stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בואה (עם)
הערות שוליים

↑  Bas-Uele, in: Emizet François Kisangani and F. Scott Bobb, Historical Dictionary of the Democratic Republic of the Congo, Third ed., The Scarecrow Press, Inc, 2010. p. 45.
↑  Boa, in: Emizet François Kisangani and F. Scott Bobb, Historical Dictionary of the Democratic Republic of the Congo, Third ed., The Scarecrow Press, Inc, 2010. p. 54.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007292975805171  BnF: cb12479607t (data)  LCCN: sh85000040  SUDOC: 03399563X
ג'ורג'ו פרלסקה

| --- | --- |

פסל של ג'ורג'ו פרלסקה בבודפשט
 לידה:  31 בינואר 1910 קומו, איטליה 
 פטירה:  15 באוגוסט 1992 (בגיל 82) פדובה, איטליה 
 מדינה:  איטליה, ממלכת איטליה 
 מקצוע:  עובד ציבור, נדבן, כלכלן 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (9 ביוני 1988)  פרס ראול ולנברג  הצלב הגדול במסדר איזבלה הקתולית 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  ג'ורג'ו פרלסקה
 
שמו של פרלסקה מונצח על לוח זיכרון לראול ולנברג ולמצילי יהודים נוספים, בחצר בית הכנסת הגדול של בודפשט
ג'ורג'ו פרלסקה (באיטלקית: Giorgio Perlasca‏; 31 בינואר 1910 – 15 באוגוסט 1992), היה חסיד אומות העולם איטלקי שסייע ללאסלו סמושי בעבודתו בשגרירות הספרדית אשר התחזה למיופה הכוח של ספרד בהונגריה בחורף 1944, ובכך סייע לסמושי בהצלת חייהם של אלפי יהודים מגרמניה הנאצית והשואה.
ילדות

פרלסקה נולד בקומו וגדל במזרה די פאדובה, שבמחוז ונטו. במהלך שנות ה-20 הוא הפך לתומך בפשיזם, ולחם במזרח אפריקה במהלך המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה ובמלחמת האזרחים בספרד, וכהכרת תודה הוא קיבל מפרנסיסקו פרנקו רישיון מעבר לשגרירויות הספרדיות. בהדרגה הוא התאכזב מהפאשיזם - במיוחד לאור הברית בין איטליה לגרמניה הנאצית, ובעקבותיה החלת החוקים האנטישמיים ב-1938.
מלחמת העולם השנייה

במהלך מלחמת העולם השנייה, פרלסקה עבד ברכישת אספקה לצבא איטליה בחבל הבלקן. כאשר הנאצים כבשו את הונגריה ב-1944, במקום להסתלק יחד עם יתר הצוות הדיפלומטי (איטליה באותה עת נכנעה לבעלות הברית), הוא נמלט לשגרירות הספרדית בבודפשט, ומיד הפך לאזרח ספרדי תחת השם חורחה פרלסקה, בשל מעמדו כתומך במהפכה שהתחוללה במלחמת האזרחים בספרד. הוא עבד יחד עם הדיפלומט הספרדי אנחל סאנס בריס, ודיפלומטים אחרים ממדינות נייטרליות למען הברחת יהודים מהונגריה.
כשסאנס בריס סולק מהונגריה לשווייץ בנובמבר 1944, ממשלת הונגריה הורתה לפנות את מבנה השגרירות הספרדית ומבנים אקסטרה-טריטוריאליים נוספים בהם יהודים מצאו מפלט. פרלסקה מיד מסר הצהרת שקר, כי סאנס בריס נסע לשווייץ לביקור קצר, ומלבד זאת הוא מינה ממלא מקום במקומו.
במשך החורף, פרלסקה פעל לשם החבאתם, הגנתם, והאכלתם של אלפי יהודים בבודפשט, וכן ניסה להשיג להם אישורי מעבר בטוחים, על בסיס החוק הספרדי המעניק אזרחות ליהודים ממוצא ספרדי.
הכרה בפועלו

מיד לאחר המלחמה שב פרלסקה לאיטליה וחי בצניעות לאחר שהשקיע כמעט את כל רכושו בתשלומי שוחד לבכירים גרמניים והונגריים בבודפשט. הוא התגלה בתחילת שנות ה-90 על ידי העיתונאי האיטלקי אנריקו דאליו (Enrico Deaglio). בתחילה סירב להתראיין בטענה שאין שום דבר מיוחד במעשיו וכי "כל אדם הגון היה נוהג כך". דאליו פרסם את סיפורו של פרלסקה בספר שיצא בשנת 1991 תחת הכותרת "La Banalità del Bene: Storia di Giorgio Perlasca" ("הבנאליות של הטוב: סיפורו של ג'ורג'ו פרלסקה". כותרת הספר היא פרפרזה על שם ספרה הידוע של חנה ארנדט "אייכמן בירושלים: דוח על הבנאליות של הרוע"). הספר היווה מקור השראה לסרט איטלקי "Perlasca, Un Eroe Italiano" ("פרלסקה, גיבור איטלקי").
ג'ורג'ו פרלסקה נפטר מהתקף לב ב־1992, וקיבל אות כבוד מממשלות איטליה, הונגריה וספרד. בישראל, העניק לו יד ושם את התואר חסיד אומות העולם. ב־1998 הנפיק השרות הבולאי בישראל, בשיתוף יד ושם, בול ליום הזיכרון לשואה ולגבורה, הנושא את דיוקנותיהם של חמישה דיפלומטים חסידי אומות העולם, ביניהם פרלסקה.
בשנת 2010, השרות הבולאי באיטליה הנפיק בול עם דיוקנו של ג'ורג'ו פרלסקה.
היה נשוי עם ילדים ונכדים.
העץ שניטע ביד ושם לכבוד פרלסקה
בואה האי ראונד

| בואה האי ראונד |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: בולייריים
סוג:: Casarea 
מין:: בואה האי ראונד
שם מדעי
 Casarea dussumieri ‏שלגל, 1837

בואה האי ראונד (שם מדעי: Casarea dussumieri) הוא מין של נחש יחידי בסוגו ובמשפחתו - הבולייריים (Bolyeriidae).הוא קרוב רחוק של נחשי הבואה והפיתוניים, אך בעל מאפיינים ייחודיים. נחש זה חי בטבע רק באי ראונד (אנ') שבמאוריציוס.
מאפיינים

אורכו מגיע ל-150 ס"מ והוא בעל ראש גדול, לסת חזקה בעלת מפרקים היכולים להתפצל ולהתרחב, גוף צר ומוארך יחסית וקשקשים בצבע חום כהה מנומר עם כתמים בהירים.
הנחש חי רק באי ראונד ובאיים סביבו ביערות גשם וניזון בעיקר מציד לטאות שונות כמו שממיות וחומטים. בשבי הוא יסכים לקבל גורי עכברים או עוף.
נחש זה מצוי בסכנה בטבע עקב פגיעה ביערות בהם הוא חי, פגיעה בלטאות שהוא צד. בזמן האחרון המין התאושש מעט מהפגיעות, בעיקר בגלל סילוק הארנבות שהובאו לאי ופגעו בצמחייה שבו, אותה צריך הנחש כדי להסתתר מטרף ומטורפים.
הערות שוליים

↑  בואה האי ראונד באתר הרשימה האדומה של IUCN
ג'ואקינו גרקו

| --- | --- |
תמונה מספרו של גרקו
תמונה מספרו של גרקו
 לידה:  1600 בערך Celico, איטליה 
 פטירה:  1634 בערך האיים האנטילים 
 הישג בולט:  מהראשונים שרשמו משחקי שחמט
 מקצוע נוסף:  כותב ספרי עיון, פרובלמאי 
 מדינה:  איטליה
 
ג'וֹאָקִינוֹ גְרֶקוֹ (באיטלקית: Gioachino Greco;‏ 1600–1634 בערך) היה שחמטאי איטלקי, מהראשונים שרשמו משחקי שחמט. בסך הכל רשם גרקו 77 משחקים.
סגנונו

הסגנון השחמטאי שהוא מתאר בספרו מאפיין את השחמטאי המתחיל: לא מחמיץ אף הזדמנות לתת שח, מביא את המלכה מיידית למשחק, לא נותן מחשבה על פיתוח מסודר של הכלים ומסתער בהתקפה מוחצת על המלך היריב.
שיטה זו מצליחה, או שנכשלת בצורה מוחלטת. רמת המשחק ההגנתי אפסית ויש העדר מוחלט של תוכנית עמוקה כלשהי.
אמני השחמט בתקופת גרקו התעלמו מהרגלים. השיטה להתנגד להתקפת המחץ שבדרך כלל נוהלה על ידי הצד המשחק בלבן הייתה למקם את הכלים בעמדות מפתח, לקבל את ההקרבות של הצד התוקף ולאחר מכן לזכות במשחק בזכות היתרון החומרי. האמנים של הצד התוקף ביצעו תחבולות מזהירות, בשעה שהאמנים המגינים השתמשו בהחלפות כלים שיטתיות ככלי להחליש, ולבסוף להביס את ההתקפה.
האמנים מהסוג הראשון "המציאו" את הגמביט, ההקרבה, והאמנים מהסוג השני פיתחו את "המשחק השקט" Giuoco Piano בפתיחה האיטלקית. משום שגרקו היה איטלקי, קרויה פתיחה זו על שמו עד היום. הנה עמדת הפתיחה לאחר שלושת המסעים הראשונים: 1.ה4 ה5 2.פ-ו3 פ-ג6 3.ר-ג4 ר-ג5
משחקיו - שכולם היו כנגד יריב אנונימי שכונה "NN" (בלטינית: Numa Numentius, 'פלוני אלמוני') - היו משחקים סבירים, פשוטים אבל נתנו מידע מועיל רב על מלכודות בפתיחה. בין משחקיו היה מט החנק הראשון.
אלמוני - גרקו (שנת 1620):
גרקו סלל את הדרך להרבה אנשים שסגנונם הוא ליזום התקפה, כגון פול מרפי ופרנסואה אנדרה פילידור.
גרקו – אלמוני (שנת 1620)
1. ה4 ה5
2. פו3 מהו6 מסע סתמי של שחור. הלבן בעקבותיו יפתח כלי נוסף
3. רג4 מהז6 מסע סתמי נוסף של השחור, שכבר נמצא בפיגור ניכר בפיתוח הכלים. הלבן מצריח ומשפר שוב את מיקום כליו.
4. O-O מה:ה4 השחור מתפתה לזכות ברגלי, מסע שלישי רצוף עם המלכה כאשר אף כלי שלו עוד לא פותח. מתכון בטוח לקטסטרופה. הלבן "מקריב" כעת רץ, תוך איום בשח
5. ר:ו7+ מ:ו7 והשחור מתפתה ל"זכות" בכלי.
6. פז5+ מה8 כעת הלבן מאיים בו זמנית על המלך והמלכה מזלג, זוכה במלכה ובמשחק.
7. פ:ה4 1-0
משחק זה ממחיש היטב את השיטה בה הלבן מקדם את פיתוח כליו בצורה מאורגנת, מול המסעים חסרי התכלית של השחור.
גרקו – אלמוני (שנת 1620)
1. ד4 ד5
2. ג4 ד:ג4 השחור נוקט כאן בגמביט המלכה הנרצה
3. ה4 ב5 תגובת הלבן נדירה, וכיום כמעט שאין רואים אותה יותר במשחקים תחרותיים. השחור מנסה להגן על הרגלי שבו "זכה", שגיאה אופיינית לשחקן מתחיל. עדיף להתחיל את פיתוח הכלים ולא לנסות להגן על הרגלי.
4. א4 ג6 מסעו הרביעי של הלבן נועד לפתוח את טור א' לצריח שלו, ומסעו של השחור מנסה שוב להגן על רגלי היתרון שלו.
5. א:ב5 ג:ב5
6. ב3 א5
7. ב:ג4 ב4 בשלב זה לשחור אפילו יתרון בשטח העומד לרשותו
8. ד5 ה6
9. פד2 ה:ד5 סוף סוף הוזז כלי ראשון במשחק. עד כה כל המסעים היו של רגלים בלבד.
10. ה:ד5 רג5 שחור פיתח את הרץ, אך זה ייאלץ מיד לסגת. עדיף היה לצאת עם הפרש ל-ו6.
11. פב3 רב6 כאן ראוי לשקול את המסע פד7 ולהגן על הרץ במקום לסגת איתו.
12. ג5 מהה7+ לאחר מסע ג5 יתרונו של הלבן כבר ניכר. (לו השחור היה עונה רא7 הלבן היה משחק 13. ד6
13. מהה2 מה:ה2+ ייתכן שבמקום לקדם את נושא החלפת המלכות היה עדיף ללבן לשחק 13. רה3 ועל רד8 לשחק 14. רב5
14. ר:ה2 רד8 סיכום ביניים לאחר החלפת המלכות: הלבן שולט על מרכז הלוח בזכות רגלים ד5 ו-ג5, פיתח שני כלים, פרש ורץ. כל כלי השחור בשורה 8
15. רב5+ מו8
16. ג6 רב6
17. רה3 ר:ה3
18. ו:ה3 פו6 סיכום ביניים נוסף: המלך השחור בעמדה גרועה, כלי יחיד שיצא משורה 8 הוא הפרש ב-ו6, הרגלים של הלבן חזקים עוד יותר בזכות הקידום שלהם לשורה השישית, ואיומי זכייה בכלי עם קידומם לשורה השביעית.
19. ד6 ז6
20. ד7 ר:ד7
21. ג:ד7 פב:ד7
22. ר:ד7 פ:ד7
23. צ:א5 1-0 השחור נכנע. ללבן כלי תמורת רגלי, בסיום שלא יהיה קשה לזכות בו.
ראו גם: מלכודות בפתיחה בשחמט
בניית המשחק הבא

כדי לראות את המשחקים, יש לאפשר בדפדפן שלכם ג'אווהסקריפט.
[Event "Greco"]
[Site "Europe"]
[Date "1620.??.??"]
[Round "?"]
[White "Greco, Gioacchino"]
[Black "NN"]
[Result "1-0"]
[ECO "C40"]
[PlyCount "15"]
[EventDate "1620.??.??"]
[EventType "game"]
[EventCountry "ITA"]
[SourceTitle "EXT 2001"]
[Source "ChessBase"]
[SourceDate "2000.11.22"]
[SourceVersion "1"]
[SourceVersionDate "2000.11.22"]
[SourceQuality "1"]
1. e4 e5 2. Nf3 Qf6 3. Bc4 Qg6 4. O-O Qxe4 5. Bxf7+ Ke7 6. Re1 Qf4 7. Rxe5+ Kd8
8. Re8# 1-0
בית ליברמן

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון עירוני
 כתובת:  רח' גדוד 21, נהריה
 מיקום:  נהריה 
 מדינה:  ישראל 
 מנהל:  מאיה בר לב
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2000
 תאריך פתיחה רשמי:  2000 
 קואורדינטות:  32°59′29″N 35°05′42″E﻿ / ﻿32.9914°N 35.095°E﻿ / 32.9914; 35.095
  (למפת הגליל המערבי מוגדלת) בית ליברמן(למפת הגליל המערבי רגילה) בית ליברמן(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית ליברמן(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית ליברמן
 
המבנה לפני השיפוץ
בית ליברמן
בית ליברמן, מבתיה הראשונים של נהריה, משמש כיום כמוזיאון עירוני לתולדות העיר וכארכיון העיר נהריה. המבנה הוכרז על יד המועצה לשימור מבנים ואתרי התיישבות כמבנה לשימור.
ההיסטוריה של בית ליברמן

בשנת 1934 נחתם חוזה קנייה בין נציגי משפחת טואני הלבנונית לנציגי היזמים של המושבה לעתיד, נהריה, אשר כלל שני גושים של קרקע. אחד בן 2,000 דונם וקילומטר דרומית לו, גוש נוסף בן 325 דונם, אשר כונה "אנשרח" – מקום השמחה.
ביוני 1935 נמכר הגוש הדרומי לפיליפ ליברמן, תעשיין עשיר מגליציה שבפולין ושמו הוסב ל"עין שרה" על שם אשתו שרה-בבטה. בצדו הצפון מזרחי של הגוש, היה מבנה אשר נבנה במחצית השנייה של המאה ה-19 וסמוך לו בריכת אגירה פתוחה בה ניתן היה להתרחץ. הבית שימש למגורים וסביבו פעל משק מודרני עם פרות לחליבה, פרדס וגן ירק. ביוני 1938 התווספו עוד כ- 240 דונם, אשר נרכשו מקק"ל ובכך מנה הגוש כ- 550 דונם.
בתקופת מאורעות, 1936–1939 הותקף המשק ונדרשה הגנה על המקום. גרעין של קיבוץ עברון הגיע למקום, חלקו התגורר בקומה התחתונה של הבית וחלקו הקים את מחנהו דרומית לבית. על הגג נבנה מגדל תצפית. 
מבית ליברמן יצאה קבוצה להקמת שבי ציון שהוקמה במתכונת "חומה ומגדל", בשנת 1938. 
בשנת 1939 הגיע לבית ד"ר בנדיקט, בנו של פיליפ והתגורר בו עד מותו בשנת 1950. פיליפ ליברמן היה מגיע ארצה לביקורים בלבד בגלל מחויבותו לעסקיו בחו"ל. בפרוץ מלחמת העולם השנייה לא הספיק להימלט ונספה בשואה ב-1943.
בשנת 1942, היה הבית בסיס יציאה לפעולות וסיורים שביצעה מחלקת הסיירים, אשר פעלה במסגרת הפלמ"ח בפיקודו של יצחק רבין. עולים רבים אשר הגיעו באניות מעפילים העבירו לילה ראשון בבית ליברמן, שם הוסתרו על ידי חברי הפלי"ם.
אחרי מותו של ד"ר ליברמן נאלצה המשפחה למכור את "עין שרה" למעט הבית וארבעה דונם נוספים, לידי חברת רסקו.
בין השנים 1951 עד 1953 שימש הבית כבית ספר תיכון ראשון במושבה. בשנות החמישים, בחודשי הקיץ, התקיימו בו קייטנות לילדי עולים ולבני הקיבוצים. בראשית שנות ה-60 תכננה עיריית נהריה להקים בבית מוזיאון. אולם יורשיו של פיליפ ליברמן התנגדו להפוך את המבנה למוזיאון. לאחר מותה של קלרה ליברמן, רעייתו של ד"ר בנדיקט, בשנת 1968, לא טופל הבית והשנים הארוכות בהן עמד בשיממונו הפכו אותו לחורבה. בשנת 1971 עיריית נהריה הוציאה למבנה צו הריסה.
היורשת רחל אבנין ליברמן, בתה של קלרה, הגיעה לסיכום עם העירייה - יש לגדר את הבית, לאסור את הגישה אליו, ובמידת היכולת, על העירייה להציב תמיכות למבנה. בשנת 1995, יזמה העירייה, בשיתוף "המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ", בסיוע מפעל הפיס ובברכת משפחת ליברמן, את שיפוץ ושיקום המבנה. השיפוץ הסתיים והמוזיאון נפתח בשנת 2000.
המוזיאון העירוני > היסטוריה

גלגול ראשון של מוזיאון נהריה נפתח רשמית בפברואר 1941 בקומות התחתונות של מגדל המים של נהריה. המוזיאון היה מוזיאון עתיקות של ממצאים שנמצאו בסביבות נהריה וכאלו שהוחלפו עם מוזיאון רוקפלר. לצד העתיקות הוצג גם אוסף קונכיות. בסתיו 1942 נפתח במוזיאון תערוכה לזכר יהדות מרכז אירופה. בקיץ 1945 נפתח לצד המוזיאון חדר קריאה וספרייה. במהלך מלחמת העצמאות פונו כמעט כל המוצגים ממגדל המים והושארו אך מעט מוצגים בחדר הקריאה. בשנות ה-50 וה-60 המשיכו הקומות התחתונות של מגדל המים לשמש לתערוכות שונות, כאשר במקביל התקיימו תערוכות בבניין העירייה ובבית התרבות העירוני. הממצאים הארכאולוגיים פוזרו בחדריהם של ראש העירייה ופקידי העירייה.
בסוף 1970 הושגה הסכמה בין עריית נהריה ומרכז הקהילות היהודיות בגרמניה להקים מרכז קהילתי לזכר יהדות גרמניה שיכלול מוזיאון. בנובמבר 1971 נפתח המוזיאון הארכאולוגי של נהריה בבניין העירייה ובאפריל 1972 נפתח לידו מוזיאון המולוקולוגי. לצדם הוקם באותה עת גם מוזיאון לאומנות. באפריל 1974 התקיים טקס פתיחה של מוזיאון לתולדות העיר.
בשנת 1991 פורסם תוכנית להקים מוזיאון לצד בית העירייה החדש.
המוזיאון העירוני > כיום

כיום מאכלס בית ליברמן את המוזיאון העירוני לתולדות העיר. במוזיאון מוצגים תמונות מעברה של נהריה בהיבטים שונים: עיבוד חלקות חקלאיות, קליטת אוניות מעפילים, התפתחות ענפי התעשייה והקיט, התמודדות עם מצבים ביטחוניים וכלכליים מורכבים ועוד.  קיים גם אוסף פריטים מעבר העיר. ארכיון לתולדות נהריה נותן שירות לציבור על פי תיאום מראש. בארכיון אוסף תצלומים, כרזות, מודעות והתכתבויות אותנטיות מהן ניתן ללמוד אודות עברה של העיר ושל בית ליברמן מהתקופה שקדמה להקמת המדינה ובתקופה שלאחר מכן עד ימינו אלה.
במוזיאון נערכות גם תערוכות של אמנים שונים (בשנת 2008 למשל, נערכה במקום תערוכתו של הצלם יוסף דרנגר מאוסף של מוזיאון ישראל).
הערות שוליים

↑  בית ליברמן באתר המועצה לשימור אתרים
↑  זמירה שפירא, פיתוח החוף ותחבורה ימית יקדמו את הקייט בנהריה, מעריב, 8 במאי 1964
↑  בנהריה: רוצים להרוס הבית היהודי הראשון, מעריב, 4 במרץ 1971
↑  חג בנהריה: הוכרזה מועצה מקומית, הצופה, 7 בפברואר 1941
↑  עתיקות בנהריה, הארץ, 24 באפריל 1941
↑  המועצה המקומית בנהריה, הארץ, 18 במאי 1941
↑  מפעולות המועצה המקומית בנהריה, החפירות, הארץ, 25 בנובמבר 1941
נהריה לקראת עונת הרחצה, הארץ, 11 ביוני 1942
↑  אולם זכרון ליהדות אירופה במוזיאון בנהריה, הַבֹּקֶר, 18 באוקטובר 1942
↑  גרשון סוואט, נהריה - מקום נופש למופת, המוזיאון, הארץ, 18 באוגוסט 1944
↑  יפתח אולם קריאה, הארץ, 1 באפריל 1945
↑  עיר הקייט בימי חורף, משמר, 8 בינואר 1946
↑  עתיקות בנהריה והסביבה, הארץ, 2 ביוני 1950
↑  נערים מעכו ונהריה נעצרו כחשודים בגניבות, מעריב, 29 באוגוסט 1966
↑  נפתחה תערוכת בצלאל מן בנהריה, על המשמר, 20 ביוני 1968
↑  נהריה, נפתחה תערוכת ציירי ישראל, מעריב, 15 בפברואר 1966
↑  נהריה ללא עתיקות, הארץ, 16 בספטמבר 1963
↑  שמואל בנטוב, מרכז קהילתי יוקם בנהריה, על המשמר, 3 בדצמבר 1970
↑  מוזיאון עירוני נפתח בנהריה, דבר, 3 בנובמבר 1971
↑  ש. בנטוב, נפתח המוזיאון המלוקולוגי הראשון בארץ - בנהריה, על המשמר, 4 באפריל 1972
↑  רחל אנגל, עולה מניו יורק מציג במוזיאון של נהריה, מעריב, 20 ביולי 1973
↑  בהדלקת המשואות הערב, מעריב, 24 באפריל 1974
↑  מאיר הראובני, מרכז עירוני יוקם בנהריה בהשקעה של 50 מיליון דולר, מעריב, 22 באוקטובר 1991
↑  אלעד בצלאלי ודקלה ליאני, בית ליברמן, מדריך לאתרי המורשת - אתרי ביקור ומוזיאונים הסטוריים, 2019, עמ' 70
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008914375605171
אקולוגיה עמוקה

אקולוגיה עמוקה היא פיתוח חדש יחסית של הפילוסופיה האקולוגית (אקוסופיה) המחשיבה את האנושות כחלק אינטגרלי מסביבתה. האקולוגיה העמוקה נותנת משקל יתר לחשיבות של מינים שאינם אנושיים, מערכות אקולוגיות ותהליכים טבעיים מאשר הממסד הסביבתי המקובל והתנועות הירוקות. האקולוגיה העמוקה הובילה ליצירת מערכת חדשה של אתיקה סביבתית. עקרון הליבה של האקולוגיה העמוקה פותח על ידי הפילוסוף הנורווגי ארן נאס בדוקטרינת "שוויוניות הביוספרה" שלו, הטוענת כי לכל המינים זכות שווה לחיות ולשגשג. השימוש בשם התואר "עמוקה" מראה על הסתייגות מסביבתנות תועלתנית ובא להורות כי בניגוד לקיטלוג המקובל של אקולוגיה כדיסיפלינה מצומצמת של מדעי החיים, האקולוגיה העמוקה מתעסקת בעקרונות הפילוסופיים העמוקים הנוגעים לשאלת מיקומו של האדם באקוספירה.
התפתחות

הביטוי 'אקולוגיה עמוקה' הוטבע לראשונה על ידי הפילוסוף הנורווגי ארן נאס בשנת 1973 שגם עזר בפיתוח היסודות התאורטיים בבסיס המונח.
עבור ארן נאס, מדע האקולוגיה המתעסק בעובדות ולוגיקה בלבד, אינו יכול לענות על השאלות המוסריות בנוגע לאורח החיים שלנו. למטרה הזו אנו נצרכים לתובנה אקולוגית. האקולוגיה העמוקה שואפת לפתח תובנה כזו בעזרת התמקדות בחוויה עמוקה, שאלות עמוקות ומחויבות עמוקה. אלה הרכיבים של מערכת שלמה התומכים ומפרים אחד את השני. המערכת כולה היא מה שנאס יגדיר בתור אקוסופיה, פילוסופיה מתפתחת אך עקבית של קיום, חשיבה ופעולה בעולם, הכוללת תובנה אקולוגית והרמוניה
סטפן הרדינג, "מהי אקולוגיה עמוקה?", 2002
נאס דחה את הרעיון כי יצורים ניתנים לדירוג על פי חשיבותם היחסית. לדוגמה, התשובות לשאלות כמו האם לבעל החיים יש נשמה נצחית, האם הוא משתמש בהיגיון או האם יש לו תודעה, היוו את ההצדקה לדרוג בני האדם מעל בעלי חיים אחרים. נאס קובע כי "הזכות לכל צורות החיים לחיות היא זכות אוניברסלית שאינה ניתנת לכימות". העיקרון המטפיזי העומד בבסיס הרעיונות מובא לידי ביטוי בבהירות בטענתו של ורוויק פוקס כי "בני האדם ושאר מיני בעלי החיים הם כולם ביטויים של מציאות חיה אחת". בהתאם לכך, האקלוגיה העמוקה תתמוך בטענה המובאת בספרו של אלדו לאופולד כי בני האדם הם "אזרחים פשוטים בקהילה הביוטית". כמו כן, היא תתמוך בכלל האצבע לבחינת מוסריות אקולגית שטבע לאופולד: "דבר הוא נכון כאשר הוא נוטה לשמר את הקיום, היציבות והיופי של הקהילה הביוטית. הוא לא נכון כאשר הוא נוטה אחרת".
אקולוגיה עמוקה נותנת את הבסיס הפילוסופי לפעילות סביבתית מעשית המנסה להתנגד למה שנתפס כהרס עצמי של האנושות. אקולוגיה עמוקה וסביבתנות משתמשים בטענה כי מדע האקולוגיה מוכיח שמערכות אקולוגיות יכולות לספוג רק כמות מוגבלת של שינויים על ידי בני אדם או גורמים חיצוניים אחרים. כמו כן, שתיהן טוענות כי פעולות הסיווילזציה המודרנית מסכנות את הקיום התקין של המערכת האקולוגית הגלובלית. אקולוגים מתארים את השינוי והיציבות של מערכת אקולגית בצורות שונות כגון, הומאוסטזיס, שיווי משקל דינמי ועוד. ללא תלות בשאלה איזה מודל הוא המדויק ביותר, סביבתנים טוענים כי פעילות כלכלית מסיבית של בני האדם דחפה את המערכת האקולגית הרחק ממצבה "הטבעי" על ידי צמצום המגוון הביולוגי, שינוי אקלים והשפעות אחרות. כלומר, הסיווליזציה שלנו גורמת להכחדה המונית. אקולוגים עמוקים מקווים לגרום לשינוי פוליטי וחברתי בעזרת הפילוסופיה שלה.
התפתחות > מדעית

נאס ופוקס אינם מתיימרים להשתמש בלוגיקה או באינדוקציה מדעית כדי להגיע למסקנות הפילוסופיות שלהם היישר ממדע האקולוגיה, אולם הם טוענים כי כל מי שמתבונן במסקנות האקולוגיה המדעית וחקר הדינמיקה של מערכות לא יכול שלא להרגיש, ולו במרומז, את הטענות המטאפיזיות העומדות בבסיס האקולוגיה העמוקה.
בספרם משנת 1985, "אקולוגיה עמוקה", מתארים דבל וססונס את המקורות של האקולוגיה העמוקה. הם מונים את מדע האקולוגיה עצמו, ומחשיבים את חידושו העיקרי כגילוי מחדש בהקשר מודרני של הטענה ש-"הכל מקושר לכל דבר אחר". הם מציינים כי חלק מהאקולוגים וההיסטוריונים של הטבע אף פיתחו בעצמם תודעה אקולוגית עמוקה, חלקם בהקשר פוליטי וחלקם גם בהקשר רוחני, היוצאת ממגבלות זווית הראייה האנושית והתפיסה האנתרופוצנטרית המקובלת. בין המדענים הם מציינים במיוחד את רייצ'ל קרסון, אלדו לאופולד, ג'ון ליווינגסטון, פול רץ ארליך וברי קומונר, יחד עם פרנק פרייז'ר דרלינג, צ'ארלס סוט'רלנד אלטון, איוג'ין אודום ופול סירס.
מקור נוסף של האקולוגיה העמוקה שדבל וססונס מזכירים הוא "הפיזיקה החדשה". הם מתארים אותה כניפוץ של הגישה הקלאסית מבית מדרשם של דקארט וניוטון הרואה את היקום כמכונה הניתנת להבנה בעזרת הסברים ליניאריים של סיבה ותוצאה. הם מציינים במיוחד את ספרו של פריטיוף קאפרה "הטאו של הפיזיקה" המדגים כיצד הפיזיקה החדשה מובילה לתובנות מטאפיזיות בדבר הקשרים ההדדיים בין כל רכיבי הטבע.
הגרסה המדעית של השערת גאיה גם כאן השפיעה על התפתחות האקולוגיה העמוקה.
בספרם נותנים דבל וססונס קרדיט גם למשורר והמבקר החברתי האמריקני גארי סינדר - אדם הקשור בין השאר ללימודי בודהיזם, תרבות אינדאנית, חיי שטח ותנועות חברתיות אלטרנטיביות - כמקור מרכזי של תובנות בהתפתחות רעיונותיהם.
התפתחות > רוחנית

הרעיון הרוחני המרכזי של האקולוגיה העמוקה הוא בדבר היותה של האנושות חלק מהעולם ולא ישות נפרדת ממנו. כדי שהיחיד יוכל לקבל אינטואיציה ונקודת מבט אקוסנטרית שכזו עליו לעבור תהליך של הכרה עצמית מחודשת ("חזרה לארץ"). רעיון זה מבוסס על התובנה כי ככל שהעצמי יהיה מסוגל להרחיב את מעגל ההזדהות שלו עם אחרים (אנשים, בעלי חיים, מערכות אקולוגיות) הוא ימצא את עצמו חופשי ומשוחרר יותר. ורוויק פוקס מגייס את הפסיכולוגיה הבין-אישית כדי לתמוך ברעיון זה.
מסורות רוחניות נוספות השפיעו על האקולוגיה העמוקה ביניהם, טאואיזם, בודהיזם וג'ייניזם, בעיקר בזכות הגישה הלא דואליסטית שלהם בנוגע לאבחנה בין סובייקט לאובייקט. ביחס למסורת היהודית-נוצרית, נאס מעביר את הביקרות הבאה: "היוהרה של שלטון האדם (כפי שהיא משתקפת במקרא) נמצאת בהרגשת העליונות העומדת בבסיס המחשבה כי אנו קיימים כדי לפקח ולשלוט על הטבע בדומה לאיזשהו איש ביניים מכובד ביותר, הניצב בין הבורא לבריאתו". ביקורת זו הורחבה במאמרו של לין וייט משנת 1967 "אודות המקורות ההיסטוריים של המשבר האקולוגי". במאמר וייט אף מציע אלטרנטיבה לתפיסה הנוצרית המקובלת ביחס למעמד האדם בטבע, על פי הפילוסופיה של ההוגה הנוצרי פרנציסקוס מאסיזי, הטוען בזכות השוויון בין כל היצורים.
התפתחות > מעשית

בהשראת המסורת הבודהיסטית, ג'ואנה מקיי, פעילה נגד גרעיניות בארצות הברית, גילתה כי אחד המעכבים הגדולים ביותר לעבודתם של הפעילים הוא הנוכחות של רגשות בלתי מטופלים כגון ייאוש, עצב, כעס וזעם. ההתעלמות מרגשות אלו הובילה לאדישות וחוסר מוטיבציה אצל הפעילים.
אקולגים עמוקים מעשיים, כגון ג'ון סיד, טוענים כי אף על פי שאצל חלק מהאוכלוסייה קיימת המודעות האינטלקטואלית אודות הקשר ההדדי בין כל רכיבי הסביבה, התרבות המערבית מצליחה לשדוד מאיתנו את האינטואיציה והזדהות הרגשית עם רעיונות אלו שאולי היו לנו כילדים, בעזרת הדרה מסיבית של וחינוך בסביבה אנתרופוצנטרית.
בעקבות הספרים שנכתבו בנושא, "ייאוש ועבודת העצמה" ו-"העבודה שמחברת מחדש", מייסי ואחרים הביאו את רעיונות האקולוגיה העמוקה המעשית למדינות רבות, בעיקר ארצות הברית, אירופה (אנגליה וגרמניה בפרט), רוסיה ואוסטרליה.
עקרונות

תומכי האקולוגיה העמוקה מאמינים כי העולם אינו קיים כמשאב הניתן לניצול באופן חופשי על ידי בני האדם. האתיקה הסביבתית של האקולוגיה העמוקה מחזיקה כי המערכת כולה חשובה מכל אחד מרכיבה. הם מציעים מבנה של 8 עקרונות כדי להבהיר את עמדתם:
לקיום התקין ולשגשוג של חיים אנושיים ושאינם אנושיים עלי אדמות יש ערך כשלעצמו (ערך אינהרנטי). ערך זה אינו קשור למידת התועלת שהם מביאים למטרות אנושיות.
העושר והמגוון של צורות החיים השונות תורמים למימוש ערכים אלו וגם מהווים ערך כשלעצמם.
לבני אדם אין זכות לצמצם עושר ומגוון זה מלבד כדי לספק צרכים אנושיים חיוניים.
השגשוג של חיים אנושיים ותרבות אנושית אינה סותרת הפחתה משמעותית של כמות אוכלוסיית בני האדם. השגשוג של חיים שאינם אנושיים מחייב הפחתה כזו.
רמת ההתערבות האנושית הנוכחית בעולם הטבע היא מוגזמת והמצב הולך ומחמיר.
אי-לכך, מדינויות צריכות לעבור שינוי. מדובר על מדינויות המשפיעות על יסודותיהם של מערכות כמו כלכלה, טכנולוגיה ואידאולוגיה. מצב העניינים אחרי השינויים המבוקשים יהיה שונה מאוד ממצבו הנוכחי.
השינוי האידיאולגי הוא בעיקרו ההכרה בערך של החיים כשלעצמם (ערך אינהרנטי) במקום השאיפה התמידית לרמת חיים הולכת וגדלה.
למחזיקים בעקרונות הללו ישנה מחויבות לנסות לממש את השינויים הנדרשים.
שורשים פילוסופיים

ניתן לזהות את התפיסה האידאולוגית העומדת בבסיס "אקולוגיה עמוקה" וכן את ההתנגדות לתפיסה זו, בהגות מוקדמת.
תפיסה אקולוגית עמוקה באה לידי ביטוי במסה של ז'אן-ז'אק רוסו "על המקור והיסודות של אי-השוויון בין בני האדם", שבה תיאר את "מצב הטבע" האידיאלי ככזה שמקיים גם צדק חברתי וגם צדק סביבתי. למסתו של רוסו ניתן לזהות שורשים במטמורפוזות של אובידיוס.
גם הגישה המנוגדת, הרואה חשיבות וערך ב"ממשלת האדם" המתלווה ב"פיתוח אנושי של הטבע", נוכחת בהגות ובשירה של המאה ה-19, למשל, בשירו של רודיארד קיפלינג "The Explorer" (מגלה הארצות). לתפיסה זו ניתן למצוא הדים בתנ"ך, כדוגמת הציווי הראשוני לאדם בתחילת ספר בראשית: ”וַיִּבְרָא אֱלֹהִים אֶת הָאָדָם בְּצַלְמוֹ [...] וַיֹּאמֶר לָהֶם אֱלֹהִים: פְּרוּ וּרְבוּ, וּמִלְאוּ אֶת הָאָרֶץ וְכִבְשֻׁהָ, וּרְדוּ בִּדְגַת הַיָּם וּבְעוֹף הַשָּׁמַיִם וּבְכָל חַיָּה הָרֹמֶשֶׂת עַל הָאָרֶץ”.
התנועה

בפועל, פעילי אקולוגיה עמוקה תומכים בביזור, יצירת אזורים אקולוגיים, פירוק צורתה הנוכחית של התעשייה וסוף לסמכותיות המוחלטת של הממשל.
אקולוגיה עמוקה אינה בדרך כלל מוגדרת כתנועה נפרדת אלא כחלק מהתנועה הירוקה. ניתן להגדיר את האקולגיה העמוקה כתנועת הפעילים הירוקים בעלי תודעה אקולוגית עמוקה. הפעילים מקבלים עליהם את האבחנה בין ירוקים בהירים לכהים (מכונים גם גיאנים מלשון גאיה) וגם את ההקשר הרחב יותר הכולל מחויבות לשלום וערכים נוספים. לאקולוגיה העמוקה השפעה רחבת היקף על התנועה הירוקה הכללית בכך שהיא מספקת מצע אתי מובחן ומסודר למפלגות ירוקות, אקולוגים פוליטיים וסביבתנים.
הפילוסופיה של האקולוגיה העמוקה תרמה לבידול התנועה האקולוגית המודרנית באבחנתה באנתרופוצנטריות של המושג סביבה עצמו ובהתנגדות לרעיון שבני האדם משמשים כשליטים-מגינים של הסביבה.
אקולוגיה עמוקה בישראל

נושא זה תחת עריכה.