stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גוראל אמור
תפוצה ובית גידול

גוראל אמור מצוי במזרח אסיה. תפוצתו משתרעת על פני מזרח אזור מנצ'וריה שבצפון-מזרח סין העממית (מחוזות: חיילונגג'יאנג וג'ילין, ליאונינג), דרום מזרח רוסיה (מחוז פרימוריה), החלק המזרחי והמרכזי של קוריאה הצפונית (מחוזות: צפון חאמיונג, דרום חיאמיונג, רינאגאנג, קאנגוונדו, צאגנג ומחוז תיירותי קומגנסן) וצפון-מזרח קוריאה הדרומית (מחוז קאנגוואן ומחוז צפון קיאנגסאנג).

התפוצה הגאוגרפית שלו היא לאורך רכסי ההרים הבאים: סיחוטה-אלין (רוסיה), הרי חינגד הקטן והרי צאנגבאסיאן (בסין), הרי טאיבאק והרי אוביריונג (בקוריאות).
בית הגידול של גוראל אמור הוא במדרונות הרריים מיוערים בגבהים של 1,000–2,500 מטר מעל פני הים, עם פסיפס של צוקים, סלעים, כרי דשא תת-אלפינים, שיחים ונהרות. באזורים הצפוניים בתחומי המחייה שלו הוא מצוי גם במידה מועטת בטייגה. בית הגידול של גוראל אמור ממוקם על גבול האקלים תת-ארקטי, ובהתאם לכך הוא וצפיר הקורדילרים הם המינים היחידים מקבוצת "אנטילופות-העז" שחיים באזורי אקלים כאלו; הטמפרטורות הממוצעות בקיץ הם כ-18 מעלות חום, ואילו הטמפרטורות בחורף עלולות להגיע עד למינוס 20. כמות המשקעים הממוצעת היא 500–2,000 מילימטר לשנה.
אקולוגיה > התנהגות ופעילות

גוראל אמור הוא בעל חיים יומי הפעיל בעיקר בשעות הבוקר המוקדמות ושעות הערב המאוחרות, ואת שעות הצהריים ינצל למנוחה באזור מוגן מטורפים. למרות זאת, בימים מעוננים עם מזג אוויר נאה הוא עשוי להיות פעיל במשך כל שעות היום.
גוראל אמור הוא בעל חיים חברותי החי במרבית השנה בקבוצות של 12 פרטים או פחות. בדרך כלל קבוצות אלה מורכבות מנקבות, גדיים ומתבגרים, בעוד שזכרים בוגרים ומבוגרים נוטים לחיות בגפם. גוראלי אמור עלולים להתרחק בחורף כ-2 קילומטר מאזור ההררי שבו הם חיים תדיר - בשל מחסור במזון, ומסיבה זאת בקיץ הם לעולם לא יתרחקו מעל קילומטר אחד מהאזור ההררי בשל השפע במזון. במהלך שעות המנוחה בחורף, ניתן למצוא אותם מסתתרים מתחת למדפי סלע ומערות מפני הקור והשלג. גוראל אמור נמנע מללכת באזורים עם שלג עמוק, ונוכחות של שלג בגובה 35 ס"מ שנושק לגחונו, תאלץ אותו לרדת לאזורים נמוכים יותר.
גוראל אמור מתקשר עם בני מינו בעיקר על ידי קול, ריח וסימנים גופניים. על מנת להזהיר את הגוראלים האחרים באזור מסכנה ולאותת לטורף שהוא "שרוף", הגוראל יפלוט נחירת או שריקת אזהרה חזקה שנשמעת היטב בכל האזור. במהלך עונת הרבייה הזכרים מושכים נקבות על ידי קולות שנשמעים כ"זר זר" או "זי-זי-זי". הנקבות בתגובה ישמיעו שריקה חזקה מאוד. הזכר משתמש בחוש הריח על מנת לקבוע האם הנקבה מוכנה לרבייה.
הטורפים העיקריים או הפוטנציאלים של גוראל אמור בטבע הם טיגריס אמור, נמר אמור, נמר צפון-סין, זאב מצוי, שונר צפוני, דוב חום, ועיט זהוב. כאשר הגוראל מבחין בטורף הוא יקפא על מקומו באופן יוצא דופן, וימלט רק בשנייה האחרונה. במהלך המילוט שלו, הגוראל מטפס במהירות לאזורים הררים וסלעיים הקשים יותר למרדף אחר טרף, ושם יפתח בדפוס סדיר של קפיצות ארוכות כדי לבלבל את טורפיו.
אקולוגיה > תזונה

גוראל אמור צמחוני כמרבית קרוביו, ותזונתו משתנה בין העונות: בקיץ היא מבוססת בעיקר על עשבים ירוקים, בעוד שבחורף היא מבוססת על חזזיות, זרעים, שיחים ועלים של עצים ירוקי-עד ונשירים. כאשר שכבת שלג מכסה את האדמה, הגוראל משתמש בפרצופו על מנת לדחוף את השלג לצדדים ולחשוף את הצמחייה. בדומה לאנטילופות הגוראל נוהג לאכול גם פירות ובלוטים.
לגוראל אמור יש חפיפה עם מספר פרסתנים בתחומי מחייתו וייתכן כי יש ביניהם תחרות מסוימת על מקורות מחייה. בין הפרסתנים ניתן למנות: אייל סיבירי, אייל סיקה, וואפיטי, מושק סיבירי וחזיר בר.
אקולוגיה > רבייה ומחזור חיים

יש מעט מידע יחסית על התרבותו של גוראל אמור. עונת הרבייה מתחילה מסוף ספטמבר עד נובמבר ומתרחשת בתחילת החורף. בתקופה זאת הזכרים מקימים טריטוריות מסומנות בריח בגודל של 22 עד 25 דונם. הזכר נמצא תדיר ליד הנקבות בתקופה זאת כדי לבדוק האם הן מוכנות לרבייה. נקבה שא תיכנס ליחום תעזוב את האזור, בעוד שנקבות מיוחמות יישארו בטריטוריה ויאותתו לזכר שהם מוכנות להתרבות על די העלאת זנבם. אורך היחום של הנקבה הוא בערך 20 או 30 שעות.
ההריון נמשך כ-180 ימים לאחריהם הנקבה ממליטה גדי יחיד ולעיתים נדירות תאומים בחודשי מאי עד אפריל. הגדיים שוכבים בימים הראשונים בצמחייה, אך הם די מהר מצטרפים לאימם. בתקופה שבו הנקבה מטופלת בגדי היא הופכת לפחות אגרסיבית מהרגיל. גיל הגמילה לא דווח למין זה אך סביר להניח שהוא עומד על 5–6 חודשים כגוראלים אחרים. הגדי נשאר עם אימו קרוב לשנה ולאחר מכן הופך לעצמאי. הגדיים מגיעים לבגרות לאחר שנתיים או שלוש.
תוחלת החיים לש גוראל אמור היא עד 15 שנים בטבע ועד 17 שנים בשבי. אף על פי שתוחלת החיים גבוהה בשבי, הגוראלים סובלים מתמותה בשבי לעיתים קרובות, על ידי טפילים, מחלות קיבה ומעיים, דלקת ריאות וצהבת. בשנת 1989 למשל, 18 גוראלים מתו בגן חיות הודי כתוצאה ממחלות.
מצב

גוראל אמור מסווג על ידי IUCN במצב השימור "פגיע" (VU), בגלל ירידה משמעותית של האוכלוסייה בשיעור של למעלה מ-30% במהלך 21 שנים, שנובעת בעיקר בהצטמקות התפוצה בעקבות אובדן בית גידול.
מצב > איומים

האיומים על הגוראל ברוסיה הם ציד לא חוקי שנמצא במגמת עלייה. בקוריאה הצפונית והדרומית האיומים העיקריים להישרדות המין הם אובדן בית גידול בשל כריתת יערות למטרות חקלאות ובמידה פחותה יותר גם ציד לא חוקי. בסין האיומים העיקריים הם ציד לבשר ולרפואה המסורתית, תפיסה במלכודות של פרטים חיים, הרס בית גידול ותחרות עם בעלי חיים מקומיים.
מצב > שימור

בדומה לשאר הגוראלים, גם גוראל אמור רשום בנספח א' של אמנת וושינגטון האוסרת סחר בו או חלקי גופו. להלן נתוני IUCN על פעולות שימור במדינות שבהם הוא מצוי:
רוסיה רוסיה: הגוראל האדום רשום בקטגוריה הראשונה של ספר הנתונים האדום של רוסיה (רשימה של מינים מאוימים). הוא מוגן רשמית ב-5 שמורות טבע: שמורת לאזו (פרטים בודדים), שמורת סיחוטה-אלין (200 פרטים), שמורת ז'אלאזניאקובסקי (50 פרטים), שמורת וואסילקובסקי (50 פרטים), ומספר קטן לא ידוע בשמורת אוסורי. צעדי השימור שמוצעים לרוסיה: 1) לבצע החזרה מחדש של הגוראל לאזורים מתאימים שבהם היה מצוי בעבר כדי להרחיב את הטווח הנוכחי לטווח ההיסטורי. 2) להגדיל את שטחה של שמורת סיחוטה-אלין כדי שתכלול את האזור ההררי הדרומי שסמוך לקו החוף. 3) לאסור על סירות להתקרב לחופי האזורים המוגנים, עם שמירת מרחק של לפחות 0.5 ק"מ, כדי למנוע כניסה של ציידים לא חוקיים.
הרפובליקה העממית של סין סין העממית: גוראל אמור רשום במחלקה השנייה של החיות המוגנות בסין. הוא מצוי ברוב שמורות הטבע שבטווח התפוצה שלו בצפון-מזרח סין. ביניהם ניתן למנות את שמורת טאושאן, שמורת צ'אנבאישאן, (מחוז חיילונגג'יאנג), שמורת ג'ינפואוהו ושמורת זואוג'יאה (מחוז ג'ילין) ושמורת סוזיה (מחוז ליאונינג).
קוריאה הצפונית קוריאה הצפונית: המין נמצא ככל הנראה בשני שמורות הטבע הבאות: שמורת הטבע הר מיוהיונג (37,500 דונם), ושמורת הר פאקטו (132,000 דונם). השמורה האחרונה חופפת בגבול הסיני לשמורת צ'אנגבאישאן. צעדי השימור שמוצעים לצפון קוריאה: 1) לבצע סקרים על מצב האוכלוסייה וטווח התפוצה העדכני ולאחריו 2) פיתוח של תוכניות לשימור הגוראל.
קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית: גוראל אמור הוכרז כאוצר טבע בחוק השימור של נכסי התרבות הקוריאנים משנת 1968, בזמן שבו נאסר ציד של כל מיני בעלי חיים בקוריאה (1972–1981). גוראל אמור נמצא כיום בשני שמורות טבע ביוספריות: הפארק הלאומי הר סוראק שמכיל אוכלוסייה גדולה של גוראלים ואשר הוכרז כאזור מוגן בשנת 1982, והוא מצוי גם מדי פעם בתחומי הפארק הלאומי אודה. בשל ההכרזה עליו כ"מונומנטום טבעי" הוא מקבל תאורטית הגנה מלאה. צעדי השימור שמוצעים לקוריאה הדרומית: 1) להעריך באופן מלא את המעמד המקומי של הגוראל במדינה. 2) לקבוע האם כדאי לנקוט באכיפת חוקי ההגנה הנוכחים, ביצירת אזורים מוגנים חדשים או בשניהם. 3) לקבוע האם כדאי להקים אוכלוסיית רבייה בשבי.
מצב > אומדנים

אין אומדן אוכלוסייה עולמי למין. בשנת 1977, המספר הכולל ברוסיה נאמד ב-600–750 בעלי חיים. לא נראה שהתרחשה ירידה משמעותית ממספרים אלו, וסביר להניח שהאוכלוסיות הרוסיות גדלות באיטיות. צפיפות האוכלוסייה למשל בשמורת סיחוטה אלין היא גבוהה ביותר ומגיע ל-35 פרטים לקמ"ר. לא ידוע בבירור מה המספר המשוער של הגוראלים בסין ובקוריאות.
הערות שוליים

↑  גוראל אמור באתר הרשימה האדומה של IUCN
| יעלים |
| --- | --- | --- |
| כבשי שור | כבשי שור |  |
| כבש המושק | כבש המושק |     |
| טאקין | טאקין |     |
| יעלים | יעלים |     |
| עבדקן הרעמה | עבדקן הרעמה |     |
| טאר ההימלאיה | טאר ההימלאיה |     |
| טאר ערבי | טאר ערבי |     |
| טאר נילג'ירי | טאר נילג'ירי |     |
| כבש | כבש ארגאלי • כבש מופלון • כבש הבית • כבש אוריאל • כבש גדול-קרניים • כבש דאל • כבש השלג |     |
| כבש כחול | כבש כחול מצוי • כבש כחול גמדי |     |
| יעל | יעל קווקזי מערבי • יעל קווקזי מזרחי • עז מבריגה • יעל איברי • יעל האלפים • יעל נובי • יעל סיבירי • יעל אתיופי • עז הבר (תת-מין: עז הבית) |     |
| צפירים | צפירים |     |
| צפיר | צפיר האלפים • צפיר הפירנאים |     |
| צפיר הקורדילרים | צפיר הקורדילרים |     |
| סרו | סרו יפני • סרו סומטרי • סרו סיני • סרו ההימלאיה • סרו אדום • סרו טאיוואני |  |
| גוראל | גוראל סיני • גוראל ההימלאיה • גוראל אדום • גוראל אמור |  |
פרופיל של גוראל אמור
גוראל אמור בגן חיות
בית גידול אופייני לגוראל אמור
נמר אמור הוא אחד הטורפים העיקריים של גוראל אמור.
גדי מתבגר של גוראל אמור
נוף אופייני לבית גידולו של גוראל אמור בהר פאקטו גבול קוריאה-סין
דיאור פישר

| --- | --- |

 לידה:  12 באוקטובר 1981 (בן 42) פילדלפיה שבפנסילבניה
 עמדה:  פאוור פורוורד, סנטר
 גובה:  2.11 מטר
 מספר:  40
 מכללה:  אוניברסיטת נורת'ווסטרן   אוניברסיטת מערב וירג'יניה
 קבוצות כשחקן
 2005–2006   2006   2007   2007–2008   2008–2010   2010–2011   2011–2012   2012–2013   2013–2014   2014–2015   2015–2016   2017   2017   2017–2019   2019  2019 - 2020:  רואנוק דאזל   אנוויל ולוצלאבק   אולדנבורג   ברי   מכבי תל אביב  ריאל מדריד   בילבאו באסקט   בי.סי. דונצק   ברוז במברג   אוניקס קאזאן   הפועל ירושלים   קפיטאנס דה ארסיבו   ולמירה   שיגה לייקסטארס   בני הרצליה  אליצור "איתו" אשקלון
דיאור פישר (באנגלית: D'or Fischer; נולד ב-12 באוקטובר 1981 בפילדלפיה, פנסילבניה) הוא כדורסלן עבר אמריקאי-ישראלי המשמש כיום כמאמן הפיתוח ועוזר הווידאו בקבוצת ניו אורלינס פליקנס מליגת ה-NBA.
קריירה

נולד וגדל בפילדלפיה, פנסילבניה, ארצות הברית. פישר שיחק בליגת המכללות במדי אוניברסיטת נורת'ווסטרן ולאחר מכן במדי אוניברסיטת מערב וירג'יניה(אנ'). לאחר שש עונות החל את הקריירה המקצועית שלו בקבוצת ה-NBDL רואנוק דאזל(אנ').
לאחר עונה אחת עזב את ארצות הברית ועבר לשחק באירופה, שם שיחק במועדונים אנוויל ולוצלאווק (אנ') הפולני (עונת 2005/06), אולדנבורג הגרמני (עונת 2006/07) וברי הבלגי (עונת 2007/08). במועדון הבלגי הציג יכולת טובה והעמיד ממוצעים של 14.4 נקודות וכ-11 ריבאונדים בממוצע למשחק. בזכות יכולת זו נכלל פישר בסיום העונה בחמישיית העונה.
באוגוסט 2008 חתם פישר במועדון הכדורסל הישראלי מכבי תל אביב. הוא היה מהמצטיינים בקבוצתו בליגת העל וביורוליג בעונת 2008/09, וסייע לה לזכות באליפות ישראל ולהעפיל לשלב הבתים השני של היורוליג, הטופ 16. ב-2 במרץ 2009 היה פישר מעורב בקטטה במועדון בתל אביב ונפצע בפניו. הוא אושפז ונותח בבית החולים איכילוב ונעדר ממשחקי הקבוצה למשך כחודש.
בתום העונה יצא פישר למחנות של קבוצות מליגת ה-NBA, אך לא סיכם בקבוצה כלשהי והחליט להישאר שנה נוספת במכבי.
ב-20 ביוני 2010 חתם פישר במועדון הכדורסל הספרדי ריאל מדריד. הוא היה שותף להעפלתה של ריאל לפיינל פור של היורוליג, שם הודחה על ידי קבוצתו הקודמת, מכבי תל אביב, בחצי הגמר. בתום עונת 2010/11 הצטרף פישר לקבוצת בילבאו באסקט. בעונת 2012/13 חתם בוושינגטון ויזארדס אך חוזהו נחתך לפני תחילת העונה, וב-24 בנובמבר חתם בקבוצת במברג מגרמניה.
ביולי 2014 קיבל אזרחות ישראלית, ולאחר מכן הצטרף לנבחרת ישראל. מכבי תל אביב והפועל ירושלים ניסו לצרפו אך דרישותיו הכספיות הגבוהות גרמו לחתימתו באוניקס קאזאן.
בקיץ 2015 שוחרר פישר מקאזאן והצטרף לשורותיה של הפועל ירושלים.
ב-25 במרץ 2016 שוחרר מהפועל ירושלים לאחר שביקש להשתחרר מסיבות אישיות.
בינואר 2017 חתם לחודש בקבוצת קפטנס ארסיבו מפוארטו ריקו. לאחר סיום חוזהו חתם בקבוצת ולמירה מלטביה.
באוגוסט 2017 חתם בשיגה לייקסטארס (אנ') מהליגה היפנית.
ב-10 בפברואר 2019 חתם פישר בקבוצת בני הרצליה.
ב-11 בדצמבר 2019 חתם פישר בקבוצת אליצור "איתו" אשקלון.
בעקבות הקורונה נאלץ לחזור למשפחתו ופרש מכדורסל פעיל, לאחריו מונה למאמן בקבוצת ניו אורלינס בליגה הקיץ, לאחר שקיבל הצעה להמשיך בניו אורלינס הסכים לכך והוא משמש כמאמן בקבוצה.
חיים אישיים

ב-2014 קיבל פישר האמריקאי אזרחות ישראלית לאחר שהתחתן עם ישראלית, בזמן תקופתו במכבי תל אביב.
הערות שוליים

↑  ורד כהן‏, דיאור פישר: "הפועל ירושלים היא הקבוצה הכי טובה בארץ", באתר וואלה, 6 באוקטובר 2015
↑  ורד כהן‏, הפועל ירושלים: דיאור פישר חתם לשנתיים בקבוצה, באתר וואלה, 15 ביולי 2015
↑  ורד כהן‏, סופית: דיאור פישר שוחרר מהפועל ירושלים, באתר וואלה, 25 במרץ 2016
↑  דובי פיק, ‏דיאור פישר חתם לחודש אצל אלופת פורטו ריקו, באתר ONE‏, 8 בינואר 2017
↑  עמית קרקו, ‏ג'רום דייסון וד'אור פישר חתמו בבני הרצליה, באתר ONE‏, 10 בפברואר 2019
| ‏‏נבחרת ישראל‏ - אליפות אירופה בכדורסל 2015 (מקום עשירי) |
| --- | --- | --- |
|  1 יבזורי •  2 דאוסון •  3 מקל •  4 אליהו •  5 כספי •  6 לימונד •  7 כדיר •  ‏8‏ ‏אוחיון‏‏  •‏ 9 גרין • 10 פישר • 11 רות'בארט • 12 טימור • מאמן: אדלשטיין  |  1 יבזורי •  2 דאוסון •  3 מקל •  4 אליהו •  5 כספי •  6 לימונד •  7 כדיר •  ‏8‏ ‏אוחיון‏‏  •‏ 9 גרין • 10 פישר • 11 רות'בארט • 12 טימור • מאמן: אדלשטיין  | ישראל |
האדרון

האדרונים
בפיזיקה, האדרון, הוא חלקיק תת-אטומי המורכב מקווארקים, וכן של מקביליהם ההפוכים (אנטי-חלקיקים). הקווארקים מוחזקים יחדיו על ידי גלואונים הנושאים את הכוח הגרעיני החזק.
את ההאדרונים נהוג לסווג על פי מספר הקווארקים שהם כוללים:
הבאריונים בנויים (אם אינם "אקזוטיים" כדלהלן) משלושה קווארקים כל אחד, על כן הם בעלי ספין חצי שלם (כלומר הם פרמיונים).
הנוקליאונים הם חלקיקים גרעיניים, כפי ששמם מעיד, והם כוללים את הפרוטון והנייטרון. נייטרון המצוי מחוץ לגרעין נחשב נייטרון מהיר או נייטרון 'חם'.
ההיפרונים כגון חלקיקי Δ, Λ, Ξ ו-Ω הם בעלי זמן חיים קצר יחסית וכבדים יותר מנוקליאונים. הם אינם מופיעים בגרעין אטומי.
הפנטאקווארקים הם באריונים אקזוטיים המורכבים מארבעה קווארקים ואנטי-קווארק אחד.
המזונים בנויים (אם אינם "אקזוטיים" כדלהלן) מקווארק אחד ומאנטי־קווארק (מסוג שונה), על כן יש להם ספין שלם (כלומר הם בוזונים).
המזונים הנפוצים (שלמעשה בנויים מקווארק ומאנטי קווארק), כוללים את הפאיונים הקאונים ועוד סוגים רבים של מזונים.
הטטראקווארקים הם מזונים אקזוטיים המורכבים משני קווארקים ומשני אנטי-קווארקים.
ראו גם

מיון החלקיקים
דוד חיים צבאח

ערך זה עוסק ברב דוד חיים צבאח (נפטר ב-1858), בעל "משכיל לדוד". אם התכוונתם לרב דוד בן מסעוד צבאח (נפטר ב-1956) בעל "שושנים לדוד", ראו .
| --- | --- |
 לידה:  1768 ה'תקכ"ח מרקש, מרוקו
 פטירה:  28 בספטמבר 1857  (בגיל 89 בערך) י' בתשרי ה'תרי"ח מרקש, מרוקו
 מקום פעילות:  מרקש
 תקופת הפעילות:  ? – 16 בספטמבר 1858 
 רבותיו:  רבי שלמה אסאבג, ר' מוסא בן דוד וחיון.
 תלמידיו:  רבי יוסף אזוילוס, רבי ימין צבאח, רבי יעיש קריספין.
 בני דורו:  רבי אברהם פינטו, רבי רפאל מסעוד אבן מוחא, ועוד.
 חיבוריו:  ראו בערך.
 חתימה:  חתימת רבי דוד צבאח
 
רבי דוד חיים צבאח (סביב ה'תקכ"ח, 1768 – י' בתשרי ה'תרי"ח, 28 בספטמבר 1857) היה מקובל, פוסק הלכה אב בית הדין ורבה של מרקש במאה ה-19.
ביוגרפיה

נולד במרקש שבמרוקו סביב שנת ה'תקכ"ח לרבי יעקב צבאח ולמירא בנישתי. ככל הנראה למד אצל חכמי עירו, הרב שלמה אסבאג והרב מוסא בן דוד אוחיון.
נתמנה לדיין בשנת ה'תקע"ז. חביריו לדיינות היו הרב אברהם פינטו הקטן (אב בית הדין), הרב שלמה אסבאג, הרב אברהם אסולין, הרב מימון פינטו, הרב אלעזר חזן, הרב משה רוזיליו, הרב רפאל מסעוד אבן מוחא. לבית דין זה הופנו שאלות מערים אחרות במרוקו, בין השאר התכתב עם רבי יצחק בן וואליד, רבי רפאל אהרן מונסונייגו, ורבי אברהם אנקווא.
בשנת ה'תקצ"ד (1833) נתמנה לרבה של מרקש, אחר פטירתו קודמו הרב אברהם פינטו הקטן.
בספרו משכיל לדוד מביא הרב דברי תורה שנגלו לו בחלום.
נפטר במרקש בליל יום הכיפורים שנת תרי"ח. ספדו לו הרבנים רפאל מסעוד אבן מוחא, אברהם חרוש. וכן הספידוהו בערים נוספות.
חיבוריו

חיבר הרבה ספרים, רובם אבדו.
נדפסו מהם:
משכיל לדוד – כולל חידושים על התורה ודרשות וחידושי ש"ס והגהות בקבלה על אוצרות חיים, תוניס, תר"ע. נדפס פעם שנייה עם הוספות בירושלים תשס"ו על ידי מכון פי ישרים.
מורה צדק – כולל טעמי חשן משפט וחידושי דינים וסגולות ורפואות ועט סופר על פי מראכש, תוניס, תרע"ה.
שו"ת וחידושי רבי דוד צבאח – כולל פסקי דין וחידושי דינים והגהות על מנהגי טריפות.
משפחתו

הניח שני בנים ובת:
רבי ימין צבאח. היה דיין במראכש נלב"ע בכפר איגינישנאי בשנת ה'תרל"ב או ה'תרל"ג. חיבר דרוש למגילת אסתר נדפס בספר של אביו משכיל לדוד מהדורת פי ישרים.
רבי אברהם צבאח. שבנו רבי דוד הדפיס ספר משכיל לדוד.
מירא. נשאת במוגאדור.
הערות שוליים

↑  תאריך הולדתו אינו מדויק. אך בהספדים נכתב עליו שנפטר קרוב לתשעים. ולכן יש לשער שנולד בשנה זו.
↑  ראו למשל בשו"ת רבי דוד צבאח אורח חיים סימן א.
↑  ראו תשובות חכמי מראכש סימן פו.
↑  ראו למשל שו"ת רבי דוד צבאח יורה דעה סימן ה'.
↑  ראו משכיל לדוד עמודים: כ, לה, קכג.
↑  בשער ספרו משכיל לדוד ובעקבותיו בספר מלכי רבנן כתבו שנפטר בשנת תרי"ט. אמנם במבוא לספרו משכיל לדוד מהדורת מכון פי ישרים הוכיח ששנת פטירתו הייתה תרי"ח.
↑  כדוגמת מקנס, ראו אוצר המכתבים ח"א סי' קפ"ט, הספד מכת"י רבי דוד משאש.
↑  למשל: ספר 'כסא דוד' – פירוש לספר תהילים; 'טעמי חושן משפט' – שרובו טרם נדפס, ומקצתו נדפסו ב'מורה צדק'.
↑  בהיברו בוקס נכתב שהמחבר הוא רבי דוד בן מסעוד צבאח, מה שאינו נכון
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: הרב משה אסבאג | רבנים ראשיים של מרקש | הבא: הרב אלעזר חזן |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007286286205171  GND: 1031249354  ISNI: 0000 0000 6695 8191  LCCN: nr2001049700  VIAF: 14701022   WorldCat (עם VIAF): 14701022
דימיטרי שוורדנדזה

| --- | --- |

דיוקן עצמי, 1913
 לידה:  1 בדצמבר 1885 בַּחְוִוי, גאורגיה 
 פטירה:  1937 (בגיל 51 בערך) טביליסי, ברה"מ 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנות יפה, מינכן 
 תחום יצירה:  ציור 
 
דימיטרי שוורדנדזה (בגאורגית: დიმიტრი შევარდნაძე;‏ 1 בדצמבר 1885–1937) היה צייר גאורגי, אספן אמנות, שנרצח במהלך הטיהורים הגדולים של סטלין.
חַיִים

שוורדנדזה נולד בבַּחְוִוי (גאו'), כפר קטן במחוז גוריה שבמערב גאורגיה, אז חלק מהאימפריה הרוסית. הוא התחנך באקדמיות לאמנות של סנקט פטרבורג ומינכן. עם שובו לגאורגיה בשנת 1916, הוא הקים והנהיג את אגודת האמנים הגאורגים. הוא עזר גם בהקמת הגלריה הלאומית לאמנויות יפות (1920) ואת האקדמיה הלאומית לאמנויות של טביליסי (אנ') (1922). הוא עיצב בכמה הצגות אופרה ותיאטרון וסרטים, וכן עיצב לוגו רשמי של האוניברסיטה הממלכתית של טביליסי.
חַיִים > מֶרֶד

ב-1937 התכוון המנהיג הקומוניסטי של גאורגיה הסובייטית, לברנטי בריה, להרוס כנסייה מימי הביניים בטביליסי, אך נתקל בהתנגדות עיקשת של קבוצת אינטלקטואלים גאורגים בראשות דימיטרי שוורדנדזה. בריה השיב לבקשותיהם, שבוודאי יספיק לשמר דגם מוקטן של הכנסייה כדי שאנשים יוכלו לראות אותה במוזיאון, ואז אמר לשווארדנדזה באופן פרטי שאם יוותר על מאמציו להציל את הכנסייה הוא ימונה למנהל המוזיאון העתידי. האמן סירב ולבסוף נכלא והוצא להורג. עם זאת הכנסייה נשתמרה.
הערות שוליים

↑  Ami Knight (אנ') (1993),
Beria: Stalin’s First Lieutenant, page 84. Princeton University Press, ISBN 0-691-01093-5 ‏(הספר בקטלוג ULI)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 123301173  ISNI: 0000 0000 3785 7412  LCCN: n99035557  SUDOC: 266491197  VIAF: 25507116   WorldCat (עם VIAF): 25507116
גטו שאנגחאי

| --- | --- |

ישיבת מיר שבשאנגחאי
 מידע כללי
 סוג:  גטו 
 מיקום:  שאנגחאי
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  18 בפברואר 1943 – 3 בספטמבר 1945 (שנתיים)
 תאריך פתיחה רשמי:  3 בספטמבר 1945 
 תאריך פירוק:  1945 
 מידות
 שטח:  4 קמ"ר
 קואורדינטות:  31°15′54″N 121°30′18″E﻿ / ﻿31.265°N 121.505°E﻿ / 31.265; 121.505
  (למפת שאנגחאי מוגדלת) גטו שאנגחאי(למפת שאנגחאי רגילה) גטו שאנגחאי
 
גטו שאנגחאי (בסינית: 上海隔都) היה, במהלך מלחמת סין–יפן השנייה, שטח בן כארבעה קמ"ר ברובע הונגקוֹאוּ (虹口区) של שאנגחאי, בו התגוררו כ-20,000 פליטים יהודים מארצות אירופה שנמלטו מן הנאצים. תושבי הגטו סבלו ממחסור וממצוקה, אך הצליחו להינצל מן השואה.
רקע > בעיית הפליטים היהודים במרכז אירופה בשנות השלושים

עד לסוף שנות ה-20 חיו רוב יהודי גרמניה חיי רווחה במדינתם. הם שירתו בצבא הגרמני ותרמו לעם הגרמני באמנות, במסחר, בתרבות ובמדע, הרבה מעבר למשקלם היחסי באוכלוסייה. לאחר עליית אדולף היטלר והמפלגה הנאצית לשלטון בשנת 1933 האנטישמיות הפכה למדיניות הרשמית של המדינה, והתקבלו חוקים כחוקי נירנברג שדחקו את היהודים מכל תחומי החיים. רבים ניסו להימלט מן המדינה, אך כפי שכתב חיים ויצמן ב-1936 - "העולם נראה כמחולק לשני חלקים. המקומות בהם לא יכולים יהודים לחיות, והמקומות אליהם אינם יכולים להיכנס". ועידת אוויאן הראתה כי בסוף שנות ה-30 היה זה בלתי אפשרי ליהודי שרצה להימלט מגרמניה הנאצית למצוא מדינה שתקבל אותו באופן חוקי. הבעיה החמירה אחרי ליל הבדולח וככל שהרחיבו הנאצים את תחומי שליטתם באירופה עם סיפוחה של אוסטריה, וכיבושה של צ'כוסלובקיה ולאחריה פולין. היהודים שהבינו את גודל הסכנות המאיימות עליהם באירופה חיפשו כל דרך להימלט ממנה והיו מוכנים להגיע לשאנגחאי הרחוקה, שעליה לא ידעו כמעט דבר, לפחות כאל מקלט זמני.
רקע > שאנגחאי אחרי 1937

בשנות ה-30 הייתה שאנגחאי מטרופולין של כארבעה או חמישה מיליון איש. העיר הייתה המרכז החשוב ביותר של הסחר הבינלאומי במזרח אסיה ושגשגה על אף אי היציבות הפוליטית ששררה בסין מאז שנות ה-1920. בשאנגחאי היו עסקים בינלאומיים רבים שהבטיחו את עושרה ואת מעמדה המיוחד למרות הפלישה היפאנית לסין ובעיקר תקרית שאנגחאי ב-1932 ו-מלחמת סין - יפן השנייה שבהן הייתה מוקד לקרבות מרים, כל אלו הביאו לעיר מאות אלפי פליטים שהגדילו את הפער העמוק בין עושר ועוני.
מעמדה המיוחד של שאנגחאי הוסדר בשנת 1842 בחוזה נאנקינג שנחתם בין ממשלות בריטניה וסין לאחר מלחמת האופיום הראשונה והיה אחד מסדרת הסכמים בינלאומיים עליהם אולצה סין לחתום, שהסדירו מעמד מיוחד למעצמות זרות על אדמת סין. בעקבות הסכמים אלה העיר הייתה מחולקת לשלשה אזורים: הרובע הסיני שהיה לו מינהל עירוני משלו, הרובע הצרפתי שנוהל על ידי הקונסול הכללי הצרפתי, והרובע הבינלאומי (The International Settlement) שנוהל על ידי המועצה העירונית של שאנגחאי. רובע הונגקיו, שחלק ממנו הפך ב-1943 ל"גטו", היה בתחומי הרובע הבינלאומי אך רוב תושביו היו סינים. עם גבור המעורבות היפנית בעיר התיישבו בו גם יפנים רבים ולאחר כיבוש שאנגחאי ב-1937 נוהל הרובע בעצם על ידי היפנים. רובע הונגקיו היה אזור עני במיוחד ונפגע קשה בהפצצות מהאוויר ב-1932 וגם ב-1937.
לפני הגעת הפליטים היו בעיר שתי קהילות יהודיות. קהילת יהודי בגדאד הקטנה והעשירה, שכללה משפחות כמשפחת כדורי ומשפחת ששון, ומנתה בין 500 ל-1000 נפש, וקהילה גדולה יותר של פליטים מרוסיה שרובם הגיעו לאחר המהפכה הרוסית, שמנתה בין 4500 ל־6000 איש.
רקע > שאנגחאי כעיר מקלט לפליטים היהודים

השלטון הנאצי עודד וכיוון הגירה כפויה של יהודים משטחי שלטונו מאז 1936 ועוד יותר לאחר האנשלוס. מכיוון שרוב המדינות סגרו את שעריהן בפני יהודים, בעיקר לאחר ועידת אוויאן ביולי 1938, הפכה שאנגחאי ליעד מרכזי לפליטים יהודיםהודות להסדר ההיתרים המיוחד שנוצר בה. מי שהיה בידו כרטיס הפלגה או אשרת כניסה כל שהיא יכול היה לקבל אישור ליציאה משטחי הרייך. שגרירויות וקונסוליות של ממשלת סין הלאומנית הנפיקו אשרות כניסה שהפליטים נדרשו להן כדי לרכוש כרטיסי הפלגה. הקונסול הכללי בקונסוליה הסינית בווינה, חה פנגשאן שהנפיק אשרות לפליטים רבים, בניגוד למדיניות הממונים עליו הוכר לימים כחסיד אומות העולם. אך פקידי הממשלה הסינים לא היו רשאים, בשל מעמדה המיוחד של שאנגחאי, למנוע את כניסתם של זרים לעיר, וכך לא הייתה סמכות לאיש, גם לא למועצה העירונית של שאנגחאי להנהיג ביקורת דרכונים. מכאן שחסרונה של מערכת בקרת דרכונים היא שאיפשרה לאלפי פליטים למצוא מקלט בעיר.
במהלך שנת 1941 הגיעה לעיר גם שלוחה מרכזית של ישיבת מיר. בעקבות השתדלותו ופעילותו של הרב זרח ורהפטיג, חילק הקונסול היפני בליטא, חסיד אומות העולם צ'יאונה סוגיהארה, לתלמידי הישיבה אשרות כניסה ליפן. רבים מהתלמידים יצאו בזכותו מליטא ברכבת הטרנס-סיבירית, עם הרבנים חיים שמואלביץ ויחזקאל לוינשטיין, דרך סיביר. תחילה הגיעו לקובה שביפן ושהו שם כתשעה חדשים עד שהיפנים נוכחו לראות כי למרבית הפליטים וביניהם בני הישיבה אין סיכוי להמשיך למדינה אחרת, והם הגלו אותם לשאנגחאי הסינית, תחת כיבוש יפני. ביפן ובשנגחאי זכו הפליטים בהכנסת אורחים מצד הקהילות היהודיות הספרדיות האמידות שבמקום, ובשנגחאי אף העמידה להם הקהילה העיראקית כמחסה את בית הכנסת בית אהרן. לצד 300 או 400 רבני ותלמידי ישיבת מיר, הצטרפו אליהם גם מספר תלמידי ישיבה פליטים שהגיעו מישיבת חכמי לובלין, ישיבת טלז, ישיבת קלצק וישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש.
רקע > לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה

כניסתה של יפן למערכה מול ארצות הברית במלחמת העולם השנייה בדצמבר 1941 סימנה מפנה שלילי בגורלם של פליטי שאנגחאי. פליטים רבים שמצאו עבודה בחברות בריטיות ואמריקניות איבדו את מקום עבודתם בתוך שנה. הקשר עם מוסדות הרווחה בארצות הברית נותק. ארגון הג'וינט שמימן מזון ומגורים לאלפי פליטים נאלץ לצמצם את פעולותיו באופן דרסטי. היהודים הבגדאדים העשירים שסיפקו את שירותי הסעד הבסיסיים לפליטים, היו ברובם אזרחים בריטים, ונכלאו כאזרחי ארץ אויב. נציגת הג'וינט בשאנגחאי, לאורה מרגוליס, שקיבלה רשות מהשלטונות היפנים להמשיך ולהתרים כספים, פנתה אל מנהיגי הקהילה הרוסית בעיר שהיו חופשיים מהמגבלות שהוטלו על זרים שמדינותיהם היו במצב מלחמה עם יפן. אך המצב הלך והחמיר, ורבים מהפליטים הגיעו לסף רעב. כבר באמצע 1942 חויבו הפליטים לשאת תעודות תושב שהונפקו על ידי ה-Juedische Gemeinde (ועד הקהילה היהודית של יוצאי גרמניה ומרכז אירופה) על פי דרישת השלטון היפני. בתעודות אלה הודפס פס צהוב ובו המלים "פליט גרמני" באנגלית וביפנית. תעודות של תושבים אחרים שאינם סינים סומנו בפס ירוק.