מרי ריינולדס
קורות חיים

ריינולדס נולדה להורים אירים, שון ותרסה ריינולדס. גדלה בחוותם במחוז וקספורד שבאירלנד, הצעירה מבין ששת ילדיהם. את רוב זמנה בילתה בחוץ, ובגיל חמש, לדבריה, חוותה "הארה", והרגישה שהצמחים קוראים לה לטפל בהם ולשמור עליהם. ילדה חולמנית, מרי התחילה לצייר עיצובים של גנים המבוססים על הטבע, שכללו עקומות אורגניות וסידורי נטיעה המבוססים על סדרת פיבונאצ'י, בספירלות שגם תאמו לעיצוב קלטי. העיצוב הזה נועד לאפשר את מרבית האור לכל צמח וצמח, וגם להשרות שלווה על האדם הנוכח בגינה.
ריינולדס המשיכה לפתח את כישוריה, ולמדה אדריכלות נוף ב-University College Dublin. פתחה עסק משלה, אך לא הייתה מרוצה מעיצוב גנים לטעם לקוחותיה. היא מאסה בעבודתה במהירה, ואמרה, "שנאתי את זה, הרגשתי שאנו מנסים לכפות את עצמנו על הטבע", ופנתה במקום לגישה הטבעית, והחלה לעצב גנים ברוח המיסטיקה הקלטית.
בגיל 28 ביקשה להשתתף בתערוכת הפרחים של צ'לסי, שהיא תערוכת הגינון בן המובילה בעולם. ריינולדס הייתה נאיבית, ומעולם לא התרחקה מהחווה ואף לא יצאה מאירלנד - לא עלה בדעתה שהתערוכה היוקרתית דורשת תנאי סף שלא תוכל לעמוד בהם. בהתחלה, דחו את הצעתה, אך ריינולדס לא ויתרה, ולבסוף העיצוב החדשני והשונה שלה שכנע את ועדת הקבלה לתת לה הזדמנות. בטופס הבקשה כתבה ריינולדס את העיקרון המנחה שלה:
אנשים מטיילים ברחבי עולם כדי לבקר במקומות של יופי טבעי שלא נגעה בהם יד אדם, ואילו גינות מודרניות מתעלמות מהפשטות והיופי של סביבות אלו.
מכיוון שלא הכירה חוסה פרטי או עסקי שיתרום בשמה את ה-250,000 ליש"ט שנדרשו על ידי התחרות, חבר של חבר של חבר בעל עסק בלבנון סיפק לה מכתב שמאשר את חסותו, כאשר במכתב לא ננקב סכום. הוא נתן לה לירה שטרלינג אחת כדי שהמכתב לא יהיה שקרי.
המהמורה הבאה של ריינולדס הייתה רכישת כל פרחי הבר והעצים העתיקים הנדרשים לעיצובה, והעברתם מאירלנד לאנגליה, וכן נדרשה למצוא סתתים שיוכלו לבנות שער וקיר קלטיים אותנטיים' בשיטת "אבן יבשה", כלומר מבנה שמוחזק על ידי סידור האבנים עצמן, ללא כל חומר מאחה. היא הכירה את מומחה צמחיית הבר קריסטי קולרד באירוע גינון, וביקשה את עזרתו וקשריו הייחודיים. קולרד השיב לה בשלילה - הוא לא היה מעוניין בגנים, אלא בבירוא יערות וייעור מחדש, ונסע לאתיופיה לעבוד בפרויקט שיקום הטבע. ריינולדס - שאף הייתה מאוהבת בקולרד בשלב זה - נסעה אחריו לאתיופיה, ודרך עבודה משותפת שם, שכנעה אותו שמטרותיהם קשורות. הוא חזר איתה, וסייע בהכנת הגינה. חומרים וסיוע אחרים קיבלה בחינם או בהנחות משמעותיות לאחר שסיפור הצעירה שודר ברדיו ברחבי אירלנד. בלונדון, ריינולדס, קולרד, צוות הייעור שהביא עמו, ועובדים נוספים של ריינולדס - 16 נפשות בסך הכל - הצטופפו בדירה קטנטונת וישנו בלילות בשקי שינה, ובמהלך היום עבדו מבוקר עד ערב כדי לסיים את הגינה המאתגרת בזמן.
בתערוכה עצמה, גינתה עוררה השתאות - המבקרים והשופטים מעולם לא ראו גינה שכוללת, בנוסף לאגמון מדיטציה, גם עשבים וגללי ארנבות. חבר השופטים העניק לה מדליית זהב, כשהיא האדם הצעיר ביותר לזכות בכזו מאז תחילת התחרות כמאה שנה קודם לכן. עם זאת, לא כל הביקורות היו חיוביות, ועיתון אירי אחד האשים אותה ב-paddywhackery, כינוי להתייחסות סטראוטיפית לתמות איריות.
בעקבות הזכייה ממשלת הממלכה המאוחדת נתנה לה מענק לפרויקט עיצוב בגני קיו. לקוחות בינלאומיים החלו לשכור את שירותיה.
מרי טוענת שהיא לא אוהבת גינון, ושכל מטרתה היא לעזור לאדמה "להיות כמו שהיא רוצה להיות", ואילו גינון הוא פעולה של שליטה באדמה ובטבע.
ב-2014 יצא סרט שמספר את סיפור התחרות בצ'לסי, Dare to be Wild, אשר תוסרט ובוים על ידי ויויאן דקורסי, שהייתה אחת מלקוחותיה של ריינולדס, והתעקשה שהסיפור חייב להיות מסופר. הסרט זכה בפרס הקהל בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בדבלין.
לאחר שפיתחה קריירה בינלאומית, ריינולדס החליטה לפנות לתחום הגנה על הטבע. היא מכנה את עצמה "מעצבת גנים משוקמת", ופועלת בתחומים כמו הכרה בהתחממות גלובלית, חקלאות בת קיימא, ושמורות טבע. היא מופיעה תכופות בטלוויזיה וברדיו, ומרצה במגוון פורומים.
ב-2016 יצא ספרה The Garden Awakening: Designs to Nurture Our Land and Ourselves, בו היא מנחה כיצד לעצב גן ש"מדבר עם הטבע" ו"חי בשלום עם הסביבה". היא מסבירה בו כיצד התערבות אנושית נוטה תמיד להרוס מערכות אקולוגיות, ומבקשת להשיב איזון לסביבה. הספר אזל מן המלאי ב-Amazon UK ביום הראשון שהוצע למכירה.
ריינולדס היא אם חד הורית לשתי ילדות, פרדיה ורובי.