stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צבע (חומר)
פיגמנטים

פיגמנטים (צבענים) הם לרוב אבקות בלתי מסיסות שמשפיעות על גוון הצבע ועל שקיפותו או אטימותו. הפיכת הצבע לאטום הוא אחד התפקידים החשובים של הפיגמנט. האטימה לאור מגנה על העצם הנצבע מקרינת השמש, במיוחד מהקרינה המייננת האולטרה סגולה שלאורך זמן גורמת נזק. צבעם של פיגמנטים חדישים מסוימים תלוי בזווית הפגיעה של האור בהם, תכונה מיוחדת ומסובכת להשגה, שגרמה לשילובם בשטרות כסף.
סוגי צבעים

קיימים מספר סוגים של צבעים על בסיס חומרים שונים.
סוגי צבעים > צבע שמן

צבעי שמן הם פיגמנטים המעורבבים בתוך שמני ייבוש. שמנים נפוצים כוללים את שמן פשתן, הפרג, אגוז מלך וחריע. השמנים השונים קובעים את תכונות הצבע, למשל גוונו וזמן התייבשותו.
צבע שמן נמסך במים הוא סוג של צבע שמן לשימוש אמנים, אשר ניתן לערבוב עם מים למטרות דילול וניקוי. לאחר שהמים מתאדים והצבע מתייבש, שכבת הציור חסינת מים. ניתן להשתמש בצבע שמן נמסך במים גם עם ממיסים רגילים, כגון טרפנטין, בכל שלבי הציור.
סוגי צבעים > צבע מים

צבע מים הוא צבע לציור המורכב מפיגמנטי צביעה, מים וגומי ערבי לעיבוי וייבוש.
צבעי מים ניתנים לשימוש על מצעי ציור רבים, ביניהם קרטון, בד, קיר ועוד, אך לרוב מצוירים על גבי נייר עבה ומותאם במיוחד לספיגה, הקרוי נייר אקוורל. צבעי מים מגיעים לצרכן בשני אופנים: צלוחיות ושפופרות.
גואש הוא סוג של צבעי מים בעלי גוון אטום. כמו צבעי מים אחרים, צבעי גואש מורכבים מפיגמנט, חומר עיבוי (בדרך כלל גומי ערבי), ומים. בנוסף, לעיתים קיימת כמות של צבען גיר בצבעי גואש, על מנת לשפר את עובי ומרקם הצבע. צבע מים אחר, שהיה מקובל בעיקר בעבר, הוא צבע מבוסס חלב.
יישום

צבע ניתן ליישום כמוצק, כתרחיף גזי או כנוזל. ליישום הצבעים ניתן להשתמש במגוון שיטות, הבחירה בטכניקה מסוימת תלויה בצרכים האמנותיים או המסחריים. כשלב מקדים מקובל לשים צבע פרמייר.
יישום > צביעה ידנית

בצביעה ידנית מניחים ומורחים את הצבע תוך שימוש במברשת, מכחול, גלגלת, ספוג, או אמצעים אחרים. יתרונה של שיטה זו על אחרות היא שבזמן שעד ייבוש הצבע ניתן לערב ולמזג אותו באופן רציף עם אזורים שצבועים בצבעים שונים. זמן זה ניתן לשינוי על ידי שליטה בכמות המדלל או על ידי הוספת מעכב ייבוש.
יישום > צביעה בהתזה

ביישום צבע בצורת תרחיף או גז, הצבע מרוסס על העצם הנצבע ונדבק אל פניו. יתרונותיה של שיטה זו בחוסר המגע עם העצם וביכולת להשיג שכבה אחידה ומבוקרת מאוד. יישום כזה ניתן להשגה באמצעים שונים החל מתרסיס המיועד לכיסוי שטחים קטנים ועד לשיטת האיירלס שבעזרתה ניתן ליישם חומרים צמיגיים על משטחים גדולים.
יישום > צביעה בתנור

בשיטה זו הצבע המוצק (אבקה) או הנוזלי נצמד אל המשטח ומחומם בתנור בטמפרטורה גבוהה עד להמסתו כך שהוא נדבק לפני השטח. צביעה בשיטה זו מבטיחה ציפוי אחיד ועמיד לפגעי מזג האוויר והיא משמשת בייצור תעשייתי לצביעת חלקי מתכת.
ראו גם

פיגמנטי צביעה
שאיפת ממסים נדיפים
ספר צביעה
הערות שוליים

↑  טמבור, אודות טמבור, באתר http://tambour.co.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555713105171  GND: 4128631-5  LCCN: sh85096623  NDL: 00573341 
צבע אקריליק משפופרת, גוון אדום פירול
ציור בצבע שמן מאת קונסטנטין מקובסקי
שלט על צבע טרי בגדר בית ברחוב עמק רפאים בירושלים
צו הורות פסיקתי

צו הורות פסיקתי הוא צו הניתן על ידי בית משפט בישראל, המורה להכיר בהורותו של אדם נטול זיקה גנטית או פיזיולוגית ליילוד, מכוח הקשר הזוגי שהוא מקיים עם ההורה בעל זיקות ההורות הקלאסיות, במקרים בהם אין בחוק הישראלי הסדרה של הורות היילוד.
היסטוריה

צו ההורות הפסיקתי ניתן לראשונה בשנת 2012, לשתי נשים, בעניינו של ילד שנולד בישראל מתורם זרע אנונימי, כאשר אחת מהנשים תרמה את הביצית והאחרת נשאה את ההיריון. היועץ המשפטי לממשלה סבר בהליך זה כי על האם שתרמה את הביצית לנקוט בהליך אימוץ, משום שהדין אינו מכיר בסטטוס משפחתי המורכב משתי אימהות ביולוגיות. אלא שבית המשפט קבע כי נוכח הקשר הגנטי הקיים בין האם תורמת הביצית לבין היילוד, אימוץ היילוד על ידה "נוגד את השכל הישר וההיגיון הבריא". בהשראה מ"חוק הפונדקאות" נקבע, כי יש לנקוט בהליך של מתן מעין "צו הורות", אך זאת בכפוף להגשת תסקיר מאת עובד סוציאלי, בדומה לתסקיר שנדרש בשעתו לשם תמיכה בבקשה למתן "צו הורות" לפי "חוק הפונדקאות".
בתחילת 2013 נקבע כי יש ליתן "צו הורות" במצב שבו קיימת זיקה גנטית בין האם והאב לבין היילוד, גם כאשר מדובר בהליך פונדקאות מחוץ לישראל, אשר לגביו לא חלות הוראות "חוק הפונדקאות", ללא צורך בפרוצדורה משפטית נוספת, וללא קבלת תסקיר. זאת כאשר לאם הפונדקאית אין כל זיקה ליילוד על פי דין מקום מושבה. עם זאת, נקבע כי כאשר מתברר כי האם המיועדת, בת הזוג של האב הגנטי, איננה בעלת המטען הגנטי, אלא רק בת זוגו של האב, עליה לעבור הליך אימוץ.
בשנת 2013, במהלך דיון בבג"ץ על הכרה בהורות של שני גברים שבצעו תהליך פונדקאות מחוץ לישראל, הסכים משרד הפנים למתן צו הורות פסיקתי גם במצב זה, בכפוף לתסקיר והרעיון אומץ על ידי שופטי בית המשפט העליון. צו ההורות הפסיקתי משמש ליילודים בהליכי פונדקאות המתנהלים מחוץ לגבולות ישראל, ובמקרים של הסתייעות בתרומת זרע אנונימית.
בפברואר 2020 קבע בית המשפט העליון כי צו הורות פסיקתי הוא צו מכונן ותחולת הצו אינה רטרואקטיבית. בשנת 2021 קבע בית המשפט העליון שצו הורות פסיקתי ליילודים מתרומת זרע יקבל תחולה רטרואקטיבית מהלידה רק אם הבקשה לצו הוגשה תוך תשעה חודשים מהלידה. בדיון נוסף נקבע שגם ליילודים מפונדקאות בחו"ל יוכל להינתן צו הורות רטרואקטיבי, אולם זה לא יהיה מהלידה אלא מהזמן בו נותק הקשר מהאם הפונדקאית, על מנת להימנע ממצב בו ליילוד יהיו שלושה הורים. כן נקבע כי לא ניתן לרשום הורה שאין לו זיקה ביולוגית או פיזיולוגית ליילוד ללא צו הורות פסיקתי מבית המשפט.
ביולי 2022 קבע בית המשפט העליון שביטול צו הורות פסיקתי יכול להעשות רק במקרים נדירים, וכי הוא אינו תלוי בהמשך התקיימות הזוגיות בין ההורים.
הערות שוליים

↑  תמ"ש (ת"א) 60320/07 ת.צ נ' היועמ"ש לממשלה – פרקליטות מחוז תל אביב, ניתן ב-4 במרץ 2012
↑  תמ"ש (ת"א) 21170-07-12 פלוני נ' היועץ המשפטי לממשלה, ניתן ב-3 פברואר 2013
↑  בג"ץ 566/11 דורון ממט–מגד ואחרים נ' משרד הפנים ומשרד החוץ, ניתן ב־28 בינואר 2014
↑  בג"ץ 1118/14 פלונית נ' משרד הרווחה, ניתן ב־1 באפריל 2015
↑  בע"מ 3518/18 היועץ המשפטי לממשלה נ' פלוני, ניתן ב־3 בפברואר 2020
↑  צו הורות פסיקתי – מתווה לכינון הורות לבן או בת זוג של הורה ביולוגי, באתר משרד הרווחה והביטחון החברתי, ‏14 באוקטובר 2021
↑  בע"מ 5544/18 היועץ המשפטי לממשלה נ' הדס איילון, ניתן ב־14 בפברואר 2021
↑  תיקון צו הורות פסיקתי: אם לא ביולוגית תוכר כאמה של בת 10 מיום לידתה, באתר דין - עורכי דין ומידע משפטי בישראל, ‏30 במאי 2023
↑  דנ"א 1297/20 פלוני נ' היועץ המשפטי לממשלה, ניתן ב־25 ביולי 2022
↑  בע"מ 5010/21 פלוני נ' פלוני, ניתן ב־21 ביולי 2022
↑  לא ניתן לבטל צו הורות רק בשל פרידה של ההורים, באתר כל זכות
קליעה

ערך זה עוסק במיומנות פגיעה בחפץ מרוחק. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
קליעה
קליעה למטרה בחץ וקשת מודרניים
צלפים מתאמנים במטווח בירי באמצעות רובה הצלפים רמינגטון M-24, בעל דיוק של חצי דקת קשת, הנחשב למדויק מאוד עבור צליפה צבאית.
קליעה היא פגיעה במטרה באמצעות כלי נשק, כולל ירי בכלי ירייה, הטלת רימון יד או הטלה באמצעות רוגטקה, חץ וקשת ועוד. מיומנות קליעה כוללת, ירי ספורטיבי, צליפה ועוד.
היסטוריה

הקליעה כמיומנות קיימת מאז המצאת הנשק בתקופה הפרה-היסטורית, כאשר על בני האדם היה להשליך אבנים וחניתות על מנת לצוד בעלי חיים למאכל.
בעקבות המצאת כלי נשק כמו קלע, פגיונות הטלה וגרזני השלכה התפתחה מיומנות הקליעה גם לכלים אלה.
ההתפתחות המשמעותית בתחום הקליעה חלה עם המצאת הקשת: כלי הירי הראשון בכינון ישיר, בו על היורה לכוון את קשתו לנקודה מסוימת במרחב על מנת שהחץ יפגע במטרה. כדי להיות קלע טוב בקשת נדרש היורה לעבור אימונים מרובים ואכן, בעקבות הקשת הוקמו מטווחי קליעה בהם אומנו קשתים באופן מסודר. שיא האימונים בקליעה למטרה בקשת היה בבריטניה (אנגליה וויילס) בימי הביניים, בה בפקודת המלך, הפכה הקליעה לספורט עממי וכל בן כפר חויב להתאמן באמצעות הקשת הארוכה. ידועים בפולקלור סיפורים על תחרויות ירי במטווחים במסגרת הטורניר האבירי, בהן קשתים יורים במטרות עגולות, עליהן תבנית שבמרכזה עיגול עם טבעות קונצנטריות מסביבו. הסיפור הידוע ביותר מסוג זה הוא על הקשת פורע-החוק רובין הוד. בשאר אירופה הועדף השימוש ברובה קשת שדרש פחות אימונים פיזיים והצריך מיומנות של "כוון ולחץ".
עם המצאת הרובה החלו הקשתות להיזנח לטובתו. הרובים הראשונים היו מאוד לא מדויקים ולכן הדגש באימונים היה על תפעולם (שהיה מסורבל ומורכב) ופחות על קליעה. כדי להגביר את הסיכוי לקליעה במטרה סודרו הרובאים במספר שורות צפופות, כך שנוצרה מסת האש מספקת. עם העלייה בדיוק הרובה והמצאת הרובה מחורק-הקנה (Rifle), שבקנהו יש סלילים המגבירים את הדיוק באופן ניכר, התפתחו אימוני הקליעה גם ברובים. בעקבות התפתחות זו נכנסו לשימוש גם כוונות מתקדמות יותר, כאשר הנפוצה שבהן הייתה כוונת הברזל המסתמכת על עקרונות פיזיקליים, בליסטיים וגאומטריים יסודיים, ונמצאת עד היום בשימוש על כל כלי הירייה הקלים (מרמת האקדח ועד לרמת המקלע) לצד כוונות אופטיות מתקדמות יותר.
במאה ה-19 החלו גם לאמן כוח מיוחד של רובאים מיומנים לבצע קליעות מדויקות במיוחד מטווח רחוק. קלעים אלה היו למעשה הצלפים הראשונים. עם חידוש המשחקים האולימפיים התמסד ענף הקליעה כענף ספורט אולימפי.
במהלך המאה ה-20 חל שיפור ניכר בדיוק של הרובים ובתקופת מלחמת העולם השנייה אימוני הצלפים מוסדו והוקמו בתי ספר להכשרתם. כמו כן, התפתחו רובים ייעודיים לצליפה המציעים דיוק גבוה הרבה יותר ממה שמאפשר רובה רגיל. על רובים אלו ניתן להתקין כוונות טלסקופיות, באמצעותן אפשר להבחין בפרטיה של מטרה מרוחקת.
המיומנות של פגיעה במטרה באמצעות ארטילריה (תותח, מרגמה או רקטה) לא נקראת "קליעה", אלא "טיווח". הסיבה לכך היא שכלי נשק אלה יורים לטווחים ארוכים במסלולים בליסטיים ומיומנות הפגיעה באמצעותם דורשת כישורים שונים מאלה של הרובאי או הקשת, ולרוב היא תלויה בעבודת הצוות של מספר אנשים.
ראו גם

צלף (ירי)
מטווח
גדנ"ע קליעה
ירי מעשי
קליעה (ספורט)
ראו גם > טכנולוגיות קליעה

חנית וכידון
חץ וקשת
קשת מוצלבת/רובה קשת
התפתחות כלי הירי
רובה
כוונת
רובה צלפים
כוונת טלסקופית
קליסתנס (היסטוריון)

קליסתנס איש אולינתוס (ביוונית: Καλλισθένης;‏ 360 – 328 לפנה"ס) היה היסטוריון יווני שכתב על אלכסנדר הגדול. קליסתנס היה בן-דודנית של הפילוסוף המפורסם אריסטו, שבביתו גדל. הוא התלווה לאריסטו באסוס (אנ'), במוקדון, ואולי גם באתונה. יחד עם אריסטו ערך רשימה של המנצחים והמנהלים של המשחקים הפיתיים. כאות תודה זכו השניים לכתובת הקדשה בדלפי. במקדוניה כתב קליסתנס את ההיסטוריה של יוון בעשׂרה ספרים, שכסתה את השנים 387–356 לפני הספירה, וחיבור נוסף על "מלחמת הקודש" השלישית (356–346).
בהמלצתו של אריסטו, שהיה מחנכו של אלכסנדר, זימן מלך מוקדון הצעיר את קליסתנס להתלוות אליו למסעו נגד ממלכת פרס, ולתעד את המערכה בהיסטוריה ייעודית. חיבור זה, שנקרא כנראה "מעשׂי אלכסנדר" (Ἀλεξάνδρου πράξεις), הגיע לכל הפחות עד שנת 330, והיה המקור היחיד בן-הזמן הידוע לנו עבור השנים הראשונות של המסע. קליסתנס תיאר את המסעות והניצחונות של מלך מוקדון הצעיר בנימה שהזכירה את שירת הומרוס, ולאחר הביקור במנבאה של האל המצרי אָמוֹן בסיווא אף תיאר אותו כבנו של זאוס-אמון. את בכיר קציניו של אלכסנדר, פָּרמֵניוֹן, תיאר קליסתנס באופן בלתי-מחמיא. לצד ההיסטוריה הצבאית התעניין קליסתנס גם בעולם החדש שנגלה לפניו, וכתב, בין השאר, על מקורות הנילוס ועל הפלגה סביב הים השחור.
ביטחונו העצמי ודעתנוּתוֹ הרחיקו אותו בהדרגה מאלכסנדר. יחסי השניים נקלעו למשבר לאחר ניסיונו של אלכסנדר להכניס בשנת 330 את מנהג ההשתחוות כחלק מפרוטוקול החצר. עבור המקדונים והיוונים סימלה ההשתחוות הכרה באלכסנדר כאלוֹהוּת, וחלקם ראו מנהג זה באופן שלילי ביותר. קליסתנס הפך לדמות מרכזית בהתנגדות למנהג, ועמדתו זו הרעה מאוד את היחסים. זמן קצר לאחר מכן קשרו מספר נערים מחוגי האצולה, ששרתו את אלכסנדר באופן אישי, קשר לרצחוֹ. משתנגלה הקשר, והצעירים נחקרו בעינויים, הצביעו על קליסתנס כעל מקור השראתם. המלך ציווה לעצור את קליסתנס ולשׂימוֹ בכבלים. קליסתנס מצא את מותו זמן קצר לאחר מכן, בין אם בהוצאה להורג, בין אם בשל מחלה.
ראו גם

השביט הגדול של 371 לפני הספירה
לקריאה נוספת

Badian, Ernst, “Callisthenes”, in: Brill’s New Pauly, Antiquity volumes edited by: Hubert Cancik and, Helmuth Schneider.
הערות שוליים

↑  פלוטרכוס, אלכסנדר 55.
↑  אריאנוס, אנבסיס 4.14.1.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 118640062  ISNI: 0000 0001 3881 9773  LCCN: n86028308  NLG: 46062  SELIBR: 259693  SNAC: w6903p01  SUDOC: 127225811  VcBA: 495/15469  VIAF: 315946119   WorldCat (עם VIAF): 315946119
צו 9

ערך זה עוסק בצו גיוס מילואים בישראל המוגבל ל-25 ימים. אם התכוונתם לתנועה חברתית שחוסמת משאיות לרצועת עזה במלחמת חרבות ברזל, ראו .
צו 9 הוא פקודת גיוס מיידי של חיילי המילואים לצה"ל. הוראותיו מעוגנות בסעיף 9 לחוק שירות המילואים, ומכאן שמו.
הסמכות להוציא צו 9 הוסדרה לראשונה עם חקיקתו של חוק שירות המילואים מ-2008. החוק קובע הוראות לעניין תקופת השירות המרבית בשירות המילואים, וכן הוראות המגבילות את הקריאה לתעסוקה מבצעית. חריג להוראות אלה הוא צו 8, שמאפשר קריאה מיידית לשירות מילואים בנסיבות חירום, ללא הגבלת זמן. בצד זאת, נדרש מענה גם למצב הביניים, שבו לא מתקיימות נסיבות חירום, אך עקב צרכים ביטחוניים דחופים, פגיעה חמורה בשלום הציבור, הנפש או הרכוש או חשש לפגיעה כזאת, יש צורך בתגבור של כוחות הצבא בחיילי מילואים. לשם כך נחקק סעיף 9, המקנה את הסמכות לקריאה לשירות המילואים בנסיבות אלה. בניגוד לצו 8, שתוקפו אינו מוגבל בזמן, תוקפו של צו 9 מוגבל ל-25 ימים.
ככלל, הסמכות להורות על הוצאת צווי 9 נתונה לממשלה, לפי המלצת שר הביטחון. על השר להביא את הצווים לאישור ועדת החוץ והביטחון של הכנסת בתוך 48 שעות, ואם זו לא אישרה אותם, תוקפם יפקע בתוך שבוע. בנסיבות חירום, רשאי שר הביטחון להוציא את הצווים אף ללא אישור הממשלה, אלא בהסכמת ראש הממשלה בלבד.
הפעם הראשונה בה נעשה שימוש בצווי 9 הייתה בספטמבר 2011, לאחר מתקפת הטרור בדרום ישראל (2011), כשהגבירו משמעותית את כמות החיילים לאורך גבול ישראל- סיני.
במהלך מגפת הקורונה נעשה שימוש בצווי 9 לטובת גיוס כוחות מילואים לסיוע בהתמודדות נגד המגפה. באוגוסט 2022 גויסו חיילי מילואים בצו 9 במהלך מבצע עלות השחר.
ראו גם

צו 8
הערות שוליים

↑   טלי חרותי-סובר, "המדינה התאהבה במילואימניקים, במקום להעסיק מובטלים שיעשו את אותה עבודה", באתר TheMarker‏, 3 בנובמבר 2020
↑  שי לוי, ‏ההיערכות בדרום עשויה להימשך ימים, צה"ל גייס מילואים בצו 9, באתר ‏מאקו‏, 2 באוגוסט 2022
צבי יוכמן

| --- | --- |

רו"ח צבי יוכמן
 לידה:  30 ביוני 1959 (בן 65) ירושלים
 מדינה:  ישראל
 מקום מגורים:  ירושלים
 ידוע בשל:  מייסד ושותף מנהל בקרן השקעות סקיי
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מקצוע:  מנכ"ל
 תואר:  תואר ראשון במשפטים, תואר שני במינהל עסקים
 בת זוג:  אביבה יוכמן
 
צבי (צביקה) אפרים יוכמן (נולד ב-30 ביוני 1959, ירושלים) הוא רואה חשבון ואיש עסקים ישראלי, מייסד ושותף מנהל (ביחד עם ניר דגן) בקרן השקעות סקיי.
לפני שהקים את קרן השקעות סקיי, היה יוכמן שותפו של פרופסור יצחק סוארי במשרד הייעוץ "סוארי-יוכמן", והתמחה בהבראת חברות בקשיים.
ביוגרפיה ולימודים

צבי אפרים יוכמן נולד לחנה ומרדכי יוכמן (הוכמן) בשנת 1959 בירושלים.
אביו היה מנהל החשבונות הראשי של קרן קיימת לישראל. אחיו הוא שלום הוכמן, פרופ' למימון ובעברו מנכ"ל בנק מרכנתיל.
שירת בצה"ל בחיל התותחנים.
בשנת 1984 סיים את לימודיו באוניברסיטה העברית לתואר ראשון בחשבונאות וכלכלה, ובשנת 1986 סיים את התואר השני במינהל עסקים באוניברסיטה העברית, עם התמחות במימון וחשבונאות, בהצטיינות.
בשנת 1987 תואר במשפטים, גם כן באוניברסיטה העברית.
צבי יוכמן נשוי לאביבה ואב לארבעה. מתגורר בירושלים.
קריירה מקצועית > לפני הקמת קרן השקעות סקיי

בשנת 1999 עזב יחד עם פרופסור יצחק סוארי את משרד רואי החשבון סומך חייקין ושות', לשם הקמת משרד הייעוץ "סוארי ושות'", שם היה פעיל עד להקמת קרן ההשקעות סקיי.
יוכמן התמחה בתוכניות הבראה, ובתוך כך עסק באחדים מתיקי פשיטת הרגל המורכבים שהיו במדינה – הסדר הקיבוצים וניהול מלאי החירום של החיטה במדינה (אולגס) ועוד.
אחד מתיקי ההבראה הגדולים אותם ניהל היה של חברת הכבלים תבל. בשנת 2002 מונה יוכמן כנאמן לחברת הכבלים תבל, וכמנהל מיוחד כדי לעזור לחברה מול התביעה והחובות שהיו לה. יוכמן ליווה את פרשת תבל מתחילתה (ביחד עם ניר דגן, שהפך בהמשך לשותפו להקמת קרן סקיי). כאשר החברה נכנסה להליכי הקפאת הליכים, הוביל יוכמן מהלך של הבראה לחברה, והגיע להסדרים עם נושיה.
בין השנים 1990 ל-1999 שימש כמרצה למימון באוניברסיטה העברית, לתלמידי תואר ראשון ושני בחשבונאות ומינהל עסקים.
משנת 1994 ועד 1999 היה חבר הדירקטוריון ויו"ר ועדת השקעות בקופות הגמל של בנק המזרחי המאוחד בעיימ.
בשנים 1995 ועד 1997 היה מנכ"ל קבוצת הבניה "מריו לזניק", שנסחרה בבורסה.
בנוסף לאלו, יוכמן מכהן כיו"ר בהתנדבות של ועדת הבנייה של יד ושם, וכיו"ר ועדת הבנייה של הספרייה הלאומית ירושלים.
קריירה מקצועית > קרן השקעות סקיי

בשנת 2005 הקים יוכמן יחד עם ניר דגן ויצחק סוארי את קרן השקעות סקיי, שהיא קרן השקעות פרטית, המנהלת הון של יותר מ-800 מיליון דולר, בארבע קרנות, שגויסו בעיקר ממשקיעים מוסדיים בישראל ומחוצה לה.
יוכמן הוא יו"ר חברת אייקון גרופ, שקרן ההשקעות סקיי היא בעלת השליטה העיקרית בה.
הערות שוליים

↑  ליטל דוברוביצקי, צבי יוכמן יקבל 1.4 מיליון דולר כמפרק תבל, באתר ynet, 25 במאי 2005
↑  עירן פאר, ‏קבוצת סוארי-יוכמן מקימה קרן השקעות בהיקף 100 מיליון דולר, באתר גלובס, 3 במרץ 2005
1 2 3  יעל בן ישראל, ‏"ממליץ לכל אחד שנכנס לעולם העסקים ללמוד ראיית חשבון", באתר גלובס, 11 בספטמבר 2018
↑  יצחק דנון, ‏אחרי 15 שנה: הסתיים הליך הפירוק של חברת אולגס, באתר גלובס, 20 ביולי 2008
↑  קרן צוריאל-הררי, ‏רו"ח יוכמן, המנהל המיוחד של תבל: "לעיתים אני מעדיף פירוק מפעיל על פני נאמנות", באתר גלובס, 12 בפברואר 2003
↑  אורה קורן, רו"ח צבי יוכמן וניר דגן משוכנעים כי עם נסיונם יוכלו להקים קרן פרטית להשקעות שתהיה יעילה ורווחית, באתר TheMarker‏, 18 בנובמבר 2005
↑  מיכאל רוכוורגר, מנכ"ל אזורים התפטר בעקבות השתלטות בנק מזרחי טפחות, באתר הארץ, 23 באפריל 2009
↑  עמי גינזבורג, ‏לזניק בניין - מריו לזניק יוותר על הבונוס ויקבל 65 אלף שקל בחודש, באתר גלובס, 4 בנובמבר 1996
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007438334505171  VIAF: 179148874660349622533   WorldCat (עם VIAF): 179148874660349622533
קליע חכם

קליע חכם (באנגלית: Smart bullet) הוא קליע המשלב בתוכו אלמנט אלקטרוני או מכני, המקנה לו יכולות מיוחדות, כגון שינוי כיוון בזמן המעוף או שידור נתונים. יכולות אלה הן המבדילות את הקליע ה"חכם" מקליע "רגיל" שמסלול מעופו בליסטי והוא עשוי רק שילוב מתכות או מכיל רק חומרי בעירה פשוטים.
נכון לסוף שנת 2015, פיתוח סוגים שונים של קליעים "חכמים" נמצא בשלב התכנון או בשלב ייצור אב טיפוס ראשוני.
דוגמה לקליע "חכם" ניתן למצוא בפטנט האמריקאי מספר 5,788,178, שנרשם על ידי פ. ברט ג'וניור מצפון קרולינה.
סוגים של קליעים חכמים > קליע מנהג

קליע מנהג הוא קליע המסוגל לשנות את כיוון מעופו לאחר שנורה, בדרך כלל תוך שימוש בסנפירי ניהוג זעירים המחוברים אליו.
בשנת 2008, פרויקט EXACTO החל תחת DARPA לפיתוח מערכת צלפים מסוג "שגר ושכח" הכוללת גם קליע חכם ומערכת תצפית משוכללת. הטכנולוגיה עליה המערכת נשענת לא פורסמה. EXACTO נוסתה בשנת 2014 והוכח שהקליע אכן יכול לשנות את מסלולו בזמן המעוף.
בשנת 2012 הודיעו המעבדות הלאומיות סאנדיה על אבטיפוס של קליע חכם אשר יכול לעקוב אחר מטרה עליה מציין ציין לייזר. הקליע יוכל לעדכן את מסלולו 30 פעמים בשנייה ולפגוע במטרה במרחק 1.5 קילומטר.
סוגים של קליעים חכמים > קליע משדר מידע

קליע שכזה מסוגל לשדר לטווח קצר מידע לגבי סביבת המטרה שאליה נורה. תאורטית וכתלות באלקטרוניקה המוטמעת בקליע, המידע עשוי לכלול תמונת סביבת המטרה, נוכחות גופים חמים (חיילי אויב או בני ערובה) בסביבת המטרה וכיוצא בזה. המידע שמשדר הקליע נועד לכוחות ידידותיים בסביבת הירי, כדי שיוכלו לגבש תמונת מצב מדויקת לגבי המטרה וסביבתה.
סוגים של קליעים חכמים > קליע מאט

קליע מאט הוא סוג של קליע "חכם" המסוגל להאט או להטות את מסלולו כך שיפגע באדמה, לאחר שעבר את אזור המטרה. הרעיון העומד מאחורי תכנונו של קליע זה הוא מניעת הפגיעה בחפים מפשע שנמצאים אחרי המטרה. בטרם הירי מודדת מערכת הירי את הטווח למטרה ומכוונת את מנגנון הקליע כך שיאט או יעצור אותו לאחר שעבר את המטרה.
צו הלב

"צו הלב" הוא אלבום האולפן השמיני של הזמרת הישראלית אביבה אבידן. את האלבום הוציאה בשנת 2010 לאור חברת התקליטים הפרטית של הזמרת, "אביבה אבידן הפקות". הסינגל הראשון שפורסם ממנו הוא "אחד ממאה", שנכתב והולחן על ידי רמי לב ואריק זנתי. לאחר מכן הועלה "לא עוצרת" (מילים: עינת הולנדר). הסינגל השלישי והאחרון, "צו הלב", הולחן על ידי הזמר עידן יניב – שירו הראשון שהופק עבור אמן אחר. באלבום נכללו שתי רצועות בונוס: גרסות רמיקס ל"אחד ממאה" ו"איש יקר שלי".
רשימת רצועות

| צו הלב> מס' | צו הלב> שם | צו הלב> משך | צו הלב>  | צו הלב>  | צו הלב>  | צו הלב>  | צו הלב>  | צו הלב>  | צו הלב>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | להשתחרר  | 3:49 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | צו הלב  | 3:44 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | כמו במלחמה  | 3:41 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | איתך  | 3:19 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | הלילה אני שלך  | 3:51 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | השתקפות  | 3:26 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | אחד ממאה  | 3:24 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | נולדתי איתך  | 4:01 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | לא עוצרת  | 3:27 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | בלב אחד  | 3:15 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | אחד ממאה (רמיקס)   | 4:02 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | איש יקר שלי (רמיקס)   | 4:33 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 44:32 |  |  |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  אסף נבו, ‏האביב המחודש של אביבה, באתר ‏מאקו‏, 31 בינואר 2010
↑  אסף נבו, ‏בקצב ארבע, באתר ‏מאקו‏, 10 ביוני 2010
↑  אסף נבו, ‏אביבה אבידן שרה עידן יניב, באתר ‏מאקו‏, 26 ביולי 2010
↑  אביבה אבידן באלבום "צו הלב", ים אף אם
| אביבה אבידן |
| --- | --- | --- |
דיסקוגרפיה
| אלבומי אולפן | יהיה בסדר • פילפל • אוהבת לאהוב • רק איתך • שימני כחותם • לכל אדם מלאך • אמונה • צו הלב |  |
| סינגלים | "פרי גנך" • "לנצח בני" |  |
פרנק המשורר

| --- | --- |
 לידה:  1810 אירלנד, אירלנד 
 פטירה:  1861 (בגיל 51 בערך) 
 שם לידה:  פרנסיס מקנמרה
 מוקד פעילות:  אוסטרליה
 
פרנסיס מקנמרה (באנגלית: Francis MacNamara; בערך 1810 – 28 באוגוסט 1861), המוכר בשם פרנק המשורר (באנגלית: Frank the Poet), היה נידון שהוגלה לניו סאות' ויילס מכיאסל (אנ'), אירלנד, שכתב שירים מנקודת המבט של נידון. ב-1832, הוא הורשע בגניבה, ונידון ל-7 שנות גלות. לעיתים קרובות, הוא התרחק וקיבל עונש מורחב כמו גם מלקות ועונשים אחרים, ולבסוף נשלח לפורט ארתור, ארץ ואן דימן. הוא קיבל כרטיס חופש ב-1847, וקיבל את חירותו ב-1849, שלאחריו אין מעט תיעוד בחייו. בשיריו חוזר המסר שהוא היה אדם משכיל עם אמונות פוליטיות חזקות.
מכתם אחד מהשירים שכתב מדבר על משפטו שבסופו של דבר הגלה אותו למפרץ בוטאני. שיר נוסף הולחן ונכתב במהלך המסע לאוסטרליה מדבר על המקרה שלו. פרט לשיר אחד ארוך יותר, שיריו הועברו בין הנידונים מפה לאוזן. מספר בלדות ואפיגרמות שכתב שרדו בצרות כתב יד, ונמצאים בספריית מיטשל (אנ') בסידני, לאחר שנכתבו בסוף המאה ה-19. הבלדה הפופולרית Moreton Bay או A Convict's Lament,‏ מושר לעיתים קרובות בבתי ספר יסודיים באוסטרליה, מייוחסת לפרנק המשורר. יצירתו שפורסמה, A Convict's Tour to Hell, נכתבה באוקטובר 1839 בזמן שעבד כרועה צאן בסטרוד (אנ').‏
פרנק המשורר נפטר במודגי (אנ') ב-28 באוגוסט 1861. הידיעה על מותו נכתבה בשלושה עיתונים בניו סאות' ויילס, ב-Western Post ב-31 באוגוסט, ב-Empire ב-4 בספטמבר וב-Maitland Mercury ב-7 בספטמבר.
ב-5 באוגוסט 2012, שידר הרדיו הלאומי של ABC (אנ') את "פרנק המשורר - A Convict's Tour to Hell".
לקריאה נוספת

Reece, B., ‘Frank the Poet’ in B. Reece (ed), Exiles from Erin (Lond, 1991).
הערות שוליים

↑  Meredith, J. and R. Whalan, Frank the Poet (Melbourne, 1979) discusses the identity of Frank the Poet
1 2  Presenter: Lorena Allam (2012-08-05). "Frank the poet – A Convict's Tour To Hell". Hindsight. Australian Broadcasting Corporation. Radio National. http://www.abc.net.au/radionational/programs/hindsight/frank-the-poet/4126734.
↑  Jose, Nicholas (general editor) Macquarie PEN Anthology of Australian Literature Allen & Unwin, Crows Nest NSW, 2009 p. 83.
↑  music and lyrics (ארכיון)
↑  Reece, R. H. W. MacNamara, Frances (c.1810–1861) Australian Dictionary of Biography (אורכב 07.07.2012 ב Archive.today) Eighth edition, accessed 14 Nov 2009
↑  Frank the Poet (ארכיון)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007583285705171  ADB: macnamara-francis-13073  GND: 130439509  LCCN: n80009324  MusicBrainz: f7fb0799-8e94-4179-8bdb-da02fe9678e9  Trove: 1293076  VIAF: 52795184   WorldCat (עם VIAF): 52795184
צו 8

צו 8 הוא פקודת גיוס מיידית של חיילי המילואים לצה"ל. ההבדל העיקרי בינו לבין צו מילואים "רגיל" הוא זמן ההתראה לפני הגיוס.
תיאור

צו 8 מופעל במקרים חריגים כמו פרוץ מלחמה או בעת צורך מיידי בכוח אדם לפעולות חיוניות לביטחון המדינה. סעיף 8 לחוק שירות המילואים מקנה לשר הביטחון את הסמכות לגייס מילואים, בנסיבות חירום, וכשביטחון המדינה מחייב זאת בעזרת צו 8, באישור הממשלה או, אם אין אפשרות לקבל את אישורה בשל דחיפות העניין, בהסכמת ראש הממשלה. השר רשאי להאציל את סמכותו לאחרים.
מקורו של הביטוי בגרסתו הראשונה (מ־1949) של חוק שירות ביטחון, שבה הופיעה בסעיף 8 הסמכתו של שר הביטחון "לקרוא בצו, לכל יוצא-צבא הנמנה עם כוחות המילואים של צבא-הגנה לישראל, להתייצב לשירות סדיר או לשירות מלואים, כפי שנקבע בצו, במקום ובזמן שנקבעו בצו, ולשרת כל זמן שהצו יעמוד בתקפו". הביטוי שרד גם לאחר חקיקת חוק שירות ביטחון חדש ב-1959, בו נדדה הוראה זו לסעיף 26, ולאחר חקיקתו של נוסח משולב ב-1986 לחוק ששינה את מספר הסעיף ל-34. בחוק שירות המילואים, שנחקק ב-2008, שבו ההוראות לסעיף 8.
סוגי גיוס בשעות חירום

גיוס סמוי –  מתבצע על ידי העברת הודעה טלפונית מהיחידה שאליה משתייך החייל.
גיוס פומבי – באמצעות אמצעי התקשורת האלקטרוניים, על ידי הקראת הסיסמה לגיוס פומבי שקיבל החייל מהיחידה שאליה הוא משתייך.
גיוס בצווי 8 מתבצע גם בעזרת הדואר מבעוד מועד ומתפרסם באמצעי התקשורת. חייל מילואים המקבל קריאה מידית להתגייסות חייב להופיע בבסיסו תוך 24 שעות מקבלת הידיעה.
במקרים חמורים פחות מופעל נוהל של קריאת חירום שמאפשר לצה"ל לזמן למילואים בניגוד לחלק מהכללים לכך (למשל, זימון תוך פחות מחודש ממועד ההודעה).
ראו גם

ליל הברווזים (1959)
צו 9
פרנק האנט

פרנק ויליאמס האנט (באנגלית: Frank Williams Hunt;‏ 16 בדצמבר 1861 –  25 בנובמבר 1906) היה פוליטיקאי אמריקאי מאיידהו, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל איידהו החמישי בשנים 1901–1903.