stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יואב קרן
קריירה עיתונאית

בשנת 2000 החל לעבוד כעורך בידיעות תקשורת, רשת המקומונים של ידיעות אחרונות.
בשנת 2002 החל לעבוד בעיתון מעריב כעורך בדסק החדשות וכסגן עורך המוסף הפוליטי. במקביל כתב מאמרי דעה בעיתון ופרסם כתבות. בשנת 2006, במלאת 50 שנה למבצע קדש, הצטרף קרן כעיתונאי מטעם מעריב לצניחה מיוחדת שארגן צה"ל בהשתתפות הלוחמים שצנחו במיתלה.
בשנת 2008 עבר לעבוד בעיתון ידיעות אחרונות כעורך בדסק החדשות, עורך העמוד הראשון של העיתון ועורך במוסף לשבת. כמו כן ערך מוספי חגים ופרויקטים מיוחדים. במסגרת עבודתו בידיעות אחרונות פרסם מאמרי דעה וכתבות מגזין בעיקר בתחום הצבאי וכן כתבות צבע על יעדים ברחבי העולם.
בין הסיפורים הבולטים שפרסם היו מסע שורשים לפיליפינים עם לוחמת צה"ל ישרא-לי שקד, בת לאמא פיליפינית ולאבא תאילנדי, ביקור בקהילה היהודית ובבית הכנסת שער שמיים בקהיר, ומסע של שבועיים בין מוצבי צה"ל מגבול לבנון ועד גבול מצרים עם הצלם גדי קבלו, כתבה בשני חלקים, ביקור במחנה המעבר של הפלאשמורה בגונדר שבאתיופיה יחד עם דני אדינו אבבה. וביקור בעיירה היהודית קירימיזי קסבה שבאזרבייג'ן. טור דעה מצולם של יואב קרן זכה ליותר מ-1.7 מיליון צפיות ולאלפי תגובות בדף הפייסבוק של ידיעות אחרונות.
בשנת 2022 סיקר יואב קרן את המלחמה באוקראינה יחד עם צלם העיתונות עמית שאבי. במהלך שהותם באודסה ובעיר מיקולאייב הסמוכה לקו החזית פרסמו השניים סדרת כתבות ב"ידיעות אחרונות" וב-ynet.
בספטמבר 2023, לקראת יום השנה ה-50 למלחמת יום כיפור, פורסם ב"ידיעות אחרונות" מוסף מיוחד על הסיפורים שמאחורי המכתבים מהמלחמה בעריכתו של העיתונאי ליאור בן עמי. יואב קרן נטל חלק מרכזי בפרויקט, ראיין יותר מ-20 לוחמים ובני משפחת השכול והוא חתום על כ-10 כתבות רחבות יריעה, שחלקן פורסמו גם באתר ynet.
במהלך מלחמת חרבות ברזל פרסם קרן בידיעות אחרונות וב-ynet סדרה של כתבות שטח על יחידות צה"ל בגזרה, על ישובי העוטף ועל פצועי וחללי המערכה. קרן הצטרף לכוחות צה"ל ברצועה וסיקר את הלחימה בסג'עייה, בג'באליה, בחאן יונס וברפיח. כמו כן פרסם יחד עם הצלם אפי שריר סדרת כתבות שטח על ישובי הצפון המופגזים ובהם מנרה, מטולה ומג'דל שמס. בהמשך גם הצטרף קרן ללוחמי גולני בלבנון.
קריירה ספרותית > כתיבה

בשנת 2010 יצא ספרו הראשון "נערת השער" בהוצאת ידיעות ספרים. בשנים האחרונות פורסמו סיפורים קצרים פרי עטו בפלטפורמות שונות והוא משתתף בערבי הקראה.
הסיפור "כורי החלומות" פורסם בכתב העת "מאזניים", גיליון אוקטובר 2021.
הסיפור "המכרז" פורסם בכתב העת "מוטיב", גיליון אוגוסט 2021.
הסיפור "מי זוכר איך קראו לסגן של בר-כוכבא" פורסם בכתב העת "מוטיב", גיליון יוני 2021.
הסיפור "איתנו באולפן" זכה במקום השני בתחרות "אתגר הקטיפה" של אפיק ספרות ישראלית, פרויקט קריאה יוצרת ואתר הדף: במה ליצירה עצמאית.
הסיפור "מכתב ממדינת פלורנטין החופשית" זכה במקום הראשון ב-"אתגר חדר חושך" של אתר הדף.
הסיפור "ממשה דיין עד משה סלקטר" התפרסם בקובץ הסיפורים "כשהיינו ילדים" בהוצאת סער.
הסיפור "פרפר" התפרסם במקבץ הסיפורים הקצרים "סיפור שכולו טוב" של רשת סיפור חוזר והוצאת "אוריון".
קרן הקריא את סיפוריו "רדוף" ו"מי זוכר איך קראו לסגן של בר-כוכבא" על במת בר-גיורא בתל אביב במסגרת המיזם הספרותי "שורטס".
קרן הקריא את סיפוריו "ההימור הגדול של יואל פומרנץ" ו"שקוף" באירועי "סיפורים מהחיים" בקפה יודפת מטעם סדנאות הבית של אשכול נבו ואורית גידלי.
קרן הקריא את סיפורו "הסוף" בתוכניתה של שני הדר ברדיו "ארץ הגולן".
קרן הקריא את סיפורו "מן המצר" באירוע של אגודת הסופרים העבריים שהוקדש לנושא החירות, בעריכתו ובהנחייתו של המשורר שוקי גוטמן.
הסיפור "הארגון" פורסם במגזין הספרות "סלונט" בנובמבר 2021.
קרן הקריא את סיפוריו "ההימור הגדול של יואל פומרנץ", "שקוף" ו"הקונטיינר" באירועי "סיפורים מהחיים" בקפה יודפת מטעם סדנאות הבית של אשכול נבו ואורית גידלי.
הסיפור "רדוף" פורסם בגיליון 18 של כתב העת הספרותי "בין סגול לבין תכלת" בדצמבר 2021.
הסיפור "פגישת מחזור" פורסם באנתולוגיה ליום ההשראה הבינלאומי 2022 בעריכתה של אורית מרלין-רוזנצוויג.
השיר "חדר" פורסם בגיליון של כתב העת "סלון הדחויים" שערך המשורר יחי לוי.
השיר "אביב במיקולייב", שאותו כתב קרן בעקבות שליחותו העיתונאית למלחמה באוקראינה, פורסם בגיליון של כתב העת "סלון הדחויים" שערכה המשוררת שני ארנהיים.
הסיפור "שקוף" פורסם בגיליון 20 של כתב העת הספרותי "בין סגול לבין תכלת" בספטמבר 2022.
הסיפורים "קיר חלק", "א.א.א. שירותי ניקיון ומשימות מיוחדות" ו"לאן נעלם עורך הדין פנחס שמוקלר?" פורסמ\ו באנתולוגיה "מושב זקנים" בהוצאת מוטיב, פברואר 2023.
הסיפור "מכתב ממדינת פלורנטין החופשית" פורסם בגיליון "תיקון עצרת" בעריכת אילן שיינפלד ואף תורגם לאנגלית במסגרת גיליון מיוחד שהופץ בארצות-הברית לקראת ביקורו של ראש הממשלה בנימין נתניהו בחודש ספטמבר 2023.
בימים אלה עובד על ספרו השני.
קריירה ספרותית > עריכת ספרים

קרן ערך ספרים רבים ובהם ביוגרפיות, ספרי צבא וממוארים, רובם בהוצאת ידיעות ספרים. רבים מהספרים שערך הפכו לרבי מכר ובהם הספר "לעיניך בלבד" מאת העיתונאי שמעון שיפר, "מאפס למאה: סיפורו של צוות ביחידה 669" מאת גיא. מ, הספר "פסיכיאטר על הספה" מאת הד"ר אילן רבינוביץ' ו"המסע לא תם" מאת דני אדינו אבבה.
ספרים > ספרים שכתב

נערת השער, הוצאת "ידיעות ספרים" 2010
ספרים > ספרים שערך

יהודה וינשטיין, היועץ, "הוצאת ידיעות ספרים", 2022
אליעזר שקדי, למה מי זה מייקל, "הוצאת ידיעות ספרים", 2021
שמעון שיפר, לעיניך בלבד – סודות, הדלפות וחשיפות, הוצאת "ידיעות ספרים", 2021
אבנר שור ואבירם הלוי, סיירת מטכ"ל – המבצעים הגדולים של היחידה, הוצאת "ידיעות ספרים", 2020
שמעון שבס, חבר, הוצאת "ידיעות ספרים", 2020
שמעון שיפר, המתריע – שיחות עם האלוף עמוס גלעד, הוצאת "ידיעות ספרים", 2019
גיא מ., מאפס למאה – סיפורו של צוות ביחידה 669, הוצאת "ידיעות ספרים", 2019
דני אדינו אבבה, המסע לא תם, הוצאת "ידיעות ספרים", 2019
אריה מליניאק, לנצח זה מקצוע, הוצאת טפר, 2018 (יחד עם רמי רוטהולץ)
משה (בוגי) יעלון, דרך ארוכה קצרה, הוצאת "ידיעות ספרים", 2018 (יחד עם ענת שינקמן)
אילן רבינוביץ', פסיכיאטר על הספה, הוצאת "ידיעות ספרים", 2017
יאיר לפיד, מסע אל העתיד – מבט על עתידה של החברה הישראלית, הוצאת "ידיעות ספרים", 2017
יועז הנדל, בארץ לא זרועה – מסע ישראלי, הוצאת "ידיעות ספרים", 2015
עמיר רפפורט, אש על כוחותינו – כך הכשלנו את עצמנו במלחמת לבנון השנייה, ספריית מעריב, 2007
עמרי גינזבורג, ההוא שם בחוץ, הוצאה עצמית, 2021
הערות שוליים

↑  יואב קרן, באתר "בהשקט ובבטחה"
↑  יואב קרן, מוסף יום העצמאות של ידיעות אחרונות, 11.5.2016
↑  יואב קרן, קהיר,'"`UNIQ--nowiki-00000002-QINU`"'תפילת שמונה עשרה בקהיר: המצרים משפצים, היהודים ברחו, באתר ynet, 19 בפברואר 2020
↑  יואב קרן, המוסף לשבת של "ידיעות אחרונות", 27.9.2019 ו-4.10.2019
↑  יואב קרן, דני אדינו אבבה,'"`UNIQ--nowiki-00000005-QINU`"'בנים אבודים: מסע אל קהילת הפלשמורה באתיופיה, באתר ynet, 5 במרץ 2019
↑  יואב קרן, אזרבייג'ן,'"`UNIQ--nowiki-00000007-QINU`"'העיירה היהודית העתיקה האחרונה: ביקור בקירימיזי קסבה, באתר ynet, 22 בנובמבר 2018
↑  טור דעה מצולם עמוד הפייסבוק של ידיעות אחרונות
↑  יואב קרן, אוקראינה,'"`UNIQ--nowiki-0000000A-QINU`"'"פוטין רצה לפרק את העם שלנו, ובמקום זאת הוא איחד אותנו": תיעוד ממיקולייב, באתר ynet, 6 במאי 2022
↑  יואב קרן והצלם עמית שאבי, אוקראינה,'"`UNIQ--nowiki-0000000C-QINU`"'קבר אחד, לתינוקת ולאמה. קירה לא תישאר לבד, באתר ynet, 30 באפריל 2022
↑  מכתבים מהמלחמה ההיא, באתר p.ynet.co.il (באנגלית)
↑  יואב קרן ודנה קופל, רפיח,'"`UNIQ--nowiki-00000012-QINU`"'"האם העבר שלי עוזר? כן. אני יודע לקרוא אנשים די טוב. גם כאלה שיש עליהם הרבה מסכות", באתר ynet, 17 ביולי 2024
↑  יואב קרן וגיל יוחנן, עזה,'"`UNIQ--nowiki-00000014-QINU`"'100 מטר מאיתנו – מלחמה | צפו בתיעוד היתקלות של כוח צנחנים בשג'אעיה, באתר ynet, 9 בדצמבר 2023
↑  יואב קרן, "זה היה יכול להיות הילד שלי": במג'דל שמס מתאבלים, ודורשים תגובה נחרצת, באתר ynet, 29 ביולי 2024
↑  יואב קרן, "קשה לשמוע בכי של אנשים שאיבדו את הכול": סיור במושבה הנטושה בגבול לבנון, באתר ynet, 27 במאי 2024
↑  יואב קרן, ירי נ"ט בלתי פוסק, ושני החברים שנותרו | סיור בקיבוץ מנרה שהפך סמל להפקרת הצפון, באתר ynet, 5 ביוני 2024
↑  יואב קרן, הצלם יובל חן,'"`UNIQ--nowiki-00000016-QINU`"'"אנחנו פה עד שנקבל פקודה אחרת, יש עוד עבודה": לוחמי גולני במעוזי רדואן ההרוסים, באתר ynet, 6 בינואר 2025
↑  יואב קרן, "כורי החלומות", מאזניים-דו-ירחון לספרות, גיליון מס' 5, כרך צ"ה, ספטמבר 2021, עמ' 121-115
↑  משהו גדול, גיליון 78, אוגוסט 2021, מוטיב: בית לאנשים יוצרים
↑  תחביבים, גיליון 76, יוני 2021, מוטיב: בית לאנשים יוצרים
↑  הדף, במה ליצירה עצמאית
↑  אתר הדף: במה ליצירה עצמאית
↑  יואב קרן, "ממשה דיין ועד משה סלקטר", כשהיינו ילדים, הוצאת סער, 2021, עמ' 124-122
↑  יואב קרן, "פרפר". סיפור שכולו טוב - מקבץ סיפורים קצרים, הוצאת אוריון ורשת "סיפור חוזר", 2021, עמ' 17
↑  שני הדר, רדיו "ארץ הגולן".
↑  פרסום אגודת הסופרים העברים, אפריל 2022
↑  הארגון - סלונט, באתר סלונט, ‏5 באוקטובר 2021
↑  בין סגול לתכלת: על גוף ונפש גיליון 18, חורף 2021
↑  בין סגול ובין תכלת, להושיט יד, גיליון 20, קיץ 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300951405171  GND: 141846666  ISNI: 0000 0000 8384 4057  LCCN: no2008004047  VIAF: 56407870   WorldCat (עם VIAF): 56407870
אשרור

אִשְׁרוּר (באנגלית: Ratification) הוא אישור של אישיות משפטית או גוף שלטוני (ממשלה או פרלמנט) על מעשה של נציגו (בדרך כלל חתימה על הסכם או אמנה) המחייב אותו מבחינה משפטית. האקדמיה ללשון העברית מגדירה "אשרור" כמתן תוקף רִשמי לדבר בשם סמכות גבוהה אחרי אישור בסמכות נמוכה יותר (בלועזית: רָטִיפִיקַצְיָה).
המונח חל על דיני חוזים פרטיים, אמנות בינלאומיות וחוקות במדינות פדרליות כמו ארצות הברית וקנדה. המונח משמש גם בהליך הפרלמנטרי באסיפות דיוניות (אנ').
במשפט הבינלאומי הפומבי אשרור הוא הפעולה הבינלאומית שבה מדינה מציינת את הסכמתה להיות מחויבת לאמנה, אם הצדדים הגדירו את הסכמתם במעשה זה. במקרה של אמנות דו-צדדיות, האשרור מתבצע בדרך כלל על-ידי החלפת ההסכמים החתומים, ובמקרה של אמנות רב-צדדיות, הנוהל המקובל הוא שהגוף האחראי לאמנה אוסף את האישורים של כל המדינות, תוך עדכון רציף של כל הצדדים על המצב, עד לקבלת אשרור מסף של מספר מדינות שנקבע באמנה. כך לדוגמה האמנה לפיקוח על סחר בנשק נכנסה לתוקף באוקטובר 2014, כאשר המדינה ה-50 אשררה אותה, מהלך שהעביר את סף הכניסה שלה לתוקף, כפי שנקבע באמנה. הליך האשרור שהוסכם באמנה, קובע את מסגרת הזמן הדרושה כדי לבקש את האישור הנדרש לאמנה במישור המקומי, ולחקיקת החקיקה הדרושה כדי לתת לה תוקף מקומי בכל מדינה.
במשפט האזרחי

בדיני החוזים הצורך באשרור יכול להתעורר בשני אופנים:
אם הנציג ינסה לחייב את האישיות המשפטית אותה הוא מייצג להסכם, למרות היעדר הסמכות שלו לכך; לדוגמה עובד שאינו אחראי בדרך כלל לרכישת אספקה מתקשר עם ספק מטעם המעסיק. למעסיק יש אפשרות, בעת גילוי החוזה, לאשררו או לבטלו.
אם האישיות המשפטית מאשרת לנציג לערוך הסכם, אך שומרת לעצמו את הזכות לאשר אותו. מצב הנפוץ בהסכמים קיבוציים של איגודי עובדים. האיגוד מסמיך אדם אחד או יותר לנהל משא ומתן ולחתום על הסכם מול הארגון המעסיק. הסכם הקיבוצי לא יכול להפוך למחייב משפטית עד שחברי האיגוד יאשררו את ההסכם. אם חברי האיגוד לא מאשרים זאת, ההסכם בטל, והמשא ומתן מתחדש.
אשרור אמנות בינלאומית

אשרורן של אמנות בינלאומיות מתבצע תמיד על ידי הגשת מסמכי אשרור כקבוע באמנה. ברוב המדינות הדמוקרטיות, הרשות המחוקקת מסמיכה את הממשלה לאשרר אמנות באמצעות הליכי חקיקה סטנדרטיים על ידי העברת הצעת חוק. אם כי הליכי האשרור משתנים במידת מה בין מדינה למדינה, לדוגמה:
אשרור אמנות בינלאומית > אוסטרליה

באוסטרליה, הסמכות להתקשר באמנות היא סמכות מבצעת במסגרת סעיף 61 של החוקה האוסטרלית, כך שממשלת אוסטרליה רשאית להתקשר באמנה מחייבת מבלי לבקש אישור פרלמנטרי. עם זאת, רוב האמנות מובאות לדיון בפרלמנט למשך בין 15 ל-20 ימי ישיבה, לבחינה של הוועדה המתמדת המשותפת לאמנות, ואם יישום האמנות מצריך חקיקה על ידי הפרלמנט האוסטרלי, הדבר חייב לעבור בשני בתי הפרלמנט לפני אשרורם.
אשרור אמנות בינלאומית > אירלנד

באירלנד הליך אשרור אמנות בינלאומיות קובע שהממשלה מניחה את האמנה בפני הפרלמנט להליך אשרור ואם הפרלמנט לא מתנגד לאמנה באופן אקטיבי, האמנה מאושררת, כלומר הליך של הסכמה שבשתיקה.
אשרור אמנות בינלאומית > ארצות הברית

חתימה ואשרור אמנות בינלאומיות בארצות הברית הוא מאמץ מתואם בין הרשות המבצעת לסנאט. הנשיא רשאי לנהל משא ומתן על אמנות, אך יש להודיע על האמנה ולהסכים לה בהצבעה של שני שלישים בסנאט. רק לאחר שהסנאט יאשר את האמנה, הנשיא יכול לאשרר אותה. לאחר שאמנה מאושרת, היא הופכת למחייבת את כל מדינות ארצות הברית, במסגרת סעיף העליונות. בעוד שבית הנבחרים אינו מצביע על כך כלל, דרישת הרוב העל לייעוץ והסכמת הסנאט לאשרור מקשה במידה ניכרת על גיוס מספיק תמיכה פוליטית לאמנות בינלאומיות. כמו כן, אם יישום האמנה מחייב הוצאת כספים, ייתכן שבית הנבחרים יוכל לחסום או לפחות לעכב יישום כזה על ידי סירוב להצביע בעד הקצאת הכספים הדרושים.
הנשיא בדרך כלל מגיש אמנה לוועדת החוץ של הסנאט, יחד עם החלטה נלווית של אשרור או הצטרפות. אם האמנה וההחלטה מקבלים אישור של הוועדה (הצבעה בעד אשרור או הצטרפות), האמנה מועברת לסנאט להצבעה. האמנה או החקיקה אינם חלים עד אשר יאושרו. הסכם רב צדדי עשוי לקבוע כי הוא ייכנס לתוקף עם אשרורו על ידי פחות מכל החותמים. למרות שאמנה כזו נכנסת לתוקף, היא אינה חלה על חותמים שלא אשררו אותה. להצטרפות יש אותה השפעה משפטית כמו לאשרור, עבור אמנות שכבר ניהלו משא ומתן ונחתמו על ידי מדינות אחרות. דוגמה לאמנה שהסנאט לא הסכים לאשרורה היא חוזה ורסאי, שלא הצליח לגייס תמיכה בגלל אמנת חבר הלאומים.
ארצות הברית יכולה גם להתקשר בהסכמים בינלאומיים בדרך של הסכמי ביצוע. הם אינם מבוצעים במסגרת סעיף האמנה ואינם דורשים אישור של שני שלישים מהסנאט. הסכמי קונגרס ביצועיים מועברים ברוב של שני בתי הקונגרס כחוק רגיל. אם ההסכם נמצא לחלוטין בסמכויותיו החוקתיות של הנשיא, הוא יכול להיעשות על ידי הנשיא לבדו ללא אישור הקונגרס, אך יהיה לו תוקף של צו ביצוע וניתן לבטלו באופן חד צדדי על ידי נשיא עתידי. כך לדוגמה ביטל הנשיא דונלד טראמפ את השתתפות ארצות הברית בהסכם הסחר של השותפות הטראנס-פסיפית, ואיים על ביטול הסכם הסחר החופשי של צפון אמריקה.
אשרור אמנות בינלאומית > הודו

בהודו הליך האישור מבוצע באופן הבא: הנשיא כורת אמנה תוך שימוש בסמכותו המבצעת, בסיוע ובעצת מועצת השרים בראשות ראש הממשלה, ואף בית משפט בהודו אינו רשאי לפקפק בתקפותה. עם זאת, שום הסכם או אמנה שנחתם על ידי הנשיא אינם ניתנים לאכיפה על ידי בתי המשפט, דבר שאינו תואם את החוקה וחוק הלאומי ההודי, שכן הודו פועלת לפי התאוריה הדואליסטית ליישום חוקים בינלאומיים.
אם הפרלמנט מעוניין ליישם את ההסכם שנחתם על ידי הרשות המבצעת, הוא רשאי לעשות זאת לפי סעיף 253 של החוקה.
אשרור אמנות בינלאומית > הולנד

בהולנד, כמו באירלנד, הליך אשרור אמנות בינלאומיות קובע שהממשלה מניחה את האמנה בפני הפרלמנט להליך אשרור ואם הפרלמנט לא מתנגד לאמנה באופן אקטיבי, האמנה מאושררת, כלומר הליך של הסכמה שבשתיקה.
אשרור אמנות בינלאומית > הממלכה המאוחדת

בממלכה המאוחדת אשרור אמנות הוא זכות מלכותית, המופעלת על ידי המלוכה הבריטית ב"עצת הממשלה" (בפועל ממשלת בריטניה היא היוזמת והחותמת על האמנה). על פי נוהג בשם "חוק פונסונבי", אמנות הונחו בדרך כלל בפני הפרלמנט למשך 21 יום לפני אישורם, אך לפרלמנט אין סמכות להטיל וטו או לאשרר אותן. בעקבות חוק הרפורמה והממשל החוקתי משנת 2010, הנוהג הפך לחוק מחייב. עם זאת לממשלת בריטניה, יש כוח רב, מאחר שאין בבריטניה חוקה כתובה, לעקוף את הפרלמנט. כך ניסה ראש ממשלת בריטניה, בוריס ג'ונסון לעשות בסוף 2019, כאשר השבית את הפרלמנט כדי למנוע ממחוקקים להתנגד להסכם הברקזיט. בית המשפט העליון של הממלכה המאוחדת (שהוקם רק בשנת 2009) קבע כי השעיית הפרלמנט הייתה בלתי חוקית ופסל אותה. וההסכם הובא להצבעה בפרלמנט.
אשרור אמנות בינלאומית > יפן

ביפן, עקרונית שני בתי הפרלמנט (הדיאטה הלאומית) חייבים לאשר את האמנה כדי להביא לאשרורה. אם בית היועצים של יפן ידחה אמנה שאושרה על ידי בית הנבחרים, ועדה משותפת של שני הבתים לא יכולה להגיע להסכמה על תיקונים לנוסח המקורי של האמנה, או שבית היועצים לא יצליח להחליט על אמנה במשך יותר משלושים יום, בית הנבחרים ייחשב כהצבעה של הדיאטה הלאומית המאשרת את האישור. לאחר מכן, האמנה המאושרת תוכרז בחוק על ידי הקיסר.
אשרור אמנות בינלאומית > ישראל

למדינת ישראל אין חוקה כתובה ואין נוהל מוגדר לאשרור אמנות, אך נוצר הסדר מיוחד הדורש את אישור הכנסת לאמנות חשובות. לאמנות אחרות הנוהג הוא שהממשלה יכולה לבדה לכרות אמנות ולאשררן. כך לדוגמה אושר הסכם השלום בין ישראל למצרים תחילה בממשלה, ב-14 במרץ 1979, ושבוע אחר כך הובא לאישור הכנסת. גם "הסכם אוסלו" הובא לאישור הכנסת לאחר שנחתם. לעומת זאת, אף על פי שמדינת ישראל הצביעה בעד האמנה לפיקוח על סחר בנשק, ב-2 באפריל 2013 בעצרת הכללית של האומות המאוחדות, היא לא אושררה מאחר ששר הביטחון, משה יעלון, התנגד לה והפעיל את סמכות הממשלה, מבלי להביא את הדבר לדיון בכנסת.
הסכמים ואמנות בינלאומית רבות נחתמו על ידי ממשלות ישראל במהלך השנים, ללא הליך אשרור של הכנסת, בין השאר: הסכם לקביעת הגבול הימי בין ירדן וישראל בים-סוף ב-1996; תיקונים בהסכם השלום עם מצרים להם הסכים ראש הממשלה בנימין נתניהו ב-2011, במסגרתם הכניס צבא מצרים כוחות גדולים יותר לאזור סיני, בניגוד להסכם המקורי; והסכם גז עם יוון וקפריסין ב-2020.
אשרור חוקה

פדרציות בדרך כלל דורשות את תמיכת הממשל הפדרלי וגם של אחוז מסוים מהממשלות המרכיבות את הפדרציה, כדי שתיקונים לחוקה הפדרלית ייכנסו לתוקף.
אשרור חוקה > הודו

לא כל התיקונים החוקתיים בהודו דורשים אשרור על ידי המדינות והטריטוריות של הודו. רק תיקונים חוקתיים המבקשים לעשות כל שינוי בכל אחת מההוראות המוזכרות בהסתייגות לסעיף 368 של חוקת הודו, חייבים להיות מאושרים על ידי בתי המחוקקים של לא פחות ממחצית המדינות. הוראות אלה מתייחסות לעניינים מסוימים הנוגעים למבנה הפדרלי או לעניין משותף הן לאיחוד והן למדינות, כלומר בחירת הנשיא (סעיפים 54 ו-55); היקף הכוח הביצועי של האיחוד והמדינות (סעיפים 73 ו-162); בתי המשפט הגבוהים לשטחי האיחוד (סעיף 241); מערכת המשפט של האיחוד ובתי המשפט הגבוהים במדינות (פרק IV של חלק V ופרק V של חלק VI); חלוקת סמכויות החקיקה בין האיחוד והמדינות (פרק א' של חלק י"א והתוספת השביעית); ייצוג המדינות בפרלמנט; וההוראה לתיקון החוקה הקבועה בסעיף 368. האשרור נעשה על ידי החלטה שהתקבלה על ידי בתי המחוקקים של המדינה. אין מגבלת זמן ספציפית לאשרור הצעת חוק תיקון על ידי בתי המחוקקים של המדינה. עם זאת, ההחלטות המאשרות את התיקון המוצע צריכות להתקבל לפני הגשת הצעת החוק המתוקנת לנשיא להסכמתו.
אשרור חוקה > ארצות הברית > אשרור החוקה לאחר שנחתמה

סעיף VII של חוקת ארצות הברית מתאר את התהליך שבו היא הייתה אמורה להיכנס לתוקף. הסעיף דרש כי תשע מתוך שלוש עשרה המדינות המקוריות של ארצות הברית יאשררו את החוקה. אם פחות משלוש עשרה מדינות יאשררו את המסמך, הוא ייכנס לתוקף רק בקרב המדינות המאשררות אותו. ניו המפשייר הייתה המדינה התשיעית שאשררה את החוקה, ב-21 ביוני 1788, אך, כעניין מעשי, הוחלט לעכב את יישומה עד שניתן יהיה לשכנע את ניו יורק ווירג'יניה לאשרר אותה. הקונגרס התכוון שהעיר ניו יורק תהיה הבירה הראשונה, ושג'ורג' וושינגטון ממאונט ורנון, וירג'יניה, יהיה הנשיא הראשון, ושני הדברים האלה לא היו אפשריים אם ניו יורק או וירג'יניה לא היו חלק מהאיחוד שאשרר את החוקה. אשרור על ידי מדינות אלה הושג בווירג'יניה ב-25 ביוני ובניו יורק ב-26 ביולי - והממשלה החדשה החלה לפעול על פי החוקה ב-4 במרץ 1789.
אשרור חוקה > ארצות הברית > אשרור תיקונים לחוקה

לתיקונים הבאים, סעיף V מתאר את התהליך של אימוץ תיקון פוטנציאלי. ניתן להגיש הצעות לאמץ תיקון בהצבעה של שני שלישים על ידי שני בתי הקונגרס או על ידי ועידה לאומית כתוצאה מהחלטות שהתקבלו על ידי שני שלישים (כיום לפחות 34 מתוך 50) מבתי המחוקקים של המדינות. כדי שתיקון מוצע יאושר, שלושה רבעים מהמדינות (כיום לפחות 38 מתוך 50) צריכות לאשר את התיקון או בהצבעת אישור בבית המחוקקים של כל מדינה או על ידי אמנות המדינה המאשרת. הקונגרס רשאי לציין באיזו שיטה יש להשתמש כדי לאשרר את התיקון. הקונגרס עשוי גם לקבוע מועד שבו יש לעמוד ברף לאימוץ התיקון.
ראו גם

אמנה
הערות שוליים

↑  אִשְׁרוּר, באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  Robert, Henry M. (2011). Robert's Rules of Order Newly Revised, 11th ed., p. 124-125
↑  עידן יצחקי,'"`UNIQ--nowiki-00000003-QINU`"'האמנה לפיקוח על סחר בנשק אושרה ב-50 מדינות. לא בישראל, באתר "שיחה מקומית", 8 באוקטובר 2014
↑  '"`UNIQ--templatestyles-00000005-QINU`"'"United Nations Treaty Collection". un.org.
↑  Australia’s treaty-making process
1 2  יהודית גלילי,'"`UNIQ--nowiki-00000008-QINU`"'‏תפקיד הפרלמנט באישור אמנות והסכמים בינלאומיים, סקירה השוואתית, באתר מרכז המחקר והמידע (ממ"מ) של הכנסת, 15 במאי 2002, עמ' 8
↑  '"`UNIQ--nowiki-0000000A-QINU`"'"הארץ" ורויטרס,'"`UNIQ--nowiki-0000000B-QINU`"'טראמפ חתם על צו המוציא את ארה"ב מהסכם הסחר הגדול בהיסטוריה, באתר הארץ, 23 בינואר 2017
↑  '"`UNIQ--nowiki-0000000D-QINU`"'ניו יורק טיימס,'"`UNIQ--nowiki-0000000E-QINU`"'האם דונלד טראמפ יפרק את הסכם הסחר של צפון אמריקה בפטיש או בפינצטה?, באתר TheMarker‏, 7 בפברואר 2017
↑  '"`UNIQ--nowiki-00000011-QINU`"'ניו יורק טיימס, רויטרס והארץ,'"`UNIQ--nowiki-00000012-QINU`"'ג'ונסון ישבית את הפרלמנט כדי למנוע ממחוקקים להתנגד לברקזיט ללא הסכם, באתר הארץ, 28 באוגוסט 2019
↑  '"`UNIQ--nowiki-00000014-QINU`"'ענת שקולניקוב,'"`UNIQ--nowiki-00000015-QINU`"'בית המשפט הבריטי הגיע לרמה של אקטיביזם שיפוטי שטרם דרך בה, באתר הארץ, 29 בספטמבר 2019
↑  הגרדיאן,'"`UNIQ--nowiki-00000017-QINU`"'שעת מבחן לבריטניה: הצבעה גורלית בפרלמנט על הסכם הברקזיט של ג'ונסון, באתר הארץ, 19 באוקטובר 2019
↑  יהודית גלילי, תפקיד הפרלמנט באישור אמנות והסכמים בינלאומיים, מרכז המחקר והמידע של הכנסת, 15 במאי 2002, עמ' 4
↑  דניאל בלוך,'"`UNIQ--nowiki-0000001A-QINU`"'הממשלה מתכנסת לאישור הסכם השלום עם מצרים, דבר, 14 במרץ 1979
↑  יהושע ביצור,'"`UNIQ--nowiki-0000001C-QINU`"'הודעה מדינית של בגין תפתח היום הדיון בכנסת, מעריב, 20 במרץ 1979
↑  אורן כהן, הילה טוב,'"`UNIQ--nowiki-0000001E-QINU`"'הכנסת אישרה ברוב של 61 מול 50 את ההסכם עם אש״ף, חדשות, 24 בספטמבר 1993
↑  '"`UNIQ--nowiki-00000020-QINU`"'גילי כהן,'"`UNIQ--nowiki-00000021-QINU`"'יעלון מסרב להחיל אמנה לפיקוח על סחר נשק מחשש שתפגע בצה"ל, באתר הארץ, 28 במאי 2014
↑  '"`UNIQ--nowiki-00000023-QINU`"'יוסי ורטר,'"`UNIQ--nowiki-00000024-QINU`"'הסכם הגז כנראה מנע מלחמה, אבל לפיד הבקיע גול עצמי, באתר הארץ, 14 באוקטובר 2022
↑  ניר יהב‏, "ישראל הסכימה לתיקונים בהסכם השלום עם מצרים", באתר וואלה, 24 באוגוסט 2011
↑  אבי יששכרוף,'"`UNIQ--nowiki-00000027-QINU`"'מצרים הכריזה על מבצע צבאי לחיסול הטרור בצפון סיני, באתר הארץ, 7 באפריל 2012
↑  נעה לנדאו,'"`UNIQ--nowiki-00000029-QINU`"'עוד שלב בהסכמי הגז: נתניהו ימריא מחר לאתונה לטקס חתימה עם יוון וקפריסין, באתר הארץ, 1 בינואר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548789205171  GND: 4197285-5  LCCN: sh85137213  LNB: 000090044  NDL: 00575060
יוכבד בת-רחל

יוכבד בת-רחל (תרשיש)
יוכבד בת-רחל (תרשיש), מתוך כריכת ספרהּ בנתיב שהלכתי 
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
יוכבד בת-רחל (תרשיש) (14 בנובמבר 1901 אוקראינה – 18 באוגוסט 1989 י"ז באב תשמ"ט, עין חרוד). הייתה חלוצה, פעילה במוסדות הקיבוץ המאוחד ותנועת אחדות העבודה, מבכירות מועצת הפועלות, פעילה בקופת חולים כללית ובמוסדות עליית הנוער. חברה באספת הנבחרים, בוועד הלאומי וצירה בקונגרסים הציוניים. אשת חינוך ופעילה לשוויון נשים בקיבוץ.
ילדות ונעורים

נולדה בבמיכלפול, אוקראינה, בת בכורה לרחל ואליהו מלכימן. בעיירה לא היה בית ספר, ולכן עד גיל 12 רכשה את השכלתה אצל מורים פרטיים. התקבלה לגימנסיה לנערות בעיר באר וגרה בחדר בפנסיון בבעלותה של רבקה מואיסייבנה ויינברג, מהפכנית, חברה במפלגת ס"ר שהתייחסה אליה כאל בת והותירה עליה רושם עז. עם פרוץ המהפכה, ב-1917, עברה ללמוד בגימנסיה בעיר לטיצ'ב, שם גר סבא שלה. בעקבות גל פרעות ביהודים הפסיקה את לימודיה אחרי שנה ועברה עם הוריה לעיר פרוסקרוב, בה סיימה את לימודיה בגימנסיה "ניקוליבסקיה". בקיץ 1918 הצטרפה לתנועת החלוץ ויצאה להכשרה. בשנת 1919 הופסקה הפעילות בעקבות רצח של אלפי יהודים בפרעות פטליורה. ב-1920 הצטרפה לקבוצת יהודים בדרכם לעיירה וולוצ'יסק, בגבול רוסיה-פולין. בסוף דצמבר 1920 הגיעה לעיר לבוב, אחרי עשרה שבועות נסעה לוורשה ומשם יצאה לארץ-ישראל.
עלייה לארץ והצטרפות לקיבוץ

הגיעה לארץ ישראל ב-12 בספטמבר 1921, ערב ראש השנה תרפ"א והחליטה לגור בתל אביב וללמוד עברית. לפרנסתה עבדה בבניין בית החרושת "סיליקט". תחילה שובצה לעבודת ניקיון, אך בפועל עבדה בהבאת לבנים יחד עם הפועלים, ולמדה עברית אצל סמינריסטית מסמינר לוינסקי ובשיעורי ערב בגימנסיה הרצליה. שם יצרה קשר עם פעילים בהסתדרות, אנשי גדוד העבודה, והתעצבה השקפת עולמה. אחר כך יצאה לעבודה בפרדסים בפתח תקווה. במטרה להגשים את חלומה ללמוד רפואה ניסתה להתקבל לבית ספר לאחיות בירושלים. היא לא שלטה בעברית ולכן לא התקבלה, הנרייטה סאלד אמרה לה כי אם תשפר את כושר הקריאה שלה בעברית תתקבל. לאחר מספר חודשים נבחנה שוב והתקבלה, אך החליטה להצטרף לקיבוץ וללמוד בסמינר לוינסקי, בו נחשפה לספרות עברית ויוצריה והשתלמה אצל טובה חסקינה, מחלוצות החינוך בארץ יישראל.
לאחר סיום לימודיה פנתה למזכירות קיבוץ עין חרוד כדי להתקבל כחברת משק. כמו כן, פנתה באופן אישי ליצחק טבנקין כשפגשה בו במקרה בנחלת בנימין בתל אביב וסיפרה לו על שאיפותיה. הוא הציע לה להצטרף לפלוגת הקיבוץ בפתח תקווה, מכיוון שזקוקים שם למחנכות לילדים. ביולי 1923 הגיעה לפלוגת הקיבוץ שישבה במחנה אוהלים בגבעת השלושה בסביבת בית הפועלים בפתח תקווה והקימה את בית הילדים. שם הכירה את אברהם תרשיש, חבר עין חרוד. בשנת 1925 הם נישאו וב–1940 נולדה בתם היחידה, רחל. לאחר חג פסח תרפ"ה (1925) הגיעו לעין חרוד והיא שובצה לעבודה במזכירות המשק. לאחר כשבועיים הדרדרה בריאותה כתוצאה מתנאי החיים בקיבוץ. בעקבות מצבה הבריאותי נתבקשה לעזוב את הקיבוץ והומלץ לה לשהות בתל אביב לזמן מה.
בשליחות החלוץ באירופה > בשליחות החלוץ בפולין

באביב 1925 הצטרפה יחד עם בן זוגה לשליחות תנועת החלוץ בפולין. היא עבדה בווילנה בארגון החלוץ הצעיר וביקרה בסניפים שונים של התנועה למטרת הסברה ופעלה לקשר עם התנועה בארץ ישראל. על כך כתבה: "בגליל ווילנה התקיימו עיירות גדולות וקטנות מאוכלסות יהודים ונוער רב שאת קשריהם לארץ ספגו מילדותם במשפחה ובבית הספר, או ב'חדר'. בשבילם ארץ ישראל לא הייתה מושג אבסטרקטי אלא חלק בלתי נפרד מהווייתם הנפשית. התבוללות טרם פגעה בהם – וסניף החלוץ הפך להיות ביתם – עד הליכתם להכשרה". ב-14 באוקטובר 1925 הגיעה המשלחת לוורשה במטרה לבסס את ההכשרה מבחינה כלכלית ולארגן קיבוצי עלייה בקרב הנוער היהודי.