אה"מ אינווינסיבל (1907)
בנייה ושירות > מלחמת העולם הראשונה > קרב פוקלנד

שייטת איי הודו המערביים של אדמירל משנה כריסטופר קראדוק הושמדה על ידי שייטת מזרח אסיה הגרמנית בפיקודו של ויצה-אדמירל גרף מקסימיליאן פון שפה במהלך קרב קורונל ב-1 בנובמבר 1914. בתגובה הורתה האדמירליות לשלוח שייטת להשמיד את הגרמנים. השייטת, בפיקודו של תת-אדמירל סר דובטון סטורדי, הייתה מורכבת מ"אינווינסיבל" (אוניית דגל) ו"אינפלקסיבל". הם יצאו ב-11 בנובמבר ונפגשו עם כמה סיירות אחרות תחת אדמירל משנה סטודארד בארכיפלג אבולהוס, מול חופי ברזיל ב-26. הם יצאו למחרת והגיעו לפורט סטנלי בפוקלנד בבוקר ה-7 בדצמבר.
שפה, שערך מסע רגוע בחזרה לאוקיינוס האטלנטי, רצה להשמיד את תחנת הרדיו בפורט סטנלי ושלח את הסיירת המשוריינת "גנייזנאו" והסיירת הקלה "נירנברג" כדי לראות אם הנמל פנוי מספינות מלחמה בריטיות בבוקר ה-8 בדצמבר. הם נצפו בשעה 07:30, למרות שאוניית המערכה פרה-דרדנוט "קאנופוס", שהייתה מקורקעת בנמל כדי להגן על העיירה ועל התחנה האלחוטית שלה, לא קיבלה את האות עד 07:45. סטורדי לא ציפה למפגש ורוב ספינותיו היו במהלך העמסת פחם – ומכאן חסרות הגנה זמנית. מנועי הסיירת המשוריינת "קורנוול" והסיירת הקלה "בריסטול" היו בתיקון. סיירת הסוחר החמושה "מקדוניה" סיירה בכניסה לנמל החיצונית ואילו הסיירת המשוריינת "קנט" עגנה בנמל החיצוני, ותוכננה להחליף את מקדוניה בשעה 08:00. הספינות הגרמניות לא ציפו להתנגדות, והמטח הראשון מהתותחים של קאנופוס בשעה 09:20 גרם להן לעצור מהפגזת התחנה האלחוטית ולסגת לעבר הכוח הראשי של שפה.
ספינותיו של סטורדי לא יצאו מהנמל עד השעה 09:50, אם כי יכלו לראות את הספינות הגרמניות הנסוגות באופק הדרום-מערבי. סיירות המערכה, שיצאו מהרציף היבש רעננות, היו עם יתרון מהירות של 5 קשרים (9.3 קמ"ש) על הספינות של שפה, שלכולן היו תחתיות פגומות שהגבילו את המהירויות שלהן ללא יותר מ-20 קשרים (37 קמ"ש). הסיירת הקלה "לייפציג" פיגרה אחרי הספינות האחרות ו"אינפלקסיבל" פתחה באש כשהטווח ירד ל-17,500 יארד (16,000 מטרים) בשעה 12:55. אינבינסיבל פתחה באש זמן קצר לאחר מכן ושתי הספינות החלו לפגוע בלייפציג כשהטווח נסגר ל-13,000 יארד (12,000 מטרים). בשעה 13:20 הורה שפה לשייטת שלו להיפרד והורה לסיירות הקלות שלו לפנות לדרום מערב, בעוד שהסיירות המשוריינות שלו פנו לצפון מזרח כדי לחפות על נסיגתם. הספינות הגרמניות פתחו באש ב-13:30 וקלעו את המכה הראשונה שלהן ב-13:44 כאשר "שרנהורסט" פגעה ב"אינווינסיבל", אם כי הפגז ניתז ללא נזק על חגורת השריון. שני הצדדים ירו במהירות במהלך חצי השעה הראשונה של הקרב, לפני שסטרדי הגדיל את המרחק כדי למקם את ספינותיו מחוץ לטווח היעיל של התותחים הגרמנים. התותחנים הבריטים היו גרועים מאוד, והשיגו רק ארבע מכות מתוך 210 פגזים שנורו. הסיבה העיקרית הייתה העשן מהתותחים והארובות, מכיוון שהבריטים היו מול הרוח מהגרמנים, אם כי תותח אחד של צריח 'A' של "אינווינסיבל" נתקע בשעה 13:42 והיה מחוסר פעילות למשך שלושים דקות.
שפה פנה לדרום בניסיון לנתק מגע בזמן שהראייה של הבריטים הצטמצמה, אולם הוא רק הגדיל את הטווח ל-17,000 יארד (16,000 מטרים) לפני שהבחינו הבריטים בשינוי המסלול שלו. סיירות המערכה הבריטיות רדפו אחריו במהירות של 24 קשרים (44 קמ"ש). ארבעים דקות לאחר מכן, הבריטים פתחו שוב באש לעבר הגרמנים מטווח של 15,000 יארד (14 קילומטרים). שמונה דקות מאוחר יותר פנה שפה שוב מזרחה כדי לתת קרב. האסטרטגיה שלו הייתה לצמצם את הטווח כדי שיוכל להביא את תותחי 15 סנטימטרים (5.9 אינץ') של החימוש המשני לידי ביטוי. הוא הצליח ותותחי ה-15 ס"מ הצליחו לפתוח באש בשעה 15:00 בהגבהה מרבית. העשן הפריע לשני הצדדים, אך הם ספגו פגיעות מרובות. אלו מהספינות הגרמניות לא הצליחו להתפוצץ או פגעו באזורים משוריינים. עם זאת, חדר המכונות הימני של גנייזנאו הוצא מכלל פעולה. סטרדי הורה לספינותיו בשעה 15:15 לחצות את השדרות שלהן כדי להשיג את היתרון לרוחב. שפה פנה לצפון-מערב, כאילו כדי לנסות לחצות את ה-T הבריטי, אבל למעשה להביא לידי ביטוי את התותחים הימניים הבלתי פגומים של שרנהורסט, שכן רוב התותחים בצדו הימני היו מחוץ לפעילות. הבריטים המשיכו לפגוע בשרנהורסט וגנייזנאו באופן קבוע ושרנהורסט הפסיקה את האש בשעה 16:00 לפני שהתהפכה בשעה 16:17 ללא ניצולים. גנייזנאו הואטה על ידי נזק מוקדם יותר וספגה פגיעות עוד שעה וחצי על ידי "אינפלקסיבל" ו"אינווינסיבל" בטווחים של עד 4,000 יארד (3,700 מטרים). למרות הנזק, הצוות שלה המשיך לירות בחזרה עד שהפסיקה לירות בשעה 16:47, מאחר שהתחמושת שלה נגמרה. סטורדי היה מוכן להורות על 'הפסקת אש' בשעה 17:15 כאשר מנוף תחמושת השתחרר והיא ביצעה את הירייה האחרונה שלה. לאחר מכן חבטו בה הבריטים עד 17:50, לאחר שהקפטן שלה נתן את ההוראה להטביע אותה בשעה 17:40. היא התהפכה באיטיות בשעה 18:00 והבריטים הצליחו לחלץ 176 אנשי צוות מהמים הקפואים. "אינווינסיבל" ירתה 513 פגזים מהתותחים העיקריים שלה במהלך הקרב, אך נפגעה עשרים ושתיים פעמים. שניים מתאי החרטום שלה הוצפו, ופגיעה אחת בקו המים שלה לצד צריח 'P' הציפה בונקר פחם וגרמה לה נטייה באופן זמני של 15 מעלות. למרות זאת, רק אדם אחד נהרג וחמישה נפצעו על סיפון סיירות המערכה.
לאחר הקרב, "אינווינסיבל" ביצעה תיקונים זמניים בפורט סטנלי ופנתה לגיברלטר, שם ניתן היה להכניסה למבדוק לתיקונים קבועים יותר. התיקונים לקחו חודש, וההזדמנות נוצלה להאריך את גובה הארובה הקדמית שלה ב 15 רגל (4.6 מטרים) כדי להפחית את כמות העשן החוסם את הראות מהגשר ומהחלק העליון. לאחר מכן "אינווינסיבל" הפליגה לאנגליה ב-15 בפברואר 1915 והצטרפה ל"גרנד פליט". ב-21 בפברואר, כוח סיירות המערכה הבריטי התארגן בשלוש שייטות של צי הקרב, עם שייטת סיירות המערכה השלישית (BCS) שהורכבה משלוש הספינות מסדרת "אינווינסיבל" ברגע ש"אינפלקסיבל" הגיעה מהים התיכון. היא נשלחה לשיפוץ בין ה-25 באפריל ל-12 במאי לצורך החלפת ארבעה תותחי 12 אינץ' בלויים, הפחתת החימוש המשני והתקנת קזמטים. אדמירל משנה הוראס הוד קיבל את הפיקוד על שייטת סיירות המערכה השלישית ב-27 במאי 1915 והניף את דגלו על "אינווינסיבל".
שייטות סיירות המערכה ה-1 וה-3 יצאו לפעולה בתגובה להפגזה הגרמנית על יארמות' ולואסטופט ב-24–25 באפריל 1916, אך לא הצליחו לאתר את הספינות הגרמניות במזג האוויר הסוער. במהלך החזרה הביתה, "אינווינסיבל" נפגעה על ידי יאכטת הסיור "גויסה" בשעה 23:07. החרטום של גויסה הוטבע בצד הרוחב של "אינווינסיבל" אשר נחצב בחלקו. המהירות של "אינווינסיבל" הופחתה ל-12 קשרים (22 קמ"ש) בשל הצפה והיא נאלצה לצאת מהקו ולהמשיך באופן עצמאי לרוזית' לתיקונים שנמשכו עד 22 במאי 1916.