stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לב אברמוביץ' גיטמאן
קורות חיים

נולד ב־25 במרץ 1922 בעיר יקטרינוסלב. לאחר שסיים את לימודיו בתיכון קיבל את המקצוע של מסגר.
בשנת 1941 גויס לצבא האדום, למרות העובדה כי בהיותו חולה עם צדרת כרונית לא היה מועמד לגיוס (הוא הסתיר את המחלה והודיע על אובדן כרטיס חוגר). השתתף בהגנת הקווקז. בשנת 1942 הצטרף למפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות.
בליל ה-26 בספטמבר 1943, כמרגל של פלוגת הסיור מס' 496 של אוגדת הסיור מס' 236 של הארמייה ה-46 בחזית הערבה בקבוצה של שמונה עשרה מרגלי החטיבה חצה את הנהר דנייפר סמוך לכפר סושינובקה בנפת ורחנדנייפרובסק של מחוז דנייפרופטרובסק ברפובליקה האוקראינית. תוך שהם מחסלים בשקט את העמדה הקדמית של ורמאכט, הצליחו המרגלים להיכנס עמוק לשטח האויב ולתפוס מאחז בגדה המערבית של הנהר. בבוקר הצליחו הגרמנים לגלותם ובקרב שנמשך יותר מארבע שעות, הוא חיסל אישית כמה חיילים גרמנים ונפצע קשה. מבין שמונה עשר המרגלים, שבעה נותרו בחיים והצליחו להחזיק את המאחז עד שהגיע תגבורת.
על פי צו של נשיאות ברית המועצות העליונה של ברית המועצות מה-1 בנובמבר 1943 הוענק לו עיטור גיבור ברית המועצות עם עיטור לנין ומדליית כוכב הזהב עם המספר 3694.
במשך מספר חודשים לאחר הפציעה החלים בבית חולים בעיר גורקי. השתתף באירועים חברתיים, למרות פציעתו, כגון הגיע לכנס השלישי של הוועד היהודי האנטי-פשיסטי שהתקיים ב-2 באפריל 1944. בקיץ 1944 הוועדה הרפואית קבעה לו נכות השייכת לקבוצה ראשונה של נכויות. לאחר שחרורו, למרות שנכות כזו הקנתה לו קצבה קבועה, עבד כמורה להכשרה תעשייתית בסדנאות בפנימיית ילדים תחילה בדנייפרופטרובסק, זמן מה בריגה אצל קרובים, ואז שב לדנייפרופטרובסק (לפי בתו, נאסר טרם כך במוסקבה).
בשנת 1953 נעצר למספר שבועות במסגרת מעצרים שנערכו כהמשך למשפט הרופאים.
בשנת 1958 (לפי מקורות אחרים 1957)הואשם בגנבה מרכוש המדינה - שאריות מעבודה עם מתכת בשווי 8 רובלים 67 קופייקות לפי השווי שלאחר 1961. התביעה התבססה על התקופה בה עבד כמורה ואיפשר לתלמידיו לקחת הביתה יצירות שנעשו על ידם מגרוטאות מתכת בבית המלאכה של בית הספר (אף על פי שעל פי החוק, הדברים היו צריכים להיחשב לבלאי של בית הספר כאשר הם הגיעו לבית המלאכה). זוכה במשפט הראשון, אך בערעור המדינה נגזרו עליו בין 20 ל-21 באפריל 1959 עשר שנות מאסר בפועל. לפי זיכרונות בתו, כוכב הזהב נתלש ממנו עוד במהלך המעצר הראשוני אך לפי המסמכים הכתובים על פי צו של נשיאות ברית המועצות העליונה של ברית המועצות מ-5 בספטמבר 1960, בגין מעשים המשמיצים את תואר הגיבור שהוענק לו, נשללו ממנו כל הדרגות והעיטורים.
תחילה נשלח למאסר של שנה וחצי בכלא של העיר ז'ולטיה וודי ובהמשך הועבר לכלא של קריבוי רוג.
ב־3 במרץ 1961 שוחרר במסגרת חנינה כלל ארצית, ועבד כמסגר במחלקת ההרכבה של המפעל "קראסניי מטאליסט" (בתרגום "המתיך האדום") (בתו מזכירה מפעל אחר בו עבד: "דינאמו" שם גם קיבל עיטורים על הצטיינות בעבודתו). למרות עתירות רבות שהוגשו לגביו, לא הוחזרו עיטוריו הצבאיים חזרה אליו אך בוטלו האישומים הפליליים ונקבע לו פיצוי של 14,000 רובלים.
נפטר ב־1 במרץ 1979 בדנייפרופטרובסק. ונקבר בבית הקברות סורסקו-ליטובסקי בעיר.
משפחתו

ב-1946 נולדה לו ולאשתו הראשונה בת. הזוג נפרד ב-1950.
התחתן עם אשתו השנייה מריה ב-1959. היא נפטרה ב-2005.
הערות שוליים

↑  דף הענקת העיטור ותיאור מעשה הגבורה בבסיס הנתונים "גבורת העם" (ברוסית)
↑  דף על שמו באתר "גיבורי המדינה" (ברוסית)
1 2 3 4  ליודמילה באטאלסקאיה "בתו של לב גיטמאן: בשבילי האבא תמיד נשאר גיבור!" באתר העיר דנייפרופטרובסק "גורוד" מ-7 במאי 2013 (ברוסית)
1 2 3 4 5 6 7 8  שיחה ברדיו בין היסטוריון אלכסיי קוזנצוב וסגן העורך הראשי של הרדיו "אחו מוסקבי" "משפטו של לב גיטמאן, מורה להכשרה תעשייתית שהואשם בגנבת רכוש המדינה, 1958", השיחה נערכה ב-30 באוגוסט 2015 (ברוסית)
מוזיקה שקולה

| --- | --- |

עטיפת הספר
 מידע כללי
 מאת:  ויקרם סת
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  רומן
 נושא:  מוזיקה 
 הוצאה
 הוצאה:  Phoenix House 
 תאריך הוצאה:  1999
 מספר עמודים:  468
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת זמורה-ביתן
 תרגום:  דפנה לוי
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002024948
 
מוזיקה שקולה (באנגלית: An Equal Music) הוא רומן אנגלי מאת הסופר ההודי ויקרם סת. יצא לאור ב-1999. הופיע בעברית בהוצאת זמורה-ביתן.
עלילה

גיבור הספר, המסופר בגוף ראשון, הוא הכנר מייקל הולם, החי בלונדון לבדו ומנגן כינור שני ברביעיית המיתרים מאג'וֹרֶה. הוא פוגש את ג'וליה, חברתו לשעבר ופסנתרנית מחוננת, אותה לא ראה מזה שנים. אהבתו אליה ניצתת מחדש, אף כי היא נשואה ואם לילד ולו עצמו יש חברה חדשה, גם היא כנרת. הוא מזמין את ג'וליה להצטרף אל רביעיית מאג'ורה להופעות, ומגלה כי היא שומרת על סוד גדול המטיל את צילו על חייה ועל הרביעייה. במקביל מתואר מאבקם המתמיד של המוזיקאים בניסיון לנגן, להתפרנס ולהתפרסם. רביעיית מאג'ורה מחליטה להקליט את אמנות הפוגה, יצירתו הגאונית של יוהאן סבסטיאן באך.

הספר זכה להצלחה רבה ולשבחים מצד מוזיקאים וחובבי מוזיקה בשל התיאור המדויק של הווי חייהם של מוזיקאים קלאסיים והדרך בה הם עובדים. בעקבות הצלחת הספר יצא דיסק כפול בשם "מוזיקה שקולה", ובו מבוצעות היצירות שנזכרו בספר, בין השאר בביצוע הכנר פיליפ אונורֶה, בן-זוגו של הסופר.
מוזרון

מוּזרוֹן (באנגלית: strangelet) הוא עצם פיזיקלי משוער המורכב ממספר שווה פחות או יותר של קווארקים מסוג למעלה, למטה ומוזר. העצם עשוי להיות בכל גודל החל מפמטומטרים בודדים (אז יהיה בעל מסה כשל גרעין אטום קל) ועד גדלים משמעותיים יותר. כאשר גודלו מאקרוסקופי (בסדר גודל של מטרים ספורים לרוחב), עצם כזה נקרא בדרך כלל כוכב קווארקים או "כוכב מוזר". באופן שקול ניתן לתאר את המוזרון כרסיס קטן של חומר מוזר. את המונח strangelet באנגלית טבעו א. פרחי ור. יפה מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס ב-1984.
המוזרונים הוצעו כמועמדים אפשריים לתפקיד החומר האפל.
הערות שוליים

↑  E. Farhi and R. Jaffe, "Strange Matter", Phys. Rev. D30, 2379 (1984)
ערך זה הוא קצרמרבנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מאיר רוזין

| --- | --- |

 לידה:  1876 ויטבסק, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  10 במאי 1917 (בגיל 41 בערך) ירושלים, מנהלת שטחי האויב הכבושים 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 תחום יצירה:  ציור, הדפס-אבן 
 
משחיז סכינים, רישום של רוזין
מאיר רוזין (תרל"ו, 1876, ויטבסק, רוסיה (רוסיה הלבנה) – י"ח באייר תרע"ז, 1917, ירושלים) היה אמן ביישוב, צייר, יצרן מזכרות, צייר שלטים, ליטוגרף ובונה מודלים של מבנים מפורסמים בירושלים. חסיד חב"ד. צייר השלטים הראשון בירושלים. נחשב לצייר הנופים הראשון בארץ ישראל.[דרוש מקור]
ביוגרפיה

נולד ב-1876 בוויטבסק שברוסיה הלבנה, לחיה פרידה ושמואל רוזין, יצרן ספירט.
בילדותו למד בחדרים בוויטבסק. בשנת (1891) עלה לארץ ישראל יחד עם הוריו ומשפחתו, והתגורר ביישוב הישן בירושלים. נישא לפייגה בת אליהו פישלזון, ולזוג נולדו שבע בנות ובן.
כנער צעיר החל לצייר שלטים למטרות פרסומיות ולמודעות. שלטיו הוצבו אף בביירות. למד במחזור הראשון של בית הספר לאמנויות בצלאל בתחום היציקות בגבס, במשך כשלושה חודשים. לאחר מכן הקים יחד עם הצייר שמואל מלניק את "בית מלאכה אמנותי הארצישראלי הראשון" בירושלים, שבו הוצעו ציור בתים ובתי תפילה, ציורים ויצירות אמנות מחומרים שונים. לאחר זמן קצר נפרד רוזין ופתח חנות בפאתי הרובע הארמני בירושלים לממכר מזכרות וציורים, יציקות מיניאטורות מגבס ומודלים מעץ של מבנים ירושלמים. לקוחותיו היו תיירים שביקרו בירושלים בשלהי התקופה העות'מאנית בארץ ישראל.
הִרבה לצייר בעלי-מלאכה יהודיים בעיר העתיקה בעת מלאכתם. את רוב עבודותיו עשה מחומרים שמיחזר, כגון קרטון, קופסאות פח של נפט, חפיסות סיגריות, וחומרי גלם נוספים. ציורים וגלויות רבות שעיצב הודפסו בדפוס מונזון הנודע, ולמשך זמן מה הוא אף עבד בדפוס זה. ערך מספר מסעות ברחבי ארצות הברית ואירופה, שם הוא נחשף לאמנות בינלאומית והושפע מהאמנות האקספרסיוניסטית.
בשנת 1898 יצר שנים מתוך שלושת שערי הכבוד המפוארים שליוו את ביקורו של קיסר גרמניה וילהלם השני בירושלים – אחד מטעם מועצת העירייה, ואחד נוסף, מפואר הרבה יותר, מטעם קהל היהודים, ועליו מודפסות המילים: "ברוך הבא בשם ה', ברכנוכם מבית ה', ווילהעלם השני ירום הודו".
בשנת תרע"ג-1913 הקים יחד עם ידידיו ש"ז גולדברגר ויעקב ערבליך את בית המלאכה "אמנות יהודה", שמטרתו הייתה, "לתת מלאכה לפועלים עניים, ולפתח כישרונות צעירי ירושלים באמנות הציור, רישום ובנאות".
רוזין לא זכה לראות הרבה ברכה מעמלו, ובכל השנים שבהן עבד, הפסיד כספים רבים. היה אחד משמונת מייסדי אגודת אמנים ובעלי מלאכה, שריכזה אז כמאה חברים בירושלים לשם פעילות צבורית ועזרה לנזקקים בצוק העתים של מלחמת העולם הראשונה.
בי"ח אייר תרע"ז (1917) נפטר ממחלה ומתת תזונה בירושלים בשלהי מלחמת העולם הראשונה.
יצירתו

בעת ששוחזר בפעם השלישית בית הכנסת החורבה, בראשית המאה ה-21, נלקחו שרטוטים לשחזור פנים המבנה מהדגם שבנה רוזין לפני חורבנו.
לצד האמנות היהודית יצר רוזין גם דגמים של מבנים כמו כנסיית הקבר, מסגד אל-אקצא, הפירמידות במצרים ועוד.
חלק גדול מציוריו ניזוקו כשנשלחו למכירה בארצות הברית ומרביתם ניזוקו מרטיבות, כשהסוורים בנמל שכחו את ארגז הציורים על החוף. מהמעט שנשאר התקיימה ב-2009 תערוכה במוזיאון חצר היישוב הישן בירושלים העתיקה, שאצר ניר פלדמן.
משפחתו

בנו אליהו, נספה בשנת 1934 על האונייה "עמנואל"
נכדו, בן בתו חיה, הוא האמן עודד פיינגרש
לקריאה נוספת

מזכרות מארץ הקודש: מאיר רוזין, 1876–1917; אוצר: ניר פלדמן, ירושלים: מוזיאון חצר הישוב הישן ע"ש יצחק קפלן ('חפצים מספרים'), 2009. (קטלוג)
ניר פלדמן, 'ירושלים בזעיר אנפין: בעקבות דגמיו ויצירותיו של האמן הירושלמי מאיר רוזין', עת־מול 211 (תש"ע 2010), 1–4.
הערות שוליים

↑  הוא תכנן להקים בארץ מפעל לזיקוק ספירט אך הטורקים לא אישרו להקים מפעל לאלכוהול. המכונות נשארו על החוף ביפו והחלידו. הוא מצא עבודה במפעל דומה בירושלים ולאחר זמן קצר נפצע קשה מהתפוצצות דוד ומת מפצעיו כשבנו הצעיר מאיר סועד אותו. לפני מותו ציווה להשמיד את כל ניירות הערך שהביא מאירופה כדי שלילדיו לא תהיה סיבה לעזוב את הארץ ואמנם רוב צאצאיו גרים כאן
↑  נחום דוב פריימן (פרימן) (עורך), ספר הזכרון הירושלמי: רשימה מפורטה מרכושנו הרוחני והחומרי בירושלים, ירושלים: דפוס אחדות, תרע"ג, עמ' 93.
↑  זאת רק לאחר שקיבל אישור מרבי שמואל סלנט רבה של עדת האשכנזים בירושלים, למכור לגויים יצירות המעניינות אותם ושל מוצגים הקרובים ללבם, ובתנאי שלא יהיה עליהן כיתוב בעברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 274497  NLI: 987007300859505171  ISNI: 0000 0000 7911 1424  LCCN: no2010073032  VIAF: 101623742   WorldCat (עם VIAF): 101623742
ליגת העל הסלובקית בכדורסל

| --- | --- |

 ענף:  כדורסל 
 תאריך ייסוד:  1993 
 ארגון מפעיל:  איגוד הכדורסל הסלובקי 
 מספר מתמודדים:  10 
 מדינות משתתפות:  סלובקיה סלובקיה
 זוכה:  פטריוטי לוויצה (זכייה חמישית)
 הכי הרבה זכיות:  פזינוק (9 זכיות)
 מפעל מקביל:  הגביע הסלובקי בכדורסל
 www.basketliga.sk
 
ליגת הכדורסל הסלובקית (בסלובקית: Slovenská Basketbalová Liga; בראשי תיבות: SBL) היא הליגה הראשונה במבנה ליגות הכדורסל בסלובקיה. הליגה נוסדה ב-1993 עם התפרקות צ'כוסלובקיה, וכוללת נכון לעונת 2024/25 עשר קבוצות. פזינוק (אנ') היא הקבוצה המצליחה ביותר בתולדות הליגה עם תשע אליפויות.
היסטוריה

בין 1931 ל-1993 השתתפו קבוצות סלובקיות בליגת העל של צ'כוסלובקיה (CSBL), אך רק בשבע עונות מתוך 64 הן זכו באליפות (אינטר ברטיסלאבה – 4, פרייבידזה – 2 ואיסקרה סביט – 1).
עם התפרקות צ'כוסלובקיה ב-1993 הסתיימה עונת 1992/93 של הליגה הצ'כוסלובקית בזכייה של פרייבידזה הסלובקית ומיד נפתחה עונת 1993 בליגת העל הסלובקית בכדורסל (סל') בהשתתפות 12 קבוצות, ללא פלייאוף. בעונה הראשונה, שנערכה בין מרץ לאפריל, זכתה פזינוק באליפות.
עד 2003 היה שם הליגה I. liga, ועד 2014 היא נקראה אסקטרליגה (Extraliga). מאז 2014 נקראת הליגה מטעמי חסות מסחרית בשם ליגת הכדורסל הסלובקית של נייקי (Niké Slovenská Basketbalová Liga).
קבוצות הליגה

נכון לעונת 2024/25 משתתפות בליגה עשר קבוצות:
| קבוצה | עיר | אולם | מושבים |
| --- | --- | --- | --- |
| אינטר ברטיסלאבה | ברטיסלאבה | האנט ארנה | 5,500 |
| איסקרה סביט | סביט | איסקרה ארנה | 700 |
| הנדלובה | הנדלובה | שפורטובה האלה | 1,200 |
| לוצ'נץ | לוצ'נץ | שפורטובה האלה ארנה | 900 |
| ניטרה | ניטרה | מסצקה ספורטובה האלה | 1,500 |
| ניטרה בלו וינגס | ניטרה | מסצקה ספורטובה האלה | 1,500 |
| ספישסקי ריטיירי | ספישסקה נובה וס | מסצקה ספורטובה האלה | 1,160 |
| פטריוטי לוויצה | לוויצה | שפורטובה האלה לוויצה | 2,250 |
| פרייבידזה | פרייבידזה | נייקי ארנה | 3,400 |
| קומארנו | קומארנו | מסצקה ספורטובה האלה קומארנו | 1,500 |
גמרים

| עונה | אלופה | סגנית | תוצאת גמר |
| --- | --- | --- | --- |
| 1993 | פזינוק | ז'ילינה |  |
| 1993/94 | פרייבידזה | פזינוק |  |
| 1994/95 | פרייבידזה | פזינוק |  |
| 1995/96 | אינטר ברטיסלאבה | פרייבידזה |  |
| 1996/97 | פזינוק | סביט |  |
| 1997/98 | פזינוק | סביט |  |
| 1998/99 | פזינוק | אינטר ברטיסלאבה |  |
| 1999/00 | פזינוק | אינטר ברטיסלאבה |  |
| 2000/01 | פזינוק | סביט |  |
| 2001/02 | פזינוק | סביט |  |
| 2002/03 | סביט | לוצ'נץ |  |
| 2003/04 | לוצ'נץ | סביט |  |
| 2004/05 | ניטרה | באניק הנדלובה |  |
| 2005/06 | לוצ'נץ | באניק הנדלובה |  |
| 2006/07 | סלביה קושיצה | אינטר ברטיסלאבה | 4–0 |
| 2007/08 | פזינוק | אינטר ברטיסלאבה | 3–1 |
| 2008/09 | ניטרה | פזינוק | 3–2 |
| 2009/10 | פזינוק | ניטרה | 3–2 |
| 2010/11 | אסטרום לוויצה | ניטרה | 3–2 |
| 2011/12 | פרייבידזה | רייקר קומארנו | 3–1 |
| 2012/13 | אינטר ברטיסלאבה | רייקר קומארנו | 4–3 |
| 2013/14 | אינטר ברטיסלאבה | פרייבידזה | 4–0 |
| 2014/15 | רייקר קומארנו | פרייבידזה | 4–3 |
| 2015/16 | פרייבידזה | רייקר קומארנו | 4–1 |
| 2016/17 | אינטר ברטיסלאבה | רייקר קומארנו | 4–1 |
| 2017/18 | לוויצקי פטריוטי | קושיצה | 4–1 |
| 2018/19 | אינטר ברטיסלאבה | פרייבידזה | 4–0 |
2019/20: העונה בוטלה בעקבות מגפת הקורונה בסלובקיה
| 2020/21 | ספישסקי ריטריירי | פטריוטי לוויצה | 3–1 |
| 2021/22 | פטריוטי לוויצה | לוצ'נץ | 4–1 |
| 2022/23 | פטריוטי לוויצה | רייקר קומארנו | 4–3 |
| 2023/24 | פטריוטי לוויצה | פרייבידזה |  |
טבלת זכיות

| קבוצה | אליפויות | סגנויות | שנות זכייה |
| --- | --- | --- | --- |
| פזינוק | 9 | 3 | 1993, 1997, 1998, 1999, 2000, 2001, 2002, 2008, 2010 |
| אינטר ברטיסלאבה | 5 | 4 | 1996, 2013, 2014, 2017, 2019 |
| פטריוטי לוויצה | 5 | 1 | 2011, 2018, 2022, 2023, 2024 |
| פרייבידזה | 4 | 5 | 1994, 1995, 2012, 2016 |
| ניטרה | 2 | 2 | 2005, 2009 |
| לוצ'נץ | 2 | 2 | 2004, 2006 |
| סביט | 1 | 5 | 2003 |
| קומארנו | 1 | 4 | 2015 |
| קושיצה | 1 | 1 | 2007 |
| ספישסקי ריטיירי | 1 | 0 | 2021 |
| הנדלובה | 0 | 2 |  |
| ז'ילינה | 0 | 1 |  |
הערות שוליים

↑  היסטוריה, באתר ליגת העל הסלובקית בכדורסל (בסלובקית)
מאדי מספלה

| --- | --- |

מאדי מספלה, 10 באוקטובר 1975
 לידה:  7 במרץ 1931 טולוז צרפת צרפת
 פטירה:  30 במאי 2020 (בגיל 89) טולוז
 שם לידה:  מאדי מספלה
 מקום קבורה:  cemetery of Terre Cabade 
 לאום:  צרפתייה
 מקום לימודים:  קונסרבטוריון האזורי של טולוז  שיעורים פרטיים בפריז את ג'נין מישו
 תקופת הפעילות:  1953–1985 (כ־32 שנים)
 תחום יצירה:  אופרה
 זרם באמנות:  אופרה – סופרן לירי-קולורטורה
 יצירות ידועות:  האופרה לאקמה מאת ליאו דליב
 פרסים והוקרה:  1998 האסטרואיד 33344 קבל את השם Madymesulé על שם מָאדי מֶסְפְּלֶה  2001, 2011 מדליית לגיון הכבוד  2009, 2019 מדליית מסדר ההצטיינות העליונה
 
מָאדי מֶסְפְּלֶה (בצרפתית: Mady Mesplé;‏ 7 במרץ 1931 – 30 במאי 2020) הייתה זמרת אופרה צרפתייה שנחשבה לזמרת הסופרן קולורטורה המובילה בדורה בצרפת, ולעיתים הוכרזה כיורשת של מאדו רובין (אנ'), כאשר לאקמה באופרה באותו שם מאת ליאו דליב הפך לתפקידה המובהק.
מאדי הייתה זמרת מקצועית במשך יותר משלושים שנה, היא הייתה בעלת רפרטואר שנע בין אופרטה ליצירות עכשוויות. לאחר שפרשה מהבמה החלה לעסוק בהוראה. מספלה הייתה האבטיפוס של סופרן קולורטורה לירי: היא בטוחה מבחינה טכנית, ייחודית מוזיקלית ובעלת נוכחות בימתית. כשהתפתחה בה מחלת פרקינסון באמצע שנות ה-90, היא פנתה לכתיבת ספר על הקריירה שלה ועל התפתחות מחלתה.
דיסקוגרפיה

Adolphe Adam : Le Toréador (Gaîté Lyrique)
Daniel-François-Esprit Auber : Fra Diavolo (EMI), Manon Lescaut (EMI)
Charles Chaynes : Quatre poèmes de Sappho (EMI)
Léo Delibes : Lakmé (EMI)
Gaetano Donizetti : Lucia di Lammermoor (Adès, en français)
Louis Ganne (compositeur) : Les Saltimbanques (EMI)
André Grétry : Zémire et Azor (EMI), Richard Cœur de Lion (EMI), L'Amant jaloux (EMI),
Reynaldo Hahn : Ciboulette (EMI), 28 Mélodies (EMI)
Betsy Jolas : Quatuor II pour soprano, alto, violon et violoncelle (EMI)
Charles Lecocq : La Fille de madame Angot (EMI)
Jules Massenet : Werther (EMI)
André Messager : Véronique (EMI)
Wolfgang Amadeus Mozart: Le Directeur de théâtre (EMI)
Jacques Offenbach : Pomme d'Api, M. Choufleuri restera chez lui, Mesdames de la Halle, Orphée aux Enfers, La Vie Parisienne (EMI), La Grande-Duchesse de Gerolstein (Sony Music), Les Contes d'Hoffmann (ADES)
Giovanni Paisiello : Messe du Sacre de Napoléon 1er, Te Deum (Philips Records)
Robert Planquette : Les Cloches de Corneville (EMI),
Francis Poulenc : La Dame de Monte-Carlo et 28 autres mélodies (EMI)
Maurice Ravel : 5 Mélodies populaires grecques, Tripatos, Ballade de la reine morte d'aimer, Manteau de fleurs, Rêves (EMI)
Gioachino Rossini : Guillaume Tell (EMI), Le Barbier de Séville (EMI, en français)
Erik Satie : Dapheneo, La Diva de l'Empire, Socrate, Geneviève de Brabant (EMI)
Arnold Schönberg : L'Échelle de Jacob (Columbia Records)
Johann Strauss II fils (arrangements de Erich Wolfgang Korngoldd : Valses de Vienne (EMI)
Louis Varney : Les Mousquetaires au couvent (EMI)
Giuseppe Verdi : Rigoletto (Adès, en français)
Heitor Villa-Lobos : Bachiana Brasileira n°5 (EMI)
Antonio Vivaldi : Lauda Jerusalem (Erato (label))
פרסים והוקרה

| שנה | תיאור הפרס | מדליה |
| --- | --- | --- |
| 1998 | האסטרואיד 33344 (אנ') קיבל את השם Madymesulé על שם מָאדי מֶסְפְּלֶה. |  |
| 2001 | מדליית לגיון הכבוד |  |
| 2006 | ב-22 ביוני, מארק אוורסנק ארגן בסיוע המרכז הלאומי לשילוב מקצועי של אמנים ליריים-CNIPAL והאופרה העירונית של מרסיי, ערב חגיגי בו מאדי מספלה קיבלה את המדליית העיר מידי ראש העירייה ז'אן קלוד גאודין. |  |
| 2009 | מדליית מסדר ההצטיינות הלאומית הגבוהה ביותר של ה־Ordre National du Mérite | מדליית מסדר ההצטיינות הלאומית הגבוהה |
| 2011 | מדליית לגיון הכבוד | מדליית מסדר ההצטיינות הלאומית הגבוהה |
| 2011 | פרס הוקרה מטעם האקדמיה צ'ארלס-קרוס על כל הקריירה שלה |  |
| 2015 | מדליית מסדר ההצטיינות הלאומי | מדליית מסדר ההצטיינות הלאומית הגבוהה |
| 2019 | מדליית מסדר ההצטיינות הלאומית הגבוהה ביותר הלאומי ה-Ordre National du Mérite | מדליית מסדר ההצטיינות הלאומית הגבוהה |
| 2019 | באירועי יום השנה ה-130 למגדל אייפל שאורגן על ידי משרד התרבות הצרפתי הושמעה, "נעימת הפעמונים" המפורסמת מאופרת Lakmé בביצועה של מאדי מספלה הושמעה במהלך מופע הזיקוקים. השמעה זו הפכה למסורת גם בשנים הבאות. |  |
לקריאה נוספת

Alain Pâris, Dictionnaire des interprètes et de l'interprétation musicale au XX siècle (2 כרכים), Editions Robert Laffont (Bouquins, Paris 1982, 4th ed. 1995, 5th ed. 2004). ISBN 2-221-06660-X
The voice of the body: living with Parkinson's disease, with Françoise Cariès, editions Michel Lafon, 2010 (ISBN 978-2749912776)
רולאן מנצ'יני וז'אן ז'אק רוברו, (מקור ה. רוזנטל וג'יי ווראק, מהדורה צרפתית), Guide de l'opéra, Les indispensables de la musique (Fayard, 1995). ISBN 2-213-59567-4
הערות שוליים

↑  Mady Mesplé (soprano) - A Portrait ERATO 9029577098 [PSt Classical Music Reviews: February 2018 - MusicWeb-International], www.musicweb-international.com
1 2  "Mady Mesplé, French Soprano With a Silvery Voice, Dies at 89," The New York Times, June 18, 2020.
1 2 3  Death of Mady Mesulé, great voice of the South, at 89
1 2 3  The French soprano Mady Mesplé has died, Gramophone (באנגלית)
1 2 3 4  Loppert, Max; Forbes, Elizabeth (2008). "Mesplé, Mady". In Macy, Laura (ed.). The Grove Book of Opera Singers. Oxford University Press. p. 320. ISBN 978-0-19-533765-5.
1 2 3 4 5 6 7  The French soprano Mady Mesplé has died, Gramophone (באנגלית)
1 2 3 4  Mort de Mady Mesplé, grande voix du Sud, à 89 ans, Le Figaro, ‏2020-05-31 (בצרפתית)
↑  Mady Mesplé Songs, Albums, Reviews, Bio & More, AllMusic (באנגלית)
↑  Parouty, Michel [in French] (2015). "Régine Crespin". Dictionnaire des Musiciens. Encyclopaedia Universalis. p. 107. ISBN 978-2-85-229140-9.
↑  Mady Mesplé Operetta Arias ArkivCD 47545 [GF: Classical CD Reviews - November 2007 MusicWeb-International], www.musicweb-international.com
↑  Mesplé, Mady (2010). La voix du corps – Vivre avec la maladie de Parkinson. Neuilly-sur-Seine: Michel Lafon. ISBN 978-2749912776.
↑  Mesplé, Mady (2010). La voix du corps – Vivre avec la maladie de Parkinson. Neuilly-sur-Seine: Michel Lafon. ISBN 978-2749912776.
↑  (33344) Madymesple = 1998 XN13 = 2000 HQ61 באתר Minor Planet Center
↑  Marinesque, Didier (18 באוקטובר 2011). "Mady Mesplé : un talent récompensé". Toulouseinfos.fr. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hennequin, Annie (15 במרץ 2009). "Toulouse. La cantatrice toulousaine Mady Mesplé honorée hier par la ministre de la culture". La Dépêche du Midi. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Légion d'honneur: Jean Todt promu". Le Figaro. AFP. 14 ביולי 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Toulouse. La Légion d'Honneur pour Mady Mesplé". La Dépêche du Midi. 23 בדצמבר 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Lemarchand, Jean-Louis (28 בנובמבר 2011). "Roy Haynes couronné par l'Académie Charles Cros". La Tribune. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Légion d'honneur : 691 médaillés en ce 1er janvier". Le Figaro. 1 בינואר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Pamiers. L'Appaméenne de cœur Mady Mesplé promue grand officier". La Dépêche du Midi. 15 בינואר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Toulouse. La soprano Mady Mesplé promue au plus haut rang de l'Ordre national du mérite". actu.fr. 30 במאי 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Mady Mesplé "L'air des clochettes" | Archive INA, נבדק ב-2024-04-29
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007446731705171  PLWABN: 9810534684905606  BIBSYS: 2034050  BNE: XX4909121  BnF: cb138974389 (data)  GND: 130290637  ICCU: MILV293375  ISNI: 0000 0001 2126 1611  LCCN: n81026544  MusicBrainz: 20a67ebf-d058-49d1-8de7-5b5abf4f0b14  NKC: jx20060321035  NTA: 073694517  SNAC: w65x3nd2  SUDOC: 035421339  VIAF: 29718789   WorldCat (עם VIAF): 29718789
לייב טריו

"לייב טריו" הוא אלבום ההופעה הראשון של הזמר הישראלי רם אוריון. את האלבום הוציאה ב-1 באוקטובר 2023 לאור חברת התקליטים נענע דיסק. הוא הוקלט בהופעה שנערכה ב-7 ביולי אותה השנה, והופקה מוזיקלית על ידי אורי ברק.
רשימת רצועות

| לייב טריו> מס' | לייב טריו> שם | לייב טריו> משך | לייב טריו>  | לייב טריו>  | לייב טריו>  | לייב טריו>  | לייב טריו>  | לייב טריו>  | לייב טריו>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | תדברי איתי בשקט - לייב טריו  | 2:28 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | אוקיינוס - לייב טריו  | 3:07 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | גיבור גיטרה - לייב טריו  | 5:30 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | סודו של היקום - לייב טריו  | 5:21 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | העיקר הבריאות - לייב טריו  | 4:38 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | תישא אותי לאישה - לייב טריו  | 3:27 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | ויפקס - לייב טריו  | 3:07 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | מוות - לייב טריו  | 3:55 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | קרוע - לייב טריו  | 7:28 |  |  |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  לייב בלב שלנו: 5 אלבומי ההופעות הכי טובים בחיים של רם אוריון
| רם אוריון |
| --- | --- |
אלבומי אולפן: כן • האחרון • Inballance • גרמנים באוגנדה
מיני-אלבומים: גיבור גיטרה • קר
אלבומי הופעה: לייב טריו
ערכים קשורים: הפה והטלפיים
מאסימו טרואיזי

| --- | --- |

מאסימו טרואיזי
 לידה:  19 בפברואר 1953 סן ג'ורג'ו א-קרמנו, איטליה 
 פטירה:  4 ביוני 1994 (בגיל 41) רומא/אוסטיה, איטליה 
 מדינה:  איטליה 
 תקופת הפעילות:  מ-1968 
 בן או בת זוג:  נטלי קלדונאצו  Clarissa Burt  אנה פאביניאנו  Jo Champa 
 פרסים והוקרה:  פרס דוד די דונטלו לשחקן הטוב ביותר  פרס רצועת הכסף לנושא הטוב ביותר  פרס רצועת הכסף לתסריט הטוב ביותר  פרס רצועת הכסף לבמאי החדש הטוב ביותר  צ'ק ד'אורו  פרס רצועת הכסף המיוחד  גביע וולפי לשחקן הטוב ביותר 
 פרופיל ב-IMDb
 
מאסימו טרואיזי (באנגלית: Massimo Troisi; ‏19 בפברואר 1953 – 4 ביוני 1994) היה שחקן, במאי קולנוע ומשורר איטלקי.
טרואיזי היה מועמד לשני פרסי אוסקר בקטגוריית פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר ובקטגוריית התסריט המעובד הטוב ביותר לשנת 1995 על עבודתו בסרט "הדוור".
ביוגרפיה > תחילת הקריירה

טרואיזי נולד בעיירה סן ג'ורג'ו א-קרמנו שליד נאפולי, למשפחה מרובת ילדים. חוויותיו המשפחתיות באו לידי ביטוי בעלילות סרטיו הראשונים כבמאי. לאחר שסיים את לימודיו, החל לכתוב שירים והושפע מהיוצר הנערץ עליו ביותר, פייר פאולו פאזוליני.
ב-1969 החל טרואיזי ללמוד משחק בתיאטרון מקומי. מותה המוקדם של אמו עורר אצל טרואיזי בעיות לב שהיו ידועות אצלו בעבר, לרבות התקף קדחת שגרונית שעבר בילדותו. עוד בנעוריו נסע לארצות הברית למטרת ניתוח מסתמי הלב, שמומן בחלקו בסיועם של חבריו.
את הקריירה האמנותית שלו החל ב-1972 כשהחל להופיע במופעי קברט. לאחר מספר הופעות קומיות בסדרות מקומיות וברדיו, קיבל מעמד של כוכב ברחבי איטליה. טרואיזי התפרסם גם בזכות היותו חקיין מוכשר.