stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קאנלאון
גאוגרפיה וגאולוגיה

גובה השיא של הר קנלאון הוא 2,465 מטרים (ישנם מקורות המדווחים שגובהו 2,435 מטרים). קוטר בסיס ההר הוא 30 קילומטרים, והוא מוקף על ידי חרוטים געשיים ובמכתשים הנמצאים בצד צפון-צפון-מערב. ממש מתחת ומצפון לפסגה נמצא מכתש לוגוד הפעיל. מצפון למכתש לוגוד במרחק 0.82 קילומטרים נמצא קלדרה (לוע התמוטטות) הידוע בשם עמק מרגאחה, עם אגם לוע קטן, לעיתים קרובות האגם הוא עונתי. שטחו של הר הגעש מוערך בכ- 245.576 קילומטרים רבועים.
במדרונות הר הגעש ישנם שלושה מעיינות חמים: מעיינות חמים ממבוקאל בצפון מערב, מעיינות חמים Bucalan ו-Bungol Hot Spring. הרי הגעש הסמוכים לו הם הר סילאי והר מנדלאגן, מצפון לקנלאון.
העיירות, לה קרלוטה, לה קסטלנה, מורסיה וסן קרלוס נמצאות בצד של מחוז Negros Occidental ממערב להר הגעש, בעוד העיר Canlaon, כוללת את ההר בתחום השיפוט שלה נמצאת בצד של מחוז Negros Oriental. העיר שוכנת על המדרון התחתון שלו במרחק של כ-8.5 קילומטרים מדרום-מזרח למרכז הפסגה.
התפרצויות

הר הגעש קנלאון, הוא הפעיל ביותר באיי ויסאיאס, הוא התפרץ 30 פעמים מאז 1819. ההתפרצויות הן בדרך כלל התפרצויות פריאטיות קטנות עד בינוניות המייצרות גשם קל של אפר סביב הר הגעש. בשנת 1902, ההתפרצות סווגה כסטרומבוליאנית, המאופיינת בפליטת סקוריה, קרינה תרמית, לפילי ( טיפות געשיות בינוניות שגודלן 2–64 מ"מ ), פצצות לבה ואדי גז.
הפעילות הגעשית בהר הגעש קנלאון מנוטרת באופן רציף על ידי המכון הפיליפיני לוולקנולוגיה וסיסמולוגיה (PHIVOLCS), מטעם הלשכה הממשלתית המנטרת את הרי הגעש ורעידות האדמה במדינה. בניגוד להרי הגעש מאיון ופינטובו, הר הגעש קנלאון, מעולם לא נחקר לעומק וגילו עדיין לא חושב במדויק. מצפה המעקב על הר הגעש קנלאון ממוקם בקמפוס של מכללת לה קרלוטה סיטי שבעיירה ברנגאי קובאי, במחוז נגרוס אוקסידנטל.
התפרצויות > 1996

ב-10 באוגוסט, 24 מטפסי הרים טיילו על הר הגעש קנלאון שהתפרץ ללא אזהרה. כתוצאה מכך נהרג סטודנט בריטי ושניפיליפינים, שנלכדו ליד הפסגה קרוב ללוע הר הגעש. הרשויות המקומיות הצילו 17 נוספים, כולל 10 בלגים, מטפס בריטי נוסף ושישה פיליפינים.
אחת הסטודנטיות הבלגיות שחולצו, קרוליין ורלינד, אמרה שהיא והקבוצה שלה עמדו לעזוב את האתר שליד שפת לוע הר הגעש כשלפתע הר הגעש פלט אפר, אבנים וגז חם. היא רצה ונעמדה ליד עץ וראתה את חבריה נפגעים מנפילת טפרה לוהטת. היא אמרה שהמדריך הפיליפיני אמר להם שהעשן המיתמר מהמכתש "הוא רגיל".
פעילות געשית במאה העשרים > 2001

המכון הפיליפיני לוולקנולוגיה וסיסמולוגיה PHIVOLCS ציין בדו"ח מ-22 במרץ שמאז ינואר תועדו מספר רעידות אדמה או התרחשויות על ידי רשת הניטור הסייסמית סביב הר הגעש. רעידות אדמה אלו התריעו על אפשרות מחודשת של המערכת הוולקנית ואף בישרו על פעילות נמרצת יותר, כגון התפרצויות אפר. התרעות אלה התבססו על מספר רעידות אדמה דומות שהתרחשו לפני הפיצוץ הפריאטי ב-1996 מלוע הפסגה הפעיל של הר הגעש. לאור האפשרות להתפרצות אפר פתאומית, המליץ מכון PHIVOLCS על השעיה מיידית של כל הטיולים למכתש הפסגה עד להודעה חדשה.
פעילות געשית במאה העשרים > 2002

עלייה בפעילות הסייסמית במהלך פברואר עד אפריל גרמה לגברת ההתרעות על אפשרות התפרצות הר הגעש. התפרצות האפר התרחשה ב-28 בנובמבר.
פעילות געשית במאה העשרים > 2003

ב-17 במרץ נצפה ענן עשן אפור מעל קנלאון. התפרצויות קטנות יצרו ענני עשן שהתרוממו לגובה של 100 מטרים מעל לוע הר הגעש. באותם חודשים נרשמו 46 פליטות אפר קלות. לאחר 23 ביולי, נרשמה פליטת אפר חלשה בלבד והפעילות הסייסמית חזרה לקדמותה.
פעילות געשית במאה העשרים > 2005

התפרצות קצרה של אפר פריאטי התרחשה ב-21 בינואר, ויצרה ענן אפור שהתרומם לגובה של כ-500 מטרים. שכבה דקה של אפר ירדה על העיירה קבגנאן, הנמצאת במרחק של 5.5 קילומטרים מדרום ללוע שבפגת ההר. פליטת האפר התחדשה ב-20 במרץ וגרמה לנפילת אפר קלה במרחק של כ-5 קילומטרים מערבית להר הגעש. עד 4 באפריל, נמשכו התפרצויות אפר מזדמנות שהגיעו למרחק 1 ק"מ מלוע הר הגעש, כמוכן ירדה כמות קטנה של אפר בעיירה בלה קסטלנה הנמצאת במרחק 16 קילומטרים מהלוע. התפרצויות האפר פסקו לאחר 25 במאי.
פעילות געשית במאה העשרים > 2006

ב-3 ביוני, קנלאון פלט קיטור ואפר. התראה ברמה 1 פורסמה ב-12 ביוני. עד 25 ביולי דווחו בסך הכל 23 התפרצויות אפר. כל ההתפרצויות היו פראטיות (כלומר לא נפלטה מאגמה טרייה). פלטות אפר וקיטור הגיעו לגובה עד 2 קילומטרים מעל לוע ההר. לא התרחשה פעילות סיסמית משמעותית לפני או אחרי פליטת האפר, מה שמצביע על כך שהפיצוצים היו אירועים הידרותרמיים סמוך לפני השטח.
פעילות געשית במאה העשרים > 2008

ב-10 בפברואר, מכון PHIVOLCS פרסם התראה לפיה הרשת הסיסמית בקנלאון רשמה בסך הכל 21 רעידות אדמה געשיות בתדירות נמוכה (LFVQ) במהלך 24 השעות. עקב המספר ההולך וגדל של רעידות אדמה געשיות שתועדו, המכון העלה את רמת ההתראות לגבי הר הגעש Kanlaon מרמת התראה 0 לרמת התראה 1, דבר שהצביע על כך שהר הגעש נמצא בפעילות מוגברת במעט מעל לממוצע והפעילות געשית עלולה להוביל לפליטת קיטור ואפר.  אזור הסכנה הקבועה נקבע על 4 קילומטרים (PDZ) סביב הר הגעש, כי התפרצויות האפר ופיצוצים פתאומיים עשויים להתרחש ללא אזהרה. באותו אירוע בסופו של דבר לא התרחשו התפרצויות.
פעילות געשית במאה העשרים > 2009

מ-23 באוגוסט עד 1 בספטמבר נרשמו 257 רעידות אדמה געשיות. מוקדי רעידות האדמה תועדו במדרון הצפון-מערבי, מה שהצביע על תנועה של שבר טקטוני מקומי פעיל במדרון, שנגרם על ידי לחץ שמתחת להר הגעש. תצפיות על פני השטח לא הראו שינויים משמעותיים בפליטת הקיטור מהמכתש. בכל מקרה מכון PHIVOLCS שמר על מצב ההתראה ברמה 0.
פעילות געשית במאה העשרים > 2015

ב-23 בנובמבר, התרחש בקנלאון פיצוץ קטן ושחרור קיטור. מכון PHIVOLCS העלה את רמת הכוננות ל-1. ב-12 בדצמבר, התקיימו בהר שתי התפרצויות אפר באנרגיה נמוכה. התפרצות האפר הקלה של הר הגעש הגיעה לגובה 300 מטרים. ב-27 בדצמבר התרחשה התפרצות אפר במכתש הפעיל של קנלאון. ענן ההתפרצות האפור הגיע לגובה 1,000 מטרים. נפילת אפר קלה דווחה ליד הר הגעש.
פעילות געשית במאה העשרים > 2016

ב-29 במרץ בשעה 18:20, קנאלאון התפרץ למשך 12 דקות מה שיצר עננה געשית בגובה של 1,500 מטרים ובנוסף נשמעו קולות רעמים ופיצוצים ליד ההר. לפי המשטרה של קנלאון, מספר כדורי אש, נפלטו מלוע הר הגעש, שגרמו לשריפה בשיחים. PHIVOLCS פרסמה התראה מספר 1. לא דווח על נפגעים.
פעילות געשית במאה העשרים > 2020

ב-11 במרץ מכון PHIVOLCS העלה את רמת הכוננות בהר הגעש מ-0 ל-1 עקב פעילות חריגה מאז 9 במרץ. 80 רעידות אדמה געשיות נרשמו מאז.  ב-21 ביוני, הר הגעש הראה כמה סימנים של אי-שקט מתגבר. עד 22 ביוני נמשכה פעילותו של הר הגעש, כולל סדרה של רעידות אדמה טקטוניות שנעו בין M3.2 ל-M4.7. בסך הכל נצפו 278 רעידות אדמה במשך תקופה של 72 שעות (מ-21 ביוני, 8:00 עד 24 ביוני, 8:00). רעידות אדמה כללו, פליטות קיטור והפומרולה עלתה לגובה של 200–300 מטר מעל ההר. PHIVOLCS קרא לציבור להתרחק מ-PDZ (אזור הסכנה הקבוע) ברדיוס 4 ק"מ מסביב להר הגעש. המכון נימק את הרחקת המטיילים מההר בטענה שעלולים להתרחש תנאים חריגים ופיצוצים פראטיים פתאומיים.
פעילות געשית במאה העשרים > 2024

ב-3 ביוני, PHIVOLCS העלה את רמת הכוננות בהר הגעש Kanlaon מדרגת כוננות 1 לדרגת כוננות 2, כתוצאה מפעילות גוברת לאחר התפרצות נפץ שהתרחשה בפתח הלוע שלו בשעה 18:51 PST (זמן מקומי בפיליפינים). ההתפרצות יצרה ענן אפר לוהט בעל נפח גדול שהגיע לגובה 5,000 מטרים מעל לוע הר הגעש וזרם פירוקלסטי קצר (PDC) של כ-2–3 ק"מ במורד המדרונות הדרומיים והדרום-מזרחיים של הר הגעש. ההתפרצות נמשכה שש דקות ואחריה רעידת אדמה געשית חזקה יחסית. ריחות גופריתיים ואפר דווחו על ידי תושבי היישובים במדרון המערבי של הר הגעש,  במיוחד בבאגו, לה קרלוטה, לה קסטלנה וקנלאון,  ועד העיירה בקולוד, הנמצאת במרחק 85 קילומטרים משם.   ב-5 ביוני, הגשמים יצרו זרימות של להאר בלה קסטלנה.
בקנלאון הועברה הוראת פינוי בנוסף גם ל-5 כפרים הסמוכים להר הגעש ולקהילות הממוקמות לאורך הנהרות הזורמים מהר הגעש,   וכמוכן ההוראה הועברה בעיירות לה קרלוטה ולה קסטלה. בסן קרלוס הוטלה חובת עטיית מסכות.  לפחות 4,752 בני אדם נעקרו מבתיהם  ומשרדים בקנלאון נצטוו לסגור ב-4 ביוני.  גם הרשויות בנגרוס אוקסידנטל הועמדו בכוננות מוגברת, לאחר שנתקבלו אזהרות על נפילת אפר בקנלאון, לה קרלוטה ולה קסטלנה.  לפחות 29 טיסות בנמל התעופה הבינלאומי נינוי אקינו וכן בעוד 8 נמלי תעופה בוטלו עקב ההתפרצות.   ב-4 ביוני בוטלו מספר טיסות והוכרז על פינוי חירום ברדיוס של 3 קילומטרים מההר.  ראש עיריית קנלאון, חוסה צ'ובסקו קרדנס, אמר ש־23,622 תושבים מחמש כפרים נפגעו.  מצב חירום הוכרז בקנלאון ובה קסטלנה.  כ-230,000 דונמים של שדות קנה סוכר באי נגרוס הושפעו מההתפרצות, בעוד עוצר וקיצוב מים הוטל בלה קרלוטה ובה קסטלנה עקב זיהום גופרית במקורות המים הרגילים.  הנזקים בחקלאות נאמדו ב-104.8 מיליון פסו פיליפיני, בעוד ש-3,890.5 טונות של יבולים אבדו  ולפחות 3,421 בעלי חיים ומשק מתו.
ב-15 ביולי פרסם המכון הפיליפיני לוולקנולוגיה וסייסמולוגיה PHIVOLCS הודעה בנוגע להתנפחות הגוברת של המבנה של ההר Kanlaon, שנמשכת מאז אמצע יוני.  PHIVOLCS ציין כי עיוות הקרקע המתמשך הזה יכול להצביע על חדירה מגמטית, העלולה להגדיל את הסבירות לפעילות מתפרצת.
ב-9 בספטמבר, PHIVOLCS דיווח על סדרה של רעידות אדמה טקטוניות-געשיות בהר הגעש.  ב-10 בספטמבר תיעד PHIVOLCS את פליטת הגופרית הדו-חמצנית (SO₂) הגבוהה ביותר בהר קנלאון מאז 2009, שהגיעה ל-9,985 טונות. בעקבות כך, הזהיר המכון שההר עשוי לעבור את ההתפרצות המגמטית הראשונה שלו מאז 1902  כתוצאה מכך, לפחות 248 בני אדם פונו מקנלאון.  למחרת, ב-11 בספטמבר, נשבר השיא כאשר ההר פלט 11,556 טונות של גופרית דו-חמצנית.
ב-9 בדצמבר העלה המכון הפיליפיני לוולקנולוגיה וסייסמולוגיה (PHIVOLCS) את רמת הכוננות בהר הגעש קנלאון לרמה 3 לאחר התפרצות נפיצה שהתרחשה בלוע הפסגה בשעה 15:03. ההתפרצות יצרה ענן גדול שהגיע לגובה של 3,000 מטרים ונסחף לכיוון מערב-דרום-מערב, בעוד זרם פירוקלסטי זרם במורד הצד הדרום-מזרחי של ההר.  ההתפרצות גרמה לנפילת אפר, שהשפיעה על אזורים מרוחקים כמו פאנאי (אנ') וגימרס (אנ').  כ-87,000 אנשים פונו, כולל 46,900 בלה קסטלה.
מיתולוגיה

באמונות אהאנימיסטיות, הפרה-קולוניאליות, של העמים החיים באיי ויסאיאס השונים, בפיליפינים, שהתבססו על פולחן אניטו (אנ'), (פולחן אניטו מייצג לא רק רוחות ואלים אלא גם מערכת אמונות מקיפה, הכוללת סמלים פיזיים כמו פסלי טוטם ), הר קנלאון נחשב כמקום מושבה של רוח נשית חזקה בשם לאון (Laon, שמשמעותו "העתיקה"). לאון נחשבה גם כאלת הבריאה העליונה של רוב בני קבוצות הויסאיאס. אמונה זו הייתה קיימת בקרב עמים שונים בפיליפינים.
השם "לאהון" או "להון" נשמע לראשונה ופורסם על ידי הקונקיסטאדור מיגל דה לוארקה בדו"ח ההיסטורי אודות הפיליפינים, שהוא כתב בשנת 1582, שנקרא: Relación de las Yslas Filipinas (1582). דה לוארקה כתב שלאלהון הייתה אלת החקלאות שהילידים פנו אליה למען יבולים טובים. כשהיא כעסה, היא הייתה שולחת ארבה כדי להשחית את היבולים. דה לוארקה מזכיר באופן ספציפי שהיא שוכנת בהר הגעש קנלאון.
טיול רגלי

הר הגעש הוא מקום מועדף על מטפסי הרים ומהווה את מרכז הפארק הטבעי הר קנלאון. הפארק הלאומי הוקם ב-8 באוגוסט 1934.
מסלולי ההליכה מתחילים בדרך כלל במרכז ברנגאי גוינטובדן. הם מסומנים במערכת סימון שבילים וטיולים הנקראת ה-Unified Hiking Marker או Czech Hiking Markers System (אנ') מערכת סימון שבילים זאת הופכת את ההר לאטרקטיבי עבור התיירים.
טיול רגלי > מערכת סימון שבילים וטיולים

בשנת 2016 סומנו שלושת מסלולי ההליכה הראשונים, כאשר בשנת 2017 נוספו שבילים נוספים ונרחבים יותר ממרכז גוינטובדן כולל שביל לפסגה. הפרויקט מומן על ידי שגרירות צ'כיה במנילה במסגרת תוכנית פיתוח הסיוע הצ'כי.  נפתחו שלושה שבילים מקודדים בצבעים בצבעי דגל הפיליפינים :
שביל אדום מגוינטובדן למפלי בולוגאן (סומן ב-2016)
שביל צהוב מגוינטובדן למפלי אורו (סומן ב-2016)
השביל הכחול מ-Guintubdan לביתן החדש של Salas Park (סומן ב-2016)
השביל האדום מגוינטובדן לפסגת הר קנלאון (סומן ב-2017)
שביל הרפתקאות ושבילים חדשים נוספים (סומנו ב-2017)
מערכת זו משתמשת בשלושה פסים - בדרך כלל צבע אחד בין שני פסים לבנים,  עם משמעויות שונות המוצמדות לצבעים שונים: אדום מציין את השבילים הקשים ביותר או הפסגה,  כחול עבור שבילים קשים וצהוב וירוק עבור שבילים קלים או המתחברים זה לזה. סימנים אלה עשויים להיות מוצבים על לוחות עץ או לוחות מתכתיים. סמני שבילים בסיסיים הם מרובעים, בגודל 10X10 ס"מ. כל שינוי כיוון מסומן בחצים מאותו צבע ועיצוב דומה.
ראו גם

הפיליפינים
סלע פירוקלסטי
הר געש
התפרצות געשית
בולסלאב ביירוט

בולסלאב בְּיֶירוּט (בפולנית: ‏Bolesław Bierutקובץ:Pl-Bolesław Bierut.ogg‏Ⓘ‏; ‏18 באפריל 1892, לובלין - 12 במרץ 1956, מוסקבה) היה פוליטיקאי ומנהיג קומוניסטי פולני, סוכן נ.ק.ו.ד., המזכיר הכללי של מפלגת הפועלים המאוחדת הפולנית ומנהיגה של פולין בין השנים 1948-1956.
ראשית דרכו

ביירוט נולד ברורי יזויצקה (כיום מחוז רורי בעיר לובלין) והיה הבן הצעיר במשפחת איכרים, מן העיר טרנובז'ג. ב-1900 נשלח ללמוד בבית הספר הקתולי החמש-שנתי בלובלין. בית הספר הטמיע בתלמידיו תחושה דתית והלאומית עמוקה, וגם בולסלאב היה חסיד של תחושות אלו בתקופה זו.
בתחילת 1905, בהיותו בשנתו האחרונה בבית הספר, השתתף בהפגנות כנגד שימוש החובה בשפה הרוסית בכיתות הלימוד, ובשל כך גורש מבית הספר. כל ידע שהתווסף לו מאז נרכש על ידו בצורה אוטודידקטית.
מ-1906 ועד 1912 עבד כעוזר בנאי, ומ-1912 החל לעבוד כסדר בבית דפוס.
פעילותו הפוליטית במסגרת הרפובליקה הפולנית השנייה

ב-1910 הצטרף לחוג הפועלים שנהו אחר הגותו של הפילוסוף המרקסיסט הפולני יאן המפל. להמפל הייתה השפעה משמעותית על השקפותיו הפוליטיות והדתיות של ביירוט, ובהשפעתו התנתק מן הדת.
ב-1912 הצטרף למפלגתו של הפלג השמאלי שפרש מן המפלגה הסוציאליסטית הפולנית כמה שנים קודם לכן.
שנה מאוחר יותר, עבר להתגורר בוורשה, שם עבד בבית הדפוס. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה שב להתגורר בלובלין.
לאחר כיבוש העיר על ידי כוחות האימפריה האוסטרו-הונגרית, השתמט מן השירות הצבאי וחי תחת השם הבדוי "ייז'י בולסלב ביילאק" (Jerzy Bolesław Bielak).
ב-1915 החל לעבוד בחנות קואופרטיב צרכנים בלובלין, שנוסד כשנתיים קודם לכן בין השאר על ידי יאן המפל.
ב-1916 התמנה למנהל המסחרי של הקואופרטיב, ומאפריל 1917 הפך לחבר מועצת המנהלים שלו.
באותה שנה היה חבר ועדת הבחירות למועצת העיר לובלין מטעם המפלגה של הפלג השמאלי שיצא מהמפלגה הסוציאליסטית הפולנית.
בנובמבר 1918 הפך לחבר מועצת פועלי לובלין מטעם הקואופרטיב. חודש לאחר מכן, לאחר איחודן של המפלגה הסוציאליסטית-שמאל הפולנית (בה היה חבר ביירוט) עם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של ממלכת פולין וליטא ויצירת המפלגה הקומוניסטית של פולין, הפך ביירוט לחבר במפלגה זו, אך לא היה פעיל בה.
ב-1919 היה ממקימי "האיגוד לעובדי החברות הקואופרטיביות" ביחד עם יאן המפל. בתקופה זו הצטרף אל המפלגה הסוציאליסטית הפולנית.
בקונגרס הראשון של האיגוד, שהתקיים במאי 1920, נבחר ביירוט יחד עם המפל ומספר אנשים אחרים לוועד המנהל של האיגוד.
ב-1921 היה ממייסדי קואופרטיב השיכון של ורשה. בשנה זו הוא שב לשורותיה של המפלגה הקומוניסטית של פולין. ביוני 1922 הפך לחבר ועדת הביקורת של "האיגוד לעובדי החברות הקואופרטיביות".
ב-1923 הפך לחבר הוועד המנהל של המפלגה הקומוניסטית במחוז זגלמביה. בשנה זו נעצר שלוש פעמים לתקופות של עד חודש.
בכל הפעמים שוחרר בערבות או בשל מחוסר ראיות. לאחר שאיימו עליו במעצר פעם נוספת, עזב לוורשה והחל לעבוד כפקיד במשרה מלאה במשרדי המפלגה הקומוניסטית.
במאי 1925 נשלח מטעם המפלגה לשהות בת שנה בברית המועצות, שם שהה תחת השם הבדוי "יאן איוואניוק" (Jan Iwaniuk).
בברית המועצות קיבל הכשרה בעקרונות של קשירת קשר, עבודת מודיעין וחבלה. בנוסף נפגש עם בכירי המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות.
ב-1927 הפך לראש המחלקה הטכנולוגית המרכזית ולאחראי על ההדפסה במפלגה הקומוניסטית של פולין. בנובמבר של אותה שנה נשלח שוב למוסקבה, הפעם למד בבית הספר הבינלאומי ע"ש לנין שהופעל על ידי הקומינטרן.
בין השנים 1930-1931 היה חבר פעיל בקומינטרן ונשלח מטעמו ל"משימות מיוחדות" באוסטריה, צ'כוסלובקיה ובולגריה.
מבולגריה הוא ברח בחזרה למוסקבה  מחשש שייאסר, וב-1932 שב לפולין.
בין אוקטובר 1932 לינואר 1933 שימש כמזכיר הוועד של המפלגה הקומוניסטית בלודז', לאחר מכן עבר לתפקיד במחלקה הצבאית של המפלגה (שפעלה מטעם הגה-אר-או). 
בין ינואר לדצמבר 1933 שימש כחבר מזכירות הוועד המרכזי של ארגון "העזרה האדומה", ארגון שפעל מטעם הקומינטרן והגיש סיוע לקומוניסטים ברחבי העולם.
בדצמבר 1933 נעצר ונשפט בעוון פעילות "אנטי-פולנית" ונגזרו עליו 7 שנות מאסר. הוא שהה בתקופת המאסר בבתי הסוהר של ורשה, מיסלוביצה וראביץ'. ב-1936, בתקופת שהותו בכלא, הוצא מן המפלגה.
בהמשך תקופתו בכלא, במסגרת הטיהורים הגדולים, פורקה המפלגה הקומוניסטית של פולין ומרבית מנהיגיה נשלחו לברית המועצות ונרצחו בה; בזכות מעצרו נמנע גם הוא מגורל זהה.
בדצמבר 1938 שוחרר מהכלא בחנינה שהוענקה לו על ידי הממשלה הפולנית, ובתקופה שעד לפרוץ מלחמת העולם השנייה חי בוורשה ועבד כמנהל חשבונות באחד מהקואופרטיבים הצרכניים.
תקופת מלחמת העולם השנייה

לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה והמערכה בפולין עבר ללובלין, שהייתה מזרחית יותר וכבר עמדה להיכבש על ידי הצבא הסובייטי, וזאת כדי להתחמק משירות צבאי בצבא הפולני. הוא שב לוורשה רק לאחר כיבוש כלל שטחי פולין על ידי גרמניה הנאצית וברית המועצות. באוקטובר 1939 עבר לקובל, שהייתה חלק משטחי פולין אותם כבשה ברית המועצות. שם ויתר על אזרחותו הפולנית וקיבל על עצמו אזרחות סובייטית. 
בקיץ 1941 עבר להתגורר במינסק שהייתה תחת כיבוש גרמניה הנאצית, זאת תוך כדי שהוא שומר על קשר מתמיד עם המודיעין הסובייטי.
ביולי 1943 שב לפולין והצטרף אל הוועד המרכזי של מפלגת הפועלים הפולנית.
בינואר 1944 מונה ליושב ראש "המועצה הלאומית הפולנית" (גוף שיצרו הסובייטים בפולין במהלך מלחמת העולם השנייה).
בתקופה זו התגלע סכסוך בינו לבין ולדיסלב גומולקה, ששאף להפיכתה של פולין לקומוניסטית בצורה הדרגתית ורצה להכליל במבנים הפוליטיים גם נציגים עממיים שנבחרו בצורה דמוקרטית, בעוד ביירוט רצה לבנות את הקומוניזם בפולין בצורה כוחנית ואלימה, בחסות הצבא האדום והנ.ק.ו.ד..
ביוני 1944 ביירוט שלח מכתב גינוי חריף למזכיר הכללי של הקומינטרן באותה תקופה, גאורגי דימיטרוב, בו הוא האשים את הנהגת מפלגת הפועלים הפולנית, ובמיוחד את העומד בראשה, גומולקה, ב"סיעתיות" (דבר שלטענת סטלין היה "גרוע מפשיזם"), חוסר אחידות מחשבתית ו"אופורטוניזם". כתוצאה מהמכתב העמיק סטלין את שליטתו בהנהגת מפלגת הפועלים הפולנית.
באוגוסט 1944 הפך ביירוט לחבר בפוליטביורו של הוועד המרכזי של מפלגתו. באותו החודש נסע למוסקבה כדי להשתתף בשיחות עם ראש הממשלה הפולנית הגולה סטניסלב מיקולאיצ'יק, שמטרתן הייתה להקים קואליציה משותפת בין הממשלה הגולה לכוחות הקומוניסטיים; השיחות נכשלו בשל הצבת תנאים בלתי אפשריים לקיום הקואליציה מצד ביירוט.
באוקטובר נסע למוסקבה לסבב פגישות נוסף עם מיקולאיצ'יק, גם הפעם לא הושג כל הסכם.
עיקר המחלוקת בין הצדדים הייתה על שאלת גבולותיה של פולין: אנשי הממשלה הגולה רצו בגבולות המזרחיים שהיו לפולין ב-1939, ואילו הקומוניסטים הפולנים (בהשפעתו של סטלין) רצו בגבול מערבי יותר על בסיס קו קרזון.
ב-12 באוקטובר 1944, כאשר עוד היה בברית המועצות, הכריז ביירוט כי "אנחנו כאן מטעם המדינה הפולנית כדי להצהיר שלבוב שייכת לרוסיה".
באפריל 1945 שב למוסקבה ויחד עם הסוציאליסט הפולני אדוארד אוסובקה מוראבסקי חתם עם סטלין על הסכם "ידידות ועזרה הדדית" בין המדינות. הסכם זה נחתם כאשר באותו הזמן התנהל במוסקבה משפט ראווה כנגד 16 בכירים מהממשלה הפולנית הגולה ומהארמייה קריובה, אשר נשפטו לתקופות מאסר. ביירוט קיבל מידע מראש הנ.ק.ו.ד. לגבי משפט הראווה לפני שזה התרחש, אך הוא לא דאג להזהיר את הנשפטים.
לאחר הקונגרס של מפלגת הפועלים הפולנית בדצמבר 1945, הפך ביירוט לחבר הלשכה המדינית של המפלגה והיה לסמן קיצוני בתמיכתו העיוורת בברית המועצות ובסטליניזם.
פעילותו הפוליטית במסגרת הרפובליקה העממית הפולנית > נשיא פולין (1947–1952)

לפני משאל העם של 1946 (שכונה "שלוש פעמים כן", שכן נשאלו בו שלוש שאלות - האם אתה בעד ביטול "הסנאט של פולין", האם אתה בעד רפורמה אגררית, והאם אתה בעד ייצוב גבולה המערבי של פולין על קו נהרות האודר והנייסה; המפלגות הקומוניסטיות תמכו בשלוש הנקודות) - ביירוט וולדיסלב גומולקה, שני המנהיגים של המפלגה, נפגשו עם יועץ סובייטי שהדריך אותם כיצד לבצע זיוף בתוצאות כדי לבסס את שלטון המפלגה וליצור מקסם שווא של דמוקרטיה ותמיכה עממית.
ב-5 בפברואר 1947 נבחר לתפקיד נשיא פולין, בבחירות שתוצאותיהן זויפו אף הן על ידי הקומוניסטים בהוראת ברית המועצות.
בקיץ 1948 התגלע סכסוך נוסף בין מנהיגי מפלגת הפועלים הפולנית גומולקה וביירוט, הפעם סביב הסנקציות שהטילה ברית המועצות נגד המפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה בראשות יוסיפ ברוז טיטו, לאחר שהאחרון ניתק קשריו עם ברית המועצות ועם סטלין באותה שנה. גומולקה התנגד לסנקציות, אך ביירוט הביע שוב תמיכה מלאה בפעולותיו של המשטר הסובייטי.
במהלך ביקור בקרמלין הסובייטי ב-15 באוגוסט 1948, העניק סטלין את אישורו להדחת גומולקה מראשות המפלגה.
מליאת הוועד המרכזי של מפלגת הפועלים הפולנית הדיחה אותו ב-31 באוגוסט 1948; במהלך המליאה נשא ביירוט נאום בו תקף בחריפות את גומולקה בעוון "סטייתו הימנית-לאומנית". 
ביירוט מונה במקומו לתפקיד מזכיר המפלגה, ונותר בתפקיד זה גם לאחר האיחוד של מפלגת הפועלים הפולנית עם המפלגה הסוציאליסטית הפולנית ויצירת מפלגת הפועלים הפולנית המאוחדת ב-22 בדצמבר 1948.
המציאות החדשה בה גומולקה גורש בבושת פנים מן המפלגה בשל "סטייה מחשבתית", הובילה ל"טיהור" המפלגה מתומכיו של גומולקה ולשליטה מוחלטת של האגף הסטליניסטי הנוקשה בתוך המפלגה.
בנוסף גדל גם מספרם של היועצים הצבאיים הסובייטים בצבא הפולני ובממשל. החשוב שבהם, קונסטנטין רוקוסובסקי, שהיה מרשל ברית המועצות, מונה ב-6 בנובמבר 1949 לתפקיד "שר ההגנה" של פולין, דבר שסימל את הידוק השליטה הסובייטית בפולין.
ב-2 באוגוסט 1951 הוביל ביירוט למעצרו של גומולקה.
ב-22 ביולי 1952 אימץ את החוקה הפולנית החדשה, שפותחה על ידי ועדה מיוחדת בראשותו (ונכתבה לאור המודל של החוקה הסטליניסטית מדצמבר 1936). בחוקה נרמסו עקרונות דמוקרטיים בסיסיים כמו הפרדת רשויות, והחוקה הכריזה על פולין כרפובליקה עממית הנשלטת על ידי מפלגת הפועלים הפולנית המאוחדת. בחוקה נוצרה משרת "ראש ממשלת פולין", וביירוט נבחר לשמש בתפקיד זה.
פעילותו הפוליטית במסגרת הרפובליקה העממית הפולנית > ראש ממשלת פולין (1952–1956)

בתפקידו כראש ממשלה המשיך ביירוט ליישם את תהליכי ה"סובייטיזציה" של פולין.
ביירוט היה אחראי על הפשעים הרבים שביצעה המערכת הקומוניסטית הפולנית בשנים אלו, בהם הפעלת הדיכוי כנגד יריביה הפוליטיים של מפלגת הפועלים, ובנוסף הוא נשא באחריות ישירה (כנשיא ועדת הביטחון של הוועד המרכזי של המפלגה) לרדיפתם והוצאתם להורג של פעילים למען עצמאותה של פולין. הוא גם פיקח באופן אישי על חקירות של חיילי הצבא הפולני. 
מתוך נתונים חלקיים, בעת שלטונו הוצאו להורג כ-2,500 איש. הקורבנות היו בעיקר אנשי הארמייה קריובה ואנשים שהיו מקושרים אל הממשלה הפולנית הגולה. התעמולה הקומוניסטית כינתה אותם בשם "המחתרת הריאקציונרית".
בנוסף, בתקופתו כ-200 אלף איש היו לקורבנותיו של הדיכוי הממשלתי; על פי נתונים רשמיים (שהיו מסווגים אז) באמצע שנת 1952 היו 49,500 אסירים פוליטיים בבתי הכלא הפולניים ובנוסף היו כ-2,500 איש בבתי סוהר נפרדים ל"עבריינים פוליטיים צעירים".
בין השנים 1949-1952 נשלחו 46,700 איש למחנות עבודה בכפייה, וב-1954 לבדה נשלחו עוד 84,200 איש למחנות אלו.
על פי הערכות מ-2007, בין השנים 1944-1956 היו בבתי הכלא בפולין בין 350 ל-400 אלף אסירים מסיבות פוליטיות (כ-100 אלף מהם נאסרו בתקופת שלטונו של ביירוט בין 1948-1956).
בתקופת שלטונו, כמיליון עובדים נידונו לקנסות בסכומים שונים בשל כישלונם לפעול על פי "משמעת העבודה הסוציאליסטית".
גם הכמורה הפולנית סבלה מרדיפה ודיכוי בתקופה זו, כאשר בסוף 1951 היו במעצר כ-900 כמרים וב-1953 היה ביירוט אחראי ישיר למעצרו של ראש הכנסייה הקתולית בפולין, החשמן סטפן וישינסקי.
המשרד הפולני לביטחון פנים הכין באותה תקופה רשימה ארוכה של "אויבי משטר פוטנציאליים"; בינואר 1953 היו ברשימה זו כ-5.2 מיליון אזרחים וב-1954 היו בה למעלה מ-6 מיליון איש.
גם לאחר מותו של סטלין ב-1953, שלטונו של ביירוט המשיך לשמור על עקרונותיו. בתקופת שלטונו תמך ביירוט בהחמרת העונשים על נטילת חלק ב"פשעים כלפי השלטון"; בעוון הפצת בדיחות פוליטיות או ביקורת מופגנת כלפי המנגנון הקומוניסטי הפולני ומנהיגיו העונש היה בין 5 ל-10 שנות מאסר בפועל. עונשים אלו היו בתוקף עד לשנת 1969.
על מעשים אלו נידונו למספר שנים בכלא אלפי בני אדם; רק בפברואר 1950 נידונו למאסר על כך 4,500 איש, כאשר 58% מתוכם היו איכרים ופועלים.
מותו

בפברואר 1956 הוזמן ביירוט למוסקבה כאורח הוועידה ה-20 של המפלגה הקומוניסטית הסובייטית. בוועידה זו נאם ניקיטה חרושצ'וב את נאומו הסודי, בו הוקיע את פולחן האישיות של יוסיף סטלין ואת פשעיו הרבים בכל תקופת שלטונו.
ב-12 במרץ 1956, בעודו במוסקבה, נפטר ביירוט. יומיים לאחר מכן הועברה גופתו לוורשה, שם הושם לראווה לציבור בבניין הוועד המרכזי של מפלגת הפועלים הפולנית המאוחדת. בלווייתו שנערכה זמן קצר לאחר מכן, נשא אדווארד אוחאב את נאום האבל המרכזי. ב-20 במרץ 1956 נבחר אוחאב להחליף את ביירוט בתפקיד המזכיר הכללי של הוועד המרכזי במפלגה.
עם מותו של ביירוט באה לסיומה תקופת הסטליניזם ברפובליקה העממית הפולנית, והחלו תהליכי דה-סטליניזציה שכללו את "טיהור" המפלגה ממקורביו של ביירוט ומסטליניסטים אדוקים אחרים.
נסיבות מותו של ביירוט נותרו בלתי ברורות. הרופאים ממרפאת הקרמלין שהגיעו אליו ראשונים טענו כי מת מ"משהו על קו הגבול של שפעת ודלקת ריאות". מאוחר יותר נטען באופן רשמי כי סיבת המוות המיידית הייתה תסחיף ריאתי. סיבה נוספת שנמסרה למחרת מותו לגבי נסיבות המוות, ברדיו הפולני, הייתה התקף לב.
שמועות רבות נפוצו לאחר מכן על נסיבות מותו. חלקן טענו כי מת כתוצאה מהרעלתו על ידי גורמים סובייטים בכירים שראו בו כמכשול לתהליכי הדה-סטליניזציה שהם רצו ליישם בכלל המדינות הקומוניסטיות. חלק מן השמועות טענו כי התאבד בעקבות מה ששמע בנאומו הסודי של חרושצ'וב. אחרים טענו כי נורה למוות על ידי חבר הפוליטביורו הפולני והסוכן הסובייטי פרנצ'ישק מזור שנשלח בפקודתם של הפולנים או בפקודת המנהיגים הסובייטים.
כיום נראה כי גורם המוות היה ככל הנראה בריאותו הלקויה של ביירוט, שסבל מאז 1955 מטרשת עורקים מתקדמת, דלקת ריאות ומחלות כליות שונות.
קברו של ביירוט בבית הקברות פובונזקי, 2004
האיחוד הלאומי (צרפת)

| --- | --- |
סמל המפלגה
 מדינה:  צרפת 
 שם רשמי:  Rassemblement national 
 מייסד:  ז'אן-מארי לה פן
 מנהיגים:  מארין לה פן
 תקופת הפעילות:  5 באוקטובר 1972 – הווה (52 שנים)
 אידאולוגיות:  לאומנות צרפתית פופוליזם ימני שמרנות אנטי-גלובליזציה אירוסקפטיות פרוטקציוניזם
 מטה:  רחוב des Suisses Nanterre, צרפת
 מיקום במפה הפוליטית:  ימין
 ארגונים בינלאומיים:  הברית הארופאית לחופש, ראסנבלמון בלו מרין, מפלגה של 'אירופה של האומות והחופש' 
 צבעים רשמיים:  אדום, כחול כהה (navi blue)
 נציגויות בפרלמנטים
 האספה הלאומית:  142 / 577
 
 www.frontnational.com (בצרפתית)
 
האיחוד הלאומי (בצרפתית: Rassemblement national, או בראשי התיבות RN), או בשמה עד 2018 החזית הלאומית (מוכרת גם בראשי התיבות FN; שמה המלא היה החזית הלאומית לאחדות צרפתית, בצרפתית: Front national pour l'unité française), היא מפלגת ימין לאומנית צרפתית, המזוהה עם מייסדה ומנהיגה, הפוליטיקאי ז'אן-מארי לה פן.