stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חצי האי מלבה
היסטוריה > גילוי ומיפוי חצי האי

חצי האי התגלה על ידי משלחת אוסטרלאסיה לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1911–1914, בפיקודו של דאגלס מוסון.
היסטוריה > מקור השם

מוסון נתן לחצי האי את שמו.
חצי האי נקרא על שם דיים נלי מלבה, ממלבורן שבאוסטרליה, שהייתה אחת מפטרוני משלחת אוסטרלאסיה לאנטארקטיקה.
לקריאה נוספת

• Defense Mapping Agency 1992, , P 415
• National Imagery and Mapping Agency 2002, , P 169
• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, , P 234
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מידע גאוגרפי
טד קולז'לילר

טד קולז'לילר (בטורקית: TED Ankara Kolejliler Spor Kulübü) היא קבוצת כדורסל טורקית מהעיר אנקרה, המתמודדת בליגת העל הטורקית וביורוקאפ.
היסטוריה

הקבוצה, הוקמה בשנת 1954 ומייצגת את האוניברסיטה הטכנולוגית של אנקרה. בעונת 1972/73 זכתה הקבוצה בגביע הטורקי לאחר ניצחון בסיכום גמר של שני מפגשים מול קבוצת בשיקטש. הקבוצה השתתפה בליגה הבכירה בעונות: 1966-1977, 1979-1981, 1982-1983, 1984-1985, 1990-1995, 1996-1997, 1998-2003 ו- 2006-2009. במשך השנים ירדה הקבוצה 8 פעמים לליגה השנייה ועלתה 8 פעמים. בעונת 2012/13 סיימה במקום השביעי בטבלה והפסידה בסדרת רבע הגמר 2-1 לקבוצת אנאדולו אפס.
היסטוריה > במסגרת אירופאית

ההופעה האירופאית הראשונה של הקבוצה הייתה בעונת 1991/92 בגביע קוראץ' ובהמשך עוד שתי עונות (1992/93, 1994/95). בעונת 2013/14 תשתתף הקבוצה בשלב הבתים של היורוקאפ.
הקבוצה מארחת לעיתים בהיכל TOBB הממוקם באוניברסיטה ומכיל 2,000 מקומות. ולעיתים באתאטורק ארנה המכיל 5,000 מקומות ישיבה.
תארים והישגים

הגביע הטורקי:
זכייה (1): 1973
חצי האי מיול

ערך זה עוסק בחצי אי בארץ הנסיכה אליזבת שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
|  נתונים גאוגרפיים |
| --- | --- |
 מיקום:  פיורד אליס, פיורד קרוק 
 קואורדינטות:  68°39′00″S 77°58′00″E﻿ / ﻿68.65°S 77.96666667°E﻿ / -68.65; 77.96666667
 נתונים מדיניים
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיחצי האי מיול(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיחצי האי מיול
 
חצי האי מיול (באנגלית: Mule Peninsula) הוא חצי אי סלעי באזור חוף אינגריד כריסטנסן, בארץ הנסיכה אליזבת, שבאנטארקטיקה.
חצי האי ממוקם בין פיורד אליס, ופיורד קרוק; בחלק הדרומי של גבעות וסטפולד.
בחצי האי ממוקם מישור מארין, שהוא אזור אנטארקטי מוגן במיוחד (ASPA) מספר 143, המוגן מכוח אמנת אנטארקטיקה.
היסטוריה > גילוי ומיפוי האזור

אזור הגבעות ובהן חצי האי, מופו באמצעות תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת לארס כריסטנסן (1937–1936).
היסטוריה > מקור השם

הקרטוגרפים הנורווגיים קראו לחצי האי "Breidnesmulen" - "נקודת החוטם הרחבה" - שם תיאורי.
השם הנוכחי ניתן לחצי האי על ידי ועדת השמות האנטארקטית של אוסטרליה.
השם הוא תיאורי - והוא למעשה מתרגם את השם הנורווגי, ומתאר את חצי האי. "מיול" באנגלית משמעה "פרד", וחצי האי מזכיר ראשו של פרד.
לקריאה נוספת

• DAMIAN B. GORE, I. SNAPE and M.R. LEISHMAN, , Antarctic Science 15 (2): 259–269 (2003), DOI: 10.1017/S0954102003001263
• BROLSMA, HENK, , Australian Antarctic Data Centre
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  תיאור אזור אנטארקטי מוגן במיוחד מספר 143
טוטס טילמנס

| --- | --- |

 לידה:  29 באפריל 1922 Marolles - Marollen, בריסל, בלגיה 
 פטירה:  22 באוגוסט 2016 (בגיל 94) ברן-לאלו, בלגיה 
 שם לידה:  Jean-Baptiste Frédéric Isidor Thielemans 
 שם במה:  Toots Thielemanns 
 מקום קבורה:  לה הולפה 
 מוקד פעילות:  בלגיה 
 תקופת הפעילות:  1954–2014 (כ־60 שנה) 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה החופשית של בריסל 
 סוגה:  ג'אז 
 שפה מועדפת:  צרפתית, הולנדית, שוודית 
 כלי נגינה:  chromatic harmonica, גיטרה, כינור 
 חברת תקליטים:  ריברסייד רקורדס, פיליפס רקורדס, פולידור רקורדס, קולומביה רקורדס, ABC רקורדס 
 פרסים והוקרה:  פרס פול אקט (1995)  Bronze Zinneke (ערך בלתי־ידוע)  מפקד במסדר לאופולד (1997)  דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה החופשית של בריסל (2001)  מפקד במסדר ריו ברנקו (2006)  In Honorem - interprète (2012)  אמני הג'אז של NEA (2009)  octave d'honneur (2011)  אביר במסדר לאופולד השני  אביר מסדר האמנויות והספרות 
 www.tootsthielemans.com
 פרופיל ב-IMDb
 
טוטס טילמנס (Jean "Toots" Thielmans‏; 29 באפריל 1922 – 22 באוגוסט 2016) היה מוזיקאי ג'אז ממוצא בלגי. ידוע במיוחד כנגן מפוחית פה, אך גם גיטריסט ובעל יכולת וירטואוזית בשריקה.
ביוגרפיה

טוטס טילמנס נולד וגדל בבריסל. בגיל שלוש למד לנגן באקורדיון, ומאוחר יותר במפוחית ובגיטרה. מעולם לא למד מוזיקה במסגרת מסודרת ומעולם לא ידע לקרוא תווים.
טילמנס החל את הקריירה שלו כנגן גיטרה. בתחילת שנות ה-50 הצטרף ללהקה של בני גודמן בסיור הופעות באירופה. בשנת 1952 עקר לארצות הברית, שם ניגן עם צ'ארלי פארקר, ו"התגלה" על ידי ג'ורג' שירינג שצרף אותו לחמישיית ג'אז בשנת 1953. לאחר שש שנים בהן ניגן עם שירינג, הקים בעצמו שתי רביעיות סווינג וביבופ.
בשנת 1961 הלחין טילמנס את "בלוזט" - קטע ג'אז אותו ביצע בשריקה בליווי גיטרה באוניסון (כך שמלודיית השריקה והגיטרה זהות ומנוגנות בו-זמנית). בלוזט הפך ללהיט בינלאומי, זכה לביצועים רבים על ידי אמני ג'אז ברחבי העולם ונכלל בספר הסטנדרטים של נגני הג'אז (נורית גלרון מבצעת את בלוזט בתקליטה השני).
באותן שנים שגשגה הקריירה של טוטס טילמנס כנגן מפוחית לצידם של אמני ג'אז ופופ מן השורה הראשונה, כמו קווינסי ג'ונס, רוי אלדרידג', אלה פיצג'רלד, ביל אוונס, דיזי גילספי, אוסקר פיטרסון, רישאר גליאנו, בילי ג'ואל ופול סיימון. ניתן לשמוע את צלילי המפוחית שלו בנעימות הסרטים "קאובוי של חצות" (1969), "שוגרלנד אקספרס" (1974) וכן בפתיחה לתוכנית הילדים "Sesame Street" ומאוחר יותר בנעימת הסרט "ז'אן דה פלורט". כמה מאלבומיו הוקדשו למוזיקה ברזילאית, בהם לקחו חלק שורה ארוכה מחשובי היוצרים הברזילאים, ביניהם שיקו בוארקי, מילטון נסימנטו, קייטנו ולוזו, ז'ילברטו ז'יל ואליס רז'ינה.
טילמנס היה ידוע במזגו הנעים ובצניעותו: הוא נהג לכנות את עצמו "ket" ("ילד רחוב" בסלנג בלגי). על פועלו המוזיקלי קיבל פרס בפסטיבל הג'אז "הים הצפוני" בהאג שבהולנד, ובבלגיה קיבל תואר ברון ותואר דוקטור לשם כבוד משתי אוניברסיטאות.
בשנת 1981 לקה טילמנס בשבץ שגרם לשיתוק במחצית גופו, אך החלים והמשיך להופיע ולהקליט עד השנים האחרונות לחייו - כאשר לדבריו הוא "אמנם לא יכול לנגן את כל הצלילים שניגן בעבר אך עדיין הוא מנגן את הטובים שבהם...."
טילמנס המשיך להופיע עד שנת 2014. באוגוסט 2016 נפטר בשנתו בגיל 94.
אלבומים עיקריים

Only Trust Your Heart (1988)
Footprints (1991)
The Brasil Project (1992)
The Brasil Project vol 2. (1993)
Compact Jazz (1993)
East Coast, West Coast (1994
Aquarela do Brasil (1995)
Chez Toots (1998)
The Live Takes, volume 1 (2000)
Hard to Say Goodbye, the very best of Toots Thielemans (2000)
Toots Thielemans & Kenny Werner (2001)
One More For The Road (2006)
חואן ולדס

| --- | --- |

שחקן המגלם את חואן ולדס
 מידע
 מקצוע:  חקלאי
לוגו ארגון הגג של יצרני הקפה בקולומביה
סניף בית הקפה של חואן ולדס בניו יורק, Lexington Ave. 695
חואן ולדס (בספרדית: Juan Valdez) הוא דמות בדיונית שהופיעה בפרסומות של הפדרציה של מגדלי הקפה בקולומביה (בספרדית: Federación Nacional de Cafeteros de Colombia), והפכה להיות מזוהה עם הקפה הקולומביאני בעולם. זהו גם שמה של רשת בתי קפה קולומביאנית המפעילה סניפים במדינות שונות.
דמותו של חואן ולדס כאיכר רכוב על פרד המעבד מטעי הקפה, הופיעה לראשונה על אריזות קפה מתוצרת קולומביה בשנות ה-60 של המאה ה-20 כחלק ממסע פרסום בארצות הברית. השחקן הקולומביאני חוזה דובל גילם את הדמות שאופיינה בחיוך, שפם וכובע סומבררו. מסע הפרסום נחל הצלחה רבה והביא להתעניינות בקפה הקולומביאני. לימים, "התאהב" חוזה דובל בתפקיד שגילם, רכש בעצמו חוות קפה קטנה בארצו, והעסיק בה פועלים שעיבדו עבורו את המטעים.
בין 1969 ל-2006 גילם את הדמות השחקן קרלוס סאנצ'ז אשר גם הופיע בדמות זו בקומדיה האמריקאית "ברוס הגדול מכולם".
השאלה אם חואן ולדס יכול להיחשב למותג המייצג את הקפה הקולומביאני בלבד הגיעה לבית המשפט לאחר שחברה המשווקת קפה שמיוצר בקוסטה ריקה השתמשה במשפט "חואן ולדס שותה קפה מקוסטה ריקה" כסטיקר ולצורך הדפסה על חולצות טי.
חואן חוסה אראולה

| --- | --- |

 לידה:  21 בספטמבר 1918 סיודאד גוסמאן, המדינות המקסיקניות המאוחדות 
 פטירה:  3 בדצמבר 2001 (בגיל 83) גוודלחרה (מקסיקו), המדינות המקסיקניות המאוחדות 
 מדינה:  מקסיקו 
 השכלה:  קולחיו דה מקסיקו 
 מעסיק:  האוניברסיטה הלאומית האוטונומית של מקסיקו 
 פרסים והוקרה:  Xavier Villaurrutia Award (1963)  הפרס הלאומי למדעים ואמנויות (1979)  פרס FIL (1992) 
 
חוּאָן חוֹסֶה אָרֵאוֹלָה סוּנִיגָה (בספרדית: Juan José Arreola Zúñiga) היה סופר ואיש אקדמיה מקסיקני, שנולד בעיר ספוטלן אל גרנדה הקרויה כיום סיודד גוסמן בשנת 1918 ונפטר בעיר גוודלחרה (מקסיקו), בירת מדינת חליסקו, בשנת 2001. הוא כתב בעיקר סיפורים קצרים ופרסם רק רומן אחד, "היריד" (1963). אָרֵאוֹלָה נתפס בספרות מקסיקו כאחד מחשובי היוצרים במאה העשרים ורואים בו את לאחד הסופרים הלטינו-אמריקנים הראשונים שנטשו את התיאור הריאליסטי של המציאות לטובת הכתיבה הניסיונית. יצירתו עתירת הדמיון משלבת יסודות אקזיסטנציאליסטיים ואבסורדיים, והיא הכשירה בספרות אמריקה הלטינית את הקרקע לכותבים מבית מדרשו של הריאליזם המאגי. התרגום העברי של סיפורו "הפגישה" ראה אור בעיתון הארץ בעשרה בינואר 2014.
חצי האי סטרשר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  66°16′10″S 65°26′40″W﻿ / ﻿66.2694°S 65.4444°W﻿ / -66.2694; -65.4444
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהחצי האי סטרשר(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהחצי האי סטרשר(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיחצי האי סטרשר(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיחצי האי סטרשר
 
חצי האי סטרשר (באנגלית: Stresher Peninsula; בבולגרית: полуостров Стрешер) הוא חצי האי, המכוסה בעיקר בקרח, היוצא לכיוון צפון מערב מארץ גרהאם, בחצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה.
לחצי האי צורה מלבנית.
אורו של חצי האי סטרשר 24 קילומטרים;
רוחבו של חצי האי סטרשר 30 קילומטרים.
חצי האי גובל במפרץ הולטדאל שמצפון מזרח לו;
במפרץ אוור שמצפון-מערב לו;
ובמפרץ דארבל שמדרום-מערב לו. במפרץ דארבל ממוקמים סלעי וורקמן.
הקצה המערבי ביותר של חצי האי הוא כף בלו, המפרידה בין חוף גרהאם שמצפון מזרח לכף, לבין חוף לובה, שמדרום- מערב לכף.
בחצי האי נמצאת פסגת לוסון (הממוקמת 6 קילומטרים דרומית-מזרחית לכף אוונסן) וכן פסגת וודן, ופסגת אאולסהד.
היסטוריה > מיפוי חצי האי

חצי האי מופה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1976.
היסטוריה > מקור השם

חצי האי נקרא על שם פסגת סטרשר המצוייה בהרי הבלקן שבבולגריה.
השם אומץ רשמית ב-4 ביולי 2013.
לקריאה נוספת

הגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית)
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של בולגריה
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  הגאזט האנטארקטי הבולגרי
טוטסי רול

כרזה של חברת טוטסי רול מתקופת מלחמת העולם הראשונה
טוטסי רול
טוטסי רול (באנגלית: Tootsie Roll) הוא ממתק מציצה בטעם שוקולד המיוצר בארצות הברית מאז שנת 1896. כיום הממתק מיוצר על ידי חברת תעשיות טוטסי רול (אנ'), אשר מקום מושבה בשיקגו שבמדינת אילינוי.
היסטוריה

בשנת 1896 ייסד לאו הירשפילד (Leo Hirshfield), מהגר אוסטרי לארצות הברית, חנות ממתקים קטנה בעיר ניו יורק. הירשפילד פיתח ממתק שוקולד שלא יימס בקלות וקרא לו על שם בתו קלרה, שאותה כינו בני משפחתה "טוטסי".
בשנת 1905, בעקבות הצלחת המוצר, הוקם מפעל לייצורו, ובשנת 1917 הוקמה חברה בשם "חברת הממתקים של אמריקה" (The Sweets Company of America). בשנת 1931 הומצא הממתק טוטסי פופ (אנ') – סוכרייה על מקל בטעם טוטסי רול. ממתקים אלה, בשל מחירם הנמוך, זכו לפופולריות רבה בתקופת השפל הכלכלי הגדול, ואף היו פופולריים בקרב חיילי צבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה מאחר שבשל יכולתו של הממתק שלא להתקלקל באקלימים שונים הוא הוסף אל מנות הקרב של צבא ארצות הברית.
בשנת 1935 רכש את החברה ברנרד רובין (Bernard D. Rubin), אשר העביר את מפעל החברה ממנהטן להובוקן שבניו ג'רזי. לאחר מותו של רובין בשנת 1948 הפך אחיו, ויליאם רובין, לנשיא החברה, תפקיד שנשא עד שנת 1962. בשנת 1966 שינתה החברה את שמה לשמה הנוכחי – תעשיות טוטסי רול.
כיום החברה מייצרת 62 מיליון ממתקי טוטסי רול מדי יום.
תיאור המוצר

הממתק הוא ממתק מציצה בצבע חום ובטעם שוקולד, אף שישנם צבעים וטעמים אחרים. הממתק עשוי סוכר, סירופ תירס, שמן סויה, חלב מרוכז, קקאו, לציטין סויה (אנ'), וכן חומרי טעם מלאכותיים.
טעמים נוספים של הממתק הם: דובדבן, תפוז, וניל, לימון ולימית.
הממתק מופץ בארצות הברית, קנדה, מקסיקו, הממלכה המאוחדת, פורטוגל, ספרד, צרפת, הולנד, גרמניה, פולין, דנמרק, נורווגיה, שוודיה, פינלנד, אוסטריה, אוסטרליה וניו זילנד.
בשנת 2009 הוכרז על הפצת גרסה כשרה של המוצר.
הערות שוליים

↑  האיגוד האורתודוקסי של ארצות הברית מכריז על מתן תעודת כשרות לממתק טוטסי רול
טד נאש (סקסופוניסט, נולד ב-1922)

ערך זה עוסק בסקסופוניסט משנות הארבעים. אם התכוונתם לאישים נוספים בשם זה, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  31 באוקטובר 1922 סומרוויל, ארצות הברית 
 פטירה:  15 במאי 2011 (בגיל 88) 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  סקסופון 
 פרופיל ב-IMDb
 
תיאודור מלקולם נאש (באנגלית: Theodore Malcolm "Ted" Nash; ‏31 באוקטובר 1922 - 12 במאי 2011) היה נגן סקסופון, חליל וקלרינט והיה חבר בקבוצת הנגנים של Hollywood recording studios שנים רבות.
דיסקוגרפיה > נגן מוביל

The Brothers Nash - Liberty 6011 (also Fresh Sound CD 2229)
Star Eyes, The Artistry of Ted Nash - Columbia CL 989
Peter Gunn - Crown Records CLP 5101 (also Fresh Sound CD 2009)
דיסקוגרפיה > נגן ליווי > עם ג'ורג'י אולד

In the Land of Hi-Fi with Georgie Auld and His Orchestra (EmArcy, 1955)
דיסקוגרפיה > נגן ליווי > עם הנרי מנציני

The Music from Peter Gunn (RCA Victor, 1959)
More Music from Peter Gunn
דיסקוגרפיה > נגן ליווי > עם לאלו שיפרין

Che! (soundtrack) (Tetragrammaton, 1969)‎
ולפראיסו (מחוז)

מחוז ולפראיסו (בספרדית: Región de Valparaíso) הוא אחד מ-16 המחוזות של צ'ילה, הדרגה הגבוהה ביותר מבין דרגות החלוקה המנהלית של צ'ילה. הוא משתרע על פני שטח של 16,396 קמ"ר, השלישי הכי קטן בצ'ילה. והוא גובל במחוז קוקימבו בצפון, בפרובינציות מנדוסה וסן חואן הארגנטינאיות במזרח, במחוז מטרופולין סנטיאגו בדרום מזרח, במחוז או'היגינס בדרום מערב, ובאוקיינוס השקט במערב. לפי מפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2017 התגוררו במחוז 1,815,902 תושבים, והוא המחוז המאוכלס ביותר בצ'ילה אחרי המחוז המטרופוליני של סנטיאגו הכולל את סנטיאגו דה צ'ילה, בירת המדינה. צפיפות האוכלוסייה במחוז היא השנייה בצ'ילה שוב אחרי המחוז המטרופוליני של סנטיאגו. מבחינה מנהלית המחוז מחולק ל-8 פרובינציות שבתוכן 38 קומונות, ובירת המחוז היא עיר הנמל ולפראיסו. ערים חשובות נוספות כוללות את עיר הנופש ויניה דל מאר, והערים קיוטה (Quillota), קילפואה (Quilpué) ווייה אלמנה (Villa Alemana).
גאוגרפיה

גבולות המחוז הן: מצפון, מחוז קוקימבו, ממזרח, ארגנטינה, מדרום מזרח, מחוז מטרופולין סנטיאגו, מדרום, מחוז או'היגינס וממערב, האוקיינוס השקט. כמו כן כלולים בתחומי המחוז כמה קבוצות איים באוקיינוס השקט: איי חואן פרננדס, איי דסוונטוראדס (Islas Desventuradas – "איים חסרי מזל"), והאיים סאלס אי גומס ואי הפסחא.
המאפיינים הטופוגרפיים המרכזיים של המחוז הם (ממזרח למערב):
הרי האנדים – הפסגות הגבוהות נעות בין 5,000 ל-6,000, כאשר הפסגה הגבוהה ביותר היא סרו חונקל (Cerro Juncal) בגובה 6,110 מטרים. בצפון המחוז מהווים הרי האנדים והחוף יחידה טופוגרפית אחת כשצמוד אליהם מדרום עמק הנהר אקונקגווה.
העמק המרכזי של צ'ילה – חלק זה במחוז מורכב מאגני הנהרות פטורקה (Petorca), לה ליגואה (La Ligua) ואקונקגווה. עמק צ'קאבוקו (Chacabuco) מהווה את הגבול עם המחוז המטרופוליטני של סנטיאגו.
רכס החוף – רכס זה, שגאולוגית עתיק יותר מהרי האנדים, מתלכד עמם בצפון המחוז. דרומית לעמק האקונקגווה, מפריד העמק המרכזי של צ'ילה בין רכס החוף להרי האנדים. החלק הגבוה של הרכס הוא בדרום המחוז, והפסגה הגבוהה ביותר היא סרו לה קמפנה (cerro la Campana), בערך בקו רוחב 33° דרום. הרכס נחלק לשני רכסי משנה, המערבי, השייך למחוז ולפראיסו והמזרחי, השייך למחוז המטרופוליטני של סנטיאגו.
שפלות החוף (Las Planicies Litorales) – משתרעות בין רכס החוף לאוקיינוס השקט. השפלות מתחילה בצפון, משפך הנהר אקונקגווה ועד דרום המחוז, ורוחבן נע בין 100 מטרים ל-15 קילומטרים. בכמה מקומות יש בשפלות גבעות או הרים, כדוגמת העיר ולפראיסו הבנויה על גבעות. המעבר בין שפלות החוף לים יכול להיות הדרגתי או שהיא מסתיים במצוק, כדוגמת הקטע בין פאפודו (Papudo) ואורקון (Horcón). שפלות החוף נחרצות על ידי נהרות שמקורם ברכס החוף והם זורמים ממזרח למערב, כדוגמת הנהר מרגה מרגה (Marga Marga). דיונות חול נפוצות באזור החוף, לדוגמה בלונגוטומה (Longotoma).
גאוגרפיה > הידרוגרפיה

המבנה הטופוגרפי המורכב של המחוז גרם להיווצרות מערכת נהרות ונחלים מסועפת. הנהרות החשובים ביותר הם פטורקה, לה ליגואה ואקונקגווה. הנהר בעל אגן הניקוז הגדול והחשוב ביותר הוא אקונקגווה הזורם במרכז המחוז. שטח אגן הניקוז של נהר זה הוא 7,640 קילומטרים רבועים ואורכו 190 קילומטרים, ולאורכו התפתחו חקלאות, תעשייה ומכרות. הנהרות העיקריים בצפון הם: פטורקה, שמקור מימיו הוא הפשרת שלגים באביב וגשמים בסתיו, והנהר לה ליגואה, שמקור מימיו מהפשרת שלגים. הנהרות העיקריים בדרום הם: חלקו התחתון של הנהר מאיפו (Maipo), ושפך הנהר רפל (Rapel).
ממשל וחלוקה מנהלית > יישובים מרכזיים

בין היישובים המרכזיים במחוז נמצאים:
בירת המחוז ולפראיסו (296,655 תושבים לפי מפקד 2017). אף שסנטיאגו היא בירת המדינה, ולפראיסו היא העיר שבה שוכן הקונגרס הלאומי של צ'ילה (Congreso Nacional de Chile). לעיר חשיבות גדולה גם כעיר הנמל הקרובה ביותר לסנטיאגו, וב-2003 הכריז עליה הקונגרס הצ'יליאני כבירת התרבות של המדינה. באותה שנה גם הכריז אונסק"ו על הרובע ההיסטורי של העיר כאתר מורשת עולמית. כן פועלות בעיר תשע אוניברסיטאות. ולפראיסו היא העיר השישית בגודלה בצ'ילה, המטרופולין שלה, הכוללת גם את העיר הרביעית בגודלה בצ'ילה, ויניה דל מאר, היא המטרופולין השלישית בגודלה במדינה אחרי אלה של סנטיאגו ושל קונספסיון.
ויניה דל מאר (334,248 תושבים לפי מפקד 2017) היא עיר תיירות ונופש חשובה.
קילפואה (Quilpué)‏ (151,708 תושבים)
וייה אלמנה (Villa Alemana)‏ (126,548 תושבים)
סן אנטוניו (San Antonio)‏ (91,350 תושבים)
קיוטה (Quillota)‏ (90,517 תושבים)
סן פליפה (San Felipe)‏ (76,844 תושבים)
לוס אנדס (66,708 תושבים) - מרכז חשוב לקשר עם ארגנטינה, באמצעות הכביש הבינלאומי למנדוסה.
לה קאלרה (La Calera)‏ (50,554 תושבים)
לימאצ'ה (Limache)‏ (46,121 תושבים)
ממשל וחלוקה מנהלית > דמוגרפיה

ולפראיסו התפתחה כנקודת עצירה לפני חציית האוקיינוס עבור ספינות דיג, ספינות טיולים ואניות סוחר גדולות. משום כך יש לחלק גדול מהתושבים מגוון נרחב של ארצות מוצא, קבוצות אתניות ותרבויות. הקמת היישובים במחוז במאה ה-16 הייתה על ידי מתיישבים מאנדלוסיה, אסטוריאס וממלכת לאון, ובעיקר בסקים מצפון ספרד. תושבים רבים הגרו לצ'ילה מארצות אחרות של אמריקה הלטינית בייחוד ממקסיקו ואורוגוואי במאה ה-17 בתקופה הקולוניאלית. ובשלהי המאה ה-18 תחילת המאה ה-19 היה גל של מהגרים מגליסיה.
תושבים רבים כיום הם ממוצא אירופאי שאיננו ספרדי: בריטים ואירים, אוסטרלים וניו זילנדים, צפון אמריקנים (מארצות הברית ומקנדה), קרואטים ובוסנים, הולנדים ובלגים, צרפתים, גרמנים, יוונים, איטלקים, פורטוגזים וסקנדינבים. כמו כן יש קהילות של תושבים שמקורם במזרח התיכון כדוגמת לבנונים, סורים וקהילה גדולה של פלסטינים בעיירה לה קאלרה.
במונחי גזע מרבית תושבי ולפראיסו הם מסטיסים הקרויים באמריקה הדרומית "קסטיסו" (castizos), לבנים שהם צאצאים מרוחקים של הקבוצות האתניות של המפוצ'ה, האינקה, האיימרה והאינדיאנים של אמריקה הצפונית (קיימת טענה על קבוצה של צ'רוקי שהגיעו בשלהי המאה ה-19, אם כי ייתכן שמדובר במיתוס בלבד). כמו כן קבוצות קטנות של ילידי מזרח אסיה, בעיקר סינים, יפנים וקוריאנים, מספר קטן של תושבים ממוצא אפריקני או מאי הפסחא כלולים במגוון הגדול של כור ההיתוך ההופך את כולם לצ'יליאנים.
נכון למפקד 2017 התגוררו במחוז 1,815,902 תושבים. צפיפות האוכלוסייה הגיעה ל-110.75 תושבים לקילומטר רבוע. 91% מהאוכלוסייה מתגוררים באזורים עירוניים ורק 9% מהאוכלוסייה מתגוררת באזורים כפריים. יש במחוז ארבעה שטחים אורבניים מרכזים: המטרופולין של ולפראיסו (Gran Valparaíso), אגד הערים המאוכלס ביותר במחוז והשלישי במדינה. המרכז האורבני השני בגודלו הוא המטרופולין של קיוטה (Gran Quillota), השלישי הוא המטרופולין של סן אנטוניו (Gran San Antonio), והרביעי הקומונה של לוס אנדס.
ממשל וחלוקה מנהלית > אקלים

הגורם המשפיע ביותר על האקלים במחוז הוא האוקיינוס השקט בכלל וזרם הומבולדט בפרט. במחוז זה מתחיל אזור האקלים הממוזג. זרם הומבולדט הקר גורם לטמפרטורות נמוכות לאורך החוף, ולהורדת הטמפרטורות גם בתוך היבשת.
באזור ולפראיסו קיימים שלושה סוגי אקלים. בצפון המחוז נמשך האקלים הערבתי השולט במחוז קוקימבו ובדרומו שני סוגי אקלים ממוזג.
אקלים ערבתי של אוויר יבש מאוד – משתרע בעמקים הפנימיים מהגבול עם קוקימבו ועד הקומונה של קבילדו. האקלים מתאפיין בשמים כחולים בשל הלחות הנמוכה, ואור שמש חזק. הגשמים עדיין נדירים ובלתי סדירים כך שבצורות תדירות בעמקי הנהרות פטורקה ולה ליגואה, אף שהממוצע השנתי של המשקעים גבוה מ-200 מילימטרים בשנה. הגשמים יורדים בחורף בלבד. ההשפעה הממתנת של האוקיינוס על האקלים מועטה בשל הטופוגרפיה, ויש הפרשים גדולים בטמפרטורה בין היום ללילה ובין הקיץ לחורף.
אקלים ממוזג חמים עם גשמי חורף ותקופות יובש ממושכות שבהם יש שמים מעוננים – זהו האקלים של אזור החוף. האקלים מתאפיין בעננות מרובה כל השנה, כשהיא גדלה בחורף, ואז היא מלווה בטפטוף, בערפילים ובטמפרטורות קרות. ההבדל בין הטמפרטורה הממוצעת של החודש החם והקר ביותר היא רק 5°C או 6°C מעלות בלבד, וההבדל בין הטמפרטורה הגבוהה ביותר ביממה לנמוכה ביותר היא 7°C בקיץ ורק 5°C בחורף, נמוך יותר במעלה ובשלוש מעלות בהתאמה מהאקלים המקביל במחוז קוקימבו. הלחות גבוהה, כשהממוצע הוא 82%.
אקלים ממוזג חמים עם גשמי חורף ותקופות יובש ממושכות – זהו האקלים של החלק האמצעי של עמק אקונקגווה וגם של החלק של רכס החוף במחוז. זהו אקלים ממוזג שבשל ריחוקו מהים השוני בין הטמפרטורות בין היום ללילה ובין חורף לקיץ בולט יותר והלחות היחסית פוחתת. ימי כפור נפוצים בחורף והם מתרבים ככל שמתקרבים להרי האנדים.
ממשל וחלוקה מנהלית > צמחייה

האזור המרכזי של המחוז מאופיין בערבה של שיחים קוצניים שבהם שולט העוזרר. באזורים המוארים באור השמש מצטרפים לעוזרר צמחים כדוגמת הסוג Guaiacum ממשפחת הזוגניים, Prosopis chilensis ממשפחת הקטניות והעץ האנדמי לצ'ילה Quillaja saponaria. באזור החוף הצמחייה האופיינית היא מיני עצים דוגמת Cryptocarya alba, ועשב. באזורים הלחים יותר דוגמת ערוצי הנחלים מין החזרן Chusquea quila והעץ Crinodendron patagua. בגבהים שבין 400 ל-1,000 מטרים גדל חורש ים תיכוני ובו עצים דוגמת Quillaja saponaria ו-Lithraea caustica ממשפחת האלתיים.
על רכס החוף בגבהים שבין 800 ל-900 מטרים גדלים העצים Nothofagus obliqua ו-Nothofagus macrocarpa. מין חשוב נוסף הוא מין הדקל "דקל היין הצ'יליאני" (Jubaea chilensis), מחוז ולפראיסו הוא חלק מהתחום המוגבל של מין זה. בתקופות פרהיסטוריות גדל עץ אנדמי זה בתחום רחב בהרבה. הוא מצוי כיום בקבוצות קטנות ברכס החוף ובפארק הלאומי לה קמפנה (Parque Nacional La Campana). בשל ערכו הכלכלי של הפקת היין מגזעו מצוי מין זה בסיכון.
בהרי האנדים בגבהים שבין 1,600 ל-2,500 מטרים הנוף האופייני הוא ערבת שיחים המותאמים לתנאים הקיצוניים של הרוחות העזות ומטחי השלג. מעל 2,500 מטרים גדלים שיחים שגובהם אינו עולה על 40 סנטימטרים.
כלכלה > מכרות

המחצב העיקרי במחוז הוא נחושת, שריכוזים שלה מצוי במאגר תת-קרקעי ובמכרה פתוח המנוהל על ידי חברת הנחושת הלאומית של צ'ילה (בראשי תיבות Codelco), שחטיבת אנדינה (Andina) שוכנת בקומונה של לוס אנדס (Los Andes). הנחושת משונעת ברכבת מאתר הכרייה של סאלאדיו (Saladillo)‏, 34 קילומטרים דרומית מזרחית ללוס אנדס לחטיבת ונטאנאס (Ventanas) של Codelco המזקקת את העפרה במפעל השוכן על החף צפונית לפונצ'ונקאווי. חברות פרטיות מפעילות במחוז מכרות שבהם כורים מחצבים נוספים הכוללים זהב כסף, מוליבדן, אבץ ועופרת. מחצבים שאינם מתכות כוללים כרייה של פחמת הסידן ואבן גיר, המשמשת בסיס לתעשיית הצמנט בלה קאלרה וכן כל התפוקה הלאומית של טלק ופצלת השדה.
כלכלה > חקלאות

אדמות המחוז פוריות וקיימת רשת מפותחת של תעלות ומאגרי מים להשקיה. בין המאגרים החשובים: אגם פניואלס (lago Peñuelas), לו אורסקו (Lo Orozco), לו אובייה (Lo Ovalle) וקטאפילקו (Catapilco).‏ 30% מהתוצרת החקלאית מיועד לתעשייה ו-70% לצריכה של מוצרים טריים. חלק גדל והולך מיועד לייצוא בייחוד ענבי מאכל. המחוז מספק כ-30% מהתפוקה הלאומית של ענבים ואפרסקים. בין הפירות הנוספים הגדלים במחוז קיווי, נקטרינה, משמש, אגוזים שקדים ולימונים. באזור המתאימים לכך גדל כ-41% מתנובת האבוקדו במדינה ורוב התנובה של אנונה. מוצר נוסף שנועד לייצוא הם פרחים. ההתפתחות הבולטת של התקופה האחרונה היא השימוש בהשקיה בטפטוף על מורדות הגבעות הצחיחים תוך קבלת יבולים גדולים.
בנוסף מגדלים במחוז ירקות, תפוחי אדמה, טבק, חמניה וקנבוס. חיות משק (נתוני 2007): בקר 109,350, כבשים: 91,080, חזירים: 56,130. גם תחום הייעור גדל מאוד הודות למטעים באזור החוף של מין האורן Pinus radiata המשמש כמקור לעץ ולתעשיית הנייר.
כלכלה > דיג

המחוז מדורג רביעי בצ'ילה בכמות הדגה, כ-370 מיליון טון. המינים העיקריים בקלה, צלופחים, מקרל, סרדינים ו-Cilus gilberti ממשפחת המסריים (Sciaenidae). הדיג כולל גם רכיכות, דוגמת צדפות (3,419 טון) וסרטנאים דוגמת חסילונים (3,748 טון) ופראונים (2,364 טון), עשב ים. נמל הדיג העיקרי הוא סן אנטוניו.