stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גרינדאוויק
גאוגרפיה וגאולוגיה > אירועים געשיים ב-2023 > התפרצות

ב-18 בדצמבר, שבועות לאחר פעילות סיסמית מוגברת, ולאחר שהעיירה פונתה כליל מתושביה לאור החשש, החלה התפרצות. בהתפרצות סדק גדול ממדים בקרקע, באורך כ 3.5 קילומטרים, הוציא לבה בכל הכוונים לכל אורך הסדק. בקרבת הסדק, כקילומטר אחד בלבד מערבית ממנו ממוקמת תחנת הכוח הגאוטרמית "Svartsengi".
התפרצות שנייה החלה ב 14 בינואר 2024, ובה זרימת הלבה הגיעה לפאתי העיירה.
הערות שוליים

↑  France-Presse, Agence (12 בנובמבר 2023). "Iceland: experts predict feared volcanic eruption could destroy town near Reykjavik" – via The Guardian. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Grindavíkurbær". grindavik.is. נבדק ב-17 ביוני 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Hvað gerðist í Tyrkjaráninu?". Vísindavefurinn (באיסלנדית). נבדק ב-10 ביוני 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jenness, Maria H.; Clifton, Amy E. (2009-02-17). "Controls on the geometry of a Holocene crater row: a field study from southwest Iceland". Bulletin of Volcanology. Springer Science and Business Media LLC. 71 (7): 715–728. doi:10.1007/s00445-009-0267-9. ISSN 0258-8900.
1 2  "Visit Reykjanes - Hopsnes". נבדק ב-2023-11-13.
1 2  "State of emergency declared over possible volcanic eruption". 9news.com.au. 12 בנובמבר 2023. נבדק ב-12 בנובמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Adam, Darren (10 בנובמבר 2023). "Grindavík evacuated and Level of Danger: Live". ruv.is. RÚV. ארכיון מ-11 בנובמבר 2023. נבדק ב-11 בנובמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Magma intrusion possibly extending beneath Grindavík". en.vedur.is. Icelandic Meteorological Office. 25 באוקטובר 2023. ארכיון מ-11 בנובמבר 2023. נבדק ב-11 בנובמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Óbreyttar líkur á eldgosi | Fréttir". Veðurstofa Íslands (באיסלנדית). נבדק ב-2023-11-13.
↑  "Significant magnitude 5.2 earthquake 5 km northwest of Grindavik, Iceland". www.volcanodiscovery.com (באנגלית). נבדק ב-2023-11-13.
↑  "Icelandic town evacuated over risk of possible volcanic eruption - CBS News". www.cbsnews.com (באנגלית אמריקאית). 2023-11-11. נבדק ב-2023-11-13.
↑  Iceland volcano erupts after weeks of increased seismic activity, חדשות פוקס, 19 בדצמבר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533220305171  GND: 4798218-4  LNB: 000341533  MusicBrainz: c3e02f17-4bf2-47fd-8e8f-68eb7db8b7ae  VIAF: 236583602   WorldCat (עם VIAF): 236583602 
גרינדאוויק מהאוויר, מאי 2011.
גול (חברת תעופה)

גול (בפורטוגזית: Gol Transportes Aéreos) היא חברת תעופה ברזילאית שבסיסה הראשי נמצא בעיר סאו פאולו. החברה היא חברת התעופה השנייה בגודלה בברזיל.
תולדות החברה

החברה נוסדה בשנת 2000 והחלה את פעילותה בינואר 2001 כחלק מתאגיד תחבורה ברזילאי הכולל בין היתר את קווי האוטובוס הארוכים במדינה.
בשנת 2007 קנתה החברה את חברת התעופה הלאומית של ברזיל ואריג לאחר שזו פשטה רגל.
לחברה הסכמי שותפות קוד עם: אארולינאס ארחנטינס, אארומקסיקו, אייר קנדה, אייר פראנס, אליטליה, קופה איירליינס, דלתא איירליינס, איתיחאד איירווייז, KLM, קוריאן אייר, קטר איירווייז וטאפ פורטוגל.
צי המטוסים

צי המטוסים של החברה נכון ליולי 2020:
| כלי טיס | בצי | בהזמנה | נוסעים> J | נוסעים> Y | נוסעים> סה"כ | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| בואינג 737-700 | 23 | — | 42 | 104 | 144 |  |
| בואינג 737-800 | 99 | — | 36 | 150 | 186 |  |
| בואינג 737-8MAX | 7 | 93 | 42 | 144 | 186 |  |
| סה"כ | 129 | 93 |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  פרטי צי המטוסים של אזול נתיבי אוויר ברזילאיים, באתר airfleets.net (באנגלית)
| קבוצת אייר פראנס-KLM |
| --- | --- | --- |
| חברות בנות | אייר פראנס • אייר פראנס הופ • טראנסאוויה(כולל: טראנסאוויה צרפת) • מרטינאייר • KLM ‏ • KLM Cityhopper |  |
| חברות עם אחזקה במיעוט | אייר טהיטי נוי(7%) • אייר מאוריציוס(3%) • אייר קוט ד'יוואר(אנ')(20%) • אייר קורסיקה(אנ')(11.67%) • אייר קלדוניה(אנ')(2%) • גול(1.5%) • קניה איירווייז(7.12%) • רויאל אייר מרוק(1.25%) |  |
| חברות עבר | Aéropostale(אנ') ‏ • Air Orient(אנ') ‏ • Air Alps(אנ') ‏ • Air Inter(אנ') ‏ • Air Exel(אנ') ‏ • Air Union(אנ') ‏ • AirUK(אנ') ‏ • אליטליה • NLM CityHopper(אנ') ‏ • Buzz(אנ') ‏ • בריט אייר • Joon ‏ • De Kroonduif(אנ') ‏ • VLM Airlines(אנ') ‏ • TAI(אנ') ‏ • UAT(אנ') ‏ • NetherLines(אנ') ‏ • SGTA(אנ') ‏ • CFRNA(אנ') ‏ • KLM uk(אנ') ‏ • רז'יונל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2007118375  VIAF: 145110736   WorldCat (עם VIAF): 145110736
דגל קווינסלנד

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל מדיני ואזרחי
 יחס אורך/גובה:  1:2
 הונף לראשונה:  הגרסה המקורית: 1876   הגרסה הנוכחית: 1953
 מוטיבים עיצוביים:  נס בריטי כחול  דגל הממלכה המאוחדת בקנטון   שדה כחול עם הטבעה של סמל קווינסלנד
 שם המעצב:  ויליאם המאנט
 גרסאות נוספות:     דגל מושל קווינסלנד
דגל קווינסלנד הוא הדגל הרשמי של מדינת קווינסלנד שבאוסטרליה. הדגל עוצב על ידי ויליאם המאנט (William Hemmant), מזכיר המושבה ומנהל אוצר המושבה בשנת 1876, ואומץ על ידי ממשלת המושבה באותה שנה.
הדגל הוא נס כחול שבמרכזו עיגול לבן שעליו צלב מלטה ובמרכזו כתר קיסרי.
דגלים קודמים

הדגל הראשון של קווינסלנד אומץ בשנת 1870 דגל זה היה נס כחול בריטי שעליו פרופיל המלכה ויקטוריה על עיגול כחול וסביבה המילה "Queensland" באותיות מוזהבות על קלף לבן.
בשנת 1876 אימצה המדינה דגל אחר - מאחר שהיה קושי עם ציור הדגל הקודם. במקום פרופיל המלכה הוחלט להציב על עיגול כחול את הכתר הקיסרי של המלכה. הכתר הוחלף עם עלייתו של אדוארד השביעי לשלטון, בכתר בית טיודור, וגווני צלב מלטה שבראש הכתר שונו מכחול לתכלת.
הכתר הנוכחי שמצוי בסמל משנת 1953 מתבסס על כתר אדוארד הקדוש. הכתר הקיסרי הוחלף בכתר המלכותי לבקשת המלכה אליזבת השנייה.
ראו גם

דגל אוסטרליה
סמל קווינסלנד
דגלי אוסטרליה
דאיה מאקאווה

דאיה מאקאווה (ביפנית: 前川 黛也; נולד ב-8 בספטמבר 1994 בהירושימה שביפן) הוא כדורגלן יפני המשחק בעמדת השוער בקבוצת ויסל קובה מליגת העל היפנית ובנבחרת יפן.
קריירת מועדונים

מאקאווה שיחק בקבוצת הכדורגל של אוניברסיטת קנסאי, ובשנת 2017 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של ויסל קובה במסגרת ליגת העל היפנית.
קריירה בינלאומית

ב-16 בנובמבר 2023 ערך מאקאווה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת יפן, בניצחון 5-0 על נבחרת מיאנמר במסגרת מוקדמות מונדיאל 2026.
נכלל בסגל נבחרת יפן לטורניר גביע אסיה 2023.
תארים

גביע הקיסר (1): 2019
הסופר קאפ היפני (1): 2020
הערות שוליים

↑  🔹𝗦𝗔𝗠𝗨𝗥𝗔𝗜 𝗕𝗟𝗨𝗘🔹⚽メンバー発表⚽ בחשבון הטוויטר הרשמי של התאחדות הכדורגל היפנית, 1 בינואר 2024 (ביפנית)
| נבחרת יפן – גביע אסיה בכדורגל 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 מאקאווה •  2 סוגאווארה •  3 טאניגוצ'י •  4 איטקורה •  5 מוריטה •  6 אנדו •  7 מיטומה •  8 מינאמינו •  9 אואדה •  10 דואן •   11 הוסויה •  12 נוזאווה • 13 נקמורה •  14 ג'. איטו • 15 מצ'ידה • 16 מאיקומה • 17 הטאטה • 18 אסאנו • 19 נקאיאמה • 20 קובו • 21 ה. איטו • 22 טומיאסו • 23 סוזוקי • 24 וטאטנבה • 25 מאדה • 26 סאנו • מאמן: מוריאסו |  1 מאקאווה •  2 סוגאווארה •  3 טאניגוצ'י •  4 איטקורה •  5 מוריטה •  6 אנדו •  7 מיטומה •  8 מינאמינו •  9 אואדה •  10 דואן •   11 הוסויה •  12 נוזאווה • 13 נקמורה •  14 ג'. איטו • 15 מצ'ידה • 16 מאיקומה • 17 הטאטה • 18 אסאנו • 19 נקאיאמה • 20 קובו • 21 ה. איטו • 22 טומיאסו • 23 סוזוקי • 24 וטאטנבה • 25 מאדה • 26 סאנו • מאמן: מוריאסו | יפן |
דאיו אופאמקאנו

דאיו אופאמקאנו (בצרפתית: Dayot Upamecano; נולד ב-27 באוקטובר 1998 באוורה שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת באיירן מינכן מהבונדסליגה.
קריירת מועדונים

אופאמקאנו גדל במחלקת הנוער של ואלנסיין. לאחר שזכה לעניין ממספר מועדוני פאר באירופה, דוגמת מנצ'סטר יונייטד, הצטרף אופאמקאנו בחודש יולי 2015 לרד בול זלצבורג תמורת 2.2 מיליון אירו. ב-31 ביולי ערך אופאמקאנו את הופעת הבכורה שלו בליפרינג, קבוצת המילואים של רד בול זלצבורג, בניצחון 1–2 על סנקט פלטן במסגרת המחזור השני בליגה האוסטרית הראשונה. בסך הכל ערך אופאמקאנו 16 הופעות ליגה בליפרינג.
לקראת תום עונת 2015/2016 חזר אופאמקאנו לרד בול זלצבורג, וב-19 במרץ 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–2 על מאטרסבורג במסגרת המחזור ה-28 בבונדסליגה האוסטרית. עד לתום העונה ערך אופאמקאנו הופעת ליגה נוספת. את עונת 2016/2017 פתח אופאמקאנו כשחקן הרכב קבוע בקבוצה, וערך 15 הופעות ליגה עד לאמצע העונה. בנוסף, ערך אופאמקאנו ארבע הופעות במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית לעונת 2016/2017.
ב-13 בינואר 2017 חתם אופאמקאנו על חוזה לארבע שנים וחצי בר.ב. לייפציג מהבונדסליגה, ששילמה עבורו 10 מיליון אירו. ב-4 בפברואר ערך אופאמקאנו את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשהחליף את ראני ח'דירה בדקה ה-66 בהפסד 0–1 לבורוסיה דורטמונד במסגרת המחזור ה-19 בליגה. בסך הכל ערך אופאמקאנו 12 הופעות ליגה במדי הקבוצה עד לתום עונת 2016/2017, בה סיימה הקבוצה במקום השני בליגה. ב-13 בספטמבר 2017 ערך אופאמקאנו את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, כששיחק 90 דקות בתיקו 1-1 נגד מונקו במסגרת שלב הבתים של המפעל לעונת 2017/2018.
ב-14 בפברואר 2021 חתם בבאיירן מינכן עד 2026. ב-17 בדצמבר 2021 כבש שער בכורה בניצחון 0–4 על וולפסבורג.
נכלל בסגל נבחרת צרפת בטורניר מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת צרפת לטורניר יורו 2024.
תארים

אליפות אוסטריה: 2015/2016
הסופר קאפ הגרמני: 2021, 2022
אליפות גרמניה: 2021/2022, 2022/2023
תארים > נבחרת צרפת

ליגת האומות: 2020/2021
אליפות אירופה עד גיל 17 (1): 2015
הערות שוליים

↑  Manchester United target Dayot Upamecano signs for FC Red Bull Salzburg באתר International Business Times, ‏ 11 ביולי 2015 (באנגלית)
↑  RB LEIPZIG WIN RACE FOR BARCELONA TARGET UPAMECANO באתר Goal, ‏ 13 בינואר 2017 (באנגלית)
↑  "FC Bayern verpflichtet Dayot Upamecano". FC Bayern München (בגרמנית). 2021-02-14. נבדק ב-2021-02-14.
↑  Squad Announcement בחשבון הטוויטר הרשמי של נבחרת צרפת, 9 בנובמבר 2022 (באנגלית)
↑  סגל הנבחרת בחשבון הטוויטר הרשמי של נבחרת צרפת, 16 במאי 2024 (בצרפתית)
| נבחרת צרפת – מונדיאל 2022 (מקום שני) |
| --- | --- | --- |
|  1 לוריס •  2 פבאר •  3 דיסאסי •  4 וראן •  5 קונדה •  6 גנדוזי •  7 גריזמן •  8 צ'ואמני •  9 ז'ירו •  10 אמבפה •   11 דמבלה •  12 קולו מואני • 13 פופאנה •  14 רביו • 15 ורטו • 16 מנדנדה • 17 סאליבה • 18 אופאמקאנו • 19 בנזמה • 20 קומאן • 21 ל. הרננדס • 22 ת. הרננדס • 23 אראולה • 24 קונטה • 25 קמבינגה • 26 תוראם • מאמן: דשאן |  1 לוריס •  2 פבאר •  3 דיסאסי •  4 וראן •  5 קונדה •  6 גנדוזי •  7 גריזמן •  8 צ'ואמני •  9 ז'ירו •  10 אמבפה •   11 דמבלה •  12 קולו מואני • 13 פופאנה •  14 רביו • 15 ורטו • 16 מנדנדה • 17 סאליבה • 18 אופאמקאנו • 19 בנזמה • 20 קומאן • 21 ל. הרננדס • 22 ת. הרננדס • 23 אראולה • 24 קונטה • 25 קמבינגה • 26 תוראם • מאמן: דשאן | צרפת |
| נבחרת צרפת – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 סמבה •  2 פבאר •  3 קלאוס •  4 אופאמקאנו •  5 קונדה •  6 קמבינגה •  7 גריזמן •  8 צ'ואמני •  9 ז'ירו •  10 אמבפה •   11 דמבלה •  12 קולו מואני • 13 קאנטה •  14 רביו • 15 תוראם • 16 מניאן • 17 סאליבה • 18 זאיר-אמרי • 19 פופאנה • 20 קומאן • 21 מנדי • 22 הרננדס • 23 אראולה • 24 קונטה • 25 ברקולה • מאמן: דשאן |  1 סמבה •  2 פבאר •  3 קלאוס •  4 אופאמקאנו •  5 קונדה •  6 קמבינגה •  7 גריזמן •  8 צ'ואמני •  9 ז'ירו •  10 אמבפה •   11 דמבלה •  12 קולו מואני • 13 קאנטה •  14 רביו • 15 תוראם • 16 מניאן • 17 סאליבה • 18 זאיר-אמרי • 19 פופאנה • 20 קומאן • 21 מנדי • 22 הרננדס • 23 אראולה • 24 קונטה • 25 ברקולה • מאמן: דשאן | צרפת |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1256984019  VIAF: 278165271445310690003   WorldCat (עם VIAF): 278165271445310690003
גרינוויל

ערך זה עוסק בעיר בקרוליינה הדרומית, ארה"ב. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

קו הרקיע של גרינוויל בלילה
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  דרום קרוליינה קרוליינה הדרומית
 מחוז:  גרינוויל
 ראש העיר:  נוקס וייט
 תאריך ייסוד:  1831
 שטח:  67.7 קמ"ר
 גובה:  294 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  70,720 (1 באפריל 2020)
  ‑ במטרופולין:  850,965 (2014)
  ‑ צפיפות:  911.7 נפש לקמ"ר (2014)
 קואורדינטות:  34°50′40″N 82°23′08″W﻿ / ﻿34.844444444444°N 82.385555555556°W﻿ / 34.844444444444; -82.385555555556 
 אזור זמן:  UTC -5
 http://www.greenvillesc.gov
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה גרינוויל(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה גרינוויל(למפת קרוליינה הדרומית רגילה) צ'ארלסטון קולומביה רוק היל פלורנס מירטל ביץ' קרוליינה הצפונית ג'ורג'יה האוקיינוס האטלנטיגרינוויל(למפת קרוליינה הדרומית מוגדלת) צ'ארלסטון קולומביה רוק היל פלורנס מירטל ביץ' קרוליינה הצפונית ג'ורג'יה האוקיינוס האטלנטיגרינוויל  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
גרינוויל (באנגלית: Greenville) היא עיר בצפון מדינת קרוליינה הדרומית שבארצות הברית. זוהי העיר השלישית בגודלה במדינה, כאשר נכון לשנת 2020 אוכלוסייתה מונה כ-70,720 תושבים.
מקור השם

גרינוויל נקראה בתחילה פלזנטבורג (Pleasantburg), אך בשנת 1831 שונה שמה לגרינוויל, ככל הנראה על שמו של גנרל ממלחמת העצמאות האמריקאית, גנרל נתן גרין (Nathanael Greene) או על שמו של אחד מתושביה הראשונים, אייזק גרין (Isaac Green).
היסטוריה

השטח שעליו שוכנת גרינוויל היה חלק מן האדמות המוגנות של שבטי הצ'רוקי לאחר חוזה פריז, שהביא לסיום מלחמת הצרפתים והאינדיאנים. מתוקף היותו אזור מוגן, לא הורשה האדם הלבן להיכנס אליו, אך מספר משפחות של לבנים כבר התיישבו בגבולותיו וסוחרים לבנים היו עוברים דרכו בקביעות. האדם הלבן הראשון להתיישב בקביעות באזור היה ריצ'רד פיריס, אשר התחתן עם בת שבט הצ'רוקי וקיבל מן השבט מספר חלקות קרקע. במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית, תמכו אנשי הצ'רוקי בבריטים. בסוף אחד המבצעים בשנת 1776, הסכימו בני הצ'רוקי להסכם דוויט'ס קורנר, בוותרם על שטחים שכוללים את מחוז גרינוויל של היום למדינת קרוליינה הדרומית.
בשנת 1831 שינתה העיר את שמה מפלזנטבורג לגרינוויל, ובפברואר 1869 תוקנה אמנת העיר על ידי האספה הכללית של קרוליינה הדרומית, כך שגרינוויל הפכה מעיירה לעיר. במהלך העשור הראשון של המאה ה-20 נודעה גרינוויל בתור מרכז הטקסטיל של הדרום.
בזמן מלחמת העולם הראשונה שימשה גרינוויל מרכז אימונים למתגייסים חדשים. בעקבות זאת, הוחלט להקים בה את בסיס חיל האוויר "דונלדסון", שנבנה במהלך מלחמת העולם השנייה. הבסיס היה חשוב מאוד לכלכלתה של העיר ושימש עד שנות ה-60 של המאה ה-20 בסיס צבאי, עת הוחזר השטח שעליו הוקם לעיר. במקום הבסיס נבנה אזור עסקים.
במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20 היו השחורים באזור נתונים להפרדה גזעית. אחד הביטויים של ההפרדה הגזעית היו ההגבלות שהוטלו על השחורים בשימוש בספרייה העירונית. דבר זה היה אחד המניעים לפעילותו של ג'סי ג'קסון.
בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 פצח ראש העיר דאז, מקס הלר, במיזם נרחב להחייאת מרכז העיר. הצעד הראשון והחשוב ביותר בתוכניתו היה שיווי מראה של רחובות למרכז. רחובות הוצרו מארבעה נתיבים לשניים, וכן נבנו כיכרות ופארקים ברחבי המרכז. שיפוץ זה של מרכז העיר הוביל להשקעות פרטיות נוספות וצמיחה ברחבי העיר. 70 מיליון דולר הושקעו בשיפוץ פארק פולס, שעל גדות נהר רידי ובבניית גשר תלוי להולכי רגל המשקיף על מפלי הנהר.
גאוגרפיה

גרינוויל שוכנת למרגלות הרי האפלצ'ים, במרחקים שווים כמעט בין אטלנטה לשארלוט. שטחה של העיר הוא 67.7 קמ"ר ובה גבעות רבות. בגרינוויל אקלים סובטרופי גשום עם חורפים קצרים ומתונים וקיצים חמים ולחים.
דמוגרפיה

בגרינוויל יש, נכון לשנת 2014, כ-62 אלף תושבים, מהם 62% לבנים, 32% שחורים, 3% היספנים והשאר מגזעים אחרים. זוהי העיר הגדולה במטרופולין גרינוויל-מולדין-איזלי בו מתגוררים כ-850,965 תושבים.
הערות שוליים

↑  אתר הגנאלוגיה של קרוליינה הדרומית
↑  אתר מחוז גרינוויל
| דגל קרוליינה הדרומית מדינת קרוליינה הדרומית |
| --- | --- | --- |
| בירת המדינה | קולומביה |  |
| אזורים גאוגרפיים | הרי בלו רידג' • המטרופולין של שארלוט |  |
| היישובים הגדולים ביותר | קולומביה • צ'ארלסטון • נורת' צ'ארלסטון • מאונט פלזנט • רוק היל • גרינוויל • סאמרוויל • סאמטר • הילטון הד איילנד • ספרטנבורג • פלורנס • גוס קריק • אייקן • מירטל ביץ' • אנדרסון • גריר • מולדין • גרינווד • נורת' אוגוסטה • איסלי |  |
| נושאים נוספים | מחוזות • סמלים • היסטוריה • דמוגרפיה • יהדות קרוליינה הדרומית |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557369105171  BNE: XX6067973  BnF: cb13195594c (data)  GND: 4363237-3  LCCN: n50075622  MusicBrainz: 1bc1aeec-9eab-4517-aa23-1f59248590c1  NARA: 10046069  NKC: ge802240  SUDOC: 146269462  VIAF: 140693020   WorldCat (עם VIAF): 140693020
גדעון שמעוני

פרופ' גדעון שמעוני
גדעון שמעוני (נולד ב-27 באפריל 1937) הוא פרופסור אמריטוס במכון ליהדות זמננו באוניברסיטה העברית.
חייו ופועלו

גדעון שמעוני נולד בדרום אפריקה והוא בן להורים ילידי ליטא. היה פעיל בתנועת הנוער הציונית הבונים וכיהן כמזכיר הכללי של התנועה וכיושב ראש מועצת הנוער הציונית בדרום אפריקה. במקביל סיים תואר ראשון בהיסטוריה ובפסיכולוגיה, וגם BA Hons. בהיסטוריה, באוניברסיטת ויטווטרסראנד ביוהנסבורג. ב-1961 הוא עלה לישראל יחד עם אשתו טוני, שגם הייתה פעילה בתנועת "הבונים". בירושלים החל ללמוד באוניברסיטה העברית, השלים לימודים לתעודת הוראה וב-1965 סיים גם תואר M.A, בהצטיינות יתירה, בהיסטוריה כללית והיסטוריה יהודית. את עבודת הגמר השלים תחת הנחייתו של פרופסור יעקב טלמון. בשנים 1961 עד 1970 לימד והדריך משתלמים מתנועות הנוער בתפוצות ב"מכון למדריכי חוץ לארץ" בירושלים. בשנת 1971 הזמין אותו פרופסור משה דייוויס, מייסד המכון ליהדות זמננו באוניברסיטה העברית, להיות תלמיד מחקר וללמד במכון, שם סיים ב-1975 את עבודת הדוקטורט בציון מעולה, בנושא "דרכה של הקהילה היהודית והתנועה הציונית בחברה הדרום-אפריקנית 1910–1948" העבודה זכתה בפרס שמעון סגל לעבודת דוקטור מצטיין. מחקרו הורחב לספר - Jews and Zionism: The South African Experience שיצא לאור ב-1980 בהוצאת אוניברסיטת אוקספורד.
משנת 1971 הוא לימד באוניברסיטה העברית בחוג ליהדות זמננו, ומשנת 1983 שימש כמופקד הקתדרה ע"ש שלמה ארגוב ביחסי ישראל והתפוצות. בשנת 2005 הוא יצא לגמלאות בדרגת פרופסור מן המניין לאחר מילוי תפקיד של ראש המכון ליהדות זמננו.
בשנת 2005 הוא שימש יועץ אקדמי בהקמת בית הספר ללימודי העם היהודי בבית התפוצות, תל אביב,  ובשנים 2006- 2022  שימש יועץ אקדמי ראשי  בתכנון "אנו: מוזיאון העם היהודי".
בתקופות שונות שימש גם מנהל "מרכז צ'ריק לחקר הציונות, הישוב וארץ ישראל", ניהל מטעם המכון ליהדות זמננו התמחויות של פעילי קהילות וארגונים יהודיים מהתפוצות, ומטעם "המרכז הבין-ארצי להוראה אוניברסיטאית של ציוויליזציה יהודית" מייסודו של פרופסור משה דייוויס, ריכז סדנאות של מרצים בתחום יהדות זמננו מאוניברסיטאות בעולם. הוא ניהל סמינרים וכנסים שונים בנושאי יהדות זמננו, בהם כנסים בינלאומיים של "החוג לידיעת עם ישראל בתפוצות" בחסות נשיאי המדינה. הוא שימש גם כיועץ אקדמי לתצוגות על הציונות ועל יהדות דרום אפריקה במוזיאון בית התפוצות וכן ולמוזיאון הרצל המחודש בירושלים, כיהן כסגן עורך ראשי של The New Encyclopedia of Zionism and Israel, Cranbury, N.J. 1994 ‏(Associated Univ. Press) והיה חבר במערכות של כתבי עת אקדמאים שונים. שמעוני הרצה לקהלי יהודים בארצות רבות בעולם, ושימש כפרופסור אורח באוניברסיטאות שונות בחו"ל, ביניהם אוניברסיטת וושינגטון בסיאטל, הסמינר התאולוגי היהודי, היברו יוניון קולג', קייס ווסטרן רזרב יוניברסיטי, ואוניברסיטת סידני.
בנוסף, שמעוני משמש כחבר במועצה האקדמית של מרכז מציל"ה למחשבה ציונית, יהודית, ליברלית והומניסטית.
מחקריו

מחקריו של גדעון שמעוני מתמקדים בהיסטוריה יהודית מודרנית ובת זמננו בכלל ובייחוד בהיסטוריה האינטלקטואלית של הציונות והיסטוריה של הקהילות היהודיות בארצות דוברות אנגלית.
מחקריו > האידאולוגיה הציונית

ספרו על האידאולוגיה הציונית יצא לאור בגרסתו האנגלית בהוצאת אוניברסיטת ברנדייס ב-1995 וזכה בפרס וויצניצר של המכון למדעי היהדות באוניברסיטה העברית לספר מצטיין בהיסטוריה יהודית. גרסה עברית של הספר יצאה לאור בשנת תשס"א 2001 בהוצאת מאגנס. זוהי החקירה האנליטית המקיפה ביותר של האידאולוגיה הציונית אשר פורסמה עד היום. המחקר בוחן את אופייה של האידאולוגיה הציונית מראשיתה וסוקר את תולדותיה באופן שיטתי, כאשר הציונות נתפשת כתופעה של לאומיות-אתנית על רקע תהליכי המודרניזציה של היהודים. המחקר מתחקה אחרי מקורותיה של הציונות ומתאר את הסתעפותה הרעיונית המגוונת, למן התחלתה ועד הקמת מדינת ישראל (בסדרת מאמרים נפרדת בוחן שמעוני את האידאולוגיה הציונית לאחר קום המדינה).
יש פה לראשונה ניסיון להבין את התהוותה של האידאולוגיה הציונית על רקע תאוריות בדבר התהוות הלאומיות בכלל. פרקי הספר מנתחים את התפתחות כל קשת הזרמים הרעיוניים בציונית: כללית, דתית-לאומית, תנועת העבודה הציונית לזרמיה, הרוויזיוניזם הציוני ועוד. נוסף לכך מוקדשים פרקים לשתי שאלות מכריעות שעדיין לא באו על פתרונן ומעסיקות את החברה הישראלית עד עצם היום הזה והן:
הראשונה, השפעותיה של האידאולוגיה הציונית על עיצוב הזהות החילונית של היהודי המודרני.
השנייה, זכותם של היהודים להגדרה עצמית לאומית בארץ ישראל. בנושא זה המחקר בודק את כל קשת הגישות כפי שהתפתחו בתוך הציונות ומוצא שהמכנה המשותף ביותר הוא הטיעון שאכן זה מקרה של התנגשות בין שתי זכויות צודקות להגשמה לאומית באותה טריטוריה, זאת של היהודים וזאת של הערבים, אך לטיעון היהודי יש קדימות על יסוד צורך קיומי קריטי יותר ועל פי העיקרון המוסרי התועלתני של עשיית מירב הטוב ומזעור הרע.
מחקריו > מהטמה גאנדי והיהודים

גדעון שמעוני הוא הראשון בעולם שחקר נושא זה. ממצאיו פורסמו במונוגרפיות שראו אור ב-1977 במרכז דייוויס ליחסים בינלאומיים של האוניברסיטה העברית וכן בכתב העת "ילקוט מורשת". הוא בדק את הסאטיאגרהא הפילוסופית של גאנדי הדוגלת בהתנגדות בלתי אלימה, התפקיד של השותפים הקרובים היהודים שלו, יחסיו עם היהדות באופן כללי ודעותיו ופעולותיו לגבי הציונות והרדיפות הנאציות את היהודים באופן מיוחד.
שמעוני מראה במחקרו שהיו לגאנדי קשרי חברות קרובים עם מספר יהודים מאז תקופתו בדרום אפריקה בראשית המאה העשרים. החשוב ביניהם היה אדם בשם הרמן קלנבאך שהפך להיות ציוני בשנות ה-30. הוא היה ידיד נפש אישי ורעיוני של גאנדי מתקופת היכרותם בדרום אפריקה בראשית המאה העשרים ועד מותו של קלנבך בשנות ה-40. שמעוני מראה שהתבטאויותיו של גאנדי בנושא הציונות ובזכות הערבים בארץ ישראל לא היו מחוסרות אהדה לעצם התופעה של הציונות וכלל לא הושפעו מדעות אנטישמיות. הן נבעו ביסודו של דבר מעמידתו על עקרון הסאטיאגרהא, כלומר התנגדות בלתי אלימה בכל תנאי, אך גם הושפעו ממחויבותו הפוליטית לאוכלוסייה המוסלמית של הודו.
מחקריו > הציונות בדרום אפריקה

ספרו הראשון של גדעון שמעוני דן לראשונה בעמקות בהתפתחות התנועה הציונית בקרב יהודי דרום אפריקה מראשיתה ועד סוף שנות השבעים של המאה העשרים. מתגלה קהילה ייחודית בעולם מהבחינה של עוצמת התנועה הציונית וההגמוניה שהשיגה בחיי הקהילה. המחקר מסביר את התופעה חלקית על רקע המקורות הליטאים המובהקים של יהודי דרום אפריקה אך בעיקר על יסוד מאפייניה המיוחדים של החברה הדרום אפריקנית המושתתת על שליטתו המוחלטת של המיעוט הלבן, המפוצל בעצמו בין שני מגזרים, האפריקנרי והבריטי, על חשבון הרוב הלא-לבן המורכב מהאפריקאים השחורים ומיעוטים אחרים, "צבעוניים" והודים.
מחקריו > הציונות בבריטניה

גדעון שמעוני ערך מחקר חלוצי בארכיונים ובספריות בריטיות, שאת תוצאתו פרסם בסדרת מאמרים בנושא ההיסטוריה של הציונות בתוך ההקשר של החברה הבריטית, ובמיוחד במאבק בין הציונים לבין מתנגדיהם, בתקופה החשובה של המנדט הבריטי על ארץ ישראל והמאבק לייסוד מדינת ישראל. מחקרו התחקה אחר תהליך "כיבוש" הקהילה היהודית בבריטניה במאה ה-20 מידיהם של הלא-ציונים. מאמריו בנושא ראו אור בעיקר בכתב העת Sociology The Journal of Jewish שמתפרסם בלונדון.
מחקריו > היהודים ומשטר האפרטהייד בדרום אפריקה

ספרו של גדעון שמעוני Community and Conscience: The Jews in Apartheid South Africa
שראה אור ב-2003 מנתח לעומק ובפירוט רב את התנהגות היהודים כקהילה וכפרטים בכל תקופת משטר האפרטהייד בדרום אפריקה. המחקר איננו מתיימר לשפוט את היהודים, אך מגיע מצד אחד למסקנה שהיהודים כקהילה לא עשו דבר משמעותי כנגד האפרטהייד, אולם מצד שני אין ספק שבין המתנגדים הלבנים לאפרטהייד, בלטו והשפיעו יחידים יהודים מעל ומעבר לכל פרופורציה ביחס למספרם באוכלוסייה.
לקריאה נוספת

חדוה בן-ישראל, "האידאולוגיה הציונית: מחקר מעודכן", בתוך: בשם האומה: מסות ומאמרים על לאומיות וציונות, הוצאת הספרים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 2004, עמ' 389–398.
הערות שוליים

↑  דוקטור לפילוסופיה בפקולטה למדעי הרוח, דבר, 2 ביולי 1975
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267918905171  PLWABN: 9810688459305606  ISNI: 0000 0000 8380 6296  LCCN: n80134534  NTA: 069170517  SUDOC: 028356853  VIAF: 49237973   WorldCat (עם VIAF): 49237973
גול! 2

| --- | --- |

 בימוי:  ז'אומה קולייט-סרה 
 הופק בידי:  מייק ג'פריס מאט בארל מארק הופמן
 תסריט:  אדריאן בוצ'רט טרי לואן מייק ג'פריס
 עריכה:  ניוון הווי 
 שחקנים ראשיים:  קונו בקר אלסנדרו ניבולה אנה פריאל סטפן דילן
 מוזיקה:  סטפן ורבק 
 צילום:  פלביו מרטינז לביאנו 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, ספרד 
 חברת הפקה:  אולפני וולט דיסני 
 חברה מפיצה:  בואנה ויסטה אינטרנשיונל
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  9 בפברואר 2007
 משך הקרנה:  110 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית   ספרדית
 סוגה:  סרט דרמה, סרט כדורגל 
 הכנסות באתר מוג'ו:   goal2
 סרט קודם:  גול!
 סרט הבא:  גול! 3
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
גול! 2, המוכר גם בשם גול! 2: לחיות את החלום (באנגלית: Goal II: Living the Dream) הוא סרט מז'אנר דרמת ספורט משנת 2007 שבויים על ידי ז'אומה קולייט-סרה והופק על ידי מייק ג'פריס. הסרט הוא השני בטרילוגיית "גול!" ובאים לפניו ואחריו גול! וגול! 3. העלילה עוקבת אחר סנטיאגו מונייז, נער כבן 21 ממוצא מקסיקני שבסרט שעבר הצליח לככב במועדון ניוקאסל יונייטד למרות בעיות רבות. בסרט זה חותם מונייז במועדון הפאר ריאל מדריד, ושם הוא נתקל בבעיות נוספות.