stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אתלטיקה באולימפיאדת ברלין (1936)
הזוכים במדליות > גברים > מקצועות השדה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| קפיצה לרוחק | ג'סי אוונס   ארצות הברית ארצות הברית | 8.06 מטר   שיא אולימפי | לוץ לונג   גרמניה הנאצית גרמניה | 7.87 מטר | נאוטו טאג'ימה   יפן יפן | 7.74 מטר |
| קפיצה משולשת | נאוטו טאג'ימה   יפן יפן | 16.00 מטר   שיא עולם | הרדה מסאו   יפן יפן | 15.66 מטר | ג'ק מטקלף   אוסטרליה אוסטרליה | 15.50 מטר |
| קפיצה לגובה | קורנליוס ג'ונסון   ארצות הברית ארצות הברית | 2.03 מטר   שיא אולימפי | דייב אלבריטון   ארצות הברית ארצות הברית | 2.00 מטר | דלוס ת'רבר   ארצות הברית ארצות הברית | 2.00 מטר |
| קפיצה במוט | ארל מידוס   ארצות הברית ארצות הברית | 4.35 מטר   שיא אולימפי | שוהיי נישידה   יפן יפן | 4.25 מטר | סואו אואה   יפן יפן | 4.25 מטר |
| הדיפת כדור ברזל | הנס וולקה   גרמניה הנאצית גרמניה | 16.20 מטר   שיא אולימפי | סולו ברלונד   פינלנד פינלנד | 16.12 מטר | גרהרד שטק   גרמניה הנאצית גרמניה | 15.66 מטר |
| זריקת דיסקוס | קן קרפנטר   ארצות הברית ארצות הברית | 50.48 מטר   שיא אולימפי | גורדון דאן   ארצות הברית ארצות הברית | 49.36 מטר | ג'ורג'ו אוברווגר    איטליה | 49.23 מטר |
| יידוי פטיש | קרל היין   גרמניה הנאצית גרמניה | 56.49 מטר   שיא אולימפי | ארווין בלסק   גרמניה הנאצית גרמניה | 55.04 מטר | פרד וורנגרד   שוודיה שוודיה | 54.83 מטר |
| הטלת כידון | גרהרד שטק   גרמניה הנאצית גרמניה | 71.84 מטר | איריו ניקנן   פינלנד פינלנד | 70.77 מטר | קלרבו טויבונן   פינלנד פינלנד | 70.72 מטר |
| קרב עשר • | גלן מוריס   ארצות הברית ארצות הברית | 7900 נק'   שיא עולם   (7254 נק') | בוב קלארק   ארצות הברית ארצות הברית | 7601 נק'   (7063 נק') | ג'ק פרקר   ארצות הברית ארצות הברית | 7275 נק'   (6760 נק') |
בקרב 10, חלוקת המדליות נעשתה לפי שיטת ניקוד משנת 1934. התוצאות בסוגריים זהו עדכון הניקוד משנת 1985.
הערות שוליים

↑  רוביק רוזנטל, הזירה הלשונית: המילון לרצח רבין, באתר nrg‏, 29 באוקטובר 2009
ביל גרייבס

ויליאם פרסטון גרייבס (באנגלית: William Preston Graves; נולד ב-9 בינואר 1953) הוא פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמושל קנזס ה-43 בשנים 1995–2003.
ביוגרפיה

גרייבס נולד בסלינה שבקנזס, בן להורים שבבעלותם הייתה חברת הובלות. לאחר שהשלים את לימודיו הגבוהים באוניברסיטת קנזס וסליאן עם תואר אקדמי במנהל עסקים, הוא עבד בתחום משאבי אנוש. בשנת 1986 נבחר גרייבס למזכיר המדינה של קנזס וב-1991 מונה לנציג ממשלות מדינות ארצות הברית במועצה הפדרלית למדיניות התחרות של ארצות הברית.
בבחירות 1994 – עת המהפכה הרפובליקנית – ניצח גרייבס את ג'ים סלאטרי, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של קנזס, ונבחר למושל קנזס. גרייבס היה רפובליקני מתון, ונודע במחלוקותיו עם האגף השמרני של המפלגה הרפובליקנית בקנזס. תקופת כהונתו עמדה בצד צמיחה כלכלית לאחר שנים של מיתון. בשנת 1997 שימש גרייבס כיושב ראש אגודת מושלי מדינות המערב התיכון. בבחירות 1998 נבחר לתקופת כהונה שנייה עם 74% מקולות הבוחרים – אחוז התמיכה הגבוה ביותר למושל בארצות הברית במחזור בחירות זה, ואחד משיעורי התמיכה הגבוהים ביותר למושל בהיסטוריה של קנזס.
על פי חוקת קנזס המעגנת הגבלת כהונה עבור המושל, גרייבס לא התמודד לתקופת כהונה שלישית והוחלף בידי קתלין סבליוס, מועמדת המפלגה הדמוקרטית בינואר 2003. בראשית כהונתו שירתה לצדו שילה פראהם כסגנית המושל, אך ב-1996 מינה אותה למלא את מקומו של בוב דול בסנאט של ארצות הברית. לאחר מכן היה גרי שרר לסגנו ועמיתו למירוץ.
לאחר כהונתו כמושל שימש גרייבס כנשיא ומנכ"ל איגודי ההובלות האמריקאים – ארגון הסחר והבטיחות הלאומי של תעשיית ההובלות בארצות הברית. הוא מכהן במועצת המנהלים של "International Speedway Corporation", מוסד המקדם פעילויות בידור בספורט מוטורי בארצות הברית.
הערות שוליים

↑  ביל גרייבס, באתר אגודת המושלים הלאומית (באנגלית)
↑  William Preston Graves, באתר Kansas Historical Society (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1197094636  LCCN: no99066433  SNAC: w6wh3g4s  VIAF: 66109444   WorldCat (עם VIAF): 66109444
באניו

| --- | --- |

 מדינה:  קמרון קמרון
 אזור:  אזור אדמאווה
 גובה:  1,276 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  30,789 (2005)
 קואורדינטות:  6°44′53″N 11°48′21″E﻿ / ﻿6.7480555555556°N 11.805833333333°E﻿ / 6.7480555555556; 11.805833333333 
 אזור זמן:  UTC +1
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת קמרון מוגדלת) יאונדה דואלה מרואה גארואה ברטואה במנדה נגאונדרה ניגריה ניז'ר צ'אד הרפובליקה המרכז אפריקאית  קונגו גבון גינאה המשוונית  מפרץ גינאה באניו(למפת קמרון רגילה) יאונדה דואלה מרואה גארואה ברטואה במנדה נגאונדרה ניגריה ניז'ר צ'אד הרפובליקה המרכז אפריקאית  קונגו גבון גינאה המשוונית  מפרץ גינאה באניו(למפת אזור אדמאווה רגילה) נגאונדרה טיבאטי מגנגה טינייר הצפון המרכז המזרח מ. צ. מ. הר.  מ. א.  ניגריהבאניו(למפת אזור אדמאווה מוגדלת) נגאונדרה טיבאטי מגנגה טינייר הצפון המרכז המזרח המערב צפון-מערב הרפובליקה  המרכז  אפריקאית  ניגריהבאניו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
באניו (בצרפתית: Banyo) היא עיירה בקמרון שנמצאת באזור אדמאווה‏.
גאוגרפיה

טינייר ממוקמת כ-207 ק"מ מבירת האזור נגאונדרה וכ-314 ק"מ מבירת המדינה יאונדה. בנוסף, העיירה ממוקמת כ-25 ק"מ מהגבול של קמרון עם ניגריה וכ-341 ק"מ מהגבול של קמרון עם הרפובליקה המרכז-אפריקאית.
אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 21 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא פברואר (24 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא אוגוסט (18 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 1,894 מילימטרים בשנה. חודש ספטמבר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (344 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (1 מ"מ גשם).
היסטוריה

קרב באניו (אנ') התרחש בנובמבר 1915 בזמן מלחמת העולם הראשונה. הקרב התנהל בין הקיסרות הגרמנית לבין האימפריה הבריטית שבה היה ניצחון בריטי בקרב.
תנועה ותחבורה

באניו ממקומת ליד הכביש הלאומי N6.
דת

הדת העיקרית בבאניו היא דת האסלאם.
לקריאה נוספת

Adama, H. & T.M. Bah 2001. Un manuscrit Arabe sur l'histoire du royaume Peul de Kontcha dans le Nord-Cameroum: XIXe-XXe siecle. Rabat: Institut des Etudes africaines, Université Mohamed V.
Hurault, Jean M. 1955. Le Lamidat de Banyo. Yaoundé: Unpublished Report. Archives L'IRCAM.
Hurault, Jean M. 1975. Histoire du Lamidat Peul de Banyo. Outre-Mer: Academie Sciences.
Hurault, Jean M. 1983. Fecondité et Mortalité dans L'Agglomeration Urbaine de Banyo (Cameroun). Cah. Orstom ser. Sci. Hum. 19(3): 247-267.
Hurault, Jean M. 1994. Les noms attribués aux non-libres dans le lamidat de Banyo. Journal des africanistes 64(1): 91-107.
Yahya, Mohaman Gabdo 2009. Le Lamidat de Banyo: épreuves d’hier et défis d’aujourd’hui Douala: AFREDIT (africaine d’édition).
הערות שוליים

↑  Mah, E.P. (2014). La profession d'huissier de justice au Cameroun francophone. Harmattan Cameroun (בצרפתית). Editions L'Harmattan. p. 38. ISBN 978-2-336-33787-6. נבדק ב-26 ביולי 2018. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2010031576  SUDOC: 176951237  VIAF: 136280535   WorldCat (עם VIAF): 136280535 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בקמרון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ביל האסלם

ביל האסלם (באנגלית: Bill Haslam; נולד ב-23 באוגוסט 1958) הוא איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי מן המפלגה הרפובליקנית שכיהן כמושל טנסי בשנים 2019-2011.
המגזין פורבס העמיד את הונו של האסלם בכשני מיליארד דולרים. נכון לשנת 2018 היה המושל העשיר ביותר בארצות הברית. אחיו, ג'ימי, הוא מבעלי קליבלנד בראונס.
ביוגרפיה

האסלם נולד בנוקסוויל ב-23 באוגוסט 1958. למד באוניברסיטת אמורי, שם סיים בשנת 1980 תואר ראשון בהיסטוריה. לאחר סיום לימודיו, החל האסלם לעבוד בעסקי אביו. בשנת 2003 נבחר האסלם לעמוד בראשות עיריית נוקסוויל עם 52% מהקולות. הוא נבחר מחדש ב-2007 (עם כ-87% מהקולות), ושימש בתפקיד זה עד 2011.
ביוגרפיה > מושל טנסי

ב-6 בינואר 2009 הכריז האסלם על מועמדותו לתפקיד מושל טנסי. הקמפיין שלו נתמך על ידי הווארד בייקר וקיבל תרומות בשווי מיליוני דולרים ונחשב לקמפיין העשיר ביותר במערכת בחירות זו. הקמפיין הדגיש את ניסיוני של האסלם כאיש עסקים וכראש עירייה. ב-5 באוגוסט 2010 זכה האסלם בפריימריז הרפובליקניים עם כמעט 48% מהקולות. בבחירות הכלליות, שנערכו ב-2 בנובמבר האסלם ניצח עם כ-65% מקולות המצביעים. המפלגה הרפובליקנית גם קיבלה רוב מוחלט בשני הבתים של הפרלמנט של טנסי, מה שהקנה לה שליטה מלאה במדינה לראשונה מאז שנת 1869. ב-4 בנובמבר 2014 האסלם נבחר שנית לתפקיד עם יותר מ-70% מהקולות.
בראשית כהונתו, האסלם הצהיר כי הוא מעמיד את הצמיחה הכלכלית ויצירת מקומות תעסוקה בראש סדר העדיפויות שלו, ולאחר מכן רפורמות בחינוך. הוא תומך בהגבלת ההוצאות הממשלתיות, צמצום מיסים וחופש כלכלי רחב. ב-16 ביוני 2011 חתם על תקציב שנתי של כ-30.8 מיליארד דולר, קטן ב-3.9% לעומת תקציב השנה הקודמת. תקציב זה כלל תוספת שכר לעובדים במגזר הציבורי, קיצוץ מיסים ומענקים להקמת מפעלים ולבתי ספר ציבוריים. באותה תקופה האסלם ביטל חוק אשר מנע אפליה על רקע נטייה מינית וחוקק חוק שהגביל את איגודי העובדים. בתקופה זו נאבק האסלם רבות בתנועת אוקיופיי. מאבק זה בא לידי ביטוי במעצר של פעילים רבים ובדיכוי הפגנות. במרץ 2012 הממשל העביר חוק אשר מגן על מורים אשר מטילים בספק תאוריות מדעיות כגון תורת האבולוציה. מבשרי הממשל השוו את חוק זה לחוק אשר הוביל למשפט הקופים בשנות ה-20 של המאה ה-20. באותם ימים האסלם הורה למשרד הבריאות של טנסי להתמקד במאבק כנגד השמנת יתר.
בתחילת אפריל האסלם יזם מבצע הסברה כנגד סם המתאמפטמין. בחודש מאי המלחמה בסמים באה לידי ביטוי גם באמצעות חקיקה. ב-24 באפריל הוא חתם על צו המעדיף עובדים מוכשרים במגזר הציבורי על פני עובדים ותיקים. חוק זה הקל על יכולת המעסיק לפטר עובדים לא מוכשרים ותגמול לעובדים בעלי ביצועים גבוהים. בנוסף על כך, הממשל החל להטיל מיסים על חברת אמזון, גם על מוצרים הנסחרים באינטרנט. בדצמבר האסלם ניסה להגביל את יישום חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה ("אובמה קייר) במדינתו.
באפריל 2016, הטיל האסלם וטו על הצעת חוק להפוך את התנ"ך לספר הרשמי של טנסי. הצעה שכזו הייתה הראשונה מסוגה בארצות הברית. יוזמי החוק ניסו לעקוף את הוטו בבית הנבחרים, אך ללא הצלחה. בינואר 2019 סיים את כהונתו והוחלף בביל לי.
ג'אגרנאוט (סרט, 1974)

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  ריצ'רד לסטר 
 הופק בידי:  ריצ'רד דקוקר
 תסריט:  ריצ'רד דקוקר
 עריכה:  אנטוני גיבס 
 שחקנים ראשיים:  ריצ'רד האריס עומר שריף אנתוני הופקינס  איאן הולם פרדי ג'ונס דייוויד המינגס שירלי נייט 
 מוזיקה:  קן ת'ורן 
 צילום:  גרי פישר 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 חברת הפקה:  יונייטד ארטיסטס 
 חברה מפיצה:  יונייטד ארטיסטס 
 הקרנת בכורה:  25 בספטמבר 1974
 משך הקרנה:  106 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט אסונות, סרט פעולה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
ג'אגרנאוט (באנגלית: Juggernaut) הוא מותחן פעולה בריטי משנת 1974 בבימויו של ריצ'רד לסטר עם ריצ'רד האריס, עומר שריף ואנתוני הופקינס בתפקידים הראשיים.
עלילת הסרט מתרכזת בניסיון לפירוק פצצות, שהוטמנו באניית נוסעים על ידי אדם המכנה את עצמו "ג'אגרנאוט", ומבקש כופר גבוה תמורת עזרה בפירוקן.
העלילה היא בהשראת מקרה אמיתי משנת 1972. אדם התקשר והודיע כי הטמין פצצה באניית הנוסעים "קווין מרי 2" ודרש כופר. חברת הספנות קונארד הייתה מוכנה לשלם, אבל הממשלה הבריטית הצניחה צוות מומחים מה-SBS לאניה, שחיפשו את הפצצה ולא מצאו. התברר שזו הייתה אזהרת שווא והאשם נתפס.
תקציר העלילה

אוניית הנוסעים "בריטניק" משייטת במימי האוקיינוס האטלנטי כאשר בעל האוניה, ניקולס פורטר (איאן הולם), מקבל מאדם המכנה את עצמו "ג'אגרנאוט", הודעה כי הוא הטמין באונייה שבע חביות ממולאות בחומר נפץ העומדות להתפוצץ תוך מספר שעות. הוא מוכן לתת הוראות לנטרול הפצצות רק לאחר שיקבל כופר של 500,000 ליש"ט.
פורטר מוכן לשלם את הכופר, אך נציג הממשלה מתנגד לכך בגלל מדינות בלתי מתפשרת נגד הטרור ואומר כי אם ישולם הכופר, תבטל הממשלה את הסובסידיה הנחוצה ביותר להמשך פעילות החברה.
פורטר מעביר את הידיעה לסקוטלנד יארד, ולקברניט האנייה אלקס ברונל (עומר שריף). הקברניט וצוות האונייה מודיעים על המצב ומנסים להרגיע את הנוסעים שביניהם ברברה באניסטר (שירלי נייט).
כדי להראות את רצינות כוונותיו, מפוצץ "ג'אגרנאוט" מספר פצצות קטנות הגורמות נזק קל לספינה. בגלל ים סוער אין אפשרות לפנות את הנוסעים בסירות והקברניט מבקש מפורטר להיענות לדרישות "ג'אגרנאוט".
המפקח מקלאוד (אנתוני הופקינס) מהסקוטלנד יארד עובד במהירות כדי למצוא את מניח הפצצות. אשתו ושני ילדיו נמצאים על האונייה. הוא חוקר את כל אלה שהייתה להם היסטוריה של מאמיני פצצות ומגיע בסוף אל ה"ג'אגרנאוט". שמו האמיתי הוא סידני באקלנד (פרדי ג'ונס). באקלנד מודה שהניח את הפצצות לאחר שסולק מהצי עם פנסיה עלובה.
הצי המלכותי הבריטי שולח לאוניה קבוצה של מומחים לסילוק פצצות שבראשה אנתוני פאלון (ריצ'רד האריס). הם מוצנחים ממטוס ליד האונייה ונאספים על ידי מלחי האונייה בים הסוער. פאלון מתחיל עם אנשיו לנטרול הפצצות. אחת הפצצות מתפוצצת והורגת את עוזרו, צ'רלי בראדוק (דייוויד המינגס).
בינתיים מגיע פאלון כמעט לסיום הפעולה ונתקל בחוט כחול ואדום שאינו יודע איזה מהם לחתוך. הוא מקושר עם באקלנד שמורה לו לחתוך את החוט הכחול. פאלון מרגיש שבקלאנד מהתל בו, חותך את החוט האדום ומנטרל את הפצצה. שאר הצוות שלו מנטרלים לפי הוראותיו את שאר הפצצות והאונייה והנוסעים ניצלים.
בז'ה

ערך זה עוסק בעיר בפורטוגל. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
בז'ה (בפורטוגזית: Beja) היא עיר בדרום פורטוגל, בירת מחוז בז'ה.
גאוגרפיה

העיר ניצבת על גבעה ברום של 227 מטרים מעל פני הים, מעל מישור אלנטז'ו (אנ'), וחולשת על צומת דרכים חשוב.
היסטוריה

במקום התקיימה התיישבות עוד מימי הקלטים. בשנת 48 כבש יוליוס קיסר את המקום מידי הלוסיטנים והפך אותה לאחת משלוש הערים הראשיות של הפרובינקיה לוסיטניה.
לפני שנת 530 הפכה העיר למרכז בישופות בשם פאצ'ה (שיבוש של המילה הלטינית Pax, שלום). בשנת 713 נכבשה העיר על ידי המוסלמים מבית אומיה ושם העיר השתנה ל"באג'ה" (باجة).
בשנת 1031, עם התמוטטות ח'ליפות קורדובה הפכה העיר למרכז טאיפה (ממלכה מוסלמית קטנה ועצמאית). ב-1150 נכבשה עיר על ידי אל-מוואחידון, שצירפו אותה לח'ליפותם, שהשתרעה על פני צפון אפריקה ואל-אנדלוס.
ב-1162 נכבשה העיר על ידי צבאו של אפונסו הראשון, מלך פורטוגל. ב-1175 נכבשה שוב על ידי אל-מוואחידון והייתה בשליטתם עד 1234, אז נכבשה סופית על ידי סנשו השני, מלך פורטוגל וסופחה לפורטוגל. לאורך שנים אלה התדלדלה העיר ורק בשנת 1521 השיב לה מנואל הראשון, מלך פורטוגל מעמד של עיר. ב-1770 הושב לה גם מקומה כבישופות.
אתרים

המצודה על ראש הגבעה הוקמה במאה ה-13 על ידי דיניש, מלך פורטוגל, על יסודות המבצר הרומאי. המצודה שופצה על ידי המוסלמים ומגדל העוז המרובע שלה, בן 40 מטרים (Torre de Menagem), הוא הגבוה ביותר ששרד בפורטוגל. כיום נמצא במקום מוזיאון.
קתדרלת יעקב הקדוש (Sé Catedral de São Tiago Maior)‏ -המבנה הנוכחי הוקם ב-1590 על בסיס מבנים קדומים. הקתדרלה, המשמשת כמושב הבישוף, שופצה בין 1937 ל-1946.
מוזיאון המלכה לאונור בבניין מנזר הקלריסיות העניות (Convento de Nossa Senhora da Conceição). המבנה הוקם ב-1459 כמנזר פרנציסקני על ידי פרננדו, דוכס ויזאו. המוזיאון נוסד ב-1928 וכולל אוסף אמנות ובו יצירות של הציור הפלמי, הספרדי והפורטוגלי מהמאה ה-15 ועד המאה ה-18, בהן משל חוסה דה ריברה. בשנת 1987 נפתח במקום גם מוזיאון לארכאולוגיה, המציג ממצאים שנמצאו באזור מתקופת הברונזה ואילך.
המוסד הפוליטכני של בז'ה (Instituto Politécnico de Beja) - מוסד להשכלה גבוהה ולימודי הנדסה, נוסד ב-1974.
יהדות בז'ה

בעיר התקיימה קהילה יהודית, שאנשיה התאפיינו בניב ספרדי-יהודי ייחודי ושונה מהשפה הפורטוגלית הכללית. על קיום הרובע היהודי מעיד רחוב ששמו "רחוב היהודים". הידיעות הראשונות על ישיבת יהודים בפורטוגל הן מהמאה ה-12 וכבר אז היו קיימים רבעים יהודיים בליסבון, בז'ה וסנטרן. במאה ה-13 המלך אפונסו השלישי, מלך פורטוגל, הקים חטיבה נפרדת בממשל ליהודים והוא ניסה לנצל את קשריהם הכלכליים הטובים לפיתוח פורטוגל וזאת על אף שהיהודים הואשמו על ידי ההמון בהפצת המגפה השחורה.
מקורן של משפחות בג'איו, בז'רנו ובז'ה הוא מהעיר בז'ה ממנה נפוצו בימי גירוש פורטוגל ב-1498. עם זאת, רבים לא ברחו אלא התנצרו והפכו לאנוסים, כולל יהודים שהגיעו מספרד בעת גירוש ספרד. חלק ניכר מהאליטה בעיר הייתה מורכבת מאנוסים, והם שהקימו בה את האוניברסיטה הראשונה לרפואה בפורטוגל. עד הגברת האכיפה על ידי האינקוויזיציה הפורטוגזית במחצית השנייה של המאה ה-17 התקיימה קהילה מובחנת, לאחר מכן אין תיעוד לגבי קיומה וסביר כי חלק מן האנוסים נטמעו כליל בחברה הנוצרית וחלקם עברו למדינות אחרות כגון ארצות השפלה, אנגליה, דרום צרפת, מדינות הבלקן והעיר חברון.
הערות שוליים

↑  קתדרלת יעקב הקדוש
↑  https://www.ipbeja.pt/EN/Pages/default.aspx
↑  משפחת בג'איו מבז'ה לחברון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564642805171  GND: 4390915-2  LCCN: n85022022  MusicBrainz: d0cf75f1-b4ab-49ad-b2e6-863b63b4a80a  SUDOC: 117907995  VIAF: 301195285   WorldCat (עם VIAF): 301195285
ברכה רמות

אין תמונה חופשית
ברכה רמות (5 באוקטובר 1927 – 29 במאי 2006) הייתה רופאה פנימאית ומומחית המטולוגית ישראלית, פרופסור לרפואה, בעלת שם עולמי בהמטולוגיה וכלת פרס ישראל לשנת תשס"א במדעי הרפואה.
ביוגרפיה

נולדה בקובנה שבליטא בשנת 1927. ביוני 1941 היא ומשפחתה הוגלו לעיר סיקטיבקר שבצפון ברית המועצות. בסיום מלחמת העולם השנייה נסעה ברכבות עד להגיעה לליטא ללא אישור ומשם התחברה לארגון "הבריחה" ועברה את הגבול לפולין. בפולין היא גרה פרק זמן קצר עם קבוצת צעירים יהודים ואז המשיכה לצרפת. בשנת 1947 עלתה מצרפת לארץ ישראל כמעפילה, בספינה "תיאודור הרצל". הספינה נתפסה על ידי שלטונות המנדט, ונוסעיה הוגלו לקפריסין. בסוף 1947 הגיעה לארץ ישראל.
בשנת 1952 קיבלה תואר ד"ר לרפואה במחזור הראשון של בית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים. התמחתה ברפואה פנימית בבית החולים תל השומר. בשנים 1954–1957 השתלמה בהמטולוגיה בארצות הברית, עם שובה לארץ הקימה את המכון ההמטולוגי בתל השומר, ובשנים 1959–1991 עמדה בראשו.
את הקריירה האקדמית שלה החלה בשנת 1961, כמרצה בכירה בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית. בשנת 1966 מונתה לפרופסור חבר בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב, ובשנת 1971 עלתה לדרגת פרופסור מן המניין. ב-1984 הופקדה על הקתדרה לממאירויות המטולוגיות.
"מחקריה של פרופסור רמות בנושאים הקשורים בהפרעות אנזימטיות בכדוריות דם האדומות היו ייחודיים בארץ ובעולם באותה עת ופתחו את האשנב למחקר גנטי של העדות השונות בישראל"
בשנים 1973–1979 מילאה בהתנדבות את תפקיד ראש שירותי הדם של מגן דוד אדום. משנת 1990 מילאה תפקידים בכירים בהנהלת קופת חולים מכבי ובהם מנהלת האגף הרפואי.
פרופסור רמות הייתה מומחית בעלת שם עולמי בתחום הסרטן ובמיוחד במחלות סרטן הדם והלימפה. הייתה חברה בהנהלת האגודה למלחמה בסרטן בישראל.
בשנת 2001 זכתה בפרס ישראל ברפואה על תרומתה הרבה לפיתוח התחום ההמטולוגי ועל מחקריה הייחודיים. ועדת הפרס כתבה עליה ״דמות מופת המשמשת מודל לחיקוי בנוף הרפואה הישראלית״.
תפקידה הציבורי האחרון היה בוועדת סל התרופות.
הייתה נשואה לד"ר יהושע רמות, שהקים את השירות הפסיכולוגי בצה"ל. לבני הזוג נולדו בן ובת. בשנת 1971 נפטר בעלה. רמות נפטרה בשנת 2006 בגיל 79.
ביוגרפיה > פרסים והוקרה

1979: פרס כבוד על תרומה לקידום שירותי הרפואה והרווחה לכבוד יום העצמאות ה-30 למדינת ישראל
1980: ציון לשבח על מסירות יוצאת דופן לקידום הרפואה בישראל על ידי American Physicians’ Fellowship
1980: פרס ארגון בני ברית על מצוינות ברפואה ובמחקר רפואי
2001: פרס ישראל ברפואה
הערות שוליים

↑  מחלקת פרסומים - משרד החינוך, פרס ישראל 2001, ירושלים: מחלקת פרסומים משרד החינוך, 2001, עמ' 68
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007388844705171  BIBSYS: 90267117  ISNI: 0000 0000 8470 4208  LCCN: n83231538  NKC: mub2015866519  NTA: 069818053  VIAF: 112481599   WorldCat (עם VIAF): 112481599 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ברכה שאינה צריכה

ברכה שאינה צריכה הוא כינוי לאיסור לפעול במכוון ליצור מצב בו יש לברך ברכה שהיה ניתן שלא לברכה.
דוגמה לכך היא אדם שבירך על מאכל מסוים והתכוון בפירוש שלא לפטור מאכל אחר שברכתו שווה, ומחמת כן נתחייב לברך שנית. דוגמה נוספת היא אדם שבכוונה בירך ברכה אחרונה כדי שיזדקק לברך שוב ברכות על המזון שאוכל.
בחז"ל, שימש הביטוי במשמעות "ברכה לבטלה", אולם בימינו מוענקת משמעות שונה לכל אחד מן הביטויים.
טעם האיסור

ההסבר הניתן להלכה הוא שהברכה יקרה ומקודשת ביהדות, כאשר נאמרת לצורך מטרתה להוסיף ברכה בעולם, אך כשהיא נאמרת שלא לצורך, היא נעשית דבר קל שאין מכירים בערכו ופוגעת במעמד הברכות כולן.
איסור זה נלמד כחלק מאיסור ברכה לבטלה אך מוגדר כקל יותר, ועל כן במקרים מסוימים ניתן יהיה להקל בדין זה למשל כשרוצה אדם לברך ברכות כדי להשלים למאה ברכות (בתנאים מסוימים), וכן במקרה שישנו ספק בהלכה, האם ישנו חיוב ברכה, יכול לגרום להתחייב בברכה להינצל מהספק.
מקור הדין

מקור דין זה הוא מדברי התלמוד שאמרו שבזמן שכהן גדול היה קורא לפני העם ביום כיפור הוא היה קורא בחומש ויקרא בפרשת 'אחרי מות', ו"אך בעשור" שבפרשת אמור. את מה שהיה קורא "ובעשור לחודש השביעי" מחומש הפקודים - חומש במדבר, הוא היה קורא בעל פה. בטעם הדבר שאינו מביא ספר תורה אחר וקורא, תירצו שם: ”רב הונא בר יהודה אמר משום פגמו של ראשון, וריש לקיש אמר משום ברכה שאינה צריכה”.
הערות שוליים

↑  לפרשנות אחרת, ראה מהדורת הרב קאפח למשנה תורה, הלכות תפילה לדוגמה וברכת כהנים, פרק ז, הלכה טז.
↑  https://www.etzion.org.il/he/לג-ברכה-שאינה-צריכה
↑  ראו להלן בקישורים חיצוניים בשיעורו של הרב אליעזר מלמד.
↑  ביאור הלכה סימן כה ה ד"ה וטוב.
↑  תלמוד בבלי, מסכת יומא, דף ע', עמוד א'
| ברכות |
| --- | --- | --- |
| ברכות הנהנין | המוציא לחם מן הארץ • בורא מיני מזונות • בורא פרי הגפן • בורא פרי העץ • בורא פרי האדמה • שהכל נהיה בדברו  • ברכות הריח |  |
| ברכות השבח | אשר יצר • אלוהי נשמה • ברכות השחר • ברכת החמה • ברכת הלבנה • משנה הבריות • ברכת האילנות • ברכת הגומל • הטוב והמיטיב • ברכת הנסים • שהחיינו |  |
| ברכות הראייה | ברכת המלכים • ברכת הים הגדול • חכם הרזים • שחלק מחכמתו ליראיו • שנתן מחכמתו לבשר ודם • שככה לו בעולמו  • עושה מעשה בראשית • שכוחו וגבורתו מלא עולם • זוכר הברית • ברכת מחיה המתים •  אשר יצר אתכם בדין • מציב גבול אלמנה |  |
| ברכות המצוות | ברכות התורה • ברכת השחיטה • ברכת אירוסין • ברכת לשמור חוקיו • ברכת לישב בסוכה |  |
| ברכה אחרונה | ברכת המזון • מעין שלוש • בורא נפשות |  |
| ברכות שונות | ברכת בתולים • ברכת חתנים  • ברכת מעין שבע • ברוך דיין האמת • ברכת הגשמים • ברוך שפטרני מעונשו של זה • בורא מאורי האש • ברכת השיר • ברכת ברוך ה' לעולם • ברכת אבלים • ברכת רופא חולים |  |
| דינים כלליים | מאה ברכות • ברכה שאינה צריכה • ברכה לבטלה • הפסק • תוך כדי דיבור • שם ומלכות • שומע כעונה • ספק ברכות להקל • תדיר ושאינו  תדיר • עובר לעשייתן • ברכה הסמוכה לחברתה • עניית אמן • ברוך הוא וברוך שמו • סדר קדימה בברכות |  |
בוץ' בירד

| --- | --- |
 לידה:  4 במאי 1947  (בן 77) הרדינסבורג, קנטקי, ארצות הברית
 עמדה:  רכז / מאמן
 גובה:  1.91 מטרים
 מספר:  9, 14, 21
 מכללה:  אוניברסיטת לואיוויל
 דראפט:  בחירה עשירית, 1969 אטלנטה הוקס
 קבוצות כשחקן
 1969–1970 1971–1972 1972–1973 1973–1975 1975 1975–1978:  אטלנטה הוקס קליבלנד קאבלירס סיאטל סופרסוניקס גולדן סטייט ווריורס קליבלנד קאבלירס ניו יורק ניקס
 הישגים כשחקן
 זכייה באליפות ה-NBA‏ (1975) בחירה למשחק האולסטאר של ה-NBA‏ (1972)
 קבוצות כמאמן
 1978–1982 1988–1990 1990–1994 1994–1996 1996–1998 1999–2000 2001–2006:  ניו יורק ניקס (עוזר) ניו ג'רזי נטס (עוזר) אוניברסיטת הווארד ניו ג'רזי נטס דאלאס מאבריקס (עוזר) וושינגטון ויזארדס (עוזר) אוניברסיטת המדינה של מורגן
אלפרד "בוץ'" בירד הבן (באנגלית: .Alfred "Butch" Beard Jr; נולד ב-4 במאי 1947) הוא כדורסלן ומאמן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1969–1978. בעונת 1974/1975 זכה באליפות ה-NBA כשחקן גולדן סטייט ווריורס, ולאורך 9 עונותיו בליגה רשם ממוצעים כוללים של 9.3 נקודות, 3.6 אסיסטים ו-3.4 ריבאונדים למשחק.
בין השנים 1994–1996 שימש כמאמן הראשי של קבוצת ניו ג'רזי נטס.
קריירת תיכונים ומכללות

בירד נולד בעיר הרדינסבורג שבקנטקי, ובבגרותו למד ב"תיכון ברקינרידג' קאונטי" המקומי. בשנתו השלישית בתיכון, 1964, הוביל את קבוצת הכדורסל שלה לגמר אליפות התיכונים של קנטקי, בו הפסידה מול "תיכון סנקה" אותה הוביל וס אנסלד. בשנה העוקבת זכה עם קבוצתו באליפות התיכונים של קנטקי, ונבחר לשחקן התיכונים המצטיין במדינה ("Kentucky Mr. Basketball").
בין השנים 1965–1969 למד באוניברסיטת לואיוויל, ובשלוש עונותיו בקבוצת הכדורסל שלה העמיד ממוצעים של 19.0 נקודות ו-6.3 ריבאונדים למשחק. בעונות 1967 ו-1968 הוליך את הקבוצה, לצדו של אנסלד, לשלב שמינית גמר טורניר אליפות המכללות (NCAA Sweet Sixteen). במשחק שמינית הגמר 1968 הפסידה לואיוויל מול אוניברסיטת יוסטון, בה שיחקו אלווין הייז ודון צ'ייני.
קריירת משחק

בדראפט ה-NBA‏ 1969 נבחר בירד בבחירה העשירית, על ידי אטלנטה הוקס. בסיום עונת הרוקי שלו התגייס לצבא ארצות הברית למשך שנה אחת.
בעונת 1971/1972 עבר לשחק עבור קליבלנד קאבלירס. בעונתו היחידה בקבוצה רשם שיאי קריירה של 15.4 נקודות ו-6.7 אסיסטים בממוצע למשחק, ונבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA לצד חברו לקבוצה ג'ון ג'ונסון.
בקיץ 1982 הועבר בטרייד לסיאטל סופרסוניקס בתמורה ללני וילקינס, ושנה לאחר מכן הועבר בטרייד נוסף לגולדן סטייט ווריורס תמורת וולט האזארד. בעונת 1974/1975 היה הקלעי השלישי של הווריורס, אחרי ריק בארי וג'מאל וילקס, עם 12.8 נקודות למשחק, וסייע לקבוצה לזכות באליפות ה-NBA השלישית בתולדותיה. במשחק הרביעי של סדרת הגמר מול וושינגטון בולטס קלע בירד את 7 הנקודות האחרונות של קבוצתו, אשר ניצחה בתוצאה 96–95 וגברה בכך על הבולטס 4–0.
ב-4 העונות הבאות שיחק עבור קליבלנד קאבלירס וניו יורק ניקס, בטרם פרש ממשחק בדצמבר 1978, בגיל 31.
קריירת אימון

בין השנים 1978–1982 שימש כעוזר מאמן בניו יורק ניקס, תחת המאמנים הראשיים ויליס ריד ורד הולצמן, ובין השנים 1988–1990 היה עוזרם של ריד וביל פיץ' בניו ג'רזי נטס. ב-4 העונות הבאות היה המאמן הראשי של קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת הווארד בוושינגטון די. סי.
בשנת 1994 מונה למאמן הראשי של ניו ג'רזי נטס, במקומו של צ'אק דיילי. בשתי עונותיו בתפקיד השיגו הנטס מאזן שלילי 32–50, ונותרו מחוץ לפלייאוף ה-NBA. השחקנים הבולטים של הקבוצה אז היו דריק קולמן, קני אנדרסון וארמן גיליאם. בסיום עונת 1995/1996 פוטר בירד, והוחלף על ידי ג'ון קליפארי.
בין השנים 1996–1998 שימש כעוזרם של מאמני דאלאס מאבריקס, ג'ים קלימונס ודון נלסון, ובעונת 1999/2000 היה עוזרם של גאר הרד ודארל ווקר בוושינגטון ויזארדס.
בין השנים 2001–2006 שימש כמאמן קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת המדינה של מורגן, אשר בבולטימור, מרילנד.