רחוב הטמפל
בתים חשובים ואתרי זיכרון > רובע 3 > רובע אנפאן רוז'-טמפל

151 - בבית זה פעל בימי הרזיסטאנס מעבדה לייצור תעודות מזויפות. אחד האחראים עליה, ז'ורז' לאיט הצליח ב-2 מאי 1944 להימלט פצוע בעת פשיטת הגסטפו.
153 - כאן פעל באמצע המאה ה-18 שרות אפריונים הקרויים "וינגרט".
הרחוב חוצה את הרחובות ראומיר וברטאן.
158
בשנת 1667 הרס הפריור הגדול של ההוספיטלרים (אבירי מלטה) את החומות הישנות של מתחם הטמפל ובנה בית חדש ורחב ידיים שנקרא "האוטל של הפריור הגדול". מסביב למתחם החדש נבנו חומות חדשות עם חרכי ירי וצריחים.
בית זה הפך בימי הגנרל והפריור הגדול פיליפ דה ונדום שנודע בחייו השערורייתיים, למקום כינוסה של "חברת הטמפל" - אגודה של אנשי רוח וליברטינים, בהם וולטר, ז'אן-בטיסט רוסו, ציירים, כמרים בעלי השקפות חופשיות, זאת בניגוד לאווירה בחצר המלך לואי הארבעה העשר שהפך לאדוק וסגפני. כך גם בימי ה"עוצרות" (1723-1713) של פיליפ מאורליאן כשהיה המקום אכסניה למסיבות שחיתות. מאוחר יותר שימש הבית למגורים של לואי-פרנסואה לבית בורבון, נסיך קונטי (1776-1717), גם הוא פריור גדול של המסדר. ביתו אירח עד שנת 1789 סלון ספרותי של הרוזנת בופלר, פילגשו של קונטי, ובו התארחו אנציקלופדיסטים ואינטלקטואלים רבים, דוברי צרפתית (דני דידרו, מלכיאור גרים, אבה פרבו, ז'אן-ז'אק רוסו (ב-1765),בומרשה) ובריטים (יום. חומות מתחם הטמפל נהרסו על ידי השלטון
מתחם הטמפל שימש בימי המלוכה כמקלט לעבריינים, לחייבים, לפושטי רגל, לפועלים יומיים. הוא נהנה מפטור ממסים ולכן קלט בתוכו סוחרים רבים.
בימי המהפכה הצרפתית מגדל הטמפלרים הפך לבית כלא עבור משפחת המלוכה ואסירים פוליטיים רבים. בסביבה באחד מהבתים התגורר התובע הציבורי של בית המשפט המהפכני, אנטואן פוקייה דה טנוויל (1795-1746) שדן למוות אלפי אסירים פוליטיים.
בשנת 1810 בית הפריור לשעבר הפך זמנית לקסרקטין. אחר כך פעל במקום משרד הדתות וב-1815 התארחו כאן כוחות הכיבוש הזר. ב-1816 העניק המלך לואי השמונה עשר את הבית לנזירות הבנדקטיניות.
בימי מלחמת מאה השנה (1453-1337), בין הבתים 178–214, לפי נתונים אחרים 180–207, נמצא בעבר שער הטמפל (Le Porte du Temple), השני בשם זה, שנפתח בשנת 1380 בחומות שנבנו על ידי המלך שארל החמישי. הוא נמצא במוצא הרחוב מלה (rue Meslay) של ימינו (בעבר - רו די רמפאר - רחוב הביצורים). שער זה נהרס בשנת 1678.
161 - הבית זה אחרי שנת 1934 הוצא לאור העיתון הקומוניסטי היידי "נייע פּרעסע" מיסודה של ה"קולטור ליגה".
165 - מקום שבו פעל בתחילת המאה ה-18 בית המרזח "עגלת הזהב" (Le Charriot d'or) שאותו פקדה כנופייתו של השודד קרטוש (1721-1693)
168 - כאן פעלה אחרי שנת 1927 ההוצאה לאור הקומוניסטית "אדיסיון סוסיאל" Éditions sociales internationales ומ-1939 וכתב העת הקומוניסטי "לה פאנסה" (La Pensée - החשיבה)
169 - ביתו של הסוחר קורטי, שיזם התארגנות פוליטית של המשמר הלאומי (הפדרציה של המשמר הלאומי) בימי המצור הגרמני על פריז, ב-6 בפברואר 1871
191 - בשנת 1870 - מקום מסתור של לואי-אוגוסט בלאנקי בביתו של אז'ן קלרה
195 - כנסיית אליזבת הקדושה מהונגריה בפריז, כנסייה פרוכיאלית קתולית (1626–1646)
הוקמה ב-1614 כמנזר על ידי מרי לבית מדיסי ובהמשך ב-1630 נוספה לה כנסייה. בתיה שימשו בזמן המהפכה לאסמי קמח. ב-1809 הפולחן הוחזר בה. בימינו פועלים במתחם מספר בתי ספר.

מטרים אחדים אחריה - רחוב הטמפל פוגש את רחוב טורביגו. במפגש שלהם נוצרת ככר אליזבת דמיטרייף עם היציאה מתחנת המטרו "טמפל" - "רפובליק" - שתוכננה בסגנון אר נובו על ידי אקטור גרימאר
אחרי כמה עשרות מטרים רחוב הטמפל מגיע אל ככר הרפובליקה.
199 - המקום שבו שכנה כנסיית נוטר-דאם דה נזרט - גבירתנו מנצרת, מנזר של "מסדר האבות מנצרת" הפרנציסקנים שהוקם בשנת 1630 על ידי הקנצלר סגייה. בנייני המנזר שאחזו את השטח שבין הרחובות נב-סן לוראן ונוטר-דאם-דה-נזרט, אינם קיימים עוד.