stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קילוואה
תיאור > רצועת הבקעים המזרחית

רוחבו של החלק התת-קרקעי של רצועת הבקעים המזרחית הוא בין 3 ל-6 קילומטרים ואורכו כ-55 קילומטרים. כאשר החלק התת-ימי של הרצועה נמשך לאורך של 80 קילומטרים נוספים. לאורך הרצועה יש כמה לועות, מכתשי שקיעה והעתקים רגילים. נוהגים לחלק את הרצועה לשלושה חלקים:
החלק העליון משתרע ממכתש פוהימאו (Puhimau) עד מכתש מאונה אולו (Mauna Ulu). בתחילה, לאורך של 6 קילומטרים, כיוונה של הרצועה הוא לדרום מזרח, ממכתש פוהימאו בשוליים של קלדרת פאורס, ועד מכתש פאוהאי (Pauahi). במכתש פאוהאי מתמזגת רצועת הבקעים המזרחית עם חלקה המזרחי של מערכת ההעתקים קואה. דרומית למכתש פאוהאי משנה רצועת הבקעים את כיוונה לכיוון מזרח לאורך רכס פונה (Puna) ועד חוף האי. שינוי כיוון זה מיוחס לתזוזה דרומה של המדרון הדרומי של ההר או לתזוזה צפונה של פסגת ההר. כמעט שלא מתרחשת פעילות געשית בחלק זה של רצועת הבקעים.
החלק המרכזי ממאונה אולו ועד מכתש הייהייאהולו (Heiheiahulu).
החלק התחתון מהייהייאהולו ועד כף קומוקאהי (Cape Kumukahi).
ברצועת הבקעים המזרחית מתרחשת פעילות געשית רבה, אם כי כאשר יש פעילות געשית בולטת בקלדרה של קילוואה פוחתת הפעילות הגעשית ברצועה. לאורך הרצועה זרועים כמה לועות התפרצות, הבולט שבהן הוא חרוט האפר של פּוּאוּ אוֹאוֹ שהתפרץ ב-1983 ומאז פולט לבה ללא הפסקה.
תיאור > רצועת הבקעים הדרום-מערבית

רצועת הבקעים הדרום-מערבית צרה וקצרה מרצועת הבקעים המזרחית. אורכה 38 קילומטרים, רוחבה 4 קילומטרים וכמעט שאין לה חלק תת-מימי. בחלק זה התרחשו רק חמש התפרצויות ידועות. דפילד (W. A. Duffield) משער כי על מנת שתקרה התפרצות בחלק זה של ההר צריכים להתקיים שלושה תנאים: תא מאגמה מלא מתחת לקלדרה של קילוואה, תא מאגמה ריק מתחת למאונה לואה ותנועה משמעותית דרומה של המדרון הדרומי של קילוואה מאז ההתפרצות הקודמת שהייתה ברצועת הבקעים המערבית.
תיאור > מערכת ההעתקים קואה

מערכת ההעתקים קואה (Koa'e) היא אזור שכיוונו הכללי צפון מזרח-דרום מערב, שרוחבו בין שניים לשלושה קילומטרים ואורכו כ-15 קילומטרים. המערכת מחברת בין רצועת הבקעים הדרום-מערבית לרצועת הבקעים המזרחית. מערכת העתקים זו מפרידה בין פסגת קילוואה למדרון הדרומי של ההר הנוטה לנוע בשל מחדר דייקי לתוך רצועות הבקעים המזרחית והדרום-מערבית. הגבול בין מערכת ההעתקים למדרון הדרומי מאופיין במתלול העתקה הפונה דרומה.
תיאור > המדרון הדרומי

המדרון הדרומי של קילוואה נע דרומה עם הזמן, ויש הוכחות לתזוזה של סלעים כ-500 מטרים לאורך מתלול ההעתקה שבין המדרון למערכת ההעתקים קואה. התזוזות הגדולות ביותר הם דרומית לקלדרה בפסגת ההר ובחלקים העליונים. ככל שהמרחק מהקלדרה גדל כך התזוזה האנכית הולכת ופוחתת וכמעט שלא ניתן להבחין בה בנקודת ההשקה המזרחית ביותר בין המדרון הדרומי לרצועת הבקעים המזרחית בקצה המזרחי של האי. ההשערות לתנועת המדרון נעות בין שקיעת המדרון תחת כוח המשיכה, מחדר דייקי לתוך רצועות הבקעים המזרחית והדרום-מערבית או לחץ שמופעל מתוך תא המאגמה התת-קרקעי.
תיאור > המדרון הצפוני

המדרון הצפוני של קילוואה המשתרע בעיקר ממזרח ומצפון מזרח לקלדרה של קילוואה נתמך במדרון הדרומי של הר הגעש מאונה לואה והוא יחסית יציב ונטול העתקים. המדרון מכוסה בלבת מקלעות או בשמה בהוואית לבת פָּהוֹיהוֹי שמקורה בפסגת קילוואה, מלועות קרובים ברצועת הבקעים המזרחית, ואפילו שפכי לבה מרצועת הבקעים הצפון מזרחית של מאונה לואה.
תיאור > פטרולוגיה וסטרטיגרפיה

קילוואה מכוסה בבזלת תולאיטית שהרכבה הכימי משתנה באזורים שונים של ההר ובעומקים שונים של שכבת הסלע. ההבדל הבולט בין הסוגים הוא קיומו של המינרל אוליבין שבמקומות מסוימים מהווה עד 15 אחוז ממשקל הסלע ובמקומות אחרים הוא פחות מ-7%.
מקובל כיום לחלק את שכבות הסלעים לשלושה סוגים:
בזלת הילינה (Hilina) – הסוג העתיק ביותר. ניתן כיום לראותה רק במתלול העתקה הגדול במדרון הדרומי של ההר שם עוביה גדול מ-300 מטרים. הגיל המשוער של בזלת הילינה הוא בין 100,000 ל-30,000 שנים.
אפר פאהלה (Pahala Ash) – מכסה את בזלת הילינה ועוביו כ-15 מטרים. רוב האפר שקע לפני 24,000 עד 10,000 שנים, כנראה כתוצאה מהתפרצויות פריאטו-מגמטיות שהתרחשו כאשר הקלדרה בפסגת קילוואה התמוטטה.
בזלת פונה (Puna) – בזלת זו שנוצרה במהלך 10,000 השנים האחרונות משפכי לבה, פליטות לבה מלועות ומחדרים, מכסה את רוב שטחו של קילוואה. עובייה המקסימלי בפסגת קילוואה הוא 300 מטרים, אבל עובייה הולך ומצטמצם ככל שמתרחקים מהפסגה. עדות לפעילות הגעשית הרציפה של ההר ניתן למצוא בכך ש-90% משטח ההר מכוסה בבזלת פונה צעירה מ-1,100 שנים וכ-70% משטח ההר בבזלת צעירה מ-500 שנים.
התפרצויות > היסטוריה

בחינה של התפרצויות ההר במאתיים השנים האחרונות, מיפוי גאולוגי מפורט, תיארוך פחמן-14, ומחקר פליאומגנטיזם הובילו למסקנה כי קילוואה התפרץ לעיתים תכופות מפסגתו ולאורך שתי רצועות הבקעים שלו במהלך תור הרביעון.
הר הגעש התפרץ לעיתים תכופות, אם כי מידע כתוב קיים רק מ-1820. במאורע קודם, סביב 1790, נהרגו בהתפרצות של קילואה חבורה של לוחמים ומשפחותיהם. חבורת חיילים זו הייתה חלק מצבאו של קאווה קואהואולה (Keōua Kuahuʻula), המנהיג השבטי האחרון שהנהיג התנגדות צבאית לקמחאמחה הראשון.
ב-1825 ביקר אדמירל לורד ביירון, בן דודו של המשורר הידוע לורד ביירון, את הר הגעש. המקום שבו הקים את מחנהו ידוע עדיין כ"מדף ביירון" וממוקם בקואורדינטות 19°24′54″N 155°15′23″W﻿ / ﻿19.41500°N 155.25639°W﻿ / 19.41500; -155.25639.
בעוד שכיום קילוואה ידוע בשל התפרצויותיו השקטות יחסית, הרי בעבר התרחשו בו כמה התפרצויות סוערות במיוחד. ההתפרצות האלימה האחרונה התרחשה ב-1924, כאשר המאגמה באה במגע עם מי תהום כאשר אגם הלבה בלוע האלמאומאו (Halemaʻumaʻu) התרוקן. משערים כי עמוד ההתפרצות הגיע אז לגובה של 9 ק"מ וייתכן שאף לגבהים שבין 15 ל-20 ק"מ – גבוה מגובה השיוט של מטוסי הנוסעים. מזרקת לבה מרהיבה נוצרה ב-1959, בעת התפרצות במכתש השקיעה קילוואה איקי (Kīlauea Iki). מזרקת הלבה התרוממה עד לגובה של 580 מטרים. ההתפרצויות מקילוואה ידועות גם ביצירת ערפיח געשי, שמקורו בפליטת הגז גופרית דו-חמצנית מהלועות שבהר, שבדרך כלל מתפשט על חלקים באי הוואי, אבל יכול להתפשט גם על אזורים נרחבים של איי הוואי כאשר במקביל להתפרצות נושבת רוח שכיוונה צפון או צפון מערב. פליטת הגופרית הדו-חמצנית אחראית גם להיווצרות מדבר געשי – מדבר קאו (Kaʻū Desert) – שטח נטול הצמחייה לחלוטין מדרום מערב לקלדרה של קילוואה. אף שבאזור זה יורדים גשמים מרובים (מעל ל-1,000 מ"מ גשם בשנה), הרי שהתגובה הכימית בין הגופרית הדו-חמצנית ללחות באוויר יוצרת טיפות של חומצה גופריתית הנושרת כטיפות של גשם חומצי, שערך ה-pH שלו מגיע לרמה של 3.4, על הקרקע. החומציות הגבוהה של המים מונעת היווצרות צמחייה באזור זה.
התפרצויות > התפרצויות בעת החדשה

ההתפרצויות של קילוואה מתרחשות בעיקר מהקלדרה של פסגת ההר או לאורך אזורי ההעתקים: המזרחי והדרום מערבי המשתרעים החל מהקלדרה ומשתרעים פחות או יותר במקביל לקו החוף. בעשרות השנים האחרונות היו ההתפרצויות רציפות, כשבדרך כלל מגיעים זרמי הלבה לחוף האוקיינוס השקט. כ-90% מפני השטח של קילוואה מכוסים בזרמי לבה שהם בני פחות מ-1,000 שנים, 70% מפני השטח מכוסים בלבה שנוצרה ב-600 השנים האחרונות. במהלך המאה ה-20 היו 45 התפרצויות בקילוואה.
התפרצויות > התפרצויות בעת החדשה > התפרצות מאונה אואלו, 1969–1974

התפרצות מאונה אולו של קילוואה החלה ב-24 במאי 1969 והסתיימה ב-22 ביולי 1974. בזמנה הייתה זו ההתפרצות הצדית הממושכת ביותר של איזשהו הר געש בהוואי מאז הוחל בתיעוד ההתפרצויות. ההתפרצות יצרה לוע חדש, כיסתה שטחים נרחבים בלבה והרחיבה את שטח האי.
התפרצות מאונה אולו החלה תחילה כסדק שנפער בין שני מכתשי שקיעה, אלואי (ʻĀloʻi) ואלאה (ʻAlae), שממנה נוצר חרוט המגן של מאונה אולו. הן לבת טרשים (אָאָ) והן לבת מקלעות (פָּהוֹיהוֹי) נפלטו מהחרוט. קודם לכך נפלטו מהר הגעש מזרקות של לבה שהגיעו לגובה של 540 מטרים. בתחילת 1973 התרחשה רעידת אדמה שגרמה להפסקת פליטת הלבה בסמוך לאתר המקורי של מאונה אולו והיא החלה התפרץ בסמוך למכתשים פאואהי (Pauahi) והיאיאקה (Hiʻiaka). עם זאת תוך זמן קצר חזרה ההתפרצות לאתר ההתפרצות הקודם.
התפרצויות > התפרצויות בעת החדשה > ההתפרצות הנמשכת מ-1983

ההתפרצות הנוכחית של קילוואה החלה ב-3 בינואר 1983, לאורך רצועת הבקעים המזרחית משני אתרים: לוע פּוּאוּ אוֹאוֹ וכן מלוע קופאינהה (Kūpaʻianahā). לבה הזורמת למרחק של 11 עד 12 קילומטרים מלועות אלו דרך מערכת של צינורות לבה נשפכת לים בשני אתרים: ואהאולה (Wahaula) וקמוקונה (Kamokuna).‏ התפרצות זו כיסתה 117 קמ"ר בחלקו הדרומי של קילוואה והוסיפה לאי 2 קמ"ר של אדמה על חשבון הים. מאז 1983 נפלטו מההר יותר מ-2.7 קילומטרים מעוקבים של לבה, ההתפרצות הגדולה ביותר בהיסטוריה הידועה של קילוואה. 189 מבנים נהרסו. בתחילת שנות ה-80 היה קילוואה ידוע כהר הגעש שניתן להגיע אליו בנסיעה ברכב. כל אחד היה יכול להגיע ולראות את מזרקות הלבה, חלק שהגיעו לגובה של 300 מטרים, מתוך מכוניתו.
ב-1987 קברו זרמי הלבה את מרבית אזור רויאל גרדנס (Royal Gardens), שהיה בסמוך לגבול הפארק הלאומי הרי הגעש של הוואי. זרמי הלבה של 1990 ידועים לשמצה במיוחד בשל ההרס שגרמו; העיירות קלפנה (Kalapana) וקאימו (Kaimu) נהרסו כליל, כמו גם מפרץ קאימו וחוף החול השחור של קלפנה, וקטע גדול מכביש מספר 130, שכיום הוא חסום בזרמי הלבה שנקרשו.
התפרצויות > התפרצויות בעת החדשה > התפרצות לוע הפסגה ב-2008

בשעות הבוקר המוקדמות של 19 במרץ 2008 התרחשה ההתפרצות הראשונה של לוע האלמאומאו מאז 1924 וההתפרצות הראשונה בקלדרה שבפסגת קילוואה מאז ספטמבר 1982. לוע קיטור שנפתח קרוב לאזור המצפה התפוצץ, גרם לרעידת אדמה בעוצמה של 3.7, ופיזר סלעים על שטח בגודל של 750 דונם. יישוב סמוך דיווח גם על כמות קטנה של אפר שניתכה עליו. השברים מהפיצוץ כיסו חלקים מהדרך המקיפה את שולי הקלדרה וגרמו נזק למצפה האלמאומאו. מהתפרצות זו לא נפלטה לבה, מה שמעיד לדברי המדענים שמקורה הידרותרמי או מגזים.
לאחר אירוע התפרצות התגברה כמות הגופרית הדו-חמצנית שנפלטה מהלוע לרמות מסוכנות שחייבו את סגירת כל הדרכים המובילות ללוע וסביבו.
בשעות הבוקר המוקדמות של 24 במרץ 2008 השתנתה הפליטה מהלוע מגז לבן לאפר חום-אפור, וחלקיקי לבה ניתזו מהלוע, כשהם יוצרים דמעות פלה ושערות פלה (טיפות לבה שחורות בעלות מבנה אווירודינמי או סיבים שנוצרו מטיפות לבה שהועפו באוויר ונמתחו, קרויות על שם אלת האש והרי הגעש של הוואי) ונתזים בקוטר של 10 ס"מ סביב הלוע. היה זה הפעם הראשונה מ-1982 שלבה התפרצה בלוע.
החל בשנים 2008 והלאה התגברה הפעילות ההרסנית של הלבה וביולי 2010 היא קברה בניינים נטושים בקלפנה גרדנס (Kalapana Gardens).
בספטמבר 2014 הוכרז מצב חירום באי הגדול בשל קילוח לבה מקילוואה שהגיע למרחק של קילומטר וחצי מיישוב באי.
התפרצויות > התפרצויות בעת החדשה > ההתפרצות ב-2018

בתחילת מאי 2018 התרחשו באזור רצועת הבקעים המזרחית מאות רעידות אדמה קטנות. בעקבות הרעידות הוחלט על פינוי האזור מחשש להתפרצות קרובה. ב-3 במאי החלה התפרצות מרכס פונה שכללה זרמי לבה, מזרקות לבה ופליטת גזים כמו גופרית דו-חמצנית. ב-4 במאי התרחשה באזור רעידת אדמה חזקה בעוצמה 6.9 בסולם מגניטודה לפי מומנט אשר גרמה לסדקים בכבישים, הרס מבנים ומפולות. זרם הלבה המשיך להתקדם ופגע בבתים בראשונה בעיירה הסמוכה לילאני אסטייטס.
הפעילות של הר הגעש נפסקה רק בחודש אוגוסט 2018. כ-700 בתים נהרסו כתוצאה מזרם הלבה או משריפות.
ההתפרצות שינתה את פני הנוף, החוקרים מעריכים כי נפח הלבה שזרמה מתוך ההר היה כ-320 אלף בריכות שחייה אולימפיות. לאור זאת החוקרים מעריכים כי מדובר באחת ההתפרצויות הגדולות בהיסטוריה.
התפרצויות > עתיד ההר

עוצמת מחדרי הדייקים, הנקבוביות והחדירות של המאגמה, התגברות השינוי בפעילות ההידרותרמית ככל שהעומק גדל (כפי שנתגלה בקידוחים), והידע שהצטבר על הפעילות הגעשית והסייסמית בעבר של הר הגעש מעידים כי מאגמה ממשיכה להיות מסופקת לתאי המאגמה העמוקים והרדודים שמתחת להר. מכאן מסיקים כי הפעילות הגעשית והסייסמית בהר עתידה להימשך במשך אלפי שנים בעתיד.
קילוואה במיתולוגיה המקומית

במיתולוגיה של ילידי הוואי שוכנת בקילוואה פלה אלת האש והרי הגעש של הוואי. כמה תצורות מיוחדות של לבה קרויות על שמה, כולל דמעות פלה (טיפות קטנות של לבה שמתקררות באוויר ושומרת על צורת הדמעה) ושערות פלה (סיבי זכוכית געשית דקים ופריכים שנוצרים לעיתים קרובות במהלך התפוצצויות הנגרמות מכניסת לבה לאוקיינוס).
במיתולוגיה של הוואי התרחש בקילוואה מרבית העימות בין פלה ואל הגשם, קמפפואה (Kamapua'a). מקור השם האלמאומאו, "בית שרך האמאומאו" (שרך מהסוג Sadleria), במאבק הסופי בין שני האלים. מכיוון שקמפפואה נלחץ מיכולתה של פלה לגרום לקילוחי לבה להיפלט מהאדמה כרצונה, הוא כיסה מקום זה, שהיה משכנה החביב של פלה, בעלי שרכים. הדבר הוציא את פלה מרבצה כשהיא נחנקת מהעשן שלא היה לו לאן להתפזר יותר. כאשר הבינו כי כל אחד מהם יכול להביא את חורבנו של השני החליטו שני האלים להסכים לתיקו בקרב ביניהם, וחילקו את האי ביניהם. קמפפואה קיבל את חלקו הצפון מזרחי הפונה לרוח, ופלה קיבלה את קונה (הצד המוגן מהרוח) הצחיח יותר. האגדה טוענת כי צורתם החלודה והצרובה של עלים צעירים של שרך הSadleria הם תוצאה של מאבק אגדי זה.
הערות שוליים

↑  Global Volcanism Program
↑  Juvik, Sonia P. (1998) Atlas of Hawaii, University of Hawaii Press, ISBN 978-0-8248-2125-8, p. 45.
↑  "Interesting Facts". Edu. Oracle Foundation.
1 2   ניו יורק טיימס, הר הגעש הכי מסוכן באמריקה התפרץ שוב. ואז הוא התפרץ שוב. ושוב, באתר הארץ, 16 בינואר 2019
↑  "Hawai'i Volcanoes National Park: Geologic Resources Inventory Report" (PDF). Gov. The National Park Service, Natural Resource Program Center.
1 2  Richard B. Moore and Frank A. Trusdell, Geology of kilauea volcano
↑  Swanson, D. A.; Rausch, J. (December 2008). "Human Footprints in Relation to the 1790 Eruption of Kīlauea". American Geophysical Union Swanson, D. A.; Rausch, J., American Geophysical Union.
↑  Kilauea explosions
↑  USGS Hawaiian Volcano Observatory
↑  "Halema’uma’u Eruption Reaches Five-Year Anniversary"
↑  Hawaii volcano lava threatens homes From the BBC
↑  Andrews, Robin George (2018-12-12). "Americaâ€™s Most Hazardous Volcano Erupted This Year. Then It Erupted and Erupted". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543573505171  BnF: cb12500124k (data)  GND: 4241215-8  LCCN: sh85072311  NARA: 10038372  NKC: ge1147256  VIAF: 242633136   WorldCat (עם VIAF): 242633136 
התפרצות קילוואה ב-1954
תימרות עשן וולקניות מתמרות משלושה אתרים: לוע האלמאומאו (Halemaʻumaʻu), לוע פואו אואו (Puʻu ʻŌʻō) ולאורך חוף הים כאשר הלבה הזורמת מאזור ההעתקים המזרחי נשפכת לאוקיינוס. התימרות יצרו שמיכת ערפיח געשי שעטפה את האי
לבה מתפוצצת כאשר היא נפגשת בגלי האוקיינוס
תימרות אדים נוצרות כאשר לבה לוהטת נשפכת לאוקיינוס בשלושה מקומות בואיקופאנהה (Waikupanaha) ובמקום אחד ובקי לבה. 4 באפריל 2008
זרם לבה המתקדם באיטיות בכביש בעיירה לילאני אסטייטס, 5 במאי 2018
לואי עלי

| --- | --- |

עלי במחזמר "זה אני", 2019
 לידה:  3 בינואר 1992 (בן 33) מע'אר/מגאר, ישראל 
 שם לידה:  لؤي علي 
 מוקד פעילות:  ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2015
 שפה מועדפת:  ערבית, ערבית דרוזית, עברית 
 חברת תקליטים:  ליאם הפקות
 מספר צאצאים:  1
 
לוּאַי עלי (בערבית: لؤي علي; נולד ב-3 בינואר 1992) הוא זמר ושחקן דרוזי-ישראלי.
קורות חיים

עלי נולד וגדל במע'אר שבצפון, ביחד עם אחיו ואחותו. הוא בנו של העיתונאי ריאד עלי. בשירות הצבאי שירת כלוחם בגדוד חרב.
קריירה

בגיל 24 החל להופיע בחתונות והופעות.
בשנת 2016 השתתף בעונה הרביעית של תוכנית המציאות "אייל גולן קורא לך" והגיע עד שלב רבע הגמר.
בשנת 2018 היה חלק מהמופע בטקס הדלקת המשואות ברחבת הר הרצל, כששר בין היתר, את המנון "התקווה".
הוא הדרוזי-הישראלי הראשון לעשות זאת מאז קום המדינה.[דרוש מקור]
בנובמבר 2018 יצא לאור סינגל הבכורה שלו, "נעים מאוד, לואי".
באפריל 2019 השתתף במחזמר "זה אני", ובמאי 2019 הופיע בחלק האמנותי של אירוויזיון 2019 ביחד עם עידן רייכל.
ביוני 2019, היה לדרוזי הראשון שהופיע בבמה המרכזית של מצעד הגאווה בתל אביב. בהמשך השנה השתתף בעונה השביעית של "הכוכב הבא לאירוויזיון", והגיע עד שלב רבע הגמר.
בינואר 2020 הוציא גרסה בשפה הערבית לשירו של עומר אדם "שני משוגעים" בשם "מג'נין". מוקדם יותר, הופיע עם הגרסה בשלב הדו-קרב הרביעי ב"כוכב הבא לאירוויזיון" 2020.
בנובמבר 2021 נודע שישתתף בעונה הרביעית של הסדרה "פאודה".
ב-6 בינואר 2022 השתתף בדואט של הסינגל "גנגסטאר", עם הזמר הטוגולזי-ישראלי, סטפן לגר.
באפריל 2022 הוציא גרסת קאבר בעברית וערבית לשיר "כאב של לוחמים" של עידן עמדי לזכרם של חבריו רב-סמל מתקדם האיל סתואי ורב-סמל מתקדם כמיל שנאן שנרצחו בפיגוע בהר הבית בשנת 2017.
בשנת 2023 השתתף בסדרת הטלוויזיה "משמר הגבול".
חיים אישיים

עלי נשוי לבושרה גועה ומתגוררים ברחובות. בדצמבר 2021 נולדה לזוג בת.
דיסקוגרפיה > סינגלים

2017: "חראם"
2017: "מתאים לה בינתיים"
2018: "בוכה בלילות"
2018: "אח שלנו מתחתן"
2018: "נעים מאוד לואי"
2019: "איטליה"
2019: "מי שלא טוב לו"
2019: "צביטה בלב"
2019: "חקיני"
2020: "מג׳נין"
2020: "בום בום פאם"
2021: "מזויפים"
2021: "יאללה ביי"
2021: "כאב של לוחמים"
2022: "כמעט הכל"
2022: "אל תגידי לו"
2022: "מחרוזת ערבית עברית"
2023: "דבקה"
2023: "כמה דרמה"
2025: "מי תקרא לי מאמי"
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  איריס קול,, ‏לואי עלי, בן טיפוחי אייל גולן: "חלמתי גבוה אך במגזר אין לאן להתקדם", באתר מעריב אונליין, 19 באוגוסט 2019
↑  זוהר צלח, ‏הכוכבים דולקים על אש גדולה, באתר ‏מאקו‏, 19 בדצמבר 2019
↑  ערב טוב עם גיא פינס, ‏נעים מאוד, לואי: הזמר שכבש את ליבו של אייל גולן, באתר ‏מאקו‏, 9 בדצמבר 2018
↑  צפו: הבמה המרכזית של מצעד הגאווה 2019, באתר ‏מאקו‏, 12 ביוני 2019
↑  איריס קול, ‏לואי עלי, בן טיפוחי אייל גולן: "חלמתי גבוה אך במגזר אין לאן להתקדם", באתר מעריב אונליין, 19 באוגוסט 2019
↑  צוף ישראלי, ‏"הכוכב הבא": גם המועמדים המובילים מתחילים להראות סימני שבירה, באתר מעריב אונליין, 31 בינואר 2020
↑  לואי עלי - מג'נין (שני משוגעים), באתר ‏מאקו‏, 28 בינואר 2020
↑  רן בוקר, הזמר לואי עלי מצטרף ל"פאודה", באתר ynet, 9 בנובמבר 2021
↑  רן בוקר, "כאב של לוחמים" בערבית: "הדרוזים הם חלק בלתי נפרד מהזיכרון", באתר ynet, 26 באפריל 2020
↑  כוכבי הסדרה החדשה של HOT "משמר הגבול" חוגגים: מי ישתתף?, באתר אייס, 5 בספטמבר 2023
↑  יפעת הללי אברהם, ‏מברוק! לואי עלי התחתן עם בחירת לבו, באתר ‏מאקו‏, 30 במאי 2019
↑  מקורי אך מוכר: זה השם שבחר לואי עלי לבתו | TMI, באתר https://tmi.maariv.co.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007414486005171  VIAF: 27154921338763592222   WorldCat (עם VIAF): 27154921338763592222 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יעקב הופרט

יעקב הופרט (16 ביוני 1916 - 1 באוקטובר 1999) היה ניצול השואה וראש עיריית צפת הרביעי.
ביוגרפיה

נולד לשמחה ורחל הופרט בדז'יאלושיצה, פולין. היה חבר בתנועת השומר הצעיר. למד וידע עברית על בוריה, ואף פרסם מאמרים בעיתון הציוני המקומי. בסיום לימודי התיכון, התגייס לצבא הפולני ושירת כצלף.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה ופלישת גרמניה הנאצית לפולין, ברחו הוריו עם שישה מילדיהם לאוקראינה שהייתה בשליטת ברית המועצות. יעקב ששירת אז בצבא, נשאר בפולין. הצבא הפולני התפרק מאימת הצבא הגרמני וחייליו ברחו לרוסיה ואוקראינה. הופרט ברח עם קבוצת חיילים פולנים לאוקראינה ושם פגש במקרה את משפחתו והתאחד איתה. המשפחה בחרה להישאר עם אזרחותה הפולנית בתקווה לחזור לפולין, ועל כן הענישו אותם הרוסים והם נשלחו לסיביר באישון לילה, ברכבות משא של בהמות.
לאחר חתימת ההסכם בין הממשלה הפולנית הזמנית שהוקמה בגלות לבין סטלין ששלט ברוסיה, שוחררו כל האזרחים הפולנים מסיביר. המשפחה החליטה להמשיך לאוזבקיסטן החמה יותר, במחשבה להתקרב לארץ ישראל. מצבם היה בכי רע והם רעבו ללחם. כאשר הגיע החורף הקשה, נפטרו שני הוריו בהפרש של 10 ימים מקור ורעב. בשנת 1946 החליטו יעקב וארבעת אחיו לחזור לפולין לעיר לודז', שם הצטרף לתנועת הבריחה ואיתם עזב לגרמניה, בה הדריך נוער יהודי במחנה ליד מינכן. בצו התנועה נתבקש לעבור למחנה ברגן-בלזן שהיה בצד האמריקאי של גרמניה ולהיות ממקימי ה"קיבוץ" שנתמך על ידי ארגון הג'וינט וארגונים יהודיים נוספים, ונועד לתגבר את קיבוץ כפר החורש בארץ ישראל.
בברגן-בלזן הכיר יעקב את אשתו לעתיד, מרגלית אקסלרד, אף היא ניצולת שואה. הם נישאו בגרמניה, קיבלו סרטיפיקטים יחד עם כל הגרעין ועזבו את גרמניה. ב 5.5.1948 והגיעו לארץ ישראל ביום הכרזת המדינה ופרוץ מלחמת השחרור. יעקב השתמש בהכשרתו מהצבא הפולני כצלף והשתתף בקרבות באזור קיבוץ כפר החורש.
בשנת 1949 עזב את כפר החורש ועבר להתגורר בצפת לאחר שקיבל הצעה מהסוכנות היהודית לנהל את מדור הקליטה בעיר ואת מעברת העולים. ב־1953 נבחר למזכיר לשכת העבודה, היה פקיד שומה של צפת ואחר כך של טבריה.
לאחר הבחירות לעיריית צפת בנובמבר 1965 מונה הופרט לראש עיריית צפת מטעם המערך בקואליציה עם אגודת ישראל, פועלי אגודת ישראל ומפד"ל, במסגרת הסכם רוטציה. באפריל 1966 הוחלף בראשות העירייה בידי ישראל חיים ברקוביץ, כשהופרט משמש כסגנו. לאחר שנה, באפריל 1967 שב לכהן בראשות העירייה. בבחירות לעירייה באוקטובר 1969 זכתה גח"ל ב־5 מושבים בעירייה, ומאיר מיבר מונה לראשות העירייה, בעוד הופרט משמש כסגנו.
בתקופת כהונתו של הופרט נבנתה התחנה המרכזית של העיר. הוא השיג תרומות לבניית המרכז הרפואי זיו המשרת עד היום את תושבי הצפון. דאג לשיפוץ כיכר המעיין הרדום וסביבתו ובמקום מתקיימים פסטיבלים ואירועים מרכזיים של העיר. קידם את פרויקט מעיין עין א-תינה ששימש כמקור מי השתייה של העיר שאוכלוסייתה גדלה. ודאג שלא יסירו מצפת את הקלות המס על מנת שהעיר תמשיך לצמוח ולהתפתח.
היה לו יחס חם ואוהד לאמנים בעיר העתיקה ורבים מהציירים הפכו לידידיו כמו אן מדלי, משה קסטל, חיה שוורץ, עליזה נהור, משה ציפר ועוד. בעצמו היה צייר חובב.
לאחר פרישתו מהכהונה הציבורית היה יועץ מס.
באוקטובר 1999 נפטר הופרט בבית החולים "זיו" שבצפת ונקבר בבית הקברות בעיר.
הנצחה

על שמו נקרא רחוב בשכונת קריית שרה בצפת.
הערות שוליים

↑  הודעה בדבר בחירת ראשי עיריות וסגניהם, ילקוט הפרסומים 1252, י"ד בטבת תשכ"ז, 6 בינואר 1966
↑  י. הופרט מהמערך נבחר לראשות עיריית צפת, למרחב, 25 בנובמבר 1965
↑  ברקוביץ' - ראש עירית צפת, מעריב, 1 באפריל 1966
↑  י. הופרט נבחר שוב לראשות עירית צפת, למרחב, 10 באפריל 1967
↑  המערדבצפת החליט לפרוש מן הקואליציה, מעריב, 2 בדצמבר 1969
↑  הופרט: "לא אפרוש מן הקואליציה", מעריב, 3 בדצמבר 1969
↑  שימור הישן ופיתוח ברוח הזמן, למרחב, 30 באפריל 1968
| ראשי עיריית צפת (הישראלית) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  משה פדהצור  |  אברהם הכהן  |  מאיר מיבר  |  יעקב הופרט  |  ישראל חיים ברקוביץ  |  יעקב הופרט  |  מאיר מיבר  |  אלי קדוש  |  אהרן-רפאל נחמיאס  |  |
|  1948–1956  |  1956–1965  |  מרץ–נובמבר 1965  |  1965–1966  |  1966–1967  |  1967–1969  |  1969–1971  |  1971–1973  |  1973–1983  |  |
|  זאב פרל  |  משה חניא  |  יוסף עוז  |  עודד המאירי  |  ישי מימון  |  אילן שוחט  |  שוקי אוחנה  |  יוסי קקון  |  |  |
|  1983–1993  |  1993–1998  |  1998–2001  |  2001–2003  |  2003–2008  |  2008–2018  |  2018–2024  |  2024–  |  |  |
אחמד סבע

אחמד סבע (בערבית: احمد سبع; נולד ב-24 במאי 1980) הוא כדורגלן עבר ערבי-ישראלי, ששיחק בעמדת החלוץ. בשנת 2012 היה מלך השערים של ליגת העל וזכה בתואר כדורגלן העונה בישראל. כיום הוא מאמן את מ.ס טירה מליגה א'.
קריירת מועדונים

סבע שיחק במשך 12 שנים בקבוצת הנוער ואף בבוגרים של איחוד מג'ד אל-כרום מעיר הולדתו מג'ד אל-כרום, ישראל.
לאר ששיחק גם בהפועל עכו ובבני לוד, חתם ב-19 בינואר 2009 על חוזה לשנה אחת עם מכבי נתניה, אליה הצטרף בתחילת העונה שלאחר מכן. בעונת 2009/2010, שהייתה שנתו הראשונה בקבוצה, סיים כמלך שערי הקבוצה עם 9 כיבושים. באותה עונה רשם את הופעתו הראשונה בליגה האירופית, בה כבש נגד סליימה וונדרס המלטזית בניצחון 3–0.
בעונת 2010/2011 הפך לאחד השחקנים המשמעותיים ביותר של מכבי נתניה, והיה אחד מהגורמים להגעתה של הקבוצה לחצי גמר גביע המדינה ולפלייאוף העליון בליגה. בעונה זו, שוב סיים כמלך השערים של הקבוצה עם 12 כיבושים. ביוני 2011, האריך את חוזהו במכבי נתניה לעוד 3 שנים, עם שכר של 130 אלף דולר לעונה.
בתחילת עונת 2011/2012 קיבל את סרט הקפטן לאחר עזיבתו של הקפטן הקודם, אוראל דגני. את עונה זו סיים בתור השחקן המצטיין של הקבוצה, כאשר זכה בתואר מלך השערים של ליגת העל עם 20 כיבושים, אחרי 27 שנים שלא זכה בתואר זה שחקן ממכבי נתניה. כמו כן, נבחר באותה עונה לכדורגלן העונה בישראל.
בעונת 2012/2013 כבש את שערו השני בקריירה בליגה האירופית, בניצחון 1–0 על קופס הפינית בשלב המוקדמות של המפעל. ב-4 בנובמבר 2012 כבש את השער הראשון וההיסטורי באצטדיון נתניה החדש במשחק הבכורה באצטדיון, בו ניצחה מכבי נתניה 2–1 את הפועל תל אביב. ב-9 במרץ 2013 כבש את שער הליגה ה-50 שלו במכבי נתניה, בהפסד 1–2 למכבי חיפה. בתום העונה ירד עם מכבי נתניה לליגה הלאומית, ועזב את הקבוצה לאחר ששיחק ארבע שנים במדיה, בהן כבש 51 שערי ליגה, ובסך הכל 62 שערים בכל המסגרות.
ב-16 במאי 2013 חתם בקבוצת עירוני קריית שמונה, ששילמה עבורו כחצי מיליון שקלים. סבע לא-הצליח להשתלב בהרכב הקבוצה, ובינואר 2014 חתם בהפועל רעננה. כעבור חודש ביקש סבע להשתחרר מהפועל רעננה, ולמעשה סיים את העונה.
ב-30 ביולי 2014 חזר סבע לקבוצת הפועל בני לוד מהליגה הלאומית, וחתם על חוזה לעונה אחת במועדון.
בינואר 2015 סבע חתם בקבוצה מהליגה הפלסטינית – הילאל אל-קודס.
בעונת 2015/2016 עבר להפועל כפר כנא מליגה א'.
קריירת מועדונים > קריירת אימון

ב-13 בנובמבר 2014 עזב את מהמועדון ומונה למאמן-שחקן בקבוצת נעוריו איחוד מג'ד אל-כרום מליגה א'.
בסוף עונת 2015/2016 פרש ממשחק פעיל, ומונה למאמן של איחוד מג'ד אל-כרום.
ביוני 2017 מונה למאמן קבוצת הפועל אום אל-פחם מליגה א', אך כעבור 5 חודשים התפטר מתפקידו.
חיים אישיים

בן דודו הוא כדורגלן מכבי חיפה ושחקן נבחרת ישראל לשעבר, דיא סבע.
תארים

מלך השערים של ליגת העל: 2011/2012
כדורגלן העונה בישראל: 2011/2012
הערות שוליים

↑  דור בלך‏, אחמד סבע חתם במכבי נתניה, באתר וואלה, 19 בינואר 2009
↑  מיקי ג'אן, ‏אחמד סבע חתם ל-3 שנים בנתניה: אין מאושר ממני, באתר ONE‏, 5 ביוני 2011
↑  שי ארצי, מכבי נתניה: אחמד סבע מונה לקפטן הקבוצה, באתר ynet, 1 בספטמבר 2011
↑  שחקן העונה: אחמד סבע כובש שוב, באתר nrg מעריב, ‏26 במרץ 2012
↑  שמעון אלבז, אחמד סבע חתם לשנתיים בעירוני קריית שמונה, באתר ynet, 16 במאי 2013
↑  תומר לוי, ‏סבע עזב את ק"ש וחתם ברעננה, באתר ערוץ הספורט, 14 בינואר 2014
↑  זאב גולדשמיט, הפועל רעננה: אחמד סבע שוחרר לבקשתו, באתר ynet, 13 בפברואר 2014
↑  אופיר סער‏, לאומית: אחמד סבע חתם לעונה אחת בבני לוד, באתר וואלה, 30 ביולי 2014
↑  מיכאל וייסרמן, אחמד סבע וענאן נסרלאדין חתמו בהפועל כפר קנא, באתר דאבל-פס, 10 ביוני 2015
↑  מיכאל וייסרמן, אחמד סבע וענאן נסרלאדין חתמו בהפועל כפר קנא, באתר דאבל-פס, 10 ביוני 2015
↑  זיו אמויאל, ‏אחמד סבע עזב את לוד ומונה למאמן-שחקן מג'דל כרום, באתר ערוץ הספורט, 13 בנובמבר 2014
↑  סוף סיפור: אחמד סבע הודיע על פרישה מכדורגל, באתר ספורט5, 21 במאי 2016