stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הורסט נימאק

| --- | --- |

 לידה:  10 במרץ 1909 הנובר, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  7 באפריל 1992 (בגיל 83) צלה, גרמניה גרמניה 
 מקום קבורה:  Groß Hehlen cemetery 
 מדינה:  גרמניה, הרייך הגרמני 
 השתייכות:  רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית   גרמניה המערבית גרמניה המערבית
 תקופת הפעילות:  1927–1945 (כ־18 שנים)
 דרגה:   גנרל מיור (ורמאכט)    בריגדה-גנרל (בונדסוור)
 תפקידים בשירות
 מפקד דיוויזיית פאנצר להר
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון וחרבות   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה   אות הפציעה בזהב
 
הורסט נימאק (בגרמנית: Horst Niemack;‏ 10 במרץ 1909 – 7 באפריל 1992) היה מפקד בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה וקיבל את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון וחרבות.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

נימאק נולד ב-10 במרץ 1909 בהנובר, שהשתייכה לקיסרות הגרמנית, לאיש עסקים. הוא למד בבתי ספר תיכון בהנובר ובהילדסהיים וסיים את בית הספר התיכון. נימאק הצטרף לרייכסווהר ב-7 ביוני 1927, והצטרף לרגימנט הפרשים ה-18 בשטוטגרט – באד קנשטאט, שם שהה עד סוף ספטמבר 1933. לאחר מכן למד נימאק בבית הספר לפרשים בהנובר עד 30 בספטמבר 1936. במהלך תקופה זו פעל גם כחבר בנבחרת טורניר סוסים מקומית וזכה במספר רב של ניצחונות בטורנירי סוסים שונים. ב-1 באוקטובר 1936 הוצב נימאק ללמד בבית הספר לרכיבה ולנהיגה של הצבא בהנובר, שם הדריך עד לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה עד סוף ספטמבר 1939.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

ב-1 באוקטובר 1939 מונה נימאק למפקד הפלוגה ה-3 של גדוד הסיור של הדיוויזיה ה-5, וב-1 באפריל 1940 מונה למפקד גדוד הסיור, עליו פיקד במערכה המערבית. על פעולותיו במערכה קיבל נימאק את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל ב-13 ביולי 1940. לאחר מכן השתתף במערכה המזרחית עם גדודו, במהלכה התקדם נימאק על פני הניימן לאורלה באזור קבוצת ארמיות צפון. שם הצליח גדודו לעכב את היחידות הרוסיות לחמישה ימים ובכך למנוע פריצת דרך של האויב. במהלך פעולות הלחימה הללו נפצע נימאק קשה, וב-10 באוגוסט 1941 הוא קיבל את תוספת עלי האלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל.
ב-1 באוקטובר 1941, הועלה לדרגת מיור ומונה למפקד קבוצת ההוראה ב-Panzertruppenschule II בפוטסדאם – קרמפניץ. הוא החזיק בתפקיד זה עד סוף ינואר 1943. ב-1 במרץ 1943 הועלה נימאק לדרגת אוברסט-לויטננט, ומונה למפקד רגימנט הפאנצרגרנדירים ה-26 החדש שהוקם בצרפת, אשר הושמד בעבר בקרב סטלינגרד. ב-1 באוקטובר 1943, נימאק מונה למפקד רגימנט הפאנצרפוזילירים גרוסדויטשלנד, איתו שירת בחזית המזרחית, וב-1 בינואר 1944 הוא הועלה לדרגת אוברסט.
הרגימנט לחם באזור קבוצת ארמיות דרום, שם קיבל נימאק את תוספת החרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל ב-4 ביוני 1944. ב-24 באוגוסט 1944 נפצע שוב נימאק קשה מירי טנק או תותח נ"ט במשוריין שלו. ב-15 בינואר 1945, מונה נימאק למפקד דיוויזיית הפאנצר להר, איתה השתתף במתקפת הכושלת לשחרור כיס הרוהר. נימאק נפצע שוב קשה במרץ 1945, וב-1 באפריל 1945 הועלה לדרגת גנרל-מיור. הוא חווה את סוף המלחמה בבית חולים צבאי ביוטין ונלקח בשבי מלחמה על ידי הבריטים, ממנו שוחרר ב-24 ביוני 1947.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

לאחר המלחמה חזר לתשוקתו, לסוסים, ומשנת 1952 היה יושב ראש הוועד האולימפי הגרמני לרכיבה על סוסים. בשנת 1953 הוא קיבל את הצלב הגדול של מסדר ההצטיינות הצבאי הספרדי מגנרליסימו פרנקו על שירותיו לידידות הרכיבה הגרמנית-ספרדית. משנת 1954 היה נשיא מסדר מקבלי צלב האבירים. במהלך חימושה מחדש של הרפובליקה הפדרלית, נימאק הצטרף לבונדסוור כבריגדה-גנרל בכוחות השריון. ב-12 ביוני 1969 קיבל נימאק את צלב ההצטיינות הגדול של עיטור הכבוד של הרפובליקה הפדרלית הגרמנית מהנשיא הפדרלי היינריך ליבקה. הוא מת בצלה ב-7 באפריל 1992.
החלטה 239 של מועצת הביטחון של האו"ם

| --- | --- |

 תאריך:  10 ביולי 1967
 ישיבה מספר:  1367
 קוד:  S/RES/239(1967) (מסמך)
 סיכום הצבעה:  15 הצביעו בעד 0 הצביעו נגד 0 נמנעו 
 תוצאה:  ההחלטה התקבלה
 חברות קבועות:  טיוואן הרפובליקה הסינית צרפת צרפת הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת ארצות הברית ארצות הברית ברית המועצות (1955–1980) ברית המועצות
 חברות לא קבועות:  ארגנטינה ארגנטינה ברזיל (1960–1968) ברזיל הרפובליקה העממית של בולגריה הרפובליקה העממית של בולגריה קנדה קנדה דנמרק דנמרק אתיופיה (1897–1975) אתיופיה הודו הודו יפן יפן מאלי מאלי ניגריה ניגריה
 
החלטה 239 של מועצת הביטחון של האומות המאוחדות, שהתקבלה פה אחד ב-10 ביולי 1967, לאחר שאישרה מחדש את דאגתה בנושא וגינויים שניתנו בעבר, המועצה גינתה שוב כל מדינה שהתמידה להתיר או גילתה סובלנות לגבי גיוס שכירי חרב או נתינת מתקנים עבורם. במטרה להפיל את ממשלות המדינות החברות. המועצה קראה לממשלות להבטיח ששטחן ואזרחיהן לא ישמשו לתכנון חתרנות, גיוס, הכשרה או מעבר של שכירי חרב שנועדו להפיל את ממשלת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
ראו גם

משבר קונגו
לקריאה נוספת

טקסט ההחלטה באתר undocs.org
האקדמיה המלכותית לאמנויות

| --- | --- |


חזית קדמית, אוגוסט 2009
 אקדמיה לאומית
 תקופת הפעילות:  1768–הווה (כ־256 שנים)
 מייסדים:  ויליאם צ'יימברס 
 בעלי תפקידים
 יו"ר:  Christopher Le Brun 
 סגל:  80 
 מיקום
 מיקום:  Burlington House, London W1J 0BD 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 קואורדינטות:  51°30′33″N 0°08′22″W﻿ / ﻿51.509166666667°N 0.13944444444444°W﻿ / 51.509166666667; -0.13944444444444
 www.royalacademy.org.uk
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסהאקדמיה המלכותית(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסהאקדמיה המלכותית(למפת הסיטי של וסטמינסטר רגילה) הפרלמנט הבריטיהאקדמיה המלכותית(למפת הסיטי של וסטמינסטר מוגדלת) הפרלמנט הבריטיהאקדמיה המלכותית
 
האקדמיה המלכותית לאמנויות (באנגלית: The Royal Academy of Arts; בראשי תיבות: RA) היא מוסד אמנות בריטי הנמצא בבית ברלינגטון שבכיכר פיקדילי בלונדון.
היסטוריה

האקדמיה המלכותית נוסדה כפלג שפרש מתוך אגודת האמנים של בריטניה הגדולה (אנ') לאחר סכסוך מנהיגות בין שני ארכיטקטים מובילים, סר ויליאם צ'יימברס וג'יימס פיין. לאחר שפיין זכה במנהיגות האגודה, ניסה צ'יימברס להתנקם בזוכה ובזכות קשריו האמיצים עם ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת, יצר בשנת 1768 מוסד אמנותי חדש, האקדמיה המלכותית לאמנויות. האקדמיה נחנכה באופן רשמי בשנת 1769. ב-10 בדצמבר 1768 התקבלו לאקדמיה ארבעים חבריה המייסדים. סר ג'ושוע ריינולדס היה נשיא האקדמיה הראשון.
פעילויות

האקדמיה המלכותית לאמנויות אינה מקבלת סיוע כספי מבית המלוכה או מממשלת בריטניה. אחד ממקורות הכנסתה העיקריים הוא אירוח תערוכות אמנות הפתוחות לקהל הרחב. תערוכות אלה מתאפיינות ברמתן הגבוהה, המשתווה לזו של מוסדות אמנות אחרים בלונדון, כגון הגלריה הלאומית וגלריית טייט. בשנת 2004 הוצגו בבית האקדמיה (בית ברלינגטון) פרטי האמנות הבולטים מתוך האוסף הקבוע של האקדמיה בחללי התצוגה אשר שופצו בבניין המקורי.
לאקדמיה המלכותית אף בית ספר ללימודים מתקדמים באמנות, בתחומי הציור, פיסול ויצירת הדפסים. לבתי הספר מתקבל מספר קטן של תלמידים הנבחרים בזכות כישרונם ועיקר הלימודים הם במתכונת של חונכות אישית.
חברות באקדמיה

מספר החברים המלאים באקדמיה המלכותית מוגבל ל-80. חברי האקדמיה יכולים להיות אך ורק אמנים הפעילים בבריטניה בתחומים הבאים: ציור, הדפס, פיסול וארכיטקטורה. על פי כללי האקדמיה, בין חבריה חייבים להיות לפחות 14 פסלים, 12 ארכיטקטים ו-8 יוצרי הדפסים. עד 46 חברים הם ציירים. בחירת חברים חדשים לאקדמיה נעשית בידי החברים המכהנים.
מעבר לכבוד הנלווה לתואר "חבר אקדמיה", החברים מתחייבים לשרת בוועד המנהל של האקדמיה וכן בוועדות המקצועיות השונות הפועלות בה. בחירה לנשיא האקדמיה למעשה מבטיחה לנבחר תואר אבירות בריטי מאת המלכה, זאת בהנחה שהנשיא אינו מחזיק בתואר כזה בטרם נבחר.
נוסף לחברי האקדמיה המלאים, מתמנים לאקדמיה אף חברים-עמיתים. הקהל הרחב יכול אף הוא להצטרף לאקדמיה במעמד של "ידידים" וזאת לאחר הרמת תרומה למוסד. תרומות אלה מהוות מקור הכנסה חשוב לאקדמיה.
איור של בניין האקדמיה בלונדון
דרור שאול

| --- | --- |

דרור שאול
 לידה:  28 ביוני 1971 (בן 53) כיסופים, ישראל ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  במאי קולנוע תסריטאי
 מספר צאצאים:  2 
 http://www.drorshaul.com
 פרופיל ב-IMDb
 
דרור שאול (נולד ב-28 ביוני 1973) הוא במאי  קולנוע ופרסומות ותסריטאי ישראלי.
ביוגרפיה

שאול נולד לציפורה יפת שאול ועמי שאול (סאול) בקיבוץ כיסופים שבצפון-מערב הנגב, שם גם גדל. דרור הוא האח הצעיר של טל שאול, ושל אחיהם הבכור, רן שאול. סבם, סידני סאול, נולד בפולין, ביאנובה (כיום בביילארוס). סידני הוא נצר למשפחת הגאון מווילנה. הוריו נטבחו בפוגרום בשנת 1904, והוא ברח לארצות הברית, לדודתו לנה גורדון, בפילדלפיה. סבתו של דרור, אסתר ברצ'נקו (אחותו של ישראל גלילי), נולדה ב-בריאלוב, אוקראינה. סידני ואסתר הכירו בניו יורק. אביו, עמי שאול (סאול), נולד וגדל במנהטן, והיה מוזיקאי מחונן שלמד בתיכון לה גוארדיה מוזיקה ואמנויות (M&A), ואחר כך התקבל לג׳וליארד, אבל עלה לישראל לפני תחילת לימודיו, בגיל 17. לאחר עלייתו הגיע לדודו גלילי בקיבוץ נען. בנען פגש עמי קבוצת אמריקאים מגרעין של תנועת החלוץ הצעיר, ואיתם עלה לקיבוץ כיסופים בעת ייסודו, ב-1951. בכיסופים הכיר עמי את ציפורה יפת, שהייתה ממוצא תימני וגדלה בשכונת התקווה. אביה יפת שת (שבתימן נקרא חסן כלף) ואמה שדרה בת יששכר שמעוני (שמה בתימן היה: שדרת שוכר אל-סומעי) עלו לישראל ב-1924 מאזור שרעב בתימן.
שני הוריו של דרור התעניינו בארכאולוגיה ובמוזיקה, ניגנו בכלי נגינה שונים, ושימשו בתפקידי מפתח חברתיים, פיננסים, וביטחוניים במשק. בין היתר אביו עמי שאול היה מרכז המשק, מזכיר המשק, ומא״ז (אחראי הביטחון) במבצע קדש ובמלחמת ששת הימים, ובתור שכזה אירח במקום את דוד בן-גוריון, משה שרת, משה דיין ואחרים. בכיסופים מוזיאון ארכאולוגיה על שמו, המבוסס על ממצאיו בשטחים סביב המשק. בין היתר מצא עמי רצפת פסיפס שנמצאת במוזיאון ישראל.
בצה"ל שירת דרור שאול בגדוד 50 של הנח"ל. לאחר שחרורו שב לקיבוץ ועזב בתחילת שנות ה-90 לתל אביב.
קריירה

עם המעבר לתל אביב השתלב שאול בתפקידי הפקה בקולנוע ובטלוויזיה. בזכות העובדה שהיה בעל רישיון נהיגה על משאית, שימש כעוזר הפקה בסרטים אמריקאים גדולים, כמו "לא בלי בתי", "מחץ הדלתא" ואחרים. התקדם לתפקידי עוזר במאי ולתפקיד מפיק בפועל, בין השאר בסדרת הטלוויזיה "החמישייה הקאמרית".
שאול מפתח תוכן דיגיטלי למותגים בינלאומיים, עורך תסריטים ומרצה בסדנאות פיתוח תסריט ומקורות השראה ביצירה.
קריירה > סרטיו

הרעיון לסרטו הראשון, "מבצע סבתא", שכתב וביים ב-1999, נשאב מסיפור פטירתה וקבורתה של סבתו, בתחילת 1993, אירוע שבשיאו התפרק ארון הקבורה.
ב-2002 כתב וביים את סרטו הארוך הראשון, "סימה וקנין מכשפה".
ב-2003 השתתף בסדנאות התסריט והבימוי היוקרתיות של רוברט רדפורד בסאנדנס ארצות הברית.
ב-2006 יצא סרטו "אדמה משוגעת", שזכה בפרס הסרט הזר בפסטיבל סאנדנס 2007. הסרט זכה גם בארבעה פרסי אופיר כולל הסרט הטוב ביותר. הסרט השתתף בפסטיבלים רבים וזכה בפרסים רבים.
ב-2015 יצא סרטו "פלאפל אטומי" - קו-פרודוקציה ישראלית, גרמנית, ניו זילנדית, בשילוב גורמים איראנים רבים.
שאול ביים מאות סרטי פרסומת ביניהם קמפיינים שזכו בפרסים בישראל ומחוצה לה, בין היתר קמפיין HUAWEI כריסמס 2016, בו צפו מעל 32 מיליון איש ברשת.
ב-2024 יצר את הסרט "רפת ראובן", לזכרו של הרפתן ראובן הייניק, שנהרג על ידי מחבל לאחר שיצא לטפל בפרות רפת כיסופים למחרת מתקפת החמאס על הקבוץ ב-7 באוקטובר, ו"מלחמת חרבות ברזל" שפרצה בעקבותיה.
פרסים והוקרה

פרס אופיר בקטגוריית דרמה לטלוויזיה
פיינליסט בפסטיבל BANFF בקנדה בשנת 2000.
פרס הסרט הזר בפסטיבל סאנדנס 2007 על סרטו "אדמה משוגעת" שזכה בנוסף גם ב-4 פרסי אופיר
חיים אישיים

גר באודים נשוי ואב לשניים.
פילמוגרפיה

מבצע סבתא (1999) - במאי ותסריטאי
סימה וקנין מכשפה (2003) - במאי, תסריטאי ושחקן (בתפקיד "שפיץ")
אדמה משוגעת (2006) - במאי, מפיק ותסריטאי
"אוסקוט" סרט קצר מתוך מכתב אהבה לקולנוע
פלאפל אטומי (2015) - במאי, מפיק ותסריטאי
הערות שוליים

↑
↑  מתן צורי, מ"מבצע סבתא" - למבצע להצלת הרפת: הסרט שיסייע לשיקום בקיבוץ כיסופים, באתר ynet, 24 בפברואר 2024
↑
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588748805171  GND: 137428049  ISNI: 0000 0000 5618 9907  LCCN: no2008017330  VIAF: 81620856   WorldCat (עם VIAF): 81620856
דרור קטן (סרט)

| --- | --- |
 בימוי:  מדונה
 הופק בידי:  איימי פסקל
 תסריט:  מדונה ארין קרסידה וילסון דיאבלו קודי
 שחקנים ראשיים:  ג'וליה גארנר 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  סרטי פסקל
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט ביוגרפי, סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
"דרור קטן" (באנגלית: Little Sparrow) הוא שם העבודה של סרט ביוגרפי אמריקאי שעומד לצאת לאקרנים, המבוסס על חייה והקריירה של הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה.
ב-24 בינואר 2023, פורסם כי הפקת הסרט נכנסה להשהיה, כאשר מדונה בחרה להתמקד במקום זאת ב-"The Celebration Tour", סיבוב ההופעות השנים-עשר של הזמרת-יוצרת.
עלילה

בהודעה לעיתונות, יו"ר קבוצת סרטי יוניברסל, דונה לנגלי, הצהירה כי הסרט יתמקד בקריירה המוזיקלית של מדונה כמו גם ב"סיפור הרחב יותר, חסר הגוון" של חייה.
הפקה > רקע

בשנת 2016, התסריט "Blonde Ambition" ("אמביציה בלונדינית") מאת יוצרת הקולנוע אליזה הולנדר לסרט ביוגרפי שבמרכזו הקריירה המוקדמת של מדונה היה הפרויקט בעל ההצבעה הגבוהה ביותר בדירוג הרשימה השחורה של אותה שנה של התסריטים הטובים ביותר בהוליווד שלא הופקו. חברת סרטי יוניברסל רכשה את הזכויות על התסריט של הולנדר באפריל 2017, עם ברט ראטנר, מייקל דה לוקה וג'ון זאוזירני מבלוויו הפקות צורפו כמפיקים. מאוחר יותר באותו חודש, מדונה הביעה חוסר הסכמה מדרך הטיפול של יוניברסל בפרויקט בפוסט באינסטגרם, וקבעה "רק אני יכולה לספר את הסיפור שלי. כל מי שמנסה [לעשות זאת במקומי] הוא שרלטן וטיפש שמחפש סיפוק מיידי מבלי לעשות את העבודה. זו מחלה בחברה שלנו".
הפקה > התפתחות

מדונה דיברה על שיתוף פעולה בתסריט עם התסריטאי דיאבלו קודי באמצעות סרטון אינסטגרם באוגוסט 2020. בחודש שלאחר מכן, היא הודיעה רשמית שהיא תביים את סרט הביוגרפיה של חברת סרטי יוניברסל ותכתוב את התסריט יחד עם קודי, כשאיימי פסקל אמורה להפיק את הסרט. בלייב באינסטגרם, הזמרת חשפה מספר פרטי עלילה ואישרה שבעוד שהסרט לא יהיה מחזמר קולנועי, השחקנית שתגלם את מדונה תשיר את שיריה באופן דיגטי (אנ'). מאוחר יותר קודי עזב את הפרויקט לאחר שהגיש טיוטה סופית, כאשר ארין קרסידה וילסון נכנסה לתפקיד במקומו.
בריאיון באוקטובר 2021 בתוכנית הלילה, The Tonight Show Starring Jimmy Fallon, מדונה טענה שהיא דחתה כמה ניסיונות בראשות גברים ליצור סרט על חייה, ושהפרויקט שלה יאפשר לה לספר את הסיפור שלה עם נקודת מבט של אישה. מדונה חשפה את שם הסרט, "דרור קטן" (Little Sparrow), בפוסט שפורסם בחשבון האינסטגרם שלה בפברואר 2022.
הפקה > קדם-הפקה > ליהוק

מאמר שפורסם בהוליווד ריפורטר במרץ 2022 פירט את תהליך האודישן שאירע במשך חודשים לתפקיד הראשי, שכלל מפגשי כוריאוגרפיה באורך 11 שעות עם הכוריאוגרפית של מדונה עבור המתמודדות המובילות. בין השחקניות שנבחנו לתפקיד כללו את פלורנס פיו, אלכסה דמי, ג'וליה גארנר, אודסה יאנג, אמה לירד, ברבי פריירה וסידני סוויני, יחד עם הזמרות ביבי רקסה וסקיי פררה. השחקנית ג'וליה פוקס נפגשה עם מדונה מוקדם יותר באותה השנה כדי לדון בגילום תפקידה של דבי מזר, השחקנית והחברה הוותיקה של הזמרת. ב-8 ביוני 2022, הוכרז כי ג'וליה גארנר הוצעה לגלם את מדונה בסרט.
ראו גם

"מדונה: התמימות אבדה", סרט טלוויזיה לא מורשה משנת 1994 המבוסס על חייה של מדונה.
הורסט סלומון (נגן)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 ביולי 1913 ברלין
 פטירה:  פברואר 2004 (בגיל 90) תל אביב
 מקום קבורה:  בית העלמין קריית שאול 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  בית הספר הגבוה למוזיקה בברלין 
 כלי נגינה:  קרן יער
 צאצאים:  דורון סלומון 
 
הוֹרְסְט סלומון (בגרמנית: Horst Salomon;‏ 11 ביולי‏ 1913 – פברואר 2004, כ"א בשבט תשס"ד) היה נגן קרן היער הראשי של התזמורת הפילהרמונית הישראלית למעלה מ-30 שנה, מיום היווסדה בקונצרט הפתיחה שנערך באולם יריד המזרח בתל אביב ב-26 בדצמבר 1936 בניצוחו של מאסטרו ארטורו טוסקניני. הורסט היה הנגן האחרון שניגן בתזמורת מחבורת הנגנים הראשונה. העמיד דורות של נגני קרן יער מעולים בישראל.
קורות חיים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הורסט בן איזידור סלומון נולד וגדל בברלין בירת גרמניה. בילדותו ניגן בפסנתר ובכינור. בהמשך למד בבית הספר הגבוה למוזיקה בברלין וניגן על קרן יער בתזמורת הפילהרמונית של ברלין. בעקבות עליית הנאצים לשלטון ב-1933 פוטר ממשרתו ונאלץ לעבור לנגן בתזמורת האגודה היהודית לתרבות של ברלין. בשנת 1933 עלו הנאצים לשלטון בגרמניה. בשנת 1936, בעקבות הזמנה של ברוניסלב הוברמן להצטרף לתזמורת הסימפונית הארץ-ישראלית, עלה לארץ ישראל והתיישב בשדרות נורדאו בתל אביב. אמו נפטרה במהלך המלחמה מסיבות טבעיות; אביו ואחותו נספו בשואה; ואחיו הצליח להגר לאנגליה.
קורות חיים > חייו האישיים

בין יתר עיסוקיו ותחביביו, הוא ייצר ואסף שעונים. בצעירותו עסק בשייט ובהרמת משקולות, ואף אמור היה להתחרות בהרמת משקולות באולימפיאדת ברלין (1936), אך בשל המדיניות הנאצית לא הורשה להשתתף.
הורסט סלומון נישא למירה בשנת 1942. בנו הוא המנצח דורון סלומון, הנשוי לשחקנית ניצה שאול.
נפטר בשנת 2004, בגיל 90. נקבר בבית העלמין קריית שאול. אלמנתו, מירה, נפטרה ב-2007 ונטמנה לצדו.
לקריאה נוספת

Barbara von der Lühe, mit einem Geleitwort von Ignatz Bubis, Die Musik war unsere Rettung!: die deutschsprachigen Gründungsmitglieder des Palestine Orchestra, Tübingen: Mohr Siebeck (Schriftenreihe wissenschaftlicher Abhandlungen des Leo Baeck Instituts, 58), 1998, pp. 88–89, 315, 318.
Josh Aronson and Denise George., Orchestra of Exiles: The Story of Bronislaw Huberman, the Israel Philharmonic, and the One Thousand Jews He Saved from Nazi Horrors, New York: Berkley Books, 2016.
הערות שוליים

↑  Eva Weissweiler, Ausgemerzt! Das Lexikon der Juden in der Musik und seine mörderischen Folgen, Köln: Dittrich, 1999, p. 303.
↑  Orchestra of Exiles (באנגלית)
↑  גידי מרון, מלך השעונים - למי צלצלו השעונים, מעריב, 19 באוקטובר 1986.
↑  הקבר של הורסט סלומון בבית העלמין קריית שאול, באתר BillionGraves.
↑  הקבר של מירה סלומון בבית העלמין קריית שאול, באתר BillionGraves.
דחף עצבי

| --- | --- |

 שיוך:  regulation of membrane potential, bioelectric potential difference 
 מזהים
 קוד MeSH:  G04.580.100 
 מזהה MeSH:  D000200 
 
תהליך של פוטנציאל פעולה המתקדם לאורך האקסון של תא עצב
דחף עֲצַבִּי או ספייק הוא אות חשמלי המשמש להולכה של המידע למרחקים בתאים. כינוי אחר לתופעה פיזיולוגית זו הוא פוטנציאל פעולה, כתרגום מהמונח האנגלי Action Potential. פוטנציאל הפעולה מופיע בתאים שיש להם קרום תא הניתן לעירור (אקסיטבילי). פוטנציאל פעולה מתרחש כאשר מתח הקרום של תא ספציפי עולה ממתח המנוחה ויורד בהמשך. עליית המתח (הנקראת גם דה-פולריזציה) גורמת לעליית מתח דומה במיקומים סמוכים וכך להעברת האות לאורך קרום התא. פוטנציאל פעולה מתרחש במספר סוגים של תאים, הנקראים תאים מעוררים (אקסיטטורים). בבעלי חיים, אלו כוללים תאי עצב, תאי שריר, תאים אנדוקריניים כגון תאי בטא של הלבלב ועוד. קיימים גם תאים אקסיטטורים המוליכים פוטנציאל פעולה בצמחים.
דחפים עצביים הם רכיב מרכזי של התקשורת בתוך מערכת העצבים, והם פועלים לרוב בצימוד עם תהליך העברת אותות ביוכימי שנקרא העברה סינפטית.
פוטנציאל פעולה - הגדרה

פוטנציאל פעולה הוא שינוי מהיר במתח החשמלי שבין פנים התא לסביבתו החיצונית, זאת לעומת מצב של מתח מנוחה.
במצב מנוחה המתח בין שני צדדיו של קרום התא הוא שלילי - פנים התא נושא מטען שלילי יותר לעומת חוץ התא. התהליך של פוטנציאל פעולה מתאפיין ב"קפיצה" מהירה של המתח לערכים חיוביים יותר, המכונה דה־פולריזציה. קפיצה זו מתרחשת ברגע שמתח הממברנה עולה על ערך סף מסוים. לאחר העלייה במתח, מתח הממברנה יורד חזרה כלפי מטה לערכים יותר שליליים.
התופעה של פוטנציאל פעולה נגזרת מתכונותיהן של תעלות יונים ממותגות מתח הנמצאות על פני קרום התא. צורתו ומשכו של פוטנציאל הפעולה, וכן ערך הסף ליצירתו, משתנים בין סוגי תאים שונים ואף בין חלקים שונים של אותו התא, וזאת בשל הבדלים בכמויות ובסוגים של תעלות היונים המפוזרות על פני הממברנה. פוטנציאל הפעולה נחשב יחידת המידע הבסיסית של מערכת העצבים.
יצירת הדחף העצבי

| מרכיביו של תא עצב טיפוסי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   |  דנדריט גוף התא תלולית האקסון אקסון (סיב עצבי) גרעין התא מרווח ראנוויה מחבר אקסון תא שוואן מעטפת מיאלין  |  |  |  |  |  |  |  |

באופן טיפוסי, פוטנציאל פעולה בתא עצב מסוים נוצר בעקבות הקלט שהוא מקבל מתאי עצב אחרים, דרך סינפסה כימית או חשמלית.
במקרה של סינפסה כימית, קלט זה מתבטא במוליך עצבי שמופרש מהתא הקדם־סינפטי ונקשר לקולטן על גבי דנדריט של תא העצב הבתר־סינפטי. פעילות הקולטן גוררת שינוי במתח קרום התא באזור הדנדריט. מצב זה מכונה פוטנציאל בתר־סינפטי. כאשר השינוי במתח מקרב אותו לערך הסף ליצירת פוטנציאל פעולה (כלומר, מביא אותו לערך יותר חיובי), זהו פוטנציאל בתר־סינפטי מעורר. לעומת זאת, כאשר הפעילות מקבעת את המתח על ערך שלילי, כלומר מקטינה את ההסתברות ליצירת פוטנציאל פעולה, נוצר בדנדריט פוטנציאל בתר־סינפטי מעכב.
הפוטנציאלים הבתר־סינפטיים שנוצרו בדנדריט מתפשטים בתוך הנוזל התוך־תאי. בסמוך לאזור בתא המכונה תלולית האקסון, מתבצעת סכימה של הפוטנציאלים החשמליים (מעוררים ומעכבים) שהגיעו מהדנדריטים השונים של אותו התא. אם סכום המתח הוא גבוה מערך הסף ליצירת פוטנציאל פעולה, ייווצר פוטנציאל פעולה בתחילת האקסון. במצב זה נהוג לומר כי תא העצב "יורה" פוטנציאל פעולה. כאשר נוצרים באקסון מספר פוטנציאלי פעולה זה אחר זה, ניתן לדבר על "קצב הירי" של הנוירון.
בתהליך הסכימה שמתבצע בתלולית האקסון, תא העצב מסכם את האותות החשמליים שהוא מקבל במרחב ובזמן. ראשית, ישנו חיבור של אותות מעוררים ומעכבים שהתקבלו באותו הזמן דרך מספר סינפסות שונות (סכימה במרחב). בנוסף, כאשר נוצרים פוטנציאלים בתר־סינפטיים במרווחי זמן קצרים זה אחר זה, הם יכולים להסתכם לכדי אות חשמלי מאוחד המשקף את העוצמה המשוקללת שלהם.
כאמור, פוטנציאל פעולה ייווצר רק אם המתח ברגע נתון הוא גבוה מערך הסף של התא. לעומת זאת, אם המתח הוא נמוך מערך הסף, האות החשמלי ידעך במהירות ולא יועבר הלאה בשרשרת ההולכה העצבית. מרגע שהמתח עובר את ערך הסף, עוצמתו ומשכו של כל פוטנציאל הפעולה הם לרוב בגדלים קבועים, אשר תלויים אך ורק במאפיינים של קרום התא. במילים אחרות, גם אם עוצמת הקלט תוגבר, פוטנציאל הפעולה לא ישתנה. בשל כך, נהוג להתייחס לדחף העצבי כאות בינארי של "הכל או לא כלום", שבו המידע היחיד שמועבר ברגע נתון הוא אם קיים פוטנציאל פעולה או לא. עם זאת, קביעה זו אינה מתקיימת בכל המקרים.
יצירת הדחף העצבי > פירוט התהליך האלקטרופיזיולוגי

יצירת הדחף העצבי תלויה בתעלות יונים עצביות. תעלות אלו הן מבנים חלבוניים הממוקמים בקרום התא ומאפשרים, כאשר הם נפתחים, תנועה של יונים דרך הקרום. חלק מהתעלות נפתחות או נסגרות (באמצעות "שערים") בתלות בגודלו של המתח החשמלי על פני קרום התא, ונקראות בהתאם תעלות יונים ממותגות מתח (Voltage-gated ion channels). חלק מהתעלות הן בררניות - תעלה בררנית מוליכה יונים מסוג מסוים (אשלגן, נתרן או סידן) ביעילות רבה עד כדי ארבעה סדרי גודל לעומת יונים אחרים. הפתיחה היא מהירה והסגירה איטית. הדחף העצבי נוצר על ידי שני סוגים עיקריים של תעלות יונים ממותגות מתח - תעלות נתרן ותעלות אשלגן. במצב מנוחה נשמר ריכוז תוך־תאי גבוה של יוני אשלגן וריכוז חוץ־תאי גבוה של יוני נתרן וכלור. אלה שקולים לפי משוואת נרנסט להפרשי פוטנציאלים חשמליים, המקנים לתא פוטנציאל חשמלי שלילי של כ־70- מיליוולט ביחס לתמיסה החוץ־תאית. הקטנת הפרש הפוטנציאלים על פני הקרום מביאה לפתיחת תעלות נתרן. כאשר המתח החשמלי על פני קרום התא מגיע לערך סף מסוים, נפתחות התעלות הבררניות לנתרן וזרם של יוני נתרן חיוביים מפעפע לתוך התא שכן ריכוז יון זה גבוה בהרבה מחוץ לתא. תהליך זה הוא תהליך משוב חיובי, שכן כניסה של יוני נתרן לתוך התא רק תגביר את השינוי החיובי במתח ותעלות נוספות יפתחו. כך משתנה המתח ממתח המנוחה (כ־70- מיליוולט בתאי עצב מסוימים) לערך רגעי גבוה - כ־30+ מיליוולט, זהו בערך "מתח שיווי המשקל" של הנתרן. שלב זה נקרא 'נסיקה'. כאשר המתח בתוך התא הופך לפחות שלילי (או חיובי) תהליך זה מכונה דפולריזציה וכאשר המתח הופך שלילי יותר (פחות חיובי) תהליך זה מכונה היפר־פולריזציה. בה בעת, תעלות אשלגן נפתחות לאט יותר ומאפשרות ליוני אשלגן לפעפע מהתא החוצה. ליוני אשלגן מטען חיובי, כך שיציאתם מהתא מקטינה את הפוטנציאל החשמלי שלו ביחס לתמיסה החוץ־תאית, וכך מתחיל המתח לחזור למצב מנוחה. בינתיים נסגרות תעלות הנתרן ועוברות למצב אבטול (אינאקטיבציה) ויוני נתרן טעונים חיובית מפסיקים להיכנס לתוך התא. התא עובר רה־פולריזציה והמתח החשמלי על פני הקרום צונח לכ־90- מיליוולט ותעלות האשלגן נסגרות אף הן.
במצב זה לא ניתן לעורר דחף עצבי חדש למשך כמה מאות מילישניות, בין היתר מכיוון שתעלות הנתרן נמצאות במצב אבטול. פרק זמן זה, המכונה תקופת אי־הענות (אֶתנָח) או התקופה הרפרקטורית, אחראי על כך שהדחף העצבי מתקדם לכיוון יחיד לאורך הסיב העצבי ולא לשני הכיוונים. ריכוזי היונים נשמרים במצבם ההתחלתי הודות לפעולת משאבות נתרן־אשלגן (Na+/K+-ATPase). בתום מצב האבטול ניתן לעורר דחף עצבי נוסף.
(הדחף העצבי מכונה גם ירייה (firing) בגלל שתחת מגבר קולי קול פוטנציאל הפעולה נשמע כירי.)