stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מועדון השייט חיפה

מועדון השייט חיפה הוא מועדון שיט תחרותי הממוקם במורדותיו הצפוניים של הר הכרמל בשכונת בת-גלים, במרכז השיט על שם רב החובל ראובן סדנאי. בפעילות המועדון לוקחים חלק ילדים ונוער בגילאי 7–18 והוא נחשב לאחד המובילים בתחומו בישראל.
המועדון רשום כעמותה ומנוהל על ידי מתנדבים מקרב הורי השייטים. משטר הרוחות במפרץ חיפה ומיקום המועדון מאפשרים יציאה לים בכל התנאים וקיום אימונים שוטפים לאורך כל השנה, תנאים המייחדים אותו מרוב מועדוני השיט האחרים בישראל. שייטי המועדון מייצגים את מדינת ישראל בדגמים רבים בתחרויות בינלאומיות. נכון ל-2011 לזכות המועדון נזקפות 14 מדליות מאליפויות עולם ואירופה בהן השתתפו שייטיו מאז תחילת פעילותו. במועדון עשרה מאמנים ומעל 100 שייטים וגולשים פעילים.
היסטוריה

תחילת פעילות המועדון הייתה במתקני בית הספר הימי של עיריית חיפה ומשרד החינוך במעגנת המבדוקים שבנמל הקישון. התנאים הראשונים להפעלתו לא היו פשוטים ועשרת הילדים הראשונים שהשתתפו באימון חלקו ארבע סירות "אופטימיסט" פלסטיק. אלכס ספרב היה מאמנו היחיד של המועדון בשנתיים הראשונות להפעלתו, עד לעליית השייטים הצעירים לאופטימיסט בינלאומי. הנציגים הראשונים של מועדון השייט חיפה בנבחרת ישראל השתתפו באליפות העולם באופטימיסט בינלאומי בצפון אירלנד והם פתחו את הצוהר לנציגות קבועה בנבחרת ישראל.
עם הקמת עמותת שייט חיפה בשנת 1995, הועתקה הפעילות לפתח נמל הקישון - במעגן הספורט הנמצא בסמוך לתחנת הכוח של חיפה. לקראת אמצע העשור הראשון של המאה ה-21 נעשו מאמצים רבים להעתיק את מרכז הפעילות מנמל הקישון. הירתמותו של רב החובל ראובן סדנאי לעזרת המועדון תרמה למעבר לחוף השקט שכיום נקרא על שמו. מועדון שייט חיפה עבר למתחם החוף השקט, יחד עם בית הספר הימי של עיריית חיפה ומשרד החינוך, וביסס שם את מרכז פעילותו.
בשנת 2010 התקיימה במועדון אליפות העולם בדגם 420 בהשתתפותן של 160 סירות מ-23 מדינות. תחרות זו הציבה את המועדון על המפה העולמית כמארח רשמי של אליפות בינלאומית. בקיץ 2010 נפתח רשמית תחום גלישת הרוח. באוקטובר 2015 אירח המועדון את אליפות העולם בדגם 470 האולימפי. תחרות זו היא בעלת חשיבות רבה לשייטי הדגם שכן זו אליפות העולם האחרונה לפני המשחקים האולימפיים בריו דה ז'ניירו.
דגמי הסירות > אופטימיסט משרד החינוך (פלסטיק)

מקורה של סירת האופטימיסט בפלורידה שבארצות הברית, והיא נבנתה לראשונה בידי קלרק מילס לבנו הקטן. אבטיפוס הסירה הוצג לשייט אקסל דמסגארד מדנמרק וזה הפיץ את מבנה הסירה בכל רחבי אירופה. הסירה הקיימת במועדון, המיועדת לשייטים מתחילים, עשויה מפלסטיק ומיוצרת בצרפת. הסירה משמשת ללימוד עקרונות בסיסיים של שיט המפרשיות. היא חזקה, יציבה, ומשרה תחושה של ביטחון לשייטים. השטים בה הם ילדים בגילאי 8–12 (כיתות ג'-ו'). קבוצת השייטים במועדון מחולקת למתחילים ומתקדמים. המתקדמים ברמתם זוכים להשתתף מטעם המועדון בתחרויות ארציות במשך כל השנה.
דגמי הסירות > אופטימיסט בינלאומית (פיבר)

צורתה של סירת אופטימיסט בינלאומית זהה כמעט לחלוטין לאופטימיסט פלסטיק, אולם היא קלה יותר, מהירה יותר ועשויה מחומרים מתקדמים ולכן יקרה יותר. שייטים שהגיעו לרמה מקצועית מתאימה, מצטרפים לקבוצת שייטי הפיבר והופכים לשייטים מקצועיים לכל דבר. השייטים משתתפים במחנות אימונים, תחרויות ארציות רבות ותחרויות בינלאומיות וזאת עד גיל 15. מאמנה של הקבוצה, אלכס ספרב, היה אלוף ברית המועצות באופטימיסט בשנת 1973, מאמן נבחרת הנוער של רוסיה בדגמי 470 וגלישת רוח ומוכר כאחד ממאמני השיט הבולטים בישראל.
דגמי הסירות > לייזר

במועדון השייט חיפה קיימים שלושה דגמי לייזר - 4.7, רדיאל, והדגם האולימפי סטנדרט. דגמים אלה מיועדים לשייט בודד שהפליג באופטימיסט ורמתו המקצועית מאפשרת מעבר לדגם הלייזר. מאמנה של הקבוצה הוא גיל מנור, שייט עבר של המועדון בדגם הלייזר, שהיה אלוף ישראל במשך מספר שנים ברציפות והשתתף בתחרויות בינלאומיות רבות. מנור נבחר על ידי איגוד השייט בישראל כמאמן נבחרת ישראל בשנים 2010–2013.
דגמי הסירות > 420

420 הוא הדגם הנוסף אליו יכולים שייטי המועדון לעבור לאחר דגם האופטימיסט. סירה זו נבנתה לראשונה בצרפת בשנת 1960, מופעלת על ידי שני אנשי צוות ולה שלושה מפרשים. הסירה בנויה מפיברגלס בשילוב פלסטיק. מפרשי הדקרון מעניקים לה מהירות טובה ביחס לרוח. זהו דגם פרה-אולימפי ועל כן ההצלחה בו מהווה כרטיס הכניסה לדגם האולימפי 470.
דגמי הסירות > 470

הדגם שבא ישר אחרי 420 .
470 היא סירה זוגית (הגאי ואיש צוות נוסף), בעלת גוף יחיד ושני מפרשים, חלוץ וראשי, ולעיתים גם ספינקר. אורכה של הסירה הוא כ-4.70 מטר ומכאן נגזר שמה.
סירת ה-470 הוכרזה כסירה אולימפית בשנת 1976. החל מאולימפיאדת סיאול (1988) יש חלוקה בין גברים לנשים. דגם ה-470 הוא דגם פתוח, גוף הסירה עשוי מתרכובת פיברגלס מחוזקת בסיבי פלסטיק (GRP). דגם ה-470 נפוץ מאוד אצל אנשים פרטיים וגם בקרב מועדוני שיט. הסירה מאפשרת ביצועים גבוהים.
דגמי גלישת הרוח

גולשי רוח החלו לפעול במועדון ב-2010.
דגמי גלישת הרוח > דגם אחיד

דגם זה המורכב מגלשן Bic 293 ומפרשים בגדלים מגוונים (2.5 מ', 3 מ', 3.5 מ' ו-4 מ') והוא שילוב שהתחיל בישראל במטרה להקל על ילדים המעוניינים להתחיל ללמוד גלישת רוח. האימונים הראשונים מתמקדים בשיפור יציבות, הכרת הגלשן והמפרש ואופן הפעלתם הבסיסי ביותר.
הקבוצה מורכבת מבנים ובנות בגילאי 8–11 (כיתות ד'-ו') ללא ידע מוקדם או עבר מיוחד בתחום. יחס חניך/מדריך בשלב הזה של הלמידה הוא גבוה ביותר במטרה להביא את הגולשים לשליטה טובה בציוד במהירות האפשרית.
דגמי גלישת הרוח > 5 מ'

לאחר כשנה בחוג הגלישה ובהתאם לרמתו המקצועית של הגולש הצעיר הוא עובר לדגם 5 מ'. כמות האימונים בדגם זה עולה במעט והגולשים זוכים להשתתף בתחרויות ארציות.
דגמי גלישת הרוח > Bic 6.8

לאחר החלפת דגמי הגלישה אלוהה ומיסטרל בשנת 2005 לדגמי הגלישה של חברת Bic, שונו גודלי מפרש ל-6.8 מ', 7.8 מ' ודגמי ה-9.5 8.5 מ' (R.S:X האולימפי). העלייה למפרש זה מצריכה ניסיון גלישה קודם, השתתפות קודמת בתחרויות והשקעה. דגם זה הוא הראשון מדגמי הגלישה בו מתקיימות אליפויות עולם ואירופה ומטרת המועדון היא לקדם את גולשיו אל עבר נבחרת ישראל, כפי שהדבר נעשה בדגמי השיט.
הערות שוליים

↑  על פי כללי הכתיב המלא היה המועדון צריך להיקרא "מועדון השיט חיפה", אבל בוויקיפדיה אנחנו מקפידים לשמר את השמות המקוריים
↑  דוד רטנר, "החוף השקט" בחיפה: דתיים ושייטים נכנסים, שייטות לא, באתר הארץ, 29 ביוני 2004
אופטימיסטים באימון חורף במפרץ חיפה
שיט לייזר מהמועדון ברוח צד בכנרת
שייטי המועדון באליפות העולם בדגם 420 בבלגיה
צוות מהמועדון (מימין) מזנק באליפות אירופה לנוער בדגם 470, פורטוגל
גולשי דגם אחיד לקראת הקפת מצוף
מיגל וייל

| --- | --- |

 לידה:  12 באוקטובר 1962 (בן 61) בואנוס איירס, ארגנטינה ארגנטינה 
 עיסוק:  ביולוג מולקולרי של התא
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 מנחה לדוקטורט:  אלי קשת
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב
 תרומות עיקריות
 חקר מחלות נוירודגנרטיביות נדירות
 
מיגל וייל (נולד ב-12 באוקטובר 1962) הוא ביולוג מולקולרי ישראלי העוסק בחקר התא ובחקר מחלות נדירות, פרופסור חבר בבית הספר שמוניס למחקר ביו-רפואי וחקר הסרטן ובבית הספר סגול למדעי המוח באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה

וייל נולד בבואנוס איירס שבארגנטינה ועלה לישראל בשנת 1983.
את כל תאריו רכש באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1985 השלים תואר ראשון בביולוגיה באוניברסיטה העברית ומיד לאחר מכן המשיך ללימודי תואר שני במיקרוביולוגיה (אותם סיים בהצטיינות) בהנחייתו של ד"ר יוסף המבורגר. את לימודי התואר השלישי עשה בנוירוביולוגיה התפתחותית בהנחייתו של פרופ' אלי קשת. בשנת 1988 ביצע פרויקט מחקר בנושא נוגדנים חד-שבטיים בחלזונות, אותו ביצע במכון המחקר הרפואי של ניירובי בירת קניה.
עבודת הדוקטורט שלו, שהוגשה בשנת 1994, נשאה את הכותרת "מעורבות של נוירו-פפטידים בתהליכים התפתחותיים".
בשנים שלאחר מכן שהה וייל כעמית בתר-דוקטורי במעבדה לביולוגיה מולקולרית של התא ביוניברסיטי קולג' לונדון, בהנחיית פרופ' מרטין רף. עם חזרתו לישראל בשנת 1998 הצטרף כחבר סגל בדרגת מרצה למחלקה לחקר התא ואימונולוגיה בפקולטה למדעי החיים ע"ש ג'ורג' ס' וייז באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2004 קודם לדרגת מרצה בכיר, ובשנת 2011 הפך לפרופסור חבר.
בשנים 2009–2015 וייל עמד בראש המדרשה ללימודים מתקדמים ע"ש משפחת סמולרש בפקולטה למדעי החיים. ברבות השנים, הוא היה מעורב בהקמתם של מספר גופים חדשים באוניברסיטת תל אביב: בשנת 2010 היה למייסדו ולמנהלו הראשון של מתקן הסריקה התאית לרפואה מותאמת אישית (Cell Screening Facility for Personalized Medicine, ובראשי תיבות CSFPM); בשנת 2016 נמנה עם מייסדי המרכז לגילוי תרופות ע"ש בלווטניק (BCDD), ומונה למנהל האקדמי של יחידת המעבדות לסריקה עתירת נתונים (High-Throughput Screening) ולתבחינים ביולוגיים; בשנת 2021 היה אחד המייסדים של מרכז מחקר חדש העוסק בתאי גזע (Human Stem Cell Differentiation Core for Precision Medicine ובראשי תיבות HSPM).
וייל נשוי ואב לשלושה, מתגורר בתל אביב.
מחקר

בנו הבכור של וייל לוקה בדיסטאוטונומיה משפחתית, מחלה גנטית מולדת ונדירה שכל הלוקים בה הם יהודים ממוצא אשכנזי. ההתמודדות עם מחלתו של בנו עמדה בבסיס החלטתו של וייל לעסוק בחקר מחלות נוירו-דגנרטיביות נדירות ובפרט "מחלות יתומות" – מחלות שחברות הפרמצבטיקה אינן משקיעות בהן משאבים מתוך הנחה כי ציבור הלוקים בהן מצומצם. המחלות העיקריות אותן חוקר וייל במטרה למצוא להן פתרון תרופתי יעיל, הן דיסאוטונומיה משפחתית, ניוון שרירים וכן מחלת אחסון הגליקוגן (אנ'). הפתרונות האפשריים אותם מציע וייל מתבססים על אפיון פנוטיפי של תאים הנלקחים ישירות מחולים על ידי שיטות אנליזה מתחום הלמידה העמוקה.
במסגרת מחקרו בעבר התמקד וייל בלמידת התפקיד של מוות תאי מתוכנן (PCD) בהתפתחות מערכת העצבים. בנוסף, מעבדתו עוסקת בחקר דרכי האיתות המולקולריות אשר אמונות על הוויסות, על המוות התאי המתוכנן ועל ההתרבות התאית, ואשר קובעות את מספר התאים בזמן סגירת הצינורית העצבית (אנ') אצל עוברי תרנגולת. אפיקי מחקר אחרים במעבדתו הם ויסות הנתיב האפופטוטי בתאי הצינורית העצבית וההשפעות שלו על התפתחות הצינורית העצבית, וכן ויסות מחזור התא בהתפתחות של נוירופיתליה של עוברי תרנגולת והתפתחות הצינורית העצבית אצלם. ב-15 השנים האחרונות התמקד בפיתוח שיטות לאפיון מחלות נדירות בגישה מותאמת אישית ואפיון מערכות תאים לסריקה עתירת נתונים של תרופות. לאחרונה, רשם פטנט בשיתוף מעבדתו של ד"ר אור כחלון מבית החולים הדסה על מציאת חומרים בעלי פוטנציאל תרפויטי של מחלות אגירה וכן מחלות נוירודגנרטיביות אחרות. בעקבות הישגי עבודה זו הוקמה חברת "פרח לב הזהב" על ידי קרובי משפחה של חולים במטרה למצות את הפוטנציאל לפיתוח החומרים הללו לצורך טיפול במחלות אגירת גליקוגן ונוספות. כמו כן, בעקבות פניות מרובות של משפחות חולים עם מחלות נדירות ללא מענה מחקרי, הוקמה חברה בשם QR Genetics אשר מפתחת כלים חישוביים על בסיס מוטציות גורמות מחלה למציאת תרופות ידועות לטיפול מותאם אישית לבעלי מחלות נדירות.
וייל מעורב בשורה של פעילויות ציבוריות ואקדמיות שמטרתן להעלות את המודעות למחלות נדירות בישראל ובעולם, ובמסגרת כך מוביל ארגון של כנסים בינלאומיים ומתראיין בנושא מעת לעת. הוא חבר באגודה הישראלית לביולוגיה התפתחותית וכן באגודה הישראלית לתאי גזע, משמש כחבר בוועדות מדעיות במשרד המדע והטכנולוגיה, במשרד הבריאות ובקרן הלאומית למדע וכשופט בביקורת עמיתים בשורה של כתבי עת מדעיים.
פרסים והוקרה

עמית EMBO כחוקר ביוניברסיטי קולג' לונדון (2000)
עמית EMBO כחוקר באוניברסיטת תל אביב (2004)
רשימת מאה חברי הסגל המצטיינים בהוראה באוניברסיטת תל אביב (2016)
פרס ספארק (2018)
הערות שוליים

↑  ראיון עם הפרופ' מיגל וייל, אוניברסיטת ת"א, באתר יוטיוב, ‏3 ביולי 2012
↑  אתר החברה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007388083405171  ORCID: 0000-0001-5721-653X  VIAF: 46151963610300310374   WorldCat (עם VIAF): 46151963610300310374
ממוקה קובאחידזה

מַמּוּקָה קוֹבָּאחִידזֶה (בגאורגית: მამუკა კობახიძე; נולד ב-23 באוגוסט 1992) הוא כדורגלן גאורגי המשחק בעמדת הבלם בדינמו בתומי.
קריירת מועדונים

קובאחידזה החל את הקריירה שלו בזסטפוני המקומית, עימה זכה בשתי אליפויות. לאחר ארבע שנים בקבוצה הבוגרת, הוא שיחק שנה אחת בדילה גורי. ב-22 בנובמבר 2014, הוא שיחק לראשונה בליגת העל הרוסית במדי רובין קאזאן במסגרת ניצחון החוץ 1–3 על אורל (אף על פי שבשנת 2013 היה חלק מהסגל של אלניה-2 ולדיקווקז, הוא לא זכה לקבל דקות במדיה). לאחר שלוש עונות ברוסיה אשר במסגרתן יצא להשאלות במורדוביה סרנסק ונפטכימיק ניז'נקאמסק, הוא חזר לגאורגיה ב-4 באוגוסט 2017 לקבוצת לוקומוטיב טביליסי.
תארים > קבוצתיים

אליפות גאורגיה (2): 2010/11, 2011/12
הגביע הגוארגי: 2018
הסופר קאפ הגאורגי: 2019
אליפות גאורגיה (2): 2021, 2023
הסופר קאפ הגאורגי: 2022
הערות שוליים

↑  ממוקה קובאחידזה הוא שחקן לוקומוטיב (בגאורגית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ממוקה קובאחידזה".
מיילס קאברדייל

| --- | --- |

תחריט מ-1837 המבוסס על דיוקן מ-1533
 לידה:  1488 יורקשייר, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  20 בינואר 1569 (בגיל 81 בערך) לונדון, ממלכת אנגליה 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, הממלכה המאוחדת 
 פעילות בולטת:  המתרגם הראשון של הביבליה במלואה לאנגלית
 השכלה:  אוניברסיטת קיימברידג' 
 תפקיד:  Anglican Bishop of Exeter (1551–1553) 
 השקפה דתית:  אנגליקניזם 
 
מַיילְס קַאבֶרְדֵיל (באנגלית: Myles Coverdale, או גם Miles Coverdale‏; 1488 – 20 בינואר 1569) היה מלומד אנגלי, מתרגם הביבליה שהוציא לאור את התרגום המודפס הראשון לאנגלית של הברית הישנה והחדשה.
ביוגרפיה

הוא כנראה נולד במחוז קאבר דייל (עמק קאבר), בצפון רידינג (יורקשייר) בסביבות 1488. הוא למד באוניברסיטת קיימברידג', שם קיבל תואר ראשון במשפט קאנוני ב-1531. הוא הפך לכומר הקהילה של נוריץ' ב-1514, ואז ב-1523 הצטרף למנזר האוגוסטיני בקיימברידג', שאב המנזר שלו קודם לכן היה רוברט בארנס. הוא כנראה היה גורם חשוב בהחלטה של קאברדייל להצטרף לרפורמה. כאשר בארנס, שהואשם בכפירה, הועלה על המוקד בשנת 1526, לקח קאברדייל חלק בהגנתו לפני שעזב את המנזר והתמסר כולו להטפה.
ביוגרפיה > תרגום התנך

מ-1528 עד 1535 נראה שהוא בילה את רוב זמנו ביבשת. בשנת 1535 הוא פרסם את המהדורה המלאה הראשונה של הביבליה באנגלית, הידועה בשם הביבליה של קאברדייל. מכיוון שקאברדייל לא ידע יוונית עתיקה או עברית מקראית, הוא הסתמך על חמישה טקסטים מקוריים בלטינית, אנגלית וגרמנית, כולל תרגום הברית החדשה של ויליאם טינדייל (מהדורת אנטוורפן, מתוארכת 1535), ותרגומיו החלקיים לברית הישנה, החומש וספר יונה.
הספר הודפס באנטוורפן, במימון חלקי על ידי יאקוב ואן מטרן. בשנת 1537 שולבו תרגומיו בביבליה של מתיו (אנ'). בשנת 1538 הוא התגורר בפריז, ופיקח על הדפסת הביבליה הגדולה (אנ'), בעוד שבאותה שנה הופיעו בלונדון ובפריז מהדורות של הברית החדשה בלטינית ואנגלית, האחרונה על ידי קאברדייל. התנ"ך הזה משנת 1538 הוא מהדורה דו-לשונית, המקבילה את תרגום הוולגטה לתרגום של קאברדייל לאנגלית.
ביוגרפיה > שנותיו האחרונות

הוא חזר לאנגליה בשנת 1539, והתיישב לזמן מה בניוברי (אנ') בברקשייר, ממנה הוא נאלץ לברוח לאחר הוצאתו להורג של חברו ומגנו תומאס קרומוול. הוא חי בגלות בטיבינגן ובין השנים 1527–1540 כיהן ככומר ומורה בית ספר בברגצאברן (היום באד ברגצאברן, Bad Bergzabern) שבנסיכות הבוחר מפפאלץ. אלו שנים של אומללות עבורו.
במרץ 1548, הוא חזר לאנגליה שם התקבל היטב בחצרו של המלך הפרוטסטנטי החדש, אדוארד השישי. הוא מונה לכומר המלך ולכומר למלכה האם קתרין פאר. בשנת 1551, הוא מונה לבישוף של אקסטר, אך נאלץ לוותר על תואר זה כאשר מרי הראשונה, מלכת אנגליה הקתולית עלתה על כס המלכות. לאחר מכן עבר לממלכת דנמרק, שם גיסו היה הכומר של המלך, לאחר מכן לעיר וסל (אנ') (בגרמניה של ימינו), לפני שחזר לברגצאברן. בשנת 1553 הוא חזר לאנגליה שם לא חזר לתפקידיו כבישוף. מ-1564 עד 1566 הוא שימש כרקטור (כומר קהילה) של כנסיית סנט מגנוס, לא רחוק מגשר לונדון. קאברדייל מת בלונדון ב-19 בפברואר 1568,ונקבר בכנסיית סיינט ברתולומיאו (אנ').
מורשת

התרגום שלו לפסלטר (בנצרות, ספר תהילים וכן תפילות נוספות) המשיך לשמש בספר התפילה (אנ') של הכנסייה האנגליקנית עד סוף המאה ה-20, והוא נותר התרגום המוכר ביותר של המזמורים עבור אנגליקנים רבים. עיבודים מוזיקליים רבים לתהילים מבוססים על תרגומו. התרגום שלו לקאנון של המיסה (אנ') נמצא עדיין בשימוש בכמה כנסיות קתוליות של אנגליקנים שהמירו דתם לקתוליות.
מקליט וידאו דיגיטלי

מקליט וידאו דיגיטלי (באנגלית: Digital Video Recorder, ובקיצור DVR או Personal Video Recorder ובקיצור PVR) היא מערכת הקלטה עצמאית בעלת כרטיס הקלטה. בדרך כלל מערכות הקלטה דיגיטליות מבצעות את ההקלטה על גבי דיסק קשיח.
הקלטות ארוכות בוצעו בעבר על גבי קלטות וידאו אנלוגיות ארוכות ובאמצעות מכשיר וידאו מיוחד אשר היה מקליט בצפיפות רבה. כלי אחסון אנלוגי (קלטת וידאו) בני שלוש שעות היו הופכים ל-24 שעות ואחת ליום הקלטות היו מוחלפות.
המכשירים הראשונים בתחום, ה-TiVo וה-ReplayTV הוצגו לראשונה בשנת 1999 בתערוכת מוצרים אלקטרוניים בלאס וגאס.
שימושים ויכולות

מטרת מכשירי ה־DVR היא לשחרר את הצופה מצפייה בתוכניות בזמן אמת. השימוש ב-DVR מאפשר לצופה לבחור את התוכניות שיוקלטו על־פי תוכנן ובלי תלות בערוץ המשדר אותן או במועד שידורן. בנוסף מקנה המכשיר לצופה את היכולות הקיימות בצפייה בוידאו או ב-DVD, כלומר הפסקת הצפייה בתוכנית והמשך הצפייה מאותה נקודה במועד אחר (גם אם מדובר בשידור חי) והרצת התוכנית קדימה או אחורה בקצב מואץ. לחלק מהמכשירים יש גם תכונה מתקדמת של Commercial skipping, אשר מאפשרת דילוג אוטומטי מעל מקבצי פרסומות בתכנים מוקלטים.
סוגי DVR

קיימים שלושה סוגי DVR עיקריים:
סוגי DVR > מערכות עצמאיות (Stand Alone DVR)

מערכת מוקשחת שצורתה מזכירה וידאו ביתי וכוללת:
לוח אלקטרוני חכם שתפקידו להמיר את התמונה האנלוגית המגיעה ממצלמת האבטחה לקובץ דיגיטלי.
זיכרון מערכת הפעלה (לכל DVR יש מערכת הפעלה ייחודית לו) - מערכת ההפעלה מעניקה את כלי הבקרה בתוכנת ה-DVR, שליטה בהקלטות ובצורת הצפייה וההקלטה. ב-DVR מהדורות האחרונים נוספה גם הצפנה כדי לשמור על הפרטיות (השגת ההקלטה לא תאפשר בהכרח את הצפייה בה).
יחידת שידור לאינטרנט תוכנת קליינט (כלים המאפשרים צפייה במצלמות באמצעות מחשב מרוחק וגישה להקלטות).
סוגי DVR > DVR על גבי מחשב

מחשב ביתי או משרדי בעל מפרט בסיסי של כרטיס מסך On Board - בלוח האם. זיכרון 256MB עד 512MB ודיסק קשיח גדול ככל האפשר. למחשב זה מוסיפים את כרטיסי ה-DVR ששמאפשרים לו לפעול כמו Stand Alone DVR.
הקישור לאינטרנט ביחידות אלה נעשה באמצעות כרטיס רשת ומנוהל על ידי מערכת ההפעלה של המחשב. הכרטיסים הקיימים נתמכים על ידי תוכנה המגיעה יחד איתם.
למעשה, אם תוכן הווידאו להקלטה נמצא ומוזרם ממילא ברשת האינטרנט (כמו ערוצי טלוויזיה רבים בשידור חי, למשל), אין צורך בהתקנת כרטיס DVR פיזי, ודי רק בהתקנת תוכנת DVR על המחשב, על-מנת להקנות לו תכונות של מקליט דיגיטלי.
סוגי DVR > Video Streamer

מזרימי וידאו הם כלים מסוג Stand Alone DVR אשר מתחברים לאינטרנט ובעזרת דחיסה מיוחדת מול תוכנות הקצה יכולים להעביר וידאו למספר רב של צופים ברוחב פס אינטרנטי נמוך ללא צורך בשרת ווידאו.
DVR בישראל

שתי חברות הטלוויזיה הרב ערוצית בישראל, יס והוט, מציעות שירותי DVR לצופיהם.
yes השיקה בסוף 2004 את yes Max, המציג יכולות קול מתקדמות, כגון מקודד דולבי דיגיטל בסראונד וכן מסך רחב. ניהול ההקלטות נעשה דרך ה-EPG (לוח שידורים אלקטרוני) הקיים בכל ממיר דיגיטלי. המכשיר מצויד בדיסק קשיח בנפח של 80 ג'יגה בייט (או 160 בדגמים החדשים), המספיקים ל-40 שעות הקלטה באיכות דיגיטלית הזהה לאיכות השידור המקורית.
HOT השיקה באמצע 2005 את HOT Magic, המאפשר הקלטה של שתי תוכניות בו זמנית, וכן זמן הקלטה ארוך יותר של 90 שעות בזכות דיסק קשיח בגודל 120GB.
שני המכשירים, של הוט ושל יס, מבוססים על פלטפורמה (XTV) זהה, ומיוצרים על ידי חברת NDS מירושלים.
בשנת 2004 יצאה חברת מיקרוסופט עם גרסה של מערכת ההפעלה XP המכילה תוכנה למימוש מרכז בידור ביתי במחשב, המאפשר הקלטה ווידאו לתוך מחשב המצויד בכרטיס טלוויזיה: Windows XP Media Center Edition 2004. גרסה נוספת יצאה ב-2005 (Windows XP Media Center Edition 2005), וגם לחלונות ויסטה יש גרסה (ויסטה פרמיום) המכילה תוכנה דומה (Vista media center), טובה יותר.
גם HOT וגם yes סגרו את לוח השידורים האלקטרוני מגישה חופשית של הציבור, כך שאדם המעוניין ליהנות מיתרונות ה־DVR מחויב לרכוש את מכשירי ה־DVR של החברות ואינו יכול להצטייד ב־DVR של השוק החופשי.
לחלופין, ניתן להשתמש בתוכנות הרצות על מחשב HTPC כמו SageTV ,GB-PVR או MCE. מקור לוח המשדרים האלקטרוני במקרה זה נקרא XMLTV שזה פורמט XML לתיאור המשדרים. הקובץ נבנה מאתרי WEB או WAP או ממידע הנמצא על השידור הדיגיטלי עצמו.
בשנת 2007 הושקה ויסטה מדיה סנטר עם תמיכה בעברית ובלוח שידור אלקטרוני מסודר.
ראו גם

HTPC
מדיה דיגיטלית
וידאו על פי דרישה
הערות שוליים

↑  Second-Generation Media Center Edition: Worth the Wait
מרצדס-בנץ W123

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  דיימלר בנץ 
 מודל קודם:  מרצדס-בנץ W114 
 מודל אחריו:  מרצדס-בנץ W124 
 אורך:  4,725-4,763 מ"מ
 רוחב:  1,786 מ"מ 
 גובה:  1,435 מ"מ 
 משקל:  1,625 ק"ג 
 בסיס גלגלים:  2,795 מ"מ 
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע בנזין 
 
מרצדס-בנץ W123 היא מכונית סלון מנהלים אשר יוצרה על ידי חברת מרצדס-בנץ בין השנים 1976-1985.
מכונית ה-W123 אשר החליפה את דגמי ה-W114 וה-W115, יוצרה בשלושה מרכבים: סדאן, קופה וסטיישן. הייתה למכונית הנמכרת ביותר של חברת מרצדס בנץ כאשר 2.7 מיליון יחידות נמכרו ממנה ברחבי העולם, והוחלפה לבסוף על ידי המרצדס-בנץ W124 בסוף שנת 1985. ה-W123 הייתה מהמכוניות החשובות ביותר לחברת מרצדס-בנץ בשנות השמונים לצד דגמי ה-W124 וה-W201 אשר הוצגה בשנת 1982.
שמות דגמים

כמקובל בחברת מרצדס-בנץ שמות הדגמים היו קשורים בגודל המנוע, סוג הדלק ומרכב הרכב.
C כאשר הרכב היה במרכב קופה
T כאשר הרכב היה במרכב סטיישן (Touring)
E כאשר לרכב מערכת הזרקת דלק (בגרמנית: Einspritzung)
D כאשר הרכב בעל מנוע דיזל
היסטוריה

המכונית הוצגה לראשונה בגרסת סדאן (4 דלתות) בינואר 1976. לצד כמה קווי דמיון טכניים, מכונית ה-W123 הייתה גדולה מקודמותיה ה-W114 וה-W115 הן בממדי בסיס הגלגלים והן בממדי המרכב החיצוני של הרכב. עיצוב המכונית עודכן לתקופה, אך יחד עם זאת נשמרו קווים עיצוביים בסגנון מכוניות ה-W114/W115.
באביב 1976 הוצגה גרסת הקופה (2 דלתות), ובשנת 1977 הוצגה בתערוכת המכוניות בפרנקפורט גרסת הסטיישן.
מערת טיטו בוסטייו

מפת המערה. הכניסה המקורית בתחתית המפה, והכניסה הנוכחית למעלה משמאל. הקו האדום, המסלול שעוברים המבקרים
העתק של הציורים שמשערים שהם מייצגים את הפות של האישה
ראש עז מגולף מקרן של אייל ממערת טיטו בוסטייו
מערת טיטו בוסטייו (בספרדית: cueva de Tito Bustillo, או באסטורית: El Pozu'l Ramu) שוכנת במועצה העירונית ריבאדסיה (ספ') בקהילה האוטונומית אסטוריאס בצפון ספרד.
היא התגלתה בשנת 1968 על ידי קבוצת חוקרי מערות מטורבלנקה, בהדרכת כמה צעירים מהעיירה. כעבור שלושה שבועות נפטר סלסטינו "טיטו" בוסטייו (Celestino "Tito" Bustillo) בתאונת טיפוס הרים והם כינו את המערה לכבודו, מכיוון שאחותו הייתה בין המגלים המקוריים של המערה. ביולי 2008 היא נכללה באתר המורשת העולמית "מערת אלטאמירה ואמנות המערות בתקופת האבן המוקדמת בצפון ספרד" של ארגון אונסק"ו.
תיאור > גישה למערה

בשנת 1969 שיקם חבר הנאמנים של המערות הפרהיסטוריות של אסטוריאס את הכניסה המקורית שנחסמה עד אז על ידי מפולת שהתרחשה לאחר תקופת התרבות המגדלנית (לפני כ-16,500 ל-14,000 שנים), ובשנת 1970 פתח חבר הנאמנים פתח כניסה נוסף באמצעות קידוח מנהרה בסלע באורך 165 מטר סלע במרחק של שלושה קילומטרים מהעיירה ריבאדסיה.
תיאור > המעבר המרכזי

דרך המנהרה נכנסים למערה ומגיעים למעבר שהוא קטע מנהרה הארוך מבין שלושת הענפים של המערה. לאורך נתיב זה, אשר גם בזמנו נחסם על ידי מפולת נוספת, ישנה מצד ימין גומחה של סימני של מגן באדום, המזוהים כמייצגים את הפות של האישה, כאזכור של פוריות. לאחר 540 המטרים במעבר זה מגיעים לחדר בו המערה מתפצלת לשלושה ענפים.
מימין המערה ממשיכה לכיוון הכניסה המקורית, שם נמצא האתר החשוב והנרחב ששימש כמטבח והיו בו כלי האוכל של האדם הפרהיסטורי, מכיוון ששם הייתה הכניסה ששימשה את המשפחות שהתגוררו במערה. בחדר שבו מתרחש הפיצול לשלושה כיוונים, יש כתם של ציור המתאים לסוס הצבוע באדום כהה, כמעט סגול. הציור מטושטש מאוד מכיוון שמים זרמו על הסלע בזמן שיטפון.
משמאל המערה שמובילה לחדר הציור. בהליכה לאורכה משאירים מאחור, מימין, נקיק בעומק של כעשרים מטרים שבתחתיתו זורם נחל. קצת יותר רחוק על הקיר מתחיל אוסף הציורים יוצא דופן בן אלפי שנים.
תיאור > חדר הציורים

הציורים מתחילים ככתמים אדומים. במרחק קצר מהם, וקרוב מאוד לגובה הקרקע, יש כמה דמויות קטנות: שני איילים, ככל הנראה רצים זה אחר זה, תחומים בקו שחור וצבועים בחום בהיר למילוי פנים הציור.
ואז יש כמה כתמים ופסים, כנראה שרידים למספר דמויות נוספות שנעלמו. בהמשך מצוירים איילים קטנים ובמפלס נמוך יותר איילים. בהמשך, ובאותה גובה מהקרקע, יש סוס בגודל טבעי (באורך 1.75 מטר) צבוע לגמרי, עם שינויי צבע, בצבעים טבעיים סגול ושחור. תחת דמות זו יש עוד דמות גדולה לא ברורה צבועה בשחור.
תיאור > חדר הציורים > הפאנל המרכזי

בהמשך הסלע מתיישר ויוצר משטח חלק, נוח מאוד לצביעה וחריטה. הדמות הראשונה המזוהה בפאנל זה היא של איילה תחומה בקו שחור, וקרוב אליה ראש סוס המצויר גם הוא בקו שחור. בין שתי הדמויות יש חמישה סוסים, איילה, ושני איילים. כמו כן, בתוך לוח זה יש שתי דמויות סוסים חרוטות, ראש צבי וראש צבייה, פר ושני ראשי צבאים נוספים.
כל הדמויות המצוירות גדולות, אורכן עולה על שני מטרים. הם מיוצרים בעזרת מגוון צבעים: שחור, אדום, סגול וחום. רוב הדמויות משורטטות תחילה באמצעות חריטה, לעיתים עמוקה ופעמים אחרות שטחית מאוד.
תיאור > חדר הציורים > הפאנל השני

מול הפאנל הגדול הזה יש עוד אחד שכנראה היו מצוירים בו מספר דמויות, אך כיום ניתן לזהות רק פרה וביזון. ההשערה היא שלציורים יש מטרה פולחנית לשיפור הציד.
תיאור > חדר הציורים > דמוי אנוש

בשנת 2000 התגלתה בחלק העמוק והבלתי נגיש ביותר של המערה דמות של צורה אנושית, תערובת של אישה וגבר. תיארוך פחמן-14 הוכיח שזהו הציור העתיק ביותר, בן 33,000 שנים בערך. חלק מהמדענים טוענים כי את הציור עשה האדם הניאנדרטלי אם כי סברה זו לא הוכחה.
תיאור > חפצים נוספים

מלבד הציורים, השתמרו בצורה מושלמת כמה חפצים מתקופת התרבות המגדלנית. החשובים שבהם הם כמה חכות עשויות מעצם וראש עז מגולף מקרן של אייל.
מרכז אמנות הסלע של טיטו בוסטייו

במרץ 2011 נחנך מרכז אמנות הסלע טיטו בוסטייו (Centro de Arte Rupestre Tito Bustillo), פרויקט מוזיאוני להפצת וקידום אמנות הסלע הפלאוליתית של אסטוריאס. המרכז נמצא 250 מטרים מהמערה על שטח של 6,500 מטרים רבועים ב-3 מפלסים: קומת הכניסה, קומת מרכז אמנות וקומת תצפית.
המוזיאון משלב מערכות אורקוליות, שבאמצעות טכנולוגיות חדשות ומערכות אינטראקטיביות מודרניות, נועדו להנגיש תוכן אמנותי והיסטורי.