stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זוראב נור'אידלי
שנותיו הראשונות ותחילת הקריירה

נור'אידלי נולד בכובולתי שבאג'ריה, גאורגיה. בשנת 1988 סיים את לימודיו באוניברסיטת מוסקבה עם דיפלומה בפיזיקה. לפני שנכנס לפוליטיקה בגאורגיה, בין השנים 1988–1992, עבד במכון לגאוגרפיה של האקדמיה הגאורגית למדעים. במקביל הדריך במכון לגאולוגיה באקדמיה האסטונית למדעים.
פרלמנט

הוא החל את הקריירה הפוליטית שלו בתחילת שנות התשעים, יחד עם חברו זוראב ז'ווניה, במפלגת הירוקים הגאורגית. בשנת 1992 הוא נבחר לנציג בפרלמנט של גאורגיה. בתקופה בה הודח הנשיא זוויאד גמסחורדיה מתפקידו. הוא מונה ליושב ראש הוועדה הפרלמנטרית להגנה על איכות הסביבה ואוצרות הטבע של גאורגיה (1992-1995). הוא המשיך והיה חבר בפרלמנטים הבאים של גאורגיה בין השנים 1995–1999 ובין השנים 1999–2000. בתקופה זו כיהן כיושב ראש הוועדה למיסים על ההכנסה.
שר האוצר

במאי 2000 הוא הצטרף לממשלתו של שוורדנדזה בתפקיד שר האוצר של גאורגיה. הוא החליף את דוד אוֹנוֹפּרישווילי, שכיהן בתפקיד שנתיים קודם לכן (לפניו כיהן מיכאיל צ'קוּאסֶלי, מושל גוריה עד אז, במשך שנה אחת בלבד). במהלך כהונתו הוא נחשב לחבר בקבוצה הפוליטית בראשות זוראב ז'ווניה ומיכאיל סאקשווילי והוכיח עצמו כשר יעיל.
בשנת 2001 הוא עזב את מפלגתו של הנשיא המכהן, איחוד האזרחים של גאורגיה, שאליה הצטרף ב-1995. ב-14 במאי 2002 הוא פוטר ללא הסבר. ברור היה לכל כי כוונתו להתפטר במחאה על השחיתות ההולכת וגוברת במינהל ציבורי תחת שוורדנדזה. שנה לפני כן התפטר מיכאיל סאקשווילי, מתפקיד שר המשפטים של גאורגיה באותה עילה. תחתיו מונתה מיריאן גוגיאשווילי לתפקיד.
תקופה קצרה, בין השנים 2002–2003, נור'אידלי היה מעורב ביוזמות עסקיות בבנקאות והשקעות. לאחר נישולו של שוורדנדזה ממשרת נשיא גאורגיה במהפכת הוורדים, 23 בנובמבר 2003, הגיש גוגיאשווילי, ב-25 בנובמבר, את התפטרותו מתפקיד שר האוצר, לאחר שיחה עם הנשיאה הזמנית של גאורגיה, נינו בורג'נדזה. יומיים לאחר מכן, ב-27 בנובמבר, אושר מינוי של נור'אידלי לתפקיד שר האוצר. תחת ממשלתה הזמנית של נינו בורג'נדזה. בפברואר 2004, הוא המשיך לכהן בתפקידו, הפעם תחת הנשיא מיכאיל סאקשווילי. בממשל זה כיהן חברו זוראב ז'ווניה בתפקיד ראש ממשלת גאורגיה.
ראש הממשלה

עקב מותו הפתאומי של זוראב ז'ווניה, ב-11 בפברואר 2005, מינה סאקשווילי את נור'אידלי לראש ממשלת גאורגיה. ב-17 בפברואר אישר הפרלמנט את המינוי ברוב גדול (175 מול 24). ולרי צֶ'צֶ'לאשווילי, השגריר הגאורגי ברוסיה, החליף אותו בתפקיד שר האוצר. נור'אידלי לא חבר בשום מפלגה ונחשב כטכנוקרט שנלחם בשחיתות שפשתה בכלכלה הגאורגית.
על פי שבועון פיננסי גאורגי, העניקו לו הבנק העולמי והסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי את תואר "הרפורמטור הסביבתי הטוב ביותר לעסקים לשנת 2007". נור'אידלי הוביל רפורמות שהזניקו את גאורגיה ממקום 112 למקום 37 בדירוג הבנק העולמי לרגולציה וקלות עשיית עסקים.
התפטרות

ב-16 בנובמבר 2007 הודיע נור'אידלי על התפטרותו עקב בעיות בריאות, לאחר שבאפריל אותה שנה עבר ניתוח לב פתוח בארצות הברית. לאחר התפטרותו, פרש מפוליטיקה והצטרף ל"קלה קפיטל קומפני" שבבעלות כוכב הכדורגל הגאורגי קאחה קאלדזה, כיושב ראש. מיוני 2008 הוא כיהן כיושב ראש הוועדה העסקית של בית הספר הבינלאומי לכלכלה של האוניברסיטה הממלכתית של טביליסי.
הערות שוליים

↑  ‏שרת האוצר התפטרה, 25.11.2003, "סיביל גאורגיה", (באנגלית)
↑  ‏מונה שר אוצר, 27.11.2003, "סיביל גאורגיה", (באנגלית)
↑  ‏הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי מקבלת בברכה את ראש הממשלה זוראב נור'אידלי, 13.4.2007, דיווח של הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי על פגישה של נור'אידלי עם יו"ר הסוכנות
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: דוד אוֹנוֹפּרישווילי   (1998-2000) | גאורגיה שר האוצר של גאורגיה   (קדנציה ראשונה)   2000–2002  | הבא: מיריאן גוגיאשווילי |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: מיריאן גוגיאשווילי | גאורגיה שר האוצר של גאורגיה   (קדנציה שנייה)   2003–2005  | הבא: ולרי צֶ'צֶ'לאשווילי |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: זוראב ז'ווניה | גאורגיה ראש ממשלת גאורגיה   2005–2007  | הבא: לאדו גורגנידזה |
סגן שר ההגנה האמריקאי גורדון אנגלנד (משמאל) מארח לפגישה בפנטגון את זוראב נור'אידלי (מימין).
‏12 באפריל 2007
פרשת אום אל-חיראן

מראות באום אל-חיראן ביום השני שלאחר הפינוי ב-19 בינואר 2017. נשים צועדות במרחבי הרס הפינוי.
סרטון מיום הריסת הבתים באום אל-חיראן, 18 בינואר 2017
סרטון מיום הריסת הבתים 18 בינואר 2017
בליל 18 בינואר 2017, נערך מבצע לפינוי והריסת בתים בכפר בדואי בלתי מוכר אום אל-חיראן, בנגב. במהלך המבצע שוטרים פתחו בירי לעבר רכב שבו נהג תושב הכפר, יעקוב מוסא אבו אל-קיעאן. לאחר הירי הרכב פגע בשוטרים שאבטחו את הפינוי. שוטר אחד נהרג ושוטר נוסף נפצע באורח קל. נהג הרכב נורה בידי שוטרים אחרים, נמנע ממנו טיפול רפואי, והוא מת בשל איבוד דם.
משטרת ישראל הודיעה כי מדובר בפיגוע דריסה, אחרים הציגו גרסה לפיה הנהג נפגע מירי, איבד שליטה על רכבו שהידרדר באיטיות, ופגע בשוטרים בשגגה. האירוע נבדק במח"ש ופרקליט המדינה פסק שאין חשד לעבירה פלילית מצד השוטרים שהרגו את אל-קיעאן, אולם לא הכריע בשאלה האם היה מדובר בפיגוע. שופט בית המשפט העליון עופר גרוסקופף העיר ב-2021 על הפרשה: "אם לא ניתן להכריע במידה גבוהה של ודאות שפעל בכוונת מכוון, הרי שמשמעות הדברים היא כי מבחינה משפטית יעקוב אבו עלקיאן ז"ל היה ונותר חף מפשע".
התקרית

ב-18 בינואר 2017 החל פינוי של חלק מבתי אום אל-חיראן, בהשתתפות שוטרים רבים. במהלך ההכנות לפינוי התושבים והריסת המבנים אירעה תקרית שבה נדרסו שוטרים על ידי מכוניתו של יעקוב מוסא אבו אל קיעאן, מורה למתמטיקה תושב הכפר. אחד השוטרים, ארז עמדי לוי, נהרג, אחר נפצע ונהג המכונית נורה ומת. בסרטון שצולם ממסוק משטרתי נראית המכונית נוסעת באיטיות, ושוטר בצד הדרך יורה מספר יריות. מיד אחר כך המכונית מאיצה לעבר שוטרים שנמצאים בהמשך הדרך ופוגעת בהם.
האירוע הוגדר על ידי המשטרה כפיגוע דריסה, בידי "מחבל תושב האזור, פעיל התנועה האיסלאמית" והיא פרסמה שהירי הראשוני היה באוויר. אדם שהיה במקום העלה אפשרות שהדריסה התרחשה לאחר שהנהג נפגע ואיבד שליטה על רכבו. נתיחת גופתו של הנהג העלתה כי הוא נפגע מקליע בחזה ומקליע בברך ימין. על פי דיווח בערוץ 10 הוא מת מדימום פנימי שנמשך 20–30 דקות, במשך פרק זמן זה לא טופל אבו אל קיעאן.
אהבה וסמים אחרים

| --- | --- |

 בימוי:  אדוארד זוויק 
 הופק בידי:  מרשל הרשקוביץ', אדוארד זוויק, סקוט סטאבר 
 תסריט:  אדוארד זוויק, מרשל הרשקוביץ', צ'ארלס רנדולף 
 עריכה:  סטיבן רוזנבלום 
 שחקנים ראשיים:  ג'ייק ג'ילנהול נטלי גולד סקוט כהן ניקי דלואץ' איאן הרדינג קייט ג'נינגס גרנט פיטר פרידמן מייקל צ'רנוס ונסה אספילאגה קונסטנס ברנמן ג'יימי אלכסנדר ג'ורג' סיגל האנק עזריה אוליבר פלאט אן האת'וויי קתרין וויניק ג'וש גד ג'ודי גריר גבריאל מאכט ג'יל קלייבורג קימברלי סקוט 
 מוזיקה:  ג'יימס ניוטון הווארד 
 צילום:  סטיבן פיירברג 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פוקס המאה ה-20, סקוט סטאבר, Regency Enterprises, הפקות בדפורד פולס 
 חברה מפיצה:  InterCom, נטפליקס, Microsoft Store 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  13 בינואר 2011 
 משך הקרנה:  112 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית, סרט ארוטי, סרט דרמה 
 מקום התרחשות:  שיקגו 
 תקופת התרחשות:  שנות ה-90 של המאה ה-20 
 הכנסות באתר מוג'ו:   loveandotherdrugs
 דף הסרט ב־IMDb
 
אהבה וסמים אחרים (באנגלית: Love & Other Drugs) הוא סרט קומדיה רומנטית-דרמטית אמריקאי משנת 2010, בבימויו של אדוארד זוויק, המבוסס על ספרו של ג'יימי ריידי "Hard Sell: The Evolution of a Viagra Salesman". בסרט מככבים ג'ייק ג'ילנהול ואן האת'וויי. הסרט מספר את סיפורו של רוכל תרופות בפיטסבורג של שנות ה-90 שמתחיל מערכת יחסים עם אישה צעירה הסובלת ממחלה שמובילה למחלת פרקינסון .
הסרט יצא לאקרנים בבתי הקולנוע ב-24 בנובמבר 2010, על ידי פוקס המאה ה-20 . הוא הכניס 105 מיליון דולר מול תקציב של 30 מיליון דולר, וקיבל ביקורות מעורבות מהמבקרים.
עלילת הסרט

ג'יימי רנדל, רווק כריזמטי וסוכן תרופות מצליח, פוגש במגי מורדוק, אמנית חופשייה המתמודדת עם שלבים מוקדמים של מחלת הפרקינסון. השניים מתחילים במערכת יחסים ללא מחויבות, אך עם הזמן הקשר מתעמק, והם נאלצים להתמודד עם אתגרים הנובעים ממחלתה של מגי ומחויבותם הרגשית ההולכת וגדלה.
צוות השחקנים

ג'ייק ג'ילנהול – מגלם את ג'יימי רנדל, סוכן תרופות כריזמטי ורווק.
אן האת'וויי – מגלמת את מגי מורדוק, אמנית חופשייה המתמודדת עם מחלת הפרקינסון.
אוליבר פלאט – מגלם את ברוס וינסטון, המנהל האזורי של ג'יימי.
האנק עזריה – מגלם את ד"ר סטאן נייט, רופא העובד עם ג'יימי.
ג'וש גד – מגלם את ג'וש רנדל, אחיו הצעיר והמצחיק של ג'יימי.
ביקורות

הסרט קיבל ביקורות מעורבות. באתר Rotten Tomatoes, הסרט מחזיק בציון של 49% על סמך 168 ביקורות. ב-Metacritic, הציון הממוצע הוא 55 מתוך 100, בהתבסס על 38 ביקורות. מבקרים שיבחו את הכימיה בין ג'ילנהול והאת'וויי, אך ציינו שהעלילה לעיתים אינה אחידה.
הסרט זכה לביקורות מעורבות בישראל. מבקרים רבים ציינו את הכימיה בין ג'ייק ג'ילנהול ואן האת'וויי, אך הביעו ביקורת על העלילה והביצוע.
יאיר רוה, מבקר הקולנוע של "סינמסקופ", ציין שהסרט מתחיל עם חן וגרוב, אך מאבד מהם ככל שהוא מתקדם. הוא הוסיף שהסרט מנסה לשלב בין קומדיה רומנטית לביקורת על תעשיית התרופות, אך אינו מצליח בכך במלואו.
אבנר שביט מאתר וואלה כתב שהסרט מנסה להיות סאטירה על פריצת הוויאגרה ומשלב קיטש, אך התוצאה היא קוקטייל לא מוצלח. הוא הוסיף שהסרט אינו מצליח לעורר תשוקה או רגש עמוק. באתר "אידיבי" נכתב שהסרט אינו אחיד, לא ממוקד, לא מספיק מצחיק, לא אמין וצפוי לחלוטין.
הערות שוליים

↑  "AFI|Catalog - Love & Other Drugs". AFI. נבדק ב-2020-04-11.
↑  "אהבה וסמים אחרים", ביקורת - סינמסקופסינמסקופ, באתר סינמסקופ - בלוג הקולנוע של יאיר רוה. ביקורות סרטים, חדשות וטבלת המבקרים, ‏2011-01-13
↑  אבנר שביט‏, הלילה, יענקל'ה ו?א?ן: על "על אהבה וסמים אחרים", באתר וואלה, 17 בינואר 2011
↑  על אהבה וסמים אחרים (2010), באתר אידיבי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX5131969  LCCN: n2018007617  VIAF: 316753780   WorldCat (עם VIAF): 316753780
לאו השני

האפיפיור לאו השני (בלטינית: Leo II; ‏611 בערך – 28 ביוני 683) היה האפיפיור מ-17 באוגוסט 682 עד מותו, והוא אחד מאפיפיורי האפיפיורות הביזנטית.
ביוגרפיה

לאו נולד בשנת 611 בשם לאו מניוס, והיה סיציליאני מלידה (בנו של אדם בשם פאולוס). בסופו של דבר הוא מצא את עצמו בין אנשי דת סיציליאנים רבים ברומא, באותו זמן, בשל קרבות הח'ליפות האסלאמית נגד סיציליה באמצע המאה ה-7. אף כי נבחר לאפיפיור ימים ספורים לאחר מותו של האפיפיור אגתו ב-10 בינואר 681, הוא לא הוכתר במשך יותר משנה וחצי. הסיבה הייתה בשל המשא ומתן על השליטה האימפריאלית בבחירות האפיפיור. לאו היה ידוע כדרשן רהוט שהתעניין במוזיקה ובמתן צדקה לעניים.
משא ומתן זה נערך על ידי קודמו של ליאו, אגתו, בין הכס הקדוש לבין הקיסר קונסטנטינוס הרביעי. הם עסקו ביחסים בין האימפריה הביזנטית לבחירות האפיפיור. קונסטנטינוס הרביעי כבר הבטיח לאגתו לבטל או להפחית את המס שהאפיפיורים שילמו לאוצר הקיסרי בזמן ההכתרה שלהם, מדיניות אימפריאלית שהייתה בתוקף כבר כמאה שנה.
שלטונו קצר הימים של לאו לא אפשר לו להשיג הרבה, אבל היה לו הישג אחד בעל חשיבות עליונה: הוא אישר את החלטותיה של המועצה האקומנית השישית (680–681). המועצה התקיימה בקונסטנטינופול נגד המחלוקת של המונותליטיזם, ונוהלה על ידי האפיפיור אגתו. לאחר שלאו הודיע לקיסר כי צווים של המועצה אושרו, הוא פרסם אותם לאומות המערב. במכתבים שנכתבו אל המלך, הבישופים ואצילי ספרד, הוא הסביר מה עשתה המועצה, והוא קרא לבישופים להישמע לצווים שלה.
במהלך המועצה, הונוריוס הראשון הוחרם בשל דעותיו על מחלוקת המונותליטיזם וסובלנותו כלפי כפירה. לאו התאמץ מאוד להבהיר כי החרים אותו לא מפני שלימד כפירה, אלא מפני שהוא לא היה פעיל מספיק להתנגד לה. בהתאם למנדט האפיפיורי התקיים סינוד בטולדו (684), שבו התקבלו החלטות ועידת קונסטנטינופול השלישית.
בשלב זה, לאו שם קץ לניסיונותיהם של הארכיבישופים של רוונה להתרחק משליטת הבישוף של רומא, אך גם ביטל את המס שהיה נוהג לשלם להם כאשר קיבלו את הפליום. כמו כן, בתגובה לכאורה על פשיטות הלומברדים, לאו העביר את שרידיהם של מספר קדושים מקטקומבות לכנסיות בתוך חומות העיר. הוא הקדיש שתי כנסיות, סנט פול וסט. סבסטיאן וג'ורג'. לאו גם תיקן מחדש את המזמור הגרגוריאני והלחין כמה מזמורים קדושים לשירות האל.
הערות שוליים

↑  Jeffrey Richards (1 במאי 2014). The Popes and the Papacy in the Early Middle Ages: 476-752. Routledge. p. 270. ISBN 9781317678175. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Butler, Alban.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: אגתו | אפיפיור (רשימת האפיפיורים) | הבא: בנדיקטוס השני |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007397567005171  BnF: cb10319486q (data)  GND: 100951856  ICCU: MUSV076558  ISNI: 0000 0000 0157 2837  LCCN: nb2007021634  NKC: kup19980000056920  NTA: 074279513  VcBA: 495/45886  VIAF: 10203519   WorldCat (עם VIAF): 10203519
רצח אשר פלמר ובנו יהונתן

| חלק מהסכסוך הישראלי-פלסטיני |
| --- | --- |
 תאריך:  23 בספטמבר 2011
 מקום:  קריית ארבע, יהודה ושומרון
 קואורדינטות:  31°35′23″N 35°06′58″E﻿ / ﻿31.589648°N 35.11617°E﻿ / 31.589648; 35.11617
 סוג:  יידוי אבנים
 נשק:  אבנים
 הרוגים:  2 אזרחים ישראלים
 מבצע:  2 מחבלים פלסטינים
 מניע:  לאומני
  (למפת הר חברון מוגדלת) זירת הפיגוע(למפת הר חברון רגילה) זירת הפיגוע(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום זירת הפיגוע(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום זירת הפיגוע
 
אשר פלמר ובנו הפעוט יהונתן נרצחו על ידי מחבלים פלסטינים ב-23 בספטמבר 2011. מכוניתם של פלמר, תושב קריית ארבע בן 25, ובנו יהונתן בן השנה, הותקפה באבנים שידה שוטר במנגנוני הביטחון של הרשות הפלסטינית שנסע במכונית שחלפה על פניהם וכתוצאה מכך התהפכה מכוניתם והם נהרגו.
היסטוריה

בהודעה הראשונה של המשטרה פורסם לציבור שהאירוע הוא תאונת דרכים. מתנחלים טענו שהאירוע נגרם עקב יידוי אבנים, אך המשטרה שללה זאת.
למחרת הודיעה משטרת מחוז ש"י שהיא מהשלב הראשוני חוקרת חשד לפיו ההתהפכות נגרמה עקב יידוי אבנים, וביקשה ניתוח שלאחר המוות בגופות הקורבנות, אך בקשתה נדחתה בבית משפט השלום בירושלים. המשטרה עתרה לבג"ץ נגד החלטה זו, ובפשרה בינה לבין המשפחה נקבע שהמשטרה תסתפק בלקיחת דגימת דם מגופת אשר פלמר.
כעבור יומיים נוספים, ב-27 בספטמבר, הגיע מפקד אוגדת אזור יהודה ושומרון, תא"ל ניצן אלון, לביקור בבית המשפחה השכולה, והבהיר שחקירת האירוע נמשכת, על מנת לברר את נסיבותיו. כעבור יום נוסף קבעה המשטרה שההתהפכות נגרמה עקב אבנים שהושלכו אל מכוניתו של פלמר. בעקבות קביעה זו הוכרו שני הקורבנות כנפגעי פעולת איבה.
לאחר חקירה נלכדה כעבור ימים אחדים חוליה בת ארבעה חברים מאזור חלחול, כחשודה ברצח ובפעולות נוספות של יידוי אבנים. פלסטינים נוספים נעצרו בחשד שלאחר האירוע עברו במקום וגנבו את אקדחו של פלמר.
שחאדה עווד שחאדה שתאת, שגנב את אקדחו של פלמר, הורשע בעבירות של גנבה בלקיחה והחזקת אמצעי לחימה, ובית הדין הצבאי לערעורים גזר עליו עונש של 15 חודשי מאסר בפועל, מאסר על תנאי וקנס של 1,000 ש"ח.
אחד מחברי החוליה, ואאל אל-ערג'ה, בן 30, שוטר במנגנוני הביטחון של הרשות הפלסטינית, הואשם שהשליך שתי אבנים מרכב שבו נסע אל מכוניתו של פלמר, ובכך גרם למותם של פלמר ובנו. אל-ערג'ה הועמד לדין בבית המשפט הצבאי בעופר, וב-2 באפריל 2013 הורשע ברצח. וב־24 באפריל 2013 נגזרו עליו שני מאסרי עולם מצטברים ובנוסף עוד 58 שנות מאסר. על עלי סעדה, שנהג ברכב שממנו השליך אל-ערג'ה את האבנים הקטלניות, נגזרו שני מאסרי עולם מצטברים ובנוסף עוד 50 שנות מאסר. כמו כן בית המשפט הצבאי הטיל עליו לשלם פיצוי של 3.5 מיליון שקלים למשפחת פלמר.
אשר פלמר ובנו יהונתן נקברו בבית העלמין העתיק בחברון.
כארבעה חודשים לאחר הרצח ילדה פועה פלמר, אלמנתו של אשר פלמר ואמו השכולה של יהונתן, את אורית.
הערות שוליים

↑  יהושע בריינר, אריאל נוי ואמיר בוחבוט‏, רכב ישראלי התהפך צפונית לחברון, אב ובנו התינוק נהרגו, באתר וואלה, 23 בספטמבר 2011
↑  עמיחי אתאלי, המשטרה למשפחת פלמר: יקיריכם נרצחו בפיגוע, באתר nrg‏, 25 בספטמבר 2011
↑  
יהושע בריינר‏, המשטרה: "נמצאה אבן במכונית שהתהפכה ליד חברון", באתר וואלה, 25 בספטמבר 2011
↑  בג"ץ 6893/11 מדינת ישראל נ' כבוד השופט א' רון, בני משפחת המנוח אשר פלמר ז"ל, ניתן ב-25 בספטמבר 2011
↑  יהושע בריינר‏, משפחת פלמר לתא"ל אלון: "מיהרתם לקבוע שהיתה תאונה", באתר וואלה, 27 בספטמבר 2011
↑  יהושע בריינר ואמיר בוחבוט‏, משרד הביטחון קבע סופית: אשר פלמר ובנו נרצחו בפיגוע, באתר וואלה, 28 בספטמבר 2011
↑  עמיחי אתאלי ואחיקם משה דוד, נלכדו רוצחיהם של אשר פלמר ובנו התינוק יונתן, באתר nrg‏, 6 באוקטובר 2011
↑  עדי 1626/12 התביעה הצבאית נגד שחאדה עווד שחאדה שתאת, ניתן ב-17 ביולי 2012
↑  איתמר פליישמן, הורשע הפלסטיני שרצח את אשר פלמר ובנו, באתר ynet, 2 באפריל 2013
חיים לוינסון, משליך האבנים לעבר בני משפחת פלמר הורשע ברצח, באתר הארץ, 2 באפריל 2013
↑  אלמנתו של אשר פלמר הי"ד נישאה, באתר ערוץ 7, 5 בספטמבר 2019
↑  הלל מאיר, אשר ויהונתן הובאו למנוחות, באתר ערוץ 7, 25 בספטמבר 2011
↑  אמילי עמרוסי, אור באפלה, באתר ישראל היום, 3 בפברואר 2012
לאופולד הרביעי, דוכס אוסטריה

לאופולד הרביעי, דוכס אוסטריה (בגרמנית: Leopold IV von Österreich)‏ (1371 - 3 ביוני 1411), היה דוכס שטיריה, קרינתיה וקרניולה בין השנים 1386–1411.
חייו

לאופולד הרביעי נולד בשנת 1371, ללאופולד השלישי, דוכס אוסטריה וורדה ויסקונטי, בתם של ברנבאו ויסקונטי וביאטריצ'ה דלה סקאלה. בשנת 1379 חתמו אביו לאופולד השלישי, דוכס אוסטריה ודודו אלברכט השלישי, דוכס אוסטריה על אמנת נויברג, ולפיו פוצלה אוסטריה ביניהם, אלברכט החזיק באוסטריה עצמה, בעוד שלאופולד החזיק בטריטוריות הירושה, שכללו את שטיריה, קרניולה, קרינתיה וטירול. בשנת 1386 נהרג אביו לאופולד השלישי, דוכס אוסטריה, ולאופולד ואחיו וילהלם, דוכס אוסטריה, ארנסט, דוכס אוסטריה ופרידריך הרביעי, דוכס אוסטריה ירשו את נחלותיו, תוך שבן דודם אלברכט החמישי, דוכס אוסטריה משמש להם כעוצר.
בשנת 1393 התחתן לאופולד עם קתרין מבורגונדיה, בתם של פיליפ השני, דוכס בורגונדיה ומרגריט השלישית, רוזנת פלנדריה, אך היא מתה בשנת 1425 ללא שנולד לו ילדים ממנה.
בשנת 1406 מת אחיו וילהלם, דוכס אוסטריה, ולאחר מכן חילקו האחים ביניהם את הנחלה: ארנסט, דוכס אוסטריה קיבל את שטיריה, קרינתיה וקרניולה, ופרידריך הרביעי, דוכס אוסטריה את טירול ואת דרום מערב אוסטריה שהיה אוסף של טריטוריות הבסבורגיות, ולאופולד הרביעי נשאר ראש המשפחה, והיה אחראי על כל שטחי המשפחה. בשנת 1407 פרצה מלחמה בין ארנסט ללאופולד, שנמשכה עד לשנת 1409.
ב-3 ביוני 1411 מת לאופולד הרביעי, ואחיו ארנסט, דוכס אוסטריה הפך לראש המשפחה.
לודוויג השלישי, דוכס וירטמברג

לודוויג השלישי, דוכס וירטמברג (בגרמנית: Ludwig der Fromme;‏ 1 בינואר 1554 – 18 באוגוסט 1593) היה דוכס וירטמברג בין השנים 1568–1593.
ביוגרפיה

לודוויג נולד ב-1 בינואר 1554 בשטוטגרט, והיה בנם היחיד ששרד של כריסטוף, דוכס וירטמברג ואנה מריה מברנדנבורג-אנסבך, בתם של גאורג, מרקיז ברנדנבורג-אנסבך והדוויג ממינסטרברג-אלס. בשנת 1568 מת אביו, ולודוויג עלה לשלטון במקומו, תוך שאמו, וולפגנג, רוזן פפאלץ-צווייבריקן, גאורג פרידריך, מרקיז ברנדנבורג-אנסבך וקרל השני, מרקיז באדן-דורלאך משמשים כעוצרים עד לבגרותו.
ב-7 בנובמבר 1575 התחתן לודוויג עם דורותיאה אורסולה מבאדן-דורלאך, בתו של קרל השני, מרקיז באדן-דורלאך, ולאחר מותה הוא התחתן עם אורסולה מוואלדנץ, בתו של גאורג יוהאן הראשון, רוזן פפאלץ-ואלדנץ, אולם משתיהן לא היו לו ילדים.
ב-18 באוגוסט 1593 מת לודוויג בשטוטגרט, ומכיוון שלא היו לו ילדים, עלה לשלטון במקומו דודנו פרידריך הראשון, דוכס וירטמברג.
הפיגוע ליד בנייני האומה

| --- | --- |

 תאריך:  23 במרץ 2011
 מקום:  שדרות זלמן שזר, ירושלים
 מטרה:  יהודים
 קואורדינטות:  31°47′16″N 35°12′11″E﻿ / ﻿31.78777778°N 35.20305556°E﻿ / 31.78777778; 35.20305556
 סוג:  מטען חבלה
 הרוגים:  2
 פצועים:  37
 מבצע:  אצחאק ערפה
 he
 
הפיגוע ליד בנייני האומה בוצע באמצעות מטען חבלה ב-23 במרץ 2011, ליד בנייני האומה שבירושלים, ובו נרצחו אישה ונערה ונפצעו 37 אנשים.
הפיגוע

הפיגוע אירע בסביבות השעה 15:00 בצהרי 23 במרץ בתחנת האוטובוס בשדרות זלמן שזר ליד בנייני האומה, בזמן שהגיע למקום קו 74 של חברת אגד, מספר שניות לפני הפיצוץ, התקשר בעל חנות ליד התחנה למשטרה בדיווח על חפץ חשוד במשקל שני קילוגרמים שהיה מוצמד למכשיר הטלפון הקווי במקום; תוך כדי השיחה התפוצץ המטען.
בפיגוע נרצחה תיירת מבריטניה, ונפצעו 38 אנשים, מתוכם 3 אנוש. אחת מהפצועות, בת 14, נפטרה מפצעיה ב-22 בנובמבר 2017 לאחר ששכבה בבית החולים שערי צדק מחוסרת הכרה.
בספטמבר 2011 עצר השב"כ בסיוע צה"ל והמשטרה את אצחאק ערפה, בן 23 מראס אל-עמוד שהניח את מטען החבלה.
ראו גם

פיגועי טרור נגד ישראלים בישראל ובשטחים ב-2011
הפיגוע בקו 12 (2016)
הערות שוליים

↑  אמרי לוי סדן‏, אחרי 6 שנים: הלכה לעולמה הודיה אסולין שנפצעה קשה בפיגוע בירושלים, באתר וואלה, 22 בנובמבר 2017
↑  חנן גרינברג ויאיר אלטמן, עשרות מחמאס נעצרו, אחד לפני פיגוע התאבדות, באתר ynet, 7 בספטמבר 2011
ערך זה הוא קצרמרבנושא טרור. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אתר הפיגוע. התמונה צולמה יום לאחר הפיגוע. הנזק מהפיצוץ ניכר בתא הטלפון הציבורי
הפיגוע המשולב בשער שכם (2016)

| חלק מהסכסוך הישראלי-פלסטיני גל הטרור הפלסטיני (2015–2016) |
| --- | --- |
 תאריך:  3 בפברואר 2016
 מקום:  שער שכם, העיר העתיקה בירושלים, ישראל
 קואורדינטות:  31°46′54″N 35°13′50″E﻿ / ﻿31.78167°N 35.23056°E﻿ / 31.78167; 35.23056
 סוג:  ירי ודקירה
 נשק:  מטעני חבלה, רובים וסכינים
 הרוגים:  1
 פצועים:  2
 מספר מפגעים:  3
 מפגעים הרוגים:  3
  (למפת ירושלים העתיקה מוגדלת) הפיגוע המשולב בשער שכם(למפת ירושלים העתיקה רגילה) הפיגוע המשולב בשער שכם(למפת ירושלים רגילה) הפיגוע המשולב בשער שכם(למפת ירושלים מוגדלת) הפיגוע המשולב בשער שכם
 
הפיגוע המשולב בשער שכם (2016) היה פיגוע ירי ודקירה שבוצע בשער שכם ב-3 בפברואר 2016, ובו נרצחה לוחמת מג"ב, הדר כהן.
הפיגוע

בצוהרי 3 בפברואר 2016 הגיעו שלושה מחבלים אל שער שכם, הם החלו לדקור ולירות אל עבר לוחמי מג"ב, שתי לוחמות נפצעו קשה, והלוחמת הדר כהן ירתה באחד מהם למוות, אך מאחוריה הגיח מחבל שלישי ודקר אותה למוות, בעוד נאבקת בו וגוססת אל מותה כחודש וחצי לאחר גיוסה. שני המחבלים הנותרים נורו למוות בידי שוטרי מג"ב.
הפיגוע נודע עד היום כאחד מסמלי גל הטרור הפלסטיני (2015–2016).
אחרי הפיגוע

ב-16 ביולי 2016 הרס צה"ל את בית המחבל שסייע לשלושת המחבלים לבצע את הפיגוע.
המפקח פארס ראבח והלוחמים עידו נגר, הדר כהן ורווית מור קיבלו את עיטור המופת של משטרת ישראל והלוחמים בוסנה אמביליה, אסף דואק וסלמאן סאבק קיבלו את צל"ש המפכ"ל.
הערות שוליים

↑  הצילו חיים / הוענקו עיטורים וצל"שים ל-51 שוטרים ואזרחים שסיכלו פיגועים, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 23 בספטמבר 2016
מיהרימה סולטאן

מיהרימה סולטאן (בטורקית: Mihrimah Sultan; ‏21 במרץ 1522, קונסטנטינופול, האימפריה העות'מאנית – 25 בינואר 1578, קונסטנטינופול) הייתה בתם של הסולטאן העות'מאני סולימאן הראשון ואשתו הורם סולטאן. פירוש השם "מיהר-י-מה" הוא "שמש (פשוטו כמשמעו: חנינה, חמלה, חיבה) וירח".
קורות חייה

מיהרימה נולדה בקונסטנטינופול, בירת האימפריה העות'מאנית, בתקופה המכונה בהיסטוריוגרפיה של האימפריה "סולטנות הנשים", אשר נמשכה במהלך המאות ה-16 וה-17. בתקופה זו זכו נשות החצר לעוצמה פוליטית גדולה, ובחלק מהמקרים אף ניהלו בפועל את ענייני האימפריה. תקופה זו מאוזכרת כאחד משלביו המרכזיים של תהליך נסיגתה של האימפריה.
ב-1539, בגיל 17, חיתנו את מיהרימה עם רוסטם פאשה. הנישואים התקיימו מתוך מניעים פוליטיים. בהמשך כיהן רוסטאם פאשה כווזיר הגדול בממשלו של הסולטאן, ולזוג נולדו שלושה ילדים, בת ושני בנים. הנישואין חיזקו את מעמדה של מיהרימה בחצרו של הסולטאן. היא הייתה מקורבת מאוד לאביה וצברה הון רב בשל מעמדה. ביוזמתה ובמימונה נבנו בקונסטנטינופול שני מסגדים אשר נשאו את שמה. לאחר מותו של סולימאן, תמכה כלכלית ופוליטית ביורשו סלים השני. חולשתו השלטונית של סלים, בשילוב ההון הרב שצברה מיהרימה, הובילו לחיזוק משמעותי של מעמדה הפוליטי בבירה העות'מאנית. בינואר 1578 הלכה מיהרימה סולטאן לעולמה באיסטנבול והיא בת 55. נקברה במתחם מסגד סולימאנייה באיסטנבול, בסמוך לקברי הוריה.
בתרבות הפופולרית

בסדרת הטלוויזיה הטורקית "הסולטאן" מגולמת מיהרימה סולטאן על ידי השחקנית הטורקיה פלין קרהאן.
הערות שוליים

↑  ירון בן נאה, היהודים בממלכת הסולטנים, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, ירושלים, 2006, עמודים 16, 19.
↑  יובל אלעזרי, אורן נהרי, רן שפירא, נירית איטינגון, לקסיקון מפה: אישים: החשובים, המעניינים, המשפיעים, הוצאת מפה, 2009, עמוד 314.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007593123805171  PLWABN: 9810678931805606  GND: 138136874  ISNI: 0000 0000 6103 9938  LCCN: no2013059475  TDVİA: mihrimah-sultan  VIAF: 88196351   WorldCat (עם VIAF): 88196351
שי-רה ונסיכות הכוח

| --- | --- |

 מבוסס על:  שי-רה נסיכת הכוח
 סוגה:  הרפתקאות, פנטזיה, הנפשה, על-טבעי, אקשן, להט"ב
 כותבים:  נואל סטיבנסון
 מדבבים:  איימי קאררו איי. ג'יי. מישלקה קארן פוקוהארה מרקוס סקריבנר רשמה שטי לורן טוסיינט לורן אש כריסטין וודס ג'נסיס רודריגז ולה לאוול מריט ליטון קסטון ג'ון דניאל דיי קים
 מדבבים בעברית:  משי קלינשטיין  שיר כהן  אליענה מגון  תומר לוי  מונה מור  אלונה אלכסנדר  מאיה מיטלפונקט  עדי בר לב  ערן מור  אורי זלצמן  רונה בקרמן  גלעד קלטר  יהונתן מגון  ענת ניב   תומר שביט  
 פסקול:  סונה ורמהייר
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית (דובבה לשפות נוספות, ביניהן עברית, רוסית, גרמנית וצרפתית)
 מספר עונות:  5 
 מספר פרקים:  52 
 הפקה
 מפיק:  צ'אק אוסטן
 חברת הפקה:  דרימוורקס הנפשה Mattel Creations
 הפצה:  נטפליקס
 אורך פרק:  כ-24 דקות
 שידור
 רשת שידור:  נטפליקס 
 רשת שידור בישראל:  נטפליקס ישראל
 תקופת שידור מקורית:  13 בנובמבר 2018 – 15 במאי 2020
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
מריט ליטון, מרקוס סקריבנר, איימי קאררו, אמנדה ג'וי מישלקה, קארן פוקהארה, לורן אש. בפאנל בוונדרקון (אנ')
שי-רה ונסיכות הכוח (באנגלית: She-Ra and Princesses of Power) היא סדרת טלוויזיה מונפשת אמריקאית, מסוגת פנטזיה, פעולה ועל-טבעי שהופקה על ידי דרימוורקס הנפשה ו-Mattel Creations.
הסדרה הופצה ברחבי העולם על ידי נטפליקס ודובבה לשפות שונות. העונה הראשונה הופצה ב-13 בנובמבר 2018, השנייה ב-26 באפריל 2019, השלישית ב-2 באוגוסט 2019, הרביעית ב-5 בנובמבר 2019 והחמישית והאחרונה ב-15 במאי 2020. לסדרה הופקו 52 פרקים באורך 24 דקות.
הסדרה מבוססת על סדרת ההנפשה "שי-רה נסיכת הכוח" משנת 1985 שהופקה על ידי פילמיישן, ומשמשת כהמשך לסדרה "הי-מן ושליטי היקום". בנוסף אושר על ידי גורמים רבים שהעונה השלישית תצא ב-2026 במהלך חודש יוני