stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרדכי הרה
לקריאה נוספת

ברוך פורמן, היידה בי-היידה בו - עלייתה, ירידתה והקמתה מחדש של מכבי יפו, הוצאת תירוש, תל אביב-יפו, 2020.
הערות שוליים

↑  יאיר שטרן, הבריח את הצופים במחצית המשחק, מעריב, 26 במאי 1965.
↑  כל כדורגלני הליגה הלאומית - מכבי יפו, מעריב, 17 בספטמבר 1976.
↑  ברוך פורמן, היידה בי-היידה בו - עלייתה, ירידתה והקמתה מחדש של מכבי יפו, הוצאת תירוש, תל אביב-יפו, 2020, עמוד 210. נתונים היסטוריים: ירון משעל.
↑  יעקב אלג'ם, ינבסקי יגיע מחר, מעריב, 10 בדצמבר 1980.
↑  יעקב אלג'ם, ישיבת החירום של יפו נדחתה, מעריב, 18 באוקטובר 1982.
מרגרט מקדונלד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 באפריל 1907 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  7 בינואר 1956 (בגיל 48) 
 מקום לימודים:  בירקבק, אוניברסיטת לונדון 
 תחומי עניין:  פילוסופיה אנליטית, מחשבה מדינית, פילוסופיה של הלשון, אסתטיקה 
 עיסוק:  פילוסופית 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, הממלכה המאוחדת 
 
מרגרט מקדונלד (באנגלית: Margaret Macdonald;‏ 9 באפריל 1903 או 1907 – 7 בינואר 1956) הייתה פילוסופית אנליטית בריטית. היא עבדה בתחומי הפילוסופיה של השפה, הפילוסופיה הפוליטית והאסתטיקה.
חייה וחינוכה

מקדונלד נולדה בלונדון וננטשה בילדותה.
היא זכתה בתואר ראשון בפילוסופיה מאוניברסיטת קולג' בלונדון בשנת 1932, ודוקטורט בשנת 1934 תחת המנחה סוזן סטבינג (אנ') אשר סיפקה למקדונלד סיוע כספי במהלך המחקר שלה.
מקדונלד הצטרפה לגירטון קולג', כעמיתת מחקר של פייפר במדעי המוסר בין השנים 1934–1937. במהלך השנים האלו היא למדה אצל ג. א. מור והייתה חלק מקבוצה פנימית של התלמידים שלימד לודוויג ויטגנשטיין. יחד עם הסטודנט אליס אמברוז(אנ') היא רשמה בסתר הערות במהלך הרצאותיו של ויטגנשטיין שאסר את זאת, הערות אלו פורסמו אחר-כך. מאוחר יותר הם שכנעו את ויטגנשטיין לאפשר להם להמשיך לתעד את הרצאותיו.
קריירה

בין השנים 1937–1941 לימדה מקדונלד פילוסופיה מכללת סנט הילדס קולג', אוקספורד (אנ'). שם הייתה גם ספרנית. במהלך המלחמה הייתה מנהלת זמנית במועצת המסחר. לאחר מכן הפכה למרצה מכללת בדפורד, לונדון(אנ'). בשלב זה, היא הייתה אחת ממספר קטן מאוד של נשים המלמדות פילוסופיה מחוץ לאוניברסיטת אוקספורד. משנת 1947 הייתה גם מרצה לאתיקה לצוות במשרד הפנים. היא הפכה לקוראת בפילוסופיה במכללת בדפורד ב-1955.
המאמרים הראשונים של מקדונלד היו ביקורות על עבודתם של פילוסופים עכשוויים, אולם מאוחר יותר היא התמקדה באסתטיקה, במיוחד כיצד השפה מתייחסת לאמנות. היא התעניינה גם בפילוסופיה פוליטית ופרסמה מאמר משמעותי שנקרא 'זכויות טבעיות'. במאמר זה היא טוענת נגד הרעיון שזכויות טבעיות מתבססות על חוק הטבע. ג'ונתן וולף(אנ') סיכם את דעותיה באופן הבא: "...הצהרות על זכויות טבעיות דומות להחלטות, הצהרת 'הנה אני עומדת', ו...שימוש באנלוגיה לתחום אחר של שיפוט ביקורתי – במקרה שלה הערכה ספרותית – כדי להצביע על האפשרות של טיעון רציונלי באמצעות הצגת נימוקים".
עבודתה משכה תשומת לב רבה בתקופתה. שניים ממאמריה הודפסו מחדש בסדת ״היגיון ושפה״ (1951) שכללה מאמרים שהיו מייצגים את המגמות הפילוסופיות הנוכחיות בזמנם. לאחר שלמדה עם ויטגנשטיין לפני שהגיעה לאוקספורד ב-1937, היא פרסה ופיתחה נושאים בסגנון ויטגנשטיין בעבודותיה, רבים טוענים שעבודה זו הייתה מקור חשוב לרעיונות בפילוסופיה של חברה הקרוב גילברט רייל.
מקדונלד עזרה לייסד את כתב העת לפילוסופיה "Analysis" יחד עם סוזן סטבינג, ססיל אליק מייד (אנ') וגילברט רייל ב-1933. היא גם הייתה עורכת כתב העת מ-1948 עד 1956.
היא נפטרה בלונדון ב-1956, לאחר ניתוח לב.
ראו גם

נשים במדע
פילוסופיה של הלשון
מחשבה מדינית
אסתטיקה
לקריאה נוספת

M.E. WaitheM. E. Waithe, A History of Women Philosophers: Volume IV: Contemporary Women Philosophers, 1900-Today, Springer Science & Business Media, 1994-11-30, ISBN 978-0-7923-2808-7
MacDonald, Margaret (1946). "Natural Rights". Proceedings of the Aristotelian Society. 47: 225–250. doi: 10.1093/aristotelian/47.1.225. JSTOR 4544427.
MacDonald, Margaret (1954). "Some Distinctive Features of Arguments used in Criticism of the Arts". In Elton, William (ed.). Aesthetics and language. Oxford University Press.
Wolff, Jonathan (2013). "Analytic Political Philosophy". In Beaney, Michael (ed.). Oxford Handbook of The History of Analytic Philosophy. Oxford University Press. p. 804. מסת"ב 978-0-19-923884-2. [author preprint available for download here]
Kremer, Michael (2020). "Margaret MacDonald and Gilbert Ryle:a philosophical friendship" (PDF). British Journal for the History of Philosophy. 30 (2): 288–311. doi:10.1080/09608788.2021.1932409.
מרים פוקס-ירושלמי

מרים פוקס-ירושלמי (נולדה ב-24 באוקטובר 1961 במרסיי, צרפת) היא קיאקיסטית יהודייה-צרפתייה שהייתה פעילה משנות ה-70 המאוחרות עד אמצע שנות ה-90. בעלת מדליית ארד אולימפית (אטלנטה 1996) ובעלת 10 מדליות מאליפות העולם, מהן 8 מדליות זהב.
קריירה

פוקס-ירושלמי השתתפה בשתי אולימפיאדות. בשנת 1996 זכתה באולימפיאדת אטלנטה במדליית ארד בענף ה-K-1 סלאלום.
לפוקס-ירושלמי עשר מדליות באליפויות העולם של פדרציית הקאנו העולמית, מתוכן שמונה מדליות זהב (K-1: 1989, 1993; K-1 קבוצות: 1983, 1985, 1989, 1991, 1993, 1995) ושתי מדליות כסף (K-1: 1987; K-1 קבוצות: 1987).
כמו כן זכתה בגביע העולם במשך שלוש שנים רצופות בין 1989 ל-1991.
בשנת 2018 צורפה להיכל התהילה של הספורטאים היהודים.
חייה האישיים

בעלה של פוקס-ירושלמי, ריצ'רד פוקס (אנ'), התחרה בענף קיאק סלאלום עבור בריטניה ובהמשך הקריירה שלו אימן את נבחרת אוסטרליה באותו ענף . פוקס גם משמש כחבר מנהל של פדרציית הקאנו העולמית. 
ירושלמי היגרה מאוחר יותר לאוסטרליה וכל המשפחה מתגוררת שם משנת 2005.
בתם, ג'סיקה פוקס, אלופה אולימפית (טוקיו 2020) ו-4 פעמים אלופת העולם בקנו סלאלום C-1. בתם הצעירה נעמי פוקס אף היא אלופה אולימפית (פריז 2024) בקיאק קרוס.
הערות שוליים

↑
↑  http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/je/myriam-jerusalmi-fox-1.html
מתקן התפלה שורק

| --- | --- |

ראובן ריבלין נשיא מדינת ישראל בביקור במתקן ההתפלה שורק, יוני 2018
 מידע כללי
 סוג:  מתקן התפלה, מבנה אדריכלי 
 שימוש:  התפלת מים
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  31°56′37″N 34°43′59″E﻿ / ﻿31.943519°N 34.73295°E﻿ / 31.943519; 34.73295
  (למפת גוש דן מוגדלת) מתקן התפלה שורק(למפת גוש דן רגילה) מתקן התפלה שורק(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מתקן התפלה שורק(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מתקן התפלה שורק
 
מתקן התפלה שֹוֹרֶק הוא מפעל התפלת מי ים בשיטת האוסמוזה ההפוכה (SWRO) המספק מים באיכות מי שתיה למערכת המים הארצית בישראל. המפעל הוא מתקן ההתפלה הגדול בישראל ובין הגדולים בעולם.
המפעל ממוקם כקילומטר דרומית למפעל השפד"ן, וסמוך לנחל שורק באזור חולות ראשון לציון.
הקמת המפעל החלה בינואר 2011, והמפעל החל לספק מי שתייה באוגוסט 2013, כאשר הזרמת המים לרשת מקורות החלה באוקטובר 2013. עלות הקמת המפעל הייתה כ-1.4 מיליארד ש"ח.
המתקן בעל כושר ייצור של 150 מיליון מטר מעוקב לשנה (מלמ"ש), ומתכונן בעתיד לספק 300 מלמ"ש.
המתקן הוקם והופעל בשנים הראשונות על ידי חברת Sorek Desalination LTD, בבעלות משותפת של החברות האצ'יסון ווטר והנדסת התפלה (IDE) שבשליטת קבוצת דלק ואלפא קפיטל. בתחילת 2019 מכרה IDE את חלקה לחברת דן קפיטל, כדי שיתאפשר לה להתמודד על הקמת מתקן התפלה נוסף בשורק.
ב-2019 עלו חשדות כי המתקן סיפק מים ברמת מליחות גבוהה משמעותית מכפי שנקבע בהסכם עם הזכיין, כדי לחסוך בחשמל. ועדת בדיקה ממשלתית הגיעה למסקנה כי מנהלי המתקן הונו את הרשויות בצורה שיטתית וסיפקו מים באיכות ירודה, החל משנת 2017, ואפשר שאף קודם לכן, ועד שהתגלו החריגות במרץ 2019. ריכוז הכלורידים במים שסיפק המתקן לאורך רוב שעות היממה עמד על 100 מ"ג לליטר, שאינה נחשבת למזיקה לבריאות אך גבוהה בהרבה מהריכוז שאליו התחייב – 20 מ"ג. כדי שלא יבחינו בתרמית, נדגמו המים רק בשעה אחת ביום, שבה פעל המתקן כנדרש.
שורק ב'

במאי 2020 זכתה חברת IDE בפרויקט זה שאמור להיות מתקן ההתפלה הגדול בעולם. המתקן בעלות משוערת של כ-2.5 מיליארד שקל אמור להתפיל 200 מיליון ממ"ק ולצידו אמורה לקום תחנת כוח פרטית בהספק 150 מגהוואט שתספק לו חשמל וקיטור.
בדומה למתקני ההתפלה האחרים בארץ, גם במתקן שורק ב' המכון הישראלי לחקר הנדסה ימית בטכניון היה אחראי לביצוע המודל לפיזור התמלחת במסגרת בחינת השפעת המתקן על הסביבה הימית.[דרוש מקור]
הערות שוליים

↑  Does size matter? Meet ten of the world's largest desalination plants, ‏19 באפריל 2021 (באנגלית)
1 2   אורה קורן, "מים חומים בברז": כך הצליח מתקן ההתפלה בשורק "לשחק" עם נתוני איכות המים, באתר TheMarker‏, 1 במאי 2019
↑   אורה קורן, טיוח ותאוות בצע? השאלות הקשות בפרשת המים החומים בברזים, באתר TheMarker‏, 21 באוגוסט 2019
↑  מתקן התפלה שורק ב' – אחד הגדולים והמתקדמים בעולם, באתר רשות המים, ‏02.12.2021
מרגרט סנגר

| --- | --- |

 לידה:  14 בספטמבר 1879 קורנינג, ארצות הברית 
 פטירה:  6 בספטמבר 1966 (בגיל 86) טוסון, ארצות הברית 
 שם לידה:  Margaret Louise Higgins 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות גרינווד 
 השכלה:  קלאברק קולג' 
 מפלגה:  המפלגה הסוציאליסטית של אמריקה 
 בן או בת זוג:  הרברט ג'ורג' ולס 
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  הומניסט השנה (1957)  היכל התהילה הלאומי לנשים (1981)  היכל התהילה של נשות אריזונה (1991) 
 
מרגרט היגינס סנגר (באנגלית: Margaret Higgins Sanger;‏ 14 בספטמבר 1879 – 6 בספטמבר 1966) הייתה פעילה חברתית אמריקאית, שניהלה מאבק למען פיקוח ילודה והפצתם החופשית של אמצעי מניעה. היא הייתה אחות, סופרת ומדריכת חינוך מיני. סנגר טבעה את המונח ״פיקוח ילודה״, הקימה את הקליניקה הראשונה לפיקוח ילודה בארצות הברית ויסדה ארגונים שלימים הפכו לפדרציה האמריקאית לתכנון הורות.
העניין הראשוני של סנגר בתכנון משפחה ואמצעי מניעה החל לאחר שטיפלה במספר חולות שסבלו מאלח דם. הזיהום בגופן נגרם בגלל שימוש במכשור לא מעוקר בהפלה. סנגר החלה ללמוד בקרת ילודה. בהמשך היא כתבה: "הבנתי שנשים צריכות להכיר אמצעי מניעה. יש להן כל זכות להכיר את גופן שלהן."
בשנת 1914 סנגר הוציאה לאור עיתון בשם "האישה המורדת". באותה שנה היא הועמדה לדין בעקבות פרסום ספרה ״הגבלת המשפחה״, לאחר שהממשל הפדרלי דרש ממנה להפסיק את הפצת החומרים. היא חששה מתוצאות המשפט והחליטה לצאת לאנגליה תחת הכינוי "ברטה ווטסון" באוקטובר 1914.
מאמציה של סנגר תרמו למספר מאבקים משפטיים, ואף עזרו להכשיר חוקית אמצעים למניעת היריון בארצות הברית. בשל קשריה עם הפדרציה לתכנון הורות, פעילים המתנגדים להפלות ראו בה מטרה לניגוח, אך היא הבחינה בצורה חדה בין מניעת הריון להפלה במהלך רוב הקריירה שלה. סנגר נותרה דמות נערצת בתנועה לזכויות הרבייה האמריקאית, אך גם ספגה ביקורת על תמיכתה באאוגניקה.
פעילותה

בעבודתה כאחות בחדרי לידה, פגשה סנגר נשים שבריאותן נפגעה מאוד בשל הפלות חוזרות.
סנגר קישרה בין חוסר שליטת הנשים בגופן לעוני בהן חיו.
היא טענה שבמשפחות עניות רבות, נישואים הובילו ליחסי מין ללא תכנון המשפחה, ללידות מרובות ומכאן להעמקת העוני. היא האמינה שבגלל חוסר השליטה בגופןנאלצו נשים מהמעמד הבינוני המשכיל לבחור בין עבודה לאימהות.
סנגר הבינה כי הדרכה לשימוש באמצעי מניעה כגון משגל נסוג וקונדומים לא מועילה לנשים שהכירה ברובעי העוני של ניו יורק.
היא הסיקה כי הן זקוקות לאמצעי מניעה יעיל, זול וקל לשימוש, שישאיר את האחריות בידיהן.
ב־1914 הוציאה לאור סנגר שמונה גליונות של העיתון "האישה המורדת" בניו יורק. העיתון סיפק מידע על אמצעי המניעה הקיימים, וכן הסברים פיזיולוגיים. "האישה המורדת" היה אחד המגזינים הראשונים שדנו בסוגיות איתן התמודדו נשים אמריקאיות ממעמד הפועלים ועורר תשומת לב ומחלוקת סביב אמצעי מניעה.
בביקורה באירופה, סנגר ביקרה גם בהולנד. היא ניסתה להיפגש עם ד"ר אלטה יאקובס, שהייתה חלק מהצוות שפיתח את הדיאפרגמה. יאקובס סירבה להיפגש עם סנגר מכיוון שהיא לא הייתה רופאה, אך ד"ר יוהנס רוטגרס, שעבד עם יאקובס, הכיר לסנגר את מודל מערכת הבריאות ההולנדית, המנוהלת על ידי רופאים ואחיות, מודל שהיא תנסה להתאים לפעילותה בארצות הברית.
ב-1916 פתחה סנגר את המרפאה הראשונה להתאמת אמצעי מניעה בארצות הברית, שהובילה למעצרה בגין הפצת מידע על אמצעי מניעה, לאחר ששוטרת סמויה קנתה עותק של העלון לתכנון משפחה. היא ישבה בכלא 30 יום, אותם ניצלה לשם הסברה לאסירות על אמצעים למניעת הריון.
סנגר טענה כי זכויות חוקיות וזכות ההצבעה הן חסרות חשיבות, יחסית לחשיבות של הפצת אמצעי מניעה, וזאת מכיוון שהן אינן משפיעות על חלקים משמעותיים בחיי האישה. לדעתה, האישה החדשה, טועה בסברתה שהיא השיגה את כל צרכיה כשהגיעה לעצמאות כלכלית. אמנם העצמאות הכלכלית חשובה, אך אין לה משמעות אם אין לאשה החופש לבחור אם ומתי להרות[דרוש מקור].
השימוש באמצעי מניעה גבר אחרי מלחמת העולם הראשונה, ובמקביל צמחה תנועה בינלאומית למען תכנון הילודה. ב-1937 התקבל בארצות הברית חוק, על פיו יכולים רופאים לספק אמצעי מניעה וייעוץ למניעת הריון.
סנגר לא הסתפקה בכך, וביקשה שנושא מניעת הלידה ייכלל בתוכניות לבריאות הציבור, כדי שאמצעי המניעה יגיעו גם לידי נשים שאין להן אמצעים כספיים.
סנגר המשיכה לחפש אחר אמצעי מניעה טובים, פשוטים וזולים יותר. מכון מחקר שהקימה מימן את פיתוח ההתקן התוך רחמי, ובו גם החלה עבודה על אמצעי מניעה הורמונליים שהובילו לפיתוח הגלולה למניעת הריון. ב-1959 הקדיש לה דוקטור גרגורי פינקוס דו"ח על המצאת הגלולה למניעת הריון. סנגר נפטרה ב-1966, כשנראה היה כי הגלולה למניעת הריון פותרת את בעיית ההריונות הבלתי רצויים, לפחות בעולם המערבי.
דעותיה > מיניות

סנגר הושפעה מהפסיכולוג האנגלי הבלוק אליס. בעת ביקורה באירופה, בשנת 1914, פגשה סנגר את אליס ואימצה את השקפתו כי מיניות היא כוח עוצמתי ומשחרר. רעיונות אלו חיזקו את תפיסתה בנוגע לאמצעי מניעה - הם יאפשרו לנשים ליהנות מיחסי מין ללא חשש מהיריון לא רצוי. כמו כן, סנגר האמינה שחשוב לדון במיניות ואמצעי מניעה בצורה פתוחה ומכבדת. היא קיבלה גם את השקפתו של אליס שמניעת הריון היא עניין המחייב פגישה עם רופא ושדיאפרגמה היא אמצעי המניעה הבטוח ביותר.
סנגר התנגדה למתירנות מינית שעל פי תפיסתה הוגדרה כמספר רב של משגלים. היא כתבה: "לכל גבר ואישה נורמליים יש את הכוח לשלוט ולכוון את הדחף המיני שלהם. גברים ונשים שיש להם שליטה בדחפים המיניים ומשתמשים כל הזמן במוח שלהם, חושבים לעומק והם לעולם לא חושניים". היא התנגדה לאוננות והאמינה שלנשים יש את היכולת לשלוט בדחפים המיניים שלהן, ועליהן להשתמש בשליטה זו כדי להימנע ממין מחוץ ליחסים מוסדרים. עם זאת, סנגר לא התנגדה להומוסקסואליות, ושיבחה את אליס על כך שהבהיר שלא כל ההומוסקסואלים סוטים ושכמו שאדם נולד עם צבע עיניים מסוים, כך יש סוגים שונים של מבנים.
דעותיה > אאוגניקה

לאחר מלחמת העולם הראשונה סנגר פעלה להעלאת המודעת בצורך החברתי להגבלת הילודה אצל משפחות חסרות אמצעים ועיקור של הסובלים ממחלות נפש מסוימות. היא טענה שהאמידים והמשכילים מקימים משפחות קטנות יותר, בעוד שהעניים, הלא משכילים, חסרי גישה לאמצעי מניעה ומידע על מניעת הריון מקימים משפחות גדולות. בתפיסתה זו הייתה חפיפה עם האאוגניקנים. הם האמינו כי יש "לסייע במירוץ למיגורם של הלא כשירים". אך היא נבדלה הם בכך שאאוגניקנים טוענים שמחויבותה הראשונה של האישה היא למדינה, ואילו סנגר טענה שמחויבותה של האישה היא לעצמה. על פי אלכסנדר סנגר, סנגר לא תמכה אאוגניקה שלילית או חיוביות משום שלא היה לה ולאנשים בתקופתה את מידע מדעי מספק בנושא. מקורות אחרים טוענים, שהיא תמכה באאגניקה שלילית שמטרתה לשפר את התכונות התורשתיות האנושיות באמצעות התערבות חברתית על ידי צמצום הרבייה של מי שנחשבו כלא כשירים.
סנגר לא הסתירה את השקפותיה על שליטה בילודה ושיטות אחרות להשבחת הגזעים והחברה. בינואר 1932 פרסמה סנגר את תוכניתה לשלום (my way to peace). עיקרי התוכנית כללו: הפחתה הדרגתית של הילודה, העלאת רמת האינטליגנציה של האוכלוסייה, עיקור כפוי של אוכלוסיות מסוימות ותמיכה כללית באלו שמוכנים לעבור עיקור, סגירת שערי ארצות הברית בפני זרים "רפי שכל", "לא שפויים", "אנשים עם פיגור", "שוטים", חולי עגבת ואפליפסיה, פושעים, זונות מקצועיות ואחרים ובניית חוות חקלאיות בהם "האוכלוסיות הייחודיות" יעבדו תחת פיקוח.
דעותיה > הפלות

מרגרט סנגר התנגדה להפלה והבדילה אותה ממניעת הריון, כאשר זו האחרונה היא זכות יסוד של נשים, שהראשונה היא פשע מביש. בשנת 1916, כשפתחה את המרפאה הראשונה שלה למניעת הריון, היא השתמשה ברטוריקה תקיפה נגד הפלות. בפליירים שהפיצה לנשים כתבה "אל תהרגי, אל תיקחי חיים, אלא תמנעי."
הערות שוליים

1 2   צפי סער, הפמיניסטית הדגולה היתה גם גזענית גדולה, באתר הארץ, 5 באוגוסט 2020
↑  Opinion | ‘Sex and the Constitution’: Margaret Sanger and the birth of the birth control movement, Washington Post (באנגלית)
1 2  Margaret Sanger — Our Founder, Planned Parenthood, ‏2016
↑  Caroline Katzive, [https://www.nhd.org//sites/default/files/Katzive_Junior.pdf Margaret Sanger:
Demonstrating Leadership and Legacy Through Her Crusade
For Women’s Reproductive Rights], Historical Paper
↑  Sanger, Margaret (14 September 1879–06 September 1966), birth control advocate - American National Biography, www.anb.org (באנגלית)
1 2  Eugenics and Birth Control | American Experience | PBS, www.pbs.org (באנגלית)
↑  Rainey Horwitz, The Woman Rebel (1914) | The Embryo Project Encyclopedia, embryo.asu.edu
↑  Richard Cavendish, America's First Birth Control Clinic | History Today, www.historytoday.com, ‏10 October 2016
↑  Harlem World Magazine, Margaret Higgins Sanger, Planned Parenthood Founder And Organized A Clinic In Harlem, Harlem World Magazine, ‏2017-10-13 (באנגלית)
↑  Guttmacher, Alan F. (1970-04-19). "Havelock Ellis and Eleanor Roosevelt helped". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2019-09-05.
↑  MARGARET H. SANGER, WHAT EVERY GIRL SHOULD KNOW: Sexual Impulses--Part II., www.nyu.edu
↑  C. Wesley Buerkle, The discipline and disciplining of Margaret Sanger: US birth control rhetoric in the early twentieth century, Louisiana State University, 2004, עמ' 328
↑  JENNIFER LATSON, What Margaret Sanger Really Said About Eugenics and Race, Time, ‏OCTOBER 14, 2016 (באנגלית)
↑  The Public Papers of Margaret Sanger: Web Edition, www.nyu.edu
↑  Alexander Sanger, Eugenics, Race, and Margaret Sanger Revisited: Reproductive Freedom for All?, Hypatia 22, 2007-05, עמ' 210–217 doi: 10.1111/j.1527-2001.2007.tb00991.x
↑  מרגרט סנגר, ״Birth Control and Racial Betterment״, אונ׳ ניו יורק. Published article. Source: Birth Control Review, Feb. 1919. , Library of Congress Microfilm 131:0099B ., ‏פברואר 1919
↑  Margaret Sanger, The Public Papers of Margaret Sanger: MY WAY TO PEACE, www.nyu.edu
↑  Karen Weingarten, The Inadvertent Alliance of Anthony Comstock and Margaret Sanger: Abortion, Freedom, and Class in Modern America, Feminist Formations 22, 2010, עמ' 42–59 doi: 10.1353/ff.2010.0005
↑  Margaret Sanger, BIRTH CONTROL OR ABORTION?, www.nyu.edu
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007462744805171  PLWABN: 9810623793105606  BNE: XX1776016  BnF: cb11952932g (data)  CANTIC: a11973985  CiNii: DA04696756  GND: 116802324  ISNI: 0000 0000 8250 8449  LCCN: n50019793  NARA: 131493890  NDL: 00621429  NKC: nlk20030127482  NLA: 35475016  NLG: 251131  NTA: 071878351  RERO: 02-A003784600  SNAC: w66b7wgt  SUDOC: 076545555  Trove: 966447  VIAF: 64013684   WorldCat (עם VIAF): 64013684
נווארה

נווארה (בספרדית: Comunidad Foral de Navarra, בבסקית: Nafarroako Foru Erkidegoa) היא אחת מ-17 הקהילות האוטונומיות של ספרד ונמצאת בצפון המדינה. גובלת בצרפת בצפון, באראגון במזרח, בלה ריוחה בדרום ובארץ הבסקים במערב. שטחה 10,391 קמ"ר ומספר התושבים בשנת 2005 היה 593,472 נפש, מהם כשליש בעיר הבירה פמפלונה. נווארה מורכבת ממחוז יחיד בעל אותו שם.
בנווארה 272 ערים ומועצות מקומיות, בהן גם טודלה עירו של בנימין מטודלה. השפות הרשמיות הן ספרדית ובסקית. מ-810 ועד 1610 נשלטה נווארה על ידי מלכים, וגבולותיה השתנו. למרות גודלה הקטן בימי הביניים המאוחרים, נווארה מילאה תפקיד משמעותי בפוליטיקה הבין-לאומית. לא רק ששליטיה היו מעורבים מקרוב בענייני צרפת, הממלכה גם שלטה על המעבר הראשי לספרד שבהרי הפירנאים והייתה מדינת חיץ בין גסקוני, קסטיליה ואראגון. בשנת 1512 כבש פרדיננד הקתולי את החלק הספרדי בנווארה, ובשנת 1515 הוא סופח רשמית לכתר הקסטיליאני. החלק הצרפתי של נווארה, על המדרון הצפוני של הפירנאים המערביים, נותר ממלכה נפרדת עד 1589, ואז שולב בצרפת.
קבוצת הכדורגל אוססונה, המשחקת בלה ליגה ממוקמת בעיר פמפלונה.
ראו גם

ממלכת נווארה
הערות שוליים

↑  נווארה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
| הקהילות האוטונומיות של ספרד |
| --- | --- | --- |
| קהילות אוטונומיות | אנדלוסיה • אסטוריאס • אקסטרמדורה • אראגון • גליסיה • האיים הבלאריים • האיים הקנריים • ולנסיה • חבל הבסקים • לה ריוחה • נווארה • מדריד • מורסיה • קטלוניה • קנטבריה • קסטיליה-לה מנצ'ה • קסטיליה ולאון |  |
| ערים אוטונומיות | סאוטה • מלייה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552544405171  BnF: cb119508394 (data)  GND: 4041455-3  ISNI: 0000 0001 2242 5374  LCCN: n78095356  MusicBrainz: 839b2a08-0405-4630-9d92-b29291361985  NKC: ge449255  RERO: 02-A003182103  SELIBR: 155043  SUDOC: 200073567  VcBA: 494/34852  VIAF: 143787274   WorldCat (עם VIAF): 143787274 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של ספרד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מתקן מנספילד

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון, state prison 
 כתובת:  Olivesburg Road 
 מיקום:  מנספילד 
 מדינה:  ארצות הברית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – העשור של 1910
 תאריך פתיחה רשמי:  15 בספטמבר 1896 
 אדריכל:  Levi Scofield 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות רומנסקית 
 קואורדינטות:  40°47′07″N 82°30′18″W﻿ / ﻿40.785278°N 82.505°W﻿ / 40.785278; -82.505
 www.mrps.org
  (למפת אוהיו מוגדלת) קולומבוס קליבלנד סינסינטי טולידו דייטון ינגסטאון פארמה אקרון פ נ ס י ל ב נ י ה  וירג'יניה המערבית  קנטקי א י נ ד י א נ ה  מישיגן קנדה ימת אירימתקן מנספילד(למפת אוהיו רגילה) קולומבוס קליבלנד סינסינטי טולידו דייטון ינגסטאון פארמה אקרון פ נ ס י ל ב נ י ה  וירג'יניה המערבית  קנטקי א י נ ד י א נ ה  מישיגן קנדה ימת אירימתקן מנספילד
 
מתקן הכליאה של מדינת אוהיו (Ohio State Reformatory), המכונה גם מתקן מנספילד (Mansfield Reformatory), הוא בית כלא היסטורי הממוקם בשטחי העיר מנספילד במדינת אוהיו שבארצות הברית.
היסטוריה

המתקן נבנה בין השנים 1886–1910. האדריכל המקורי של המתקן היה לוי סקופילד (Levi T. Scofield) מקליבלנד, אף על פי שהפיקוח על הליך בניית הבניין כולו הופקד בידיו של פ. שניצר (F.F. Schnitzer) אשר שמו מופיע גם על אבן הפינה של המתקן. למרות שהאדריכלות של הבניין מתוארת לעיתים קרובות כאדריכלות אשר מאפיינת טירות גרמניות, היא למעשה אדריכלות רומנסקית מחודשת.
המתקן עצמו נשאר פעיל באופן מלא עד לשנת 1972 כאשר מתקן הכליאה של דרום אוהיו נפתח. המתקן לבסוף נסגר לחלוטין בשנת 1990. לאורך השנים חלקים מן המתקן, כולל הקיר החיצוני של המתקן נהרסו לאחר שהמתקן נסגר. בשנת 1995, הוקמה "החברה לשימור מתקן מנספילד" (Mansfield Reformatory Preservation Society). החברה הפכה את בית הכלא למוזיאון והיא אחראית לעריכת סיורים במוזיאון אשר מיועדים לסייע לממן פרויקטים שונים אשר נועדו לשיקום המתקן וכמו כן היא פועלת כיום על מנת למנוע הידרדרות נוספת במצב המבנים.
בין השנים 1935 עד 1959 ארתור לואיס גלאטקה היה המפקח של בית הכלא. מינויו של גלאטקה היה מינוי פוליטי בעקבות מעורבותו של גלאטקה במסע הבחירות של מארטין דייבי לקונגרס. כמפקח המתקן, גלאטקה יישם רפורמות רבות במתקן לרווחת האסירים ועל כן זכה לכבוד רב מצד האסירים וסגל העובדים במתקן. אשתו של גלאטקה, הלן גלאטקה באוואר, נפטרה מדלקת ריאות שלושה ימים לאחר תאונה אשר התרחשה בנובמבר 1950, במהלכה נורתה מאקדח טעון בזמן שהיא ניסתה לפתוח את תיבת התכשיטים בדירתם אשר נמצאת בבניין מגורי הסגל של המתקן. גלאטקה נפטר מהתקף לב במשרדו ב-10 בפברואר 1959.
מתקן מנספילד הוא לכאורה רדוף רוחות ומכיל בתוכו מספר "מוקדים" על-טבעיים כגון שתי הקפלות, האזור אשר מסביב למשרד המנהל, אזור מרפאת המתקן והצינוק של המתקן. לאורך השנים בהם המתקן היה פעיל, מעל 200 אנשים מצאו את מותם במתקן, כולל מספר מאבטחים אשר נהרגו במהלך ניסיונות בריחה של אסירים.
שחזור המתקן וסיורים מודרכים

החברה לשימור מתקן מנספילד פועלת כיום לשחזור המתקן למצבו המקורי. הליך השחזור נכון להיום כולל את הסרת הפסולת שהצטברה במתקן, החלפת הקירוי, השלמת שיחזור מגורי הסגל, וכן שחזור מלא של חדר המשמר המרכזי בין התאים המזרחיים ומערביים של המתקן. שחזור המתקן ממומן באמצעות תרומות וכן מהעמלות אשר נאספות מהסיורים במתקן.
סרטים וטלוויזיה

מתקן מנספילד צבר חשיפה רבה יחסית כאשר שימש כבית הכלא בו צולם הסרט האמריקני "חומות של תקווה" בשנת 1994 בו כיכבו טים רובינס ומורגן פרימן.
המתקן שימש גם לצורך הפקות אחרות (אפילו כאשר עדיין היה פעיל) כגון:
טנגו וקאש (1989) - המתקן שימש לסצנות כלא שונות.
אייר פורס 1 (1997) - המתקן שימש לסצנות בהן האלוף איוון ראדיק שהה בכלא הרוסי.
הווידאו קליפ "Awake" של להקת גודסמאק משנת 2000.
במהלך העשור האחרון סדרות טלוויזיה רבות החוקרות תופעות על-טבעיות שונות, בהן התוכניות "Scariest Stories on Earth", "Scariest Places On Earth" ו-"Ghost Hunters", ו -"mindseed tv" חקרו את אמיתות התופעות העל-טבעיות במתחם המתקן.
משלים ל-2

שיטת המשלים ל־2 היא שיטה לייצוג מספרים עם סימן בבסיס בינארי. בשיטה זאת הסיבית הגבוהה ביותר (MSB - Most Significant Bit) מייצגת את הסימן של המספר (חיובי או שלילי) ושאר הספרות מייצגות את ערך המספר (בצורה שונה מייצוג רגיל אם הוא שלילי). שיטה זו מקובלת בתחום המחשבים לייצוג בינארי של מספרים שעשויים להיות שליליים או חיוביים.
היתרון המשמעותי של שיטה זו, והסיבה לכן שהיא שכיחה בעולם המחשבים, היא שייצוג בשיטה זו מאפשר להשתמש אך ורק ביחידת חיבור אחת לכל סוגי המספרים הבינארים, ומכאן שיטה זו מבטלת את הצורך בעוד יחידות חישוב במיוחד למספרים שלילים, מה שחוסך מקום פיזי במעגלים חשמליים.