stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סטגוזאורוס
מאפיינים

הסטגוזאורוס היה דינוזאור גדול למדי. בעבר הוערך שאורכו הגיע עד ל-12 מטרים (39 רגל) ומשקלו ל-5 טונות, אך ההערכות כיום היא שאורכו היה כ-9 מטרים (30 רגל) ומשקלו 2–3 טונות. אף על פי שהערכות אלה נמוכות יותר, הסטגוזאורוס עדיין היה הגדול שבמשפחת הסטגוזאוריים. שתי הגפיים האחוריות היו ארוכות מן הקדמיות. לאורך גבו וזנבו נמשכו שני טורים של לוחיות קרניות בצורת משולשים או מחומשים שעמדו זקופות. עד היום הפליאונטולוגים חלוקים בדעתם מה היה התפקיד של לוחיות אלה. להלן הסברות הנפוצות:
זיהוי תוך-מיני והתגנדרות, המשמש בין השאר לחיזור וקביעת מעמד.
הגדלת גודלו הנתפש של הסטגוזאורוס לצורכי יצירת רושם מרתיע.
ויסות חום (תרמורגולציה).
כיום יש נטייה לפסול את הסברה האחרונה ולאמץ את הראשונה. בעבר סברו הפלאונטולוגים שהלוחיות כיסו את גבו ושימשו מעין שריון, ומכאן השם "לטאה מכוסה", אך שיחזורים מודרניים מציבים את הלוחיות זקופות על גבו בשני טורים המסודרים בתבנית זיגזג.
מקצה זנבו של הסטגוזאורוס נזדקרו דוקרנים קוצניים וחדים, שהגנו עליו מפני אויביו, כגון האלוזאורוס - אחד הטורפים הגדולים של תור היורה. זנבו של הסטגוזאורוס היה גמיש וזריז במיוחד, ואפשר לסטגוזאורוס לשלוח מכות חזקות עם הדוקרנים שבקצהו אל עבר הטורף. הפלאונטולוג רוברט בקר מצא לכך הוכחה במאובנים: בנוסף למאובני סטגוזאורוס הוא גילה עצם אגן של אלוזאורוס שבה נקב גדול (שהיה בעבר פצע קטלני) שנגרם מדוקרן של סטגוזאורוס.
לוחיות הגב שימשו להרתיע את התוקף אך לא היו מערך הגנה יעיל מאחר שהיו שבירות ולא הוצבו על חלקיו החשופים באמת. בעת סכנה נפנף הסטגוזאורוס בזנבו כמעין אלה ועמד בתנוחה שלוחיות גבו יזהרו בשמש. ייתכן גם שהסטגוזאורוס הזרים דם בלוחיות כדי לשנות את צבען. כך נראה בעיני הטורף גדול יותר.
מוחו של הסטגוזאורוס היה קטן במיוחד, בגודל של אגוז ובמשקל של כ-80 גרם, ומבין המוחות הקטנים ביותר ביחס לגודל הגוף הכללי של בעל החיים. מוח זה היה מבין הגורמים העיקריים לסברה שהדינוזאורים היו יצורים טיפשים מאוד ומגושמים - סברה שכיום איננה עוד מקובלת.
הסטגוזאורוס היה צמחוני וניזון מצמחייה נמוכה.
בתרבות

הסטגוזאורוס הוא דינוזאור ידוע וקל לזיהוי, והוא כיכב בתרבות במספר ספרים, סרטים, משחקי מחשב, פארקי שעשועים וצעצועים שונים. בנוסף הוא המאובן הלאומי וגם הדינוזאור הלאומי של קולורדו.
השחזורים הראשונים לשלד הסטגוזאורוס היו שגויים עם לוחיות על הזנב ודוקרנים עבים הדומים למחטי קיפוד מעל הגב וסוף הזנב. בנוסף חשבו שהיצור היה יכול להזדקף על רגליו האחוריות ושהיה יצור איטי ובעל דם קר.
מראהו הפופולרי של הסטגוזאורוס מבוסס על ציוריו של צ'ארלס נייט מ-1891 בהתבסס על השלד. אף על פי שלא היה מושלם, דימוי זה היה הבסיס לסטגוזאורוס שנראה בסרט המפלצות קינג קונג מ-1933. בסרט הוא היצור הראשון שצוות החילוץ פוגש כאשר הם שטים לאי הגולגולת. הסטגוזאורוס שואג שם ומתנהג כמו קרנף עצבני. הוא מסתער על המחלצים ונורה למוות. הסטגוזאורוס היה גם אחד משלושת הדינוזאורים (לצד טירנוזאורוס ואיגואנודון) שהיווה מודל לגודזילה.
הסטגוזאורוס נראה בספרי "העולם שאבד" של ארתור קונאן דויל, בספר "טרזן בבטן האדמה" של אדגר רייס בורוז ובספר "The Shy Stegosaurus of Cricket Creek" העוסק בסטגוזאורוס שנמצא בחווה באורגון וכן בספר "פארק היורה" ו"פארק היורה: העולם האבוד".
בסרט "פנטזיה" מ-1940 נראה סטגוזאורוס איטי שמותקף בידי טירנוזאורוס מרושע, מנסה להיאבק אך נטרף. סצנת הקרב המפורסמת נשמעת לצלילי היצירה "פולחן האביב" של איגור סטרווינסקי. במוזיאון הטבע והמדע של דנוור ישנו פסל של מאבק זה, אך במקום טירנוזאורוס מוצב אלוזאורוס (שבניגוד לראשון חי באותה תקופה עם הסטגוזאורוס).
הסטגוזאורוס הופיע גם בכל סרטי "פארק היורה" למעט בסרט הראשון, שבו מוחלף סטגוזאורוס חולה המתואר בספר בטריצרטופס (עם זאת ישנו כיתוב על עוברים במעבדה שהם של סטגוזאורוס). בסרטים הוא מוצג מעט גדול מדי ובעל לסת בשרנית ולא דמוית מקור. הוא מופיע גם בסדרה עולם היורה: מחנה הקרטיקון ועולם היורה: תאוריית הכאוס.
סרטים נוספים בהם הסטגוזאורוס בולט הם "כוכב הדינוזאורים", "דינוזאור בחיים!", סרטי "המסע לעמק החלומות" ובתוכנית "הדינוזאורים!" מ-1992.
הוא נראה במספר סדרות טלוויזיה: בפרק הראשון של עונה 4 בסדרה "בראשית" עם אותו דגם של האמבולותריום, באחד מפרקי "דוקטור הו" ובעונה 3 של הסדרה "פרינג'". בנוסף הוא נראה במגוון סדרות דוקומנטריות העוסקים בדינוזאורים: "הולכים עם דינוזאורים", "הבלדה של Big Al", "הכוכב דינוזאור", "מועדון הקרב הג'ורסי", "הדינוזאורים!", "פלאווורלד", "דינו דן" ו"כשהדינוזאורים שוטטו באמריקה".
במספר משחקי מחשב נראה סטגוזאורוס ביניהם: "מלך הדינוזאורים", "zoo Tycoon", "עולם היורה: המשחק", Jurassic World Evolution, פארק היורה 3: בניית פארק, Jurassic World: Alive ומשחקים נוספים של פארק היורה, "Ark: Survival Evolved"‏, "Combat of Giants" ו-"Gone Home".
ב-17 ביולי 2024, שלד סטגוזאורוס גדול, המכונה "איפקס", נמכר ב-44.6 מיליון דולר (34 מיליון ליש"ט) במכירה פומבית של סותבי'ס בעיר ניו יורק - הסכום הגבוה ביותר ששולם אי פעם על מאובן.
גלריה

שלד של סטגוזאורוס בתנוחה הישנה
דיורמה המציגה אלוזאורוס תוקף סטגוזאורוס
שלד של סטגוזאורוס
הזנב הכבד בעל ארבעת הדוקרנים
איור מאת צ'ארלס ר. נייט
סטגוזאורוס במוזיאון הטבע בירושלים
לקריאה נוספת

סטיב פארקר, The Complete Book of Dinosaurs, אפל, 2004 (באנגלית) - עמ' 335–349 ובעיקר עמ' 340
הערות שוליים

↑  סטיב פארקר, The Complete Book of Dinosaurs, אפל, 2004 - עמ' 340.
↑  סידור זה של הזנב נקרא "תגומייזר" (אנ').
↑  Kung fu stegosaur: Lethal fighters when necessary, סיינס דיילי, 21 באוקטובר 2014.
↑  היקר בהיסטוריה: שלד של סטגוזאורוס נמכר ב-44.6 מיליון דולר, באתר ynet, 19 ביולי 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546349105171  BnF: cb13327746f (data)  LCCN: sh88000346  NKC: ph893329
מצפה נטופה

ערך זה עוסק בישוב בגליל התחתון. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
ממראות מצפה נטופהמצפה נטופה, הכביש המפריד בין שלב א' לשלב ב'
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הצפון
מועצה אזורית: הגליל התחתון
גובה ממוצע: ‎394 מטר
תאריך ייסוד: 1981
תנועה מיישבת: אמנה
סוג יישוב: יישוב קהילתי
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 1,000 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎-6.9% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הגליל העליון מוגדלת) מצפה נטופה(למפת הגליל העליון רגילה) מצפה נטופה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מצפה נטופה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מצפה נטופה32°48′10″N 35°23′02″E﻿ / ﻿32.8026927170011°N 35.3839182694535°E﻿ / 32.8026927170011; 35.3839182694535  heמפת היישובים של מועצה אזורית הגליל התחתון (in English: Lower Galilee Regional Council) באדום - מצפה נטופה בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10

מִצְפֵּה-נְטוֹפָה הוא יישוב קהילתי דתי בגליל התחתון, הממוקם על רכס הר תורען ושייך למועצה אזורית הגליל התחתון.
למרגלות היישוב ממערב נמצא הכפר בעינה נג'ידאת, למרגלותיו מדרום נמצא הכפר טורעאן, ולמרגלותיו ממזרח נמצאים מספר אתרים ארכאולוגיים מתקופת התלמוד, ובהם חורבת משכנה וחורבת עמודים.
היסטוריה

היישוב הוקם בשנת 1981 כהיאחזות נח"ל, ואוזרח בשנת 1983 על ידי 4 משפחות דתיות ותנועת אמנה, כחלק מגוש היישובים הדתיים בגליל התחתון.
שמו של היישוב נובע ממיקומו, הצופה על בקעת בית נטופה הנמצאת מצפון לו, הנזכרת מספר פעמים במקורות חז"ל.
באמצע העשור השני של המאה ה-21 היישוב מונה כ-230 משפחות דתיות עם כ-500 ילדים. הוא מחולק לשישה חלקים בלתי פורמליים: שלב א', שלב ב' שלב ג' ג'2, ושלב ד' קרוואנים וקרווילות ושכונת החורש המהווה בנייה רוויה. במקום פועל סניף של בני עקיבא, השייך למחוז צפון.
ביישוב אתר קליטה של ארגון "נפש בנפש". האתר מסייע בקליטתם בישראל של עולים חדשים מאנגליה וצפון אמריקה.
במצפה נטופה פועל יקב "יקבי נטופה", הממוקם ליד בית הכנסת הראשי של היישוב.
רב היישוב הוא הרב מתניה קפלן.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוגוסט 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  בראשית רבה, עט, ו', משנה, מסכת שביעית, פרק ט', משנה ה'.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007467975805171
אלן ויליאמס

ערך זה עוסק באיש עסקים. אם התכוונתם לשחקן בריטי, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  17 במרץ 1930 בוטל, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  30 בדצמבר 2016 (בגיל 86) ליברפול, הממלכה המאוחדת 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1959 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 
אלן ויליאמס (באנגלית: Allan Williams, ‏ 17 במרץ 1930 - 30 בדצמבר 2016) היה איש עסקים ואמרגן לשעבר ממוצא וולשי. הוא התפרסם בהיותו האמרגן המקורי של להקת הביטלס (באנגלית: The Beatles) ומי שהיה אחראי להבאת הלהקה בימיה הראשונים להופעות בעיר המבורג שבגרמניה, שם, בזכות השעות הרבות שבהן היא הופיעה מול קהל, היא צברה ניסיון מוזיקלי ובימתי עשיר שתרם רבות להתפתחותה.
בית קפה ג'קרנדה

נולד בבוטל, לנקשייר, שבאנגליה. בשנת 1957, לאחר שויליאמס ביקר בבית הקפה הלונדוני המפורסם, טו איי'ס (באנגלית: Two I's) החליט לפתוח אחד משלו בעיר מגוריו, ליברפול. המועדון החדש, אשר כונה ג'קרנדה (באנגלית: Jacaranda), על שם עץ אקזוטי בעל פריחה מיוחדת, נפתח ברחוב סלייטר מספר 23 בספטמבר 1958. הג'ק, כפי שהמקום כונה בפי כל, היה הצלחה מהרגע הראשון ומשך אליו בעיקר תלמידים מהמכללה לאמנויות של ליברפול, וביניהם, ג'ון לנון וסטיוארט סאטקליף, וזאת בזכות הציורים שהיו תלוים על קירותיו, פרי מכחולו של מורה מהמכללה, דון מקינלי. יחד איתם נהגו חבריהם, התלמידים מהמכללה לבנים הסמוכה פול מקרטני וג'ורג' הריסון, לבקר תכופות בבית הקפה. מאחר שויליאמס החל לארגן הופעות עבור להקות מקומיות שהיו תחת חסותו, ביקשו ממנו לנון, מקרטני, הריסון וסאטקליף לתת גם ללהקתם, סילבר ביטלס (באנגלית: The Silver Beatles), הזדמנות להופיע. אולם, מאחר שלהקתם הפגינה כישורים מוזיקליים בינוניים למדי, לא נענה ויליאמס לבקשותיהם החוזרות ונשנות. במקום זאת, הציע להם עבודה אחרת: צביעת שירותי הבנות, שקירותיהם היו עמוסים בגסויות, והמרתף של בית הקפה. הבחורים עשו זאת ברצון וסאטקליף וחברו רוד מוראיי עיטרו את קירות המרתף. עד היום שרדה פיסה קטנה של עבודתם ובה צלליתו של ג'ון לנון.
ג'קרנדה פועל עד היום, אך שינה את אופיו מבית קפה לפאב.
מועדון בלו אנג'ל (המועדון החברתי וייוורן)

במהלך 1960 פתח ויליאמס מקום נוסף, מועדון קברט ששמו היה המועדון החברתי וייוורן (באנגלית: Wyvern Social Club), ברחוב סיל מספר 108. ב-22 במרץ 1961 שינה את השם לבלו אנג'ל (באנגלית: Blue Angel) בהשראת מועדון הקברט הלונדוני בעל אותו שם, וקישט את מדרגות הכניסה הראשית עם דמותה של מרלן דיטריך מתוך הסרט "המלאך הכחול". בערב הפתיחה הופיעה זמרת הקברט אלמה וורן ורביעיית פרנסיס טרי. המועדון זכה לתשומת לב רבה מצד התקשורת בזכות יזמתו של ויליאמס להעניק חברות לאנשי העיתונות, ובמיוחד לביל מרשל, הנציג המקומי של העיתון דיילי מירור (באנגלית: Daily Mirror).
עם הזמן שינה המועדון את אופיו וויליאמס התיר ללהקות רוק להופיע בו במהלך שנות ה-60. בין הלהקות והזמרים שהופיעו בבלו אנג'ל ניתן למנות את הביטלס, הרולינג סטונז ובוב דילן.
ב-10 במאי 1960 ונבחנו במועדון הביטלס, יחד עם להקות מקומיות נוספות בפני האמרגן לארי פארנס כדי לשמש להקת ליווי לאחד הזמרים שלו. בעקבות זאת, יצאו הביטלס לסיבוב הופעות ראשון מחוץ לאנגליה (סקוטלנד).
ב-12 באוגוסט 1960 ערכו הביטלס במועדון את האודישן לפיט בסט לפני שהצטרף ללהקה, ערב יציאתם להופעות בהמבורג בפעם הראשונה.
הזמרת סילה בלק הופיעה בבלו אנג'ל ובעקבות הופעתה זו החליט האמרגן בריאן אפשטיין להיות גם האמרגן שלה, ב-6 בספטמבר 1963.
המועדון נסגר בסוף שנות ה-60 ובמהלך השנים נפתח מחדש תחת שמות שונים. בשנים האחרונות שוב אימץ את השם בלו אנג'ל ומשמש כיום במה לאורחים בכנסי הביטלס הבינלאומיים הנערכים בליברפול בסוף חודש אוגוסט בכל שנה.
הביטלס

ב-5 במאי 1960 הסכים ויליאמס לשמש כאמרגן של סילבר ביטלס וארגן עבורם הופעות במרתף הג'קרנדה ובמקומות שונים בעיר ליברפול, כולל במועדון החשפנות ניו קברט ארטסטס (באנגלית: New Cabaret Artistes), שפעל ברחוב אפר פרליימנט מספר 174a והיה בבעלות שותפו של ויליאמס, הרולד פיליפס אשר כונה לורד וודביין.
האמרגן הלונדוני המפורסם, לארי פארנס, אשר התרשם מהלהקות המקומיות שניהל ויליאמס, לאחר ששמע חלק מהן במופע הרוקנרול שארגנו שניהם באצטדיון של ליברפול ב-3 במאי 1960 ובו הופיע הזמר האמריקני ג'ין וינסנט, ביקש מויליאמס לארגן מבחן כדי לבחור להקת ליווי לזמר בילי פיורי שהיה תחת ניהולו. המבחן התקיים במועדון החברתי ויוורן ב-10 במאי 1960 ונבחנו חמש להקות מקומיות: קאס אנד דה קסנובס (באנגלית: Cass and the Cassanovas), דרי  אנד דה סיניורס (באנגלית: Derry and the Seniors), ג'רי אנד דה פייסמקרס (באנגלית: Gerry and the Pacemakers), קליף רוברטס אנד דה רוקרס (באנגלית: Cliff Roberts and the Rockers)וסילבר ביטלס.
פארנס התרשם מההופעה של סילבר ביטלס אך היו לו ספקות לגבי המתופף של הלהקה, טומי מור, לאחר שאיחר ארוכות למבחן, ועל רקע גילו הבוגר ולבושו השונה. בסופו של דבר, שכר פארנס את סילבר ביטלס כלהקת ליווי של זמר אחר, ג'וני ג'נטל, לטובת סיבוב הופעות בסקוטלנד.
המבורג

בעקבות הצלחתה של להקת הבית של הג'קרנדה, הקריביאן סטיל בנד, בהמבורג שבגרמניה, שם הופיעה במועדוני רובע השעשועים של העיר, אזור הריפרבהן, החתים ויליאמס את אחת מלהקותיו, דרי והסיניורס, על חוזה הופעות במועדון קייזרקלר (בגרמנית: Kaiserkeller) ברחוב גרוסה פריהט מספר 36 בעיר הנמל הגרמנית. בעל המועדון, ברונו קושמידר, ביקש מויליאמס לשלוח לו להקה בריטית נוספת עבור מועדון חדש שפתח, מועדון אינדרה (באנגלית: Indra) שברחוב גרוסה פריהט מספר 64. מאחר שלהקותיו של ויליאמס, רורי סטורם וההוריקנס וג'רי והפייסמייקרס, סירבו לנסוע להופיע בהמבורג, הוא פנה, כמוצא אחרון, לסילבר ביטלס שהייתה להקה הבינונית. חבריה נענו להצעה אך עליהם היה, תחילה, למצוא מתופף קבוע. לאחר שפיט בסט הסכים לשבת על כיסא המתופף שינתה הלהקה את שמה לשם הביטלס וב-12 באוגוסט 1960 נסעה לגרמניה יחד עם ויליאמס, אשתו, בריל, אחיה, ברי צ'אנג, שותפו, לורד וודביין והמתורגמן, גאורג שטרנר.
ההופעות של הביטלס בהמבורג, בזכות אלן ויליאמס, היו אבן דרך משמעותית עבור הקריירה המוזיקלית שלה. השעות הארוכות שהופיעה מול קהל חייבה אותה לפתח כישורי במה ולהתנסות עם סגנונות מוזיקה שונים והדבר תרמה רבות להתפתחותה.
ב-18 באוקטובר 1960 ארגן ויליאמס הקלטה עבור הזמר לו וולטרס מלהקת רורי סטורם וההוריקנס באולפן אקוסטיק (בגרמנית: Akustik) שברחוב קירשנהלה מספר 57 בהמבורג. כלהקת ליווי נבחרו ג'ון לנון, פול מקרטני, ג'ורג' הריסון ורינגו סטאר, המתופף של להקתו של רורי סטורם ומי שעתיד להיות המתופף של הביטלס. זו הייתה ההקלטה הראשונה שבה ניגן יחידו ההרכב הקבוע שעתיד להתגבש בלהקת הביטלס.
השותפות בין אלן ויליאמס והביטלס הסתיימה ב-1961 עקב סירוב הלהקה להמשיך לשלם לו דמי הניהול, על רקע טענת חברי הלהקה כי הם לבדם השיגו את חוזה ההופעות במועדון טופ טן (בגרמנית: Top Ten) שברחוב ריפרבהן מספר 136 בהמבורג. לעומתם טען ויליאמס כי הוא זה ששכנע את שלטונות גרמניה להתיר להם להיכנס שוב למדינה לאחר שגורשו ממנה במהלך הביקור הראשון שלהם בהמבורג. ויליאמס נפגע ואיים למנוע מהביטלס להופיע שוב בליברפול ומאז נותקו הקשרים בינו לבין הביטלס.
אחרי הביטלס

בשנת 1962, כאשר בריאן אפשטיין שקל לנהל את הביטלס הוא נפגש עם ויליאמס במועדון בלו אנג'ל כדי להתייעץ איתו ולוודא שלא נותרו בינו לבין הלהקה מחויבויות חוזיות. ויליאמס אמר לאפשטיין: "אל תיגע בהם אפילו במקל, הם יאכזבו אותך".
עם השנים הטינה של ויליאמס כלפי הביטלס דעכה, ובמהלך 1970 ארגן וניהל, יחד עם בוב וולר, את כנסי הביטלס הבינלאומיים הראשונים שנערכו בליברפול.
בשנת 1972 מצא ויליאמס במשרד שבבניין שעמד להיהרס הקלטה של הופעה שביצעו הביטלס במועדון סטאר קלאב (באנגלית: Star Club) שברחוב גרוסה פריהט מספר 39 בהמבורג ב-31 בדצמבר 1962. בחודש יולי 1973 נפגש ויליאמס עם ג'ורג' הריסון ורינגו סטאר והציע להם לרכוש ממנו את ההקלטה תמורת 5,000 ליש"ט אך הם סירבו. לבסוף מכר ויליאמס את ההקלטה לפול מרפי, בעליהם של חברת התקליטים לינגסונג, אשר בשנת 1977 הוציא לאור 26 שירים מתוכה במסגרת אלבום שנשא את הכותרת "חי! בסטאר קלאב בהמבורג, גרמניה; 1962" (באנגלית: Live! at the Star-Club in Hamburg, Germany; 1962).
בשנת 1975 פרסם ויליאמס ספר זיכרונות תחת הכותרת "האיש שוויתר על הביטלס" (באנגלית: The Man Who Gave The Beatles Away) שם סיפר את קורותיו עם הלהקה.
באלבום "אנטולוגיה 1" (באנגלית: 1 Anthology) שראה אור בשנת 1995, תיאר פול מקרטני את אלן ויליאמס כ"בחור נהדר".
אלן ויליאמס התגורר בליברפול והוזמן מעת לעת להרצאות וראיונות שם חלק את קורותיו עם להקת הביטלס.
וייסייליה

| --- | --- |
דגל וייסייליהדגל וייסייליה

 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  קליפורניה קליפורניה
 ראש העיר:  Brian Poochigian
 תאריך ייסוד:  27 בפברואר 1874
 על שם:  Visalia 
 שטח:  97.11 קמ"ר
  ‑ שטח ואחוז מים:  0.05 קמ"ר 0.05%
 גובה:  101 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  141,384 (1 באפריל 2020)
  ‑ צפיפות:  1,350.48 נפש לקמ"ר (2016)
 קואורדינטות:  36°19′49″N 119°17′33″W﻿ / ﻿36.330277777778°N 119.2925°W﻿ / 36.330277777778; -119.2925 
 אזור זמן:  UTC-8
 http://www.ci.visalia.ca.us
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה וייסייליה(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה וייסייליה(למפת קליפורניה רגילה) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטוייסייליה(למפת קליפורניה מוגדלת) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטוייסייליה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
וייסייליה (באנגלית: Visalia) היא עיר בקליפורניה, ארצות הברית. וייסייליה ממוקמת כ-370 קילומטרים דרומית-מזרחית לסן פרנסיסקו, כ-310 קילומטרים מצפון ללוס אנג'לס, כ-58 קילומטרים מערבית לפארק הלאומי סקוויה וכ-69 קילומטרים דרומית לפרזנו. נכון לשנת 2015, התגוררו בעיר כ-130,104 תושבים.
היסטוריה

האזור יושב לראשונה על ידי אינדיאנים לפני מאות שנים. לא ידוע מתי האירופאי הראשון הגיע לאזור, אך התיעוד האירופאי הראשון נכתב בשנת 1722. בשנת 1852 החלה ההתיישבות האירופאית. בשנים אלו התגוררו בהתיישבות כמה עשרות תושבים. בשנת 1859 נסלל בסמוך לעיר הכביש מסנט לואיס שבמיזורי לסן פרנסיסקו, דבר שעזר לסחר המקומי. בהתיישבות התרחשו מתיחויות רבות סביב מלחמת האזרחים האמריקנית. למרות זאת, החיים חזרו לנורמה במהירות לאחר המלחמה. בשנת 1874 ההתיישבות הוכרזה כעיר. בשנת 1904 קמה מערכת הרכבות המקומית.
כלכלה

מרכיב חשוב בכלכלה המקומית הוא החקלאות (בעיקר ענבים, זיתים, כותנה, פרי הדר ומוצרי תינוקות).
דמוגרפיה

הזרמים הנוצריים הדומיננטיים באזור הם הכנסייה האדוונטיסטית של היום השביעי, האורתודוקסיות, הקתולית, המתודיזם, הלותרניזם והפרסביטריאניזם ובבפטיזם. יש בוויסיליה קהילות דתיות רבות ובהן: סופים, בהאים, מוסלמים, יהודים, סיקים, זורואסטרים, בודהיסטים והינדים.
לפי מפקד האוכלוסין משנת 2010, התגוררו בוויסיליה כ-124,442 תושבים בכ-41,349 משקי בית. הצפיפות היא 1,324.9 נפש לקמ"ר.
ההרכב הגזעי של העיר:
80,203 תושבים (64.5%) לבנים
6,768 תושבים (5.4%) אסייתים
2,627 תושבים (2.1%) אפרו-אמריקאים
1,730 תושבים (1.4%) אינדיאנים
27,413 תושבים (22%) מגזעים אחרים
5,701 תושבים (4.6%) משני גזעים או יותר
פוליטיקה

וייסייליה נחשבת לעיר רפובליקנית.
מועצת העיר מורכבת מחמישה חברים הנבחרים אחת לארבע שנים. מועצת העיר בוחרת מתוכה את ראש העיר ואת סגנו.
אישים ידועים

קווין קוסטנר
רוברט לפלין
סטיב פרי
מימון נג'אר

רבי מימון נג'אר היה פוסק, דיין ודרשן בעיר קונסטנטין שבאלג'יריה במאה ה-15. חברו של הרשב"ץ.
קורות חייו

נולד לרבי דוד בעיר מיורקה שבספרד למשפחה שמוצאה מן העיר נג'ארה. מיורקה הייתה אז מרכז תורני חשוב בו התרכזו רבים מחכמי ספרד, והוא ואחיו מרדכי גדלו והתחנכו בעיר, יחד עם חברם הקרוב הרשב"ץ. לדעת פרופ' נח עמינח יש להעריך כי השלושה למדו יחד אצל החכם רבי וידאל אפרים.
בעקבות פרעות קנ"א ברח לאלג'יריה, בתחילה לעיר בג'איה, ולבסוף התיישב בקונסטנטין. שם צורף לבית הדין בראשות רבי יוסף בן דוד, ולצד רבי יוסף מניר (תלמיד הריב"ש). בקונסטנטין שימש כמורה הוראה, דיין ודרשן מהולל. בעיר זו התפרסם והייתה לו השפעה נרחבת על כל המדינה. חכמי אלג'יריה הריב"ש, הרשב"ץ ובנו הרשב"ש הכתירוהו בתארים מופלגים.
רבי מימון נודע בעיקר מהתכתבויותיו הרבות עם הרשב"ץ שאת דעתו החשיב מאוד. הוא נמלך בו פעמים רבות וכשלושים תשובות בשו"ת התשב"ץ ממוענות אליו. בעיקר נהג להיוועץ עמו על פסקי דין שנתן בעירו קונסטנטין ותשובות ששלח לחכמים בסביבות העיר ובדרום תוניסיה. שאלות אלו עסקו במגוון נושאים: קדושין, גירושין, כתובה, קנסות וחרמות, שטרות, תפילה שבת וטריפות. הרשב"ץ גם הוא העריכו במיוחד, ובתשובותיו מצאנו ביטויים יוצאי דופן ביחס אליו, כמו "כמוהו בכל העם אין נבון וחכם", וכן: "כדאי אתה לסמוך אפילו להתיר את האסור", ועוד. עם זאת לא נמנע מלבקר את דבריו מספר פעמים.
בעקבות מאירע מעציב (שאינו ידוע לנו) שפקד את רבי מיימון, ובעקבותיו היה שרוי בצער עמוק, כתב לו הרשב"ש איגרת ניחומים מליצית ועשירה הכתובה בחרוזים, כשכל חרוז מסתיים בהיגוי "קא". האגרת נכתבה בשפה הארמית, והמליצות כולן שזורות בכמאה וחמישים מקורות תלמודיים. פענוח מקורות האגרת העסיק מספר חוקרים, בהם הרב ראובן מרגליות שכתב על כך מאמר בספרו 'פנינים ומרגליות'.
חיבר את "קונטרס המנהגות", שלא שרד, והיה כנראה לקט או משא ומתן במנהגי אלג'יריה. פסק שכתב בעניין כשרות גט מעושה הובא בספר בית יוסף, ונפסק להלכה בשולחן ערוך. אחדות מתשובותיו שרדו, ומתוכן הוא מתגלה כבקי בש"ס ובפוסקים: הרי"ף והרא"ש, וכן בעלי החידושים כהרמב"ן, רשב"א, ר"ן ועוד.
לקריאה נוספת

נח עמינח, 'קהל קונסטנטין וחכמיו', בתוך: ספר רפאל (מוסד הרב קוק, תש"ס), עמודים שפז-שצג.
שו"ת התשב"ץ, מהדורת מכון ירושלים, חלק ה', 'על רשב"ץ ובית מדרשו', עמודים 24–26.
הערות שוליים

↑  שמו העברי היה נתן. (השם 'מימון' הוא מערבית, ופירושו: מזל).
↑  סדר הדורות חלק א, שנת ה'קנ"א.
↑  שו"ת הרשב"ש סימן רנט.
↑  'מליצות בארמית ומקורותיהן', פנינים ומרגליות, עמ' צג-קח.
↑  נזכר בשו"ת הרשב"ש סימן שכט.
↑  אבן העזר סימן קלד סעיף ה.
| רבני אלג'יריה |
| --- | --- | --- |
| רבני מחוז אלג'יר | ריב"ש • רשב"ץ • רשב"ש • יהודה כלץ (השלישי) • אברהם אבן טוואה • סעדיה אזוביב • מימון יאפיל • רפאל ידידיה שלמה צרור • יהודה עייאש • שלמה זוראפה • דוד מועטי • סעדיה עמור • משה אייזנבט • אברהם משה פינגרהוט • יצחק מרעלי |  |
| רבני מחוז אוראן ותלמסאן | נתן ג'ייאן • חיים קצבי • פארוז קרסינטי • אברהם אנקווה • סמחון חלאווה • יוסף בן וואליד • חיים בלייח • דוד הכהן סקלי • יוסף משאש • מסעוד הכהן (פרחי כהונה) • דוד אשכנזי (רב) • יצחק אלמליח (תלמסאן) • יחיא אמסלם • דוד אבן כליפא |  |
| רבני מחוז קונסטנטין (אלג'יריה) | מימון נג'אר • סידי פרג' חלימי • יוסף גנאסיא • ישועה ללום • רחמים נאהורי |  |
| רבנים נוספים | שלום אביחצירא |  |
יחיא אמסלם

הרב יחיא אמסלם
הרב יחיא אמסלם (ה'תרע"ב, 1912 - כ"ג בחשון ה'תשס"ו, 2005) היה דיין באוראן, אב בית דין וממייסדי קהילת 'מחזיקי הדת' בפריז, פוסק ומחבר תורני.
ביוגרפיה

נולד בשנת תרע"ב בעיר תאפילאלת שבמרוקו. בצעירותו עברה משפחתו לאוראן שבאלג'יריה, שם למד בישיבתו של הרב דוד הכהן סקלי, בעל שו"ת קריית חנה דוד, איתו המשיך לשמור על קשר קרוב לאורך שנים רבות. מבין חבריו בעיר נמנה הרב דוד אבן כליפא. בהמשך צירף הרב דוד הכהן סקלי את הרב יחיא להיות דיין בבית דינו.
בשנת תרצ"ח יצא לגייס כספים עבור בני קהילת מלייה לאחר שעברו פרעות וגזילת רכוש בשל מלחמת האזרחים בספרד, בברכתו של הרב יוסף משאש.
בסוף שנות החמישים, עבר להתגורר בפריז שבצרפת. בשל המצב הרוחני הקשה בעיר ובמדינה, יזם הרב אמסלם יחד עם שותפים את הקמת בית הדין 'מחזיקי הדת' בעיר, וכיהן כאב בית הדין.
כיהן בתפקידו עד שהוקמה הרבנות הראשית של פריז, אז התייתר תפקידו, והוא פרש ועבר לעסוק בעיקר בלימוד עצמאי והתכתבויות הלכתיות. בהמשך כיהן כרב הקהילה הספרדית בעיר.
בזמן מלחמת יום כיפורים תיקן תפילה לאומרה בבתי הכנסת בפריז, להצלחת כוחות צה"ל.
עמד בקשרים תורניים עם חכמי מרוקו, בהם כמה מרבני משפחת אבוחצירא, כדוגמת הבבא חאקי, איתו היה לו קשר ידידות קרוב, והלה הפציר בו שוב ושוב שיעלה ארצה מפריז, והרב ישראל אבוחצירא, ה'בבא סאלי'. וכן הרב יוסף משאש. וכן התכתב עם הרב דוד שלוש, רבה של נתניה.
חיבורו

מעשה חייא - חידושים, דרשות ותשובות הלכתיות. יצא לאור בסיון תשס"ד, בעריכת הרב חיים אמסלם.
הערות שוליים

↑  ראו: מכלל יופי עמ' קכז.
↑  פתיחה מהרב חיים אמסלם לספר מעשה חייא.
↑  אוצר המכתבים - ב, אלף רכ"ח.
↑  מעשה חייא, מכתבים בסוף הספר, מכתב מ'בית דין צדק קהלת שומרי הדת בפריז'.
↑  מעשה חייא, מכתבו של הרב מרדכי אלמליח.
↑  מעשה חייא, מכתבים בסוף הספר.
↑  גאוני משפחת אביחצירא חלק ב, עמ' 375-376
↑  קטלוג רפאלי - מכירה מקוונת 18, עמ' 40
↑  מים חיים, כרך ב, סימן רסח
↑  מעשה חייא, עמ' 83.
| רבני אלג'יריה |
| --- | --- | --- |
| רבני מחוז אלג'יר | ריב"ש • רשב"ץ • רשב"ש • יהודה כלץ (השלישי) • אברהם אבן טוואה • סעדיה אזוביב • מימון יאפיל • רפאל ידידיה שלמה צרור • יהודה עייאש • שלמה זוראפה • דוד מועטי • סעדיה עמור • משה אייזנבט • אברהם משה פינגרהוט • יצחק מרעלי |  |
| רבני מחוז אוראן ותלמסאן | נתן ג'ייאן • חיים קצבי • פארוז קרסינטי • אברהם אנקווה • סמחון חלאווה • יוסף בן וואליד • חיים בלייח • דוד הכהן סקלי • יוסף משאש • מסעוד הכהן (פרחי כהונה) • דוד אשכנזי (רב) • יצחק אלמליח (תלמסאן) • יחיא אמסלם • דוד אבן כליפא |  |
| רבני מחוז קונסטנטין (אלג'יריה) | סידי פרג' חלימי • יוסף גנאסיא • ישועה ללום • רחמים נאהורי |  |
| רבנים נוספים | שלום אביחצירא |  |
גרנזי

מפת הבייליוויק של גרנזי
קהילות גרנזי
קפלה בלז ווקסבלה
גֶרְנזִי (Guernsey) הוא אחד מאיי התעלה, הממוקם בתעלת למאנש ליד חופי צרפת. האי הוא חלק משטחי החסות של הכתר הבריטי, ואינו שייך לממלכה המאוחדת. תושביו מחזיקים בדרכונים בריטיים, אך במקום "הממלכה המאוחדת" הם נושאים את הכתובת "האיים הבריטים: אזור השיפוט של גרנזי". לאי אין ייצוג בפרלמנט הבריטי, אך ענייני החוץ והביטחון שלו מנוהלים על ידי בריטניה.