stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרגרט לורנס
קריירה ספרותית

התפתחותה הספרותית של מרגרט לורנס החלה כבר בעת לימודיה בבית הספר התיכון, אז התעניינה מאוד בספרות.
במהלך שנת הלימודים הראשונה במכללה היא כתבה שירים אשר פורסמו בהוצאת האוניברסיטה תחת החתימה "סטיב לנקסטר", אותה אימצה כשם העט שלה. במהלך לימודיה במכללה חברה למועדוני ספרות בהם היו כותבים ומשוחחים על שירה וכן כתבה 18 שירים, 3 נובלות ומסה בקורתית. במשך הזמן הפכה גם לעורכת המשנה של כתב העת הספרותי של המכללה.
בשנת 1947 זכתה לורנס בתואר ראשון בספרות אנגלית והחלה לעבוד כעיתונאית המסקרת נושאים חברתיים ופוליטיים. כן כתבה טורי רדיו וביקורת ספרים.
במשך שהותה באפריקה עסקה בספרות שבעל פה של סומליה, הקליטה ותרגמה שירים וסיפורי עם ויצרה אנתולוגיה שיצאה לאור ב-1954. כתיבתה הושפעה מניסיונה וחוויותיה כחלק ממיעוט באפריקה, דאגה אתית לחיות כאדם לבן באפריקה וסמליות נוצרית.
בשנת 1963 פרסמה את ספרה "פעמון הגמל של הנביא" המהווה אוסף של זיכרונות של חייה וחוויותיה באפריקה.
בשנת 1964 יצאה לאור הנובלה מלאך האבן The Stone Engle (אנ') שבזכותה התפרסמה לורנס.
בשנים 1971–1973 כתבה את ספרה The Diviners, שיצא לאור בשנת 1974.
בשנת 1978 הייתה לורנס נושא הסרט התיעודי של מועצת הקולנוע הלאומית – הגברת הראשונה ממנאוקה (עיירה קנדית בדיונית שהופיעה לראשונה בסיפורה הקצר The Land of our Father ולאחר מכן ברבות מיצירותיה של לורנס)
בשנים 1981–1983 שרתה כנשיאת אוניברסיטת טרנט.
יצירותיה

This Side Jordan – 1960
The Stone Angel – 1964
A Jest of God – 1966
The Fire-Dwellers – 1969
The Diviners – 1974
The Loons
יצירותיה > נובלות

The Tomorrow-Tamer – 1963
A Bird in the House – 1970
יצירותיה > ספרי ילדים

Jason's Quest – 1970
Six Darn Cows – 1979
The Olden Days Coat – 1980
The Christmas Birthday Story – 1982
יצירותיה > ספרי עיון

A Tree for Poverty 1954 – anthology ofSomali people|Somali poetry and folk stories
The Prophet's Camel Bell 1963 – non-fiction account of Laurence's life in British Somaliland
(Long Drums and Cannons: Nigerian Dramatists and Novelists 1952-1966' (1968
Heart of a Stranger 1976 – essays
– Dance on the Earth: A Memoir 1989
ספרים שתורגמו לעברית

מלאך האבן, מרגרט לורנס, מאנגלית אמציה פורת, הוצאת כרמל, 2006.
המנחשים, מ רגרט לורנס, מאנגלית, אמציה פורת,הוצאת כרמל, 2010
פרסים והוקרה

מרגרט לורנס זכתה פעמיים בפרס המושל הכללי על נובלות פרי יצירתה. בשנת 1966 על "The Jest of God" ובשנת 1974 על "The Diviners".
בשנת 1972 היא התקבלה כחברה במסדר הלאומי הקנדי.
ארגון Writers' Trust of Canada – ארגון צדקה לתמיכה כספית בסופרים קנדיים, מארגן סדרת הרצאות שנתית לזכרה של מרגרט לורנס.
הספר The Stone Engle – מהדורת 2002, נבחר כאחד הספרים הנקראים ביותר בתחרות "קנדה קוראת".
מרכז ללימודי נשים באוניברסיטת ויניפג נקרא על שם מרגרט לורנס.
באוניברסיטת יורק (קנדה) בטורונטו, נקראת קומה באחד מבנייני המגורים על שם מרגרט לורנס.
בשנת 2016 נבחרה לורנס לאישיות בעל חשיבות היסטורית לאומית.
הערות שוליים

↑  Margaret Laurence at The Canadian Encyclopedia
↑  מרגרט לורנס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
↑  Biography (York University)
↑  אלהים נתן לנו עיניים אבל כמעט לעולם לא כושר ראיה, באתר הארץ, 8 באוגוסט 2006
↑  פותחים ספר: המנחשים, באתר הארץ, 8 בדצמבר 2010
↑  University of Winnipeg's Margaret Laurence Women's Studies Centre
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264344505171  PLWABN: 9810533398805606  BIBSYS: 90155543  BNE: XX995332  BnF: cb12053453w (data)  CiNii: DA03134706  GND: 119024756  ISNI: 0000 0001 2130 3148  LCCN: n79140971  LNB: 000258827  MusicBrainz: 8e20c77f-6b68-423f-86fe-5fc08cd7a438  NKC: xx0005992  NLA: 36174287  NLK: KAC201325298  NSK: 000026661  NTA: 07031232X  RERO: 02-A003499756  SELIBR: 355328  SNAC: w63f65jr  SUDOC: 028766245  Trove: 1224084  VIAF: 44317974   WorldCat (עם VIAF): 44317974
מרתה קאופמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 בספטמבר 1956 (בת 68) פילדלפיה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ברנדייס (1978)  בית הספר לתאטרון נייברהוד פלייהאוס 
 פרסים והוקרה:  פרס אמי לסדרת הקומדיה הטובה ביותר (2002)  פרס אמי לסדרת הקומדיה הטובה ביותר (2002)  פרס אמי לסדרת הקומדיה הטובה ביותר (2002) 
 פרופיל ב-IMDb
 
מרתה קאופמן (באנגלית: Marta Kauffman; נולדה ב-21 בספטמבר 1956) היא כותבת ומפיקת טלוויזיה יהודייה-אמריקאית. יחד עם עמיתה דייוויד קריין יצרה את קומדיית המצבים "חברים" ואת הסיטקום "Jeese" בכיכובה של כריסטינה אפלגייט. קאופמן וקריין זכו בשנת 1994 בפרס אמי על הסיטקום "Dreem On".
קאופמן למדה באוניברסיטת ברנדייס וקיבלה תואר בתיאטרון בשנת 1978. נכון לשנת 2013 חיה קאופמן עם בעלה, המלחין מייקל סקלוף, שכתב את שיר הנושא של "חברים", בלוס אנג'לס, ולהם שלושה ילדים משותפים, חנה, סאם ורוז.
פילמוגרפיה

| שנה | שם | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1987 | Everything's Relative | תסריטאית | 1987, פרק אחד |
| 1990–1996 | כמו בסרטים | יוצרת, מפיקה |  |
| 1991 | Sunday Dinner | תסריטאית | 1991, פרק אחד |
| 1992–1993 | בכוחות הקיימים | יוצרת | סדרת טלוויזיה; 2 עונות |
| 1993 | Family Album | יוצרת |  |
| 1994 | Couples | תסריטאית | סרט טלוויזיה |
| 1994–2004 | חברים | יוצרת, כותבת, מפיקה |  |
| 1997–2000 | הארון של ורוניקה | יוצרת, מפיקה |  |
| 1998–2000 | Jesse | מפיקה |  |
| 2005–2006 | קרובות | מפיקה |  |
| 2007 | Gifted | מפיקה | סרט טלוויזיה |
| 2008 | Blessed Is the Match: The Life and Death of Hannah Senesh | מפיקה | דוקומנטרי |
| 2010 | Independent Lenses | מפיקה |  |
| 2011 | חמש | יוצרת, מפיקה | סרט טלוויזיה |
| 2012 | Hava Nagila: The Movie | מפיקה | דוקומנטרי |
| 2013 | Call Me Crazy: A Five Film | יוצרת, מפיקה | סרט טלוויזיה |
| 2015–2022 | גרייס ופרנקי | יוצרת, מפיקה | לצד הווארד ג'יי מוריס |
משאבת נתרן-אשלגן

| --- | --- |
 שיוך:  אנטיפורטר, P-type ATPase, חלבוני טרנספורט, K+-transporting ATPase 
 מזהים
 קוד MeSH:  D08.811.277.040.025.314.750 
 מזהה MeSH:  D000254 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0001479 
 
מבנה החלבון. גבולות השכבה הליפידית הכפולה מסומנים בכחול (החלק הפונה לתוך התא) ובאדום (החלק הפונה אל מחוץ לתא)
משאבת נתרן-אשלגן (באנגלית: Na+/K+-ATPase) היא אנזים טראנסממברנלי בקרום התא המוביל באופן פעיל יוני נתרן אל מחוץ לתא ויוני אשלגן אל תוך התא. משאבות נתרן-אשלגן נמצאות בתאיהם של כל בעלי החיים ופעולתן חיונית לתפקוד התאים ולשלמותם. מעריכים כי משאבות נתרן-אשלגן צורכות כשבעים אחוזים מכלל מולקולות ה-ATP במוח האדם.
גילוי המשאבה

הרכב הציטוזול (הנוזל התוך-תאי) שונה מאוד מהנוזל החוץ-תאי. בין היתר ניתן למצוא ריכוז גבוה של יוני אשלגן בתוך התא וריכוז גבוה של יוני נתרן מחוץ לתא. מעקב אחר תנועת יונים עם סימון רדיואקטיבי העלה שתנועת אשלגן ותנועת נתרן תלויות זו בזו, מכאן שייתכן שאותו גורם אחראי על הובלת שני היונים.
בשנות ה-50 של המאה ה-20 גילה המדען הדני ינס סקואו (Jens Skou) את משאבת נתרן-אשלגן. גילויו התפרסם בספרות המדעית ב-1957. היה זה צעד חשוב בהבנת מנגנוני ההובלה של יונים אל תוך תאים והחוצה מהם. ב-1997 הוענק לסקאו פרס נובל לכימיה על היותו ראשון המגלים של אנזים הובלת יונים.
הרכב ומנגנון פעולה

משאבת נתרן-אשלגן מורכבת מקומפלקס של שני חלבונים, הראשון מכונה α ולו משקל מולקולרי של כ-100,000 והשני מכונה β ולו משקל מולקולרי של כ-55,000. נראה שחלבון β בעיקר מקבע את המשאבה לקרום התא, בעוד שחלבון α נקשר ליוני נתרן ואשלגן וחלקו פועל כזרז לפירוק ATP (אדנוזין תלת-זרחתי, ATPase).
הצעד הראשון בפעילות המשאבה הוא קישור לשלושה יונים של נתרן תוך-תאי. לאחר מכן נלכדת מולקולה עתירת אנרגיה המכונה אדנוזין תלת-זרחתי (ATP) המאפשרת את המשך התהליך. המשאבה מזרזת הידרוליזה של האדנוזין הגורמת לזירחון של המשאבה ולשחרור האדנוזין כאדנוזין דו-זרחתי (ADP).
החיבורים משנים את מבנה המשאבה כך שיוני הנתרן נחשפים לנוזל החוץ-תאי, למשאבה המזורחנת אפיניות נמוכה ליוני נתרן והם משתחררים לנוזל החוץ-תאי. לחלק החיצוני (מחוץ לתא) של המשאבה נקשרים שני יוני אשלגן הגורמים לשחרור קבוצת הזרחה מהמשאבה ומכאן לשינוי מבנה החושף את יוני האשלגן לנוזל התוך-תאי.
ללא קבוצת הזרחה עולה האפיניות של המשאבה ליוני נתרן ושלושה מהם נצמדים למשאבה במקום יוני האשלגן שמשתחררים ממנה אל תוך התא. אדנוזין תלת-זרחתי נצמד למשאבה והתהליך חוזר על עצמו.
בכל מחזור פעילות משתמשת המשאבה במולקולת אדנוזין תלת-זרחתי אחת כדי להוציא שלושה יוני נתרן מהתא ולהכניס שני יוני אשלגן אל תוך התא.
תפקודים

פעילות משאבות נתרן-אשלגן משפיעה על מנגנוני תא מרכזיים בחשיבותם ואף חיוניים. תהליכים כגון יצירת מתח מנוחה על קרום התא, יצירת תנאים הכרחיים להובלה של חומרים שונים לתוך התא ומחוצה לו בדרך של הובלה פעילה שניונית ושמירה על נפח התא, תלויים בתפקוד תקין של משאבות נתרן-אשלגן.
מתח מנוחה הוא הפרש פוטנציאל חשמלי הנשמר בין שני צדדיו של קרום התא. מתח מנוחה יימצא בכמעט כל תא והוא הבסיס ליכולת תאים בעלי כושר התעוררות (כגון תאי עצב ותאי שריר) להעביר לאורכם אותות ודחפים עצביים. אחד התנאים להיווצרות מתח מנוחה הוא הבדל בריכוז יונים משני עברי קרום התא. משאבות נתרן-אשלגן יוצרות ריכוז גבוה של אשלגן בתוך התא וריכוז גבוה של נתרן מחוץ לתא וריכוזים אלו מאפשרים היווצרות מתח על קרום התא. גם המעבר הא-סימטרי של היונים משפיע על מתח קרום התא, שכן המשאבה מוציאה שלושה יונים חיוביים ומכניסה שני יונים חיוביים בכל מחזור פעילות, כך שנוצר מעבר של מטען חיובי אחד נטו מחוץ לתא בכל מחזור פעילות.
הובלה פעילה שניונית תלויה בהפרש ריכוזים של יונים, בעיקר בריכוז גבוה של יוני נתרן מחוץ לתא. חלבוני הובלה בקרום התא מנצלים את האנרגיה הגלומה במעבר יוני נתרן בפעפוע מריכוזם הגבוה מחוץ לתא אל ריכוזם הנמוך בתוך התא. ההובלה הפעילה השניונית מתקיימת בשתי דרכים: כהובלת-יחד וכהובלת-נגד. בהובלת-יחד מוכנסים החומרים יחד עם יוני הנתרן, שכן חלבוני ההובלה יאפשרו מעבר של יון נתרן בתנאי שהחומר המובל ייקשר גם הוא לחלבון. גלוקוז וחומצות אמינו מועברים בדרך זו בעיקר במעי ובנפרונים. בדרך זו פועלות גם משאבת נתרן-אשלגן-כלוריד המובילה לתוך התא שני יונים של כלוריד יחד עם יון נתרן אחד ויון אשלגן אחד ומשאבת אשלגן-כלוריד המובילה כלוריד יחד עם אשלגן אל מחוץ לתא. משאבות הובלת-נגד מאפשרות ליון נתרן להיכנס לתא בתנאי שהחומר אותו הן מובילות יצא מהתא. בין היתר פועלות כך משאבת נתרן-סידן ומשאבת נתרן-מימן המוציאות מהתא סידן ומימן בהתאמה.
נפח התא מושפע מלחץ אוסמוטי הגורם לכניסת מים לתא או ליציאת מים מהתא לפי ריכוז החלקיקים משני עברי קרום התא. בתוך התא תרכובות אורגניות וחלבונים רבים, לרובם מטען חשמלי שלילי. סביבם נאספים יונים בעלי מטען חיובי. ריכוז גבוה של חלקיקים שאינם יכולים לחצות את קרום התא, גורם למים להיכנס לתא ולהעלות את נפחו עד כדי הרס התא. משאבות נתרן-אשלגן מוציאות חלקיק אחד נטו בכל מחזור פעילות שיכולתו לחזור לתוך התא נמוכה (עקב החדירות הקטנה של קרום התא ליוני נתרן) ובדרך זו מקטינות את מספר החלקיקים בתוך התא ומווסתות את נפח התא. כאשר נפח התא גדל, מתגברת פעילות משאבות הנתרן-אשלגן והעלייה בנפח נבלמת.
לקריאה נוספת

Guyton AC, Hall JE. Textbook of Medical Physiology, 9th Ed., W.B. Saunders Company, 1996, pp. 51-54
הערות שוליים

↑  Mark F Bear, Barry Connors, Michael Paradiso, Neuroscience: Exploring the Brain, Lippincott Williams & Wilkins, p. 59
↑  SKOU JC. The influence of some cations on an adenosine triphosphatase from peripheral nerves. Biochimica et biophysica acta. 1957 Feb;23(2):394-401. PMID 13412736, (תקציר‎)
↑  Guyton & Hall, 1996
משפחתון

משפחתון הוא מסגרת אלטרנטיבית לילדים המדמה משפחה גרעינית. ישנם שני סוגי משפחתונים: משפחתונים הכוללים לינה, המדמים את המסגרת המשפחתית כמעט על כל מרכיביה, משפחתונים אלה משמשים בדרך כלל לילדים ממשפחות מצוקה או משפחות בהן הילדים נמצאים בסיכון, ומשפחתונים המהווים מעין מעון יום מצומצם בגודלו, בו נהנים הילדים מטיפול אישי יותר.
ישנם כמה הבדלים בולטים בין משפחתונים לבין מעונות יום או אף גני ילדים: מגוון הגילאים במשפחתונים רחב בהרבה. במשפחתונים עם לינת לילה ניתן למצוא ילדים מגיל שנה-שנתיים ועד גיל ההתבגרות, אלמנט המדמה מצב של אחים. על הטיפול בילדים ממונה זוג, בדרך כלל נשוי, שיש ואף יכלול צאצאים ביולוגיים שיהיו חלק מהמשפחתון - אולם זה נדיר. משפחתון כולל מטבח עצמאי המספק שלוש ארוחות ביום.
משפחתונים הכוללים לינה מופעלים בדרך כלל על ידי גופים ציבוריים כגון המפעל להכשרת ילדי ישראל, נעמת וויצו.
משפחתונים המצויים בפיקוח של משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים הם מסגרות חינוכיות המיועדים לקבוצה מצומצמת של עד חמישה פעוטות וילדים עד גיל שלוש שנים. הם מופעלים על ידי המחלקות לשירותים חברתיים של הרשויות המקומיות, וכן על ידי זכיינים עם "סמל משפחתון" ובהתאם לפיקוח. את המשפחתונים הללו מפעילות מטפלות מוסמכות, הידועות בשם מנהלות משפחתון. שכרן ושעות עבודתן מפוקחים על ידי האגף למעונות יום ומשפחתונים של משרד העבודה. נכון לאוגוסט 2021 בישראל כ-25% מהפעוטות עד גיל 3 מתחנכים במסגרות מוכרות, של כ-2100 מעונות יום מוכרים ו-3600 משפחתונים, כשיתר התינוקות והפעוטות מתחנכים במסגרות יום פרטיות או בסידור פרטי (מטפלת פרטית או בני משפחה).
במקרים רבים המשפחתון נמצא במסגרת כפר נוער הנותן שירותים רבים נוספים - מתקני ספורט ושעשועים, מטבח מרכזי המספק את המוצרים הבסיסיים למשפחתונים, עזרה בלימודים ועוד.
משפחתונים ללא לינה מופעלים גם באופן פרטי.
ראו גם

מסגרות חינוכיות לגיל הרך בישראל
הערות שוליים

↑  אוגדן נהלים להפעלת משפחתון, משרד התעשייה המסחר והתעסוקה
↑  משפחתונים, באתר הכפר הירוק
↑  משפחתונים עצמאיים, באתר המפעל להכשרת ילדי ישראל
↑  משפחתון בפיקוח משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, באתר כל זכות
↑  תנאי העסקת מטפלות במשפחתונים, פורסם על ידי הכנסת
↑  מריה רבינוביץ', ‏מסגרות יום לפעוטות עד גיל שלוש: רקע ונתונים, באתר מרכז המחקר והמידע (ממ"מ) של הכנסת
ערך זה הוא קצרמרבנושא חינוך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מרכז המודיעין הלאומי (מקסיקו)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  מקסיקו 
 תחום שיפוט:  מקסיקו מקסיקו
 סוכנות אם:  מזכירות לביטחון והגנה אזרחית
 תאריך הקמה:  1 בדצמבר 2018
 סוכנות קודמת:  המרכז לחקירה וביטחון לאומי
 תאריך כניסה:  1 בדצמבר 2018
 מנכ"ל:  אאודומארו מרטינז זפאטה
 מטה מרכזי:  מקסיקו סיטי
 www.gob.mx/cni
 
סמל ראשוני
מרכז המודיעין הלאומי של מקסיקו (בספרדית: Centro Nacional de Inteligencia) היא סוכנות הביון והביטחון העיקרית של מקסיקו. המרכז הוקם בפועל בדצמבר 2018 לאחר פירוק המרכז לחקירה וביטחון לאומי. הסוכנות מהווה לסוכנות אזרחית של הממשלה הפדרלית האחראית למודיעין אסטרטגי וטקטי והיא כפופה למזכירות לביטחון והגנה אזרחית, הגוף הממשלתי האחראי לביטחון פנים במקסיקו.
בין תחומי האחריות של המרכז הוא להציע אמצעים למניעה, הרתעה, השלמה והשבתה של סיכונים ואיומים, העלולים להפר את הריבונות, יציבות המוסדות הלאומיים, המשטר הדמוקרטי או את שלטון החוק במדינה. זהו גוף לאיסוף מודיעין מיוחד שמטרתו לספק הערכות לתהליכי קבלת ההחלטות הקשורים לתכנון וביצוע אסטרטגיה, מדיניות ופעולות בענייני ביטחון לאומי.
היסטוריה

מרכז המודיעין הלאומי הוקם רשמית ב-30 בנובמבר 2018 והחליף את המרכז לחקירה וביטחון לאומי, כאשר נכנסו לתוקף הרפורמות בחוק הארגוני אודות המינהל הציבורי הפדרלי; לאחר פירוק קודמו בהצעתו של הנשיא אנדרס מנואל לופז אוברדור, הארגון החדש נטל על עצמו את תפקידיו, אך עתה המודיעין היה בפיקוחו של המזכירות לביטחון הציבור והגנת האזרח, תוך שמירה על התפקידים שנקבעו לארגון הקודם בחוק הביטחון הלאומי.
משימות

הסמכויות ותחומי האחריות של המרכז נתמכים בסעיף 19 של "חוק הביטחון הלאומי" וכוללים:
הפעלת משימות מודיעיניות כחלק ממערכת הביטחון הלאומי התורמת לשמירה על שלמותה, יציבותה וקביעותה של המדינה המקסיקנית, לקיים את הממשל ולחזק את שלטון החוק;
מתן מידע על תהליך שנוצר על ידי פעילותה, לגבש מסקנות ספציפיות הנגזרות מהערכות מודיעין מתאימות, על מנת לשמור על ביטחון המדינה
הכנת מחקרים על האופי הפוליטי, הכלכלי, החברתי ואחרים הקשורים לביטחון המדינה, כמו גם הכנת דו"חות הדרושים כדי להזהיר מפני סיכונים ואיומים על הביטחון הלאומי;
הכנת הנחיות כלליות ותוכנית אסטרטגית בתחום המודיעין;
הצעת אמצעים למניעה, הרתעה, בלימה ונטרול סיכונים ואיומים המבקשים לערער את הריבונות, המוסדות הלאומיים, הממשל הדמוקרטי ושלטון החוק;
יצירת שיתוף פעולה בין-משרדי עם סוכנויות שונות של המנהל הציבורי הפדרלי, הרשויות הפדרליות וגופים עירוניים, תוך הקפדה מלאה על היכולת לסייע בשמירה על השלמות, היציבות ויציבות המדינה המקסיקנית;
להציע למועצה לביטחון לאומי את הקמתן של מערכות שיתוף פעולה בינלאומיות, על מנת לזהות סיכונים אפשריים ואיומים על הריבונות והביטחון הלאומי;
רכישה, ניהול ופיתוח מחקר והפצה מיוחדים של תקשורת אמינה של טכנולוגיית לתועלת הביטחון הלאומי של הממשלה הפדרלית וכן להגנה על תקשורת ועל מידע כזה שברשותה;
הפעלת טכנולוגיית תקשורת מיוחדת ומאובטחת עבור הממשלה;
אספקת סיוע טכני לכל אחד מהגופים הממשלתיים המיוצגים במועצה לביטחון לאומי, בהתאם להסכמים שאומצו בה
יישום החלטות וצווים של המועצה לביטחון לאומי, מזכיר ביטחון הציבור והנשיא.
ראשי המרכז

| מספר | שם | תחילת כהונה | סיום כהונה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | אאודומארו מרטינז זפאטה | 1 בדצמבר 2018 | מכהן |  |
הערות שוליים

↑  Decreto que reforma y adiciona la Ley de Orgánica de la Administración Pública Federal (Artículo 30 bis)
↑  נוסח החוק
מקס הורטון

| --- | --- |
מקס הורטון, 1943
מקס הורטון, 1943
 לידה:  29 בנובמבר 1883 לונדון, הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 פטירה:  30 ביולי 1951 (בגיל 67) לונדון, הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 השתייכות:  הצי המלכותי הצי המלכותי הבריטי
 תקופת הפעילות:  1898–1945 (כ־47 שנים)
 דרגה:  אדמירל
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה הים הצפוני והים הבלטי  מלחמת העולם השנייה מפקד צי הצוללות בבריטניה  מפקד הדרך המערבית באוקיינוס האטלנטי
 עיטורים
  מסדר האמבט (אביר הצלב הגדול)  לגיון ההצטיינות  לגיון הכבוד  אות השירות המצוין
 
סר מקס קנדי הורטון (באנגלית: Sir Max Kennedy Horton;‏ 29 בנובמבר 1883 – 30 ביולי 1951) היה קצין צוללות בריטי ומפקד השיירות באוקיינוס האטלנטי במלחמת העולם השנייה. התפרסם בזכות הורדת איום הצוללות הגרמני באזור עליו פיקד.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

הורטון נולד בלונדון ב-29 בנובמבר 1883, וב-15 בספטמבר 1898 החל את הקריירה הצבאית - ימית שלו כצוער על אניית האימון לצוערים בריטניה. זמן קצר לאחר שקבל דרגת תת לוטננט עבר לשרת בצוללות. הוא התקדם בדרגות ובתפקידי פיקוד ובתחילת מלחמת העולם הראשונה הועלה לדרגת לוטננט קומנדר וקבל פיקוד על הצוללת E 9.
ביוגרפיה > מלחמת העולם הראשונה ואחריה

ב-13 בספטמבר 1914 הבחין הורטון בסיירת הקלה הגרמנית הלה כ-6 מיילים דרומית - מזרחית להלגולנד בים הצפוני. ממרחק 600 יארדים הוא ירה שני טילי טורפדו והטביע אותה. הוא הצליח להתחמק מכוחות הצי הגרמני שרדפו אותו ולהגיע לנמל הארוויץ' בצפון בריטניה.
כעבור שלושה שבועות הצליח להטביע את המשחתת S 116 בשפך נהר אמס. על כך עוטר באות השירות המצוין.
באוקטובר 1914 נשלח לים הבלטי כחלק משייטת הצוללות הבריטית בים הבלטי. הורטון הצליח להטביע משחתת גרמנית, ארבע אוניות סוחר שנשאו מטען משוודיה לגרמניה וגרם נזק כבד לאוניית המערכה הנסיך אדלברט. ב-31 בדצמבר 1914 הועלה לדרגת קומנדר.
לאחר המלחמה שימש הורטון כמפקד של מספר אוניות מערכה. ב-17 באוקטובר 1932 הועלה לדרגת אדמירל משנה וקיבל פיקוד על השייטת השנייה של אוניות המערכה. ב-1937 קודם לדרגת תת אדמירל וקיבל פיקוד על כוח המילואים של הצי הבריטי המלכותי. הוא הצליח להשמיש תוך זמן קצר יחסית מספר גדול של כלי שיט שעמדו בנמלים ולהפוך אותם לכוח מבצעי ערב מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

בפרוץ מלחמת העולם השנייה מונה הורטון למפקד הפטרול הצפוני שמטרתו הייתה הטלת מצור ימי על גרמניה בין איסלנד, איי פארו ואיי אורקני בים הצפוני. ב-1940 מונה למפקד צי הצוללות שבסיסן בבריטניה. חלק מכוח זה השתתף בקרב הים התיכון. ב-9 בינואר הועלה לדרגת אדמירל וב-17 בנובמבר 1942 מונה למפקד ראשי של פיקוד המבואות המערביים, שחלש על נתיב השיירות מארצות הברית.
לאחר שנכשל בקרב על בריטניה הורה היטלר לקרל דניץ לצאת למלחמת צוללות נגד שיירות האספקה מארצות הברית לבריטניה. בהתחלה נטתה הכף לטובת הגרמנים. ממפקדתו ב"דרבי האוס" בליברפול ניהל הורטון את ההגנה על שיירות אלה. הוא פיתח טקטיקה שהצריכה הוספת אוניות קרב לשיירות בצורה שחלק מיהן למרות שהיו צמודות לשיירה, נהנו מחופש פעולה שאיפשר להן לרדוף ולהשמיד את הצוללות. בתחילה סירבו באדמירליות לאשר לו זאת אבל במרץ 1943 הצליחו הגרמנים להטביע שתי שיירות גדולות ובבריטניה נשאר דלק לשבועות ספורים. צ'רצ'יל זימן את הורטון לישיבת חרום ואישר לו את תוספת אוניות הקרב. התוצאה לא איחרה לבוא. ביחד עם שינוי הטקטיקה, שיפור המידע המודיעיני, שיפור פצצות העומק ופיתוח מטוסים ארוכי טווח נגרמו לצוללות הגרמניות אבדות כבדות ודניץ הורה להן לחזור לבסיסיהן.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

באוגוסט 1945 פרש הורטון משירות פעיל. לדבריו, "כדי לפנות מקום למפקדים צעירים". הוא נפטר ב-30 ביולי 1951.
מפרץ מגורי החורף

| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  מצר מקמרדו 
 סוג:  מפרץ 
 מידע נוסף
 קואורדינטות:  77°50′43″S 166°39′00″E﻿ / ﻿77.8452°S 166.65°E﻿ / -77.8452; 166.65
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרץ מגורי החורף(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרץ מגורי החורף
 
השימוש ב"מפרץ מגורי החורף" כנמל ימי החל בשנת 1901 עם משלחת דיסקברי של סקוט
מפרץ מגורי החורף (באנגלית: Winter Quarters Bay) הוא מפרצון של מצר מקמרדו, אנטארקטיקה, במרחק 3,520 ק"מ דרומית לניו זילנד, ב-'50 77° דרום. הנמל הוא הדרומי ביותר באוקיינוס הדרומי ויש בו מזח קרח צף לתפעולי מטען בעונת הקיץ. רוחבו ואורכו של המפרץ הם כ-250 מ' ועומק המים המקסימלי הוא 33 מ'. השם "מפרץ מגורי החורף" מתייחס למשלחת דיסקברי הלאומית לאנטארקטיקה, בפיקודו של רוברט פלקון סקוט, (1901–1904), שחרפה באתר במשך שתי עונות.
חצי אי קטן בקצה הדרומי של האי רוס יוצר מעגן טבעי במפרץ מגורי החורף, הנותן מחסה לאוניות. המעגן משרת את מעט האוניות שהיו מסוגלות להבקיע את שכבת הקרח הדחוס של מצר מקמרדו, שעוביה בין 2.40 ל-3.60 מ' מאז משלחת דיסקברי בשנים 1901–1904.
בסיס סקוט
כיום מגיעות בדרך כלל שתי אוניות בסיוע שוברת קרח מדי שנה אל מפרץ מגורי החורף, עם דלק ומטען לחידוש האספקה לתחנת מקמרדו של ארצות הברית, השוכנת בסמוך ב- 77°50′S 166°40′E﻿ / ﻿77.833°S 166.667°E﻿ / -77.833; 166.667. הובלת המטענים משרתת גם את בסיס סקוט ותחנות שדה ברחבי אנטארקטיקה. למעלה מ-50 שנות פעילות בתחנת מקמרדו גרמו לזיהום חמור במפרץ.
מאפייני המים במפרץ

רכס תת-ימי רדוד מציין את פי מפרץ מגורי החורף. עומק המים במפרץ נע בין 13 מ' לאורך הרכס למקסימום של 33 מ' במרכז המפרץ.
הרכס התת-ימי וחצי האי האט פוינט ממזגים את השפעתם של זרמי האוקיינוס במצר מקמרדו. מדי-זרם מציינים זרימה מינימלית כל כך, שהמים במפרץ עשויים להיחשב למים עומדים ביסודם. נוסף לכך, הרכס התת-ימי נוטה לחסום את תנועת קרחוני הים הצפים, שהיו עשויים לחדור אל תוך המפרץ ולפגוע במזח הקרח ובקו החוף. מחסומים פיזיים שנוצרו על ידי תצורות קרקע כאלה גם מרכזים מזהמים רעילים, שהפעילות בתחנת מקמרדו הכניסה למפרץ, לפי מחקר משנת 1997 במימון קרן המדע הלאומית של ארצות הברית.
השילוב של שמש וטמפרטורות אוויר חמימות דיין במשך ימים ספורים באמצע הקיץ יכול לייצר תמס-שלגים על האי רוס הסמוך. הנגר שנוצר עקב כך מוסט ברובו על ידי תעלות ונקיקים אל תוך מצר מקמרדו ולא אל המפרץ, לפי דין וחשבון של קרן המדע הלאומית.
זיהום המעגן

פעולות מדע ותמיכה בתחנת מקמרדו, החל בבנייתה בשנת 1955, הביאו לזיהום חמור של המים במפרץ מגורי החורף. עד 1981, נהגו דיירי התחנה פשוט להוציא את הפסולת שייצרו אל קרח הים ולהניח לטבע לעשות את שלו. הפסולת שקעה אל קרקעית הים כשהקרח נבקע באביב, לפי דיווחי חדשות.
בשנת 2001 גילה סקר של קרקעית הים במפרץ מגורי החורף 15 כלי רכב, 26 מכולות מטען ו-603 חביות דלק, נוסף לעוד כ-1000 פריטים שונים, שהושלכו על שטח של כ-200 דונם. ממצאים של צוללי מעמקים דווחו ב"דין וחשבון של מצב הסביבה", מחקר במימון ניו זילנד. "התמוססות הקרח האנטארקטי חושפת עשרות שנים של פסולת הקבורה ביבשת הנקייה ביותר עלי אדמות," נכתב בהגרדיאן ב-17 בנובמבר 2001. "עשרות שנים של שאיבת אלפי גלונים של ביוב גולמי שייצרו דיירי מקמרדו ישירות אל תוך המפרץ הסתיימו ב-2003, כשמתקן טיהור במקום נכנס לפעולה."
נוסף לכך, משקעים במפרץ מזוהמים בכימיקלים רעילים מסוגים שונים (PCB), מתכות ודלקים פחמימניים. הוצאה משנת 2005 של ה"אנטארקטיק סאן", פרסום של קרן המדע הלאומית של ארצות הברית, ציינה, שאתר פסולת על גבעה מעל המפרץ נחשב למקור עיקרי למזהמי הדלק והכימיקלים. הכימיקלים הרעילים, האסורים עכשיו בשימוש בארצות הברית, שימשו במערכות חשמל וחימום. מחקר משנת 1990 מצא, שהכימיקלים הרעילים נבעו גם מפסולת של סדנה ימית ומן הביוב של אוניות, שעגנו בנמל.
ה"אנטארקטיק סאן" ציטט פרופסור לביולוגיה התפתחותית וסרטנית באוניברסיטת אוקלנד, שאמר: "ריכוז הרעילות במפרץ הוא מן הגבוהים ביותר בכל גוף מים עלי אדמות."
אגן פנייה

רשויות הנמל מעסיקות שוברת קרח אחת או יותר מדי קיץ, בהתאם לתנאי הקרח, לחצוב אגן עגול סמוך למפרץ מגורי החורף. האגן משמש כאזור פתוח המאפשר לאוניות משא להינתק ממזח הקרח, לפנות צפונה ולהתקדם אל תוך נתיב ספנות דרך מצר מקמרדו. שוברות קרח פותחות את הנתיב מדי שנה ואורכו נע בין 14.4 ק"מ ל-90 ק"מ.
היסטוריה

רוברט פלקון סקוט בחר במפרץ מגורי החורף כאתר לחרוף בו במהלך משלחת דיסקברי הלאומית לאנטארקטיקה בשנים 1901–1904. ספינת המשלחת, "דיסקברי", הייתה לכודה בקרח המפרץ למשך שנתיים עד ששוחררה ממנו בעזרת חומרי נפץ ב-14 בפברואר 1904.
במשלחת השתתפו חוקרי הארצות סקוט, אדוארד וילסון וארנסט שקלטון, שהיה זה לו הניסיון הראשון הרציני להגיע אל הקוטב הדרומי. החוקרים הגיעו בסיוריהם עד 82° דרום לפני שפנו לחזור. המשלחת הקימה צריף טרומי בהאט פוינט, המשקיף על המפרץ. הצריף נשאר עד היום ומוגן כאתר היסטורי על ידי קרן מורשת אנטארקטיקה (ניו זילנד).
"צלב וינס", צלב עץ שהוקם בשנת 1902 לזכר הימאי ג'ורג' ט. וינס, שטבע סמוך לשם, נמצא ממש מעל הצריף על גבעה הנשקפת אל המפרץ בהאט פוינט. "מקדש גבירת השלגים", פסל מדונה לזכר ריצ'רד ט. ויליאמס, נהג טרקטור שטבע בשנת 1956, נמצא גם הוא בסמוך. שדה ויליאמס של תחנת מקמרדו נקרא על שמו. יתרה מזו, אנשי התחנה הקימו עוד יד זיכרון על הגבעה, להנצחת זכרו של ריימונד ט. סמית', קצין צי זוטר שנהרג במפרץ מגורי החורף בעת פריקת מטענים מעל סיפון האוניה "צלב הדרום" של ארצות הברית, בפברואר 1982.
ראו גם

מזח קרח
מצר מקמרדו
תחנת מקמרדו
מבצע קיפאון עמוק
בסיס סקוט