stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
השפעות ארוכות טווח של הקורונה

השפעות ארוכות טווח של הקורונה (באנגלית: Long COVID) הם סיבוכים של מחלת נגיף קורונה 2019 (COVID-19). מתוך האנשים שאובחנו כחיוביים לקורונה כ-10 עד 20 אחוז חוו מגוון תסמינים שנמשכים יותר מחודש, ו־2.3 אחוז (1 מכל 44 אנשים) חוו תסמינים שנמשכים יותר מ־12 שבועות. סימפטומים לטווח ארוך כוללים עייפות קיצונית, כאבי ראש, קוצר נשימה, תתרנות, עיוות חוש הטעם, כאבי שרירים, חום נמוך, בעיות בתפקוד הקוגניטיבי ("ערפל מוחי"), נשירת שיער ואובדן שיניים. מחקרים נערכים על היבטים שונים של ההשפעות הללו, אך נכון לדצמבר 2020, מוקדם להסיק מסקנות, אם כי מחקר אחד הציע גורמי סיכון להתפתחות המחלה.
מערכות בריאות במדינות או בתחומי שיפוט מסוימים גויסו לטיפול בקבוצת חולים זו על ידי יצירת מרפאות מיוחדות או מתן ייעוץ לרופאים.
מחקרים ראשוניים הראו שהחיסון נגד COVID-19 מפחית את הסיכון לסבול מההשפעות ארוכות הטווח. עם זאת, השאלה עד כמה הסיכון מפחית את ההשפעות ארוכות הטווח טרם נענתה וההערכות בעניין מתפרשות על פני טווח רחב. מחקר שפורסם ב-Nature במאי 2022, על סמך בחינה של 13 מיליון בני אדם, דיווח שהסיכון להשפעות ארוכות טווח יורד בעקבות החיסון רק במידה מועטה של כ-15%. לעומת זאת, מחקרים אחרים טענו לירידה הרבה יותר גבוהה של עד 80%.
רקע

החל מהדיווחים הראשונים על המחלה בדצמבר 2019 דרך התפשטות מגפת הקורונה, החל להתברר כי מחלת נגיף הקורונה היא מחלה ארוכת טווח עבור אנשים רבים, כמו אצל אנשים שסבלו מזיהום ראשוני קל או בינוני וכן אצל אלו שאושפזו בבית חולים עם זיהום חמור יותר.
כמה מחקרים מוקדמים מצביעים על כך שבין 1 מכל 5 ל-1 מתוך 10 אנשים עם מחלת נגיף הקורונה יחוו תסמינים הנמשכים יותר מחודש. ניתוח מוקדם של המכון הלאומי לחקר הבריאות בבריטניה מעלה שתסמינים ארוכי טווח של מחלת נגיף הקורונה עשויים לנבוע מארבע תסמונות: נזק קבוע לריאות וללב, תסמונת טיפול פוסט אינטנסיבי, תסמונת התשישות הכרונית, והמשך סימפטומים של מחלת נגיף הקורונה. מחקר מנובמבר 2020 הגיע למסקנה כי מאובחני מחלת נגיף הקורונה נמצאים בסיכון מוגבר להשלכות פסיכיאטריות – 20% מהנדבקים מאובחנים כסובלים מהפרעה פסיכיאטרית תוך 90 יום, כאשר חרדה, דיכאון ונדודי שינה הם הנפוצים ביותר.
מטא־אנליזה שפורסמה בשנת 2022 ובחנה נתוני מחקר על 80,000 ילדים מצאה שכ־25% מהילדים שנמצאו מאומתים לנגיף הפגינו תסמין ממושך אחד לפחות, כאשר התסמינים הנפוצים ביותר היו קשורים לפן הנפשי.
רוב (עד 80%) של מי שאושפזו עם בעיות חמורות נותרו עם השפעות לטווח ארוך כולל עייפות וקוצר נשימה. חולים עם זיהום ראשוני חמור, במיוחד אלה שנזקקו להנשמה מלאכותית כדי לסייע בנשימה, עשויים לסבול גם מתסמונת טיפול פוסט אינטנסיבי לאחר התאוששות.
טרמינולוגיה

"Long COVID" הוא מונח שנוצר על ידי מטופלת, שלפי הדיווחים שימש לראשונה במאי 2020 כהאשטאג בטוויטר על ידי אליסה פרגו.
אנשי המכון הלאומי לבריאות בבריטניה (NICE) חילקו את התסמינים שמופיעים לאחר ההחלמה לשלוש קבוצות: עד ארבעה שבועות לאחר ההחלמה התסמינים מוגדרים כ"זיהום אקוטי", כלומר כהמשך ישיר של המחלה. בטווח שבין ארבעה ל–12 שבועות התסמינים מוגדרים כ"לונג קוביד" ("Long COVID") ואילו תסמינים שנמשכים יותר מ–12 שבועות לאחר ההחלמה ולא ניתן להסביר אותם על ידי אבחנה אחרת מוגדרים כ"פוסט קוביד".
תסמינים

תסמינים שדווחו על ידי אנשים עם השפעות ארוכות טווח כתוצאה מהנגיף כוללים:
עייפות קיצונית
שיעול לאורך זמן
חולשת שרירים
חום נמוך
חוסר יכולת להתרכז (ערפל מוחי)
בעיות זיכרון
שינויים במצב הרוח, מלווים לעיתים בדיכאון ובעיות אחרות של בריאות הנפש
נדודי שינה
כאב ראש
כאב מפרקים
כאבי דקירה בידיים וברגליים
שלשול והתקפי הקאה
אובדן טעם וריח
עיוות חוש הטעם
כאב גרון וקשיים בבליעה
הופעה חדשה של סוכרת ויתר לחץ דם
פריחה בעור
קוצר נשימה
כאבים בחזה
דפיקות לב מואצות
נשירת שיער
החמרה בבעיות הקשורות לרפואת שיניים
גורמי סיכון

על פי מחקר של קינגס קולג' לונדון שדווח ב־21 באוקטובר 2020 (אך טרם עבר ביקורת עמיתים) גורמי הסיכון להשפעות ארוכות טווח עשויים לכלול:
גיל – במיוחד בגילאים מעל גיל 50
מין – אישה (בקבוצת הגיל הצעירה)
עודף משקל
אסתמה
יש יותר מחמישה תסמינים בשבוע הראשון של מחלת נגיף קורונה (למשל שיעול, עייפות, כאבי ראש, שלשולים, אובדן חוש הריח)
מחקר שערך קינגס קולג' לונדון מצא כי לפי ההערכות 10% מהסובלים ממחלת נגיף הקורונה בבריטניה לא התאוששו תוך שלושה שבועות, וכ-250,000 איש חוו תסמינים במשך 30 יום ויותר.
באפריל/מאי 2020, 143 מטופלים שאושפזו בטיפול אקוטי היו במעקב ברומא, איטליה, ו־87.4% דיווחו על לפחות סימפטום אחד מתמשך, במיוחד עייפות וקוצר נשימה.
אוניברסיטת לסטר ובתי החולים האוניברסיטאים של לסטר ומכון הבריאות הלאומי מבצעים מחקר עיקרי בנושא ההשפעות הבריאותיות ארוכות הטווח של מחלת נגיף הקורונה.
ב־1 בספטמבר 2020 פרסם "לאנסט" מאמר של 15 רופאים המסכם את התלונות הנפוצות ביותר של אנשים שהחלימו ממחלת נגיף הקורונה, שחוו דרגות חומרה שונות בשלב החמור, כפי שנראו בפרקטיקה הקלינית שלהם. הם דיווחו על מחקר תצפיתי שנערך בקרב 100 חולים שהחלימו שפורסם ביולי 2020 ומצא כי 78 מהחולים הללו הראו ממצאים חריגים ב־MRI קרדיווסקולרי (חציון 71 יום לאחר האבחנה), ו־36 מהם חוו קוצר נשימה ועייפות חריגה. בעוד שלא היה ידוע על השלכות ארוכות טווח של המחלה, החוקרים אמרו שיש צורך במחקר על היבטים של תופעות ארוכות טווח אלה, כולל חיזוי של אילו חולים עלולים לסבול מהשפעות כאלה, ניהול השלב החריף שעשוי לסייע במניעת תסמינים, שלבי התגובה החיסונית בחולים אלה, גורמים גנטיים אפשריים וטיפולים בתסמינים.
ב־9 בנובמבר 2020, מחקר מצא כי לחולי קורונה היה סיכוי של כ־18.1% לפתח הפרעה פסיכיאטרית תוך 90 יום ממועד הידבקות במחלת נגיף הקורונה, בעוד 5.8% מהחולים הללו קיבלו לראשונה אבחון פסיכיאטרי. בנובמבר 2020 אמר ד"ר אנתוני פאוצ'י כי "בין 5% ל-35% מחולי הקורונה סובלים מתסמינים מתמשכים כמו עייפות, קוצר נשימה, כאבי שרירים, הפרעות שינה ו"ערפל מוחי".
מחקרים נוספים פורסמו בהמשך.
תגובה ציבורית

קבוצות מרובות של חולי קורונה הצטרפו לקבוצות באתרי מדיה חברתית שמבוססות על בסיס בינלאומי או על אזורים גאוגרפיים קטנים יותר. ברבים מהקבוצות הללו אנשים מפרסמים תסכולים מהחיים לצד הסימפטומים ומכך שאנשי מקצוע בתחום הרפואה פוטרים את ההשפעות הללו ככאלה שלא קשורות לנגיף.
יריעה (מבנה)

האצטדיון האולימפי (מינכן), פריי אוטו
מרכז ענפי ספורט המים הלאומי בייג'ינג
מבני יריעה, נקראים גם מבני ממברנה (באנגלית: Membrane structures) הם מבני מתיחה מרחביים העשויים יריעות מתוחות עליהם פועלים רק מאמצי מתיחה. ניתן לחלק את השימוש המבני ליריעות מתוחות אנכית או אופקית, מבנים פנאומטיים (מבנים המנופחים ומתוחים בלחץ אוויר), וכיפות או צורות שונות המבוססות על רשת. בשלושת סוגי המבנה הללו, היריעות פועלות יחד עם כבלים, עמודים, ורכיבי בנייה אחרים כדי לקבוע את צורתם.
חומרים

היריעות הנפוצות לשימוש במבני ממברנות:
בד פוליאסטר מצופה PVC – לשימושים קטנים או זמניים
בד פוליאסטר מצופה PVDF (אנ') – לקירויים בינוניים עד גדולים
בד סיבי זכוכית מצופה PTFE – לקירויים גדולים לאורך שנים
יריעות ETFE (אנ') – לקירויים וחיפויים בעלי שקיפות מסוימתסינמה סיטי ירושלים, מורכב מיריעות PVC ויריעות ETFE
יריעות משמשות גם כחיפוי לא מבני, כמו באצטדיון הלאומי של בייג'ינג, שם מולאו הרווחים בין חלקי המבנה המסיביים מפלדה בבד סיבי זכוכית מצופה PTFE ורדיד ETFE. לצד האצטדיון שנבנה לקראת אולימפיאדת הקיץ 2008, נבנה מרכז ענפי ספורט המים הלאומי בייג'ינג, הידוע גם בשם קוביית המים. הוא עטוף כולו ב-100,000 מ"ר של יריעות ETFE מנופחות ככריות ומסודרות כמבנה תאי אקראי לכאורה.
גלריה

מרכז ענפי ספורט המים הלאומי בייג'ינג
נמל התעופה סוברנבהומי, תאילנד
מטרודום, מינסוטה
כיפת המילניום, לונדון
נמל התעופה הבין-לאומי המלך עבד אל-עזיז
תחנת הרכבת התחתית Fröttmaning, מינכן, גרמניה
לקריאה נוספת

ETFE, Technology and Design, Annette LeCuyer, Verlag Birkhäuser, ISBN 978-3-7643-8563-7
Membrane Structures, Hrsg. Klaus-Michael Koch, Verlag Prestel, ISBN 978-3-7913-3049-5
הערות שוליים

↑  Tensile Structures: How Do They Work and What Are the Different Types?, ArchDaily
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 00567421  NKC: ph879429
יחסי החוץ של איחוד האמירויות הערביות

יחסי החוץ של איחוד האמירויות הערביות הם היחסים הבילטרליים שבין איחוד האמירויות הערביות לבין מדינות העולם וגופים בינלאומיים שונים.
יחסי החוץ של איחוד האמירויות הערביות מנוהלים על ידי משרד החוץ ושיתוף הפעולה הבינלאומי בראשות השר עבדאללה בן זאיד אאל נהיאן. ראש הממשלה וסוכנויות רבות אחרות ממלאות תפקיד בקביעת המדיניות, ולמוסדות ועסקים רבים יש תפקיד בהם.
לאיחוד האמירויות הערביות קשרים דיפלומטיים ומסחריים עם רוב מדינות העולם. היא חברה באופ"ק היא אחת החברות המייסדות של מועצת שיתוף הפעולה של המפרץ (GCC), חברה באו"ם ובבנק העולמי, קרן המטבע הבין-לאומית, הליגה הערבית, הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי (OIC) והמדינות הבלתי-מזדהות. כמו כן, היא משקיפה בארגון הארגון הבין-לאומי לפרנקופוניה.
לרוב המדינות יש נציגויות דיפלומטיות בבירה אבו דאבי, כאשר רוב הקונסוליות נמצאות בדובאי.
יחסים בינלאומיים

איחוד האמירויות הערביות חברה באומות המאוחדות ובליגה הערבית ומקיימת יחסים דיפלומטיים עם יותר מ-60 מדינות, כולל סין, יפן, דרום קוריאה, פקיסטן, רוסיה, הודו, נפאל, ארצות הברית ורוב מדינות מערב אירופה. היא חברה באופ"ק (OPEC), אועפ"ק (OAPEC) ומועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ (GCC).
באוקטובר 2010, איחוד האמירויות קיבלה מעמד של משקיף בארגון הבינלאומי דה לה פרנקופוני.
כתוצאה ממדיניות החוץ של איחוד האמירויות, דרכון האמירויות עלה בדירוג מדד הנלי לדרכונים במהלך העשור האחרון ב-28 מקומות. על פי המדד, נכון ל-2019, לבעלי דרכון אמירתיים הייתה גישה ללא ויזה או ויזה עם הגעה ל-165 מדינות וטריטוריות, מה שמדרג את הדרכון האמירתי במקום ה-21 בעולם מבחינת חופש הנסיעה.
לפי מדד הדרכונים העולמי של ארטון קפיטל הקנדית, הדרכון של איחוד האמירויות הוא הטוב בעולם, וניתן להיכנס באמצעותו ל-180 מדינות ללא ויזה.
יחסים דיפלומטיים

רשימת המדינות שאיחוד האמירויות הערביות מקיימת איתן יחסים דיפלומטיים:
יחסים דיפלומטיים > אסיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
יחסים דיפלומטיים > אירופה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
יחסים דיפלומטיים > אוקיאנה

| מדינה | תאריך התחלה | הערות |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה אוסטרליה | 16 במרץ 1975 | ראו יחסי אוסטרליה–איחוד האמירויות הערביות לאוסטרליה יש שגרירות באבו דאבי וקונסוליה כללית בדובאי  לאיחוד האמירויות הערביות יש שגרירות בקנברה |
| איי קוק איי קוק | 5 באוגוסט 2018 | שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-5 באוגוסט 2018 |
| פיג'י פיג'י | 17 במרץ 2010 | שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-17 במרץ 2010 |
| איי מרשל איי מרשל | 3 ביוני 2010 | שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-3 ביוני 2010 |
| מיקרונזיה מיקרונזיה | 8 בספטמבר 2016 | שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-8 בספטמבר 2016 |
| נאורו נאורו | 27 במרץ 2007 | שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-27 במרץ 2007 |
| ניו זילנד ניו זילנד | 20 במאי 1985 | שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-20 במאי 1985  לניו זילנד יש שגרירות באבו דאבי  לאיחוד האמירויות הערביות יש שגרירות בוולינגטון |
| פלאו פלאו | 16 באוקטובר 2009 | שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-16 באוקטובר 2009 |
| פפואה גינאה החדשה פפואה גינאה החדשה | 22 במרץ 2017 | שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-22 במרץ 2017 |
| סמואה סמואה | 11 במאי 2010 | שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-11 במאי 2010 |
| איי שלמה איי שלמה | 29 באפריל 2010 | שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-29 באפריל 2010 |
| טונגה טונגה | 13 ביולי 2007 | שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-13 ביולי 2007 |
| טובאלו טובאלו | 29 במרץ 2010 | שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-29 במרץ 2010 |
| ונואטו ונואטו | 23 ביוני 2009 | שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-23 ביוני 2009 |
סכסוכים טריטוריאליים

מיקום ומעמד הגבול עם ערב הסעודית אינם סופיים, הגבול דה פקטו משקף הסכם מ-1974; אין גבול מוגדר עם רוב עומאן, אלא קו אדמיניסטרטיבי בצפון הרחוק;
איחוד האמירויות תובעים שני איים דרך האמירות ראס אל-ח'ימה במפרץ הפרסי, שנשלטים על ידי איראן: לסר טונב (שנקרא בערבית Tunb as Sughra על ידי איחוד האמירויות וג'זירה-יה טונב-ה קוצ'אק בפרסית על ידי איראן) ו־Greater Tunb (בשם Tunb al Kubra בערבית על ידי איחוד האמירויות הערביות ו-Jazireh-ye Tonb-e Bozorg בפרסית על ידי איראן);
איחוד האמירויות תובעים לאי דרך האמירות שארג'ה במפרץ הפרסי המנוהל כיום על ידי איראן (הנקרא בערבית אבו מוסא על ידי איחוד האמירויות וג'זירה-יה אבו מוסא בפרסית על ידי איראן) - עליו נקטה איראן צעדים להפעיל שליטה חד צדדית מאז 1992, כולל הגבלות גישה והצטברות צבאית על האי.
גריוט

גריוט (בלעז: Griot) הם אנשי רוח וקהילה המשמשים בקהילות מסורתיות במערב אפריקה בתפקיד של היסטוריונים, גנאלוגיים, יועצים, דוברים, דיפלומטים, פרשנים, מוזיקאים, מלחינים, משוררים, מורים ומנחי טקסים.
תפקידם, בדומה לתפקיד שנשאו אנשים בכל התרבויות המסורתיות לאורך כל תולדות האנושות, הוא לספר את הסיפור השבטי, בניית זהות משותפת, יצירת סיפר לאורו מתחנכים בני השבט וביסוס המסורת השבטית.
הגריוט מעביר את היסטוריית השבט בעזרת ניגון, שירה, ריקוד ולעיתים אף בעזרת משחק. דרך אלו היה מאגד סביבו את בני השבט ובאמצעות נגינתו ושירתו היה מספר במופע שלם את סיפור השבט.
רקע היסטורי

שנים רבות הייתה הדעה המקובלת בקרב היסטוריונים כי לאפריקה אין היסטוריה.
הפילוסוף הגרמני הגל אמר בראשית המאה ה-19: "אפריקה היא היבשת שאינה חלק מההיסטוריה של העולם, שאין בה תנועה או התפתחות". ראייה זו אומצה על ידי היסטוריונים חשובים, אף בתקופה המודרנית. ההיסטוריון הבריטי טרוור רופר אמר: "כיום אין בכלל היסטוריה אפריקאית, ישנה רק ההיסטוריה של האירופאים באפריקה, ואילו השאר שרוי באפלה: ואפלה אינה נושא להיסטוריה". בעיני רופר נדרש להתמקד אך ורק בהיסטוריה של אירופה אשר מסבירה את ההתפתחות האנושות. כלומר, אפריקה נתפסה כיבשת שהייתה שרויה במצב סטטי, חסר תנועה.
דעות אלו גרמו להיסטוריונים רבים לנטוש את המחקר על אפריקה ולהתעלם ממנה. אחרים, לעומת זאת, לא נטשו את המחקר על אפריקה והוכיחו את טרוור-רופר ודומיו על טעותם.
החוסר הגדול במקורות כתובים מתקופות מוקדמות באפריקה נובע מתרבות שונה של העברת ההיסטוריה. בניגוד לתרבות האירופית בה הכתיבה הייתה אמצעי התיעוד והנחלת המסורות והסיפורים ההיסטוריים לדורות הבאים, באפריקה התרבות הייתה של תיעוד בעל פה, באמצעות דקלומים, שירים וסיפורים. בעזרת כך נגלה שפע של תיעוד בעל פה לעיני ההיסטוריונים המאפשר לחקור את ההיסטוריה של אפריקה, דרך בחינת מסורות של סיפורים המועברים בעל פה מדור לדור. במקרים רבים סיפורים ומסורות אלו הועברו בעל פה על ידי אנשים שהיה זה תפקידם הרשמי. במערב אפריקה, בעלי תפקיד זה נקראים "גריוט".
תפקיד הגריוט

על פי פול אוליבר (Paul Oliver), היסטוריון ארכיטקטורה אנגלי אשר כתב בנושא המוזיקה האפרו-אמריקנית, "על אף שהגריוט צריך לדעת המון שירים מסורתיים במדויק וללא טעויות, עליו בנוסף להיות מסוגל לייצר מסורת לדורות על פי אירועים עכשוויים, מקרים אקראיים והאווירה הכללית באותה התקופה. שנינותו יכולה להיות כבירה והידע שלו על ההיסטוריה המקומית ללא חטא".
אף על פי שלעיתים הם ידועים כזמרי הלל, הגריוט מסוגלים להשתמש במומחיות הקולית שלהם לריכול, ליצירת סאטירה ולפרשנות פוליטית.
עיקר פועלו של הגריוט הוא שימור הזיכרון והמסורת בקרב הקהילה בה הוא חי. הגריוט למעשה היווה בעבר ארכיון חי. הגריוט, נהג לזמר ולשיר שירים מאולתרים לבני ומנהיגי הקהילה אודות אירועים היסטוריים מכוננים. על ידי המילים אשר יוצאות מפיו של הגריוט, העובדות והסיפורים המסורתיים מן העבר לובשים צורה ומקבלים חיים. רבים נוטים להשוות את דמות הגריוט לעץ עתיק או לספרייה מהלכת אשר משמרת את ההיסטוריה. ישנו אף פתגם האומר, כי בכל מלחמה בנוסף לצבא למפקדים ולחיילים, חשוב שיהיה גריוט על מנת שיוכל לספר על אודות המלחמה והקרב. כלומר, ללא נוכחות של גריוט, כל המתרחש בהיסטוריה יכול להיאבד לעד.
תפקיד הגריוט > השורשים של התפקיד

תפקידיו של הגריוט השתנו משבט לשבט ומעת לעת משחר ההיסטוריה ועברו התאמות ושינויים בהתאם לצרכים המקומיים. ההיבטים השונים בתפקיד הגריוט והמשקל שתפסו בכל אזור הושפעו מהמצב הפוליטי והחברתי ששררו בו ולעיתים עברו תהפוכות לאור אירועים היסטוריים שקרו באזור.
התיעוד הכתוב הראשון בו דובר בבירור על הגריוט נכתב במאה הארבע-עשרה על ידי אבן בטוטה, בן הגזע הקווקזי מצפון מערב אפריקה, בכתביו על המסעות שערך ביבשת. לפי אלו, הגריוט שימשו כיועצים מכובדים של השליטים, כמורים של הנסיכים וכדיפלומטים שעסקו במשא ומתן בנושאים רגישים.
תיעודים מאוחרים יותר הראו כי באזורים מסוימים תפקיד הגריוט קיבל נופך פוליטי, כך שהגריוט היה מעיין שופר של השליטים בפני העם. בתקופות קדומות יותר הגריוט שימש כהיסטוריון המספר את סיפורי השבט לדורות הבאים במטרה לשמר את המסורות השבטיות ובתקופות מאוחרות יותר הגריוט נתפס כאמן גרידא – נגן, זמר או שחקן.
תפקיד הגריוט > ירישת התפקיד

מרכזיות וחשיבות תפקיד הגריוט בקהילת השבט הייתה גבוהה מאוד וכך קיבל הגריוט מעמד חברתי משל עצמו. על כן, תפקיד הגריוט עבר מדור לדור, בשושלת משפחתית. כלומר אדם, מוכשר ומתאים ככל שיהיה, אינו יכול להפוך להיות גריוט אם לא נולד ככזה. הגריוט הוא אדם הנולד למשפחה של גריוט והוא גדל אל תוך תפקיד זה מראשית ימיו. כמו כן, אדם שנולד כגריוט לא יכול היה לבחור שלא לשאת על עצמו את תפקיד הגריוט בשבט. לימים, היטשטשו מעט הגבולות ולא רק מי שנולדו לתפקיד זה זכו לבצעו, אלא גם מי שבחרו בכך. כמו כן, תפקיד זה במקור בוצע על ידי בני משפחת הגריוט בלבד ולימים גם בנות המשפחה החלו לקחת חלק במילוי המשימה החברתית.
תפקיד הגריוט > הגריוט בעיני הקהילה

באימפריה המאלית, באמצע המאה ה-14, לכל שליט היה גריוט משלו, שהיה דמות מפתח בחברה. בין תפקידיו של דמות הגריוט היה שימור הלגיטימציה למשילות האצילים. הגריוט, אשר לעיתים אף היווה יועץ פוליטי, חיבר והלחין שירים על אילן היוחסין והשושלת של האצילים ובכך שימר את לגיטימיות מעמדם בקרב הקהילה. כמו כן, באותה המידה ביכולתו של הגריוט לפגוע במוניטין של דמות הנהגתית בקרב הקהילה על ידי רכילות, סאטירה וביקורת פוליטית, ואף להביא לסיום כהונתו. חשוב להבין כי בעיני הקהילה, רקע, יוקרה ושושלת מהווה קריטריון חשוב בבחירתם אותו. בעיניהם רקע כלכלי הוא קריטי כיוון שהם מעוניינים לקבל נתח מהעושר ומההצלחה של השלטון.
האצילים היו מודעים לכוח השפעת הגריוט על אנשי הקהילה, ולהיותו דמות מפתח ומנהיג חברתי ולכן נהגו לתת לו מתנות ולגמול לו על פעולותיו. הגריוט היווה דמות חברתית ופעל במסגרת הציבורית ולכן לא הייתה לו מקור פרנסה עיקרי, פרט לאותם התגמולים מאת האצילים שהיו קריטיים עבורו.
הגריוט היווה דמות מפתח בקהילה ושימש כמנהיג רוחני, חינוכי ואף פוליטי. בנוסף לפועלו בשימור התרבות והמאורעות ההיסטוריים, הגריוט ניחן אף ביכולת אלתור והתייחס לנושאים אקטואליים שקרו בקרב בני הקהילה.
מקור השם

מקור השם גריוט הוא נושא מורכב ושנוי במחלוקת בספרות המחקרית בתחום. יש הטוענים כי מקור המילה "גריוט" כלל אינו אפריקני, אך המחסור במקורות היסטוריים כתובים באפריקה מקשה על היכולת לאשש או להפריך טענה זו. השימוש המודרני הראשון במילה "גריוט" נעשה רק במאה השבע-עשרה על ידי חוקרים צרפתים שתרו ביבשת האפריקאית והשתמשו במילה הצרפתית guiriot. חוקרים מעריכים כי בשלב מסוים, כנראה במחצית המאה השמונה-עשרה לערך, השתנתה המילה ל-griot. השינוי להערכתם הוא תוצאה של טעות דפוס שנעשתה במהלך עריכת הכתבים לפני הוצאתם לאור.
מחקרים מודרניים מטילים ספק אם נכון בכלל להשתמש במונח "גריוט" לתיאור בעלי התפקיד המולטי-פונקציונלי הזה בשבט או שמא ישנו מונח מקומי המיטיב לתארם. באזורים מסוימים המונח הרווח הוא jali או jeli. המונח jeli מגיע מן המילה המקורית jeliya, ומשמעותו מוזיקאי. המונח מגיע משבט המנדה (mande), משפחה של קבוצות אתניות ממוצא מערב אפריקאי מן המאה ה-13. המונח jali מגיע מהאימפריה המאלית ומקורו מן המילה השורשית ordjali (אשר משמעותו היא דם).
הנחה נוספת בנוגע לשורשי השם היא כי המילה הגיעה מהמונח הפורטוגזי criado, מונח אשר מתאר, בתרגום חופשי: "הוא אשר אוכל, לומד וחי בביתו של אדוניו". תאוריה זו משקפת את הקשר המסורתי בין הגריוט והאצילים.
עמדה אחרת גורסת כי המונח griot לא עושה צדק עם בעל התפקיד משום שאינו בהיר וחד משמעי, שכן תפקיד הגריוט הוא רב גוני ומורכב. הוויכוח באיזה מונח להשתמש נוכח מאוד בקרב בעלי תפקיד זה עצמם והן בקרב חוקרי התחום. בהיבט האטימולוגי, החוקרים מאמינים כי ככל שיתקרבו למציאת מקור המונח, יוכלו ללמוד על המקור הגאוגרפי המדויק של התפקיד. כך לא יצטרכו להסתפק בתיחום מערב אפריקה כאזור בו התחילה תרבות זו, כי אם במדינה ספציפית ואף אזור או שבט ספציפי בה.
הגריוט בתרבויות השונות > באימפריה המאלית

בפסגת כוחה (במאה ה-14) האימפריה המאלית  התפרסה ממרכז אפריקה (צ'אד וניגריה של ימינו) ועד מערב אפריקה (מאלי וסנגל בימינו). האימפריה נוסדה על ידי סונדיאטה קייטה (Sundiata Keita), שהישגיו נחגגים במאלי עד ימינו אנו. בפואמה Epic of Sundiata אביו של סונדיאטה קייטה- נארה מאגהאן קונטה (Naré Maghann Konaté) הביא לו גריוט שייעץ לו בזמן השלטון שלו בשם באלה פאסקה (Balla Fasséké), גריוט שנחשב להיות המייסד של שושלת הגריוטים- "הקויטה" (Kouyaté), שעדיין קיים עד עצם היום הזה.
כל משפחה אריסטוקרטית של גריוטים ליוו משפחות מיוחסות של מלכים לוחמים או שליטים בשם ג'אטיגי (jatigi). בתרבות המסורתית גריוט לא יכול להתקיים ללא ג'אטיגי וכך גם הפוך- הג'אטיגי לא יכול להתקיים ללא גריוט. ג'אטיגי כן יכול להלוות את הגריוט שלו לג'אטיגי אחר. לרוב הכפרים היה גריוט משלהם, אשר סיפר את סיפורי הכפר מילודה ועד מוות, חתונות, מלחמות, ציד, רומנים ועוד רגעים משמעותיים רבים אחרים.
הגריוט בתרבויות השונות > בחברת המאנדה (Mande)

חברת המאנדה, משמע, מדינות בהן יש דוברי שפת המאנדה (השפות המקומיות שהתפתחו במדינות אלה), שכן קשה לתחום מדינות אלה באופן חד משמעי מכיוון שמבחינה גאוגרפית גבולותיה משתנים בהתאם לאמונות דתיות ופוליטיות. ההגדרה במובן הצר יותר מתייחסת למולדת אחת שמרכזה בגבול בין מאלי וגינאה. משם התרחבה לבורקינה פאסו גינאה, סנגל, גמבינה, גינאה ביסאו, סיירה לאון, ליברה, חוף השנהב וגאנה.
בחברת המאנדה, הג'אלי (jali) היה היסטוריון, יועץ, בורר, משורר ומספר סיפורים. תפקידם העיקרי היה לשמש כהיסטוריונים אשר שימשו כמשמרי סיפורים עתיקים ומסורות דרך שירה. מסורת הג'אלי עברה מדור לדור, וכך גם היסטוריית החברה. פירוש השם "ג'אלי" הוא דם בשפת המאנינקה. אמונה רווחת הייתה שהם מקושרים לגופים רוחניים בנוסף לגופים חברתיים ופוליטיים. אנשי המאנדה האמינו שבכוח דיבורם של הג'אלי יכלו לשכתב היסטוריה ולחדש יחסים בין אנשים.
על אף סמכויותיו של הגריוט והכוח שהיה להם בזכות תפקידם, היחס שקיבלו הגריוטים במערב אפריקה שלילי למדי. בכתבי תומאס הייל נכתב כי בשל המסורת העתיקה, הגריוטים נתפשים בחברה כאנשים מובדלים, ושייכו אותם למעמד מצומצם משל עצמם. השיוך למעמד הזה הוביל לעיתים לקבורה בעצים כדי לא לזהם את האדמה. עד ימינו, למרות המאבק המודרני בעמדות בחברה, צאצאים רבים של הגריוטים מתקשים להתחתן עם בני זוג שמחוץ למעמד שנוצר להם.
המוזיקה כחלק מתרבות הגריוט

בנוסף להיותם זמרים ופרשנים חברתיים, ברוב המקרים הגריוט הם גם מוכשרים אינסטרומנטלית. הכלים בהם הם משתמשים הם ה"קורה" (Kora), ה"קסלם" (xalam), הגוג' (goje), הבלפון (balafon) וה-נ'גוני (ngoni).
הקורה (Kora) הוא הכלי המוביל והמשמעותי לרוב במסורת המוזיקלית של הגריוט. הקורה הוא כלי נגינה עתיק בעל 21 מיתרים שזכה לשימוש נרחב במדינות בהן מתגוררים אנשי המאנדה. התיעוד הכתוב הראשון שנמצא בדבר הקורה הוא מסוף המאה השמונה-עשרה, על ידי גבר סקוטי בשם מונגו פארק (Mungo Park), שהיה המערבי הראשון שטייל במדינות דוברי שפת המאנדה. הוא תיאר בכתביו את המוזיקה המקומית כשילוב בין שירים מאולתרים, שירי הלל למי שרק מוכן לשלם, דקלום אירועים היסטוריים או ליווי חיילים לקרב בדקלום מעשי גבורה של אבותיהם. כישורי הגריוט כנגן קורה חשובים להצלחתו בתפקיד לא פחות מכישוריו לספר את ההיסטוריה המקומית.
כאמור, הנגינה על הקורה, ועל כלים נוספים, היא מסורת של שושלות הג'לי (jeli) בלבד. ג'לי הוא השם בו מכנים בני המנינקה את אמני המוזיקה והליריקה, שנדדו עם כליהם ושיריהם (בדומה למשוררים הנודדים של אירופה- הבארדים) במערב אפריקה. ג'ליים הם בדרך כלל אמנים שהתמקדו בתחום מסוים והתמקצעו בו במשך חיים שלמים ואף דורות בקרב מספר משפחות מצומצם ברחבי מערב אפריקה. הג'ליה, אמנות הג'לי היא תחום מוזיקה המקושר באופן קרוב לאליטות של המנדינקה, ומוערך על ידי כל. אך ורק לג'לי מותר לנגן על הקורה, הבאלה והקוני (ובמחוזות מסוימים בדון דון ובטאמה), ולשיר על אספקטים מסוימים הנוגעים לחברה ולחיים הפוליטיים של בני המנדה. העולם המוזיקלי-לירי הייחודי אותו יצרו הג'ליים נוגע ומוכר לכל אך נגיש בפועל למעטים. ג'לי "עמוק" נועד להקשבה בלבד על מנת ליצור אצל המאזין השראה לפעול בעולם אך ניתן לעיתים גם למצוא את הג'לי המרקיד וה"קליל" יותר. מדובר בצורה מסוימת של מוזיקה קאמרית המיועדת להינגן בחצר הפתוחה של פטרון או כקונצרט המנוגן באולמות או אצטדיונים בערים הגדולות כיום.
השימוש במוזיקה אפשר לעמים היושבים במערב אפריקה לספר את סיפורם מדור לדור ללא צורך בשימוש במילה הכתובה. יתרה מכך, השימוש במוזיקה והפיכת סיפורי ההיסטוריה של הקהילה לטקס בפני עצמו, יצרו סיבה לקהילות להתאגד סביב מספר הסיפורים ובכך חיזקו את הלכידות ביניהם. מכאן שתפקיד הגריוט כמספר סיפורים עונה לא רק על הצורך החברתי של הנחלת המורשת לדורות הבאים, אלא גם כמי שמאגד את הקהילה דרך המוזיקה.