים למדינות שונות משפיעים רבות על מדדים שבהם משתמשים בשיטת השקעות הערך (כגון המדד "מחיר חלקי ערך מאזני"), זה הוביל אותם למסקנה שהסיבות לכך שהשקעות ערך משיגות תשואות יתר לעומת השקעות אחרות הן ספציפיות לכל מדינה בנפרד.
אחת הבעיות בקניית מניות בשוק דובי היא שאף על פי שנראה, בזמן מסוים, כי השוק מעריך את המניות בחסר – המחירים עדיין יכולים לצנוח יחד עם השוק. לחלופין, בשוק שורי, אחת הבעיות היא שאף על פי שנראה, בזמן מסוים, כי השוק מעריך את המניות ביתר – המחירים עדיין יכול לעלות יחד עם השוק.
אחת הביקורות הגדולות כנגד הגישה, המתמקדת במחיר, היא כי ההתמקדות בניירות ערך במחירים נמוכים (או במחירי שפל), מטעה משקיעים לא מקצועיים; כיוון שבבסיסם, מחירים נמוכים (או מחירי שפל) מייצגים הבדל מהותי (או שינוי) בבריאותה הפיננסית היחסית של החברה. כתגובה לכך הדגיש לא פעם וורן באפט כי "עדיף לקנות חברה נהדרת במחיר סביר, מאשר חברה סבירה במחיר נהדר".
בשנת 2002, ג'וזף פיוטרוסקי, פרופסור לחשבונאות מאוניברסיטת סטנפורד, פיתח את "ציון ה-F של פיוטרובסקי", שנותן לחברות ציון בין 0 ל-9 לפי פרמטרים שונים הנלקחים מתוך הדוחות הכספיים של החברות, וכך מדרג את חוסנן כאשר 0 הוא הציון הנמוך ביותר ו-9 הוא הציון הגבוה ביותר. פיוטרוסקי בחן את נתוני העבר של חברות בעלות יחס גבוה של ערך-מאזני-לשווי-שוק בין השנים 1976–1996, והראה כי מתוך קבוצת החברות שנבחנו, החברות שהיו בעלות "ציון F" גבוה הציגו תשואה שנתית גבוהה ב-7.5% לעומת כלל הקבוצה. האיגוד האמריקאי למשקיעים פרטיים (The American Association of Individual Investors) בחן 56 שיטות סינון, בניתוח רטרוספקטיבי של המשבר הפיננסי של 2008, ומצא כי רק שיטת "ציון ה-F" הניבה תוצאות חיוביות.
נושא נוסף הוא שיטת החישוב של "הערך הפנימי" של השקעה. חלק מהאנליסטים מאמינים כי שני משקיעים שונים יכולים לנתח את אותו מידע ולהגיע למסקנות שונות לגבי הערך הפנימי של אותה חברה, וכי אין דרך שיטתית או "סטנדרטית" להעריך מניה. במילים אחרות, אסטרטגיה להשקעת ערך תיחשב מוצלחת רק אם היא מספקת תשואות עודפות לעומת הסיכון הכרוך בה; כאשר ניתן להגדיר את הסיכון בדרכים רבות ושונות, כגון: סיכון שוק, מודלים בעלי מספר גורמי סיכון או סיכון אידיוסינקרטי.
ראו גם

ניתוח פונדמנטלי
בנג'מין גראהם
דייוויד דוד
וורן באפט
המודל של בנג'מין גראהם
מניית צמיחה
לקריאה נוספת

Graham, Benjamin; Dodd, David L. (2009) [1934]. Security Analysis. New York: McGraw-Hill. ISBN 0-07-159253-9.
Lowe, Janet (1996). Value Investing Made Easy: Benjamin Graham's Classic Investment Strategy Explained for Everyone. New York: McGraw-Hill. ISBN 0-07-038859-8.
The Theory of Investment Value (1938), by John Burr Williams. ISBN 0-87034-126-X
The Intelligent Investor (1949), by Benjamin Graham. ISBN 0-06-055566-1
You Can Be a Stock Market Genius (1997), by Joel Greenblatt. ISBN 0-684-84007-3.
Contrarian Investment Strategies: The Next Generation (1998), by David Dreman. ISBN 0-684-81350-5.
The Essays of Warren Buffett (2001), edited by Lawrence A. Cunningham. ISBN 0-9664461-1-9.
The Little Book That Beats the Market (2006), by Joel Greenblatt. ISBN 0-471-73306-7.
The Little Book of Value Investing (2006), by Chris Browne. ISBN 0-470-05589-8.
"The Rediscovered Benjamin Graham - selected writings of the wall street legend," by Janet Lowe. John Wiley & Sons
"Benjamin Graham on Value Investing," Janet Lowe, Dearborn
"Value Investing: From Graham to Buffett and Beyond" (2004), by Bruce C. N. Greenwald, Judd Kahn, Paul D. Sonkin, Michael van Biema
"Stocks and Exchange - the only Book you need" (2013), by Ladis Konecny, ISBN 9783848220656, value investing = chapter 2-5, 7, 8, 11-14
"Modern Security Analysis: Understand Wall Street Fundamentals" (2013), by Fernando Diz and Martin J. Whitman, ISBN 978-1118390047
הגודל כן קובע! (אבל גם הערך חשוב), רונן מרגוליס, אתר simplifynance
הערות שוליים

↑  Graham, Benjamin; Dodd, David (1934). Security Analysis New York: McGraw Hill Book Co., 4. ISBN 0-07-144820-9.
↑  מהם השקעות ערך? | השקעות ערך | אבישי ברקוביץ
↑  Graham (1949). The Intelligent Investor New York: Collins, Ch.20. ISBN 0-06-055566-1.
↑  "The Benjamin Graham Stock Screen - Investing Like the Godfather of Value Investing". Pennies and Pounds. אורכב מ-המקור ב-2018-09-04. נבדק ב-2018-09-04.
↑  The Cross-Section of Expected Stock Returns, by Fama & French, 1992, Journal of Finance
↑  Firm Size, Book-to-Market Ratio, and Security Returns: A Holdout Sample of Financial Firms, by Lyon & Barber, 1997, Journal of Finance
↑  Overreaction, Underreaction, and the Low-P/E Effect, by Dreman & Berry, 1995, Financial Analysts Journal
↑  Joseph Nocera, The Heresy That Made Them Rich, The New York Times, October 29, 2005
↑  "IRVING KAHN's Obituary on New York Times". New York Times. www.legacy.com. נבדק ב-18 בנובמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  The Walter Schloss Approach to Value Investing
↑  Jason Zweig, A Career Spent Finding Value, The Wall Street Journal, ‏16 בדצמבר 2009
↑  Christopher H. Browne, The Little Book of Value Investing, Wiley, 2006
↑  R.I.P. Peter Cundill « The Wealth Steward
↑  Buffett likes the cut of Cundill's jib
↑  Warren Buffett's 1989 letter to Berkshire Hathaway shareholders
↑  Robert Huebscher. Burton Malkiel Talks the Random Walk. July 7, 2009.
↑  "A New Perspective on the International Evidence Concerning the Book-Price Effect".
↑  Piotroski, Joseph D. (בינואר 2002). "Value Investing: The Use of Historical Financial Statement Information to Separate Winners from Losers" (PDF). Aquamarine Capital. The University of Chicago Graduate School of Business. נבדק ב-25 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "AAII: The American Association of Individual Investors". www.aaii.com. נבדק ב-18 בנובמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑   (הקישור אינו פעיל, 4 בספטמבר 2018)
↑  Li, Xiaofei; Brooks, Chris; Miffre, Joelle (2009). "The value premium and time-varying volatility". Journal of Business Finance and Accounting. 36 (9–10): 1252–1272. doi:10.1111/j.1468-5957.2009.02163.x. ISSN 1468-5957.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007551905405171  LCCN: sh2007002193 
בתמונה בנג'מין גראהם שייסד את תורת השקעות הערך, ביחד עם עמיתו, פרופסור דייוויד דוד.
האדג'ה לביב

האדג'ה להביב (נולדה בבוסו שבמחוז אנו, 21 ביוני 1970) היא שרת החוץ של בלגיה.
להביב היא חברה במפלגת התנועה הרפורמיסטית. מאז 15 ביולי 2022 היא משמשת כשרה לענייני חוץ, ענייני אירופה, וסחר החוץ בממשלה הפדרלית של דה-קרו. לפני כניסתה לפוליטיקה שימשה כעיתונאית.
קריירה עיתונאית

להביב, ממוצא אלג'יראי, נולדה בעיירה בוסו שבמחוז אנו, וגדלה בבריסל.
היא למדה עיתונאות ותקשורת באוניברסיטת ליבר דה בריסל (ULB). מ-1993 עד 1995 עבדה כעוזרת בפקולטה לעיתונות של ה-ULB ומ-1993 עד 1997 הייתה עיתונאית ב-RTL-TVI בלייז''.
בין השנים 1997–2019 הייתה מגישת טלוויזיה ב-RTBF. בין השנים 2020–2022 הייתה אחראית על יחסי הציבור בחברה. בין התוכניות שהיא שידרה בערוץ זה, היו דיווחים מאזורי מלחמה במזרח התיכון ובאפגניסטן. בשנת 2007 חיברה סרט תיעודי על גורלן של נשים אפגניות, וב-2008 זכתה עליו בפרס קישור הזהב של איגוד השידור האירופי.
בשנת 2010 מונתה לשגרירה של "השנה האירופית למאבק בעוני ובהדרה חברתית", שנוסדה על ידי המנהל הכללי לתעסוקה, עניינים סוציאליים והכלה של הנציבות האירופית.
השרה לענייני חוץ, לענייני אירופה, וסחר חוץ

ב-15 ביולי 2022, מינה אותה יושב ראש מפלגתה לשרה לענייני חוץ, ענייני אירופה, סחר חוץ, ומוסדות תרבות פדרליים, בממשלה הפדרלית של דה-קרו. לפניה, שימשה בתפקיד סופי וילמס, שהתפטרה מהממשלה מסיבות משפחתיות. להביב לא שימשה לפני כן בתפקיד פוליטי או דיפלומטי, אבל הקשרים שלה בעולם נתפסו כנכס חשוב.
ב-23 בנובמבר 2022, הופיעה להביב בגביע העולם בכדורגל בקטאר 2022 בחולצת השדים האדומים והראתה את הצמיד שלה, צבוע בצבעי הקשת, עם המסר "אהבה אחת", לנשיא פיפ"א ג'יאני אינפנטינו.
השרה לענייני חוץ, לענייני אירופה, וסחר חוץ > יחסה למלחמת אוקראינה-רוסיה

לאחר מינויה לשרה, התעוררה סערה ציבורית סביב ביקור שערכה במסגרת הקריירה העיתונאית שלה, בחצי האי קרים האוקראיני שסופח ב-2014 על ידי רוסיה, כדי לדווח משם על פסטיבל תרבות רוסי שאורגן על ידי ארגון הקשור לבתו של נשיא רוסיה ולדימיר פוטין. להביב הגיעה לשם דרך רוסיה וגם המימון הגיע מרוסיה. הביקור עורר סערה באוקראינה, שבה נסיעה לקרים דרך רוסיה נחשבה לתמיכה במשטר הרוסי. הנושא איים לפגוע בבלגיה מבחינה דיפלומטית.
להביב שיגרה מכתב לשר החוץ האוקראיני דמיטרו קולבה, בו היא כינתה את כיבוש קרים על ידי רוסיה "בלתי חוקי" והכריזה על כוונתה לבקר באוקראינה בקרוב. קולבה מסר בתגובה כי הוא פתוח לשיחה עם השרה, אך ברצונו לקבל פרטים נוספים על נסיבות הביקור בשטח הכבוש באמצעות מגעים דיפלומטיים. השרה להביב נפגשה אז עם מקבילה האוקראיני בפראג. בעקבות פגישה זו פרסמו שני השרים הודעה משותפת המציינת כי הם הסכימו לקיים דיונים נוספים בישיבת העצרת הכללית של האו"ם בניו יורק בספטמבר. השר קולבה הביע את שביעות רצונו מ"המחויבות הכנה והנאמנה של בלגיה לשלמות הטריטוריאלית של אוקראינה, כמו גם מהתרומות שהמדינה תורמת לשם כך", נכתב בהודעה. ב-20 בספטמבר 2022 התקיימה פגישה שנייה בתוך שלושה שבועות בלבד בין האדג'ה להביב ודימיטרו קולבה בשולי העצרת הכללית של האו"ם, כפי שהוסכם. ב-26 בנובמבר 2022, היא ביקרה בקייב ולמחרת בבוצ'ה ובבורודיאנקה.
השרה לענייני חוץ, לענייני אירופה, וסחר חוץ > יחסה לאיראן

ביוני 2023, שוב התעוררה מחלוקת ציבורית סביבה, כאשר סיפקו אשרות כניסה לבלגיה עבור משלחת איראנית בראשות אלירזה זקני, ראש העיר האיסלאמי הקיצוני של טהראן, בוועידת "הפסגה העירונית" בבריסל. ראש העיר של טהרן הידוע בשל רדיפתו הקשה על הומוסקסואלים ונשים חשופות. האשרה הונפקה לבקשתו המפורשת של מזכיר העירייה של בריסל פסקל סמט, אשר טען אחר כך כי מתן אשרות אינן באחריותו אלא באחריותה של שרת החוץ. להביב מצידה טענה שהאשמה המלאה מוטלת על סמט, למורת רוחם של המפלגות הסוציאליסטיות והירוקים בממשלה הפדרלית, שסברו שהאשמה משותפת לשניהם. מפלגות האופוזיציה, מהצד הימני של המפה, N-VA ו-Vlaams Belang טענו שהשרה אינה יכולה עוד לתפקד בצורה אמינה ולכן הגישו הצעת אי אמון. בסופו של דבר, הסוציאליסטים והירוקים הצהירו שהם מוכנים להסכים להצעת סדר פשוטה שתסיר את הצעת אי האמון הזו, כדי למנוע משבר ממשלתי ונפילה אפשרית של הממשלה. אף על פי כן, המשיכו הצדדים להטיל ספק בתפקודו.
השרה לענייני חוץ, לענייני אירופה, וסחר חוץ > יחסה לישראל

בנובמבר 2023, כאשר נשיאת הפרלמנט הבלגי סירבה להציג את סרט הזוועות בפרלמנט, בטענה כי מדובר ב"תעמולה ישראלית כדי לחפות על פשעי המלחמה בעזה", הצהירה להביב כי היא תציג את הסרט בפני חברי מפלגתה.
הערות שוליים

↑  Hadja Lahbib, de 'Belgian dream' van Bouchez, De Tijd, 15 July 2022. Gearchiveerd op 15 July 2022.
↑  "Voorstelling Hadja Lahbib als ambassadeur voor het Europees Jaar 2010". Europese Commissie. אורכב מ-המקור ב-2022-07-15.
↑  "Voormalig RTBF-journaalanker Hadja Lahbib (MR) volgt Sophie Wilmès op als minister van Buitenlandse Zaken". VRT NWS. 15 ביולי 2022. אורכב מ-המקור ב-2022-08-07. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Minister van Buitenlandse Zaken Lahbib draagt OneLove-armband tijdens gesprek met FIFA-baas Infantino". vrtnws.be. 24 בנובמבר 2022. אורכב מ-המקור ב-2022-11-24. נבדק ב-19 ביוני 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Na ophef over door Russische organisatie betaalde Krim-reis: minister Lahbib drukt steun uit voor Oekraïne in brief, VRT NWS, 28 July 2022. Gearchiveerd op 6 september 2022.
↑  Oekraïense regeringsbron over minister Lahbib: "Geen enkele garantie dat bezoek Kiev mogelijk is", VRT NWS, 4 augustus 2022. Gearchiveerd op 27 juni 2023.
↑  "Meeting with the Minister of Foreign Affairs of Ukraine, H.E. Dmytro Kuleba". Hadja Lahbib (בהולנדית). 2022-08-31. אורכב מ-המקור ב-2022-09-07. נבדק ב-2022-09-07.
↑  "Hadja Lahbib a rencontré pour la première fois son homologue ukrainien" (בצרפתית). Le Soir. 2022-08-31. אורכב מ-המקור ב-2022-09-07. נבדק ב-2022-09-07.
↑  "De Croo en Lahbib in Kiev en stappen in graandeal met Oekraïne". De Standaard. 26 בנובמבר 2022. אורכב מ-המקור ב-2023-02-01. נבדק ב-19 ביוני 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  NWS, VRT (27 בנובמבר 2022). "Premier De Croo en minister Lahbib zien massagraf in Boetsja op dag 2 van hun bezoek aan Oekraïne". vrtnws.be. אורכב מ-המקור ב-2023-01-27. נבדק ב-19 ביוני 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Het was een catastrofe": waarom het lot van minister Lahbib na haar passage in de Kamer nog altijd zo onzeker is, VRT NWS, 22 juni 2023. Gearchiveerd op 3 July 2023.
↑  Positie van minister Lahbib lijkt gered: PS en Ecolo zullen haar donderdag niet wegstemmen, VRT NWS, 27 juni 2023. Gearchiveerd op 30 juni 2023.
↑  Regeringscrisis van de baan? Minister van Buitenlandse Zaken Lahbib ontsnapt aan vertrouwensstemming in de Kamer, VRT NWS, 29 juni 2023. Gearchiveerd op 30 juni 2023.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0003 9620 9118  RERO: 02-A013876003  SUDOC: 135459184  VIAF: 291075556   WorldCat (עם VIAF): 291075556
הלטאה

| --- | --- |

הלטאה, כפי שהוא מופיע על עטיפת החוברת Amazing Spider-Man #690 מיולי 2012, אמנות מאת מת'יו קלארק.
 סוג:  נבל-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  The Amazing Spider-Man #6 (נובמבר 1963)
 יוצרים:  סטן לי סטיב דיטקו
 גילום הדמות:  דילן בייקר, ג'ו אלאסקי, סטיבן בלום, די בראדלי בייקר, Nathan Carlson, רוב זומבי, רוג'ר ל. ג'קסון, ריס איוואנס, קוריי בורטון, ג'יימס ארנולד טיילור, יורי לוונטאל, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מידע
 שם אמיתי:  קורטיס "קורט" קונורס
 סטטוס:  פעיל
 מקום לידה:  קורל גייבלס 
 מקצוע:  ביולוג, medical officer
 כוחות:  כוחות, זריזות, סיבולת ורפלקסים על-אנושיים, יכולת שליטה טלפתית בזוחלים, יכולת ריפוי עצמית, טפרים ושיניים חדים כתער, בעל זנב אימתני המסוגל לנפץ קירות בטון.
 חבר לשעבר בקבוצה:  תריסר המרושעים ששת המרושעים
 אזרחות:  ארצות הברית 
 דמויות קשורות
 משפחה:  מרתה קונורס (אשה) בילי קונורס (בן)
 אויבים:  ספיידרמן 
 
הלטאה (באנגלית: The Lizard) הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס ספיידרמן ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת The Amazing Spider-Man #6 מנובמבר 1963 ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר סטיב דיטקו.
הלטאה הוא האלטר אגו של דוקטור קורט קונורס, מנתח מוכשר שהתגייס לצבא ארצות הברית ואיבד את זרועו כתוצאה מפיצוץ. כאשר חזר, קונורס החל לחקור באובססיביות את חידוש התאים, שקיים אצל זוחלים (כגון לטאה שמגדלת מחדש את זנבה). אולם, נסיוב אותו פיתח מ-DNA של לטאות גרם לו לתופעות לוואי, והוא הפך למפלצת דמוית זוחל.
דמותו של הלטאה מדורגת במקום ה-62 ברשימת מאה נבלי-העל הגדולים של כל הזמנים, לפי אתר IGN. את דמותו כד"ר קורט קונורס בלבד גילם השחקן דילן בייקר בסרטי הלייב אקשן "ספיידרמן 2" ו"ספיידרמן 3", ואת דמותו גם כ"לטאה" גילם השחקן ריס איוואנס בסרטי הלייב-אקשן "ספיידרמן המופלא" ו"ספיידרמן: אין דרך הביתה".
ראו גם

קילר קרוק וסובק - דמויות בדיוניות דומות של חברת DC קומיקס המתחרה
ראש לטאה - דמות בדיונית דומה מזיכיון צבי הנינג'ה המתחרה
הערות שוליים

↑  Top 100 Comic Book Villains of All Time: #62 - The Lizard
ערך זה הוא קצרמרבנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ריקי שלח

| --- | --- |
ריקי שלח (2022)
ריקי שלח (2022)
 לידה:  4 באוגוסט 1944 (בן 80) בולגריה
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  מפיק ובמאי
 פרופיל ב-IMDb
 
שלח ויונה אליאן על סט הסרט "החורף האחרון", (צילם יוני המנחם, מרץ 1982)
שלח על סט בבית ספר לבימוי טלוויזיה ניו יורק 1971
מתוך הסרט "לוחמי החופש" של ריקי שלח, אפריקה, 1986
פעלול בסרט "לוחמי החופש", אפריקה, 1986
הליקופטר במצב טיסה בסרט "לוחמי החופש", טרום תקופת האפקטים הדיגיטליים
שחזור חזרת שבויי מלחמת יום הכיפורים מתוך הסרט "החורף האחרון" של ריקי שלח
שלח מביים את פיטר פונדה
שלח וסטיבן מכט
שלח עם קת'לין קווינלן
ריקי שלח (נולד בבולגריה ב-4 באוגוסט 1944) הוא מפיק ובמאי סרטים ישראלי, ממייסדי האקדמיה הישראלית לקולנוע ויושב ראש הראשון שלה.
קורות חייו

ריקי שלח נולד בבולגריה ב-1944, עלה עם הוריו לישראל בגיל ארבע וגדל ברמת גן. הוריו, לילי וניסים, הגיעו ממשפחה עשירה ובישראל איבדו את כל כספם והפכו לאנשים קשי יום. אהבתו לקולנוע צמחה מגיל צעיר, על הגבעה בגן אברהם ברמת גן היה מטפס עם חבריו על העץ והם היו צופים בסרטי הקולנוע שהוקרנו באמפיתיאטרון הסמוך.
למד סוציולוגיה ומדע המדינה באוניברסיטת תל אביב. לאחר מכן נסע לארצות הברית ולמד בבית הספר לבימוי והפקת טלוויזיה RCA Studio School בניו יורק, שנתיים מעליו למד יהורם גאון.
כששב לישראל יצר את סרט המדע הבדיוני הישראלי הראשון, רשות נחיתה (1977), ושימש כעוזר במאי של מנחם גולן בכמה סרטים, ביניהם "מבצע יונתן" מ-1977, וגם של יואל זילברג וזאב רווח. כמו כן היה שלח עוזר במאי של במאים זרים שהגיעו לישראל, כגון ריצ'רד דונר ("סופרמן"), פיטר קולינסון וויליאם פרידקין ("מגרש השדים"). עם הזמן עבר לניהול הפקה ונהיה לבמאי ולמפיק.
בשנת 1990 הקים שלח עם אחרים את "האקדמיה הישראלית לקולנוע" וכיהן כיושב ראש הראשון שלה, עד לשנת 1993. הוא יושב בוועד המנהל שלה מאז ועד היום. עד להקמת האקדמיה לקולנוע, מדי שנה הייתה ועדה מטעם משרד התמ"ת שהייתה בוחרת את הסרט שהיה מייצג את ישראל באוסקר האמריקאי. משרד התמ"ת היה עורך טקס ומכריז על כך. ב-1989 התקיים טקס כזה בקולנוע שחף והטקס היה לדעתו של שלח מביך, וגם שינוי תהליך הבחירה חייב מעבר לתהליך שקוף ופתוח שבסופו ייבחר הסרט שהוא לדעת רוב אנשי הקולנוע בארץ הסרט הטוב ביותר ולא הסרט שוועדה כזו או אחרת חושבת שחברי האקדמיה האמריקאית יאהבו. שלח גמר אומר שבפעם הבאה שטקס כזה ייערך יהיה תחת כנפיה של אקדמיה ישראלית לקולנוע שתבחר בסרט הראוי. שלח התחיל בשכנוע הגופים השונים, בין האנשים שסייעו לו מיד היו יורם גולן, האחראי דאז על הקולנוע מטעם משרד התמ"ת ואלון גרבוז מנהל סינמטק תל אביב.
בשנת 1995 כיהן שנה כיושב ראש "איגוד הבמאים הישראלי".
ריקי שלח הוא אלמן, היה נשוי לחן סדן, לו שתי בנות משותפות ובן מנישואיה הראשונים של אשתו. ב-2015 עלה למסכים סרטו "טוביאנסקי אודות ההוצאה להורג הראשונה והאחרונה של איש-צבא ישראלי, פרשה סמויה מתקופת קום המדינה. הביקורת קטלה את הסרט והוא ירד במהרה מהמסכים. בסוף 2015 החל להכין סרט על פרשת המרגל פולארד, עם הסופר צבי עמית.
הפקה (סרטים וסדרות נוספים)

"נקמה יהודית"- קופרודוקציה ישראלית-רוסית (1997).
"טור אחד לחלום" (2011) – דרמה לערוץ 10, בבימויו של אלון שרביט.
"טרויקה" (2010) – מיני סדרה 4 פרקים לערוץ הוט 3 בכבלים, בבימויו של לאון פרודובסקי.
"בסימן ונוס" (2005) – מיני סדרה בת 3 פרקים, בבימויו של גור בנטביץ', עבור הוט 3.
"שתיקת הצופרים" (2002) (72 דקות) – דרמה ארוכה על מלחמת יום הכיפורים עבור טלעד, בבימויו של אורי ענבר, על פי תסריט של מוטי לרנר.
"שחקנים" (1995) (93 דקות) – סרט באורך מלא, בבימויו של רוני ניניו.
"אקסנט" – תוכנית טלוויזיה אקטואליה שבועית בשפה הרוסית.
" עד-120" – פיילוט לתוכנית פוליטית על חברי כנסת בנעלי בית.
ריקי שלח כבמאי (רשימה חלקית)

"טוביאנסקי" (2014) מבוסס על פרשת טוביאנסקי.
"בלדה ליוסף" (2015) מבוסס על מאורעות קבר יוסף.
"אילוף הגוררת" (2014) קומדיה דוקומנטרית בכיכובן של 40 ידועניות ישראליות.
"גופה בחולות" (1999) סרט טלוויזיה בין 50 דקות.
"לוחמי החופש" (1988) עם פיטר פונדה, ורב בראון.
"החורף האחרון" (1984), 89 דקות, בו שיחקה קת'לין קווינלן, שחקנית זוכה פרס האוסקר.
"רשות נחיתה" (1977) סרט המדע הבדיוני הראשון שהופק בישראל.
"תנ"ך עמיד" פיילוט לסדרת סיטקום טלוויזיונית.
"חיים בכספת" - הצגת תיאטרון.
הערות שוליים

↑  אמיר בוגן, סיפורו של ג'ונתן פולארד יעובד לסרט ישראלי, באתר ynet, 10 בדצמבר 2015.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007430443805171  ISNI: 0000 0000 6656 7860  LCCN: n2008041692  NTA: 072799137  VIAF: 16697843   WorldCat (עם VIAF): 16697843
מערכת העצבים הסומטית

| --- | --- |
 שיוך:  מערכת העצבים, set of organ components, ישות אנטומית מסוימת 
 תיאור ב:  אנציקלופדיה סובייטית אמריקנית כרך 7 (328) 
 מזהים
 FMA:  9904 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0504216
מבוא

מערכת העצבים הסומטית היא חלק ממערכת העצבים ההיקפית ביונקים. היא כוללת סיבי עצב מוציאים (ממערכת העצבים המרכזית לכיוון הפריפריה) המוליכים את הפקודות המוטוריות מחוט השדרה וגזע המוח לשרירים, וסיבי עצב מביאים (מהפריפריה אל מערכת העצבים המרכזית) המוליכים את המידע התחושתי מהעור, השרירים ואברי החישה אל מערכת העצבים המרכזית. העצבים הסומטיים מאורגנים בזוגות המשרתים את פלג הגוף הימני והשמאלי, מהם 31 זוגות של עצבים היוצאים ונכנסים מ ואל חוט השידרה בין החוליות, ו 10 זוגות של עצבי הגולגולת המשרתים את המבנים האנטומיים שסביב הגולגולת כמו תנועות העיניים, הדיבור והבליעה, תחושת הפנים וכו' .
העצבים המוטוריים התחתונים (מוציאים, efferent)

נקראים גם אלפא מוטונוירונים, והם מהגדולים בתאי העצב שבגופנו. גוף התא נמצא בקרן הקדמית של החומר האפור בחוט השידרה, והמידע המתקבל על תאים אלה מגיע ברובו מתאים אחרים בחוט השידרה, המעבדים את הנחיות קליפת המוח המוטורית. האקסון של תאים אלה יוצא בשורש הקדמי (וונטרלי לכיוון הבטן) של חוט השידרה, ומצטרף לאחר מרחק קצר לעצבים התחושתיים ליצור את העצב הפריפרי הסומטי במהלכו ברקמות. העצבים המוטוריים מסתיימים בסינפסות על סיבי השריר המשורטט, ומפרישים עליו אצטילכולין כנוירוטרנסמיטור. אלפא מוטונוירון אחד יכול לעצבב מספר סיבי שריר, במה שיוגדר כיחידה המוטורית הבסיסית לתנועה .
העצבים התחושתיים (מביאים, afferent)

אלו תאי עצב המוליכים מידע תחושתי מהעור והרקמות אל מערכת העצבים המרכזית. בגוף, החושים המועברים בקבוצה זו של סיבים הם מגע, טמפרטורה, כאב ותחושת המצב. לאחרונה יש הטוענים כי גם גרד הוא חוש העומד בפני עצמו. גופיפים שהתמחו בתהליך ההתמרה החושית מפוזרים בעור, בשרירים ובאיברים הפנימיים. האקסונים בעלי עובי משתנה של מיילין, בהתאמה לחוש הספציפי, והם נכנסים לחוט השידרה בקרן האחורית (גבית) ומסתיימים במערכת העצבים המרכזית. גוף התא נמצא בגנגליון האחורי, בסמוך לכניסה לחוט השידרה.
הערות שוליים

↑  Mark F. Bear, Barry W. Connors, Michael A. Paradiso, Neuroscience: Exploring the Brain, Philadelphia: Wolters Kluwer, 2016, עמ' 219-249
↑  Micky A. Akinrodoye; Forshing Lui, Neuroanatomy, Somatic Nervous System, StatPearls: NIH, ‏November 7, 2022.
↑  Mark F. Bear, Barry W. Connors, Michael A. Paradiso, Neuroscience: Exploring the Brain, Philadelphia: Wolters Kluwer, 2016, עמ' 456-463
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4367867-1 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מערכת העצבים הסומטית מקשרת את מערכת העצבים המרכזית עם שרירי הגוף
ליאור סושרד

| --- | --- |

 לידה:  6 בדצמבר 1981 (בן 42) חיפה, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2005
 עיסוק:  מנטליסט, אמן חושים
 מקום לימודים:  בית הספר הריאלי העברי בחיפה 
 בת זוג:  טל שכטר
 מספר צאצאים:  3
 liorsuchard.com/he
 פרופיל ב-IMDb
 
ליאור סושרד (נולד ב-6 בדצמבר 1981) הוא מנטליסט ישראלי, אמן בידור ומנחה.
ביוגרפיה

סושרד נולד וגדל בחיפה, לאתי, שעבדה ב"צים", ואדי, איש עסקים ונדל"ן שעלה מרומניה, והוא הצעיר מבין שלושה אחים. על פי עדותו היה חובב מתמטיקה, שקט, נחבא אל הכלים, שסבל מהצקות בבית ספרו.
קריירה > קריירה כאמן חושים

בגיל צעיר החל להופיע מול תלמידים בבית ספרו, ובגיל 14 החל להופיע באירועים וימי הולדת באופן מאורגן יותר. הוא בוגר בית הספר הריאלי שבעיר הולדתו.
סיים לשרת בצה"ל, לאחר שלוש שנים כלוחם מערכת "יהלום" (טילי פטריוט) במערך ההגנה האווירית (מערך הנ"מ) של חיל האוויר.
מאוחר יותר, החל להגביר את פעילותו בישראל, וכן להופיע בפני קהל בינלאומי. במקביל לכך, התפרסם בכלי תקשורת מקומיים. חשיפתו הטלוויזיונית הארצית הראשונה הייתה בתוכניות בוקר שונות כגון "סיגליות" עם סיגל שחמון, וכן בתוכנית "הראשון בבידור" עם דודו טופז בערוץ 2 של הזכיינית קשת, וכן בערוץ 10. לאחר ששמו הפך לנודע גם במקומות רבים בעולם, החל להנחות בישראל את השעשועון "משאבת הכסף" של הזכיינית רשת בערוץ 2, שעלתה לשידור במאי 2012.
קריירה > קריירה כאמן חושים > אינפוטיינמנט

סושרד מינף את כישרונו להופעות בעולם העסקי, במסגרתן הוא הועסק על ידי חברות בינלאומיות לשמש כ"אינפוטיינר" (העברת מידע באמצעי בידור). הוא הוזמן להיות חלק מרכזי בהשקות, ועידות וכנסים עסקיים בהם תפקידו היה להעביר מסר לגבי המותג אותו התבקש לקדם, באמצעות הופעתו היוצרת תגובות משתאות מצד הקהל הפוטנציאלי. נכון ל-2017, סושרד הופיע בוועידות ובכנסי ענק בתחומים שונים.
קריירה > קריירה כאמן חושים > היורש של אורי גלר

סושרד השתתף בתוכנית "אורי גלר מחפש את היורש", שעלתה לשידור בסוף שנת 2006, בה התחרו מספר קוסמים ואמני חושים על תואר היורש של אורי גלר. בתוכנית הגמר נבחר לזוכה לאחר שקיבל שני שלישים מקולות הקהל.
קריירה > הצלחה בינלאומית

במהלך הקריירה שלו כאמן חושים הופעותיו של סושרד זכו לפרסום ולאהדת קהל רב ברחבי העולם. שמו ומופעו זכו לסיקור נרחב בכלי התקשורת והמדיה העולמית, והוא התארח בתוכניות הטלוויזיה המובילות בטבלאות הרייטינג.
קריירה > הצלחה בינלאומית > ישראל

בשנת 2013, במהלך הבחירות לכנסת התשע עשרה, הוזמן סושרד לחזות את תוצאות הבחירות כעשרה ימים לפני ספירת קולות הבוחרים. סושרד כתב את התוצאות על פתק סגור במעטפה שהוכנסה לכספת שהייתה תחת שמירה קפדנית במרכז דיזנגוף סנטר בתל אביב וצולמה לאורך כל אותם ימים. לאחר ספירת הקולות התברר כי סושרד חזה בקירוב את תוצאות האמת.
ב-2012 צולם הסרט הדוקומנטרי "העולם על פי סושרד", העוסק בהתפתחות הקריירה הבינלאומית שלו כאמן חושים. הסרט הוקרן בערוץ 2, עבור הזכיינית רשת.
בשנת 2018 התארח סושרד בלשכת העיתונות הממשלתית של ישראל (לע"מ; GPO), ובו הפתיע ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו את סושרד וביקש ממנו לנחש מה צייר על דף נייר. סושרד לא הצליח לנחש מה צייר נתניהו, בסרטון הווידאו ניתן לראות אותו מנסה להציץ בזמן שנתניהו הוציא את הדף המקופל מהכיס ואף סירב להראות לקהל מה היה הניחוש שלו, לאירוע היה סיקור תקשורתי רחב וספקנים טענו כי האירוע מוכיח שכל מה שעושה סושרד הם טריקים שהוא מתכנן ומכין מראש. סושרד אמר לתקשורת "שלא עמדו במה שסוכם עמו", ו"מי שמעוניין ליהנות מהתרגיל נהנה ומי שלא, זו בחירתו".