stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נתן רפפורט

ערך זה עוסק בפסל יהודי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

נתן וסימה רפפורט בסטודיו בוורשה, 1937
 לידה:  7 בנובמבר 1911 ורשה, האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית 
 פטירה:  4 ביוני 1987 (בגיל 75) ניו יורק, ארצות הברית ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות סגולה 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנויות היפות, ורשה 
 תקופת הפעילות:  1936–1987 (כ־51 שנים) 
 יצירות ידועות:  האנדרטה לזכר מרד גטו ורשה  אנדרטת מגילת האש  שחרור (אנדרטה)
 פרסים והוקרה:  אביר במסדר פולוניה רסטיטוטה 
 www.nathan-rapoport.net
 
האנדרטה לזכר מרד גטו ורשה, בוורשה
אנדרטת המגינים
אנדרטת מגילת האש
תבליט בטון על קיר "בית מנחם" במוסד "רמות חפר" בקיבוץ מעברות
פסל לזכר מרדכי אנילביץ בקיבוץ יד מרדכי
נתן יעקב רפפורט (באנגלית: Nathan Rapoport;‏ 7 בנובמבר 1911, ורשה – 5 ביוני 1987, ניו יורק) היה פסל, צייר וצלם יהודי יליד ורשה. כל בני משפחתו נספו בשואה, ויצירותיו החשובות והמוכרות ביותר עוסקות בהנצחת הנספים והלוחמים בה.
קורות חיים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
נתן רפפורט נולד בשנת 1911 בעיר ורשה שבפולין הרוסית (לימים בירת הרפובליקה הפולנית) במשפחה יהודית דתית, בן לחיה לבית קופלביץ ויעקב בן שלמה זלמן, ממשפחת כהנים. למד ב"תלמוד תורה" ובבית הספר התיכון היהודי לבנים "לאור" ברחוב נָאלֶבקי (מרכז החיים היהודיים בעיר). בעקבות מחלת אביו פרש מלימודיו והחל לעזור בפרנסת המשפחה. בשנת 1927 נרשם רפפורט ללימודי פיסול בבית הספר העירוני בעיר. בשנת 1928 הצטרף לתנועת השומר הצעיר בעיר, והיה חבר בקן התנועה עד 1933. לאחר כשלוש שנים המשיך בלימודים באקדמיה לאמנות (אנ'), שם זכה במלגה שבעזרתה ביקר באיטליה ובצרפת והתרשם מן המוזיאונים בהן. על אף שפסל שלו בשם "הטניסאית" זכה במקום הראשון בתחרות בשנת 1936, נשלל מרפפורט הפרס בשל העובדה שסירב לשלוח את היצירה לתערוכה בגרמניה הנאצית. בשנת 1938 זכה רפפורט במלגה נוספת, שבעזרתה למד בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות בפריז.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ב-1939 ברח רפפורט מפולין לביאליסטוק, שנמצאה בשטח שנכבש על ידי ברית המועצות. בברית המועצות פיסל אנדרטאות ופרוטומות של אנשי-שם סובייטים.
כבר במהלך המלחמה התחיל לעצב את זיכרונות המלחמה לפי הבנתו, כאשר הוא מודע לתהליך חיסולו של גטו ורשה בסוף שנת 1942. בשנת 1946 הגיע ממוסקבה לוורשה והציג בפני ראשי הקהילה היהודית את מודל הגבס שלו. בשנת 1947 עיצב את העיצוב הסופי בפריז כדי לצקת את הכל מברונזה, וב-19 באפריל 1948, במלאת חמש שנים לפרוץ מרד גטו ורשה, נחנכה האנדרטה לזכר מרד גטו ורשה, המוצבת במקום שבו היה מרכז הגטו.
בתחילת שנת 1949 עלה לארץ ישראל. את דרכו האמנותית בארץ החל בדרך מיוחדת כאמן דמוקרט. כאשר החל לעבוד על דגם פסל שייצג את מרדכי אנילביץ', ייצר שני דגמים שונים מגבס בגובה של כ-90 ס"מ. עם גמר עיצוב הדגמים הזמין את חברי קיבוץ יד מרדכי לצפות בהם מתוך כוונה שיבחרו בצורה דמוקרטית בפסל המתאים יותר. הדגם שלא נבחר מוצג עד היום במוזיאון "משואה לתקומה" שבקיבוץ.
שנתיים מאוחר יותר עבד על פסל המגינים בקיבוץ נגבה, ואז החליט לעלות מדרגה וערך בערבים לחברי הקיבוץ הרצאות בנושאי אמנות פלסטית כדי להכין אותם טוב יותר לתהליך הבחירה. גם בנגבה ייצר שני דגמים, ועם גמר העבודה הזמין את כל חברי הקיבוץ כדי שיבחרו בפסל המתאים יותר לדעתם.
ב-1959 היגר לארצות הברית, והתאזרח בה ב-1965. התגורר לסירוגין במנהטן וברמת גן.
בשנת 1985 נחנכה בפארק ליברטי בניו ג'רזי (Liberty State Park) האנדרטה מעשה ידיו "שחרור" (Liberation). האנדרטה, המציגה חייל אמריקאי הנושא בזרועותיו ניצול של מחנה ריכוז, מסמלת את חלקו של צבא ארצות הברית בשחרור מחנות הריכוז הנאציים.
זכה במדליית הזיכרון ע"ש הרברט אדמס (Herbert Adams Memorial Medal) מטעם אגודת הפַּסלים הלאומית, על תרומתו לפיסול האמריקני.
נתן רפפורט נפטר בניו יורק בקיץ 1987, בן 75 במותו. נקבר בפתח תקווה.
הותיר גרושה, סימה לבית צ'רניאביץ (שלה היה נשוי מ-1938), בת, נינה ווֹלמַרק (Wolmark), המתגוררת בפריז, וכן נכדים ונינים.
עזבונו, הכולל מאות מכתבים מאוירים, מאות רישומים לפסלים, הדפסים, ומאות צילומים שבהם צילם את פסליו, שמור בארכיון השומר הצעיר ביד יערי.
קורות חיים > בית רפפורט

הסטודיו של רפפורט ברחוב רוקח ברמת גן, "בית נתן רפפורט", פעיל כיום כמרכז לאמנות ושמורים בו כמה פסלים קטנים של האמן וכן חלק מכלי העבודה שלו.
מיצירותיו

האנדרטה לזכר מרד גטו ורשה - וורשה אפריל 1948. העתק של האנדרטה (שאינו זהה לחלוטין למקור) מצוי גם ברחבת יד ושם בירושלים, והוא אחד הסמלים המוכרים של מורשת השואה והגבורה.
פסל מרדכי אנילביץ' בקיבוץ יד מרדכי, שנחנך ביום השנה למרד גטו ורשה – יום הזיכרון לשואה ולגבורה – בשנת 1951, ליד מגדל המים.
אנדרטת המגינים בקיבוץ נגבה, (1953) המתארת שלושה מגינים: חברה, חבר וחייל.
פרוטומות של ז'בוטינסקי וטרומפלדור (1961) במוזיאון בית הגדודים.
אנדרטת מגילת האש ("אנדרטת הגווילים") 1972. האנדרטה הענקית ליד כיסלון ביער הקדושים, מורכבת משני גווילי ברונזה, האחד מתאר את השואה, והשני את התקומה בארץ ישראל.
הפסל "שחרור" לחוף מפרץ ניו יורק במדינת ניו ג'רזי, ארצות הברית (1985).
אחוות אחים (1987) בקריית מד״א שברמלה.
פסל גד מנלה בקיבוץ תל יצחק.
תבליט נער, בית מנחם, קיבוץ מעברות (כיום נטוש).
לקריאה נוספת

נתן רפפורט, יד למרד גטו ורשה, אנדרטות למרד גטו ורשה, תל אביב: ספרית פועלים ומורשת, 1960.
מולי ברוג, 'נצורים בחומות הזיכרון: אנדרטת גיטו ורשה כסמל "השואה והגבורה", בפולין ובישראל', אלפיים 14 (תשנ"ז), 148–173.
נתן רפפורט - פיסול מן התקופה ההירואית, רמת גן: עמותת בית נתן רפפורט, 1998.
Nathan Rapoport Sculptures and Monuments; text by Richard Yaffe; foreword by Abraham A. Davidson, New York Shengold, 1980.
ביוגרפיה:
בתיה דונר, נתן רפפורט: אמן יהודי; (עיצוב: טרטקובר עיצוב גרפי, אולגה גטמנסקי, מור חלימי; עריכת טקסט: קרין חזקיה; צילום רפרודוקציות: אברהם חי, תמי דהן), ירושלים: יד יצחק בן-צבי; גבעת חביבה: יד יערי, תשע"ד 2014.
הערות שוליים

↑  דוגמת חתימתו
↑  הקבר של נתן רפפורט בבית העלמין סגולה, באתר BillionGraves. על מצבתו נחקקה כתובת הלקוחה מאנדרטת מגילת האש: "את מילותיי יצקתי בברונזה וחצבתין באבן / דוממות הן / כבדות ונצחיות".
↑  דוגמאות מהאוסף של נתן רפפורט, באתר יד יערי.
↑  בית רפפורט באתר עיריית רמת גן
↑  "פסל של לוחם ללא שנאה": הוחל ביציקת הברונזה של אנדרטת מרדכי אנילביץ, על המשמר, 22 בינואר 1951; הגיע פסל מפקד־המרד בגיטו־ווארשה, על המשמר, 5 באפריל 1951; ירמיהו שמואלי, אנדרטת אנילביץ' הוצבה ביד־מרדכי, על המשמר, 18 באפריל 1951, המשך; הוצבה אנדרטת מ. אנילביץ ב"יד מרדכי", דבר, 18 באפריל 1951. וראו גם: הפסל נ. רפפורט על אנדרטת מ. אנילביץ: עם גילוי הלוט ביד־מרדכי, היום, על המשמר, 3 במאי 1951; א. קולב, רצונו של קולקטיב שנתגלם בחזון אמן, על המשמר, 4 במאי 1951.
↑  תוקם אנדרטה לגיבורי ישראל, על המשמר, 12 במאי 1949; מצבת הזכרון ב"נגבה", דבר, 5 בנובמבר 1953.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 277962  NLI: 987007300025605171  PLWABN: 9810563249005606  BnF: cb17032028m (data)  GND: 1067202595  ISNI: 0000 0000 6721 301X  LCCN: n81134789  RKD: 319666  SNAC: w6350fxz  SUDOC: 245428259  ULAN: 500480616  VIAF: 1342482   WorldCat (עם VIAF): 1342482
סאסקי בסקוניה

ההיכל הביתי פרננדו בואסה
מועדון הספורט סאסקי בסקוניה (בספרדית: Club Deportivo Saski-Baskonia S.A.D), הנקראת בקיצור בסקוניה, ומטעמי חסות מוצגת בשם Bitci Baskonia Vitoria-Gasteiz, היא קבוצת כדורסל ספרדית מהעיר ויטוריה השוכנת בחבל הבסקים, המתמודדת בליגת העל הספרדית וביורוליג. המועדון נקרא בעבר במספר שמות עקב חסויות מסחריות, אולם כיום הקבוצה נקראת בשמה המקורי.
היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 1959 כחלק מאגודת דפורטיבו וסקוניה, ושיחקה בליגות הנמוכות בכדורסל בספרד עד שעלתה לליגה הבכירה בעונת 1970/71. המועדון תחילה נחשב למועדון חלש יחסית ותפס תאוצה רק בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20, אז תפס מקום קבע בצמרת הספרדית.
בעשור הראשון של המאה ה-21 העפילה הקבוצה חמש פעמים לפיינל פור היורוליג, מתוכן פעמיים העפילה לגמר, אך מעולם לא זכתה בתואר.
שמות הקבוצה לאורך השנים

בסקוניה שינתה את שמה מספר רב של פעמים. להלן טבלה של שמות הקבוצה מהקמתה עד עונת 2023/2024:
שמות הקבוצה לאורך השנים > שמות רשמיים

| שנים | שם |
| --- | --- |
1959–1976: מועדון הספורט וסקוניה
1976–1987: מועדון הספורט בסקוניה
1988–הווה: מועדון הספורט סאסקי בסקוניה
שמות הקבוצה לאורך השנים > שמות עקב חסויות מסחריות

| שנים | שם |
| --- | --- |
1983–1987: קאחה אלאבה ויטוריה
1987–1997: טאוגרס ויטוריה
1997–2009: טאו קרמיקה ויטוריה
2009–2015: קאחה לבורל ויטוריה
2015–2016: לבורל קוצ'ה ויטוריה
2018–2020: קירולבט בסקוניה
2020–2021: TD Systems בסקוניה
2021–2022: Bitci בסקוניה
2022–2023: קאזו בסקוניה
שחקני עבר מפורסמים

ספרד חוסה קלדרון
ספרד חורחה גרבאחוסה
ארצות הברית דרו ניקולס
ארצות הברית ויקטור אלכסנדר
ארצות הברית פיט מיקל
ארצות הברית רוברט קונלי
ארגנטינה לואיס סקולה
בוסניה והרצגובינה מירזה טלטוביץ'
ארגנטינה פבריציו אוברטו
ברזיל טיאגו ספליטר
ארצות הברית דורון פרקינס
פוארטו ריקו קרלוס ארויו
ליטא ארבידאס מסיג'אוסקאס
ליטא סימאס יסאיטיס
סרביה איגור רקוצ'ביץ'
פינלנד האנו מוטולה
קרואטיה זוראן פלאניניץ'
קרואטיה רוקו אוקיץ'
ישראל ליאור אליהו
תארים והישגים

הליגה הספרדית:
אליפות (4): 2002, 2008, 2010, 2020
מקום שני: 2005, 2006, 2009, 2018
הגביע הספרדי:
זכייה (6): 1995, 1999, 2002, 2004, 2006, 2009
גמר: 2008
הסופרקופה הספרדי :
זכייה (4): 2005, 2006, 2007, 2008
גמר: 2011, 2018
גביע ספורטה:
זכייה (1): 1996
יורוליג :
גמר: 2001, 2005
חצי גמר: 2006, 2007, 2008
רבע גמר: 2010, 2011
הערות שוליים

↑  סגל הקבוצה, באתר היורוליג
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 301397202   WorldCat (עם VIAF): 301397202
נתן רפופורט (ראשוני כפר סבא)

ערך זה עוסק בנתן רפופורט (ראשוני כפר סבא). אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  יוני 1886 שוואלי, ליטא
 פטירה:  5 במאי 1921 (בגיל 34) פתח תקווה, ישראל
 מדינה:  ישראל
 פעילות בולטת:  נלחם במאורעות תרפ"א בפתח תקווה
 ידוע בשל:  אחד מראשוני כפר סבא
 תקופת הפעילות:  1905–1921 (כ־16 שנים)
 
נתן רפופורט (יוני 1886, סיוון ה'תרמ"ו - 5 במאי 1921, כ"ז בניסן ה'תרפ"א) היה מראשוני כפר סבא. נלחם במאורעות תרפ"א בפתח תקווה ונפל בקרב.
נעוריו

נתן רפופורט נולד בשאוולי שבליטא בבית אבי-אמו, הרב יוסף זכריה שטרן. אביו, הרב יעקב דב רפפורט, היה הרב בקהילת זימל. למד בישיבת אביו ואחר כך בישיבת טלז, שבראשה עמד אז הרב אליעזר גורדון, ורכש ידיעה רבה בש"ס ובפוסקים.
כשהתחילה התנועה הציונית הצעירה לחדור לתוך העיירות עמד נתן בן ה-16 והודיע יום אחד להוריו שאינו מוכן לשבת על ספסל בית המדרש וכי חובה על כל יהודי לעבוד עבודה של ממש בארץ ישראל. ב-1905, בתקופת העלייה השנייה, עזב את בית אביו, עלה לארץ ישראל והתיישב כפועל בפרדסי פתח תקווה. כאשר רוב הפועלים עזבו את פתח תקווה נשאר נתן על מקומו, ועל שאלת ידידיו השיב, כי מי שרוצה לעבוד יש לו אפשרות לחיות על עבודתו בארץ. הוא התמחה בכל העבודות החקלאיות, ובייחוד ידע לטפל בבעלי חיים.
חייו כפועל

היה מן הראשונים שהתיישבו במושבה החדשה כפר סבא ושם נטע כרם שקדים לעצמו וגם בשביל אביו הרב, שחסך ממשכורתו הדלה לשם מצוות יישוב ארץ ישראל.
קיבל על עצמו עבודות שונות במושבה ואחרי שעבר זמן מועט כבר ידע את כל הסביבה וקיבל על עצמו את השמירה. יחיד היה עובר רכוב על סוסו ושומר על כפר סבא ועל עין חי. מביתו הקטן (בן שני חדרים, והוא אותה שעה כבר בעל משפחה) מסר חדר לספריה ואחר כך לגן ילדים. כשחלק מן המגורשים מיפו התיישב בכפר סבא מסר את ביתו הקטן לרשות הוועד. במלחה״ע הראשונה עבר עם משפחתו לחדרה וגם שם נתמנה שומר.
מסופר עליו כי התמכרותו לעבודה עברית לא ידעה גבול, אם כי לא תמיד חי בשלום עם הפועלים שעבד איתם. הוא היה דורש הרבה מעצמו ומאחרים והיה מדבר בהתלהבות על עבודתם המסורה של החלוצים.
מותו

במאי 1921, יומיים לאחר תחילת הפרעות ביפו, נודע לתושבי כפר סבא כי יש תוכנית של ערביי קלקיליה להתנפל על המושבה. רפופורט דרש נשק להגנה על כפר סבא, ומשלא נענה עבר לעין חי ביום שלישי, 3 במאי 1921. תושבי כפר סבא לקחו את עדר הפרות והתפנו לכיוון עין חי (כפר מל"ל), ואחר כך המשיכו לפתח תקווה. בדרך התנפלו עליהם בדואים ושדדו 20 פרות. מפתח תקווה ראו במשקפות איך המושבה נגזלת ונהרסת.
בפתח תקווה נכנס ל"הגנה", וביום חמישי בבוקר, בשעת ההתנפלות, בעמדו בשורות הראשונות של המגינים, נפצע קשה ומת באותו יום, 5 במאי 1921. הרופא שטיפל ברפופורט הפצוע כתב: "רפופורט הלך לעולמו כשהכרתו צלולה עליו עד הרגע האחרון, מתוך מנוחה שלמה ובלי להוציא מפיו אף מלה אחת".
הנצחה

בכפר סבא ובפתח תקווה נקרא רחוב על שמו של נתן רפפורט.
לקריאה נוספת

שלמה אנגל, 70 שנה לכפר סבא, הוצאת עיריית כפר סבא 1973
סקיבין דב, זכרונות איש כפר סבא, הוצאת מסדה 1946
ספר הבנים: בני כפר-סבא שנפלו במערכות ישראל, הוצאת קרן הבנים - גיבורי מערכות ישראל 1979
הערות שוליים

↑  על פי הספר "70 שנה לכפר סבא", מאת שלמה אנגל.
נטשה אגילאר

נטשה אגילאר קומיסרובה (בספרדית: Natasha Aguilar Komissarova; ‏ 2 ביוני 1970 - 1 בינואר 2016) הייתה שחיינית קוסטה ריקנית בסגנון חופשי שזכתה בשתי מדליות, כסף וארד, במשחקים הפאן-אמריקאיים (אינדיאנפוליס 1987).
ביוגרפיה

אגילאר גדלה בבית של שחייניים מצטיינים. אחיה הגדול, אנדרי אגילאר, השתתף בשתי אולימפיאדת (מוסקבה 1980 ולוס אנג'לס 1984) בשחייה.
במשחקי מרכז אמריקה והקריביים שנערכו בסנטיאגו דה לוס קביירוס, ברפובליקה הדומיניקנית ביוני 1986 היא זכתה במדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי.
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו באינדיאנפוליס, אינדיאנה באוגוסט 1987 זכתה אגילאר בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי ומדליית ארד במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי.
באולימפיאדת סיאול (1988) היא סיימה במקום 34 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:10.22 דקות ובמקום 12 במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:59.67 דקות.
ב-1 בינואר 2016, כשהיא בת 45, נפטרה אגילאר כתוצאה מסיבוכי שבץ מוחי עקב נפילה במדרגות.
שברולט S-10 בלייזר

ערך זה עוסק בדגם של שברולט. אם התכוונתם לדגמים נוספים באותו שם, ראו .
| --- | --- |

Chevrolet S-10 Blazer, שנת 1993
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  GMC S-15 Jimmy
 יצרן:  שברולט
 שנות ייצור:  1994 – 2012
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית (דור ראשון, דור שני)  ונצואלה ונצואלה (דור ראשון)  קנדה קנדה (דור שני)  מקסיקו מקסיקו (דור שני)  ברזיל ברזיל (דור שני)  ונצואלה ונצואלה (דור שני)  רוסיה רוסיה (דור שני)  אינדונזיה אינדונזיה (דור שני)  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין (דור שני)
 מודל אחריו:  שברולט בלייזר (2018)  Chevrolet TrailBlazer (אנ')  GMC Envoy (אנ')  Chevrolet Captiva (אנ') (אורוגוואי)
 חברת אם:  ג'נרל מוטורס
 מרכב:  Front-engine, rear-wheel-drive layout (אנ')  Front-engine, four-wheel-drive layout (אנ')
 פלטפורמה:  GM GMT330 platform (דור ראשון, דור שני)
 אורך:  4,326-4,491 מ"מ (דור ראשון)
 רוחב:  1,661 מ"מ (דור ראשון)
 גובה:  1,663 מ"מ (דור ראשון, הנעה 4x4)
 בסיס גלגלים:  2,553-2,718  מ"מ (דור ראשון)
 מפרט טכני
 מנוע:  דור ראשון 4 צילינדרים, 1.9 ליטר המפיק 85 כ"ס (מנוע בנזין)  4 צילינדרים, 2.0 ליטר המפיק 83 כ"ס (מנוע בנזין)  4 צילינדרים, 2.2 ליטר המפיק 118 כ"ס (מנוע בנזין)  4 צילינדרים, 2.5 ליטר המפיק 92 כ"ס, 105 כ"ס (מנוע בנזין)  4 צילינדרים, 2.2 ליטר המפיק 58 כ"ס (מנוע דיזל  V6 צילינדרים, 2.8 ליטר המפיק 110 כ"ס, 125 כ"ס (מנוע בנזין)  V6 צילינדרים, 4.3 ליטר (4,300 סמ"ק המפיק 155 כ"ס, 170 כ"ס, 191 כ"ס, 195 כ"ס ב-4,100 סל"ד, יחס דחיסה 9.3:1 (מנוע בנזין) דור שני 4 צילינדרים, 2.2 ליטר (מנוע בנזין)  V6 צילינדרים, 4.3 ליטר (מנוע בנזין)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 5 מהירויות מסוג "NV3500" (דור ראשון)  תמסורת אוטומטית - 4 מהירויות מסוג "Turbo-Hydramatic" (אנ') (דור ראשון)  תמסורת ידנית - 5 מהירויות (דור שני)  תמסורת אוטומטית - 4 מהירויות מסוג "GM 4L60-E transmission" (אנ') (דור שני)
שברולט S-10 בלייזר (באנגלית: Chevrolet S-10 Blazer, קרוי גם: GMC S-15 Jimmy) מוגדר SUV, מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית שברולט, חברת בת של ג'נרל מוטורס אשר יוצר בין השנים 1982–2012.
תצורות SUV

SUV קומפקטי (אנ') - יוצר בין השנים 1982–1994.
SUV - יוצר בין השנים 1995–2005.
תצורות SUV > תצורות

2 דלתות SUV.
4 דלתות SUV.
תצורות SUV > הנעות

הנעה קדמית.
הנעה 4x4.
דור ראשון

יוצר בין השנים 1982–1993.
יוצר בארצות הברית וונצואלה.
דור שני

יוצר בין השנים 1994–2012.
יוצר בארצות הברית (1994–2001), קנדה (1994–2005), מקסיקו (1994–2005), ברזיל (1997–2012) ונצואלה, אינדונזיה, רוסיה (1996–1998) והרפובליקה העממית של סין.
דרגות גימור: "Base", "LS", "LT", "LT", "Xtreme", "ZR2 Off-road Trim".
תמונות

דור ראשון
"שברולט S-10 בלייזר", שנת 1994
"שברולט S-10 בלייזר"
"שברולט S-10 בלייזר"
"שברולט S-10 בלייזר"
"שברולט S-10 בלייזר", שנת 1994
דור שני
"שברולט S-10 בלייזר"
"שברולט S-10 בלייזר"
"שברולט S-10 בלייזר", 3 דלתות, שנת 1996
ניידות משטרה
"שברולט S-10 בלייזר" השייכת ל-"Aguadilla City Police Department" (אנ') בעיר "Aguadilla, Puerto Rico" (אנ') בפוארטו ריקו
"שברולט S-10 בלייזר" בעיר סנט לואיס במדינת מיזורי
"שברולט S-10 בלייזר" במחוז "St. Johns County, Florida" (אנ') בפלורידה
"שברולט S-10 בלייזר" בשרות משטרת ברזיל
ראו גם

שברולט
שברולט K5 בלייזר
שברולט בלייזר (2018)
הערות שוליים

↑  "שברולט S-10 בלייזר" web.archive.org/web/20120925031012
↑  "שברולט S-10 בלייזר" cargurus.com/Cars/Chevrolet-S-10-Blazer
↑  "שברולט S-10 בלייזר", שנת 1992 - מפרט  carfolio.com/specifications/models/car
שחקני הקלפים

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  פול סזאן
 תאריך יצירה:  1894–1895
 טכניקה וחומרים:  שמן על בד
 ממדים בס"מ
 אורך:  47.5
 רוחב:  57
 גובה:  47.5 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 מיקום:  מוזיאון ד'אורסה פריז
 
שחקני הקלפים (בצרפתית: Les Joueurs de cartes) היא סדרת של חמישה ציורים, שנוצרה על ידי הצייר הפוסט-אימפרסיוניסט פול סזאן בשנות ה-90 של המאה ה-19. היצירות בסדרה נבדלות בגודלן, במספר המשתתפים המשחקים בקלפים ובמיקום המשחק. כמו כן, סזאן יצר מספר סקיצות לציורי הסדרה. אחת מהגרסאות בסדרה נמכרה למשפחת המלוכה בקטר בסכום של 250 מיליון דולר ב-2011. ההערכות הן שהציור נמכר שנית בסכום של בין 225 ל-300 מיליון דולר, מה שהפך אותו לציור הכי נמכר אי פעם עד 2017.
יצירות נוספות בסדרה

הגרסה של החמישה משתתפים, 1890–1892, קרן בארנס, פילדלפיה, פנסילבניה
הגרסה של הארבעה משתתפים, 1890–1892, מוזיאון המטרופוליטן לאמנות, ניו יורק
הגרסה מהשנים 1892–1895, מכון קורטולד לאמנות, לונדון
הגרסה מהשנים 1892–1893, אוסף פרטי
ראו גם

מכירות הציורים היקרות ביותר
הערות שוליים

↑  "Qatar Purchases Cézanne's The Card Players for More Than $250 Million, Highest Price Ever for a Work of Art", Vanity Fair (באנגלית)
↑  "Paul Cézanne: The Card Players, Courtauld Gallery, review", The Telegraph (באנגלית)
↑  "Another view Cézanne's The Card Players", The Guardian (באנגלית)
↑    Richard Dorment, ‏Paul Cézanne: The Card Players, Courtauld Gallery, review, The Telegraph, 25 October 2010
↑  Gaunt, William (1970). Impressionism: A Visual History. New York: Praeger Publishers. p. 256
↑  Salinger, Margaretta M. (Summer 1968). "Windows Open to Nature". The Metropolitan Museum of Art Bulletin. The Metropolitan Museum of Art. 27 (1). 18 April 2011.
↑  Wadley, Nicholas (1975). Cézanne and his art. New York: Galahad Books. p. 58. ISBN 0-88365-248-X.
↑  "New Lessons on an Old Hand", The Wall Street Journal (באנגלית)
↑  Howard, Michael (1990). Cézanne. New York: Gallery Books. p. 118. ISBN 0-8317-2827-2.
↑  Schapiro, Meyer (1988). Cézanne. New York: Harry N. Abrams. p. 94. ISBN 0-8109-1043-8.
↑  Murphy, Richard A (1968). The World of Cézanne. New York: Time-Life Books. pp. 119–20.
↑  "The Most Wanted Works of Art", ARTnews (באנגלית)
תבנית Factory Method

שיטת המפעל ב-UML
בתחום הנדסת התוכנה, תבנית Factory Method (שיטת המפעל) היא תבנית עיצוב שתכליתה יצירת אובייקטים החולקים ממשק אחיד מבלי להכיר את המחלקות שלהם. התבנית מתבססת על הגדרת שיטה עצמאית ליצירת עצמים. מחלקות שיורשות יכולות לדרוס את השיטה בשיטה משלהן וכך ניתן לציין את הטיפוס המפורש המתבקש.
מהות תבנית המפעל היא להגדיר ממשק ליצירת עצם תוך מתן האפשרות לתת-המחלקות המממשות את הממשק להחליט לאיזה מחלקה ליצור מופע. יצירת המופע נדחית לתת המחלקות. מקובל להשתמש בתבנית ב-Toolkit וב-Framework שם הקוד צריך לייצר עצמים מסוגים שונים אשר עשויים להיות נורשים על ידי אפליקציות אחרות. כן נעשה שימוש בתבנית כאשר עצמים מהיררכיה אחת נדרשים ליצור אובייקטים מתאימים מהיררכיה אחרת.
פונקציות מפעל מבצעות כימוס (אנקפסולציה) ליצירת עצמים. הדבר שימושי כאשר תהליך היצירה של מחלקה מורכב ותלוי בהרבה גורמים למשל בגורמי תצורה או קונפיגורציה של האפליקציה או בקלט משתמש.
דוגמה

בדוגמה הבאה הפונקציה MazeGame היא פונקציית תבנית המתארת משחק ועושה שימוש ב-Factory Method בשם makeRoom ליצירת חדרים במשחק (בניגוד לצורה הרגילה ליצירת אובייקט של חדר - בעזרת האופרטור new), ובצורה זו לא מכירה את הסוג הספציפי שלהם:
public class MazeGame {
    public MazeGame() {
        Room room1 = makeRoom();
        Room room2 = makeRoom();
        room1.connect(room2);
        this.addRoom(room1);
        this.addRoom(room2);
    }

    protected Room makeRoom() {
        return new OrdinaryRoom();
    }
}
במימוש של משחק שונה של MazeGame (ושיורש ממנו) ניתן לעשות שימוש בMazeGame זהה, אך לדרוס את פונקציית makeRoom ולקבל סוג חדר אחר:
public class MagicMazeGame extends MazeGame {
    @Override
    protected Room makeRoom() {
        return new MagicRoom();
    }
}
מגבלות

קיימות מספר מגבלות אשר קשורות לשימוש במתודת מפעל ובהן:
שכתוב של מחלקה כך שתיבנה באמצעות Factory Method מפירה את החוזה עם לקוחות המחלקה. למשל אם המחלקה Complex הייתה מחלקה רגילה אז היו לה וודאי לקוחות רבים המאתחלים אותה כך : Complex c = new Complex(-1, 0);
 ברגע שמכירים בכך ששתי מחלקות מפעל שונות נחוצות משנים את קוד המחלקה לקוד שהודגם קודם אולם כעת הבנאי הוא private ולכן הקוד של הלקוח אינו עובר הידור.
מאחר שהתבנית מתבססת על שימוש בבנאי private המחלקה לא יכולה להיות מורחבת.
כשמרחיבים את המחלקה (כאשר הופכים את מתודה הבנאי ל-protected) אז תת-המחלקות חייבות לספק את המימוש שלהן לכל מתודות המפעל.
שימושים

ב-ADO.NET,‏ IDbCommand.CreateParameter הוא דוגמה לשימוש בתבנית עיצוב זו.
ב-Qt,‏ QMainWindow::createPopupMenu היא שיטה המשתמשת בתבנית עיצוב זו המוגדרת בתשתית שניתן לרמוס בקוד האפליקציה.
ב-Java, יש שימוש בתבנית עיצוב זו מספר פעמים במארז (package)‏ javax.xml.parsers . דוגמאות לכך הם javax.xml.parsers.DocumentBuilderFactory או javax.xml.parsers.SAXParserFactory.
לקריאה נוספת

Fowler, Martin; Kent Beck; John Brant; William Opdyke; Don Roberts (ביוני  1999). Refactoring: Improving the Design of Existing Code. Addison-Wesley. ISBN 0-201-48567-2. {{cite book}}:  (עזרה)
Gamma, Erich; Helm, Richard; Johnson, Ralph; Vlissides, John (1994). Design Patterns: Elements of Reusable Object-Oriented Software. Addison-Wesley. ISBN 0-201-63361-2.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
Cohen, Tal; Gil, Joseph (2007). "Better Construction with Factories" (PDF). Journal of Object Technology. Bertrand Meyer. נבדק ב-2007-03-12.
ניר שטרן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1971 (בן 53 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  תואר ראשון בכלכלה וניהול מאוניברסיטת תל אביב תואר שני MBA במנהל עסקים מהקריה האקדמית אונו
 תפקיד:  מנכ"ל פז חברת הנפט
 
ניר שטרן (נולד ב-1971) הוא מנהל ישראלי, המכהן כמנכ"ל חברת האנרגיה "פז". שטרן כיהן בעבר כמנכ"ל קבוצת התקשורת סלקום, כמנכ"ל 013 נטוויז'ן, כמשנה למנכ"ל 013 ברק וכמשנה למנכ"ל פלאפון תקשורת.
ביוגרפיה

ניר שטרן הוא בוגר תואר ראשון בכלכלה וניהול מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני MBA במנהל עסקים מהקריה האקדמית אונו.
בשנים 2008–2010 כיהן שטרן כמשנה למנכ"ל פלאפון תקשורת. בתקופת כהונתו הושקה רשת הדור השלישי.
משנת 2010 עד 2011, כיהן כמנכ"ל "נטוויז'ן". במהלך כהונתו, הוביל שטרן, עם עמוס שפירא, את המיזוג בין סלקום לנטוויז'ן. באותה תקופה נחתם גם הסכם קיבוצי תקדימי עם העובדים.
עם פרישתו של מנכ"ל סלקום עמוס שפירא, קודם לתפקיד מנכ"ל סלקום, מינואר 2012. במהלך תקופתו כמנהל הכללי, נכנסה החברה לתחום הטלוויזיה. שטרן הוביל בין השאר גם את מיזם הסיבים בחברה. בסוף 2019 הודיע שטרן על עזיבתו את סלקום.
החל מתחילת שנת 2020, מכהן שטרן כמנכ"ל פז חברת הנפט.
בגין פעילותו, צוין בין 50 המשפיעים של מעריב לשנת 2019, בין 50 המשפיעים של גלובס לשנת 2016 ובין 50 המנהלים הטובים של כלכליסט לשנת 2013.
שטרן נשוי ואב לשניים. מתגורר ביישוב סביון.
הערות שוליים

↑  הנהלת הקבוצה, באתר פז
↑  הקריה האקדמית אונו מברכת את ניר שטרן מוסמך תואר שני במנהל עסקים מחזור 1997 לרגל מינויו לתפקיד מנכ"ל סלקום, באתר הקריה האקדמית אונו
↑  גד פרץ, ‏לקראת פסח: פלאפון משיקה תוכנית חדשה להוזלת השיחות מחו"ל, באתר גלובס, 22 במרץ 2009
1 2  שהם לוי ומישל אודי, ניר שטרן, המשנה למנכ"ל פלאפון מונה למנכ"ל 013 נטוויז'ן, באתר כלכליסט, 18 במרץ 2010
↑  גד פרץ, ‏ניר שטרן, המשנה למנכ"ל פלאפון, מונה למנכ"ל 013 נטוויז'ן, באתר גלובס, 18 במרץ 2010
1 2  גולן חזני, בלעדי ל"כלכליסט": מנכ"ל סלקום עמוס שפירא פורש לאחר שש שנים, באתר כלכליסט, 26 באוקטובר 2011
↑  אופיר דור, נחתם הסכם קיבוצי תקדימי בסלקום - העובדים יקבלו חלק מרווחי החברה, באתר כלכליסט, 15 בפברואר 2015
↑  גד פרץ, ‏מנכ"ל סלקום עמוס שפירא פורש מתפקידו; גרף 50 מ' ש' ב-6 שנים, באתר גלובס, 26 באוקטובר 2011
↑  גד פרץ, ‏מהלך אסטרטגי: סלקום הכריזה על כניסה לתחום הטלוויזיה, באתר גלובס, 17 ביוני 2014
1 2  גולן חזני, טלטלה בענף הסלולר: ניר שטרן יעזוב את סלקום וימונה למנכ"ל פז, באתר ynet, 18 בדצמבר 2019
↑  גיא בן סימון, ‏ניר שטרן בדרך מסלקום לפז; מניית סלקום צנחה בכ-6%, באתר גלובס, 18 בדצמבר 2019
↑  גולן חזני, דירקטוריון פז אישר את מינויו של שטרן למנכ"ל החברה, באתר כלכליסט, 19 בדצמבר 2019
↑  טליה לוין,משה כהן, ‏המשפיעים של מעריב - מקומות 41–50: בכירי הטלוויזיה, איל ההימורים ואנשי המהפך בביטוח, באתר מעריב אונליין, 29 בדצמבר 2019
↑  ‏50 המשפיעים של גלובס 2016 באתר גלובס
↑  המנהלים הטובים: מקומות 41–50, באתר כלכליסט, 30 בדצמבר 2013