stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ליסה פאוס

אליזבת "ליסה" פאוס (בגרמנית: Elisabeth "Lisa" Paus; נולדה ב-19 בספטמבר 1968) היא פוליטיקאית גרמנייה ממפלגת הירוקים המשמשת כשרה לענייני משפחה, אזרחים ותיקים, נשים ונוער של גרמניה מאז 25 באפריל 2022.
ביוגרפיה

פאוס נולדה בעיר ריינה שבגרמניה המערבית וגדלה באמסבורן הסמוכה, קרוב לגבול הולנד. היא גדלה במשפחה אמידה; אביה, המהנדס הרמן פאוס, הוא הבעלים של חברת "Hermann Paus Maschinenfabrik" המייצרת כלי רכב למטרות כרייה. לאחר שסיימה את לימודיה התיכוניים היא התנדבה במשך שנה אחת בבית יתומים בהמבורג. לאחר מכן עברה לברלין כדי ללמוד באוניברסיטה החופשית. ב-1999 היא סיימה תואר שני בכלכלה.
ב-1995 היא הצטרפה למפלגת הירוקים של גרמניה. מ-1997 עד 1999, פאוס עבדה עבור פרידר אוטו וולף שהיה חבר הפרלמנט האירופי מטעם מפלגת הירוקים. ב-1999 היא נבחרה בעצמה לפרלמנט של מדינת ברלין. בשנת 2005 הפכה למורה בבית הספר לכלכלה ומשפטים בברלין. ב-2009 היא נבחרה לבונדסטאג והייתה חברה בוועדת הכספים ובוועדה לענייני האיחוד האירופי. כמו כן היא הייתה חברה בוועדת החקירה הפרלמנטרית של שערוריית וירקארד. לאחר הקמת ממשלת גרמניה ה-24, היא מונתה לתפקיד השרה לענייני משפחה, אזרחים ותיקים, נשים ונוער.
כפר דבורה

מצפה
רמון
מצפה
רמון
חורבות כפר דבורה
כפר דבורה היה יישוב יהודי בתקופת התלמוד במעלה נחל גילבון שברמת הגולן. באתר נתגלו שרידי בית כנסת, בית מדרש, כתובות בארמית, יוונית ואחת בעברית שהיוותה חידוש במחקר, כיוון שהעידה על קיומו של בית מדרש במקום. כמו כן נתגלו גם אבנים מעוטרות רבות משולבות בבנייה משנית ופזורות בשטח.
על חורבות כפר דבורה הוקם הכפר הסורי דאבּוריה, הנטוש כיום. בטרם מלחמת ששת הימים, היה הכפר מיושב בידי בדואים בני שבט נערנה, אשר עשו שימוש משני באבני היישוב היהודי העתיק לצורכי בנייה.
הכפר שוכן כיום צפונית-מערבית ליישוב קדמת צבי.
היסטוריה

בכפר נמצאו שרידים ארכאולוגיים המעידים על יישוב משגשג בתקופת המשנה והתלמוד, בהם גם שרידים של בתי בד להפקת שמן זית, שהיה כנראה הענף הכלכלי החשוב של הכפר ותרם לעושרו.
אחד הממצאים החשובים שנמצאו בכפר הוא משקוף ייחודי המעוטר בשני עופות דורסים אשר אוחזים זר במקוריהם, ועליו הכתובת:
”זה בית מדרשו שהלרבי [= של רבי] אליעזר הקפר”.
הכתובת מתייחסת לרבי אליעזר הקפר, תנא בדור החמישי, שפעל בקצרין וסביבותיה. המשקוף נמצא כיום במוזיאון עתיקות הגולן בקצרין.
אבן משקוף נוספת נמצאה משובצת בקירות אחד הבתים. אורכה כמטר והיא מעוטרת בדמות עיט המחזיק זר במקורו ולצדו שני דגים. ייתכן כי משקוף זה עיטר את בית הכנסת בכפר. אף אבן משקוף זו לא מצויה עוד בכפר, והקיר בו הייתה משובצת התמוטט, נכון לדצמבר 2017.
באוקטובר 2018 תועדה מערכת מסתור בתחומי כפר דבורה. המערכת מתוארכת למאה הראשונה לפנה"ס, כאשר השימוש בה המשיך עד למאה הראשונה לספירה.
הערות שוליים

1 2  כתובות יהודיות מן הכפר דבורה שבגולן, באתר The Bornblum Eretz Israel Synagogues Website
↑  יוסף נוה, על פסיפס ואבן: הכתובות הארמיות והעבריות מבתי הכנסת העתיקים, תל אביב: החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה וירושלים: כרטא, תשל"ח, עמ' 25–26.
↑  גיליון 135 לשנת 2023חורבת דבורה, באתר www.hadashot-esi.org.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007520607205171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אבן המשקוף שנמצאה משובצת באחד מקירות הבתים
לורה (נהר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 אורך:  41.5 קילומטרים
 שפך:  גודברנדסדלסלוגן
 מדינות באגן הניקוז:  נורווגיה נורווגיה
 
לורה (בנורווגית: Lora) הוא נהר בצפון מחוז אופלנד בנורווגיה, המהווה את אחד היובלים הדרום מערביים של הגודברנדסדלסלוגן.
גאוגרפיה

נהר הלורה זורם מנקודה דרומית להר הסקרבדאלסגן לכיוון מזרח-צפון מזרח לאורך 41.5 קילומטר ונשפך לגודברנדסדלסלוגן ליד העיירה לורה. זרימתו הממוצעת היא 6.53 מטר קוב לשנייה. הלורה הוא היובל הגדול ביותר של הגודברנדסדלסלוגן ב-לסיה (Lesja) והיה המקור העיקרי להצפות באזור.
בשנת 1973 הוכרז הלורה כנהר לשימור ונאסר להקים עליו תחנות כוח הידרואלקטריות. בשנת 2006, בעת ההכרזה על הגן הלאומי ריינהיימן, הוכרז גם החלק המערבי של עמק הלורה (Lordalen), בשטח של כ-21 קילומטר רבוע כאזור שימור מוגן.
הערות שוליים

↑  002/15 Lora, אתר ה-NVE בנורווגית
לב יפימוביץ' מנביץ'

| --- | --- |

 לידה:  20 באוגוסט 1898 צ'אבוסי, בלארוס 
 פטירה:  11 במאי 1945 (בגיל 46) אבנזה, אוסטריה 
 מדינה:  האימפריה הרוסית, ברית המועצות 
 מקום קבורה:  אוסטריה 
 מפלגה:  המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות 
 פרסים והוקרה:  גיבור ברית המועצות (20 בפברואר 1965)  עיטור לנין (20 בפברואר 1965) 
 
פולקובניק לב יפימוביץ' מנביץ' (ברוסית: Лев Ефи́мович (Изра́илевич) Мане́вич;‏ 20 באוגוסט 1898 – 11 במאי 1945, כינויו במודיעין היה "אטיין") היה סוכן חשאי רוסי שביצע משימות מודיעין עבור הצבא האדום של ברית המועצות. ב-1965 הוענק לו, אחרי מותו, הוענקו לו התואר גיבור ברית המועצות ועיטור לנין.
ביוגרפיה > ראשית חייו

מנביץ' נולד ב-20 אוגוסט 1898 בצ'אבוסי שברוסיה, היה הצעיר מבין 7 ילדים, אח לשלוש בנות ושלושה בנים (חווה, חסיה, אמיליה, מויסי, יוסיף ויעקב) בגיל 12, מנביץ' נשלח ללמוד בשווייץ בפוליטכניום. הוא הצטרף לאחיו הבכור יעקב שהיה רופא בז'נבה שברח ממאסר ברוסיה בגלל פעילותו המהפכנית. בשווייץ, מנביץ' צבר ידע בגרמנית, צרפתית ואיטלקית.
שני האחים חזרו לברית המועצות ב20 יולי 1917 ומנביץ' החל להתנדב בסניף המקומי של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית. שנה אחר כך הצטרף לצבא האדום כממונה על רכבת משוריינת. במהלך מלחמת האזרחים הוא פגש ונשא לאישה אחות. בסוף המלחמה, הצטרף לאקדמיה הצבאית הגבוהה שסיים בהצטיינות ב-1924.
הוא נשלח לסייע לצבא הסובייטי בסין לסייע ליועץ הצבאי בליוקר. בחזרתו החל ללמוד בבית הספר לטייס על שם ז'וקוב, שם כמעט נהרג כשהתרסק מטוסו באימונים. כשסיים את לימודים הוא הוצב בטייסת ועמדה בפניו קריירה של מפקד טייסת בחיל האוויר. אך הוא עבר משם לשרת במטכ"ל ונשלח לבצע משימות מודיעין מפני שהוא למד בשווייץ, ביקר בארצות באירופה וגם ידע את שפותיהן היטב. בהתחשב בכישרונות שלו, מנביץ' נשלח לעבוד כסוכן עצמאי באירופה ולא כחלק מרשת סוכנים.
ביוגרפיה > פעילותו המודיעינית ומאסרו

את הבסיס לפעילותו הקים בווינה ב-1932, כאיש עסקים אוסטרי בשם הבדוי "קונרד קרטנר" (כינויו המבצעי במודיעין היה "אטיין") כחלק ממשרד לרישום פטנטים בשם "אאורקה". מנביץ' העביר את המשרד הראשי של אאורקה מוינה למילאנו שבצפון איטליה, שם הוא ייצג חברות גרמניות, אוסטריות וצ'כיות שרצו למכור את תוצריהן באיטליה. במסגרת עסקיו הוא ביקר במדינות רבות באירופה, השתמש בקשרים העסקיים שלו על מנת להשיג מידע מודיעיני, והעביר אותו למוסקבה באמצעות משדר רדיו.
הוא נעצר בסוף 1936 במילאנו על ידי שירות הביטחון של איטליה הפשיסטית. הם לא הצליחו להוציא ממנו שום מידע, הוא המשיך לטעון שהוא חף מפשע ושהוא רק איש עסקים אוסטרי אך הוא עדיין נידון ל-12 שנות מאסר. הוא ישב בכלא ברומא, הועבר למודנה והוחזר לדרום איטליה. בספטמבר 1943 נפל לידי הגרמנים בעקבות השתלטותם על חלקים מאיטליה. הוא נשלח למחנה הריכוז מאוטהאוזן שבאוסטריה וכשהגיע הציג את עצמו בתור יעקב ניקיטיץ' סטארוסטין והוחזק שם בתור שבוי מלחמה רוסי. הועבר למחנה אבנזה ושם הפך לחלק ממנהיגי המחתרת שם שארגנו התקוממות.
ב-5 במאי 1945 אנשי האס אס רצו לרכז את האסירים במנהרה ולפוצץ אותה מעליהם, לכן ציוו אותם אחרי מסדר להיכנס למנהרה. מנביץ' חשד בכוונותיהם של אנשי הס"ס לכן צעק במספר שפות לאסירים, על מנת שכולם יבינו אותו, לא להיכנס למנהרה וכך היה. אנשי האס אס עזבו את המחנה באותו היום, ויום למחרת הגיעו הכוחות האמריקאיים ושחררו את האסירים. מנביץ', ששקל אז 37 ק"ג, לא הצליח לשרוד ונפטר כמה ימים לאחר מכן משחפת (טוברקולוזיס).
ביוגרפיה > לאחר מותו

חבריו קברו אותו בלינץ שבאוסטריה תחת השם "פולקובניק יעקב ניקיטיץ' סטארוסטין". מודיעין הצבא הסובייטי התעלם שנים רבות מהאיש, אך חבריו ממחנה הריכוז שאפו לגלות את הסיפור שלו מפני שהציל את חייהם.
סיפורו פורסם בספר שנכתב על ידי הסופר הסובייטי וורוביוב. לאחר מותו, הוענק לו ב-1965 התואר גיבור ברית המועצות ו"עיטור לנין" כהוקרה על מעשיו, גילוי אומץ לב וגבורה בביצוע משימות עבור הממשלה הסובייטית נגד הפשיזם.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  הלוחם היהודי במלחמת עולם השנייה, באתר מוזיאון הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  יצחק ארד, בצל הדגל האדום: יהודי ברית-המועצות בלחימה נגד גרמניה הנאצית, משרד-הביטחון, 2005, עמ' 130-132
1 2 3 4 5  Gershon Shapiro, Under fire: the stories of Jewish heroes of the Soviet Union, Jerusalem: Yad Vashem, 1988, עמ' 368-387
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 4636154137642215370004   WorldCat (עם VIAF): 4636154137642215370004
לורדנה דה אמיצ'יס

| --- | --- |
פאט קרימסון ודה אמיצ'יס, 2022
פאט קרימסון ודה אמיצ'יס, 2022
 לידה:  1986 (בת 38 בערך)
 מוקד פעילות:  בלגיה 
 
לורדנה דה אמיצ'יס (בהולנדית: Loredana De Amicis; נולדה ב-1986) היא זמרת בלגית ממוצא איטלקי. מאז 2008 חברה בלהקת "פאביולה 2".
קורות חייה

דה אמיצ'יס נולדה ב-1986 למשפחה פלמית ממוצא איטלקי, ששורשיה נעוצים בלימבורג שבהולנד.
בשנת 2014 זכה שירה "She's after my piano" בתואר "להיט הקיץ של רדיו2". בשנת 2022 הגיעה למקום השני בגרסה הפלמית ל"זמר במסכה", ששודרה בערוץ VTM, בתחפושת האבירה. באותה שנה חגגה עם בן-זוגה ועם עמיתה ללהקת "פאביולה 2" את ההופעה ה-1,000 שלהם יחד. ב-8 בנובמבר, במהלך תוכנית הרדיו "Kawtar & Keyaert" ב-MNM, נחשפו שמות שבעת המשתתפים בקדם הבלגי לאירוויזיון 2023, שיתקיים בליברפול שבממלכה המאוחדת. בין המתחרים נכללה דה אמיצ'יס. הם נבחרו על ידי צוות מיוחד המורכב ממומחים למוזיקה מטעם VRT בהתייעצות חברות התקליטים ומנהליהם. שירי המועמדים הוכרזו ב-15 בדצמבר יחד עם קטעים קצרים מהם באורך עשרים ושתיים שניות. ב-9 בינואר 2023 ביצעה את שני שיריה לתחרות, "Dream in Colours" ו-"You Lift Me Up", מול ששת המתמודדים האחרים, וזכתה מהם לביקורות ולמשובים שונים. לבסוף, בחרה את "You Lift Me Up", והמשיכה אתו לשלב הגמר. היא הגיעה למקום השישי עם 167 נקודות.
הערות שוליים

↑  "'Eurosong 2023' vanaf 9 januari week lang op tv". Songfestival.be (בהולנדית). 2022-11-08. נבדק ב-2022-11-08.
↑  Paelinck, Gianni (2022-12-20). "Eurosong 2023: zo gaan we in de week voor de finale van 14 naar 7 liedjes". vrtnws.be (בהולנדית). נבדק ב-2022-12-20.
לוח חד גדיא

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 מידע כללי
 מעצב:  זאב רבן
 תאריך יצירה:  1914
 טכניקה וחומרים:  טרקוטה, פח-פליז צרוב, עץ צבוע ומסמרות כסף
 ממדים בס"מ
 רוחב:  43.3
 גובה:  49.5
 נתונים על היצירה
 מפעל מייצר:  קבוצת "מנורה", בצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות
 מספר יצירה:  B09.1067
 מיקום:  מוזיאון ישראל
"לוח חד גדיא" הוא תבליט חומר, שנוצר בבצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות, ומציג את הפיוט "חד גדיא".
תיאור

לוח "חד גדיא" נוצר על פי רישום של זאב רבן בבית-המלאכה הקואופרטיבי "מנורה", שפעל תחת בית-הספר "בצלאל", ובו היו חברם מאיר גור אריה, שמואל פרסוב ורבן. הוא נעשה בטכניקה של לחיצת טרקוטה לתבנית. תבליט זה שובץ בתוך מסגרת העשויה פליז שעוטר בדגמים עיטוריים בטכניקה של בטיק, המוצמדת למסגרת עץ. במרכז הלוח מתוארת נישה ובה ניצבת דמות של יהודי, אוחז מקל הליכה ונושא על גבו גדי. מתחתיה מופיעה מגילה פתוחה ובה הטקסט "חַד גַּדְיָא, חַד גַּדְיָא, דְּזַבִּין אַבָּא בִּתְרֵי זוּזֵי, חַד גַּדְיָא, חַד גַּדְיָא", הלקוח מתחילת הפיוט. סביב הדמות מופיעים שמונה מדליונים, המציגים את הדמויות השונות מן הפיוט.
העבודה נמצאת כיום באוסף מוזיאון ישראל. היא הוצגה בתערוכה "מבחר מאוסף אלן ב' סליפקה במוזיאון ישראל", שהתקיימה במוזיאון בשנת 2008. לוח דומה הוצג במסגרת התערוכה '"בצלאל" של שץ' במוזיאון ישראל (ה'תשמ"ג). באוסף סטנלי בטקין היה תבליט זה בגרסה יצוקה בברונזה.
הערות שוליים

↑  ראו: מבחר מאוסף אלן ב' סליפקה במוזיאון ישראל, מוזיאון ישראל, ירושלים, 2008, עמ' 95-94
↑  ראו: "בצלאל" של שץ: רשימה קטלוגית של החפצים בתערוכה, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1982, פריט 340
↑  ראו: גולדמן אידה, בת-שבע, זאב רבן: סימבוליסט עברי, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 2001, עמ' 68, פריט מס' 66
ירבוע הכיס

| ירבוע הכיס |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
תת־מחלקה:: כיסאים
על־סדרה:: כיסאים אוסטרלים
סדרה:: טורפי כיס
משפחה:: נמיות כיס
תת־משפחה:: דונרטים
סוג:: ירבוע הכיס
מין:: ירבוע הכיס
שם מדעי
 Antechinomys laniger ‏גולד, 1856
תחום תפוצה


ירבוע הכיס (שם מדעי: Antechinomys laniger; מוכר גם בשמו הרשמי האוסטרלי: קולטאר), הוא מין של טורף כיס קטן דמוי ירבוע ממשפחת נמיות הכיס, האנדמי ליבשת אוסטרליה ומהווה מין יחיד בסוגו. הוא קרוב מבחינה גנטית וחיצונית לסוג דונרט ויש לו שני תת-מינים הנבדלים מעט בצבע ובמידות הגוף. ירבוע הכיס שוכן בסביבת מחיה מדברית, ובהתאם לכך, יש לו מספר תכונות מורפולוגיות ופיזיולוגיות המאפשרות לו להסתגל לתנאי המחיה הקשים בה. הוא היה נפוץ בעבר בכל האזורים הצחיחים של האאוטבק האוסטרלי, אך תפוצתו צומצמה משמעותית לאחר הגעת האירופאים ליבשת. למרות מספר איומים משמעותיים המרחפים עליו, ירבוע הכיס אינו נחשב למין בסיכון.
טקסונומיה

ירבוע הכיס הוא המין היחיד בסוג Antechinomys (אטימולוגית: "אנטכינוס-עכברי חדש"); הוא משויך לתת-משפחת הדונרטים הכוללת מלבדו את הדונרט, הפלניגל והנינגאווי. הפרט הראשון נאסף על ידי תומאס מיטשל בניו סאות' ויילס, ומאוחר יותר, ב-1856, הוא תואר לראשונה מדעית על ידי האורניתולוג הבריטי ג'ון גולד, שסיווג אותו בסוג פסקוגל והעניק לו את השם המדעי Phascogale lanigera; בשנת 1867, הוא הועבר לסוג הנוכחי על ידי הזואולוג האוסטרלי ג'רארד קרפט. מלבד השם האוסטרלי הרשמי קולטאר (Kultarr), ירבוע הכיס מכונה גם פיצ'י-פיצ'י או וול-וול בשפות אבוריג'יניות.
ב-1906, היה דיון נרחב על הטקסונומיה של הסוג, לאחר שמין שני של ירבוע תואר מדגימות שנאספו במסע במרכז אוסטרליה על בסיס הבדלים מורפולוגיים קטנים כמו צבע פרווה חיוור וממדי גוף כבדים יותר. בעקבות כך, הסוג פוצל לשני מינים: A.laniger שתואר במקור על ידי ג'ון גולד, ו-A.spenceri החדש. ב-1981, הוצע שהשניים אינם מצדיקים פיצול לשני מינים נפרדים; ניתוח מיטוכונדריאלי הוכיח שאין הבדלים גנטיים ברמה של מין, ומאז הם מסווגים כשני תת-מינים. הם תופסים טווח גאוגרפי שונה, כאשר A.l.laniger נמצא במזרח היבשת ו-A.l.spenceri נמצא במרכז ומערב היבשת. מספר הפטמות אצל הנקבות משמש גם כהבדל ביניהם.
אנטומיה ומראה

ירבוע הכיס הוא טורף זעיר עם תכונות מורפולוגיות ייחודיות המסייעות לו לשרוד בנוף המדברי. כפי שאופייני ליונק פעיל לילה, הוא בעל אוזניים עגולות וגדולות המקנות לו שמיעה מעולה, ועיניו השחורות בולטות וגדולות אף הן ומותאמות לראייה לילית. יש לו ראש צר ומשולש עם חרטום מחודד בצורה קיצונית אשר אידיאלי לחיטוט בחול ובאדמה אחר רמשים. זנבו של הירבוע דקיק וארוך במיוחד (קצת יותר מאורך גופו), ובקצהו ציצת שיער שחרחר דמוית מברשת; הירבוע משתמש בו כמשענת בעת הזדקפות על רגליו והוא מיועד גם למשוך את תשומת לב הטורף. ירבוע הכיס הוא טורף קטנטן בממדי גוף, אך גדול יותר משאר המינים שבתת-משפחת הדונרטים: אורכו 170–200 מילימטר (כ-20 ס"מ), ומשקלו 20–30 גרם; הזכרים ארוכים וכבדים במעט מהנקבות (בממוצע, הזכר ארוך מהנקבה ב-15 מילימטר ושוקל 10 גרם יותר ממנה).
התכונה הבולטת ביותר של ירבוע הכיס הן רגליו האחוריות: הן ארוכות וחזקות, ומאפשרות לו לנתר או להזדקף עליהן בדומה לירבוע, ולהן ארבע אצבעות בדומה לקנגוראים. השילוב של הרגליים האחוריות הארוכות יחד עם הגפיים הקדמיות שקצרות מהן באופן ניכר, מאפשרות לירבוע הכיס שני סוגי תנועה: תנועה קופצנית בדומה לקנגורו בה נעשה שימוש רק ברגליים האחוריות, ותנועה שפופה על ארבעת הרגליים המזכירה את תנועת הארנבון. הירבוע משתמש בסוג התנועה בהתאם למבוקשו: תנועה קופצנית למרדף מהיר אחר חרק או להימלטות מטורפים, ותנועה שפופה לחיפוש מזון. תודות לרגליו האחוריות, ירבוע הכיס הוא המהיר שבטורפי הכיס הזעירים, והוא מסוגל לנוע במהירות של 13 קילומטר לשעה בשטח פתוח.
הפרווה של ירבוע הכיס קצרצרה, רכה וצפופה. צבעה בהיר למדי, ונע מצהבהב, לאפרפר כסוף או חום חולי (לעיתים עם שילוב של הצבעים הללו), בעוד שהמפשעה, הגחון והסנטר בצבע לבנבן; אזור הגב עשוי להתכהות מעט. האוזניים, הגפיים ושורש הזנב דלילים בשיער ובעלי גוון כתמתם. ראשו של הירבוע בצבע צהבהב או אפרפר, ויש לו טבעות כהות או פס כהה סביב העיניים וחוטם שחרחר. לרוב ישנו פס שחרחר לאורך המצח והחרטום.
תפוצה

ירבוע הכיס אנדמי לאוסטרליה. בעבר הוא היה נפוץ למדי בכל המרחבים העצומים של האאוטבק האוסטרלי, אולם מאז הגעת האדם ליבשת הוא הפך לנדיר יותר ותפוצתו צומצמה באופן ניכר. הוא מצוי כיום בעיקר בטריטוריה הצפונית, באוסטרליה המערבית, ובאוסטרליה הדרומית, ובמידה פחותה בקווינסלנד, בויקטוריה ובניו סאות' ויילס; בכל אחת מהמדינות הללו הוא חווה הכחדות אזוריות משמעותיות.
סביבת המחיה של ירבוע הכיס היא מישורים פתוחים וצחיחים ברחבי המדבריות האוסטרליים, אשר כוללים פסיפס של גיבר (מישור מסולע), חלוקי נחל ודיונות קטנות המנוקדות בשיחים דלילים ובעשבים. יש לו העדפה לסוגי קרקע מסוימים כמו אבן חול, גרניט וחרסית, וכן לאדמות מבוקעות עם סדקים וחריצים גדולים. הצמחייה הדומיננטית בבית גידולו מורכבת מעצי שיטה, צחיחנית (Eremophila), עשב הספיניקס, וקסייה (Cassia). במספר מחקרים נמצא שהוא נמנע מלשהות בצמחייה סבוכה במיוחד, ומאידך נראה לעיתים בסוואנה או בתה דלילה וביערות דלילים נשירים.
אקולוגיה > התנהגות ופעילות

ירבוע הכיס הוא יונק פעיל לילה, אשר שעות פעילותו תלויות בטמפרטורה. את שעות היום הוא מבלה בשינה באזורים מוגנים ומוצלים כמו חללי גזעים, סדקים, כיסי סבך ועשב קטנים; בדרך כלל, במקום המחסה הוא בונה לעצמו קן העשוי מחומרים רכים. לירבוע הכיס קצב חילוף חומרים גבוה, והמשמעות היא שעליו לצרוך במהירות כמויות גדולות של מזון על מנת להתקיים. בהתחשב בכך שהוא חי בסביבה מדברית קשה הנתונה לשינויים אקלימיים, לירבוע הכיס יש הסתגלות מיוחדת על מנת למנוע מגופו לאבד אנרגיה, וזאת על ידי שהוא נכנס למצב של נמנום ומטבוליזם מואט (Torpor), אשר מהווה למעשה סוג של תרדמת זמנית. במהלך התרדמת, טמפרטורת הגוף צונחת ל-11 מעלות צלזיוס, וכתוצאה מכך קצב חילוף החומרים מועט ב-30% ומפחית אובדן מים ואנרגיה. ירבוע הכיס נכנס לתרדמת החל משעות הבוקר המוקדמות, והיא נמשכת 2–16 שעות ומסתיימת לרוב בתחילת שעות הפעילות עם רדת החשיכה; היא עשויה להתרחש גם בלילות קרים במיוחד. מעבר לרווח המיידי הבא לידי ביטוי בכך שהירבוע אינו מאבד את כל האנרגיה שאסף ממזונו במשך הלילה, לתרדמת יש יתרונות נוספים: היא מאריכה את חייו של הירבוע, ואף מאפשרת לאוכלוסייה להתאושש לאחר אירועים סביבתיים כמו הצפות, שריפות ובצורת, בכך שבזכותה הירבועים לא פעילים כלל בתקופה הראשונה שבה יש מחסור במזון.
לירבוע התאמות נוספות לסביבת המחיה המדברית: אוזניו ועיניו גדולות באופן לא פרופורציונלי לגופו, והן משמשות אותו הן לשיחור מזון והן לאיתור טורפים מבעוד מועד; על כך יש להוסיף את יכולת הריצה והניתור שלו אשר מגבירה את אחוזי הציד וההימלטות. כתוצאה מכך, תוחלת החיים של הירבוע ארוכה משמעותית משל בני תת-משפחת הדונרטים. מעבר לחוש השמיעה והראייה החדים, חוש הריח של הירבוע מפותח אף הוא, ומשמש אותו בעיקר למציאת בן זוג. חוש הריח חיוני במיוחד לירבוע, מאחר שהמין חי בדלילות על פני שטחי מדבר גדולים. נקבת הירבוע וצאצאיה קולניים למדי, והתקשורת הקולית ביניהם מתרחשת בעיקר כאשר הם מנסים לאתר זה את זה.
ירבוע הכיס פעיל בסביבת מחיה קבועה אשר גודלה משתנה בהתאם לזוויג; טווח סביבת המחיה של הזכר מגיע עד לכ-1,400 מטר, בעוד שהנקבה פעילה בשטח קטן בהרבה שגודלו אינו עולה על 400 מטר. ירבוע הכיס מקדיש זמן מועט לחפירת מחילה, אם בכלל; לרוב, הוא עושה שימוש בשורשים, כיסי סבך, סדקים עמוקים, נקיקים וחורים בתור מקלט, ונפוץ במיוחד למצוא אותו בתוך מאורות שנחפרו על ידי בעלי חיים אחרים (בילבי ענק, עכבר מקפץ, לטאת כוח, ועוד). מדי פעם, הירבוע חופר לעצמו מספר מחילות רדודות ומינימליות שאת פתחן הוא מכסה בעשב. המחילה קצרה וצרה במיוחד: אורכה כ-50 ס"מ ועומקה כ-5 ס"מ בלבד. חוסר ההשקעה של הירבוע בבניית מאורה, הופך את המחילה המוזנחת שלו לפגיעה במיוחד מפני כלי רכב ועדרי בקר. ירבוע אחד עשוי להשתמש בכ-4 מחילות מינימליות שבנה בכוחות עצמו ברחבי סביבת המחיה שלו, לצד שימוש במאורה נוספת של בעל חיים אחר או מקלט טבעי. למרות היותו פעיל באזור קבוע ולרוב בגפו, הירבוע אינו טריטוריאלי ואף אינו מפגין בעלות על מחילתו כנגד ירבועים אחרים.
אקולוגיה > יחסי גומלין

בתוך סביבת המחיה הקטנה שלו, ירבוע הכיס מבלה את זמנו בחיפוש מתמיד אחר מזונו המגיע אך ורק מן החי; הוא ניזון בעיקר מתיקנים, עכבישים, צרצרים וחגבאים, אך עשוי גם לטרוף את קרוביו הזעירים - הנינגאווי והפלניגל. הזריזות והמהירות של הירבוע, מאפשרות לו להתמודד עם טרף מהיר וארסי. שיטת ההריגה שלו אופיינית לטורפי כיס זעירים אחרים, וכוללת נשיכות מהירות באזור הראש. אורח חייו וזריזותו של הירבוע, מקטינים באופן ניכר את סיכויי הטריפה שלו מצד טורפים אוסטרליים; טורפיו העיקריים היו ונותרו שני המינים הקטלניים שהובאו על ידי האדם ליבשת האוסטרלית: חתול הבית והשועל האדום.
אקולוגיה > רבייה ומחזור חיים

האוכלוסייה של ירבוע הכיס נתונה לתנודות חדות בהתאם לתנאי מזג האוויר; ככלל, הירבוע מעדיף את העונה היבשה שבה החרקים זמינים יותר, לעומת העונה הגשומה שבה מתרחשות הצפות אשר פוגעות בגומחות האקולוגיות שלו ובמיקרופאונה המהווה את מזונו היחיד, ועלולות אף להוביל אותו למוות בטביעה. עונת הרבייה של הירבוע ארוכה במיוחד ונמשכת מאמצע הקיץ (יולי) עד אמצע החורף (ינואר). בפרק זמן ארוך זה, הירבועית נכנסת לייחום סך הכול 6 פעמים, ובהתחשב בתקופת ההיריון הקצרצרה (17-12 ימים) היא עשויה להמליט מספר פעמים בעונת רבייה אחת. גודל השגר הוא 1–8 וולדות, ובממוצע 6 וולדות; לאחר הלידה, הירבועים הזעירים שגודלם כשל תולעת זוחלים לתוך הכיס. לנקבת הירבוע יש כיס בצורת חצי סהר, והוא אינו מפותח כמו אצל מיני הקנגורו וחסר שריר סגירה. הכיס המדומה מורכב מקפלי עור קטנים המקיפים שש עד שמונה פטמות. הירבועים הזעירים שוהים בתך הכיס 30–48 ימים, ולאחר מכן הירבועית מניחה אותם במחסה מוגן כדוגמת מחילה שחפרה או בקן עשבים שבנתה בסבך, בנקיק או בסדק. כשהם גדלים מעט, הם רוכבים על גבה של האם כאשר היא מחפשת מזון. ירבועי הכיס נגמלים לאחר 3 חודשים והופכים לעצמאיים, כאשר הזכרים מגיעים לבגרות לאחר 10 חודשים, והנקבות לאחר 11–12 חודשים.
תוחלת החיים של ירבוע הכיס בטבע כ-5 שנים, והיא נחשבת לגבוהה יחסית לקרוביו הזעירים. תוחלת החיים בשבי אינה ידועה, והיא עשויה להיות נמוכה יותר בשל העובדה שהירבוע נכנס למצבי תרדמת ממושכים בתדירות נמוכה יותר מהטבע.
מצב שימור

ירבוע הכיס מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (VU), בשל תפוצה רחבה למדי ברחבי היבשת האוסטרלית. הארגון מציין שאוכלוסיית הירבוע נתונה לתנודות חדות כתוצאה מאיומיים סביבתיים ואנושיים, אך לבינתיים אין עדויות לירידה מתמשכת, וכתוצאה מכך לא צפוי שינוי במצבו בעתיד הנראה לעין.
| --- | --- |


האיומים המרחפים על ירבוע הכיס.
על ירבוע הכיס מרחפים מספר איומים: הקולוניזציה האירופאית של היבשת הביעה לצניחה דרסטית באוכלוסיות של יונקי כיס מדבריים, בעקבות פגיעה בפלורה על ידי הארנבון המצוי ורעיית יתר של בקר הבית וכבש הבית אשר השמידה גומחות אקולוגיות שבהן שגשגו אוכלוסיות חרקים ומיקרופאונה אחרת. כתוצאה מכך, נפגעו יונקים זעירים רבים ששכנו באזורים הצחיחים וחלקם אף נכחדו מן העולם. נוסף לנזק לפלורה, הבקר גם עשוי לרמוס סדקים ומחילות ולפגוע מהותית באתרי הקינון והמקלט של הירבוע. איום חמור אחר נשקף מצידם של הטורפים שהובאו ליבשת על ידי האדם: חתול הבית ושועל האדום; באין כמעט טורפים מתחרים, חתול הבית והשועל השמידו עשרות מינים של יונקים קטנים, ובנוסף, המערכת האקולוגית האוסטרלית שמגיבה בעליות חדות בעקבות הגשמים מגדילה את מספרם של הטורפים הללו, ולאחר שהמזון הופך לנדיר יותר, הם מחפשים באיטנסיביות יונקים זעירים על מנת לשרוד. איום חדש יחסית הוא השימוש בקוטלי חרקים; אוסטרליה אשר סובלת מנחילי ארבה המגפה האוסטרלי (Chortoicetes terminifera), משתמשת רבות בקוטלי חרקים רעילים על מנת לגדוע מגפות ארבה בעודן במדבר. ההימצאות של נחילי ארבה מומתים במדבר, מהווה סיכון חמור עבור טורפי הכיס אשר החרקים תופסים חלק משמעותי עד בלעדי בתזונתם. מלבד האיומים מעשי ידי אדם, ישנן איומים סביבתיים חמורים לא פחות: שריפות הבר והצפות. לאחר שהאירופאים הגיעו ליבשת, הם אסרו באזורים רבים על הילידים האבוריג'ינים לבצע שרפות מבוקרות שמטרתן הייתה לחדש את העשב ואשר השפיעו לטובה על המיקרופאונה; כתוצאה מכך, נגרמה צפיפות גבוהה של עשב יבש ברחבי המדבר אשר היווה כר פורה עבור שריפות בר עונתיות בקנה מידה גדול, והוביל להשמדה של גומחות אקולוגיות ואתרי קינון ומקלט. כמות משקעים גבוהה במדבר האוסטרלי, מובילה בפתאומיות להצפות באזורים רבים וגורמת למוות בטביעה של ירבועים ולהשמדת מחילות, מאורות וגומחות אקולוגיות. איום ההצפה מחריף אצל אוכלוסיות מבודדות, ועשוי לעכב את שיקום האוכלוסייה לזמן רב.
ירבוע הכיס נחשב ליונק בסכנת הכחדה בניו סאות' ויילס, וכמין רוב לסיכון בטריטוריה הצפונית. בשאר המדינות האוסטרליות (קווינסלנד, ויקטוריה, אוסטרליה הדרומית והמערבית) מצבו נחשב ליציב דיו. תוכניות שימור של הירבוע בניו סאות' ויילס כוללות ניטור של האוכלוסייה ובית הגידול שבו נעשה שימוש על ידי המין, זיהוי איומים ספציפיים על הירבוע והעלאת המודעות הציבורית לשימור המין. פעולות שימור שבהן הרשויות בניו סאות' ויילס נוקטות לייצוב אוכלוסיית הירבוע, הן: ביצוע שריפות מבוקרות לחידוש הצמחייה, צמצום נוכחות בקר וצאן בבתי הגידול של הירבוע, שימור של מיני צמחים המשמשים לו או לטרפו כמסתור, ויצירת תוכניות לשליטה על אוכלוסיות החתול והשועל. מלכודות מכרסמים נפרסות בבתי הגידול של הירבוע על מנת למפות את התפוצה שלו ובהתאם לכך ליישם את פעולות השימור.
הערות שוליים

↑  ירבוע הכיס באתר הרשימה האדומה של IUCN
איור של ירבועי כיס משנת 1863; מתוך ספר "היונקים של אוסטרליה" של ג'ון גולד.
בית גידול אופייני לירבוע הכיס.
ירבוע הכיס בטריטוריה הצפונית.
כלכלת ממלכת ירושלים

הכלכלה בממלכת ירושלים שהתקיימה באמצע ימי הביניים התבססה על מספר ענפים עיקריים. חקלאות הייתה הענף הוותיק, החשוב והבטוח ביותר להשקעה, אם כי רווחים מהחקלאות היו קטנים יותר מהרווחים שהעניק המסחר. הגידולים העיקריים היו חיטה, זית וגפן. ענף חשוב אחר של הכלכלה הצלבנית היה סחר חוץ ופנים. לצד ההכנסה מחקלאות ומסחר נהנתה הממלכה מגביית מסי מעבר מעולי הרגל לחג' המוסלמים כששלטה בנסיכות עבר הירדן (עד התבוסה בקרב קרני חיטין ב-1187). לצד גביית מסי המעבר גבו הצלבנים דמי חסות מכמה אמירויות מוסלמיות בשיאה של הממלכה. גם רועי צאן נוודים שילמו מיסים תמורת השימוש במרעה.
לצד ההכנסה מפעולות כלכליות ומגביית מיסים נהנתה הממלכה מתרומות בכסף ובשווה כסף מאירופה. התרומות הכספיות באו כתרומה אישית וגם בצורת מס ששילמו האירופאים במצוות האפיפיור. תרומה אחרת הייתה שיכון חילות מצב בעריה של הממלכה על חשבון השליטים האירופים.