stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אקוטאק

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  קינוח
 מוצא:  אלסקה אלסקה
 מרכיבים עיקריים:  דג, פירות יער 
 
אקוטאק (באינוקטיטוט: Akutaq - ᐊᑯᑕᖅ) או גלידה אלסקית, הוא מאכל אינואיטי המקובל באלסקה. מאכל זה מכיל שומן בעלי חיים (לרוב - שומן אייל הצפון), המעורבב עם ענבות (פירות, לרוב: חמוציות, אמפטרומיות (Empetrum nigrum), אוכמניות ופטל אדום מערבי (Rubus spectabilis). לעיתים המאכל כולל גם בשר דגים (לרוב - דג סלמון) וסוכר. המאכל קפוא ודומה לגלידה.
דני איימוס

איימוס במדי מכבי נתניה לצידו של דיא סבע, 2018
דניאל "דני" עמוס (במקור איימוס; נולד ב-2 בפברואר 1987) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת השוער.
קריירת מועדונים

בתחילת דרכו ככדורגלן שיחק במחלקת הנוער של עירוני קריית שמונה. בתחילת עונת 2006/2007 עבר לסגל הקבוצה הבוגרת של המועדון, ובמקביל שיחק בקבוצת הנוער. את הופעת הבכורה שלו בבוגרים ערך בגביע הטוטו לליגה הלאומית, מול הפועל נצרת עילית במשחק שהסתיים בתיקו ללא שערים. בגמר גביע הטוטו פתח בהרכב, והוביל את הקבוצה לניצחון על בני סכנין בבעיטות הכרעה, ולזכייה בתואר הראשון בתולדות המועדון. בליגה שותף בחמישה משחקים בעונה זו, ובתום העונה עלה עם הקבוצה לליגת העל. את הופעת הבכורה שלו בליגת העל ערך מול מ.ס. אשדוד במשחק שהסתיים אף הוא ללא שערים.
בעונת 2008/2009 שיחק ברוב משחקי הקבוצה בליגת העל עקב עזיבתו של השוער הראשון שביט אלימלך. באותה עונה גם ירד עם הקבוצה בחזרה לליגה הלאומית, ועונה אחר כך זכה עמה בשנית בגביע הטוטו, ועלה איתה בחזרה לליגת העל. בעונת 2010/2011 התמודד על עמדת השוער הראשון עם גיא חיימוב, וזכה עם הקבוצה בגביע הטוטו לליגת העל.
בעונת 2011/2012 חל שיפור גדול ביכולתו, והוא הפך לשוער הראשון הקבוע של הקבוצה. בתום עונה זו זכה עם עירוני קריית שמונה באליפות הראשונה בתולדותיה, בנוסף לגביע הטוטו השני ברציפות, וזכה בפרס שחקן העונה מטעם ההתאחדות לכדורגל בישראל. בעונה שלאחר מכן הגיע עם הקבוצה לגמר גביע המדינה, שיחק עמה במוקדמות ליגת האלופות והעפיל עמה לשלב הבתים של הליגה האירופית, ובסופה הסתיים חוזהו והוא עזב את המועדון.
לקראת עונת 2013/2014 הצטרף להפועל תל אביב, לאחר שחתם על חוזה לשנתיים במועדון. ב-18 ביולי 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 4–1 על ברואה בבולגריה, במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. הוא החל את העונה כשוער הראשון בקבוצה, אך לאחר המחזור השלישי איבד את מקומו בהרכב לבוריס קליימן, וחזר לשחק רק בתחילת הסיבוב השני.
את עונת 2014/2015, לאחר עזיבתו של קליימן, החל איימוס כשוער הראשון של הפועל תל אביב, אך בינואר ביקש לעזוב את המועדון ונסע לרומניה על מנת לחתום בראפיד בוקרשט. לאחר שלא הוחתם לבסוף בקבוצה הרומנית, הודיעה הפועל תל אביב כי מבחינתה השחקן עזב וסיים את דרכו במועדון. בעקבות כך נותר ללא קבוצה עד תום העונה.
ב-8 ביולי 2015 חתם לעונה אחת בהפועל עכו. הוא פתח בהרכב הקבוצה בכל משחקיה בעונת 2015/2016, ובסופה ירדה הקבוצה לליגת המשנה ואיימוס עזב את המועדון.
ב-20 ביולי 2016, לקראת עונת 2016/2017, חתם במכבי פתח תקווה, והיה שותף לעונה מוצלחת של הקבוצה, בה סיימה במקום הרביעי בפלייאוף העליון.
ב-22 במאי 2017 חתם לעונה אחת במדי העולה החדשה לליגת העל, מכבי נתניה. איימוס היה שותף להעפלתה המפתיעה של הקבוצה לפלייאוף העליון בעונת 2017/2018, ואת העונה היא סיימה במקום החמישי. בעונת 2018/2019, לאחר עזיבתם של ערן לוי ודיא סבע, מונה איימוס לקפטן הקבוצה. בעונה זו העפיל עם הקבוצה לגמר גביע המדינה, ובליגה סיימה הקבוצה במקום הרביעי.
ב-19 ביוני 2022 חתם במכבי פתח תקווה.
ב-26 ביוני 2023 חתם בסקציה נס ציונה. ב-7 בינואר 2024 שוחרר מהקבוצה.
נבחרות ישראל

ב-20 באוגוסט 2008 ערך איימוס את הופעתו היחידה בנבחרת הצעירה של ישראל, במשחק מול בלארוס עד גיל 21 שנערך באצטדיון וינטר שברמת גן.
ב-22 בפברואר 2012 זומן לראשונה לסגל נבחרת ישראל הבוגרת לקראת משחק הידידות מול אוקראינה, ומאז זומן עוד מספר פעמים לקראת כמעט כל קמפיין עד שנת 2018.
חיים אישיים

איימוס נולד בדרום אפריקה, ובגיל צעיר עלתה משפחתו לישראל והתיישבה תחילה בקיבוץ גשר הזיו ולאחר מכאן בקיבוץ כפר בלום. אחיו הוא נתן עמוס, שחקן נבחרת ישראל ברוגבי.
מתנדב באופן קבוע בחוות החופש.
תארים

אליפות: 2011/2012
גביע הטוטו (ליגת העל): 2010/2011, 2011/2012
גביע הטוטו (לאומית): 2006/2007, 2009/2010
הערות שוליים

↑  עמית גולדשטיין‏, דני עמוס: "לא רוצה יותר לשמוע דיבורים על ליגה פח", באתר וואלה, 3 באפריל 2012
↑  טקס פתיחת עונת 2012/13, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל, 17 באוגוסט 2012
↑  דני עמוס עובר להפועל תל אביב, באתר הארץ, 22 ביוני 2012
↑  אופירה אסייג, ‏עמוס ביקש לעזוב באופן מיידי את הפועל ת"א, באתר ONE‏, 6 בינואר 2015
↑  סיון גולדנברג, ‏עסקת העברתו של עמוס לראפיד בוקרשט התפוצצה, באתר ONE‏, 10 בינואר 2015
↑  שירי אלג'ם, ‏"משהו בהפועל ת"א חולה. כל שבת צובט לי, יכולתי לעזור", באתר ערוץ הספורט, 19 בפברואר 2015
↑  דורון בן דור, ‏דני עמוס חתם בהפועל עכו, משען עוזב לבית"ר, באתר ONE‏, 8 ביולי 2015
↑  מוטי פשכצקי, ‏פרסום ראשון: דני עמוס חתם במכבי פתח תקווה, באתר ערוץ הספורט, 20 ביולי 2016
↑  וויסאם סעדו גוטאני, דני עמוס חתם לעונה אחת במכבי נתניה, באתר ynet, 22 במאי 2017
↑  רענן ברנובסקי‏, דני עמוס חתם לשנתיים במכבי פתח תקוה, באתר וואלה, 19 ביוני 2022
↑  דני עמוס ואמיר בן שמעון חתמו בסקציה נס ציונה, באתר וואלה, 26 ביוני 2023
אנגרבודה

אנגרבודה (בנורדית עתיקה: Angrboða, פירוש השם הוא "מבשרת הנזק"), היא ענקית במיתולוגיה הנורדית. היא מוזכרת בשירים הנורדיים כאימו של פנריר, אשר אביו הוא לוקי. כמו כן, היא גם אמם של אחיו של פנריר, יורמנגנד הנחש הענק והל מלכת העולם התחתון (אשר גם הם צאצאיו של לוקי).
סנורי סטורלוסון בשירתו קורא לה "ענקית ביוטונהיים" ואמם של פנריר, של יורמנגנד ושל הל.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אדולף שרמן

| --- | --- |

 לידה:  17 במאי 1842 Nagytétény, הונגריה 
 פטירה:  27 באפריל 1904 (בגיל 61) ארז'בטווארוש, הונגריה 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת וינה 
 תפקידים:  רופא 
 
אדולף שרמן (בהונגרית: Schermann Adolf; טטיני-היום חלק מבודפשט, 17 במאי 1842 – בודפשט, 27 באפריל 1904) היה רופא, קצין רפואה ראשי בבודפשט. סבה של הסופרת מרתה ואגו.
ביוגרפיה

אדולף שרמן נולד במשפחה יהודית כבנם של מרקוס שרמן וטרז לוי. הוא השלים את בית הספר התיכון בגימנסיה הממלכתית של הפיאריסטים בבודפשט ואת לימודיו באוניברסיטה בבודפשט ובחו"ל. הוא קיבל תואר דוקטור לרפואה בווינה בשנת 1867 והתיישב בבודפשט כרופא מתמחה, שם עבד כרופא הרשויות לכולרה ב-1872 וב-1873. בשנת 1878 מונה כעוזר קצין רפואה ראשי, ובשנת 1894 מונה לסגן קצין רפואה ראשי. ב-29 בדצמבר 1897, לאחר פרישתו של לאיוש גבהרדט, הוא מונה על ידי הוועדה המחוקקת של בודפשט להיות הרופא הראשי החדש של עיר הבירה. הוא מונה לחבר בוועדת החקיקה של בודפשט וכן לחבר בוועדת לבריאות הציבור. בשנת 1892 ייסד יחד עם קארוי גרלוצי סגן ראש העיר את מכון הטיהור של בודפשט. לאחר מגפת הכולרה של 1893 הוא קיבל את צלב האבירים של מסדר פרנץ יוזף. בדצמבר 1899 מונה ל"חבר יוצא מן הכלל" במועצה הלאומית לבריאות הציבור. הוא היה חבר בתא גלילאו של הבונים החופשיים.
חייו הפרטיים

אשתו הראשונה הייתה ליאונטין שמאלבאך (1849–1893), ואשתו השנייה מ-17 בפברואר 1903 הייתה קרולינה שטרן.
ילדיו:
אמה שרמן (1872–1944) נספתה בשואה. בעלה, קארוי גרה (מקודם: גרין) (1855-1904), היה מחזאי ומזכיר תיאטרון.
וילמה שרמן (1875–1944) נספתה בשואה. בעלה, יוז'ף ואגו (1877–1948), היה סופר, כלכלן ועיתונאי.
אטל שרמן (1877–1944)נספתה בשואה. בעלה הראשון היה דיולה קמניפי (1871–1931), רופא ממנו התגרשה. בעלה השני, אלמר סגה (מקודם: שנברגר) (1880–1939), היה עיתונאי.
נכדתו הייתה הסופרת לילי ברודי.
עבודתו

מדע גופני ובריאות לשימוש בתי ספר תיכוניים, מורים, הורים וקהלים משכילים. בודפשט, 1876. שיצא בשבע מהדורות עד 1903
לקריאה נוספת

אנדראש גרגיי: לקסיקון של רופאים יהודים-הונגרים מצטיינים. בודפשט, מכבי, 2001.
לקסיקון יהודי הונגרי. העורך פטר אויווארי. בודפשט, 1929. עמוד 770. גישה מקוונת
יוזף סיניאי: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים. בודפשט, 1891–1914. גישה מקוונת
מותו של אדולף שרמן (1 במאי 1904) כתב העת "ארץ-עולם", כרך 25, מספר 18
הערות שוליים

↑  "Halotti bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári halotti akv. 734/1904. folyószáma alatt".
↑  Schermann Adolf dr. meghalt (1904. április 29.) Magyar Nemzet, 23. évfolyam, 102. szám
↑  A Galilei Páholy története
↑  Schermann Adolfné elhunyt (1893. július 15.) Nemzet, 12. évfolyam, 3908. szám
↑  "Schermann Adolfné gyászjelentése (1893)".
↑  "Házasságkötési bejegyzése Stern Karolinával a Budapest VII. kerületi polgári házassági akv. 137/1903. folyószáma alatt".
↑  "Schermann Emma halotti bejegyzése a II. kerületi polgári halotti akv. 375/1946. folyószáma alatt".
↑  "Schermann Vilma halotti bejegyzése a Budapest XII. kerületi polgári halotti akv. 1679/1947. folyószáma alatt".
↑  "Schermann Vilma házasságkötési bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári házassági akv. 1098/1902. folyószáma alatt".
↑  "Schermann Etel halotti bejegyzése a Budapest II. kerületi polgári halotti akv. 531/1947. folyószáma alatt".
↑  "Schermann Etelka házasságkötési bejegyzése Keményffy Gyulával a Budapest VII. kerületi polgári házassági akv. 1107/1900. folyószáma alatt".
↑  "Schermann Etelka házasságkötési bejegyzése Szegő Elemérrel a Budapest V. kerületi polgári házassági akv. 28/1914. folyószáma alatt".
יורו 2004

| --- | --- |
הסמל של יורו 2004
 מארחת:  פורטוגל פורטוגל
 תקופת התחרות:  12 ביוני 2004 – 4 ביולי 2004 (23 ימים)
 מספר משתתפות:  16
 הזוכה:   יוון
 מספר משחקים:  31
 מספר שערים:  77 (2.48 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  1,156,473 (37,306 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  צ'כיה מילאן בארוש   (5 שערים)
 השחקן המצטיין:  יוון תאודורוס זגוראקיס
 → בלגיה והולנד 2000אוסטריה ושווייץ 2008 ←
אליפות אירופה בכדורגל 2004, הידועה גם בשם יורו 2004, היא אליפות אירופה בכדורגל ה-12 שמארגנת אופ"א. הטורניר נערך בפורטוגל בין 12 ביוני עד 4 ביולי 2004.
פורטוגל אירחה את הטורניר לראשונה בתולדותיה, וזאת לאחר שהצעתם לאירוח התחרות התקבלה ב-12 באוקטובר 1999, תוך שהיא גוברת על הצעת ספרד וההצעה המשותפת של אוסטריה והונגריה.
בדומה לשני טורנירי היורו הקודמים, גם הפעם 16 נבחרות השתתפו בתחרות. נבחרת פורטוגל המארחת העפילה אוטומטית לטורניר, ושאר 15 הנבחרות עלו מטורניר המוקדמות שהחל בשלהי שנת 2002. בין המעפילות לטורניר היו לטביה, שעלתה להופעה ראשונה בתולדותיה בטורניר יורו או מונדיאל, ויוון, שחזרה לטורניר לראשונה מזה 24 שנים, אז העפילה לטורניר יורו 1980.
בעוד נבחרות בכירות כמו ספרד, גרמניה ואיטליה הודחו כבר בשלב הבתים, אל הגמר העפילו פורטוגל המארחת ויוון המפתיעה. השתיים נפגשו גם במשחק הפתיחה של הטורניר, ולראשונה בהיסטוריה נפגשו אותן הנבחרות גם במשחק הפתיחה וגם במשחק הגמר. בדומה למפגש הפתיחה, יוון ניצחה את פורטוגל גם במשחק הגמר, שהסתיים בתוצאה 1-0 משער של אנגלוס חריסטיאס. יוון זכתה בתואר לראשונה בתולדותיה.
מוקדמות

הגרלת מוקדמות יורו 2004 התקיימה ב-25 בינואר 2002 בסנטה מריה דה פיירה שבפורטוגל. 50 נבחרות חולקו לעשרה בתים בני חמש קבוצות כל אחד, שנפגשו ביניהן פעמיים. משחקי המוקדמות התקיימו בין החודשים ספטמבר 2002 ונובמבר 2003, ובסיומם העפילו המנצחות מכל בית באופן אוטומטי לטורניר, בעוד הסגניות הוגרלו לפלייאוף בשיטת בית-חוץ, ממנו העפילו חמש הנבחרות הנותרות לטורניר היורו.
מוקדמות > הנבחרות המעפילות

| נבחרת | כרטיס | תאריך העפלה | הופעות קודמות ביורו1 |
| --- | --- | --- | --- |
|  פורטוגל | נבחרת מארחת | 13 באוקטובר 1999 | 3 (1984, 1996, 2000) |
|  צרפת | מנצחת בית 1 | 10 בספטמבר 2003 | 5 (1960, 1984, 1992, 1996, 2000) |
|  דנמרק | מנצחת בית 2 | 11 באוקטובר 2003 | 6 (1964, 1984, 1988, 1992, 1996, 2000) |
|  צ'כיה | מנצחת בית 3 | 10 בספטמבר 2003 | 5 (1960‏2, 1976‏2, 1980‏2, 1996, 2000) |
|  שוודיה | מנצחת בית 4 | 10 בספטמבר 2003 | 2 (1992, 2000) |
|  גרמניה | מנצחת בית 5 | 11 באוקטובר 2003 | 8 (1972‏3, 1976‏3, 1980‏3, 1984‏3, 1988‏3, 1992, 1996, 2000) |
|  יוון | מנצחת בית 6 | 11 באוקטובר 2003 | 1 (1980) |
|  אנגליה | מנצחת בית 7 | 11 באוקטובר 2003 | 6 (1968, 1980, 1988, 1992, 1996, 2000) |
|  בולגריה | מנצחת בית 8 | 10 בספטמבר 2003 | 1 (1996) |
|  איטליה | מנצחת בית 9 | 11 באוקטובר 2003 | 5 (1968, 1980, 1988, 1996, 2000) |
|  שווייץ | מנצחת בית 10 | 11 באוקטובר 2003 | 1 (1996) |
|  קרואטיה | ניצחון בפלייאוף | 19 בנובמבר 2003 | 1 (1996) |
|  לטביה | ניצחון בפלייאוף | 19 בנובמבר 2003 | 0 |
|  הולנד | ניצחון בפלייאוף | 19 בנובמבר 2003 | 6 (1976, 1980, 1988, 1992, 1996, 2000) |
|  ספרד | ניצחון בפלייאוף | 19 בנובמבר 2003 | 6 (1964, 1980, 1984, 1988, 1996, 2000) |
|  רוסיה | ניצחון בפלייאוף | 19 בנובמבר 2003 | 7 (1960‏4, 1964‏4, 1968‏4, 1972‏4, 1988‏4, 1992‏5, 1996) |

1 במודגש: זכתה בטורניר, בנטוי: מארחת הטורניר
2 כצ'כוסלובקיה
3 כגרמניה המערבית
4 כברית המועצות
5 כחבר המדינות העצמאיות
אצטדיונים

שמונה ערים שונות בפורטוגל אירחו את משחקי יורו 2004. בערים הגדולות ליסבון ופורטו התקיימו משחקים בשני אצטדיונים שונים, ובסך הכל הטורניר נערך בעשרה אצטדיונים שונים ברחבי המדינה. משחק הגמר נערך בגדול מבין האצטדיונים, אצטדיון האור בליסבון, בעוד משחק הפתיחה נערך באצטדיון הדרגאו שבפורטו.
|     בראגהקוימברהפארוגימאריישלייריהליסבוןפורטואביירו>     בראגהקוימברהפארוגימאריישלייריהליסבוןפורטואביירו.    בראגהקוימברהפארוגימאריישלייריהליסבוןפורטואביירו.    בראגהקוימברהפארוגימאריישלייריהליסבוןפורטואביירו.    בראגהקוימברהפארוגימאריישלייריהליסבוןפורטואביירו.    בראגהקוימברהפארוגימאריישלייריהליסבוןפורטואביירו.    בראגהקוימברהפארוגימאריישלייריהליסבוןפורטואביירו.גימארייש | ליסבון> אצטדיון האור קיבולת: 65,000..אביירו.האצטדיון העירוני באביירו קיבולת: 30,000..פארו | ליסבון> אצטדיון ז'וזה אלבלדה קיבולת: 52,000..קוימברה.אצטדיון סידאד דה קוימברה קיבולת: 30,000..פורטו | פורטו> אצטדיון הדרגאו קיבולת: 52,000..בראגה.האצטדיון העירוני בבראגה קיבולת: 30,000..לייריה |
| --- | --- | --- | --- |
| אצטדיון ד. אפונסו הנריקס קיבולת: 30,000 | אצטדיון אלגרווה קיבולת: 30,000 | אצטדיון הבסה קיבולת: 30,000 | אצטדיון ד"ר מגלאס פסואה קיבולת: 30,000 |
שלב הבתים

הגרלת הבתים נערכה בליסבון ב-30 בנובמבר 2003, ובמסגרתה חולקו 16 הנבחרות לארבע קבוצות דירוג, על פי הישגי הנבחרות במוקדמות מונדיאל 2002 ובמוקדמות יורו 2004:
דרג א': פורטוגל (מארחת), צרפת (הזוכה ביורו 2000), שוודיה, צ'כיה
דרג ב': איטליה, ספרד, אנגליה, גרמניה
דרג ג': הולנד, קרואטיה, רוסיה, דנמרק
דרג ד': בולגריה, שווייץ, יוון, לטביה
שלב הבתים > בית א'

הנבחרת המארחת, פורטוגל, פתחה את משחקי הבית עם הפסד ליוון, אך העפילה לבסוף מהמקום הראשון בבית לאחר שניצחה בשני משחקיה הנותרים. יוון וספרד, שסיימו את המשחק ביניהן בתוצאת תיקו, השיגו בשלב הבתים מספר נקודות ופער שערים זהה. אמנם, יוון הייתה זו שעלתה לרבע הגמר בזכות מספר גבוה יותר של שערי זכות.
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  פורטוגל | 6 | 3 | 2 | 0 | 1 | 4 | 2 | 2 |
|  יוון | 4 | 3 | 1 | 1 | 1 | 4 | 4 | 0 |
|  ספרד | 4 | 3 | 1 | 1 | 1 | 2 | 2 | 0 |
|  רוסיה | 3 | 3 | 1 | 0 | 2 | 2 | 4 | -2 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  פורטוגל | 1 – 2 | יוון   |
|  ספרד | 1 – 0 | רוסיה   |
|  יוון | 1 – 1 | ספרד   |
|  רוסיה | 0 – 2 | פורטוגל   |
|  ספרד | 0 – 1 | פורטוגל   |
|  רוסיה | 2 – 1 | יוון   |
שלב הבתים > בית ב'

צרפת הגיעה לטורניר כאלופת אירופה המכהנת לאחר זכייתה ביורו 2000. כבר במשחק הראשון שלה בשלב הבתים, מול אנגליה, הצליחה צרפת להשלים מהפך עם שני שערים של זינדין זידאן בתוך תוספת הזמן של המשחק. בסיום שלב הבתים צעדה צרפת בראש בית ב' ללא הפסד. אנגליה, שניצחה בשני משחקיה הנותרים, העפילה מהמקום השני בבית.
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  צרפת | 7 | 3 | 2 | 1 | 0 | 7 | 4 | 3 |
|  אנגליה | 6 | 3 | 2 | 0 | 1 | 8 | 4 | 4 |
|  קרואטיה | 2 | 3 | 0 | 2 | 1 | 4 | 6 | -2 |
|  שווייץ | 1 | 3 | 0 | 1 | 2 | 1 | 6 | -5 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  שווייץ | 0 – 0 | קרואטיה   |
|  צרפת | 2 – 1 | אנגליה   |
|  אנגליה | 3 – 0 | שווייץ   |
|  קרואטיה | 2 – 2 | צרפת   |
|  קרואטיה | 2 – 4 | אנגליה   |
|  שווייץ | 1 – 3 | צרפת   |
שלב הבתים > בית ג'

בסיום שלושת סיבובי בית ג', נוצר מצב של שוויון בנקודות בין שלוש נבחרות: שוודיה, דנמרק ואיטליה, וזאת לאחר שהשלוש סיימו בתיקו את המשחקים ביניהן, ושלושתן ניצחו את בולגריה במשחק הנותר. המעפילות לשלב הבא הוכרעו לפי טבלה פנימית בין השלוש, בה לשלושתן מאזן של שתי נקודות (שתי תוצאות תיקו), ופער שערים של אפס (מאחר שכל המשחקים ביניהן הסתיימו בשוויון), אך לכל אחת מספר שונה של שערי זכות. כתוצאה מכך העפילו לבסוף נבחרות שוודיה (שלושה שערים) ודנמרק (שני שערים), בעוד איטליה (שער אחד) נותרה מחוץ להמשך התחרות.
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  שוודיה | 5 | 3 | 1 | 2 | 0 | 8 | 3 | 5 |
|  דנמרק | 5 | 3 | 1 | 2 | 0 | 4 | 2 | 2 |
|  איטליה | 5 | 3 | 1 | 2 | 0 | 3 | 2 | 1 |
|  בולגריה | 0 | 3 | 0 | 0 | 3 | 1 | 9 | -8 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  דנמרק | 0 – 0 | איטליה   |
|  שוודיה | 5 – 0 | בולגריה   |
|  בולגריה | 0 – 2 | דנמרק   |
|  איטליה | 1 – 1 | שוודיה   |
|  איטליה | 2 – 1 | בולגריה   |
|  דנמרק | 2 – 2 | שוודיה   |
שלב הבתים > בית ד'

צ'כיה הייתה לנבחרת היחידה בטורניר שמעפילה לרבע הגמר עם מאזן מושלם, לאחר שניצחה בכל שלושת משחקיה בשלב הבתים. גרמניה סיימה רק במקום השלישי, לאחר שסיימה בשתי תוצאות תיקו בשני משחקי הפתיחה ובמחזור הסיום הפסידה לצ'כיה ונעקפה על ידי הולנד שסיימה במקום השני.
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  צ'כיה | 9 | 3 | 3 | 0 | 0 | 7 | 4 | 3 |
|  הולנד | 4 | 3 | 1 | 1 | 1 | 6 | 4 | 2 |
|  גרמניה | 2 | 3 | 0 | 2 | 1 | 2 | 3 | -1 |
|  לטביה | 1 | 3 | 0 | 1 | 2 | 1 | 5 | -4 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  צ'כיה | 2 – 1 | לטביה   |
|  גרמניה | 1 – 1 | הולנד   |
|  לטביה | 0 – 0 | גרמניה   |
|  הולנד | 2 – 3 | צ'כיה   |
|  הולנד | 3 – 0 | לטביה   |
|  גרמניה | 1 – 2 | צ'כיה   |
שלבי הנוק-אאוט

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | רבע גמר | רבע גמר |  |  | חצי גמר | חצי גמר |  |  | גמר | גמר |
:  
|  | 24 ביוני - ליסבון (האור) | 24 ביוני - ליסבון (האור) |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  | 24 ביוני - ליסבון (האור) | 24 ביוני - ליסבון (האור) |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   פורטוגל |  2 (6) |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   פורטוגל |  2 (6) |   |   | 30 ביוני - ליסבון (אלבלדה) | 30 ביוני - ליסבון (אלבלדה) |   |   |  |  |
|  |   אנגליה |  2 (5) |   |   | 30 ביוני - ליסבון (אלבלדה) | 30 ביוני - ליסבון (אלבלדה) |   |   |  |  |
|  |   אנגליה |  2 (5) |   |   |   פורטוגל |  2 |   |   |  |  |
|  | 26 ביוני - פארו | 26 ביוני - פארו |   |   |   פורטוגל |  2 |   |   |  |  |
|  | 26 ביוני - פארו | 26 ביוני - פארו |   |   |   הולנד |  1 |   |   |  |  |
|  |   שוודיה |  0 (4) |   |   |   הולנד |  1 |   |   |  |  |
|  |   שוודיה |  0 (4) |   |   |  |  |   |   | 4 ביולי - ליסבון (האור) | 4 ביולי - ליסבון (האור) |
|  |   הולנד |  0 (5) |   |   |  |  |   |   | 4 ביולי - ליסבון (האור) | 4 ביולי - ליסבון (האור) |
|  |   הולנד |  0 (5) |   |   |  |  |   |   |   פורטוגל |  0 |
|  | 25 ביוני - ליסבון (אלבלדה) | 25 ביוני - ליסבון (אלבלדה) |   |   |  |  |   |   |   פורטוגל |  0 |
|  | 25 ביוני - ליסבון (אלבלדה) | 25 ביוני - ליסבון (אלבלדה) |   |   |  |  |   |   |   יוון |  1 |
|  |   צרפת |  0 |   |   |  |  |   |   |   יוון |  1 |
|  |   צרפת |  0 |   |   | 1 ביולי - פורטו (הדרגאו) | 1 ביולי - פורטו (הדרגאו) |   |   |  |  |
|  |   יוון |  1 |   |   | 1 ביולי - פורטו (הדרגאו) | 1 ביולי - פורטו (הדרגאו) |   |   |  |  |
|  |   יוון |  1 |   |   |   יוון |  1 |   |   |  |  |
|  | 27 ביוני - פורטו (הדרגאו) | 27 ביוני - פורטו (הדרגאו) |   |   |   יוון |  1 |   |   |  |  |
|  | 27 ביוני - פורטו (הדרגאו) | 27 ביוני - פורטו (הדרגאו) |   |   |   צ'כיה |  0 |   |   |  |  |
|  |   צ'כיה |  3 |   |   |   צ'כיה |  0 |   |   |  |  |
|  |   צ'כיה |  3 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   דנמרק |  0 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   דנמרק |  0 |   |   |  |  |   |   |  |  |
שלבי הנוק-אאוט > רבע הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 24 ביוני 2004 |  פורטוגל | 2–2‏ה |  אנגליה | אצטדיון האור, ליסבון צופים: 62,564 |
| 24 ביוני 2004 | הלדר פושטיגה  83'   רוי קושטה  110' | (סיקור) | מייקל אואן  3'   פרנק למפארד  115' | אצטדיון האור, ליסבון צופים: 62,564 |
|   |   | תוצאת פנדלים |   |   |
|   |  דקו    סימאו סברוסה    רוי קושטה    כריסטיאנו רונאלדו    מאניש    הלדר פושטיגה    ריקארדו | 6–5 |  דייוויד בקהאם    מייקל אואן    פרנק למפארד    ג'ון טרי    אוון הרגריבס    אשלי קול    דריוס וסל |   |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 25 ביוני 2004 |  יוון | 1–0 |  צרפת | אצטדיון ז'וזה אלבלדה, ליסבון צופים: 45,390 |
| 25 ביוני 2004 | אנגלוס חריסטיאס  65' | (סיקור) |  | אצטדיון ז'וזה אלבלדה, ליסבון צופים: 45,390 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 26 ביוני 2004 |  הולנד | 0–0‏ה |  שוודיה | אצטדיון אלגרווה, פארו צופים: 27,762 |
| 26 ביוני 2004 |   | (סיקור) |   | אצטדיון אלגרווה, פארו צופים: 27,762 |
|   |   | תוצאת פנדלים |   |   |
|   |  רוד ואן ניסטלרוי    ג'ון הייטינחה    מיכאל רייזיחר    פיליפ קוקו    רוי מקאיי    אריין רובן | 5–4 |  קים שלסטרם    הנריק לארסון    זלאטן איברהימוביץ'    פרדי יונגברי    כריסטיאן וילהלמסון    אולוף מלברג |   |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 27 ביוני 2004 |  צ'כיה | 3–0 |  דנמרק | אצטדיון הדרגאו, ליסבון צופים: 41,092 |
| 27 ביוני 2004 | יאן קולר  49'   מילאן בארוש  63', 65' | (סיקור) |  | אצטדיון הדרגאו, ליסבון צופים: 41,092 |
שלבי הנוק-אאוט > חצי הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 30 ביוני 2004 |  פורטוגל | 2–1 |  הולנד | אצטדיון ז'וזה אלבלדה, ליסבון צופים: 46,679 |
| 30 ביוני 2004 | כריסטיאנו רונאלדו  26'   מאניש  58' | (סיקור) | חורחה אנדרדה  63' (ע) | אצטדיון ז'וזה אלבלדה, ליסבון צופים: 46,679 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 ביולי 2004 |  יוון | 1–0‏ה |  צ'כיה | אצטדיון הדרגאו, פורטו צופים: 42,449 |
| 1 ביולי 2004 | טראיאנוס דלאס  105+1' | (סיקור) |  | אצטדיון הדרגאו, פורטו צופים: 42,449 |
שלבי הנוק-אאוט > גמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 4 ביולי 2004 |  יוון | 1–0 |  פורטוגל | אצטדיון האור, ליסבון צופים: 62,865 |
| 4 ביולי 2004 | אנגלוס חריסטיאס  57' | (סיקור) |  | אצטדיון האור, ליסבון צופים: 62,865 |
מלך השערים

צ'כיה מילאן בארוש
אנגליה ויין רוני
הולנד רוד ואן ניסטלרוי
אנגליה פרנק לאמפרד
דנמרק יון דאל תומאסון
יוון אנגלוס חריסטיאס
צרפת זינדין זידאן
שוודיה הנריק לארסון
איטליה אנטוניו קסאנו
פורטוגל מאניש
פורטוגל רוי קושטה
פורטוגל כריסטיאנו רונאלדו
צ'כיה מרק היינץ
צ'כיה יאן קולר
צרפת תיירי הנרי
שוודיה זלאטן איברהימוביץ'
איטליה סימונה פרוטה
אנגליה מייקל אואן
אנגליה סטיבן ג'רארד
אנגליה פול סקולס
בולגריה מרטין פטרוב
גרמניה מיכאל באלאק
גרמניה טורסטן פרינגס
דנמרק יספר גרונקיאר
הולנד וילפרד בומה
הולנד רוי מקאיי
יוון אנגלוס באסינס
יוון טראיאנוס דלאס
יוון זיזיס וריזאס
יוון גיורגוס קראגוניס
לטביה מאריס ורפקובסקיס
ספרד חואן קרלוס ואלרון
ספרד פרננדו מוריינטס
פורטוגל נונו גומש
פורטוגל הלדר פושטיגה
צ'כיה ולדימיר שמיצר
צרפת דויד טרזגה
קרואטיה איגור טודור
קרואטיה דדו פרשו
קרואטיה ניקו קובאץ'
קרואטיה איגור רפאייץ'
רוסיה דמיטרי בוליקין
רוסיה דמיטרי קיריצ'נקו
שוודיה מרקוס אלבק
שוודיה מתיאס ג'ונסון
שוודיה פרדי יונגברי
שווייץ יוהאן פולאנטן
פורטוגל חורחה אנדרדה (נגד הולנד)
קרואטיה איגור טודור (נגד צרפת)
פרסים > פרסים אישיים

בתואר נעל הזהב זכה מילאן בארוש, חלוץ נבחרת צ'כיה, שכבש חמישה שערים בטורניר. הוא כבש שער אחד בכל משחק בשלב הבתים, וצמד שערים בשלב רבע הגמר.
בתואר השחקן המצטיין של הטורניר זכה תאודורוס זגוראקיס, קשר נבחרת יוון.
פרסים > נבחרת הטורניר

קבוצה של שמונה אנליסטים מטעם הוועדה הטכנית של אופ"א בחרה את 23 השחקנים שהרכיבו את נבחרת הטורניר. ההחלטה התקבלה לאחר צפייה בכל משחקי הטורניר, כולל משחק הגמר. חמישה שחקני הנבחרת הזוכה יוון נכללו בנבחרת הטורניר, בעוד מיכאל באלאק וג'אנלוקה זמברוטה הם הנציגים היחידים בנבחרת הטורניר מנבחרות שלא עברו את שלב הבתים.
| שוערים | הגנה | קשרים | חלוצים |
| --- | --- | --- | --- |
| צ'כיה פטר צ'ך   יוון אנטוניוס ניקופולידס | אנגליה סול קמפבל   פורטוגל ריקארדו קרבאליו   אנגליה אשלי קול   יוון טראיאנוס דלאס   שוודיה אולוף מלברג   יוון גיורקאס סיטארידיס   איטליה ג'אנלוקה זמברוטה | גרמניה מיכאל באלאק   פורטוגל לואיש פיגו   אנגליה פרנק למפארד   פורטוגל מאניש   צ'כיה פאבל נדבד   יוון תאודורוס זגוראקיס   צרפת זינדין זידאן | צ'כיה מילאן בארוש   יוון אנגלוס חריסטיאס   שוודיה הנריק לארסון   הולנד רוד ואן ניסטלרוי   פורטוגל כריסטיאנו רונאלדו   אנגליה ויין רוני   דנמרק יון דאל תומאסון |
פרסים > מענקים כספיים

סכום כולל של 200 מיליון פרנק שווייצרי, סכום גבוה יותר מטורניר יורו 2000 בו חולקו 120 מיליון פרנק שווייצרי. בנוסף למענק השתתפות בסך 7.5 מיליון פרנקים בו זכתה כל נבחרת, חולקו גם המענקים הבאים (הסכומים בפרנק ים שווייצרים):
10 מיליון לזוכה בטורניר
6 מיליון לסגנית הזוכה
4 מיליון למעפילות לחצי הגמר
3 מיליון למעפילות לרבע הגמר
במסגרת שלב הבתים: מיליון עבור כל ניצחון, חצי מיליון עבור כל תוצאת תיקו
ראו גם

מוקדמות יורו 2004 - ישראל
טקס הפתיחה של יורו 2004 באצטדיון הדרגאו
הישגי הנבחרות ביורו 2004
חריסטיאס כובש את שער הניצחון לזכות יוון בגמר
תאודורוס זגוראקיס, השחקן המצטיין של יורו 2004