stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
TGV
רשת המסילות המהירות > הקווים הקיימים

LGV Sud-Est הקו מתחנת ליון בפריז לתחנת Perrache בליון. זוהי מסילת ה־LGV הראשונה (נפתחה בשנת 1981)
LGV Atlantique הקו האטלנטי מתחנת מונפרנאס בפריז לערים טור ולה מן.
LGV Nord הקו הצפוני מתחנת גאר די נור בפריז לעיר ליל, קלן, ללונדון, לבריסל ואמסטרדם (נפתחה בשנת 1993)
LGV Est מתחנת גאר דה ל'אסט בפריז לשטרסבורג (נפתחה ב־10 ביוני 2007)
LGV Interconnexion Est הקו המקשר בין מסילת דרום-מזרח למסילה הצפונית (נפתחה בשנת 1994)
LGV Méditerranée הארכת הקו LGV Rhône-Alpes מוביל מולנס למרסיי (נפתח בשנת 2001)
מסילה מהירה 1 (קו מנהרת התעלה) מקשר במסילה מהירה ממוצא המנהרה על האי הבריטי ועד ללונדון תחנת סנט פנקרס (נפתח בשנת 2007)
LTG Perpignan-Figueras שמחבר בין המסילה המהירה הצרפתית לזו הספרדית, במנהרה דרך הפירנאים (נפתח בשנת 2009)
רשת המסילות המהירות > קווים הנמצאים בבנייה

LGV Rhin-Rhône קישור משטרסבורג לליון. השלב הראשון בחלק המזרחי של הקו נפתח ב־11 בדצמבר 2011.
Lyon Turin Ferroviaire, חיבור למסילת TAV האיטלקית
בטיחות

במשך למעלה מעשרים השנים שבהן פועלות רכבות TGV לא נרשם מקרה מוות אחד של נוסע ברכבת כתוצאה מתאונה, בעוד הרכבת בנסיעה. ברכבות ה־TGV אירעו מספר תאונות, כולל שלושה שימוטים (ירידה מן הפסים) בעוד הרכבת נעה במהירות של 270 קמ"ש או יותר, אולם באף אחד מהם לא התהפך קרון נוסעים. העובדה כי אף קרון לא התהפך היא, בין השאר, הודות לתכנון של חוגון משותף לשני קרונות, המקנה למערך קשיחות נוספת. עם זאת, היו תאונות קטלניות שבהן היו מעורבות רכבות TGV על מסילות רגילות, שעליהן חשופות הרכבות המהירות לאותן סכנות שאליהן חשופות רכבות נוסעים אחרות, כגון מפגשי כביש־מסילה.
בטיחות > תאונות על מסילות LGV

14 בדצמבר 1992: רכבת TGV מספר 920 מאנסי לפריז, אשר הופעלה על ידי מערך מספר 56, נשמטה מן הפסים במהירות של 270 קמ"ש בתחנת Mâcon-Loché TGV כתוצאה מתקלה באחד הגלגלים. החוגון ועליו הגלגל הפגום נשמט מן הפסים בעודו חולף במסוט המסילה שבכניסה לתחנה. אף לא אחד מן הנוסעים על הרכבת נפגע, אבל 25 נוסעים שהמתינו על הרציף לרכבת מהירה אחרת נפצעו קלות כתוצאה מרסס של רבד שעף מן המסילה.
21 בדצמבר 1993: רכבת TGV 7150 מן העיירה Valenciennes לפריז, אשר הופעלה על ידי מערך מספר 511, נשמטה מן הפסים במהירות 300 קמ"ש באזור תחנת Haute Picardie TGV (עוד בטרם נבנתה התחנה). התאונה נגרמה עקב חור שנפער מתחת לתוואי המסילה לאחר גשמים. החור נגרם כנראה מפיצוץ במלחמת העולם השנייה, אולם לא אותר במהלך עבודות הסלילה. מתוך 200 נוסעים על הרכבת, נפצע נוסע אחד באורח קל.
5 ביוני 2000: רכבת יורוסטאר מספר 9073 מפריז ללונדון, המורכבת ממערך 310-1/2 בבעלות חברת SNCB הבלגית, נשמטה מן המסילה במהירות 250 קמ"ש באזור קלה עקב תקלה בגיר ההילוכים שבחוגון האחורי של קרון הכוח הקדמי, שממנו נפלו חלקים על המסילה. ארבעה מתוך עשרים וארבעה החוגונים ברכבת נשמטו. מתוך 501 נוסעים, שבעה סבלו מחבלות יבשות ומספר נוסעים נוספים טופלו עקב הלם.
בטיחות > תאונות TGV על מסילות רגילות

31 בדצמבר 1983: פצצה שהוטמנה כנראה על ידי ארגון הטרור של קרלוס, התפוצצה על רכבת TGV ממרסיי לפריז. שני נוסעים נהרגו.
28 בספטמבר 1988: רכבת TGV מספר 736, שהופעלה על ידי מערך מספר 70 ושמו "Melun", התנגשה במשאית שנשאה שנאי השוקל 100 טון ואשר נתקעה על מפגש כביש מסילה ב־Voiron, Isère. משקל המשאית גרם לתאונה בעוצמה אדירה שבה נהרגו נהג הרכבת ונוסע בודד. 25 נוסעים נוספים נפצעו.
4 בינואר 1991: לאחר תקלה בבלמים רכבת TGV מספר 360 יצאה משליטה במגרש הרכבות ב־Châtillon. הרכבת הוסטה למסילה צדדית והתנגשה ברציף לטעינת מכוניות על קרונות בתחנת Vaugirard בפריז במהירות של 60 קמ"ש. איש לא נפגע. קרון הכוח המוביל ושני הקרונות אחריו נפגעו בצורה קשה, אולם שוקמו.
25 בספטמבר 1997: רכבת TGV מספר 7119 מפריז לדנקירק, מופעלת על ידי מערך מספר 502, התנגשה במהירות 130 קמ"ש במכונה לסלילת כבישים שמשקלה 70 טון, במפגש כביש-מסילה בעיר Bierne ליד דנקירק. קרון הכוח הסתובב מן התנופה ונפל מסוללת המסילה, שני הקרונות הראשונים נשמטו מן המסילה ועצרו בחורשת יער סמוכה. שבעה אנשים נפצעו.
31 באוקטובר 2001: רכבת TGV מספר 8515 מפריז ל־Irun נשמטה מן המסילה במהירות 130 קמ"ש ליד Dax בדרום מערב צרפת. השימוט כלל את כל עשרת הקרונות, קרון הכוח האחורי נפל על צידו. הסיבה לתאונה הייתה פס מסילה שבור.
30 בינואר 2003: רכבת TGV מדנקירק לפריז התנגשה במשאית כבדה שנתקעה על המסילה במפגש כביש-מסילה ב־Esquelbecq בצפון צרפת. קרון הכוח הקדמי ניזוק בצורה קשה, אבל השימוט כלל חוגון אחד בלבד. הנהג נפצע קלות.
לאור מספר התאונות במפגשי כביש-מסילה, נעשה מאמץ להסדיר את כל מפגשי כביש-מסילה במסילות רגילות בהן נעות רכבות TGV. לאור החלטה זו, נעשתה הפרדה מפלסית בכל המפגשים בין כביש למסילה, בקטע המסילה הרגילה שבין טור לבורדו, בקצה מסילת LGV Atlantique.
מחאה ציבורית נגד ה־TGV

ביטויי המחאה המאורגנים הראשונים נגד סלילת המסילות המהירות בצרפת אירעו בחודש מאי 1990, בעת שמסילת LGV הים־תיכונית הייתה בשלבי תכנון. המפגינים חסמו גשר רכבת כדי למחות נגד המסלול המתוכנן של המסילה, כשהם טוענים כי המסילה החדשה בלתי נחוצה וכי ניתן להשתמש במסילות הקיימות בין ליון למרסיי.
באיטליה היו הפגנות נגד המסילה המהירה המתוכננת לקשר בין ליון לטורינו. בעוד שרוב המפלגות באיטליה מצדדות בבניית המסילה, תושבי העיירות שלידן תחלוף המסילה מתנגדים לה נמרצות. המוחים נגד התוכנית מודאגים מכך שחומרי הכרייה שיוצאו ממנהרת הרכבת שבתכנון, יכילו חומרים רעילים ויאוכסנו במקומות פתוחים. כתוצאה מן המחאות, הוחלט להקפיא את תחילת העבודה בשישה חודשים כדי לברר פתרונות לבעיה זו.
לחברת הרכבות הלאומית של צרפת (SNCF) הגיעו תלונות מתושבי ערים וכפרים בנתיבי המסילות המהירות על מטרדי רעש מרכבות TGV חולפות. תלונות אלה אילצו את חברת הרכבות להקים גדרות אקוסטיות לאורך קטעי מסילה ארוכים, אבל עדיין נשמעות מחאות במקומות שבהם לא הוקמו גדרות כאלה.
ראו גם

רכבות מהירות
רכבת נוסעים דו־קומתית
פסחא

ערך זה עוסק בחג נוצרי. אם התכוונתם לאי באוקיינוס השקט, ראו .
| --- | --- |

ישו הצלוב קם לתחייה; איקונין רוסי מן המאה ה-16
 שמות נוספים:  איסטר, פוסק, המיסה הגדולה, חג התחייה (עיד אל תקימה), יום ראשון הגדול
 סוג:  חג נוצרי דתי
 סיבה:  תחיית ישו
 חוגגים:  נוצרים
 חגיגות:  ביצי פסחא, תהלוכות, ארוחות משפחתיות, ארנב הפסחא, מכשפת הפסחא
 מאכלים:  ביצת פסחא 
 מתקשר עם:  קרנבל, מרדי גרא, יום שני הנקי, יום רביעי של האפר, התענית, השבוע הקדוש, יום ראשון של הדקלים, יום שישי הטוב, השבוע המבורך, חג העלייה, פנטקוסט
 מועד
 תאריך התחלה:  יום ראשון של ירח מלא שאחרי יום השוויון האביבי
 תאריך סיום:  עונת הפסחא
 
הפָּסְחַא (מיוונית: Πάσχα) הוא חג נוצרי המציין את תחיית ישו, על-פי האמונה הנוצרית, ביום השלישי לאחר שנצלב ונקבר בירושלים. חג הפסחא נחוג בכל הכנסיות הנוצריות, אולם בתאריכים שונים. מיקומו של החג בלוח השנה אינו קבוע אך הוא נחגג תמיד ביום ראשון בשבוע, ותמיד סמוך לתחילת האביב.
השבוע הקדוש, הוא השבוע האחרון של 40 ימי הצום, מתחיל ביום ראשון של הדקלים ומסתיים ביום ראשון לאחר מכן, שהוא יום חג הפסחא והיום בו ישו קם לתחייה. ברוב מדינות אירופה, בניגוד לארצות הברית, מקובל להאריך את חג הפסחא ולחגוג במשך יומיים – יום ראשון ושני בשבוע.
פסחא הוא החג הקדוש ביותר בלוח השנה הנוצרי (אם כי מעט זרמי שוליים זעירים, כמו הקווייקרים, לא מציינים אותו). החג מוכר כחג רשמי ברוב המדינות בעלות מסורת נוצרית, ומלבד טקסים לכבוד תחיית ישו, נהוגים בו טקסים ומשחקים לכבוד תחילת האביב.
סיפור צליבתו ותחייתו של ישו

סיפור צליבתו ותחייתו של ישו מופיע באוונגליונים של הברית החדשה. על פי המסופר בהם:
הגעתו של ישו לירושלים: ישו הגיע לירושלים לכבוד חג הפסח, ביום ראשון, הנקרא כיום "יום ראשון של הדקלים".
הסעודה האחרונה: מספר ימים מאוחר יותר, ביום חמישי בערב, התקיימה סעודתו האחרונה של ישו, שעל פי המקובל הייתה למעשה סדר פסח. יום זה מכונה "יום חמישי הקדוש".
המאסר והמשפט: מאסרו של ישו, משפטו בפני הסנהדרין ובפני פונטיוס פילטוס התקיימו באותו לילה. המאסר הוא השלב הראשון בפסיון של ישו. במהלך אירועים אלו, התכחש פטרוס לישו שלוש פעמים.
הצליבה והקבורה: למחרת, ביום שישי, ישו נצלב ונקבר לקראת כניסת השבת. יום זה מכונה בחלק מהשפות "יום שישי הטוב" או "יום שישי הקדוש".
התחייה: יומיים לאחר מכן, ביום ראשון, גילו חסידיו של ישו כי הוא קם לתחייה. יום זה הוא חג הפסחא ונחוג תמיד ביום ראשון בשבוע בתחילת האביב.
התקופה שקודמת לימים אלה היא תקופת אבל שמאופיינת בצום חלקי, המכונה "לנט" (Lent) או "התענית". הצום מסתיים ביום ראשון, יום התחייה.
שם החג

פסחא הוא שמו של חג הפסח בשפה הארמית, שהייתה שפה נפוצה בקרב הנוצרים הראשונים. ממנה הועתק שמו ליוונית (Πάσχα) וללטינית (Pascha) וכך שמו גם כיום בשפות רומאניות – בצרפתית: Les Pâques, בספרדית: Pascua, באיטלקית: Pasqua.
מקור שמו האנגלי של החג, Easter, הוא בשם הגרמני לחג, Ostern. ייתכן שמקורו של שם החג בחלק מהשפות הגרמאניות (והאנגלית בתוכן), הוא בשמה של האלה "אוסטרה" (Eostre), וייתכן כי שם החג הוא על שם חודש האביב הראשון שהיה קרוי "אוסטרמונאט" (Eostremonat), על שם האלה שסמלה את בוא האביב, מן הסתם אשתורת לפי שמה. לחג הנוצרי נתלוו סממנים פגאנים הקשורים בפולחן האלה, למשל סיפור הארנבת המטילה ביצים שמקורו באלה המצוירת לפעמים עם ראש ארנבת ובביצים שהן סמל לפריון.
פסחא בנצרות המערבית

בנצרות המערבית הקתולית חג הפסחא מסמל את תום ארבעים ימי התענית ("לנט"). זוהי תקופה של צום חלקי שבו נמנעים ממזונות מסוימים כדוגמת בשר, ממתקים ויין, ונוהגים חזרה בתשובה. הצום הוא לזכר האירועים שקדמו לצליבת ישו, ומגיע לשיאו ב"יום שישי הטוב" (או: "יום שישי הקדוש") שבו נהוג צום חמור יותר (מותרת רק אכילת לחם ושתיית מים) לזכר הצליבה עצמה. היום הראשון של הצום הוא יום רביעי בשבוע, המכונה יום רביעי של האפר. כיוון שבימי ראשון לא מקובל לצום, נמשכת תקופת הצום 46 ימים, אם כי הצום עצמו חל ב-40 ימים מתוכם בלבד.
על פי המסורת הנוצרית הימים שלפני חג הפסחא הם ימים מיוחדים. יום ראשון שלפני הפסחא הוא "יום ראשון של הדקלים" (או "יום ראשון של כפות התמרים"). שלושת הימים לפני הפסחא הם: "יום חמישי הקדוש" (באנגלית: Maundy Thursday), "יום שישי הטוב" (או: "יום שישי הקדוש", באנגלית: Good Friday) ו"יום שבת הקדוש" (או "יום שבת השקט", באנגלית: Holy Saturday).
הימים מנציחים מאורעות בימיו האחרונים של ישו, כפי שמתוארים באוונגליונים: כניסתו לירושלים ("יום ראשון של כפות התמרים", כיוון שעל פי המסורת הנוצרית נתקבל ישו בנפנוף כפות תמרים על ידי תושבי העיר), הסעודה האחרונה (יום חמישי הקדוש) והצליבה (יום שישי הטוב). יום שישי הטוב, יום שבת הקדוש ו"יום ראשון של פסחא" קרויים לפעמים "טרידואום" (Triduum – "שלושה ימים" בלטינית).
במדינות אירופה, ובארצות נוצריות אחרות, חג הפסחא נחוג במשך יומיים – החג שעיקרו ביום ראשון נמשך גם ליום שני, המכונה לפיכך "יום שני של פסחא". בארצות הברית נוהג זה אינו מקובל, מלבד קהילת יוצאי פולין החוגגת את "יום שני הרטוב" (שמיגוס-דינגוס – Śmigus-Dyngus) הנהוג בפולין, בו מקובל שאדם מרטיב את הנערות שמוצאות חן בעיניו ואף מכה אותן בענף הקרוי Pussy willows.
שבעה שבועות בדיוק אחרי הפסחא נחוג ה"פנטקוסט" – חג השבועות הנוצרי.
פסחא בנצרות המזרחית

בנצרות המזרחית קיימות שתי תקופות תענית, אחת בפסחא ואחת בחג המולד. התענית שלפני חג הפסחא קרויה "התענית הגדולה".
מיד לאחר יום ראשון החמישי בתקופת התענית הגדולה – מתחיל שבוע כפות התמרים, המסתיים ביום שבת של לזרוס. רשמית התענית מסתיימת בשבת של לזרוס, אך הצום נמשך בשבוע שאחריו.
למחרת השבת של לזרוס מגיע יום ראשון של כפות התמרים, השבוע הקדוש, שבת האור ולבסוף חג הפסחא ושבירת הצום לאחר התפילה.
השבוע שלאחר הפסחא קרוי "השבוע הזוהר", שבו אין צמים גם לא בימים רביעי ושישי (ימי צום גם בימות השנה הרגילים).
מנהגי החג

בארצות שונות התפתחו מנהגים שונים הקשורים לחג. כך למשל הזכות של נשים להכות את בעליהן ביום השני ולהפך ביום השלישי, הדלקת מדורות לשם שריפתו של יהודה, או משחקי כדוריד. מקורם של רוב המנהגים האלה בחגיגות האביב שהיו נהוגות באירופה לפני עידן הנצרות (ראו להלן).
לחגיגות פסחא נלווית גם משמעות כלכלית: נמכרים בו דברי מתיקה כגון ביצי פסחא משוקולד, ארנבי פסחא משוקולד וממרשמלו, סוכריות גומי וכרטיסי ברכה. תהלוכות ה"פרוססיון" הן מוקד משיכה לתיירים.
בארצות הברית קיבל החג אופי חילוני, כך שלמרבית האמריקנים הפעילות העיקרית בחג היא קישוט ביצים, שבעקבותיו מתקיים ביום ראשון משחק דמוי "חפש את המטמון" בו אוספים הילדים ביצים שהוחבאו בבתים או בחצרות. אגדות הילדים מספרות שארנבת חג הפסחא (Easter Bunny) מחלקת ביצים וממתקים אחרים בסלסלת קש, הממתינה לילדים בבוקר יום ראשון של פסחא. מקור הסיפור על הארנבת המטילה ביצים הוא גרמני פגאני (ראו לעיל בהסבר על שם החג). באוסטרליה נחשבת הארנבת ל"מכת טבע" ואין היא פופולרית, ולכן נעשה ניסיון להחליף את הארנבת בחיית הכיס וולבי ענק הפופולרית יותר (וולבי הפסחא).
במדינות בהן נהוג לחגוג את פסחא גם ביום שני מקובל להתיז מים על אנשים, זכר למנהג לפיו התיזו מים קדושים על הבתים והמזון לברכה. כמו כן מקיימים תחרויות של גלגול ביצים.
בין המאכלים האופייניים לחג ניתן למנות את ביצי הפסחא, ביסקוויט פסחא (באנגליה), קולוראקיה (ביוון), קוליץ', פינצה ולחמניות פסחא.
ראו גם

ועידת ניקיאה#תאריך חג הפסחא
יום שישי הטוב
שבת האור
ביצת פברז'ה
אי הפסחא
הערות שוליים

↑  Buffalo, N.Y., Gathers Pussy Willows for Dyngus Day, באתר וול סטריט ג'ורנל
↑  ראו מאמר על הפסחא באנציקלופדיה הקתולית – המאמר מפרט את תפילות החג ואת מנהגי החג שהתפתחו במקומות השונים.
↑  Towards a Common Date for Easter, באתר מועצת הכנסיות העולמית, 10 במרץ 1997
↑  יום הינף העומר לדעת הבייתוסים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567861105171  BnF: cb119460991 (data)  GND: 4044040-0  HDS: 027288  LCCN: sh85040586  LNB: 000057277  NARA: 10647876  NKC: ph117157  TDVİA: paskalya 
הנשים בקבר מגלות כי ישו קם לתחייה. איטליה, 1441
ישו קם לתחייה. יוון, המאה ה-16
במקומות רבים נהוג לקיים תחרות ילדים לאיסוף ביצי פסחא
גד

ערך זה עוסק בבנו של יעקב. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  חרן
 פטירה:  מצרים העתיקה
 אב:  יעקב 
 אם:  זלפה 
 צאצאים:  צִפְיוֹן, חַגִּי, שׁוּנִי, אֶצְבֹּן, עֵרִי, אֲרוֹדִי וְאַרְאֵלִי
 מספר צאצאים:  7
 
בול המוקדש לשבט גד
גָּד הוא דמות מקראית, בנו של יעקב מזלפה, שפחת לאה, ולכן היא זו שהעניקה לו את שמו. צאצאיו היו שבט גד. מקור שמו מוסבר בספר בראשית, פרק ל', פסוק י"א:
וַתֹּאמֶר לֵאָה: בָּא גָד; וַתִּקְרָא אֶת-שְׁמוֹ גָּד
.
על פי סדר עולם רבה נולד בשנת ב'קצ"ח.
לפי ילקוט שמעוני גד נולד בי' בחשוון. לפי מדרש תדשא גד נולד בי' בתשרי. גד נפטר בגיל 125.
מדרש שמו

פירוש המילה גד הוא 'מזל' והמילה בגד (בָּא גָד) פירושה: בא המזל. בספר ישעיהו, פרק ס"ה, פסוק י"א נזכר שמו של האל הארמי גד: וְאַתֶּם עֹזְבֵי ה', הַשְּׁכֵחִים אֶת-הַר קָדְשִׁי--הַעֹרְכִים לַגַּד שֻׁלְחָן. האל הארמי גד היה מופקד על גורלות ומזלות. השם "גדיאל" – גדי בצירוף המילה אל מופיע בספר במדבר, פרק י"ג, פסוק י'.
ברכת יעקב לגד

ברכת יעקב לבנו גד טרם מותו: ”גָּד, גְּדוּד יְגוּדֶנּוּ; וְהוּא, יָגֻד עָקֵב”.
בברכת יעקב לגד הפעולה נגזרת משמו של השבט. אם יותקף גד, יתגודד לקבוצה ובזה טמון כוחו. בברכת יעקב לגד ניכר דמיון בתוכן הברכה, בלשונות דומים, ובאמצעי האמנותי לשון נופל על לשון לדן, אשר בורך גם הוא בפעולה אשר נובעת משמו וגם עליו נאמר כי יתקיף את אויביו מאחור. המילה "עָקֵב" מופיעה בשתי הברכות.
תרגום השבעים שונה במעט בפסוקים אלו: "גד גדוד יגודנו והוא יגוד עקב. מאשר שמנה לחמו והוא יתן מעדני מלך" (מ"ט יט–כ): האות מ"ם המופיעה בנוסח המסורה במילה "מאשר" נראית שלא במקומה, מלבד העובדה שלשאר השבטים הפניה אינה כוללת אותיות השימוש. בתרגום השבעים לעומת זאת נכתב "גד... עקבים. אשר שמנה..." – כלומר, האות מ"ם שייכת למילה עקבם (כתיב חסר) ובנוסח המסורה היא עברה אל המילה הבאה.
ברכת משה לגד

ברכת משה לשבט גד: ”בָּרוּךְ מַרְחִיב גָּד כְּלָבִיא שָׁכֵן וְטָרַף זְרוֹעַ אַף קָדְקֹד. כא וַיַּרְא רֵאשִׁית לוֹ כִּי שָׁם חֶלְקַת מְחֹקֵק סָפוּן וַיֵּתֵא רָאשֵׁי עָם צִדְקַת ה' עָשָׂה וּמִשְׁפָּטָיו עִם יִשְׂרָאֵל”.
גבורתו של גד מתבטאת בברכת משה. דימוי כוחו של ה' לאריה הרובץ על טרפו ואינו ירא מאויביו מצוי גם בספר ישעיהו, פרק ל"א, פסוק ד'. הגבורה שהיא אחד מאפיוניו של גד באה לידי ביטוי גם בספר צוואת גד א', ב': 'ואהי גיבור בין המשפתים. ולכן שמרתי בלילה על העדרים והיה כי בא הארי או הזאב או כל חיה רעה אל העדר ואוץ אחריו ואתפשהו ואחזיק בידי ברגלו ואקלעהו כאבן הקלע וככה הרגתיו'. בברכת משה הטורף הוא גד ואילו בצוואה, החיות מנסות לטרוף את העדר וגד עוצר בעדן.
עץ משפחה

עץ משפחה המציג את הדורות הקודמים:
צאצאי גד

בני גד היו צִפְיוֹן, חַגִּי, שׁוּנִי, אֶצְבֹּן, עֵרִי, אֲרוֹדִי וְאַרְאֵלִי. צאצאיו של גד נזכרים גם במצבת מישע כ"איש גד" אשר התיישבו בארץ עטרות. בין הגולים בגלות אשור הם מצאצאי גד אשר הוגלו על ידי תגלת פלאסר.
ילקוט שמעוני, ויצא, דורש את מוצאו של אליהו הנביא בגד: אליהו הנביא משל מי? רב נהוראי אומר מגד היה, מתושבי גלעד.
קברו של גד

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בספר הישר מסופר:
ויקברו את ארונות מטות אבותיהם... איש בנחלת בניו... ויקברו את ראובן ואת גד בעבר הירדן ברומיא אשר נתן להם משה לבניהם.
ראו גם

עץ משפחה של דמויות מקראיות – מתרח ועד שלמה
הערות שוליים

↑  ילקוט שמעוני תורה קסב
↑  מדרש תדשא ח
↑  ספר בראשית, פרק מ"ט, פסוק י"ט
↑  יאיר זקוביץ, עולם התנ"ך בראשית, תל אביב, דוידזון עתי, 1993, עמ' 252.
↑  על משמעות הכרזה כאשר מי שלוכד עיר שמו נקרא עליה, ראו מרטין בובר, דרכו של מקרא, ירושלים, מוסד ביאליק, 1997, ע"מ 75.
↑  ספר דברים, פרק ל"ג, פסוק כ'
↑  יאיר זקוביץ, צבת בצבת עשויה – מה בין מדרש פנים מקראי למדרש חוץ מקראי, תל אביב, עם עובד, 2009, עמ' 299.
↑  כדי שהקו יסמן הורות עליו לרדת למטה
↑  ספר במדבר, פרק כ"ו, פסוקים ט"ו–י"ח
↑  ספר בראשית, פרק מ"ו, פסוק ט"ז
| בני יעקב |
| --- | --- | --- |
| בני לאה | ראובן • שמעון • לוי • יהודה • יששכר • זבולון |  |
| בני רחל | יוסף • בנימין |  |
| בני בלהה | דן • נפתלי |  |
| בני זלפה | גד • אשר |  |
| בנות יעקב | דינה (בת לאה) • בנות יעקב |  |
| ערכים קשורים | לידת בני יעקב • שבטי ישראל |  |
| ספר בראשית |
| --- | --- | --- |
| פרשת בראשית | בריאת העולם • תוהו ובוהו • רקיע • המים העליונים • בריאת אדם וחוה • אדם וחוה • פרייה ורבייה • גן עדן • נחש הקדמוני • חטא עץ הדעת • קללת האדם והאשה • עץ החיים • קין והבל • שירת למך • מעשה בני האלוהים |  |
| פרשת נח | תיבת נח • המבול • ברית הקשת • שבע מצוות בני נח • שכרות נח • תולדות בני נח • מגדל בבל |  |
| פרשת לך לך | מסע אברהם לארץ כנען • ירידת אברהם למצרים • פרידת אברהם ולוט • מלחמת ארבעת המלכים את החמישה • מלכי-צדק • ברית בין הבתרים • בריחת הגר ולידת ישמעאל • ברית המילה |  |
| פרשת וירא | ביקור המלאכים באוהל אברהם • מהפכת סדום ועמורה • לוט ובנותיו • ירידת אברהם לגרר • גירוש הגר וישמעאל • ברית אברהם ואבימלך • עקדת יצחק |  |
| פרשת חיי שרה | רכישת מערת המכפלה • מציאת אישה ליצחק • נישואי אברהם וקטורה • תולדות ישמעאל |  |
| פרשת תולדות | לידת יעקב ועשו • מכירת הבכורה • ירידת יצחק לגרר • הריב על הבארות • ברית יצחק ואבימלך • גנבת הברכות • בריחת יעקב מעשו |  |
| פרשת ויצא | חלום יעקב • נישואי יעקב עם רחל ולאה • לידת בני יעקב • מעשה הדודאים • בריחת יעקב מלבן • ברית יעקב ולבן |  |
| פרשת וישלח | מפגש יעקב ועשו • מאבק יעקב והמלאך • מעשה שכם ודינה • מעשה שמעון ולוי • קיום הנדר בבית אל • מות רחל וקבורתה • מעשה ראובן ובלהה • פרשת שמונת מלכי אדום |  |
| פרשת וישב | מכירת יוסף • מעשה יהודה ותמר • לידת פרץ וזרח • יוסף ואשת פוטיפר • חלומות שר המשקים ושר האופים |  |
| פרשת מקץ | חלומות פרעה • ירידת אחי יוסף למצרים |  |
| פרשת ויגש | התוודעות יוסף לאחיו • ירידת יעקב למצרים • מכירת ארץ מצרים לפרעה |  |
| פרשת ויחי | שבועת יוסף ליעקב • ברכת אפרים ומנשה • ברכת יעקב לבניו • מות יעקב וקבורתו |  |
| דמויות מרכזיות | אדם וחוה • קין והבל • נח • אברהם ושרה • לוט • הגר וישמעאל • יצחק ורבקה • עשו • יעקב רחל ולאה • בלהה וזלפה • ראובן • שמעון • לוי • יהודה • תמר • יששכר • זבולון • דן • נפתלי • גד • אשר • יוסף • בנימין |  |
ספר בראשית • ספר שמות • ספר ויקרא • ספר במדבר • ספר דברים
דמותו של גד. איקונין רוסי.
מילדרד רבסטוק

| --- | --- |

 לידה:  29 בנובמבר 1919 אלקהארט, ארצות הברית 
 פטירה:  17 בפברואר 2011 (בגיל 91) אן ארבור, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין  North Central College 
 
מילדרד רבסטוק (באנגלית: Mildred Rebstock (9 בנובמבר 1919 -  17 בפברואר 2011). רבסטוק עבדה ככימאית רפואית במעבדות פארק-דייוויס שם עסקה בחקר תרופות. במהלך חייה חקרה את הסינתזה של תרופות שומנים בדם, אנטיביוטיקה ותרופות פוריות. רבסטוק וקבוצת המחקר שלה היו הראשונים לסנתז אנטיביוטיקה.
לאורך השנים רבסטוק זכתה בתארים רבים, אחד מהם הוא "אשת השנה במדע" בו היא זכתה בשנת 1950.
קורות חיים > ילדות

מילדרד רבסטוק נולדה בשנת 1919 באלקהרט, אינדיאנה, לרנדה ולאדולף רבסטוק. רבסטוק הייתה האחות הבכורה במשפחה עם שלושה ילדים. כבר כשהייתה בת עשר רבסטוק הראתה עניין במדע ובנתה במרתף ביתה מעבדה לכימיה ואת אחיה הקטנים העסיקה בתור עוזרים במעבדה.
קורות חיים > לימודים

בשנת 1938 סיימה את לימודיה בתיכון אלקהרט, משם המשיכה ללימודי תואר ראשון במכללת נורת' סנטרל הממוקמת באילנוי, אותם סיימה בהצטיינות בשנת 1942.
שנה לאחר מכן (1943) סיימה באוניברסיטת אילינוי תואר שני וב-1945 סיימה באותה אוניברסיטה דוקטורט בכימיה, מחקריה באוניברסיטה עסקו בכימיה אורגנית של חומצה אסקורבית.
קורות חיים > קריירה

בשנת 1945 רבסטוק החלה לעבוד בתור כימאית רפואית במעבדות פארק – דייוויס. במשך כל הקריירה במקצועית שלה עסקה בחקר תרופות.
תחילה עבדה ככימאית חוקרת זוטרית ומחקרה הראשוני התמקד בהפקת אנטיביוטיקה חדשה ממולקולת הסטרפטומיצין, מקור האנטיביוטיקה הוא טבעי והיא גולתה על ידי שץ ווקסמן ב-1944 מאז גילויה זכתה האנטיביוטיקה לתשומת לב רבה.
ב-1947 התגלתה התרופה כלורמפניקול, התועלת הקלינית שלה הייתה ברורה וחברת פארק-דייוויס התעניינה בהגדלת ייצור התרופה ובייצור תרופות אחרות וחזקות יותר בעזרת תרופה זו. בעקבות הממצאים על התרופה החברה הקימה קבוצת מחקר על הכלורמפניקול אשר רבסטוק הייתה חלק ממנו.
כחלק מהפרויקט הוקמה קבוצה לסנתוז הכלורמפניקול, מטרת הקבוצה הייתה למזג את הכלורמפניקול עם תרופה אחרת על מנת ליצור תרופה חזקה אף יותר. מאמצי הקבוצה נראו מבטיחים אך לבסוף נכשלו והעבודה עברה לרבסטוק. רבסטוק הייתה המדענית המרכזית של צוות המחקר לאחר שהצליחה ליצור את המתחם האותנטי של הכלורמפניקול הפעיל במלואו.
בשנת 1949 חברת פארק-דייוויס הכריזה בפומבי על סנתוז הכלורמפניקול ולאחר פרסום המחקר כתבו על התרופה ועל תרומתה של רבסטוק לגילויה כתבות רבות במספר עיתונים כמו Times. בסוף 1949 חברת פארק- דייוויס החלה למכור את התרופה ותוך שלוש שנים הרוויחה כ-120 מיליון דולר ממכירת התרופה בלבד. לאור הצלחתה של רבסטוק היא הייתה רשומה ב"מי זה מי בנשים אמריקאיות" והפכה לחברת כבוד באחוות התרופות הבינלאומית "Lambda Kappa Sigma".
למרות ההצלחה והרווחים של פארק-דייוויס בעקבות המחקר של מילדרד רבסטוק, רק בשנת 1959 קודמה לתפקיד מובילת מחקר, באותה שנה גם נבחרה לבוגרת המצטיינת של מכללת נורת' סנטרל. רבסטוק נשארה מובילת מחקר עד לפרישתה ב-1977.
קורות חיים > פרסים

ב-1949 היא קיבלה את פרס אשת היום של אנה ואלינור רוזוולט.
בשנת 1950 רבסטוק זכתה בתואר "אשת השנה במדע" על ידי מועדון העיתונות הלאומי לנשים ואף הייתה מועמדת לפרס נובל בכימיה בזכות העבודה עם כלורמפניקול. את הפרס קיבלה רבסטוק בוושינגטון על ידי הנשיא הארי טרומן.
ב-1951 הוכרה רבסטוק כאישה המצטיינת של השנה על ידי מועדון הסורופטימיסטים.
ב-1952 היא זכתה בתואר אשת השבוע על ידי רשת הרדיו ABC.
קורות חיים > לאחר פרישתה

רבסטוק פרשה בשנת 1977 על מנת שתוכל לטפל באמה החולה.
רבסטוק גרה לבד באן ארבור, מישיגן. בזמנה החופשי לאחר הפרישה היא עסקה בגינון, ציור עם צבעי מים והייתה פעילה בכנסייה שלה.
מילדרד רבסטוק לא נישאה מעולם ולא הביאה ילדים לעולם, היא נפטרה בשנת 2011 בגיל 91.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  David M. Aronoff, Mildred Rebstock: Profile of the Medicinal Chemist Who Synthesized Chloramphenicol, Antimicrobial Agents and Chemotherapy 63, 2019-05-23, עמ' e00648–19 doi: 10.1128/AAC.00648-19
1 2  Mildred Rebstock Obituary - Ann Arbor, MI, Dignity Memorial (באנגלית אמריקאית)
↑  1960 - 1954 Recipients | North Central College, www.northcentralcollege.edu
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מילדרד רבסטוק".
ליאור ראובן

ליאור ראובן (נולד ב-12 בדצמבר 1980) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ישראלי.
קריירה

ראובן התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של הפועל קריית אונו, ממנה עבר למכבי תל אביב ולבסוף הגיע לקבוצת הנוער של בית"ר תל אביב.
בקיץ 2001 חתם בהפועל רמת השרון מהליגה הארצית. ראובן עלה לליגה הלאומית בסיום עונת 2003/2004 ואף זכה עם הקבוצה בגביע הטוטו של אותה שנה. בקיץ 2004 נשאר בליגה הארצית כאשר חתם בהפועל אשקלון. עם אשקלון רשם עליית ליגה שנייה ברציפות והגיע עמה לחצי גמר גביע המדינה 2004/2005. בקיץ 2005 חזר להפועל רמת השרון.
בקיץ 2006 חתם בהכח עמידר רמת גן מליגת העל. ב-26 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 0-0 נגד מכבי פתח תקווה.
ב-31 בינואר 2008 חתם במ.ס. אשדוד. ב-2 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד הפועל תל אביב. ב-23 בפברואר הורחק בהפסד 2–4 להפועל כפר סבא.
ב-3 בספטמבר 2009 חתם בהפועל עכו. בקיץ 2010 הצטרף לבית"ר ירושלים, במדיה לא זכה לדקות משחק רבות והפסיד עם הזמן את מקומו בהרכב לאלי דסה. בקיץ 2011 שוחרר וחתם במכבי נתניה.
ב-18 ביולי 2012 חתם בהפועל רמת גן, עמה ירד לליגה הלאומית בסיום העונה אך גם זכה בגביע המדינה.
בהמשך הקריירה שלו שיחק בהפועל בני לוד, מכבי שעריים, הפועל בקעת הירדן, עירוני אור יהודה, הפועל הוד השרון והפועל אזור במדיה פרש מכדורגל.
במהלך עונת 2020/2021 חזר לאזור כמאמן הקבוצה, עד שעזב את הקבוצה בתחילת העונה שאחריה. ב-5 באוקטובר 2022 מונה לעוזרו של תומר קשטן במ.ס. כפר קאסם.
בקיץ 2024 מונה לעוזרו של ירון הוכנבוים בהפועל רמת השרון. ב-17 בנובמבר של אותה עונה מונה למאמן הקבוצה לאחר פיטוריו של הוכנבוים.ב-18 בפברואר 2025 התפטר מתפקידו.
תארים

ליגה ארצית: 2003/2004
גביע הטוטו ארצית: 2003/2004
ליגה ארצית: 2004/2005
גביע המדינה: 2012/2013
הערות שוליים

↑  מילן בן דוד, ‏ליאור ראובן יחזק את מ.ס. אשדוד, באתר ONE‏, 31 בינואר 2008
↑  דורון בן דור וליאור טימור, ‏המגן ליאור ראובן חתם לעונה אחת בהפועל בעכו, באתר ONE‏, 3 בספטמבר 2009
↑  רענן ברנובסקי‏, הפועל רמת גן: ליאור ראובן חתם לעונה אחת, באתר וואלה, 18 ביולי 2012
↑  מיכאל וייסרמן, ליאור ראובן חתם במכבי שעריים, באתר דאבל פס, 4 בנובמבר 2014
↑  מיכאל וייסרמן, ליאור ראובן מונה לעוזר מאמן כפר קאסם, באתר דאבל פס, 5 באוקטובר 2022
↑  מיכאל וייסרמן, ליאור ראובן מונה למאמן עירוני רמת השרון, באתר דאבל פס, 17 בנובמבר 2024