stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משתנה (תכנות)
דוגמאות של הגדרת משתנים > C ו-C++‎

int a = 5;
דוגמאות של הגדרת משתנים > VB

Dim a As Integer=5
דוגמאות של הגדרת משתנים > JavaScript

var a = 5
או:
a = 'variable'
ראו גם

מצביע
מילה שמורה
רובין דה חסוס

| --- | --- |

 לידה:  21 באוגוסט 1984 (בן 40) נורווק, קונטיקט, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2003 
 פרופיל ב-IMDb
 
רובין דה חסוס (בספרדית: Robin de Jesús נולד ב-21 באוגוסט 1984) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי, אשר היה מועמד לשלושה פרסי טוני.
ביוגרפיה

רובין דה חסוס נולד בנורווק, קונטיקט.
קריירה

תפקידו הגדול הראשון בסרט העצמאי "קאמפ" משנת 2003, בו גילם נער הומוסקסואל שחוטף מכות מפני שהוא לובש שמלה לנשף. הסרט בו כיכבה גם אנה קנדריק הפך לסרט קאלט בקרב חובבי תיאטרון מוזיקלי ובני נוער שהתחברו לנושא.
דה חזוס ידוע כמי שגילם את סוני במחזמר "שכונה על הגובה", שהוצג בברודוויי,  עליו קיבל מועמדות לפרס טוני. בשנת 2010, הוא הצטרף לצוות השחקנים של המחזה כלוב העליזים בתור ג'ייקוב, עוזר הבית החצוף, עליו קיבל מועמדות השנייה שלו לפרס הטוני.  ההפקה נפתחה בתיאטרון לונגקר ב-18 באפריל 2010. דה חסוס עזב את ההפקה ב-13 בפברואר 2011, הוחלף בווילסון ג'רמיין הרדיה .  דה חסוס גילם את באק בהפקת ברודוויי של המחזמר מרשעת  בתיאטרון גרשווין. בשנת 2019, הוא קיבל מועמדות שלישית לפרס טוני, בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר בהצגה, על תפקידו במחזה הנערים בחבורה.
בשנת 2021 שיחק את דמותו של מייקל בסרט הדרמה המוזיקלי "טיק, טיק... בום!" שביים לין-מנואל מירנדה לשירות הזרמת המדיה "נטפליקס", ומבוסס על המחזמר הסמי-אוטוביוגרפי באותו השם מאת ג'ונתן לארסון.
חיים אישיים

רובין הוא גיי
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2003 | קאמפ (אנ') | מייקל פלורס |  |
| 2006 | Fat Girls | רודי |  |
| 2011 | Gun Hill Road | רובין |  |
| 2012 | Elliot Loves | הקטור |  |
| 2013 | Hair Brained | רומיאו טורס |  |
| 2013 | Bert and Arnie's Guide to Friendship | סטודנט |  |
| 2016 | 11:55 | רוביו |  |
| 2020 | Milkwater | ג'ורג' |  |
| 2020 | הנערים בחבורה | אמורי |  |
| 2021 | טיק, טיק... בום! | מייקל |  |
| TBA | Ron Forever | ראובן |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010 | איך להצליח באמריקה | נער רחוב | פרק: "Crisp" |
| 2012–2016 | חוק וסדר: מדור מיוחד | חוזה סילבה | 5 פרקים |
| 2022 | קפטן סנטיאגו | פפיטו | דיבוב; 2 פרקים |
| 2022–2023 | ברוכים הבאים לצ’יפנדיילס (אנ') | ריי | 6 פרקים |
| 2023 | פה גדול | זמר | דיבוב; פרק: "The International Show" |
| TBA | Black Rabbit | טוני | מיני-סדרה עתידית של נטפליקס |
פילמוגרפיה > תיאטרון

| שנה | כותרת | תפקיד | פרטים | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2005 | רנט | סטיב/מלצר, אנג'ל (u/s) | ברודוויי |  |
| 2005 | שכונה על הגובה | סוני | מרכז התיאטרון יוג'ין אוניל |  |
| 2007 | שכונה על הגובה | סוני | אוף ברודוויי |  |
| 2008–10 | שכונה על הגובה | סוני | ברודוויי ; 14 בפברואר 2008 - 14 בפברואר 2010 |  |
| 2010–11 | כלוב העליזים | יעקב | ברודוויי רבייבל; 6 באפריל 2010 - 14 בפברואר 2011 |  |
| 2012 | אלאדין | אלאדין | The Muny בסנט לואיס, מיזורי |  |
| 2013 | Domesticated | בעל הבר | תיאטרון לינקולן סנטר |  |
| 2014 | Mother Jones and the Children's Crusade | ג'ק דורסי | פסטיבל התיאטרון המוזיקלי של ניו יורק |  |
| 2014–16 | מרשעת | בוק | ברודוויי; 16 בדצמבר 2014 - 31 בינואר 2016 |  |
| 2017–18 | מרשעת | בוק | סיור ארצי "מונצ'קילנד"; 2 במאי 2017 - 12 במרץ 2018 |  |
| 2018 | הנערים בחבורה | אמורי | תיאטרון בות', ברודוויי |  |
| 2023 | חנות קטנה ומטריפה | סיימור | The Muny בסנט לואיס, מיזורי |  |
הערות שוליים

↑  "Q&A: Robin De Jesús". The Ensemblist. 11 בנובמבר 2015. נבדק ב-2 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Movie That Taught A Generation Of Misfits To Let Their Freak Flags Fly". Buzzfeed.com. נבדק ב-6 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Isherwood, Charles. "From the Corner Bodega, the Music of Everyday Life", The New York Times, February 9, 2007.
↑  Propst, Andy. "PS Classics to Release New Broadway Cast Recording of La Cage Aux Folles" theatremania.com, July 27, 2010.
↑  "Tony Winner Wilson Jermaine Heredia Set for La Cage aux Folles". Broadway.com, January 4, 2011.
↑  "Seven Questions with Wicked's Robin de Jesus About #TheStruggleIsReal & Bringing Sexy Boq". Broadway Box. 22 באפריל 2015. נבדק ב-2 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Robin De Jesus Tony Awards Info". www.broadwayworld.com. נבדק ב-2021-11-20.
↑  Adam Rathe, Alexandra Shipp on "Risking Our Lives" to Make Tick, Tick...Boom!, Town & Country, ‏6 באוקטובר 2021
↑  Wong, Curtis M. (4 באוקטובר 2013). "Robin De Jesús On Taking Over For Ben Rimalower In 'Patti' Issues' And Choosing Gay Roles Responsibly". Huffington Post. נבדק ב-2 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "New York Musical Festival :: 2014 Events". NYMF.org. נבדק ב-6 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Wong, Curtis M. (21 ביולי 2014). "Robin de Jesús On 'Mother Jones And The Children's Crusade' At The New York Musical Theatre Festival". Huffington Post. נבדק ב-2 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX1796870  GND: 142923753  ISNI: 0000 0001 0859 0525  LCCN: no2007082636  MusicBrainz: c0dc1b32-19ae-472f-965a-98f118278595  VIAF: 87594632   WorldCat (עם VIAF): 87594632
פוקימון 3: סודו של האנון

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  "פוקימון"
 בימוי:  קוניהיקו יויאמה 
 הופק בידי:  צ'וג'י יושיקאווה יוקאקו מצוסקו טקמוטו מורי
 תסריט:  הידקי סונודה, טאקשי שודו 
 עריכה:  טושיו הנמי יוטאקה איטו
 מוזיקה:  שינג'י מיאזאקי
 צילום:  היסאו שיראי
 מדינה:  יפן 
 חברת הפקה:  OLM 
 חברה מפיצה:  טוהו
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  יפן8 ביולי 2000 ארצות הברית6 באפריל 2001 ישראל 5 ביולי 2003
 משך הקרנה:  74 דקות
 שפת הסרט:  יפנית 
 סוגה:  פנטזיה, אנימה
 תקציב:  3-16 מיליון דולר
 הכנסות:  68.5 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   pokemon3
 סרט קודם:  פוקימון 2000: כוחו של האחד
 סרט הבא:  פוקימון לנצח
 דף הסרט ב־IMDb
 
פוקימון 3: סודו של האנון (ביפנית: 劇場版ポケットモンスタ- 結晶塔の帝王 エンテイ, ברומאג'י: Gekijōban Poketto Monsutā Kesshōtō no Teiō Entei; בתרגום לאנגלית: Pocket Monsters the Movie: Lord of the Unknown Tower Entei) או פוקימון 3: הסרט (באנגלית: Pokémon 3: The Movie), הוא סרט אנימה, השלישי בזיכיון פוקימון. את הסרט ביים קוניהיקו יויאמה.
הסרט יצא לאור בבתי הקולנוע היפניים ב-8 ביולי 2000, ולאחר מכן עשתה גרסה אנגלית את דרכה אל בתי הקולנוע בצפון אמריקה ב-6 באפריל 2001. ב-2001 גם הסרט המדובב לעברית יצא לאקרנים בישראל.
עלילה

הסרט מתחיל באחוזת הייל, אשר בה מתגוררים הפרופסור ספנסר הייל, החוקר את סודו של הפוקימון אנון, ובתו מולי. ערב אחד נקרא הפרופסור בדחיפות על ידי עוזרו, סקיילר, לאחר שהאחרון גילה אתר חורבות בו נמצא גילוי חשוב על האנון, אך במהרה הפוקימון חוטף אותו למימד אחר וכך גורם לו להיעלם וכך משאיר את מולי לבדה באחוזה (אימה של מולי נעלמה עוד לפני תחילת הסרט מסיבות לא ידועות). כשמולי קיבלה את ההודעה על היעלמותו של אביה, היא בטעות מזמנת את האנון ובכך גורמת לאחוזה להתבצר תחת מעטה גבישים שלאחר מכן מתקדם לכיוון העיר גרינפילד. במקביל מופיע אנטיי, הפוקימון האגדי האהוב על מולי, שאף מציג את עצמו כאביה של מולי בזמן שהאמיתי נמצא ביקום של האנון. בעקבות כך מדענים רבים, ביניהם פרופסור אוק, מגיעים לגרינפילד כדי לפתור את תעלומת אחוזת הייל.
במקביל אש וחבריו מתיידדים עם מאמנת פוקימונים בשם ליסה. ביחד הם מגיעים לגרינפילד ולעיניהם מתגלה המחזה המדובר כששם הם פוגשים את פרופסור אוק ואימו של אש שהצטרפה אליו, מאחר שהיותה מכרה ותיקה של פרופסור הייל שאף נחשב כמכר של פרופסור אוק. מולי, שנתונה תחת כישוף האנון, רואה את אימו של אש בתור אמא שלה ומבקשת מאנטיי שיביא אותה לאחוזה בשביל שהוריה יהיו איתה. אנטיי עושה כבקשתה וחוטף את אימו של אש. אש, שנכשל במניעת החטיפה, מחליט להיכנס לאחוזה עם מיסטי וברוק ולהציל את אימו, לא לפני שהוא מגלה את כל עניין כישוף האחוזה ועל אנטיי והאנון בעזרת פרופסור אוק וסקיילר. חטיפתה של דיליה מתפרסמת בחדשות וצ'ריזארד, פוקימון עבר של אש, מגלה זאת דרך כך ומחליט לעזור לאש. בינתיים צוות רוקט פולש לאחוזה ומחפש פוקימונים לתפוס בתוכה.
בזמן שאש וחבריו נכנסים לאחוזה, הם מגיעים למימד חלומי שאותו יצרו האנון כבקשתה של מולי. מולי, שמיודעת לכך כי אש וחבריו נכנסו לאחוזה, מחליטה להילחם בהם בקרב פוקימונים. בשל חוסר ביטחונה, האנון מבגרים את גופה המדומה בזמן שמולי האמיתית נרדמת על אימו של אש בראש המגדל בחדרה. מולי של האשליה נלחמת בברוק ובמיסטי כשבמקביל אש עולה לראש המגדל עם פיקאצ'ו ושם מוצא את אימו. מעבר לרצונה לבוא עם אש, דיליה מעירה את מולי ומספרת לה את האמת שהיא אינה באמת אמא שלה, אלא של אש, שאף מזכיר לה זכרונות עבר מילדותם. מולי אינה מרוצה מהגילוי ומתחילה להתעצבן ובכך מחזקת את כוח האנון שאף הופכים את האחוזה לגוש קריסטל ענק. אש מתחיל להילחם עם אנטיי, אך אנטיי מעיף אותו מהחלון ובכך אש פוגש את צ'ריזארד שעוזר לו להילחם באנטיי בעזרתם של מיסטי, ברוק וצוות רוקט, שנרתמים לעזרה לאחר שראו את מאמציו של אש בפעולת ההצלה. הקרב מסתיים בכך שמולי פוקדת על אנטיי להפסיק את הקרב לאחר שמשתכנעת כי אנטיי אינו באמת אביה וכי דיליה אינה באמת אימה. לאחר סיום הקרב, כוחם של האנון מתחזק וכולם מחליטים שהדרך היחידה לשחרר את גרינפילד מקללת האנון היא לעצור אותם, דבר שאותו פיקאצ'ו וצ'ריזארד מנסים, אך ללא הצלחה. באותו רגע, אנטיי נרתם לעזור ואף מצליח לשבור את המחסום אותו יצרו האנון סביבם בזמן שהפעילו את כישופם. בעקבות שבירת המחסום, אנטיי נעלם ואחוזת הייל ואף גרינפילד חוזרות לצורתן המקורית, האנון חוזרים למימדם ופרופסור הייל שב לעולם. בעקבות המאורעות אנשים רבים מגיעים לאחוזה וביניהם, אנשי החדשות והמשטרה, שמרתיעים את צוות רוקט מלצאת מהאחוזה, שמודים בעובדה שגם אם לא תפסו פוקימון חדש הפעם, לפחות הם יודעים שיהיו להם הזדמנויות נוספות לכך.
בזמן הכתוביות ניתן לראות שהפרופסור הייל שב הביתה, אש וחבריו נפרדים מצ'ריזארד ומליסה וממשיכים במסעם, פרופסור אוק ודיליה קטצ'אם חזרו לעיירה פאלט, מולי מקבלת טדיאורסה ואילו אימה של מולי חוזרת לאחוזה.
הערות שוליים

↑  פוקימון 3, באתר Seret.co.il | אתר סרט
לאוניד סלוצקי

ערך זה עוסק במאמן כדורגל. אם התכוונתם למדינאי בשם זה, ראו .
לאוניד סלוצקי כמאמן צסק"א, 2012.
לאוניד ויקטורוביץ' סלוצקי (ברוסית: Леони́д Ви́кторович Слу́цкий; נולד ב-4 במאי 1971 בוולגוגרד, ברית המועצות) הוא שוער עבר ומאמן כדורגל יהודי-רוסי.
משנת 2009 עד שנת 2016 היה מאמנה הראשי של קבוצת הכדורגל צסק"א מוסקבה ומאוגוסט 2015 עד יוני 2016 היה מאמן במקביל את נבחרת רוסיה בכדורגל.
תחתיו זכתה צסק"א באליפות ליגת העל הרוסית בכדורגל (2013, 2014, 2016), בגביע הרוסי (2011, 2013) ובסופרקאפ הרוסי (2013, 2014).
בשנת 2017 כיהן כמאמן קבוצת האל סיטי מבלי שהצליח להוביל אותה לתארים כלשהם. בשנת 2018 מונה למאמן ויטסה ארנהם ובהתחלה היה נדמה שמצליח להוביל אותה לראשות טבלת הליגה, אך בעקבות 5 הפסדים רצופים הודיע על התפטרות בנובמבר 2019.
קריירה

תחילת קריירת הכדורגל של סלוצקי הייתה כשוער במועדוני כדורגל הסובייטים, בעיקר במועדוני עיר הולדתו וולגוגרד, בה גם החל את קריירת האימון שלו בשנת 1993, במועדון הכדורגל אולימפיה וולגוגרד, בגיל 22. בשנת 1999 הקבוצה סיימה ראשונה באליפות מחוז דרום של הליגה החובבנית וזכתה בגביע הרוסי לקבוצות חובבניות והבטיחה העפלה לליגה הרוסית השנייה.
בעונת 2001 מונה למאמן קבוצת אוראלאן אליסטה, במקום סרגיי פאבלוב שפוטר, אולם זמן קצר לאחר מכן הקבוצה פורקה והוא מונה למאמן קבוצת הכדורגל מוסקבה מליגת העל הרוסית בכדורגל. בשנת 2007 סלוצקי החליף את ואלרי פטראקוב וכבר במשחק הבכורה מול ספרטק מוסקבה, קבוצתו ניצחה בתוצאה 1:3 והקבוצה הצליחה להעפיל לגמר הגביע הרוסי וסיימה במקום הרביעי בטבלה התוצאה הטובה ביותר בתולדות הקבוצה.
בדצמבר 2007 הוא חתם על חוזה לאימון קבוצת קריליה סובייטוב סמרה. באותה עונה סיימה קריליה במקום הששי בטבלה, שהעניק לה אפשרות להתמודד במסגרות האירופיות.
באוקטובר 2009 הוא מונה למאמן קבוצת צסק"א מוסקבה, בעונת הבכורה שלו כמאמן צסק"א העפילה לשלב רבע גמר ליגת האלופות וסיימה חמישית בטבלת האליפות, אולם עונה לאחר מכן צסק"א סיימה כסגנית האלופה ושמרה על מקומה בראשות בטבלה עונה לאחר מכן, אף שסיימה במקום השלישי. במאי 2011 צסק"א זכתה בגביע הרוסי, בפעם הששית בתולדותיה, שהיה לתואר הראשון שסלוצקי זכה בו.
בעונת 2011/12 צסק"א סיימה במקום השלישי, במה שהסתמן כאכזבה, אך סלוצקי שמר על משרתו כמאמן הקבוצה, כאשר במסגרת ליגת האלופות, צסק"א העפילה לשמינית הגמר והודחה על ידי ריאל מדריד. לאוניד סלוצקי הודיע על התפטרותו, אך מנהלי הקבוצה לא קיבלו את התפטרותו ובמקום זאת הרחיבו את חוזה ההעסקה שלו.
בעונת 2013 צסק"א מוסקבה זכתה באליפות הליגה הרוסית, לראשונה מזה 7 שנים, ובאותה שנה זכתה גם בגביע הרוסי ובסופרקאפ הרוסי, כאשר בסוף העונה סלוצקי נבחר למאמן העונה. בעונת 2014 צסק"א שוב זכתה באליפות המדינה ובסופרקאפ הרוסי.
באוגוסט 2015, לאוניד סלוצקי מונה למאמן נבחרת רוסיה, לקראת יורו 2016, זאת במקביל להיותו מאמן צסק"א. עקב כישלון הנבחרת וחוסר יכולתה להעפיל משלב הבתים של טורניר הגמר, הודיע סלוצקי לאחר ההדחה על התפטרותו מתפקיד מאמן הנבחרת.
בדצמבר 2016 התפטר סלוצקי מאימון צסק"א מוסקבה בעקבות חוסר הצלחתה.
מיוני ועד דצמבר 2017 כיהן כמאמנה של האל סיטי האנגלית מליגת הצ'מפיונשיפ.
במרץ 2018 ויטסה ארנהם מליגת העל ההולנדית הודיעה שסלוצקי יאמן את הקבוצה החל מעונת 19–2018. בעקבות רצף הפסדים הודיע על עזיבה בנובמבר 2019.
בדצמבר 2019 חתם ברובין קאזאן ל-5 שנים. בסיום עונת 2021/2022 נשר עם הקבוצה לליגת המשנה.
בדצמבר 2023, מונה לאמן את שאנגחאי שנחווה מליגת העל הסינית בכדורגל. בעונת 2024 הוליך אותה לזכייה בסופרקאפ הסיני 2024 ולמקום השני בטבלת האליפות.
אקדמיית הכדורגל

בדצמבר 2016 מועדון הכדורגל צסק"א מוסקבה הקים בית ספר לכדורגל על שם לאוניד סלוצקי בתחילת 2018 בית הספר חדל לפעול בחסות צסק"א מוסקבה והחל מעונת 2018/19 מהווה חלק ממועדון רוטור וולגוגרד.
בשלב זה, סלוצקי הביע את מורת רוחו מהתפתחות העניינים וטען שהעברת בית הספר לחסות מועדון הכדורגל "רוטור" הורידה את רמתו הגבוהה של בית הספר.
סלוצקי הודיע כי הוא משתף פעולה עם האחים אלכסיי ווסילי ברזוצקי. באוקטובר 2019 סלוצקי הביע שוב את מורת רוחו מהכפפת המועדון לחסות "רוטור".
בשנת 2019 הודיע שבכוונתו לממן הקמת אצטדיון כדורגל חדש בוולגוגרד שייקרא "אצטדיון הבונבוניירה".
חייו האישיים

לאוניד סלוצקי נשוי לאירינה ולהם בן בשם דמיטרי.
תארים

אליפות רוסיה - 2013, 2014, 2016
גביע רוסיה בכדורגל - 2013, 2011
הסופר קאפ הרוסי - 2013, 2014
מאמן העונה ברוסיה: 2012/13, 2013/14, 2015/16
מאמן החודש בליגת העל הרוסית בכדורגל: מאי 2021
הסופר קאפ הסיני - 2024
הערות שוליים

↑  Отправлен в отставку первый еврей из России, тренировавший в чемпионате Англии
↑  מחליף את קאפלו: לאוניד סלוצקי מונה למאמן נבחרת רוסיה, באתר וואלה, 7 באוגוסט 2015
↑  לאוניד סלוצקי התפטר מתפקידו כמאמן נבחרת רוסיה
↑  ЛЕОНИД СЛУЦКИЙ – ГЛАВНЫЙ ТРЕНЕР «РУБИНА»
↑  Леонид Слуцкий бесплатно научит детей играть в футбол
| נבחרת רוסיה – יורו 2016 |
| --- | --- | --- |
|  1 אקינפייב •  2 שישקין •  3 סמולניקוב •  4 איגנשביץ' •  5 נוישטדטר •  6 א. ברזוצקי •  7 יוסופוב •  8 גלושאקוב •  9 קוקורין •  10 סמולוב •   11 מאמייב •  12 לודיגין • 13 גולובין •  14 ו. ברזוצקי • 15 שירוקוב • 16 גילרמה • 17 שאטוב • 18 איוואנוב • 19 סמדוב • 20 טורבינסקי • 21 שניקוב • 22 דזיובה • 23 קומבארוב • מאמן: סלוצקי |  1 אקינפייב •  2 שישקין •  3 סמולניקוב •  4 איגנשביץ' •  5 נוישטדטר •  6 א. ברזוצקי •  7 יוסופוב •  8 גלושאקוב •  9 קוקורין •  10 סמולוב •   11 מאמייב •  12 לודיגין • 13 גולובין •  14 ו. ברזוצקי • 15 שירוקוב • 16 גילרמה • 17 שאטוב • 18 איוואנוב • 19 סמדוב • 20 טורבינסקי • 21 שניקוב • 22 דזיובה • 23 קומבארוב • מאמן: סלוצקי | רוסיה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 9795 8679  LCCN: n2017067500  VIAF: 6853151051876433530003   WorldCat (עם VIAF): 6853151051876433530003
שמעיה אנג'ל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 בדצמבר 1952 תל אביב-יפו, ישראל 
 פטירה:  9 במרץ 2004 (בגיל 51) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 בן או בת זוג:  שרה אנג'ל 
 
שמעיה אנג'ל (12 בדצמבר 1952 – 9 במרץ 2004) היה עבריין סמים ורכוש ורוצח ישראלי שנידון לשני מאסרי עולם.
ביוגרפיה

אנג'ל נולד במעברת תל כביר בתל אביב להורים יוצאי מצרים. בגיל 13 הוא נשר מלימודיו והחל לעסוק בפריצה ובגניבת אופנועים. בינואר 1971 נעצר בחשד למעשי שוד, אך עורך דינו טען שהוא וחבריו אינם אחראים למעשיהם, והם נשלחו להסתכלות. בפברואר 1971 נידון לחצי שנת מאסר על גנבת קטנוע.
בהמשך, באפריל 1971, הוא ניסה להימלט מכלא תל מונד, ובינואר 1972 נידון לשנה נוספת בנוסף ל-7.5 שנים שכבר נגזרו עליו. ב-1976 הואשם בהשתלת אקדח תופי יחד עם עבריינים נוספים, ונידון לעונש מאסר קצר. בינואר 1977 השלטונות הסכימו לקצר שליש מתקופת מאסרו בתמורה לכך שיסע לאנגליה ולא יחזור עד תוקם תקופת המאסר. כעבור שנתיים חזר לישראל, החל לסחור בסמים והפך לנרקומן בעצמו. בהמשך שמו נקשר לרציחות של מספר עבריינים, אך מעולם לא הועמד לדין.
בשנת 1979 הכיר את שרה אנג'ל במועדון "פיקוקס" בתל אביב ונישא לה שנה לאחר מכן. בשנת 1982 הואשם יחד עם אשתו והעבריין חיים שושן ברצח כפול של סוחרי הסמים, שולמית שלי ומישל נחמיאס, ונידון לשני מאסרי עולם. לאחר שחשד שחיים שושן הולך להפוך לעד מדינה נגדו ונגד אשתו, הוא רצח אותו ב-1985 בין כותלי הכלא בעזרת חבריו, הרצל אביטן ויעקב שמש. בשנה החמישית למאסרו בכלא התגרש מאשתו, שבינתיים כבר זוכתה מהאישום ברצח ושוחררה. הפזמונאי יענקל'ה רוטבליט שסיקר את המשפט לעיתון "חדשות" כתב על הזוג אנג'ל את השיר "רחבת הריקודים" בביצוע יהודית רביץ.
ב-1989 אנג'ל הכיר את נעמי קדוש ונישא לה ב-1991. נולדה להם בת בשנת 2001.
ביוני 2003 התגלה בגופו סרטן ריאות, והשתחרר מהכלא למעצר בית. אנג'ל נפטר מהמחלה ב-9 במרץ 2004 ונקבר בבית העלמין קריית שאול בתל אביב.
הערות שוליים

↑  שלושה צעירים שהואשמו בשוד - לבדיקה פסיכיאטרית, מעריב, 22 בינואר 1971
↑  כתבה, מעריב, 4 בפברואר 1971
↑  אסירים שנמלטו ונתפסו נידונו למאסר נוסף, מעריב, 1 בפברואר 1972
↑  שמעיה אנג'ל שחזר מחו"ל ומוריס כהן - חשודים בסיוע לרצח גילקרוב, דבר, 25 באוקטובר 1979
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
המצבה על קברו של שמעיה אנג'ל
סיפורו של פרדיננד

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  סאם האם 
 איורים:  רוברט לוסון 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  ספר תמונות 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1936 
 
סיפורו של פרדיננד (באנגלית: The Story of Ferdinand) הוא ספר ילדים קלאסי מאת סופר הילדים האמריקאי מונרו ליף, עם רישומיו של רוברט לוסון. הספר ראה אור לראשונה באנגלית בשנת 1936 ופורסם בעברית ב-1969 בתרגומה של תתי כדורי, בהוצאת עם עובד.
מאז פרסומו תורגם הספר לעשרות שפות, זכה לביקורות משבחות, היה לרב-מכר ונהפך לקלאסיקה של ספרות ילדים, שאף עובדה לסרטים ולתיאטרון.
עלילת הספר

פרדיננד הוא פר קטן בספרד, שגדל להיות פר גדול ומפואר. בעוד הפרים האחרים עסוקים במלחמות וקרבות, הוא מעדיף לשבת תחת עץ השעם ולהריח פרחים להנאתו. אלא שכשבאים לבחור פרים למלחמת השוורים ופרדיננד אינו מנסה להיבחר וניגש לשבת תחת עץ השעם, הוא מתיישב בטעות על דבורה, נעקץ ומשתולל מכאב. לכן דווקא הוא נבחר להשתתף במלחמת שוורים בבירה מדריד, מתוך מחשבה שהוא פר חזק ופראי במיוחד. עם כניסתו לזירה, הוא מריח פרחים, מתיישב לשאוף את הריח ומסרב להילחם, עד שהוא מוחזר הביתה, אל עץ השעם שלו.
משמעות הספר

הספר נחשב לטקסט פציפיסטי הדוגל באי-לחימה, כמו גם בחיבור לטבע. דמותו של פרדיננד חריגה על רקע הקרבות המתחוללים סביבו. יש בטקסט גם מחאה נגד מסורת מלחמות השוורים. כמו כן הוא מדגיש היטב את העובדה שבחירה במה שנכון לכל אחד, בלי להיכנע לתכתיבים חברתיים, היא חשובה ויכולה להבטיח אושר. מה שהופך את סיפורו של פרדיננד לשיר הלל לבחירה החופשית של כל אדם, הוא אפשרותו לבחור בדרך אחרת: הלוא מדובר בפר חזק וגדול ובחירתו שלא לנצל את כוחו ולא ללכת במסלול ה"קבוע" של כל הפרים מלמדת על הבנתה יש ישות חזקה ומגובשת, שאין לה צורך לבזבז את חייה בלחימה ומכאן העדיפות לאסתטיקה ולחדוות החיים.
עיבודים לסרטים

בשנת 1938 יצא הסרט הקצר "פרדיננד השור" בהפקת אולפני ההנפשה של וולט דיסני שבבעלות חברת וולט דיסני. בטקס פרסי אוסקר ה-11 הסרט זכה בפרס אוסקר לסרט המונפש הקצר הטוב ביותר.
בשנת 2017 יצא סרט קולנוע באורך מלא בשם "פרדיננד" שמבוסס על הספר בהפקת Blue Sky Studios. הסרט היה מועמד למספר פרסים, ביניהם פרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-90.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7604622-9  MusicBrainz work: 8aad5e16-ba74-4bd3-b95a-4d58732047b8  VIAF: 175119136   WorldCat (עם VIAF): 175119136 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רנטה אינג'ובה

רֶנֶטָה אִיוָואנוֹבָה אִינְג'וֹבָה (בבולגרית: Ренета Иванова Инджова; ‏נולדה ב-6 ביולי 1953, נובה זאגורה, הרפובליקה העממית הבולגרית) היא כלכלנית ופוליטיקאית בולגרייה, אשר כיהנה במשך מספר חודשים כרֹאשַׁת הממשלה בממשלת מעבר בבולגריה והייתה האישה הראשונה בתולדות המדינה שכיהנה בתפקיד זה.
אינג'ובה נולדה בנובה זאגורה, ב-1975 רכשה תואר בכלכלה במכון "קרל מרקס" בסופיה ובמשך שנים אחדות הועסקה במכון כמרצה. בראשית שנות ה-90 מונתה על ידי הממשלה הבולגרית לעמוד בראש תוכנית ההפרטה במשק הבולגרי. באוקטובר 1994, לאחר נפילת ממשלתו של ליובן ברוב מינה אותה הנשיא ז'ליו ז'לב לעמוד בראש ממשלת מעבר והיא כיהנה בתפקידה עד ינואר 1995.
בבחירות שנערכו בבולגריה זכתה המפלגה הסוציאליסטית ברוב ולאחר כחמש שנות ישיבה באופוזיציה הרכיב ז'אן וידנוב מנהיגה, את הממשלה החדשה. במהלך 1995 התמודדה אינג'ובה ללא הצלחה לתפקיד ראש עיריית סופיה וב-2001 התמודדה ללא הצלחה לנשיאות בולגריה. אינג'ובה פרשה מהחיים הפוליטיים, אך המשיכה למלא מספר תפקידים ציבוריים.
שכירות

שכירות היא מצב משפטי שבו מתבצע תשלום עבור שימוש זמני במוצר, בשירות או בנכס שבבעלות אחר. בדרך כלל, הצדדים עורכים הסכם שכירות שבו צד אחד (המשכיר) מיידע את הצד השני (השוכר) בתנאי השימוש בנכס. שכירות אפשרית בנדל"ן ובמיטלטלין וכן בנכסים שאינם מוחשיים כמו שטחי פרסום. בניגוד לשְאִילָה, זכות השכירות מוקנית בעבור תמורה.
הצדדים להסכם שכירות

משכיר – הוא בעל הנכס, אשר מקנה לאדם אחר זכות להחזיק ולהשתמש בנכס.
שוכר – הוא אדם אשר מקבל את הנכס להחזקתו לשם שימושו, תמורת תשלום.
מושכר – הוא הכינוי שנהוג להשתמש בו ביחס לנכס מושא הסכם השכירות.
היסטוריה

בתקופה הקדם-תעשייתית, המוקד המרכזי של פעילות כלכלית היה חקלאות. בעלות על אדמה הייתה הצורה החשובה ביותר של עושר. באירופה, בעלי האדמות היו הכנסייה, אנשי ממשל וצבא. מעט מאוד איכרים עיבדו אדמה שהייתה רכושם. לרוב הם עיבדו חלקות שהיו שייכות לאנשים אחרים ונחשבו חלק מרכוש של האדונים. הכנסייה אסרה על הלוואה בריבית וכדאי לעקוף את האיסור, בעלי האדמות החלו לקנות ולמכור הסכמי חכירה על קרקעות, משנת 1500 לערך. הנוהג להעביר קרקעות בצורה נכס מוחכר מהווה את התשתית החוקית לשכירות מגורים שקיימות כיום ברחבי העולם. החכרת אדמות התרחבה לרחבי העולם באמצעות הקולוניאליזם. אדמות הופרטו באמצעות רכישות, התיישבות ותפיסת קרקעות.
באנגליה, מאז מלחמת העולם הראשונה ועד שנות השמונים סקטור השכירות הפרטי קטן. בתקופה זו שכירות איבדה את מקומה כצורת המגורים המקובלת. החל משנת 1988 ועד 2008 שוק השכירות גדל ב-75%. הגידול בשוק השכירות קשור לחקיקת חוק הדיור 1988. החוק העביר את הדיור הציבורי בבריטניה מאחריות מועצות הדיור לאחריות של ארגונים ללא מטרת רווח שטיפלו בדיור הציבורי. החוק הוביל לרגולציה בשכר הדירה, בהדרגה פגע במעמדם של הדיירים הקבועים והרחיב את שוק השכירות הפרטי.
היצע הדיור בגרמניה המערבית נפגע קשות במלחמת העולם השנייה: מספר גדול של מבני מגורים נהרסו או נפגעו במהלך המלחמה ומיליוני פליטים הגיעו לגרמניה מהמזרח. בין השנים 1953 ל-1967 נבנו דירות רבות והמחסור בדיור הצטמצם מאוד. עד סוף שנות השישים רוב הדירות להשכרה היו בבעלות המדינה ושכר הדירה היה מפוקח. במקביל לשוק הדיור הציבורי, התפתח בגרמניה, בעידוד המדינה שוק השכרה פרטי.
בהיסטוריה של ארצות הברית בעלות על קרקעות יש תפקיד מרכזי בתפיסת האזרחות המוקדמת. האליטה הפוליטית במושבות באמריקה שמרה על זכויותייה הפוליטית באמצעות הדרת קבוצות רבות שלא היה להן רכוש. בשעה שרכוש הפסיק להיות תנאי להשתתפות אזרחית, המדינה הפדרלית והמדינות בארצות הברית עודדו את צמיחת מעמד ביניים וחיזקו קבוצות מסוימות (למשל, חיילים משוחררים) באמצעות רפורמות במקרקעין ובמיסוי. שוכרים על פי תפיסה זו הם עניים ו"פחות" אזרחים. תפיסה זו בא לידי ביטוי בשוק הנדל"ן במבנה מערכת המס.
הגדרת הזכות בחוק הישראלי

חוק השכירות והשאילה מגדיר בסעיף 1 את זכות השכירות:
שכירות היא זכות שהוקנתה בתמורה (להלן — דמי שכירות), להחזיק בנכס ולהשתמש בו שלא לצמיתות
חוק המקרקעין, תשכ"ט–1969 מגדיר בסעיף 3 מהי שכירות מקרקעין:
שכירות מקרקעין היא זכות שהוקנתה בתמורה להחזיק במקרקעין ולהשתמש בהם שלא לצמיתות; שכירות לתקופה שלמעלה מחמש שנים תיקרא "חכירה"; שכירות לתקופה שלמעלה מעשרים וחמש שנים תיקרא "חכירה לדורות"
הגדרת הזכות בחוק הישראלי > מאפיינים עיקריים

נוסח החוק קובע ארבעה מאפיינים עיקריים של זכות השכירות:
הזכות להחזיק ולהשתמש בנכס – שתי הזכויות העיקריות שהשכירות מקנה הן זכות החזקה (להפעיל שליטה אפקטיבית בנכס) וזכות להשתמש בנכס (ליהנות מהתועלות שהוא מקנה ומפירותיו).
מגבלת הזמן בשכירות – הזכות אינה ניתנת לצמיתות, אלא לתקופת זמן מוגבלת. שכירות בנכס מקרקעין לתקופה העולה על חמש שנים נקראת חכירה ושכירות לתקופה של יותר מעשרים וחמש שנים נקראת חכירה לדורות.
הקניה בתמורה – על מנת שזכות תוגדר כשכירות, יש לתת עבורה תמורה (אשר נקראת "דמי שכירות"). הקניית זכות החזקה ושימוש ללא תמורה לא תיחשב כשכירות, אלא כשאילה ויחולו עליה כללים אחרים (אשר קבועים בפרק ב' לחוק השכירות והשאילה).
סוגי הנכסים שניתן להשכיר – ניתן להשכיר נכסי מקרקעין, מיטלטלין ואף זכויות כשלעצמן (לדוגמה: זכות לעבור במקרקעין, וזכות שימוש בתוכנת אינטרנט).