קרב הר אוסטן, הסוס הדוהר וסוסון הים
הקרבות > הר אוסטן הראשון

ב-12 בדצמבר 1942 הצליחה קבוצה של חיילים יפנים להסתנן לשדה הנדרסון וחיבלה במטוס ובמשאית דלק לפני שנמלטה בחזרה לג'ונגל. יומיים לאחר מכן נתקל סיור אמריקני ביחידה יפנית במורדות המזרחיים של הר אוסטן וחילופי אש התפתחו. ב-15 בדצמבר חדרה חוליה נוספת לשדה התעופה והשמידה מספר מטוסים.
בשל חששו מחדירות נוספות שלח פאץ' את הרגימנט ה-132 לכבוש את הר אוסטן, על אף העובדה שהרגימנט הגיע זמן קצר לפני כן לגוודלקנל והיה חסר ניסיון קרבי. גדוד הפושטים הראשון, שעבר במקום במהלך סיורו בחודש הקודם, דיווח על עמדות יפניות בהר, אך מגינים ספורים בלבד. ב-16 בדצמבר יצא ממתחם לונגה הגדוד השלישי של הרגימנט, והגדוד הראשון צעד בעקבותיו. האמריקנים מִספרו את כל אחת מהגבעות בהר אוסטן (ראו מפה), וב-17 בדצמבר החל הגדוד השלישי לטפס על המדרונות הדרומיים של גבעה 35. בשעה 09:30 ביום המחרת נתקלו היחידות הקדמיות של הגדוד השלישי בעמדות יפניות, שפתחו עליהם באש מכונות ירייה ומקלעים, וריתקו אותן למקומן למשך היום.
בבוקר המחרת פתחו כלי הארטילריה של רגימנט התותחנות ה-246 של צבא ארצות הברית ורגימנט הנחתים העשירי בהפצצת העמדות היפניות על ההר. בשעה 09:30 חצה מפקד הגדוד השלישי, לוטננט קולונל ויליאם רייט, את קו החזית כדי לסקור את העמדות היפניות ונהרג מאש מכונות ירייה. העברת הפיקוד לסגנו, מייג'ור לואיס פרנקו, התעכבה והתקדמות הגדוד כולו נעצרה בשל כך. בנוסף, במהלך כל היום הסתננו חיילים יפנים דרך קווי האמריקנים וביצעו פעולות חבלה, והארטילריה האמריקניות השיבה בהפגזת עמדותיהם בהר.
בין 20 בדצמבר ו-23 בדצמבר נסוגו היפנים מהר אוסטן, ונלסון הורה לשני הגדודים שלו לנוע מערבה לגבעה 31, ולאחר מכן לתקוף את גבעה 27 מצפון. הגדודים החלו לצעוד, וביום המחרת נעצר הגדוד השלישי למרגלות גבעה 31 בשל אש כבדה שנורתה עליו מהגבעה. האמריקנים נתקלו בעמדה היפנית המבוצרת ביותר בכל גוודלקנל, שבפי היפנים נקראה "גיפו", על שם מחוז גיפו ביפן. עמדה זו שכנה בין גבעה 31 וגבעה 27, והייתה מערכת של עמדות מוסוות ומבוצרות המחוברות ביניהן בתעלות באורך 1.4 קילומטרים, שיצרו צורת פרסה הפונה מזרחה. בכל עמדה הייתה לפחות מכונת ירייה אחת, וכן מספר רובאים, והעמדות נבנו כך שכל אחת תוכל לספק אש מסייעת לשכנותיה. בנוסף, חפרו היפנים שוחות שסיפקו הגנה נוספת, וכן עמדות מרגמות. על מתחם גיפו הגנו כ-800 חיילים מהגדוד השני של הרגימנט ה-228, והגדוד השני של הרגימנט ה-124, בפיקודו של מייג'ור טקיושי אינגאקי.
בין 25 בדצמבר ו-29 בדצמבר, הדפו היפנים את כל ההתקפות האמריקניות על מתחם גיפו. תוכנית ההתקפה האמריקנית, לפיה תקף הגדוד השלישי את המתחם חזיתית, בעוד הגדוד הראשון מאגף אותו, נכשלה בשל ארגון כושל ובמחיר אבדות רבות. עד 29 בדצמבר נהרגו 53 חיילים ונפצעו 129.
ב-2 בינואר הוציא נלסון את הגדוד השני שלו מעתודה, ושלח אותו לעקוף את מתחם גיפו ולכבוש את גבעה 27 הדרומית לו, ובאותו יום העביר את הפיקוד על הרגימנט ה-132 ללוטננט קולונל אלכסנדר ג'ורג'. הגדוד השני הגיע למרגלות הגבעה בשעה 16:00, וביום המחרת כבש אותה ללא התנגדות רבה. לאחר מכן השמידו חיילי הגדוד השני עמדת תותח 75 מ"מ שהייתה באזור, ובמהלך היום הדפו שש תקפות-נגד יפניות על עמדותיהם. הגדודים הראשון והשלישי הצליחו באותו יום להתקדם לתוך מתחם גיפו, ותפסו עמדות בו תוך שהם מסבים ליפנים אבדות רבות. לאחר שאיגפו את מתחם גיפו מצפון ומדרום, החלו האמריקנים לדחוק במגינים היפנים, אך הם העמידו התנגדות עיקשת.
בכיבוש הר אוסטן ספג הרגימנט ה-132 182 אבדות, ו-131 לקו במחלות. האבדות הרבות נבעו, מלבד מהלחימה, ממחלות טרופיות, ומהקושי הרב לפנות נפצעים בשל תנאי השטח והג'ונגל בו נערכה הלחימה. בשל האבדות הרבות איבדו הגדודים הראשון והשלישי של הרגימנט ה-132 את יכולת הלחימה האפקטיבית שלהם, ולכן נותרו במקום כדי להגן על העמדות שתפסו במתחם גיפו ובסביבתו, בעוד הגדוד השני המשיך בפעילות המבצעית.