stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אריק לינדרוס
קריירת משחק > טורונטו מייפל ליפס

ב-11 באוגוסט 2005, לאחר ביטול עונת 2005, לינדרוס חתם על חוזה לשנה של 1.55 מיליון דולר עם מייפל ליפס לעונת 2006. לאחר התחלה יציבה לכהונתו בטורונטו בה צבר 22 נקודות ב-32 משחקים, לינדרוס סבל מקרע ברצועה בשורש כף היד השמאלי נגד דאלאס סטארס ב-10 בדצמבר 2005. לאחר היעדרות של 27 משחקים, חזר לינדרוס להרכב של טורונטו ב-28 בפברואר 2006, ביום הולדתו ה-33, נגד וושינגטון קפיטלס. חזרתו הייתה קצרה, שכן הוא נפצע מחדש בפרק כף היד שלו בזמן שחבט חבטת הצלפה במשחק נגד אוטווה סנטורס ב-4 במרץ, ובכך למעשה סיים את העונה. הוא עבר ניתוח בשורש כף היד במרכז היד והגפיים העליונות בלונדון, אונטריו, יומיים לאחר המשחק.
קריירת משחק > דאלאס סטארס ופרישה

לינדרוס חתם על חוזה לשנה לעונת 07–2006 עם דאלאס ב-17 ביולי 2006. הוא שיחק ב-49 משחקים בעונה הרגילה וצבר 26 נקודות, ושלושה משחקים בפלייאוף 2007. לינדרוס הודיע רשמית על פרישתו ב-8 בנובמבר 2007, בלונדון בגיל 34.
קריירה בינלאומית

אליפות העולם בהוקי קרח לצעירים 1990
אליפות העולם לצעירים 1991
גביע קנדה 1991
אליפות העולם לצעירים 1992
משחקי החורף האולימפיים
אליפות העולם בהוקי קרח 1993
גביע העולם בהוקי קרח 1996
משחקי החורף האולימפיים 1998
משחקי החורף האולימפיים 2002
סיום קריירת משחק

ביום פרישתו, 8 בנובמבר 2007, הוכרז גם שלינדרוס תרם 5 מיליון דולר למרכז מדעי הבריאות של לונדון. תרומה זו תומכת בתוכניות כמו מרפאת רפואת הספורט של פאולר קנדי, והיא אחת התרומות האישיות הגדולות ביותר של דמות ספורט קנדית.
ב-11 בנובמבר 2007, שלושה ימים לאחר פרישתו, איגוד השחקנים של ליגת ההוקי הלאומית מינה את לינדרוס לתפקיד החדש שנוצר, נציב תלונות הציבור באיגוד לינדרוס היה מעורב בארגון לאורך הקריירה שלו. עם זאת, לינדרוס ניתק את הקשר עם האיגוד ב-3 בפברואר 2009, והתפטר מתפקיד היועמ"ש לאחר 15 חודשים בתפקיד.
ב-9 במאי 2010, לינדרוס יחד עם אמו בוני, דוגמנית העל והשחקנית מוניקה שנארה ועוד כמה אישים קנדיים ידועים, עזרו ל-Habitat for Humanity טורונטו על ידי הכרה ביום האם על ידי בניית בתים.
ב-31 בדצמבר 2011, הוא שיחק במשחק וינטר קלאסיק 2012 לבוגרים בין ניו יורק ריינג'רס לפילדלפיה פליירס.
באפריל 2016 תמך לינדרוס בחוק רואן. זו הייתה חקיקה לחינוך זעזוע מוח שנקראה לזכרו של שחקן רוגבי מתבגר מאוטווה שמת במהלך משחק. החקיקה ניתנה בחסות פרטית על ידי MPP של Nepean-Carleton, ליסה מקלאוד.
ביוני 2016, לינדרוס הוכרז כאחד מארבעה ממונים לשיעור החניכה להיכל התהילה של ההוקי 2016, שאליהם הצטרפו פאט קווין המנוח, השוער רוגי ואשון וחלוץ האגף הרוסי סרגיי מקארוב.
ב-14 בינואר 2017, לינדרוס התאחד עם חבריו לשעבר מ"לגיון האבדון" ג'ון לקלר ומיקאל רנברג כדי לשחק במשחק בוגרי יום השנה ה-50 בין פיטסבורג פינגווינס לפילדלפיה פליירס.
בראיון ב-2017 בטלוויזיה הקנדית -צרפתית, הוא פתח כיצד החל את הקריירה שלו כאשר נבחר על ידי הנורדיקס. מאוחר יותר הוא הצהיר שאין לו בעיה עם קוויבק סיטי או אנשיה, וציין שאשתו היא קנדית צרפתייה. הוא הצהיר שהסיבה האמיתית היא שהוא לא כיבד את מרסל אובוט וביקר על כך שהוא לעולם לא ישחק עבורו. בסוף הריאיון, הוא קיבל סוף סוף את האיגלו של נורדיקס וחולצת הפלור-דה-ליס, 26 שנים לאחר הפרשייה.
ב-18 בינואר 2018, הפליירס הפרישו את מספרו של לינדרוס. חולצה 88 בטקס לפני המשחק בולס פארגו סנטר.
חיים אישיים

הוא בנם הבכור של קרל לינדרוס ובוני רוזל-לינדרוס; למשפחת לינדרוס יש מורשת שוודית. פירוש השם "לינדרוס" בשוודית הוא "ורד עץ הטיליה". סבא רבא שלו אקסל היגר לקנדה מברדריד, כפר קטן בשוודיה, ואריק הוא הדור השלישי למשפחת לינדרוס שנולד בקנדה. אביו קרל לינדרוס קיבל תואר ראשון באמנויות מאוניברסיטת מערב אונטריו (שם שיחק פוטבול, מספיק טוב כדי להיבחר במקום ה-30 הכללי על ידי אדמונטון אסקימוס של ליגת הפוטבול הקנדית בדראפט של מכללת CFL ב-1970), והפך לרואה חשבון מוסמך. אמו של לינדרוס - בוני היא אחות מוסמכת. ללינדרוס יש אח אחד בשם ברט, ואחות אחת בשם רובין.
אחיו הצעיר של לינדרוס, ברט, שיחק בניו יורק איילנדרס ופרש מוקדם ב-1 במאי 1996, עקב תסמונת עקב זעזוע מוח.
הספר Fire on Ice, שנכתב בשיתוף רנדי סטארקמן ופורסם באוקטובר 1991 על ידי הרפר קולינס, תיאר את חייו ואת קריירת ההוקי המוקדמת של לינדרוס.
בשנת 2012 נישא לינדרוס לקינה למארש, ילידת קוויבק ונשיאה לשעבר של האגף הצפון אמריקאי של Travelex. יש להם שלושה ילדים: קרל פייר, והתאומים סופי וראיין. לינדרוס ומשפחתו מתגוררים כיום בטורונטו. הם חברים קרובים של גולדי הון וקורט ראסל, כאשר לשתי המשפחות יש קוטג' באגם רוסו במוסקוקה, אונטריו.
לינדרוס מונה לחבר במסדר אונטריו לכיתת שנת 2022.
הישגים > פרסים > נוער

| פרס | שנה |
| --- | --- |
פרס ג'ק פרגוסון: 1989
גביע אדי פאוורס: 1991
גביע רד טילסון: 1991
נבחרת אולסטאר ראשונה ב-OHL: 1991
שחקן השנה ב-CHL: 1991
אולסטאר גביע הזיכרון: 1991
הישגים > פרסים > מקצועני

| פרס | שנה |
| --- | --- |
נבחרת אול-רוקי ב-NHL: 1993
גביע הארט: 1995
פרס לסטר ב. פירסון: 1995
נבחרת אולסטאר ראשונה: 1995
נבחרת אולסטאר שנייה: 1996
גביע בובי קלארק: 1994, 1995, 1996, 1999
משחק אולסטאר: 1994, 1996, 1997, 1998, 1999, 2000, 2002
הישגים > פרסים > בינלאומי

| פרס | שנה |
| --- | --- |
נבחרת אולסטאר באליפות העולם לצעירים: 1991
החלוץ הטוב ביותר באליפות העולם לצעירים: 1991
נבחרת אולסטאר בהוקי קרח במשחקי החורף האולימפיים: 1992
נבחרת אולסטאר באליפות העולם: 1993
החלוץ הטוב ביותר באליפות העולם: 1993
ציטוטים > בשם לינדרוס

"כרגע המיקוד שלי הוא 'עבודת הרשות, אני לא ממש דואג לשאר הדברים. אבל השנתיים האחרונות היו די מתסכלות במונחים של לא לעבור בלי להיות נקי מפציעות. זה פשוט מתסכל."
"ההחלטה שלי לפרוש מהוקי מקצועני היא משהו שאני שוקל כבר זמן מה ולא בא בקלות. אני אתגעגע לפעילות היום יומית של להיות חבר בצוות והאחווה שפיתחתי עם חבריי לקבוצה לעולם לא ישכחו, שיחקתי עם הטובים ביותר - זה היה מטורף."
ציטוטים > על לינדרוס

"היה לו הכול: גודל, חוזק ועדינות, זה מצער שהפציעות קיצרו את זמנו ב-NHL אבל הייתה לו קריירה נהדרת והוא הטביע את חותמו על המשחק". –ג'ון לקלייר.
"כן, בהתבסס על היכולת שלו לשחק את המשחק ועל סמך התרומות שלו כשחקן, אני חושב שאתה צריך להפריד בין כל השטויות שהתרחשו. במיוחד כשהוא שיחק בפליירס, זה היה פשוט הוקי דומיננטי יוצא מן הכלל - הראשון מבין הגברים הענקיים והגדולים עם המיומנות של האיש הקטן". - בובי קלארק, האם לינדרוס צריך להתקבל להיכל התהילה של ההוקי.
עמרי לוי

| --- | --- |

לוי בינואר 2019
 לידה:  18 בספטמבר 1970 (בן 54) ברקלי, ארצות הברית 
 מדינה:  ישראל 
 http://omri425.wix.com/omrilevy#!contac/cyxy
 פרופיל ב-IMDb
 
עומרי לוי (נולד ב-18 בספטמבר 1970) הוא במאי קולנוע ותסריטאי ישראלי.
ביוגרפיה

עמרי לוי נולד בברקלי, קליפורניה, ארצות הברית. גדל ומתגורר בירושלים. בוגר בהצטיינות של בית הספר לקולנוע סם שפיגל. סרט הגמר שלו "חול" נבחר כאחד מעשרת הסרטים הטובים ביותר של בית הספר והיה מועמד סופי לפרס האוסקר לסרטי סטודנטים בלוס אנג'לס.
לאחר לימודיו בשנת 2000, כתב וביים את סדרת הדרמה "הסודות של כנרת" בהפקת מיכה שגריר עבור "שידורי קשת" (שתי עונות). הסדרה זכתה בפרס הראשון בפסטיבל סן פרנסיסקו 2000 ובפסטיבל מינכן. באותה שנה גם כתב וביים את דרמת הטלוויזיה "איש השלג" עבור "קשת", בהפקת מיכה שגריר.
בשנים 2002–2003 ביים את סרטו העלילתי הראשון באורך מלא - "מיס אנטבה", בהפקה משותפת עם בית הספר סם שפיגל. הסרט הוקרן בבתי הקולנוע בארץ וזכה בפרסים בישראל ובעולם, ובהם ציון לשבח בפסטיבל ברלין ובפסטיבל ירושלים, ובפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבלים של בואנס איירס, טיוואן, זלין צ'כיה ועוד.
לוי ביים את הסרטים הקצרים: "רומי וירושלים" (2005, דוקומנטרי), "רגע לפני המראה" (2010, עלילתי), ו"התיק השחור" (2012, עלילתי, על פי סיפור קצר מאת יהושע קנז, מהספר "דירה עם כניסה בחצר").
יזם וניהל את הפסטיבל הבינלאומי לסרטי ילדים ונוער בסינמטק ירושלים בשנים 2007–2012.
לוי הוא המנהל האקדמי של בית הספר "מעלה" לקולנוע בירושלים מאז שנת 2007 ועד היום. בתקופה זו ליווה לוי את יצירתם והפקתם של למעלה מ-200 סרטים קצרים של תלמידי שנים ב ו ג בבית הספר. חלק גדול מסרטים אלו הוקרנו בפסטיבלים יוקרתיים ברחבי העולם וזכו בפרסים רבים כולל פרס הבאפטא הבריטי ומועמדות לפרסי אוסקר הסטודנטים בלוס אנג'לס.
בשנת 2016 כתב וביים את הסרט "ארמונות בחול" על פי הסיפור הקצר "עצם התהליך" מאת הסופרת בלה שייר. הסרט הוקרן בסינמטקים ברחבי הארץ בקיץ 2016 כחלק מפרויקט "החצר האחורית" במימון קרן גשר לקולנוע רב תרבותי, קרן רבינוביץ', והרשות השנייה. הסרט הוקרן גם בערוץ 10.
באוקטובר 2016 ביים את הסרט הקצר "התנגשות" על פי תסריט של דקלה קידר. בסרט משתתפים השחקנים רננה רז ודן שפירא. הסרט נקנה להפצה בינלאומית על ידי חברת Shorts.tv הבריטית והיה מועמד לפרס אופיר לסרט הקצר.
בשנים 2016–2017 כתב את הסרט באורך מלא "איזה ילד יפה" בתמיכת קרן רבינוביץ.
ב-2018 יזם, הפיק והיה במאי שותף של סרט הקולנוע "הביקור", בשיתוף ארבעה בוגרים מצטיינים של בית ספר לקולנוע מעלה. הסרט זכה במענק הפקה של מיזם הקולנוע בירושלים.
בשנת 2022 השתתף ב"סטודיו לפיתוח" מטעם קרן גשר וקרן אבי חי במהלכה כתב את סדרת הטלוויזיה "המשפחה".
בשנת 2024 כתב וביים את הסרט הקצר "הכלבה" בהשתתפות השחקן ישי גולן ובתמיכת קרן גשר.
הוא בנו של פרופ' חיים לוי, כלכלן וחתן פרס ישראל.
הערות שוליים

↑  עמרי לוי באתר סם שפיגל
↑  עמרי לוי, באתר בית הספר "מעלה"
↑   "התנגשות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304848305171  ISNI: 0000 0000 5410 1174  LCCN: no2003064442  NKC: xx0176722  VIAF: 7081393   WorldCat (עם VIAF): 7081393
ינון בן שושן

| --- | --- |

 לידה:  10 במאי 1993 (בן 31) ירושלים 
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2009
 מעסיק:  וואלה!
 סוג כתב:  עיתונאי
 תחום סיקור:  טכנולוגיה
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  inonbs
 טוויטר (X):  inonbesh
 
ינון בן שושן במטה אפל בקופרטינו, קליפורניה, ספטמבר 2024
ינון בן שושן (נולד ב-10 במאי 1993) הוא עיתונאי ישראלי, מבקר טכנולוגיה ויוצר תוכן המשמש ככתב הטכנולוגיה של וואלה וכעורך מדור הטכנולוגיה באתר האינטרנט.
ביוגרפיה

ינון בן שושן נולד וגדל בירושלים וסיים את לימודיו התיכוניים בבית הספר הגימנסיה העברית רחביה. לאחר שירותו הצבאי, החל ללמוד בקורס הגשה ושידור בבית הספר למקצועות הטלוויזיה של ערוץ רשת 13 (לשעבר "רשת"), "הברזל 23".
את דרכו בתקשורת החל בגיל 16, ככותב צעיר באתרי אינטרנט, בהם פריים-טיים ו-Gadgety. בשנת 2014 החל לכתוב בעיתון ידיעות ירושלים, ובהמשך מונה לכתב חינוך במקומון "כל העיר". בשנת 2015 הצטרף לאתר "nrg" כמפיק בדסק החדשות ועורך מבזקים. בין היתר היה עורך כתבות בנושאי טכנולוגיה. ב-2017, עם המיזוג בין אתר "nrg" ל"ישראל היום", מונה בן שושן למפיק בדסק החדשות של האתר והעיתון. בנובמבר 2018 מונה לעורך המשנה במדור הטכנולוגיה של אתר מאקו (NEXTER). במקביל הופיע גם בתוכנית next, עם דרור גלוברמן. במרץ 2020 שב בן שושן לישראל היום וערך את מדור הטכנולוגיה. ביוני 2021 מונה לעורך הטכנולוגיה של אתר וואלה!.
במסגרת עבודתו, הוביל דרישה לשיפור הליקויים הרבים שמהם סובל מערך ה"רב-קו" לתשלומים בתחבורה הציבורית. בהמשך הכריז משרד התחבורה על שיפורים רבים במערך. בזמן מגפת הקורונה, חשף את הקלות שבה ניתן לזייף תעודת מתחסן (דרכון ירוק).
בן שושן מסקר מוצרי טכנולוגיה, מרואיין בנושאי טכנולוגיה בתוכניות אקטואליה. בעבר הגיש את הפודקאסט "תתחברו" בוואלה. במאי 2023 החל להנחות את התוכנית ״סוויפ-אפ״ בערוץ הטלוויזיה וואלה+.
בתחילת חודש ספטמבר 2023, בן שושן נבחר על ידי חברת אפל וטס לסקר את אירוע ההכרזה על סדרת האייפון 15 בקופרטינו, קליפורניה, כייצוג הישראלי הבלעדי באירוע.
באפריל 2024 החל להגיש פינת טכנולוגיה שבועית בתוכנית הבוקר של רשת 13, העולם הבוקר.
בספטמבר 2024 בן שושן הוזמן שוב על ידי אפל וטס למטה החברה בקופרטינו על מנת לסקר את אירוע ההכרזה על סדרת האייפון 16.
בנובמבר 2024 החל להגיש את הפודקאסט "זמן מסך" ברשת הפודקאסטים All In.
חיים אישיים

ב-2017 יצא מהארון. הוא מתגורר בראשון לציון עם בן זוגו, בני אהרון.
הערות שוליים

↑  ינון בן שושן - עורך וואלה! טכנולוגיה, באתר וואלה!
↑  ינון בן שושן מונה לעורך ערוץ וואלה! TECH, באתר וואלה, 14 ביוני 2021
↑  ינון בן שושן, ‏הקרב על הרב קו: "משרד התחבורה כשל״, באתר ‏מאקו‏, 1 ביולי 2019
↑  ינון בן שושן, לא מאובטח ופשוט לזיוף: הקלות שבה ניתן להשיג תעודת מתחסן ברשת, באתר ישראל היום, 3 בפברואר 2021
↑  פודקאסט | תתחברו, באתר וואלה!
איליה אילף

| --- | --- |

 לידה:  3 באוקטובר 1897 (יוליאני) אודסה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  13 באפריל 1937 (בגיל 39) מוסקבה, ברה"מ 
 שם לידה:  Иехиел-Лейб Арьевич Файнзильберг 
 מדינה:  האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית ברית המועצות ברית המועצות
 לאום:  יהודים 
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 מקום מגורים:  אודסה, סנקט פטרבורג, מוסקבה 
 שם עט:  Илья Арнольдович Ильф, И. А. Пселдонимов, И. Фальберг, Иф, Дон Бузильо, Ф. Толстоевский, А. Старосольский, Франц Бакен-Бардов, Коперник, А. Немаловажный, Ильф, И., Виталий Пселдонимов, И—Ф., Иф., И. Вариант, А. И. Ильф, Лахневич, Холодный философ 
 שפות היצירה:  רוסית 
 סוגה:  סאטירה, רומן קצר, פרוזה, נובלה, פיליטון, רומן, ספרות ספקולטיבית 
 יצירות בולטות:  שנים עשר כיסאות, עגל הזהב 
 
איליה אִילְף (ברוסית: Илья Ильф;‏ במקור: איליה (יחיאל לייב) ארנולדוביץ' פַיינְזילברג, Илья Арнольдович Файнзильберг – שם העט שלו "אילף" הוא ראשי התיבות של שמו יחיאל לייב פיינזילברג; 3 באוקטובר (גריגוריאני: 15 באוקטובר) 1897, אודסה – 13 באפריל 1937, מוסקבה) היה סופר הומוריסטי יהודי סובייטי, שהיה פופולרי בשנות ה-20 ושנות ה-30 של המאה ה-20.
את רוב עבודתו הספרותית עשה ביחד עם יבגני פֶּטְרוֹב, וכמעט תמיד מתייחסים אל השניים כ"אילף ופטרוב".
קורות חיים

אילף נולד וגדל בעיר אודסה באימפריה הרוסית, הילד השלישי במשפחתו של עובד בנק. אחיו הגדול, שאול פיינזילבר, התפרסם כצייר קוביסטי בשם העט אלכסנדר פזיני (Alexandre Fasini; נספה באושוויץ ב-1942).
בשנת 1913 סיים בהצטיינות את לימודיו בבית ספר מקצועי וקיבל תעודת מכונאי. במהלך מלחמת העולם הראשונה כתב את הספר "צבא הפרשים", המספר את קורותיו של אינטליגנט יהודי בצבא ששונא את שתי שכבות האוכלוסייה שעמן הוא נמנה: שכבת היהודים ושכבת האינטליגנציה.
אילף עזב את אודסה ועבר לבירה מוסקבה לעבוד כעיתונאי (כסופרים רבים שאינם ממעמד האצולה, שהגיעו לספרות דרך העיתונאות משום שזו הייתה דרך להתפרנס מכתיבה).
התחיל לעבוד בעיתון בשם "ג'וג'יק ('הצפצוף'), ושם הכיר בשנת 1925 הכיר את יבגני פטרוב וכך נולד הצמד "אילף ופטרוב", שהפך לתופעה תרבותית סובייטית.
אילף נפטר משחפת בשנת 1937, בגיל 39.
בתו אלכסנדרה פיינזילבר עלתה לישראל והתגוררה בה עד פטירתה.
הערות שוליים

↑  אילף ופטרוב באנציקלופדיה בריטניקה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007280449105171  PLWABN: 9810700624705606  BIBSYS: 90075820  BNE: XX1010718  BnF: cb119081889 (data)  CiNii: DA03376829  GND: 11870866X  ICCU: CFIV087241  ISNI: 0000 0001 2123 5608  LCCN: n50031589  LNB: 000034582  NDL: 00444205  NKC: jn19981001519  NLA: 35967530  NLG: 171624  NLK: KAC201401612  NSK: 000059789  NTA: 070582394  RERO: 02-A000085078  SELIBR: 191196  SUDOC: 026930153  Trove: 1166825  VIAF: 22143414   WorldCat (עם VIAF): 22143414 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רוח נשית

| --- | --- |


 פעילות:  עצמאות כלכלית למען נשים נפגעות אלימות
 תחום:  זכויות נשים, אלימות כלכלית במשפחה
 שפה רשמית:  עברית
 מדינה:  ישראל ישראל
 משרד ראשי:  מנחם בגין 88, תל אביב
 מייסדים:  מכי חכם נאמן  דיאנה רוזנר
 נשיא:  יעל אבקסיס 2010–2015  מוטי רייף 2015–הווה
 יושב ראש:  עינת פלד 2010–2017  חגית בכור 2017–הווה
 מנכ"ל:  מכי חכם נאמן 2007–2015  תמר שוורץ דצמבר 2015–הווה
 תקופת הפעילות:  2007–הווה (כ־18 שנים)
 פרסים והוקרה:  אות הוקרה של השרה לשוויון חברתי, 2016   אות העמותה האפקטיבית מטעם ארגון מידות, 2019   אות "יועץ מיוחד של האו"ם", 2019  פרס ראשת הממשלה גולדה מאיר, 2020
 www.ruach-nashit.org.il
 
נשיא המדינה יצחק הרצוג ורעייתו מיכל יחד עם מקבלת אות הנשיא להתנדבות -עמותת ׳רוח נשית׳
רוח נשית - עצמאות כלכלית לנשים נפגעות אלימות היא עמותה פמיניסטית, פועלת משנת 2007 לקידום עצמאותן הכלכלית של נשים נפגעות אלימות פיזית, רגשית וכלכלית בישראל על מנת שיוכלו לצאת ממעגל האלימות ולהתחיל חיים חדשים. העמותה חותרת לשינוי חברתי ומגדרי. במסגרת פעילותה, העמותה ליוותה אלפי נשים והכשירה מאות מתנדבות אשר יחד יצרו קהילה תומכת ומקדמת לנפגעות אלימות. העמותה פועלת לקידום מדיניות וחקיקה להסרת חסמים העומדים בפני נשים נפגעות אלימות בשוק העבודה.
העמותה זכתה באות הוקרה של השרה לשוויון חברתי בתחום המאבק באלימות נגד נשים, בטקס שנערך בבית הנשיא. כמו כן, העמותה קיבלה מעמד מייעץ מיוחד למועצה הכלכלית-חברתית של האו"ם בשנת 2019, ביוני 2024 קיבלה העמותה את אות הנשיא להתנדבות. וקיבלה הכרה ופרסים מגופים נוספים.
היסטוריה

מכי חכם נאמן ודיאנה רוזנר הקימו את עמותת "רוח נשית" בשנת 2007. מראשי העמותה בעבר נמנים פרופ' עינת פלד, חוקרת בתחום אלימות נגד נשים מבית הספר לעבודה סוציאלית באוניברסיטת תל אביב, כיהנה כחברת ועד מנהל בין השנים 2007–2010 וכיו"ר העמותה בין השנים 2010–2017. משנת 2017, יושבת ראש העמותה היא חגית בכור. השחקנית יעל אבקסיס כיהנה כנשיאת העמותה בין השנים 2010–2015אותה החליף מוטי רייף, ובשנת 2021 הצטרפה הזמרת ריטה כידידת העמותה.
בשנת 2016 זכתה העמותה באות הוקרה של השרה לשוויון חברתי בתחום המאבק באלימות נגד נשים.
ביולי 2019 קיבלה רוח נשית מעמד מייעץ למועצה הכלכלית-חברתית (ECOSOC) של האו"ם.
העמותה זכתה ב-2019 ב'אות האפקטיביות' אשר הוענק לה על ידי ארגון מידות - שיקוף ודירוג מלכ"רים. בין נימוקי הוועדה: "הוועדה התרשמה עמוקות מפועלכם לקידום עצמאות כלכלית לנשים נפגעות אלימות. הוועדה התרשמה מכך שהעמותה חותרת לשינוי חברתי אמיתי דרך עשייה במישור הפרטני, הקהילתי והציבורי. העמותה מגיעה לתוצאות חברתיות מרשימות ומשמעותיות; מפתחת תפיסה מקצועית ייחודית ומיישמת מודלים להעצמה ויצירת עצמאות וחיזוק של נשים נפגעות אלימות, תוך טיפול בבעיות עומק ורוחב. מאז הקמתה השפיעה העמותה על אלפי נשים וילדיהן באופן הראוי לציון".
פעילות

העמותה מפתחת ומפעילה מגוון תוכניות המותאמות לצרכים הייחודיים והמשתנים של נשים נפגעות אלימות, במטרה לסייע להן להתפתח מבחינה מקצועית-תעסוקתית ואישית. הדגש ניתן על בניית אופק תעסוקתי, הגדלת הכנסה, רכישת מיומנויות וידע להתנהלות עצמאית בתחום הכלכלי וחיזוק תחושות השליטה והביטחון בתחומים כלכליים וכתוצאה מכך בתחומים אחרים. הצוות המקצועי מכשיר ומלווה מאות מתנדבות שהופכות לחלק בלתי נפרד מהפעילות של העמותה, לשותפות לדרך, לשגרירות של העלאת מודעות וחשיפה לנושא של אלימות כלפי נשים והצורך בסיוע מקיף ורחב ב"יום שאחרי" לביסוס עצמאותן הכלכלית.
בין התוכניות שמפעילה העמותה:
תוכנית המנטורינג - ליווי אישי פרטני למשתתפות העמותה, נשים נפגעות אלימות, על ידי מנטוריות מתנדבות.
תוכנית נשים בונות עסקים - תוכנית המיועדת לנשים בעלות עסק קטן או רעיון ליזמות המקנה ידע וכלים מעשיים בתהליך הקמה וניהול עסק.
בנוסף, מקיימת העמותה שיתופי פעולה עם מחלקות רווחה על מנת להנגיש את מודל הפעולה והשירותים שמפעילה העמותה ומציעה סיוע משלים בתחומים של קורסים והכשרות, ניהול תקציב, ייעוץ משפטי, הכנה לראיונות עבודה ושדרוג קורות חיים, ושילוב נשים אצל "מעסיקים ידידים".
שינוי מדיניות

רוח נשית פועלת גם במישור הציבורי, על מנת להעלות מודעות למצבן הכלכלי של נשים נפגעות אלימות ולחסמים המקצועיים, הכלכליים והמשפטיים עימם הן מתמודדות. העמותה מקדמת מדיניות וחקיקה אשר יתנו מענים לחסמים אלה. התפיסה המנחה את הפעילות המערכתית של העמותה היא כי אלימות נגד נשים היא תופעה חברתית רחבה החורגת בהרבה מהמקרה הפרטי של זוג ספציפי. לכן, כדי למגר את האלימות וכדי לסייע לנפגעותיה, יש לחשוף ולשאוף לשנות מבנים חברתיים, תרבותיים ומשפטיים המאפשרים את קיומה של התופעה.
שינוי מדיניות > קואליציות נשים

בשנת 2012 התאגדה רוח נשית עם הארגונים "איתך-מעכי", "אחותי", "העמותה להעצמה כלכלית לנשים", "שדולת הנשים בישראל" ו"מרכז אדוה" להקמת קואליציית "שותפות" ארגוני נשים לקידום שוויון וצדק לנשים בזירה הציבורית והתקשורתית בישראל. במסגרת הקואליציה נכתב נייר עמדה בנושא יזמות זעירה של נשים נפגעות אלימות.
קואליציה נוספת בה שותפה רוח נשית היא הקואליציה להבטחת תשלום מזונות ילדים, אותה היא מובילה ביחד עם מרכז רקמן לקידום מעמד האשה ועם קבוצת סינגור מזונות ילד. הקואליציה פועלת לשינוי האופן בו מיושם חוק המזונות (הבטחת תשלום), התשל"ב–1972, אופן שלטענת הקואליציה, פוגע בנשים גרושות שנאלצות לבחור בין פרנסה מכבדת לבין קצבת מזונות ילדים. הקואליציה נאבקת לשינוי מציאות זו במספר מישורים – הצעות לשינוי חקיקה, העלאת הנושא לדיון בפורומים שונים, הרצאות ומפגשים עם פעילות בשטח.
בשנת 2013 חברה רוח נשית למגוון ארגוני נשים להקמת קואליציה ליישום החלטה 1325 של מועצת הביטחון של האו"ם בישראל, שמהותה הגנה וחיזוק ביטחונן של נשים וייצוגן במוקדי קבלת החלטות. בעקבות פעילות הקואליציה, בסוף שנת 2014 אימצה הממשלה תוכנית פעולה כוללת בנושא.
בשנת 2017 הצטרפה רוח נשית גם לקואליציה למען נשים וילדים מבקשי מקלט. במסגרת זו, לקחה חלק בהגשת בקשה להצטרף במעמד "ידיד בית משפט" בעתירה נגד חוק הפיקדון לעובדים זרים. טענת הקואליציה הייתה כי החוק, שקובע הפחתה בפועל משכרם של זרים, עלול לפגוע בצורה משמעותית בנשים מבקשות מקלט, שהן ממילא אחת הקבוצות המוחלשות בחברה, להוביל אותן למעגלי אלימות וניצול ולגרום לפגיעה קשה בילדיהן. עוד בהקשר לנשים חסרות מעמד, בשנת 2019 הגישה רוח נשית, עם עוד ארגוני נשים וילדים, בקשת "ידיד בית משפט" בהליך משפטי הנוגע למהגרת עבודה, אם יחידנית, שעמדה להיות מורחקת מישראל תוך שהיא מופרדת מילדיה. הקואליציה טענה כי ההחלטה בעניינה לא לקחה בחשבון שיקולים מהותיים בנוגע לזכויות של אימהות יחידניות ושל מהגרות עבודה.
ב-4 בדצמבר 2018 הייתה רוח נשית בין הארגונים שיזמו והובילו את "אני אישה אני שובתת" - שורת אירועי מחאה ושביתה במוקדים רבים ברחבי הארץ, בתגובה לאלימות כלפי נשים ולעלייה במספר מקרי רצח נשים בשנה זו. בעקבות מחאה זו, התכנסה ועדת שרים לטיפול באלימות במשפחה, בראשות ראש הממשלה, ואישרה את הגדלת התקציב השנתי לתוכנית למניעת אלימות במשפחה.
בשנת 2019 הצטרפה רוח נשית גם לקואליציית ארגוני החברה האזרחית ליישום אג'נדה 2030 בישראל, בהובלת איתך מעכי – משפטניות למען צדק חברתי, מרכז השל לקיימות ומנהיגות אזרחית. הקואליציה פועלת להטמעת היעדים הגלובליים של האו"ם לפיתוח בר קיימא עד שנת 2030 (בין היתר בתחומים של שוויון מגדרי, מיגור העוני ותעסוקה הוגנת). הקואליציה כתבה נייר עמדה אשר הוגש לממשלה וצורף כנספח לדו"ח הממשלתי שהוגש לאו"ם ביולי 2019. נייר העמדה מציג את המנגנונים ההכרחיים לצורך הטמעת היעדים הגלובליים בישראל.
מדי שנה ב-25 בנובמבר מתקיימת הצעדה והעצרת לציון יום המאבק הבינלאומי באלימות נגד נשים בהשתתפות רוח נשית, מרכז הסיוע לנפגעות תקיפה מינית בת"א וק.מ.ה - קידום מעמד האישה בעיריית ת"א.
שינוי מדיניות > אמנת הזמינות הבנקאית

ביוני 2019 השיקו בנק ישראל, איגוד הבנקים ומשרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים יחד עם רוח נשית, פיילוט להפעלת אמנת הזמינות הבנקאית במספר מרכזים למניעת אלימות ברחבי הארץ. האמנה מציעה כלים משמעותיים להקלה על נשים נפגעות אלימות עם חובות. בהמשך להצלחת הפיילוט, הוחלט בשנת 2022 להרחיב את הפעילות, ולפעול לקידום האמנה בכל המרכזים למניעת אלימות ברחבי הארץ. רוח נשית הובילה את הטמעת האמנה והנגשתה לעו"ס במרכזים למניעת אלימות. רוח נשית ממשיכה להוביל את הטמעת האמנה בכל המרכזים למניעת אלימות בארץ, ביחד עם שותפיה למיזם.
שינוי מדיניות > 'באה בחשבון' ספר עדויות של נשים נפגעות אלימות כלכלית

בשנת 2023 פרסמה "רוח נשית" את הספר המאגד עדויות אישיות של נשים המספרות מהי המשמעות של להיות נתונה לטרור כלכלי מתמשך. זהו ספר העדויות (ולא ספר מחקרי אקדמי) הראשון בישראל העוסק בנרטיב האישי תוך הצגה של נשים קורבנות אלימות כלכלית בחברה; בגילאים, רקעים, חתכים סוציו-אקונומים שונים ועוד; וזאת בכדי להמחיש כי התופעה קיימת גם במקומות הפחות צפויים הנוגדים את הסטיגמות.
פרס אות קטן

פרס המוענק מדי שנה על ידי העמותה לזכרו של פרופ' יוסי קטן, שנפטר בשנת 2012. פרופ' קטן היה חבר הסגל בבית הספר לעבודה סוציאלית שבאוניברסיטת תל אביב וחוקר בכיר במרכז טאוב ובין היוזמים להקמת הפורום לחקר המדיניות החברתית בישראל. פרופ' קטן נחשב לפורץ דרך בתחום השירותים הסוציאליים האישיים, והיה חבר הנהלת רוח נשית. לאחר מותו החליטו בני משפחתו, בשיתוף עם עמותת רוח נשית, בה פעל למן יסודה, להמשיך ולשמר את מורשתו באמצעות מתן אות הוקרה שנתי לאשת או איש אקדמיה, המסורים ומחויבים לעשייה חברתית מגדרית, במקביל לפועלם האקדמי.
פרס אות קטן > רשימת הזוכות

2014 - ד"ר דפנה הקר מאוניברסיטת תל אביב, ממקימות עמותת "איתך-מעכי".
2015 - פרופ' רות הלפרין-קדרי מאוניברסיטת בר-אילן, ראשת מרכז רקמן לקידום מעמד האישה.
2017 - ד״ר יופי תירוש מאוניברסיטת תל אביב, על הובלת המאבק בהדרת נשים.
2019 - ד"ר סאראב אבו רביע קווידר מאוניברסיטת בן-גוריון, על פועלה להעצמת וקידום נשים בדואיות.
2021 - פרופ' רבקה תובל-משיח מאוניברסיטת בר-אילן
2023 - ד"ר רותי לבנשטיין-לזר מהפקולטה למשפטים, במכללה למנהל