stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גלקטיק פוטבול

| --- | --- |

 סוגה:  אנימציה לילדים, ספורט, משולב אנימציה ממוחשבת, מדע בדיוני.
 יוצרים:  צ'ארלס בארז וינסנט ונדלי
 מדבבים:  דרמוט מאגניס, לארה לנהאן, רוג'ר גרג, דומיניק קטרמבונה, מיכאל פיצג'רלד, אן בירן, ג'ונתן ראיין, קייטריונה ני מורצ'ו, סוזן סלוט, מלקולם דאגלס, גאווין או'קונור, מריו רוזנסטוק, עמנואל גראדי, טוני חודרייה, יאן פישון, פרנסואה וינסנטלי, פטריק בת'ון, אנטואן טומה, סיריל אובין, הילרי רוז, נטלי ביינאמה, פלורנס דומורטייה
 מדבבים בעברית:  לצוות דיבוב בעברית ראו בהמשך
 ארץ מקור:  צרפת צרפת
 שפות:  צרפתית
 מספר עונות:  3
 מספר פרקים:  78
 הפקה
 חברת הפקה:  Gaumont Animation, France 2, Jetix Europe 
 אורך פרק:  23-28 דקות.
 שידור
 רשת שידור:  France 2, Gulli, Disney XD, ג'טיקס
 רשת שידור בישראל:  ערוץ ג'טיקס   WIZ!
 תקופת שידור מקורית:  3 ביוני 2006 (שידור מקורי) 2025 (שידור מחודש) – 27 באוקטובר 2011
 תקופת שידור בישראל:  2006 – 2008 (שידור מקורי) משודר (בשידור מחודש)
 קישורים חיצוניים
 https://www.gaumont.com/fr/fr/series/galactik-football-saison-1
 דף התוכנית ב-IMDb
 
גלקטיק פוטבול (באנגלית: Galactik Football) היא סדרת טלוויזיה מונפשת צרפתית בת 3 עונות עם 26 פרקים כל אחת. הסדרה משלבת טכניקות הנפשה מסורתיות עם הנפשה תלת־ממדית ממוחשבת בשיטת לכידת תנועה, כפי שהיה נהוג בהרבה סדרות אנימציה צרפתיות בתחילת שנות אלפיים. בנוסף משולבים קטעי מוזיקה במהלך הסדרה.
שידורי הסדרה

תקופת השידור המקורית של הסדרה הייתה מ־3 ביוני 2006 ועד 27 באוקטובר 2011. שתי העונות הראשונות שודרו בערוץ פראנס 2 והעונה השלישית בערוץ גולי. בנוסף, הסדרה שודרה בכ-30 מדינות בערוצים ג'טיקס ודיסני XD. בישראל שודרה הסדרה בערוץ ג'טיקס בשנים 2006–2008 אך לא שודרה במלואה.
עלילה > תקציר

עלילת הסדרה סובבת סביב קבוצת ספורטאים צעירים בשם ה"סנו-קידס" המשתתפת במשחק כדורגל בין-גלקטי עתידני, המשלב יכולות פיזיות על-טבעיות בשם "הזרימה". הקבוצה, שזה עתה קמה, שואפת לזכות בגביע למען כוכב הלכת הקטן של חבריה. עם התקדמות העלילה הם נתקלים בקשיים חיצוניים ומחלוקות פנימיות, אך לבסוף מצליחים לגבור עליהם ולזכות בגביע.
עלילה > עונה 1

ארץ', שחקן כדורגל לשעבר מחליט לחזור עם שותפו המדען קלמפ לכוכב הלכת שלו "אקיליין" ולהקים בו קבוצת כדורגל חדשה. הקבוצה קמה לאחר תקופה של 15 שנה בה כוכב הלכת שלהם הפסיק להשתתף במשחקים הבין-גלקטים עקב אסון מסתורי שהתרחש עליו, והכניס את הכוכב לעידן קרח. עם בואו לכוכב, ארץ' אוסף קבוצת ספורטאים צעירים חובבי כדורגל, מחזיר להם את יכולת "הזרימה" שאבדה מן הכוכב בזמן האסון ומייסד את קבוצת ה"סנו-קידס". יחד הם מנסים לזכות בגביע הגלקטיק פוטבול.
למרות מספר קשיים המתגלים בין חברי הקבוצה המתגבשת, הם מצליחים להתקדם בתחרות בצורה מפתיעה. במקביל, קבוצת אנשים מסתורית הפועלת בארגון החזק בגלקסיה בשם "טכנוי" רוקמת מזימה להחזיר את השימוש בזרימה למטרות מלחמה, לאחר שזו הוצא מהחוק בידי ארגון בין-גלקטי בשם "אגודת הזרימה", שהביא שלום לעולם. בזמן זה קלמפ, שנחטף על-ידי אנשי טכנוי, מגלה דברים אפלים על עברו, שנמחקו מזיכרונו, ועל כך שלקח חלק במזימה שגרמה לעידן הקרח באקיליין. אנשי טכנוי כופים עליו לשתף איתם פעולה בעוד שיבוט ממלא את מקומו ומנצל את יכולות ילדי הקבוצה לטובת המזימה. חברו של קלמפ ושותפו לשעבר לפרויקט, שכיום מנהל כנופיית פיראטים ונושא זהות בדויה, מגלה על כך בזמן, מציל אותו ועוצר בעדם, אך העניינים משתבשים ועלולים לגרום לאסון לחזור על עצמו פעם נוספת.
עלילה > עונה 2

בעונה זו קבוצת ה"סנו-קידס" מתכוונת להגן על התואר שלה בתור מחזיקת הגביע. עם זאת, היא נתקלת במספר קשיים. תחילה השוער, אהיטו, נפגע ממחלה מסתורית שמונעת ממנו לשחק. לאחר מכן רוקט הקפטן מושעה, לאחר שעשה שימוש לא חוקי בזרימה כדי להציל את חייה של טיה. "ג'וק" הופך לקפטן החדש, ולקבוצה מצטרפים שני שחקנים חדשים: "יוקי" ו"מארק".
בינתיים, אהיטו התאושש על כוכב "אקיליין", ושחקן קבוצת "השדווס" "סינד" מציג לרוקט ספורט סודי חדש, המשוחק אחד על אחד בשם "נת'רבול". רוקט הופך במהרה "לאלוף" של משחק זה, אבל הגישה האלימה של המשחק גובה ממנו מחיר פסיכולוגי.
בנוסף "בליילוק" חוזר ועושה שימוש בזרימה כדי לשאוב את האנרגיה של השחקנים, כדי להשתמש בה לייצור כלי נשק. הוא הורס את יכולת הזרימה של קבוצת "השדווס" ומביים את התקפה כך שתיראה כאילו הפיראטים אשמים. בינתיים אהיטו ורוקט חוזרים לקבוצה, ולאחר מכן חברי ה"סנו-קידס" עולים לגמר, ואף על פי שבליילוק מפריע למשחק, "הסנו-קידס" מנצחים בקרב פנדלים. בליילוק נבגד על ידי עוזרו, אריס, שחיבל בחללית שלו וגורם למותו.
עלילה > עונה 3

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. דרוש הסבר על המתרחש בעונה 3 מפני שלזאת לא נמצאו הרבה מקורות מידע.
שנה לאחר זכייתם השנייה של "סנו-קידס" בגביע הכדורגל, לורד פיניקס המסתורי מזמין את כל מי שנמצא בגלקסיה לטורניר עם קבוצות מעורבות על כוכב הלכת "פרדיסיה". אחרי משחק ידידות רע מול "השדווס", חברי קבוצת ה"סנו-קידס" משתלבים עם שאר הקבוצות. ג'וק ומאי מסתכסכים, ולאחר מכן משלימים. המשחקים גורמים להצטברות הזרימה בליבת כוכב הלכת "פרדיסיה", והוא מתפוצץ, אך כולם פונו מכוכב הלכת בעזרת שחקני הכדורגל. וה"סנו-קידס" מצליחים לזכות בפעם השלישית ברציפות בגביע משחקי הגלקטיק פוטבול.
מדיות נוספות

לאחר הצלחת הסדרה יצאו לסדרה גם DVD, רצועת קומיקס, סרט לייב אקשן ברוסיה בשם שוער הגלקסיה שלא צלח, משחק מחשב מרובה משתתפים בעולם פתוח שבוטל בשלב הפיתוח ועוד שלל מוצרים שיצאו לשווקים תחת זיכיון הסדרה.
הערות שוליים

1 2 3  גלקטיק פוטבול, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
↑  Galactik Football (TV Series 2006–2011) - IMDb, נבדק ב-2023-06-30
↑  Galactik Football Wiki, galactikfootball.fandom.com
↑  Galactik Football, 2006-06-03, נבדק ב-2023-07-17
↑  Galactik Football (TV Series 2006–2011) - IMDb (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2023-06-25
↑  Galactik football (saison 1) | Gaumont, depuis que le cinéma existe, www.gaumont.com
↑  Galactik Football, www.film.it (באיטלקית)
1 2  Galactik Football, Galactik Football Wiki (באנגלית)
↑  Facts – Galactik Football – Wiki: The Story of the Shooting, The Plot, Kinorium (באנגלית)
↑  Вратарь Галактики, ekinobilet.fond-kino.ru (ב־)
↑  Кинобизнес / ВРАТАРЬ ГАЛАКТИКИ, Кинобизнес (ברוסית)
↑  GDC10: Massively's interview with Virtual Fairground | Massively, web.archive.org, ‏2015-01-29
גיום סורו

גיום קיבאפורי סורו  (בצרפתית: (Guillaume Kigbafori Soro  (נולד: 8 במאי 1972 בכפר קופיפלה (Kofiplé) שבתת-מחוז דיאוואלה (Diawala) במחוזות הסאוונה, שברפובליקת חוף השנהב)
הוא פוליטיקאי אייבוריאני, אשר כיהן כנציג איזור הבחירה של מחוז פֶרְקֶסֶדוּגוּ בפרלמנט האייבוריאני, כמזכיר הכללי של מפלגת התנועה הפטריוטית של חוף השנהב, כראש הכוחות המורדים במלחמת האזרחים הראשונה בחוף השנהב, כמנהיג של מפלגת הכוחות חדשים של חוף השנהב, כשר לפיתוח, כראש ממשלת חוף השנהב, וכנשיא האסיפה הלאומית של חוף השנהב. במהלך הקריירה הפוליטית שלו, גיום קיגבאפורי ניצל משישה ניסיונות של התנקשות בחייו. נכון לראשית שנת 2025 עומד כנגדו צו מעצר בינלאומי בגין ערעור על סמכות המדינה, ובשל כך הוא מנוע מלהיכנס לחוף השנהב .
הערות שוליים

↑  על פי ההגייה המערב אפריקאית, אין משמיעים את האות G בשם  Kigbafori, על כן מתועתק כמו שנשמע ללא האות גימ"ל
↑  חוף השנהב: מנהיג מורדים ימונה לראש הממשלה, באתר ynet, 27 במרץ 2007
↑  גלעד גרוסמן, "מלחמת הקקאו" לקראת סיום, באתר nrg
↑  ביוגרפיה של גיום קיבאפורי סורו - מתוך הפורטל הרשמי של ממשלת רפובליקת קוֹט דיווּאָר
↑  Côte d’Ivoire : mandat d’arrêt international contre Guillaume Soro pour « atteinte à l’autorité de l’Etat », העיתון הצרפתי לה מונד, ‏2019-12-24 (בצרפתית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb146483350 (data)  ISNI: 0000 0000 4779 8313  LCCN: no2005076367  NTA: 29123965X  SUDOC: 087497689  VIAF: 2730091   WorldCat (עם VIAF): 2730091
ג'יב מיכייסקו

ג'יב מיכייסקו
ג'יב מיכֶיֶסקוּ (ברומנית: Gib Mihăescu, שמו בלידה גאורגה י. מיכייסקו
Gheorghe I.Mihăescu;‏ 23 באפריל 1894 - 19 באוקטובר 1935) היה סופר ומחזאי רומני. זכו להערכה במיוחד הרומנים שלו, "הרוסיה" ו"דונה אלבה". יצירתו התאפיינה בעיקר בתיאור חוויות אובססיביות, במיוחד ארוטיות (ברומן "הרוסיה" סביב האידיאל הנשי ו"הנשמה הרוסית") הגורמות להידרדרות נפשית ומוסרית.. היה עורך דין בהכשרתו.
קורות חייו > ילדות וצעירות

מיכייסקו נולד ב-1894 ב-דרגשאן, מחוז ולצָ'ה, היה השלישי מבין תריסר ילדי הוריו - העורך דין יואן מיכייסקו, ואשתו האדוקה, יואנה צ'אושסקו, שהייתה בת (אולי בלתי חוקית) של אצילה שהתנזרה. סבו של הסופר מצד האב, פרדה סטגארו, נמנה עם אנשיו של הגיבור הלאומי טודור ולדימירסקו.. מיכייסקו כונה בילדותו "ג'יבֶה", משם שם העט שלו "ג'יב מיכייסקו"..
את ילדותו בילה מיכייסקו בכרם המשפחתי "גרושאריה" (Groșarea) בכפר קלינה על יד דרגשאן.. למד בבית הספר העממי ביישוב הולדתו, דרגשאן, אחר כך נרשם ללימודי גימנסיה בתיכון, כיום מכללה הלאומית ע"ש "קרול הראשון" בקראיובה. אחר כך בתיכון בסלטינה. ב-1907 מות אחיו ניקולאיה גרם לו לדיכאון שגרם לירידה בהשיגיו בלימודים. הועבר לרמניקו ולצ'ה ואחר כך חזר ללמוד בתיכון קארול הראשון בקראיובה שם סיים את מבחני הבגרות..
קורות חייו > הצבא והמלחמה

עשה קורס קצינים בבית הספר של חיל הרגלים ביאשי. בימי מלחמת העולם הראשונה השתתף בקרבות מרששט, משרט ואויטוז וזכה בעיטור על גבורתו. ב-1918 שוחרר מהצבא ושהה תקופה בכפר הולדתו דרגשאן
קורות חייו > הקריירה הספרותית

יחד עם לוצ'יאן בלאגה, אדריאן מאניו וצ'זאר פטרסקו, נמנה עם מייסדיו בשנת 1921 של כתב העת ה"נאו-מסורתי" הימני "גנדיריה" (Gândirea - "החשיבה") אותו עזב בהמשך.
ב-1924 לקח את משרד עריכת הדין של אביו בקישינאו, אבל עבד בו לעיתים רחוקות. עבד במקביל כיועץ משפטי ומורה לצרפתית. אחרי מות אביו עבד בדרגשאן על מנת לטפל בבריאות שנפגעה.
ב-1925 התחתן עם אלנה סטנסקו וב-1926 וב-1932 נודלו שתי בנותיהם. ב-
ב-1928 המחזה שלו "Pavilionul cu umbre זכה להצלחה מסוימת. בו שיחקה, בין אחרים, מריה ונטורה.
ב-1929 הוזמן על ידי ניקיפור קרייניק לבוקרשט, בה נמצאה עבורו משרה של מנהל מחלקה ואחר כך כ"רפרנט" במנהלת העיתונות. מכר אז את משרדו בדרגשאן והתיישב בבירה.
ג'יב מיכייסקו היה אחד מהפרוזאיקנים הפופולרים שפעלו ברומניה בין שתי מלחמות העולם. התחיל את הקריירה הספרותית שלו בשנת 1919 על ידי פרסום הסיפור "הקו הראשון" (Linia întâi) בכתב העת "לוצ'אפרול" (Luceafărul). פריצת הדרך האמיתית עשה עם קובץ הנובלות "גרנדיפלורה" (La Grandiflora) והמחזה "הביתן עם צללים" Pavilionul cu umbre בשנת 1928. בהמשך פרסם את קובץ הנובלות "ההזיה" (Vedenia) ‏(1929) ורומנים פסיכולוגיים - ארוטיים כמו "הרוסייה", "הזרוע של אנדרומדה", "אשת השוקולד", "הימים והלילות של סטודנט מאחר", "דונה אלבה".
מחזות תיאטרון שלו נלקטו בקובץ "הביתן עם צללים".
מיכייסקו ניהל התכתבות עם סופרים כמו צ'זאר פטרסקו, עם קורנליו מולדובאנו, אפריליאנה מדיאנו ועם סוזאן סובאלובה.
מבקרים אחדים ראו בכתיבתו השפעה מסוימת של דוסטויבסקי.
ב-1935 לקה באי ספיקת כליות קשה על רקע השחפת ואושפז בסנטוריום "מרטין לותר" בסיביו, אחר כך בסנטוריום של דיאקוניות" והסופו של דבר בבית החולים של המשטרה בבוקרשט.
ג'יב מיכייסקו נפטר אחרי סבל רב בגיל 41 בבית החולים של המשטרה בבוקרשט. ארונו הוב לכנסייה הלבנה בבוקרשט ומשם לדרגשאן, בה נקבר ב-22 באוקטובר 1935.. היה נשוי מ-1925 לאלנה לבית סטנסקו, ילידת דרגשאן, ולזוג נולדו שתי בנות - מירה ויוניקה.
בין יתר תחביביו היה אסטרונום חובב ובנה מצפה כוכבים קטן בביתו בדרגשאן.
פרסים ואותות הוקרה

עיטור גבורה - במלחמת העולם הראשונה
1926 - פרס מבקרי התיאטרון עבור המחזה Pavilionul cu umbre "הביתן עם צללים"
הנצחה

בית הוריו בדרגשאן הפך למוזיאון לזכרו
על פי שמו נקראת המכללה הלאומית בדרגשאן.
במחוז הולדתו מתקיימת התחרות ארצית ע"ש "ג'יב מיכייסקו" לכתיבת סיפורים קצרים לתלמידי תיכון
יצירותיו

כתב חמישה רומנים:
Braţul Andromedei 1930 זרועה של אנדרומדה
Rusoaica 1933 הרוסיה
Femeia de ciocolată  1933 אשת השוקולד
Zilele şi nopţile unui student întârziat 1934 ימיו ולילותיו של סטודנט מאוחר
Donna Alba 1935 דונה אלבה 2 כרכים
La Grandiflora 1928 גרנדיפלורה
Vedenia  1929 ההזייה
Visul  1935 החלום
1928 Pavilionul cu umbre הביתן עם צללים
לקריאה נוספת

Nicolae Crevedia - Viața lui Gib Mihăescu, in Gândirea 1936
Mihail Diaconescu, Contribuții documentare la biografia lui Gib. I. Mihăescu. Familia, copilăria, anii de școală, 1972
הערות שוליים

↑  Eugen Lovinescu
Istoria literaturii române contemporane vol.III
↑  ריאיון עם המבקר פאול צ'רנאט (אוניב. בוקרשט) בעיתון "ז'ורנאלול נאציונאל"
↑  MihailDiaconescu
1 2 3 4 5 6 7  ר.סטרסקו בעיתון Universul בדצמבר 1938
↑  Ion Lazu Scriitori români în Primul război mondial
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007271105205171  PLWABN: 9810550221805606  BIBSYS: 90712817  BNE: XX1318985  BnF: cb12155355z (data)  GND: 119473089  ICCU: RAVV104321  ISNI: 0000 0000 8086 292X  LCCN: n84186302  NKC: jn19990005688  NTA: 073044083  SUDOC: 028724690  VIAF: 7428392   WorldCat (עם VIAF): 7428392
אל-חוסיין בן מנסור אל-חלאג'

| --- | --- |

 לידה:  858? אל-ואסט, פרובינציית פארס, בית עבאס 
 הוצאה להורג:  26 במרץ 922 (בגיל 64 בערך) בגדאד, עיראק, בית עבאס 
 מדינה:  בית עבאס 
 השקפה דתית:  אסלאם, אלווים, סופיות 
 
אל-חוסיין בן מנסור אל-חלאג' (בערבית: الحُسِّين بن مَنْصُور الحَلاَّج; 858–922, המכונה, בין היתר: אבו אל-מוע'ית' (أبو الْمُغِيث)) היה משורר סופי באימפריה העבאסית, הנחשב לאחד מחלוצי הסופיות בעולם הערבי והאסלאמי. נודע בשל אמירתו: "אני האמת" (בערבית: أنا الحق, אנא אל-חק), שנתפסה בזמנו כטענה לאלוהות וכפירה באל, בעוד שאחרים פירשו זאת כמצב של הדממת האגו ואיפשור לאלוהים להתבטא דרכו. אל-חלאג' היה מטיף רהוט, ורבים נהו אחריו, עד שהשלטון העבאסי החל לפעול נגדו, הוא הועמד למשפט, נאסר, ולאחר כשבע שנים הוצא להורג.
חלק מהסופים בני דורו הסתייגו ממנו, אך ברבות הימים הוא הפך לדמות מרכזית במסורת הסופית.
חייו > חייו המוקדמים

קיימת מחלוקת האם מוצאו של אל-חלאג' היה ערבי או פרסי, וכמה מקורות שהוא התייחס לאבו איוב אלאנצרי (أبو أيوب الأنصاري) שהיה אחד מחבורתו של הנביא מחמד. אל-חלאג' גדל בעיר וואסט (واسط) בעיראק, שהייתה מפורסמת בזכות בית הספר שלה לקוראי קוראן ונטען שהוא למד בעל פה את כל הקוראן, עוד בטרם מלאו לו 12 ובהמשך אף למד מיסטיקה אסלאמית סונית. בגיל שמונה עשרה - הוא הגיע לבגדאד. וכעבור כשנתיים הוא עבר לבצרה, שם התחתן ונולדו לו שלושה ילדים ולמד את עקרונות הסופיות בין היתר למד אצל אבו חסיין אל-נורי (אנ') עמר בן עות'מאן מאקי ואל-ג'ונייד אלבגדאדי (لجنيد البغدادي) שהיו בין חברי האסכולה הסופית של בגדאד.
חייו > הביקורים במכה והגלות

אל-חלאג' עלה לרגל למכה (עומרה) ונשאר שם שנה שאותה הקדיש לצום ושקט מוחלט. כשחזר לבגדאד, הסיר את הלבוש הסוּפי ואימץ לעצמו לבוש עממי, כדי שיוכל להטיף בצורה חופשית יותר. בכך הגדיל את מעגל תלמידיו, שלימים, חלקם יהפכו, לווזירים בחצר העבאסית, אולם מנגד, הדבר גרם לכך שרבותיו הסופיים מאקי ואלג'ונייד התרחקו ממנו, קלריקלים ואנשי הממשל התנגדו לדרכו והוא הואשם בכפירה. אל-חלאג' נאלץ לעזוב ועבר למזרח איראן, והמשיך להטיף את דרכו הסופית במושבות הערביוֹת ובמבצרים שבהם היו לוחמים מתנדבים בג'יהאד. לאחר כחמש שנים, שב וחזר עם משפחתו לבגדד. חסידיו התרבו וכשעלה למכה לקיים את מצוות החאג', ליוו אותו כארבע מאות תלמידים. עם חזרתו לבגדאד, שבו והאשימו אותו בכפירה, כישוף ובכריתת ברית עם שדים והוא נאלץ שוב לברוח והפעם יצא למסע ארוך בהודו ולטורקסטאן. בשנת 902 הוא עלה לרגל, בפעם השלישית למכה, כשהוא לבוש בבד חלציים וצעיף על כתפיו, כמנהג ההודים. חסידיו סיפרו שהוא התפלל לאלוהים שיהפוך אותו לבזוי ונדחה, כביטוי לרצונו להיות קרבן לכפרה על כל המוסלמים.
בתקופה זו השמיע חאלג', בחוג הלימוד של הסופי אבו בכר שבלי (אנ') את אמירתו המפורסמת "אני האמת", אם כי יש הטוענים שהוא התבטא כך, עוד קודם לכן, כשנפגש ביחידות עם אל-ג'ונייד.
הוויכוח אודותיו, מאסרו, משפטיו ומותו

חלק מיריביו התייחסו להתבטאויותיו ושיריו שבעיניהם, היה בהם דברי כפירה, כמו:
"ראיתי את אדונִי (אלוהי) בעין של הלב, שאלתי 'מי אתה?' הוא ענה: 'אתה'".
"אני אלוהים ואין איש בגלימתי מלבד אלוהים!
"אין שום דבר עטוף בטורבן שלי מלבד אלוהים.
בהצהרה אחרת הצביע על כיסו וטען: "אין בכיסי, אלא - אללה" (ما في جبتي إلا الله).
לפי אל-חלאג', התכלית היא לראות את האלוהים בכל דבר בעולם ובכלל זה גם בעצמך, עד כדי שהפרט "מתאחד אחדות מוחלטת עם האלוהות" ולטענתו, הוא עצמו הצליח בכך ו"התאחד אחדות מוחלטת עם האלוהות".
היו שהתייחסו ליכולותיו לחולל נסים וקסמים והוגה דעות שיעי אמר עליו: "הוא היה אדם רמאי, חסר כבוד, שהשתמש בתורות הסופיות, השתמש בשפתן, וטען את כל הידע, אך הוא היה נטול זה והכיר משהו בתעשיית הכימיה". אלחלאג' טען שהעבודה הנפשית היא זו שחשובה ואין לייחס חשיבות מיוחד, דווקא למקום מסוים. וכל למשל הוא פסק: ש"אם אדם רוצה לערוך חג', הוא יכול להסתדר בלעדיו. ילך לביתו ויעשה בו מחראב, ירחץ את עצמו, יאמר כך וכך, יעשה כך וכך, ויתפלל... " והיה מי שסיפר ש"טיילתי אתו [עם אלחלאג'] יום אחד ודקלמתי משהו מהקוראן, והוא אמר: 'גם אני יכול להגיד משהו כזה'."
דיבורים כגון אלו הגיעו לאזניו של הח'ליף העבאסי אל-מוקתדר, בצירוף אזהרה: "הו אמיר המאמינים, אם יישאר [הכוונה לאלחלאג'], הוא יפיל את השריעה... וזה יביא לחיסול הסמכות שלך..."
מאסרו ומשפטיו

התקופה שבה חי אלחלאג' בבגדד הייתה תקופה של סכסוכים פוליטיים שבהן היו מערבות שלוש אסכולות של האסלאם: הסונים, החנבלים והשיעים. הוא נתפס בידי אויביו כמי שמעורב עם הסונים, נגד השיעים ומאחר שממילא כבר היו לו אויבים רבים, הוא ברח לחבל אחוואז, אך כעבור שלוש שנים הוא נעצר שם, הובל חזרה לבגדד ונכלא באשמת טענה לאלוהות, והטפת לגלגול נשמות. אחד מאנשי השלטון הצליח לזכות אותו מכל האשמות, חוץ מהאישום שהוא שימש כסוכן של הקרמאטים, ועל כך הוא נאסר.
הוא בילה בין כותלי הכלא כתשע שנים. מסופר שהוא הצליח לפתות את סוהריו, תוך שימוש בכישוף ותחבולות והם הגנו עליו וסיפקו את צרכיו. בכלא הוא חיבר רבים מכתביו, שחלקם היו, ככל הנראה, הגורם למשפטו השני. תוכן הכתבים הגיע לח'ליף אל-מוקתדר והוא שפט אותו וגזר את דינו למוות אכזר.
הוצאתו להורג

גזר הדין בוצע בשלבים. תחילה קיבל אלף מלקות, לאחר מכן נכרתו כפות רגליו וידיו, הוא נתלה בפומבי עד צאת נשמתו, ואז נשרפה גופתו והאפר פוזר במי החידקל. מעריציו של אלחלאג' נהגו לעלות למקום הוצאתו להורג וציפו שמשם הוא ישוב ויתגלה ומאוחר יותר הוקם שם מבנה הנושא את שמו ויש אף שטוענים שנמצאים שם שרידי גופתו
עבודותיו

היצירות של אל-חלאג', ששרדו, כולן כתובות בערבית, כללו:
עשרים ושבעה סיפורים (روايات) שנאספו על ידי תלמידיו, בשנת 902 לערך.
"כתאב אל-טָוְואסִין" (كتاب الطواسين), סדרה של אחת עשרה יצירות קצרות.
שירים שנאספו בדיוואן אל-חלאג' (ديوان الخلج).
אחבאר אל-חלאג (أخبار الخلج) - הצהרותיו, כולל אלו מלילו האחרון שלו.
ביצירתו "כתאב אל-טָוְואסִין" אלחלאג' השתמש בסמלים, דיאגרמות וקווים כדי להביע חוויות מיסטיות שלא יכול היה לבטא במילים. השם טָוְואסִין" הוא חיבור של שתי אותיות טית (ط) והאות שׂ (س) שמסיבות לא ברורות מופיעות בראשית כמה סורות בקוראן. פרק 6 בספר הוא הארוך מכל הפרקים האחרים ומוקדש לדיאלוג של איבליס (إبليس) - השטן עם אלוהים. השטן מוכן להשתחוות רק בפני אלוהים והוא מסרב להשתחוות בפני אדם, למרות שאלוהים מבקש ממנו לעשות זאת והוא - השטן מסתכן בדחייה וייסורים נצחיים. בכך בא לידי ביטוי פרדוקס מעגלי שהרי השטן לא ציית לפקודתו של אלוהים, אך ברור שזה היה רצון האל.
עבודותיו שתורגמו לעברית

חמי בן נון - עורך, דעיכת הרוח: ספר יובל התשעים לכבוד שלמה גיורא שוהם, הוצאת אידרא: תל אביב, 2019, 20 שירים מתורגמים משירת אלחלאג'.
אלחלאג, גן תבונת הלב, (בערבית: بستان المعرفة / בֻּסְתַאן אַלְמַעְרִפַה) תרגום, מבואות וביאורים: אבי אלקיים, הוצאת אידרא, תל אביב, 2021
אני אהובי ואהובי אני - קובץ שירי הצלוב אל-חסין בן מנצור אל-חלאג', תרגם מערבית, הקדים מבואות והוסיף ביאורים: אבי אלקיים, הוצאת אדרא, תל אביב, 2023
לקריאה נוספת

אל-סיראג' אל-תוסי, אל-למה פי סופיות, נערך על ידי: Dr. עבד אל חלים מחמוד וטהא עבד אל באקי סורור, בית הספר המודרני, ספריית אל-מתאנה, 1960, עמ' 468.
ד"ר.. עבד אלרחמן בדאווי, שאט אל-צופיה, סוכנות הפרסומים, כווית, מהדורה שנייה, 1976, עמ' 26.
אבן בקאוויה, אחבאר אל-חלאג', עלון מסיניון וקראוס, פריז, 1936, עמ' 43.
אל חלאג' דיוואן
חדשות אל-חלאג'
תולדות בגדאד מאת אל-חטיב אל-בגדאדי (8/112-141).
אל-מוצאים מאת אבן אל-ג'וזי (13/201-206).
ביוגרפיה של דמויות אצילות מאת אל-דהבי (14/313-354).
ההתחלה והסוף מאת אבן קתר (11/132-144)
ד"ר מהדי קאקאאי: פאיליון: אותנטיות, מסורת, תקוות ודאגות (13) דמויות פאיליון ידועות
הערות שוליים

↑  الخطيب البغدادي. تاريخ بغداد. Vol. الثامن. دار الكتب العلمية. p. 112.
↑  Irwin, Robert (2010). The new Cambridge history of Islam, Volume 4 (1. publ. ed.). Cambridge: Cambridge University Press. p. 47. ISBN 978-0-521-83824-5. Perhaps the most controversial Su! was the Persian mystic al-Hallaj (d. 309/922).
↑  John Arthur Garraty, Peter Gay, The Columbia History of the World, Harper & Row, 1981, page 288, מסת"ב 0-88029-004-8
1 2  Jawid Mojaddedi, "ḤALLĀJ, ABU'L-MOḠIṮ ḤOSAYN b. Manṣur b. Maḥammā Bayżāwi" in Encyclopedia Iranica (אורכב 18.05.2021 בארכיון Wayback Machine)
↑  "Al-Ḥallāj | Islamic mystic". Encyclopedia Britannica (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-2021-05-12. נבדק ב-2020-12-08.
↑  ـ أنظر: (جد الحلاج): الموسوعة الإسلامية ـ الجزء الأول من المجلد الثامن، ص17.
↑  دكتور علي ثويني - في الأصل العراقي للحلاج - بغداد - 2000
1 2 3 4 5 6  Louis Massignon, Louis Gardet (1986). Encyclopedia of Islam, 2nd ed., Vol. 3,
↑  Encyclopedia Iranica, ḤALLĀJ, ABU’L-MOḠIṮ ḤOSAYN, Encyclopedia Iranica
1 2 3 4 5 6  دروس الامارات, من هو الحلاج - מי הוא אל-חלאג', دروس الامارات
↑  Mohammed Rustom (2010). "Rumi's Metaphysics of the Heart". Mawlana Rumi Review. 37 (1): 69–79. https://www.jstor.org/stable/26810284
1 2  Mohammed Rustom (2010). "Rumi's Metaphysics of the Heart". Mawlana Rumi Review. 37 (1): 69–79.
↑  יצחק יהודה גולדציהר. תרגם מגרמנית יוסף יואל ריבלין -, הרצאות על האסלאם, פרק רביעי - הסגפנות והצוּפיות. (6) אהבת האלוהים של הצוּפיוּת, באתר פרויקט בן־יהודה
↑  יצחק יהודה גולדציהר (תרגם מגרמנית יוסף יואל ריבלין) הרצאות על האסלאם, הערה 644: https://benyehuda.org/read/40578#ch3461
↑  مصطفى جواد ، أصول التاريخ والأدب ، ج22 ، ص 32
↑  البداية والنهاية 14/ 829 : 831
↑  Louis Massignon, Louis Gardet (1986). Encyclopedia of Islam, 2nd ed., Vol. 3, "Al-Halladj". Brill. p. 101.
↑  האותיות הללו נקראות מֻקַטַּעָאת (مقطعات) או פַוָאתִח (فواتح).
↑  Sells, Michael Anthony. 1996. Early islamic mysticism: Sufi, Qurʼan, miraj, poetic and theological writings. New York: Paulist Press.
↑  דעיכת הרוח - ספר יובל התשעים לכבוד שלמה גיורא שוהם (עמ' 242-215), באתר אדרא - הוצאה לאור
↑  גן תבונת הלב / אלחלאג, באתר אדרא - הוצאה לאור
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007415945505171  PLWABN: 9810549982805606  BIBSYS: 90322014  BNE: XX989041  BnF: cb119067398 (data)  CANTIC: a11191909  CiNii: DA06647977  GND: 118700987  ICCU: CFIV049395  ISNI: 0000 0001 2100 9686  LCCN: n84199035  MusicBrainz: fba8ad6b-31b8-40af-828a-833bdfd25f79  NKC: xx0004428  NLA: 36506168  NTA: 071685464  RERO: 02-A000082707  SELIBR: 34385  SUDOC: 026912775  TDVİA: hallac-i-mansur  VcBA: 495/19835  VIAF: 44299887   WorldCat (עם VIAF): 44299887
זאב בונה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1928
 פטירה:  2008 (בגיל 80 בערך)
זאב בונה (ו' אלול תרפ"ח, 1928 – י"א אלול תשס"ח 2008) היה קונסול ישראל באטלנטה, ורשם המפלגות הראשון במשרד המשפטים.
ביוגרפיה

בונה נולד ב-1928 וגדל בתל אביב. סיים את לימודי התיכון בגמנסיה "הרצליה" והיה בעל תואר מוסמך במשפטים מהאוניברסיטה העברית. שירת ב"הגנה" ובצה"ל והשתחרר בדרגת רב-סרן.
קריירה מקצועית

בונה החל את הקריירה המקצועית שלו בנציבות שירות המדינה כממונה על הדרכה והשכלה. ב-1966 עזב את הנציבות לאחר שהתמנה לקונסול הכללי של ישראל באטלנטה, במקומו של שמעון ילון.
במהלך כהונתו כקונסול היה הדיפלומט הראשון שחתם בספר האבלים לזכרו של מרטין לותר קינג לאחר הירצחו ב-1968, וכן ייצג את מדינת ישראל בהלווייתו של קינג.
לאחר סיום שליחותו בארצות הברית שב לנציבות שירות המדינה, הפעם כממונה על ענייני עובדים. ביוני 1973 הצטרף בונה כחבר בוועדת קיסטר לענייני פרישה, שריכזה מידע על תוכניות פרישה מהעבודה מרחבי העולם, ועם תום מלחמת יום הכיפורים היה חבר בוועדה של שירות המדינה שטיפלה בסיוע למשפחות הנפגעים במלחמה.
בתחילת שנות ה-80 מונה להמשנה לאפוטרופוס הכללי עמרם בלום, ובמסגרת תפקידו שימש גם כמשנה למפרק הזמני של חברת אל על. בונה שימש בתפקיד עד שנת 1992, אז מינה אותו שר המשפטים דוד ליבאי לשמש בתור רשם המפלגות הראשון, כמתחייב מחוק המפלגות שעבר באותה שנה. עם כניסתו לתוקף של החוק בשנת 1993 היה בונה אחראי לעריכת התקנות לחוק.
חיים אישיים

בונה נפטר בשנת 2008 והותיר אחריו את אשתו עטרה לבית כ"ץ (1933–2019) ואת שני בניהם.
הערות שוליים

↑  זאב בונה, באתר gen.rlzm.co.il
↑  ⁨קונסוליות הועלו לקונסוליות כלליות, באתר ⁨הצפה⁩, ‏5 מאי 1966
↑  ⁨מונו קונסולים כלליים, באתר ⁨הארץ⁩, ‏2 מאי 1966
↑  ⁨אלמנת ד"ר קינג מודה לנשיא המדינה, באתר ⁨הארץ⁩, ‏9 אפריל 1968
↑  ⁨50 אלף בלוויית ד"ר מ. ל. קינג, באתר ⁨הצפה⁩, ‏10 אפריל 1968
↑  ⁨כדאי להאזין, באתר ⁨מעריב⁩, ‏21 נובמבר 1972
↑  ⁨מתי לפרוש?⁩, באתר ⁨על המשמר⁩, ‏9 יולי 1975
↑  ⁨סיוע למשפחות נפגעים עובדי שירות המדינה, באתר ⁨על המשמר, ‏6 דצמבר 1973
↑  יעקב בן אמיר, ⁨זמיר יפסוק אם סמנכ"ל אל-על חרג מתפקידו⁩, באתר ⁨חדשות⁩, ‏22 אוקטובר 1984
↑  זאב בונה (עורך), חוק המפלגות, תשנ"ב-1992 : הוראות החוק, התקנות וההנחיות, ישראל: משרד המשפטים. לשכת רשם המפלגות.
תומאס קיד

| --- | --- |

 לידה:  1558 לונדון, ממלכת אנגליה 
 פטירה:  1594 (בגיל 36 בערך) לונדון, ממלכת אנגליה 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  לונדון 
 השכלה:  בית הספר טיילור למסחר 
 
תומאס קיד (Thomas Kyd) (הוטבל לנצרות ב-6 בנובמבר 1558 ונפטר 15 באוגוסט 1594) היה מחזאי אנגלי, מחבר הטרגדיה הספרדית, ואחד המחזאים שהשפיעו ביותר על יצירתה של הדרמה בתקופה האליזבתנית.
אף על פי שקיד היה דמות ידועה בזמנו, הוא נשכח לאחר מותו עד שנת 1773 אז תומאס הוקינס, ערך את הטרגדיה הספרדית, וגילה כי המחזה נכתב על ידי קיד מאה שנים מאוחר יותר, חוקרים בגרמניה ואנגליה החלו לשפוך אור על חייו ועל עבודתו, כולל הממצא השנוי במחלוקת, כי ייתכן שהוא היה מחברו של מחזה על בסיסו נכתב המלט של שייקספיר, מחזה מוקדם זה ידוע כיום בשם Ur-Hamlet ("המלט המוקדם" מגרמנית).