stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מזרח פקיסטן
היסטוריה > תקופתו של איוב ח'אן

בשנת 1958, הנשיא איסכנדר מירזא חוקק ממשל צבאי כחלק מן הפיכה צבאית של צבא פקיסטן, שנשלט על ידי הגנרל איוב ח'אן. לאחר כשבועיים, היחסים של הנשיא עם צבא המהפכה התדרדרו כאשר הגנרל ח'אן הדיח אותו מתפקידו וגירש את איסכנדר לממלכה המאוחדת. הגנרל איוב ח'אן הצדיק את הפעולות שלו לאחר שהופיע ברדיו הלאומי של פקיסטן והכריז ש: "...הכוחות הצבאיים והאזרחים דרשו לסיים את העבר...".
עד ל-1962, הממשל הצבאי המשיך כאשר הנשיא החדש טיהר מספר פוליטיקאים ונציגים מן העם בממשלתו והחליף אותם בקצינים צבאיים. הוא קרא למשטר שלו כ-"מהפכה עבור סיום הבלגן של השוק השחור והשחיתות". ח'אן החליף את מירזא בתפקיד שליט המדינה למשך כ-11 שנה. הממשל הצבאי נגמר ב-1962, לאחר שהושגה חוקה חדשה.
החוקה החדשה הוכרזה על ידי הנשיא ב-1 במרץ, ונכנסה לשימוש ב-8 ביוני. חוקת 1962 הגדירה את המדינה כרפובליקה נשיאותית. זכות בחירה אוניברסלית בוטלה, לפי שיטה שנרקאה 'דמוקרטיה בסיסית'. לפי השיטה, לאספה הלאומית של פקיסטן תהיה הזכות לבחור את נשיא וראש ממשלת המדינה. החוקה גם יצרה שיטת ממשל במזרח ובמערב פקיסטן: לכל פרובינציה הייתה ממשלה נפרדת משלה. היא הגדירה, כמו כן, את חלוקת הכוחות בין הממשלה המרכזית ולבין הפרובינציות.
דאקה הוכרזה כבירה השנייה של פקיסטן בשנת 1962. היא נחשבה לבירה החוקתית של המדינה. בעקבות כך, לואי קאהן, אדריכל אמריקאי, נדרש לבנות מתחם אספות בעיר. בבחירות של שנת 1965, פאטימה ג'ינה, פוליטיקאית פקיסטנית, השיגה תמיכה גדולה בקרב המזרח-פקיסטנים, אך הפסידה לח'אן, שנשאר בתפקידו.
היסטוריה > תוכנית ששת הסעיפים

ב-1966, מנהיג הליגה האוואמית לשעבר, שייח' מוג'יבור רחמן, הודיע על תוכנית ששת הסעיפים בלאהור. התכנית דרשה אוטונומיה פרובינציאלית גדולה, ואת הדמוקרטיה הפקיסטנית בחזרה. מוג'יבור הואשם בבגידה לאחר שהודיע על התוכנית לציבור הרחב, ונכלא. הוא שוחרר בשנת 1969 לאחר המרד המזרח פקיסטני, שלאחריו הודח ח'אן מתפקיד הנשיאות. תוכניתו כללה סעיפים אלו:
החוקה צריכה להכריז על פדרציה בפקיסטן, שמבוססת על הצהרת לאהור.
הממשלה הפדרלית צריכה להתמקד רק ב-2 נושאים: ההגנה של המדינה ויחסים בין לאומיים. כל הנושאים האחרים צריכים להיות נתונים בידי המדינות הפקיסטניות.
לכל חלק באיחוד הפקיסטני צריך להיות מטבע משלו, אך יהיה ניתן להמיר ביניהם. אם הדבר אינו אפשרי, יהיה מטבע אחד לכל המדינה, אך יש לשמור על איזון הכספים שעוברים בין שתיהן. עם זאת, צריכה להיות מערכת בנקאית עצמאית עבור מזרח פקיסטן.
המיסוי וגביית ההכנסות צריכים להיות מושקעים בפרובינציות הפדרליות, ולממשל הפדרלי לא יהיה כוח ממשי בעניין.
צריכים להיות בנקים נפרדים לכספים של שתי המדינות.
למזרח פקיסטן צריך להיות צבא נפרד או כוח פרלמנטרי משלה, וראשי חיל הים יהיו במזרח.
היסטוריה > השנים האחרונות

איוב ח'אן הוחלף על ידי הגנרל יחיא ח'אן שהפך לנשיא פקיסטן החדש. הוא ארגן את הבחירות הכלליות בפקיסטן של שנת 1970. ציקלון בולה, הציקלון הקטלני בהיסטוריה שהתרחש במזרח פקיסטן, הרג כחצי מיליון נפשות. אחת מן השפעותיו של הציקלון הייתה טינה רחבה לשלטון הפדרלי. לאחר עשור של ממשל צבאי, במזרח פקיסטן הייתה התקוממות של לאומיות בנגלית. הם קראו להשגת הגדרה עצמית במדינתם.
לאחר שהבחירות הכלליות יושמו, נוצר מצב שבו הליגה האוואמית היא המפלגה הגדולה היחידה בפרלמנט הפקיסטני. הליגה קיבלה כ-167 מתוך 169 מושבים במזרח, יותר מחצי האוכלוסייה בפקיסטן. בתאוריה, הבחירות אפשרו לליגה להקים ממשלה. אך בסופו של דבר, הליגה לא הצליחה להשיג אף לא מושב אחד במערב פקיסטן, ששם זכתה מפלגת העם הפקיסטנית ברוב הקולות. מרי אזרחי החל במזרח פקיסטן בדרישה לכנס את הפרלמנט מחדש. מוג'יבור רחמן קרא למאבק לעצמאות מפקיסטן במהלך נאום שנשא ב-7 במרץ 1971. בין 7 ל-26 במרץ, הייתה מזרח פקיסטן נתונה כביכול בשליטת הליגה האוואמית. ביום הרפובליקה של פקיסטן, ב-23 במרץ, הונף הדגל הבנגלי הראשון לראשונה בבתים מזרח פקיסטנים רבים. צבא פקיסטן, בתגובה, פתח במתקפה ב-26 לחודש, שהובילה להכרזת העצמאות של בנגלדש באותו היום.
כאשר מלחמת העצמאות של בנגלדש פרצה ורצח העם הבנגלי המשיכו למשך תשעה חודשים, הצבא הנותר של מזרח פקיסטן התאחד ליצירת צבא בנגלדש. במהלך הזמן, הודו נהפכה לבעלת בריתה של הממשלה הזמנית של בנגלדש והתערבה במלחמה לטובתה. צבא פקיסטן נכנע ב-16 בדצמבר 1971.
גאוגרפיה

בניגוד לאזורים המדבריים וההרריים שבמערב פקיסטן, במזרח פקיסטן מתפרשת הדלתה הגדולה בעולם, הדלתא של בנגל. במזרח פקיסטן יש גם כ-700 נהרות. היא גבלה בהודו במערב, בצפון, ובצפון-מזרח, בבורמה (מיאנמר של ימינו) בדרום-מזרח וגישה למפרץ בנגל בדרום.
גאוגרפיה > חלוקה מנהלית

מזרח פקיסטן חולקה ל-18 מחוזות שיצרו חמש פרובינציות.
כלכלה

במהלך חלוקת הודו הבריטית, כלכלתה של מזרח פקיסטן הייתה מבוססת בעיקר על חקלאות וייצור המוני. הבורסה לניירות ערך בדאקה הוקמה בשנת 1954. לאחר החלוקה, הרבה משפחות מוסלמים עשירות היגרו מהודו, מבורמה ומהקולוניות הבריטיות האחרות והתיישבו במזרח פקיסטן. רבות מהחברות המצליחות ביותר של בנגלדש של ימינו התחילו בתקופת מזרח פקיסטן.
חברת תעופה מזרח פקיסטנית, אוריינט איירווייז נוסדה בשנת 1946. לאחר מכן, היא התאחדה עם פקיסטן אינטרנשיונל איירליינס, חברת תעופה פקיסטנית.
גז טבעי התגלה במזרח פקיסטן בשנת 1955 על ידי חברת הנפט בורמה (Burmah). השימוש בו התחיל ב-1959. בעיר צ'יטגונג הוקמו מספר בתי זיקוק.
כלכלה > אפליה כלכלית ופער בין שתי הפקיסטניות

אף על פי שלמזרח פקיסטן היו תושבים רבים יותר, נחשבה מערב פקיסטן לגוף המנהיג של המדינה המחולקת, והשיגה יותר כספים. לפי הבנק העולמי, הייתה אפליה כלכלית גדולה של מזרח פקיסטן לעומת מערב פקיסטן:
| שנים | הוצאות הממשלה על מערב פקיסטן (במיליוני רופים פקיסטנים) | הוצאות הממשלה על מזרח פקיסטן (במיליוני רופים פקיסטנים) | הפרש (באחוזים) |
| --- | --- | --- | --- |
| 1950-1955 | 11,290 | 5,240 | 46.4 |
| 1955-1960 | 16,550 | 5,240 | 31.7 |
| 1960-1965 | 33,550 | 14,040 | 41.8 |
| 1965-1970 | 51,950 | 21,410 | 41.2 |
| סה"כ | 113,340 | 45,930 | 40.5 |
בשנים 1960 עד 1965, קצב הגידול השנתי של התוצר המקומי הגולמי לנפש היה במערב כ-4.4%, לעומת המזרח, כ-2.6%. פוליטיקאים בנגלים דרשו אוטונומיה כלכלית רחבה יותר, בטענה כי רוב רווחי פקיסטן הגיעו ממזרח פקיסטן.
דמוגרפיה

דתות במזרח בנגל (1951)
אסלאם (76.8%)
הינדואיזם (22%)
נצרות (0.3%)
אחרים (0.9%)
מזרח פקיסטן הייתה בית לכ-55% מאוכלוסיית פקיסטן, כ-44,251,826 תושבים (נכון לשנת 1951, כשעוד נקראה מזרח בנגל).
דמוגרפיה > קבוצות אתניות

הקבוצה האתנית גדולה ביותר בפרובינציה היו הבנגלים, ום הקבוצה האתנית הגדולה באיחוד הפקיסטני. מזרח פקיסטן נחשבה למדינת מהגרים של המוסלמים בתת היבשת ההודית, בעיקר ממערב בנגל, ביהר, סינד, גוג'ראט, ח'ייבר פח'טונח'ווה, אסאם, אודישה, פוג'אב וקרלה. היו מיעוטים ארמנים ויהודים שהתגוררו במזרח פקיסטן.
דמוגרפיה > דת

נכון ל-1951, מתוך 44 מיליון תושבי מזרח בנגל, כ-34,029,654 איש (76.8%) האמינו בדת האסלאם, 9,757,527 איש (22%) האמינו בהינדואיזם וכ-464,644 איש (1.2%) האמינו בדתות אחרות: בודהיזם, נצרות ואנימיזם.
ראו גם

מערב פקיסטן
ביאורים

↑  לאחר מלחמת האזרחים, בנגלדש והודו סיכמו על חלוקת שטחי המדינה
הערות שוליים

1 2  מלחמת העצמאות של בנגלדש
1 2  תולדות בנגלדש: כלכלה ופוליטיקה, באתר EPW
1 2 3  "אוכלוסייה", באתר BengalPedia
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564574505171  LCCN: n81063204  VIAF: 157115681   WorldCat (עם VIAF): 157115681 
ביקורה של אליזבת השנייה בצ'יטגונג בשנת 1961
הדגל הבנגלי הראשון שהונף בבתים מזרח פקיסטנים כמחאה נגד השלטונות.
טום טוגנדהאט

טום טוגנדהאט (באנגלית: Tom Tugendhat; נולד ב-27 ביוני 1973) הוא פוליטיקאי בריטי חבר המפלגה השמרנית. מכהן כנציג מחוז טונברידג' בבית הנבחרים.
ביוגרפיה

טוגנדהאט נולד בלונדון וגדל במחוז קנט. הוא בן למשפחה קתולית ולו שורשים יהודים. סבו מצד אביו, יהודי יליד וינה, היגר בשנות ה-20 ללונדון לצורך לימודיו, שם המיר דתו לנצרות קתולית במטרה להינשא.
ב-1995 סיים תואר ראשון בתאולוגיה באוניברסיטת בריסטול וב-1996 סיים תואר שני בלימודי האסלאם מאוניברסיטת קיימברידג'. במהלך לימודיו למד ערבית בתימן. בנוסף הוא דובר צרפתית, איטלקית, פשטו ודארי. לאחר הלימודים עבד כעיתונאי בביירות והקים חברת יחסי ציבור מקומית בלבנון. לאחר שובו לבריטניה עבד כאנליסט בתחום האנרגיה בחברת בלומברג.
ב-2003 התנדב לצבא המילואים הבריטי. הודות לידיעת השפה הערבית, הוצב עם פרוץ מלחמת המפרץ השנייה כקצין מודיעין בחיל הנחתים המלכותי והשתתף בפלישה לעיראק. לאחר המלחמה חזר ללונדון אך עד מהרה נקרא שוב לשירות וסייע במאמצי השיקום הכלכלי של עיראק. ב-2005 נשלח על ידי משרד החוץ הבריטי לאפגניסטן לסייע במאמצי כינון הממשל החדש. הוא שימש יועץ במועצת הביטחון הלאומי של אפגניסטן ושימש יועצו של מושל מחוז הלמנד. לאחר שנתיים שב לאנגליה וב-2007 חזר לשנתיים נוספות באפגניסטן כשיחידת חיל הנחתים בה שירת בעבר הוצבה שוב במדינה. על שירותו עוטר כחבר במסדר האימפריה הבריטית. בהמשך שירותו הצבאי שימש כיועץ אסטרטגי בצבא ויועצו של ראש מטה ההגנה, עד שחרורו ב-2013.
ב-2015 נבחר לראשונה לבית הנבחרים הבריטי כנציג מחוז טונברידג'-מולינג וחבר מפלגת השמרנים. ביולי 2017 נבחר ליושב ראש ועדת החוץ של בית הנבחרים והיה בכך לצעיר ביותר הנושא בתפקיד זה. טוגנדהאט הוא חבר המועצה המלכותית מ-2022.
ביולי 2022 הכריז על התמודדותו למנהיגות המפלגה השמרנית במקומו של בוריס ג'ונסון שהתפטר. הוא נהנה מתמיכה של 37 חברי פרלמנט בסיבוב הראשון של הבחירות במפלגה, אך הודח בסיבוב השלישי לאחר שקיבל תמיכה של 31 חברים. לאחר הבחירות מונה לשר לענייני ביטחון פנים במשרד הפנים בקבינט של ליז טראס. לאחר הפסד המפלגה בבחירות הכלליות ב-2024, התמודד טוגנדהאט שוב למשרת מנהיג המפלגה, הוא הודח בסיבוב השלישי.
נשוי לאניסיה ואב לשניים.
הערות שוליים

↑  My name teaches me old hate is still alive, טיימס אוף ישראל, 20 במאי 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1250411696  UKPARL: g2DNCmO7  VIAF: 3111164357949413250009   WorldCat (עם VIAF): 3111164357949413250009
יהדות אחלציחה

| --- | --- |

יהודי מאחלציחה. צילום של דימיטרי ארמקוב, סוף המאה ה-19 - תחילת המאה ה-20
 דת
 יהדות
| מספר היהודים באחלציחה לפי שנים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | סה"כ |  |  |  |
| 1830 | 117 |  |  |  |
| 1835 | 632 |  |  |  |
| 1852 | 1,364 |  |  |  |
| 1864 | 1,852 |  |  |  |
| 1882 | 1,972 |  |  |  |
| 1897 | 1,533 |  |  |  |
| 1915 | 3,248 |  |  |  |
| 1922 | 650 |  |  |  |
| 1926 | 921 |  |  |  |
| 1939 | 1,007 |  |  |  |
| 1970 | 836 |  |  |  |
בית הכנסת באחלציחה, המאה ה-19
יהודים הגיעו לאחלציחה אשר בגאורגיה כבר במאה ה-12, ומילאו תפקיד חשוב בהתפתחותה של העיר. במאה ה-16, עם הכיבוש העות'מאני, הורע מצבם של תושביה הלא-מוסלמים של העיר, נוצרים ויהודים. למרות זאת נבנה בשנים 1741-1742 בית כנסת גדול, ומאוחר יותר גם תלמוד תורה.
מצבם של יהודי העיר בתקופת השלטון העות'מאני היה קשה. הם סבלו מדיכוי דתי, שהתבטא במעצר רבנים, חוקים שאסרו מלבושים מסוימים ועוד, בייחוד בתקופת שלטונם של הסולטאנים מורט השלישי ומורט הרביעי. עלילות ומעשי שוד היו חוויות שכיחות של יהודי העיר. הרדיפות הגיעו לשיא לקראת 1828, לפני המלחמה העות'מאנית-רוסית והקרב הראשון שנערך בעיר, קרב אחלציחה. הרדיפות הביאו להידלדלות היהודים בעיר.
בתקופת שלטון האימפריה הרוסית, החל מ-1828, הפכה העיר לעיר מסחר חשובה. בשנות השמונים של המאה ה-19 נבנה בית כנסת נוסף.
בשנת 1917 החל דוד באזוב לשמש כרב העיר. הרב זכה לכבוד רב מתושביה היהודים והמוסלמים של העיר.
עם תחילת השלטון הסובייטי בגאורגיה, בשנת 1921, סגרו הסובייטים תלמוד תורה באחלציחה, ואסרו לימוד תורה. בשנת 1923 הוציאו הסובייטים את ספרי התורה מבתי הכנסת בעיר במטרה להפסיק את התפילות. אף על פי כן היו בשנת 1930, בשני בתי הכנסת בעיר, 7 ספרי תורה. בשנת 1951 הופקע בית הכנסת הישן של הקהילה ונסגר. בשנת 1953 הוחרם בית הכנסת שנבנה במאה ה-19, והוסב לבית תרבות.
נכון ל-2012 מתגוררים באחלציחה 8 יהודים - 5 נשים ו- 3 גברים ממשפחת לוי. בית הכנסת הישן נחנך ב-1863 ובו 15 ספרי תורה, חלקם בני 250 שנה. בית הכנסת עבר שיפוץ נרחב בעשור השני של המאה ה-21 בהשקעה גדולה של השלטונות בהוראת הנשיא מיכאיל סאקשווילי.
בית הכנסת בית אל שהופקע בהוראת סטלין בשנות החמישים עומד על תילו, אך הרוס לחלוטין מבפנים.
נכון לחודש דצמבר 2021 באחלציכה חי יהודי אחד ושמו שמעון לוי המשמש כשמש בית הכנסת ומתגורר בסמוך ומחזיק במפתחות המבנה.
בסמוך לשכונה היהודית שוכן בית העלמין של יהודי העיר. זהו בית קברות מגודר בו פזורות מאות מצבות עם כתובות בעברית, ולדברי המקומיים קבורים בו יהודי העיר ב-400 השנים האחרונות.
פרוטרוגירינוס

| פרוטרוגירינוס |
| --- | --- |

תקופה
קרבון 331–323 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: דו-חיים
קבוצה:: דמויי זוחלים
סדרה:: Embolomeri
תת־סדרה:: Embolomeri
משפחה:: Proterogyrinidae
סוג:: פרוטרוגירינוס
מינים
 P. scheeleri  P. pancheni
שם מדעי
 Proterogyrinus ‏רומר, 1970

פרוטרוגירינוס (שם מדעי: Proterogyrinus; משמעות השם: "ראשן קדום") הוא סוג של יצור נכחד אשר חי בתקופת הקרבון, לפני 323–331 מיליון שנה.
מאפיינים

הפרוטרוגירינוס היה דו-חי גדול הקרוב לאירופס, שאורכו הגיע לשני מטרים וחצי. הוא היה בעל מראה דמוי-זוחל אך עורו היה חלק כמו רוב הדו-חיים. היו לו לסתות גדולות וגפיים בעלי קרומי שחייה והוא היה טורף שחי על היבשה אך גם שחה במים מתוקים.
הוא היה, ככל הנראה, מהטורפים הגדולים של תקופתו ואכל יצורים קטנים יותר, לרבות דגים, חרקים גדולים, כגון שפירית הענק, וחסרי חוליות נוספים וכן זוחלים ודו-חיים קדומים.
מאובניו של היצור נמצאו בווירג'יניה המערבית ובסקוטלנד.
בתרבות

הפרוטרוגירינוס מופיע בסדרה "ללכת עם מפלצות" שם הוא טורף ארתרופלאורה ופרטים נוספים טורפים שפיריות ענק.
הפרוטרוגירינוס מופיע במשחק "עולם היורה: המשחק".
הרי נוור סמר

| --- | --- |

נוקו קרגס (Nokhu Crags), בקצה הצפוני של הרי נוור סמר
 מידע כללי
 סוג הר:  רכס
 גובה:  3,946 מטר (הר ריכטהופן)
 שטח:  25 מייל רבוע 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מיקום:  קולורדו בארצות הברית
 רכס הרים:  הרי הרוקי
 אורך הרכס:  16 קילומטרים
 קואורדינטות:  40°25′N 105°54′W﻿ / ﻿40.42°N 105.9°W﻿ / 40.42; -105.9
  (למפת מערב ארצות הברית מוגדלת) קולורדו יוטה נבדה ניו מקסיקו אריזונה קליפורניה ויומינג איידהו מונטנה אורגון וושינגטון קנדה מקסיקו האוקיינוס השקט הרי נוור סמר(למפת מערב ארצות הברית רגילה) קולורדו יוטה נבדה ניו מקסיקו אריזונה קליפורניה ויומינג איידהו מונטנה אורגון וושינגטון קנדה מקסיקו האוקיינוס השקט הרי נוור סמר(למפת קולורדו רגילה) דנוור קולורדו ספרינגס  אורורה פורט קולינס פואבלו גרילי גראנד ג'נקשן י ו ט ה  ויומינג נברסקה ק נ ז ס  אוקלהומה ניו מקסיקו א.הרי נוור סמר(למפת קולורדו מוגדלת) דנוור קולורדו ספרינגס  אורורה פורט קולינס פואבלו גרילי גראנד ג'נקשן י ו ט ה  ויומינג נברסקה ק נ ז ס  אוקלהומה ניו מקסיקו א.הרי נוור סמר
 הרי נוור סמר בדרום קולורדו
 
הרי נוור סמר (באנגלית: Never Summer Mountains, מילולית "הרי אף פעם קיץ") הם רכס הרים, חלק מרכס הרי הרוקי, בצפון-מרכז מדינת קולורדו בארצות הברית, הכולל 17 פסגות. הרכס שוכן לאורך הגבול הצפון-מערבי של הפארק הלאומי הרי הרוקי, ועליו עובר קו פרשת המים של אמריקה. קו פרשת המים עובר בין מקורותיו של הנהר קולורדו בפארק הלאומי הרי הרוקי ממזרח לרכס, לבין אגן הניקוז העילי של הנהר נורת פלייט (North Platte River) בפארק נורת (North Park) ממערב. קו פרשת המים משרטט לולאה בהרים אלו וזו הסיבה לכך שהנהר הזורם מערבה (קולורדו) מתחיל דווקא בצד המזרחי של הרכס. הרכס קטן וגבוה, כשהוא מכסה שטח של 65 קילומטרים רבועים, ואורכו, מצפון לדרום 16 קילומטרים בלבד, כאשר לפחות עשר פסגות גבוהות מ-3,700 מטרים. הרכס מתפרש משני עברי קו הגבול בין מחוזות ג'קסון וגרנד במרבית אורכו ונמתח לתוך מחוזות ג'קסון ולרימר בקצהו הצפוני. תצפית פנורמית על הרכס זמינה בחלקים מכביש שביל הרכס (Trail Ridge Road) בפארק הלאומי הרי הרוקי. אחת הפסגות הצפוניות ביותר, נוקו קרגס (Nokhu Crags), בולטת מהצד המערבי של מעבר קמרון (Cameron Pass).
גאולוגיה

הסלעים של הרי נוור סמר צעירים ממרבית רכסי ההרים מסביב. הם, יחד עם רכס רביט אירס (Rabbit Ears Range) ממערב, נוצרו בתהליכים געשיים וחודרניים לפני 29 עד 24 מיליון שנים. וכוללים בעיקר תצורות של סלעי יסוד גרניטיים יחד עם תצורות של סלעים מותמרים. מרבית הפסגות הגבוהות בנויות מגרנודיוריט שהתרומם בתקופת המיוקן. הפסגה הגבוהה ביותר ברכס, הר ריכטהופן, הוא שריד של פקק געשי אנדזיטי. פסגת נוקו קרגס בצפון בנויה בעיקר מתצורת פצלי פייר (Pierre Shale) המתוארכים לקרטיקון. העתק דחיקה גדול מתחת לעמק קאוניץ' דחק את הסלעים העתיקים יותר מהפרקמבריון מעל הסלעים הצעירים יותר מהקרטיקון בצד המזרחי של הרכס. הפסגות הדרומיות עשויות גרניט מהמיוקן, ולבסוף גנייס וצפחה מהפרקמבריון.
החל מלפני שני מיליון שנים החלו קרחונים לגלף את הפסגות המשוננות של הרי נוור סמר. גלים חוזרים ונשנים של התקרחנות המשיכו לעצב מחדש את ההרים עד שהסתיימה התקרחנות פינדייל (Pinedale Glaciation) לפני 12,000 שנים.
הפסגות הן גושים עצומים של סלע גרניט המכוסה בצפיפות בחזזיות ירוקות וכתומות המוקפות מכל צדדיהם בדרדרת של שברי סלעים שהתפוררו בבלייה מהפסגות. אגמים אלפיניים רבים שוכנים בינות לפסגות. מרבית הצמחייה נמוכה. מעט עצים גדלים באזורים הגבוהים ומרביתם מעוותים בשל הרוח העזה.
היסטוריה

ב-1879 גילו מחפשי מתכות יקרות כסף על הר שיפלר (Mount Shipler), וגרמו לבהלת כרייה קטנה. עיירת כורים הוקמה בשם לולו סיטי (Lulu City‏, 40°26′44″N 105°50′53″W﻿ / ﻿40.44556°N 105.84806°W﻿ / 40.44556; -105.84806). יישובים קטנים נוספים הוקמו באזור, כולל דאצ'טאון (Dutchtown), שהוקמה גבוה בנקיק היטצ'נס (Hitchens Gulch). האוכלוסייה תפחה לכ-5,000 כורים ובעלי עסקים שסיפקו את צורכיהם של הכורים. עם זאת, עפרה באיכות נמוכה, יחד עם קשיי תחבורה ומחסור בכור מצרף מקומי לעבד את העפרה פעלו כנגד השגשוג. בשלהי 1883 הסתיימה הבהלה לכסף והכורים המשיכו הלאה. הכורים האחרונים עזבו את דאצ'טאון ב-1884. ניתן להגיע אל שרידי העיירות והמכרות באמצעות שבילי הליכה.
ב-1890 החל מיזם תעלת גרנד. מיזם של הטיית מים באורך 26.1 קילומטרים. פלגים ונחלים הזורמים מהפסגות הגבוהות ביותר מוטים לתוך התעלה, הזורמת דרך מעבר לה פודר ומעבירה מים עבור החקלאים שלמרגלות המזרחיים של הרי הרוקי. התעלה הושלמה ב-1936. התעלה מטה בין 20% ל-40% ממי הנגר של הרי נוור סמר ויש לה השפעה רבה על העמק שלמרגלות ההרים. במאי 2003 נפרץ קטע בן 30 מטרים בתעלה ועקב כך זרמו המים במורדות ולתוך הנהר קולורדו. השיטפון הותיר אחריו צלקת נראית לעין על צלע ההר.
ב-1914 הובאו חברים בשבט האינדיאני של האראפהו לאזור בטיול שמומן על ידי מועדון הרי קולורדו (Colorado Mountain Club). חברי השבט התבקשו להציע שמות ילידים לפסגות השונות, לאגמים ולשאר המאפיינים הגאוגרפיים באזור. הם כינו את הרכס "ני-צ'בה-צ'יי" (Ni-chebe-chii), המתורגם ל"אף פעם לא קיץ". המקומיים התפשרו בסופו של דבר על השם "הרי נוור סמר" עבור הרכס.
פסגות רבות ברכס נושאות שמות של סוגי עננים כדוגמת הר סירוס (Mount Cirrus – צירוס) והר קומולוס (Mount Cumulus – קומולוס).
נופש

במהלך הקיץ פוקדים מטיילים רבים ותרמילאים את הרכס, ובחורף גולשי סקי ומטיילים על נעלי שלג. יש מעט פעילות של טיפוס הרים, אבל המסלע נוטה להתפורר והמסלולים מסוכנים. תחילת מסלולי השבילים (Colorado River Trailhead) בפארק הלאומי הרי הרוקי כוללת שבילים המובילים לחפירה הגדולה ולשרידי לולו סיטי. שבילים ממעבר קמרון מובילים לאגמים מישיגן ואגנס ולאזור נוקו קרגס. שבילים מיער הלאומי ראוט (Routt National Forest) מובילים אל השטח הבראשיתי נוור סמר (Never Summer Wilderness) בקצה המערבי והדרומי של הרכס.
הערות שוליים

↑  Rocky Mountains
↑  USGS, North Park-Medicine Bow Mountains Project: Task 3: Neogene landscape evolution
↑  Effects of the Grand Ditch, National Park Services, 2004.
↑  William Bright, Colorado Place Names
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 198148574336124430008   WorldCat (עם VIAF): 198148574336124430008
הכיבוש המוסלמי של טרנסאוקסאניה

קברו של קותם איבן אל-עבאס בסמרקנד, אוזבקיסטן העכשווית. קותם היה בן דודו של מוחמד, והוא מת במהלך המצור המוסלמי על סמרקנד בהנהגתו של סעיד איבן עותמאן איבן עפן. אתר זה מכונה בפי המקומיים "שאה-אי-זינדה", כלומר "המלך החי".
השער העתיק של בוכרה ממנו נכנסו המוסלמים לעיר זמן קצר לאחר שנפלה בידהם
הכיבוש המוסלמי של טרנסאוקסאניה (בטורקית: Müslümanların Maveraünnehir'i fethi), או הכיבוש הערבי של טרנסאוקסיאנה, מתייחס לסדרה של מערכות ומבצעים צבאיים שערכו המוסלמים לכיבוש אזור טרנסאוקסיאנה תחת שלטון הח'ליפות האומיית, ולאחר מכן תחת הח'ליפות העבאסית, לאחר שהשלטון המוסלמי באזור עבר לבני עבאס. טרנסאוקסיאנה ("עבר הנהר") מתייחסת לאותם מחוזות ושטחים הממוקמים מעבר לנהר אמו דריה (בערבית: جيحون (ג'יחון); בטורקמנית: Amyderýa), אשר היווה גבול היסטורי בין העמים דוברי הפרסית לבין העמים דוברי הטורקית, כלומר בין איראן לטוראן (כינוי פרסי לאזורים שממזרח לאיראן).
הכיבושים החלו במטרה לחסל את שרידי השושלת הסאסאנית הפרסית, אשר נמלטו לאמירויות טורקיות שכנות שהיו משועבדות בעבר לאימפריה, ובכך למנוע מהם לשוב ולסכן את ההישגים האסלאמיים בפרס. המבצעים הראשונים יצאו לדרך במהלך תקופת החליף עומר איבן אל-ח'טאב, לאחר שיזדגרד השלישי, מלך פרס ('השאה'), נמלט מפני הכובשים המוסלמים ופנה לח'אגאן הטורקי שיחוש לעזרתו. ואכן הוא גייס צבא ותקף איתו את המוסלמים בחוראסאן. במסגרת הברית, השניים ניסו להיאבק יחד בצבאות הח'ליפות, אך נכשלו, והח'אגאן נסוג לאחר שנודע לו שהמוסלמים לא יעברו את נהר אמו דריה, בהתאם להנחיות עומר.
לאחר תקופת ארבעת הח'ליפים הראשונים, המוסלמים היו טרודים במשך תקופה ארוכה במרידות וסכסוכים פנימיים שפקדו את חלקה המזרחי של המדינה האסלאמית, מה שמנע מהם להרחיב את כיבושיהם. המצב השתנה כאשר עבד אל-מלק איבן מרואן תפס את השלטון בשנת 685. תחת שלטונו, התרחשו כיבושים מסוימים בטרנסאוקסיאנה, אך הם לא היו משמעותיים בשל התמקדותו בבעיות פנימיות. הכיבושים הרציניים החלו כאשר מינה אל-חג'אג' איבן יוסוף אל-תקפי את המצביא קוטאיבה איבן מוסלים לשליט ח'וראסאן בשנת 705. קוטאיבה הוביל מסעות כיבוש במשך עשר שנים (705–715), וכבש שטחים נרחבים באזור. צעדיו של קוטאיבה איבן מוסלים בכיבוש טרנסאוקסיאנה - לאורך תקופה של עשר שנים - עברו ארבעה שלבים, שבכל אחד מהם השיג כיבוש סופי של אזור גאוגרפי רחב, וגרם לאיסלמיזציה של המקום.
עם מותו של קוטאיבה נעצרו הכיבושים בטרנסאוקסיאנה בנקודה בה עזב אותם, והמצביאים שבאו אחריו התמקדו בייצוב השלטון ובדיכוי מרידות. הכיבושים חודשו לאחר נפילת הח'ליפות האומיית ועליית הח'ליפות העבאסית, כאשר אבו מוסלים אל-חוראסאני הוביל מסעות מלחמה לפאתי אזור סין בהוראת החליף אל-מנצור. קרב נהר טלס (או קרב ארתלך) בין האימפריה הסינית תחת שושלת טאנג לבין הח'ליפות העבאסית היה הקרב הגדול האחרון שנערך באזור, והביא לסיום השפעתה של סין בטרנסאוקסיאנה, בעוד שהאסלאם התבסס באזור ונהפך לדת הדומיננטית.
אזור טרנסאוקסיאנה היה מהקשים ביותר לכיבוש עבור המוסלמים, במיוחד בשל העמים הטורקיים שהתגוררו בו, שחלקם הם ההונים הידועים כמלומדי מלחמה, וכן ההפטליטים והשבטים הטורקיים האחרים. עם הכיבושים, רוב השבטים הטורקיים אוסלמו, והפכו לחלק בלתי נפרד מהעולם המוסלמי, לצד העמים הערבים, הפרסים, והברברים. במהלך התקופה העבאסית, הפך האזור למרכז תרבותי חשוב, וערים כמו בוכרה, סמרקנד, מרוו, סרחס ועוד ערים נוספות הפכו למוקדי ידע ותרבות אסלאמית.
הערות שוליים

↑  Ira M. Lapidus, Islamic Societies to the Nineteenth Century: A Global History, Cambridge University Press, 2012-10-29, ISBN 978-0-521-51441-5. (באנגלית)
↑  Encyclopaedia Iranica Foundation, Welcome to Encyclopaedia Iranica, iranicaonline.org (באנגלית אמריקאית)
↑  Hugh N. Kennedy, The Armies of the Caliphs: Military and Society in the Early Islamic State, Routledge, 2001, ISBN 978-0-415-25092-4. (באנגלית)
↑  James A. Millward, Eurasian Crossroads: A History of Xinjiang, Columbia University Press, 2007, ISBN 978-0-231-13924-3. (באנגלית)
התאחדות יוצאי תורכיה בישראל

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  בת ים 
 תקופת הפעילות:  1960–הווה (כ־64 שנים) 
 www.turkisrael.org.il
 
התאחדות יוצאי תורכיה בישראל היא עמותה של עולים מטורקיה הנמצאים בישראל, הארגון נוסד בשנת 1950.
מטרות ההתאחדות

כקבוצה היחידה בישראל שמכירה את השפה והתרבות הטורקית, לאיגוד זה יש מספר מטרות:
לעזור לעולים הטורקים להשתלב בחיים בישראל ולענות לצרכים הספציפיים שלהם.
לסייע בשמירה על יחסים טובים בין מדינת ישראל לבין הרפובליקה של טורקיה, שמשוכנעים בחשיבות המיוחדת של טורקיה למדינת ישראל.
לקדם את הידע ואת הגישה החיובית כלפי מדינת ישראל בטורקיה, והרפובליקה של טורקיה בישראל.
לתמוך, לעודד ולפתח יזמיות כלכליות, תרבותיות ותיירותיות ולקדם שיתוף פעולה בין טורקיה לישראל, ולשם כך, להביא מידע עובדתי על ישראל במדייה הטורקית בעיקר באמצעות אתר אינטרנט ספציפי שנוצר על ידי חברי האיגוד הטורקי.
לחלק מלגות לסטודנטים באוניברסיטאות ובמכללות ממוצא יהודי טורקי שלומדים בישראל.
אמצעים להשגת מטרות האיגוד

כאמצעי להשיג את כל מטרותיו האיגוד מפרסם עלון דו חודשי שנקרא "Bulten", שנכתב בטורקית, לאדינו ועברית.
האיגוד משמר אתר אינפורמטיבי טורקי בעברית ובאנגלית, האתר מודיע למבקרים על פעילויות בישראל, וכולל בתוכו מאמרים וקישורים במגוון שפות המספרים על חייהם של יהודי טורקיה וההיסטוריה שלהם.
מימון האיגוד

התאחדות עולי טורקיה בישראל ממומנת בעיקר באמצעות תרומות של החברים באגודה, ומעט תמיכה ציבורית וממשלתית.
אופל וקטרה B

| --- | --- |

Opel Vectra B
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  ווקסהול וקטרה  הולדן וקטרה  שברולט וקטרה
 יצרן:  אופל
 שנות ייצור:  1995 – 2002
 הרכבה:  גרמניה גרמניה
 מודל קודם:  אופל וקטרה A
 מודל אחריו:  אופל וקטרה C
 אורך:  4,477 – 4,490 מ"מ
 רוחב:  1,707 מ"מ
 גובה:  1,425 – 1,490 מ"מ
 משקל:  1,245 – 1,560 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,637 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 1,598 סמ"ק המפיק 75 כ"ס, 100 כ"ס (מנוע בנזין)  4 צילינדרים, 1,799 סמ"ק המפיק 115 כ"ס (מנוע בנזין)  4 צילינדרים, 1,796 סמ"ק המפיק 125 כ"ס (מנוע בנזין)  4 צילינדרים, 1,998 סמ"ק המפיק 112 כ"ס, 136 כ"ס (מנוע בנזין)  4 צילינדרים, 2,198 סמ"ק המפיק 147 כ"ס  V6 צילינדרים, 2,498 סמ"ק המפיק 195 כ"ס (מנוע בנזין)  V6 צילינדרים, 2,597 סמ"ק המפיק 170 כ"ס (מנוע בנזין)  V6 צילינדרים, 2,692 סמ"ק המפיק 220 כ"ס (מנוע בנזין)  4 צילינדרים, 1,686 סמ"ק המפיק 82 כ"ס (מנוע דיזל)  4 צילינדרים, 1,995 סמ"ק המפיק 82 כ"ס (מנוע דיזל)  4 צילינדרים, 2,172 סמ"ק המפיק 120 כ"ס, 125 כ"ס (מנוע טורבו-דיזל)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 5 מהירויות  תמסורת אוטומטית - 4 מהירויות
אופל וקטרה B (בגרמנית: Opel Vectra B, קרוי גם: ווקסהול וקטרה, הולדן וקטרה, שברולט וקטרה), היא מכונית משפחתית, מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל (בגרמנית: Opel Automobile GmbH), חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, שיוצרה בין השנים 1995 – 2002 בגרמניה.