stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תומאס דאנקן (צייר)
ביוגרפיה

דאנקן נולד בקינקלבן, פרתשייר ב-4 במאי 1807. הוא התחנך באקדמיית פרת', החל ללמוד משפטים, אך נטש אותם למען האמנות. החל בהוראתו של סר ויליאם אלן, הוא הצטיין כבר בתחילת דרכו כמתווה במדויק את דמות האדם. התמונות הראשונות שלו, ביססו את תהילתו כך שבגיל צעיר מאוד הוא מונה לפרופסור לצביעה ולאחר מכן לציור, באקדמיית הנאמנים של אדינבורו.
בשנת 1840 צייר דאנקן את אחת מתמונותיו הטובות ביותר, "צ'ארלס אדוארד סטיוארט וההיילנדרים שנכנסו לאדינבורו לאחר קרב פרסונפאנס". הציור הבטיח את בחירתו למקורב של האקדמיה המלכותית בשנת 1843. באותה שנה, הוא הפיק את תמונתו של צ'ארלס אדוארד ישן מוגן על ידי פלורה מקדונלד. הציור נחרט כמו יצירות רבות אחרות. בשנת 1844 צייר את קופידון שלו, ומותו של ג'ון בראון מפריסטהיל.
עבודתו הידועה האחרונה (סוף 1844) הייתה דיוקן עצמי, בגלריה הלאומית, אדינבורו. הוא הצטיין במיוחד בדיוקנאותיו של נשים וילדים,
הוא נפטר מגידול במוח, באדינבורו ב-25 באפריל 1845.
הוא נקבר בבית הקברות ווריסטון בצפון אדינבורו. הקבר שוכן על מדרון ליד המדרגות בקצה המזרחי של הקמרונות.
גלריה

פטריק רוברטסון
הנישואים בכנא
קתרין מונרו
דיוקן עצמי
הערות שוליים

↑  Duncan, Thomas". Oxford Dictionary of National Biography (online ed.). Oxford University Press. doi:10.1093/ref:odnb/8230
↑  Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Duncan, Thomas". Encyclopædia Britannica. Vol. 8 (11th ed.). Cambridge University Press. p. 671.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 6704 2919  LCCN: nr93033207  NGV: 6391  RKD: 24842  SNAC: w6jf8cmx  Trove: 809017  ULAN: 500019761  VIAF: 17098496   WorldCat (עם VIAF): 17098496
תקציב המדינה (גרמניה)

ספר התקציב הפדרלי לשנת 1989 (2 כרכים), בהשוואה לתקציב הפדרלי של שנת 1949
התקציב הפדרלי של גרמניה התקציב השנתי של הסכומים שיוקצבו למשרדי הקבינט של גרמניה לשנת פעילות. התקציב לשנת 2021 הוא כ-370 מיליארד יורו.
מטרת התקציב

המטרה העיקרית של התקציב היא ליצור סקירה כללית של ההכנסות וההוצאות של המדינה לשנה היוצאת או השנים הבאות. מכיוון שהתקציב מבוסס על הוצאות העבר, הוא בסך הכל חיזוי של העתיד שיכול להוביל לגירעונות תקציביים בלתי צפויים ככל שנת הכספים מתקדמת. בטווח הקצר, גירעונות כאלה ממומנים בדרך כלל על ידי הלוואת כסף שהובילה לחוב משמעותי לטווח ארוך של הקבינט של גרמניה.
תהליך קביעת התקציב

התקציב עובר בבונדסטאג כנספח של תקציב שנתי או דו-שנתי. ההכנסות וההוצאות מופרדות על ידי משרדים וגופים מנהליים אחרים.
הנחיות התקציב

הנחיות ספציפיות שנקבעו בחוק מסדירות את יצירת התקציב. באופן ספציפי, אלה הם:
שלמות: התקציב חייב לכלול את כל מקרי ההכנסות וההוצאות בנפרד.
בהירות: התקציב חייב להיות מאורגן לפי קווי משרד ותפקוד.
אחדות: התקציב חייב לכלול את כל ההכנסות וההוצאות.
דיוק: יש להעריך את ההכנסות וההוצאות על סמך שווי שוק הוגן בפועל או ערכים צפויים. כדי למנוע מניפולציות, הערכות כאלה נערכות על ידי גוף רשמי נפרד.
מועד התקציב: יש לחוקק את התקציב לפני תחילת שנת הכספים. אם אין תקציב לשנת הכספים הנוכחית, התקציב הקודם ממשיך בתוקף כתקציב המשכי.
ספציפיות: יש להגדיר את ההוצאות לתחום מסוים, בזמן מסוים וברמה מסוימת.
פרסום: כל הדיונים על התקציב אמורים להתקיים בבונדסטאג, וכן התקציב הסופי שבו חוקים זמינים ונגישים לציבור. עם זאת, הוצאות מסוימות עשויות להיות מסווגות עם הגבלות מתאימות למי יכול לגשת למידע עליהן.
ראו גם

תקציב המדינה
תקציב המדינה (ישראל)
תחנת הרכבת שינג'וקו

| --- | --- |

 מידע על הבנייה
 חנוכת התחנה:  1885
 אדריכל:  קנסבורו קונדו
 מיקום
 מדינה:  יפן יפן
 קואורדינטות:  35°41′22″N 139°42′02″E﻿ / ﻿35.689444444444°N 139.70055555556°E﻿ / 35.689444444444; 139.70055555556
 תחנות סמוכות:  תחנת הרכבת טוקיו
 מידע על התחנה
 סוג התחנה:  תחנת נוסעים
 שירות רכבות:  ג'פאן ריילוויז קאיו קורפרטיון אודקיו גרופ טוקיו מטרו רכבת תחתית טואי
 רציפים:  53
 קוד התחנה:  シク 
  (למפת טוקיו מוגדלת) תחנת הרכבת שינג'וקו(למפת טוקיו רגילה) תחנת הרכבת שינג'וקו
 
תחנת הרכבת שינג'וקו (ביפנית: 新宿 駅) היא תחנת רכבת גדולה ברובע שינג'וקו שבטוקיו, יפן. התחנה משמשת כאמצעי התחבורה במטרופולין טוקיו ואף מחוץ לעיר. בתחנה פעילים רכבות בין עירוניות, רכבות פרווריות, וקווי רכבת תחתית. על פי ספר השיאים של גינס התחנה היא מרכז התחבורה הגדול והעמוס ביותר בעולם, עם ממוצע של 3.64 מיליון איש ליום. בתחנה עצמה יש 36 רציפים כולל רציפי הרכבת התחתית של טוקיו, ועוד 17 רציפים אליהם ניתן לגשת דרך מעברים תת־קרקעיים המקשרים ל־5 מבנים נוספים ללא פתח כניסה נפרד. בבניין התחנה הראשי יש מעל 200 יציאות אל הרחובות סביב התחנה.
היסטוריה

תחנת הרכבת שינג'וקו נפתחה בשנת 1885 על ידי חברת "Akabane-Shinagawa". באותה העת שינג'וקו הייתה עיר קטנה וגודל התחנה היה בהתאם. מה שהוביל להגברת התנועה בתחנה היה פתיחתם של הקווים: קו צ'ו (1889), קו קיו (1915) וקו אודאקיו (1923). בשנת 1993, בעקבות הצורך בהרחבת התחנה התקשרה הממשלה עם המהנדס העירוני היפני, קנסבורו קונדו על מנת לתכנן את המבנה. תוכניותיו שכללו בניית חזית חדשה ומפוארת בצד המערבי הושלמו ב־1941. תוכניתו של קונדו הייתה גם להאריך את קו טוקיו טוהקו למסוף תת־קרקעי חדש בצד המערבי של התחנה ובניית מבנה תת-קרקעי בצד מזרח־מערב של התחנה שישרת את קו סיבו ואת הקווים של חברת טוקיו קוסוקו (כיום: מטרו טוקיו), ואילו קווי קיו ואודאקו ישתמשו במסופי קרקע שממערב לתחנת ג'יי אר. תוכניות אלה הושעו עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, אך השפיעו על הבנייה הנוכחית של אזור התחנה. שירות הרכבת התחתית החל בסופו של דבר בשנת 1959 במפלס התת־קרקעי של התחנה.
שמעון רדליך

| --- | --- |

שמעון רדליך, 2007
 לידה:  2 באפריל 1935 (בן 89) לבוב, הרפובליקה הפולנית השנייה 
 ענף מדעי:  היסטוריה עכשווית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ניו יורק (1968)  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת הרווארד 
 מוסדות:  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב 
 
שמעון רדליך (נולד ב-2 באפריל 1935) הוא היסטוריון ישראלי, חוקר תולדות יהודי ברית המועצות, פרופסור אמריטוס להיסטוריה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
חייו

שמעון רדליך נולד בעיר לבוב שבגליציה המזרחית, פולין (כיום באוקראינה), בן יחיד במשפחת סוחרים. גדל בבְּזֶ'זָ'ני שגם היא בגליציה המזרחית. כילד חי בגטו בז'ז'ני עד לחיסולו ביוני 1943, ולאחר מכן ניצל עם אמו על ידי משפחה פולנית ומשפחה אוקראינית. אביו, שלמה, נרצח ב-12 ביוני 1943. שמעון רדליך עזב את בז'זני ב-1945, התגורר מספר שנים בלודז' שבפולין. בעת היותו כנער בן שלוש-עשרה בלודז', השתתף כשחקן בסרט "אונדזערע קינדער" ('הילדים שלנו') –הסרט היידי האחרון שהופק על אדמת פולין לאחר מלחמת העולם השנייה, בבימויו של נתן גרוס ובהשתתפותם של הקומיקאים היידיים הידועים דז'יגאן ושומאכר.
בשנת 1950 עלה לישראל בעלייה ההמונית. לאחר עלייתו למד תחילה במוסד החינוכי בקיבוץ מרחביה, ולאחר מכן בבית ספר תיכון (זרם העובדים) בעפולה. שירת בצה"ל בשנים 1954–1956.
רדליך למד היסטוריה כללית וספרות עברית לתואר ראשון באוניברסיטה העברית, המשיך את לימודיו לתואר שני בלימודים סובייטיים באוניברסיטת הרווארד וקיבל תואר דוקטור בשנת 1968 מאוניברסיטת ניו יורק בנושא: "יהודים תחת השלטון הסובייטי בשנות מלחמת העולם השנייה". אחרי שובו ארצה שימש כשנה כמומחה לענייני ברית המועצות ומזרח אירופה במשרד ראש הממשלה.
בשנת 1970 החל לעבוד במחלקה להיסטוריה של אוניברסיטת בן-גוריון. ב-1979 מונה למרצה בכיר, ב-1986 לפרופסור חבר וב-1991 לפרופסור מן המניין. ב-2003 פרש לגמלאות. במהלך עבודתו באוניברסיטת בן-גוריון מילא תפקיד של ראש המרכז לחקר יהדות רוסיה ומזרח אירופה, כיהן כמנהל מרכז ראב לחקר השואה ושימש כראש המחלקה להיסטוריה. בשנים 1988–1989 כיהן כנשיא האגודה הישראלית ללימודים סלאביים ומזרח-אירופיים. בשנים 1977-1975 שימש כמרצה אורח באוניברסיטת פיטסבורג שבארצות הברית, בשנים 1984–1985 היה חוקר אורח במרכז ללימודים אוקראיניים שבאוניברסיטת הרווארד. בין מענקי המחקר שהוענקו לו זכה למענקים מקרן הזיכרון לתרבות יהודית ומהקרן הלאומית למדע של האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
מחקריו

תחומי המחקר העיקריים של שמעון רדליך הם תולדות יהודי ברית המועצות, בעיקר בשנות מלחמת העולם השנייה, אך גם על תקופות אחרות. נוסף על כך חקר גם את יחסי יהודים-אוקראינים ויחסי יהודים-פולנים.
מחקריו > עצומות, מכתבים ופניות של יהודי ברית המועצות 1968-1970

ב-1973 יצאו לאור שני כרכים בעריכתו של רדליך, עצומות ומכתבים של יהודי ברית המועצות בעניין עלייתם לישראל.
מחקריו > הוועד היהודי האנטי-פשיסטי

במשך שנים רבות עסק שמעון רדליך בחקר הוועד היהודי האנטי-פשיסטי, שפעל בברית המועצות בשנים 1941–1948. ספרו בנושא בשפה האנגלית Propaganda and nationalism in wartime Russia: the Jewish Antifascist Committee in the USSR, 1941-1948 יצא לאור בעברית בגרסה מעט שונה בשם הוועד היהודי האנטי-פאשיסטי הסובייטי: עלייתו ושקיעתו. הוועד היהודי האנטי-פשיסטי היה הארגון היהודי הרשמי היחידי ברוסיה הסובייטית בשנות המלחמה ולאחריה עד לחיסולו בנובמבר 1948. סביבו התקבצו אנשי תרבות, ספרות, צבא, ומדע יהודים סובייטיים. הוא הוקם במטרה לסייע לברית המועצות במאבקה נגד גרמניה הנאצית וחוסל בפקודתו של סטלין, באשמת בגידה בשלטון הסובייטי. ראש הוועד היה השחקן ומנהל התיאטרון הממלכתי-היהודי במוסקבה, שלמה מיכאלס. הוא נרצח בפקודתו של סטלין ב-13 בינואר 1948 והוועד חוסל בנובמבר 1948.
מחקריו > יחסי יהודים-אוקראינים

רדליך חקר מספר נושאים בהקשר של יחסי יהודים-אוקראינים. אחד ממחקריו עסק בראש הכנסייה האוקראינית-הקתולית-יוונית-המטרופוליט, אנדריי שפטיצקי Sheptitsky, אשר הציל כמאה וחמישים יהודים בימי השואה, במאמר "Sheptits'kyi and the Jews during World War II" רדליך היה הראשון שחקר את שפטיצקי בהקשר היהודי. מאמר זה פורסם במספר כתבי עת ביניהם ב-Genocide and Holocaust Studies בארצות הברית, ב-Holocaust Studies בשפה הרוסית באוקראינה.
במאמר ""Jewish - Ukrainian in Inter-War Poland as Reflected in Some Ukrainian Publications" מחקרו מצביע על מגוון דעות כלפי היהודים בפרסומים שבין שתי מלחמות העולם, כאשר יש החרפה בעמדות אנטישמיות בסוף שנות השלושים. הדבר חשוב להבנת יחס האוקראינים ליהודים בשנות המלחמה והשואה. במאמרו "Returning to the Shetl: Differing Perceptions"
 מתאר רדליך תפישות שונות ומנוגדות בחזרה לשטייטל. המאמר סוקר גישות ותפישות שונות בתהליך החזרה של יהודים לביקורים במקומות מוצאם במזרח אירופה. מרבית "השבים" מתמקדים בנושאים יהודיים בלבד. רק מעטים מנסים לתאר ולהבין גם את הלא-יהודים.
למרות שחקר שנים רבות את ברית המועצות ויהדותה, הגיע רדליך פעם ראשונה לברית המועצות ולמוסקבה ב-1989, בעקבות השינויים שחלו בעידן גורבצ'וב לפולין שב לראשונה ב-1987. זו הייתה חזרה אישית וגם מחקרית ובפעם הראשונה ניתנה לו הזדמנות להגיע לאוספים ארכיוניים מקוריים, שקודם לכן היו סגורים בפניו. כתוצאה מכך פרסם את הספר War, Holocaust and Stalinism: a documented study of the Jewish anti-fascist Committee in the USSR, שהוא קובץ מקיף של תיעוד סובייטי על יהודי ברית המועצות במלחמת העולם השנייה. בקובץ תעודות זה המלווה בהקדמה נרחבת, מודפסים 181 מסמכים, כולם מתורגמים לאנגלית. אוסף התעודות עיקרו מהוועד היהודי האנטי-פשיסטי והוא נסב על פעולות יהודיות בתוך ברית המועצות בזמן מלחמת העולם השנייה והשואה ועל ההתייחסות של השלטון הסובייטי לפעילויות אלה. אותו אוסף תעודות יצא גם בשפה הרוסית, ופורסם במוסקבה שברוסיה ב-1996.
מחקריו > מחקר אוטוביוגרפי-היסטורי

מאז שנות התשעים עוסק שמעון רדליך בפרויקט היסטורי-אוטוביוגרפי, שכוונתו למקם את תולדות חייו בתוך הקשרים היסטוריים רלוונטיים, סוגה שאינה שכיחה. ספרו Together and apart in Brzezany: Poles, Jews, and Ukrainians, 1919-1945 מתאר את שנות ילדותו בעיירה בּז'זני ואת משולש היחסים בין פולנים, יהודים ואוקראינים בגליציה המזרחית. ספר זה תורגם גם לפולנית ולאוקראינית וראה אור בעברית בהוצאת אוניברסיטת בן-גוריון בשנת 2005 תחת הכותר יחד ולחוד בבז’ז’ני: פולנים, יהודים ואוקראינים, 1919-1945. ייחודו של ספר זה הוא בכך שהמחבר עוסק בו-זמנית בזיכרונותיו האישיים ובתיאור התקופה. הספר משתדל להציג תיאור אובייקטיבי ככל האפשר של מסכת היחסים בין פולנים, יהודים ואוקראינים וכן את העמדות השונות של קבוצות אלה. לספר התפרסמו למעלה מארבעים ביקורות, ביניהן בפולין, אוקראינה, ארצות הברית, אנגליה, גרמניה וישראל.
מחקריו > מחקר שוטף

בהמשך לספרו על בז'ז'אני כותב רדליך ספר על השנים שלאחר מלחמת העולם השנייה בלודז' שבפולין (1950-1945). ספר זה כקודמו ישתדל להציג את זיכרונותיו של המחבר בהקשר של חיי היהודים בלודז' בשנים הראשונות שבתום המלחמה.
ספרים שכתב

Propaganda and nationalism in wartime Russia: the Jewish Antifascist Committee in the USSR, 1941-1948 / Shimon Redlich. Boulder: East European Quarterly; New York: Distributed by Columbia University Press, 1982
The Jews under Soviet rule during World War II / Shimon Redlich. Ann Arbor, Mich.: University Microfilms International (Publisher), 1982
תחייה על תנאי: הוועד היהודי האנטי-פאשיסטי הסובייטי: עלייתו ושקיעתו / שמעון רדליך; תרגם מאנגלית: גד לוי. באר-שבע: הוצאת הספרים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב והוצאת הקיבוץ המאוחד, 1990
Together and apart in Brzezany: Poles, Jews, and Ukrainians, 1919-1945 / Shimon Redlich. Bloomington: Indiana University Press, 2002
יחד ולחוד בבּז'ז'ני: פולנים, יהודים ואוקראינים, 1945-1919 / שמעון רדליך; תרגום מאנגלית: איילת סקסטין. באר שבע: הוצאת הספרים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, תשס"ה 2005
חיים במעבר: יהודים בלודז' שלאחר המלחמה 1950-1945, הוצאת הספרים של אוניברסיטת בן-גוריון, תשע"ב 2012.
ספרים שערך

יהודים והעם היהודי: עצומות, מכתבים ופניות של יהודי ברית המועצות; שני כרכים, בעריכתו של שמעון רדליך. האוניברסיטה העברית, ירושלים, 1973.
War, Holocaust and Stalinism: a documented study of the Jewish anti-fascist Committee in the USSR / Shimon Redlich; editorial Committee: K. M. Anderson... et al.; compilers: I. Altman... et al. Australia: Harwood Academic Publishers, 1995
מאמרים נבחרים

"The Jews in Soviet Annexed Territories, 1939-1941"' Soviet Jewish Affairs, vol. 1, no. 1, pp. 81–90, June 1971
"Jews in General Anders' Army in the Soviet Uniion, 1941-1942", Soviet Jewish Affairs, vol.1 no.2, pp. 90–98, November 1971
"Khurshchev and the Jews", Jewish Social Studies, vol. 34, no. 4, pp. 343–353, October 1972.
"Jewish Appeals in the USSR; An Expression of Nationl Revival", Soviet Jewish Affairs, vol. 4, no. 2, pp. 24–37, 1974
"The Erlich-Alter Affair", Soviet Jewish Affairs, vol. 2, no. 2, pp. 24–45, 1979
"Atitudes of Non-Jews Towards Jews in the Soviet Army During World War II", Shvut, vol.11, pp. 97–104, 1985
"Jewish - Ukrainian Relations in Inter-War Poland as Reflected in Some Ukrainian Publications." Polin: Studies in Polish Jewry, vol 11, 1998, pp. 232–246
" Returning to the Shtetl: Differing Perceptions." Polin: Studies in Polish Jewry, vol. 17, 2004: 267-275
"Polonais, Juifs et Ukrainiens a Brzezany pendant la Guerre et la Shoah: Perceptions et Souvenirs Croises. Coltures d'Europe centrale, no. 5, 2005: 209-224
לקריאה נוספת

טימותי סניידר, שלושה סיומים והתחלה אחת: גליציה של שמעון רדליך, יד ושם לד (תשסו 2006) 320-311.
יפעת וייס, שמעון רדליך, "ביחד ולחוד בבז’ז’ני - פולנים, יהודים ואוקראינים 1945-1919" (תשסה), ציון עב, א (תשסז 2007) 113-108.
הערות שוליים

↑  "Sheptits'kyi and the Jews during World War II" in Morality and Reality; the Life and Times of Andrei Sheptyts'kyi, editor Paul R. Magocsi, Canandian Institute of Ukrainian Studies, University of Alberta, Edmonton, 1989, pp.145-162.
↑  "Jewish - Ukrainian in Inter-War Poland as Reflected in Some Ukrainian Publications" in Polin: Studies in Polish Jewry, vol. 11, 1998, pp. 232-246
↑  "Returning to the Shetl: Differing Perceptions" in Polin: Studies in Polish Jewry, vol. 17, 2004: 267-275
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007289988405171  PLWABN: 9810578127505606  BnF: cb120253884 (data)  GND: 1051281008  ISNI: 0000 0001 1073 5877  LCCN: n82158165  NKC: jo2002158453  NTA: 271314990  SUDOC: 028414314  VIAF: 84144469   WorldCat (עם VIAF): 84144469
תיירות אופניים

מסע אופניים מסוג משלחת בקורדיירה דל פיינה
חופשות טיולי אופניים נתמכות, כמו רכיבת האופניים הוויקטוריאני הגדולה בת תשעת הימים באוסטרליה, יכולות למשוך אלפי רוכבים
תיירות אופניים מתייחסת לטיולי אופניים עצמאיים המשמשים לצורך הנאה, שוטטות, וחוויה, במקום ספורט, נסיעה לעבודה או פעילות גופנית. טיולי אופניים יכולים לנוע בין טיולים של יום בודד לנסיעות ממושכות של שבועות או חודשים, ואפילו שנים. סיורים עשויים להיות מתוכננים על ידי המשתתף או מאורגנים על ידי עסק תיירות, מועדון או ארגון אופנים מקומי, או ארגון צדקה כמיזם לגיוס כספים. יש להבדיל בין תיירות אופניים שמבוצעת לרוב בכבישים ובדרכי אפר סלולות, לבין תרמילאות אופנים שמבוצעת לרוב בשטח ונחשבת אתגרית יותר.
מסעות מפורסמים

טיולי אופניים יכולים להיות לכל מרחק ולמשך זמנים משתנים. התייר הצרפתי ז'אק סיראט מספר בהרצאותיו כיצד חש גאווה שרכב סביב לעולם במשך חמש שנים – עד שפגש באוסטרלי שכבר היה על הכביש 27 שנים. הרוכב הגרמני, וולטר סטול, איבד את ביתו והתגורר בחבל הסודטים לאחר מלחמת העולם השנייה, התיישב בבריטניה ויצא מאסקס ב-25 בינואר 1959, לרכוב סביב העולם. הוא רכב דרך 159 מדינות ב-18 שנים, ונמנע רק מאלה עם גבולות אטומים. בשנת 1974, הוא רכב דרך ניגריה, דאהומי, וולטה עילית, גאנה, לאונה, חוף השנהב, ליבריה וגינאה. הוא נשדד 231 פעמים, הרס שש זוגות אופניים וחמישה זוגות נוספים נגנבו.
קיימים מי שמנסים מסעות ארוכים בפרקי זמן קצרים במיוחד. שיא הקפת העולם הנוכחית באופניים הוא 78 ימים 14 שעות, ו-40 דקות מאת מארק בומונט.
סוגי טיולים

המרחקים בתיירות אופניים משתנים במידה ניכרת. בהתאם לכושר, מהירות הרכיבה, ומספר העצירות, הרוכב עובר בדרך כלל בין 50–150 קילומטרים ליום. סיור קצר שאורך מספר ימים עשוי לארוך בסביבות 200 קילומטרים, וסיור ארוך עשוי לחצות מדינה או לעבור מספר מדינות. ישנם סוגים רבים ושונים של טיולי אופניים:
טיול קל משקל – מכונה באופן לא רשמי "סיור בכרטיס אשראי", בו הרוכב נושא מינימום ציוד והרבה כסף. הלינה היא באכסניות נוער, בתי מלון, פנסיון או צימרים. הרוכב קונה אוכל בבתי קפה, מסעדות או שווקים.
סיור קל במיוחד (אולטראלייט) – שונה מסיורים בכרטיס אשראי בכך שהרוכב הוא עצמאי אך נושא רק את הדברים החיוניים בלבד וללא מותרות.
סיור במטען מלא – ידועים גם בתור טיולים "בתמיכה עצמית", בהם נושא הרוכב את כל מה שהוא צריך, כולל אוכל, ציוד בישול ואוהל לקמפינג. יש רוכבי אופניים שממזערים את העומס שלהם, נושאים רק אספקה בסיסית, מזון ומקלט Bivouac או אוהל קל משקל.
סיור משלחת – טיול ארוך, שמבוצע לעיתים קרובות דרך מדינות מתפתחות או אזורים מרוחקים. האופניים עמוסים במזון, חלפים, כלים וציוד מחנאות כך שהנוסע עצמאי במידה רבה.
בייקפאקינג (תרמילאות אופניים) – מכונה גם רכיבת שטח, בה רוכבי אופניים נוסעים על פני מגוון משטחים וטופוגרפיה במסלול בודד, עם זוג אופניים בודד. ההתמקדות היא בחופש הנסיעה ויעילותה, על פני נוחות רכיבה. רוכבי אופניים מאמצים לעיתים קרובות גישת קמפינג קלה במיוחד ונושאים ציוד מינימלי.
סיור נתמך – רוכבי אופניים נתמכים על ידי כלי רכב, הנושא את רוב הציוד. טיול מסוג זה יכול להיות מאורגן באופן עצמאי על ידי קבוצות של רוכבי אופניים, או חברות נופש מסחריות. חברות אלה מוכרות מקומות בסיורים מודרכים, כולל לינה שהוזמנה, העברות מזוודות, תכנון מסלול ולעיתים קרובות ארוחות והשכרת אופניים.
סיורי יום – טיולים אלו משתנות מאוד בגודל הקבוצה, באורך, במטרה ובשיטות התמיכה. הם עשויים לכלול רוכבי אופניים בודדים, רכיבות קבוצתיות או רכיבות מאורגנות גדולות עם מאות עד אלפי רוכבים. אורכם יכול לנוע בין קילומטרים ספורים לרכיבות של 100 ק"מ או יותר. מטרתם יכולה לנוע בין רכיבה לשם הנאה או כושר, ועד לגיוס כספים לארגון צדקה.
אופני תיור

טיולי אופניים שנמשכים למשך של יותר מטיול יום עשויים לדרוש אופניים המסוגלים לשאת משקל כבד. אף על פי שניתן להשתמש בסוגים רבים של אופניים, אופני תיור (מכונים גם אופני טיולים או אופני טורינג) בנויות במיוחד לשאת עומסים כבדים, לצורך רכיבה נוחה יותר למרחקים ארוכים. אופניים טיפוסיים יהיו בעלי בסיס גלגלים ארוך יחסית שמאפשר יציבות, ויגיעו עם אביזרים נוספים כדוגמת סבלים קדמיים ואחוריים לתיקים, תושבות נוספות לבקבוקי מים, מגני בוץ מעל לגלגלים הקדמי והאחורי, מגוון רחב יותר של הילוכים כדי לאפשר התמודדות טובה עם המשקל המוגבר, וצמיגי כביש או שטח רחבים יותר כדי לספק יותר נוחות בדרכי עפר.
מסלולי טיול

מדינות רבות מציעות מסלולי אופניים מובנים אשר יכולים להכיל מסלולים שלמים מופרדים או לחלופין שילוט והכוונה בכבישים קטנים. לרוב מסלולים אלה יהיו בנוים סביב נקודות עניין במדינה. קיימים גם מסלולים שמאפשרים חציה של כמה ארצות, כאשר באיחוד האירופי יש מספר מסלולים שמאפשרים את חצייתו לאורכו ולרוחבו. רוכבים אחרים יטיילו באופן עצמאי על כבישים קטנים ללא תלות במסלולים מובנים.
הערות שוליים

↑  Sirat, Jacques (2005), Cyclo-nomade, Éditions du Touergue, France
↑  Stolle, Walter (1978), The World Beneath My Bicycle Wheels, Pelham, London
↑  Woodland, Les (1976), Cycle Racing and Touring, Pelham, UK
↑  People, USA, 17 January 1977
↑  Barry, Michael (2005). "What Makes a Good Touring Bike – Mike Barry's Herse "Camping"". Vintage Bicycle Quarterly. 3 (3): 8. נבדק ב-2013-02-02.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284762305171  BnF: cb11931835k (data)  LCCN: sh85013909  NKC: ph114274 
אופני תיור מתוצרת fahrradmanufaktur עם תיקים קדמיים מתוצרת Ortlieb ואחוריים מתוצרת Vaude, במהלך מסע אופניים בשווייץ.
שלישיית רוכבי אופניים עם שקיים בסיור בסלובניה.
אופני טיולים עמוסים, עם כידון מעוקל, גלגלי 700c, סבלים ותיקי צד.
אופני שכיבה עם מטען מלא
נגרר דו גלגלי
תותח סער

שטוג 3 ששירת בצבא הסורי במוזיאון יד לשריון בלטרון
תותח סער הוא תותח או הוביצר המורכב על שלדה או מרכב ממונע, שנועד לשימוש במהלך הקרב, לסיוע חיל רגלים או לתקיפת יעדים מבוצרים. המונח הוא תרגום המינוח הגרמני "Sturmgeschütz", שהוטבע עבור מכשירים מסוג זה שיוצרו לראשונה בידי גרמניה הנאצית בשנת שנות השלושים של המאה ה-20.
היסטוריה

הצורך בתותחי-סער עלה כבר במלחמת העולם הראשונה, כאשר במהלך הסתערויות חיל רגלים התגלה שלא הייתה לו יכולת לתקוף ביצורים. התותחים של אותם ימים היו מיושנים וכבדים ולא הצליחו להדביק את הקצב בו התקדמו חיילי הרגלים.
ב-1935 הציע הגנרל הגרמני אריך פון מאנשטיין ללודוויג בק ליצור "חיל תותחנים מסתער" על מנת לסייע לחיל הרגלים. ב-15 ביוני 1936 הוטל על דיימלר בנץ AG להכין רק"ם בעל תותח 75 מ"מ קצר קנה. הרכב יוצר ונעשה בו שימוש בשלדה של פאנצר סימן 3. שמו של התותח נקרא "שטוג 3" (קיצור ל-Sturmgeschütz, תותח סער). לא היה ידוע בתחילה לאיזה חיל בוורמאכט יסופח כלי הרכב החדש. התברר כי לחיל השריון, שהוא החיל הטבעי לקבל רכב זה, היו קשיים תקציביים לקבל גדודי שטוגים ולכן השטוג הופנה לחיל התותחנים.
השטוגים שירתו בגדודים, שם קיימו את התפקיד הנועד להם כ"חיל תותחנים מסתער". מאוחר יותר הושם דגש על לחימה נגד שריון שהגרמנים נתקלו בה והשטוג שימש גם כמשחית טנקים. שטוג סימן 4 (StuG IV) נכנס לייצור בסוף 1943 תחילת 1944. ההבדל בינו לבין השטוג סימן 3 הוא השימוש בשילדת פאנצר סימן 4 במקום פאנצר סימן 3.
דגמים בולטים

בין הבולטים שבתותחי הסער ניתן למנות את:
השטוג סימן 3 וסימן 4 ששימשו את הוורמאכט במלחמת העולם השנייה, הן כתותחי סער והן כמשחיתי טנקים
ה-SU-76,‏ SU-122 ו-SU-152 ששימשו את הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
ה-ISU-152 ששימש את הצבא האדום במלחמת העולם השנייה ולאחריה, ואף בצבאות נוספים כמו צבא מצרים במהלך מלחמת ששת הימים ומלחמת יום הכיפורים
תחנת הרכבת שכם

תחנת הרכבת בשכם (בערבית: نابلس - נַאבְּלוּס) הייתה התחנה הדרומית ביותר בקו מסילת השומרון. סלילת המסילה לשכם הושלמה בראשית שנת 1914 כחלק ממסילת השומרון שהיוותה הסתעפות של מסילת הרכבת החיג'אזית. קו הרכבת תוכנן להגיע עד לירושלים, אך הגיע בסופו של דבר רק עד שכם.
מסילת הברזל

התכנון הראשוני של השלטון הטורקי ושל היינריך מייסנר, מהנדס הרכבות הגרמני, היה להמשיך את מסילת השומרון דרומה עד ירושלים, אולם, התוכנית נקלעה לקשיים תקציביים, והממשלה הטורקית ביקשה סיוע כספי מצרפת. הצרפתים שחששו מפגיעה בקו הרכבת יפו ירושלים שהיה בבעלות צרפתית, התנו את הסיוע בביטול התוכנית של קו שכם-ירושלים, ועל כן מסילת הברזל הגיעה רק עד שכם.
בראשית 1915 סללו הטורקים מסילת ברזל שיצאה ממסילת השומרון (סמוך לתחנת הרכבת מסעודיה) אל תחנת הרכבת טול כרם - תחנת המוצא של המסילה המזרחית. בתקופת המנדט הבריטי פעל שירות רכבות מתחנת שכם לטולכרם, ולחיפה (נסיעה שבועית). באמצע שנות ה-30 הוחלט על סגירת התחנה.
תסמונת פולנד

| --- | --- |
 תחום:  גנטיקה רפואית 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  1273664 
 MeSH:  D011045
 סיווגים
 ICD-11:  LB73.10 
 
ממוגרפיה דיגיטלית המראה היעדר שריר בית החזה הגדול ועיוות החזה בצד שמאל.
תסמונת פולנד היא עיוות מולד נדיר המאופיין בתת-פיתוח או בהיעדר אחד משרירי החזה. לעיתים קרובות מלווה הסינדרום באיחוי של אצבעות היד בצד בו חסר שריר החזה. התופעה אופיינה לראשונה ב-1962 על ידי פאטריק קלארקסון, פלסטיקאי יליד ניו זילנדי שעבד בבתי חולים בלונדון. הוא שם לב ששלושה ממטופליו סובלים מהיעדר שריר חזה וכן מאיחוי של האצבעות. קלארקסון מצא אזכור של תופעה דומה שפורסמה על ידי אלפרד פולנד כמאה שנה קודם לכן. במאמרו תיאר פולנד עיוות של החזה וכן עיוות של אחת הידיים. למרות שלא ניתן לומר שפולנד גילה את התסמונת שכן תיאר מקרה בודד, קלארקסון נתן לתסמונת את שמו של פולנד.
על פי המכון הלאומי לחקר הגנום האנושי, בת'סדה, מרילנד התסמונת פוגעת בגברים פי שלושה מנשים וצד ימין של הגוף נפגע פי שניים מצד שמאל. ההערכות השונות קובעות כי השיעור הצפוי בלידה הוא אחד לכל 7,000 - 100,000 לידות חיות. הסיבה לקיום התסמונת אינה ברורה אם כי ההערכה הרווחת היא שהפרעה בזרימת הדם לעורק התת-בריחי (subclavian arteries) ביום ה-46 להתפתחות העובר היא הגורם לתסמונת.
תפילת בית המדרש

| --- | --- |
 משנה:  משנה, מסכת ברכות, פרק ד', משנה ב'
 תלמוד בבלי:  תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף כ"ח, עמוד ב'
 משנה תורה:  ספר אהבה, הלכות ברכות, פרק י'
 שולחן ערוך:  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן ק"י
 
תפילת בית המדרש היא זוג תפילות יהודיות, שנועדו להיאמר עם הכניסה לבית מדרש לצורך לימוד תורה ועם היציאה ממנו.