גדוד העמק
ליל הגשרים והשבת השחורה > האסון בגשרי אכזיב

בגלל מורכבות הפעולה בגשרי אכזיב הוקצה למבצע כוח מוגדל, 43 לוחמים מפלוגה א' ומפלוגה ו', בפיקוד מ"פ א' נחמיה שיין. על הכוח הוטל פיצוץ הגשרים המחברים את חיפה לביירות בירת לבנון, גשר הרכבת וגשר הכביש החוצים את נחל כזיב בתוך הכפר א-זיב, ארבעה וחצי ק"מ מדרום לגבול הבינלאומי. לדברי המג"ד יפה נערכו לקראת מבצע זה לכל הפחות חמישה סיורים, במיוחד לשם בירור גודל הכוח שאייש את תחנת המשטרה צפונית לנחל, ליד גשר הכביש. בסיורים התברר כי השוטרים אינם יוצאים לשמור על הגשרים, אלא נמצאים בתוך התחנה. לדבריו, ולפי זה תכננו את הביצוע.
יהונתן דותן (ג'וני, אז דולינסקי), מפקד מחלקת גניגר ולימים סמג"ד במלחמת העצמאות ותת-אלוף בצה"ל, עם שני מ"כים, הגיע לקיבוץ מצובה הסמוך כדי ללמוד את השטח. השלושה נרשמו בסידור העבודה כרפתנים. המא"ז לקח אותם לרפת, הראה להם פרה והם שיננו את סימני ההיכר שלה, כדי שאם ייתפסו יוכלו לתאר פרה שכביכול ברחה ויצאו לחפש אחריה. בשעות אחר הצהריים הלכו בוואדי עד שראו את הגשר, שיננו כל פרט שראו, את עמודי הגשר, תחנת אוטובוס על הכביש, עמדות שמירה בקצה הגשר, בית קפה סמוך. לאחר שהתרחקו מעט, הופיעו לידם ארבעה שוטרים רכובים על סוסים והובילו אותם ברגל מתחת לגשר עד לנקודת המשטרה. בדרך השתהו ודווקא אז, תחת עיני השוטרים, הצליחו לרשום בזיכרון פרטים על גשר הכביש, כפי שנראו מקרוב. קצין בריטי התקשר עם מוכתר הקיבוץ שאימת את גרסתם על הפרה האבודה הם שוחררו. בלילה מעונן וחשוך סיירו שוב באזור הגשר וג'וני גילה שניתן לעקוף את הכפר אם יעברו בתעלות מים, תחת שיחי אקציה, ויתקרבו לגשר בלי להתגלות. בשתיים בלילה הגיעו לנהריה ובגלל המראה שלהם, רטובים ומלוכלכים, נעצרו דווקא על ידי שומרי המקום ושוחררו רק בהתערבות המא"ז.
התוכנית הייתה לפוצץ את גשר הכביש עם 400 ק"ג חומר נפץ ואת גשר הרכבת עם 150 ק"ג. את חומר הנפץ מסוג ג'לניט השיג הפלמ"ח ממחצבות. יצחק יבנה (צחיק), מפקד החבלנים: "התרמילים היו בני 25 קילו כל אחד. 16 אנשים היו צריכים לשאת את חומר הנפץ, אפילו שתפקידם אחר כך היה שונה... חלק נשארים על יד גשר הרכבת... זה היה המזרחי, (כדי) לשים את חומר הנפץ, כמות מסוימת, כמות יותר קטנה, כי זה היה גשר יותר קטן. חלק, בראשותי, הולכים הלאה, לגשר הכביש". לדבריו, הייתה הנחיה ברורה שיש להזהיר ולסלק את ערביי הכפר "אפילו בסיכון מסוים שאנחנו מסכנים את עצמנו... לחמנו נגד הבריטים, אבל לא נגד הערבים". במיפקדת הפלוגה בעין חרוד בנה מפקד הפעולה נחמיה שיין מודל של עמודי גשר מחבילות קש. לחבלנים הורה לרוץ אל הגשרים לצד הדרומי של העמודים, עמודי אבן הבנויים בתוך הוואדי. המשטרה הייתה בצד צפון, והג'לניט היה רגיש ליריות ופגיעה בו גורמת לפיצוץ. כיוון שזה היה החומר היחידי שהיה ברשות הכוח, תכננו כך שאם השומרים יפתחו באש, העמוד יגן על חומר הנפץ עד השעה המתוכננת לפיצוץ הגשר השני, לאחר נסיגת האנשים.
ב-16 ביוני 1946 נסעו כל לוחמי היחידה באוטובוס לבסיס היציאה במצובה. האוטובוס יצא מעין חרוד עם אנשי המחלקה שם, ואסף את המחלקות מהקיבוצים גבע וגבת. במצובה, מפקד הפעולה נחמיה נתן תדריך על גבי לוח, והסביר את התוכנית: צחיק מפקד החבלנים עם ארבע חוליות של שני אנשים כל אחת יפרוץ קדימה ויתפוס את הגשר הקדמי, ואז ירוצו הסבלים ויביאו את החומר. הוא יארגן כל חוליה לפיצוץ, יפנו את הערבים, ייסוגו מתחת לגשר ויעברו לנקודת ההתארגנות לנסיגה; אז המפקד יתן את ההוראה לפוצץ. גם כאן ביצעו תרגולים על מודל. ממצובה יצאו בליל ירח מלא, וכעשרים דקות לקראת שעת השין נכנס הכוח לתוך הכפר א-זיב, בהעמידו פני יחידה צבאית בריטית. לפי התחקיר, בוואדי הם פגשו שני ערבים. יחיעם וייץ עשה את עצמו לאנגלי, ובאנגלית אמר להם 'יש פה תרגיל של המשטרה – הסתלקו!' ההערכה היא שהם הודיעו למשטרה, והיה נכון יותר לקשור אותם עד סוף הפעולה. כל החוליות המשיכו לפעול כמתוכנן עד שנפתחה לעברן אש מגג בית הבאר שניצב סמוך לקצהו הדרומי של גשר הרכבת, ואשר לפי התצפיות המוקדמות היה בלתי מאויש. חוליות מהכוח חסמו את הכביש המוביל לגשרים מצפון ומדרום והרחיקו תושבים ערביים. בעוד החבלנים נעים לעבר הגשרים, החלו חילופי אש עזים בין לוחמי הפלמ"ח לבין הנוטרים והזקיפים שעל הגשרים. ראשון הנפגעים היה יחיעם וייץ, והחובשת זהרה לביטוב לא הצליחה להציל את חייו. חבלנים ושאר נושאי מטענים הגיעו לגשר הרכבת והחלו מניחים את החומר. חבלנים ונושאי מטענים אחרים היו צריכים להמשיך אל גשר הכביש, שלפי התכנון היה צריך להיות הראשון שיפוצץ. חוליה אחת הלכה לבית הקפה כדי להרחיק את יושביו לפני הפיצוץ. צחקי מפקד החבלנים הגיע ראשון כמתוכנן אל גשר הכביש,עם שני תרמילי חומר נפץ. שאר הכוח התעכב ונחמיה שיין המפקד רץ אליהם לזרזם; ברגע זה אירע פיצוץ אדיר במטענים שליד גשר הרכבת וכנראה גם אלו שנשאו הלוחמים לכיוון גשר הכביש, ככל הנראה בשל פגיעת כדור באחד המטענים. גשר הרכבת קרס כליל, ומעוצמת הפיצוץ נהרגו כל הלוחמים שהיו לידו וגופותיהם התרסקו כאילו לא היה להם זכר. צחיק, שלא ידע כי נחמיה המפקד בהרוגים, ניסה לקרוא לו, ואז התפשטה הקריאה 'לסגת', והוא היה אחרון הנסוגים.
28 הלוחמים הנותרים התפקדו בנקודת הכינוס. נשלחו שני לוחמים לבדוק אם בכל זאת יש עוד ניצולים ליד הגשרים, אך השניים לא מצאו דבר. הכוח, בפיקוד דותן, נע בתנועה מזורזת לעבר קיבוץ מצובה, לרבות ארבעה פצועים שהלכו בכוחות עצמם. כוחות בריטיים הגיעו בינתיים לשטח והחלו יורים ירי לא מדויק. הלוחמים הסתירו את הציוד הצבאי (למעט יוני הדואר), ומחשש לחיפוש בריטי עלו רובם בו בלילה לקיבוץ חניתה. דותן הפריח מחניתה את שתי שתי יוני דואר ועימן ההודעה: "'הייתה תקלה בגשר, התפוצץ חומר הנפץ, כאשר המ"פ, החובש וכל מי שהיה בסביבתו נהרג או נעלם". הוא פירט בהודעה 15 שמות הרוגים, כולל המקלען שבסופו של דבר ניצל והגיע פצוע קשה למצובה. עם התקרבות כוחות בריטיים למצובה פירקו חברי המשק כמה כוורות בכניסה אליו; הדבורים המשוחררות עיכבו את הבריטים עד שקבוצת דותן מצאה מסתור במערה ליד גבול לבנון. למרות החיפושים שנערכו בסביבה, הלוחמים שהיו במערה לא נתגלו ובהמשך חזרו לבסיסיהם. במצובה נותרו שני פצועים, אחת מהן זהרה לביטוב, שאיבדה זמנית את ראייתה בגלל הבזק הפיצוץ, ואליהם הצטרף בבוקר בכוחות עצמו מפקד חוליית המקלע, למרות פציעה קשה בבטן. גם כמה מפקדים ולוחמים נשארו במצובה לשם הטמנת הנשק, ואז פוזרו בין חברי הקיבוץ. הבריטים עצרו חלק מהם אך שוחררו באין הוכחות על מעורבותם בפעולה, למעט המקלען הפצוע שלאחר החלמתו נכלא בלטרון.
מבין ההרוגים, רק גופתו של יחיעם וייץ זוהתה (משום שנהרג לפני הפיצוץ), הוא נקבר בירושלים ועל שמו נקרא קיבוץ יחיעם. חלקי הגופות של המפקדים והלוחמים שנהרגו בפיצוץ נקברו קבורה זמנית בחשאי, בקברי אחים בחיפה ובמצובה, וכן בידי הצבא הבריטי. בהיעדר מידע מדויק על הנופלים ומקום הימצאם, נמסרה הודעה למשפחות רק כעבור חצי שנה. רק ביום השנה ה-22 לנפילתם, י"ז בסיוון תשכ"ח, 1968, הובאו השרידים למנוחת עולם בטקס ממלכתי בין שני הגשרים, תחת אנדרטה לזכרם באתר ההנצחה "יד לי"ד" שעליה נחקק באבן: "כאן נטמנו שרידי חללי מערכת הגשר אשר הועברו מבתי העלמין בחיפה ובמצובה אל מקום מלחמתם וסופם. תהא מנוחתם שלום".