stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נערת האווזים
תקציר

מלכה זקנה שלחה את בתה הנסיכה היפהפייה לארץ רחוקה כדי להינשא לנסיך. עם הנסיכה יצאו גם משרתת והסוס פאלאדה, שהיה בעל יכולת דיבור. לפני צאתה לדרך נתנה האם לנסיכה מטפחת ועליה שלוש טיפות מדמה, והורתה לה לשמור היטב על המטפחת בחיקה, מכיוון שתועיל לה בדרך. הפמליה יצאה לדרך. בדרך צמאה הנסיכה למים וביקשה מן המשרתת לדלות לה מים מן הנהר, אך זאת סירבה בעזות פנים. הנסיכה כרעה על ברכיה בצער כדי לשתות מים מן הנהר, וטיפות הדם שעל המטפחת אמרו לה, "הו, אילו ידעה זאת אמך, היה לבה נשבר לשניים." זמן-מה לאחר מכן שבה הנסיכה וביקשה מים, ושוב סירבה המשרתת לשרת אותה. על כן כרעה הנסיכה על ברכיה כדי לשתות מן הנהר. הפעם נשמטה לנהר המטפחת שנתנה לה אמה, אך הנסיכה לא הבחינה בכך. המשרתת הבחינה בכך ושמחה, כי כך נחלשה הנסיכה מאוד. כאשר ביקשה הנסיכה לחזור אל סוסה פאלאדה, עלתה המשרתת על הסוס ואילצה את הנסיכה לעלות על סוסה שלה. המשרתת גם הכריחה את הנסיכה לפשוט את בגדי המלכות, ללבוש את בגדי המשרתת המרופטים ולהישבע שלא תספר על כך לאיש. רק הסוס פאלאדה היה עד למתרחש.
כאשר הגיעו המשרתת והנסיכה לארמון, חשב הנסיך שהמשרתת היא הנסיכה ונשא אותה על כפיים. המלך, שראה את הנסיכה האמיתית בבגדי המשרתת, שאל את המשרתת המתחזה, וזאת אמרה לו כי מדובר בנוודית שאספה לה לחברה. המלך ציווה על הנסיכה האמיתית לעזור לרועה האווזים קונרדשן (קונרד הקטן). המתחזה ביקשה מן הנסיך לכרות את ראשו של הסוס פאלאדה הנאמן, כי חששה שיספר את מעלליה. בקשתה בוצעה, אך הנסיכה האמיתית שיחדה את השוחט למען יציב את ראשו של פאלאדה על שער העיר שם היא עוברת בכל יום כאשר היא מוציאה את האווזים למרעה. כאשר עברו הנסיכה וקונרד בשער למחרת היא אמרה "הו, פאלאדה, תלוי שם!" על כך ענה ראשו של פאלאדה "הו, מלכה צעירה, לו אמך ידעה, לבה היה נשבר לשניים", קונרד והנסיכה יצאו לרעות באחו, כאשר התירה הנסיכה את שערה ראה קונרד שהוא עשוי מזהב טהור וביקש לתלוש שערה אחת משערותיה, אך הנסיכה גרמה לרוח חזקה שהעיפה את כובעו של קנרד. עד ששב קונרד סידרה הנסיכה את שערה. מאורעות היום חזרו גם למחרת ולכן ביקש קונרד מהמלך לפטור אותו מנוכחותה של הנסיכה. קונרד סיפר למלך על הסוס ועל יכולתה של הנסיכה להביא לרוח. למחרת המלך נחבא מאחורי השער ושמע את פאלאדה והנסיכה וכן את קריאתה של הנסיכה לרוח. בערב שאל המלך את הנסיכה לפשר הדברים שראה, אך הנסיכה סירבה בטענה כי נשבעה שלא לספר. המלך אמר לנסיכה לומר את סיבת צערה לתנור, ויצא. הנסיכה בכתה לתנור "פה אני יושבת נטושה על ידי העולם למרות שאני בת מלך, משרתת שקרנית לקחה את מקומי ואת חתני ואני נאלצת לעשות עבודות פשוטות, לו ידעה זאת אמי, לבה היה נשבר לשניים". המלך הזקן עמד ליד הארובה והאזין, לאחר שסיימה הנסיכה נכנס המלך, ציווה להלביש את הנסיכה בבגדי מלכות והודיע לנסיך כי זאת הנסיכה האמיתית. הנסיך שמח כשראה את יופייה ומעלותיה של הנסיכה וערך משתה חגיגי. במשתה ישבו הנסיכה האמיתית והמשרתת שלא זיהתה את הנסיכה. הנסיך שאל את המשרתת מהו עונשו של מי שמעל באמון אדונו באופן כזה. זו ענתה שיש להפשיט את הפושע ולגלגל אותו בחבית בעלת מסמרים פנימיים על ידי שני סוסים לבנים. הנסיך הודיע כי המשרתת היא הפושעת וגזר הדין שהמליצה עליו יבוצע.
אחרי ביצוע גזר הדין התחתנו הנסיך והנסיכה ומלכו על ממלכתם בשלום ובאושר.
ניתוח הסיפור

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
בסיפור מוצאים חוקרי ספרות (ברונו בטלהיים, דב נוי ואחרים) סמליות בכמה נושאים: אובדן המטפחת מסמל את חוסר הבגרות וחוסר האחריות של הנסיכה, טיפות הדם מסמלות את הבגרות המינית (מחזור), מטפחת ספוגה בדם מסמלת את מימוש הנישואין (סדין מוכתם שמוצג כסמל לאובדן בתולין), התנור בפניו מתנה הנסיכה את צרותיה הוא מקור חום ומקור מזון וכך הוא מסמל את האם הרחוקה.
נערת האווזים
נגונג פינג 360

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין
 עיר:  הונג קונג 
 מפעיל:  Ngong Ping 360 Limited 
 מידע על הקו
 אורך הקו:  5,700 מ' 
 www.np360.com.hk
 תרשים הקו
  
 
רכבל נגונג פינג, בשעת השקיעה.
מפת רכבל נגונג פינג וקישורו לרכבת התחתית של הונג קונג
נגונג פינג 360 (באנגלית: Ngong Ping 360; בסינית: 昂坪) הוא מתחם תיירות הממוקם באי לנטאו שבהונג קונג. המתחם כולל רכבל וכפר שעשועים.
בעת הקמתו כונה הרכבל "פרויקט רכבל טונג צ'אנג" (Tung Chung Cable Car Project) ובשנת 2005 שונה שמו לשם הנוכחי.
הרכבל מקשר בין טונג צ'ונג שעל החוף הצפוני של לנטאו לכפר השעשועים נגונג פינג הנמצא בסמוך למנזר פו לין ולבודהה טיאן טאן ברמת נגונג פינג.
רכבל נגונג פינג נמצא בבעלות תאגיד MTR ‏- התאגיד המפעיל את מערכת הרכבת התחתית של הונג קונג והרכבות העיליות של הונג קונג.
היסטוריה

בשנת 2000 הציעה ממשלת הונג קונג במכרז הקמת רכבת בשיטת בנה-הפעל-העבר (BOT) במטרה לקשר את תחנת הרכבת התחתית של הונג קונג בטונג צ'ונג לאתרי התיירות בנגונג פינג (הבודהה הגדול ומנזר פו לין). מטרת הפרויקט הייתה להקל על הגישה לאתר התיירות, שעד אז הייתה באמצעות כבישים הרריים ולקחה זמן רב.
הקמת הרכבל החלה בראשית שנת 2004. המערכת תוכננה להתחיל את פעולתה ב-24 ביוני 2006 אולם בעת ניסוי הרצה שנערך ב-17 ביוני התנגשו שתי קרוניות זו בזו בתחנת נגונג פינג. תיקון התקלה דרש את דחיית מועד הפתיחה הרשמי.
במשך כחודשיים תוקנו הנזקים ושופרה המערכת, וב־30 באוגוסט 2006 החל שבוע הרצה נוסף. הרכבל נפתח רשמית ב-18 בספטמבר 2006. בהתאם לכללי פנג שווי נמכרו רק 1,688 כרטיסים ביום הפתיחה (מספר מזל).
מספר תקלות אירעו ברכבל במהלך השנים, החמורה שבהם אירעה בעת ניסוי בדיקת עומס של כבלי הרכבל, ב-11 ביוני 2007 עת שאחד הקרונות נפל והתרסק. מאחר שמדובר היה בניסוי לא היו אנשים בקרון ולא היו נפגעים, אולם נערכה חקירה לבדיקת סיבת התקלה ונבדקו טענות של רשלנות בתחזוקת הרכבל. בעקבות האירוע, לקחה על עצמה חברת MTR את האחריות להפעלת הרכבל מחברת סקיירייל-ITM, אשר בנתה והפעילה אותו קודם לכן. הרכבל שב לפעולה ב-23 בדצמבר.
באפריל 2009 הותקנו ברכבל קרונות בעלי רצפה שקופה המכונים "קרונות בדולח" (Crystal Cabin).
הרכבל

אורכו של הרכבל 5.7 קילומטרים והוא מקשר בין תחנת הרכבת התחתית של הונג קונג בטונג צ'ונג לבין נגונג פינג. הרכבל עובר בסמוך לשדה התעופה הבינלאומי הונג קונג. שמונה מגדלים נושאים את קווי הרכבל. חמישה מהמגדלים מצויים בתוך שמורת הטבע שבמרכז האי לנטאו, והרכבל חולף מעל השמורה.
משך הנסיעה ברכבל 25 דקות, כך שמהירותה היא פחות מ14 קמ"ש. קו הרכבל יוצא מתחת טונג צ'ונג, מגיע לתחנת הטיה באי צ'ק לאפ קוק (האי עליו נמצא שדה התעופה), ושם פונה הרכבל ב-60 מעלות, וחוצה את מפרץ טונג צ'ונג. הרכבל ממשיך במעלה רמת לנטאו עד תחנת הטיה נוספת בסמוך לניי לאק שאן.
במהלך הנסיעה ברכבת ניתן לראות את נופי שמורת הטבע, את שדה התעופה ואת בודהה טיאן טאן.
קו הרכבל תוכנן על ידי קבוצת לייטנר (Leitner Group). תחנות שינוי הזוויות מאפשרות את שינוי זווית הנסיעה. בתחנות אלה מוסרות הקרוניות אוטומטית מהכבל המוביל אותם עד התחנה, ומולבשות על כבל אחר על מנת להמשיך את הנסיעה בזווית שונה.
בכל אחת מהקרוניות מקומות ישיבה ל-10 נוסעים, ומקומות עמידה ל-7 נוסעים נוספים. הרכבל מסוגל להסיע כ-3,500 נוסעים מדי שעה.
כפר נגונג פינג

כפר השעשועים נגונג פינג נבנה בסמוך לתחנת נגונג פינג של הרכבל. הכפר, ששטחו 15,000 מ"ר כולל בנוי בסגנון אדריכלות סיני מסורתי, וכולל מתקני שעשועים הנוגעים לחייו של בודהה, וכן חנויות ומסעדות.
הערות שוליים

↑  ונדי לאונג ואלברט וונג, חששות לדחיית יום הפתיחה - דיווח על התקלה בניסוי ההרצה, עיתון הסטנדרט של הונג קונג, מיום 19 ביוני 2006
↑  מספר מזל של כרטיסים נמכרו ביום הפתיחה, כתבה של עיתון הסטנדרט של הונג קונג מיום 14 בספטמבר 2006
↑  חקירה נגד חברת סקיירייל, מפעילת הרכבל, בגין תאונה שאירעה
הקמת טרמינל טונג צ'ונג של הרכבל.
קרונית רגילה. ברקע - טונג צ'ונג.
"קרונית בדולח" בעלת רצפת זכוכית.
משפט פיתגורס (מחזה)

משפט פיתגורס הוא מחזה מאת נתן אלתרמן שהועלה על הבמה בתיאטרון הבימה בשנת 1965. גיבור המחזה הוא מחשב בשם "פיתגורס" (על שם המתמטיקאי היווני פיתגורס) או "פית" ואנשי מכון החישוב בו הוא מוצב, בפרט מנהל המכון ומפתחו של המחשב הנבון. אלתרמן הדגיש שלמרות שהמחזה הוא עתידני כביכול אין בכוונתו להיות מחזה מדע בדיוני אלא לשמש משל פילוסופי. בכורת ההצגה על פי המחזה התקיימה במוצאי-שבת 2 באוקטובר 1965, וההצגה ירדה, לאחר ביקורות קטלניות, כעבור 13 הצגות בלבד. כיוון שאלתרמן לא הצליח להעביר את המסרים שביקש באמצעות המחזה, חיבר מסה פילוסופית בשם "בין ספרה לסיפור", שאותה צירף להוצאה המודפסת של המחזה כאחרית דבר.
הנפשות והעלילה

המחזה, שהוא בעיקרו מחזה בלשי, מתרחש במבנה דו-קומתי. בקומתו התחתונה ממוקם בר שכונתי ובקומתו העליונה שוכן מכון החישוב, שבמרכזו ניצב המחשב המשוכלל "פית". מעל ראשו של מנהל המכון וממציאו של המחשב (שאינו מכונה בשם פרטי אלא "המנהל") תלויה עננת-חשד. המנהל נחשד בניסיון לרצוח את אחיו החולה, שהיה מתחרהו המדעי. אולם, החשד הוא חשד שוא. באחד הימים עולה דינה, מלצרית בבר השוכן בקומה התחתונה, אל מכון החישוב על מנת למצוא עבודה לאביה, מרקו, העובד כמצחצח נעליים. דינה פונה אל פית ומציגה לו תעודת זהות של מרקו הכוללת טביעת אצבע. פית מגלה אז שמרקו הוא זה שניסה לרצוח את אחיו של המנהל. מתברר כי אחיו של המנהל שכר את מרקו, על מנת שזה יפרוץ למכון החישוב ויסב נזק לפית. מרקו ניתקל באדם בחשכה ומתוך שהיה סבור שזה המנהל הכה אותו בסרגל נחושת כבד, אך למעשה היה זה אחיו של המנהל.
המנהל, שאמור להשתחרר עתה מעננת החשד נתון בדילמה מוסרית. מחד, גלוי וברור כעת שהוא חף מכל פשע, אך מאידך הוא איננו רוצה שמרקו יופלל בשל מעשיה הכנים והתמימים של בתו. לפיכך מנסה המנהל לשכנע את פית ש"ישכח" את הזיכרון וימחק את המידע המפליל את מרקו. המחשב, שאינו יכול לבחור בין טוב ורע ורק האמת ניצבת לנגד עיניו, מסרב. המנהל, המייצג את הכוח המוסרי האנושי הכללי, נאלץ להרוס את פית, פסגת יצירתו המדעית. מילותיו האחרונות של פית, המייצגות את היותו התגשמות האובייקטיביות המתמטית המוחלטת הן ניסוחו של משפט פיתגורס ”סכום שטחי הריבועים, הבנויים על הניצבים במשולש ישר זווית, שווה...”. מילותיו האחרונות של המנהל, החותמות את המחזה, מבטאות את השניות שבין חוקי הטבע והמתמטיקה, בלעדיהם ישקע העולם בתוהו ובוהו, לבין הצורך במחשבה האנושית הייחודית: ”יש הגיון אינסופי שאנו חלק ממנו... רק לא לשקוע בתוהו... רק לא לשכוח את המחשבה, את ההגיון... אנו עוד ננסה...”.
העלאת המחזה והתגובות עליו

אלתרמן, שעבד בדרך-כלל עם התיאטרון הקאמרי, מסר את כתב היד של המחזה לתיאטרון הבימה. המחזה התקבל בחום ולהפקתו צוותו שרגא פרידמן כבמאי, מעצב התפאורה אריה נבון, אהרן מסקין בתפקיד המנהל, בנו, אמנון מסקין כקולו של פית מאחורי הקלעים, וכן שמואל רודנסקי, רפאל קלצ'קין, שלמה בר-שביט, תרצה אתר, שולמית ירון ואלישבע מיכאלי. המחזה היה אמור לפתוח את פסטיבל ישראל בקיץ 1965. אולם הצוות לא הספיק לערוך חזרות מספקות ואלתרמן שב ושינה את המחזה תוך כדי החזרות. לבסוף בוטלה השתתפות המחזה בפסטיבל ובכורתו נדחתה.
דוד בן-גוריון ביקש להיות אורח כבוד בהצגת הבכורה, אך כשנשאל אלתרמן אם יש מישהו שהיה מעוניין לראות בהצגת הבכורה אמר שהיה מעוניין להזמין את "ויצַק" (WEIZAC: Weizmann Automatic Calculator), המחשב הראשון במדינת ישראל שפעל במכון ויצמן.
הצגת הבכורה פתחה את עונת תשכ"ו של "הבימה" והתקיימה ב-2 באוקטובר 1965. ההצגה זכתה לביקורות מהקטלניות שקיבלו אלתרמן או תיאטרון הבימה מעודם. הדה בושס כתבה ב"הארץ" שמדובר ב"בליל של קטעי-רעיונות, פסבדו-פילוסופיה חבוטה, פשטנות מתמיהה ומביכה... הצגה כבדה, מייגעת, ארוכה, סטאטית...", כן קטלו את ההצגה בן-עמי פיינגולד ב"הבקר" ("הרהורים פילוסופיים שאין בינם ובין מחזה ולא כלום"), בועז עברון ב"ידיעות אחרונות" ("קיטש סנטימנטלי"), עזרא זוסמן ב"דבר", אמיל פוירשטיין ב"הצופה" ועוד. היחידה שכתבה בזכות המחזה הייתה אידה צורית במאמר מעמיק שהתפרסם בכתב העת "משא" לאחר שהפסיקה להציג. ואכן, הביקורות הרעות הובילו לכך שההצגה ירדה מן הבמה לאחר 13 הצגות, בחלקן הציגו השחקנים מול אולם ריק למחצה.
המחזה עלה פעם נוספת במסגרת פסטיבל עכו בשנת 2022, בעיבוד ובבימוי של מעין אבן. בגרסה זו, פיתגורס עוצב כמחשב עם צלם אנוש, בניגוד לגרסה המקורית שבה היה רק קול. על גילום פיתגורס זכה השחקן יניב וינוגרדסקי בפרס השחקן הטוב ביותר.
"בין ספרה לסיפור"

אלתרמן לא נהג לכתוב פרשנות או תגובות על יצירתו-שלו. אולם, כיוון שהבחין בחוסר ההערכה לה זכה המחזה ובחוסר הצלחתו להעביר את המסר המבוקש, חיבר מסה הגותית בת 20 עמודים בשם "בין ספרה לסיפור" ובה פרס את הרעיונות שהובילו אותו לחיבור המחזה ואת מסקנותיו הפילוסופיות. המסה נדפסה כאחרית דבר עם הדפסת המחזה בהוצאת הקיבוץ המאוחד מספר חודשים לאחר ירידתו מן הבמה.
שיאו של החיבור הוא מסקנתו הפילוסופית של אלתרמן לגבי סדר העולם:
המנהל, המחליט לוותר על ממצא גואל שפית מצא למענו, קובע בכך מציאותו של חוק נוסף על חוקי ההנדסה, שמהם העולם עשוי. בתקפו של חוק זה נמנע המנהל מלקבל את מסקנת חישוביו של פיט, אף שהיא מסקנה נכונה ואף שהוא חיכה לה שנים רבות...

העיקרון המוסרי נקבע על ידי כך כמערכת חוקים נוספת על חוקיו ההנדסיים-מתמטיים של היקום. כמוהם גם הוא חלק מן היקום, והוא כלול במבנהו ושייך לעצם מהותו... אמנם בדרך זו אפשר לכלול בתוך מבנהו של היקום לא רק את החוק-שבאדם אלא גם את ההפקר-שבאדם, לא רק את הבינה והאחריות אלא גם את הכסל ואת שרירות-הלב, אלא שהללו, ערכיותם לחיוב ולשלילה, מותנית גם היא על ידי קיום החוק המוסרי המשווה טעם לבחירה להיאבקות ולהחלטה.
ועוד - בצידם של חוקי ההנדסה (המיוצגים על ידי פית) וחוקי האדם (המיוצגים על ידי המנהל) מתקיימת בעולם הסטיכיה החיה, הגורל העיוור, שאיננו שועה לא לחוקי ההנדסה ולא לחוקי המוסר. כל אחד משלושת הכוחות אמור היה להופיע בעלילה כנפש פועלת (כאשר הסטיכיה מתגלמת בדמותה של הפקידה המרשעת רוזה) וכדי להמחיש את העימות בין שלושת הכוחות בנה עבורן אלתרמן שדה התנגשות בדמותה של עלילה בלשית.
המחזה בדפוס

נתן אלתרמן, משפט פיתגורס : מחזה; אחרית-דבר: בין סיפרה לסיפור, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשכ"ו 1965.
נתן אלתרמן, מחזות, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשל"ג, עמ' 423–580.
לקריאה נוספת

דן לאור, אלתרמן, עם עובד, 2013, עמ' 685–695.
מנחם דורמן, "מקורותיו של "משפט פיתגורס" ומשמעותו", מחברות אלתרמן ב (תשל"ט), 291–336.
דבורה גילולה, ""משפט פיתגורס" – מחזה?", במה 93 (תשמ"ג), 23–40.
דבורה גילולה, "משפט פיתגורס", מול תגמול מחיאות כפיים: נתן אלתרמן והבמה העברית, בני ברק: הקיבוץ המאוחד, תשס"ח 2008, עמ' 112–126. (גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר")
הערות שוליים

↑  שרגא הרגיל, שינויים ב"משפט פיתגורס" – ברגע האחרון, מעריב, 25 באוגוסט 1965
↑  דן לאור, אלתרמן, עמ' 686
1 2  משפט פיתגורס, בארכיון תיאטרון הבימה
↑  דן לאור, אלתרמן, עמ' 692
↑  אידה צורית, "כמה הערות על "משפט פיתגורס" ועל תופעה חברתית אחת", משא 46 (12 בנובמבר 1965), עמ' 5.
↑  ״אירוע תיאטרוני נוגע ללב״: אלו הזוכים בפסטיבל עכו הבינלאומי לתיאטרון | ישראל היום, באתר www.israelhayom.co.il
↑  נתן אלתרמן, אחרית־דבר: "בין סיפרה לסיפור", משפט פיתגורס, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשכ"ו 1965, עמ' 147.
| כתבי נתן אלתרמן |
| --- | --- | --- |
| ספרי שירה  (ושירים בולטים מתוכם) | כוכבים בחוץ (1938) (עוד חוזר הניגון • פגישה לאין קץ • האם השלישית) • שמחת עניים (1941) • שירי מכות מצרים (1944) • עיר היונה (1957) (ליל חניה) • חגיגת קיץ (1965) (שיר משמר) |  |
| משירי הטור השביעי | הלשון השוודית • מגש הכסף • מכל העמים • מכתבו של מנחם מנדל • מסביב למדורה • נאום תשובה לרב-חובלים איטלקי • ניו פומבדיתא • עוד יסופר • על זאת • צריף בנגב |  |
| מחזות | פונדק הרוחות • כנרת כנרת • משפט פיתגורס • אסתר המלכה • ימי אור האחרונים |  |
| הבמה הקלה | לי-לה-לו • שוק המציאות • צץ וצצה |  |
| פזמונים ושירים נוספים | אל תיתנו להם רובים • אליפלט • זה היה בחנוכה • זמר שלוש התשובות • חנה'לה התבלבלה • כלניות • ליל חניה • ערב עירוני • קונצרטינה וגיטרה • שיר הסנדלר • שיר ערש |  |
| תרגומים | שלמה המלך ושלמי הסנדלר (תרגום ופזמונים) • בלדות ישנות ושירי עם סקוטיים • שייקספיר: יוליוס קיסר • אותלו • נשי וינדזור העליזות • מולייר: תעלולי סקפן • הקמצן • דון ז'ואן • החולה המדומה • ז'אן רסין: פדרה • ז'אן אנוי: אנטיגונה |  |
נגויה

נגויה (ביפנית: 名古屋市) היא בירת מחוז אאיצ'י באי הונשו שביפן ומונה נכון ל-1 ביולי 2021 מעל ל-2.3 מיליון איש, היא העיר המאוכלסת ביותר בחבל צ'ובו והעיר הרביעית בגודל אוכלוסייתה ביפן (אחרי טוקיו, יוקוהמה ואוסקה), בעיר ישנם שישה עשר רבעים. נגויה נמצאת במרכזה של המטרופולין השלישית בגודלו ביפן. מטרופולין זו מרוויח כ-70% מהעודף המסחרי של יפן.[דרוש מקור] בשנת 2019 מנתה אוכלוסיית המטרופולין 10,240,000 איש.
אטימולוגיה

שמה של העיר נכתב 那古野 או 名護屋 (נאגויה). סיבה אפשרית למקור השם היא התואר なごやか (נאגויאקה) ביפנית שפירושו "שליו".
כלכלה

התעשייה המרכזית בנגויה היא תעשיית המכוניות. לחברות רבות של מכוניות, כגון טויוטה ומיצובישי, משרדים ראשיים בעיר ובפרבריה. מלבד זאת, קיימת בעיר תעשייה מפותחת של מגוון מוצרים, כגון כלי חרסינה, מכשירי חשמל ואלקטרוניקה ואף תעשיית ממתקים. לאחרונה מתפתחות באזור גם תעשיות של רובוטיקה, כלי טיס ועוד.
התמ"ג בנגויה מתחלק באופן הבא: שירותים - 26.5%, סיטונאות וקמעונאות - 20.2%, תעשייה וייצור - 12.3%, תובלה ימית ותקשורת - 10.4%, נדל"ן - 9.8%, אספקת שירותים מנהלתיים - 5.9%, בינוי - 5.8%, עסקים פיננסיים וביטוחים - 5.4% ואחרים - 3.7%.
אתרים

מבצר נגויה
מקדש עטסותא
גן טוקוגאווה
מגדל הטלוויזיה של נגויה
מגדלי ג'יי.אר. של תחנת נגויה
כיכר מידלנד
נמל נגויה, קניון חומות איטליה והאקווריום הציבורי בנמל נגויה
גן החיות היגאשיאמה והגנים הבוטניים, מגדל השמיים היגאשיאמה
מוזיאון הנצחה טויוטה לתעשייה וטכנולוגיה
בית החרושת נוריטייק
SCMaglev ופארק הרכבות
מוזיאון נאגויה / בוסטון לאמנויות יפות
מוזיאון האמנות של טוקוגאווה וגן טוקוגאווה
מוזיאוני המדע והאמנות בעיר נגויה
מוזיאון הכסף של בנק טוקיו-מיצובישי UFJ
לגולנד יפן
ערים תאומות

לנגויה יש חמש ערים תאומות בעולם:
ארצות הברית לוס אנג'לס, ארצות הברית
מקסיקו מקסיקו סיטי, מקסיקו
הרפובליקה העממית של סין נאנג'ינג, הרפובליקה העממית של סין
אוסטרליה סידני, אוסטרליה
איטליה טורינו, איטליה
ניקולאס נבארו

ניקולאס גסטון נבארו (ספרדית: Nicolás Gastón Navarro; נולד ב-25 במרץ 1985 בבואנוס איירס, ארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק כשוער בקבוצת סן לורנסו.
נבארו נחשב לאחד מהשוערים המבטיחים בארגנטינה והיה בסגל נבחרת ארגנטינה הצעירה בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 שנערך בהולנד בשנת 2005.
ביוגרפיה

נבארו החל לשחק בקבוצת הנוער של ארחנטינוס ג'וניורס. שיחק לראשונה במדי הקבוצה הבוגרת במהלך קלאוסורה 2007. בסך הכל נבארו הופיע ב-22 משחקי ליגה בארחנטינוס ג'וניורס ושימש כשוער הראשון של הקבוצה במהלך אפרטורה 2007.
בינואר 2008 רכשה נאפולי מחצית מכרטיסו תמורת כ-2 מיליון אירו אחרי שלא הצליחה לרכוש את אגוסטין אוריון, שוער סגל נבחרת ארגנטינה, מסן לורנסו. נבארו אמור לרשת את מקומו של ג'נארו אייזו בקבוצה. הוא שיחק בשלושת משחקיה האחרונים של הקבוצה בעונת 2007/08 ואמור לשמש כשוער הראשון של הקבוצה בעונת 2008/09. ב-20 באוגוסט 2009 הושאל לקבוצה הארגנטינאית ריבר פלייט, לבסוף שיחק בקבוצה 4 משחקים בלבד. בעונת 2010/2011 חזר ארחנטינוס ג'וניורס. ב-2011 עבר לקבוצה הטורקית קייסריספור, ב-2013 הושאל לטייגרה וב-2015 עבר לחימנסיה לה פלאטה.
נבארו היה בסגל ארגנטינה הצעירה אשר זכתה במונדיאל הנוער ב-2005. לאחר פציעתו של אוסקר אוסטארי במהלך משחקי אולימפיאדת בייג'ינג (2008) צורף נבארו לסגל הארגנטינאי שזכה במדליית הזהב כמחליפו של סרחיו רומרו.
תארים

מונדיאל הנוער - 1 (2005)
מדליית זהב אולימפיאדת בייג'ינג (2008)
נערן (יישוב קדום)

נחלות שבטי ישראל
שרידי הפסיפס בבית הכנסת בנערן
נַעֲרָן (גם: נַעֲרָה, נַעֲרָתָה ו- נעורן) היה יישוב מקראי מצפון ליריחו, שהמשיך להתקיים כיישוב יהודי בתקופת המשנה והתלמוד.
בספר יהושע נזכר היישוב בתיאור גבולות נחלת שבט אפרים: ”וְיָרַד מִיָּנוֹחָה עֲטָרוֹת וְנַעֲרָתָה וּפָגַע בִּירִיחוֹ וְיָצָא הַיַּרְדֵּן”.
לאחר מכן, בספר דברי הימים נזכר היישוב כגבול המזרחי של נחלת שבט אפרים: ”וְלַמִּזְרָח נַעֲרָן וְלַמַּעֲרָב גֶּזֶר”.
היישוב נזכר בכתבי יוסף בן מתתיהו המוסר אודות הפקעת מחצית מכסת המים של נערן לטובת שדות ארכילאיס בידי ארכלאוס בנו של הורדוס. היישוב נזכר גם באונומסטיקון של אוסביוס (תחילת המאה ה-4 לספירה), המציין אותו כ"כפר קטן של יהודים" בשם "נערה", כחמישה מילים מיריחו.
היישוב נזכר גם בתלמוד הבבלי.
בתקופת המשנה והתלמוד נזכר המקום כיישוב יהודי אשר סבל מהתנכלות תושביה הנוכרים של יריחו הסמוכה: ”צִוָּה ה' ליעקב סביביו צריו - כגון חלמיש לנוה, סוסיתא לטבריה, קסטרא לחיפה, יריחו לנוערן, לוד לאונו”. גם במסורות הנוצריות נזכרו יחסי האיבה שבין נזירי דיר אל-קרנטל לבין יהודי נערן.
אולם בניגוד למקורות היהודיים, המספרים שהיהודים סבלו משכניהם הנוכרים, בספר "חיי כאריטוניוס הקדוש", שנתחבר במאה ה-6 או ה-7, מסופר על אלפידיוס (מת לפני שנת 419), הגמון המנזר בעין-דוק ליד יריחו, ש"השיב אחור את ההתקפות מלאי-קנאה רבה של העברים שישבו במקום נערן".
על פי "ספר הדרשות על שם אנטיוכוס", שנתחבר בשנת 514 על ידי סופר נוצרי, מתברר כי גם במאה ה-6 הייתה בנערן קהילה יהודית. בספר מסופר על נזיר נוצרי שעזב את מנזרו על הר סיני ובהשפעת חזיונות בא "לפלשתינה לנערא ולליביאס, שהם מרכזים ליהודים...התגייר ולקח לו אשה והיה מורה בגלוי את תורת היהודים נגד האמונה הנוצרית".
עד מלחמת העולם הראשונה התקשו החוקרים בזיהוי מיקומה של נערן. במהלך המלחמה, בעקבות פיצוץ של פגז נחשפו שרידי בית כנסת קדום, עם רצפת פסיפס מרשימה, ובעקבות זאת מזוהה כיום נערן העתיקה עם "תל ג'סר" שמצפון ליריחו.
בשנת 2016 הגיע לידי רשות העתיקות שטר פפירוס מן המאה השביעית לפני הספירה, בו נזכרת בכתב העברי הקדום העברת משלוח יין מנערתה לירושלים.
על שם היישוב הקדום נקרא קיבוץ נערן.
לקריאה נוספת

חנן אשל, "כגון... יריחו לנערן...", בתוך: זאב ח' ארליך (עורך), "...לפני אפרים ובנימין ומנשה...", ירושלים תשמ"ה, עמ' 83–88
הערות שוליים

↑  ספר יהושע, פרק ט"ז, פסוק ז'
↑  ספר דברי הימים א', פרק ז', פסוק כ"ח
↑  אונומסטיקון, 136, שורה 24
↑  תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף ה', עמוד א'; תלמוד בבלי, מסכת סוטה, דף מ"ו, עמוד ב'
↑  מדרש ויקרא רבה, כג, ה; מדרש איכה רבה (מהדורת בובר), פרשה א' ד"ה.
↑  אנציקלופדיה מקראית - אוצר הידיעות על המקרא ותקופתו, הוצאת מוסד ביאליק, כרך ה', 894-895
1 2  מיכאל איש-שלום, מסעי נוצרים לארץ־ישראל, עמ' 64
↑  אנציקלופדיה מקראית - אוצר הידיעות על המקרא ותקופתו, הוצאת מוסד ביאליק, כרך ה', 894-895
↑  אל נערן בדרך עפרתה, הארץ, 7 בינואר 1929
↑  נחשפה תעודה נדירה מימי הבית הראשון המציינת את שמה של ירושלים, באתר רשות העתיקות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007513271505171
סאפיר תאידר

סאפיר סליתי תאידר (בערבית: سفير سليتي تايدر, בצרפתית: Saphir Sliti Taïder; נולד ב-29 בפברואר 1992) הוא כדורגלן אלג'יראי יליד צרפת המשחק בעמדת הקשר בקבוצת גולף יונייטד.
קריירת מועדונים

תאידר התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של גרנובל, וב-15 במאי 2010 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ליגה נגד מרסיי. ב-5 ביולי 2010 הוא חתם לשלוש שנים במועדון.
בשנת 2011 גרנובל נקלעה לבעיות כלכליות ותאידר נמכר לבולוניה. ב-16 בינואר 2012, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בבולוניה בתיקו 1–1 נגד נאפולי. ב-19 באוגוסט 2013, חתם לארבע וחצי שנים בבולוניה תמורת 5.5 מיליון אירו והשאלתו של דייגו לקסאט לבולוניה. ב-26 באוגוסט 2013 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו באינטר בניצחון 0–2 נגד גנואה.
ב-6 באוגוסט 2014, הושאל לסאות'המפטון בעקבות עסקת העברתו של דני אוסבלדו שעשה את הדרך ההפוכה. ב-1 בספטמבר 2014 שוחרר מסאות'המפטון לאחר שלא הצליח להשתלב במועדון והושאל לססואולו. ב-14 בספטמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 0–7 לאינטר. ב-31 באוגוסט 2015 הושאל לבולוניה לשנתיים. ב-14 בספטמבר 2015 ערך את הופעתו הבכורה בהפסד 0–2 לסמפדוריה. בסיום שתי העונות מימשה בולוניה את אופציית הרכישה וחתם באופן קבוע בקבוצה. ב-19 בינואר 2018 חתם במונטריאול אימפקט מ-MLS.
ב-14 באוקטובר 2020, חתם תאידר עם אל-עין מליגת העל הסעודית.
קריירה בינלאומית

בצעירותו, תאידר שיחק בכל הנבחרות הצעירות של צרפת, אך בשנת 2013 החליט לייצג את אלג'יריה. ב-26 במרץ 2013 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת נגד בנין בה הוא גם הבקיע את שער הבכורה שלו. תאידר שותף במונדיאל 2014 והיה שותף להעפלה של הנבחרת לשמינית הגמר של הטורניר.
הערות שוליים

↑  Saphir Taïder transféré au club saoudien Al Ain FC
| נבחרת אלג'יריה – מונדיאל 2014 |
| --- | --- | --- |
|  1 סי מוחמד •  2 בוקרה •  3 גולאם •  4 בלכלאם •  5 חליש •  6 מסבאח •  7 יבדה •  8 לאסן •  9 גילאס •  10 פגולי •   11 אבראהימי •  12 מג'דאני • 13 סלימאני •  14 בן טאלב • 15 סודאני • 16 זמאמושה • 17 קדאמורו • 18 ג'אבו • 19 תאידר • 20 מאנדי • 21 מחרז • 22 מוסטפא • 23 מבולחי • מאמן: חלילודז'יץ' |  1 סי מוחמד •  2 בוקרה •  3 גולאם •  4 בלכלאם •  5 חליש •  6 מסבאח •  7 יבדה •  8 לאסן •  9 גילאס •  10 פגולי •   11 אבראהימי •  12 מג'דאני • 13 סלימאני •  14 בן טאלב • 15 סודאני • 16 זמאמושה • 17 קדאמורו • 18 ג'אבו • 19 תאידר • 20 מאנדי • 21 מחרז • 22 מוסטפא • 23 מבולחי • מאמן: חלילודז'יץ' | אלג'יריה |
| נבחרת אלג'יריה – גביע אפריקה לאומות 2015 |
| --- | --- | --- |
|  1 דוקה •  2 בוגרה •  3 גולאם •  4 קדאמורו •  5 חליש •  6 מסבאח •  7 מחרז •  8 לאסן •  9 בלפודיל •  10 פגולי •   11 אבראהימי •  12 מדג'אני • 13 סלימאני •  14 בן טאלב • 15 סודאני • 16 סי מוחמד • 17 קדיר • 18 ג'אבו • 19 תאידר • 20 מאנדי • 21 קאשי • 22 זפאן • 23 מבולחי • מאמן: גורקוף |  1 דוקה •  2 בוגרה •  3 גולאם •  4 קדאמורו •  5 חליש •  6 מסבאח •  7 מחרז •  8 לאסן •  9 בלפודיל •  10 פגולי •   11 אבראהימי •  12 מדג'אני • 13 סלימאני •  14 בן טאלב • 15 סודאני • 16 סי מוחמד • 17 קדיר • 18 ג'אבו • 19 תאידר • 20 מאנדי • 21 קאשי • 22 זפאן • 23 מבולחי • מאמן: גורקוף | אלג'יריה |
נשא (חלבון)

נשא (באנגלית: Transporter) הוא חלבון המצוי בתא, שתפקידו להעביר מומסים שונים, שאינם יכולים לעבור בפעפוע (כיוון שהמסה המולקולרית שלהם גדולה מדי או מכיוון שקרום התא ההידרופובי לא מאפשר זאת) מצד אחד של הממברנה לצד השני.
שטף המולקולות אל תוך התא

ישנם מספר גורמים המשפיעים על שטף המולקולות על ידי נשאים:
רוויה של אתרי הקישור - תלוי בריכוז המולקולות ובאפיניות (יכולת הנשא לקשור את המולקולות). בניגוד לדיפוזיה, בה המגבלה היא בריכוזים גבוהים מאוד, מעבר על ידי נשא מוגבל, ויכולות לעבור רק מעט מאוד מולקולות בכל פעם.
יחס הנשאים לשטח הממברנה - ככל שיש יותר נשאים, כך יגדל השטף משום שיש יותר חלבונים שפעילים במעבר.
קצב השינוי הקונפורמטיבי של החלבונים - על מנת להעביר את המולקולות, מבנה הנשא משתנה. תהליך זה לוקח זמן. ככל שהתהליך מהר יותר, כך השטף גדול יותר.
תכונות של נשאים

קצב המעבר של מולקולות שעוברות דרך נשאים, גבוה יותר דרך הנשא מאשר בדיפוזיה רגילה.
כל נשא ספציפי למולקולה מסוימת (בניגוד לתעלות שהן פחות ספציפיות).
ניתן לעכב נשא על ידי חומרים חיצוניים המוזרקים למערכת - קיימים מעכבים שפועלים על ידי תחרות עם חומרים דומים מבחינה מבנית, או עם חומרים שאינם דומים.
ניתן להשתמש בנשאים גם על מנת להעביר חומרים נגד מפל הריכוזים.
קינטיקה של נשאים דומה לקינטיקה של אנזימים, אך בניגוד לאנזימים, נשאים צריכים להיות פנויים בצד מסוים של הממברנה.