stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אסף גיל

| --- | --- |

 לידה:  3 באוגוסט 1962 (בן 62) 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1989
 עיסוק:  מפיק טלוויזיה
 פרופיל ב-IMDb
 
אָסַף גִּיל (נולד ב-3 באוגוסט 1962) הוא מפיק טלוויזיה, מייסד ומנהל חברת "גיל הפקות".
ביוגרפיה

אסף גיל הוא בנו של הבמאי  חיים גיל. כנער, שיחק בתיאטרון הנוער של החאן עם ענת וקסמן, והיה פעיל בתנועת הנוער השומר הצעיר. בתיכון למד בבית הספר בויאר, ובצבא שירת כקצין במודיעין.
ביוגרפיה > קריירה כשחקן

לאחר השירות הצבאי נסע גיל ללונדון ועבד תחילה כקצין ביטחון באל על. אחר כך למד משחק ובימוי בבית הספר למשחק "The Poor School" (אנ'). במהלך לימודיו שיחק בתפקיד ראשי במחזה "חיי גליליאו" מאת ברטולט ברכט בתיאטרון שוליים מקומי.
בתחילת 1989 חזר לישראל, תרגם וביים את המחזה "גוף להשכיר" שעלה בתיאטרון הספרייה.
ב-1990 החל לשחק בתיאטרון העירוני בחיפה והשתתף במחזה הלילה השנים עשר מאת ויליאם שייקספיר בבימוי רוני פינקוביץ', במחזה "המעברה ליד חדרה נסגרת" מאת יוסי הדר, ובמחזה ״שבת, ראשון, שני״ שביים עודד קוטלר.
חיים אישיים

גיל הוא הומוסקסואל, רווק, ולו שני בנים. מתגורר בהרצליה.
הערות שוליים

1 2  ויקטור לוי, נוע ינוע, חדשות, 7 בנובמבר 1988
↑  יואב בירנברג, ג'ון גילגוד היה אומר, חדשות, 17 באפריל 1989
↑  אמיר בן-דוד, "גוף להשכיר", מחזה שעניינו זנות הומוסקסואלית, מוצג בתיאטרון הספריה ברמת־גן. אסף גיל תרנם וביים, חדשות, 16 באוגוסט 1989
↑  חיים נגיד, הלילה ה־12, מספר שלוש, מעריב, 14 בנובמבר 1990
↑  הגר רם, כל האנשים הבודדים, חדשות, 23 בנובמבר 1990
אליקים ירון, למה היא לא נסגרת, מעריב, 2 בינואר 1991
↑  שוש אביגל, אהבה, כבוד ופסטה, חדשות, 7 ביוני 1991
↑  אסף גיל, מגיש "למה מי", חדשות, 21 באוגוסט 1992
↑  רותה קופפר, גם לנו יש הומו, באתר הארץ, 10 ביוני 2004
↑  רותה קופפר, רשת קנתה מטלעד את התוכנית "קצרים", באתר הארץ, 29 ביוני 2005
↑  רוני קורן-דינר, התוכנית "קצרים" נמכרה להפקה מחודשת בחבר המדינות במאות אלפי שקלים, באתר הארץ, 5 באפריל 2007
↑  רוני קורן-דינר, של מי הפורמט הזה?, באתר הארץ, 13 בספטמבר 2006
↑  עכבר העיר, רד בנד היא הזוכה הגדולה של טקס פרסי האקדמיה, באתר הארץ, 27 באוגוסט 2009
↑  לי-אור אברבך, ‏רשת תשקיע מאות אלפי שקלים בשליחת הראל סקעת לאירוויזיון, באתר גלובס, 29 בדצמבר 2009
↑  עכבר העיר, רייטינג: גמר "מאסטר שף" שובר שיאים עם 41.6%, באתר הארץ, 28 בנובמבר 2010
↑  עכבר העיר, רייטינג: שיא של כל הזמנים ל"מאסטר שף", באתר הארץ, 25 בספטמבר 2011
↑  לי-אור אברבך, ‏רייטינג: שבוע של שבירת שיאים - "מאסטר שף" בראש עם 41.1%, באתר גלובס, 23 בדצמבר 2012
↑  לי-אור אברבך, ‏"מאסטר שף" שברה שיא: 52.3% רייטינג בתוכנית הגמר, באתר גלובס, 30 בינואר 2013
↑   נתי טוקר, הראו מי הבוס: רייטינג של 37.5% ל"בוס בהסוואה" של רשת, באתר TheMarker‏, 1 בפברואר 2013
↑  לי-אור אברבך, ‏פתיחה חזקה ל"בוס בהסוואה": מעל למיליון צופים במוצ"ש, באתר גלובס, 19 באפריל 2015
↑  ענת ביין-לובוביץ', ‏תוכן כחול לבן בסכנה: תעשיית ההפקות המקוריות בטלוויזיה גוססת. איך ממשיכים מכאן?, באתר גלובס, 25 במאי 2019
↑  יואב מלמד, עכבר העיר, "גיבורים": שוטרים זה השחור החדש, באתר הארץ, 13 ביוני 2016
↑  צפו: בת ה-79 חוזרת לרומנטיקה של גיל 16, באתר ynet, 23 ביוני 2016
↑  איתי שטרן, טקס פרסי הטלוויזיה: "פאודה" ו"שטיסל" קטפו שישה פרסים כל אחת, באתר הארץ, 10 ביוני 2016
↑   רוית הכט, מה בין ענת גורן וצופית גרנט? מסתבר שיותר מדי, באתר הארץ, 22 במאי 2017
↑  הדס גרופר, "חתונה ממבט ראשון" מסוכנת למשתתפים וגם לצופים, באתר הארץ, 19 במאי 2020
↑   נתי טוקר, [https://www.themarker.com/1.6572853 לראשונה: הפקת טלוויזיה ישראלית נמכרה
לפייסבוק], באתר TheMarker‏, 18 באוקטובר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007423221805171  VIAF: 48148874341749620251   WorldCat (עם VIAF): 48148874341749620251
כנסיית בית פטרוס

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  כנסייה, פארק לאומי 
 על שם:  פטרוס 
 מיקום:  כפר נחום 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1990
 תאריך פתיחה רשמי:  1990 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות מודרנית 
 
 קואורדינטות:  32°52′50″N 35°34′31″E﻿ / ﻿32.88056°N 35.57537°E﻿ / 32.88056; 35.57537
  (למפת הגליל העליון מוגדלת) כנסיית בית פטרוס(למפת הגליל העליון רגילה) כנסיית בית פטרוס(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כנסיית בית פטרוס(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כנסיית בית פטרוס
 
השביל המוליך אל הכנסייה המודרנית
הכנסייה מכיוון אחר
חללה הפנימי של הכנסייה המודרנית, ובמרכזה החלון הגדול דרכו ניתן לראות את השרידים הארכאולוגיים
הכנסייה המתומנת מהמאה ה-5 לפני שהכנסייה המודרנית הוקמה מעליה
השרידים הארכאולוגים מתחת לכנסייה המודרנית
כנסיית בית פטרוס היא כנסייה נוצרית קתולית בגן הלאומי כפר נחום שבצפון-מערב הכנרת. בחפירות ארכאולוגיות שנערכו במקום התגלתה כנסייה מתומנת מהמאה ה-5, שנבנתה מסביב למבנה קדום יותר בעל חדר יחיד, ואשר התגלה ב-1968. מבנה זה נקבע במסורת הנוצרית כביתו של השליח פטרוס הקדוש, ככל הנראה כבר באמצע המאה ה-1, והוא נחשב ל"בית הכנסייה" הראשון בעולם (domus-ecclesia)‏. מעל האתר נבנתה כנסייה חדשה בשנת 1990 המגוננת עליו. הכנסייה שוכנת בלב רובע מגורים עתיק שבו כמה מבנים מתקופות שונות, ואשר זכה לכינוי "אינסולה סאקרה" ("Insula Sacra" - "הרובע הקדוש"). הרובע שוכן בין שרידי בית הכנסת העתיק שנמצא כשלושים מטרים מצפון לכנסייה ובין חוף הכנרת מדרום.
בברית החדשה

ביתו של פטרוס נזכר בברית החדשה במספר הזדמנויות:
"וַיָּבֹא יֵשׁוּעַ בֵּיתָה פֶטְרוֹס וַיַּרְא אֶת־חֲמוֹתוֹ נֹפֶלֶת לְמִשְׁכָּב וְחוֹלַת קַדָּחַת."
"וַיְהִי אַחֲרֵי צֵאתָם מִבֵּית הַכְּנֵסֶת וַיָּבֹאוּ בֵּיתָה שִׁמְעוֹן וְאַנְדְּרַי עִם יַעֲקֹב וְיוֹחָנָן...; וְכָל־הָעִיר נֶאֶסְפוּ יַחְדָּו פֶּתַח הַבַּיִת."
מצירוף שני המקורות ניתן ללמוד כי בבית פטרוס התגוררו גם חמותו ואחיו אנדראס הקדוש, דבר העשוי לרמוז לממדיו, וכי הוא ניצב ליד חצר גדולה בה יכלו כל תושבי כפר נחום להתכנס. הברית החדשה מאזכרת את בית הכנסת בכפר נחום בו התפלל ישו ומספר בתי מגורים נוספים כמו זה של מתי ושל הקנטוריון הרומי.
הבית עד המאה ה-5

בסוף התקופה ההלניסטית הוקמו במקום בתי בזלת שרוכזו סביב שתי חצרות גדולות שקושרו זו לזו במעבר. במרכזה של רחבה פתוחה בחלקו המזרחי של האתר ניצב תנור לבנים, ובסמוך לו חדר רבוע וגדול באופן יוצא דופן. אורך צלעו של החדר עמד על 8.5 מטר וניכרים בו מאפיינים ייחודיים בהשוואה ליתר הבתים. רצפת הבית וקירותיו כוסו בשכבת טיח, ועל הקירות נתגלו כתובות בעלות מאפיינים נוצרים, וציורים של דגמים גאומטריים ופרחים צבעוניים. רוב הכתובות נכתבו ביוונית וקיומן של כתובות בלטינית, ארמית ועוד, עשויה לרמוז לכך שהמקום היה לאתר עלייה לרגל. במקום לא התגלו כלי בית ונראה כי החל בסוף המאה ה-1 שימש החדר כמקום התכנסות לקהילה הנוצרית המוקדמת בכפר נחום. עם זאת לקביעה זו קמו גם מתנגדים, אשר טענו כי לא נמצאו ראיות לכך שהרחבה הייתה מקורה, ויחד עם קיומו של התנור הסמוך, הסיקו שהמקום היה למעשה חצר שלישית.
במאה ה-4 הוקמה חומה עבה באורך של 112.50 מטר סביב מתחם המבנה הייחודי, אשר בודדה  אותו מיתר בתי היישוב. החומה העניקה לו צורה של טרפז שאורכו 27 מטר בצד המערבי ו-30 מטר בצד המזרחי. גובה החומה הגיע בצידה הצפוני ל-2.3 מטר, ונקבעו בה שני פתחים - האחד בצידה הדרום-מערבי והאחר בצד הצפון-מזרחי. החדר הייחודי הפך למוקד המתחם - קשת שהוקמה בו בכיוון צפון-דרום חילקה אותו לשני חללים נפרדים, והיא מעידה כי היה מקורה. קירו הצפוני של החדר נבנה מחדש ובצידו הצפון-מזרחי נבנתה מבואה. אורכו של החדר המערבי (המרוחק מהמבואה) עמד על 6.45 מטר ורוחבו הגיע ל-5.8 מטר. רצפתו  חודשה וכוסתה בטיח צבעוני, וקירותיו כוסו בטיח לבן. נטען כי מראהו החדש של המבנה ועיטוריו של החדר הפנימי, הבדלת המתחם מיתר בתי הכפר באמצעות חומה ומיקום המבואה בצידו מזרחי, נועדו לחקות את צורתו של בית המקדש בירושלים. האתר שמר על מראהו עד אמצע המאה ה-5, מועד בו נהרס, ותחתיו הוקמה כנסייה חדשה.
הכנסייה המתומנת

במקום הוקמה כנסייה הביזנטית במאה ה-5, והיא נזכרה בשנת 570 בדברי אנטונינוס מפיאצ'נצה:
"Item venimus in Capharnaum in domo beati Petri, quae est modo basilica."
"באנו אל כפר נחום בבית פטרוס המבורך, שכיום הוא בזיליקה."
היא בצורת מתומן וגגה נתמך בשמונה עמודים. סביבה הוקם מתומן נוסף, מבנה חצי מתומן שלישי ומבואה שהוליכה אל המבנה ואל מספר מבנים סמוכים שנבנו בצידה המזרחי. יסודות המבנה נבנו מבזלת ומלט, וקירותיו מאבן גיר. מאוחר יותר הוקם אפסיס ובו בריכה לטבילה בקיר המזרחי של הכנסייה, וזה חסם את המעבר אל המבנים הסמוכים, ושימש תחת זאת לפינוי המים המיותרים מאגן הטבילה. מקימי הכנסייה מיקמו את המתומן המרכזי בדיוק מעל הבית הייחודי מהמאה ה-1, וניכר שניסו לשמר את המיקום. עם זאת, כל חלקיו המקוריים של המבנה המקורי נהרסו יחד עם מספר בתים בצידו המערבי, ורצפת הטיח כוסתה בפסיפסים. במבואה הונחו פסיפסים המתארים צורות גאומטריות של עיגולים ושל צלבים, במתומן החיצוני מתארים הפסיפסים צמחים ובעלי חיים המזכירים את הפסיפסים שבכנסיית הלחם והדגים שבעין שבע, ובמתומן המרכזי נראים פרחים, דגים ועיגול גדול שבמרכזו טווס.
הכנסייה הנוכחית

ההכנסייה הנוכחית נבנתה עבור הפרנציסקנים על ידי חברת סולל בונה בפיקוחם של מומחים מהטכניון, והוקדשה לפטרוס הקדוש ב-29 ביוני 1990. היא בנויה מיחידות בטון טרומיות גדולות שהוצמדו באמצעות כבלי פלדה פנימיים ונסתרים, בטכניקה האופיינית לביצוע גשרים. צורתה כשל מתומן המשמר את צורת הכנסייה הביזנטית, והיא נצבת על עמודי בטון מעל לשרידים הארכאולוגים. היא תוכננה על ידי האדריכל האיטלקי אילדו אווטה (Ildo Avetta) שביקש להעניק לה מראה של סירת דייגים, ועל קירות המבנה דוגמאות של דגים, גלים ורשתות דייגים. במרכזה של הכנסייה קבוע חלון גדול דרכו ניתן לראות את השרידים הארכאולוגיים שמתחתיה. על חזית המזבח שצורתו כשל חצי עיגול קבוע פסיפס הנחלק לשלושה חלקים - במרכז נראה ישו בגווני אדום וורוד, ומשני צדדיו בירוק ההמונים האוכלים את המן במדבר משמאל, ואת הלחם בנס הלחם והדגים מימין. על שמונת העמודים התומכים את המבנה קבועים לוחות עץ שבהם מתוארים אירועים שרובם נוגעים לשהותו של ישו בכפר נחום. הסצנות הן: צליבת ישו, ישו בחברת השליחים בבית פטרוס, ישו מרפא את הנכה, ישו מקים לתחייה את בת יאיר ואשה זבת דם נוגעת בכנף בגדו, מרים מגיעה לבית פטרוס, פטרוס ניצב על סירה ואוחז במפתחות השמיים, ישו מרפא את חמותו של פטרוס וישו אוכל בחברת המוכסים וקורא למתי להצטרף אליו. משני צדדי הכניסה למבנה חקוקה ברכתו של האפיפיור יוחנן פאולוס השני לרגל חנוכת הכנסייה. יוחנן פאולוס השני אף ביקר בכנסייה בעת ביקורו בישראל בשנת 2000. ליד האתר שוכן מנזר פרנציסקני, שנזיריו מפעילים ומתחזקים את המקום.
פסל פטרוס

בכניסה לאתר ניצב פסלו של פטרוס הקדוש האוחז בימינו במפתח מלכות השמים ובשמאלו במקל הרועים שהעניק לו ישו. ליד רגלו של פטרוס נראה דג אמנון (St. Peter Fish), שנקשר אליו בסיפור מס מחצית השקל:
"וַיְהִי כְּבוֹאָם אֶל־כְּפַר־נַחוּם וַיִּגְּשׁוּ אֶל־פֶּטְרוֹס גַּבָּאֵי מַחֲצִית הַשָׁקֶל וַיֹּאמְרוּ הֲלֹא יִתֵּן רַבְּכֶם אֶת־מַחֲצִית הַשָׁקֶל׃ וַיֹּאמֶר יִתֵּן וּבְבוֹאוֹ הַבַּיְתָה קִדֵּם אֹתוֹ יֵשׁוּעַ לִשְׁאֹל וַיֹּאמַר מַה־דַּעְתְּךָ שִׁמְעוֹן מַלְכֵי הָאָרֶץ מִמִּי יִקְחוּ מֶכֶס וּמַס מֵאֵת בְּנֵיהֶם אוֹ מֵאֵת הַזָּרִים׃ וַיֹּאמֶר פֶּטְרוֹס אֵלָיו מֵאֵת הַזָּרִים וַיֹּאמֶר לוֹ יֵשׁוּעַ אִם־כֵּן אֵפוֹא הַבָּנִים פְּטוּרִים הֵמָּה׃ וְאוּלָם לְמַעַן אֲשֶׁר־לֹא־נִהְיֶה לָהֶם לְמִכְשׁוֹל לֵךְ אֶל־הַיָּם וְהִשְׁלַכְתָּ חַכָּה אֶל־תּוֹכוֹ וְאֶת־הַדָּג הָרִאשׁוֹן אֲשֶׁר יַעֲלֶה שָׂאֵהוּ וְכַאֲשֶׁר תִּפְתַּח אֶת־פִּיו תִּמְצָא בוֹ מַטְבֵּעַ אוֹתוֹ קַח וְשָׁקַלְתָּ עַל יָדִי וְעַל יָדֶךָ." (מתי 17, 24-27)
לפי המסורת הדג שהעלה פטרוס בחכתו היה דג אמנון.
את הפסל יצר צ'ארלס מאדן.
גלריה

מראה דרך החלון במרכזה של הכנסייה
המזבח בכנסייה
פסל פטרוס בחזית הכנסייה, שייצר צ'ארלס מאדן
הערות שוליים

↑  The house of Simon Peter
↑  INSULA SACRA - The Domus-Ecclesia
↑  INSULA SACRA - The Octagonal Church
↑  Capharnaum, THE HISTORICAL
MARKER DATABASE (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 316593664   WorldCat (עם VIAF): 316593664
גרמניה שנת אפס

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  רוברטו רוסליני
 הופק בידי:  רוברטו רוסליני; סאלבו ד'אנג'לו
 תסריט:  רוברטו רוסליני; מקס קולפה; סרג'ו אמידיי
 עריכה:  ארלדו דה רומא 
 שחקנים ראשיים:  ארנסט פיטצ'או אדולף היטלר פרנץ אוטו-קרוגר בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מוזיקה:  רנצ'ו רוסליני
 צילום:  רוברט ג'וליארד
 מדינה:  איטליה
 חברת הפקה:  UGC 
 חברה מפיצה:  G.D.B. Film
 הקרנת בכורה:  1 בדצמבר 1948
 משך הקרנה:  78 דקות
 שפת הסרט:  גרמנית; אנגלית; צרפתית
 סוגה:  סרט דרמה, סרט אמנותי 
 מקום התרחשות:  ברלין 
 פרסים:  נמר הזהב  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 סרט קודם:  פאיזה (1946)  רומא עיר פרזות (1945)
 דף הסרט ב־IMDb
 
גרמניה שנת אפס (באיטלקית: Germania, anno zero) הוא סרטו של רוברטו רוסליני משנת 1948 שחתם את "טרילוגיית המלחמה" המפורסמת שלו (שני הסרטים האחרים היו פאיזה ורומא עיר פרזות). עלילת הסרט גרמניה שנת אפס מתרחשת בגרמניה שאחרי מלחמת העולם השנייה בניגוד לשאר סרטיו ולסרטי הנאו-ריאליזם האיטלקי שמתרחשים באיטליה.
פרט לכך הסרט מהווה סרט נאו-ריאליזם קלאסי ורוסליני משתמש בו בשחקנים מקומיים, לא מקצועיים, מונולוגים פשוטים, תאורה טבעית ואת התפאורה עצמה מהוות חורבות ברלין שאחרי המלחמה. האתרים שבהם צולם הסרט דרמטיים ביותר ומציגים לצופה את ההפצצות הכבדות שספגה העיר ואת המאבק האנושי להמשיך ולהתקיים לאחר נפילתו של הרייך השלישי.
סצנת הסיום של הסרט נחשבת לאחד מרגעי השיא של הנאו-ריאליזם האיטלקי. עמוס גיתאי ציין סצנה זו כאחת מסצנות האלימות שהותירו בו את החותם המשמעותי ביותר.
עלילה

גיבור העלילה הוא ילד בן 12, אדמונד קלר, הגר עם אביו החולה, אחיו ואחותו בדירה בבניין מופצץ יחד עם חמש משפחות נוספות. אחותו, אווה, מואשמת על לא עוול בכפה במכירת גופה לחיילי כוחות הברית החונים בברלין. אחיו, קרל-היינץ, מסרב להירשם במשטרה המקומית בשל החשש שיוענש על חברותו בכוח הנאצי שלחם בכוחות הברית עד לסוף המר.
בעוד משפחתו מוטרדת בבעיות אלו, אדמונד נותר לבדו במאבק להישרדות, כשמשפחתו תלויה בהכנסתו בשל סירובו של קרל-היינץ להירשם במשטרה ולצאת לעבוד. אדמונד מתחיל לסחור בשוק השחור שמתפתח בברלין לאחר המלחמה אך מרומה בידי אדם מבוגר ועל ידי קבוצת נערים. קבוצת נערים זו חושפת אותו לעולם של רמאויות, גנבה ומין מזדמן.
מורו לשעבר של אדמונד, מר הנינג, הוא נאצי מסוכן הסוחר גם הוא בשוק השחור בחפצים של הנאצים. מר הנינג משבח את אדמונד על הצטרפותו לנוער ההיטלראי ומנסה להתקרב לאדמונד ולנצלו מינית. במסגרת הטפתו לאדמונד על הערכים הנאצים, מר הנינג מוסיף חטא על פשע ומספר לאדמונד שאביו אינו ראוי לחיות משום חולשתו. אדמונד לוקח את דבריו של הנינג ברצינות תוך אמונה בעתיד הטוב שמבטיחה לו התעמולה, ומרעיל את אביו כדי לשחרר את המשפחה מעול הטיפול בו.
כשאדמונד מספר על כך למר הנינג, הלה מתכחש לכך מכל וכל ומותיר את אדמונד בנקיפות מצפון בלתי נסבלות. בעוד אדמונד מסתובב בעיר על רקע ההריסות, בולטת הכנסייה כמבנה שהוא ככל המבנים, חסר רלוונטיות או משיכה במצב הנוכחי של התושבים. הסרט מסתיים בקפיצתו של אדמונד מראשו של מגדל חרב אל מותו בסצנה קשה ובלתי נשכחת בקולנוע הנאו-ריאליסטי.
שנת אפס

שם הסרט, "גרמניה שנת אפס", בא לציין את תחילתה של גרמניה מחדש, משנת האפס. המונח הפך למטבע לשון בקולנוע המרמז על חברה הקמה מתוך הרס וחורבן,  תחושה של סוף יחד עם התחלה חדשה. ז'אן-לוק גודאר ביים סרט תיעודי בשנת 1991 בשם "גרמניה תשע אפס" כפרפרזה על סרטו של רוסליני, כאשר בצרפתית המילה "תשע" פירושה גם "חדש". גם בישראל, הבמאי יוסף פיצ'חדזה הוציא את סרטו "שנת אפס" תוך שימוש במטבע לשון זה.
טד קרוז

רפאל אדוארד "טד" קרוז (באנגלית: Rafael Edward "Ted" Cruz; נולד ב-22 בדצמבר 1970) הוא פוליטיקאי אמריקאי המכהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת טקסס. קרוז חבר במפלגה הרפובליקנית ומזוהה עם תנועת מסיבת התה.
ביוגרפיה > הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016

במרץ 2015 הודיע קרוז על התמודדותו בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016. בבחירות המוקדמות של המפלגה הרפובליקנית הוא ניצח באסיפות הבחירה באיווה כשזכה ב-27.6% מקולות הבוחרים וב-8 צירים לוועידת המפלגה מתוך 27 של המדינה.
ב-27 באפריל 2016 בחר קרוז את קרלי פיורינה כמועמדתו לסגנית הנשיא אם הפריימריז היו נגמרים בכנס פתוח בקליבלנד, הואיל ולא יכול היה להשיג את המועמדות בסיבוב הראשון. ב-3 במאי הודיע על פרישה מהמירוץ לאחר הפסד גורף בפריימריז באינדיאנה. לאורך הקמפיין שלו גרף קרוז 572 צירים.
קרוז נאם בכנס הרפובליקני הלאומי שנערך בקליבלנד ביולי 2016, סירב להביע תמיכה במועמד המפלגה, דונלד טראמפ, וספג קריאות בוז.
ביוגרפיה > הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 > סוגיית כשירותו להיות נשיא עקב לידתו בקנדה

טד קרוז נולד ב-1970 בעיר קלגרי שבקנדה, כארבע שנים לאחר מכן היגרה משפחתו ליוסטון בטקסס שבארצות הברית. על פי החוקה האמריקאית רק "אזרח מלידה" זכאי להיות נשיא ארצות הברית. השאלה אם קרוז כשיר להיות נשיא עולה כיוון שפירוש המושג "אזרח מלידה" נמצא בערפל משפטי בארצות הברית. אחת המשמעויות המקובלות ביותר כיום היא כי רק אדם אשר נולד אזרח ארצות הברית על אדמה אמריקאית זכאי להיקרא "אזרח מלידה", משמעות הכוללת בין היתר טריטוריות של ארצות הברית אשר אינן מהוות חלק ממדינות ארצות הברית (ועל כן בארי גולדווטר יליד טריטוריית אריזונה של ארצות הברית (לפני היותה מדינה) שהתמודד לנשיאות בבחירות ב-1964 היה כשיר) או בבסיס של הכוחות המזוינים של ארצות הברית (ועל כן ג'ון מקיין שנולד בבסיס האמריקאי באזור בתעלת פנמה והתמודד ב-2008 היה כשיר). לעומתם טד קרוז לא נולד על אדמה אמריקאית, מה שהוביל למספר תביעות כנגד כשירותו החוקתית להיות נשיא ארצות הברית. בתגובה טען קרוז כי הוא רואה עצמו אמריקאי לכל דבר וכי יוותר על אזרחותו הקנדית, בה החזיק אם הדבר יהיה נחוץ, דבר שאכן עשה במאי 2014. אחת ההחלטות שהתקבלה הייתה על ידי מועצת הבחירות של אילינוי שהחליטה לקבל את הפרשנות המתירנית יותר על פיה מי שנחשב לאזרח בעת לידתו זכאי להיות נשיא ועל כן טד קרוז שנולד לאזרחית האמריקאית אלינור אליזבת (דארה) וילסון זכאי להתמודד לנשיאות.
עמדותיו

קרוז מזוהה עם האגף השמרני של המפלגה הרפובליקנית, מרבה לבקר את הממסד המפלגתי (Republican establishment), ואף התבטא בחריפות גם נגד חברים ממפלגתו. הוא תומך בתיקון השני לחוקת ארצות הברית ומתנגד להטלת הגבלות על נשיאת נשק. בתחום החברתי מזוהה קרוז עם שמרנות חברתית וזוכה לתמיכה משמעותית בקרב הציבור האוונגליסטי. הוא מתנגד להפלות מלאכותיות ותמך בעצרת מחאה בוושינגטון ביום השנה לפסק דין רו נגד וייד. קרוז מתנגד גם לפסק דין אוברגפל נגד הודג'ס המאפשר נישואים חד-מיניים כזכות חוקתית בכל מדינות ארצות הברית, וקורא להשאיר את זכות הבחירה למדינות. בתחום ההגירה מתנגד קרוז להענקת חנינה למהגרים בלתי-חוקיים שמגיעים ממקסיקו וארצות נוספות, וכן תומך בבנית חומה בגבול שתי המדינות. הוא הוביל מאמצים ציבוריים ופוליטיים נגד רפורמת ההגירה הדו-מפלגתית "Gang of Eight" (אנ') ב-2013, אותה הציגו בין היתר הסנאטורים צ'אק שומר, לינדזי גרהאם ומרקו רוביו, בין היתר על ידי הצעה להכניס תיקון שלטענתו היה "גלולת רעל" שתוביל לזניחת החוק.
בנושאי חוץ מחזיק קרוז בעמדה הגורסת כי לא צריך להתערב בסכסוכים בין מדינות במזרח התיכון, ובפרט לא להפיל משטרים של דיקטטורים כגון בשאר אל-אסד. הוא מתנגד להפשרת היחסים בין ארצות הברית וקובה שהוביל הנשיא ברק אובמה. הוא מתנגד להסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית. במהלך השיחות שהובילו להסכם, השווה קרוז את ההסכם המתגבש להסכם מינכן והזהיר כי הוא יוביל להפיכתה של איראן למעצמה גרעינית. קרוז הציג עמדות התומכות בישראל. הוא ביקר את הממשל ורשות התעופה הפדרלית בעקבות האיסור על נחיתת מטוסים אמריקאים בישראל במהלך מבצע צוק איתן, וכינה זאת חרם כלכלי על ישראל, וגם איים כי ינסה להשהות מינויים של הממשל עד להסרת האיסור. הוא תמך בהעברת שגרירות ארצות הברית בישראל מתל אביב-יפו לירושלים. בנאום בו הודיע על כוונתו להתמודד לנשיאות, הכריז קרוז: ”במקום נשיא שמחרים את רה"מ נתניהו, דמיינו לכם נשיא שעומד בלי להתנצל לצד מדינת ישראל”.
בשנת 2019 הוא מתח ביקורת על החלטת פייסבוק נגד הפרשן השמרני סטיבן קראודר.
ב-6 בינואר 2021, בעקבות ההסתערות על הקפיטול, שהביא למותם של חמישה אנשים כולל שוטר, הצביע קרוז בתמיכה בהתנגדויות לקולות האלקטורים במדינות אריזונה ופנסילבניה. הסנאט דחה את ההתנגדויות. בעקבות כך עמד קרוז בפני דרישות להתפטרותו שהועלו על ידי המפלגה הדמוקרטית בטקסס, שקבעה כי מאמציו למנוע את ניצחונו החוקי של הנשיא הנבחר ג'ו ביידן, העצימו את התנהגות הפורעים התומכים בטראמפ שהסתערו על הקפיטול. המפלגה הדמוקרטית בטקסס אף קראה למשרד המשפטים האמריקני לפתוח בחקירה רשמית כנגד קרוז על הסתה ומעוררות לבגידה.
יחסו לישראל

בינואר 2025, ביקר קרוז בחריפות את ממשלת ניו זילנד, עקב מדיניותה כלפי ישראל במהלך מלחמת חרבות ברזל ואמר: "כי קשה להתייחס לניו זילנד כבעלת ברית רגילה בתוך מערכת הבריתות האמריקאית, כאשר היא משמיצה ומענישה אזרחים ישראלים שמגנים על עצמם ומדינתם"..
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Ted Cruz has always had a master plan. Now it could win him the White House, ‏Yahoo!‏ 24 בנובמבר 2015
↑  Cruz's marathon Obamacare protest one for the ages,‏ USA Today,‏ 25 בספטמבר 2013
↑  ג'ונתן וויזמן, ניו יורק טיימס, הסנאט האמריקאי אוסר על כניסת שגריר איראן המיועד באו"ם, באתר הארץ, 8 באפריל 2014
↑  תוצאות הבחירות באתר פוליטיקו, 2 בפברואר 2016
↑  עמרי נחמיאס‏, קרוז לא הביע תמיכה מפורשת בטראמפ - וזכה לקריאות בוז מבאי הוועידה, באתר וואלה, 21 ביולי 2016
↑  http://www.usconstitution.net/xconst_A2Sec1.html] U.S. Constitution]
↑  Steve Contorno,http://www.politifact.com/truth-o-meter/article/2015/mar/26/ted-cruz-born-canada-eligible-run-president-update/]
↑  Arit John, All of Ted Cruz's Republican Critics, The Atlantic (September 26, 2013).
↑  Sen. Cruz: Every Life is a Gift, אתרו של טד קרוז
↑  Ted Cruz: States should ignore gay-marriage ruling,‏ Politico,‏ 29 ביוני 2015
↑  Ted Cruz co-opts Trump's immigration stance in play for outsider status,‏ הגרדיאן, 13 בנובמבר 2015
↑  Ted Cruz: When it comes to dictators, U.S. should mind its own business,‏ USA Today‏, 2 בדצמבר 2015
↑  Help the Cuban Opposition, Not the Castros, טיים מגזין, 18 בדצמבר 2014
↑  Ted Cruz: US negotiators lack understanding of Iran, אתר timesofisrael.com, ‏3 במרץ 2015
↑  Ted Cruz's "Five Conservative Victorie, אתר http://townhall.com/, ‏10 באוגוסט 2014
↑  Sen. Cruz: It’s Past Time to Recognize Israel’s Historic Capital Both in Word and Deed, אתרו של טד קרוז, 13 בינואר 2015
↑  Kyle Balluck, Ted Cruz throws support behind Steven Crowder: 'YouTube is not the Star Chamber', TheHill, ‏2019-06-06 (באנגלית)
↑  KTRK, Texas Democrats call for Sen. Ted Cruz's resignation for 'acting in bad faith', ABC13 Houston, ‏7 בינואר 2021 (באנגלית)
↑  AOC, Texas Democrats Call for Ted Cruz to Resign, spectrumlocalnews.com (באנגלית)
↑  "קשה להתייחס לניו זילנד כבעלת ברית רגילה", ציוץ של טד קרוז, רשת החברתית אקס (טוויטר), 31 בינואר 2025
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810640214805606  GND: 120042011X  ISNI: 0000 0004 0982 9042  LCCN: no2013063547  NARA: 100385775  SNAC: w69d7p31  SUDOC: 194159914  US Congress: C001098  VIAF: 304181110   WorldCat (עם VIAF): 304181110
יניב ד'אור

| --- | --- |

יניב ד'אור, 2011
 לידה:  11 במרץ 1975 (בן 49) חולון
 שם לידה:  יניב נחייסי
 מוקד פעילות:  ישראל 
 סוגה:  אופרה
 סוג קול:  קונטרה-טנור
 www.yanivdor.com
 
יניב ד'אור (נולד ב-11 במרץ 1975) הוא זמר קונטרה-טנור ישראלי-בריטי, תחום עיסוקו העיקרי הוא האופרה. בשנים האחרונות הוא מתגורר לסירוגין בלונדון ובתל אביב והוא מופיע בעיקר ברחבי אירופה וישראל.
ביוגרפיה

ד'אור נולד בחולון בשם יניב נחייסי, למשפחה שמוצאה ביהדות לוב. אחיו הוא הזמר הישראלי דוד ד'אור. בילדותו, שינתה המשפחה את שמה ל"ד'אור" (נחייסי - "נחושת" בלובית, הפך לד'אור - "מוזהב" בצרפתית).
ד'אור שירת בצבא בלהקת חיל האוויר, ולאחר מכן למד מוזיקה באקדמיה למוסיקה בירושלים ובהמשך למד בבית הספר למוזיקה ודרמה גילדהול בלונדון.
לאחר הלימודים, נשאר ד'אור להתגורר בלונדון ופיתח את מרבית הקריירה שלו בעיר זו כזמר קונטרה-טנור באופרה.
ד'אור הופיע באופרות רבות ועיקר פעולתו היא באירופה, ובנוסף באסיה ובישראל.
ביולי 2015 חתם ד׳אור על חוזה הקלטות עם חברת נקסוס העולמית לשלושה אלבומים בהם יציג
סגנונות מוזיקלית שונים הכוללים פולק-בארוק, לידר גרמני ומלודי צרפתי וכן יצירות שנכתבו עבורו על ידי
נעם שריף ויוסף ברדנשווילי.
ד׳אור משדר בקול ישראל קול המוסיקה וכן עורך תוכניות לתחנה זו וכן בתחנת הרדיו 88FM בה שידר תוכנית לילה במסגרת אירוח אמנים שבועית.
באפריל 2013 נאלץ להפסיק מופע ביוהנסבורג, בעקבות התפרעויות של מספר מפגינים פרו-פלסטינים במהלך ההופעה. ביוני 2014 ראיין את שרון רוסטורף-זמיר בקול המוסיקה.
ביוגרפיה > הרכב מוזיקלי "נאיה"

בשנת 2010, הקים דאור ביחד עם נורה רול, נגנית הויולה דה-גמבה ואנדרס אריקסון, נגן התיאורבו, את ההרכב "נאיה" (באנגלית: Naya) ששמו הורכב מראשי התיבות של שמם. ההרכב מופיע עם מוזיקה עתיקה ומוזיקה עכשווית המבוססת על טקסטים יהודיים.
ההרכב הוקם, לאחר הצגה של האופרה "יוליוס קיסר" בשוודיה, שאז ישבו הנגנים והזמרים באחד מבתי הקפה המקומיים ליד בית האופרה, ותוך כדי שיחה הוחלט על הקמת ההרכב.
בהמשך הצטרפו להרכב עוד מספר נגנים: יותם חיימוביץ נגן הסיטאר, ארז מונק נגן כלי הקשה, יאיר דלאל נגן העוד, אבי אביטל נגן המנדולינה, ולורנס קמינג נגן הצ'מבלו.
רפרטואר באופרה

אורפיאו ואוארידיצ'ה (גלוק) - בתפקיד אורפיאו
יוליוס קיסר במצרים (הנדל) - בתפקיד הראשי ובתפקיד טולומאו
אדמטו ואוטונה (הנדל)
אסקניו באלבה (מוצרט) - בתפקיד אסקניו
הכתרתה של פופאה (מונטוורדי) - בתפקיד נרון ואוטונה
דידו ואניאס (פרסל) - בתפקיד המכשפה
מסע אל תום האלף (ברדנשווילי) - בתפקיד הרב אלבז
רינלדו (הנדל)
אורלנדו (הנדל) - בתפקיד מדורו
אוריון (קוואלי) - בתפקיד אוריון
יאסון (קוואלי) - בתפקיד דלפה
קסרקסס (הנדל) - בתפקיד ארסמנה
משמרת הלילה (ג'ון ברנן) - בתפקיד הברמן
דיסקוגרפיה

יניב ד'אור (2012)
דיסקוגרפיה > עם "נאיה"

יצאה נפשי (2013)
התעלות (2018)
דיסקוגרפיה > עם אנסמבל נאיה ובארוקדה

לאטינו-לאדינו (2015)
עם דן דויטש
מבט על מחשבות (2017)