stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי ארצות הברית – שווייץ
היסטוריה > יחסים קונסולריים

עם סיום מלחמות נפוליאון, חיפשו שווייצרים רבים חיים שלווים יותר ומשגשגים באמריקה. מספר ניכר של אזרחים היגר לארצות הברית, בעיקר מן הקנטונים וו ולוצרן כבר ב-1815 הציעו נציגי שני הקנטונים המתאימים לדיאט הפדרלי של שווייץ להקים קונסוליה בפילדלפיה או בניו-יורק כדי להבטיח את זכויותיהם של סוחריהם וגוליהם. בשנה שלאחר מכן החליט הדיאט לפתוח קונסוליה בניו יורק. הוחלט תחילה כי הקונסול שלהם ייבחר מהאוכלוסייה השווייצרית באמריקה, אך מעולם לא באמת היה מינוי. ביולי 1822, בהתייעצויות עם הדיפלומט השווייצרי-אמריקאי אלברט גאלאטין, מינה הדיאט את שני הקונסולים הראשונים שלה לארצות-הברית: הנרי קזימיר דה רהאם מיוורדון-לה-באן, במקור מקנטון וו, בנקאי וסוחר ותושב ניו יורק; ואנטואן צ'ארלס קאזנוב מז'נבה, סוחר יין וטבק, תושב אלכסנדריה, וירג'יניה. ניקולאוס רודולף פון וואטנוויל, יו"ר ה"דיאט", שלח מכתב לנשיא ארצות הברית ג'יימס מונרו, וביקש ממנו להעניק לממונים היתר, ולהדגיש את המאפיינים הליברליים והפדרליים המשותפים לשני החוקים של ארצותיהם. המכתב סימל את התכתובת הרשמית הראשונה בין ממשלות שווייץ לארצות הברית והקים תקדים לאופי היחסים ביניהם לאורך כל שנות ה-10 של המאה ה-17.
ארצות הברית העניקה את ההיתר. גלאטין ייעץ לדיאט כיצד לחלק את השטח אשר יוחזק על ידי שני הקונסולים החדשים. דה רהאם נטל אחריות על מחוז המקיף את מדינות ניו אינגלנד, ניו יורק, ניו ג'רזי, פנסילבניה, דלאוור והמדינות שמצפון לנהר אוהיו. קאזנוב היה אחרי לשאר ארצות-הברית. התפקיד העיקרי שלהם היה להגן על האינטרסים ועל רכושם של מהגרים שווייצרים ונוסעים, בעיקר סוחרים. דה ראם מילא את תפקידו עד לשנת 1842 וקאזנוב עד שנת 1852. חובותיו של האחרון בשירותו המאוחר הפכו לדיפלומטיות יותר ויותר.
ייצוא הכותנה והמשי משווייץ לארצות הברית גדל באופן משמעותי במהלך 1820. ב-1830 מונה ג'ון בוקר, איש עסקים מניו יורק וידיד של פקיד מחלקת המדינה, דניאל ברנט, להיות הקונסול האמריקני הראשון לשווייץ. הוא הגיע לברן, בירת שווייץ והתקבל בחום על ידי יושב ראש הדיאט. בעודו ממתין לאישור הוועדה על ידי 22 הקנטונים, עבר בוקר לבזל, מאחר שעברו שם רוב הייצואים השווייצריים לאמריקה. בקוצר רוח לאופיה המייגע של הממשלה המבוזרת, פתח בוקר את הקונסוליה שלו באוקטובר ללא הכרה רשמית בשווייץ.
הקונסולים של ארצות הברית בשווייץ היו עסוקים בשנותיהם הראשונות. בשל העובדה כי ההכנסה שלהם הייתה תלויה בחובות שנעשו על סחורות שנבדקו ואושרו, קונסולים אמריקאים רבים נאלצו להפעיל את העסק שלהם תמורת כסף נוסף, להסיט את תשומת הלב שלהם מן האחריות הרשמית שלהם. בזמן שהם היו בנסיעות עסקים, הקונסוליה הושארה בידי סגן קונסול או סוכן, ובדרך כלל סוחר שכיר. בהיעדר הקונסול, העביר אחד הסוכנים את הקונסוליה לציריך ב-1843, אם כי הוחזרה לבזל בשנה הבאה עם בואו של הממונה החדש, סת' אוטיס.
היסטוריה > כינון יחסים

היחסים הדיפלומטיים כוננו בשנת 1853 על ידי ארצות הברית ובשנת 1868 על ידי שווייץ.
יחסים דיפלומטיים

ארצות הברית מחזיקה בשגרירות הממוקמת בברן. המשלחת האמריקנית למשרד האירופי של האומות המאוחדות וארגונים בינלאומיים אחרים, משלחת ארצות הברית לארגון הסחר העולמי והמשלחת האמריקאית לוועידה על פירוק נשק נמצאים כולם בז'נבה. מרכזים וסוכנויות קונסולריות של אמריקה מתוחזקים גם הם בציריך ובז'נבה. שגריר ארצות הברית בשווייץ מוכר גם בליכטנשטיין.
נכון לחודש יוני 2014, שגרירת ארצות הברית בשווייץ הוא סוזן ג. לוויין, ושגריר שווייץ בארצות הברית הוא מרטין דהינדן.
יתר על כן, שווייץ משמשת כמעין כוח מגן על היחסים והאינטרסים בין ארצות הברית לאיראן, כאשר ארצות הברית ניתקה את היחסים עם איראן ב-1980, במהפכה האיראנית ומשבר בני הערובה. בין השנים 1963 ל-1995 שימשה שווייץ כמעצמה המגנה בין קובה לארצות הברית, עד שהשגרירויות הוקמו מחדש בהוואנה ובוושינגטון.
הסכמים דו-צדדיים

ארבע השנים הראשונות של שיתוף הפעולה במסגרת הוועדה הכלכלית המשותפת של ארצות הברית-שווייץ (JEC) חיזקו את הקשר הבילטרלי על ידי רישום ההישגים במספר תחומים, כולל התייעצויות בנושא מאמצי הלבנת הון, מאבק בטרור ושיתוף פעולה בתחום התרופות; כנס ממשלתי; והקמתה מחדש של תוכנית פולברייט / חילופי התרבות.
ארצות הברית ושווייץ חתמו על שלושה הסכמים חדשים בשנת 2006. הראשון מההסכמים הוא במסגרת פוליטית משופרת ונחתם על ידי תת-מזכיר המדינה לעניינים פוליטיים, ניקולס ברנס ומזכיר המדינה השווייצרי מיכאל אמבל. ההסכם השני הוא הפורום לשיתוף פעולה בתחום המסחר והשקעות ונחתם על ידי ארצות הברית. נציג הסחר רוב פורטמן ושר הכלכלה, ז'וזף דייס. ההסכם האחרון הוא הסדר העבודה האופרטיבי המתוקן על שיתוף פעולה בתחום אכיפת החוק בנושא סיכול ומנע, ונחתם על ידי היועץ המשפטי לממשלה האמריקאי אלברטו גונזאלס ושר המשפטים השווייצרי כריסטוף בלושר.
בפברואר 2013, המועצה הפדרלית השווייצרית אפשרה חתימה על חוק לאכיפת מיסים לחשבונות זרים (FATCA) עם ארצות הברית. תקנה חדשה זו תחל עד שנת 2014, וכתוצאה מכך מבטיחה לבנקים השווייצרים המשך פעילות בארצות הברית.
ביולי 2015, חתמו שווייץ וארצות הברית על הסכם בנושא מזון אורגני; כל מוצר שאושר כאורגני במדינה אחת רשאי להימכר כאורגני לאחרת.
ראו גם

יחסי החוץ של ארצות הברית
יחסי בלארוס–שוודיה

| יחסי שוודיה–בלארוס |
| --- | --- |
שוודיה: בלארוס


שוודיה: בלארוס
שטח (בקילומטר רבוע)
450,295: 207,600
אוכלוסייה
10,636,207: 9,021,841
תמ"ג (במיליוני דולרים)
593,268: 71,857
תמ"ג לנפש (בדולרים)
55,778: 7,965
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה נשיאותית

יחסי בלארוס–שוודיה הם יחסי החוץ בין בלארוס לבין שוודיה. שתי המדינות כוננו את היחסים הדיפלומטיים ב-1992. לבלארוס הייתה שגרירות בסטוקהולם עד למשבר הדיפלומטי בין המדינות, ולשוודיה יש שגרירות במינסק.[דרושה הבהרה]
ב-7 בנובמבר 2004, רדיו שוודיה שידר בבלארוסית כי שוודיה, כדמוקרטיה, תומכת בתהליך של דמוקרטיזציה בבלארוס.
על פי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של שוודיה, חיים במדינה כ-2,991 בלארוסים נכון ל-2016. זאת לאחר מגמת עלייה מתמשכת, כאשר בשנת 2000 חיו בשוודיה 449 בלארוסים בלבד.
משבר דיפלומטי

ב-3 באוגוסט 2012, הודיע שר החוץ קארל בילדט שבלארוס גירשה את שגריר שוודיה במינסק, זאת לאחר שנטען כי יצר קשר עם האופוזיציה במדינה. קרל בילדט אמר כי הטענות נגד השגריר היו חסרות בסיס וכי "הגירוש של השגריר השוודי במדינה על ידי משטרו של לוקשנקו הוא הפרה חמורה של נורמות היחסים בין מדינות". בעקבות המאורע, שוודיה בחרה לגרש שני דיפלומטים בלארוסים מארצה ולא לאפשר לשגריר הבלארוסי החדש להגיע לסטוקהולם. דבר זה הוביל לכך שבלארוס בחרה לגרש את כל הדיפלומטים השוודים ולסגור את השגרירות בסטוקהולם.[דרושה הבהרה]
יחסי בוסניה והרצגובינה – מקדוניה הצפונית

| יחסי בוסניה והרצגובינה – מקדוניה הצפונית |
| --- | --- |
בוסניה והרצגובינה: מקדוניה הצפונית


בוסניה והרצגובינה: מקדוניה הצפונית
שטח (בקילומטר רבוע)
51,197: 25,713
אוכלוסייה
3,150,001: 1,817,574
תמ"ג (במיליוני דולרים)
27,055: 14,761
תמ"ג לנפש (בדולרים)
8,589: 8,121
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה

יחסי בוסניה והרצגובינה–הרפובליקה של מקדוניה הצפונית הם טובים מאוד, ללא כל סוגיות פתוחות ביניהן.
היסטוריה

בין השנים 1918–1991 היו שתי המדינות חלק מהרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה. כאשר יוגוסלביה החלה מתפוררת, הכריזה מקדוניה הצפונית על עצמאות מיוגוסלביה בספטמבר 1991, ואילו בוסניה והרצגובינה הכריזה על עצמאותה במרץ 1992. היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו ב-12 במאי 1993. בוסניה והרצגובינה, כמו גם שאר הרפובליקות לשעבר של יוגוסלביה, מכירה במקדוניה תחת שמה החוקתי, והיא אחת מ-131 המדינות שעשו את אותו הדבר.
שאיפות ההצטרפות לאיחוד האירופי ונאט"ו

למקדוניה הצפונית ובוסניה-הרצגובינה ישנה מטרה משותפת של הצטרפות לאיחוד האירופי ולנאט"ו. מקדוניה הצפונית היא מועמדת להצטרפות לאיחוד האירופי מאז 2005, ומחכה לתחילת המשא ומתן על ההצטרפות. היא גם עמדה בקריטריונים להצטרפות לנאט"ו, אולם היא מנועה מלהצטרף על ידי יוון, בעקבות הסכסוך על שם המדינה (שנפתר בשנת 2019 לאחר שינוי השם מ"מקדוניה" ל"מקדוניה הצפונית"). בוסניה והרצגובינה רוצה אף היא להצטרף לנאט"ו, וכמו כן בשנת 2008 היא חתמה על הסכם ההצטרפות לאיחוד האירופי.
יחסים דיפלומטיים

בוסניה והרצגובינה מחזיקה במקדוניה הצפונית שגרירות בסקופיה וקונסוליה כללית בביטולה. מאידך, מקדוניה הצפונית מחזיקה בבוסניה והרצגובינה רק שגרירות בסרייבו.
יחסי ארצות הברית – סודאן

| יחסי ארצות הברית – סודאן |
| --- | --- |
ארצות הברית: סודאן


ארצות הברית: סודאן
שטח (בקילומטר רבוע)
9,833,517: 1,861,484
אוכלוסייה
346,514,652: 51,160,087
תמ"ג (במיליוני דולרים)
27,360,935: 109,327
תמ"ג לנפש (בדולרים)
78,960: 2,137
משטר
רפובליקה נשיאותית פדרלית: רפובליקה פדרלית

יחסי ארצות הברית – סודאן הם יחסי החוץ בין ארצות הברית לסודאן.
היסטוריה

ארצות הברית כוננה יחסים דיפלומטיים עם סודאן בשנת 1956, לאחר קבלת העצמאות מהשליטה המשותפת של מצרים ובריטניה. בשנת 1967 ניתקה סודאן את היחסים הדיפלומטיים עם ארצות הברית, לאחר פרוץ מלחמת ששת הימים. היחסים חודשו בשנת 1972. בשנות ה-90, קשרי המשטר האסלאמיסטי של סודאן עם ארגוני טרור בינלאומיים הובילו את ממשלת ארצות הברית בשנת 1993, להגדיר את סודאן כמדינה תומכת טרור. בשנת 1996 נסגרה שגרירות ארצות הברית בסודאן. לאחר הפיגועים בארצות הברית ב-11 בספטמבר 2001, החלה סודאן לספק שיתוף פעולה קונקרטי במאבק בטרור הבינלאומי. בשנת 2002 חידשה שגרירות ארצות הברית את הפעילות בסודאן.
ארצות הברית מילאה תפקיד מפתח בחתימת הסכם שלום מקיף בין סודאן לדרום סודאן בשנת 2005, אשר היווה את הבסיס למשאל עם על עצמאות בשנת 2011 ולפרישתה לאחר מכן. מחלוקות שונות בין סודאן לדרום סודאן נותרו בלתי פתורות לאחר ההפרדה, כולל שליטה במשאבי הנפט ומעמדו של אזור אביי.
למרות ההבדלים בדעות הפוליטיות, ארצות הברית הייתה ספקית הסיוע ההומניטארי הגדולה ביותר של סודאן במהלך 25 השנים האחרונות.
לאחר הדחתו של הרודן האסלאמיסטי עומר אל-בשיר ועלייתו לשלטון של עבד אל-פתאח אל-בורהאן, החלה התקרבות סודאנית לארצות הברית, שהשפיעה לטובה גם על יחסי ישראל–סודאן.
ב-31 במרץ 2021 הודיע מזכיר המדינה האמריקני אנתוני בלינקן כי ממשלת סודאן העבירה לארצות הברית כספי פיצויים בשווי של 335 מיליון דולר.
יחסי סחר

בשנת 1997 הטילה ארצות הברית סנקציות כלכליות מקיפות על סודאן בשל תמיכתה בטרור בינלאומי ובמאמצים מתמשכים לערער יציבות בממשלות שכנות, כמו גם בשכיחותן של הפרות זכויות אדם. בשנת 2007, ארצות הברית הציגה סנקציות כלכליות חדשות נגד סודאן בתגובה לרצח העם בדארפור. הסנקציות חלות על נכסי פקידים סודנים המעורבים באלימות בדארפור, כמו גם על חברות שבבעלות או בשליטת ממשלת סודאן.
נציגויות דיפלומטיות

ארצות הברית מחזיקה בסודאן שגרירות בח'רטום בלבד, ואילו סודאן מחזיקה בארצות הברית שגרירות בוושינגטון די סי בלבד.
יחסי בולגריה – מקדוניה הצפונית

| יחסי בולגריה – מקדוניה הצפונית |
| --- | --- |
בולגריה: מקדוניה הצפונית


בולגריה: מקדוניה הצפונית
שטח (בקילומטר רבוע)
110,879: 25,713
אוכלוסייה
6,732,250: 1,817,574
תמ"ג (במיליוני דולרים)
101,584: 14,761
תמ"ג לנפש (בדולרים)
15,089: 8,121
משטר
רפובליקה

יחסי בולגריה–מקדוניה הצפונית מתייחסים ליחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה של בולגריה לבין הרפובליקה של מקדוניה הצפונית.
טיינגונג 2

| --- | --- |

הדמיה המציגה התקרבות של חללית שנג'ואו (משמאל) לתחנת החלל טיינגונג 1, הדומה בצורתה לטיינגונג 2  תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 NSSDC:  2016-057A
 שיגור:  15 בספטמבר 2016, 14:04 UTC
 משגר:  לונג מארץ' 2F 
 כן שיגור:  ג'יוצ'ואן LA-4
 מסה:  8,600 ק"ג
 אורך:  10.4 מטרים
 רוחב:  3.35 (מקסימום - 4.2) מטרים
 קוטר:  3.35 מטר
 נפח מדוחס:  14 מטר מעוקב
 פריגיאה:  כ־380 ק"מ
 נטיית מסלול:  42.8 מעלה, 4,279 מעלה
 זמן הקפה:  92 דקה
 ימים מאוישים:  30 יום (שנג'ואו 11)
 
דגם של תחנת החלל מסוג טיינגונג מחוברת לחללית שנג'ואו
טיינגונג 2 (בסינית: 天宫二号, בפין־יין: Tiāngōng èrhào, מילולית "ארמון שמימי מספר 2") הייתה תחנת חלל סינית ששוגרה ב־15 בספטמבר 2016 על גבי משגר לונג מארץ' 2F מנמל החלל ג'יוצ'ואן שבמדבר גובי. משך המשימה המתוכנן של התחנה היה כשנתיים, ומטרתה לבחון טכנולוגיות הנחוצות כדי להגשים את היעד של תוכנית החלל הסינית להכנסתה לשירות של תחנת חלל מבצעית ומודולרית בסביבות שנת 2022. היעדים המרכזיים שנבחנו במהלך משימת התחנה הם יכולת שהייה למשך זמן בינוני בחלל והעברת אספקה לתחנה ותדלוקה בחלל על ידי חללית מטען, כדי לאפשר שהייה ארוכת טווח בחלל. התחנה ירדה ממסלולה וחדרה לאטמוספירה כמתוכנן ב-17 ביולי 2019.
למעשה זו הייתה תחנת ניסוי, עבור בדיקת היתכנות של החללית הבלתי מאוישת טיאנז'ואו, זו שעתידה להוות חללית אספקה לטיינגונג 3.
מסלול התחנה

התחנה שוגרה על ידי משגר צ'אנג ז'נג (לונג מארץ') 2F שהביא את התחנה למסלול לווייני נמוך ראשוני בעל פריגיאה של כ־200 ק"מ. לאחר הכניסה למסלול זה התחנה השתמשה במנועים הרקטיים שלה כדי להעלות עצמה למסלול מבצעי בגובה של כ־384 ק"מ. בזמן עגינה עם חלליות מאוישות מסוג שנג'ואו התחנה תעלה עצמה לגובה של כ־393 ק"מ.
משימות אל התחנה

אל התחנה שוגר באוקטובר 2016 צוות מאויש של שני טייקונאוטים במשימת שנג'ואו 11, אשר שהה בתחנה במשך 30 יום במטרה להוכיח יכולת שהייה בחלל לתקופת זמן בינונית. הצוות ביצע מספר ניסויים באמצעות חבילות הניסויים שעל גבי התחנה. כמו כן במהלך השהות הם שיגרו לוויין מלווה, אשר צילם מקרוב את התחנה.. שנג'ואו 11 נפרדת מהתחנה ב־17 בנובמבר 2016, והצוות נחת בחזרה ב13:59 זמן בייג'ינג.
ב־22 באפריל 2017 שוגרה בהצלחה חללית המטען הראשונה של סין, טיאנג'ו 1, במשימה שבחנה את יכולת תדלוק תחנה בחלל ולהעביר אליה אספקה שנחוצה כדי לאפשר שהייה ארוכת טווח בחלל. תדלוק נוסף בוצע בתאריכים 15 ביוני 2017, ו־12 בספטמבר 2017. התדלוק השלישי, נמשך 6.5 שעות במקום יומיים, דבר שכונה "עגינה מהירה".
התחנה שוגרה ביחד עם לוויין זעיר בשם Banxing-2 שינוע בסמוך אליה, ובאמצעות מצלמת 25 מגה־פיקסל יוכל לצלם אותה מרחוק.
ביולי 2019, הודיעה סין כי בכוונת לסיים את שהות התחנה בחלל וב-17 ביולי 2019, התחנה חדרה לכדור הארץ ונשרפה באטמוספירה מעל האוקיינוס השקט הדרומי.
מבנה

החומרה של טיינגונג 2 נבנתה במקור כגיבוי לתחנת החלל הראשונה של סין, טיינגונג 1, והיא זהה לה בצורתה ובממדיה. אורכה עומד על 10.4 מטר, רוחבה הוא 3.35 מטר עם קוטר מקסימלי של 4.2 מטר, ומשקלה בזמן השיגור עמד על 8.6 טון.
התחנה בנויה משלושה רכיבים:
מודול מאויש שבו החלל המדוחס שהטייקונאוטים יכולים לשהות ולעבוד בו. בין היתר נמצאים במודול שני תאי שינה, מנגנון הבקרה והשליטה של התחנה ומכשירי הניסויים אותם יתפעלו הטייקונאוטים. המודול מכיל גם את מנגנון העגינה היחיד של התחנה שמאפשר לה לעגון עם רכבי חלל אחרים.
מודול השירות הלא־מאויש, המבוסס על תא השירות של חללית השנג'ואו. המודול מכיל בין היתר את המנועים הרקטיים של התחנה, מכלי הדלק שלה ואת הסוללות החשמליות שלה. הסוללות נטענות באמצעות שני לוחות סולאריים המחוברים אל מודול השירות. כל אחד מהלוחות עשוי מ־4 מקטעים ואורכם מקצה לקצה עומד על 18.4 מטר.
בין שני המודולים מחבר קטע קונוסי שבו מאוחסנים מכלי החמצן והחנקן שמשמשים את אטמוספירת התחנה וכן מכלי מים. הקטע מגשר את ההבדל שבין הקוטר של המודול המאויש (כ־3.3 מטר) ובין הקוטר של מודול השירות (כ־2.2 מטר).
התחנה עברה מספר שיפורים ושינויים, שנועדו להקל ולהאריך את משך השהייה של האסטרונאוטים בחלל. בין היתר היא כוללת שטח אחסון רב יותר מקודמתה ומסוגלת להכיל אספקה לשהייה של שלושה טייסי חלל למשך 20 יום. מכיוון שמשימת שנג'ואו 11 תכלול רק שני טייקונאוטים, הם יוכלו לשהות בתחנה במשך 30 יום, במשימה שתהייה הארוכה ביותר של סין מאז תחילת תוכנית החלל המאוישת שלה.
לתחנה הוספה זרוע רובוטית (Chinese Space Station Manipulator system) באורך של כ־10 מטר שתסייע בתחזוקת התחנה ובפעילות חוץ-רכבית ("הליכת חלל"), בדומה לקנדארם2, הזרוע הרובוטית של תחנת החלל הבינלאומית. הזרוע תשמש כאב־טיפוס לזרוע הרובוטית שסין מתכננת לכלול בתחנת החלל העתידית והקבועה שלה, שתכלול גם זרוע רובוטית נוספת קצרה יותר.
מחקר מדעי על גבי התחנה

התחנה צוידה ב־14 חבילות ניסוי מדעי שונות ובהן:
גלאי התפרצויות גמא בשם POLAR שנבנה על ידי מדענים מסין, שווייץ ופולין.
ניסוי בתקשורת הצפנה קוונטית בשיטת החלפת מפתחות קוונטית.
השעון האטומי הקר הראשון ששוגר לחלל.
ניסוי בגידול צמחים בחלל.
על גבי התחנה מורכב גם ציוד חישה מרחוק, שמאפשר תצפיות על כדור הארץ גם כאשר התחנה אינה מאוישת.
סוף המשימה

ביוני 2018, בוצעו תמרונים להורדת המסלול של טיינגונג 2, ככל הנראה כמהלך לדעיכה מבוקרת של המסלול של התחנה לקראת סוף תפעולה, למסלול בגובה של 292X297 ק"מ, אולם לאחר 10 ימים התחנה חזרה למסלולה המקורי ללא הסבר נוסף, בתמרון שככל הנראה צרך 144 ק"ג דלק עבור שינוי מהירות של 56 מטר/שנייה.
ראו גם

טיינגונג 1
סקיילאב
תוכנית סאליוט
תחנת החלל מיר
תחנת החלל הבינלאומית
הערות שוליים

↑  Tiangong-2 takes China one step closer to space station, סוכנות הידיעות שינחואה, 16 בספטמבר 2016
↑  תחילתו של עידן חדש: סין שיגרה הבוקר את ליבת תחנת החלל שלה, באתר סוכנות החלל הישראלית, 29 באפריל 2021
1 2 3 4  Stephen Clark, China’s Tiangong 2 space lab successfully blasts off, Spaceflight Now, September 15, 2016
1 2  "SCIO briefing on China's Tiangong 2 and Shenzhou 11 manned space mission". China.org.cn. 19 בנובמבר 2016. נבדק ב-24 בנובמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "China's Tianzhou-1 cargo craft and Tiangong-2 space lab perform final orbital docking". GBTimes. 12 בספטמבר 2017. אורכב מ-המקור ב-2017-09-16. נבדק ב-15 בספטמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4  טיינגונג 2, באתר spaceflight101 (באנגלית)
↑  טיינגונג 2, באתר China Space Report (באנגלית)
↑  אתר משימת POLAR לגילוי התפרצויות גמא שמותקן על גבי התחנה
↑  סין מתכוננת להוצאה מהמסלול של תחנת החלל טיינגונג 2, אנגרו ג'ונס, SpaceNews, מתאריך 20 ביוני 2018
↑  China's Space Station Got Weirdly Close to Earth For a Few Days And The Government Isn't Talking מישל סאטר, אתר sciencealert, מתאריך 25 ביוני 2018
תרשים של טיינגונג 1, הדומה במבנה וצורה לטיינגונג 2. יש לשים לב כי בניגוד לתרשים, לטיינגונג 2 יש רק 4 מקטעים בכל לוח סולארי
יחסי בלארוס–קרואטיה

| יחסי בלארוס–קרואטיה |
| --- | --- |
בלארוס: קרואטיה


בלארוס: קרואטיה
שטח (בקילומטר רבוע)
207,600: 56,594
אוכלוסייה
9,021,841: 3,859,301
תמ"ג (במיליוני דולרים)
71,857: 82,689
תמ"ג לנפש (בדולרים)
7,965: 21,426
משטר
רפובליקה נשיאותית: רפובליקה

יחסי בלארוס-קרואטיה הם יחסי החוץ שבין קרואטיה לבין בלארוס. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-22 בספטמבר 1992. למרות שאינן קרובות מאוד גאוגרפית, קרואטיה ובלארוס הן שתי מדינות סלאביות ובכך חולקות נקודות דמיון תרבותיות ולשוניות.
היסטוריה

ההכרה ההדדית התרחשה ב-2 בספטמבר 1992. קרואטיה ובלארוס חתמו על הסכמים דו-צדדיים בנושא קידום והגנה הדדית על השקעות בשנת 2001, לשם מניעת מסי כפל ומניעת התחמקות ממס בשנת 2003, על שיתוף פעולה בתחום התיירות בשנת 2010 ועוד רבים אחרים.
שיתוף הפעולה הכלכלי בין קרואטיה ובלארוס מתואר כטוב. בשנת 2012 ייצאה בלארוס סחורות לקרואטיה בשווי של 41.9 מיליון דולר וייבאה ממנה סחורות בשווי 14 מיליון דולר.
ייצוג

קרואטיה מיוצגת בלארוס באמצעות השגרירות במוסקבה, בירת רוסיה.
בלארוס מיוצגת בקרואטיה דרך השגרירות בבודפשט, הונגריה.
שקע קטארה

| --- | --- |

מראה בשקע קטארה
 מידע כללי
 מיקום:  צפון מערב מצרים, במחוז מטרוח (מדבר סהרה)
 סוג:  ביצה מלוחה
 מידות
 שטח:  19,605 קמ"ר
 גובה:  133 מטר מתחת לפני הים
 אורך מרבי:  300 ק"מ
 רוחב מרבי:  135 ק"מ
 רוחב ממוצע:  135 ק"מ 
 מידע נוסף
 מדינות באגן הניקוז:  מצרים מצרים
 קואורדינטות:  30°00′N 27°30′E﻿ / ﻿30°N 27.5°E﻿ / 30; 27.5
  (למפת מצרים מוגדלת) קהיר אלכסנדריה אל-עריש אסואן אסמאעיליה לוקסור שארם א-שייח'  סואץ סיווה ישראל ירדן סודאן ערב הסעודית  ל ו ב  הים התיכון הים האדוםשקע קטארה(למפת מצרים רגילה) קהיר אלכסנדריה אל-עריש אסואן אסמאעיליה לוקסור שארם א-שייח'  סואץ סיווה ישראל ירדן סודאן ערב הסעודית  ל ו ב  הים התיכון הים האדוםשקע קטארה
 
חוליות בשקע קטארה
שקע קַטַּ֫ארַה (בערבית: منخفض القطارة, בתעתיק מדויק: מֻנְחַ֫'פַץ' אלְקַטארה, בתעתיק חופשי: מוּנְחַ֫'פַד אל-קטארה) הוא אגן מבני הממוקם במדבר לוב בצפון-מערב מצרים, במחוז מטרוח (שבירתו מרסא מטרוח). עומקו של השקע 133 מטר מתחת לפני הים והוא הנקודה הנמוכה ביותר ביבשת אפריקה אחרי אגם עסל שבג'יבוטי (155 מטר מתחת לפני הים). אורכו המקסימלי של השקע (ממזרח למערב) כ-300 ק"מ, רוחבו (מצפון לדרום) כ-135 ק"מ, ושטחו כ-19,605 קמ"ר.
פני השטח

השקע מזכיר בצורתו דמעה, חלקו הצפוני-מזרחי צר והוא הולך ומתרחב לכיוון דרום-מערב. צידו הצפוני של השקע תלול יותר מצידו הדרומי ומורכב ממצוקים היורדים בחדות מגובה של 200 מטר מעל פני הים ועד לגובה של 70 מטר מתחת לפני הים. הנקודה הנמוכה ביותר נמצאת בפינה הדרום-מערבית של השקע.
קרקעיתו של השקע מורכבת בעיקר ממלחות. ביצות מלוחות קיימות תחת הצוקים הצפוניים והצפון מערביים של השקע וביניהן שטחים יבשים ונרחבים של מישורי מלח, המוצפים לעיתים קרובות. נווה המדבר הגדול ביותר בשקע הוא מוע'רה (אנ') אשר אינו מיושב ומורכב מאגם בעל רמת מליחות נמוכה בשטח של 4 קמ"ר וכולל ביצה שבה גדל קנה מצוי. המלחות באזור זה משתרעות על פני שטח של כ-300 קמ"ר וקיימת גם פלישה של חוליות בכמה אזורים. בערך רבע מכלל השטח (26%) תפוס על ידי מישורי מלח המורכבים מקרום קשה ובוץ דביק ולעיתים קרובות מוצפים במים.
האזור הדרום מערבי של השקע הוא שטח של כ-900 קמ"ר ומכיל בתוכו את נאות המדבר תַבַּעְ'בַּעְ' ואום כּיתאבּיין המורכבים מביצות מלח, אגמים, בתה, חורשות דקלים וערבות עשב של חילף החולות.
החי והצומח

שיטה סלילנית היא הצומח הקבוע העיקרי והיא גדלה בשקעים חוליים מוצלים ומסתמכת על שיטפונות ומי תהום על מנת לשרוד.
שקע קטארה הוא בית גידול חשוב עבור הברדלס והוא נצפה (נכון לשנת 2001) באזורים הצפוניים, המערביים והצפון מערביים של השקע, בנאות המדבר המבודדים עין אל-קטארה ועין אל-ע'זאלאת ובמספר חורשות של שיטה סלילנית בתוך השקע ומחוצה לו.
צבאים (מהמינים צבי הנגב וצבי רים) מאכלסים את שקע קטארה ומהווים מקור מזון חשוב לברדלס. האוכלוסייה הגדולה ביותר מצויה בחלקים הדרום-מערביים של השקע.
בעלי חיים נפוצים נוספים כוללים את הארנבת המצויה, תן זהוב, שועל החולות ושועל הפנק הנדיר יותר.
עבדקן הרעמה היה נפוץ בעבר אך בימינו נותרו ממנו פרטים מעטים. מיני יונקים גדולים שחיו באזור בעבר ונכחדו כוללים את הראם הערבי, הדישון ובובאל צפוני – מין אנטילופה שנכחדה מהעולם.
יישוב הקבע היחיד הוא נווה המדבר הקטן של קארה (Qara), השוכן בקצה המערבי של השקע ומאוכלס בידי כ-300 ברברים. בנוסף, קיימת אוכלוסייה נודדת של בדואים המחפשים מרעה לצאנם, כאשר נווה המדבר מוע'רה מהווה מקור חשוב בזמני בצורת ומחסור במים.
מלחמת העולם השנייה

בזמן מלחמת העולם השנייה נחשב שקע קטארה כבלתי עביר לתנועת טנקים ומרבית כלי הרכב הצבאיים האחרים, אף שסיורים של כוחות הציר וצוותי קרב בריטיים של קבוצת המדבר ארוכת הטווח פעלו בו. לשקע קטארה, ובמיוחד למצוקים התלולים בצפונו, הייתה חשיבות רבה בקרב אל-עלמיין הראשון מכיוון שבשל הקושי בתנועה בו הוא תחם למעשה את שדה הקרב ומנע את איגוף הקו הבריטי.
הפרויקט ההידרואלקטרי

תוכניות לניצול שקע קטארה להפקת אנרגיה חשמלית בשיטה ההידרואלקטרית נוסחו עוד בשנת 1912 על ידי הגאוגרף הגרמני אלברכט פנק. הנושא נבחן בפירוט רב יותר ב-1927 על ידי הגאולוג הבריטי ג'ון בול (אנ')‏. בימינו עדיין חוקרים מדענים אם התוכנית ניתנת לביצוע מתוך הבנה שהפרויקט יכול להוות מרכיב לפתרון בעיות הכלכלה, האוכלוסייה והאקולוגיה של האזור.
שטחו הגדול של השקע והעובדה שגובהו יורד בצורה חדה עד לגובה של 133 מטרים מתחת לפני הים, הובילה למספר תוכניות להקמת פרויקט הידרואלקטרי ענק בדומה לסכר אסואן. התוכניות לפרויקט מדברות על כריית תעלה או מנהרה משקע קטרה צפונה, באורך של כ-80 ק"מ עד לים התיכון או עד לנילוס. המים יזרמו בתעלה דרך סדרה של סכרים הידרואלקטריים שיווסתו את זרימת המים וישחררו אותם מגובה של 90 מטר. קצב האידוי של המים בשקע גבוה מאוד, בין השאר משום שהאזור חם מאוד ויבש וכתוצאה מכך, יש חוסר בכיסוי עננים והמים שישוחררו יתפזרו ברחבי השקע עד שיתאדו בשל הפעילות הסולארית. יש צורך ליצור אגם מלאכותי בדומה לאגם נאצר כדי שיאגור מספיק מים שישתחררו מגובה 90 מטר דרך הסכרים ההידרואלקטריים כדי להניע את הטורבינות לייצור חשמל. בגלל גודל, עומק השקע וקצב האידוי הגבוה יהיה צורך בכמות גדולה של מים כדי למלא אגם כזה.
הערות שוליים

↑  Dr. Andrew, J. Report on the Qattara Depression.  CIAT Land Use project, 2007
↑  Murakami, Masahiro, "Managing water for peace in the Middle East: alternative strategies", 1995
↑  האגודה לשמירת הטבע של צפון אפריקה
↑  M.A. SALEH et al. The Cheetah, Acinonyx jubatus (Schreber, 1776) in Egypt (Felidae, Acinonychinae), Mammalia. Volume 65, 2001
↑  חיות הבר של מצרים
↑  QARA - Beyond space and time. LookLex
↑  Ball, John, "Problems of the Libyan Desert: Geographical Journal", 1927
↑  Mahmoud, Mohamed, "The River Nile - Qattara Depression Pipeline", June 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4245742-7
התזמורת הקטנה

| --- | --- |

 כותבים:  צביקה פורמן, טניה ג'קסון, שירה קופרמן
 בימוי:  יותם כהן
 מדבבים:  צביקה פורמן
 מדבבים בעברית:  צביקה פורמן
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  30
 הפקה
 חברת הפקה:  פיל אנימציה
 מוזיקה:  אופיר גל
 שידור
 רשת שידור בישראל:  ערוץ בייבי
 תקופת שידור מקורית:  1 בדצמבר 2005 – 31 בדצמבר 2017
התזמורת הקטנה היא סדרת טלוויזיה ישראלית לפעוטות בת 30 פרקים אשר שודרה בערוץ בייבי בין השנים 2005 עד 2017. באנגלית הסדרה מכונה כ-Jammers.
הסדרה בוימה על ידי יותם כהן, והופקה על ידי טלית הפקות, כאשר פיל אנימציה, חברת ההנפשה של הסדרה, היו שותפים בהפקה. הסדרה דובבה ונכתבה על ידי צביקה פורמן, כאשר טניה ג'קסון ושירה קופרמן היו שותפות לכתיבה.
עלילה

המופע עוקב אחר קוורטט מוזיקלי המורכב מכלי נגינה מואנשים (סקסופון זהוב, קונטרבס אדום, תוף ירוק ופסנתר ורוד) המבקרים במדינות זרות, שם הם פוגשים כלי נגינה מקומיים. הסקסופון, הקונטרבס, התוף והפסנתר שומעים צלילים חדשים ולומדים סגנון מוזיקה אחר כאשר הם מנגנים מנגינה עם חברם החדש יחד.
סדרה זו מהווה מבוא לכלי נגינה ולצלילים של תרבויות שונות.
פרקי הסדרה

בנג'ו
דידג'רידו
כינור
קסילופון
חצוצרה
גיטרה חשמלית
סיטאר
נבל
חליל
עוגב
דרבוקה
אקורדיון
מפוחית
טובה
תופי קונגה
טרומבון
תיבת נגינה
חמת חלילים
מצלתיים
קרן יער
מנדולינה
גיטרה
חליל רועים
קלימבה
חליל פאן
אבוב
אולם קונצרטים
קלרינט
מפוח יד
תוף מרים
יחסי בלארוס–פולין

| יחסי בלארוס–פולין |
| --- | --- |
בלארוס: פולין


בלארוס: פולין
שטח (בקילומטר רבוע)
207,600: 312,685
אוכלוסייה
9,021,841: 38,304,090
תמ"ג (במיליוני דולרים)
71,857: 811,229
תמ"ג לנפש (בדולרים)
7,965: 21,179
משטר
רפובליקה

היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה של בלארוס לבין הרפובליקה של פולין כוננו ב-2 במרץ 1992. פולין הייתה אחת המדינות הראשונות שהכירו בבלארוס העצמאית. שתי המדינות הצטרפו לאו"ם באוקטובר 1945 כחברות מייסדות.