stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המלך עומד למות
הערות שוליים

↑  Eugene Ionesco, Exit the King, Oceanofpdf.com, ‏December 17, 2022 (באנגלית)
↑  The Bérenger Plays: The Killer, Rhinocerous, Exit the King, Strolling in the Air, goodreads
↑  Claude Bonnefoy, Conversations with Ionesco, Trans. Jan Dawson. New York: Hold, Rinehart and Winston, 1971, pp. 78–79.
↑  Mircea Eliade, Occultism, Witchcraft and Cultural Fashions: Essays in Comparative Religions, University of Chicago Press, 1976, pp 1-2
1 2  עמית סלונים‏, המלך עומד למות? להצגה הזאת היו יכולים לקרוא פשוט "ביבי עומד למות", באתר וואלה, 13 באוגוסט 2023
↑  Les Essif, Empty Figure on an Empty Stage, Indianapolis: Indiana University Press, 2001, pp  106, 109.
↑  "GUINNESS STARS IN IONESCO PLAY; 'Exit the King' Opens Run at Royal Court in London", The New York Times, September 13, 1963
↑  בועז עברון, "המלך נוטה למות" - ב"הבימה", הארץ, 25 באוקטובר 1963;
המלך נוטה למות ב"הבימה", חרות, 25 באוקטובר 1963
↑  עליס בליטנטל, המלך לא מעוניין למות, באתר News1 מחלקה ראשונה, 6 בספטמבר 2021
↑   ננו שבתאי, "המלך הולך למות - גרסת הרוקנרול": טקסט נפלא עם קטעי משחק חזקים, באתר הארץ, 22 בינואר 2023
↑  אורין ויינברג, "המלך עומד למות" הוא המחזה הנכון של הרגע - אבל זה לא בהכרח מספיק, באתר ynet, 27 ביולי 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007397035005171  BnF: cb122175738 (data)  GND: 4323550-5 
שחקני "המלך עומד למות" בתיאטרון הקרטושרי, יער ונסן, פריז, 6 בדצמבר 2017
ז'יל פרו

| --- | --- |

 לידה:  18 באוגוסט 1810 ליון, הקיסרות הראשונה 
 פטירה:  19 באוגוסט 1892 (בגיל 82) Paramé, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  Grave of Perrot 
 מעסיק:  לה סקאלה, האופרה הלאומית של פריז, Bolshoi Kamenny Theatre 
 בן או בת זוג:  קרלוטה גריזי 
 
ז'יל-ז'וזף פרו (בצרפתית: Jules-Joseph Perrot;‏ 18 באוגוסט 1810 – 29 באוגוסט 1892) היה רקדן וכוריאוגרף צרפתי, שפעל בהמשך בתיאטרון מריאינסקי בסנקט פטרבורג, רוסיה. הוא יצר כמה מן הבלטים המפורסמים ביותר במאה ה-19, בהם "פה דה קאטר", "לה אסמרלדה", "אונדין" וז'יזל עם ז'אן קוראלי.
מרקדן למנהל בלט

פרו נולד בליון שבצרפת. הוא הרבה לרקוד עם מארי טליוני, אך שותפותם לא האריכה ימים. לאחר זמן מה סירבה טליוני לרקוד עמו מחשש, שיעיב עליה. הוא עזב את האופרה של פריז ב-1835 לתור מרכזי ריקוד אירופאים כגון לונדון, מילאנו, וינה ונאפולי, שם פגש את קרלוטה גריזי ועמד על כשרונה. הוא אימן אותה והציג אותה לפני העולם כבלרינה הגדולה הבאה בהופעה בלונדון בשנת 1836, כשהוא עצמו רוקד כבן-זוגה.
בעקבות הצלחת תרומותיו לכוריאוגרפיה של ז'יזל, המשיך פרו וכתב את Alma ou La Fille du Feu ("אלמה" או "עלמת האש") (לונדון 1842) לפאני צ'ריטו. הכוריאוגרפיה זכתה להצלחה רבתי. במהלך שש השנים הבאות יצר בקביעות בלטים ב"תיאטרון הוד מלכותה" בלונדון, בהם "אונדין" (1843), "אסמרלדה" (1844), "משפט פאריס" (1846) ו"פה דה קאטר" (12 ביולי 1845). בבלט הזה, הצליח במשימה הקשה, לשכנע את ארבע הבלרינות המובילות באותם ימים להופיע יחד על במת תיאטרון הוד מלכותה בלונדון. רבים מן הבלטים שיצר פרו נכתבו למוזיקה של צ'זארה פוני.
פרו הוזמן לרקוד בבלט האימפריאלי בסנקט פטרבורג ובהמשך התמנה למנהל הבלט שם. הוא נשאר עם הבלט הרוסי האימפריאלי עד 1858. בתקופת שהותו שם, נישא לקפיטולינה סמובסקאיה, תלמידה בבית הספר של התיאטרון האימפריאלי. לזוג נולדו שני ילדים. הוא חזר לפריז לחיים של בטלה יחסית.
פרו מת בעת חופשה בפאראמה, ב-29 באוגוסט 1892.
"האופרה פולקה" כפי שבוצעה על ידי מדמואזל קרלוטה גריזי ומסיה ז'יל פרו, (בוסטון: ויליאם ה. אוקס, בסביבות 1840s)
"שיעור בלט", ציור של אדגר דגה במוזיאון ד'אורסיי, רקדניות בחזרה עם ז'יל פרו ב"אולם המחול" של ארמון גרנייה, 1875
הכל זה לטובה (שיר)

"הכל זה לטובה" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית דנה אינטרנשיונל, מתוך אלבום האולפן השמיני שלה, הכל זה לטובה. השיר יצא לאור ב-22 במרץ 2007, כסינגל הראשון והפותח מתוך האלבום וכשיר הנושא שלו, על ידי חברת התקליטים הד ארצי.
השיר זכה להצלחה והגיע בשיאו למקום השמיני במצעד של רשת ג'.
רקע

השיר נכתב על ידי אילן שפלר והולחן על ידי זיו גולנד. עבור האלבום, הוקלטו שתי גרסאות שונות של השיר: הראשונה היא גרסה שקטה, בעוד השנייה היא גרסה קצבית. בנוסף לכך, הגרסה השקטה של השיר הוקלטה מחדש על ידי אינטרנשיונל בשפה האנגלית ויצאה בשם, "Anything You Want".
הפרויקט עצמו זכה להצלחה מסחרית גדולה והגיע בשלושה ימים למעמד אלבום זהב, לאחר שנמכרו ממנו למעלה מ-20,000 עותקים.
ביקורת

כלפי השיר הופנו שבחים וביקורות חיוביות מטעם מבקרי המוזיקה. באתר סקיצה פלוס נכתב: "דנה אינטרנשיונל היא ללא ספק זמרת מוכשרת, שמביאה איתה הרבה עוצמה ואנרגיות טובות ומצליחה להפתיע עכשיו עם שיר מושלם, שיחזיר אותה הישר לפסגה".
באתר האינטרנט Nrg נכתב עליו כי: "מדובר ברצועה כיפית שתשרוף הרבה רחבות בקיץ הקרוב. את המדור זה לגמרי מספק".
וידאו קליפ

לשיר תוכנן וידאו קליפ בבימויו של ליאור מולכו. זמן קצר לאחר תחילת הצילומים נתגלעו חילוקי דעות מקצועיים בין דנה למולכו, ובמרץ 2007 פורסם ב"ידיעות אחרונות" שבשל כך העבודה הופסקה לעת עתה. לבסוף, העבודה על הקליפ נגנזה לחלוטין, ודנה החלה לעבוד עם הבמאית גילי בוראקס על צילומי הווידאו קליפ של הסינגל הבא, "Love Boy". כחלופה לווידאו קליפ הגנוז של "הכל זה לטובה", שודרה בערוץ 24 הופעת האורח של דנה עם השיר בתחרות "רוקדים עם כוכבים".
לאחר צאת הסינגל "Love Boy", ראיין אסי עזר את הזמרת לתוכניתו של גיא פינס בערוץ 3. לקראת סוף הראיון, בעודה מביטה ישירות למצלמה, תקפה דנה את מולכו תוך כדי שהיא מתייחסת אליו בלשון נקבה ומשתמשת בסלנג להט"בי, לאחר שגילתה שזה מדבר עליה מאחורי הגב: ”מר במאי, אני שומעת מכל מקום שאת מרכלת... חמודה, אם את רוצה שאני אגיד לאנשים למה לא הסתדר בינינו הקליפ אני אומר בפה מלא מה דעתי, אז לא כדאי להסתכסך, ולא מדברים מאחורי הגב, כי ציפור עם ציפור נפגשת”. לאחר שידור הכתבה, הווידאו של המונולוג, שזכה לכינוי "מר במאי", הפך לוויראלי, ואף נעשה לו רמיקס על ידי דודי שרון.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2007)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2007)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2007)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2007)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | המצעד העברי השבועי של רשת ג' | 8 |  |
|  ישראל | רדיו דרום | 1 |  |
|  ישראל | רדיו אמצע הדרך | 16 |  |
|  ישראל | רדיו קול רגע | 1 |  |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 22 במרץ 2007 | תקליטור | הד ארצי |  |
הים הדרומי (הולנד)

| --- | --- |

מפת הרפובליקה ההולנדית מ-1658, המראה את ה-"Zuyder Zee" (הים הדרומי)
 מידע כללי
 מיקום:  הולנד הולנד
 מידות
 שטח:  5,700 קמ"ר
הים הדרומי או זאודרזיי (בהולנדית: Zuiderzee) היה ים פנימי בחלק הצפוני של הולנד שהתקיים בערך מתחילת ימי הביניים המאוחרים ועד 1932. שטחו המקורי היה כ-5,900 קמ"ר. הים נוצר בימי הביניים המוקדמים כתוצאה מסדרה של שיטפונות, שבמהלכם נעלמו עוד ועוד שטחים ששמרו על הפרדת האגם היבשתי המקורי - אגם האלמירה - מהים הצפוני ומים ואדן המאוחר יותר. בסופו של דבר נוצר קשר ישיר והאגם היבשתי הפך לים פנימי.
עם השלמת האפסלאוטדייק ב־-1932, נחלק הים הדרומי לשני גופי מים נפרדים: החלק הפתוח נקרא ים ואדן, ואילו בחלק הסגור מניעת הכניסה של מים מלוחים יצרה את אגם המים המתוקים הנקרא כיום האייסלמיר (ממנו פוצל מאוחר יותר המרקרמיר) על שם הנהר המתנקז אליו. באמצעות ניקוז ופולדרים, אוחזרה קרקע מהאגם בשטח של כ-1,500 ק"מ שהפכה לבסוף למחוז פלבולנד, עם אוכלוסייה של כמעט 450,000 (2022).
היווצרות

בערך במיקומו של הים הדרומי היו בעבר אגמי מים מתוקים, שהיו ידועים בקרב הרומאים כ"לאקוס פלבו" (אגם פלבו) ומאוחר יותר כאגם אלמירה .
ממצאים ארכאולוגיים מצביעים על כך שכבר בתקופה הפרהיסטורית היו מגורי אדם בחלקים מהאזור התואם את הים הדרומי. ליד סכוקלנד ובמזרח פלבולנד נמצאו עקבות שונים המעידים על נוכחות אנושית פרהיסטורית, אם כי לא תמיד ברור אם מדובר היה במקום מגורים קבוע. בצד המזרחי של סכוקלנד נמצאו עקבות של עיבוד קרקע במחרשה פשוטה, דבר המעיד על שהות ארוכה יותר. באותו מקום נמצאו גם קונכיות, מה שמעיד שכבר בתקופת הברונזה קו החוף נפרץ באופן קבוע ומים מהים זרמו לאזור הים הדרומי המאוחר יותר. ההנחה הכללית היא שהאזור הפך לביצת כבול לאחר המאה ה-3 עד שכמעט ולא היה ראוי למגורים. עם זאת, נמצאו עקבות של לפחות שישה עשר ריכוזי מגורים שהיו כנראה כפרים מימי הביניים מהמאה ה-9 עד המאה ה-13 .
במהלך ימי הביניים המוקדמים החלו להתרחש שינויים גדולים. בהשפעת האקלים החם של ימי הביניים (התקופה בין 800–1200 בקירוב), פני הים עלו והים הצפוני הצליח לחדור עוד יותר לתוך האלמירה. בשנת 838 היה שיטפון גדול ראשון, שבו, לפי שני מקורות, נהרסו מספר רב של מקומות. לאחר מכן, הדברים נשארו שקטים יחסית במשך יותר ממאתיים שנה.
בשנת 1100, אגם אלמירה כבר התרחב במידה ניכרת, במיוחד לדרום ולמערב. גלי הסערה המתמשכים הביאו להתפוררות של יותר ויותר אדמה. סדרה של סערות במהלך המאה ה-12 ובעיקר ה-13, שבהן נשטפו חלקים נרחבים מאדמת הכבול, גרמה להפרדה בין מערב פריסלנד (אנ') (כיום במחוז צפון הולנד) לפריסלנד. התהליך התחיל ב"מבול סנט יוליאנה" ב-1164 ו"מבול כל הקדושים" של 1170. לאחר אסונות השיטפון של 1212, 1214, 1219 ו-1248, פרצו מי הים דרך דיונות שהיו המחסום הטבעי, והאגם היבשתי הפך לים פנימי. לאחר אסון הסערה של 1282 (בו נותק הקשר בין טסל, כיום צפון הולנד) והמבול הקשה של סינט-לוסיה ב-1287, שהותיר עשרות אלפי הרוגים, הושלם התהליך לחלוטין. האסון סימן את עלייתה של העיר אמסטרדם בקצה הדרום מערבי של המפרץ, מכיוון שכעת התאפשרה תנועה ימית של הסחר מהים הבלטי.
לאחר היווצרותו, התאפיין הים הדרומי בשני חלקים: ה"אגן הפריזי" העמוק יותר בצד הצפוני וה"קום" הרדוד יותר בדרום. עומק האגן הפריזי היה 8–9 מטרים. אדמתו הייתה מורכבת מחול במזרח ומחרסית במערב. באגן הפריזי היה גם זרם ים חזק מהים הצפוני, שנחלש יותר ויותר לכיוון דרום. עומק הקום היה רק 2 עד 4 מטרים וקרקעיתו השטוחה הייתה מורכבת בעיקר מבוץ. בזמן שנשבה רוח דרום מערבית חזקה, האיי ליד אמסטרדם, שהיה באותה תקופה עוד שפך, היה לפעמים מתייבש לחלוטין בעוד שפני המים מזרחה ליד קו החוף של אוברייסל היו עולים.
גודלו של הים היבשתי הזה נותר יציב במידה רבה מהמאה ה-15 ואילך עקב שיפורים בסוללות, אך כאשר סערות דחפו את מי הים הצפוני אל המפרץ, הפך הזאודרזיי לגוף מים בלתי יציב, כך שלעיתים קרובות נגרמו הצפות ואובדן ספינות. לדוגמה, ב-18 בנובמבר 1421, נשברה חומת מגן בסוללת של הזאודרזיי, שהציפה 72 כפרים והרגה כ-10,000 איש.
גאוגרפיה ופיתוח

סביב הים הדרומי צמחו כפרי דייגים רבים וחלקם התפתחו לעיירות מוקפות חומה עם קשרי מסחר נרחבים, במיוחד קמפן, עיירה באוברייסל, ומאוחר יותר גם עיירות בהולנד כמו אמסטרדם, הורן ואנקהאוזן. עיירות אלו סחרו תחילה עם נמלים בים הבלטי, באנגליה ובערי הנזה, אך מאוחר יותר גם עם שאר העולם כאשר הוקמה האימפריה ההולנדית שלה. לאחר שקיעת האימפריה, פחת המסחר ורוב העיירות חזרו להסתמך על דיג ותעשייה מסוימת עד למאה ה-20, כאשר התיירות הפכה למקור ההכנסה העיקרי.
בתוך הים הדרומי היו חמישה איים קטנים, שרידים של מה שהיו פעם איים גדולים יותר, חצאי איים המחוברים ליבשת, או במקרה של פמפוס (Pampus) – אי מלאכותי. אלה היו וירינגן (Wieringen), אורק (Urk), סכוקלנד, פמפוס ומרקן (Marken) . גם תושבי האיים הללו התקיימו בעיקר מדיג ותעשיות נלוות ועדיין מתקיימים מהם במקרה של אורק ווירינגן. כל האיים הללו, מלבד פמפוס, הם כיום חלק מהיבשת או מחוברים אליה.
בנייתו בתחילת המאה ה-20 של סכר סגור גדול (האפסלאוטדייק) ייצבה את הים הדרומי. בניית הסכר הייתה בתגובה לשיטפון של ינואר 1916 שגרם לנזקים אדירים. תוכניות לסגירת הים הדרומי נעשו למעלה משלושים שנה קודם לכן, אך לא עברו בפרלמנט של הולנד. עם השלמת האפסלאוטדייק ב-1932, הפך הים הדרומי לאגם האייסלמיר, וניתן היה לאחזר שטחים גדולים של מים לחקלאות ודיור. אזורים אלה, הידועים כפולדרים, היו בהתאמה וירינגרמיר, נורדוסטפולדר ופלבולנד .
הפרויקט העצום הזה בהנחייתו של קורנליס ליילי, שנקרא מפעלי הים הדרומי, התנהל מ-1919 עד 1986, והגיע לשיאו בהקמת המחוז החדש של פלבולנד. במסגרת הפרויקט תוכנן במקור גם אחזור קרקע בחלק הדרום-מערבי של הים הדרומי, אך שלב אחרון זה של הפרויקט נדחה ללא הגבלת זמן בשנות ה-80.
גלריה

הים הדרומי, 1590 (לוקאס יאנסזון ואחנאר)
הים הדרומי, 1712 (ניקולס ויטסן)
השיטפון של 1916, באזור סכלינגואודה
מפה של מפעלי הים הדרומי בהולנד
מפעלי הים הדרומי, 1930
סגירת הפתח האחרון של הים הדרומי באפסלאוטדייק, 1932
תמונת לווין של אזור הים הדרומי כיום
הערות שוליים

↑  Algemeen Handelsblad 23-09-1932
1 2  Friedrich Arends, Natuurkundige geschiedenis van de kusten der Noordzee ..., Van Boekeren, 1835. (בהולנדית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ge1090444 
אגם פלבו בסביבות 500 לפני הספירה.
אגם אלמירה בסביבות שנת 800 לספירה, אגם פנימי אמיתי, שממנו, לאחר כמה שיטפונות גדולים, נוצר הים הדרומי כמה מאות שנים מאוחר יותר.
האפי היירסטון

| --- | --- |

היירסטון בשנת 1974
 לידה:  31 במאי 1942 וינסטון סיילם, קרוליינה הצפונית, ארצות הברית
 פטירה:  1 במאי 2001 (בגיל 58) לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 עמדה:  פאוור פורוורד
 גובה:  2.01 מטרים
 מספר:  5, 22, 52
 מכללה:  אוניברסיטת ניו יורק
 דראפט:  בחירה מספר 33, 1964 סינסינטי רויאלס
 קבוצות כשחקן
 1964–1968 1968–1969 1969–1975:  סינסינטי רויאלס דטרויט פיסטונס לוס אנג'לס לייקרס
 הישגים כשחקן
 זכייה באליפות ה-NBA‏ (1972)
הרולד "האפי" היירסטון (באנגלית: Harold "Happy" Hairston;‏ 31 במאי 1942 – 1 במאי 2001) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1964–1975. בעונת 1971/1972 זכה באליפות ה-NBA כשחקן לוס אנג'לס לייקרס, ולאורך 11 עונותיו בליגה העמיד ממוצעים כוללים של 14.8 נקודות, 10.3 ריבאונדים ו-1.6 אסיסטים למשחק.
קריירת מכללות

היירסטון נולד וגדל בעיר וינסטון סיילם שבקרוליינה הצפונית, ובין השנים 1960–1964 למד באוניברסיטת ניו יורק. בשלוש עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה קלע 21.0 נקודות ואסף 12.3 ריבאונדים בממוצע למשחק, ובעונות 1962 ו-1963 הוביל אותה לשלב שמינית גמר טורניר אליפות המכללות (NCAA Sweet Sixteen).
קריירת משחק

בדראפט ה-NBA‏ 1964 נבחר היירסטון בבחירה ה-33, על ידי סינסינטי רויאלס. בשלוש וחצי עונותיו בסינסינטי שיתף פעולה עם חברי היכל התהילה של הכדורסל לעתיד אוסקר רוברטסון, ג'רי לוקאס, ויין אמברי וג'ק טוויימן, ותרם 13.1 נקודות ו-7.0 ריבאונדים בממוצע למשחק.
בפברואר 1968 הועבר יחד עם ג'ים פוקס בטרייד לדטרויט פיסטונס, בתמורה לטום ואן ארסדייל וג'ון טרסוונט. בעונתו המלאה היחידה בקבוצה, 1968/1969, הציג יכולת טובה לצדם של וולט בלאמי, דייב בינג ודייב דבושר, עם 18.1 נקודות ו-11.8 ריבאונדים למשחק, אך קבוצתו לא העפילה לפלייאוף ה-NBA.
בנובמבר 1969 נשלח בטרייד ללוס אנג'לס לייקרס, תמורת ביל יואיט ובחירת דראפט עתידית. עד לסיום אותה עונה קלע 20.6 נקודות למשחק, וסייע ללייקרס להפעיל לגמר ה-NBA בפעם השלישית ברציפות; בסדרת הגמר עצמה הפסידה הקבוצה מול ניו יורק ניקס, בתוצאה 3–4. בעונת 1971/1972 השלים בלייקרס חמישייה פותחת דומיננטית יחד עם ג'רי וסט, גייל גודריץ', ג'ים מקמיליאן ווילט צ'מברלין, אשר הובילה את הקבוצה לזכייה באליפות ה-NBA; בסדרת הגמר, בו שוב התמודדו מול הניקס, קלע היירסטון 14.2 נקודות והוריד 14.6 ריבאונדים בממוצע למשחק, בניצחון קבוצתו בתוצאה 4–1. בעונה העוקבת התמודדו הלייקרס והניקס בגמר הליגה פעם נוספת, אולם הפעם ניצחה ניו יורק בתוצאה 4–1, בין היתר בשל פציעה של היירסטון אשר הוגבל ל-26 דקות לכל אורך הפלייאוף. בסיום עונת 1974/1975 שוחרר היירסטון מהלייקרס ופרש ממשחק, בגיל 32.
ב-1 במאי 2001 נפטר היירסטון לאחר מאבק בסרטן הערמונית, בגיל 58.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות הקריירה של היירסטון ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות המכללות של היירסטון, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1964, באתר basketball-reference.com
↑  הטרייד הטוב ביותר של הלייקרס עם הפיסטונס, באתר lakeshowlife.com,‏ 5 ביוני 2020
↑  סטטיסטיקות סדרת הגמר 1972, באתר basketball-reference.com
↑  ההודעה על פטירתו של היירסטון, באתר ESPN,‏ 2 במאי 2001
האפיפיור פרנציסקוס: במילותיו שלו

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  וים ונדרס 
 הופק בידי:  Andrea Gambetta 
 תסריט:  וים ונדרס, דייוויד רוזייר 
 עריכה:  מקסין גודיקה 
 שחקנים ראשיים:  האפיפיור פרנציסקוס
 מוזיקה:  לורן פטיטגן 
 צילום:  ליסה רינצלר 
 מדינה:  גרמניה, שווייץ, איטליה, צרפת, קריית הוותיקן 
 חברה מפיצה:  Focus Features סרטי יוניברסל
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  13 במאי 2018
 משך הקרנה:  96 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית, ספרדית, איטלקית
 סוגה:  סרט תיעודי 
 הכנסות באתר מוג'ו:   popefrancis
 דף הסרט ב־IMDb
 
האפיפיור פרנציסקוס: במילותיו שלו (באנגלית: Pope Francis: A Man of His Word) הוא סרט תיעודי בבימויו של וים ונדרס, העוסק בדמותו של האפיפיור פרנציסקוס. הסרט, בהפקה משותפת גרמנית-צרפתית-שווייצרית-איטלקית, הוקרן לראשונה בפסטיבל קאן ב-13 במאי 2018.
עלילה

נקודת המוצא של הסרט היא דמותו של פרנציסקוס מאסיזי אשר חי בסוף המאה ה-12. פרנציסקוס מאסיזי האמין בערכים של הסתפקות במועט ופשטות, לצד חיבור לטבע ושמירה עליו. 800 שנים לאחר מכן, חורחה ברגוליו הפך לאפיפיור ואימץ את השם "פרנציסקוס" על שמו.
הסרט מתחקה אחר דמותו ופועלו של האפיפיור פרנציסקוס באמצעות קטעים מראיונות, נאומים, וביקורים שלו ברחבי העולם. הסרט מציג את השקפת עולמו הליברלית, ואת פועלו למען צדק חברתי, שמירת האקלים, שילוב מהגרים ממדינות עולם שלישי במערב, וסובלנות בין הדתות. הסרט בוחן גם את דרכי פעולתו של האפיפיור אל מול האתגרים הניצבים בפני הכנסייה במאה ה-21.
הסרט כולל בין היתר קטעים מביקורו של האפיפיור ביד ושם, הכותל המערבי והר הבית, וכן פגישתו עם נשיא מדינת ישראל שמעון פרס.
הפקה

וים ונדרס החל ליצור את הסרט לבקשת קריית הוותיקן ב-2014. ב-13 במאי 2018 הוקרן הסרט לראשונה בפסטיבל קאן. חמישה ימים מאוחר יותר יצא הסרט לאקרנים בארצות הברית, אולם רק ב-14 ביוני התפרסם בגרמניה ובשאר אירופה.
הסרט הוקרן בישראל בדצמבר 2019, בסינמטק תל אביב, שונדרס היה נוכח במפגש ושיחה עם הקהל.
הערות שוליים

↑  נירית אנדרמן, "דווקא החברים האתיאיסטים שלי הזילו דמעות", באתר הארץ, 16 בדצמבר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 04188c3f-f843-485d-b621-01dc0ff9f898 
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
האצטדיון הבין-לאומי חלב

| --- | --- |

האצטדיון בשנת 2009
 מיקום:  חלב, סוריה
 קואורדינטות:  36°11′06″N 37°07′04″E﻿ / ﻿36.185°N 37.117778°E﻿ / 36.185; 37.117778
 אבן יסוד:  1980
 תקופת הפעילות:  2007–2011 (כ־4 שנים) 
 עלות הבנייה:  30,000,000 דולר
 אדריכל:  Stanisław Kuś 
 מושבים:  75,000 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת חלב מוגדלת) האצטדיון הבין-לאומי חלב(למפת חלב רגילה) האצטדיון הבין-לאומי חלב  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
האצטדיון הבין-לאומי חלב (בערבית: ملعب حلب الدولي) הוא אצטדיון רב-תכליתי בתקן אולימפי בעיר חלב, סוריה. האצטדיון נפתח בשנת 2007 והוא האצטדיון הגדול ביותר במדינה המשמש בעיקר למשחקי הכדורגל של קבוצת איתיחאד חלב ואירח מספר משחקים של הנבחרת הלאומית. במהלך מלחמת האזרחים בסוריה נפגע האצטדיון. בשנת 2017 החלה הממשלה הסורית בשיפוץ המקום בסיוע של ממשלת איראן.
היסטוריה

בניית האצטדיון החלה בשנת 1980 על פי תוכניות של סטניסלב קוש הפולני. על פי התכנון המקורי הבנייה הייתה אמורה להסתיים בשנת 1987 לקראת משחקי הים התיכון שהתקיימו במדינה באותה שנה, אך בעיות פיננסיות עצרו את התהליך למשך שני עשורים. בשנת 2003 חידש הממשל הסורי את פעילות הבנייה. אירוע הפתיחה התקיים ב-3 באפריל, במהלכו התקיים משחק ידידות בין קבוצת איתיחאד חלב המקומית לקבוצת פנרבחצ'ה הטורקית.
במהלך מלחמת האזרחים בסוריה נפגע האצטדיון בצורה קשה: החזית וחלק ניכר מהמתקנים בתוך האצטדיון נהרסו בעקבות ירי מרגמות. בשנת 2017 החל הממשל הסורי, בסיוע ממשלת איראן, לשפץ את המקום.
האצטדיון הבין-לאומי עמאן

| --- | --- |

 מיקום:  עמאן, ירדן
 קואורדינטות:  31°59′06″N 35°54′11″E﻿ / ﻿31.985°N 35.903°E﻿ / 31.985; 35.903
 תקופת הפעילות:  1968–הווה (כ־56 שנים)
 שופץ:  2007, 2015
 קבוצות:  נבחרת ירדן בכדורגל   אל-פייסלי
 מושבים:  25,000
 he
 
האצטדיון הבין-לאומי עמאן (בערבית: استاد عمان الدولي) הוא האצטדיון הגדול בירדן, ובו 25,000 מושבים. האצטדיון, המשמש בעיקר למשחקי כדורגל, שוכן צפונית-מערבית למרכז העיר, והוא משמש כאצטדיון הבית של נבחרת ירדן בכדורגל ושל מועדון הכדורגל אל-פייסלי ( الفيصلي).
האצטדיון שימש גם במספר טורנירי ספורט בינלאומיים, כגון אליפות פדרציית הכדורגל המערב-אסייתית (WAFF) ב-2007, אליפות האתלטיקה האסייתית ב-2007, טורניר גביע העולם בכדורגל נשים עד גיל 17 שהתקיים באוקטובר 2016 ואליפות אסיה בכדורגל נשים 2018.
באצטדיון נערכו שלוש מיסות אפיפיוריות - הראשונה בשנת 2000 בעת ביקור האפיפיור יוחנן פאולוס השני בירדן, השנייה ב-2009 בעת ביקורו של האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר במדינה, והשלישית בעת ביקורו של האפיפיור פרנציסקוס בממלכה בשנת 2014.
המלך נפטון

| --- | --- |

 בימוי:  ברט גילט
 הופק בידי:  וולט דיסני
 שחקנים ראשיים:  אלן ווטסון מרסלייט גארנר
 מוזיקה:  ברט לואיס
 אנימטור:  נורם פרגוסון ג'וני קאנון לס קלארק דייוויד הנד דיק לנדי בן שרפסטין ארט באביט ג'ק קינג המילטון לוסק ביל רוברטס אד לאב פרד ספנסר פול פנל צ'אק קאוץ' ג'ו דלגאלו הארי ריבס צ'ארלס הוטצ'ינסטון דיק ויליאמס צ'ארלס ביירן
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  אולפני וולט דיסני
 חברה מפיצה:  יונייטד ארטיסטס
 הקרנת בכורה:  10 בספטמבר 1932
 משך הקרנה:  7:14 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט מצויר, סרט שודדי ים 
 סרט קודם:  פרחים ועצים
 סרט הבא:  חיפושיות מאוהבות
 דף הסרט ב־IMDb
 
המלך נפטון (באנגלית: King Neptune) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי משנת 1932, המשמש כסרט ה-30 בסדרת הסרטים "סימפוניות טיפשיות", אשר הופק בידי טכניקולור. הסרט הקודם בסדרה, "פרחים ועצים", נוצר במקור כסרט בשחור-לבן. המלך נפטון, לעומת זאת, נוצר בצבע מלכתחילה, וניצל את הטכנולוגיה החדשה באופן מקיף.
למרות שהסרט כלול ב-VHS של שנות השמונים של הסדרה ו-DVD של אוצרות וולט דיסני, הוא לא נבחר לאוסף ה-DVD של מהדורת פלטינום, בגלל עירום בתולת הים ושתייה מרובה (בגלל שהסרט פנה לקהל המבוגרים). למרות שלא מתוארים פרטים אינטימיים של בנות הים, הן עשויות להיחשב בלתי מתאימות לקהל מודרני.
עלילה

המלך נפטון מקיים חצר בקרקעית האוקיינוס. נתיניו יצורי הים השונים מבדרים אותו ומשחקים לפניו. האהובות עליו הן חבורה של בנות ים (כולן ברונטיות למעט בלונדינית בודדת) שנראות בגודל כף יד לצד המלך הגדול מהחיים. לאחר שהמלך משחרר אותן לדרכן, בנות הים עולות אל פני הים כדי להתרווח על סלע ולהרגע. חבורת פיראטים זועמים מאתרת אותן ומנסה ללכוד אותן באמצעות לאסו. בנות הים בורחות כולן מלבד הבלונדינית אשר נלכדת בלאסו ומועלת אל ספינת הפיראטים. לאחר מכן בת הים הצעירה והמבוהלת מותקפת על ידי הפיראטים האכזרים, אשר קופצים עליה ומושכים את שערה. למרות זאת היא מצליחה להתנגד להם ולהדוף אותם. המלך נפטון זועם על כך שאחת מנתינותיו האהובות נלקחה כבת ערובה והיא סובלת, והוא פותח בהתקפה על הפיראטים. קרב ימי פנטסטי מתחולל. יצורי הים פועלים יחד כדי לחקות כלי מלחמה כמו מטוסים ופצצות, טורפדות, צוללות ועוד ציוד מודרני. במהלך ההתקפה פיראט אחד גורר את בת הים ומכניס אותה לתיבת אוצר כדי לשמור אותה כנכס בעל ערך. הפיראטים מצליחים להדוף את התקפת יצורי הים, ואז נפטון עולה אל פני השטח, מזעיק רוח סערה ויוצר מערבולת ענקית עם קלשונו. בסופו של דבר, המלך נפטון קופץ על גבי ספינת הפיראטים, ומטביע אותה ישר לקרקעית האוקיינוס.
אין זכר לפיראטים מלבד חזה בודד שמתחיל לקפוץ מעצמו. בת הים הבלונדינית יוצאת ממנו, מעוטרת בזהב ופנינים. חבריה ממהרים להתפאר בתכשיטים והם מבצעים עוד בלט מים יפהפה להנאתו של המלך נפטון.
הפקה

לפי ה-DVD של וולט דיסני אוצרות וולט דיסני: עוד סימפוניות טיפשיות, כרך ב',
שתי סצנות מהסרט הקצר, הכוללות החפת לווייתנים וכמה מסוקי תמנון, הונפשה על ידי דייוויד הנד, שימשיך לביים את הסרט "ניצחון באמצעות כוח אוויר" מ-1943.
העיצוב של המלך נפטון הוא למעשה ארכיטיפ של דיסני משנות ה-30. דיסני השתמש באותו עיצוב עבור סרטים נוספים מאותה הסדרה, "בית המלאכה של סנטה" (1932), "הלילה שלפני חג המולד" (1933) ו"התיבה של אבא נוח" (1933).
השפעה

בשנת 1933 פרסמה דאבלדיי את הפופ אפ סימפוניות טיפשיות, ספר פופ-אפ הכולל איורים בצבע מלא בהשראת המלך נפטון ו"תינוקות ביער".
חברת וולט דיסני השתמשה שוב בדמותו של המלך נפטון, בסרט הקצר של מיקי מאוס משנת 1936 "מבעד למראה", כמו גם בפינגווין בעל הדם הקר, קטע בסרט "שלושת הקבלרוס" משנת 1945.
במאי הסרט הקצר, ברט גילט, השתמש בעיצוב דמות דומה עבור המלך נפטון בסרט של פליקס החתול מ-1936, "השטויות של נפטון" מסדרת הסרטים המצוירים "מצעד הקשת" של אולפני ואן ביורן.
כמה אלמנטים של הסרט הזה (במיוחד המתקפה של נפטון על הפיראטים) שימשו מאוחר יותר כרפרנס לקרב האחרון בסרט "בת הים הקטנה" משנת 1989.
מדבבים

המלך נפטון: אלן ווטסון
בנות ים: מרסלייט גארנר
מדיה ביתית

הסרט הופץ ב-19 בדצמבר 2006, באוצרות וולט דיסני: עוד סימפוניות טיפשיות, כרך ב'.
הערות שוליים

↑  "Disney's Silly Symphony "King Neptune" (1932)". Cartoon Research. נבדק ב-15 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Figueiredo, Rodney. "Walt Disney Treasures: More Silly Symphonies". Animated Views. נבדק ב-14 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Disney Silly Symphonies pop-up". PB Galleries. נבדק ב-15 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Disney's Silly Symphonies Part Three - The Coming of Color". Inside the Magic. 19 במרץ 2018. נבדק ב-15 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)