stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הארי פוטר
דמויות > מורי בית ספר הוגוורטס

אלבוס פרסיוול וולפריק בריאן דמבלדור – מנהל בית הספר לקוסמות הוגוורטס, רגוע וחכם, רציני אך יודע לצחוק בזמן הנכון, נרצח בסוף הספר השישי על ידי סנייפ.
מינרווה מקגונגל – ראש בית גריפינדור, המורה לשינוי צורה והסגנית של דמבלדור.
סוורוס סנייפ – ראש בית סלית'רין, המורה לשיקויים מהספר הראשון ועד החמישי, התגוננות מפני כוחות האופל בספר השישי ומנהל בית הספר לקוסמות הוגוורטס בספר השביעי. לכאורה מתעב את הארי אבל לבסוף מתגלה שהיה מגינו. נרצח בסוף הספר השביעי על ידי וולדמורט.
פיליוס פליטיק – ראש בית רייבנקלו, מורה ללחשים. בעל שורשים גמדיים. מנצח המקהלה של הוגוורטס.
פומונה ספראוט – ראש בית הפלפאף, מורה לתורת הצמחים.
רובאוס האגריד – שומר הקרקעות בהוגוורטס והחל מהספר השלישי מורה לטיפול ביצורי פלא.
סיביל טרלוני – מורה לגילוי עתידות. פוטרה על ידי דולורס אמברידג' בספר החמישי אך ממשיכה ללמד לאחר עזיבתה של אמברידג' את הוגוורטס במקביל לפירנזה הקנטאור.
הוראס סלגהורן – מחליף את סוורוס סנייפ בלימוד שיקויים בספר השישי. ראש בית סלית'רין לקראת סוף הספר השביעי.
פירנזה – קנטאור, מחליף את סיביל טרלוני בלימוד גילוי עתידות באמצע הספר החמישי, ובהמשך מצטרף אליה כמורה נוסף.
פופי פומפרי – האחות במרפאת בית הספר.
מורים להתגוננות מפני כוחות האופל:
בספר הראשון: קוויריניוס קווירל – מורה להתגוננות מפני כוחות האופל בספר הראשון, נושא עמו את וולדמורט כדיבוק, מת ממגעו של הארי בסוף הספר הראשון.
בספר השני: גילדרוי לוקהרט – מורה להתגוננות מפני כוחות האופל בספר השני. הוא מציג את עצמו כקוסם מפורסם, אבל בפועל הוא גנב את תהילתו מקוסמים אחרים תוך הטלת לחש זיכרון.
בספר השלישי: רמוס לופין – מורה להתגוננות מפני כוחות האופל בספר השלישי. אדם זאב, ובן זוגה של נימפדורה טונקס החל מהספר השישי.
בספר הרביעי: ברטי קראוץ' הבן (אלאסטור מודי, עין הזעם) – התחזה באמצעות שיקוי פולימיצי לאלאסטור מודי המכונה עין הזעם, בפועל היה אוכל מוות.
בספר החמישי: דולורס אמברידג' – מורה להתגוננות מפני כוחות האופל בספר החמישי. בהמשך מונתה להיות המפקחת העליונה על הוגוורטס ולאחר מכן גם למנהלת עד שהיא תקפה את הקנטאורים של היער האפל והם גררו אותה לתוך היער מה שגרם לה טראומה ודמבלדור הציל אותה לאחר מיכן היא נמלטה מבית הספר בלילה תוך כדי שפיבס הרוח הבדחן של בית הספר מתעלל בה
בספר השישי: סוורוס סנייפ, הוראס סלגהורן החליף אותו בתפקיד המורה לשיקויים.
בספר השביעי: אמיקוס קארו – אוכל מוות.
דמויות > דמויות נוספות

לורד וולדמורט – הנבל הראשי בסדרה. רצח את הוריו של הארי, ג'יימס ולילי פוטר, וניסיונו הכושל לרצוח את הארי הוא הרקע של כל הסיפור.
סיריוס בלק – סנדקו של הארי וחברו הטוב ביותר של אביו, נרצח על ידי בלטריקס לסטריינג' (בת דודתו) בספר החמישי.
לילי פוטר – אימו של הארי, נרצחה על ידי וולדמורט כשהארי היה בן שנה.
ג'יימס פוטר – אביו של הארי, נרצח על ידי וולדמורט כשהארי היה בן שנה.
פיטר פטיגרו – חבר לשעבר של ג'יימס פוטר, רמוס לופין וסיריוס בלק. בסוף הספר השלישי מתברר כי הוא זה שגילה לוולדמורט את מיקומם של ג'יימס ולילי פוטר ובכך עזר לוולדמורט לרצוח אותם. בספר הרביעי הפך לאוכל מוות רשמי ובסוף הספר נתן את ידו לוולדמורט על מנת שוולדמורט יחזור לצורתו האנושית.
משפחת ויזלי: ארתור ומולי, ביל, צ'ארלי, פרסי, התאומים פרד וג'ורג', רון וג'יני. משפחתו של רון, חברו הטוב של הארי.
משפחת דרסלי: ורנון, פטוניה ודאדלי. קרוביו היחידים של הארי, שבביתם הוא מתגורר.
דמויות > מורים להתגוננות מפני כוחות האופל

| שם | שנה | סיבת עזיבה | סטטוס (המשך הסדרה) |
| --- | --- | --- | --- |
| קווירניוס קווירל | 1 | מוות (שירת את וולדמורט) | מת |
| גילדרוי לוקהרט | 2 | אובדן זיכרון | מאושפז בבית החולים על שם הקדוש מנגו |
| רמוס לופין | 3 | התפרסמות היותו איש זאב | מת בקרב על הוגוורטס בסוף הספר השביעי |
| אלאסטור "עין הזעם" מודי / ברטימיוס קראוץ' הבן | 4 | גילויו כמתחזה | המתחזה (ברטי קראוץ' ג'וניור) נושק בידי סוהרסן בסוף אותה שנה. מודי נהרג בתחילת הספר השביעי. |
| דולורס אמברידג' | 5 | פיטורים על ידי דמבלדור | חזרה למשרד הקסמים (נאסרת בסוף הסדרה) |
| סוורוס סנייפ | 6 | ברח לאחר שהרג את דמבלדור | נרצח בידי וולדמורט |
| אמיקוס קארו | 7 | נפילת וולדמורט | ככל הנראה מת, או במאסר (ראו אוכלי מוות) |
דמויות > דמויות לא אנושיות

הדוויג – תנשמת לבנה כשלג השייכת להארי, המקבל אותה בתחילת הספר הראשון. הארי נקשר אליה רגשית ומותה בספר השביעי גורם לו לצער רב.
פיגווידג'ן – ינשוף קטן (שעיר) השייך לרון החל מהספר השלישי. קיבל אותו במתנה מסיריוס בלק.
דובי – גמדון בית המעריץ את הארי. מופיע לראשונה בספר השני ונהרג בשביעי. עד שחרורו על ידי הארי בסוף הספר השני, הוא היה שייך למשפחת מאלפוי.
קריצ'ר – גמדון בית השייך למשפחת בלק, שעבר לבעלותו של הארי לאחר מותו של סיריוס בלק, השריד האחרון מהמשפחה.
נגיני – נחשית השייכת לוולדמורט שהפך אותה להורוקרוקס. מופיעה עם חזרתו בספר הרביעי ונהרגת מעט לפניו על ידי נוויל לונגבוטום בסוף הספר השביעי. נגיני מופיעה בסרט חיות הפלא: הפשעים של גרינדלוולד כאישה המקוללת בקללה שתגרום להפיכתה לנחשית בהמשך חייה.
פירנזה – קנטאור. סולק מהיער על ידי הקנטאורים הנוספים. לימד בספר החמישי גילוי עתידות ובהמשך לצד סיביל טרלוני.
קרוקשנקס – חתול השייך להרמיוני. נקנה בתחילת הספר השלישי.
טרבור – קרפד השייך לנוויל, קיבל אותו מדודו מעט לפני תחילת השנה הראשונה בהוגוורטס.
גברת נוריס – חתולה השייכת לפילץ' שמשמש כשרת בהוגוורסט.
| דמות | תיאור | ספרים שהדמות מופיעה בהם | סיבת המוות (אם קיימת) | הספר בו מתה הדמות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| הדוויג | התנשמת של הארי. | 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7 | נפגעה מקללה ממיתה ("אבדה קדברה") שנשלחה על ידי אוכל מוות במהלך מרדף. | 7 |
| דובי גמדון הבית | גמדון בית שמעריץ את הארי ואוהב אותו. | 2, 4, 5, 6, 7 | נהרג לאחר שנדקר בידי סכין שנזרקה עליו על ידי בלטריקס לסטריינג'. | 7 |
| קריצ'ר | גמדון בית המשרת את משפחת בלאק עתיקת היומין. | 5, 6, 7 | — | — |
| נגיני | הנחשית של וולדמורט. | 4, 5, 7 | ראשה נערף בידי נוויל לונגבוטום באמצעות חרבו של גודריק גריפינדור. | 7 |
| פירנזה | קנטאור. | 1, 5, 6, 7. | — | — |
| פיגווידג'ן | השעיר של רון. | 3, 4, 5, 6, 7 | — | — |
| קרוקשנקס | החתול של הרמיוני | 3, 7 | — | — |
יצירות המשך

ב־31 ביולי 2016 עלתה הצגה המבוססת על הסדרה, "הארי פוטר והילד המקולל", ויום לאחר מכן תסריטה פורסם. ההצגה מגוללת את סיפורו של הארי 19 שנים לאחר הקרב עם וולדמורט בעוד עברו צף ועולה ובנו אלבוס נקלע להרפתקה חדשה ואפלה. התסריט יצא כספר בתרגום לעברית ב־10 בנובמבר 2016.
בשנת 2016 יצא הראשון מבין סדרת פריקוול לסדרת הארי פוטר, המתרחשת כמה עשרות שנים לפני תחילת העלילה של הסרטים – חיות הפלא והיכן למצוא אותן. בשנת 2018 יצא הסרט השני, חיות הפלא: הפשעים של גרינדלוולד; ובשנת 2022 הסרט השלישי, חיות הפלא: הסודות של דמבלדור.
כמו כן, פרסמה רולינג לאורך השנים מספר ספרונים נלווים לעלילה – רובם כביכול ספרים שמוזכרים בסדרת הספרים (בהם חיות הפלא והיכן למצוא אותן, מעשיות בידל הפייטן וקווידיץ' בראי הדורות).
ובשנת 2024 שוחרר ספר "חג המולד בהוורגוורטס" כולל איורים שמתרחש ב"הארי פוטר ואבן החכמים"
יצירות דומות

חובבי קומיקס הבחינו שהמיני־סדרה "The Books of Magic", שנכתבה על ידי ניל גיימן בשנת 1990, דומה מאוד לספריה של רולינג. בסדרה מגלה נער שחרחר וממושקף, ששמו טים האנטר, שהוא כנראה הקוסם החזק ביותר בעולם, לאחר שקוסם מבקר אותו, קונה לו ינשוף כחיית מחמד, ומלמד אותו כיצד להשתמש בכוחותיו. רולינג הכריזה רשמית שהיא לא הייתה מודעת לקיום הסדרה, וגיימן הודה שהוא מאמין שקווי הדמיון הם צירוף מקרים שנובע, ככל הנראה, מאותו אבטיפוס פנטסטי.
הספרים בסדרת "הארי פוטר" הושוו לספרים נוספים בסוגת הפנטזיה האפית בהם ל"ארץ ים" של אורסולה ק. לה גווין, ל"שר הטבעות" של ג'.ר.ר. טולקין, לספריה של דיאנה וין ג'ונס, לעבודותיו של פיליפ פולמן ולספר "מיו, מיו שלי" מאת אסטריד לינדגרן. רבים (ובהם הסופרת עצמה) רואים בהם מעין אגדה מודרנית, שבה משמשים בערבוב יסודות מיתולוגיים ויסודות ספרותיים מודרניים. בספרי "הארי פוטר" ניתן למצוא יסודות מיתיים בשימוש בסטריאוטיפ של המשפחה החורגת המרושעת ("סינדרלה"), וכן יסודות ספרותיים – כמו הבעת ביקורות שונות בספרים אלו. ספר נוסף הדומה מאוד הוא אריק רקס המבוסס על הסדרה הארי פוטר.
עולם הקסמים (לשעבר Pottermore)

פוטרמור נולד כאתר של רולינג שפותח בשיתוף עם סוני ואמור לשמש כעולם הקוסמות של "הארי פוטר" ו"חיות הפלא" באינטרנט. באתר יש כתבי יד רבים של רולינג, הערות שכתבה וקטעים שלא נכנסו לספרי הסדרה. כמו כן, נמכרים באתר (דרך חנות מיוחדת) ספרים אלקטרוניים וספרי אודיו של כל סדרת הספרים ומרצ'נדייז שונים של עולם הקסמים הזה. רולינג התנגדה במשך שנים להפצת ספריה בגרסה אלקטרונית, ולמרות זאת (ויש אומרים שעקב זאת) נחשבו ספריה למובילים ברשימת הורדות הספרים הלא חוקיות. בסופו של דבר, החליטה לעשות את המהלך בעצמה וללא תמיכת החנויות הגדולות. ספריה נמכרים ללא DRM ומוגנים בהגנה חברתית בלבד בצורת חותמת מים (watermark).
בשנת 2019, שונתה כתובת ושם האתר ל-wizarding world.
רשימת הספרים והסרטים

| שם | תאריך יציאה לאור> ספר | תאריך יציאה לאור> ספר עברי | תאריך יציאה לאור> סרט |
| --- | --- | --- | --- |
| הארי פוטר ואבן החכמים | 30 ביוני 1997 | 1 בינואר 2000 (ספר מוקלט: 27 ביוני 2003) | נובמבר 2001 |
| הארי פוטר וחדר הסודות | 2 ביולי 1998 | 15 במאי 2000 | נובמבר 2002 |
| הארי פוטר והאסיר מאזקבאן | 8 ביולי 1999 | 3 בספטמבר 2000 | יוני 2004 |
| הארי פוטר וגביע האש | 8 ביולי 2000 | 1 באפריל 2001 | דצמבר 2005 |
| הארי פוטר ומסדר עוף החול | 21 ביוני 2003 | 11 בדצמבר 2003 | יולי 2007 |
| הארי פוטר והנסיך חצוי־הדם | 16 ביולי 2005 | 22 בדצמבר 2005 | יולי 2009 |
| הארי פוטר ואוצרות המוות | 21 ביולי 2007 | 5 בדצמבר 2007 | חלק ראשון: 18 בנובמבר 2010 |
| הארי פוטר ואוצרות המוות | 21 ביולי 2007 | 5 בדצמבר 2007 | חלק שני: 13 ביולי 2011 |
מחלוקות משפטיות

סדרת ספרי "הארי פוטר" הייתה בסיס למספר מחלוקות משפטיות מאז יציאתו לאור של הספר הראשון בשלהי שנות ה-90. ג'יי קיי רולינג (מחברת הספרים), המוציאים לאור מטעמה והאחים וורנר, בעלי הזכויות על סרטי הארי פוטר, נקטו בצעדים משפטיים רבים על מנת להגן על זכויות היוצרים שלהם, ומנגד נאלצו להתמודד עם האשמות בהפרת זכויות יוצרים כגון פלגיאט. הפופולריות הגדולה והזמן שמעריצי הסדרה נדרשו להמתין עד ליציאת כל ספר הובילו למקרים רבים שבהם נוצרו ספרי המשך ועבודות נגזרות לא רשמיות, ונעשו מאמצים רבים על מנת להגביל או לאסור לחלוטין את הפצתם. היבט נוסף של המחלוקת המשפטיות סביב הסדרה נגע למאמציהם של רולינג ושל המוציאים לאור מטעמה לאסור לחלוטין על קריאת הספרים לפני תאריך היציאה הרשמי שלהם, שנתקלו לעיתים בביקורת נוקבת ותוארו כבלתי הוגנים או ראויים.
להלן דוגמאות למספר מקרים משפטיים הקשורים לסדרה:
ב-1999 תבעה הסופרת האמריקנית ננסי סטופר את רולינג בטענה שזו הפרה את זכויות היוצרים שלה על ספריה "אגדה רה והמוגלגים" ו"לארי פוטר וחברתו הטובה לילי", שנכתבו בשנות ה-80. סטופר ביססה את טענותיה על השימוש במושג "מוגלגים" ועל כך שלארי פוטר, בדומה להארי פוטר, הוא ילד ממושקף עם שיער כהה. בתגובה הגישו רולינג, הוצאת סקולסטיק (ההוצאה האמריקנית של הספרים) וחברת האחים וורנר בקשה למתן פסק דין הצהרתי שיקבע כי לא בוצע פלגיאט כלפי סטופר. בית המשפט פסק לטובת רולינג, וקנס את סטופר ב-50,000 דולר ובתשלום הוצאות משפט. התמשכות ההליכים המשפטיים גרמה לעיכוב ביציאתו לאור של הספר החמישי.
בשנת 2002 הופץ ברפובליקה העממית של סין ספר בשם "Harry Potter and Bao Zoulong", שהיה למעשה שילוב בין הספר "ההוביט" מאת ג'.ר.ר. טולקין ושמות הדמויות מ"הארי פוטר". רולינג וסוכנה הספרותי כריסטופר ליטל פעלו במהירות כדי למנוע את הפצת הספר, אך עותקים שלו נמכרו ברחבי העולם כולל כספר אלקטרוני באמצעות האינטרנט. בית ההוצאה לאור שהפיץ את הספר אולץ לשלם קנס קטן ולפרסם התנצלות, וזהות המחבר של הספר המזויף לא נחשפה.
בשנת 2003 אסר בית משפט הולנדי על מכירת התרגום להולנדית של ספר מסדרת "טניה גרוטר", שנכתב על ידי הסופר הרוסי דמיטרי ימטס ועסק בקוסמת מתלמדת. רולינג וההוצאה לאור תבעו וטענו כי מדובר בהפרת זכויות יוצרים, אך מנגד טען ימטס ובית ההוצאה לאור המוסקבאי שעמו עבד כי מדובר בפרודיה שמותרת לפי החוק. בית המשפט פסק כי הספרים אינם פרודיה ואסר על מכירתם בהולנד. מאידך, מוציא לאור מבלגיה השכנה, שם לא נאסרה מכירת הספרים, הדפיס מהדורה הולנדית בת 1,000 עותקים של הספרים שעקפה את האיסור כיוון שתושבי הולנד יכלו להזמין את הספרים באמצעות הדואר.
בשנת 2005 הציעה חברת האחים וורנר 5,000 דולר אמריקני (ומאוחר יותר 50,000 דולר קנדי) ללהקת הפולק הקנדית "Wyrd Sisters" (אנ') תמורת הזכות להשתמש בשמם בסרט הרביעי, מאחר שבספר הרביעי שעליו התבסס הסרט הופיעה להקה בשם "Weird Sisters" (תורגם לעברית כ"אחיות הגורל"). הלהקה סירבה להצעה, ואף הגישה תביעת נגד האחים וורנר ונגד ג'רוויס קוקר מלהקת "פאלפ" וג'וני גרינווד ופיל סלוואי מלהקת "רדיוהד", שהיו אמורים לגלם את זמרי הלהקה בסרט. הרעיון להשתמש בשם במהלך הסרט נגנז, אך למרות זאת הגישה הלהקה תביעה נוספת, הפעם על סכום של 39 מיליון דולר אמריקני. בנובמבר 2005 נדחתה התביעה כליל, וביוני 2006 חייב בית המשפט באונטריו את חברי הלהקה לשלם לאחים וורנר הוצאות משפט בסך 140,000 דולר קנדי ותיאר את תביעתם כקנטרנית.
הארי פוטר בישראל

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
באוקטובר 2018 זכה התרגום לעברית של סדרת הארי פוטר בפרס רטרו גפן, שחולק לכבוד 20 שנה לפרס גפן, בקטגוריית ספר הנוער המתורגם.
בקיץ 2019 התקיים בקניון דיזנגוף סנטר אירוע לציון 20 שנה להגעת סדרת הספרים לישראל. בקניון הוצגה מהדורה חדשה של הספרים שיצאה לכבוד האירוע, וכן הוצגה במקום תערוכה של פריטים מקוריים מסדרת הסרטים.
בשנת 2020, החל פודקאסט מבית כאן הסכתים המנתח את ספרי הסדרה מהיבטים שונים, בשם "ההסכת שאין לומר את שמו". ההסכת הגיע לסיומו בנובמבר 2022, והיוצרים שלו הם שיר ראובן ודור סער מן.
בשנת 2021 החל פודקאסט בנושא חוויית הקריאה הראשונית של הסדרה, בשם "פוטרקאסט".
קיימים שני ספרי חידות בעברית בנושא סדרת הספרים, הראשון "רידל איש חידה" והשני "טורניר החידות המחומש", הכוללים הן חידות הגיון הקשורים לסדרה כולה והן פרקים עם חידות בקיאות שונות, לפי סדר הספרים. הספרים נכתבו על ידי ישי קופרמן ועמיחי ינקלוביץ', ואוירו בידי המאייר אלחנן בן אורי.
באוקטובר 2023, חנות "הארי פוטר" הראשונה בישראל נפתחה בתל אביב, בקניון עזריאלי שרונה. החנות כוללת עמדות צילום בנושאים שונים בהשראת הסרטים והספרים, מגוון רחב של צעצועים, פריטי אספנות בלעדיים ומוצרי פופ-אפ ופריטים לבית בהשראת הזיכיון.
פרסים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
סדרת הארי פוטר זכתה להכרה בשלל פרסים מאז פרסומו של אבן החכמים, כולל פרס פלטינה מטקס פרסי הספרים הזהב והפלטינה של ויטאקר (2001), שלושה פרסי ספרי סמארטיז של נסטלה (1997–1999), שני פרסים ממועצת האמנויות הסקוטית (1999 ו-2001), פרס ספר השנה של Whitbread‏ (1999), ספר השנה של WHSmith (2006). בשנת 2000, הארי פוטר והאסיר מאזקבאן היה מועמד לפרס הוגו עבור הרומן הטוב ביותר, ובשנת 2001, הארי פוטר וגביע האש זכה בפרס. בנוסף, הסדרה קיבלה ציון לשבח ממדליית קרנגי (1997), והגיעה לשלב הרשימה הקצרה לפרס הגרדיאן לספרי ילדים (1998).
בשנת 2007, שבע כריכות הספרים של הארי פוטר תוארו בסדרה של בולי דואר שהונפקו בבריטניה על ידי הדואר המלכותי.
לקריאה נוספת

דייוויד קולברט, העולמות הקסומים של הארי פוטר (הספר בקטלוג ULI)
שרית סואל, תחדישים ושמות מומצאים בתרגומי 'הארי פוטר' לעברית: דרכי יצירה במקור ובתרגום בזיקה לפנטזיה, לאמביוולנטיות ולנורמות. עבודת גמר (מ"א), אוניברסיטת בר-אילן, תשס"ח 2007
Clive Gifford, So You Think You Know Harry Potter
Barry Trotter and the Unauthorized Parody – Michael Gerber (פרודיה על הספרים)
Danielle Gurevitch, Fantastic Literature at the beginning of the Third Millenium: Terror, Religion and the Hogwartz Syndrome In: Through the Looking Gllass, issue 16.3. Winter 2013;
הדה גאבלר

| --- | --- |

עמוד השער של המחזה משנת 1890
 כתיבה:  הנריק איבסן 
 סוגה:  טרגדיה 
 הצגת בכורה:  1891 
 שפה:  נורווגית 
 פרסים:  פרס אוליבייה 
 
הדה גאבלר (בנורווגית: Hedda Gabler) הוא מחזה פרי עטו של המחזאי הנורווגי הנריק איבסן שראה אור לראשונה ב-1890.  הצגת הבכורה נערכה בגרמניה ב-1891 וזכתה לביקורות שליליות. אולם מאז רכשה הכרה כקלאסיקה של ריאליזם, בתיאטרון המאה ה-19 ובעולם הדרמה. בשנת 1902 התקיימה הפקה של המחזה בברודוויי בכיכובה של מיני מדרן פיסק (אנ'), שעוררה סנסציה, היא הציגה מספר פעמים מוגבל, ההפקה חודשה שנה לאחר מכן עם אותה השחקנית.
חלק מהמבקרים מחשיבים את דמותה של הדה לאחד התפקידים הדרמטיים הגדולים ביותר בתיאטרון. חלק מההפקות הציגו את דמותה בצורה מאוד שנויה במחלוקת, במיוחד ההפקה הניו זילנדית "2B or not 2B", בה גבר (ריאן מיד) גילם את דמותה של הדה. הדה הוצגה בהפקות השונות בצורות שונות, בהתאם לפרשנות הבמאי: גיבורה אידיאליסטית הלוחמת בחברה, קורבן הנסיבות, אבטיפוס פמיניסטי, או מרשעת מניפולטיבית. שם נישואיה של הדה הוא הדה טסמן; גבלר הוא שמה לפני הנישואים. באשר לשם המחזה כתב איבסן: "כוונתי הייתה לתת לה שם שמצביע על כך שיש לראות בהדה יותר בתו של אביה מאשר אשתו של בעלה."
הדמויות

הדה גאבלר טסמן – הגיבורה הראשית, נשואה טריה ומשועממת הן מנישואיה והן מחייה, מחפשת להשפיע על גורל האדם בפעם הראשונה. היא בתו של גנרל גאבלר.
ד"ר יורגן טסמן – בעלה של הדה, איש אקדמיה שמתעניין במחקריו לא פחות מאשר באשתו. למרות שהוא התחרה בעבר עם איילרט על ליבה של הדה, הוא סימפתי כלפיו ומארח אותו באדיבות, ואפילו מתכוון להשיב לאיילרט את כתב היד שאיבד כשהיה שיכור.
יוליאנה טסמן – דודתו האוהבת של יורגן, שגידלה אותו מאז ילדותו. יורגן טסמן קורא לה דודה יוליה.
תיאה אלפסטד – למדה עם הדה גאבלר בבית הספר וצעירה ממנה. עצבנית וביישנית, תיאה נשואה באומללות.
השופט בראק – חבר משפחה חסר מצפון שמאוהב בחשאי בהדה.
איילרט לוובורג – עמיתו לשעבר של יורגן וכעת מתחרהו של יורגן על משרת הפרופסורה. איילרט היה בעבר מאוהב בהדה.
ברטה – עוזרת בבית הזוג טסמן.
תקציר העלילה

הדה גאבלר, בתו של גנרל אריסטוקרט, שבה לווילה שלה בכריסטיאנה (כעת אוסלו) מירח הדבש שלה. בעלה יורגן טסמן, הוא איש אקדמיה צעיר ומבטיח (אם כי לא מבריק). את ירח הדבש שלהם בן החצי שנה הוא העביר בקריאה בספריות. מתברר במהלך המחזה שהדה מעולם לא אהבה את בעלה, אלא נישאה לו מכיוון שהיא סבורה ששנות נעוריה חלפו, הוא חיזר אחריה, היה מאוהב בה והיא הבינה שעתידו מבטיח.
הופעתו מחדש של יריבו האקדמי של טסמן, איילרט לוובורג מטילה את חייהם לאי-סדר. לוובורג, הוא גם אלכוהוליסט שבזבז את כישרונו עד עתה. הודות למערכת יחסיו עם גברת אלפסטד, עמיתתה לשעבר מבית הספר של הדה גאבלר (שעזבה את בעלה עבורו), מפגין לוובורג סימני שיקום. הוא סיים את כתיבתו של ספר מצליח באותו נושא מחקר כשל טסמן. מתוך השיחה ביניהם מתברר שאיילרט והדה היו בעבר בקשר קרוב, אולי נאהבים.
הצלחת ספרו של לוובורג הופכת אותו למתחרה לטסמן בקבלת הפרופסורה באוניברסיטה, עליה הוא מטיל את יהבו. טסמן וגבלר נכנסו להוצאות כספיות כבדות וטסמן מספר להדה שלא יעלה בידו לממן את רמת חייה הגבוהה אם לא יקבל את המשרה. אולם, כשהזוג טסמן פוגש את לוובורג, הוא מגלה להם שאין בכוונתו להתחרות עם יורגן על הפרופסורה, ושהוא שהה בשנים האחרונות במחיצתה של גברת אלפסטד, בעבודה על ספר ההמשך לספר המחקר שלו, שמהווה את יצירת המופת שלו.
גבלר שכנראה מקנאה בהשפעתה של גברת אלפסטד על לוובורג, מקווה לסכסך בין השניים. למרות בעיית השתייה שלו, היא מעודדת את לוובורג להתלוות לטסמן, למסיבה שעורך חברו השופט בראק בביתו. טסמן שב הביתה מהמסיבה ומגלה שהוא מצא את כתב היד של עבודתו הגדולה של לוובורג, אותו איבד האחרון כשהיה שתוי. טסמן עוזב את הבית בחופזה, משהוא שומע שדודתו רינה (שמתגוררת עם דודה יוליה) גוססת, הוא יוצא לסעוד אותה בשעתה האחרונה ומשאיר את כתב היד בביתו.
מאוחר יותר, לוובורג בא לביתם של הטסמנים ומתוודה בייאוש בפני גאבלר שהוא איבד את כתב היד. במקום להגיד לו שכתב היד נמצא, היא מעודדת אותו להתאבד, ונותנת לו אקדח. אחרי שהוא הולך היא שורפת את כתב היד ומספרת לטסמן שהיא עשתה זאת כדי להבטיח את עתידו. בתחילה הוא נרעש ורואה בכך מעשה נורא, אבל כשהוא נוכח לדעת שהיא עשתה זאת למענו, הוא שמח, בשל האהבה שהיא מפגינה כלפיו.
כשמגיעות הידיעות על התאבדותו של לוובורג, טסמן וגברת אלפסטד מחליטים לכתוב מחדש את ספרו של לוובורג, ממנו שמרה גברת אלפסטד רשימות. גאבלר מוכת הלם לשמוע מפיו של השופט בראק (חבר של הטסמנים), שמותו של לוובורג, בבית בושת נגרם ככל הנראה בשוגג. חמור מכך, בראק יודע מה מקורו של האקדח. הוא מספר לגאבלר שאם הוא יגלה מה שהוא יודע, תתחולל שערורייה, מכיוון שתישאל השאלה כיצד הגיע לידיו האקדח שלה. גאבלר נוכחת לדעת שהדבר מעמיד את בראק בעמדת כוח על פניה. היא עוזבת את האחרים והולכת לחדר קטן יותר ויורה לעצמה בראש. הנוכחים בחדר מניחים שגאבלר מתאמנת ביריה, והם הולכים בעקבות הקול לבדוק את הדבר. המחזה מסתיים כשטסמן, בראק וגברת אלפסטד מוצאים את גופתה חסרת רוח חיים.
ההפקה בעולם

המחזה נכתב והוצג לראשונה בתיאטרון Königliches Residenz-Theater במינכן, ב-31 בינואר 1891, עם קלרה היס בתפקיד הדה. המחזה הועלה לראשונה בבריטניה בתיאטרון וודויל, לונדון, ב-20 באפריל אותה שנה, בכיכובה של אליזבת רובינס בתפקיד הדה, שגם ביימה את המחזה עם מריון ליאה, שגילמה את דמותה של תיאה. רובינס גם גילמה את דמותה של הדה, בהפקה האמריקאית הראשונה, שהצגת הבכורה שלה התקיימה ב-30 במרץ 1898 בתיאטרון השדרה החמישית, בעיר ניו יורק.
שחקניות ידועות רבות גילמו את דמותה של הדה, בהן ניתן למנות את וורה קומיסארז'בסקאיה, אליאונורה דוזה, אלה נזימובה, אסטה נילסן, אווה לה גליאן, אן מיצ'ם, אינגריד ברגמן, ג'יל בנט, ג'נט סוזמן, דיאנה ריג, איזבל הופר, קייט ברטון, קייט מאלגרו, קלי מקגיליס, פיונה שו, מגי סמית', אנט בנינג, אמנדה דונוהו, ג'ודי דייוויס, ארין ברגר, עמנואל סנייה, הרייט וולטר, רוזמונד פייק וקייט בלאנשט. בלאנשט זכתה על תפקידה בפרס הלפמן האוסטרלי לשנת 2005 לשחקנית הטובה ביותר. בראשית שנות השבעים, איירן וורת' גילמה את דמותה של הדה בסטראטפורד, אונטריו. וולטר קר, מבקר הניו יורק טיימס כתב על הופעתה "ייתכן שמרת וורת' היא השחקנית הטובה בעולם". ב-2005, בהפקת ריצ'רד אייר, בכיכובה של איב רסט, בתיאטרון אלמאידה בלונדון, זכתה לתשבחות. ההפקה המשיכה לסיבוב בן 11 וחצי שבועות בתיאטרון הדוכס מיורק ברחוב סנט מרטין ליין.
המחזאי הבריטי ג'ון אוסבורן כתב עיבוד ב-1972, וב-1991 המחזאית הקנדית ג'ודית תומפסון העלתה עיבוד בפסטיבל שואו. תומפסון עיבדה את המחזה בשנית ב-2005 בתיאטרון Buddies in Bad Times Theatre בטורונטו. היא מיקמה את חלקו הראשון של המחזה ב מאה ה-19 ואת חלקו השני בימינו אלה. בראשית 2006 זכתה המחזה להצלחה ביקורתית בווסט יורקשייר פלייהאוס בלידס ובתיאטרון ליברפול פלייהאוס, בבימויו של מתיו לויד, כשבתפקיד הראשי שיחקה ג'יליאן קרני.
בשנת 2007 העלה תיאטרון שאובינה הפקה של המחזה  בבימוי תומאס אוסטרמייר. הפקה זו גם הוצגה בישראל.
חידוש של ההפקה הוצג לראשונה בינואר 2009 בברודוויי. מרי-לואיז פרקר גילמה את דמותה של הדה, ומייקל סרבריס (Cerveris), גילם את דמותו של יורגן טסמן, בתיאטרון אמריקן איירליינס. ההפקה קיבלה ביקורות מעורבות. עיבוד ניו זילנדי מודרני הוצג בידי The Wild Duck, בכיכובה של קלייר קריסון בתפקיד הדה. הוא הוצג לראשונה בתיאטרון באת'ס (BATS Theatre) ב ולינגטון באפריל 2009. הביקורת כינתה אותו: "נגיש במידה בלתי רגילה בלי להתפשר כלל על חשבון גאוניותו של איבסן". הפקת המחזה שנערכה בטהראן, איראן הורדה ב-2011. מארגניה זומנו לחקירה בבית המשפט, אחרי שסוכנויות החדשות האירניות גינו את הדרמה הקלאסית בביקורת המכנה אותה "וולגרית" ונהנתנית ומכילה סממנים של "פולחן שעבוד מיני". הפקה סרבית הועלתה לראשונה בפברואר 2011 בתיאטרון הלאומי בבלגראד. ב-2012 הועלה עיבוד של בריאן פריל בתיאטרון אולד ויק וזכתה לביקורות מעורבות, במיוחד לשרידן סמית בתפקיד הראשי.
עיבודים לתקשורת ההמונים

המחזה עובד למסך מספר פעמים במספר שפות, החל מעידן הראינוע בראשית העשור השני של המאה ה-20 ועד לימינו אלה. ב-1975 גלנדה ג'קסון הייתה מועמדת לפרס האוסקר לשחקנית הטובה ביותר על תפקידה בסרט הבריטי "הדה". גרסת הסרט האמריקאי הופצה ב-2004 ומיקמה את הסיפור בקהילה של אנשי אקדמיה צעירים במדינת  וושינגטון. עיבוד של בריאן פריל של הפקת תיאטרון אולד ויק משנת 2012 שודר בבריטניה ברדיו 4 של ה-BBC ב-9 במרץ 2013.
הפקות אלטרנטיביות ופרודיות

גרסה אופראית של המחזה הופקה בבית האופרה Hangzhou XiaoBaiHua Yue בשאנגחאי.
עיבוד שהציג מערכת יחסים לסבית הועלה בידי להקת התיאטרון מוקינגבירד.
ב-2009 יצא האלבום Until the Earth Begins to Part בידי להקת הפולק-אינדי רוק הסקוטית Broken Records ובה השיר "אם איילרט לוובורג היה כותב שיר, הוא היה נשמע כך" (If Eilert Løvborg Wrote A Song, It Would Sound Like This).
המוזיקאי ולשי ג'ון קייל, מייסדה של להקת הרוק האמריקאית הוולווט אנדרגראונד, הקליט ב-1976 את השיר "הדה גאבלר" וכלל אותו באלבום Animal Justice משנת 1977 בהפקת אפיק רקורדס (השיר יצא מחדש ב-DVD של האלבום Sabotage). הוא ביצע את השיר בלונדון ב-5 במרץ 2010 עם להקה ותזמורת בת 19 כלים בסיבוב ההופעות של האלבום Paris 1919. להקת הניופולק הבריטית Sol Invictus, העלתה גרסת כיסוי של השיר באלבום האוסף Im Blutfeuer (בהפקת Cthulhu Records) משנת 1995. אחר-כך הוא נכלל כבונוס בהוצאה המחודשת של אלבומם In The Rain של Sol Invictus. להקת ההארד רוק הנורווגית Black Debbath הקליטה את השיר "מוטורהדה גאבלר" באלבומם שקיבל השראה מאיבסן Naar Vi Døde Rocker (כשהרגנו את הרוק). כפי שניתן להבין מן הכותרת, השיר הושפע גם מלהקת ההבי מטאל הבריטית מוטורהד.
המחזה "הדהתרון" (Heddatron), פרי עטה של אליזבת מריוותר, הכניס את דמותה של הדה גאבלר למשפחה מודרנית, במסע אחר האהבה, למרות פלישת הטכנולוגיה לחיי היום יום.
תרגומים לעברית

הנריק איבסן, הדה גאבלר: מחזה בארבע מערכות; עברית: חיים גליקשטיין, רמת גן: מרכז ישראלי לדרמה ליד "בית צבי", תשמ"ב.
הנריק איבסן, הדה גאבלר, מתרגמת – טובה קשת. הוצאת אור עם, תשמ"ג 1983.
הנריק איבסן, הדה גאבלר: מחזה בארבע מערכות, מנורווגית: גד קינר; תל אביב : תיאטרון "הבימה", 1994