stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בסיס הצי הרוסי בטרטוס
תולדות הבסיס

המתקן הוקם במהלך המלחמה הקרה כדי לתמוך ביחידות הצי הסובייטי שנפרסו אל הים התיכון. במהלך שנות ה-70 נבנו נקודות הספקה ותמיכה טכנית גם במצרים, אתיופיה, וייטנאם ועוד.
במהלך מלחמת יום הכיפורים – בלילה שבין 11–12 באוקטובר נפגעה אונית סוחר רוסית איליה מצ'ניקוב בפתח נמל טרטוס. לאחר מכן החלו כוחות הצי הסובייטי לאבטח אוניות הספקה שנשלחו לנמל לטקיה היות שטרטוס נחשב פחות בטוח.
בשנת 1977, שודרג מתקן התמיכה הימי בטרטוס והוגדר ”נקודת תמיכה חומרית-טכנית מס 720”.
במהלך מלחמת לבנון הראשונה – בידד חיל הים הישראלי את זירת הקרבות בלבנון מהתערבות של חיל הים הסורי. כוחות ימיים היו בכוננות לתקיפת נמל טרטוס לאחר תקיפת חיל האוויר הישראלי ב-9 ביוני 1982 שהשמידה את סוללות טילי הנ"מ והפילה מטוסים סוריים רבים פנו הסורים לברית המועצות בבקשת עזרה. כח שייטת הים התיכון שכלל את הסיירת זדנוב ואוניות נוספות. נמצא ברובו באזור מרסה מטרוח במערב מצרים הוזעק והתייצב להגנת הנמלים.
תולדות הבסיס > פירוק ברית המועצות

בשנת 1991, התמוטטה ברית המועצות. צי הים התיכון שלה, שהוגדר כשייטת מבצעית החמישית 5 חדל להתקיים. מאז, הגיעו משלחות מדי פעם כלי שיט של הצי הרוסי אוניות וצוללות לים התיכון. מתקן התמיכה הימי בסוריה הוא כיום חלק מצי הים השחור.
רוסיה ויתרה לסוריה על שלושה רבעים, או 9.6 מיליארד $, מתוך 13.4 מיליארד $ מהחוב שהצטבר בעידן הסובייטי. והיא ממשיכה להיות ספקית הנשק העיקרית של סוריה.
בשנת 2006, דווח כי רוסיה וסוריה קיימו דיונים על מתן אפשרות לרוסיה לפתח ולהגדיל את מתקן התמיכה הטכנית בנמל טרטוס. המגמה שרוסיה תוכל לחזק את נוכחות הצי שלה בים התיכון.
באווירת היחסים המידרדרים של רוסיה עם המערב, בגלל המלחמה בדרום אוסטיה ב-2008 והתוכניות לפרוס מערכת ההגנה מפני טילים של ארצות הברית בפולין. הסכים בשאר אל-אסד לעגינת קבע של אוניות המלחמה הגרעינית של רוסיה בטרטוס.
ב-19 בספטמבר 2008, דווחה סוכנות ידיעות יו.פי. כי עשר ספינות מלחמה רוסיות עגנו בטרטוס. לדברי פרשן לבנוני-סורי יוסף פראח, השייטת שביקרה בטרטוס כללה את הסיירת מוסקבה וארבעה  צוללות טילים גרעיניות. הטענה לא אומתה על ידי מקור אחר. גודל אוניות השייטת הוא מעל ומעבר ליכולת של מתקן טרטוס.
לאחר מכן, הודיע דובר הצי הרוסי איגור דיגלו שהסיירת הגרעינית פיוטר הגדול מלווה בשלוש משחתות, הפליגה מבסיס הצי הצפוני של Severomorsk. האניות יעברו 15,000 מיל ימי כדי לבצע תמרונים משותפים עם צי ונצואלה. דיגאלו סירב להגיב על דיווחים ביומון איזבסטיה כי האוניות יעשו חניית ביניים בטרטוס בדרכם אל ונצואלה.
משנת 2009, מגיעים דיווחים כי רוסיה משפרת את בסיס לצי שלה בטרטוס. אוניית מחפר מעמיקה את הנמל כדי לאפשר עגינת כל השיט המלחמתיים הגדולים שלה.
בשנת 2009, דיווחה רשת נובוסטי RIA, כי המתקן בטרטוס יהיה עשוי לפעול באופן מלא על מנת לתמוך בפעולות נגד פירטיות.
דו"ח נוסף unsourced הצהיר כי הבסיס, שבנייתו תסתיים בשנת 2012, יספק תמיכה לנוכחות צי רוסיה בים התיכון. כבסיס עבור סיירות טילים מונחים ואף לנושאות מטוסים.
סרטון בטלוויזיה רוסית בסוף יוני 2012 הציג קיום צנוע ביותר של חיל הים הרוסי בטרטוס. הקצין שערך את הסיור הסביר כי רק ארבעה אנשים מאיישים את המתקן. אחד משני המזחים הצפים היה לא תקין היות שהסופה גרמה נזק חמור ביותר למערכת העיגון שלו. בסיור הוצגו מתקני החוף: צריפים, משרדים, שני מבני אחסון פחים בגודל בינוני. כן הוצגה חניה מקורה עבור 6 רכבי שירות. סיור שנערך בסדנת התיקונים הצפה בנמל הראה כי הסדנה מאוישת ב-12 איש, כולל המהנדס ראשי. לא היה שום אזכור של תיקונים פוטנציאליים או הרחבת מתקנים.
מעבר לבסיס קבוע

באוקטובר 2016 הודיע משרד ההגנה הרוסי על כוונתו להקים בסיס קבע בטרטוס. הדיונים הבשילו ונחתמו בינואר 2017 כשנחתם הסכם על חכירת המקום למשך 49 שנה עם הארכה אוטומטית ל-25 שנה נוספות. רוסיה תבנה בנמל ותחזיק בו 11 כלי שיט, קיבלה אחריות על הגנת הבסיס מהאוויר ומהים. הגנת הבסיס מצד היבשה נשארה באחריות סוריה.
בסוף אוגוסט 2018 ערך הצי הרוסי תרגיל רחב היקף בגזרת החוף הסורי. כסימן לכך שנוכחותם באזור תתגבר.
בדצמבר 2024, בעקבות נפילת משטר אסד, פינו הרוסים את מרבית הספינות שעגנו בבסיס.
גלריה

הסיירת מוסקבה של צי הים השחור בנמל סבסטופול 2009.
נושאת המטוסים אדמירל קוזנצוב בדרכה לנמל טרטוס נובמבר 2011.
מקורות וקריאה נוספת

צבי מירקין, אסטרטגית הצי הרוסי בים התיכון פרק בספר הערכה אסטרטגית ימית רבתי לישראל 2016 בהוצאת 'מרכז חיפה למחקרי מדיניות ואסטרטגיה ימית', ינואר 2017, ע' 83 -91.
פסח מלובני, דגל אדום מעל המזרח התיכון, 'המעורבות הצבאית הסובייטית באזור וסיפורה של "מסרגה" ביחידה 8200', הוצאת אפי מלצר בע"מ, 2017 עמ' 258, 345-343, 375, 382 ו-384.
ראו גם

טרטוס
הצי הסובייטי
צי הים השחור
ראו גם > סרטונים

כלי שיט של הצי הרוסי בטרטוס, Bosphorus Observer פורסם בתאריך 23 בינו' 2016.
שיפור הבסיס בטרטוס Russia Insight פורסם בתאריך 14 בינואר 2018.
הצי הרוסי בנמל טרטוס 14 בינואר 2018.
תרגיל של הצי הרוסי בחוף הסורי 8 בספטמבר 2018.
תרגיל נחיתה רוסי בחוף לטקיה 8 ספטמבר 2018.
רועי קייס וטלי חייט, רוסיה משתלטת על מזרח הים התיכון כאן חדשות - תאגיד השידור הישראלי, 23 במאי 2019.
הערות שוליים

↑  אולגה ברזניצבה, הצי הרוסי מדאיג את ישראל באתר קומרסנט, 7 אוגוסט 2007.
↑  ריצ'רד וואיטס, קטלוג ביטחון גלובלי פראגר סקיוריטי אינטנשיונל, 2010 ע' 30 229, 230 231.
↑  שייטת רוסית גדולה בראשות נושאת המטוסים אדמירל קוזנצוב בדרכה לסוריה באתר דבקה 21 אוגוסט 2008.
↑  ספינות מלחמה רוסיות בנמל סורי יו. פי. 19 ספטמבר 2008.
↑  יוסף פארח, הרוסים באים לסוריה, 19 ספטמבר 2008.
↑  אוניות הצי הרוסי בדרכן לוונצואלה באתר CNN 24 ספטמבר 2008.
↑  העמקת נמל טרטוס באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי, 3 בספטמבר 2011.
↑  ג'ון פייק, רוסיה בונה בסיס בנמל סורי גלובל סקיוריטי 13 במאי 2010.
↑  הצי הרוסי יבסס אוניות מלחמה בנמל סורי אחרי שנת 2012 באתר גלובל סקיוריטי.
↑  קוסמולסקיה פראבדה, 26 יוני 2012.
↑  תומאס גרוב,
רוסיה שולחת אוניות מלחמה לבסיסה בסוריה רויטרס, 28 נובמבר 2011.
↑  כוחות מיוחדים של רוסיה הגיעו לנמל סורי דיווח של גורמי האופוזיציה בחדשות "אל ערביה" 19 במרץ 2012.
↑  פינוי על ידי הצי "רוסיה היום" 1 ביולי 2012.
↑  רוסיה מכחישה שכלי השיט מיועדים לנמל טרטוס ביבי סי 3 אוגוסט 2012.
↑  לברוב אומר שהיציאה מבירות אינה מהווה פינוי מסוריה BBC News 23 ינואר 2013.
↑  רוסיה מתגברת כלי שיט מלחמתיים באזור Wall Street Journal 16 מאי 2013.
↑  ממשלת רוסיה אינה מוציאה את כוחותיה מסוריה רשת Telesurtv.net, 2013-09-03 בספרדית
↑  העמקת נמל טרטוס תאפשר כניסת אוניות גדולות סוכנות SANA ברוסית 14 באוקטובר 2015.
↑  פוטין מורה על תחילת נסיגת הכוחות מסוריה ספוטניק ניוז, באתר גלובל סקיוריטי. 15 במרץ 2016.
אניית הנחיתה 'צזר קוניקוב' של הצי הרוסי בנמל טרטוס. הצוות באימון כושר לאחר פריקת אמצעי לחימה לצבא הסורי, אוקטובר 2015.
ויקטור בראון

| --- | --- |

 לידה:  27 בנובמבר 1957 (בן 67) רוסאריו, ארגנטינה 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הלאומית של רוסאריו 
 מספר צאצאים:  1 
 פרופיל ב-IMDb
 
אסי דיין כבטהובן בסרטו של בראון "פיניטה לה קומדיה", 2011
הארי גייטנר בסרטו של בראון "הירושה הגדולה", 2004
אנה קארינה ארווס בסרטו של בראון "סינדרום ירושלים", 2005
ויקטור בראון (נולד ב-27 בנובמבר 1957) הוא במאי, מפיק ותסריטאי קולנוע ישראלי.
ביוגרפיה

ויקטור בראון נולד ברוסאריו, ארגנטינה, במשפחה מסורתית, שם משפחתו המקורי הוא כץ. בראון למד כלכלה וניהול באוניברסיטת רוסאריו והיה מדריך בתנועת השומר הצעיר, ביחד עם כל קבוצתו הוא נסע לישראל למשך שנה ושב לארגנטינה.
לאחר שעלה לישראל ב-1979 הוא התקבל ללימודים באוניברסיטת בן-גוריון ובמקביל למד צילום בתל אביב. ב-1983 נשא אישה ממוצא ברזילאי-פולני ועבר להתגורר עימה בסאו פאולו, ברזיל שם למד ניהול ניירות ערך וגם קולנוע בבית הספר לקולנוע. תוך כדי שהותו בברזיל צילם וביים קליפים ללהקות ברזילאיות עבור MTV והתעשר ממסחר ניירות ערך ואחר-כך איבד את הונו בבורסה.
בראון שב לישראל ולמד בבית הספר לאומנות הקולנוע של דוד גרינברג ומאוחר יותר נסע ללמוד גם עריכה באנגליה. עם שובו לישראל עבד כמקרין סרטים במכון לפריון העבודה והייצור וכעוזר במאי של צורי מימון בסרטו "נערי החוף" (1992) הפיק, צילם וערך את הסרט Tomatoes עם מיכל ינאי ואת סרט המדע בדיוני The Last Days וצילם אירועים וסרט תדמית אודות נווה שלום.
ב-1992 עשה בראון טירונות שלב ב' בצה"ל במשך שישה חודשים וב-1993 התחתן בשנית. הוא כתב, ביים והפיק את הסרט "גן עדן" פרק ב' (20 דקות) ששודר בערוץ הראשון.
סרטו העלילתי הארוך הראשון הוא "הירושה הגדולה" (75 דקות) ששודר בערוץ 2 ב-2004 וזכה בפסטיבל הסרטים העצמאיים של ניו יורק באותה השנה. סרטו העלילתי השני נקרא "סינדרום ירושלים" אותו הפיק וביים (2010), הסרט שודר גם בערוץ 2.
במרץ 2012 בראון סיים את סרטו השלישי, "פיניטה לה קומדיה", סרט עלילתי ארוך אודות חייו של המלחין בטהובן, בכיכובו של אסי דיין. ובמקביל שקד על כתיבתו של ספר בן עשרים סיפורים שחווה בחייו בארץ ובוונצואלה.
בראון מרבה לצייר, להשתתף בתערוכות וייסד ביחד עם חברו פסטור אנגל ברגר את עמותת "דרכי תקווה" שמספקת מזון לחסרי בית ומעניקה להם גם ייעוץ נפשי, תנ"ך וספר תהילים.
לבראון בת מנישואיו הראשונים בשם קארן שמתגוררת בברזיל.
סרטים > הירושה הגדולה

מותחן קומי-רומנטי. 75 דקות מספר על שני אנשים שבצעירותם בארגנטינה חתמו שבועת דם שהראשון מהם שמתעשר יוריש את הונו לחברו לאחר מותו. אחד מהם עלה לישראל, התעשר, חלה ונזכר בשבועה ביניהם. הוא שוכר בלש פרטי כדי שיאתר את חברו ויחתוך לו את האצבע. בסרט כיכב הארי גייטנר (Harry Geithner), שחקן טלנובלות דרום אמריקאי.
סרטים > גן עדן פרק ב'

קומדיה קצרה המספרת על אדם וחוה. אדם היה לבדו בגן עדן, קרא את פלייבוי, התקשר לאלוהים ואלוהים שלח לו את האישה. כעבור זמן מה, אדם וחוה מקבלים מכתב פיטורים ממנהל גן העדן על התנהגותם.
סרטים > פיניטה לה קומדיה

דרמה העוסקת בשנה האחרונה לחייו של המלחין לודוויג ואן בטהובן אותו מגלם אסי דיין. בטהובן החולה משתף את הכומר במאורעות ובהתלבטויות בחייו. הוא מספר על קורותיו בילדותו: התעללות אביו, אמו שמספרת לו על אלוהים. הוא מתאר את קורותיו בבגרות, הרומנים שלו עם נשים שונות, תהליך אובדן השמיעה וההתמודדות איתו. בטהובן חושף את מחשבותיו האובדניות וניסיונות ההתאבדות שלו ואת המאבק בין היצר הטוב ליצר הרע בנפשו שמוכרע לבסוף כשהוא בוחר באלוהים ולא בשטן. הסרט יצא לאקרנים בשנת 2019, לאחר מותו של אסי דיין והיה הסרט האחרון בו הופיע.
בתפקיד בטהובן הצעיר משחק המוזיקאי שלומי שם-טוב, שגם הקליט את המוזיקה לסרט. בראון ביים את הסרט ביחד עם רותי לוי שהכינה גם את התפאורה והתלבושות התקופתיות. בסרט משחקות גם טניה חזנובסקי, תפארת פטרזייל וירמה ממיסטואלוב.
סרטים > אובססיה

אובססיה היא דרמה קומית עכשווית שבראון הפיק וביים יחד עם אלון נוימן. ג'וש הוא במאי סרטים שנמצא בסוף הקריירה שלו, הוא תקוע עם סרט כבר שמונה שנים. אשתו הילה שחקנית תיאטרון המשוועת לילד ולהתקדם בחיים, היא המקבלת את תפקיד חייה בסדרת טלוויזיה חדשה. כאשר ג'וש מאבד את הקמע שלו, כל עולמו קורס, ברצלונה מפסידים לריאל מדריד, כחול-לבן מפסידים בבחירות ו"הקורונה" מגפה עולמית פורצת ומאיימת להרוג את כולם. ג'וש מאמין ובטוח בכוח הקוסמי של הקמע שאבד וכשמגיעה אנה אחותה המטורללת של הילה ביחד עם שי החבר המוזיקאי שלה להתגורר איתם, הכל מאבד שליטה. דווקא הכאוס הזה יצליח לגרום לג'וש להשלים את הסרט שלו.
סרטים

| סרט | אורך הסרט | שנה | היכן הוקרן ומידע נוסף |
| --- | --- | --- | --- |
| אובססיה | 80 דקות | 2020 | בימוי והפקה יחד עם אלון נוימן |
| פיניטה לה קומדיה | 77 דקות | 2019 | בימוי והפקה יחד עם הבמאי מפיק ותסריטאי שחר צפניה |
| סינדרום ירושלים | 78 דקות | 2006 | הוקרן בערוצי הטלוויזיה בוונצואלה, ארצות הברית ובערוץ 2, ישראל |
| הירושה הגדולה | 75 דקות | 2003 | סרט בספרדית, עם כתוביות בעברית. הוקרן בסינמטקים בישראל ובערוץ 2, זוכה פרס המותחן הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים העצמאיים ניו יורק 2004 |
| גן עדן פרק ב' | 20 דקות | 2000 | הוקרן בערוץ הראשון בטלוויזיה הישראלית והשתתף בפסטיבלים |
| נווה שלום | 30 דקות | 1998 | סרט תיעודי בספרדית |
רעידת האדמה ביהודה (130)

| --- | --- |
 סוג:  רעידת אדמה
 תאריך התרחשות:  130 
 משך האסון:  130 
 במדינות או באזורים:  פרובינקיית יהודה
 
רעידת האדמה ביהודה בשנת 130 לספירה הייתה רעידת אדמה חזקה שפגעה באזור יהודה תחת שלטון רומאי. הרעידה החריבה את קיסריה וערים נוספות באזור.
רקע

מספר רעידות אדמה מוכרות בתקופה הקלאסית בארץ ישראל מהספרות היהודית של אותה תקופה ומפי היסטוריונים רומיים. מבין הרעידות המוכרות ביותר הן רעידת אדמה בשנת 31 לפנה"ס. לפי יוסף בן מתתיהו רעידה זו גרמה לכ-30,000 הרוגים.
בנוסף, קיימת השערה בדבר קיום רעידת אדמה חזקה בשנות השלושים של המאה הראשונה לספירה ביהודה - רעידה קשה בעוצמה 8.2 בסולם ריכטר, שכנראה מתוארת בברית החדשה ברקע לאירועי הצליבה של ישו.
הרעידה

על פי הכרוניקון של הירונימוס, באולימפיאדה ה-226, בשנה ה-12 לשלטון הקיסר אדריאנוס, פרצה בארץ ישראל רעידת אדמה שהחריבה את הערים אמאוס וקיסריה. על פי הכרוניקון, הרעידה התרחשה בשנת 128 לספירה, אם כי יש המתארכים אותה לשנת 130, ויש המתארכים את הרס אמאוס ברעידת אדמה לשנת 131. הרעידה גרמה נזק לערים נוספות, בהן גם העיר לוד.
לדעת יהודה דוד אייזנשטיין, כאשר נהרסו הערים קיסריה (מושב נציב רומא בארץ ישראל) ואמאוס (מושב חיל מצב רומאי), ראו בכך היהודים אות למרד. בשנת 132 פרץ מרד בר כוכבא.
הערות שוליים

1 2 3  כפר חב"ד, שיחות לנוער, שנה שבע-עשרה, חשוון תשל"ג (עמ' 6), באתר ספריית חב"ד ליובאוויטש
1 2 3  סער הס, ירושלים, 33 לספירה: רעש בעוצמה 8.2, באתר ynet, 13 בפברואר 2014
1 2  הירונימוס, כרוניקון, האולימפיאדה ה-226, שנה 12.
1 2  Caesarea Maritima: A Retrospective after Two Millennia, p. 23
↑  Moshe Sharon. Corpus Inscriptionum Arabicarum Palaestinae (CIAP).: A. Volume one. p.79
↑  הערך "אדריינוס", אנציקלופדיה יהודית, באתר "דעת"
דלית רום שילוני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1961 (בת 63 בערך) חיפה, ישראל
 שם לידה:  דלית מרים רום
 ענף מדעי:  חקר המקרא
 מקום מגורים:  ירושלים
 עיסוק:  פרופסור באוניברסיטת תל אביב
 מנחה לדוקטורט:  שרה יפת
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב 
 פרסים והוקרה:  פרס קדר
 
דלית מרים רום שילוני (נולדה ב-3 בנובמבר 1961) היא פרופסור חבר לחקר המקרא בחוג ללימודי התרבות העברית באוניברסיטת תל אביב. בנוסף היא מרצה בהיברו יוניון קולג' בירושלים והייתה מרצה אורחת בבית הספר לדתות של אוניברסיטת שיקגו. במחקריה היא עוסקת בתאולוגיה, ספרות הנבואה, שירה מקראית ובמחשבה דתית. את השכלתה רכשה באוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה

נולדה בחיפה ב-1961. אמה היא יעל רום, הטייסת הראשונה שעברה קורס טיס צבאי מלא במסגרת חיל האוויר הישראלי, ואביה הוא יוסף רום, פרופסור להנדסה אווירונאוטית בפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה וחלל בטכניון וחבר הכנסת. אחותה ורד רום-קידר היא פרופסורית ישראלית למתמטיקה ואחיה רמי רום הוא דוקטור לכימיה.
ביוגרפיה > השכלה

ב-1987 סיימה תואר ראשון בהצטיינות יתרה בלימודי תנ"ך ושפות שמיות עתיקות באוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1991 סיימה תואר שני בהצטיינות יתרה באוניברסיטה העברית בירושלים. התזה שכתבה: " פרידת יעקב מלבן הארמי: בראשית ל"א" נכתבה בהנחיית פרופסור שרה יפת. ב-2001 סיימה לימודי דוקטורט באוניברסיטה העברית, עבודת הדוקטורט שלה הייתה : "אלוהים בעידן של חורבן וגלויות: תאולוגיה ואידאולוגיה בספרות הנבואית ובשירה של המחצית הראשונה של המאה השישית לפנה"ס" ונכתבה אף היא בהנחיית פרופסור שרה יפת.
עם סיום הדוקטורט ב-2001 יצאה ללימודי פוסט דוקטורט באוניברסיטת פנסילבניה, פילדלפיה, ארצות הברית, בחסות פרופסור יעקב חיים טיגאי. בשנים 2002 - 2004 עסקה במחקר, במסגרת פוסט דוקטורט נוסף בהיברו יוניון קולג' בירושלים.
ביוגרפיה > באקדמיה

רום שילוני היא פרופסור חבר ומרצה בכירה בבית הספר בחוג למקרא, הפקולטה למדעי הרוח ע"ש לסטר וסאלי אנטין באוניברסיטת תל אביב.
בשנים 2006–2007 שימשה כפרופסור אורחת בבית הספר לדתות של אוניברסיטת שיקגו.
ב-2011 במרכז כץ ללימודי יהדות מתקדמים באוניברסיטת פנסילבניה.
ב-2014 באוניברסיטת אמסטרדם במסגרת חופשת מחקר וכתבה שיח תאולוגי.
ב-2016 - 2017 הרצתה במרכז אוקספורד ללימודי עברית ויהדות, באוניברסיטת אוקספורד בבריטניה.
ב-2016 - 2017 הרצתה בפקולטה לתאולוגיה, באוניברסיטת ציריך בשווייץ.
ב-2017 מונתה ליושבת ראש ועדת תוכנית המפגש הבינלאומית (IMPC) של האגודה לספרות תנ"ך (אנ').
תחומי מחקרה

מחקריה באוניברסיטה הם בתחומי תאולוגיה ואידאולוגיה של ישראל/יהודה מהמאות השישית-החמישית לפני הספירה, היסטוריוגרפיה מקראית; ספרות נבואית; שירה מקראית ודימויי טבע בספרות המקראית.
בספרה מ־2009 "אלוהים בעידן של חורבן וגלויות" שהתבסס על עבודת הדוקטורט שכתבה, היא בחנה את השאלה מה אמרו על אלוהים נביאים, מלכים, כותבי היסטוריה, משוררים והמון העם במחצית הראשונה של המאה השישית לפסה"נ, נוכח האירועים הדרמטיים שהביאו לחורבנה של ירושלים ובראשית תקופת הגלות.
בשנת 2020 יזמה והובילה פרויקט ראשון מסוגו בעולם שנועד לשימור מורשת התנ"ך של יהדות אתיופיה. התוכנית 'תופסי האורית', על שם התנ"ך של העדה האתיופית, מיועדת לתלמידי תואר שני, נועדה לחקור ולשמר את כתבי הקודש, התרבות והמורשת של יהודי אתיופיה מפי הקייסים של ביתא ישראל. הסטודנטים, יוצאי אתיופיה, חוקרים את המורשת ועוזרים בשימורה. לדבריה, "יהודי אתיופיה שעלו לישראל הביאו עמם נוסח משלהם, שכתוב בשפת הגעז – שפה שמית עתיקה הידועה רק לקייסים המשמשים בקודש. לצד הטקסטים הכתובים צמחה לאורך הדורות מסורת עשירה של תפילות בגעז, ושל תרגומים ופרשנויות בעל פה שחיברו הקייסים עבור בני הקהילה, בשפות שהיו מובנות להם – אמהרית ותיגרינית".
פרסים

ב־2021 זכתה רום שילוני בפרס קדר לעידוד מצוינות במחקר בקטגוריית החוקרת הבכירה במדעי הרוח. הפרס הוענק לה על עבודתה בתחום הספרות הנבואית ועל הישגיה המחקריים אשר מיצבו אותה כמובילת תחום חקר התנ"ך והשפיעו רבות על תחום המחקר בכללותו.
חיים אישיים

נשואה לאמנון שילוני. מתגוררת בעיר העתיקה בירושלים משנת 1981.
ב-2002 שירה "והאדמה לא ידעה", שנכתב בעקבות הפיגוע במסעדת מצה בחיפה, הולחן על ידי תלמה אליגון-רוז ובוצע על ידי גלי עטרי.
פרסומיה > ספרים

2009 - אלוהים בעידן של חורבן וגלויות - תאולוגיה תנ"כית - הוצאת מאגנס
2013 - רום-שילוני, דלית- Exclusive inclusivity: identity conflicts between the exiles and the people who remained (6th-5th centuries BCE) - הוצאת Bloomsbury Publishing
2015 - ג'ויס, פ.מ, רום-שילוני דלית- The God Ezekiel creates - לונדון: הוצאת Bloomsbury Publishing
2015 - אסתר, ס.ז, קרוליו, ס.ל, רום-שילוני, דלית - Ezekiel in its Babylonian context גטינגן:הוצאת Vandenhoeck & Ruprecht
2016 - גרץ, ג.ס, לוינסון, ב.מ., רום-שילוני, דלית- The formation of the Pentateuch: bridging the academic cultures of Europe, Israel, and North America, טובינגן: הוצאת Mohr Siebeck
2018 - אגו, ב, גאוס, י, מרגולים, ר, רום-שילוני, דלית- Theodicy and protest: Jewish and Christian perspectives, לייפציג: הוצאת Evangelische Verlagsanstalt
2021 - רום שילוני, דלית - Voices from the ruins: Theodicy and the Fall of Jerusalem in the Hebrew Bible, מישיגן: הוצאת: William B. Eerdmans
פרסומיה > מאמרים

1) Dalit Rom-Shiloni, “The Prophecy for ‘Everlasting Covenant’ (Jeremiah 32:36—41): An Exilic Addition or a Deuteronomistic Redaction?,” Vetus Testamentum 53,2 (2003): 201—223.
(2) Dalit Rom-Shiloni, “Facing Destruction and Exile: Inner-Biblical Exegesis in Jeremiah and Ezekiel,” Zeitschrift für Altentestamentlische Wissenschaft 117/2 (2005): 189—205. Dalit Rom-Shiloni.ZAW 117,2 (2005)
(3) Dalit Rom-Shiloni, “Ezekiel as the Voice of the Exiles and Constructor of Exilic Ideology” Hebrew Union College Annual 76 (2005): 1—45. Dalit Rom-Shiloni.HUCA76 (2005)
(4) Dalit Rom-Shiloni, “Between Protest and Theodicy: The Dialogue between Communal Laments and Penitential Prayers in Biblical Prayer,” Shnaton: An Annual for Biblical and Ancient Near Eastern Studies 16 (2006): 71—96. דלית רום-שילוני, ״בין התרסה להצדקת האלהים: רב שיח בין קינות העם לתפילות הווידוי בתפילה המקראית״, שנתון לחקר המקרא והמזרח הקדום טז (תשס"ו), 71—96.
(5) Dalit Rom-Shiloni, “The Torah in Jeremiah: The Interpretive Techniques and the Ideological Perspectives,” Shnaton: An Annual for Biblical and Ancient Near Eastern Studies 17 (2007): 43—87  Rom-shiloni.Shnaton 17 (2007)  דלית רום-שילוני, ״התורה בספר ירמיה: הטכניקות הפרשניות והמגמות האידאולוגיות״, שנתון לחקר המקרא והמזרח הקדום יז (תשס״ח), 43—87
(6) Dalit Rom-Shiloni, “Psalms 44: The Powers of Protest,” Catholic Biblical Quarterly 70,4 (2008): 683—698 Dalit Rom-Shiloni.Psalm 44.CBQ 70 (2008)
(7) Dalit Rom-Shiloni, “Actualization of Pentateuchal Legal Traditions in Jeremiah: More on the Riddle of Authorship,” Zeitschrift für Altorientalische und Biblische Rechtsgeschichte 15 (2009): 254—281. ZAR 15_Rom-Shiloni
(8) Dalit Rom-Shiloni, “Between Sender and Courier: Theological Perspectives in ‘The Valley of Slaughter’ by Bialik,” Mo'ed 20 (2010): 251—267. דלית רום-שילוני, ״בין השולח לשליחו: היבטים תאולוגיים ב׳בעיר ההרגה׳ לביאליק״, מועד כ (תשע"א), 251—267. דלית רום-שילוני. בין השולח לשליחו. מועד כ (תשע)
(9) Dalit Rom-Shiloni, “Ezekiel and Jeremiah: What Might Stand Behind the Silence?” Hebrew Bible and Ancient Israel 2 (2012): 203–230. Rom-Shiloni.HeBAI 2 (2012),203-30
(10) Dalit Rom-Shiloni, “How can you say, ‘I am not defiled’” (Jer 2:20–25): Allusions to Priestly Legal Traditions in the Poetry of Jeremiah,” Journal for Biblical Literature 133,4 (2014): 757–775.
(11) Dalit Rom-Shiloni, “On the Day I Freed Them from the Land of Egypt”: A Non-Deuteronomic Phrase within Jeremiah’s Covenant Conception” Vetus Testamentum 65,4 (2015): 621–647.
(12) Dalit Rom-Shiloni, “Hebrew Bible Theology: A Jewish Descriptive Approach,” Journal of Religion 96,2 (2016): 165–184.
הערות שוליים

↑  דלית רום שילוני, באתר www.magnespress.co.il
↑  דף הבית של רום-קידר
↑  אביחי טבק, לראשונה בעולם: תכנית ללימוד וחקר כתבי הקודש של יהודי אתיופיה, באתר דתילי אתר חדשות, ‏2020-10-22
↑  אברהם בלוך, ‏כך יצילו באונ' ת"א את כתבי הקודש של העדה האתיופית, באתר "סרוגים", 20 באוקטובר 2020
↑  חוקרת המקרא פרופ' דלית רום שילוני בין הזוכים בפרס קדר לעידוד מצוינות במחקר, באתר www.makorrishon.co.il, ‏14 באוקטובר 2021
↑  וְהָאֲדָמָה לֹא יָדְעָה, באתר תלמה אליגון-רוז
↑  האזינו: "זה השיר שניבא את המוות שלו", באתר ynet, 4 במאי 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267242305171  BIBSYS: 15001518  BnF: cb15860391f (data)  GND: 1065823924  ISNI: 0000 0001 1880 0362  LCCN: no2010032485  NLA: 61543817  NLK: KAC202271357  NTA: 408818212  RERO: 02-A023783048  SUDOC: 177242604  VIAF: 98157959   WorldCat (עם VIAF): 98157959
אמיל האוזר

| --- | --- |

אמיל האוזר (משמאל), יחד עם פבלו קזאלס, 1960 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  27 במאי 1893 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  27 בינואר 1978 (בגיל 84) ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 בן או בת זוג:  הלנה כגן 
 
אמיל (עמנואל) הַאוּזֶר (בהונגרית: Hauser Emil; י"ב בסיוון תרנ"ג, 27 במאי 1893, בודפשט – י"ט בשבט תשל"ח, 27 בינואר 1978, ירושלים) היה כנר ומורה למוזיקה הונגרי-ישראלי-אמריקאי, ממייסדיה ומנהיגה של רביעיית בודפשט, מייסד הקונסרבטוריון הארץ-ישראלי למוזיקה (1933) ומנהלו הראשון, מורה למוזיקה בבית הספר ג'וליארד ובמכללת בארד שבמדינת ניו יורק. בן-זוגה של רופאת הילדים הלנה כגן.
מפרסומיו

Interpretation of Music for Ensemble, Annandale-on-Hudson, NY, Bard College, 1952.
לקריאה נוספת

'Emil Hauser,' New School Bulletin vol. 17, no. 18 (1960), p. 145.
Barbara von der Lühe, Die Emigration deutschsprachiger Musikschaffender in das britische Mandatsgebiet Palästina. ihr Beitrag zur Entwicklung des israelischen Rundfunks, der Oper und der Musikpädagogik seit 1933, Frankfurt am Main: P. Lang, 1999. (בגרמנית)
על "עליית האוזר" מאוסטריה בשנים 1938-39:
Barbara von der Lühe, 'Die österreichische "Hauser Alija" 1938/39 und das Palestine Conservatoire in Jerusalem,' Exil (Forschung, Erkenntnisse, Ergebnisse) 24,1 (2004), 43-55. (בגרמנית)