stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המרכז הציבורי הטטרי
היסטוריה

הקונגרס הראשון של הלאומנים הטטרים נערך בפברואר 1989. הארגון שזה עתה הוקם נקרא המרכז הציבורי הטטרי (Tatar İctimağí Üzäge). האמנה והתכנית אומצו בקונגרס השני (פברואר 1991). בקונגרס זה שונה שמו של הארגון למרכז הציבורי ונבחרה הנשיאות בת 35 החברים. לאחר מכן, לאחר נפילת ברית המועצות, השם שונה שוב (1992).
בסוף שנות השמונים ובראשית שנות התשעים, הארגון ארגן הפגנות וישיבות ציבוריות רבות בדרישה שממשלת טטרסטן תכריז על רפובליקה עצמאית מרוסיה. הפעם היחידה בה גילויים אלו גרמו לעימותים ולחימה ברחובות הייתה ב-15 באוקטובר 1991, אז לאומנים רוסים ערכו הפגנה נגדית שעוררה עימות אלים.
בשנים שלאחר מכן, ממשלת טטרסטן בראשותו של מינטימר שאימייב קיבלה עמדה נוגדת יותר כלפי מוסקבה, שהחלישה משמעותית את תפקידה הייחודי של התנועה כמגנה על הטטרים האתניים. כתוצאה מכך, הפופולריות ירדה בקרב רוב האוכלוסייה בעוד הפופולריות של הנשיא שאימייב גברה. מעמדו המיוחד של טטרסטן בתוך הפדרציה הרוסית והוויתורים הכלכליים ממוסקבה שהושגו על ידי שאימייב הפכו דרישות רבות של לאומנים טטריים למיותרים.
בשנים האחרונות הארגון לא היה פעיל כבעבר. רוב המשתתפים בהפגנות האחרונות הם גמלאים. היוצא מן הכלל היחיד הוא יום הזיכרון (Xäter Köne) שנערך באוקטובר של כל שנה לציון המצור על קאזאן בשנת 1552. אירוע זה מושך אליו משתתפים רבים, צעירים ומבוגרים כאחד, מכל חלקי אידל אורל ומלווה בצעדת לוויה וקונצרטים של מוזיקת רוק טטרית.
באזורים מסוימים ברוסיה, סניפים מקומיים של המרכז הציבורי משתפים פעולה עם גורמים מקומיים ומתרכזים בעיקר בפעילויות תרבותיות בקהילות טטריוצ מקומיות. עם זאת, בבשקורטוסטן הארגון שיחק תפקיד פוליטי חשוב ככוח אופוזיציה עיקרי נגד המשטר של הנשיא מורטאזה רחימוב.
בשנת 2022 האגורן הורכז כארגון טרור ופעילותו נאסרה.
משימות

המטרות העיקריות הן: השגת עצמאות עבור טטרסטן, כינון יחסים דיפלומטיים עם הפדרציה הרוסית כמו עם מדינה זרה, הגנה על השפה והתרבות הטטרית, הפיכת טטרית לשפה הרשמית היחידה של טטרסטן או שפה רשמית ברוסיה לצד רוסית. הארגון שואף גם להחיות את האסלאם בטטרסטן, לתמוך בפזורות טטריות ולהגן על זכויותיהם של טטרים אתניים בכל רחבי העולם.
הפרסומים העיקריים של הארגון הם: Taşqın (זרם), Millät (אומה) וביטחון בשפה הרוסית. גופי השלטון בארגון הם Qorıltay (הקונגרס), Ğäli Mäcles (מליאה), נשיאות והיו"ר.
על פי אמנת הארגון, הארגון שואף להשיג את יעדיו בדרך דמוקרטית. עם זאת, מקורות מסוימים מציינים כי בשנות התשעים ניהלו מנהיגי הארגון קשרים עם הוואהבים באיצ'קריה ועם הטליבאן באפגניסטן. יש שמועות ודיווחים לא מבוססים על כמה מתנדבי הארגון המצטרפים לשורות המיליטנטים בקווקז ובמרכז אסיה. עם זאת, טענות אלה טרם הוכחו. אותם מקורות מציינים גם כי הארגון כולל זרועות צבאיות - אידל ואלטניזאן.
הממלכה הבורגונדית

הממלכה הבורגונדית הראשונה לאחר שנת 433
הממלכה הבורדונדית (412-13 עד 534 לספירה), נוסדה על ידי הבורגונדים, שבט גרמאני-ברברי שהגיע מאזור סקנדינביה לאדמת אירופה במסגרת נדידת העמים במהלך המאה החמישית לספה"נ. הממלכה חלשה על שטחים נרחבים באזור חבל הריין, עד אשר נכבשה באופן סופי על ידי הממלכה הפרנקית במהלך המאה השישית לספה"נ. המורשת ההיסטורית המשמעותית ביותר של הממלכה הבורגונדית להיסטוריה היא אסופת חוקים ברברית עצמאית בשם "לקס גונדובדה" אשר פעלה במקביל לחוק הרומי.
שלטון החוק - "לקס גונדובדה"

החל מראשית כניסתם לשטחי האימפריה הרומית, הוכרזו הבורגונדים כ"פאודיטי" (בעלי ברית) של האימפריה ונכללו תחת החוק הרומי. חוק זה הורחב לפרובינציה הבורגונדית, והיה בשימוש נרחב כאשר ייסדו הבורגונדים את ממלכתם במאה החמישית לספה"נ. עם זאת, כאשר הגיעו הבורגונדים לשטחי האימפריה, היו ברשותם אסופת חוקים שבטיים ברבריים אשר היו נהוגים בקרבם. הבורגונדים נקטו בעמדות סובלניות ולא כפו את החוק הבורגונדי הנהוג על תושביהם הרומאים. הם ניסו ליצור קודקס חוקים אשר יהיה הוגן הן עבור הבורגונדים והן עבור הרומאים, ולשפוט על-פי חוקי הרומאים את הרומאים (Leges romanae), ועל-פי חוקי הברברים (Leges babarorum) את הבורגונדים. גונדובאד (474–516 לספה"נ), מלך הבורגונדים, לקח על עצמו את מלאכת קיבוץ החוקים, וייצר את אסופת החוקים "לקס גונדובדה", אחת מאסופות החוקים הראשונות המוכרות בקרב השבטים הברברים. הייתה זו המורשת העיקרית של הבורגונדים להיסטוריה, ואחד הניסיונות הראשונים של השבטים הגרמאניים לכונן מערכת חוקים שתתקיים במקביל למערכת החוקים הרומית. לרומאים אסופת חוקים זו הייתה מוכרת כ"לאקס רומאנה בורגונדיום", אך נראה שהייתה זו גרסה מאוחרת ל"לקס גונדובדה" המקורית. כך או כך, לא יודעים כיום לתארך במדויק את זמן כתיבת אסופת החוקים. ה"לקס גונדובדה" כלל חוקים בתחום הפלילי, הפרטי והמנהלי, אך לא נועד להחליף את חוק הרומי אשר היה בשימוש. אסופה זו היוותה קובץ הוראות מרחיבות לשימושם של השופטים, אך לא כקודיפיקציה מחודשת של החוק הרומי. אולם ה"לקס גונדובדה" לא השפיעה לאורך זמן. ב-532 לספה"נ, לאחר כיבוש הפרנקים את הממלכה, הרחיבה אסופת החוקים הוויזוגתית את הקודקס הבורגונדי, עד שלבסוף החליפה אותו לחלוטין. 
"לקס גונדובדה" הועבר בשלושה עשר כתבי יד, אשר כולם מתוארכים למאה התשיעית ואילך. חמישה מכתבי היד כוללים כמאה וחמישה סעיפים, והשאר כשמונים ושמונה סעיפים, כאשר לחלק מכתבי היד מספר משתנה של סעיפים נספחים. על-פי השערות החוקרים, ספר החוקים לא נוצר כולו בזמן נתון, ומעדויות פנימיות בטקסט ניתן לזהות כי שמונים-ושמונת הסעיפים הראשונים הם קדומים יותר ומהווים מהדורה ראשונה ומוגמרת של ה"לקס גונדובדה".
היהודים תחת שלטון הממלכה הבורגונדית

הממלכה הבורגונדית, אשר הקדימה את הממלכה הפרנקית במעבר מנצרות אריינית לנצרות קתולית, אכלסה יישובים יהודים רבים על אדמותיה, וביניהם ליון, ויאן ומקון. ביחס לשכנותיה, המדיניות הבורגונדית כלפי האוכלוסייה היהודית התאפיינה בקשיחות, ומצאה את ביטויה ב"לקס גונדובדה". במסגרת חוקים אלו, ניתן למצוא שלילה של נישואי תערובת, ונקיטת עונשים חמורים כלפי זוגות אשר הפרו איסור זה. חוק נוסף קובע כי יהודי המכה נוצרי ייענש על ידי קטיעת גפו העליונה, אלא אם כן יפדה עצמו ב-75 סולידי. חמור מכך, אם יהודי יכה כהן דת נוצרי דינו מוות ורכושו יופקע עבור אוצר הממלכה. בחוקים אלו ניכרת השפעה של חקיקה המאפיינת את הקיסרות הרומית-נוצרית, וכן, קנאות דתית קתולית. בנקיטת מדיניות נוקשה זו, היו שונים המלכים הבורגונדים מרוב המלכים המרובינגים אשר התאפיינו בעמדה סובלנית הרבה יותר כלפי היהודים. מכאן, סביר להניח כי סיפוח הממלכה הבורגונדית לממלכת הפרנקים לאחר כיבושה על ידי השושלת המרובינגית, שיפר את מצבם של היהודים בתקופה זו באזורים גאוגרפים אלו.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Drew Katherine Fischer, The Burgundian Code, Philadelphia: University of Pennsylvania Press, 1972
1 2 3 4 5  Collins Roger, "The Western Kingdoms”, The Cambridge Ancient History, כרך 14, Cambridge: Cambridge University Press, 2012 [2000]
1 2  פרישמן אשר, האשכנזים הראשונים, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 2008
↑  לימור אורה וחן ויצחק., ראשיתה של אירופה, כרך א', תל אביב: האוניברסיטה הפתוחה, 2003
הממלכה בסביבות שנת 500 לספה"נ
מוטי וייס

ערך זה עוסק בזמר חסידי-ישראלי. אם התכוונתם למלחין ומעבד חרדי-אמריקאי, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  1992 (בן 33 בערך) ה'תשנ"ב ישראל ישראל
 שם לידה:  מרדכי אריה וויס
 שם במה:  מוטי וייס
 מוקד פעילות:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2017
 מקום לימודים:  חסידות ויז'ניץ 
 עיסוק:  זמר יוצר
 זרם:  חרדי חסידי
 סוג קול:  בריטון
 כלי נגינה:  גיטרה, קלידים
 שיתופי פעולה בולטים:  ארי גולד, שמואל גריינמן, דייוויד טויב, אברומי שטנפלר
 motiweiss.com
 
מֹרְדְכָי (מוֹטִי) אריה וַייס (נולד ב-1992) הוא זמר-יוצר חרדי-חסידי ישראלי.
וייס הוציא סינגלים שזכו לדירוגים גבוהים בתחנות הרדיו החרדיות ולהצלחה רבה באתר יוטיוב.
ביוגרפיה

וייס נולד באשדוד למשפחה של חסידי ויז'ניץ. ולמד בתלמוד תורה של חסידי ויז'ניץ בעיר, לאחר מכן למד בישיבה קטנה וגדולה של החסידות, ולאחר מכן למד בישיבת חוג חתם סופר.
קריירה מוזיקלית

בגיל 9 התחיל לנגן על אורגן אך הפסיק בהוראת רבותיו בגיל הבר מצווה. בגיל 19 התחיל לנגן באירועים ובאוקטובר 2017 הוציא את סינגל הבכורה שלו - "יבנה המקדש", אותו הלחין בפדובה בדרך לקברו של הרב משה דוד ואלי.
בינואר 2021 הוציא את הסינגל "חי חי חי" בעיבוד של אברומי שטרנפלד. הסינגל צבר 1.8 מיליון צפיות באתר יוטיוב, דורג במקום ה-12 בקטגוריית "שיר השנה" במצעד המוזיקה השנתי של רדיו "קול חי מיוזיק", ובמקום ה-13 במצעד של רדיו "קול פליי". במצעד של "קול חי מיוזיק" זכה וייס בתואר "פריצת השנה", במצעד של קול פליי זכה בתואר "תגלית השנה".
בפברואר 2021 הוציא את הלהיט "מחשבות טובות". הסינגל צבר 7.6 מיליון צפיות באתר יוטיוב, ודורג במקום ה-15 במצעד המוזיקה השנתי של רדיו "קול ברמה". מבקר המוזיקה נתנאל לייפר העניק ביקורת חיובית לשיר, ”השיר "מחשבות טובות" הוא שילוב מעולה של ניגון חב"ד עתיק עם מילים חדשות שוייס כתב בהשראת הרוח החב"דית. השיר הוא בעל פוטנציאל נהדר להפוך ללהיט של ממש.” השיר בוצע בווריאציות שונות על ידי עדן בן זקן, אודיה, חנן בן ארי, ואחרים.
באוגוסט 2021 הוציא את הסינגל "קטנות שבקטנות". הסינגל צבר 3.4 מיליון צפיות באתר יוטיוב, ודורג במקום השני בקטגוריית "שיר השנה" במצעד המוזיקה השנתי של האתר "כיכר השבת".
באותו חודש הוציא דואט לצד הזמר ארי גולד בשיר "אהבת תורה", בלחנו של אלחנן אלחדד. השיר דורג במקום השביעי במצעד המוזיקה השנתי של רדיו "קול חי מיוזיק", ובמקום השישה עשר במצעד של רדיו "קול פליי".
בחנוכה תשפ"ב השתתף כפרשן מוזיקלי בשלב חצי הגמר והגמר של תוכנית הריאלטי "כוכב המג'יק קאס" ששודרה בכיכר השבת. בשנת ה'תשפ"ד השתתף כשופט בתוכנית "המאסטרו" ששודרה ברדיו קול חי.
בינואר 2022 הוציא את הסינגל "לכבוד שבת קודש". השיר דורג במקום השני בקטגוריית "שיר השנה" במצעד המוזיקה השנתי של רדיו "קול חי מיוזיק", במקום השלישי במצעד של רדיו "קול פליי", ובמקום ה-11 במצעד של רדיו "קול ברמה". קליפ השיר הצליח אף הוא: הוא צבר 3.8 מיליון צפיות באתר יוטיוב, ודורג במקום השני בקטגוריית "קליפ השנה" במצעד המוזיקה השנתי של האתר "כיכר השבת". סינגל זה זכה לביקורת חיובית.
בדצמבר 2023, במהלך מלחמת חרבות ברזל, השתתף בשיר "ביום ההוא" אותו כתב והלחין חיים פורטל, לצד המוזיקאים ישי לפידות, דייוויד טויב וחיים פורטל. ב-8 דצמבר 2023 הוציא את השיר "שבוע טוב יותר". באוקטובר 2024 דורג השיר במקום השישי בקטגוריית "שיר השנה" במצעד המוזיקה השנתי של רדיו קול חי מיוזיק, במקום השמיני בקטגוריה זו במצעד של קול פליי ובמקום ה-13 במצעד של רדיו קול ברמה.
ב-12 בספטמבר 2024 הוציא את הדואט 'וכל מאמינים' יחד עם דייוויד טויב.
ב-1 בדצמבר 2024, הוציא את אלבומו הראשון הנה זה בא. מבקר המוזיקה נתנאל לייפר העניק לאלבום ביקורת חיובית וכתב ”האלבום "הנה זה בא", הוא אלבום נעים במיוחד, מלא בשירים בסגנונות רבים ומגוונים, בעיבודים איכותיים במיוחד של שטרנפלד. גם מבחינת הטקסטים, וייס יודע להביא גם את המסרים שלו בצורה זורמת וקלילה, עם מילים פשוטות. האלבום החדש שלו הוא התגלמות כל הדברים הטובים האלה יחד.”
פרסים ומועמדויות

| מצעד | שנה | מועמד | קטגוריה | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| המצעד השנתי של קול פליי | 2020 | מוטי וייס | תגלית השנה | זכייה |  |
| המצעד השנתי של קול חי מיוזיק | 2022 | אהבת תורה | שיר השנה | מקום 7 |  |
| המצעד השנתי של קול חי מיוזיק | 2022 | לכבוד שבת קודש | שיר השנה | מקום 2 |  |
| המצעד השנתי של קול ברמה | 2022 | לכבוד שבת קודש | שיר השנה | מקום 11 |  |
| המצעד השנתי של קול פליי | 2022 | לכבוד שבת קודש | שיר השנה | מקום 3 |  |
| המצעד השנתי של קול ברמה | 2023 | מי יודע | שיר השנה | מקום 20 |  |
| המצעד השנתי של קול חי מיוזיק | 2024 | שבוע טוב יותר | שיר השנה | מקום 6 |  |
חיים אישיים

וייס הוא רווק. באוקטובר 2022 הוציא את השיר "אני לא יודע" העוסק בביטחונו בקדוש ברוך הוא על אף הקושי למצוא את זיווגו.
דיסקוגרפיה > אלבומים

הנה זה בא, 2024
דיסקוגרפיה > סינגלים

ייבנה המקדש – מילים - מהמקורות, לחן - מוטי וייס, עיבוד מוזיקלי - יענקי לנדאו, עיבוד אלקטרוני - שמוליק ברגר. יצא באוקטובר 2017.
עין טובה – מילים ולחן - מוטי וייס וחיים גולד, עיבוד מוזיקלי - מוטי וייס ועמית יצחק. יצא במרץ 2019.
ניגון אשיבה – לחן - מוטי וייס, עיבוד מוזיקלי - מוטי וייס ושי פרץ. יצא בפברואר 2020.
חי חי חי – מילים - מהמקורות, לחן - שייע בינר, עיבוד מוזיקלי - אברמי שטרנפלד ומוטי וייס. יצא בינואר 2021.
מחשבות טובות – מילים - מוטי וייס, לחן - עממי, עיבוד מוזיקלי - מוטי וייס, אבריימי שטרנפלד וישראל חיים פורטל. יצא בפברואר 2021.
קטנות שבקטנות – מילים - חיים פורטל, לחן - שמואל גריינמן, עיבוד מוזיקלי - יובל סלע, מוטי וייס, אברימי שטרנפלד ודייוויד טויב. יצא באוגוסט 2021.
שירו לו – מילים - מהמקורות, לחן - ברסלב, עיבוד מוזיקלי - אברומי שטרנפלד ומוטי וייס. יצא בנובמבר 2021.
לכבוד שבת קודש – מילים - מהמקורות, לחן - יובל סלע, עיבוד מוזיקלי - יובל סלע, מוטי וייס ודייוויד טויב. יצא בינואר 2022.
על אבא לא שואלים שאלות – מילים ולחן - שמואל גריינמן ומוטי וייס, עיבוד מוזיקלי - מוטי וייס ודייוויד טויב. יצא באפריל 2022.
אני לא יודע – מילים - מוטי וייס, יובל סלע, שחר אריאל ויהושע לימוני, לחן - מוטי וייס יובל סלע, עיבוד מוזיקלי - דייוויד טויב, מוטי וייס ומאיר עמר. יצא באוקטובר 2022.
הכל כאן – מילים - הלל הזקן, לחן - שיבי קלר, עיבוד מוזיקלי - מוטי וייס ודייוויד טויב. יצא בינואר 2023.
תחזיר את השנים – מילים ולחן - מוטי וייס, עיבוד מוזיקלי - אלון פרץ. יצא באוגוסט 2023.
דרור יקרא – לחן - יובל סלע, עיבוד מוזיקלי - יובל סלע, דייוויד טויב, ומוטי וייס. יצא בספטמבר 2023.
שבוע טוב יותר – לחן - מוטי וייס, מילים - מוטי וייס יובל סלע שחר אריאל. יצא בדצמבר 2023.
באתי לדבר – מילים - מוטי וייס רועי קאשי, לחן - יובל סלע. יצא בפברואר 2024.
פיל מלחמה

פילי מלחמה היוו מרכיב מסורתי וחשוב בצבא הקרתגי
במלחמת העולם הראשונה השתמשו בפילים כדי לגרור ציוד כבד
פיל מלחמה היה נשק חשוב שהיה נפוץ בעולם העתיק ובימי הביניים במזרח התיכון ובמזרח הרחוק. בפילים נעשה שימוש בעיקר לצורך הסתערות על האויב, מחיצתו ושבירת שורותיו, ולעיתים מוקמו על הפיל קשתים. נעשה שימוש בפילים זכרים בלבד משום שהללו היו יותר מהירים ואגרסיביים ומשום שהנקבות נטו לברוח למראה נקבות אחרות.
שימוש בפילים בקרב

להכנסת פילים לקרב היו יתרונות רבים: ראשית, המחשבה על גודלם העצום של הפילים הטילה פחד בלב חיילי האויב שעמדו להילחם בהם, במיוחד אם הם לא נתקלו בחייהם באחד קודם לכן. שנית, הפילים היו יעילים מאוד כנגד פרשים, מכיוון שריחם של הפילים גרם לסוסים להשתגע.
ליתרונות צדדיים אלו התווספו יתרונות מלחמתיים ברורים: פילים היו יכולים לשמש פלטפורמה ניידת עבור עמדות ירי לקשתים (מעין טנק) ואף ככלי יעיל ומרתיע מאין כמוהו לדריסת חיילי האויב ברגליו.
עם זאת, ללחימה בעזרת פילים היו גם חסרונות לא מעטים: ראשית, השימוש האופטימלי בפילים היה רק בקרקע שטוחה. שנית, בגלל גודלם, הפילים היו פגיעים ביותר לנשק קל - כידוני הטלה, חצים וכדומה, לכן היה צורך להגן עליהם בכוחות קלים. דבר זה יצר בעיה - מכיוון שהפילים נטו לדרוס את החיילים שהיו על ידם ובכך סיכנו את כוחותיהם שלהם. בעיה נוספת הייתה הקלות בה ניתן לעצור את הפילים בעזרת תעלה חפורה, כמו שעשו הספרטנים במלחמתם נגד פירוס.
בנוסף לכל אלה, הייתה בעיה לוגיסטית בהעברת הפילים לשדה הקרב: הפילים האטו מאוד את התקדמות הצבא והיו נטל כבד על כלכלתו.
שימוש טקטי

פילים שימשו למטרות צבאיות רבות. כחיות גדולות הם יכלו לסחוב מטען רב ולהוות כלי תחבורה יעיל. בקרב הפילים הוצבו לרוב במרכז השורה והיו יעילים בעצירת הסתערויות אויב או בפתיחת הסתערות משלהם.
הסתערות של פילים יכלה להגיע למהירות של 30 קילומטר לשעה, ובניגוד לפרשים, חיל רגלים החמוש בכידונים לא היה יכול לעצרם. עוצמתם הייתה כוחם הגולמי אשר בעזרתה התנגשו בשורות האויב, דרכו ומחצו כל שעמד בדרכם תוך נדנוד חטיהם. אלו שלא נמחצו הועפו לצדדים או אולצו לנוע אחורנית. מעבר לכך, האימה שהפילים השרו בליבותיהם של אלו שלא היו רגילים להילחם בהם (כמו הרומאים), גרמה לאויב לעיתים להישבר ולברוח רק למראה ההסתערות, פרשים היו לא בטוחים גם הם משום שסוסים אשר לא הורגלו לריח הפילים נבהלו בקלות. עורם העבה של הפילים הקשה מאוד על חיסולם או ניטרולם, וגובהם ומסתם הקנו הגנה לרוכבם. אולם, הם נטו להיכנס לבהלה בקלות: לאחר ספיגת פציעות קלות, או לאחר מות רוכבם הם פתחו בריצת אמוק תוך פגיעה ללא הבחנה בניסיונם לברוח משדה הקרב. הנסיגה המבוהלת יכלה ליצור אבדות כבדות לשני הצדדים הלוחמים. כך, למשל, מנעה בהלת הפילים נסיגה מסודרת של פירוס וצבאו מהעיר ארגוס
יש מהם שלא שמעו כשצעק אליהם שייסוגו, אך גם אלו שבקשו לעשות כדבריו מנעום מזאת אותם הזורמים מאחוריהם דרך השער. כי הגדול שבפילים נפל לרוחב השער, והיה מוטל שם כשהוא נוהם ומעכב את המבקשים לסגת. ופיל אחר, ניקון שמו, אחד מאלה שנכנסו תחילה לעיר, חיפש את רוכבו שנפל מעליו מחמת פצעיו כדי להחזירו למקומו, והוא הסתער על אלה שבקשו לצאת וערבב בדחיפותיו אוהבים ואויבים כאחד, והם נפלו זה על גבי זה. משמצא את גופת אדוניו תפסו בחדקו והניחו לרוחב שתי שיניו וחזר לאחוריו כמשוגע ורמס את כל הנתקלים בו. ובעוד הם מעוכים ולחוצים זה לזה לא יכול אף אחד מהם לעשות כלום למען עצמו, אלא ההמון כולו התנועע והתנודד כגוף מרותק אחד לכאן ולכאן.
החיילים הרומאים ניסו לעיתים קרובות לפגוע בחדק הפיל, דבר אשר גורם לו בהלה, ואם התמזל מזלם של הרומאים, לבריחתו בחזרה לשורות האויב.
במלחמות הפוניות, פילי המלחמה היו חמושים היטב והרכיבו על גבם מגדל, הקרוי הוודא, וצוות של שלושה אנשים: קשתים או מטילי כידונים; לעיתים היו מצמידים לחטי הפיל חרב פילים שהפכה אותו לקטלני אף יותר. הפילים קדומים היו קטנים ממקביליהם האפריקנים או האסייתים לא היו מסוגלים לשאת מגדל ונשאו שניים או שלושה אנשים בלבד. צוות זה כלל, בנוסף לאלו, גם "נהג" אשר תפקידו קרוי מאהוט. מוצאו של המאהוט היה בדרך כלל נומידי (אלג'יריה של היום) ותפקידו היה לשלוט על החיה. המאהוט היה מצויד גם בפטיש ואזמל אשר נועדו לחדור לעמוד השדרה של החיה ולחסלה במקרה שהיא נתפסת בשיגעון. יש המשווים את הפילים לטנקים אולם תפקודם הטקטי שונה במידה ניכרת ואין בסיס להשוואה זאת.
ראו גם

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
מחיצה על ידי פיל
בעלי חיים בשירות כוחות הביטחון
לקריאה נוספת

R. F. Glover, The Tactical Handling of the Elephant, Greece & Rome, Vol. 17, No. 49 (Jan., 1948), pp. 1-11
יהלום, עדו, "השימוש בפילי מלחמה באזור הים התיכון בעת העתיקה (מאות 4 – 2 לפנה"ס), עבודת M.A., אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 2008.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007405776605171  LCCN: sh2014002356 
צבא האימפריה הקמרית יוצא למלחמה נגד הצבא של עם הצ'אם (אנ'). תבליט במקדש באיון באנגקור שבקמבודיה מסוף המאה ה -12
הסוכנות לפיתוח ההגנה

| --- | --- |

 "הגנה על האומה שלנו בכוח המדע והטכנולוגיה שלנו"
 מידע כללי
 מדינה:  קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית
 סוכנות אם:  DAPA 
 תאריך הקמה:  6 באוגוסט 1970 
 מטה מרכזי:  מחוז יוּסאנג, טג'אן, קוריאה הדרומית
 עובדים:  3,130 (2022)
 תקציב:  1.188 מיליארד דולר (2022)
 www.add.re.kr/kps
 
הסוכנות לפיתוח ההגנה (בהנגול: 국방과학연구소) מכונה גם ADD (ראשי תיבות של Agency for Defense Development) היא גוף המחקר והפיתוח הביטחוני (מקביל באופיו למפא"ת) של קוריאה הדרומית. ADD הוקמה באוגוסט 1970 תחת המוטו של הגנה עצמית אמינה. היא הסוכנות הלאומית היחידה למחקר ופיתוח טכנולוגיות במימון ה"תוכנית הממשלתית לרכש ביטחוני". מטרתה היא לתרום להעצמת הכוחות המזוינים, לשיפור יכולות ה-R&D הלאומיים, ולעודד תעשיות מקומיות בענף הביטחון.
המטה הכללי של צבא האימפריה הרוסית

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית
 שיוך:  משרד המלחמה
 סוג:  מטה כללי
 בסיס האם:  סנקט פטרבורג סנקט פטרבורג
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  31 בדצמבר 1865 – 8 במאי 1918 (52 שנים)
 נוצרה מתוך:  מחלקת הפיקוח של משרד המלחמה
 התמזגה לתוך:  הצבא האדום
 מלחמות:  כל מלחמות רוסיה
 נתוני היחידה
 ייעוד:  ניהול צבא האימפריה הרוסית
בניין המטה הכללי בכיכר הארמון בסנקט פטרבורג. כיום זהו המטה של המחוז הצבאי המערבי.
קציני המטה הכללי
מטכ"ל רוסיה. גנרלים במדי טקס, קצין מטה במדים רגילים וקצין ראשי בלבוש מלא. 1882.
נוף מההרמיטאז' אל בניין המטכ"ל.
המטה הכללי (ברוסית: Главный штаб Русской императорской армии) היה גוף הניהול העליון לענייני צבא ואסטרטגיה של הכוחות המזוינים של האימפריה הרוסית. המטה הראשי שימש כאחד משמונה המנהלות הראשיות של משרד המלחמה של האימפריה הרוסית. המטה היה ממוקם בבירת האימפריה - סנקט פטרבורג.
הקמה

המטה הוקם ב-31 בדצמבר 1865 ממיזוג מחלקת הפיקוח עם המנהל הראשי של המטה הכללי.
פיקוד

בראשו עמד מפקד עם שני עוזרים.
פיקוד > ראשי המטה הכללי הרוסי הקיסרי

| שם> מנהל מחלקת הפיקוח של משרד ההגנה | דיוקן> מנהל מחלקת הפיקוח של משרד ההגנה | דרגה> מנהל מחלקת הפיקוח של משרד ההגנה | תקופת כהונה> מנהל מחלקת הפיקוח של משרד ההגנה | מנהל מחלקת הפיקוח של משרד ההגנה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| פאבל גגארין |  | גנרל-אדיוטנט | 9 באוגוסט 1812 - 13 בדצמבר 1814 |  |
| אנדריי קליינמיכל |  | גנרל-אדיוטאנט | 13 בדצמבר 1814 - 25 ביוני 1815 |  |
ראש המטה הכללי של צבא האימפריה הרוסית
| פיודור גיידן |  | גנרל-אדיוטנט, גנרל-לויטננט | 1 בינואר 1866 - 22 במאי 1881 |  |
| ניקולאי אוברוצ'ב |  | גנרל-לויטננט, גנרל חיל הרגלים | 10 ביוני 1881 - 31 בדצמבר 1897 |  |
| ויקטור סחרוב |  | גנרל-לויטננט | 20 בינואר 1898 - 11 במרץ 1904 |  |
| פיוטר פרולוב |  | גנרל לויטננט | 11 במרץ 1904 - 28 ביוני 1905 |  |
ראש מינהל המטה הכללי של צבא האימפריה הרוסית
| פיודור פאליצין |  | גנרל חיל הפרשים | 21 ביוני 1905 - 2 בדצמבר 1908 |  |
| ולדימיר סוכומלינוב |  | גנרל חיל הפרשים | 2 בדצמבר 1908 - 11 במרץ 1909 |  |
| אלכסנדר מישלאייבסקי |  | גנרל חיל הרגלים | 11 במרץ 1909 - ספטמבר 1909 |  |
| יבגני גרנגרוס |  | גנרל-לויטננט | ספטמבר 1909 - 22 בפברואר 1911 |  |
| יאקוב ז'ילינסקי |  | גנרל חיל הפרשים | 22 בפברואר 1911 - 4 במרץ 1914 |  |
| ניקולאי יאנושקביץ' |  | גנרל מאיור | 5 במרץ 1914 - 1 באוגוסט 1914 |  |
| מיכאיל בלאייב |  | גנרל מאיור | 1 באוגוסט 1914 - 10 באוגוסט 1916 |  |
| פיוטר אווריאנוב |  | גנרל-לויטננט | 10 באוגוסט 1916 - 15 במאי 1917 |  |
| איוואן רומנובסקי |  | גנרל-לויטננט | 18 ביולי 1917 - 26 בספטמבר 1917 |  |
| ולדימיר מארושבסקי |  | גנרל מאיור | 26 בספטמבר 1917 - 23 בנובמבר 1917 |  |
| ניקולאי פוטאפוב |  | גנרל מאיור | 23 בנובמבר 1917 - מאי 1918 |  |
אחד מקציני המטה הנודעים ביותר היה אלכסיי אברט.
מבנה וארגון

בשנת 1903 המטה הכללי אורגן מחדש וכלל את היחידות הראשיות, שנקראו דירקטוריונים 1 ו-2 וכללה גם מחלקה לתקשורת צבאית וטופוגרפיה צבאית. בראש כל אחת מהמחלקות הללו עמד מפקד, שנהנה מזכויותיו כעוזר לראש המטה הכללי.
לשכת מפקד הדירקטוריון הראשון היה אחראי על ארגון וגיבוש כוחות בעת שלום ועל שירותם של קציני המטה הכללי.
לשכת מפקד הדירקטוריון השני הייתה אחראית על ההכנות למלחמה. כללה את המחלקה לסטטיסטיקה צבאית ומחלקות גיוס, מחלקה מבצעית שתפקידה היה לפתח סוגיות בנושאי הגנה ופעילות לחימה של חיילים.
לשכת האלוף התורן הייתה אחראית על מה שמכונה "יחידת הפיקוח" - העברת שירות, פרסים, פנסיות וכדומה, וכן כל המשימות המשניות של המטה הכללי.
משרד התקשורת הצבאית היה אחראי על תנועת הכוחות והמטען הצבאי. הוא חולק לשתי מחלקות: 1) ניהול ודיווח וארגוני, 2) גיוס.
המנהל לטופוגרפיה צבאית היה אחראי על העבודה האסטרונומית, הגאודטית, הטופוגרפית והקרטוגרפית של המחלקה הצבאית ואנשי חיל הטופוגרפים הצבאיים.
החלק האסייתי במטה הכללי היה אחראי על הממשל הצבאי והאזורי בקווקז, טורקסטן, סיביר וחבל עבר אמור.
המוסדות הבאים השתייכו למטה הכללי:
הוועדה המדעית הצבאית, שהייתה אחראית על הפעילות המדעית של קציני המטכ"ל והטופוגרפים הצבאיים, מינוי פרסים על חיבורים מדעיים ומדריכים לפרסומם, גליונות הכשרת כוחות וכדומה. הייתה כפופה לראש המטה הכללי. הורכבה מכל ראשי המחלקות, ראש האקדמיה של המטה הכללי ועשרה חברים מהמינוי הגבוה ביותר.
ועדת הגיוס, האחראית על נושאי הגיוס ובראשה ראש המטה הכללי וחברי לשכתו, למעט ראשי האקדמיה והמנהל לטופוגרפיה צבאית, ועוזרי ראשי כל הדירקטוריונים הראשיים, למעט הגוף לענייני ספינות צבאיות ומוסדות חינוך צבאיים.
ישיבה מיוחדת על תנועת חיילים ומטענים בראשות ראש המטה הכללי ובו היו חברים - ראשי המנהלות וכמה מחלקות המטכ"ל ונציגי משרדי הצי והתקשורת; אחראי על שיפור רשת הרכבות האסטרטגית, תקשורת מים, פיתוח דרכים אסטרטגיות וכדומה.
בשנת 1905 נערך ארגון חדש של המטה הכללי, כאשר מנהל התקשורת הצבאית והמנהל לטופוגרפיה צבאית הופרדו מהמטכ"ל והפכו לחלק מהמינהל הראשי של המטכ"ל.
משימות

כשירות המטכ"ל כיסתה את כל שירות הכוחות, ולא נגעה רק בצד הטכני ובהכנת סוגים מיוחדים של כלי נשק וחילות. הוא היה אחראי על השירות כולו של קציני המטה הכללי, חיל הטופוגרפים הצבאיים ושליחי הדואר הצבאי, כמו גם מוסדות בתי הכלא הצבאיים שעסק בניהול מעבר של אסירים ברחבי האימפריה.
המטה הכללי היה אחראי על עבודת המשרדים לניהול כל כוחות הצבא של האימפריה ביחסי לחימה ופיקוח; על עבודה צבאית-טופוגרפית וצבאית-סטטיסטית; על בית דפוס צבאי, האפסנאות, ועדות זמניות, שהוקמו בכדי לשקול נושאים הדורשים ידיעה על תנאי השירות והכוחות. יושבי ראש וחברי ועדות אלה מונו על ידי שר המלחמה וראש המטה הכללי מקרב חברי מחלקות המטכ"ל; על האקדמיה של המטה הכללי על שם ניקולאי, על בית הספר הטופוגרפי הצבאי ועל קורס הקצינים בשפות מזרחיות.
פירוק

בשל מהפכות 1917, ב-8 במאי 1918, הפך המטכ"ל לחלק ממטה הצבא האדום.
ראו גם

בניין המטה הכללי (סנקט פטרבורג)
המטה הכללי הרוסי
לקריאה נוספת

Главный штаб // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона : в 86 т. (82 т. и 4 доп.). — СПб., 1890—1907.
Генеральный штаб // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона : в 86 т. (82 т. и 4 доп.). — СПб., 1890—1907.
היסטוריה של קנדה

היסטוריה של קנדה מכסה תקופה של למעלה מ-14,000 שנים, החל מהגעתם של בני האדם הראשונים לאזור בסוף תקופת הקרח האחרונה, אבותיהם של שבטי הילידים הרבים שכיום נקראים בשם הכולל האומות הראשונות.
לפי מסורות קדומות בסקנדינביה, הגיעו יורדי ים ויקינגים לאזור זה של העולם לקראת סוף האלף הראשון לספירה ואף הקימו בו מושבות שלא שרדו.
בעת החדשה: הצרפתים והבריטים החלו לחקור את האזור בסוף המאה ה-15 ומאוחר יותר החלו גם להקים יישובי קבע שהתרכזו בעיקר בחוף המזרחי של היבשת. בשנת 1763, לאחר סיומה של מלחמת שבע השנים,ויתרה צרפת על מרבית שטחיה באמריקה הצפונית לטובת בריטניה. לאחר מלחמת העצמאות האמריקאית נותרו המושבות הקנדיות השטחים היחידים שבבעלות האימפריה הבריטית באמריקה הצפונית. בשנת 1867 אוחדו מושבות אלו לדומיניון בריטי שכלל ארבע פרובינציות: אונטריו, קוויבק, ניו ברנזוויק ונובה סקוטיה. תהליך זה, שנקרא בשם איחוד קנדה, הביא לעלייה באוטונומיה של המושבות מהכתר הבריטי ושיאו היה עם חקיקתו של חוק וסטמינסטר בשנת 1931, שקבע את עצמאותם של הדומיניונים של האימפריה הבריטית, ובכללם גם קנדה. בשנת 1982 חוקק הפרלמנט הבריטי את חוק קנדה שביטל את שארית התלות של המדינה העצמאית בבריטניה.
כיום קנדה מורכבת מעשר פרובינציות ושלוש טריטוריות הנשלטות על ידי מונרכיה חוקתית שבראשה המונרך הבריטי.