stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברזיל אהובתי

| --- | --- |

 בימוי:  חורחה גורביץ' 
 הופק בידי:  גל גרינשפן, רועי קורלנד, משה אדרי, לאון אדרי
 תסריט:  חורחה גורביץ', חגי ליפשיץ
 עריכה:  יוסף גרינפלד
 שחקנים ראשיים:  אסף גולדשטיין רום ברנע אנטוניו פטרין
 מוזיקה:  מרסלו נמי
 צילום:  אמנון זלאייט
 מדינה:  ישראל ישראל  גרמניה גרמניה
 חברה מפיצה:  סרטי יונייטד קינג
 הקרנת בכורה:  ישראל 2 בינואר 2018  גרמניה 18 ביולי 2019
 משך הקרנה:  90 דק' 
 שפת הסרט:  עברית, פורטוגזית, אנגלית
 סוגה:  סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
ברזיל אהובתי (באנגלית: Back to Maracanã) הוא סרט דרמה ישראלי משנת 2019 של הבמאי חורחה גורביץ', שכתב את התסריט ביחד עם חגי ליפשיץ. הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל הקולנוע היהודי בפיטסבורג, ארצות הברית (JFilm Festival) ובבכורה ארצית בפסטיבל קולנוע דרום.
עלילה

רוברטו (אסף גולדשטיין) הוא גרוש בעל עסק כושל ומערכת יחסים סבוכה עם בנו איתי (רום ברנע) גרושתו (הדס קלדרון) ואביו סמואל (אנטוניו פטרין) יליד ברזיל, שאביו נפטר אחרי המרקנאסו (בהמשך הסרט התגלה שהתאבד). השלושה נוסעים לברזיל ברגע האחרון, ארץ מולדתו של הסב, לצפות במונדיאל 2014. הם מתחילים את המסע בריו דה ז'ניירו ולאחר שלא מצאו חדר פנוי במלון שכרו קרוואן. איתו החלו ללוות את הנבחרת. לאחר ששמואל השיג כרטיסים בסכום גבוה לשמינית הגמר בבלו הוריזונטה, הכרטיסים נגנבו מאיתי. הסרט נגמר במשחק שיוודע כמינייראסו אליו השיגו כרטיסים בקושי, עם מותו של סמואל במהלך המשחק. וההבנה שלא יזכו לראות את נבחרתם בגמר במרקנה.
משחק ודמויות

| שם | דמות |
| --- | --- |
אסף גולדשטיין: רוברטו
אנטוניו פטרין: סמואל
רום ברנע: איתי
הדס קלדרון: אמא של איתי
פרסים ומועמדויות

| שנה | ארגון | פרס | קטגוריה | מועמד/ים | תוצאה | סימוכין |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019 | Pittsburgh JFilm Festival |  |  | ברזיל אהובתי | מועמדות |  |
| 2019 | NCJF Jewish Film Festival |  |  | ברזיל אהובתי | מועמדות |  |
| 2019 | JPL Israeli Film Festival, Montreal |  |  | ברזיל אהובתי | מועמדות |  |
| 2019 | Toronto International Jewish Film Festival |  |  | ברזיל אהובתי | מועמדות |  |
| 2019 | Washington Jewish Film Festival |  |  | ברזיל אהובתי | מועמדות |  |
| 2019 | Los Angeles Jewish Film Festival |  |  | ברזיל אהובתי | מועמדות |  |
| 2019 | Raindance Film Festival |  |  | ברזיל אהובתי | מועמדות |  |
| 2019 | São Paulo Jewish Film Festival |  |  | ברזיל אהובתי | מועמדות |  |
| 2019 | פסטיבל קולנוע דרום | התוכנית העלילתית הישראלית | הסרט הטוב ביותר | ברזיל אהובתי | מועמדות |  |
הפקה

הסרט הוא קופרודוקציה ישראלית-גרמנית שצולמה בישראל וברזיל. הסרט הופק על ידי גל גרינשפן, רועי קורלנד, משה אדרי ולאון אדרי; יצא בסיוע סרטי יונייטד קינג, קרן הקולנוע הישראלי, Ancine ו-MDM.
הערות שוליים

↑  Back to Maracanã, JFilm Festival (באנגלית)
↑  BACK TO MARACANÃ, NCJF Jewish Film Festival
↑  ברזיל אהובתי, באתר האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה, ‏2019
↑  מערכת אתר Seret, ‏הסרט המוסד יפתח את פסטיבל קולנוע דרום ה-18, באתר "סרט", 27 במאי 2019
כרזת הסרט בגרמנית
מקדש מגדל

מקדש מִגְדּוֹל (כתיב חסר: מגדל) הוא סוג ארכיטקטוני של מקדש. המקדש הופיע לראשונה בצפון סוריה בתקופת מרדיך 3א' (שנת 2000 לפנה"ס), התפשט לארץ ישראל ומשם למזרח הדלתה של הנילוס בתקופת הברונזה התיכונה 2ב' (שנת 1700 לפנה"ס). המקדש מופיע לרוב כמבנה אורכי בעל קירות עבים שמעידים על הגובה הרב שאליו התנשא המקדש. הקירות הקיפו אולם אחד. בקיר מול הפתח ישנה בדרך כלל גומחה או במה מוגבהת, שבה ניצב כנראה פסל האל או חפץ קדוש כלשהו. המקדש המשיך להיבנות ולהתפתח גם בתקופת הברונזה המאוחרת ותקופת הברזל, הדוגמה הבולטת ביותר שלו היא מקדש שלמה שהכיל שלושה חללים אורכיים: אולם, היכל ודביר.
המקדשים בצפון סוריה > אבלה

שלושה מקדשים מסגנון מקדש המגדול נמצאו בעיר אבלה שבצפון מערב סוריה: מקדש N, מקדש B1 ומקדש D. המקדשים הוקמו בסביבות 2,000 לפנה"ס. מקדש N נמצא בעיר התחתית, צפונית לאקרופוליס. זהו מבנה עם חדר אחד שפונה למערב, עובי שני הקירות הצדדיים הוא 3 מטר והקיר הנגדי לכניסה הוא 4 מטר. זהו המקדש הכי גדול באתר. מקדש B1 נמצא בחלק הדרום מערבי של העיר התחתית. תוכניתו זהה למקדש N אך הוא קטן יותר, וגודלו 10.5X4.5 מטרים. אל המבנה הובילו שתי מדרגות והוא פנה צפונה. בקיר החזית ניצבה במה בגובה מטר. סמוך למבנה נתגלה אגן אבן מעוטר בראשי אריות שואגים ומעליהם לוחמים. מקדש D נמצא בעיר העליונה, והוא כולל שלושה מרחבים. אורכו כ-30 מטרים והוא פונה צפונה. בשלב הראשון עובי קירותיו היה 2 מטרים, אך יותר מאוחר הם עובו והגיעו לעובי של 4 מטרים. המתחם האחורי הוא הגדול ביותר ובו נמצא ספסל מאבן ובקיר החזית ישנה גומחה. במתחם זה נמצא אגן אבן מבזלת עם תבליט של ראשי לוחמים. מול הפתח בדרום נמצא אורתוסטאט בצורת אריה שאורכו 2.8 מטרים.
המקדשים בצפון סוריה > תל ביה'

התל שוכן בעמק הפרת בצפון מזרח סוריה, התל מזוהה עם העיר הקדומה תותול. מתחת לתל נמצא מקדש שמידותיו 16.5X11.5 מטרים עם קירות בעובי 2.5 מטרים, והקיר האחורי בעובי 5 מטרים. הקירות בצדדים בולטים החוצה ויוצרים כניסה עם שתי אנטות. בקיר האחורי ישנה גומחה. המקדש פונה מערבה. המקדש גם הוקם בתקופת הברונזה התיכונה 2 והמשיך להתקיים גם בתקופת הברונזה המאוחרת (1,200-1,500 לפנה"ס).
המקדשים בצפון סוריה > מארי

מארי היא עיר קדומה ששכנה בצפון מזרח סוריה, בגדה המערבית של הפרת. באתר נמצא מקדש שמידותיו 35.5X18.5 מטרים, עם קירות מאסיביים בעובי של 6 מטרים. המבנה כולל אולם אורך אחד שבקירו האחורי ישנה במה מוגבהת. מאחורי האולם ישנם שני חדרים מרובעים. בחזית המקדש הוצבו שני אריות מברונזה. בחצר מול המקדש נתגלו אגן, מספר במות או מזבחות ולידם עצמות בעלי חיים. המקדש תוארך לתקופת הברונזה התיכונה 2ב' (1,800 לפנה"ס).
הופעת מקדש המגדול בארץ ישראל

דגם מקדש המגדול מופיע לראשונה בארץ ישראל בחלק הצפוני של עמק הירדן. המקדשים הראשונים מוקמים בתחילת תקופת הברונזה התיכונה 2 א' (1,900 לפנה"ס). בתקופה זו אנו רואים לראשונה את הדגם החדש של המקדשים והוא מקדש המגדול, שצורתו מבנה אורכי עם קירות עבים. באזורים אחרים בארץ ממשיך להתקיים הדגם הישן, שהוא מבנה מלבני רוחבי עם קירות דקים ובמה, כמו המקדש שנחשף צפונית לתל נהריה.
הופעת מקדש המגדול בארץ ישראל > תל אל הייאת

תל אל הייאת שוכן בעמק הירדן, כ-7 קילומטרים דרומית מערבית לעיר פלה. על התל נחפר מקדש שמידותיו 11X10 מטרים. הקירות בפתח עוביים 2.5 מטרים ובצדדים 2 מטרים. הפתח במזרח והמקדש פונה מערבה. בקיר האחורי ישנה גומחה, ונמצאו שרידי טיח צבועים בצבע אדום. מול הפתח ישנה חצר מתוחמת בקיר, בחצר התגלו עצמות רבות של בעלי חיים (עזים, בקר וכבשים). המקדש תוארך לתחילת הברונזה התיכונה 2 א', והתקיים עד סוף התקופה (1,500 לפנה"ס). המקדש כלל 4 שלבי בניה.
הופעת מקדש המגדול בארץ ישראל > תל כיתן

תל כיתן שוכן כ-12 קילומטרים מצפון לבית שאן. באתר זה זוהו שני מקדשים. המקדש הקדום משכבה V הוא כמעט רבוע ומידותיו 6.9X5.5 מטרים. הוא כלל אולם אחד שסביבו נבנה ספסל. הפתח היה במזרח והמקדש פנה מערבה. בחזית המקדש היו אומנות, ובכניסה ניצבו שני עמודים. בחזית המקדש ניצבו מצבות מחלוקי נחל גדולים. אחת מהמצבות עוצבה בדמות אישה עירומה, שידיה תומכות בחזה. המקדש תוארך לברונזה התיכונה 2 ב'. המקדש המאוחר יותר משכבה IV בצורת מלבן שמידותיו 14.3X11.5 מטרים. קירותיו בעובי 2.5 מטרים, גם הפתח שלו במזרח והוא פונה מערבה. בחצר ממול למקדש נמצא ספסל לבנים, סמוך לו מוקדי אפר עם עצמות בעלי חיים. גם מקדש זה תוארך לברונזה התיכונה 2 ב'.
התפתחות מקדש המגדול בעקבות העיור בארץ ישראל

בתקופת הברונזה התיכונה 2 ב' (1,800 לפנה"ס) מתחילים לצמוח הערים הגדולות בארץ ישראל, ובעקבות כך מופיעים מקדשים גדולים יותר ומפוארים יותר בערים חצור, מגידו ושכם.
התפתחות מקדש המגדול בעקבות העיור בארץ ישראל > תל חצור

בתל חצור זוהו שני מקדשי מגדול: מקדש H ומקדש A. המקדש משטח H נמצא סמוך לקצה הצפוני של העיר התחתית. מידותיו 20X18 מטרים. פונה צפון מערב. המבנה הוקם על גבי מילוי מלאכותי, והוא כולל שני מרחבים עיקריים. במרחב האחורי ישנה גומחה בקיר, והמרחב הקדמי הכיל כניסה שמצידיה שני חדרים שאולי שימשו בסיס למגדלים. עובי הקירות 2.3 מטרים. מול המבנה הייתה חצר מוגבהת שאליה הובילו 2 מדרגות, החצר רוצפה בחלוקים. המבנה תוארך לברונזה התיכונה 2 ג' (1,650 לפנה"ס) והמשיך לשמש עד לסוף תקופת הברונזה המאוחרת. המבנה כלל 4 שלבי בניה. בחצר נתגלה אובליסק מבזלת, פסל שבור, חמישה מזבחות, ארבעה פסלים של נשים, נחש ופר. נמצאה אבן בזלת עם תבליט של דיסקוס במסגרת מרובעת עם ארבע קרניים יוצאות. סמוך למבנה התגלו שתי אבנים עם סיתות של אריות. המקדש משטח A נמצא על התל. מידותיו 16.2X11.6 מטרים, הקירות בעובי 2.35 מטרים. הפתח במזרח והוא פונה מערבה. בקיר הנגדי לכניסה ישנו מזבח עשוי מלבנים מטויחות. על הקירות נתגלו שרידי טיח וצבע. לפני המקדש הייתה חצר מרוצפת בחלוקים ומטויחת. אל החצר עלו ממזרח במדרגות ובה ניצבו מספר מצבות. המקדש והחצר ניבנו על מילוי מלאכותי. המקדש תוארך לתחילת תקופת הברונזה המאוחרת 1 (1,500 לפנה"ס).
התפתחות מקדש המגדול בעקבות העיור בארץ ישראל > תל מגידו

על התל באזור המקדשים מתקופת הברונזה הקדומה, זוהה מבנה 2048 כמקדש מתקופת הברונזה התיכונה 2. מידות המבנה 21.5X16.5 מטרים. המבנה כולל שני מרחבים. קירות המבנה בעובי 4 מטרים, ובקיר הנגדי לכניסה ישנה גומחה. הפתח בכיוון צפון מזרח ולכן המבנה פונה דרום מערבה. מול המקדש הייתה חצר. המבנה תוארך לתקופת הברונזה התיכונה 2 ג', והמשיך לשמש עד סוף תקופת הברונזה המאוחרת.
התפתחות מקדש המגדול בעקבות העיור בארץ ישראל > שכם (תל בלאטה)

בתל בלאטה זוהו שני מקדשי מגדול: מקדש משטח IV ומקדש משטח V. בשטח IV נמצא מבנה שקיבל את המספר 7300, זהו מבנה אורך שמידותיו 12X19.5 מטרים, והוא כולל שלושה חדרים על ציר אחד. עובי הקירות 1.5 מטרים. המבנה הוקם על מילוי מלאכותי. הכניסה למבנה מדרום מערב. בקיר הנגדי לכניסה ניצב מזבח. המבנה נמצא ריק ממצאים אבל נתגלו בו עצמות בעלי חיים בעיקר עזים וכבשים. במבנה זוהו ארבעה שלבי בנייה שכולם מתוארכים לברונזה התיכונה 2 ג'. בשטח V נמצא מבנה מאסיבי שמידותיו 26.3X21.3 מטרים. עובי הקירות 5.2 מטרים, והוא בנוי על מילוי מלאכותי. הכניסה למבנה ממזרח. בכניסה ניצבו שני מגדלים גדולים וביניהם עמוד אחד. משני צידי הכניסה ניצבו שתי מצבות קטנות. המקדש כלל חדר אחד ובו עמודים שתמכו את התיקרה. מול המקדש ישנה חצר ובו נמצא מזבח. במבנה זוהו שלושה שלבי בניה, שניים מתוארכים לברונזה התיכונה 2 ג' והאחרון מתוארך לברונזה המאוחרת. המקדש נמצא ריק מממצאים.
הופעת מקדש המגדול בנגב ובצפון מזרח הדלתה במצרים

מחוץ לערים הגדולות בארץ ישראל ניבנו חיקויים קטנים יותר של מקדש המגדול. דוגמה לכך הוא המקדש שנחפר בגבעת שרת שנמצאת כקילומטר מדרום לבית שמש. המקדש בגודל 7X10 מטר וכולל שני חדרים. הפתח שלו במזרח והוא פונה מערבה. בחדר הפנימי נמצא מזבח שגובהו 20 סנטימטרים. בחדר הקדמי נמצאו שני ספסלי אבן ליד קירות האורך. במקדש נמצאו קערית עם שבעה גביעים, כלי מנחה קטנים וכני קטורת. המקדש תוארך לברונזה התיכונה 2 ב' ושימש גם בברונזה התיכונה 2 ג'.
מקדש המגדול מופיע בנגב בסוף תקופת הברונזה התיכונה 2 ב' (1,700 לפנה"ס). בתל הרור נחפר מתחם מקודש שהוקף בקיר בעובי 1.2 מטר. המתחם הכיל מזבח, ספסלי אבן, ובורות שהכילו עצמות בעלי חיים שכללו בעיקר עורבים וגורי כלבים. נמצאו כלי מנחה זעירים, שברי בולות, כנים גליליים, קערות קטורת ועצמות של כבשים ועזים. במרכז המתחם ניצב מקדש מגדול עשוי מלבני בוץ, שאחד מקירותיו התמוטט בשלמותו, וגובהו 9 מטרים. בערך באותה תקופה בתל א-דבע שבמזרח הדלתה, שמזוהה כיום כעיר אווריס שהייתה בירת ממלכת החיקסוס, ניבנו שני מקדשי מגדול סמוכים זה לזה. המקדש המערבי גודלו 33.75X21.5 מטרים. הפתח מצפון מערב, והוא פונה לדרום מזרח. עובי קירות האורך 4 מטרים, והקיר האחורי 5 מטרים. בקיר האחורי ישנו כוך. המקדש כולל שלושה חדרים והוא כולל פתחים רבים. המקדש המזרחי מצב השתמרותו גרוע, אך כנראה גודלו היה זהה. מול המקדשים הייתה חצר מוקפת מבנים. מחוץ למקדשים נמצאו שרידי טיח צבועים בכחול. נמצאו קערות על רגל אחת וכני קטורת. מול המקדש המערבי נמצא מזבח, ובחצר נמצאו עצמות של בקר ומעט כבשים. בחצר גם נמצאו קבורות קדומות לבניית המקדשים, ואחת מהן היא קבורת חמור. המבנים שימשו עד תקופת הברונזה התיכונה 2 ג' (1,600 לפנה"ס).
בניית מקדשי המגדול מתפשטת במזרח התיכון על פני שלוש תקופות ארכאולוגיות: תקופת הברונזה התיכונה 2, תקופת הברונזה המאוחרת ותקופת הברזל. המקדש מתפתח ומהווה דוגמה להתפתחות ההיררכיה בפולחן הדתי, כאשר בחצר מול המקדש מתרחש הפולחן של הציבור הרחב, שם מתקהלים ומקריבים את הקורבנות. במקדש עצמו שהוא בשיאו ישנה חלוקה לשלושה חדרים, כאשר בחדר האחרון, שכנראה לא כל אחד מורשה להיכנס אליו, ישנו קודש הקודשים שהוא כנראה חפץ או פסל האל שניצב על במה.  הפתח של רוב המקדשים במזרח והם פונים מערבה, אולי הדבר קשור לזריחת השמש. המקדש בתל א-דבע הפתח בדרום אולי קשור למקור הנילוס. המקדשים בערים היו מפוארים והיו מטויחים וצבועים באדום או כחול. המקדשים הכילו חפצי פולחן שכללו קעריות ונרות שבע פיות, כנים גליליים וכלי מנחה זעירים.
לקריאה נוספת

ספר ירושלים - תקופת המקרא, הוצאת יד צחק בן צבי, ירושלים, 2000. עורכים: שמואל אחיטוב, עמיחי מזר (עמודים 166-174, כולל תרשימים).
Giacomo Cavillier, Il "Migdol" di Ramesse III a Medinet Habu fra originalità ed influssi asiatici, Syria. Archéologie, Art et histoire 81, 2004, עמ' 57–79 doi: 10.3406/syria.2004.7833
הערות שוליים

↑  Matthiae, P., 1981, Ebla, N.Y.: 125-131.
↑  Bonfil, R. and Greenberg R., 1997, 'Area A', Hazor v, ed. Ben Tor, A. and others, Jerusalem: 97.
↑  מזר, ע., תשמ"ז, "מקדשים בתקופת הברונזה התיכונה והמאוחרת ובתקופת הברזל", האדריכלות בארץ ישראל בימי קדם, עורכים: כצנשטיין, ח. ואחרים, ירושלים: 145-136.
↑  בן דור, ע., תשי"א, "מקדש כנעני בנהריה", ארץ ישראל א: 28-17.
↑  Magness-Gardiner, B. and Falconer, S.E., 1994,'Community, Polity and Temple in a Middle Bronze Age Levantine Village', Journal of Mediterranean Archaeology 7.2: 127-164.
↑  איזנברג, ע., תשל"ז, "המקדשים בתל כיתן", קדמוניות 4 (36): 109-105.
↑  Yadin,Y., 1975, Hazor, Jerusalem: 75-79.
↑  ידין, י., תשל"ג, "עונת החפירות החמישית בחצור (1969-1968)", ארץ ישראל יא: 139-134.
↑  דונויבסקי, ע. וקמפינסקי א., תשל"ג, "מקדשי מגידו", ארץ ישראל יא: 24-23.
↑  Dever, W.G., 1974, 'The MB II c Stratification in the Northwest Gate Area at Shechem', BASOR 216 : 40-48.
↑  Bull, R.J. and Ross, J.F., 1963, 'Fields V and VI The Sacred Area', BASOR 169: 10-18.
↑  בהט, ד., תשל"ה, "החפירות בגבעת שרת שליד בית שמש", קדמוניות 8: 67-64.
↑  אורן, א., תשנ"א, "שש עונות חפירה בתל הרור", קדמוניות 2-1 (94-93): 9-2.
↑  Bietak, M., 1979, 'Avaris and Piramese, Archaeological Explorations in the Eastern Nile Delta', Proceedings of the British Academy 65.
| אלים במיתולוגיה הכנענית |
| --- | --- | --- |
| מפחרת האלים | אל • אשרה • בעל־הדד • ענת • עשתרת • דגן • אדון • בעלת גבל • בוהו • מוֹת • בעל פעור • ים • שמש • ירח  • כושר וחסיס • כושרות • רשף • חורון • קדש • אשמון • עשתר • כמוש • מלך • קוס • יהוה • שחר • שלם • צד • נכל ואב • שכמן ושנם • לויתן • תנין (אנ') • מלקרת • תנת • בעל חמון • פמי (אנ') • סכן • צדק (אנ') • מישור (אנ') • שלמן • גד |  |
| אתרים מקודשים | מרום צפון • חכפת • כפתר • עשתרות • תותול |  |
| ספרוּת | שירה אוגריתית: עלילות בעל וענת ‧ עלילת אקהת ‧ עלילת כרת ‧ הולדת שחר ושלם ‧ חתונת ירח ונכל ‧ לחש עלילת האלים הנאבקים בנחש • כתבי סכניתן |  |
| פולחן | במות • מרזח • פסלים מצבות • מצבות נדר • בית אל • כס עשתרת • מקדש מגדול • תרפים • נסך וקטורת • מזבחות אבן ונחושת • קורבנות, זבחים, מנחות, זבח חלב, שלמים, כליל ועולות • העלאה באוב |  |
זהרירה חריפאי

| --- | --- |

חריפאי בתצלום מאת פטר מירום (שנות ה-60 של המאה ה-20)
 לידה:  12 בדצמבר 1929 תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  2 בינואר 2013 (בגיל 83) פתח תקווה, ישראל 
 סוגה מועדפת:  תיאטרון
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  1950–2012 (כ־62 שנים)
 בן זוג:  שלמה שבא
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (2003)  פרס התיאטרון הישראלי  פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה 
 פרופיל ב-IMDb
 
זהרירה חריפאי (12 בדצמבר 1929 – 2 בינואר 2013) הייתה שחקנית תיאטרון וקולנוע ישראלית, אשר שיחקה בעשרות הצגות במהלך קריירה שנמשכה למעלה מחמישים שנה. כלת פרס ישראל לתיאטרון לשנת תשס"ג (2003).
הנצחה

באוקטובר 2014 נקבעה לוחית זיכרון על ביתה ברחוב זכריה 14 בתל אביב.
"פינת הפסנתר של זהרירה" - פסנתר כנף הממוקם באכסדרה של התיאטרון הקאמרי. משמש להופעות של פסנתרנים צעירים, ולהקות נוער. על הפסנתר שלט הקדשה לחריפאי עם הכותרת "מחר אקנה פסנתר", זהו שם השיר המסיים את המחזה "יעקובי וליידנטל" מאת חנוך לוין. חריפאי שיחקה בו את דמותה של רות שחש.
בינואר 2023, חדר האמנים מאחורי הקלעים של היכל התיאטרון קריית מוצקין נקרא על שמה חריפאי.
ביוני 2023 הוסב שמו של גשר אוסישקין בתל אביב-יפו כך שיקרא על שמה.
פרסים ואותות כבוד

1983 – פרס כינור דוד - על משחקה ב"יונו והטווס"
1989 – פרס אייזיק שטרן על תרומתה לאמנות התיאטרון
2001 – פרס האקדמיה לתיאטרון למפעל חיים
2003 – פרס ישראל בתיאטרון
2004 – פרס הוקרה ב"פסטיבל אשה" בחולון
2012 – פרס התיאטרון הישראלי לשחקנית משנה הטובה ביותר על משחקה ב"סוף טוב"
הערות שוליים

↑  ניסו להתאבד, למרחב, 15 ביולי 1959
↑  רסיטלים באכסנדרה לזכר זהרירה חריפאי, באתר הבמה, ‏דצמבר 2014
↑  קובי פינקלר, רסיטל בפסנתר ב"קאמרי", באתר ערוץ 7, ‏דצמבר 2014
↑  10 שנים למותה של זהרירה חריפאי: חדר האמנים בתיאטרון מוצקין ייקרא על שמה, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 4 בינואר 2023
↑  חמישה רחובות יונצחו על שמות נשים, אתר עיריית תל אביב-יפו, 25 בינואר 2022
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודמים: 1999 - שלמה בר-שביט, נולה צ'לטון | פרס התיאטרון הישראלי - פרס מפעל חיים 2000 - זהרירה חריפאי, מישא אשרוב | הבאים: 2001 - יעקב אלפרין, אברהם דשא (פשנל) |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296541505171  BnF: cb16544589m (data)  GND: 1062478444  ISNI: 0000 0000 6805 6431  LCCN: no93003554  MusicBrainz: cd170ab2-b6a1-4fd6-ba41-34d91b7c7524  SNAC: w65444hn  VIAF: 97390159   WorldCat (עם VIAF): 97390159 
זהרירה חריפאי (יושבת) ובתה איה שבא בטקס זיכרון לגרי בילו בבית צבי, דצמבר 2012 (לצידן, עידית טפרסון)
לוחית זיכרון על ביתה של זהרירה חריפאי
טקס האשכבה לזהרירה חריפאי בתיאטרון הקאמרי
ארונה של זהרירה חריפאי בטקס האשכבה בתיאטרון הקאמרי
שלומית שוסטר

| --- | --- |

 לידה:  19 ביולי 1951 סורינאם 
 פטירה:  15 בפברואר 2016 (בגיל 64) ישראל 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 עיסוק:  פילוסופית 
 מדינה:  ישראל 
 
שלומית שוסטר (19 ביולי 1951, סורינאם - 15 בפברואר 2016, ירושלים) הייתה יועצת פילוסופית, דוקטור לפילוסופיה מטעם האוניברסיטה העברית, מראשוני היועצים הפילוסופיים בישראל ובעולם בכלל, מייסדת אגודת היועצים הפילוסופיים בישראל ונשיאתה.
קורות חייה

שוסטר נולדה במושבה ההולנדית סורינאם ובשנת 1976 עלתה לישראל והחלה ללמוד פילוסופיה באוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 1987 בעקבות קריאת מאמר בעיתון ניגשה להכשרה בנושא הייעוץ הפילוסופי אצל הפילוסוף ההולנדי אד הוכנדייק, מראשוני היועצים הפילוסופיים המודרניים.
בשנת 1989 פתחה בירושלים את המרכז לייעוץ פילוסופי (הראשון בישראל). המרכז נקרא "מרכז סופון", מהמילה היוונית "סופיה" שפירושה חוכמה. לפי הסברה של שוסטר, המילה "סופון" היא גם סופיה וגם צורה של פילוסופיה פרקטית, חוכמה שימושית.
זמן קצר לאחר מכן, בשנת 1990, פתחה את "הקו הפילוסופי" המגיש עזרה טלפונית ובמשך שנים סייעה טלפונית לאנשים במצוקה ללא תשלום. קו זה היה קו העזרה הראשון בעולם המבוסס על עזרה פילוסופית.
בשנת 1996 הקימה את האגודה הישראלית לייעוץ פילוסופי וניהלה את האגודה.
בשנת 2000 הוענק לה תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בהמשך לרצונה העז לסייע לאנשים, עבודת הדוקטורט שלה, בהנחיית מרסל דיבואה ומוריס ס. פרידמן, עסקה בתולדות חייהם של פילוסופיים מרכזיים ובשאלה כיצד ניתן להיעזר בקורות חייהם כדי לסייע לאנשים בעלי מצוקות ושאלות קיומיות.
שוסטר הייתה חברה מן המניין גם באגודות בינלאומיות לייעוץ פילוסופי. היא הוזמנה להרצות והחליפה דעות עם עמיתיה בכל העולם. היא התנגדה חריפות לרעיון הענקת 'רישיון' ליועצים פילוסופיים והפיכת הייעוץ הפילוסופי לממוסד ומוכר על ידי הרשויות. לטענתה, בכך לא מאפשרים לבני אדם לחשוב באופן חופשי ופוגעים בערך היסוד של הפילוסופיה שהוא המחשבה החופשית
עד קרוב למותה, הייתה חברת מועצת המערכת של כתבי העת: כתב העת לפסיכולוגיה רדיקלית. כתב העת הבינלאומי לפילוסופיה פרקטית וכתב העת לאמנויות התרפיה בקוריאני.
שוסטר נפטרה בירושלים ב-15 בפברואר 2016 לאחר מאבק במחלה קשה.
ספריה

"פרקטיקה פילוסופית: אלטרנטיבה לייעוץ ולפסיכותרפיה". פורסם בשנת 1999 (באנגלית). ספר זה נחשב כאבן דרך בייעוץ הפילוסופי וכמקור ללימוד ולהכשרת יועצים פילוסופיים. הספר תורגם לשפות הולנדית, איטלקית וסינית.
"אוטוביוגרפיית הפילוסוף: מחקר איכותי", פורסם בשנת 2003 (באנגלית)
הערות שוליים

↑  ייעוץ פילוסופי
↑  ייעוץ והכוון, כל העיר (הקישור אינו פעיל, 2 בנובמבר 2018)
↑  לדוגמה: בפייסבוק
↑  memorial dr Shlomit C. Schuster
↑  Journal of Radical Psychology
↑  International Journal for Philosophical practice
↑  Journal of Humanities Therapy
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267743205171  BIBSYS: 40179  BnF: cb13563365t (data)  GND: 173380484  ISNI: 0000 0000 6653 265X  LCCN: n99006560  NTA: 186168500  VIAF: 177200   WorldCat (עם VIAF): 177200
תאוריית פער-ידע לקבלת החלטות

תאוריית פער-ידע לקבלת החלטות היא מודל קבלת החלטות בתנאי אי-ודאות חמורה. התאוריה פותחה על ידי פרופסור יעקב בן-חיים מהטכניון.
התאוריה היא מתודולוגיה התומכת בקבלת החלטות המבוססות על מודלים השרויים באי-ודאות חמורה. פער-ידע הוא הפער בין מה שידוע ומה שצריך להיות ידוע על מנת לקבל החלטה באופו מקיף ואמין. פערי-ידע מתעוררים בכל תחום פעילות, והם נפתרים רק כאשר מתרחשת הפתעה, או כאשר עובדה חדשה נחשפת, או כאשר הידע וההבנה משתכללים. ידוע מעט מאוד על המהות של פער-ידע. לדוגמה, לעיתים נדירות ידוע איזה אירוע מפתיע יעכב את סיום הפרויקט. אף יתרה מכך, לא ניתן לדעת מה שטרם התגלה, כמו מה יהיו החדשות של מחר, אלו תאוריות מדעיות יופיעו בעתיד, או מה יהיו החידושים הטכנולוגיים. כל אלה הם פערי הידע. פער-ידע הוא אי-ודאות נייטיאני (אנ') מכיוון שהוא לא מאופיין על ידי התפלגות הסתברותית.
שלושת האלמנטים של התאוריה

האלמנט הראשון הוא מודל פער-ידע של אי-ודאות, שהוא כימות הסתברותי של אי-ודאות. אי הוודאות יכולה להיות בערכי הפרמטר, לדוגמה מקדם גרר או גודל אוכלוסייה. אי הוודאות יכולה להיות בווקטור, לדוגמה רווחים מתיקי השקעות. פער ידע יכול להצטייר בצורת פונקציית תועלת, או בצורת זנב של פונקציית התפלגות של אירועים קיצוניים. פער ידע יכול להיות בצורה ובגודל של מערכות ישויות כאלו, כדוגמת קבוצות האפשרויות של פונקציות התפלגויות הסתברותיות, או קבוצות של אפשרויות פונקציות תועלת. בכל המקרים האלו מודל פער ידע הוא משפחה בלתי מוגבלת של קבוצות מקוננות של מימושים אפשריים. לדוגמה, אם הישות הבלתי ידועה היא פונקציה אז מודל פער הידע הוא משפחה בלתי מוגבלת של קבוצות מקוננות של מימושים עבור אותה פונקציה. מודל פער ידע לא מניח מקרה גרוע ביותר או מקרה בעל אי-ודאות קיצונית ביותר. (לפעמים משפחת הקבוצות היא חסומה מתוקף ההגדרה של הישות הבלתי וודאית. לדוגמה, הסתברות חייבת להיות בין אפס לאחד, לכן ערכי המשפחה של הקבוצות המקוננות של הסתברויות אפשריות הם מוגבלים. עם זאת, מקור המגבלה הזו לא נובע מהידע אודות האירוע שההסתברות שלו אינה וודאית. הערכים מוגבלים מעצם ההגדרה המתמטית של ההסתברות. מודל פער ידע כזה הוא בלתי מוגבל במרחב של ערכים אפשריים).
האלמנט השני של אנליזת פער ידע הוא מודל של מהערכת, כדוגמת התועלת הכללית של פעולה ספציפית או של החלטה ספציפית. המודל מבטא את הידע אודות המערכת, ויכול גם להיות תלוי באלמנטים בלתי וודאיים אשר אי הוודאות שלהם מיוצגת על ידי מודל פער ידע של אי ודאות. מודל המערכת גם תלוי בהחלטות המתקבלות, והוא מכמת את התוצאות של החלטות אלו בהינתן מימושים ספציפיים של אי הוודאויות. לדוגמה, המודל יכול לבטא את הרווחים הצפויים מתיק של מניות.
האלמנט השלישי באנליזת פער ידע הוא אוסף התוצאות נדרשות. ערכים ספציפיים אלו של תוצאות שמקבל ההחלטות דורש או שואף להשיג. ערכים אלו יכולים להוות הצלחה של ההחלטה, או לפחות להוות את הערכים הנסבלים מינימליים. לדוגמה, ניתן לדרוש שהרווחים הממוצעים מתיק ההשקעות יהיו לא פחות מערך מסוים. דרישות ביצועים יכולים לגלם את הרעיון של שביעות רצון: ביצוע טוב דיו, או עמידה בדרישות קריטיות. לחלופין, דרישות הביצועים יכולים לבטא שאיפות לתוצאות טובות מהצפוי. גם מיצוי שביעות הרצון, וגם שאיפות נדרשות מתעוררים בפועל, אולם מיצוי שביעות רצון הדרישות הוא הנפוץ ביותר.
פונקציות החלטות פערי-ידע

שלושת אלמנטים אלו – מודל אי-ודאות, מודל מערכות, ודרישות התוצאות – משולבים ומגבשים שתי פונקציות החלטות אשר תומכות בבחירת מסלול הפעולה:
פונקציית החסינות מעריכה את האופק אי הוודאות הגדול ביותר שעדיין מבטיח השגת דרישת התוצאות. פונקציית החסינות היא תשובה כמותית לשאלה: עד כמה הנתונים הידועים עלולים להתברר כשגויים, ועדיין הפעולות שנשקל לבצען יובילו לתוצאות הנדרשות. פונקציית החסינות מבוססת על דרישות ביצועים משביעי רצון. כאשר פועלים בתנאי אי-ודאות חמורה, החלטה המשיגה תוצאה נסבלת על פני טווח גדול של מימושים אפשריים היא עדיפה על פני החלטה הנכשלת בהשגת תוצאה נסבלת גם אם הטעות קטנה. בדרך זו, פונקציית החסינות מייצרת העדפות בין החלטות זמינות.
פונקציית ההזדמנותיות מעריכה את האופק הנמוך ביותר של אי ודאות שמאפשר (אבל לא בהכרח מבטיח) תוצאות העולות על הצפויות. פונקציית ההזדמנותיות היא תשובה לשאלה: בכמה יש לטעות על מנת שתוצאות טובות מהצפוי יהיו אפשריות? פונקציית ההזדמנותיות מבוססת על שאיפה להפתעה טובה (windfalling) ולא על שביעות רצון. כאשר פועלים בתנאי אי-ודאות חמורה, ייתכן שאומדן המודלים הקיימים פסימיסטים יתר על המידה. מקבל ההחלטות השואף לתוצאות טובות מן החיזוי שואף לנצל את מאפייני אי-הוודאות של הסביבה. החלטה שתוביל לתוצאה טובה אם נטעה עדיפה רק במעט על פני החלטה שדורשת חריגה גדולה על מנת לאפשר את אותה התוצאה. פונקציית ההזדמנותיות מייצרת בכך העדפות על גבי ההחלטות הזמינות. העדפות אלו עלולות לא לעלות בקנה אחד עם ההעדפות המיוצרות על ידי פונקציית החסינות.