פועה רקובסקי
הערות שוליים

↑  פועה רקובסקי, דבר, מודעת אבל מטעם המשפחה, 15 במאי 1955.
↑  "מי בווארשה היהודית בשנות העשרים לא הכיר את [...] פועה רקובסקי? שעה שפועה הייתה עוברת ברחוב היהודי, היו קטון וגדול נושאים את ברכת השלום לקראתה אף אם לא הכירוה אישית [...] ושמה הולך לפניה על פני פולין כולה" (אסתר רוזנטל-שניידרמן, 'פועה ראקובסקה', בספרה נפתולי דרכים: זכרונות, מאורעות, אישים, כרך א; מיידיש: מ. ז. ולפובסקי, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תש"ל, עמ' 221, וראו עוד בעמ' 222–223.
↑  נפטרה ב-1931 בירושלים (די פערוואלטונג פון אידישען פרויען-פעראיין (י.פ.א.), מודעת אבל, היינט, 20 באפריל 1931).
↑  עזריאל אריה ליב רקובסקי, שלמה משנתו, ורשה תרנ"ה 1895, באתר היברובוקס. על הרב ראקובסקי ראו בספרה של רקובסקי לא נכנעתי, וכן: 'הרב עזריאל אריה לייב רקובסקי – העסקן וה"מתנגד" הלוחם', בתוך: אליהו אייזנברג (עורך), פלוצק: תולדות קהילה עתיקת יומין בפולין, תל אביב: הוועד העולמי להוצאת ספר זיכרון לקהילת פלוצק – ארגון יוצאי פלוצק בישראל; המנורה, תשכ"ז, עמ' 104–106 (ספר יזכור לקהילת פלוצק, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 112 ואילך).
↑  על א"א רקובסקי ראו: יום טוב לוינסקי, 'פאר העיר: אברהם אבא ראקובסקי (אבצ'ה)', בתוך: יום טוב לוינסקי (עורך), ספר זאמברוב: זעמבראווע, תל אביב : האירגונים של יוצאי העיר בארצות הברית, ארגנטינה וישראל, תשכ"ד 1963, עמ' 497–505.
↑  פולה היימן, פועה רקובסקי, באנציקלופדיה לנשים יהודיות (באנגלית)
↑  פולה היימן, פועה רקובסקי, באנציקלופדיית ייִוואָ ליהודי מזרח אירופה (באנגלית)
↑  'בית ספר לבנות של פועה ראקובסקי (1889–1890)', בתוך: יום-טוב לוינסקי (עורך), ספר זיכרון לקהילת לומזה, תל אביב: ארגון עולי לומזה בישראל, תשי"ג 1952, עמ' 145 טור 1 (ספר יזכור לקהילת לומז'ה, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 165).
↑  דוד קלעי, 'פועה רקובסקי לגבורות: יובלה של מורדת', בתוך: דוד קלעי: קובץ, ליום השנה הראשון למותו; המלב"ד: אברהם לוינסון, תל אביב: נ' טברסקי, תש"י, עמ' 90–91. וראו עוד: אלכסנדר מנור, יעקב לשצ'ינסקי: ההוגה והחוקר, ירושלים: הקונגרס היהודי העולמי – ההנהלה הישראלית, תשכ"ב, עמ' 39–40.
↑  פועה רקובסקי, לא נכנעתי, עמ' 65.
1 2  אסתר רוזנטל-שניידרמן, נפתולי דרכים, עמ' 222.
↑  בן אביגדור, "רבי שפרה", ורשה: ספרי אגורה (דפוס האחים שולדבערג), תרנ"ג-1893; הסיפור בפרויקט בן-יהודה.
ראו ביקורות:
מ. י. ברדיצ'בסקי, משוק הספרים | רבי שפרה, המגיד, 20 באוגוסט 1893 (נדפס שוב בתוך: אבנר הולצמן ויצחק כפכפי (עורכים), כתבי מיכה יוסף ברדיצ'בסקי (בן גריון), כרך ג: "במכללות המערב, 1891–1895", תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 1998, עמ' 127–129);
נחום סוקולוב, 'ביקורת ספרים', האסיף ו (תרנ"ד), 219–224;
מ"מ פייטלסון, 'האשה המשתחררת בספרותנו', הזמן (ירחון) א, ז (יולי 1905), 181–188 (כונס בתוך: הנ"ל, כתבים, ורשה – ברלין: אחיספר, תרע"ד, עמ' 102–114; שוב בתוך: הנ"ל, בחינות והערכות: מבחר כתבים; בחר והקדים מבוא: א"ב יפה; העורך: ישראל כהן, תל אביב: אגודת הסופרים בישראל ליד מסדה ('ספרי נפש על שם יהודה בורלא'), 1970, עמ' 30–38; ולאחרונה שוב בתוך מכאן (כתב עת לחקר הספרות העברית) א (תש"ס, מאי 2000), 144–149;
ומחקר: יעל שנקר, 'התלושות מן הספרות: על מיקומן של נשים בספרות התלושים, בתוך: חנן חבר (עורך), רגע של הולדת: מחקרים בספרות עברית ובספרות יידיש לכבוד דן מירון, ירושלים: מוסד ביאליק, תשס"ז, עמ' 408–413.
↑  מרים ברגר, למורה, דבר, 11 באוגוסט 1940.
↑  כח חשוב, דואר היום, 30 באוגוסט 1920.
↑  פועה רקובסקי, לא נכנעתי, עמ' 146.
↑  בילי מלמן, 'P.R. Rakovsky, My Life as a Radical Jewish Woman : Memories of a Zionist Feminist in Poland' [סקירה], ציון סט, א (2004), 113.
↑  פועה רקובסקה בדרכה האחרונה, דבר, 16 במאי 1955; חיפה: ארונה של פועה רקובסקי ז"ל לקבורה בירושלים, הצופה, 16 במאי 1955.
↑  חדשות ירושלים והנגב | ירושלים: רחוב על שם פועה רקובסקי, מעריב, טור 1, 20 באוקטובר 1965; קריאת שמות לרחובות, עמ' 677, באתר עיריית ירושלים.
↑  פּועה ראַקאָווסקי, זכרונות פֿון אַ ייִדישער רעוואָלוציאָנערין, בואנוס איירס תשי"ד 1954, עמ' 64, בארכיון האינטרנט.
↑   פולה היימן, האשה היהודיה בסבך הקידמה: ארגוני נשים והאשה בעיתונות, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח, מתוך הנ"ל, האשה היהודיה בסבך הקידמה: מקומה וייצוגה בעת החדשה; תרגמה מאנגלית: טל אילן, ירושלים: מרכז זלמן שזר לתולדות ישראל, תשנ"ז 1997.
↑  פּועה ראַקאָווסקי, זכרונות פֿון אַ ייִדישער רעוואָלוציאָנערין, בואנוס איירס תשי"ד 1954, עמ' 11, בארכיון האינטרנט. קרוב משפחה רחוק נוסף (חתנה של דודניתו של אביה) היה המחנך, עסקן הציבור והעיתונאי הירושלמי זלמן בן-טובים (שבתו הייתה המחנכת ד"ר פועה מנצ'ל, ונכדו – הארכאולוג פרופ' אהוד נצר).
↑  ש. טשרנוביץ ורעיתו, וילנה, ברכה, הזמן, 31 ביולי 1907.
↑  נפטר א. ה. אולשוונגר, הצופה, 19 בפברואר 1954.
↑  שיינה שרלוטה, הצפירה, מודעת אבל, 2 באפריל 1913; מ. ש., פועה רקובסקי: (לדמותה של לוחמת דגולה), דבר, 17 במאי 1955.
↑  "יצחק וולף אולשוונגר", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית); "סנקט פטרבורג", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית); ג. קרסל, יצחק וולף אולשוונגר, בספרייה היהודית המקוונת (באנגלית) (אנציקלופדיה יודאיקה); בערל כהן, יִידישע שטעט און שטעטלעך אין ליטע, בספרו: יִידישע שטעט, שטעטלעך און דאָרפֿישע יִישובים אין ליטע ביז 1918: היסטאָריש-ביאָגראַפֿישע סקיצעס, ניו יורק 1991, עמ' 188 טור 1, באתר היברובוקס, עמ' 417 טור 1; Shulamit Laskov, 'Documents of the second conference of community delegates in St. Petersburg [1882],' Michael (on the History of the Jews in the Diaspora) 6 (1980), 169).
↑  געשטאָרבען שמואל אָלשוואנגער, היינט, 6 בפברואר 1935).
↑  תמר אבידר, אהבתם האומללה של רוני ועלי, מעריב, טור 5, 12 ביולי 1962.
↑  אורי דרומי, דרור אלון (פייקוביץ'), מראשוני רכבת ישראל, 1922-2009, באתר הארץ, 12 ביוני 2009
↑  'מארק ראקאווסקי', בתוך: יצחק עברי (עורך), ספר קהילת אוסטרולנקה, תל אביב: ארגון יוצאי אוסטרולנקה בישראל, תשכ"ג, עמ' 261 (ספר יזכור לקהילת אוסטרולנקה, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 269; ובתרגום לאנגלית באתר JewishGen); וראו גם שם, עמ' 272–274 (ספר יזכור לקהילת אוסטרולנקה, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 280 ואילך).
↑  בנימין פינקוס, 'היהודים בשלטון הסובייטי בשנים 1939–1971', שבות (מחקרים בהיסטוריה ובתרבות של יהודי רוסיה ומזרח אירופה) 2 (תשל"ד), 33.
↑  ליאוניד פרייסמן, וניאמין עמנואילוביץ דימשיץ, באנציקלופדיית ייִוואָ ליהודי מזרח אירופה (באנגלית).
↑  רבקה גורפיין, "לא נכנעתי" לפועה רקובסקי, על המשמר, 4 באפריל 1952.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306799505171  PLWABN: 9810611113105606  BnF: cb15013336m (data)  CiNii: DA13426581  GND: 124279945  ISNI: 0000 0001 1070 9863  LCCN: nr95025084  NTA: 267526660  RERO: 02-A013533007  SELIBR: 137090  SUDOC: 069283931  VIAF: 74130343   WorldCat (עם VIAF): 74130343 
פועה רקובסקי (במרכז) בסמינריון לפועלות בבית החלוצות בתל אביב בשנת 1938