stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יו לופטינג

| --- | --- |

 לידה:  14 בינואר 1886 מיידנהד, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  26 בספטמבר 1947 (בגיל 61) טופנגה, ארצות הברית 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 לאום:  אנגלי אירי
 מקום קבורה:  טופנגה 
 עיסוק:  מהנדס אזרחי, סופר
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וסטמינסטר, המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, Mount St Mary's College 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 סוגה:  ספרות ילדים
 יצירות בולטות:  סדרת הספרים דוקטור דוליטל
 תקופת הפעילות:  מ-1920 
 פרסים והוקרה:  מדליית ניוברי (1923)  פרס לואיס קרול (1958) 
 puddleby.tripod.com
 
יו לופטינג (באנגלית: Hugh Lofting‏; 14 בינואר 1886 - 26 בספטמבר 1947) היה סופר בריטי ויוצר סדרת הספרים דוקטור דוליטל.
ביוגרפיה

לופטינג נולד במיידנהד שבמחוז ברקשייר, ממערב ללונדון, לאב אנגלי ולאם אירית. הוא התחנך בבית ספר ישועי, ולאחר מכן נסע לארצות הברית והשלים תואר בהנדסה אזרחית במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. מפני שהיה מהנדס אזרחי הוא הרבה בנסיעות, וב-1914, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, גויס לצבא הבריטי ושירת בחיל המודיעין כשהוא עדיין בניו יורק, עד שהתגייס לרגימנט המשמר האירי ב-1915. הוא נלחם בחזיתות של פלנדריה וצרפת עד שנפצע ב-1918.
את עלילות דוליטל הרופא, הספר הראשון בסדרת דוקטור דוליטל, כתב לופטינג כמכתבים מאוירים לילדיו, קולין ואליזבת', בעת ששירת כקצין בחפירות בצרפת ובפלנדריה במלחמת העולם הראשונה. מאוחר יותר, ב-1923, אמר לופטינג כי שלח את המכתבים לילדיו בעת שהחדשות מהחזית היו נוראות מדי או משעממות מדי, וכי ההשראה באה מהתנהגות הסוסים והפרדים תחת האש בחזית - הוא חשב על דמותו של רופא דמיוני שיטפל בחיות (בניגוד להיעדר הטיפול המוחלט בבהמות הפצועות בשדה הקרב).
לאחר שנפצע קשה במלחמה, עקר לופטינג עם משפחתו לקונטיקט שבארצות הברית. בעת ההפלגה פגש לופטינג באקראי את המשורר והסופר הבריטי ססיל רוברטס, והראה לו את כתב היד של "עלילות דוקטור דוליטל". רוברטס עודד אותו לפרסם את כתב היד, והפנה אותו אל המוציא לאור שלו. ההצלחה הייתה מיידית, ועד מהרה הספר היה לקלאסיקה בספרות הילדים. לאור ההצלחה הזו לופטינג כתב את סדרת ספרי ההמשך. ב-1923 זכה לופטינג במדליית ניוברי עם הספר השני בסדרה, "מסעות דוקטור דוליטל" (The Voyages of Doctor Dolittle).
לאחר מות אשתו פלורה ב-1927 הוא נישא שוב, אך זמן קצר לאחר מכן נפטרה גם אשתו השנייה. הוא נישא בשלישית וב-1936 נולד בנו כריסטופר והמשפחה עברה להתגורר בקליפורניה. כריסטופר בנו היה גם מי שניהל את עיזבונו הספרותי.
ביקורת על דמותו של דוליטל

בשנות ה-60 וה-70, בעת שגברה המודעות בארצות הברית לזכויות האפרו אמריקאים, טענו מבקרים מסוימים שהטקסט בספריו של לופטינג נגוע בגזענות. טענה זו הסתמכה בייחוד על שרטוט דמותו של "הנסיך בומפו" - בנו שחום העור של מלך ג'וליגינקי. בספר הראשון בסדרה מבקש הנסיך מדוקטור דוליטל שישנה את צבע עורו ללבן, וזאת לאחר שאישה לבנה, היפהפייה הנרדמת לטענתו של בומפו, דחתה אותו רק בשל צבע עורו. בומפו, העסוק רוב יומו בקריאת ספרי אגדות, משורטט כדמות ילדותית, תמהונית ואף טיפשה. אמנם הוא זוכה להתייחסות מכובדת ורצינית מהרופא, אך מצד חיותיו הוא נתקף לעג. כמו כן, לדעת המבקרים, הימצאות המילים coon ו-nigeress בטקסטים של לופטינג מחזקת את טענתם לגזענותו. גם באשר לדמויותיהם של שחורי העור באיוריו של לופטינג, שליוו באופן קבוע את ספריו, נטען שהן גרוטסקיות ומעליבות. לופטינג אף הואשם שכמו רודיארד קיפלינג, ספריו מייצגים את הקולוניאליזם הבריטי.
רשימת ספריו

The Story of Doctor Dolittle (1920)
The Voyages of Doctor Dolittle (1922)
Doctor Dolittle's Post Office (1923)
The Story of Mrs Tubbs (1923)
Doctor Dolittle's Circus (1924)
Porridge Poetry (1924)
Doctor Dolittle's Zoo (1925) - הקרקס של דוקטור דוליטל, בתרגום אברהם סולודר
Doctor Dolittle's Caravan (1926)
Doctor Dolittle's Garden (1927)
Doctor Dolittle in the Moon (1928)
Noisy Nora (1929)
The Twilight of Magic (1930)
Gub-Gub's Book, An Encyclopaedia of Food (1932)
Doctor Dolittle's Return (1933)
Doctor Dolittle's Birthday Book (1936)
Tommy, Tilly, and Mrs. Tubbs (1936)
Doctor Dolittle and the Secret Lake (1948)
Doctor Dolittle and the Green Canary (1950)
Doctor Dolittle's Puddleby Adventures (1952)
שני הספרים האחרונים ברשימה יצאו לאור מחומר שנמצא בעזבונו של לופטינג, לאחר מותו.
יצירות נוספות

Victory for the Slain היא יצירתו היחידה של לופטינג למבוגרים. זו פואמה ארוכה בשבעה חלקים על אודות חוסר ערכה ותועלתה של המלחמה. היא נכתבה ב-1941, בעת שבאירופה כבר השתוללה מלחמת העולם השנייה, ויצאה לאור ב-1942 בבריטניה בלבד.
חרב גדעון

| --- | --- |

 מבוסס על:  Vengeance (Jonas book) 
 בימוי:  מייקל אנדרסון 
 הופק בידי:  דניס הארווקס 
 תסריט:  כריס בריאנט 
 שחקנים ראשיים:  סטיבן באואר לזלי הופ קולין דיוורסט John Hirsch לינדה גריפיטס Cyrielle Clair Hrant Alianak לינו ונטורה Peter Dvorsky מייקל יורק רוד סטייגר רוברט ג'וי Laurent Malet Sonia Benezra 
 מוזיקה:  ז'ורז' דלרו 
 מדינה:  קנדה, הממלכה המאוחדת 
 חברה מפיצה:  נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  1986 
 משך הקרנה:  203 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט שמבוסס על ספרים 
 דף הסרט ב־IMDb
 
חרב גדעון (באנגלית: Sword Of Gideon) הוא סרט טלוויזיה מ-1986, ששודר כמיני סדרה ב-4 חלקים, לראשונה בטלוויזיה הקנדית ולאחר מכן ברשת HBO האמריקנית. הסרט בוים על ידי מייקל אנדרסון ובו מככבים סטיבן באואר, מייקל יורק, רוברט ג'וי ולורן מאלה.
הסרט מציג את סיפורם של סוכני "המוסד" הישראליים, שבמסגרת מבצע זעם האל, חיסלו את המחבלים המעורבים בתכנון טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן בשנת 1972. הסרט מבוסס על הספר "נקמה" של הסופר היהודי קנדי ג'ורג' ג'ונס, שעל פי אנשי מודיעין בכירים נחשב לבדיוני, אם כי קשה לאמת זאת בשל האופי הסודי של האירועים.
הסרט מינכן אשר הופק בשנת 2005 על ידי הבמאי סטיבן ספילברג, אף תסריטו מבוסס על הספר "נקמה", ונראה כמו העתק של סרט זה.
עלילת הסרט

הסרט פותח בגיוסו של אבנר (סטיבן באואר) סרן בסיירת מובחרת בצה"ל, למוסד. לאחר לבטים והכשרה קצרה אבנר ממונה לעמוד בראש צוות קטן של סוכנים שכל אחד מתמחה בתחום אחר, מטיפול בחומרי נפץ והכנת פצצות, ועד נהיגה במכוניות מרוץ. לאחר תדרוך בידי בכיר המוסד מייק הררי, ופגישה של אבנר עם לא פחות מאשר הרמטכ"ל וראשת הממשלה גולדה מאיר, הצוות נשלח לאירופה במטרה לחסל את ראשי ספטמבר השחור. תוך הנחיות מפורטות לא לפגוע בחפים מפשע ולא לפגוע בבני משפחתם של המחבלים. המפעילים מודיעים להם שהם יפעלו באופן עצמאי, תוך הסרת אחריות של ממשלת ישראל למעשיהם.
לאחר התאקלמות קצרה באירופה אבנר נפגש עם פיליפ, בוגר תנועת המחתרת הצרפתית וחברו של אביו, שמעביר לו מידע על הטרוריסטים. לאחר ביצוע מעקב הצוות מתחיל לחסל את ראשי ספטמבר השחור. בזועייתר הם מתנקשים בכניסה לבית דירות ליד המעלית בירי באקדח. בהמשארי הם מתנקשים באמצעות הטמנת חומר נפץ בטלפון שלו ופיצוצו מרחוק. באל חיר הם מתנקשים באמצעות הטמנת חומר נפץ במיטתו, ובבודייה באמצעות פיצוץ מכוניתו בשלט רחוק.
במהלך המצוד אחר הטרוריסטים הסוכנים הישראליים הופכים להיות ניצודים. סוכנת הולנדית עצמאית מצודדת נשכרת על ידי הטרוריסטים לנקום, והיא מצליחה לפתות את קרל ולהרוג אותו בבית מלון. החבורה מצליחה לאתר אותה ומחסלת אותה בביתה באמצעות כלי ירייה שהוסלקו במשאבות אופניים. והם חוטפים על הראש מהממונים על הנקמה הפרטית הזאת. כך מעגלי חיסול ונקמה רודפים זה את זה. סוכן ישראלי נוסף נהרג בפיצוץ, וסוכן אחר שיצא להליכת לילה נמצא יושב הרוג על ספסל בגן ציבורי. בסוף המבצע רק אבנר וז'אן הנהג נותרים בחיים.
לאחר תום המבצע, אבנר מואס בקשר שלו עם המוסד וחוזר לאשתו בארצות הברית, למרות הלחצים הכבדים שמפעילים עליו מפקדיו במוסד.
פרסים ומועמדויות

הסרט היה מועמד לארבעה פרסי ג'מיני של הטלוויזיה הקנדית וזכה בשלושה, ביניהם פרס על עריכת התמונה הטובה ביותר ופרס על עריכת הקול הטובה ביותר.
לקריאה נוספת

פרופ' מיכאל בר-זוהר ואיתן הבר, המרדף אחרי הנסיך האדום, "זמורה, ביתן - מוציאים לאור" בשנת 1984.
אהרון קליין, חשבון פתוח - מדיניות החיסולים של ישראל, הוצאת ידיעות אחרונות, 2006.
יוליד

יוליד היא חברת בת של חברת קורל העוסקת בפיתוח תוכנת מחשבים ומושבה בטאיפיי אשר בטאיוון.
החברה נוסדה באוגוסט 1989 על ידי Lotus Chen, Lewis Liaw, Way-Zen Chen בסיוע של חברת מיקרוטק הטאיוונית. המייסדים עזבו את המכון לאינפורמציה תעשייתית Institute for Information Industry כדי לפתח את התוכנה הגרפית שלהם פוטו סטיילר שפעלה על מערכת ההפעלה חלונות.
יוליד שיווקה את תוכנת הפוטו סטיילר שפיתחה באמצעות חברת התוכנה אלדוס האמריקאית. בשנת 1994 חברת אלדוס התאחדה עם חברת אדובי וחדלה למכור את תוכנת הפוטו סטילר. יוליד החלה לפתח ולמכור בעצמה תוכנה גרפית חדשה בשם פוטו אימפקט 3, תוכנה שהתחרתה בפוטושופ של חברת אדובי. יוליד הרחיבה את תחומי הפיתוח והשיווק שלה לתוכנות עריכת וידאו ותוכנות הכנת תקליטורי די וי די. יוליד החלה להיסחר בבורסת ניירות הערך של טאיוון בספטמבר שנת 2001.
באפריל 2005, חברת אינטר וידאו רכשה את יוליד בעבור 68 מיליון דולר בערך. בסוף דצמבר 2006 הודיעה אינטר וידאו שהמיזוג עם יוליד הושלם. בסוף אוגוסט 2006 הודיע חברת קורל הקנדית על רכישת חברת אינטר וידאו ועמה חברת יוליד. כתוצאה מרכישת אינטר וידאו ויוליד על ידי חברת קורל הפסיקה יוליד להיסחר בבורסת ניירות הערך של טאיוון בסוף אוקטובר 2006. קורל הודיע באמצע דצמבר 2006 שהושלמה הרכישה של החברות אינטר וידאו ויוליד.
לאחר הרכישה משווקת קורל את המוצרים של החברות שרכשה בצד מוצרי תוכנה אחרים שלה. יוליד מוסיפה להפעיל אתר אינטרנט עצמאי הכולל אפשרות לרכוש את התוכנות שיוליד מפתחת. חברת קרט מיצגת בישראל את חברת קורל ומוכרת גם את התוכנות של יוליד. את התוכנות ניתן לרכוש בחנויות או דרך אתרי האינטרנט של קורל ושל יוליד. ניתן לרכוש חבילת תכנה על גבי תקליטור באריזת קרטון וספרות עזר מודפסת או להוריד את קובצי התוכנה למחשב דרך האינטרנט.
התוכנות של יוליד

מוצרי התוכנה של יוליד כוללים:
תוכנות עריכת וידאו
יצירה והעתקה של תקליטורים (CD, DVD)
תוכנות גרפיות
תוכנות גרפיות לאינטרנט
תוכנות גרפיות ווידאו למכשירי כף יד
טריאנגולציה (שחמט)

טְרִיאַנְגּוּלַצְיָה (באנגלית: Triangulation) או תלת-עיקוף היא טכניקה במשחק השחמט שמיועדת להציב את היריב בעמדת כפאי (עמדה בה ההכרח לנוע גורם נזק).
השימוש בטריאנגולציה חשוב במיוחד במשחק הסיום כאשר רק מלכים ורגלים מוצבים על הלוח, ובה מלך אחד יכול לתמרן על שלוש משבצות סמוכות בצורת משולש, ולשמר את העמדה המקורית, בעוד למלך היריב יש רק שתי משבצות כאלו. לפיכך, אם המלך מבצע טריאנגולציה באמצעות שימוש בשלושה מסעים, כדי לחזור למשבצת המקורית שלו, (כך שהוא למעשה "מקיף" את המשבצת), ומלך היריב לא יכול לעשות אותו הדבר, הוא איבד טמפו קריטי וחזר לעמדה המקורית אלא שהפעם תורו לנוע, כך שהוא בעמדת כפאי. בטריאנגולציה נעשה שימושי במשחקי סיום אחרים ואף במציעות שונות.
דוגמה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
8: 
7: 
6: 
5: 
4: 
3: 
2: 
1: 
|  | א | ב | ג | ד | ה | ו | ז | ח |
תור הלבן לנוע. הלבן מעדיף שיהיה תורו של השחור לנוע בעמדה הזו, לכן הוא מבצע טריאנגולציה. הנקודות מסמנות את משבצות הטריאנגולציה בעבור המלך הלבן.
נתייחס לעמדה שבאיור. כאן, לשחור יש את האופוזיציה, והוא מונע מהמלך הלבן את הגישה למשבצות הנחוצות לקידום הרגלים שלו. אף על פי כן, אם ללבן הייתה האופוזיציה (כלומר אם תור השחור לנוע בעמדה הזו), המלך השחור יורחק מ-d7 ולכן יאפשר למלך הלבן להתקדם. המלך השחור חייב להישאר קרוב לאיפה שהוא - הוא חייב למנוע מהרגלי שבטור c להתקדם והוא חייב להימנע מלהיגרר לשפת הלוח. המשבצות d5 ו-d7 הן המשבצות עליהן נמצאים המלכים. כאשר המלך הלבן ב-d5, מלך השחור להיות ב-d7, עם תור הלבן לנוע כדי למנוע את התקדמות המלך הלבן. ללבן יש משולש של משבצות זמינות: d5, e5 ו-d4. הלבן יכול לנצח באמצעות התמרון הבא:
כעת הטריאנגולציה הושלמה והשחור בעמדת כפאי. מכאן המסעים הבאים מובילים לניצחון הלבן:
והלבן מנצח.
טריאנגולציה עם כלי שחמט אחרים

במונח טריאנגולציה נעשה שימוש כדי לתאר את מכלול הטקטיקות בה שחקן אחד מנצל את חופש התמרון שלו בהשוואה ליריבו כדי להציב את יריבו בעמדת כפאי. להלן מובאת דוגמה נוספת לטריאנגולציה, הפעם עם צריח.
טריאנגולציה עם כלי שחמט אחרים > דוגמה עם צריח

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
8: 
7: 
6: 
5: 
4: 
3: 
2: 
1: 
|  | א | ב | ג | ד | ה | ו | ז | ח |
במשחק שנערך בין אלוף העולם העתידי וסלין טופאלוב ואלוף העולם לשעבר אנטולי קרפוב, הלבן מבצע טריאנגולציה עם הצריח שלו כדי להציב את השחור בעמדת כפאי:
בחזרה לעמדה המקורית וכעת השחור בכפאי. המשחק נמשך:
לאחר המסע האחרון השחור נכנע שכן הצריח הלבן מגן על הרגלי הלבן. ניתן לבדוק את כל ההסתעפויות ולהבחין שבכל מקרה השחור יהיה חייב לאבד את הצריח שלו, שכן אם הלבן מקדם את הרגלי שלו והשחור לוקח  עם הצריח אז הלבן מבצע שח על המלך השחור עם הצריח שלו ולוקח את הצריח שמאחוריו (המלך השחור לא יכול להגן על הצריח השחור שכן הלבן מראש הציב את המלך שלו במיקום שימנע יכולת של המלך השחור להגן על הצריח שלו), מה שמבטיח לו את הניצחון.
חלקת אלוהים הקטנה (ספר)

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  ארסקין קולדוול
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  רומן
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת וייקניג 
 הוצאה בשפת המקור:  Viking Press
 תאריך הוצאה:  1933
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  עידית
 תאריך:  1958
 תרגום:  אריה חשביה
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  978-0-8203-1663-5
 הספרייה הלאומית:  002053546, 002053535, 002053542
 
חלקת אלוהים הקטנה (באנגלית: God's Little Acre) הוא רומן משנת 1933 שנכתב על ידי ארסקין קולדוול. העלילה מספרת על סכסוך עבודה בבית חרושת, שעלול לגבות את חיי העובד שיעז להוריד את השלטר במפעל וברקע הסופר יוצר את המתח המתגבר תוך עיסוק במשפחה של חקלאים מג'ורג'יה, אובססיביים אחר מין ועושר - אחד מבני המשפחה הוא מי שנבחר להצית את השביתה במפעל על ידי הורדת השלטר. בספר מוצגת דמות נלעגת של איש חוק וביקורת על דרך בחירתם של בעלי תפקידים במערכת החוק. הנושאים המיניים המופיעים ברומן היו כה שנויים במחלוקת, עד שנעשתה פנייה לבית המשפט של מדינת ניו יורק, בדרישה לצנזר אותו. 
בשנת 1958 הרומן עובד לסרט קולנוע באותו השם בהשתתפות ג'ק לורד. באותה שנה גם יצא הספר בעברית, בישראל.
הספר נמכר ברחבי העולם ביותר מ-10 מיליון עותקים.
נושאים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
מחלוקת

הרומן כולל סצנות נועזות, שבתקופת הוצאתו המקורית נתפשו כמיניות מפורשת, הסופר ארסקין קולדוול והוצאת הספרים Viking Press נתבעו בבית המשפט בגין הפצת פורנוגרפיה. קולדוול הגיש תביעה נגדית. יותר מ-60 סופרים, עורכים, ומבקרי ספרות הביעו את תמיכתם בספר, ושופט בית המשפט של מדינת ניו יורק בנג'מין גרינספאן פסק לטובתו. עד היום, החלטתו נחשבת בעלת השפעה משמעותית בהעברת התיקון הראשון לחוקת ארצות הברית, העוסק בחופש הביטוי.
בשנת 1947, העיר סיינט פול, מינסוטה, אסרה על הפצת הרומן בגין היותו פורנוגרפי.
הספר, שנמכר בלמעלה מ-10 מיליון עותקים, נחשב לאחד הרומנים המצליחים ביותר שפורסמו אי פעם.
עיבוד קולנועי

ב-13 באוגוסט 1958 הופץ "חלקת אלוהים הקטנה" - עיבוד של הרומן לסרט קולנוע. את הסרט הפיק סידני הרמון וביים אנתוני מאן, על פי תסריט מאת פילים יורדן ובן מאדוו. בסרט כיכבו רוברט ריאן כטיי וולדן, אלדו ריי כוויל תומפסון, ג'ק לורד כבאק וולדן, טינה לואיס כגריזלדה וולדן ובאדי האקט כפלוטו סווינט. הסרט הופץ על ידי יונייטד ארטיסטס.
תרגום לעברית

הספר תורגם לעברית על ידי י. דגון, ויצא לאור בשנת 1949 בהוצאת "הספרייה המודרנית". בינואר 1953 ניתן צו מניעה זמני האוסר את הפצת הספר, עקב טענה להפרת זכות יוצרים. הספר תורגם לעברית פעם נוספת בידי אריה חשביה, ויצא לאור בשנת 1958 בהוצאת "עידית".
ביטוי

הביטוי העברי חלקת אלוהים הקטנה - מקורו ברומן, אולם משמעותו, במעבר מהספר לביטוי, השתנתה במידה רבה.
כשהוא מחפש זהב באמצעות חפירה בקרקע שלו, מקדיש בעל הקרקע חלקת אדמה קטנה לאלוהים, חלקה שכל המושג ממנה יוקדש לאלוהים. כשהוא חופר בורות בקרקע שלו, אך ללא תוצאות, אף שהוא משוכנע שיש זהב באדמתו, אולם אינו יודע איפה וחושש כל הזמן, שמא הזהב נמצא דווקא בחלקה שהקדיש לאלוהים, לכן מפעם לפעם הוא מחליף את החלקה בחלקה אחרת, כדי שיוכל לחפור בחלקה.
הביטוי העברי, המופיע בדרך כלל בצורה "חלקת אלוהים הקטנה שלי", מתאר נכס היקר מאוד ללב בעליו, מעין חלקה שאלוהים העניק לו.
הערות שוליים

↑  ארט בוכוואלד, אחד סופר ואחד בדרן, מעריב, 3 באוקטובר 1958
↑  "Sumner Defeated in Fight on a Book," New York Times, May 24, 1933.
↑  "חלקת אלוהים הקטנה" (1949), באתר הספרייה הלאומית
↑  נאסרה הפצת ספר בגלל תביעת "קופירייט", חרות, 21 בינואר 1953
↑  "חלקת אלוהים הקטנה" (1958), באתר הספרייה הלאומית
טבע תום

| --- | --- |
 סוגה:  אנימציה / קומדיה
 בימוי:  אדם שאו 
 שחקנים:  אדם הנדרסון 
 מדבבים:  סופי אלדרד, דייוויד טננט, טים ויטנל, סמנתה דאקין, שרון קלארק
 מדבבים בעברית:  דוויד לרנר, עידו רוזנברג, גל סרי, עדן גמליאל, לירון לב, מקס אולארצ'יק, אלי לולאי, נורית בנאי קורן, טלי בן-יוסף, אלברט כהן, דדי זהר, הילה מערבי
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  5 (בישראל שודרו 2 עונות)
 מספר פרקים:  72 (בישראל שודרו 52 פרקים)
 הפקה
 חברת הפקה:  פרימנטל, Blue-Zoo Productions 
 הפצה:  פרימנטל, הולו 
 אורך פרק:  22-25 דקות
 שידור
 רשת שידור:  CBeebies (בריטניה), Universal Kids (ארצות הברית)
 רשת שידור בישראל:  ערוץ הופ!
 תקופת שידור מקורית:  2012–2016
 תקופת שידור בישראל:  2012 – 2014
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
טבע תום (באנגלית: Tree Fu Tom) היא סדרת טלוויזיה בריטית מצולמת-ממוחשבת לילדים של רשת CBeebies. הסדרה שודרה בממלכה המאוחדת ב-BBC וב-CBeebies ובארצות הברית ברשתות Universal Kids ו-NBC. בישראל שודרה הסדרה בערוץ הופ! החל משנת 2012.
עלילה

בפתיח חוגר תום את חגורת הקסמים, מתכווץ לגודל של חרק וחובר לחבריו דביק, אריאלה, כדרדור וזיגזו ב"עיר היער" ויוצא עמם להרפתקאות. בעת צרה הוא נעזר בכוחות הקסם.
דמויות > הדמויות הראשיות

תוֹם - ילד מעופף, הדמות הראשית בסדרה, בעת צרה הוא נעזר בכוחות הקסם.
דבִיק - שדון שמתקפל לבלוט, חברו של תום, מגושם מאוד בטיסות.
אריאלה - פרפרית המנהלת את החווה בעיר היער, בוקרת.
כֳדֲרדוּר - כדורית ממין זכר וחברו של תום, בעל קסדה.
זיגזו - צפרדע ממין זכר וחברו של תום, ממציאן שעובד המצאות משונות.
דמויות > דמיות נוספות

אילנית - מורה לקסמים.
פאפי וג'יף - שתי פטריות רעל אשר גורמות לצרות צרורות.
רִיקִטִי - עכביש זקן, בתחילה נפוץ השמועה שהוא עכביש צעיר ורגזן אבל בסוף התברר כעכביש זקן ונחמד.
הולוצג - שעון המידע של תום.
יו ייטינג

זהו שם סיני; שם המשפחה הוא .
יו ייטינג (בסינית מפושטת: 余依婷; נולדה ב-5 בספטמבר 2005) היא שחיינית סינית, פעמיים ברציפות זוכת מדליית ארד באליפות העולם (פוקואוקה 2023 ודוחה 2024) וסגנית אלופת עולם בבריכת 25 מטר (אבו דאבי 2021) במשחה ל-200 מטר מעורב אישי.
ביוגרפיה > 2021 > סגנית אלופת עולם (בריכת 25 מטר) ושיאנית עולם לנערות

באליפות העולם בבריכת 25 מטר שנערכה באבו דאבי, איחוד האמירויות הערביות בדצמבר 2021 האי זכתה בשתי מדליות כסף וארד. מדליית כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא עולם חדש לנערות של 2:04.48 דקות, אחרי סידני פיקרם מקנדה (2:04.29 דקות) ולפני קייט דאגלס מארצות הברית (2:04.68 דקות). מדליית ארד במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב לאחר ששחתה בשלב המוקדמות.
ביוגרפיה > 2023

באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, יפן ביולי זכתה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:08.74 דקות, אחרי קייט דאגלס (2:07.17 דקות) ואלכס וולש (2:07.97 דקות), שתיהן מארצות הברית. נוסף לכך, היא סיימה במקום 11 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:41.84 דקות ובמקום 16 במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 26.27 שניות.
ביוגרפיה > 2024

באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר בפברואר זכתה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה שליחים משולב 4x100 מטר חופשי ביחד עם פאן ג'אנלה, ואנג האויו ולי בינגג'יה בשיא אסיה חדש של 3:21.18 דקות, לפני אוסטרליה (3:21.78 דקות) וארצות הברית (3:22.28 דקות), כשחיינית רביעית היא שחתה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 53.37 שניות. מדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:09.01 דקות, אחרי קייט דאגלס (2:07.05 דקות) וסידני פיקרם (2:08.56 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:59.16 דקות, כשחיינית שלישית היא שחתה את סגנון הפרפר ב"זינוק שליחות" בתוצאה של 57.16 שניות. היא סיימה בשלב חצי הגמר במשחה ל-50 מטר פרפר במקום רביעי בתוצאה של 25.81 שניות ופרשה מהמשך התחרות.
באולימפיאדת פריז שנערכה בסוף יולי תחילת אוגוסט היא זכתה בשתי מדליות ארד במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב לאחר ששחתה בשניהם בשלב המוקדמות. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:08.49 דקות.
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

50 מטר פרפר: 25.81 שניות (2024)
100 מטר פרפר: 58.21 שניות (2021)
200 מטר מעורב אישי: 2:08.74 דקות (2023)
400 מטר מעורב אישי: 4:38.46 דקות (2021)
שיאים אישיים > בריכת 25 מטר

100 מטר מעורב אישי: 58.27 שניות (2022), שיא סין
200 מטר מעורב אישי: 2:04.48 דקות (2021), שיא סין
400 מטר מעורב אישי: 4:33.29 דקות (2021)
טקס השקת אונייה

השקת אוניית סוחר נורווגית, 1921
השקת אונייה היא התהליך שבו מועברת אונייה, במהלך בנייתה, מן המבדוק היבש בו שהתה עד אותו שלב אל המים. ההשקה היא מהלך הנדסי מורכב במהלכו מופעלים על האונייה כוחות שונים שאינם מופיעים בדרך כלל בהפעלתה השגרתית.
במסורת הימית מקובל שזהו טקס משמעותי, שהחל כנראה עוד לפני אלפי שנים. ההשקה נערכת במעמד רב משתתפים, בו מברכים את האונייה בטקס חגיגי. ישנן אמונות טפלות רבות סביב ההשקה, וחלקים בטקס נועדו לגרום לכך שמזלה של האונייה יהיה מוצלח וטוב. אחד מן הידועים הוא ניפוץ בקבוק שמפניה על חרטומה בעת קריאת שמה והשקתה למים.
שיטות השקה

ישנן כמה שיטות עיקריות להעברת אוניות חדשות מהאתר בו נבנו אל המים, אך לא כולן מוגדרות כ"השקה".
השיטה המוכרת, שהיא השיטה הוותיקה והמוכרת יותר, היא החלקת האונייה על ציר האורך שלה, כאשר הירכתיים מובילות. האונייה נבנית על מִמְשֶׁה (אנגלית: slipway), מדרון המשמש להשקה ולמשייה של כלי שיט למטרת בנייה ותיקונים. הממשה עצמו נבנה כך שיהיה ניצב ככל האפשר לשפת המים. במספנות מודרניות בנוי הממשה כעריסה מבטון מזוין, שיוכל לשאת את משקל האונייה, וקצהו הפונה אל המים מסתיים נמוך באופן משמעותי מהמפלס בים או במקווה המים שאליו מתחבר הממשה. מחסומים נמצאים בקצה הממשה, ומונעים מהמים כניסה עד לרגע הנכון. האונייה עצמה נבנית כאשר ירכתיה פונים לים, על פיגומים המאפשרים גישה לכל חלקי גוף כלי השיט, גם בנקודות הנמוכות ביותר.
כאשר מגיע זמן ההשקה נבנות מתחת לגוף האונייה שתי מסילות, המגיעות עד למחסומים שבקצה הממשה. המסילות משומנות כדי לאפשר החלקה נוחה של האונייה. הפיגומים מפורקים, כך שהאונייה נשענת כעת על המסילות, בעוד שכבלים ואמצעים דומים מאבטחים את גוף האונייה כדי שלא תחליק לפני הזמן המיועד. ברגע הנכון משוחררת האונייה, אם על ידי ניתוק כבל או שחרורו, והאונייה מחליקה אל המים, עד שהיא צפה בכוחות עצמה. גם כעת, האונייה מאובטחת בעזרת כבלים כדי שלא תתרחק ללא שליטה, עד להגעת גוררות שיובילו אותה למזח, להמשך העבודות.
בשיטה שנייה מחליקה האונייה אל הים על ציר הרוחב שלה, שיטה הנקראת "השקת צד" (side launch). שיטה זו נכנסה לשימוש במאה ה-19, בעיקר כאשר היה צורך להשיק את האונייה לאגמים וגופי מים קטנים, נהרות, וכדומה. השימוש בשיטה זו התפשט מאוד לאחר מלחמת העולם השנייה. יתרונה של שיטה זו הוא באפשרות להשיק אונייה לגוף מים צר יחסית, אך חסרונה הוא בשטח הגדול לאורך קו המים שתופסת האונייה הנבנית. השקת אונייה בשיטה זו דורשת מספר רב יותר של מסילות.
שיטה שלישית, בה נעשה שימוש לראשונה בתחילת 1981, היא שימוש במעין כריות אוויר שעליהן נבנית האונייה. כאשר מגיע זמן ההשקה, מוציאים את האוויר שבחלק מכריות האוויר, כך שנוצר מדרון משופע כלפי המים. שיטה זו חוסכת תשתית יקרה, והיא זולה ובטוחה יותר. כריות האוויר המתנפחות תומכות באונייה ומונעות תנועה לא רצויה במהלך ההשקה, סיכון הקיים בשיטות האחרות. כריות אלה בנויות בדרך כלל כגלילים הסגורים בשני קצותיהם בסיומות כדוריות.
שיטה נוספת שבה ניתן להעביר אונייה אל הים מתאימה לאוניות הנבנות במבדוק יבש. כאשר גוף האונייה מוכן, מוצף המבדוק במים, ואז נפתח אל הים. הוצאת ספינה אל הים בדרך זו אינה נחשבת להשקה.
טקסי השקה

ניתן לראות בהשקה את לידתה של אונייה. בדומה ללידת תינוק, גם בהשקת אונייה קיימו בני אדם במהלך ההיסטוריה טקסים וחגיגות, במהלכם ביקשו והתפללו על שלומה, ביטחונה ומזלה של הספינה החדשה.
טקסי השקה > בעת העתיקה ובימי הביניים

טקסי השקה ידועים עוד מן העת העתיקה. תיאור של בניית אונייה בבבל, באלף השלישי לפני הספירה מספר על ההכנות הטכניות, ובהן אטימת כלי השיט בביטומן, וכן על הקרבת שוורים לאלים כטקס פולחני. גם בוני אוניות ממצרים, יוון ורומא התפללו לאלים כדי להגן על אוניות וימאים. אלי הים בתרבויות השונות – פוסידון במיתולוגיה היוונית ונפטון ברומית – היו אלים מרכזיים שאליהם פנו בטקסים אלה. בטקסי השקת כלי שיט ביוון העתיקה עיטרו המשתתפים את ראשיהם בענפי זית, שתו יין לכבוד האלים, ושפכו מים על כלי השיט החדש כסמל לברכה. כלי השיט היוונים והרומיים נשאו עליהם חפצים מקודשים, כמו פסים או מזבחות קטנים, מנהג שנמשך גם בימי הביניים. חפצים אלה מוקמו בסיפון האחרה (quarterdeck), אזור באונייה שנותר עד היום בעל חשיבות סמלית.
גם נוצרים ויהודים המשיכו במנהגי ניסוך יין ומים כחלק מתפילה לאל להגן עליהם בים. נוצרים ביקשו את התערבותם של קדושים ואת ברכתה של הכנסייה. באימפריה העות'מאנית לוותה השקת אונייה בתפילות לאללה, הקרבת כבשים וסעודה חגיגית.
כומר בצי המלכותי הבריטי מתאר טקס השקת אוניית מלחמה על ידי מסדר אבירי מלטה ב-1675, במהלכו קידשו שני נזירים ומשרתם על ידי תפילה בת חצי שעה, הנחת ידיהם על כל תורן ובכל חלק של כלי השיט, ולאחר מכן הזלפת מים קדושים על כל הספינה. בסוף הטקס הניפו אנשי הדת נס שסימל את היות הספינה אוניית מלחמה (man of war). מיד לאחר מכן הושקה האונייה.
קורבן אדם - בתקופה הקלאסית שררה אמונה טפלה נוספת שכדי להצליח בקרבות ספינת מלחמה חייבת לטעום מדם של אדם חי במהלך השקתה. היה מנהג באזור הים התיכון וכן בהשקות ספינות הוויקינגים שיועדו למלחמה. עבד או שבוי נקשר על גושי תמיכת השדרית כך שכשגוף הספינה מחליק, ואוסף מהירות בדרכו לים, נמחצה גופתו. ועוד את ראשו שניתק קובעים על עמוד החרטום. באיי שלמה המשיך המנהג למאה העשרים עד שמאוחר יותר הוחלף בהתזת דם תרנגול.