stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2016
זוכים ומועמדים > משחק

| השחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה, דרמה יומית | השחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה, דרמה יומית |
| --- | --- |
 בת חן סבג בתור שירי אזוגי ב"מטומטמת" (HOT) דינה סנדרסון בתור אלה נוימן ב"אורי ואלה" (HOT)  שני קליין בתור נתנאלה בן-דוד ב"מטומטמת" (HOT)  ליאת הר לב בתור דיתה חיספין ב"עקרון ההחלפה" (HOT)  דניאל גל בתור רותם פולק ב"תאג"ד" (yes):  שלמה בראבא בתור אורי נוימן ב"אורי ואלה" (HOT) גל תורן בתור שמוליק נוימן ב"אורי ואלה" (HOT)  יאיר לוטן בתור אדם רובין ב"בני ערובה" (ערוץ 10)  תומר קפון בתור דניאל אמריליו ב"תאג"ד" (yes)
השחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית: השחקן הטוב ביותר בסדרה קומית
 נלי תגר בתור נטלי קטן ב"האחיות המוצלחות שלי" (yes) עדי אשכנזי בתור רונה קליין ב"בלתי הפיך" (רשת)  דנה אברהם-סמו בתור אורית קטן ב"האחיות המוצלחות שלי" (yes)  קרן מור בתור אלה שהינו ב"יום האם" (קשת)  מירי אלוני בתור אווה מילר ב"צומת מילר" (קשת):  דרור קרן בתור מושו שהינו ב"יום האם" (קשת) צביקה הדר בתור צבי ב"לצבי יש בעיה" (רשת)  אורי לייזרוביץ' בתור שחר כהן-טובול ב"מפלצות קטנות" (רשת)  אדיר מילר בתור אדיר ב"צומת מילר" (קשת)
השחקנית הטובה ביותר בסדרה לילדים ונוער: השחקן הטוב ביותר בסדרה לילדים ונוער
 ג'וי ריגר בתור עלמה בן טוב/בן כהן ב-"Oboy" (ערוץ הילדים yes) עלמה זק בתור המנהלת אלה מאירי ב"אלישע" (ערוץ הילדים HOT)  ירדן בר-כוכבא בתור אמו של דן-דן ב"דן ומוזלי" (חינוכית 23)  אורנה בנאי בתור שלומציון לוריא ב"משפחה שולטת" (ערוץ הילדים yes):  אודי כגן בתור מנצורה ב"אלישע" (ערוץ הילדים HOT) יובל סמו בתור אלישע קיזלובסקי ב"אלישע" (ערוץ הילדים HOT)  אלון נוימן בתור אהוד גנור ב"כוכב הצפון" (ערוץ דיסני ישראל yes)  מוני מושונוב בתור שרגא ב"שרגא בישגדא" (חינוכית 23)
זוכים ומועמדים > בימוי

| בימוי בסדרת דרמה, דרמה יומית | בימוי בסדרה קומית |
| --- | --- |
 "אורי ואלה", בימוי על ידי יובל שפרמן (HOT) "בני ערובה", בימוי על ידי רותם שמיר, עומרי גבעון (ערוץ 10)  "מטומטמת", בימוי על ידי שי קפון (HOT)  "עקרון ההחלפה", בימוי על ידי עודד דוידוף (HOT)  "תאג"ד", בימוי על ידי ציון רובין (yes):  "האחיות המוצלחות שלי", בימוי על ידי גורי אלפי (yes) "בנות הזהב", בימוי על ידי שירילי דשא (ערוץ 10)  "לצבי יש בעיה", בימוי על ידי עודד דוידוף (רשת)  "מפלצות קטנות", בימוי על ידי דני סירקין (רשת)
בימוי בסדרה לילדים ונוער: 
 "ילדי בית העץ", בימוי על ידי שירילי דשא (חינוכית 23) "Oboy", בימוי על ידי רני סער (ערוץ הילדים yes)  "אלישע", בימוי על ידי אופיר לובל (ערוץ הילדים HOT)  "שרגא בישגדא", בימוי על ידי אהרון קפלן (חינוכית 23):
זוכים ומועמדים > תסריט

| תסריט בסדרת דרמה, דרמה יומית | תסריט בסדרה קומית |
| --- | --- |
 "מטומטמת", תסריט על ידי בת חן סבג (HOT) "אורי ואלה", תסריט על ידי יובל שפרמן, דינה סנדרסון ועופר סקר (HOT)  "בני ערובה", תסריט על ידי עומרי גבעון ורותם שמיר (ערוץ 10)  "תאג"ד", תסריט על ידי ציון רובין (yes):  "האחיות המוצלחות שלי", תסריט על ידי גלית חוגי ונועה ארנברג (yes) "יום האם", תסריט על ידי דניאלה לונדון דקל (קשת)  "לצבי יש בעיה", תסריט על ידי אורי גרוס (רשת)  "מפלצות קטנות", תסריט על ידי שני מלמד ניצן (רשת)
תסריט בסדרה לילדים ונוער: 
 "ילדי בית העץ", תסריט על ידי שירילי דשא ורועי שגב (חינוכית 23) "Oboy", תסריט על ידי אורי גרוס (ערוץ הילדים yes)  "אלישע", תסריט על ידי אסף בייזר ואלעד חן (ערוץ הילדים HOT)  "שכונה", תסריט על ידי גיורא חמיצר ונועה פניני (ניקלודיאון HOT):
זוכים ומועמדים > יצירה נוספת

ברשימה מטה, הזוכה בקטגוריה מודגש.
| קטגוריה | זכיות ומועמדויות |
| --- | --- |
צילום:  "אורי ואלה", גיא רז (HOT) "בני ערובה", נתאי נצר (ערוץ 10)  "מטומטמת", אורי אקרמן (HOT)  "צל של אמת", איתן חתוכה (ערוץ 8)
עריכת תמונה:  "צל של אמת", גל גופר (ערוץ 8) "אורי ואלה", עדי שריג (HOT)  "אלישע", אמיר וינקלר (ערוץ הילדים HOT)  "איכילוב", אפי כהן ורטש (רשת)  "מטומטמת", איתי אוניק, מיכל כהן ואסף קורמן (HOT)  "מלאך של אמא", אסף לפיד (yes)
ניהול אמנותי:  "אורי ואלה", שונית אהרוני (HOT) "דן ומוזלי", בתיה ומיכאל פיק (חינוכית 23)  "האחיות המוצלחות שלי", רון זיקנו (yes)  "מפלצות קטנות", נטע דרור (רשת)  "תאג"ד", ניר אלבה (yes)
עיצוב תלבושות:  "האחיות המוצלחות שלי", ענבל רוזנטל (yes) "אורי ואלה", ירון אריה (HOT)  "בני ערובה", שרית שררה (ערוץ 10)  "עקרון ההחלפה", קרן אייל מלמד (HOT)
מוזיקה מקורית:  "והארץ הייתה תוהו ובוהו", אבי בללי (ערוץ 1) "אורי ואלה", גיא לוי וגל תורן (HOT)  "האחיות המוצלחות שלי", רן שם טוב (yes)  "תאג"ד", אופיר לייבוביץ' (yes)
עיצוב פסקול:  "אורי ואלה", רונן נגל (HOT) "איכילוב", אביב אלדמע (רשת)  "עקרון ההחלפה", יוסי אפלבאום (HOT)  "תאג"ד", אראל מילוא (yes)
הקלטה:  "בני ערובה", אלי ביין (ערוץ 10) "אורי ואלה", אשי מילוא (HOT)  "עקרון ההחלפה", תולי חן (HOT)  "פצועים בראש", איתי אלוהב (HOT)
איפור:  "ארץ נהדרת", ליאת שיינין (קשת) "בני ערובה", רונית דוגו ארביב (ערוץ 10)  "עקרון ההחלפה", הילה אלקיים (HOT)  "פצועים בראש", אורלי רונן (HOT)
ספיישל אפקטס ווידאו ארט:  "צל של אמת", גל מוג'ה וטל בלטוך (ערוץ 8) "בני ערובה", עידו לחמן, מירון אוסלנדר, דורון קאופמן ודן סחר (ערוץ 10)  "ילדי בית העץ", עומרי גרוסמן (חינוכית 23)  "פצועים בראש", ירון ישינסקי (HOT)
↑  בשנה זו הייתה זכייה כפולה בקטגוריה.
מספר רב של מועמדויות בקטגוריות מרכזיות

HOT –‏ 33
yes –‏ 25
רשת – 18
חינוכית 23 – 17
קשת / ערוץ הילדים – 16
ערוץ 10 – 12
ערוץ 1 – 8
ערוץ הספורט – 5
ניקלודיאון – 3
אורי ואלה / אלישע – 6
האחיות המוצלחות שלי / מטומטמת / תאג"ד – 5
בני ערובה / לצבי יש בעיה / מפלצות קטנות / Oboy‏ – 4
עקרון ההחלפה / צומת מילר / יום האם / ילדי בית העץ / שרגא בישגדא – 3
דן ומוזלי / שכונה – 2
מספר רב של זכיות בקטגוריות מרכזיות

HOT / חינוכית 23 – 7
yes / ערוץ 10 / חדשות 10 / ערוץ הילדים – 4
קשת – 3
רשת – 2
האחיות המוצלחות שלי – 4
אורי ואלה / מטומטמת – 3
Oboy / ילדי בית העץ / אלישע – 2
1 2  "קטגוריות מרכזיות" מהוות את הקטגוריות המפורטות לעיל: תוכנית, משחק, בימוי, וכתיבה. אינו כולל את הקטגוריות הטכניות.
מגישים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הפרסים הוגשו על ידי:
ליאון רוזנברג
רות גונזלס
דידי הררי
עדי חבשוש
מיכל גדעון
עמרי צלמונה
דני רפיח
פאות קדושות
חוה לוי רוזלסקי
צחי גראד
שני ינקו
יורם ארבל
עמוס בן דוד
שרי רז
איתן לוי
מורן אטיאס
ליאור דיין
גיא לרר
רינו צרור
לוסי אהריש
מושיק גלאמין
שרון איילון
טילטיל (לירון אורפלי)
דליה מזור
ישראל אהרוני
דני מוג'ה
צופית גרנט
דוד שאול
שירן סנדל
תום גרציאני
קופיקו
דודו ארז
לזכרם

הזמר קובי אפללו שר את "שער הרחמים" כאשר אישים בתעשיית הטלוויזיה שמתו בשנה האחרונה הוצגו ברקע על המסך.
ז'אק כהן
ענת דולב
יצחק לבני
יעקב גרוס
חוני המעגל
טטיאנה הופמן
סימון רוזנפלד
יורם לוי
נעמי קפלנסקי
אלישע שפיגלמן
אבישי אביבי
דניאלה שמי
מאיר בנאי
הערות שוליים

1 2  "אבודים" ו"דה וויס" זכו בפרסי האקדמיה לטלוויזיה, באתר רשת, ‏17 במרץ 2017
↑  הזוכים בתחרות הטלוויזיה 2016, באתר האקדמיה, ‏17 במרץ 2017
↑  משה בנימין, ארץ נהדרת או היהודים באים? מי בגמר תחרות הטלוויזיה, באתר אייס, 9 בפברואר 2017
↑  רשימת העולים לגמר תחרות הטלוויזיה 2016, באתר האקדמיה
1 2 3 4  בן בירון, ‏כמה עולה לקבל פסלון בטקס פרסי הטלוויזיה?, באתר ‏מאקו‏, 17 במרץ 2017
↑  פרס מפעל חיים בתחום היצירה הטלוויזיונית לשנת 2016, באתר האקדמיה
בת חן סבג,
 השחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה, דרמה יומית
שלמה בראבא,
 השחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה, דרמה יומית
נלי תגר,
 השחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית
דרור קרן,
 השחקן הטוב ביותר בסדרה קומית
ג'וי ריגר,
 השחקנית הטובה ביותר בסדרה לילדים ונוער
אודי כגן,
 השחקן הטוב ביותר בסדרה לילדים ונוער
פרדיננדו קארולי

| --- | --- |

 לידה:  9 בפברואר 1770 נאפולי, ממלכת נאפולי 
 פטירה:  17 בפברואר 1841 (בגיל 71) פריז, צרפת 
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 כלי נגינה:  גיטרה קלאסית
 
החלק הראשון של אופ. 114 מאת קארולי.
החלק השני של אופ. 114 מאת קארולי.
פרדיננדו קארולי (איטלקית: Ferdinando Maria Meinrado Francesco Pascale Rosario Carulli) ‏ (9 בפברואר 1770 - 17 בפברואר 1841) היה אחד המלחינים המפורסמים ביותר לגיטרה קלאסית. כמו כן חיבר את שיטת הלימוד השלמה הראשונה לגיטרה קלאסית, הנמצאת בשימוש עד היום. הוא כתב מגוון יצירות לגיטרה קלאסית, ביניהן קונצ'רטי ויצירות קאמריות. קארולי היה מלחין פורה ביותר, וחיבר יותר מ-400 יצירות לגיטרה, ועוד רבות אחרות לשילובים של כלים אחרים עם גיטרה.
שנותיו המוקדמות

קארולי נולד בנאפולי ב-9 בפברואר 1770. אביו, מיקלה, היה מורה ידוע, מזכיר לנציג הרשות הנפוליטנית. כמו רבים מבני תקופתו, למד את תאוריית המוזיקה מפי כומר, שהיה גם מוזיקאי חובב. כלי הנגינה הראשון של קארולי היה הצ'לו, אך כאשר היה בן 20 גילה את הגיטרה, והקדיש את חייו ללימודה וקידומה. באותה עת לא נמצאו מורי גיטרה מקצועיים בנאפולי, וקארולי פיתח שיטת נגינה משלו.
קארולי היה מבצע מחונן. הופעותיו בנאפולי היו כה פופולריות, שבמהרה החל להופיע ברחבי אירופה. בשנת 1801 נישא לאישה צרפתייה, מארי-ז'וזפין בוייר, ולזוג נולד בן. כמה שנים מאוחר יותר החל קארולי להלחין במילאנו, ויצירותיו הופיעו בפרסומים מקומיים. לאחר רצף הופעות מוצלח ביותר בפריז, החליט קארולי לקבוע את מושבו שם. באותה עת הייתה העיר ידועה כ"בירת המוזיקה" של העולם, וקארולי נותר בה עד סוף ימיו. ב-1810 פרסם את יצירתו המשפיעה ביותר, "Method, op. 27", המשמשת עד היום ללימוד גיטרה קלאסית.
הוראה

בפריז היה קארולי למוזיקאי ומורה מצליח ביותר, והגשים את כוונותיו להפוך את הגיטרה לפופולרית ואופנתית בקרב המעמדות הגבוהים והמוזיקאים הפריזאים. בפריז פרסם את רוב עבודותיו, ולבסוף היה למוציא לאור בעצמו, והדפיס את עבודותיהם של נגני גיטרה בולטים אחרים.
בשנות ה-30 של המאה ה-19 הגיעו נגני גיטרה אירופאים רבים לפריז, בעקבות קארולי, שהייתה לו, ככל הנראה, אישיות כובשת. קארולי התמקד אז בלימוד רזי הכלי, ותוך זמן קצר נמנו רבים מבני האצולה הפריזאית על תלמידיו.
רבות מהיצירות, המקובלות כיום כחשובות ביותר של קארולי, נדחו על ידי המוציאים לאור, שחשבו אותן לקשות מדי להאזנה. סביר להניח, כי לא מעט יצירות מופת אבדו בדרך זו. בעקבות הדחיות הרבות, החל קארולי לפרסם את יצירותיו בעצמו. למרות זאת, רוב יצירותיו השורדות הן אלה, שנחשבו ל"בטוחות" מספיק כדי להתקבל לפרסום אצל המוציאים לאור, בעיקר לצורך לימוד טכניקות או לימוד יסודות הנגינה בגיטרה. חרף תלמידיו ותומכיו הרבים, החל קארולי להאמין כי אינו זכאי למוניטין המרשימים שלו, כיוון שרוב יצירותיו הגדולות לא זכו לפרסום.
כיון שהוגבל בעיקר ליצירות פשוטות, חיבר קארולי את המתודה לגיטרה קלאסית, "Harmony Applied to the Guitar", אוסף יצירות המשמשות ללימוד עד היום. באותה עת זכתה המתודה לעניין רב, והודפסו מהדורות רבות שלה. קארולי הלחין גם כמה יצירות לגיטרה ופסנתר יחד עם בנו, גוסטבו, שהיה מלחין מחונן.
שינויים מבנים לגיטרה

עד תחילת המאה ה-19, התפתחה הגיטרה מכלי דמוי-לאוטה, לכלי הדומה לגיטרה המודרנית, בעלת גוף שטוח, צוואר ארוך ופתח תהודה עגול במרכזה. אולם היו עדיין הבדלים. ייתכן כי לגיטרה הראשונה של קארולי היו חמישה זוגות מיתרים, ולא שישה מיתרים בודדים, בדומה לקתרוס ולויהואלה. זיווג המיתרים הפיק צליל עשיר ומהדהד בפריטה על כל המיתרים, אך האפקט היה חלש יותר בפריטה על מיתר בודד, הנפוצה יותר ביצירות הקלאסיות. זאת בניגוד ללאוטה, שסידור המיתרים בה דומה, אך לעיתים נדירות פורטים על כל מיתריה בבת אחת. כמו כן, גוף הגיטרה היה קטן ושטוח יותר, והפיק צליל פחות מהדהד, המזכיר צליל של כינור או יוקולילי. בנוסף, מפתחות הכיוון של הגיטרה לא היו מכניים, אלא מבוססי חיכוך, כמו אלה של הויולה או הקתרוס. מפתחות כיוון מכניים שולבו בגיטרה רק לפני כמאה שנים, הרבה לאחר זמנו של קארולי.
בשלב מאוחר של חייו, סייע קארולי, יחד עם יצרני הגיטרות ונגניהן הצרפתים אנטוניו דה טורה ז'ורדו ולקוטה, להפוך את הגיטרה לכלי הגדול והרזוננטיבי יותר המוכר לנו כיום. הם עשו זאת על ידי הגדלת הבליטות בצידי הכלי, וכך הגדילו את נפח הכלי ואת שטח הפנים שלו. מאוחר יותר, סייע ז'ורדו ליצור את הצורה המודרנית של גיטרת הפלמנקו, צורה קלה וקטנה יותר מהגיטרה הקלאסית, ולה צליל בהיר יותר.
קארולי מת בפריז, ב-17 בפברואר 1841, בגיל 71.
קבוצות המאבק של מעמד הפועלים

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  גרמניה המזרחית גרמניה המזרחית
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1953 – 14 בדצמבר 1989 (כ־36 שנים) 
קבוצות המאבק של מעמד הפועלים (בגרמנית: Kampfgruppen der Arbeiterklasse) הייתה הזרוע הצבאית של מפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה ברפובליקה הדמוקרטית הגרמנית.
מפלגת האיחוד הסוציאליסטי נוכחה לדעת שהיא זקוקה לכוח צבאי מפלגתי נאמן לאחר אירועי המרד המזרח גרמני ביוני 1953, והקימה את קבוצות המאבק של מעמד הפועלים. השימוש הגדול ביותר בקבוצות המאבק נעשה בשנת 1961 בזמן בניית חומת ברלין. קבוצות המאבק שנחשבו הכי אמינות מבחינה אידאולוגית השתתפו בבנייה ובשמירה על החומה. כ-8,000 איש, שהיו 20% מקבוצות המאבק, השתתפו במאמץ הבנייה. כעדות לנאמנותם האידאולוגית תעיד העובדה שרק 8 חברים ניצלו את ההזדמנות כדי לערוק לגרמניה המערבית.
המפלגה נמנעה משימוש בקבוצות המאבק כדי לדכא את ההפגנות שפרצו בשנת 1989 מכיוון שרבים מחבריה הזדהו עם המפגינים, וכמה אף השתתפו בהפגנות. עם נפילתה של מפלגת האיחוד הסוציאליסטי והדמוקרטיזציה בגרמניה המזרחית קיומם של קבוצות המאבק איבד את הצדקתו, ובדצמבר 1989 החליט הפולקסקאמר לפרקן. תהליך הפירוק התחיל באותו החודש והושלם במאי 1990.
קבוצות המאבק היו כפופות באופן ישיר לפיקודו של הפוליטביורו של מפלגת האיחוד הסוציאליסטי. יחידות קבוצות המאבק היו מאורגנות לפי מקומות העבודה של חבריהם, ופעילותם הייתה מוגבלת לרמה האזורית מלבד יחידות מיוחדות שיועדו לכך. מספר החברים בקבוצות המאבק היה בערך 210,000 איש, מתוכם 187,000 איש בשירות פעיל והשאר בשירות מילואים. החברים נדרשו להיות חברי מפלגה או לחלופין להיות חברים באיחוד האיגודים המקצועים החופשי גרמני.
אימונם של חברי קבוצות המאבק נעשה על ידי הפולקספוליציי, ומחנות אימונים נערכו אחד לשנה למען ריענון מוכנות הקרב. קבוצות המאבק היו מצוידות בנשקים לפיזור הפגנות של המשטרה. את האינדוקטרינציה הפוליטית חברי קבוצות המאבק קיבלו מהסניף המקומי של מפלגת האיחוד הסוציאליסטי.
צורך בהישג

צורך בהישג (N-Ach) מבטא את רצונו של אדם להשיג הישגים משמעותיים, לשלוט בכישורים רלוונטיים, תוך יכולת להגיע לביצועים ברמה גבוהה. הנרי מאריי היה הראשון שעשה שימוש במונח זה וקשר אותו למגוון פעולות, ובכללן: מאמצים עזים, ממושכים, חוזרים ונשנים להשיג יעד מאתגר שאינו קל להשגה, ובתוך כך להפגין העזה ונחישות על מנת לחוות תחושת ניצחון. בהמשך נחקר מניע זה על ידי הפסיכולוג דייוויד מק'קלנד. מאפיין אישיות זה מבטא התנהגות עקבית, שתכליתה עמידה בסטנדרטים גבוהים של ביצוע והישג. הצורך בהישג מושפע הן מדחף פנימי לפעולה (מוטיבציה פנימית), והן מהלחץ שמופעל על ידי ציפיותיהם של אחרים (מוטיבציה חיצונית). צורך בהישג מניע אדם להצליח בתחרות ולהצטיין בפעילויות החשובות לו ונמדד באמצעות מבחן התפסת נושא (Thematic Appreciation Test - TAT). המחקר של מק'קלנד הוביל אותו לגיבוש מאפיינים פסיכולוגיים של אנשים עם צורך עז בהישגים. הוא מצא כי צורך גבוה בהישג קשור לתכונות נוספות ובכלל זה: נטילת סיכון מחושב, חדשנות, מיקוד שליטה פנימי ונטילת אחריות אישית על החלטות והתנהגויות היחיד וכן צורך בהגדרת יעדים מדויקת.
התפתחות המחקר

עבודת המחקר החלוצית של הקליניקה לפסיכולוגיה בהרווארד בשנות השלושים של המאה ה-20, שעסקה בחקר האישיות, היוותה נקודת מוצא למחקרים עתידיים על אישיות בכלל, ולאלה הנוגעים לצרכים ולמניעים בפרט. בהמשך, באמצע המאה ה-20, המחקרים של דייוויד מק'קלנד ושותפיו בנושא צורך בהישג היו רלוונטיים גם לשאלות הנוגעות לצמיחת מנהיגות. מק'קלנד עסק בשאלות עקרוניות של מוטיבציה ובחן אפשרויות לעורר מניע להישג על מנת להסביר כיצד אנשים מבטאים את שאיפתם להשגת תוצאות מסוימות למשל, להעדפה להצלחה בתנאים של תחרות. מקללנד השתמש ב"מבחן התפסת נושא" (Thematic Appreciation Test -TAT) שפותח על ידי כריסטינה מורגן והנרי מוריי בהארוורד. המבחן הבודק השלכה תפיסתית של הנבדק, מורכב מסדרת תמונות שהנבדקים מתבקשים לפרש ולתאר בפני הפסיכולוג. ההנחה במחקר האישיות הייתה כי כאשר האדם מפרש סיטואציה חברתית דו-משמעית שהוא מסוגל לחשוף את אישיותו באותה מידה כאילו הוא משתתף בה בפועל. כל תמונה הציגה סיטואציה שעוררה את הדמיון והתחושה הרלוונטית לנבחן.
בשנת 1961 פרסם מק'קלנד את ספרו "החברה הישגית" (The Achieving Society), אשר ניסח את מודל המוטיבציה האנושית או "תאוריית הצרכים" שפיתח. מק'קלנד טען ששלושה צרכים דומיננטיים עומדים בבסיס המוטיבציה האנושית: צורך בהישג N-Ach, צורך בכוח N-Pow; צורך בהשתייכות N-Affil. מק'קלנד סבר כי החשיבות היחסית של כל צורך משתנה בין אנשים ותרבויות. לטענתו שימוש במבחני משכל (IQ) היו מנבאים חלשים ליכולת היחיד. הוא הציע כי ארגונים צריכים לבסס החלטות על יכולת מוכחת בתחומים רלוונטיים, ולא על ציוני מבחן סטנדרטיים. הרעיונות של מקקלנד היו פורצי דרך בזמנם והפכו לנוהג סטנדרטי בתאגידים רבים. מק'קלנד היה מעורר בקרב קהל הנבחנים חשש מהישגיהם. במקביל עשה שימוש בקבוצת ביקורת בה הושמט טפלול העוררות. מקקלנד מצא באמצעות ניתוח הסיפורים, שאין צורך בגירוי ראשוני. במקום זאת, חברי קבוצת הביקורת – אנשים שלא הוחל עליהם טיפלול של עוררות מוקדמת, הפגינו הבדלים משמעותיים בסיפוריהם, חלקם כתבו סיפורים עם תוכן הישגי גבוה וחלקם הגישו סיפורים עם תוכן הישגי נמוך. לפיכך, הסיק מק'קלנד כי ניתן לקבץ אנשים בחברה להישגים גבוהים ולמשיגים נמוכים על סמך ציוניהם או על פי מה שכינה צורך בהישג – N-Ach.
מק'קלנד ושותפיו הרחיבו מאז את עבודתם בניתוח סיפורי נחקרים, כך שכללו קבוצות גיל שונות, קבוצות תעסוקתיות ולאומים, כדי ללמוד על הבדלים בין תרבויות וקבוצות בעוצמת הצורך בהישג. מחקריו על הצורך בהישג דנו באופן טבעי גם בהבדלים בין חברות וקהילות ועלו בקנה אחד עם תפיסתו של מקס ובר שטען שתהליכי תיעוש ופיתוח כלכלי במדינות המערב היו קשורות לגישה הפרוטסטנטית הנפוצה שם, שערכיה תומכים בעבודה ובהישגיות כחלק מהייעוד של האדם בעולם. לטענת מקללנד ושותפיו הבדלים בהישגיות בין לאומים וברמה האישית אמנם תלויים בהימצאותם או בהיעדרם של מניע הישגי אך יש חשיבות גם להמצאות משאבים כלכליים וסיוע פיננסי כדי לתמוך במימוש מניע זה. עוד ניתן לראות כי אלה הגבוהים בצורך בהישג מוצאים בצורך בהישג דרך למימוש עצמי באמצעות הצבת אתגרים במקום העבודה ובמישורים אחרים בחיים. כך הם מבטאים את הידע, הניסיון שצברו ואת היכולת להשתמש במשאבים בסביבתם החיצונית כדי להשיג מטרות. לטענת מקללנד ניתן לאמן להישגיות.
התפתחות המחקר > צורך בהישג בארגונים

מקללנד מצא שציון ההישגיות (N-Ach) עולה עם העלייה בהיררכיה הארגונית. אנשי עסקים, מנהלים ויזמים קיבלו תמיד ציונים גבוהים במובהק מאחרים. במחקרים שנעשו בקרב בעלי צורך גבוה בהישג נמצא כי הישג בעבודה מייצג מטרה בפני עצמה בעוד שתגמולים כספיים משמשים מדד להישג זה. בנוסף, נמצא כי המשיגים הגבוהים, אף שהם מזוהים כמנהלים, אנשי עסקים ויזמים, אינם מהמרים, והם יטלו סיכון רק אם תרומתם האישית תשפיע באופן משמעותי על התוצאה הסופית.
צורך בהישג קשור לרמת הקושי במשימות שאנשים בוחרים לבצע. בעלי צורך נמוך בהישג עשויים לבחור במשימות קלות מאוד, על מנת למזער את הסיכון לכישלון, או למשימות קשות ביותר, כך שכישלון לא יהיה מביך. בעלי צורך גבוה בהישג הם בדרך כלל עצמאים מאוד ונוטים לחפש ולבחור במשימות קשות-בינוניות. כך חשים שהם מאותגרים, אך האתגר הוא בהישג יד.
בין הסיבות שזוהו כמקור להתפתחות צורך בהישג זוהו אנשים שהוריהם עודדו עצמאות בילדותם, שקיבלו חיזוק ותגמול על הצלחות, חשו חוויית הישג כרגש חיובי, היו רצון וצורך להיות יעיל ומאותגר, בעלי תחושת חוסן פנימי, תחושת התכנות גבוהה להצלחת המשימה, שאפתנות, קישור של ההישג עם יכולת אישית בניגוד לזיהוי עם מזל וכן יכולת להציב יעדים מוגדרים וברורים.
ארגונים עלולים לטעות בזיהוי אלה שנמצאים גבוהים בצורך בהישג לעומת אלה שלא. בדרך כלל מדובר על עובדים הזקוקים ודורשים את תשומת הלב, משוב והכרה בהישג מצד בעלי עמדה משפיעה כלפיהם. אי הכרה בהישג מצד הממונים יוצרת תחושת חוסר סיפוק, תסכול ואי שביעות רצון מעבודתם או מתפקידם. במקרים של חוסר יכולת לבטא את הצורך בהישג בארגון הוא יתועל לכיוונים אחרים. אדם יטה לקחת על עצמו. נמצא כי עובדים המונעים על ידי הצורך בהישג יהיו בדרך כלל יותר נוטלי סיכון בארגון וימצאו אתגר בלמידה מתמדת של נושאים חדשים ויזמות פנים ארגונית. אנשים אלה נוטים להיות שקועים מאוד בעבודתם ולכן יטו לחפש הכרה בהישג כאשר המשימה הושלמה. עובדים בעלי צורך בהישג שמאופיינים כנוטלי סיכון שיזכו להכרה ולהערכה על פועלם ישתדלו להיות יצרניים, יצירתיים, יעילים, ממוקדים ותכליתיים יותר בעבודתם אחרת עלולים לחפש מקום עבודה אחר. התרומה המשמעותית לארגון שיכולה לצמוח מעובדים בעלי צורך בהישג מחייבת מעסיקים, מנהלים, קולגות ועמיתים לעבודה לכבד את בעלי האישיות ההישגית ולתת להם את האשראי הדרוש להם כדי לשמור עליהם מרוצים. על פי דייוויד מקללנד לאנשים בעלי צורך בהישג, ההישג יהיה חשוב יותר מתגמול כספי או חומרי אחר, התגמול הכספי יחשב כמדד להצלחה ולא כמטרה בפני עצמה. המשוב על ביצוע ואיכות המשימה גם הוא חיוני ומשמש כמדד הצלחה ולכן חשוב שמשוב יהיה אמין, ניתן לכימות ומבוסס על עובדות. השגת המטרה וביצוע המשימה המאתגרת נותנת סיפוק אישי רב שלעיתים עולה אף על הצורך בקבלת שבחים או הכרה. אנשים המונעים על ידי הישג מחפשים כל הזמן שיפורים ודרכים לעשות דברים טוב יותר ולכן נמצא ביניהם יזמים וממציאים.
בניסוי שנערך בקרב מנהלים בדרג נמוך בחברת AT&T בין השנים 1956–1960, בחן את רמת ההישגיות בתקופה של 8–16 שנים. המחקר מצא והראה כי צורך גבוה בהישג קשור להצלחה ניהולית בביצוע של עבודות ניהול פשוטות. אלה דרגים שבהם הקידום תלוי יותר בתרומה ספציפית למשימה. ברמות הגבוהות יותר של הארגון, הקידום תלוי ביכולת לנהל ולהנהיג אחרים ושם צורך בהישג לא נמצא קשור להצלחה. לעומת זאת, הצורך להנהיג כן נמצא קשור להצלחה ככל הנראה מכיוון שהוא כרוך בצורך בכוח, המתגלה כקשור להשפעה על אנשים.
ראו גם

ניהול לפי יעדים
תאוריית הצרכים של מקללנד
הערות שוליים

↑  Murray, Henry A., Explorations in personality : a clinical and experimental study of fifty men of college age : by the workers at the Harvard Psychological clinic, Oxford University Press, 1947, עמ' 164
↑  D.C. McClleland, The Achieving Society, NY: Free Press, 1961
↑  H. D. Seibel, MOTIVATING ECONOMIC ACHIEVEMENT. By David C. McClelland and David G. Winter. New York and London: Free Press-Collier-Macmillan, 1969. 409 pp. $12.95, Social Forces 48, 1969-12-01, עמ' 277–278 doi: 10.1093/sf/48.2.277
↑  S.B. Sells, Book Reviews : Motives in Fantasy, Action and Society. A Method of Assessment and Study. John W. Atkinson, Editor. Princeton, New Jersey: D. Van Nostrand Company, Inc., 1958. Pp. 873. $9.75, Educational and Psychological Measurement 20, 1960-07-XX, עמ' 405–409 doi: 10.1177/001316446002000226
↑  David C. McClelland, The achieving society., 1961 doi: 10.1037/14359-000
↑  S.B. Sells, Book Reviews : Motives in Fantasy, Action and Society. A Method of Assessment and Study. John W. Atkinson, Editor. Princeton, New Jersey: D. Van Nostrand Company, Inc., 1958. Pp. 873. $9.75, Educational and Psychological Measurement 20, 1960-07-XX, עמ' 405–409 doi: 10.1177/001316446002000226
↑  DAVID C. MCCLELLAND, SOME SOCIAL CONSEQUENCES OF ACHIEVEMENT MOTIVATION, 1956-09-30, עמ' 68
↑  H. J. Crockett, THE ACHIEVING SOCIETY. By David C. McClelland. Princeton, New Jersey: Van Nostrand, 1961. 512 pp, Social Forces 41, 1962-12-01, עמ' 208–209 doi: 10.2307/2573612
↑  Wesley E. Lindahl, Book Review: Levy, R. (2008). Yours for the Asking: An Indispensable Guide to Fundraising and Management. Hoboken, NJ: John Wiley & Sons. 210 pp., $29.95. Burton, T. (2008). Naming Rights. Hoboken, NJ: John Wiley & Sons. 256 pp., $45.00, Nonprofit and Voluntary Sector Quarterly 38, 2009-09-21, עמ' 921–922 doi: 10.1177/0899764008330585
↑  Barbara J. Bird, Entrepreneurial behavior, Glenview, Ill.: Scott, Foresman, 1989, עמ' 77-100, ISBN 0-673-39791-2
↑  DAVID C. MCCLELLAND, SOME SOCIAL CONSEQUENCES OF ACHIEVEMENT MOTIVATION, 1956-09-30
↑  McClellan David, et al., “Leadership Motive Pattern and Long-Term Success in Management”, Journal of Applied Psychology Vol. 67, No. 6, 1982, עמ' 737-743
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293858305171  GND: 4114395-4  LCCN: sh85000493
פרנק מלגשי

| --- | --- |

 משתמשים:  מדגסקר מדגסקר
 ISO 4217:  MGF
 יחידות על
 5:  אריארי
 יחידות משנה
 1/100:  סנטימס
 מטבעות ושטרות
 שטרות בשימוש:  500, 1,000, 2,500, 5,000, 10,000 ו-25,000 פרנק
 מטבעות בשימוש:  1, 2 ו-5 פרנק
 בנק מרכזי
 בנק מרכזי:  הבנק המרכזי של מדגסקר 
 
פרנק מלגשי היה שמו של ההילך החוקי של מדגסקר בין 1961 ועד 1 בינואר 2005 שאז הוחלף באריארי (Ariary) בשער של חמישה פרנק מלגשי. הפרנק המלגשי החליף את הפרנק CFA, הפרנק ששימש במושבותיה לשעבר של צרפת בשנת 1963. בשנת 1972 עזבה מדגסקר את גוש פרנק CFA והפרנק המלגשי הפך בלתי–ניתן להמרה. מאוחר יותר, עבר המטבע סדרה של פיחותים עד שהוחלף על–ידי האריארי.
קארל קוקלקורן

| --- | --- |

 לידה:  26 בנובמבר 1843 קלן, ממלכת פרוסיה 
 פטירה:  16 ביולי 1914 (בגיל 70) קלן 
 הישג בולט:  ביחד עם יוהנס קוץ יסד את האסכולה הלוגית של בעיות השחמט.
 מקצוע נוסף:  מורה
 מדינה:  גרמניה
 
קארל קוקלקורְן (בגרמנית: Carl Kockelkorn;‏ 26 בנובמבר 1843, קלן – 16 ביולי 1914, קלן) היה  שחמטאי גרמני ומחבר בעיות שחמט. ביחד עם יוהנס קוץ יסד את האסכולה הלוגית של בעיות השחמט.
קריירה

בעיותיו פורסמו כיצירות משותפות בינו לבין יוהנס קוץ, אותו פגש בהיותם בני 17. את בעיותיהם הראשונות פרסמו בעיתון Sonntagsblätter für Schachfreunde (עיתוני יום א' לחובבי השחמט). ההרמוניה בין השניים הייתה כה טובה שלאחר זמן קצר החליטו כי את כל הבעיות שיחברו יפרסמו תחת שמותיהם. בשנת 1870 כתב יוהנס קוץ כי על כל אחת מיצירותיהם ישבו יחדיו ליד לוח השחמט. גם לאחר מותו של קוקלקורן בשנת 1914 המשיך קוץ לפרסם את הבעיות שחיבר תחת שמותיהם.
קוקלקורן וקוץ פרסמו ספר בשם Das Indische Problem, והיו מעורבים בוויכוח עקרוני עם יוהאן ברגר שייסד את האסכולה הישנה. טיעוניו של קוץ על היצירה השחמטאית שכנעו את הקהילה והגישה הלוגית שלטה בכיפה עד לפרוץ מלחמת העולם הראשונה, עת חזרה השיטה הישנה.
קוקלקורן התפרנס למחייתו כמורה פרטי בעיר קלן.
בעיה משותפת

Eine Schwalbe
מט בארבעה מסעים. פורסמה בשנת 1911
הפתרון כולל רק מסעים במלכה הלבנה, שנעה במעגלים כסנונית, ומכאן שמה (בגרמנית Schwalbe).
1. מהו7! (מאיים 2. פד3 מד1 3. מהב3 מט) לא טוב מהא7? (מאיים מהא1 מט) משום צא4! ולא טוב 1. מהח7? (מאיים מהב1 מט) משום צה4.  רד5
2. מהא7 (מאיים מהא1 מט) צא4
3. מהח7 צה4 4. מהח1 מט  (אם 3... רה4 4. מהח4 מט).