stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סבין מהמוד
הערות שוליים

↑  "Sabeen Mahmud Director T2F gunned down in Karachi", באתר TheNews.com.pl,‏ 25 באפריל 2015
1 2 3  ידיעה על הירצחה, באתר The Express Tribune,‏ 24 באפריל 2015 (באנגלית)
↑  סאעד שפקאת, ריאיון לעיתון DAWN,‏ 18 בספטמבר 2008 (באנגלית)
↑  "T2F: A pursuit of the heart", במדור הבלוג של אתר Tribune בפקיסטן, 7 באוגוסט 2010
↑  סבין מהמוד, "Creative Karachi: Establishing an Arts & Culture Center for the World's Most Rapidly Growing City (Innovations Case Narrative:PeaceNiche and The Second Floor)", בכתב העת Innovations: Technology, Governance, Globalization, כרך 8, גיליון 3 - 4, 2013, עמ' 27 - 41
1 2  "Meet the Woman Behind Pakistan's First Hackathon", באתר Wired,‏ 15 במאי 2013
↑  "Meet Sabeen Mahmud, a Woman Trying to Change Pakistan One Line of Code at a Time", באתר The Mary Sue,‏ 15 במאי 2013
↑  "Second helpings at a model tea house", באתר האינדיפנדנט, 27 בנובמבר 2012
↑  "Sabeen Mahmud — a profile", באתר DAWN,‏ 24 באפריל 2015
↑  "Pakistani Cafe Is Oasis In Desert Of Civil Discourse", באתר NPR,‏ 5 בינואר 2013
↑  "Tech Guru Sabeen Mahmud: 'Fear Is Just a Line in Your Head'", בכתב העת Inc.‎,‏ 15 במאי 2013
↑  הודעה לעיתונות, באתר של מלאלה יוספזאי, 26 באפריל 2015 (באנגלית)
↑  ידיעה על המעצר, באתר The Express Tribune,‏ 20 במאי 2015 (באנגלית)
נמל התעופה הבינלאומי של סלאלה

נמל התעופה הבינלאומי של סלאלה הוא שדה תעופה בסלאלה שבעומאן, והשני בגודלו במדינה. השדה משמש בעיקר לטיסות להודו, קרן אפריקה וערב הסעודית, אך גם למדינות רבות באירופה ואסיה. הוא משמש גם כתחנת מעבר בטיסות בין יבשתיות מאירופה לאסיה ולהפך. השדה ממוקם כ-5.5 קילומטר ממרכז העיר.
היסטוריה

ב-1935 הקים חיל האוויר המלכותי הבריטי שדה תעופה באזור שישמש לפעולות לתמיכה בסולטאן עומאן. השדה שימש בין היתר במהלך מלחמת ג'בל אח'דר בשנים 1954–1957 ומלחמת דופר ב-1962–1976. הבריטים הפסיקו את השימוש בשדה ב-1977.
שימוש אזרחי בשדה החל באותה התקופה.
ב-2003 הפך השדה לשדה תעופה בינלאומי והחלו לפעול בו טיסות לדובאי.
ב-2011 החל תכנון לנמל תעופה חדש במקום, שבנייתו הסתיימה ב-2015.
הערות שוליים

↑  Oman and the Cold War, RAF Museum (באנגלית בריטית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא תעופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סבין זלטין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 בינואר 1907 ורשה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  21 בספטמבר 1996 (בגיל 89) הרובע החמישה-עשר של פריז, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  בית הקברות מונפרנאס 
 בן או בת זוג:  מירון זלטין 
 
סבין זלטין (בצרפתית: Sabine Zlatin; 13 בינואר 1907 –  21 בספטמבר 1996) הייתה לוחמת יהודייה צרפתית בתנועת ההתנגדות הצרפתית בשנות מלחמת העולם השנייה. הצילה כמאה מילדי איזיו בתקופת השואה. לאחר המלחמה נודעה בזכות פעילותה להנצחת ילדי בית הילדים שנספו בשואת יהודי צרפת.
קורות חיים > נעורים

זלטין נולד בוורשה, שנייה מבין 12 ילדים. אביה היה אדריכל. עקב מצבה הכלכלי הקשה של המשפחה ועקב האנטישמיות בפולין, שלאחר מלחמת העולם הראשונה זכתה לעצמאותה מהאימפריה הרוסית, היגרה המשפחה מפולין ב-1920. לאחר נדודים בדנציג, קניגסברג, ברלין ובריסל הגיעו בני המשפחה לננסי, שם למדה זלטין היסטוריה של האמנות. שם הכירה את מירון זלטין, סטודנט יהודי צעיר שהגיע מרוסיה ולמד חקלאות באוניברסיטת ננסי. הם נישאו בשנת 1927 והקימו חוות עופות בעיירה לנדה (צר') בצפון צרפת. ביולי 1939 קיבלו סבין ומירון אזרחות צרפתית.
קורות חיים > בתקופת מלחמת העולם השנייה

בתקופת מלחמת העולם השנייה התנדבה זלטין לקורס אחיות של הצלב האדום בליל. בשנת 1940 עברו בני הזוג זלטין למונפלייה ומשם עברו לאיזיו (צר'). במאי 1943 הקימו השניים בכפר איזיו בית ילדים ובו מצאו מחסה עשרות ילדים יהודים, נרדפי הנאצים, שהובאו למקום על ידי האוז"ה. בית הילדים היה חלק מרשת של בתי ילדים שבחלקם שהו הילדים בתור מסתור, ובחלקם באופן זמני, לפני העברתם אל מעבר לגבול, אל שווייץ או ספרד הנייטרליות. למעלה ממאה ילדים שהו בבית הילדים באיזיו מהקמתו במאי 1943 ועד פשיטת הגרמנים באפריל 1944. חלקם שהו במקום רק מספר שבועות או חודשים.
עם פשיטת הגרמנים על בית הילדים באפריל 1944 לא הייתה סבין בבית הילדים וכך ניצלה. היא הייתה במונפלייה, שם ביקשה מהאחראים על הפעלת בית הילדים, נוצרים ואנשי אוז"ה יהודים כאחד, לפזר את הילדים ולהפסיק את פעילותו של בית הילדים עקב התגברות החשש לשלומם של הילדים. זאת לאחר שבספטמבר 1943 נכבש אזור דרום-מערב צרפת בידי הגרמנים - אזור שעד אותה עת היה בידי האיטלקים.
בעלה של זלטין, מנהל בית הילדים מירון זלטין, גורש בטרנספורט 73 (צר') שיצא מצרפת לטאלין ב-15 במאי 1944 ונרצח.
לאחר תפיסת הילדים עברה זלטין לפריז ושם פעלה בשורות תנועת ההתנגדות הצרפתית.
קורות חיים > אחרי המלחמה

זלטין התפרנסה מעבודתה כטבחית במלון לוטציה בפריז, שם סייעה ביצירת קשרים בין ניצולי שואה ששבו ממחנות ריכוז. ביולי 1945 גילתה זלטין שילדי איזיו, שבהם טיפלה ושגורשו, נרצחו באושוויץ. רק אחת מהם, לאה פלדבלום, שרדה.
זלטין הייתה ציירת לפני המלחמה, והמשיכה בעיסוקה זה גם אחרי המלחמה. על יצירותיה חתמה בשם "יאנקה" (Yanka), שם החיבה שבו כינה אותה אביה. את עיקר פרסומה הקנתה לה פעילותה להנצחת ילדי איזיו בשנים שלאחר המלחמה. היא הייתה אחת היוזמות להקמת מוזיאון בבניין ששימש את בית הילדים. בשנת 1987 הוקם, בבניין בו פעל בית הילדים, מוזיאון המנציח את סיפורם של הילדים ואת סיפור הגירוש.
הנצחה

זלטין נפטרה בשנת 1996 בפריז ונקברה בבית הקברות מונפרנאס בחלקה מספר 18.
על שמה קרוי רחוב בווילרבאן וכן רחוב ברובע השביעי בליון. בשנת 2012 שינתה עיריית ליון את שם הרחוב ל"רחוב סבין ומירון זלטין".
על קיר הבית בו גרה זלטין ברובע השישי של פריז, ברחוב מאדאם (צר') מספר 46, קבוע לוח זיכרון לזכרה.
סרט טלוויזיה בשם "הגברת מאיזיו" (צר') הנציח את סיפורה וכך גם מספר ספרים, אחד מהם נכתב על ידי סרז' קלרספלד.
ב-6 באפריל 2015, במלאת 71 שנה לגירוש, חנך נשיא צרפת פרנסואה הולנד את מוזיאון בית הילדים המחודש באיזיו, לאחר שזה נסגר למספר חודשים לשם שיפוצים.
קברה של סבין זלטין בפריז
שלט לזכר סבין זלטין על קיר הבית בו גרה בפריז
סוד'ורלנד

| --- | --- |

 מדינה:  איסלנד איסלנד
 בירת המחוז:  סלפוס
 שטח:  24,256 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  28,399 (2020)
  ‑ צפיפות:  1.17 נפש לקמ"ר (2020)
 קואורדינטות:  63°55′59″N 20°59′49″W﻿ / ﻿63.93305556°N 20.99694444°W﻿ / 63.93305556; -20.99694444 
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סוד'ורלנד (באיסלנדית: Suðurland) הוא המחוז הגדול שבמחוזות איסלנד, הממוקם בדרום המדינה. בירת המחוז היא סלפוס, שבה מתגוררים רבע מתושבי המחוז.
סוד'ורלנד הוא הגדול ביותר מאזורי איסלנד. שטחו 24,256 קמ"ר, שמבחינת שטח דומה לזה של צפון מקדוניה. הבירה היא סלפוס.
אוכלוסייתה מונה 28,399 נפש (נכון ל-2020) וצפיפות אוכלוסייה היא 1.17 תושבים לקמ"ר.
באזור המערבי שלה נמצא עמק תינגווליר. שם, בשנת 930, נוסד הפרלמנט, אחד המוסדות הפרלמנטריים הוותיקים בעולם
באזור הדרום-מערבי נמצאים איי וסטמן, ארכיפלג המורכב מ-15 איים, הגדול בהם הוא היימאיי, עם 13.4 קמ"ר ו-4045 תושבים (2008). סורטי עוקבת אחריה, עם 1.4 קמ"ר.
הערות שוליים

↑  Randi Bj W. Rdahl (2011), The Incorporation and Integration of the King's Tributary Lands Into the Norwegian Realm C. 1195-1397, BRILL, ISBN 90-04-20613-2 p 137, 153-54, 218, 259.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531160105171  LCCN: n94091586  VIAF: 124491573   WorldCat (עם VIAF): 124491573 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של איסלנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נמל התעופה הלאומי מינסק

נמל התעופה הלאומי מינסק (בבלארוסית: Нацыянальны аэрапорт Мінск, ברוסית: Национальный аэропорт Минск) הוא נמל תעופה בינלאומי השוכן כ-42 ק"מ צפונית מזרחית למינסק בירת בלארוס. נמל התעופה מהווה בסיס פעולה מרכזי לחברת הדגל הבלארוסית, בלאביה.
נמל התעופה שוכן בתוך מחוז מינסק אך מבחינה מנהלית הוא מובלעת השייכת לרובע קסטריצ'ניצקי (אנ') של העיר מינסק.
היסטוריה

בניינו החל ב-1977 ושנתיים לאחר מכן הושלם מסלול ההמראה. ב-1982 נפתח נמל התעופה לפעילות: ב-1983 לטיסות פנים סדירות, ולטיסות בינלאומיות ב-1989.
כיום משמשים שערים 1 ו-2 מיועדים לטיסות פנימיות בבלארוס, לטיסות לרוסיה וליעדים במדינות יוצאות חבר המדינות. שערים 3 (VIP),‏ 5, 4 ו-6 הם שערי היציאה ליעדים הבינלאומיים.
ב-1990 עברו דרכו 2.2 מיליון נוסעים, נתון שהיווה שיא. התפרקות ברית המועצות ב-1991 והמשבר הכלכלי שפקד את כלכלת בלארוס בשנים שלאחר מכן הובילה לירידה בכמות הנוסעים שהגיעה לשיא שלילי של 400,000 נוסעים בלבד בשנת 2000. שנת 2008 הייתה נקודת מפנה כאשר שוב עברו בנמל התעופה מיליון נוסעים.
הערות שוליים

↑  Minsk National Airport  (MSQ), World Airport Codes
ערך זה הוא קצרמרבנושא שדות תעופה ובנושא בלארוס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נמל התעופה החדש מרכז פולין

נמל התעופה המרכזי "סולידריות" (בפולנית: Centralny Port Komunikacyjny "Solidarność") הוא מגה פרויקט של ממשלת פולין לבניית נמל תעופה חדש מהיסוד שיהיה ממוקם כ-40 ק"מ מורשה ויחליף את נמל התעופה פרדריק שופן. פתיחתו של נמל התעופה מתוכננת לשנת 2027. בתחילה יהיו לנמל התעופה שני מסלולי המראה ולאחר מכן ארבעה. כמו כן לנמל התעופה תהיה קיבולת של 40 מיליון נוסעים בתחילה, עם אופציה לעד 100 מיליון. בסמוך לנמל התעופה תיבנה תחנת רכבת כאשר נסיעה לורשאבה צנטראלנה תיארך כ-15 דקות ונסיעה לתחנת הרכבת לודז' פבריצ'נה תיארך כ-25 דקות.
היסטוריה

דיונים בצורך להקמת נמל תעופה חדש שיחליף את נמל שופן עלו בתחילת שנות ה-2000. ב-12 במאי 2005, רשות התעופה של פולין חתמה על חוזה עם החברה הספרדית Ineco-Sener לחקירת היתכנות של הקמת נמל תעופה ראשי חדש. מאז עלייתה לשלטון של מפלגת חוק וצדק, גברו הקריאות להקמתו של נמל תעופה חדש. במסמך הממשלתי "אסטרטגיית פיתוח תשתית התחבורה לשנים 2010-2013" צוין הצורך בנמל תעופה ראשי חדש. בנובמבר 2017 אושרה לראשונה תוכנית ממשלתית בנידון.
מיקום

נמל התעופה יהיה ממוקם כ-40 ק"מ מערבית לורשה, בסמוך לכפר סטניסלאבוב המהווה חלק מגמינת באראנוב שבמחוז גרודז'יסק בפרובינציית מזוביה.
נמל התעופה הלאומי יואנינה

נמל התעופה הלאומי יואנינה (ביוונית: Κρατικός Αερολιμένας Ιωαννίνων; באנגלית: Ioannina National Airport) הוא נמל תעופה הממוקם ארבעה קילומטרים ממרכז העיר יואנינה, יוון. שמו המלא הוא נמל התעופה הלאומי יואנינה - המלך פירוס (Βασιλεύς Πύρρος).
הטרמינל הישן
היסטוריה

נמל התעופה הלאומי יואנינה הוקם בשנת 1932. בניין הטרמינל המקורי בגודל 450 מ"ר נבנה בשנת 1953 ולאחר מכן הורחב להכפלת השטח בשנת 1953 וב-600 מ"ר נוספים בשנת 1993. נמל התעופה קיבל את השם "המלך פירוס" ב-2007. בניית מגדל הפיקוח ומסלול ההסעה החדשים הושלמו ב-2017.
ב-11 ביולי 2019 הושלם טרמינל נמל התעופה החדש והופעל. הוא כולל אולם המראות והגעות חדש ופינת המתנה לנוסעים וכן מסעדה ואזור דיוטי פרי.
מתקנים

אורך המסלול הוא כ-2,400 מטרים ברוחב של כ-45 מטרים עם שלושה מסלולי הסעה ורחבת חניה בגודל 43 מ"ר. שטח הטרמינל הוא 5,290 מ"ר.
הערות שוליים

1 2  "Υπηρεσία Πολιτικής Αεροπορίας – Αερολιμένες – Κρατικός Αερολιμένας Ιωαννίνων "Βασιλεύς Πύρρος" (ΚΑΙΩΠ)".
סוד'ורוי

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס האטלנטי 
 קואורדינטות:  61°32′00″N 6°51′00″W﻿ / ﻿61.533333333333°N 6.85°W﻿ / 61.533333333333; -6.85
 שטח:  166±0.1 קילומטר רבוע
 אורך:  32 קילומטר
 רוחב:  9 קילומטר
 גובה מרבי:  Gluggarnir
 נתונים מדיניים
 מדינה:  איי פארו איי פארו
 אוכלוסייה:  4,603 (2016)
 אזור זמן:  UTC+0
 עיר ראשית:  Tvøroyri 
  (למפת איי פארו מוגדלת) טורסהאבן קלאקסוויק סאנדורסוד'ורוי(למפת איי פארו רגילה) טורסהאבן קלאקסוויק סאנדורסוד'ורוי
 
מפת האי סוד'ורוי
סוד'ורוי (בפארואזית: Suðuroy מה שמזכיר את המילה דרום באנגלית) הוא הדרומי ביותר באיי פארו. משמעות שם האי בפארואזית הוא "האי הדרומי".
האי נפרס על פני שטח של 166 קמ"ר וסמוך אליו נמצא האי ליטלה דימון שאינו מיושב, והוא הקטן ביותר מ-18 איי פארו.
בשנת 2005 חיו באי כ-5,000 איש, אך מאז חלה ירידה בתושבי האי ונכון לשנת 2017 חיו באי 4,607 תושבים
גאוגרפיה

שטח האי 166 קמ"ר ומתגוררים בו כ-4,600 תושבים (2016).
הנקודה הגבוהה באי היא פסגת ההר גלוגרניר (Gluggarnir), שגובהו 610 מטרים.
ראו גם

דאלור
סוגריוס

| --- | --- |

 לידה:  1080? Chennevières-lès-Louvres, צרפת 
 פטירה:  13 בינואר 1151 (בגיל 71 בערך) סן-דני, צרפת 
 מקום קבורה:  בזיליקת סן-דני 
 יצירות ידועות:  בזיליקת סן-דני 
 
איור מימי הביניים המציג את סוגריוס
סוּגֶרְיוּס (בצרפתית: Suger; מבטאים סוּזֶ'ר, נולד בסביבות 1081 – מת ב-13 בינואר 1151), היה אב מנזר במנזר סן-דני, מדינאי ודיפלומט, יועצו של מלך צרפת, היסטוריון והפטרון המשפיע הראשון של האדריכלות הגותית. סוגריוס היה דיפלומט, מדינאי ומנהלן מחונן ונחשב לאחד האנשים המשפיעים והחזקים בצרפת בתקופת חייו.
ביוגרפיה

סוגריוס נולד למשפחה ענייה ובשנת 1091 הובא למנזר סן דני הסמוך כדי להתחנך. הוא התחנך בבית הספר Saint-Denis de l'Estrée ושם פגש את מלך צרפת לעתיד, לואי השישי, מלך צרפת, והשניים נהיו חברים. בשנים 1104–1106 למד סוגריוס בבית ספר אחר, אולי בזה של מנזר סן בנואה סור לואר. ב-1106 הוא הפך למזכירו של אב המנזר של סן דני. בשנה שלאחר מכן הוא נהייה פרובוסט של ברנוואל (Berneval) בנורמנדי, וב-1109 בטורי (Toury). ב-1118 שלח לואי השישי את סוגריוס לחצר האפיפיור גלאסיוס השני במגלון (Maguelonne), ושם הוא חי בשנים 1121–1122 בחצר יורשו של גלאסיוס, האפיפיור קאליקסטוס השני.
אחרי שחזר מאיטליה הפך סוגריוס לאב המנזר של סן דני. עד 1127 הוא עסק בעיקר בענייני השעה של הממלכה בעוד שבעשור שלאחר מכן הוא הקדיש את עצמו לארגון מחדש ורפורמות במנזר. תאוריה שנויה במחלוקת גורסת שהוא התחיל לעבוד בסמוך לשיפוץ כנסיית המנזר גם על יצירת קלפי טארוט. ב-1137 הוא ליווה את המלך לעתיד לואי השביעי, מלך צרפת לדוכסות אקוויטניה לכבוד חגיגת נישואיו של הנסיך לאלינור מאקוויטניה, ובמהלך מסע הצלב השני שימש כאחד מעוצרי הממלכה (1147–1149). הוא התנגד באופן נחרץ לגירושי המלך, בין השאר מאחר שהוא המליץ על הנישואים. למרות שלא אישר את מסע הצלב השני, הטיף סמוך למותו על יציאה למסע צלב חדש.
סוגריוס שימש הן כחבר והן כיועץ עבור מלכי צרפת לואי השישי ולואי השביעי. הוא הפציר במלך להשמיד את השודדים הפאודלים, היה אחראי לטקטיקות בהתמודדות נגד התנועות הקומונליות, ויזם מיזם להסדרת מנהל מערכת החוק והמשפט בצרפת. כאשר סיים סוגריוס את כהונתו כראש המנזר, מנזר סן דני היה עשיר ובעל נכסים רבים.
סוגריוס דחף לשיפוץ ובנייה מחדש של בזיליקת סן-דני, כנסיית המנזר ומוזוליאום (אתר קבורה) למלכי צרפת, בסגנון הגותי (שאך נולד, ויש הטוענים שסוגריוס היה אחראי לעיצוב הסגנון החדש) תוך השמת דגש על אור רב, חלונות ויטראז' מזכוכית צבעונית, פאר והדר. הבנייה החלה ב-1136 עם החזית המערבית והמשיכה עם האפסיס, והכנסייה הגותית החדשה נחנכה ב-1144. סוגריוס כתב רבות על בניית הכנסייה החדשה ב-de Rebus in Administratione sua Gestis, Libellus Alter de Consecratione Ecclesiae Sancti Dionysii וב-Ordinatio. מלומדים כגון ארווין פנופסקי מאמינים שהתאולוגיה של פסבדו-דיוניסיוס האראופגיטי השפיעה על סגנון הבנייה של הבזיליקה.
סוגריוס היה גם היסטוריון ידוע ומוכר בתקופתו. הוא כתב דברי שבח על לואי השישי (Vita Ludovici regis), והיה שותף לכתיבת תיאור אובייקטיבי יותר על ימיו של לואי השביעי (Historia gloriosi regis Ludovici). בחיבורו Liber de rebus in administratione sua gestis ובתוספת שלו Libellus de consecratione ecclesiae S. Dionysii הוא כותב על השיפורים שערך במנזר סן דני, תיאר את אוצרות הכנסייה ומתאר את בניית בזיליקת סן-דני.
מקורות וקריאה נוספת

"Suger", Encyclopedia Britannica, 1911
"Suger", The Middle Ages, A Concise Encyclopedia, H.R. Loyn Editor, 1989 (ISBN 0-500-27645-5)
Abbott Suger of St. Denis: Church and State in Early Twelfth-Century France. Grant, Lindy. Essex, UK: Addison Wesley & the Medieval Concept of Order (Third Edition), Simson, Otto Van. Princeton, New Jersey: Princeton University Press, 1988. Bollingen Series XLVIII. (ISBN 0-691-01867-7)
The World, A History Volume One - to 1500, Filepe Fernandez Armesto. (ISBN 0-13-177764-5)
Suger, Abbot of Saint Denis,. The Deeds of Louis the Fat. Translated with introduction and notes by Richard Cusimano and John Moorhead. Washington, DC : Catholic University of America Press,1992. (ISBN 0-8132-0758-4)
Suger, Abbot of Saint Denis,. The Deeds of Louis the Fat. Translated by Jean Dunbabin (Free, but has no annotations)
חלון רוזטה בבזיליקת סן-דני הגותית
ניבה זיו

ניבה זיו שינברגר (נולדה ב-7 בנובמבר שנת 1982) היא אתלטית ישראלית, 8 פעמים ברציפות אלופת ישראל (2004 - 2011) ושיאנית ישראל בקפיצה משולשת כ-8 שנים.
ביוגרפיה

זיו נולדה וגדלה בתל אביב. בגיל 7 החלה להשתתף בחוגי התעמלות קרקע וטניס. היא החלה להתאמן באתלטיקה בתיכון. בתחילת דרכה היא התאמנה בהדרכתו של דוד קושניר. בהמשך היא התאמנה בקבוצת מכבי ראשון לציון בהדרכתו של מני פלד.
ביוגרפיה > 2004 > אלופת ישראל

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2004 זכתה זיו בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, בקפיצה משולשת ומדליית ארד בקפיצה לרוחק.
ביוגרפיה > 2005 > שיאנית ישראל

בתחרות גביע אירופה לאומות דרג ב' שנערכה באסטוניה ביוני 2005 קבעה זיו בקפיצה משולשת שיא ישראלי חדש של 13.08 מטר שיפור לשיא בן 4 שנים של ליאור גרטנר (12.91 מטר). באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי אותה שנה היא זכתה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, בקפיצה משולשת ומדליית ארד בקפיצה לרוחק.
ביוגרפיה > 2006

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2006 זכתה זיו במדליית זהב בקפיצה משולשת.
ביוגרפיה > 2007

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2007 זכתה זיו בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, בקפיצה משולשת ומדליית כסף, בקפיצה לרוחק.
ביוגרפיה > 2008

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2008 זכתה זיו במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 12.60 מטר.
ביוגרפיה > 2009

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2009 זכתה זיו בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, בקפיצה משולשת בתוצאה של 12.71 מטר, לפני מריה שמריי (11.62 מר) וג'וי קננגיסר (10.74 מטר). מדליית ארד, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.75 מטר, אחרי חברותיה לקבוצה רותם בטאט-גולן (5.94 מטר) ויוליה פושקריוב (5.87 מטר). שבועיים לאחר מכן, בתחרויות האתלטיקה של המכביה השמונה-עשרה שנערכו ביולי היא זכתה בשתי מדליות כסף, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.74 מטר, אחרי רותם בטאט-גולן (5.94 מטר) ולפני יפעת זליקוביץ' (5.13 מטר) ובקפיצה משולשת בתוצאה של 12.67 מטר, אחרי יוליה פושקריוב (12.80 מטר) ולפני ג'וי קננגיסר (10.75 מטר).
ביוגרפיה > 2010

באליפות אירופה למועדונים דרג ב' שהתקיימה בברן, שווייץ בסוף מאי 2010 זכתה זיו במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 12.83 מטר. שבועיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בצוילנרודה, גרמניה ביוני היא סיימה במקום רביעי בקפיצה משולשת בתוצאה של 12.86 מטר. חודש לאחר מכן, באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי אותה שנה היא זכתה בפעם השביעית ברציפות במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 12.85 מטר, לפני נעמה ברנשטיין מע.ל.ה רעננה (10.71 מטר) ומיטב רוטפלד מהפועל אתלטי אורן השרון (10.70 מטר).
ביוגרפיה > 2011

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2011 זכתה זיו בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בפעם השמינית ברציפות בקפיצה משולשת בתוצאה של 12.92 מטר ומדליית כסף, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.52 מטר, אחרי רותם בטאט-גולן (6.24 מטר) ולפני ג'ומאן ג'ובראן מעירוני אחי נצרת (5.34 מטר).
ביוגרפיה > 2013

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2013 זכתה זיו במדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 12.17 מטר, אחרי חנה קנייזבה-מיננקו שקבעה שיא ישראלי בינלאומי חדש של 14.50 מטר.
שיאה הלאומי של זיו נשבר על ידי חנה קנייזבה-מיננקו ביולי 2013 שהתאזרחה בישראל באותה שנה.
חייה האישיים

זיו בוגרת תואר ראשון בתקשורת וניהול ותואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת בן-גוריון.
שיאים אישיים

ריצת 100 מטר: 12.56 שניות
קפיצה לרוחק: 5.83 מטר
קפיצה משולשת: 13.08 מטר (2005), שיא ישראל
הערות שוליים

↑  רמי היפש‏, שיא ישראלי באתלטיקה; זהב בג'ודו, באתר וואלה, 20 ביוני 2005
↑  רמי היפש, חלום בייג'ין התנפץ בבכי ועם חשש לקרע, באתר הארץ, 4 ביולי 2008
↑  אליפות ישראל באתלטיקה: גזאצ'ו, קרויטר ולנסקי ניצחו, באתר nrg‏, 1 ביולי 2009
↑  אתלטיקה: מדליית זהב ושתיים מכסף לראשל"צ בשוויץ, באתר וואלה, 30 במאי 2010
↑  גלושצ'נקו קבע את תוצאת השנה שלו בגרמניה, באתר וואלה, 14 ביוני 2010
↑  אליפות ישראל באתלטיקה – היום ה-1, באתר שוונג, 7 ביולי 2011
↑  אורן אהרוני, לנסקי ומלכה אלופי ישראל בריצת 100 מ', באתר ynet, 3 ביולי 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14283564
סולימאן ג'עברי

אין תמונה חופשית
סולימאן ג'עברי (בערבית: سليمان الجعبري, ‏1912 – אוקטובר 1994) היה איש דת מוסלמי-סוני. כיהן כמופתי של ירושלים בין השנים 1993–1994.
ביוגרפיה

נולד בחברון. למד באוניברסיטת אל-אזהר. עבד כקאדי בבתי הדין השרעיים בלוד, צפת ויפו. ב-1949 מונה על ידי המופתי של ירושלים, שייח' חסאם ג'אראללה, לסגנו. לאחר מותו של ג'אראללה ב-1954 לא מונה לו מחליף. ג'עברי עצמו שימש כקאדי בצבא הירדני ועבד בחינוך בערב הסעודית, בקטר וביהודה ושומרון, עד לפרישתו לגמלאות ב-1975. ב-1993 מונה ג'עברי לתפקיד המופתי של ירושלים. לאחר מותו באוקטובר 1994, מינתה ירדן את השייח' עבד אל-קאדר עאבדין לתפקיד. במקביל מינה ראש הרשות הפלסטינית, יאסר ערפאת, את השייח' עכרמה צברי, וזאת על רקע דרישתו להכיר בפלסטינים כאחראים על המקומות הקדושים.
נקדן מורפיקס

נקדן מורפיקס הוא אתר אינטרנט מסחרי לניקוד אוטומטי של טקסט עברי, בבעלות חברת מלינגו.
תוכנת האתר היא פיתוח של תוכנת הניקוד "נקדן טקסט", שפותחה בשנת 1996 במט"ח (המרכז לטכנולוגיה חינוכית) על ידי פרופ' יעקב שויקה ויוני נאמן, ואף זכתה בפרס איל"א ליישומי מחשב. תוכנה זו הופצה בעבר כתקליטור.
נקדן מורפיקס מבוסס על אוצר המילים של מילון רב-מילים, וכולל מערכת לניתוח מורפולוגי המנתחת ומנקדת כל מילה וכל צורת נטייה על פי ההקשר. האתר כולל גם ממשק לתיקוני הגהה ללא צורך בהקלדת תווי ניקוד, על ידי בחירה באפשרות המתאימה מתוך אפשרויות הניקוד השונות המוצגות לכל מילה.
השימוש באתר כרוך בתשלום דמי מינוי.
סולימאן בן קוטלמיש

סולימאן בן קוטלמיש (cטורקית: Kutalmışoğlu Süleyman Şah; המאה ה-11 המוקדמת – 1086) היה מצביא טורקי אשר מרד בשנת 1060 באימפריית הסלג'וקים והקים את סולטנות רום עם הכיבוש בשנת 1075 של הערים ניקאה (איזניק) וניקומדיה (איזמיט) באנטוליה. שלט בסולטנות רום משנת 1077 ועד לנפילתו ב-1086.
סולימאן היה בנו של קוטלמיש, שנאבק ללא הצלחה נגד בן דודו אלפ ארסלאן על כס האימפריה הסלוג'קית הגדולה. כאשר נפטר קוטלמיש בשנת 1064, סולימאן נמלט עם שלושת אחיו אל הרי שור, ושם חיפש מקלט אצל שבטים טורקמנים החיים מחוץ לגבולות האימפריה. אלפ ארסלאן הגיב בהשקת סדרת משלחות עונש כנגדן. מבין ארבעת האחים, סולימאן בלבד שרד את הפשיטות והצליח לגבש את מנהיגותו בשבטים הטורקמנים.
בשנת 1078 ביקש הקיסר הביזנטי מיכאל השביעי את עזרתו של סולימאן נגד ניקפורוס בוטניאטיס, מפקד הנושא האנטולי של הסלג'וקים, שקרא תיגר נגד הקיסר על כס המלוכה. סולימאן יירט את הכוח הקטן של בוטניאטיס בין קוטיאום לניקאה, ואז שכנע אותו סולימאן להצטרף למרידתו שלו בכך שהציע לו תמריצים עדיפים על אלה של הקיסר. הצעתו של ניקפורוס לשלטון הייתה מוצלחת, ובתמורה לתמיכתם הורשו הטורקמנים של סולימאן להתיישב בצד האסיאתי של הבוספורוס, ליד קונסטנטינופול עצמה.
בשנת 1084 עזב סולימאן את ניקאה והשאיר את אחיו אבו קאסים אחראי. סולימאן הרחיב את ממלכתו, בשנת 1084 הוא כבש את אנטיוכיה והמשיך לטבוח בתושביה עד כניעתם. יתר על כן, אוצרות כנסיית סנט קסיאנוס נגנבו והכנסייה הוסבה למסגד. סולימאן נהרג בקרב שהתחולל ליד חלב ביוני 1086 מול כוחותיו של תותוש הראשון, השליט סלג'וקי בסוריה. בנו של סולימאן, קיליג' ארסלאן הראשון (אנ'), נלכד, ומאלכ שאה (הסולטאן הסלג'וקי) העביר אותו לאספהאן כבן ערובה. עם מותו של מאלכ שאה הראשון, נחלץ קיליג' ארסלאן משביו והקים מחדש את סולטנות רום.
הערות שוליים

↑  The Seljuks of Anatolia, I.B. Tauris, 2013, ISBN 978-1-78453-165-2
↑  Peter Charanis, Pre-Ottoman Turkey: A General Survey of the Material and Spiritual Culture and History, c. 1071-1330. Claude Cahen, Speculum 44, 1969-10, עמ' 627–629 doi: 10.2307/2850393
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007419203305171  LCCN: nr98028273  VIAF: 71306367   WorldCat (עם VIAF): 71306367
ניקלאס זולה

נִיקְלָאס זוּלֵה (בגרמנית: Niklas Süle, נולד ב-3 בספטמבר 1995 בפרנקפורט שבגרמניה) הוא כדורגלן גרמני המשחק בבורוסיה דורטמונד מהבונדסליגה ובנבחרת גרמניה בעמדת הבלם.
קריירת מועדונים > הופנהיים

זולה שיחק כנער במועדונים רוט-וייס ולדורף, איינטרכט פרנקפורט ודרמשטאדט 98, ובשנת 2010, כאשר היה בן 15, החל לשחק בהופנהיים. זולה שיחק בקבוצת הנוער של הופנהיים במשך שנתיים, ובשנת 2012 החל לשחק בקבוצת המילואים. במאי 2013 ערך זולה את הופעת הבכורה בקבוצה הבכירה בבונדסליגה, כאשר נכנס כמחליף בהפסדה של הופנהיים 1–4 להמבורג. בעונת 2013/14 הפך זולה לשחקן הרכב בהגנת הופנהיים, והבקיע ארבעה שערי ליגה. בעונת 2014/15 זולה המשיך להיות שחקן הרכב, אך נפצע במחזור ה-15 כאשר קרע את הרצועה הצולבת, והחמיץ את שארית העונה. בעונת 2015/16 חזר זולה להרכב הופנהיים, החמיץ במהלך העונה משחק אחד בלבד, והיה לאחד הבלמים הצעירים המבטיחים בליגה, כשהוא משתף פעולה בהגנה עם פביאן שר, פאבל קדראבק וטוביאס שטרובל. בעונת 2016/17 זולה היה חלק מרכזי בעונה המוצלחת של הופנהיים שסיימה במקום הרביעי בבונדסליגה והבטיחה מקום במוקדמות ליגת האלופות.