stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מנשה (מלך יהודה)
מנשה במדרש ובחז"ל

במדרש מופיעים עוד חטאים של מנשה: מחיקת שם ה' מספרי התורה ובעילת אחותו. חז"ל מפרטים את מעשי הרצח של מנשה ומסבירים שרצח את סבו, הנביא ישעיהו. ישעיהו ברח ממנשה והתחבא בתוך ארז, אך מנשה ניסר את הארז כאשר ישעיהו עדיין בתוכו. ישנו פירוש חלופי שמנשה בנה פסל גדול שמחץ בכל יום 1,000 אנשים.
השוני והניגוד העולה בין המסופר בספר מלכים לדברי הימים עומד ברקע למחלוקת חז"ל. המשנה מספרת על שלושה מלכים שלדעת חכמים אין להם חלק לעולם הבא: ירבעם, אחאב ומנשה. לעומת דעה זאת, מובאת דעת רבי יהודה שטוען שלמנשה יש חלק לעולם הבא לאור האמור בספר דברי הימים: ”וַיִּתְפַּלֵּל אֵלָיו וַיֵּעָתֶר לוֹ וַיִּשְׁמַע תְּחִנָּתוֹ וַיְשִׁיבֵהוּ יְרוּשָׁלִַם לְמַלְכוּתוֹ וַיֵּדַע מְנַשֶּׁה כִּי ה' הוּא הָאֱלֹהִים.” ועל כך משיבים חכמים: ”אמרו לו למלכותו השיבו ולא לחיי העולם הבא.” הגמרא ממשיכה לדון בחזרה בתשובה של מנשה וחלקו לעולם הבא. הגמרא מוכיחה שלמנשה אין חלק לעולם הבא כי הושווה לאחאב שכאמור במשנה אין לו חלק לעולם הבא. על פי רבי יוחנן, המחלוקת במשנה באה בעקבות פסוק בספר ירמיהו שלפיו החורבן יבוא בגלל מנשה – חכמים מסבירים שהוא לא חזר בתשובה, ור' יהודה אומר שמנשה לא החזיר את שאר עמו בתשובה. רבי יוחנן קובל על חכמים ואומר שכל האומר שמנשה לא חזר בתשובה מרפה את ידיהם של חוזרים בתשובה.
את הפער בין מלכים לדברי הימים מסביר הרב אוריאל טויטו בכך שספר מלכים הוא ספר נבואי שנכתב לפני חורבן בית המקדש ומגמתו היא שהעם יספיקו לחזור בתשובה וצריך להתמקד בחטאים שגורמים לחורבן. ספר דברי הימים אינו ספר נבואי אלא ספר שנכתב בתחילת ימי בית המקדש השני המתאר את שושלת בית דוד ומטרתו ללמד את העם על כוחה של תשובה.
בתלמוד הירושלמי מסופר שמלך אשור שם את מנשה בדוד של נחושת ובישל אותו. מנשה התפלל לכל עבודה זרה בעולם, והדבר לא הועיל, עד שלבסוף נזכר בפסוק ”וְשַׁבְתָּ עַד יְהוָה אֱלֹהֶיךָ” שלימד אותו אביו. מלאכי השרת הפצירו בה' לא לקבל תפילה של אדם כה רשע, אך ה' ענה להם שאם לא ייענה למנשה, אחרים לא יוכלו לחזור בתשובה ולכן ה' חתר תחת כיסא הכבוד וקיבל את תשובת מנשה. לאחר מכן השיב אותו לירושלים על ידי רוח, ובאותה שעה ידע מנשה שיש דין ויש דיין. הרב אוריאל טויטו לומד מכך שמנשה עשה תשובה ובכל זאת מתואר שהחורבן קרה בגללו מה גדול חטאו של המחטיא את הרבים.
בתלמוד הבבלי מסופר על רב אשי שדרש באחאב, ירבעם ומנשה וקרא להם 'חברים' בלשון מזלזלת. מנשה התגלה אליו בחלום והוכיח לו שהוא יודע טוב ממנו כיצד לבצוע את הפת על פי ההלכה. רב אשי הופתע מידענותו של מנשה, ושאל אותו כיצד חטא אם כך בעבודה זרה? ענה לו מנשה, שאילו רב אשי היה חי באותו הדור היה מרים את שולי גלימתו ורץ אחרי מנשה על מנת לעבוד עבודה זרה. למחרת, רב אשי דרש ב'רבנים' אחאב, ירבעם ומנשה.
מנשה במחקר

בחותם שפרסם פרופ' נחמן אביגד נזכר "למנשה בן המלך" המראה שאף על פי שמנשה הוא שם ישראלי, כך נקרא בנו של מלך יהודה.
לקריאה נוספת

יגאל בן-נון, קיצור תולדות יהוה, רסלינג, 2016.
יהודה קיל בפירושו ל'דעת מקרא' על דברי הימים, סיכום הפרשיה בעמ' תתצו תתצז.
הערות שוליים

1 2  ספר מלכים ב', פרק כ"א, פסוק א'
↑  מרדכי כוגן, אסופת כתובות היסטוריות מאשור ובבל: מאות ט-ו לפסה"נ, בהוצאת ספריית האנציקלופדיה המקראית, מוסד ביאליק ירושלים. כתובת 30, עמ' 87 - 92, וכתובת 34, עמ' 99 - 103
↑  Purdue researcher verifies the existence of 53 people mentioned in the Hebrew Bible, בעקבות מחקר שנערך באוניברסיטת פורדו, אינדיאנה, ארצות הברית
↑  רשימת הדמויות מופיעה בסוף מאמר זה
↑  ישראל פינקלשטיין וגיל אשר סילברמן, ראשית ישראל - ארכאולוגיה, מקרא וזיכרון היסטורי, אוניברסיטת תל אביב, 2001
1 2 3  ספר מלכים ב', פרק כ"א, פסוק ט"ז
↑  ספר דברי הימים ב', פרק ל"ג, פסוק ט'
↑  ספר מלכים א', פרק כ"א, פסוק ג'
↑  ספר מלכים ב', פרק כ"א, פסוק ז'
↑  כרמית מזרחי, צבא השמים: הכוכבים האלוהיים, אתר „כישופים: הקדרה המבעבעת”
↑  ספר מלכים א', פרק כ"א, פסוקים ד'–ה'
↑  ספר מלכים א', פרק כ"א, פסוק ו'
1 2 3  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ק"ג, עמוד ב'
↑  ספר מלכים ב', פרק כ"א, פסוקים י"ב–י"ד
↑  ספר מלכים ב', פרק כ"ג, פסוק כ"ו
↑  ספר מלכים ב', פרק כ"ד, פסוקים ג'–ד'
1 2  ספר ירמיהו, פרק ט"ו, פסוק ד'
↑  ספר דברי הימים ב', פרק ל"ג, פסוקים י'–י"ג
↑  ספר דברי הימים ב', פרק ל"ג, פסוקים ט"ו–י"ט
↑  ספר דברי הימים ב', פרק ל"ג, פסוק י"ד
↑  תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף י', עמוד א'
↑  מדרש אגדה פרשת מטות פרק ל'
1 2  תלמוד ירושלמי, מסכת סנהדרין,  פרק י', הלכה ב' (דפוס וילנא: דף נ"א, עמוד ב')
↑  משנה, מסכת סנהדרין, פרק י', משנה ב'
↑  ספר דברי הימים ב', פרק ל"ג, פסוק י"ג
↑  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ק"ב, עמוד ב'
1 2  הרב אוריאל טויטו, "מנשה המלך קוים לתקופתו, מעשיו ואישיותו", מאבני המקום יב (תש"ס), עמ' 251–269.
↑  ספר דברים, פרק ד', פסוק ל'
↑  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ק"ב, עמוד ב'
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529160505171  GND: 129452572  LCCN: n96078774  VIAF: 15848839   WorldCat (עם VIAF): 15848839
צ'י קונג

אישה בסין מבצעת תרגילי צ'י קונג
צ'י קונג או צ'י גונג (בסינית: 气功, מסורתית: 氣功, פין-יין: Qì Gōng) היא אמנות גוף הוליסטית המבוססת על תרגילים פסיכופיזיים, המשלבת יציבה, תנועה, נשימה ומדיטציה כדי לקדם בריאות, רוחניות, איכות חיים וכן מיומנות לחימה. אמנות גוף זו מסווגת במערב כחלק מהרפואה האלטרנטיבית. היא פותחה במאה השנייה לספירה על ידי חווא טו, רופאו של הקיסר הסיני באותה תקופה.
משמעות המילה צ'י היא "אנרגיית החיים הזורמת בגוף". משמעות המילה קונג היא עבודה, טיפוח או כישרון. צירוף המילים צ'י קונג משמעו תרגילי אנרגיה שמטרתם הזרמת אנרגיית החיים הפנימית של הגוף, איזונה והמרצתה. ניתן לפרש את המילה "קונג" גם כשליטה, כלומר "שליטה באנרגיה הנעה בגופנו".
צ'י קונג יכול לכלול ביצוע תבנית תנועה עם מגוון רחב מאוד של תנועות, תנועות בודדות ועיסויים עצמיים. הצ'י קונג, כשיטת מדיטציה בתנועה, מבוצע בדרך כלל בתנועות רכות, עגולות ונמתחות במקצבים איטיים ומהירים. נהוג לבצעו בעמידה, בזמן עבודה, בישיבה או בשכיבה, תוך שימוש בטכניקות נשימה מיוחדות, שמטרתן, על פי הצ'י קונג, לאפשר לגוף לאסוף את סוגי האנרגיות שבו, למקדן או לפזרן.
הצ'י קונג מכוון לשליטה והזנת הגוף בצ'י באמצעות חזרה מתמדת על תרגילי נשימה מבוקרת ותרגילי ריכוז מחשבה. הוא מתמקד בשליטה בנשימה, מתוך תפיסה שמערכת הנשימה היא הנשלטת ביותר מבין השרירים הבלתי רצוניים, ובכך מהווה גשר לשליטה במערכות הלא-רצוניות. בעת תרגול צ'י קונג המתרגל מנסה לדמיין את הנשימה כמשאבה, כאשר מרכז הכובד של הגוף (באזור הטבור) משמש כמפוח, ממנו מונע הצ'י לאחר הרפיית כל הגוף.
לפי הצ'י קונג, איזון חמשת הריגושים (פחד, כעס, להט, דאגה ועצב), והכנסתם לפעולה מבוקרת, משפיעים על הרגעת העצבים, על תפקוד מערכת הנשימה, על קצב זרימת הדם ועל חילוף החומרים. התרגילים אמורים לגרות את פעולת הקיבה, להאיץ הפרשת מיצי קיבה ולהאיץ את המטבוליזם בגוף, לכן הם נתפסים כתרגילי הרזיה.
אחת משיטות הצ'יגונג היא ה"פאלון גונג" או "פאלון דאפא".
שיטות צ'יגונג הן שיטות סיניות מסורתיות המתרכזות בנפש, ברוח ובגוף ומתרגלים אותן באמצעות תנועות מדיטטיביות, איטיות ועדינות. שיטות צ'יגונג היו נפוצות מאוד בסין ובאסיה במשך כל ההיסטוריה. במקור נקראו השיטות הללו "טיפוח-תרגול" והן כללו במקור גם מערכת של תרגילים וגם הוראה של עקרונות מוסר ומעלות טובות.
קשרי גוף, נפש וטבע

הצ'י קונג מכוון להרמוניה של הגוף עם מצבי הרוח (הנפש) ועם הטבע לפי עונות השנה. לכן מתאימים בצ'י קונג תרגילים לפי העונה.
חורף - התכנסות - פחד, המבוטא בכליות
אביב - פריצה - כעס, המבוטא בכבד
קיץ – פיזור - להט, המבוטא בלב
סתיו - איסוף וארגון - עצב, המבוטא בריאות
המספר חמש הוא מספר טיפולוגי מרכזי בצ'י קונג. הצ'י קונג מתמקד בחמש מערכות יסוד בגוף האדם וקושר אותן לפעולות אנרגטיות ולנפש, על פי מפת הרגשות הסינית, מתוך תפיסה שכדי להגיע לשלמות בריאותית, על האדם לפתח את כולן. דוגמה לסדרת תרגילים כזו היא משחק חמש החיות, הכוללת חיקוי תנועתם של בעלי חיים כחלק מהצ'י קונג:
תרגיל נמר – מחזק את הריאות ואמור להעניק אימתניות
תרגיל דוב – מחזק את הכבד ואמור להעניק שלווה
תרגיל צבי – מחזק את הכליות ואמור להעניק גאון
תרגיל עגור – מחזק את הלב ואמור להעניק קלות
תרגיל קוף – מחזק את הטחול ואמור להעניק ערנות
חיות רבות נוספות, מלבד חמש אלו, זוכות לחיקוי בתבנית התנועה.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  המערכת |  הפעולה האנרגטית |  האיבר המחוזק |  הרגש המטופל |
|  עצבים |  גמישות |  כבד |  כעס |
|  דם |  פיזור |  לב |  התרגשות |
|  נשימה |  שקיעה |  ריאות |  עצב |
|  עיכול |  ריכוז |  טחול |  דאגה |
|  מין |  זרימה |  כליות |  פחד |
זקנה

לפי הטאו טה צ'ינג, הגורס כי "מה שגמיש וזורם – ימשיך לגדול ומה שקשיח וחסום – יקמול וימות", הצ'י קונג רואה בגמישות פיזית ונפשית מפתח להארכת חיים. סדרות תרגילים המשלבות כיווץ והרפיה, עיסוי מודרך ומדיטציה מיועדות בעיקר לבני הגיל השלישי, בניגוד לגישה המערבית, הדוגלת בתרגילים ממריצים, אשר בטווח הארוך מתישים את הגוף ומאיצים את תהליך ההזדקנות.
הצ'י קונג מתאים לתרגול של מוגבלים בתנועה וזקנים, תוך שימוש נכון וחכם ב"חוק המאמץ המזערי", המופיע בטאואיזם. לפי תפיסת הצ'י קונג, ניתן באמצעות תרגול מתאים להטעין מחדש את "מצבר" אנרגיית הצ'י שבגוף ובכך להאט את תהליך ההזדקנות.
כללי הצ'י קונג

לפעולת גוף בריאה ישנם חמישה כללים נלמדים, המאפשרים למתרגל להוליך את הצ'י ללא הפעלת כוח מיותר:
הרפיית הגוף במקום כיווצו,
מכלול פעיל במקום חלקים הפועלים עצמאית,
קשר בין הגוף לנפש בכל תנועה לפי מפת הרגשות הסינית,
דפוסי התנהגות משתנים בהתאם לתנועת הגוף,
שימור אנרגיה על-פי חוק "המאמץ המזערי".
חד-קרן (כלכלה)

חד-קרן (לעיתים נהגה יוּניקוֹרן, מאנגלית: Unicorn) היא חברת הזנק פרטית ששוויה מוערך ביותר ממיליארד דולר. המונח נטבע בשנת 2013 על ידי איילין לי, משקיעת הון סיכון, שבחרה את החיה המיתולוגית חד-קרן כדי לייצג את הנדירות הסטטיסטית של מיזמים כה מצליחים. על פי TechCrunch היו 279 חדי-קרן במאי 2019 ובפברואר 2023 צמח מספרם ל-1200. חדי-הקרן הגדולים כללו את Ant Financial, DiDi, Airbnb, Stripe ו-Palantir Technologies. חדי-קרן בולטים כאובר ו-Lyft הפכו בשנת 2019 לחברות ציבוריות והפסיקו להיחשב חדי-קרן.
חברה מתחילה להיות מזוהה כחד-קרן בעקבות גיוס הון שנעשה לפי שווי חברה של מיליארד דולר ומעלה. דרך זיהוי נוספת היא עסקת סקנדרי במניות החברה, כלומר עסקה שבה בעלי מניות בחברה מוכרים מהחזקתם לפי שווי חברה של מיליארד דולר ומעלה.
היסטוריית המונח

כאשר איילין לי טבעה במקור את המונח "חד קרן" בשנת 2013, היו רק שלושים ותשע חברות שנחשבו לחד-קרן. במחקר אחר שנעשה על ידי הרווארד ביזנס רוויו, נקבע כי חברות הזנק שהוקמו בין 2012 ל-2015 גדלו בהערכת שווי פי שניים מחברות הזנק שהוקמו בשנים 2000–2013.
בשל הצמיחה המהירה במספרן של חברות החד-קרן נוצרו מונחים נוספים כדי לתאר חברות ששווין מעל 10 מיליארד דולר - דקהקורן, וחברות ששווין מעל 100 מיליארד דולר - הקטוקורן.
הסיבות מאחורי צמיחתן המהירה של חדי-הקרן > אסטרטגיית צמיחה מהירה

על פי מאמר בכתב העת המדעי "Management Science", משקיעים וחברות הון סיכון מאמצים את אסטרטגיית ה-get big fast עבור חברות סטארט-אפ. GBF היא אסטרטגיה בה סטארט-אפ מנסה להתרחב בקצב גבוה דרך סבבי מימון גדולים וקיצוץ מחירים כדי להשיג יתרון בנתח השוק ולדחוק את המתחרים במהירות האפשרית. נראה כי התשואות האקספוננציאליות המהירות באמצעות אסטרטגיה זו אטרקטיביות לכל הצדדים המעורבים. עם זאת, תמיד יש את הערת הזהירות של בועת הדוט-קום של שנת 2000 והיעדר הקיימות לטווח הארוך ביצירת הערך של החברות שנולדו מעידן האינטרנט.
הסיבות מאחורי צמיחתן המהירה של חדי-הקרן > אקזיטים

חדי-קרן רבים נוצרו באמצעות רכישות על ידי חברות ציבוריות גדולות. בסביבת ריבית נמוכה וצמיחה איטית, חברות רבות כמו אפל, פייסבוק וגוגל מתמקדות ברכישות במקום להתמקד בהשקעות הון או השקעות בתוך החברה. כמה חברות גדולות מעדיפות לחזק את עסקיהן באמצעות רכישת טכנולוגיות ומודלים עסקיים מבוססים במקום ליצור אותם בעצמן.
הסיבות מאחורי צמיחתן המהירה של חדי-הקרן > גידול בהון פרטי זמין

הגיל הממוצע של חברת טכנולוגיה לפני שהיא מונפקת בבורסה הוא 11 שנים, לעומת אורך חיים ממוצע של ארבע שנים בשנת 1999. דינמיקה חדשה זו נובעת מגדילה בהיקף ההון הפרטי הזמין להשקעה בחברות הזנק, וכן בעקבות תקנה אמריקאית משנת 2012 שהגדילה פי ארבעה את מגבלת בעלי המניות בחברה פרטית. סכום ההון הפרטי שהושקע בחברות תוכנה גדל פי שלושה משנת 2013 עד 2015.
הסיבות מאחורי צמיחתן המהירה של חדי-הקרן > מניעת הנפקה

באמצעות סבבי גיוס רבים חברות אינן צריכות לעבור הנפקה ראשונה לציבור כדי להשיג הון או הערכת שווי גבוהה יותר; הם יכולים פשוט לחזור למשקיעים ולגייס הון נוסף. הנפקות מסתכנות גם בסיכון של פיחות ערך החברה, אם השוק הציבורי מעריך את החברה פחות מהערך שמייחסים לה המשקיעים. מספר דוגמאות אחרונות למצב זה הייתה חברת השירותים הפיננסיים סקוור, וטריבגו, מנוע חיפוש גרמני פופולרי למלונות, שניהם ירדו בערכם לאחר ההנפקה. היה זה בגלל הערכת יתר ניכרת של שתי החברות בשוק הפרטי על ידי משקיעים וחברות הון סיכון. השוק לא הסכים עם הערכות השווי של שתי החברות, ולכן צנח מחיר כל מניה מטווח ההנפקה הראשוני שלהן.
בנוסף, משקיעים וסטארט-אפים לא רוצים לבזבז משאבים על הרגולציות הנלוות להנפקה. תקנות כמו חוק סרבנס-אוקסלי החילו רגולציות מחמירות על חברות ציבוריות, בעקבות מספר מקרי פשיטת רגל בשוק האמריקאי.
הסיבות מאחורי צמיחתן המהירה של חדי-הקרן > התקדמות טכנולוגית

חברות הזנק מנצלות את שטף הטכנולוגיות החדשות של העשור האחרון כדי להשיג מעמד של חד-קרן. עם התפוצצות המדיה החברתית והגישה למיליוני משתמשים בפרסום ממוקד, לחברות הזנק יש את היכולת להרחיב את העסק שלהן מהר מתמיד. חידושים טכנולוגיים רלוונטיים כוללים סמארטפונים ניידים, פלטפורמות P2P ומחשוב ענן בשילוב של יישומי מדיה חברתית סייעו לצמיחת חדי-הקרן.
הערכת שווי

הערכות השווי המובילות את חברות ההזנק הללו להפוך לחדי-קרן הן ייחודיות בהשוואה לחברות מבוססות יותר. הערכת שווי לחברה מבוססת נובעת מביצועים של שנים עברו, ואילו הערכת שווי של חברת הזנק נגזרת מהזדמנויות הצמיחה שלה ומההתפתחות הצפויה שלה לטווח הרחוק לשוק הפוטנציאלי שלה. הערכות שווי לחד-קרן נובעות בדרך כלל מסבבי מימון של חברות הון סיכון גדולות. הערכה משמעותית נוספת של חברות הזנק היא כאשר חברה גדולה בהרבה רוכשת אותה ומשלמת בפועל את הערכת השווי. לדוגמה כאשר יוניליוור רכשה את מועדון "דולר שייב קלאב" וכאשר פייסבוק רכשה את אינסטגרם עבור מיליארד דולר, מה שהפך למעשה את החברות הנרכשות לבעלות שווי של מיליארד דולר.
לא כל חד-קרן מגשים את תקוות המשקיעים בו, ויש שהערכת שוויים יורדת בצורה תלולה לאחר שהפכו לחד-קרן. דוגמה לכך היא חברת ואיאר הדמאה, שביוני 2022 הפכה לחד-קרן בספטמבר 2024 הוערך שוויה שווי ב-55 מיליון דולר בלבד.
ראו גם

בועת חד-קרן
לקריאה נוספת

סופי שולמן, ישראל - ארץ קטנה, סיפור גדול, ידיעות ספרים, 2023, הפרק "יוניקורנים", עמ' 64–73.
שלמנאסר החמישי

שַׁלְמַנְאֶסֶר הַחֲמִישִׁי (באכדית: שׁוּלְמָנוּ-אָשָׁרִיד) היה מלך האימפריה האשורית החדשה מ-727 עד 722 לפנה"ס, היה בנו ויורשו של תגלת פלאסר השלישי.
ביוגרפיה

שמו המקורי היה אולוליו, אך שמו המלכותי היה שלמנאסר. בימי אביו שימש כמושל זימירה שבפניקיה. עלה לשלטון בכ"ה בטבת בשנת 727 לפנה"ס.
ביוגרפיה > נגד צור

יוסף בן מתתיהו, בהתבססו על מנאנדרוס, כתב שבארכיוני צור נכתב שבימי שלטון מלך צור אלולאיוס (הוא כנראה לולי בכתובות האשוריות), ששלט בימי שלמנאסר, הפליג מלך צור לכתים (בני העיר כתי) שמרדו בו והכפיפם למרותו. שלמנאסר כבש את ארם ופיניקיה, ואחרי זמן מה התמרדו צידון, עכו והחלק היבשתי של צור, הנקרא ביוונית פאלאיטירוס. משלא נכנעו הצורים, חזר המלך ללחום בהם, והפיניקים שנכנעו לשלמנאסר נתנו לו שישים אניות מלחמה ושמונה מאות איש להשיטן; וכשיצאו הצורים בשתים עשרה אניות ואניות האויב התפזרו, לקחו הצורים בשבי חמש מאות איש, וכך עלתה קרנם של הצורים. אך שלמנאסר חסם את מקורות המים של העיר, ובזכות בורות המים שחפרו הצורים נמשך המצור חמש שנים.
ביוגרפיה > נגד שומרון

ניצחון הצורים וירידת קרנו של שלמנאסר, היו כנראה הסיבה לכך שהושע בן אלה מלך ישראל החליט אף הוא למרוד במלך אשור בשנת 724 לפנה"ס, וכרת ברית עם סוא מלך מצרים והפסיק להעלות מס למלך אשור. המצרים לא באו לעזרת הושע ושלמנאסר עלה על שומרון. בתעודה בבלית שנערכה במאה ה-6 לפנה"ס ומכונה "הכרוניקון הבבלי", נכתב כי שלמנאסר "הרס את העיר שָמֵָרֵיִן" (צורה הקרובה לצורה הארמית של השם "שומרון"). עם זאת, בכתובות סרגון השני, ששלט אחריו, טוען סרגון כי הוא עצמו צר על שומרון וכבש אותה. לדעת חיים תדמור, נראה כי מיד אחרי כיבושה, מת שלמנאסר, אולי נהרג במהלך מרד שפרץ באשור, וייתכן שבשל סיבה זו נסוג הצבא האשורי לארצו בחורף שנת 722/1 לפנה"ס. על כסאו עלה סרגון השני, שככל הנראה הדיח אותו. עם מותו של שלמנאסר, פרץ מרד ברחבי האימפריה האשורית ממערב לנהר הפרת, ובשנת 720 לפנה"ס יצא סרגון השני לדכא את המרידות באזור זה ובין היתר כבש מחדש את שומרון.
הפסוקים בספר מלכים כוללים פעמיים עליה של מלך אשור על שומרון. בעלייה הראשונה הושע משיב לו מנחה, ובפעם השנייה מלך אשור אוסר את הושע ומחריב את שומרון. יעקב קצנשטיין כותב ששלמנאסר עלה פעמיים על שומרון, כנראה בפעמיים שעלה על צור. לעומת זאת, צבי אילן כותב שהדעה המקובלת היא ששלמנאסר עלה על שומרון רק פעם אחת, ושהמנחה שהביא הושע לשלמנאסר היה בשנת עלייתו למלוכה ולא לוותה במסע על שומרון.
ביוגרפיה > סוף ימיו

שלמנאסר מת מוות טבעי או הורעל בי"ב טבת, לפי המקורות האשורים.
לקריאה נוספת

Hayim Tadmor, Shigeo Yamada, The Royal Inscriptions of Tiglath-Pileser III (744–727 BC) and Shalmaneser V (726–722 BC), Kings of Assyria, Eisenbrauns, 2011
Jean-Jacques Glassner's Chroniques Mésopotamiennes (1993; translated as Mesopotamian Chronicles, 2004)
הערות שוליים

↑  לפי "הכרוניקון הבבלי".
↑  אריה קינדלר, מיטבעת צור, המקור העיקרי בימי־קדם של מטבעות־כסף בארץ־ישראל, ארץ-ישראל: מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה ח', 1967, עמ' 318 (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, 9.14.2
↑  ספר מלכים ב', פרק י"ז, פסוקים ג'–ו', פרק י"ח, פסוקים ט'–י'
↑  כפי שמופיע בספר עזרא, פרק ד', פסוק י': "שָׁמְרָיִן".
↑  מ' כוגן, אסופת כתובות היסטוריות מאשור ובבל: מאות ט'-ו' לפסה"נ; עמ' 118
↑  בוסתנאי עודד, תולדות עם ישראל בימי בית ראשון, האוניברסיטה הפתוחה, כרך ב, יחידה 6, עמ' 422.
↑  חיים תדמור, "ימי בית ראשון ושיבת ציון", תולדות עם ישראל בימי קדם, עמ' 136–137, בתוך: בוסתנאי עודד, תולדות עם ישראל בימי בית ראשון, כרך ב, יחידה 6, עמ' 423.
↑  ה. יעקב קצנשטיין, צור, אנציקלופדיה מקראית, כרך ו', עמ' 704
↑  צבי אילן, אנציקלופדיה מקראית, דבר, 18 במאי 1972
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: תגלת פלאסר השלישי | המלך ממלכי אשור | הבא: סרגון השני |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1147222967  VIAF: 199151246606944132886   WorldCat (עם VIAF): 199151246606944132886 
מנחות של אניות מוגשות מצור וצידון לשלמנאסר השלישי, מתוך תבליטי שערי אימגור־אנליל (אנ')
סוקוזאורוס

| סוקוזאורוס |
| --- | --- |
 
תקופה
קרטיקון תחתון, 139.8–122.46 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
משפחה:: ספינוזאוריים
סוג:: סוקוזאורוס
מינים
 Suchosaurus cultridens  Suchosaurus girardi
שם מדעי
 Suchosaurus

סוקוזאורוס (שם מדעי: Suchosaurus; מילולית: "לטאת תנין") הוא סוג של דינוזאור במשפחת הספינוזאוריים שחי בקרטיקון תחתון שלפני 122.46–139.8 מיליון שנה מזמננו בדרום אנגליה.
סוג זה תואר ב-1841 בידי החוקר האנגלי ריצ'רד אוון שקרא לו על שם מבנה לסתותיו הדומות לאלה של תנין מודרני. בסוג תוארו 2 מינים: Suchosaurus cultridens (שם שמשמעו: "שן פיגיון"), אשר תואר בידי אוון ב-1841 על סמך הממצאים המאובנים במזרח סאסקס, והמין Suchosaurus girardi, אשר תואר ב-1897 בידי החוקר Henri Émile Sauvage על סמך ממצאי מאובנים מפורטוגל, ונקרא לכבוד החוקר הצרפתי אלברט ז'ירארד.
לפי הממצאים של הדינוזאור שכללו בעיקר שרידי שיניים ולסת תחתונה נראה שהיה קרוב לספינוזאורוס והסוקומימוס והיה גדול יחסית. על פי הערכות החוקר האמריקאי תומאס ר. הולץ הבן הוא הוערך באורך של 10 מטרים בקירוב והגיע למשקל של 1–4 טונות. חוקרים אחרים העריכו אותו באורך של 8.6 מטרים, גובה של 2.15 מטרים ומשקל של 1.4 טון. הוא היה בעל מבנה לסתות מעוקל מעט כלפי מעלה ומבנה השיניים היו חרוטיות ובעלות חריצים מוגבהים יחסית. השיניים היו מעט דקות ומותאמות כנראה לציד דגים, אם כי ייתכן שהוא גיוון גם בחיות יבשתיות.
הערות שוליים

↑  Owen, R. (1840–1845). Odontography. London: Hippolyte Baillière, 655 pp, 1–32
אזור זמן

מפת אזורי הזמן (נכון ל-27 בדצמבר 2020)
אזור זמן (באנגלית: Time zone) הוא אזור על פני כדור הארץ שבין גבולותיו השעה הרשמית והתאריך הרשמי זהים בכל מקום ובכל עונות השנה. אם מתעלמים מהקריטריון האחרון, כלומר מהנהגת שעון קיץ, יש כיום 38 אזורי זמן ברחבי העולם. אם מתחשבים גם במועדים השונים של הנהגת שעון קיץ, מספר אזורי הזמן גדל במידה ניכרת. כיום יש נטייה לתאם את מועדי הנהגת שעון הקיץ במדינות רבות, כדי לצמצם את מספר אזורי הזמן ולשפר את התיאום בין המדינות.
מאפיינים

החלוקה לאזורי זמן החלה בשלהי המאה ה-19, לאחר שחברות הרכבת דרשו הצגת זמן עקבית לאורך מסלולה הארוך של הרכבת. עד למועד זה היה בכל יישוב זמן מקומי, שהקשה מאוד על הצגת לוח זמנים לרכבת. ב-18 בנובמבר 1883 החלו חברות הרכבת של אמריקה הצפונית להשתמש בשעון שהתבסס על חלוקתה של אמריקה הצפונית לארבעה אזורי זמן. בשנה שלאחר מכן אומץ רעיון זה ברחבי תבל.
הבדלי השעות בין המדינות נקבעים לפי מיקומן הגאוגרפי - כאשר השעון של הזמן האוניברסלי המתואם, UTC מציין את השעה במרידיאן אפס שעובר בגריניץ' שליד לונדון - מערבה ממנו השעות פוחתות ומזרחה ממנו השעות מתווספות. כך למשל, אזור הזמן UTC+2 הוא האזור שבו השעה היא 14:00 אם בגריניץ' השעה היא 12:00, ואזור הזמן UTC-5 הוא האזור שבו השעה היא 6:00 אם בגריניץ' השעה היא 12:00. בעבר היו נמדדים אזורי הזמן ביחס לשעון גריניץ' הבריטי (GMT - Greenwich Mean Time), ששונה במעט מה-UTC.
כבסיס לקביעת אזורי זמן נקבעו 24 קוי אורך שמשמשים כנקודות ייחוס. המרחק בין שני קווי אורך כאלה הוא 15 מעלות, שהיא תוצאת החילוק של 360 מעלות ב-24 שעות היממה. לכאורה, כל אזור זמן היה צריך להשתרע על פני 15 מעלות בדיוק, אבל בפועל גבולות אזורי הזמן גמישים במטרה לשמור כל מדינה או מחוז של מדינה בתחומי אזור זמן אחד, או כדי לאפשר שעה אחידה בכמה מדינות שכנות.
יש כמה מדינות גדולות במיוחד המשתרעות על-פני אזורי זמן אחדים. המדינה שכוללת את המספר הגדול ביותר של אזורי זמן היא רוסיה. כמו כן, יש מדינות שבהן נקבע אזור-ביניים כפתרון פשרה כדי למנוע את חלוקת המדינה לאזורי זמן אחדים. כך למשל קבעה הודו לעצמה אזור זמן מיוחד שמקדים בחמש שעות וחצי את השעון העולמי (UTC+5:30) כדי למנוע את חלוקת המדינה בין אזורי הזמן UTC+5 ו-UTC+6. ברפובליקה העממית של סין, שרוחבה עולה על 5,000 ק"מ ולכן מצדיק חלוקתה לחמישה אזורי זמן, יש אזור זמן יחיד – UTC+8. האחידות גורמת לכך שבמערב סין השמש זורחת ב-10 בבוקר. אזורי זמן מיוחדים נקבעים לפעמים גם מסיבות פוליטיות, כדי לבטא עצמאות מדינית. מנגד, מקובל לאחד אזורי זמן של מדינות החברות בגוף בינלאומי משותף.
בחישוב השעה במדינה מסוימת יש להביא בחשבון אם באותה מדינה חל שעון קיץ. במקרה זה יש להוסיף שעה לאזור הזמן של מדינה זו. בגריניץ' עצמה, למעשה, השעון המקומי הוא UTC+1 בתקופת שעון הקיץ בבריטניה.
אזור הזמן של ישראל

בראשית ימי המנדט הבריטי נקבע אזור הזמן של שטח המנדט כאזור הזמן של קהיר ואתונה כלומר, מקדים בשעתיים את שעון גריניץ'. "פקודת קביעת הזמן" המנדטורית משנת 1940 קבעה את אזור הזמן הנהוג כאשר שעון הקיץ בתוקף, אך אזור הזמן הרשמי לא הוגדר בה. הפקודה המנדטורית לעניין קביעת הזמן הייתה בתוקף עד 1992, כשמועדי שעון הקיץ נקבעים בידי שר הפנים.
ב-1992 נחקק "חוק קביעת הזמן" שבו נקבע: "הזמן בישראל יקדים את הזמן האוניברסלי המתואם בשעתיים." ("זמן אוניברסלי מתואם" הוא UTC שנקבע במקום שעון גריניץ'). ב-2005 נקבעו בחוק מועדים קבועים למעבר בין שעון קיץ לשעון חורף, כדלהלן: "בכל שנה, בין יום שישי האחרון שלפני ה-2 באפריל בשעה 02:00, לבין יום ראשון האחרון שלפני י' בתשרי, בשעה 02:00, יוקדם הזמן בישראל בשעה אחת נוספת, כך שיקדים את זמן אוניברסלי מתואם בשלוש שעות".
לפיכך, אזור הזמן של ישראל מוגדר כ-UTC+2 (או IST: Israel Standard Time), ובתקופת שעון הקיץ - UTC+3 (או IDT: Israel Daylight Time).
מועדי שעון הקיץ של ישראל לא תאמו את המועדים של אף מדינה אחרת, ולכן ישראל נחשבה כבעלת אזור זמן משל עצמה.
אך כשתוקן החוק ב-2013, שקבע כי זמן החזרה לשעון חורף יהיה ביום ראשון האחרון של חודש אוקטובר, ישראל יישרה בכך קו עם מדינות מזרח אירופה.
כך או כך, ברוב ימות השנה השעה בישראל זהה לשעה ביוון, סוריה, ירדן ומדינות נוספות באפריקה, בבלקן ובצפון מזרח אירופה.
ראו גם

שעון גריניץ'
קו התאריך הבינלאומי
שעון הקיץ בישראל
הערות שוליים

↑  הכוונה היא לתאריך על-פי לוח השנה הגרגוריאני.
↑  ההגדרה שעל-פיה השעה בתוך אזור זמן צריכה להיות זהה בכל עונות השנה נעשתה מקובלת בשנים האחרונות, עקב התפשטות השימוש בשעון קיץ והצורך לתאם את תאריכי המעבר בין שעון חורף לשעון קיץ בין המדינות והמחוזות השונים.
↑  When Year 2019 Starts Around the World, www.timeanddate.com (באנגלית) כולל טבלה זמני כניסתה של השנה האזרחית הבאה בכל רחבי העולם. הטבלה כוללת 37 אזורי זמן, אולם היא מתייחסת למצב בין 31 בדצמבר ל-1 בינואר בלבד, ולא למצב בכל עונות השנה.
↑   היסטוריית החקיקה של חוק קביעת הזמן. החוק המקורי, והתיקונים הספורים שנעשו לו, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536565605171  BnF: cb119469656 (data)  GND: 4190659-7  LCCN: sh85135397 
‏ מפה עולמית עם אזור זמן מודגש UTC+2:   מדינות בהן זו השעה במשך כל השנה  מדינות בהן זהו הזמן הרשמי בקיץ בחצי הכדור הצפוני
(כשעון־קיץ)
  מדינות בהן זו השעה במשך החורף בחצי הכדור הצפוני(כשעון החורף -הרגיל)   אזורי ים
מפה של המזרח התיכון לפי אזורי זמן:



   
UTC+02:00
שעון מצרים

   
UTC+02:00

UTC+03:00
שעון מזרח אירופה /
שעון ישראל /
שעון הקיץ של מזרח אירופה /
שעון הקיץ בישראל

   
UTC+03:00
שעון ערב /
שעון טורקיה

   
UTC+03:30
שעון איראן

   
UTC+04:00
שעון המפרץ הפרסי

▉▉▉▉ שעון סטנדרטי נצפה כל השנה
▉ שעון קיץ נצפה
טריגונומטריה

טריגונומטריה (מיוונית τρίγωνον "משולש" + μέτρον "מדידה") היא ענף בגאומטריה העוסק בחקר המשולשים והקשר שבין צלעותיהם וזוויותיהם. קשר זה מבוטא בעזרת פונקציות טריגונומטריות, שהמוכרות שבהן הן סינוס, קוסינוס וטנגנס.
הטריגונומטריה התפתחה במאה ה-3 לפני הספירה כענף של גאומטריה עבור שימושים באסטרונומיה אך כיום לטריגונומטריה יישומים רבים מעבר לאסטרונומיה, למשל עבור ניווט, אופטיקה, תורת המוזיקה ועוד.
עמוד מתוך ספר המתמטיקה הגרמני Manuale Mathematicum משנת 1617 המתאר שימוש בטריגונומטריה