stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סארי פלאח
קריירת מועדונים

פלאח החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של בני סכנין ובנוער של נבחרת ישראל. לאחר שהרשים במספר טורנירים בינלאומיים, עבר לשחק בקבוצת הנוער של מכבי חיפה.
בנובמבר 2009 ערך פלאח את הופעת הבכורה שלו במדי הבוגרים כשעלה בתור מחליף לוולדימיר דבאלישווילי במסגרת משחק גביע הטוטו נגד הפועל באר שבע. באותה שנה נבחר פלאח לייצג את ישראל במסגרת משחקי המכביה. במדי הנבחרת הצעירה ערך פלאח בסך הכל 16 הופעות.
בשנת 2011, בעקבות חולשת ההגנה החיפאית, תפס פלאח לראשונה מקום בהרכב הראשון והפך לשחקן חשוב במערך של מאמן הקבוצה אלישע לוי, אך בהמשך איבד את מקומו בהרכב ליוריצה בולייאט ואדין צוצאליץ'. בסוף אותה עונה, בה עלה כמחליף לדקות בודדות בהפסד 2–1 להפועל תל אביב בגמר גביע המדינה, היה פלאח נחוש לעזוב את מכבי חיפה, אף על פי שהוא עדיין חתום על חוזה במועדון. הוא נעדר מאימוני הפתיחה ובקיץ 2012 בעצת סוכן השחקנים דודו דהאן חתם על חוזה עם קבוצה רומנית, אף על פי שחיפה לא שחררה אותו. מכבי חיפה הודיעה שתטפל בבעיה גם באפיק המשמעתי וגם באפיק המשפטי ותגיש תלונה בנושא לפיפ"א.
בסופו של דבר הושאל פלאח לבני יהודה תל אביב. בינואר 2013, במשחק נגד בית"ר ירושלים באצטדיון טדי, שבר פלאח את קרסולו. בעקבות הפציעה נעדר מהמגרשים עד תום העונה, ולאחר מכן חזר למכבי חיפה, במדיה שיחק עונה נוספת.
ב-3 בספטמבר 2014 חתם פלאח לשנתיים בהפועל תל אביב. ב-23 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1–2 למ.ס. אשדוד באצטדיון בלומפילד, במסגרת רבע גמר גביע הטוטו. את שערו היחיד בהפועל תל אביב כבש ב-2 במאי 2015, בניצחון 2–1 על מכבי נתניה, ובסך הכל ערך במדי הקבוצה 26 הופעות בעונת 2014/2015.
ב-8 בספטמבר 2015 חזר פלאח לבני יהודה, וחתם על חוזה לעונה אחת במועדון. ארבעה ימים לאחר מכן כבש שער בהפסד 1–3 למכבי פתח תקווה, ובסך הכל ערך במדי בני יהודה 19 הופעות ליגה בעונה זו.
ב-17 ביולי 2016 חתם לעונה בקבוצת נעוריו בני סכנין. בעונת 2016/2017 ערך 33 הופעות בליגה, ובסופה האריך את חוזהו במועדון בעונה נוספת. את פתיחת עונת 2017/2018 החמיץ פלאח עקב פציעה, ולאחר מכן ערך 12 הופעות בליגה, אך לאחר מינויו של טל בנין למאמן הקבוצה בינואר 2018 הוא לא שותף יותר במשחקי הקבוצה. בעונת 2018/2019 ערך 26 הופעות בליגת העל, ובסופה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית.
קריירת נבחרות

שיחק בנבחרת הנוער של ישראל, במדיה ערך 16 הופעות וכבש שער אחד.
חיים אישיים

פלאח נולד בכפר הדרוזי, סמיע, שבגליל. בן דודו רש"ט יזן פלאח ששירת במג"ב היה אחד מהנרצחים בפיגוע הירי בחדרה ב-28 במרץ 2022, שבוצע על ידי צמד מחבלים ערבים-ישראלים תומכי דאעש, תושבי העיר אום אל-פחם.
הערות שוליים

↑  איציק יצחקי‏, מכבי חיפה הגישה תלונה בהתאחדות נגד דודו דהאן, באתר וואלה, 10 ביוני 2012
↑  דוד נתן, סרי פלאח נותח: "צפויה לו תקופה לא פשוטה", באתר ynet, 27 בינואר 2013
↑  ארז נעמן, ‏פלאח ואזולאי הוצגו בהפועל, גאל אטוק ייבחן, באתר ONE‏, 3 בספטמבר 2014
↑  דורון בן דור, ‏פלאח חתם בסכנין: הלכתי עם הלב וסגרתי מעגל, באתר ONE‏, 17 ביולי 2016
↑  סארי פלאח נפרד מבן דודו שנרצח בפיגוע: "יזן יקר, הלב בוכה", באתר ישראל היום, 28 במרץ 2022
עיסא ח'ליל א-נשאר

עיסא עלי ח'ליל א-נַּשָּׁ֫אר (בערבית: عيسا علي خليل النشار; נולד ב-1954) הוא ממייסדי ארגון הטרור הפלסטיני חמאס. משמש כיום כראש עיריית רפיח.
ביוגרפיה

עיסא ח'ליל א-נשאר נולד בשנת 1954 ברפיח שברצועת עזה. בשנות ה-70 יצא למצרים ולמד הנדסה עירונית באוניברסיטת עין שמס. בחזרתו לרצועה הועסק בידי אונר"א. במקביל התוודע לתורת האחים המוסלמים שאותם הנהיג ברצועה השיח' אחמד יאסין, וא-נשאר החל להשתתף בפעילויות הדעוה של התנועה ברצועה. הוא לקח חלק בפעילות המוג'מע האסלאמי שהוקם בשנת 1973. בראשית שנות ה-80 עבד בעיריית ח'אן יונס, ובשנת 1986 מונה לחבר מועצה בעיריית רפיח.
בעקבות פרוץ האינתיפאדה הראשונה, נכח א-נשאר בפגישה שנערכה ב-10 בדצמבר 1987 בביתו של אחמד יאסין, שבה הוחלט על הקמת ארגון הטרור חמאס. עם הקמת הארגון הוטל על א-נשאר לרכז את פעילות התנועה באזור רפיח. בעקבות פעילות זו נעצר א-נשאר בספטמבר 1988, במסגרת גל המעצרים הגדול הראשון נגד חמאס, ונידון לתקופת מאסר קצרה. בדצמבר 1992, בעקבות רצח החייל הישראלי נסים טולדנו, היה א-נשאר ממגורשי חמאס ללבנון.
בחזרתו לרצועה השתלב א-נשאר בזרוע המדינית של חמאס. בנובמבר 1995 לקח חלק בהקמתה של "מפלגת ההצלה הלאומית האסלאמית" (חלאס) שהייתה אמורה להשתתף בבחירות לרשות הפלסטינית מטעם חמאס, אך חמאס החרימה לבסוף את הבחירות. בשנת 2005 עמד בראש מפלגת "הרפורמה והשינוי" שהתמודדה מטעם חמאס בבחירות לרשויות המקומיות. א-נשאר התמודד מטעם המפלגה בבחירות העירוניות ברפיח, נבחר למקום הראשון ובעקבות זאת התמנה לנציג של המפלגה במועצת העיר. אף שהיה אמור להתמנות לראש העירייה בעקבות הבחירות, ערעור של ראשי פת"ח שטען לזיוף הבחירות המוניציפליות הוביל לדרישה לקיום בחירות מחודשות. בחירות אלו מעולם לא התקיימו בעקבות השתלטות חמאס על רצועת עזה ביוני 2007, בעקבותיה התמנה א-נשאר רשמית לראש עיריית רפיח.
חיים אישיים

אחד מבניו של א-נשאר, עלי, היה פעיל בגדודי עז א-דין אל-קסאם, הזרוע הצבאית של חמאס, ונהרג בספטמבר 2006 בסיכול ממוקד מן האוויר.
הערות שוליים

↑  عيسى النشار, مركز رؤية للتنمية السياسية, 6 בדצמבר 2021
↑  גיא אביעד, לקסיקון חמאס, עמ' 162
↑  גיא אביעד, לקסיקון חמאס, עמ' 162–163
1 2  גיא אביעד, לקסיקון חמאס, עמ' 163
↑  מיכאל מילשטיין, המהפכה הירוקה: דיוקנה החברתי של תנועת החמאס, עמ' 177
מיץ רימונים

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מיץ פירות 
 אופן הגשה:  מיץ
 מרכיבים עיקריים:  רימון 
 
מיץ רימונים
מיץ רימונים או רימונדה הוא מיץ פירות המופק על ידי סחיטת רימונים. המיץ נמכר טרי או כסירופ מרוכז (תרכיז). מיץ הרימון כולל נוגדי חמצון.

עובד סוחט רימונים במסחטת מיץ
קיימות צורות שונות למיץ, אחת מהם היא רכז רימונים, תרכיז סירופ העשוי ממיץ הרימונים. בנוסף, על ידי בישול של מיץ הרימונים עם הסוכר מתקבל סירופ גרנדין שמשמש כמרכיב אצל קוקטיילים רבים.
ערך תזונתי

מיץ הרימון בעל 54 קלוריות. רוב המיץ מכיל מים - כ-85.95 גרם מים. המיץ מכיל 0.15 גרם חלבון, 13.13 גרם פחמימות ו-0.29 גרם שומן. המיץ מכיל כ-0.1 מ"ג ויטמין C. בנוסף, המיץ מכיל 0.1 מ"מ ברזל, 11 מ"ג סידן, 214 מ"ג אשלגן ו-0.1 גרם סיבים תזונתיים.
| --- | --- |
 ערך תזונתי ל-100 גרם
 
 מים:  85.95 ג'
 
 קלוריות:  54 קק"ל
 
 חלבונים:  0.15 ג'
 פחמימות:  13.13 ג'
 שומן:  0.29 ג'
 
 ויטמינים:  ‏
  ‑ ויטמין C:  0.1 מ"ג
 
 ברזל:  0.1 מ"ג
 סידן:  11 מ"ג
 אשלגן:  214 מ"ג
 סיבים תזונתיים:  0.1 ג'
 
 מקור: אתר מחלקת החקלאות של ארצות הברית
למיץ הרימונים מיוחסות סגולות רפואיות רבות בין השאר להורדת לחץ דם גבוה, שמירה על רמת אינסולין תקינה בדם ומניעת מחלות לב וכלי דם.
ברפואה העממית משתמשים במיץ לריפוי מחלות במערכת העיכול, טיפול בקמטים ושמירה על עור בריא ולח וחיזוק החשק המיני.
שתיית מיץ הרימון נחשבת בריאה יותר מאכילת הפרי עצמו, בניגוד לפירות אחרים, משום שרוב נוגדי החמצון משתחררים מהקליפה רק בעת הסחיטה.
המיץ מכיל פוליפנולים כטאנינים ופלבונואידים כולל אנטוציאנינים שמעניקים לגרגרי הפרי ולמיץ את צבעם האדום בדומה ליין.
המיץ עשוי גם להזיק בצריכה מופרזת משום שמכיל חומצה אוקסלית שמצטברת כאבנים בכליות. כמו כן, המיץ עשוי לגרום להזיק לסובלים מעצירות כרונית ובעיות במערכת העיכול כגון חסימת מעיים. בשל החומציות הרבה, המיץ עשוי לפגום ביעילות תרופות, בעיקר נגד יתר לחץ דם.
רכז רימונים

רכז רימונים הוא הסירופ מרוכז שנוצר לאחר בישול מיץ הרימונים עד לצמצומו לנוזל אדום סמיך וכהה. במטבח הפרסי ומטבח הטורקי מוסיפים אותו לתבשילי בשר, ממולאים (דולמה) ורוטב תיבול לסלטים.
אבראהים אל-יאזורי

אבראהים פארס אל-יאזורי (ערבית: ابراهيم اليازوري; נולד ב-1941) הוא ממקימי ומנהיגי תנועת הטרור חמאס.
ביוגרפיה

אבראהים פארס אל-יאזורי נולד בשנת 1941 בכפר בית דאראס שבקרבת אשדוד. במהלך מלחמת העצמאות ברחה משפחתו לרצועת עזה והתגוררה במחנה הפליטים בח'אן יונס. בשנת 1960 יצא למצרים ולמד רוקחות באוניברסיטת קהיר. במהלך לימודיו נחשף לתורת האחים המוסלמים והצטרף לתנועה. בעקבות ניסיונות החתירה תחת משטר נאצר בידי מנהיג האחים המוסלמים סייד קוטב, חברי התנועה נעצרו בידי השלטונות במצרים. בשנת 1965 נעצר אל-יאזורי ושהה במעצר במשך כשנה. בשנת 1966 שוחרר וחזר לרצועת עזה.
בחזרתו לרצועה אל-יאזורי החל לעבוד בבית החולים שיפא בעזה. כמו כן המשיך את פעילותו במסגרת האחים המוסלמים, שהנהגתם ברצועה הייתה בידי אחמד יאסין. בשנת 1973 סייע אל-יאזורי ליאסין בהקמת המוג'מע האסלאמי, אגודת רווחה דתית שפעלה לפי עקרון הדעוה להשבת האוכלוסייה לחיק האסלאם. בשנת 1975 פוטר מעבודתו בשיפא ופתח בית מרקחת פרטי. היה חבר בוועד הפועל של הסהר האדום ברצועת עזה, ובשנים 1981–1985 היה חבר באגודת הרופאים ברצועה. כמו כן שימש כמרצה באוניברסיטה האסלאמית בעזה. בשנת 1984 בעקבות מעצרו של יאסין מונה אל-יאזורי למזכיר הכללי של המוג'מע. יאסין השתחרר מהכלא בשנת 1985 במסגרת עסקת ג'יבריל, אך בשובו לעזה הודיע על התפטרותו מנשיאות המוג'מע, ולכן אל-יאזורי המשיך להחזיק בתפקיד זה.
אל-יאזורי נמנה עם מקימי תנועת חמאס בפרוץ האינתיפאדה הראשונה. ב-10 בדצמבר הוזמן לביתו של אחמד יאסין, וביחד עם בכירים נוספים הוחלט על הקמת תנועה שתבצע ג'יהאד אקטיבי כנגד ישראל. כחבר מפקדת התנועה היה אל-יאזורי ממונה על פעילות חמאס בעיר עזה. כמו כן שימש כיועצו האישי של יאסין, כחבר ועדת הבריאות של הארגון וכאחראי על קשרי החוץ. יחד עם שאר המייסדים כיהן גם כחבר הוועד הפועל של התנועה. בספטמבר 1988 נעצר אל-יאזורי במסגרת גל מעצרים כנגד בכירי החמאס, ונידון ל-27 חודשי מאסר. בינואר 1991 שוחרר מן הכלא, וחזר לשמש כמזכ"ל המוג'מע וכבכיר בהנהגה הפוליטית של חמאס.
חיים אישיים

אחד מבניו של אל-יאזורי נהרג בחיסול הממוקד של אחמד יאסין ב-22 במרץ 2004.
הערות שוליים

1 2 3  גיא אביעד, לקסיקון חמאס, עמ' 116.
↑  מיכאל מילשטיין, המהפכה הירוקה: דיוקנה החברתי של תנועת החמאס, עמ' 165.
↑  שלומי אלדר, להכיר את חמאס, עמ' 24-25.
↑  אביבה שאבי ורוני שקד, חמאס: מאמונה באללה לדרך הטרור, עמ' 34-35.
↑  גיא אביעד, לקסיקון חמאס, עמ' 116
בד"ץ שארית ישראל

חותמת הבד"ץ
בד"ץ שארית ישראל (לעיתים בקיצור: 'שארית') הוא בית דין וגוף כשרות פרטי ישראלי שהוקם בשנת 1988 ביוזמת הרב אלעזר מנחם מן שך.
רקע

הבד"ץ הוקם בעקבות התנגדותו של מנהיג הציבור החרדי-ליטאי הרב שך למינוי של הרב משה יהודא ליב לנדא החב"די לתפקיד רב העיר בני ברק בשנת 1986, משרה שכללה באופן מסורתי את האחריות על הכשרות בחנויות המזון בתחום העיר. בתגובה למינוי הוקם בד"ץ שארית ישראל כגוף כשרות חלופי. לאחר פטירת הרב שך, נחשב הרב אלישיב לסמכות הרוחנית העליונה של הבד"ץ, שזכה לתמיכת חשובי הרבנים החרדים-ליטאיים.
הבד"ץ פעל תחילה במסגרת חברת שארית ישראל בע"מ, שבראשה עמד הרב יוסף ישראלזון, חתנו של הרב יוסף שלום אלישיב. היחידה לפירוקים של רשות המיסים הגישה בקשה לפירוק החברה, עקב חוב של כ־5 מיליון ש"ח למס הכנסה. הבד"ץ עבר לפעול תחת "חברת הכשרות המהודרת שארית ישראל (התשס"ד) בע"מ", ומס הכנסה ראה בפעולה זו הברחת נכסים שאינה חוקית. כמנכ"ל הבד"ץ שימשו בתקופות שונות יקותיאל דרשוביץ, עו"ד משה אלמליח, צבי רוט, ליפא ישראלזון, וכיום משמש בתפקיד גבריאל שרמן.
מערכת השחיטה

בעקבות חילוקי דעות פנימיים, פעלו בעבר תחת השם "שארית ישראל" שתי מערכות נפרדות של שחיטת בקר בחו"ל, אחת בפיקוח הרב מרדכי גרוס והאחרת בפיקוחם של הרב צבי ובר, הרב ישראל זיכרמן והרב ברוך נויבירט (שהחליף את אביו הרב יהושע נויבירט אחרי פטירתו). המערכת בפיקוח הרב גרוס סיימה את פעולתה כאשר הוא פרש מהבד"ץ. כמו כן התנהלו בעבר שלוש מערכות שחיטת עופות בישראל, האחת בראשות הרב אליהו מאיר שוורץ, השנייה הייתה בראשות הרב נחום יברוב זצ"ל והשלישית בראשות הרב מרדכי גלאי. כיום ישנם שתי מערכות שחיטה, שניהם תחת פיקוח זהה מטעם חברי הבד"ץ, כשבפועל מנהל השחיטה באחת מהן נותר הרב שוורץ. מערכת שחיטת העוף נחשבת לענף המרכזי של שארית ישראל, ובמסגרתה נשחטים כ־400 טון בשר עוף בחודש.
בשחיטת בקר, קיימים (נכון לשנת תשפ"ד) שתי מערכות שחיטת חו"ל, אחת מנוהלת על ידי הרב ישראל זיכרמן, ובפיקוח חבר הבד"ץ הרב צבי ובר, שחיטה זו מתקיימת (נכון ל-2024) רק במפעלי בשר הנמצאים בפולין, ומשווקת תחת המותג "הקר", ומערכת שנייה המנוהלת על ידי הרב הרב אפרים לייכטר חתנו של הרב שבח צבי רוזנבלט, ומתקיימת בעיקר במפעלי הבשר הנמצאים בדרום-אמריקה, ומשווקת תחת המותג עוף ירושלים.
חברי הבד"ץ

חברי הבד״ץ הם הרב צבי ובר, הרב אברהם יצחק הכהן רובין, הרב יוסף יחיאל במברגר, והרב שבח צבי רוזנבלט.
בראשות הבד"ץ עמד הרב חיים שאול קרליץ, עד לפטירתו בשנת 2001. במשך שנים היו חברי הבד"ץ הרבנים מרדכי גרוס, עזריאל אוירבך, אליעזר דינר וצבי ובר. בעבר היה חבר בו גם הרב צבי פרידמן. בסוף שנת 2013 ועל רקע המחלוקת בציבור הליטאי התחוללו שינויים בבעלות המניות של החברה המפעילה את הבד"ץ, ורפאל מנת הפך להיות בעל השליטה בה. בעקבות זאת הפך הבד"ץ להיות כפוף לרב שטיינמן. בספטמבר 2014 צירפה ההנהלה החדשה שלושה חברים חדשים המזוהים עם הרב שטיינמן הרבנים אברהם הכהן רובין, ישראל זיכרמן ויוסף יחיאל במברגר. החברים הוותיקים מלבד הרב ובר ערערו על לגיטימיות אחזקתו של מנת במרבית מניות החברה והחרימו את כינוס הבד"ץ המורחב שהתקיים בביתו של הרב שטיינמן. כעבור מספר ימים צורף לבד"ץ גם הרב שבח רוזנבלט, שעמד גם בראש גוף הכשרות "קהילות החרדים". בעקבות זאת פרשו הרבנים גרוס ודינר מהבד"ץ. הרב אוירבך פרש אף הוא, אך חזר בו מאוחר יותר. ביולי 2015 פרש הרב ישראל זיכרמן מתפקידו כחבר הבד"ץ אך המשיך לפקח על שחיטת הבקר בחו"ל. באמצע 2017 הוחלט על הקמת מערכת שלישית של שחיטת עוף בישראל, בראשות הרב מרדכי גלאי, צעד שהוסבר בניסיון לדחוק את הרב יברוב, ראש אחת ממערכות שחיטת העוף, המשתייך לפלג הירושלמי. מערכת זו נסגרה לאחר מספר שנים.
עם המפעלים הגדולים שבהשגחת הבד"ץ נמנים מוצרי הסלטים והפסטה הטרייה (רביולי) של שטראוס גרופ והמותג 'קריסטל' של יפאורה-תבורי.
מלבד שירותי כשרות, מספק הבד"ץ גם שירותי רישום נישואין. ככל גופי הכשרות הפרטיים, גם על בד"ץ שארית ישראל נאסר, בהתאם לחוק איסור הונאה בכשרות, להשתמש במילה "כשר" באישורים שהוא מוציא, ולכן הסמליל שלו מציין רק שהמוצר נמצא "בהשגחת בד"ץ שארית ישראל". הבד"ץ מוציא חוברת שנתית בשם "גלאט" ובה תיאור פעולותיו וכן רשימת הרבנים והמו"צים מטעמו.
מדיניות בענייני כשרות

בשנת השמיטה, מקיים בד"ץ שארית ישראל מערכת השגחה ענפה לפירות וירקות, המסתמכת על שני גורמים עיקריים: יבול נכרי ואוצר בית-דין. הם מתנגדים בחריפות להיתר מכירה ואינם נותנים הכשר למוצריו.
אחרי פסח, הם מכשירים רק מוצרים שיוצרו לאחר הפסח, תחת החותמת "יוצר לאחר הפסח", ואינם סומכים על מכירת חמץ.
הערות שוליים

↑  בניסן תשס"ב חתם הרב אלישיב על כרוז תמיכה בבד"ץ יחד עם הרב משה שמואל שפירא, הרב מיכל יהודה ליפקוביץ, הרב אהרן יהודה לייב שטיינמן והרב שמואל אוירבך. הרב חיים קניבסקי, חתנו של הרב אלישיב, הוסיף בכתב ידו כי שמע מחותנו "שזה ההכשר היחידי שאפשר לסמוך עליו". מקור: "כתבוני לדורות" (מכתבי הרב אלישיב), עמ' ריד
↑  נועם שרביט, ‏מס הכנסה: לפרק "שארית ישראל", באתר גלובס, 29 ביוני 2005
↑  החברה באתר רשם החברות, משרד המשפטים
↑  מס הכנסה הגיש בקשת פירוק לחברת שארית ישראל שעיסוקה מתן הכשר על פי בד"ץ, אתר רשות המיסים, 29 יוני 2005
↑  שאריות מ'שארית ישראל', שמואל רבי, אתר בחדרי חרדים
1 2  ישראל כהן ואלי רוטמן, ‏מפנה בהכשר הליטאי: שחיטה חדשה ב'שארית ישראל', באתר כיכר השבת, 22 במאי 2017
↑  מכירת חמץ שע"י בד"ץ "שארית ישראל" – פסח תשפ"ד
↑  ישראל כהן, ‏קרב נוסף הוכרע: מערכת הכשרות "שארית ישראל" משנה את פניה, באתר כיכר השבת, 2 בספטמבר 2014
↑  דרמה ב'שארית': הדיינים החרימו את האסיפה, באתר בחדרי חרדים, 10 בספטמבר 2014
ישראל כהן, ‏דרמה בבד"צ "שארית ישראל": הדיינים הוותיקים יוצאים למאבק בהנהלה, באתר כיכר השבת, 10 בספטמבר 2014
↑  המהפך הושלם: הגרש"צ רוזנבלט הצטרף ל'שארית', כיכר השבת, 18 בספטמבר 2014
מקורבו של הגר"ח צורף ל'שארית ישראל', בחדרי חרדים, 18 בספטמבר 2014
↑  רישום נישואין מקוון באתר בד"ץ שארית ישראל
↑  גלאט - מדריך הכשרות לפסח ולכל ימות השנה. בהוצאת בד"ץ שארית ישראל. מהדורה ט"ז, בני-ברק, ניסן ה'תש"ס. עמ' 189--220
↑  שרי רוט, החב"דניקים מרוצים, אבל הליטאים מתפכחים מאשליה מתוקה, אתר חרדים 10, כ"ז בתמוז ה'תשע"ט.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987013201790905171  VIAF: 45152501069010680813   WorldCat (עם VIAF): 45152501069010680813 
הרב צבי ובר בבדיקת סכין לפני השחיטה
הרב שבח רוזנבלט בודק סכין לפני השחיטה
פטריק יזבכ

פטריק יזבכ (באנגלית: Patrick Yazbek; נולד ב-5 באפריל 2002 בליברפול שבניו סאות' ויילס, אוסטרליה) הוא כדורגלן אוסטרלי-לבנוני המשחק בעמדת הקשר בקבוצת נאשוויל מה-MLS ובנבחרת אוסטרליה.
קריירת מועדונים

יזבכ נולד באוסטרליה, והוא ממוצא לבנוני. הוא שיחק במחלקות הנוער של אוסטרל, פוטבול NSW, קלאב מרקוני, סידני יונייטד, וסטרן סידני וונדררס וסידני. בשנת 2020 החל לשחק בקבוצת המילואים של סידני, ובשנת 2021 החל לשחק בקבוצה הראשונה של המועדון במסגרת ליגת העל האוסטרלית. הוא ערך 28 הופעות ליגה בקבוצה הראשונה של המועדון, בהן הבקיע שער אחד.
ב-2 בפברואר 2023 חתם בוויקינג מליגת העל הנורווגית.
ב-22 ביולי 2024 חתם בנאשוויל מליגת הכדורגל האמריקאית.
קריירה בינלאומית

יזבכ נכלל בסגל נבחרת אוסטרליה עד גיל 23 לטורניר גביע אסיה עד גיל 23 בשנת 2022, וערך שש הופעות במדי הטורניר.
נכלל בסגל נבחרת אוסטרליה לטורניר גביע אסיה 2023, על-אף שלא ערך הופעות במדי הנבחרת עד למועד הזימון, אך לא שיחק בטורניר.
ב-26 במרץ 2024 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 5-0 על נבחרת לבנון במסגרת מוקדמות מונדיאל 2026.
הערות שוליים

↑  Sydney FC midfielder Patrick Yazbek used the Covid-19 lockdown to turn a footballing hobby into a professional career באתר CODE Sports, ‏ 5 בנובמבר 2022 (באנגלית)
↑  Nysignering: Patrick Yazbek באתר הרשמי של ויקינג, 2 בפברואר 2023 (בנורווגית)
↑  Squad named for Australia's U23 Asian Cup quest באתר Football Australia, ‏ 18 במאי 2022 (באנגלית)
↑  Subway Socceroos AFC Asian Cup Qatar 2023™ Squad Revealed באתר Football Australia, ‏ 22 בדצמבר 2023 (באנגלית)
| נבחרת אוסטרליה – גביע אסיה בכדורגל 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 ריאן •  2 דנג •  3 אטקינסון •  4 ראולס •  5 בוס •  6 בויל •  7 סילברה •  8 מטקאלף •  9 פורנארולי •  10 ינגי •   11 טיליו •  12 תומאס • 13 אוניל •  14 מקגרי • 15 דיוק • 16 בחיץ' • 17 באקוס • 18 גאוסי • 19 סוטאר • 20 מילר • 21 ברג'ס • 22 אירוויין • 23 גודווין • 24 יזבכ • 25 ג'ונס • 26 אירדל • מאמן: ארנולד |  1 ריאן •  2 דנג •  3 אטקינסון •  4 ראולס •  5 בוס •  6 בויל •  7 סילברה •  8 מטקאלף •  9 פורנארולי •  10 ינגי •   11 טיליו •  12 תומאס • 13 אוניל •  14 מקגרי • 15 דיוק • 16 בחיץ' • 17 באקוס • 18 גאוסי • 19 סוטאר • 20 מילר • 21 ברג'ס • 22 אירוויין • 23 גודווין • 24 יזבכ • 25 ג'ונס • 26 אירדל • מאמן: ארנולד | אוסטרליה |
וילם הוזנפלד

| --- | --- |

וילם הוזנפלד (1 באפריל 1944)  תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  2 במאי 1895 מאקנצל (כיום חלק מן העיר הינפלד), האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית 
 פטירה:  13 באוגוסט 1952 (בגיל 57) סטלינגרד, ברית המועצות ברית המועצות 
 מדינה:  רפובליקת ויימאר, הקיסרות הגרמנית, גרמניה הנאצית 
 כינוי:  וילם – Wilm
 השתייכות:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1914–1917 1939 – 1945
 דרגה:   האופטמן (ורמאכט)
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
 חסיד אומות העולם (25 בנובמבר 2008)  צלב הברזל  מפקד במסדר פולוניה רסטיטוטה 
 
וילהלם (וילם) אדאלברט הוזנפלד (בגרמנית: Wilhelm "Wilm" Adalbert Hosenfeld;‏ 2 במאי 1895 – 13 באוגוסט 1952) היה קצין גרמני, מורה במקצועו, אשר שירת בוורמאכט בדרגת האופטמן (סרן), היה חבר במפלגה הנאצית, ובזכות מעשיו של הצלת יהודים בימי השואה הוכר לאחר מותו כחסיד אומות העולם על ידי יד ושם.
ביוגרפיה

וילם הוזנפלד נולד כרביעי מבין ששת ילדיה של משפחה גרמנית קתולית בכפר מאקנצל (כיום חלק מן העיר הינפלד), על יד פולדה. אביו היה מורה ויחד עם אשתו גידל את ילדיו לפי העקרונות של הפטריוטיזם הפרוסי וערכי החינוך ל"חזרה לטבע" של תנועת הנוער "ואנדרפוגל". הוזנפלד הושפע מאוחר יותר על ידי השקפותיה הפציפיסטיות-פרוטסטנטיות של אשתו, אנמארי.
הוזנפלד התגייס לצבא הגרמני כבר במלחמת העולם הראשונה, נפצע פעמיים ופרש. על אומץ ליבו הוא עוטר בצלב הברזל. בין המלחמות הוא עסק בהוראה. הוא חינך את תלמידיו לאהוב את הזולת ואת הדמוקרטיה של רפובליקת ויימר.
ב-1935 הצטרף למפלגה הנאצית, וכעבור שנה הוא אף השתתף במצעד של המפלגה בנירנברג. הוא גויס בסוף אוגוסט 1939, שבוע בלבד לפני הפלישה הגרמנית לפולין שפתחה את מלחמת העולם השנייה, והוצב שם רגע אחרי הפלישה. תחילה הוצב בעיר פאביאניצה, וביולי 1940 הועבר לוורשה ושם שהה עד סוף המלחמה. ההתפכחות שלו מהאידאולוגיה הנאצית החלה כשנחשף שם לזוועות שביצעו בני עמו.
הוזנפלד נמנה עם קציני צבא בודדים אשר הרגישו אשמה במעשי בני ארצם ועזרו כל עוד יכלו ליהודים ולפולנים. הוזנפלד התפרסם בעקבות הסרט "הפסנתרן", בו מסופר על הצלתו ממוות של הפסנתרן והמלחין היהודי-פולני ולדיסלב שפילמן בהריסות ורשה. הוזנפלד הציל גם יהודי נוסף, לאון וורם, שמצא אותו בורח מרכבת שהובילה אותו לטרבלינקה. הוזנפלד הציל את חייו באמצעות מקום עבודה וזהות בדויה שארגן עבורו.
בינואר 1945, נלקח הוזנפלד בשבי הסובייטי. חמש שנים מאוחר יותר דן אותו בית משפט צבאי סובייטי במשפט מהיר ל-25 שנות מאסר. במשפט עצמו, כך לפי פסק הדין המשתרע על עמוד אחד בלבד, לא הייתה להוזנפלד זכות להגן על עצמו. פסק הדין קבע שהוזנפלד חקר במו ידיו אסירים במהלך המרד הפולני ושלח אותם למעצר. האישום היה ש"במעשיו תרם לחיזוק הפשיזם במאבקו כנגד ברית המועצות."
שישה חודשים לאחר המשפט, ביקר לאון וורם ששהה בגרמניה בדרכו להגר מאירופה את אשתו של הוזנפלד בטאלאו (Thalau). כומר פולני אשר פגש את הוזנפלד במחנה השבויים מצא את וורם וסיפר לו על מצבו הקשה של מצילו. לפני שעזב סופית את אירופה, כתב וורם מכתב לשפילמן בוורשה. קשה להאמין ששני הניצולים אשר איבדו את משפחותיהם ואת כל שהיה להם, ושבקושי רב היו עסוקים באיסוף השברים ובמאמץ לבנות את חייהם מחדש, יכלו לשנות את גורלו של מצילם. הוזנפלד מת בכלא הרוסי ב-1952.
שפילמן פנה ליד ושם ב-1998 בבקשה להכיר במצילו בתור חסיד אומות העולם. וורם כבר לא היה אז בחיים, אך שפילמן שמר את המכתב והעבירו ליד ושם. בנוסף כתבה אחותו של וורם מכתב מאוסטרליה שאישר את דבר הצלתו. לפני שהעניקה את התואר, נדרשה הוועדה לציון חסידי אומות עולם לוודא שהוזנפלד לא לקח חלק בפשעי מלחמה. לאחר שיומניו ומכתביו התפרסמו, הם הועברו לעיון הוועדה. כמו כן קיבל יד ושם אישור מן הוועדה הפולנית לחקר פשעי מלחמה נאצים על כך שלא ביצע פשעים שיש בהם קלון.
הוזנפלד טיפס במהירות בסולם הדרגות מדרגת סמל לדרגת האופטמן. בתפקידו האחרון, הוא שימש כקצין הספורט והתרבות בעיר. הוא היה אחראי, בין השאר, על חדר כושר גדול ששימש את חיילי הוורמאכט להתעמלות, ואת הוזנפלד הוא שימש להעסקת עובדים פולנים, קתולים ויהודים כאחד, בזהות בדויה כדי להצילם. 27 מתוכם כתבו לו מכתב תודה עוד במהלך המלחמה, שנוסח בצורה זהירה כדי שלא לחשוף את זהותם וזהות מצילם, ובין השאר, הם כינו אותו "אבא".
ספר ביוגרפי שיצא לאור בגרמניה, מגלה כי הוזנפלד הציל לפחות 60 אסירים, יהודים ופולנים־קתולים.
לאחר מותו

עם נפילת ורשה נפל הוזנפלד בשבי הסובייטי, נשפט על ידי הרוסים ל-25 שנות מאסר עם עבודת פרך על פשעי מלחמה, וכתוצאה מהתנאים בהם נמצא, מת במחנה הרוסי ב-13 באוגוסט 1952 כשהוא בן 57.
באוקטובר 2007 זכה הוזנפלד בעיטור כבוד מטעם נשיא פולין לך קצ'ינסקי.
בנו של המלחין שפילמן, אנדז'יי, דרש שנים רבות מיד ושם שהוזנפלד ייחשב כחסיד אומות העולם. ב-25 בנובמבר 2008 הוכר לבסוף הוזנפלד על ידי "יד ושם" כחסיד אומות העולם. שפילמן ניסה בכל כוחו לקבל הערכה גם מגרמניה למעשי ההצלה של הוזנפלד, אך זו סירבה להיענות. בשנת 2018, לאחר לבטים רבים, הצליח ועד מיוחד בעיירה טלאו, בה שימש הוזנפלד מנהל בית־ספר, להקים מצבה על שמו.
להוזנפלד נולדו חמישה ילדים. בן אחד, ד"ר דטלב הוזנפלד, נולד ב-1924 וחי בקיל בצפון גרמניה, ובת אחת, יורינדה הוזנפלד, נולדה ב-1932 וחיה במינכן.
במאי 2019 יצא הסרט התעודי "יומנו של נאצי", שהופק ושודר בערוץ כאן 11, המתעד את מסעם של נכדיו של הוזנפלד בכפר טלאו בגרמניה, יחד עם קבוצת תושבים מקומיים שרוצים להנציח את הקצין הנאצי וילם הוזנפלד. הוזנפלד שהיה מנהל בית הספר התיכון ומי שהציל את ולדיסלב שפילמן, שעליו מבוסס הסרט "הפסנתרן". אלא שרוב תושבי הכפר לא רואים בהוזנפלד גיבור ומונעים את הנצחתו. המאבק גורם לנכדיו של הוזנפלד לצאת למסע אל עברו, תוך שהם נחשפים ליומניו האישיים ומגלים שסבם הציל 60 אנשים מלבד שפילמן.
ראו גם

יואן פופסקו
הצלת יהודים במהלך השואה
הערות שוליים

↑  The story of Captain Wilhelm Hosenfeld: a German catholic who helped save Poles, באתר CountingStars,‏ 3 במרץ 2018
↑  מתוך מכתבו של ולדיסלב שפילמן ליד ושם, באתר יד ושם, 20 בנובמבר 1998
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262903805171  PLWABN: 9810640576505606  BIBSYS: 99041148  BnF: cb13753232q (data)  CANTIC: a11633864  CiNii: DA16737453  GND: 124276172  ISNI: 0000 0001 0959 9310  LCCN: n99046551  LNB: 000200872  NDL: 001328610  NKC: xx0037193  NTA: 269448764  SUDOC: 05670660X  VIAF: 23070022   WorldCat (עם VIAF): 23070022
הדד

ערך זה עוסק באל הסער ובכיר האלים בתרבויות הארמיות והאמוריות. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

פסל האל הדד (אנ') ועליו כתובת KAI 214 מהמאה ה-8 לפנה"ס בממלכת שַמאַל, מוזיאון פרגמון
 תפקיד:  אל הסער
 תרבות:  תרבויות הארמיות והאמוריות
 אלים מקבילים:  אדד המסופוטמי, אל הסער האנטולי, בעל הכנעני
 אב:  דגון או אל
 בן או בת זוג:  חבת החורית/חתית, עשתרת הפיניקית, אשתר המסופוטמית
הׇדַד (מוכר גם בשמות הׇדַה, הׇדוּ ורַמׇן, וחַדַד בשפה הארמית הסורית) הוא אל הסער ובכיר האלים בתרבויות הארמיות והאמוריות הקדומות שבצפון הלבנט. מקורות ומוקד פולחנו של הדד היה בעיר חַלַבּ (בסוריה של ימינו) לפחות מהאלף השלישי לפנה"ס, ומשם התפשט במהלך האלף השני לפנה"ס לתרבויות המסופוטמיות – הבבלית והאשורית (בשם אדד), לתרבות הכנענית (בשם בעל) ולתרבויות החורית והחִתִית (בשמות אל הסער האנטולי, תֶשוּבּ ותַרְחֻנְת). במישור המקומי התקיים פולחן הדד בשמו עם תוספת שמות אחרים, כגון בעל־הדד והדד־רמן.
רמזים בתעודות מהאלף השני לפנה"ס מצביעים על מקורות הבסיס המיתולוגי של הדד, ונראה שאלה דומים בקו הסיפורי שלהם ובמשמעותם לסיפורי המיתולוגיה של בעל הכנעני, המוכרים מתעודות העיר אוגרית. בחלק מהמקורות נטען, שמיתוסים אלה התפתחו ראשית לגבי הדד ורק בשלב מאוחר יותר עברו והתקבעו במיתולוגיה הכנענית.
ייצוגו האמנותי של הדד הוא על פי רוב דמות אדם מזוקן, לבוש גלימה, בעל כתר קרניים לראשו, אלה או גרזן מונף בידו, חנית דמוית ברק בידו השנייה, רוכב על שור. בפולחן בעל הקשרים מלחמתיים, הוצג הדד רוכב על מרכבת מלחמה.