stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בוריס כרמי
ספריו > אלבומי תצלומיו

מבצע סיני: מבחר פרקים על המערכה בחצי-האי סיני וברצועת עזה: כתובים בידי סופרים כתבים צבאיים ולוחמים; התצלומים: בוריס כרמי [ואחרים], תל אביב: מ. בירן, תשי"ז 1956. (עם מנחם תלמי, אורי דן ואחרים)
כנרת שלי; כתב: אפרים תלמי; עריכה גרפית: מ’ ברנד, תל אביב: יבנה, תשכ"ד.
אלבום העמק; מבואות מאת אפרים תלמי; עם הקדמה מאת משה שרת, תל אביב: עם עובד, תשכ"ה.
הירדן; כתב: אפרים תלמי; עריכה גרפית: מ’ ברנד, תל אביב: יבנה, תשכ"ו.
פנים; בחירה ועריכה: ע. הלל, תל אביב: עם עובד, תשל"ג.
מדינה בעריסה; עריכה וטקסט: שלמה שבא, עיצוב גרפי: רבקה בריסק, תל אביב: זמורה-ביתן, תשמ"ה 1985.
הילת האדם: רטרוספקטיבה של הצלם בוריס כרמי, 1945–1995, חולון: עולם הצילום והווידאו, 1995.
ספריו > ספרי ילדים

הלו, כאן חיות! (עם רות בונדי), 1962.
מסעי אל ארץ הגמלים (עם בנימין גלאי), 1963.
מסע הפלאים של פלים (עם שלמה שבא), 1971.
טיול בספארי (עם חיה שנהב), 1981.
ספר הספארי (עם יעל רוזמן), 1991.
ספריו > קטלוגים של תערוכות

זמן מצולם; אוצרת התערוכה: כרמלה רובין; צילום: ליהי לפיד, תל אביב: בית ראובן, תשנ"ה.
בוריס כרמי – חזרה לפריז: תצלומים מ-1935–1995 / Boris Carmi retour à Paris, photographies de 1935 et 1995,‏ 1996.
בוריס כרמי – תצלומי נשים, 1940–1980; אוצר התערוכה: אבי סבג; עריכה והבאה לדפוס: גניה דולב; עיצוב הקטלוג: נעמי מורג, תל אביב: מוזיאון ארץ ישראל, תשס"ו.
Photographs from Israel, ed. Alexandra Nocke, 2004.
לקריאה נוספת

גיא רז, צלמי הארץ: מראשית ימי הצילום ועד היום, תל אביב: מפה - מיפוי והוצאה לאור; הקיבוץ המאוחד, 2003, עמ' 128.
״בוריס כרמי״, בספר: ורד נבון, השדרה - שדרות ירושלים בעיני הצלמים, הוצאת ורד נבון, מהדורה שנייה, אוגוסט 2021, עמ׳ 267-266.
הערות שוליים

↑  בוריס כרמי באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
↑  בוריס כרמי, באתר האינטרנט של מוזיאון ישראל; דנה גילרמן‏, מיכל נאמן ובוריס כרמי בין הזוכים בפרסי מוזיאון ישראל, באתר וואלה, 20 במרץ 2002.
↑  נפתחה תערוכת צלום של בוריס כרמי, דבר, 9 בספטמבר 1957.
↑  ש. ש., עיר קטנה גדולה: מפנקס הצילומים של בוריס כרמי, דבר, 2 בנובמבר 1979.
↑  על התערוכה באתר בית ראובן.
↑  ‏Boris Carmi: Fotografien aus Israel - Eine Ausstellung von Alexandra Nocke (Kuratorin) in der Akademie der Künste, באתר האינטרנט hagalil.com (בגרמנית).
↑  על התערוכה באתר מוזיאון ארץ ישראל.
↑  שש, כנרת שלי, דבר, 28 בפברואר 1964.
↑  תקוה ויינשטוק, אהבת חיות, מעריב, 18 במאי 1962; י. זמורה, הלו, כאן חיות, דבר, 10 באוגוסט 1962; החיה מול המצלמה, דבר, 31 באוגוסט 1962.
↑  ספרי ילדים מלווים בצילומים בשחור לבן, מאת שרה שוורץ, בבלוג "בעיקר על ספרי ילדים", 10 באפריל 2012.
↑  ‏Photographs from Israel באתר האינטרנט של ד"ר אלכסנדרה נוקה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 277081  NLI: 987007273992305171  GND: 128883308  ISNI: 0000 0000 7870 8587  LCCN: n87844059  NTA: 202637522  PIC: 379242  RKD: 340932  SUDOC: 087514443  ULAN: 500340697  VIAF: 40440588   WorldCat (עם VIAF): 40440588 
זיוה ארבל, "הנערה עם האקדח", בתצלום המפורסם של כרמי
שומר חינם

שומר חינם הוא מי ששומר על רכוש חברו מבלי להפיק מכך תועלת בצורת שכר או טובת הנאה כלשהי. מידת האחריות המוטלת על שומר חינם פחותה ביחס לשומרים אחרים (שומר שכר, שוכר או שואל) אך רמת שמירה בסיסית עדיין נדרשת. וכן, אם השומר לא שמר באופן הראוי ואירע נזק מחמת כן, הוא מתחייב תשלום.
מקור הדין והגדרותיו

חובותיהם של השומרים מתוארות בתורה. התלמוד מחלק את פרשת השומרים שבתורה לשלוש פרשיות, וקובע כי הראשונה מביניהן עניינה בשומר חינם:
"כִּי יִתֵּן אִישׁ אֶל רֵעֵהוּ כֶּסֶף אוֹ כֵלִים לִשְׁמֹר, וְגֻנַּב מִבֵּית הָאִישׁ, אִם יִמָּצֵא הַגַּנָּב יְשַׁלֵּם שְׁנָיִם: אִם לֹא יִמָּצֵא הַגַּנָּב, וְנִקְרַב בַּעַל הַבַּיִת אֶל הָאֱלֹהִים, אִם לֹא שָׁלַח יָדוֹ בִּמְלֶאכֶת רֵעֵהוּ: עַל כָּל דְּבַר פֶּשַׁע, עַל שׁוֹר עַל חֲמוֹר עַל שֶׂה עַל שַׂלְמָה, עַל כָּל אֲבֵדָה אֲשֶׁר יֹאמַר כִּי הוּא זֶה, עַד הָאֱלֹהִים יָבֹא דְּבַר שְׁנֵיהֶם, אֲשֶׁר יַרְשִׁיעֻן אֱלֹהִים יְשַׁלֵּם שְׁנַיִם לְרֵעֵהוּ:"
המשנה מפרטת מהי החובה המוטלת על כל אחד מהשומרים:
"ארבעה שומרין הן: שומר חנם והשואל, נושא שכר והשוכר. שומר חנם נשבע על הכל. והשואל משלם את הכל. ונושא שכר והשוכר נשבעים על השבורה ועל השבויה ועל המתה, ומשלמין את האבדה ואת הגנבה".
כמו כן, שומר שפשע – יתחייב שומר החינם לפצות את הבעלים, אם נגרם נזק לנכס:
"המפקיד מעות אצל חבירו, צררן והפשילן לאחוריו, או שמסרן לבנו ולבתו הקטנים, ונעל בפניהם שלא כראוי, חייב, שלא שמר כדרך השומרים".
התנאים הדרושים ליצירת השמירה

ארבעה יסודות נדרשים לשם היווצרות חובות השומר: א) בקשת בעל הנכס מן השומר. ב) הסתלקות בעל הנכס משמירתו. ג) הסכמת השומר לשמור. ד) ביצוע "מעשה קניין" בנכס על ידי השומר. הצורך ביסוד הרביעי שנוי במחלוקת.. נפרט להלן את דרישות ארבעת המרכיבים:
התנאים הדרושים ליצירת השמירה > בקשת השמירה מצד בעל הנכס

המרכיב הראשון להיווצרות חיוב שמירה הוא בקשת בעל הנכס מהשומר שישמור את הנכס בעבורו. לפי המכילתא יש צורך שבעל הנכס יאמר "הילך שמור לי זה". אם אמר "עיניך בו" אין חיוב שמירה. נדרש שיהיה מובן מדברי המבקש כי מטרת הפקדת הנכס היא שמירה עבור בעל הנכס. לכן, גם אם לא אמר "שמור לי" אך מובן מהנסיבות שהוא מוסר את הנכס כדי שהשומר ישמור עליו, נוצר חיוב שמירה. כך למשל, אם בעל הנכס הפקיד את הנכס אצל השומר במקום שנועד לשמירה, הרי ברור שהוא מתכוון לבקש ממנו לשמור, ולכן נוצר חיוב שמירה. מנגד, כשאין בקשת שמירה ברורה, מקבל הנכס יהיה פטור מאחריות לנכס, גם אם בעל הנכס מסר לו את הנכס לתוך ידו. כמו כן, גם אם השומר מודיע כי בכוונתו לשמור, שלא בנוכחותו של בעל הנכס, לא נוצר חיוב שמירה. זאת כיוון שאם הודעת השומר הייתה מספיקה, לא הייתה המכילתא פוטרת אותו מאחריות במקרה שבעל הנכס אמר רק "עיניך בו". לדוגמה, כיום מצוי שאדם מתבקש על ידי עובר אורח "לשים עין" על חפץ מסוים. ביטוי זה לא נראה כבקשת שמירה והיענות לבקשה זו אינה מטילה אחריות כשומר.
התנאים הדרושים ליצירת השמירה > הסתלקות בעל הנכס מהשמירה

המרכיב השני הנדרש לשם יצירת חיוב שמירה הוא הסתלקות בעל הנכס משמירת הנכס. הסבר לדרישה זו הוא שכל עוד בעל הנכס לא הסתלק משמירתו אין צורך שאדם אחר ישמור, ולא ניתן לומר שהשמירה מוטלת על השומר. הסתלקות בעל הנכס מהשמירה צריכה להיות בהסכמת השומר. אם בעל הנכס הסתלק ללא הסכמת השומר, השומר לא מחויב בשמירה. לכן במקרה שבעל הנכס שלח את הנכס לשומר על ידי שליח, אף על פי שהסתלק משמירתו, לא תהיה מוטלת אחריות על השומר עד שהנכס יגיע אליו בפועל. מאידך, אם השומר הסכים כי הנכס יישלח אליו בידי פלוני, השומר חייב בשמירה מרגע שהגיע הנכס לאותו שליח.
התנאים הדרושים ליצירת השמירה > הסכמת הנפקד לקבל על עצמו לשמור

המרכיב השלישי הוא הסכמת הנפקד והוא היסוד החשוב ביותר ביצירת הסכם השמירה. הצורה הטובה ביותר של קיום תנאי זה היא הסכמה מפורשת של השומר לשמור. עם זאת גם הסכמה מכללא מחייבת בשמירה. במקורות ההלכה דנים בהבעות שונות של הנפקד והאם הן נחשבות כהסכמה מכללא. למשל אם ביקש בעל הנכס לשמור בעבורו והנפקד אמר "הנח אותו לפני"- אמירתו מתפרשת כהסכמה לשמור. כמו כן, אם השתמש בלשון "אקבלנו"- מסתבר שכוונתו היא לשמור. נחלקו הפוסקים האם נפקד ששתק, שתיקתו נחשבת כהסכמה. יש שסוברים ששתיקה היא כהודאה ולכן נפקד ששתק קיבל את השמירה. לדעת אחרים שתיקה לא מתפרשת כהודאה כאשר אין הנאה לשומר. במקרה שהנפקד מסכים לקבל את השמירה בטעות לא חלים עליו דיני השמירה והוא פטור גם בפשיעה.
התנאים הדרושים ליצירת השמירה > ביצוע מעשה קניין בנכס על ידי השומר

ישנה מחלוקת האם כדי שיתקיים חיוב השמירה יש צורך שהנפקד יבצע מעשה קניין בנכס המופקד: לדעת הרמב"ם, חכמים תיקנו כי הנפקד צריך לבצע בנכס מעשה קניין כגון משיכה, הגבהה, קניין חצר או קניין על ידי ארבע אמות או ב"סיטומתא" ורק לאחר מכן יחולו חיובי השמירה. בביאור התניה זאת ישנם שתי תפיסות, האחת, שמעשה הקניין נותן תוקף להתחייבות של השומר ולאחריותו כלפי הנכס. אפשרות נוספת היא שתפקידו של מעשה הקניין הוא לשמש התחלה לשמירה בדומה לפועל שלא יכול לחזור בו מרגע שהתחיל את מלאכתו. לעומת דעת הרמב"ם, כותב הרא"ש, כי אין צורך בקניין כדי לחייב את השומר בחובות השמירה, ודי בהסתלקות בעל הנכס, והסכמת השומר לקבל על עצמו את השמירה. לפי דעה זו, תחילת השמירה מתרחשת בעת שהבעלים הסתלקו מהשמירה על החפץ ולאחר מיכן השומר לא יכול לחזור בו מהתחייבותו, מכיוון שכבר התחיל בשמירה בדומה לפועל כאמור לעיל. דעת התוספות, שבשומר חינם ושומר שכר מועיל שומר אף בלא קניין, אם נסתלקו הבעלים משמירה על החפץ, אבל בשואל ושוכר אינו נעשה שומר אלא על ידי קניין.
להלכה, פסקו השולחן ערוך והש"ך כדעת הרמב"ם וסיעתו שאין השומר חייב עד שימשוך, אבל הרמ"א הביא גם את דעות החולקים שמתחייב שמירה גם בלא קניין.
אחריות שומר חינם > הרציונל לחיוב בפשיעה

שומר חינם חייב במקרה שהנכס ניזוק בפשיעתו. ישנם מספר הסברים ליסוד המשפטי העומד מאחורי חיוב זה. הסבר אחד לחיוב הוא משום מזיק - "כל הפושע מזיק הוא". שומר חינם קיבל על עצמו את השמירה ולכן אם הנכס ניזוק הוא נחשב כזה שגרם את הנזק. לעומת זאת, ישנם פרשנים שסוברים כי רשלנות בשמירת נכס היא נזק בעקיפין "(גרמא"), ולכן אי אפשר לחייב את השומר שפשע כמזיק, משום שהמזיק ב"גרמא" פטור. על קושי זה משיבים התומכים בהסבר זה כי עקב כך שהשומר הסכים לשמור, הסכמתו כוללת התחייבות מכללא לשלם גם על נזק כזה ולכן הוא חייב. תשובה זו מבוססת על הכלל שהמתחייב לשלם על נזק "גרמא" - חייב. הסבר נוסף לחיוב שומר חינם במקרה של פשיעה הוא ההנאה של שומר חינם מן האמון שנתן בו בעל הנכס שסמך על שמירתו. בדומה לערב שמתחייב משום ההנאה שהוא נהנה מהאמון שנותן בו הנושה, כך שומר חינם מתחייב בתשלומים על פשיעתו בתמורה להנאת האמון. יש שדוחים את ההשוואה לערב משום שבניגוד לנושה שלא יכול לבקש את השבת ההלוואה לפני מועד הפירעון, בעל הנכס יכול בכל עת להשיב לעצמו את הנכס ולכן לא מסכן את עצמו באותה מידה ואין סיבה שייהנה מיתרון הטלת האחריות לנזק על השומר.
אחריות שומר חינם > סטנדרט השמירה

המשנה קובעת כי רמת השמירה בה חייב שומר חינם לשמור היא "כדרך השומרים". ואם שמר ברמה זו, אינו קרוי "פושע" ופטור. אם לא שמר "כדרך השומרים" והנכס ניזוק- חייב. אפשר לפרש את המונח "כדרך השומרים" בשני אופנים: הראשון, שמירה לפי הנוהג המקובל, כלומר הצורה שבה נוהגים רוב האנשים לשמור נכס מסוג זה בנסיבות אלה בהתחשב בתנאי המקום והזמן. האופן השני בו ניתן לפרש את המונח מתייחס למובן הנורמטיבי, כלומר הדרך שבה ראוי לשמור. על השומר להפעיל את שיקול דעתו ולשמור לפי רמת השמירה הראויה בנסיבות המקרה, כפי הבנתו. הפוסקים נקטו בדרך הראשונה, והרמב"ן אף מדגיש כי די לשמור באופן מקובל גם אם בשמירה כזו עלול להיגרם נזק לנכס. שומר חינם לא צריך להוציא הוצאות כדי לשמור על הנכס. אך אם נעשה הסכם בתחילת השמירה לפיו השומר יוציא הוצאות על השמירה ואף אם ההסכם נעשה לאחר תחילת השמירה- השומר חייב לעשות כן, ואם לא עשה זאת חייב בפשיעה.
אחריות שומר חינם > דוגמאות למקרים בהם שומר חינם חייב או פטור > התחשבות באילוצים חיצוניים

ישנם מקרים בהם שומר נהג באופן רשלני מחמת אילוצים חיצוניים ולכן הוא פטור. כאשר יש לשומר סיבה מוצדקת לנהוג כך, או שהיה מוכרח לנהוג כך, אין לראות את התנהגותו כרשלנות. שומר שכר פטור מחובתו רק אם האילוצים החיצוניים מגיעים לרף של "אונס", אולם שומר חינם פטור גם במקרה שהאילוצים קלים יחסית. בדברי חכמים ניתן למצוא דוגמאות לאילוצים המצדיקים התנהגות רשלנית של השומר ובהן: סכנת מגפה, פחד בשל סכנה שנתון בה אדם אחר או טרדה בשל תאונה. דוגמה נוספת לאילוצים המצדיקים התנהגות רשלנית היא במקרה של קיום מצווה המתנגש עם חובת השמירה. אם שומר נהג ברשלנות משום קיום מצווה שמחויב בה או מפני שנמנע משמירה בגין איסור שהתורה אסרה עליו, אינו נחשב רשלן. הסיבה לכך היא שבעל הנכס הפקיד בידו את השמירה על אף שידע מראש שהשומר יקפיד על שמירת מצוות. כך לדוגמה שומר שהופקד אצלו כסף בערב שבת לא צריך לקבור אותו עד מוצאי שבת. כמו כן, שומר שלקח עמו נכס בצאתו לדרך עם שיירה, רשאי להשאיר את הנכס בשיירה בלעדיו, כדי להגיע לעיר לפני כניסת שבת. כך גם, שומר טבעת שהסיר את הטבעת בעת נטילת ידיים ואבדה איננו פושע.
אחריות שומר חינם > דוגמאות למקרים בהם שומר חינם חייב או פטור > רשלנות במיקום הנחת הנכס

שומר חינם שמניח את הנכס במקום בו יש סכנה שהוא יינזק או יאבד - חייב עקב פשיעה.הפוסקים קבעו מקומות הראויים להניח בהם סוגים שונים של נכסים. לדוגמה שמירת כסף מפני גניבה, צריכה להיות במקום מוגן במיוחד, מפני שגנבים מתאמצים במיוחד לגונבו. לכן התלמוד החמיר וקבע כי יש להטמינם בקרקע בעומק טפח. שמירת נכסים מפני שרפה שווה ביחס לכל סוגי הנכסים, משום שגם נכס שאינו דליק נפגע משרפה, ובנוסף במקרה של שרפה הנכס עלול להיות חשוף לגנבים. השמירה מפני שרפה תלויה בשכיחות השרפות בזמן ובמקום השמירה. עיקרון חשוב בנוגע למיקום שמירת הנכס הוא שגם אם השומר הניח את הנכס במקום בטוח בתחילת השמירה אך השתנו הנסיבות ומקום זה כבר איננו מוגן, על השומר להעביר את הנכס למקום אחר. אם השומר לא עשה כן והנכס ניזוק- הוא חייב בפשיעה. עיקרון נוסף הוא שאם השומר הניח את החפץ במקום בטוח הוא רשאי לעזוב את המקום ואף לנסוע לארץ אחרת. לדוגמה נפסק כי אדם שהניח כסף בארגז נעול, נעל את הבית ונסע לחוץ לארץ והכסף נגנב, פטור. זאת מכיוון שאין מחובתו לוותר על נסיעה הדרושה לו לצורך פרנסתו עקב שמירת הנכס.
אחריות שומר חינם > דוגמאות למקרים בהם שומר חינם חייב או פטור > שכחה

שומר שאינו זוכר היכן הניח את הפיקדון חייב לשלם. ישנה הבחנה בין מקרה של אבדה שבו השומר יודע היכן הניח את החפץ אך לא מוצא אותו והוא פטור, לבין מקרה של שכחה היכן הניח את החפץ שנקרא פשיעה. אף אם השומר יודע שהניח את הנכס במקום משתמר אך לא זוכר היכן המקום הוא חייב בפשיעה. הפוסקים דנים בסוגים נוספים של שכחה כגון שומר ששכח לנעול את הארגז בו הונח הפיקדון, או שומר שהניח לידו ברכבת את הפיקדון ושכח לקחתו כאשר ירד מן הרכבת או שומר חמץ ששכח למוכרו בערב פסח. נפסק כי בכל המקרים הנזכרים וכן בכל שכחה שאיננה במעשה השמירה עצמו - השומר פטור.
אחריות שומר חינם > סייגים לאחריות

לכללים בדבר חיוב בדיני שמירה ישנם מספר סייגים, כגון: חרש שוטה וקטן שקיבלו חפץ לשמור פטורים מדיני שמירה משום שאין להם דעת לשמור. יתירה מזאת, אדם המוסר חפץ לשמירה לחרש שוטה וקטן הרי זה כמו אבדה מדעת. כמו כן, יהודי לא חייב בדיני שמירה של פקדון שמסר לו גוי. בנוסף לכך, ישנם נכסים מסוימים שלא חלים עליהם דיני שמירה והם קרקעות, שטרות ועבדים. כמו כן, גם על נכסי הקדש לא חלים דיני שמירה. יש לציין שאיש ואישה שווים בדיני השמירה.
יוהנס צ'יקוניה

| --- | --- |
 לידה:  1370 לייז', האימפריה הרומית הקדושה 
 פטירה:  1412 (בגיל 42 בערך) פדובה, הרפובליקה של ונציה 
 מוקד פעילות:  בישופות לייז', צרפת 
 זרם:  מוזיקת ימי הביניים 
 סוגה:  ארס נובה, הסבך ארס 
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 
יוהנס צ'יקוניה (בלטינית: Johannes Ciconia; בוולונית: Djihan Ciwagne; נולד ב-1335 בקירוב או 1370 בקירוב, נפטר בין 10 ביוני ל-12 ביולי 1412) היה מלחין ותאורטיקאי מוזיקה מסוף ימי הביניים. אפשר שבאי-אילו רשומות ביוגרפיות צורפו פרטי חייו לאלה של אביו, שנשא אותו שם, ומכאן אי-הוודאות בנוגע לשנת הולדתו. כל יצירותיו של המלחין מתוארכות, על פי הסברה, לאחר 1390. לפי המוזיקולוג פיליפ קנגויים היה צ'יקוניה המלחין הראשון מהאסכולה הבורגונדית, הדור הראשון של האסכולה הפרנקו-פלמית.
חייו

צ'יקוניה נולד בליאז'. אדם בשם יוהנס צ'יקוניה, כנראה אביו של המלחין, עבד באביניון ב-1350 כלבלר לאשת אחיינו של האפיפיור קלמנס השישי. ב-1358 השתקע אותו יוהנס צ'יקוניה באיטליה ועבד בפדובה. בתקופת שהותו באיטליה הרבה במסעות כשלישו של הקרדינל גיל אלווארס דה אלבורנוס ובא במגע עם כל סגנונות המוזיקה המקומיים; ב-1372 חזר לליאז', שם נשאר לתקופת שמשכה אינו ידוע; ידוע שהביא שם ילדים לעולם, אם כי נשאר ברווקותו.
מוזיקאי שני בשם יוהנס צ'יקוניה מופיע ברשומות בליאז' בשנת 1385 כעול ימים, ומכאן שמדובר כנראה במלחין עצמו. מרשומות האפיפיורות עולה, שצ'יקוניה זה היה בשירותו של האפיפיור בוניפקיוס התשיעי ברומא ב-1391. קינה שכתב על מות פרנצ'סקו דה קארארה תועדה בוודאות ל-1398, ראיה נוספת לשהותו באיטליה באותה תקופה. מועד מעברו של צ'יקוניה לפדובה אינו ידוע - האפשרות, שבין הזמנים שהה בפאביה עלתה כסברה מאוששת מצד די באקו ונאדאס - אבל יש מקום להניח, שצ'יקוניה היה בפדובה בשנת 1401, שם נשאר עד מותו.
המוזיקה של צ'יקוניה מעידה על עירוב של סגנונות ההולם את הביוגרפיה המבולבלת שלו. מוזיקה טיפוסית לצפון איטליה, כמו המדריגל שלו Una panthera משתלבת בארס נובה הצרפתית. סגנון ה"ארס סובטיליור" המורכב יותר מתגלה ביצירה אחת, Sus un fontayne וסגנון ימי הביניים המאוחרים מתחיל להתגבש בכתיבה, המתקדמת לקראת המתכונת המלודית של הרנסאנס (למשל, O rosa bella). הוא חיבר הן מוזיקה חילונית (וירלאי צרפתיים, באלאטה ומדריגלים איטלקיים) והן דתית (מוטטים, פרקי מיסה, חלקם אזוריתמיים), וכן כתב מסות על מוזיקה. קיימת מכל מקום האפשרות, שחלק מן היצירות יוחסו לו בטעות.
לקריאה נוספת

Richard H. Hoppin. Medieval Music. New York: W.W. Norton & Co., 1978. ISBN 0-393-09090-6
Giuliano di Bacco, John Nádas, Margaret Bent and David Fallows. "Ciconia, Johannes." S.v. in The New Grove Dictionary of Music and Musicians, 2nd Edition. London: Macmillan, 2001.
Albert Dunning, "Low Countries", Grove Music Online, ed. L. Macy (Accessed August 16, 2007), (subscription access)
Philippe Vendrix, editor. Johannes Ciconia: musicien de la transition. Turnhout, Belgium: Brepols, 2003. ISBN 2-503-51455-3
ריצ'רד ה. הופין, "מוזיקה של ימי הביניים", ניו יורק, נורטון ושות', 1978.
ג'וליאנו די באקו, ג'ון נאדאס, מרגרט בנט ודייוויד פלואוס, "צ'יקוניה, יוהנס", מילון גרוב החדש למוזיקה ומוזיקאים, מהדורה שנייה, לונדון, מקמילן, 2001.
אלברט דאניניג, "ארצות השפלה", מילון גרוב המקוון, עורך ל. מייסי
פיליפ ונדריקס, עורך. "יוהנס צ'יקוניה: מוזיקאי של תקופת המעבר". טורנהאוט, בלגיה: ברפולס, 2003.
דאג ג'ונס

גורדון דאגלס ג'ונס (באנגלית: Gordon Douglas Jones; נולד ב-4 במאי 1954) הוא משפטן ופוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כסנאטור מטעם אלבמה.
ג'ונס כיהן כתובע בבית המשפט המחוזי של ארצות הברית עבור המחוז הצפוני של אלבמה בשנים 1997–2001. הוא העמיד לדין את שני המבצעים הנותרים של הפיגוע בכנסייה הבפטיסטית האפרו-אמריקאית בברמינגהאם ב-1963, בו נרצחו ארבע ילדות אפרו-אמריקאיות, וכן הגיש כתב אישום נגד אריק רורולף, מבצע הפיגוע בפארק האולימפי סנטניאל.
ג'ונס, כמועמד הדמוקרטי בבחירות המיוחדות לסנאט של ארצות הברית בדצמבר 2017 שנערכו על מנת למלא את מקומו של ג'ף סשנס, שמונה לתובע הכללי של ארצות הברית, הביס את מועמד המפלגה הרפובליקנית רוי מור, שהואשם בשורה של עבירות מין ופדופיליה על ידי מספר נשים. ג'ונס הוא הדמוקרט הראשון בחצי היובל האחרון (2017) שייצג את אלבמה בסנאט מאז ריצ'רד שלבי, שנבחר מטעם המפלגה הדמוקרטית ב-1986 וב-1992, אך עבר למפלגה הרפובליקנית ב-1994.
ראשית חייו

דאגלס ג'ונס נולד ב-1954 בפיירפילד שבאלבמה, למשפחת צווארון כחול והוריו היו גורדון וגלוריה ג'ונס. אביו עבד בחברת הפלדה "U.S. Steel" ואמו הייתה עקרת בית. ג'ונס בוגר אוניברסיטת אלבמה עם תואר ראשון במדע המדינה אותו קיבל ב-1976 ואת הדוקטורט שלו הרוויח מבית הספר קמברלנד למשפטים באוניברסיטת סמפורד ב-1979.
את הקריירה המשפטית שלו החל כאשר עבד כסניגור עבור ועדת הסנאט של ארצות הברית למשפט. לאחר מכן עבד ג'ונס כעוזר של תובע פדרלי בשנים 1980–1984 לפני שהתפטר למען עבודה במשרד עורכי דין פרטי בברמינגהאם, אלבמה, מ-1984 עד 1997.
תובע פדרלי בארצות הברית

נשיא ארצות הברית ביל קלינטון הכריז ב-18 באוגוסט 1997 על כוונתו למנות את ג'ונס לתובע פדרלי עבור במחוז הצפוני של אלבמה, ואכן מינה את ג'ונס לתפקיד ב-2 בספטמבר 1997. ב-8 בספטמבר אותה השנה מינה בית המשפט המחוזי של ארצות הברית עבור המחוז הצפוני של אלבמה את ג'ונס לתובע הפדרלי הארעי של בית המשפט. הסנאט של ארצות הברית אישר את מינויו של ג'ונס ב-8 בנובמבר בהצבעה קולית.
בינואר 1998 הפציץ אריק רודולף את המרכז החדש לבריאות האישה בברמינגהאם. ג'ונס הפך אחראי על התיאום המדיני ועל כוח המשימה הפדרלי עת העמדת רודולף לדין, והעמיד אותו לדין על פשעיו הן באלבמה והן בג'ורג'יה, בין היתר הפיגוע שהוציא בפארק האולימפי סנטניאל.
תובע פדרלי בארצות הברית > תיק הפיגוע בכנסייה הבפטיסטית ברחוב 16

ג'ונס העמיד לדין את תומאס אדווין בלנטון הבן ואת בובי פרנק צ'רי, שניים מחברי תנועת קו קלוקס קלאן, על תפקידם בביצוע הפיגוע בכנסייה הבפטיסטית ברחוב 16 ב-1963. התיק המשפטי נפתח מחדש בשנה שקדמה למינויו של ג'ונס, אך לא הייתה התקדמות בתיק עד למינויו. חבר מושבעים גדול פדרלי נתכנס בשנת 1998, עורר את תשומת הלב של אשתו לשעבר של צ'רי והוביל אותה להתקשר אל לשכת החקירות הפדרלית למסור עדות. אשתו לשעבר הציגה את ג'ונס בפני בני משפחה וחברים שדיווחו על חוויותיהם בזמן ההפצצה. עדות מרכזית הייתה קלטת שמע מזמן ההפצצה בה בלנטון הצהיר כי הוא זמם עם אחרים את הכנת הפצצה ששימשה לפיגוע. ג'ונס הגיש כתב אישום נגד בלנטון וצ'רי ב-2000. בלנטון נמצא אשם ב-2001, וצ'רי נמצא אשם ב-2002. שניהם נידונו למאסר עולם.
קריירת משפט מאוחרת

ג'ונס חדל מלהיות תובע פדרלי כשעזב את המשרה ב-2001 וחזר לפעילות משפטית פרטית. ב-2004 התמנה למומחה מיוחד במשפט שהתנהל נגד חברת מונסנטו באשמת גרימת נזק חמור לבריאות האדם. ב-2007 הוענק לג'ונס עיטור בגין שירותו המכובד עבור זכויות האזרח מטעם המכון לזכויות האזרח של ברמינגהאם. כמו כן, באותה השנה העיד ג'ונס בפני ועדת בית הנבחרים של ארצות הברית למשפט בנוגע לחשיבות בדיקה מחודשת של פשעים מתקופת המאבק לזכויות האזרח. ב-2017 קיבל ג'ונס פרס מפעל חיים מסניף אלבמה של "הדמוקרטים הצעירים של אמריקה".
קריירה פוליטית > הבחירות המיוחדות לסנאט באלבמה 2017

במאי 2017, ג'ונס הודיע על מועמדותו בבחירות המיוחדות לסנאט של ארצות הברית באלבמה, והתמודד למושב שנותר פנוי כאשר ג'ף סשנס מונה לתובע הכללי של ארצות הברית. סשנס, חבר המפלגה הרפובליקנית, החזיק במושב בסנאט מאז נבחר ב-1996, כאשר האוול הפלין הדמוקרטי בחר שלא לרוץ לבחירה מחדש, וסשנס נבחר מחדש שלוש פעמים. ג'ונס זכה במועמדות הדמוקרטית באוגוסט, והפך לסנאטור הנבחר של אלבמה בסנאט לאחר שהביס את נשיא בית המשפט העליון של אלבמה לשעבר, רוי מור, בבחירות הכלליות שנערכו ב-12 בדצמבר 2017.
ג'ונס קיבל 671,151 קולות (49.9%) לעומת 650,436 קולות שקיבל מור (48.4%). מור סירב להודות בהפסדו, על אף שהפסיד את הבחירות בפער של יותר מ-20,000 קולות. ג'ונס יכהן עד ינואר 2021, את יתרת תקופת כהונתו של סשנס. הוא הסנאטור הדמוקרטי הראשון מטעם אלבמה ב-25 השנים האחרונות.
קריירה פוליטית > בסנאט האמריקאי

ג'ונס הושבע ב-3 בינואר 2018, לצד עמיתתו הדמוקרטית טינה סמית' ממינסוטה, ותקופת כהונתו נמשכה עד 3 בינואר 2021. הוא הדמוקרט הראשון שייצג את אלבמה בסנאט האמריקני מזה 21 שנה, והראשון שנבחר לתפקיד זה 25 שנים. ג'ונס נמנה בין חמשת הסנאטורים הדמוקרטים שהצביעו בעד החלטה שקראה לסיים את השבתת הממשל בארצות הברית בשלהי 2018. על פי החברה "Morning Consult", הסוקרת את שיעור התמיכה בחברי הסנאט של ארצות הברית, ב-17 באוקטובר 2019, ג'ונס היה בעל שיעור תמיכה בן 41%, כשמנגד 36% מתושבי אלבמה לא תמכו בו.
במרץ 2018 הצביע נגד הצעתם של הסנאטורים כריס מרפי וברני סנדרס לסיים את הבעת התמיכה הרשמית של ארצות הברית בהתערבות הצבאית של ערב הסעודית בתימן. ב-8 בינואר 2019 היה ג'ונס אחד מארבעת הדמוקרטים שהצביעו בעד קידום הצעת חוק המטילה סנקציות נגד ממשלת סוריה ומשטרו של בשאר אל-אסד וקידום תמיכה אמריקאית בישראל ובירדן. בראשית 2020 הצביע בעד הדחתו של דונלד טראמפ מנשיאות ארצות הברית.
בבחירות לסנאט של ארצות הברית ב-2020 ניצב ג'ונס בפני מסע בחירות עיקש. סיכוייו להיבחר של ג'ונס הדמוקרטי לתקופת כהונה מלאה באלבמה, אחת המדינות השמרניות ביותר בארצות הברית, היו קלושים בין כה וכה. ביום הבחירות הכלליות גבר עליו המועמד הרפובליקני טומי טוברוויל עם כשישים אחוז מקולות הבוחרים.
בנובמבר 2020 הוזכר ג'ונס כמועמד פוטנציאלי לתפקיד התובע הכללי של ארצות הברית בממשלו של נשיא ארצות הברית הנבחר ג'ו ביידן, לצד סאלי ייטס ומריק גרלנד. אך לבסוף נבחר גרלנד.
הערות שוליים

↑  Birmingham lawyer and former Clinton appointee Doug Jones seeks Democratic nomination for Senate, באתר AL.com‏, 14 ביוני 2017
↑  עמרי נחמיאס‏, מכה לטראמפ: הרפובליקנים הפסידו בבחירות באלבמה - ואיבדו מושב בסנאט, באתר וואלה, 13 בדצמבר 2017
↑  The last Democrat to win an Alabama Senate race later became a Republican — and did not vote for Roy Moore, באתר Business Insider‏, 12 בדצמבר 2017
↑  הכירו את דאג ג'ונס, באתר הרשמי של דאג ג'ונס (באנגלית)
↑  קווין סאק,
 PUBLIC LIVES; An Alabama Prosecutor Confronts the Burden of History, באתר הניו יורק טיימס, 5 במאי 2001
↑  Doug Jones announces run for US Senate, באתר AL.com‏, 11 במאי 2017
↑  Douglas Jones, 18 במאי 2017
↑  ההכרזה, מפי משרד דובר הבית הלבן (באנגלית)
↑  Meet the Alabama Senate candidates: Controversial gun-toting judge Roy Moore and a lawyer who fought the KKK, באתר ABC‏, 27 בספטמבר 2017
↑  Bombing Suspect Eric Rudolph Indicted, באתר ABC‏, 25 בנובמבר 2000
↑  Bombing Suspect Is Moved to Alabama, for Trial There First, באתר הניו יורק טיימס, 3 ביוני 2003
↑  Prosecutor reflects on 50th anniversary of 1963 Birmingham bombing, באתר הניו יורק טיימס, 14 בספטמבר 2003
↑  As Church Bombing Trial Begins in Birmingham, the City's Past Is Very Much Present, באתר הניו יורק טיימס, 25 באפריל 2001
↑  Birmingham attorneys Doug Jones and Greg Hawley form law firm, באתר AL.com‏, 7 ביוני 2013
↑  Testimony of G. Douglas Jones, מסמך מאת ועדת בית הנבחרים של ארצות הברית למשפט (באנגלית)
↑  Democratic Senate candidate Doug Jones launches campaign headquarters in Birmingham, באתר Weld‏, 27 ביוני 2017
↑  חיים איסרוביץ', ‏רוי מור, שהואשם בעבירות מין, הפסיד את המושב בסנאט מטעם אלבמה, באתר מעריב אונליין, 13 בדצמבר 2017
↑  תוצאות הבחירות, באתר הניו יורק טיימס, 12 בדצמבר 2017 (באנגלית)
↑  The Latest: Moore not conceding Senate race to Jones, באתר ABC‏, 13 בדצמבר 2017
↑  ג'רמי הרב ושון או'קיי, How each senator voted on impeachment, באתר CNN‏, 5 בפברואר 2020 (באנגלית)}.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1186073519  LCCN: n2012068087  US Congress: J000300  VIAF: 271534819   WorldCat (עם VIAF): 271534819 
ג'ונס, 21 בנובמבר 2017
סמליל מסע הבחירות של ג'ונס לסנאט