חנוך רעים
קורות חייו

חנוך רעים נולד וגדל בקיבוץ דליה. באותה תקופה הייתה נהוגה בקיבוצים הלינה המשותפת (בה ישנים הילדים בנפרד מהוריהם). עובדה זו השפיעה על חייו והמחזות "חלומות גנובים" (1995) ו"סיפור לילה" מתעסקים בנושא זה. אימו, רנה רעים, הייתה מורה ומשוררת. ספר שיריה "הפוכים במוקד אהבתי", יצא בהוצאת 'פועלים' בשנת 1972. היא נפטרה באותה שנה, כשחנוך היה בן שמונה. גם עובדה זו חוזרת במחזותיו באופנים שונים. בצבא שירת בנח"ל, בקיבוץ ניר עוז, ליד רצועת עזה. במהלך ואחרי הצבא למד במשך שנתיים בחוג משחק למבוגרים של שמחה ספקטור (מי שהקים בשנות השבעים את קבוצת 'אלטרנטיבה'). לימודים אלה השפיעו על תפישת התיאטרון שלו ורבות מהצגותיו מתרחשות בחללים ריקים (או כמעט ריקים) כשהדגש ביצירותיו הוא תמיד האדם-השחקן.
בשנת 1986, מעט אחרי שחרורו הוא התחתן ונולדה בתו הראשונה, סתיו. באותה תקופה הוא השתתף בסרט "בלוז לחופש הגדול" בתפקיד קטן. הוא בוגר הסטודיו למשחק ניסן נתיב, בו למד בשנים 1987–1990. בין מוריו היו ניסן נתיב, מיקי גורביץ', שלמה בסן וקובי אסף. בכיתתו למדו בין השאר יואב בר-לב, ניר רון, מארק איווניר ודלית מילשטיין. בתקופת הלימודים עבד כליצן בתיאטרון רחוב ושימש ככתב המוזיקה של העיתון דבר. בשנה השלישית ללימודיו בניסן נתיב הוא כתב את מחזהו הראשון ("שעשועים של רקב"), הוא גם ביים את המחזה, השתתף בו כשחקן והלחין לו את המוזיקה.
בתום לימודיו בניסן נתיב שיחק בתפקיד זונה בהצגה "האבן והשושנים" מאת מיכאל גורביץ' ובבימויו. ההצגה הועלתה במסגרת הפקות השנה השלישית בסטודיו ונקנתה על ידי תיאטרון הקאמרי. אחר כך שיחק בהצגה "הכבש השישה עשר", פרי עטם של יהונתן גפן ומיקי גורביץ', בבימויו של גורביץ', ובהצגה "מפעל חייו" מאת שולמית לפיד, שתיהן גם כן בתיאטרון הקאמרי. חלק משחקני "הכבש השישה עשר" היוו את הגרעין לקבוצת הצעירים של הקאמרי (בניהולו של מיכאל גורביץ') וחנוך ביניהם. הם העלו את ההצגות "אנטיגונה ו"מעופפי רשפון". בשנת 1993 עזב את קבוצת הצעירים (שהתפרקה כמה חודשים אחר כך) והעלה ביחד עם יואב בר-לב את הצגת הילדים "טיול לכוכב הגבינה". יואב וחנוך כתבו וביימו את הצגה ושניהם הופיעו בה במשך 20 שנה (1993 - 2013). אחר-כך חזר לקאמרי ושיחק ב"הסוחר מוונציה", בבימויו של עמרי ניצן. ב-1994 עזב את הקאמרי והעלה בתיאטרונטו הצגת ילדים בשם "הקרקס של מקס". ב-1995 כתב את המחזה "חלומות גנובים", שהוצג בפסטיבל חיפה וזכה בפרסים רבים.
מאז חנוך רעים כותב, מביים ומשחק בהצגות שלו, בעיקר הצגות ילדים, זאת למעט גיחות בודדות בהן לתיאטרון חיפה ב-1996, אז שיחק בהצגה "עלייתו הנמנעת של ארתורו אוי" מאת ברטולט ברכט, בבימויו של סיני פתר וב-2001 בתיאטרון אורנה פורת, בתפקיד איתמר בן-אב"י בהצגה "אהבת איתמר" שכתבה דבורה עומר ובימה חגית רכבי.
הוא שיתף פעולה עם יוצרים רבים אך בעיקר עם המוזיקאי אבנר קנר ומעצבת התפאורה והתלבושות טליה אוטולנגי.
ב-1994 החל ללמד ולביים בסטודיו למשחק ניסן נתיב תל אביב, ב-1996 עבר לסניף הירושלמי של הסטודיו, בו לימד וביים עד 2001.
בשנים 1996–1997 ריכז והדריך את פרויקט אמן בקהילה, בגבעת אולגה.
משנת 1995 ועד 2002 העלה חמש הצגות בפסטיבל חיפה להצגות ילדים. "חלומות גנובים" (1995), "פנתר במרתף" (1997), "ביאליק 22" (1998, יחד עם יואב בר-לב), "אישקטן ודרקון" (1999), ו"מה עם מיקי" (2002). הוא מילא בפסטיבל גם תפקידים נוספים - חבר בוועדת השיפוט (1996), חבר בוועדה האמנותית (2003–2004) ובשנים 2005, 2006 ו-2008 היה המנהל האמנותי של הפסטיבל.
בשנים 2006–2007 ניהל את תיאטרון מ.ר.א.ה בקריית שמונה. אך תפקיד הניהול הרחיק אותו מהיצירה והוא בחר לעזוב את תפקידו לאחר שנה בלבד.
ב-2008 הקים ביחד עם אשתו לובה את תיאטרון טוב, תיאטרון קטן המעלה הצגות איכות לילדים.
בשנים 2008–2012 העלה חנוך רעים שלוש הצגות ילדים בתיאטרון החאן (סיפור לילה, חלומות גנובים ואישקטן ודרקון), בהן היה גם המחזאי, גם הבמאי ובמידת הצורך גם אחד השחקנים.
בשנת 2013 חזר לביים בסטודיו למשחק ניסן נתיב ירושלים.
חנוך רעים נשוי ללובה (משנת 2001), שחקנית, בוגרת הסטודיו למשחק ניסן נתיב. היא משחקת בהצגותיו ומשמשת כיוצרת נוספת ויועצת אמנותית בכל עבודותיו. יש לו שבע בנות (שלוש מנישואיו ללובה וארבע מקשרים קודמים) והן: סתיו (ילידת 1986), רינה (ילידת 1991), טליה (ילידת 1993), תרין שלפי (1995-2019), מיה (ילידה 2002), נעמי (ילידת 2005) ונינה (ילידת 2009).