stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיכל מושקט-ברקן
עבודתה האקדמית

מאז 2015, מושקט-ברקן היא פרופסור חבר לחינוך יהודי, במסלול המקביל בהיברו יוניון קולג'. ב-2023 קיבלה מינוי של פרופסור מן המנין. היא חוקרת פיתוח מקצועי ואידאולוגי בחינוך יהודי, מנהיגות חינוכית, פלורליזם ורב תרבותיות בחינוך. משמשת כמרצה בהיברו יוניון קולג' ובאוניברסיטה העברית.
ב-2005 הקימה את מחלקת החינוך והפיתוח המקצועי בהיברו יוניון קולג' בירושלים, אותה היא מנהלת מאז.
שלוש שנים מאוחר יותר, ב-2007, הקימה את תוכנית: "רקמה – מנהיגות לשם שינוי", תוכנית מצטיינים ללימודי מוסמך עם התמחות בחינוך יהודי פלורליסטי, במסגרתה הסטודנטיות והסטודנטים גם מתמחים בחינוך יהודי פלורליסטי בקולג'. תוכנית זו כוללת לימודים לתואר שני במרכז מלטון לחינוך יהודי באוניברסיטה העברית בירושלים. מושקט-ברקן מנהלת תוכנית זו מאז הקמתה.
משנת 2000 היא פעילה בייעוץ, הדרכה ומחקר בתחומי יחסי ישראל-תפוצות, כולל ייעוץ למחלקת צפון אמריקה של הסוכנות היהודית ול"מקום" (תוכנית העצמה וחינוך של הסוכנות), וכן בייעוץ במסגרת שיתוף פעולה למצוינות בחינוך יהודי (אנ').
לימדה במכון שכטר ללימודי היהדות בשנים 2004 עד 2009.
משנת 2009 היא חברה בוועדת המקצוע "תרבות ישראל" במשרד החינוך ומרכזת את תת-הוועדה להכשרות מורים.
ב-2014 הקימה את תוכנית "חדר מורים" לזכר שירה בנקי. תוכנית זו מפגישה מורות ומורים יהודים וערבים להשתלמות מקצועית. מושקט-ברקן משמשת מנהלת אקדמית של התכנית ומגייסת כספים עבורה.
פעילות ציבורית

הייתה חברה בוועדה ליישום דוח שנהר ובוועדת המקצוע "תרבות יהודית-ישראלית" במשרד החינוך.
דוברת ב-"כנס שירה לסובלנות" של אוניברסיטת רייכמן, 2023.
ממקימי "שומרות ושומרים על הבית המשותף" בירושלים, תנועת מחאה נגד הרפורמה המשפטית. תנועה זו חותרת להגיע להסכמות רחבות ובה אחוז גבוה של דתיים ציונים.
מאמרים ופרסומים

מושקט-ברקן פרסמה מאמרים רבים ומספר ספרים, ביניהם
אמות מידה לבחינת תוכניות לימודים וחומרי למידה במקצועות היהדות: בחינוך הממלכתי הכללי, מאת מיכל מושקט-ברקן, יוכי ברנדס. תשנ"ז 1997
Speaking in the plural: the challenge of pluralism for Jewish education, edited by Michael Gillis, Michal Muszkat-Barkan, Alex Pomson, הוצאת מגנוס ירושלים 2014
עיונים בחינוך היהודי כרך י"ד: בלשון רבים: אתגרי הפלורליזם בחינוך היהודי 14 מיכל מושקט-ברקן ומיכאל גיליס, הוצאת מאגנס 2014.
Muszkat-Barkan, M., & Grant, L. D. (2015). “Like a Distant Cousin”: Bi-Cultural Negotiation as Key Perspective in Understanding the Evolving Relationship of Future Reform Rabbis with Israel and the Jewish People. Journal of Jewish Education, 81(1), 35–63. https://doi.org/10.1080/15244113.2015.1007011
“  Muszkat-Barkan, M. (2022). “Side by Side”: Nurturing Local Intercultural Competence in a Professional Development Program for Palestinian and Jewish Teachers. Teachers College Record. https://doi.org/10.1177/01614681221086675
פרופ' מיכל מושקט-ברקן בשתיים "אחת על אחת עם ענת שריג"#11
הערות שוליים

↑  Facebook, www.facebook.com
1 2   מיכל מושקט-ברקן (1966-), דף שער בספרייה הלאומית
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Michal Muszkat-Barkan, HUC (באנגלית)
↑  פוסט של מכון כרם ברשת החברתית Facebook, באתר www.facebook.com, ‏12 מאי 2020
1 2 3 4 5 6  מיכל מושקט ברקן | רשות הרבים
1 2 3 4  בלשון רבים: אתגרי הפלורליזם בחינוך יהודי, באתר www.magnespress.co.il
1 2 3 4 5  ערכים ישראלים - קולות של מַנְהִיגוּת דתית רוחנית, באתר Israeli Values Religious Voices
↑  רכבת לעתיד טוב יותר, באתר הקרן לירושלים, ‏12.05.2020
↑  כנס שירה לסובלנות | יום רביעי 22.3 בהרצליה | להרשמה >>, באתר נקודת נפגש - דרך שירה בנקי
1 2  אלינור פבריקר, דתיים, לאומיים, חובשי כיפה: מנהיגי המחאה הירושלמית נגד ההפיכה המשפטית נחשפים, באתר mynetjerusalem, ‏2023-02-17
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296229805171  BnF: cb17014833g (data)  ISNI: 0000 0000 6996 8934  LCCN: no2015049701  VIAF: 98360413   WorldCat (עם VIAF): 98360413
מנחם לס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 באוגוסט 1937 (בן 87) חיפה, פלשתינה (א"י) 
 שם לידה:  מנחם רוזנברג 
 מדינה:  ישראל 
 מעסיק:  אוניברסיטת אדלפי 
 
מנחם לֶס (נולד בחיפה ב-17 באוגוסט 1937) הוא פרופסור לביומכניקה, עיתונאי ופרשן ספורט אמריקני ממוצא ישראלי המתגורר בארצות הברית. לס הוא הבעלים של אתר הספורט הופס. הוא מתמחה בספורט אמריקני ובפרט בכדורסל. מהראשונים שסיקרו כדורסל וספורט אמריקני בעיתונים בישראל, ובין האחראים לפופולריות ולפרסום ההולך וגדל של ליגת ה-NBA בישראל.
ביוגרפיה

לס נולד בחיפה בשנת 1937, בשם מנחם רוזנברג, וגדל בשכונת בת גלים. בגיל 16 השתתף ב"חידון הספורט" ששודר בקול ישראל בחסות העיתון חדשות הספורט ומשרד החינוך, את החידון הנחה ד"ר אורי זמרי ולס הגיע בו למקום השני. ב-1960 שוב השתתף בחידון והגיע לגמר. לאחר השירות הצבאי למד חינוך גופני במכון וינגייט ובשנת 1961 נסע עם רעייתו רינה לארצות הברית להמשך לימודים משם החל לשלוח דיווחי ספורט לעיתונים בישראל. הוא ואשתו השלימו את התארים האקדמיים שלהם, ונולדו להם שתי בנות. ב-1973 מתה אשתו רינה כתוצאה ממחלה, לאחר שנה נישא לגייל, נוצרייה אמריקאית שהתגיירה והם מגדלים את ילדיהם יחד.
לאחר סיום לימודיו הצטרף לסגל אוניברסיטת אדלפי בניו יורק. הוא היה פרופסור לביומכניקה, ועמד בראש החוגים לביומכניקה (בשנים 1969–1976) ולמינהל ספורט (בשנות ה-90). כמו כן, אימן את קבוצת הכדורגל של האוניברסיטה בהצלחה מרובה, תוך שהוא משלב שחקני כדורגל שהגיעו מישראל וקיבלו מלגת לימודים. ב-1974 גברו על סיאטל פסיפיק וזכו באליפות המכללות של ארצות הברית במסגרת טורניר הדיוויזיה השנייה של ה-NCAA. בשנת 2001 הוצג בהיכל התהילה של האוניברסיטה. לס מספר כי הוא היה המאמן הראשון ששיבץ את הכדורגלן נמרוד דרייפוס לעמדת המגן הימני, בה זכה להצלחה גדולה.
ביוגרפיה > כעיתונאי ופרשן

לס כתב לעיתונים "חדשות הספורט", "חדשות", "ידיעות אחרונות", "מעריב", "גלובס" ו"הארץ". כמו כן, הוא כתב חמישה ספרים בנושא כדורסל, שחלקם הפכו לרבי מכר.
לפני תקופת הטלוויזיה, נחשב לס חלוץ בתחומו, ושנים רבות היה הכתב הישראלי היחיד שכיסה בפירוט את ליגת ה-NBA. הוא נודע בסגנון כתיבה מיוחד, שהושפע רבות מדיימון ראניון, והחדיר ללשון העיתונות מונחי ספורט רבים שמקורם בשפה האנגלית. כדי להציג לקורא העברי את חוקי משחק הבייסבול, תרגם לס בתחילת דרכו את בלדת הבייסבול הקלאסית קייסי עם האלה, מאת ארנסט לורנס ת'אייר, שנכתבה ב-1880.
בעשור השני של המאה ה-21 לס מתגורר בגרינוויל שבדרום קרוליינה. ב-2010 החל לכתוב עבר אתר "דה באזר". הוא הבעלים והעורך של אתר הספורט "Hoops", אתר עצמאי ופופולרי המסקר את ליגת ה-NBA, וענפי ספורט שונים, ומעניק במה לכותבים וגולשים אורחים.
ספריו

עונה חלומית, כנרת הוצאה לאור, 1993.
הליגה של העולם, כנרת הוצאה לאור, 1994.
הקסם שחזר 1996, על יובל ל-NBA וחזרתו של מייקל ג'ורדן למגרש, עם ציפי שמילוביץ, כנרת הוצאה לאור, 1996.
חמישים הגדולים, כנרת הוצאה לאור, 1997.
על חיצים ובונבונים, הוצאת גלורי היכל התהילה, 2006.
הערות שוליים

↑  כתבה אודות החידון באתר הופס
↑  מבחן ב"ידע הספורט" בחיפה, למרחב, 20 בפברואר 1960
ביום ד' ־ הגמר בידע-הספורט, על המשמר, 13 במרץ 1960
↑  מנחם לס באתר היכל התהילה של האוניברסיטה
↑  גיא צדיק, פוט דה בול אין דה סל, באתר הארץ, 13 באוקטובר 2010.
↑  לראשונה בהיסטוריה: בלאדה מוכנסת להיכל התהילה בבייסבול, אתר הופס.
↑  רועי גולדנברג, ‏בלוגי הספורט של "דה באזר" ישולבו באתר ערוץ הספורט, באתר גלובס, 29 במאי 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303687105171  LCCN: n81079311  VIAF: 38239952   WorldCat (עם VIAF): 38239952
מיזם מיליון החתימות באיראן

מיליון חתימות לביטול חוקי האפליה (בפרסית: يک ميليون امضا برای لغو قوانين تبعيض آميز  נקרא גם שינוי לשוויון) הוא מיזם קמפיין של נשות איראן מ-2006, לאיסוף מיליון חתימות תמיכה בשינוי חוקי האפליה המונהגים במדינתם. החותמים חייבים להיות מתוך איראן ומעל גיל 18. הפעילים המרכזיים במיזם הותקפו ונכלאו, ובעקבות כך הוארך יעד איסוף המספר המלא של החתימות לשנתיים.
הקמפיין נפתח על ידי פעילים מתנועת זכויות האישה באיראן, כמו:פרווין ארדלאן, נושין אחמדי חורסאני (אנ') ועוד.
המיזם זכה להכרה בינלאומית רחבה.
כתבי-עת בולטים, ארגוני זכויות אדם, וארגונים פרו-דמוקרטיים, העניקו פרסים חשובים הן למיזם עצמו והן לפעילים בולטים בו. אחד מהארגונים אשר נתנו פרס למיזם הוא עיתונאים ללא גבולות (2008).
ראו גם

זכויות אדם באיראן
ערך זה הוא קצרמרבנושא איראן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מינסוטה טווינס

מינסוטה טווינס (באנגלית: Minnesota Twins) היא קבוצת בייסבול אמריקאית מליגת ה-MLB, שבסיסה בעיר מיניאפוליס, שבמינסוטה. הקבוצה משחקת בבית המרכזי של האמריקן ליג.
היסטוריה

הקבוצה הוקמה ב-1901 בוושינגטון והייתה אחת משמונה הקבוצות שייסדו את האמריקן ליג. בזמן שהותה בוושינגטון כונתה הקבוצה וושינגטון סנטורס, ולמרות מספר שנים טובות כולל זכייה בוורלד סיריס ב-1924, היו השגי הקבוצה דלים יחסית, והיא הייתה מושא ללעג על רקע כישלונותיה. עד שעברה למינסוטה סיימה הקבוצה במאזן חיובי רק 16 פעמים מתוך 60 עונות.
ב-1960 הגיעו בעלי הקבוצה לסיכום על מעבר למינסוטה, לאחר משא ומתן מול הליגה אושר ההסכם, ונקבע שהקבוצה תוכל לעבור ולזקוף לזכותה את השגי העבר, ובמקביל תוקם קבוצה חדשה בוושינגטון שתישא את השם וושינגטון סנטורס. ב-1961 יצא לפועל המעבר למינסוטה. שם הקבוצה נבחר להיות מינסוטה טווינס, ובכך היא הייתה הקבוצה הראשונה בתולדות הליגה שנשאה שם של מדינה ולא שם של עיר ספציפית, זאת מתוך תקווה שבכך תגדיל את מאגר האוהדים שלה. גם הכינוי "טווינס" (תאומים) נבחר על רקע הרצון לגרום להזדהות אוהדים מכלל מטרופולין "ערי התאומים" הכולל את מיניאפוליס וסיינט פול.
הטווינס העפילו לוורלד סיריס ב-1965 אך הפסידו בסדרה 3–4, לאחר תצוגות הרואיות של סנדי קופקס מהלוס אנג'לס דודג'רס. הקבוצה העפילה פעמיים נוספות לגמר, ב-1987 וב-1991 כשבשתי הפעמים היא הצליחה לזכות בתואר.
היסטוריה > שחקנים שמספר חולצתם הוצא לגמלאות

| מספר | שחקן | תפקיד | שנים בקבוצה | שנת הפרשה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 3 | הרמון קילברו | שמאל השדה / בסיס ראשון / בסיס שלישי | 1954–1974 | 1975 |
| 6 | טוני אוליבה | ימין השדה / חובט נבחר / מאמן | 1962–1976 | 1991 |
| 7 | ג'ו מאואר | תופס / בסיס ראשון | 2004–2018 | 2019 |
| 10 | טום קלי | בסיס ראשון / מאמן / מנהל | 1975, 1983–2001 | 2012 |
| 14 | קנט הרבק | בסיס ראשון | 1981–1994 | 1995 |
| 28 | ברט בלילבן | מגיש | 1970–1976, 1985–1988 | 2011 |
| 29 | רוד קארו | בסיס ראשון / בסיס שני | 1967–1978 | 1987 |
| 34 | קירבי פאקט | מגיש | 1984–1995 | 1997 |
| 42 | ג'קי רובינסון | בסיס שני |  | 1997 |
↑  ה-MLB החליטה להוציא את מספרו של רובינסון משימוש, בשל כבוד והישגיו של השחקן. כלומר, אף קבוצה בליגה לא יכולה לתת לשחקן מסוים את המספר.
אצטדיון

בין 1982 ל-2010 שיחקה הקבוצה ביוברט האמפרי מטרודום (או בקיצור המטרודום), אצטדיון מקורה בו משחקת גם קבוצת הפוטבול מינסוטה ויקינגס, האצטדיון נתן לקבוצה יתרון ביתי מובהק, הן בשל רעש הקהל המועצם בחלל הסגור, והן בשל ייחודיות המגרש. אף על פי כן, האצטדיון אינו ידידותי לקהל מבחינת תנאי צפייה שכן נבנה כאצטדיון פוטבול רב שימושי שניתן להתאימו גם למשחק בייסבול. לאור תזרים ההכנסות הנמוך, הצליחו בעלי הקבוצה לשכנע את מחוקקי מדינת מינסוטה לאשר לקבוצה בניית אצטדיון חדש, הטארגט פילד (אנ'), בן כ-40,000 מקומות, אשר נפתח רשמית ב-12 באפריל 2010. על אף מזג האוויר הבעייתי באזור צפוני בו הוא שוכן, האצטדיון. אינו מצויד בגג הניתן לסגירה. עלותו של הקמת האצטדיון החדש הגיעה ל-555 מיליון דולרים ובו 38,544 מקומות (נכון ל-2019).
הערות שוליים

↑  "Target Field Construction Budget - Minnesota Ballpark Authority". Ballparkauthority.com
| קבוצות ליגת ה-MLB> הליגה הלאומית | קבוצות ליגת ה-MLB> הליגה הלאומית | קבוצות ליגת ה-MLB> הליגה הלאומית | קבוצות ליגת ה-MLB> הליגה האמריקאית | קבוצות ליגת ה-MLB> הליגה האמריקאית | קבוצות ליגת ה-MLB> הליגה האמריקאית |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| הבית המזרחי | הבית המרכזי | הבית המערבי | הבית המזרחי | הבית המרכזי | הבית המערבי |
| אטלנטה ברייבס | שיקגו קאבס | אריזונה דיאמונדבקס | בוסטון רד סוקס | שיקגו וייט סוקס | אוקלנד אתלטיקס |
| מיאמי מארלינס | סינסינטי רדס | קולורדו רוקיס | ניו יורק יאנקיז | קליבלנד אינדיאנס | סיאטל מארינרס |
| ניו יורק מטס | מילווקי ברוארס | לוס אנג'לס דודג'רס | טמפה ביי רייס | דטרויט טייגרס | טקסס ריינג'רס |
| פילדלפיה פיליז | פיטסבורג פיירטס | סן דייגו פאדרס | טורונטו בלו ג'ייז | קנזס סיטי רויאלס | לוס אנג'לס איינג'לס |
| וושינגטון נשיונאלס | סנט לואיס קרדינלס | סן פרנסיסקו ג'איינטס | בולטימור אוריולס | מינסוטה טווינס | יוסטון אסטרוס  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n83021319  VIAF: 158309868   WorldCat (עם VIAF): 158309868 
תמונה מתוך אצטדיון המטרודום בשעת משחק בייסבול של הקבוצה
טארגט פילד, 2016
מסע מחקר לנהר המערבי

מסע מחקר לנהר המערבי (באנגלית: Western River Expedition או בקיצור (WRE)) הוא מתקן שתוכנן להיבנות בממלכת הקסם שבדיסניוורלד בפלורידה.
המתקן תוכנן עבור ארץ המערב הפרוע שבממלכת הקסם, במקום בו נמצא כיום מתקן "שודדי הקאריביים". המתקן תוכנן על ידי המדמיין - מתכנן (imagineer) מרק דייוויס.
המתקן היה אמור להיבנות בתוך הר מלאכותי. המבקרים היו מפליגים ראשית במעלה מפל מים גדול ולכן מכן פוגשים את ה"מספר" במתקן - ינשוף בשם הוט גיבסון, ובהמשך רואים שוד בנק, אינדיאנים רוקדים ריקוד גשם, כלבי ערבה וביזונים, באר וסאלון הכולל נערות סאלון, בארמן, וכמה בוקרים, ולבסוף נופלים במורד מפל.
אם אטרקציה מתוכננת זו הייתה נבנית, היא הייתה היקרה והמורכבת ביותר מבין כל מתקני דיסני (וזו גם הסיבה שלא נבנתה). כמו כן על ההר המלאכותי צריכה הייתה להיות רכבת הרים (רכבת הר הרעם הגדול) וכן כפר אינדיאני ומקום שבו רוכבים על חמורים.
כוונת מתכנני ממלכת הקסם הייתה להקים במקום, במקום שודדי הקאריביים אטרקציה שתפנה למערב ארצות הברית, כשם ששודדי הקאריביים המצוי בפלורידה נראה אקזוטי לתושבי קליפורניה הרחוקה בה ממוקמת האטרקציה. בשל לחץ ציבורי הוחלט להקים במקום את אותה אטרקציה, ולאחר מכן נזנחה הכוונה להקים את "מסע המחקר לנהר המערבי" אולם אלמנטים של מתקן מתוכנן זה הפכו לחלק מ"רכבת הר הרעם הגדול" ו"הר הרסס".
מטפסים על הקירות

"מטפסים על הקירות" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי עדן חסון. את השיר הוציאה לאור ב-9 באוגוסט 2022 חברת התקליטים Mobile1 Music, והוא נכלל כשיר השביעי באלבומו השלישי של חסון, "אלבום 3".
על השיר

השיר נכתב על ידי חסון ודולי ופן, שגם הפיקו אותו. הווידאו קליפ הנלווה לו פורסם ביום צאתו בערוץ היוטיוב של עדן חסון בהפקתו של סטודיו "AVOXVISION". עד ספטמבר 2022 צבר 2.5 מיליון צפיות, ואף דורג בעשרת הסרטונים הפופולריים ביותר ביוטיוב ישראל. זהו שיתוף הפעולה השלישי של הזמר עם הצמד המוזיקלי לאחר הוצאת הסינגלים "כולם רוצים אהבה" ו"את חסרה לי". הוא הגיע בשיאו למקום התשיעי במצעד הפזמונים של המדיה פורסט. עם פרסומו של "מטפסים על הקירות" עלה לפלטפורמת הספוטיפיי שם צבר כ-657 אלף השמעות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 9 |  |
|  ישראל | העשירייה | 6 |  |
|  ישראל | היטליסט | 91 |  |
הערות שוליים

↑  רחלי פלנט רוזן, ‏מטפסים על הקירות: עדן חסון בסינגל חדש, באתר "סרוגים", 9 באוגוסט 2022
↑  עדן חסון - מטפסים על הקירות (Prod. by Doli & Penn), יוטיוב
↑  מטפסים על הקירות: עדן חסון בלהיט חדש, באתר חדשות 13, 9 באוגוסט 2022
| עדן חסון |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | שמישהו יעצור אותי • אלבום 2 |  |
| עדן חסון - סינגלים |
| --- | --- | --- |
| שמישהו יעצור אותי | "שמישהו יעצור אותי" • "ילדים כאלה" • "שיכורים" • "מתפוצץ לי הראש" • "אני מבולבל" • "היי DJ" • "כפיות" • "איך את אוהבת" • "עיניים" |  |
| אלבום 2 | "כשנגמרת הסופה" • "שמפניה" • "מה עבר עליי" • "את חסרה לי" • "איתך" • "אל תשברי לי את הלב" • "שבועיים" • "סיבובים" • "שקיעות אדומות" • "גדל לי קצת זקן" • "נוריד ת'חולצה" • "שימי פס" • "מבטיח" • "מדליקה לי הכל" |  |
| סינגלים אחרים | "לא מרגיש טוב" • "מה פספסתי" • "כולם רוצים אהבה" • "ככה כל יום" • "בואי נישן על זה" • "עושה לי צרות" • "מטפסים על הקירות" • "עד שתבואי עד אליי" • "שוב" • "אז מה עכשיו" • "חישגוזים" • "החיים לפניי" • "לא תראה אותי בוכה" • "ישיבות" • "לא שותה לא מעשן" • "שניפגש רק בשמחות" • "אנחנו זה גורל" • "אהובה שלי" • "צוחקת ובוכה" • "אין אותי" • "שיבולים" • "מה עשית לי" • "חורף באילת" • "לב שביר" • "אין מרחק בינינו" |  |
| שירים אחרים | "אין יותר מועדונים" |  |
מקדש העם

סמל כת מקדש העם
ג'ים ג'ונס, מנהיג כת מקדש העם ב-1977
"מקדש העם" (באנגלית: Peoples Temple) הייתה כת מרקסיסטית אנטי-דתית, אנטי-אמריקאית ופרו-סובייטית שיוסדה על ידי ג'ים ג'ונס ב-1955. בשנות ה-70 הכת הקימה קומונה בגיאנה שבדרום אמריקה ועלתה לידיעת הציבור בעקבות סופה הטראגי, עת חבריה נטלו ציאניד והתאבדו בנובמבר 1978.
ג'ונס הקים את מקדש העם ופתח כנסייה בשכונה מעורבת באינדיאנפוליס. ג'ונס נהג לזייף ניסים של ריפוי באמצעות האמונה על מנת למשוך אנשים ולהגדיל את הכנסות הכנסייה, ששימשו למימונה ולתרומה לעניים. ג'ונס היה אתאיסט ומעולם לא הוסמך ככומר, והוא השתמש בכנסייה על מנת לקדם את מטרותיו החברתיות.
הכנסייה שמה דגש על שוויון, הן בין הגזעים והן בין המעמדות, וחבריה התבקשו להתלבש בצניעות. היא סיפקה מקלט לחסרי בית והפעילה בית תמחוי. ג'ונס דגל בקומוניזם, ובמקביל תקף את הרעיונות הנצרות כצידוקו של הגבר הלבן האירופי לשלוט בנשים ולשעבד את השחורים. ג'ונס הציע לחברי הכנסייה כי הם יתרמו את כל רכושם לכנסייה, וזו תספק בתמורה את כל צורכיהם. הוא המשיך להרחיק אותם מהנצרות ולקרב אותם לקומוניזם.
ג'ונס ראה בעצמו את התגלמותו של ישו וטען שהקפיטליזם האמריקאי הוא האנטיכריסט. הוא סיפר שהיו לו חזיונות בהם ראה מתקפה גרעינית על ארצות הברית, שאחריה השורדים יקימו גן עדן סוציאליסטי. ב-1965 הוא הוביל לקליפורניה כ-140 חברים. בשנות השבעים הוא הקים כנסיות בלוס אנג'לס ובסן פרנסיסקו ומספר החברים גדל לכ-3,000.
ג'ונסטאון

בשנות ה-70 נחקר ג'ים ג'ונס על ידי הרשויות לגבי פרשיות מין, אלימות ותכנוני מס ומקדש העם קיבל חשיפה תקשורתית. תחקיר שפורסם בעיתונות חשף את טקסי הריפוי של ג'ונס ואת השמצותיו את כתבי הקודש. ג'ונס הציג זאת כרדיפה של מקדש העם מצד אויבי המקדש. כמקלט מפני הרדיפות הללו כביכול ומפני הקפיטליזם האמריקאי, הוקמה הקומונה "פרויקט החקלאות של מקדש העם" בגיאנה ב-1974. אופי החיים שם היה לא רק שיתופי ושוויוני אלא גם שג'ונס נהג לכנס את חברי הקומונה ולהטיף להם באופן קבוע על הקומוניזם. הוא שיבח את המשטרים הקומוניסטיים בסין, קוריאה הצפונית, קובה, זימבבואה וברית המועצות, ואף הזמין את שגריר ברית המועצות בגינאה להרצות בקומונה. מונולוגים של ג'ונס הושמעו ברמקולים שהיו פזורים בקומונה ללא הפסקה, וילדים שהתנהגו בצורה פסולה הוכו ונכלאו בבאר.
ב-14 בנובמבר 1978 נחת חבר הקונגרס ליאו ריאן בגיאנה כדי לבדוק את הטענות של עריקי "מקדש העם" על התעללות. לאחר שלושה ימים בהם ראיין חבר הקונגרס את תושבי הקומונה, עזב את המקום יחד עם צוות תקשורת של רשת החדשות NBC. אך בטרם המריאו, שומרי ראשו החמושים של ג'ונס ירו והרגו חמישה מהם, ביניהם חבר הקונגרס ריאן.
ג'ונס כינס את חברי הקומונה וסיפר להם שאנשיו הרגו את חבר הקונגרס. הוא טען שאויבי המקדש יחזרו לנקום בהם ולהרוג את ילדיהם, ושטוב מותם מחייהם. הוא הציע שחברי הקומונה יתאבדו יחד על ידי שתיית רעל (אותו כינה תרופה) כהפגנת מחאה נגד אכזריות העולם, וקרא לכך "התאבדות מהפכנית". 909 מתושבי הקומונה נהרגו, ספק התאבדו ספק נרצחו, מתוכם 276 ילדים ותינוקות. רבים מהם ציוו להשאיר את כל רכושם לממשלת ברית המועצות. לא כל התושבים הסכימו להתאבד, ואישה אחת ניסתה לשכנע את ג'ונס להטיס את כולם לברית המועצות. התושבים שהתנגדו לביצוע המעשה אולצו לבצעו בכוח, לרוב באמצעות זריקת רעל. מי שניסה לברוח ליערות נורה על ידי שומרי ראשו החמושים של ג'ונס. ג'ונס עצמו תכנן כנראה להישאר בחיים, אך גופתו נמצאה ירויה יום למחרת מרחץ הדמים. עד היום לא ברור אם בוצעה התאבדות או התנקשות.
מוסדות המקדש בקליפורניה ספגו ביקורת קשה מצד התקשורת ומצד קרובי משפחתם של קורבנות ג'ונסטאון. ב-1978 מקדש העם הכריז על פשיטת רגל והחל תהליך כינוס נכסים.
בתרבות הפופולרית

להקת המטאל דייסייד כתבה על האירועים בג'ונסטאון את השיר Carnage in the temple of the damned.
להקת המטאל מנוור כתבו על המקרה את השיר Guyana (cult of the damned)
ראו גם

חברה סגורה
מנחם למברגר

| --- | --- |

מנחם למברגר
 לידה:  7 בינואר 1938 ה' בשבט תרצ"ח קרקוב, פולין פולין
 פטירה:  24 בנובמבר 1992 (בגיל 54) כ"ח בחשון תשנ"ג בני ברק, ישראל ישראל
 לאום:  ישראלי
 תקופת הפעילות:  1962–1992 (כ־30 שנה)
 תחום יצירה:  ציור
 זרם באמנות:  אמנות מושגית
"סולם יעקב"
מנחם למברגר (7 בינואר 1938 – 24 בנובמבר 1992) היה צייר ישראלי.
ביוגרפיה

למברגר נולד בה' בשבט תרצ"ח (1938) לישראל חיים ויוכבד בקרקוב שבפולין, במשפחה חסידית. בגיל 4 נשלחו הוריו למחנה ההשמדה באושוויץ. בעקבות התייתמותו, אומץ על ידי סבתו עימה נדד ברחבי מזרח אירופה תוך כדי בריחה מתמדת. בשנת 1947 עלה לבדו ארצה בסיוע חיילי הבריגדה היהודית. שנתיים מאוחר יותר הצטרפה אליו סבתו ועבר להתגורר עימה בשרידי שכונת מנשייה, בין יפו לתל אביב.
כבר בגיל התיכון נאלץ לעבוד לפרנסתו כמלטש יהלומים ובשנת 1962 החל ללמוד ב"מכון אבני" ושם גם שימש בהוראה בשנים 1972–1987. כבר בסיום לימודיו בלט משאר חבריו לכיתה וזכה לתשבחות ממבקרי האמנות באותה העת על עבודותיו הייחודיות שאופיינו בניקיון צורני ובמינימליזם.
באותה העת זכה במלגת לימודים בארצות הברית שהובילה להצלחה שהביאה לו פרסים. למברגר חי ויצר בבני ברק עד למותו. בשנת 1979 הציג תערוכת יחיד ראשונה בגלריה ישארט בתל אביב. בשנת 1982 הוצגו יצירות שלו בתערוכה קבוצתית בבית אגודת הציירים והפסלים.
מנחם למברגר נפטר בבני ברק בכ"ח בחשון תשנ"ג ונטמן בבית העלמין קריית שאול. הוא הותיר אחריו אשה ובן.
פרסים

1964-1967: זכה במלגות מקרן שרת לאמנים צעירים
1976-1977: זכה במלגת אמן מקרן התרבות אמריקה-ישראל
1980:ציון לשבח The National Art Club New York
1981: ציון לשבח בביאנלה לאמנות, ניו יורק
1983 פרס ראשון בתחרות "ירושלים כסמל"
1987: נבחר בתחרות הדפסים על ידי ה"גרפוטק"
1988: פרס הרישום, קרן ברנשטיין
פרסומים

מנחם למברגר, עבודות נייר והדפסים עם מבוא מאת גדעון עפרת ואוזיאש הופשטטר, ספריה קטנה לאמנות, הוצאת ההסתדרות הכללית של העובדים בא"י, 1992.
לקריאה נוספת

ארט 2000 - ספר אמני ישראל: ציירים ופסלים, הוצאת סטודיו חיט, 1993, עמוד 92
הערות שוליים

↑  פסלי ברונזה של נחום גוטמן בת"א, מעריב, 5 ביולי 1979
↑  תל אביב, דבר, 30 באפריל 1981
אמנות עכשיו, מעריב, 15 באוקטובר 1982
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007509846805171  ISNI: 0000 0000 4938 4739  LCCN: nr94020282  ULAN: 500484921  VIAF: 51572136   WorldCat (עם VIAF): 51572136
מסע צלב באירופה

| --- | --- |

עטיפת המהדורה הראשונה של הספר
 מידע כללי
 מאת:  דווייט אייזנהאואר 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  אוטוביוגרפיה 
 הוצאה
 הוצאה:  דאבלדיי 
 תאריך הוצאה:  1948 
 
מסע צלב באירופה (אנגלית: Crusade in Europe) הוא ספר זכרונותיו של דווייט אייזנהאואר מימי מלחמת העולם השנייה. אייזנהאואר, לימים הנשיא ה-34 של ארצות הברית, שימש במהלך המלחמה כמפקד חיל המשלוח של בעלות הברית לאירופה בחזית המערבית, ששחרר את ארצות צפון-מערב אירופה מן הכיבוש של גרמניה הנאצית.
הספר, שיצא לאור בשנת 1948, מתאר את המלחמה מנקודת מבטו של אייזנהאואר, מפיקודו על כוחות בעלות הברית שפלשו לצפון אפריקה ב-1942, וכלה במערכה לשחרור צפון-מערב אירופה שעליה פיקד, ובניצני המלחמה הקרה להם היה עד לאחר כניעת גרמניה. הספר עוסק גם בתקופת שירותו הצבאי לפני המלחמה, לרבות התקופה שבה שירת בפיליפינים, כיועץ צבאי.
הספר יצא לאור לראשונה בהוצאת דאבלדיי האמריקאית. מאז חזר ונדפס בהוצאות שונות. הוא יצא לאור בישראל לראשונה בשנת 1951 תחת השם "מסע שחרור אירופה" בתרגומם של י. נדבה וי. נאור.
חברת פוקס המאה ה-20 הפיקה על בסיס הספר סדרת טלוויזיה תיעודית אודות המלחמה, אשר שודרה ברשת ABC בשנת 1949. הסדרה זכתה ב-1950 בפרס פיבודי ובאחד מפרסי אמי הראשונים, בקטגוריית התוכנית הטובה ביותר בשירות ציבורי, תרבותי וחינוכי.
מקטע פליטה

בפיזיולוגיה של הלב, מִקְטַע פְּלִיטָה הוא מדד לתפקוד הסיסטולי של הלב, והוא מוגדר כיחס שבין נפח הפעימה לנפח החדר כשהוא מלא בדם. מדד זה נמדד על פי רוב באקוקרדיוגרפיה, ובמידה שהוא נמוך, הוא יכול להעיד על אי-ספיקת לב סיסטולית ועל חומרתה.
מקטע הפליטה מחושב לפי היחס בין נפח הפעימה לנפח החדר בסוף הדיאסטולה. נפח הפעימה הוא למעשה ההפרש בין נפח החדר בסוף הדיאסטולה, שהוא נפח החדר כאשר הוא מלא בדם, לנפח החדר בסוף הסיסטולה, שהוא נפח החדר לאחר פליטת הדם מן החדר. בצורה מתמטית:  EF={\frac {SV}{EDV}}={\frac {EDV-ESV}{EDV}}, כאשר EF הוא מקטע הפליטה, SV הוא נפח הפעימה, EDV הוא נפח החדר הסוף-דיאסטולי ו-ESV הוא נפח החדר הסוף-סיסטולי.
טווח הערכים התקין למקטע הפליטה נע בין 55% ל-70%. על מנת להגדיר אי-ספיקת לב עם תפקוד סיסטולי ירוד, על מקטע הפליטה להיות נמוך מ-40%. כאשר מקטע הפליטה נמוך מ-25% תתלווה לכך לרוב הסתמנות מתמדת של אי-ספיקת לב, למשל קוצר נשימה קבוע.
אף שאקוקרדיוגרפיה היא השיטה הנפוצה ביותר למדידת מקטע פליטה, ניתן למדוד מקטע פליטה באמצעי דימות נוספים כטומוגרפיה ממוחשבת, דימות תהודה מגנטית, מיפוי לב ומיפוי MUGA או בצנתור לב. באקוקרדיוגרפיה נמדדים נפחי החדר בסוף הדיאסטולה ובסוף הסיסטולה וכך מחושב מקטע הפליטה. לחלופין, הערכה של רופא מיומן ללא חישוב מדויק נמצאה בהתאמה גבוהה לערכו של מקטע הפליטה המחושב.
הערות שוליים

↑  מִקְטַע פְּלִיטָה במילון רפואת הלב [רפואה] (תשע"ג), באתר האקדמיה ללשון העברית
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
מישלין אוסטרמייה

מישלין אוסטרמייה (בצרפתית: Micheline Ostermeyer; ‏ 23 בדצמבר 1922 – 17 באוקטובר 2001) הייתה אתלטית צרפתייה-יהודיה רב גונית, אלופה אולימפית בעלת 3 מדליות מהן 2 זהב מלונדון 1948. נוסף לכך הייתה פסנתרנית בינלאומית שהופעיה בקונצרטים והקליטה יצירות רבות.
קורות חיים

אוסטרמייה נולדה ברנג'-דו-פלייה, במחוז פה-דה-קאלה וגדלה בתוניסיה. היא אחיינית-רבא של הסופר הנודע ויקטור הוגו ואחיינית של המלחין לוסיין פארוש. היא החלה ללמוד לנגן בפסנתר כבר בגיל 4. בגיל 14 עזבה את בית הוריה בתוניסיה על מנת ללמוד בקונסרבטואר של פריז. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה היא חזרה לתוניסיה, שם ניגנה רסיטל לפסנתר פעם בשבוע כחצי שעה ברדיו של תוניס.
באותה תקופה החלה להשתתף במשחקי כדורסל ובתחרויות באתלטיקה. בתום המלחמה היא המשיכה הן בספורט והן בלימודי הפסנתר בקונסרבטוריון.
קורות חיים > קריירה בספורט

באליפות אירופה שנערכה באוסלו, נורווגיה בשנת 1946 זכתה אוסטרמייה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 12.84 מטר. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.57 מטר.