stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נדב רביד
רדיו > הקצה

בשנת 1999 החל לשדר בגלגלצ את תוכנית הרדיו "הקצה", אותה ערך יחד עם אייל פרידמן (קוואמי). התוכנית שודרה במשך ארבעה ימים בשבוע, כשבמרכזה מוזיקה אלטרנטיבית חדשה. בשנת 2001 הפסיק רביד לשדר באופן יומיומי, ועבר לשדר מהדורה מיוחדת של התוכנית פעם בחודש. בשנת 2008 חזר להגיש אותה פעם בשבוע, עד 2011, אז החליטה הנהלת התחנה להורידה מלוח השידורים.
בעקבות ההחלטה, רביד ופרידמן הקימו את תחנת הרדיו האינטרנטית "הקצה". הם גייסו שדרנים נוספים וכל אחד מהצוות שידר יום אחד בשבוע תוכנית רדיו בת שעתיים. שידורי התחנה האינטרנטית החלו באפריל 2012.. בשנת 2014 עזב את רדיו הקצה, בעקבות מינויו לניהול תחנת הרדיו גלגלצ.
רדיו > גלגלצ

רביד נבחר לתפקיד מנהל גלגלצ, לאחר סיום תפקידה של דלית עופר, ושימש בתפקיד זה החל מפברואר 2015. הוא גייס מחדש לתחנה את השדרנים הדר מרקס, לשידורי תוכנית הבוקר מדינה בדרך ואת יואב קוטנר ואורלי יניב לשידור מדי ערב של תוכנית אישית. בנוסף פיתח רצועת שידורים בערב של מוזיקה מחוץ לפלייליסט: נועה ארגוב, מיטל שבח, סער גמזו (שהחליף את חן אלמליח), נוי אלוש וקוואמי. רביד גם אחראי על שינוי האריזה של התחנה, כולל החלפת הסלוגן "בגלל המוזיקה" ל"מוזיקה זה גלגלצ". בתקופת ניהולו היה דגש רב על תחום הדיגיטל, שכלל פיתוח הנוכחות של גלגלצ ברשתות החברתיות - הגדלת הפעילות בעמוד הפייסבוק וגיוונה, הקמת עמוד אינסטגרם ומינוי אנשי צוות לתפקידי ניהול רשתות. בנוסף, הוקם אתר אינטרנט חדש לתחנה, שכולל 6 תחנות מוזיקה דיגיטליות וגם פודקאסטים בנושאי מוזיקה. 

ביולי 2024 הודיע רביד על כוונתו לעזוב, וסיים את תפקידו בסוף דצמבר באותה השנה.
יוצר ומפיק

רביד הוא מפיק מוזיקלי ודי ג'יי. בשנת 1992 החל לשתף פעולה עם הדיג'יי מלכיאל גרוסמן והשניים הקימו את הצמד Polar Pair. בשנת 1994 עברו ללונדון, שם הוציאו אי.פי. בשם "Weekend Work It Out". שלוש שנים אחרי חזרו לישראל והוציאו אי.פי. נוסף בשם "Cool Panic". אלבום הבכורה, "Cresh" יצא בשנת 2002, וכלל 10 רצועות שיצרו רביד וגרוסמן, של מוזיקה אלקטרונית המושפעת מהיפ הופ, רוק, סול, רגאיי האוס. עשור אחרי, בשנת 2012, הוציאו את אלבומם השני, "Polar Pair".
במקביל, רביד הפיק מוזיקה לבד תחת השמות The Dove / NDV. הוא שחרר שני אוספים של רימיקסים למוזיקה ישראלית, בשמות "שירבול" ו"שיר2ול", ששמם הוא הלחם בסיסים של המילים "שיר" ו"עירבול". בנוסף, הפיק מוזיקלית שירים באלבומים של קוואמי: "מחפש הפתעות" (מתוך "כולם יודעים את התשובות"), "שפוי מלחמה", "רננו צדיקים" ו"מאבד את הקצה" (מתוך "מלחמת פופ") ואת "סוף הדרך" (מתוך "זרים במאה ה-21").
בשנת 2004 הקים יחד עם הדיג'יי אמיר אגוזי את הלייבל "בוטניקה". הלייבל הוקם בעקבות תוכנית רדיו בעלת אותו שם, שהשניים שידרו בתחנת הרדיו קול הקמפוס בשנים 2005–2012. התוכנית כללה בעיקר סטים של מוזיקה אלקטרונית ופאנק, וכמדי שנה נערך בה ספיישל של מפיקים ויוצרים ישראלים. הלייבל "בוטניקה" הוקם בשאיפה להפיץ מוזיקה של מפיקים ישראלים עם הפנים לחו"ל. תחת הלייבל שוחררו סינגלים של אמנים כמו מארקי פאנק, כלבתא, סאבו וגם של רביד עצמו, במסגרת פולאר פייר.
הערות שוליים

1 2  דוד אברהם‏, מנהל חדש לגלגלצ: נדב רביד, באתר וואלה, 2 בדצמבר 2014
1 2  עמית אטיאס, ‏אחרי עשור: מנהל גלגלצ נדב רביד יסיים את תפקידו, באתר ‏מאקו‏, 23 ביולי 2024
↑  מערכת הארץ, רביד ללא גבולות, באתר הארץ, 18 במרץ 2002
↑  רוני אפרת‏, "הקצה" חזרה כתחנת רדיו אינטרנטית, באתר וואלה, 1 באפריל 2012
↑  רן בוקר, בתום כעשור: נדב רביד, מנהל גלגלצ יסיים את תפקידו, באתר ynet, 23 ביולי 2024
↑  אורי זר אביב, איך יוצרים תקליט בהתכתבות, באתר הארץ, 25 באוקטובר 2012
↑  בן שלו, שירבל את זה יפה, באתר הארץ, 24 באוקטובר 2008
↑  יוני שרוני, בוטניקה: "גאים שנוצר קשב למגוון שלנו", באתר הארץ, 5 באוקטובר 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296711705171  VIAF: 297192369   WorldCat (עם VIAF): 297192369
אוטו פרנק

| --- | --- |

 לידה:  12 במאי 1889 פרנקפורט, ממלכת פרוסיה, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  19 באוגוסט 1980 (בגיל 91) Birsfelden, שווייץ 
 שם לידה:  Otto Heinrich Frank 
 מדינה:  גרמניה, שווייץ 
 מקום קבורה:  Birsfelden 
 מקום מגורים:  עיריית אמסטרדם, פרנקפורט, בזל 
 השכלה:  אוניברסיטת היידלברג 
 השקפה דתית:  יהדות רפורמית 
 בן או בת זוג:  אדית פרנק (1925–6 בינואר 1945)  אלפרידה גרינגר (10 בנובמבר 1954–19 באוגוסט 1980) 
 מספר צאצאים:  2 
 
עטיפת הספר "חייו של אוטו פרנק" ועליו תמונת אוטו ואנה פרנק
אוטו היינריך "פים" פרנק (בגרמנית: Otto Heinrich "Pim" Frank;‏ 12 במאי 1889 – 19 באוגוסט 1980) היה איש עסקים יהודי-גרמני ואביהן של אנה פרנק ומרגוט פרנק. פרנק נלכד על ידי הנאצים במחבוא באמסטרדם, והועבר עם כל בני משפחתו למחנה ריכוז. הוא היה הניצול היחיד ששרד את השואה מבני המשפחה, ירש את כתב היד של יומנה של אנה פרנק, והקדיש את חייו לפרסום היומן והפיכתו לזיכרון עבור בני משפחתו שנרצחו ולקורבנות הרבים שנטבחו בשואה מבלי להשאיר עקבות.
קורות חיים > עד מלחמת העולם השנייה

הוא נולד בעיר פרנקפורט שבגרמניה, בנם השני של מיכאל פרנק (1909-1851) ואליס שטרן פרנק (1953-1865). היו לו שני אחים: רוברט והרברט ואחות אחת, הלן (לני). לסבו זכריה פרנק (1884-1811) היו ילדים שחיו בגרמניה וחלק בצרפת, שם הקימו את הענף הצרפתי של משפחת פרנק. בן דודו של אוטו, ז'אן מישל פרנק היה מעצב רהיטים ידוע.
שירת בצבא הגרמני במהלך מלחמת העולם הראשונה כלוחם והועלה לדרגת סגן ופיקד על כוחות במספר קרבות. באחד מהקרבות, בו השתתף, נהרגו שני בני דודיו, אוסקר וג'ורג' פרנק שלחמו בצד הצרפתי. לאחר המלחמה עבד פרנק בבנק שבבעלות המשפחה עד לפשיטת הרגל של הבנק בתחילת שנות השלושים של המאה העשרים. ב-12 במאי 1925 נשא לאשה את אדית הולנדר, בת למשפחת תעשיינים. בתם הבכורה מרגוט פרנק נולדה ב-16 בפברואר 1926, ואחריה נולדה אנה ב-12 ביוני 1929.
עם עליית הנאצים לשלטון בגרמניה בשנת 1933 החל פרנק לחפש מקלט מהגזירות והרדיפות נגד יהודים. באותה שנה עקרה המשפחה לעיר אאכן שם התגוררו הורי אדית פרנק. הוא החל את קשריו עם חברת המזון אופקטה, ויזם את הקמת סניף הולנד של החברה, במטרה לעקור עם המשפחה להולנד.
קורות חיים > הגירה להולנד

באמסטרדם פתח אוטו פרנק סניף של חברת אופקטה, שעסקה בהפצה של פקטין לשימוש בתעשיית המזון. משרדי החברה נקבעו בבית הידוע כ"בית אנה פרנק". בשנת 1934 הגיעה אנה בלווית אמה ואחותה לאמסטרדם, והמשפחה השתכנה בבית מגורים בכיכר מרוודה (הולנדית: Merwedeplein) שבעיר. בשנת 1938 פתח אוטו פרנק חברה בשם פקטקון (Pectacon), שעסקה במכירה בסיטונאות של חומרים המשמשים בתעשיית השימורים, כגון תערובות תבלינים ומלחים. בחברה זו הועסק הרמן ואן פלס, קצב גרמני-יהודי, אף הוא פליט, כמומחה ויועץ. בשנת 1939 הצטרפה סבתה של אנה, רוזה הולנדר, למשפחת פרנק, והתגוררה במחיצתם עד מותה בשנת 1942.
בשנת 1938 ניסה אוטו פרנק להשיג ויזה למשפחתו לארצות הברית, אך בקשתו נדחתה. בשנת 1940 ניסה לקבל ויזה למשפחתו לקובה, ובקשתו אושרה חלקית – רק הוויזה שלו אושרה, אך היא בוטלה עם פלישת גרמניה להולנד.
כשפרצה מלחמת העולם השנייה ב-1939 הכריזה הולנד על נייטרליות. למרות זאת, ב-10 במאי 1940 תקפה גרמניה הנאצית את הולנד ובלגיה. הולנד נכבשה תוך חמישה ימים ונכנעה ב-15 במאי. בשנת 1941, על מנת להימנע מהחרמת חברת פקטקון על ידי השלטונות – בהיותה חברה בבעלות יהודית, העביר אוטו פרנק את החברה ומניות השליטה בה לידי יוהנס קליימן (Johannes Kleiman). החברה פורקה וכל נכסיה הועברו ליאן חיס (Jan Gies). בדצמבר של אותה שנה העביר אוטו פרנק את חלקו בחברת אופקטה לחברה החדשה של חיס. כתוצאה ממהלכים אלו הובטחה למשפחת פרנק הכנסה כספית קטנה, שהבטיחה קיום בדוחק. בחודשים הראשונים של שנת 1942 הפך אוטו פרנק, בשיתוף עובדיו הקרובים בחברת אופקטה, את החלק האחורי של בית המשרדים ברחוב פרינסנחראכט 263 (Prinsengracht, בעברית: "תעלת הנסיך"), שלא היה עד אז בשימוש, למקום מסתור עבור משפחת פרנק. הכניסה למחבוא הוסתרה מאחורי ארון ספרים מסתובב על ציר, החלונות נצבעו והואפלו, וכך נעלם הבית האחורי מעין זר. חלונות הצד האחורי של הבית הואפלו כמו כל חלונות אמסטרדם באמצעות לוחות שחורים. הדבר נעשה בפקודת הגרמנים כדי להכביד על מטוסי צבאות בעלות הברית במציאת דרכם בלילות, והקטין את סיכויי ההתגלות של המסתתרים בבית האחורי. בחודש יולי 1942 קיבלה מרגוט פרנק זימון מטעם הלשכה המרכזית להגירת יהודים, שהורה לה להתייצב לצורך העברה למחנה עבודה. אוטו פרנק החליט כי הגיע העת לעבור למחבוא המוכן.
קורות חיים > במחבוא

ביום 6 ביולי 1942 עברה משפחת פרנק למקום מחבואה. דירת המשפחה נותרה ריקה. המשפחה הותירה במכוון סימנים לבריחה חפוזה, חתול המחמד של המשפחה נותר בדירה, ואוטו פרנק הותיר מסמך המרמז כי המשפחה ברחה לשווייץ. מאחר שליהודים לא הותר להשתמש בתחבורה הציבורית נאלצו בני המשפחה ללכת אל המחבוא, כשהם לובשים שכבות מספר של פריטי לבוש, מחשש שיעוררו חשד וייעצרו אם ייראו הולכים עם מזוודות. המחבוא, (הולנדית: Achterhuis) שנודע כ"האגף הסודי" בתרגומים לאנגלית של יומנה של אנה פרנק, היה חלל בן 3 קומות שהכניסה אליו הייתה ממבואה בקומה העליונה של משרדי החברה. בקומה הראשונה של החלל היו 2 חדרים קטנים ובצמוד אליהם חדר אמבטיה ושירותים. בקומה השנייה היה חדר גדול ואליו צמוד חדר קטן, ממנו הוביל סולם לעליית הגג. הכניסה למחבוא הוסתרה, זמן מה לאחר כניסת המשפחה, בארון ספרים. אנשי הקשר של משפחת פרנק ואנשי שלומם היו אחדים מעובדיו של אוטו פרנק- ויקטור קוגלר, יוהנס קליימן, מיפ חיס ובעלה יאן ובפ ווסקאול. אנשים אלו היו הקשר היחיד של משפחת פרנק ותושבי המחבוא האחרים לעולם החיצון. הם סיפקו את צורכיהם, דאגו לשלומם והביאו להם חדשות מהולנד, אירופה והעולם. המשימה הקשה ביותר לסייענים הייתה אספקת מזון למחבוא והיושבים בו, תוך סיכון ממשי של חייהם אם ייתפסו בידי השלטונות.
קורות חיים > מאסרו

בבוקר 4 באוגוסט 1944 בין עשר ועשר וחצי עצרה מכונית ליד בית 263 בפרינסנחראחט. ופרצו למחבוא שוטרים ממשטרת הסדר הגרמנית (גרמנית: Ordnungspolizei) שפעלו על סמך הלשנה של אדם שנותר אלמוני עד היום. בראש הכוח עמד נגד אס אס קרל זילברבאואר מהאס דה ואיתו עוד 3 קציני משטרה נוספים. משפחת פרנק ושאר דיירי המחבוא נלקחו למטה הגסטאפו ומשם הועברו, לאחר חקירה, לבית מעצר בו שהו יומיים ולאחר מכן הועברו למחנה המעבר המשטרתי ליהודים וֶסְטֶרְבּוֹרְק.
בראיון שנתן לעיתונות ההולנדית בשנת 1964 הודה זילברבאואר בחלקו במעצר אנה פרנק ומשפחתה. הוא טען כי שמו של המלשין שהסגיר את המסתתרים לגסטאפו אינו ידוע לו וכי מפקדו הישיר באותה תקופה התאבד עם כניעת גרמניה הנאצית. עם זאת הוא זכר היטב את אירוע המעצר לדבריו הוא שאל את אוטו פרנק כמה זמן הם שהו במחבוא, תשובתו של פרנק שהם התחבאו שם כשנתיים וחודש הדהימה אותו ואוטו פרנק הראה לו סימנים שנחרטו על קיר המחבוא ותיעדו את צמיחתה לגובה של אנה פרנק. זילברבאואר סיפר כי פנים אל פנים נראתה אנה פרנק מבוגרת ויפה יותר מהנראה בתמונותיה וציין כי בעת המעצר הוא אמר לאוטו פרנק "יש לך ילדה מקסימה". ביום 3 בספטמבר 1944 יצאה קבוצת דיירי המחבוא במשלוח האחרון מווסטרבורק לאושוויץ אליו הגיעה לאחר מסע של 3 ימים. באושוויץ נערכה סלקציה לאסירים במשלוח, מתוך 1,019 נשלחו 549 מיד להשמדה. קבוצת המסתתרים במחבוא שרדה את הסלקציה הראשונית אך נשות משפחת פרנק הופרדו מאבי המשפחה והקשר נותק. אוטו פרנק הועבר למחנה הגברים, שם שהה עד לשחרור המחנה על ידי הצבא האדום ביום 27 בינואר 1945. אוטו פרנק החל את מסעו חזרה להולנד והחל לחפש את בני משפחתו אך התברר לו כי אשתו ובנותיו נספו.
קורות חיים > מכתב ששלח אוטו פרנק למשפחתו בבזל ב-15 במאי, מהספינה "מונויי", בדרכו חזרה להולנד

ככל שאנחנו מתקרבים הביתה גובר חוסר הסבלנות שלנו לשמוע על יקירנו. כל מה שקרה בשנים האחרונות! עד המעצר, אני לא יודע בדיוק מה גרם לזה גם עכשיו. לפחות יש לנו עדיין קשר אחד עם השני. אני לא יודע מה קרה מאז, קוגלר, קליימן ובייחוד מיפ ובעלה ובפ ווסקול סיפקו לנו את כל מה שהיינו צריכים במשך שנתיים מלאות במסירות והקרבה ללא קץ ולמרות כל הסכנות. אני אפילו לא יכול להתחיל לתאר זאת. איך נוכל אי פעם להשיב להם על כל מה שעשו. אבל מה קרה מאז? להם לכם לרוברט (אח של אוטו) האם אתם בקשר עם יוליוס או וולטר? (אחים של אידית פרנק) כל רכושנו אבד לא נשאר דבר הגרמנים גנבו את הכל. תמונה, מכתב דבר לא נשאר. מצבנו הכלכלי היה בסדר בשנים האחרונות, הרווחנו כסף וחסכנו עכשיו הכל אבד. אבל אני לא חושב על זה. עברנו כל כך הרבה לדאוג על דברים כאלה. רק הילדים חשובים, הילדים. אני מקווה לקבל חדשות מכם באופן מיידי. אולי כבר קיבלתם מידע על הילדות.
קורות חיים > לאחר המלחמה

בחודש יולי 1945 לאחר שהצלב האדום אישר את דבר מותן של האחיות לבית פרנק מסרה מיפ חיס את הניירות שנמצאו במחבוא לאחר פשיטת הגסטאפו, ניירות ששמרה על מנת למסור חזרה לאנה פרנק – לכשתחזור. בעדות מאוחרת ציין אוטו פרנק כי אף על פי שידע על כתיבת היומן הוא לא תיאר לעצמו כי התוצאה של עבודתה של אנה תהיה תיאור מדויק של הזמן שעבר על חבורת המסתתרים במחבוא. בזכרונותיו הוא מתאר את התהליך הכאוב של קריאת היומן שכתבה בתו המנוחה, זכרונות של רגעים ואירועים שתוארו ביומן מעורבים בזיכרון של אנה מקריאה קטעים מכתביה. לזכרונות אלו נוספה ההכרה – לראשונה – בעולמה הפרטי של אנה פרנק, עולם המתואר בפירוט ביומן אך לא נחלק עם איש מעולם. הוא מציין "עבורי הייתה זו התגלות... לא ידעתי על עומק מחשבותיה ורגשותיה... היא שמרה בקרבה את כל הרגשות הללו". לאחר פרסום היומן הפך אוטו פרנק לשומר על מורשת בתו אנה ונותר בתפקיד זה עד ליום מותו. במחקר על חיי אנה פרנק מצוטט אוטו פרנק: "זה תפקיד ייחודי, במהלך חיים רגיל של משפחה זה תפקידו של הילד של אדם מפורסם לשאת בכבוד והנטל של השמירה על הגחלת, במקרה שלי התהפכו היוצרות". הוא גם חזר על דברי המוציא לאור של היומן בנוגע להצלחה הלא-צפויה של הספר: "הוא אמר שהיומן מכיל ומכסה את כל תחומי החיים והעניין האנושי כך שכל קורא מוצא דבר מה הנוגע לו באופן אישי". על מנת להביא את היומן לדפוס שילב אוטו פרנק, בסיוע קרובי משפחה משווייץ, את שתי הגרסאות, הוא צינזר קטעים מהיומן בהם אנה משתלחת בהוריה ובעיקר באם וקטעים הנוגעים למיניות המתעוררת אצל אנה במהלך השנים במחבוא. הוא החזיר את השמות המקוריים של בני המשפחה אך הותיר את שמות העט הבדויים של שאר הנפשות הפועלות.
בשנת 1947 יצאה לאור הספר אודות יומנה של אנה פרנק. כשנתים לאחר מכן, ב-1949 הוציא לאור אוטו פרנק את הספר "סיפורים מן האגף הנסתר" שהכיל סיפורים קצרים שכתבה בתו אנה, במקביל לכתיבת יומנה.
ביום 10 בנובמבר 1953 התחתן אוטו פרנק עם אשתו השנייה, ניצולת אושוויץ ותושבת אמסטרדם אלפרידה גרירינגר (1905–1998) והזוג עבר להתגורר בעיר בזל, שם התגוררו רבים מקרובי משפחתו וילדיהם, אותם שיתף בחוויותיו. ב-3 במאי 1957 הקימו אוטו פרנק ויוהנס קליימן את קרן אנה פרנק שמטרתה לאסוף כסף על מנת לרכוש את בית אנה פרנק ולשמרו. באוקטובר באותה שנה, בשל הלחץ הציבורי וחרם צרכנים, החליטה החברה אשר בבעלותה המבנה לתרום אותו לקרן. בכספי הקרן נרכש המבנה הסמוך על מנת להקים מבנה כניסה למוזיאון. יתר מבני גוש הבניינים נהרסו כמתוכנן. המוזיאון נפתח לציבור בשנת 1960. כ-9,000 מבקרים ביקרו במוזיאון בשנת קיומו הראשונה, וכעבור עשור ביקרו במוזיאון כ-20,000 מבקרים מדי שנה. המבנה שופץ על מנת להתאימו למספר המבקרים ההולך וגדל בשנת 1970 ובשנית בשנת 1999.
אוטו פרנק נפטר ב-19 באוגוסט 1980 בבזל מסרטן הריאה, הוא הותיר אחריו את אשתו השנייה אלפרידה, בתה מנישואיה הראשונים איווה שלוס, כמו כן שרדה גם אחותו של אוטו, לני אליאס עם שני בניה, אחיו הרברט ומשפחתו ומשפחת אחיו הבכור רוברט.
ראו גם

בית אנה פרנק
העץ של אנה פרנק
יד אנה פרנק
השואה
השואה – מונחים
יהדות הולנד
פטר ואן פלס
לקריאה נוספת > פרסומים בעברית ומתורגמים לעברית

אנה פרנק - יומנה של נערה, הוצאת דביר
מליסה מילר, הנערה אנה פרנק, ביוגרפיה, הוצאת דביר
קרול אן לי, ורדים מן האדמה - ביוגרפיה של אנה פרנק, הוצאת מחברות לספרות
לקריאה נוספת > פרסומים באנגלית ומתורגמים לאנגלית

Carol Ann Lee. The Hidden Life of Otto Frank Harper Perennial 2003
Miep Gies. Anne Frank remembered : the story of the woman who helped to hide the Frank family. New York : Simon and Schuster, 1987
Carol Ann Lee. A friend called Anne : one girl's story of war, peace, and a unique friendship with Anne Frank. New York: Viking, 2005
Melissa Müller. Anne Frank : the biography. New York: Metropolitan Books : Henry Holt, 1998.
Ruud van der Rol; Rian Verhoeven. Anne Frank, beyond the diary : a photographic remembrance New York: Viking, 1993
הערות שוליים

↑  דייויד סלע, אחרי 70 שנה: ארבעה בתי חולים חדשים, באתר ישראל היום, 30 בספטמבר 2022
↑  Treasures From The Attic Page 202
| יומנה של אנה פרנק |
| --- | --- | --- |
| מתחבאים | אנה פרנק • אוטו פרנק • אדית פרנק • מרגוט פרנק • משפחת ואן-פלס • הרמן ואן פלס • פטר ואן פלס • פרידריך פפר |  |
| מסייעים | מיפ חיס ויאן חיס • ויקטור קוגלר • יוהנס קליימן • בפ פוסקאול |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261093405171  PLWABN: 9810632321605606  BIBSYS: 1056251  BnF: cb122369606 (data)  BPN: 34414287  CiNii: DA0742111X  GND: 119356082  ISNI: 0000 0001 0902 2327  LCCN: n94114911  LNB: 000231361  NARA: 205136090  NKC: xx0048838  NLA: 35412972  NSK: 000504933  NTA: 086395327  RERO: 02-A003259568  RKD: 319470  SNAC: w62n6ffg  SUDOC: 031083889  Trove: 943751  VIAF: 54201385   WorldCat (עם VIAF): 54201385 
אוטו פרנק, 1968
אוטו פרנק חונך את פסל אנה פרנק, אמסטרדם 1977.
איי.אי. מערכות שיחה

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 סוג:  חברה ציבורית (תל אביב)
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 מייסדים:  יקי דוניץ
 תקופת הפעילות:  1978, ישראל ישראל – הווה
 משרד ראשי:  סביון, ישראל
 שליטה בחברה:  דני גולדשטיין (41.9%), יקי דוניץ (25%)
 ענפי תעשייה:  תוכנה
 שווי שוק:  27.4 מיליון ש"ח (30 בינואר 2025)
 הכנסות:  0 ש"ח (2023)
 רווח תפעולי:  הפסד של 2.88 מיליון ש"ח (2023)
 רווח:  הפסד של 3.13 מיליון ש"ח (2023)
 הון עצמי:  184 אלף ש"ח (2023)
 סך המאזן:  2.24 מיליון ש"ח (2023)
 יו"ר:  אילן פן
 מנכ"ל:  יצחק שרם
  
 a-i.com
 
איי.אי. מערכות שיחה בע"מ (נקראה בעבר: פורמולה ויז'ן טכנולוג'יס (אפ.וי.טי) בע"מ) היא חברת החזקות טכנולוגיה מהוותיקות בישראל. היא נוסדה בשנת 1978, ומאז הקימה, פיתחה והשקיעה בחברות כגון מג'יק תעשיות תוכנה, בבילון, וואלה, פרדיים ג'יאופיזיקל, אלדין, סאפיינס, ורבות אחרות. החברה נשלטת על ידי יו"ר החברה, דני גולדשטיין. מנכ"ל החברה מספטמבר 2019 הוא אחד ממייסדיה, יקי דוניץ. משנת 2019 מתמקדת החברה בפיתוח צ'אטבוטים. בדצמבר 2024, השלד הבורסאי של החברה התמזג עם סולטרה אנרגיה ושם החברה שונה לסולטרה אנרגיה בע"מ.
היסטוריה > השנים הראשונות

איי אי מערכות שיחה בע"מ נוסדה בשנת 1978 בשם משוב שרותי מיכון ועיבוד נתונים, על ידי יקי דוניץ, בוגר הטכניון במדעי המחשב עם נטייה לעסקים, עם שחרורו מהשרות הצבאי. החברה פיתחה תכנה חלוצית לגביית תשלומים חודשיים באמצעות הוראות קבע ממוחשבות, אשר נמסרו לבנקים ברשימות מרוכזות על גבי סרטים מגנטיים. החברה ספקה שירות ייחודי וצמחה במהירות. בסוף 1979 דוניץ פגש בדוד אסיא, איש מחשבים שהשתחרר כקצין מממר"ם, וזה הצטרף לחברה כשותף שווה בשנת 1980. החברה הסתעפה לתחומי פעילות נוספים ופעלה באמצעות חברות בנות כגון משוב תכנה ליצוא, "משוב סוכנויות" ו"משוב שיווק". בשנת 1983 יצאה החברה בהנפקת מניות לציבור בבורסה לניירות ערך בתל אביב. בהזדמנות זו שינתה החברה את שמה למשוב מחשבים. השנים הבאות היו קשות לחברה (כמו גם לכלכלה הישראלית בכללותה), אשר סבלה מתחרות קשה עם ענקי מחשוב כי.ב.מ. ומיקרוסופט. החברה נאלצה לצאת מעסקי החומרה, למחוק השקעות עצומות בתכנות טרום-חלונות, סבלה מהפסדים כבדים ומנפילה חדה במחיר המניה. בשנת 1987 הנהלת החברה החליטה להתמקד בשתי פעילויות מרכזיות: מוצר תכנה חדשני בשם מג'יק (מחולל יישומים), ושיווק של מוצרי חברת נובל, חברת הרשתות המובילה באותה עת, בניהולו של אריק שמידט. לקראת סוף שנות ה-80 החברה יצאה מהמשבר וחזרה למעמדה הבכיר בענף התכנה בישראל. מוצר הדגל שלה, מג'יק, נמכר כבר במספר מדינות בעולם, וכן חבילת תכנה לניהול הזמנות לבתי מלון בשם Hotel 2000.
היסטוריה > שנות ה-90

חברת הבת משוב תכנה ליצוא יצאה להנפקה בנסדאק באוגוסט 1991. בהזדמנות זו, שונה שמה של החברה למג'יק תעשיות תוכנה, תוך שמירה על ראשי התיבות MSE. ההנפקה השפיעה עמוקות על מצבה של חברת האם, שנסחרה בתל אביב. על בסיס הצלחה זו, החברה אמצה אסטרטגיה של חברת החזקות, שהתבססה על הקמה, פיתוח או השקעה בחברות או פרויקטים טכנולוגיים מבטיחים. בין 1992 ו-1995 משוב רכשה את השליטה בחברת "דטה מיכון", חברה ציבורית שנסחרה אף היא בבורסה בתל אביב, ובחברת פרדיים ג'יאופיזיקל (שנקראה אז "GT טכנולוגיה גרפית") שהתמחתה בתכנות דימות לתעשיית חיפושי הנפט. פרדיים הנפיקה בנסדאק ב-1998, ונמכרה לקרן השקעות גדולה ב-2012 תמורת כמיליארד דולר. משוב השקיעה גם באלאדין מערכות מידע, חברה ישראלית שפיתחה ושיווקה אביזרי חמרה להגנה על תכנה, והנפיקה גם אותה בנסדאק. ב-1996 רכשה משוב 85% מאתר אינטרנט צעיר בשם וואלה, ופיתחה אותו לכדי אתר האינטרנט המוביל בישראל. ב-1997 משוב הקימה את בבילון ביחד עם אמנון עובדיה, שפיתח תוכנת תרגום בשם מיכל. משוב השקיעה גם בפרויקטים שנכשלו, כגון חברת Boss שיצרה חמרה, או מנטורטק, שעסקה בלימוד מקוון ונסחרה בנסדאק.
היסטוריה > השתלטות על ידי קבוצת פורמולה

בשנת 1996 החל מצבה של החברה הבת מג'יק תעשיות תוכנה להתדרדר. החברה החלה להציג הפסדים, והדבר השפיע לרעה על מצבה של כל קבוצת משוב. הנהלת החברה החליטה על הכנסת משקיע חזק. נתקבלה הצעה מחברת שמרוק (Shamrock) בניהולו של סטנלי גולד, אולם האספה הכללית של בעלי המניות החליטה להעדיף את השקעתה של קבוצת פורמולה בניהולו של דני גולדשטיין. פורמולה השתלטה על משוב ב-1998, וניצלה ביעילות את החברות בקבוצה. תוך שנה עלה השווי של וואלה ל-30 מיליון דולר, בבילון הנפיקה את מניותיה בבורסה לניירות ערך בתל אביב, חברת ההדרכה "סיון" הפכה להיות חברה ציבורית אף היא ומג'יק תעשיות תוכנה גייסה למעלה מ-100 מיליון דולר בבורסה בארצות הברית.
היסטוריה > פורמולה ויז'ן טכנולוגיות

בשנת 2001, כחלק מארגון מחדש בקבוצת פורמולה בעקבות פקיעת בועת הדוט-קום, החליט דני גולדשטיין, אשר עמד בראש הקבוצה, לשנות את שם החברה מ"משוב מחשבים" ל"פורמולה ויז'ן טכנולוגיות", וליעד אותה כחטיבת חברות ההזנק של הקבוצה. כן החליט גולדשטיין להפריד את פורמולה ויז'ן מפורמולה מערכות באמצעות חלוקת כל המניות המוחזקות על ידי פורמולה מערכות כדיבידנד. בקונפיגורציה חדשה זו תיק ההחזקות של החברה כלל חברות שנותרו מקבוצת משוב, כגון בבילון, וכן כמה מהחברות הצעירות בתיק ההשקעות של פורמולה מערכות (אשר בה רוכזו רק ההחזקות הבוגרות של הקבוצה), כגון פורמולה טלקום סולושנס (חברת בילינג), FIS ו-עידית (שתיהן עסקו בתכנות לביטוח והתמזגו ב-2011 עם חברת סאפיינס), טי-סופט, סינטק מדיה ואחרות.
FTS (פורמולה טלקום סולושנס) הונפקה בבורסה לניירות ערך בלונדון באוגוסט 2005.
בעשור האחרון, החברה מכרה חלק מהחזקותיה בחברות ג'יגה ספייסס, סאפיינס וניקוב מחשבים. פורמולה ויז'ן לא ביצעה השקעה משמעותית בשנים האחרונות, ומניותיה, הרשומות עדיין למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב, נסחרות בדלילות ובשערים נמוכים.
בשנת 2015 החלה החברה לפתח תוכנה לניהול השקעות מבוססת אלגוריתמים, ובשנת 2016 החלה לנהל כספים באמצעותה כדי לבחון את ביצועי התוכנה בתנאי שוק. ביולי 2017 החלה החברה לספק שירותי ניהול השקעות ללקוחות, אך אלה רשמו הפסדים בכל התיקים המנוהלים ובנובמבר 2018 החליטה החברה להשבית את פעילות התוכנה.
החברה החזיקה כ-35% מחברת איי. אמ. פרסון בע"מ, שעסקה בתוכנה לעיבוד שפה טבעית (צ'אטבוט). בתחילת 2019 הגדילה החברה את חלקה בבעלות על איי. אמ. פרסון ל-97%, ופעילות איי. אמ. פרסון הפכה לפעילותה העיקרית של החברה, ובהמשך עברה איי. אמ. פרסון לבעלותה המלאה של החברה. בספטמבר 2019 מונה יקי דוניץ למנכ"ל החברה.
ב-19 בספטמבר 2019 שינתה החברה את שמה לשם "איי.אי. מערכות שיחה בע"מ". בפברואר 2021 שינתה איי. אמ. פרסון את שמה לקוקוהאב בע"מ, בעקבות שם המוצר העיקרי שלה. החברה מפתחת רכיבים לבניית צ'אטבוטים ומציגה את חזונה:
הערות שוליים

1 2 3 4 5  איי.אי. מערכות שיחה בע"מ: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
↑  Magic for VAX and UNIX, אתר Access my Library 4 ביולי 1990
↑  אמיר אייזנברג, ‏פרדיים גיאופיזיקל הגישה טיוטת תשקיף..., באתר גלובס, 12 בנובמבר 1997
↑  שהם לוי, אייפקס רוכשת את פרדיים גיואופיזיקל מפוקס פיין תמורת מיליארד דולר, באתר כלכליסט, 11 ביוני 2012
↑  אמיר אייזנברג, ‏פורמולה ושמרוק ירכשו 44.2% ממניות משוב מחשבים תמורת 17.4 מיליון ד', באתר גלובס, 13 באפריל 1998
↑  פורמולה - השתלטות על משוב מחשבים, ‏דיווח לבורסה, באתר גלובס, 17 באוגוסט 1998
↑  שי שלו, ‏פורמולה ויתרה על השליטה בוואלה!, באתר גלובס, 5 ביולי 1999
↑  שי שלו, ‏משוב מחשבים השלימה ההשתלטות על מקור הפורמייקה, באתר גלובס, 19 ביולי 2000
↑  הדס גייפמן, ‏משוב נפרדת ממג'יק וממקור הפורמייקה, באתר גלובס, 4 בפברואר 2001
↑  גלית חמי, פורמולה נפרדת מעסקי הסטארט אפ, באתר ynet, 31 ביולי 2001
↑  דיווח לרשות לנ"ע, אתר מאיה, הבורסה לנ"ע 30 ביולי 2001
↑  פורמולה עושה ספין אופ למשוב, אתר ביזפורטל, 30 ביולי 2001
↑  סאפיינס, IDIT ו-FIS השלימו מיזוג בכ-240 מליון שקל, באתר גלובס, 21 ביולי 2011
↑  משוב מחשבים-רכישת אחזקות בחברות, אתר ביזפורטל, 4 באוקטובר 2001
↑  יוסי עלמני, פורמולה תקצה לפורמולה ויז'ן 100 מליון דולר, באתר ynet, 20 ביוני 2001
↑  הארץ, FTS מקבוצת פורמולה גייסה בלונדון 7.5 מיליון דולר לפי שווי חברה של 70 מ' ד', באתר TheMarker‏, 15 באוגוסט 2005
↑  אפרת נוימן, רווח שנתי של 5.4 מיליון דולר ל-FTS מקבוצת פורמולה, באתר הארץ, 15 בפברואר 2006
1 2 3  איי.אי. מערכות שיחה בע"מ - דו"ח תקופתי לשנת 2019, באתר "מאיה"
1 2  איי.אי. מערכות שיחה בע"מ - דו"ח תקופתי לשנת 2020, באתר "מאיה"
קבוצת משוב חוגגת מעבר למבנה חדש, 1982
מריון קוטיאר

| --- | --- |

קוטיאר, 2017
 לידה:  30 בספטמבר 1975 (בת 49) הרובע השנים-עשר של פריז, צרפת 
 שם במה:  סימון - Simone
 מדינה:  צרפת צרפת
 תקופת הפעילות:  מ-1982 
 מקום לימודים:  Departmental Conservatory of Orleans (1998) 
 בן או בת זוג:  גיום קאנה (2007–?) 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר (2008)  פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי  קצין מסדר האמנויות והספרות (10 בפברואר 2016)  פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לשחקנית הטובה ביותר (2014)  Hasty Pudding Woman of the Year (2013)  אבירה בלגיון הצרפתי (יולי 2016)  פרס סזאר לשחקנית הטובה ביותר  פרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר  גביע שופאר 
 פרופיל ב-IMDb
 
מריון קוטיאר (בצרפתית: Marion Cotillard; נולדה ב-30 בספטמבר 1975) היא שחקנית קולנוע, זמרת ופעילת איכות הסביבה צרפתייה. ידועה בתפקידיה בסרטים עצמאיים ובשוברי קופות, היא זכתה לשבחים שונים, כולל פרס אוסקר, פרס האקדמיה הבריטית, פרס גלובוס הזהב, פרס האקדמיה האירופית לקולנוע, פרס לומייר ושני פרסי סזאר. היא הפכה לאבירת מסדר האמנויות והספרות בצרפת ב-2010, וקודמה לקצונה ב-2016. היא משמשת כדוברת של גרינפיס מאז 2001.
ביוגרפיה

קוטיאר נולדה בפריז שבצרפת, וגדלה בסביבת העיר אורליאן יחד עם שני אחיה-התאומים, קוונטין וגיום. אביה, ז'אן קלוד קוטיאר, הוא שחקן, מורה, פנטומימאי לשעבר ובמאי תיאטרון, ממוצא ברטוני. אמה של קוטיאר, מוניק ניסימה טילו (צר'), היא שחקנית ומורה לדרמה ממוצא גרמני וצרפתי.
קוטיאר החלה להופיע מגיל צעיר באחד מהמחזות של אביה. בגיל 15 החלה ללמוד דרמה בקונסרבטריון לאמנות דרמטית שבעיר אורליאן וסיימה את הלימודים ב-1994; לאחר מכן עברה להתגורר בפריז כדי להמשיך בקריירת משחק.