stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שי להב (עיתונאי)
טלוויזיה

בשנת 2002, כתב להב תסריטים לעונה השנייה של הסדרה "טיפול נמרץ" ששודרה בטלעד ובאותה שנה הפך לתסריטאי הראשי ועורך התוכן בתוכנית "תוצרת הארץ" של הערוץ הראשון למשך כ-5 עונות, ואף כתב את פינת האנימציה הקבועה "יורם".
בשנת 2009, היה התסריטאי הראשי בסדרה "שיר השישים", של הערוץ הראשון, וערך את תוכנית הלקט של הסדרה. בשנת 2010 פיתח את סדרת הדרמה גרעינים עבור חברת yes הטלוויזיה בלוויין.
בשנת 2011, ערך את הסדרה הדוקומנטרית "ובמקום הראשון" עבור הערוץ הראשון, ושנה מאוחר יותר פיתח את סדרת הדרמה "חשיפה" עבור רשת. בשנת 2014 כתב וערך את סדרת הרשת של ynet "פרובוקציה".
בשנת 2015, ערך וכתב את הסדרה הדוקומנטרית "מהכרם עד קיסריה" עבור קשת (ערוץ 24), כתב את הסדרה הדוקומנטרית חגיגה לעיניים – סיפורו של הקולנוע הישראלי" של הערוץ הראשון וכתב את סדרת הילדים "אור של כוכבים", גם היא עבור הערוץ הראשון.
בשנת 2017 כתב את התסריט לסרט הקולנוע ואז היא הגיעה המתרחש סביב עונת האליפות של הפועל חיפה. באותה שנה ערך וכתב את התסריט של הסרט התיעודי "הערב בצוותא" בערוץ 24. בשנת 2018, כתב וערך את הסדרה הדוקומנטרית "צליל מכוון" בהגשתו של קובי אוז שעלתה בתאגיד השידור כאן 11. בשנת 2019, כתב את הסדרה הדוקומנטרית "מעברות" עבור תאגיד השידור "כאן 11". בשנת 2019, זכתה הסדרה בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה בקטגוריית "סדרת התעודה". בשנת 2020, כתב את הסרט התיעודי "עוד לא אבדה" עבור תאגיד השידור כאן 11. בשנת 2021, ערך את הסדרה "ארון השירים היהודי" בכאן 11. בשנת 2023, כתב וערך את הסדרה הדוקומנטרית "הצ'ופצ'יק של הקומקום" על שלישיית הגשש החיוור, עבור הוט 8 ו-yes קולנוע ישראלי. עוד באותה שנה ביים את הסרט הדוקומנטרי "ימי הפיק" על צביקה פיק עבור Yes דוקו וכן ביים את סדרת הדוקו המוזיקלית "3 שירים" עבור כאן 11.
בשנת 2024, ביים את סרט התעודה "פזמון חוזר", על ההיסטוריה של ישראל בתחרות האירוויזיון, ששודר בכאן 11. עוד באותה שנה כתב וערך את סרט התעודה "חוזה עם השטן?", על "הסכם ההעברה" בין הנאצים וראשי היישוב היהודי בארץ ישראל, ששודר בהוט 8.
תיאטרון

בשנת 2009, כתב להב עם יוני זיכהולץ את המחזה" "ע' 17" המבוסס על סיפרו "לך לעזה", שעלה בתיאטרון הקאמרי והיה מועמד לפרס התיאטרון בקטגוריית המחזה המקורי.
בשנת 2012, כתב את המחזמר "משחק באש", ללחנים של שי להב המוזיקאי (סולן להקת "מופע הארנבות של ד"ר קספר"), שעלה בתיאטרון הפרינג' באר שבע, ואת הצגת הילדים "ארץ הגרביים האבודים" שעלתה לראשונה בפסטיבל חיפה להצגות ילדים.
בשנת 2013, כתב את המחזמר "פרח נתתי לנורית", משירי מרים ילן שטקליס ושמוליק קראוס, בהפקת תיאטרון גושן ותיאטרון הקיבוץ ובשנת 2014, כתב להב את אופרת הרוק "שרוליק" ללחנים של יוני רכטר ובבימויו של משה קפטן (שיתוף פעולה של התיאטרון הקאמרי והסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין) ואת המחזמר לנוער "שבלול" משירי שלום חנוך.
בשנת 2015, כתב את "שבת בבוקר" מחזמר לילדים משיריו של יוני רכטר בתיאטרון הקיבוץ. בשנת 2016 כתב את "הקסם של מוצרט" - זוכת הפרס הראשון בפסטיבל חיפה הבינלאומי להצגות ילדים, ופרס המחזאי. בשנת 2017, כתב עם דפנה אנגל את המחזה "רובינא – האגדה", שעלה בתיאטרון הבימה בשיתוף עם תיאטרון השעה, ובבימוי של משה קפטן.
אהדתו של להב לקבוצת הכדורגל הפועל חיפה הובילה אותו בשנת 2018 להעלות את המחזה "אגדת דשא" בתיאטרון הקאמרי. בסוף אותה שנה הועלה בתיאטרון הבימה המחזה "כפרה", שכתב יחד עם דפנה אנגל, בבימוייה של אנגל.
בשנת 2020, כתב את המחזמר לילדים "ילדיסקו" לתיאטרון המדיטק. בשנת 2021, המחזמר "התחנה", שכתב עם דפנה אנגל ועסק בתחנת הרדיו גלי צה"ל, המחזה עלה בתיאטרון חיפה. בשנת 2022, כתב את המחזה "אידה", המחזה עלה בתיאטרון הבימה. המחזה נכתב על אסירת ציון אידה נודל ובבימויו של צדי צרפתי.
עבודתו ברדיו

בין השנים 2002 ל-2003 הגיש להב תוכנית יומית ברשת ג' בשם "מה שבע".
בין השנים 2007–2008, הגיש בגלי צה"ל את תוכנית הלילה ציפורי לילה מוזיקליות ואף יצר והגיש את הסדרה "משנים את התמונה". בשנת 2010 הגיש את התוכנית "עשר המכות" ברדיו תל אביב.
ספריו

2005, "לך לעזה", בהוצאת מעריב
2009, "רשימת שידור", בהוצאת עם עובד
חיים אישיים

להב נשוי לרוית ולהם שלושה ילדים.
ראו גם

חגיגה לעיניים – סיפורו של הקולנוע הישראלי
ע' 17
הערות שוליים

↑  שי להב עיתונאי, סופר ומחזאי, באתר מחזאי ישראל
↑  שי להב, באתר מעריב
↑  תווי שי - ynet, באתר ynet
↑  משבר ה-40 של שי להב, באתר הבמה
↑  יוצר הסדרה "מעברות" שי להב: "הן היו הצלחה", באתר כאן
↑  שגיא בן נון‏, "תודה לנתניהו על יחסי הציבור הנפלאים": הסדרה "הנערים" היא הזוכה הגדולה בטקס פרסי הטלוויזיה, באתר וואלה, 29 באפריל 2020
↑   עומר עינב, "עוד לא אבדה": בין סיפור הצלחה מסחרר למלכודת הדתית-לאומית, באתר הארץ, 10 במאי 2020
↑  סמדר שילוני, הדוקו על הגשש החיוור מעורר געגועים לישראליות אחרת, באתר ynet, 3 באפריל 2023
↑  ניר יהב‏, "ימי הפיק": צביקה פיק היה שונא את הדוקו עליו, אבל מדובר בסרט נפלא, באתר וואלה, 14 באוגוסט 2023
↑  נתוני שיא: ההישג המרשים של הסרט על חייו של צביקה פיק, באתר מעריב אונליין, 23 באוגוסט 2023
↑  שי להב, ‏מה חשוב יותר, פרגמטיזם או כבוד לאומי? סרט חדש על דיון ישן, באתר מעריב אונליין, 3 במאי 2024
↑  בן שלו, המשבר הלא זוגי של שי להב ושי להב, באתר הארץ, 10 ביולי 2012
↑  erez maayan, שרוליק - אופרת רוק - מחזור 2012, באתר יורם לוינשטיין, ‏2016-02-07
↑  שי בר יעקב, אדום עולה: ההצגה "אגדת דשא" מחממת את הלב, באתר ynet, 22 במרץ 2018
↑  כפרה, באתר הבימה
↑  ילדיסקו • תיאטרון המדיטק, באתר תיאטרון המדיטק
↑  ילדיסקו - הצגה חדשה, באתר מדיטק
↑  אידה – הבימה, באתר www.habima.co.il
↑  לי-אור אברבך, ‏העיתונאים שי להב ונעה ידלין יגישו תוכנית סאטירית ברדיו ת"א, באתר גלובס, 28 ביוני 2010
↑  שי להב עמוד סופר, באתר סימניה
↑  רשימת שידור, באתר עם עובד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299649205171  LCCN: no2006051302  VIAF: 29841423   WorldCat (עם VIAF): 29841423
עברנו את פרעה

"עברנו את פרעה" הוא מיני אלבום שהוציא הזמר מאיר אריאל בשנת 1990, ושמו של שיר הנושא מתוך המיני-אלבום. מאז שיצא המיני-אלבום על גבי תקליט שדרים הוא מעולם לא יצא על גבי תקליטור והפך לנכס אספנים.
האלבום מורכב מארבעה שירים אשר הוקלטו במהלך השנים 1989–1990. כל שיר הוקלט באולפן אחר, ועל ידי מפיקים מוזיקליים שונים. בתקליט נכלל השיר "אולה בבו", שהיה אחד משיריו המוקדמים אולם עד לתקליט זה לא נכנס לאלבומיו של אריאל. בתקליט משתתפים דורי בן זאב ודפנה ארמוני כזמרים אורחים.
שיר הנושא ("עברנו את פרעה, נעבור גם את זה") נחשב לאחד מלהיטיו של אריאל. כל אחד מהבתים בשיר המספר על קשייו של כותב השיר מסתיים במשפט "עברנו את פרעה, נעבור גם את זה". השיר נתפס כשיר נחמה ובתקופת מלחמת המפרץ, זמן קצר לאחר צאת השיר, הושמע רבות. בתקופת מגפת הקורונה, 30 שנים מאוחר יותר, זכה השיר לעדנה מחודשת.
כאשר הסבה חברת התקליטים אן אם סי את האלבומים של אריאל מתקליט לתקליטור היא כללה את השירים באלבומיו הראשונים, כאשר על עטיפתו האחורית של האלבום מופיע הכיתוב "שיר אורח" בצמוד לשם השיר. כל השירים כלולים באוסף הכפול משירי אריאל, "המיטב", שיצא ב-2004.
מקור שם האלבום

לדברי שירז, בתו של מאיר אריאל, אביה אמר לה ששמע את המשפט מאחד הסוחרים בשוק הכרמל.
רוביק רוזנטל טוען כי האמרה נשענת על בדיחה שבה מתלונן יהודי על כך שהמשיח עומד להגיע, והוא ייאלץ לעזוב את השפע הגלותי ולנדוד לישראל. "לא נורא," אומרת אשתו, "עברנו את פרעה, נעבור גם את המשיח".
סברה נוספת היא שהשורה מושפעת מהשיר "אנחנו נעבור", שכתב יחיאל מוהר בתקופת ההמתנה שלפני מלחמת ששת הימים: ”עברנו את תש"ח, גם את סיני עברנו // אנחנו נעבור במיצרי טיראן”. מאיר אריאל ששירת אז בחטיבה 55 של מוטה גור, שמע את שירו של יחיאל מוהר שהגיע לחזק את ידיהם של הלוחמים, ולימים כתב את השיר "עברנו את פרעה".
רשימת השירים

"עברנו את פרעה" (6:49, הפקה מוזיקלית: מאיר אריאל ושלום חנוך)
"אולה בבו" (3:48, הפקה מוזיקלית: מאיר אריאל, משה לוי ושלום חנוך)
"נרקומן ציבור" (5:25, הפקה מוזיקלית: מאיר אריאל ויואב שדמה)
"שיר הקומבינה" (5:31, הפקה מוזיקלית: דורון פיקר)
הערות שוליים

↑  מילות השיר "עברנו את פרעה", באתר שירונט
↑  רוביק רוזנטל, עברנו את פרעה כהמנון הקורונה, וצרור פתגמי רפואה, באתר הזירה הלשונית, ‏8 באפריל 2020
↑  ניסים קלדרון, ארול אחד, עמ' 243.
↑  רוביק רוזנטל, הזירה הלשונית: המשיחים של יובל דיסקין, באתר nrg‏, 3 במאי 2012
↑  אבשלום קור, באופן מילולי: המשורר יחיאל מוהר במלחמת ששת הימים, ‏1 באפריל 2010 (הקישור אינו פעיל)
↑  הגרסה המקורית מופיעה באלבום האוסף "המיטב" וגרסה מקוצרת באלבום האוסף המוקדם יותר "מבחר", בשני המקרים תחת השם "עברנו את פרעה נעבור גם את זה"
↑  מופיע כשיר אורח באלבום "שירי חג ומועד ונופל"
↑  מופיע כשיר אורח באלבום "ירוקות"
↑  מופיע כשיר אורח באלבום "...וגלוי עיניים"
| מאיר אריאל |
| --- | --- | --- |
| אלבומים | שירי חג ומועד ונופל • ...וגלוי עיניים • ירוקות • זרעי קיץ • רישומי פחם • ברנרד ולואיז • מודה אני |  |
| מיני אלבומים | ירושלים של ברזל • עברנו את פרעה |  |
| הופעות | דלתות נפתחות מעצמן • בהופעה אחרונה במועדון ברבי 1999 |  |
| אוספים | מבחר • המיטב |  |
| מארזי תקליטורים | האוסף |  |
| אלבומי מחווה | עם הגב לים • ערב כחול עמוק • חמש שנים • רישומי פחם בצבע |  |
| קלטות וידאו ומארזי DVD | מסע הבחירות של מאיר אריאל • דרך דמעה שקופה - ההופעה |  |
| שירים | אגדת דשא • כותנת פסים • לילה שקט עבר על כוחותינו בסואץ • מכופף הבננות • ערב כחול עמוק • פלוגה בקו (או לגמרי במקרה) • קובלנה על מפלגות ישראל • שדות גולדברג • שלל שרב • בצהרי יום • רוצים שלום |  |
| ראו גם | האחים אריאל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 14c98152-2f03-4859-9a86-116b44cf083f
רצח איתם ונעמה הנקין

| חלק מהסכסוך הישראלי-פלסטיני (2015) |
| --- | --- |
 תאריך:  1 באוקטובר 2015 י"ח בתשרי ה'תשע"ו
 מקום:  יהודה ושומרון
 קואורדינטות:  32°12′00″N 35°19′53″E﻿ / ﻿32.199938°N 35.331427°E﻿ / 32.199938; 35.331427
 סוג:  ירי מרכב חולף, פיגוע טרור
 נשק:  אקדחים
 הרוגים:  2 יהודים
 פצועים:  1 
 מבצע:  5 מחבלי  חמאס תושבי שכם
 מניע:  לאומני
  (למפת צפון השומרון מוגדלת) רצח איתם ונעמה הנקין(למפת צפון השומרון רגילה) רצח איתם ונעמה הנקין(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום רצח איתם ונעמה הנקין(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום רצח איתם ונעמה הנקין
 
רצח איתם ונעמה הנקין הוא פיגוע ירי מרכב חולף אשר בוצע ב-1 באוקטובר 2015 (י"ח בתשרי ה'תשע"ו) במהלך חול המועד סוכות, בצומת בית פוריכ שבין אלון מורה לאיתמר, ובו נרצחו בני הזוג הרב איתם שמעון הנקין, אזרח ישראלי-אמריקאי, שהיה חוקר תורני והיסטוריון. ואשתו נעמה הנקין, אשר הייתה מעצבת גרפית. השניים נורו בידי פעילי חמאס מטווח קצר ונהרגו במקום לעיני ילדיהם.
תכנון הפיגוע

הפיגוע תוכנן על ידי פעיל חמאס ראע'ב אחמד מוחמד עליוי אשר גייס חוליה לביצוע פיגוע וסיפק לפעיליה נשק.
ב-30 באוגוסט 2015 חברים בחוליה ביצעו ירי על רכב ישראלי ליד ההתנחלות עינב, והנהג נפגע באורח קל.
כהכנה לפיגוע, נהג הרכב בפיגוע סמיר זהיר אבראהים כוסא, כיסה את לוחית הרישוי כדי להסתיר את זהות הרכב. המחבלים בחרו מקטע כביש שבו לא יתקלו בכוחות צבא, ואחד מפעילי החוליה, זיד זיאד ג'מיל עאמר "פתח" את הציר ווידא שהוא "נקי".
לטענת המחבלים הם ביצעו את הפיגוע כנקמה על רצח בני משפחת דוואבשה בכפר דומא.
הפיגוע

משפחת הנקין, הכוללת את בני הזוג, הרב איתם ונעמה, וארבעת ילדיהם, נסעו ברכבם בדרכם חזרה מאלון מורה לביתם ביישוב נריה בבנימין. סמוך ליציאתם מאלון מורה, בקרבת העיירה בית פוריכ בכביש 555, התקרב רכב החוליה שבו נהג סמיר זהיר אבראהים כוסא, אל רכבה של משפחת הנקין, ושניים מחברי החוליה, יחיא מוחמד נאיף עבדאללה חג' חמד וכרם לוטפי פתחי רזק, ירו ממנו מטווח אפס צרורות של אש כבדה על בני המשפחה, ובעקבות זאת נפגע איתם הנקין ורכבה של משפחת הנקין נעצר בשולי הכביש.
לאחר מכן עצרו המחבלים את רכבם ושניים מהם יצאו ממנו כדי לוודא הריגה בנוסעי הרכב. הרב הנקין יצא מרכבו. הוא נאבק בכרם רזק בידיים חשופות והצליח לחטוף ממנו את נשקו, אולם חג' חמד ירה בו והרגו במקום. תוך כדי הירי ירה חג' חמד בחברו בידו, ואקדח שהיה ברשותו נפל בשטח. נעמה, שלא נפגעה בירי הראשון, נאבקה בחג' חמד, אולם הוא התגבר עליה, ירה בה מטווח אפס ורצח גם אותה.
מטרת הפיגוע בו נרצחו בני הזוג הנקין הייתה חטיפת מתנחלים.
לאחר הרצח

בני הזוג הנקין נקברו בהר המנוחות בירושלים. בהלוויית בני הזוג השתתפו אלפי ישראלים, בהם הנשיא ראובן ריבלין והרב הראשי דוד לאו.
איתם הנקין היה ישראלי בעל אזרחות אמריקאית, עובדה שהביאה את שגריר ארצות הברית בישראל דן שפירו לקיים ביקור תנחומים בבית משפחת הנקין בימי השבעה. במהלך הביקור מסר לשגריר ד"ר יגיל הנקין, היסטוריון צבאי ואחיו של הנרצח, מכתב בו "ניחם" אותו על מחויבותו לשמש כדובר של ממשל אובמה, שמדיניותו ביחס לביטחונה של מדינת ישראל לדברי הנקין "בלתי ניתנת להסברה ובלתי ניתנת להצדקה". המכתב עורר הדים בכלי התקשורת וברשתות החברתיות.
לאחר הרצח > חשיפת חברי החוליה, לכידתם ומשפטם

מירי חג' חמד על הרב איתם נורה בשוגג כרם רזק בידו. לאחר הפיגוע נסעה החוליה לעיר שכם, שם חבשו את ידו של כרם רזק בבית החולים בעיר. העובדה שאחד המחבלים נפגע נחשפה עוד באותו לילה בידי אנשי מז"פ של משטרת ישראל, ובעקבות כך התמקדה החקירה באיתור המחבל באחד מבתי החולים הסמוכים למקום. המחבל אותר במהירות ומסתערבים של הימ"מ ולוחמי יחידת דובדבן שלפו אותו ממיטתו בבית החולים.
בעקבות הרצח פתחו מאות חיילי צה"ל ואנשי שב"כ במרדף אחר המבצעים. בתום המרדף נלכדו ללא התנגדות שאר ארבעת המחבלים. הנשק ששימש לביצוע הרצח הוסתר בחנותו של אחד המחבלים והוסגר לידי כוחות הביטחון. בחקירתם הודו חברי החוליה בביצוע הפיגוע. ביוני 2016 גזר בית דין צבאי בשומרון שני מאסרי עולם ועוד 30 שנה במצטבר על חג' חמד, ראע'ב עליוי, סמיא כוסא וכרם רזק.
בפברואר 2023, שמונה שנים לאחר הרצח, הרשיע בית דין צבאי את זיד עמאר בתכנון הפיגוע, מסירת כלי הנשק והתחמושת למחבלים, וכן בווידוא שכוחות צה"ל לא נוכחים קודם לפיגוע במקום. עמאר הורשע בשתי עבירות של גרימת מוות בכוונה – העבירה המקבילה לעבירת הרצח באזור יהודה ושומרון – וכן בארבע עבירות של ניסיון גרימת מוות בכוונה של ארבעת ילדי בני הזוג הנקין.
לאחר הרצח > הריסת בתי הרוצחים

בתשובה לעתירת המוקד להגנת הפרט, קבע בג"ץ כי אין מניעה להרוס את בתי המחבלים רוצחי בני הזוג הנקין. לאחר כחצי שנה הרס צה"ל בשכם את ביתו של זיד עאמר שביצע את פתיחת הציר בפיגוע, וכעבור כחצי שנה נוספת את ביתו של מפקד החוליה ראע'ב עליוי. ביולי 2017 פשט צה"ל על ביתו של אחד הרוצחים והחרים כספי תמיכה שהעבירה לו הרשות הפלסטינית.
לאחר הרצח > שחרור הרוצחים

בינואר 2025 הודיעה ישראל כי במסגרת עסקת החטופים השנייה במלחמת חרבות ברזל ישוחררו שניים מחברי החוליה שביצעה את הרצח.
לאחר הרצח > הנצחה

במקום הפיגוע הוקמה אנדרטה לזכר בני הזוג הנקין. באפריל 2018 הושחתה האנדרטה בידי פורעים ערבים ושופצה עוד באותו יום בידי לוחמי חטיבת כפיר ותלמידי הישיבה התיכונית באיתמר הסמוכה.
תגובות לפיגוע

דובר חמאס בחו"ל חוסאם בדראן בירך על הפיגוע שביצעו אנשיו וכינה אותו: "פיגוע הירואי". גם בחזית העממית בירכו את הרצח. בתשובה לשאלת מנחה בטלוויזיה הפלסטינית הרשמית האם מבצעי הפיגוע חברי פת"ח או חמאס השיב מחמוד אסמאעיל, חבר הוועד הפועל של אש"ף: "אין צורך לשוב לוויכוח ולמריבה בקשר לשאלה מי ביצע את הפעולה... אין צורך לפרסם ולהתפאר בכך שעשית את זה. האדם עושה את חובתו הלאומית מרצונו האישי, כמיטב יכולתו".
כשנשאל האם הוא מגנה את רצח בני הזוג הנקין, השיב חבר הכנסת באסל גאטס: "עם תחת כיבוש יש לו זכות להתנגד לכיבוש בכל אמצעי שהוא מוצא לנכון. אני אישית, הלוואי והייתי יכול למנוע כל טיפת דם... אבל האחריות על כל מה שקורה נמצאת על כתפיו של ביבי נתניהו". שלושה ימים לאחר הרצח פרסם דובר מפלגת חד"ש - החזית הדמוקרטית לשלום ולשוויון, רג'א זעתרא, פוסט ברשת פייסבוק בו כתב: "כעם החי תחת כיבוש לעם הפלסטיני קיימת הזכות המלאה להתנגדות בכל צורותיה, כולל התנגדות צבאית מזוינת נגד חיילים ומתנחלים ומתקנים ומקומות של הכיבוש וההתנחלויות (לא ילדים ואזרחים)".
ראש הממשלה בנימין נתניהו שהה בזמן הפיגוע בעצרת הכללית של האו"ם בניו יורק. הוא התבטא: "אנחנו עדים למעשה רצח אכזרי במיוחד, מזעזע, שבו נרצחו זוג הורים ונותרו ארבעה יתומים קטנים...". שר הביטחון משה יעלון הגיב לפיגוע "הפיגוע הרצחני הוא המשך ברור להסתה נגד מדינת ישראל ונגד אזרחיה, ולניסיונות החוזרים ונשנים להוציא אל הפועל פיגועים". יאיר לפיד טען גם כן להסתה: "הרצח המתועב הזה הוא המשך ישיר של מדיניות ההסתה והשקרים של אבו מאזן".
לאחר הפיגוע קראו תושבי היישוב איתמר, הסמוך למקום הרצח, לממשלת ישראל לאשר את התב"ע של שטחו הבנוי של היישוב. התב"ע אושר חלקית.
עקל האשם

| --- | --- |

 לידה:  1952 דבל, לבנון
 נהרג:  30 בינואר 2000 (בגיל 48 בערך) דבל, לבנון
 מדינה:  לבנון, מדינת לבנון החופשית 
 השתייכות:   צד"ל
 תקופת הפעילות:  1976–2000 (כ־24 שנים)
 דרגה:  קולונל 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת האזרחים בלבנון  הלחימה בדרום לבנון
 
עקל האשם (בערבית: عقل هاشم; 1952 – 30 בינואר 2000) היה אלוף-משנה בצבא דרום לבנון ששירת תחת פיקודם של סעד חדאד ואחר כך אנטואן לאחד. האשם היה סגן מפקד צד"ל והוגדר כמספר 2 של הגנרל לאחד. הוא נולד בדבל שבלבנון, והיה דובר עברית וערבית שוטפת. הוא נהרג בשנת 2000 בהתנקשות באמצעות מטען צד שהטמין ארגון חזבאללה בפתח חוותו בדבל.
שירותו בצד"ל

האשם היה סגנו של מפקד צד"ל, אנטואן לאחד, מפקד החטיבה המערבית, ומפקד המבצעים של צד"ל. פעמים רבות ניצל מניסיונות התנקשות של חזבאללה. בסופו של דבר נהרג ממטען שהונח מחוץ לחווה שלו בדבל. אפרים סנה האשים את סוריה בהתנקשות. את האשם החליף סגנו שריף קסיס.
אחד מלוחמי חזבאללה שהשתתף בהתנקשות היה ח'אלד באזי, שנהרג לאחר מכן בתקיפה אווירית של חיל האוויר במלחמת לבנון השנייה.
משפחתו של האשם ברחה לישראל, אך אשתו ושניים מילדיו חזרו ללבנון בשנת 2013.
הערות שוליים

1 2  מערכת וואלה! NEWS, בעקבות חיסול עאקל:צד"ל לוחץ על ישראל לתקוף בלבנון, באתר news.walla.co.il, ‏30 בינואר 2000
↑  הרבה יותר מחומוס: המדריך למטבח הלבנוני, באתר הארץ, 21 באוגוסט 2009
↑  "Assassination of Akl Hashem May Presage Demise of SLA" (February 2000), www.meforum.org
1 2  יוסי מזרחי, ‏משפחתו של גנרל צד"ל שבה ללבנון, באתר ‏מאקו‏, 25 בפברואר 2013
↑  כתבי בטאון חיל-האוויר, אתר חיל-האוויר, באתר www.iaf.org.il
↑  יואב לימור, "לא לחכות, להכות", באתר nrg‏, 4 בפברואר 2000
↑  Greenberg, Joel (2000-01-31). "Israel-Allied Militia Officer InLebanon Killed By Bomb". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2020-04-25.
↑  רצועת הביטחון-מלחמה ללא שם, באתר פייסבוק
↑  Family of SLA officer Aql Hashem returns | News, Lebanon News | THE DAILY STAR, www.dailystar.com.lb
הוסיקו

| --- | --- |

 תקופת הפעילות:  מ-1993 
 סוגה:  אלקטרו-אינדסטריאל 
 חברת תקליטים:  Out of Line Music 
 www.hocico.com
 חברים
 Erk Aicrag 
 
הוסיקו (בספרדית: Hocico) הם צמד מוזיקלי מקסיקני, השייך לזרם האלקטרו אינדסטריאל.
היסטוריה

הצמד הוקם רשמית במקסיקו סיטי בשנת 1993 על ידי שני בני-דודים בני 15 בשם ארק אייקראג (אריק גרסיה), סולן הלהקה, וראסקו אגרוים (אוסקר מיורג'ה), שאחראי על התכנותים והסימפולים, יחד ביצעו השניים ניסויים במוזיקה אלקטרונית, תוך ערבוב הז'אנר התעשייתי וה-EBM.סוגת הלהקה הוא אלקטרו-אינדסטריאל (אנ'), בהשפעת זרמים שונים של מוזיקה אלקטרונית (בעיקר הלהקה הקנדית, סקיני פאפי) הטקסטים של שירי הלהקה הן בספרדית ובאנגלית. פירוש המילה הספרדית "hocico" הוא חוטם, ומשמש במקסיקו כדרך לא מכבדת לתאר את הערותיו של מישהו שיוצא מפיהם (מקביל לביטוי "ג'ורה" בעברית).
סגנון הלהקה קיצוני ואפל עם סממנים גות'ים, אייקראג שר בג'רולינג והטקסטים עוסקים במוות, אלימות, שנאה, צביעות החברה האנושית ועוד.
לאגרויאם יש פרויקט צדדי הנקרא דולצ'ה ליקווידו (אנ') (נוזל מתוק), ואילו לאייקראג יש פרויקט צדדי הנקרא רביה סורדה(אנ').
דיסקוגרפיה

Odio Bajo El Alma (1997)
Sangre Hirviente (1999)
Signos de Aberración (2002)
Wrack And Ruin (2004)
Memorias Atrás(אנ') (2008)
Tiempos de Furia (2010)
El Ultimo Minuto (2012)
Los dias caminando en el fuego (2013)
Ofensor (2015)
The Spell of the Spider (2017)
Artificial Extinction (2019)
הוסיקו וישראל

הלהקה הופיעה בשנת 2004 במועדון הסיטי הול בחיפה. חבריה הגיעו גם לביקור בכותל המערבי. בעקבות ביקור זה יצא הבוטלג, "חילול הקודש בארץ הקודש", שאותיות עבריות מופיעות על עטיפתו.
באחד מהראיונות אמרו חברי הצמד שהם מושפעים גם מסצנת הטראנס הישראלי שפרחה מאוד בשנות ה-90.
בקיץ 2018 הופיעה הלהקה במועדון הגגרין בתל אביב.
הערות שוליים

↑  Hocico, Discogs (באנגלית)
↑  Hocico - MusicBrainz, musicbrainz.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: b16fd684-831e-4128-8120-6626e76f88c6  NKC: xx0145816  VIAF: 132145702   WorldCat (עם VIAF): 132145702
ג'ניפר אספוזיטו

| --- | --- |

 לידה:  11 באפריל 1973 (בת 51) ברוקלין, ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1995
 מקום לימודים:  מכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע  Moore Catholic High School 
 בן או בת זוג:  בראדלי קופר (2006–2007) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ניפר אספוזיטו (באנגלית: Jennifer Esposito; נולדה ב-11 באפריל 1973) היא שחקנית אמריקאית, הופיעה בסרטים "הקיץ של סאם" (1999), "אל תוציא מילה" (2001), "התרסקות" (2004) ו"טקסי בניו יורק" (2004) ובטלוויזיה מוכרת מתפקידיה בסדרות הטלוויזיה "ספין סיטי" (1999-1997), "קרובות" (2006-2005), "סמנתה מי?" (2009-2007), "שוטרים בדם" (2012-2010) ו"NCIS"‏ (2017-2016).
ביוגרפיה

אספוזיטו נולדה בברוקלין, ניו יורק, השנייה מבין שתי בנותיהם של פיליס, מעצבת פנים, ורוברט אספוזיטו, מפיק מוזיקלי. היא ממוצא איטלקי, וגדלה בסטטן איילנד; היא בוגרת בית הספר התיכון הקתולי "מור".
קריירה

אספוזיטו ערכה את הופעתה הטלוויזיונית הראשונה ב-1996 בסדרת המשטרה "חוק וסדר". היא התפרסמה לראשונה בהופעתה בסדרה הקומית זוכת פרס אמי ו-4 פרסי גלובוס הזהב "ספין סיטי"; בסדרה גילמה את סטייסי פטרנו, מזכירתו של סגן ראש העירייה מייק פלארהטי (מייקל ג'יי פוקס).
את פריצתה הקולנועית עשתה אספוזיטו ב-1998 בסרט האימה "אני עדיין יודע מה עשית בקיץ האחרון", סרט ההמשך ל"אני יודע מה עשית בקיץ האחרון". בסרט מגלמת אספוזיטו את ננסי.
ב-1999 קיבלה אספוזיטו הצעה מספייק לי לשחק בתפקיד משני בדרמת הפשע "הקיץ של סאם", בו הופיעה כרובי, אישה צעירה המגיעה לניו יורק לאחר שנפרדה מחברה ומנסה למצוא חן בעניי ריצ'י (אדריאן ברודי).
בשנת 2000 שיחקה אספוזיטו במותחן האימה "דרקולה 2000" וגילמה ערפדית בשם סולינה.
ב-2001 הופיעה במותחן הפסיכולוגי "אל תוציא מילה" בתפקיד סנדרה קאסידי, בלשית שמנסה לפענח אחר חטיפת ביתו של פסיכיאטר מפורסם (מייקל דאגלס).
ב-2002 שיחקה אספוזיטו בקומדיית הילדים "אשף התחפושות" לצידו של דיינה קארווי.
בשנת 2004 השתתפה אספוזיטו בדרמת המתח של פול האגיס "התרסקות", בה גילמה את דמותה של ריה, בלשית ממוצא היספני, שותפתו של גרהאם (דון צ'ידל) וחברתו, הנוהגת בגזענות כלפי אנשים ממוצא אסיאתי.
סרט נוסף בו הופיעה אספוזיטו היה "טקסי בניו יורק", סרט פעולה קומי בהפקתו של לוק בסון המבוסס על קומדיית האקשן הצרפתית המפורסמת. בסרט גילמה אספוזיטו את לוטננט מרתה רובינס.
ב-2005, הופיעה אספוזיטו בסדרה "קרובות" ובין השנים 2007–2009, היא הופיעה בסדרה "סמנתה מי?". ב-2008, היא הופיעה בסרט "גסות אמריקאית".
בשנת 2014 שיחקה בדרמה הקומית "מצחיקה שכזאת" של הבמאי פיטר בוגדנוביץ', לצד ג'ניפר אניסטון, אוון וילסון וקתרין האן.
בשנים 2020-2019 שיחקה בשישה פרקים בסדרת גיבורי-העל של פריים וידאו "הבנים".
חיים אישיים

ב-30 בדצמבר 2006 אספוזיטו נישאה לשחקן בראדלי קופר. במאי 2007, לאחר חמישה חודשי נישואים, הם הגישו בקשה לגירושין, שהסתיימה סופית בחודש נובמבר.
ב-2009, אספוזיטו התארסה לטניסאי האוסטרלי מארק פיליפוסיס; בני הזוג נפרדו באוגוסט 2010.
במאי 2014, אספוזיטו הודיעה על אירוסיה לדוגמן הבריטי לואי דאולר. הם נישאו ב-16 בנובמבר 2014 בניו יורק. במרץ 2016 אספוזיטו הגישה תביעת גירושין מדאולר.
בשנת 2020, אספוזיטו נישאה למאמן הכושר ג'ספר וסטרסטרום.
פילמוגרפיה

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1997 | A Brother's Kiss | לוסי |  |
| 1997 | Kiss Me, Guido | דבי |  |
| 1997 | A Brooklyn State of Mind | דונה דלגרוסו |  |
| 1998 | לא מביטים לאחור | תרזה |  |
| 1998 | יש לו את זה | מיס ג'נוס |  |
| 1998 | Charlie Hoboken | בחורה בכנסייה |  |
| 1998 | Side Streets | ג'סיקה |  |
| 1998 | אני עדיין יודע מה עשית בקיץ האחרון | ננסי |  |
| 1999 | הקיץ של סאם | רובי |  |
| 1999 | Just One Time | מישל |  |
| 1999 | רווק על תנאי | דפני |  |
| 2000 | דרקולה 2000 | סולינה |  |
| 2001 | Backflash | אוליב |  |
| 2001 | The Proposal | סוזן ריס |  |
| 2001 | מסודרים | בחורה במועדון |  |
| 2001 | אל תוציא מילה | סנדרה קסידי |  |
| 2001 | Beyond the City Limits | הלנה טורטי |  |
| 2002 | ברוכים הבאים לקולינווד | כרמלה |  |
| 2002 | אשף התחפושות | ג'ניפר בייקר |  |
| 2004 | לשבור את כל החוקים | ריטה מונרו |  |
| 2004 | התרסקות | ריה |  |
| 2004 | טקסי בניו יורק | מרת'ה רובינס |  |
| 2006 | Jesus, Mary and Joey | פרנקי ויטלו |  |
| 2008 | Conspiracy | ג'ואנה |  |
| 2008 | לילות L.A | קרלוס |  |
| 2009 | Four Single Fathers | סוזנה |  |
| 2011 | Mamitas | מיס רואיז |  |
| 2012 | Bending the Rules | אוליביה גרסיה |  |
| 2014 | מצחיקה שכזאת | מרגי |  |
| 2018 | Speed Kills | קטי ארונוף |  |
| 2019 | מארי | הבלשית קלארקסון |  |
| 2019 | Mob Town | נטלי פאסטינו |  |
| 2023 | איפשהו בקווינס (אנ') | פמלה כרמלו |  |