stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהושע זטלר
ביוגרפיה

זטלר נולד בשנת 1917 במושבה כפר סבא, בנו של בן-ציון זטלר, איש העלייה השנייה, אחד מארבעת מתיישביה הראשונים.
בגיל צעיר הצטרף ל"הגנה", לאחר מכן עבר לאצ"ל, ועם הפילוג עבר ללח"י. כינויו המחתרתי היה "מאיר".
זטלר השתתף בשוד בבנק אפ"ק כדי להשיג כסף ללח"י, ב-16 בספטמבר 1940. הפעולה הצליחה אבל המשטרה גילתה שהאופנוע ששימש למילוט היה של זטלר. ב-2 בדצמבר 1941 נתפס זטלר בדירה ברחוב נווה-שאנן בתל אביב, וב-6 בפברואר 1942 הוא נידון ל-15 שנות מאסר, שאותן החל לרצות בבית הכלא בירושלים. חברתו (ולימים אשתו) בלה ("פוצי") שכטר נעצרה בצו מנהלי ונשלחה למאסר בבית הסוהר לנשים בבית לחם, שבו הייתה כלואה ארבע שנים. במהלך מאסרו נלכד ונרצח מפקד הלח"י אברהם שטרן (יאיר).
לאחר קטטה אלימה בין אסירים ערבים ויהודים שבה השתתף זטלר, הוחלט להעבירו לכלא עכו כעונש.
זטלר נמנה עם אנשי הלח"י שנמלטו מהכלא במהלך הפריצה לכלא עכו ב-4 במאי 1947, ולאחר שש שנות מאסר וניתוק שב לפעילות בלח"י.
הוא כיהן כמפקדה השלישי של מחלקת הפעולות (החטיבה הלוחמת של מודיעין הלחי").
עם החלטת האו"ם מ-29 בנובמבר 1947 על תוכנית החלוקה, שבה לא נכללה ירושלים במדינה העברית, עבר זטלר לירושלים והחל לארגן את חיילי הלח"י ככוח לוחם. לכל אורך המלחמה, הוא המפקד של כל לוחמי הלח"י בירושלים.
בפיקודו, השתתפו כוחות לח"י בכיבוש ליפתא, שייח' באדר, דיר יאסין ובקרבות נוספים. ביום הכרזת המדינה, כוחותיו כבשו את מלון פאסט (מלון פנינת ירושלים, היום), מנזר נוטרדאם, ובניין הדואר הישן, כל המבנים היו צמודים לחומת העיר העתיקה של ירושלים, ומשם הם התכוונו לפרוץ לרובע היהודי, דרך הרובע הנוצרי, ולהסיר את המצור ממנו סבל כחצי שנה, ולהתכונן להתקפת הלגיון הירדני שעלה לעיר. היה הסכם תיאום רופף עם ההגנה והאצ"ל, וזטלר הפציר לנצל את השעה, אבל דוד שאלתיאל, מפקד ירושלים מטעם המדינה, טען שהרובע יוכל להחזיק מעמד, שכן השריון הירדני לא יוכל לפעול בעיר העתיקה. זטלר נאלץ להורות על נסיגה, תחת אש כבדה, מבניין נוטרדאם ומבניין הדואר, וכך הוחמצה ההזדמנות האחרונה למנוע את נפילת הרובע היהודי.
ב-17 בספטמבר 1948 נרצח בירושלים מתווך מטעם האו"ם, הרוזן פולקה ברנדוט. מבצעי הרצח לא נתפסו, ורק שנים לאחר מכן נטען שהיוזם, המתכנן והמפקד הישיר של הרצח היה יהושע זטלר ושאת הרצח עצמו ביצע יהושע כהן. על פי עדותו של זטלר, הוא מסר מיד למחרת יום הרצח דו"ח על ההתנקשות לידידו השר יצחק גרינבוים וזה העביר את המידע לראש הממשלה דוד בן-גוריון, שהורה לזטלר להימנע מכל פעילות עד אשר יוסדר הסכסוך הדיפלומטי עם שוודיה. ביומנו, ציין בן-גוריון את חלקו של זטלר בהתנקשות.
לאחר מלחמת העצמאות פתח זטלר תחנת דלק ומוסך ביפו וניתק עצמו מפעילות פוליטית וציבורית.
בשנת 2006 ניאותו בלה ויהושע זטלר לפנייתם של הסופרים הדס ועופר רגב וגוללו את סיפור חייהם. השיחות הממושכות כונסו בספר "לוחם חירות ירושלים" שראה אור בהוצאת פורת
יהושע זטלר נפטר בשנת 2009, בגיל 92. נקבר בבית העלמין ירקון.
אחיו הצעיר אפרים, פעיל לח"י כאחיו, נהרג בפעילות מבצעית בשנת 1950.
במפגש הרחובות ה"מפקד" ו"עין רוגל" בשכונת אבו תור בירושלים קרויה כיכר על שמו.
ספר זיכרונותיו ויומנו מהכלא

לוחם חרות ירושלים: זכרונותיו של יהושע זטלר; תחקיר וכתיבה: הדס רגב-ירקוני, עופר רגב, צור יגאל: פורת, תשס"ז 2007. (כולל יומנו של זטלר שנכתב בכלא בירושלים ומכתבים שלו ושל אשתו)
לקריאה נוספת

עופר רגב, נסיך ירושלים: פרשת ההתנקשות ברוזן השוודי פולקה פון ברנדוט, ירושלים 1948, צור יגאל: פורת, תשס"ו 2006.(הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  יהושע זטלר נידון ל-15 שנות מאסר, המשקיף, 6 בפברואר 1942
↑  עופר אדרת, אחרי מות: סיפור אהבה במחתרת לח"י, באתר הארץ, 19 בינואר 2017
↑  מחלקה ו' - מחלקת המודיעין של הלח"י, באתר המרכז למורשת המודיעין.
↑  יהושע זטלר באתר GRAVEZ.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303539005171  GND: 136115330  ISNI: 0000 0000 6685 8991  LCCN: no2007079256  VIAF: 14552928   WorldCat (עם VIAF): 14552928
ילנה בוסינובה

| --- | --- |

ילנה בוסינובה
 לידה:  6 ביוני 1951 אודסה, ברה"מ 
 התאבדה:  26 באוגוסט 2005 (בגיל 54) 
 מדינה:  ישראל 
 
ילנה בוסינובה (באוקראינית: Олена Босінова, ברוסית: Елена Босинова; ‏6 ביולי 1951 - 26 באוגוסט 2005; כ"א באב תשס"ה) הייתה פעילת ימין ישראלית שהציתה את עצמה למוות במחאה כנגד תוכנית ההתנתקות.
ביוגרפיה

נולדה באודסה, שבשטח אוקראינה (אז ברית המועצות). הייתה מהנדסת במקצועה, וכן למדה היסטוריה ופילוסופיה יהודית. עם הגעת השינויים הפוליטיים והפרסטרויקה הצטרפה לארגון הדמוקרטי-ליברלי "ממוריאל", שעסק בחקר פשעי המשטר הסובייטי ובעזרה לקורבנותיו. בנוסף הייתה פעילה מרכזית בקהילה היהודית באודסה, וסייעה לקשישים ולחולים יהודים.
בשנת 2000 עלתה לישראל עם אמה. התיישבה בקדומים, וחייתה על קצבה חודשית. היא המשיכה לעסוק בנושאים של זהות יהודית, לקחה קורסים ביהדות בשפה הרוסית באוניברסיטת בר-אילן ובין היתר השתתפה בהפעלתו של חוג לחיזוק הזהות היהודית בקרני שומרון, שגם סייע למעוניינים לעבור גיור.
לקראת יישום תוכנית ההתנתקות ניסתה להשתתף במשאל מתפקדי הליכוד, ללא הצלחה. בהמשך, לאחר ששרון הביא את התוכנית לאישור הממשלה, נפגשה עם חברי הליכוד במטרה לשכנעם לפעול כנגד ההתנתקות ופרסמה מאמרים ארוכים באתרי אינטרנט ברוסית, שבהם הביעה את חששה שההתנתקות תמיט אסון על ישראל. בשלב מסוים החלה בשביתת רעב מול הכנסת שהסתיימה ללא תוצאות. בהמשך יצאה למחאות בצמתים, ועוכבה פעמיים לחקירה.
ב-17 באוגוסט 2005, הציתה את עצמה במרחק לא רב ממחסום שהקימה המשטרה באזור נתיבות. שוטרים שהיו במקום ניסו לכבות את האש שאחזה בה, ולאחר מכן הובהלה לבית החולים סורוקה בבאר שבע במצב אנוש, כשהיא סובלת מכוויות בדרגה 3, ולאחר תשעה ימים מתה מפצעיה, בגיל 54. היא נטמנה בבית העלמין בקדומים והותירה אחריה את אביה, שהיה אז חולה בסרטן ומאושפז בבית חולים.
בוסינובה היא הישראלית הראשונה שבחרה בהצתה עצמית כדרך ביטוי של מחאה פוליטית וממשה את החלטתה (שמואל פרומר, חבר גוש אמונים מקריית שמואל, התכוון להצית את עצמו מול בית ראש הממשלה ב-1978 במחאה על מדיניות הממשלה, אך נעצר על ידי המשטרה, שהוזעקה על ידי הכתב דן סממה).
בגיליון העין השביעית כתב גדי וולפספלד:
"אחד האירועים המשמעותיים ביותר בהתנתקות לא צולם כלל, ... הדוגמה היא ילנה בוסינובה שהציתה את עצמה בלהבות (ומתה לאחר מכן) במחאה נגד ההתנתקות. אם אירוע זה היה מצולם, הוא היה מקבל תהודה בכל העולם ואולי הופך לסמל מרכזי של ההתנגדות"
לאחר מותה הוקמה ביישוב מגוריה, קדומים, ספרייה תורנית לעילוי נשמתה.
הערות שוליים

↑  ניר חסון, מפגינת ימין הציתה עצמה; מצבה קשה, באתר הארץ, 18 באוגוסט 2005
↑  הקמת ספרייה לע"נ ילנה בוסינובה ז"ל, באתר "חדר החדשות", 14 באוגוסט 2006
יחסי בורונדי–יפן

| יחסי בורונדי–יפן |
| --- | --- |
בורונדי: יפן


בורונדי: יפן
שטח (בקילומטר רבוע)
27,830: 377,915
אוכלוסייה
14,133,268: 123,588,993
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,642: 4,212,945
תמ"ג לנפש (בדולרים)
187: 34,088
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: מונרכיה חוקתית

יחסי בורונדי–יפן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של בורונדי לבין יפן.
סקירה כללית

הרפובליקה של בורונדי ויפן מקיימות יחסים דיפלומטיים רשמיים. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של בורונדי לבין יפן כוננו ב-1 ביולי 1962, יום הכרתה של יפן בעצמאותה של בורונדי.
ביקורים רמי דרג > מבורונדי ליפן

פייר בויויה, נשיא בורונדי (1995)
נציגויות דיפלומטיות

יפן אינה מיוצגת בבורונדי, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
בורונדי אינה מיוצגת ביפן, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. בורונדי האמינה את שגרירותה שבבייג'ינג, בירת הרפובליקה העממית של סין הסמוכה, על יפן.
יחסי דנמרק–מקסיקו

| יחסי דנמרק–מקסיקו |
| --- | --- |
דנמרק: מקסיקו


דנמרק: מקסיקו
שטח (בקילומטר רבוע)
43,094: 1,964,375
אוכלוסייה
5,983,727: 131,133,866
תמ"ג (במיליוני דולרים)
404,199: 1,788,887
תמ"ג לנפש (בדולרים)
67,550: 13,642
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה פדרלית

יחסי דנמרק–מקסיקו מתייחסים ליחסי החוץ בין דנמרק למקסיקו. שתי המדינות חברות בארגון לשיתוף פעולה ופיתוח כלכלי ובאו"ם.
היסטוריה

הדני הידוע הראשון שביקר במקסיקו היה יקוב הדאקיאן, נסיך דני שהגיע למקסיקו בשנת 1542 וחי בקרב הילידים בדרום מקסיקו. היחסים הדיפלומטיים החלו ב-19 ביולי 1827 עם חתימת הסכם ידידות, סחר וניווט בין שתי המדינות.
בשנת 1864, מקסיקו מינתה את השגריר הראשון שלה לדנמרק. זמן קצר לאחר מכן, נפתחה בקופנהגן קונסוליית כבוד של מקסיקו תחת הקונסוליה הכללית של מקסיקו בהמבורג, גרמניה, ובמרץ 1931 נפתחה הנציגות המקסיקנית הראשונה בבירת דנמרק. במהלך מלחמת העולם השנייה, מקסיקו סגרה את נציגותה בדנמרק, בעוד דנמרק שמרה על משרדה הדיפלומטי במקסיקו פתוח. זמן קצר לאחר תום המלחמה, מקסיקו פתחה מחדש את נציגותה בקופנהגן ובשנת 1956 שתי המדינות העלו את הייצוגים הדיפלומטיים שלהן לדרגת שגרירויות.
בשנת 1966 ביקרה נסיכת הכתר (והמלכה לעתיד) מרגרטה השנייה מדנמרק ביקור רשמי במקסיקו. מאז הביקור הראשוני היו כמה ביקורים רמי דרג בין מנהיגי שתי המדינות. בשנת 2007 ערך הנשיא פליפה קלדרון את ביקורו הראשון של נשיא מקסיקו בדנמרק.
בשנת 2017 חגגו שתי המדינות 190 שנה של יחסים דיפלומטיים.
ביקורים רמי דרג

ביקורים רמי דרג מדנמרק למקסיקו
מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק (1966, 2008)
ראש הממשלה פול שליסלר (1989)
ראש הממשלה אנדרס פוג ראסמוסן (2002, 2003)
הנסיך פרדריק (2013)
ראש הממשלה לארס לקה ראסמוסן (2017)
ביקורים רמי דרג ממקסיקו לדנמרק
הנשיא פליפה קלדרון (2007, 2009)
הנשיא אנריקה פניה נייטו (2016)
הסכמים דו צדדיים

במהלך השנים שתי המדינות חתמו על מספר הסכמים דו צדדיים כמו הסכם לשיתוף פעולה כלכלי; הסכם להגנה הדדית על יצירותיהם של מחברים, מלחינים ואמנים; הסכם לשיתוף פעולה מדעי וטכני; הסכם להימנעות ממיסוי כפול ולמניעת העלמות מס במס הכנסה ורכוש; והסכם לקידום והגנה הדדית על השקעות.
תחבורה

קיימות טיסות ישירות בין נמל התעופה הבינלאומי קנקון לנמל התעופה קופנהגן קסטרופ עם חברות התעופה הבאות: תומאס קוק איירליינס סקנדינביה ו-TUI איירווייז.
יחסי סחר

בשנת 1997 חתמה מקסיקו על הסכם סחר חופשי עם האיחוד האירופי (הכולל את דנמרק). מאז, הסחר בין שתי המדינות גבר באופן דרמטי. בשנת 2018 הסתכם הסחר הדו-צדדי בין שתי המדינות ב-904 מיליון דולר. הייצוא העיקרי של דנמרק למקסיקו כולל: אלקטרוניקה, צעצועים, תרופות, כלים כירורגיים ומכונות תעשייתיות. הייצוא העיקרי של מקסיקו לדנמרק כולל: חלקי מטוס, צנטריפוגות, מחשבים, מנועים, גנרטורים, תרופות וטלפונים (כולל טלפונים ניידים).
דנמרק היא המשקיעה הגדולה ביותר במקסיקו מכל המדינות הנורדיות וישנן 218 חברות דניות הפועלות במקסיקו, בעיקר בענפי הייצור, הבנייה והתחבורה. חברות רב-לאומיות דניות דוגמת מארסק, גרונדפוס, לגו, דניסקו, נובו נורדיסק, FLSmidth ודנפוס פועלות במקסיקו. חברת Cemex, רב-לאומית מקסיקנית, פועלת בדנמרק יחד עם 31 חברות מקסיקניות נוספות הפועלות במדינה.
נציגויות דיפלומטיות

דנמרק מחזיקה במקסיקו שגרירות במקסיקו סיטי ו-5 קונסוליות בקנקון, מסטלאן, מונטריי, טיחואנה ווראקרוס.
מקסיקו מחזיקה בדנמרק שגרירות בקופנהגן וקונסוליה כללית באורהוס.
יחסי בורונדי–סין

| יחסי בורונדי–סין |
| --- | --- |
בורונדי: הרפובליקה העממית של סין


בורונדי: סין
שטח (בקילומטר רבוע)
27,830: 9,596,967.75
אוכלוסייה
14,133,268: 1,418,507,662
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,642: 17,794,782
תמ"ג לנפש (בדולרים)
187: 12,545
משטר
רפובליקה: רפובליקה עממית

שגרירות בורונדי בסין
יחסי בורונדי–סין הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה העממית של סין לרפובליקה של בורונדי.
סקירה כללית

היחסים בין המדינות כוננו ב-21 בדצמבר 1963, תחת היו"ר מאו דזה-דונג והמלך מואמבוטסה הרביעי באנגיריסנגה, בהתאמה. המלך מואמבוטסה ניתק את היחסים הדיפלומטיים עם סין ב-1965, אולם הם חודשו תחת מישל מיצ'ומברו, הנשיא הראשון של בורונדי, ב-31 באוקטובר 1971. מאז, סין סיפקה סיוע בפיתוח לבורונדי, כולל עזרה בבניית מפעל טקסטיל בבוג'ומבורה. נכון לשנת 2002, סין ייצאה סחורות בשווי של 2.718 מיליון דולר, תוך שהיא מייבאת סחורות בשווי 491,000 דולר בלבד מבורונדי.
בורונדי הייתה אחת מ-53 מדינות, שביוני 2020 תמכה בחוק הביטחון הלאומי של הונג קונג באו"ם.
התפתחות כלכלית

מאז הפורום הראשון לשיתוף פעולה בסין אפריקה בשנת 2000, בייג'ינג העבירה לבורונדי למעלה מ-164 מיליון דולר בסיוע רשמי לפיתוח. סכום זה כולל כספים לבניית ארמון נשיאותי, 9 מיליון דולר לבניית בית חולים במחוז Bubanza ושלושה הסכמי שמיטת חובות.
יחסי בורונדי–קנדה

| יחסי בורונדי–קנדה |
| --- | --- |
בורונדי: קנדה


בורונדי: קנדה
שטח (בקילומטר רבוע)
27,830: 9,984,670
אוכלוסייה
14,133,268: 39,838,945
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,642: 2,140,086
תמ"ג לנפש (בדולרים)
187: 53,718
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: מונרכיה חוקתית פדרלית ודמוקרטיה פרלמנטרית

יחסי בורונדי–קנדה הם יחסי החוץ שבין הרפובליקה של בורונדי לבין קנדה. היחסים בין המדינות הם לבביים, אם כי צנועים.[דרושה הבהרה] שתי המדינות משתפות פעולה בפורומים בינלאומיים ורב-צדדיים.
סקירה כללית

קנדה תרמה רבות לתהליך השלום שהוביל להסכם אראושה הראשון באוגוסט 2000, וקידמה בברכה את ביצוע המעבר המדיני בבורונדי בשנת 2005.[דרוש מקור] קנדה מכירה במאמצאים הגדולים שנעשו על ידי בורונדי על מנת להוביל ולתרום לשלום ולביטחון העולמי, בעיקר בסומליה, מאלי והרפובליקה המרכז-אפריקאית, שבהם חיילים בורונדינים פועלים במסגרת משימות השלום. קנדה תומכת במעמד הפוליטי של בורונדי, וכן תורמת לחיזוק הדמוקרטיה והתפתחות הכלכלית במדינה. ממשלת קנדה מעודדת את השלטונות בבורונדי להוביל לשיפור בזכויות האדם במדינה.
בשנים 2013–2014, ממשלת קנדה העניקה לממשלת בורונדי סיוע בשווי 7.52 מיליון דולר אמריקאי,[דרוש מקור] שרובו כלל סיוע הומניטרי במגזרי הרפואה והשירותים הפיננסיים.
יחסים כלכליים

| נתוני הסחר בין בורונדי לבין קנדה (באלפי דולר אמריקאי)> שנה | נתוני הסחר בין בורונדי לבין קנדה (באלפי דולר אמריקאי)> ייצוא מקנדה | נתוני הסחר בין בורונדי לבין קנדה (באלפי דולר אמריקאי)> ייבוא לקנדה |
| --- | --- | --- |
| 2013 | 2,615 | 249 |
| 2014 | 3,175 | 231 |
| 2015 | 478 | 518 |
| 2016 | 1,449 | 355 |
| 2017 | 1,584 | 274 |
ייצוג

השגרירות המייצגת את קנדה בבורונדי נמצאת בניירובי, בירת קניה (הנציבות העליונה של קנדה בקניה). כמו כן, קנדה מחזיקה קונסול כבוד בבוג'ומבורה, בירת בורונדי.[דרושה הבהרה]
בורונדי מיוצגת בקנדה על ידי שגרירות שהיא מחזיקה באוטווה. בנוסף, בורונדי מחזיקה קונסול כבוד בטורונטו ובמונטריאול.
יחסי אלג'יריה–ישראל

| יחסי אלג'יריה–ישראל |
| --- | --- |
אלג'יריה: ישראל


אלג'יריה: ישראל
שטח (בקילומטר רבוע)
2,381,740: 22,072
אוכלוסייה
46,970,063: 9,961,867
תמ"ג (במיליוני דולרים)
239,899: 509,901
תמ"ג לנפש (בדולרים)
5,107: 51,185
משטר
דמוקרטיה (סמי) נשיאותית: דמוקרטיה פרלמנטרית

יחסי אלג'יריה-ישראל הם היחסים שבין אלג'יריה וישראל. בין שתי המדינות אין יחסים דיפלומטיים רשמיים והיחסים בין שתי המדינות מתוחים על רקע הסכסוך הישראלי-ערבי, ועל רקע היות אלג'יריה תומכת עיקרית בעמדה הפלסטינית.
היסטוריה

אלג'יריה מעולם לא הכירה בישראל ובשנת 1967 במהלך מלחמת ששת הימים שלחה כוח סמלי להילחם לצד מצרים.
ביולי 1968 חטפו טרוריסטים מטוס אל על שהמריא מרומא והנחיתו אותו באלג'יריה. במשך שבועות ארוכים ניהלה ישראל משא ומתן מול אלג'יריה במטרה להביא לשחרורם של הנוסעים, ולאחר כ-40 יום ותחת לחץ כבד של מדינות העולם שוחררו הנוסעים לישראל.
באוגוסט 1970 הגיע לישראל מפקד המשטרה החשאית באלג'יריה בלוויית אזרח אלג'ירי נוסף. השנים עוכבו במעצר מנהלי מייד עם כניסתם לישראל.
במלחמת יום הכיפורים שלחה אלג'יריה חיל משלוח גדול שהועמד לרשות צבא מצרים במלחמתו נגד ישראל. חיל המשלוח כלל שלוש טייסות יירוט ותקיפה, ארטילריה וכוחות קרקעיים. בנוסף סייעה למצרים כלכלית באמצעות העברת מטבע חוץ למימון המלחמה נגד ישראל ורכש צבאי.
בניגוד להתקרבות שהפגינו מדינות צפון אפריקה כלפי ישראל בשנות ה-90 בעקבות תהליך אוסלו, נשארה אלג'יריה קרה ביחסה לישראל וסירבה להכיר בה או להידבר עמה. בעת הלווייתו של מלך מרוקו חסן השני ביולי 1999 נפגשו ראש הממשלה דאז אהוד ברק ונשיא אלג'יריה בפעם הראשונה ונידונה האפשרות לחימום היחסים, אך זמן קצר לאחר מכן עם פרוץ האינתיפאדה השנייה הפסיקה אלג'יריה את השיחות.
ב-1999 התקיימו קשרים לא רשמיים בין אלג'יריה לישראל, בין השאר לשם קבלת סיוע בהקמת יחידה לאבטחת אישים.
במהלך אולימפיאדת טוקיו 2020 החליט הג'ודוקא האלג'ראי, פתחי נורין, לפרוש מהסיבוב הראשון של טורניר הג'ודו על מנת להימנע מלהתמודד מול הג'ודוקא הישראלי, טוהר בוטבול, בסיבוב השני, ובעקבות כך הוחלט להשעותו מהאולימפיאדה ומהכפר האולימפי. בעקבות מקרה זה הוחלט להשעות את פתחי נורין למשך 10 שנים מהמשחקים. בתגובה לעונש צוטט פתחי נורין באומרו: "אני בהלם. לא ציפיתי שהעונש יהיה כל כך כבד".
ילנה ברקובה

| --- | --- |

 לידה:  11 במרץ 1985 (בת 39) מורמנסק, ברה"מ 
 שם במה:  Penelope 
 שם לידה:  Елена Сергеевна Беркова 
 מדינה:  אוקראינה, רוסיה 
 תקופת הפעילות:  מ-2003 
 https://berkova.ru
 פרופיל ב-IMDb
 
ילנה סרגייבנה ברקובה (ברוסית: Елена Сергеевна Беркова; נולדה ב-11 במרץ 1985) היא זמרת, שחקנית, מנחת טלוויזיה, ושחקנית פורנוגרפיה רוסייה ואוקראינית.
ביוגרפיה

ברקובה נולדה ב-11 במרץ 1985 במורמנסק. בילדותה עברה עם משפחתה למיקולאייב.
ברקובה החלה את קריירת הפורנו שלה בסוף 2003 בסטודיו Sinsational / Sineplex, המתמקד בקהל המערבי. העבודות הראשונות היו סרטים מסדרת Brittney's Perversions עם בריטני סקיי (רו'), שהיא הבמאית של הסדרה. הסרט דום 2, או איך לעשות אהבה עם ילנה ברקובה (2004, חברת SP) קיבל את הפופולריות הגדולה ביותר בשוק הרוסי.
בשנת 2004 הגיעה ברקובה לאחותה בסנקט פטרבורג ממיקולאייב. עבדה באולפן מצלמת אינטרנט. במשך 56 ימים הייתה משתתפת בתוכנית הריאליטי "בית-2".
ברקובה השתתפה בצילומי קליפים מסוגים שונים, לרוב בעלי אופי אירוטי ומיני. שיחקה בסדרת טלוויזיה פטרבורג העבריינית. סרט 7. חלוקה מחודשת משנת 2005.
הערות שוליים

↑  Biography of Elena Berkova ❤️ | Essay, en.home-task.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 8fc67427-0cc0-4da4-8c1b-606f97a22bc5
יחסי בורונדי–ספרד

| יחסי בורונדי–ספרד |
| --- | --- |
בורונדי: ספרד


בורונדי: ספרד
שטח (בקילומטר רבוע)
27,830: 505,370
אוכלוסייה
14,133,268: 47,905,341
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,642: 1,580,695
תמ"ג לנפש (בדולרים)
187: 32,996
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: מונרכיה חוקתית

יחסי בורונדי–ספרד הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין בורונדי וספרד. לבורונדי אין שגרירות בספרד. לספרד אין נציגות דיפלומטית או משרד קונסולרי בבורונדי.
יחסים דיפלומטיים

מכיוון שכמעט ואין יחסים מסחריים בין המדינות, הנושאים שמעסיקים את ספרד בעיקר ביחס לבורונדי הם מצבם של פליטי בורונדי בטנזניה (איתם ספרד משתפת פעולה באמצעות תרומות לארגון המזון והחקלאות).
יחסים כלכליים

בשנת 2012 הייצוא הספרדי לבורונדי הסתכם ב-600,000 אירו. בשנים 2013, 2014 ו-2015 הייצוא הסתכם בפחות מ־450,000 אלף אירו. הפריטים העיקריים שייבאו לבורונדי היו: מכשירים מכניים לחקלאות, חומרי צביעה, יריעות אלומיניום, יינות ומכשירים אופטיים.
שיתוף פעולה

בורונדי איננה אחת מהמדינות המועדפות לשיתוף פעולה בספרד, ולכן לא קיים שיתוף פעולה דו-צדדי.
ראו גם

יחסי החוץ של בורונדי
יחסי אלג'יריה–ירדן

| יחסי אלג'יריה–ירדן |
| --- | --- |
אלג'יריה: ירדן


אלג'יריה: ירדן
שטח (בקילומטר רבוע)
2,381,740: 89,342
אוכלוסייה
46,970,063: 11,544,753
תמ"ג (במיליוני דולרים)
239,899: 50,814
תמ"ג לנפש (בדולרים)
5,107: 4,401
משטר
דמוקרטיה נשיאותית למחצה: מונרכיה חוקתית

יחסי אלג'יריה–ירדן הם יחסי החוץ בין אלג'יריה וירדן. שתי המדינות הן חברות מלאות בליגה הערבית ובאו"ם.
סקירה כללית

היחסים בין המדינות החלו עוד לפני עצמאותה של אלג'יריה. ירדן הייתה אחת התומכות בעניין האלג'יראי, והמהפכה האלג'ירית תמיכה רבה מממלכת ירדן, אשר הביאו לכינון היחסים בין המדינות. בעיצומם של פעולות הדיכוי שביצעו הקולוניאליסטים הצרפתיים לסיום המהפכה האלג'ירית, ממשלת ירדן שלחה מברק מחאה והוקעה לממשלת צרפת ולמזכ"ל האומות המאוחדות בנובמבר 1954. בנוסף, היא גם זימנה את שגריר צרפת בעמאן למחות נגד הפעולות הלא אנושיות שמבצעת ממשלת צרפת.
נציגויות דיפלומטיות

אלג'יריה מחזיקה בירדן שגרירות בעמאן.
ירדן מחזיקה באלג'יריה שגרירות באלג'יר.
ילנה בלובה

ערך זה עוסק באלופה אולימפית מברית המועצות. אם התכוונתם לדמות קומיקס מבית מארוול קומיקס, ראו .
ילנה בלובה (נוביקובה) (ברוסית: Еле́на Дми́триевна Бело́ва; ‏28 ביולי 1947) הייתה סייפת סובייטית. אלופה אולימפית אישית (מקסיקו 1968 ו-3 פעמים בתחרות קבוצתית, בעלת 8 מדליות זהב באליפויות העולם אישיות וקבוצתיות.
קריירה

ילנה נוביקובה (בלובה) נולדה בעיירה במחוז חברובסק. היא החלה להתאמן בסיף בגיל 13 כאשר המשפחה כבר התגוררה במינסק אצל מאמנת ידעה שבין חניכיה היו אלופים רבים. ילנה נוביקובה התאמנה קשה מאוד אך בלחץ המאמנת סיימה מכון פדגוגי ורכשה מקצוע.
בשנת 1968 ילנה נוביקובה (בלובה) השתתפה בהצלחה גדולה באליפות ברית המועצות ונכללה בנבחרת האולימפית של ברית המועצות. באותו קיץ היא גם התחתנה ושינתה את שם המשפחה ל"בלובה", תחת שם זה היא השתתפה בתחרויות במהלך כל הקריירה בינלאומית שלה. באולימפיאדה זו בלובה זכתה ב-2 מדליות זהב (אישית ובתחרות קבוצתית). בהמשך היא השתתפה באולימפיאדות נוספות ובסך הכול זכתה ב-6 מדליות מהם 4 זהב.
בשנת 1971 בלובה זכתה באליפות עולם בתחרות אישית. בתחרויות אליפות עולם אישיות זו הייתה מדליית זהב היחידה שלה, אך בתחרויות קבוצתיות נבחרתה זכתה במספר מדליות זהב.
לאחר אולימפיאדת 1980 במוסקבה בלובה עזבה את התחרויות. תחילה היא התמסרה לחיי המשפחה - בגיל 40 נולד לה ילד שני מבעלה השני.
היא מתגוררת כיום במינסק ומלמדת באקדמיה לספורט.
משחקים אולימפיים

משחקי מקסיקו סיטי 1968 היו האולימפיאדה הראשונה של ילנה בלובה. במהלך האימונים היא נפצעה ברגל אך הייתה כשירה להשתתף בתחרויות לאחר טיפול תרופתי. במהלך תחרות אישית בלובה הפסידה לגלינה גורוחובה אך בהמשך היו לה קרבות מוצלחות והיא הצליחה להגיה למדליית זהב אישית. גם בתחרות קבוצתית נבחרת ברית המועצות זכתה בתחרות.
בשנת 1972 בלובה הגיע בתחרות אישית רק למקום ה-5 אך זכתה במדליית זהב בתחרות קבוצתית.
בשנת 1976 בלובה הצליחה להגיע לקרבות סיום בתחרות אישית אך זכתה רק במקום השלישי. בתחרות קבוצתית היא זכתה במדליית זהב.
בשנת 1980 בלובה לא הייתה בין המועמדות המובילות למדליה אישית וסיימה את התחרות במקום ה-9. בתחרות קבוצתית נבחרתה זכתה במקום השני אחרי צרפת.
יחסי בורונדי–צרפת

| יחסי בורונדי–צרפת |
| --- | --- |
בורונדי: צרפת


בורונדי: צרפת
שטח (בקילומטר רבוע)
27,830: 643,801
אוכלוסייה
14,133,268: 66,574,294
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,642: 3,030,904
תמ"ג לנפש (בדולרים)
187: 45,527
משטר
רפובליקה: רפובליקה נשיאותית למחצה

יחסי בורונדי–צרפת הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של בורונדי לבין הרפובליקה הצרפתית.
סקירה כללית

בורונדי היא מדינה שקיבלה עצמאות מבלגיה כחלק מעצמאות מדינות האימפריה הבלגית. צרפתית היא אחת השפות הרשמיות והמדינה חברה בארגון לה פרנקופוני. צרפת הכירה בבורונדי וכוננה איתה יחסים עוד זמן קצר אחרי עצמאותה. צרפת השעתה את היחסים הדיפלומטיים שלה עם בורונדי בין השנים 1996–1998 במהלך מלחמת האזרחים בבורונדי.
שגרירות צרפת בבורונדי נפתחה ביולי 1962 והסכם הראשון בין המדינות נחתם שנה לאחר מכן, ב-1963, בנוגע לשיתוף פעולה טכני ותרבותי בין שתי הממשלות ושני העמים.
שתי המדינות היו אחת נגד השנייה בנוגע למשפט של העיתונאי הבורונדי מוסלמי חסן רובקוקי בשנת 2001. צרפת ייצגה את הליברליות וביקרה באופן חריף את בורונדי על שליחת העיתונאית למאסר עולם. מקרה זה עורר את העיתונאים הצרפתים (וכל הכותבים בצרפתית) ליציאה למאבק על ההגנה על חופש העיתונות. בעקבות לחצים מצד מדינות המערב ובראשותן צרפת ובלגיה, הופחת עונשו של רובקוקי לשלוש שנים בלבד בשנת 2013 והוא שוחרר מסיבות בריאותיות בסוף 2013.
ביקורים מדרג גבוה > מבורונדי לצרפת

28 בספטמבר 1979 - ביקור של הנשיא הבורונדי בפריז.
25 ביוני 1983 - ביקור של הנשיא הבורונדי בפריז.
3 במרץ - 8 במרץ 1998 - ביקור של הנשיא הבורונדי בדרום צרפת.
11 בדצמבר - 12 בדצמבר 2000 - כנס על בורונדי בפריז בנוכחות הנשיא הבורונדי.
15 בפברואר - 16 בפברואר 2004 - ביקור של הנשיא הבורונדי בפריז.
9 בנובמבר - 10 בנובמבר 2016 - ביקור בצרפת של הנשיא הבורונדי.
11 במרץ 2013 - ביקור בצרפת של הנשיא הבורונדי.
ביקורים מדרג גבוה > מצרפת לבורונדי

11 באוקטובר 1982 - פסגת צרפת אפריקה בבוג'ומבורה במעמד נשיא צרפת פרנסואה מיטראן.
23 בינואר 2002 - ביקור משותף בבורונדי של שרי החוץ הבריטי והצרפתי.
ייצוג

בורונדי מיוצגת בצרפת בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בפריז. בורונדי מיוצגת בצרפת גם בדרג הקונסולרי באמצעות 4 קונסוליות רשמיות בערים: בורדו, ליון, מונפלייה, ונאנט.
צרפת מיוצגת בבורונדי בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בבוג'ומבורה.
יחסי אלג'יריה–ונצואלה

| יחסי אלג'יריה–ונצואלה |
| --- | --- |
אלג'יריה: ונצואלה


אלג'יריה: ונצואלה
שטח (בקילומטר רבוע)
2,381,740: 912,050
אוכלוסייה
46,970,063: 28,433,569
תמ"ג (במיליוני דולרים)
239,899: 482,359
תמ"ג לנפש (בדולרים)
5,107: 16,964
משטר
דמוקרטיה חצי נשיאותית: רפובליקה פדרלית

יחסי אלג'יריה–ונצואלה הם היחסים הבילטרליים בין אלג'יריה לוונצואלה. שתי המדינות חברות בארגון אופ"ק. מאז כינון היחסים ביניהן בשנת 1971, שתי המדינות חתמו על כמה הסכם דו-צדדיים.
היסטוריה

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1971.
בינואר 2015, במהלך המשבר הכלכלי בוונצואלה (אנ') והצניחה במחירי הנפט הבינלאומיים, נשיא ונצואלה ניקולאס מדורו סייר בשבע מדינות על מנת לחפש אחר משאבים ותמיכה למימון הוצאות ממשלתו, כולל אלג'יריה.
מדורו ערך ביקור רשמי באלג'יריה בקיץ 2018, לאחר שהשתתף בהשבעתו של נשיא טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן, ושוב ב-8 ביוני 2022, גם כן לאחר שביקר בטורקיה.
נציגויות דיפלומטיות

לאלג'יריה יש שגרירות בקראקס.
לוונצואלה יש שגרירות באלג'יר.
יחסי אלג'יריה–דנמרק

| יחסי אלג'יריה–דנמרק |
| --- | --- |
אלג'יריה: דנמרק


אלג'יריה: דנמרק
שטח (בקילומטר רבוע)
2,381,740: 43,094
אוכלוסייה
46,970,063: 5,983,727
תמ"ג (במיליוני דולרים)
239,899: 404,199
תמ"ג לנפש (בדולרים)
5,107: 67,550
משטר
דמוקרטיה סמי-נשיאותית: מונרכיה חוקתית

יחסי אלג'יריה–דנמרק הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה האלג'יראית הדמוקרטית העממית ובין ממלכת דנמרק. לאלג'יריה שגרירות בקופנהגן ואילו לדנמרק שגרירות באלג'יר.