stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סתירה (כימיה)
שימושים בתעשייה וברפואה

לתגובת הסתירה, מעבר להיותה תגובה כימית ככל התגובות, ישנה חשיבות רבה בתחום התעשייה.
רבים מן החומרים אשר נמצאים בשימוש תעשייתי הם חומצות (כדוגמת חומצה חנקתית - HNO3) או בסיסים (כדוגמת אמוניה - NH3). עובדה זו והעובדה כי חומצות ובסיסים יכולים להיות מסוכנים למגע או לטיפול (ואף מסוכנים מאוד, כדוגמת החומצה הגופרתית - H2SO4), גורמת לעיתים לצורך בניטרולם. "ניטרול" זה הוא למעשה תגובת סתירה.
כך למשל, אם ישנה דליפה של חומצה במפעל לייצור דשנים, ישנה סכנה לבריאותם של עובדי המפעל (ואף לציוד שאינו עמיד בפני חומצות). לאחר עצירת הדליפה נותרת בשטח המפעל החומצה שדלפה. על-מנת שיוכלו עובדי המפעל לחזור לעבודה בבטחה יש להסיר את הסכנה על ידי סתירת החומצה שדלפה. סתירה זו תתבצע בעזרת הוספת תמיסה בסיסית לחומצה שדלפה, עד לסתירתה המלאה של החומצה.
באופן דומה, אם התמיסה שדלפה היא בסיסית, יש להוסיף חומצה במידה המתאימה עד לסתירתו המלאה של הבסיס.
סתירה אינה מהווה טיפול מתאים למגע של חומצה (או בסיס) עם העור, שכן תהליך הסתירה הוא תגובה אקסותרמית הפולטת חום העלול לגרום לכוויה אם הוא נפלט על עורו של אדם. על-כן, במגע של חומצה או בסיס עם עור סדר הטיפול המומלץ הוא הסרה על ידי ספיגה או גירוד, שטיפה, ולבסוף סתירה.
חשיבות נוספת לתהליך הסתירה היא בתחום הרפואה בעיקר בנושא הטיפול בצרבות ובכיבי קיבה (אולקוס).
כיב קיבה הוא פצע בתוך חלל הקיבה הנוצר כתוצאה מפגיעתן של חומצות הקיבה בדופן הקיבה. על-מנת להקל את הסבל למטופל ולסייע בטיפול, חולים הסובלים מאולקוס נוטלים כדורים סותרי-חומצה.
תרופות אלו כדוגמת 'אלקה-זלצר' או 'פפטו-ביסמול', כולן תרופות המכילות בתוכן בסיס שמגיב עם חומצות הקיבה בתגובת סתירה, ובכך מקטין את החומציות בקיבה ואת הסבל למטופל. מבין החומרים שנמצאים בכדורים להקלת צרבות ניתן למצוא לעיתים את החומר NaHCO3 - סודה לשתייה. על-כן, "תרופת סבתא" ידועה לטיפול בגירוי בקיבה היא שתיית תמיסת סודה לשתייה (המשמשת לאפייה, ונמצאת ברוב הבתים).
לסתירה חשיבות משנית בתחום הרפואה בנושא הקלה של עקיצות צמחים וחרקים. חומרים מסוימים המוזרקים לאדם בעת עקיצה הם בסיסים (כמו בארס צרעות מסוימות) או חומצות (כמו בארס נמלים ודבורים מסוימות). בעת העברת בסיס או חומצה לסתירת העקיצה מורגשת לעיתים תחושת הקלה בשל הסרת חלק מן הארס (שנסתר).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565617605171  BnF: cb12394748q (data)  GND: 4171610-3  LCCN: sh85091197  NKC: ph615529 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
דיוק בסתירה

בסתירה מלאה, יגיבו כל המגיבים בתמיסה, כך שלא ייוותרו חומצה או בסיס בתוצרים. לתמיסה שעברה סתירה מלאה, יש pH = 7 והיא נייטרלית.
בסתירה חלקית מגיבים רק חלק מן המגיבים בתמיסה זה עם זה, כך שתוותר כמות מסוימת של חומצה או בסיס בתוצרים. לתמיסה שעברה סתירה חלקית, יש pH שונה מ-7 והיא אינה נייטרלית.
כאמור, גם בסיסים וגם חומצות עלולים להיות מסוכנים לשימוש ולמגע. על-כן, ברוב תהליכי הסתירה שואף הכימאי או המהנדס להוסיף חומר סותר (חומצה או בסיס, בהתאם לנסיבות) בכמות הנדרשת ולא מעבר לכך. במידה וכמות החומר הסותר המוספת היא מעבר לנדרש, ייווצר מצב הפוך מן המצב הקודם.
הווה אומר, במידה והתמיסה שרצינו לסתור הייתה חומצית היא תיהפך בסיסית (ולהפך). ושוב עלינו לסתור את התמיסה בכיוון ההפוך.
בבואנו לסתור תמיסה בריכוז לא ידוע עלינו להיעזר בטיטור על-מנת להגיע לסתירה מדויקת. בטיטור בדרך כלל יעשה שימוש באינדיקטורים כגון: מד pH אלקטרוני, פנולפתלאין, תימול כחול, נייר לקמוס או כל אינדיקטור חומציות נוסף.
סתירה בהובלת ואכסנת חומרים מסוכנים

בשל הסכנה הרבה הטמונה בחלק גדול מן החומצות והבסיסים, נוהגים לאפסן אותם במכלים מיוחדים. על מכלים אלו נהוג לציין האם החומר הנמצא במכל הוא בסיסי או חומצי. זאת על-מנת שבמידה והחומר שבמכל ידלוף ידעו כוחות ההצלה כיצד לסתור את החומר. נוהל זה תקף לגבי מכלים נייחים (בשטחי אחסנה, למשל) ולגבי מכלים ניידים (מכליות נוסעות או קרונות רכבת, למשל).
גם בישראל, כמו בשאר העולם המערבי, נהוג לסמן מה הוא סוג החומר המובל ואיזה טיפול יש לבצע בו על-מנת לנטרלו במקרה של דליפה או תאונה. זאת בהתאם להמלצות האו"ם ומתוקף חוקי התעבורה (תקנות שירותי הובלה, התשס"א - 2001, סעיף 87(א1); חוק שירותי הובלה, התשנ"ז - 1997).
סתם (שיר)

"סתם" הוא סינגל שהוקלט על ידי צמד הזמרים הישראלי סטטיק ובן אל תבורי, השיר יצא לאור ב-25 בספטמבר 2016, כסינגל שלא מתוך אלבום, דרך חברת התקליטים Mobile1 Music.
רקע וכתיבה

השיר נכתב והולחן על ידי סטטיק ובן אל תבורי והופק על ידי ירדן "ג'ורדי" פלג, השיר הוא בסגנון הפופ.
בסמוך לצאתו כסינגל עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר, בוים על ידי רומן בוצ'אצקי והועלה לערוץ היוטיוב של סטטיק ובן אל תבורי ב-25 בספטמבר 2016. בקליפ ניתן לראות את השניים מופיעים על שערים של מגזינים, עוברים בשדה מעריצים ומראים את כמויות צפיות הקליפים שלהם.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2016)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2016)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2016)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2016)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 1 |  |
|  ישראל | גלגלצ | 1 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2017)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2017)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2017)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2017)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 14 |  |
|  ישראל | גלגלצ | 15 |  |
|  ישראל | כאן גימל | 19 |  |
הערות שוליים

↑  Stam, נבדק ב-2020-01-10
1 2  Static and Ben El - Stam (Prod. by Jordi) | סטטיק ובן אל תבורי - סתם (Prod. by Jordi), נבדק ב-2020-01-10
| סטטיק ובן-אל תבורי |
| --- | --- | --- |
| סטטיק • בן-אל תבורי   דיסקוגרפיה | סטטיק • בן-אל תבורי   דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | שבעה ירחים |  |
| מיני-אלבומים | לכאורה |  |
| סינגלים | "ברבי" • "כביש החוף" • "סלסולים" • "סתם" • "זהב"  • "טודו בום" • "הכל לטובה" • "נמסטה" • "קאוואי" • "גומיגם" • "Broke Ass Millionaire" • "יאסו" • "Tudo Bom" • "בננות" • "אמאלה" • "Further Up (Na, Na, Na, Na, Na)" • "We" • "חביב אלבי" • "Milli" • "קוביות" • "Shake Ya Boom Boom" • "קקטוס" • "כוסות ריקות" • "אפס מאמץ" • "אהבתי לך" • "מנגלים" • "אחלה גבר" • "קרנבל" |  |
| השתתפות בסינגלים | "דוביגל" |  |
עבודת האל לשמה

עבודת האל לשמה הוא ביטוי יהודי-דתי המבדיל בין סוגים שונים של עבודת האל. כשאדם עובד את אלוהים בציפייה לשכר כלשהו, כלומר ביחס למה שאלוהים ייתן לו תמורת נאמנותו אליו, הריהו עובד שלא לשמה. אדם שעובד את האל ורואה בעבודה זאת תכלית בפני עצמה, הריהו עובד לשמה.
היווצרות הרעיון

במהלך המאה ה-19 ראו מרבית הסוציולוגים את התפתחותה ההדרגתית של הדת המונותאיסטית כהשתלשלות מהפטישיזם דרך הפוליתאיזם אל המונותאיזם. לפי דעה זו, ראשיתן של הדתות נעוצה בפחדים הקיומיים של האדם, במשאלותיו ובפליאותיו ממראות תבל.
את אסונות הטבע ראה האדם כפעולה של האלים שכועסים על מעשיו. דבר זה נתן הסבר לתופעות והוליד אמונה כי מעשים מסוימים - כגון הקרבת  קורבן - יכולים לרצות את האלים ולשכך את זעמם, ומעשים אחרים  - כגון תפילה - מסוגלים  לגרום לאלים להשפיע על האדם טובות גשמיות או רוחניות. לפי תפיסה זו, כל האמונות העתיקות הן אמונות שלא לשמן.
בשלב מאוחר יותר השתחררה האנושות קמעא מהאמונה הפרימיטיבית, אך הדת - שמקורה באמונות אלה - כבר לא נזנחה. האנושות שמרה על הנורמות שבעבר היו פעולות לריצוי האלים, והפכה אותן לערכים שרצויים מצד עצמם.
חוקרים אחרים רואים באמונת היהדות המונותאיסטית אנטיתזה לאמונות האליליות של העמים הקדומים. הם  סוברים שרעיון האמונה לשמה מהווה יסוד המבדיל את היהדות משאר האמונות וכרעיון שקידם את  החשיבה והבדילה מהאמונה שהייתה נחלתם של העמים הקדומים. לדידם אין כאן התפתחות כי אם חידוש בתפיסה הדתית.
עבודה לשמה במקורות היהדות

ניצנים לרעיון שיש לעבוד את האל עבודה לשמה מוצאים כבר בתנ"ך ובעיקר בספרות החכמה - ספרי קהלת, איוב, ומשלי.
חז"ל הדגישו רבות את מעלתו של העובד לשמה והבחנתם עוברת כחוט השני לאורך כל דפי התלמודים:
רֵאשִׁית חָכְמָה יִרְאַת יְהוָה שֵׂכֶל טוֹב לְכָל עֹשֵׂיהֶם (תהלים, קי"א, י'). "לעושים" לא נאמר, אלא "לעושיהם" - לעושים לשמה ולא לעושים שלא לשמה, וכל העושה שלא לשמה נוח לו שלא נברא
הוגה הדעות שהדגיש יותר מכולם את חשיבותה של האמונה לשמה היה הרמב"ם:
(א') אל יאמר אדם הריני עושה מצוות התורה ועוסק בחכמתה כדי שאקבל הברכות הכתובות בתורה או כדי שאזכה לחיי העולם הבא; ואפרוש מן העבירות שהזהירה תורה מהן - כדי שאנצל מן הקללות הכתובות בתורה או כדי שלא איכרת מחיי העולם הבא...
(ה') כל העוסק בתורה כדי לקבל שכר או כדי שלא תגיע עליו פורענות הרי זה עוסק שלא לשמה.  וכל העוסק בה לא ליראה ולא לקבל שכר אלא מפני אהבת אדון כל הארץ שצוה בה הרי זה עוסק בה לשמה.
יש רגליים לסברה הטוענת שהרמב"ם הדגיש את הנושא הזה לא  רק  מתפיסת היהדות ושלהשפעתו של אריסטו על הרמב"ם יש חלק  בדבר. את ההבחנה בין אמונה לשמה לבין אמונה שלא לשמה במשנת הרמב"ם אפשר לייחס להבחנתו של אריסטו בין
פראקסיס ופואזיס - דבר הנעשה לשם דבר אחר וכהקדמה אליו, ודבר הנעשה לשמו.
בימינו הרבה לעסוק בכך ישעיהו ליבוביץ שכתב רבות על הנושא. את רוח דבריו ניתן להבין מהדברים הנ"ל:
" אנו מבחינים שני טיפוסים בדתיות: דת שביסודה ערכים ואמונות שמהם מתחייבים גם מעשים, ודת שביסודה מצוות ומעשים שעל קיומם מושתתים גם ערכים ותכנים תודעתיים. "דת של ערכים ואמונות" היא דת מעניקה - היא אמצעי-עזר לאדם לסיפוק צרכיו הרוחניים ולשיכוך לבטיו הנפשיים; תכליתה היא האדם, ואלוהים מציע בה את שירותו לאדם; המקבל עליו דת זו הוא אדם נגאל. "דת של מצוות" היא דת תובעת - היא מטילה על האדם חובות ותפקידים ועושה אותו כלי-שרת להגשמת תכלית שאיננה מתגלמת באדם; הסיפוק שהיא נותנת אינו אלא הסיפוק שיש לאדם מעשיית חובתו; המקבל עליו דת זו הוא אדם העובד את אלוהיו עבודה לשמה - משום שאותו ראוי לעבוד. מידות שונות של שני טיפוסי דתיות אלה מצויות, כנראה, בכל הדתות. אולם הדתות נבדלות זו מזו מבחינת עדיפות טיפוס אחד על משנהו.
דתיות מן הטיפוס הראשון מאפיינת את הנצרות - שסמלה העליון הוא הצלב, הקורבן שאלוהים מביא למען האדם. ואילו סמלה העליון של האמונה ביהדות הוא מעמד אברהם אבינו בהר-המוריה, כשכל ערכי האדם מבוטלים ונדמים מפני יראת ה' ואהבתו. הצלב הוא כולו ויתור לטבע האדם; העקידה - היא הניצחון המוחלט של האדם על טבעו. "ויחבוש את חמורו - כבש את החמריות שבו, והוא החמור שעתיד לרכוב עליו המלך המשיח" (אברבנאל) "
הרעיון בחינוך

חכמים התירו לאדם לעסוק במצוות התורה כדי לקבל שכר על עבודתו אך הדגישו שעבודה כזאת איננה תכלית אחרונה והיא מועילה רק כאמצעי חינוכי שירגיל את האדם לקיום מצוות:
אמר רב יהודה אמר רב: לעולם יעסוק אדם בתורה ובמצוה אפילו שלא לשמה, שמתוך שלא לשמה בא לשמה, שבשכר ארבעים ושתים קרבנות שהקריב בלק זכה ויצאה ממנו רות.
הרמב"ם הדגיש את הערך החינוכי שיש בהחדרת ההתניה שברבות הזמן תהפוך לטבעית לחניך:
כשמלמדין את הקטנים ואת הנשים וכלל עמי הארץ אין מלמדין אותן אלא לעבוד מיראה, וכדי לקבל שכר - עד שתרבה דעתן ויתחכמו חכמה יתירה, מגלים להם רז זה מעט מעט ומרגילין אותן לענין זה בנחת עד שישיגוהו וידעוהו ויעבדוהו מאהבה.
הרעיון מאחורי שיטת חינוך כזו הוא ש"אחרי המעשים נמשכים הלבבות" . הרעיון מצוי כבר אצל אריסטו בספר האתיקה שלו והוא מזכיר את השיטה הביהביוריסטית בפסיכולוגיה של החינוך.
סוגי שלא לשמה

בתלמוד הבבלי מובאות שתי גישות ההפוכות זו מזו, לכאורה, בעבודת האל שלא לשמה:
מצד אחד ישנה גישה שלילית ביותר:
כל העושה שלא לשמה נוח לו שלא נברא.
ומצד שני ישנה גישה חיובית, המציינת תקווה שהלא לשמה יביא ללשמה:
לעולם יעסוק אדם בתורה ובמצווה אפילו שלא לשמה, שמתוך שלא לשמה בא לשמה.
אחד ההסברים הרווחים ליישוב שתי הגישות הוא שיטתם של בעלי התוספות, בפירושיהם לשתי הגמרות. הם מסבירים, שיש שני סוגים של לא לשמה:
א. יש אדם העוסק בתורה ובמצוות לא לשם המצוה עצמה, אלא מסיבות אחרות, שאינן שליליות בפני עצמן, כמו לימוד בשביל כבוד וממון.
ב. יש אדם הלומד תורה למטרות שליליות, כגון לקנטר את חבריו וללעוג להם.
הלא לשמה הראשון אומנם איננו משובח, אך יש סיכוי שיגיע האדם דרכו לעשייה לשמה. אך הלא לשמה השני הוא בזוי ומגונה, משום שהופך את מצוות הבורא לכלי משחית. לפי גישה זו, נמצא שלא כל הלא לשמה שווים, וישנן דרגות שונות בכוונה בעבודת האל.
לקריאה נוספת

מחקרים בהיסטוריה המוקדמת של האנושות - אדוארד ברנט טיילור (1865).
ישעיהו ליבוביץ, חמישה ספרי אמונה, הוצאת כתר (1995).
ישעיהו ליבוביץ -  ספריית "אוניברסיטה משודרת", הוצאת משרד הביטחון, תל אביב (1985).
יצחק שגב (1938)

| --- | --- |

איציק שגב בהרצאה בחי-בר כרמל, 17 ביוני 2022
 לידה:  1938 (בן 86 בערך) חדרה, פלשתינה (א"י)
 מדינה:  ישראל 
 צאצאים:  גלעד שגב 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד חי"ר מילואים מושל נפת בית-לחם מושל אל עריש  נספח צה"ל באיראן מושל הצבאי של חבל עזה יועץ הרמטכ"ל לענייני בני מיעוטים המשרתים בכוחות הביטחון
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים 
 עיטורים
 יקיר רמת גן (2013) 
 תפקידים אזרחיים
 יו"ר העמותה להנצחת דן שומרון
 
יצחק (איציק) שגב (נולד ב-1938 בחדרה) הוא קצין צה"ל במיל' בדרגת תת-אלוף, שירת בחטיבת הצנחנים ובהמשך כמושל צבאי וכנספח צה"ל האחרון באיראן בין השנים 1979-1977.
קריירה צבאית

שגב התגייס לצה"ל בשנת 1957 ושירת בנח"ל. ב-1960 התגייס לצבא הקבע ושירת בתפקידי מטה בפיקוד הדרום. ב-1965 השתתף בפעולות התגמול כמפקד פלוגה בגדוד 202 של חטיבת הצנחנים, השתתף בפעולת סמוע, קלקיליה, מבצע רודוס ואחרות, ולחם בראשה במלחמת ששת הימים. לאחר המלחמה פשט את המדים ופנה ללימודים. הוא סיים תואר ראשון במדעי המזרח התיכון, תואר שני בגאוגרפיה באוניברסיטת תל אביב. אחר-כך חזר לשירות פעיל והשתתף במלחמת ההתשה.
ב-1969 שירת במפקדת קצין חי"ר וצנחנים ראשי ובמקביל פיקד על גדוד חי"ר מילואים. ב-1971 שימש מושל נפת בית-לחם בדרגת סגן-אלוף. ב-1973 נכנס לתפקיד מושל אל עריש בדרגת אלוף-משנה וב-1976 התמנה לראש המחלקה לתכנון אסטרטגי באגף התכנון.
בשנת 1977 התמנה לנספח הצבאי וראש משלחת משרד הביטחון באיראן בדרגת תת-אלוף מתוך רצון לממש הסכמי שיתוף פעולה צבאיים בין המדינות בהיקפים נרחבים ביותר. באותה תקופה פרצה המהפכה בראשות חומייני והמשלחת הישראלית נאלצה לעזוב את איראן תוך כדי מאבק להצלת חייהם של חברי המשלחת.
ב-1979 למד במכללה לביטחון לאומי. באותה שנה התמנה למפקד צבאי ולמושל רצועת עזה.
בשנים 1981 עד 1983 נשלח על ידי צה"ל ללימודי תואר שלישי באוניברסיטת קולומביה בניו-יורק עקרי התיזה "התמוטטות הצבא האיראני  במקביל לפריצת המהפכה האיראנית"
לאחר שחרורו שימש יועץ לרמטכ"לים דן שומרון ואהוד ברק לענייני בני מיעוטים המשרתים בצה"ל.
תפקידים אזרחיים

ב-1979 סייע לרשות הטבע והגנים בהבאת החיה התנכ"ית היחמור מאיראן, ובהקמת חי בר כרמל. בחי בר בכרמל הונצח זכרו של בנו סרן שרון שגב בפסל היחמור, שיצר הפסל והצייר חתן פרס ישראל מנשה קדישמן ובשביל בשמורה.
ב-1987 מינה אותו הרמטכ"ל דן שומרון כיועצו לענייני בני מיעוטים המשרתים בכוחות הביטחון. בשנת 1999 עמד ראש הממשלה אהוד ברק למנות את שגב לאיש הקשר עם יאסר ערפאת, אך לאחר תקופה קצרה מינה את יוסי גנוסר.
שגב משמש יו"ר העמותה להנצחת רא"ל דן שומרון, וביחד עם חברי העמותה דאג להנצחתו בבסיס צאלים בכוכב הירדן באתר השריון  בלטרון ובמכללת עמק הירדן
1996–2000 – הקים ביחד עם יאסר ערפאת את עמותת "בני אברהם" להכנת העמים לשלום ויצירת אמון הדדי כדי להגשים את השאיפה לפתרונות של שלום תוך השתתפות פעילה ומובילה. הפעילות התקיימה באירועים רבים ובכנסים ברחבי העולם כדי לקדם את השלום בין ישראל לבין הפלסטינים.
בכנסים אלה שיתף פעולה עם נשיאי מדינות כמו ג'ימי קרטר נשיאה לשעבר של ארצות הברית, ברונו קרייסקי נשיאה של אוסטריה בזמנו, שמעון פרס נשיא מדינת ישראל וראש הממשלה בזמנו ואחרים.
בזמן פעילות עמותת "בנֵי אברהם" קוימו פגישות רבות בין ישראלים לפלסטינים באופן ישיר כש-15,000 ישראלים ביקרו בעזה ונפגשו עם מקביליהם הפלסטינים, ו-10,000 פלסטינים ביקרו בישראל ונפגשו עם מקביליהם הישראלים.
במקביל הקים סניפי "בנֵי אברהם" במצרים בסיוע סגן ראש ממשלת מצרים דאז, יוסוף ואלי, ואוסאמה אל-באז יועץ הנשיא, ובירדן בהשתתפות קצינים בכירים ירדניים.
כמו כן, פעל בתוניס ובקטר, להעמקת ההכרה בישראל וסיוע במימוש הסכמי השלום.
לאחר שחרורו מצה"ל החל לעסוק ולהתמחות בפרויקטים של תשתית, הוא התמנה לנציג של התעשיות הכבדות של יונדאי קוריאה בישראל והוביל לזכייתם במכרז להקמת תחנת כוח 110 מגה וואט בים המלח ובהקמת מזח הפחם באשקלון. בנוסף מכרה חברת יונדאי 6 אוניות לצים.
שגב מונה גם כנציג של חברת מרובני מיפן בישראל ובשיתוף פעולה עם אלרקו מטורקיה זכו בפרויקטים במדינות ברית המועצות לשעבר 
הקמת שדה התעופה באסטנה קזחסטן, השתתפות בהקמת צינור הנפט מבאקו מאזרבייג'ן לטורקיה, ובהקמת מפעלים  בטורקמניסטן.
ב10  השנים  האחרונות  התמנה  שגב  לנציג  של  החברה  הסינית הגדולה פאור צ'יינה וביחד זכו במכרז להקמת תחנת אנרגיה  שאובה 344 מגה וואט בכוכב הירדן ובפרויקטים נוספים בישראל.
ב-2013 זכה לאות יקיר העיר רמת גן.
ב-1984 נהרג בנו שרון בעת שירותו הצבאי. בנו גלעד הוא זמר.
לקריאה נוספת

יוסף ארגמן, זה היה סודי ביותר, משרד הביטחון, אפריל 1998, עמודים 69–84.
עילי זוזובסקי, במחנה, עזה והיום, גיליון 36, 11 בספטמבר 2014
הערות שוליים

↑  יהונתן גפן, הרשת החברתית שלי: מחזור פברואר שנת '65 נפגש ומתרגש, באתר nrg‏, 6 בנובמבר 2010.
↑  אמיר אורן, רפול ו"משה וחצי" ניסו להעליל: דן שומרון הומו, באתר הארץ, 28 בפברואר 2008
עבודת גמר תיכונית בישראל

ערך זה עוסק במטלה כחלק מבחינת בגרות ישראלית. אם התכוונתם לעבודה יישומית ברמה אקדמית, לצורך קבלת תואר שני, ראו .
עבודת גמר היא משימה לימודית אישית לבחינת בגרות בתיכון בישראל, בהיקף של 5 יחידות לימוד בתחום הידע בו היא נכתבת. העבודה נכתבת על-פי כללים ודרישות מקצועיות שנקבעו על ידי הפיקוח באגף לחינוך על יסודי של משרד החינוך, בליווי של מנחה אקדמי עצמאי מומחה לנושא, ובהובלת בית הספר בו לומדים התלמידים.
הכנת העבודה אמורה להוות מעין שיא של תהליך למידה משמעותי בדגש מחקרי. היא מתבססת על עקרונות הלמידה האותנטית בכך שהיא מאפשרת התמודדות עם משימה לימודית מעמיקה ומאתגרת ועיסוק בסוגיה שהיא מעבר לנלמד בבית-הספר ובתוכנית לבחינות הבגרות. התלמידים שמכינים את העבודה מתבססים על ידע מדעי עדכני, דרכי מחקר ודרכי עבודה מדעיים, בליווי של חוקרים. העבודה נועדה לבטא את יכולתו של התלמיד, הידע והכלים שרכש והתנסויותיו הלימודיות. תהליך העבודה נועד לעודד למידה עצמאית והשקעה במחקר אישי ואתגר לימודי אישי, תוך עבודה שיכולה להתרחש גם מחוץ לכותלי בית הספר.
מסגרת הכנת עבודת הגמר

לפי כללי משרד החינוך, כל תלמידי כיתה י"א הלומדים בתיכון אינטרני בישראל יכולים להגיש הצעה לעבודת גמר אחת, עיונית או עיונית-מעשית.
העבודה מוגשת במהלך כיתה י"ב, והיא יכולה להיות חלק מהמשימות לקבלת תעודת בגרות, כך שהעבודה יכולה להחליף את בחינת הבגרות (עבודה 'צמודה') או להתווסף לה (עבודה 'לא צמודה').
עבודת הגמר מוגשת על ידי תלמיד יחיד בלבד ולא ניתן לכתוב עבודה משותפת, למעט במקצועות מסוימים השייכים למנהל מדע וטכנולוגיה, מכיוון שחשובה בדיקת יכולתו האישית של התלמיד.
מסיבה דומה, שני תלמידים (או יותר) מבית-ספר אחד לא יכולים להגיש הצעה זהה, או הצעה בנושא זהה. עבודות הגמר אמורות להיות על נושאים שהם מעבר לנושאים הנלמדים בתוכנית הלימודים הרגילה.
בעבודת הגמר אמורים התלמידים להתמודד עם סוגיה מדעית מסוימת, להעמיק בה, להבהיר ולסכם אותה. לא מצופה מהם חידוש מדעי. הערכת העבודה מתמקדת בכושר הלימוד העצמי של התלמידים, שימוש בדרכי לימוד מדעיות ומחקריות, התמודדות עם אתגרי למידה וחשיבה מסדר גבוה, וכתיבה מדעית, ביקורתית ויצירתית.
לפי כללי משרד החינוך, העבודות וההצעות להן צריכות להיכתב בשפה העברית או הערבית. כתיבה עבודות בשפה אחרת (למשל על ידי עולים חדשים), נדרשת אישור מראש של המפקח על עבודות הגמר, ועליהן להיות מלוות בתרגום לעברית.
מנתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה ומשרד החינוך נראה כי מתוך כ-100 אלף תלמידי כיתה י"א הלומדים במסגרת החינוך העל יסודי, מגישים עד 2% מהתלמידים הצעות לעבודת גמר.
תלמידי תוכנית אלפא של האגף למחוננים והאגף לחינוך על יסודי, חייבים להגיש עבודת גמר, ורק להם ניתנת האפשרות להגיש את ההצעה בכיתה י' ואת העבודה בכתה י"א.
הנחיה והערכת עבודת גמר

המנחים והמעריכים של עבודות הגמר אמורים להיות בקיאים ובעלי ניסיון מחקרי אקדמי בתחום הידע בו הן נכתבות. עלות ההנחיה לתלמידים וכן עלות בדיקת העבודות ממומנים על ידי משרד החינוך. המנחים לא יכולים להיות הורים או בני משפחה קרובים של התלמידים, גם אם נושא העבודה הוא בתחום מומחיותם.
ציון עבודת גמר צמודה מורכב משלושה חלקים: 50% ניתן כציון בית-ספרי ('מגן'), 40% ניתן על התוצר הכתוב, 10% על שיחה בעל פה של התלמיד עם הבוחן. העבודה נמסרת לתלמידים בתום השיחה בעל פה עם בודקי העבודה. ציון העבודה נשלח לבית הספר באמצעות אגף הבחינות והוא נרשם בתעודת הבגרות. ניתן לערער על הציון ואז העבודה נבדקת שוב, בתהליך חדש ועצמאי (ללא מידע לגבי הציון והמעריך הראשון); ציון זה הוא הציון הסופי ולא ניתן לערער עליו.
עבודת גמר לא צמודה מוערכת רק על פי התוצר הכתוב, השיחה בעל פה והערכת המנחה.
מסגרות מסייעות לתלמידים

לאורך השנים קמו מספר מסגרות שמסייעות לתלמידים לצלוח את המסלול.
מסגרות אלו (כגון דרך רוח ואחר"ת) פועלות לרוב בשיווק המסלול, בקיום הנחיה ובליווי תלמידים במקצועות מוגדרים ובפריסה גאוגרפית מוגדרת.
בסוף שנת 2016 הקימו שלושה מבוגרי המסלול מיזם ארצי, תנופה(הקישור אינו פעיל), שמטרתו לפתור חסמים לאומיים במסלול ובראשם: מחסור במודעות למסלול בקרב התלמידים, מיעוט במנחים אקדמאים וקושי בתיאום התהליך בתוך בתי הספר. למיזם שותפות עמותות, עיריות, אוניברסיטאות וכן משרד המדע ומשרד החינוך. בשנת פעילותו הראשונה של המיזם יופעלו בערים ירושלים, באר-שבע וחיפה מלווי מחקר עירוניים ויינתנו הרצאות חשיפה בהתנדבות במסגרתו.
לקריאה נוספת

משה זילברשטיין ועדה גבע, טיפוח לומד בעל הכוונה עצמית – תרגום הרעיון למונחים המאפשרים מדידת הישגים, הלכה ומעשה, גיליון 7, תשנ"ב
Reeves, T. C., Herrington, J., & Oliver, R. (2002). Authentic activity as a model for web-based learning. 2002 Annual Meeting of the American Educational Research Association, New Orleans, LA, USA.
Skager, R. (1984). Organizing School of Encourage Self-Direction in Learners, UNESCO Institute for Education, Hamburg and Oxford: Pergamon Press.
הערות שוליים

↑  עבודת-גמר "צמודה", באתר cms.education.gov.il
↑  עבודת גמר 5 יח"ל, באתר cms.education.gov.il
↑  "בית החינוך למדעי הרוח - מרכז ליזמות בחינוך". מרכז ליזמות בחינוך (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-2016-10-18. נבדק ב-2016-10-16.
↑  תנופה- עבודות גמר - ציר הזמן | פייסבוק, באתר www.facebook.com
סלים אל-חוס

סלים אחמד אל-חוס (בערבית: سليم أحمد الحص, תעתיק מדויק: סלים אחמד אלחץ; 20 בדצמבר 1929 – 25 באוגוסט 2024) היה פוליטיקאי לבנוני שכיהן כראש ממשלת לבנון ובמשך שנים רבות היה חבר הפרלמנט הלבנוני מטעם ביירות.
השכלה

לאל-חוס תואר ראשון בכלכלה מהאוניברסיטה האמריקנית בביירות ותואר דוקטור בעסקים וכלכלה מאוניברסיטת אינדיאנה.
הקריירה הפוליטית

אל-חוס, מוסלמי סוני, היה ראש ממשלת לבנון שלוש פעמים. תקופת כהונתו הראשונה הייתה בשנים 1976–1980, במהלך השנים ראשונות של מלחמת האזרחים. תקופת כהונתו השנייה, מעוררת המחלוקת, הייתה בשנים 1987–1990. תקופת כהונתו השלישית הייתה מדצמבר 1998 עד אוקטובר 2000. בשתי תקופות הכהונה האחרונות שלו החזיק אל-חוס גם בתיק החוץ.
לאחר שאיבד את כיסאו בפרלמנט לטובת מועמד אנונימי יחסית בבחירות של שנת 2000, התפטר אל-חוס מראשות הממשלה והכריז על תום הקריירה הפוליטית שלו. במרץ 2005 הועלה שמו כמועמד לראשות הממשלה, בעקבות התפטרותו של עומר כראמי, אך דווח כי אל-חוס דחה את ההצעה מסיבות בריאות, וכראמה מונה מחדש לתפקיד.
אל-חוס מזוהה כגורם פרו-סורי מובהק בלבנון ומרבה לאזכר בהתבטאויותיו את השתייכותו למחנה הלאומי הערבי ואת תמיכתו בסוריה ובחזבאללה. הוא הקים תנועה פוליטית בשם "הדרך השלישית" שלא זכתה להצלחה רבה בלבנון. למרות ההערכה שהוא זוכה לה בציבור הסוני, הוא איננו נחשב גורם חזק עוד בזירה הלבנונית כפי שהיה בעבר.
אל-חוס חבר בוועידה האנטי-אימפריאליסטית "ציר לשלום" (Axis for Peace).
הקריירה הפוליטית > תקופת כהונתו השנייה

מינואר 1988 ועד ספטמבר החרים אל-חוס את ישיבות הקבינט של ממשלתו, במחאה על מדיניותו של הנשיא אמין ג'ומאייל. ב-22 בספטמבר סירב לקבל את פיטוריו (ומינויו של הגנרל מישל עאון המרוני במקומו). המשבר הואץ בשל כישלונה של האספה הלאומית לבחור נשיא חדש (משרה שיועדה לפי האמנה הלאומית למרוני). חוקת לבנון קובעת שבמקרים כאלו ימנה הנשיא היוצא את ראש הממשלה להיות נשיא זמני, ובחירתו של ג'ומאייל בעאון התנגשה עם הנוהג שמקורו בהסכמה הלאומית למנות ראש ממשלה מוסלמי סוני. כתוצאה מכך התקיימו שתי ממשלות במקביל: ממשלתו של עאון בארמון הנשיאות בבעבדה וממשלתו של אל-חוס במערב ביירות (שהיא אזור מוסלמי).
לבנון נותרה ללא נשיא ועם שתי ממשלות יריבות. ממשלתו של אל-חוס נהנתה משני יתרונות: תמיכה סורית והכרה בינלאומית (למרות שמינויו של עאון היה תקף). במהלך אותה תקופה כיהן אל-חוס גם כנשיא לבנון בפועל עד 5 בנובמבר 1989, אז נכנס לתפקיד רנה מעווד, אך הלה נרצח לאחר שבעה-עשר יום בלבד. אל-חוס קיבל את תפקיד הנשיא בפועל ליומיים נוספים, עד שנבחר אליאס הראווי.
העימות בין הממשלות הפך אלים עם סירובו של עאון לקבל את הנוכחות הצבאית הסורית בלבנון. בשנת 1990 תמה מלחמת האזרחים ועאון נכנע ויצא לגלות בצרפת. גם אל-חוס התפטר ובמקומו נכנס לתפקיד עומאר כראמה.
הקריירה הפוליטית > פעילותו לאחר הפרישה מהחיים הפוליטיים

אל-חוס שימש כחבר פרלמנט ושר החוץ של לבנון בממשל אמיל לחוד עד שנת 2000 כאשר הוחלף על ידי מחמוד חמוד, ופרש מהחיים הפוליטיים לאחר בחירתו של רפיק אל-חרירי לראשות הממשלה.
ב-2 במאי 2017, בהיותו בן 87, ערך אל-חוס שביתת רעב בת יום אחד, כאות הזדהות עם שביתת הרעב של כ-1,500 אסירים פלסטינים המוחזקים בישראל שנערכה באותה עת.
ישראל באולימפיאדת ברצלונה (1992)
ראו גם

ישראל במשחקים האולימפיים
אולימפיאדת ברצלונה (1992)
סעיף

סעיף הוא חלק יסודי של מסמכים, מאמרים וספרים. למושג סעיף שתי משמעויות משנה:
במסמכים משפטיים, כגון חוק או חוזה, סעיף הוא יחידה בסיסית של מסמך. הסעיפים ממוספרים בסדר עולה. בעת תיקון של חוק, כאשר נוסף סעיף חדש בין שני סעיפים קיימים, הוא מסומן במספר שאליו מצורפת אות.
בחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו, למשל, היו בעת חקיקתו (בשנת 1992) 12 סעיפים, אשר מוספרו מ-1 עד 12. בשנת 1994 תוקן החוק כך שנוסף בתחילת החוק סעיף שקיבל את המספר 1, והסעיף שקודם לכן היה 1 קיבל את המספר 1א.
במאמרים ובספרים, סעיף הוא חלק יסודי המורכב מפסקאות (אחת או יותר), העוסקות כולן ברעיון אחד, המוגדר בכותרת הסעיף. סעיפים גדולים מחולקים לעיתים לסעיפי משנה. סעיפים אחדים מקובצים לפרק. בסעיף ניתן להבחין בין סוגים אחדים של פסקאות:
פסקה פותחת, המציגה את הנושא שבו עוסק סעיף זה,
פסקאות (או פסקה) המרכיבות את גוף הסעיף,
פסקה מסיימת, ובה סיכום הנושאים שהוצגו בסעיף ומסקנות הנובעות מנושאים אלה.