stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רב אחא משבחא
זהותו

רב שרירא גאון באיגרת הקרויה על שמו, מספר (בתרגום לעברית):
ואחריו (אחרי מר רב שמואל בר מר), מָלַךְ (=כיהן כראש ישיבת פומבדיתא) מר רב נטרוני הכהן בן מר רב אמונה... ובימיו עלה מר רב אחא משבחא לארץ ישראל, משום שמר רב נטרוני משמשו היה (=כפוף לו), וכאשר מינה אותו לנשיא עליו עלה לשם.
לוי גינצבורג טען שבעלותו לארץ ישראל, פעל רב אחא להפצת תורת ישיבות בבל (במסגרת המאבק בין המרכז הבבלי למרכז הארצישראלי), ולכן חיבר את ספר השאילתות, המורכב מהלכות שמקורן בתלמוד הבבלי, אך בארמית ארצישראלית. אולם, יעקב נחום אפשטיין חלק על זיהוי הדיאלקט הארמי שבספר כדיאלקט ארצישראלי.
אביגדור אפטוביצר טוען שחכמי בבל לא ראו בעין יפה את עלייתו של רב אחא לארץ ישראל, שהייתה בה מעין "עריקה" למרכז התורני המתחרה במרכז הבבלי.[דרוש מקור]
יצירתו

ספרו, ה"שאילתות", הוא הספר הראשון הידוע לנו אחרי תקופת התלמוד. הוא מאגד דרשות מסוג שאילתא על סדר פרשות השבוע. לא ידוע מה היה חלקו של רב אחא בשאילתות עצמן - האם חיבר אותן, או שמא רק ליקט שאילתות ידועות בזמנו. אין גם ידיעה ברורה האם חיבר רב אחא את הספר עוד בהיותו בבבל, או לאחר שעלה לארץ ישראל.
לקריאה נוספת

ירחמיאל ברודי, לתולדות נוסח השאילתות, ניו יורק תשנ"ב
ירחמיאל ברודי, צוהר לספרות הגאונים, תל אביב 1998
Robert Brody, The Geonim of Babylonia and the Shaping of Medieval Jewish Culture, New Haven & London, 1998
הערות שוליים

↑  גאוניקה א' עמ' 86-89.
↑  מחקרים בספרות התלמוד א' עמ' 86-89.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257436805171  GND: 100993729  ISNI: 0000 0000 7139 9099  LCCN: nr93043982  VcBA: 495/265299  VIAF: 66823723   WorldCat (עם VIAF): 66823723
רוסיה באירוויזיון 2008

רוסיה השתתפה באירוויזיון 2008 עם השיר "Believe" בביצוע של דימה בילאן.
לפני האירוויזיון

ערוץ הטלוויזיה הציבורי רוסיה-1 ארגן את התחרות הלאומית לבחירת הנציג הרוסי לאירוויזיון ואף הפיק סרט תיעודי אודות המופע והכנותיו.
התחרות שנקראה "אוורווידני" נערכה באולם הקונצרטים אקדמיסקי שבמוסקבה והונחתה על ידי אוקסנה פדורובה ואוסקר קוצרה.
27 שירים התחרו בתחרות ונבחרו כשילוב של חמישים אחוז תוצאות חבר השופטים באולם וחמישים אחוז של תוצאות הקהל בבית, בחבר השופטים נמנה בין היתר המלחין איגור קרוטוי.
מריה שריפוביץ' זוכת האירוויזיון לקחה חלק באירוע במהלך מופעי הביניים.
| סדר | מבצע | שיר | ניקוד השופטים | ניקוד הקהל | ניקוד סופי | מיקום סופי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | A-Sortie | "Colours of My Love" | 17 | 16 | 33 | 11 |
| 2 | פולינה סמולובה | "Na rasstoyanii dykhanya" | 12 | 12 | 24 | 16 |
| 3 | Asılyar | "Qarlığaçlar" | 1 | 1 | 2 | 27 |
| 4 | Zhenya Otradnaya | "Porque amor" | 25 | 25 | 50 | 3 |
| 5 | Aero | "Siberia" | 3 | 4 | 7 | 24 |
| 6 | Anna Mushak & project William | "The Needle" | 22 | 19 | 41 | 7 |
| 7 | נורה אדם | "Gotta Let It Go" | 2 | 2 | 4 | 26 |
| 8 | נטליה טרקובה | "So Can You Tell Me" | 6 | 6 | 12 | 22 |
| 9 | זניה רסקזובה | "Otpuskayu tebya" | 19 | 21 | 40 | 8 |
| 10 | דימה בילאן | "Believe" | 27 | 27 | 54 | 1 |
| 11 | הלנה גורסקאיה | "Always All Alone" | 14 | 13 | 27 | 14 |
| 12 | אלכסנדר פניוטוב | "Crescent and Cross" | 26 | 26 | 52 | 2 |
| 13 | Pierre Narciss & Jam Sheriff | "Who Am I Without Your Love" | 8 | 8 | 16 | 20 |
| 14 | יוליה מיכלצ'יק | "Cold Fingers" | 21 | 22 | 43 | 6 |
| 15 | Granat | "Another Side of Midnight" | 11 | 10 | 21 | 18 |
| 16 | סברינה | "Wreck" | 10 | 9 | 19 | 19 |
| 17 | BK! | "Don't Break My Heart" | 5 | 5 | 10 | 23 |
| 18 | Aza Batayeva | "It's No Dream" | 7 | 7 | 14 | 21 |
| 19 | טמילה בלוגי | "Sny" | 18 | 20 | 38 | 9 |
| 20 | Prime Minister (ראש ממשלה) | "My - parallelniye miry" | 20 | 18 | 38 | 9 |
| 21 | אנטולי אליושין | "One More Try" | 13 | 11 | 24 | 16 |
| 22 | אלכסיי וורוביוב | "New Russian Kalinka" | 23 | 23 | 46 | 5 |
| 23 | רומן בזין | "I'm Missing" | 4 | 3 | 7 | 24 |
| 24 | סרגיי לזרב | "Flyer" | 24 | 24 | 48 | 4 |
| 25 | נטליה אסטפייבה | "Tri Luny" | 15 | 14 | 29 | 13 |
| 26 | מקס לורנס & סטסורה | "Day nam dozhd'" | 9 | 17 | 26 | 15 |
| 27 | אולגה וארבוס | "King of Seduction" | 16 | 15 | 31 | 12 |
באירוויזיון

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
רוברטה וולסטטר

| --- | --- |

 לידה:  22 באוגוסט 1912 
 פטירה:  6 בינואר 2007 (בגיל 94) 
 שם לידה:  רוברטה מרי מורגן
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות ווסטווד וילג' 
 השכלה:  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת קולומביה  מכללת רדקליף  מכללת ואסר 
 תקופת הפעילות:  מ-1948
 מעסיק:  אוניברסיטת שיקגו, אוניברסיטת הווארד, קולג' ברנרד 
 בן זוג:  אלברט וולסטטר
 פרסים והוקרה:  פרס בנקרופט (1963)  מדליית החירות הנשיאותית 
 
רוברטה מורגן וולסטטר (באנגלית: Roberta Morgan Wohlstetter; נולדה ב-22 באוגוסט 1912 – 6 בינואר 2007) הייתה היסטוריונית אמריקאית שעסקה במודיעין צבאי. מחברת הספר "פרל הארבור: התרעה והחלטה". הספר התבסס על מחקר של מספר שנים של ההתקפה היפנית על פרל הארבור בדצמבר 1941, ונחשב עד היום למחקר היסוד על הפתעות צבאיות. זוכת מדליית החירות הנשיאותית, שהוענקה לה ב-1985 על ידי נשיא ארצות הברית רונלד רייגן.
ביוגרפיה

וולסטטר נולדה בשם רוברטה מרי מורגן, ב-1912 בדולות', מינסוטה, ארצות הברית, לאלסי מורגן ולאדמונד מוריס מורגן, פרופסור בבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד שסייע לפשט את הכללים הפדרליים של סדר הדין האזרחי ולעדכן את קוד המשפט הצבאי של צבא ארצות הברית. אחיה היחיד, אדמונד מורגן, היה היסטוריון, זוכה פרס פוליצר.
וולסטטר קיבלה ב-1933 תואר ראשון ממכללת ואסר, במדינת ניו יורק, ושני תארים שניים – מאוניברסיטת קולומביה בפסיכולוגיה ב-1936, וממכללת רדקליף בספרות השוואתית ב-1937.
בשנים 1948–1965 עבדה עבור מכון ראנד, מכון מחקר אמריקאי המייעץ לממשלות ולגופים בין-לאומיים בעיצוב תהליכי מדיניות ציבורית, והמשיכה לשמש כיועצת במכון עד שנת 2002.
בשנת 1963 העניקה לה אוניברסיטת קולומביה את פרס בנקרופט להיסטוריה אמריקאית.
וולסטטר לימדה באוניברסיטת שיקגו, בברנרד קולג' ובאוניברסיטת הווארד והרצתה במכללות רבות.
היא הייתה חברה במועצה ליחסי חוץ, במכון הבין-לאומי למחקרים אסטרטגיים, במועצה למדעי ההגנה ובמועצה המייעצת של המרכז הלאומי ללימודי מודיעין.
שימשה כיועצת לעוזר שר ההגנה לענייני ביטחון בין-לאומיים, ולתאגיד המחקר הכללי בסנטה ברברה, קליפורניה.
בזמן משבר הטילים בקובה נקראה לייעץ לנשיא ג'ון פ. קנדי.
מדליית החירות הנשיאותית

וולסטטר ובעלה זכו במשותף במדליית החירות הנשיאותית שהוענקה להם על ידי הנשיא רונלד רייגן ב-1985. רייגן אמר:
רוברטה וולסטטר הקדימה את זמנה בדור. היא ביססה את השפעתה בתחומים שנשלטו עד אז על ידי גברים, ובמקרים מסוימים, שמורים רק להם. היא התעלתה מעל כל המכשולים והייתה לה השפעה עמוקה. חקירותיה הגיעו ללב המערכת של החברה שלנו, תוך התמקדות בשאלות חיוניות. הניתוח שלה של בעיות הטרור, המודיעין וההתרעה, ויחד עם אלברט [וולסטטר], בעיית ההרתעה הגרעינית, פרץ דרך חדשה ופתח אלטרנטיבות חדשות לקובעי המדיניות. אני מעז לומר שהיא נהנתה בחוסר תום לב להציב בפני בעלה את אותן שאלות נוקבות שהציבה גם בפני המנהיגים האינטלקטואלים והפוליטיים של המדינה, מה שבהחלט מסביר את הבהירות והשכנוע של דבריו הנרחבים על אסטרטגיה, פוליטיקה ועניינים כלל עולמיים.
חיים אישיים

וולסטטר נישאה ב-1939 למתמטיקאי ואסטרטג הגרעין אלברט וולסטטר (אנ'). הייתה להם בת אחת, ג'ואן וולסטטר-הול.
היא נפטרה ב-6 בינואר 2007, בגיל 94, בבית חולים בניו יורק.
מורשת

כתבי אלברט ורוברטה וולסטטר זמינים בארכיון מכון הובר של אוניברסיטת סטנפורד.
ספריה

פרל הארבור: התרעה והחלטה, הוצאת אוניברסיטת סטנפורד, 1962. תורגם לעברית ב-2023 בהוצאת מודן/משרד הביטחון. דן בסיבות לכישלונות המודיעיניים של ארצות הברית שהובילו למתקפת הפתע של האימפריה היפנית על פרל הארבור ב-1941.
קובה ופרל הארבור: ראייה לאחור וראיית הנולד, סנטה מוניקה, קליפורניה: מכון ראנד, 1965.
טרור בינלאומי: לחטוף כדי לרכוש ידידים והשפעה, 1974.
פורסם לאחר מותה
זאראטה, רוברט והנרי ד. סוקולסקי, עורכים. (26 בינואר 2009). היוריסטיקה גרעינית: כתבים נבחרים של אלברט ורוברטה וולסטטר, צריף קרלייל, פנסיון: מכון למחקרים אסטרטגיים. עם פרשנות מאת הנרי ס רואן, אלן אנטהובן, ריצ'רד פרל, סטיבן לוקאסיק ואנדרו מארשל.
ראו גם

פרל הארבור: התרעה והחלטה
מתקפת פתע
המתקפה על פרל הארבור
הערות שוליים

↑  מופתעים תמיד אנחנו (בעברית וברוסית), באתר הערות שוליים להיסטוריה, ‏2012-09-24
↑  בועז ביסמוט, ממתינים לסבא"א, באתר ישראל היום, ‏13 בינואר 2012
1 2 3 4 5  Hevesi, Dennis (2007-01-11). "Roberta Wohlstetter, 94, Military Policy Analyst, Dies". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2023-10-30.
↑  Sullivan, Patricia (10 בינואר 2007). "Roberta M. Wohlstetter; Military Intelligence Expert". The Washington Post. נבדק ב-5 בספטמבר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3  Obituary: Roberta Wohlstetter, Pioneering RAND Policy Analyst and Historian of Military Intelligence, ‏9 בינואר 2007
1 2  Roberta Wohlstetter, Pioneer of modern intelligence | Preligens, www.preligens.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007279868905171  PLWABN: 9810551285105606  CiNii: DA01484842  GND: 1161834435  ISNI: 0000 0000 8112 0960  LCCN: n79059742  NTA: 068067070  SNAC: w6x474bc  SUDOC: 106879901  VIAF: 32524964   WorldCat (עם VIAF): 32524964 
ֿ
וולסטטר בטקס הענקת מדליית החירות יחד עם בעלה, אלברט וולסטטר, הנשיא רונלד רייגן, ופול ניצה, נובמבר 1985.
הנשיא רונלד רייגן מעניק לוולסטטר את מדליית החירות הנשיאותית. בחדר המזרחי של הבית הלבן, נובמבר 1985.
רוברט רוזנטל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 במרץ 1933 גיסן, גרמניה הנאצית 
 פטירה:  5 בינואר 2024 (בגיל 90) ריברסייד, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פסיכולוגיה, פסיכולוגיה חברתית, פסיכולוגיה קלינית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (1956) 
 מנחה לדוקטורט:  ברונו קלופפר 
 מוסדות:  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת קליפורניה בריברסייד 
 תלמידי דוקטורט:  Nalini Ambady 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1973)  Donald T. Campbell Award (1988)  APA Distinguished Scientific Award for the Applications of Psychology (2002)  פרס עמית ג'יימס מקין קטל (2001)  Kenneth D. Herman, Ph.D., J.D. Career Contribution Award (1979)  פרס האגודה האמריקאית לקידום המדע למחקר מדעי ההתנהגות 
 
רוברט רוזנטל (באנגלית: Robert Rosenthal‏; 2 במרץ 1933 – 5 בינואר 2024) היה פסיכולוג יהודי אמריקאי. רוזנטל לימד באוניברסיטת הרווארד משנת 1962 ועד שנת 1999. בשנת 2002 נבחר על ידי כתב העת לאחד ממאה הפסיכולוגים הבולטים במאה העשרים. רוזנטל התפרסם בניסוי שערך ביחד עם ליאונור ג'ייקובסון בבית ספר. הניסוי הראה כי ביצועי תלמידים הושפעו מהאופן בו התייחסו אליהם המורים.
ביוגרפיה

רוזנטל נולד בעיר גיסן בגרמניה. היה בן יחיד. הוריו הרמין קאהן ויולויוס רוזנטל עסקו במסחר בבגדים. בשנת 1938 ברחה המשפחה רודזיה הדרומית וב-1940 לניו יורק. למד פסיכולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. עבד כפסיכולוג קליני ואחרי כן במחקר בפסיכולוגיה חברתית. עבד באוניברסיטת דקוטה הצפונית ובאוניברסיטת הרווארד משנת 1962 ועד פרישתו לגמלאות בשנת 1999.
מחקר > מחקר השפעת ציפיות של אחרים על מנת המשכל

מדובר במחקר פורץ דרך שערך ביחד עם ליאונור ג'ייקובסון בבית ספר אותו ניהלה. לתלמידים נערכו מבחני IQ. למוריהם דווחו תוצאות אקראיות, לא אמיתיות, שעל פיהן קבוצת תלמידים קיבלה ציונים גבוהים.


במבחן IQ שערך כמה חודשים אחרי זה נמצא כי התלמידים שסומנו כבעלי ציון גבוה שיפרו את הציון שלהם במבחן.


ההסבר לממצא הוא שהביצועים של אנשים מושפעים מהציפיות של אחרים. אפקט הגשמת הציפיות נקרא אפקט פיגמליון. תוצאות המחקר פורסמו על ידי רוזנטל וג'ייקובסון בספר "אפקט פיגמליון בכיתה", שפורסם בשנת 1968.


המחקר הוא אחד המחקרים המצוטטים ביותר בפסיכולוגיה והתברר כנכון גם בהקשרים של מערכות יחסים מחוץ למערכת החינוך, כגון: יחסים בין רופאים למטופלים, שופטים ונאשמים מפקדים וחיילים.
מחקר > מחקר החולדות

בשנות ה-50 של המאה העשרים, כשעבד באוניברסיטת דקוטה הצפונית ערך ניסוי בו הציג לתלמידיו שתי קבוצות של חולדות. הוא אמר לתלמידים שקבוצת חולדות אחת אומנה לעבור מבוך במהירות והשנייה לא אומנה. שתי קבוצות החולדות עברו את אותו האימון. בניסוי נמצא כי קבוצת החולדות שסומנה כבעלת פוטנציאל גבוה יותר למעבר מהיר של המבוך, עברה את המבוך מהר יותר מהקבוצה השנייה. מסקנת הניסוי הייתה שהצלחת קבוצות החולדות המסומנת כבעלת פוטנציאל גבוה יותר נבעה מהציפייה החיובית של הסטודנטים במעבדה. הציפייה גרמה לסטודנטים להעניק טיפול מועדף לחולדות אלה ולכן הצליחו יותר.
פרסום המחקר על החולדות היה הגורם לפנייה של ליאונור ג'ייקובסון איו לעריכת מחקר השפעת ציפיות של אחרים על מנת המשכל.
מחקר > אפקט המגירה

הטיית פרסום הנקראת גם אפקט המגירה מתייחסת לסיכויים הגדולים יותר להתפרסם של מחקר המציג תוצאה עם מובהקת סטטיסטית מאשר מחקר שאינו מציג תוצאה כזו.
את המונח "אפקט המגירה" טבע הפסיכולוג רוברט רוזנטל במאמר משנת 1979. במאמרו הוא טוען שבכל תחומי המחקר הספרות המקצועית מלאה בתוצאות מובהקות שגויות, בעוד שהמחקרים שלא הגיעו לתוצאה מובהקת נשארים במגירה.
ראו גם

הטיית פרסום
לקריאה נוספת

עופר אדרת, חקר של השפעה של ציפיות, הארץ, 26 בינואר 2024.
הערות שוליים

1 2 3 4  עופר אדרת, חקר של השפעה של ציפיות, הארץ, 26 בינואר 2024
↑  The file drawer problem and tolerance for null results. רוברט רוזנטל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007273071705171  PLWABN: 9810565531005606  BIBSYS: 90128738  BnF: cb120776487 (data)  CiNii: DA00682308  GND: 142776041  ICCU: LO1V047805  ISNI: 0000 0001 2121 4938  LCCN: n79089838  MGP: 266639  NDL: 00454687  NKC: utb20191037837  NLA: 35462812  NLK: KAC201753774  NSK: 000339079  NTA: 068685777  RERO: 02-A003760936  SUDOC: 100848982  VIAF: 266339515   WorldCat (עם VIAF): 266339515
רוסיה במשחקים הפאראלימפיים

רוסיה התחרתה במשחקים הפאראלימיפיים בתור מדינות שונות במהלך ההיסטוריה. באולימפיאדות החורף והקיץ של 1988 היא התחרתה תחת משלחת ברית המועצות. בהמשך התחרתה כחלק מהמשלחת המאוחדת במשחקי הקיץ בברצלונה ובמשחקי החורף באלברוויל, שניהם בשנת 1992. ערך זה עוסק בהישגיה של רוסיה כנבחרת עצמאית, החל מאולימפיאדת החורף של 1994 ועד היום. רוסיה אירחה גם את המשחקים הפאראלימפיים סוצ'י (2014).
בדצמבר 2019 קבעה הסוכנות העולמית נגד סמים בספורט על איסור בן ארבע שנים לרוסיה מפעילות ספורטיבית. עם זאת, בעקבות פנייתה של רוסיה לבית הדין לבוררות בספורט קבע האחרון כי האיסור יופחת לשנתיים. במהלך תקופת האיסור לא הותר למשלחת הרוסית להשתתף במשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020) ובמשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2022). אולם, ספורטאים רוסים שיוכיחו כי אינם קשורים ישירות לשימוש בסמים יורשו להשתתף תחת דגל בינלאומי במסגרת משלחת משתתפים עצמאיים.
טבלת מדליות > אולימפיאדות הקיץ

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| סוג אולימפיאדה | זהב | כסף | ארד | כולל | דירוג עולמי |
המשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988): התחרתה במסגרת משלחת ברית המועצות ברית המועצות
המשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992): התחרתה במסגרת המשלחת המאוחדת 
| המשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996) | 9 | 7 | 11 | 27 | 16 |
| המשחקים הפאראלימפיים סידני (2000) | 12 | 11 | 12 | 35 | 14 |
| המשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004) | 16 | 8 | 17 | 41 | 11 |
| המשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008) | 18 | 23 | 22 | 63 | 8 |
| המשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012) | 36 | 38 | 28 | 102 | 2 |
המשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016): הושעתה בשל פרשת סמים בספורט
| המשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020) | 36 | 33 | 49 | 118 |  |
טבלת מדליות > אולימפיאדות החורף

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| סוג אולימפיאדה | זהב | כסף | ארד | כולל | דירוג עולמי |
 המשחקים הפאראלימפיים אינסברוק (1988): התחרתה במסגרת משלחת ברית המועצות ברית המועצות
המשחקים הפאראלימפיים אלברוויל (1992): התחרתה במסגרת המשלחת המאוחדת 
|  המשחקים הפאראלימפיים לילהאמר (1994) | 10 | 12 | 8 | 30 | 5 |
| המשחקים הפאראלימפיים נאגנו (1998) | 12 | 10 | 9 | 31 | 5 |
|  המשחקים הפאראלימפיים סולט לייק סיטי (2002) | 7 | 9 | 5 | 21 | 5 |
| המשחקים הפאראלימפיים טורינו (2006) | 13 | 13 | 7 | 33 | 1 |
| המשחקים הפאראלימפיים ונקובר (2010) | 12 | 16 | 10 | 38 | 2 |
| המשחקים הפאראלימפיים סוצ'י (2014) (מארחת) | 30 | 28 | 22 | 80 | 1 |
ראו גם

רוסיה במשחקים האולימפיים
רוסיה במשחקים האולימפיים לנוער
רדיולוגיה פולשנית

רדיולוגיה פולשנית (באנגלית: Interventional Radiology) היא תת-התמחות במקצוע הרדיולוגיה שעוסקת בטיפולים זעיר-פולשניים מוכוונים אמצעי-דימות למספר מחלות במערכות שונות של הגוף.
הרדיולוגיה הפולשנית עוסקת בטיפול במערכות גוף שונות (לב, מוח, מערכת השתן, כבד ועוד) כשהעיקרון המשותף לכל הטיפולים האלו הוא שימוש בטכנולוגיות, לרבות אמצעי-דימות, על מנת לאפשר הליכים יעילים ועם סיכון מזערי ככל הניתן למטופל. ניתן לומר כי המצאת התומכן הניתן להחדרה על גבי צנתר סימנה את תחילת המגמה של הרדיולוגיה הפולשנית (ראה אנגיופלסטיה).
הרדיולוגים הפולשניים משתמשים באמצעי הדימות השונים: שיקוף, טומוגרפיה ממוחשבת (CT), דימות תהודה מגנטית (MRI), על-קול (US) על מנת לכוון את כלי העבודה בהם הם משתמשים. לרוב, הרדיולוגים הפולשניים משתמשים במחטים הנקראות צנתרים על מנת להגיע לאזור בגוף לפי הכוונת אמצעי הדימות הנבחר. השימוש בצנתרים שונה מהטכניקות בהם משתמשים מנתחים שלרוב כוללות חתכים גדולים יותר בגוף. ניתן לטפל באמצעות הליכים מתחום הרדיולוגיה הפולשנית במספר מצבים רפואיים שבעבר דרשו טיפול ניתוחי. דוגמה להליך כזה הוא הכחדת גידולים סרטניים באמצעות גלי רדיו או הכחדה באמצעות גלי מיקרו. ההליכים מתחום הרדיולוגיה הפולשנית מקושרים לסיכון נמוך יותר באופן כללי, סיכון נמוך יותר לזיהום והפחתת מספר ימי האשפוז בעקבות ההליך. הרדיולוגיה הפולשנית משמשת לטיפול בקשת רחבה של מחלות לרבות מחלות של כלי - דם וסרטן במספר מערכות בגוף. הפרוצדורות מחולקות לרדיולוגיה פולשנית ניתוחית (Surgical Interventional Radiology- SIR) ורדיולוגיה פולשנית של כלי-דם (Vascular Interventional Radiology - VIR).
רונלד מונרו פרגוסון, ויקונט נובאר הראשון

רונלד קראופורד מונרו פרגוסון, ויקונט נובאר הראשון (באנגלית:  Ronald Craufurd Munro Ferguson, 1st Viscount Novar; ‏ 6 במרץ 1860 – 30 במרץ 1934) היה מדינאי ומושל קולוניאלי סקוטי. הוא כיהן כמושל הכללי השישי של אוסטרליה בין השנים 1914 – 1920 והוא נחשב ככל הנראה כבעל ההשפעה הפוליטית החזקה ביותר מבין כל האישים שכיהנו בתפקיד זה. לאחר שובו לבריטניה הוא כיהן כשר המדינה לענייני סקוטלנד בין השנים 1922 – 1924.
ראשית חייו

מונרו פרגוסון נולד בשם רונלד קראופורד פרגוסון בבית משפחתו שליד העיר קירקדי שבמחוז פייפ שבסקוטלנד. הוא היה בנו הבכור של לוטננט-קולונל רוברט פרגסון, אדם עשיר בעל שורשים סקוטים עתיקים שהיה חבר בבית הנבחרים הבריטי. אמו, אמה אלייזה, הייתה בתו של ג'יימס הנרי מנדלוויל ממחוז סארי. הוא היה נכדו של גנרל ריצ'רד פרגוסון. ב-1864 ירש אביו את האחוזות של נובאר במחוז מוראישייר, וכך נוסף לו השם האמצעי, מונרו. הוא התחנך במכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט, הצטרף למיליציית הפרשים הקלה הראשונה של פייפ ב-1875 והמשיך בקריירה צבאית עד ל-1884, לאחר ששב משירות בהודו.
קריירה פוליטית

ב-1884 נבחר פרגוסון לבית הנבחרים, אך בבחירות של נובמבר 1885 הוא הובס בבחירות והשיג תוצאה דומה בבחירות שהתקיימו שנה לאחר מכן. בבחירות ביניים שהתקיימו ביולי 1886 הוא הצליח להיבחר שנית.
הוא מונה להיות מזכירו האישי של הלורד רוזברי, ממנהיגי המפלגה הליברלית. כמו רוזברי, נעשה פרגוסון אימפריאליסט ליברלי, וידיד אישי שלו. הוא ליווה את רוזברי ואת אשתו האנה, בסיורם בהודו ב-1886 – 1887 ושוב ב-1892 – 1894. כאשר נבחר רוזברי לתפקיד ראש ממשלת בריטניה, קודם פרגסון לתפקיד במשרד האוצר עם אחריות על סקוטלנד. הוא המשיך לדגול בגישה הרדיקלית למתן שלטון בית לסקוטלנד כמו ידידו רוזברי.
במהלך מלחמת הבורים הוא תמך במדינות האימפריאליסטית של הממשלה השמרנית, ועורר עליו את זעמם של חברי האגף הרדיקלי, האנטי-מלחמתי של המפלגה הליברלית. לפיכך, הוא לא ציפה לקבל תפקיד בממשלותיהם של הנרי קמפבל-באנרמן והרברט הנרי אסקווית', למרות כישרונותיו הבולטים. בדצמבר 1905 הוא ביקש מממשלת הליברלים להתמנות כמושל בומביי, אך בקשתו נדחתה.
המושל הכללי של אוסטרליה

בפברואר 1914 שמח פרגוסון לקבל את המינוי לתפקיד המושל הכללי של אוסטרליה (בקשותיו להתמנות כמושל אוסטרליה הדרומית ב-1895 וכמושל ויקטוריה ב-1910, נדחו). לפני מינויו ב-18 במאי 1914, הוא קיבל את התואר אביר מפואר של מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש. הרקע הפוליטי שלו, קשריו עם ממשלת הליברלים בלונדון, והשקפותיו האימפריאליסטיות, הקנו לו מיומנויות גבוהות ויכולת לקחת חלק פעיל בפוליטיקה האוסטרלית בצורה משמעותית יותר בהשוואה לקודמיו בתפקיד. באותה מידה הוא השכיל להגביל את פעילותו הפוליטית אל מאחורי הקלעים. הוא תואר כ"מפקח אימפריאלי פעיל" על ידי העיתונאי קית מרדוק והוא הצליח לדווח ללונדון באופן דיסקרטי.
במהלך מלחמת העולם הראשונה התגלעו חיכוכים בין הממשלה הפדרלית לבין מושל ניו סאות' ויילס, סר ג'רלד סטריקלנד, שהגיעו לשנאה הדדית בינו לבין פרגוסון, בעיקר על רקע המימון שהזרימה הממשלה הבריטית לממשלה הפדרלית של אוסטרליה, תוך התעלמות מהוצאותיהן של ממשלות המדינות.
פרגוסון יצר קשרי ידידות קרובים עם שניים משופטי בית המשפט העליון של אוסטרליה, סר סמואל גריפית' (אנ'), נשיא בית המשפט העליון וראש ממשלת קווינסלנד לשעבר, וסר אדמונד ברטון, לשעבר ראש ממשלת אוסטרליה. בהזדמנויות לא מעטות הוא נועץ בשניים, בעיקר בנוגע ליישום סמכויותיו כנציג הכתר.
המושל הכללי של אוסטרליה > בחירות 1914

ניסיונו הפוליטי של פרגוסון היה לעזר כאשר הוא הגיע למלבורן ומצא עצמו בעיצומו של משבר פוליטי. לממשלתו הליברלית של ג'וזף קוק היה רוב של מושב אחד בבית הנבחרים ולעומת זאת למפלגת הלייבור היה רוב בסנאט בו היא השתמשה באופן שיטתי לגרום תסכול לממשלה. קוק היה נחוש בדעתו לפזר את שני בתי הפרלמנט על פי סעיף 57 לחוקה.
ב-2 ביוני 1914, שלושה שבועות לאחר כניסתו של פרגסון לתפקיד, הגיש קוק באופן רשמי בקשה לפיזור שני בתי הפרלמנט. לפרגסון היו כמה שיקולים שהיה עליו לקחת בחשבון. הפרלמנט נבחר שנה קודם לכן ועדיין נותרו שנתיים לסיום הקדנציה שלו. קוק לא נחל תבוסה בבית הנבחרים. הסיבה היחידה שבגללה הוא ביקש את הפיזור הכפול הייתה אי יכולתו לשלוט בסנאט. למצב כזה לא היה תקדים בבריטניה, שם הבית העליון לא נבחר על ידי ציבור הבוחרים.
כאשר פרגסון נעתר לבקשה, הוא זכה לגינוי נזעם מצד מפלגת הלייבור, שטענה שקוק עשה שימוש בעורמה בחוקה כדי להשיג רוב בסנאט. פרגסון, שהיה מושפע מהמשבר שאירע בבית הלורדים בבריטניה ב-1910, סבר שעל בית הנבחרים להיות הדומיננטי. באופן פרדוקסלי, הייתה זו המפלגה הליברלית בהנהגת קוק שטענה שהמושל הכללי חייב להישמע לעצות ראש הממשלה שלו, בעוד שמפלגת הלייבור טענה שעליו להפעיל שיקול דעת משל עצמו.
בעיצומה של מערכת הבחירות הגיעה לאוסטרליה הידיעה על פרוץ מלחמת העולם הראשונה. אירוע זה גרם למשבר חריף בממשלת אוסטרליה. הפרלמנט כבר פוזר והממשלה הייתה כבר ממשלת מעבר. יותר מכך, ב-1914 לא הייתה לאוסטרליה עדיין את הזכות לקחת חלק באירועים בינלאומיים, וכן הפוליטיקאים האוסטרלים לא היו מנוסים באירועים כאלה. בנסיבות אלה, פרגסון היה האדם היחידי עם הסמכות ועם הביטחון לנקוט פעולה. הוא היה זה שכינס את הממשלה, יישם את תוכנית הגיוס ותיקשר עם הממשלה בלונדון. התמרונים של קוק השיגו את התוצאה הפוכה ובספטמבר ניצחה הלייבור בבחירות ואנדרו פישר נבחר שוב כראש הממשלה.
המושל הכללי של אוסטרליה > אוסטרליה במלחמה

המשימה לגייס חיל משלוח של 20,000 איש הוטלה על מייג'ור גנרל ויליאם ברידג'ס. ברידג'ס והגנרל ווייט היו מרוצים מהעובדה ששר ההגנה, ג'ורג' פירס, השתתף בוועידת הביטחון האימפריאלית ב-1911 ותמך בעמדותיה הבינלאומיות של בריטניה. בתחילה היה אמור לקום גיס אחד, אך עד מהרה הוקם גיס נוסף ודובר גם על האפשרות של הקמת ארמייה שלמה שכוח האדם שלה יהיה אוסטרלי כולו. ב-1914 הוחלף ברידג'ס על ידי הגנרל ויליאם בירדווד שהגיע מצבא הודו. פרגוסון היה תומך נלהב של החיילים האוסטרלים. הוא ציין בפני שר המושבות, אנדרו בונאר לואו, שהגנרל המילטון השמיע הערות חסרות טקט על רמתם של הקצינים האוסטרלים במהלך מערכת גליפולי. אך קודם לכן שיגר המילטון מכתב לבונר לואו שדווקא שיבחר את האוסטרלים.
באוקטובר 1915 החליף בילי יוז את פישר בתפקיד ראש הממשלה. יוז היה הכוח המניע מאחורי מאמצי המלחמה והמדיניות למען גיוס חובה. לראש הממשלה החדש היו יחסים קרובים עם פרגסון שהכיר ביכולותיו. פרגסון גרס שתפקידו בתקופת המלחמה הוא להיות שליח שיישם את מאמצי המלחמה הבריטיים, לא רק נציג הכתר. הוא תמך בפומבי באלה שראו עצמם מחויבים למלחמה והתנגד לאלה שהיו נגדה. הוא סייר ברחבי אוסטרליה, נפגש עם חיילים ואישי ציבור וביקר במפעלי תחמושת. הוא היה גם מעורב במינויים של קציני צבא בכירים. כאמור, הוביל יוז את המאבק למען גיוס חובה והוא היה משוכנע שרק באמצעי זה תוכל אוסטרליה לעמוד במחויבותה למאמץ המלחמתי. פרגוסון העניק לו את כל הגיבוי במאבקו זה. הוא ראה בכישלון משאלי העם על שאלת גיוס החובה, שנערכו באוקטובר 1916 ובדצמבר 1917, כאסון למאמץ המלחמתי. הוא האמין בשילובם של הכוחות האוסטרלים בכוחותיהם של שאר מדינות האימפריה הבריטית.
לאחר שיוז הורחק משורות מפלגת הלייבור בעקבות כישלונו במשאל העם, אפשר לו פרגוסון להמשיך לכהן כראש ממשלת מיעוט בתמיכת מפלגתו של קוק. הוא עודד את יוז ואת קוק להקים מפלגה חדשה, המפלגה הלאומית שתרוץ על מצע של ניצחון במלחמה. במהלך המערכה לקראת משאל העם השני, התחייב יוז שהוא יתפטר עם משאל העם לא יעבור. לאחר שהמשאל נכשל ויוז ביקש לעמוד בהתחייבותו ולהתפטר, לא נראה מועמד רציני שיוכל להחליפו ופרגסון הטיל עליו להמשיך ולכהן כראש הממשלה.
כאשר נבחר דייוויד לויד ג'ורג' לתפקיד ראש ממשלת בריטניה, נפתח ערוץ תקשורת ישיר בינו לבין יוז. השניים התכתבו ישירות (לעיתים בשפה הולשית) ופרגסון חש שתפקידו כמתווך בין ממשלת אוסטרליה לממשלת בריטניה איבד מחשיבותו.