stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אריה נאור
ביוגרפיה

אריה נאור נולד ליהודה נאור ואסתר רזיאל-נאור, חברי האצ"ל שאף נעצרו עקב פעילותם זו. למד בבית הספר התיכון צייטלין בתל אביב. קיבל תואר ראשון בפילוסופיה ובהיסטוריה של עם ישראל ב
פקולטה למדעי הרוח של האוניברסיטה העברית בירושלים (1969), תואר שני (בהצטיינות) במדע המדינה, האוניברסיטה העברית (1990) ותואר שלישי מהאוניברסיטה העברית (1997). מנחהו בעבודת הדוקטורט, שעסקה באידאולוגיה של ארץ ישראל השלמה לאחר מלחמת ששת הימים, היה פרופ' שלמה אבינרי.
עבד כעיתונאי בעיתונים חרות והיום. בשנת 1969 היה עוזרו של שר הפיתוח, חיים לנדאו, ולאחר פרישת גח"ל מהממשלה עבר לעבוד כעורך חדשות בקול ישראל. כמו כן, היה חבר מרכז הליכוד.
עם עליית הליכוד לשלטון ב-1977, מונה נאור על ידי מנחם בגין למזכיר הממשלה, ושימש בתפקיד זה חמש שנים. נאור היה איש סודו של בגין, והרבה לייצג את הממשלה באמצעי התקשורת. במרץ 1981 פרץ עימות חריף בין נאור לעיתונאי רענן לוריא, על רקע האשמות של לוריא שנאור הציע להדליף לו מידע סודי. בתחילת 1982 הודיע נאור על התפטרותו, וזו נכנסה לתוקף באפריל 1982.
באוקטובר 1982, לאחר פרישתו, הורשע בבית הדין למשמעת של עובדי המדינה בעבירות של התנהגות שאינה הולמת עובד מדינה: התערבות בעניינים לא לו, תוך סיכון יחסי החוץ של המדינה (העברת מידע לעיתונאי רענן לוריא שעשוי היה לסייע לרונלד רייגן בבחירות בארצות הברית), והצגת תמונה מעוותת של שיחותיו עם רענן לוריא.
בזמן כהונתו של שמעון פרס כשר החוץ בממשלת האחדות הלאומית, הצטרף נאור לוועדת הסברה שמינה פרס במשרד החוץ שנועדה לקדם ועידה בין לאומית למען שלום עם ירדן ומתן לגיטימציה למלך חוסיין. בעקבות כך, הועמד נאור לדין חברים בקרב תנועת הליכוד, שביקשה ממנו לפרוש מן הוועדה או לפרוש מחברותו במרכז הליכוד. נאור, שהסכים עם פרס בנושא זה, העדיף להמשיך לכהן בוועדה של משרד החוץ, ופרש מן הליכוד.
עם פרישתו פנה למחקר אקדמי ולכתיבה פובליציסטית, שימש מרצה למדיניות ציבורית באוניברסיטת בן-גוריון בנגב וחבר הסגל האקדמי של האוניברסיטה. היה ראש החוג לפוליטיקה ותקשורת במכללת הדסה. בשנים 2011-2012 כיהן כנשיא האגודה הישראלית למדע המדינה. נאור הוא גם יו"ר הוועדה האקדמית של מכון ז'בוטינסקי בישראל והעורך הראשי של מפעל ההוצאה לאור של כתביו האידאולוגיים של זאב ז'בוטינסקי.
חיים אישיים

נאור הוא בנה של אסתר רזיאל-נאור, חברת הכנסת מטעם חרות וגח"ל בין השנים 1949–1973, ואחיינו של דוד רזיאל, מפקד האצ"ל, שנשלח על ידי המודיעין הבריטי לעיראק ונהרג שם במאי 1941. הוא נישא  למרים נאור, לימים נשיאת בית המשפט העליון, ממנה התאלמן בשנת 2022, ולהם שני בנים תאומים. מתגורר בתל אביב.
מספריו

בגין בשלטון, ידיעות אחרונות. (1984)
ממשלה במלחמה - תפקוד ממשלת ישראל במלחמת לבנון, ידיעות אחרונות. (1986)
כתובת על הקיר - לאן מוליך הליכוד, ידיעות אחרונות. (1988)
דוד רזיאל, ידיעות אחרונות. (1990)
ארץ ישראל השלמה - אמונה ומדיניות, זמורה.(2001) זוכה פרס בהט.
הערות שוליים

↑  יהודה לפידות, נאור, אסתר, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת"
1 2  אריה נאור מזכיר הממשלה, דבר, 14 ביולי 1977
↑  דניאל בלוך, אריה נאור מצעירי חרות יתמנה מזכיר הממשלה, דבר, 21 ביוני 1977
↑   דליה קרפל, איך תיראה כהונת מרים נאור כנשיאת בית המשפט העליון? דיוקן, באתר הארץ, 2 בינואר 2015
↑  דניאל בלוך, נאור: קישקוש של קריקטוריסט; לוריא: נאור משקר מאלף ועד תו, דבר, 13 במרץ 1981, המשך
זמיר ממליץ להעמיד את נאור לדין משמעתי, דבר, 4 במאי 1981
↑  דן מרידור - מועמד למזכיר הממשלה, דבר, 1 בינואר 1982
↑  ברוך מאירי, "הידיעה שמסר נאור ללוריא עלולה היתה לגרום נזק למדינה ולממשלה", מעריב, 27 באוקטובר 1982
"בי"ד משמעתי נזף במזכיר הממשלה לשעבר", הארץ, 19 בנובמבר 1982; "נאור הודה במסירת מידע על שיחת קארטר-שמידט ללוריא, "הארץ", 14 במאי 1982
↑  קול מן העבר - שיחה עם אריה נאור | כאן 11 לשעבר רשות השידור, נבדק ב-2022-08-22
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265702905171  PLWABN: 9810684316205606  BIBSYS: 1512647517625  BNE: XX926159  BnF: cb12393258d (data)  ISNI: 0000 0000 6632 1174  LCCN: n86065136  NTA: 113812426  RERO: 02-A003628766  SUDOC: 033023573  VcBA: 495/249853  VIAF: 94420   WorldCat (עם VIAF): 94420
אריקו פטרלה

| --- | --- |

 לידה:  10 בדצמבר 1813 פלרמו, ממלכת שתי הסיציליות 
 פטירה:  7 באפריל 1877 (בגיל 63) ג'נובה, איטליה 
 מוקד פעילות:  ממלכת איטליה 
 סוגה:  אופרה 
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 צאצאים:  Oliva Petrella 
 
אריקו פטרלה (איטלקית: Errico Petrella;‏ 10 בדצמבר 1813, פאלרמו - 7 באפריל 1877, ג'נובה) היה מלחין אופרה איטלקי.
כמלחין שמרן מן האסכולה הנאפוליטנית, נחל פטרלה הצלחה רבה בכתיבתו האופראית בשנות ה-50' וה-60' של המאה ה-19 באיטליה, שני רק לוורדי, שהתייחס אליו בבוז. בזמנו היה פופולרי הן כמחבר אופרה בופה והן בחיבור יצירות רציניות יותר.
קריירה

יצירותיו המוקדמות, שביצועי הבכורה שלהן היו בין 1929 ל-1839, לא היו מוצלחות במיוחד. רק כאשר הוצגה "קרנבל בוונציה" (נאפולי, נואובו, 20 במאי 1851) זכה לתשומת לב של ממש. "אלנה מטולוזה" (נאפולי, פונדו, 12 באוגוסט 1852) הייתה הבאה בתור. לבסוף, ב-1854, הסתער פטרלה על עולם האופרה האיטלקית וכבש אותו באחת עם "מארקו ויסקונטי" (נאפולי, סאן קארלו, 1854). "המצור על לאידה" (לה סקאלה, 1856) הייתה הרביעית בסדרת ניצחונותיו הרצופים, ו"יונה" (לה סקאלה, 1858) הייתה אירוע חשוב ונשארה ברפרטואר עד ראשית המאה ה-20. מלבד שתי יוצאות מן הכלל ("הרוזנת מאמלפי" על פי ובסטר ו"הארוסים" על פי מנצוני) האופרות שכתב בשנות ה-60' של המאה ה-19 היו כישלונות, בדרך כלל. מכל מקום, אולי בגלל התנגדותו של ורדי, עברו קרוב ל-50 שנה מאז זכתה איזו שהיא מיצירותיו לביצוע מחודש מלא באיטליה. הביצוע היחיד שאפשר להשיג על תקליטור, של האופרה "יונֶה", היה בקראקס, ונצואלה ב-1981. הביצוע לא היה לכבוד המלחין אלא משום שהאופרה הוצגה בעונה הראשונה של התיאטרון העירוני בעיר זו 100 שנה קודם לכן.
יצירות עיקריות

"קרנבל בוונציה" או "אמצעי הזהירות" (1851)
"אלנה מטולוזה" (1852)
"מארקו ויסקונטי" (1854)
"המצור על לאידה" או "אלנאווה" (1856)
"יונֶה" או "היום האחרון בפומפיי" (1858)
"מורוסינה" (1860)
"הרוזנת מאמלפי" (1864)
"המאורסים" (1869)
ביבליוגרפיה

סבסטיאן ור, האופרות של אריקו פטרלה; הוצאת פרזנס, וינה Sebastian Werr: Die Opern von Errico Petrella; Edition Praesens, Vienna, 1999
אליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20 2016

| --- | --- |
 תאריך התחלה:  16 ביולי 2016
 תאריך סיום:  24 ביולי 2016
 מספר משתתפות:  16
 מארחת:  פינלנד פינלנד
 ערים מארחות:  הלסינקי
 זוכה:   ספרד
 סגנית:   ליטא
 מספר משחקים:  56
 השחקן המצטיין:  ספרד מארק גרסיה
 מלך הסלים:  פינלנד לאורי מארקנן  24.9 למשחק
 אתר רשמי
 → 20152017 ←
 
אליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20 לשנת 2016 נערכה בתאריכים 16–24 ביולי 2016 בפינלנד.
במשחק הגמר ניצחה מארחת הטורניר ספרד את ליטא, וזכתה באליפות אירופה בפעם השנייה בתולדותיה.
הקבוצות המשתתפות

בתחרות השתתפו 16 נבחרות:
ישראל
אוקראינה
איטליה
בלגיה
גרמניה
הונגריה -   מקום 3 אליפות אירופה עד גיל 20 דרג ב' 2016
טורקיה
לטביה
ליטא
מונטנגרו
סלובניה
ספרד
סרביה - האלופה המכהנת לשנת 2015
פינלנד -  מקום 1 אליפות אירופה עד גיל 20 דרג ב' 2015
צ'כיה
צרפת
שוודיה -  מקום 2 אליפות אירופה עד גיל 20 דרג ב' 2015
שלב הבתים

בסיבוב זה חולקו הנבחרות ל-4 בתים של 4 קבוצות כל אחת, כאשר כל הקבוצות עולות לשלב שמינית הגמר, המתקיים בשיטת הצלבה - בית א' עם בית ב' ובית ג' עם בית ד' (מקום ראשון בבית א' מול מקום רביעי בבית ב', מקום ראשון בבית ג' מול מקום רביעי בבית ד', מקום שני בבית א' מול מקום שלישי בבית ב' וכן הלאה).
שלב הבתים > בית א'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  טורקיה | 6 | 3 | 3 | 0 | 0 | 238 | 195 | 43 |
|  גרמניה | 5 | 3 | 2 | 0 | 1 | 233 | 188 | 45 |
|  ליטא | 4 | 3 | 1 | 0 | 2 | 273 | 237 | 36 |
|  הונגריה | 3 | 3 | 0 | 0 | 3 | 177 | 301 | -124 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  טורקיה | 90 – 68 | ליטא   |
|  הונגריה | 44 – 92 | גרמניה   |
|  גרמניה | 63 – 67 | טורקיה   |
|  ליטא | 128 – 69 | הונגריה   |
|  גרמניה | 78 – 77 | ליטא   |
|  טורקיה | 81 – 64 | הונגריה   |
שלב הבתים > בית ב'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  ספרד | 5 | 3 | 2 | 0 | 1 | 240 | 221 | 19 |
|  פינלנד | 5 | 3 | 2 | 0 | 1 | 233 | 236 | -3 |
|  ישראל | 5 | 3 | 2 | 0 | 1 | 238 | 228 | 10 |
|  צרפת | 3 | 3 | 0 | 0 | 3 | 190 | 216 | -26 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  ישראל | 81 – 72 | פינלנד   |
|  ספרד | 60 – 59 | צרפת   |
|  צרפת | 66 – 86 | ישראל   |
|  פינלנד | 91 – 90 | ספרד   |
|  פינלנד | 70 – 65 | צרפת   |
|  ספרד | 90 – 71 | ישראל   |
שלב הבתים > בית ג'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  אוקראינה | 5 | 3 | 2 | 0 | 1 | 230 | 209 | 21 |
|  סרביה | 5 | 3 | 2 | 0 | 1 | 212 | 226 | -14 |
|  לטביה | 4 | 3 | 1 | 0 | 2 | 216 | 213 | 3 |
|  סלובניה | 4 | 3 | 1 | 0 | 2 | 209 | 219 | -10 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  סרביה | 70 – 68 | לטביה   |
|  סלובניה | 70 – 68 | אוקראינה   |
|  אוקראינה | 90 – 69 | סרביה   |
|  לטביה | 78 – 71 | סלובניה   |
|  אוקראינה | 72 – 70 | לטביה   |
|  סרביה | 73 – 68 | סלובניה   |
שלב הבתים > בית ד'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  צ'כיה | 5 | 3 | 2 | 0 | 1 | 232 | 217 | 15 |
|  שוודיה | 5 | 3 | 2 | 0 | 1 | 190 | 185 | 5 |
|  איטליה | 4 | 3 | 1 | 0 | 2 | 225 | 215 | 10 |
|  בלגיה | 4 | 3 | 1 | 0 | 2 | 202 | 232 | -30 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  איטליה | 71 – 82 | צ'כיה   |
|  שוודיה | 60 – 53 | בלגיה   |
|  בלגיה | 64 – 89 | איטליה   |
|  צ'כיה | 67 – 61 | שוודיה   |
|  איטליה | 65 – 69 | שוודיה   |
|  בלגיה | 85 – 83 | צ'כיה   |
משחקי הדירוג > מקומות 5–8

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | חצי גמר 5–8 | חצי גמר 5–8 |  |  | מקום חמישי | מקום חמישי |  |

|  | 23 ביולי | 23 ביולי |  |  |  |  |  |
|  |   איטליה |  81 |   |  |  |  |  |
|  |   צ'כיה |  66 |   |  |  |  |  |
|  |   |  |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  | 24 ביולי | 24 ביולי |  |
|  |   |   |   |   |   איטליה |  86 |  |
|  |   |   |   |   |   לטביה |  79 |  |

|  |  |  |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  | מקום שביעי | מקום שביעי |  |
|  | 23 ביולי | 23 ביולי |   |  | 24 ביולי | 24 ביולי |  |
|  |   אוקראינה |  62 |   |  |   צ'כיה |  105 |  |
|  |   לטביה |  84 |   |  |   אוקראינה |  103 |  |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | רבע גמר 9–16 | רבע גמר 9–16 |  |  | חצי גמר 9–13 | חצי גמר 9–13 |  |  | מקום תשיעי | מקום תשיעי |
:  
|  | 22 ביולי | 22 ביולי |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  | 22 ביולי | 22 ביולי |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   צרפת |  65 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   צרפת |  65 |   |   | 23 ביולי | 23 ביולי |   |   |  |  |
|  |   סרביה |  83 |   |   | 23 ביולי | 23 ביולי |   |   |  |  |
|  |   סרביה |  83 |   |   |   סרביה |  77 |   |   |  |  |
|  | 22 ביולי | 22 ביולי |   |   |   סרביה |  77 |   |   |  |  |
|  | 22 ביולי | 22 ביולי |   |   |   סלובניה |  89 |   |   |  |  |
|  |   פינלנד |  47 |   |   |   סלובניה |  89 |   |   |  |  |
|  |   פינלנד |  47 |   |   |  |  |   |   | 24 ביולי | 24 ביולי |
|  |   סלובניה |  81 |   |   |  |  |   |   | 24 ביולי | 24 ביולי |
|  |   סלובניה |  81 |   |   |  |  |   |   |   סלובניה |  82 |
|  | 22 ביולי | 22 ביולי |   |   |  |  |   |   |   סלובניה |  82 |
|  | 22 ביולי | 22 ביולי |   |   |  |  |   |   |   שוודיה |  77 |
|  |   ישראל |  93 |   |   |  |  |   |   |   שוודיה |  77 |
|  |   ישראל |  93 |   |   | 23 ביולי | 23 ביולי |   |   |  |  |
|  |   בלגיה |  89 |   |   | 23 ביולי | 23 ביולי |   |   | מקום אחד עשר | מקום אחד עשר |
|  |   בלגיה |  89 |   |   |   ישראל |  69 |   |   | מקום אחד עשר | מקום אחד עשר |
|  | 22 ביולי | 22 ביולי |   |   |   ישראל |  69 |   |   |  24 ביולי |  24 ביולי |
|  | 22 ביולי | 22 ביולי |   |   |   שוודיה |  83 |   |   |  24 ביולי |  24 ביולי |
|  |   הונגריה |  43 |   |   |   שוודיה |  83 |   |   |   סרביה |  88 |
|  |   הונגריה |  43 |   |   |  |  |   |   |   סרביה |  88 |
|  |   שוודיה |  62 |   |   |  |  |   |   |   ישראל |  60 |
|  |   שוודיה |  62 |   |   |  |  |   |   |   ישראל |  60 |
משחקי הדירוג > מקומות 13–16

שלוש הנבחרות שמסיימות במקומות האחרונים יורדות לדרג ב' (כלומר רק הנבחרת במקום השלושה עשר נשארת בדרג א').
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | חצי גמר 13–16 | חצי גמר 13–16 |  |  | מקום שלושה עשר | מקום שלושה עשר |  |

|  | 23 ביולי | 23 ביולי |  |  |  |  |  |
|  |   צרפת |  74 |   |  |  |  |  |
|  |   פינלנד |  60 |   |  |  |  |  |
|  |   |  |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  | 24 ביולי | 24 ביולי |  |
|  |   |   |   |   |   צרפת |  79 |  |
|  |   |   |   |   |   בלגיה |  70 |  |

|  |  |  |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  | מקום חמישה עשר | מקום חמישה עשר |  |
|  | 23 ביולי | 23 ביולי |   |  | 24 ביולי | 24 ביולי |  |
|  |   בלגיה |  89 |   |  |   פינלנד |  91 |  |
|  |   הונגריה |  83 |   |  |   הונגריה |  70 |  |
דירוג סופי

ארבעת המקומות הראשונים נקבעו על בסיס משחק הגמר ומשחק על המקום השלישי. שאר המיקומים נקבעו ראשית לפי משחקי הדירוג.
| מקום | נבחרת | מאזן |
| --- | --- | --- |
|  |  ספרד | 6–1 |
|  |  ליטא | 4–3 |
|  |  טורקיה | 6–1 |
| 4 |  גרמניה | 4–3 |
| 5 |  איטליה | 4–3 |
| 6 |  לטביה | 3–4 |
| 7 |  צ'כיה | 4–3 |
| 8 |  אוקראינה | 3–4 |
לא העפילו לרבע הגמר
| 9 |  סלובניה | 4–3 |
| 10 |  שוודיה | 4–3 |
| 11 |  סרביה | 4–3 |
| 12 |  ישראל | 3–4 |
| 13 |  צרפת | 2–5 |
|  14 |  בלגיה | 2–5 |
|  15 |  פינלנד | 3–4 |
|  16 |  הונגריה | 0–7 |
אילנה דבדבני

| --- | --- |

 לידה:  30 באפריל 1948 (בת 76) תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 ענף מדעי:  עבודה סוציאלית 
 עיסוק:  פרופסור, ראש המרכז לחקר השיקום והתפתחות האדם באוניברסיטת חיפה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בר-אילן  מכון יוניון והאוניברסיטה  ישיבה יוניברסיטי 
 מוסדות:  אוניברסיטת חיפה  אוניברסיטת בר-אילן  בית סוהר השרון 
 
אילנה דבדבני (נולדה ב-30 באפריל 1948) היא פרופסור אמריטה בחוג לעבודה סוציאלית והייתה ראש המרכז לחקר השיקום והתפתחות האדם באוניברסיטת חיפה עד פרישתה בשנת 2015.
ביוגרפיה

אילנה דבדבני נולדה וגדלה בשכונת יד אליהו בתל אביב. בנעוריה הייתה פעילה בתנועת הנוער והצטרפה לגרעין נח"ל. לקראת סוף השמינית, בעת אימונים בקפיצה לגובה, נפלה ונפצעה בידה; היא עברה מספר ניתוחים אך ידה לא חזרה לתפקוד מלא והיא נותרה עם נכות.
דבדבני למדה עבודה סוציאלית באוניברסיטת בר-אילן, ועם סיום התואר הראשון התגייסה לשירות בתי הסוהר והחלה לעבוד בכלא תל מונד עם אסירים צעירים (בגילאי 15–21). בעבודתה נחשפה לסיפורים קשים ולבני נוער משכונות מצוקה שנולדו אל תוך הפשע והסמים. היא סיירה בישראל במטרה להכיר מקרוב את המשפחות והשכונות של האסירים בהם טיפלה. לטענתה, לאחר שנוכחה לדעת שרוב האסירים חוזרים לאחר השחרור לבית הכלא, הבינה כי יכולתה להביא לשינוי מוגבלת, ובחרה לעסוק בכיוון אחר - בריאות הנפש.
כאשר הצטרפה לבעלה לשליחות של משרד הביטחון בניו יורק, החלה ללמוד לתואר שני בישיבה יוניברסיטי והשתלמה בכפר טיפולי לגמילה למכורים לסמים (מודל שלא היה קיים בישראל). חבריה לסגל המטפלים היו נרקומנים לשעבר, ובמפגשים עימם למדה על הכוחות הטמונים באנשים בכל מצב. כאשר חזרה לישראל, הציעה את הרעיון לגופים שונים, כמו: הוועדה לשיקום שכונות, שירות בתי הסוהר, ושירותי קהילה נוספים, אך היא נתקלה בספקנות והפרויקט לא קרם עור וגידים. דבדבני הקדימה את זמנה, שכן היום הקהילות הטיפוליות הן המודל המועדף לטיפול בהתמכרויות.
דבדבני קיבלה הצעה מראש בית הספר לעבודה סוציאלית בבר-אילן לנהל מרכז למידה עם שישה סטודנטים במרכז קהילתי לבריאות הנפש ברעננה. בתוך זמן קצר היא הפכה לחברת סגל במשרה מלאה. היא לימדה קורסי מתודה ובעיקר קורסים בעבודה עם קבוצות. פרופ' אריק רימרמן הציע לה להצטרף לתחום השיקום, ולאחר שנה בה לקחה חלק בקורסים שהוא לימד בתוכנית לתואר שני, החלה להתמחות בתחום זה. דבדבני ורימרמן בנו תוכנית הכשרה בשיקום לכל אנשי המקצוע בארץ שהיו בתפקידים בכירים ללא הכשרה אקדמית בתחום - תוכנית לתואר שני בשיקום, ערכו ימי עיון וסדנאות והיו חלק מהצוות המייסד של מעמד המומחיות בשיקום.
את הדוקטורט שלה עשתה דבדבני ב-Union Institute שבסינסינטי, אוהיו, ארצות הברית. עבודת הדוקטורט שלה התמקדה במשפחות אומנה לילדים עם מוגבלות שכלית.
לאחר מספר שנים כחברת סגל באוניברסיטת בר-אילן, עברה בשנת 1995 לבית הספר לעבודה סוציאלית באוניברסיטת חיפה. בשנת 2012 מונתה לפרופסור חבר.
אילנה דבדבני נשואה לשבתי, אם לשלושה ילדים וסבתא לשמונה נכדים. מתגוררת בתל אביב.
הוראה ומחקר

לאורך עשרות שנותיה באקדמיה, דבדבני לימדה והכשירה אלפי סטודנטים, בעיקר לעבודה עם אנשים בעלי מוגבלויות שונות. תרומתה היא התיווך בין עולם האקדמיה לבין עובדי השיקום בשטח. היא עסקה בהפיכת המחקרים והתאוריות בתחום השיקום לנגישים ומובנים עבור עובדי השיקום שלא קיבלו הכשרה אקדמית בתחום, מאחר שלא הייתה התמחות בנושא.
דבדבני הנחתה מאסטרנטים ודוקטורנטים. פרסמה את מחקריה בכתבי עת בינלאומיים וישראליים. הרצתה בעשרות כנסים ברחבי העולם. לאחרונה ארגנה כנס ראשון מסוגו בארץ על מוגבלות ומיניות. יזמה ועומדת בראש תוכנית הכשרה לאנשי מקצוע בטיפול מיני לאנשים עם מוגבלויות.
פעילות ציבורית וחברות בארגונים

לאורך השנים הייתה חברה בוועדות רבות העוסקות בקידום אוכלוסיות מוגבלות, למשל כיהנה כיו"ר ועדת השיקום במשרד העבודה והרווחה.
לקחה חלק בהקמת החטיבה השיקומית באיגוד העובדים הסוציאליים, וכן בכתיבת המדריך למומחה עבור עובדים סוציאליים המעוניינים בקבלת מעמד מומחה בשיקום.
במשך שנים ארוכות חברה בוועדת המומחיות הקובעת את מעמדו של העובד כמומחה בשיקום.
בשנים 2001–2009 ייצגה את מדינת ישראל באיגוד הבינלאומי למחקר מדעי של מוגבלויות שכליות (IASSID).
מענקי מחקר ופרסים

דבדבני קיבלה מענקי מחקר מגופים שונים למחקריה על איכות חייהם של מוגבלים שכלית, וכן איכות חיים ותפקוד של אנשים עם מחלות כמו סוכרת וסרטן.
זכתה פעמיים ל"מרצה מצטיינת" על ידי אגודת הסטודנטים (1998, 2007) ובפרס על תרומה מחקרית ואקדמית לקידום תחום השיקום באיגוד העובדים הסוציאליים (2014).
ספרים בעריכתה

הורות ונכות התפתחותית בישראל עם מאיר חובב, אריק רימרמן, אבי רמות
נכות התפתחותית ופיגור שכלי בישראל עם מאיר חובב, אריק רימרמן, אבי רמות, בשיתוף ג'וינט ישראל, הוצאת מאגנס, 1997
מהדרה להכלה: החיים בקהילה של אנשים עם מוגבלויות בישראל. עם מאיר חובב, אריק רימרמן, קלרה פלדמן הוצאת כרמל, 2015
הערות שוליים

↑  IASSID
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007515274005171  LCCN: n2003019108  VIAF: 32331936   WorldCat (עם VIAF): 32331936
איכתיוסטגאים

| איכתיוסטגאים |
| --- | --- |
 שחזור של איכתיוסטגה
תקופה
דבון, 395–359 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
קבוצה:: לאבירנתודונטיה
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: דו-חיים
סדרה:: איכתיוסטגאים
שם מדעי
 Ichthyostegalia ‏Säve-Söderbergh, 1932

גריררפטון.
איכתיוסטגאים (שם מדעי: Ichthyostegalia) היא סדרה נכחדת מהקבוצה הפרפילטית לאבירנתודונטיה, בה החולייתנים יבשתיים המהווים שלב מעבר בין הדו-חיים לזוחלים.
בני קבוצה זו התפתחו ככל הנראה מדגים בעלי סנפירים בשרניים שהחלו לעלות ליבשה, אך לא עזבו לגמרי את המים. בני הקבוצה מזכירים במראם את הסלמנדרות המודרניות או את הטמנוספונדילים, קרוביהם, אך היו בעלי גפיים דמויי-סנפירים, והם חיו רוב זמנם במים ואף שמרו על הזימים החיצוניים שלהם.
יצורים אלה היו קטנים עד בינוניים, באורך של מטר אחד בממוצע, והם חיו ושגשגו בביצות וחופים רדודים במהלך תור הדבון ונכחדו לחלוטין אחריו. ככל הנראה הם אבותיהם של הטמנוספונדילים.
משפחות

Acanthostegidae
Densignathidae
Elginerpetontidae
Ichthyostegidae - בה האיכתיוסטגה והאקנתוסטגה
Jakubsonidae
Metaxygnathidae
Sinostegidae
Tulerpetontidae
Ventastegidae
Ymeridae
אלמנה אוסטרלית

| אלמנה אוסטרלית |
| --- | --- |
 אלמנה אוסטרלית
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: עכבישניים
סדרה:: עכבישאים
תת־סדרה:: אופיסתותלה
משפחה:: כדורניים
סוג:: אלמנה
מין:: אלמנה אוסטרלית
שם מדעי
 Latrodectus hasselti ‏טורל, 1870
תחום תפוצה


אלמנה אוסטרלית (שם מדעי: Latrodectus hasselti) היא מין אלמנה ממשפחת הכדורניים החיה בטבע במערב ומרכז אוסטרליה באזורים מדבריים. עם זאת האדם הפיץ אותה (שלא במודע) לאזורים נוספים באוסטרליה וכן לניו זילנד ודרום-מזרח אסיה ואף לאזורים נוספים.
האלמנה היא עכביש באורך של 10 מילימטרים בנקבות. הזכרים קטנים בהרבה מהן ואורכם 3–4 מילימטרים בלבד. הנקבות מוכרות בזכות המראה הטיפוסי לבני סוגם, הכולל גוף עגלגל שחור עם "שעון חול" אדום בקצה בטנם. הזכרים חומים בהירים עד לבנים וכמעט בלתי נראים.
האלמנה שוכנת בטבע באזורים מוצלים בקרבת נקרות עצים או בין סלעים והתמקמה גם במגורי אנשים לאורך אוסטרליה. היא מייצרת רשת קורים בין מבנים, המיועדת לתפיסה של יצורים מטפסים או מעופפים בגובה נמוך. הטרף העיקרי שלה הוא מיני חרקים או עכבישנים אחרים, אך היא לא תהסס לטרוף גם חולייתנים קטנים, לרבות לטאות ואף נחשים קטנים. היא מזריקה לטרף ארס מניביה הענקיות ואז שותה את מיצי גופו בעזרת כליצרות דמויי-קשיות.
האלמנה ידועה באורח חייה הקניבלי, כשנקבת עכביש זה טורפת את הזכר גם תוך כדי יחסי המין שלהם, דבר נדיר מאוד אפילו אצל אלמנות (שאר האלמנות מחכות לסיום היחסים בשביל לטרוף את הזכר). לדבר יש יתרונות בהפריית הביצים, אך מסתבר שרק 20% מהזכרים מחפשים נקבות, מחשש (מוצדק) לחייהם.
האלמנה האוסטרלית היא מהעכבישים הקטלניים ביותר בעולם בכלל ובאוסטרליה בפרט, כתוצאה מהארס החזק שלה וגם עקב קרבתה למגורי האדם. עקיצתה גורמת לכאבים באזור העקיצה המתקדמים לאורך מחזור הדם עד הלב ולשיתוק, הזעה, בחילות והקאות ולהתכווצויות שרירים. המוות יכול להיגרם מפגיעה בסרעפת או בשרירי הלב, אך יש לארס זה נוגדן המציל את רוב הנעקצים.
אריקו מלטסטה

| --- | --- |

 לידה:  4 בדצמבר 1853 Santa Maria Capua Vetere, איטליה 
 פטירה:  22 ביולי 1932 (בגיל 78) רומא, ממלכת איטליה 
 מדינה:  ממלכת איטליה 
 מקום קבורה:  קמפו ורנו 
 השכלה:  אוניברסיטת נאפולי פדריקו השני 
 השקפה דתית:  אתאיזם 
 
אריקו מלטסטה
אריקו מלטסטה (באיטלקית: Errico Malatesta; ‏14 בדצמבר 1853 – 22 ביולי 1932) היה אנרכו-קומוניסט איטלקי בעל אמונה חזקה, אותה חלק עם ידידו פיוטר קרופוטקין, לפיה המהפכה האנרכיסטית תתרחש בקרוב. שהה חלק גדול מחייו בגלות ממולדתו ולמעלה מ-10 שנים היה אסור בכלא. מלטסטה כתב וערך מספר עיתונים רדיקאלים והיה חברו של מיכאל באקונין.
אמונות פוליטיות

מלטסטה היה אנרכיסט של עקרונות - תמך תמיד בעקרונות האנרכיסטים ללא תלות בסיטואציה. כך דחה פוליטיקה של מפלגות, ומהפכה פוליטית, והעדיף מהפכה חברתית; הוא היה אפילו חשדן כלפי השימוש בארגוני עובדים מהפכניים, כפי שהציעו האנרכו-סינדיקליסטים.
עבודתו המתמשכת כמארגן ודובר גילמה את האידיאלים שלו של התאגדות חופשית: עבור מלטסטה, היה טעם להצטרף להתארגנות רק לשם המטרה של עשייה משותפת עם קבוצה זו של אנשים. לא היה שום הגיון עבורו בלהשתייך לקבוצה פשוט לצורך ההשתייכות.
אמונות פוליטיות > על אלימות

מלטסטה היה מחויב למהפכה: הוא האמין שהמהפכה האנרכיסטית תבוא בקרוב, ושאלימות תהיה חלק הכרחי ממנה היות שהמדינה נשענת בסופו של דבר על כפייה אלימה. כפי שכתב במאמר "ה'חפזון' המהפכני":
השאיפה שלנו והמטרה שלנו היא שכל אחד יהפוך לאפקטיבי ומודע חברתית. אבל כדי להשיג מטרה זו, הכרחי לספק לכולם את האמצעים לחיים ולפיתוח, ולכן מוכרחים להרוס באלימות, היות שלא ניתן לעשות זאת אחרת, את האלימות שמונעת את האמצעים האלה מהעובדים.
מלטסטה, אם כן, הטיף לאלימות כחלק "הכרחי" לצורך שחרורו של מעמד הפועלים.
ספריו

מלטסטה פרסם כ-15 ספרים באיטלקית על אנרכיזם. רק ספרים ספורים תורגמו לאנגלית או לשפות אחרות.
במאה ה-21 ראו אור מספר ספרים המתעדים שיחות עם מלטסטה, וכן אסופות של מאמריו. כמו כן פורסמו מחקרים רבים על חייו ועל תפיסותיו.
הערות שוליים

↑  Umanità Nova, number 125, September 6, 1921
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264941805171  PLWABN: 9810615026405606  BIBSYS: 90152990  BNC: 000270167  BNE: XX950567  BnF: cb11914068n (data)  CANTIC: a11554538  CiNii: DA04960275  GND: 118576666  HDS: 027902  ICCU: CFIV109231  ISNI: 0000 0001 2100 8579  LCCN: n79034395  LNB: 000303470  NDL: 00448599  NKC: jo2012701253  NLA: 35323656  NLG: 91695  NLK: KAC202115907  NSK: 000291521  NTA: 069326401  RERO: 02-A003553531  SELIBR: 238446  SNAC: w6m92t8s  SUDOC: 027003604  Trove: 911724  VIAF: 41843462   WorldCat (עם VIAF): 41843462
איכתיודקטידיים

| איכתיודקטידיים |
| --- | --- |
 מספר מינים מהמשפחה
תקופה
יורה עליון - קרטיקון עליון 156–65 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
על־סדרה:: אוסטאוגלוסומורפיים
סדרה:: Ichthyodectiformes
משפחה:: איכתיודקטידיים
שם מדעי
 Ichthyodectidae

מאובן של Thrissops.
איכתיודקטידיים (שם מדעי: Ichthyodectidae) היא משפחה נכחדת של דגים גדול שחיו בתקופת המזוזואיקון בתקופת היורה עליון עד קרטיקון עליון בטווח 156-65 מיליון שנה. תקופת שגשוגם הייתה בתקופת הקרטיקון.
דגים אלה השתייכו למחלקה מקריני סנפיר בה רוב הדגים המודרניים. הם היו קרוביהם הרחוקים של הגרום-לשונאים ושל העין-ירחיים בקבוצה אוסטאוגלוסומורפיים.
אלה היו טורפים גדולים באורך 1-5 מ' בממוצע, אך גם יותר. הם טרפו בעיקר דגים אחרים ואף מינים אחרים של איכתיודקטידיים. לרובם היו שיניים גדולות ולסתות קטלניות, אך חלקם כמו הגיליקוס (Gillicus), היו בעלי שיניים קטנות ושאבו את טרפם במהירות.
סוגים

Asiamericana
Chirocentrites
Cladocyclus
Cooyoo
Eubiodectes
Faugichthys
Heckelichthys
Thrissops
Unamichthys
Gwawinapterus
Prosaurodon
Saurocephalus
זאורודון (Saurodon)
גיליקוס (Gillicus)
איכתיודיקטיס (Ichthyodectes)
Vallecillichthys
קסיפקטינוס (Xiphactinus)