stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רינה טלגם
הערות שוליים

1 2 3  דף הבית של פרופ' רינה טלגם, באתר האוניברסיטה העברית בירושלים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268856705171  BIBSYS: 4044236  BnF: cb166091354 (data)  CiNii: DA15250919  GND: 1069384178  ISNI: 0000 0001 1286 9844  LCCN: nr90008726  NTA: 263647536  ORCID: 0000-0002-1107-0376  RERO: 02-A011097239  SUDOC: 078809010  VIAF: 74917180   WorldCat (עם VIAF): 74917180
שונית סטרוגו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 בינואר 1987 (בת 37)
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 ספורט
 ענף ספורט:  כדורמים
 תקופת הפעילות:  מ-פעילה
 
שונית סטרוגו (נולדה ב-7 בינואר 1987) היא שחקנית כדורמים ישראלית, המשמשת גם כקפטנית נבחרת ישראל בכדורמים. משחקת בכוכב האדום בלגרד בגביע אירופה לאלופות, ייצגה את ישראל באליפות אירופה בכדורמים (2019 ו-2020).
ביוגרפיה

סטרוגו נולדה וגדלה ביקנעם עילית. היא שיחקה טניס ובגיל 16 עברה לשחק כדורמים.
סטרוגו משחקת ומאמנת את קבוצת הכדורמים נשים של הפועל יקנעם אותה היא הקימה.
בשנת 2017 הובילה את קבוצתה, כמאמנת ושחקנית לזכייה בגביע המדינה לאחר ניצחון במשחק הגמר על הפועל פתח תקווה 10–7. היא הבקיעה 3 שערים, יותר מכל שחקנית אחרת. ביוני אותה שנה היא הובילה את הקבוצה לזכייה באליפות המדינה ובדאבל.
בשנת 2019 הובילה את קבוצתה לסגנות אליפות ישראל ולגמר גביע המדינה בכדורמים נשים. באותה שנה שיחקה בקבוצת הכדורמים לנשים של הכוכב האדום בלגרד בגביע אירופה לאלופות.
בגביע האומות בכדורמים נשים שנערך בצ'כיה 2019 היא הוכתרה כמלכת השערים והשחקנית המצטיינת של הטורניר עם 25 שערים. נבחרת ישראל בראשותה סיימה במקום שלישי בטורניר מתוך עשר נבחרות.
הערות שוליים

↑  אדי גל, גמר כדורמים נשים: הפועל יקנעם גברה על פתח תקווה וזכתה שוב בגביע המדינה, כוכב - רשת עיתונות מקומית, 22 בפברואר 2017
↑  זליג אהרונוביץ, הישג אדיר: קבוצת הכדורמים של הפועל יקנעם זכתה בדאבל בבוגרות ונערות, כוכב - רשת עיתונות מקומית, 14 ביוני 2017
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורטאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רפאל ענתבי

| --- | --- |

 לידה:  1853 
 פטירה:  7 בנובמבר 1918 (בגיל 65 בערך) 
 תקופת הפעילות:  ? – 7 בנובמבר 1918 
 
הרב רפאל יצחק ענתבי טבוש (1853 – 1918) (ה'תרי"ד - ג' כסליו ה'תרע"ט). היה רב ומשורר, מגדולי פייטני ארם צובא.
קורות חייו

נולד בשנת 1853 ליצחק ענתבי בעיר חלב שבסוריה. שם משפחתו "ענתבי" הוא שם ניסבה, הנגזר משם העיר הטורקית גזיאנטפ הנקראת בערבית 'עין תאב' או 'ענתאב', מקום מוצאו של אחד מאבות המשפחה.
בצעירותו התעוור ונעזר בתלמידיו מבית המדרש "עבוד הררי", לשם העלאת שיריו על הכתב. על אף המגבלה הזאת, היה רבי רפאל בקי בנגלה ובנסתר, וידיעותיו ולמדנותו מצאו את ביטוין במאות השירים שחיבר.
בשנת 1893 ביקר בירושלים לרגל טקס הכתרתו של הרב יעקב שאול אלישר לתפקיד הראשון לציון, והוא כתב שיר מיוחד עבור האירוע והכשיר שתי מקהלות לשיר אותו. שם השיר הוא "ישא ברכה" כשם ספרו וכינויו של הרב אלישר. בסוף ימיו עבר להתגורר בקהיר שבמצרים שם נפטר בג' בכסלו תרע"ט (1918).
פיוט ושירה

הרב ענתבי היה משורר פורה במיוחד שחיבר למעלה מ-400 פיוטים. מסופר עליו שאף בעת שהיה משוחח שיחת חולין עם אנשים היה מתבל דבריו בחרוזים ולעיתים אף היה כותב שיר על השיחה. לאחר עלייתו ארצה לירושלים היה בין ראשי המפיצים את מסורת שירת הבקשות של יהודי אר"ץ, ועד יומו האחרון הוסיף עוד לחבר פיוטים.
פיוטיו התפרסמו מאוד בקרב יהודי עירו והפכו לחלק מרכזי ברפרטואר השירה החלבית. חלק משיריו נכנסו גם לסדר שירת הבקשות בליל שבת של יהודי חלב. פרסומו חרג מגבולות עירו ועם הזמן הפכו פיוטיו פופולריים מאוד באירועי שמחה כמו חתונות, בר מצווה וכדומה גם אצל יהודי מרוקו ועדן שבתימן. בין פיוטיו מפורסמים השירים "מעוזי אז כלה קץ", "עזרני אל חי", "אתה אל כביר", "יחיד רם לעולם", "אני לשמך אהלל", "היכלו היכלו" (פיוט לחנוכה), "יחיד נורא נפש כל חי" (פיוט לפסח), "רנו גילו" (פיוט לפורים), "למה הקץ נסתם נא", "רפא צירי" ועוד רבים.
לחנים רבים שחיבר ענתבי מיוסדים על מנגינות ערביות מקובלות לשירי חול. מנהגו היה להאזין לשירים הערביים בחתונות, בבתי קפה ובאירועים חברתיים ולהעתיק את המנגינה לשיר יהודי שחיבר, וכך "לגייר" את המנגינה ולצקת בה תוכן קדוש. בהקשר לכך כתב: "על כן בכל ניגון חדש שיצא מגויים, צריך לייסד לו דברים מפי ספרים וסופרים, דברי קדושה. כדי להמשיך הניצוץ מסיטרא אחרא לסיטרא דקודשא". בשל מנהגו זה מכונה ענתבי בחיבה בקרב יהודי חלב בברוקלין ה"גנב".
מהקדשותיהם של רבים משיריו ניכר שנוצרו לפי הזמנה של בעלי השמחה ומשפחותיהם, תמורת תשלום או בהתנדבות. בשירים אלו הכליל רמזים אישיים רבים.
ספר שיריו הראשון, "שירה חדשה", יצא לאור בחלב בשנת תרמ"ח (1888). בשנת 1905 נעתקו כל פיוטיו ושולבו בספר "שיר ושבחה" שפורסם בירושלים על ידי רבי רפאל חיים כהן. ב-1921 הדפיס כהן את השירים במהדורה מורחבת עם תוספות מעזבונו בספר נפרד.
פיוט ושירה > תלמידיו

הרב ענתבי נהג ללמד במדרש עבוד הררי והוא ביקר בתלמוד תורה לעיתים קרובות כדי לבחון את הבנים, שלדעתו היו בעלי יכולת בחזנות ובפזמונים.
אחד מתלמידיו הנודעים היה ר' משה אשקר הכהן. אביו של אשקר נפטר כשהיה בן שש, ומתוך תקווה לטפח ולכוון את כישרונו הטבעי בשירה התנדב הרב ענתבי לשמש כאפוטרופוס של הנער. אשקר הפך לתלמידו הקרוב, וענתבי הנחיל לו את רזי המוזיקה הערבית והכתיבה הפיוטית בלשון העברית. כביטוי לחיבתו כלפי אשקר הלחין עבורו את הפזמון 'מלך רחמן' לרגל חתונת התלמיד ובו מוזכרים תלמידו משה, ואבי הכלה יעקב: ”כַּלַּת מֹשֶׁה הִיא בַּת יַעֲקֹב אִישׁ תָּם”. אשקר אף היה זה שהעלה על הכתב רבם מפיוטיו של רבו שהיה עיוור.
תלמידים ידועים אחרים של ענתבי היו הרב אליהו חמווי, הרב חיים שאול עבוד, מרדכי (מוראד) הררי, אפרים כהן, ועוד.
ראו גם

שירי זמרה השלם
הערות שוליים

↑  בערך
↑  לקדושים אשר בארץ עמוד 131
↑  Kay Kaufman Shelemay, Let Jasmine Rain Down: Song and Remembrance Among Syrian Jews, University of Chicago Press, December 1998. (באנגלית)
↑  אדוין סרוסי, לראשית שירת הבקשות בירושלים במאה הי"ט, בתוך: פעמים: רבעון לחקר קהילות ישראל במזרח, קיץ תשנ"ג (עמוד 119)
↑  מאיר בקשי, שחר אבקשך – על שירת הבקשות במסורת ספרד ירושלים, באתר הפיוט והתפילה
↑  קיי קאופמן שלמיי, פזמונים חלביים בברוקלין, בתוך: פעמים: רבעון לחקר קהילות ישראל במזרח, אביב תשנ"ו (עמוד 101)
↑   הפיוט מלך רחמן, באתר הפיוט והתפילה.
↑  Kay Kaufman Shelemay, Let Jasmine Rain Down: Song and Remembrance Among Syrian Jews, University of Chicago Press, 1998, pp.207–211
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308009705171  ISNI: 0000 0000 6835 5757  VIAF: 97257951   WorldCat (עם VIAF): 97257951
רגל חפירות

| --- | --- |

רגל חפירות של חייל לא מזוהה, 1917
 סיווגים
 ICD-10:  T69.0 
 
רגל חפירות (באנגלית: trench foot) היא כינוי לבעיה רפואית שהייתה נפוצה במלחמת החפירות, אשר היוותה את עיקרה, מבחינת משך הזמן, של החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה. הגורמים לה הם חשיפת הרגליים לקור ולרטיבות מתמשכים, יחד עם תנאים היגייניים ירודים.
גורמים ומאפיינים

להבדיל מכוויית קור, תופעת 'רגל חפירות' עלולה להיגרם גם במצבים שאינם מתאפיינים בקור עז. הבעיה עשויה להתפתח בטמפרטורות הנמוכות מ-16 מעלות, אם החשיפה לתנאים אלה ממושכת דיה: 13 שעות ויותר. אם כי התהליך אינו מובן במלואו, נראה כי הזעת יתר תורמת אף היא להתפתחות התופעה. מאפייני 'רגל חפירות' הם חוסר תחושה באיבר, המלווה באדמומית או אף בהכחלה, כתוצאה מהפחתה באספקת הדם אליו. בהמשך האיבר מדיף ריח של ריקבון כתוצאה מתחילתו של תהליך נקרוזה. עם החמרת המצב, הרגל מתנפחת, לעיתים קרובות נוצרות עליה שלפוחיות והיא מתכסה בפצעים פתוחים. אלה מצידם עלולים לגרום לזיהום פטרייתי. הזנחת הרגל עלולה לגרום לנמק, המחייב כריתת האיבר. לעומת זאת, טיפול כהלכה מביא לרוב להחלמה מלאה, אם כי חזרת התחושה לרגל מלווה בכאבים. אדם שלקה ב'רגל חפירות' בעבר הופך לפגיע יותר לבעיה זו בעתיד.
מניעה

ניתן למנוע את התפתחות התופעה על ידי מניעת חשיפה ממושכת של הרגל לקור ולרטיבות, לדוגמה: הקפדה על הסרת הנעליים והגרביים לפני השינה, על מנת שהרגליים יתייבשו. במלחמת העולם הראשונה "רגל חפירות" הייתה לבעיה נפוצה. בדיקת החיילים, בין אם על ידי הקצינים, בין אם חלוקת החיילים לזוגות בהם שני בני הזוג בודקים זה את זה, תרמה רבות להפחתתה.
רקע היסטורי

"רגל חפירות" תוארה לראשונה על ידי דומיניק ז'אן לארה בעת נסיגת צבא נפוליאון מרוסיה ב-1812. הבעיה הייתה נפוצה במיוחד בחורפים של מלחמת החפירות בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה, עת קיבלה את כינויה, ושבה והופיעה במלחמת העולם השנייה, מלחמת וייטנאם ומלחמת פוקלנד. מקרים דומים הופיעו גם אצל אזרחים אשר שהו בתנאי קור ורטיבות ממושכים.
לקריאה נוספת

"CHRONIC TRENCH FOOT: A STUDY OF 100 CASES". Annals.org. 1951-05-01.
Atenstaedt RL (2006). "Trench foot: the medical response in the first World War 1914-18". Wilderness Environ Med. 17 (4): 282–9. doi:10.1580/06-WEME-LH-027R.1. PMID 17219792.
James, William D.; Berger, Timothy G.; (2006). Andrews' Diseases of the Skin: clinical Dermatology. Saunders Elsevier. ISBN 0-7216-2921-0.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: extra punctuation (link) תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
Régnier C (2004). "Etiological argument about the Trench Foot". Hist Sci Med. 38 (3): 315–32. PMID 15617178.
Olly Grant, ‏Chris Ryan: I'm not sure I could deal with Afghanistan, The Telegraph, 28 April 2010
רוז'ה קזאלה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 במאי 1906 בומון-סור-סארת, צרפת 
 פטירה:  13 באוקטובר 1944 (בגיל 38) פלוסנבירג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  צרפת 
 מקצוע:  רוקח, לוחם בתנועת ההתנגדות הצרפתית 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (14 בדצמבר 1992)  אביר בלגיון הכבוד 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  רוז'ה קזאלה
 
רוז'ה קזאלה (בצרפתית: Roger Cazala,‏ 1906, בומון-סור-סארת (צר'), צרפת – 1944, פלוסנבירג, גרמניה) היה ביולוג, חבר בתנועת ההתנגדות הצרפתית וחסיד אומות העולם מצרפת שנרצח על ידי הנאצים.
קורות חיים

קזאלה למד רפואה בסורבון והוכשר במכון פסטר. משנת 1933 היה רוקח ועובד מעבדה בשאטורו, מעבדה שהקים אביו. עם עליית המפלגה הנאצית לשלטון בגרמניה החל קזאלה לרחוש איבה לנאציזם ועם כיבוש צרפת במאי 1940 הצטרף לתנועת ההתנגדות הצרפתית. בשנת 1942 מת אביו וקזאלה קיבל לידיו את המעבדה וניהלה.
קורות חיים > פעילות להצלת יהודים במהלך מלחמת העולם השנייה

בתקופת הכיבוש הנאצי בצרפת היה קזאלה חבר בארגון מחתרת צרפתי שהשתייך לתנועת ההתנגדות הצרפתית ונתמך על ידי המפלגה הקומוניסטית של צרפת. הוא סייע ליהודים במחוז אנדר על ידי הסתרתם בבתיהם של תושבים מקומיים וכן על ידי העברת יהודים מאזור צרפת הכבוש על ידי הגרמנים לאזור משטר וישי. יהודים אלה קיבלו מאוחר יותר מסמכי זהות מזויפים שבחסותם ניצלו מגירוש. קזאלה שמר את מסמכי הזהות המקוריים של יהודים אלה, בתקווה שהיהודים יוכלו להיעזר במסמכים אלה ולשוב לזהויותיהם המקוריות לאחר השחרור. בין היתר הסתייע קזאלה בפייר-מארי ז'רלייה ובארגון ההצלה "ידידות נוצרית" (Amitié Chrétienne), בראשו עמד פייר שאייה. לימים הוכרו ז'רלייה ושאייה אף הם בתור חסידי אומות העולם.
בשנת 1943 נתן קזאלה מקלט בביתו למשך 20 יום ליהודי שנמצא ברשימה של יהודים שיועדו לגירוש. לאחר מכן העביר את היהודי, פריימן שמו, לביתם של קרובי משפחתו שלו-עצמו בכפר בוזאנסה (Buzançais) (צר') במרכז צרפת. שם נותר פריימן במסתור עד פלישת בעלות הברית לנורמנדי ביוני 1944.
בסוף 1943 היה קזאלה אחד ממייסדי סניף של "החזית הלאומית" (צר') - אחד מארגוני התנועת ההתנגדות הצרפתית - במחוזו, מחוז אנדר. ישיבת ייסוד הסניף התקיימה בביתו.
ב-30 במאי 1944 עצרו סוכני גסטפו את קזאלה, עם מספר פעילי מחתרת נוספים באזורו. קזאלה הועבר בין מספר מחנות ריכוז, בהם דכאו, ולבסוף נספה במחנה הריכוז פלוסנבירג ב-14 באוקטובר 1944.
הנצחה והכרה

ב-1992 הכיר יד ושם ברוז'ה קזאלה בתור חסיד אומות העולם.
על שמו של קזאלה נקרא רחוב בשאטורו. בית המרקחת שהשתייך למשפחתו נמכר, אך שמו המקורי נשמר.
שלט רחוב ברחוב על שם קזאלה בשאטורו
בית המרקחת שהשתייך למשפחתו של קזאלה בשאטורו. צולם ב-2016
שונית שיראזה

|  נתונים גאוגרפיים |
| --- | --- |
 קואורדינטות:  76°40′00″S 158°00′00″W﻿ / ﻿76.66666667°S 158°W﻿ / -76.66666667; -158
 נתונים מדיניים
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומישונית שיראזה(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומישונית שיראזה
 
שונית שיראזה (באנגלית: Shirase Bank) נהגה גם "שונית שירייס" היא שונית הממוקמת בסמוך לחוף שיראזה בים רוס, שבאנטארקטיקה.
היסטוריה > מקור השם

שמה של השונית ניתן לה ביוני 1988 על ידי ועדת השמות הגאוגרפיים של ארצות הברית (ACUF 228).
המשלחת היפאנית לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1910–1912, בפיקודו של סגן נובו שיראזה, הפליגו בספינה ״קינאן מארו״ סמוך לחוף שיראזה בינואר 1912.
השונית הסמוכה לחוף, כמו גם החוף, נקראים על שמו של שיראזה.
ראו גם

חוף שיראזה
הערות שוליים

↑  גאזט שמות האתרים התת-מימיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4  מידע גאוגרפי והיסטורי
רוז'י ונטיאנר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 במאי 1909 זאקאן, הונגריה 
 פטירה:  24 באוגוסט 1975 (בגיל 66) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 שם לידה:  Venetianer Rozália Erzsébet 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 מוקד פעילות:  הונגריה 
 
רוז'י ונטיאנר (בהונגגרית: Venetianer Rózsi; זאקאן, 16 במאי 1909 – בודפשט, 24 באוגוסט 1975) הייתה פסנתרנית, מורה לפסנתר יהודייה-הונגרייה, דודתו של הביולוג פאל ונטיאנר. היא הייתה במשך כ-10 שנים ראש הקתדרה לפסנתר בקונסרבטוריון למוזיקה באנקרה, טורקיה.
קורות חייה

רוז'י ונטיאנר נולדה במשפחה יהודית כבתם של אזור ונטיאנר, רופא מחוזי, ושל ינקה פרייר. את לימודיה המוזיקליים החלה בעיר הסמוכה נג'קניז'ה כשהייתה בת שבע וכבר הלחינה בגיל שמונה. ב-1923 ערכה מסע הופעות עצמאי ביוגוסלביה, ושלוש שנים לאחר מכן, בבודפשט, זכתה לשבחים מהמעלה הראשונה של "החברה להגנת הכישרון". היא למדה לאחר מכן אצל ג'רג' פראגו ולאו ויינר באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט, וכן הייתה תלמידה פרטית של מרגיט וארו ב-1930 ושל בלה בארטוק בשנים 1931–1932, לאחר מכן עברה לבירת טורקיה, שם עבד בעלה בלה סאבו כאדריכל, והיא מונתה לראש הקתדרה לפסנתר בקונסרבטוריון אנקרה. לאחר 1945, חזרו להונגריה והיא לימדה בבית הספר הגבוה למוזיקה בבודפשט ובמחלקה למוזיקה שלו, באקדמיה למוזיקה בלה בארטוק ולאחר מכן בלימדה במחלקה להכשרת מורים למוזיקה של האקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט. ונטיאנר הופיעה רבות כמלווה בפסנתר וכנגנית קאמרי בקונצרטים. ב-1960 סיירה ונתנה קונצרטים במוסקבה.
בעלה היה כאמור האדריכל בלה סאבו, לו נישאה ב-21 בינואר 1933 בבודפשט.
קברה נמצא בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה (U3-4-23).
לקריאה נוספת

Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában (נתוניה במאגרי המוזיאון הספרותי פטפי)
Kristóf Károly: Ismeretlen adatok Bartók Béla életéről (1960. szeptember 24.) Magyar Nemzet, 16. évfolyam, 227. szám, 7. oldal (נתונים בלתי מוכרים מחייו של בלה ברטוק) (דרוש מינוי)
Magyar asszonyok lexikona. Összeáll., előszóval és történelmi résszel ellátta Bozzay Margit. Budapest, 1931. Stephanum ny. VI, 1066 h. (לקסיקון הנשים ההונגריות)
Magyar életrajzi lexikon III: Kiegészítő kötet (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1981. ISBN 963-05-2500-3 (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a zákányi polgári születési akv. 50/1909. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-12-24.
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest IX. kerületi polgári házassági akv. 24/1933. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-12-24.
רישות עסקי

רִשּׁוּת עסקי (נטוורקינג) הוא גישה שיווקית העושה שימוש במפגשים חברתיים של אנשי עסקים ובעלי עסקים מרקעים שונים, למטרת יצירת רשתות חברתיות העשויות להוביל לשיתופי פעולה והזדמנויות עסקיות.
מטרות הרישות העסקי

שיטת הפעולה יעילה במיוחד עבור אנשי עסקים המעוניינים להגיע ללקוחות נוספים לחברתם או לעסק אותו הם מנהלים. השיטה מכילה בתוכה כלים להגיע לגורמים מפנים אשר יסייעו להם בהפניית לקוחות, ואף להשיג יתרון בהגשת הצעת מחיר- לאו דווקא בבחירת הצעתם אלא במידע אשר יסייע להם להגיש את ההצעה הנכונה או לשפר אותה.
מטרות הרישות העסקי > יתרונות

לגישה זו יתרונות יחסיים לעומת יחסי ציבור או פרסום במספר מישורים:
השיטה כרוכה בעלויות נמוכות יחסית.
פעילות הרישות העסקי מחייבת מעורבות אישית מעבר לתשלום עבור פעילויות פרסום ושיווק על ידי החברה, מעורבות המובילה למחויבות אישית להצלחה.
מודלים של פעילות הרישות

קיימים מספר ארגונים גדולים אשר יצרו מודלים של פעילויות רישות ומאפשרים יצירת קשרים והזדמנויות עסקיות למשתתפים. מודל בסיסי של קבוצת רישות יכלול:
מפגש קבוצתי תקופתי, לדוגמה בתדירות של אחת לשבוע או לחודש במטרה לחלוק קשרים והפניות עסקיות. מטרת המפגש היא ליצור היכרות בסיסית בין חברי הקבוצה, אך יחד עם זאת מיקוד על הצרכים העסקיים של חברי הקבוצה.
השלמת הפעילות מחוץ למסגרת הקבועה בפגישות אישיות ("אחד על אחד") בין חברים מהקבוצה, לצורך הידוק הקשר האישי וההכרות עם פעילותם של העסקים של החברים בקבוצה.
עם הזמן, נוצרים קשרים אישיים ועסקיים הדוקים יותר ואמון הדדי ביחס ליכולות עסקיות, רמת השירות והאישיות של כל אחד מהמשתתפים. ככל שהקשרים מתהדקים, החלפת הקשרים וההפניות העסקיות גוברת.
כיום קיימות גם אפשרויות לרישות עסקי באמצעות האינטרנט, אולם נראה כי כלי זה אינו מהווה תחליף של ממש ליחסי האמון והקשרים האישיים שנוצרים במפגשים פרונטליים.
ע"פ מחקרים שנערכו בנושא רישות, נמצא כי קבוצות רישות אשר לחבריהן מאפיינים אישיים דומים (רמה סוציואקונומית, השכלה) ומקצועות שונים יהיו היעילות ביותר מבחינה עסקית.

ככל שהשונות בין החברים גבוהה יותר, ייווצר "רעש" במערכת אשר יקטין את רמת תשומת הלב לה זוכה כל משתתף ובזבוז של משאבים- בעיקר של זמן. לדוגמה בשל מפגשי "אחד על אחד" אשר עלולים להיות יעילים רק לאחד מהצדדים.
רשת BNI שהוקמה בשנת 1985 כוללת כ-270 אלף חברים. באוגוסט 2021 היא הכריזה חבריה חתמו על חוזים בהיקף של 18 מיליארד $ במהלך 12 חודשים אחרונים.
מאפייני הקשרים בקבוצות רישות

טיב הקשר ורמת הקרבה.
יכולת הסחירות של הקשר: עצם ההיכרות אינה מספיקה אלא הידע שבהווה או בעתיד יוכלו שני הצדדים ליהנות מתמורה מסוימת בקשר.
הדדיות: קשרים הדדיים יוכלו להתקיים לאורך זמן, לעומת קשרים חד צדדיים אשר ייחלשו וייעלמו עם הזמן. עם זאת, התמורה לא תמיד זהה עבור שני הצדדים. לעיתים צד אחד יחפש קשרים עסקיים והשני תמיכה רגשית, או כל דבר אחר.
תזמון: לא תמיד ניתנת התמורה בו זמנית. ברוב המקרים יסייע צד אחד לשני בזמן מסוים ורק בפער של זמן תינתן התמורה מהצד השני
דמיון ושוני: מערכת קשרים יעילה תתקיים בין שני אנשים אשר יש ביניהם דמיון חברתי רב (רמת השכלה, סביבת מגורים, שפה) ושוני בתפקידים או במקצועות בהם הם עוסקים.
פרמטרים של קבוצות רישות

תדירות המפגשים- ישנן קבוצות שנפגשות אחת לשבוע, שבועיים, חודש או אף יותר מכך. לתכיפות המפגשים השפעה על היכולת ליצור קשר אישי משמעותי וקבוצה מאוחדת, מה שמביא לפעילות עסקית מוגברת.
תזמון המפגשים- בישראל, למשל, נפגשות רוב קבוצות הרישות העסקי בשעות הבוקר המוקדמות. ישנן קבוצות נוספות של אנשי עסקים הנפגשות בשעות הערב.
העדפה של קשר אישי לעומת קשרים באמצעות הרשת- בהתאם לאופיו של כל משתתף פוטנציאלי ולזמן ההשקעה.
קהל היעד של המוצר או השירות של העסק- ישנם מוצרים אשר עלותם נמוכה ומתאימים לקהל רחב. עסקים מסוג זה מתאימים לקבוצות גדולות והטרוגניות אשר נפגשות לעיתים תכופות. כך לדוגמה עסק לחומרי בניין או מתקני מזגנים. ישנם מוצרים השירותים המיועדים לקהל מוגדר- לבעלי עסקים בלבד- רואי חשבון לדוגמה או לאוכלוסייה ברמה סוציואקונומית גבוהה יחסית – לדוגמה טיפול נפשי הניתן על ידי מומחה הנחשב "מותג" בתחום, שירותי עיצוב פנים ועוד.
העדפה אישית ביחס למאפייני המשתתפים- קיימים בעלי מקצוע אשר יעדיפו סביבה אישית ועסקית דומה להם. לדוגמה: בעלי מקצועות חופשיים שונים. במקרה כזה חשובה הגדרה מראש של אופי העסקים המשתתפים בקבוצה.
הערות שוליים

↑  פרופ' אסיא פזי, אוניברסיטת תל אביב, נטוורקינג והון חברתי, לה"ב
שונית מינה

|  נתונים גאוגרפיים |
| --- | --- |
 קואורדינטות:  78°33′S 166°54′E﻿ / ﻿78.55°S 166.9°E﻿ / -78.55; 166.9
 נתונים מדיניים
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומישונית מינה(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומישונית מינה
 
שונית מינה (באנגלית: Minna Bluff) הוא כף טרשי בקצה המזרחי של חצי אי געשי באנטארקטיקה, הנשלח הרחק אל תוך מדף הקרח רוס ב- 78°30′S 169°0′E﻿ / ﻿78.500°S 169.000°E﻿ / -78.500; 169.000. השונית יוצרת זרוע ארוכה וצרה, המסתיימת בתוואי נוף דמוי קרס (קרס מינה) הפונה דרומה, והיא נושא למחקר בתולדות הקריוספירה האנטארקטית, במימון קרן המדע הלאומית, המשרד לתוכניות הקוטב.
גאוגרפיה

השונית נזכרת שוב ושוב בהיסטוריה של חקר אנטארקטיקה. היא נצפתה לראשונה ביוני 1902, במהלך משלחת דיסקברי של קפטן סקוט, 1904-1901. מאז ואילך הוכרה השונית כתוואי נוף בולט וכאתר למצבורי אספקה חיוניים למסעות דרומה אל הקוטב הדרומי. במקור נקראה פשוט "השונית", אך בהמשך קרא לה קפטן סקוט על שם אשתו של נשיאה הקודם של החברה הגאוגרפית המלכותית, סר קלמנטס מרקהם.
כל משלחת שיצאה בעקבות סקוט בנתיב זה, לאחר מסע החלוץ שלו (ובכלל זה ארנסט שקלטון ב-1908, סקוט עצמו ב-1911 וקבוצת ים רוס של שקלטון בשנים 1916-1914) השתמשו בשונית מינה למיקום מצבורים וכציון דרך חיוני להנחיית מסעות בדרכם חזרה. עקב מצב הקרח בקרבת השונית, הותווה הנתיב אל הקוטב כ-32 ק"מ מזרחה לה, והמצבורים הונחו על נתיב זה בטווח ראייה אל השונית.
מחקריו של ג'ורג' סימפסון, המטאורולוג במשלחת טרה נובה של סקוט, קבעו, כי לשונית מינה יש השפעה על מזג האוויר הקוטבי. מסת הסלע של השונית מסיטה מזרחה את הרוחות הדרומית, השוטפות לאורך הקצה המזרחי של מדף הקרח רוס, והסטה זו מתפלגת בהמשך כשהרוחות מגיעות אל האי רוס כ-80 ק"מ צפונה משם. זרם אחד שוטף אך תוך מצר מקמרדו, השני פונה מזרחה אל כף קרוזייה. התפלגות זו של כיוון הרוח, היא, בין שאר תוצאותיה, הגורם לאזור "העיקול נטול הרוח" על חופו הדרומי של האי רוס, אזור המתאפיין בקרה יוצאת דופן, ערפילים ורוחות קלות, שחוקרי אנטארקטיקה הגיעו אליו בכמה מסעות לגילוי ארצות בין מצר מקמרדו לכף קרוזייה בשתי המשלחות של סקוט.
מקובל לראות בשונית את הנקודה  הדרומית ביותר של ארץ ויקטוריה, המפרידה בין חוף סקוט מצפון לחוף הילרי של שטח חסות רוס מדרום.
קרס מינה (Minna Hook) ‏ (78°36′S 167°6′E﻿ / ﻿78.600°S 167.100°E﻿ / -78.600; 167.100) הוא תוואי נוף געשי מאסיבי, דמוי קרס, 17 ק"מ אורכו ו-1,115 מ' גובהו, המהווה את הקצה הדרום-מזרחי של חצי האי הנקרא "שונית מינה" בקצה הדרומי של חוף סקוט. השם לקוח מזה של שונית מינה והופיע לראשונה במפת תרשים גאולוגית ובדו"ח של אן רייט גראסהאם בשנת 1987.
אוכף מינה (Minna Saddle) ‏ (78°26′S 165°33′E﻿ / ﻿78.433°S 165.550°E﻿ / -78.433; 165.550) הוא אוכף שלג רחב-ידיים, כמה קילומטרים לאורך ולרוחב, במקום המפגש בין שונית מינה למורדות המזרחיים של הר דיסקברי. את שמו נתנה לו בשנת 1958 הקבוצה הניו זילנדית של המשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי, 1958-1956, משום הקשר שלו עם שונית מינה.
לקריאה נוספת

Bickel, Lennard (2000). Shackleton's Forgotten Men. London: Random House. ISBN 0-7126-6807-1.
Cherry-Garrard, Apsley (1983). The Worst Journey in the World. London: Penguin Books. ISBN 0-14-009501-2.
Riffenburgh, Beau (2004). Nimrod. London: Bloomsbury Publications. ISBN 0-7475-7253-4.
Solomon, Susan (2001). The Coldest March. New Haven: Yale University Press. ISBN 0-300-09921-5.
Scott, Robert F. (1913). Scott's Last Expedition Vol I. London: Smith, Elder & Co.
Wilson, Edward A. (1973). Diary of the Discovery Expedition. London: Blandford Press. ISBN 0-7137-0431-4.
רגל (פרוקי-רגליים)

פרוקי-רגליים, כפי ששמם מרמז, מאופיינים בין השאר על פי רגליהם הפרוקות המשמשות בעיקר לתנועה, על כך הם נפרדים מקבוצות אחרות כגון תולעים טבעתיות, רכיכות, תולעים שטוחות ועוד.
חרקים

לרוב החרקים הבוגרים והנימפות שלושה זוגות רגליים היוצאים מהחזה. באופן טיפוסי הרגל מחולקת לשישה חלקים, והם: ירך, טבעת הקולית, קולית, שוק, פיסת-הרגל וקדמת פיסת-הרגל. יש הנוהגים לחלק את הרגל לחמישה חלקים ומשמיטים את קדמת פיסת-הרגל שלעיתים איננה מובהקת.
חרקים > מבנה הרגל

היָרֵךְ (coxa ברבים coxae) היא מִפְרָק בבסיס הרגל המחוברת ללוחית הצד (pleuron) של החזה בחרקים או במינים אחדים ללוחית הגחון (sternite). מפרק זה הוא לרוב כדורי המאפשר את תזוזת הרגל בכמה מישורים.
טַבַּעַת הקוּלִית (trochanter) היא מפרק של הירך אך לרוב מחוברת באופן קשיח לקולית. בחרקים אחדים חזותה מבלבלת למשל בשפיראים שם היא מחולקת לתת-פרקים או בדבוראים טפיליים שהם בעלי מבנה דמוי טבעת קולית נוספת בבסיס הקולית.
הקוּלִית (femur ברבים femora) ברוב החרקים היא הפרק הגדול ביותר ברגל, בייחוד ברגלי ניתור כגון אלו של החגבאים מאחר שהיא מכילה את מנגנון הקפיצה.
השׁוֹק או השׁוֹקָה (tibia ברבים tibiae) לרוב צרה מהקולית אך פעמים רבות ארוכה ממנה. איבר זה לרוב בעל זיפים המשמשים לתחושה או דמויי מסרק בעזרתם החרק מנקה את מחושיו וכנפיו.
פִּסַּת הרֶגֶל (tarsus ברבים tarsi) בחרקים קדומים הייתה עשויה ממקשה אחת, עדויות לכך עדיין ניתן למצוא בקבוצות שונות של פרוקי רגליים כגון דוזנבאים וקדמזנבאים. בחרקים מודרניים פיסת הרגל מחולקת לתת-פרקים המכונים פרקי הפיסה (tarsomeres). מספר הפרקים משתנה מטקסון לטקסון ואף בין זוגות הרגליים של אותו החרק אך לעולם לא בתוך אותו הזוג. כדי לתאר את מספר פרקי הפיסה של חרק נהוג לכתוב אותם בנוסחה, למשל 5-5-4 מתאר חרק עם 5 פרקי פיסה ברגליים הקדמיים והאמצעיות, ו-4 פרקי פיסה ברגליים האחוריות. נוסחא זו משמשת רבות במפתחות לזיהוי משפחות חרקים.
קִדְמַת פִּסַּת רֶגֶל (pretarsus) היא האיבר האחרון ברגל ואיננה נספרת כחלק מפרקי הפיסה. איבר זה נושא לרוב את הטפרים (claw), זיפים ולעיתים גם כריות הצמדה זוגיות (pulvilli) או שאינן זוגיות (arolium). במשפחות מסוימות כגון הרכנפיים מבנה קדמת פיסת הרגל חשוב מאוד לזיהוי הסוגים.