stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תיירות בהונגריה
מספר מבקרים על פי מדינה

רוב המבקרים השוהים בהונגריה לטווח קצר (לא כולל מבקרים השוהים מחוץ ללינה מסחרית ומבקרים המבקרים ליום אחד בלבד) הם מהמדינות הבאות:
| דירוג | מדינה | 2015 | 2016 |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | גרמניה גרמניה | 548,173 | 553,570 |
| 2 | הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | 351,165 | 376,573 |
| 3 | אוסטריה אוסטריה | 297,103 | 319,904 |
| 4 | רומניה רומניה | 250,750 | 283,496 |
| 5 | ארצות הברית ארצות הברית | 268,766 | 275,314 |
| 6 | צ'כיה צ'כיה | 238,455 | 273,165 |
| 7 | פולין פולין | 245,928 | 267,257 |
| 8 | איטליה איטליה | 251,210 | 258,858 |
| 9 | סלובקיה סלובקיה | 169,982 | 198,061 |
| 10 | צרפת צרפת | 163,638 | 168,136 |
הערות שוליים

↑  Schweizer, Kristen (2004-03-06). "Hungary: 'Mediterran' thermal spa water park". The Seattle Times. ארכיון מ-2011-05-24. נבדק ב-2008-05-24.
↑  Swanson, Brandon (2006-06-05). "Digging the way to a new market". The Prague Post. ארכיון מ-2007-10-28. נבדק ב-2008-05-24.
↑  "Lake Balaton". Encyclopædia Britannica. ארכיון מ-2008-05-22. נבדק ב-2008-05-24.
צבי הנינג'ה (מיראז' סטודיו)

| --- | --- |

עטיפת החוברת Teenage Mutant Ninja Turtles #1
 מידע קומיקס
 יוצר:  פיטר ליירד קווין איסטמן
 סוגה:  פעולה, הרפתקאות, גיבורי על, מדע בדיוני
 תקופת פרסום מקורית:  מאי 1984 – אוקטובר 2010 (כ־26 שנים)
 סינדיקציה:  מיראז' סטודיו
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפת המקור:  אנגלית
 מוציא לאור:  מיראז' סטודיו 
 מספר הספרים:  8
 קומיקס הבא בסדרה:  סיפורם של צבי הנינג'ה
 האתר הרשמי
 
צבי הנינג'ה (באנגלית: Teenage Mutant Ninja Turtles) היה קומיקס אמריקני שפורסם בין השנים 1984 ו-2010 על ידי מיראז' סטודיו, בכיכובן של הדמויות באותו השם. הקומיקס, שנוצר במקור על ידי קווין איסטמן ופיטר ליירד כפרודיה, זכה לפופולריות רבה והביא ליצירתו של זיכיון נרחב הכולל חמש סדרות טלוויזיה, שישה סרטי קולנוע, מספר משחקי וידאו ומגוון רחב של צעצועים ומוצרים אחרים.
ב-2009 מכר פיטר ליירד את זכויות הקומיקס לויאקום וכתוצאה מכך נאלצה מיראז' סטודיו לסיים את הקומיקס. בוונדר-קון 2011 הודיעה חברת ההוצאה לאור IDW Publishing שהיא רכשה את הזכויות על הקומיקס והיא מתכננת להוציא סדרה חדשה, המבוססת על הקומיקס המקורי משנות ה-80 של המאה ה-20, וכן להדפיס מחדש את הקומיקס המקורי.
רקע

הרעיון לקומיקס הגיע במהלך ארוחת ערב מזדמנת של קווין איסטמן ופיטר ליירד, כאשר איסטמן שרטט ציור קומי של צב קטן לובש מסיכה ומחזיק כלי נשק. ליירד התפעל והציע לאיסטמן ליצור ארבעה צבים כאלו שהם מיומנים באמנויות לחימה ולכל אחד כלי נשק אחר. ההשפעה האמנותית לקומיקס הגיע לאיסטמן וליירד מפרנק מילר וג'ק קירבי. דמויות הצבים הושפעו רבות מהקומיקסים "רונין", "סרבוס", "המוטנטים החדשים" (בו הוצגו מוטאנטים בני נוער) ו"דרדוויל" (בו הוצג ארגון היד, ארגון נינג'ות שביקש לשלוט בעיר התחתית של ניו יורק).
היסטוריה פרסומית > כרך ראשון: 1984 - ‏1993

הקומיקס הראשון נכתב על ידי פיטר ליירד וקווין איסטמן ויצא לאור על ידי מיראז' סטודיו. הקומיקס הודפס בסגנון מגזין על דפי נייר זולים בשחור ולבן בכמות של 3,000 עותקים בלבד, מה שהופך את הקומיקס היום לפריט אספנות. בתוך חודשים ספורים אזלו כל הגיליונות מה שהפתיע את ליירד ואיסטמן.
ההצלחה הביאה לפריחה בתחום הקומיקס השחור לבן בשנות ה-80, רבים החלו להוציא לאור קומיקס המבוסס על בעלי חיים בתקווה לרווחים גדולים. רוב הקומיקס שיצאו היו פרודיות לצבי הנינג'ה, רובם לא הצליחו וחלקם גרמו לקריסה כלכלית של חברות ההוצאה לאור.
סדרת החוברות "השיבה לניו-יורק" מ-1989 הייתה הצלחה גדולה וגרמה לחשיפה הגדולה של צבי הנינג'ה. אמני קומיקס רבים החלו להתנסות בקומיקס דרך צבי הנינג'ה כאשר יצרו מספר חוברות כניסיון, כמה אמנים אף המשיכו לעבוד עם סטודיו מיראז' ביצירת קומיקסים.
הכרך הסתיים באוגוסט 1993 עם חוברת מספר 62.
היסטוריה פרסומית > כרך שני: 1993 - ‏1995

מיראז' סטודיו השיקה את הכרך ב-1993. זהו הכרך הראשון שכולו צבוע, מה שגרם התפעלות בקרב מעריצי הקומיקס. הקומיקס נכתב ואויר על ידי ג'ים לוסון. הכרך נמשך שלוש עשרה חוברות בלבד, עד 1995, בעקבות ירידה בפופולריות ופיגור במכירות.
היסטוריה פרסומית > כרך שלישי: 1996 - ‏1999

פרסומו של הכרך השלישי החל בשנת 1996, והוא נכתב על ידי גארי קרלסון ואויר על ידי פרנק פוסקו. הכרך צויר בשחור לבן, כמו הראשון. הוא זכה לשבחים רבים במיוחד על הקצב המהיר והשינויים בדמויות: לאונרדו מאבד את ידו, על פניו של רפאל מופיעות צלקות רבות, ספלינטר הופך לעטלף ודונטלו הופך לקיבורג. פרקים רבים מסדרת הטלוויזיה מ-2003 בוססו על חוברות מהכרך. הכרך הסתיים ב-1999.
היסטוריה פרסומית > כרך רביעי: 2001 - ‏2010

שתים עשרה שנה לאחר סיום הכרך השני, תוך התעלמות מעלילות הכרך השלישי, נמצאים הצבים כעת בשנות השלושים המוקדמות לחייהם. אפריל או'ניל וקייסי נשואים ומתגוררים בסמוך לביוב בו חיים הצבים. ספלינטר מתגורר בחווה בנורת'המפטון ומשמש כסבא של בתם הצעירה של קייסי ואפריל. חייזרים הופכים לדבר מקובל ולכן הצבים יכולים לשוטט בחופשיות בעולם בני-האדם אך כחייזרים ולא כמוטנטים.
הגיליון האחרון של הכרך פורסם בתחילת 2010, כמה חודשים לאחר מכירת זיכיון הצבים לרשת ניקלודיאון. הכרך הסתיים עם "המשך יבוא" אם כי עד היום הסיפור לא המשיך או הסתיים.
לקריאה נוספת

Eastman, Kevin (2002). Kevin Eastman's Teenage Mutant Ninja Turtles Artobiography. Los Angeles: Heavy Metal. ISBN 1-882931-85-8.
Wiater, Stanley (1991). The Official Teenage Mutant Ninja Turtles Treasury. New York: Villard. ISBN 0-679-73484-8.
ארץ יצורי הפרא (סרט)

| --- | --- |

 מבוסס על:  ארץ יצורי הפרא 
 בימוי:  ספייק ג'ונז 
 הופק בידי:  טום הנקס גארי גוטסמן מוריס סנדק ג'ון ב. קארלס וינסנט לנדיי
 תסריט:  תסריט:   ספייק ג'ונז   דייב אגרס   ספר תמונות:   מוריס סנדק
 עריכה:  אריק זומברונן
 שחקנים ראשיים:  מקס רקורדס קתרין קינר מארק רופאלו
 מדבבים:  לורן אמברוז כריס קופר ג'יימס גנדולפיני קת'רין אוהארה פורסט ויטאקר
 מוזיקה:  קארן או, קרטר בורוול 
 צילום:  לנס אקורד 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  האחים וורנר, Village Roadshow Pictures, אולפני לג'נדרי, Playtone 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  הורדה דיגיטלית, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  16 באוקטובר 2009
 משך הקרנה:  94 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פנטזיה, סרט ילדים, סרט הרפתקאות, סרט דרמה, סרט המבוסס על יצירה ספרותית 
 תקציב:  100 מיליון דולר
 הכנסות:  100,086,793 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   wherethewildthingsare
 פרסים:  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
ארץ יצורי הפרא (באנגלית: Where the Wild Things Are) הוא סרט פנטזיה משנת 2009, שבוים על ידי ספייק ג'ונז ונכתב על ידי דייב אגרס. הסרט הוא עיבוד קולנועי לספר ילדים בעל אותו שם מאת מוריס סנדק משנת 1963.
הפקה והפצה

על הפקת הסרט הוכרז בנובמבר 2007 ושלורן אמברוז כמדובבת אחד התפקידים הראשיים, KW, אחד הענקים המוזרים החיים בארץ יצורי הפרא. מדובב בולט נוסף בסרט היה ג'יימס גנדולפיני כוכב "הסופרנוס" הסרט משלב צילומי לייב אקשן, אנימציה ממוחשבת ובובות שהופעלו באתר הצילומים על ידי שחקנים ועל ידי שימוש ברובוטיקה.
את הפסקול הלחינה והפיקה קארן או.
הסרט יצא לאקרנים בצפון אמריקה, בבתי הקולנוע הקונבנציונליים והן ב-IMAX, ב-16 באוקטובר 2009. הוא הכניס כ-32.7 מיליון דולר בסוף השבוע הראשון שלו בבתי הקולנוע. הוא הכניס 77.2 מיליון דולר בצפון אמריקה, ובתוספת 22.8 מיליון דולר הכנסות בינלאומיות. עם זאת האולפן הפסיד מההפקה, מכיוון שהתקציב הסופי של הסרט הוערך בכ-100 מיליון דולר.
תקציר העלילה

הסרט מתמקד בהרפתקאותיו של מקס, ילד בן 9 מרדן ושובב. בערב אחד, לאחר שהוא שמתחצף לאמו הוא נשלח כעונש לחדרו, ושם, בעודו לבוש בתחפושת זאב, מקס מפליג בדמיונו לארץ בשם "ארץ יצורי הפרא" המאוכלסת במפלצות גדולות ומסתוריות שבהמשך מתיידדות עמו ואף מכתירות אותו למלך.
ביקורות ותגובות

הסרט קיבל ביקורות חיוביות באופן כללי ולציון 73% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 248 ביקורות.
מועמדויות וזכיות בפרסים

| שנה | פרס | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010 | פרס סאטורן | סרט הפנטזיה הטוב ביותר | מועמדות |
| 2010 | פרס סאטורן | ספייק ג'ונז, דייב אגרס - התסריט הטוב ביותר | מועמדות |
| 2010 | פרס סאטורן | קתרין קינר - השחקנית הטובה ביותר | מועמדות |
| 2010 | פרס סאטורן | מקס רקורדס (אנ') - המשחק הטוב ביותר של שחקן צעיר | מועמדות |
| 2010 | פרס גלובוס הזהב | קרן אורזולק, קרטר בורוול - המוזיקה המקורית הטובה ביותר | מועמדות |
הערות שוליים

1 2 3  רויטרס, "בארץ יצורי הפרא" - הסרט, באתר הארץ, 28 בנובמבר 2007
↑  שירות גלובס, ‏כוכב "הסופרנוס" ג'יימס גנדולפיני מת הלילה בגיל 51, באתר גלובס, 20 ביוני 2013
↑  ניב הדס, הפסקול של קארן או ל"ארץ יצורי הפרא" נשמע ילדותי, באתר הארץ, 14 בדצמבר 2009
↑  ליבי בגנו, עכבר העיר, שוברי קופות: 'ארץ יצורי הפרא' בראש, באתר הארץ, 18 באוקטובר 2009
↑  "ארץ יצורי הפרא‎", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2009159542   WorldCat (עם LCCN): no2009-159542
דליה מזור

| --- | --- |

דליה מזור, 2008
 לידה:  28 בדצמבר 1949 (בת 75) רמת גן, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1969
 
דליה מזור (נולדה ב-28 בדצמבר 1949) היא קריינית, מגישת חדשות ומנחת טלוויזיה ישראלית, מאנשי הטלוויזיה המובילים והבולטים של הערוץ הראשון בארבעת העשורים הראשונים לפעילותו.
תחילת חייה ולימודיה

מזור נולדה וגדלה ברמת גן לאריה וחנה מזור, ילידי פולין שעלו לישראל בצעירותם. אביה כיהן כיו"ר מזכירות "דן חברה לתחבורה ציבורית" במשך כ-20 שנים, ולאחר מכן כיהן כמנכ"ל הקונצרן ההסתדרותי "תיעוש אזורי פיתוח", ואמה הייתה עקרת בית. מזור היא בת זקונים ולה אחות אחת גדולה ממנה בשם דפנה.
את לימודי התיכון עשתה מזור בבית הספר "אהל שם".
בשנים 1970- 1973 למדה באוניברסיטה העברית בירושלים. היא בעלת תואר ראשון בתולדות האמנות וארכאולוגיה.
קריירה > במאה ה-20

בראשית שירותה הצבאי נשלחה לקורס מ"כיות, אך באמצע הקורס, לאחר שניגשה לבחינות ועברה אותן בהצלחה, הועברה לגלי צה"ל, שם שירתה כקריינית וכשדרנית רדיו עד תום שירותה. מזור הגישה בתחנה את כל מגוון התוכניות ששודרו בה באותה עת: מוזיקה קלאסית וקלה, חדשות ותוכניות דוקומנטריות.
לקראת סוף שירותה הצבאי בגלי צה"ל, פורסמה על לוח המודעות בתחנה מודעה מטעם הטלוויזיה הישראלית, שהייתה אז בראשית דרכה, וחיפשה מועמדים לקורס הכשרת קרייני טלוויזיה. מזור עברה בהצלחה את הבחינות, ולאחר קורס הכשרה בהדרכתו של אריה אורגד, עלתה לשידור לראשונה בדצמבר 1969, כקריינית הרצף של שידורי הערוץ (תפקיד שבוטל שנים אחר כך). מזור שימשה כקריינית רצף עד שנת 1980, ובמקביל הכינה כתבות למהדורת "מבט לחדשות" במגוון תחומים.
ב-1980 עברה לחטיבת החדשות של הערוץ, והחלה להגיש את מהדורות החדשות השונות. במשך 13 שנים הגישה לסירוגין את "מבט לחדשות", מהדורת החדשות המרכזית, שבעידן הערוץ היחיד זכתה לאחוזי צפייה גבוהים מאוד. במקביל המשיכה להכין כתבות עבור המהדורה. מזור הגישה את המהדורה המרכזית עד 1993, אז התקבלה החלטה, לאחר התחלת שידוריו של ערוץ 2, להותיר את חיים יבין כמגיש היחיד של המהדורה.
ב-1970 היא הנחתה לצד מני פאר את פסטיבל שירי הילדים שנערך לראשונה. החל מאותה שנה ובמשך כעשרים שנים, הגישה מזור את רוב התוכניות המרכזיות של הערוץ לכבוד יום העצמאות, בדרך כלל ביחד עם דניאל פאר. היא הנחתה פעמיים את תחרות הקדם אירוויזיון: ב-1983 עם דניאל פאר, וב-1985 עם נתן דטנר. כמו כן הנחתה מספר פעמים את טקס הענקת פרסי ישראל.
בין השנים 1990–2003 הגישה, ובחלק מהשנים גם ערכה, את מהדורת יום שישי של "בוקר טוב ישראל", תוכנית הבוקר של הערוץ הראשון. במקביל הכינה כתבות עבור "יומן" ו"רואים עולם". אחת הכתבות שהכינה ל"רואים עולם" הייתה מהראשונות שחשפו בפני הציבור את תופעת העובדים הזרים בישראל.
קריירה > במאה ה-21

לאחר הפסקה של כ-30 שנים, חזרה מזור בראשית שנות האלפיים לשדר גם ברדיו למשך מספר שנים. היא הגישה את התוכנית "צבע הכסף" ברשת ב', וכן הגישה תוכנית מוזיקה ב-88FM.
בשנותיה האחרונות בעבודה בערוץ הראשון הגישה את "מדד יומי", תוכנית הכלכלה היומית של הערוץ. בנוסף, הגישה מדי מוצאי שבת את מהדורת החדשות המשודרת במסגרת יומן החוץ "רואים עולם". בסוף מאי 2011 פרשה לגמלאות, לאחר 41 שנות עבודה ברשות השידור.
בסוף 2010 השתתפה בעונה השישית של "רוקדים עם כוכבים".
ב-1 בינואר 2012 החלה להנחות את "יום חדש", תוכנית הבוקר של שידורי קשת בערוץ 2, ביחד עם יואב לימור. כעבור חצי שנה, ביולי 2012, החליף אותה דרור גלוברמן בהגשת התוכנית. במקביל באותה עת הנחתה את התוכנית "אלוף העברית" תחרות איות לילדים שעלתה בשידורי קשת.
ב-2013 החלה לשמש פרזנטורית של "מרכזי רונית רפאל".
ב-2015 שימשה כפרזנטורית של חברת נובל אנרג'י, במסגרת מאבקה במתווה הגז.
ב-2020 שיחקה בתוכנית הרשת קופה ראשית בתפקיד אורח.
ב-2021 השתתפה בעונה הראשונה של התוכנית "זה לא אולפן שישי", לצד ישראל קטורזה וארז טל.
חיים אישיים

מזור גרושה פעמיים. מנישואיה הראשונים נולדה לה ב-1972 בת, שנפטרה בגיל שנה וחצי מהמחלה הגנטית "דיסאוטונומיה משפחתית". מנישואיה השניים יש לה שני בנים.
בשנת 2012 הייתה במערכת יחסים עם איש התקשורת אלכס גלעדי.
מתגוררת בהרצליה.
הערות שוליים

↑  רונית ויס ברקוביץ, לא מתגעגעים - תיכון אוהל־שם ברמת־גן, בית ספר אליטיסטי, תובעני ונוקשה, חגג השבוע את כנס היובל, חדשות, 29 במאי 1992
↑  ענת אור, דליה מזור, באתר הארץ, 19 בפברואר 2008
↑  לי-אור אברבך, ‏דליה מזור יורדת מהאוויר: "הימים הכי קשים ברשות", באתר גלובס, 10 בפברואר 2010
↑  גילי איזיקוביץ, לאחר 30 שנה בערוץ הראשון: דליה מזור עוזבת את רשות השידור בסוף החודש, באתר הארץ, 4 במאי 2011
↑  מתן אברמוביץ', עכבר העיר, דליה מזור תשתתף ב"רוקדים עם כוכבים" על חשבון ימי חופשה, באתר הארץ, 25 באוקטובר 2010
↑  רועי ברק, ‏דליה מזור ויואב לימור יגישו את תוכנית הבוקר של קשת - "יום חדש", באתר גלובס, 4 בדצמבר 2011
אילה בלופולסקי, עכבר העיר, דליה מזור: "אני רוצה אהבה ופרנסה", באתר הארץ, 1 בינואר 2011
↑  רועי ברק, ‏לא מפתיע: דליה מזור עוזבת את תוכנית הבוקר של קשת, באתר גלובס, 24 ביוני 2012
אמילי גרינצווייג, דליה מזור עוזבת את תוכנית הבוקר של קשת, באתר הארץ, 24 ביוני 2012
↑  רועי ברק, ‏דליה מזור תנחה את התוכנית "אלוף העברית" של קשת, באתר גלובס, 16 בנובמבר 2011
מיה סלע, "אלוף העברית": בקשת חושבים עלינו את הגרוע ביותר, באתר הארץ, 17 באפריל 2012
↑  ענת ביין-לובוביץ', ‏M&C סאצ'י יטפל בתקציב הפרסום של רונית רפאל, באתר גלובס, 18 במרץ 2018
↑  גילה לבני-זמיר, אריאלה ממפעל הגז, באתר העין השביעית, 7 בדצמבר 2015
 ניר גונטז', את הפרזנטורית של נובל אנרג'י. את חושבת שמתווה הגז מיטיב עם האזרחים? "עבודה זו עבודה", באתר הארץ, 27 במרץ 2019
↑   אריאנה מלמד, אם ארז טל וקטורזה הם עתיד הטלוויזיה, אז באמת שנותר רק לצחוק, באתר הארץ, 13 בפברואר 2021
↑  דליה מזור: "עשיתי הכל כדי להציל את בתי, אבל לא יכולתי לעזור לה", באתר onlife,‏ 13 בנובמבר 2011
↑  רן בוקר, דליה מזור ואלכס גלעדי נפרדו, באתר ynet, 14 בינואר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011876357705171  VIAF: 3715167025446653390004   WorldCat (עם VIAF): 3715167025446653390004
דניאל סמוכין

דניאל סמוכין (נולד ב-12 במרץ 1998) הוא מחליק אמנותי אמריקאי יליד ישראל. הוא אלוף העולם לנוער בהחלקה אמנותית לגברים (דברצן 2016). הוא אחד המחליקים הבודדים בעולם שקופץ פעמיים קפיצה של 4 סיבובים בתרגיל הקצר ו-3 קפיצות של 4 סיבובים בתרגיל החופשי ובסך הכל 5 קפיצות מרובעות בתחרות.
ביוגרפיה

סמוכין נולד בתל אביב, בגיל 3 עבר עם הוריו לארצות הברית וחברו לשאר בני משפחה שם. הוא גדל בסן דייגו, קליפורניה. בגיל 5 החל להחליק על הקרח. הוא מתאמן בהדרכת אביו, איגור סמוכין, ואמו, אירנה היא הכוריאוגרפית שלו. הוריו עלו ארצה מרוסיה ב-1996. יש לו סב שמתגורר כיום ברוסיה, וסבתא שמתגוררת בישראל. אחיו הגדול, סטניסלב, התמודד בהחלקה אמנותית וייצג גם את רוסיה וגם את ישראל.
קריירה

באליפות אירופה בהחלקה אמנותית על הקרח שנערכה בסטוקהולם, שוודיה בינואר 2015 סיים סמוכין במקום עשירי בתחרות ליחידים בתוצאה של 209.93 נקודות (תרגיל קצר - 72.65 נקודות, תרגיל חופשי - 137.28 נקודות).
בספטמבר 2015 סיים במקום הראשון בסולט לייק סיטי קלאסיק, תחרות בינלאומית יוקרתית בארצות הברית בהחלקה אמנותית.
באליפות אירופה בהחלקה אמנותית על הקרח שנערכה בברטיסלאבה, סלובקיה בינואר 2016 סיים סמוכין במקום שביעי בתחרות ליחידים בתוצאה של 232.08 נקודות (תרגיל קצר - 82.73 נקודות, תרגיל חופשי - 149.35 נקודות).
באליפות העולם בהחלקה אמנותית לנוער שנערכה בדברצן, הונגריה במרץ 2016 זכה סמוכין במדליית זהב בתחרות האישית בתוצאה של 236.65 נקודות (תרגיל קצר - 71.27 נקודות, תרגיל חופשי - 165.38 נקודות), לפני ניקולס נדיאו מקנדה עם 224.76 נקודות וטומקי היוואטישי מארצות הברית עם 222.57 נקודות.
בשנת 2018 השתתף לראשונה במשחקי החורף האולימפיים באולימפיאדת פיונגצ'אנג. סמוכין סיים במקום השלושה עשר בתחרות ליחידים בתוצאה של 251.44 נקודות (תרגיל קצר - 80.69 נקודות, תרגיל חופשי - 170.75 נקודות).
ראו גם

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
הערות שוליים

↑  אורן קורנפלד‏, החלקה אומנותית: דניאל סמוכין סיים ראשון בסולט לייק סיטי, באתר וואלה, 21 בספטמבר 2015
↑  אורן אהרוני, דניאל סמוכין זכה באליפות העולם לנוער, באתר ynet, 19 במרץ 2016
↑  אורן אהרוני, צפו: הישגי שיא לביצ'נקו וסמוכין בהחלקה, באתר ynet, 17 בפברואר 2018
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018)  |
| --- | --- | --- |
|  החלקה אומנותית | אלכסיי ביצ'נקו • איימי ביוקנן • רוני זילברברג • אדל טנקובה • דניאל סמוכין • פייג' קונרס • יבגני קרסנופולסקי |  |
|  החלקה מהירה במסלול קצר | ולדיסלב ביקנוב |  |
|  מזחלות | אדם אדלמן |  |
|  סקי אלפיני | איתמר בירן |  |
בית הכנסת הגדול בעדן

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת שנחרב 
 מיקום:  עדן 
 מדינה:  תימן 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1858
 תאריך פתיחה רשמי:  1858 
 תאריך פירוק:  1947 
 
בית הכנסת הגדול של עדן (בערבית: كنيس عدن الكبير, Al-Milama'l-kabira), המכונה גם בית הכנסת מגן אברהם או מגן אברהם נבנה בשנת 1858. בית הכנסת נוסד בעדן בשנת 1860 על ידי מנחם מסה מיהודי עדן. הוא היה גדול מספיק כדי לאכלס למעלה מ-2,000 מתפללים.
הדוכן היה עשוי שיש טהור, לבן ומלוטש, כאשר 7 מדרגות שיש מובילות אליו. הרצפה הייתה עשויה מקטעי שיש, בדוגמת שחור ולבן כמו על לוח שחמט. התיבה נבנתה בנישה של הקיר, וכוסתה בשישה וילונות שזורים במשי ושזורים בספירים בוהקים, מעליהם כתרי התורה. מגילות התורה עוטרו בכתרים ורימונים, חלקם זהב וחלקם כסף מזוקק טהור. שני הלוחות של עשרת הדברות משני צידי הדלתות היו עשויים כסף מלוטש. התקרה הענקית נתמכה על ידי שמונה עמודי עץ, ארבעה מכל צד. לכל עמודה היה רדיוס של שני מטר וגובהם 12 מטר. התקרה והחלונות הרבים רצופים ויטראז'ים בצבע בוהק ועשרות פנסים. לאורך הקיר המזרחי הייתה עזרת נשים עם 200 מקומות. הכניסה לבית הכנסת הייתה דרך חצר ענקית, ששימשה גם כמקום תפילה בשבת ובימי הקדושה החשובים. בצד הדרומי של בית הכנסת נבנתה גם מקווה.
בשנת 1947 נהרס בית הכנסת במהלך פרעות עדן.
הערות שוליים

↑  "Jewish Community of Aden". Beit Hatfutsot Open Databases Project, The Museum of the Jewish People at Beit Hatfutsot.
↑   הפורעים רצחו את יהודי עדן, השוטרים עמדו וחייכו, באתר הארץ, 30 בנובמבר 2016
נעלמת (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

 סוגה:  דרמה מותחן פשע
 כותבים:  לני ג'יימס, דניאל פג'מיסין-דאנקן ומרלון סמית'
 בימוי:  ניק מרפי
 שחקנים:  לני ג'יימס סוראן ג'ונס סטיבן גראהם ג'ייסון פלמינג סוזן לינץ' קרי גודלימן נדין מרשל בארי וורד ג'ימי ווקר
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  12
 הפקה
 מפיק:  פטריק שווייצר
 מפיקים בפועל:  סיימון הית' ג'סיקה סייקס
 חברת הפקה:  World Productions
 הפצה:  Sky Vision (עונה ראשונה) NBCUniversal Global Distribution (עונה שנייה)
 עורכים:  מרדית' ליס
 צלמים:  צ'אס ביין
 מוזיקה:  דאסטין או'הלורן בריאן סנטי
 אורך פרק:  50 דקות
 שידור
 רשת שידור:  Sky Atlantic
 תקופת שידור מקורית:  28 בפברואר 2018 – הווה
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
נעלמת (באנגלית: Save Me) היא סדרת דרמה בריטית, שיצר כתב ובכיכובו של לני ג'יימס. שידור הבכורה של הסדרה היה ב-28 בפברואר 2018 בערוץ Sky Atlantic. כל ששת פרקי הסדרה יצאו ב-Sky Box Sets, ובשירות הסטרימינג Now TV. עונה שנייה של הסדרה יצאה בשם "Save Me Too" ב-1 באפריל 2020.
חברת Sky Vision הפיצה את העונה הראשונה ברחבי העולם. זכויות ההפצה של העונה השנייה היו של NBCUniversal, חברה אחות של Sky. בארצות הברית שודרה הסדרה ברשת Starz, והייתה זמינה בשירות וידאו לפי דרישה החל מ-6 בספטמבר 2018. בערוץ Starz Cinema שודרה הסדרה ב-11 במאי 2019.
לני ג'יימס מככב בסדרה בתפקיד נלסון "נלי" רו, שעולמו התהפך עליו כשבתו ג'ודי בת השלוש עשרה, איתה לא היה בקשר כלל, נעלמת באופן מסתורי. הוא נחוש לרדת לעומק העניין ולמצוא את בתו, תוך כדי שהוא משקר, מבקש טובות ומותח עד הקצה את הקשרים עם חבריו. סוראן ג'ונס מככבת בתפקיד קלייר מקגורי, אמה של ג'ודי. בנוסף משחקים בסדרה סטיבן גראהם וג'ייסון פלמינג בתפקידי מלון וטאם, חבריו הקרובים של נלי רו.
הסדרה קיבלה אור ירוק בינואר 2017, בשם "Gone". ג'יימס שיתף פעולה עם חברת World Productions, איתם עבד בעונה הראשנוה של הסדרה "שחיתות".
בעקבות ביקורות חיוביות לעונה הראשונה, יצאה עונה נוספת בשנת 2020 בשם "Save Me Too". ב-7 במאי 2018 יצא DVD של העונה הראשונה בהפצת Acorn DVD.
צוות השחקנים > תפקידים ראשיים

לני ג'יימס – נלסון "נלי" רו, גבר רודף שמלות חסר כל
סוראן ג'ונס – קלייר מקגורי, בת זוגו לשעבר של נלי, ואמה של ג'ודי
סטיבן גראהם – פביו "מלון" מלונזולה, חברו הטוב של נלי, מומחה למחשבים, ועבריין מין מורשע
ג'ייסון פלמינג – טאם, חבר של נלי, קרוס-דרסר וברמן במועדון חשפנות
צוות השחקנים > תפקידי משנה

סוזן לינץ' – סטייס, חברת ילדות של נלי, ובעלת הפאב The Palm Tree.
קרי גודלימן – מרטין "טינס" בטס, בת זוגו של נלי בתחילת הסדרה, הם נשארים חברים גם בהמשך.
אוליב גריי – גרייס, נערה שנוצלה למטרות סקס, ונלי מציל אותה. הוא מנסה להגן עליה מהעולם האפל שממנו היא הגיעה.
נדין מרשל – סמלת בילוש שוֹלה או'הלורן, סגנית של פקד ת'ורפ.
בארי וורד – בארי מקגורי, בעלה של קלייר, ואביה המאמץ של ג'ודי. בעל מועדון אמיד.
אלן מקנה – פקד בילוש איאן ת'ורפ, קצין בכיר שחוקר את היעלמותה של ג'ודי.
אינדיארנה דונלדסון-הולנס – ג'ודי מקגורי, בת ה-13, בתם של נלי וקלייר, ובתו המאומצת של בארי.
פיל דאנסטר – בי ג'יי מקגורי, בנו של בארי.
תומאס קומבס – גוז, סוחר סמים, וחבר של נלי.
אליס פית'אם – ברני מלונזולה, אשתו של מלון, שהורשע על קיום יחסי מין כשהיא הייתה בת 15.
קמילה ביפוט – זיטה, חשפנית, חברתו של נלי.
ניקולס קראוצ'ר – דילן, שכן וחבר טוב של ג'ודי.
סטרואן רודג'ר – ריצ'רד, בעל בר ובית בושת לפדופילים.
אלכסנדר ארנולד – לוק, סטודנט ולקוח קבוע בפאב של סטייס
ראגוואן ואסאן – גאווין, סטודנט חבר ושותף לדירה של לוק
רמי מילנר – דייזי, חברתו של גוז ואם ילדיו
ג'ימי ווקר – מארקי בטס, בנה של סטריפ, שומר סף במועדון חשפנות.
אדריאן אדמונדסון – גדעון צ'ארלס, דמות מרכזית בחוג הפדופילים.
לזלי מנוויל – ג'ניפר צ'ארלס, אשתו של גדעון.
סקירת סדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (הממלכה המאוחדת)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (הממלכה המאוחדת)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 6 | 6 | 28 בפברואר 2018 | 4 באפריל 2018 |
|  | 2 | 6 | 6 | 1 באפריל 2020 | 1 באפריל 2020 |
הערות שוליים

↑  Productions, World. "Save Me Too". World Productions (באנגלית). נבדק ב-2020-01-05.
↑  White, Peter (23 באוגוסט 2018). "Starz Picks Up Gritty British Drama 'Save Me' From 'Fear The Walking Dead's Lennie James – Edinburgh". {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lodderhose, Diana (20 בינואר 2017). "Lennie James' 'Gone' Heads To Sky Atlantic; 'The Tunnel: Vengeance' Returns For Final Series". {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Daly, Helen (2 במרץ 2018). "Save Me cast member Lennie James CONFIRMS season two: 'It was always my intention'". {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Save Me". 7 במאי 2018 – via Amazon. {{cite web}}:  (עזרה)
האימפריה האצטקית

לוחם יגואר. לוחמי היגואר שימשו כחוד החנית של הצבא האצטקי יחד עם לוחמי הנשר.
טלאקאלל, יוזם הרפורמות של הקמת האימפריה.
מפה מפורטת של הכיבושים האצטקיים.
מוקטסומה השני ציור משנת 1715 מאת אנטוניו דה סולי.
ציור מתוך קודקס אצטקי המתאר את מסע הספרדים.
ספרדים וטלאקסקאלה בקרב מול אצטקים.
"הלילה העצוב", הספרדים נמלטים מטנוצ'טיטלאן.
הרנאן קורטס
הקיסר האצטקי האחרון קואוטומוק.
האימפריה האצטקית, הידועה גם בשם הברית המשולשת (בנאוואטל: Ēxcān Tlahtōlōyān ˈjéːʃkaːn̥ t͡ɬaʔtoːˈlóːjaːn̥), הייתה אימפריה באזור מרכז אמריקה. האימפריה החלה את דרכה כברית של שלוש ערי מדינה (Altepetl): טנוצ'טיטלאן, טקסקוקו, וטלאקופאן. שלוש ערים אלו שלטו על מרבית אזור מקסיקו של ימינו החל משנת 1428, עד שהובסו על ידי הכוחות המשולבים של הכובשים הספרדיים ובעלי ברית מקומיים בפיקוד הרנאן קורטס בשנת 1521.
אף על פי שבתחילה שמרו שלוש הערים על הדדיות, הרי במהרה הפכה העיר טנוצ'טיטלאן לעיר הדומיננטית מבחינה פוליטית ותרבותית. האימפריה האצטקית ניהלה מלחמות כיבוש, והתרחבה במהירות לאחר הקמתה. בשיאה שלטה האימפריה ברוב מרכז מקסיקו, כמו גם בכמה שטחים רחוקים יותר באמריקה התיכונה, סמוך לגבול גואטמלה של ימינו. שליטי הערים שנכבשו נותרו בשלטון כל עוד הם הסכימו לחלוק כבוד חצי שנתי לשליט האימפריה, כמו גם לספק כוחות צבאיים למאמץ המלחמתי של האצטקים. בתמורה סיפקה הרשות הקיסרית הגנה, יציבות פוליטית ואוטונומיה מקומית רבה.
הדת באימפריה האצטקית הייתה פוליתאיסטית, האצטקים סגדו לפנתיאון מגוון שכלל עשרות אלוהויות, רבים מהם בעלי כת מאמינים מוכרת רשמית, שהייתה גדולה מספיק כדי להיות מיוצגת במתחם המקדש המרכזי של הבירה טנוצ'טיטלאן. האל הראשי בפולחן האצטקי היה אל המלחמה הויצילופוצ'טלי. העמים במחוזות שנכבשו הורשו להמשיך המסורות הדתיות שלהם באופן מלא ללא פגע, כל עוד הם הוסיפו את האל הקיסרי הויצילופוצ'טלי לפנתאון המקומי שלהם.