ניקולאי קוסטומרוב
ביוגרפיה > תקופת הזוהר של הכתיבה

מיד לאחר שסיים את עבודת הדוקטורט השנייה שלו, החל קוסטומרוב לעבוד על ההיסטוריה של בוגדן חמלניצקי. כדי להיות קרוב למקומות שבהם התרחשו האירועים, קיבל תחילה תפקיד כמורה בבית ספר תיכון ברובנו, ולאחר מכן (1845) עבר לבית הספר התיכון הראשי של קייב. ב-1846 מונה קוסטומרוב לפרופסור להיסטוריה רוסית באוניברסיטת קייב, ובסתיו של אותה שנה החל להרצות. הרצאותיו זכו מיד לפופולריות רבה ועוררו עניין רב. בקייב ובחרקוב נוצר סביב קוסטומרוב חוג של אנשים שהתמסרו לרעיון ה"נארודנוסט" (עממיות). לחוג זה השתייכו פנטלימון קוליש (אנ'), אופנס מרקוביץ' (גר'), מיקולה הולאק (אנ'), ואסיל בילוזרסקי (אנ') וטאראס שבצ'נקו. האינטרסים של מחוז קייב לא הוגבלו ללאומיות האוקראינית. החברים בחוג חלמו על הדדיות כל-סלאבית, שהכילה את התשוקה לקדמה פנימית במולדתם. הם ראו בדמיונם את חקיקתם של חוקים וזכויות יסוד משותפים לכל הפדרציות; הכנסת מידות, משקלות ומטבעות אחידים; וביטול המכסים. יש להקים רשות מרכזית בעלת סמכות על הצבא והצי. עם זאת, על כל פדרציה לשמור על אוטונומיה מלאה בתחומים של מוסדות פנימיים, מנהל פנימי, הליכים משפטיים וחינוך ציבורי. מטרה נוספת הייתה ביטול הצמיתות והנחלות. על מנת לקדם את הפצת הרעיונות הללו, הוקמה חברת התחייה הלאומית האוקראינית הידועה בעיקר כאחוות הקדושים קיריליוס ומתודיוס (אנ').
התוכניות הפאן-סלאביות של החברים הצעירים בחוג סוכלו. תלמיד שמע את שיחותיהם והודיע לרשויות. באביב 1847 כולם נעצרו, הואשמו בפשעים נגד המדינה וקיבלו עונשים שונים. אף על פי שהיה פאן-סלאבי, התנדנד קוסטומרוב בין העמדה שיש "שתי אומות רוסיות" (אחת מכותרות ספרו; כלומר רוסים גדולים ורותנים) או עם רוסי מאוחד. זה האחרון התאים לעמדה הצארית, שנלחמה נגד הבדלנות התרבותית של אוקראינה. אך במיוחד, כמו אינטלקטואלים אוקראינים אנטישמים אחרים, הוא גינה את הכובשים הפולנים של העם האוקראיני, שלכאורה שללו את חירותם מהאיכרים בעזרת סוכניהם היהודים.
לאחר שנת מאסר במבצר פטרופבלובסקיה, הועבר קוסטומרוב לסראטוב והוצב תחת פיקוח המשטרה המקומית. נאסר עליו ללמד ולפרסם. במהלך גלותו התוודע קוסטומרוב לפער בין האידיאלים שלו למציאות, אך הוא לא איבד את מרצו והתלהבותו מעבודתו. בסראטוב המשיך את העבודה על "בוגדן חמלניצקי" ובמקביל החל במחקר חדש על פעולתה הפנימית של נסיכות מוסקבה במאות ה-16 וה-17. קוסטומרוב ערך טיולים אתנוגרפיים, אסף סיפורים ושירים. בשנת 1855 קיבל קוסטומרוב אישור לנסוע לסנקט פטרבורג. הוא ניצל נסיעה זו כדי לסיים את עבודתו על בוגדן חמלניצקי. שנה לאחר מכן בוטלו גם איסור הפרסום וגם המעקב. לאחר טיול מחוץ לרוסיה, השתקע קוסטומרוב בסראטוב. כאן כתב את "מרד סטנקה ראזין" והשתתף כסופר בהכנת רפורמות האיכרים בוועד המקומי לשיפור חיי האיכרים.
באביב 1859 הוצעה לו הקתדרה להיסטוריה של רוסיה באוניברסיטת סנקט פטרבורג. לאחר שהאיסור האחרון על הוראה הוסר בנובמבר, החל קוסטומרוב בהרצאותיו. זו הייתה התקופה של העבודה האינטנסיבית ביותר וגם תרמה ביותר לפופולריות שלו. קוסטומרוב כבר היה ידוע כסופר מוכשר. עכשיו הוא עשה לעצמו שם כפרופסור. בהרצאותיו התייחס לא פעם לדעות שגיבש בחרקוב. במרכז יצירתו הוא שם את חיי פשוטי העם על כל ביטוייהם. בנוסף, החל קוסטומרוב לעבוד על ההיסטוריה של אוקראינה. בנוסף, פרסם בכתבי עת כמו "רוסקי סלובו (אנ')" ("מילה רוסית") וסוברמניק, שם הודפסו קטעים מהרצאותיו ומאמריו ההיסטוריים. ב-1861 היה שותף בהקמת כתב העת אוסנובה (אנ') (Основа, "בסיס") שהוקדש רובו ככולו לליבו הבעיה הלאומית האוקראינית.
לאחר סגירתה של אוניברסיטת סנקט פטרסבורג ב-1861 כתוצאה מתסיסה של סטודנטים, ארגנו כמה פרופסורים, כולל קוסטומרוב, הרצאות פומביות שיטתיות בדוּמָה העירונית (מועצת העיר), הידועות בעיתונות של אז בשם "אוניברסיטה חופשית" או "ניידת". קוסטומרוב הרצה על היסטוריה רוסית עתיקה. כאשר פרופסור פבלוב, גורש מסנקט פטרבורג לאחר הרצאה פומבית על המילניום של רוסיה, כמחאה החליטה הוועדה לארגון הרצאות בדומה, לעצור אותן. קוסטומרוב לא תמך במחאה, אך בהרצאתו הבאה (8 במרץ 1862) הוא הושתק בצעקות רמות מהאודיטוריום במהלך הרצאה, והרצאות נוספות נאסרו על ידי הממשל. קוסטומרוב עזב את אוניברסיטת סנקט פטרבורג ושוב היה יעד לשלטונות. משרד החינוך אילץ אותו לדחות את ההצעות שקיבל מחרקוב ומקייב. אז נותרה לו רק יצירתו הספרותית. לאחר הטרגדיות הללו, איבד קוסטומרוב עניין בהשתתפות פעילה בשינויים של ההווה והתרכז בלימוד ההיסטוריה. עבודות על ההיסטוריה של אוקראינה, נסיכות מוסקבה ופולין הגיעו זו אחר זו.
קוסטומרוב נודע גם כמרגל ומלשין; לפיכך הוא גינה את ניקולאי צ'רנישבסקי, שהוא האמין שהוא השטן במובן הדתי בגלל דמיונו הפיזי לכאורה, וכותבים אחרים ל"זרוע השלישית", משטרת המדינה הרוסית.