stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנה גאסטייר
קריירה

ב-1996 הצטרפה לצוות תוכנית המערכונים "סאטרדיי נייט לייב" ובין חיקוייה הידועים בתוכנית נמנים אלו של מרתה סטיוארט וסלין דיון, ב-1998 שיחקה עובדת סוציאלית בפרק של "חוק וסדר".
בשנת 2004, הופיעה במחזה "אופרה בגרוש" בברודוויי ובאותה שנה שיחקה את אמה של דמותה של לינדזי לוהן בסרט "ילדות רעות".
בשנת 2005, שיחקה במחזה "מרשעת" שהועלה בשיקגו. היא גם שיחקה שופטת בשלושה פרקים של סדרת הדרמה המשפטית "האישה הטובה".
ב-2008 שיחקה בסרט "הנשים" בכיכובן של מג ראיין ואווה מנדז. ב-2009 שיחקה בסרט העצמאי "להעז" בכיכובה של אמי רוסום.
בשנת 2011 החלה לשחק בסיטקום של ABC "פרברי הגיהנום", בתפקיד שילה שיי, תפקיד אותו גילמה למשך 3 עונות עד לסיום שידור הסדרה ב-2014.
בשנת 2012 שיחקה בסרט הקומדיה "רובוט ופרנק" לצד סוזן סרנדון וגם בתפקיד קטן בסרט הקומדיה "איפה אלברט?" (אנ').
בשנת 2015 התארחה בסדרת הקומית של רשת Hulu, "אנשים קשים", ושיחקה בסרט "פול בלארט 2: נשאר בווגאס" בכיכובו של קווין ג'יימס.
בשנת 2016 החלה לשחק בקומדיה "ליידי דינמייט" בין התפקידים הראשיים.
ב-2019 שיחקה לצד איימי פולר ומאיה רודולף בקומדיה "טיול לנאפה" מבית נטפליקס. ושיחקה בסדרה "עושה בית ספר", המהווה ספין אוף ל"הגולדברגים".
בשנת 2020 החלה לדבב את ג'נין בסדרת האנימציה "דנקנוויל" ברשת Fox.
בשנת 2019, הוציאה את אלבום האולפן השני שלה "Sugar & Booze", לכבוד חג המולד.
בשנת 2021 החלה לשחק בתפקיד הראשי בסיטקום "American Auto" ברשת NBC, בתפקיד של קתרין הסטינגס, מנכ"לית חדשה של חברת מכוניות.
הערות שוליים

↑  Maureen Lee Lenker October 11, 2019 at 10:00 AM EDT, Exclusive: Listen to Ana Gasteyer and Maya Rudolph's cheeky Christmas song 'Secret Santa', EW.com (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007339509605171  ISNI: 0000 0000 5387 9582  LCCN: no2004073888  MusicBrainz: 7cdeb911-b65a-42cb-a280-55449e72f3a8  VIAF: 48943228   WorldCat (עם VIAF): 48943228
איתי אהלי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1979 (בן 45 בערך) 
 מקום לימודים:  HIT מכון טכנולוגי חולון (2007)  אקדמיית עיצוב איינדהובן 
 פרסים והוקרה:  פרס עידוד היצירה לאמנות פלסטית (2015) 
 www.ohaly.com
 
איתי אהלי (נולד ב-1979) הוא מעצב תעשייתי ישראלי, ומרצה במכון הטכנולוגי חולון במחלקה לעיצוב תעשייתי. אהלי הוא מעצב תעשייתי ישראלי הפעיל בישראל ובאירופה.
ביוגרפיה

ב־2007 סיים אהלי תואר ראשון בעיצוב תעשייתי, במכון הטכנולוגי חולון. בתואר השני התמחה בעיצוב קונטקסטואלי, באקדמיה לעיצוב באיינדהובן שבהולנד (באנגלית: Design academy eindhoven).
בין הפרויקטים הבולטים של אהלי הוא פרויקט בשם בית החרושת היצירתי (באנגלית: The Creative Factory) אותו יזם ואצר יחד עם המעצב התעשייתי תומא ואי (באנגלית: Thomas Vailly), במהלך שבוע העיצוב בהולנד באוקטובר 2012. הפרויקט התקיים בתוך מפעל ריק באינדהובן, מספר מעצבים צעירים פיתחו קו ייצור של 16 מכונות שונות המשתפות את הקהל בחוויית יצירת המוצרים, קהל המבקרים הוזמן לחזות לא רק במוצר הסופי אלא גם בתהליך ייצורו.
במסגרת בית החרושת היצירתי יצר אהלי בשיתוף שני המעצבים תומא ואי וכריסטיאן פיביג (באנגלית: Christian Fiebig) פרויקט בשם יחידת ריהוט אימפולסיבית (באנגלית: Impulsive Furnishing Unit) הם פיתחו סדרה חדשה של רהיטים המיוצרים ביחידת ייצור. יחידת הייצור מעבדת לוח דיקט בטכנולוגית cnc לכדי מערכת ישיבה. היחידה ניתנת להעברה וכך מאפשרת ייצור בכל מקום. הפרויקט זיכה אותם בפרס בתחרות של חברת Moooi ומגזין Frame בשנת 2013.
עבודות

2014 Gamvegam, fresh paint, tel Aviv
2014 In Residence 07, Venice
2014 Galerie Joseph, Paris Design Week, Paris
2014 A design museum,The Artist House, Tel Aviv
2014 Gethering, Design Museum Holon
2014 Playing at Design Museum Holon
2014 Mastering design, MUDAC, lausanne
2013 Taiwan Designers Week 2013, Taipei, Taiwan
2013 Design East 04, Osaka, Japan
2013 The Machine III, The New Institute, Rotterdam
2013 United We, Stroom Dem Haag
2013 Speazio Rossana Orlandi, Milan
2013 Frame Moooi Award 1st place, Milan
2013 JustMAD 4, Madrid
2013 Unpacking - solo exabition, showme gallery, Portugal
2012 C-fabriek - Dutch Desighn Week, Eindhoven
2012 The Machine - C Mine, Genk, Belgium
2012 FAD, Tel Aviv
2012 JustMAD 3, Madrid
2011 Design Academy Eindhoven graduation show
2011 Qubique - Berlin
2011 Experimentadesign - Lisbon Show Me-design editors
2011 PromiseDesign Brussels, La Vallete-Du-Var, Milan
אסף קרן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 במאי 1971 ירושלים 
 התאבד:  14 באוקטובר 2002 (בגיל 31) תל אביב 
 מקום קבורה:  בית העלמין ירקון 
 מוקד פעילות:  תל אביב
 עיסוק:  זמר-יוצר
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  גיטרה, בס, תופים
 
אסף קרן (6 במאי 1971 - 14 באוקטובר 2002) היה מוזיקאי, זמר-יוצר ושדרן רדיו ישראלי.
ביוגרפיה

קרן נולד בירושלים. אביו, דניאל קרן, היה שדרן בקול ישראל. בילדותו עבר עם הוריו לתל אביב, ולמד בגימנסיה העברית הרצליה. התגייס לחיל המודיעין והשתחרר מהצבא בדרגת רב-סרן. במקביל לשירותו הצבאי למד רפואה באוניברסיטת תל אביב, ובהמשך עבר ללימודי פסיכולוגיה וספרות. עבד במכוני הכנה לבחינה הפסיכומטרית והשתתף בכתיבת ספרי הכנה לבחינה.
קרן לא למד מוזיקה באופן מסודר. בגיל 17 הקים את ההרכב הראשון שלו, לצד חבריו הטובים דידי ארז ויאיר קז (לימים "ג'ירפות") ומיקי פזי. מאוחר יותר כתב קרן יצירות למחזות החוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1999 החל לשדר בתחנת הרדיו 88FM, והגיש תוכנית בוקר קבועה שנקראה "טיסת בוקר".
בשנת 2000 הקים עם שגיא טריגר וגל אפלרויט את להקת הרוק "מוזיקת המקרה" (כשם ספרו של פול אוסטר), אליה צירף את שגיא אחיאל, ליאור טלמור וירון רוזנבלום. קרן כתב, הלחין ועיבד את מרבית שירי הלהקה והיה סולנה ונגן הבס שלה. בהמשך נמסר הניהול המוזיקלי לגיל סמטנה. במשך כשנתיים הופיעה הלהקה במועדונים רבים ברחבי הארץ.
ב-14 באוקטובר 2002 נמצא ירוי בפארק הירקון ואקדח בידו. בדירתו ברמת גן הותיר מכתב פרידה ובו נפרד מקרוביו, אולם לא הסביר את המניע למעשהו.
לאחר מותו

לאחר מותו של אסף ערכה "מוזיקת המקרה" כמה הופעות לזכרו, כשגיל סמטנה ממשיך ומלווה אותה. בשנת 2003 יצא לחנויות התקליטור "אני" ובו 20 שירים וקטעי מוזיקה. את כולם, פרט לשניים, כתב קרן, חלקם עם אפלרויט ועם חברים אחרים בלהקה. את "עוד אבוא אל סיפך" הלחין אסף למילותיו של נתן אלתרמן ואת "אהבה ממבט ראשון" הלחין למילותיו של יהונתן גפן. חלק מהפסקול הוקלט תחילה בביתו, במכשיר הקלטה 8 ערוצים ומאוחר יותר עברה הלהקה לעבוד באולפן מקצועי ואת האלבום הפיקו מוזיקלית גיל סמטנה, שגיא טריגר והלהקה.
בשנת 2010 נכלל השיר "עוד אבוא אל סיפך" בביצועו של אסף בתקליטור הכפול "מותר לומר" שהופק במלאת 100 שנים להולדתו של נתן אלתרמן.
ב-17 במאי 2011, בחודש יום הולדתו ה-40, נערך קונצרט מחווה לזכרו בתיאטרון תמונע. יוזמי האירוע היו בועז כהן, דידי ארז ואמיר פרי, יחד עם אחותו ואחיו של קרן. הכנסות הערב יוחדו לקידום פעילותה של עמותת "בשביל החיים", התומכת במשפחות מתאבדים.
אליעזר זעירא

| --- | --- |
 מקום פעילות:  נהרדעא, בבל
 תקופת הפעילות:  דור ראשון לאמוראים
 בני דורו:  שמואל
 
אליעזר (או אלעזר) זעירא היה אמורא בבלי בן הדור הראשון של האמוראים, דורו של שמואל. היה "אדם גדול", ונראה שמקום מגוריו היה בעיר נהרדעא.
אזכורו בתלמוד הבבלי

התלמוד במסכת בבא קמא, מספר שאליעזר זעירא נעל נעליים שחורות (שזהו מנהג אבלים), ועמד בשוק של העיר נהרדעא. אנשי בית ריש גלותא מצאו אותו שם ושאלו אותו מדוע הוא נועל נעליים שחורות, והוא ענה להם שזה משום שהוא מתאבל על חורבן ירושלים.
אנשי של ריש גלותא לא ראו בעין יפה את הבעת הצער על חורבן ירושלים, וטענו שאליעזר אינו "אדם חשוב" להתאבל על ירושלים. הם חשבו שנעילת הנעליים השחורות היא יוהרה, משום שהיא מציגה אותו כאדם חשוב המצטער ומתאבל על ירושלים, ולכן אסרו אותו. בשלב זה טען אליעזר: ”גברא רבה אנא”, כלומר: אני אדם גדול, ואני כן חשוב להתאבל על ירושלים. על מנת להוכיח לאנשי בית ריש גלותא שהוא אדם גדול, שאל אותם אליעזר שאלה הלכתית מסובכת: מה דינו של אדם שקצץ דקל שתמריו עוד לא הבשילו כראוי, האם משלם את דמי התמרים כמו שהם שווים עכשיו, אף על פי שלאחר שיבשילו יהיו שווים הרבה יותר, או שמשלם את דמיהן לפי שווים העתידי, אף על פי שעדיין לא הבשילו כראוי? אנשי בית ריש גלותא לא ידעו את התשובה, וביקשו מאליעזר שיגיד הוא את התשובה. אליעזר אמר להם, שיש להחשיב את הדקל הנקצץ בתור 1/60 מקרקע גדולה, ולשום את מחירה של הקרקע, ולחייב את הקוצץ לשלם 1/60 ממחירה של הקרקע הגדולה.
אנשי בית ריש גלותא עדיין לא האמינו באליעזר, ושאלוהו: ”מאן אמר כוותך?” – מי פוסק כמוך? אמר להם אליעזר: ”הא (=הרי) שמואל חי ובית דינו קיים!”. אנשי בית ריש גלותא שלחו את השאלה לשמואל, ושמואל אמר להם שאליעזר צדק, ואכן הדין הוא שצריך לשום את הקרקע "בשישים". רק בשלב זה נחה דעתם של אנשי בית ריש גלותא, והם פטרו את אליעזר לשלום.
לפי בעל ספר היוחסין, לא היו אלו אנשי בית ריש גלותא שתפסו את אליעזר, אלא היה זה האמורא ריש לקיש.
תלמידים

בספר היוחסין נכתב שרבי אבא בר זימונא היה תלמידו של אליעזר זעירא, וזאת ע"פ גרסת התוספות במדרש, שם מובא שהוא אמר בשמו את האימרה הבאה: ”אם הראשונים מלאכים – אנו בני אינש, ואם הם בני אינש – אנו כחמורים, ולא כחמורו של רבי פנחס בן יאיר”. שפירושה הוא: אם הדורות הראשונים נחשבים כמלאכים – אנו נחשבים בני אדם, אבל אם הם נחשבים בני אדם – אנחנו נחשבים חמורים, ולא כחמורו של רבי פנחס בן יאיר שלא היה מכניס לפיו תבואה שאינה מעושרת.
אישה צעירה במסגרת תמונה (רמברנדט)

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  רמברנדט
 תאריך יצירה:  1641
 טכניקה וחומרים:  שמן על פאנל עץ
 ממדים בס"מ
 רוחב:  76 ס״מ  77 ס״מ 
 גובה:  105.5 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  תור הזהב של הולנד 
 מספר יצירה:  ZKW/3906 (הטירה המלכותית בוורשה) 
 מיקום:  מוזיאון הטירה המלכותית בוורשה ורשה שבפולין
 
אישה צעירה במסגרת תמונה או הכלה היהודייה (בהולנדית: Jonge vrouw in een schilderijlijst) הוא ציור שמן של הצייר רמברנדט ואן ריין, שהושלם בשנת 1641. היצירה מוצגת במוזיאון הטירה המלכותית בוורשה.
היסטוריה

סטניסלאב פוניאטובסקי, מלך פולין, רכש את היצירה, יחד עם המלומד מעל דוכן הדרשות, מידי הרוזנת אליזבת הנרייט מארי גולובקין בשנת 1777. בתחילה הוצגו הציורים בארמון זאזינקי בוורשה, אך לאחר מות המלך הם הועברו ליוזף פוניאטובסקי אשר השאיר את הציורים לאחותו, מריה תרזה פונייטובסקה. בשנת 1815 הם נקנו על ידי קז'ימייז רוזובסקי, שהעביר אותם לבתו, אשתו של אנתוני לאנקורנסקי. במהלך מלחמת העולם השנייה הוחרמו הציורים בידי הגסטפו, והוחזרו לבעליהם הטבעיים רק בשנת 1947, ואז נלקחו לטירה ליד ואדוץ ובשנת 1950 אוחסנו בכספת בנק שווייצרי. רק בשנת 1994 הם שוב הוצגו בטירה המלכותית בוורשה, בתערוכה של אוסף משפחת לאנקורונסקי. לאחר מכן, תרמה קרולינה לאנקורנסקה את שתי העבודות הללו, יחד עם מספר ציורים אחרים, למוזיאון הטירה המלכותית.
שתי היצירות נחשבו אבודות לאחר מלחמת העולם השנייה והועלו ספקות לגבי יחוסן לרמברנדט. הן לא נכללו במהדורת 1989 של פרויקט המחקר של רמברנדט. לאחר שקרולינה לאנקורנסקה תרמה אותן למוזיאון הטירה המלכותית, פרויקט המחקר של רמברנדט בחן אותן מחדש ואישר לבסוף את ייחוסן בפברואר 2006.
תיאור היצירה

הצעירה מתוארת במסגרת "מטעה" (מלאכותית) שרק החלק התחתון והצד הימני שלה נראים. היא לבושה בשמלת קטיפה אדומה כהה מרופדת בפרווה, שרשראות זהב, חגורה עשירה ורחבה ועגילי פנינה בצורת אגס. תלבושת זו אינה עולה בקנה אחד עם האופנה בימי רמברנדט וכאשר הופיעה בדיוקנאות, התייחסו אליה כאל לבוש קדום אשר התאים היטב לנושאים מיתיים, היסטוריים, מזרחיים או מקראיים. רמברנדט תיאר לעיתים קרובות את דמויותיו בסוג זה של בגדים, הן על ציורי שמן והן על תחריטים.
הנערה מוצגת מקדימה, מניחה את ידיה על החלק התחתון של המסגרת המצוירת. פניה הצעירים מוצלים על ידי כומתה שחורה ורכה שממנה גולש בחופשיות שערה האדום. התנועה נרמזת על ידי נסיגה קלה של זרועה הימנית, ותיאור ידה הימנית כאילו ממש נבלמת מעל מסגרת התמונה. אגודלה, המשתקף בעץ הכהה, כבר נוגע במסגרת, בעוד האצבעות רק מתקרבות אליה. נראה כי עגיל הפנינה, אשר תלוי מאוזנה הימנית, ואריג השרוול הימני נמצאים גם הם בתנועה. האשליה של שבירת המרחב הציורי המקובל נוצרה על ידי ציור הדמות במסגרת כאשר שתי ידיה נמתחות מעבר לה.
היסטוריון האמנות ארנסט ואן דה וטרינג (Ernst van de Wetering) האמין כי "אישה צעירה במסגרת תמונה" היא דוגמה להתעניינותו של רמברנדט בטכניקת טרומפ-לויל, האופיינית ליצירתו בסוף שנות השלושים ותחילת שנות הארבעים של המאה ה-17. זהו גם מסעו אחר דרכים חדשות לתאר תנועה. לדברי ואן דה וטרינג, ציור זה יוצא דופן וניתן לראות בו אחת הדוגמאות הבודדות, אולי אב-טיפוס, המאשר תקופה קצרה מאוד בקריירה של רמברנדט בה היה לו עניין כזה.
בתחילה, רמברנדט החל לצייר אדם אחר: אישה יושבת, הפונה מעט שמאלה, לבושה בשמלת אופנה עכשווית וצווארון. אישה זו הייתה מעט יותר בצד ימין של הקומפוזיציה מאשר הצעירה בגרסה הסופית. דיוקנה של האישה בצווארון מעולם לא הושלם ורמברנדט עשה בפאנל שימוש חוזר, דבר שהוא לא נהג לעשות.
ציור זה שוחזר על ידי מחלקת השימור במוזיאון הטירה המלכותית בוורשה (בין מאי 2005 למרץ 2006). עקבות הקומפוזיציה המקורית התגלו על ידי צילומי רנטגן לפני תחילת עבודות השחזור.
משטח הציור עשוי עץ צפצפה. שני הציורים ממוזיאון הטירה המלכותית הם בין חמש (בסך הכל) בהם השתמש רמברנדט בעץ צפצפה. ככל הנראה, רמברנדט קנה מספר קטן של לוחות מסוג זה בין השנים 1639–1641 והתנסה בהם.
ראו גם

המלומד מעל דוכן הדרשות מאת רמברנדט, 1641
הערות שוליים

↑  
"שני ציורי רמברנדט במוזיאון". (בפולנית)
↑  "rembrandt meisje in schilderijlijst". The Rembrandt Database. (באנגלית)
↑  "תיאור היצירה מאת יוהאנה צריניקובסקה, רגינה דמובסקה ואנה נוביקה". האקדמיה לאמנויות, ורשה. מסמך PDF להורדה. (באנגלית)
| רמברנדט |
| --- | --- | --- |
| יצירותיו | אחשוורוש והמן במשתה אסתר • אישה צעירה במסגרת תמונה • אנדרומדה כבולה אל הסלעים • ארטמיסיה • אריסטו מתבונן בפרוטומה של הומרוס • בת שבע במקלחת • דיוקן עצמי בגיל 63 • דנאה • הוועד של אגודת הדרייפרים • הכלה היהודייה • המלומד מעל דוכן הדרשות • חטיפת אירופה • יעקב מברך את בני יוסף • ירמיהו מבכה את חורבן ירושלים • משה שובר את לוחות הברית • משמר הלילה • משתה בלשאצר • סערה בים כנרת • סקילתו של סטפנוס הקדוש • עקדת יצחק • פטרוס הקדוש בכלא • שובו של הבן האובד • שיעור האנטומיה של ד"ר טולפ |  |
| ראו גם | בארוק • מאוריצהאוס • מוזיאון בית רמברנדט • רייקסמוזיאום |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  RKDimages ID: 234188 
עקבות הקומפוזיציה המקורית, שנחשפה בקרני רנטגן לפני פעולות השחזור
אנג ריטה

| --- | --- |

 לידה:  1948 Thame, נפאל 
 פטירה:  21 בספטמבר 2020 (בגיל 72 בערך) קטמנדו, נפאל 
 מידע כללי
 מדינה:  נפאל 
 ספורט
 ענף ספורט:  טיפוס הרים 
 תקופת הפעילות:  1968–1996 (כ־28 שנים) 
 
אנג ריטה שרפה (בנפאלית: आङ्गरिता शेर्पा;‏ 1948 – 21 בספטמבר 2020), שנודע בכינויו "נמר השלג", היה מטפס הרים נפאלי, שהעפיל עשרים ושתיים פעמים לפסגת האוורסט, מתוכן עשר פעמים ללא מכלי חמצן.
ביוגרפיה

אנג ריטה היה מבני השרפה ונולד בכפר קטן במזרח נפאל. בגיל 13 החל לעבוד כמדריך הרים.
במהלך השנים 1983–1996 טיפס עשר פעמים להר האוורסט ללא מכלי חמצן. הישגו זה הוכר כשיא גינס ב-2017. כמו כן, ב-1987 היה הראשון שהגיע לפסגת האוורסט ללא מכלי חמצן בחורף.
ב-2016 יצא לאור ספרו "מדריך מבקרים ליונקים מהגן הלאומי סגרמטה".
נפטר ב-21 בספטמבר 2020, בביתה של בתו בקטמנדו.
הערות שוליים

↑  Record-breaking mountaineer Ang Rita Sherpa dies aged 72, באתר שיאי גינס
↑  Nepalese Ang Rita Sherpa: Everest record-breaker dies aged 72, באתר BBC, ‏21 בספטמבר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 4475 8631  LCCN: no2002113325  VIAF: 71070163   WorldCat (עם VIAF): 71070163 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אנה גורית

אנה (אנקה) גורית הייתה עורכת סרטים ישראלית.
קורות חייה

נולדה בפולין בשנות ה-20 של המאה ה-20. למדה קולנוע באוניברסיטת לודז'. ב-1955 ערכה את סרטה הראשון, "תחת השמיים" של קורט וובר.
לאחר מכן עבדה בעורכת יומנים וסרטים דוקומנטריים בחברה הממשלתית "פילם פולסקי".
ב-1958 עלתה לישראל עם בעלה ובנה. עברתה את שמה מהנקה גורצקה. עבדה 7 שנים בסרטי גבע כעורכת סרטים. לאחר מכן עבדה כעורכת עצמאית. הרבתה לשתף פעולה עם הבמאי אורי זוהר.
ב-2019 נערכה לכבודה רטרוספקטיבה בפסטיבל קולנוע דרום.
מהסרטים שערכה > קולנוע

חבורה שכזאת, 1963
האתמול של מחר, 1963 (עם נלי גלעד)
חור בלבנה, 1965
מוישה ונטילטור, 1966
סבינה והגברים, 1966
עליזה מזרחי, 1967
כל ממזר מלך, 1968
השכונה שלנו, 1968
הצד השני, 1968
התרוממות, 1970
השוטר אזולאי, 1971
התרנגול, 1971
שתי דפיקות לב, 1972
עיניים גדולות, 1974
יער אמלש הקסום, 1974
מהסרטים שערכה > טלוויזיה

ליאור, 1974 (בהפקת הטלוויזיה הלימודית)
"חבילות מאמריקה", 1972
כנרת כנרת, 1974
דודי ורעי, 1975
"שכרון סיני", 1979 (תיעודי)
מהסרטים שערכה > סרטים תיעודיים

בדמייך חיי, דוד פרלוב, 1962
בירושלים, דוד פרלוב, 1963
הקרב על היעד, אורי זוהר, חיים חפר, 1963
האתמול של המחר, ברוך אגדתי, 1964
מותו של אברהם לייב, דן בן אמוץ, 1964
עת עדרים, יצחק הרבסט, 1965
הכנסת, נתן גרוס, 1965
אמצעי שליטה של המש"ק, אורי זוהר, 1966
ביקור האפיפיור בישראל 1964, לא ידוע, 1966
מצדה, יצחק הרבסט, 1968
סטודנטים, עקיבא ברקין, 1968
הבימה – אתמול והיום, בלה ברעם, 1972
בארץ הנגב, יצחק הרבסט, 1975
ירושלים של ילדים, בלה ברעם, 1978
דיוקנו של אמן – מרדכי ארדון, יונה זרצקי, 1980
אנדריי מורדביצ'ב

| --- | --- |

 לידה:  14 בינואר 1976 (בן 48) פבלודר, קזחסטן 
 מדינה:  רוסיה 
 השתייכות:  ברית המועצות, רוסיה
 דרגה:   גנרל-קולונל
 פעולות ומבצעים
 מלחמת אוקראינה–רוסיה  המעורבות הרוסית במלחמת האזרחים בסוריה 
 עיטורים
 מדליית סובורוב  מדליית הגבורה הצבאית  מדליה להצטיינות בשירות הצבאי  מדליית "שחרור מריופול"  מדליית המערכה הצבאית בסוריה  מדליה על הישגים למען המולדת דרגה שנייה  מסדר ז'וקוב  עיטור האומץ  מדליה על הישגים צבאיים  עיטור אלכסנדר נבסקי  גיבור הפדרציה הרוסית 
 
אנדריי ניקולייביץ' מורדביצ'ב (ברוסית: Андрей Николаевич Мордвичев; נולד ב־14 בינואר 1976) הוא איש צבא רוסי בדרגת גנרל-קולונל, מפקד פיקוד המרכז הצבאי מ-16 בפברואר 2023. ב-2024 קיבל את אות גיבור הפדרציה הרוסית
החל מאפריל 2023, מפקד קבוצת הכוחות "מרכז" של הקבוצה המשותפת של הכוחות הרוסיים באוקראינה. במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה, הוביל יחידות צבא בקרבות על מריופול ובקרבות על אבדייבקה.
ביוני 2023, בשל תמיכה בפעולות המערערות ומאיימות על שלמותה הטריטוריאלית, הריבונות והעצמאות של אוקראינה, הוטלו על אנדריי מורדביצ'ב סנקציות מצד האיחוד האירופי ושווייץ. יצוין כי תחת פיקודו, כוחות מזוינים רוסים, כולל כוחות פיקוד המרכז הצבאי, משתתפים במתקפה על אוקראינה. ב-23 בנובמבר 2023 נכלל ברשימת הסנקציות של אוקראינה.
הערות שוליים

↑  командующего группировкой войск «Центр» наградили «Золотой Звездой», 28/3/2024 (ברוסית)
↑  Chris Lau, Sophie Tanno, Ukraine’s forces withdraw from key eastern town of Avdiivka after months of fighting, CNN, ‏2024-02-17 (באנגלית)
↑  Andrey Nikolayevich MORDVICHEV, OpenSanctions.org, ‏1976-01-14 (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא רוסים ובנושא אנשי צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אנטי-חלקיק

אלקטרון ( \ e^{-}) ופוזיטרון ( \ e^{+}) עוברים אניהילציה והופכים לפוטון ( \ \gamma ).
בפיזיקת החלקיקים, אַנְטִי-חֶלְקִיק הוא בן זוג של חלקיק אחר, בעל מסה דומה לו, אך בעל מטען (כולל מטען חשמלי) הפוך בסימנו. לאלקטרון, לדוגמה, יש מקביל מהופך הנושא מטען חיובי, ושמו פוזיטרון, בעוד שלפרוטון האנטי חלקיק המקביל הוא אנטיפרוטון. בניסוח טכני ומדויק יותר, אנטי-חלקיק הוא השדה הקוונטי הסימטרי לחלקיק מסוים תחת היפוך מטען וזוגיות (שהיא כוון המרחב), ובאנגלית CP symmetry (ר"ת: Charge Parity).
פיזיקת החלקיקים גורסת, כי לכל סוג של חלקיק ישנו בן-זוג בעל מסה וספין זהים לו, שגודלי המטענים שלו (כגון מטען חשמלי, מטען הכוח החלש ומטען הצבע) הם כגודל מטעני החלקיק התואמים, אך הסימנים שלהם הפוכים. לדוגמה: מטענו החשמלי של האלקטרון הוא (1-), ומטענו החשמלי של בן-זוגו, הפוזיטרון, הוא (1+).
אפשרות קיומם התאורטי של האנטי-חלקיקים הועלתה בשנת 1928 על ידי פול דיראק, וכבר בשנת 1932 נמצא הפוזיטרון בתוך קרינה קוסמית.
כאשר חלקיק ואנטי-חלקיק נפגשים, הם עוברים תהליך של איון, שבסופו הם הופכים לאנרגיה, על-פי נוסחתו של איינשטיין, E=mc2. אנרגיה זו מועברת על ידי נשאי הכוח המתאימים, למשל, פוטון במקרה של אינטראקציה אלקטרו-מגנטית (אלקטרון עם פוזיטרון), שיכולים בהמשך התהליך להפוך לזוג חלקיק - אנטי-חלקיק אחר. גם האינטראקציות ההפוכות אפשריות: נשאי כח שהופכים לצמד חלקיק - אנטי-חלקיק.
הסימטריה בין חלקיקים לאנטי-חלקיקים אינה מדויקת, וקיימים הבדלים קטנים במסה ובתכונות אחרות שלהם. תופעה זו מכונה בשם שבירת סימטריית CP, והובילה להיווצרות היקום כפי שהוא מוכר כיום, כלומר מורכב מחומר ולא מאנטי-חומר. היבט אחר של שבירת סימטריית CP הוא תופעת הבריוגנזה, כלומר יצירה של בָּרִיוֹנים.
ראו גם

אנטי-חומר
הים של דיראק
המודל הסטנדרטי
מיון החלקיקים
אליזבת קולסון

| --- | --- |

 לידה:  15 ביוני 1917 Hewitt, ארצות הברית 
 פטירה:  3 באוגוסט 2016 (בגיל 99) Monze, זמביה 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת הרווארד  מכללת רדקליף  אוניברסיטת מינסוטה 
 מעסיק:  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי 
 פרסים והוקרה:  Society of Woman Geographers Outstanding Achievement Award (1981)  Distinguished Africanist Award (1988)  עמיתת האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  פרס ברוניסלב מלינובסקי 
 
אליזבת פלורנס קולסון (באנגלית: Elizabeth Florence Colson; 15 ביוני 1917 – 3 באוגוסט 2016) הייתה פרופסור אמריקאית לאנתרופולגיה העוסקת באנתרופולוגיה חברתית. קולסון שימשה כפרופסור ופרופסור אמריטוס באוניברסיטת קליפורניה ברקלי. קולסון הרצתה במוסדות אקדמיים נוספים בארצות הברית ומחוצה לה, וחקרה קבוצות ותופעות שונות. קולסון ביקרה וחקרה קבוצות אתניות רבות, אך היא ידועה בעיקר בשל מחקרה המעמיק סביב אנשי הטונגה (אנ') שבעמק גוומבה בזמביה ובזימבבואה. מחקריה של קולסון התמקדו בהשלכות של יישוב מחדש בכפייה על החברה והפרט, בתחומי התרבות, הכלכלה, המשפחה, הפוליטיקה והדת.
ילדות

אליזבת קולסון נולדה בהוויט שבמינסוטה וגדלה עם הוריה, אחיה ושתי אחיותיה בעיר וודנה (Wadena). אביה לואיס היה בנקאי ואמה מאטה (Metta) הייתה מוזיקאית ומורה. קולסון נולדה למשפחה משכילה מבחינה אקדמית ועוד מילדותה חלקה עם שאר בני משפחתה אהבה משותפת לקריאה. אמה של קולסון נהגה להביא לביתם ספרים ומגזינים רבים, ביניהם כרכים של חוברות National Geographic. בעת החופשות המשפחתיות בחודשי הקיץ, העדיפה קולסון לבלות את זמנה בגילוי הריסות של מבצר ישן. דרך כרכי הספרים וההרפתקאות בחופשות הקיץ, גילתה קולסון את החיבור שלה לטבע ואת הרצון להיות ארכאולוגית. רצון זה הביא אותה לקרוא יותר ולהתחיל להתעניין בתחומים אקדמיים.
השכלה

בשנת 1936, שנה לאחר שקולסון סיימה את לימודיה בתיכון, היא התחילה את לימודי התואר הראשון והשני שלה באוניברסיטת מינסוטה. במהלך לימודיה, למדה קולסון תחת המרצים ווילסון ורות ווילס, שני דוקטורים לאנתרופולוגיה, ושם שינתה את מסלול לימודיה למחקר בתחום זה. ב-1938 קולסון סיימה את התואר הראשון והחלה לעבוד במוזיאון פיבודי בהרווארד. ב-1939, סיימה לימודי שדה באוקיה קליפורניה לצד שבט הפומו האינדיאני, והחלה לעבוד בספרייה של אוניברסיטת קליפורניה.
לאחר סיום לימודי התואר השני המשיכה ללימודי תואר שני נוסף במכללת רדקליף, אותו השלימה בתוך שנה בלבד. בשנת 1945 סיימה קולטון את הדוקטורט שלה באנתרופולוגיה. בין השנים 1941–1942 חקרה קולסון בשטח את שבט המאקה במפרץ נה, מחקר שהשפיע עליה רבות. לאחר מכן, חקרה את מחנה הרילוקיישן האמריקאי שריכז יפנים במהלך מלחמת העולם השנייה בין השנים 1942–1943. בשלב זה קולסון קיבלה מלגה מהאיגוד האמריקאי לנשים אקדמאיות (אנ') בכדי לסיים את מחקרה ולקבל את הדוקטורט.
קריירה

כאשר קולסון סיימה את כתיבת הדיסרטציה על נשות שבט המאקה וקיבלה את הדוקטורט, היא החלה לעבוד במכון רודוס ליווינגסטון בזמביה. מכון זה עורך מחקרים סביב סוגיות חברתיות באפריקה. באפריל 1946 עזבה קולסון את אמריקה לקייפטאון שבדרום אפריקה. כשהגיעה, החלה לחקור את מקדשי הגשם בשבט הפלאטאו טונגה, בהנחיית האנתרופולוג מקס גלקמן. אחרי שנה של מחקר ובעקבות אילוצים, הגיעה קולסון ביחד עם צוותה לאוניברסיטת אוקספורד להשלים את כתיבת מחקרם. באוקספורד פרסמה קולסון את מחקריה, מאמרים ויומנים המתארים את הבעיות בחברה הבריטית בדרום אפריקה. כל אלו זכו להערכה רבה בקרב קהילות אנתרופולוגים ברחבי העולם.
בין השנים 1947–1951 קולסון שימשה כמנהלת במכון רודוס ליווינגסטון, ובין השנים 1951–1953 הייתה מרצה בכירה באוניברסיטת מנצ'סטר. בשנת 1953 חזרה קולסון לארצות הברית ומונתה לפרופסורית שותפה במכללת גושה שבבולטימור מרילנד, תפקיד בו כיהנה עד 1955. לאחר מכן, החלה את מחקרה המעמיק על אנשי הטונגה בזמביה. מחקר זה נמשך לאורך שליש מחייה של קולסון.
בין השנים 1959–1963 קולסון החלה את עבודתה כפרופסורית באוניברסיטת ברנדייס שבוולת'ם מסצ'וסטס. בשנת 1966 קולסון יצאה למחקר שדה נוסף בדרווין שבאוסטרליה. מחקר זה עסק בצמיחתה של העיר דרווין והפיכתה מקולוניה בריטית לעיר מודרנית. כאשר קולסון חזרה לארצות הברית ב-1964, מקס גלקמן, המנחה שלה לשעבר, המליץ עליה לצוות האקדמי של אוניברסיטת קליפורניה ברקלי. קולסון השתקעה באוניברסיטת קליפורניה והמשיכה לחקור ולהרצות כאפריקנית ואנתרופולוגית. קולסון פעלה כך עד 1984, ומאז היא שימשה כפרופסור אמריטוס (בדימוס). 32 שנים לאחר מכן, קולסון נפטרה מדום לב בביתה בזמביה, בגיל 99.
קריירה > מחקרה של קולסון - גוומבה טונגה

בשנת 1956 נשלחה אליזבת קולסון ביחד עם ת'ייר סקאדר כדי לחקור את ההשפעות האפשריות שיש לבניית סכר בנהר הזמבזי על שבט הגוומבה טונגה של צפון רודזיה (זמביה, כיום). המחקר נכתב כמחקר אורך על ההשפעות של התפתחות בקנה מידה גדול (במקרה זה - בניית סכר קאריבה), ועל השפעת ההצפות בעמק זמבזי שהביאו ליישוב מחדש של כ-57,000 אנשי גוומבה טונגה. קולסון תיארה בדו"ח הפרויקט שלה את התגובות החברתיות שנצפו במהלך היישוב מחדש של השבט, וביניהן: טלטלה חברתית, עוינות כלפי השלטון, אובדן לגיטימציה של מנהיגים מקומיים שתמכו ביישובם מחדש של גוומבה, הגברת הכוח מצד המנהיגים, וחוסר יציבות כללית בגוומבה. בנוסף להיותו אחד ממחקרי האורך המעטים ביותר במדעי החברה, הוא המחקר הארוך, המתמשך והשיטתי ביותר באפריקה. המחקר הוא יוצא דופן מפני שהוא עקב אחר האוכלוסייה כאשר היא התפזרה אל מעבר לאתרי המחקר המקוריים ליעדים עירוניים וגבוליים אחרים. מחקר זה תרם לדיונים האקדמיים על יישוב מחדש, הגירה וקהילות פליטים באנתרופולוגיה.