stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טיפול בחמצן
תופעות לוואי > סיכון אש

מקורות מרוכזים מאוד של חמצן מקדמים בעירה מהירה. החמצן עצמו אינו דליק, אבל תוספת של חמצן מרוכז למדורה מגבירה מאוד את עוצמתה, ויכולה לסייע בשרפה של חומרים (כגון מתכות), שהם יחסית אינרטיים בתנאים רגילים. סיכוני אש ופיצוץ קיימים כאשר מחמצנים מרוכזים וחומרי דלק מתקרבים זה לשני ; עם זאת, יש צורך באירוע הצתה, כגון חום או ניצוץ, כדי לגרום לבעירה. דוגמה ידועה של שרפה אקראית מואצת בחמצן טהור התרחשה בחללית אפולו 1 בינואר 1967 במהלך בדיקה קרקעית ; כתוצאה מכך נהרגו כל שלושת האסטרונאוטים. תאונה דומה נהרג בה הקוסמונאוט הסובייטי ולנטין בונדרנקו בשנת 1961.
חמצן מרוכז יאפשר לבעירה להמשיך במהירות ובאנרגטיות. צינורות פלדה וכלי אחסון המשמשים לאחסון והעברת חמצן גזי וחמצן נוזלי יפעלו כדלק; ולכן עיצוב וייצור מערכות אלה דורש הכשרה מיוחדת כדי להבטיח שמקורות ההצתה ממוזערות. חמצן מרוכז מאוד בסביבה בלחץ גבוה יכול להצית פחמימנים באופן ספונטני כגון שמן וגריז, וכתוצאה מכך תהיה אש או פיצוץ. החום הנגרם כתוצאה מלחץ מהיר משמש כמקור ההצתה. מסיבה זו, כלי אחסון, רגולטורים, צנרת וכל הציוד אחר בשימוש עם חמצן מרוכז מאוד חייב להיות "נקי חמצן" לפני השימוש, כדי להבטיח את היעדר דלקים פוטנציאליים. דבר זה אינו חל רק על חמצן טהור; כל ריכוז גבוה באופן משמעותי מריכוז החמצן באטמוספירה (כ 21%) נושא סיכון פוטנציאלי.
בתי חולים בעלות סמכות שיפוטית, פועלות לפי מדיניות "ללא עישון", אשר למרות הצגתם מסיבות אחרות, תומכות במטרה לשמור על מקורות הצתה במרחק עם צנרת חמצן רפואי. מקורות הצתה של חמצן שנקבו רפואית כוללות נרות, ארומתרפיה, ציוד רפואי, בישול, וונדליזם מכוון. עישון של סיגרים וסיגריות הוא עניין מיוחד. מדיניות זו אינה מבטלת לחלוטין את הסיכון לפגיעה במערכות חמצן ניידות, במיוחד בהיעדר ציות להנחיות.
תופעות לוואי > רפואה אלטרנטיבית

כמה מתרגלי רפואה אלטרנטיבית קידמו "טיפול בחמצן" כתרופה למחלות אנושיות רבות, כולל איידס, מחלת אלצהיימר וסרטן. הנוהל עשוי לכלול הזרקה של מי חמצן, דם מחמצן, או מתן חמצן בלחץ אל פי הטבעת, הנרתיק או כל פתח גוף אחר. על פי האגודה האמריקאית לסרטן, "ראיות מדעיות זמינות אינן תומכות בטענות כי הנחת חמצן - שחרור כימיקלים בגוף האדם יעיל בטיפול בסרטן ", וחלק מהטיפולים האלה עלולים להיות מסוכנים.
אחסון ומקורות

חמצן יכול להיות מופרד באמצעות מספר שיטות, למשל באמצעות תגובה כימית או זיקוק חלקי, ולאחר מכן אפשר להשתמש בו מיד או לאחסן אותו לשימוש עתידי.
הסוגים העיקריים של מקורות לטיפול בחמצן הם:
אחסון נוזלי - חמצן נוזלי מאוחסן במכלים מקוררים עד דרישתו, ולאחר מכן מותר להרתיח בטמפרטורה של -182.96 °C כדי לשחרר את החמצן כגז. שיטה זו בעלת שימוש נרחב בבתי החולים בשל דרישות השימוש הגבוה שלהם.
אחסון גז דחוס - גז החמצן דחוס במכל גז, המספק אחסון נוח, ללא דרישת קירור שנמצאת באחסון נוזלי. צילינדרים גדולים של חמצן מחזיקים 6,500 ליטר (230 מ"ק) ויכולים להחזיק מעמד יומיים בערך בקצב זרימה של 2 ליטר לדקה. צילינדר קטן מסוג M6((B מכיל 164 או 170 ליטר (5.8 או 6.0 מ"ק) ומשקלו כ-1.3 ל-1.6 ק"ג . טנקים אלה יכולים להחזיק מעמד 4–6 שעות כאשר משתמשים בוויסות משמר, החושש את קצב הנשימה של המטופל ושולח פולסים של חמצן. וויסות משמר עלול לא להיות יעיל לחולים שנושמים דרך הפה שלהם.
שימוש מיידי - השימוש מחולל חמצן המונע בחשמל או ביחידה המבוססת על תגובה כימית יכול ליצור חמצן מספיק לחולה לשימוש מיידי, ויחידות אלו (במיוחד גרסאות המופעלות באמצעות חשמל) נמצאות בשימוש נרחב בטיפול חמצן ביתי וחמצן אישי נייד, עם היתרון של לאספקה רציפה ללא צורך במשלוחים נוספים של צילינדרים גדולים.
קבלה

מכשירים שונים משמשים למתן חמצן. ברוב המקרים, החמצן יעבור תחילה דרך וסת לחץ, המשמש כדי לשלוט בלחץ גבוה של חמצן הנמסר מתוך גליל (או מקור אחר) ללחץ נמוך יותר. לחץ נמוך זה נשלט אז על ידי מדד לחץ, אשר עשוי להיות נמצא או ניתן לבחירה, והוא שולט על זרימה במדד מסוים כגון ליטר לדקה (lpm). טווח מדד הלחץ הטיפוסי עבור חמצן רפואי הוא בין 0 ל-15 ליטר לדקה עם כמה יחידות המסוגל להשיג עד 25 ליטר לדקה. מדדי לחץ רבים התלויים על קיר מעוצבים באמצעות עיצוב צינורות המסוגלים ״לחייג״ לזרימת חמצן, דבר זה מועיל במצבי חירום.
קבלה > מינון נמוך של חמצן

אנשים רבים דורשים רק עלייה קלה בחמצן באוויר שהם נושמים, במקום חמצן טהור או כמעט טהור. זה יכול להיות מועבר באמצעות מספר התקנים התלויים במצב, בזרימת הנדרשת ובמקרים מסוימים תלוי בהעדפת החולה.
צינורית האף (NC) היא צינור דק עם שני חרירי קטנים הנכנסים לנחיריים של המטופל. הם יכול לספק בנוחות חמצן בשיעורי זרימה נמוכים, 2-6 ליטר לדקה (LPM), עם מתן ריכוז של 24-40%.
יש גם מספר מסכות פנים, כגון מסכת פנים פשוטה, שמשתמשים בה לעיתים קרובות למתן חמצן בזרימה של בין 5 ל-8 ליטר לדקה, עם ריכוז של חמצן בין 28% ל-50%.
במקרים מסוימים, ניתן להשתמש במסכת נשימה חלקית, אשר מבוססת על מסכה פשוטה, אבל עם תוספת של שקית מאגר, אשר מגבירה את ריכוז החמצן ל-40-70% ב-5–15 ליטר לדקה.
מסכות רגילות שואבות את החמצן משקיות המאגר הנלוות, עם שסתומים בכיוון אחד בכך שהאוויר המתנדף יוצא ישירות מתוך המסכה. כאשר הם מצוידות כראוי ובשימוש במדדי זרימה של 8–10 ליטר לדקה ומעלה, הם יכולות לספק קרוב ל-100% חמצן. מסכות מסוג זה מצוינות לשימוש במקרי חירום חריפים .
מערכות אספקת חמצן (DODS) או החייאה של חמצן מספקות חמצן רק כאשר האדם שואף, או, במקרה שהאדם ללא נשימה, המטפל לוחץ על כפתור על המסכה להפעלתה. מערכות אלה חוסכות מאוד בחמצן לעומת מסכות זרימה קבועה, אשר שימושי במצבי חירום שבהם יש כמות מוגבלת של חמצן זמין ויש עיכוב בהעברת החולה לטיפול גבוה יותר. הם מאוד שימושיים בביצוע החייאה, בכך שהמטפל יכול לספק נשימות הצלה המורכבות מ-100% חמצן בלחיצת כפתור. יש להקפיד לא לנפח את הריאות של המטופל, מערכות מסוימות משתמשות בשסתומי בטיחות כדי למנוע זאת. מערכות אלו עשויות לא להיות מתאימות לחולים חסרי הכרה או לאנשים במצוקה נשימתית, בגלל המאמץ הנדרש לנשימה מהם.
קבלה > מתן חמצן בזרימה גבוהה

במקרים בהם החולה דורש ריכוז גבוה של עד 100% חמצן, ישנם מספר מכשירים זמינים, עם הנפוץ ביותר הוא מסכת המאגר, אשר דומה למסכת נשימה חוזרת חלקית למעט זה שיש לה סדרה של שסתומים חד-כיווניים המונעים מן האוויר לשאוף לשקית. צריכה להיות זרימה מינימלית של 10 ליטר לדקה . ה-FIO2 הנמסר (חלקיקי נפח שאיפה של חמצן מולקולרי) במערכת זו היא 60-80%, בהתאם לזרימת החמצן ותבנית הנשימה. סוג אחר של התקן הוא צינורית האף בזרימה גבוהה המאפשרת זרימה מעבר לזרימת החמצן הנדרשת להינתן דרך צינורית האף, ובכך לספק FIO2 של עד 100% כי אין כניסה של אוויר החדר, אפילו עם פה פתוח . זה גם מאפשר לחולה להמשיך לדבר, לאכול ולשתות תוך קבלת הטיפול. שיטה זה של נתינת החמצן קשורה עם נוחות כללית גבוהה יותר, ושיפור חמצון ושיעורי נשימה מאשר טיפול בחמצן דרך מסכת פנים.
ביישומים בתחומים כגון תעופה, מסכות הדוקות מתאימות נמצאות בשימוש, מסכות אלה משמות גם ביישומים כמו הרדמה, טיפול בהרעלת פחמן חד-חמצני ובטיפולים היפרבריים
קבלה > מתן חמצן בלחץ חיובי

חולים שאינם מסוגלים לנשום בעצמם צריכים לקבל לחץ חיובי להעברת החמצן לתוך הריאות שלהם על מנת שיעבור תהליך חילוף גזים. מערכות המספקות לחץ חיובי זה שונות במורכבות (ובעלות), החל עם מסכת כיס בסיסית אשר איש עזרה ראשונה מאומן יכול להיעזר בה כדי לספק באופן ידני הנשמה מלאכותית עם חמצן משלים הנמסר דרך פתח במסכה.
שירותי חירום רפואיים רבים ואנשי עזרה ראשונה, כמו גם בתי חולים, ישתמשו בשסתום שקוף (BVM), שהוא תיק שקוף המחובר למסכת פנים (או נתיב אוויר פולשני כגון צינור אנדותי או דרכי הנשימה של הגרון), בדרך כלל עם שקית המאגר המצורפת, אשר מופעלת באופן ידני על ידי אנשי מקצוע בתחום הבריאות כדי לדחוף את החמצן (או אוויר) לתוך הריאות.
גרסאות אוטומטיות של המערכת BVM, יכולות גם לספק מינון מדוד ומתוזמן של חמצן ישיר למטופל דרך מסכת פנים או נתיב אוויר. מערכות אלו קשורות למכונות ההרדמה המשמשות בפעולות הרדמה כללית, המאפשרת העברת כמות חמצן משתנה, יחד עם גזים אחרים הכוללים אוויר, חמצן דו חנקני והרדמת שאיפה.
קבלה > מתן כתרופה

חמצן וגזים דחוסים אחרים משמשים בשילוב עם נבולייזר כדי לאפשר אספקת תרופות לדרכי הנשימה העליונות והתחתונות. נבולייזרים משתמשים בגז דחוס כדי להכניס תרופות נוזליות לתוך תרסיס, עם טיפות ספציפיות בגודל, להפקדה בחלק המתאים והרצוי של דרכי הנשימה. קצב זרימת גז דחוס אופייני של 8–10 ליטר לדקה משמש לטיפול בתרופות, מי מלח, מים סטריליים וכו'.
קבלה > מסנני נשיפה עבור מסכות חמצן

למסכות חמצן מסוננות יש את היכולת למנוע נשיפה, חלקיקים זיהומיים פוטנציאליים משוחררים לתוך הסביבה. מסכות אלה הם בדרך כלל מעוצבות בסגנון סגור על מנת למזער דליפות ולשלוט בנשימת אוויר החדר באמצעות סדרה של שסתומים בכיוון אחד. סינון הנשיפות נעשה על ידי הנחת מסנן בפתח הנשיפה, או באמצעות מסנן אינטגרלי המהווה חלק מהמסכה עצמה. מסכות אלה הפכו לפופולריות בקהילת הבריאות של טורונטו (קנדה) במהלך משבר ה-SARS 2003. הסארס זוהה כמבוסס על מערכת הנשימה ונקבע כי התקני טיפול בחמצן קונבנציונלי לא נועדו להכללת חלקיקי נשיפה. חששי וחשדי החולים ללבוש מסכה כירורגית נסתר על ידי שימוש בציוד חמצן סטנדרטי. בשנת 2003, מסכת חמצן HiOx80 הותרה למכירה. מסכת HiOx80 היא מסכה בעלת עיצוב סגור המאפשרת למסנן להיות ממוקם על פתח הנשיפה. כמה עיצובים חדשים צמחו בקהילת הבריאות הגלובלית על הבלימה וסינון של חלקיקים זיהומיים פוטנציאליים. עיצובים אחרים כוללים את מסכת החמצן ISO-O2, מסכת החמצן Flo2Max, ומסכת ה-O. השימוש במסכות חמצן המסוגלות לסנן חלקיקי נשיפה הופכים בהדרגה לפרקטיקה מומלצת להכנת מגפה בסמכויות שיפוט רבות.
מסכות חמצן אופייניות מאפשרות למטופל לנשום אוויר בחדר בנוסף לחמצן הטיפולי שלהם, אך מכיוון שמסכות חמצן מסוננות משתמשות בתכנון סגור הממזער או מבטל את מגע המטופל עם היכולת לשאוף אוויר בחדר, נמצא שהריכוז החמצוני שהחולה מקבל גבוה יותר ומתקרב ל-99% באמצעות זרימת חמצן מספיק. מכיוון שכל החלקיקים הנשאפים נמצאים בתוך המסכה, תרופות מונעות גם הם נמנעות מלהשתחרר אל הסביבה הסובבת, תוך הפחתת החשיפה התעסוקתית לצוותי הבריאות ולחולים אחרים .
קבלה > כלי טיס

בארצות הברית, רוב חברות התעופה מגבילות את המכשירים המותרים על המטוס. כתוצאה מכך, הנוסעים מוגבלים במכשירים אשר הם יכולים להשתמש. חברות תעופה מסוימות יספקו צילינדרים לנוסעים עם עמלה קשורה. חברות תעופה אחרות מאפשרות לנוסעים לעלות למטוס עם מכשירי ריכוז חמצן שאושרו על ידם לפני הטיסה . עם זאת, הרשימות של התקנים שאושרו משתנה מחברת תעופה לאחרת בגלל כך הנוסעים צריכים לבדוק עם כל חברת תעופה שהם מתכננים לטוס על. נוסעים בדרך כלל אינם רשאים לשאת צילינדרים משלהם. בכל המקרים, הנוסעים צריכים ליידע את חברת התעופה מראש על הציוד שלהם.
ב־13 במאי 2009, משרד התחבורה ו-FAA קבעו מספר נבחר של מכשירי ריכוז חמצן ניידים המאושרים לשימוש על כל טיסות מסחריות. תקנות FAA דורשות ממטוסים גדולים יותר לשאת ד-צילינדרים של חמצן לשימוש במקרה חירום.
ראו גם

הנשמה מלאכותית מכנית
רפואה היפרברית
רפואת חירום
לקריאה נוספת

Kallstrom, TJ (June 2002). "American Association for Respiratory Care Clinical Practice Guideline: Oxygen therapy for adults in the acute care facility – 2002 Revision & Update" Respir Care. 47 (6): 717–20. PMID 12078655
Cahill Lambert AE (November 2005). "Adult domiciliary oxygen therapy: a patient's perspective". The Medical Journal of Australia. 183 (9): 472–73.PMID 16274348
סינרפטור

| סינרפטור |
| --- | --- |
  שלד של סינורפטור ושחזור
תקופה
יורה עליון 160 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
משפחה:: מטריאכאנטוזאוריים
סוג:: סינרפטור
מינים
 S. dongi  S. hepingensis
שם מדעי
 Sinraptor ‏קורי ושיג'ין

סינרפטור (שם מדעי: Sinraptor; מילולית: "גנב סיני" או "שודד סיני") הוא סוג של דינוזאור תרופוד שחי בתור היורה ביערות סין.
דינוזאור זה התגלה בחפירות ב-1992 בשינג'יאנג, סין, אזור בו נמצאו מספר דינוזאורים מהיורה כמו הצרטופסיד הקטן יינלונג, הזאורופוד הארוך ממנצ'יזאורוס והתרופוד גואלונג, מאבותיו של הטירנוזאורוס רקס. נמצאו באזור מספר שלדים שבורים או מנוקבים. כעבור שנתיים נמצא מין נוסף, אך יש מחלוקת עליו (המין Sinraptor hepingensis) האם הוא שייך לסוג הקרוב Yangchuanosaurus או שנותר בסוג זה.
תרופוד זה היה קרוב משפחה של המטריאכאנטוזאורוס ושל היאנגצ'ואנוזאורוס, כולם השתייכו למשפחת המטריאכאנטוזאוריים, שהייתה מאבותיהם של דינוזאורים טורפים כמו הקרכרודונטוזאוריים הענקיים.
אורכו של הדינוזאור הגיע ל-7.6 מטרים (25 רגל), גובהו ל-3 מטר ומשקלו ל-2.3 טונות (2,300 קילוגרם). הוא היה טורף בעל לסתות חזקות שיכל לרוץ מהר בעקבות טרפו.
בתרבות

הסינרפטור מופיע בסדרה הכוכב דינוזאור שם הוא טורף פרט אפידקסיפטריקס.
הוא מופיע גם בסדרה מהפכת הדינוזאורים שם נראו שני פרטים שאחד מהם נהרג על ידי שונוזאורוס.
ראו גם

ארקטופוס – קרוב לסינרפטור שחי באירופה בתחילת הקרטיקון
מעליות הקומה ה-13

| --- | --- |

 מקום הקמה:  אוסטין 
 מוקד פעילות:  אוסטין, טקסס, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1965–1969 (כ־4 שנים)
 סוגה:  רוק פסיכדלי, גראז' רוק, אסיד רוק
 חברת תקליטים:  International Artists
 חברים
 רוקי אריקסון Danny Thomas Tommy Hall 
 חברים לשעבר
 רוקי אריקסון   טומי הול   בני ת'ורמן   ג'ון אייק וולטון   סטייסי סאת'רלנד   רוני לטרמן   דני תומאס   דני גלינדו   פוול סנט ג'ון   קלמנטין הול
 
מעליות הקומה ה-13 (אנגלית: 13th Floor Elevators) הייתה להקת רוק פסיכדלי שנוסדה באוסטין שבטקסס בשנת 1965 והוציאה ארבעה אלבומים עד שהתפרקה בשנת 1969. ללהקה לא היה מנהיג מוגדר, אולם הבולט שבחבריה היה הסולן והגיטריסט רוקי (רוג'ר) אריקסון (Roky Erickson) שכתב כמעט ממחצית החומר של הלהקה.
הלהקה הצליחה מבחינה מסחרית והיו לה כמה להיטים שמושמעים ברשתות הרדיו האמריקניות עד היום כגון "You're Gonna Miss Me". יש המתייחסים אל הלהקה כאל בעלת השפעה גדולה בתחום הרוק הפסיכדלי והגראז' רוק, אולם בישראל החומר של הלהקה כמעט ולא הופץ.
פירוק הלהקה נבע בעיקר מירידת התפקוד הנפשי של אריקסון שאיבד את כושר עבודתו. אריקסון בא מרקע משפחתי קשה ולאחר שהלהקה התנסתה בסמים קשים הוא החל להפגין כושר שיפוט לא סביר. אריקסון נידון למאסר אך בהתערבות עורך דינו הוא נלקח להסתכלות, אובחן כלוקה בסכיזופרניה ואושפז בבית חולים פסיכיאטרי. אשתו השנייה סייעה לו לברוח מהאשפוז מספר פעמים ובעקבות זה הוא הועבר לאשפוז במחלקה סגורה לחולים פסיכיאטרים המסוכנים לציבור. אריקסון היה פעיל מוזיקלית גם במאסרו ואפילו הוציא תקליט עם להקה שהקים בבית החולים הפסיכיאטרי. אולם, בעקבות התערבות עורך דינו הוצא אריקסון מהאשפוז אל חסותה של אמו שבודדה אותו מכל חברה ואסרה עליו לראות אפילו את בנו. בחסותה של אמו הפסיק אריקסון את פעילותו המוזיקלית.
שאר חברי הלהקה המשיכו לעסוק במוזיקה, אולם הם לא זכו להצלחה מסחרית מחוץ למסגרת הלהקה. בשנת 2010 חזר אריקסון להיות פעיל והוציא לאור אלבום חדש. אריקסון נפטר ביוני 2019.
מקור השם

חברים שונים מהלהקה נתנו הסברים רבים ושונים למשמעות שמה. הסבר צפוי הוא התייחסות לאמונה הטפלה בתרבויות מערביות שהמספר 13 מהווה מזל רע, ולכן ארכיטקטים רבים תכננו בניינים גבוהים ללא הקומה ה-13. כמו כן ניתן הסבר שהשם נבחר בגלל שהאות "M", האות ה-13 באלפבית האנגלי היא האות הראשונה במילה מריחואנה.
הערות שוליים

1 2  מיכל ניב, פונדק הרוחות, חדשות, 22 בנובמבר 1990
↑  על פי הסרט התיעודי "You're Gonna Miss Me" שצולם ב-2003 והעוסק בחיי רוקי אריקסון
↑  בן שלו, הקאמבק של גיל סקוט הרון ורוקי אריקסון, באתר הארץ, 9 במרץ 2010
↑   בן שלו, המוות של רוקי אריקסון מ"מעליות הקומה ה-13" הגיע דווקא בתקופה של עדנה מחודשת, באתר הארץ, 5 ביוני 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 9005329  BnF: cb14007427j (data)  ISNI: 0000 0000 8417 1317  LCCN: n94063692  MusicBrainz: 1964494f-9f1a-41c1-b054-80ef3b95025c  SUDOC: 16071995X  VIAF: 122376884   WorldCat (עם VIAF): 122376884
מירון רוינה

מירון רוינה (נולד ב-25 במרץ 1998) הוא כדורסלן ישראלי-פיני, המשחק בעמדת הפאוור פורוורד-סנטר בהפועל תל אביב מליגת העל בכדורסל.
ביוגרפיה

רוינה נולד בפינלנד לאם פינית ואבא ישראלי. הוא גדל בארץ במושב נווה אילן.
קריירה

רוינה משחק כדורסל החל מגיל 12. שיחק במחלקת הנוער של הפועל ירושלים שם זכה עם קבוצתו באליפות המדינה לנערים בעונת 2013/2014.
בתיכון למד במגמת הכדורסל של תיכון הראל במבשרת עמה זכה לעלות לראשונה לליגת העל לתיכונים.
עונתו הראשונה בקבוצת בוגרים הייתה עונת 2016/2017 בקבוצת הפועל כפר סבא מהליגה הלאומית בכדורסל. בעונת 2017/2018 עבר לשחק בהפועל גליל עליון. בעונת 2018/2019 הגיע עם הקבוצה לגמר הפלייאוף בליגה הלאומית שם הפסידו למכבי חיפה. בתום שנתיים בקבוצה חתם בעונת 2019/20 בקבוצת אליצור יבנה. בעקבות הסיום המוקדם של הליגה עקב משבר הקורונה, חתם בהפועל אילת עד לסוף העונה בליגת העל.
ב-13 ביולי 2022 חתם רוינה בהפועל גלבוע גליל, במהלך העונה העמיד ממוצעים של 2.1 נק' ו-2.4 ריבאונדים ב-12.7 דק', והיה שותף לירידת הליגה של הקבוצה.
ביולי 2023 חתם בהפועל גליל עליון.
ב-1 ביולי 2024 חתם בהפועל תל אביב.
קריירה > בנבחרות ישראל

רוינה שיחק בנבחרות ישראל מגיל קדטים ועד נבחרת העתודה.
בקיץ 2014 עלה עם הנבחרת לדרג א' באליפות אירופה עד גיל 16 שנערכה במקדוניה.
בקיץ שלאחר מכן עלה עם הנבחרת לדרג א' בתום אליפות אירופה עד גיל 18 שנערכה באוסטריה.
בשנת 2016 השתתף בטורניר אליפות אירופה שנערך בטורקיה. באליפות רשם ממוצע של 10.8 נקודות, 6.3 ריבאונדים ו־1.5 אסיסטים.
ביולי 2017 זכה עם נבחרת העתודה של ישראל בכדורסל במקום השני באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20 שנערכה ביוון.
ביולי 2018 זכה עם נבחרת העתודה של ישראל בכדורסל תחת מאמן הנבחרת אריאל בית הלחמי באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20 שנערכה בגרמניה. באליפות רשם ממוצע של 9.3 נקודות, 6.7 ריבאונדים ו־1.1 אסיסטים. במשחק הגמר מול קרואטיה הצטיין עם 14 נקודות ו-14 ריבאונדים.
תארים > קבוצתיים

אליפות המדינה (לנערים) הפועל ירושלים - 2013/2014
אליפות אירופה עד גיל 20 - נבחרת ישראל עד גיל 20 - 2018
הערות שוליים

↑  ‏השתדרג לליגת העל: מירון רוינה חתם בהפועל אילת, באתר ספורט1, 28 במאי 2020
↑  נועם שרפלר, המירון רוינה: "חלום להיות עם הפועל ירושלים בליגת העל", באתר העיר ירושלים, ‏27 ביולי, 2018
קוקוס

ערך זה עוסק בעץ הקוקוס. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| דקל קוקוס |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: חד פסיגיים
סדרה:: דקלאים
משפחה:: דקליים
סוג:: קוקוס
מין:: דקל הקוקוס
שם מדעי
 Cocos nucifera ‏לינאוס, 1753
תחום תפוצה

דֶּקֶל הקוֹקוֹס (שם מדעי: Cocos nucifera), או נרגיל בעברית, שאליה חדר מפרסית, הוא עץ השייך למשפחת הדקליים, והוא המין היחיד מהסוג "קוֹקוֹס". גובהו של העץ יכול להגיע ל־30 מטרים, עם עלים שאורכם בין 4 ל-6 מטרים. אגוז קוֹקוֹס הוא פרי דקל הקוקוס. גזעו הדק של העץ מוכתר בעלים מנוצים ענקיים, שאורכם מגיע לעיתים לשישה מטרים. הפרחים נישאים על פני עוקצים שאורכם כ-1.5 מטר, והפירות מבשילים באשכולות גדולים של 15 עד 20 אגוזים.
מקור הקוקוס

מקור העץ אינו ברור. השערה מקובלת היא שמקורו בדרום-מזרח אסיה, אולם יש הסבורים כי מקורו בצפון-מערב דרום אמריקה. מאובנים של דקל שהתגלו בניו זילנד ובראג'סטאן שבהודו מעידים על קיומו של העץ כבר לפני יותר מ-15 מיליון שנה.
בשל כושר הציפה הגבוה של פרי הקוקוס הוא התפשט מאזור גידולו הטבעי לאורך חופי הים של האזורים טרופיים גם לכל האזורים הטרופיים, ואף לאזורים שאינם טרופיים. ישנן עדויות על אגוזי קוקוס שהגיעו לחופי נורווגיה שם גדלו לעצים מניבי פרי.[דרוש מקור]
עץ הקוקוס גדל בעיקר בקרקע חולית, אבל מסוגל לגדול גם בסביבה מליחית. העץ צומח באזורים שבהם יש אור שמש רב, ונחוצה לו כמות משקעים של בין 750–2,000 מילימטרים גשם בשנה. כמו כן, תנאי גידול אופטימליים כוללים גם לחות של 70%–80%, מה שמונע את תפוצתם של דקלי קוקוס באזורים מדבריים ובאזורי הים התיכון, על אף שמתקיימים בהם יתר תנאי הגידול (ולכן הקוקוס לא גדל בארץ ישראל על אף הניסיון לעשות זאת בדרום הארץ).
על עץ קוקוס מצויים הן פרחים זכריים והן פרחים נקביים. לחלק ממיני דקל הקוקוס כושר הפריה עצמית.
הפרי

הקוקוס ("אגוז הודו") אינו אגוז אמיתי – מבחינה בוטנית הוא בית גלעין, בדומה לשקד ולאפרסק. הקליפה מורכבת משכבה חיצונית של סיבים ומתחתיה קליפה קשה שבה שלושה נקבים שמהם יכול השורשון לצמוח. בהסתכלות מקרוב, הקליפה הקשה ושלושת הנקבים מזכירים פנים של קוף. קוף בפורטוגזית הוא "מקאקו", שמקוצר לעיתים ל"קוקו", ומכאן שם הפרי. משמעות השם הלטיני של המין, nucifera, היא "מניב אגוזים".
כל עוד נתון האגוז בקליפתו, הוא צף על פני המים. משערים שאגוז הקוקוס הגיע לארצות רבות לא רק על ידי האדם אלא גם כשהוא נישא על גלי האוקיינוס.
בתאילנד וגם בקרב בני מינאנגקאבאו במערב סומטרה, משתמשים בקופים על מנת לאסוף את אגוזי הקוקוס, ובתי ספר מיוחדים לאימון קופים קיימים בדרום תאילנד. חלק מהקופים מאומנים לקטוף קוקוס ירוק צעיר, בעוד שאחרים מאומנים לקטוף קוקוס חום ובשל.
שימושים

כל חלקי דקל הקוקוס ניתנים לשימוש. עץ קוקוס הוא עץ פורה ביותר המניב כ-75 אגוזי קוקוס בשנה. מסיבות אלה לדקל הקוקוס חשיבות כלכלית רבה במקומות שבהם הוא גדל. במספר מדינות אי (בעיקר באוקיינוס השקט, למשל בקיריבטי) מהווה הקוקוס את עיקר החקלאות. בסנסקריט מכונה דקל הקוקוס בשם "קלפה וריקשה" שמשמעו: "העץ הנותן את כל צורכי החיים". במלאית מכונה דקל הקוקוס בשם "פוקוק סריבו גונה" שמשמעו "העץ עם אלף השימושים".
שימושי העץ כוללים:
חלקו הלבן של אגוז הקוקוס אכיל ונאכל הן בצורתו הטרייה והן מטוגן.
"מי הקוקוס" המצויים במרכז האגוז מזינים ביותר ומכילים סוכר, סיבים תזונתיים, ויטמינים, מינרלים ונוגדי חמצון.
חלב קוקוס המיוצר מטחינת קוקוס עם מים חמים או חלב חם, וכן קרם קוקוס, הנוצר לאחר קירור חלב הקוקוס, מהווים תחליף לחלב בבישול. בחלב הקוקוס כ־17% שומן, והוא שומני יותר מחלב פרה רגיל.
שמן קוקוס משמש בתעשיית המזון (לדוגמה, ראו קוקוזין) והקוסמטיקה.
הסיבים הנותרים לאחר ייצור חלב קוקוס משמשים מאכל לצאן ובקר.
ממי הקוקוס ניתן לייצר יין דקלים המכונה בשם "טודי" או "טובה".
הצמחים הצעירים של דקל הקוקוס הם אכילים ומכונים "כרוב דקלים".
לבבות דקל – אמצע החלק העליון ביותר בעץ. נחשב למעדן אף שהסרתו מביאה למותו של העץ.
מסיבי דקל הקוקוס ניתן לייצר חבלים, מחצלות, מברשות ואף סירות קלועות.
מקופרה, בשר הקוקוס המיובש, ניתן להכין שמן קוקוס.
גזע דקל הקוקוס משמש לבנייה. בהוואי מקובל לבנות סירה מגזע שלם אחד של עץ דקל.
מעלי דקל הקוקוס ניתן לקלוע סלים וכן גגות לבקתות.
חלקו החיצוני של אגוז הקוקוס יכול להוות חומר בערה טוב.
משורשי דקל הקוקוס ניתן להכין דיו לכתיבה.
ברפואה המסורתית משתמשים בשורשי דקל הקוקוס להכנת מי פה, וכן תרופה מסורתית לדיזנטריה.
חצאי אגוז קוקוס מיובשים משמשים ככלי נגינה.
חצאי קוקוס משויפים משמשים גם לציורי אמנות, וכן להכנת קססונית לקסיסת עלי קנאביס עם טבק לעישון.
שני חצאי הקליפה לאחר פתיחת הפרי ושימוש בחלב הקוקוס, משמשים ככוסות, בין היתר לשתית קאוא בטקס הקאוא באיי פיג'י.
קליפת אגוז הקוקוס משמש כשליש מתערובת אדמה אשר עשירה במינרלים ומחזיקה מים עבור השתילים לזמן רב.
היבטים תרבותיים

לפרי הקוקוס תפקיד חשוב בדתות ההינדיות. קוקוס הוא פרי המוענק לאלים כמנחה בטקסים דתיים רבים. מקליפות הקוקוס ניתן לבנות ריהוט, רצפת פרקט, לבנים לבנייה אקולוגית ומשטחי שיש אורגני.
הערות שוליים

↑  אנציקלופדיה אביב, 1991
↑  Official monkey business: picking 300 coconuts a day, all for a couple of bananas, 6 November 2006
↑  Trevor Ranges, Monkey Business (מאורכב)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284044905171  BnF: cb12121896b (data)  GND: 4125533-1  LCCN: sh85027629  NARA: 10638306  NDL: 00566308  NKC: ph907890 
פירות עץ הקוקוס
אגוז הקוקוס
מטפס קוטף אגוז קוקוס, הודו
מוכר אגוזי קוקוס בבנגלור
קוקוסים בונואטו
אלכסנדר פליסצקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 באוקטובר 1931 מוסקבה, הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית, ברית המועצות 
 פטירה:  29 באוקטובר 1985 (בגיל 54) מוסקבה, הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית, ברית המועצות 
 מקום קבורה:  בית העלמין וגנקובסקויה 
 שם לידה:  Александр Михайлович Плисецкий 
 מדינה:  ברית המועצות 
 תקופת הפעילות:  מ-1949 
 מקום לימודים:  האקדמיה לכוראוגרפיה של מוסקבה (1949) 
 בן או בת זוג:  מריאנה סדובה 
 צאצאים:  אנה פליסצקאיה 
 
אלכסנדר מיכאילוביץ' פליסצקי (ברוסית: Александр Михайлович Плисецкий ‏ 20 באוקטובר 1931 - 29 באוקטובר 1985) היה מנהל בלט וכוריאוגרף סובייטי, אחיה הצעיר של הבלרינה המפורסמת מאיה פליסצקאיה.
ביוגרפיה > משפחה

אביו של אלכסנדר פליסצקי היה דיפלומט ואמו הייתה שחקנית, שניהם ממוצא יהודי-ליטאי.
אביו, מיכאיל פליסצקי (1938-1899) היה קונסול כללי של ברית המועצות באי שפיצברגן, שם ניהל את זיכיונות הפחם (טרסט "ארקטיק קרבון"). בשנת 1938 הואשם בריגול, במסגרת הטיהורים הגדולים והוצא להורג. שמו טוהר ב-3 במרץ 1956.
אמו של אלכסנדר, רחל מסרר (1993-1902, שנודעה גם כ"רה מסרר"), הייתה שחקנית סרט אילם. זמן קצר אחרי שבעלה נאסר, נשלחה למחנה עבודה לנשות בוגדים במולדת בקזחסטן. בתקופת מאסרה, התגורר אלכסנדר עם משפחת אחיה, אסף מסרר, ואילו אחותו הגדולה, מאיה פליסצקאיה, שהייתה בהמשך לפרימה בלרינה מפורסמת, נלקחה למשמורת אצל דודתה, שולמית מסרר.
ב-1969 נשא אלכסנדר לאשה בלרינה בשם מריאנה סדובה. בתם, אנה פליסצקאיה, שנולדה ב-1971, הייתה לבלרינה ושחקנית.
קריירה

בשנת 1949 סיים אלכסנדר את האקדמיה הממלכתית של מוסקבה לכוריאוגרפיה
מ-1949 עד 1971 היה רקדן סולן בבולשוי בלט.
מ-1965 עד 1968 כיהן כפרופסור באקדמיה לכוריאוגרפיה של מוסקבה. מ-1968 עד 1985 היה מנהל בלט ומנהל אמנותי בערים רבות, בהן, מאז 1972, קייב, אודסה, אופה, בשקורטוסטן וקאזאן, וב-1973, עם האופרה הלאומית של פינלנד.
בין 1974 ל-1976 ייסד את הבלט באוניברסיטה הלאומית של סן מרקוס. בלימה, פרו.
בין 1976 ל-1978 כיהן כפרופסור וכוריאוגרף בלהקת הבלט של תאטרו קולון בבואנוס איירס.
בשנים 1979 ו-1980 היה פרופסור וכוריאוגרף באופרה הלאומית של פינלנד, שם ביים את הבלט "סוויטת כרמן".
משנת 1981 עד 1985 היה מנהל בלט באופרה ותיאטרון הבלט של טיביליסי, שם ביים, יחד עם הכוריאוגרפים מיכאיל לברובסקי וג'ורג' אלקסידזה את פורגי ובס ורומיאו ויוליה של סרגיי פרוקופייב וקיבל אישור לביים את הבלט "סרנדה" לתזמורת מיתרים עם כוריאוגרפיה מאת ז'ורז' בלנשין. הבלט הזה נחל הצלחה רבתי על הבמה בנובמבר 1984.
מותו

פליסצקי היה זקוק לניתוח לב, שהיה אנור להתבצע בארצות הברית, אלא שבגלל התחייבויותיו כוריאוגרף, נדחה הניתוח. בשנה האחרונה לחייו עסק בבימוי ה"סרנדה לכלי מיתר", שעלתה לבמה בהופעת בכורה במוסקבה בנובמבר 1984.
פליסצקי מת ב-29 באוקטובר 1985 במהלך ניתוח לב במוסקבה.
פרסים ואותות הוקרה

דיפלומה של נשיאות הסובייט העליון
הערות שוליים

↑  =http://anna-plisetskaya.com/projects
↑  האוניברסיטה הלאומית הראשית של סן מרקוס
↑  אנה פליסצקאיה, "סרנדה לכלי מיתר" - ביקורות 9 ביוני 2009