stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רפובליקות של רוסיה
ראו גם

אובלסטים של רוסיה
ג'ין קרנהאן

ג'ין אן קרפנטר קרנהאן (באנגלית: Jean Anne Carpenter Carnahan; ‏20 בדצמבר 1933 –  30 בינואר 2024) הייתה אשת ציבור אמריקאית, שכיהנה במשך כשנתיים כחברת הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת מיזורי. היבחרה של קרנהאן היה ייחודי: בעלה, מל קרנהאן, התמודד לסנאט ובעיצומה של מערכת הבחירות נהרג באסון תעופה, ולא ניתן היה להסיר את שמו בפתקי ההצבעה. בעקבות זאת הוחלט כי אם קרנהאן יקבל את מרב הקולות, תמונה אלמנתו לסנאט בידי מושל מיזורי עד שתערכנה בחירות מיוחדות. אחרי שכך היה, התמודדה קרנהאן בבחירות המיוחדות אך הפסידה ליריבה הרפובליקני.
ביוגרפיה

קרנהאן נולדה בשם ג'ן אן קרפנטר בוושינגטון די. סי. למשפחה ממעמד הפועלים. היא ובעלה לעתיד, מל, למדו יחדיו בבית הספר התיכון אנקוסטיה ואף ישבו זה לצד זה בשולחן. ב-1955 סיימה את לימודיה באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון עם תואר ראשון במנהל עסקים ומינהל ציבורי, והייתה לראשונה במשפחתה לסיים לימודים גבוהים באקדמיה. ב-1954 נישאה למל קרנהאן ושנתיים אחר כך עברה לגור עמו במדינת הולדתו מיזורי. כאשר בעלה נכנס לזירה הפוליטית, התמסרה גם היא אל הפוליטיקה. כאשר הוא נבחר למושל מיזורי, הייתה קרנהאן גברת ראשונה פעילה: היא פעלה למען פתיחת מעונות יום למשפחות עובדות, חיסוני ילדים, מרכזי תמיכה לנשים הסובלות מהתעללויות ומרכזים אחרים למען הקהילה.
ב-2000 התמודד המושל קרנהאן לסנאט של ארצות הברית מול הסנאטור ג'ון אשקרופט המכהן מטעם המפלגה הרפובליקנית. שלושה שבועות לפני יום הבחירות נהרג המושל בהתרסקות מטוס, יחד עם בנם רנדי (שהטיס את המטוס) וכריס סיפורד, ראש הסגל של המושל ואסטרטג במטה הבחירות שלו. בשל הזמן הקצר שנותר עד ליום הבחירות, חוקי הבחירות במיזורי לא אפשרו להסיר את שמו מפתקי ההצבעה. המושל בפועל, רוג'ר וילסון, הודיע כי אם קרנהאן המנוח יקבל את מרב הקולות, ימנה את רעייתו לאייש את המושב אליו ייבחר. פעולה זו הפכה אותה למעשה למועמדת המפלגה הדמוקרטית לסנאט מטעם מיזורי. כאות כבוד למנוח, השעה אשקרופט את מסע הבחירות שלו בתקופת האבל על המושל. ג'ין קרנהאן לא ניהלה מסע בחירות באופן פעיל אך הודיעה כי בכוונתה לקבל את מינויו של וילסון.
המירוץ היה צמוד למדי טרם אסון התעופה, ו-50.5% מקולות הבוחרים ניתנו למל קרנהאן, שהם 1,191,812 קולות הלכה למעשה. ג'ין קרנהאן מונתה לסנאט ב-2001, אך על פי החוק במיזורי, היא כיהנה בסנאט עד קיומן של בחירות מיוחדות נוספות. לאחר הפסדו, נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש מינה את אשקרופט לתובע הכללי של ארצות הברית, ומכיוון שאשרור מינויי הנשיא כפופים לאישור הסנאט, קרנהאן מצאה את עצמה בעמדה הלא-שגרתית בה הצביעה נגד מינויו של מי שהיה למעשה יריבה בבחירות לסנאט. ב-2002 נערכו הבחירות המיוחדות להמשך תקופת הכהונה בת שש השנים בסנאט. קרנהאן החליטה להתמודד, אך הפסידה במערכת בחירות צמודה לג'ים טאלנט הרפובליקני כשהפער ביניהם עומד על 22,000 קולות בלבד.
ב-2004, בנה של קרנהאן, רוס, נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השלישי של מיזורי, ובתה רובין קרנהאן נבחרה למזכירת המדינה של מיזורי. מאז הפסדה בבחירות לסנאט, המשיכה קרנהאן בפעילות ציבורית כמחברת. היא כתבה שישה ספרים ומאמרי דעה רבים. ב-2017 החלה אף לכתוב בלוג בנושא אוכל.
הלכה לעולמה ב־30 בינואר 2024 בגיל 90.
הערות שוליים

↑  מושל מיזורי נהרג בהתרסקות מטוס, באתר ynet, 17 באוקטובר 2000
↑  המועמד המת ניצח בבחירות לסנאט, באתר ynet, 8 בנובמבר 2000
↑  שריל ביהר, At 83, Jean Carnahan Claims a New Title: Food Blogger, באתר River Fronttimes‏, 26 בינואר 2017 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007349633305171  GND: 1201562562  ISNI: 0000 0000 3394 384X  LCCN: n99023063  SNAC: w6nh5fzq  SUDOC: 122799542  US Congress: C001043  VIAF: 58408479   WorldCat (עם VIAF): 58408479
קטעים איתכם

| --- | --- |

סמליל התכנית נכון ל-2024
 סוגה:  קומדיה
 יוצרים:  פייר ג'ירארד 
 ארץ מקור:  קנדה קנדה
 מספר עונות:  13
 מספר פרקים:  מעל 2,500
 תוכנית המשך:  צוחקים איתכם
 הפקה
 אתר צילומים:  מונטריאול 
 אורך פרק:  30 דקות (כולל פרסומות)
 שידור
 רשת שידור:  ABC/Telemundo (ארצות הברית)   TVA/CBC/The Comedy Network (קנדה)   BBC1 (הממלכה המאוחדת)   TF1 (צרפת)
 רשת שידור בישראל:  ערוץ הילדים   זום (ערוץ)   Kidz
 תקופת שידור מקורית:  26 בדצמבר 2000 – הווה
 קישורים חיצוניים
 www.hahaha.com/fr/
 דף התוכנית ב-IMDb
 
קטעים איתכם (באנגלית: Just for Laughs: Gags בצרפתית: Juste pour rire les gags) היא סדרת מתיחות בשימוש עם מצלמה נסתרת קנדית תחת המותג "רק בשביל הצחוק" ("Just for Laughs"). שנוצרה על ידי פייר ז'ירארד וז'אק שבלייה
הסדרה משתמשת בפורמט של מצלמה נסתרת, מתיחות על עוברי אורח אשר מעמידות אותם במצבים בלתי צפויים, מצחיקים ומוזרים, בעוד שמצלמות נסתרות מתעדות את תגובות הנמתחים; כל פרק מציג מספר מתיחות. בעוד שחלק מהקטעים כללו דיאלוג קצר, רובם אינם מכילים שום צליל או דיאלוג. השמע מוחלף באפקטים קוליים, רצועת צחוק ומוזיקה.
קיימים מספר פורמטים ישראלים לתוכנית כמו "קומי קומי" אשר שודרה בערוץ ג'טיקס.
הפקה

ב-26 בדצמבר 2000, Just for Laughs Gags החלה להיות משודרת ברשת הטלוויזיה הקנדית הצרפתית Canal D. בשנים שלאחר מכן, התוכנית שודרה על ידי TVA, CBS ו-The Comedy Network בקנדה, BBC1 בבריטניה, TF1 בצרפת, ו-ABC ו-Telemundo וגם לאף בארצות הברית; הגרסה הקנדית (בניגוד לאלה שהופקו עבור ABC) שודרה בארצות הברית בפעם הראשונה החל מסתיו 2015. גרסה זו מופצת על ידי PPI Partners וזמינה גם ברצועות בימי חול וגם בסופי השבוע.
רוב הקטעים מצולמים במונטריאול, בעוד שחלקם צולמו בקוויבק סיטי, ונקובר ומקסיקו. גרסאות בריטיות ואסייתיות הופקו בבריטניה ובסינגפור, בהתאמה. רוב השחקנים מדברים צרפתית, ומקריאת שפתיים בחלק מהמתיחות נצפו השחקנים מדברים עם הנמתחים בצרפתית.
בשנת 2011, לסדרה עלתה סדרת בת ששמה "צוחקים איתכם" (באנגלית: Just Kidding), שמורכבת אך ורק משחקנים ילדים שמותחים מבוגרים.
בישראל שודרה הסדרה בערוץ הילדים, ערוץ זום ובערוץ Kidz כחלק מהסדרה OMG. התוכנית עוסקת במתיחות על עוברי אורח אשר מעמידות אותם במצבים בלתי צפויים, מצחיקים ומוזרים. המתיחות מצולמות על ידי מצלמות נסתרות, ועל ידי צוות התוכנית.
שחקנים

Marie-Ève Larivière
אנטואן לורייר
ג'ק מרטין
דני רבים
דניס ז'אק (שחקנית קבועה)
דניס לבסר (שחקן קבוע)
ז'אן גוימונד
ז'אן פייר אלארי
ז'אן פרובנצ'ר
ז'אן קוהן
ז'אק דרולט
טד פלוביוז (שחקן קבוע)
מארי פייר בושאר (שחקנית קבועה)
מארי-אווה ורדיה
מארי-אנדרה פולין
מוד לורייר
מוד קרוטו
מתילד לורייר
נדיה דוד
סוניה באטרוורת'
פיליפ בונד
פסקל באבין
פרנסיס ג'יו סנטיאגו
קירסטין אוסאליבן
קית לאו
קלוד טלבוט
רבקה לורייר
ריצ'רד לדו
ריצ'רדסון זפיר
קבלה

מכיוון שפורמט התכנית הוא ללא מילים בשפה ספציפית וללא צורך בתרגום, בשלוש שנים הגיעה "Just for Laughs Gags" ל-70 מדינות ועד שנת 2015 נרכשו לשידור בלמעלה מ-130 מדינות ברחבי העולם וכן בשדות תעופה ועל ידי חברות תעופה.
התגובות למתיחות נעות בין "שפויות" למצחיקות בין תרבויות.
ברוס הילס, שהוא מנכ"ל החברה האחראית על התוכנית, חושב שהסיבה לכך שהתכנית מבוקשת בקרב ערוצי הטלוויזיה היא בגלל התכונה שלה להביע ביטוי לקהל, ללא שפה.
| --- | --- |
 סוגה:  סדרת טלוויזיה קומית
 יוצרים:  ריק מילר
 בימוי:  טרוי מילר
 ארץ מקור:  קנדה
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  3
 מספר פרקים:  35
 תוכנית מקור:  Just for Laughs Gags
 הפקה
 מפיקים בפועל:  טרוי מילר
 חברת הפקה:  אולפני האחים וורנר
 אתר צילומים:  מונטריאול 
 אורך פרק:  23 דקות
 שידור
 רשת שידור:  abc
 תקופת שידור מקורית:  17 ביולי 2007 – 12 ביולי 2009
 קישורים חיצוניים
 www.hahaha.com/fr/
 דף התוכנית ב-IMDb
רק בשביל הצחוק (סדרת טלוויזיה אמריקאית)

Just for Laughs היא תוכנית קומדיית מערכונים אמריקאית בהנחיית ריק מילר ובהפקת Dakota Pictures המציגה קטעים מהגרסה הקנדית של התוכנית.
רייטינג טוב שהיה במהלך שידורי הקיץ ב-2007 ובנוסף שביתת איגוד הכותבים, הביאו לכך ש-ABC הוסיפה את התוכנית לשאר שידורי הרשת כתוכנית מחליפה בין השנים 2007–08. התכנית חזרה ללוח הזמנים ב-1 בינואר 2008, לפני שבוטלה ב-12 במאי 2008. ב-4 ביוני 2009, הוכרז שעונה שלישית תתחיל לשידור ב-21 ביוני 2009.
Program Partners החזירו את התוכנית לארצות הברית לעונה רביעית שהתחילה בסתיו 2015.
ערוץ היוטיוב (Just for Laughs: Gags)

לתוכנית יש ערוץ יוטיוב רשמי ופעיל מאז 2007.
נכון ליולי 2024, בערוץ יש 7.4K סרטונים, ורשומים אליו 13.9 מיליון מנויים.
תביעה משפטית

בשנת 2014, אישה בת 83 התכוננה לתבוע את Just for Laughs בגין מתיחה הקשורה בילדים.
הערות שוליים

↑  Just for Laughs Gags, "הצוות המטורף אך המדהים הזה של להקת קומיקאים מבוססת קוויבק משתמשת בעיר כבמה שלה, ובתושביה, או הקורבנות, כדמויות! אנשים נתפסים במצב מעוות אך מצחיק רשת של הונאה קומית המצלמה המעודכנת הזו היא קצת יותר מסוכנת וקצת יותר מטורפת עם הבדיחות המעשיות שלה. הקטעים הקטנים נמשכים רק כמה דקות, וחלקם נראים כואבים יותר מאחרים., באתר Wayback Machine, ‏23 בספטמבר 2015
↑  אדי בראולי (7 ביוני 2016). . עיט .
↑  "כל העולם צוחק עם PPI. רק בשביל הצחוקים נמחקים 75% לספטמבר 2015", באתר PPI, ‏(מרץ 2015)
1 2 3 4  "רק בשביל הצחוק משפחת קונדסים"., באתר יוטיוב., ‏8 באפריל 2024.
↑  "איך החיים לכדו את דניס לבסר?, באתר L'express Montcalm (בצרפתית)., ‏25 בינואר 2019.
1 2  כרמל קילקני, "רק בשביל הצחוק: גאגס - 15 שנים צומחות ברחבי העולם"., באתר רדיו קנדה בינלאומי., ‏(8 בינואר 2015).
↑  זרזיצקי, ניק., "עלות ההתכווצות: האם רק בשביל הצחוקים: גאגס הולך רחוק מדי?" ., באתר national post, ‏9 ביוני 2022 .
↑  Keyan Tomaselli תיירות תרבות וזהות: Rethinking Indigeenity 2012 – עמוד 29 "המצלמה הבלתי נשכחת רק לצחוקים על מסך הווידאו הנפתח משובצת בסרטים אילמים על ... מיק פרנסיס ... הגיב להערה זו: "כקנדי אני חייב להתנצל על התוכנית Just for Laughs מכיוון שהיא ייצוא קנדי מוזר שצולם בסוף שנות ה-80 והוצג באופן מסתורי ברחבי העולם" (פרנסיס, תקשורת אישית, אוקטובר 2008)."
↑  Ray Wiss A Line in the Sand: Canadians at War in Kandahar 2010 עמוד 249 "זה היה פרק של Gags מארגון Just for Laughs במונטריאול. למי שלא ראה את זה, זה מזכיר את Candid Camera: the comedians הקימו סיטואציה מוזרה ברחוב בעיר או בקניון ותפסו את התגובות של אנשים האפגנים הבינו את הבדיחות וצחקו כמוני"
↑  "ABC מחייה את "רק בשביל הצחוק"" ., באתר The photon critic., ‏14 בדצמבר 2018 .
↑  מארי-איב דומונט ., "בכיר ב'טראומה' תובע את 'רק בשביל הצחוקים', " ., באתר Toronto Sun., ‏(1 באוגוסט 2014)
סמליל התמונה בין השנים 2007–2011
יצחק שושן (אבו סחיק)

| --- | --- |

יצחק שושן, 2015
 לידה:  19 באפריל 1924 חלב, סוריה 
 פטירה:  28 בדצמבר 2020 (בגיל 96) בת ים, ישראל
 תאריך עלייה:  1942
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  אַבּוּ סְחֵיק 
 בת זוג:  יפה, רחל
 השתייכות:  המחלקה הערבית בפלמ"ח  "מסתערב"  ממקימי סיירת מטכ"ל  שירות באמ"ן  יחידת קיסריה במוסד
 
יצחק שוֹשן (כונה "אַבּוּ סְחֵיק", 19 באפריל 1924 – 28 בדצמבר 2020) היה איש מודיעין וביון ישראלי, מאנשי המחלקה הערבית בפלמ"ח, מסתערב ומרגל. נמנה עם מקימי סיירת מטכ"ל, המשיך את שירותו באמ"ן, ואחרי פרישתו מצה"ל שירת ביחידת "קיסריה" של "המוסד".
ביוגרפיה

יצחק שושן נולד בשם זכי (סחואה) שאשֹו ב-19 באפריל 1924 בארם-צובא (חלב) שבסוריה למזל (לבית סאלם) ויעוב (יעקב) שאשו. למד בתיכון "אליאנס אלבלד", ונשא בעול פרנסת המשפחה כבר מגיל צעיר: לאחר שעות הלימודים נהג לסייע בעבודת אביו, ששימש כשרת בית ספר בשכונת ג'מיליה. בשעות הפנאי המעטות היה פעיל בתנועת הצופים היהודים ואף השתתף כמתופף בתהלוכות שקיימה התנועה ברחובות העיר.
בשנת 1942, בגיל 18, עלה לארץ ישראל. כמנהג אותם הימים, התגנב עם יהודים נוספים בסיוע מבריח והגיע לאחר תלאות ובדרכים עקלקלות לטבריה. בהגיעם לטבריה שוחחו ביניהם העולים הטריים בערבית ומיד נעצרו על ידי שלטונות המנדט הבריטי והוחזרו לסוריה. החברים לא אמרו נואש ונערכו לעלייה נוספת, שבה נקטו יותר אמצעי זהירות והגיעו בשלום לתל אביב.
בתחילת דרכו בארץ גר שושן בתל אביב בכרם התימנים ועבד בשוק הכרמל, בעבודות מזדמנות בחקלאות ובבית חרושת לקופסאות פח. חלק מזמן התגורר בירושלים, בבית אחותו רחל אשר עלתה כמה שנים לפניו, ועבד כעוזרו של גיסו, שאול מזרחי. השניים סבבו ברחובות שכונת רחביה כשהם נושאים על כתפיהם ארגזים עמוסי פרי וירק ומכריזים על מרכולתם ביידיש.
בראשית 1943 הצטרף להכשרה של צעירים עולי סוריה בקיבוץ נען, וב-1945 חבר להכשרת ילידי הארץ בקיבוץ גבת. במהלך אותה שנה התגייס לפלמ"ח (פלוגה א', הגדוד הראשון) יחד עם יתר חברי ההכשרה, שם היה מועמד לקורס מ"כים. בפלמ"ח שירת במחלקה הערבית ("השחר") כמסתערב, ולאחר קום המדינה שירת בצה"ל כמסתערב בביירות.
ביוגרפיה > בפלמ"ח

זמן קצר לאחר גיוסו, ב-1945, אותר על ידי בני מהרשק (ה"פוליטרוק" של הפלמ"ח) ושמעון סומך ("סמעאן") כמועמד מתאים לתפקיד "מסתערב". הוא סופח למחלקת "השחר", המחלקה הערבית של הפלמ"ח, ועד מאי 1948 שימש קיבוץ עין החורש כבסיס הבית שלו. באותם ימים זכה יצחק בכינוי "אַבּוּ סְחֵיק", שהיה שגור כל חייו בפי חבריו לנשק ומכריו.
בעין החורש עבר שושן הכשרה אינטנסיבית לתפקיד מסתערב. לצד חבריו למחלקה, למד הלכות תפילה וטהרה על פי דיני האסלאם, ידע על-פה פרקי קוראן רבים והכיר את המצוות, הגינונים וכללי הנימוס הנהוגים בעולם הערבי, כמו גם מנהגי חגים ומועדים מוסלמיים. יישום התכנים הנלמדים כלל יציאה אל ערים ערביות, היטמעות ברחובותיהן כתושב המקום, ביקורים במסעדות, בחנויות ובמספרות ותפילות במסגדים.
בתום ההכשרה, כחבר פעיל במחלקת "השחר" נטל יצחק שושן חלק במשימות איסוף מודיעין על יעדים כמו מנהיגי כנופיות ומבריחי נשק. פעילותו כללה השתתפות במבצעים חשאיים של סיכול מזימות פיגוע של הערבים נגד היישוב היהודי בארץ, ובין היתר השתתף במבצע השמדת מכונית תופת ערבית בעיר התחתית בחיפה בסוף פברואר 1948.
מכונית התופת הוסתרה במוסך "אבו שעם" ברחוב נצרת בחיפה, ועל פי מידע מוקדם שהתקבל במטה הפלמ"ח תכננו הערבים לפוצצה במוצאי שבת של אותו השבוע ברחוב הומה אדם מחוץ לבית קולנוע בהדר הכרמל. יצחק שושן ויעקובה כהן מקיבוץ אלונים, שנבחרו לפעולת סיכול המזימה, הצליחו להחדיר אל המוסך מכונית תופת שנייה שהוכנה על ידי אנשי הפלמ"ח, הצמידו אותה למכונית התופת הערבית ועל ידי הפעלת מנגנון השהיה פוצצו את שתי המכוניות יחד - פעולה שמנעה אסון כבד.
שושן נשלח גם לאיסוף נתוני מודיעין לקראת שריפת האוטובוסים בתחנה המרכזית ברמלה, פעולת תגמול על ההתנכלויות המתמשכות של ערבים נגד התחבורה היהודית. הוא היה מעורב בניסיון ההתנקשות בשייח' נימר אל-ח'טיב, מנהיג בכיר בתנועת האחים המוסלמים ותומך נלהב של המופתי הירושלמי, חאג' אמין אל-חוסייני. אל-ח'טיב נפצע בניסיון ההתנקשות ויצא ממעגל הלחימה, כשהוא מחלים מפצעיו בלבנון ובסוריה.
ביוגרפיה > כמסתערב

במאי 1948 בוים על ידי פעילי "ההגנה" מעצר, בו נלקחו יצחק שושן וחבקוק כהן, כשהם מתחזים לערבים, למחנה מעצר בו שהו פעילי כנופיות ולוחמים ערבים. משם יצאו השניים עם קבוצת פליטים ללבנון, יחד עם זרם הפליטים הערבים שנמלטו מצפון הארץ במלחמת העצמאות, במטרה להקים בסיס פעולה מודיעיני בביירות.
במהלך השנתיים הבאות פעל שושן לצד חברים מסתערבים נוספים בלבנון, בסוריה ובירדן, שם נטל חלק בהקמה ובביסוס של תשתית לשירות הביון של ישראל בארצות ערב. שמו של שושן בביירות היה עבדול כרים מוחמד סידקי. ככיסוי לפעילותם פתחו המסתערבים קיוסק קטן בביירות, ובכספים שנשלחו ממטה הפלמ"ח רכשו מונית, בה הסיעו נוסעים בקו ביירות-דמשק-רבת עמון. קבוצת המסתערבים שפעלה בביירות כללה, בצד יצחק שושן, את גמליאל כהן, חבקוק כהן, יעקובה כהן, שאול כרמלי ושמעון חורש (היה ממקום בדמשק).
מביירות העבירו שושן וחבריו ארצה בקשר רדיו חומר מודיעיני רב-ערך והשתתפו במבצעים חשאיים רבים. אחד המפורסמים שבהם, מבצע דוד, היה מבצע חבלה ביאכטה "איגריס", אשר נרכשה על ידי איש עסקים לבנוני ועגנה בחוף הצפוני של ביירות. זאת, בעקבות מידע שהתקבל במטה הפלמ"ח על כוונה לחמש את היאכטה בתותחים ולהפגיז מעל סיפונה את נמל חיפה.
כמו כן עסק באיסוף מידע לקראת פיצוץ מאגרי הנפט בנמל טריפולי של לבנון (פעולה שלא יצאה לפועל), ואיסוף נתונים על פעילים אחרים במחלקה הערבית שנעלמו (כמו יעקב בוקעי, עזרא עפגין (חורין) ודויד מזרחי שנרצחו ומקום קבורתם לא נודע).
יצחק שושן (חזית) וחבקוק כהן במונית האולדסמוביל בביירות בשנת 1949
אבו סחיק וחבקוק ליד האולדסמוביל בביירות
יצחק שושן בצל ארזי הלבנון
שמעון חורש, אבו סחיק וגמליאל כהן, ביירות
ביוגרפיה > בצה"ל

במאי 1950 הוחזר שושן ארצה, עבר קורס קצינים ושירת בחיל המודיעין. הוא הוצב כקת״מ בבסיס ג' ביחידת "מודיעין 10" (לימים יחידה 504) שעסקה בגיוס והפעלת סוכנים בארצות ערב. ב-1958 היה שושן ממקימי יחידה 269 - לימים סיירת מטכ"ל - לצידו של אברהם ארנן. הוא הקנה ליחידה את יסודות תורת ההסתערבות, ושירת במשך שנתיים בתפקידי פיקוד בה.
בהמשך שירת ביחידה 188 בהכשרה ובהפעלה של לוחמים בעומק ארצות ערב. בין היתר, הכשיר את המרגל אלי כהן והיה בין מפעיליו.
ביוגרפיה > במוסד

ב־1966 הושאל על ידי צה"ל ל"מוסד", בו שימש, עד לפרישתו ב-1982, בתפקידים מבצעיים, פיקודיים וניהוליים, שעל רובם מוטל עדיין איפול.
במשך כעשר שנים מתוך תקופה זו עמד בראש המחלקה המיוחדת להצלת יהודים מארצות מצוקה והעלאתם ארצה.
מאז צאתו לגמלאות ועד שנת 2000 המשיך לעבוד בהתנדבות ב"מוסד" ולימד בהתנדבות במסגרות ביטחוניות שונות. כמו כן, הוזמן להרצות ולשתף בקורותיו ובקורות חבריו המסתערבים בפני תלמידי בתי-ספר, חברי קיבוצים ובמסגרות אחרות.
ביוגרפיה > במוסד > מבצע "מֶלֶט" 1969-1973 - העלאת 750 יהודים מסוריה

כשנתיים לאחר מלחמת ששת הימים החלו צעירים יהודים מסוריה לחפש דרכים לעלות לישראל. חלקם נמלטו בחשאי מחלב ומדמשק והסתננו לביירות, שם התרכזו בבתי הקהילה היהודית. התעורר חשש שהלבנונים יגלו אותם, ו"המוסד" החל לבחון דרכים לחילוצם משם ולהעלאתם ארצה.
יצחק שושן, שכיהן אז כראש המחלקה המיוחדת להעלאת יהודים מארצות מצוקה, העלה רעיון מעניין ונועז: העפלה דרך הים. הרעיון היה מפתיע ועורר ספקות, אך שושן היה נחוש בדעתו ושרטט קווים לתוכנית פעולה, שהתבססה על ניסיונו כמסתערב בביירות כ-20 שנה קודם לכן. לא חלף זמן רב ושושן קיבל את הפקודה: "עזוב הכול! אתה משוחרר זמנית מכל תפקידיך ב"מוסד". לך ותביא את האנשים!"
שושן, שבשנותיו כמסתערב שימש, בין היתר, כנהג מונית בביירות, הכיר את העיר ואת חופיה. "ידעתי שאם אמצא בביירות אדם שבבעלותו סירת מנוע, ושיוכל להשיט את הצעירים למרחק מסוים מהחוף - פתרתי את הבעיה", הוא סיפר לימים, "שכן משם יוכל כלי שיט של חיל-הים לקלוט אותם ולהביאם ארצה".
במסגרת עבודתו ב"מוסד" קיים שושן קשרים חשאיים עם גורמים מודיעיניים שונים. עליהם נמנה איש כמורה בכיר, ערבי נוצרי ממזרח ירושלים, שהיה הולך ובא בענייני הכנסייה וחוצה את גבולות ירדן, סוריה ולבנון באופן חופשי. שושן פנה אליו בבקשה לאתר בלבנון אדם מהימן שבבעלותו סירת מנוע או יכולת להפעיל סירה כזו. רצה הגורל ולכומר היה חבר ילדות, עיתונאי בעיתון לבנוני, שבבעלותו סירת דיג, בה נהג לצאת לים עם משפחתו בימי ראשון. הכומר הצליח להביא את העיתונאי לישראל והכימיה עם שושן הייתה מיידית. עדיין נותר הצורך להכשיר את האיש למבצע, ושושן ארגן עבורו "הכשרה" בת 5 ימים אינטנסיביים בחיל הים. רק כשהיה מוכן, נאמר לעיתונאי מה חלקו בתוכנית והוא צויד במכשיר קשר ובקודים המתאימים לתקשורת עם שושן. כך יצא לדרך מבצע "מֶלֶט" (מלשון מילוט).
במבצע העיתונאי יצא לאסוף את האנשים בנקודת מפגש מוסכמת והסיע אותם לנקודה מסוימת בחוף הים. כאשר התקבל ב"מוסד" הקוד מאירופה, שהאנשים יצאו לדרך, יצא לקראתם מהארץ "דַבּוּר" של חיל הים. חיל הים ערך מאות גיחות אל חוף האיסוף הסמוך לביירות. על פי רוב בספינות "דבור", ופעם אחת בסטי"ל. במבצע, שנמשך בין 1969 ל-1973 הועלו ארצה בדרך הים 750 מיהודי סוריה: בתחילה קומץ נערים ונערות בכל הפלגה ובהמשך משפחות שלמות, כולל ילדים רכים.
בשנים שלאחר מכן נמשכו ניסיונות הבריחה של יהודים מסוריה ללבנון, אך לאחר שאנשי "פתח" פלסטינים השתלטו על רצועת החוף בביירות, הוצרך ה"מוסד" למצוא פתרונות חלופיים להעלאת יהודי סוריה דרך הים. ב-1975 הגיעו 100 יהודים סורים ארצה בטיסה, בשיתוף פעולה ישיר שיזם שושן עם גורמים בצבא לבנון, ומשנחסם גם אפיק זה, מצאו שושן ואנשיו נתיב עליה חדש דרך טורקיה. גם בשנים הבאות נמשכו מאמצי ההצלה של יהודי סוריה וכתוצאה מפעולות אלה, שכללו בהמשך גם מעורבות אמריקנית, לא נותרו בסוריה יהודים כלל.
ביוגרפיה > כסופר

שושן כתב מספר ספרים וסיפורים. בין היתר, את הספרים:
ביוגרפיה > כסופר > "אנשי הסוד והסתר: מעלילות המודיעין הישראלי מעבר לגבול"

יצחק שושן ורפי סיטון - שני אנשי היחידה להפעלת סוכנים של צה"ל, שנעזרו באלי תבור, הוציאו את הספר בשנת 1990, ובו הם מספרים מזיכרונם על עלילותיהם בהפעלת סוכנים, הספר פורש מספר עלילות שהתרחשו במלחמת העצמאות ולפניה ובשנות החמישים. יצחק שושן היה החונך של רפי סיטון. הסיפורים מתארים את עלילות הסוכנים, דרך גיוסם, שיטות הפעלתם והדאגה המתמדת לרווחתם. הסיפורים ממחישים כיצד איסוף פריטי המידע הפשוטים ביותר יכול להועיל בזמן אחר ובמקום אחר לפענוח של אירוע או להשפעה על סוכן. התיאור מפרט כיצד קציני השטח למדו את האזור שלהם התעניינו ביבולים, במשפחות, וברכילות של הכפר לפרטי פרטים. אחד הסיפורים מספר כיצד הופעלו מרחוק אנשי צבא ירדנים שלא ידעו שהם מופעלים על ידי ישראל וחשבו שהם עובדים עבור המופתי הפלסטיני. כל הסיפורים הם מהתקופה שלפני מלחמת ששת הימים ומעט לאחריה.
ביוגרפיה > כסופר > פִּתגָם יָשָן-שוֹשָן

במהלך השנים, קיבץ שושן מאות פתגמים בערבית מדוברת, והחליט להוציאם בנובמבר 2016, כספרון "פתגם ישן-שושן- משלים מחכימים מבית אבא ואמרות כנף מחכמת ערב".
משפחתו

ליצחק היו אחות מאביו מנישואיו הראשונים (רוזה), אחות מאימו מנישואיה הקודמים (רחל), אחים קטנים משותפים מאביו ואימו (משה, שנפטר בהיותו רך בשנים, אברהם, צופיה-שפי'אה ובן הזקונים, ברוך- תאופי'אה), ושתי אחיות חורגות (שרה וז'נט) בנות האלמנה מילו, שנישאה ליעוב שאשו לאחר מותה של מזל. משפחת שאשו התגוררה בחצר מגורים משותפת ב"שארע אל-אלה" (שפירושו: רחוב הדלות) בשכונת בחסיטה.
לאחר ששב שושן לישראל משליחותו בביירות, נשא ב-1952 לאשה את יפה (לטיפה) לבית דעבול, ילידת דמשק שעלתה ארצה ב-1948, ואיתה עבר להתגורר בירושלים. יצחק המשיך בפעילותו הצבאית ויפה עבדה כמזכירה במשרדו של דוד בן-גוריון ולאחר מכן שימשה כמזכירת המכון הגאולוגי בירושלים, אך זמן קצר אחר כך חלתה בדלקת מפרקים שיגרונית, שהגבילה את יכולתה להמשיך בעבודתה ואף לנוע באופן עצמאי. ב־1954 נולד לזוג בנם בכורם, יעקב.
בשנת 1958 עברה המשפחה מירושלים לתל אביב, לשיכון אנשי צבא הקבע ב"נווה צה"ל". ב־1959 נולדה ליפה וליצחק בתם, אתי. בשנות ה-60, על אף היותו מטופל במשפחה ותוך כדי שירותו הצבאי התובעני, יצא יצחק ללימודים[דרושה הבהרה] וסיימם בהצטיינות. יפה נפטרה במרץ 1970, ובספטמבר 1973 נשא יצחק לאשה את רחל לבית סבאג. הוא התגורר איתה בבת ים, עד פטירתו ב-28 בדצמבר 2020.
מכתביו

רפי סיטון ויצחק שושן בהשתתפות אלי תבור, אנשי הסוד והסתר: מעלילות המודיעין הישראלי מעבר לגבול, תל אביב: עידנים, 1990, עמ' 357 - ISBN 9652481092
יצחק שושן, פִּתגָם יָשָן-שוֹשָן - משלים מחכימים מבית אבא ואמרות כנף מחכמת ערב, בת ים - 2016, עריכה ועיצוב: אתי יוֹדָן, נדפס בדפוס מאי, תל אביב
יצחק שושן (אבו סחיק), יצחק נבון ואני, ינואר 2017
ֹ"אבּוֹּ סחֹיק"/יצחקֹ שוֹשֹןֹֹ, "כּוּלוֹֹ מֹכֹּתוּבּ - סיפור קצר", אוקטוברֹ 2006
לקריאה נוספת

אמנון שמוש, ארזים, (הוצאת מסדה, 1990). בספר זה, המבוסס על פרקים מזיכרונו של יצחק שושן, שימשה דמותו כמודל לדמות המרכזית ברומן.
רפי סיטון ויצחק שושן, אנשי הסוד והסתר, (הוצאת "עידנים" - ידיעות אחרונות, 1990). ספר זה נכתב במטרה להביא לידיעת הרבים אחדות מאותן פרשיות עלומות, שהותרו לפרסום בתום שנות איפול רבות.
צביקה דרור, המסתערבים של הפלמ"ח, מאת (סדרת "לוחמים" ע"ש יגאל אלון, משרד הביטחון - ההוצאה לאור, הוצאת הקבוץ המאוחד, 1986).
גמליאל כהן, סיפורה של המחלקה הערבית של הפלמ"ח, תל אביב: משרד הביטחון - ההוצאה לאור, תשס"ג 2002
מתי פרידמן, מסתערבים - אגדה ישראלית (Spies of No Country), מאנגלית: אמיר צוקרמן, חבל מודיעין: כנרת, זמורה, דביר מוציאים לאור בע"מ, תש"ף 2020, 255 עמודים
Matti Friedman Spies of No Country, Algonquin Books of Chapel Hill, Winner of the 2018 Natan Book Award
הערות שוליים

↑  ‏Isaac Shoshan, Israeli Spy Who Posed as an Arab, Is Dead at 96, באתר thenewsnow.live,‏ 6 בינואר 2021
↑  ‏Isaac Shoshan, Israeli undercover operative and case officer, dead at 96, באתר Intelnews.org
↑  Ronen Bergman, ‏Isaac Shoshan, Israeli spy who posed as an Arab, is dead at 96, באתר The New York Times
↑  יואב גלבר, קוממיות ונכבה: ישראל, הפלסטינים ומדינות ערב, 1948, עמ' 147.
↑  ההגנה פוצצה מכונית-תופת ערבית בחיפה, דבר, 29 בפברואר 1948
במוסכים שפוצצו בחיפה הוכנו מכונות-תופת נגד הישוב היהודי, דבר, 1 במרץ 1948
 יעקב מרקוביצקי, המערכה על חיפה וסביבותיה במלחמת העצמאות, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח
פיצוץ המוסך בחיפה, באתר הפלמ"ח
↑   כאן תש"ח | המסתערב שהטביע את היאכטה של היטלר, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 4:15)
↑  ל. מיכאל, 16 שנה לפעולה נועזת של חיל הים בה פוצצה אנייתו של היטלר שעגנה בנמל ביירות, דבר, 25 במרץ 1965
↑  ד"ר אורי מילשטיין, ‏"ברור שחזרתו האחרונה של אלי כהן לסוריה הייתה שגיאה", באתר מעריב אונליין, 19 באוגוסט 2017
↑  אנשי הסוד והסתר - יצחק שושן ורפי סיטון, באתר עמותת מודיעין 10
↑  נעם טפר, הפתגמים קיצרו את הדרך למקורות המודיעיניים, גיליון 76 של "מבט מל"מ", נובמבר 2016
↑  אלי אשכנזי‏, המרגל ואיש המודיעין יצחק שושן הלך לעולמו בגיל 96, באתר וואלה, 28 בדצמבר 2020
↑  A Spy Story Behind Israel’s Founding
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008520788305171  VIAF: 276159032792701182182   WorldCat (עם VIAF): 276159032792701182182 
"השחר" המחלקה הערבית - יצחק שושן (מימין) ובלפור ענבי (משמאל)
אבו סחיק על הטיילת בביירות
יצחק שושן ושבתאי לוי (עומדים משמאל) עם עולים מסוריה שהוברחו בדרך הים 1973.
עטיפת הספר: אנשי הסוד והסתר מעלילות המודיעין הישראלי מעבר לגבול
כריכת ספר הפתגמים, פִּתגָם יָשָן-שוֹשָן
ליגת האומות של אופ"א לנשים

| --- | --- |
לוגו ליגת האומות
 ענף:  כדורגל נשים
 תאריך ייסוד:  2022
 ארגון מפעיל:  אופ"א
 מספר מתמודדים:  מקסימום 55
 יבשת:  אירופה
 זוכה:   ספרד
 הכי הרבה זכיות:   ספרד (זכייה אחת)
 www.uefa.com ליגת האומות לנשים 2025
 
ליגת האומות של אופ"א לנשים (באנגלית: UEFA Women's Nations League) היא תחרות דו-שנתית בכדורגל נשים לנבחרות נשים המאורגנת על ידי אופ"א, הקונפדרציה האירופית לכדורגל.
התחרות כוללת שלוש ליגות, עם עלייה וירידה ביניהן בנוסף לטורניר פלייאוף גמר לקביעת "אלופות" הליגה. זה גם פועל כחלק מתהליך המוקדמות לאליפות אירופה בכדורגל נשים, גביע העולם בכדורגל נשים וטורניר הכדורגל האולימפי לנשים, בהתאם לעונה.