stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברק 8
מאפיינים ואופן פעולה

פיתוח הטיל ברק-8 מבוסס על ברק-1, ומטרתו לפתח ראשי ביות מתקדמים לצד שיפור משמעותי של הטווח. ביולי 2009 ישראל ביצעה ניסוי מוצלח בברק המשופר. מערכות המכ"ם סיפקו כיסוי של 360 מעלות ואפשרו לטילים המיירטים לבצע את משימתם כאשר הטווח המינימלי ליירוט מהספינה הוא 500 מטר. דווח שעלות כל מערכת (משגרים, מכ"ם, שליטה ובקרה והתקנים שונים) היא כ-24 מיליון דולר. אחד משיקולי תכנון ספינות הקרב העתידיות של חיל הים הוא גודלה של מערכת ההגנה ברק-8. כ-70% מכלל הפיתוח של מערכת ההגנה ברק-8 הוא ישראלי.
מאפיינים ואופן פעולה > מאפייני הטיל

אורכו של הטיל המיירט הוא כ-4.5 מטר, קוטרו 54 ס"מ בשלב המאיץ וללא מאיץ 22 ס"מ ומוטות כנפיו ברוחב 94 ס"מ. הטיל שוקל 275 ק"ג, והראש הקרבי בעל מרעום קרבה שוקל 60 ק"ג. מהירותו המקסימלית של הטיל היא 2 מאך וטווח אפקטיבי של 70 ק"מ, התנהל פיתוח נוסף שהרחיב טווח זה ל-150 ק"מ - בגרסת ברק-8‏ER. לטיל מנוע רקטה-דֹּפֶק כפול שפיתחה DRDO ההודית עם הנעה וקטורית, המאפשר להתקין עליו מנוע נוסף (מאיץ) להגדלת הטווח. ברק-8 תוכנן ליכולות תמרון גבוהות מאוד. גודלו של הטיל כמו גם המערכת כולה מהווים גורם חשוב במהלך הפיתוח מאחר שכלי שיט אמורים לשאת את המערכת, בהם המקום והמשקל עלולים לגרום למגבלות.
המשגר מותקן אנכית בשל הצורך בצמצום מקום על הסיפון. הטיל נורה אנכית מהמשגר בזווית 90°, ומיד לאחר מכן מתקן את מסלולו לעבר מטרת האיום. בזמן מעופו הטיל המיירט מקבל נתונים והנחיה ממכ"ם הספינה וגם משדר נתונים חזרה אליה. לקראת השלב הסופי של הטיסה השלב השני במנוע הטיל נכנס לפעולה ובמהלכו מופעל גם המכ"מ האקטיבי בראש הביות של הטיל המיירט שפיתחה התעשייה האווירית. טיל הברק-8 מתוכנן להתמודד עם מגוון רחב של איומים אוויריים מגובה רב ועד גובה נמוך מאוד כגון מטוסים מסוקים וכלי טיס בלתי מאוישים, טילים נגד ספינות, וטילי שיוט על-קוליים. הטיל מסוגל ליירט גם טילים בליסטיים אך זה אינו ייעודו המקורי.
מאפיינים ואופן פעולה > מאפייני המכ"ם

חיסרון מרכזי במכ"ם הקודם של מערכת הברק נחשף במסגרת תחקיר אירוע פגיעת טיל חוף-ים באח"י חנית. מפקד חיל הים במלחמת לבנון השנייה, האלוף דוד בן בעש"ט טען כי שתי ספינות טילים שהיו בסמוך לאח"י חנית זיהו במערכות שלהן בשוגג את הטיל כמטוס חיל האוויר, ולכן לא מן הנמנע שגם אם כל מערכות ההגנה בספינת אח"י חנית היו פועלות הפגיעה הייתה מתרחשת. למיזם החדש של ברק-8 שולב דור חדש של מכ"ם חיפוש והנחיה מתקדם ורב תכליתי תוצרת אלתא מערכות, חברה-בת של התעשייה האווירית. שמו של המכ"ם בחיל הים הוא "אדיר" או "ברק אדיר", ושמו המסחרי, MF-STAR (ראשי תיבות של Multi Function Surveillance And Threat Alert Radar - מכ"ם התראה רב תכליתי למעקב וזיהוי איומים).
המכ"ם הדיגיטלי החדש, מכ"ם דופלר-דופק מסוג מערך מופע, משלב בתוכו מספר טכנולוגיות מתקדמות כגון אמצעים נגד לוחמה אלקטרונית לגילוי מטרות מהירות בעלי שטח חתך מכ"ם נמוך, ומסוגל לייצר מספר רב של אלומות הסורקות בו זמנית אזורים נבחרים. יכולות אלו מאפשרות למכ"ם לבצע כמה משימות במקביל, כמו גילוי וסיווג מטרות ימיות ויבשתיות, מעקב אחר מאות מטרות והנחיית נשק להגנה ותקיפה. המערכת מתוכננת להתמודד עם מצב של ריבוי מטרות אויב בו זמנית כגון מתקפת רווייה. המכ"ם אמור לספק תמונת מצב באיכות גבוהה ובקצב רענון גבוה בכל תנאי מזג האוויר בסביבה הימית. הודות לשימוש בסיבים אופטיים הופחת משמעותית משקלן של האנטנות והתאפשר להתקין את המכ"ם השוקל כ-7 טונות על ספינות טילים של חיל הים מסוג סער 5. חיל הים בחר במכ"ם שהוא נגזרת של MF-STAR שפותחה על ידי אלתא מערכות להתקנה על ספינות מלחמה קטנות יותר כגון סער 4.5 ושמו ALPHA או ELM - 2258. בגרסה הימית של המכ"ם ישנן 4 אנטנות המכסות 360 מעלות, ואילו בגרסת הקרקע יש אנטנה מסתובבת אחת.
מאפיינים ואופן פעולה > שליטה ובקרה

מרכז שליטה ובקרה (שו"ב) מיוצר על ידי מפעל מבת טילים של התעשייה האווירית, מבנהו קטן יחסית, 1.3 טון, וניתן להחליפו במהרה אם נפגע בקרב. בגרסה היבשתית, לכל יחידת בקרה ניתן לחבר עד 6 יחידות משגרי טילים כאשר כל יחידת משגרים מכילה 8 טילים מיירטים ועשויה להיות מרוחקת מיחידת הבקרה עשרות ק"מ. בגרסה הימית הקודמת כל ספינה או סוללה פעלה ועמדה בפני עצמה, ואילו בגרסה המתקדמת מערכת הבקרה והשליטה מקבלת נתונים ממערכות המכ"ם של הספינות השונות, ומשלבת ביניהם כדי ליצור תמונת קרב ואיומים משותפת. ניתן לקשר את מערכות הספינות ולנהל אותן יחד כך שפעולות זיהוי האיום הפקודה לירי והירי עצמו יכולות להתבצע כל אחת מספינה שונה בשרשרת, ומעטפת ההגנה יכולה לחול על ספינה בודדת או על ספינות צי שלם הנעות בתוך מרחב מעטפת ההגנה. לטענת התעשייה האווירית וחיל הים אופן שיתוף הפעולה המערכתי מהווה פריצת דרך עולמית במערך השליטה ובקרה.
ניסויים ופיתוח

במהלך הפיתוח הוצבו בישראל כמה עשרות מדענים הודים מטעם DRDO, הפיתוח התעכב בכ-4 שנים בשל קשיים טכניים בהם נתקלו ההודים בפיתוח מנוע הטיל.
במאי 2010, הטיל ברק-2 נורה בהצלחה נגד מטרה אלקטרונית ופגע במטרה שהוגדרה לו. הניסוי השני של הטיל בוצע בהודו מאוחר יותר באותה שנה.
ניסוי נוסף שבוצע בהודו ב-2013 ככל הנראה כשל.
ב-12 באוקטובר 2014 הותר לפרסום כי בוצע ניסוי מוצלח למערכת היבשתית נגד טיל המדמה בתכונותיו את היאחונט הרוסי. הטיל שוגר מהיבשה אל הים התיכון ויורט בהצלחה כאשר כלל רכיבי המערכת תפקדו כמצופה. ניסוי נוסף נעשה ב-10 בנובמבר באותה שנה, אף הוא בהצלחה.
ב-2 בספטמבר 2015 ביצע חיל הים הישראלי תרגיל לסיכול ניסיון השתלטות מחבלים מהים על אסדת גז אשר במהלכו בוצע ניסוי מוצלח של מערכת ברק 8 שהותקנה על אחת מספינות הטילים של חיל הים. המכ"ם זיהה טיל שדימה טיל אויב ששוגר מהחוף לכיוון מטרת אסדת גז מדומה, ובמקביל שוגרו לעברו טילי היירוט ברק מסיפון הסטי"ל, והפילו את טיל האויב בעודו באוויר.
ב-26 בנובמבר 2015 בוצע ניסוי יירוט מבצעי ראשון למערכת הימית שהוכתר בהצלחה, במהלכו המערכת זיהתה מטוס ללא טייס שדימה מטרת אויב ויירטה אותו באמצעות שיגור טיל מיירט מספינת חיל הים אח"י להב. במסגרת הניסוי מערכת יבשתית שהוצבה (שו"ב ומכ"ם) זיהתה אף היא את המטרה וחישבה את מסלול הפגיעה בה ללא שיגור טיל מיירט.
ב-30 בדצמבר 2015 הודיעה הודו כי ביצעה בהצלחה ניסוי בו שוגרה הגרסה היבשתית של הברק מהספינה INS Kalkota.
ב-30 ביוני 2016 בוצעו לראשונה שני ניסויים מוצלחים בגרסה היבשתית של ברק 8, בהודו. במסגרת הניסוי המערכת יירטה בהצלחה מטוס ללא טייס שדימה מטרה.
ב-20 בספטמבר 2016 בוצע ניסוי במזרח הודו כאשר השיגור בוצע ממשגר ימי. במהלך הניסוי פונו תושבי 7 כפרים באזור ונאסרה יציאת דייגים לים מטעמי בטיחות. הניסוי הוגדר על ידי בכירים מהודו כמוצלח.
ב-25 במרץ 2017 במסגרת בדיקת כשירות מבצעית כללית של הצי המערבי ההודי, בוצע ניסוי במהלכו טיל שיוט חי בגובה נמוך ובמהירות גבוהה נורה לעבר מטרה, כאשר מערכת ברק 8 על נושאת מטוסים הודית זיהתה האיום ושיגרה מיירט שהשמיד את הטיל המאיים במעופו.
ב-17 במאי 2017 בוצע ניסוי חי על ידי חיל הים ההודי בכלל המערכת שהותקנה על משחתת קולקטה, כאשר מטרת הניסוי ליירט טיל מטרה מתמרן במהירות גבוהה בתחום הטווח המקסימלי של המערכת. דווח כי טיל המטרה יורט בהצלחה בדיוק רב כאשר שייט בגובה נמוך. חיל הים ההודי הכריז כי הניסוי הוכיח את היכולות המבצעיות של מערכת ההגנה ברק 8 ושבוע לאחר מכן נחתם חוזה לרכישת מערכת ברק 8 בהיקף ב-630 מיליון דולר עבור חיל הים ההודי.
ב-23 בנובמבר 2020 נערך ניסוי של מערכת יבשתית כאשר היא הצליחה ליירט כלי טיס בלתי מאויש מסוג באנשי.
ב-22 במרץ 2021 דווח על השלמת סדרת ניסויים מוצלחת של גרסת ברק ER, המסוגל ליירט איומים בטווח של 150 ק"מ.
משתמשים

כבר בשנת 2011, טרם הבשלת המערכת למבצעית, התעשייה האווירית לישראל מכרה את מערכות ההגנה של ברק-8 ב-2 מיליארד דולר שאותם אמורה לספק בשנת 2015, ובשנת 2016 הגיע היקף מכירות המערכת לכ-3 מיליארד דולר, ובזכות עסקאות ברק 8 ישראל נכנסה לעשירייה הפותחת במכירות הביטחוניות בעולם בשנה זו. התעשייה האווירית פרסמה כי המערכת נמכרה למספר מדינות מלבד ישראל והודו, אולם סירבה לנקוב בשמן.
ישראל ישראל: ב-2015 הפכה המערכת למבצעית בחיל הים הישראלי תחת השם "רעם אדיר" בספינות הטילים מסדרת סער 5.
הודו הודו: ב-2015 הודו השיקה משחתת המתקדמת ביותר ברשותה עם מערכות ההגנה ברק 8. ב-2017 הכריזה הודו כי תרכוש בנוסף 40 מערכות ו-200 מיירטים של ברק 8 בעלות 2.5 מיליארד דולר, שיוצבו בסמוך לנמלי תעופה ומתקנים אסטרטגיים אחרים להגנה מפני מטוסים וכטב"מים. פורסם כי בנק דיסקונט יערוב לעסקת התעשייה האווירית עם הודו ב־600 מיליון דולר.
אזרבייג'ן אזרבייג'ן: במאי 2016 פרסומים באזרבייג'ן אישרו דיווחים לא מבוססים משנים קודמות על רכישת המערכת בגרסה היבשתית ולמעשה אישרו את עצם היותה מבצעית.
משתמשים > משתמשים פוטנציאלים

צ'ילה צ'ילה
פולין פולין: חיל הים הפולני עסק בניסוי והערכה של מערכת ברק 8.
ונצואלה ונצואלה
קולומביה קולומביה: תע"א הציעה המערכת למדינה.
ראו גם

ברק-MX – מערכת מקבילה בפיתוח בלעדי של התעשייה האווירית לישראל.
SPYDER - מערכת הגנה אווירית תוצרת רפאל והתעשייה האווירית.
קלע דוד - מערכת ליירוט רקטות וטילים לטווח בינוני-ארוך.
פטריוט - מערכת נשק נגד מטוסים וטילים בליסטיים.
כיפת ברזל - מערכת ליירוט רקטות וטילים לטווח קצר ובינוני.
דוד רובנר

| --- | --- |

 לידה:  5 במרץ 1940 (בן 84) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 מדינה:  ישראל
 ידוע בשל:  ניהול חברת ECI Telecom
 השכלה:  אוניברסיטת לונדון, אוניברסיטת קרנגי מלון
 מקצוע:  מהנדס חשמל, איש עסקים
 
דוד רובנר (Tibor Rübner; נולד ב-5 במרץ 1940) הוא מהנדס, מנהל ויזם ישראלי בתחום ההיי-טק, ממייסדי חברת ECI Telecom ומנהלה בשנות ה-90 של המאה ה-20.
ביוגרפיה

דוד רובנר נולד בבודפשט שבהונגריה. בשנת 1944, עם פלישת הגרמנים למדינה וריכוז היהודים בגטו, נאלץ להתגנב, כילד בן ארבע, אל השוק המקומי כדי להביא מזון למשפחתו. בהמשך הצליח להימלט, עם אמו ואחיו, מצעדת המוות. המשפחה הסתתרה בבתי מחסה שונים עד לשחרורה של בודפשט בידי הרוסים בתחילת שנת 1945, ונותרה במדינה, שהפכה לקומוניסטית. בשנת 1956 הצליחו בני המשפחה לחצות את הגבול לאוסטריה ולהשתקע בהמשך בלונדון. רובנר למד הנדסת חשמל באוניברסיטת לונדון, קווין מרי, וסיים בהצטיינות בגיל 22.
בשנת 1962 נישא לזהבה ברגר והזוג עבר לפיטסבורג, ארצות הברית, שם הוצעה לרובנר משרה של מהנדס במעבדות המחקר של חברת וסטינגהאוס. במהלך עבודתו בחברה הוא השלים תואר שני באוניברסיטת קרנגי מלון ורשם על שמו 14 פטנטים.
ב-1968 עלה לישראל עם משפחתו. בעקבות הצעה של יו"ר חברת אלקטרה, חיים הרצוג (לימים שגריר ישראל באו"ם ונשיא המדינה), החל רובנר לעבוד בהקמת מחלקת האלקטרוניקה באלקטרה. כעבור שנה הקים סטרט-אפ במימון אלקטרה, "אלקטרה אלקטרוניקה". בשנת 1970 רכשה "אלקטרה אלקטרוניקה" חברה קטנה בשם "חברת אלקטרוניקה לישראל", ECI (באנגלית: Electronics Corporation of Israel), ורובנר מונה למהנדס הראשי בה. ECI עסקה באותם ימים בעיקר באלקטרוניקה צבאית.
בשנת 1977 מונה למשנה למנכ"ל ECI ולחבר הדירקטוריון ובהמשך למנהל חטיבת התקשורת.
ב-1991 הפך למנכ"ל ולנשיא החברה, במקום מאיר לייזר, שהתמנה למנכ"ל כלל תעשיות. באותה תקופה היה מחזור המכירות של ECI כ-70 מיליון דולר. רובנר החליט למקד את פעילות החברה בתחום האזרחי, ואת הפעילות הצבאית ריכז תחת חברת בת חדשה, ECI טלסיסטמס. תחת ניהולו של רובנר פעלה ECI בשלושה תחומים עיקריים: SDH - ציוד תקשורת על גבי סיבים אופטיים, DCME - מוצר הדגל של החברה שאיפשר דחיסת קול בקווי הטלפון ו-ACCESS - פתרונות לחוג המנוי.
בשנת 1996 חנכה ECI מפעל באופקים שקלט 400 עובדים, וב-1999 הוביל רובנר את המיזוג עם חברת תדיראן תקשורת, והפך את ECI לחברת ההיי-טק הגדולה בישראל באותה עת, עם כ-6000 עובדים ומכירות של כ-1.2 מיליארד דולר ב-144 מדינות.
לאחר פרישתו מניהול ECI, בשנת 2000, הקים רובנר חברת השקעות פרטית, "רובנר טכנולוג'י ונצ'רס", והצטרף לקרן ההון סיכון היפריון.
כמו כן, הוא חבר דירקטוריון בשתי חברות ציבוריות: רדוור ואלטק, בשלוש חברות פרטיות וגם יו"ר פעיל של חברת נובלסט.
לזוג דוד וזהבה רובנר נולדו ארבעה ילדים. בנם הבכור, משה (מוישי), סטודנט מצטיין בפקולטה לרפואה בטכניון, נהרג בתאונת דרכים בסיני בשנת 1989. בנם השני היזם ד"ר יוסי רובנר, האמנית יעל צימט רובנר והמהנדס אבי רובנר.
חברות בדירקטוריונים

כור
ליפמן
אי.סי. טל
אי סי איי
אלביט הדמיה
צ'ק פוינט (1999-2018)
רדוור
אלטק
פעילות ציבורית בעבר ובהווה

יו"ר הקרן לפתח תקווה
חבר בהנהלת אגף האלקטרוניקה בהתאחדות התעשיינים ובמועצה הציבורית לחינוך לתעשייה
חבר הוועד המנהל של אוניברסיטת בר-אילן
חבר הוועד המנהל במרכז הרפואי שערי צדק
חבר הוועד המנהל של מכללת תלפיות
חבר הוועד המנהל של המרכז האקדמי לב
חבר בהנהלת עמותת 'שמע'
חבר במועצה המייעצת לעמותת 'שלום בינינו'
מנכ"ל אי.סי.איי. טלקום
פרסים והוקרה

פרס קפלן, 1981
פרס התעשייה, 1995
אזרחות כבוד של אופקים, 1999
מדליק משואה, 2000
עמית כבוד של המרכז האקדמי לב, 2005
יקיר התעשייה בפתח תקווה
יקיר העיר פתח תקווה
הערות שוליים

↑  טיבור רובנר באתר הפטנטים של גוגל
↑  אפי לנדאו, ‏דוד רובנר: היצואן, באתר גלובס, 12 בדצמבר 1999
↑  אלון תבור, Hyperion מודיעה רשמית על גיוס 73 מיליון דולר לקרן ההון סיכון הישראלית, באתר TheMarker‏, 21 בנובמבר 2000
↑  איתן לוין, ההרוג והפצוע מסיני: חברים שהלכו יחד לישיבה, לצבא ולטייל, מעריב, 31 במרץ 1989
↑  רשימת זוכי פרס התעשייה, אתר התאחדות התעשיינים
↑  אורית ענבר, קבלו את 26 יקירי העיר פתח תקוה לשנת 2023, באתר מלאבס פתח תקווה, ‏2023-08-02
דוד הלוי

| --- | --- |
דוד (דודו) הלוי
דוד (דודו) הלוי
 לידה:  27 במרץ 1941 (בן 83) ירושלים
 כינוי:  דודו
 מדינה:  ישראל
 השכלה:  לימודי תואר ראשון בהיסטוריה ולימודי המזרח התיכון באוניברסיטת תל אביב
 מעסיק:  טיים, The Washington Star
 תחקירים בולטים:  טבח סברה ושתילה, המחתרת היהודית, ועידת הפסגה באיסמעיליה והסכמי קמפ דייוויד, מלחמת האזרחים בניקרגואה (פרשת איראן-קונטראס)
דוד (דודו) הלוי (נולד ב-27 במרץ 1941) הוא קצין ועיתונאי, שירת במלחמת ההתשה כ"נמר", נפצע קשה במלחמת יום הכיפורים וחזר להילחם מעבר לתעלה כמפקד גדוד הסיור האוגדתי באוגדת הגיס של האלוף אברהם אדן. כתב השבועון "טיים" בישראל, בוושינגטון ובאזורי עימות בין־לאומיים. ב-1990 פרסם יחד עם ד"ר נייל ליווינגסטון (Neil Livingstone) את הספר "Inside the PLO", וב-2019 את הספר "כנגד כל הסיכויים - אלוף מוסה פלד".
שירות צבאי

הלוי התגייס לגדוד הנח"ל המוצנח (גדוד 50) וסיים את בית הספר לקצינים.
במלחמת ששת הימים, כאיש מילואים, שימש הלוי כמ"מ וכסמ"פ ביחידת סיור בפיקוד מרכז. היחידה צורפה לחטיבה חמש אשר חצתה את הקו הירוק וכבשה את קלקיליה. לאחר מכן, השתתפה היחידה בכיבוש שכם, הגיעה לגשר הג'יפתליק על נהר הירדן ופוצצה אותו.
לאחר מלחמת ששת הימים עבר הלוי הסבה לשריון וסיים קורס מ"פ שריון.
במהלך מלחמת ההתשה, בתחילת 1970, בעודו עובד במשרה זמנית בוועד הפועל של ההסתדרות, נענה הלוי לקריאת צה"ל והצטרף לחבורת "הנמרים", קציני צה"ל שהתנדבו לשירות מילואים ארוך וסייעו למפקדים הסדירים בפיקוד על המעוזים בתעלת סואץ. הלוי פקד במשך שלושה חודשים על מוצב "טמפו" ("אורקל") בגזרה הצפונית. אחת התמונות שצילם הלוי במהלך שירותו במלחמת ההתשה מופיעה על עטיפת ספרו של יוסי עוזרד, "ירח מעל סואץ". על תקופת התנדבותו כ "נמר" בקו התעלה, מרץ עד מאי 1970, קיבל הלוי תעודת הוקרה מאלוף שלמה להט, מפקד הכוחות המשוריינים בסיני.
באוקטובר 1973, עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים, מיהר הלוי להתגייס, הוא לחם כמ"פ בגדוד הסיור האוגדתי 189. הוא נפצע באורח קשה וחמישה ימים לאחר מכן, למרות פציעתו, חזר למלחמה בדרום. עם חזרתו, החליף את מרק ימס, אשר נהרג בשמונה-עשר באוקטובר ב"אפריקה", כמג"ד גדוד הסיור המשוריין 189 שלחם עם חטיבה 460 בפיקודו של גבי עמיר שצורפה לברן. בגלל אופי פעילות הגדוד גם כמג"ד המשיך הלוי לפקד על פלוגתו. בעקבות פניית פלד, אז מפקד גייסות השריון, שב לאחריה לשירות קבע של שנה כמג"ד טנקים סדיר בסיני.
את שירותו הצבאי סיים בדרגת סגן-אלוף.
ספריו

כנגד כל הסיכויים - אלוף מוסה פלד, סיפור חייו של אלוף מוסה פלד, הוצאת מודן, 2019
Inside the PLO: Covert Units, Secrets Funds, and the War Against Israel and the United States, מחברים: ד"ר נייל ליווינגסטון ודוד הלוי, בהוצאת William Morrow and Company, מרץ 1990
לקריאה נוספת

יוסי עוזרד, ירח מעל סואץ, כנרת זמורה-ביתן דביר, 2019 (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  אברהם רותם, בניני הפיזיקה והכימיה נחנכו באוניברסיטת תל־אביב - החודש "דורבן", מעריב, 13 בינואר 1965
↑  סטודנטים - דברים כדורבנות, העולם הזה גיליון 1478, 29 בדצמבר 1965, עמ' 23
↑  עוזי ברעם, על הדחת עורך "רמזור", דבר, 30 בנובמבר 1969
1 2  יוסי מלמן, ‏"ישראל היא דבר שברירי": האיש שראה הכל שובר שתיקה וחושש לעתיד המדינה, באתר מעריב אונליין, 7 בספטמבר 2019
↑  ד. גולן, פרסום ראיון אשכול ב"רמזור" מעורר מבוכה וחששות בעבודה, מעריב, 24 במרץ 1969
↑  ז. יואלי, בשולי דברים, דבר, 25 במרץ 1969
↑  פרוטוקול ישיבת הכנסת, הישיבה הארבע­ מאות ­ואחת של הכנסת השישית (עמ' 2517), באתר הכנסת, ‏14 במאי 1969
↑  יצחק שור, "פוטש" עליך ישראל, על המשמר, 15 במאי 1969
↑  אבי גנאור, יוסי ורטר, משפט שרון: אין זדון - ניצח בקרב, הפסיד במערכה, חדשות, 25 בינואר 1985, עמ' 2
↑  אבי גנאור, דודו הלוי מציב את ממשלת ישראל על ספסל הנאשמים, חדשות, 4 בדצמבר 1984
↑    רונן ברגמן, פרשת האלוף הבכיר וגניבת המסמכים הסודיים, באתר "ידיעות אחרונות", 12 בפברואר 2020
↑  אמנון רז, תפסו את המחתרת הלא נכונה, חדשות, 7 במרץ 1984
↑  עיתונות - "צדק עליון", העולם הזה, 8 באוקטובר 1980, עמ' 48
↑  המשטרה ממליצה להעמיד את העיתונאי דודו הלוי לדין, מעריב, 9 בפברואר 1981
↑  -, Desperate Rescue: The Cathy Mahone Story (TV), Filmaffinity (באנגלית)
↑  דודו הלוי, מלחמת ההתשה, מלחמת ששת הימים ומלחמת יום הכיפורים מאת סבא דודו הלוי לנכדו יובל, באתר הקשר הרב דורי, ‏17 במרץ 2018
↑  סגן דוד הלוי, באתר הגבורה, מתוך אתר הגבורה.
↑  אביתר בן-צדף, גדסרים במלחמת יוכ (4): הגדסרים נשחקו ככוחות טנקים, באתר News1 מחלקה ראשונה, 20 ביוני 2014
↑  גל פרל פינקל, המפקד שבחר לתקוף, מקור ראשון, 8 במאי 2019
↑  אביתר בן-צדף, מפקד עלום ונשכח, באתר News1 מחלקה ראשונה, 24 בספטמבר 2020
↑  רון מיברג, אצל האויב בסלון, חדשות, 23 בפברואר 1990, עמ' 11
↑   שי רודין, "ירח מעל סואץ": מבט מפוכח על חיילי צה"ל במלחמת ההתשה, באתר הארץ, 20 בדצמבר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007277428105171  BnF: cb12248724g (data)  CiNii: DA05891994  ISNI: 0000 0000 2985 6081  LCCN: n88179071  RERO: 02-A027080283  SUDOC: 031231764  VIAF: 73909325   WorldCat (עם VIAF): 73909325
דורון שנער

| --- | --- |

 לידה:  תל אביב-יפו
 מדינה:  ישראל 
 יצירות בולטות:  "חלונות נמוכים", "ההיסטוריה העלובה של משפחת פסטרנק", "תמיד היא", "מה חייל מבקש", "לילי לא כלה"
 בן או בת זוג:  רות פלאטו-שנער 
 shinar.co.il
 
דורון שנער הוא סופר ועורך דין ישראלי.
ביוגרפיה

דורון שנער נולד בתל אביב. גדל בקיבוץ כילד חוץ. בתור ילד שימש כתב נוער במעריב לנוער, וקודם לכן פרסם בהארץ שלנו ומשמר לילדים. בנעוריו שהה בלונדון. שירת בצה"ל כחייל קרבי, השתחרר בדרגת רס"ן.
למד בפקולטה למשפטים, אוניברסיטת תל אביב ובמקביל השלים את בחינות הבגרות. בתקופת שירותו הצבאי ולימודיו הסטודנטיאליים כתב במוסף "חותם" של על המשמר, בעריכתו של רוביק רוזנטל, בו היה לו טור בשם "רשימות שחורות" של סיפורים פסאודו-אקטואליים.
בשנת 1994 פרש משותפותו במשרד חיים צדוק ושות' והקים משרד עורכי דין שנער, שחור, וייסברגר. בשנת 2008 התמזג במשרד איתן-מהולל ופרש מעיסוק מלא בעריכת דין. כעורך דין עסק במשפט מסחרי, עם התמחות בתחומי מימון, שוק ההון ודיני תאגידים. דירקטור בחברת יוניטרוניקס ובחברות פרטיות אחדות.
בעבר כיהן כיו"ר כלל חתמים ודירקטור בקבוצת לאומי ושות' וקבוצת נץ.
ביוגרפיה > ספריו

2016 - "חלונות נמוכים", בעריכת יעל שכנאי, הוצאת כנרת זמורה-ביתן.
2017 - "אפרוחים סופרים בסתיו", בעריכת חיה לנדא, הוצאת אריה ניר והוצאת מודן.
2018 - "ההיסטוריה העלובה של משפחת פסטרנק", בעריכת תמר ביאליק, הוצאת כנרת, זמורה-ביתן.
2019 - "תמיד היא", בעריכת תמר ביאליק, הוצאת כנרת, זמורה-ביתן.
2021 - "מה חייל מבקש", בעריכת תמר ביאליק, הוצאת כנרת, זמורה-ביתן.
2022 - "תעלומה במרתף בית הספר", ספר לנוער צעיר (ראשון) בעריכת יעל שכנאי, הוצאת רימונים.
2022 - "שולמית מאושרת", בעריכת תמר ביאליק, הוצאת כנרת, זמורה-ביתן.
2023 - "לילי לא כלה", בעריכת תמר ביאליק, הוצאת כנרת, זמורה דביר.
ביוגרפיה > פרסומים נוספים

בשנת 2017 פרסם שנער סיפורים קצרים באסופת "צלילים" בהוצאת פטל בעריכת אביבית משמרי; באסופת "תן", סיפורי מסע ושוטטות בעריכת נועה לקס; פרסומים עצמאיים בהוצאה עצמית; סיפור קצר במסגרת אסופת סיפורים קצרים תן 3; ובאסופת פטל 7.
דורון שנער מתגורר בתל אביב, נשוי לרות פלאטו-שנער, פרופסור למשפטים, ואב לשתי בנות.
הערות שוליים

↑  עמית בן-ארויה, משרד עורכי הדין איתן-מהולל מתמזג עם משרד שנער-ויסברגר, באתר TheMarker‏, 20 בינואר 2008
↑  מה חייל מבקש, באתר הוצאת כנרת, זמורה, ביתן
↑  תעלומה במרתף בית הספר - מאת דורון שנער - רימונים הוצאה לאור, באתר רימונים הוצאה לאור, ‏3 בינואר 2022
↑  לילי לא כלה, באתר הוצאת כנרת, זמורה דביר
↑  גיליון 4 - "צלילים", באתר פטל הוצאה לאור
↑  האסופה "בפתחו של כל מדבר" באתר אינדיבוק
↑  אהבה, נואר, באתר "עברית"
↑  הסיפור ״חדר עם חלון״, באתר "אינדיבוק"
↑  "רסיסים" גבריים במסגרת אסופת הסיפורים פטל 7 בעריכת אביבית משמרי "גברים"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007592511305171  LCCN: no2017008925  VIAF: 44148570630724312373   WorldCat (עם VIAF): 44148570630724312373
קדחת דימומית קרים-קונגו

| --- | --- |

 תחום:  מחלות זיהומיות 
 גורם:  Orthonairovirus haemorrhagiae 
 תסמינים:  חום, דימום, המטוריה, המטומה, פטכיה, תת לחץ דם, אוליגוריה, טכיקרדיה, anuria, כיחלון, meningism signs, צהבת, ברדיקרדיה, דלקת הלחמית, כאבי שרירים, כאבי מפרקים, כאב ראש, צמרמורת, פה יבש, נפיחה, הקאה, בחילה, גודש, כאב בטן, כאב גב 
 טיפול:  ribavirin  קורטיקוסטרואיד  נוגדן 
 קישורים ומאגרי מידע
 MeSH:  D006479
 סיווגים
 ICD-10:  A98.098.0 
 ICD-11:  1D49 
 
קדחת דימומית קרים-קונגו (באנגלית: Crimean-Congo hemorrhagic fever; ידועה בראשי תיבות CCHF) היא מחלה נגיפית. תסמיני CCHF עשויים לכלול חום, כאבי שרירים, כאבי ראש, הקאות, שלשולים ופטכיה. הופעת התסמינים מתרחשת פחות משבועיים לאחר החשיפה לנגיף. סיבוכים עשויים לכלול אי ספיקת כבד. אלה השורדים את ההידבקות מחלימים כשבועיים לאחר הופעת התסמינים.
נגיף CCHF מופץ בדרך כלל על ידי עקיצת קרציות או מגע קרוב עם דם, הפרשות, איברים או נוזלי גוף אחרים של בני אדם או בעלי חיים נגועים. קבוצות בסיכון גבוה להידבק הן חקלאים ועובדי בתי מטבחיים. הנגיף יכול גם להתפשט בין בני אדם גם בחשיפה לנוזלי גוף. האבחון מתבצע על ידי זיהוי נוגדנים, RNA של הנגיף, או חלבונים ויראליים (אנטיגנים).
מנהל המזון והתרופות האמריקאי, או ארגון הבריאות העולמי עדיין לא אישרו טיפולים תרופתיים ל-CCHF, לא קיים חיסון מסחרי למחלה. עיקרה של מניעת ההידבקות במחלה כוללת הימנעות מעקיצת קרציות, הקפדה על נהלים בטיחות במפעלי עיבוד בשר ושמירה על אמצעי זהירות אוניברסליים בחשיפה לנוזלי גוף. הטיפול הוא בדרך כלל בדרך של טיפול תומך, נמצא שהתרופה ribavirin עשויה לסייע בטיפול.
מקרי CCHF אובחנו במגוון אזורים גאוגרפיים, כולל אפריקה, רוסיה, הבלקן, המזרח התיכון ואסיה. התפרצויות מוגבלות של המחלה מאפיינות אזורים שבהם הנגיף אנדמי. בשנת 2013 במדינות איראן, רוסיה, טורקיה ואוזבקיסטן תועדו יותר מ-50 מקרים. שיעור התמותה מן המחלה הוא בין 10 ל-40%, אם כי בהתפרצויות מסוימות נצפו עד 80 אחוז של מקרי מוות. הנגיף נצפה לראשונה בחצי האי קרים בשנות ה-40 של המאה ה-20, ולאחר מכן זוהה כנגיף זהה למחלה שכונתה "קדחת הדימום של קונגו".
ב-20 השנים האחרונות, התפרצויות CCHF דווחו במזרח אירופה, במיוחד בברית המועצות לשעבר, ברחבי הים התיכון, בצפון מערב סין, במרכז אסיה, בדרום אירופה, באפריקה, במזרח התיכון ובתת-היבשת ההודית. CCHF נמצא ברשימת המחלות הזוכות לעדיפות במחקר ופיתוח של ארגון הבריאות העולמי ובעדיפות העליונה למחקר של המכון הלאומי לאלרגיה ומחלות מידבקות, זאת לאחר שנקבעה כמחלה המהווה רמת הסיכון גבוהה ביותר לביטחון הלאומי ולבריאות הציבור.
סימנים ותסמינים

המחלה הקלינית הקשורה לווירוס ה-CCHF היא קדחת דימומית קשה. לאחר הדבקה על ידי עקיצת קרצייה, תקופת הדגירה היא בדרך כלל יומיים עד שלושה, אך יכולה להימשך עד תשעה ימים, בעוד שתקופת הדגירה לאחר מגע עם דם או רקמות נגועות היא בדרך כלל חמישה עד שישה ימים, עם מקסימום תקופת דגירה מתועדת של 13 ימים. הופעת התסמינים המביאים לשלב הטרום-דימומי היא פתאומית, עם חום, מיאלגיה (כאבי שרירים), סחרחורת, כאבי צוואר ונוקשות, כאבי גב, כאבי ראש, עיניים כואבות ופוטופוביה (רגישות לאור).
תסמינים אופייניים למחלה כוללים בחילות, הקאות (שעשויות להתפתח לדימום חמור ויכולות להיות קטלניות אם הן לא מטופלות), שלשולים, כאבי בטן וכאבי גרון בשלב מוקדם של שלב הזיהום החריף, ולאחר מכן שינויים חדים במצב הרוח, רגישות-יתר ובלבול. לאחר מספר ימים, רגישות היתר עשויה להשתנות לישנוניות, דיכאון ועצבנות, וכאבי הבטן עשויים להתמקד ברביע הימני העליון, עם הרחבת כבד שניתן למוש.
ככל שהמחלה עוברת לשלב הדימומי, ניתן לראות אזורים נרחבים של דימומים עוריים קשים, דימומים קשים מהאף ודימום בלתי מבוקר באתרי הזרקה, אלה מתחילים בערך ביום הרביעי למחלה ונמשכים כשבועיים. סימנים קליניים נוספים כוללים טכיקרדיה (קצב לב מהיר), לימפדנופתיה (בלוטות לימפה מוגדלות) ופטכיות (פריחה הנגרמת על ידי דימום לתוך העור) על משטחי רירית פנימיים, כגון בפה ובגרון, ועל העור. הפטכיות עלולות לפנות מקום לפריחה גדולה יותר הנקראות אכימוזות, ותופעות דימומיות אחרות. בדרך כלל קיימת עדות לדלקת כבד, וחולים קשים עלולים לחוות הידרדרות מהירה של הכליות, אי ספיקת כבד או אי ספיקת ריאות לאחר היום החמישי למחלה.
במקרים מתועדים של התפרצות CCHF, שיעורי התמותה בחולים מאושפזים נעו בין 9% ל-70%, אם כי ארגון הבריאות העולמי מציין טווח טיפוסי של 10-40%, כאשר המוות מתרחש לרוב בשבוע השני למחלה. בחולים שמתאוששים, השיפור מתחיל בדרך כלל ביום התשיעי או העשירי לאחר הופעת המחלה. ההשפעות ארוכות הטווח של זיהום CCHF עדיין לא נחקרו לעומקן בין מחלימים. כך שעדיין לא ניתן לקבוע אם קיימים סיבוכים ספציפיים לטווח ארוך. עם זאת, ההחלמה מן המחלה איטית.תבנית:Virusbox
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14  "Crimean-Congo Haemorrhagic Fever". World Health Organization. 23 במאי 2022. נבדק ב-29 בינואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Berger S (2017). Crimean-Congo Hemorrhagic Fever: Global Status: 2017 edition (באנגלית). GIDEON Informatics Inc. p. 7. ISBN 978-1-4988-1556-7. ארכיון מ-2017-09-10.
↑  Magill AJ (2013). Hunter's Tropical Medicine and Emerging Infectious Disease, Expert Consult - Online and Print,9: Hunter's Tropical Medicine and Emerging Infectious Disease (באנגלית). Elsevier Health Sciences. p. 334. ISBN 978-1-4160-4390-4. ארכיון מ-2017-08-04.
↑  "Crimean-Congo haemorrhagic fever, Fact sheet N°208". WHO. בינואר 2013. ארכיון מ-2015-05-20. נבדק ב-2015-05-19. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קדחת דימומית קרים-קונגו".
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
דן זיסקינד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 בפברואר 1944 (בן 81) 
 מדינה:  ישראל 
 מעסיק:  טבע תעשיות פרמצבטיות 
 
דן זיסקינד (נולד ב-7 בפברואר 1944) הוא מנהל ודירקטור ישראלי, מבכירי חברת טבע תעשיות פרמצבטיות.