stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לילית אפורה
התנהגות > תיעוד מספר ממצאים של נדידת הלילת האפורה

בפארק הלאומי יוסמיטי, מעדיפה הלילית לדור ברום בינוני, באזור המעבר שבין היער לכרי הדשא, ובחורף היא עפה במורד ההר אל שטחים לא מושלגים ששם אספקת הטרף גדולה יותר.
עקב התנוונות אוכלוסיית הנברנים מדי 3 עד 5 שנים בדרום-מזרח מניטובה, רבות מן הליליות האפורות עוברות לצפון ולצפון-מזרח בחיפוש אחר מזון. פרטים אחדים נדדו כ-700 ק"מ צפונה, ותועדו שוב לאחר 2–3 שנים עם שובם חזרה, לעיתים לאותו קן, לאחר שאוכלוסיית הנברנים גדלה שוב.
פרט שאינו בוגר דיו נדד כ-753 ק"מ מוויניפג למינסוטה, ונקבה אחת משוודיה נמצאה כשבע שנים מאוחר יותר ברוסיה, במרחק של כ-900 קילומטרים מהאזור שבו טובעה.
בעונת החורף הלילית האפורה נוטה לעבור מבתי הגידול הרגילים שלה ולשהות בקרבת בתי חוות וכרי דשא.
כאשר היא מותקפת או כשפולש חודר לשטחה, מעדיפה הלילית האפורה לעופף אל מחסה המצוי בנבכי היער ולא להיאבק. אם אינה מצליחה להתחמק ממנו, היא פורשת ומנמיכה את כנפיה, מקישה במקורה ומנפחת את נוצותיה כדי לשוות לעצמה חזות מאיימת. בימי החורף שבהם המזון מלוקט בדוחק, מפגינה הלילית האפורה התנהגות לוחמנית המסייעת לה להבריח דורסים אחרים, ולעיתים אף להרוג אותם.
התנהגות > תזונה

בשל גודלה, מתמחה הלילית בציד נברנים – מכרסמים קטנים הדומים לעכבר, המהווים כ-98% מהתפריט שלה. במניטובה, אחת מפרובינציות קנדה, היא ניזונה בעיקר מנברן השדות מהמין Microtus pennsylvanicus. עם זאת, במקומות שבהם הנברנים אינם מצויים, מהווים בעלי חיים אחרים את חלק הארי של מזונה: בקליפורניה לדוגמה, היא ניזונה מחולדי שק, הגדולים באופן ניכר מנברנים. לעיתים טורפות הליליות חדפים ולעיתים נדירות גם ציפורים אחרות, צפרדעים וחסרי חוליות כגון חיפושיות, ואף פגרי יצורים גדולים יותר.
: לילית אפורה פורצת את שכבת השלג כדי ללכוד טרף.

: לילית אפורה על ערימת חציר, בבלדונל (Baldonnel) שבקולומביה הבריטית, קנדה.
בדומה לדורסי לילה אחרים, מעדיפה הלילית האפורה לשחר לטרף ממקום גבוה. היא משקיפה לעבר שטח הציד שבקרבתו היא אורבת, ומאזינה לסובב אותה בעזרת פרצוף-השמע הגדול שלה. חוש שמיעתה החד מאפשר לה לאתר את מיקומו המדויק של הטרף, גם אם הוא חבוי תחת שכבת שלג בעובי 25 ס"מ ובמרחק 30 מטרים. חוש הראייה שלה חד אף הוא, והיא מסוגלת להבחין בטרף הנמצא במרחק של עד כ-90 מטרים ממנה.
כאשר הלילית מאתרת טרף אפשרי, היא דואה מעליו מספר רגעים, מתנפלת עליו בצלילה, לופתת אותו ברגליה ומסתייעת בטפריה השחורים והארוכים כדי ללפות שטח נרחב מגופו. יש בכוחה לשבור קרום שלג המסוגל לשאת אדם שמשקלו כ-80 קילוגרמים, ובכוחה לחדור לעומק של כ-45 סנטימטרים. בזמן הצלילה מותירה הלילית האפורה סימנים על השלג באמצעות כנפיה, המעידים על הימצאותה באזור.
לילית אפורה יחידה מסוגלת לצרוך כ-1,400 נברנים בשנה. כאשר היא חשה רעב, החשש שלה מבני אדם פוחת. דוגמה מובהקת לכך היא תיעוד של לילית אפורה מפנסילבניה שצדה טרף סמוך מאוד לקרבת בני אדם, ואף הסכימה ליטול מידיהם פגרי עכברים שהוצעו לה.
איומים ושימור

על פי איגוד השימור העולמי (IUCN), מצב שימור המין נכון לשנת 2012, מוגדר "ללא חשש", בשל תפוצתו רחבת הידיים ויציבות האוכלוסייה. עם זאת, תת-המין S. n. yosemitensis, אשר אוכלוסייתו מונה כ-200 עד 300 פרטים, מוגדר על ידי "מחלקת חיי הבר והדגה של קליפורניה" (California Department of Fish and Wildlife) כמין הנתון בסכנת הכחדה.
בשנת 2004 מנתה האוכלוסייה העולמית כ-60,000 פרטים בערך: האוכלוסייה האירואסייתית מנתה כ-4,400 זוגות, ובחורף 2004–2005 דווח במינסוטה על קיומם של כ-10,000 זוגות, כמות ההופכת את תת-המין הצפון אמריקני לשכיח ביותר.
: לילית אפורה על ענף עץ.

: לילית אפורה על גבי מתקן לאיסוף חציר, בבלדונל.
המין מוגן בחוק הפדרלי של ארצות הברית ובחוק המדינתי של אלסקה. במקומות אחדים, זוכה הלילית לתמיכה באמצעים שונים, כגון הקמת קינים מלאכותיים – שיטה שזכתה להצלחה בשוודיה ובקנדה.
בתקופות של מחסור במזון, נאלצות הליליות האפורות לנדוד לאזורים אחרים כדי להשביע את רעבונן. המאמץ והרעב פוגעים בחוסנן הגופני של חלק מהליליות ולעיתים הן נמצאות על סף מוות. רבות מהן אורבות לצד הכביש אחר מכרסמים הנוברים באשפה המושלכת אל תעלות הניקוז. כתוצאה מכך, קרבתן לכלי הרכב הנעים בכביש מסכנת את חייהן (איום שאינו אופייני בבית גידולן הצפוני). הלילית האפורה נוהגת לצוד כשפניה מופנות לעבר הקרקע, ובמקרים רבים היא נפגעת גם בשל סיבה זו מרכב קרב, מעמודים ומקווי חשמל. כתוצאה מכך היא סובלת לעיתים קרובות משברי כנף ורגליים ומנזקי אוזניים בלתי הפיכים, המשבשים את חוש השמיעה שלה. הם פוגעים ביכולתה לאתר את מיקומו המדויק של טרפה ומקטינים את סיכויי הישרדותה בטבע.
השימוש בחומרי הדברה וכריתת עצים, הם גורמים נוספים המאיימים על גודל אוכלוסיית הלילית האפורה ביערות הצפון. כאשר הבירוא מנוהל באופן יעיל, מצליחה הלילית האפורה להסתגל לתנאי המחיה הסובבים אותה. על פי אחת מתוכניות השימור במניטובה, חוטבי העצים אינם כורתים את העצים הנמצאים מסביב לעץ הקינון והם דואגים להותיר מקבצי עצים המחוברים במסדרונות אקולוגיים.
הלילית האפורה משמשת כטרף לאויבים רבים: האויב העיקרי שלה הוא אוח וירג'יניה, אשר כבד ותוקפני ממנה ונוטה לתקוף כאשר קיים מחסור בטרפו – ארנבת השלג (Lepus americanus) ומיני שכוויים. כמו כן, חייה וחיי צאצאיה מאוימים גם על ידי הנץ הגדול, העקב רחב-הכנפיים (Buteo platypterus), העקב אדום הזנב, הדוב השחור האמריקני, העיט הזהוב, הדלק האמריקני (Martes americana), השונר הקנדי והעורב השחור. אויבים נוספים המאיימים עליה, הם מחלות קטלניות כגון קדחת מערב הנילוס.
בתרבות, אטימולוגיה ויחסיה עם האדם

שמה המדעי Nebulosa נגזר מהמילה הלטינית Nebulosus שמשמעותה "ערפילי". כמו כן, היא נושאת כינויים נוספים המתייחסים למספר מאפיינים: 

מאפיינים פיזיים ומקום מגורים כגון "ינשוף מזוקן", "ינשוף מנומר", "ינשוף מפויח", "ינשוף האֵפֶר", "ינשוף לפלנדי" ו"ינשוף האשוחית". 
אמונות מיסטיות הקשורות בה כגון "שד יערות הצפון", "ינשוף הרפאים" ו"הרוח האפורה".
הלילית האפורה הוכרזה כציפור הרשמית של מניטובה, קנדה. קהילת דוברי שפות האתבסקה באלסקה, מתייחסת ללילית האפורה, המכונה בפיהם Nuhl-tuhl ("מהלך כבד"), כמקור מזון איכותי, בשל השומן שהיא צוברת במהלך החורף. לפי המסורת שלהם, רק לזקני הקהילה מותר לאכול את הלילית. על פי אמונתם, צעירים האוכלים אותה, נדונים לגדילה מהירה ומוות.
לילית זו תורמת לאיזון אקולוגי בכך שהיא מדללת את אוכלוסיית המכרסמים המזיקה ליבולי החקלאים. היא מהווה מקור משיכה לצפרים רבים מרחבי העולם, המתייחסים אליה כאל מין נדיר לצפייה.
בסדרת ספרי "הארי פוטר", הינשוף התשוש של משפחת ויזלי הוא ממין לילית אפורה.
בסדרת ספרי הפנטזיה לילדים בשם "Guardians of Ga'Hoole", וכן בסרט "אגדה עם כנפיים" (Legend of the Guardians: The Owls of Ga'Hoole), הדמות בשם "טווילייט" ("Twilight") הוא ממין לילית אפורה.
ביאורים

↑  בתחום האורניתולוגיה, אורך הכנף נמדד במ"מ מקצה עיקול הכנף ועד קצה נוצת התעופה הראשית (primary) הארוכה ביותר (נוצות אלו נקראות בעברית אברות יד). ניתן לראות את אופן המדידה ב תמונה זו מוויקישיתוף (התמונה השנייה מלמעלה, מצד שמאל).
↑  קרום שלג (snow crust) הוא שכבתו העליונה של מעטה שלג, החזק מהשכבות הנמצאות מתחתיו.
הבלתי חוקיים

| --- | --- |

 בימוי:  מאיר לוין 
 הקרנת בכורה:  1948 
 משך הקרנה:  47 דק' 
 דף הסרט ב־IMDb
 
הבלתי חוקיים (או הבלתי לגאליים, מוכר גם בשם לא תפחידונו) הוא סרט משנת 1948 שצולם בנתיבי ההעפלה מאירופה לארץ ישראל. הסרט משלב עלילה בדיונית, שבמרכזה זוג מעפילים, בצילומים תיעודיים. הסופר היהודי-אמריקאי מאיר לוין כתב, הפיק וביים את הסרט. ארבעה אנשי צוות - לוין, השחקנים טרסקה טורס ויענקל מיכאלוביץ (לימים יצחק מיכאלי), והצלם ברטראן הס - הפליגו בדצמבר 1947 באוניית המעפילים "לא תפחידונו". הם השתלבו בין המעפילים, ונעצרו לימים ספורים אחרי שהאונייה נתפסה בידי הבריטים.
עלילה

זוג ניצולי שואה, שרה (טרסקה טורס) ומיכה (יענקל מיכאלוביץ) וילנר, מנסים לחדש את חייהם בפולין. הם מבקרים בכפר הולדתו של מיכה ומגלים שלא נותר בו אף יהודי. הם מתיישבים בבית נטוש בורשה ומבקרים בחורבות הגטו. שרה מודיעה למיכה שהרתה, והיא רוצה שהילד ייוולד בארץ ישראל. השניים יוצאים לדרך בקבוצת מעפילים, אך נאלצים להיפרד כאשר מיכה נעצר בגבול צ'כוסלובקיה. שרה ממשיכה לבדה לווינה, ממתינה שם למיכה במשך כמה שבועות, ומתנדבת בבית החולים רוטשילד המטפל בפליטים. היא מסכימה להפליג לבדה באוניית מעפילים מחשש שבשלב מאוחר יותר של ההריון לא תוכל להפליג כלל. בינתיים מיכה משתחרר, והשניים מתאחדים על אוניית המעפילים לא תפחידונו. האונייה מפליגה מאיטליה לארץ ישראל, ונעצרת על ידי משחתות בריטיות.
הפקת הסרט

לוין החליט להפיק את הסרט בעקבות פרשת אוניית המעפילים אקסודוס. הוא פנה אל ארגון ידידי ההגנה בארצות הברית, אשר מימן את ההפקה וסייע ביצירת קשר עם תנועת הבריחה ומנגנון ההעפלה באירופה. לוין כתב באוטוביוגרפיה שלו כי שכנע את אנשי הארגון לתמוך במיזם בנימוק "נניח שבימי יציאת מצרים הייתה מצלמה והייתה אפשרות לתעד את האירוע. מה הייתם חושבים לו מנהיגים יהודים היו מונעים זאת?"
השילוב בין סרט תיעודי לסרט עלילתי נוצר כדי לשמור על רציפות למרות הצורך לצלם בכל קטע קבוצת פליטים אחרת, אך גם בהשפעת הקולנוע האירופאי של סוף שנות ה-40.
לוין גיבש בפריז צוות מצומצם ובו שלושה אנשים. טרסקה טורס, אשתו לעתיד של לוין, הייתה אז סופרת מתחילה, אלמנת מלחמה ואם לילדה בת שנתיים. יענקל מיכאלוביץ (לימים יצחק מיכאלי) היה מורה במוסד ליתומים. לא היה להם ניסיון קודם במשחק. הצלם הראשון, אנדרה קאוביין, פרש עקב הקשיים הפיזיים במסע. הצלם השני, ז'אן-פול אלפן, עזב ערב ההפלגה בגלל התחייבויות קודמות. הצלם השלישי, ברטראן הס, היה עובד של חברת החדשות פאתה, והושאל תמורת צילומים מן ההפלגה.
לאחר קשיים רבים הצליחו לצלם את הסרט, להבריח את הסלילים מחוץ לארץ-ישראל ולערוך אותו. גרסה קצרה של הסרט הופצה לפני קום המדינה וזכתה להדים רבים. אך ריבים בין מאיר לוין לבין הארגון היהודי-אמריקני שמימן את הסרט הביאו לכך שהגרסה הארוכה הופצה רק לאחר קום המדינה.
הערות שוליים

↑  ליאת שטייר-לבני, "סיפור הפקתו של - The Illegals הסרט הראשון באורך מלא שתיעד עליה בלתי לגאלית", עיונים בתקומת ישראל 15, עמ' 393-412
הר הבנים

תבנית:הר
הר הבנים הוא אתר הטבע המרכזי שנותר ברמת גן הוותיקה. זאת  גם הגבעה הגבוהה ביותר בעיר (רום 79 מ' מעל פני הים) והשנייה בגובהה בכל המרחב.
באתר נמצא שטח הכורכר הגדול בעיר (7 דונם) ובו צמחיית כורכר אופיינית ומיוחדת ומגוון פרחי בר עונתיים. בסקר שנערך בשנת 2008 תועדו באתר כ־90 מיני צומח.
מורדו הצפוני של ההר הוכרז בשנת 1978 שמורת טבע עירונית.
גן הבנים

גן הבנים לא נכלל בתוכנית "עיר גנים" המקורית של ריכרד קאופמן (שכללה את גן שאול וגן אברהם). עם סיפוח שכונת רמת יצחק לרמת גן ב-1943 הוחלט על הקמת הגן על הגבעה (שכונתה אז הר הלוויתן או el Mu'allaqa כלומר "התלוי"), בהתאם לעקרונותיה.
הגן היה אמור לכלול בריכת נוי גדולה שבמקומה נבנה בית יד לבנים. הגן תוכנן על ידי מתכנן הנוף שלמה אורן ויינברג. בהמשך נוספה רחבת שבטי ישראל, כיכר עגולה ובה 12 עצי דקל ו-12 פסיפסים של שבטי ישראל. הכיכר כללה בעבר בריכת נוי, אך זו הוחלפה ב-1988 באנדרטה לציון נספי השואה.
מדרונו הצפוני של הגן נותר כמעט כולו שטח בר פתוח, כאשר מדרום וממזרח נבנו שבילים וטראסות, המחברים את הגן לרחובות סביבו.
מבנים ואנדרטאות

על צידו הצפוני של ההר הוקם רובע תרבות ורוח ברמת גן, הכולל את הספרייה העירונית, התיאטרון העירוני, את המוזיאון העירני ואת בית צבי.
בית יד לבנים רמת גן תוכנן על ידי האדריכל משה ספיר, ונחנך במקום ב-1965, כשלצידו נבנה מגדל תצפית. בית יד לבנים מכיל בתוכו את המשכן לאמנות יהודית המציג תערוכה קבועה של יצירות דוד לבקובסקי וכן תצוגות מתחלפות של אגודת הציירים והפסלים בגבעתיים-ר"ג.
על הר הבנים נערכים טקסים ממלכתיים ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל.
מבנים ואנדרטאות > כח התקווה

את האנדרטה "כח התקווה" לציון נספי השואה יצרה רות שטייף רוז'ר (1986), ניצולת אושוויץ שגם תרמה את הפסל. באנדרטה מתוארת דמות התוקעת בשופר ולצדה הריסות אבנים ושש ארובות לזכר ששת מיליון היהודים שנספו בשואה.
ברחבת האנדרטה נערך הטקס הראשי ברמת גן לציון יום השואה.
מבנים ואנדרטאות > נפגעי פעולות האיבה

ב-2008 נוספה אנדרטה להנצחת תושבי העיר נפגעי פעולות האיבה, בעיצוב האדריכלית רחל אסף.
סמוך להר נבנו שני בניינים ייחודיים שהקים האדריכל צבי הקר, בית דובינר ובית הספירלה וכן בית צופי רמת גן.
הערות שוליים

↑  מנדלסון עמית, טבע עירוני - מקרה בוחן עיר הגנים רמת גן
↑  עמית מנדלסון, לרה פארן, חמוטל בירן, ענת ברקאי-נבו, טבע עירוני ברמת גן
↑  תוכניות נוף - גנים ציבוריים בר"ג, ארכיון שלמה אורן ויינברג, הספרייה הלאומית
↑  על הר הבנים ברמת גן הופעל "בית יד לבנים", מעריב, 20 באוקטובר 1965
↑  המוזיאונים העירוניים לאמנות באתר עיריית רמת גן
↑  אתרי הנצחה וזיכרון בית אברהם קריניצי
בית יד לבנים בפסגת הר הבנים, רמת גן
אנדרטת "כח התקווה" לציון נספי השואה
האנדרטה לזכר נפגעי פעולות האיבה תושבי רמת גן
אנדרטת להנצחת חללי רמת גן במלחמת חרבות ברזל
פיליפ לוויטסקי

| --- | --- |

 לידה:  9 ביוני 1996  (בן 28) קלגרי, אלברטה, קנדה
 מדינה:  קנדה
 תקופת הפעילות:  מ-2014
 פרופיל ב-IMDb
 
פיליפ פורסט לוויטסקי (באנגלית: Phillip Forest Lewitski; נולד ב-9 ביוני 1996) הוא שחקן קנדי. הוא ידוע בעיקר בזכות תפקידו הראשי כאפולו 4 בסדרת הטלוויזיה הקנדית "Utopia Falls" משנת 2020, והופעתו בתור לינק בסרט "פרא" (אנ') משנת 2021.
ביוגרפיה

לוויטסקי נולד בקלגרי, אלברטה, קנדה, והוא השני מבין שמונה ילדים. אמו, קרול, היא מאמנת אישית ואביו, בריאן, הוא איש עסקים. הוא ממוצא צרפתי, אוקראיני ומוהוק (אנ'). הוא זכה בפרס הדרמה המקומי מתיאטרון סנט הלנה ונרשם לתוכנית הבישוף קרול לאמנויות הבמה והאמנות החזותית.
קריירה

בשנת 2014 קיבל את תפקידו הראשון בסרט הדרמה הצרפתי "החיפוש" של הבמאי מישל חזנוויצ'וס, שם גילם את פטריק.
בשנת 2016 ביצע את הופעתו הראשונה על מסך הטלוויזיה בפרק בסדרת הטלוויזיה הקנדית "הארטלנד". שנה לאחר מכן הופיע במותחן "Incontrol". בשנת 2018 שיחק בסרט הקולנוע "ג'נטלמן".
בשנת 2020 שיחק בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "ויקינגים". באותה שנה שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "Utopia Falls".
בשנת 2021 כיכב בסרט ההתבגרות "פרא" (אנ') שביים ברטן האנם (אנ'), שעליו קיבל מועמדות לפרס המסך הקנדי לשחקן הטוב ביותר בטקס פרסי המסך הקנדי ה-10 בשנת 2022. באותה שנה לוהק לתפקיד בסדרת הטלוויזיה בהפקת טום הנקס וסטיבן ספילברג, "אדוני האוויר", שיצאה לאוויר בתחילת 2024.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | החיפוש | פטריק |  |
| 2017 | Incontrol | קונור (ויקטור) |  |
| 2018 | A Gentleman | זאק מאנינג |  |
| 2019 | The Search: Manufacturing Belief | פטריק פיין |  |
| 2021 | פרא (אנ') | לינק |  |
| 2022 | Bones of Crows | אדם וולך |  |
| TBA | Wind River: The Next Chapter | קאי |  |
| TBA | The Legendary Bear Lake Monster | טאנר |  |
| TBA | המסדר | דייוויד ליין |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | הארטלנד (אנ') | ברמן | פרק: "Risky Business" |
| 2019 | על טבעי | טום מייסון | פרק: "Don't Go in the Woods" |
| 2020 | Utopia Falls | אפולו 4 | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
| 2020 | ויקינגים | ויג'יטו | 3 פרקים |
| 2022–2023 | אלסקה דיילי (אנ') | מיילס | 4 פרקים |
| 2023 | Bones of Crows: The Series | אדם וולך | 5 פרקים |
| 2024 | אדוני האוויר | סגן פרנסיס הארפר | פרק: "Part Four" |
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Eric Volmers, "Calgary-born actor delves into Mohawk ancestry for sci-fi role in Utopia Falls". Calgary Herald, February 13, 2020.
↑  Brent Furdyk, "2022 Canadian Screen Award Nominees Announced, ‘Sort Of’ & ‘Scarborough’ Lead The Pack". ET Canada, February 15, 2022.
↑  Phillip Forest Lewitski Dishes On 'Wildhood,' Acting & More, Grazia USA, ‏3 באוגוסט 2022
בלסטואידים

| בלסטואידים |
| --- | --- |
 איור של בלסטואידים, 1904
תקופה
אורדוביק-פרם
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: קווצי עור
מחלקה:: בלסטואידים
שם מדעי
 Blastoidea
בלסטואידים (שם מדעי: Blastoidea) הם מחלקה של חסרי חוליות ממערכת קווצי העור שנכחדה לפני כ-250 מיליון שנה. הם הופיעו ביחד עם מחלקות אחרות ממערכת קווצי העור בתקופת אורדוביק והגיעו לשיאם בתקופת קרבון מיסיסיפי, עם זאת מקורם כנראה ממחלקה אחרת בתקופת הקמבריון הנקראת Cystoidea. בלסטואידים מופיעים כמאובנים עד הכחדתם בסוף תקופת הפרם. המאובנים נפוצים יחסית בעיקר בסלעים מקרבון מיסיסיפי.
יגאל בשן

| --- | --- |

 לידה:  11 בספטמבר 1950 ישראל נחלת יהודה, ראשון לציון, ישראל
 התאבד:  9 בדצמבר 2018 (בגיל 68) ישראל תל אביב-יפו, ישראל
 שם לידה:  יגאל בשארי
 מוקד פעילות:  ישראל
 תקופת הפעילות:  1965–2018 (כ־53 שנים)
 שפה מועדפת:  עברית
 כלי נגינה:  גיטרה
 בת זוג:  מיקה בשן
 צאצאים:  אורי בשן, אלינור בשן
 פרסים והוקרה:  פרס כינור דוד
 www.yigalbashan.com
 פרופיל ב-IMDb
 
בשן בן ה-19 מבצע את "עושה שלום" בפסטיבל הזמר החסידי הראשון (1969).
יגאל בשן (11 בספטמבר 1950 – 9 בדצמבר 2018) היה זמר-יוצר ושחקן ישראלי, זוכה פרס אקו"ם לשנת 2016 על מפעל חיים. בשן היה חבר בשלישיית כמו צועני, שלימים התפתחה להרכב "הופה היי". כן הרבה לשתף פעולה עם להקת ברוש. רבים משיריו, כגון "יש לי ציפור קטנה בלב", "הופה היי", "ואת יפה נשארת יפה", "סיוון" ו"שמיים", ידועים בסגנון מלודי והרמוני ייחודי, ובאווירה נוסטלגית ורומנטית אופיינית.
ביוגרפיה > שנים ראשונות

נולד בשם יגאל בשארי במושב נחלת יהודה לציונה ויוסף בשארי ואח לאילנה, במשפחה ממוצא תימני. את אהבתו למוזיקה גילה בשן כבר בגיל צעיר, בעיקר בזכות האזנה לתקליטים של אלביס פרסלי והביטלס. הוא אהב לשיר ולנגן בגיטרה, ובתיכון למד בבית הספר לאמנויות רננים שבתל אביב.
בשנת 1965, בגיל 15, החל להופיע עם חברתו לכיתה, שלומית אהרון, בצמד "יגאל ושלומית". השניים הקליטו מספר שירים, בהם "גיל הזהב" ו"שנת אלפיים", שהושמעו רבות ברדיו, אך לא הגיעו להוצאת אלבום שלם. השניים הופיעו ביחד במשך כשנתיים, ונפרדו לקראת גיוסם לצבא.
בגיל 17 הופיע במחזמר "איי לייק מייק" לצד שולה חן וחברו הטוב מוטי גלעדי, שהמליץ לו לשנות את שם משפחתו ל"בשן". בספטמבר 1968 הוציא בשמו החדש "יגאל בשן" תקליטון בכורה, ובו ארבעה שירים ("אהבתי ילדה", "יש לי פנאי", "קרנבל" ו"ערי הגדה"). התקליטון זכה להצלחה גדולה, ובשן הפך לזמר מוכר.
בשנת 1969, בהיותו בן 18, זכה בשן ב"פרס כינור דוד" וביצע בפסטיבל הזמר והפזמון 1969 את "על גל האבן הלבנה" למילים של ירון לונדון וללחן של יעקב הולנדר. הוא השתתף גם בפסטיבל הזמר החסידי שם ביצע את "עושה שלום" שהלחינה נורית הירש למילים מן התפילה ("עושה שלום במרומיו"), וזכה במקום השני. בסוף 1969 הוציא תקליטון מצליח נוסף (עם השירים "אין לי יותר מה לומר" ו"שיר לפנות ערב").
ביוגרפיה > שירות בצה"ל

עקב פרסומו, בטרם גיוסו לצה"ל, פנו לבשן כל מפקדי הלהקות הצבאיות בהזמנות לשרת בלהקה שלהם. הוא בחר ללכת ללהקת פיקוד הצפון, לאחר שאלוף הפיקוד דוד אלעזר אישר לו להופיע במהלך שירותו הצבאי במופע סולו עם חבורת נגנים. בשן היה שותף לתוכניות "מהצפון באהבה" ו"חייך לעולם" של להקת פיקוד הצפון, בהן היה הסולן ברוב השירים, לצד עדנה לב (בשיר "מיכל מיכאל"), אוהד נהרין וסמדר ברנר. בין היתר בלטו השירים "לצפון באהבה", "מתנה מן הים", "סיירת אגוז" ו"מתוק מתוק", אשר זכה בתואר שיר השנה במצעד הפזמונים השנתי תשל"א של קול ישראל ושל גלי צה"ל.
במקביל לשירותו הצבאי, המשיך בשן בקריירת סולו, והוציא את התקליטים "לצפון באהבה" ו"יגאל בשן", בהם נכללו מספר משיריו בלהקה הצבאית, לצד שירים חדשים כ"מודד המדרכות".
ב-1971, בעודו חייל בשירות סדיר, היה אמור להשתתף בפסטיבל הזמר המזרחי השני עם השיר "יעקב התמים" ("אל תירא ישראל"), שירו הראשון שכתב והלחין אביהו מדינה. ארבעה ימים לפני הפסטיבל ניתנה הוראה בפיקוד הצפון על איסור השתתפות חיילים במדים בשירות חובה להופיע במסגרות אזרחיות, והשיר הועבר לזמר משה הלל, שהגיע איתו למקום השלישי. ביצועו של בשן נכלל לבסוף בתקליטור האוסף המשולש "דרור - למנצח שיר מזמור" - מיטב השירים של פסטיבל הזמר המזרחי" בהוצאת הד ארצי ב-1999.
ביוגרפיה > שנות ה-90

במהלך שנות ה-90, על אף ההצלחה עם "הופה היי", לא ויתר בשן גם על קהל המבוגרים. בשנת 1990 כתב לאחיות אופירה ורוית יוספי את השיר "אלוהים".
בשנת 1991 ביצע את השיר "דברים יפים קורים לנו עכשיו" (בעקבות המצב במהלך מלחמת המפרץ) ואת השיר "ילד עצוב" עם שלומי שבת. באותה שנה כתב (עם אבי דור) והפיק לשלומי שבת את השיר "מכאן" לקדם אירוויזיון.
בשנת 1992 הוציא בשן אלבום אוסף ראשון, "אוספים אותי 70–92", ובו שלושה שירים חדשים בעיבודו של ברי סחרוף. בנוסף הקליט מחדש את להיטו משנת 1978, "היי שלום מולדת", בגרסה עדכנית ורעננה. בדצמבר אותה שנה השתתף בפסטיגל עם השיר "יעל", שכתב והלחין, לעיבוד של עובד אפרת.
בדצמבר 1993 השתתף בפסטיגל עם "שיר אהבה ממוחשב", שכתב והלחין.
בסוף שנת 1994 הוציא בשן את הדיסק "כאן באמצע החיים", בו כתב את כל מילות השירים. מתוך הדיסק בלטו שיר הנושא (לחן: יגאל בשן) ו"איתך" (לחן: יורם צדוק). את שירי האלבום עיבד הגיטריסט אבי סינגולדה אשר מאז נהפך לאחד מהנגנים הקבועים של בשן.
בסוף 1995 השתתף בפסטיגל עם השיר "לא נוותר" (מילים: חמוטל בן זאב עפרון, לחן ועיבוד: יורם צדוק).
בתחילת 1996 יצא בשן בסיבוב הופעות למבוגרים, לאחר הפסקה של שבע שנים. לכבוד צאת המופע הקליט שיר חדש בשם "ילדי לבנון". בנוסף לרגל צאת המופע חידש בשן שניים מלהיטיו הישנים "מתוק מתוק" שזכה לגרסת רוקנ'רול עדכנית, ו"לקראת שבת" שבוצע במקצב רגאיי.
בשנת 1997 הקליט בשן שיר חדש בשם "לדבר אהבה", ובשידור של תוכנית האירוח "בשידור חי עם דן שילון", בו התארח בשן, הייתה גם הזמרת זהבה בן, והשניים ביצעו את השיר בדואט. כמה ימים לאחר השידור הקליטו השניים את השיר שיצא לרדיו.
בספטמבר 1998 החל בשן להגיש את תוכנית הרדיו "בין שישי לבשן" ברשת ב', תוכנית אישית בה דיבר על השבוע החולף והשמיע שירים. התוכנית שודרה במשך 15 שנה בימי שישי בצהריים וזכתה לאחוזי האזנה גבוהים.
בשנת 1999 הוציא בשן את האלבום "תלוי רק בך", הכולל את השירים "תל אביב בוכה בלילה", שיר הנושא, הדואט עם סי היימן "תמיד ביחד" וחידוש ל"אין לי יותר מה לומר". על האלבום עבד בשן עם דודי רוזנטל וז'אן פול זימבריס. במקביל ליציאת האלבום יצא בשן בסיבוב הופעות בשם "כל השירים", מופע אקוסטי אינטימי עם הגיטריסט אבי סינגולדה, שזכה להצלחה ורץ כשלוש שנים.
ביוגרפיה > שנות ה-2000

בשנת 2000 הפיק רדיו נטקינג פרודיה על השיר "Stan" של אמינם. בגרסה העברית בביצועם של אסי וגורי הפך סטן ל"חן", והשיר עסק במעריץ מטורף של בשן. השיר זכה להצלחה גדולה, וליותר מ-250 אלף כניסות לאתר האינטרנט להורדת השיר. בשן לקח את הפארודיה ברוח ספורטיבית ובהמשך אף שיתף פעולה עם אסי וגורי כשהתארח בתוכניתם "שידורי המהפכה".
בשנת 2001 הוציא בשן את "ציפור קטנה בלב", אלבום אוסף כפול ובו 40 מלהיטיו הגדולים. האוסף כלל גרסת רמיקס ל"יש לי ציפור קטנה בלב", ושיר חדש שכתב והלחין בשם "ואת יפה נשארת יפה" (עיבוד: ירון בכר). השיר זכה להצלחה, ובשן יצא בעקבותיו לסיבוב הופעות.
במרץ 2003 הוציא בשן את האלבום "שמים תחייכו", בו כתב והלחין את כל השירים. באלבום נכללו השירים "אוי אהובתי", "זה רק הלב" ושיר הנושא. את שירי האלבום עיבד הגיטריסט שמוליק בודגוב, אשר עבד עם בשן שני עשורים קודם לכן במסגרת להקת "ברוש". עוד באותה שנה סיפור אישי של בחור בשם סידני איפרגן צרפתי שעלה לארץ במיוחד כדי להתגייס לצה"ל נגע לליבו של בשן, מה שהביא להקלטת שיר חדש "חייל בודד", בהזמנה מיוחדת של גלי צה"ל. שנה מאוחר יותר הקליט בשן עם רותי נבון את השיר "תיגע בי".
בשנת 2005 נפגש בשן עם פיטר רוט במסגרת תוכנית הטלוויזיה "מפגשיר" בערוץ 24. במסגרת התוכנית הקליטו השניים את השיר "רק רוצה להתחתן", אשר יצא כסינגל וצולם בקליפ מיוחד מטעם הערוץ. השיר זכה להצלחה ולפופולריות ובשיאו צעד במקום הראשון במצעד השבועי ברדיו ירושלים.
בשנת 2006 יצא בשן במופע "בואו נעשה לנו חג" - קונצרט אוסף בליווי 14 נגנים ו-3 זמרות ליווי. במופע חגג בשן 40 שנות קריירה עם שירים מכל הזמנים. עוד באותה שנה הוציא לתחנות הרדיו שיר חדש הנקרא "כבר לא גיבורים" שכתב אילן גולדהירש והלחין בשן.
בינואר 2008 הוציא בשן את הסינגל "ויש אישה אחת" שכתבו טל שגב ויעקב למאי, לו גם צולם קליפ.
בפברואר 2008 החל בשן להגיש תוכנית אישית חדשה בערוץ הראשון, שנקראה "60 אישי". בתוכנית נפגש בשן עם אמנים, יוצרים ואנשי ציבור ושוחח עימם על הפסקול המוזיקלי הישראלי שלהם. דרך השירים חזרו המרואיינים לאירועים אישיים ומכוננים בתולדות מדינת ישראל.
בדצמבר 2008 הקליט בשן סינגל חדש, במה שאמור היה להיות סינגל ראשון מתוך אלבום חדש שבדרך, העונה לשם "כל פעם", אותו כתב והלחין, לעיבוד מוזיקלי של אסף תלמודי. עוד שיתף פעולה בשן לראשונה בשיר עם שלומי שבן, שניגן על הפסנתר ואיסר טננבאום בתופים.
בפברואר 2009 הוציא בשן סינגל נוסף מאלבומו הבא, "ימים טובים עלינו". בנו, אורי בשן, היה שותף ללחן, לעיבוד ולהפקה המוזיקלית בשיר. את האלבום המיועד עם חומרים חדשים החליט בשן בשלב זה להקפיא, זאת מאחר שהחליט להגשים חלום אישי להוציא אלבום גרסאות כיסוי לשירים עליהם גדל. בשן הכיר את הגיטריסט הצעיר בן ה-26 דורון מזרחי, בוגר תואר שני באקדמיה למוזיקה קלאסית, אשר עיבד והפיק מוזיקלית את האלבום  שזכה לשם "פגישה לאין קץ", כשם הסינגל הראשון מאלבום זה.
בנובמבר 2009, הוציא בשן את הסינגל השני מתוך האלבום, "בית הערבה" (מילים: חיים חפר ועמוס קינן; לחן: שמוליק קראוס) אותו גם ביצע בעבר במסגרת ההרכב הופה היי. בדצמבר 2009 יצא האלבום המלא לחנויות הכולל בתוכו חידושים לשירים: "הימים הארוכים העצובים", "תלבשי לבן", "פרח הלילך", "עין גדי" ו"דבר אלי בפרחים" (דואט עם הזמרת שירלי צפרי). בהקלטות נעשה שימוש בכלי נגינה כמו: קונטרבאס, ויברפון, וכלי מיתר. במקביל יצא בשן, יחד עם המוזיקאים איתם הקליט את האלבום, בסיבוב הופעות חדש בו ביצע את שירי האלבום לצד להיטיו מכל הזמנים.