קרב איפר הראשון
מהלך הקרב > ההתקפה הגרמנית בגזרת גלוולט (29 באוקטובר–14 בנובמבר)

ב-28 באוקטובר, עם היחלשות התקפות הארמייה הרביעית, פלקנהיין הגיב לכישלונות היקרים של הארמיות הרביעית והשישית על ידי הוראה לארמיות לנהל מתקפות נוספות בזמן שכוח חדש, קבוצת הארמייה פבק (גנרל מקס פון פבק), התארגן באמצעות הקורפוס ה-15, הקורפוס הבווארי ה-2, הדיוויזיה ה-26 ודיוויזיית המילואים הבווארית ה-2, תחת מטה הקורפוס ה-13 באזור Deûlémont ו-Werviq, הגבול בין הארמיות ה-6 וה-4, לתקוף כלפי איפר ו-Poperinghe. מגבלות תחמושת קפדניות הוטלו על יחידות הארמייה השישית יותר דרומה, כדי לספק תחמושת ארטילרית ל-250 תותחים כבדים שהוקצו לתמוך בהתקפה בצפון-מערב, בין גלוולט למסין. הקורפוס ה-15 היה אמור לתקוף באגף הימני, דרומית לדרך מנן – איפר לתעלת קומין – איפר והמאמץ העיקרי היה להגיע משם לגארד דיו על ידי הקורפוס הבווארי ה-2, עם הדיוויזיה ה-26.
ב-29 באוקטובר החלו התקפות של קורפוס המילואים ה-27 נגד הקורפוס ה-1 מצפון לדרך מנן, עם שחר, בערפל סמיך. עם רדת הלילה נכבש צומת גלוולט ונתפסו 600 שבויים בריטים. התקפות צרפתיות הלאה צפונה, על ידי הדיוויזיה ה-17, הדיוויזיה ה-18 והדיוויזיה ה-31 כבשו מחדש את ביקסשואוטה ואת קורטקר קברט. ההתקדמות של קבוצת הארמייה פבק לכיוון דרום-מערב כנגד הקורפוס ה-1 וקורפוס הפרשים המפוצל יותר דרומה, הגיעה למרחק של כ-3 ק"מ מאיפר לאורך דרך מנן והכניסה את העיר לטווח של הארטילריה הגרמנית. ב-30 באוקטובר התקפות גרמניות על ידי דיוויזיית המילואים ה -54 והדיוויזיה ה-30, בכנף שמאל של BEF בגלוולט, נהדפו אבל הבריטים נדחקו ל-Zandvoorde‏, Hollebeke וטירת Hollebeke, כמו גם התקפות גרמנית על רכס מסין עד ויטשאט וסנט איב נהדפו. הבריטים נאחזו מול זנדווורדה עם תגבורת צרפתית ו"כוח באלפין" פיקוד מאולתר של הכוחות. ל-BEF היו נפגעים רבים והוא השתמש בכל עתודותיו אך הקורפוס הצרפתי ה-9 שלח את שלושת הגדודים האחרונים שלו והחזיר את המצב לקדמותו בגזרת הקורפוס ה-1. ב-31 באוקטובר פרצו התקפות גרמניות ליד גלוולט אולם נהדפו על ידי מתקפת נגד של גדוד 2, רגימנט וורקסטשייר.
הקורפוס ה-16 הצרפתי הגיע לאזור מסנט אלואי לוויטשאט ב-1 בנובמבר, כדי לחזק את קורפוס הפרשים והקורפוס ה-9 תקף עוד צפונה ליד בקלייר, מה שהקל על הלחץ הגרמני בשני צדי הקורפוס הבריטי הראשון. עד 3 בנובמבר איבדה קבוצת הארמייה פבק 17,250 חיילים בחמישה ימים, ואילו ב-84 גדודי החי"ר של חיל המשלוח הבריטי שהגיעו לצרפת עם כ-1,000 קצינים וחיילים כל אחד, ב-75 נותרו פחות מ-300 חיילים, וב-18 גדודים מתוכם נותרו פחות מ-100 חיילים, אף על פי שהם קיבלו מחליפים עד 28 באוקטובר. פוש תכנן התקפה לכיוון מסין ולנגמרק ל-6 בנובמבר, כדי להרחיב את המבלט סביב איפר. ההתקפה נהדפה על ידי התקפות גרמניות על האגפים בין התאריכים 5–9 בנובמבר. ב-9 בנובמבר תקפו הגרמנים את הצרפתים והבלגים בין לנגמרק לדיקסמוד, ואילצו אותם לסגת בחזרה למסר, שם נאחזו הבלגים במעברים. לאחר רגיעה קלה, התחדשו ההתקפות הגרמניות בעוצמה רבה בין התאריכים 10–11 בנובמבר, בעיקר בחזית הארמייה הרביעית מלנגמרק לדיקסמוד. ב-10 בנובמבר, 12 ו-1⁄2 דיוויזיות גרמניות של הארמיות הרביעית והשישית, קבוצת הארמייה פבק וקורפוס המילואים ה-27 תקפו מנון בוששן ושולי יער פוליגון, לגוואלוט ומעבר לכביש מנן ליער שרובסברי בדרום.
ב-11 בנובמבר תקפו הגרמנים ממסין להנדג', יער וולדהוק, נון בוששן ויער פוליגון. ירי מסיבי של קבוצות קטנות הדף את ההתקפות הגרמניות בין יער פוליגון לוולדהוק. הדיוויזיות הגרמניות ה-3 וה-26 פרצו מסנט אלוי והתקדמו אל Zwarteleen, כ-2,700 מ' ממזרח לאיפר, שם נבלמו על ידי חטיבת הפרשים ה-7 הבריטית. שרידי הקורפוס ה-2 מלה באסה, תפסו חזית של 3,500 מ', עם 7,800 חיילים ו-2,000 מילואים נגד 25 גדודים גרמנים עם 17,500 איש. הבריטים נהדפו בחזרה על ידי הדיוויזיה ה-4 הגרמנית והתקפות הנגד הבריטיות נהדפו. למחרת נחתה הפגזה חסרת תקדים על עמדות בריטיות בדרום המבלט בין יער פוליגון למסין. חיילים גרמנים פרצו לאורך דרך מנן אך לא ניתן היה לתמוך בהם והפריצה נבלמה עד 13 בנובמבר. שני הצדדים היו מותשים מהמאמצים הללו; הנפגעים הגרמניים בסביבות איפר הגיעו לכ-80,000 איש והאבדות של חיל המשלוח הבריטי, בין אוגוסט - 30 בנובמבר, היו 89,964 חיילים, 54,105 מהם נפגעו באיפר. הצבא הבלגי הצטמצם במחצית והצרפתים איבדו בספטמבר 385,000 איש, 265,000 איש נוספים נהרגו עד סוף השנה.