stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פגישה לאין קץ
על השיר

נושא השיר (האדם או הדבר עליו נכתב השיר) אינו מובן מהשיר עצמו, וניתן לפירושים שונים, כגון: ירושלים, אישה אהובה, המדינה, השירה, ואחרים. ניתן למצוא בשיר רמזים לכל אחד מהפירושים האפשריים.
זו שעליה נכתב השיר אינה מושגת - "שָׁוְא חוֹמָה אָצוּר לָךְ, שָׁוְא אַצִּיב דְּלָתַיִם". הכותב מוכן ורוצה לתת לה את כל כולו ללא הגבלה - "לָנֶצַח אֲנַגְּנֵךְ", "עַד קַצְוֵי הָעֶצֶב"; להקריב עבורה, ואף עבור צאצאיה, את רכושו - "אֱלֹהַי צִוַּנִי שֵׂאת לְעולָלַיִך, מֵעָנְיִי הָרַב, שְׁקֵדִים וְצִמּוקִים"; ואת עתידו ותפילותיו - "תְפִלָּתִי דָּבָר אֵינֶנָּה מְבַקֶּשֶת, תְפִלָּתִי אַחַת וְהִיא אומֶרֶת – הֵא לָךְ!"
השיר עמוס סמלים וטכניקות ספרותיות. בין היתר:
אוקסימורון - הביטוי "פִּתְאומִית לָעַד". גם שם השיר "פגישה לאין קץ" הוא אוקסימורון (פגישה על פי הגדרתה תחומה בזמן).
האנשה - "רָקִיע לַח אֶת שִׁעוּלוֹ מַרְעִים", "עָרֵי־מִסְחָר חֵרְשׁוֹת וְכוֹאֲבוֹת".
אנאפורה - "שָׁם לוֹהֵט יָרֵח כִּנְשִׁיקַת טַבַּחַת, שָׁם רָקִיע לַח אֶת שִׁעוּלוֹ מַרְעִים, שָׁם שִׁקְמָה תַּפִּיל עָנָף לִי כְּמִטְפַּחַת..."
אמצעים פיגורטיביים -"...עֵינַי בָּךְ הֲלוּמוֹת, עֵת בִּרְחוֹב לוֹחֵם, שׁותֵת שְׁקִיעוֹת שֶׁל פֶּטֶל, תְּאַלְּמִי אוֹתִי לַאֲלֻמּוֹת".
אליטרציה - "שׁותֵת שְׁקִיעוֹת שֶׁל פֶּטֶל".
הרמזים מקראיים - בשיר מספר הרמזים לספרי התנ"ך בכלל, ולשיר השירים בפרט.
הכותב, שבתחילת השיר מדבר על הנֶצַח בו ישאף אל אהובתו שאינה מושגת, מסיים את השיר באופן היחיד שבו יוכל להגיע אל מושא אהבתו: במותו. "יוֹם אֶחָד אֶפֹּל עוֹד פְּצוּעַ־רֹאשׁ לִקְטֹף אֶת חִיּוּכֵנוּ זֶה, מִבֵּין הַמֶּרְכָּבוֹת".
הקבלות לשיר השירים

בשיר קיימות מספר הקבלות למגילת שיר השירים:
הרקע: בשיר השירים המשוררת היא הרעיה האלמונית, ששרה על דודה האנונימי. בשיר של אלתרמן המשורר האנונימי שר על אישה (או דמות אחרת) אלמונית.
"שָׁוְא חוֹמָה אָצוּר לָךְ, שָׁוְא אַצִּיב דְּלָתַיִם" – ”אִם-חוֹמָה הִיא, נִבְנֶה עָלֶיהָ טִירַת כָּסֶף; וְאִם-דֶּלֶת הִיא, נָצוּר עָלֶיהָ לוּחַ אָרֶז” (פרק ח' פסוק ט')
"תְּשׁוּקָתִי אֵלַיִךְ וְאֵלַי גַנֵּךְ" – ”אֲנִי לְדוֹדִי, וְעָלַי תְּשׁוּקָתוֹ” (פרק ז' פסוק י"א), ”יָבֹא דוֹדִי לְגַנּוֹ וְיֹאכַל פְּרִי מְגָדָיו” (פרק ד' פסוק ט"ז)
"עַד קַצְוֵי הָעֶצֶב, עַד עֵינוֹת הַלַּיִל, בִּרְחוֹבוֹת בַּרְזֶל רֵיקִים וַאֲרֻכִּים." – ”אָקוּמָה נָּא וַאֲסוֹבְבָה בָעִיר, בַּשְּׁוָקִים וּבָרְחֹבוֹת--אֲבַקְשָׁה, אֵת שֶׁאָהֲבָה נַפְשִׁי; בִּקַּשְׁתִּיו, וְלֹא מְצָאתִיו” (פרק ג' פסוק ב')
"יוֹם אֶחָד אֶפֹּל עוֹד פְּצוּעַ־רֹאשׁ, לִקְטֹף אֶת חִיּוּכֵנוּ זֶה, מִבֵּין הַמֶּרְכָּבוֹת." – ”לֹא יָדַעְתִּי--נַפְשִׁי שָׂמַתְנִי, מַרְכְּבוֹת עַמִּי נָדִיב.” (פרק ו' פסוק י"ב)
הלחנה וביצוע

השיר הולחן בידי נעמי שמר ובוצע לראשונה בידי "השלושרים" ב-1970. לאחר מכן חודש על ידי זמרים רבים, בהם אריק איינשטיין, חוה אלברשטיין, יגאל בשן, אסף אמדורסקי, עמיר בניון, עופר לוי, עידן רפאל חביב, רן דנקר ומעיין בלוויס. בשנת 1999 הלחין יונתן בר גיורא מוזיקה שעוטפת את הקראת השיר על ידי יוסי בנאי. הביצוע יצא באלבום "פגישה לאין קץ - יוסי בנאי מגיש נתן אלתרמן".
שיניים (סרט, 2007)

| --- | --- |

כרזת הסרט באנגלית
 מבוסס על:  סיפור עם בשם "וגינה דנטטה"
 בימוי:  מיטשל ליכטנשטיין 
 הופק בידי:  ג'ויס פיפרולין מיטשל ליכטנשטיין (אנ')
 תסריט:  מיטשל ליכטנשטיין 
 שחקנים ראשיים:  ג'ס וייקסלר (אנ') ג'ון הנסלי (אנ') ג'וש פאיס (אנ') הייל אפלמן אשלי ספרינגר (אנ') לני וון דוהלן (אנ')
 מוזיקה:  רוברט מילר (אנ')
 צילום:  וולפגנג הלד 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  ליונס גייט אנטרטיינמנט 
 חברה מפיצה:  נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה
 הקרנת בכורה:  19 בינואר 2007 (פסטיבל הסרטים סאנדנס 18 בינואר 2008 (ארצות הברית
 משך הקרנה:  94 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיית אימה (אנ')
 תקציב:  2 מיליון דולר
 הכנסות:  2.3 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   teeth
 פרסים:  Sundance Special Jury Prize for Acting 
 www.teethmovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
שיניים (באנגלית: Teeth) הוא סרט קומדיית אימה (אנ') אמריקאי משנת 2007, שבוים על ידי מיטשל ליכטנשטיין (אנ'). בסרט מככבת ג'ס וייקסלר (אנ') והוא הופק על ידי ליכטנשטיין עם תקציב של 2 מיליון דולר. הסרט הוצג לראשונה בפסטיבל הסרטים סאנדנס בשנת 2007, ולאחר מכן הופץ בהפצה מוגבלת ברחבי ארצות הברית ב-18 בינואר 2008 בהפצת Roadside Attractions (אנ'). שם הסרט מתייחס למיתוס "וגינה דנטטה", לפיו הנרתיק הנשי מכיל שיניים.
הסרט קיבל ביקורות חיוביות והרוויח $2,340,110 ברחבי העולם. השחקנית ג'ס וייקסלר זכתה בפרס עבור משחקה בפסטיבל סאנדנס.
עלילה

דון אוק'יף היא נערה שעובדת עם שני חבריה, אלישה ופיל כדוברת עבור ארגון נוצרי בשם "ההבטחה" ובמסגרת עבודתה, היא מופיעה בפני נערים בבית הספר ומדברת איתם על חשיבות שמירת הבתולין עד הנישואים. בביתה של דון, דון לעיתים קרובות שומעת את אחיה החורג בראד מתווכח עם בת זוגו מלאני אודות יחסי מין, מכיוון שבראד מסרב לקיים איתה יחסי מין מסיונריים ומעדיף במקום זאת מין אנאלי.
באחד הימים, דון מעבירה הרצאה אודות "טבעת צניעות (אנ')" (טבעת שהלובש אותה מצהיר שהוא לא יקיים יחסי מין עד לחתונה) ולאחר מכן מתוודעת לבחור בשם טובי, אליו היא נמשכת כמעט מיד. חברי הקבוצה (ביחד עם טובי) מתחילים לבלות יחדיו ובלילות, דון מפנטזת על חתונה עם טובי. למרות שהשניים בבירור נמשכים אחד לשני, הם מבינים שהם לא יכולים לבלות יחדיו. למרות זאת, השניים נפגשים לאחר מכן באגם ושוחים לתוך מערה ומתחילים להתנשק. דון מתחילה להרגיש לא בנוח ומנסה להתרחק מטובי, אבל הוא כופה את עצמו עליה ומתחיל לאנוס אותה. בדיוק אז, איבר המין של טובי ננשך ונתלש מגופו על ידי שיניים שנמצאות בפות של דון. בתגובה, טובי בורח משם באימה. במהלך פגישה של הקבוצה איתה דון עובדת, דון פוגשת נער מכיתתה בשם ריאן והוא מסיע אותה הביתה.
דון חוזרת אל המערה בה היא הותקפה על ידי טובי ונבהלת למראה סרטן שמחזיק בצבתותיו את הפין של טובי. בתגובה, דון מסירה מעצמה את טבעת הצניעות ובורחת לביתה. בבית, דון מחפשת באינטרנט אחר נשים עם מצב דומה לשלה ולומדת על סיפור עם לפיו לנשים יש שיניים בפות כדרך לשמור על צנעתן עד לנישואין. דון הולכת אל גניקולוג בשם ד"ר גודפרי במטרה לגלות מה מתרחש בגופה. הדוקטור מתחיל למשש את דון ללא כפפות ולאחר מכן תוקף אותה בעזרת ידו, בתגובה, אצבעותיו נתלשות על ידי השיניים. בדרכה הביתה, דון מבחינה בניידות משטרה סמוכות אליה ובזמן ביקור באגם, דון מבחינה במשטרה מושה את גופתו של טובי מהמים. בבית, אמה של דון, קים מתמוטטת. דון מוצאת אותה בבית וזועמת מכיוון שבראד ומלאני היו בחדר כל הזמן ולא סייעו לאם. לאחר מכן, קים מפונה לבית החולים.
דון הולכת אל ריאן כדי לבקש עזרה. מכיוון שהיא בטראומה בגלל טובי, הגניקולוג וההתמוטטות של אמה, ריאן במקום זאת מענג אותה בעזרת ויברטור. דון מגלה שכאשר היא לא לחוצה, השיניים שלה לא תוקפות והשניים שוכבים. לאחר מכן, מתברר שריאן התערב עם חבר שהוא יצליח לשכב עם דון ודון, שהבינה שהיא מסוגלת לשלוט בשיניים, כורתת את הפין של ריאן בעזרתן כנקמה ויוצאת משם לאחר מכן.
ביל, אביה החורג של דון מנסה להעיף את בראד מהבית, אבל בראד משסה בביל את כלבו ולאחר מכן מתוודה שהוא מאוהב בדון. דון פוגשת את ביל ומלאני בבית החולים ודון לומדת ממלאני שהם שמעו את קים זועקת לעזרה, אבל בראד הפציר בה להתעלם. דון הזועמת חוזרת אל הבית, מתחילה לפלרטט עם בראד. במהלך האקט, בראד נזכר שבילדותם של השניים, בראד דחף את אצבעו לפות של דון והשיניים שבו נשכו אותה וכרתו חלק מאצבעו. למרות זאת, בראד נזכר מאוחר מידי והשיניים תולשות את הפין שלו מגופו. לאחר מכן, דון משחררת את כלבו של בראד והוא אוכל את הפין של בראד, שזרוק על הרצפה. דון עוזבת את בראד בזמן שהוא מדמם למוות.
דון רוכבת על אופניה הרחק מהעיר, אבל בגלל גלגל מפונצ'ר היא מנסה לתפוס טרמפ. דון עולה על רכבו של איש זקן ונרדמת. לאחר כמה שעות, דון מתעוררת ומנסה לצאת מהרכב, אך האיש הזקן נועל את הדלתות וזומם לאנוס את דון. דון בתגובה מביטה על המצלמה בחיוך והסרט מסתיים.
שחקנים

ג'ס וייקסלר (אנ') - דון .
אווה ריאן - דון הצעירה.
ג'ון הנסלי (אנ') - בראד .
האנטר אלבוג - בראד הצעיר.
הייל אפלמן - טובי.
ג'וש פאיס (אנ') - ד"ר גודפרי.
לני וון דוהלן (אנ') - ביל.
אשלי ספרינגר (אנ') - ריאן.
ויהאנה בנש - קים.
ג'וליה גארו - אלישה.
אדם ווגנר - פיל.
טרנט מור - מר וינסנט.
ביקורות

האתר Rotten Tomatoes העניק לסרט ציון של 80% על סמך 70 ביקורות.
האתר Metacritic העניק לסרט ציון של 57/100 על סמך 22 ביקורות.[דרוש מקור]
הערות שוליים

↑  Teeth (2008) - Financial Information, The Numbers
↑  Teeth, Box Office Mojo
↑  Teeth - Rotten Tomatoes, www.rottentomatoes.com, ‏2008-01-18 (באנגלית)
ועד שליחי הקהילות

משה מונטיפיורי דיוקן משנת 1881. אישים ממשפחת מונטיפיורי החזיקו בתפקיד נשיאות הוועד במשך מרבית המאה ה-19.
דייוויד סלומונס, הוא היה היהודי הראשון בתפקיד הלורד ראש העיר של לונדון ואחד משני היהודים הראשונים שכיהנו כחברי הפרלמנט של בריטניה.
וולטר רוטשילד. ב-1917 שלח אליו בלפור, אז שר החוץ של בריטניה, את המכתב שמאוחר יותר התפרסם בתור הצהרת בלפור.
ועד שליחי הקהילות (אנגלית: Board of Deputies of British Jews) הוא הגוף המייצג הגדול ביותר של יהדות בריטניה והארגון היהודי השני בוותיקותו.
הוועד הוקם לראשונה בשנת 1760. פעולתו הראשונה הייתה באותה שנה במשלחת שיצאה לברך את המלך ג'ורג' השלישי לרגל הכתרתו, ומאז גם ייסדו את הוועד באופן רשמי. למרות ייסוד הוועד ב-1760 כוועד אחד, פעלו למעשה בתוכו שני ועדים נפרדים אחד לספרדים ואחד לאשכנזים, אך משנת 1817 הושגה אחדות ומאז התקיים רק גוף אחד שכלל את כולם.
הוועד קיבל את ההכרה החוקית מהשלטון רק בשנות ה-30 של המאה ה-19, כוועדה משותפת של קהילות הספרדים, והאשכנזים בלונדון, ומאז ועד היום הוא הגוף הראשי המייצג את כלל יהודי בריטניה. הוועד נבחר בצורה דמוקרטית, ופועלים במסגרתו מוסדות חינוכיים ופילנתרופיים.
הוועד השתתף בכל ההליכים וההתפתחויות שהובילו להשגת הזכויות הפוליטיות והאזרחיות המלאות ליהודי בריטניה. לאחר שיהודי בריטניה זכו לאמנציפציה ב-1858 יכול היה הוועד להרחיב את דאגתו ליהודים יושבי ארצות אחרות שנרדפו בשל דתם וקהילות בעיתות משבר, גם באמצעות פנייה ישירה אל ממשלת בריטניה הן בבקשת סיוע ועזרה כגורם הומניטרי וליברלי, כגון בדאגתו לקליטת הגירת יהדות רוסיה הצארית, דאגתו ליהודים תחת המשטר הנאצי, ליהודי מסך הברזל תחת השלטון הקומוניסטי וכדומה, או במסגרת האינטרסים הרחבים של האימפריה הבריטית או גם כנגד אינטרסים אלה בשם המוסר והצדק, כפי שעשה הוועד בהתנגדותו ופעילותו הפומבית נגד מדיניות הספר הלבן.
בנוסף לדאגת הארגון ליהודי בריטניה בפרט ויהדות התפוצות בכלל, השתתף הארגון בקונגרסים הציוניים ובבניין היישוב היהודי בארץ ישראל ולאחר מכן למדינת ישראל, כמייצגם של יהודי בריטניה.
הוועד עוסק גם בפעולות הומניטריות כלל עולמיות כגון סיוע לנפגעי רעידת האדמה בהאיטי (2010).
נשיאי הוועד

במאה ה-18
בנימין מנדס דה קוסטה (1760)
יוסף סלבדור (1766)
מוזס יצחק לוי (1789)
במאה ה-19
נפתלי בזבי - (1801)
רפאל ברנדון - (1812)
משה לינדו - (1817–1829)
משה מוקטה - (1829–1835)
משה מונטיפיורי - (1835 - 1874) (עם הפסקות לסירוגין)
דייוויד סלומונס - החליף מספר פעמים את משה מונטיפיורי לתקופות קצרות.
חננאל דה קסטרו - (1840)
יוסף מאיר מונטיפיורי - (1862-1871), (1874-1880)
ארתור כהן - (1880–1895)
יוסף סבג מונטיפיורי - (1895-1903)
במאה ה-20
דייוויד לינדו אלכסנדר - (1903-1917)
שמואל סטיוארט - (1917–1922)
הנרי הנריקוס - (1922–1925)
וולטר רוטשילד - (1925-1926)
אוסמונד דה-אביגדור גולדסמיד - (1926-1933)
נוויל לסקי - (1933-1939)
זליג ברודצקי - (1940 - 1949)
א. כהן - (1949–1955)
ברנט יאנר - (1955 - 1964)
סלומון טף - (1964–1967)
מיכאל פילדר - (1967–1973)
שמואל פישר - (1973–1979)
גרוויל יאנר -(1979 - 1984)
ליונל קופילביץ - (1985–1991)
ישראל פיינשטיין - (1991–1994)
אלדרד טבצ'ניק - (1994 - 2000)
במאה ה-21
הנרי גרונוולד (2003 - 2009)
ויוויאן ויינמן (2009 - 2015)
ג'ונתן ארקוש (2015 - 2018)
מארי ון דר זיל (2018 - 2024)
פיל רוזנברג (2024 - הווה)
ראו גם

ההתאחדות האנגלו-יהודית
הקונגרס היהודי העולמי
לקריאה נוספת

Langham, Raphael (2010). 250 Years of Convention and Contention: A History of the Board of Deputies of British Jews 1760-2010. Vallentine Mitchell. ISBN 978-0853039822.
הערות שוליים

↑  ידוע שגם לפני 1760, היה גוף כלשהו פעיל ומייצג. כך למשל התייעצו עם צירים יהודיים בשנת 1738 כאשר השלטון דן בשאלת מתן חופשיות גם ליהודים בעיר לונדון.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258988005171  GND: 45997-5  ISNI: 0000 0004 0505 8930  LCCN: n80030686  NKC: kn20120116002  SUDOC: 093399065  VIAF: 154195086   WorldCat (עם VIAF): 154195086 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
איסורי נישואים לכהן

| --- | --- |
 מקרא:  ספר ויקרא, פרק כ"א, פסוק ז', פסוקים י"ג–ט"ו
 
איסורי נישואים לכהן – לפי ההלכה, כהן הדיוט (כהן שאינו כהן גדול) אינו רשאי להתחתן עם אישה גרושה, חלוצה, זונה, חללה או גיורת, ויכול להתחתן רק עם רווקה או אלמנה. על כהן גדול ישנו גם איסור להתחתן עם אלמנה, ומותר לו להתחתן רק עם רווקה (כאשר הוא מצווה בבתולה דווקא).
מקור האיסורים

הציווי על כהן הדיוט נמצא בספר ויקרא: ”אִשָּׁה זֹנָה וַחֲלָלָה לֹא יִקָּחוּ וְאִשָּׁה גְּרוּשָׁה מֵאִישָׁהּ לֹא יִקָּחוּ כִּי קָדֹשׁ הוּא לֵאלֹהָיו” (ספר ויקרא, פרק כ"א, פסוק ז').
הציווי על כהן גדול נמצא כמה פסוקים לאחר מכן: ”וְהוּא אִשָּׁה בִבְתוּלֶיהָ יִקָּח. אַלְמָנָה וּגְרוּשָׁה וַחֲלָלָה זֹנָה אֶת אֵלֶּה לֹא יִקָּח כִּי אִם בְּתוּלָה מֵעַמָּיו יִקַּח אִשָּׁה. וְלֹא יְחַלֵּל זַרְעוֹ בְּעַמָּיו כִּי אֲנִי ה' מְקַדְּשׁוֹ” (ספר ויקרא, פרק כ"א, פסוקים י"ג–ט"ו).
רשימת האיסורים > איסור זונה

בתלמוד מובאות שש דעות מהי זונה, וההלכה היא כי זונה היא "גיורת ומשוחררת ושנבעלה בעילת זנות", דהיינו, נוסף לגיורת ולשפחה ששוחררה, כל מי שנבעלה למי שאסור לה להינשא לו, בין אם האיסור הוא חמור ועונשו כרת, כמו אשת איש שנבעלה לאחר או אישה שעשתה מעשה של גילוי עריות, ובין אם האיסור הוא קל ועונשו הוא מלקות, כמו אישה שנבעלה לממזר. גם אישה שנבעלה לגוי, דבר הנחשב חמור ביותר למרות שעונשו קל, נחשבת לזונה.
בסופו של דבר נפסק שאם מדובר באישה שהיא גיורת, שפחה משוחררת או אישה שקיימה יחסי מין עם גבר האסור לה, במקרה זה אסור לה להינשא לכהן. אם האישה נבעלה על ידי גבר שמותר לה והיא לא עונה על אחד התנאים שפורטו, היא מותרת לכהן ולא נחשבת לזונה.
אף שבת גיורת כשרה לכהן, יש כוהנים שנהגו שאם גם אביה הוא גר, לא להתחתן איתה. השאלה האם ילדיו של כהן שנשא גיורת הם חללים, כלומר פסולים מכהונה כדלעיל, שנויה במחלוקת הפוסקים. בכל מקרה אין הם ממזרים.
רשימת האיסורים > איסור זונה > איסור אנוסה

איסור זונה לכהן חל גם על אשה שנאנסה. על כן אשה נשואה שנאנסה אסורה על כהן משום "זונה", שהרי נבעלה לאדם האסור לה. בכלל דין זה נכלל הדין של שבויה, שההנחה היא ששוביה אונסים אותה גם כן. מציאות זו שהייתה שכיחה יותר בעבר, גרמה למצוקות רבות, נוסף על השבי עצמו, ונכתבה סביבה ספרות הלכתית רבה.
משמעותו של איסור האנוסה היא שאם אשת כהן נאנסה, עליו לגרשה. הלכה זו, זכתה לפרסום ומוזכרת אף בפולמוסים בין דתיים לחילוניים.
עם זאת, בדרך כלל ניתן להתחמק מלהפריד בין בני זוג בשל אונס, שכן ההלכה מותירה פתחי מילוט. בשל החשש שאשה תיטען שנאנסה בזמן שבעצם "נתנה עיניה באחר", והיא מעוניינת להתגרש מטעמיה שלה, אין היא נאמנת בהצהרתה על האונס. יותר מכך, גם אם בעלה יודה שהוא מאמין לה (ובמקרים רבים מן הסתם אכן כך יהיה), יש מהפוסקים שסוברים שגם הוא עצמו לא נאמן בהכרזה זו, כי הרי בשל תקנת רבנו גרשום, אין הוא יכול לגרש אשתו בעל כרחו וייתכן שהוא מחפש תירוץ להיפטר ממנה.
סיבות אלו מאפשרות לפסיקה ההלכתית להקל במקרים מעין אלו.
רשימת האיסורים > איסור חללה

חללה היא בת שנולדה לכהן מנישואים האסורים עליו בגלל היותו כהן, או שנולדה לחלל. חללה אסורה להתחתן עם כהן, בהתאם לכתוב "אשה זונה וחללה לא ייקחו". נישואיו של כהן עם אישה האסורה לו גורמים לכך שבניו יהיו חללים, ולא יחולו עליהם דיני הכהונה (פרט לאיסור החללות) ובנותיו תהיינה אסורות לכהן. הילדים של חלל זכר הם חללים. הילדים של ישראל (אדם שאינו כהן) וחללה אינם חללים, והבנות מותרות להנשא לכהן.
רשימת האיסורים > איסור גרושה

בתורה נאמר (ויקרא, כ"א, ז'): "וְאִשָּׁה גְּרוּשָׁה מֵאִישָׁהּ לֹא יִקָּחוּ כִּי קָדֹשׁ" ומכאן שאסור לכהן לישא גרושה. יש מחלוקת בתלמוד האם האיסור הוא בנישואין או ביחסי האישות. העונש על הפרת האיסור הוא מלקות, מדין התורה.
כהן שהתחתן עם גרושה, על פי ההלכה יש לכפות אותו לגרשה, ולנדות ולהחרים אותו. ויש אומרים שאף מלקים אותו עד שיגרש אותה, והוא מאבד את כל זכויות הכהן שלו, כגון השתתפות בברכת כהנים ובכורה בעלייה לתורה, עד שיגרשה, ויידור נדר על דעת רבים שלא יחזור לשאת נשים האסורות לו.
השלכה של איסור גרושה לכהן הוא שגרושה אינה יכולה לחזור לבעלה הכהן (בניגוד לגרושה מאדם שאינו כהן שיכולה לחזור לבעלה אם לא היה פרק ביניים של נישואים וגירושים עם אדם אחר). בהלכה יש החמרות רבות שמטרתן מניעת מגע בין הגרושה לבין בעלה הכהן, כדי שלא יעלה בהם חשק לשוב זה לזה.
כדי שלא להגיע למצב שבו כהן רוצה להחזיר את גרושתו ואינו יכול, תיקנו חז"ל שכהן לא יגרש באמצעות גט פשוט, אלא באמצעות גט מקושר. בעוד גט רגיל נכתב על גיליון ונחתם על ידי שני עדים לפני מסירתו לאישה, הרי שגט של כהן נכתב קטע אחר קטע, כשבכל קטע מקופל הגיליון, נתפר ("נקשר") ונחתם. ההליך הזה אורך זמן רב הרבה יותר מאשר גט רגיל, ומטרתו למנוע גט שיימסר לאישה על ידי זעם רגעי של הבעל על אשתו.
רשימת האיסורים > איסור גרושה > איסור חלוצה

חלוצה היא אישה שבעלה הקודם מת ללא בנים, וכדי להתיר אותה להינשא ערכה חליצה לאחיו (ראו ייבום וחליצה). החלוצה אסורה לכהן רק בגלל תקנת חכמים, משום שהיא נראית כגרושה מאחי בעלה המת, שהרי הייתה צריכה את מעשה החליצה על מנת להיות מותרת להינשא לאחר.
רשימת האיסורים > בתו של גוי

אף שעל פי ההלכה נקבעת היהדות לפי האם, מדרבנן יש שאסרו לכהן לישא בתו של גוי. בשעת הדחק מקובל להתיר נישואין כאלו. כך פסק בית הדין הרבני הגדול בראשות הרב שלמה עמאר במקרה שהובא בפניו ב-2006.
רשימת האיסורים > איסור אלמנה לכהן גדול

כהן גדול צריך להיות קדוש יותר משאר אחיו, ולכן נוסף עליו עוד איסור - אסור לו לשאת אף אלמנה, וחייב הוא לקחת בתולה.
התייחסות תנ"כית

בספר יחזקאל, נראית התייחסות שונה לאיסורי הנישואים לכהנים:
וְאַלְמָנָה וּגְרוּשָׁה – לֹא-יִקְחוּ לָהֶם לְנָשִׁים

כִּי אִם-בְּתוּלֹת מִזֶּרַע בֵּית יִשְׂרָאֵל

הָאַלְמָנָה אֲשֶׁר תִּהְיֶה אַלְמָנָה מִכֹּהֵן – יִקָּחוּ.
מפסוק זה משתמע שגם לכהן הדיוט אסורה אלמנה (אלא אם היא אלמנת כהן).
התלמוד (וכך גם פיסוק הטעמים של המסורה) משנה את משמעותו האינטואיטיבת של הפסוק, ומציג אותו כך:
כאשר פירוש הדברים שאלמנה שהיא אלמנה לבד (ולא גם גרושה מנישואים אחרים; אלמנה-טהורה) – "מכהן ייקחו" כלומר, חלק מהכהנים יוכלו לקחת (כולם חוץ מהכהנים הגדולים). דרך פרשנות זו עולה בקנה אחד עם ההלכה המקובלת.
הסבר אחר לפסוק: הנביא יחזקאל דיבר על המציאות המיוחדת של דורו, לאחר גלות בבל, כאשר נשים רבות נלקחו בשבי ונאנסו. לפיכך, סתם אלמנה הייתה בחזקת אסורה לכהן, שמא נאנסה ובעלה לא היה צריך לגרשה בשל כך, אבל אלמנת כהן מותרת, כי העובדה שבעלה לא גירש אותה מוכיחה שלא נאנסה ("משך חכמה" לרבי מאיר שמחה הכהן מדוינסק, הפטרת פרשת אמור).
השלכות הפרת האיסורים

ישנו הבדל יסודי בין איסור הנישואים לעריות, דהיינו לאשת איש ולקרובי משפחה מדרגה ראשונה, לבין איסורי הנישואים לכהן. נישואים שנעשו עם אשת איש או עם קרוב משפחה מדרגה ראשונה אינם תקפים כלל, ואילו נישואים של כהן לאישה האסורה לו תקפים ונדרש גט לסיימם, אך מהווים עבירה דתית.
כל הצאצאים הבאים מכהן ואישה האסורה לו משום היותו כהן נקראים "חללים". כאשר מדובר בזכר משמעות הדבר היא שאין לו דיני כהונה: מותר לו להינשא לנשים האסורות לכהן, מותר לו להיטמא למת, אין הוא יכול לאכול תרומה והוא אינו זכאי לקבל את שאר מתנות הכהונה, אין הוא רשאי להשתתף בברכת כהנים ואין לכבדו להיות ראשון לכל דבר שבקדושה. פרט לייחוסו השבטי, הרי הוא כישראל לכל דבריו. כאשר מדובר בנקבה, משמעות הדבר הוא שהאישה אסורה להינשא לכהן, ואם נשאה באיסור לכהן, צאצאיה ממנו הם חללים כמו כל צאצאי כהן מאשה האסורה לכהונה.
מלבד ההגבלות החלים על צאצאי הכהן, הכהן עצמו שעבר על האיסור מאבד את מעלותיו ככהן ואינו יכול לישא את כפיו הגבלות אלו מדרבנן עד שידור נדר שאינו יכול להתירו שהוא מתרחק מנשים אלו.
איסורי נישואין לכהן במדינת ישראל

אף שאיסורי הנישואים לכהן מקורם בהלכה, הרי מכוח חוקי הנישואים בישראל, המחייבים אדם להינשא רק לפי עקרונות דתו, חלים איסורים אלה בישראל גם על יהודים שאינם שומרי מצוות. יהודי המבקש להתחתן בישראל עם אישה האסורה לכהן חייב להוכיח שאינו כהן. עם זאת, נישואים אלו יוכרו על ידי המדינה אם ייעשו בחו"ל.
בעתירה לבג"ץ נדון מקרה של אדם שהרבנות סירבה לחתנו עם גרושה עד שימציא אישור שאינו כהן. על פי ההלכה שהקידושין תופסים, בני הזוג קיימו טקס נישואין פרטי ופנו למשרד הפנים לרושמם כנשואים. משסורבו, פנו לבג"ץ, וזה דחה את העתירה ברוב דעות, מכיוון שמדובר בטקס פרטי. עם זאת, הביעו חלק מהשופטים את דעתם שאיסור כהן וגרושה הוא "איסור שכולו דתי פולחני, בהיותו מבוסס על מושגים עתיקי יומין של מעמד הבכורה של הכהן בעבודת הקודש. הטלת איסור על הכהן לשאת גרושה על אדם שאינו מאמין, קשה ליישבה עם חופש המצפון וחופש הפעולה הכרוך בו" (דברי השופט לנדוי). בהמשך, פנו בני הזוג לבית הדין בבקשה שיכיר בנישואיהם. בית הדין סירב לעשות זאת, אולם קבע שהאשה חייבת בגט. על סמך פסיקה זאת של בית הדין קבע בג"ץ כי יש לרשום את בני הזוג כנשואים, וכך נעשה.
ביאורים

↑  כהן משיח, או מרובה בגדים ללא משיחה כמו בבית שני, או לכהן שהיה הכהן הגדול ועבר מכהונתו הגדולה. תלמוד בבלי, מסכת הוריות, דף י"א, עמוד ב', ודף י"ב, עמוד ב'
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף ס"א, עמוד ב'
↑  יעקב שפירא, "אשת כהן שנאנסה ושמירת הזוגיות – הלכה וקולנוע", משפחה במשפט א, תשס"ז, עמ' 303–331
↑  ראו שולחן ערוך, אבן העזר, סימן ו'
↑  הרב הרב א. אהרן כץ, פסק דין בתיק מספר 853346/1 שנידון בבית הדין הרבני באשקלון, י"ז בסיון התשע"א
↑  דעת הרשב"א ומהר"י אבוהב כדעתם פסק הרב יוסף קארו בספרו שולחן ערוך, אורח חיים, סימן קכ"ח, סעיף מ'.
↑  נדר על דעת רבים
↑  בג"ץ 80/63 חקלאי נגד שר הפנים, ניתן ב-9.10.63
↑  ישעיהו אביעם, נשואים 'פרטיים' בין כהן וגרושה הוכרו ונרשמו ע"י משרד-הפנים, מעריב, 19 באוגוסט 1964
| ספר ויקרא |
| --- | --- | --- |
| פרשת ויקרא | קורבן עולה • קורבן מנחה • קורבן שלמים • קורבן חטאת • קורבן עולה ויורד • קורבן אשם |  |
| פרשת צו | תרומת הדשן • מנחת חינוך • איסור אכילת חלב • שבעת ימי המילואים |  |
| פרשת שמיני | חנוכת המשכן • נדב ואביהוא • קטורת • איסור עבודה במקדש פרוע ראש • מאכלות אסורות • טומאה וטהרה |  |
| פרשת תזריע | טומאת יולדת • קורבן יולדת • נגע הצרעת • נגעי אדם • צרעת הבגד |  |
| פרשת מצורע | צרעת • היטהרות מטומאה • קרבן מצורע • צרעת הבתים • נידה • זב • זבה • טומאת קרי |  |
| פרשת אחרי מות  | יום הכיפורים בבית המקדש • שחוטי חוץ • כיסוי הדם • איסור עריות |  |
| פרשת קדושים | מצוות שבין אדם למקום: עבודת אלילים • שבת •שבועת שקר • כלאיים שעטנז   מצוות שבין אדם לחברו: ואהבת לרעך כמוך • כיבוד אב ואם • גנבה • שקר • רכילות • לא תשנא את אחיך בלבבך • תוכחה • לא תקום ולא תטור • והדרת פני זקן • איסור קללה איסור קללת אב ואם   צדק חברתי: הלנת שכר • לפני עיוור לא תיתן מכשול • לקיחת שוחד • אהבת הגר • איסור אונאה במשקולות • מורא מקדש • פיגול  מצוות התלויות בארץ: עורלה • נטע רבעי • מתנות עניים • לקט שכחה ופאה  חוקות הגויים: לא תאכלו על הדם • לא תנחשו ולא תעוננו • הקפת הראש • השחתת הזקן • כתובת קעקע • העלאה באוב • ידעוני • עבודת המולך   מיתת בית דין • כרת • איסור עריות |  |
| פרשת אמור | כהן • איסורי נישואים לכהן • איסור טומאה למת • דיני כהן גדול • כהן בעל מום • איסור עבודה לכהן טמא או לישראל • בעל מום • אותו ואת בנו • המועדים • הדלקת הנרות במקדש • לחם הפנים • פרשת המקלל • חובל |  |
| פרשת בהר | שמיטה • שנת יובל • גאולת קרקע • איסור ריבית • עבד עברי • איסור עשיית פסל • אבן משכית |  |
| פרשת בחוקותי | פרשת התוכחה • ערכין (יהדות) • תמורה (קורבנות) • פדיון (הלכה) |  |
ספר בראשית • ספר שמות • ספר ויקרא • ספר במדבר • ספר דברים
זאבים

זאבים הוא אלבום הסולו השני של הזמרת והיוצרת אלונה דניאל.
אלבום זה ראה אור שנתיים לאחר צאת אלבום הבכורה "מסיבה במרתף הארמון" ושנה לאחר שטסה עם להקתה לסיבוב הופעות ברוסיה, שתועד על גבי הסרט הדוקומנטרי הנושא אף הוא את שם האלבום, "זאבים". את הסרט ביים סשה קליין והוא שודר לראשונה ברצועת תוכניות הילדים והנוער בערוץ הראשון ב-20 בדצמבר 1992 (זאת על אף ששירי האלבום, בתוכנם, פנו לקהל בוגר ולא היו מיועדים לילדים).
את כל השירים באלבום כתבה והלחינה דניאל, ומתוכו נשלחו לרדיו כתקליטי שדרים השירים "אדון בעל הבית", "לא תברח" (בו התארח פבלו רוזנברג), "בחורות" ושיר הנושא.
רשימת השירים

סדקים (5:01)
בצורת (3:28)
זאבים (3:11)
לשיר זה צולם וידאו קליפ המשלב קטעים מתוך הסרט הדוקומנטרי שליווה את צאת האלבום.
עדות (3:15)
אריאלה (2:29)
שיר זה נכתב במקור תחת השם "אישון זכוכית". גרסה זו בוצעה על ידי הזמרת רוני, שאף הייתה מעורבת בכתיבתה, אך היא מעולם לא ראתה אור באופן רשמי והתיעוד היחיד שקיים לה (נכון לשנת 2013) הוא על גבי וידאו שצולם בהופעה חיה.
ויותר מזה (3:06)
בחורות (3:57)
בווידאו קליפ של השיר, ששודר במסגרת התוכנית "זהו זה!", נראית דניאל מלווה על ידי להקת המכשפות ולאו דווקא על ידי הנגנים שהשתתפו בהקלטת האלבום.
מלאך (4:00)
בשיר זה מתארח אלי מגן בקונטרבאס.
לא תברח (2:47)
בשיר זה מתארח פבלו רוזנברג בקולות רקע.
מוסקבה (3:02)
בסרט הדוקומנטרי שליווה את צאת האלבום ביצעה דניאל שיר המשך לשיר זה, המבוסס על הסרט "מוסקבה אינה מאמינה בדמעות". זהו גם השיר היחיד באלבום בו לא משתתף אלון אולארצ'יק.
אדון בעל הבית (3:55)
בשנת 1991, עוד בטרם הוקלט וראה אור באופן רשמי, הצטלמה דניאל בביתה לתוכנית "קול הפופ" בערוץ 2 הניסיוני מבצעת את השיר בגרסה אקוסטית.