stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גמאלמה
תיאור

גמאלמה הוא הר געש שכבתי, אחד מהרי הגעש הפעילים ביותר מבין 129 הרי הגעש הפעילים של אינדונזיה. ההר משתרע על כל האי טרנאטה (למעשה האי הוא החלק הבולט מעל לפני הים של ההר), צורתו חרוטית, וגובהו 1,715 מטרים. על מדרונות ההר נטועים מטעים של עצי ציפורן. פסגת ההר מורכבת משלושה חרוטים געשיים, כשהצפוני בהם הוא הצעיר ביותר מבחינה גאולוגית. רצועת בקעים המקבילה לאי הלמהרה (השוכן 23 קילומטרים מזרחית לטרנאטה), יוצרת שבר לאורך הר הגעש ולאורכה מצויים מספר מארים וצינורות הזנה. בין המארים: אגם לגונה (Laguna) שבדרום מערב האי, וצמד אגמים במרחק של 200 מטרים ביניהם המכונים אגם טולירה (Tolire). שני אגמי טולירה נמצאים על צלע ההר בצפון מערב האי, כ-10 קילומטרים מבירת האי, ומקורם במארים שנוצרו בהתפרצות שאירעה בלילה שבין 5 ל-6 בספטמבר 1775. האגם הגדול בהם (Tolire Jaha) קוטרו 700 מטרים, שטחו 50 דונם, עומקו עד 50 מטרים והוא מוקף בצוקים תלולים. הקטן יותר (Tolire Kecil) צמוד לקו החוף. המקומיים מספרים כי האגמים נוצרו כשאלוהים זעם על אב שעיבר את בתו, והפך את האב לאגם הגדול ואת הבת לאגם הקטן. הם גם מאמינים כי במימי האגם מסתתרים מאות תנינים לבנים גדולים, ולכן אוסרים על רחצה או דיג באגם. בצפון האי קיים אתר שהוא שריד להתפרצות ההר. האתר, הקרוי באטוּ אַנְגוּס (Batu Angus – "הסלע השרוף"), הוא שפך לבה נרחב שזרם מפסגת ההר על המדרון הצפוני עד הים במהלך ההתפרצות של מרץ 1737. שפך לבה זה אחראי לצורתו המיוחדת של הקצה הצפוני של האי.
הטיפוס על ההר הוא אחת האטרקציות המוצעות לתיירים באי, אם כי כבר קרה שתיירים קיפחו את חייהם במסלול זה.
היסטוריה של התפרצויות

מרבית הגעשיות באינדונזיה נובעת מקשת סונדה – קשת איים שנוצרה באזור הפחתה בו חודר הלוח ההודי אל מתחת ללוח האירו-אסיאתי. קשת זו תחומה מצדה הצפון-צפון-מערבי על ידי איי אנדמן – שרשרת של איים געשיים ממקור בזלתי, וממזרח על ידי קשת בנדה – שאף היא נוצרה כתוצאה מהפחתה.
האי טרנאטה היה מרכז אזורי עיקרי להפצת תבלינים כדוגמת ציפורן ואגוז מוסקט ולכן פעלו בו סוחרים פורטוגזיים (במאה ה-16) והולנדים (החל מהמאה ה-17), עקב כך קיים תיעוד מפורט של ההתפרצויות של ההר החל מהמאה ה-16.
ההתפרצויות התחוללו בדרך כלל מהלועות שבפסגת ההר, אם כי היו גם כמה מקרים של התפרצויות שמקורן במדרונות ההר, למשל בשנים 1763, 1775 ו-1963-1962.
ההר התפרץ פעמים רבות, כשההתפרצויות הגדולות ביותר הן:
במרץ 1737 נוצר שפך לבה האחראי לצורתו המיוחדת של הקצה הצפוני של האי, אתר המכונה באטוּ אַנְגוּס.
ההתפרצות ההרסנית ביותר אירעה ב-1763.
התפרצות גדולה התחוללה בין 20 באוגוסט ל-5 בנובמבר 1775. בלילה שבין 5 ל-6 בספטמבר גרמה ההתפרצות ליצירת המארים – המהווים את אגם טולירה, ולמותם של 141 איש.
בין פברואר לספטמבר 1840 התחוללו התפרצויות שגרמו גם למפולות בוץ. מרבית הבתים על האי נהרסו.
בין הרביעי ל-23 בספטמבר 1980 התחוללה התפרצות שבעטייה פונו מהאי 40,000 בני אדם. בהתפרצות נפלטו פצצות געשיות (מהסוג המכונה קרום-לחם) – כשהגדולה בה, שקוטרה 6 מטרים, הושלכה למרחק של כקילומטר מהלוע.
ב-2003 התחוללה התפרצות גדולה.
ביולי 2015 התחוללה התפרצות שגרמה לסגירת שדה התעופה של טרנאטה.
בלילה בין ה-3 ל-4 באוגוסט 2016 נוצר עמוד התפרצות בגובה 2.7 קילומטרים שלא גרם לנזקים.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  אתר Global Volcanism Program
↑  מדריך Lonely Planet גורס 1,721
↑  Tolire Lake : Maluku: A Walk to Remember
↑  Tolire lake blend of beauty, uniqueness, and mystical aroma
↑  The Legend of Tolire Lake
↑  Indonesia Tourism - Mount Gamalama
↑  Climbing the Mountains of Indonesia
↑  Patrick Witton, Mark Elliott, Paul Greenway, Virginia Jealous, Indonesia, Lonely Planet, 2003, Pages 821-824
↑  Ternate Island
↑  Indonesia volcanic ash shuts more airports on Eid eve
גיוס חובה באיראן

גיוס חובה באיראן הוא הליך בו כל גבר איראני בריא בגילאי 18 עד 26 מתייצב לשירות חובה בצבא איראן או במשמרות המהפכה האסלאמית למשך 18 חודשים בעיתות שלום. נשים פטורות משירות צבאי, אך הן יכולות להתנדב.
גיוס חובה הונהג באיראן החל מהרפורמה הצבאית שהונהגה באיראן בשנת 1925 על ידי רזא שאה פהלווי. לפני כן, צבא איראן היה מורכב בעיקר ממתנדבים ומיליציות שבטיות. גיוס חובה עזר ליצור צבא מודרני ומסודר יותר, שהיה חיוני למודרניזציה של איראן. לאחר המהפכה האסלאמית בשנת 1979 גיוס חובה נשמר אך שונה מעט. משמרות המהפכה האסלאמית, כוח צבאי אידאולוגי שהוקם על ידי המהפכנים, גייסו גם הם חיילים באמצעות גיוס חובה.
בממוצע נשלחים לצבא 800,000 מתגייסים מדי שנה, וכמעט 20% מהם נשואים ויש להם בעיות משלהם. אמנם אין מערכת מיוחדת להכרזה על מספר החיילים, אולם על פי הערכות כיום יש כמעט 1.4 מיליון איראנים בצבא.
היסטוריה

מאז ימי קדם, הצבא האיראני היה מורכב תמיד משתי קטגוריות של חיילים קבועים שהיו תמיד בשירות צבאי למלך וחיילים זמניים שהורכבו רק בעת הצורך. בממלכות האחמניות, הפרתיות והסאסניות, שתי הקבוצות הללו התקיימו תמיד עד לתקופת הזנדיים, ומושלי הסטראפיות והפרובינציות שלחו את כוחותיהם הקבועים והזמניים לשירות המלך בכל מלחמה ותקרית. הקבוצה הזמנית תישאר בשירות רק עד תום המלחמה, אך הקבוצה הקבועה תחזור לצריפים.
היסטוריה > המהפכה האסלאמית ב-1979

בשנת 1979 עברה איראן מהפכה אסלאמית שהובילה להקמת משטר חדש בראשות האייתאללה חומייני. המשטר החדש ראה צורך דחוף בכוח צבאי חזק נאמן לו, שיוכל להגן על המדינה מפני אויבים פנימיים וחיצוניים. הסיבה לכך נעוצה במספר גורמים, ביניהם: חוסר האמון במערכת הצבאית הקיימת, שהייתה מזוהה עם משטר השאה המודח, חשש מפני ניסיון הפיכה מצד גורמים קונטרה-רבולוציונריים ורצון להפיץ את האידאולוגיה האסלאמית ברחבי העולם. כתוצאה מכך, הוקמו משמרות המהפכה האסלאמית (פסדראן) ככוח צבאי מיוחד, לצד צבא איראן (ארטש) שהיה קיים עוד לפני המהפכה. משמרות המהפכה גויסו מתוך חוגי תומכי המהפכה, וקיבלו הכשרה אידאולוגית וצבאית אינטנסיבית. כוחם גדל במהירות, והם הפכו לכוח הצבאי החזק ביותר באיראן.
על מנת להבטיח גיוס כוח אדם מספיק למשמרות המהפכה ולצבא, הוחלט להנהיג גיוס חובה לכל גבר בריא בגילאי 18 עד 27. גיוס החובה נועד להבטיח אספקה קבועה של חיילים חדשים, וכן לחזק את הלגיטימיות של המשטר החדש בקרב הציבור. בנוסף, גיוס החובה נתפס ככלי יעיל לחינוך והכשרה של צעירים, ולהטמעת ערכים לאומיים ופטריוטיים.
בשנת 1984, בהתחשב בתנאי המלחמה במדינה, חוקק הפרלמנט האיראני חוק שירות צבאי בן 67 סעיפים ו-57 סעיפי משנה ביום ראשון, 29 בספטמבר 1984. החוק קבע כי משך השירות הצבאי באיראן הוא 30 שנה. השירות מחולק לארבעה שלבים: שירות פעיל (2 שנים), מילואים (8 שנים), מילואים ראשון (10 שנים),מילואים שני (10 שנים) ובזמן שלום, ניתן לקצר את משך השירות הצבאי ל-18 חודשים.
תהליך הגיוס

כל גבר איראני בן 18 מקבל זימון להתייצב בלשכת גיוס. שם, הוא עובר בדיקות רפואיות ופסיכולוגיות כדי לקבוע את כשירותו לשירות צבאי. גברים שאינם כשירים לשירות צבאי מלא יכולים לקבל שירות חלופי, כגון שירות לאומי או שירות אזרחי.
גברים כשירים לשירות צבאי מלא מוצבים לאחת מיחידות הצבא השונות על פי הצורך של הצבא באותו הזמן. על פי רוב, הסגל הכללי של הכוחות המזוינים בוחר היכן צריכים הזכאים לשרת, והזכאים עצמם אינם יכולים לבחור את מקום שירותם.
אורך השירות הצבאי באיראן הוא שנתיים. לאחר סיום השירות הסדיר, גברים עוברים למילואים. הם צפויים להיקרא לשירות מילואים מספר פעמים במהלך חייהם.
בממוצע נשלחים לצבא 800,000 מתגייסים מדי שנה, וכמעט 20% מהם נשואים ויש להם בעיות משלהם. אמנם אין מערכת מיוחדת להכרזה על מספר החיילים, אולם על פי הערכות כיום יש כמעט 1.4 מיליון איראנים בצבא.
תהליך הגיוס > שירות נשים

נשים פטורות משירות צבאי באיראן. עם זאת, על פי סעיף קטן 1 לחוק שירות הצבאי הכללי, נשים יכולות להתנדב ולהשתתף באימונים צבאיים. בהתאם לעיקרון 151 לחוקה, יחידת "בסיג' המוכשרים" של משמרות המהפכה האסלאמית מחויבת לספק, בהקדם האפשרי, אפשרויות אימון צבאי לנשים אזרחיות הרפובליקה האסלאמית של איראן, תוך שמירה על כל ההלכות הדתיות.
ההתנגדות לגיוס

בקרב הציבור האיראני שוררת ביקורת משמעותית מצד בני הנוער והמשפחות על גיוס החובה במדינה. הביקורות מתבססות בעיקר על המספר הגבוה של התאבדויות של מתגייסים, בזבוז זמן של צעירים, אבטלה, אפליה מגדרית, דיכאון כתוצאה משירות ושלילת זכויות אזרחות במקרה של היעדרות צבאית. מסיבה זו גדל מספר הנעדרים מהצבא. בחוקי איראן, קבוצת אנשים פטורה לחלוטין משירות צבאי חובה בשל פטורים מיוחדים מסוימים, כמו יכולת כלכלית טובה לקנות שירות צבאי או שיש להן מכסות חיילים משוחררים. אישור ויישום של חוקים אלה והפטור של אנשים מסוימים נדונו מאז ומתמיד. מנגד, המצדדים בשירות הצבאי רואים בקורס חובה זה מעבר ל"גבריות" ו"אחריות".
קבוצת חיילי צבא ליד טהראן (בסביבות 1935)
חיילי כוחות היבשה של צבא איראן במהלך אימון
מתגייסים בקורס ההכשרה עוברים הכשרה במצעד צבאי
גלרט (כלב מיתולוגי)

גלרט, בציורו של צ'ארלס ברטון ברבר
גלרט (בוולשית: Gelert) הוא כלב מיתולוגי וגיבור סיפור עם וולשי. הוא המזוהה עם העיירה בד'גלרט ("קברו של גלרט") שבצפון ויילס הקרויה על פי המסורת על שמו.
על פי אגדת העם, גלרט היה כלבו הנאמן של ל'ואלין הגדול נסיך ממלכת גוויניד'. גלרט נותר בבית הנסיך ושמר על בנו התינוק, כאשר חזר ל'ואלין ממסע ציד הוא מצא את חדר בנו הפוך ומבולגן, העריסה הפוכה, כתמי דם על פניו של כלבו והתינוק נעלם. ל'ואלין מאמין כי הכלב הרג את בנו ובהתקף זעם שולף את חרבו והורג את גלרט. לאחר שגלרט נהרג שומע ל'ואלין את בנו בוכה ומוצא אותו שוכב מתחת להריסה ובפינת החדר את גופתו של זאב שגלרט הרג, בכך למעשה היה זה גלרט שהציל את בנו מפני הזאב ול'ואלין בהתקף זעם הרג את כלבו הנאמן.
משהבין את טעותו, הצטער ל'ואלין וערך טקס קבורה מלכותי לכלבו הנאמן גלרט. לפי האגדה ל'ואלין מעולם לא חייך אחרי אותו אירוע.
האגדה של גלרט היא וריאציה של אגדת העם במוטיב "הכלב הנאמן" - סיווג ארנה-תומפסון 178A.
קברו של גלרט

בסמוך לעיירה בד'גלרט המזוהה עם סיפורו המיתולוגי של ל'ואלין וגלרט מצוי קבר אבן שהפך במשך השנים למוקד תיירות מוכר בצפון ויילס, על הקבר מסופרת אגדת העם של גלרט. כיום מוסכם על ידי רוב ההיסטוריונים כי המקום מכונה "קברו של גלרט" על שם הקדוש קילרט שחי במאה ה-7 וסיפורו של הכלב גלרט נקשר לאזור מאוחר יותר. היה זה בעל מלון מקומי בשם דייוויד פריצ'רד שקשר את אגדת גלרט למקום וחקק את סיפורו על הקבר בסוף מאה ה-18 במטרה להגדיל את התיירות באזור.
כך מתואר סיפורו של גלרט על אבן הקבר:
במאה ה-13, לל'ואלין, נסיך צפון ויילס הייתה טירה בבד'גלרט. יום אחד הוא יצא לצוד ללא גלרט "הכלב הנאמן" שנעלם. עם חזרתו של ל'ואלין הכלב המוכתם בדם, קפץ וצהל לפגוש את בעליו. הנסיך המבוהל חש לחפש את בנו, ומצא את עריסת הפעוט ריקה, המצעים והרצפה מלאים בדם. האב המבוהל נעץ את חרבו בצידו של כלבו במחשבה שהוא הרג את יורש העצר שלו. זעקתו האחרונה של הכלב נענתה בבכי תינוק. ל'ואלין חיפש ומצא את בנו ללא פגע אבל לידו ראה את גופתו של זאב גדול שגלרט הרג, הנסיך מלא חרטה מעולם לא חייך יותר. הוא קבר את גלרט כאן. מקום זה נקרא בד'גלרט.
קברו של גלרט, סמוך לבד'גלרט.
גיורגי דמטרדזה

גיוֹרגי דֶמֶטרַדזֶה (בגאורגית: გიორგი დემეტრაძე; נולד ב-26 בספטמבר 1976, בטביליסי) הוא כדורגלן עבר גאורגי ששיחק בעמדת החלוץ, ולזכותו 56 הופעות ו-12 שערים בנבחרת גאורגיה.
קריירה

דמטרדזה גדל במחלקת הנוער של דינמו טביליסי, ובקבוצה הבוגרת של המועדון החל לשחק בשנת 1994 לאחר שבילה שתי עונות בקאחתי תלאווי. בעונתו האחרונה בדינמו טביליסי הוא מגיע למקום העשירי בין מבקיעי השערים בגאורגיה.
בשנת 1997 עבר דמטרדזה לפיינורד ההולנדית, ובתקופתו בקבוצה זו סבל מפציעה. לאחר עונה אחת בהולנד עבר דמטרדזה לאלניה ולדיקווקז. עם קבוצה זו הפך דמטרדזה, בשנת 1999, למלך השערים של ליגת העל הרוסית. בשנת 2000 עבר לדינמו קייב, אלופת אוקראינה. בהיותו בדינמו קייב הוא התפרסם בהחמצה מול שער חופשי במשחק של הקבוצה מול מנצ'סטר יונייטד בליגת האלופות, שער שהיה יכול להדיח את המועדון האנגלי מהתחרות.
שנה לאחר מכן, בשנת 2001 הוא עבר לשחק בריאל סוסיאדד הספרדית, ובשנת 2002 חזר לרוסיה ושיחק חצי עונה בלוקומוטיב מוסקבה וחצי עונה באלניה ולדיקווקז. בשנת 2003 עבר שוב לאוקראינה ושיחק במשך שתי עונות וחצי במטלורג דונצק. באמצע 2005 שב לאלניה ולדיקווקז בפעם השלישית בקריירה שלו.
בינואר 2006 הגיע דמטרדזה לישראל ביחד עם שחקן נוסף של "אלניה" אלווין בצ'ירי והם חתמו בקבוצת מכבי תל אביב, אך לאחר חצי עונה חזר דמטרדזה למטלורג דונצק. בשנת 2007 עבר לקבוצת ארסנל קייב, ובעונה שלאחר מכן עבר לקבוצת באקו מאזרבייג'ן. את עונתו האחרונה בקריירה עשה בקבוצה הגאורגית ספרטקי צחינוואלי.
ביולי 2010 נעצר על ידי המשטרה הגאורגית, ובמרץ 2011 הורשע בסחיטה, ונשלח לשש שנות מאסר. בינואר 2013 שוחרר ממאסרו.
תארים

אליפות גאורגיה: 1995, 1996, 1997
אליפות אוקראינה: 2000
ליגת העל הגאורגית: מלך השערים (1996/1997, במדי דינמו טביליסי)
ליגת העל הרוסית: מלך השערים (1999, במדי אלניה ולדיקווקז)
ליגת העל האוקראינית: מלך השערים (2003/2004, במדי דינמו קייב)
הערות שוליים

↑  רותם גרוסמן, גיורגי דמיטרדזה חתם במכבי ת"א עד לסיום העונה, באתר ynet, 2 בפברואר 2006
↑  אלכס נירנבורג, גיאורגיה: שש שנות מאסר לגיורגי דמיטרדזה, באתר nrg‏, 23 במרץ 2011
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: מקסים שצקיך | מלך השערים של ליגת העל האוקראינית  2004 | הבא: אלכסנדר קוסירין |
גיורגי גחוקידזה

גיוֹרגי גחוֹקידזֶה (בגאורגית: გიორგი გახოკიძე; נולד ב-5 בנובמבר 1975, בטביליסי גאורגיה הסובייטית, כיום גאורגיה) הוא כדורגלן עבר גאורגי ששיחק בעמדת הקשר.
קריירה

גחוקידזה החל את הקריירה שלו בקבוצה הגאורגית מטלורג רוסתווי מרוסתווי, ועבר לדינמו טביליסי. בדינמו טביליסי לא שיחק גחוקידזה כלל ועבר לקולחתי 1913 פותי, קבוצת הכדורגל של העיר פותי. לאחר מכן, בשנת 1998, עבר לשחק בקבוצה הרוסית, אלניה ולדיקווקז, ושיחק עימה בליגת העל הרוסית. נציגים מהקבוצה ההולנדית, פ.ס.וו. איינדהובן גילו עניין בשחקן והביאו אותו להולנד. בעונתו הראשונה בהולנד לא הצליח גחוקידזה למצוא את מקומו ושיחק בארבעה משחקים בלבד. הוא הועבר, בשנת 1999, בהשאלה למכבי חיפה.
בשנת 2000 חזר גחוקידזה לאיינדהובן, ועדיין נאלץ להאבק על מקומו בקבוצה. בשנים 2001–2002 השתנה המצב, ומספר ההופעות שלו גדל מ-5 משחקים בשנת 2000 ל-33 משחקים בשנתיים הבאות, כאשר מספר הופעותיו הצטמצם בשנת 2003 בעקבות פציעה. לאחר שהחלים מפציעתו, עבר גחוקידזה לקבוצה ההולנדית טוונטה אנסחדה, שם הייתה לו עונה טובה שיחק ב-28 משחקים והבקיע שני שערים. לאחר מכן חזר למזרח אירופה ועבר לקבוצה האוקראינית מטלורג דונצק בהשאלה. בקבוצה זו שיחק גחוקידזה שני משחקים בלבד עקב פציעה, ובשנת 2005 חזר לאנסחדה. ב-29 בדצמבר 2006, בגיל 31, החליט גחוקידזה לפרוש ממשחק.
לזכותו של גחוקידזה 21 הופעות במדי נבחרת גאורגיה.
סטטיסטיקה

| עונה | מועדון | ליגה | הופעות | שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1993/94 | מטלורג רוסתווי | ליגת העל הגאורגית | 26 | 0 |
| 1994/95 | מטלורג רוסתווי | ליגת העל הגאורגית | 7 | 0 |
| 1995/96 | דינמו טביליסי | ליגת העל הגאורגית | 0 | 0 |
| 1996/97 | קולחתי 1913 פותי | ליגת העל הגאורגית | 10 | 2 |
| 1997 | אלניה ולדיקווקז | ליגת העל הרוסית | 29 | 7 |
| 1998 | אלניה ולדיקווקז | ליגת העל הרוסית | 14 | 1 |
| 1998/99 | פ.ס.וו. איינדהובן | ליגת העל ההולנדית | 4 | 1 |
| 1999/00 | מכבי חיפה | ליגת העל | 32 | 1 |
| 2000/01 | פ.ס.וו. איינדהובן | ליגת העל ההולנדית | 5 | 0 |
| 2001/02 | פ.ס.וו. איינדהובן | ליגת העל ההולנדית | 25 | 2 |
| 2002/03 | פ.ס.וו. איינדהובן | ליגת העל ההולנדית | 8 | 1 |
| 2003/04 | טוונטה אנסחדה | ליגת העל ההולנדית | 28 | 3 |
| 2004 | מטלורג דונצק | ליגת העל האוקראינית | 2 | 0 |
| 2004/05 | טוונטה אנסחדה | ליגת העל ההולנדית | 2 | 0 |
| 2005/06 | טוונטה אנסחדה | ליגת העל ההולנדית | 15 | 0 |
| 2006 | טוונטה אנסחדה | ליגת העל ההולנדית | 2 | 0 |
| סך הכול | סך הכול | סך הכול | 209 | 18 |
גמא בפרסאוס

γ בפרסאוס הוא הכוכב החמישי בבהירותו בקבוצת הכוכבים פרסאוס עם בהירות נראית מדרגה 2.93. למעשה מדובר בכוכב כפול משתנה לוקה במרחק של כ-243 שנות אור ממערכת השמש עם זמן מחזור ארוך של קרוב ל-15 שנים.
מאפיינים

γ בפרסאוס מורכב מזוג כוכבים המקיפים זה את זה במסלול אליפטי מאוד כך שהמרחק ביניהם נע בין 2.3 יחידות אסטרונומיות ובין 19 יחידות אסטרונומיות (דומה למרחקו של אורנוס מהשמש) בזמן הקפה של 14 שנים ו-214 ימים. מישור ההקפה משיק לקו הראייה אל הזוג ממערכת השמש ולכן בכל פעם שהכוכב הגדול מבין השניים עובר על פני השני הוא מסתיר אותו לחלוטין והבהירות הכוללת של הזוג יורדת ב-0.3 דרגות בהירות. הליקוי המשני כמעט שלא מורגש כיוון שהכוכב השני קטן בהרבה מהכוכב הראשי ורק עובר על פניו בלי להסתירו. קרבתם הרבה זה אל זה לא מאפשרת לצפות בהם בנפרד והיותו של γ בפרסאוס כוכב כפול התגלתה לאחר שנמצאו שינויים מחזוריים במהירות הרדיאלית שלו. הליקוי הראשי שמסתיר את אחד בן הזוג הקטן מאפשר למדוד במדויק את הספקטרום של בן הזוג הגדול ובאמצעותו להעריך מתוך הספקטרום המשותף גם את תכונותיו של בן הזוג הקטן.
מאפיינים > γ בפרסאוס A

γ בפרסאוס A הוא המסיבי והבהיר מבין שני בני הזוג. זהו ענק צהוב מסוג ספקטרלי G8 III, מסתו כ-2.7 מסות שמש ורדיוסו כ-23 רדיוסי שמש. טמפרטורת פניו היא כ-4,900 קלווין והוא קורן בעוצמה של פי 265 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה ובערך פי 290 ממנה בצירוף הקרינה בתחום התת-אדום, זאת מכיוון שטמפרטורת פניו נמוכה בקרוב ל-1,000 קלווין מזו של השמש. בליבתו של הכוכב כבר אזל המימן והוא עבר להתיך הליום לפחמן תוך כדי התקררות והתנפחות, בדרך להפוך לענק אדום. כשיאזל גם ההליום הוא צפוי להפוך לננס לבן.
מאפיינים > γ בפרסאוס B

γ בפרסאוס B הוא הקטן והעמום יותר מבין השניים, אך הוא חם בהרבה מבן הזוג. זהו תת-ענק לבן מסוג ספקטרלי A2 IV (לפעמים מסווג ככוכב הסדרה הראשית לבן מסוג ספקטרלי A3 V), מסתו כ-1.65 מסות שמש ורדיוסו כ-3.2 רדיוסי שמש. טמפרטורת פניו כ-9,250 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 85 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה ובערך פי 100 ממנה בצירוף הקרינה בתחום העל-סגול. הכוכב נמצא בשלבי סיום של שלב היתוך המימן שבליבתו להליום והוא צפוי גם כן להתחיל בתהליך התקררות והתנפחות.
הערות שוליים

1 2  SIMBAD: γ Persei
1 2 3 4 5  P. P. Eggleton & K. Yakut: Models for Sixty Double-Lined Binaries containing Giants, Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, Vol. 468, Iss. 3, p. 11 (2017)
1 2 3 4 5 6 7  J. F. Ling, P. Magdalena & C. Prieto: Perturbations by Mass Loss in the Orbital Elements of γ Persei and α Centauri, Revista Mexicana de Astronomia y Astrofisica, Vol. 37, p. 183 (2001)
1 2  R. E. Griffin: γ Per: Bright, but Ill-Understood, Binary Stars as Critical Tools & Tests in Contemporary Astrophysics, Proceedings of IAU Symposium #240, held 22-25 August, 2006 in Prague, Cambridge University Press, p. 645 (2007)
↑  D. Pourbaix: γ Persei: a challenge for stellar evolution models, Astronomy & Astrophysics, vol. 348, p. 127 (1999)
גל מרקל

| --- | --- |

מרקל בוועידת "חדשנות בבריאות", 2020
 לידה:  1978 (בן 46 בערך) חיפה, ישראל 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 
גל מרקל (נולד ב-1978) הוא רופא מומחה באונקולוגיה רפואית, פרופסור מן המניין בחוג למיקרוביולוגיה ואימונולוגיה בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב, סגן מנהל המרכז הרפואי רבין ומנהל מרכז דוידוף לטיפול ולחקר הסרטן בבית החולים בילינסון. לפני כן ניהל את מכון אלה למלבאום לאימונו-אונקולוגיה ומלנומה במרכז הרפואי שיבא - תל השומר ושימש כמדען הראשי שלו.
פרופ׳ מרקל פרסם כ-200 מאמרים אקדמיים (מהם כ-120 בכתבי עת מובילים) והמציא למעלה מ-20 פטנטים. הוא יזם ביוטכנולוגיה.
ביוגרפיה

גל מרקל נולד בחיפה והוא אחד משלושת ילדיהם של אריאל ושלמה מרקל, סגן נשיא חברת ברודקום העולמית ויו"ר חברת "רמות" של אוניברסיטת תל אביב. למד בכתת מחוננים במרכז חינוך ליאו באק בחיפה.
מרקל הוא בוגר העתודה האקדמית ברפואה. שירת בצה"ל בענף רפואת אב"כ במפקדת קצין רפואה ראשי. בוגר תואר ראשון בהצטיינות (1999), דוקטורט באימונולוגיה בהצטיינות יתרה (2004), דוקטור לרפואה (2006) - כל תאריו מהאוניברסיטה העברית בירושלים. כמו כן, בוגר תואר שני במנהל עסקים עם התמחות בחדשנות רפואית מהמרכז הבינתחומי הרצליה (2020).
בשנת 2005 התקבל לתוכנית תלפיות במרכז הרפואי שיבא - תל השומר והיה לחוקר עצמאי במכון אלה למלנומה במרכז הרפואי שיבא. ב-2006 סיים את הסטאז' בהצטיינות וכיהן משנת 2008 עד 2020 כמדען הראשי של מכון אלה למלנומה. בשנת 2008 היה למרצה במיקרוביולוגיה ואימונולוגיה קלינית בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2010 התמנה למרצה בכיר בפקולטה ובשנת 2014, עוד בטרם מלאו לו 36, מונה לפרופסור חבר באוניברסיטת תל אביב, מה שהפך אותו לפרופסור חבר הצעיר ביותר בפקולטה לרפואה בתל אביב אי פעם[דרוש מקור]. במקביל התמחה באונקולוגיה רפואית.
בשנת 2014 הרצה ב-TED MED.
בשנת 2019 קיבל מענק מהקרן הלאומית למדע על מנת לפעול לשיפור אימונותרפיה על ידי תרופות מטבוליות לשם הגברת התגובה אצל חולי מלנומה.
החל מ-2021 הוא מכהן כסגן מנהל המרכז הרפואי רבין ומנהל מרכז דוידוף לסרטן בבית החולים בילינסון, וכן פרופסור מן המניין בחוג למיקרוביולוגיה ואימונולוגיה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב ויועץ לאגודה למלחמה בסרטן.
מרקל מתגורר ברמת אפעל, נשוי ללי רז-מרקל ואב לארבעה.
תחומי עיסוק קליני

אונקולוגיה של גידולי העור, הכוללים מלנומה, קרצינומה קשקשית, קרצינומה ע"ש מרקל ועוד, כמו גם באימונו-אונקולוגיה במובן הרחב.
טיפול תאי באמצעות Tumor Infiltrating Lymphocytes במלנומה (TIL), גידולי שתן ועוד.
אימונואונקולוגיה אינטגרטיבית והיפוך גישת רפואה מותאמת אישית (Reversed personalized medicine). קונספט טיפולי זה הוצג לראשונה על ידי מרקל ב־2019 סביב העיקרון של שינוי הפיזיולוגיה של החולה כך שיגיב לטיפולים האימונו-אונקולוגיים הקיימים. לשם כך זכה ב-2019 במענק מקרן סמואלי ומהקרן הלאומית למדע על מנת לפעול לשיפור אימונותרפיה על ידי תרופות מטבוליות לשם הגברת התגובה אצל חולי מלנומה.
בשנת 2018 מרקל יזם את המחקר הראשון מסוגו בעולם, בו בוצעו השתלות צואה טיפוליות בחולי מלנומה לאחר מיצוי קווי הטיפול המקובלים, מחולי מלנומה אחרים שהשיגו נסיגת מחלה מלאה בתגובה לאימונותרפיה.
בשנת 2020 מרקל הקים את יחידת האימונו-פרזיס הראשונה בעולם ויזם את המחקר הראשון מסוגו עם טכנולוגית אימונו-פרזיס. במחקר מסוננים מהדם החלבונים sTNF-R1 ו-sTNF-R2, המפריעים לפעילות מערכת החיסון, מהדם של חולי מלנומה, סרטן שד Triple negative, סרטן ריאות וסרטן כליה.
אקדמיה, תחומי עניין ומחקר מרכזיים

אפיון מנגנוני התחמקות של גידולים ממערכת החיסון וזיהוי מטרות לפיתוח תרופות אימונו-אונקולוגיות חדשניות - מרקל זכה עד היום במענקי מחקר רבים. המענקים הבולטים כוללים מענק בשנת 2014 מה-Melanoma Research Alliance לזיהוי נקודות בקרה חיסוניות חדשות, מענק בשנת 2015 מהקרן הלאומית למדע לפענוח מנגנוני האגרסיביות של מלנומה.
אפיון מנגנונים ושל חזאים המנבאים הצלחה או רעילות של טיפולים אימונו-אונקולוגיים.
יזמות

מייסד-שותף של חברת BoneTone, שנמכרה ל-DSPG ב-2011.[דרושה הבהרה]
מייסד מדעי והמנהל המדעי של חברת cCAM Biotherapeutics, אשר נמכרה לחברת מרק ב-2015. בעקבות כישלון הניסוי הקליני בשלב הראשון נסגרה פעילות החברה.
מייסד-שותף ומנהל מדעי של חברת 4c Biomed.
מייסד-שותף ומנהל רפואי של חברת Ella Therapeutics.
משמש כחבר בוועדות מדעיות מייעצות של מספר חברות הזנק ישראליות ושל תאגידים רב-לאומיים.
חברויות ציבוריות

2015-2019 - חבר בוועד המנהל של החברה הישראלית לחקר הסרטן.
חבר בוועדת ההיגוי של מיזם "טיפה למחקר", בנק של דגימות ביולוגיות של חלק מחברי קופת חולים מכבי, אשר מאפשר לחוקרים לבצע מחקרים שיובילו להבנה כיצד הפרופיל הגנטי יכול להשפיע על הסיכון לפתח מחלה מסוימת, או על הטיפול בה.
2017-היום - חבר במועצה הלאומית לפתולוגיה.
2018-היום - חבר בוועדת הפטנטים של המרכז הרפואי שיבא.
נוסף על כך, משמש כיועץ מקצועי לאגודה למלחמה בסרטן בתחום המלנומה.
פרסים והוקרה

פרס וולף לתלמידי דוקטורט (2002).
עמית קרן Foulkes לתלמידי MD PhD (בשנים 2002–2004).
עמית גולדה מאיר של האוניברסיטה העברית (2002–2004).
פרס קרן קיימת למחקר (2003).
פרס צור למחקר מצטיין – האיגוד הישראלי לכירורגיה פלסטית (2009, 2006).
פרס מחקר מצטיין - האיגוד הישראלי לאונקולוגיה ורדיותרפיה (2007, 2012-2013, 2016-2020).
פרס מחקר מצטיין - האגודה למלחמה בסרטן (2010).
פרס ציגלר - על פיתוח טיפול חדשני במלנומה פיתוח נוגדן חדש כנגד חלבון CEACAM1, חלבון הממלא תפקיד מרכזי בהתפתחות מלנומה גרורתית וקטלנית (2014).
פרסים והוקרה > רשימות עיתונאיות שציינו את גל מרקל

רשימת 40 מתחת ל-40 של מגזין גלובס לשנת 2012.
נבחר לרשימת "הרופאים המבטיחים" של אתר דוקטורס אונלי (2017).
נבחר לרשימת "12 הפרופסורים הצעירים הכי מעניינים בישראל" של Mako‏ (2018).
הערות שוליים

↑  Gal Markel - Google Scholar, scholar.google.com
↑   רוני לינדר, הטאלנט של שיבא עובר למתחרה הגדול: פרופ' גל מרקל ינהל את מרכז הסרטן בבילינסון, באתר TheMarker‏, 12 בנובמבר 2020
↑  מיקי פלד, "נחליף את המנהלים המאכערים שמסתובבים במערכת הבריאות", באתר כלכליסט, 10 ביולי 2011
↑  למה מתפתח גידול סרטני בגוף? ד"ר גל מרקל בטדמד 2014, באתר יוטיוב (באנגלית)
1 2  מור שמעוני, ‏14 מחקרים בתחום הרפואה הממוקדת אישית זכו במענקים בשווי 210 מיליון ש"ח, באתר מעריב אונליין, 20 במאי 2019
↑  פרופ' גל מרקל | מרכז רפואי רבין, באתר hospitals.clalit.co.il
↑  Naama Margolis, Ettai Markovits, Gal Markel, Reprogramming lymphocytes for the treatment of melanoma: From biology to therapy, Advanced Drug Delivery Reviews 141, 02 15, 2019, עמ' 104–124 doi: 10.1016/j.addr.2019.06.005
↑  Samueli Integrative Health Programs H&S Ventures January 29, 2020
↑  Jocelyn KaiserApr. 5, 2019, 1:45 Pm, Fecal transplants could help patients on cancer immunotherapy drugs, Science | AAAS, ‏2019-04-05 (באנגלית)
↑  Sequentional Immuno Apheresis Plasma Volume Escalation Cohort Study of Removal of Soluble Tumor Necrosis Factor Receptors 1 and 2 (sTNFR1/2) With or Without Nivolumab in Patients With Inoperable or Metastatic Solid Tumors - Full Text View - ClinicalTrials.gov, clinicaltrials.gov (באנגלית)
↑  Sheba starts world's first ‘reversed personalized medicine’ cancer trial, The Jerusalem Post | JPost.com
↑  DSP Group Announces Acquisition of BoneTone Communications, DSP Group (באנגלית) (ארכיון)
↑  Merck Enhances Immuno-Oncology Portfolio with Acquisition of cCAM Biotherapeutics, www.businesswire.com, ‏2015-07-28 (באנגלית)
↑   יורם גביזון, החברה שהביאה את האקזיט הגדול של הביוטק ב-2015 בדרך לסגירה, באתר TheMarker‏, 12 בינואר 2017
↑  Team – 4C Biomed (באנגלית)
↑  Home, Ella Therapeutics (באנגלית)
↑  אודות מיזם "טיפה למחר", באתר קופת חולים "מכבי"
↑  Dr. Gal Markel - Melanoma Research Group, talpiot.sheba.co.il
↑  מחבואים עם הסרטן, באתר הטכניון, 23 בנובמבר 2014
↑  גלי וינרב, ‏ד"ר גל מרקל מנהל מעבדת מחקר המלנומה בתל השומר מחסל הגידולים, באתר גלובס, 1 במרץ 2012
↑  הרופאים הצעירים והמבטיחים של שיבא, באתר המרכז הרפואי שיבא - תל השומר, 9 בינואר 2017
↑  רוני דורי, ‏הפרופסורים הצעירים הכי מעניינים בישראל, באתר ‏מאקו‏, 2 בינואר 2018