stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הגז

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 מידע כללי
 צייר:  שלום סבא
 תאריך יצירה:  1947
 טכניקה וחומרים:  שמן על פרספקס
 ממדים בס"מ
 רוחב:  63
 גובה:  48
 נתונים על היצירה
 מיקום:  מוזיאון תל אביב לאמנות
"הַגֵּז" (1947) הוא ציור בצבעי שמן על גבי מצע פרספקס מאת האמן הישראלי שלום סֶבָּא. הציור זכה בשנת 1952 בפרס דיזנגוף ושייך לאוסף מוזיאון תל אביב לאמנות. הציור נחשב לאחת מהיצירות הנודעות ביותר בהיסטוריה של האמנות הישראלית, היה שנים רבות "התמונה הפופולרית אולי ביותר במדינת ישראל" ו"הפך לחלק מהזיכרון הקולקטיבי של התרבות הישראלית".
הציור מציג פועל חקלאי העסוק בפעילות של גזיזת צמר מכבשה. המעמד מתרחש בתוך צריף עץ. מאחורי שולחן, הניצב במישור הקדמי של הציור, ניצב הפועל הגוזר את צמרה של הכבשה אותה הוא מצמיד אל השולחן. דמותו של הפועל אליפטית וחסרה תווי פנים. גוון עורו כהה-שזוף והוא חובש כובע רחב שוליים. ביד אחת הוא אוחז בכבשה, ואילו בשנייה הוא גוזז את הצמר באמצעות מספרי גז. סבא שובר את הצורות הגאומטריות המרכיבות את מרבית הציור בתיאור הצמר, המאופיין בשימוש במוטיב עיטורי (פטרן) מסתלסל. האמן משתמש בקוביזם כאמצעי לתיאור הדמות והכבשה, אלא, שלא כמו בקוביזם האנליטי או הסינתטי, כאן משמשות הצורות הגאומטריות כאמצעי אמנותי להעצמת המונומנטליות של התיאור. נקודת המבט, מלמטה למעלה, תורמת אף היא למונומנטליות של דמויות הפועל והכבשה הנראות כנאבקות זו בזו. לא בכדי כותב גדעון עפרת "הכבשה שרועה חסרת אונים בקדמת הציור עת מעליה רוכן הגוזז, מניף מספריים גדולות, כמו בא לשחוט וסכין שחיטה בידו. בל נשכח: באותה עת ממש (1945–1952) היה סבא עסוק במתווים התנ"כיים המונומנטליים שלו, ובהם עקידת יצחק (שתי גרסאות)". צבעוניות הציור מאופיינת במגוון של צבעים חמים היוצרים אסוציאציה של אדמה ושמש קופחת ו"מרבדת את ייצוגו של הארכיטיפ הארצישראלי בדימוי אסוציאטיבי של קשר שורשי אל האדמה".
מוטיב הכבשים והגז קיבל משנה חשיבות בתרבות הארץ-ישראלית החל משנות הארבעים של המאה ה-20. הדבר התבטא ב"חגיגות גז הצאן" שנערכו בשנות הארבעים ב"מערת גדעון" שליד מעין חרוד. בהיבטים מסוימים שלו הדבר קשור אל פולחן אדמה ואל תפיסות "כנעניות". ככל הידוע סבא יצר את הציור בעקבות מפגש שלו ושל הפסל יצחק דנציגר עם האמן מרדכי גומפל בשדה נחום. גומפל הכיר לשניים את הצייר ורועה הצאן מקיבוץ אפיקים, ליאו רוט, שדמותו השפיעה על הופעת מוטיב זה אצל סבא. גם דנציגר עצמו יצר בתקופה זו רישומים בעלי מוטיב דומה כגון הרישום של אוהל בעל כותרת ראש אייל עבור חג הגז (1939) או "עמוד פולחני עם ראש איל" (1949), שהתגלגלו לפסלים המאוחרים "כבשי הנגב" (1963) ו"מלך הרועים" (1964-1966).
בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20 עבר הציור רסטורציה. הוא הוצג לאחריה בשנת 1980 בתערוכה מאוסף המוזיאון. מאז שנת 2011 מוצג הציור בתצוגת הקבע של אוסף האמנות הישראלית באגף החדש של מוזיאון תל אביב לאמנות. מאז נובמבר 2023 מוצג הציור בתערוכתו המקיפה של האמן, "שלום סבא: לגופם של דברים", באותו המוזיאון.
גדעון עפרת טוען כי ככל הנראה היו שלוש גרסאות של "הגז". האחת נמצאת, כאמור, באוסף מוזיאון תל אביב לאמנות; השנייה במדריד באוסף פרטי; השלישית נעלמו עקבותיה. במחקר שנערך על ידי מספר חוקרים לקראת תערוכתו המקיפה של האמן שנפתחה בנובמבר 2023, לא נמצא כל אישוש לטענה זו.
גלריה

מבקרים מתבוננים בציור "הגז" באירוע פתיחת התערוכה "המוזיאון מציג את עצמו", 1 בנובמבר 2011
לקריאה נוספת

משא - במה לספרות, אמנות וביקורת, גיליון 23, 25 דצמבר 1952.
קטלוג תערוכת Art et Travail, המוזיאון לאמנות והיסטוריה, ז'נבה, 1957.
12 ציירי ישראל, ליאון המדפיס, תל אביב, 1965.
אליהו בייליס, 36 ציורי מופת, הוצאת מסדה, תל אביב, 1966.
Karlheinz Gabler, Sebba - Maler und Werkmann, Kassel 1981, pp. 32, 83, 100
יגאל צלמונה, ציוני דרך באמנות ישראל, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1985.
גדעון עפרת, גליה בר אור וקרלהיינץ גאבלר, שלום סבא, המשכן לאמנות עין חרוד, 1994.
סמדר שפי, "אופקים חדשים - עשר שנות אמנות", בתוך: צבי צמרת, חנה יבלונקה (עורכים), העשור הראשון תש"ח-תשי"ח, הוצאת יד יצחק בן צבי, ירושלים, 1997, עמ' 298-296.
מרדכי עומר (עורך), בתיה דונר, Highlights from the Tel Aviv Museum of Art, שנת 2005, עמ' 281.
גליה בר אור, גדעון עפרת, העשור הראשון:הגמוניה וריבוי, בתוך: 60 שנות אמנות בישראל, משכן לאמנות עין חרוד, 2008.
מרדכי עומר (עורך), בתיה דונר, המוזיאון מציג את עצמו, אמנות ישראלית מאוסף המוזיאון, מוזיאון תל אביב לאמנות, 2011, עמ' 96–97.
גליה בר אור (עורכת), שלום סבא: לגופם של דברים, מוזיאון תל אביב לאמנות, 2023.
הערות שוליים

↑  מרים טל, "גזית", כרך י"ט (1961), חוברת א-ב, עמ' 59.
↑  שלום סבא (1897–1975), אתר מוזיאון ישראל.
↑  שלום סבא, המשכן לאמנות עין חרוד, לעיל, עמ' 62.
↑  בתיה דונר, המוזיאון מציג את עצמו, אמנות ישראלית מאוסף המוזיאון, מוזיאון תל אביב לאמנות, 2011, עמ' 97.
↑  בר אור, גליה, "מרדכי גומפל", אתר המשכן לאמנות עין חרוד.
↑  ראו: משה בן-שאול, תערוכות חדשות, מעריב⁩⁩, 24 אפריל 1980.
↑  שלום סבא, המשכן לאמנות עין חרוד, לעיל, עמ' 63.
הדיוויזיה ה-711 (ורמאכט)

| --- | --- |

סמל הדיוויזיה
 פרטים
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:   ורמאכט
 סוג:  חיל רגלים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  28 באפריל 1941 – 9 במאי 1945 (4 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים:  ראו בהמשך
הדיוויזיה ה-711 הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה, שלחמה במערכה בנורמנדי, ובמבצע מרקט גארדן, ולאחר מכן לחמה בקרבות בהונגריה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-28 באפריל 1941, והועמדה תחת פיקוד דיטריך פון ריינרסדורף-פאצ'נסקי וטנצ'ין, וביוני אותה שנה הוצבה הדיוויזיה בחוף התעלה.
ב-6 ביוני 1944 הותקפה הדיוויזיה בפיקודו של יוזף רייכרט, על ידי הדיוויזיה המוטסת הבריטית ה-6 שנחתה בחוף סורד, כחלק מהפלישה לנורמנדי. אולם, על אף שהדיוויזיה ספגה אבדות כבדות, היא הצליחה להדוף את התקפות הבריטים ממזרח לנהר האורן. ניסיונות הדיוויזיה לתקוף את ראש הגשר הבריטי נהדפו, בין השאר בעקבות האבדות הכבדות של הדיוויזיה ה-346 שהייתה אמורה לסייע לה.
בהמשך השתתפה הדיוויזיה בלחימה בקן במסגרת מבצע גודווד, והיא הצליחה לבלום את התקדמות הקורפוס הבריטי ה-8. באוגוסט הועברה הדיוויזיה להולנד, שם השתתפה בספטמבר במבצע מרקט גארדן.
בינואר 1945 הועברה הדיוויזיה יחד עם ארמיית הפאנצר השישית להונגריה, ובפברואר השתתפה במתקפת אגם בלטון. ב-12 באפריל הועברה הדיוויזיה לצ'כוסלובקיה, שם לחמה כחלק מהקורפוס ה-72 במסגרת הארמייה השמינית. ב-14 באפריל נפצע מפקד הדיוויזיה רייכרט בתאונת דרכים, והדיוויזיה פוצלה לשני צוותי קרב בפיקודם של פון ואצדורף ויובסט פון בוסה. כוחות הדיוויזיה לחמו בקרב על פראג, וב-9 במאי נכנעו מזרחית לעיר.
מפקדים

דיטריך פון ריינרסדורף-פאצ'נסקי וטנצ'ין (28 באפריל 1941 - 1 באפריל 1942)
וילהלם האפרקאמפ (1 באפריל 1942 - 15 ביולי 1942)
פרידריך-וילהלם דויטש (15 ביולי 1942 - 1 במרץ 1943)
יוזף רייכרט (1 במרץ 1943 - 14 באפריל 1945)
פון ואצדורף (אפריל 1945)
יובסט פון בוסה (אפריל 1945)
הדיוויזיה ה-70 (בריטניה)

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שיוך:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  10 באוקטובר 1941 – 24 בנובמבר 1943 (שנתיים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
הדיוויזיה ה-70 של הצבא הבריטי הייתה דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

הדיוויזיה ה-70 הקומה על בסיס הדיוויזיה ה-7, שהוקמה בשנת 1938 לשרת במנדט הבריטי של ארץ ישראל במהלך המרד הערבי. דיוויזיה זו הועברה לאחר מכן למצרים עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ועד מהרה הפכה לדיוויזיה ה-6, שהמשיכה להשתתף בקרב על כרתים ובמערכה בסוריה ובלבנון. ב-10 באוקטובר 1941, הוקמה מחדש הדיוויזיה ה-6 כדיוויזיית הרגלים ה-70, בניסיון להונות את מודיעין הציר בנוגע לכוחם של הכוחות הבריטיים במזרח התיכון.
הצי המלכותי העביר את הדיוויזיה לטוברוק בין 19 בספטמבר ל-25 באוקטובר, בצעד שנוי במחלוקת פוליטית כדי להקל על חיל המצב האוסטרלי בעיקר שהגן על הנמל במשך כמעט שבעה חודשים, מאז תחילת המצור על טוברוק. תחת התקפות אוויריות וארטילריות יומיות, הדיוויזיה הגנה על הנמל וניהלה סיורים התקפיים ליליים נגד עמדות גרמניות ואיטלקיות. ב-18 בנובמבר פתחה הארמייה השמינית הבריטית במבצע צלבן. על הדיוויזיה הוטלה המשימה לפרוץ מטוברוק, בעקבות השמדת כוחות השריון של הציר. לאחר הצלחה מוקדמת בלתי צפויה, החלה הדיוויזיה את התקפותיה ב-21 בנובמבר, לפני שיחידות השריון של הגרמנים והאיטלקים הובסו. קרבות קשים התרחשו עד מהרה כשהדיוויזיה כבשה כמה נקודות חזקות גרמניות ואיטלקיות מוגנות היטב. האיום הממשמש ובא של טנקי הציר סיים את מתקפת הפריצה למחרת. הלחימה המחודשת ב-26 בנובמבר הביאה לחיבור הדיוויזיה עם הדיוויזיה הניו זילנדית השנייה המתקרבת, וניתקה את קווי התקשורת של הציר. בתגובה, פתחו הגרמנים בכמה התקפות נגד כדי להסיג את הדיוויזיה ה-70 מהשטח שצברו. לכישלון ההתקפות הללו הייתה השפעה אסטרטגית מתמשכת על מבצע צלבן; כוחות הציר החלו בנסיגה והסירו את המצור על טוברוק. שני לוחמים - מיחידות שהוצמדו לדיוויזיה - זכו בצלב ויקטוריה על פעולותיהם במהלך מבצע צלבן.
בעקבות הלחימה בטוברוק הוסרה הדיוויזיה מהחזית והושמה בעתודה. כאשר יפן נכנסה למלחמה, הועברה הדיוויזיה להודו. היא נחשבה ליחידה הבריטית המנוסה והמאומנת ביותר שהוצבה באסיה. בהודו, הדיוויזיה יצרה עתודה כדי להתמודד עם נחיתות יפניות אפשריות בזמן שהיא התאמנה בלוחמת ג'ונגל. היא שימשה גם ככוח משטרה, הגנה על מסילות הברזל ושימשה לדיכוי אי ציות אזרחי שנגרם על ידי תנועת "צא מהודו". בעוד שהתבקש לשלוח את הדיוויזיה לקו החזית בבורמה, היא הועברה במקום זאת לכוח מיוחד, הידוע בכינויו צ'ינדיטים. למהלך כזה התנגדו המפקדים הצבאיים הבכירים ביותר בהודו ובבורמה, והוא הוכח כשנוי במחלוקת עם הכוחות עצמם. למרות הפצרותיהם, הדיוויזיה פוצלה והפסיקה להתקיים באופן רשמי ב-24 בנובמבר 1943. ההיסטוריון וודבורן קירבי והלוטננט-גנרל ויליאם סלים (שהוביל את הכוחות הבריטיים בבורמה) האמינו שלדיוויזיה הייתה השפעה גדולה יותר נגד היפנים אילו נשמרה כמבנה יחיד.
מפקדים

מייג'ור גנרל רונלד סקובי (10 באוקטובר 1941–10 בפברואר 1942)
בריגדיר סיריל לומקס (בפועל) (10 בפברואר 1942–18 בפברואר 1942)
מייג'ור גנרל ג'ורג' סימס (18 בפברואר 1942–24 בנובמבר 1943)
הארי ג'ורג' סמארט

| --- | --- |

 לידה:  28 ביוני 1891 ניומרקט, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  28 ביוני 1963 (בגיל 72) 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  מכללת פרמלינגהם 
 השתייכות:  הצבא הבריטי, חיל האוויר המלכותי 
 דרגה:  סגן מרשל אוויר 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  מלחמת העולם השנייה  המלחמה האנגלו-עיראקית 
 עיטורים
 מפקד במסדר האימפריה הבריטית  צלב התעופה המצוינת (בריטניה)  צלב חיל האוויר 
 
הארי ג'ורג' סמארט (באנגלית: Harry George Smart; ‏ 28 ביוני 1891 – 28 ביוני 1963) היה מפקד בחיל האוויר המלכותי (RAF), הידוע בשל פיקודו על בסיס חבניה בעת המלחמה האנגלו-עיראקית ב-1941.
קריירה מוקדמת

סמארט נולד בניומרקט שבמחוז סאפוק באנגליה, והתגייס לצבא הבריטי כפלס בחיל ההנדסה המלכותי (RE) לאחר סיום לימודיו בשנת 1907. ב-1915 קיבל רישיון טיס. הוא עלה בסולם הדרגות, ולאחר שירות במלחמת העולם הראשונה בחזית המערב, נשאר בשירות קבע ב-RAF. כטייס הצטיין סמארט במשימות הפצצה, ועל השתתפותו ב-25 הפצצות יום ו-2 הפצצות לילה, זכה בשנת 1921 בצלב התעופה המצוינת.
בין 1927 ל-1930 שירת במסגרת חיל האוויר המלכותי האוסטרלי (RAAF), ולאחר מכן שב ל-RAF. הוא שירת במגוון תפקידים, ובשנת 1939, כשהוא בדרגת תת מרשל אוויר (המקבילה לדרגת גנרל בעל שני כוכבים בחילות היבשה), מונה למפקד הכוחות הבריטים בעיראק.
המלחמה האנגלו-עיראקית

על פי ההסכם האנגלו-עיראקי הותר לבריטים להחזיק בכוחות צבא בשני בסיסים על אדמת עיראק. האחד היה חבניה, הסמוך לבגדאד, והשני שועייבה הסמוך לבצרה. באפריל 1941 התחוללה הפיכה צבאית במסגרתה עלתה לשלטון כת קציני צבא, שמינתה את הפוליטיקאי הפרו-נאצי, רשיד עאלי אל-כילאני לראש ממשלת עיראק. אל-כילאני דרש את יציאת הכוחות הבריטים מאדמת עיראק, אך נענה בתגבור הכוחות דרך נמל בצרה. ב-30 באפריל הטילו כוחות עיראקים מצור על בסיס חבניה, בו שהו כ-2,200 לוחמים ולמעלה מ-9,000 אזרחים בריטים, שחלקם כללו נשים וילדים שפונו מבגדאד לאחר ההפיכה על מנת לדאוג לביטחונם. הבסיס שימש כבית ספר לתעופה.
סמארט היה מפקד ה-RAF על אדמת עיראק. האחראי עליו ישירות היה מרשל אוויר ראשי ארתור לונגמור, האחראי על כוחות ה-RAF במזרח התיכון, שישב בקהיר. עם הידיעה על ההפיכה ביקש סמארט מלונגמור תגבורות, אך לונגמור האמין שעיראק היא בעדיפות נמוכה לעומת צרכים אחרים של המערכה במזרח התיכון וסירב. לרשותו של סמארט עמדו רק 78 מטוסי אימון מיושנים. עם זאת ככל שהתפתח המשבר, הוחלט לתגבר את הכוחות בעיראק, ולקראת סוף אפריל הספיק ה-RAF להעביר ממצרים 6 מטוסי גלוסטר גלדיאטור חדישים, שהוצבו בחבניה, ועשרה מפציצי וולינגטון שהוצבו בשועייבה. אל מול האיום הארטילרי שהתגבש על רמה גבוהה הצופה על חבניה, יכול היה סמארט להעמיד כ-1,500 לוחמי חיל רגלים, ולהם כ-18 משוריינים מיושנים.
אל מול הדרישה העיראקית כי ייסוג מן הבסיס וכי הטיסות בו יחדלו מייד, ניסה סמארט להרוויח זמן, עד שיקבל פקודות ברורות. הוא עמד בקשר עם השגריר הבריטי בבגדאד, קינאהאן קורנווליס, אך זה לא הצליח להעביר אליו מדיניות ברורה. סמארט ידע כי עליו להכות בעיראקים מכת מנע, אם ברצונו להסיר את המצור, אך מאידך, חשש להתחיל בעצמו במלחמה בטרם קיבל הוראה ברורה מהדרג הפוליטי.
לאחר כיומיים של מצור הגיעה מצ'רצ'יל הפקודה - "אם עליך להכות, הכה בכל הכוח". סמארט פירש פקודה זו כמאפשרת לו לפתוח במתקפת נגד כנגד הכוחות העיראקים הצרים עליו. הפעולה החלה בבוקר ה-2 במאי והסתיימה בלילה שבין 5 במאי ל-6 במאי בנסיגת העיראקים מהרמה השולטת על חבניה והסרת המצור. בפעולה נלקחו ארבע מאות שבויים, וחיל האוויר העיראקי הושמד, למעשה. היו אלו יריות הפתיחה של המלחמה האנגלו-עיראקית.
פציעתו, ולאחריה

ב-5 במאי נפצע סמארט קשה בתאונת דרכים, ופונה לבצרה ולאחר מכן להודו. הוא הוחלף על ידי תת-מרשל אוויר ג'ון ד'אלביאק כמפקד כוחות האוויר, ועל ידי קולונל אוברי רוברטס כמפקד כוחות הקרקע בעיראק.
ב-7 במאי שלח צ'רצ'יל לסמארט מברק ובו כתב:
"פעולתך הנמרצה והמזהירה השיבה במידה רבה את המצב לקדמותו. כולנו עוקבים אחר עמידתך הנהדרה במערכה. כל העזרה האפשרית תישלח. המשך."
בנובמבר 1941 הוצב סמארט בתפקיד הדרכה, ובספטמבר 1945 פרש מן ה-RAF.
ב-1963 מת.
עיטורים ואותות

בין היתר, עוטר סמארט בעיטורים הבאים:
צלב התעופה המצוינת
מסדר האימפריה הבריטית
צלב חיל האוויר
הערות שוליים

↑  הארי ג'ורג' סמארט אתר Air of Authority
↑  וינסטון צ'רצ'יל, מלחמת העולם השנייה, כרך שלישי, "הברית הגדולה", הוצאת עם הספר, 1961, עמ' 221
↑  Robert Lyman, Iraq 1941 Osprey Publishing, 2006, pp.13
↑  גד פאוקר, ‏מחווה הירואית בשמי חבנייה, מערכות 311, מרץ 1988
↑  Robert Lyman, Iraq 1941 Osprey Publishing, 2006, pp.41
↑  Robert Lyman, Iraq 1941 Osprey Publishing, 2006, pp.42
↑  גד פאוקר, ‏מחווה הירואית בשמי חבנייה, מערכות 311, מרץ 1988
↑  צ'רצ'יל, עמ' 225
↑  הארי ג'ורג' סמארט אתר Air of Authority
דפוס רוטציה

מכונת רוטציה בדפוס "דבר, 1937
דפוס רוטציה או מכונת רוטציה הוא מכונת דפוס שבה הגלופה להדפסה מונחת מסביב לגליל. ההדפסה נעשית על גבי מצעים שונים, כגון נייר, קרטון ופלסטיק. המצע להדפסה מוזן בגיליונות בודדים או בגליל רציף, שממנו נחתכים הגיליונות לאחר ההדפסה. מכונות רוטציה גדולות נפוצות בהדפסתם של עיתונים.
היסטוריה

בשנת 1790 הגיש ויליאם ניקולסון בקשה לפטנט לדפוס רוטציה. ריצ'רד מארש הו (אנ') המציא בשנת 1843 הדפסה באמצעות תוף מסתובב, ולאחר שכלולים אחדים נוצרה מכונת רוטציה בשנת 1846, ונרשם פטנט עליה בשנת 1847. בשנת 1853 הותקנה מכונת רוטציה בעיתון "הטיימס" בלונדון. בארצות הברית הותקנה מכונת רוטציה לראשונה בעיתון "בלטימור סאן" (אנ').
כיום מקובלות שלושה שיטות דפוס במכונות רוטציה: אופסט, צילינדר (רוטוגרבורה) ופלקסוגרפיה (פלקסו).
האסון באוטר פרדש (2024)

| --- | --- |
 תאריך:  2 ביולי 2024
 מיקום:  Hathras district 
 גורם:  overcrowding 
 קואורדינטות:  27°40′06″N 78°25′07″E﻿ / ﻿27.668333333333°N 78.418611111111°E﻿ / 27.668333333333; 78.418611111111
 הרוגים:  123 
 פצועים:  150 
 he
 
ב-2 ביולי 2024, תדחוקת קהל באירוע דתי הינדי במחוז האת'רס באוטר פרדש שבהודו, הביאה למותם של 123 בני אדם, רובם נשים וילדים, ופציעתם של לפחות 150 אחרים. התקרית אירעה במהלך סאטסאנג (אנ') בכפר מוגול גארחי. דיווחים ראשוניים של המשטרה אמרו כי הרשויות נתנו אישור ל-80,000 איש להתאסף, אך כ-250,000 איש הגיעו לאירוע.
רקע

תדחוקת קהל ותקריות אחרות מתרחשות לעיתים קרובות באירועים דתיים בהודו, שכן המונים מתאספים במקומות צפופים ומקפידים הקפדה מינימלית על אמצעי זהירות. בשנת 2018, כ-60 בני אדם נהרגו לאחר שרכבת התנגשה בקהל (אנ') שצפה בחגיגות לדושרה (אנ') באמריטסר. בשנת 2013, בפסטיבל הינדי במאדהיה פרדש נהרגו 115 בני אדם (אנ').
האסון

האסון התרחש בזמן שהמשתתפים עזבו לאחר סיום סאטסאנג (אנ') להנצחת האל ההינדי שיווה שנערך באוהל מאולתר בכפר מוגול גארהי. האוהל הוקם בשדה אורז בוצי שנמצא 500 מטר מכביש מהיר.
הסאטסאנג אורגן על ידי ארגון "סרי יגאר גורו באבא", שנוסד על ידי מטיף מקומי בשם סוראג' פאל. פאל הוא שוטר לשעבר במשטרת אוטר פראדש ויש לו קהל מעריצים גדול בקרב הקהילה הדלית, אליה הוא משתייך.
דיווחים ראשוניים קבעו כי למעלה מ-15,000 איש הגיעו לאירוע, במקום שיכל להכיל רק 5,000 איש. גורמים רשמיים טענו שהתקרית התרחשה עקב חום, צפיפות וסופת אבק חזקה שגרמה לאנשים להיכנס לפאניקה. לדבריהם היציאה מהמקום הייתה צרה מדי. דיווחים מצביעים על כך שהתדחוקת החלה כשאנשים דחפו זה את זה כדי להציץ בפאל ואחרים ניסו לאסוף את האדמה והלכלוך סביב רגליו. לפי דיווחים אחרים המשתתפים נחסמו על ידי הסדרנים כדי שפאל ומשמשיו יוכלו לצאת תחילה. על פי החשד, חלק מהקורבנות נפלו לבור ניקוז בצד הדרך במהלך התדחוקת, בעוד שקורבנות אחרים נמחצו כשהם יושבים או כפופים על הארץ.
בתדחוקת נהרגו 123 בני אדם, בהם 112 נשים ושבעה ילדים. שוטר מת גם הוא מהתקף לב לאחר שראה את גופות הקורבנות.
חקירת האסון

לפי הדוח הראשוני שהוגשה על ידי המשטרה, הרשויות נתנו אישור ל-80,000 משתתפים, אך כ-250,000 איש הגיעו לאירוע. האסון עורר זעם בהודו והוביל לשאלות על בעיות באמצעי הבטיחות. המשטרה פתחה תיק נגד אדם שלדבריה היה המארגן הראשי של האירוע ונגד אחרים בכמה אישומים, כולל הריגה. מאמינים שפאל מסתתר באשראם שלו במינפורי (אנ'). עורך דינו של פאל אמר כי הוא מכחיש אחריות לאסון ומייחס אותו ל"גורמים אנטי-חברתיים", תוך שהוא אומר כי נרקמת נגדו "מזימה פלילית". הוא הוסיף כי פאל ישתף פעולה עם חקירת המשטרה. שישה מעוזריו של פאל נעצרו בחשד לקשר לאסון.
תגובות

יוגי אדיטיאנת', ראש השרים של אוטר פראדש, ציין שכל אחת ממשפחות ההרוגים תקבל סיוע כספי של 200,000 רופי (שווי של כ-2,400 דולר אמריקאי, או כ-15 חודשים של עבודה בשכר מינימום במחוז), ומשפחות הפצועים יקבלו 50,000 רופי. הוא גם הנחה גורמים רשמיים לחקור את הסיבות לאירוע.
נשיאת הודו דרופדי מורמו וראש הממשלה נרנדרה מודי הביעו תנחומים על האסון. גם שגרירי סין, צרפת וגרמניה בהודו הביעו תנחומים.
ראו גם

אסון הר מירון (2021)
דנה שרייר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 באוגוסט 1969 (בת 55) ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 פרופיל ב-IMDb
 
דנה שרייר (נולדה ב-3 באוגוסט 1969) היא שחקנית טלוויזיה ותיאטרון ישראלית.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
דנה שרייר נולדה בישראל.
למדה בבית הספר התיכון תלמה ילין במגמת תיאטרון, התגייסה לתיאטרון צה"ל ובוגרת בית הספר למשחק ניסן נתיב. שיחקה בסדרה שמש, בתור רקפת בארי סלע.
בעלת שני תארים בחינוך ממכללת סמינר הקיבוצים. שרייר לימדה בעבר בבית הספר "און" וכיום מחנכת בבית הספר "ברושים".[דרוש מקור]
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | תוכנית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1996–1997 | הערב עם אלי יצפאן | דמויות שונות במערכונים |  |
| 1997–2004 | שמש | רקפת סלע | דמות משנית; 29 פרקים |
| 1998 | 20 פלוס | אורלי | פרק: "חזרת" |
| 2004 | לנצח עם מיקי ברקוביץ' | דליה |  |
| 2006 | החיים זה לא הכל | יעלי | 2 פרקים |
| 2007 | הכל דבש | אורית |  |
| 2016 | וזהו | שולמית |  |
פילמוגרפיה > תיאטרון

| שנה | הצגה | תפקיד | תיאטרון |
| --- | --- | --- | --- |
| 1993 | פילומנה | לוצ׳יה | בית ליסין |
| 1994 | המסיבה | בתו של מישה | בית ליסין |
| 1995 | חמץ | גולי | בית ליסין |
| 1996 | ביאנקה | אטליה | בית ליסין |
| 1997 | התאומים מוונציה |  | בית ליסין |
| 2004 | מקווה | אסתי | בית ליסין |
| 2009 | הבחורים בדלת ממול | שילה | תיאטרון חיפה |
| 2010 | אביב מתעורר | נשים | בית ליסין |
| 2010 | מכולת | אסתר | בית ליסין |
| 2012 | משאלה אחת ימינה |  | בית ליסין |
דנה רמוס

| --- | --- |

 לידה:  המאה ה־20 ניו המפשייר, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת הרווארד  בית הספר למשפט של ייל 
 מעסיק:  Cravath, Swaine & Moore 
 תפקיד:  משרד היועץ המשפטי של הבית הלבן (20 בינואר 2021–יולי 2022) 
 
דנה רמוס (באנגלית: Dana Remus) היא עורכת דין אמריקאית שכיהנה בעבר כיועצת המשפטית של הבית הלבן.
בנובמבר 2020 הכריז הנשיא הנבחר של ארצות הברית, ג'ו ביידן שרמוס תשמש כיועצת המשפטית של הבית הלבן, לפני כן שימשה רמוס כסגנית היועץ לאתיקה בממשל הנשיא הדמוקרטי, ברק אובמה והייתה גם היועצת הכלכלית של מישל אובמה.
ביוגרפיה

רמוס נולדה בניו המפשייר וסיימה תואר ראשון בלימודי מזרח אסיה באוניברסיטת הרווארד ואת הדוקטורט שלה במשפטים עשתה בבית הספרים למשפטים של אוניברסיטת ייל ב-2002.
רמוס עבדה במספר משרות בממשלו של הנשיא הדמוקרטי, ברק אובמה ותפקידה היו בין היתר סגנית היועץ לאתיקה, יועצת כלכלית של אשתו של אובמה, מישל אובמה ואף הייתה יועצת כללית בקרן אובמה (אנ'). במהלך קמפיין הבחירות של סגנו של אובמה, ג'ו ביידן שערך במערכת הבחירות לנשיאות שנערכה ב-2020 שימשה שוב כיועצת כללית.
ב-17 בנובמבר 2020 הכריז הנשיא הנבחר, ביידן כי  בממשלו העתידי תכהן רמוס כיועצת המשפטית של הבית הלבן. ביולי 2022 סיימה רמוס את תפקידה, והחליף אותה עורך הדין סטיוארט דלירי (אנ').
ביוגרפיה > חיים אישיים

בינואר 2018 נישאה רמוס לברט הולמגרן בוושינגטון די. סי. הנשיא ה-44 של ארצות הברית, ברק אובמה, השיא את הזוג.
הערות שוליים

1 2  Aldridge, Bailey (17 בנובמבר 2020). "Who is Dana Remus? Senior counsel to President-elect Biden has a North Carolina tie". The News & Observer. נבדק ב-17 בנובמבר 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Biden for President Campaign Organization - Staff, Advisors and Supporters". www.democracyinaction.us. נבדק ב-2020-11-17.
↑  Kashino, Marisa M. (26 באוקטובר 2020). "If the Election Leads to a Legal Battle, Here Are the Lawyers Who Will Head Up the Fight". Washingtonian. נבדק ב-17 בנובמבר 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Barber, C. Ryan (17 בנובמבר 2020). "Former Alito Clerk Dana Remus Is Named Biden White House Counsel". National Law Journal (באנגלית). נבדק ב-17 בנובמבר 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Gutierrez, Lisa (24 בינואר 2018). "Wedding guests are flabbergasted by a surprise officiant: Barack Obama". The Kansas City Star. נבדק ב-17 בנובמבר 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NARA: 205608754  VIAF: 3160664903003360090   WorldCat (עם VIAF): 3160664903003360090
הדיוויזיה ה-712 (ורמאכט)

| --- | --- |

סמל הדיוויזיה
 פרטים
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:   ורמאכט
 סוג:  חיל רגלים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  5 במאי 1941 – 2 במאי 1945 (4 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים:  ראו בהמשך
הדיוויזיה ה-712 הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה, שלחמה במבצע מרקט גארדן, ולאחר מכן לחמה בקרבות בגרמניה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-5 במאי 1941, והועמדה תחת פיקוד גאורג פון דהרן, וביולי אותה שנה הוצבה הדיוויזיה בחוף התעלה, כחלק מהקורפוס ה-25, שהיה תחת פיקודה של הארמייה השביעית. בהמשך הועברה הדיוויזיה לבלגיה, שם הוצבה תחת פיקודה של הארמייה ה-15
ביוני 1944 הושארה הדיוויזיה בעמדותיה בבלגיה, כחלק מהקורפוס ה-89, על מנת למנוע פלישה אמפיבית באזור קאלה, ולאחר מכן לחמה בקרבות בבלגיה וספגה אבדות כבדות. בספטמבר השתתפה הדיוויזיה בלחימה במבצע מרקט גארדן, ולאחר מכן לחמה בהולנד בקרבות הקשים שהתנהלו בחורף 1944.
בינואר 1945 הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה כחלק מהארמייה התשיעית בקרבות הקשים סביב ברלין, וב-2 במאי נכנעו שרידי הדיוויזיה בשבי הרוסי.
מפקדים

גאורג פון דהרן (5 במאי 1941 - 15 באפריל 1942)
פרידריך-וילהלם נוימן (16 באפריל 1942 - 25 בפברואר 1945)
יואכים פון זיגרוט (25 בפברואר 1945 - 2 במאי 1945)
דנה שמש

שמש זוכה במקום הראשון בתחרות בפורט לודרדייל שבפלורידה בקטגוריית "פיגר".
דנה שמש (נולדה ב-31 באוגוסט 1975) היא מאמנת כושר אישית, בוגרת וינגייט, מיס פיטנס ישראל IFBB, ספורטאית פיתוח גוף ופיטנס באיגודי ה-NPC/ IFBB העולמי. הספורטאית הישראלית הראשונה שמתחרה בארצות הברית בפיתוח גוף. ב-2018 זכתה בתואר אלופת העולם בפיתוח גוף בארצות הברית.
קורות חיים

שמש נולדה וגדלה בירושלים עם שלושה אחים בשכונת ארמון הנציב. בנעוריה שמש עסקה בתחומי ספורט שונים כגון: כדורעף, ריקוד ושחייה. את לימודי התיכון היא סיימה בבית ספר לאומנויות מגמת מחול בירושלים. לאחר שירותה הצבאי בחטיבת גבעתי, שמש למדה עיצוב גרפי ושיווק רשתי ועבדה כארט דיירקטור במשרד הפרסום באומן בר ריבנאי בתל אביב.
לאחר מספר שנים נחשפה לתחום הדרכת הכושר ועשתה הסבת מקצוע. שמש סיימה את לימודיה בווינגייט כמאמנת כושר והחלה לעבוד בחדרי כושר שונים בתל אביב כמאמנת כושר מתחילה.
בזכות הישגיה בתחום הספורט המקצועי והידע הרחב שצברה עם הזמן, שמש קבלה חשיפה תקשורתית רחבה כפרשנית ויועצת בתחום הספורט. והפכה לידוענית בכוחות עצמה.
כיום, שמש חיה בארצות הברית ובישראל לחלופין, מקדמת יחד עם בן זוגה יניב מאירוביץ' (אשר גם הוא מתעסק בתחום פיתוח הגוף) עסק בתחום פיתוח הגוף, בנוסף היא מרצה ומעבירה סדנאות לימוד במכללה האקדמית בווינגייט ובמוסדות פרטיים.
קורות חיים > השכלה בתחום הספורט

בוגרת בית הספר וינגייט.
בוגרת השתלמויות בית הספר שיאים, באוניברסיטת תל אביב
בוגרת בית הספר בית הלוטוס של אימאן הראל, ישראל.
בוגרת בית הספר The Watpo Traditional Medical School בנגקוק, תאילנד.
קורות חיים > הישגים

מיס פיטנס ישראל לשנת 2010 IFBB.
מקום שני מיס פיגר ישראל לשנת 2013 IFBB.
מקום ראשון בפיגר בתחרות בינלאומית IFBB / NPC בפלורידה שבארצות הברית לשנת 2014.
מקום שני בקטגוריית בתחרות FIGURE MASTERS OVER 30 בפלורידה אוקטובר 2014.
הערות שוליים

↑    סמדר שיר, שמש חזקה, באתר "ידיעות אחרונות", 27 בנובמבר 2018
↑  סוף עונה: ענת הראל אאוט, דנה שמש אין – gossipbuilder
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "דנה שמש".