stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גליובלסטומה מולטיפורמה

| --- | --- |

MRI המדגים גליובלסטומה בזכר בן 15.
 תחום:  neurooncology 
 טיפול:  טמוזולומיד  4,4'-(1,3-propanediylbis(oxy))bis-benzoic acid  Nk Cell Therapy for Recurrent Glioblastoma Multiform Patients 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  1156220 
 DiseasesDB:  29448
 MeSH:  D005909
 OMIM:  137800
 סיווגים
 ICD-10:  C71
 ICD-11:  XH7F82 
 ICD-O:  M9440/3
 
GBM באונה הפרונטלית הימנית שנראה בבדיקת CT.
MRI עם חומר ניגוד שמדגים GBM בנער בן 15.
גליובלסטומה בחתך היסטולוגי
מבט מקרוסקופי של גליובלסטומה מולטיפורמה.
גליובלסטומה (באנגלית: Glioblastoma multiforme, ‏ידוע גם בקיצור GBM, נקרא גם אסטרוציטומה שלב IV) היא סרטן המוח הנפוץ והאגרסיבי ביותר. גליובלסטומה מהווה 15.4% מכלל גידולי המוח הראשוניים בכלל ו-45.6% מכלל גידולי המוח הממאירים הראשוניים. ברוב המקרים הגורם אינו ידוע. הפרוגנוזה של גידול זה עגומה: עם טיפול, תוחלת החיים הממוצעת מרגע האבחנה היא בערך 12–15 חודשים, כשפחות מ-3%-5% שורדים יותר מחמש שנים. כ-3 אנשים מתוך 100,000 מתגלים כל שנה כחולים במחלה. הגיל החציוני של החולים במחלה הוא 64 אך היא יכולה להופיע בכל גיל, כולל אצל ילדים. לגברים סיכויים מעט גבוהים יותר לחלות בגליובלסטומה מאשר נשים (1.6:1) וכך גם לתושבי העולם המערבי לעומת שאר העולם. חלק מהסיבות להיות GBM הקטלנית ביותר מבין כל הגליומות הן קצב ההתרבות התאית המואץ שלו, יכולת הפלישה, אנגיוגנזה (התהוות ויצירת כלי דם), התנגדות לאפופטוזה (מנגנון השמדה עצמית של תאים) ושינויים רבים בגנום התאים.
הסימנים והסימפטומים תחילה אינם ספציפיים. הם עלולים לכלול כאבי ראש, לקויים עצביים, איבוד זיכרון ושינויי אישיות. לעיתים ההחמרה בסימפטומים היא מהירה, והם יכולים להתקדם עד לחוסר הכרה. רוב הסימפטומים הללו נגרמים בשל לחץ תוך-גולגולתי, אשר נובע מההתפשטות המהירה של הגידול.
במקרים נדירים יכול להופיע סוג סרטן זה גם בחוט השדרה.
סימנים וסימפטומים

הסימנים והסימפטומים של המחלה רבים ושונים, ותלויים במיקום הגידול. הם יכולים לנבוע הן מהגידול עצמו והן מהטיפולים שכן אלו וגם אלו משפיעים ישירות על המוח עצמו. התסמינים יהיו נוירולוגים, קוגניטיביים ולעיתים אף פסיכיאטרים. ביניהם פירכוסים, בחילות והקאות, כאבי ראש, אובדן זיכרון והמיפרזיס (חולשה בחלק אחד של הגוף). סימפטומים פסיכיאטרים עלולים לכלול פסיכוזות, הלוצינציות, שינויי מצב רוח ושינויי אישיות, שיידרשו, כתלות בחומרתם, טיפול פסיכיאטרי או תרופתי. כיוון שחלקים שונים של המוח אחראים על תפקודים שונים, הסימפטומים יהיו במקרים רבים תלויי גידול. למשל, חולים עם גידול באונה הקדמית דיווחו יותר על חוסר עכבות וקשיי שיפוט מחולים אחרים.
התסמינים יכולים להופיע מיד, אך לעיתים הגידול יגיע לממדים גדולים מאוד טרם יופיע תסמינים כלשהם. תסמינים השכיחים ביותר בחודש האחרון לחיים היו הפרעות בליעה (85%), ישנוניות (85%), כאבי ראש (36%), פרכוסים (30%) ובלבול/דליריום (15%). קשיי התקשורת ושינויי האישיות המופיעים במטופלים רבים עשויים להוות אתגר משמעותי למטופלים, למטפלים ולבני משפחותיהם.
גורמי סיכון

גליובלסטומה מתרחשת יותר בקרב גברים מעל גיל 50 ממוצא לבן, היספני ואסיאתי. רוב מקרי הגליובלסטומה מופיעים ללא כל נטייה גנטית. לא נמצא קשר בין גליובלסטומה לעישון, צריכת בשר מעובד או חשיפה לשדות אלקטרו-מגנטיים. ייתכן שיש קשר בין הגידול לבין צריכת אלכוהול. ייתכן שיש קשר נמוך בין קרינה מייננת וגליובלסטומה. אנליזה מ-2006 הראתה קשר בין סרטן המוח לחשיפה לעופרת במקום עבודה.
אסטרוציטומה מדרגה נמוכה עלולה, לעיתים קרובות, להתפתח לגידול בדרגה גבוהה יותר. המחלות הגנטיות הבאות קשורות עם שכיחות גבוהה יותר של גליומות: נוירופיברומטוזיס, תסמונת לי פרומני, תסמונת טורקוט, טרשת גבשושית ותסמונת ון-היפל לינדאו.
גליובלסטומה בדרך כלל מכילה שילוב של מגוון סוגי תאים, שנמשכים ומצטרפים לגידול בשל העובדה שהוא נתמך בידי כלי דם רבים בנוסף הגידול שולח שלוחות לתוך רקמת המוח הבריאה. לכן, יכולה המחלה להיות קשה לטיפול. חלק מן התאים מגיבים בצורה טובה לטיפולים מסוימים, אך תאים אחרים יכולים להיות לא מושפעים מהם כלל. זוהי הסיבה שטיפול במחלה חייב לשלב מספר גישות שונות.
אפידמיולוגיה

שכיחות סרטן זה עולה עם הגיל, כשהשיא הוא בין הגילאים 75–84.
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
אבחון

האבחון נעשה בדרך כלל על ידי בדיקת MRI, בדיקת CT, כשהאבחנה הסופית נעשית על ידי ביופסיה. כיוון שדרגת הגידול נקבעת על פי החלקים הממאירים ביותר שלו, עלולה הביופסיה להטעות ולקבוע את רמת הגידול כנמוכה יותר.
חשוב להבחין בין גליובלסטומה ראשונית לגליובלסטומה משנית - גידולים המתפתחים באופן ספונטני או גידולים המתפתחים מגליומות בדרגה נמוכה, בהתאמה. לגליובלסטומה ראשונית יש את הפרוגנוזה הגרועה ביותר, וההבחנה ביניהם חשובה לקביעת סוג הטיפול. מעל 80% מגליובלסטומות משניות נושאות מוטציה בגן IDH1, מוטציה שנדירה בגליובלסטומות ראשוניות (5%-10%). כך שמוטציה זו מהווה כלי שימושי לאבחון סוג הגידול משום שמבחינה היסטולוגית הגידולים דומים מאוד, ואבחנה ללא סמנים ביולוגים מולקולריים לא אמינה.
טיפול

הטיפול בגידול קשה בשל כמה סיבות: תאי הגידול עמידים מאוד בפני הטיפולים הקונבנציונליים, המוח רגיש מאוד לטיפולים, ועלול להינזק מהם, המוח מוגבל מאוד ביכולת שלו לטפל בעצמו, תרופות רבות אינן מסוגלות לחצות את מחסום דם-מוח. טיפולים בגידול הראשוני ובגרורות מוחיות כוללים הן טיפול בסימפטומים והן טיפול פליאטיבי.
טיפול > טיפול סימפטומטי

טיפול זה מתמקד בהקלה על התסמינים ושיפור איכות חייו של המטופל על ידי תרופות אנטי-אפלפטיות וכקורטיקוסטרואידים.
היסטורית, כ-90% מהמטופלים עם גליובלסטומה קיבלו טיפול אנטי-אפילפטי, אף על פי שההערכה היא שרק 40% מהמטופלים נדרשו באמת לטיפול זה. קבלת פניטואין יחד עם הקרנות עלולה להוביל לתגובות קשות בעור כמו אריתמה מולטיפורמה ותסמונת סטיבן-ג'ונסון.
הטיפול הסטרואידי יהיה בדרך כלל של דקסמטזון, במטרה להפחית בצקת ובכך להפחתת לחץ תוך-גולגולתי, מה שיכול להפחית סימפטומים של כאבי ראש ונמנום.
טיפול > טיפול פליאטיבי

מטרת הטיפול הפליאטיבי הוא שיפור איכות החיים והארכתם. טיפול זה יכול לכלול ניתוח (עם שוליים נקיים ככל הניתן), הקרנות וכימותרפיה. כריתה מלאה של הגידול מזוהה עם פרוגנוזה טובה יותר.
טיפול > טיפול פליאטיבי > ניתוח

הניתוח הוא השלב הראשון של הטיפול בגליובלסטומה. מטרות הניתוח הן כריתה עבור אבחנה פתולוגית, הקלה של התסמינים וכן הסרת המחלה טרם פיתוח עמידות להקרנות וכימותרפיה.
ככל שהיקף הגידול המוסר גדול יותר, כך הפרוגנוזה טובה יותר. הסרה של 98% או יותר מהגידול קשורה באופן משמעותי עם איכות חיים טובים יותר. הסיכויים של הסרה כמעט מוחלטת של הגידול גדלים אם הניתוח מונחה על ידי צבע פלואורסצנטי בשם חומצה אמינולבולינית-5. תאי הגידול בעת האבחנה מפוזרים באופן נרחב במוח, כך שגם במקרים של כריתה מוחלטת של הגידול הוא בדרך כלל יחזור ויופיע ליד האתר המקורי או במקומות רחוקים יותר במוח. המטופל יקבל הקרנות וכימותרפיה במאמץ לדכא ולהאט חזרה של המחלה. עם ניתוח בלבד, שיעור ההישרדות החציוני עומד על שישה חודשים.
טיפול > טיפול פליאטיבי > הקרנות

טיפול רדיותרפי לאחר ניתוח הפך לטיפול הסטנדרטי בגליובלסטומה מאז שנות השבעים. טיפול זה ניתן בדרך כלל עם טמוזולומיד (טמודל). בממוצע, מוריד הטיפול הרדיותרפי את גודל הגידול ל-107 תאים. הטיפול המקובל הוא טיפול במינון של עד 60 Gy.
אף כי התאים הסרטניים רגישים יותר לקרינה, גם תאי המוח הרגילים עלולים להינזק במהלך טיפול. נזק כזה, אם קורה, יהיה בדרך כלל קל, וישפיע על החדות הקוגניטיבית והיכולת לחשוב ולבצע משימות מורכבות. תופעות לוואי מהסוג הזה עלולות להחמיר ככל ששדה הקרינה גדול יותר וממושך יותר ונוטה להחמיר עם הזמן. תופעות לוואי אלו נוגעות יותר לאנשים ששורדים כמה שנים לאחר ההקרנות, מה שאינו קורה בדרך כלל בגליובלסטומה. נוסף לכך, קרינה יכולה להשפיע גם על מאזן ההורמונים בגוף על תופעות הלוואי הכרוכות בשינוי מאזן זה.
טיפול > טיפול פליאטיבי > כימותרפיה

הטיפול הסטנדרטי בגידול זה הוא טיפול רדיותרפי יחד עם טמוזולומיד, המוכרת בשם המסחרי שלה - טמודל. זוהי תרופה ציטוטוקסית שמשתייכת לתכשירי אלקילציה שנכנסה לשימוש בשנת 2000. ייחודה של תרופה זו בניגוד לתרופות כימותרפיות אחרות היא יכולתה לחדור לרקמת המוח ולגידול. הטיפול נעשה דרך הפה וסבילותו בדרך כלל טובה.
מחקר גדול של 575 משתתפים הראה כי מטופלים שקיבלו טיפול רדיותרפי יחד עם טמודל שרדו 14.6 חודשים, לעומת 12.1 חודשים במטופלים שקיבלו הקרנות בלבד. בקרב אותם מטופלים, שיעורי ההישרדות לאחר 24 חודשים היו 26.5% בטיפול המשולב לעומת 10.4% בטיפול הקרינתי בלבד. מחקר המשכי שנערך לאחר 5 שנים הראה שיתרון ההישרדות שהודגם לאחר שנתיים המשיך גם לאחר מכן: לאחר ארבע שנים שרדו 12.1% מהחולים שטופלו בטיפול המשולב לעומת 3% שקיבלו טיפול קרינתי בלבד. בעבודה שניתחה באמצעות מטא-אנליזה את תוצאותיהם של 12 מחקרים שגייסו יותר מ-3,000 חולים לצורך השוואה פרוספקטיבית אקראית של זרועות הטיפול, הוכח שטיפול כימי שיפר את ההישרדות ב-6% בתום שנה מהאבחנה, נתון שהיה בעל משמעות סטטיסטית מובהקת. הטיפול הכימי הביא להארכת חציון ההישרדות בחודשיים ימים. כיום הטיפול הסטנדרטי בסוג סרטן זה הוא הקרנות יחד עם טמודל. נראה כי הטמודל מגביר את הרגישות של תאי הגידול לקרינה. מנות גבוהות של טמודל אינן מעלות משמעותית את הרעילות שלו, אך היעילות של מינונים גבוהים יותר אינה גבוהה יותר ממינון סטנדרטי.
טיפול > טיפול פליאטיבי > טיפול אנטי-אנגיוגני

כמו בגידולים רבים אחרים, גם במקרה של גליובלסטומה מתמקד המחקר בתרופות ביולוגיות "חכמות". את התוצאות המבטיחות ביותר עבור סוג זה של סרטן השיגה בבקיזומב אווסטין, המוכרת יותר בשמה אווסטין. זוהי תרופה אנטי סרטנית הפוגעת ביכולתו של הגידול הסרטני ליצור כלי דם - אנגיוגנזה. במחקר שנערך על 167 חולים הודגמה תוצאה של 42.6% PFS-6 (שישה חודשים ללא התקדמות המחלה), זאת בהשוואה ל-9% המקובל בטיפולי קו שני ושלישי בגידול. מחקרים שנעשו על טיפול באווסטין בגליובלסטומה ראשונית הראו הארכה משמעותית ב-PFS, אך לא נמצא שינוי משמעותי בהישרדות כוללת (Overall Survival). הסבר אפשרי לשוני בין הנתונים הללו הוא שהגידול מפתח עמידות לתרופה או שכלי הדם גדלים במהירות לאחר סיום הטיפול. בנוסף, חלה במטופלים ירידה נוירו-קוגניטיבית, הוחמרו תסמינים נוירולוגיים ונצפתה ירידה באיכות החיים לאורך זמן. עם זאת, המחקר על התרופה זו עוד לא הגיע לידי מיצויו, ונכון ל-2016, מחקרים רבים עודם בעיצומם.
טיפול > טיפול פליאטיבי > TTFields (שדות לטיפול בגידולים)

זהו טיפול המבוסס על השריית שדות חשמליים בעצמה ותדירות נמוכה אל המוח. בשיטה זו מוצמדים לקרקפת מתמרים באופן לא פולשני (ההצמדה דורשת גילוח של שיער הראש). פעילות השדות החשמליים משיגה אפקט אנטי-מיטוטי (כלומר, משבשת את פעילות המיטוזה) על תאים שחלוקתם מהירה, אך אינה פוגעת בתאים שאינם מתחלקים. הטיפול בטכנולוגיה זו בחולי גליובלסטומה מולטיפורמה קיבלה אישור של מנהל התרופות האמריקני בשנת 2011.
על פי מחקר קליני משנת 2017 שהוצג בכנס השנתי של האיגוד העולמי לנוירוכירורגיה אונקולוגית (WFNS) שכלל 695 חולים ב-GBM, שיעור ההישרדות החציוני של החולים שטופלו ב-TTFields במקביל לטיפול הסטנדרטי היה 21 חודשים, לעומת 16 חודשים בחולים שטופלו בטיפול הסטנדרטי בלבד. כמו כן, נמצא כי 1 מתוך 7 מטופלים יחיה כ-5 שנים. 43% מהחולים שטופלו בטכנולוגיה היו בחיים לאחר שנתיים בהשוואה ל-31% שלא טופלו בה ו-26% לעומת 16%, 20% לעומת 8%, ו-13% לעומת 5% כעבור שלוש, ארבע וחמש שנים, בהתאמה. הסבילות לטיפול הייתה טובה ותופעת הלוואי היחידה שנצפתה הייתה גירוי מקומי בעור בשיעור של 43% מהמטופלים ברמה קלה עד בינונית.
פרוגנוזה

תוחלת החיים החציונית ללא טיפול היא שלושה חודשים ועם טיפול כ-12–15 חודשים. ככל שהגיל עולה הפרוגנוזה גרועה יותר. גיל מתחת ל-50 קשור לתוחלת חיים ארוכה יותר. טיפול כירורגי (בייחוד במקרה של הסרת למעלה מ-98% מהגידול), רדיותרפי וכימותרפי קשורים להארכת תוחלת החיים. עם זאת, לא ברור מדוע מטופלים מסוימים שורדים זמן ממושך יותר מאחרים. גורם המוות בדרך כלל היא התפשטות הגידול עם בצקת באזור הצרבלום והגדלת הלחץ התוך-גולגולתי.
דלקת העצם

| --- | --- |

דלקת עצם השוקה
 תחום:  ראומטולוגיה 
 טיפול:  acexamic acid  דיקלוקסצילין  מתיצילין  קלוקסצילין  ציפרופלוקסצין  אוקסצילין  נפצילין 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  967095 
 MeSH:  D010019
 סיווגים
 ICD-10:  M86 
 ICD-11:  FB84 
 
דלקת העצם או אוסטיאומייליטיס (בלעז: Osteomyelitis) היא זיהום המערב בעיקר את רקמת העצם. הגורם העיקרי לזיהום זה הוא חיידק מהמין Staphylococcus aureus (ובחלק נוסף מהמקרים כתוצאה מזיהום על ידי Streptococcus pyogenes וחיידקים גראם-שליליים). התסמין הקליני יכול להיות שונה בין קבוצות גיל שונות (למשל, אצל תינוקות יכולה להיות מחלת חום או שיתוק של הגפה הפגועה, אצל ילדים תיתכן צליעה, ואצל מבוגרים לעיתים מדובר במעורבות של חוליות עמוד שדרה או כאבי גב ממושכים).
מבוא

דלקת העצם היא זיהום שמתחיל באזור הגרמי של העצם ועלול לפגוע גם בחלק הפנימי - מח העצם. הזיהום עלול להגיע דרך הדם (המטוגני) או כתוצאה מהתפשטות של זיהום סמוך. לעיתים המחלה היא אקוטית, וכוללת תסמינים של חום, ולעיתים היא מחלה כרונית אשר יכולה להימשך עד שנים. מהלך המחלה: חיידקים, לרוב מהמין Staphylococcus aureus, נכנסים לעצם וגורמים למוגלה, בצקת וגודש בכלי הדם. מאחר שהתהליך מוגבל לתוך העצם, נוצרת האטה בזרימת הדם בעצם וכתוצאה מכך נוצרים קרישי דם בכלי דם קטנים. קרישי הדם גורמים בסופו של דבר להפרעה באספקת החמצן לעצם (איסכמיה) למוות של אזורים מסוימים בעצם - sequestra. בתוך אזורים אלו החיידקים משגשגים וממשיכים את הזיהום עצמו.
אטיולוגיה

החיידק העיקרי המקושר עם אוסטאומייליטיס הוא Staphylococcus aureus. חיידק זה מאופיין באגרסיביות ובפולשנות, ולרוב מגיע לאזור לאחר התהוות של בקטרמיה בדם (זיהום של הדם עם החיידק). חיידקים אחרים שמעורבים בזיהום שייכים לסוג Staphylococcus (‏Coagulase negative Staphylococci) ו-Streptococcus (אשר עלולים להתפשט במהירות דרך רקמות רכות), חיידקי מעיים שונים (דוגמת Escherichia coli ו-Klebsiella pneumoniae), וחיידקי הסוג Pseudomonas. סיבות נפוצות פחות הן זיהומים על ידי חיידקים אל-אווירניים, Mycobacterium tuberculosis וחיידקי הסוג Brucella ו-Bartonella, פטריות (בעיקר מהסוג Candida), וכן נגיפים (VZV).
פתוגנזה

אצל ילדים ותינוקות- הזיהום מתחיל כמורסה במטפיזה (האזור שבין הדיאפיזה לאפיפיזה בעצם). הנימים המצויים באזור זה מאופיינים בזרימה איטית ואין קישור (אנסטמוזות) בין כלי הדם השונים - מצב אשר עלול להביא לנמק של האזור. אצל תינוקות בעיקר, אוסטאומייליטיס מלווה לעיתים קרובות בדלקת פרקים זיהומית, מכיוון שכלי הדם חודרים גם את לוחית הגדילה של העצם. אצל מבוגרים לעיתים מדובר במעורבות של חוליות עמוד השדרה. העורק המספק את חוליות עמוד השדרה נכנס דרך המרווח שבין החוליות, ומזין את החלק העליון של החוליה שמתחתיו והחלק התחתון של החוליה שמעליו.
קליניקה

אצל ילדים ותינוקות הביטוי הקליני של דלקת עצם בגפיים יכול להיות צליעה, כאב חריף עם חום, צמרמורות, חוסר שקט, אודם ונפיחות עם חוסר יכולת של הנעת הגפה הפגועה, אולם יכולים להיות תסמינים קליניים מתונים יותר, כגון הרגשה כללית לא טובה, ירידה בתיאבון, חום נמוך.
אצל מבוגרים הביטוי הקליני הוא לרוב איטי ומאופיין בתלונות לא ספציפיות וכאבים לא ממוקמים לאורך מספר חודשים. לעיתים תיתכן תלונה על כאבי גב (לא תמיד מלווים בחום ובאודם) ולצורך אבחון המחלה יש לקחת בדיקות דם. אצל חולי סוכרת, בכיב סוכרתי מזוהם הנוצר ברגל סוכרתית, ייתכן מצב שהעצם עצמה תיפגע כתוצאה מהזיהום שחדר את הכיב (contiguous osteomyelitis); במקרים כאלו יש לקחת ביופסיה מהעצם כדי לדעת באיזה חיידק מדובר לצורך מתן הטיפול הנכון.
פרוגנוזה

אצל ילדים הריפוי של דלקת העצם טוב יחסית מאשר אצל מבוגרים. קיימת ספיגה של האזורים הנקרוטיים (בעלי הנמק), תגובה טובה של האזור העוטף את רקמת העצם (פריאוסט) ויצירת עצם חדשה אשר מחליפה את רקמת העצם המתה. במידה וניתנת אנטיביוטיקה בשלב מוקדם ניתן להגיע לריפוי מלא והזיהום לא מתפתח לזיהום כרוני. סוכרת אצל מבוגרים נחשבת כגורם סיכון משמעותי ביותר.
אבחנה ובדיקות מעבדה

הבדיקה הטובה ביותר היא מיפוי עצמות עם טכנציום, אשר נקלט על ידי אוסטיאובלסטים - במקרה של קליטה מוגברת ניתן לאבחן כי קיים תהליך דלקתי נרחב. עם זאת הבדיקה פחות טובה לחוליות עמוד השדרה מאחר שבחוליות עמוד השדרה קיימת עצם ספוגית אשר באופן רגיל גורמת לקליטה גבוהה יחסית. ניתן לאבחן באמצעות צילום רנטגן, אולם רק לאחר 10-14 ימים צילום הרנטגן יצביע על הפגיעה עצמה (אזורים של הרס בעצם הנראים כאזורים כהים יותר). ניתן להשתמש גם בצילום CT בעל רגישות גבוהה יותר מצילום רנטגן, או ב-MRI אשר מדגים היטב את הזיהום עצמו.
בבדיקות המעבדה ניתן למצוא שקיעת דם מוחשת ולויקוציטוזיס.
טיפול

הטיפול הוא על ידי מתן אנטיביוטיקה במינון גבוה, עקב הקושי של האנטיביוטיקה לחדור לעצם הפגועה. על כן, בתחילת הטיפול נהוג לתת אנטיביוטיקה דרך הווריד ולאחר מכן דרך הפה. ניתן לעשות ניתוח הטריה להסרת הרקמה המתה, וניקוז מתאים של החומר המוגלתי. לעיתים ממלאים את החלל שנוצר ברקמה לאחר הוצאת העצם המתה ברקמה עם אספקת דם טובה, למשל השתלת עצם ממקום אחר או לקיחת חלק משריר המכסה על העצם החשופה ומביא לחידוש אספקת הדם.
הטיפול האנטיביוטי המקובל לזנים של Staphylococcus aureus שאינו עמיד וכן למיני ה-Streptococcus השונים מתבצע בתרופות ממשפחת הפניצילין או הצפלוספורין. במקרה ומדובר ב-MRSA הטיפול המקובל יהיה מתן ואנקומיצין (אם כי קיימת עליה בעמידות אליו לאחרונה) או לינזוליד. כאשר מדובר בזיהום על רקע של חיידקי Pseudomonas הטיפול הוא ציפרופלוקסצין (קינולונים) במרבית המקרים.
הטיפול באנטיביוטיקה תוך ורידית ולאחר מכן דרך הפה ממושך ולרוב נע בין 4-6 שבועות. טיפול מקוצר יותר יכול להינתן לילדים, או במידה ובוצעה הטריה כירורגית של העצם המזוהמת.
ראו גם

אוסטאואיד אוסטאומה
דלקת מפרקים זיהומית
האי הדרומי

| --- | --- |

צילום לוויין של האי הדרומי
 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  אוקיאניה
 קואורדינטות:  43°59′00″S 170°27′00″E﻿ / ﻿43.983333333333°S 170.45°E﻿ / -43.983333333333; 170.45
 ארכיפלג:  ניו זילנד
 שטח:  150,437 קמ"ר
 גובה מרבי:  הר קוק: 3,754 מטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  ניו זילנד ניו זילנד
 אוכלוסייה:  1,135,500 (2018)
 אזור זמן:  UTC+12
 עיר ראשית:  כרייסטצ'רץ'
 על שם:  דרום 
       האי הדרומי      איים אחרים של ניו זילנד
 
האי הדרומי (במאורית: Te Wai Pounamu, באנגלית: South Island) הוא הדרומי והגדול מבין שני האיים המרכזיים של ניו זילנד. הוא מצוי בין האוקיינוס השקט לבין ים טסמן, כ-2,000 ק"מ מדרום-מזרח לאוסטרליה וכ-40 ק"מ מדרום-מערב לאי הצפוני.
גאוגרפיה

האי הדרומי הוא האי ה-12 בגודלו בעולם ושטחו הוא 151,215 קמ"ר, כשטחה של נפאל. המאפיין הגאוגרפי הבולט ביותר של האי הם האלפים הדרומיים החוצים אותו לאורכו בסמוך לחוף המערבי, ובהם נמצאת הפסגה הגבוהה בניו זילנד, הר קוק (3,754 מטר).
האי הדרומי גדול מהאי הצפוני, אך מתגוררים בו פחות מרבע מתושבי ניו זילנד, כמיליון איש. אוכלוסיית האי גם הומוגנית יותר מהאי הצפוני - 91% הם ממוצא אירופאי (לעומת כ-80% בכל ניו זילנד). העיר הגדולה ביותר באי היא קרייסטצ'רץ', בירת חבל קנטרברי. ערים גדולות נוספות הן דנידין, נלסון, אינברקרגיל וגריימאות'.
משמעות שמו המאורי של האי, טה ואי פאונאמו (Te Wai Pounamu), הוא "המים של האבן הירוקה", ככל הנראה בהקשר לאבן הירקן. האי ידוע גם בכינוי טה ואקה אה מאוי (Te Waka a Māui) - "הקנו של מאוי", בהקשר לאגדה המאורית אודות היווצרותה של ניו זילנד. במספר מפות מהמאה ה-19 נקרא האי הדרומי האי האמצעי (Middle Island), כאשר האי סטיוארט נקרא האי הדרומי.
באי מצויים מספר רב של בעלי חיים אנדמיים, לדוגמה עוף הטאקאהה, קיאה, שני זנים של קיווי, ועוד.
כלכלת האי מבוססת ברובה על תיירות, חקלאות ותעשייה המבוססת על משאבי הטבע של האזור. באי מיוצרים 41% מהאנרגיה החשמלית המסופקת לכלל ניו זילנד, וזאת בעיקר באמצעות אנרגיה הידרואלקטרית.
אתרי התיירות הפופולריים ביותר באי הם הפארקים הלאומיים פיורדלנד, אבל טסמן, וסטלנד טאי פאוטיני ואאורקי/הר קוק; כן מתוירות הערים קווינסטאון, ואנקה, קייקורה ואזור מלבורו סאונד. הפעילויות התיירותיות הפופולריות ביותר באי הן טרקים בטבע, מחנאות, סקי, שיט, ופעילויות אתגריות כגון טיפוס על קרחונים, קפיצת באנג'י וצניחה חופשית.
כף פיירוול הוא נקודה הדרומית של האי.
חלוקה מנהלית

| חבלים באי הדרומי>  | חבלים באי הדרומי> שם | חבלים באי הדרומי> בירה | חבלים באי הדרומי> שטח (קמ"ר) | חבלים באי הדרומי> אוכלוסייה (2018) | חבלים באי הדרומי> צפיפות (בנפש לקמ"ר) | חבלים באי הדרומי> רשויותאזוריות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | טסמן Tasman Te Tai-o-Aorere | ריצ'מונד | 9,616 | 52,100 | 5.23 | אין |
| 2 | נלסון Nelson Whakatū | נלסון | 424 | 51,900 | 119.34 | אין |
| 3 | מרלברו Marlborough Te Tauihu-o-te-waka | בלנהיים | 10,458 | 46,600 | 4.35 | אין |
| 4 | החוף המערבי West Coast Te Tai Poutini | גרימאות' | 23,244 | 32,600 | 1.4 | 3 |
| 5 | קנטרברי Canterbury Waitaha | קרייסטצ'רץ' | 44,508 | 624,000 | 13.48 | 11 |
| 6 | סאות'לנד Southland Murihiku | אינברקרגיל | 31,195 | 99,100 | 3.14 | 3 |
| 7 | אוטגו Otago Ōtākou | דנידין | 31,209 | 229,200 | 7.02 | 5 |
הערות שוליים

↑  עשר האטרקציות התיירותיות בניו זילנד (באנגלית)
↑  "Subnational population estimates: At 30 June 2018 (final) – NZ.Stat tables". Stats NZ Tatauranga Aotearoa. 14 November 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007535056405171  GND: 4210770-2  LCCN: sh2003011232  MusicBrainz: 1e4d837b-b0ac-4cf3-98bb-1afc7828e53d  NKC: ge501376  VIAF: 248142231   WorldCat (עם VIAF): 248142231 
חבלים ורשויות אזוריות באי הדרומי
האצ'ירו אריטה

האצ'ירו אריטה (ביפנית: 有田 八郎;‏ 21 בספטמבר 1884 – 4 במרץ 1965) היה פוליטיקאי ודיפלומט יפני שכיהן כשר החוץ של האימפריה היפנית בשלוש כהונות לא רצופות. הוא ידוע בתור מי שפיתח את מרחב השגשוג המשותף של מזרח אסיה רבתי, שהיווה התפיסה הרשמית שהוצגה ובגינה האימפריה היפנית שאפה להתרחב.
ביוגרפיה

אריטה נולד באי סאדו. ב-1909, אחרי שסיים את לימודיו בבית הספר למשפטים באוניברסיטת טוקיו של ימינו, הצטרף למשרד החוץ היפני וביסס את מעמדו כמומחה לענייני אסיה. ב-1919 אריטה השתתף במשלחת היפנית לוועידה בה נחתם חוזה ורסאי ובתחילת הקריירה שלו הוצב גם לתקופות בהונולולו ובשניאנג. ב-1930 התמנה לשגריר יפן באוסטריה. ב-1932 שב ליפן כדי לשמש כסגן שר החוץ, וב-1933 הוצב שוב באירופה כשגריר בבלגיה.
אריטה מונה לראשונה לשר החוץ ב-1936 בממשלתו של קוקי הירוטה, והמשיך לכהן בתפקיד זה גם בממשלותיהם של פומימרו קונואה, הירנומה קיאצ'ירו ויונאי מיצומאסה. ב-1938 נבחר לבית האצילים של יפן וכן לדיאט.
אריטה התנגד להסכם התלת-צדדי שנחתם עם גרמניה ואיטליה, ובמקום זאת תמך בשיפור היחסים עם ארצות הברית. אולם, עם עליית כוחו של הצבא ביפן, נאלץ אריטה להתפשר עוד ועוד בעמדותיו. בין 1938 ל-1940 עבד יחד עם קונואה כדי ליצור את "מרחב השגשוג המשותף", חזון שנוצר בעיקר לצורכי תעמולה. בהוראתו של יוסוקה מצואוקה, אריטה שם דגש על הפן הכלכלי בעוד קונואה הדגיש את החשיבות של האחדות הפאן–אסיאתית.
ב-1953, אחרי המלחמה וכניעת יפן, נבחר אריטה לבית הנבחרים היפני. ב-1955 ושוב ב-1959 התמודד לתפקיד מושל טוקיו, אך הפסיד בהתמודדויות. אריטה נפטר ב-1965 ונקבר בבית הקברות טאמה שבטוקיו.
חיים אישיים

אריטה שהיה דמות פוליטית ידועה, וב-1960 פורסם שקיים רומן עם מארחת במועדון לילה בשכונת גינזה. לאחר הפרסום תבע את הכתב וב-1963 זכה במשפט. זו הייתה הפעם הראשונה ביפן שבה בית המשפט הכיר בזכותו של איש ציבור לפרטיות.
דרום-מזרח אמסטרדם

| --- | --- |

מרכז קניות בשכונת ביילמרמייר
 מדינה:  הולנד הולנד
 מחוז:  צפון הולנד צפון הולנד
 עיר אם:  אמסטרדם
 שפה רשמית:  הולנדית
 שטח:  22.08 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ברובע:  84,567
  ‑ צפיפות:  3,800 נפש לקמ"ר
 קואורדינטות:  52°18′38″N 4°58′24″E﻿ / ﻿52.310555555556°N 4.9733333333333°E﻿ / 52.310555555556; 4.9733333333333 
 אזור זמן:  UTC +1
 https://www.zuidoost.nl/
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
רובע אמסטרדם דרום מזרח (בהולנדית: Amsterdam Zuidoost) הוא אחד משמונה מחוזות של עיריית אמסטרדם, הולנד.
הרובע הוקם בשנת 2010 ומורכב מארבע שכונות מגורים, ביילמרמיר (Bijlmermeer), ונסרפולדר (Venserpolder), חאספרדאם (Gaasperdam) ודרימונד (Driemond).
הרובע משתרע על שטח של 22.08 קמ"ר. למרות שהרובע אינו ממוקם בצמוד לרובעי העיר האחרים הוא עדיין נחשב לאחד מרובעי העיר אמסטרדם.
היסטוריה

השכונה הגדולה ביותר ברובע זה היא שכונת ביילמרמיר (Bijlmermeer). האזור הפך מיועד לבניה בשנות ה-60 ותוכנן על ידי האדריכל השווייצרי לה קורבוזייה (Le Corbusier) והאדריכל הראשי של ביילמרמיר זיגפריד נסוט (Siegfried Nassuth). תוכניתם כללה סלילת כבישים וגשרים עם נתיבים נפרדים למכוניות, אוטובוסים, רוכבי אופניים והולכי רגל. בניית כ-18,000 דירות שמתוכם כ-13,000 במגדלים והפיכת האזור למודרני וחדשני.
בשנת 1963 החלה בנייתו של מגדל הוחורד (Hoogoord) הנחשב למגדל הראשון בשכונה ובנייתו הושלמה בשנת 1968.
בשנת 1975 הושלמה בניית הדירה האחרונה בפרויקט הדיור במגדלים (כ-13,000 דירות).
בשנת 1977 נחנך קו המטרו הראשון באמסטרדם, בעזרתו תושבי הרובע יכלו להגיע אל מרכז העיר.
למרות הפרויקט היוקרתי, השכונה החדשה לא הייתה פופולרית כפי שציפו. השכונות ברובע הפכו למקום מגורים בעל איכות חיים נמוכה עם אוכלוסייה זרה ושיעורי אבטלה גבוהים.
בתאריך 4 באוקטובר 1992 התרסק מטוס מטען של חברת אל על מסוג בואינג 747-258f, בטיסה מספר 1862, על שני בנייני מגורים (Groeneveen en Kruitberg) בשכונת ביילמר באסון נהרגו 43 אנשים, בהם צוות הטיסה שמנה שלושה אנשי צוות ישראלים ונוסעת ישראלית אחת. אסון ביילמר (Bijlmerramp) הוא התאונה האווירית הקטלנית היחידה של "אל על".
בשלהי שנות ה-90 ותחילת שנות ה-2000, הפך האזור שמסביב לתחנת הרכבת לאזור עסקים מתפתח ופופולרי.
במסגרת תוכנית לפיתוח עירוני, נבנו מגדלים חדשים, שהחליפו שכונות קטנות ואזורים מיושנים רחובות הורחבו ונפתחו בתי עסק חדשים.
אתרים בעלי עניין ברובע זה > ספורט

אצטדיון אמסטרדם ארנה (Amsterdam ArenA)
אתרים בעלי עניין ברובע זה > תחבורה

תחנת הרכבת אמסטרדם ביילמר ארנה (Station Amsterdam Bijlmer ArenA)
אתרים בעלי עניין ברובע זה > קניות

פסל של אנטון דה קומפלייןמרכז הקניות אמסטרדם פורט (Amsterdamse Poort)
גלריית תמונות

אצטדיון אמסטרדם ארנה
משחק כדורגל באמסטרדם ארנה
תצפית אל מגדלי הרובע
תחנת הרכבת אמסטרדם ביילמר ארנה
מרכז הקניות אמסטרדם פוסט
אסון ביילמר