stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניל ארמסטרונג
ביוגרפיה > תוכנית ג'מיני > ג'מיני 8

ב-20 בספטמבר 1965 הוכרז הצוות של משימת ג'מיני 8 וארמסטרונג נבחר לשמש כטייס הראשי. כטייס המשנה נבחר דייוויד סקוט. החללית המריאה ב-16 במרץ 1966. משימה זו הייתה המסובכת ביותר שבוצעה עד אז על ידי ארצות הברית, ויעדה העיקרי היה התחברות לעצם אחר בחלל (Agena Target Vehicle) בזמן שהייה במסלול ארצי. בסך הכול תוכננה המשימה ל-75 שעות ו-55 הקפות. לאחר ההנתקות מהאג'ינה בשעה 10 בבוקר, לפי שעון מזרח ארצות הברית, ה"טיטאן 2" הוצת בשעה 11:41:02 כדי להכניס את החללית למסלול מחדש.
העגינה לרכב האג'ינה הייתה הראשונה שבה חוברו שני עצמים בחלל. העגינה הושלמה לאחר שש שעות וחצי. הקשר עם הצוות ששהה בחללית היה קטוע ואינו רציף עקב חוסר במשדרי מעקב שהוצבו על החללית.
עקב תקלה, החלה החללית ג'מיני, בעודה מחוברת אל שלב האג'ינה, להסתחרר בקצב הולך וגובר, עד כדי סכנה של אובדן חיי הצוות עקב התאוצה הגבוהה. בנוסף, כילו ניסיונות מערכת הייצוב של החללית ג'מיני את מלאי הדלק במהירות, דבר שהביא לחשש באשר ליכולתה לתמרן לקראת הכניסה לאטמוספירה. בהחלטה מהירה ניתק ארמסטרונג את חלליתו משלב האג'ינה, ובניהוג ידני הביא לנחיתת חירום מוקדמת מהצפוי ומוצלחת של החללית ג'מיני.
ביוגרפיה > תוכנית ג'מיני > ג'מיני 11

זוהי המשימה האחרונה בתוכנית ג'מיני שבה נבחר ארמסטרונג לצוות הגיבוי יחד עם ויליאם אנדרס. הכרזתו להיות טייס בצוות הגיבוי הוכרזה יומיים לאחר שנחתה ג'מיני 8. ההמראה של המשימה התקיימה ב-12 בספטמבר 1966 כשצוות המשימה הוא פיט קונרד ודיק גורדון.
ביוגרפיה > אפולו 11

לאחר שנבחר למפקד צוות הגיבוי של משימת אפולו 8, נבחר ארמסטרונג למפקד משימת אפולו 11 על ידי דיק סלייטון ב-23 בדצמבר 1968. בפגישה שנערכה ללא עיתונאים, סלייטון טען שרצה להחליף את באז אולדרין בג'ים לוול, אך ארמסטרונג אמר שמבחינה מקצועית הוא מסתדר ומתואם יותר טוב עם אולדרין. אמירה זו על אולדרין השפיעה על החלטת סלייטון, שבחר לבסוף את הצוות הסופי. ארמסטרונג יהיה המפקד, באז אולדרין ינהג בנחתת הירח ומייקל קולינס יהיה טייס תא הפיקוד.
אחד הוויכוחים שנוצרו לפני ואחרי המשימה היה על ההחלטה מי יהלך ראשון על הירח. אולדרין חשב שהוא זה שיהיה הראשון עקב ניסיונו בתוכנית ג'מיני, במהלכה ביצע מספר הליכות חלל בעוד שהטייס הראשי נשאר בחללית. הנימוק הנגדי לזה טען שמפקד המשימה הוא בעל האחריות הגדולה ביותר על הצלחת המשימה, ובנוסף הוא עובר אימונים רבים שיכינו אותו למשימה טוב יותר בנוסף לאימונים הרגילים. לבסוף התקבלה ההחלטה שארמסטרונג ילך ראשון על הירח ואולדרין אחריו.
ביוגרפיה > אפולו 11 > המסע לירח

בזמן השיגור, קצב פעימות ליבו של ארמסטרונג עלה ל-110 פעימות בדקה, הרעש האדיר שהתקבל מהצתת הטיל כלל לא הזכיר את טיל הטיטאן 2 ה"שקט" יחסית של ג'מיני 8. השוני הנוסף בין שתי המשימות הוא שקפסולת ג'מיני 8 הייתה בעלת שני מושבים ולא היה באפשרות של שני הטייסים לקום ממושבם (ראו תמונת ג'מיני 8), קפסולת אפולו 11 הייתה הרבה יותר מרווחת ביחס לג'מיני 8. צוות אפולו 11 לא סבל מתחושה רעה במהלך המשימה, דבר שהופיע אצל צוותים קודמים בתוכנית אפולו.
המטרה העיקרית של אפולו 11 הייתה לנחות על הירח. המכ"ם תחילה לא מצא מקום נחיתה נוח, לאחר זמן מה הראה מקום נחיתה שבו יהיה טוב לנחות, אך מספר מחשבים הראו שגיאות, הראשונה שביניהן הראתה שגיאה מספר 1202, אולדרין וארמסטרונג לא הכירו את שגיאות המערכת והחלו לדאוג לגבי המצב. מצב זה הלחיץ את הצוות הרבה יותר מאשר המכ"ם שלא מצא תחילה מקום נחיתה. אפילו ניסיונו של ארמסטרונג כטייס ניסוי לא עזר ולא היה להם מושג כללי מה לעשות לגבי המצב שאליו נקלעו. לבסוף התברר שהמחשב מוציא שגיאה זו כאשר הוא עמוס בחישובים ואינו יכול לקבל אליו חישובים נוספים.
לאחר פתירת בעיית המחשב, נותר לצוות להנחית את החללית על-פני הירח. עקב הזמן הרב שאבד עקב מציאת מקום לנחיתה, נשאר לצוות זמן מועט להנחית את החללית. למעשה אם היו נוחתים 15 שניות מאוחר יותר, הדלק היה אוזל והם היו מתרסקים על אדמת הירח מגובה של 15 מטרים. לטענת ארמסטרונג, שלא היה מודאג כלל מהמצב, היה הצוות שורד את ההתרסקות. ניתוח הממצאים לאחר הנחיתה הראה כי היו להם עוד 50 שניות לנחיתה ולא 15 כפי שחשבו.
ב-20 ביולי 1969 בשעה 20:17:39, לפי השעון האוניברסלי, מילותיו הראשונות של ארמסטרונג לאחר הנחיתה: "יוסטון, כאן בסיס השלווה, העיט נחת", נאמרו למרכז הבקרה ביוסטון. אולדרין וארמסטרונג חגגו את הנחיתה בלחיצת יד בלבד, והתכוננו לצאת לאדמת הירח ולבצע את משימותיהם.
ביוגרפיה > אפולו 11 > ההליכה הראשונה על הירח

לאחר הנחיתה המוצלחת, התכוננו ארמסטרונג ואולדרין לצאת לפני הקרקע של הירח. דלת החללית נפתחה וארמסטרונג ירד בסולם. ב-21 ביולי 1969 בשעה 2:56 בלילה, לפי שעון הזמן העולמי, הניח את כף רגלו השמאלית ולאחריה הימנית על הירח. אז הוא אמר את המשפט שייזכר לדורות:
זהו צעד קטן לְאדם, צעד גדול לאנושות.

.That's one small step for [a] man, one giant leap for mankind
בשל בעיות תקשורת לא נקלטה כראוי המילה "a" שבמשפט, ועל כן דומה היה שארמסטרונג אמר "לָאדם" - ביהירות והתנשאות, בניגוד לענווה שהייתה מנת חלקו ושבה דיבר גם עתה.
לאחר 15 דקות מהצעד הראשון הצטרף אליו באז אולדרין והם החלו בתהליכי מחקר שתוכננו למשימה. במהלך ההליכה על הירח הם קבעו לוח שמנציח את הנחיתה הראשונה של האנושות על הירח, ובנוסף נעצו את דגל ארצות הברית באדמת הירח.
ביוגרפיה > אפולו 11 > מחקר הירח במשימת אפולו 11

המשימה הראשונה של ארמסטרונג על פני הירח הייתה איסוף דגימת קרקע, אותה ביצע באמצעות יעה המחובר לידית אחיזה ארוכה. דגימה זו הושמה בכיס חליפתו, וכונתה דגימת חירום - אם יאלצו ארמסטרונג ואולדרין להמריא חזרה מהירח, תהא זו דגימה יחידה שיביאו עמם לכדור הארץ. ארמסטרונג ואולדרין הציבו על הירח סייסמוגרף, ומראה שנועדה להחזיר קרן לייזר הנורית מכדור הארץ על מנת לאפשר מדידות מדויקות של מרחק הירח מכדור הארץ. בנוסף בוצעה לכידה של חלקיקים שמקורם מן השמש, באמצעות רדיד אלומיניום שנחשף על פני הירח והוחזר לכדור הארץ.
ביוגרפיה > המשך חייו ומותו

בין 1971 ל־1979 כיהן כפרופסור להנדסת תעופה וחלל באוניברסיטת סינסינטי. מ־1980 כיהן בתפקידים בכירים במספר חברות אירוספייס, האחרונה שבהן בשנת 2000.
בין 1971 ל־1973 היה יושב ראש הוועדה המייעצת לנשיא ארצות הברית בנושא חיל השלום.
בין 1985 ל־1986 היה חבר בוועדה הלאומית לחלל, שמונתה על ידי נשיא ארצות הברית כדי להמליץ על תוכנית חלל לאומית למאה ה־21. היה גם סגן יו"ר "ועדת רוג'רס" - ועדת החקירה לבדיקת אסון הצ'לנג'ר בראשה עמד ויליאם רוג'רס.
ארמסטרונג היה נוצרי אדוק ולאחר מסעו לירח ביקר בישראל. בעת סיור בעיר העתיקה בירושלים, על המדרגות לשערי חולדה, אמר לארכאולוג מאיר בן דב, לאחר ששמע ממנו כי ישו ככל הנראה הלך עליהן: "אני הרבה יותר נרגש כשאני פוסע על המדרגות האלה מכפי שהייתי כשצעדתי על הירח".
בתחילת יולי 2007 ביקר ארמסטרונג בישראל כאורח של ישיר בית השקעות ונאם באירוע סגור שיזמה הקבוצה לכבודו, שנערך במרכז הירידים והקונגרסים בתל אביב.
בתחילת אוגוסט 2012 דווח כי סבל מבעיות בלבו ועבר ניתוח מעקפים.
ניל ארמסטרונג נפטר ב-25 באוגוסט 2012 כתוצאה מסיבוכים, כ-3 שבועות לאחר הניתוח שעבר. ב-13 בספטמבר נערך לו טקס אשכבה בקתדרלה הלאומית של וושינגטון במעמד מנהל נאס"א, חבריו לצוות אפולו 11 ואסטרונאוטים נוספים מתוכנית אפולו. גופתו נשרפה. למחרת הובל אפרו לאוקיינוס האטלנטי על סיפון אונייה של הצי האמריקני ופוזר שם.
אותות ועיטורים

מדליית החירות הנשיאותית (1969)
מדליית הכבוד של הקונגרס בתחום החלל (1978)
מדליית הזהב של הקונגרס (2009)
מחזיק במספר תוארי דוקטור לשם כבוד. בנוסף, ארגונים ומדינות מחוץ לארצות הברית העניקו לו אותות רבים נוספים.
מדינת אוהיו, שבה נולד, קראה מוזיאון לתעופה וחלל על שם ארמסטרונג.
הערות שוליים

↑  בשל בעיות תקשורת, לא נקלטה כראוי המילה "a" שבמשפט, ועל כן דומה היה שארמסטרונג אמר "לָאדם" – ביהירות והתנשאות, בניגוד לענווה שהייתה מנת חלקו ושבה דיבר גם עתה
↑  Scouting Astronauts, ScouterLife (באנגלית אמריקאית)
↑  Silver Buffalo Award, Boy Scouts of America (באנגלית אמריקאית)
↑  "Clipped From The Morning Call". The Morning Call. 1973-02-16. p. 5. נבדק ב-2020-11-23.
↑  World Scouting salutes Neil Armstrong / News / Information & Events / Home - World Organization of the Scout Movement, web.archive.org, ‏2015-09-04
↑  תומאס פרידמן, מביירות לירושלים, עמ' 351.
↑  Armstrong Air & Space Museum באתר Ohio History Connection
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299041205171  PLWABN: 9810646466705606  BIBSYS: 98014114  BNC: 000573721  BNE: XX4775624  BnF: cb11889123f (data)  CANTIC: a1126357x  CiNii: DA05550370  GND: 11896416X  ICCU: DDSV261973  ISNI: 0000 0001 2147 959X  LCCN: n80008815  MusicBrainz: 474695bb-2c91-477d-a42e-f99b02be5722  NARA: 10581371  NCL: 000120924  NDL: 00431722  NGV: 2089  NKC: skuk0000045  NLA: 35008277  NLG: 228835  NLK: KAC201208346  NTA: 070936838  PIC: 315302  RERO: 02-A002938974  RKD: 388184  RSL: 000115434  SELIBR: 409562  SNAC: w664076n  SUDOC: 026690713  S2AuthorId: 120018797  TePapa: 62416  Trove: 787919  ULAN: 500490014  VIAF: 111826406   WorldCat (עם VIAF): 111826406 
ארמסטרונג בחליפת חלל לפני תוכנית ג'מיני
החזרת "ג'מיני 8" לאחר שנחתה באוקיינוס השקט
צוות אפולו 11 - מימין לשמאל: באז אולדרין, מייקל קולינס, וניל ארמסטרונג
ארמסטרונג בתא החללית
ארמסטרונג עובד על נחתת הירח בהליכת ירח
ארמסטרונג במרכז החלל קנדי ב-1999
חלומות באספמיה (כתב עת)

| --- | --- |
 תדירות:  דו-שנתון
 סוגה:  ספרות ספקולטיבית
 עורכת ראשית:  ורד טוכטרמן
 תאריכי הופעה:  2002–2016 (כ־14 שנים)
 שפה:  עברית
 מדינה:  ישראל
 
חלומות באספמיה הוא כתב עת ישראלי לספרות ספקולטיבית, שיצא לאור בשנים 2002–2016, ואשר התבסס בעיקר על סיפורים מקוריים של סופרים ישראליים. גליונות כתב העת ראו אור פעם בחודשיים.
בין הסופרים:
ניר יניב - שימוש כעורך כתב העת בשנים 2007–2008. כמה מסיפוריו שפורסמו בו לפני כן זכו גם לפרסום בכתבי עת בארצות הברית ובאנגליה.
ורד טוכטרמן - זוכת פרס גפן לשנת 2003 על ספרה "לפעמים זה אחרת", שימשה כעורכת כתב העת מהקמתו ועד 2007.
גיא חסון - זוכה פרס גפן בקטגוריית הסיפור הקצר לשנת 2003, על סיפורו "אני(TM)" שהופיע בגיליון מספר 3 של חלומות באספמיה.
לביא תדהר - שזכה בפרס ברדבורי-קלארק לשנת 2003 על הסיפור "עכבישי זמן, רשתות מרחב".
יואב בלום
יעל פורמן
בכל גיליון של כתב העת הופיעו גם מאמרים וכמה סיפורים מתורגמים. בין אלה האחרונים ניתן למצוא יצירות של רוברט היינליין, אלפרד בסטר, ניל גיימן, טים פאוורס, מייקל מרשל סמית' ופול די פיליפו.
בשנים 2007–2008 הוקדש כל גיליון לנושא מוגדר. נושאי הגליונות:
גיליון 17: זמן,
גיליון 18: פלישה,
גיליון 19: ערים.
גיליון 20: אגדות מודרניות.
הגיליון האחרון של כתב העת (מס' 23) ראה אור בשנת 2016.
השור (סרט, 2019)

| --- | --- |

 בימוי:  בוריס אקופוב 
 תסריט:  בוריס אקופוב 
 שחקנים ראשיים:  יורי בוריסוב סטסיה מילוסלבסקאיה אפינה קונדראשובה יגור קנז'אמטוב איגור סאבוצ'קין אלכסיי פילימונוב סרגיי דבוייניקוב אלכסנדר לוין רומן קולוטוחין ניקיטה טאבונשצ'יק מריה זבונאריובה אלכסנדר גורייב אנדריי פולישצ'וק אולגה ורשצ'אגינה
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 חברת הפקה:  המכון לקולנוע על שם גרסימוב 
 הקרנת בכורה:  22 באוגוסט 2019 
 משך הקרנה:  99 דק' 
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  סרט פשע 
 דף הסרט ב־IMDb
 
השור (ברוסית: Бык) הוא סרט קולנוע פשע דרמה רוסי, בבימויו של בוריס אקופוב. הסרט הוקרן בבכורה ברוסיה ב-22 באוגוסט 2019. זכה בפרס הראשי של פסטיבל קינוטאבר לשנת 2019 והיה מועמד לפרס ניקה בקטגוריית הסרט הטוב ביותר לשנת 2020.
עלילה

שנות ה-90 ברוסיה. המשבר הכלכלי והפשע פשוטים ממש בכל פינה. מנהיג צעיר של כנופיית פשע, אנטון ביקוב, המכונה "השור", נאלץ להרוויח את פת לחמו בכל אמצעי כדי לספק את כל מה שדרוש למשפחתו. אחרי קרב יריות בשכונה, אנטון מוצא את עצמו במחלקת המשטרה, משם מציל אותו מאפיונר, אחד מראשי הפשע של מוסקבה. בתמורה המאפיונר מבקש מהגיבור שירות קטן אך מסוכן.
שחקנים ודמויות

יורי בוריסוב - אנטון ביקוב
סטסיה מילוסלבסקאיה - טניה
אפינה קונדראשובה - אניה ביקובה
יגור קנז'אמטוב - מישה ביקוב
איגור סאבוצ'קין - מקדונסקי
אלכסיי פילימונוב - מאוס
סרגיי דבוייניקוב - דוגלאס
אלכסנדר לוין - סאבה
רומן קולוטוחין - אגאספר
ניקיטה טאבונשצ'יק - ניקיטה
מריה זבונאריובה - סבטלנה ביקובה
אלכסנדר גורייב - קרנדל
אנדריי פולישצ'וק - פורטייה
אולגה ורשצ'אגינה
פרסים ומועמדויות

קינוטאבר 2019 - הפרס הראשי לסרט באורך מלא
פסטיבל קרלובי וארי 2019 - פרס תחרות "מזרח ומערב"
הערות שוליים

↑  «Кинотавр-2019»: полный список победителей — spletnik.ru, 16.06.2019
↑  kinobusiness.com
↑  Бык (2019) Awards на imdb.com
ועידת ואנזה (סרט)

| --- | --- |
 תסריט:  Paul Mommertz 
 עריכה:  Ulla Möllinger 
 שחקנים ראשיים:  Dietrich Mattausch רוברט אטזורן Gerd Böckmann Franz Rudnick בפסקה זו 4 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 צילום:  Horst Schier 
 מדינה:  גרמניה 
 הקרנת בכורה:  1984 
 משך הקרנה:  85 דק' 
 שפת הסרט:  גרמנית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 מקום התרחשות:  ברלין 
 דף הסרט ב־IMDb
 
ועידת ואנזה (בגרמנית: Die Wannseekonferenz) הוא סרט טלוויזיה גרמני משנת 1984 המתאר את אירועי ועידת ואנזה, שהתקיימה בברלין בינואר 1942. התסריט נגזר מפרוטוקול הישיבה. מכיוון שלא קיים תמלול מילולי של תוכן הפגישה, הדיאלוג בדוי. הנושא המרכזי של הסרט הוא האופי הבירוקרטי של אופן ביצוע השואה.
אותם אירועים תוארו מאוחר יותר בסרט "הפתרון הסופי" (Conspiracy) באנגלית משנת 2001.
ליהוק

השחקנים ששיחקו את 15 משתתפי הכנס הם:
דיטריך מטאוש (Dietrich Mattausch) בתפקיד אובר-גרופנפיהרר ריינהרד היידריך, ראש המשרד הראשי לביטחון הרייך (RSHA) וסגן הרייכספרוטקטור של בוהמיה ומורביה.
גרד בקמן (Gerd Böckmann) בתפקיד אדולף אייכמן, ראש המדור לענייני יהודים במשרד הראשי לביטחון הרייך.
פטר פיץ (Peter Fitz) בתפקיד ד"ר וילהלם שטוקרט, מזכיר המדינה, משרד הפנים של הרייך.
גינתר שפרלה (Spörrle) בתפקיד אוברפיהרר האס-אס ד"ר גרהרד קלופפר, מזכיר המדינה, המשרד הראשי של המפלגה הנאצית (Parteikanzlei).
הנס-ורנר בוסינגר (Buאס-אסinger) בתפקיד מרטין לותר (Martin Luther) (אנ'), תת-מזכיר ואיש הקשר לאס-אס, משרד החוץ.
פרנץ רודניק (Rudnick) כד"ר פרידריך וילהלם קריצינגר, סגן ראש לשכת קנצלר הרייך .
יוכן בוסה (Buאס-אסe) בתפקיד ד"ר גאורג לייברנדט, ראש המחלקה המדינית, משרד הרייך לשטחים הכבושים במזרח.
הרלד דיטל (Dietl) בתפקיד גאולייטר ד"ר אלפרד מאייר, סגן השר במשרד הרייך לשטחים הכבושים במזרח.
רוברט אצורן (Atzorn) בתפקיד גרופנפיהרר אס-אס אוטו הופמן, ראש המשרד הראשי לגזע והתיישבות של האס-אס.
דיטר גרוסט בתפקיד שטורמבאנפיהרר אס-אס אריך נוימן, מנהל משרד תוכנית ארבע השנים (אנ').
פרידריך גאורג בקהאוס (Beckhaus) בתפקיד גרופנפיהרר אס-אס היינריך מילר, ראש מחלקת RSHA IV (הגסטאפו).
ריינהרד גלמניץ (Glemnitz) בתפקיד ד"ר יוזף ביהלר, מזכיר המדינה בממשל הכללי של פולין הכבושה.
מרטין ליטגה (Lüttge) בתפקיד שטורמבאנפיהרר אס-אס ד"ר רודולף לנגה, מפקד האס-דה בלטביה.
ריינר סטפן (Steffen) בתפקיד ד"ר רולנד פרייזלר, מזכיר המדינה, משרד המשפטים של הרייך .
גרד ריגאואר (Rigauer) בתפקיד אוברפיהרר האס-אס ד"ר אברהרד שנגארט, קצין אס-דה ששירת בגנרלגוברנמן.
אניטה מאלי (Mally) בתפקיד המזכירה.
הערות שוליים

↑  Vincent Canby (18 בנובמבר 1987). "Film: Holocaust's birth, 'Wannsee Conference'". The New York Times. אורכב מ-המקור ב-22 ביוני 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Wolfgram, Mark (2011). "Getting History Right": East and West German Collective Memories of the Holocaust and War. Rowman & Littlefield. p. 98. ISBN 9781611480061.
ערך זה הוא קצרמרבנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
השמיים נמדדים במיל

| --- | --- |

 בימוי:  קונסטנטין בוסלוב
 הופק בידי:  קונסטנטין בוסלוב
 תסריט:  אנדריי רומנוב דמיטרי טרסקי
 עריכה:  ולדימיר מרקוב
 שחקנים ראשיים:  יבגני סטיצ'קין אנדריי מרזליקין
 צילום:  איוואן גודקוב
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 חברת הפקה:  Etalon-Film RB Production
 חברה מפיצה:  VGTRK Planeta Inform
 שיטת הפצה:  ישירות לווידיאו 
 הקרנת בכורה:  2020
 משך הקרנה:  91 דקות
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  דרמה היסטורית, סרט ביוגרפי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
השמיים נמדדים במיל (ברוסית: «Небо измеряется милями») הוא סרט דרמה ביוגרפי רוסי של הבמאי קונסטנטין בוסלוב, על מיכאיל מיל - חלוץ תעופה סובייטי. הסרט עוסק בעיקר בשנות היצירה שלו, בשנות ה-20 עד שנות ה-70, בהן מיל בנה את מיטב המסוקים ומסוקי הקרב של ברית המועצות, חרף התנכלויות וסבל רב שעבר עד שזכה לתהילה. הסרט הופק במימון תאגיד מסוקי רוסיה, חברת רוסטכנולוגיות ומשרד התעשייה והסחר של רוסיה. קונסטנטין בוסלוב ביים סרט נוסף על ממציא נשק סובייטי, "קלשניקוב", אודות מיכאיל קלשניקוב, שזכה להצלחה יחסית.
הסרט הופץ באופן מוגבל ב-19 בדצמבר 2019, וב-30 בדצמבר הודיעה רוסיה-1 כי הסרט ישודר בגרסה מורחבת כמיני-סדרה בת ארבעה פרקים החל מ-19 בינואר 2020.
עלילה

הסרט מספר את תולדות חייו של מיכאיל לאונטייביץ' מיל, מעצב כלי תעופה ומייסד מפעל למסוקים. הוא מתגבר על חוסר האמון של האנשים ברעיונותיו לגבי עיצוב מסוקים חדשים.
מיל מילדותו אהב את השמיים ולאורך חייו הקשים הלך בעקבות החלום. בעודו בבית החולים, לאחר בדיקה לא מוצלחת של המסוק הגדול ביותר בעולם, מסכם מילס את מה שעשה עד כה: מהצעדים הביישניים הראשונים של הממציא הצעיר ועד להפיכתו למייסד הנדסת המסוקים הסובייטים, ששינתה לנצח את התעופה העולמית. מאחורי התהילה עומדות תהפוכות הגורל, המאבק על האושר המשפחתי והטרגדיה האישית שעבר. אבל סיפור המעצב לא נגמר - הוא יצטרך ליצור מסוק נוסף שיהווה עדות לדורות הבאים.
שחקנים ודמויות

יבגני סטיצ'קין - מיכאיל מיל
אנדריי מרזליקין - ניקולאי קאמוב
מריאנה ספיבאק
מקסים ביטיוקוב
אלכסיי קוזין
יבגני פקר
פיוטר קיסלוב
פטר זקאביצה
מריה שומאקובה
אלכסנדר רפופורט
הפקה

צילומי הסרט נערכו באוקטובר 2018 במחוז רוסטוב, ברוסטוב על הדון ובנובוצ'רקסק.
הערות שוליים

↑  "השמיים נמדדים במיל" באתר illuzion-cinema.ru
↑  קדימון הסרט באתר יוטיוב
↑  Прошла премьера фильма «Небо измеряется милями», посвященного авиаконструктору Михаилу Милю
↑  В прокат выйдет фильм "Небо измеряется милями"
↑  Евгений Стычкин воплотит судьбу создателя Ми-8 Михаила Миля
↑  В Ростовской области cнимают фильм «Небо измеряется МИлями»
ערך זה הוא קצרמרבנושא סרטים רוסיים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יון בדוורסון

יון דאדי בדוורסון (באיסלנדית: Jón Daði Böðvarsson; נולד ב-25 במאי 1992) הוא כדורגלן איסלנדי המשחק במילוול ובנבחרת איסלנד בעמדת הקיצוני ולעיתים גם כחלוץ בקבוצת בורטון אלביון מהפוטבול ליג הראשונה.
קריירת מועדונים

בדוורסון התחיל את הקריירה שלו בסלפוס ששיחקה אז בליגה האיסלנדית השנייה והיה שותף לעלייה של הקבוצה לליגת העל האיסלנדית. בשנת 2011 הושאל לארהוס בה שיחק בקבוצת הנוער של המועדון.
בנובמבר 2012 בדוורסון חתם בוויקינג מליגת העל הנורווגית.
ביוני 2015 חתם בפ.צ. קייזרסלאוטרן, אלייה הצטרף בינואר 2016. ב-5 בפברואר 2016 בדוורסון ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד אוניון ברלין וב-4 במרץ הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1–2 לנירנברג.
ב-2 באוגוסט 2016 בדוורסון חתם לשלוש שנים בוולברהמפטון וונדררס מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. 4 ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 2–2 עם רוטרהאם בה גם כבש את שער הבכורה שלו במועדון והפך לשחקן ה-1000 שרושם דקות משחק במדי הקבוצה.
ב-14 ביולי 2017 חתם לשלוש שנים ברדינג. ב-12 ביולי 2019 חתם בדוורסון במילוול.
ב-20 בינואר 2022 בדוורסון חתם בבולטון וונדררס.
ב-25 באוקטובר 2024 חתם ברקסהאם מהפוטבול ליג הראשונה.
ב-16 בינואר 2025 חתם בבורטון אלביון מהפוטבול ליג הראשונה.
קריירה בינלאומית

בדוורסון ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איסלנד במשחק ידידות נגד אנדורה ב-14 בנובמבר 2012. ב-9 בספטמבר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 3–0 נגד טורקיה במסגרת מוקדמות יורו 2016.
בדוורסון היה שותף להעפלה ההיסטורית של הנבחרת ליורו 2016 בו גם לקח חלק והגיע עם הנבחרת עד לרבע הגמר, בו הפסידה 2–5 לצרפת.
ויקטור קוסקובסקי

| --- | --- |

 לידה:  19 ביולי 1961 (בן 63) סנקט פטרבורג, ברית המועצות 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה 
 מקום לימודים:  Top Courses for Scriptwriters and Film Directors 
 פרסים והוקרה:  Amanda Award for Best Cinematography (2021)  Laurel Branch Award (2021)  Laurel Branch Award (2006) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ויקטור אלכסנדרוביץ' קוסקובסקי (ברוסית: Виктор Александрович Косаковский; נולד ב-19 ביולי 1961, לנינגרד) הוא במאי סרטים דוקומנטריים מוערך. חתן פרסי "ניקה" (1998) ו"טריומף" (1997).
ביוגרפיה

הוא למד במכון הלנינגרדי לקולנוע, ב-1979 החל לעבוד באולפני לנינגרד לסרטים תיעודיים.
בשנת 1989 סיים את לימודי הבימוי בסדנת הבמאים והתסריטאים והיה תלמידם של הבמאים בוריס גלאנטר ולב ניקולייב. באותה שנה ביים לראשונה סרט, היה זה סרט הבכורה שלו "לוסב" המגולל את ימיו האחרונים של הפילוסוף הרוסי אלכסיי לוסב.
ב-2016, קיבל הזמנה להצטרף לאקדמיה האמריקנית לאמנויות הקולנוע
פילמוגרפיה

1989 — לוסב
1991 — במהלך היום
1993 — בני בלוב
1997 — יום רביעי, 19.07.1961
1998 — פאבל וליאליה
2000 — אני אוהב אותך
2003 — שקט!
2005 — קדוש
2011 — יחי האנטיפודים!
2018 - אקוורלה
2020 - גונדה
הערות שוליים

↑  Виктор Косаковский получил приглашение войти в состав Американской академии киноискусств // Телеканал «Культура», 30.06.2016.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810631942905606  BIBSYS: 98009801  BNE: XX5842135  BnF: cb155300052 (data)  GND: 1046823353  ISNI: 0000 0003 5962 9463  LCCN: no2013006816  NTA: 256970890  RERO: 02-A013532168  SUDOC: 122552296  VIAF: 218450736   WorldCat (עם VIAF): 218450736 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
זירו זירו זירו

| --- | --- |

 מבוסס על:  אפס אפס אפס 
 סוגה:  דרמת פשע
 יוצרים:  סטפאנו סולימה לאונרדו פאסולי מאוריציו כץ
 בימוי:  סטפאנו סולימה יאנוס מץ פדרסן פבלו טראפרו
 שחקנים:  אנדראה רייסבורו דיין דיהן ג׳וספה די דומניקו הרולד טורס נוי הרננדס
 פסקול:  Mogwai
 ארץ מקור:  איטליה איטליה
 שפות:  אנגלית, ספרדית, קלבריאנית, איטלקית, צרפתית, ערבית
 מקום התרחשות:  מקסיקו, ארצות הברית, סנגל, מרוקו 
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  8
 הפקה
 מפיק:  ריקרדו טוזי
 מפיקים בפועל:  פבריס דה לה פאטליאר
 חברת הפקה:  Cattleya Bartleby Film Sky Italia Sky Studios
 שידור
 רשת שידור:  Sky Atlantic 
 תקופת שידור מקורית:  14 בפברואר 2020 – הווה 
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
זירו זירו זירו (באנגלית: ZeroZeroZero) היא סדרת טלוויזיה איטלקית מסוגת דרמת פשע, שעלתה לשידור ב-14 בפברואר 2020. הסדרה נוצרה על ידי סטפנו סולימה, לאונרדו פאסולי ומאוריציו כץ' עבור רשתות השידור סקי אטלנטיק, Canal+ ופריים וידאו.
הסדרה מבוססת על הספר "זירו זירו זירו" מאת רוברטו סביאנו, הספר עוקב אחר מחקר העוסק סביב הקוקאין, המציג את הסחר בו סביב לעולם.
כוכבי הסדרה הם אנדראה רייסבורו, דיין דיהן וגבריאל ביירן כמשפחת לינווד האמריקאית, השולטת בחברת ספינות בינלאומית הפועלת כמתווכת קוקאין בין מקסיקו לאיטליה.
הבכורה העולמית של הסדרה הוקרנה ב-5 בספטמבר 2019 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-76 של ונציה, שם הוקרנו רק 2 הפרקים הראשונים. הסדרה הוקרנה לראשונה בטלוויזיה ב-14 בפברואר 2020 ב-Sky Atlantic באיטליה.
עלילה

הסדרה עוקבת אחרי מסע של משלוח קוקאין גדול המגיע ממונטריי, מקסיקו לג'ויה טאורו, איטליה. מוכרי הסמים הם האחים הנרקומנים אנריקה וז'סינטו ליירה, המשתמשים בכוחותם של מנואל קונטרראס וקבוצת החיילים המושחתים שלו, הקונה הוא מינו לה פיאנה, הבוס של נדראנגטה, שמעמדו נכנס לסכנה בעקבות נכדו סטפנו ומשפחת קורטיג'ה.
המתווכים בין המקסיקנים לאיטלקים הם משפחת לינווד, משפחה אמריקאית מניו אורלינס, ארצות הברית, שברשותם חברת ספנות יוקרתית. בעקבות סכסוכים פנימיים לגבי המשלוח, המשלוח עוכב ליבשת אפריקה, ולעיכוב זה נוצרו השלכות קיצוניות, לכל המעורבים בעסקה.
סקירת סדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (איטליה)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (איטליה)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 8 | 8 | 14 בפברואר 2020 | 6 במרץ 2020 |
חשוב

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  אייזק אסימוב 
 שפת המקור:  אנגלית אמריקאית 
 סוגה:  מדע בדיוני
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1977 
 תאריך הופעה ראשונה:  מגזין Isaac Asimov's Science Fiction Magazine, גיליון אביב 1977
 
חשוב (באנגלית: !Think) הוא סיפור מדע בדיוני קצרצר מאת אייזק אסימוב. הסיפור פורסם באביב 1977 במגזין Isaac Asimov's Science Fiction Magazine, ותורגם לעברית במגזין "קוסמוס: המבחר של אסימוב" בגיליונו השלישי.
עלילה

נוירופיזיולוגית מגלה שימוש חדש בלייזר על מנת לסרוק מוחות, ולרשום רישומים מדויקים של תהליך המחשבה. לאחר מספר ניסויים היא מגלה שביכולתה לקרוא מחשבות בעזרת הלייזר. במהלך אחד הניסויים, המחשב שלה מנסה לתקשר איתה באמצעות הלייזר, והיא מגלה שהוא מסוגל לחשוב בצורה עצמאית.
סימון פון שטמפפר

| --- | --- |

סיימון שטמפפר, ליטוגרפיה מאת יוזף קריהובר, 1842
 לידה:  26 באוקטובר 1790 Matrei in Osttirol, אוסטריה 
 פטירה:  10 בנובמבר 1864 (בגיל 74) וינה, האימפריה האוסטרית 
 מדינה:  האימפריה האוסטרית 
 מעסיק:  אוניברסיטת זלצבורג, האוניברסיטה הטכנית של וינה 
 
סימון פון שטמפפר (בגרמנית: Simon von Stampfer‏; 26 באוקטובר 1792 – 10 בנובמבר 1864) היה מתמטיקאי, מודד וממציא אוסטרי. ההמצאה המפורסמת ביותר שלו היא הדיסק הסטרובוסקופי שכנראה היה המכשיר הראשון שהציג תמונות נעות. כמעט בו-זמנית הופקו מכשירים דומים באופן עצמאי בבלגיה (הפנקיסטיסקופ) ובבריטניה (ה-Dædaleum, כמה שנים אחר כך נודע כזואיטרופ).
קורות חייו > נערות וחינוך

שטמפפר נולד בעיר מטריי אין אוסטירול(אנ') באוסטריה, בן בכור לאביו ברטלמה שטמפפר. משנת 1801 למד בבית הספר המקומי ובשנת 1804 עבר לגימנסיה הפרנציסקנית בליינץ, שם למד עד שנת 1807. משם נסע לליסיאום(אנ') בזלצבורג, ללמוד פילוסופיה, אך מסיבה כלשהי לא הוסמך פורמלית.
בשנת 1814 עבר במינכן את הבחינה והגיש מועמדות לשמש שם כמורה. עם זאת, הוא בחר להישאר בזלצבורג, שם המשיך בתפקידו כעוזר מורה למתמטיקה, ידיעת הטבע, פיזיקה ויוונית בבית הספר התיכוני. לאחר מכן עבר לליסיאום, שם לימד מתמטיקה יסודית, פיזיקה ומתמטיקה יישומית. בשנת 1819 מונה לפרופסור. בזמנו הפנוי ביצע מדידות גיאודזיות, תצפיות אסטרונומיות, ניסויים במהירות התפשטות הצליל בגבהים שונים ומדידות באמצעות הברומטר.
בשנת 1822 התחתן שטמפפר עם יוהנה וגנר. בשנת 1824 נולדה להם בת (מריה אלויסיה ג'והאנה) ובשנת 1825 נולד להם בן (אנטון יוזף סימון).