stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ראובן טאקר
קריירה מוקדמת

טאקר נולד וגדל בעיירה אנסוניה, שבקונטיקט. בשנת 1935 סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית של ארצות הברית והוסמך כקצין בחיל הרגלים של צבא ארצות הברית. בהמשך התנדב לכוחות המוטסים ושובץ בגדוד הצנחנים ה-504 שבהמשך הפך לרגימנט הרגלים המוצנח ה-504 של הדיוויזיה המוטסת ה-82. טאקר מונה תחילה לקצין האג"ם של הרגימנט ובשנת 1942 ומנה למפקד מפקד הרגימנט ה-504 של הדיוויזיה המוטסת ה-82 ופיקד עליו בסיציליה, בסלרנו ואנציו בהן ביצעו הוא ואנשיו צניחות קרביות. בשל האבידות הכבדות שספג הרגימנט לא השתתפו אנשיו, ובהם קוק, בפלישה לנורמנדי. טאקר פיקד על הרגימנט במהלך מבצע מארקט גארדן במהלכו צנחו אנשיו בהולנד. במהלך המבצע (19 ו-20 בספטמבר 1944) ניסו כוחות החלוץ של הקורפוס ה-30 (מדיוויזיית המשמר המשוריינת) בסיוע יחידות מהדיוויזיה המוטסת ה-82 להשתלט על הקצה הדרומי של גשר ניימכן, אך נהדפו שוב ושוב על ידי המגינים הגרמניים. מפקד הגדוד ה-3 ברגימנט, ג'וליאן קוק, הוביל את הגדוד בצליחת סער באור היום של נהר הוואל ובקרב לכיבוש הקצה הצפוני של הגשר. הגרמנים נסוגו מניימכן וכוחות בעלות הברית תפסו את הגשר (שאורכו היה כ-200 מטר) ללא פגע בשעות הערב של 20 בספטמבר. בהמשך פיקד על הרגימנט במהלך המערכה בארדנים. לאחר המלחמה שימש במגוון תפקידי מטה ופיקוד ובין היתר שימש כעוזר מפקד הדיוויזיה המוטסת ה-101 והועלה לדרגת מייג'ור גנרל.
לקריאה נוספת

קורנליוס ראיין, "גשר אחד רחוק מדי", הוצאת זמורה ביתן ומודן, 1979.
ג'יימס גאווין, קדימה לברלין: עלילות קרב של מפקד צנחנים אמריקני במלחמת העולם השנייה, תל אביב: הוצאת משרד הביטחון, 1981.
ג'ון גאלבין, "היורדים לקרב", הוצאת מערכות, 1972.
הערות שוליים

↑  ג'יימס גבין, "קדימה לברלין: עלילות קרב של מפקד צנחנים אמריקני במלחמת העולם השנייה", תל אביב: הוצאת משרד הביטחון, 1981, עמודים 92-94.
↑  קורנליוס ראיין, "גשר אחד רחוק מדי", הוצאת זמורה ביתן ומודן, 1979, עמודים 297-328.
↑  ג'יימס גבין, "קדימה לברלין: עלילות קרב של מפקד צנחנים אמריקני במלחמת העולם השנייה", תל אביב: הוצאת משרד הביטחון, 1981, עמודים 203-213.
↑  אנטוני ביוור, "ההימור האחרון של היטלר: המתקפה בארדנים 1944", הוצאת ידיעות ספרים, 2017, עמודים 204-205.
קרטיס-רייט

| --- | --- |
 סמליל החברה הנוכחי
סמלילה ההיסטורי של החברה
סמלילה ההיסטורי של החברה
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בניו יורק (CW) 
 תקופת הפעילות:  1929 נוצרה ממיזוגן של החברות: קרטיס ורייט אירונאוטיקל. – הווה (כ־95 שנים)
 חברות בנות:  Curtiss-Wright (United Kingdom)  Curtiss-Wright Corporation (Canada) 
 מיקום המטה:  דוידסון, צפון קרולינה, ארצות הברית
 ענפי תעשייה:  תעשייה אווירית וחלל תעשייה ביטחונית ייצור רכיבים למערכות אנרגיה גרעינית תעשייה כללית מגוונת
 מוצרים עיקריים:  שסתום 
 הכנסות:  970,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2018) 
 רווח תפעולי:  308,000,000 דולר אמריקאי 
 יו"ר:  דייוויד ס. אדמס
 מנכ"ל:  דייוויד ס. אדמס
 עובדים:  9,000 (נכון ל-2019)
  
 curtisswright.com
 
קרטיס-רייט קורפוריישן היא חברה תעשייתית שבסיסה בארצות הברית, אך מסונפת ופעילה כלל־עולמית, לייצור מוצרים לתעשייה ולמתן שירותים לשווקים מסחריים, תעשייתיים, ביטחוניים ולתעשיות הפקת האנרגיה. החברה נוסדה ב-1929 מאיחודן של החברות קרטיס חברה למטוסים ומנועים, רייט אירונאוטיקל וחברות אספקה שונות. בסיומה של מלחמת העולם השנייה, הייתה זו יצרנית כלי הטיס הגדולה ביותר בארצות הברית, בספּקה כלי טיס שלמים במספרים גדולים, לכוחות המזוינים של ארצות הברית. מאז, התפתחה החברה הלאה מהרכבתם המלאה של מטוסים מוגמרים, בהפכה ליצרנית רכיבי מנגנוני תיקון והפעלה, מערכות בקרת טיסה, שסתומים, ולנותנת שירותי הכנת משטחים. החברה היא גם סַפָּק רכיבים לחברות הפקת אנרגיה גרעינית, למערכות אנרגיה גרעינית להנעה ימית (אנ'), לרכבי תעשייה ולתעשיות הגז והנפט הגולמי. לחברה יש שרשרת אספקה משולבת מובנית בתוכה, ורשת מתן שירות כלל־עולמית נרחבת. החברה היא אחת משחקני השוק המגוונים והגדולים בענף התעופה והחלל, והיצרן המקומי הגדול ביותר של מטוסי סילון קטנים בארצות הברית.
מטוס קרטיס C-46 קומנדו מתוצרת חברת "קרטיס-רייט".
לקריאה נוספת

Curtiss Aircraft 1907–1947. Peter M. Bowers. London: Putnam & Company Ltd, 1979. ISBN 0-370-10029-8.
Curtiss-Wright – Greatness and Decline. Louis R. Eltscher and Edward M. Young. New York: Twayne Publishers, 1998. ISBN 0-8057-9829-3.
World Encyclopedia of Aero Engines, 5th Edition. Bill Gunston. Phoenix Mill, Gloucestershire, England, UK: Sutton Publishing Limited, 2006. ISBN 0-7509-4479-X.
Curtiss Wright. Kirk W. House. Charleston, SC: Arcadia Publishing, 2005. ISBN 0-7385-3870-1.
ביאורים

הכנת משטחים – טיפול מכין טרם ציפוי או צביעה, על ידי שחיקה מכנית מבוקרת, קרני לייזר או צריבה כימית, לחיזוק אחיזת הציפוי במשטח המטופל. למשל, צריבה כימית של אלומיניום לפני אלגון (ציפוי אנודי).
רכבי תעשייה – כמו מלגזות למשל.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007343304005171  ISNI: 0000 0004 0513 0162  LCCN: n81058566  VIAF: 130194377   WorldCat (עם VIAF): 130194377 
ערך זה הוא קצרמרבנושא תעופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רבי יצחק מגדלאה

| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  ראשון אמוראים, ארץ ישראל
 רבותיו:  רבי שבתי (לדעה אחת)
 תלמידיו:  רבי שבתי (לדעה אחת)
 
רבי יצחק מגדלאה (ידוע גם בכינוי מגדליה או מגדלים) היה אמורא ארצישראלי מהדור הראשון.
הוא פרש את דברי המשנה, מסכת בבא מציעא, פרק ב', משנה ב' "שלושה מטבעות זה על גב זה": "והוא שעשויין כמגדלין". לדעת מהר"ץ חיות, מימרא זו היא מקור כינויו "מגדלאה". עם זאת, לדעת אהרן היימאן פירוש זה אינו ודאי. במסכת נידה מובאת גרסה על פיה הוא היה רבו של רבי שבתאי, וגרסה נגדית על פיה הוא היה דווקא תלמידו. במקום אחר באותה מסכת מובאת מימרא נוספת בשמו. רבי שמלאי גם הוא מוסר דברים בשמו.
במסכת יומא פירש את המושג "לולבי גפנים": "כל שלבלבו מראש השנה ועד יום הכיפורים". בבראשית רבה מובא שאמר שיש הנאה גם בזבובים יתושים ופרעושים. כן מובא שם פירוש שלו על הפסוק: "ולקדקד נזיר אחיו": "אתה הוא בחיר אחיך". דרשות בשמו מובאות גם בבמדבר רבה, במדרש משלי, בשיר השירים רבה ובפסיקתא רבתי.
קמפץ

קמפץ (בהונגרית: Kömpöc) הוא כפר בנפת קישקונמאישה שבמחוז באץ'-קישקון בדרום־מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה, גם בקמפץ אוכלוסיית היישוב נמצאת בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 855 תושבים ובשנת 2022 חיו בו רק 630 תושבים.
הבתים הפזורים באזור היו חלק מקישקונמאישה עד שבשנת 1950 הפך קמפץ לכפר עצמאי.
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
| יישובים במחוז באץ'-קישקון |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז |  קצ'קמט •  באיה |  |
| ערים |  באצ'אלמאש •  דונווצ'ה •  • האיוש Hajós •  איז'אק •  יאנושהלמה •  קלוצ'ה •  קצל •  קרקאג'האזה •  קישקרש •  קישקונפלדיהאזה •  קישקונהלש •  קישקונמאישה •  קונסנטמיקלוש •  לאיושמיז'ה •  מייקוט •  שולט •  שולטוואדקרט •  סבדסאלאש •  טיסקצ'קה •  טומפה Tompa |  |
| כפרים | מדראש • דושנוק • אגשג'האזה • בלוסג • פלשלאיוש • פילפהאזה • פילפיאקב • הלווציה • יאקבסאלאש • קונברץ' • קונסאלאש • ניארלרינץ • לדאנבנה • וארושפלד • אורגוואן • באצ'בוקוד • באצ'סלש • צ'יקריה • קטימאר • קונבאיה • מאטטלקה • טטהאזה • באצ'סנטגיירג' • באטמונושטור • צ'אטאליה • צ'אבוי • דאבוד • דונפלווה • ארשקצ'נאד • ארשקהלמה • פלשסנטאיוואן • גרה • הרצגסאנטו • נג'ברצ'קה • נמשנאדאודבר • שיקשד • סרמלה • ושקוט • אפושטג • דונאג'האזה • קונדץ' • קונפסר • סלקסנטמארטון • צ'ויושפאלוש • טאש • יאסנטלאסלו • קמפץ • מוריצגאט • באצ'בורשוד • באטיה • דראגסל • דונפטאי • דונסנטבנדק |  |
| יישובים בנפת קישקונמישה |
| --- | --- | --- |
| יישובים | קישקונמאישה • צ'ויושפאלוש • יאסנטלאסלו • קמפץ • מוריצגאט • סנק (כפר) Szank |  |
קונרד ווייז צ'פמן

| --- | --- |

 לידה:  14 בפברואר 1842 וושינגטון די. סי., ארצות הברית 
 פטירה:  10 בדצמבר 1910 (בגיל 68) המפטון, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  המפטון 
 תחום יצירה:  ציור 
 
קונרד ווייז צ'פמן (באנגלית: Conrad Wise Chapman‏;  14 בפברואר 1842 - 10 בדצמבר 1910) היה צייר אמריקאי, ששירת בצבא מדינות הקונפדרציה בין השנים 1861 עד 1865.
ראשית חייו

קונרד ווייז צ'פמן נולד בוושינגטון הבירה וגדל באירופה שם עבד אביו ג'ון גדסבי צ'פמן כאמן.
קריירה

בשנת 1861 חזר צ'פמן לאמריקה והתגייס לפלוגה ד ', חיל הרגלים השלישי בקנטקי, הקונפדרציה. הוא נפצע בזמן הקרבות במיסיסיפי ולואיזיאנה. במהלך עשרת החודשים הבאים, הוא שירת גם בחיל הרגלים וירג'יניה 59, בחוות שאפין על נהר ג'יימס במחוז הנריקו.
בספטמבר 1863 הוטלה על החטיבה שלהם לקחת חלק בהגנת צ'ארלסטון, דרום קרוליינה. צ'פמן הוזמן ליצור שלושים ואחד ציורים של הגנת העיר על ידי ראש המטה האלוף תומאס ג'ורדן. זה היה חלק ממערכה של גנרל ביורגר להגברת התמיכה ברעיונותיו לגבי הגנת הנמל בממשלת הקונפדרציה.
צ'פמן שירת בעיר מראשית ספטמבר 1863 עד מרץ 1864. הוא התכוון לצייר את כל הקרבות בצ'ארלסטון, אך לאחר שהתבשר על מחלת אמו, הוא עזב באפריל 1864ויצא לרומא שבאיטליה לבקר את משפחתו. שם הוא צייר 25 עבודות - כאשר חמש מהן ביצע עם אביו - משרטוטים שצייר בצ'ארלסטון.
צ'פמן יצר אמנות בזמן שהיה בתפקיד פעיל במהלך המלחמה. אמנם היו כמה אמנים פעילים בצד האיחוד שהנציחו את המלחמה בציור, אך זה לא קרה בצד של הקונפדרציה. עבודותיו עשויות להיות הסט היחיד של ציורי הקרב שצייר אמן קונפדרציה במהלך המלחמה.
לאחר תום מלחמת האזרחים האמריקאית, נסע צ'פמן למקסיקו שם צייר סדרה של נופים של עמק מקסיקו. הוא בילה גם בצרפת ובאנגליה.
בשנת 1898 הוצג כל אוסף הציורים שלו בניו יורק, שם הם משכו תשומת לב, אך ללא קונים. לאחר מכן העביר את משפחתו לריצ'מונד, ובשנה שלאחר מכן מכר 31 ציורים לחברה הספרותית של הקונפדרציה, שהפכה לימים למוזיאון הקונפדרציה וכיום היא המוזיאון האמריקני למלחמת האזרחים.
גלריה

חיל רגלים של ורג'יניה
סוללה ארטלרית בצרלסטון
סוללה בצרלסטון
נוף נורמנדי
נוף איטלקי
מקסיקו סיטי
הערות שוליים

↑  About the Artists | The Chapman Paintings, web.archive.org, ‏2016-02-15
↑  Father and Son: The Works of John Gadsby Chapman and Conrad Wise Chapman, www.lva.virginia.gov
↑  Bassham, Ben L. (1998). Conrad Wise Chapman: Artist & Soldier of the Confederacy. Kent State University Press. pp. 88–89, 113
↑  Soldier Details - The Civil War (U.S. National Park Service), www.nps.gov (באנגלית)
↑  The Man Behind the Mission | The Chapman Paintings, web.archive.org, ‏2016-02-15
↑  Harvey, Eleanor Jones (2012). The Civil War and American Art. Washington, DC: Smithsonian American Art Museum. pp. 130–146
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 120881101  ISNI: 0000 0001 1748 0790  LCCN: nr90019233  NTA: 130870951  RKD: 16373  SNAC: w6xd1g0h  SUDOC: 058657827  ULAN: 500010205  VcBA: 495/183235  VIAF: 18064643   WorldCat (עם VIAF): 18064643
קודקס בורג'ה

עמוד 71 מתוך קודרס בורג'ה, המתאר את אל השמש האצטקי טונאטיאו.
קודקס בורג'ה (בלטינית: Codex Borgia) או קודקס יואלי אהקטל (Codex Yoalli Ehecatl) הוא ספר מאויר המתאר אלים מתוך המיתולוגיה האצטקית. הקודקס שייך כיום לקבוצת בורג'ה.
היסטוריה

הקודקס נכתב לפני כיבוש האימפריה האצטקית על ידי ספרד. הקודקס נרכש על ידי החשמן האיטלקי סטפנו בורג'ה. לא ידוע כיצד הקודקס הגיע לאירופה. בשנת 1805 גילה אלכסנדר פון המבולט את הקודקס בין חפציו של בורג'ה, והעביר אותו לספריית הוותיקן. בשנת 2004 טען המלומד מארטן ינסן כי שמו המקורי של הקודקס היה "יואלי אהקאטל" ("לילה ורוח").
תיאור

הספר עשוי מעור המחולק ל-39 דפים. גודלו של כל דף 27 ס"מ על 27 ס"מ. אורכם הכולל של הדפים מגיע ל-11 מטר.
הספר נקרא מימין לשמאל. הדפים מאוירים משני צדיהם. בספר 76 עמודים מאוירים.
תוכן > עמודים 1–8

שמונה העמודים הראשונים של הקודקס מפרטים את 260 ימי השנה (טונאלפוהואלי) כאשר כל שורה של 13 סימני ימים משתרעת על שני עמודים.
עמוד 1
עמוד 2
עמוד 3
עמוד 4
עמוד 5
עמוד 6
עמוד 7
עמוד 8
תוכן > עמודים 9–14

עמודים 9 - 13 מחולקים לארבעה רבעים, כאשר כל רביע כולל אחד מתוך 20 סימני היום, האל השומר על יום זה, וסמלים קשורים נוספים.
עמוד 14 מחולק לתשעה חלקים שבכל אחד מהם מופיע סימלו של אחד משרי הלילה.
עמוד 9
עמוד 10
עמוד 11
עמוד 12
עמוד 13
עמוד 14
תוכן > עמודים 15–17

עמודים 15 - 17 עוסקים באלים הקשורים ללידה. העמודים מחולקים ל-20 חלקים.
עמוד 17 מתאר את טזקטליפוקה, ומכיל סימני ימים הקשורים לחלקי גופו.
עמוד 15
עמוד 16
עמוד 17
תוכן > עמודים 18–21

עמוד 18
עמוד 19
עמוד 20
עמוד 21
תוכן > עמודים 22–28

עמוד 22
עמוד 23
עמוד 24
עמוד 25
עמוד 26
עמוד 27
עמוד 28
תוכן > עמודים 29–46

הפרשנות של עמודים אלה אינה ברורה. יש פרשנים הסבורים כי מדובר בתיאור אירועים היסטוריים, או בתיאורים אסטרונומיים.
עמוד 29
עמוד 30
עמוד 31
עמוד 32
עמוד 33
עמוד 34
עמוד 35
עמוד 36
עמוד 37
עמוד 38
עמוד 39
עמוד 40
עמוד 41
עמוד 42
עמוד 43
עמוד 44
עמוד 45
עמוד 46
תוכן > עמודים 47–56

עמודים אלה מתארים אלים שונים, וקורבנות המוקרבים להם.
עמוד 47
עמוד 48
עמוד 49
עמוד 50
עמוד 51
עמוד 52
עמוד 53
עמוד 54
עמוד 55
עמוד 56
תוכן > עמודים 57–60

עמודים אלה נועדו לאפשר לכוהנים לבדוק אם בני זוג מתאימים להינשא זה לזה, בהתאם למשמעויות שמות בני הזוג.
עמוד 57
עמוד 58
עמוד 59
עמוד 60
תוכן > עמודים 61–70

עמודים אלה מתארים אלים שונים, ומכילים סימני ימים שונים. כל אחד מהעמודים מכיל 26 סימני ימים.
עמוד 61
עמוד 62
עמוד 63
עמוד 64
עמוד 65
עמוד 66
עמוד 67
עמוד 68
עמוד 69
עמוד 70
תוכן > עמודים 71–76

עמוד 71 מתאר את טונאטיאו, אל השמש שותה את דמה של ציפור כרותת ראש. סביבו מתוארים 13 ציפורי היום, המסמלות את 13 ימי טרקנה.
עמוד 72 מתאר ארבעה אלים עם סימני ימים הקשורים לחלקי גופם, כאשר כל אל מוקף בנחש.
עמוד 73 מתאר את האלים מיקטלאנטקוטלי וקווצלקואל היישובים גב לגב.
עמוד 71
עמוד 72
עמוד 73
עמוד 74
עמוד 75
עמוד 76
רבי יקים איש חדיד

| --- | --- |
 לידה:  האימפריה הרומית פרובינקיה יודיאה, האימפריה הרומית
 פטירה:  האימפריה הרומית פרובינקיה יודיאה, האימפריה הרומית
 מקום מגורים:  חדיד
 תקופת הפעילות:  סוף המאה ה-1 – תחילת המאה ה-2
 השתייכות:  חכמי יבנה
 בני דורו:  רבי יהושע בן חנניה, רבי אליעזר בן הורקנוס
 
רבי יקים איש חדיד היה תנא בדור השני, אשר נזכר פעם אחת במשנה. מוצאו של רבי יקים, על פי שמו, הוא העיר חדיד שבשפלה.
רבי יקים העיד על ההלכה הבאה ביבנה, ביחד עם רבי יהושע בן חנניה:
העיד רבי יהושוע ורבי יקים איש חדיד על קלל של חטאת שנתנו על גבי השרץ, שהוא טמא, שרבי אליעזר מטהר
לקריאה נוספת

אנציקלופדיה לחכמי התלמוד והגאונים, הוצאת יהושע צ'צ'יק תל אביב, כרך שני, עמ' 593.
הערות שוליים

| תנאים |
| --- | --- | --- |
| תקופת הזוגות | שמעון הצדיק • אנטיגנוס איש סוכו • יוחנן כהן גדול • יוסי בן יועזר ויוסי בן יוחנן • יהושע בן פרחיה ונתאי הארבלי • יהודה בן טבאי ושמעון בן שטח • חוני המעגל • שמעיה ואבטליון • אבא • רבי מיאשא • בני בתירה • הלל הזקן ושמאי הזקן • מנחם |  |
| דור ראשון | אדמון • רבי אליעזר בן יעקב • אבא שאול בן בטנית • אבא חלקיה  • רבי אלעזר בן פרטא • רבי אלעזר בן חנניה • בבא בן בוטא •  רבן גמליאל הזקן • רבי דוסא בן הרכינס • רבי זכריה בן הקצב • רבי חנינא בן דוסא • רבי חנינא סגן הכהנים • חנן בן אבישלום • חנניה בן חזקיה • רבי יוחנן בן החורני • רבי ישמעאל בן אלישע כהן גדול • רבן יוחנן בן זכאי • יונתן בן עוזיאל • רבי יונתן בן הרכינס • יועזר איש הבירה • רבי יהודה בן בתירא • נחום הלבלר • רבי פפייס • עקביא בן מהללאל • רבן שמעון בן גמליאל הזקן • שמעון בן הלל |  |
| דור שני | רבי אליעזר בן הורקנוס • אבא יוסי חליקופרי איש טבעון • רבי אלעזר בן ערך • רבן גמליאל דיבנה • רבי זכריה בן אבקולס •  רבי יהושע בן חנניה • רבי יוחנן בן גודגדא • רבי יוסי הכהן • רבי יקים איש חדיד • רבי נחוניה בן הקנה • נחום המדי •  נחמיה העמסוני • נחום איש גמזו • רבי צדוק • רבי שמעון בן נתנאל • רבי שמעון בן הסגן • שמעון הפקולי |  |
| דור שלישי | אבטולמוס • רבי אלעזר חסמא • אלישע בן אבויה • רבי אלעזר ברבי צדוק •  רבי אלעאי • רבי אלעזר המודעי • אונקלוס • רבי אלעזר בן עזריה • רבי אלעזר בן יהודה איש ברתותא • בן זומא • בן עזאי • בן פטורי • רבי חנינא בן תרדיון • רבי חנינא בן אנטיגנוס • רבי חנינא בן חכינאי • רבי חוצפית המתורגמן • רבי חנינא בן גמליאל • חנן המצרי • רבי חלפתא • רבי חנינא איש אונו •  חנניה בן אחי רבי יהושע • רבי טרפון • רבי יוחנן בן ברוקה • רבי יהודה בן בתירא השני •  רבי יהודה בן בבא •  רבי יהודה הנחתום • רבי יוסי בן דורמסקית • רבי ישמעאל • רבי יוחנן בן תורתא • רבי יוסי הגלילי • רבי יוחנן בן נורי •  רבי יוסי בן קיסמא • רבי ישבב הסופר • רבי לויטס איש יבנה • רבי מתיא בן חרש • נחמיה איש שיחין •  רבי עקיבא • עקילס הגר •  שמעון בן ננס • שמעון התימני |  |
| דור רביעי | רבי אחא • רבי אליעזר בן יעקב (השני) • אבא גוריון איש צידן • אבא שאול • רבי אליעזר בן רבי יוסי הגלילי • רבי אלעזר בן שמוע • רבי חנינא בן רבי יוסי הגלילי • רבי חנניא בן עקביא • רבי חנניה בן עקשיא • רבי שמעון בן עקשיא • רבי יהודה • רבי יוסי בן החוטף אפרתי • רבי יהושע הגרסי • רבי יוסי • רבי יהושע בן קרחה • רבי יוחנן הסנדלר • רבי יונתן • רבי יאשיה • רבי יצחק • רבי ינאי • רבי מאיר (ואשתו ברוריה) • רבי נהוראי • רבי נחמיה • רבי נתן • רבי פינחס בן יאיר • רבן שמעון בן גמליאל • רבי שמעון בר יוחאי • רבי שמעון שזורי |  |
| דור חמישי | רבי אלעזר ברבי שמעון • רבי אלעזר הקפר • אבא כהן ברדלא • אבא יוסי בן חנן • איסי בן יהודה • רבי אחי ברבי יאשיה • בר קפרא • רבי בנאה • רבי דוסתאי ברבי ינאי  • רב הונא קמא בבבל • רבי זוטרא • רבי חייא • רבי יהודה הנשיא • רבי ירמיה • יהודה בן גרים • רבי יוסי ברבי יהודה • רבי ישמעאל ברבי יוסי • רבי ישמעאל בנו של רבי יוחנן בן ברוקה • רבי יוסי בן זמרה • רבי יוסי בן כיפר • ידוע הבבלי • לוי בר סיסי • רבי מנחם ברבי יוסי • סומכוס •  רבי שמעון בן מנסיא • רבי שמעון בן אלעזר • רבי שמעון בן יהודה •  רבי שמעון בן חלפתא • רבי שמעון בן יהוצדק • רבי שמעון בן יוסי בן לקוניא |  |
| זמנם לא ידוע | שמואל הקטן • יהודה בן תימא |  |
רבי ירמיה (השני)

| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  שלישי אמוראים
 רבותיו:  רבי יוחנן
 תלמידיו:  רב הונא ורבי זירא
 בני דורו:  רבי אבהו, רבי מישא, רבי אבין
 
רבי ירמיה (השני) היה אמורא בדור השלישי לאמוראי ארץ ישראל ובבל.
הוא היה תלמידו של רבי יוחנן בצעירותו.
בהמשך דרכו, עבר לגור בבבל שהייתה אז מרכז הישיבות, ושם היו תלמידיו רב הונא ורב נחמן, רבין, רבי אבין ורב יצחק ברבי.
רבי ירמיה זה היה מזקני תלמידיו של רבי יוחנן, ולכן אמר לרבי אבהו שיש להעדיף את שיקול דעתו ושל חבריו רבי אבין ורבי מיישא על פני דעתם של רבי אבהו ושאר צעירי התלמידים.
לקריאה נוספת

משה יהודה בלוי (עורך), "ירמיה רבי ירמיה (השני)", יחוסי תנאים ואמוראים, ברוקלין ה'תשנ"ד, עמודים תרצ"ז, באתר היברובוקס
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת גיטין, דף י"א, עמוד ב'. לפי גרסת ערכי תנאים ואמוראים, לפנינו - רבי הונא ורב יצחק בר יוסף.
↑  בתלמוד בבלי, מסכת שבת, דף ס"ג, עמוד ב'
↑  תלמוד בבלי, מסכת נדרים, דף כ"ט, עמוד ב'
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף קמ"ב, עמוד ב'.
| אמוראי ארץ ישראל |
| --- | --- | --- |
| הדור הראשון (עד 250) | אבא כהן ברדלא • אבא יודן •  רבי אושעיא • רבי אפס • בר קפרא • רבי בנאה • רבן גמליאל ברבי • רבי הלל • רבי חייא • רבי חנינא בר חמא •  חזקיה • רבי זכאי דכבול • יהודה בן רבי חייא • רבי יהודה נשיאה • רבי יצחק מגדלאה • רבי יוסי בן פטרוס • רבי יוסי בן שאול • רבי יונתן בן אלעזר • רבי ינאי • רבי יהודה בן קנוסא • רבי ירמיה (הראשון) • רבי יהושע בן לוי • רבי יוסי בן זמרה • רב כהנא (הראשון) • לוי בר סיסי • רבי נחוניא דמן חוורן • רבי שמעון בן יהוצדק • רבי שבתי |  |
| הדור השני (עד 280) | אבא דמן יפו • רבי אבא בר אבינא • רבי אבא בר זבדא • רבי אבא בר אחא • רבי אלעזר בן פדת • אילפא • רבי אביתר • רבי אפטוריקי • בר פדא • רבן גמליאל הרביעי • זעירי • רבי חייא בר יוסף • רבי חנינא תורתייא • רבי יוחנן •  רבי יהושע אוניא •  רבי יהודה בר נחמני • רבי יאשיה (אמורא) • רבי יצחק נפחא • רבי יוסי בר חנינא • רבי יעקב בר אידי • רב יוסף בריה דרבי יהושע בן לוי • רב כהנא (השני) • רבי לוי • רבי מנחם • רבי מני בר פטיש • רבי סימון •  ריש לקיש • רבי שמעון בר אבא • רבי שמואל בר נחמני • רבי שמלאי • רבי שמעון בן אליקים • רבי שמעון חסידא • רבי תנחום • רבי תנחום בר חנילאי |  |
| הדור השלישי (עד 310) | רבי אמי • רבי אסי • רבי אבהו • רבי אבין • רבי אבדימי דמן חיפה • רבי אייבו • רבי אבא בר פפא • רב אושעיא • אמי ורדינאה • אבא בר קורייה • רבי אבא דמן עכו • רבי אבא הראשון • רבי אלכסנדרי • אבימי בר פפי • רבי אלעאי • רבי אבא מקרטיגנא • רבי אחא בר חנינא • רבי אבא בר ממל • רבי בנימין בר יפת • רבי חלבו • רבי חמא בר עוקבא • רבי חנינא בן עגיל • רבי חנינא בר פפא • רבי חנינא בן פזי • רב הושעיא • רבי זירא • רבי חייא בר אבא • רבי חנינא בר פפי • רב חנינא • רבי ירמיה (השני) • רבי יהודה נשיאה השני • רבי יוסי דמן יוקרת • רבי יודן בן ישמעאל • רבי יהודה בן פזי • רבי יצחק בר אבא • רבי יצחק • רבי יצחק עטושיא • רבי כרוספדאי • עולא • רבי עוירא • רבי ענני בר ששון • רבי פדת •  רבי פנחס בר חמא • רבי פרידא • רבה בר בר חנה • רבי שילא איש כפר תמרתא • רב שמואל בר יהודה • רב שמואל בר רב יצחק • תחליפא בר מערבא |  |
| הדור הרביעי (עד 340) | רבי אחא • רבי אבא בר זבינא • רבי אבא בר כהנא • רבי אבא בר פפי • רב אויא • אבימי בריה דרבי אבהו • אבימי בר טובי • רבי ברכיה • רבן גמליאל החמישי • אבא אושעיא איש טריא • רבי זריקא • חסא דאשתמוע • רבי חלקיה • רבי חזקיה • רבי ירמיה • רבי יונה • יצחק בן אלישיב • רבי יוסנא • רבי יהודה בר טיטס • רב יהודה בר שילא • רבי יהושע דסכנין • רבי יוסי צידוניא • יעקב איש כפר נבוריא |  |
| הדור החמישי (עד 380) | הלל נשיאה • רב חנניה • רבי יהודה בר שלום • רבי יוסי ברבי בון • רבי יוסי בר זבידא • רבי יונה בוצרייא • רבי יוסטא בר שונם • רבי מנא • רבי מתניא • רבי שמעון בר כרסנא |  |
| הדור השישי (עד 410) | רבי אבא (השלישי) • רבי יהודה נשיאה השלישי • רבי תנחומא • רבי שמואל בן רבי יוסי ברבי בון |  |
| לרשימת אמוראי בבל | לרשימת אמוראי בבל |  |
קמפנגו

| קמפנגו |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: סכנת הכחדה חמורה סכנת הכחדה חמורה (CR) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: שפמנונאים
משפחה:: בגרידיים
סוג:: Bagrus
מין:: קמפנגו
שם מדעי
 Bagrus meridionalis ‏גינטר, 1894

קמפנגו (שם מדעי: Bagrus meridionalis) הוא מין של שפמנון גדול משפחת הבגרידיים, המצוי בסכנת הכחדה חמורה והוא אנדמי לימת מלאווי ואגם מלובל (אנ') שלצידה וכן לעיתים מגיע לנהר שיר (אנ').
תיאור

דג זה הוא מהגדולים שבדגי ימת מלאווי והוא מגיע לאורך ממוצע של 42 ס"מ, אם כי נמצאו פרטים באורך של 1 ואפילו 1.5 מטר. הוא דומה מאוד לבאיאד וייתכן שמגיע למשקל דומה. דג זה שחור בבגרותו והצעירים לבנים עד כתמים חומים עליהם. דגים אלה הם פעילי לילה, כאשר במשך היום הם נחים במערות.
זהו דג טורף הניזון בעיקר ממיני אמנוניים קטנים יותר, אותם הוא מחפש בעיקר על קרקעית האגם עם הבינים הגדולות שלו. בעונת הרבייה הזכר חופר קן רדוד בקרקעית חולית, לרוב בקרבת סלעים, שם הנקבה מטילה כמה אלפי ביצים. הצעירים ניזונים עם בקיעתם בעיקר מביציות לא מופרות של אמם וכן מחסרי חוליות שאביהם מספק להם. שני ההורים מטפלים יחדיו בצעירים ומגוננים עליהם ממגוון טורפים, הכוללים בעיקר אמנונים גדולים. השפמנון מנוקה לעיתים בתחנות ניקוי בידי האמנון Pseudotropheus crabro, אף שהוא עלול לטרוף את צעיריו. הוא עצמו נטפל בידי השפמנון Bathyclarias nyasensis וכן מספר אמנונים מטילים ביצים בקרבתו, כדי להשתמש בהגנתו לצעיריהם. הצעירים שלו מתבגרים ועוזבים את הוריהם כשהם מגיעים לאורך של 12 ס"מ בקירוב.
הדג מצוי בטבע בסכנת הכחדה חמורה עקב דיג יתר לבשרו המשובח.
הערות שוליים

↑  קמפנגו באתר הרשימה האדומה של IUCN
קרינה שטוטלנד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1977 (בת 47 בערך) קייב, ברה"מ 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב 
 מעסיק:  לאשה 
 פרסים והוקרה:  פרס סוקולוב (2021) 
 
קרינה שטוטלנד (נולדה ב-1977) היא עיתונאית ועורכת השבועון "לאשה". זוכת פרס סוקולוב לתקשורת כתובה 2021.
ביוגרפיה

קרינה שטוטלנד נולדה בקייב שבאוקראינה. בגיל שנתיים וחצי עלתה לישראל עם משפחתה למרכז הקליטה בעתלית. לאחר כחצי שנה עברה עם משפחתה וגדלה בבאר שבע. כבר בגיל 12, החלה לכתוב בעיתונים, ובנעוריה הייתה כתבת של המקומון הבאר-שבעי "שבע". שירתה בצה"ל ככתבת של השבועון "במחנה". קרינה בעלת תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת תל אביב. התמחתה ברשות לאיסור הלבנת הון והוסמכה כעורכת דין.
קריירה מקצועית

כתבה במגזין "פירמה" של העיתון "גלובס". בשנת 2005, הצטרפה לעיתון "ידיעות אחרונות", כעורכת במוסף היומי "24 שעות", ובהמשך כסגנית עורך המוסף השבועי "7 לילות". בשנת 2008, מונתה לעורכת המוסף "זמנים מודרניים".
קריירה מקצועית > עורכת השבועון לאישה

בנובמבר 2014 מונתה לעורכת השבועון "לאשה". בינואר 2016 נתבעו שטוטלנד וידיעות אחרונות, על ידי העיתונאית גפי אמיר בטענה, שפוטרה בניגוד לנהלים ולהסכמים הקיבוציים, תוך אפליה על רקע גיל. בית המשפט דחה את התביעה של אמיר.
אחד הפרויקטים הבולטים בעבודתה היה ב-2016, בחשיפתן של נשים שעברו אונס או תקיפה מינית, והבאתן לתודעה הציבורית, יחד עם העיתונאית שרון רופא אופיר, שתיעדה את וידויי הנשים ודרכי התמודדותן.
על תרומתה העיתונאית קיבלה ב-2021 את פרס סוקולוב, בפעם הראשונה שהפרס ניתן לעיתונאית או עורכת ממגזין נשים, מאז הקמת הפרס בשנת 1956.
בנימוקי ועדת הפרס נאמר: "קרינה הרחיבה את תחומי עיסוקו של השבועון לאישה לדיון בחסמים המקשים על נשים בהשתלבות ובהתקדמות בחברה הישראלית ובביתן. בכך היא תורמת תרומה מהותית להתפתחות העיתון שהוגדר בעבר כייעודי לנשים, אל שיח מעצים ודיון במכשולים הניצבים בעיקר בפני נשים. שילוב תכנים אלה בשבועון הפונה לנשים מכל שכבות האוכלוסייה הוא אמירה צלולה ופורצת דרך בסוגה המגזינית בעברית."
ספריה

בשנת 2000, יצא לאור בהוצאת כתר הספר "החיים בירוק: המדריך המחתרתי למתגייסת ולחיילת", אותו כתבה יחד עם אילת ברעם.
בשנת 2002, ערכו שתיהן את ספרם של אמציה אבני, גדי אמיר ואור-לי להט "גיוס מוצלח: מדריך לארץ הצבא".
עשייה ציבורית

שטוטלנד עמיתת מכון גשר למנהיגות.
פרסים

2021, פרס סוקולוב לתקשורת כתובה