stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קיסרי יפן
תקופת נארה (781-715)

| קיסר | שנות שלטון | שנות חייו |
| --- | --- | --- |
| גנשו | 724--715 | 748-680 |
| שוֹמוּ | 749-724 | 756-701 |
| קוקן | 758-749 | 770-718 |
| ג'ונין | 764-758 | 765-733 |
| שוֹטוֹקוּ | 770-764 | 770-718 |
| קונין | 781-770 | 782-709 |
תקופת הייאן (1198-781)

| קיסר | שנות שלטון | שנות חייו |
| --- | --- | --- |
| קאמו | 806-781 | 806-737 |
| הֶאיזֶי | 809-806 | 824-774 |
| סאגה | 823-809 | 842-786 |
| ג'ונה | 833-823 | 840-786 |
| נימיו | 850-833 | 850-810 |
| מוֹנטוֹקוּ | 858-850 | 858-827 |
| סייווה | 876-858 | 881-850 |
| יוזאי | 884-876 | 949-869 |
| קוקו | 887-884 | 887-830 |
| אודה | 897-887 | 931-867 |
| דאיגו | 930-897 | 930-885 |
| סוּזאקוּ | 946-930 | 952-923 |
| מוראקאמי | 946-930 | 967-926 |
| ריזאי | 969-967 | 1011-950 |
| אניו | 984-969 | 991-959 |
| קאזאן | 986-984 | 1008-968 |
| איצ'יג'ו | 1011-986 | 1011-980 |
| סאנג'ו | 1016-1011 | 1017-976 |
| גוֹ-איצ'יג'וֹ | 1036-1016 | 1036-1008 |
| גוֹ-סוּזאקוּ | 1045-1036 | 1045-1009 |
| גו-ריזי | 1068-1045 | 1068-1025 |
| גו-סאנג'ו | 1073-1068 | 1073-1034 |
| שירקאווה | 1087-1073 | 1129-1053 |
| הוריקאוואה | 1107-1087 | 1107-1079 |
| טוֹבּה | 1123-1107 | 1156-1103 |
| סוּטוֹקוּ | 1142-1123 | 1164-1119 |
| קונואה | 1155-1142 | 1155-1139 |
| גו-שירקאווה | 1158-1155 | 1192-1127 |
| ניג'ו | 1165-1158 | 1165-1143 |
| רוֹקוּג'וֹ | 1168-1165 | 1176-1164 |
| טאקאקורה | 1180-1168 | 1181-1161 |
| אנטוֹקוּ | 1185-1180 | 1185-1178 |
| גו-טובה | 1198-1183 | 1239-1180 |
תקופת קמקורה (1339-1198)

| קיסר | שנות שלטון | שנות חייו |
| --- | --- | --- |
| טסוצ'ימיקאדו | 1210-1198 | 1231-1195 |
| ג'וּנטוֹקוּ | 1221-1210 | 1242-1197 |
| צ'וּקיוֹ | 1221 | 1234-1218 |
| גו-הוריקאוואה | 1232-1221 | 1234-1212 |
| שיג'ו | 1242-1232 | 1242-1197 |
| גו-סאגה | 1246-1242 | 1272-1220 |
| גוֹ-פוּקאקוּסַה | 1260-1246 | 1304-1243 |
| קאמיאמה | 1274-1260 | 1305-1249 |
| גו-אודה | 1287-1274 | 1324-1267 |
| פושימי | 1298-1287 | 1317-1265 |
| גו-פושימי | 1301-1298 | 1336-1288 |
| גו-ניג'ו | 1308-1301 | 1308-1285 |
| האנאזונו | 1318-1308 | 1348-1297 |
| גו-דאיגו | 1339-1318 | 1339-1288 |
תקופת אשיקאגה (1611-1339)

| קיסר | שנות שלטון | שנות חייו |
| --- | --- | --- |
| גו-מוראקאמי | 1368-1339 | 1368-1328 |
| צ'וקאי | 1383-1368 | 1394-1343 |
| גו-קאמיאמה | 1392-1383 | 1424-? |
תקופת אשיקאגה (1611-1339) > קיסרי החצר הצפונית (1611-1331)

| קיסר | שנות שלטון | שנות חייו |
| --- | --- | --- |
| נציב אשיקאגה 1 - קוגון | 1333-1331 | 1364-1313 |
| נציב אשיקאגה 2 - קומיו | 1348-1336 | 1380-1322 |
| נציב אשיקאגה 3 - סוּקוֹ | 1351-1348 | 1398-1334 |
| נציב אשיקאגה 4 - גו-קוגון | 1374-1338 | 1371-1352 |
| נציב אשיקאגה 5 - גו-אניו | 1393-1359 | 1382-1371 |
| גו-קוֹמאטסוּ | 1412-1392 | 1433-1377 |
| שוקו | 1428-1412 | 1428-1401 |
| גו-האנאזונו | 1464-1428 | 1471-1419 |
| גו-טסוצ'ימיקאדו | 1500-1464 | 1500-1442 |
| גו-קאשיוואבארה | 1526-1500 | 1526-1464 |
| גו-נארה | 1557-1526 | 1557-1497 |
| אוגימאצ'י | 1586-1557 | 1617-1572 |
| גו-יוזי | 1611-1586 | 1617-1572. |
תקופת אדו (1867-1611)

| קיסר | שנות שלטון | שנות חייו |
| --- | --- | --- |
| גו-מיזוּנוֹ | 1629-1611 | 1680-1596 |
| מֶאישוֹ | 1643-1629 | 1696-1624 |
| גו-קומיו | 1654-1643 | 1654-1633 |
| גו-סאי | 1663-1655 | 1685-1637 |
| רֶאיגֶן | 1687-1663 | 1732-1654 |
| היגאשיאמה | 1709-1687 | 1709-1675 |
| נאקאמיקאדו | 1735-1709 | 1737-1702 |
| סאקוראמאצ'י | 1747-1735 | 1750-1720 |
| מומוזונו | 1762-1747 | 1762-1741 |
| גו-סאקוראמאצ'י | 1771-1762 | 1813-1740 |
| גו-מומוזונו | 1779-1771 | 1779-1758 |
| קוֹקאקוּ | 1817-1780 | 1840-1771 |
| נינקו | 1846-1817 | 1846-1800 |
| קומֶיי | 1867-1846 | 1867-1831 |
יפן המודרנית (1867 עד היום)

| קיסר | שנות שלטון | שנות חייו |
| --- | --- | --- |
| מוצוהיטו (נקרא ביפן "הקיסר מייג'י") | 1912-1867 | 1912-1852 |
| יושיהיטו (נקרא ביפן "הקיסר טאישו") | 1926-1912 | 1926-1879 |
| הירוהיטו (נקרא ביפן "הקיסר שוֹוה") | 1989-1926 | 1989-1901 |
| אקיהיטו (תקופת שלטונו נקראת הֶייסֶי) | 2019-1989 | 1933-הווה |
| נארוהיטו (הקיסר המכהן ) | 2019 ועד היום | 1960-הווה |
ראשתנים ננסיים

| ראשתנים ננסיים |
| --- | --- |
 קוגיה גמדית
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: לווייתנאים
תת־סדרה:: לווייתני שיניים
על־משפחה:: דמויי ראשתן
משפחה:: ראשתנים ננסיים
סוג:: ראשתן ננסי
שם מדעי
 Kogiidae ‏גיל, 1871

ראשתנים ננסיים (שם מדעי: Kogiidae) היא משפחה בסדרת הלווייתנאים. היא כוללת סוג יחיד, ראשתן ננסי או קוגיה (Kogia), המכיל שני מינים:
קוגיה גמדית (Kogia sima)
קוגיה ננסית (Kogia breviceps)
הראשתניים הננסיים חולקים מעט מן המשותף מהראשתן גדול-הראש: הם קטנים הרבה יותר ממנו, נחיר הנשימה שלהם לא נמצא בחלק הקדמי של הראש כמו לראשתן, ונושאים רק דמיון קל אליו. יש להם ראשים קטנים, קהים ומרובעים מעט, ולסתות נמוכות שנתמכות מלמעלה (כמו לראשתן גדול-הראש עצמו). מבנה הגולגולת הוא מאוד מוזר: האזור עבור הפנים הוא אסימטרי ודומה לזה של הראשתן גדול-הראש, אבל הרבה יותר קצר.
ריקודי התה (להט"ב)

ריקודי התה (באנגלית: Tea dances) היו אירועים תרבותיים לרווקים הומוסקסואליים שאורגנו בימי ראשון אחר הצהריים בניו יורק בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20. הריקודים המקוריים כללו שתיית תה. השם מרמז לריקודי התה (אנ') המסורתיים באנגליה.
היסטוריה

עד אמצע שנות ה-60 של המאה ה-20, לא היה חוקי למכור אלכוהול להומואים, ומשטרת ניו יורק הייתה עורכת פשיטות על מפעלים המשרתים אותם. לפיכך, הומוסקסואלים באזור החלו לקיים את הטי דאנס מחוץ לעיר כמקום חלופי לפגישה בימי ראשון אחר הצהריים (בעיקר בפייר איילנד, צ'רי גרוב (אנ'), פייר איילנד פיינס (אנ')). מאחר שהגישו תה ולא אלכוהול, האירועים לא עברו על החוק. מאחר שאירועים אלו נערכו אחר הצהריים, המשתתפים יכלו לתפוס מעבורת ולחזור הביתה ולהיות מוכנים לעבודה ביום שני בבוקר.
ריקודי תה התפשטו מעבר לניו יורק ואפילו התקיימו בשנות ה-90 של המאה ה-20, בין היתר גם במיאמי, פורט לודרדייל, פרובינסטאון (אנ')‏, לוס אנג'לס וסן פרנסיסקו.
ככל שההומוסקסואליות התקבלה על ידי החברה, ולא הייתה מנוגדת לחוק, ריקודי התה התחלו להתקיים בגיי ברים, ובמועדוני סירקואיט פארטי, וכן עדיין מתקיימים במספר יעדי חופשה הומוסקסואלים, כגון פייר איילנד.
ראו גם

בית מולי
הערות שוליים

↑  "Tea Dance Isn't What You Think - It's Actually Way Cooler". Cincinnati Refined. Sinclair Broadcast Group. 2018-07-10. ארכיון מ-2021-08-22. נבדק ב-2021-03-24.
1 2  Spataro, Joanne (2018-04-23). "The Tea Dance Is Part of NYC's LGBTQ Living History". Vice (באנגלית). ארכיון מ-2022-10-15. נבדק ב-2020-04-12.
↑  "StackPath". citybeat.com. ארכיון מ-2021-08-22. נבדק ב-2021-03-24.
1 2 3  "The Very Gay and Interesting History of the Almost Lost Tradition of the Sunday Tea Dance". Back2Stonewall (באנגלית אמריקאית). 2019-05-26. ארכיון מ-2020-04-12. נבדק ב-2020-04-12.
↑  Huff, Rebecca (2018-10-30). "Cincinnati is reviving the lost tradition of gay tea dances for a new generation". LGBTQ Nation. ארכיון מ-2020-04-12. נבדק ב-2020-04-12.
↑  "TEA TIME IN MIAMI'S SOUTH BEACH A MIGRATING SOCIAL PHENOMENON". Chicago Tribune (באנגלית). ארכיון מ-2022-02-02. נבדק ב-2022-02-02.
↑  "GRAND GOODBYE MARLIN BEACH RESORT CLOSING DRAWS THOUSANDS". Sun Sentinel (באנגלית). ארכיון מ-2022-02-02. נבדק ב-2022-02-02.
↑  "Bulletin: Remembering the Boatslip Tea Dances of the 1980s (August 2019) | The History Project". historyproject.org. ארכיון מ-2022-02-02. נבדק ב-2022-02-02.
קרקס קורל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  79°54′S 155°57′E﻿ / ﻿79.9°S 155.95°E﻿ / -79.9; 155.95
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרקס קורל(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרקס קורל
 
קרקס קורל (באנגלית: Corell Cirque) הוא קרקס קרחוני גדול, בחלק הדרומי של הרי דרווין, בארץ אואטס שבאנטארקטיקה.
הקרקס ממוקם בין קרקס הארווי לבין מצוק דנקן.
הקרקס ממוקם בקצה המזרחי של מפלי הקרח פרבל.
קרח מכיפת הקרח רמת מידנייט זורם דרך קרקס קורל ונשפך אל קרחון הת'רטון.
קשת (כף רגל)

ערך זה עוסק בצורת כף הרגל. אם התכוונתם לערך אחר, ראו .
| --- | --- |

סוליית כף רגל הנראית כקשת.
 שיוך:  סוליה (איבר) 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (360) 
 
קשת כף הרגל היא הצורה הנפוצה והבריאה של סוליית כף הרגל האנושית, שנראית כקשת. הסוליה מקבלת את צורה זו על ידי עצמות המסרק ועצמות שורש הרגל, נתמכת ברצועות ובגידים, ומאפשרת לכף הרגל להחזיק את משקל הגוף בתנוחה זקופה בצורה אופטימלית.
כף רגל שאינה בצורת קשת, אלא היא שטוחה נחשבת לבעיה רפואית הנקראת "פלטפוס".
מבנה

ניתן לחלק את אורך כף הרגל לשני סוגי קשתות: קשת מדיאלית וקשת לטראלית.
מבנה > הקשת המדיאלית

הקשת המדיאלית, או הקשת הפנימית, מורכבת מעצם הקלקנאוס, מעצם הטאלוס ומעצם הנביקולר. היא נחשבת לקשת רכה וגמישה, בעלת יכולת התאמה למשטחים. לקשת המדיאלית תפקיד חשוב בשלב הבלימה במהלך השלב הראשון של הדריכה, וגמישותה מאפשרת לכף הרגל לשמש כבולם זעזועים בשלב זה.
הקשת המדיאלית המשמשת כבולם זעזועים בשלב הדריכה הראשון, סופגת את האנרגיה, נמתחת, ובשלב הדריכה הסופי (שלב ההאצה) מנצלת אנרגיה זו ליצירת תאוצה, ולניצול אנרגטי יעיל של כף הרגל במחזור ההליכה. לקשת המדיאלית גם תפקיד חשוב בהתאמה למשטחים, גמישותה הרבה בעיקר בסוף שלב של הדריכה הראשונית, מאפשרת לכף הרגל התאמה למגוון רחב של משטחי דריכה ואחיזה בהם.
מבנה > הקשת הלטראלית

הקשת הלטראלית או הקשת החיצונית, מורכבת מהעצמות: קלקנאוס, טאלוס, קובואיד ושתי עצמות המטטרסוס החיצוניות. היא נחשבת לקשת קשיחה מאוד ויציבה. לקשת החיצונית, בשל קשיחותה, תפקיד חשוב בהעברת הכח לקדמת הקרסול, בשלב הדריכה הסופי, משמשת כמנוף ארוך, המעביר את המומנטים לקדמת כף הרגל.
שלד של כף הרגל, מבט מדיאלי.
מבט לטראלי.
רוליפלקס

רוליפלקס 2.8F
רוליפלקס (Rolleiflex) הוא שמן המסחרי של מגוון דגמי מצלמות מתוצרת החברה הגרמנית רולי (Rollei) המיועדות בעיקר לצלמים מקצועיים. לעיתים קרובות השם רוליפלקס מתייחס לסדרת דגמי היוקרה של מצלמת רפלקס כפולת עדשות (באנגלית: twin lens reflex, ר"ת TLR) בפורמט בינוני מתוצרת רולי. אולם תחת הלוגו של רוליפלקס יוצר אף מגוון של מצלמות אחרות, בהן כפולות עדשה, בעלות עדשה בודדה (SLR), בפורמט בינוני, ב-35 מ"מ ובפורמט דיגיטלי.
מצלמות רוליפלקס כפולות עדשה נודעו בזכות ממדיהן הקטנים, היותן קלות משקל, עמידות לפגיעה, מבנה מכני פשוט, ועיניות הצצה נוחות. העדשות במצלמות באיכות מעולה ומיוצרות על ידי חברות זייס (75 מ"מ, צמצם 3.5) ושניידר (80 מ"מ, צמצם 2.8). מצלמות אלה נעשו אהודות מאוד בקרב צלמים וקמו להן חיקויים רבים.
קשת (כתב עת)

| --- | --- |
פרסומת של "קשת" בצורת סימנייה אשר הופצה בתוך ספרים של הוצאת עם הספר בשנים 1958 - 1959
פרסומת של "קשת" בצורת סימנייה אשר הופצה בתוך ספרים של הוצאת עם הספר בשנים 1958 - 1959
 תדירות:  רבעון
 עורך ראשי:  אהרן אמיר 
 שפה:  עברית 
 מדינה:  ישראל 
 ISSN:  0023-0715
 
קשת: רבעון לספרות עיון וביקורת היה כתב עת שיצא לאור בעריכת המתרגם והמשורר אהרן אמיר משנת 1958 עד שנת 1977. קשת החדשה, בעריכת אמיר, יצא לאור כרבעון משנת 1998 ונסגר בשנת 2008, בעקבות פטירתו של אמיר.
על פי עורכיו, "קשת" נועד לסייע להתחדשות הספרות העברית, מתוך ההשקפה שיש לפתוח חלון בעיקר לספרות המערב ואירופה אך גם לספרות העולם בכלל. החידוש העיקרי של "קשת" היה במתן חשיבות רבה לז'אנרים נוספים, לבד מהשירה והסיפורת. כתב העת טיפח את המסה העברית וכן פרסם ראיונות מקיפים ומקוריים עם יוצרים ורבי שיח.
בקשת, התגלו וטופחו עשרות משוררים וסופרים. בניגוד לרוב כתבי העת, שנטו לתפיסה סוציאליסטית, על אף נטיותיו הכנעניות של העורך, כתב העת לא היה קשור בהתחייבות פוליטית מגבילה, והמשתתפים בגיליונותיו באו מכל כיווני המחשבה והיצירה בארץ. חוברות מיוחדות של "קשת" הוקדשו לספרויות זרות. ב-1975, לאחר תום שמונה עשרה שנה של הופעה רצופה החליט אמיר לסגור את שעריו של כתב העת, מתוך הבנה ותחושה של מיצוי.
קשת החדשה

לכבוד מלאת ארבעים שנה ליסוד כתב העת, ב-1998, יצאה לאור חוברת מיוחדת. לאחר מכן, החליט אמיר להמשיך במפעלו, וכתב העת במתכונתו החדשה "קשת החדשה" החל להופיע כרבעון באורח סדיר, עד למותו של אמיר בשנת 2008. לאחר מכן, החליטו חברי המערכת שלא להמשיך בפרסום כתב העת.
חברי המערכת של קשת החדשה היו יהושע קנז, עליזה ציגלר, אשר רייך, פרופ' דוד ויטל, פרופ' אמנון רובינשטיין, ש. שפרה, אסף ענברי ואהרן אפלפלד.
בשנת 2013 הוציא בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה מהדורה מחודשת של קשת - קולנוע משנת 1968. בנוסף יזם בית הספר כתב עת חדש בשם  "קשת קולנוע", בהשראת כתב העת המקורי.
הוצאה לאור

קשת המקורית ראתה אור באמצעות "עם הספר", הוצאה לאור שייסד דב ליפץ, אביו של אהרון אמיר. 
קשת החדשה ראתה אור באמצעות "ספרות עכשיו".
הערות שוליים

↑  רנן שור, ‏עברית, קולנוע, נעורים, באתר "אלכסון", 17 באוקטובר 2013.
↑  נירית אנדרמן, הוכרז כתב עת חדש לקולנוע, באתר הארץ, 17 באוקטובר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293370105171  VIAF: 258300230   WorldCat (עם VIAF): 258300230 
עטיפת הגיליון הראשון של "קשת החדשה"
ראלף בראון

| --- | --- |

ראלף בראון, מרץ 2009
 לידה:  18 ביוני 1957 (בן 67) קיימברידג', הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Ralph William John Brown 
 סוגה מועדפת:  דרמה, סרט קומדיה, מותחן 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1982 
 מקום לימודים:  בית הספר לכלכלה של לונדון  Priory School 
 בן או בת זוג:  Jenny Jules (1992–?) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ראלף ויליאם ג'ון בראון (באנגלית: Ralph William John Brown; נולד ב-18 ביוני 1957) הוא שחקן ומחבר אנגלי. הוא מוכר מהופעותיו בתפקיד דני סוחר הסמים בסרט "וית'נייל ואני", בדמות המאבטח אהרון ב"הנוסע השמיני 3", הדי ג'יי בוב סילבר בסרט "רדיו רוק", בדמות דל פרסטון בסרט "עולמו של ויין 2", וכן ריק אולי בסרט "מלחמת הכוכבים - פרק 1: אימת הפנטום". בראון זכה בפרס סמואל בקט על המחזה "Sanctuary" שכתב ב-1987 עבור "Joint Stock Theatre Company". ב-2001 זכה בפרסים בפסטיבל הסרטים רדיאנס ובפסטיבל הסרטים סאפורו על התסריט שכתב לסרט הבריטי "New Year's Day".
ביוגרפיה

בראון נולד בקיימברידג' שבאנגליה להת'ר ר' וג'ון פ' ו' בראון. עד גיל שבע חי בפורטסמות' ואחר כך עברה המשפחה למזרח סאסקס, שם למד בבית הספר "Lewes Priory School". ב-1979 קיבל תואר במשפטים מבית הספר "London School of Economics and Political Science".
ביוגרפיה > קריירה > קולנוע

בקולנוע שיחק בראון בתפקיד החבר של דיל בסרט זוכה האוסקר "משחק הדמעות", בדמות דני סוחר הסמים בסרט "וית'נייל ואני", בתפקיד רוני ביגס משוד הרכבת הגדול בבריטניה בסרט "Buster", בדמות דל פרסטון בסרט ""עולמו של ויין 2", מורה ושחקן רוגבי ליג בסרט "הימור בין חברים", מר ברטון בסרט "משחק מכור", סרג'נט מייג'ור האריס בסרטו של פול שרדר "Dominion: Prequel to the Exorcist", ומר קולינס לצדו של וסלי סנייפס בסרט "חוזה להרוג". ב-1995 הופיע בראון בסרטו האפי של סטיבן ספילברג "אמיסטאד". ב-2007 שיחק בסרט הבריטי העצמאי "Caught in the Act". ב-2009 כיכב בראון בסרט "רדיו רוק", שכתב וביים ריצ'רד קרטיס, בדמות הדי ג'יי בוב סילבר. עוד ב-2009 הופיע בסרט "Huge" בבימויו של בן מילר. ב-2010 שיחק בסרט "The Kid" בבימויו של ניק מורן. הקומדיה הבולגרית "Mission: London" יצאה לאקרנים בסופיה ב-13 באפריל 2010. עוד ב-2010 שיחק בסרט "Sus" בבימויו של רוברט הית', בסרט "להרוג את בונו" ובסרט "גאות אפלה" שצולם בקייפטאון. ב-2011 השתתף לצדם של גבריאל ביירן ושארלוט רמפלינג בסרט "I, Anna", וב-2012 שיחק בסרט "צלף בבניין". ב-2013 הופיע בסרט "ג'ק צייד הענקים" בבימויו של בריאן סינגר, וב"סטוקר" שצולם בנאשוויל בבימויו של פארק צ'אן-ווק. ב-2016 הופיע בסרט "בני ערובה" (אנ') בבימויו של סקוט מאן.
ביוגרפיה > קריירה > טלוויזיה

בין שאר הופעותיו בטלוויזיה שיחק בראון ב-1995 במיני-סדרה "קריוקי" של דניס פוטר, גילם את הנסיך ג'ון בעיבוד לרומן "אייבנהו" מאת סר וולטר סקוט, הופיע בתפקיד ג'ון גדס בסדרת הדרמה הפוסט-אפוקליפטית "The Last Train" של ITV, הופיע בדמות השוטר וינרסגיל בסדרה "עיר מקלט" של ערוץ 4 / שואוטיים, ושיחק בתפקיד ראש הכנופיה "מיאמי וייס" בסדרת הטלוויזיה "לוק, סטוק..." משנת 2000.
ב-2005 הופיע בראון בתפקיד בארני באופרת הסבון "קורוניישן סטריט", ולצדה של ג'וליה דייוויס בסיטקום "נומי נומי". ב-2007 שיחק בשני הפרקים האחרונים של הסדרה "חיים על מאדים" בדמות פרנק מורגן, רב פקד בעלילה שמתרחשת ב-1973, והמנתח של סם (ג'ון סים) בקו העלילה משנת 2006.
בראון גילם את אבא של שרה סולימני בסיטקום "הוא והיא" שעלה ב-2010 ונמשך עד 2014. החלק האחרון של הסדרה "החתונה" זכתה בפרס באפט"א. ב-2012 הופיע בראון בסדרה "המפקח ג'ורג' ג'נטלי" בכיכובו של מרטין שו, במיני-סדרה "The Poison Tree" של ITV, ובסדרה הקומית "החקיין". ב-2013 השתתף בסרט על מרווין גיי "Sexual Healing" שביים ג'וליאן טמפל, ועבד בווילנה על הסדרה "The Assets" של רשת ABC. ב-2014 השתתף בסדרה "בבילון" של C4 ובסדרה "אלמנטרי" של רשת CBS. בהמשך השתתף בסדרה "המרגלים של וושינגטון" של AMC בתפקיד גנרל סר הנרי קלינטון, וגילם את יוהאן פנהוף (דוקטור פאוסטוס) בסדרה "הסוכנת קרטר" של מארוול. ב-2013 החל להופיע בסדרה "הרשימה השחורה".
ב-2015 שיחק בראון בכל עשרת הפרקים של הסדרה "זהות נרדפת" יחד עם שון בין, איתו עבד בדרמה "Extremely Dangerous". ב-2016 חז לפראג לצילומי הסרט "Genius: Einstein" של קן בילר עבור ערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק. הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים טריבקה באפריל 2017.
ביוני 2016 שיחק בראון בתפקיד בוב קליי בסרט "Reg" של ה-BBC.
בשנת 2017 שיחק בתפקיד מקס פלאנק במיני-סדרה הביוגרפית גאון ששודרה בנשיונל ג'יאוגרפיק.
ביוגרפיה > קריירה > תיאטרון

בשנים הראשונות בקריירה עבד בראון עם להקת התיאטרון "Moving Parts Theatre Company". ג'ון גודבר עיבד את "תפוז מכני" עבור "Man In The Moon". בהמשך הופיע בראון במחזה "West" שכתב וביים סטיבן ברקוף בתיאטרון דונמר. עוד שיחק במחזה "Panic", ב-"Earwig" מאת פאולה מילנה ובתפקיד הראשי במחזה "מקבת'". כעשרים שנה אחר כך חזר להופיע בתיאטרון בוש במחזה "The Dysfunkshonalz" מאת מייק פאקר.
ב-1987 כתב בראון את המחזה "Sanctuary" עבור להקת התיאטרון Joint Stock Theatre Company, שהוצג בסיבוב הופעות וזכה בפרס סמואל בקט למחזה הראשון הטוב ביותר.
ביוגרפיה > כתיבה

בראון כתב שני מחזות, שניהם מחזות זמר בסגנון ראפ. הראשון "Sanctuary" עבור Joint Stock Theatre Company (זכה בפרס סמואל בקט ב-1987) ועובד לתיאטרון בוושינגטון הבירה בשם "Sanctuary D.C." בהפקת No-Neck Monsters Theatre Company, והיה מועמד ב-1988 לפרס הלן הייז. המחזה השני "The House That Crack Built" מעולם לא הוצג.
בראון כתב את התסריט לסרט "New Year's Day" שביים סורי קרישנמה ב-1999 ויצא לאקרנים ב-2001. הסרט הוקרן בפסטיבל סאנדנס וזכה בפרס בפסטיבל הסרטים ריינדנס, ובפסטיבל הסרטים סאפורו.
עוד כתב בראון תסריטים לסרטים שנזנחו "Red Light Runners", כ"High Times" ו-"In God's Footsteps".
ביוגרפיה > חיים אישיים

ב-1992 התחתן בראון עם השחקנית ג'ני ג'ולס. הוא חבר בלהקת "נערי החוף של ברייטון", מחווה ללהקת הביץ' בויז, הממוקמת בברייטון.
הערות שוליים

1 2  "Ralph Brown Biography (1957–)". filmreference.com.
↑  "BBC One: Reg". BBC Online. נבדק ב-7 ביוני 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810591114105606  BNE: XX4907324  GND: 142299553  ISNI: 0000 0001 1499 6839  LCCN: n2008055480  MusicBrainz: 43a91b17-2ef4-47d0-9257-7c86b83d691a  NKC: xx0172500  VIAF: 162839893   WorldCat (עם VIAF): 162839893
רב-גביש

מבנה הגרעינים בתמונת מטלוגרפיה של פליז
רב-גביש הוא חומר מוצק המורכב ממספר רב של גבישים קטנים, בגדלים ובכיוונים שונים. מרבית המתכות והקרמיקות הן רב-גבישים, לדוגמה ברזל, זהב, גרפיט.
בהנדסת חומרים הגבישים הקטנים נקראים גרעינים, גבישונים או קריסטליטים.
מבנה הגבישים משפיע באופן חזק על תכונות החומר. ככלל אצבע, חומר בעל גבישים קטנים יותר יהיה חזק יותר, ולעומתו חומר בעל גבישים גדולים יותר יהיה קשה יותר ופריך יותר.
כיוון הגבישים יכול להיות אקראי, אך גם מכוון, למשל כתוצאה מתהליך ערגול. רב-גביש של חומר שקוף למעבר אור יכול להיות לא שקוף, אלא חלבי, כמו במקרה של אלומינה. תופעה זו נגרמת כתוצאה מהעובדה שאלומינה היא חומר בעל שבירה כפולה, כלומר הכיוון של הגביש משפיע על זוויות שבירת האור, והגבישונים המתחברים בזוויות שונות ואקראיות שוברים את האור כך שהחומר אינו שקוף.
חומרים מסוימים בטבע נמצאים בצורת גביש יחיד: אבני חן הן קרמיקות מגביש יחיד, לדוגמה יהלום ואודם, ובתעשייה מגדלים גבישים יחידים, כמו פרוסות סיליקון למעבדי מחשבים.
ראו גם

גביש
צורות של גבישים
קריסטלוגרפיה
מטלוגרפיה
ראודי גיינס

אמברוז "ראודי" גיינס הרביעי (באנגלית: Ambrose ("Rowdy") Gaines IV; נולד ב-17 בפברואר 1959) הוא שחיין עבר אמריקאי. הוא אלוף אולימפי, אלוף עולם ושיאן עולם שהתמחה במשחי החתירה הקצרים.
ביוגרפיה

גיינס נולד בווינטר הייבן, פלורידה. הוא למד בתיכון המקומי וינטר הייבן וזכה למלגת לימודים לאוניברסיטת אובורן, אלבמה. במסגרת האוניברסיטה הוא זכה 5 פעמים להיות אלוף ה-NCAA תחת הדרכתו של המאמן הראשי ריצ'רד קוויק מאמן נבחרת ארצות הברית ל-6 אולימפיאדות.
לראשונה השתתף גיינס באליפות העולם בשחייה שנערכה במערב ברלין בשנת 1978. הוא זכה בשתי מדליות זהב במשחי השליחים 4x100 מטר חופשי בשיא עולם חדש בתוצאה של 3:19.74 דקות לפני מערב גרמניה (3:26.65 דקות) ושוודיה (3:26.95 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בשיא עולם נוסף של 7:20.82 דקות לפני ברית המועצות (7:28.41 דקות) ומערב גרמניה (7:33.29 דקות). במשחה ל-200 מטר חופשי הוא זכה במדליית כסף בתוצאה של 1:51.10 דקות, אחרי בן ארצו בילי פורסטר 1:51.02 דקות ולפני סרגיי קופליאקוב מברית המועצות שקבע שיא אירופה חדש של 1:51.33 דקות.
בשנת 1979 במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בסן חואן, פוארטו ריקו גיינס זכה ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי ובשני משחי שליחים 4x100 מטר חופשי, ו-4x200 מטר חופשי.
ההכנות לאולימפיאדת מוסקבה (1980) היו מעולות, הוא קבע באפריל שני שיאי עולם חדשים אחד במשחה ל-50 מטר חופשי 22.96 שניות וכך היה לשחיין הראשון בהיסטוריה שיורד מגבול 23 שניות. השיא העולמי השני היה במשחה ל-200 מטר חופשי 1:49.16 שניות. רק החרם האמריקאי על המשחקים האולימפיים בגלל הפלישה הסובייטית לאפגניסטן מנע ממנו להתמודד על חמש מדליות זהב אולימפיות (שתיים אישיות) כמועמד מוביל בכולן.
שנה מאוחר יותר באפריל 1981 שיפר גיינס את השיא העולמי במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי 49.36 שניות. לאחר סיום לימודי התואר הראשון אותה שנה הוא הפסיק לשחות למספר חודשים, אך לאחר לחץ מצד אביו המשיך באימוניו בדרך לאולימפיאדה נוספת.
במבחנים לאליפות העולם בשחייה קבע גיינס שיא עולם חדש במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:48.93 דקות והיה לשחיין הראשון שיורד מגבול של 1:49.0 דקות. בתחרות עצמה שנערכה בגואיאקיל, אקוודור בשנת 1982 לא הצליח גיינס לממש את הישגיו כשיאן עולם וזכה בשתי מדליות כסף במשחים האישיים ובשלוש מדליות זהב במשחי השליחים. במשחה ל-100 מטר חופשי קבע תוצאה של 50.21 אחרי המזרח גרמני ירג וויט. במשחה ל-200 מטר חופשי שחה זמן של 1:49.92 דקות, שנייה שלמה לאט משיאו האישי, אחרי המערב גרמני מיכאל גרוס (1:49.84 דקות). במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי הרביעייה האמריקאית קבעה שיא עולם חדש 3:19.26 לפני ברית המועצות (3:21.78 דקות) ושוודיה (3:22.15 דקות). במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי 7:21.09 דקות לפני ברית המועצות (7:24.91 דקות) ומערב גרמניה (7:25.46 דקות). במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב הרביעייה האמריקאית קבעה שיא עולם חדש בתוצאה של 3:40.84 לפני ברית המועצות (3:42.86 דקות) ומערב גרמניה (3:44.78 דקות).
בשנת 1983 במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בקראקס, ונצואלה זכה גיינס ב-4 מדליות זהב במשחה ל-100 מטר חופשי ובשלושת משחי השליחים. במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב קבעו האמריקאים שיא עולם חדש של 3:40.42 דקות וכן במדליית ארד במשחה ל-200 מטר חופשי (ברוס הייז זכה במדליית זהב).
ביוגרפיה > אולימפיאדת השיא

באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) זכה גיינס בשלוש מדליות זהב אולימפיות במשחה ל-100 מטר חופשי בזינוק מהיר (שנוי במחלוקת) הוא קבע שיא אולימפי חדש של 49.80 שניות לפני מרק סטוקוול מאוסטרליה (50.24 שניות) ופר יוהנסון משוודיה (50.31 שניות). במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי קבעה הרביעייה האמריקאית שיא עולם חדש בתוצאה של 3:19.03 דקות לפני אוסטרליה (3:19.68 דקות) ושוודיה (3:22.69 דקות). במשחה זה קבע גיינס את הזמן המהיר בהיסטוריה ב"זינוק שליחים" 48.93 שניות. במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב יחד עם ריק קארי, סטיב לנדקוויסט ופאבלו מוראלס הם קבעו שיא עולם חדש בזמן של 3:39.30 דקות, לפני קנדה (3:43.23 דקות) ואוסטרליה (3:43.25 דקות). במשחה זה כשחיין ראשון קבע קארי שיא אולימפי חדש בתוצאה של 55.41 שניות.
בשנת 1991 סבל גיינס משיתוק כתוצאה של תסמונת גייאן-בארה. לאחר חודשיים של אשפוז בבית חולים הוא החלים לחלוטין והחליט לחזור לשחייה תחרותי למרות שכבר פרש ממנה. בגיל 35 הוא התאמן למבחנים לאולימפיאדת אטלנטה (1996) אך החליט שלא להשתתף בהם. בסופו של דבר הוא היה פרשן של NBC למשחקים האולימפיים.
תארים

בשנת 1980 זכה גיינס בתואר שחיין השנה בעולם.
בסך הכל קבע גיינס 11 שיאי עולם 4 מהם במשחים אישיים. הוא זכה ב-17 תוארי אליפות ארצות הברית וכן ב-8 תוארי NCAA.
בשנת 1995 זכה גיינס להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
ראו גם

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
התפתחות שיא העולם במשחה ל-50 מטר חופשי
התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר חופשי
התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר חופשי