stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גיולה מאדאראס
קורות חיים > ראשית חייו וחינוך

מאדאראס נולד בפשט למשפחת אצולה עשירה קטנה. ביטחונו הכלכלי אפשר לו להקדיש את כל חייו לעבודה מדעית. הוא למד באוניברסיטת אטווש לוראנד, בבודפשט, תחילה למד רפואה, ולאחר מכן זואולוגיה. בשנת 1880, הוא השלים עבודת דוקטורט על האנטומיה של ציפורים ממשפחת הירגזיים.
קורות חיים > קריירה מדעית

בין 1879 ל-1915 עבד מאדארס במוזיאון הלאומי של הונגריה. לאחר מכן עבר לנהל את המחלקה המקומית לאורניתולוגיה. כחלק מעבודתו טייל באירופה, באסיה, באפריקה, בדרום אמריקה ואף בחלקים רבים מהונגריה, לרבות בנויזידלרזה. בין השנים 1884–1889 עבד בעריכת כתב עת שעסק בחקר הציפורים, ואף תרם לכתב העת איורים שצייר. מאדאראס פרסם את איוריו אף בלקסיקון שעסק בציפורי הונגריה. ב-1896, בעת שביקר בסרי לנקה, זיהה 125 מינים של ציפורים. ב-1912, בעת ששט על הנילוס הכחול, לקה במלריה. בסך הכל, פרסם מאדאראס 150 עבודות העוסקות באורניתולוגיה.
קורות חיים > קריירה אמנותית

מאדאראס למד ציור מהצייר ההונגרי אנטל ליגטי (אנ'), שעבד גם הוא במוזיאון ההונגרי הלאומי. ציורי הנוף של מאדאראס, כמו גם ציורים של חיות שצייר, הוצגו בגלריה הלאומית של הונגריה שבבודפשט, והוא גם אייר בעצמו את רוב האיורים בספרים ובמאמרים שפרסם בנושאי אורניתולוגיה.
הערות שוליים

↑  Schenk, J.; Hellmayr, C. E., Obituary. Julius von Madarász, The Ibis, יולי 1932 doi: 10.1111/j.1474-919X.1932.tb00344.x
1 2  MADARÁSZ, Gyula, באתר "Fine arts in Hungary" (בהונגרית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 6020356  BnF: cb103629466 (data)  DSI: 8632  GND: 117518255  ISNI: 0000 0000 0015 3796  RERO: 02-A020399986  VIAF: 76304922   WorldCat (עם VIAF): 76304922 
ציור של תוכי מקאו שצייר מאדאראס
דיולה גמבש

דיולה גמבש (בהונגרית: Gömbös Gyula;‏ 26 בדצמבר 1886 – 6 באוקטובר 1936) היה מדינאי הונגרי שכיהן תחילה כשר ההגנה ולאחר מכן כראש ממשלת הונגריה בין 1932 ל-1936. הוא היה בין הגורמים אשר קירבו את הונגריה אל גרמניה הנאצית בתקופה שקדמה למלחמת העולם השנייה.
די ג'יי ג'אזי ג'ף והפרש פרינס

| --- | --- |

 מקום הקמה:  פילדלפיה/מערב העיר 
 מוקד פעילות:  צפון פילדלפיה, פילדלפיה, פנסילבניה, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1985–1994 (כ־9 שנים)
 סוגה:  היפ-הופ
 חברת תקליטים:  Word-Up  ג'ייב רקורדס
 פרסים והוקרה:  פרס גראמי לביצוע הראפ הטוב ביותר (1989)  פרס Soul Train לאלבום ראפ (1989)  פרס גראמי להופעת ראפ על ידי צמד או קבוצה (1991)  פרס VMA לווידאו הראפ הטוב ביותר (1989)  פרס המוזיקה האמריקאית לאלבום הראפ/היפ-הופ האהוב ביותר (1989)  פרס המוזיקה האמריקאית לאמן הראפ/היפ-הופ האהוב ביותר (1989)  פרס המוזיקה האמריקאית לאלבום הראפ/היפ-הופ האהוב ביותר (1992) 
 חברים
 ויל סמית' (דה פרש פרינס)   די ג'יי ג'אזי ג'ף   רדי רוק סי
 
די ג'יי ג'אזי ג'ף והפרש פרינס (באנגלית: DJ Jazzy Jeff & The Fresh Prince) היה הרכב היפ-הופ אמריקאי מצפון פילדלפיה, פנסילבניה, שכלל את האומנים: די ג'יי ג'אזי ג'ף, ויל סמית' (דה פרש פרינס) ורדי רוק סי. ב-1989 ההרכב זכה בפרס גראמי לביצוע הראפ הטוב ביותר על השיר "Parents Just Don't Understand", וכן ב-1992 ההרכב זכה בפרס גראמי לביצוע הראפ הטוב ביותר על ידי צמד או הרכב על השיר "Summertime". ב-1994 ההרכב התפרק.
היסטוריה > 1985–1987: השנים הראשונות

ב-1985 די ג'יי ג'אזי ג'ף וויל סמית' הכירו אחד את השני במסיבה, לאחר מכן הם החליטו לשתף פעולה יחד כצמד. סמית' צירף את חברו רדי רוק סי, על תקן הביטבוקסר של ההרכב. ב-1986 הם הוציאו לאור את סינגל הבכורה שלהם, שנקרא "Girls Ain't Nothing but Trouble", תחת חברת התקליטים וורד אפ רקורדס (Word Up Records). הסינגל זכה להצלחה, שמשכה את תשומת הלב של חברת התקליטים ג'ייב רקורדס ושל איש העסקים ראסל סימונס. ב-1987 יצא לאור אלבום הבכורה של ההרכב, "Rock the House", שהוכתר כאלבום זהב.
היסטוריה > 1988 – היום

ב-1988 ההרכב הוציא לאור את האלבום "He's the DJ, I'm the Rapper", שאת רובו חברי ההרכב הקליטו בבריטניה. האלבום הוכתר שלוש פעמים כאלבום פלטינה והגיע למקום ה-4 במצעד בילבורד 200. הסינגל "Parents Just Don't Understand" מהאלבום זיכה את ההרכב בפרס גראמי לביצוע הראפ הטוב ביותר. הסינגל הושמע ואוזכר במספר פרקים בתוכנית הנסיך המדליק מבל-אייר.
בשנת 1989 יצא לאור האלבום השלישי של ההרכב, "...And in This Corner". למרות שהאלבום הוכתר כאלבום זהב, החלה ירידה בפופולריות של ההרכב. שנה לאחר צאת האלבום ויל סמית' וג'אזי ג'ף החלו לשחק יחד בקומדיית המצבים הנסיך המדליק מבל-אייר, שבה ויל שיחק כדמות הראשית וג'אזי ג'ף (בתוכנית משחק את ג'אז) שיחק את החבר הטוב של ויל. באותה השנה רדי רוק סי עזב את ההרכב בשל הבדלים יצירתיים. סמית' טען שביטבוקס לא מתאים לאותה התקופה של ההיפ-הופ. ב-1999 רדי רוק סי תבע את סמית' וג'אזי ג'ף על כך שמגיע לו שליש מהרווחים של ההרכב, התביעה נדחתה בגלל התיישנות.
ב-1991 ההרכב הוציא לאור את האלבום "Homebase", שהוכתר כאלבום פלטינה וזכה בפרס המוזיקה האמריקאית בקטגוריה אלבום הראפ/היפ-הופ המועדף. הסינגל "Summertime" מהאלבום, זיכה את ויל וג'אזי בפרס גראמי על הופעת הראפ הכי טובה על ידי צמד או הרכב, כמו כן הוא הגיע לראש מצעד אלבומי הרית'ם אנד בלוז\היפ-הופ הכי טובים ולמקום ה-4 במצעד בילבורד הוט 100.
ב-1992 ההרכב הוציא לאור את השיר "Higher Baby" כחלק מאלבום האוסף "Barcelona Gold", שנעשה במיוחד ל אולימפיאדת ברצלונה.
ב-1993 יצא לאור האלבום האחרון של ההרכב, שנקרא "Code Red", שהוכתר כאלבום זהב. הסינגל המוביל באלבום היה "Boom! Shake the Room" שהגיע למקום ה-1 במצעדים בספרד, בבריטניה, באוסטרליה ובאירלנד.
זמן קצר לאחר צאת האלבום סמית' הקדיש את מלוא זמנו בקריירת המשחק שלו. ב-1993 הוא שיחק לראשונה בתפקיד הראשי בסרט קשר בכל מחיר. ב-1996 הוא שיחק בסרט היום השלישי, ועזב באותה השנה את הסיטקום הנסיך המדליק מבל איר. סמית' וג'אזי ג'ף נתבעו על ידי ג'ייב רקורדס, שטענו שהצמד עדיין בחוזה עם חברת התקליטים ושהם צריכים ליצור עוד אלבומים. בסופו של דבר הצמד יישב את התביעה מחוץ לבתי המשפט.
ב-24 במאי 2013 ויל סמית' התארח יחד עם בנו ג'יידן סמית' בתוכנית האירוח של גרהם נורטון, כדי לקדם את הסרט העולם שאחרי. לאחר שוויל ביצע פריסטייל ראפ עם בנו, ויל ביצע את שיר הפתיחה של הנסיך המדליק מבל-אייר יחד עם ג'אזי ג'ף (עם קולות רקע של בנו). לאחר מכן הצטרף אלפונסו ריביירו שביצע יחד עם ויל ובנו שני ריקודים מהנסיך המדליק מבל-אייר, כשג'אזי ג'ף מתקלט.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

| שם האלבום | פרטי האלבום | מקום במצעדים> US   | מקום במצעדים> US R&B  | מקום במצעדים> AUS   | מקום במצעדים> CAN   | מקום במצעדים> NL   | מקום במצעדים> NZ   | מקום במצעדים> SWI   | מקום במצעדים> UK   | סרטיפיקציה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Rock the House |  תאריך: 19 במרץ 1987  חברת תקליטים: ג'ייב | 83 | 24 | — | — | — | — | — | 97 |  ארצות הברית: זהב |
| He's the DJ, I'm the Rapper |  תאריך: 29 במרץ 1988  חברת תקליטים: ג'ייב | 4 | 5 | — | 23 | — | 47 | — | 68 |  ארצות הברית: 3 פלטינה |
| And in This Corner |  תאריך: 17 באפריל 1989  חברת תקליטים: ג'ייב | 39 | 19 | — | 43 | — | — | — | — |  ארצות הברית: זהב |
| Homebase |  תאריך: 23 ביולי 1991  חברת תקליטים: ג'ייב | 12 | 5 | — | 33 | — | 43 | — | 69 |  ארצות הברית: זהב |
| Code Red |  תאריך: 12 באוקטובר 1993  חברת תקליטים: ג'ייב | 64 | 39 | 25 | — | 54 | — | 35 | 50 |  ארצות הברית:זהב |
דיסקוגרפיה > אלבומי אוסף

| שם האלבום | פרטי האלבום | מקום במצעדים> US   | מקום במצעדים> US R&B   | מקום במצעדים> CAN   | מקום במצעדים> NL   | מקום במצעדים> NZ   | מקום במצעדים> UK   |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Greatest Hits |  תאריך: 19 במאי 1998  חברת תקליטים: ג'ייב | 144 | 93 | 65 | 38 | 32 | 20 |
| Before the Willennium |  תאריך: 7 במרץ 2000  חברת תקליטים: ג'ייב | — | — | — | — | — | — |
| Platinum & Gold Collection |  תאריך: 19 באוגוסט 2003  חברת תקליטים: ג'ייב | — | — | — | — | — | — |
| The Very Best of Jazzy Jeff & The Fresh Prince |  תאריך: 6 ביוני 2006  חברת תקליטים: ג'ייב | — | — | — | — | — | — |
הערות שוליים

↑  Jazzy Jeff. Biography
↑  Jazzy Jeff & Fresh Prince Fan Site
↑  .Lips Inc
↑  Clarence Holmes v. Willard Smith (No. 03-1171), page 5
↑  Barcelona Gold
↑  וויל סמית' מציג: האיחוד המדליק מבל אייר, באתר ‏מאקו‏, 26 במאי 2013
1 2 3 4  DJ Jazzy Jeff & The Fresh Prince > Charts & Awards > Billboard Albums
↑  Discography DJ Jazzy Jeff
1 2  RPM 100 Albums
1 2  Discografie DJ Jazzy Jeff
1 2  Discography DJ Jazzy Jeff
↑  Swisscharts - DJ Jazzy Jeff
1 2  The Official Charts Company - DJ Jazzy Jeff & The Fresh Prince
1 2 3 4 5  RIAA – Searchable Database: Fresh Prince
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb13945434k (data)  GND: 5520880-0  ISNI: 0000 0001 0671 3747  MusicBrainz: a663d7d0-754b-40e2-9ea3-3c6c39fd5937  VIAF: 148679593   WorldCat (עם VIAF): 148679593
די ג'יי פרש

| --- | --- |

 לידה:  11 באפריל 1977 (בן 47) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1996 
 סוגה:  דראם אנד בייס 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  סינתיסייזר 
 חברת תקליטים:  ברייקביט קאוס 
 www.thedjfresh.com
 
דניאל אדוארד סטיין (באנגלית: Daniel Edward Stein; נולד ב-11 באפריל 1977), המוכר תחת שם הבמה די ג'יי פרש (DJ Fresh), הוא מוזיקאי, תקליטן, רמיקסר ומפיק מוזיקלי בריטי. הוא חבר בלהקת Bad Company (אנ'). הוא אחד מבעלי חברת התקליטים העצמאית ברייקביט קאוס (אנ').‏
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2006: Escape from Planet Monday
2010: Kryptonite
2012: Nextlevelism
דיסקוגרפיה > אלבומי אוסף

2003: Breakbeat Kaos
2004: Jungle Sound: The Bassline Strikes Back!
2005: Bass Invaderz
2006: Jungle Sound: Gold
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2005: Cactus Funk '02
2011: Future Jungle
2022: Dancing in the Dark
2022: Gold Dust (10th Anniversary Remixes)
הערות שוליים

↑  IMO Records. "DJ Fresh Biography", IMO Records, Retrieved on 15 December 2011. (אורכב 09.05.2012 בארכיון Wayback Machine).
↑  "Radio 1 Stories - Breakbeat Kaos: The Story of DJ Fresh & Adam F". bbc.com (באנגלית). ארכיון מ-2021-06-14. נבדק ב-2021-06-14.
↑  "DJ Fresh - Nextlevelism - Ministry of Sound". Ministry of Sound. אורכב מ-המקור ב-21 מאי 2014.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0003 7238 4616  MusicBrainz: 77049387-0580-4a3a-a05f-d12b5d6b5042  VIAF: 316878290   WorldCat (עם VIAF): 316878290
גיטגה

| --- | --- |

מראה העיר
 מדינה:  בורונדי בורונדי
 מחוז:  מחוז גיטגה
 שפה רשמית:  קירונדי, צרפתית
 תאריך ייסוד:  1912 
 גובה:  1504 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  135,467 (2020)
 קואורדינטות:  3°26′0″S 29°54′0″E﻿ / ﻿3.43333°S 29.90000°E﻿ / -3.43333; 29.90000
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת בורונדי מוגדלת) בוג'ומבורה מויינגה בורורי רוייגי נגוזי רואנדה טנזניה קונגו אגם טנגניקהגיטגה(למפת בורונדי רגילה) בוג'ומבורה מויינגה בורורי רוייגי נגוזי רואנדה טנזניה קונגו אגם טנגניקהגיטגה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
גיטגה (Gitega, לשעבר Kitega) היא עיר הבירה של בורונדי מאז 2019. היא העיר השנייה בגודלה בה, בפער גדול מן העיר הגדולה ביותר, הבירה הקודמת בוג'ומבורה. גיטגה, שהיא גם בירת המחוז הנושא את אותו שם, שוכנת ברמה שבמרכז המדינה, כ-62 ק"מ ממזרח לבוג'ומבורה ואגם טנגניקה ובמרחק דומה ממערב לגבול טנזניה. בעיר שוכן המוזיאון הלאומי של בורונדי והיא מקום מושבו של הארכיבישוף של גיטגה.
הכרזתה כעיר בירה

במרץ 2007 הכריז נשיא בורונדי פייר נקורוזיזה על הכוונה להעביר לגיטגה את בירת המדינה. מועצת השרים קיבלה החלטה רשמית על העברת הבירה בדצמבר 2018 והפרלמנט אישר אותה בינואר 2019.
מספר שיקולים עמדו מאחורי העברת הבירה לגיטגה: מיקומה המרכזי של העיר, בניגוד לבוג'ומבורה השוכנת בקצה המערבי של בורונדי; הרצון לעודד את הכלכלה ולהוסיף מקומות עבודה באזור פחות מפותח של הארץ, וכן הערך ההיסטורי הסמלי של גיטגה, ששימשה מושבם של מלכי בורונדי בתקופות קדם-קולוניאליות. מבקריו של הנשיא נקורוזיזה טענו שהמעבר נועד גם להחליש את האופוזיציה לשלטונו, שמתרכזת בבוג'ומבורה.
בעיר פועל נמל תעופה.
הערות שוליים

↑  "World Gazetteer".
↑  "Gitega Soon to Become the Capital of Burundi", AllAfrica.com, 27 March 2007,  (באנגלית)
1 2  Burundi Capital Move Designed to Dodge Dissent - Critics, אתר AllAfrica, (באנגלית)
| בירות מדינות אפריקה |
| --- | --- | --- |
| מדינות ריבוניות | אוגנדה: קמפלה • אלג'יריה: אלג'יר • אנגולה: לואנדה • אסוואטיני: מבבנה, לובמבה • אריתריאה: אסמרה • אתיופיה: אדיס אבבה • בורונדי: גיטגה • בורקינה פאסו: ואגאדוגו • בוטסואנה: גאבורון • בנין: פורטו נובו • גבון: ליברוויל • גאנה: אקרה • ג'יבוטי: ג'יבוטי • גינאה: קונאקרי • גינאה ביסאו: ביסאו • גינאה המשוונית: מלאבו • גמביה: בנג'ול • דרום אפריקה: קייפטאון, פרטוריה, בלומפונטיין  • דרום סודאן: ג'ובה • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: קינשאסה • הרפובליקה המרכז אפריקאית: בנגי • הרפובליקה של קונגו: ברזוויל • זימבבואה: הארארה • זמביה: לוסקה • חוף השנהב: יאמוסוקרו, אביג'אן • טוגו: לומה • טנזניה: דודומה, דאר א-סלאם • כף ורדה: פראיה • לוב: טריפולי • ליבריה: מונרוביה • לסוטו: מסרו • מאוריטניה: נואקשוט • מאוריציוס: פור לואי • מאלי: במקו • מדגסקר: אנטננריבו • מוזמביק: מפוטו • מלאווי: לילונגווה • מצרים: קהיר • מרוקו: רבאט • ניז'ר: ניאמיי • ניגריה: אבוג'ה • נמיביה: וינדהוק • סאו טומה ופרינסיפה: סאו טומה • סודאן: ח'רטום • סומליה: מוגדישו • סיישל: ויקטוריה • סיירה לאון: פריטאון • סנגל: דקר • צ'אד: נג'מנה • קומורו: מורוני • קמרון: יאונדה • קניה: ניירובי • רואנדה: קיגאלי • תוניסיה: תוניס |  |
| שטחי חסות | הטריטוריה הבריטית באוקיינוס ההודי: דייגו גרסיה • מיוט: מאמודזו • סהרה המערבית: לעיון • סנט הלנה: ג'יימסטאון • ראוניון: סן-דני |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555377405171  BnF: cb16999433n (data)  LCCN: n84173277  SUDOC: 19345050X  VIAF: 134921771   WorldCat (עם VIAF): 134921771
גיבורי נברון

| --- | --- |
עטיפת הספר "גבורי נברון" בעברית
עטיפת הספר "גבורי נברון" בעברית
 מידע כללי
 מאת:  אליסטר מקלין
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  מתח, מלחמה
 נושא:  מלחמת העולם השנייה 
 הוצאה
 הוצאה:  מ. מזרחי
 הוצאה בשפת המקור:  1968
 תאריך הוצאה:  1970
 מספר עמודים:  323
 הוצאה בעברית
 תרגום:  אריה חשביה
 סדרה
 ספר קודם:  הצונחים אל המוות 
 הספר הבא:  Puppet on a Chain 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002664608, 001311316, 002336804
 
גיבורי נברון (באנגלית: "Force 10 From Navarone") הוא מותחן מלחמתי מאת הסופר הבריטי אליסטר מקלין, שיצא לאור בשנת 1968.
עלילת הספר

עלילת הספר, המתרחשת במהלך מלחמת העולם השנייה, נפתחת זמן קצר לאחר שהסתיים הספר הקודם, תותחי נברון. קפטן ג'נסן, איש הצי המלכותי ומנהלת המבצעים המיוחדים, מטיל על הקפטן קיית מלורי, הניו זילנדי והסקוטי במוצאו, איש קבוצת המדבר ארוכת הטווח ומטפס הרים בעל שם (הדמות מבוססת ככל הנראה על פי חייו של קולונל דייוויד סטירלינג מייסד הSAS, אך גם על דמותו של איש השירות האווירי המיוחד פיצרוי מקלין), להוביל אנשי צבא בריטיים, המתמחים בלוחמת קומנדו וחבלה, לבצע בעבורו משימה קשה ומורכבת במיוחדת, על גבול הבלתי אפשרית. על מלורי וצוותו, שבו נכללים מילר ואנדריאה, שלחמו תחת פיקודו במשימה באי נברון, ושלושה סמלים מן הקומנדו של חיל הנחתים המלכותי, מוטל לצנוח ליוגוסלביה הכבושה. לכאורה, מוטלת עליהם המשימה לחלץ אוגדה של פרטיזנים שנלכדה בהרי בוסניה. למעשה, עליהם לשכנע את הגרמנים, באמצעות תחבולות הונאה ומעשי חבלה, כי ממשמשת ובאה מתקפה רבתי על יוגוסלביה, על-מנת שיעתיקו לשם כוחות ניכרים מחזית איטליה. כן נלווים לקבוצה זמר-עם יוגוסלאבי עיוור ואחותו, שאינם בהכרח כפי שהם נראים.
עיבודים לקולנוע

הספר עובד לסרט קולנוע בשנת 1978 בו כיכבו בין היתר האריסון פורד ואדוארד פוקס. בין הספר והסרט היו הבדלים רבים, כך שאפילו חלק מהדמויות שהופיעו בספר נשמטו מהסרט (אנדראה למשל).
הערות שוליים

↑  אליסטר מקלין, "גיבורי נברון", הוצאת מ. מזרחי, 1970, עמוד 131.
↑  אליסטר מקלין, "גיבורי נברון", הוצאת מ. מזרחי, 1970, עמוד 36, "הננו מומחים מקצועיים לחומרי-נפץ, חיילים קרביים".
↑  אליסטר מקלין, "גיבורי נברון", הוצאת מ. מזרחי, 1970, עמוד 36.
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גיבורי הדגל

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  Flags of Our Fathers 
 בימוי:  קלינט איסטווד 
 הופק בידי:  קלינט איסטווד, רוברט לורנז, סטיבן ספילברג 
 תסריט:  פול האגיס וויליאם ברוילס ג'וניור  (מבוסס על ספרו של ג'יימס בראדלי)
 עריכה:  ג'ואל קוקס 
 שחקנים ראשיים:  ראיין פיליפה   אדם ביץ'   ג'סי ברדפורד   תומאס מקארתי
 מוזיקה:  קלינט איסטווד 
 צילום:  טום סטרן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  דרימוורקס, אמבלין אנטרטיינמנט, האחים וורנר, Malpaso Productions 
 חברה מפיצה:  InterCom, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  18 בינואר 2007 
 משך הקרנה:  132 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מלחמה, סרט דרמה, סרט שמבוסס על ספרים, סרט פעולה 
 הכנסות באתר מוג'ו:   flagsofourfathers
 פרסים:  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 סרט הבא:  מכתבים מאיוו ג'ימה 
 www.flagsofourfathers.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
גיבורי הדגל (באנגלית: Flags of Our Fathers) הוא סרט קולנוע מ-שנת 2006 אשר בוים על ידי קלינט איסטווד ועוסק בחיילים שהניפו את דגל ארצות הברית על פסגת הר סוריבאצ'י לאחר כיבושו בקרב איוו ג'ימה. הסרט מבוסס על ספרם של ג'יימס בראדלי ורון פאוורס הנושא את אותו השם, ואחד משני הסרטים שביים והפיק איסטווד המתארים את קרב איוו ג'ימה משתי נקודות המבט של הצדדים שלחמו בו. "גיבורי הדגל" עוסק בצד האמריקאי של הקרב ואילו "מכתבים מאיוו ג'ימה" עוסק בנקודת המבט היפנית.
תקציר עלילה

הסרט מספר את סיפורם של שישה חיילים שהניפו את הדגל באיוו ג'ימה וצולמו בתצלום מפורסם על ידי ג'ו רוזנטל. שלושה מהחיילים נהרגים במהלך הקרבות, אך שלושה מהם שורדים - ג'ון בראדלי, רני גאגנון ואיירה הייז (מגולמים על ידי ראיין פיליפה, ג'סי ברדפורד ואדם ביץ' בהתאמה). השלושה מוחזרים לארצות הברית כדי לשמש כ'סמלים' של מסע תרומות, שמטרתו העלאת המורל של הציבור ושכנועו לקנות איגרות חוב כדי לממן את הוצאות המלחמה. הסרט עוסק בשאלה "מיהו גיבור?", כששלושת החיילים הניצולים מתויגים כגיבורים על אף שהם אינם חשים כך, ושבמציאות הם סובלים מהזיכרונות הקשים מהקרב. בסרט סצנות מלחמה רבות, בהן משולבים אפקטים מיוחדים רבים של פיצוצים ויריות.
מלבד הקטעים שמתרחשים בעבר, הסרט גם כולל קטעים מההווה, בהם נראים יחסיהם של ג'יימס בראדלי (מגולם על ידי תומאס מקארתי) ואביו, ג'ון בראדלי, שהיה אחד ממניפי הדגל ששרדו. בסרט גם נראים קטעי ראיונות שערך ג'יימס בראדלי עם חבריו של אביו בעת התהליך שעבר כדי לכתוב את ספרו.
באופן כללי, הסרט נע בשלושה מישורי עלילה מקבילים: הראשון הוא סיפור הקרב, השני הוא סיפור מסע התרומות והשלישי הוא ראיונותיו של ג'יימס בראדלי עם חבריו של אביו.
מאחורי התסריט

הסרט מתאר מאורעות שקרו במציאות, כמו הנפת הדגל ומסע התרומות. שמות החיילים, תווי פניהם ולעיתים גם אופיים (כמו במקרה של איירה הייז) מציאותיים גם כן.
צאתו לאקרנים, הכנסותיו, פרסים

הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-20 באוקטובר 2006, ואילו לישראל הוא הגיע ב-8 בפברואר 2007. הוא הופק בתקציב של 55 מיליון דולר, והכנסותיו ברוטו הגיעו לכ-65 מיליון דולר.
איסטווד היה מועמד לפרס גלובוס הזהב על בימוי הסרט, שזכה גם בשתי מועמדויות לפרס אוסקר, לקול הטוב ביותר ולעריכת הקול. אולם בכל אספקט, "גיבורי הדגל" זכה להצלחה פחותה מזו של "מכתבים מאיוו ג'ימה", שהכניס יותר בקופות, וכן זכה ביותר פרסים.
גיל פלח

גיל פלח הוא שחיין עבר פאראלימפי ישראלי.
קריירה

באליפות ישראל בשחייה לנכים לשנת 1973 זכה במקום הראשון בתחרויות הנוער במשחה 50 מטר חזה עם תוצאה של 1:07.1 דקות ובמשחה 50 מטר גב עם תוצאה של 1:02.3 דקות.
באליפות ישראל בשחייה לנכים לשנת 1975 שיפר שני שיאים בקטגוריית נוער עד גיל 16: במשחה 50 מטר חזה הגיע לתוצאה של 54.7 שניות ובמשחה 50 מטרים גב סיים בתוצאה של 54.2 שניות.
באליפות ישראל בשחייה לנכים לשנת 1979 זכה במקום הראשון במשחה 100 מטר גב עם תוצאה של 1:28 דקות.
במשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984) התחרה בארבעה משחים: במשחה 200 מטר מעורב אישי סיים בשלב המוקדמות בתוצאה של 3:17.04 ולא העפיל לשלב הגמר, במשחה 100 מטר חופשי סיים את משחה הגמר בתוצאה של 1:13.55 דקות ודורג במקום השביעי, במשחה 100 מטר גב סיים את משחה הגמר בתוצאה של 1:25.17 ודורג במקום החמישי, ובמשחה 100 מטר פרפר הוא לא השתתף ודירוגו נפסל.
באליפות ישראל בשחייה לנכים לשנת 1986 זכה במקום הראשון במשחה 100 מטר גב עם תוצאה של 1:21 דקות.
הערות שוליים

↑  רחל טסה (4 מדליות זהב) הצטיינה בתחרות לנכים, מעריב, 29 באוגוסט 1973
↑  אברהם תירוש, בחלק האחרון באליפות השחיה: 3 שיאי עולם לנכים ושבעה שיאים ישראלים, מעריב, 8 בספטמבר 1975
↑  70 שחיינים נוטלים חלק באליפות הנכים, מעריב, 10 בספטמבר 1979
↑  אברהם תשובה, הסתיימה אליפות השחיה לנכים, חדשות, 17 בספטמבר 1986
גיטה באואר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1919 ברלין, רפובליקת ויימאר 
 פטירה:  1990 (בגיל 71 בערך) 
 מדינה:  גרמניה 
 מקצוע:  עיתונאית, לוחמת מחתרת, מתרגמת 
 מידע חסידת אומות העולם
 פרסים והוקרה:  פרס תאודור וולף (1970)  חסידת אומות העולם (4 במרץ 1985) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  גיטה באואר
 
גיטה דוברו-באואר (בגרמנית: Gitta Bauer;‏ 1919, ברלין – 1990) הייתה עיתונאית, מתנגדת הנאצים וחסידת אומות העולם גרמנית.
לפני עליית הנאצים לשלטון בגרמניה

גיטה באואר גדלה בבית קתולי בעל השקפות ליברליות. היא הייתה פעילה בתנועת נוער קתולית וכך גם שלוש אחיותיה. בתקופת אולימפיאדת ברלין נטתה לנאציזם עקב הסובלנות היחסית שהפגינה המפלגה הנאצית בתקופה זו, אך התפכחה ועם גבור איומי המלחמה מצד הנהגת המפלגה הנאצית, אימצה גישה ביקורתית כלפי המשטר הנאצי. היא כתבה עלון שבו מתחה ביקורת על המלחמה ושלחה עלון זה לחברים בחזית. עקב כך נאסרה לתקופה קצרה.
בתקופת השלטון הנאצי בגרמניה

בשנים 1944 ו-1945 הסתירה גיטה באואר את היהודיה למחצה אילזה באומגרט (Baumgart) במשך תשעה חודשים. באומגרט עבדה במשרד התעופה תוך הסתרת זהותה היהודית-למחצה. עקב הערות אנטי נאציות שהשמיעה לאחר קשר העשרים ביולי, הייתה בסכנת מאסר ונאלצה להימלט. היא ברחה לבית משפחת דוברו (Dubro) ברובע שפנדאו בברלין. בני משפחת דוברו היו חברים של אמה היהודיה של באומגרט. שתי האחיות לבית דוברו, גיטה ומריה, הסתירו את אילזה בבית הוריהן. הן חלקו עמה את מנות המזון המצומצמות שקיבלו עקב הקיצוב של תקופת סוף המלחמה.
עקב פעילותה בתנועת נוער קתולית הייתה גיטה באואר תחת מעקב של הגסטפו וכך הייתה חשופה לסכנת חקירות באופן מיוחד. למרות זאת המשיכה במעשה ההצלה תוך סיכון חייה, בלא שקיבלה על כך תמורה, כספית או אחרת.
לאחר המלחמה

לאחר המלחמה התגוררה גיטה באואר במזרח ברלין. היא נישאה ללאו באואר, וב-1950 נולד בנם. היא ובעלה נאסרו על ידי המשטר הקומוניסטי בחשד שהם מרגלים אמריקאים. לאו נשלח לגולאג בסיביר. גיטה עצמה נכלאה על ידי השטאזי לתקופה של כשלוש שנים בבאוצן.
עם שחרורה נמלטה באואר למערב גרמניה, שם הפכה לאנטי-קומוניסטית. היא עבדה ברשת התקשורת של אקסל שפרינגר ובעלה לאו עבד בעיתון שטרן.
בשנת 1985 הכיר יד ושם בבאואר כחסידת אומות העולם.
גיטה אבינור

| --- | --- |

 לידה:  16 באוקטובר 1929 וינה, הרפובליקה האוסטרית הראשונה 
 פטירה:  29 באפריל 1975 (בגיל 45) חיפה, ישראל 
 שם לידה:  גיטה אשכנזי 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי שדה יהושע (כפר סמיר) 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 שפות היצירה:  עברית 
 
גיטה אבינור (16 באוקטובר 1929 – 29 באפריל 1975) הייתה מבקרת ספרות ישראלית.
ביוגרפיה

אבינור נולדה בווינה בירת אוסטריה לזוג הכימאים, ד"ר בינם אשכנזי, שהיה מאוחר יותר מנהל בית הספר התיכון ברחובות, וד"ר חיה רבקה לבית פיינברג. בשנת 1939, אחרי סיפוח אוסטריה בידי הנאצים, נשלחה לארץ ישראל על ידי הוריה שהצטרפו אליה לאחר מספר חודשים. למדה באוניברסיטה העברית בירושלים, וכן בהולנד, ולימדה באוניברסיטת חיפה.
הייתה נשואה לכימאי ד"ר מיכאל אבינור, ממציא הכתב הכרמלי.
אבינור נפטרה בשנת 1975 כשהיא מותירה אחריה שלושה ילדים.
פעילותה הספרותית

אבינור פרסמה מאות מסות ורשימות ביקורת במוספי הספרות של העיתונות היומית ובכתבי העת לספרות (בעיקר מאזניים, קשת וכרמלית), וכן חיברה ערכים עבור האנציקלופדיה העברית.
בתחום הספרות העברית הקדישה אבינור חלק מכתיבתה לאבות הספרות העברית החדשה בשירה (שאול טשרניחובסקי, חיים נחמן ביאליק, ש' שלום) ובפרוזה (גרשון שופמן, אורי ניסן גנסין, י. ד. ברקוביץ, יהודה בורלא, הלל הלקין), וכן הקדישה מאמרים וסדרות של מאמרים לסופרי דור תש"ח ולסופרי הגל החדש ובהם עמוס עוז, א"ב יהושע, חיים גורי, יהודה עמיחי, ס' יזהר, אהרן מגד, יורם קניוק, אהרן אפלפלד, חנוך ברטוב, שבתאי טבת, עמליה כהנא-כרמון, בנימין גלאי, ודוד שחר. אבינור חיברה גם שורה של מסות על נושאי יסוד בספרות העברית החדשה, כגון צל השואה וייצוגם של המוטיב הישראלי והיחס לקיבוץ, ובהקשר היהודי הרחב יותר כתבה על הסופרים והאינטלקטואלים היהודים שחיו ויצרו בווינה.
בתחום ספרות העולם פרסמה אבינור מאמרים על מגוון רחב של סופרים ויוצרים, החל מיוצרים קלאסיים כשייקספיר וכלה בסופרים פופולריים בני המאה ה-20 כגון אלברטו מורביה. בין השאר כתבה רשימות על פרנץ קפקא, יוזף רות, קרלו לוי, ג'ונתן סוויפט, אדגר אלן פו, ויליאם גולדינג והנרי ג'יימס. כמו כן כתבה אבינור מאמרים על גלגוליהן ההיסטוריים וייצוגיהן הספרותיים של דמויות היסטוריות שנויות במחלוקת, כגון הנרי השני, מלך אנגליה, ושל אירועים היסטוריים כגון מלחמת שלושים השנים.
בתחום ספרות העולם התמקדה אבינור במיוחד בספרות הגרמנית המודרנית, לרבות בהקשר להשפעות השואה ויתר זוועות המשטר הנאצי על הספרות שנכתבה לאחר מלחמת העולם השנייה. בין היתר כתבה על היינריך בל (שאת זכייתו תשע שנים מאוחר יותר בפרס נובל לספרות, כסופר הגרמני הראשון לאחר מלחמת העולם השנייה, חזתה במאמר שפרסמה ב"משא" בשנת 1963), וכן על גינטר גראס, הרמן הסה, האחים תומאס מאן והיינריך מאן, ואריך קסטנר.
בכתיבתה שילבה אבינור רשמים מפגישות שערכה עם סופרים ויוצרים, בישראל ומחוצה לה. את דרך כתיבתה תיאר חוקר הספרות, פרופ' אבנר הולצמן, באופן הבא:
מסותיה כתובות בדרך שווה לכל נפש, מתוך רגישות לצרכיו של הקורא המחפש בביקורת דיוקן אינפורמטיבי בהיר של היצירה ומפתחות ראשוניים להבנתה. עם זאת ניכרת בהן יכולת מובהקת של חדירה פרשנית, ולעיתים הייתה מן הראשונים שזיהו את יסודות הפואטיקה של סופר בעודו בתחילת דרכו. כך במסותיה על ספריהם המוקדמים של עמוס עוז וא"ב יהושע. ההיקף התרבותי הרחב שלה ניכר בעשרות המסות שהקדישה ליוצרים ולנושאים מספרות העולם, ובעיקר בולטת בקיאותה האינטימית, המפורטת, בספרות הגרמנית הקלאסית והמודרנית.
ספריה

השקף אחורה בעצב: מאמרים בביקורת הספרות העברית, 1974.
הפורטת על הפסנתר הכחול: מאמרים בבקורת הספרות, מפעל סופרי חיפה, 1974.
בצל הזכרונות: מאמרים בבקורת הספרות, מפעל סופרי חיפה, 1975.