stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לואיסה מונדשיין כלפון
ספרים

Sonetos. — Bs. As : Schiaffino Hnos., 1960.
Sonetos y más sonetos. — Bs. As. : Lopez Miguel, 1970.
Docencia. — Bs. As. : Cooproart, 1973 (מהדורה הראשונה 1939).
Sonetos de amore y crimen, plaqueta. — Bs. As., 1976.
Si alguien antaño. — Bs. As, 1980.
לקריאה נוספת

Carlos Henrique Pareja - Los mejores versos de amor, Editorial Nuestra América, 1963 -
Carlos Z.Varela Verso argentino actual, Ediciones Acanto, 1975
יומני הערפד (סדרת ספרים)

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  אל ג'יי סמית' 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  ספרות ערפדים, פנטזיה, סיפורת אימה, ספרות בוגרים צעירים 
 הוצאה
 הוצאה:  האשט 
 תאריך הוצאה:  1991 
 
יומני הערפד (באנגלית: The Vampire Diaries) היא סדרת ספרים לנוער מאת ליסה ג'יין סמית. זהו סיפור על משולש אהבה מסוכן בין אלנה גילברט והאחים הערפדים סטפן ודיימון סאלבטור.
במקור הייתה הסדרה טרילוגיה שפורסמה ב-1991, אך לחץ מצד הקוראים הוביל להוצאת ספר רביעי שיצא בשנת 1992.
שלושת הספרים הראשונים (מהטרילוגיה המקורית) מתאפיינים במספרים והגיבורים הראשיים, אלנה, סטפן ודיימון.
הספר הרביעי מסופר מנקודת המבט של הדמות בוני מקאולה, אם כי אלנה סטפן ודיימון עדיין במרכז העלילה.
בעברית יצאו שני הספרים הראשונים, "התעוררות" ו"המאבק" בתרגומה של רחל אהרוני.
לאחר הפסקה ארוכה מכתיבת ספרים הוציאה הסופרת ליסה ג'יין סמית טרילוגיית המשך בשם "The Return" בשנים 2009–2010. טרילוגיית המשך נוספת בשם "The Hunters" נכתבה על ידי סופר צללים. כמו כן, "יומניו של סטפן", הם ספרים שנכתבו גם כן על ידי סופר צללים, והם מבוססים על תוכנית הטלוויזיה "יומני הערפד".
עיבודים

סדרת טלוויזיה בשם "יומני הערפד", המבוססת על הספרים, שודרה לראשונה ב-10 בספטמבר 2009 ברשת The CW בארצות הברית.
בתפקידים הראשיים משחקים נינה דוברב בתור אלנה גילברט, פול וסלי כסטפן סאלבטור, ואיאן סומרהולדר כדיימון סאלבטור.
קיימים הבדלים רבים בין סדרת הטלוויזיה לספרים:
בספרים, העלילה מתרחשת בעיירה פלס צ'רץ', בעוד שבסדרת הטלוויזיה היא מתרחשת בעיירה דמיונית בשם מיסטיק פולס.
בספרים, קתרין היא שברירית, עדינה ופגיעה לדבריו של סטפן, ואלנה היא הפייטרית עם האש. בסדרת הטלוויזיה זה הפוך לגמרי, שכן אלנה היא טובת הלב וקתרין היא זאת שחושבת רק על עצמה.
בספרים, אלנה מתוארת כבעלת עור חיוור, כמעט שקוף, שיער בלונדיני ארוך שמגיע כמעט עד מותניה, ועיניים כחולות כהות בצבע לפיס לזולי. עם זאת, בסדרת הטלוויזיה, אלנה מגולמת על ידי נינה דוברב, שהיא בעלת עור שזוף, שיער ארוך חום חלק, ועיניים חומות.
בספרים, בוני היא ביישנית ו"עלמה במצוקה", ומתוארת כבעלת תלתלים אדומים ועור חיוור. בסדרת הטלוויזיה בוני מגולמת על ידי קתרינה גרהאם, והיא מאופיינת בנחישות דעת ואומץ.
בספרים, קרוליין היא בעיקר מרושעת ומניפולטיבית. היא תמיד זוממת דרכים לדכא את אלנה. לעומת זאת, בסדרת הטלוויזיה היא חברה טובה של אלנה, והיא עמוקה בהרבה ממה שהיא נראית. כמו כן, בספרים היא בעלת שיער ערמוני, עור בגוון ברונזה, והיא ירוקת-עיניים. השחקנית שמגלמת את קרוליין היא קנדיס אקולה, בלונדינית עם עור בהיר ועיניים כחולות.
בספרים, אחת מחברותיה הכי טובות של אלנה היא מרדית, אשר לא מופיעה בסדרת הטלוויזיה עד לעונה השלישית, שם היא דמות חדשה בשם מרדית פל (טורי דה ויטו) והיא רופאה.
בספרים, לאלנה יש אחות קטנה בשם מרגרט, ובסדרת הטלוויזיה לאלנה יש אח שקטן ממנה בשנה בשם ג'רמי.
בספרים, למאט אין אחיות בעוד שבסדרת הטלוויזיה וויקי היא אחותו.
בספרים, לאחר מות הוריה של אלנה, מגיעה דודתה ג'ודית (אחות של אביה) ולוקחת אחראיות על אלנה ומרגרט. לדודה ג'ודית יש ארוס בשם רוברט. בסדרת הטלוויזיה, דודה ג'נה (אחותה הקטנה של אמו של ג'רמי) היא זאת שדואגת לאלנה ולג'רמי. דודה ג'נה רווקה, עד שהיא מכירה את אלאריק סלצמן.
בספרים, האחים סאלבטור נולדו בפירנצה, איטליה, בעוד בתוכנית הטלוויזיה, הם נולדו במיסטיק פולס, וירג'יניה.
בספרים סטפן שכר חדר באכסניה, ואילו בסדרת הטלוויזיה, סטפן חזר לבית משפחת סאלבטור המקורי בו הוא התגורר עם הדוד שלו, ובהמשך עם אחיו דיימון.
בספרים, נאמר כי האחים נלחמו עד מוות, אך בסדרת הטלוויזיה הם נורו על ידי אביהם, ג'וזפה, כי הוא גילה אותם מנסים להציל את קתרין מהכלא בכנסייה.
בספרים דיימון סאלבטור מתואר כבעל עיניים שחורות כלילה, בעוד שבסדרה מגלם אותו איאן סומרהולדר, שיש לו עיניים תכולות.
קולגייט דרדן

קולגייט וייטהד דרדן הבן (באנגלית .Colgate Whitehead Darden Jr;‏ 11 בפברואר 1897 –  9 ביוני 1981) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מווירג'יניה, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כחבר בית הנבחרים של וירג'יניה בשנים 1930–1933, לאחר מכן ועד 1937 כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית, אליו הוא שב לכהונה נוספת בשנים 1939–1941, כמושל וירג'יניה ה-54 בשנים 1942–1946, וכנשיא אוניברסיטת וירג'יניה השלישי בשנים 1947–1959.
ראשית חייו

קולגייט דרדן נולד בחוות מרל היל שבמחוז סאות'האמפטון, ליד העיר פרנקלין שבווירג'יניה, כבנם של קתרין לורנס (לבית פרטלו) דרדן, מורה בבית ספר, ושל קולגייט וייטהד דרדן האב, חוואי ואיש עסקים. אבות משפחתו חיו בסאות'האמפטון במשך דורות.
דרדן גדל בחווה המשפחתית והתחנך בבתי ספר ציבוריים מקומיים. החל מ-1914 הוא למד באוניברסיטת וירג'יניה במשך שנתיים. ב-1916 הוא התנדב לשרת בצבא צרפת עוד לפני שארצות הברית נכנסה למלחמת העולם הראשונה, והיה לנהג אמבולנס בגיס האמבולנסים של שירות השדה האמריקאי בצרפת. הוא נדבק במלריה בחפירות ליד ורדן, ושב לארצות הברית ב-1917 כדי להחלים, והתגייס לחיל הנחתים של ארצות הברית לאחר שארצות הברית הכריזה מלחמה על הקיסרות הגרמנית. הוא קיבל מינוי של לוטננט, הוכשר כטייס, ושירת בכוחות האוויר של חיל הנחתים במהלך המלחמה. כמה שבועות לפני שביתת הנשק שסיימה את המלחמה, הוא נפצע קשה בהתרסקות מטוס ואושפז למשך עשרה חודשים. לאחר המלחמה הוא שב לאוניברסיטת וירג'יניה, שם הוא היה חבר באחוות פי-גאמא-דלתא, וב-1922 סיים את לימודיו ועבר ללמוד בבית הספר למשפטים באוניברסיטת קולומביה. את לימודיו שם הוא סיים שנה לאחר מכן והמשיך ללמוד באוניברסיטת אוקספורד.
ב-1927 נשא דרדן לאישה את קונסטנס סימונס דו פונט, בתו של אירן דו פונט ממשפחת דו פונט העשירה ויצרנית הכימיקלים מוילמינגטון שבדלאוור.
ראשית הקריירה הפוליטית

דרדן התקבל ללשכת עורכי הדין של וירג'יניה והחל לעסוק בעריכת דין בנורפוק. הוא היה לפעיל במפלגה הדמוקרטית המקומית וזיהה עצמו עם המנגנון המפלגתי של הארי פ. בירד. ב-1929 הוא ניצח בבחירות הראשונות שלו, והיה לאחד מארבעת נציגי נורפוק בבית הנבחרים של וירג'יניה. הוא נבחר לכהונה נוספת ושירת לצד דניאל קולמן, ויויאן ל. פייג' ווילסון ו. ולינס בין השנים 1930–1933, אז הוא התפטר כדי לכהן בקונגרס.
חבר בית הנבחרים של ארצות הברית

ב-1932 נבחר דרדן לבית הנבחרים של ארצות הברית. שליטת המנגנון הפוליטי של בירד בבית המחוקקים של וירג'יניה עברה באותה שנה מבחירה של נציגי המדינה בקונגרס על פי מחוזות בחירה לבחירה למחוז בחירה כללי (at-large) כדי להדיח ממושבו את הרפובליקני מנלקוס לנקפורד שייצג את מחוז הבחירה השני, וכך גרפו הדמוקרטים את כול המושבים של וירג'יניה בקונגרס. דרדן נבחר לתקופת כהונה נוספת שנתיים לאחר מכן, והפעם כנציג המחוז השני, ובסך הכול כיהן בבית הנבחרים בשנים 1933–1937. איש נמל נורפוק והמוציא לאור נורמן ר. המיליטון הדיח את דרדן בבחירות המקדימות של הדמוקרטים ב-1936, כך שבשנתיים הבאות הוא לא כיהן בקונגרס. ב-1938 הוא הביס שוב את המילטון, ושב לכהן בקונגרס בשנים 1939–1941, אז הוא התפטר כדי להיבחר כמושל.
בעת כהונתו בבית הנבחרים, כנאמן למנגנון הפוליטי של בירד, תמך דרדן בוועדת דייס, קודמתה של ועדת בית הנבחרים לפעילות אנטי-אמריקנית, והתנגד לחקיקה הפדרלית נגד מעשי הלינץ', אם כי הוא תמך בחקיקה של וירג'יניה נגד אותם מעשים. דרדן גם תמך במתן הלוואות לבעלות בריתה של ארצות הברית באירופה כבר ב-1939, עוד לפני שארצות הברית נכנסה למלחמת העולם השנייה.
מושל וירג'יניה

ב-1941 נבחר דרדן כמושל וירג'יניה לאחר שזכה ב-80.72 אחוזים מקולות הבוחרים והביס את מועמד הרפובליקנים בנג'מין מוס, את מועמד הקומוניסטים אליס ברק, ואת מועמד הסוציאליסטים מ. היליארד ברנסטיין. ב-21 בינואר 1942 הוא הושבע כמושל, וכיהן בתפקיד עד 16 בינואר 1946. כמושל, ארגן דרדן מחדש את ההגנה האזרחית בווירג'יניה במהלך מלחמת העולם השנייה, ערך רפורמות במערכת הכליאה המדינתית, ויצר תוכנית לפנסיות עבור עובדי המדינה ועבור המורים. הוא גם חיסל את החוב המדינתי ויצר עודף תקציבי שנותב לבתי ספר מקצועיים, קולג'ים, בתי חולים ושירותים ציבוריים נוספים, כולל חשמול של כל מוסדות החינוך במדינה. עם זאת, פעילותו של דרדן בנוגע ליחסים הגזעיים במדינה שיקפה את ערכיו של המנגנון הפוליטי תומך ההפרדה הגזעית של בירד. אפרו-אמריקאים קיבלו סיוע כספי כדי ללמוד בקולג' לרפואה מהרי בטנסי, מאחר שבתי הספר לרפואה נותרו סגורים בפניהם, וקרא להסיר את המגבלות החקיקתיות לשירות של שחורים בחברי המושבעים. דרדן גם סירב להפוך על פיהם את פיטוריהם של כמה מורים שחורים בעקבות ההחלטה הפדרלית על תשלום שוויוני בפסק הדין אלסטון נגד מועצת החינוך של נורפוק (Alston v School Board of Norfolk).
נשיא אוניברסיטת וירג'יניה

ב-1947 נבחר דרדן כנשיא אוניברסיטת וירג'יניה, זאת על אף חששות שהובעו בפומבי מצד חבר הסגל האקדמי של האוניברסיטה, שהתרעמו על חוסר ניסיונו האקדמי, ומצד כמה סטודנטים שחששו מפני תוכניותיו לבטל את מערכת האחוות במוסד. שורשיה של הדאגה האחרונה היו במעשיו של דרדן כמושל, כאשר הוא המליץ על הטלת איסור על סטודנטים בקולג' ויליאם ומרי להתגורר באחוות או במועדונים על רקע הטענה שמהלכים כאלה היו "לא דמוקרטים" והטילו נטל כלכלי מופרז על ההורים. בעוד שדרדן לא הטיל מגבלות דומות באוניברסיטת וירג'יניה, הוא ניסה ליישם צעדים אחרים, כמו איסור על מבחני קבלה לאחוות לתלמידי השנה הראשונה.
בעוד שדרדן נתן עדיפות לקבלת אפרו-אמריקאים לבתי ספר מקצועיים לאחר שבית המשפט העליון חייב זאת, הוא היה שותף לגישת נפרד אבל שווה של רבים מהלבנים בדרום ארצות הברית בתקופה של לפני פסק דין בראון נגד מועצת החינוך ב-1954. ב-1950 טען דרדן שבתי הספר הציבוריים נותרו, על פי דבריו, מופרדים מבחינה גזעית, אך מצטיינים. באותה שנה, לאחר מהלכים משפטיים פדרליים, היה גרגורי סוונסון לסטודנט השחור הראשון שהתקבל לבית הספר למשפטים של אוניברסיטת וירג'יניה. דרדן גם העיד לטובת ההפרדה הגזעית בפסק הדין דייוויס נגד מועצת החינוך של מחוז הנסיך אדוארד (Davis v. County School Board of Prince Edward County), אחד מפסקי הדין שנלוו לפסק הדין בראון נגד מועצת החינוך, והשופט אלברט ברייאן, בפסק דין שהתקבל על ידי שלושה שופטים שאישרה את קיומם של בתי הספר הבלתי שוויוניים שבית המשפט העליון הפך על פיהם, ציין במפורש את עדותו של דרדן כמשמעותית. באוגוסט 1954 נאם דרדן בפני כינוס בסאות'האמפטון והזהיר מפני היותו של הגזע הלבן מיעוט קטן באוכלוסייה.
באוניברסיטת וירג'יניה, היה דרדן אחראי על הקמת בניין אגודת הסטודנטים, שנקרא אולם ניוקומב על שמו של קודמו בתפקיד, ג'ון לויד ניוקומב; להקמת ועדת המשמעת, שטיפלה במקרי התנהלות לקויה של הסטודנטים שלא חרגו לרמה של עבירות אתיקה; להקמת בית הספר למנהל עסקים, שנקרא על שמו; ושיפורים משמעותיים בשכר הסגל האקדמי. עם פרישתו מתפקיד נשיא האוניברסיטה, הוענק לדרדן פרס תומאס ג'פרסון ופרס ראוון (Raven Society).
ב-1955 מינה הנשיא דווייט אייזנהאואר את דרדן כנציג ארצות הברית בעצרת הכללית של האומות המאוחדות של אותה שנה.
מותו והנצחתו

קולגייט דרדן נפטר ב-9 ביוני 1981 בביתו שבנורפוק. הוא נטמן בחלקת הקבר המשפחתית שבמחוז סאות'האמפטון לצד הוריו. במקום הולדתו ניצב שלט ציון היסטורי.
ב-1968 הצביעה מועצת המבקרים של אוניברסיטת אולד דומיניון על שינוי שם בית הספר לחינוך של המוסד לבית הספר לחינוך על שם דרדן. ב-1986 הפך המוסד לקולג' דרדן לחינוך.
אולם דרדן, בשטח של 35,000 רגל (כ-3,200 מ"ר) בשטחי הקמפוס של הקולג' של אוניברסיטת וירג'ינה שבעיר וייז, נקרא על שמו של דרדן שסייע רבות להקמת המוסד. המבנה משמש משכן למעבדות למחשבים ולמתמטיקה, חדרי לימוד, למרכז לסיוע טכני ולמשרדי הסגל האקדמי. אגודת דרדן, שהיא האגודה הוותיקה והמכובדת ביותר במוסד, קרויה על שמו, וסטודנטים נבחרים אליה על בסיס הישגים אקדמיים.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1663-1664
הערות שוליים

↑  Dabney, Virginius (1981). Mr. Jefferson's University: A History. Charlottesville: University of Virginia Press. pp. 271–274.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1175998745  ISNI: 0000 0000 3022 0558  LCCN: n88059190  NARA: 10572059  SNAC: w6m32t5c  US Congress: D000050  VIAF: 8928880   WorldCat (עם VIAF): 8928880
פלורנס בסקום

| --- | --- |

 לידה:  14 ביולי 1862 ויליאמסטאון, ארצות הברית 
 פטירה:  18 ביוני 1945 (בגיל 82) ויליאמסטאון, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  גאולוגיה, petrography 
 מקום קבורה:  Williams College Cemetery 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון (1884)  אוניברסיטת ג'ונס הופקינס (1893)  ויליאמס קולג' 
 מוסדות:  הסקר הגאולוגי של ארצות הברית (1896)  מכללת ברין מאר (1895)  אוניברסיטת המדינה של אוהיו (1893–1894)  מכללת רוקפורד 
 פרסים והוקרה:  עמית של החברה הגאולוגית האמריקנית (1894) 
 
פלורנס בסקום (אנגלית: Florence Bascom; 14 ביולי 1862 –  18 ביוני 1945) הייתה האישה השנייה שזכתה בתואר דוקטור בגאולוגיה בארצות הברית, והראשונה שקיבלה דוקטורט מאוניברסיטת ג'ונס הופקינס, בשנת 1893. היא גם הפכה לאישה הראשונה שעבדה בסקר הגאולוגי של ארצות הברית בשנת 1896. היא הייתה ידועה בממצאים החדשניים שלה בתחום הגאולוגיה, והובילה את הדור הבא של נשים גאולוגיות.
ראשית חייה

פלורנס בסקום נולדה בויליאמסטאון, מסצ'וסטס הצעירה מבין חמשת הילדים במשפחתה. פלורנס בסקום הגיעה ממשפחה, שבניגוד למסורת באותה תקופה, עודדה את כניסתן של נשים לחברה. אביה, ג'ון בסקום, היה פרופסור במכללת ויליאמס. הוא היה הגורם המניע בקריירה שלה והיה הקשר הראשון שלה לתחום הגאולוגיה. אמה, אמה קרטיס בסקום, הייתה פעילה בתנועות לזכויות נשים.
אביה ג'ון בסקום הפך לנשיא אוניברסיטת ויסקונסין בשנת 1874. רק שנה לאחר מכן בשנת 1875 החלה האוניברסיטה לקבל נשים. גבעת בסקום בתוך קמפוס מדיסון נקרא על שם המשפחה ומורשתם.
היא נולדה בתקופת מלחמת האזרחים, שפיצלה את המדינה, אבל גדלה בבית בו המשפחה הדגישה את החשיבות של שוויון מגדרי. מגיל צעיר בלטו אצלה תכונות של בגרות והייתה קרובה מאוד לאביה. אביה נאבק במחלות נפש והשתמש בילדיו כדרך לעזור לו להתגבר עליה. הוא עשה זאת על ידי סיורים עם ילדיו בהרים לקידום מדעי הטבע. פלורנס סיימה בציונים גבוהים את בית הספר התיכון מדיסון בגיל 16.
השכלה

היא השלימה תואר ראשון באומנויות בשנת 1882, ותואר ראשון במדעים בשנת 1884 מאוניברסיטת ויסקונסין. לאחר שכנוע מאביה ודחייה מבית ספר אחר, השיגה בסקום את התואר הראשון במדעים, שקידם את העניין שלה בגאולוגיה. בשנת 1887 השלימה תואר שני במדעים מאותה אוניברסיטה. במהלך תקופה זו הייתה לנשים גישה מוגבלת לחינוך גבוה. הפרופסורים שלה באוניברסיטת ויסקונסין, רולנד דואר אירווינג וצ'ארלס ואן היס, היו חלק מצוות הסקר הגאולוגי האמריקאי. בסקום קיבלה את הדוקטורט שלה באוניברסיטת ג'ונס הופקינס. בזמן שלמדה שם נאלצה לשבת מאחורי מסך כדי לא להפריע לגברים בכיתה, שהשכלתם הייתה בראש סדר העדיפויות. מכיוון שהגאולוגיה באותה תקופה הייתה תחום גברי בלבד, התמודדה בסקום עם אתגרים רבים בהשכלתה וביסוסה בתחום. לפיכך היא התפרסמה כ"חלוצת הנשים הגאולוגיות ".
היא הייתה האישה השנייה שקיבלה תואר שלישי בגאולוגיה. היא הייתה הגאולוגית הראשונה שהציגה מאמר לפני מוסדות הסקר הגאולוגי בוושינגטון, בשנת 1901. היא הייתה גם האישה הראשונה שנבחרה למועצה של החברה הגאולוגית של אמריקה (בשנת 1924 )  בשנת 1930 הפכה לסגנית הנשיא של החברה הגאולוגית.
עבודה ומחקר

פלורנס בסקום תרמה לזיהוי של וולקנים חומציים. חידושה היה בזיהוי סלעים שונים שנוצרו על ידי הרי הגעש. בסקום טענה כי תצורות הסלע של "הרי הדרום" South Mountain השתנו עם הזמן, כאשר חלק מהסלעים היו במקור ריוליט, אך כעת הם סלעים הולוקריסטליים. סלעים אלה אתגרו, באותם ימים, את המינוח ששימש לזיהוי סלעים שהומצא על ידי מדענים גרמנים ואנגלים, ולכן היא יצרה קידומות כתוספת לשמות סלעים קיימים כדי לאפיין שינויים חומציים בסלעים. הקידומות שהיא נתנה הם מטא, אפי ואפו.
פלורנס הציגה מסקנה חדשה לגבי מחזורי הסחיפה בתוך פנסילבניה. המחשבה המדעית לפניה הייתה, שאזור הפיידמונט בפנסילבניה עוצב על ידי שניים עד שלושה מחזורי סחיפה, בעוד שהיא מצאה עדויות לכך שהיו לפחות תשעה מחזורים. פלורנס גילתה זאת על ידי עריכת תיעוד של שיכוב הסלעי באזור. התיעוד כלל את עובי השכבות, אי-התאמות וגדלים שונים של החלקיקים (כמו חול, טיט או חצץ). המחזורים התרחשו לאורך זמן רב, כאשר שישה מחזורים התרחשו בתקופה שלאחר הקרטיקון ושלושה התרחשו בתקופת הקרטיקון. מסקנה זו העניקה למדענים רעיונות חדשים לגבי מחזורי הסחיפה ביחס לזמן התרחשותם וכלים כיצד ניתן להגדירם.  בשנת 1896 עבדה בסקום כעוזרת בסקר הגאולוגי, ותפקידה בצוות היה לחקור מחשופים סלעים מסוג שיסטים בפנסילבניה, מרילנד וחלק מצפון-מערב דלאוור.
היא גם ניהלה קריירה כמורה. לימדה מתמטיקה ומדעים במכללת רוקפורד בשנים 1887–1889, ובהמשך באוניברסיטת אוהיו בין השנים 1893 עד 1895. היא עזבה את אוניברסיטת אוהיו כדי לעבוד בקולג' לנשים בפנסילבניה "בריין מאר" (Bryn Mawr), שם יכלה להמשיך ולערוך מחקרים וללמד קורסים בגאולוגיה ברמה גבוהה יותר. בסקום אפילו לקחה חופשה בשנת 1907 כדי ללמוד פטרוגרפיה ומינרלוגיה. היא בילתה שנה בלימוד ובמחקר קריסטלוגרפיה מתקדמת במעבדתם של ויקטור גולדשמידט והיידלברג לפני שחזרה ללמד.
במכללת בריין מאר, הגאולוגיה נחשבה כנספחת למדעי הטבע האחרים. סביבת העבודה שלה כללה שטח אחסון בבניין שהוקם אך ורק לכימיה ולביולוגיה. במהלך שנתיים הצליחה לפתח אוסף משמעותי של מינרלים, מאובנים וסלעים. בסקום הקימה את המחלקה לגאולוגיה של הקולג' בשנת 1901. היא המשיכה ללמד ולהכשירה דור של נשים צעירות במחלקה זו. בשנת 1937, 8 מתוך 11 מהנשים שהיו עמיתות האגודה הגאולוגית של אמריקה היו בוגרות הקורס של בסקום במכללת בריין מאר.
בשליש הראשון של המאה העשרים, תוכנית הלימודים של בסקום נחשבה לאחת מהטובות במדינה, עם דגש חזק הן במעבדה והן בעבודת שטח. התלמידים שלה לא רק סיימו את לימודיהם, הם הצליחו לעיתים קרובות בקריירה גאולוגית. רבים קיבלו תפקידים בממשלה כמורים באוניברסיטאות, או מישרות של מודדים פדרליים. בנוסף, במהלך מלחמת העולם השנייה היו חלק מתלמידיה מעורבים בעבודות חסויות של היחידה לגאולוגיה צבאית בסקר הגאולוגי בארצות הברית.
בסקום פרשה מהוראה בשנת 1928 אך המשיכה לעבוד בסקר הגאולוגי של ארצות הברית עד שנת 1936.
פלורנס בסקום נפטרה משבץ מוחי ב־18 ביוני 1945, בגיל 82. היא קבורה בבית קברות במכללת ויליאמס בויליאמסטאון, קרוב לבני משפחה.
מורשת

פלורנס בסקום הותירה אחריה מורשת בתגליותיה המדעיות המשמעותיות, אך גם בהכשרה של מספר גאולוגיות חשובות. היא הקימה את המחלקה לגאולוגיה במכללת בריין מאר ועודדה נשים אחרות להיכנס לתחום הגאולוגיה. בסקום הכשירה את לואיז קינגסלי, קתרין פאולר בילינגס, הפטרולוגית אנה ג'ונאס סטוזה, הפטרולוגית אלינורה בליס קנופף, הקריסטלוגרפית מרי פורטר, הפליאונטולוגית ג'וליה גרדנר, הגאולוגית של הנפט מריה סטדניצ'נקו ואחרות.
כוכב הלכת המינורי 6084 Bascom, אסטרואיד כפול נקרא על שמה.
הערות שוליים

↑  Florence Bascom papers, 1883-1938, dla.library.upenn.edu
1 2 3  R. M. Clary, J. H. Wandersee, Great expectations: Florence Bascom (1842–1945) and the education of early US women geologists, Geological Society, London, Special Publications 281, 2007-01-01, עמ' 123–135 doi: 10.1144/SP281.8
↑  The Stone Lady, Florence Bascom (U.S. National Park Service), www.nps.gov (באנגלית)
↑  Florence Bascom | American educator and scientist, Encyclopedia Britannica (באנגלית)
1 2  Gohn, Kathleen K. (2004). "Celebrating 125 Years of the U.S. Geological Survey" (PDF). U.S. Geological Survey Circular 1274. p. 4. Retrieved 16 October 2012.
↑  Bascom, Florence (1862–1945) | Encyclopedia.com, www.encyclopedia.com
↑  Rosenberg, Carroll S. (1971). James, Edward T.; Boyer, Paul S.; James, Janet Wilson (eds.). Notable American Women, 1607–1950: A Biographical Dictionary. 1. Harvard University Press. pp. 108–110
↑  Florence Bascom, Pioneer Geologist | Science Features, web.archive.org, ‏2016-11-03
↑  irishawg, Women in Geoscience Series, Irish Association for Women in Geosciences, ‏2017-12-01 (באנגלית)
↑  Bascom, Florence (1893). "The Structures, Origin, and Nomenclature of the Acid Volcanic Rocks of South Mountain". The Journal of Geology. 1 (8): 813–832.
↑  Bascom, Florence (1921). "Cycles of Erosion in the Piedmont Province of Pennsylvania". The Journal of Geology. 29 (6): 540–559.
1 2  R. M. Clary, J. H. Wandersee, Great expectations: Florence Bascom (1842–1945) and the education of early US women geologists, Geological Society, London, Special Publications 281, 2007-01-01, עמ' 123–135 doi: 10.1144/SP281.8
↑  (6084) Bascom In: Dictionary of Minor Planet Names. Springer. 2003. doi:10.1007/978-3-540-29925-7_5637. ISBN 978-3-540-29925-7.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  CiNii: DA16938127  GND: 172581443  ICCU: UTOV545315  ISNI: 0000 0003 6980 355X  LCCN: no98128658  NKC: mub2015876345  NTA: 133941957  SNAC: w6p37r7z  SUDOC: 169746119  S2AuthorId: 104048438  VIAF: 248809765   WorldCat (עם VIAF): 248809765
ניקולה דאנצ'ב

ניקולה דימוב דאנצ'ב (בבולגרית: Никола Димов Данчев;‏ 1909, סווז'ן, מחוז פלובדיב ממלכת בולגריה – 1980, הרפובליקה העממית של בולגריה) היה דיפלומט בולגרי אשר בין השנים 1957–1963 כיהן כמיופה הכח בצירות של בולגריה בישראל.
ביוגרפיה

ניקולה דאנצ'ב נולד בכפר סווז'ן (בבולגרית: Свежен, (אנ')) אשר במחוז פלובדיב. הוא רכש תואר בוגר אוניברסיטה בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת סופיה.
בין השנים 1957–1963 כיהן כמיופה הכח בצירות של בולגריה בישראל, ובין השנים 1965–1970 כיהן כשגריר בולגריה בגינאה וכשגריר לא תושב בסיירה לאון ובקונגו.
הלך לעולמו ב-1980.
הערות שוליים

↑  Radoslav Deyanov, ‏Български дипломатически представители, סידורי 203, באתר academia.edu (בבולגרית).
לאלש

| --- | --- |
לאלש
 מדינה:  עיראק עיראק
 מחוז:  נינוה
 נפה:  שייח'אן
 קואורדינטות:  36°46′17″N 43°18′12″E﻿ / ﻿36.771397°N 43.303344°E﻿ / 36.771397; 43.303344 
 אזור זמן:  UTC+3
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת עיראק מוגדלת) בגדאד מוסול בצרה ארביל כירכוכ פלוג'ה סולימאניה כרבלא נג'ף רמאדי טורקיה סוריה יר. ערב הסעודית כווית איראן המ. הפ. לאלש(למפת עיראק רגילה) בגדאד מוסול בצרה ארביל כירכוכ פלוג'ה סולימאניה כרבלא נג'ף רמאדי טורקיה סוריה יר. ערב הסעודית כווית איראן המ. הפ. לאלש  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
לאלש (בכורדית: لالش, Laliş) הוא כפר קטן הממוקם במחוז שייח'אן שבצפון עיראק. בכפר נמצא מקדש לאלש, המקום המקודש ביותר ליזידים המשמש כמוקד עלייה לרגל. הכפר ממוקם סמוך לעיר שייח'אן.
היסטוריה

בראשית המאה ה-12 התיישב שייח' עדי אבן מסאפר, מייסד הדת היזדית, בלאלש. אבן מסאפר נפטר ב-1162 ונקבר בלאלש.
מקדש לאלש, בתוכו נמצא קברו של אבן מסאפר, הוא מבנה הכולל 48 צלעות המסמלות את קרני השמש, שנחשבת לסמל דתי בדת היזידית. בתוך המקדש קיים מעיין. המקדש הוא המקום הקדוש ביותר ליזידים ומשמש כמוקד בטקסים דתיים רבים. אחד הטקסים החשובים הוא עלייה לרגל למקום הקבר, אותו מצופה מהיזידים להשלים לפחות פעם אחת במהלך חייהם.
החל מאוגוסט 2014 נמלטו ללאלש יזידים רבים מהרי סינג'אר (המקום השני בחשיבותו הדתית ליזידים), לאחר שארגון המדינה האסלאמית הטיל מצור על האזור.
הערות שוליים

↑  עפרה בנג'ו, אחרונים על הרכס, אודיסאה, ינואר 2015 (הקישור אינו פעיל, 13 בספטמבר 2019)
קיתרה

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  הים האגאי
 קואורדינטות:  36°15′27″N 22°59′51″E﻿ / ﻿36.2575°N 22.9975°E﻿ / 36.2575; 22.9975
 שטח:  277.746 קילומטר רבוע
 אורך:  29 קילומטר
 רוחב:  16 קילומטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  יוון יוון
 אוכלוסייה:  3,605 (2021)
 אזור זמן:  UTC+2
  (למפת יוון מוגדלת) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןקיתרה(למפת יוון רגילה) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןקיתרה
 
קיתֵירה (ביוונית: Κύθηρα) הוא אחד מהאיים היוניים, בקצה הדרום־מזרחי של חצי האי פלופונסוס כאשר מצר קיתרה מפריד ביניהם.
היסטוריה

קיתרה הייתה בתקופות קדומות תחת השפעה כנענית – באי נחשף כלי שעליו כתובת מצרית מוקדשת לאל רע מן המאה ה־25 לפנה"ס (אולם ייתכן שהכלי הובא לשם מאוחרת יותר), וכן כתובת באכדית מהמאה ה־18 לפנה"ס המוקדשת לאלוהות לחיי מלך אשנונה האמורי נרם־סין. ייתכן שה"כפסלנים" המוזכרים בכתבי אוגרית הם תושבי נמל כַּפְּסֶלִי (יוו') באי. קסנופון (המאה ה־4 לפנה"ס) מתאר מקום שנקרא "מפרץ הפיניקים בקיתרה". שמו של האי הוא גלגול יווני של השם הפיניקי "אי־כתר" (שכן ביוונית קדומה הועתקה האות הפיניקית כ' לקפא, והאות ק' לקופא).
הרודוטוס (המאה ה־5 לפנה"ס) כתב שפולחן אפרודיטה־אוראניה (אנ') נפוץ לאי מאשקלון (שמקדשה שם היה העתיק ביותר), דרך קפריסין, ואף המקדש בקיתרה נבנה על־ידי פיניקים מאזור אשקלון. גם פאוסניאס (המאה ה־2) מציין שהפיניקים מאשקלון לימדו את פולחנה בקיתרה. פולחן זה הוא הצורה היוונית לפולחן הפיניקי של עשתרת־שמים ("עשתרת שמם" הנזכרת בכתובת אשמנעזר), ובין מקדשיה העתיקים נמנה מקדשה בקיתרה (אנ').
בקרקעית הים בקרבת האי (ושכנו אנטיקיתרה) נמצא מנגנון אנטיקיתרה, מכונת חישוב אנלוגית קדומה.
הערות שוליים

1 2  ע. ג. חורון, קדם וערב, דביר, 2000, עמ' 178, 307
↑  Ernst F. Weidner, Helen Thomas, The Inscription from Kythera, The Journal of Hellenic Studies 59, 1939/ed, עמ' 137–138 doi: 10.2307/626920‏, JSTOR 626920
↑  Douglas Frayne, Old Babylonian period (2003-1595 BC), University of Toronto Press, 1990, עמ' 554, ISBN 978-1-4426-7803-3
↑  UT 1087 שורה 6: 𐎋𐎔𐎒𐎍𐎐𐎎 (כפסלנמ)
↑  Cyrus H. Gordon, Ugaritic Textbook, Pontifical Biblical Institute, 1965, עמ' 272
↑  קסנופון, הלניקה, ספר 4, פרק 8, 7 (4.8.7). ראו המקור ביוונית וכן תרגום לאנגלית
↑  ע. ג. חורון, קדם וערב, דביר, 2000, עמ' 377
↑  הרודוטוס, היסטוריות, ספר I ‏105, 131. ראו המקור ביוונית: 105, 131, וכן  תרגום לעברית (סעיף 105 בעמ' 42, סעיף 131 בעמ' 51).
↑  פאוסניאס, תיאורה של יוון, ספר 1, פרק 14, פסקה 7 (1.14.7)
↑  ע. ג. חורון, קדם וערב, דביר, 2000, עמ' 305
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529728305171  BnF: cb11981499r (data)  GND: 4073462-6  LCCN: sh86006730  NLG: 7407  VIAF: 187145542651396641803   WorldCat (עם VIAF): 187145542651396641803 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של יוון ובנושא איים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.