stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארנסט אוגוסט, דוכס בראונשווייג-לינבורג
ביוגרפיה

ארנסט אוגוסט נולד ב-20 בנובמבר 1629 בהרצברג על ההארץ, לגאורג, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ולאנה אלאונורה מהסן-דרמשטדט, בתם של לודוויג החמישי, רוזן הסן-דרמשטדט ומגדלנה מברנדנבורג.
ארנסט אוגוסט היה בנו הרביעי של גאורג, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ולכן לא היה סיכוי רב כי האדמות הנרחבות של בית הנובר יגיעו אי פעם לידו, אולם בשנת 1665 מת כריסטיאן לודוויג, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ושני אחיו הנותרים של גאורג נותרו עדיין ללא צאצאים. בשנת 1679 נפטר עוד אחד מאחיו - יוהאן פרידריך, דוכס בראונשווייג-לינבורג וארנסט אוגוסט ירש את נסיכות קאלנברג, שבירתה בעיר הנובר. אחיו היחיד שנותר בחיים גאורג וילהלם, דוכס בראונשווייג-לינבורג נישא למאהבתו כדי להפוך את בתו סופיה דורותיאה לחוקית אולם השניים לא ילדו עוד ילדים. תחת החוק הסאלי נאסר על נשים לרשת את אדמותיהם ותאריהם של אביהן, ולכן נותר בנו של ארנסט אוגוסט - גאורג לודוויג היורש היחיד לדוכסות בראונשווייג-לינבורג. בשנת 1682 החליט בית הנובר לאמץ את זכות הבכורה, לפיה הבן הבכור יורש את כל אדמותיו של אביו ולא חולק אותן עם אחיו הצעירים, כפי שהיה נהוג בדוכסות עד אז.
בשנת 1692 קיבל ארנסט אוגוסט מעמד של נסיך בוחר מלאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה כהוקרה על תרומתו של בית הנובר במהלך מלחמת תשע השנים. אולם ארנסט אוגוסט נפטר ב-23 בינואר 1698, לפני שקיבל רשמית את התואר, והוריש את כל תאריו ואדמותיו לבנו גאורג לודוויג.
משפחתו

בשנת 1658 התחתן ארנסט אוגוסט עם סופיה, נסיכת פפאלץ, בתם של פרידריך החמישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ ואשתו אליזבת סטיוארט, נסיכת אנגליה וסקוטלנד. ממנה היו לו 9 ילדים:
גאורג לודוויג (28 במאי 1660 - 11 ביוני 1727).
פרידריך אוגוסט (3 באוגוסט 1661 - 31 בדצמבר 1690).
בן (פברואר 1664).
מקסימיליאן וילהלם (13 בדצמבר 1666 - 16 ביולי 1726).
בן (13 בדצמבר 1666).
סופיה שרלוטה (30 באוקטובר 1668 - 21 בינואר1705).
קרל פיליפ (3 באוקטובר 1669 - 31 בדצמבר 1690).
כריסטיאן היינריך (19 בספטמבר 1671 - 31 ביולי 1703).
ארנסט אוגוסט (7 בספטמבר 1674 - 14 באוגוסט 1728).
ארל (כדורגל)

מועדון אתלטיקה ארל-אביניון (בצרפתית: Athlétic Club Arles-Avignon) הוא מועדון כדורגל צרפתי, הממוקם במקור בעיר ארל. המועדון נודע בעבר בשם "מועדון אתלטיקה ארל", אך בשנת 2010, הקבוצה הותקה לקומונה הקרובה אביניון ולכן אימצה גם את שמה. בעונת 2015/16 משחקת ארל-אביניון בליגה הרביעית. ב-2010/11 שיחקה בליגת העל הצרפתית לאחר 5 עונות בהן עלתה ארבע ליגות. הקבוצה משחקת באצטדיון פארק דה ספורטס, אביניון.
היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 1913, לאחר איחודם של 3 מועדוני ספורט: "לה פדאל ז'וייה", "ארל אוטו-ולו" ו-"ארל ספורטס". בשנות ה-70, הקבוצה שיחקה בליגת המשנה הצרפתית. בשנים 1970 ו-1973, הקבוצה העפילה לרבע הגמר הגביע הצרפתי. בשנת 2009, המועדון העפיל לליגת המשנה הצרפתית מחדש, וציין בכך עליית ליגה רביעית ברציפות בארבע שנים. באותה השנה, הקבוצה עברה למגרשה הנוכחי, לאחר שעזבה את מגרשה הישן סטאד פרננד פורנייה שבארל. אחרי המעבר, הקבוצה שינתה את שמה לשם הנוכחי, ושינתה גם את סמלה.
אנטון היינריך רדזיוויל

| --- | --- |

 לידה:  13 ביוני 1775 וילנה, האיחוד הפולני-ליטאי 
 פטירה:  7 באפריל 1833 (בגיל 57) ברלין, ממלכת פרוסיה 
 מדינה:  ממלכת פרוסיה, האיחוד הפולני-ליטאי, דוכסות ורשה 
 מקום קבורה:  קתדרלת פוזנן 
 השכלה:  אוניברסיטת גטינגן 
 בן או בת זוג:  Princess Louise of Prussia (17 במרץ 1796–?) 
 פרסים והוקרה
 מסדר העיט השחור (1796)  מסדר העיט האדום (1795)  עיטור מסדר העיט הלבן (1793)  מסדר הוברטוס הקדוש  מסדר הבשורה הקדושה  מסדר סנט מוריס ולזרוס  המסדר הריבוני הצבאי של מלטה  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 
אַנְטוֹן הַינְרִיך רַדְזִיוִויל (בגרמנית: Anton Heinrich Radziwill), או אנטוני הנריק רדזיוויל (בפולנית: Antoni Henryk Radziwiłł; 13 ביוני 1775 –  7 באפריל 1833) היה אציל פולני ופרוסי, אריסטוקרט, מוזיקאי ופוליטיקאי. בתחילה דוכס תורשתי של ניאסוויז' ואוליקה, כנצר למשפחת רדזיוויל הוא החזיק גם בתואר הכבוד של נסיך של האימפריה הרומית הקדושה (אנ') (רייכספירסט של האימפריה הרומית הקדושה). בין השנים 1815 ו-1831 שימש כדוכס-מושל (בפולנית: książę-namiestnik, בגרמנית: Statthalter) של הדוכסות הגדולה של פוזן, פרובינציה אוטונומית של ממלכת פרוסיה שנוצרה מתוך אדמות פולין גדול שסופחו בחלוקות פולין.
ביוגרפיה

אנטון רדזיוויל נולד ב-13 ביוני 1775 בווילנה למיכל הירונים רדזיוויל (אנ') ולהלנה לבית פז'דז'יצקה. משנת 1792 למד באוניברסיטת גטינגן והוזמן לחצרו של מלך פרוסיה פרידריך וילהלם השני. ב-1796 נישא ללואיזה, נסיכת פרוסיה (אנ'), בתו השנייה של הנסיך אוגוסט פרדיננד, נסיך פרוסיה ומכאן אחייניתו של המלך הפרוסי המנוח פרידריך הגדול. משפחתו החדשה שכנעה אותו שעליו להיות מתווך בין הפולנים שחיו תחת חלוקת פולין השלישית לאחר מרד קושצ'ושקו הכושל לבין השלטונות הפרוסיים בברלין. נע ונד בין ברלין, ורשה וסנקט פטרבורג, פיתח רדזיוויל את הרעיון להפוך את מחוז פרוסיה הדרומית לגרעין של ממלכה פולנית מחודשת, הנשלטת על ידי המלך הפרוסי באוניה פרסונלית.
במהלך המערכה של נפוליאון ב-1806 בפולין במהלך מלחמת הקואליציה הרביעית הוא ניסה להסית התקוממות פולנית נגד הצבא הצרפתי ולשכנע את הנסיך יוזף פוניאטובסקי לנטוש את בעלי בריתו הצרפתיים ולהצטרף לברית האימפריה הרוסית וממלכת פרוסיה. הוא נכשל בשני המקרים, כאשר פרוסיה ספגה תבוסה מוחצת בקרב ינה-אאורשטדט. במקום זאת, חיל המשלוח של נפוליאון הצית את מרד פולין הגדול (אנ'), שהוביל להקמת דוכסות ורשה בשלטון פרידריך אוגוסט הראשון, מלך סקסוניה עם הנסיך פוניאטובסקי כשר המלחמה. בשנים הבאות פרש רדזיוויל לארמונו בברלין והתרכז בהשבת האחוזות העצומות של משפחתו בחלוקה הרוסית (אנ') מידי אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה.
ביוגרפיה > דוכס-מושל

עם סיום קונגרס וינה ב-1815, הוא נשלח לבירת פולין גדול פוזנן כדוכס-מושל וכנציגו של פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה בדוכסות הגדולה של פוזן. נאבק בין נתיניו הפולנים לשלטונות פרוסיה, רדזיוויל מצא שכוחו מועט, שכן הכוח האמיתי היה בידיו של אוברפרזידנט יוזף צרבוני די ספוסטי (אנ') ומושלי המחוזות שבראשות המחוזות של פוזן וברומברג. הוא ניסה ללא הצלחה להתנגד למסע הגרמניזציה שהחלו הפרוסים. אירוסיה של בתו אליזה (אנ') עם הנסיך הפרוסי (לימים הקיסר הגרמני) וילהלם הראשון בוטלו ב-1824.
זמן קצר לאחר פרוץ מרד נובמבר ב-1830 בפולין הקונגרסאית בשליטת רוסיה בראשות אחיו מיכל גדאון רדזיוויל, נשלל ממנו כל הסמכויות, והשלטון עבר לידי האוברפרזידנט אדוארד היינריך פון פלוטוול (אנ'). שנה אחר-כך בוטל תפקידו של הדוכס-מושל, והאוטונומיה של הדוכסות הגדולה בוטלה. הוא שולב בפרובינציות של פרוסיה (אנ'), ושמו שונה ל"פרובינציית פוזן" ב-1848.
אנטון היינריך רדזיוויל חזר לארמונו בברלין, שם נפטר ב-7 באפריל 1833. הוא נקבר בקתדרלת פוזנן (אנ'). ילדיו עם לואיזה היו גרמנים בתרבותם, ולא שבו לפוזנן; אולם, כבעלים של אחוזת נייבורוב (אנ') ליד ורשה ואחוזות משפחתיות ענקיות בבלארוס של ימינו, הם ביקרו תכופות בחלקים אחרים של פולין. הפוליטיקאי פרדיננד רדזיוויל היה נכדו.
ביוגרפיה > פטרון אמנות

אנטון רדזיוויל ידוע יותר בזכות חסות שהעניק לאמנות מאשר בזכות הקריירה הפוליטית הכושלת שלו. ארמונותיו בברלין (מאוחר יותר לשכת קנצלר הרייך של אוטו פון ביסמרק), בפוזנן ובאנטונין ליד אוסטרוב ויילקופולסקי (אנ') היו ידועים בקונצרטים נהדרים שביצעו המוזיקאים הבולטים בתקופתו. מלבד קונצרטים של גיטרה, צ'לו ואופרה בביצועו של רדזיוויל עצמו, בין אורחיו היו ניקולו פאגאניני (קונצרט בפוזנן ב-19 במאי 1829), יוהאן וולפגנג פון גתה, פרדריק שופן ולודוויג ואן בטהובן. שופן כתב את "פתיחה ופולונז בריליאנט בדו מז'ור לפסנתר ולצ'לו, אופוס 3" במיוחד עבור רדזיוויל. הוא גם ביצע קונצרט בארמונו בפוזנן ב-2 באוקטובר 1828. בנוסף, שופן הקדיש את ה"שלישייה לפסנתר, לכינור ולצ'לו בסול מינור, אופוס 8" לרדזיוויל. לודוויג ואן בטהובן הקדיש לו את האוברטורה אופוס 115 (Zur Namensfeier), ואילו גתה השתתף במאמציו לכתוב את המוזיקה לפאוסט שלו. מריה שימנובסקה הקדישה לו את הסרנדה pour le Pianoforte avec le accompagnement de violoncelle (תרגום מצרפתית: לפסנתר בליווי צ'לו). הוא גם היה נותן חסות בולט של תיאטראות פולניים, ואשתו פתחה את בית הספר הממלכתי הראשון לבנות בפוזנן ב-1830.
אותות ועיטורים

חבר העמים הפולני-ליטאי: אביר מסדר העיט הלבן (אנ'), 6 בספטמבר 1793; 1 בדצמבר 1815
ממלכת פרוסיה:
אביר מסדר העיט האדום (אנ'), 1795
אביר מסדר העיט השחור, 16 במרץ 1796
ממלכת בוואריה: אביר מסדר הוברט הקדוש (אנ'), 1825
המסדר הריבוני הצבאי של מלטה: אביר הכבוד והמסירות
הערות שוליים

1 2  Preußen (1832). Handbuch über den Königlich Preußischen Hof und Staat: für das Jahr .... 1832. Decker. p. 6.
↑  Preußen (1796). Handbuch über den Königlich Preußischen Hof und Staat. Decker. p. 27.
↑  'Liste der Ritter des Königlich Preußischen Hohen Ordens vom Schwarzen Adler (1851), "Von Seiner Majestät dem Könige Friedrich Wilhelm II. ernannte Ritter" p. 13
↑  Bayern (1828). Hof- und Staatshandbuch des Königreichs Bayern: 1828. Landesamt. p. 7.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810675843005606  BnF: cb14802472j (data)  GND: 115548149  ISNI: 0000 0001 0975 3031  LCCN: nr99013152  MusicBrainz: b1cf4447-4d41-4e47-ac6f-f4e92436e72e  NTA: 160282217  RKD: 65404  SNAC: w6sf3qmb  ULAN: 500064984  VIAF: 56878885   WorldCat (עם VIAF): 56878885 
דיוקנו, ציור מ-1797
שופן מנגן בפסנתר בסלון ברלין של רדזיוויל ב"פאלה רדזיוויל" (הנריק סימירדזקי, 1887)
אנדריאס אשבך

| --- | --- |

 לידה:  15 בספטמבר 1959 (בן 65) אולם, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת שטוטגרט 
 שפות היצירה:  גרמנית 
 יצירות בולטות:  וידאו ישו 
 תקופת הפעילות:  מ-1991 
 פרסים והוקרה:  Kurd-Laßwitz-Preis (2019)  פרס המדע הבדיוני הגרמני לסיפור קצר (1998)  פרס איגנוטוס לרומן הזר הטוב ביותר (2005)  פרס המדע הבדיוני הגרמני (2004)  פרס בוב מורן (2000)  פרס הדמיון הגדול 
 andreaseschbach.de
 
אנדריאס אשבך (בגרמנית: Andreas Eschbach, נולד ב-אולם, 15 בספטמבר 1959) הוא סופר גרמני, נודע בייחוד בספרי המדע הבדיוני והפנטזיה שכתב.
ביוגרפיה

אשבך למד הנדסת אווירונאוטיקה באוניברסיטת שטוטגרט, אולם לא סיים לימודים אלה ועבד כמפתח תוכנה ויזם. הצלחתו כסופר איפשרה לו בהמשך להקדיש את עצמו לספרות.
התחיל לכתוב ספרות מגיל 12. סיפורו המדע בדיוני הראשון Dolls (בובות) פורסם בשנת 1991 במגזין הגרמני למחשבים C't.
בשנת 1994 זכה במלגת הלימודים של קרן ארנו שמידט המיועדת לסופרים הגרמנים החדשים המוכשרים ביותר.
את הרמון הראשון "אורגי השערות" כתב בשנת 1995.
שבעה מספריו זכו בפרס קורד-לאסוויץ, אחד הפרסים היוקרתיים ביותר בתחום המדע הבדיוני בגרמניה.
ארבעה רומנים שלו זכו בפרס המועדון הגרמני למדע בדיוני והחל משנת 2000 הוחלט שלא ישתתף בתחרות עקב יתרונו המובהק לעומת שאר המתחרים.
חלק מספריו תורגמו לשפות רבות, כולל אנגלית, צרפתית, איטלקית, רוסית, טורקית ויפנית.
אנדריאס אשבך התגורר על יד שטוטגרט. אחרי 2003 גר עם אשתו השנייה, מריאנה, בחבל ברטאן בצרפת.
פרסים ואותות הוקרה

- 1994 - מלגת ארנו שמידט
פרס קורד-חאסוויץ (גרמניה) - שבע פעמים, בין השאר, עבור:
Solarstation
Jesus Video
Kelwitts Stern
גראן-פרי של הפנטזיה (Gran Prix de l'Imaginaire) (צרפת) עבור הרומן "אורגי השערות"
פרס בוב מוראן (בלגיה) עבור "אורגי השערות"
ספרים > רומנים

1995 - Die Haarteppichknüpfer (אורגי השערות)
1996 -Solarstation (התחנה הסולארית)
1998 - Video Jesus (וידאו ישו)
1999 -Kelwitts Stern
2001 - Quest
2001 - Eine Billion Dollar (טריליון דולר)
2003 - Exponential Drift - פורסם ב-2002 בפיליטון בעיתון פרנקפורטר אלגמיינה
2005 - Der Letzte seiner Art (האחרון במינו)
2005 - Der Nobelpreis (פרס נובל)
2009 -Ein König für Deutschland (מלך לגרמניה)
2011- Herr Aller Dinge (אדון כל הדברים)
2013 - Todesengel (מלאך המוות)
2014 - Der Jesus-Deal (עסקת ישו)
ספרים > רומנים לנוער

''Perfect Copy: Die zweite Schöpfung (2002) (עותק מושלם:הבריאה השנייה)
סדרת Das Marsprojekt (2004) (הפרויקט מאדים):
Das ferne Leuchten (2005), (מהדורה חדש של Das Marsprojekt)
Die blauen Türme (2005),
Die gläsernen Höhlen (2006)
Die steinernen Schatten (2007),
Die schlafenden Hüter (2008),
Gibt es Leben auf dem Mars oder Das Marsprojekt – der flüsternde Sturm (2009),
(a short story-length prequel to the Marsprojekt-series)
(סיפור קצר המהווה פריקוול לסדרת "הפרויקט מאדים")
Die seltene Gabe (2004)
סדרת Out:
Black Out (2010),
Hide Out (2011),
Time Out (2012),
(2015) Aquamarin
ספרים > סיפורים

Dolls
Der Mann aus der Zukunft
Die Wunder des Universums
Humanic Park
Halloween
2008 - Eine unberührte Welt - קובץ סיפורים
Unerlaubte Werbung
Der Drache im Hindukusch
ספרים > אנתולוגיות

2004 - Eine Trillion Euro ("טריליון אירו" - קובץ סיפורים מאת סופרי מדע בדיוני אירופיים בעריכתו. כוללת סיפורית מאת פייר בורדאז', ז'אן-קלוד דיניאש, ולריו אוונג'ליסטי, וולפגנג ישקה, מייקל מאראק ואחרים.
זכתה בגראן פרי של הפנטזיה (צרפת)
ספרים > אחרים

סדרת Perry Rhodan
Der Gesang der Stille (1998)
Die Rückkehr (2005)
Die Falle von Dhogar (2009)
Stellaris #25 Ein unbedeutender Mann (פורסם ב Perry Rhodan - (2011)
Der Techno-Mond (2013)
Willkommen im Tamanium! (2015)
An Rhodans Grab (2015)
(2004) Das Buch von der Zukunft מסה
עיבודים לסרטים לפי ספריו

אורגי השערות - לטלוויזיה (בבימוי סבסטיאן נימן)
עיבודים לתסכיות רדיו לפי ספריו

בגרמנית:
Eine Billion Dollar
Quantenmüll
Das Jesus-Video
Der Jesus deal
סדרת Perry Rhodan
אנדרגוגיה

אנדרגוגיה היא שם כולל לשיטות ועקרונות המשמשים בחינוך מבוגרים. המילה נטבעה כהלחם של המלים היווניות ἀνδρ- (andr-), שפירושה "גבר", ו־ἀγωγία (agogia), שפירושה "הובלה", ובהשאלה, "חינוך", כך שהמלה אנדרגוגיה פירושה "חינוך גברים", להבדיל מ"פדגוגיה" שפירושה "חינוך ילדים".
אנדרגוגיה מוגדרת, בדרך כלל, כאמנות ומדע של למידת מבוגרים או תמיכה בלמידת מבוגרים. אנדרגוגיה מבוססת על תפיסה הומניסטית של לומדים בעלי הכוונה עצמית ואוטונומית שבה מורים מוגדרים כמנחי למידה. באנדרגוגיה הלמידה היא עצמאית, מתפתחת ממשימות ובעיות של החיים.
המונח אנדרגוגיה הוטבע לראשונה בשנת 1833 על ידי אלכסנדר קאפ (אנ') ואילו מלקולם נואלס, הנחיל את השימוש במושג במחקריו האקדמיים. התיאוריה האנדרגוגית של נואלס הפכה לתפיסה המובילה באקדמיה והשפיעה על מדיניות מספר מדינות באירופה על תיאוריות בניהול, רפואה וחינוך.
היסטוריה

לפי הידוע לחוקרים, השימוש, הראשון, במנוח אנדרגוגיה, נעשה ב-1883 על ידי אלכסנדר קאפ בספרו הרעיונות החינוכיים של אפלטון (Platon’s Erziehungslehre). ספרו של קאפ עוסק בחשיבות הלמידה לאורך החיים. המנוח, אנדרגוגיה, לא היה בשימוש על אף שהתיאוריה בנושא חינוך מבוגרים התפתחה בשנות העשרים של המאה העשרים. קבוצה של חוקרים מדיסיפלינות שונות חברו יחד לפתח תיאוריה ללימוד מבוגרים והמנוח אנדרגוגיה חזר לשימוש. הם קראו לעצמם Hohenrodter Bund וניסו לענות על השאלות למה, לשם מה ואיך נעשה לימוד מבוגרים. אדוארד לינדמן, מחנך אמריקאי שהגיע לגרמניה באותן השנים, ללמוד את תנועת העובדים הלומדים בגרמניה והתוודע למונח אנדרגוגיה והביא אותו לארצות הברית.
בשנות החמישים של המאה העשרים, החלו חוקרים במדינות שונות באירופה, להשתמש שוב במנוח, לעיתים כפרקטיקה ולעיתים כתיאוריה. ב-1964 ג'יי א. סימפסון, חוקר בריטי, הציע שאנדרגוגיה תהייה כותרת רחבה לבניית גוף ידע רלוונטי להכשרתם של העוסקים בחינוך מבוגרים. לטענתו, הענפים העיקריים של האנדרגוגיה יכולים להיות מקבילים לתחומים בחינוך ילדים. ארבעת הענפים העיקריים שהציע יהיו: חקר העקרונות של חינוך מבוגרים, המבוגרים עצמם, פסיכולוגיה חינוכית של מבוגרים ושיטות אנדראגוגיות להוראת מבוגרים.
ב-1967, מלקולם נואלס שמע לראשונה את המשג, אנדרגוגיה, ממחנך מבוגרים יוגוסלבי, דושאן סביצ'ביץ', שהשתתף במפגש קיץ שנואלס אירח באוניברסיטת בוסטון. נואלס פרסם את תפיסתו בנושא אנדרגוגיה ב-1968 במאמר עם השם הפרובוקטיבי: אנדרגוגיה, לא פדגוגיה.
נואלס הציג שש הנחות לגבי למידת מבוגרים:
מוטיבציה. הלומד הבוגר צריך להבין מדוע הוא לומד את מה שהוא לומד, איזו תועלת תביא לו הלמידה, ומה הן ההשלכות אם לא ילמד
ניסיון חיים. ללומד הבוגר יש ניסיון והוא הבסיס ללמידה
תפיסה עצמית. הלומד הבוגר מקבל בעצמו את ההחלטות לגבי הלמידה כולל בחירת הנושאים, דרכי הלמידה וההערכה
מוכנות ללמידה. הלומד הבוגר בוחר ללמוד כאשר נושאי הלימוד רלוונטיים לעבודתו ו/או לאספקטים אחרים בחייו האישיים
אורינטציה. האורנטיציה של הלומד הבוגר היא פרקטית
מוטבציה. לבוגר דחף פנימי ללמידה, שיפור איכות חיים, שביעות רצון והגשמה עצמית, לצד מניעים חיצוניים כמו שיפור ההשתכרות וכיוצא בזה
בשנות השבעים של המאה העשרים תיאוריות מתחום למידת המבוגרים עזרו לחולל מהפכה באופן שבו בוצעו תוכניות הכשרה בעולם העבודה. המחקר האקדמי והתוכניות להכשרת מבוגרים התרחבו מאוד. נואלס האמין שאנדרגוגיה מציעה ערך רב לשיפור היחסים הבין אישיים ולתהליכי יעול בחברות תעשייתיות.
עקרונות אנדרגוגיה

על בסיס ההנחות של נואלס, חוקרים ניסחו את עקרונות האנדגוגיה:
מבוגרים חייבים לרצות ללמוד: הם לומדים ביעילות רק כאשר הם חופשיים לנהל את הלמידה שלהם. הלמידה מתבססת על מוטיבציה פנימית לפתח מיומנות חדשה או לרכוש ידע
מבוגרים רואים בלמידה תהליך של פיתוח הפוטנציאל להתקדמות בחיים
מבוגרים לומדים באמצעות פתרון בעיות
מבוגרים מתבססים בלימודים על ידע וניסיון קודם שרכשו
מבוגרים מצפים שיתפסו אותם כבעלי ניסיון וידע גם בזמן שהם לומדים
מעורבות הלומדים הבוגרים בתכנון הלמידה: תוכן ומתודולוגיה
הלמידה היא הדדית הן של המורים והן של הלומדים המבוגרים
בין אנדרגוגיה לפדגוגיה

האנדרגוגיה שונה מפדגוגיה בתפיסת הלומד והלמידה:
כאשר האדם מתבגר הוא הופך מישות תלויה לישות המכוונת את עצמה. המבוגר אינו רואה את עצמו כלומד התלוי במורה אלא כמי שפעיל מתוך הכְוונה עצמית או כיוצר.
המבוגר שונה מן הילד באופן שבו הוא תופס את ניסיון החיים. הילדים מתייחסים אל הניסיון כאל אירוע חיצוני שאירע להם, ואילו המבוגרים תופסים אותו כחלק מזהותם.
יש הבדל בין ילדים למבוגרים במוכנוּת ללמידה. משימה התפתחותית היא משימה שצצה בשלב מסוים בחייו של אדם ויוצרת "מוכנות ללמידה", רגע שבו אפשר ללמדו. ההצלחה במשימה הזאת מובילה להצלחה במשימות עתידיות. ילדים ובוגרים כאחד מתנסים בצמיחה בעזרת משימות אלו. מכל מקום המשימות שגורמות לילדים להתפתח נוטות להיות תוצרים של תהליך התבגרות פיזיולוגי ומנטלי. בהשוואה, אלו של המבוגרים הן בעיקר תוצרי התפתחותם של תפקידים חברתיים.
ילדים ומבוגרים נבדלים אלה מאלה בציפייה שלהם ללמידה. לילדים פרספקטיבה של יישום דחוי: "מה שאני לומד בבית-הספר היסודי יעזור לי בלימודיי בתיכון" וכדומה. על כן הם נוטים ללמוד מתוך התייחסות לנושא הנלמד. לעומתם, מבוגרים מתייחסים ללימודיהם בפרספקטיבה מיידית: הם רוצים ליישם לאלתר את אשר הם לומדים, ורואים בלימודיהם אמצעי לשיפור יכולתם להתמודד עם בעיות החיים. המבוגרים נכנסים אפוא לפעילות לימודית בגישה של פתרון בעיות.
האנדרגוגיה כאמור היא תורת חינוך המבוגר בניגוד לחינוך הפדגוגי - החינוך לילד. תורה זו סחפה אחריה דיון נרחב ויש רבים המאמינים שאין צורך בה, מאחר שהיא אינה שונה מהפדגוגיה כלל. [דרוש מקור]
אן הנסון שוללת את האנדרגוגיה וסבורה כי אין צורך בה, לומדים מבוגרים אינם שונים מלומדים שהם עדיין ילדים ולא קיימת הצדקה לבניית תאוריה נפרדת. לטענתה, האנדרגוגיה מציגה תמונה אידיאלית של הזדמנויות למידה למבוגרים ומניחה שמבוגרים מתנהגים כלומדים אוטונומיים.[דרוש מקור]
על פי ג'וזף דיוונפורט הן הפדגוגיה והן האנדגוגיה מדגישות את תפקיד המורה ומתעלמות מחלקו של התלמיד, לכן אין צורך בהפרדתן.[דרוש מקור]
דאי ובסקט טוענים שזו אינה תאוריה ללמידת מבוגרים אלא אידאולוגיה חינוכית ללמידה חקרנית. האנדרגוגיה אינה מתאימה לכל מצב. מחקרים אחרים הטילו ספק בהנחות היסוד.[דרוש מקור]
רוזנבלום ודרנקוולד מצאו[דרושה הבהרה] ששיתוף לומדים בתהליך הכנת הקורס, אבחון מטרות ועיצוב התוכנית לא יצר הבדל משמעותי ברמת הלמידה.
קונטי טוען כי הגישה הפדגוגית, השמה את המורה במרכז, יעילה יותר למטרות לטווח קצר כגון הכנה למבחן, ואילו הגישה האנדרגוגית, בה הלומד במרכז, יעילה יותר למטרות לטווח הקצר בלימוד מיומנויות בלבד.
קנטי טוען שהאנדרגוגיה והפדגוגיה הן שתי גישות שונות לחינוך ילדים ומבוגרים: הראשונה "מתקדמת" והשנייה "מסורתית". הוא דוחה את שתיהן בצורתן הקיצונית לטובת גישה המבוססת על התנסות ונושא.
נואלס האמין באנדרגוגיה וראה אותה כמנוגדת לפדגוגיה. הוא טען שבנוסף לארבע הנחות היסוד קיימות שתי הנחות יסוד נוספות:
מבוגרים יכולים ללמוד (מחקר טוען שעקרונית היכולת ללמוד קיימת בכל תקופת חיים).
הלמידה היא תהליך פנימי הנמצא בשליטת הלומד וכרוכים בו גורמים אינטלקטואליים, רגשיים ופיזיולוגיים.
הצעות ליישום

אופלטקה מציע לשקול השקת קורסים רלוונטיים ללומד המבוגר תוך יצירת עניין: קורסים בחיי המבוגר, עבודה והורות וכיוצא בזה. בהתאם לממצאי ספרות מחקרית וניסיונן של אופלטקה להלן הצעות ליישום: הקשבה לצרכים ייחודיים – הזמנת הלומד לשיחה אישית והקשבה לצרכיו. שימוש בדיון בכיתה – הוראה בצורת דיון מעודדת אינטראקציה קבוצתית של חילופי רעיונות ומחשבות. מטלות מאתגרות אינטלקטואלית – המבוגר עשוי לראות במטלה זו כאתגר ומענה לצרכיו האינטלקטואליים. התחשבות בציפיות הלומד – כבר בתחילת הקורס הלומד יגיש בכתב את ציפיותיו כדי להשוותן עם ציפיות המרצה. בשנים האחרונות נוספה אופציה ללמידה מתוקשבת שהיא מתאימה במיוחד ללומדים בוגרים מפני שניתן ללמוד באמצעותן בכל זמן ובגלל היכולת לבחור בקורסים לפי תחומי עניין ולא לפי מקום מגורים. תנאים אלה המתאימים בעיקר ללומדים עובדים המוגבלים בזמנם.
ראו גם

חינוך מבוגרים
לקריאה נוספת

אופלטקה י'. (2008). הסטודנט המבוגר צרכים מיוחדים והשתמעויות להוראה בחינוך הגבוה. על הגובה 7: 15-17
צביה רחימי שפרן, למידת מבוגרים בתפיסה ארגונית
הערות שוליים

↑  andragogy - definition of andragogy in English | Oxford Dictionaries, web.archive.org, ‏2017-01-01
1 2 3  משרד התמ"ת. אנדרגוגיה יסודות בלמידת מבוגרים.
1 2  אופלטקה*, 2008
1 2  Imed Bouchrika, The Andragogy Approach: Knowles’ Adult Learning Theory Principles, Research.com
1 2 3 4  John A. Henschke, [https://www.iup.edu/pse/files/programs/graduate_programs_r/instructional_design_and_technology_ma/paace_journal_of_lifelong_learning/volume_25,_2016/henschke-1.pdf A History of Andragogy and its
Documents as they Pertain to Adult Basic and Literacy Education], PAACE Journal of Lifelong Learning, 2016
↑  Malcolm Knowles, Andragogy II, web.cortland.edu
1 2  Jost Reischmann, Andragogy. History, Meaning, Context, Function, 2004
↑  Kristen M. De Vito, [https://www.researchgate.net/publication/45785743_Implementing_Adult_Learning_Principles_to_Overcome_Barriers_Of_Learning_in_Continuing_Higher_Education_Programs Implementing Adult Learning Principles to Overcome Barriers Of
Learning in Continuing Higher Education Programs], Online Journal of Workforce Education and Development Volume III, Issue 4, 2009
↑  Knowles, M, The modern practice of adult education: Andragogy versus pedagogy., Rev. and updated ed. Englewood Cliffs, NJ: Cambridge Adult Education, 1980
↑  H. Bivens, D. Morland. (2004). Designing instructional articles in online courses for adult learners
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4015428-2  NKC: ph114043
ארל (תואר אצולה)

ארל (באנגלית: Earl) היא תואר אצולה בבריטניה. מקור התואר הוא במילה האנגלית הישנה eorl, "אדם ממוצא אצילי או אציל בדרגתו". המילה קשורה לצורה הנורדית העתיקה jarl, ומשמעותה "ראש שבט", במיוחד כזה שנקבע לשלוט בטריטוריה במקום מלך. לאחר הכיבוש הנורמני של אנגליה, הפך התואר "ארל" למקבילה של הרוזן. באנגליה המוקדמת משמעותו הייתה דומה יותר לדוכס. בסקוטלנד הוטמע המושג "מורמר", mormaer). שמות חלופיים לדרגה המקבילה ל"ארל" או ל"רוזן" במבנה האצולה משמשים במדינות אחרות, כמו הקזוקו (伯爵) בתקופת הקיסרות היפנית שלאחר הרסטורציה של מייג'י.
בבריטניה המודרנית, ארל הוא תואר אצולה (peerage) המדורג מתחת למרקיז ומעל לוויקונט. צורה נשית של ארל לא התפתחה; במקום זאת, משתמשים ב-countess.
בעידן המודרני, תוארי ארל נוצרו בדרך כלל רק עבור בני משפחת המלוכה הבריטית. תואר הארל הלא-מלכותי האחרון, הארל מסטוקטון, נוצר ב-1984 עבור הרולד מקמילן, ראש הממשלה מ-1957 עד 1963.
ראו גם

תה ארל גריי
רוזן גריי
הערות שוליים

↑  "Earl". Collins Dictionary. 23 בספטמבר 2014. נבדק ב-23 בספטמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Earl". Oxford English Dictionary. נבדק ב-24 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Stevenson, Angus, ed. (2007). Shorter Oxford English Dictionary. Vol. 1 A-M (6th ed.). Oxford: Oxford University Press. ISBN 978-0-19-920687-2.
ערך זה הוא קצרמרבנושא אנגליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בוזון

| המודל הסטנדרטי של פיזיקת החלקיקים> בוזונים | המודל הסטנדרטי של פיזיקת החלקיקים> פרמיונים | המודל הסטנדרטי של פיזיקת החלקיקים> פרמיונים | המודל הסטנדרטי של פיזיקת החלקיקים> פרמיונים |
| --- | --- | --- | --- |
: קווארקים
|  פוטון |  למעלה |  קסום |  עליון |
|  גלואון |  למטה |  מוזר |  תחתון |
: לפטונים
|  בוזוןZ |  נייטרינואלקטרוני |  נייטרינומיואוני |  נייטרינוטאואוני |
|  בוזון W |  אלקטרון |  מיואון |  טאו |
 בוזוןהיגס: 
בוזונים הם חלקיקים נושאי כוח שהספין שלהם הוא מספר שלם (בניגוד לפרמיונים). חלקיקים אלו עשויים להיות חלקיקים אלמנטריים או מורכבים מתת-חלקיקים אחרים. חלקיקים אלו לרוב מאפשרים העברת כוח בין פרמיונים שהם חלקיקי חומר. הבוזונים קרויים על שמו של סאטינדרה נאת בוז.
על פי תורת השדות הקוונטית והמודל הסטנדרטי, ארבעת הכוחות היסודיים בטבע (הכוח הגרעיני החזק, הכוח הגרעיני החלש, הכוח האלקטרומגנטי וכוח הכבידה) נישאים על ידי ארבע משפחות של בוזוני כיול, שהם 13 חלקיקים תת-אטומיים אלמנטריים:
פוטונים - בעל ספין 1, נושא את הכוח האלקטרומגנטי.
גלואון - בעל ספין 1, נושא את הכוח החזק. (ישנם שמונה סוגים).
בוזוני W ו-Z - בעלי ספין 1, נושאים את הכוח החלש (ישנם שני סוגי W וסוג אחד של Z).
הגרביטון המשוער - בעל ספין 2, נושא את כוח הכבידה.
לפי המודל הסטנדרטי קיים גם בוזון היגס, בעל ספין 0 הקובע את מסתם של שאר החלקיקים. קיומו של בוזון היגס עמד כהשערה משך מספר שנים, אך ביולי 2012 הוכרז במסגרת ניסוי שנערך בשווייץ על ודאות של 99.99995% לקיומו.
מזונים הם בוזונים נוספים, שהם חלקיקים תת-אטומיים שאינם אלמנטריים, המורכבים מקווארקים, ובעלי ספין שלם.
חלקיקים המורכבים מבוזונים (או ממספר זוגי של פרמיונים), גם הם בוזונים. כך אטומי הליום-4 או פונונים, למשל, הם בוזונים.
בניגוד לפרמיונים, מספר בוזונים יכולים להימצא באותו מקום ובאותו מצב פיזיקלי. במקרה כזה אין דרך להבדיל ביניהם - אין לחלקיק אחד זהות שונה מזו של החלקיקים האחרים. למעשה, בוזונים אף נוטים להימצא באותו מצב פיזיקלי (ראו עיבוי בוז-איינשטיין). הסיבה לכך שמספר בוזונים נוטים להימצא באותו מצב פיזיקלי (ושבמקרה כזה אין ביניהם שום הבדל) היא שלבוזונים יש מצב קוונטי סימטרי. מכך נובע גם שבוזונים מקיימים את סטטיסטיקת בוז-איינשטיין.
ראו גם

מיון החלקיקים