stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מזקבשד
יהודי מזקבשד > השואה בעיירה

החל משנת 1938 נשללו רישיונות מסחר מידי יהודים ורבים איבדו את פרנסתם. אחרי פרוץ מלחמת העולם השנייה חויבו יהודי הונגריה להתגייס לעבודות כפייה. בשנת 1941 גויסו במזקבשד היהודים בעלי החנויות ונשלחו לחזית אוקראינה שם לחמו ההונגרים לצד הגרמנים והיהודים הועסקו בדרך כלל בפינוי מוקשים. כמו כן באותה שנה נשלחו חסרי האזרחות ההונגרית לקמניץ-פודולסקי, שם נטבחו ב-27 וב-28 באוגוסט ביחד עם אלפי יהודים אחרים.
זמן קצר אחרי כניסת הצבא הגרמני להונגריה ב-19 במרץ 1944, נכלאו מנהיגי הקהילה במחנה הסגר. ב-17 במאי הורו השלטונות לרכז את כלל יהודי האזור בגטו במזקבשד שבראשו יודנראט. ב-19 במאי הוטל על היהודים ממזקבשד להתפנות אל הגטו עד השעה התשע בערב של ה-21 במאי, ושאר אוכלוסיית היהודים בתשע בערב של 22 במרץ.[דרוש מקור] היהודים מחויבים להישאר בתחומי הגטו ולא לעזוב מבלי אישור הרשויות, פרט למועצה היהודית. אל הגטו רק נציגי השירות רשאים להיכנס. אחראי סגני מושל במחוז מינה שוטרים וז'אנדרמים מקומיים לפקח על הפקודות בתוך שטחי הגטו בצורה קפדנית. משפחות אשר גרו בשטחי הגטו הורשו לעבור לגור בביתם של היהודים שהוברחו. היהודים חויבו להעביר 50,000 פנגו לסניף במזקבשד על הוצאתם של הנוצרים עד ל-22 במאי.[דרוש מקור]
המועצה היהודית מחויבת להעביר סכום נוסף באותו התאריך לפיקדון עבור הנזקים שיכולים לקרות לנוצרים בביתם (1,000 פנגו) לכל דירה. המועצה היהודית צריכה לדאוג לבודד את החולים במחלות מידבקות ולדרוש להקמת משרד שישמש את צרכיה ובנוסף לקבוע לוח מודעות בשביל להפיץ פקודות.[דרוש מקור] עד ל-31.5 המועצה היהודית הייתה צריכה לערוך רשימה שמית של תושבי הגטו לפי האלפבית ולהביא בארבעה עותקים אל האחראי.
היהודים היו רשאים להביא אך ורק מיטה ומצעים, כלי רחצה וניקיון, סכו"ם, מעיל, לבנים ונעליים, 50 ק"ד עצי הסקה, אוכל לזמן רב, רק 3,000 פנגו במזומן למשפחה ואת השאר מחויבים להפקיד.[דרוש מקור]
בגטו ארגנו היהודים מטבח ציבורי ומרפאה. בתחילת יוני הועברו רוב יהודי מזקבשד לגטו מישקולץ ומקצתם לגטו דיושג'ר. ב-7 ביוני 1944 או כשבוע לאחר מכן שולחו למחנה ההשמדה אושוויץ.
יהודי מזקבשד > לאחר השואה

לאחר השואה חלקם המועט של הניצולים נשאר במזקבשד, חלקם פנו למקומות אחרים והגיעו עד לאוסטרליה ודרום אמריקה ורבים מהם עלו לארץ ישראל.[דרוש מקור] בישראל הם לקחו חלק בבניית הארץ ובהגנתה ושני בני מזקבשד אף נפלו בקרבות: יעקוב שוק וצבי שוק.[דרוש מקור]
אלו שעלו לישראל הרגישו את ביתם ולא הרגישו יותר תלויים באחרים. הייתה קבוצה קטנה של אנשים שלמרות הכל התעקשה להישאר ולהתחיל מחדש את חייהם במזקבשד, הם השתלבו בחיי החברה והפוליטיקה והשתקמו, אך לא עבר זמן רב למרד ההונגרי בשנת 1956, הפאשיזם קם והפאשיסטים החלו לתקוף את היהודים; מהפכה זו כמעט שמה קץ לנוכחות יהודית במזקבשד. אחרי המלחמה חזרו לעיר רק יהודים מעטים מבני הקהילה, הם מצאו את בניין בית הכנסת שרוף ואת המצבות בבית העלמין הרוסות. בגלל יחס השלטונות ועוינות התושבים עזבו את העיר תוך זמן קצר.[דרוש מקור]
ערים תאומות

גרמניה באד זלצונגן (אנ'), גרמניה
פולין ז'ורי (אנ'), פולין
סלובקיה מאלי קמנץ (אנ'), סלובקיה
סלובקיה ולקי קמנץ (אנ'), סלובקיה
לקריאה נוספת

מזקבשד בפנקס הקהילות הונגריה, עמוד 347–348
מאזו'-קו'באשד (מעזא-קיוועשד), בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 208–209. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944)
סן פדרו (חוף השנהב)

| --- | --- |

 מדינה:  חוף השנהב חוף השנהב
 מחוז:  בס ססנדרה
 ראש העיר:  אנובל מיזאן פליקס
 גובה:  12 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  390,654 (2021)
 קואורדינטות:  4°44′00″N 6°38′00″W﻿ / ﻿4.73333333333°N 6.63333333333°W﻿ / 4.73333333333; -6.63333333333 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת חוף השנהב מוגדלת) יאמוסוקרו אביג'אן קורוגו בואקה דאלואה בונדוקו גאנה בורקינה פאסו  מאלי גינאה ליבריה מפרץ גינאהסן פדרו(למפת חוף השנהב רגילה) יאמוסוקרו אביג'אן קורוגו בואקה דאלואה בונדוקו גאנה בורקינה פאסו  מאלי גינאה ליבריה מפרץ גינאהסן פדרו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סן פדרו (בצרפתית: San-Pédro) היא עיר נמל המשקיפה למפרץ גינאה. העיר משמשת כבירת המחוז בס ססנדרה (Bas-Sassandra District) בחוף השנהב.
גאוגרפיה

סן פדרו ממוקמת כ-260 ק"מ מבירת המדינה יאמוסוקרו.
תנועה ותחבורה

העיר ממוקמת ליד הכביש סן פדרו-טאבו רד. ליד העיר יש נמל ימי ויש את נמל התעופה סן פדרו (אנ') המפעילה טיסות לאביג'אן וחזרה.
אקלים

סן פדרו ממוקמת באקלים טרופי. הטמפרטורה הממוצעת בסן פדרו היא 26 מעלות צלזיוס. כמות המשקעים הממוצעת היא 1,702 מ"מ. חודש יוני הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם, וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם.
היסטוריה

מהמאה ה-15 ועד לשנות השישים של המאה הקודמת, סן פדרו היה רק כפר דייגים קטן שבו היו רק כ-100 תושבים. ב-1968–1972, העיר גדלה במהירות מבחינה דמוגרפית אחרי שבנו את הנמל. לאחר תקופה זו, הפכה העיר להיות העיר השנייה בגודלה בחוף השנהב לאחר אביג'אן.
מוסדות בעיר

בסן פדרו יש בית חולים מרכזי אחד, פארק מים, מספר רב של בתי מלון, כנסיות, בתי מרקחת, סניפי בנק, מסעדות, ברים וסופרמרקטים. בנוסף, העיסוקים העיקריים בסן פדרו הם דיג וחקלאות (קקאו, שמן דקלים ועצים).
לקריאה נוספת

Georges Courrèges, Grand Bassam et les comptoirs de la côte : Assinie, Jacqueville, Grand Lahou, Fresco, Sassandra, San Pedro, L'Instant durable, Clermont-Ferrand, 1987, 84 p.
San Pedro : Pole de développement du sud-ouest ivoirien. Collectif.
O. Schwartz, « Krou et Bakwe face à l'opération San Pedro (sud-ouest ivoirien)», in Maîtrise de l'espace agraire et développement en Afrique tropicale : logique paysanne et rationalité technique : actes du Colloque de Ouagadougou, 4-8 décembre 1978, ORSTOM, Paris, 1979, p. 491_496 ISBN 2-7099-0556-6
Frédéric Dard (1975). À San Pedro ou ailleurs. Fleuve noir.
הערות שוליים

↑  Ergebnisse des Zensus 2014. Abgerufen am 7. Januar 2016.
↑  "SAN PEDRO, COTE D'IVOIRE" (באנגלית). Weatherbase. ארכיון מ-2013-01-19. נבדק ב-2012-12-19.
↑  Port de San Pedro : D’énormes atouts encore inexploités; אורכב ב-3 במרץ 2016
↑  سان بيدرو، موسوعة بيريتانيكا; אורכב ב-12 באוגוסט 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559786405171  LCCN: n80122787  VIAF: 158277778   WorldCat (עם VIAF): 158277778 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים באפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סוקודה

| --- | --- |
מרכז העיר סוקודה, אפריל 2008
מרכז העיר סוקודה, אפריל 2008
 מדינה:  טוגו טוגו
 מחוז:  המרכז
 נפה:  צ'אוג'ו
 שפה רשמית:  צרפתית, טם, האוסה ואחרות
 גובה:  402 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  117,811 (2021)
  ‑ צפיפות:  112.5 נפש לקמ"ר (2015)
 קואורדינטות:  8°59′00″N 1°08′00″E﻿ / ﻿8.9833333333333°N 1.1333333333333°E﻿ / 8.9833333333333; 1.1333333333333 
 אזור זמן:  UTC
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת טוגו מוגדלת) לומה קפאלימה קארה דאפאונג בנין בורקינה פאסו גאנה מפרץ גינאהסוקודה(למפת טוגו רגילה) לומה קפאלימה קארה דאפאונג בנין בורקינה פאסו גאנה מפרץ גינאהסוקודה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
סוקודה (באנגלית: Sokodé) היא העיר השנייה בגודלה בטוגו. היא שוכנת בנפת צ'אוג'ו (אנ') שבמחוז המרכז. העיר נמצאת במרחק של 339 קילומטרים מצפון לעיר הבירה של טוגו, לומה. במפקד האוכלוסין בשנת 2004 חיו בעיר 86,500 נפש, ובמפקד האוכלוסין לשנת 2020 חיו בעיר 109,200 תושבים, העיר ממוקמת בין הנהרות מו (אנ') ומונו (אנ'), והיא מהווה מרכז מסחרי לאזורים החקלאיים שמסביב. זוהי עיר רב־אתנית ורב־דתית, אך רוב התושבים הם בני שבט קוטוקוליס ומוסלמים מצפון אפריקה. הגברים לובשים בובוס גדול (צר') והנשים משתמשות בצעיף מעל תלבושות צבעוניות..
היסטוריה

ילידי המקום הקדומים הם תערובת של בני שבטים החיים במערב אפריקה מדרום למדבר סהרה. האזור מעורבב במהגרים חדשים יותר בני גורמה (אנ'), מהחלק המזרחי של הנהר ניז'ר, עם בני השבטים החיים בואגאדוגו וניאמי. למבנה אוכלוסייה זה נוספו סוחרים ובעלי מלאכה סודנים (המנדינקה, ממאלי ההיסטורית) והאוסה, מאז המאה ה־16.
בסוף שנת 1897 הוקם מאחז בסוקודה, בו יישבו הגרמנים את בני ממלכות קוטוקולי הדומיננטיים באזור.
העיר התפתחה בתקופה הפרה־קולוניאלית כצומת דרכים מסחרית על תוואי דרך אגוז הקולה (אנ') בין גאנה לבנין. בתקפה המודרנית העיר היא מרכז מסחרי על כביש האורך היחיד בטוגו, המקשר בין הבירה לומה לבין בורקינה פאסו. העיר מורכבת מכפרים שהיו קיימים בעבר ושהפכו עם השנים לשכונות בעיר.
סוקודה ממשיכה להיות נשלטת על ידי מערכת כוחות מאוזנת בין ההנהלה העירונית ובין ראשי שבטים מסורתיים. מבחינה היסטורית נכללו ראשי הכפרים השונים במועצת ההנהגה.
גאוגרפיה

אזור סוקודה מאופיין ברשת צפופה של נהרות ושטח הררי. שני הנהרות העיקריים הם Kpondjo ו־Kpandi, הזורמים ליד העיר ומתאחדים לנהר Na המהווה יובל המזין את נהר המונו. נקודת החיבור בין נהר מונו לאגני הניקוז של נהר וולטה נמצאת כמה קילומטרים צפונית לעיר.
דמוגרפיה

סוקודה היא העיר עם שיעור המוסלמים הגבוה ביותר בטוגו. 70% מהאוכלוסייה הם מוסלמים ו־30% הנותרים הם נוצרים, בעיקר קתולים. סוקודה היא ביתם של אנשי טם (אנ') ורוב התושבים בסוקודה מדברים את שפת אנשי טם Kotokoli (או טם) . השם האתני Kotokoli הוא השם שניתן לדוברי שפת הטם על ידי הסוחרים שנעו לאורך הנהר ניז'ר. שפות רבות אחרות מדוברות בעיר, במיוחד ewé (אנ').
בין השנים 1981–2020 קצב גידול האוכלוסייה בממוצע עמד על 2.26% בשנה.
| השנה | גודל האוכלוסייה |
| --- | --- |
1981: 45,660
2010: 95,070
2019: 107,700
2020: 109,200
מבחינת הנוף העירוני, ניתן לחלק את העיר לשני חלקים: מרכז, עם דיור מסורתי בצפיפות גבוהה, והפרברים, כאשר הדיור הולך ונעשה פחות צפוף ככל שמתרחקים מהמרכז. חומרי בניין מודרניים מחליפים יותר ויותר את חומרי הבניין מסורתיים (לבני בוץ).
אקלים

העיר ממוקמת בגובה ממוצע של 340 מ', באמצע הדרך בין האוקיינוס לרצועת הסאהל. סוקודה נהנה מאקלים טרופי, עם שתי עונות שונות: עונת הגשמים, שנמשכת מאפריל עד אוקטובר, בשיאה מיולי עד ספטמבר, והעונה היבשה, החל מנובמבר עד מרץ. כמות המשקעים נעה בין 1,200 ל־1,500 מילימטרים בשנה ומספר ימי הגשם משתנה בין 100 ל־130. הטמפרטורה הממוצעת היא 26 מעלות צלזיוס כפי שנמדד בין השנים 1961–1990. קצב האידוי גבוה ומוערך ב־1,500 מילימטרים בשנה והוא מודגש במיוחד בתקופת ההרמאטן (אנ') מנובמבר עד ינואר. הלחות משתנה מאוד, ותלויה בכל הגורמים הנ"ל.
| אקלים בסוקודה> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בסוקודה> ינואר.34.1.17.6.4.9 | אקלים בסוקודה> פברואר.35.5.19.8.17.4 | אקלים בסוקודה> מרץ.35.4.21.8.65.7 | אקלים בסוקודה> אפריל.33.9.22.2.103 | אקלים בסוקודה> מאי.32.3.21.7.138.8 | אקלים בסוקודה> יוני.30.4.21.186 | אקלים בסוקודה> יולי.28.9.20.7.233.1 | אקלים בסוקודה> אוגוסט.28.6.20.246.2 | אקלים בסוקודה> ספטמבר.29.7.20.4.252.8 | אקלים בסוקודה> אוקטובר.31.8.20.2.117 | אקלים בסוקודה> נובמבר.33.7.18.1.19.7 | אקלים בסוקודה> דצמבר.33.6.17.2.11.7 | אקלים בסוקודה> שנה.32.3.20.1.1,396 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור: Deutscher Wetterdienst (אנ').   Meteo Climat (record highs and lows) NOAA.
כלכלה

כלכלת סוקודה בנויה על תחבורה, מסחר ומלאכת יד. מתקיימת מעט פעילות תעשייתית, כמו ייצור ועיבוד כותנה וסוכר.
החקלאים מגדלים בעיקר תירס, קסאווה, בטטות, פלפל ושעועית. חקלאים רבים החיים סביב סוקודה מגדלים עדרי פרות. בני פולה הנוודים עוברים לעיתים קרובות ליד סוקודה, עם עדרי הזבו שלהם בדרך בין בורקינה פאסו לניגריה.
ירקות מגדלים בעיקר לאורך הנהרות. רוב השטחים החקלאיים הם מישורי הצפה. המגדלים מתחילים לעבד את שטחיהם לאחר עונת הגשמים.
תרבות > פסטיבלים

'גדאו-אדוסה-קוסו': פסטיבל של בני הקוטוקולי המרכזי מורכב משלושה ימי חגיגות, מיום שישי עד ראשון. תפקידו של טקס הגדאו, שנחגג בערב שלפני האדוסה, הוא להודות לאבות הראשונית על יבולים רבים. טקס האדוסה, או פסטיבל הסכינים, הוא טקס חניכה שמקורו בלוחמים סמאסיים המפגינים את כוחם ואומץ לבם על ידי התמודדות עם אתגרים פיזיים. למחרת מתקיים טקס הקוסו, שהוא פסטיבל הנשים, בו רוקדות הנשים ריקודים מסורתיים בפארק העירוני בעיר.
בין היתר מתקיימים פסטיבלים מרכזיים על ידי בני השבטים השונים בסוקודה. ברוב הפסטיבלים מוזמנים רקדנים מסורתיים מהאזור, כמו גם רוכבים המחקים את הלוחמים הסמאסים. הם רוכבים על סוסיהם ומסתובבים במלוא המהירות בין ההמון.
ראו גם

קארה
לומה
הערות שוליים

↑  נתונים אודות העיר סוקודה
↑  מפקד האוכלוסין לשנת 2020
↑  נתוני דמוגרפיה אודות סוקודה
1 2  Sokodé | Togo, Encyclopedia Britannica (באנגלית)
↑  https://www.city-facts.com/sokodé
1 2  Barbier Jean-Claude, Klein Bernard, 1995, Sokodé, ville multicentrée du Nord-Togo – Petit atlas urbain, Orstom Editions
↑  Togo: Regions, Cities & Urban Localities - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information, www.citypopulation.de
↑  climate means (1961-1990) from stations all over the world (in German). Deutscher Wetterdienst. Retrieved 10 August 2021.
↑  Meteo Climat (record highs and lows)
↑  "Sokodé Climate Normals 1961–1990". National Oceanic and Atmospheric Administration. (באנגלית) Retrieved 13-8-2021.
↑  Britannica,
Sokodé, britannica.com, USA, accessed on June 30, 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555378105171  GND: 4431340-8  LCCN: n84173160  VIAF: 159499487   WorldCat (עם VIAF): 159499487 
סוקודה 1911
שכונה בסוקודה
פרש מחקה לוחם סמסי בסוקודה
סוקודה
רקדניות בסוקודה
פיליפסבורג (סנט מארטן)

| --- | --- |

 מדינה / טריטוריה:  סנט מארטן סנט מארטן
 גובה:  8.0 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  1,338 (2006)
 קואורדינטות:  18°01′27″N 63°02′36″W﻿ / ﻿18.024166666667°N 63.043333333333°W﻿ / 18.024166666667; -63.043333333333 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סנט מארטן מוגדלת) פיליפסבורג(למפת סנט מארטן רגילה) פיליפסבורג  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פיליפסבורג היא העיר הגדולה ביותר ועיר הבירה של מדינת סנט מארטן. העיר ממוקמת על רצועה צרה של קרקע בין מפרץ גדול מלוח. העיר משמשת כמרכז המסחרי של האי סנט מרטין, ובזכותו סנט מארטין נכללת בחצי הדרומי. נכון ל-2011 ישנם באי 1,327 תושבים.
היסטוריה

האי היה הראשון שסומן על ידי כריסטופר קולומבוס ב-11 בנובמבר 1493, אבל כבר היה שם יישוב שם לפני התגלית שלו. פיליפסבורג נוסדה בשנת 1763 על ידי ג'ון פיליפס, סקוטי, קפטן חיל הים ההולנדי. היישוב הפך במהרה מרכז עמוס של סחר הבינלאומי. שני המבצרים ההיסטוריים מעידים על החשיבות אסטרטגית של פיליפסבורג בסנט מארטן של ההיסטוריה: מבצר אמסטרדם ואת פורט ויליאם.
גאוגרפיה > האקלים

אזור זה בדרך כלל משופע ונמצא בעונה היבשה. על פי מערכת מזג האוויר, פיליפסבורג בעלת מזג אוויר טרופי סוואנה.
תיירות

אטרקציית הקנייה העיקריות וחזיות הרחובות היפים נמצאים בלב ליבה של העיר. גם נמל פיליפסבורג הוא נמל מבוקר על ידי ספינות שיט רבות, ספינות כמו Celebrity Solstice, Crown Princess דיסני מג'יק, ומאז 2010 גם ספינות כגון Oasis of the Seas ו-Anthem of the Seas.
תחבורה

הנמל מפורסם ברחבי העולם בשל היותו קרוב לחוף הים ותמונות מקרוב של נחיתת מטוסים, הנמל עצמו הפך עבור רבים סיבה בפני עצמה לבקר.
הדף סילון מהמטוסים יוצא וגורם ליצירת גלים מלאכותיים. עם זאת, הדפי הסילון פיזית מסוכנים כל כך שהצופים צריכים להזהר; הרשויות המקומיות צריכות להציב אזהרה על גדרות שדה התעופה כדי להודיע לאנשים על הסכנה של הדף סילון מהמטוסים.
הערות שוליים

↑  "Accenting St. Maarten, Dutch Caribbean". geographia.com.
↑  "Philipsburg, Sint Maarten Köppen Climate Classification (Weatherbase)". Weatherbase.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567124905171  GND: 16089451-7  LCCN: n85293797  MusicBrainz: 21ac9f29-bd34-430a-8b91-7c1557b5b90b  VIAF: 126742215   WorldCat (עם VIAF): 126742215 
בואינג 747-300 של קורסאייר אינטרנשיונל בנחיתה
פלמנזי

| --- | --- |
סמל פלמנזיסמל פלמנזי
אנדרטת מרד 1907
אנדרטת מרד 1907
 מדינה:  רומניה רומניה
 :  מחוז בוטושאן
 ראש העיר:  דן אורלוייה
 בירת העיר:  פלמנזי 
 שפה רשמית:  רומנית
 שטח:  108.7 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  10,561 (1 בדצמבר 2021)
 קואורדינטות:  47°33′52″N 26°52′22″E﻿ / ﻿47.56444444°N 26.87277778°E﻿ / 47.56444444; 26.87277778 
 אזור זמן:  UTC+2
 http://www.primariafl.ro/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת רומניה מוגדלת) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב פלוישט אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור פלמנזי(למפת רומניה רגילה) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב פלוישט אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור פלמנזי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פלמנזי (ברומנית: Flămânzi) היא עיר במחוז בוטושאן בצפון מזרח רומניה, המונה נכון ל-2011 כ-10,136 אלף נפש.
העיר ממוקמת בקצה המערבי של המישור המולדבי (Câmpia Moldovei) צפונית לנהר מילטין ובחלקו הדרומי של מחוז בוטושאן.
פלמנזי נמצאת בקרבת הקומונות: קופלאו, פרג'ני, פרומושיקה, לונקה וחליפיצ'ני ובמרחק של כ-420 ק"מ מהעיר בוקרשט.
היסטוריה

פלמזי הוזכרה לראשונה בשנת 1605 ועל שטחה התגלו שרידים ארכאולוגיים מהתקופה הקדומה.
בשנת 1907 הכפר היה נקודת המוצא למרד האיכרים הגדול ברומניה והחל על אדמתו של חוכר קרקעות יהודי בשם מוכי פישר, שנהג להחכיר לאיכרים קרקעות כחכירת משנה וסירב לחתום עם איתם על חוזים המאפשרים להם לקבל תשלום חלקי על העבודה.
בשנת 1977 נבנתה, על ידי הפסל גבריל קובלשי, אנדרטה לזכר המאורעות ולציון 70 שנה למרד.
בשנת 2004, הוכרזה כעיר ומספקת שירותים גם לשני הכפרים צ'יטובני ופריסאני.
כלכלת העיר מבוססת בעיקר על פעילויות בתחום החקלאות, הריהוט והטקסטיל.
ספורט

החל משנת 1977 פועל בעיר מועדון הכדורגל פלאקרה פלמנזי (Flacăra Flămanzi), אשר משחק בליגה הרביעית ברומניה.
שחקן הכדורגל מיחאי בורדיאנו שהיה מועמד להצטרף לקבוצת מכבי תל אביב נולד בעיר.
ערים תאומות

לפלמנזי הסכם ערים תאומות עם:
מולדובה סורוקה, מולדובה
הערות שוליים

↑  Flămânzi (Botoșani, Romania) - Population Statistics, Charts, Map, Location, Weather and Web Information, www.citypopulation.de
↑  Despre răscoala din 1907 așa cum n-ați învățat la școală (ברומנית)
↑  Asociatia Judeteana de Fotbal Botosani | frf-ajf.ro, Portalul Asociațiilor Județene de Fotbal (ברומנית)
↑  דיווח: מכבי ת"א תעקוב אחרי מיחאי בורדיאנו, באתר ONE‏, 20 באוגוסט 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007561956305171  LCCN: n78025708   WorldCat (עם LCCN): n78-025708
מונלוסו

מונלוסו (בצרפתית: Montluçon) היא קומונה במרכז צרפת על נהר השר (Cher). זוהי הקומונה הגדולה ביותר במחוז אלייה, אם כי עיר המחוז ממוקם בעיירה הקטנה יותר מולן. העיירה נמצאת בפרובינציית בורבונה (Bourbonnais) והייתה חלק מדוכסות בורבון מימי הביניים.
גאוגרפיה

מונלוסו שוכנת בצפון מערב מחוז אלייה (Allier), ליד חבלי סאנטר-עמק הלואר ואקיטן החדשה.
מונלוסו מקושרת עם אזורים ועיירות סביבה בארבעה צירי כבישים ראשיים, בכביש המהיר A71 מאורליאן לקלרמון-פראן, ובמסילת רכבת לצפון וירזו (North Vierzon) ופריז (נסיעה של 3-5 שעות). בעבר, תעלת ברי (canal de Berry) קישרה את מונלוסו והצפון.
מונלוסו נמצאת 106 קילומטרים (66 מיל) דרומית לבורז', 340 קילומטרים (211 מיל) מפריז, 95 קילומטרים (59 מיל) מקלרמון-פראן, 280 קילומטרים (174 מיל) (3 שעות) מליון, 150 קילומטרים (93 מיל) (שעתיים) מלימוז' ו 400 קילומטרים (249 מיל) מחוף האוקיינוס האטלנטי.
מונלוסו קרובה ל"קו האורך הירוק" (Méridienne verte), פרויקט אדריכלי המסמן את קו האורך של פריז, ולציר גריניץ'.
מונלוסו קרובה למרכז הגאוגרפי של צרפת המטרופוליטנית.
היסטוריה > היסטוריה מוקדמת

מונלוסו הוקמה בימי הביניים. האזכור הראשון של המקום הוא תחת השם מונטה לוצי (Mont de Lucius) מהמאה האחת-עשרה. גיום, בנו של ארשמבו (Archambaud) הרביעי מבורבון, בנה את הטירה בעמדה הניתנת להגנה על גבעה סלעית קטנה בעיקול נהר השר.
העיירה הייתה חלק מדוכסות בורבון, נכבשה על ידי הנרי השני ב-1171, ועל ידי פיליפ השני, מלך צרפת ב-1181; האנגלים גורשו במאה ה-14.
במאה ה-14, לואי השני בנה מחדש את הטירה והחומות. מונלוסו ואדמות בורבון אחרות חזרו לכתר הצרפתי ב-1529, ואנרי הרביעי שיפר את ההגנות.
מונלוסו הפכה למושב המנהלי של האזור ב-1791, ונכנסה לעידן התעשייתי הודות למציאת פחם במרחק 12 קילומטרים (7 מיל) בקומנטרי (Commentry), והודות להגעתה של תעלת ברי ב-1830 וקו רכבת ב-1864. קישורי תחבורה אלה אפשרו יבוא של עפרות ויצוא של פחם, עץ ומוצרים. האוכלוסייה גדלה מ-5,000 תושבים ב-1830 ל-50,000 ב-1950.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

במלחמת העולם השנייה הגרמנים כבשו את מפעל הצמיגים של דנלופ (למרות שמונלוסו היה באזור החופשי) וניצלו את מעבדת המחקר לסינתזה של גומי, מכיוון שגרמניה לא יכלה לייבא גומי טבעי. גם ייצור צמיגים למטוסי לופטוואפה עניין את הגרמנים.
מסיבה זו, בעלות הברית הפציצו את האתר ב-12-16 בספטמבר 1943, כמו גם חלק מהעיירה הסמוכה סן-ויקטור, גרמו ל-36 הרוגים ולפציעת יותר מ-250 אזרחים.
מעשה התנגדות בולט התרחש בעיר ב-6 בינואר 1943 כאשר המון אזרחים פגע בשומרים שפיקחו על גירוש גברים לגרמניה בהתאם לתוכנית שירות עבודה חובה (Service de Travail Obligatoire) בה נשלחו צרפתים לעבודה בגרמניה. הגברים שיועדו לגירוש הצליחו להימלט אל הכפר, וחמקו מהשירות התעשייתי הכפוי ברייך.
היסטוריה > לאחר מלחמת העולם השנייה

מאז 1945, התעשייה המסורתית (תנור רם וכלי זכוכית) דעכה. כיום יש במונלוסו תעשיות כימיות, ייצור צמיגים (דנלופ, Dunlop), ואלקטרוניקה (סאגם, Sagem), והיי טק בלה לואה (La Loue).
סוכנת מנהלת המבצעים המיוחדים ילידת ניו זילנד, ננסי וייק, האישה המעוטרת ביותר במלחמת העולם השנייה, הובילה צבא קטן של לוחמי התנגדות באזורים כפריים סביב מונלוסו. וייק מתה ב-7 באוגוסט 2011 בגיל 98, וב-11 במרץ 2013, אפרה פוזר ביער מחוץ למונלוסו.
מראות

העיר העליונה, על הגדה הימנית של השר, מורכבת מרחובות תלולים, צרים ומפותלים, ובה שומרו מבנים מהמאות ה-15 וה-16. העיר התחתית, שחצה אותה נהר השר, היא אזור תעשייה.
כנסיית נוטרדאם מתוארכת למאה הארבע עשרה. כנסיית סנט פייר היא בחלקה מהמאה ה-12. בית העירייה, עם ספרייה, נמצא במקום של מנזר אורסוליני ישן, ושני מנזרים נוספים משמשים כמכללה ובית חולים. טירה שבנה מחדש לואי השני, דוכס בורבון, משקיפה על העיר. הטירה נתפסה על ידי אנרי הרביעי במהלך מלחמות הדת בצרפת. היום היא משמשת משכן לחיילים.
מראות > אתרים

אנדרטת הדוכסים של טירת בורבון במונלוסו, מהמאה ה-13 וה-14
כנסיית נוטרדאם, מאה 15
כנסיית סן-פייר, מאה 12
כנסיית סנט-פול, מאה 19
כנסיית סנט תרז (Sainte-Thérèse), מאה עשרים
כנסיית סן מרטין, מאה עשרים
כנסיית סנט ז'אן ד'ארק, נבנתה ב-1966
כנסיית הרפורמה של צרפת (Temple de l'Église Réformée de France), 1888
Tour des forges (או 'פונדו סיור'), מאה 12
בית שנים עשר השליחים מהמאה ה-12
מוזיאון למוזיקה פופולרית
בית העירייה, מאה 19
הכנסייה העתיקה של סן לואיס (Ancienne chapelle Saint-Louis)
מעבר דויינה (Passage du Doyenné)
טירת לה לובייר
טירת דה ביין-אסי (Bien-Assis)
תעלת ברי (Canal de Berry): מנעולים וגשר
מראות > תרבות

המוזיאון למוזיקה פופולרית (Musée des Musiques Populaires)
התיאטרון העירוני גבריאל רובין (Gabrielle Robinne)
ערים תאומות

מונלוסו היא עיר תאומה של:
אנטסיראבה, מדגסקר
גימארייש, פורטוגל
האגן, גרמניה
איגאלדה (Igualada), ספרד
לשנו, פולין
אישים

במונלוסו נולדו:
אכיל אלייה (1807-1836), ארכאולוג וסופר
פרנסואז בונט (נולדה ב-1957), אצנית למרחקים ארוכים וספורטאית אולימפית
גי שובה (1933–2007), טנור
ז'יל קלוזל (נולד ב-1988), רוכב כביש גרנד פרי לאופנוע
מרקס דורמוי (1888–1941), פוליטיקאי
מייקל פיצפטריק (נולד ב-1970), מוזיקאי אמריקאי, סולן "פיץ והתקפי הזעם"
ג'האן (Jahan, יליד 1957), כותב שירים
ז'אן-דניאל לאפון, בן זוגה של המושלת הכללית לשעבר של קנדה, מיקאל ז'אן.
לואי אלכסיס אטיין בונווה (Bonvin, 1886-1946) המושל הכללי של הודו הצרפתית בין 1938 ל-1946
אנדרה מסאז'ר (1853–1929), מלחין
מויסה רמבו (Moïse Rimbon, נולד ב-1977), לוחם אמנויות לחימה מעורבות
גבריאל רובין (1886-1980), שחקנית במה וקולנוע
פלוריאן ואשון (נולד ב-1985), רוכב אופני כביש מקצועי
ז'אן ואל ז'אן (נולד ב-1980), שחקן קולנוע למבוגרים
ברנדט ורנו (Bernadette Vergnaud, נולדה ב-1950), פוליטיקאית צרפתייה וחברת הפרלמנט האירופי.
רוג'ר ואלקוביאק (1927-2017), רוכב אופניים, זוכה הטור דה פראנס, 1956.
הערות שוליים

↑  "Jumelage" (PDF). montlucon.com (בצרפתית). Montluçon Pratique 2019. p. 31. נבדק ב-2019-11-19.
תחנת הרכבת מונלוסו-ויל (Montluçon-Ville)
פאדה נגורמה

| --- | --- |

 מדינה:  בורקינה פאסו בורקינה פאסו
 מחוז:  מחוז המזרח
 גובה:  294 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  73,200 (דירוג: 9, 2019)
 קואורדינטות:  12°03′00″N 0°22′00″E﻿ / ﻿12.05°N 0.36666666666667°E﻿ / 12.05; 0.36666666666667 
 אזור זמן:  UTC
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת בורקינה פאסו מוגדלת) ואגאדוגו בובו-דיאולסו באנפורה ואיגויה מאלי ניז'ר בנין טוגו גאנה חוף השנהבפאדה נגורמה(למפת בורקינה פאסו רגילה) ואגאדוגו בובו-דיאולסו באנפורה ואיגויה מאלי ניז'ר בנין טוגו גאנה חוף השנהבפאדה נגורמה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פאדה נגורמה (בצרפתית: Fada N'Gourma) רשומה גם Fada-Ngourma או Noungu, היא עיר ועיירת שוק חשובה במזרח בורקינה פאסו, השוכנת 219 קילומטרים מזרחית לבירה ואגאדוגו. זהו גם מקום מושבו של מלך הגורמה (קבוצה אתנית הנמצאת בעיקר במערב אפריקה) ובו נמצא הכנסייה הרומית-קתולית של האזור.
היא עיר בבורקינה פאסו.
גאוגרפיה

העיר ממוקמת כ-200 ק"מ מואגאדוגו, בירת בורקינה פאסו.
אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 27 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא אפריל (32 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא אוגוסט (22 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 978 מילימטרים בשנה. חודש אוגוסט הוא החודש הגשום ביותר (266 מ"מ גשם), וחודש דצמבר הוא החודש היבש ביותר (1 מ"מ גשם).
תנועה ותחבורה

העיר ממוקמת ליד הכבישים N4‏, N6‏, N18 ו-R10. בנוסף, ליד העיר יש את נמל התעופה פאדה נגורמה (אנ').
ערים תאומות

גרמניה אטלינגן (אנ'), גרמניה
צרפת אפרנה (אנ'), צרפת
בלגיה מידלקרקה (אנ'), בלגיה
ארצות הברית גרייט ברינגטון (אנ'), מסצ'וסטס, ארצות הברית
לקריאה נוספת

Gestion des déchets et assainissement à Fada N’Gourma (Burkina Faso) : deux réalités, un récit, Laboratoire citoyennetés, Ouagadougou, 2007, 39 p.
Jean-Claude Klotchkoff, « Fada N’Gourma », in Le Burkina Faso aujourd’hui, Éditions du Jaguar, Paris, 2011, p. 135-136 ISBN 9782869504523
Lawrence Rupley, Lamissa Bangali et Boureima Diamitani, « Fada N’Gourma », in Historical Dictionary of Burkina Faso, Rowman & Littlefield, 2013 (éd. révisée), p. 75 ISBN 9780810867703