stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דייב אלבריטון
חיים אישיים

לאחר שפרש מספורט תחרותי עסק בהוראה בתיכון. בתקופה שבין ה-3 בינואר 1961 ל-31 בדצמבר 1972, נבחר אלבריטון ל-6 קדנציות רצופות לכהן כחבר בבית המחוקקים של אוהיו.
שיאים אישיים > אצטדיון

קפיצה לגובה: 2.07 מטר (1936), שיא עולם בעבר
תארים והישגים

בשנת 1980 זכה אלבריטון להיכלל בהיכל התהילה של האתלטיקה בארצות הברית.
ראו גם

התפתחות שיא העולם בקפיצה לגובה (ויקיפדיה באנגלית)
הערות שוליים

↑  Raymond T Stefani, Ph. D., Johnson, Albritton, and Thurber’s Patriotic and Defiant Bellamy Salute in Response to Hitler’s Snub at Berlin in 1936, The Sport Journal (באנגלית)
היטל דלק

היטל דלק (באנגלית: Fuel Surcharge) הוא שם בו משתמשות חברות התעופה, להגדרת רכיב נוסף, שנוי במחלוקת, במחיר כרטיס הטיסה, המייצג את חלק עלות הדלק הסילוני, המשמש להטסת המטוסים. ההיטל הוכנס כמרכיב נוסף בחישוב עלות כרטיס הטיסה בשנת 2004.
לטענת חברות התעופה, היטל הדלק, בא לפצות אותן על הפסדים העלולים להיגרם כתוצאה מתנודות במחירי הדלק.
לקוחות רבים הביעו חוסר שביעות רצון מהחיוב הנוסף, ובעיקר מכך שלעיתים הם נדרשים להוסיף סכום כסף למחיר הטיסה, לאחר שהכרטיס כבר נרכש. חברות התעופה מכירות בעובדה שהיטל הדלק, מעורר תחושות שליליות אצל קהל הנוסעים, אך הן טוענות כי אין ברירה, וההיטל הוא מנגנון המאפשר את הישרדותן, בתקופות של אי ודאות במחירי הדלק.
הממונה על הרשות להגנת הצרכן עו"ד יצחק קמחי, והיועץ המשפטי של משרד התיירות עו"ד עובד קדמי, פנו ביום 18 באוגוסט 2008 בכתב, לכל חברות התעופה, ולכל סוכני הנסיעות והודיעו כי ההיטל הוא עבירה על חוק הגנת הצרכן. לטענתם, מחיר כרטיס טיסה אינו בפיקוח, ועל כן החברות יכולות לכלול את עלות העלייה במחירי הדלק, במחיר כרטיס הטיסה עצמו, ללא כל צורך בתשלומים נוספים. שני האישים גם טענו כי השימוש בביטוי "היטל דלק" מטעה. שכן יש לו משמעות לוואי של הוראה שלטונית, או מס המוטל על ידי המדינה, בעוד שבפועל מדובר בהחלטה שרירותית של חברות התעופה.
ב-14 במרץ 2011, הודיעה הממונה על הרשות להגנת הצרכן, עו"ד תמר פינקוס, כי "אין כזה דבר היטל דלק", ואיימה בנקיטת אמצעים משפטיים כנגד סוכני נסיעות, או חברות תעופה, אם יפרסמו מחירים בתוספת "היטלי דלק".
בחברת אל על מכונה כיום היטל הדלק בשם "תוספת מזומן".
הערות שוליים

↑  נגה ניר נאמן, חברות התעופה גובות תוספת דלק למרות הירידה במחירי הנפט, חדשות נענע 10, 22 בדצמבר 2012
↑  ידיעונט-חדשות תמ"ת
↑  יוסי פינק, מנכ"ל כנפיים: "הנוסעים שונאים את היטל הדלק אבל אין ברירה, הנפט זו בעיה", באתר ביזפורטל, 1 במרץ 2011
↑  הממונה על הרשות להגנת הצרכן והסחר ההוגן: "אין כזה דבר היטל דלק", אתר פספורטנט, 14 במרץ 2011
| תעופה אזרחית  • תעופה • תעופה צבאית |
| --- | --- | --- |
| ארגוניםבין-לאומיים | הארגון הבין-לאומי לתעופה אזרחית • יאט"א |  לוח טיסות יוצאות מטוסי KLM |
| נמל תעופה | טרמינל • עלייה למטוס • שער עלייה למטוס • גשר עלייה למטוס • מדרגות ניידות • טרקלין נייד • קרוסלת מטען • הנחיית כלי טיס על הקרקע • שירותי קרקע למטוס נוסעים • מִנחת |  לוח טיסות יוצאות מטוסי KLM |
| חברת תעופה | חברת דגל • חברה לטיסות חסך • חברה לטיסות שכר • מועדון הנוסע המתמיד • בסיס פעולה מרכזי • רשימת חברות תעופה |  לוח טיסות יוצאות מטוסי KLM |
| ברית חברותתעופה | סטאר אלייאנס • Oneworld • סקייטים • התאחדות חברות התעופה הערביות • קבוצת TUI • ונילה אליינס • LATAM |  לוח טיסות יוצאות מטוסי KLM |
| כרטוס | כרטיס טיסה • כרטיס טיסה אלקטרוני • בידוק ביטחוני • כרטיס עלייה למטוס • עמדה אחודה לבידוק עצמי • כרטיס מסביב לעולם • רישום לטיסה • מחלקת טיסה • שותפות קוד • היטל דלק |  לוח טיסות יוצאות מטוסי KLM |
| מטוס נוסעים | עלייה למטוס • הסעה • צוות אוויר • טייס • טייס אוטומטי • מהנדס טיסה • דייל אוויר • ארוחת טיסה • קופסה שחורה • בידור בטיסה • מושב מטוס • בטיחות בטיסה • רשימת מטוסי נוסעים |  לוח טיסות יוצאות מטוסי KLM |
| בקרה | פיקוח טיסה • אזור בקרה מרחבית • מרחב פיקוח תעופתי • נתיב אווירי • מגדל פיקוח |  לוח טיסות יוצאות מטוסי KLM |
| כללי | תעופה כללית • הסכם שמיים פתוחים |  לוח טיסות יוצאות מטוסי KLM |
היטל נטה

בכימיה, היטל נטה הוא שיטה לרישום מולקולות עם סטריאוכימיה מלאה, בתמונה דו-ממדית. השיטה קרויה על שם הכימאי האיטלקי ג'וליו נטה, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1963.
במולקולה פחמימנית, בה עמוד השדרה המולקולרי מורכב מאטומי פחמן בגאומטריה מולקולרית טטרהדרלית, עמוד השדרה הוא במישור הדף (או המסך). עבור מתמירים הפונים החוצה מהדף, לכיוון הצופה, הקשר הכימי מתואר על ידי משולש שחור; עבור מתמירים הפונים לתוך הדף, הרחק מן הצופה, הקשר הכימי מתואר על ידי משולש מקווקו. היטל נטה שימושי לייצוג הטקטיסיות (Tacticity) של פולימרים.

ערך זה הוא קצרמרבנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
האגן (עיר)

הָאגֵן (בגרמנית: Hagen) היא עיר בחבל הרוהר שבמדינת נורדריין-וסטפאליה בגרמניה. היא נמצאת כ-15 ק"מ דרומית לדורטמונד, בנקודת מפגש הנהרות רוהר, לנה, וולמה ואנפה.
נכון ל-2010 זוהי העיר ה-39 בגודלה בגרמניה. 
 בעיר נמצאת אוניברסיטת האגן, מוסד הלמידה מרחוק היחיד הממומן על ידי המדינה בגרמניה. נכון למרץ 2010 לומדים באוניברסיטה כ-67,000 סטודנטים, מה שהופך אותה לאוניברסיטה הגדולה בגרמניה. 

לעיר קבוצת הכדורסל פיניקס האגן.
ערים תאומות

ישראל מודיעין-מכבים-רעות, ישראל (מ־1997)
החוג למדיניות ציבורית, אוניברסיטת תל אביב

החוג למדיניות ציבורית נוסד בשנת 1985 כחלק מהפקולטה למדעי החברה באוניברסיטת תל אביב. מטרת החוג למדיניות ציבורית היא להקנות ידע תאורטי, ידע מקצועי וכלים מתודולוגיים להבנת ההיבטים המדיניים, הכלכליים והמשפטיים המעצבים את המדיניות הציבורית ויחסי הגומלין שביניהם. הלימודים מיועדים לפתח יכולת מחקרית, הערכה וניתוח לקביעת מדיניות, ולהכשיר סטודנטים במילוי תפקידי מטה בכירים במגזר הציבורי, במגזר המלכ"ר ובמגזר הפרטי. החל משנת 2005, מקיים החוג שיתוף פעולה עם בית הספר למדיניות ציבורית ע"ש האריס באוניברסיטת שיקגו; החל משנת 2012 מתקיים שיתוף פעולה עם בית הספר למדיניות ציבורית ע"ש וגנר באוניברסיטת ניו יורק, שיתוף הפעולה כולל סדנאות וקורסים משותפים.
לימודי תואר שני בחוג למדיניות ציבורית

החוג למדיניות ציבורית מציע לימודים לתואר שני במספר מסלולים:
מסלול דו שנתי ללא עבודת גמר (4 סמסטרים)
מסלול דו שנתי עם עבודת גמר (4 סמסטרים)
מסלול מובילי מדיניות, חד שנתי (סמסטר א, ב וקיץ) לבעלי ניסיון ניהולי
לימודים במסלול צבירה
תוכנית הלימודים בחוג בנויה על פי דגם של תוכניות לימודים המוסמך באוניברסיטאות יוקרתיות בארצות הברית. החוג למדיניות ציבורית שם לו למטרה לספק הכשרה איכותית ברמה הגבוהה ביותר למועמדים לסקטור הציבורי כדי לקדם את המדיניות הציבורית בישראל.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305729705171
האגמים המזוריים

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  macroregion 
 מידות
 שטח:  52,000 קילומטר רבוע
 מידע נוסף
 מדינות באגן הניקוז:  פולין פולין
 קואורדינטות:  54°N 22°E﻿ / ﻿54°N 22°E﻿ / 54; 22
  (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיהאגמים המזוריים(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיהאגמים המזוריים 
 
אגם סניארדבי - האגם הגדול ביותר מבין האגמים המזוריים
האגמים המָזוּריים (בפולנית: Pojezierze Mazurskie; בגרמנית: Masurische Seenplatte) הוא אזור עתיר-אגמים (כ-2,000 אגמים בשטח של כ-52,000 קמ"ר) בצפון-מזרח פולין, בין שפך הוויסלה לגבול פולין-רוסיה. האגמים מקושרים לנהרות סביבם ולים הבלטי במערכת תעלות. האגמים הוצעו על ידי פולין לרשימת שבעת פלאי עולם הטבע ונבחרו בקבוצת 28 האתרים הראשונים.
היסטוריה

האגמים נוצרו בתקופת עידן הקרח של הפליסטוקן כמורנות שנסכרו ונכלאו. במאה ה-13 היו האגמים חלק ממדינת המסדר הטווטוני והיוו מכשול טבעי מול הסלאבים (באזור התקיים ב-1410 קרב גרונוולד בין האבירים הטווטונים לסלאבים). בהמשך היו האגמים חלק מפרוסיה המזרחית. במאה ה-18 נחפרה התעלה המזורית (גרמנית: Masurischer Kanal) המחברת את האגמים לים הבלטי.
אזור האגמים, מכשול מרכזי בדרך לכיתור ברלין ממזרח, היווה אתר קרבות בעת הפלישה הרוסית לפרוסיה המזרחית בראשית מלחמת העולם הראשונה ובו התקיימו הקרב הראשון על האגמים המזוריים והקרב השני על האגמים המזוריים, שבו הדפו כוחות האימפריה הגרמנית את צבא האימפריה הרוסית.
מוצב הפיקוד של אדולף היטלר, "מאורת הזאב", היה ביער באזור האגמים. בעקבות הסכם פוטסדם בסוף מלחמת העולם השנייה נכללו האגמים בשטח פולין.
תיירות

כיום האזור משמש לתיירות. עיר הגישה העיקרית היא אלק (ליק) אליה מגיעה תחבורה מגדנסק, ורשה ווילנה. ערים תיירותיות נוספות באזור הן גיז'יצקו (Giżycko), מיקוואיקי (Mikołajki), ונגוז'בו (Węgorzewo), רין (Ryn), פּיש (Pisz) ואילאווה (Iława).
הפעילות באזור כוללת טיולים רגליים במספר מסלולים ביערות שבין האגמים ובהם כנסיות וגשרים עתיקים, צפרות, שיט, דיג ושחייה. הפארק הנופי המזורי (בפולנית: Mazurski Park Krajobrazowy) משתרע על פני כ-537 קמ"ר וכולל 11 שמורות טבע, בהן שמורת אגם Łuknajno המוכרת על ידי אונסק"ו כשמורה ביוספרית ויער בו מתקיים גרעין רבייה של הביזון האירופי.
ה'קמ"ז

ה'קמ"ז (5147)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-27 באוגוסט 1386 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 13 בספטמבר 1387. שנה מסוג בחה, היא מעוברת, ואורכה 383 ימים. זו שנה שנייה לשמיטה.
נפטרו

ח' באייר – רבי משה מולין, רבה של מגנצא ואביו של מהרי"ל.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג בחה, ובה 383 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "חסרה": שבה חשוון וכסלו בני 29 יום כל אחד
היסטוריה של עם ישראל
החוד של דבלין

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מונומנט, פסל 
 מיקום:  דבלין 
 מדינה:  אירלנד 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  2002 – 21 בינואר 2003
 תאריך פתיחה רשמי:  21 בינואר 2003 
 חומרי בנייה:  פלדה 
 עלות:  4,000,000 אירו
 אדריכל:  איאן ריצ'י 
 מידות
 גובה:  120 מטר
 קואורדינטות:  53°20′59″N 6°15′37″W﻿ / ﻿53.34972°N 6.26028°W﻿ / 53.34972; -6.26028
  (למפת דבלין מוגדלת) החוד של דבלין(למפת דבלין רגילה) החוד של דבלין
 
בסיס הפסל ברחוב או'קונל
עמוד נלסון, שפוצץ על ידי המחתרת האירית ב-1966, עמד במקום בו עומד כיום החוד של דבלין
החוד של דבלין (באנגלית: Spire of Dublin; באירית: Spuaic Bhaile Átha Cliath) הקרוי רשמית אנדרטת האור (באנגלית: Monument of Light; באירית: An Túr Solais), הוא אנדרטה בגובה 120 מטר הנמצאת בדבלין, והיא הפסל הגבוה בעולם. קוטרו 3 מטר בבסיסו, ו-15 סנטימטר בקצהו העליון, פרופורציות שגורמות לו להיראות כמו מחט תפירה.
החוד הוזמן כחלק מעיצוב מחודש של רחוב או'קונל שבדבלין (הרחוב המפורסם ביותר באירלנד), לכבוד המילניום, וכדי שיחליף את עמוד נלסון שעמד שם עד 1966. הבנייה התעכבה, ולבסוף הסתיימה ב-21 בינואר 2003.
כינויים לחוד של דבלין

The Stiffy by the Liffey (הזקפה על הליפי) : על שום מבנה הזקור ומיקומו בסמוך לנהר הליפי.
Erection in the intersection : על שום מיקומו בצומת מרכזי.
Hypodermic needle : על שום שהיה קרוב לשכונות עניות ומוכות סמים, והחוד נראה כמו מחט.
The Stiletto in the Ghetto (הפגיון בגטו) : על שום מיקומו בקרבת שכונות עניות ומוכות סמים בצפון דבלין.
The Metro-Pole : משחק מילים על אולם הנשפים "מטרופול" ששכן בסמוך.
ההתערבות (סיפור)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  אנטון צ'כוב 
 שפת המקור:  רוסית 
 סוגה:  סיפור קצר 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1 בינואר 1889 (יוליאני) 
 
ההתערבות הוא סיפור קצר מאת הסופר הרוסי אנטון צ'כוב, שנכתב בשנת 1889 והפך לאחד הסיפורים הידועים ביותר שלו. תורגם לעברית על ידי נילי מירסקי.
במהלך השנים על בסיס הסיפור צולמו מספר סרטים, הראשון כבר בשנת 1912. בשנת 2012 כתב המלחין הישראלי ליאור נבוק אופרה ב-14 סצנות על פי הסיפור.
עלילה

הסיפור פותח בוויכוח אינטלקטואלי המתרחש בביתו של בנקאי עשיר, ונסוב סביב השאלה, מה יותר מוסרי - עונש מוות או מאסר עולם. הוויכוח גולש לפסים מעשיים יותר עד שנוצרת התערבות משונה בין בעל הבית הבנקאי לבין עורך דין צעיר. עורך הדין טוען שמאסר עולם גרוע פחות מעונש מוות ובתגובה, מתחייב הבנקאי, שאם עורך הדין יצליח להושיב את עצמו במאסר במשך חמש שנים, הוא ייתן לו שני מיליונים. עורך הדין הצעיר מסכים ומתערב שהוא יצליח לשבת לא רק חמש שנים אלא חמש עשרה.
ההתערבות יוצאת לפועל ועורך הדין נכלא במתקן מיוחד בחצרו של הבנקאי. הקשר היחיד שלו עם העולם שבחוץ מתנהל על ידי מכתבים אותם הוא מעביר לשומרים ובהם הוא מבקש מהבנקאי שיעביר לו את כל מבוקשו (יין, פסנתר וספרים). הבנקאי עוקב אחר מצב רוחו המשתנה של האסיר, המשתקף בבקשותיו במכתבים ובעיקר בסוג הספרים אותם הוא מבקש, המשתנה משנה לשנה. בתחילה מותחנים וקומדיות, לאחר מכן ספרי מופת ואז לימודי שפות, פילוסופיה והיסטוריה, אחר כך הברית החדשה ותאולוגיה ולבסוף מכל הבא ליד.
לאחר 15 שנה, בלילה שלפני מועד סיום ההתערבות, הבנקאי (שכבר הספיק להפסיד את כל כספו בהימורים) מבין כי הוא עומד להפסיד בהתערבות ומחליט להרוג בחשאי את ה"אסיר". כשהוא נכנס לתאו, האסיר ישן, ועל השולחן מונח פתק שבו מסביר האסיר את מה שעבר עליו במשך כל תקופת המאסר:
”חמש עשרה שנים התבוננתי בעיון בחיי העולם הזה... בספריכם קניתי חכמה. כל מה שיצרה המחשבה האנושית ללא לאות... נדחס בגולגלתי לפקעת קטנה. אני יודע שאני חכם מכולכם”
ואז הוא מצהיר:
”אני בז לספריכם, בז לחכמה ולכל טוב העולם. הכל אין ואפס, הכל בן חלוף, אשליה, תעתוע, דמיון...”
כדי להוכיח את רצינות דבריו, הוא מצהיר במכתבו כי בכוונתו לצאת מתאו, חמש שעות לפני מועד הסיום וכך להפסיד בהתערבות. כל הכסף שבגללו התחילה ההתערבות, כבר לא שווה בעיניו למאומה. הבנקאי מניח את המכתב, ויוצא מהחדר בתחושה של בוז עצמי עמוק. למחרת בבוקר, כאשר השומרים מודיעים לו שראו את האסיר "בורח" מהחצר בריצה בטרם מועד הסיום שנקבע, הוא נכנס לתא, לוקח את המכתב שנשאר מונח על השולחן ונועל אותו בכספת וכך נגמר הסיפור.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n82214783  VIAF: 110144928899054440900   WorldCat (עם VIAF): 110144928899054440900
האגמים הגדולים של אפריקה

האגמים הגדולים של אפריקה, מבט מהחלל
מפה של האגמים הגדולים של אפריקה ושל אגמים נוספים
האגמים הגדולים של אפריקה (בסוואהילי: Nchi za Maziwa Makuu) הם מערכת של אגמים כחלק מאגמי הבקע הסורי-אפריקני, המצויים בבקע מזרח-אפריקה. הם כוללים את אגם ויקטוריה, אגם המים המתוקים השני בגודלו בעולם, ואגם טנגניקה שהוא אגם המים המתוקים השני בנפחו ובעומקו. מדינות הכלולות באזור זה הן בורונדי, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, קניה, רואנדה, טנזניה ואוגנדה. האגמים הגדולים של אפריקה מנוקזים לשלושה אזורי ניקוז (למעט טורקאנה שהוא בעל ניקוז פנימי) - הנילוס הלבן (עד לים התיכון), נהר שייר (עד לזמבזי, ומשם למצר מוזמביק) ונהר קונגו (עד לאוקיינוס האטלנטי).
האגמים

להלן האגמים הגדולים של אפריקה (מהגדול לקטן):
אגם ויקטוריה
אגם טנגניקה
אגם מלאווי
אגם טורקנה
אגם אלברט
אגם רוקווה
אגם מוורו
אגם קיוו
אגם אדוארד
יש הכוללים אך ורק את אגמי ויקטוריה, אלברט ואדוארד בקבוצת אגמים זו, בשל היותם היחידים שמתנקזים אל הנילוס הלבן. אגם קיוגה, גם הוא כלול כחלק מהמערכת, אך נהוג לא להחשיבו כאחד האגמים הגדולים בשל היותו קטן יחסית.
אזור האגמים הגדולים

כאמור, המדינות הגובלות באגמים אלו הן בורונדי, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, קניה, רואנדה, טנזניה ואוגנדה. השפה המדוברת ביותר באזורים אלו היא הסוואהילי.
בשל צפיפות האוכלוסייה, האזור היה לאורך שנים מאורגן במספר ממלכות קטנות. העיקריות שמביניהן היו רואנדה, בורונדי, בוגנדה, ובוניורו. בניגוד למרבית שטחי אפריקה שמדרום לסהרה, כאן הגבולות המסורתיים תוחזקו על ידי המעצמות הקולוניאליות, וחלקן נותרו במסגרות שונות עד היום.
האירופאים החלו להתעניין באזור בעקבות חיפוש מקורו של הנילוס. הראשונים שהגיעו לאזור היו מיסיונרים שזכו להצלחה מוגבלת בקרב המקומיים, אך פתחו את המרחב להתיישבות קולוניאלית עתידית. האזור הושפע בהמשך מסדרה של מגפות הרסניות שפגעו בבני האדם ובבעלי חיים. אמנם אזור זה נתפס כבעל פוטנציאל, אך בעשורים האחרונים נפגע על ידי מלחמות אזרחים וסכסוכים, שגרמו לעוני רב.
ראו גם

אגמי הבקע הסורי-אפריקני
הערות שוליים

↑  מתוך אתר ספריית אוניברסיטת פרינסטון
↑  Great Lakes Region of Africa - Burundi
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007551801605171  LCCN: sh2005004164  NKC: ge1148528  VIAF: 315143776   WorldCat (עם VIAF): 315143776
החוג הליבנברגי

פיליפ, הנסיך מאוילנבורג
החוג הליבנברגי (בגרמנית: Liebenberger Kreis) הוא הכינוי שהיה נפוץ בקיסרות הגרמנית לחוג חבריו הקרובים של וילהלם השני, קיסר גרמניה. השם נגזר משמה של טירת ליבנברג - מקום מושבו של פיליפ, הנסיך מאוילנבורג, אשר היה אחד מידידיו הקרובים ביותר של הקיסר.
הקשר בין וילהלם לבין הנסיך מאוילנבורג החל כאשר וילהלם היה עוד נסיך צעיר. לווילהלם הייתה ילדות אומללה עם הורים שלא הבינו לרוחו, והוא מצא מקלט וחום בטירתו של אוילנבורג המבוגר ממנו בשתים עשרה שנים. הוא ביקר בטירתו של אוילנבורג שנה אחר שנה, בעיקר למטרות ציד, אך גם עבור חברתו של אוילנבורג. בשנת 1888 עלה וילהלם לשלטון כקיסר, אולם המשיך לבקר בטירת ליבנברג כאשר נזקק להירגעות ולהסחת דעת. כך נוצר בליבנברג מעין מועדון או קמרילה של בני אצולה אשר היו בקשר קרוב עם הקיסר.
חברי החוג הליבנברגי עסקו בעיקר בשעשועים. אוילנבורג עצמו היה שר ומנגן, ובני אצולה אחרים היה ממציאים דרכים שונות ומשונות כדי לשעשע את הקיסר. חרף העוצמה הרבה ששידר, היה הקיסר חסר ביטחון עצמי ונהנה מהחנופה הרבה. רשמית לא היה זה מועדון פוליטי, אולם בפועל לחבריו הייתה השפעה רבה על מעשיו של הקיסר, ועצמתו של אוילנבורג הייתה כמעט בלתי מוגבלת. חברים בולטים בחוג היו:
ריכרד צו דוהנה-שלוביטן, פוליטיקאי
גאורג פון הולסן-האסלר, מנהל התיאטרונים המלכותיים
קונו פון מולטקה, גנרל
אמיל פון שליץ, איש תרבות
ברנהרד פון בילוב, פוליטיקאי אשר תודות לחברותו בחוג הפך לקנצלר גרמניה
החוג התפרק בעקבות פרשת הארדן-אוילנבורג אשר בה איבדו כמה מחבריו, ואף הקיסר עצמו, הרבה מיוקרתם. הקריירה של אוילנבורג התנפצה לחלוטין. את מקומו בתור איש סודו של הקיסר תפס עד מהרה מקסימיליאן אויגן השני, נסיך פירסטנברג.
ראו גם

קמרילה
הקמרילה של קרול השני, מלך רומניה
הערות שוליים

↑  כיום רובע ברשות המקומית לוונברגר לאנד (Löwenberger Land) במחוז אוברהאוול (Oberhavel) בצפון מדינת ברנדנבורג.
↑  Liebchen und der Harfner
גזרות אדריאנוס

גזרות אדריאנוס היו מכלול פעולות העונשין שהטיל הקיסר אדריאנוס על התושבים המורדים בארץ ישראל לאחר דיכוי מרד בר כוכבא, שנקראו במקורות היהודיים "גזרות השמד". באמצעות גזרות אלו ביקש הקיסר להביא סוף להתנגדות היהודית לשלטונה של רומא. הגזרות כללו שורה של צווים שמטרתם הייתה לעקור את האלמנטים הלאומיים והדתיים מהקהילה היהודית ביהודה, כולל איסורים על המילה, על סמיכת חכמים ועל שמירת השבת, והן בוצעו במלוא חומרתן. העיר האלילית איליה קפיטולינה נבנתה על חורבות ירושלים, על הר הבית הוקם מתחם מקודש לאל יופיטר ובכך הוגשמה התוכנית שגרמה למרד מלכתחילה. החכמים ששמרו על המצוות ולא מילאו אחר הצווים, הוצאו להורג בעינויים, ומתקופה זו מגיע עיקר סיפורם של עשרת הרוגי מלכות. על אף שהגזרות בוטלו לאחר שנים ספורות זיכרונן נותר משמעותי במקורות יהודיים.
עליית אדריאנוס וההרעה ביחסיו עם היהודים

בשנת 117 לספירה עלה הקיסר אדריאנוס לשלטון ברומא. בניגוד לקודמו הוא הפסיק את הכיבושים וביקש לטפח את התרבות ההלניסטית ברחבי האימפריה למען יצירת אחידות תרבותית. הייתה זו תקופה של שקט בכל רחבי האימפריה, והיא נחשבת בדרך כלל לתור הזהב של האימפריה. אדריאנוס, שהיה קנאי הלניסטי, פעל רבות להשלטת ההלניזם ולדיכוי התרבויות הלא הלניסטיות. כמו כן אדריאנוס היה ראשון הקיסרים שקיבל כבוד אלים בעודו בחיים.
במסגרת ביקוריו בפרובינקיות הוא הגיע לביקור בארץ ישראל בשנת 129. לכבוד ביקורו נסללו כבישים, הוקמו גשרים ושווקים ואף נבנו ערים חדשות. הקיסר נפגש עם חכמי ישראל, בהם רבי יהושע בן חנניה, רבו של רבי עקיבא, ועורר ציפיות בעם כי הוא מתכוון לפתור את הבעיות השונות בדרכי שלום ואף לבנות מחדש את בית המקדש. במטבע שהטביע נראה הקיסר, כאשר לצדו אישה (המסמלת את יהודה) המקריבה לו קורבן וילדים המגישים לקיסר כפות תמרים, אות לשלום ולאחווה. בניגוד למטבעות שנטבעו בפרובינקיות אחרות, מטבע זה מתעלם באופן מופגן מתרבותם של היהודים, אף שהיו רוב התושבים בפרובינקיה. במקורות יהודיים הוא תואר כמי שמנהל שיח אמפתי עם ר' יהושע בר חנניה בענייני יהדות.
אולם התקוות שניתלו באדריאנוס נכזבו. על פי מקורות יהודיים הקיסר חזר בו מהבטחתו לבניית בית המקדש, וזאת בשל הוצאת דיבה של השומרונים, שטענו כי היהודים מתכננים מרד. ההיסטוריון הרומאי דיו קסיוס, מקור עיקרי של תקופה זו, טוען כי החלטתו של אדריאנוס לייסד בירושלים — בעת שביקר בעיר בשנת 130 — קולוניה צבאית בשם 'איליה קפיטולינה', ובה מקדשים ליופיטר ולאפרודיטה, הם שגרמו למרד. יש המשלבים שתי סיבות אלו כאחד וטוענים כי הקיסר הבטיח ליהודים לבנות את ירושלים, אבל בעיני רוחו הוא ראה אותה כעיר הלניסטית. על פי ספרטיאנוס (הביוגרף של אדריאנוס בהיסטוריה אוגוסטה), המרד נבע בשל הגזרה האוסרת לקיים ברית מילה, שהייתה הרחבה של האיסור על סירוס שכבר היה קיים. אוסביוס מקיסריה סבר כי הדבר נבע מ"טרוף דעתם", כלומר רצון לעצמאות מדינית ללא כל עילה ממשית. יש המצרפים סיבות נוספות כמו השאיפה להשתחרר משעבוד כלכלי לרומי, הציפייה למשיח ולגאולה, והשפעת מרד יהודי התפוצות.
בכל אופן, מכל סיבה שהיא, באותה תקופה חלה החרפה ביחסים שבין הרומאים והיהודים. בתחילה מסופר כי ראש מנהיגי החכמים רבי יהושע בן חנניה, שמתואר כ"אב בחכמה" והיה זקן מופלג, מנסה בבקעת בית רימון להשקיט את אש המרד, באמצעות משל האריה והחסידה. נראה כי מתינותו של רבי יהושע הייתה בשל היותו תלמידו של ריב"ז, ואולי גם בשל העובדה שהיה מודע לעוצמתה של רומא, לאחר שחזה מקרוב בחורבנו של הבית השני..
לפי עדויות תלמודיות אנו למדים על פעילות של קבוצות ליסטים יהודיות בגליל. כיוון שהליסטים גילו יחס אוהד להם אפשר להסיק שלא היה מדובר רק בשודדים פליליים אלא בתופעה של ליסטות אידאולוגית שכוונה כנגד השלטון הרומאי בארץ ישראל. כמו כן החכמים עצמם המשיכו לטפח תקוות לחידוש עבודת האלוהים בירושלים שתיבנה מחדש, סיסמתם "מהרה ייבנה המקדש" שנטבעה בזמן ריב"ז יצרה ציפיות בעם, וברור שבכך לא התכוונו לחזרה למצב שהמקדש יהיה תחת שליטה רומאית, אלא תחת שליטה יהודית עצמאית, ובנוסף לכך אנו מוצאים חכמים שהמשיכו את המסורת הקנאית של בית שמאי.
בתגובה לכך הרומאים הגבירו את הנוכחות הצבאית ביהודה על ידי הוספת לגיון נוסף לחיל המצב, הלגיון השישי פראטה שישב בגליל בלגיו שליד מגידו, ובניית מבצרים בגליל שנועדו להצר את צעדיהם של המורדים. בנוסף נקט אדריאנוס במספר צעדים להחלשת כוחם של היהודים, כמו למשל העברת השליטה במספר ערים יהודיות מידיה של האוליגרכיה היהודית לידי המיעוט הפגני שהיה קיים בערים אלו.
מאפייני הגזרות

בסופו של דבר המתח ביהודה הוביל לפריצתו של מרד בר כוכבא כנגד שלטון רומא. המרד נמשך בין השנים 132–135. לאחר שהמרד דוכא ביד חזקה וכשל, הוטלו גזרות קשות על היהודים מתוך מגמה לפורר את אחידותם הדתית-תרבותית-לאומית ולעקור מן היסוד כל זכר ושריד לדת ולתרבות היהודית בארץ ישראל. ובכך להביא סוף להתנגדות היהודית לשלטונה של רומא, שנמשכה מתחילת הכיבוש הרומאי על ידי פומפיוס בשנת 63 לפנה"ס. תקופה זו שלאחר המרד נקראה בקוד החז"לי גם "שעת הסכנה" או סתם "ובסכנה".
הרומאים אסרו על קיום מצוות שעומדות בבסיס היהדות. נאסרו ברית מילה, לימוד תורה ברבים, וקיום בתי מדרש ללימוד תלמידים, סמיכת זקנים שהייתה הרשאה להורות הלכה ולשפוט, קיום בתי דין, (דבר שהיו לו השלכות חשובות לגבי ענייני המשפחה לפי הרב יחיאל וינברג), התכנסות בבתי כנסת, קריאת התורה ומגילת אסתר, אמירת קריאת שמע, תליית מזוזה, תרומות ומעשרות, שמירת שבת וטבילה, אכילת מצה, בניית סוכה, נטילת לולב, הדלקת נרות חנוכה, דיני שמיטה, תקיעה בשופר, הנחת תפילין ולבישת ציצית. ליהודים נאסרה הכניסה לירושלים שהייתה משוש נפשם, והפכה להיות עיר נוכרית ואלילית בשם 'איליה קפיטולינה'.
כל מי שהיה נתפס מקיים מצוות היה צפוי לעונש מוות. לעיתים היה מוטל עונש קולקטיבי על משפחתו של האדם שנתפס, ואף על עירו במקרים מסוימים. בתלמוד ובמקורות נוספים מסופר כי הרומאים הוציאו להורג את אלו שתפסו במיתות קשות ובעינויים משונים, שהיוו חלק מההרתעה וההפחדה במטרה להדביר את קיום המצוות. על אכזריות הרומאים ניתן ללמוד מהמדרש הבא:
בנוסף כצעד עונשין ברור, שם הארץ הוחלף בידי הרומאים מ"פרובינקיה יודיאה" (יהודה) ל"פרובינקיה סוריה פלשתינה", על שם הפלשתים המקראיים, אשר שלטו על רוב חלקי האזור, בתקופה שנוצר המגע הראשון עם העולם האגאי-הלני, כדי לנתק את הקשר בין עם ישראל וארץ ישראל.
זהו המקרה היחיד בתולדות האימפריה הרומית שבו שונה שמה של פרובינקיה כתוצאה ישירה של מרד. לדברי ורנר אק, צעד זה לא נעשה משום שאוכלוסיית יהודה פחתה משמעותית כתוצאה מאבדות המלחמה, אלא כחלק מהעונש שהוטל על היהודים. אק מציע את האפשרות שהשם הספציפי "סוריה פלשתינה" לא הוצע על ידי אדריאנוס, אלא על ידי האוכלוסייה הלא-יהודית של הפרובינקיה, שבוודאי התמרמרה על כך ששמה של הפרובינקיה זהה לשמה של ארץ יהודה.
שלא כמו בגזרות השמד של אנטיוכוס הרביעי, בגזרות אלו שהיו על מצוות העשה, לא היה שום ניסיון מצד הרומאים לכפות על היהודים בכוח לעבור על מצוות לא תעשה, ולמרות שהוקמו מזבחות אליליים בקרבת יישובים יהודים, אין עדויות שהייתה כל כפייה מצד הרומאים על היהודים לקחת חלק בפולחן אלילי.
במכילתא דרבי ישמעאל תקופה זו שלאחר מרד בר כוכבא המכונה "דורו של שמד" מתוארת בתיאור הבא:
על פי חז"ל, היו מצוות שעליהן ליהודים הייתה מסירות גדולה יותר מאשר לאחרים. מעניינת בהקשר זה היא אמירתו של רבי שמעון בן אליעזר, "שכל מצווה שמסרו ישראל עצמן עליהם למיתה בשעת השמד, כגון עבודה זרה ומילה - עדיין היא מוחזקת בידם, וכל מצווה שלא מסרו ישראל עצמן עליה למיתה בשעת השמד, כגון תפילין - עדיין היא מרופה בידם.".
ביטול הגזרות

עם עלייתו של יורשו של אדריאנוס, אנטונינוס פיוס לשלטון בשנת 138 חלה הקלה ביחסים עם היהודים ורוב הגזרות בוטלו. בתלמוד מסופר כי הדבר נעשה לאחר שיהודה בן שמוע וחבריו נטלו יוזמה והפגינו ברומי. במקור נוסף בתלמוד מסופר כי רבי שמעון בר יוחאי הלך לעת זקנותו בראש משלחת של חכמי ישראל לרומא, ובהשתדלותו שם בוטלו האיסורים על השבת והמילה שעדיין נותרו על כנם או נגזרו מחדש.