stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טיפול המרה
הגבלות חוקיות

החל מסוף המאה ה־20 ובעיקר מאז העשור השני של המאה ה-21, מדינות רבות ברחבי העולם החלו להגביל את טיפולי ההמרה או לאסור אותם בחוק לחלוטין.
נכון לפברואר 2023 במעל 20 מדינות יש איסור חוקי על טיפול המרה. שמונה מדינות אוסרות את הטיפולים על ידי כל אדם: קנדה, אקוודור, צרפת, גרמניה, יוון, מלטה, ניו זילנד וספרד; שבע אוסרות את מתן הטיפול על ידי אנשי מקצוע רפואיים בלבד; אלבניה, ברזיל, הודו, ישראל, פורטוגל, וייטנאם וטייוואן; שמונה מדינות: ארגנטינה, צ'ילה, פיג'י, נאורו, פרגוואי, סמואה, שווייץ ואורוגוואי יש איסורים עקיפים ללא איסור ספציפי על טיפול המרה בכך שאבחנות המבוססות על נטייה מינית או זהות מגדרית בלבד אסורות, מה שיוצר איסור דה פאקטו על אנשי מקצוע בתחום הבריאות מכיוון שהם בדרך כלל לא עוסקים בטיפול ללא אבחנה. בחלק מתחומי השיפוט באוסטרליה, ארצות הברית ומקסיקו קיים איסור על טיפולי המרה. הצעות חוק האוסרות על טיפול המרה נבחנות באירלנד, מקסיקו, פולין, בלגיה, הולנד, אוסטריה, קפריסין ובריטניה.
חלופות לטיפולי המרה

פסיכותרפיה אפירמטיבית או טיפול אפירמטיבי, היא סוג של פסיכותרפיה המיועדת לאנשים שנטייתם המינית אינה הטרוסקסואלית, ובפרט עבור הומואים ולסביות, ובה יש התמקדות באותנטיות של המטופל ובנוחות שלו עם עצמו, וקבלתו העצמית בנוגע לנטייתו המינית (לכן נקראת גם טיפול קבלה עצמית). טיפול זה אינו מנסה לשנות את נטייתו המינית של המטופל, ולא לדכא או להעלים מאוויים ותשוקות לבני אותו המין. בכך הוא מהווה תמונה הפוכה של טיפולי המרה. הפסיכותרפיה האפירמטיבית מתבססת על הקונצנזוס המדעי כי הומוסקסואליות אינה הפרעה נפשית. קיים מחקר מועט בנושא זה. בשנת 2011 פרסם איגוד הפסיכולוגים האמריקני מסמך הנחיות בנושא.
קיימים טיפולי תמיכה גם לטרנסג'נדרים מתוך גישה דומה.
טיפולי המרה לקהל לא-הומוסקסואלי

עקרונות מסורתיים של טיפולי המרה משמשים גם בניסיון לשנות את משיכתם של פדופילים לילדות או לילדים למשיכה לבוגרים. לרוב הטיפולים אינם משיגים הצלחה.
טיפולי המרה לקהל לא-הומוסקסואלי > טרנסג'נדרים

במקרים רבים מבוצעים גם טיפולי המרה לביטול טרנסג'נדריות. מחקרים מהעשור השני של המאה ה-21 מצאו כי אצל רוב הסובלים מדיספוריה מגדרית בילדות היא תחלוף לפני הגיעם לבגרות, אך מחקר נוסף משנת 2022 מצא כי רק 2.5% מהילדים שמזדהים כטרנסג'נדרים יחזרו להזדהות כסיסג'נדרים לאחר 5 שנים. ישנו קונצנזוס מחקרי כי אצל רוב הילדים שעבורם הדיספוריה עקבית ונמשכת גם בגיל ההתבגרות, היא תתמיד גם בגיל מבוגר.
טיפולי ההמרה האלו שנויים במחלוקת. "האיגוד המקצועי העולמי לרפואת טרנסג'נדרים" (WPATH) מחשיב טיפולי המרה לצעירים טרנסג'נדרים ללא אתיים. האגודה האמריקנית לפסיכיאטריה (APA) מחשיבה את כפייתם על טרנסג'נדרים לבלתי-אתית. עמדת התאחדות הפסיכואנליטיקאים בארצות הברית (APSAA) היא שניסיונות מכוונים להמיר נטייה מינית, זהות מגדרית או ביטוי מגדרי, הם נגד עקרונות יסוד של טיפול פסיכואנליטי ולעיתים קרובות גורמים כאב פסיכולוגי משמעותי בכך שהם מחזקים תפיסות מופנמות מזיקות.
מחקר משנת 2019 שבדק עשרות אלפי טרנסג'נדרים בארצות הברית מצא כי 71% מתוכם דיברו עם אנשי מקצוע על הזהות המגדרית שלהם. מתוך קבוצה זו, כ־19% דיווחו שעברו ניסיונות טיפולי המרה בעבר.
בדומה להומוסקסואלים, גם אצל טרנסג'נדרים ישנו מתאם בין הדיווח על מעבר טיפולי המרה, ובין הדיווח על מחשבות אובדניות וניסיונות התאבדות.
במחקר בארצות הברית נמצא כי הסיכון ללחץ פסיכולוגי היה גבוה יותר בקרב מי שעברו בחייהם טיפולי המרה. נמצא גם כי הסיכון לניסיונות התאבדות בקרב מי שדיווחו על טיפולי המרה היה עם מתאם סטטיסטי הגבוה פי שניים לעומת מי שלא עברו טיפולים כאלה. בקרב מי שדיווחו על טיפולי המרה שבוצעו לפני גיל 10, המתאם לניסיונות התאבדות היה גבוה פי ארבעה. לא נמצא הבדל בסיכון בין מטופלים שעברו טיפול על ידי מומחים חילוניים או יועצים דתיים.
רוב המדינות האוסרות טיפולים לשינוי נטייה מינית כוללות באיסור גם טיפולים לשינוי זהות מגדרית. בממלכה המאוחדת הודיעה הממשלה שתאסור טיפולי המרה לשינוי נטייה מינית, אך לא לשינוי זהות מגדרית.
בשנת 2022, לאחר שאסר משרד הבריאות הישראלי על טיפולי המרה לשינוי נטייה מינית וזהות מגדרית כאחד, יצא ארגון "ג'נדר קריטיקל ישראל" כנגד האיסור על טיפולי המרה לטרנסג'נדרים.
בתרבות הפופולרית > קולנוע

יחידה במינה (1999) - סרט קומדיה אמריקאי, העוסק בתלמידת תיכון אשר הוריה חושדים כי היא לסבית ושולחים אותה למחנה נוער לתרפיה רפראטיבית, שם היא מתאהבת באחת מחברותיה למחנה. הסרט מציג סאטירה על קונסטרוקטיביזם חברתי ועל תפקידי מגדר.
גאולה! (2004) - סרט קומי, העוסק בנערה בפטיסטית ש"מקריבה" את בתוליה למען ידידהּ ההומוסקסואל, מתוך אמונה שהדבר "ירפא" אותו. הנערה נכנסת להריון, והנער נשלח למחנה ל"חינוך מחדש" של נערים הומוסקסואלים.
ואהבת (2007) - סרט גמר עלילתי ישראלי המספר את סיפורו של תלמיד ישיבת הסדר המתמודד עם היותו הומו. הוא פונה למוקד טלפוני אנונימי דתי בשם "עצת לב" (שם שהוא וריאציה על ארגון אמיתי בשם "עצת נפש"), המתיימר לטפל בהומוסקסואליות. בעקבות השיחות הטלפוניות אוהד מתחיל באמירת התיקון הכללי למשך ארבעים יום ומאמין שאם ישלים את התקופה הוא יפסיק להימשך לגברים. הגומיה המכאיבה שעל פרק ידו גם היא אמורה לעזור לו להתמודד עם הרגשות האסורים.
תפילות לבובי (2009) - סרט אמריקאי בכיכובה של סיגורני ויבר, המבוסס על סיפור אמיתי - סיפורה של מרי גריפית', אמא לבן הומו שפונה לכנסייה בבקשת עזרה "לרפא" אותו. טיפולי ההמרה גורמים לו, בסופו של דבר, להתאבד, ואותה להבין באחריותה למעשה ולהפוך לפעילה למען זכויות להט"ב.
ברונו (2009) - סרט דוקומנטרי, בו מחליט גיבור הסרט ההומוסקסואל שעל מנת להצליח בהוליווד עליו לשנות את נטיותיו המיניות. הוא מתייעץ עם שני מטפלים המעבירים טיפולי המרה, ובעצתם מתנסה בהתנהגויות מיניות הטרוסקסואליות, אך לבסוף חוזר להיות הומו.
אני מיכאל (2015) - סרט המבוסס על סיפורו האמיתי של מיכאל גלץ. מיכאל היה הומוסקסואל מוצהר, פעיל בקהילת הלהט"ב בארצות הברית, וכותב במגזין XY. בעקבות התקף שעבר הוא מגלה את האמונה באל, ומצטרף למוסד דתי. לאחר מכן הודיע מיכאל לחבריו שהוא כבר אינו נמשך לגברים, הודעה שהכתה בהלם את חברי הקהילה. מיכאל התחתן עם רבקה, אותה הכיר במסגרת לימודיו. בשנת 2017 נסע בנג'מין, בן זוגו לשעבר, לפגוש את מייקל ואת רבקה אשתו בביתם שבקנדה. את המפגש הוא צילם לסרט.
ילד מחוק (2018) - סרט קולנוע על בנם ההומוסקסואל של הורים בפטיסטים, שנאלץ לעבור טיפולי המרה. מבוסס על סיפורו האמיתי של גאררד קונלי.
החינוך הרע של קמרון פוסט (2019) - סרט קולנוע אודות נערה לסבית שנשלחת למרכז לטיפולי המרה.
הטיפול (2021) - סרט קולנוע תיעודי ישראלי, העוקב אחרי שני גברים חרדים הומוסקסואליים בעודם עוברים טיפולי המרה לשינוי נטייתם המינית.
בתרבות הפופולרית > טלוויזיה

סאות' פארק (2007) - הפרק השני בעונה ה-11 של הסדרה המצוירת עוסק בשליחתו של באטרס סטוץ', בטעות, למחנה נוצרי לטיפולי המרה לילדים. במחנה, שם מתאבד ילד כל זמן קצר, משכנעים את באטרס כי הוא "מבולבל" ועליו להירפא באמצעות אמונה באלוהים.
איש משפחה (2009) - הפרק השמיני בעונה השביעית של הסדרה הקומית המונפשת מתאר את אב המשפחה, פיטר גריפין, הופך להומוסקסואל בעקבות ניסוי רפואי שהוא משתתף בו. קרוביו חוטפים אותו ושולחים אותו לעבור טיפולי המרה, אך אשתו לואיס מוציאה אותו מהמקום כדי שיחיה את חייו כרצונו.
האנטומיה של גריי (2015) - הפרק הראשון בעונה ה-12 של הסדרה עוסק ברובו בטיפול בשתי נערות לסביות אשר מנסות להתאבד עקב שליחתה של אחת מהן למחנה המרה.
יס מן (2021) - בעונה השנייה חושף ערן סויסה, שעבר טיפולי המרה.
בתרבות הפופולרית > תיאטרון

בשנת 2022 עלה בתיאטרון הבימה המחזה "את שאהבה נפשי" המציג התמודדותו של נער דתי בן 17 בארון אשר נפצע בפיגוע בברנוער, הן מול זהותו המינית והן מול משפחתו השמרנית. אמו של הנער כופה עליו לפגוש רב המבצע טיפולי המרה.
ראו גם

זכויות להט"ב
לקריאה נוספת

Wayne Besen, "Anything but Straight: Unmasking the Scandals and Lies behind the Ex-Gay Myth", Harrington Park Press. ISBN 1-56023-445-8
Richard A. Cohen, "Coming Out Straight: Understanding and Healing Homosexuality", Oakhill Press. ISBN 1886939772
Drescher, J. (1998). I’m your handyman: A history of reparative therapies. Journal of Homosexuality, 36, 19-42.
Joseph Nicolosi, "Reparative Therapy of Male Homosexuality: A New Clinical Approach", Jason Aronson. ISBN 0765701421
Joseph Nicolosi, "Healing Homosexuality: Case Stories of Reparative Therapy", Jason Aronson. ISBN 0765701448
Jeffrey Satinover, "Homosexuality and the Politics of Truth", Baker Books. ISBN 080105625X
Ariel Shidlo, Michael Schroeder, Jack Drescher (editors), "Sexual Conversion Therapy: Ethical, Clinical and Research Perspectives", Haworth Press. ISBN 0-78901-911-6
Travis K. Svensson, "Bioethical Analysis of Sexual Reorientation Interventions: The Ethics of Conversion Therapy", Brown Walker Press. ISBN 1-58112-415-5
מיכאל יערן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 באוקטובר 1952 (בן 72) מוסקבה, ברה"מ 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-6 במאי 2003
 כלי נגינה:  קלרינט
 שיתופי פעולה בולטים:  תזמורת צה"ל האורקסטרה של ראשון
 
סא"ל מיכאל (מישה) יערן, 2008
מיכאל (מישה) יערן (נולד ב-7 באוקטובר 1952) הוא מנצח ומעבד מוזיקלי ישראלי. מנצחן של תזמורת צה"ל ושל האורקסטרה של ראשון.
ביוגרפיה

יערן נולד במוסקבה שבברית המועצות וגדל בטיגינה.
מנצח תזמורת צה"ל

ב-6 במאי 2003, מונה יערן למנצח תזמורת צה"ל והחליף את יצחק גרציאני שקדם לו. עם מינויו הוענקה לו דרגת ייצוג של רב-סרן ולאחר חודשיים הועלה לסגן-אלוף.
בתפקידו כמנצח תזמורת צה"ל היה אמון על איתור ומיון הנגנים בשלב מועמדותם לגיוס. הוא ניצח על תזמורת צה"ל בטקסי קבלות פנים, בטקסים ואירועים ממלכתיים, בעצרות ובקונצרטים, והכין את התזמורת לקראת אירועים אלה.
יערן ניהל את פעילויות ההעשרה המוזיקלית והפיתוח המקצועי לחיילי התזמורת, כגון: הרכבי נגינה, בחינות, סדנאות, כיתות אמן, שיתופי פעולה מקצועיים ועוד.
חיים אישיים

מיכאל מתגורר בעיר ראשון לציון, נשוי לרוזי/ה, אב לשלושה ילדים, וסב לשלושה נכדים.
יערן מנצח על תזמורת צה"ל במשמר הכבוד למזכיר ההגנה האמריקאי ליאון פאנטה, 3 באוקטובר 2011
1917 בספרות

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1917  בספרות |  |
< · 1915 · 1916 – 1917 – 1918 · 1919 · >
כל ערכי השנים בספרות במאה ה-20 · כל ערכי השנים בספרות במאה ה-21 · פורטל הספרות
בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1920 ונוגעים לתחום הספרות.
אירועים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ינואר – יוצא לאור כתב העת "391", כתב העת הראשון של תנועת ה"דאדא", על ידי פרנסיס פיקבייה
4 ביוני – לראשונה בשנה זו מחולקים פרסי פוליצר.
יולי – לאחר פעולת מחאה נגד מלחמת העולם הראשונה נשלח הסופר והמשורר סיגפריד ששון לבית הבראה צבאי בסקוטלנד, שבו הוא פוגש את המשורר וילפרד אוון.
וירג'יניה וולף מקימה את בית ההוצאה לאור "הוגארת'".
גיום אפולינר טובע את המונח "סוריאליזם".
ספרים נבחרים חדשים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
יוצאים לאור שני רומנים לא גמורים של הנרי ג'יימס, שנפטר ב-שנה הקודמת.
נורמן דאגלס – "Southwind"
קנוט האמסון – "ברכת האדמה" (עליו קיבל פרס נובל לספרות ב-1920)
ריקרדה הוך – "Der Fall Deruga"
פ. ג'. וודהאוס – "The Man With Two Left Feet", "פיקדילי ג'ים"; יוצר לראשונה את דמויותיהם של ג'יבס וווסטר.
אדית וורטון – "Summer"
אברהם קאהאן – "The Rise of David Levinsky"
סינקלר לואיס – "Knights of Araby"
לוסי מוד מונטגומרי – "בית החלומות של אן"
ארתור קונאן דויל – "הקידה האחרונה"
ג'וזף קונרד – "קו הצל"
ספרים נבחרים חדשים > מחזות

לואיג'י פיראנדלו – "הרי זה כך (אם כך אתם סבורים)" ("Così è (se vi pare)")
ספרים נבחרים חדשים > שירה

ת"ס אליוט – "Prufrock & Other Observations"
רוברט גרייבס – "Fairies and Fusiliers"
נולדו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
נפטרו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
16 בפברואר – אוקטב מירבו, סופר, עיתונאי, מבקר אמנות, סאטיריקן ומחזאי צרפתי
14 באפריל – אליעזר לודוויג זמנהוף, יוצר שפת אספרנטו
פרסים

פרס נובל לספרות: קרל גילרופ והנריק פונטופידן (דנמרק)
שריף אלאסד

שריף אלאסד (בערבית: شريف الأسد) הוא ראש מועצת לקייה משנת 2024.
אלאסד הוא אח מוסמך בהכשרתו, וטרם בחירתו לראשות המועצה עבד כעשור בבית החולים סורוקה בבאר שבע, דבר שלדבריו חשף אותו לאלימות בחברה הערבית כשטיפל בנפגעים רבים.
בגיל 33 ניצח בבחירות לראשות המועצה בשנת 2024 בסיבוב השני ברוב של 53.9% מהקולות מול עאמר אלסאנע שקיבל 46.1% מהקולות בלבד. לאחר היבחרו אירעו מספר מקרי ירי ועימותים ביישוב.
באוגוסט 2024, הודיע אלאסד כי קרא לנכבדי היישוב, במסגרת המאבק בנשק הבלתי חוקי והירי בחתונות, לעזוב כל אירוע בו יתבצע ירי, ולפרסם לו גינוי.
בפתיחת שנת הלימודים אותה שנה, פנה לשר החינוך בדרישה למצוא פתרון מיידי לכ-700 תלמידים מהפזורה הבדואית בסביבת לקייה, המתגוררים לדבריו מחוץ לגבולות היישוב, ושייכים מבחינה פורמלית לאזור המוניציפלי של באר שבע ועומר. לדבריו, המועצה המצוייה במצב תקציבי קשה, לא תוכל להמשיך ולממן את לימודיהם.
בספטמבר 2024 הוגש כתב אישום כנגד תושב היישוב בטענה שניסה לסחוט את אלאסד באיומים.
הערות שוליים

↑  חסן שעלאן, הכוחות הצעירים של המגזר הערבי: ראשי הרשויות שינסו לשנות את המצב, באתר ynet, 11 במרץ 2024
↑  יניר יגנה, כתב דרום, ככה חוגגים ניצחון בבחירות בלקיה שבפזורה הבדואית, באתר hamal
↑  שריף אלאסד ניצח בבחירות בלקיה, באתר ynet, 11 במרץ 2024
↑  עודד בר-מאיר, ענר חיים ויעקב לוי, ירי פראי בעקבות הבחירות בלקייה, תושבים בנגב זעמו והתקשרו לבן גביר (וידאו), באתר mynet‏ באר שבע, 11 במרץ 2024
↑  יעקב לוי, נלחמים בירי שזולג לישובי הנגב: יוזמה מפתיעה של בכירים במגזר הבדואי, באתר mynet‏ באר שבע, 16 באוגוסט 2024
↑  עודד בר-מאיר, מי יקח אחריות על התלמידים בפזורת לקייה? "אי אפשר להעמיס עלינו", באתר mynet‏ באר שבע, 8 באוגוסט 2024
↑  דבר, ‏"אקח עבודות בכוח ואזיק לרכוש המועצה": כתב אישום הוגש נגד תושב לקיה שסחט באיומים את ראש המועצה, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 12 בספטמבר 2024
ערך זה הוא קצרמרבנושא פוליטיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אריסטובולוס מקסנדריה

| --- | --- |
 לידה:  375 לפנה״ס? קסנדריה, יוון 
 
אריסטובולוס מקסנדריה (באנגלית: Aristobulus of Cassandreia; המחצית הראשונה של המאה ה-4 לפנה"ס – לאחר 301 לפנה"ס) היה היסטוריון יווני, בנו של אריסטובולוס, שכפי הנראה הגיע מפוקיס (אנ') והתיישב בעיר קסנדריה (אנ') (Κασσάνδρεια) במוקדון.
אריסטובולוס היה כנראה חברו של פיליפוס השני, מלך מוקדון, אביו של אלכסנדר הגדול, והוא התלווה אל אלכסנדר במסעות המלחמה שלו באסיה. מאחר שהוא אינו נזכר כמשתתף בקרבות, ההשערה היא שהוא שירת במסעות המלחמה כמהנדס צבאי או כפקיד בכיר אזרחי. בהיותו חבר קרוב של אלכסנדר עצמו, נהנה מאמונו והופקד בידיו תיקון קברו של כורש בפסארגאדה.
אריסטובולוס כתב דיווח, בעיקר גאוגרפי ואתנולוגי.
על פי לוקיאנוס מסאמוסאטה, נאמר על אריסטובולוס כי חי מעל 90 שנה והחל לכתוב את חיבורו ההיסטורי על כיבושיו של אלכסנדר בגיל 84, במהלך מסע המלחמה שלו להודו.
החיבור אבד אמנם, אולם יחד עם הביוגרפיה מאת תלמי הראשון (סוטר) וה"אינדיקה" של נארכוס, הוא היה אחד המקורות החשובים ביותר לאנבסיס של אריאנוס - המקור העיקרי שיש בידנו על אלכסנדר מוקדון.
עבודתו נזכרת פעמים רבות גם אצל אתנאיוס, פלוטרכוס וסטראבון,
היא שרדה רק בציטוטים שנעשו על ידי אחרים, אולם ישנם סימנים המצביעים על כך שלא כולם אותנטיים.
ניתן להבחין כי אריסטובולוס היה ממעריציו הגדולים ביותר של אלכסנדר, מאחר שכאשר יש יותר מסיפור אחד על אותו אירוע, אריסטובולוס בדרך כלל מספק את הגרסה האוהדת יותר. למשל, כל המקורות מסכימים על כך שאלכסנדר היה שתיין כבד, אולם אריסטובולוס מסביר שעשה זאת רק כי אהב להיות עם חבריו. וכאשר אלכסנדר השיכור הרג את קלייטוס השחור, אריסטובולוס מסביר כי הייתה זו טעות של קלייטוס עצמו. ובזמן שתלמי כתב שאלכסנדר ציווה לצלוב את קליסתנס, שביקר אותו בפומבי, טען אריסטובולוס כי האיש מת בכלא.
סביר להניח שמוטיב ה"פוטוס" (השתוקקות) נכנס לספרות על אלכסנדר הגדול על ידי אריסטובולוס. מוטיב זה היה דרך טובה לתאר את המניע הפנימי של אלכסנדר.
ייתכן ואריסטובולוס חי באלכסנדריה ומת בקסנדריה לאחר שנת 301 לפנה"ס.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9  אריסטובולוס, באתר livius.org
1 2  אריסטובולוס, William Smith's Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, 1867
↑  Lucian, Macrobii, 22 (באנגלית)
↑  Athenaeus, The Deipnosophistae, Book II, 43, D; Book VI, 251, A; Book X, 434, D; Book XII, 513, F; 530, B
↑  פלוטרכוס, חיי אישים, אלכסנדר, פרק 15, סעיף 2; פרק 16, סעיף 15; פרק 18, סעיף 4; פרק 21, סעיף 9; פרק 46, סעיף 2; פרק 75, סעיף 6.
↑  למשל: סטראבון, גאוגרפיקה, ספר 11, פרק 7.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 118992791  ICCU: SBNV099868  NKC: ola2008481168  NTA: 06985078X  VIAF: 45102114   WorldCat (עם VIAF): 45102114
משלחות לתחנת החלל הבין-לאומית

להן רשימה כרנולוגית של משלחות לתחנת החלל הבין־לאומית (ISS) שהיא פרויקט משותף של חמש סוכנויות חלל שונות: מנהל האווירונאוטיקה והחלל הלאומי (NASA), סוכנות החלל הפדרלית של רוסיה (Roscosmos), הסוכנות היפנית לחקר החלל (JAXA), סוכנות החלל הקנדית (CSA) וסוכנות החלל האירופית (ESA). משלחת לתחנת החלל מתייחסת לצוות ששהה בתחנת החלל ומשתמש בה למחקר ובדיקות. משלחות יכולות להימשך עד שישה חודשים ולכלול בין שניים לשנים עשר אנשי צוות. צוותי משימת אספקה ותיירי חלל אינם נכללים ברשימה. שמו של מפקד המשלחת מופיע בראש הרשימה השמית בהדגשה. "משך שהות" הוא פרק הזמן שבין שיגור הצוות מכדור הארץ ועד לעזיבתם את תחנת החלל.
להלן רשימת הצוותים שאיישו את התחנה:
משימה נוכחית

| משלחת | סמל | חברי צוות | תאריך שיגור   (מתוכנן) | משימה | תאריך נחיתה   (מתוכנן) | משימה | משך שהות (ימים)   (מתוכנן) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

משלחת 72: 
| משלחת 72 |  | ארצות הברית מייקל באראט   רוסיה אלכסנדר גרבנקין   ארצות הברית מתיו דומיניק   ארצות הברית ג'נט אפס | הועברו ממשלחת 71 | הועברו ממשלחת 71 | 23 באוקטובר 2024 21:05 UTC | SpaceX Crew-8 | 235 |
| משלחת 72 |  | רוסיה איבן וגנר   רוסיה אלכסי אובצ'ינין   ארצות הברית דונלד פטיט | הועברו ממשלחת 71 | הועברו ממשלחת 71 | במרץ 2025   (מתוכנן) | סויוז MS-26 | 200~ |
| משלחת 72 |  | ארצות הברית בארי וילמור   ארצות הברית סוניטה ויליאמס | הועברו ממשלחת 71 | הועברו ממשלחת 71 | בפברואר 2025 | SpaceX Crew-9 |  |
| משלחת 72 |  | רוסיה אלכסנדר גורבונוב   ארצות הברית ניק הייג | 29 ספטמבר 2024 21:30 UTC | SpaceX Crew-9 | בפברואר 2025 | SpaceX Crew-9 |  |
| משלחת 72 |  | ארצות הברית אן מקליין   ארצות הברית ניקול איירס   יפן טאקויה אונישי   רוסיה קיריל פסקוב | באוגוסט 2023 (מתוכנן) | SpaceX Crew-10 | יועברו למשלחת 73 | יועברו למשלחת 73 | יועברו למשלחת 73 |
| משלחת 72 |  | רוסיה סרגיי ריז'יקוב   רוסיה אלכסיי זובריצקי   ארצות הברית ג'וני קים | במרץ 2025   (מתוכנן) | סויוז MS-27 | יועברו למשלחת 73 | יועברו למשלחת 73 | יועברו למשלחת 73 |
הערות שוליים

↑  אבי בליזובסקי, ‏מסע התלאות של האסטרונאוטים הגיע לסיומו: הצליחו להתחבר לתחנת החלל הבין-לאומית אחרי למעלה מיומיים בסויוז, באתר "הידען", 29 במרץ 2014
↑  אבי בליזובסקי, ‏חברי הצוות ה-39 של תחנת החלל הבין-לאומית נחתו לאחר שישה חודשים בחלל, באתר "הידען", 15 במאי 2014
↑  נאס"א, spacecraft-schedule International Space Station Partners Adjust Spacecraft Schedule מאי 2015
↑  אבי בליזובסקי, ‏הצוות ה-43 של תחנת החלל נחת באיחור של חודש, בתוכו אסטרונאוטית איטלקית ששברה את שיא השהיה של נשים בחלל, באתר "הידען", 12 ביוני 2015
↑  ויליאם הרווד, "soyuz lands safely in Kazakhstan", אתר spaceflight, מתאריך 3 בנובמבר 2015
↑  נאס"א, launch docking returns international space station crew to full strength, יולי 2015
↑  דניאלה קסטילו, "Three ISS astronauts land successfully on Earth" מתאריך 11 בדצמבר 2015
↑  Soyuz TMA-18M docks to increase ISS crew size to nine כריס גרהרדט, אתר nasaspaceflight.com, מתאריך 3 בספטמבר 2015
↑  משימת שהות שנה בחלל מסתיימת עם חזרתו של סויוז TMA-18Mכריס גבהרדט, אתר nasaspaceflight.com מתאריך 2016-03-01
↑  אף על פי שהמשימה נקראה משימת שהות שנה בחלל המשך בפועל היה פחות משנה
↑  דרק ריצ'רדסון, Trio launches to, docks with space station in Soyuz TMA-19M מתאריך 11 בדצמבר 2015
↑  Soyuz TMA-19M lands from space station with Russian, American and Brit אתר collectspace.com מתאריך 18 ביוני 2016
↑  Expedition 48 Lands With Most Experienced NASA Astronaut נאס"א, 7 בספטמבר 2016
↑  Crew Launches for Two-Day Ride to Station נאס"א, מתאריך 7 ביולי 2016
↑  NASA Astronaut Kate Rubins, Crewmates Safely Return From the Space Station אתר נאס"א, 30 באוקטובר 2016
↑  Soyuz MS-02 spacecraft docks with Expedition 49/50 crew מתאריך 19 באוקטובר 2016
↑  משלחת הזהב: מפקד מס' 50 לוקח פיקוד על תחנת החלל אתר collectspace.com מתאריך 28 באוקטובר 2016
↑  משלחת 51 חוזרת לכדור הארץ לאחר 196 ימים אתר נאס"א, מארק גרסיה, 2 ביוני 2017
1 2  נאס"א מעדכנת הקצאות למשלחות לתחנת החלל ב-2017, בעקבות החלטת סוכנות החלל הרוסית לצמצם את המשתתפים הרוסיים, נובמבר 2016
↑  נאס"א ורוסיה מצמצמים את צוות תחנת החלל איירין קלוץ, נובמבר 2016
↑  שהותה של ויטסון הוארכה בשלושה חודשים. המספר מייצג את משך הזמן בתחנת החלל מתחילת משלחת 50 ועד לאמצע משלחת 52
↑  'American Space Ninja' Back On Earth After Record-Breaking Flight אתר NPR מתאריך 3 בספטמבר 2017
↑  Soyuz MS-05 returns crew back to Earth, כריס ברגין, אתר nasaspaceflight מתאריך 14 בדצמבר 2017
↑  אודות משלחת 53 לתחנת החלל באתר spacefacts.de
↑  סויוז MS-06M החזיר את שלושת חברי משלחת לתחנת החלל הבין-לאומית, כריס ברגין, 27 בפברואר 2018
↑  Gebhardt, Chris (17 בדצמבר 2017). "Soyuz MS-07 launches on final human mission of 2017". nasaspaceflight.com. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  סויוז MS-08 באתר spacefacts.de
1 2  ניסיון חוזר להגיע לתחנת החלל לאחר כישלון שיגור סויוז MS-10
↑  "סויוז MS-12". spacefacts.de. נבדק ב-4 בדצמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "סויוז MS-13". spacefacts.de. נבדק ב-4 בדצמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "סויוז MS-15". spacefacts.de. נבדק ב-4 בדצמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
בית הספירלה

תבנית:מבנה
בית הספירלה הוא בניין מגורים ברמת גן.
המבנה

הבניין תוכנן על ידי האדריכל צבי הקר (הקר קיבל על המבנה את פרס רכטר לאדריכלות בשנת 1999, אותו חלק עם האדריכל רם כרמי) בשיתוף עם האדריכלים גיל ברנשטיין, שמואל גרובמן ורינה הרינג ונבנה ב-1984–1990.
הוא ניצב על צלע גבעה מול הר הבנים, ברחוב צל הגבעה 13 ומוקף במרפסות ללא קירוי. בלבו של הבניין נמצאת חצר פנימית, שאליה פונות כל הדירות. הבניין עשוי בטון ומחופה בחלקו בטיח ובחלקו באבן דקה בגוון ורוד, שברי זכוכיות ופח גלי, אלה נבחרו מכיוון שהם נקשרים בתודעה עם בנייה ענייה ועם השכונות הישנות בערים.
ליד בית הספירלה שוכן בית דובינר שגם הוא פרי תכנונו של הקר.
נירה טנדן

נירה טַנדן (באנגלית: Neera Tanden; נולדה ב-10 בספטמבר 1970) היא יועצת פוליטית אמריקאית, שכיהנה כמנהלת המועצה למדיניות פנים של ארצות הברית. קודם לכן הייתה יועצת בכירה לנשיא ארצות הברית. היא נשיאת המרכז לקדמה אמריקאית, צוות חשיבה ליברלי בוושינגטון הבירה, בו מילאה תפקידים אחדים מאז 2003. ב-29 בנובמבר 2020 הכריז הנשיא הנבחר של ארצות הברית ג'ו ביידן על כוונתו למנות את טנדן למנהלת משרד הניהול והתקציב, בכפוף לאישור הסנאט של ארצות הברית.
טנדן עבדה במספר מטות בחירות נשיאותיים במרוצת השנים, כולל אלה של מייקל דוקאקיס ב-1988, של ביל קלינטון ב-1992, ושל ברק אובמה בבחירות 2008. טנדן ייעצה למטה הבחירות של הילרי קלינטון במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016, זאת לאחר שבבחירות המקדימות לנשיאות במפלגה הדמוקרטית ב-2008 עבדה במטה הבחירות של קלינטון למועמדת המפלגה. במהלך ממשל אובמה סייעה טנדן בניסוח חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה.
ב-3 במרץ 2021 משך הבית הלבן את מועמדותה של טנדן למנהלת משרד הניהול והתקציב אחרי שסנאטורים רבים הודיעו כי יתנגדו לה בשל הצהרותיה מעוררות המחלוקת מהעבר.
ביוגרפיה > תחילת דרכה

נירה טנדן נולדה בשנת 1970 בעיר בדפורד שבמסצ'וסטס להורים שהיגרו אל ארצות הברית מהודו. הוריה התגרשו כשהייתה בת חמש, ולאחר מכן אמה של טנדן התקיימה כמעט שנתיים מקצבת הבטחת הכנסה בטרם החלה לעבוד כסוכנת נסיעות. בשנת 1992 השלימה טנדן לימודי תואר ראשון באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, וב-1996 סיימה את לימודיה בבית הספר למשפטים באוניברסיטת ייל. כסטודנטית בייל הייתה עורכת כתב העת של בית הספר למשפטים "Yale Law & Policy Review". בתור סטודנטית בלוס אנג'לס פגשה טנדן את בעלה לעתיד, האומן בנג'מין אדוארדס. טנדן עבדה בנושאי מדיניות פנים בגבעת הקפיטול, בקבוצות חשיבה ובמסעי בחירות של אישים מהמפלגה הדמוקרטית לסנאט ולנשיאות ארצות הברית.
ביוגרפיה > עבודתה עם הקלינטונים

טנדן נחשבת לחברה נאמנה של בני הזוג ביל והילרי קלינטון ולידידיתה האישית של הילרי. הקריירה המקצועית של טנדן הוגדרה במידה רבה על ידי קשריה המקצועיים עם בני הזוג קלינטון. היא עבדה עם במטה הבחירות הנשיאותי של ביל קלינטון בנושא מדיניות אנרגיה מתחדשת ורפורמה בשירות הבריאות הציבורי, כמנהלת משנה למדיניות פנים בבית הלבן של קלינטון, וכיועצת למדיניות פנים במשרד הגברת הראשונה של ארצות הברית. בשנים 1999 ו-2000 הייתה טנדן סגנית מנהל מסע הבחירות ומנהלת המדיניות של הילרי קלינטון במהלך הבחירות לסנאט של ארצות הברית במדינת ניו יורק באותה השנה. לאחר הבחירות, שבתומן נבחרה קלינטון לסנאט האמריקאי, שימשה טנדן כמנהלת החקיקה של הסנאטורית קלינטון בין השנים 2003–2005.
טנדן היה מנהלת המדיניות של הילרי קלינטון כאשר התמודדה למועמדות המפלגה הדמוקרטית לנשיאות ארצות הברית לקראת הבחירות הנשיאותיות ב-2008. נאמנותה לקלינטון התטאה, בין היתר, בדיווח של העיתון "הניו יורק טיימס" כי טנדן תקפה את עורך אתר החדשות "ThinkProgress" פאז שאקיר (לימים מנהל מסע הבחירות של ברני סנדרס לנשיאות בפריימריז 2020) על ששאל את קלינטון על הצבעתה בעד היציאה למלחמת עיראק, שלא הייתה פופולרית בקרב רבים מהבוחרים הדמוקרטיים. טנדן פיקחה על הכנותיה של קלינטון לקראת עימותי הבחירות שלה מול ברק אובמה ב-2007 ובשנה העוקבת.
במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 התנדבה להיות יועצת פוליטית עבור הילרי קלינטון במהלך הפריימריז במפלגה הדמוקרטית. בבחירות הכלליות, בהן הפסידה קלינטון לדונלד טראמפ, היא המשיכה לעבוד במטה קלינטון כשבמקביל היא מנהלת את המרכז לקדמה אמריקאית. כאשר קלינטון נהייתה למועמדת המשוערת של הדמוקרטים לנשיאות טנדן הצטרפה לצוות המעבר הנשיאותי של קלינטון, ואף יועדה לתפקיד בכיר בבית הלבן לו קלינטון הייתה נבחרת.