stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרכזי זכויות חברתיות
הערות שוליים

↑  Jim Torchener, The application of human Rights advocacy theory to organizational innovation in Israel: the Community Advocasy/Genesis Israel Experience,Int J Soc Welfare 2001, 10, 85-96 The community Advocacy
↑  Grodofsky Merav Moshe, “The Contribution of Law and Social Work to Interdisciplinary Community Development and Peace Building in the Middle East, the Journal of Community Practice (The Haworth Press, Inc.) Vol. 15, No. 1/2, 2007, pp. 45-65
↑  newsletter 2016
טורקה

טוּרקה (באוקראינית: Турка; בפולנית: Turka; ביידיש: טארקע) היא עיירה בחבל לבוב שבמערב אוקראינה על גדתו של נהר סטרי. בסמוך אליה בגובה 900 מ' מעל פני הים נובע הנהר דניסטר. היא ממוקמת בהרי הקרפטים כ-30 קילומטרים מפסקת הבסקידים ובשטח גליציה המזרחית. טורקה היא היישוב המרכזי באזור כשסביבה 273 יישובים קטנים יותר.
הקהילה היהודית בטורקה > תולדותיה

היהודים החלו להגיע לטורקה לאחר קבלת המעמד העירוני. בין 25 היהודים הראשונים היה הרב אברהם שימונוביץ רטושני שהיה רבה הראשון של העיירה.
הם התגוררו בארבע שורות בתים בצורת ריבוע (לימים השוק של טורקה) שבנה קלינובסקי בה'ת"צ (1730) על שטח גדול קרוב לארמונו, והשכיר את הבתים במחיר זול ביותר. בנוסף לכך קלינובסקי מימן את בניית בית הכנסת הראשון בטורקה, תרם בית מחסה לזקנים, ייסד בית דפוס שבו הודפסו סידורים, מחזורים וספרי לימוד ונתן מאדמתו הפרטית שטח לבית קברות יהודי. וכן הרשה ליהודים לקחת מהעצים ביערותיו ככל שירצו לבניית בתיהם ולהסקה.
בטורקה התקיימה ישיבת "דגל התורה" כשלרוב רב העיירה היה גם ראש הישיבה.
בתר"מ (1880) חיו בטורקה כ-2,370 יהודים שהיוו כמחצית מהתושבים.
עד תרס"ג (1903) לא התקיימה קהילה יהודית רשמית עם מוסדות קהילה והנהלת קהילה. התפקיד הרשמי היחיד היה רב. נציגי היהודים בפני השלטונות נבחרו באספות בתי הכנסת, אך לא היה להם משרד ולא גבו מיסים והיה להם תקציב לניהול הקהילה. השוחטים התפרנסו מהכנסות השחיטה, כשהרב התפרנס מאחוזים מסוימים שהפרישו לו השוחטים מהכנסותיהם.
לאחר הקמת מסילת הברזל בתרס"ג, התפתחה טורקה מאוד וכך גם החיים היהודיים כשלעיירה הגיעו ברכבת יהודים משכילים וסוחרים בכמות ניכרת. בעקבות זאת נוסדה באותה שנה קהילה יהודית רשמית על יסוד החוק האוסטרי של קהילות יהודיות. כיו"ר הראשון של ועד קהילת טורקה שימש ד"ר טורנהיים עם עוד חמישה שביניהם משה שכטר שהיה הנציג הראשון של היהודים במועצה המקומית של טורקה לאחר איחוד שלוש הקהילות בתרכ"ז (1867).
בתרס"ח (1908) התקיימו בחירות לוועד הקהילה ונבחרו שמונה חברים חדשים כשליו"ר נבחר ד"ר לובינגר ולסגנו נבחר דניאל ארטל.
במלחמת העולם הראשונה יהודי טורקה בתוך כלל התושבים עזבו את העיר מאימת הצבא הרוסי. הרוסים החריבו את נכסי היהודים ושדדו את רכושם.
בסתיו תרע"ט (1918) חזרו היהודים לטורקה והתארגנה מחדש עבודת ועד הקהילה. אך לאחר זמן מה שוב נאלצה להפסיק את עבודתה בגלל הפיכה אוקראינית, וניהול הקהילה הועבר למועצה הלאומית היהודית אך לאחר כחצי שנה ונפילת השלטון האוקראיני, חזרה הסמכות לוועד הקהילה וחבריו היו הנבחרים מתרס"ח. רק בתרפ"ה (1925) התקיימו בחירות לוועד הקהילה כשליו"ר וסגנו נבחרו שוב ד"ר לובינגר ודניאל ארטל עם שישה חברים נוספים חדשים.
בתרפ"ח (1928) התקיימו שוב בחירות למוסדות הקהילה לפי התקנות החדשות של השלטון הפולני כשלצד ועד הקהילה נחברה גם מועצת הקהילה. ד"ר לובינגר שוב נבחר ליו"ר כשד"ר גליק נבחר לסגנו לאחר שהיה מחברי ועד הקהילה לפני כן ונבחרו שישה חברים נוספים שביניהם היה רב העיירה באותו זמן, הרב סג"ל מישל שנבחר כמשקיף. למועצת הקהילה נבחרו שנים-עשר חברים והיו"ר היה אדולף ברנשטיין.
בגלל אי סדרים פוזרו הוועד והמועצה והממשלה הפולנית מינתה כממונה מטעמה את עורך הדין מטורקה, ד"ר ברוך מאוריץ וצדו ועדה מייעצת שכללה את ממלא מקום הממונה, ישראל אינטרטר, ועוד שישה חברים.
בתרפ"א (1921) התגוררו בה כ-4,200 יהודים שהיו כ-40% ממספר התושבים.
בתרצ"א נמנו בעיירה כ-4,120 יהודים שהיו כ-40.9% מכ-10,070 תושבים.
לפני מלחמת העולם השנייה חיו בטורקה כ-6,000 יהודים שהיוו כ-41% מאוכלוסיית העיירה. כ-7,000 יהודים נוספים חיו בישובי הסביבה.
הקהילה היהודית בטורקה > בשואה

בתחילת מלחמת העולם השנייה הופצצה העיר בידי הגרמנים, ואלו נכנסו אליה ערב יום כיפור ת"ש, אך נטשו אותה לאחר כיממה, כאשר בזמן זה נערכו איכרי הסביבה האוקראינים לבצע פוגרום ביהודי העיר, אך לא הספיקו לעשות כן, בשל כניסת הצבא האדום למקום. בתקופה הסובייטית הולאמו עסקי היהודים בעיר, נאסרה בה הפעילות הציבורית היהודית, וחלק מיהודיה האמידים או הפעילים פוליטית הוגלו לעומק ברית המועצות.
בתחילת יולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיר בידי הגרמנים, ותוך מספר ימים ערכו האוקראינים המקומיים פרעות ביהודיה, תוך שוד רכושם וביצוע מעשי התעללות בהם. בד בבד רצחו האוקראינים את היהודים בכפרי הסביבה של טורקה. בהמשך, נלקחו יהודי העיר לעבודות כפייה, והם נצטוו לענוד סרט זרוע. במהלך חורף 1941–1942 מתו רבים מיהודי העיר ברעב וממגפות.
ב-7 בינואר 1942 פשטו שוטרים גרמנים ואוקראינים על העיר, וריכזו את יהודיה באלימות רבה בתחנת המשטרה המקומית, שם התעללו בהם. למחרת נלקחו היהודים לבורות ירי שנכרו בסמוך לעיר, ונורו במכונות ירייה, תוך קבורת חלקם בחיים. הרצח נמשך גם ביום המחרת, ומניין הנרצחים בו עמד על כ-500 יהודים. במרץ 1942 רצחו הגרמנים כמה עשרות יהודים שהיו מחוסרי מקום עבודה קבוע בעיר, וביוני 1942 רצחו כ-150 קשישים וילדים יהודים מהעיר.
בקיץ 1942 הועברו לעיר יהודים ששרדו את מעשי הטבח בכפרי הסביבה, ביניהם הכפרים בוריניה ואילניק וב-5 באוגוסט 1942 החלה בעיר אקציה בת ארבעה ימים, בה רוכזו היהודים בידי הגרמנים והאוקראינים בתחנת הרכבת המקומית, תוך ירי במסתתרים. משם נלקחו היהודים בקרונות משא צפופים למחנה ההשמדה בלז'ץ. מספר המגורשים באקציה זו מוערך בכ-2,000 עד 4,000. באוקטובר 1942 שולחו להשמדה עוד כמה עשרות ילדים וקשישים יהודים שנותרו בעיר, ומעת לעת המשיכו השילוחים מהעיר לבלז'ץ.
יהודים מעטים מהעיר שניסו להימלט לעבר הגבול ההונגרי נרצחו בידי מבריחיהם, או שהוסגרו בידיהם לגרמנים. קבוצה של 19 יהודים מהעיר שהצליחה לעבור את הגבול להונגריה, הוחזרה בידי המשטרה ההונגרית לגרמנים, ונרצחה במקום. יהודים אחרים מהעיר שהצליחו למצוא מקומות מסתור ביערות הסביבה נרצחו בידי איכרי הסביבה, או הוסגרו בידיהם לגרמנים. ב-1 בדצמבר 1942 גורשו אחרוני היהודים שבעיר לגטו סמבור, ושם חלקו את גורל יתר יהודי המקום.
עד שחרור אזור העיר בידי הסובייטים בספטמבר 1944, המשיכו הגרמנים והאוקראינים במצוד קפדני אחר יהודים מהעיר שהסתתרו ביערות הסביבה. מכ-6,000 יהודי טורקה שרדו את השואה כ-30 איש, ואלו עזבו אותה תוך זמן קצר. לאחר המלחמה הוסבו בתי הכנסת שבעיר למחסנים ולתחנות חשמל.
הקהילה היהודית בטורקה > פרנסת היהודים

יהודי טורקה עסקו בעיקר במסחר ומלאכה כשכמעט כל בעלי המלאכה היו יהודים והם עבדו גם בשביל הגויים. המלאכות העיקריות שעסקו בהן היו: חייטות, סנדלרות, רצענות, ספּרוּת, נגרות. היו יהודים שעסקו בתעשיית העץ כשהמנסרות הגדולות היו בעיקר בבעלות יהודית. גם כל בעלי המקצועות החופשיים, למעט שני רופאים בכירים שאחד מהם היה מנהל בית החולים והשני ממונה מטעם משרד הבריאות, היו יהודים. וכן כ-95% מהבנקאים היו יהודים. יהודי יישובי הסביבה התפרנסו מחקלאות, מחנויות מכולת ומבתי מרזח. פקידים ממשלתיים יהודיים היו מעט מאוד, אך היו שני יהודים בראשות המועצה המקומית: אחד בשם שכטר והשני ד"ר לנדס.
רחובותיה הראשיים של העיירה היו מלאים יהודים ולא היו בה נוצרים. רק בשנים 1910-1909 (תרס"ט-תר"ע) החלו הגויים לחזור לרחובות הראשיים. בחילה נפתחו שתי מסעדות של גויים ולאחר מכן חנויות מכולת וצרכנייה של אוקראיני. עסקים נוספים ובתי מסחר של נוצרים לא נפתחו במשך כעשרים שנים עד שבאמצע שנות השלושים פתחו נוצרים חנויות בתחומי עסק שונים במרכז שנשלט עד אז על ידי יהודים.
הדת בטורקה

כמו בכלל קהילות ישראל כלל תושבי העיירה היו במשך דורות שומרי מצוות והשבת ומועדי ישראל נשמרו בטורקה בקפידה. ההשכלה והחילון נכנסו לטורקה מאוחר הרבה יותר מאצל רוב ערי ועיירות היהודים, וכשבעיירות יהודיות רבות כבר שלטה ההשכלה, בטורקה עדיין הייתה הקהילה דתית ברובה.
חברה קדישא של טורקה שירתה את כל יהודי האזור. היהודים ביישובי הסביבה השתתפו ברובם בצרכי הציבור ונהגו בהכנסת אורחים וכדומה. אלו שהיו קמצנים היו צריכים לשלם מחיר גבוה בהרבה מהמחיר הרגיל עבור קבורת יקיריהם, כשבכסף המתקבל השתמשו לאחזקת בית העלמין ולקבורה של עניים. בטורקה היה מנהג שאם לא הספיקו לקבור את המת ביום שהלך לעולמו, שניים מאנשי ה"חברה קדישא" היו יושבים ליד המת במשך הלילה כשלידם נרות דולקים. מועמד ל"חברה קדישא" היה מתקבל אליה לאחר להוכנס לחדר הטהרה בזמן ביצוע טהרת מת, ולפי תגובתו היו מחליטים אם לקבלו.
הדת בטורקה > רבני העיירה

בין הרבנים שכיהנו ברבנות טורקה היו:
הרב שלמה לנגרמן (נפטר בט' בטבת תרל"ו) - אחיו היה ר' יצחק מטארטוקוב והם היו בני ר' יוסף מסטרליסק. חתן ר' יהושע השיל מחאלאב. לאחר רבנות טורקה כיהן כרבה של סֶרֶטָה. חתנו הוא הרב יצחק חרג (נפטר בכ' בסיוון תר"ס) שכיהן כרבה של זאלאזיץ חדש. בנו הרב מאיר יהודה לייבוש ירש את מקומו כראב"ד טורקה.
הרב מאיר יהודה לייבוש לנגרמן - התפרסם כמחבר כמה חיבורים: "בית היין" על הגדה של פסח; "בית המקדש" על סוכות (בכתב יד); "בנין שלמה" על מסכת אבות; "בית צדיקים : בית אחד מכ"ד בתים" שבו דברי תורה בדרך החסידות ששמע מר' אברהם יעקב פרידמן מסדיגורה (בנו של ר' ישראל פרידמן מרוז'ין ומייסד חסידות סדיגורה), מכתבים מהבעש"ט והמגיד ממזריץ' ועל התקשרות ונסיעה לצדיק; "ליקוטים תלפיות" דברי תורה בדרך החסידות ששמע ממייסד חסידות סדיגורה (מוזכר לעיל) ור' יצחק פרידמן (ה"פחד יצחק") מבויאן שייסד את חסידות בויאן. בנו, הרב מנחם נחום לנגרמן הוציא לאור את כתבי אביו.
הרב פנחס אריה מטורקה - (נפטר בכ"ז בתשרי תרי"ג) - לפני טורקה היה רבה של דינוב ועבר לטורקה בתקפ"ט (1829). מחבר "כתפת האפוד" ו"חשב האפוד" על התורה בדרך פרד"ס.
הרב יעקב אורי מטורקה - בנו של הרב פנחס אריה. בנישואיו השניים נישא לבתו של הרב משה שיינפלד שהיה חתן ר' צבי אלימלך שפירא מדינוב. מנישואיו אלו נולדה לו בתו פריידה שנישאה לרב שמואל זנוויל קליך, בן הרב ישעיה שלמה זלמן קליך שהיה ראב"ד אסטריק ואסתר-רוזה, שבנם הרב יעקב על לארץ ישראל והתיישב בצפת.
הרב מנחם נחום לנגזם (תרכ"ו-תר"ץ) - מצאצאיו של ר' צבי אלימלך שפירא מדינוב.
הרב אליעזר סג"ל מישל - כיהן בה בשנים תרס"ט-תרצ"ט עד פטירתו.
הרב שמואל שרייבר - כיהן כרב ומורה צדק בעיר, בן למשפחה ענפה שמוצאה מן העיר פרנקפורט דמיין, נפטר בשנת 1924.
הרב אלתר יצחק אייזיק ויינברגר (תרס"ה-י"ג בניסן תשל"ד) - הרב האחרון של טורקה וראש הישיבה האחרון שניצל מהשואה, היגר לארצות הברית והתיישב בניו יורק. הרב ויינברגר היה נצר לשניים מגדולי האדמו"רים, ר' מאיר מפרמישלן ור' אורי מסטרליסק. הוא פרסם את זכרונותיו בספר "עיני עיני יורדה מים" (ניו-יורק תשל"ב).
הערות שוליים

↑  ראו כאן.
↑  ראו כאן מאמר על הספר.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007542710505171  LCCN: no97030491  NKC: ge805258  SUDOC: 176161074  VIAF: 131658534   WorldCat (עם VIAF): 131658534
משפט סלוצקי

בתורת ההסתברות, משפט סלוצקי מרחיב כמה מהתכונות של פעולות אלגבריות על סדרות מתכנסות של מספרים ממשיים על סדרות של משתנים מקריים.
המשפט נקרא על שם יבגני (אויגן) סלוצקי. המשפט מיוחס גם להרלד קרמר.
נוסח המשפט

יהו {Xn}, {Yn} סדרות של משתנים מקריים סקלריים/וקטוריים/מטריציים.
אם Xn מתכנס בהתפלגות למשתנה מקרי  (X_{n}\ {\xrightarrow {d}}\ X);
ו-Yn מתכנס בהסתברות לקבוע c, אז
X_{n}+Y_{n}\ {\xrightarrow {d}}\ X+c;
X_{n}Y_{n}\ {\xrightarrow {d}}\ cX;
X_{n}/Y_{n}\ {\xrightarrow {d}}\ X/c,, כל עוד c הפיך.
כאשר  {\xrightarrow {d}} מציין התכנסות בהתפלגות.
הדרישה כי הסדרה Yn מתכנסת לקבוע היא חשובה — אילו היא הייתה מתכנסת למשתנה מקרי שאיננו מנוון, המשפט לא היה תקף.
המשפט נשאר תקף אם נחליף את כל התכנסויות בהתפלגות עם התכנסויות בהסתברות (בשל מאפיין זה).
הוכחה

אם Xn מתכנס בהתפלגות ל-X ו-Yn מתכנס בהסתברות לקבוע c, אז הווקטור (Xn, Yn) מתכנס בהתפלגות אל (X, c) (ראו כאן).
נגדיר לכל אחת ממסקנות המשפט פונקציה:
g\left(x,y\right)=x+y,
g\left(x,y\right)=x\cdot y,
g\left(x,y\right)=x\cdot y^{-1},
בהתאמה. כל אחת מהפונקציות האלו רציפה (במקרה האחרון, הפונקציה רציפה רק אם y הפיך), והמסקנות נובעות עכשיו ממשפט ההעתקה הרציפה.
ראו גם

התכנסות (הסתברות)
לקריאה נוספת

Grimmett, G.; Stirzaker, D. (2001). Probability and Random Processes (שלישית ed.). Oxford.
הערות שוליים

↑  Goldberger, Arthur S. (1964). Econometric Theory. New York: Wiley. pp. 117–120.
↑  Slutsky, E. (1925). "Über stochastische Asymptoten und Grenzwerte". Metron (בגרמנית). 5 (3): 3–89. JFM 51.0380.03.
↑  Remark 11.1 (page 249) of Gut, Allan (2005). Probability: a graduate course. Springer-Verlag. ISBN 0-387-22833-0.
מלחמת המים של קוצ'במבה

מלחמת המים של קוצ'במבה (2000) הוא כינוייה של סדרת פעולות מחאה שנערכו בקוצ'במבה, העיר השלישית בגודלה בבוליביה, בין דצמבר 1999 לאפריל 2000. המחאה החלה בתגובה לתוכנית הממשלה להפריט את חברת המים הממשלתית SEMAPA. הבעלים החדשים התכוונו להעלות במידה דרמטית את מחיר המים. בעקבות המחאה בוטלה התוכנית.
רקע כלכלי

בשנת 1982 הסתיימה תקופה בת 18 שנה של משטר צבאי בבוליביה (אנ'), אך הדמוקרטיה לא הביאה איתה רווחה כלכלית. בשנת 1985 פנתה ממשלת בוליביה לבנק העולמי, ובמשך 20 השנים הבאות ביצעו ממשלות בוליביה המתחלפות את הוראות הבנק. הוראות אלה כללו הפרטה של התחבורה, הטלפון, חברת התעופה הלאומית, ותעשיית הפחמימן.
תוכנית Aguas del Tunari

תוכנית ההפרטה של מערכת המים כללה את מכירת החברה הממשלתית SEMAPA לשותפות של שש חברות, EDISON מאיטליה, בכטל מארצות הברית, ABENGOA מספרד, INTERNATIONAL WATER LIMITED מבריטניה ושתי חברות פרטיות מבוליביה. כמו כן תוכנן להרחיב ולשפר את רשת המים ולהפיק גם חשמל מהפקת המים. נשיא בוליביה, הוגו בנזר, הסכים למכור את SEMAPA בעבור 2 מיליארד וחצי דולר אמריקאי.
חוק 2029

חוק 2029 עוסק בהפרטת משק המים. מבקרי התוכנית טענו שהחוק מאפשר ל-Aguas del Tunari להשתלט על מקורות מים שאיכרים ניצלו באופן ישיר, בלי שליטה של החברה הממשלתית. בין ראשי המקטרגים היה ארגון FEDECORE) Federación Departamental Cochabambina de Regantes), שהיה מורכב מפעילים סביבתיים, מהנדסים ואיכרים. אחד המנהיגים הבולטים הוא אוסקר אוליוורה.
העלאת מחיר המים

שש החברות השותפות ב-Aguas del Tunari התחייבו בעת קניית החברה להשקיע בשיפור התשתית. הם ניסו להתחמק מהתחייבות זו, אך ראש העיר של קוצ'במבה לא ויתר. המהנדסים שביצעו את הפרויקט וניהלו את החברה בקוצ'במבה לא היו מבוליביה. בנימוק של בניית סכר חדש, שותפות החברות העלתה את מחיר המים ב-35 אחוזים לכדי 20 דולר לחודש (בזמן שרוב התושבים משתכרים כ-100 דולר לחודש). כשהכעס התחיל לבעור, ראש העיר רייס וילה (Reyes Villa), שהתמודד על משרת הנשיאות נגד מול אוו מוראלס, לא תמך יותר ב-Aguas del Tunari.
מחאה

המחאה התחילה להתפשט לאחר העלאת מחיר המים. המפגינים בהתחלה היו בעיקר איכרים ממוצא אינדיאני תחת הנהגתו של אוסקר אוליוורה. אליהם הצטרפו פועלי התעשייה מהעיר קוצ'במבה, בעלי חנויות ופקידים וילדים חסרי בית (שנמצאים במספרים גדולים בעיר). המפגינים חסמו כבישים, ואחר כך קיימו שביתה כללית במשך ארבעה ימים. משלחת נשיאותית הסכימה להוריד את מחיר המים. אבל המחאה המשיכה. בחודש פברואר בשנת 2000 נעצרו מאות מפגינים ונפצעו יותר ממאה בהתנגשויות עם המשטרה.
דרישת המפגינים נשארה לבטל את תוכנית ההפרטה, אבל הממשלה התעקשה להמשיך בה. בינתיים דרשו המפגינים גם פתרון לאבטלה ולבעיות כלכליות נוספות.
באפריל שוב החריפו העימותים. מנהיגי המפגינים נעצרו בבניין העירייה כשהלכו לפגישה עם ראש העיר. הם שוחררו למחרת, וירדו למחתרת. המשטרה הרחיבה את המעצרים, ובינתיים המחאה התרחבה לכל המדינה. אוו מוראלס, שהנהיג אז את איכרי הקוקה, הוביל את האיכרים להצטרפות למחאה.
מצב חירום

חוקת בוליביה מאפשרת לנשיא להכריז מצב חירום למשך 90 יום במחוז אחד או יותר במקרה של סכנה חמורה לזכויות התושבים, תפקוד המדינה או הביטחון הלאומי אשר לא ניתן להתגבר אליהם באמצעים רגילים. ב-8 באפריל 2000 הכריז הנשיא על מצב חירום. זו הייתה הפעם השביעית מאז חזרה בוליביה לדמוקרטיה, שהוטל מצב חירום. האלימות התגברה, ורבים נהרגו. נאסר על מפגש של יותר מארבעה בני-אדם, ולמשטרה ניתנה יד חופשית לדיכוי ההפגנות. ב-10 באפריל שודרו בטלוויזיה תמונות של קצין הורג מפגין בן 17, וההפגנות התגברו עוד יותר. המשטרה הודיעה, שהיא לא יכולה יותר לערוב לביטחונם של אנשי Aguas del Tunari, והם ברחו. אוסקר אוליוורה יצא ממחבואו וחתם עם הממשלה על הסכם לביטול ההפרטה, מה שסיים את ההתקוממות.
תוצאות

אבו מוראלס זכה בפופולריות רבה בגלל העזרה לניצחון של אנשי קוצ'במבה, והוא נבחר כעבור חמש שנים לנשיא. מחירי המים חזרו למצב הקודם, אך נכון לשנת 2006 למחצית מ-600 אלף תושבי קוצ'במבה עדיין אין מים זורמים.
בתרבות

ניצחון תושבי קוצ'במבה מהווה השראה להרבה מאבקים בעולם, בעיקר בתחום ההפרטה.
המאבק הונצח בסרט "בין טיפות הגשם" מאת איסיאר בוליין: צוות קולנוע מגיע לקוצ'במבה כדי לעשות סרט על כיבוש אמריקה על ידי קולומבוס לפני חמש מאות שנה, וצריך להתמודד עם קשיי הפקה, כי שחקנים חשובים בסרט, שגויסו בבוליביה עצמה, מעורבים במלחמת המים.
הערות שוליים

1 2  SEMAPA, www.semapa.gob.bo
↑  Edison, azienda italiana leader nel mercato energetico, Edison (באיטלקית)
↑  בכטל חברה להנדסה, באתר הבית של החברה
↑  Abengoa :: Soluciones tecnológicas innovadoras para el desarrollo sostenible, www.abengoa.com
↑  Global Water Intelligence, Global Water Intelligence
מאגי רוג'רס

| --- | --- |

 לידה:  25 באפריל 1994 (בת 30) ארצות הברית איסטון, מרילנד, ארצות הברית 
 שם לידה:  Margaret Debay Rogers 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2012
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ניו יורק  אוניברסיטת הרווארד
 עיסוק:  זמרת-יוצרת, מפיקה מוזיקלית
 סוגה:  ארט פופ, פולק-פופ, פולקטרוניקה
 כלי נגינה:  גיטרה, פסנתר, בנג'ו, נבל
 חברת תקליטים:  קפיטול, דיביי סאונדס
 www.maggierogers.com
 פרופיל ב-IMDb
 
מרגרט דביי רוג'רס (באנגלית: Margaret Debay Rogers; נולדה ב-25 באפריל 1994) היא זמרת-יוצרת ומפיקה מוזיקלית אמריקאית. היא הייתה מועמדת לפרס גראמי לתגלית השנה בשנת 2019.
שנותיה המוקדמות

מאגי רוג'רס גדלה בחוף המזרחי של מרילנד לאורך גדות נהר מיילס באיסטון, מחוז טלבוט, מרילנד. אביה הוא סוחר בדימוס של חברת פורד ואמה, אחות מוסמכת לשעבר, היא כיום דולה בהוספיס. היא החלה לנגן בנבל בגיל שבע ואהבה את המוזיקה של גוסטב הולסט ואנטוניו ויוואלדי. אמה הייתה משמיעה אמני נאו-נשמה כמו אריקה באדו ולורן היל. כשהייתה בחטיבת הביניים, הוסיפה רוג'רס פסנתר וגיטרה לרפרטואר שלה והחלה בכתיבת שירים בכיתה ח'. בבית הספר ניגנה נבל בתזמורת, שרה במקהלה, הצטרפה ללהקת ג'אז, למדה בנג'ו והתעניינה במוזיקה עממית ולמדה את עצמה כיצד לתכנת. היא גם בילתה קיצים רבים במהלך שנות הילדות שלה במחנה כפרי במיין.
בקיץ שאחרי שסיימה כיתה י"א, למדה רוג'רס בתוכנית מיוחדת במכללת ברקלי למוזיקה וזכתה בתחרות כתיבת השירים של התוכנית, מה שדרבן אותה להתמקד בכתיבה. במהלך השנה האחרונה, היא הקליטה את מה שהפך לאלבום הראשון שלה, The Echo שיצא לאור ב-2012. רוג'רס כללה את הדמואים שלה כחלק מטופס הקבלה שלה לאוניברסיטת ניו יורק. היא התקבלה והחלה את לימודיה בשנת 2012.
שנותיה המוקדמות > שנותיה באוניברסיטה וגילוי

באוניברסיטת ניו יורק, רוג'רס שקלה קריירה בעיתונות מוזיקלית, ובשנתה הראשונה, רוג'רס התמחתה אצל עיתונאית המוזיקה ליזי גודמן שעבורה תמללה וערכה מאות שעות של ראיונות עם מוזיקאים ועיתונאים גדולים.
רוג'רס הוציאה אלבום פולק נוסף, Blood Ballet בשנת 2014, במהלך שנתה השנייה באוניברסיטה.
רוג'רס למדה תקופה באירופה בזמן שלמדה באוניברסיטת ניו יורק ואחרי שחבריה שכנעו אותה לצאת למועדון בברלין, היא התוודאה לז'אנר חדש וגילתה אהבה למוזיקת דאנס. כשחזרה הביתה, רוג'רס הייתה מוכנה ליצור מוזיקה חדשה ולמזג את סגנון הפולק שלה עם מוזיקה אלקטרונית.
בשנת 2016, לאחר שנתיים של מחסום כתיבה, רוג'רס כתבה את "Alaska". היא ניגנה את השיר לפארל ויליאמס בכיתת אמן שלימד בבית הספר שלה, וסרטון של ויליאמס מאזין לשיר הפך לוויראלי בחודש יוני, וגרר מיליוני צפיות ומאות אלפי השמעות של The Echo ו-Blood Ballet.
בחודש מאי 2016 רוג'רס סיימה את לימודיה בהנדסת מוזיקה והפקה ואנגלית באוניברסיטת ניו יורק. בשנת 2021, היא חשפה בחשבון הטוויטר שלה שהיא לומדת תואר שני באוניברסיטת הרווארד.
קריירת מוזיקה

לאחר שהסרטון של פארל הפך לוויראלי, כמה חברות תקליטים שונות ניסו להחתים את רוג'רס. בסופו של דבר היא חתמה על חוזה עם חברת קפיטול רקורדס.
המיני-אלבום של רוג'רס, Now That the Light Is Fading, יצא לאור ב-17 בפברואר 2017. היא הוציאה את אלבום הבכורה שלה, Heard It in a Past Life, בינואר 2019. האלבום הגיע למקום השני בילבורד 200.
באפריל 2019 ביצעה רוג'רס גרסת כיסוי לשיר "Tim McGraw" של טיילור סוויפט והוציאה אותו כסינגל בספוטיפיי.
רוג'רס ערכה את הופעת הבכורה שלה בטלוויזיה בתוכנית הלילה של ג'ימי פאלון ב-15 בפברואר 2017, הופיעה בסאטרדיי נייט לייב ב-3 בנובמבר 2018.
רוג'רס מציינת את קארי בראונשטיין, פטי סמית', קים גורדון וביורק כהשראות מוזיקליות שלה,
רוג'רס זכתה למועמדות בפרס גראמי לתגלית השנה בטקס פרסי גראמי ה-62.
ב-13 בנובמבר 2020 שיתפה רוג'רס פעולה עם פיבי ברידג'רס על גרסת כיסוי לשיר "Iris" מ-1998 של להקת הגו גו דולס, שבריג'רס אמרה שתעשה אם דונלד טראמפ יפסיד בבחירות בארצות הברית לשנת 2020.
חיים אישיים

לרוגרס יש סינסתזיה, מצב שבו שני חושים או יותר נתפסים בבת אחת. במקרה שלה, היא מסוגלת לתפוס צבעים כתגובה לשמיעת מוזיקה.
רוג'רס לומדת כיום בבית הספר לתארים מתקדמים בבית אוניברסיטת הרווארד.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2019: Heard It in a Past Life
2022: Surrender
2024: Don't Forget Me
דיסקוגרפיה > אלבומים עצמאיים

2012: The Echo
2014: Blood Ballet
דיסקוגרפיה > אלבומי אוסף

2020: Notes from the Archive: Recordings 2011–2016
דיסקוגרפיה > מיני אלבומים

2017: Now That the Light Is Fading
2022: Mixtape 001: Dawn
2022: Mixtape 002: Dusk
2022: Mixtape 003: Night Drive
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2020 | פרס גראמי | תגלית השנה | מועמדות |
הערות שוליים

↑  "BMI Repertoire Search". Broadcast Music, Inc. אורכב מ-המקור ב-31 במרץ 2019. נבדק ב-18 באפריל 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4  Pappademas, Alex (17 בינואר 2019). "Maggie Rogers Went Viral. Then She Had to Become Herself Again". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-29 ביולי 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "INTERVIEW: Maggie Rogers". ThrdCoast (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-29 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Seabrook, John (29 באפריל 2019). "Maggie Rogers Wants to Keep It Real". The New Yorker (באנגלית). ISSN 0028-792X. נבדק ב-29 ביולי 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Goodman, Lizzy (2017). Meet Me in the Bathroom. New York: Dey Street/HarperCollins. p. 595.
1 2  Romero, Cait Munro,Ramona Rosales,Shalev Lavan,Sienree at Celestine Agency,Amy Chance at Celestine Agency,Kaitlyn Darby at Lalaland,Vero. "Maggie Rogers Didn't Plan On Becoming Famous—Really". www.refinery29.com (באנגלית). נבדק ב-29 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Shapeshifting Singer-songwriter". Interview Magazine (באנגלית אמריקאית). 16 בדצמבר 2016. נבדק ב-29 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "From college to a sold-out tour in one year: Maggie Rogers performs in The Current studio". Thecurrent.org. נבדק ב-1 בנובמבר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Rogers, Maggie (18 במאי 2017). "A photo from my graduation, a yr ago today. Thank you to every1 who's supported me since – what a ride it's been. Here's to the future. xxpic.twitter.com/1jvMee5imj". @maggierogers (באנגלית). נבדק ב-29 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Weir, Keziah (22 באוגוסט 2017). "How Maggie Rogers Went From ELLE Intern to Viral Pop Sensation". ELLE (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-20 בנובמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Katherine St. Asaph (16 בפברואר 2017). "Maggie Rogers: Now That the Light Is Fading Album Review – Pitchfork". Pitchfork. נבדק ב-18 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Now That the Light Is Fading – EP by Maggie Rogers on Apple Music". iTunes Store (US). נבדק ב-18 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Guilbault, Kristy. "For Her 'SNL' Debut, Maggie Rogers Performs 'Light On' And 'Fallingwater'". Npr.org (באנגלית). נבדק ב-9 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Mark Guiducci (29 בספטמבר 2016). "Meet Maggie Rogers, The Pharrell Williams-Approved Producer – Vogue". Vogue. אורכב מ-המקור ב-3 במאי 2019. נבדק ב-18 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "traitor joe (@phoebe_bridgers) on Twitter". 3 בנובמבר 2020. נבדק ב-13 בנובמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Pharrell Williams Masterclass with Students at NYU Clive Davis Institute". YouTube. נבדק ב-19 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  @maggierogers. "lol i'm in grad school" (Tweet) (באנגלית). נבדק ב-15 בספטמבר 2021 – via Twitter. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Harvard Web Directory". www.directory.harvard.edu.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1130606376  ISNI: 0000 0004 6320 4457  LCCN: no2017019874  MusicBrainz: dde26295-8cd4-474c-8740-3edb801b2776  VIAF: 97148752230041202426   WorldCat (עם VIAF): 97148752230041202426 
רוג'רס בהופעה בשנת 2019
פרדריק סנדיס

| --- | --- |

דיוקן של פרדריק סנדיס – צויר על ידי אביו ב-1848
 לידה:  1 במאי 1829 נוריץ', הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  25 ביוני 1904 (בגיל 75) לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 שם לידה:  Antonio Frederic Augustus Sands 
 מקום קבורה:  בית הקברות ברומפטון 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה לאומנויות של נוריץ'  בית הספר נוריץ' 
 תחום יצירה:  ציור, רישום 
 זרם באמנות:  האחווה הפרה-רפאליטית, אסכולת נוריץ' 
 יצירות ידועות:  מדיאה 
 צאצאים:  Winifred Sandys 
 
אנתוני פרדריק אוגוסטוס סנדיס (באנגלית: Anthony Frederick Augustus Sandys‏; 1 במאי 1829 – 25 ביוני 1904), המכונה בדרך כלל פרדריק סנדיס, היה צייר, מאייר ושרטט בריטי, המזוהה עם הפרה-רפאליטים. הוא היה קשור גם לבית הספר לציירים בנוריץ'.