stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פיליפ זימברדו
ביוגרפיה

זימברדו נולד בניו יורק, בן למשפחת מהגרים מסיציליה. בשנת 1954 קיבל תואר ראשון בפסיכולוגיה, סוציולוגיה ואנתרופולוגיה מברוקלין קולג'. בשנת 1955 קיבל תואר שני בפסיכולוגיה ובשנת 1959 קיבל תואר שלישי בפסיכולוגיה, שניהם מאוניברסיטת ייל.
כיהן פעמיים כנשיא ארגון הפסיכולוגיה המערבי, ופעם אחת כנשיא אגודת הפסיכולוגים האמריקאית (2002), וכיו"ר מועצת נשיאי האגודה למדע הפסיכולוגיה, כהיום הוא משמש כיו"ר קרן הפסיכולוגיה המערבית ומנהל המרכז הבין תחומי למדיניות, חינוך ומחקר על טרור.
זימברדו ביצע מחקרים בנושאים רבים, בהם פסיכולוגיה של פרספקטיבת הזמן, בושה, שיגעון, אלימות/רוע, פסיכולוגיה פוליטית, היפנוזה ועוד.
זכה על מחקריו בפרס קרן וצלב האוול. וקיבל מאת האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה את פרס ארנסט הילגרד למפעל חיים.
כתב כ-50 ספרים, ובהם הספר פסיכולוגיה בחיים (Psychology And Life) שתורגם לעברית בשם מבוא לפסיכולוגיה המשמש כבסיס לקורס מבוא לפסיכולוגיה באוניברסיטה הפתוחה.
מחקרו המוכר ביותר הוא ניסוי הכלא שבוצע על ידיו באוניברסיטת סטנפורד בשנת 1971.
לימד בבית הספר של הצי האמריקני ללימודים מתקדמים במונטריי, ושימש כיושב ראש קרן הפסיכולוגיה המערבית, ומנהל המרכז הבין תחומי למדיניות, חינוך ומחקר על טרור.
אפקט לוציפר

אפקט לוציפר היא תאוריה פסיכולוגית התנהגותית, אשר פותחה על ידי פיליפ זימברדו. על פי תאוריה זו, אין זה נכון כי קיימים אנשים טובים או רעים, אלא כוחות סביבתיים הם המביאים אנשים טובים לבצע מעשי רוע.
התאוריה פורסמה על ידי זימברדו בשנת 2007 בספרו "אפקט לוציפר", שנכתב על סמך תוצאות מחקריו במשך למעלה מ-30 שנה, החל מניסוי הכלא באוניברסיטת סטנפורד וכלה בחקירתו את ההתעללות בכלא אבו גרייב.
אפקט לוציפר > מקור השם

לדבריו של זימברדו, הוא כינה בשם זה את התאוריה ואת הספר, שכן לוציפר היה המלאך החביב על אלוהים, אך כאשר המלאך סירב לציית להוראותיו, אלוהים זרק אותו מגן עדן, ונעל אותו בתוך כלוב בגיהנום. מוסר ההשכל המקובל של הסיפור הוא כי אפילו המלאך האהוב על אלוהים ילך לגיהנום אם לא יציית לסמכות.
פריץ פרלס

| --- | --- |

 לידה:  8 ביולי 1893 ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  14 במרץ 1970 (בגיל 76) שיקגו, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  אנושן 
 בן או בת זוג:  לורה פרלס (1930–?) 
 
פרידריך (פרדריק) סלומון פרלס (Friedrich (Frederick) Salomon Perls‏; 8 ביולי 1893 – 14 במרץ 1970), שנודע כפריץ פרלס (Fritz Perls), היה פסיכיאטר ופסיכותרפיסט יהודי-גרמני-אמריקאי.
תרפיית הגשטאלט

פרלס טבע את המונח "תרפיית הגשטאלט" לתיאור סוג התרפיה שפיתח בצוותא עם אשתו לורה פרלס החל משנות הארבעים, והוא חבר למכון איסלן בקליפורניה בשנת 1964. גישתו קשורה, אולם אינה זהה, לפסיכולוגיית הגשטאלט ולפסיכותרפיה התאורטית של הגשטאלט מבית מדרשו של האנס-יורגן וולטר.
ליבתה של תרפיית הגשטאלט היא קידום המודעות לאחדות של כל הרגשות וההתנהגויות הנוכחים, והמגע בין האני לסביבה.
פרלס פסע מחוץ לתחומיה של הפסיכותרפיה בשל ציטטה המתוארת לעיתים תכופות כ"תפילת הגשטאלט". הדבר היה נכון במיוחד בשנות השישים, כשאימרה זו, המעניקה דגש חזק לאינדיבידואליזם, זכתה לתשומת לב רבה.
חייו

פריץ פרלס נולד בברלין בירת הקיסרות הגרמנית. למד בתיכון היוקרתי "אסקנישה גימנזיום" (Askanische Gymnasium), ולאחר בחינות הבגרות ציפו ממנו בסביבתו הקרובה להיהפך לעורך דין כמו דודו הנודע הרמן שטאוב (Hermann Staub;‏ 1856–1904), אולם במקום זאת הוא למד רפואה. לאחר שהיה תקופה מסוימת בחפירות במלחמת העולם הראשונה, קיבל דוקטורט. פרלס נמשך לפסיכיאטריה בשל עבודתו של פרויד ומחקריו המוקדמים של וילהלם רייך.
בשנת 1930 נשא לאישה את לורה פרלס (אז לורה פוזנר), ולהם נולדו שני ילדים משותפים, רנט וסטפן.
ב-1933, זמן מועט לאחר עלות היטלר לשלטון בגרמניה, נסו פרלס, רעייתו לורה וביתם הבכורה רנט להולנד, ושנה אחת אחרי כן היגרו לדרום אפריקה, שם כתב פרלס בשנת 1941 את "אגו, רעב ותוקפנות" (Ego, Hunger, and Aggression; ראה אור ב-1942). אשתו לורה לקחה אף היא חלק בכתיבת ספרו, אם כי לא ניתן לה קרדיט על כך. ב-1942 התגייס פרלס לצבא דרום אפריקה, שבו ששרת כפסיכיאטר צבאי בדרגת סרן עד לשנת 1946.
הזוג פרלס היגרו לניו יורק ב-1946, שם עבד פריץ פרלס למשך זמן מה ביחד עם קארן הורני, ואז עם וילהלם רייך. בשנת 1947 לערך ביקש פרלס מהסופר פול גודמן להעלות על הכתב רשימות שרשם בכתב ידו, ושביחד עם תרומות מראלף האפרלין וגודמן פורסמו בתור "תרפיית הגשטאלט" (Gestalt Therapy).
פרלס נסע לקליפורניה ב-1960, שם המשיך להעביר את סדנאותיו כחבר מכון איזלן בביג סור, עד לעוזבו את ארצות הברית על מנת להשיק קהילת גשטאלט באגם קוצ'יצ'אן באי ונקובר שבקנדה ב-1969. פריץ פרלס הלך לעולמו כמעט שנה לאחר מכן, ב-14 במרץ 1970, בשיקגו, כתוצאה מדום לב בעקבות ניתוח בבית החולים ממוריאל על שם לואי איי. וייס בשיקגו.
ספרים פרי עטו

Ego, Hunger and Aggression (1942).
Gestalt Therapy: Excitement and Growth in the Human Personality (1951/1977)
Gestalt Therapy Verbatim (1968).
The Gestalt Approach and Eye Witness to Therapy (1973) .
In and Out the Garbage Pail (1981).
ספרים פרי עטו > כתביו שתורגמו לעברית

גשטאלט (תרפיית התבנית): מילה במילה / פרדריק ס’ פרלס (אסף וערך: ג'ון או' סטיבנס; מאנגלית: אברהם קדימה), תל אביב: זמורה, ביתן, מודן, תשל"ח.
לקריאה נוספת

Petruska Clarkson, Jennifer Mackewn, Fritz Perls, 1993, SAGE Publications.
מושל ג'ורג'יה

| --- | --- |


 איוש נוכחי:  בריאן קמפ
 תאריך כניסה לתפקיד:  14 בינואר 2019
 דרכי מינוי:  בחירות כלליות
 תחום שיפוט:  ג'ורג'יה ג'ורג'יה
 מעון:  מעון מושל ג'ורג'יה 
 מושב המשרה:  אטלנטה
 משך כהונה קצוב:  ארבע שנים, מוגבל לשתי תקופות כהונה רצופות
 ייסוד המשרה:  12 ביולי 1775
 איוש ראשון:  ארצ'יבלד בולוק
 gov.georgia.gov
 
מושל ג'ורג'יה (באנגלית: Governor of Georgia) הוא ראש הרשות המבצעת, המושל והמפקד העליון של הכוחות הצבאיים של מדינת ג'ורג'יה שבארצות הברית. המושל אחראי על אכיפת חוקי המדינה, בעל סמכות לאשר חוקים שהועברו על ידי בית המחוקקים או להטיל עליהם וטו, ובסמכותו לכנס את בית המחוקקים. מושל ג'ורג'יה הנוכחי הוא הרפובליקני בריאן קמפ, שהושבע לכהונתו ב-14 בינואר 2019.
באופן רשמי כיהנו בתפקיד מאז קיבלה ארצות הברית את עצמאותה ועד כה 77 גברים, ואף לא אישה אחת, כולל 11 שכיהנו יותר מתקופת כהונה רצופה אחת. ימיה הראשונים של ג'ורג'יה התאפיינו בתהו ובהו, כאשר נוצרו כמה פערים ופיצולים במבנה השלטוני של המדינה, ובירת המדינה דאז, סוואנה, נכבשה במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית. לאחר השגת העצמאות, ועד לשנות ה-30 של המאה ה-19 היה השלטון במדינה באופן מוצק בידי המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית, ואז החלה התמודדות על משרת המושל בין המפלגה הדמוקרטית לבין המפלגה הוויגית במשך כמה עשורים. עם פרוץ מלחמת האזרחים האמריקאית פרשה ג'ורג'יה מן האיחוד כחלק מקונפדרציית המדינות של אמריקה, ולאחריה כיהנו בה כמה מושלים שמונו על ידי נשיא ארצות הברית ועל ידי השלטונות הצבאיים. במהלך תקופת השיקום כיהנו במדינה שני מושלים מהמפלגה הרפובליקנית, אך לאחר שהשלטון המקומי הושב על כנו, נבחרו אך ורק דמוקרטים במשך 131 השנים הבאות.
מושלי ג'ורג'יה שמשך כהונתם הייתה הארוכה ביותר היו ג'ורג' באסבי, ג'ו פרנק האריס, זל מילר, סאני פרדו ונייתן דיל, כשכל אחד מהם כיהן שתי תקופות כהונה רצופות של ארבע שנים כל אחת. המושל שכיהן במהלך מלחמת האזרחים, ג'וזף א. בראון, נבחר ארבע פעמים לתקופות כהונה של שנתיים וכיהן בסך הכול שבע שנים וחצי. המושל שמשך כהונתו הייתה הקצרה ביותר מבין אלו שכיהנו לאחר קבלת עצמאות ארצות הברית היה מתיו טלבוט, שכיהן במשך 13 ימים לאחר שהחליף את קודמו שנפטר במהלך כהונתו. יוג'ין טאלמדג', שנבחר ב-1946 לתקופת כהונה שלישית לא רצופה, נפטר טרם שהושבע לתפקידו, ובכך נוצרה מחלוקת בה שלושה אישים טענו להיותם המושל החדש.
רקע

ג'ורג'יה הייתה אחת משלוש עשרה המושבות וב-2 בינואר 1788 היא אשררה את חוקת ארצות הברית. ב-19 בינואר 1861 היא פרשה מהאיחוד והייתה אחת מהחברות המייסדות של קונפדרציית המדינות של אמריקה ב-4 בפברואר 1861. לאחר תום מלחמת האזרחים האמריקאית, במהלך תקופת השיקום, הייתה ג'ורג'יה חלק מהמחוז הצבאי השלישי, שמינה את מושלי המדינה. ב-25 ביולי 1868 התקבלה ג'ורג'יה מחדש לאיחוד. ב-3 במרץ 1869 היא הוצאה מהאיחוד על ידי הקונגרס של ארצות הברית בשל כשלים בחוקי השיקום, וב-15 ביולי 1870 היא התקבלה מחדש לאיחוד.
בחירת המושל

על פי "הכללים והתקנות של ג'ורג'יה" ( Georgia's Rules and Regulations), שיש הרואים בהם את החוקה הראשונה של המדינה, נקבע שהפקיד הראשי הוא הנשיא הנבחר על ידי בית המחוקקים מדי שישה חודשים. חוקת המדינה, שכוננה ב-1777, קבעה את בחירת המושל על ידי בית המחוקקים אחת לשנה, והגבילה את בחירת כל אחד מהמושלים לתקופת כהונה אחת בתקופה של שלוש שנים. בחוקת 1789 הוארכה כהונת המושל לשנתיים, ובתיקון לחוקה שהתקבל ב-1824 נקבע שהמושל ייבחר בבחירות כלליות. בעוד שהחוקה שהתקבלה בעת הפרישה מן האיחוד ב-1861 הותירה את הכללים הללו על כנם, חוקת 1865, שנחקקה לאחר כניעתה של ג'ורג'יה, הגבילה את בחירת המושלים לשתי תקופות רצופות של שנתיים כל אחת ואפשרה בחירה נוספות לאחר תקופת צינון של ארבע שנים. חוקת השיקום של 1868 האריכה את כהונת המושל לארבע שנים. חוקת 1877, שכוננה לאחר תום תקופת השיקום, השיבה את הכללים של חוקת 1865. בתיקון לחוקה שהתקבל ב-1941 הוארכה שוב כהונת המושל לארבע שנים, אך ללא אפשרות ליותר מתקופת כהונה רצופה אחת, ובחירה לתקופת כהונה נוספות התאפשרה לאחר תקופת צינון של ארבע שנים. בחוקה לא נקבע מתי מתחילה כהונת המושל, ונאמר בה רק שהמושל נכנס לתפקידו במושב הבא של האספה הכללית של המדינה. חוקת 1983 הנוכחית מאפשרת שתי תקופות כהונה רצופות ולאחריהן תקופת צינון של ארבע שנים.
הדרישות לתפקיד

על המועמדים לבחירות למשרת מושל ג'ורג'יה לעמוד בדרישות הבאות:
להיות בגיל 30 לפחות בעת השבעתם לתפקיד.
להיות תושב ג'ורג'יה במשך שש השנים לפני מועד הבחירות.
להיות אזרח ארצות הברית במשך לפחות 15 שנים לפני מועד הבחירות.
התפנות המשרה

מלכתחילה, במקרה של התפנות משרת המושל, שימש נשיא המועצה המבצעת כמושל. ב-1798 נקבע שנשיא הסנאט של ג'ורג'יה יהפוך למושל במקרה של התפנות המשרה. בחוקת 1945 נוצרה משרת סגן המושל, שהופך למושל בפועל בכל מקרה בו מתפנה משרת המושל. ב-1983 שונה כלל זה כך שבמקרה של התפנות משרת המושל, מושבע סגנו כמושל הבא.
התפנות המשרה > מחלוקת שלושת המושלים

בדצמבר 1946 נפטר המושל הנבחר יוג'ין טאלמדג' בטרם הושבע. כהונה זו הייתה אמורה להיות כהונתו השלישית הבלתי רצופה של טאלמדג', שכיהן קודם לכן כמושל בשנים 1933–1937 ובשנים 1941–1943. בית המחוקקים של ג'ורג'יה בחר בבנו של טאלמדג', הרמן טאלמדג' כמושל המיועד. על החלטה זו קרא תיגר סגן המושל הנבחר מלווין תומפסון, שטען שחוקת המדינה מורה שהוא יושבע לתפקיד עם מותו של המושל. המושל היוצא אליס ארנול הודיע שהוא לא יפנה את לשכתו כל עוד לא יהיה ברור מי המושל החדש. המהומה הפוליטית שהתפתחה נודעה כ"מחלוקת שלושת המושלים" (Three Governors Controversy). בינואר 1947, כאשר כל שלושת המושלים תפשו חלקים שונים של הקפיטול המדינתי, לקח אליו מזכיר המדינה בנג'מין ו. פורטסון הבן, את החותם הגדול של מדינת ג'ורג'יה והחביא אותו. צעד זה מנע מכל אחד מהטוענים לתפקיד לבצע כל פעולה עד שבית המשפט העליון של ג'ורג'יה יפסוק מי יתמנה כמושל. בסופו של דבר הוכרז תומפסון כ"מושל בפועל" עד לעריכת בחירות מיוחדות לקביעת המושל שיכהן עד תום תקופת הכהונה המקורית של טאלמדג' המנוח. בבחירות המיוחדות שנערכו במרץ 1948 ניצח הרמן טאלמדג' וכיהן בשארית תקופת כהונתו המיועדת של אביו המנוח.
ביאורים

↑  סגן המושל הוא ממפלגתו של המושל, אלא אם כן צוין אחרת.
↑  התפטר כדי לשמש כנציג בקונגרס הקונטיננטלי.
↑  הבחירות הראשונות שנערכו לתקופת כהונה של שנתיים על פי החוקה שכוננה באותה שנה.
1 2 3  התפטר כדי לאייש מושב בסנאט של ארצות הברית.
↑  התפטר מסיבות בריאותיות.
↑  התפטר כדי לשמש נציג לשבטי המוסקוגי האינדיאנים.
↑  התפטר בעקבות תבוסת הקונפדרציה במלחמת האזרחים.
↑  התפטר ונמלט מהמדינה כדי להימנע מהליך הדחה. ב-1876 נעצר וזוכה מאשמה.
↑  הבחירות הראשונות שנערכו לאחר הארכת תקופת  המושל לארבע שנים על פי החוקה החדשה.
↑  הבחירות הראשונות שנערכו לאחר חוקת 1877 שקיצרה מחדש את כהונת המושל לשנתיים.
↑  תאריך השבעת המושל נקבע תמיד על ידי בית המחוקקים ולא בחוקה. החל מבחירות אלו שונה מועד השבעת המושל מיום השבת האחרון של חודש אוקטובר ליום השבת האחרון של חודש יוני, ובכך הוארכה תקופת כהונה זו בשמונה חודשים.
↑  מועד השבעת המושל שונה שוב מיום השבת האחרון של חודש יוני ליום שלישי השני של חודש ינואר, ובכך קוצרה תקופת כהונה זו בחמישה חודשים.
↑  הבחירות הראשונות שנערכו לאחר שמשך כהונת המושל שונה שוב לארבע שנים.
1 2 3  ראו מחלוקת שלושת המושלים.
הערות שוליים

↑  "Ratification of the Constitution by the State of Georgia - January 2, 1788". The Avalon Project at Yale Law School.
↑  "Secession Ordinances of 13 Confederate States". University of Houston. Archived from the original on September 5, 2015.
↑  Bradley, Mark L. (2015). The Army and Reconstruction, 1865-1877 (PDF). United States Army Center of Military History. p. 31.
↑  Meyers, Christopher C. (2008). The Empire State of the South, p. 172.
↑  "Georgia Official and Statistical Register 1983-1984" (PDF). Department of Archives and History - A Division of Secretary of State. 1985. p. 252.
↑  "New Georgia Encyclopedia: Three Governors Controversy". Georgiaencyclopedia.org. December 8, 2002.
↑  "Georgia Official and Statistical Register, 1977-1978 - page 1145". Digital Library of Georgia.
| מושלי מדינות ארצות הברית ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| מושלי מדינות ארצות הברית | אוהיו • אוקלהומה • אורגון • איווה • איידהו • אילינוי • אינדיאנה • אלבמה • אלסקה • אריזונה • ארקנסו • ג'ורג'יה • דלאוור • דקוטה הדרומית • דקוטה הצפונית • הוואי • וושינגטון • ויומינג •  ויסקונסין • וירג'יניה • וירג'יניה המערבית • ורמונט • טנסי • טקסס • יוטה • לואיזיאנה • מונטנה • מיזורי • מיין • מינסוטה • מיסיסיפי • מישיגן • מסצ'וסטס • מרילנד • נבדה • נברסקה • ניו ג'רזי • ניו המפשייר • ניו יורק • ניו מקסיקו • פלורידה • פנסילבניה • קולורדו • קונטיקט • קליפורניה • קנזס • קנטקי • קרוליינה הדרומית • קרוליינה הצפונית • רוד איילנד |  |
| ראו גם | נשיא ארצות הברית • זכויות המדינות בארצות הברית |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n81146678   WorldCat (עם LCCN): n81-146678
נמל התעופה הבין-לאומי צנעא

נמל התעופה הבין־לאומי צנעא (בערבית: مطار صنعاء الدولي) הוא נמל תעופה בין־לאומי בעיר צנעא, בירת תימן. במסלול הטיסה של נמל התעופה נעשה שימוש גם על בסיס חיל האוויר התימני אל-דיילמי (אנ').
מתקנים ופעילות

בנמל התעופה מצוי מסלול טיסה אחד באורך של כ־3,200 מטרים, טרמינל נוסעים ורחבת חניה ל־27 מטוסים.
בשנת 2007 שירת נמל התעופה כ־1.7 מיליון נוסעים, שהם כ־80% מסך הטסים במדינה באותה שנה וכ־87% מסך הטסים בטיסות בין־לאומיות. באותה שנה בוצעו בממוצע 38 טיסות ליום.
היסטוריה

נמל התעופה נפתח בשנת 1964. בשנות ה־70 נבנה מסוף נוסעים קטן.
היסטוריה > מלחמת האזרחים בתימן (2014–הווה)

כתוצאה מהתערבות ערב הסעודית במלחמת האזרחים בתימן, החל מה־28 במרץ 2015 הוגדרה תימן כאזור אסור לטיסה וכתוצאה מכך פסקו הטיסות האזרחיות מהנמל. טיסות שכן פעלו הן טיסות לפינוי אזרחיהן מהמדינה.
ב־29 באפריל 2015 הופצץ נמל התעופה על ידי חיל האוויר המלכותי הסעודי. ההפצצה פגעה קשות במסלול הטיסה ובטרמינל. למרות זאת, חברת התעופה ימנייה המשיכה את מתן שירותיה בנמל, אך ב־9 באוגוסט 2016 נסגר נמל התעופה פעם נוספת עם סגירת המרחב האווירי.
ב־6 בנובמבר 2017, לאחר שטיל שירו החות'ים פגע בערב הסעודית, שוב סגרו הרשויות הסעודיות את נמל התעופה ואת הטיסות לשם. 8 ימים לאחר מכן תקף חיל האוויר הסעודי את נמל התעופה והסב לו נזקים. ב־23 בנובמבר אפשרו הרשויות את פתיחת נמל התעופה לטיסות סיוע. יומיים לאחר מכן נחתו בו 4 מטוסים נושאי סיוע הומניטרי, לראשונה מאז תחילת המצור על תימן.
ב־3 בפברואר 2020 המריא מן הנמל מטוס של האו"ם לירדן. הוא נשא עליו 7 חולים במצב קשה.
גם בדצמבר 2021 תקפה ערב הסעודית את הנמל וגרמה לו נזק רב.
ב־16 במאי 2022 חודשו הטיסות האזרחיות מן הנמל לאחר 6 שנות הפסקה. בטיסה הראשונה הוטסו 151 נוסעים לבירת ירדן, עמאן.
היסטוריה > מלחמת חרבות ברזל (2023–הווה)

ב-26 בדצמבר 2024 תקף חיל האוויר הישראלי את נמל התעופה והשבית אותו.
חברות תעופה ויעדים

| חברת תעופה | יעדים |
| --- | --- |
ימנייה: עמאן (המלכה עאליה)
תאונות ואירועים

ב־14 בספטמבר 1994 בואינג 737 של אליימדה (אנ') מעדן לצנעא נחטף על ידי אדם חמוש ברימון יד. הוא דרש להסיט את הטיסה לערב הסעודית, אך אנשי הביטחון הצליחו לנטרל ולעצור אותו.
ב־30 באוקטובר 2011, תקיפה של כוחות האופוזיציה הזיקה למסלול הטיסה ואילצה להסיט את כל הטיסות לעדן. בתקיפה נפגעו שני מטוסי קרב ומאגר תחמושת.
ב־21 בנובמבר 2012 התרסק מטוס אנטונוב An-26 של חיל האוויר התימני בסמוך לעיר לאחר שאחד ממנועיו עלה באש.
ב־19 בפברואר 2013 התרסק מטוס סוחוי Su-17 של חיל האוויר התימני של בניין לאחר שהמריא מהנמל. בתקרית נהרגו 18 בני אדם ונפצעו 16 נוספים.
הערות שוליים

↑  United Nations Human Settlements Programme in Yemen (2020). Sana'a City Profile (PDF). נבדק ב-28 בפברואר 2021. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Ghattas, Abir. "Yemen's No Fly Zone: Thousands of Yemenis are Stranded Abroad". נבדק ב-8 באפריל 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Ahmed, Amel (28 במרץ 2015). "Stranded Yemeni-Americans consider alternate escape routes". Al-Jazeera. נבדק ב-8 באפריל 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Elbagir, Nima (6 באפריל 2015). "CNN Crew flies into Yemen capital". CNN. CNN. נבדק ב-8 באפריל 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Eiselin, Stefan (30 באפריל 2015). "Krieg im Jemen trifft Billigairline". aerotelegraph.com. נבדק ב-27 ביוני 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Aid trickles into Yemen after three weeks of blockade". Al-Jazeera. 25 בנובמבר 2017. נבדק ב-25 בנובמבר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Al-Haj, Ahmed (14 בנובמבר 2017). "Saudi-led coalition bombs airport runway in Yemen's capital". ABC News. נבדק ב-25 בנובמבר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Erickson, Amanda (22 בנובמבר 2017). "Saudi Arabia just reopened two key ports in Yemen. That won't prevent a famine". Washington Post. נבדק ב-25 בנובמבר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Walsh, Declan (3 בפברואר 2020). "Mercy Flight Leaves Yemen Capital, Cracking a 3-Year Blockade". New York Times. נבדק ב-4 בפברואר 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Saudi-led coalition strikes Yemen's Sanaa airport". www.msn.com. נבדק ב-2021-12-22.
↑  Sanaa international airport DESTROYED (באנגלית), נבדק ב-2021-12-22
↑  "First commercial flight in six years leaves Yemen's Sanaa amid fragile truce". France 24. 16 במאי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Yemenia Flight Status & Schedule •".
↑  תיק ההחטיפה והיסטוריית המטוס של אליימדה, באתר Aviation Safety Network (באנגלית)
↑  "UPDATE 2 — Mortar shells hit Yemeni Air Force Base, destroying two fighter jets". BNO News. אורכב מ-המקור ב-9 בפברואר 2013. נבדק ב-31 באוקטובר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
ואראז'דין

העיר העתיקה
וָארָאזְ'דִין (בקרואטית: Varaždin; בהונגרית: Varasd; בגרמנית: Warasdin; בלטינית: Varasdinum) היא עיר בצפון-מערב קרואטיה, 81 קילומטרים צפונית לזאגרב, בירת קרואטיה. נכון ל-2021 התגוררו בעיר 43,782 תושבים בשטח של 34.22 קמ"ר. העיר שוכנת בסמוך לנהר הדראווה, וידועה בעיקר בשל מבני הבארוק, ותעשיות הטקסטיל, המזון, והמחשוב.
היסטוריה

ההתייחסות הראשונה בכתב לוואראז'דין היא מ-1181, כאשר בלה השלישי, מלך הונגריה מזכיר במסמך משפטי את המעיינות החמים של ואראז'דינסקה טופליצה.
ב-1209 הכריז אנדראש השני, מלך הונגריה על ואראז'דין כרובע מלכותי חופשי. העיר הפכה למרכז הכלכלי והצבאי של צפון קרואטיה. בשל פלישות האימפריה העות'מאנית, בוצרה העיר סביב המבצר הישן וקיבלה את הצורה האופיינית לימי הביניים המכונה ואסרבורג (Wasserburg). בתחילת המאה ה-13 הגיעו האבירים ההוספיטלרים לוואראז'דין ובנו בה כנסייה ומנזר.
בסוף המאה ה-14 עבר המבצר של ואראז'דין לידי הדוכסים של צלייה (כיום בסלובניה). במהלך המאות הבאות עברה ואראז'דין תחת שליטתם של בעלים שונים, החשובים שבהם היו ביאטריס לבית פרנקופן; גאורג, מרקגרף של ברנדנבורג-אנסבאך מבית הוהנצולרן, שבנה את בית העירייה; וברון איוון אונגנאד (Ivan Ungnad) שחיזק את הביצורים הקיימים. בסוף המאה ה-16 הפך הדוכס טאמאש ארדודי (Tamás Erdődy), הבאן של קרואטיה, לבעלים של המצודה כשהוא נוטל על עצמו את המעמד העובר בירושה של השליט של ואראז'דין (ז'ופאן), והמצודה נשארה בבעלות משפחת ארדודי עד 1925.
ב-1756 בחר הבאן פרניו נאדאשדי (Franjo Nadásdy) בווארארז'דין כמקום משכנו הרשמי, והעיר ואראז'דין הפכה לבירת קרואטיה כולה. היא אירחה את הסאבור (הפרלמנט של קרואטיה) ואת המועצה המלכותית הקרואטית שנוסדו על ידי הקיסרית מריה תרזה של האימפריה הרומית הקדושה (כלומר אוסטריה).
לתקופות של הרפורמציה והקונטרה-רפורמציה הייתה השפעה רבה על ואראז'דין. עם בואם של הישועים נוסדו הגימנסיה והמנזר, וכנסיות ומנזרים נבנו בסגנון הבארוק. במאה ה-18 הייתה ואראז'דין מקום מושבם של אצילים קרואטים רבים, וב-1756 היא הפכה למרכז האדמיניסטרטיבי של קרואטיה. אש פרצה בעיר ב-1776, הרסה את מרבית העיר, וגרמה להעברת המוסדות האדמיניסטרטיביים בחזרה לזאגרב.
עד תחילת המאה ה-19 נבנתה ואראז'דין מחדש והורחבה, כשהמסחר והאומנויות הזעירות משגשגים, ואליהם נוספו מאוחר יותר ייצור לבנים ומשי. בתקופה זו נבנו התיאטרון, בית הספר למוזיקה, ובית מכבי האש.
במאה ה-20 התפתחה ואראז'דין כמרכז התעשייתי של צפון מערב קרואטיה. בית החרושת לטקסטיל טיוואר (Tivar) נוסד ב-1918. במלחמה בין סרביה לקרואטיה ב-1991 סבלה ואראז'דין מעט עד שהבסיס הגדול הסמוך של הצבא העממי היוגוסלבי נכנע במהירות, ולכן היה מספר קטן של קורבנות בנפש. מבסיס זה נלקח נשק רב (בעלות מוערכת של 600 מיליון דולר) לצבא הקרואטי החדש.
מורשת

באמצעות המונומנטים הייחודיים והמורשת האמנותית שלה מייצגת ואראז'דין את המכלול האורבני העשיר והשמור ביותר בקרואטיה.
המצודה שבעיר העתיקה היא דוגמה יפהפייה לסגנון המבצרים של ימי הביניים. הבנייה החלה במאה ה-14, ובמאה ה-15 נוספו לה מגדלים עגולים האופייניים לאדריכלות גותית בקרואטיה. כיום שוכן במקום מוזיאון העיר.
הגלריה לאומנים ותיקים ובני זמננו שוכנת בארמון סרמאג' (Sermage), שנבנה בסגנון רוקוקו ב-1750.
ב-1523 בנה גאורג, המרקגרף של ברנדנבורג-אנסבאך את בית העירייה בסגנון בארוק מאוחר, כששלט האצולה של ואראז'דין מתנוסס בתחתית המגדל, והוא המשיך לתפקד כבית העירייה עד ימינו. כל יום שבת מתבצע טקס חילופי המשמר לפני בית העירייה.
הקתדרלה של ואראז'דין, לשעבר הכנסייה הישועית, נבנתה ב-1647, ומאופיינת בחזית בארוקית קלאסית, מזבח וציורים מהמאה ה-18.
קיימים בעיר ארמונות ובתים רבים שנבנו בסגנונות הבארוק והרוקוקו, בהם בניין התיאטרון הלאומי הקרואטי בוואראז'דין, שנבנה ב-1873 ותוכנן על ידי האדריכלים הוינאים הנודעים הרמן הלמר (Herman Helmer) ופרנדינד פלנר (Ferdinand Fellner).
פסטיבל מוזיקת בארוק מתקיים בעיר מדי שנה בסוף חודש ספטמבר מאז 1971 בשם ערבי הבארוק של ואראז'דין (Varaždinske barokne večeri), ומושך אליו כמה מטובי המוזיקאים ואוהבי המוזיקה מקרואטיה והעולם. בסוף אוגוסט ותחילת ספטמבר מתקיים פסטיבל חוצות היסטורי "שפנציר פסט" (Špancir fest).
לעיר יש קבוצת משמר טקסית המכונה פורגארי (Purgari), המשתתפת בטקסים שונים המבוצעים בעיר כמו גם בטקס השבועי "החלפת המשמר" המבוצע לפני בית העירייה.
כלכלה

ואראז'דין היא אחת הערים הקרואטיות הבודדות שתעשייתה לא נפגעה מהמלחמה ב-1991. מלבד ענק הטקסטיל Varteks, שוכנים בה מפעלים חשובים למזון (Vindija), מתכת ובנייה. גם הסקטור הפיננסי והבנקאי מפותחים היטב. פיתוח כלכלי נוסף קיבל עידוד מיצירת  אזור השקעה חופשי(הקישור אינו פעיל).
חינוך

בהתחשב בגודלה יש לוואראז'דין מערכת חינוך מפותחת. שבעה בתי ספר יסודיים, עשרה בתי ספר תיכוניים (שתי גימנסיות ציבוריות, שתי גימנסיות פרטיות, ובתי ספר מקצועיים שונים), ארבעה קולג'ים ושתי פקולטות (הפקולטה לטכנולוגיית המידע והפקולטה לגאוטכניקה) שהן חלק מאוניברסיטת זאגרב.
תחבורה

אל העיר ואראז'דין מובילים כמה כבישים ראשיים מכל הכיוונים. תשתית הכבישים טובה וכוללת את הכביש המהיר בתשלום שכיוונו צפון דרום המחבר את זאגרב עם מעבר הגבול להונגריה בגוריצ'ן, כמו גם אל חוף הים האדריאטי. בנוסף יש כביש מהיר שכיוונו מזרח מערב המחבר את העיר לגבול סלובניה ולערים קופריווניצה ואוסייק ולחלק המזרחי של קרואטיה. העיר מקושרת לפרברים ולכפרים שבסביבה באמצעות מערכת אוטובוסים ציבוריים. בעיר יש גם תחנת רכבת ותחנת אוטובוסים ששתיהן מצויות במרחק של 10 דקות הליכה ממרכז העיר. השימוש העיקרי ברכבת הוא למשא, בשל חוסר ההשקעה בתשתית הרכבות במדינה. שרות האוטובוסים של ואראז'דין נחשב מעולה והוא מציע שרות קבוע ליעדים מקומיים, לאומים ובינלאומיים, כמו גם ליעדים עונתיים לים האדריאטי. שדה תעופה קטן השוכן בפאתי ואראז'דין משמש בעיקר מטוסי ריסוס ומטוסים קלים עבור סיורי תיירות.
ואראז'דין כיום

ואראז'דין כיום היא אתר תיירות פופולרי בתקופת הקיץ, ומבקרים בה כמה מאות אלפי תיירים מדי שנה. לעיר יש כמה מוקדי משיכה תרבותיים (מוזיאונים רבים, גלריות ותיאטראות), מסחריים (מרכזי קניות בלב העיר) וספורטיביים. בנוסף מתחוללים בעיר שני אירועים המושכים קהל, פסטיבל שפנציר המתרחש בסוף אוגוסט ותחילת ספטמבר ופסטיבל מוזיקת בארוק המתרחש בסוף ספטמבר.