stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אבן הטוען
הערות שוליים

↑  הרב מיכאל ויגודה, השבת אבדה, עמ' 47, בתוך סדרת חוק לישראל, הוצאת משרד המשפטים ומורשת המשפט בישראל, ירושלים תשנ"ב
↑  י"מ גוטמן, האנציקלופדיה העברית, כרך א, ספרית פועלים
↑  טעה ותעה, באתר האקדמיה ללשון עברית, ‏20/07/2017
↑  "ונקראת אבן טוען פירוש שטוענין עליה עניין האבדות" - רבי משה מקוצי, ספר מצוות גדול, עשה עד.
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא מציעא, דף כ"ח, עמוד ב'
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת תענית,  פרק ג', הלכה ט'
↑  ב"צ סגל, הגיאוגרפיה במשנה, המכון לחקר המשנה, 1979
↑  האם התגלתה אבן הטוען, באתר עיר דוד הקדומה
אייב מרדוק

אוריס אברם "אייב" מרדוק הבן (באנגלית: Orrice Abram "Abe" Murdock Jr.‏; 18 ביולי 1893 – 15 בספטמבר 1979) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי שכיהן כחבר בשני הבתים של הקונגרס של ארצות הברית מטעם יוטה. מ-1947 עד 1957 כיהן כחבר במועצה הלאומית ליחסי עבודה.
ביוגרפיה

מרדוק נולד ב-18 ביולי 1893 באוסטין, נבדה, ועבר עם הוריו לביבר, יוטה, בשנת 1898. מרדוק למד בבתי הספר הציבוריים ובאקדמיית מרדוק בביבר, ובאוניברסיטת יוטה בסולט לייק סיטי. מרדוק למד משפטים והתקבל ללשכת עורכי הדין ב-1922.
הוא היה חבר במועצת העיר ביבר בשנים 1920 ו-1921 והיה פרקליט מחוזי בשנים 1923–1924, 1927–1928 ו-1931–1932. הוא שימש כפרקליט העיר ביבר בין השנים 1926 ל-1933, והיה מועמד דמוקרטי לתפקיד תובע מחוז של המחוז החמישי של יוטה ב-1928, אולם לא הצליח להיבחר.
בשנת 1932, מרדוק התמודד ונבחר כדמוקרטי לקונגרס ה-73 ונבחר מחדש לשלושת הקונגרסים הבאים, וכיהן מ-4 במרץ 1933 ועד 3 בינואר 1941. במקום להתמודד לבחירה מחדש ב-1940, הוא קרא תיגר על הסנאטור המכהן ויליאם ה. קינג על המועמדות הדמוקרטית. קינג התנגד להצעתו של הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט להרחיב את בית המשפט העליון ואת מועמדותו של רוזוולט לכהונה שלישית חסרת תקדים, בעוד מרדוק היה "100% תומך הניו דיל" שתמך מאוד ברוזוולט. מרדוק ניצח את קינג על המועמדות ונבחר לדמוקרט לסנאט, וכיהן מ-3 בינואר 1941 עד 3 בינואר 1947.
מרדוק הובס על ידי הרפובליקני ארתור ויויאן ווטקינס בהתמודדותו לבחירה מחדש ב-1946. לאחר תבוסתו, הוא חידש את עיסוקו בעריכת הדין ועסק בעיסוקים חקלאיים ובגידול בעלי חיים. מ-1947 עד 1957, הוא היה חבר במועצה הלאומית ליחסי עבודה ובשנת 1960 היה חבר בפאנל יחסי העבודה-ניהול של אנרגיה אטומית.
מרדוק מת מסיבות טבעיות בבת'סדה, מרילנד, ב-15 בספטמבר 1979, ונקבר בבית הקברות מאונטיין ויו בביבר, יוטה.
אדואר ויניירון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 באוקטובר 1896 נאנסי, צרפת 
 פטירה:  1 בפברואר 1972 (בגיל 75) נאנסי, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 מקצוע:  שוטר, לוחם מחתרת 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (3 במאי 1982)  médaille d'honneur de la Police nationale (1938)  מסדר הדקל האקדמי (1950)  אביר בלגיון הכבוד (1951)  מדליה להנצחת מלחמת 1914-1918  מדליית ניצחון מדינות ההסכמה 1914–1918 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  אדואר ויניירון
 
אדואר ויניירון (בצרפתית: Édouard Vigneron ‏ 30 באוקטובר 1896 - 11 בפברואר 1972) היה ראש אגף הזרים של משטרת ננסי, עם סגניו, הציל יהודים בננסי במהלך כיבוש העיר על ידי הנאצים. על פעילותו להצלת יהודים בזמן השואה הוענק לו אות חסיד אומות העולם מיד ושם.
ביוגרפיה

ויניירון נולד ב-30 באוקטובר 1896 בנאנסי מחוז מרט ומוזל.
ביוגרפיה > מלחמת העולם הראשונה

ויניירון התנדב ב-23 באוגוסט 1914 לשירות בגדוד ציידים רכובים. הוא פונה חולה ב-17 באפריל 1917 (עיוורון זמני בעקבות היחשפות לגז). הוא עבר לאגף התעופה השני ב-24 באפריל 1918 ושוחרר ב-22 במרץ 1919 משירות. .
ביוגרפיה > קריירה במשטרה בננסי

ויניירון החל את עבודתו במשטרה העירונית של ננסי אזור 11 באוקטובר 1922. הוא התמנה לתפקיד מפקד המשטרה ב-11 באפריל 1939.
הוא מונה למפקד אגף הזרים בספטמבר 1940.
ב-1942 ויניירון בסיוע פקודיו, איפשר ל־350 יהודים מננסי להימלט מאקציה(צר') של השלטונות הנאצים.
ויניירון נעצר על ידי הגסטפו על כך שעזר בהנפקת תעודות זהות ליהודים מבלי להדביק את האזכור ליהדותם. הוא היה כלוא במשך שלושה חודשים בכלא שארל השלישי בננסי.
ויניירון פרש לגמלאות ב-5 בספטמבר 1942, פרישה שביקש מסיבות בריאותיות וכדי להימנע ממעצרו על ידי השלטונות הגרמניים.
הוא נעצר בפעם השנייה על ידי הגסטפו ב-10 במאי 1943, הועבר לפריז ונכלא ל-3 חודשים בפרזנס על שהוציא תעודת זהות בדויה לצרפתי, סוכן של שירות הביון.
הוא פרש לגמלאות ב-30 באוקטובר 1951 .
ביבליוגרפיה

(באנגלית) Mordecai Paldiel. The Path of the Righteous: Gentile Rescuers of Jews During the Holocaust. KTAV Publishing House, 1993. מסת"ב 0881253766, מסת"ב 9780881253764
Muller, Jean-Marie (1994). Désobéir à Vichy. Forum de l'IFRAS. Nancy: Presses universitaires de Nancy. p. 144. ISBN 978-2-86480-700-1..
הערות שוליים

↑  (באנגלית) Vigneron, Edouard. The Righteous Among The Nations. .yadvashem.org.
1 2 3  L'OPPOSITION DES FONCTIONNAIRES DE POLICE DU SERVICE DES ETRANGERS DE NANCY A LA RAFLE DU 19.07.1942. polices.mobiles.free.fr.
↑   Lucien Lazare, Édouard Vigneron, Pierre Marie, les policiers sauveurs des juifs de Nancy, באתר ליהדות אלזס ולורן (בצרפתית)
↑  (באנגלית) Mordecai Paldiel. The Path of the Righteous: Gentile Rescuers of Jews During the Holocaust, 1993, תבנית:P.. Voir, Edouard Vigneron and Pierre Marie.
אייזק הלסטיד ויליאמסון

אייזק הלסטיד ויליאמסון (באנגלית: Isaac Halstead Williamson;‏ 27 בספטמבר 1767 – 10 ביולי 1844) היה עורך דין, משפטן ופוליטיקאי אמריקאי שכיהן שתי קדנציות כמושל השמיני של ניו ג'רזי, בשנים 1817–1829.
ביוגרפיה

אייזק הלסטיד ויליאמסון נולד בשנת 1767 באליזבת שבפרובינציית ניו ג'רזי. מאוחר יותר למד משפטים עם אחיו מתיאס והפך לעורך דין מוביל בניו ג'רזי.
הוא קיבל את רישיון עריכת הדין שלו ב-1791, וכחמש שנים מאוחר יותר קיבל גם רישיון לייעוץ. ב-1808 הוא התחתן עם אן קרוסדייל ז'ואט (1777–1853) ויחד נולדו להם שני בנים (בנג'מין ב-1809 ואייזק האלסטד ב-1811).
שנתיים לאחר מכן הוא נבחר למושל ניו ג'רזי ונבחר מחדש מדי שנה בשנים 1818–1829. כחלק מתפקידיו כמושל, כיהן ויליאמסון כשופט בית המשפט הפררוגטיבי של ניו ג'רזי. ויליאמסון היה ראש עיריית אליזבטאון, ניו ג'רזי בשנים 1830–1833. בשנים 1831 ו-1832 הוא נבחר לייצג את מחוז אסקס כחבר במועצה המחוקקת של ניו ג'רזי (כיום הסנאט של ניו ג'רזי).
למרות היותו בעל תפקידים פוליטיים אלה המשיך ויליאמסון לעסוק בעריכת דין. בשנת 1844, הוא נבחר פה אחד להיות נשיא הוועידה שתיקנה את חוקת מדינת ניו ג'רזי. עם זאת, הוא נאלץ לוותר על תפקיד זה עקב בריאות לקויה. ואכן, בקיץ 1844 הוא מת באליזבטאון.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007423611705171  GND: 1188908391  ISNI: 0000 0000 3468 0308  LCCN: n85363481  SNAC: w6b56hhv  VIAF: 3935482   WorldCat (עם VIAF): 3935482
תחבורה ציבורית בסנקט פטרבורג

תחנות הרכבת התחתית של סנקט פטרבורג
סנקט פטרבורג היא מרכז התחבורה הגדול ביותר בצפון מערב רוסיה והשני במדינה אחרי מוסקבה. מספר מסילות ברזל וכבישים מהירים מובילים לעיר, יש ים גדול (מפרץ פינלנד שנשפך לים הבלטי) ונמלי נהר (בדלתא של נהר הנייבה); נקודת הסיום של נתיב המים וולגה-בלטי ופועלים בו נמלי התעופה פולקובו ופושקין.
ניתן לאפיין את תשתיות התחבורה של העיר כעומס בינוני, אך יציב בשל העובדה כי התשתית במתכונתה הנוכחית מתפתחת במקביל לגידול האוכלוסייה העירונית וגודש המכוניות.
בשנת 2020, הושקה רפורמת התחבורה, אך עקב מגפת הקורונה, החליטו רשויות העיר לדחותה ל־2022. על פי תוכניות הגורמים הרשמיים, במהלך הרפורמה יועברו כל המיניבוסים "המסחריים" של העיר לתעריף חברתי (עם הטבות מתאימות). חברות תחבורה פרטיות ישתתפו במכרז על הזכות להפעיל תחבורה לשש שנים. במקביל מתוכננת ביצוע אופטימיזציה של מספר מסלולים על ידי קיצור או שינוי מסלול האוטובוסים. חוזים ממלכתיים יוענקו לספקיות אשר יוכלו לרכוש ציוד מודרני עם מיזוג אוויר וקומה נמוכה (סה"כ כ-2,770 אלף אוטובוסים בגדלים שונים). באשר למודל התשלום עבור עבודת הספקים, הוא גם ישתנה - העיר תיקח את כל ההכנסות מנסיעות והחברות ישולמו עבור הקילומטרים שעברו. על פי חישובי ועדת התחבורה העירונית, בתקופה שבין 2020 ל־2026, יותר מ־177 מיליארד רובל יוקצו לטובת הרפורמה מתקציב העיר.
סוגי התחבורה הציבורית

נכון לשנת 2019 פועלים בפטרבורג 325 קווי אוטובוס תוך-עירוניים, 41 קווי חשמלית ו-46 קווי טרוליבוס. הובלת נוסעים פנים עירונית מתבצעת באמצעות מטרו, חשמליות, טרוליבוסים ואוטובוסים. תוכניות הפיתוח העתידיות כוללות חניכת קווי חשמלית מהירים ובניית נתיבי Aeroexpress לשדה התעופה פולקובו-1.
סוגי התחבורה הציבורית > רכבת תחתית

חלקה הגדול ביותר של התחבורה תוך עירונית בפטרבורג מבוצע על ידי הרכבת התחתית של סנקט פטרבורג הפועלת מאז 15 בנובמבר 1955. הנסיעה מתבצעת בחמישה קווים בהן 72 תחנות. האורך התפעולי של כל הקווים הוא 113 ק"מ. מספר קרונות הרכבת התחתית נכון למרץ 2015 הסתכם ב-1,709 יחידות.
תחנות חדשות נבנות בקצב איטי, כאשר הרכבת התחתית מפגרת אחרי צורכי העיר לפחות בעשרים שנה.
סוגי התחבורה הציבורית > רכבת קלה

בעבר היו תוכניות ליצור מסילה טבעתית שתקשר בין האזורים הדרום-מערביים לאזורים הצפוניים וצפון-מזרחיים ופרויקט פטרבורגי מקביל לטבעת המרכזית במוסקבה טרם אושר.
בשנת 2014 משרד התחבורה תמך בבקשת מינהל העיר סנקט פטרבורג למימון משותף פדרלי של קו Aeroexpress מנמל התעופה פולקובו לתחנה הבלטית. ב-1 בנובמבר 2016 הודיע המשנה למושל העיר, איגור אלבין כי בניית רכבת Aeroexpress בין פולקובו לתחנת הרכבת ויטבסק תחל ביולי 2018. אך עד 2018 הבנייה לא יצאה לפועל.
בשנים 2020-2020 הוצגו תוכניות לפיתוח "רכבות חשמליות תוך-עירוניות", כולל עצירה בפולקובו (עם תאריך יעד לשנת 2030).
סוגי התחבורה הציבורית > חשמלית

שירות החשמליות בפטרבורג נפתח ב-29 בספטמבר 1907. בסוף שנות ה-80, רשת החשמליות של העיר הייתה לגדולה בעולם ונכללה בספר השיאים של גינס. בהמשך הופסקה תנועת החשמלית בכבישים מהירים רבים וחלק מהקווים פורקו. כמו כן, ארבעה מתוך עשרה ציי החשמליות הושבתו.
נכון לשנת 2019 אורך קווי החשמלית הוא 228 ק"מ, 42 קווים פעילים. תשתית החשמלית של העיר מנוהלת על ידי חברת גור-אלקטרוטרנס שבבעלות העיר, למעט חלק מרשת החשמלית ברובע המשמר האדום, המופעלת על ידי הספק המסחרי Transport Concession Company LLC. בשנת 2013 היקף תנועת הנוסעים בחשמליות הסתכם ב-191.6 מיליון איש.
סוגי התחבורה הציבורית > חשמלית > רכבת קלה מהירה

הפרויקט לבניית רכבת קלה מהירה הופיע בשנת 2007 וכונה במקור "Nadzemniy Express", אך בשנת 2015 בוטל הפרויקט. בשנת 2016 החל עיצוב הקו הראשון שנועד להוביל לפטרהוף. בשנת 2019 נחתם הסכם זיכיון להקמת קו החשמלית הראשון המהיר מקופצ'ינו.
סוגי התחבורה הציבורית > טרוליבוס

שירות הטרוליבוס בפטרבורג נפתח ב-21 באוקטובר 1936. בשנת 1982 הופיעו טרוליבוסים מדגמי ZiU-9. בתחילת 1990, מפעילי חברת לנגוראלקטרוטרנס הפעילו בהצלחה 111 טרוליבוסים. המספר הגדול ביותר של טרוליבוסים מדגמי ZiU-9 בברית המועצות פעלו בלנינגרד.
תנועת הטרוליבוסים מתבצעת בכ-46 קווים, מתוכם 8 מתבצעים באמצעות טרוליבוסים אוטונומים (המהווים אוטובוסים חשמליים עם טעינה דינאמית). מספר המלאי המתגלגל בשנת 2019 היה 682 יחידות. היקפי התנועה בשנת 2013 הסתכמו ב-134.8 מיליון נוסעים בשנה.
סוגי התחבורה הציבורית > אוטובוסים

שירות האוטובוסים בפטרבורג נפתח בשנת 1907, אך במהלך מלחמת העולם הראשונה הופסק. תנועת האוטובוסים שוחזרה בשנת 1926.
הנתיבים מחולקים לקווים ציבוריים ומסחריים (מסומנים על ידי הקידומת "K-" לפני המספר), כאשר בנתיבים המסחריים פועלים מיניבוסים ואוטובוסים קטנים וצפופים. עד 2006, הרוב המכריע של הנתיבים הציבוריים סופק על ידי חברת SPb GUP Passazhiravtotrans שבבעלות העירייה ומספר גדול של ספקים בעלי הפעילו את הנתיבים מסחריים. כתוצאה ממכרז שהתקיימה בשנת 2006 בנושא תחזוקת נתיבי האוטובוסים, נותרו לחברת Pasashhiravtotrans רק שליש מהנתיבים הציבוריים. שאר הנתיבים הועברו לניהול חברות פרטיות, שהגדולות בהן הן פיטראווטו, הפארק השלישי וחברת התחבורה הפטרבורגית. ישנם יותר מ-300 נתיבים ציבוריים, מספר האוטובוסים הוא למעלה מ-2,500 כלים. מספר הנתיבים המסחריים הוא מעל 350, בהם משרתים מעל 3,500 אוטובוסים. בשנת 2013 נפח התעבורה היה 519.3 מיליון איש. משנת 2021, במהלך רפורמת התחבורה, בוטלו כל קווי האוטובוסים המסחריים (המיניבוסים).
בעיר פועלת תחנת אוטובוסים מרכזית אחת בנוסף לתחנות משנה קטנות יותר כמו תחנת פרנס (שצפויה לעבור שיפוץ מקיף במסגרתו המבנה הישן יפורק וייבנה מבנה חדש ומודרני). במסגרת תוכנית אב לתחבורה, מתכננת עיריית סנקט פטרבורג לבנות תחנת אוטובוסים מודרנית, בפרבר קוּפּצ'ינו (https://avtovokzal-kupchino.ru/).
סוגי התחבורה הציבורית > תחבורה ימית

בשנים 2010–2015, בתקופות הקיץ, פעלו סירות כתחבורה ציבורית, שבשנת 2013 הסיעה 94.2 אלף איש. בשנת 2016 בוטלה התחבורה הימית.
מחירים ותשלומים

החל מ-1 בינואר 2020, נסיעה בתחבורה ציבורית עולה 50 רובל, ברכבת התחתית - 55 רובל. מחסומי הכניסה המסתובבים הראשונים ברכבת התחתית הופיעו בשנת 1958, לפני כן התשלום בוצע על ידי פקחים. במקביל הונפקו האסימונים הראשונים, בעבר נעשה שימוש בכרטיסי נייר. בשנים 1961–1992 נעשה שימוש במטבעות במקום אסימונים.
בשנת 1994, היו התחנות מצוידות במערכת תשלום אלקטרונית שהשתמשה בכרטיסים המגנטיים הראשונים ברוסיה. עובדי הרכבת קיבלו אותם בסוף השנה: ביוני 1995 חולקו כרטיסים לעובדי פקחי התעבורה, לשופטי בית המשפט החוקתי, לתובעים, לפקחי מס ולפקידי מכס, ומאז יולי - לנוסעים רגילים. ב-1 באוקטובר 1995 ניתנו גם לגמלאים. בשנת 1996 הוכנסו למחזור כרטיסי מעבר לנסיעה ללא תשלום נוסף.
בסוף 2001 החלה בדיקת תשלום באמצעות כרטיסי חכמים ללא מגע עם עובדי הרכבת. בשנת 2007 החל מעבר מתשלום בכרטיסים מגנטיים לאסימונים חכמים. ב-1 בינואר 2011 הוכנס לשימוש "הכרטיס האלקטרוני האחיד" שהונפק ככרטיס תחבורה עירוני (בדומה לרב-קו), לצד כרטיס תשלום נסייעוץ עירוני בשם "פודורוז'ניק".
ב-22 בנובמבר 2010 הוכנסה מערכת תשלום חדשה באמצעות טלפון נייד בכל תחנות הרכבת התחתית של סנקט פטרבורג. מנויי מפעילת הסלולר מגפון יכלו להשתמש בו ברכישה של מדבקה מיוחדת עם שבב מובנה, המחובר לגב הטלפון הנייד ומשמש כמעין מדד אנלוגי של כרטיסי נסיעה. הצמדתו למסך במחסום הכניסה המסתובב אפשר כניסה לתחנה.
אסימון הרכבת התחתית של סנקט פטרבורג
כרטיס אלקטרוני "פודורוז'ניק"
מחירים ותשלומים > תחנות האוטובוסים

תחנת האוטובוס מספר 2
תחנת האוטובוס הצפונית (מורינו)
תחנת האוטובוס פרנס
תחבורת רכבות

בעיר פועלות חמש תחנות רכבת:
התחנה הבלטית (משרתת קווים לקינגיספ ואיוואנגורוד, עם קישור לפטרהוף, לומונוסוב, סוסנובי בור, גטצ'ינה, לוגה, פסקוב וגדוב)
תחנת ויטבסק (משרתת קווים לקלינינגרד, ערי אוקראינה, בלארוס, המדינות הבלטיות ורכבת פרברית לפאבלובסק, אורדג', ויריצה)
תחנת לדוגה (רכבות למורמנסק, וולוגדה, ארכנגלסק, טיומן, ערי מזרח רוסיה, הלסינקי; רכבת פרברית לבודוגוש, וולחובסטרוי, נבדובסטרוי, בבאייבו)
תחנת מוסקבה (רכבות למוסקבה, במרכז ובדרום רוסיה; רכבת פרברית לקירישי, שדה לודיינויה, מלאיה וישרה ונובגורוד)
תחנת פינלנד (משרתת את תנועת רכבות הפרברים לפריאוזרסק, קוזנצ'נויה, ויבורג, ססטרורצק, אגם לדוגה וכן רכבות להלסינקי).
בעבר פעלה תחנת הרכבת ורשה שנסגרה בשנת 2001. עד לשיטפון שפרץ בשנת 1924 פעלה תחנת הרכבת פרימורסקי בצפון מזרח העיר. בסנקט פטרבורג ישנם משרדים של קו הרכבת הגדול ביותר ברוסיה - אוקטיברסקאיה - ושניים מסניפיה: קו סנקט פטרבורג וסנקט פטרבורג-ויטבסק.
תחבורה אווירית

תנועת הנוסעים מתבצעת מנמל התעופה פולקובו. תנועת הנוסעים בפולקובו במחצית הראשונה של 2006 הסתכמה בכ-2.17 מיליון איש (עלייה של 11.9% לעומת התקופה המקבילה בשנת 2005), כולל 1.07 מיליון איש בנתיבי טיסות פנים.
ישנם מספר שדות תעופה קטנים בעיר:
לבאשובו - שדה התעופה הצבאי לבאשובו;
פושקין - שדה התעופה פושקין (משמש גם את הצבא וטיסות פנים)
גורסקי - שדה התעופה גורסקי;
נובו-קובליובה - שדה תעופה רז'בקה (סגור כרגע);
קרונשטאדט - שדה ביצ'יה.
חניוני מעבר

בפטרבורג ישנם 14 חניוני מעבר המאפשרים לנוסעים להחנות את רכביהם בחניונים צמודים לתחנות של התחבורה הציבורית.
לקריאה נוספת

Санкт-Петербург, столица России/Транспорт и связь // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона : в 86 т. (82 т. и 4 доп.). — СПб., 1890—1907.
הערות שוליים

↑  Статистика подвижного состава. Санкт-Петербург, метрополитен
↑  Спасет ли штаб от кризиса питерское метро
↑  "Владимир Гарюгин: «Развитие петербургского метрополитена на 20 лет отстает от потребностей города»". אורכב מ-המקור ב-2015-09-24. נבדק ב-2015-03-26.
↑  Развитие Санкт-Петербургского железнодорожного узла обсудили с ОАО «РЖД»
↑  В Петербурге может появиться еще один вид транспорта
1 2  Кольца и петли. В Смольном показали новую версию «открытого метро» с заходом в Пулково и привязали ВСМ к вокзалу
↑  "Интернет-газета «Бумага»".
↑  Поезд «Желание». РЖД рассказали, как за 600 млрд пересадят петербуржцев на поезда
1 2 3 4  "Архивированная копия" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2014-03-15. נבדק ב-2014-03-15.
↑  Крат В. И.Владимир Филлипович Веклич // Коммунальное хозяйство городов. Киев: Техника — 1998. — № 17. — С. 3-9. — ISSN 0869-1231
↑  Брамский К. А. Троллейбусный поезд Владимира Веклича // газета «Всеукраинская техническая газета», 11 декабря 2003 р.
↑  Энциклопедия современной Украины: в 25 т. / Под ред. И. М. Дзюба и др. — Киев : 2005. — Т. 4. — С. 187 — ISBN 966-02-3354-X
↑  В. Крат Воспоминания о выдающемся ученом Владимире Филипповиче Векличе // Впервые в мире (Сборник воспоминаний о Векличе В.Ф) /под. ред. К. А. Брамского Киев:2013 — С. 21-28תבנית:Ref-uk
↑  Веклич В. Ф. Докторская диссертация: Повышение эффективности эксплуатации безрельсового электрического транспорта применением средств диагностирования и управления по системе многих единиц — Киев: Научно-исследовательский и конструкторско-технологический институт городского хозяйства, 1990 С. 405
↑  "Автобусные перевозки в Санкт-Петербурге до революции". אורכב מ-המקור ב-2008-04-30. נבדק ב-2008-07-18.
↑  Ленинградцы создали свою марку
↑  [nevnov.ru/473921-podorozhnik-pomozhet-peterburzhcam-sekonomit-na-transporte "«Подорожник» поможет петербуржцам сэкономить на транспорте"]. ИА «Невские новости». 2016-12-28. נבדק ב-2017-02-28. {{cite web}}: Check |url= value (עזרה)
↑  ДЦ Варшавский Экспресс — Дисконт Центр, торгово развлекательный комплекс, торговый центр, дисконт магазин брендовой одежды, женская мужская обувь, аксессуары товары детей парф…
↑  В Рыбацком появится перехватывающая парковка
↑  У строящейся станции метро «Шушары» появится перехватывающая парковка
תחנת המטרו "אווטובו"
חשמליות מדגם LM-68M3 ו-71-623.03 בעיר
טרוליבוס AKSM-32100D בעיר
אוטובוס LiAZ-5292 בעיר.
לוגו רשת האוטובוסים של פטרבורג
הקוטר המערבי המהיר
התחנה הבלטית
תחרות המועמדים 2018

| --- | --- |

 ענף:  שחמט 
 ארגון מפעיל:  פיד"ה 
 תקופת התחרות:  10 במרץ 2018 – 28 במרץ 2018 (19 ימים) 
 מספר מתמודדים:  8 
 עיר מארחת:  ברלין 
 worldchess.com/berlin/
 
 → תחרות המועמדים 2016 תחרות המועמדים 2020 ← 
 
תחרות המועמדים 2018 הוא טורניר שחמט שהתקיים בברלין שבגרמניה בין 10–28 במרץ 2018.
רב האמן האמריקאי, פביאנו קרואנה, זכה בטורניר, לאחר שצבר 9 נקודות מ-14 אפשריות. קרואנה הקדים בנקודה את סרגיי קריאקין הרוסי ואת שחריאר ממדיארוב האזרי שצברו 8 נקודות כל אחד.
קרואנה הפסיד לאחר מכן בדו-קרב מול אלוף העולם המכהן, מגנוס קרלסן, באליפות העולם בשחמט 2018.
מבנה התחרות

התחרות נערכה בשיטת ליגה בסיבוב כפול, כלומר כל שחקן שיחק שני משחקים מול האחרים - משחק אחד בכלים הלבנים ומשחק שני בכלים השחורים. סך הכל יהיו 14 סיבובים. בכל הם מתקיים משחק אחד וכן היו ארבעה ימי מנוחה: אחרי הסיבובים 3, 6, 9, ו-12.
בתחרות חולקו פרסים בסך כולל של 420,000 אירו, לפי הפירוט הבא: המנצח קיבל 95 אלף אירו, הזוכה במקום השני 88 אלף אירו, השלישי 75 אלף אירו, הרביעי 55 אלף, החמישי 40 אלף, השישי 28 אלף, השביעי 22 אלף והשמיני 17 אלף.אם היו מספר שחמטאים שסיימו באותה תוצאה הפרסים שלהם היו מחולקים שווה בשווה.
קצב המשחקים היה 100 דקות ל-40 המסעים הראשונים, 50 דקות ל-20 המסעים הבאים ו-15 דקות ליתר המשחק, בתוספת 30 שניות למסע, החל מהמסע הראשון.
משתתפים

היו חמש דרכים שונות להעפיל לתחרות. לפי סדר עדיפות הבא:
המפסיד באליפות העולם בשחמט 2016
השניים הראשונים בגביע העולם בשחמט 2017
השניים הראשונים בגרנד פרי 2017
שני המדורגים הגבוהים ביותר (על פי ממוצע מד כושר ב-12 החודשים של שנת 2017) אשר שיחקו לפחות 30 משחקים והשתתפו בגביע העולם בשחמט 2017 או בגרנד פרי 2017 
 עד ספטמבר 2017, היה ברור כי יהיו שנים מבין השלושה: פביאנו קרואנה, וסלי סו וולדימיר קראמניק. ב-30 באוקטובר 2017, הודיעו המארגנים כי קראמניק קיבל את הכרטיס החופשי וכך הבטיחו גם קרואנה וסו את השתתפותם.
שחקן אחד שקיבל כרטיס חופשי על ידי המארגנים (חברת אגון, הספונסרית של התחרות) ולו מד כושר של לפחות 2725.
מלבד אלוף העולם, מגנוס קארלסן, השחמטאים הבולטים שלא השתתפו בתחרות הם המדורגים חמישי ושמיני (נכון לסוף שנת 2017), מקסים ושייה-לגראב ווישוואנתן אנאנד.
| דרך העפלה | שחמטאי | גיל | מד כושר | דירוג עולמי | מספר נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| המפסיד באליפות העולם בשחמט 2016 | רוסיה סרגיי קריאקין | 28 | 2763 | 13 | 8 |
| אחד משני המדורגים הראשונים בגביע העולם בשחמט 2017 | ארמניה לבון ארוניאן | 35 | 2794 | 5 | 4.5 |
| אחד משני המדורגים הראשונים בגביע העולם בשחמט 2017 | הרפובליקה העממית של סין דינג לירן | 25 | 2769 | 11 | 7.5 |
| אחד משני המדורגים הראשונים בגרנד פרי 2017 | אזרבייג'ן שחריאר ממדיארוב | 32 | 2809 | 2 | 8 |
| אחד משני המדורגים הראשונים בגרנד פרי 2017 | רוסיה אלכסנדר גרישצ'וק | 34 | 2767 | 12 | 6.5 |
| אחד משני השחמטאים עם ממוצע מד הכושר הגבוה ביותר ב-2017 | ארצות הברית פביאנו קרואנה | 26 | 2784 | 8 | 9 |
| אחד משני השחמטאים עם ממוצע מד הכושר הגבוה ביותר ב-2017 | ארצות הברית וסלי סו | 25 | 2799 | 4 | 6 |
| כרטיס חופשי שמוענק על ידי המארגנים (חברת אגון) | רוסיה ולדימיר קראמניק | 43 | 2800 | 3 | 6.5 |
תוצאות התחרות

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| מספר | שחמטאי | דירוג ראשוני | מספר נקודות |
| 1 | ארצות הברית פביאנו קרואנה | 5 | 9 |
| 2 | רוסיה סרגיי קריאקין | 8 | 8 |
| 3 | אזרבייג'ן שחריאר ממדיארוב | 1 | 8 |
| 4 | הרפובליקה העממית של סין דינג לירן | 6 | 7.5 |
| 5 | רוסיה ולדימיר קראמניק | 2 | 6.5 |
| 6 | רוסיה אלכסנדר גרישצ'וק | 7 | 6.5 |
| 7 | ארצות הברית וסלי סו | 3 | 6 |
| 8 | ארמניה לבון ארוניאן | 4 | 4.5 |
מהלך התחרות > סיבוב ראשון

שלושה מתוך ארבעת המשחקים בסיבוב הראשון הסתיימו בהכרעות: קראמניק ניצח את גרישצ'וק, ממדיארוב את קריאקין וקראונה את סו. המשחק בין ארוניאן ללירן הסתיים בתיקו.
מהלך התחרות > סיבוב שני

גרישצ'וק ניצח את סו, המשחקים דינג-קרואנה, ממדיארוב-ארוניאן וקראמניק-קריאקין הסתיימו בתיקו.
מהלך התחרות > סיבוב שלישי

לאחר הסיבוב השלישי הוביל בתחרות קראמניק, שניצח את ארוניאן, עם 2.5 נקודות.
מהלך התחרות > סיבוב רביעי

לאחר הסיבוב הרביעי הוביל קרואנה עם 3 נקודות, לפני ממדיארוב וקראמניק עם 2.5 נקודות כל אחד.
מהלך התחרות > סיבוב חמישי

לאחר הסיבוב החמישי קרואנה וממדיארוב הובילו בנקודה על הבאים אחריהם, עם 3.5 נקודות.
מהלך התחרות > סיבוב שישי

בסיבוב השישי הסתיימו כל המשחקים בתיקו. לפיכך, קרואנה וממדיארוב שמרו על יתרון נקודה בצמרת, והם מובילים עם 4 נקודות.
מהלך התחרות > סיבוב שביעי

לאחר הסיבוב השביעי קרואנה, שניצח את ארוניאן, חזר להוביל לבדו. הוא צבר 5 נקודות, אחריו בצמרת ממדיארוב, שצבר 4.5 נקודות.
מהלך התחרות > סיבוב שמיני

לאחר הסיבוב השמיני, קרואנה צבר 5.5 נקודות ושמר על יתרון חצי נקודה בצמרת על ממדיארוב. למקום השלישי, עם 4.5 נקודות, עלה גרישצ'וק לאחר ניצח את קראמניק (הניצחון היחיד שהושג בסיבוב זה). במקום הרביעי דינג, עם 4 נקודות, לאחר שסיים את כל שמונת משחקיו בתיקו.
מהלך התחרות > סיבוב תשיעי

לאחר הסיבוב התשיעי, קרואנה ממשיך להוביל עם 6 נקודות ושומר על יתרון חצי נקודה מממדיארוב. קריאקין, המנצח היחידי בסיבוב הזה, עולה למקום הרביעי-חמישי עם 4.5 נקודות בשוויון נקודות עם דינג, שסיים את כל תשעת משחקיו בתיקו.
מהלך התחרות > סיבוב עשירי

קראמניק ניצח את ארוניאן ושאר המשחקים הסתיימו בתיקו, כך שלא חל שינוי בקבוצה המובילה.
מהלך התחרות > סיבוב אחד עשר

קריאקין ניצח את ארוניאן ושאר המשחקים הסתיימו בתיקו. קריאקין התקרב להפרש נקודה מהמוביל קרואנה.
מהלך התחרות > סיבוב שנים עשר

קריאקין ניצח את קרואנה ונצמד אליו. שניהם מובילים את התחרות עם 7 נקודות. דינג לירן ניצח את ממדיארוב ונצמד אליו ואל גרישצ'וק עם 6.5 נקודות. הניצחון של לירן היה הראשון שלו לאחר 11 תוצאות תיקו. בעקבות ההפסד של קרואנה, לירן הוא היחידי שנשאר ללא הפסד.
מהלך התחרות > סיבוב שלושה עשר

קרואנה ניצח את ארוניאן וממשיך להוביל בתחרות. קריאקין סיים בתיקו מול סו ונמצא בפיגור של חצי נקודה מהמוביל. אליו נצמד ממדיארוב שניצח את גרישצ'וק.
מהלך התחרות > סיבוב ארבעה עשר

קרואנה ניצח את גרישצ'וק וניצח בתחרות עם 9 נקודות (מתוך 14). דינג סיים בתיקו וסיים את התחרות ללא הפסד (11 תיקו וניצחון אחד).
הערות שוליים

↑  "Rules & regulations for the Candidates Tournament of the FIDE World Championship cycle 2016–2018" (PDF). FIDE. נבדק ב-1 ביולי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  הדרך לתחרות המועמדים 2018 באתר צ'סבייס (באנגלית)
1 2  מעודכן למרץ 2018, מועד תחילת התחרות
↑  קראמניק יתחרה בתחרות המועמדים 2018 באתר צ'סבייס (באנגלית)
↑  לפי מד כושר במועד תחילת התחרות
איוואן ורנר

אֶיוואן ורנר (בסרבו-קרואטית: Ivan Werner;‏ 18 ביוני 1887, זאגרב, האימפריה האוסטרו-הונגרית – 26 ביוני 1944, זאגרב, המדינה העצמאית של קרואטיה) היה פוליטיקאי קרואטי בן הפולקסדויטשה, חבר בתנועת האוסטאשה, משתף פעולה עם הנאצים, אשר בין 1941–1944 כיהן כראש עיריית זאגרב, ונודע בכך שהוציא צו להריסתו של בית הכנסת בזאגרב.