stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אולף השני, מלך נורווגיה
המלך המנצר

באופן מסורתי, נתפס אולף השני כמי שהוביל את תהליך התנצרותה של נורווגיה. עם זאת, רוב חוקרי התקופה מכירים כיום בעובדה שלאולף עצמו היה חלק קטן בתהליך זה. אולף הביא איתו את הבישוף גרימקל, שלזכותו נזקפת העזרה שהוא הגיש לאולף בארגון הכנסייה הנורווגית. בכל אופן, גרימקל היה רק אחד מאנשי חצרו של אולף ומושב הבישוף נוצר רק בשנת 1100 לערך. ככל הנראה לא הנהיגו אולף וגרימקל חוקים כנסייתיים חדשים בנורווגיה, וכאשר אלה הונהגו מאוחר יותר, הם יוחסו בדיעבד לאולף. סביר להניח שאולף לא ניסה להנחיל את הנצרות בחלקיה הפנימיים של נורווגיה, שם היא הייתה נפוצה פחות.
בנוסף הועלו שאלות בנוגע לאמונתו הנוצרית של אולף. נראה שאולף, כמו מלכים סקנדינבים אחרים, עשה שימוש באמונה הנוצרית כדי לחזק את כוחה של המלוכה ולמסד שלטון ריכוזי בנורווגיה. קטעי שירת החצר שהוקדשו לאולף לא מזכירים את הנצרות כלל וכלל ולמעשה היו בהם אזכורים פגניים שתיארו יחסים רומנטיים בכמה מקרים, וזאת בשל העובדה שככל הנראה אולף היה נשוי לכמה נשים.
בספרו "המרת הדת של סקנדינביה", מנסה ההיסטוריון השוודי מאוניברסיטת ייל, אנדרס ווינרות', למצוא את ההיגיון מאחורי הדילמה הזאת באמצעות טענה שהיה "תהליך מתמשך של הטמעה, שבו אימצו הסקנדינבים, באופן יחידני, את האמונה הנוצרית". ווינרות' לא טוען שאולף לא היה נוצרי, אך הוא גורס שלא ניתן להעלות על הדעת שהסקנדינבים המירו את דתם באופן מלא כפי שתואר בהגיוגרפיות וסאגות מאוחרות. אולף עצמו מתואר במקורות מאוחרים כדמות של קדוש שחולל ניסים, תיאור שנועד לתמוך בטענה להמרת דת מהירה של נורווגיה, למרות שאולף, כפי שהוא מצטייר במקורות ההיסטוריים, לא פעל בדרך זו.
הקדשתו

עד מהרה הפך אולף להיות הקדוש המגן של נורווגיה. הקדשתו התבצעה שנה אחת בלבד לאחר מותו על ידי הבישוף גרימקל. פולחנו של אולף לא רק איחד את הממלכה, אלא גם היה מרכיב חשוב בהפיכתה של נורווגיה לממלכה נוצרית, תהליך שלמענו לחם המלך המנוח ביתר עוז בימי חייו.
עובדת היותו של אולף הקדוש המגן של נורווגיה וחשיבותו בהיסטוריוגרפיה המאוחרת של ימי הביניים ובפולקלור הנורווגי, מקשה להעריך את חשיבותו של אולף כדמות היסטורית. אם לשפוט מקווי המתאר המצומצמים של העובדות ההיסטוריות, נראה, יותר מכל דבר, שהוא היה שליט בלתי מוצלח, שמעמדו היה מבוסס על סוג של ברית עם המלך החזק יותר, קנוט הגדול, שיצא לגלות כאשר הוא טען לכתר בזכות עצמו ושניסיונו לכבוש מחדש את נורווגיה עלה בתוהו.
מתוך כך ניתן להסביר את המעמד שאולף זכה לו לאחר מותו. לתהליך הפיכתו לקדוש קדמו שלושה גורמים: המיתוסים המאוחרים שסבבו סביב תפקידו בהתנצרותה של נורווגיה, מערכות היחסים השושלתיות השונות בקרב המשפחות השולטות והצורך בלגיטימציה שלו בתקופה מאוחרת יותר.
הקדשתו > התנצרותה של נורווגיה

אולף השני ואולף הראשון נחשבים יחדיו באופן מסורתי ככוחות המניעים מאחורי התהליך הסופי של התנצרותה של נורווגיה. עם זאת, הימצאותם של צלבי אבן גדולים ושל סמלים נוצריים אחרים מעידים שלפחות באזורי החוף של נורווגיה הייתה השפעה נוצרית זמן רב לפני תקופתו של אולף, עם יוצא מן הכלל אחד: כל שליטי נורווגיה החל מהוקון הראשון היו נוצריים ויריבו העיקרי של אולף, קנוט הגדול, היה שליט נוצרי לכל דבר ועניין. מה שנראה ברור הוא שאולף עשה מאמצים למסד מבנה ארגוני כנסייתי באופן רחב יותר משהיה קודם לכן, בין השאר על ידי הבאתם של בישופים מאנגליה, נורמנדיה וגרמניה ושהוא ניסה לכפות את הנצרות גם על האזורים הפנימיים, שלהם היה קשר רופף יותר עם שאר חלקי אירופה ושכלכלתם הייתה מבוססת יותר על חקלאות, כך שהנטייה להחזיק בפולחן הפריון הקודם הייתה חזקה יותר בחלקים המערביים של הארץ.
רבים מאמינים שאולף חוקק את החוקים הנוצריים בנורווגיה ב-1024, וזאת בהתבסס על הכתוב על גבי "אבן קולי" (Kulisteinen). את הכתוב על גבי אבן זו קשה, בכל אופן, לפרש ולא ניתן להבין באופן מלא את כל הכתוב עליה. בכל אופן, הקודיפיקציה של הנצרות כדת המדינה מיוחסת לאולף והסידורים החקיקתיים של הכנסייה של נורווגיה קיבלו מעמד חשוב בעיניהם של העם והכמורה, שב-1074 – 1075, כאשר האפיפיור גרגוריוס השביעי ניסה לכפות חיי פרישות על הכמרים במערב אירופה, התעלמו ממנה הנורווגים ככלל, שכן לא היה כלל אזכור לפרישות בחקיקה הכנסייתית של אולף. רק ב-1153, לאחר שנורווגיה הפכה לארכיבישופות מטרופוליטנית, מהלך שמחד הפך את הכנסייה הנורווגית לעצמאית יותר בהשוואה למלך נורווגיה, אך מאידך היא הייתה כפופה יותר לאפיפיור, קיבל החוק הקאנוני השפעה בולטת יותר על הכנסייה הנורווגית.
הסופרת הנורווגית, סיגריד אונדסט, ציינה שאולף הוטבל לנצרות ברואן, בירת נורמנדי והציעה שאולף עשה שימוש בכמרים הנורמנים למהלכי המסיונריות שלו. כמרים אלו היו קשורים למורשת הנורדית, שלטו בשפה ויכלו לחלוק את התרבות של העם הנורווגי שאותו היה עליהם לנצר. מאחר שהנורמנים עצמם הגיעו לנורמנדי רק שני דורות קודם לכן, יכלו הכמרים הללו, לפחות במקרים מסוימים, להיות קרובי משפחה רחוקים של חברי קהילותיהם ולפיכך יכלו לשרוד ביתר הצלחה. כתבי היד המועטים ששרדו וספר התפילות המודפס שנמצא בשימוש בנורווגיה, מצביעים על תלות ברורה בסדר התפילות שהיה נהוג בנורמנדי.
חשוב לציין שניסיונותיו של אולף השני לנצר את נורווגיה היו כרוכים בכפייה ובשימוש בכוח, כפי שתואר במחזור העולם ובמקורות נוספים.
הקדשתו > שושלת אולף

מסיבות שנות, בעיקר מותו של קנוט הגדול ב-1035, אך אולי גם חוסר שביעות רצון בקרב האצולה הנורווגית מהשלטון הדני בנורווגיה בשנים שלאחר מותו של אולף, תפסו את השלטון בנורווגיה בנו הבלתי חוקי מפילגשו אלבהילד, מגנוס הראשון, וכתוצאה מכך גם בדנמרק. כנסיות אין ספור בדנמרק הוקדשו לאולף במהלך תקופה זו והסאגות מספקות מידע על מאמצים דומים של מגנוס לקדם את פולחנו של אביו. מצב זה יהפוך לאופייני בממלכות הסקנדיניביות. יש לזכור שבתקופה הפגאנית המלכים הסקנדינבים שאבו את זכותם לכתר מעצם היותם לכאורה צאצאיו של האל הנורדי, אודין, או במקרה של מלכי שוודיה, צאצאיו של האל פרייר. בעידן הנוצרי הלגיטימציה של שושלת המלוכה התבססה על מוצאה ממלך קדוש. לפיכך מלכי נורווגיה קידמו את פולחן אולף הקדוש, מלכי שוודיה קידמו את פולחן, אריק התשיעי ("אריק הקדוש") ומלכי דנמרק קידמו את פולחן קנוט הרביעי ("קנוט הקדוש"), ממש כפי שבאנגליה קידמו המלכים הנורמנים ומלכי בית פלנטג'נט את פולחנו של אדוארד המודה במנזר וסטמינסטר, כנסיית ההכתרה שלהם.
הקדשתו > אולף הקדוש > הנצחות נוספות

קולג' אולף הקדוש נוסד ב-1874 על יד המהגר הנורווגי, ברנט יוליוס מוס בנורת'פילד, מינסוטה.
קתדרלת אולף הקדוש שבאוסלו היא הקתדרלה הקתולית הראשית בנורווגיה.
כנסיית אולף הקדוש היא הכנסייה הגבוהה ביותר בטאלין, בירת אסטוניה ובין השנים 1549 – 1625 היא הייתה הבניין הגבוה בעולם.
על גבי סמל הכנסייה הנורווגית מופיעים שני גרזנים, שמסמלים את מות הקדושים של אולף.
דיוקנו העתיק ביותר של אולף הקדוש מצויר על גבי עמוד שניצב בכנסיית המולד בבית לחם.
מסדר אולף הקדוש נוסד ב-1847 על ידי אוסקר הראשון, מלך שוודיה ונורווגיה, לזכרו של המלך.
בארצות הברית פועלות כנסיות על שמו של אולף הקדוש במיניאפוליס, בנורגה, וירג'יניה ובבאונטיפול, יוטה.
בית הספר היסודי ומועדון האגודה האתלטית הגאלית ברובע בלאלי שדבלין, אירלנד, נקראים שניהם על שמו של אולף הקדוש.
מגדל אולף הקדוש הוא היחיד מבין המגדלים של מצודת ויבורג ששרד.
הערות שוליים

↑  Vladimir Moss. "MARTYR-KING OLAF OF NORWAY - A Holy Orthodox Saint of Norway". www.orthodox.net. Retrieved 14 December 2015.
↑  Olav den Hellige var en massemorder, NRK
↑  Guðbrandur Vigfússon and York Powell, Frederick, ed. (1883). Court Poetry. Corpus Poeticum Boreale 2. Oxford: Oxford-Clarendon. p. 117. OCLC 60479029.
↑  "St. Olaus, or Olave, King of Norway, Martyr (Butler's Lives of the Saints)". Bartleby.com. Retrieved 2012-05-21.
1 2 3  "St. Olaf, Patron Saint of Norway", St. Olaf Catholic Church, Minneapolis, Minnesota
↑  "Saaremaa in written source". Saaremaa.ee. Retrieved 2012-05-21.
↑  Fact or folklore: the Viking attack on London Bridge
↑  "Olav Haraldsson – Olav the Stout – Olav the Saint (Viking Network)". Viking.no. Retrieved 2012-05-21.
↑  "St. Olaf of Norway". OrthodoxWiki.
↑  "The AngloSaxon Chronicle". Britannia. Retrieved 2012-05-21.
↑  Audun Dybdahl, "Henrik Kalteisen", in: Norsk biografisk leksikon (בנורווגית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007349658805171  PLWABN: 9810660085905606  BIBSYS: 90356223  BNC: 000556830  GND: 118736159  ISNI: 0000 0001 0718 586X  LCCN: n82009967  NKC: jo2015887616  NTA: 069226571  SELIBR: 196256  SUDOC: 027669068  VcBA: 495/26703  VIAF: 53023432   WorldCat (עם VIAF): 53023432 
נורווגיה בשנת 1020
מותו של אולף השני בקרב סטיקלסטאד
אננקידיים

| אננקידיים |
| --- | --- |
 איור של אננקוס
תקופה
מיוקן-פליסטוקן, כ-16,000,000–30,000 שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פילאים
משפחה:: אננקידיים
שם מדעי
 Anancidae

אננקידיים (שם מדעי: Anancidae) היא משפחת יונקים גדולים מסדרת הפילאים אשר חיו במשך המיוקן עד לסוף תקופת הפליסטוקן באירואסיה, אפריקה ואמריקה הצפונית. בעבר סיווגו רבים מהם למשפחת הגומפותריומיים. לשתי המשפחות חטים מוארכים ביותר הנוטים מטה כנראה כדי לעזור בחפירה אך הלסת של בני משפחה זו הייתה קצרה יותר והיו בעל מבנה שיניים מחוזק יותר.
משפחה זו נחשבת לקרובה מעט לפיליים ומיניהם דמו מעט לממותות ואולי גם כוסו בשיער. מבנה חטיהם המוזרים עזר להם לחפור בקרקעות כדי למצוא מזון באזורים יבשים או בביצות. הם נכחדו לפני 30,000 שנה, קצת לפני עידן הקרח האחרון.
מיון

אננקוס (Anancus)
Morrillia
Paratetralophodon
Pediolophodon
Tetralophodon
איינשטיין (גשושית)

| --- | --- |

תיאור החללית
 מידע כללי
 ארגון:  סוכנות החלל האירופית, אקדמי הלמדעים של סין
 מפעיל:  מרכז מחקר החלל הלאומי 
 יצרן:  Innovation Academy for Microsatellites 
 תאריך שיגור:  9 בינואר 2024 
 משגר:  צ'אנגג'נג 2C
 אתר שיגור:  מרכז שיגור הלוויינים שיצ'אנג
 ep.bao.ac.cn
 משימה
 סוג משימה:  טלסקופ חלל
 לוויין של:  כדור הארץ
 מסלול:  מסלול לווייני נמוך 
 משך המשימה הכולל:  9 בינואר 2024 – הווה (256 ימים) 
 מידע טכני
 משקל:  1,450 ק"ג
 אורך:  3.605 מ' 
 קישורים חיצוניים
 מספר קטלוג לוויינים:  58753
 מאגר המידע הלאומי:  2024-007A
 
איינשטיין  (אנגלית: Einstein Probe) היא משימה לחקר אסטרופיזיקה ששוגרה כמיזם של אקדמיה למדעים של סין, סוכנות החלל האירופית ומכון מקס פלנק לחקר פיזיקה מחוץ לכדור הארץ הגרמני. על הגשושית הותקנו מספר מכשירים מדעים.
מטרת השיגור היא חקר חורים שחורים, כוכבים נייטוניים ולבצע סקר כללי בתחום קרני רנטגן.
משימה

השיגור בוצע ב-9 בינואר 2024 על ידי משגר מדגם צ'אנגג'נג 2C.
על הלוויין הותקנו 2 מכשירים:
Wide-field X-ray Telescope (WXT) - טלסקופ חלל בטכנולוגיה חדשה שפותחה בסין. טלסקופ כולל 12 רגשים שפועלים בתחום 0.4–4 keV. משקל כולל של המכשיר הוא 251 ק"ג והוא צורך 315 ו"ט.
Follow-up X-ray Telescope (FXT) - טלסקופ בטכנולוגיה eROSITA. מכשיר בטכנולוגיה זהה הותקן בחללית Spektr-RG. המכשיר כולל 54 מראות. הוא רגיש בתחום 0.3–10 keV.
צריכת חשמל כוללת מגיע לכ-1,213 ו"ט והיא מחולקת למכשירים מדעים, מכשירי תקשורת ובקרה. הגשושית הוצבה במסלול בגובה של כ-600 ק"מ ועושה סיבוב סביב כדור הארץ ב-97 דקות.
כחודש לאחר השיגור החלו להתקבל נתונים ראשונים. הפעילות מתוכננת ל-3 שנים. באפריל 2024 צילומים ראשונים שוחררו לציבור.
הערות שוליים

↑  ממצאים ראשונים של גשושית איינשטיין
אנס בדרכך

ביצוע המיצג במקסיקו סיטי
"אנס בדרכך" (בספרדית: Un violador en tu camino) הוא מיצג פמיניסטי נגד אלימות כלפי נשים שמקורו בצ'ילה. המיצג, המשלב שיר מחאה ופלאש מוב, ידוע גם כ"האנס הוא אתה" (El Violador Eres Tú), כשם שורה החוזרת בו מספר פעמים.
במיצג מובעת ביקורת כלפי הפטריארכיה כגורם לדיכוי נשים, וכנגד תרבות האונס. המיצג בוצע בהפגנות נשים ברחבי העולם, בין היתר במקסיקו, קולומביה, צרפת, טורקיה, ספרד, בריטניה וישראל. שם המיצג מתייחס לסלוגן "חבר בדרכך" (Un amigo en tu camino) שהיה בשימוש המשטרה הצ'ילאנית הלאומית (ה-Carabineros de Chile) בשנות ה-90 של המאה ה-20.
ב-20 בנובמבר 2019 בוצע המיצג לראשונה, בעיר ולפראיסו, בירת מחוז ולפראיסו, צ'ילה. הוא זכה לפרסום לאחר שבוצע על ידי הקולקטיב הפמיניסטי Las Tesis ברחבת בית המשפט העליון של צ'ילה, במהלך אירועי יום המאבק הבינלאומי למניעת אלימות נגד נשים. ההשראה למיצג הגיעה מהוגת הדעות הפמיניסטית ריטה לאורו סגאטו, שרעיונותיה הניעו אותן ליצור פלאש מוב שמראה שאונס הוא לא רק פשע כלפי נשים אינדיבידואליות, אלא ביטוי לבעיה חברתית גדולה יותר.
בשנת 2020 הופיעו חברות הקולקטיב LASTESIS ברשימה השנתית של מגזין טיים, טיים 100, על פועלן בהקשר של המיצג.
הערות שוליים

↑   מתורגם מהגרדיאן, "זו לא אשמתך": שיר וריקוד הפכו להמנון מחאה פמיניסטי שסוחף את העולם, באתר הארץ, 7 בדצמבר 2019
↑  "האנס הוא אתה, וזו אינה אשמתי": שיר המחאה שהפך ויראלי הגיע לישראל, באתר ‏מאקו‏, 21 בדצמבר 2019
↑  ‘Un violador en tu camino’, la canción chilena que ya es un himno feminista mundial, באתר La Vanguardia,‏ 5 בדצמבר 2019
↑  Learn the lyrics and dance steps for the Chilean feminist anthem spreading around the world, באתר Quart
↑  LASTESIS: The 100 Most Influential People of 2020, Time
איינשטיין (מכתש פגיעה)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מכתש פגיעה
 על שם:  אלברט איינשטיין (1964) 
 נתונים ומידות
 קוטר:  181 ק"מ 
 מיקום
 מיקום:  LQ10 
 גוף שמיימי:  הירח
 קואורדינטות:  16°36′N 88°39′W﻿ / ﻿16.60°N 88.65°W﻿ / 16.60; -88.65
  (למפת הירח מוגדלת) איינשטיין(למפת הירח רגילה) איינשטיין
 
מכתש איינשטיין הוא מכתש פגיעה שנמצא בצידו המערבי של הירח. המכתש קרוי על שמו של הפיזיקאי היהודי אלברט איינשטיין. גרסה רחבה ולא רשמית פורסמה על ידי פטריק מור (Patrick Moore) בשנת 1939. באמצע המאה ה-20, המהנדס הוולשי יו פרסי וילקינס (אנ') קרא למכתש זה מכתש קאראמואל אחרי הסכולסטיקן הספרדי קתולי חואן קאראמואל אי לובקוביץ. המכתש היה מוכר בשם זה עד ל-1964 למרות שהאיגוד האסטרונומי הבינלאומי לא הכיר בשם זה.
לקריאה נוספת

The geologic history of the Moon, 1987, Wilhelms, Don E.; with sections by McCauley, John F.; Trask, Newell J. USGS Professional Paper: 1348. Figure 3.9 A (online)
Ewen A. Whitaker, Mapping and Naming the Moon: A History of Lunar Cartography and Nomenclature, Cambridge University Press, 2003-12-11. (באנגלית)
הערות שוליים

↑  Moore P.; Cattermole P. J. (1967). The Craters of the Moon. New York: W. W. Norton and Company Inc. pp. 124 (image on p.63).
↑  Allen D. A. (ביוני 1966). "The Lunar Crater Caramuel". Journal of the British Astronomical Association. 76: 248–255. Bibcode:1966JBAA...76..248A. {{cite journal}}:  (עזרה)
1 2  Allen D. A.; Andrews C. J. (במאי 1969). "The last word on Einstein Crater (Caramuel)". Journal of the British Astronomical Association. 79: 288–290. Bibcode:1969JBAA...79..288A. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Mobberley M. (2013). It Came From Outer Space Wearing an RAF Blazer!: A Fan's Biography of Sir Patrick Moore. Springer Science & Business Media. pp. 15, 22–23, 102, 171, 581. doi:10.1007/978-3-319-00609-3. ISBN 978-3-319-00609-3.
↑  Wikispaces, the-moon.wikispaces.com
↑  "Unofficial Names of Hugh Percy Wilkins (from Wilkins and Moore, 1961)". the-moon.wikispaces.com. נבדק ב-2014-12-11.{{cite web}}:  תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  Longshaw N. (ביוני 2014).  P. Grego (ed.). "Einstein surprise" (PDF). The British Astronomical Association Lunar Section Circular. 51 (6): 10–12. אורכב מ-המקור (PDF) ב-14 בדצמבר 2014. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Whitaker E. A. (2003). Mapping and Naming the Moon: A History of Lunar Cartography and Nomenclature. Cambridge University Press. pp. 230, 235. ISBN 9780521544146.
↑  "Einstein". Gazetteer of Planetary Nomenclature. International Astronomical Union (IAU) Working Group for Planetary System Nomenclature (WGPSN). 2010-10-18. נבדק ב-2014-12-13.{{cite web}}:  תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
איי ליווארד

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  הים הקריבי 
 קואורדינטות:  17°05′00″N 61°48′00″W﻿ / ﻿17.083333333333°N 61.8°W﻿ / 17.083333333333; -61.8
 נתונים מדיניים
 מדינה:  אנטיגואה וברבודה 
 על שם:  במורד הרוח 
  (למפת אמריקה המרכזית מוגדלת) איי ליווארד(למפת אמריקה המרכזית רגילה) איי ליווארד
 
איי ליווארד
המחשת המושגים וינדווארד וליווארד
איי ליווארד (באנגלית: Leeward Islands) הם האיים הצפוניים מבין איי האנטילים הקטנים.
גבולות איי ליווארד

איי ליווארד (באנגלית: leeward - "במורד הרוח") נקראים בשם זה בשל משטר הרוחות באזור, הזורמות מדרום לצפון. האיים הם "במורד הרוח" בניגוד לאיים המצויים בכיוון הנגדי - איי וינדווארד הנמצאים ב"מעלה הרוח" - הכיוון ההפוך ממנו מגיעות רוחות הסחר.
החלוקה בין איי וינדווארד ואיי ליווארד משתנה ממדינה למדינה, וזאת מאחר שחלוקת האיים הייתה תלויה בכיוון ההגעה של הספינות, ובשל העובדה שמעצמות שונות החזיקו באיים שונים בים הקריבי. בהתאם גם שם האיים משתנה. בצרפתית נקראים האיים Îles sous-le-vent, בספרדית: Islas de Sotavento, ובהולנדית: Benedenwindse Eilanden.
על פי המפות האנגליות, החלוקה בין איי ליווארד ואיי וינווארד נעשית בקו שבין דומיניקה ומרטיניק. על פי המפות הספרדיות, איי וינדווארד כוללים את איי הבתולה וטרינידד וטובגו, ואילו איי ליווארד הם רק האיים הקרובים לחופי ונצואלה.
איי ליווארד

על פי המוסכמה המקובלת (המבוססת על המפות האנגליות) - איי ליווארד כוללים את:
איי הבתולה
אנגווילה
סן מרטן (אי) (החלק הצפוני: סן מרטן, שייך לצרפת; החלק הדרומי: באנטילים ההולנדיים)
סאבא (האנטילים ההולנדיים)
סנט אוסטתיוס (האנטילים ההולנדיים)
סן ברתלמי
אנטיגואה
ברבודה
סנט קיטס
נוויס
מונטסראט
גוואדלופ
דומיניקה
לעיתים נחשב גם איסלה אווס כחלק מאיי ליווארד.
מושבה בריטית

איי ליווארד היה גם שמה של המושבה הבריטית שנמצאה באזור וכללה את האיים אנטיגואה, ברבודה איי הבתולה הבריטיים, מונטסראט, סנט קיטס, נוויס, אנגווילה (עד שנת 1940), וכן דומיניקה בין השנים 1671–1816 וכן בין השנים 1833–1960.
שמה הרשמי של המושבה היה המושבה הפדרלית של איי ליווארד (Federal Colony of the Leeward Islands ) בין השנים 1871–1956, והטריטוריה של איי ליווארד (Territory of the Leeward Islands ) בין השנים 1956–1960.
מושבה בריטית > בולי דואר

האיים אנטיגואה, דומיניקה, מונטסראט, נוויס, סנט כריסטופר (המהווה חלק מסנט קיטס) ואיי הבתולה הבריטיים השתמשו בין השנים 1890 - 1 ביולי 1956 בבולי דואר שעליהם השם: "איי ליווארד" (LEEWARD ISLANDS).
ראו גם

האנטילים
אלוהים ששונא

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ופא סולטאן
 שפת המקור:  אנגלית
 נושא:  אסלאם 
 הוצאה
 הוצאה:  סנט מרטין פרס 
 תאריך הוצאה:  2009
 מספר עמודים:  180
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת השראה
 תאריך:  2010
 תרגום:  נירה ברק
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002775477
 
אלוהים ששונא (באנגלית: A God Who Hates: The Courageous Woman Who Inflamed the Muslim World Speaks Out Against the Evils of Islam) הוא ספר שנכתב בידי ד"ר ופא סולטאן, פסיכיאטרית אמריקאית שגדלה והתחנכה בסוריה.
הספר פורסם ב-2009 באנגלית. ב-2010 הוא יצא לאור בעברית ב"השראה הוצאה לאור". בספרה פורשת ופא סולטאן לראשונה את סיפורה האישי ומשתפת בדעותיה.
את תפיסת עולמה עיצבה לאחר שגדלה בסוריה, לפי תפיסתה, עולמנו עֵד לא להתנגשות בין דתות או תרבויות, אלא למאבק כוחות בין הקדמה לבין הנחשלות, מאבק שיפסיד בו האסלאם. בתגובה גינו אותה אנשי דת ברחבי העולם המוסלמי, ואילו מוסלמים החותרים לשינוי שיבחו אותה על שביטאה בקול ובשפה הערבית, ברשת הטלוויזיה הנצפית ביותר בעולם הערבי.
איינשטייניום(II)

| --- | --- |
 מסה מולרית:  412 גרם/מול
 
איינשטייניום(II) ברומיד היא תרכובת כימית אי-אורגנית בינארית של איינשטייניום וברום בעלת הנוסחה הכימית  {\ce {EsBr_2}}.
סינתזה

ניתן להכין את התרכובת באמצעות חיזור של  {\ce {EsBr3}} עם  {\ce {H2}}.
{\ce {2EsBr3 + H2 -> 2 EsBr2 + 2HBr}}
הערות שוליים

↑  Yaws, Carl L. (6 בינואר 2015). The Yaws Handbook of Physical Properties for Hydrocarbons and Chemicals: Physical Properties for More Than 54,000 Organic and Inorganic Chemical Compounds, Coverage for C1 to C100 Organics and Ac to Zr Inorganics (באנגלית). Gulf Professional Publishing. p. 709. ISBN 978-0-12-801146-1. נבדק ב-26 בינואר 2024. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Edelstein, Norman M. (11 בספטמבר 2013). Actinides in Perspective: Proceedings of the Actinides—1981 Conference, Pacific Grove, California, USA, 10-15 September 1981 (באנגלית). Elsevier. p. 322. ISBN 978-1-4831-9051-8. נבדק ב-26 בינואר 2024. {{cite book}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אני אוהבת את מלווין

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  סיפור של לאסלו ודנאי
 בימוי:  דון ווייז
 הופק בידי:  ג'ורג' וולס
 תסריט:  ג'ורג' וולס
 עריכה:  אדריין פאזאן
 שחקנים ראשיים:  דבי ריינולדס דונלד אוקונור
 מוזיקה:  ג'ורג' סטול
 צילום:  הרולד רוסון
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  מטרו גולדווין מאייר 
 חברה מפיצה:  מטרו גולדווין מאייר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  20 במרץ 1953
 משך הקרנה:  77 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט מוזיקלי 
 תקציב:  1,300,000 ‏$
 הכנסות:  1,900,000 ‏$
 דף הסרט ב־IMDb
 
אני אוהבת את מלווין (באנגלית:I Love Melvin) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי בצבעי טכניקולור משנת 1953 בבימויו של דון ווייז, עם דבי ריינולדס ודונלד אוקונור בתפקידים הראשיים.
השירים הם של מאק גורדון (מילים) וג'וזף מירוב (מנגינה).
רוברט טיילור מופיע בתפקיד קמע.
תקציר העלילה

ג'ודי שניידר (דבי ריינולדס) חולמת להיות שחקנית גדולה ונערצת בשם ג'ודי לרוי. היא חולמת שהיא מופיע בקטע "Lady Loves" וקוצרת תשואות והערצה ורוברט טיילור בא לקראת בהערצה. כעת היא מופיעה בחוסר ברירה ככדור פוטבול אנושי במחזמר.
היא מתהלכת בסנטרל פארק וחולמת על עתיד מוצלח ואז היא נפגשת במלווין הובר (דונלד אוקונור), עוזר צלם במגזין הנפוץ "לוק". מלווין מתאהב בה במבט ראשון, מגיע להופעה שלה ומתחיל לחזר אחריה. הוא מוצא חן בעיניה אף על פי שהיא נמצאת בקשר מתקדם עם הארי פלאק (ריצ'רד אנדרסון) שאביו הוא בעל מפעל גדול לקופסאות נייר.
אביה פרנק שניידר מעוניין שתתחתן עם הארי העשיר אך אחותה הקטנה קלרהבל (נורין קוקורן) ואמה (אונה מרקל) מחבבות את מלווין. מלווין וג'ודי רוקדים בחדר ושרים "היכן למדת לרקוד?".
הרומן עם הארי מתהדק ומלווין אומר שיעשה הכל למענה כדי שלא תתחתן עם הארי. היא מבקשת ממנו שידפיס את תמונתה על שער המגזין. לבקשתו מדפיס הצלם הראשי את תמונת ג'ודי באופן חד פעמי על גיליון בודד של המגזין. מלווין ממהר להראות לג'ודי ומבקש לא לפרסם אך היא מראה זאת לכל בני המשפחה והשמועה נפוצה. אביה הגאה מראה זאת לבוס שלו הממרר את חייו ומתפטר מעבודתו בחנות הדרגסטור.
האמת מתגלית במהרה והבושה גדולה. מלווין מתפטר מעבודתו ונעלם. הוא חי וישן בסנטרל פארק. פרנק שניידר מצליח לשכנע את עורך המגזין שידפיס את תמונת ג'ודי כתמונת שער עם כתבה "היכן נעלם מלווין"? כדי שמלווין ייצא ממחבואו וזה מצליח. מלווין רואה את תמונת השער של ג'ודי, מתחיל לצעוק משמחה ומתגלה על ידי השוטרים המחפשים. ג'ודי יוצאת לקראתו ושניהם מתחבקים לקראת עתיד מבטיח לשניהם.
תקציר העלילה > השירים

"Lady Loves" (דבי ריינולדס)
"We Have Never Met as Yet" (דבי ריינולדס ודונלד אוקונר)
"Saturday Afternoon Before the Game" (מקהלה)
"Where Did You Learn to Dance" (דבי ריינולדס ודונלד אוקונור)
"I Wanna Wander" (דונלד אוקונור)
"Life Has Its Funny Ups and Downs" (נורין קורקורן)
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| דבי ריינולדס | ג'ודי שניידר/לרוי |  |
| דונלד אוקונור | מלווין הובר |  |
| אונה מרקל | גב' שניידר |  |
| ריצ'רד אנדרסון | הארי פלאק |  |
| נורין קורקורן | קלרהבל שניידר |  |
| אלין ג'וסלין | פרנק שניידר |  |
הערות שוליים

↑  בישראל הוא הוקרן בשעתו בשם "וידויה של נערה"
אנס אונאל

אנס אונאל (בטורקית: Enes Ünal; נולד ב-10 במאי 1997) הוא כדורגלן טורקי המשחק בעמדת החלוץ בבורנמות' ובנבחרת טורקיה.
קריירת מועדונים

אונאל התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של בורסאספור. ב-1 באוגוסט 2013 אונאל ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 2-2 נגד וויבודינה במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. ב-25 באוגוסט 2013 אונאל ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הטורקית במשחק נגד גלאטסראיי. באותו משחק כבש את שער הבכורה שלו בליגה וכך הפך לכובש הצעיר בהיסטוריה של הליגה.
ב-7 ביולי 2015 אונאל חתם במנצ'סטר סיטי תמורת 2 מיליון פאונד, אמנם ב-31 ביולי 2015 הושאל לשנתיים לגנק מליגת העל הבלגית.
ב-1 בפברואר 2016 הושאל לנאק ברדה מליגת המשנה ההולנדית עד לסיום העונה. ב-19 בפברואר הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה נגד פורטונה סיטארד. ב-11 באפריל 2016 שלושער ראשון בקריירה בניצחון 1–4 נגד טלסטאר.
ב-23 ביולי 2016 הושאל לטוונטה מליגת העל ההולנדית. ב-21 באוגוסט 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בניצחון 3–4 נגד חרונינגן בו גם הבקיע שלושער.
ב-30 במאי 2017 חתם בויאריאל הספרדית לארבע שנים. בנובמבר 2017 הושאל ללבאנטה ובינואר 2018 חזר לוויאריאל.
ב-19 באוגוסט 2018 אונאל הושאל לריאל ואיאדוליד.
ב-12 באוגוסט 2020, אונאל חתם לחמש שנים בחטאפה. בעונת 2021/2022 רשם אונאל את העונה הטובה ביותר שלו בלה ליגה, כשכבש 16 שערי ליגה.
ב-1 בפברואר 2024 הואשל לבורנמות' מהפרמייר ליג.
קריירה בינלאומית

אונאל זומן לראשונה לסגל הנבחרת הצעירה של טורקיה כאשר הוא רק בן 16. ב-31 במרץ 2015 אונאל ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון 1–2 נגד לוקסמבורג.
אירוויזיון לרוקדים צעירים 1997

| --- | --- |


מיקום התחרות
 מספר התחרות:  7
 חצי גמר 1:  11 ביוני 1997
 גמר:  17 ביוני 1997
 מנחים:  גראצינה טורביצה   בוגוסלב קצ'ינסקי (חצי גמר)   הנק ואן דר מיולן (גמר)
 רשת השידור המפיקה:  TVP
 מיקום האירוע:  פולין התיאטרון המוזיקלי דנוטה בדושקובה (פולנית), גדיניה, פולין
 המפקח על התחרות:  מאלגורזוטה ג'יידנאק-פייטקיוויץ'
 השיר הזוכה:  ספרד ספרד - "Angelitos Locos"
 מספר משתתפות:  13
 מדינות שמשתתפות לראשונה:  סלובקיה סלובקיה   לטביה לטביה
 מדינות שחוזרות לאחר פרישה:  אסטוניה אסטוניה
 מדינות שפרשו מהתחרות:  צרפת צרפת   רוסיה רוסיה   שווייץ שווייץ   נורווגיה נורווגיה   אוסטריה אוסטריה
 המדינות המשתתפות
 
   המדינות שעלו לגמר   מדינות משתתפות שלא העפילו לגמר   מדינות שהשתתפו בעבר, אך לא בשנה זו
 → אירוויזיון לרוקדים צעירים 1995 אירוויזיון לרוקדים צעירים 1999 ← 
האירוויזיון לרוקדים צעירים 1997 היא התחרות ה-7 של האירוויזיון לרוקדים צעירים. פולין אירחה את התחרות בתיאטרון המוזיקלי דנוטה בדושקובה (פולנית).
פורמט

המשתתפים שנבחרו הם רקדנים לא-מקצועיים בני 16 עד 21. הריקוד של כל משתתף נבחר ומוכן מספר שבועות לפני התחרות.