stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרד ארמיסן
הערות שוליים

↑  ענבל חננאל, כוכבת "בובה רוסית" ובוגר SNL נפרדו אחרי 8 שנים, במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 17 באפריל 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007415778005171  GND: 1020386592  ISNI: 0000 0000 4725 9504  LCCN: no2007137539  MusicBrainz: b1bad7e7-18fd-4c1d-9a64-66c3696209ac  NTA: 413875016  VIAF: 66262594   WorldCat (עם VIAF): 66262594 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פרת' וקינרוס

| --- | --- |
סמל פרת' וקינרוססמל פרת' וקינרוס

 מדינה / טריטוריה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 אומת הבית:  סקוטלנד סקוטלנד
 בירת המחוז:  פרת' 
 תאריך ייסוד:  1 באפריל 1996
 שטח:  5,286 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  151,950 (2019)
  ‑ צפיפות:  29 נפש לקמ"ר (2018)
 קואורדינטות:  56°25′00″N 3°29′00″W﻿ / ﻿56.41666667°N 3.48333333°W﻿ / 56.41666667; -3.48333333 
 אזור זמן:  UTC
 https://www.pkc.gov.uk/
  מפת מיקום  מפה מפורטת    he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחוז פרת' וקינרוס (באנגלית: Perth and Kinross; בסקוטית: Pairth an Kinross; ובגאלית סקוטית: Peairt agus Ceann Rois) הוא מחוז ממחוזות סקוטלנד, הממלכה המאוחדת. המחוז נוצר בשנת 1996 בעיקר על בסיס שני המחוזות ההיסטוריים פרת'שייר וקינרוסשייר. עיר הבירה והמרכז האדמיניסטרטיבי של המחוז היא פרת'.
גאוגרפיה

מחוז פרת' וקינרוס שוכן במרכז סקולנד על קו התפר שבין הרמה והשפלה הסקוטית. המחוז גובל עם מחוז היילנד בצפון, אברדינשייר מצפון-מזרח, אנגוס ודנדי ממזרח, פייף וקלקמננשייר מדרום, מחוז סטירלינג מדרום-מערב ומחוז ארגייל וביוט ממערב.
אוכלוסיית המחוז כולה מונה 151,290, כאשר פרת' היא העיר המרכזית והגדולה במחוז עם 46,960 תושבים. מלבד העיר פרת', במחוז נמצאות מספר עיירות קטנות בהם בליירגורי ורטרי (Blairgowrie and Rattray) עם 9,060 תושבים, קריף (Crieff) עם 7,368 תושבים, קינרוס (Kinross) עם 5,120 תושבים, סקון (Scone) עם 4,430 תושבים ואלית' (Alyth) עם 3,193 תושבים.
אתרים ומוקדים חשובים במחוז כוללים את מנזר סקון וארמון סקון שליד מקומה ההיסטורי של אבן ההכתרה הסקוטית אבן סקון. בנוסף ניתן למנות את טירת בלייר ולוך אירן.
הערות שוליים

1 2  נכון לשנת 2018.
↑  נכון ל-2015.
1 2 3  נכון ל-2011.
↑  נכון ל-2014.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559853605171  ISNI: 0000 0001 0184 9645  LCCN: n82249927  MusicBrainz: 247e137e-4bc8-466c-8cd6-2d30d51662ba  NARA: 10046800  SUDOC: 124589006  VIAF: 153637246   WorldCat (עם VIAF): 153637246
פרויקט מוהול

CUSS I, הספינה שממנה נעשה הקידוח
פרויקט מוהול (באנגלית: Project Mohole) היה ניסיון לקדוח את קרום כדור הארץ אל תחום אי הרציפות מוהורוביצ'יץ'. הפרויקט מומן על ידי ממשלת ארצות הברית, באמצעות הקרן הלאומית למדע.
השלב הראשון של הפרויקט החל בשנת 1961, מול חופי מקסיקו. בוצעו חמישה קידוחים, שהעמוק בהם מגיע ל-183 מטר מתחת לקרקעית האוקיינוס שנמצאת כ-3,500 מטר מתחת לפני הים. היה זה עומק חסר תקדים לאותה עת, פי 30 ממה שנקדח עד לאותה עת.
חלק מהגאולוגים והגיאופיזיקאים התנגדו לפרויקט בטענה שהרווח המדעי הצפוי מהקידוחים לא מצדיק את התקציב העצום שניתן לפרויקט. הם ראו בפרויקט פעלול הנדסי בעל ערך מדעי מועט.
השלב השני של הפרויקט בוטל בשנת 1966, עקב מגבלות תקציביות ובעיות טכנולוגיות.
למרות שפרויקט מוהול נכשל במטרתו המיועדת, הוא הראה כי קידוח עמוק באוקיינוסים היה אמצעי בר-קיימא להשגת דגימות גאולוגיות. מאז הפסקתו של פרויקט מוהול בוצעו מספר תוכניות קשורות, כשהאחרונה היא תוכנית קידוח האוקיינוס (Deep Sea Drilling Project) של הקרן הלאומית למדע.
תהליך פיתוח הפרויקט

התהליך הפיתוחי של פרויקט מוהול כלל את השלבים הבאים:
חשיבת הרעיון: הרעיון לפרויקט התפתח בעקבות פגישה בין הגאולוגים האמריקאים הנודעים הארי הס וולטר מאנק, שדיברו על חוסר יכולתם למצוא רעיונות נבונים לפרויקטי מדע.
תכנון: בשלב זה עובר הפרויקט תכנון מקיף, הכולל איתור משאבים כגון כספים וציוד, ותיאום פעולות. זה הכלל הבסיסי של פרויקט מוהול המקורי.
יישום: בשלב זה מיושמים המשאבים והתוכניות שנקבעו בשלב התכנון. התחלת הפעילות הפיזית. תהליך היישום כלל שלושה שלבים עיקריים:
תוכנית קידוח ניסיונית: בשלב זה מתבצעת תוכנית קידוח ראשונית וניסיונית לבחינת הידע הטכני והטכנולוגי הדרוש לביצוע הקידוח הסופי. זה כולל ביצוע קידוחים ניסיוניים במטרה לבחון את תגובת הכלים והחומר בתנאי הפעולה הקשים במעמקי האוקיינוס.
תוכנית כלי ביניים: במהלך תוכנית זו נערכת הפקת כלי ביניים המשמשים לביצוע פעולות קידוח מורחבות בים. כלים אלה נוצרים ומתפקדים בפועל כדי לבצע תהליכי קידוח בעומק המים ולהביא ליבות גאולוגיות לשטח.
הקידוח הסופי: בשלב זה מבוצע הקידוח הסופי לעומקי המעמק האוקיינוסים במטרה להשיג דגימות גאולוגיות מהגבול בין קרום כדור הארץ למעטפת. התוצאות מאפשרות לנו להבין ולחקור את התהליכים הפנימיים של כדור הארץ.
הערכה: שלב זה מתרחש לאחר השלמת הפרויקט, כאשר נבדקים התוצאות והשלבים שעברו בפרויקט. במקרה של פרויקט מוהול, ההערכה הייתה בעיקר בקשר לכישלון הפרויקט ולשיטת הניהול שלו.
גילויים

בתוצאות מחקר שנערך נמצא כי שכבת הבזלת בתחתית החור EM 7 מגולגלת בצורה הפוכה. הפעולות של הקידוח לא השפיעו על המגנטיזציה הטבעית של הבזלת. זה מצביע על יציבות גבוהה של המגנטיזציה, שנראית כי נרכשה בעת קירור הבזלת. המגנטיזציה הטבעית מסוגלת להישאר בעוצמה גבוהה לאורך זמן, והיא חשובה לפרשנות מגנטית. היחס בין המגנטיזציה הטבעית של הבזלת לזו שנוצרה בעקבות החוקרים ירד, מה שמדגיש את הסכנה שבהסקת נתונים מפני הים בלבד.
הערות שוליים

↑  AN INTERVIEW WITH DR. GORDON LILL by Dr. David K. van Keuren History Office Naval Research Laboratory
↑  Project Mohole, www.nasonline.org
↑  Lindy Newman, “A Foolish and Unjustifiably Expensive Fiasco”: the beginnings of ocean drilling, JOIDES Resolution, ‏2020-02-02 (באנגלית אמריקאית)
↑  Allan Cox, Richard R. Doell, Magnetic properties of the basalt in hole EM 7, Mohole project, Journal of Geophysical Research 67, 1962-09, עמ' 3997–4004 doi: 10.1029/JZ067i010p03997
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 00966582 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעי כדור הארץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פיק ויתרס

| --- | --- |

 לידה:  4 באפריל 1948 (בן 76) לסטר, הממלכה המאוחדת 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1964 
 סוגה:  רוק, פאנק 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  מערכת תופים 
 www.pickwithers.co.uk
 
דייוויד "פיק" וית'רס (אנגלית: David "Pick" Withers‏; נולד ב-4 באפריל 1948) הוא מתופף בריטי. הוא ידוע כמתופף של להקת דייר סטרייטס בארבעת אלבומי האולפן הראשונים שלה.
חייו

וית'רס, יליד לסטר, אנגליה, החל לתופף במצעדים של תנועת הנוער הנוצרית "חטיבת הנערים." הוא החל את דרכו המקצוענית בגיל 17, כמתופף של להקה בשם "הפרימיטיבים," ולאחר מכן בלהקה "אביב," שהקליטה אלבום אולם לא זכתה להצלחה. הוא שימש כמתופף הבית של אולפני "רוקפילד" בוויילס. הוא למד תיפוף בבית הספר "טק מיוזיק סקול" בלונדון.
לוית'רס סגנון ייחודי בתיפוף, בהיותו מתופף רוק שנמנע מהצליל הכבד והחזק שאופייני לרוב מקצבי הרוק, ומעדיף הקשות רכות ומעודנות על תוף הסנֵר ועל מצילות ההיי האט על פני מופעי וירטואוזיות ומהירות תיפוף. בדומה למנהיג להקת ה"דייר סטרייטס", מארק נופלר, סגנונו של וית'רס מבוסס על מקצבי בלוז. נופלר פגש את וית'רס בלונדון בשנת 1973 כשהצטרף ללהקת הבלוז "Brewers Droop", שם שימש וית'רס כמתופף. הוא המשיך לשתף פעולה עם נופלר במהלך שנות השבעים, תוך כדי כך שניגן עם להקת הרוק-פולק "מגנה כרטה".
וית'רס היה חבר בלהקת ה"דייר סטרייטס" מתחילת דרכה ועד שנת 1982, אז עזב כדי להקדיש יותר זמן למשפחתו ולמוזיקת בלוז. בריאיון עיתונאי טען, שהוא חושש להפוך למתופף רוק. את מקומו כמתופף של ה"דייר סטרייטס" תפס טרי ויליאמס.
דיסקוגרפיה

עם הדייר סטרייטס:
1978, Dire Straits
1979, Communiqué
1980, Making Movies
1982, Love Over Gold
עם אחרים:
1979, רכבת איטית מגיעה (Slow Train Coming), בוב דילן
2011, Giant From The Blue, גארי פלטצ'ר
פיק (אלבום)

פיק הוא אלבום האולפן השני של המוזיקאי הישראלי צביקה פיק. את האלבום הוציאה לאור חברת התקליטים CBS ישראל באוגוסט 1973. בעיבוד המוזיקלי של האלבום, לצידו של פיק עצמו, השתתפו מוזיקאים שונים, בהם יצחק קלפטר ואלדד שרים.
מתוך האלבום יצאו שני תקליטונים כפולים: אחד כולל את השירים "מחשבות" ו"הרקדן האוטומטי" בדואט עם רותי נבון, שיצא בשנת 1972, והשני כולל את השירים "סימנים" ו"תמיד ישנו מחר", שיצא לאור לאחריו ב-1973. לצידם נכללו באלבום גם ביצועים של פיק ל"שושנת פלאים" מאת שאול טשרניחובסקי, שבוצע על ידי יוני נמרי, והלחין פיק עבור ערב שירי משוררים, ל"בין האצבעות", שהלחין עבור רותי נבון, שגרסתה לשיר זכתה להצלחה. ול"שמע ישראל", שהלחין וביצע עבור פסטיבל הזמר החסידי. השיר "תמיד השתנית" נכתב על ידי ג'קי וולש ומושר בשפה האיטלקית.
מתוך האלבום היו ללהיטים השיר "סימנים", שהגיע לעשירייה הפותחת במצעדי הפזמונים השנתיים של הגל הקל וגלי צה"ל, ו"הרקדן האוטומטי", שעל אף שלא זכה להתברג במצעדים אלו, הפך לאחד משיריו המוכרים ביותר של פיק.
רשימת רצועות

| פיק> מס' | פיק> שם | פיק> משך | פיק>  | פיק>  | פיק>  | פיק>  | פיק>  | פיק>  | פיק>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | סימנים  | 3:42 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | שושנת פלאים  | 3:30 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | הרקדן האוטומטי  | 4:30 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | אתך ובלעדייך  | 4:50 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | "הכח" זהו כח  | 3:30 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | מחשבות  | 4:00 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | בין האצבעות  | 5:14 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | שמע ישראל  | 5:42 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | שולחן לשניים  | 3:21 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | את השתנית  | 3:45 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | ואלס של חצות  | 4:17 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | תמיד ישנו מחר  | 3:40 |  |  |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  צביקה פיק – מחשבות (1972), באתר סטריאו ומונו
↑  צביקה פיק – סימנים (1973), באתר סטריאו ומונו
↑  בין האצבעות, באתר "פזמונט"
↑  תשל"ג, באתר "פזמונט"
↑  תשל"ג (גלי צה"ל), באתר "פזמונט"
| צביקה פיק |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | זוהי הדרך שלי • פיק • מה עכשיו? • אריך נגן מספר 4 • קליידוסקופ • מוסיקה • המראה • עכשיו • 15 שנים • צביקה פיק שר חוליו איגלסיאס • לעשות אהבה • הלילה הוא הלילה |  |
| פסקולים | בדרנית בחצות • שלאגר • שיער |  |
| אלבומי אוסף | 12 להיטי זהב • שירי משוררים • 24 להיטים • להיטי זהב 2 • להיטיו הגדולים • אוסף פרטי • להיטי זהב • הלהיטים הגדולים • האוסף המשולש • פיק Time • להיטים במקום ה-1 |  |
| אלבומי הופעה | מעלה מעלה • בקיסריה • Maria's Honor |  |
| אלבומי מחווה | כולם שרים פיק |  |
| סרטים וסדרות | בדרנית בחצות • שלאגר • תמיד אותו חלום |  |
| מחזמרים | שיער • מרי לו |  |
| משפחה | מירית שם אור (אישה, 1975–1995) • שרונה פיק (בת) • דניאלה פיק (בת) |  |
| צביקה פיק - שירים |
| --- | --- | --- |
| זוהי הדרך שלי | "אין מדינה לאהבה" • "שני תפוחים" • "זוהי הדרך שלי" • "אני הולך לאן שאן" |  |
| פיק | "סימנים" • "שושנת פלאים" • "הרקדן האוטומטי" • "בין האצבעות" • "שמע ישראל" |  |
| מה עכשיו? | "אני אוהב אותך לאה" • "רינה טיל" • "איתך ובלעדייך" |  |
| אריך נגן מספר 4 | "חנן ועליזה" • "פרפרה" |  |
| בדרנית בחצות | "טוב להתאהב" |  |
| קליידוסקופ | "אהבה בסוף הקיץ" • "משהו נשרף לי בלב" • "דמדומים" • "השנים שחלפו" |  |
| מוסיקה | "מוזיקה (מעלה מעלה)" • "שוב נתחיל מחדש" • "מרי לו" • "נאסף תשרי" • "לא אני" • "אהבה בסוף הקיץ" |  |
| המראה | "המראה" • "אין לי איש מלבדי" • "כוכבים בדו" • "ממש כמו בהתחלה" • "מסיבת יום ששי" • "על חטא" • "שיר הפריכה" |  |
| להיטיו הגדולים | "אלה סינדרלה" • "השתקפות" |  |
| עכשיו | "מישהו אחר" |  |
| אוסף פרטי | "יש לך" |  |
| לעשות אהבה | "עוד יום" |  |
| שירים אחרים | "זה קרה לי" • "כנטות היום" • "הסבון בכה מאוד" • "בגללך" • "עם ישראל חי בקושי" • "פאטה מורגנה" • "מי שלא רוקד עומד" • "סוף" • "זיקוקי דינור" |  |
פרחי פרג

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  וינסנט ואן גוך
 תאריך יצירה:  1887
 טכניקה וחומרים:  שמן על בד
 ממדים בס"מ
 רוחב:  54 ס״מ 
 גובה:  65 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 מיקום:  מוזיאון ואן גוך, אמסטרדם
 
פרחי פרג (בהולנדית: Stilleven met viscaria) הוא ציור בצבעי שמן של הצייר ההולנדי וינסנט ואן גוך, שנוצר בשנת 1887. שוויו המוערך של הציור נע בין 50 ל-55 מיליון דולרים. הוא נגנב ממוזיאון מוחמד מחמוד ח'ליל שבקהיר באוגוסט 2010, ולא נמצא מאז.
רק מספר שעות לאחר הגנבה, הרשויות במצרים עצרו שני אזרחים איטלקיים בנמל התעופה הבינלאומי של קהיר, אך התברר כי הם לא השודדים. זוהי הפעם השנייה שבה נגנב הציור. בפעם הראשונה הוא נגנב ביוני 1977, והושב רק לאחר כעשור מכווית.
בציור מתוארת ואזה עם פרחי פרג צהובים ואדומים. הצבעוניות של פרחים מנוגדת לרקע הכהה. ואן גוך שאב את הניגודיות הזו מאדולף מונטיצ׳לו. מונטיצ׳לו היה צייר צרפתי שואן גוך ראה את יצירותיו בפריז ב-1886 והושפע מהם רבות. מוערך כי הציור נעשה בשנת 1887, כשלוש שנים לפני התאבדותו של ואן גוך.
ב-2010 בית המשפט במצרים הרשיע אחד עשר עובדים ממשרד התרבות המקומי, כולל סגן השר, ברשלנות שהובילה לגנבת הציור. המורשעים קיבלו עונשי מאסר של עד שלוש שנים, אך רובם שוחררו בערבות. המיליארדר המצרי נגיב סאווירס הציע פרס של 175 אלף דולר תמורת מסירת מידע שיוביל למציאתה של היצירה הגנובה.
הערות שוליים

↑  "Egypt culture chief sleepless over Van Gogh theft", Reuters (באנגלית)
↑  "Egyptian ministry officials jailed over Van Gogh theft", BBC (באנגלית)
↑  "Faulty alarms blamed for Van Gogh theft in Egypt", BBC (באנגלית)
↑  "Van Gogh painting stolen in Cairo", BBC (באנגלית)
↑  "Egyptian minister says Van Gogh picture still missing", BBC (באנגלית)
↑  "Stolen Van Gogh painting still missing", The Guardian (באנגלית)
↑  "Egyptian tycoon offers reward for Van Gogh theft", Reuters (באנגלית)
| וינסנט ואן גוך |
| --- | --- | --- |
| יצירותיו | אגוסטינה סגטורי יושבת בקפה דו טמבורין • אוכלי תפוחי האדמה • אירוסים • בית החולים בארל • בית העירייה באובר • ברושים • גולגולת עם סיגריה בוערת • גן בית הכומר בנונן • גשר לנגלואה בארל • דיוקנו של ד"ר גאשה • דיוקנו של פר טנגי • דיוקן אמו של האמן • דיוקן עצמי ללא זקן • דיוקן עצמי עם אוזן חבושה • דיוקן עצמי של ואן גוך • דיוקנאות של וינסנט ואן גוך • דיוקנה של מאדאם ז'ינו • דרך ברושים וכוכב • דרך ליד ארל • הבית הלבן לעת לילה • הבית הצהוב • הזואווי • הרועה (על פי מילה) • זיכרון הגן באטן • חדר שינה בארל • החמניות • הכיסא של ואן גוך • הכנסייה באובר • הכרם האדום • לה מוסמה • ליל כוכבים • ליל כוכבים מעל הרון • מרפסת בית הקפה בלילה • משפחת רולין • נוף מושלג • נוף עם כרכרה ורכבת • נופי פריז מחדרו של וינסנט ברו לפיק • סמטת אליסקאמפס • סרטן על גבו • עגלה ופר שחור • על סף הנצח • עצי זית •  פרחי פרג • פריחות שקד • קפה הלילה • שדה חיטה עם ברושים • שדה חיטה עם עורבים • שדה חיטה עם עפרוני • שורשי עץ • שני סרטנים |  |
| סרטים | תאווה לחיים (1956) • חלומות (1990) • וינסנט ותיאו (1990) • לאהוב את וינסנט  (2017) • ואן גוך: בשערי הנצח (2018) |  |
| ראו גם | תאו ואן גוך • מוזיאון ואן גוך • מוזיאון ד'אורסה |  |
פרובינציית מיין

| --- | --- |
דגל

 
 זיכיון 1622 של מחוז מיין מוצג בכחול. החלוקה של 1629 למחוז ניו המפשייר (מדרום לפיסקאטקווה) ולמחוז מיין (צפונית לפיסקאטקווה) מוצגת באמצעות הצללה. הגבולות של הזיכיון של חברת מפרץ מסצ'וסטס מוצגים בירוק.
 גאוגרפיה
 יבשת:  אמריקה הצפונית 
 היסטוריה
 הקמה:  מתן הזיכיון המלכותי
 הקמה:  1622
 פירוק:  צירוף הפרובינציה למושבת מפרץ מסצ'וסטס
 פירוק:  1691
 ישות יורשת:  מושבת מפרץ מסצ'וסטס   מחוז מיין
 
פרובינציית מיין מתייחס לכל אחת מהמושבות האנגליות השונות שהוקמו במאה ה-17 לאורך החוף הצפון מזרחי של אמריקה הצפונית, בתוך חלקים ממדינות ארצות הברית של ימינו מיין, ניו המפשייר וורמונט, והפרובינציות הקנדיות של קוויבק וניו ברנזוויק. היא התקיימה באמצעות סדרה של זיכיונות קרקעיים שנעשו על ידי מלכי אנגליה בתקופה זו, וכללה את ניו סומרסטשייר, ליגוניה ופאלמות' (כיום פורטלנד, מיין). הפרובינציה שולבה במושבת מפרץ מסצ'וסטס במהלך שנות ה-50 של המאה ה-17, החל מהקמתו של מחוז יורק, מסצ'וסטס, שהשתרע מנהר פיסקאטקווה עד מזרחית לשפך נהר הפרסומפסקוט במפרץ קסקו. בסופו של דבר, השטח שלה גדל והקיף כמעט את כל מיין של ימינו.
היסטוריה > הזיכיון של 1622

הזיכיון הראשון על הקמת פרובינציית מיין הוענק ב-10 באוגוסט 1622 לסר פרדיננדו גורג'ס וג'ון מייסון על ידי מועצת פלימות' לניו אינגלנד, שבעצמה הוענק לה זיכיון מלכותי על ידי ג'יימס הראשון לחוף צפון אמריקה בין ה קו הרוחב ה-40 לקו הרוחב ה-48 "מן הים לים". הזיכיון הראשון הזה הקיף את החוף שבין הנהרות מרימאק וקנבק, וחלקת אדמה לא סדירה בין מי השפכים של שני הנהרות. בשנת 1629, ג'ורג'ס ומייסון הסכימו לפצל את הזיכיון בנהר פיסקאטקווה, כאשר מייסון שומר על האדמה שמדרום לנהר פרובינציית ניו המפשייר.
ג'ורג'ס קרא לחלק השטח הצפוני יותר שלו, ניו סומרסטשייר על שם מחוז הולדתו סומרסט באנגליה. חוסר מימון והעדר אמנה מלכותית עיכבו את הפיתוח, והוקמו רק כמה יישובים קטנים. ג'ורג'ס ביקש ליצור קהילה נאו-פיאודלית הדומה למערב אנגליה. המושבה הייתה אנגליקנית ומלוכנית, ולכן צידדה במלך במלחמת האזרחים האנגלית (1642–1651).
היסטוריה > הזיכיון של 1639

בשנת 1639, גורג'ס השיג זיכיון מחודש על האזור שבין נהרות פיסקאטקווה וקנבק, בצורת אמנה מלכותית של צ'ארלס הראשון, מלך אנגליה. האזור היה בערך זהה לזה שכוסה בזיכיון משנת 1622 לאחר הפיצול ב-1629 עם מייסון. מאמץ הקולוניזציה המחודש הזה נבלם גם בשל מחסור בכסף ובמתיישבים, אך המשיך לשרוד גם לאחר מותו של ג'ורג'ס ב-1647.
היסטוריה > קליטה על ידי מסצ'וסטס

החל משנות ה-40 של המאה ה-17, מושבת מפרץ מסצ'וסטס הסמוכה החלה לתבוע שטחים מצפון לנהר המרימאק, מכיוון שהנקודה הצפונית ביותר של המרימאק הייתה צפונה יותר משפכו. זה הביא לניהול של ההתיישבויות המוקדמות של מה שהפך מאוחר יותר לניו המפשייר. לאחר סקר שנערך בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-17, הרחיבה מסצ'וסטס את תביעות הקרקע שלה עד צפונה עד מפרץ קאסקו. עד 1658, מסצ'וסטס השלימה את הטמעת כל הטריטוריה המקורית של גורג'ס בשטח השיפוט שלה.
בשנת 1664, העניק צ'ארלס השני, מלך אנגליה מענק לג'יימס, דוכס יורק עבור שטחים מצפון וממזרח לנהר קנבק. על פי תנאי הזיכיון הזה, הטריטוריה שולבה במחוז קורנוול, חלק מפרובינציית ניו יורק הקניינית של הדוכס. השטח שנקבע באמנה זו הקיף את האזורים שבין הנהרות קנבק וסנט קרואה. אזור זה, שנקרא בעבר הטריטוריה של סגדהוק, מהווה את החלק המזרחי של מדינת מיין של ימינו. צ'ארלס התכוון לכלול במענק זה את טריטוריית הגורג'ס לשעבר, אך יורשיהם של הגורג'ס בחרו במקום זאת למכור את שאר התביעות שלהם למסצ'וסטס.
בשנים 1674–1675, האזור שבין נהר קנבק ומפרץ פנובסקוט נוהל כמחוז דבונשייר, מחוז מיין, מושבת מפרץ מסצ'וסטס, חופף לטענת ניו יורק. החל משנת 1675, מלחמת המלך פיליפ הביאה לנטישת אזור זה על ידי מתיישבים אנגלים עד המאה ה-18.
בשנת 1691, ויליאם השלישי ומרי השנייה הוציאו אמנה למחוז החדש של מפרץ מסצ'וסטס שהקיף (בנוסף לטריטוריות אחרות) את התביעות הקודמות של מושבת מפרץ מסצ'וסטס, ושל הדוכס מיורק. האזור הפך לנפת יורק, מסצ'וסטס ולאחר מכן למחוז מיין, חלק ממסצ'וסטס עד שהפך למדינה עצמאית ב-1820.
הערות שוליים

↑  Colin Woodard (20 דצמ' 2020). "Maine can finally get out of Massachusetts' shadow". The Boston Globe. {{cite news}}:  (עזרה)
פרידריך וילהלם, דוכס סקסוניה-מיינינגן

פרידריך וילהלם, דוכס סקסוניה-מיינינגן (בגרמנית: Friedrich Wilhelm, von Sachsen-Meiningen;‏ 16 בפברואר 1679 – 10 במרץ 1746) היה דוכס סקסוניה-מיינינגן בין השנים 1743–1746.
ביוגרפיה

ארנסט לודוויג נולד ב-16 בפברואר 1679 באיכטרסהאוזן שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-גותה, לברנהרד, נסיך סקסוניה-גותה, ולמריה הדוויג מהסן-דרמשטדט, בתם של גאורג השני, רוזן הסן-דרמשטדט וסופיה אלאונורה מסקסוניה.
לאחר מותו של סבו ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-גותה בשנת 1675 שלטו אביו ברנהרד ודודיו במשותף, ובשנת 1680 פוצלה הדוכסות בין שבעת האחים; פרידריך הראשון, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג, אלברכט החמישי, דוכס סקסוניה-קובורג, ברנהרד הראשון, דוכס סקסוניה-מיינינגן, היינריך, דוכס סקסוניה-רמהילד, כריסטיאן, דוכס סקסוניה-אייזנברג, ארנסט השלישי, דוכס סקסוניה-הילדבורגהאוזן, ויוהאן ארנסט, דוכס סקסוניה-זאלפלד.
בשנת 1706 מת אביו ברנהרד הראשון, דוכס סקסוניה-מיינינגן, ואחיו ארנסט לודוויג הראשון, דוכס סקסוניה-מיינינגן עלה לשלטון במקומו. מכיוון שאביו לא ציווה שהוא יירש לבדו, היו אמורים פרידריך וילהלם ואחיו אנטון אולריך לרשת עם ארנסט לודוויג את השלטון במשותף. אולם ארנסט לודוויג חתם עמם על הסכם, ולפיו הם ויתרו על השלטון בעד לתמורה ממונית.
בשנת 1724 מת אחיו ארנסט לודוויג הראשון, דוכס סקסוניה-מיינינגן, ובנו ארנסט לודוויג השני, דוכס סקסוניה-מיינינגן עלה לשלטון במקומו, אולם מכיוון שהיה קטין, מונו פרידריך וילהלם ואחיו אנטון אולריך לעוצרי הדוכסות. ב-24 בפברואר 1729 מת ארנסט לודוויג, ובמקומו עלה לשלטון אחיו קרל פרידריך, דוכס סקסוניה-מיינינגן, תוך שפרידריך וילהלם ואנטון אולריך ממשיכים לכהן כעוצרים עד לשנת 1733.
בשנת 1743 מת קרל פרידריך ללא ילדים, ופרידריך וילהלם עלה לשלטון במקומו. פרידריך וילהלם לא נישא ולא היו לו ילדים, ומשום כך לאחר מותו ב-10 במרץ 1746, עלה לשלטון במקומו אחיו למחצה אנטון אולריך, דוכס סקסוניה-מיינינגן.
פרידריך ויזה

| --- | --- |

גנרל פרידריך ויזה
 לידה:  5 בדצמבר 1892 נורדהאשטדט, האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 פטירה:  13 בפברואר 1975 (בגיל 82) גיסן, גרמניה המערבית גרמניה המערבית
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1914–1919   1935 – 1945
 דרגה:   גנרל חיל הרגלים (ורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-26   מפקד הקורפוס ה-35   מפקד הארמייה ה-19   מפקד הקורפוס ה-8   מפקד הקורפוס ה-11
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה
 
פרידריך ויזה (בגרמנית: Friedrich Wiese;‏ 5 בדצמבר 1892 – 13 בפברואר 1975) היה מפקד בכיר בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

ויזה נולד ב-5 בדצמבר 1892 בנורדהאשטדט, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייס ויזה לצבא הגרמני הקיסרי, הצטרף לרגימנט הרגלים ה-84 (שלזוויג - פון מנשטיין), וב-6 בנובמבר 1915 הועבר לרגימנט הרגלים ה-147 (מזוריה ה-2), עמו לחם עד סוף המלחמה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה פרש ויזה מהצבא, והצטרף למשטרת המבורג. בשנת 1935 הצטרף ויזה לורמאכט, והועלה לדרגת מיור. ב-1 באפריל 1938 הועלה ויזה לדרגת אוברסט לוטננט, ומונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרגלים ה-116.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה פיקד ויזה על הגדוד ה-1 מרגימנט הרגלים ה-116, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-9 בחזית המערבית. במהלך המערכה על צרפת פיקד ויזה על גדודו, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-9 במסגרת הקורפוס ה-40. ב-10 בדצמבר 1940 מונה ויזה למפקד רגימנט הרגלים ה-39, וב-1 ביוני 1941 הועלה לדרגת אוברסט. במהלך מבצע ברברוסה פיקד ויזה על הרגימנט שבפיקודו, כחלק מהדיוויזיה ה-26 במסגרת הקורפוס ה-6, וב-14 באפריל 1942 קיבל את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-15 באפריל 1942 מונה ויזה למפקד הדיוויזיה ה-26, שהייתה חלק מהקורפוס ה-53 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה, וב-1 בספטמבר 1942 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-1 בינואר 1943 הועלה ויזה לדרגת גנרל לוטננט, וב-5 באוגוסט 1943 מונה למפקד הקורפוס ה-35, שהיה חלק מהארמייה התשיעית ולאחר מכן חלק מהארמייה השנייה במסגרת קבוצת ארמיות מרכז. ב-1 באוקטובר 1943 הועלה ויזה לדרגת גנרל חיל הרגלים, וב-24 בינואר 1944 קיבל תוספת עלי אלון לצלב האבירים של צלב הברזל. ב-28 ביוני 1944 מונה ויזה למפקד הארמייה ה-19, שהייתה חלק מקבוצת ארמיות G, ופיקד עליה במהלך מבצע דרגון. ב-15 בדצמבר 1944 הועבר ויזה לעתודת המילואים, וב-19 במרץ 1945 מונה למפקד הקורפוס ה-8, שהיה חלק מהארמייה ה-17, במסגרת קבוצת ארמיות מרכז. ב-6 באפריל 1945 מונה ויזה בנוסף גם למפקד הקורפוס ה-11, ופיקד עליו עד סוף המלחמה.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

לאחר המלחמה התגורר ויזה בגיסן, עד למותו ב-13 בפברואר 1975.
פרשת תצלומי עדנאן חאג'

התצלום של עדנאן חאג' לאחר שעובד באופן דיגיטלי.
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
השוואה בין התמונה לפני העיבוד הדיגיטלי (משמאל) ואחריו.
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
התמונה המעובדת השנייה. בתמונה המקורית הופיע נור בודד ובמעובדת שלושה. כמו כן, נטען בתיאור התמונה כי אלו הם טילי אוויר-קרקע.
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
פרשת תצלומי עדנאן חאג'  (נקראת גם רויטרסגייט) עוסקת בתמונות שצולמו ועובדו על ידי עדנאן חאג', צלם לבנוני שהתמקד בצילומי המזרח התיכון, ואשר עבד למעלה מ-10 שנים בסוכנות הידיעות רויטרס. מבין תצלומי מלחמת לבנון השנייה שפרסם, נמצאו לפחות שניים מעובדים.
השתלשלות האירועים

עיבוד הצילום הראשון התגלה ב-5 באוגוסט 2006 על ידי הבלוגר צ'ארלס ג'ונסון מ-Little Green Footballs, שטען כי קיימות בו ראיות חותכות לעיבוד הצילום. רויטרס מחקה את התצלום, והודיעה כי הצלם חאג' טוען שלא הייתה כוונת זדון בעיבוד התצלום והוא נעשה לשם הסרת סימני אבק. החברה לא גיבתה את הצלם, והודיעה כי פעולתו נוגדת את מדיניותה בנושא וכי גרסה מתוקנת של התצלום תחליף את זו המעובדת. מנהל מחלקת יחסי הציבור של רויטרס מוירה ויטל הודיע כי רויטרס תיקח ברצינות את הנושא בשל היותו מנוגד למדיניות המערכת.
ב-6 באוגוסט הודיעה רויטרס כי תפסיק את שיתוף הפעולה עם עדנאן חאג'. חאג' חזר וטען שהוא פשוט ניסה להסיר סימני אבק, ושהוא עשה טעויות עקב תנאי התאורה הגרועים שעבד בהם. מבקרים הצביעו על כך שהדבר בלתי אפשרי, משום שבתמונה המעובדת של חאג' הוסף עשן רב שלא היה בתמונה המקורית, שוכפלו מספר בניינים, ונראתה תבנית חוזרת המצביעה על כך שקטע מהעשן שוכפל מספר פעמים.
ב-7 באוגוסט החליטה רויטרס להוציא את כל התמונות שצולמו על ידי עדנאן ממכירה.
ב-18 בינואר 2007 דיווחה רויטרס כי חקירה פנימית על הפרשה הובילה לפיטורי עורך צילומים בכיר בחברה.
ב-11 במאי 2008 הסירה רויטרס את כל התמונות של חאג' מהאתר שלה.
הפרשה צוינה כדוגמה להטיות פוליטיות בתקשורת ובפרט לסילוף מידע במזיד שנעשה כנגד ישראל.
ראו גם

פרשת מוחמד א-דורה
פאליווד
הערות שוליים

↑  דוגמה לשימוש במילה באתר אוניברסיטת צפון קליפורניה - מדובר בשעשוע לשוני על פרשת ווטרגייט, מסוג לשון נופל על לשון
↑  מקור נוסף מאתר הג'רוזלם פוסט
↑  הודעת רויטרס על הקשחת הנהלים בעקבות הפרשה
↑  ספציפית הכפלת פריטים בתמונה באמצעות התוכנה אדובי פוטושופ
↑  המידע באתר רויטרס
↑  Reuters Doctoring Photos from Beirut? באתר Little Green Footballs
↑  תמונות שעובדו באתר "תמונות מפורסמות"
↑  Reuters admits altering Beirut photo באתר ynet באנגלית
↑  כנ"ל
↑  Reuters drops Beirut photographer באתר BBC
↑  ראו ביקורת בבלוג LAYOUT editor's ב-14 באוגוסט 2006.
↑  כתבה ב-BBC בנושא