stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוניברסיטת אל-קרוויין
היסטוריה

אוניברסיטת אל-קרוויין נוסדה כמדרסה ב-859 על ידי פאטימה מוחמד אל-פהרי, בתו של סוחר עשיר בשם מוחמד אל-פהרי. משפחת אל-פהרי היגרה מקירואן (ומכאן שמו של המסגד) שבתוניסיה לפאס בתחילת המאה ה-9, והצטרפה לקהילה של מהגרים אחרים מקירואן שהתיישבו במחוז המערבי של העיר. פאטימה ואחותה מרים, שתיהן משכילות, ירשו סכום כסף גדול מאביהן. פאטימה נשבעה להשקיע את כל חלקה מהירושה בבניית מסגד מתאים לקהילה שלה. בנוסף למקום תפילה, המסגד התפתח עד מהרה כמקום ללימודים גבוהים - במרכזם לימודים אסלאמים, קוראן וחדית', אך גם דקדוק, רטוריקה, לוגיקה, רפואה, מתמטיקה ואסטרונומיה.
כמו מוסדות מדרסה אחרים בעולם המוסלמי בימי הביניים, אל-קרוויין הייתה שונה בדרך ניהולה ממודל האוניברסיטה האירופאי שנוסד מעט מאוחר יותר. ההיסטוריון ג'ורג' מקדיסי שערך השוואה בין מוסד המדרסה המוסלמי בימי הביניים לבין מוסד האוניברסיטה המערבי הצביע על מספר הבדלים ביניהם. לדבריו, בעוד שהאוניברסיטה היא ארגון היררכי, ריכוזי ופורמלי, ובעוד האוניברסיטאות הראשונות היו נתונה לפיקוח צמוד מצד המלוכה והכנסייה, המדרסות באותה תקופה היו חופשיות מפיקוח של הח'ליפות. מוסד המדרסה בימי הביניים לא עבד על בסיס תוכנית לימודים פורמלית, אלא על בסיס הנחיה אישית של התלמיד על ידי המרצה שלו. עם זאת, בדומה לאוניברסיטה המדרסה שימשה כמרכז ללימודים גבוהים, ועל פי מקור אחד למדו באל-קרוויין במאה ה-14 למעלה מ-8000 תלמידים. לכן נחשב המוסד על פי ספר השיאים של גינס למוסד האקדמי העתיק ביותר בעולם שפעיל עד היום.
מבחר גדול של כתבי יד נדירים נשמרו בספרייה שנוסדה באל-קרוויין על ידי סולטאן מריני בשנת 1349. בין כתבי היד היקרים ביותר ששוכנים בה כיום מצויים סירת א-נבי של אבן אסחאק, קובץ חדית' מהעתיקים והקדומים ביותר שנכתב על ידי אל-מלכ וכתב היד המקורי של הספר איברי של אבן ח'לדון.
המדרסה המשיכה לפעול גם לאחר ימי הביניים, והמשיכה להיות מרכז רוחני חשוב של המגרב. החל משנת 1963 קיבלה אל-קרוויין מעמד של אוניברסיטה לאומית של מרוקו. מאז המוסד עבר תהליכי מודרניזציה רבים, ובין השאר ניתן לראשונה היתר לנשים להתקבל ללימודים בו.
המבנה

צורתו הנוכחית של המסגד היא תוצאה של התפתחות היסטורית ארוכה במשך יותר מ-1,000 שנות קיומו. המבנה עבר שיפוצים והרחבות רבות. במקור היה המסגד בגודל של כ-30 מ"ר בלבד עם חצר וארבעה מעברים רוחביים. ההרחבה הראשונה שלו בוצעה ב-956, על ידי עבד א-רחמן השלישי, הח'ליף האומיי של ח'ליפות קורדובה.
ההרחבה הגדולה ביותר בוצעה בשנת 1135 בחסותו של שליט אל-מוראביטון הסולטאן עלי אבן יוסוף, שהורה להוסיף למסגד 18–21 מעברים, והרחיב את המבנה ליותר מ-3,000 מטרים רבועים. בשלב זה קיבל המסגד את מראהו הנוכחי, כולל קשתות ועיטורים של אמנות אנדלוסית גאומטרית וצמחית מרשימה, ביחד עם קליגרפיה כופית.
בנוסף לתפקודה כאוניברסיטה מודרנית באל-קרוויין יש מסגד גדול, מהגדולים בצפון אפריקה, שיכול להכיל יותר מ-20 אלף מתפללים.
ראו גם

דאר אל-מוואקיט
לקריאה נוספת

Henri Terrasse, La mosquée Al-Qaraouiyin à Fès. Avec une étude de Gaston Deverdun sur les inscriptions historique de la mosquée, Paris 1968.
הערות שוליים

1 2  Qarawiyin in Encyclopædia Britannica
1 2  Oldest University in Guinness World Records.
↑  Makdisi, G. "Madrasa and University in the Middle Ages". Studia Islamia 32 (1970), pp. 255-264.
מפת העיר פאס
ניתן ללחוץ על הקישורים לשמות המקומות.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311414505171  PLWABN: 9811269876905606  BnF: cb12221178n (data)  GND: 5010783-5  ISNI: 0000 0001 0629 9814  LCCN: n85007820  SUDOC: 027750647  VIAF: 159504309   WorldCat (עם VIAF): 159504309
אידה (אסטרואיד)

| --- | --- |
אידה בתצלום מן הגשושית גלילאו
אידה בתצלום מן הגשושית גלילאו
 כוכב האם
 כוכב אם:  השמש
 מידע כללי
 סוג:  אסטרואיד
 סיווג ספקטרלי:  אסטרואיד טיפוס-S 
 קטגוריה:  אסטרואיד ממשפחת קורוניס
 מיקום:  מערכת השמש הפנימית, חגורת האסטרואידים
 תאריך גילוי:  29 בספטמבר 1884
 מגלה:  יוהאן פאליזה
 על שם:  אידה 
 מקום גילוי:  Vienna Observatory 
 מאפיינים מסלוליים
 משפחת אסטרואידים:  משפחת קורוניס 
 אפואפסיד:  447.4 מיליון ק"מ (2.991 AU)
 פריאפסיד:  408.7 מיליון ק"מ (2.732 AU)
 ציר חצי-ראשי:  2.860765542319875±0.0000000017686 יחידה אסטרונומית
 אקסצנטריות:  0.0452
 זמן הקפה:  4.63 שנים יוליאניות   1,768.136 ימים
 מהירות מסלולית
  ‑ ממוצעת:  0.2036° ק"מ/שנייה
 נטיית מסלול:  1.138°
 מספר ירחים:  1 (דקטיל)
 מאפיינים פיזיים
 ממדים:  59.8 × 25.4 × 18.64 ק"מ
 מסה:  ‎4.2×1016‎  (4.2±0.6) ק"ג
 צפיפות ממוצעת:  2.6 ± 0.5 גרם/סמ"ק
 תאוצת הכובד בקו המשווה:  0.01-0.003 מטר/שנייה2
 זמן סיבוב עצמי:  4.63 שעות או 0.193 ימים
 אלבדו:  0.2383
 בהירות מוחלטת:  10.11 
 טמפרטורה ממוצעת:  200 קלווין
 
אידה (שם מלא: 243 אידה; באנגלית: 243 Aida) הוא אסטרואיד ממשפחת קורוניס שנמצא בחגורת האסטרואידים. התגלה ב-29 בספטמבר 1884 על ידי האסטרונום האוסטרי יוהאן פאליזה ונקרא על-שם הנימפה מהמיתולוגיה היוונית שגידלה את זאוס בכרתים. אידה מקוטלג כאסטרואיד מסוג S, שהוא הנפוץ ביותר בחלק הפנימי של חגורת האסטרואידים, הקרוב למאדים. ב-28 באוגוסט 1993 ביקרה אותו הגשושית גלילאו בדרכה לצדק. היה זה האסטרואיד השני בו ביקרה חללית והראשון שנמצא לו אסטרואיד אחר כלווין טבעי - דקטיל (אנ').
ככל האסטרואידים בחגורה, מסלולו נמצא בין מאדים לצדק. זמן ההקפה הוא 4.84 שנים וזמן הסיבוב 4.63 שעות. קוטרו הממוצע הוא 31.4 ק"מ. הוא מורכב כנראה משני גופים שמימיים הקרויים אזור 1 ואזור 2 וביניהן 'מותן'. צורתו מאורכת ואיננה צורה גאומטרית פשוטה. פניו הן בין המצולקות ביותר במערכת השמש על ידי מכתשים בגדלים וגילאים שונים. משום כך הן מכוסות רגולית בעומק הנע בין 50 ל-100 מטר. הרכב הרגולית הוא סוגי סיליקט: אוליבין ופירוקסן. מכתשים מפגיעות נוספות בעתיד ייווצרו בהכרח על מכתשים קיימים.
ירחו של אידה, דקטיל, התגלה על ידי אן הַרץ', חברה בצוות שבדק את התמונות ששידרה גלילאו. הוא נקרא על שם הדמויות המיתולוגיות היווניות, הדאקטילים (אנ'), ששכנו בהר אידה. מסלולו סביב אידה לא הוגדר במדויק, אך מגבלות פיזיקליות של מסלולו האפשרי אפשרו לקבוע באופן גס את צפיפותו. כך התגלה שהוא חסר מינראלים מתכתיים. דקטיל ואידה חולקים מאפיינים רבים ולכן נראה שיש להם מוצא משותף.
לאור הנתונים מגלילאו, נמדדה המסה של אידה וגדלה ההבנה באשר לגאולוגיה של אסטרואידים מסוג S. מהממצאים אפשר להסיק שאסטרואידים אלה הם המקור למטאוריטים כונדריטיים (מטאוריטים העשויים מסלע ראשוני ולא מפחמן או מתכת).
מכתש פינגאל על אידה שרוחבו הוא 1.5 ק"מ
תמונות מגלילאו במעופה החל מ-5.4 שעות לפני הנקודה הקרובה ביותר לאידה הסובבת על צירה
אוריקטודרומאוס

| אוריקטודרומאוס |
| --- | --- |
 
תקופה
קרטיקון עליון, 95 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי עוף
תת־סדרה:: צרפודה
סוג:: אוריקטודרומאוס
מין:: Oryctodromeus cubicularis
שם מדעי
 Oryctodromeus

אוריקטודרומאוס (שם מדעי: Oryctodromeus; מילולית: "חופר אצני") הוא סוג של דינוזאור אורניתופוד בן למשפחת הפארקוזאוריים שחי באמריקה הצפונית בתור הקרטיקון במשך הקנומן לפני 95 מיליון שנה בקירוב. זהו הדינוזאור דמוי העוף הראשון שפורסם שחי במחילות בדומה למכרסמים.
סוג זה תואר ב-2007 והוא הכיל מין אחד, Oryctodromeus cubicularis. המאובנים שלו התגלו בתצורות בלאקליף (אנ') בדרום מונטנה ובתצורות ויין (אנ') בדרום איידהו. נמצאו מספר שלדים במצב טוב שכללו צעירים ובוגרים שונים.
הדינוזאור היה קרובו של האורודרומיאוס והוא הגיע בבגרותו לאורך של 2.1 מטרים ולמשקל 22 עד 32 ק"ג. הוא היה דו-רגלי בעל גפיים ארוכות וזנב ארוך. מבנה שיניו התאים לאכילת צמחייה.
עדויות על כך שחי במחילות נראות מממצאים של אבן חול בצורת מחילה, בהם השתמרו שלדים של צעירים ובוגרים יחדיו ובתוכה היה משקע של בוץ וחול רך. המחילה גם התאימה לפרופורציות הגוף של הדינוזאור ומעידה על התנהגות של דינוזאור ששכן מחילות, אולי דומות לאלה של צבועון הרעמה או לתוכי ים מודרניים.
אוניברסיטת פואטייה

| --- | --- |

 אוניברסיטה בצרפת
 מוטו:  Des savoirs & des talents 
 תקופת הפעילות:  1431–הווה (כ־593 שנים)
 בעלי תפקידים
 נשיא:  ג'ון פייר ג'סון
 יו"ר:  Virginie Laval 
 סגל:  3,000
 סטודנטים
 :  24,720
 סטודנטים לתואר שלישי:  1,114
 מיקום
 מיקום:  צרפתפואטייה, צרפת
 מדינה:  צרפת צרפת
 קואורדינטות:  46°35′10″N 0°20′38″E﻿ / ﻿46.586111111111°N 0.34388888888889°E﻿ / 46.586111111111; 0.34388888888889
 אתר האוניברסיטה
  (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי אוניברסיטת פואטייה(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי אוניברסיטת פואטייה
 
אוניברסיטת פואטייה (בצרפתית: université de Poitiers) היא אוניברסיטה הנמצאת בעיר פואטייה שבצרפת. האוניברסיטה נבנתה בשנת 1431 שנייה לאוניברסיטת פריז שנוסדה ב-1257. היא חברה בקבוצת קוימברה שמכילה את 40 אוניברסיטאות המחקר הוותיקות באירופה.
היסטוריה

האוניברסיטה נוסדה בשנת 1431 כאשר במסגרת מלחמת מאה השנים המנהיגות הצרפתית נדדה מפריז לפואטייה ובגלל הנאמנות של תושבי החבל, אישר המלך שארך השביעי הקמה של אוניברסיטה בפואטייה. בולה אפיפיורית מה-29 במאי 1431 של האפיפיור אאוגניוס הרביעי אישר את הקמת האוניברסיטה. בהקמתה האוניברסיטה כללה חמש פקולטות: תאולוגיה, חוק אזרחי, חוק קנוני, רפואה ואומנות.
החל מהמאה ה-16, האוניברסיטה משפיעה על חיי התרבות בזכות 4,000 הסטודנטים שהיו בה באותה תקופה. חלק מהסטודנטים האלו הופכים מאוחר יותר למפורסמים: בלזאק, פרנסואה רבלה, רנה דקארט, פרנסיס בייקון ועוד.
האוניברסיטה נסגרה בזמן המהפכה הצרפתית ונפתחה מחדש ב-1796.
מבנה האוניברטיסה

פקולטות מחקריות:
ביורפואה
מדעי החוק והחברה
כלכלה
מדעים מדויקים
בלשנות
אומנות
מדעי הספורט
בית ספר לרפואה ורוקחות.
בית ספר גבוה להנדסה של פואטייה (הנדסת מכונות, הנדסת חומרים, מדעי האנרגיה ואווירונאוטיקה).
הערות שוליים

↑  מספרים מאתר האוניברסיטה
↑  היסטוריה מאתר האוניברסיטה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269364705171  BIBSYS: 96006029  BNE: XX123605  BnF: cb11865756p (data)  GND: 36289-X  ISNI: 0000 0001 2160 6368  LCCN: n79006868  NKC: ko2007396908  NLA: 36107340  RERO: 02-A000192842  SUDOC: 026403765  VIAF: 132382804   WorldCat (עם VIAF): 132382804
אונס בערב הסעודית

האונס בערב הסעודית מוסדר בחוק האסלאמי, השריעה, המהווה את הבסיס למערכת המשפטית של ערב הסעודית (אנ'). לפי החוק האסלאמי, העונש שבית משפט יכול להטיל על האנס עשוי לנוע בין מלקות להוצאה להורג. עם זאת, אין חוק עונשין בסעודיה, ואין חוק כתוב שמפליל באופן ספציפי אונס או קובע את עונשו. בנוסף, אין איסור על אונס בנישואים.
לפי החוק הנוכחי קיימים מקרים בהם קורבן האונס היא זאת שנענשת ולא האנס, מקרים אילו הם כאשר הקורבן נמצאה בחברתו של האנס תוך כדי שהיא עברה על חוקי הפורדה (אנ') (פרקטיקה דתית וחברתית של הסתגרות נשית ואיסור יציאה מהבית).
חוק השריעה

לערב הסעודית אין קוד פלילי. בעוד מקור החוק העיקרי במדינה הוא השריעה האסלאמית הנגזרת מהקוראן ומהמסורות של מוחמד הכלולות בסונה, איג'מאע, או הסכמה מלומדת על משמעות הקוראן והסונה אשר התפתחה לאחר מותו של מוחמד או חשיבה אנלוגית שהוחלה על עקרונות הקוראן, הסונה והאיג'מאע. שופטים מיישמים את הפרשנות האישית שלהם לשריעה על כל מקרה לגופו (אג'תהאד) ואינם כבולים להחלטות קודמות כלשהן, דבר המוביל לפסקי דין שונים אפילו במקרים שלכאורה זהים.
דיווחים

ארגון Human Rights Watch הבינלאומי חקר את המצב בערב הסעודית, והדוח שלהם הגיע למסקנה שקורבנות האונס מגיעות למשפט ונגזר עליהן עונש כאשר הן מתבטאות בפומבי ומתלוננות על המקרה.
באחד המקרים שנסקרו בדו"ח הוכפל עונשה של הקורבן בגין התבטאות, ובית המשפט הטריד גם את עורך דינה של הקורבן, והרחיק לכת עד לחילוט רישיונו המקצועי.
מוזכר בדו"ח שחוק השריעה, המעניש אנסים, הוא זה המשמש בסיס למערכת המשפטית בערב הסעודית, וכי השריעה אינה מצדיקה עונשם של נשים או גברים כאשר הם קורבן של אונס.
בשנת 2009 דיווח העיתון "סאודי גזט" כי אישה בת 23 ורווקה נידונה לשנת מאסר ו-100 מלקות בגין ניאוף, לאחר שהשופט סירב להאמין שהיא נאנסה. האישה הזו נאנסה באונס קבוצתי, נכנסה להיריון, וניסתה (ללא הצלחה) להפיל את העובר. ההלקאה נדחתה עד לאחר הלידה.
גם גזרי הדין למקרי אונס הם מאוד לא מאוזנים בסעודיה. לדוגמה, בפברואר 2013, מטיף סעודי אנס, עינה ורצח את בתו בת ה-5. הוא נידון לשמונה שנות מאסר, 800 מלקות וקנס של מיליון ריאל (270,000 דולר אמריקאי) שישולם לאמה של הילדה, גרושתו. לעומת זאת, דווח על מקרה של שני אזרחים פקיסטנים שראשם נערף על ידי המדינה לאחר שהורשעו באונס.
בדו"ח צוין כי כללי המשפט הרופפים, כמו גם הראיות הפיזיות, אינם מוצגים או נדחים בשל הלכת 4 העדים בחוק השריעה. עורך הדין עבד אל-עזיז ג'אסם אמר כי החוק השרעי מאפשר לנאשמים להכחיש כל הודאה חתומה, הוא מוסיף כי "חוסר השקיפות בחקירה, במשפט ובגזר הדין, בתוספת הקשיים שיש לעיתונאים לקבל גישה אליהם מובילים. חושך עמוק שבו הכל אפשרי."
דיווחים > פרשת האונס בקטיף

פרשת האונס באזור קטיף היא פרשת אונס קבוצתי מתוקשרת. הקורבנות היו נערה שיעית בת 19 מקטיף (המחוז המזרחי, ערב הסעודית), וידיד שלה, תלמיד תיכון. השניים, שישבו יחד במכונית חונה, נחטפו ונאנסו על ידי שבעה גברים סעודים באמצע 2006. בית משפט השרעי הסעודי גזר על העבריינים עונשים שונים הכוללים 80 עד 1,000 מלקות ועונשי מאסר של עד עשר שנים לארבעה מהם. בית המשפט גם גזר על שני הקורבנות שישה חודשי מאסר ו-90 מלקות כל אחד, בגין "שהות לבד עם אדם שאינו קרוב משפחה" במכונית חונה. בית המשפט לערעורים הכפיל את עונשי הקורבנות בסוף 2007 כעונש על הסיקור התקשורתי הכבד של האירוע בעיתונות הבין-לאומית, בנוגע ליחס לנשים בממלכת ערב הסעודית ושיטות משפט סעודיות. עורך הדין שייצג את האישה, עבד א-רחמן א-לאחם, הואשם בביזיון בית המשפט. קולות במערכת הפוליטית קראו לערוף את ראשו, ורישיון עריכת הדין שלו הושעה בגלל "ששוחח עם התקשורת".
בדצמבר 2007, העניק מלך ערב הסעודית עבדאללה חנינה רשמית לשני הקורבנות, תוך ציון סמכותו האולטימטיבית לשנות את העונשים "בשיקול דעת" בהתאם לטובת הציבור, אם כי החנינה לא שיקפה כל חוסר אמון במערכת המשפט הסעודית או בהגינות פסקי הדין.
הערות שוליים

↑  Brian Kettell, Introduction to Islamic banking and finance, Chichester, U.K. : Wiley, 2011, ISBN 978-0-470-97804-7
↑  Jan Michiel Otto, Inc ebrary, Sharia incorporated [electronic resource : a comparative overview of the legal systems of twelve Muslim countries in past and present], Leiden : Leiden University Press, 2010, ISBN 978-94-006-0017-1
↑  Adnan Shabrawi, Girl gets a year in jail, 100 lashes for adultery, Saudi Gazette, ‏13 בינואר 2011
↑  Rape case brings Saudi laws into focus - TODAY News - TODAY.com, web.archive.org, ‏2013-10-19
↑  Saudi Arabia: Rape Victim Punished for Speaking Out, Human Rights Watch, ‏2007-11-15 (באנגלית)
↑  מלך סעודיה העניק חנינה לקורבן אונס, באתר וואלה, 17 בדצמבר 2007
אוקסייד וניוטרינו

אוקסייד וניוטרינו (באנגלית: Oxide & Neutrino) הוא צמד היפ הופ לונדוני המורכב מ-DJ אוקסייד (אלכס ריברס) ו-MC ניוטרינו (מארק אוסיי-טוטו).
הסינגל הראשון שלהם "Bound 4 Da Reload" הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי במאי 2000. השיר ידוע גם בתור שיר הנושא של סדרת הדרמה Casualty(אנ') ב-BBC. השיר שלהם "Shoot 2 Kill", הושמע בסרטו של סשה ברון כהן "עלי ג'י - הסרט(אנ')".
דיסקוגרפיה

2000: The Solid Sound of the Underground
2001: Execute (הגיע למקום ה-11 בבריטניה)
2002: 2 Stepz Ahead (הגיע למקום ה-28 בבריטניה)
2007: 2nd Chance
אונס גברים

אונס גברים הוא קיום יחסי מין שלא בהסכמה כשהקורבן הוא גבר. חלק ניכר מקורבנות האונס ואירועי האלימות המינית האחרים הם גברים. עם זאת השכיחות לא גבוהה כמו אצל הנשים, אך דווקא משום שהיא לא שכיחה באותה מידה אין אליה מודעות ובמקרים רבים היא בגדר טאבו.
במקרים רבים אין התייחסות בחוק לאונס של גברים (בישראל לדוגמה - אונס מוגדר בצורה ישירה בהתייחס לאיברי מין נשיים בלבד) ואף לא ניתן להעמיד לדין במקרים שהגבר הוא הקורבן.
בשל המורכבות החברתית, קורבנות גברים מנסים להסתיר ולהכחיש את קורבנותם, אלא אם כן יש להם פגיעות פיזיות קשות. בסופו של דבר, הקורבנות הגברים עשויים להיות מעורפלים מאוד בהסבר על פגיעותיהם בעודם פונים לגורמים המעניקים טיפול נפשי.
רקע

ככלל, אונס היה ועדיין מקבל יחס כפשע נגד נשים, ואף הוגדר בדרך זו. במקביל, השיח על מעשים אלו הוא במקרים רבים בגדר טאבו. מציאות זו גורמת לגברים רבים שעברו תקיפה או אונס להדחיק ולהסתיר את מה שאירע איתם. כיוון שכמעט ואין שיח בנושא ומודעות לתופעה, קורבנות שעברו אונס עלולים לחשוש שהם היחידים שעברו את החוויה הזו - ומשכך יחששו לשתף ולספר את מה שעבר עליהם. לפיכך, גם במקרים שנגרמו להם פגיעות פיזיות - קרבנות אונס יעדיפו לספק הסבר מעורפל לגבי האופן בו קרו ואף ימנעו רבים לדווח למשטרה. בנוסף, הדעות השונות הרווחות בקרב הציבור על תופעה זו גורמת לכך שהטיפול בקורבנות אלו הן במשטרה והן עובדי ציבור אחרים בתחום נעשית בצורה גרועה ולא מותאמת.
זאת ואף זאת, הקונוטציה בין אונס גברי לבין נטייה מינית מהווה גורם מעכב נוסף שמונע מהקרבנות לבקש עזרה או להתלונן. במקרים בהם הנאנסים הם הומוסקסואלים, הם עלולים לחוש מבוכה בגלל נטייתם המינית ולהאשים באונס את עצמם. לבד מזאת, חוויית האונס עלולה להיתפס אצל הקורבנות כערעור תפיסת הגבריות שלהם. במקרים רבים הקורבנות מלקים את עצמם על כך שלא נלחמו בתוקפיהם.
שכיחות

המחקר אודות אונס גברים הופיע רק במהלך שנות השמונים של המאה העשרים, והתמקד בעיקר באונס של ילדים-זכרים ובאונס של אסירים בבתי סוהר. למרות התרבות המחקר לגבי אונס גברים, עדיין רוב המחקר בתחום האונס נעשה על מקרים בהם הקורבנות הן נשים.
במחקר שנערך בארצות הברית מטעם המרכז לבקרת מחלות ומניעתן נמצא כי 1.4% מהגברים נאנסו בשלב כלשהו בחייהם. כשהוגדר האונס כחדירה אוראלית או אנאלית, ענו אחד מתוך 71 גברים כי הם היו קורבן לניסיון אונס - בדרך כלל על ידי אדם מוכר. במחקר זה לא נכללו אסירים בבתי סוהר. לעומת זאת, אחד מתוך 21 גברים אמר כי אולץ לחדור או לגוף של מישהו שהכיר, בדרך כלל אישה, או שהיה קורבן לניסיון כזה, או שאולץ להסכים למין אוראלי. במחקרים אחרים נמצא כי 3% מהגברים - נאנסו.
אלימות מינית כנגד גברים, בעיקר סירוס שלהם שימש כלוחמה פסיכולוגית נפוצה במלחמות. במלחמת חרבות ברזל תועדו מקרים של אונס ופגיעה מינית קשה בגברים בידי מחבלי חמאס.
מבחינה משפטית

בישראל, מקורה של עבירת האינוס בחוק המנדטורי, ולפיו היא מוגדרת כבעילת אישה. הגדרה זו חלה גם על בעילה אסורה בהסכמה, המוגדרת בחוק כ"בעילת קטינה" דווקא ולא כ"בעילת קטין". גבר או אישה הכופים מין אנאלי, או אוראלי, בגבר או אישה - צפויים להעמדה לדין בגין מעשה סדום. אישה הכופה על גבר יחסי מין (וגינאליים) - תעמוד לדין בגין מעשה מגונה בלבד. מצב חוקי זה נובע מראיית עולם התופסת את אקט יחסי המין ככזה אשר מבוצע בלעדית בידי החודר (גבר) בנחדר (גבר או אשה).
מתוך מטרה לשנות מצב זה בישראל הניחה ח"כ זהבה גלאון הצעת חוק בשם "החוק למניעת כפייה מינית", לפיה כל סוגי החדירות ייכללו תחת הגדרה אחת לגברים ולנשים.
הערות שוליים

↑  Rabin, Roni Caryn (2012-01-23). "Men Struggle for Rape Awareness (Published 2012)". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2020-12-04.
↑  Richard Tewksbury, Effects on Sexual Assaults on Men: Physical, Mental and Sexual Consequences., ‏2007
↑  אלימות מינית נגד גברים במלחמה, 2007 (באנגלית)
↑  ניצן כרמלי, ‏"גברים נאנסו על ידי מחבלי חמאס ב-7 באוקטובר, זה נועד להשפלה", באתר ‏מאקו‏, 5 בדצמבר 2023
↑  אבירם זינו וטל רבינובסקי, מדוע אונס של גבר אינו מוגדר בחוק כאונס?, באתר ynet, 14 באפריל 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548966505171  LCCN: sh92001071
אול ניפון איירווייז

בואינג 787 "דרימליינר" של החברה
בואינג 747 של החברה כשעליו מצוירות דמויות מהסדרה פוקימון
בואינג 777 של החברה
בואינג 767 של החברה בצביעת סטאר אלייאנס
איירבוס A380 של החברה
אול ניפון איירווייז (ביפנית: 全日本空輸株式会社; באנגלית: All Nippon Airways) היא חברת התעופה הגדולה ביותר ביפן. משרדיה נמצאים ברובע מינאטו שבטוקיו, בירת יפן. בסיסי הפעילות הבינלאומיים של ANA הם נמל התעופה טוקיו נריטה שמחוץ לטוקיו, ונמל התעופה הבינלאומי של קנסאי באוסקה. בסיסי הפעילות המקומיים שלה הם נמל התעופה טוקיו האנדה, נמל התעופה אוסקה, נמל התעופה הבינלאומי צ'ובו (ליד נאגויה) ונמל התעופה ניו צ'יטוסה (ליד סאפורו). החברה היא הספונסרית הרשמית של התאחדות הכדורגל היפנית. היא גם חברת התעופה הראשונה שהחלה להפעיל באופן סדיר את מטוס הבואינג 787.
בשנים 2017, 2018 ו-2019 זכתה החברה במקום השלישי בתואר "חברות התעופה הטובות בעולם".
תולדות החברה

החברה נוסדה ב-27 בדצמבר 1952 כחברת "ניפון הליקופטרס" (ביפנית: 日本ヘリコプター輸送). מקור קוד היאט"א שבו החברה משתמשת כיום (NH) הוא ב"ניפון הליקופטרס".
בשנת 1953 החברה החלה להפעיל טיסות נוסעים בקו אוסקה-טוקיו ובסופה של אותה שנה החלה להפעיל בקו זה גם טיסות מטען. במסגרת קו זה הוטס לראשונה, מאז סיומה של מלחמת העולם השנייה מטוס על ידי טייסים יפנים. בשנת 1999 הצטרפה החברה לברית סטאר אלייאנס. בספטמבר 2011 הייתה לחברת התעופה הראשונה בעולם שהחלה להפעיל את מטוס הבואינג 787.
צי המטוסים

צי המטוסים של החברה נכון ליולי 2020:
| כלי טיס | בצי | בהזמנה | נוסעים> F | נוסעים> C | נוסעים> P | נוסעים> Y | נוסעים> סה"כ | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| איירבוס A320-200 | 3 | — | — | — | — | 166 | 166 |  |
| איירבוס A320neo | 11 | — | — | 8 | — | 138 | 146 |  |
| איירבוס A321-200 | 4 | — | — | 8 | — | 186 | 194 |  |
| איירבוס A321neo | 11 | 15 | — | 8 | — | 186 | 194 |  |
| איירבוס A380-800 | 2 | 1 | 8 | 56 | 73 | 383 | 520 | יתקבלו החל משנת 2019 |
| בואינג 737-700 | 8 | — | — | 8 | — | 120 | 128 |  |
| בואינג 737-800 | 39 | — | — | 8 | — | 158 | 166 |  |
| בואינג 737-800 | 39 | — | — | 8 | — | 159 | 167 |  |
| בואינג 737-8MAX | — | 20 | — | 8 | — | 120 | 128 |  |
| בואינג 767-300 | 2 | — | — | 10 | — | 260 | 270 |  |
| בואינג 767-300ER | 23 | — | — | 10 | — | 260 | 270 |  |
| בואינג 767-300ER | 23 | — | — | 35 | — | 167 | 202 |  |
| בואינג 767-300ER | 23 | — | — | 35 | — | 179 | 214 |  |
| בואינג 777-200 | 8 | — | — | 21 | — | 384 | 405 |  |
| בואינג 777-200ER | 12 | — | — | 21 | — | 384 | 405 |  |
| בואינג 777-300 | 7 | — | — | 21 | — | 493 | 514 |  |
| בואינג 777-300ER | 28 | — | 8 | 52 | 24 | 166 | 250 |  |
| בואינג 777-300ER | 28 | — | 8 | 52 | 24 | 180 | 264 |  |
| בואינג 777-300ER | 28 | — | 8 | 68 | 24 | 112 | 212 |  |
| בואינג 777-9 | — | 20 | טרם נקבע | טרם נקבע | טרם נקבע | טרם נקבע | טרם נקבע | יתקבלו החל משנת 2020 |
| בואינג 787-8 | 36 | – | — | 12 | — | 323 | 335 |  |
| בואינג 787-8 | 36 | – | — | 42 | — | 198 | 240 |  |
| בואינג 787-8 | 36 | – | — | 46 | 21 | 102 | 169 |  |
| בואינג 787-9 | 35 | 13 | — | 18 | — | 377 | 395 |  |
| בואינג 787-9 | 35 | 13 | 40 | 14 | 192 | 246 |  |  |
| בואינג 787-9 | 35 | 13 | — | 48 | 21 | 146 | 215 |  |
| בואינג 787-10 | 2 | 12 | טרם נקבע | טרם נקבע | טרם נקבע | טרם נקבע | טרם נקבע | יתקבלו החל משנת 2019 |
| מיצובישי MRJ90 | — | 15 | טרם נקבע | טרם נקבע | טרם נקבע | טרם נקבע | טרם נקבע | יתקבלו החל משנת 2020 |
 צי מטוסי מטען
| בואינג 767-300ERF | 4 | — | מטען | מטען | מטען | מטען | מטען |  |
| בואינג 767-300BCF | 5 | — | מטען | מטען | מטען | מטען | מטען |  |
| בואינג 777F | 2 | — | מטען | מטען | מטען | מטען | מטען | יתקבלו החל משנת 2019 |
| סה"כ | 241 | 76 |  |  |  |  |  |  |
חברות בת

| --- | --- |
 אייר ניפון  אייר יפן:  אייר נקסט  אייר סנטרל  אייר אסיה יפן
הערות שוליים

↑  עמית קוטלר והסוכנויות, למרות הנתק: קטאר איירווייס זכתה בתואר "חברת התעופה הטובה בעולם", באתר ynet, 20 ביוני 2017
↑  "World's Top 100 Airlines 2018 | SKYTRAX". SKYTRAX (באנגלית בריטית). נבדק ב-2018-07-18.
↑  כבר שנה חמישית: קטאר איירווייז היא חברת התעופה הטובה בעולם, באתר כלכליסט, 19 ביוני 2019
↑  פרטי צי המטוסים של אול ניפון איירווייז, באתר airfleets.net (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  CiNii: DA00599135  GND: 4573653-4  ISNI: 0000 0000 8797 9960  LCCN: n82010813  NDL: 00259147  NLA: 35831812  VIAF: 127858763   WorldCat (עם VIAF): 127858763
אוניברסיטת פואנג למדע וטכנולוגיה

| --- | --- |


 אוניברסיטה פרטית
 מוטו:  יושרה, חדשנות והשראה
 תקופת הפעילות:  1986–הווה (כ־38 שנים)
 בעלי תפקידים
 סגל:  283
 סטודנטים
 כלל הסטודנטים:  3,581
 סטודנטים לתואר ראשון:  1,422
 סטודנטים לתארים מתקדמים:  2,159
 מיקום
 מיקום:  פוהאנג
 מדינה:  קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית
 קואורדינטות:  36°00′39″N 129°19′22″E﻿ / ﻿36.010883333333°N 129.32266944444°E﻿ / 36.010883333333; 129.32266944444
 www.postech.edu
 he
 
אוניברסיטת פוהאנג למדע וטכנולוגיה (בקוריאנית: 포항공과대학교) היא אוניברסיטה פרטית, הממוקמת בעיר פוהאנג שבחוף המזרחי של קוריאה הדרומית. האוניברסיטה הוקמה ב-1986. באוניברסיטה לומדים כ-3,500 סטודנטים, והיא מתמקדת בטכנולוגיה ומדע. מאז שהוקמה צברה האוניברסיטה מוניטין יוקרתי ביותר בתחומיה.
אוניברסיטת פוהאנג חברה בהתאגדות אוניברסיטאות האוקיינוס השקט ובאיגוד אוניברסיטאות המחקר במזרח אסיה.
היסטוריה

אוניברסיטת פוהאנג הוקמה בשנת 1986 במזרח המדינה, על מנת להכשיר מהנדסים לאזור זה. בשנת 1989 הוקמה המחלקה למדעי החיים.
מבנה

הלימודים לתואר ראשון מתקיימים ב-11 מחלקות:
המחלקה למתמטיקה
המחלקה לפיזיקה
המחלקה לכימיה
המחלקה למדעי החיים
המחלקה למדעי החומרים והנדסה
המחלקה להנדסת מכונות
המחלקה להנדסת תעשייה וניהול
המחלקה להנדסה אלקטרונית
המחלקה למדעי המחשב והנדסה
המחלקה להנדסה כימית
המחלקה להנדסת IT
החטיבה למדעי הרוח והחברה
ישנם לימודים גם לתארים מתקדמים בכ-11 מחלקות, 4 חטיבות ו-5 בתי ספר.
דירוגים בין-לאומיים

דירוג שאנגחאי - מיקום 301–400 (2023)
דירוג Times Higher Education - מיקום 149= (2024)
דירוג QS לאוניברסיטאות - מיקום 100= (2024)