דנשיה הסינית
האזורים הכלולים באתר המורשת העולמית

| מספר סידורי | תמונה | שם | שטח בקמ"ר  (אזור החיץ) | מיקום | קואורדינטות | מאפיינים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1335-001 | צוקי דנשיה | צְ'ה-שְׁווֵי - החלק המערבי (赤水市, בפין-יין: chìshǔi, מילולית "צוק אדום") | 101.42  (253.41) | מחוז גוויג'ואו | 28°22′11″N 105°47′39″E﻿ / ﻿28.36972°N 105.79417°E﻿ / 28.36972; 105.79417 | אזור צעיר מבחינה גאולוגית. הפסגה הגבוהה ביותר בגובה 1,750 מטרים |
| 1335-002 |  | צְ'ה-שְׁווֵי - החלק המזרחי (所各邑村) | 172.22 (194.73) | מחוז גוויג'ואו | 28°25′19″N 106°02′33″E﻿ / ﻿28.42194°N 106.04250°E﻿ / 28.42194; 106.04250 |  |
| 1335-003 |  | טָאיְנִינְג - החלק הצפוני  (泰宁‏, Tàiníng) | 52.77 (42.47) | נפת סָאנְמִינְג (פוג'יין) | 27°00′37″N 117°13′07″E﻿ / ﻿27.01028°N 117.21861°E﻿ / 27.01028; 117.21861 | אזור צעיר מבחינה גאולוגית. הפסגה הגבוהה ביותר בגובה 674 מטרים |
| 1335-004 |  | טָאיְנִינְג - החלק הדרומי  (泰宁‏, Tàiníng) | 58.10 (81.54) | נפת סָאנְמִינְג (פוג'יין) | 26°51′56″N 117°02′22″E﻿ / ﻿26.86556°N 117.03944°E﻿ / 26.86556; 117.03944 |  |
| 1335-005 |  | לָאנְגְשָׁאן (狼山‏, Láng Shān) | 66 (62) | (חונאן) | 26°20′24″N 110°46′45″E﻿ / ﻿26.34000°N 110.77917°E﻿ / 26.34000; 110.77917 | אזור צעיר עד בוגר מבחינה גאולוגית. הפסגה הגבוהה ביותר בגובה 818 מטרים |
| 1335-006 |  | הר דָאנְשְׂיָה (丹霞山‏, dānxiá shān) | 168 (124) | מחוז גואנגדונג | 24°58′16″N 113°41′34″E﻿ / ﻿24.97111°N 113.69278°E﻿ / 24.97111; 113.69278 | ההר הוא פארק גאולוגי המפורסם בשל הסלעים האדומים, צורתם וגודלם. על ההר הציורי נבנו מקדשים רבים ונהר חוצה אותו ומאפשר לשייטים ליהנות מהנוף. התצורות הבולטות ביותר הם סלע יָאנְגְיְוֵּ'אן (YangYuan - "אבי הסלעים") הדומה לפאלוס, ומערת יִין-יְוֵּ'אן (Yinyuan) הדומה במידת מה לנרתיק. האזור בוגר עד עתיק מבחינה גאולוגית. הפסגה הגבוהה ביותר בגובה 625 מטרים. |
| 1335-007 |  | הר דרקון טיגריס  ( 龙虎山‏, Lónghŭ Shān | 169.50 (410.30) | ג'יאנגשי | 28°06′49″N 116°58′53″E﻿ / ﻿28.11361°N 116.98139°E﻿ / 28.11361; 116.98139 | ההר קדוש בשל היותו אחד המקומות שבהם התפתח הטאואיזם, ועל צוקיו יש מקדשים רבים, שהידוע בהם קרוי גֶ'נְגְיִי דָאו (Zhengyi Dao). ההר שימש גם אתר קבורה לבני עם ה"גוּיְוֵּ'ה" שנהגו לקבור את מתיהם בארונות שהוצבו גבוה על הצוקים, המכונים "ארונות קבורה תלויים". האזור בוגר עד עתיק מבחינה גאולוגית. הפסגה הגבוהה ביותר בגובה 401 מטרים |
| 1335-008 |  | גְווֵיְפֶנְג  (贵風) | 274 (187.90) | נפת יִינְגְטָאן (Yingtan) בג'יאנגשי | 28°20′12″N 117°25′06″E﻿ / ﻿28.33667°N 117.41833°E﻿ / 28.33667; 117.41833 | גְווֵיְפֶנְג הוא חלק מהר לונגחו, ופירוש השם "רוח אצילית". |
| 1335-009 |  | הר גְ'יָאנְגְלָאנְג  (江郎山‏, Jianglangshan) | 6.1 (5.71) | נפת צ'וּ'ג'וֹאוּ (Quzhou) במחוז ג'ג'יאנג | 28°32′00″N 118°33′45″E﻿ / ﻿28.53333°N 118.56250°E﻿ / 28.53333; 118.56250 | להר יש שלוש פסגות מצפון לדרום בצורת S: לָאנְג פֶנְג (Lang Feng), יָה פֶנְג (Ya Feng) ולִינְג פֶנְג (Ling Feng). הפסגה הגבוהה ביותר היא לָאנְג פֶנְג בגובה 816.8 מטרים. ההר עתיק מבחינה גאולוגית |

סך כל שטח האזורים הכלולים באתר המורשת העולמית הוא 821.5 קמ"ר, המוקפים באזורי חיץ בשטח כולל של 1,362 קמ"ר. סך כל השטח המוגן הוא לפי כך 2,183.5 קמ"ר.
כפי שניתן לראות מהטבלה ששת האזורים הכלולים באתר שוכנים בשישה מחוזות (גוויג'ואו, חונאן, ג'יאנגשי, ג'ג'יאנג, פוג'יין וגואנגדונג) בדרום סין. למעט אזור צְ'ה-שְׁווֵי השייך לאזור המעבר שבין אגן סצ'ואן ורמת יוּ'נְגְווֵי שאר האזורים משתרעים משני צדי הרכס של הרי נָאנְלִינְג - הרי וו-יי.