stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קקאו
הערות שוליים

↑  South American Cocaine Production, www.culturalsurvival.org (באנגלית)
↑  יוגב ישראלי,'"`UNIQ--nowiki-00000004-QINU`"'לא רק לאלים ולעשירים: התגלית המפתיעה על הקקאו של בני המאיה, באתר ynet, 30 בספטמבר 2022
1 2  שני אשכנזי,'"`UNIQ--nowiki-00000006-QINU`"'בתנאי האקלים החדשים, הקקאו והקפה נקלעו לסכנה קיומית, באתר כלכליסט, 24 באפריל 2024
↑  INTRODUCTION TO COCOA MARKET
↑  This text provides general information Statista assumes no liability for the information given being complete or correct Due to varying update cycles, Statistics Can Display More up-to-Date Data Than Referenced in the Text, Topic: Cocoa Industry, Statista (באנגלית)
↑  '"`UNIQ--nowiki-00000009-QINU`"'המרוויחים המפתיעים מהבהלה לקקאו, באתר TheMarker‏, 6 במאי 2024
↑  
The Belgian market potential for cocoa | CBI - Centre for the Promotion of Imports from developing countries, www.cbi.eu
↑  הסבר על ייצור מוצרי קקאו, באתר cocoacolony.com (תחת הכותרת Step 5. Drying) (באנגלית)'"`UNIQ--templatestyles-0000000E-QINU`"'
↑  בכפית קפה נמס יש עד 65 מ"ג, לפי אתר שירותי בריאות כללית
↑  עינת ששון ונועה ברקוביץ, צוות מדעי אלטמן, מזון על: פוליפנולים מאוכמניות וענבים, באתר ynet, 17 במרץ 2021
↑  לניטרול חמיצות ומרירות
↑  רשימה חלקית לפי הוויקיפדיה האנגלית שהסתמכה על משרד החקלאות האמריקאי (2019)
↑  מהויקיפדיה האנגלית. לא מעודכן
↑  What is the demand for cocoa on the European market?, CBI - Centre for the Promotion of Imports from developing countries
↑  מחאה באפריקה על עבודת ילדים באיסוף פולי קקאו בחוף השנהב, באתר הארץ, 8 במאי 2001
↑  '"`UNIQ--nowiki-00000016-QINU`"'דני בר-און,'"`UNIQ--nowiki-00000017-QINU`"'אומרים שבספל הזה טמונה חוויה מיסטית שנותנת חשק לחיות. הייתי חייב לנסות, באתר הארץ, 15 בפברואר 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565938405171  PLWABN: 9810543391705606  GND: 4307580-0  LCCN: sh86006278  LNB: 000326955 
פרי קקאו יבש וזרעיו
שוקולד
מחצית השקל

ערך זה עוסק במצוות מחצית השקל. אם התכוונתם לפירושו של רבי שמואל קעלין על "מגן אברהם", ראו .
| --- | --- |

חצי שקל מימי המרד הגדול, שנת 67/68. הכיתוב: מצד אחד, "ירושלים הקדושה"; מצד שני (שמאל), האותיות "שב" שפירושן "שנה ב' (למרד)"; מסביב, "חצי השקל".
 מקרא:  שמות, ל', י"ג
 משנה:  מסכת שקלים
 משנה תורה:  ספר זמנים, הלכות שקלים
 שולחן ערוך:  אורח חיים, סימן תרצ"ד, סעיף א'
 ספרי מניין המצוות:  ספר המצוות, עשה קע"א ספר החינוך, מצווה ק"ה
מַחֲצִית הַשֶּׁקֶל היא מצווה מהתורה על כל איש בישראל לשלם מדי שנה כופר נפש להקדש. חיוב זה חל רק בזמן שבית המקדש קיים, אך יש קהילות הנוהגות גם כיום לתת 'זכר למחצית השקל' קודם חג הפורים. מנהג נוסף הקשור למצווה הוא קריאת פרשת שקלים בשבת שקודם ראש חודש אדר.
מקור

במקרא נזכרה תרומת מחצית השקל בתחילת פרשת כי תשא: ”זֶה יִתְּנוּ כָּל הָעֹבֵר עַל הַפְּקֻדִים: מַחֲצִית הַשֶּׁקֶל בְּשֶׁקֶל הַקֹּדֶשׁ, עֶשְׂרִים גֵּרָה הַשֶּׁקֶל, מַחֲצִית הַשֶּׁקֶל תְּרוּמָה לַה'” (שמות, ל', י"ג).
חז"ל דרשו מהפסוקים שהיו שלושה סוגי תרומות במחצית השקל, לקרבנות, לאדנים ולבדק הבית. לדעת התלמוד ירושלמי יש כח ביד חכמים לקבוע את השימוש שיעשה בשקלים.
מקור > בזמן המשכן

בפרשת כי-תשא נזכרת תרומת מחצית השקל כאמצעי למימון בניית המשכן. בהמשך נאמר שם שבאמצעות מחצית השקל יצרו את האדנים במשכן.
מקור > בזמן בית המקדש

מלבד המצווה לתת מחצית השקל לצורך בניית המשכן, נהגה מצווה נוספת שאף בה התחייבו עם ישראל בזמן המשכן ובית המקדש לתת 'מחצית השקל' - כל אדם היה מצווה לתרום בכל שנה למקדש מחצית השקל לצורך קניית קרבנות ציבור. במצווה זו התחייבו כל הזכרים בישראל מגיל 20 ומעלה.
כספי מחצית השקל היו נגבים מדי שנה בחודש אדר, לקראת השנה החדשה, המתחילה בניסן, ושימשו לתרומת הלשכה, המיועדת לרכישת קרבן התמיד וקורבנות ציבור נוספים שהוקרבו על גבי המזבח באותה שנה.
גביית השקלים

בשל המצווה להקריב קורבנות מכספי השנה החדשה, היו חייבים לאסוף את כספי מחצית השקל אל בית המקדש עד א' בניסן. לפיכך ביום א' באדר שבכל שנה היה בית דין שולח שליחים להזכיר כי הגיע זמן מצוות מחצית השקל. החל מיום ט"ו באדר, שלושים יום לפני חג הפסח, היו עומדים גובים בכל קהילות ישראל, כפי המתואר במשנה במסכת שקלים:
בחמישה עשר בו – שולחנות היו יושבין במדינה. בעשרים וחמישה – ישבו במקדש. משישבו במקדש – התחילו למשכן.
בפירוש על אחד מפסוקי מגילת אסתר המופיע בתלמוד הבבלי, מוזכרת גביית מחצית השקל כחלק מנס פורים:
אמר ריש לקיש: גלוי וידוע לפני מי שאמר והיה העולם שעתיד המן לשקול שקלים על ישראל. לפיכך הקדים שקליהן לשקליו, והיינו דתנן "באחד באדר משמיעין על השקלים ועל הכלאיים".
במשנה מבואר שהסכום הנגבה השתנה במהלך הדורות:
כְּשֶׁעָלוּ יִשְׂרָאֵל מִן הַגּוֹלָה הָיוּ שׁוֹקְלִים דַּרְכּוֹנוֹת, חָזְרוּ לִשְׁקוֹל סְלָעִים, חָזְרוּ לִשְׁקוֹל טְבָעִין, וּבִקְּשׁוּ לִשְׁקֹל דִּינָרִים
לדעת הרמב"ם סיבת השינוי נעוצה בשינוי במטבע המקובל. לדעת הראב"ד הגזברים היו קובעים את הסכום בהתאם לגודלו של העם.
עם זאת, הסכום היה אחיד לכולם, כמבואר בתורה:
הֶֽעָשִׁיר לֹֽא-יַרְבֶּה וְהַדַּל לֹא יַמְעִיט מִֽמַּֽחֲצִית הַשָּׁקֶל
לזכר המצווה, תקנו חז"ל לקרוא את פרשת שקלים בשבת הקודמת לראש חודש אדר. גם ההפטרות הנהוגות בשבת זו בקהילות ישראל השונות עוסקות בתרומת כסף לבית המקדש.
החייבים במצווה

בתלמוד הירושלמי מבואר שישנן שלוש דרגות בתחילת גיל החיוב: מתחת לגיל י"ג שנים - אינו חייב כלל; קטן שאביו נתן עבורו מחצית השקל, נתחייב מכאן ואילך; בן י"ג עד עשרים שנים - חייב במחצית השקל, אבל לא ממשכנים את נכסיו לצורך זה.
נשים פטורות ממצוות מחצית השקל.
במשנה בשקלים מובא שהכוהנים רצו לפטור עצמם ממצוות מחצית השקל, לאחר שהצביעו על סתירה בין הדין שקרבן מנחה המובא על ידי כהן איננו נאכל, והעובדה שקורבן העומר, הנקנה בדמי מחצית השקל נאכל, לפיכך ביקשו לפטור את עצמם מתשלום מחצית השקל. ואכן דעת רבי יהודה כך היא שהכוהנים פטורים, אמנם דעתו שכהן שרוצה להשתתף במצווה, הרשות בידו.
אמנם לדעת רבן יוחנן בן זכאי, חז"ל לא הסכימו עם פטור זה, בטענה שאינו דומה קורבן ששותפיו כוללים כהנים לקורבן ציבור המהווה ישות בפני עצמו. עם זאת, מפני דרכי שלום לא כפו את התשלום על כהנים שלא שילמו (משנה, מסכת שקלים, פרק א', משנה ד').
החייבים במצווה > קולבון

שני אנשים ששקלו יחד שקל שלם למחצית השקל, נתחייבו להוסיף מטבע 'קולבון'. תוספת זו נועדה למנוע מההקדש הפסד עבור העמלה לפרוט את המטבע. בתלמוד ירושלמי הובאה דעת רבי מאיר שסבור שתוספת הקולבון היא חיוב מהתורה, ואינה שייכת כלל לעמלת פריטה (לדעתו במקרה שהיה צורך בפריטה, חייב ב' קולבנות אחד מהתורה והשני לפריטה).
השימוש במחצית השקל

בפרשת כי-תשא נזכרת תרומת מחצית השקל כאמצעי למימון בניית המשכן. בהמשך נאמר שם שבאמצעות מחצית השקל יצרו את האדנים במשכן. חז"ל (בבלי מגילה דף כט ע"ב) דרשו מהפסוקים שהיו שלושה סוגי תרומות במחצית השקל, לקרבנות, לאדנים ולבדק הבית. בירושלמי (שקלים א,א) נאמר שיש כח ביד חכמים לקבוע את השימוש שיעשה בשקלים.
בימי הבית השני כספי מחצית השקל שימשו לקניית קורבנות ציבור, כגון קרבנות התמיד ומוספין עם הנסכים, וכן מנחת העומר, שתי הלחם, ולחם הפנים, וכן קטורת הסמים, שהיו מקטירים בכל יום וביום הכיפורים. מאחר שקורבנות אלו נחשבים קורבנות ציבור, חייבה התורה לכל אחד מישראל שישתתף בקרבנות אלו.
השימוש במחצית השקל > מעות שנותרו

הכספים שנותרו מהשנה הקודמת שימשו לקניית קורבנות עולה שהוקרבו כאשר לא הייתה פעילות רבה במקדש, וזאת כדי שבכל עת יהיו קרבנות שקרבים על גבי המזבח.
ערך מחצית השקל > משקל המטבעות

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא: נא לעשות סדר בחישובים!.
בזמן משה רבנו שם המטבע השלם היה שקל, והמצווה הייתה לתת מחציתו, הנקרא גם בקע (על שם שהשקל נבקע לשני חצאים). בזמן בית המקדש השני המטבע השלם נקרא סלע, וערכו מחצית שקל של זמן משה רבנו.
משקל "מחצית השקל" בזמן משה רבנו והמשכן, היה כסף במשקל של 160 שעורות, שהוא מחצית ממטבע השקל במשקל 320 שעורות. כל שעורה מוערכת ב-0.05 גרם, מה שעולה ל-16 גרם לשקל.
בימי בית שני, הוסיפו חכמי ישראל 20% למשקל השקל, והוא שקל 384 שעורות (19.2 גרם), ומחצית השקל עמד על כסף במשקל 192 שעורות.
מחצית השקל למקדש הייתה כ־2.3 אחוז מהשכר החודשי הממוצע בתקופת התלמוד. החישוב מבוסס על כך ששכר יומי ממוצע של פועל חקלאי היה בין 3 ל-4 דינרים, שהם בממוצע 672 פרוטות (בבא מציעא עז א). בחישוב חודשי, משכורת ממוצעת הייתה כ־87.5 דינרים (25 ימי עבודה בחודש, 6 ימי עבודה בשבוע) נמצא לפי זה שמחצית השקל השווה ל־384 פרוטות הייתה כ־ 2.3 אחוז מהשכר החודשי הממוצע בתקופת התלמוד.[דרוש מקור]
מחצית השקל שווה למשקל של 192 שעורים כסף צרוף. משקל השעורה המקובל בהלכה הוא 1/20 (0.05) גרם. שווי גרם כסף נכון לכ"ט בשבט תשפ"א הוא 2.84 ש"ח. החישוב לפי מחיר סיטונאי וללא מע"מ הוא 27.26 ש"ח. עם זאת יש שכתבו לחשב בתוספת המע"מ, שעולה ל-31.9 ש"ח.
ערך מחצית השקל > שקל צורי

בתקופת בית שני, החל מ־126/125 לפנה"ס, הטביעה העיר צור מטבע שהפך למטבע החשוב בלבנט ב־180 השנים הבאות: השקל הצורי. צור הייתה המקור העיקרי למטבעות כסף בארץ ישראל כמה מאות שנים קודם לשקל הצורי, אך השקל הצורי הפך המטבע הבלעדי לתשלום חובות בבית המקדש השני בתקופת הטבעתו. המטבע היה כה חשוב בעיני היהודים, אולי בזכות טהרת מתכתו ודיוק משקלו, שקביעתו כסטנדארט לתרומות קודש למחצית השקל העלימה עין מהסמלים הפגניים שעליו כגון האל הכנעני מלקרת והנשר הסלאוקי. במשנה מוזכר שכל השקלים המוזכרים בתורה הם שקלים צוריים: ”אמר רב יהודה אמר רב אסי: כל כסף קצוב האמור בתורה – כסף צורי. ושל דבריהם – כסף מדינה.”.
בתקופת המרד הגדול הוחלף השקל הצורי בשקל ישראלי – עם פרוץ המרד בשנת 66 לספירה (לא קיימים שקלים צוריים מאוחרים משנת 65) הוטבעו מטבעות יהודיים בירושלים, שמשקלם ותכולת מתכתם שווים לשקל הצורי, ואף הכיתוב "ירושלים הקדושה" עליהם מקביל לכיתוב "צור הקדושה" ביוונית על מטבעות צור.
בשל השימוש בשקל הצורי רבו באזור המקדש חלפנים, שהמירו את מטבעות עולי הרגל מהכסף המקובל בארצם למחצית שקל צורית.[דרוש מקור] בחפירות הכותל נמצאו מטבעות כסף צורי ששימשו למס מחצית השקל.
מחצית השקל כיום > זכר למחצית השקל

אף שמצוות מחצית השקל בטלה מיום שחרב בית המקדש, יש קהילות שנהגו לתת תרומה 'זכר למחצית השקל'. המנהג נזכר בספר המרדכי, והרמ"א בהגהותיו לשולחן ערוך, הביא אף הוא מנהג זה והוסיף שהזמן לתת את מחצית השקל בכל שנה הוא ביום תענית אסתר, קודם תפילת המנחה. בערים מוקפות חומה כגון ירושלים, שפורים נחוג בהן ביום ט"ו אדר, נהוג לקיים מנהג זה בתפילת מנחה של יום י"ד באדר.
בספרי אחרונים נחלקו מאיזה גיל יש לנהוג במנהג זה. יש שסוברים שרק מגיל כ' (20) שנה, ויש אומרים מגיל י"ג (13). גם בחיוב הנשים נחלקו הדעות. יש שכתבו שאף שהיו פטורות מהמצווה בזמן בית המקדש, מכל מקום בזמן הזה יתנו, שהרי אף בזמן בית המקדש נשים נותנות את הזכר למחצית השקל משום שיש בזה כפרה לנפש.
מנהגים שונים קיימים בדבר הסכום שנהוג לתרום "זכר למחצית השקל":
יש הנותנים חצי מיחידת המטבע הבסיסית שבאותה מדינה (חצי ש"ח, חצי דולר וכו').
יש הנותנים שלושה מחציות של מטבעות אלו (למשל 3 מטבעות של חצי שקל) – מכיוון שבפרשת מחצית השקל מופיעה המילה "תרומה" שלוש פעמים. כך נוהגים כיום רוב האשכנזים. מאחר ונהוג לאסוף את מטבעות "זכר למחצית השקל" בקופות שמונחות בבתי הכנסת במנחה של תענית אסתר, ומאחר ובימינו קופות אלה מיועדות לצורכי מצווה, לימוד תורה וגמילות חסדים, לכן נוהגים התורמים להוסיף כפי אשר ידבם ליבם בנוסף לשלושה המטבעות, הגם שהתרומה הנוספת איננה חלק ממנהג זכר למחצית השקל.
יש הנותנים את השווי המוערך של מחצית השקל המוזכרת בתורה, כ-10 גרם של כסף טהור, וכך נוהגים הספרדים. נכון לשנת 2025, כ"ו שבט תשפ"ה, הסכום נע בין 42-40 ש"ח, כולל המע"מ (שעומד על 18%) לדעת המחמירים. ללא מע"מ הסכום נכון לל' שבט תשפ"ה הוא 36.4 שקל.
מחצית השקל כיום > יעד התרומה

בזמן בית המקדש מחצית השקל הייתה ניתנת על מנת לקנות בה קרבנות ציבור. את כספי "זכר למחצית השקל", נפסק במשנה ברורה שיש ליתן כצדקה לעניים, אולם פוסקים בני זמננו קבעו שעדיף לתת את מחצית השקל לבניית בתי כנסת, או למוסדות תורה. לכתחילה אין לתת זכר למחצית השקל ממעות מעשר כספים.
גופים שונים, ביניהם מכון המקדש, מוכרים מטבעות מכסף בעלי משקל של מטבע מחצית השקל. הרווחים ממכירת המטבעות על ידי מכון המקדש הולכים למטרות המכון, ובכך נתינה זו מזכירה את מצוות נתינת מחצית השקל המקורית.
מחצית השקל כיום > חידוש מצות מחצית השקל

לדעת הרב ישראל אריאל מאז כיבוש ירושלים, התחדשה מצוות בנין המקדש. מאחר שמחצית השקל נועדה ביסודה לשם בנין המשכן והמקדש, הרי שבימינו חוזרת תרומת מחצית השקל לרמה של חיוב דאורייתא. על כן יש לייעד את תרומת מחצית השקל להכנת כלי המקדש והתכוננות לחידוש עבודת הקורבנות.
ראו גם

פרשת שקלים
מסכת שקלים
שקל
שקל צורי
המגפה בימי דוד
המס היהודי
שד"ר
גבעת משואה

| --- | --- |

 מידע
 עיר:  ירושלים
 מדינה:  ישראל
 תאריך ייסוד:  1996 
 אוכלוסייה:  4,522 (30 בנובמבר 2017)
 קואורדינטות:  31°45′00″N 35°10′04″E﻿ / ﻿31.749908°N 35.167655°E﻿ / 31.749908; 35.167655
 שכונות נוספות בירושלים
  (למפת ירושלים מוגדלת) גבעת משואה(למפת ירושלים רגילה) גבעת משואה(למפת הרי ירושלים רגילה) גבעת משואה(למפת הרי ירושלים מוגדלת) גבעת משואה he
 
גִּבְעַת מַשּׂוּאָה היא שכונה בדרום-מערב ירושלים. היא שוכנת בסמוך למועצה אזורית מטה יהודה. השכונה שוכנת בסמוך לרכס לבן ועין לבן. שמה ניתן לה בשל גובהה, ובשל ההשערה שבעבר הדליקו בה מַשואות איתות. בשכונה מתגוררים, נכון לשנת 2017, כ-4,500 תושבים.
היסטוריה

תכנון השכונה החל בשנת 1974 על ידי משרד השיכון, כחלק מתוכנית חומש להוספת 30,000 יחידות דיור בירושלים. לאחר שהוחלט בתוכנית החומש לקדם בנייה בצפון ירושלים, ולהקים את שכונת פסגת זאב, הקמת השכונה נדחתה. הקמת השכונה בפועל החלה בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20.
בשנת 2012 אישרה הוועדה לדיור לאומי (וד"ל) במחוז ירושלים את תוכנית "מורדות משואה", תוכנית לבניית 490 יחידות דיור, בשטח שבין שכונת גבעת משואה לבין גן החיות, סמוך מאוד לגדר גן החיות. חוות דעת שהוגשה מטעם גן החיות קבעה שיש סכנה לבעלי החיים עקב הבנייה, בשל תאורה, רעשים וזיהום. מתנגדי התוכנית הגישו גם חוות דעת העוסקות ברווחתם של בעלי החיים ומצביעות על סכנות שונות לבריאות הפיזית והנפשית של דרי גן החיות. באפריל 2017 דחה בית המשפט המחוזי בירושלים את תוכנית הבנייה בשל פגיעה אפשרית בתנאי מחייתן של החיות.
בשנת 2015 צולם בשכונה הסרט "אבוללה".
במאי 2019, אישרה הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה בירושלים תוכנית לבניית 706 יחידות דיור ב-21 בניינים (שאחד מהם יהיה בגובה 31 קומות), על עתודות הקרקע לבינוי האחרונות בשכונה, בחלקה הצפוני.
מיקום וטופוגרפיה

השכונה שוכנת על גבעה בגובה 745–790 מטר, המתנשאת מעל רכס לבן המקיף אותה ממערב, מצפון וממזרח. בצפון גובלת גבעת משואה בשכונה עיר גנים, מושב אורה נמצא מערבית אליה, ובדרומה הכפר הפלסטיני אל-ולג'ה ונחל רפאים. השכונה נמצאת מעל מעין עין לבן.
כמו בשכנותיה, קריית מנחם ועיר גנים נמצאים בשכונה רגמים, אתרים ארכאולוגיים מן המאה ה-8 לפנה"ס. בהם רוגם מס' 2 שנחפר על ידי ויליאם פוקסוול אולברייט ב-1923 בלב השכונה בשיא גובהה ורוגם קטן יותר בגן משחקים ברחוב מיס לנדאו. רות עמירן שיערה שאלו הם שרידי במות לעבודת אלילים שהוסרו ונגנזו על ידי המלך יאשיהו.
מאפייניה

גבעת מַשּׂוּאָה היא אחת מ-5 השכונות היקרות ביותר בירושלים לפי תחקיר שנעשה ב-2013, מתאפיינת באוכלוסייה במעמד הסוציו אקונומי גבוה הן בשל הבנייה החדשה והן בשל הקרבה למגוון המוסדות המצויים באזור, כגון קניון ירושלים ואצטדיון טדי. כמו כן השכונה קרובה לגן החיות התנ"כי ולעמק לבן ומעיינות רבים.
בשכונה קיים בית ספר בשם "היובל", שנקרא כך כיוון שתוכנן להיפתח בשנת היובל למדינת ישראל. בשכונה פועלת תחנת חיזוי מזג האוויר שאת נתוניה אפשר לראות ברשת האינטרנט בזמן אמיתי. בשכונה קיימים שני רגמים מתוך 19 שבאזור.
מאפייניה > בתי כנסת

בשכונה ניתן למצוא 3 בתי כנסת פעילים:
בית הכנסת האשכנזי "משואת שלום" ברחוב אריה דולצ'ין.
בית הכנסת הספרדי הירושלמי "זכור לאברהם" ברחוב יעקב צור.
בית הכנסת המרוקאי "אביר יעקב" ברחוב שמואל נתן.
מאפייניה > רחובות

רחובות השכונה קרויים על שמות אישים ציוניים ויהודים. הרחוב הראשי בשכונה קרוי על שם נשיא ההסתדרות הציונית לשעבר אריה דולצ'ין. רחובות נוספים קרויים על שם יעקב צור, גרטרוד קראוס, מיס לנדאו, האחות זלמה (על שם זלמה מאיר, האחות הראשית של בית החולים שערי צדק), אנשי רשות השידור לאה בן פורת ויורם רונן, העיתונאי יהושע ביצור ועוד.
מאפייניה > תנועות נוער

בשכונה פועלות שתי תנועות נוער. שבט "רכסים" מתנועת הצופים וסניף גבעת משואה (גמ"ש) של תנועת בני עקיבא.
בשל סמיכותה של גבעת משואה לשכונות קריית מנחם ועיר גנים, מהווים מרכזי הפעילות של תנועות הנוער בני עקיבא והצופים מוקד גם עבור נוער משכונות אלו. שבט "רכסים" של תנועת הצופים ממוקם בעיקרו בשכונת קריית מנחם, ופעולתו בשכונת גבעת משואה היא משנית יותר. סניף בני עקיבא פועל בעיקרו בשכונת גבעת משואה ופעולתו בשכונת קריית מנחם היא משנית יותר.
הערות שוליים

↑  אלונה גלבוע, ממצפה משואה לתל גודד, באתר טיולי
↑  שכונת גבעת משואה, באתר האתר הרשמי של עיריית ירושלים
↑  עופר: הפקעת קרקעות ופינוי מחנות צה"ל - לביצוע תכנית חומש לשיכון, דבר, 29 באוקטובר 1974
↑  מחלוקת הבנייה בירושלים תכניות .סותרות של גופים ממשלתיים על כיווני הפיתוח של בירת ישראל, דבר, 17 באוקטובר 1975
↑  אסתר גולדברשט,'"`UNIQ--nowiki-00000007-QINU`"'לאן תתפתח ירושלים ־ צפונה או דרומה?, מעריב, 28 בנובמבר 1975
↑  בונים את הבירה. חגיגת נדל"ן, מעריב, 24 באוגוסט 1990
↑  ניר חסון,'"`UNIQ--nowiki-0000000A-QINU`"'מאות יחידות דיור - 60 מטר מגן החיות התנ"כי, באתר הארץ, 3 ביוני 2012
↑  '"`UNIQ--nowiki-0000000C-QINU`"'ניר חסון,'"`UNIQ--nowiki-0000000D-QINU`"'בשל פגיעה ברווחת בעלי החיים: בית המשפט דחה הקמת שכונה ליד גן החיות התנכ"י, באתר הארץ, 20 באפריל 2017
↑  משה גורלי,'"`UNIQ--nowiki-0000000F-QINU`"'החיות דורשות מומחה חיצוני, באתר כלכליסט, 1 בדצמבר 2014
↑  במקום - מתכננים למען זכויות תכנון ואח' נ' הוועדה לדיור לאומי במחוז ירושלים ואח' 27-11-2014 - פסקי דין, החלטות ופרוטוקולים, באתר www.ruling.co.il
↑  הדסה שניידר, גבעת משואה מתרחבת ועולה לגובה: 21 מגדלים, 706 דירות חדשות, באתר כל העיר, 14 במאי 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007575275305171 
רוגם מספר 2
רחוב דולצ'ין, רחובה המרכזי של השכונה
משה שפיצר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 ביולי 1900 בוסקוביץ, צ'כיה 
 פטירה:  16 בנובמבר 1982 (בגיל 82) כפר סבא, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 
משה (מוריץ) שְפִּיצֶר (Spitzer;‏ 8 ביולי 1900 – 16 בנובמבר 1982, א' בכסלו תשמ"ג) היה מאייר, גרפיקאי, טיפוגרף, מעצב גופנים, ביבליופיל עברי ומוציא לאור ישראלי. אינדולוג בהכשרתו.
תולדות חייו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
נולד ב-1900 בעיירה בוסקוביצה (Boskowitz; בצ'כית: Boskovice) שבמוראביה, האימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום בצ'כיה) למשפחה יהודית מסורתית. מגיל צעיר היה פעיל בתנועות ציוניות, והיה מעורב בהקמת סניף של תנועת הנוער בלאו וייס (כחול-לבן) בעיר מגוריו.
למד אינדולוגיה (סנסקריט ותרבות הודו העתיקה) באוניברסיטאות ברלין, פרנקפורט, קיל ווינה, ובשנת 1926 קיבל תואר דוקטור בדיסציפלינה זו מאוניברסיטת קיל. לאחר לימודיו עבד בין השנים 1927–1928 כעוזר מחקר באקדמיה הפרוסית למדעים (Akademie der Wissenschaften) בברלין. במסגרת זו חקר כתב יד פילוסופי בסנסקריט מהמאה ה-2 או ה-3 לספירה, שנמצא בדרך המשי (בנציבות טוּרְפָּן, במזרח מחוז שינג'יאנג שבמזרח סין) – כתב העת העתיק ביותר מסוגו שנמצא עד כה. במהלך מלחמת העולם השנייה אבדו רבים מ-1,000 הפרגמנטים של כתב היד, והטקסט נותר רק בטרנסקריפציה של שפיצר. הואיל ושפיצר היה הראשון שחקר את כתב היד, הוא קרוי על שמו: "כתב יד שפיצר" (בגרמנית: Spitzer-Handschrift; באנגלית: Spitzer Manuscript). ב-1930 היה עורך מדור הילדים של ה"יודישה רונדשאו" (Jüdische Rundschau). אחר כך, בין השנים 1932–1934, היה עוזר מחקר של מרטין בובר. בין השנים 1934–1938 היה למנהל הוצאת שוקן בגרמניה. במסגרת תפקיד זה ניהל תכתובת מסועפת עם סופרים ועם משוררים רבים, בהם ש"י עגנון, אלזה לסקר-שילר, אורי צבי גרינברג ואחרים. בשנת 1934 פנה לעגנון בהצעה ליצור אנתולוגיה שעניינה הימים הנוראים. עגנון נענה להצעה, והאנתולוגיה, "ימים נוראים" שמה, יצאה לאור בשנת 1937. ב-1939 עלה לארץ ישראל והתיישב בשכונת רחביה בירושלים. נפטר בכפר סבא בגיל 82 ונקבר בהר המנוחות.
תולדות חייו > "תרשיש"

בשנת 1939 הקים את הוצאת הספרים הביבליופילית "תרשיש" להוצאת מיטב הספרות הקלאסית של העולם בעברית ובהוצאה מוקפדת מבחינת טיב הנייר, העיצוב הגרפי, סוג האות והדפוס. משה שפיצר תרגם עבור ההוצאה מגרמנית ושקד בעצמו על העיצוב הגרפי של הספרים ועיצוב עטיפותיהם.
תולדות חייו > עיצוב גופנים

אחת מעבודותיו החלוציות של שפיצר הייתה עיצוב אותיות נאות לדפוס עברי. בשנות ה-40 סייע בפיתוח אותיות "בצלאל" ו"רוממה", בפיתוח אות "דוד" (יחד עם איתמר דוד), ואות "הצבי" (יחד עם צבי האוזמן). בית הדפוס של "תרשיש", "אותיות ירושלים" שימש כמעבדה לבחינת האותיות החדשות.
בנוסף ערך שפיצר מחקרים בעיצוב אותיות עבריות, הן מחקרים היסטוריים והן מחקרים מעשיים, אשר מהווים עד היום את הבסיס התאורטי הרחב ביותר לתחום. כך, למשל, חקר את האפשרויות לכתב מודגש בעברית, החסרה כלים כגון כתב נטוי ("איטליקס"), את האפשרויות המוצעות על ידי הדפוסים העתיקים וכתבי היד ועל ידי הטכנולוגיות החדישות ליצירת עיטורים וכותרות קריאות ונעימות ועוד.
ניתן ללמוד על ההערכה הרבה למפעלו של שפיצר מתוך דברים שנכתבו לכבודו בכתב העת החשוב והוותיק לאמנות הגרפיקה, Penrose Annual (אנ'):
מפעלו ופועלו החלוציים והמפכניים של ד"ר משה שפיצר בתחום עיצוב הספר העברי החדש, איכות ההדפסה והתפתחות אותיות הדפוס העברי מקנים לו מקום נכבד בין גדולי המדפיסים העבריים שהטביעו חותמם על תולדות הספר העברי בחמש מאות שנות הדפוס העברי. ד"ר שפיצר נחון בסגולות שרק לעתים נדירות חברו יחדיו: מומחיות במלאכת ההדפסה ותהליכי ייצור הספר, בקיאות בתולדות הספר ובסגנונות הכתב העברי בימים קדומים, כתבי-היד של ימי-הביניים ובעידן הדפוס, רוחב-דעת, שאר-רוח והשכלה רבגונית, ידיעת התרבות היהודית, התרבות המערבית והמזרחית, רגישות לאמנות הפלאסטית, טוב טעם ותפיסה אסתטית מעודנת. מיזוג סגולות אלו של אומן, אמן ותלמיד-חכם באו לידי ביטוי בספרים שד"ר שפיצר עיצב, הדפיס והפיק. ספרי תרשיש וספרים שונים שעוצבו בידיו עבור הוצאות אחרות הם הספרים היפים ביותר שנוצרו בארץ-ישראל. ד"ר שפיצר הפך את עיצוב הספר והדפסתו בארצנו לאמנות כלילת-חן. גישתו, העקרונות הטיפוגראפיים והאסתטיים שטבע, והספרים שעיצב והדפיס נעשו מופת לכל שוחרי אמנות הספר והדפוס, למעצבי ספרים, למפיקיהם. את אהבתו לספר היפה הנחיל לרבים שבאו לשחר לעצתו.
משפחתו

שפיצר היה נשוי לפפה לבית המרמן (Pepa Hammerman), ילידת דרוהוביץ' 1903, ואב לשלושה: דניאל יוסף, אמיתי ואסתר יהודית.
תערוכות

1970 – פועלו הטיפוגרפי של משה שפיצר, מוזיאון ישראל (תערוכה לכבוד מלאת לו 70)
1973 – מאוסף ד"ר שפיצר, הגלריה הקטנה, ירושלים
1981 – "ד"ר משה שפיצר: ספרים, אותיות, עיצוב": תערוכה לכבודו של ד"ר שפיצר בהגיעו לגבורות, בית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי
2015 - דפוסים משתנים: מלאכת העיצוב של משה שפיצר, פרנציסקה ברוך והנרי פרידלנדר, מוזיאון ישראל
מפרסומיו

משה שפיצר (עורך), אות היא לעולם: קובץ מאמרים מוקדש לעיצוב האות העברית, ירושלים: משרד החינוך והתרבות - האגף לתרבות תורנית: האגודה לאמנות יהודית, תשמ"א-1981. (מהדורה שנייה: תש"ן-1990)
משה שפיצר, על האותיות שלנו, ירושלים: ספרי תרשיש, תש"ך. (סקירה שנדפסה לראשונה בספר "על עי"ן, מנחת דברים לשלמה זלמן שוקן", ירושלים: תש"ח-תשי"ב, ונדפסת שוב בשינויים קלים)
משה שפיצר, "התפתחות האות העברית", בתוך הספר העברי - גיליון ק"ו של מחניים, תשכ"ו.
Begriffsuntersuchungen zum Nyāyabhāṣya, Leipzig: Harrassowitz Verlag, 1927. (בגרמנית)
מפרסומיו > תרגום

נלי זק"ש, אלי: מחזה מסתורין על ייסורי ישראל ומבחר שירים, ירושלים: ספרי תרשיש, 1967. (שפיצר תרגם את המחזה "אלי".)
לקריאה נוספת

עדה ורדי (אוצרת), דפוסים משתנים: מלאכת העיצוב של משה שפיצר,  פרנציסקה ברוך והנרי פרידלנדר, מוזיאון ישראל, ירושלים, 2015
"פועלו הטיפוגרפי של משה שפיצר", קטלוג במוזיאון ישראל, תש"ל.
ד"ר משה שפיצר: ספרים, אותיות, עיצוב: תערוכה לכבודו של ד"ר שפיצר בהגיעו לגבורות, בבית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי, ניסן תשמ"א / קטלוג: יעקב קצנשטיין; תרגום ועריכה: ט. כרמי, אפרת כרמון, יהודית לוי, ירושלים: ידידי הספר, תשמ"א.
אריאל ורדי, עדה ורדי, מרון ארן (עורכים), ספר שפיצר: פרקי חיים וספרי תרשיש, הוצאת מנגד, 2009–2015
אבידב ליפסקר, "עיצוב ספר כצופן פואטי וכאופנה", צפון א' (תשמ"ט), עמ' 139–151.
Heidi Goldberg, "The work of Dr. Moshe Spitzer - leader in modern Hebrew printing and publishing" / a thesis submitted to the Graduated School of Library and Archive Studies in Candidacy for the degree of Master of Library Science, Jerusalem: Graduate School of Library and Archive Studies, the Hebrew University of Jerusalem, 1982. 78 p. (באנגלית)
דליה קרפל, איש האותיות, מוסף הארץ,  ט"ו באב תשע"ו, 19.8.2016, עמודים 38-41.
הערות שוליים

↑  עבודתו עובדה לספר, שפורסם ב-1927; ראו להלן.
↑  Eli Franco, "Schätze von der Seidenstraße. Das Studium eines Sanskrit-Unikums", Journal Universität Leipzig, Heft 2/2005, S. 14−15.  (בגרמנית)'"`UNIQ--templatestyles-00000001-QINU`"'
↑  משה שפיצר באתר GRAVEZ
↑  המאמר התפרסם גם בגרמנית: Israel Soifer, "Moritz Spitzer, ein Pionier hebräischer Schrift- und Buchgestaltung", In: Imprimatur. Ein Jahrbuch für Bücherfreunde, NF 7, 1972, S. 215-222.
↑  נעמי בנצור,'"`UNIQ--nowiki-00000008-QINU`"'פעלו של ד"ר שפיצר בעיצוב הספר היפה, מעריב, 24 ביולי 1970.
↑  ניצה פלקסר,'"`UNIQ--nowiki-0000000A-QINU`"'תערוכה ברמה מוזיאונית, דבר, 21 בספטמבר 1973.
↑  אות היא לעולם : קובץ מאמרים מוקדש לעיצוב האות העברית / עורך - משה שפיצר | ישראל. משרד החינוך והתרבות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 278803  NLI: 987007301272705171  BIBSYS: 13012056  BnF: cb16568996c (data)  GND: 117484040  ISNI: 0000 0001 0778 3237  LCCN: n85259455  NKC: av20191020322  NTA: 167717189  RERO: 02-A003854103  RKD: 327079  SUDOC: 253225760  ULAN: 500480340  VIAF: 13148996060359752751   WorldCat (עם VIAF): 13148996060359752751
אופימץ (כדורסל)

| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך ייסוד:  2012
 מדינה:  רוסיה
 מיקום:  אופה
 ליגה:  ליגת הסטודנטים הרוסית
 
 www.ufimets.ru
 
אופימץ (ברוסית: Уфимец) הוא מועדון כדורסל רוסי לגברים מהעיר אופה. בשיאו התמודד בסופרליגה הרוסית ובגביע רוסיה. בשנים האחרונות המועדון מפעיל קבוצת סטודנטים המתמודדת בליגת הסטודנטים הרוסית. מהווה קבוצת מילואים של מועדון הכדורסל דינמו אופה.