stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חסידות תולדות אהרן
מאפיינים > הלבוש

אנשי החסידות מקפידים על הלבוש הירושלמי החרדי מן המאה ה-19 שחלקו מפורט בספר התקנות: בימי חול לובשים בני הקהילה קַאפְטְן מפוספס, הידוע בכינוי "זברה" או "כתונת פסים", ומתחתיו לובשים הנשואים וסט מבד זהה המכונה בעגה הירושלמית "סידריה". בימי שבת, חג וכן בשמחות משפחתיות, הגברים לובשים קאפטן מפוספס בצבע צהוב-זהוב עם פסים כחולים ומעליו בגד עליון בצבע חום שנקרא ז׳בה. בשבת לובשים גם הרווקים "קאפטן" וכן חוגרים גרטל רחב עשוי בד לבן מפוספס בצבעים שונים. כיום הרבה מהחסידים עברו לגרטל פשוט בצבע לבן. כמו כן לובשים בני הקהילה, מגיל בר מצווה ומעלה, גטקס המשמש בתור תחתונים ארוכים עד לברכיים בצבע לבן ומעליהם מכנסיים קצרים שקצותיהם מהודקים לרגליים. גרביים שחורים בימי חול ולבנים בשבתות ובחגים, אנשי החסידות, כולל ילדים, חובשים כיפה לבנה גדולה (יַרְמוּלְקֶה), ומגיל הבר מצווה חובשים מעליה בימי החול - כובע סמט נמוך-קומה, ובשבתות וחגים שטריימל. בשבת לובשים הגברים הנשואים בגד עליון בצבע חום הנקרא ג'ובה.
הנשים מגלחות את ראשן וחובשות מטפחת ראש הדוקה בצבע שחור הנקראת "יאזמה". בשבתות ובחגים צבעה הוא לבן. כל בנות הקהילה מגיל תשע גורבות גרביונים שחורים אטומים בכל ימות השנה, למעט בימים הנוראים, שבהם צבע הגרביונים לבן.
בני הקהילה המועטים שגרים מחוץ לישראל אינם לובשים את הלבוש הירושלמי המסורתי המונהג בקהילה. חלקם לובשים אותו בהגיעם לביקור בישראל. מחוץ לישראל, רובן המכריע של נשות הקהילה מקפידות לחבוש מטפחת ראש ולא פאה נכרית וכן לגרוב גרביים שחורים אטומים.
מאפיינים > בדלנות

החסידות אנטי-ציונית. מוסדות הקהילה אינם מקבלים כספים ממדינת ישראל. תקציבה מבוסס בעיקר על קרן ההצלה של חסידות סאטמר בארצות הברית התורמת למוסדות אשר נמנעים מלקבל את כספי מדינת ישראל וכן קופת ”שקל הקודש” שנפתח ע”י האדמו”ר מהר”א מסאטמאר.
חלק מחברי הקהילה נמנעים מלקבל קצבאות ילדים מהביטוח הלאומי.
רובם המכריע של השידוכים בחסידות "תולדות אהרן" הם בתוך הקהילה. נישואין או יציאה מחוץ לקהילה הם נדירים, מלבד בקרב צאצאי האדמו"ר, המחותנים עם צאצאי אדמו"רים מחסידויות אחרות.
לקריאה נוספת

שלמה גוזמן, תולדות אהרן: אתנוגרפיה וטקסט, עבודת מ"א, 2008
פוקס-קצ'ר

| --- | --- |

 בימוי:  בנט מילר
 הופק בידי:  ג'ון קיליק מייגן אליסון בנט מילר
 תסריט:  דן פוטרמן
 עריכה:  קונור או'ניילי סטיוארט לוי ג'יי קאסידי
 שחקנים ראשיים:  סטיב קארל צ'נינג טייטום מארק רופאלו
 מוזיקה:  רוב סימונסן  ווטס דילן ת'ורדסון
 צילום:  גרייג פרייזר
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Annapurna Pictures, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 חברה מפיצה:  אולפני סוני
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  19 במאי 2014 (קאן) 16 בינואר 2015 ארצות הברית
 משך הקרנה:  134 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט ביוגרפי, סרט ספורט, סרט דרמה 
 תקציב:  24 מיליון דולר
 הכנסות:  11.8 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   foxcatcher
 www.foxcatchermovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
פוקס-קצ'ר (באנגלית: Foxcatcher, מילולית: לוכד השועל) הוא סרט דרמה ביוגרפי אמריקאי עטור שבחים בבימויו של בנט מילר (שמועמד לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-87) ובכיכובם של צ'נינג טייטום, מארק רופאלו וסטיב קארל שמגלמים שני אחים, אלופים אולימפיים לשעבר בהיאבקות, שמוצאים עצמם מעורבים בקשר עם עשיר נוירוטי בשם ג'ון דופונט. הסרט היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לסרט הדרמה הטוב ביותר לשנת 2014.
הסרט מבוסס במידת מה על אירועים אמיתיים שהתרחשו כאשר מאמן ההיאבקות ג'ון דופונט גייס את הספורטאי מארק שולץ ואחיו דייב שולץ על מנת להתחרות באליפויות העולם, באליפויות הלאומיות ובאולימפיאדה בתחום ההיאבקות. הסרט מגולל גם את קורות הרצח הטראגי של דייב שולץ בידי דופונט בינואר 1996.
הסרט היה חלק מתחרות דקל הזהב בפסטיבל הקולנוע בקאן בשנת 2014 והבמאי זכה בפרס הבמאי הטוב ביותר. הסרט היה מועמד בשלוש קטגוריות שונות בפרס גלובוס הזהב ובחמש קטגוריות שונות בפרס האוסקר. זהו הסרט הראשון שמועמד לפרס הבמאי הטוב ביותר אך לא מועמד בקטגוריית הסרט הטוב ביותר, מאז שנת 2008.
עלילת הסרט

המתאבק האולימפי מארק שולץ מדבר אל תלמידי בית ספר תיכון, במקום אחיו הבכור, דייב שולץ. שניהם זכו במדליית זהב באולימפיאדת לוס אנג'לס אך חרף הישגיו מארק חש שאחיו מאפיל עליו. התמורה להרצאות היא פעוטה, ונראה שלאחר שהגיע לפסגת השאיפות בספורט - מדליית זהב אולימפית - הוא חי חיי דלות.
עם מארק יוצר קשר מאמן היאבקות חובב, מיליונר בשם ג'ון דופונט שמארגן לו טיסה במסוק אל החווה שלו, המהווה מתקן אימון. דופונט מזמין את שולץ להצטרף לצוות ההיאבקות "פוקס קצ'ר" כדי להתאמן לקראת אליפות העולם בהיאבקות. מארק מקבל את ההצעה בעוד דופונט מציע לו לצרף גם את אחיו דייב. דייב מסרב למשום שהוא לא מעוניין לעקור את משפחתו, רעייתו ושני ילדיו, ממקום מגוריהם, ומארק נוסע לבדו.
מארק נשאר אורח בביתו של דופונט. במהלך אימוניו הוא מתחזק ומצליח לזכות באליפות העולם בהיאבקות לשנת 1987. דופונט מברך אותו ויחד השניים מפתחים סוג של ידידות. דופונט חושף את מארק לשימוש בקוקאין ועד מהרה מתחיל להשתמש בסמים בקביעות. במקביל מתבהרת התמונה: ג'ון חי בצילה של אימו, ג'ין, שמשקיעה את זמנה והונה בטיפוח סוסים גזעיים והשתתפות נבחרת הסוסים שלה בתחרויות רכיבה. האם מאמינה שהיאבקות הוא ספורט נחות והיא אינה רוצה שבנה יעסוק בכך. יום אחד מארק וחבריו לצוות לוקחים בוקר חופשי מאימונים כדי לצפות באמנויות לחימה בטלוויזיה, דופונט מתרגז באופן לא רציונלי ומטיח במארק שהוא אינו רוצה לצרף את אחיו לאימונים. הוא תוקף את מארק ומקלל אותו תוך שהוא דורש שדייב יצטרף בכל מחיר.
דייב מחליט לעבור עם משפחתו כדי להצטרף לצוות האימונים "פוקס קצ'ר". מארק שנפגע מדופונט מחליט לעבוד ולהתאמן לבדו, תוך שהוא שומר מרחק מדופונט ואף מאחיו דייב. כשהצוות מתכונן לתחרות ההיאבקות של אולימפיאדת הקיץ בסיאול של שנת 1988, אמו של דופונט נכנסת לצפות באימון. ג'ון דופונט מנסה ליצור מראית עין כאילו הוא זה שמנהל את האימונים, אולם עד מהרה האם עוזבת את המקום.
בסיבוב בראשון במבחני האולימפיאדה מארק לא מצליח ומפסיד. עצבני על הכישלון הוא הורס את החדר ורק דייב מצליח לפרוץ לחדר לאחר שאחיו לא עונה לטלפונים. הם עובדים יחד וכשמארק מתאמן דייב מונע מדופונט מלדבר עם מארק. מארק מתחרה היטב ולבסוף מנצח ומשיג את הנדרש על מנת להצטרף לנבחרת האולימפית. דייב מבחין שדופונט נעלם ומאוחר יותר מתברר שדופונט עוזב משנודע לו על מות אמו. מארק מספר לדייב שהוא מבין שהוא לא יכול להישאר במתקן האימונים של דופונט והוא מבקש מדייב לעזוב איתו. במהלך צילומי סרט תעודה דייב מתבקש להלל את דופונט ומארק מאבד את התנאי שלו להישארותו שם והוא מנהל מגעים עם דופונט כדי שזה ימשיך לתמוך בו מבחינה כספית.
מאוחר יותר, דופונט נראה לבדו בחדר העיטורים שבאחוזתו הפרטית בעודו צופה בסרט התעודה, שמסתיים כשמארק משבח את דופונט (בנאום שדופונט הכתיב לו לאחר זכייתו באליפות העולם 1987). דופונט קורא אליו את אחד משומריו והם נוסעים לביתו של דייב, שם הם מוצאים אותו עובד על רכבו. כאשר שולץ מתקרב לרכבו של דופונט כדי לברכו, דופונט מתעצבן על דייב ללא סיבה נראית לעין ויורה בו שלוש פעמים מטווח אפס. רעייתו של דייב, ננסי, מחייגת למוקד החירום כשדופונט נמלט מהמקום, בעוד היא רצה אל בעלה שמת בזרועותיה. מאוחר יותר דופונט נלקח למעצר מחוץ לביתו, בעוד מארק שולץ מתכונן לקרב באמנויות לחימה משולבות.
צוות השחקנים

צ'נינג טייטום - מארק שולץ
מארק רופאלו - דייב שולץ
סטיב קארל - ג'ון דופונט
ונסה רדגרייב - ג'ין דופונט
סיינה מילר - ננסי שולץ
הערות שוליים

↑   אורי קליין, כך הפכה המציאות לתסריטאית המשפיעה ביותר בהוליווד, באתר הארץ, 18 בספטמבר 2015
↑  אורון שמיר, עכבר העיר, "פוקס-קצ'ר": בעיית האוסקר בהתגלמותה, באתר הארץ, 20 בנובמבר 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 8ef637c1-0bf8-4e0c-a520-ec199319774e 
הקרנת הבכורה בפסטיבל הקולנוע בקאן, 2014
גריגורי דנילבסקי

| --- | --- |

תמונה שפורסמה בספר שלו בתרגום לאנגלית בשנת 1891
 לידה:  14 באפריל 1829 (יוליאני) דנילובו, נפת איזיום, פלך סלובודסקאיה (חרקוב), אוקראינה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  6 בדצמבר 1890 (יוליאני) (בגיל 61) סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 מדינה:  האימפריה הרוסית 
 שם עט:  А. Скавронский 
 מקום לימודים:  הפקולטה למשפטים, אוניברסיטת סנקט פטרבורג 
 שפות היצירה:  רוסית 
 סוגה:  רומן, מסה, נובלה 
 
גריגורי פטרוביץ' דנילבסקי (ברוסית: Григо́рий Петро́вич Даниле́вский,‏ 6 באפריל – לפי לוח השנה הגרגוריאני 18 באפריל 1829 דנילובקה, נפת איזיום, פלך סלובודסקאיה או חרקוב, אוקראינה, האימפריה הרוסית - 14 בדצמבר - לפי לוח השנה הגרגוריאני 26 בדצמבר 1890 סנקט פטרבורג, רוסיה) היה סופר רוסי יליד אוקראינה, פובליציסט, מתרגם, היסטוריון, אתנוגרף ופקיד בכיר, שהתפרסם בכתיבת רומנים, בעיקר היסטוריים. אחרי שנת 1881 היה העורך הראשי של העיתון הממשלתי "פרביטלסטבני וסטניק". היה עורך דין בהכשרתו.
ידועים יותר היו רומנים שלו "פליטים ברוסיה החדשה" (1862) ,"הנסיכה טרקנובה" (1882) "השנה השחורה".
היה חבר בחברה הגאוגרפית הרוסית.
ביוגרפיה > ילדות וצעירות

גריגורי דנילבסקי נולד בשנת 1829 בכפר דנילובקה בפלך סלובודסקאיה אוקראינה (חרקוב) באימפריה הרוסית במשפחת בעלי אחוזה ממוצא קוזקי. אביו, פיוטר דנילבסקי, היה קצין לשעבר ונפטר כשהילד היה בן 10. האם, קתרינה לבית קופצ'ינוב, בוגרת המכון לבנות האצולה בחרקוב, נקראה אחרי נישואיה השניים איוואנצ'ינה-פיסרבה.
לפי מסורת המשפחה, ולפי תעודות, מייסד המשפחה, בניל בנילוב, התכבד בשנת 1709 לארח בביתו את הצאר פיוטר הגדול בדרכו מאזוב לפולטבה.
בת דודה של דנילבסקי, אפרוסינה אוסיפובנה דנילבסקאיה הייתה סבתו של המשורר ולדימיר מאיאקובסקי.
עד שנת 1841 התחנך בבית עם מורים פרטיים. אחר כך למד במכון לבני אצולה במוסקבה והחל משנת 1846 עשה לימודי משפטים באוניברסיטת סנקט פטרבורג.
התחיל את הקריירה בעיתונאי בעיתונים Иллюстрация ("איליוסטראציה" - בתרגום:"האיור"), Звездочка (זבזדוצ'קה, בתרגום:כוכבית), וב "Ведомости Санкт-Петербургской городской полиции" (ויידומוסטי סנקט פטרבורגסקוי גורודסקוי פוליצי - ביטאון משטרת סנקט פטרבורג}.
ב 4 במאי (22 במאי) 1849 נעצר דנילבסקי בטעות (כנראה בגלל קרבת שמו לזה של ניקולאי דנילבסקי) בחשד שפקד את החוג החתרני של מיכאיל פטרשבסקי והוחזק במעצר בצינוק מבודד במבצר פיוטר ופבל עד 10 ביולי (22 ביולי) כששוחרר מחוסר ראיות. היה למשך תקופה במעקב המשטרה. אחרי שבשנת 1850 סיים את לימודי המשפטים בתואר "קנדידט" ועם מדליית כסף בתחרות על חיבור בנושא "על פושקין וקרילוב"
עבד דנילבסקי במשרד החינוך הרוסי. כתב במגזינים בתחומים שונים. ב-1851 פרסם קובץ שירים "שירים מקרים", פגש את ניקולאי גוגול אותו נטה לחקות בכתיבה במידה מסוימת. ב-1852 סינגר על גוגול בעת פולמוס ספרותי.
ביוגרפיה > המשך הקריירה

בשנים 1850–1857 עבד דנילבסקי כפקיד בכיר במשרד החינוך הרוסי ולעיתים נשלח לסיורים מטעם המשרד, אחד מהם בארכיבים של מנזרי הדרום. ב-1856 נמנה עם הסופרים שנשלחו על ידי הדוכס הגדול קונסטנטין ניוקלאייביץ' לחקור אזורי ספר שונים של רוסיה. דנילבסקי נדרש לערוך תיאור של הים אזוב ושפך הדון.
בשנת 1857 פרש לאחוזותיו באוקראינה, הכיהן בחרקוב כחבר בוועד לשיפור תנאי המחיה של האיכרים הצמיתים, מאוחר יותר כחבר במועצת המכללה המקומית, חבר במועצה המחוזית (גלאסני) ובהנהלת האספה של גוברניית חרקוב, שופט לשם כבוד. השתתף בממשלת ה"זמסטבו" לפטרבורג.
בשנת 1868 התקבל ללשכת עורכי הדין של מחוז חרקוב וכעבור זמן קצר התקבל במשרת סגן העורך הראשי של "ביטאון הממשלה" . החל מ-1881 התמנה לעורך הראשי שלו ובמקביל כחבר במועצת המנהלה הראשית לעיתונות.
דנילבסקי נפטר בסנקט פטרבטרג בדצמבר 1890 . החל מ-1864 התגורר בדירה שכורה בנבסקי פרוספקט בבית מספר 71. הובא לקבורה בכפר פרישיב, כיום בנפת בלקלייב, מחוז חרקוב.
ביוגרפיה > הפעילות הספרותית

את פעילותו הספרותית התחיל דנילבסקי בגיל 177 על ידי פרסום שירו הראשון. בירחון של אוסיפ סנקובסקי "ספרייה לקריאה" הופיע שירו בהשראת ההווי המקסיקני "גוואיה-ליר" (1849), ואחר כך המשיך לפרסם באותו מגזין
יצירתו הספרותית החשובה הראשונה הייתה סדרת ספורים בהשראת המסורת והחיים של תושבי אוקראינה, שנקבצו בשנת 1854 בספר "בני פלך סולובודסקאיה" ("סלובוז'אנה"). הרומן הראשון שלו "פיליטים ברוסיה החדשה "
("בגלייה ב נובורוסיאי"), שפורסם בשנת 1862 בשם העט ד. סקוורונסקי, והביא לו הצלחה גדולה.
כתב אחר כך "חזרת הפליטים" ("בגלייה וורטיליס") (1863) ו"מקומות חדשים" (נובייה מסטא") (1867) . ספרים אלה הרכיבו טרילוגיה על יישובו של ערבות אוקראינה על ידי צמיתים בורחים.ב-1868 פרסם דנילבסקי את הסיפור "החיים בעוד מאה שנה", סיפור מדע בדיוני על החיים בשנת 1968. ביצירה זו חיקה דנילבסקי את ז'ול ורן ומתאר עולם שבו יש אספקה עירונית מרכזית של מים, חשמל והסקה, תרגומים סימולטניים של מופעים בטלפון, מסילת ברזל תת-קרקעית בין אנגליה לצרפת, ים מלאכותי הממלא את מקומו של מדבר סהרה.
וכו'.
בעשורים הבאים פרסם דנילבסקי ספרים בעיתונים "וסטניק ייברופי" (הגזטה של אירופה") ו"רוסקאיה מיסל" (המחשבה הרוסית). אחרי הפסקה ארוכה, ב-1874 הופיע הספר "הגל התשיעי" (דוויאטי ואל) על המאבק בין שמרנים לרפורמיסטים בשנות ה-1860. הספר כלל חומר אוטוביוגרפי ומתח בקורת על מנהגי המנזרים. הוא היה האחרון שבספרי הבקורת חברתית של דנילבסקי.
סדרת ספריו ההיסטוריים התחילה עם הנובלה "פוטיומקין על הדנובה" (1878).
הרומן "מירוביץ'" דן בגורל הטרגי של הצאר-ילד המודח, איוואן אנטונוביץ' ועל הניסיון הכושל של הלוטננט ואסילי מירוביץ' לשחרר אותו מן המבצר שליסלבורג. הספר נאסר לפרסום על ידי הצנזורה למשך ארבע שנים והורשה להופיע רק בשנת 1879 כשעורר סנסציה.
לדעתה של החוקרת איזבל פלורנס הפגוד זה היה הרומן הטוב ביותר של דנילבסקי, על אף החופשיות הרבה מדי שבה תיאר את הווי התקופה ההיסטורית.
ב-1880 פרסם את "מסע להודו בימי פיוטר" (נה אינדיו פרי פטרה), ב-1883 את "הנסיכה טרקנובה" - על אישה טענה שהיא בתה של הקיסרית יליזבטה, "מוסקבה השרופה" ("סוז'ז'ננאיה מוסקבה" ) (1886) על פלישת נפוליאון לרוסיה בשנת 1812, "השנה השחורה" (צ'ורני גוד") (1888) על המרד של ימליאן פוגצ'וב ושורה של סיפורים קצרים.
לדברי ד. מירסקי רומנים אלה היו "אופנתיים ביותר" והתקבלו יפה על ידי הציבור הפחות מתוחכם, בעוד אנשי האליטה המתקדמת התייחסו אליהם בזלזול. "מוסקבה השרופה " דורגה כפחות מוצלח, במיוחד כשנמצא בתחרות לא לעניין עם "מלחמה ושלום של לב טולסטוי.
עם זאת, לפי דן אונגוריאנו, "על אף חוסר השלמות הקונצפטואלית והאמנותית, הרומנים של דנילבסקי נשארים בין מיטב הפרוזה ההיסטורית של תקופתו"
ביוגרפיה > חייו הפרטיים

דנילבסקי התחתן בשנת 1857 עם יוליה יגורובנה זמיאטינה, בת של בעל אחוזה שכנה, הקפטן זמיאטין. חתונתם נחגגה בכנסיית פוקרובסקיה בכפר דמיטרייבקה בנפת איזיומסק.
לזוג נולדה בת, אלכסנדרה. בשנת 1904 היא נסעה לספרד להבראה בגלל מחלת ראות והתחתנה שם עם הקצין הספרדי רודריגז, לימים קולונל בצבא הספרדי. בימי מלחמת האזרחים בספרד פגש אותה ("הגנרלית רודריגז") הסופר והעיתונאי הרוסי מיכאיל קולצוב
הוא הזכיר גם את בנותיה, יוליה וילנה, שעבדו בשליחות מסחר סובייטית.
פרסים ואותות הוקרה

1868 - הפרס אובארוב (הפרס הקטן) על ספרו "מסיפוריה העתיקים של אוקראינה"
התמנה יועץ סתרים.
הנצחה

1962 - הוקם פסל לזכרו בכפר הולדתו, דנילובקה - אז באוקראינה הסובייטית
מבחר כתביו

1853 Слобожане בני פלך סלובודסקיה (קובץ סיפורים ומסות), 1853;
Полтавская старина, 1856; (סיפור עתיק מפוטבה)
1862 - Беглые в Новороссии (פליטים ברוסיה החדשה) ו Воля (שחרור) פורסם בעיתון " ורמיה" וБеглые воротились (הפליטים שבו לגבולם) (1862, גליונות 1–2 וגיליונות 1–3 של שנת 1863)(הרצון) ,
Жизнь через сто лет, 1868; (החיים בעוד מאה שנה)
Новые места, 1867; (מקומות חדשים)
Девятый вал, 1874; (הגל התשיעי)
Мирович, 1879; (מירוביץ')
Княжна Тараканова, 1882; (הנסיכה טרקנובה)
Сожжённая Москва, 1886; (מוסקבה החרוכה)
1889-1888 Чёрный год (השנה השחורה) ( מרד פוגצ'וב - Пугачёвщина ),
1892 Царевич Алексей (הצרביץ' אלכסיי) (בלתי נגמר), הופיע ב־1892 אחרי מות המחבר
מבחר כתביו > זיכרונות

1886 - המסע ליאנסאיה פוליאנה Исторический вестник, 1886. — Т. 23. — № 3. — С. 529—544.- ב"איסטוריצ'סקי וסטניק" כרך 23, גיליון 3, עמ' 529–544
מהזיכרונות הספרותיים של גריגורי דנילבסקי . Из литературных воспоминаний Исторический вестник, 1891. — Т. 43. — № 1. — С. 32-69.
1887 Семейная старина. — Кн. 1. — תבנית:СПб: А. С. Суворин, 1887. — 71 с.; Кн. 2. — תבנית:СПб: А. С. Суворин, 1887. — 96 с.
1888 - זיכרונות על גוגול - סיפורים על האדון ועל הארץ Стория о Господе и о земле. (К воспоминаниям о Гоголе) // Исторический вестник, 1888. — Т. 34. — № 12. — С. 730—736.
תרגומים

מויליאם שייקספיר - סימבלין, ריצ'רד השלישי
מיצירות לורד ביירון
לקריאה נוספת

sabel Florence Hapgood, A Survey of Russian Literature, with Selections (Chautauqua Press, 1902), p. 230.
Dan Ungurianu, Plotting History: The Russian Historical Novel in the Imperial Age (University of Wisconsin Press, 2007: ISBN 0-299-22500-3), p. 128.
תמונה של הסופר בשנת 1844
גביע דייוויס 1959

| --- | --- |
 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  1959 
 מספר תחרות:  48 
 מדינות משתתפות:  42
 עיר מארחת:  פורסט הילס, קווינס, ארצות הברית (משחק על התואר)
 זוכה:  אוסטרליה (15)
 
 → גביע דייוויס 1958 גביע דייוויס 1960 ← 
 
גביע דייוויס 1959 הייתה התחרות ה-48 במניין מאז ייסוד התחרות.
מחזיקי הגביע היו נציגי ארצות הברית ומשחק הגמר נערך בפורסט הילס, קווינס, ארצות הברית. לתחרות נרשמו 42 נבחרות שחולקו ל-3 בתים- "בית אמריקה", "בית אירופה" ו"בית המזרח". בין מנצחי הבתים נערכו משחקים על הזכות להתמודד עם מחזיקת הגביע על התואר.
המשחק על התואר נערך ב-31-28 באוגוסט 1959 בפורסט הילס, קווינס, ארצות הברית. נבחרת אוסטרליה ניצחה את נבחרת ארצות הברית עם תוצאה 2:3. בכך נבחרת אוסטרליה זכתה בתואר בפעם ה-15 בסך הכל.
משחקי פלייאוף > בית אמריקה

הבית כלל 6 נבחרות כולל אוסטרליה. הנבחרות חולקו לתת-הבית הצפוני ותת-הבית הדרומי.
בתת-הבית הצפוני המשחקים נערכו במהלך חודש יולי.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | חצי גמר | חצי גמר |  |  | גמר | גמר |


|  |  קנדה (1957-1965) קנדה |  |   |  |  |  |
|  |   |  |   |  |  |  |
|  |  |  |   |  |  |  |
|  |  |  |   |  | מונטריאול, קנדה, דשא | מונטריאול, קנדה, דשא |
|  |  |  |   |  |   אוסטרליה אוסטרליה | 5 |
|  |  |  |   |   |   קנדה (1957-1965) קנדה | 0 |
|  |  |  |   |   |  |  |
|  | מקסיקו סיטי, מקסיקו, חימר | מקסיקו סיטי, מקסיקו, חימר |   |   |  |  |
|  |   מקסיקו מקסיקו | 1 |   |   |  |  |
|  |   אוסטרליה אוסטרליה | 4 |   |   |  |  |
בתת-הבית הדרומי נבחרת ארגנטינה ניצחה בניצחון טכני את נבחרת ונצואלה ונבחרת קובה ניצחה את נבחרת האיים הקריביים 4:0. ארגנטינה לא התייצבה למשחק מול קובה ובהתאם לכך, קובה עלתה למשחק מול נבחרת אוסטרליה והפסידה עם התוצאה 5:0.
משחקי פלייאוף > בית אירופה

הבית כלל 27 קבוצות, כולל ברזיל, קולומביה, צ'ילה, לבנון, מצרים, דרום אפריקה, ניו זילנד וישראל. לאחר משחקים מוקדמים החלו משחקי רבע הגמר.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | רבע הגמר 11-14 ביוני | רבע הגמר 11-14 ביוני | רבע הגמר 11-14 ביוני |  |  | חצי הגמר 9-12 ביולי | חצי הגמר 9-12 ביולי | חצי הגמר 9-12 ביולי |  |  | משחק הגמר 24-27 ביולי | משחק הגמר 24-27 ביולי | משחק הגמר 24-27 ביולי |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |
|   | פירנצה, איטליה, חימר | פירנצה, איטליה, חימר | פירנצה, איטליה, חימר | פירנצה, איטליה, חימר | פירנצה, איטליה, חימר |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  איטליה איטליה | 4 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה | 1 |   |   | סן רמו, איטליה, חימר | סן רמו, איטליה, חימר | סן רמו, איטליה, חימר | סן רמו, איטליה, חימר | סן רמו, איטליה, חימר |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |  |  איטליה איטליה | 4 |   |  |  |  |  |  |  |
| פריז, צרפת, חימר | פריז, צרפת, חימר | פריז, צרפת, חימר | פריז, צרפת, חימר |   |   |  |  צרפת צרפת | 1 |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  רומניה (1952-1965) רומניה | 0 |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  צרפת צרפת | 5 |   |   |   |   |   |   |   | מילאנו, איטליה, חימר | מילאנו, איטליה, חימר | מילאנו, איטליה, חימר | מילאנו, איטליה, חימר | מילאנו, איטליה, חימר |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  רומניה (1952-1965) רומניה | 4 |  |  |
|   | ברצלונה, ספרד, חימר | ברצלונה, ספרד, חימר | ברצלונה, ספרד, חימר | ברצלונה, ספרד, חימר | ברצלונה, ספרד, חימר |   |   |   |   |   |  |  ספרד (1945-1977) ספרד | 1 |  |  |
|   |  |  ברזיל ברזיל | 2 |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  ספרד (1945-1977) ספרד | 3 |   |   | ברצלונה, ספרד, חימר | ברצלונה, ספרד, חימר | ברצלונה, ספרד, חימר | ברצלונה, ספרד, חימר | ברצלונה, ספרד, חימר |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |  |  ספרד (1945-1977) ספרד | 3 |   |  |  |  |  |  |  |
| איסטבורן, בריטניה | איסטבורן, בריטניה | איסטבורן, בריטניה | איסטבורן, בריטניה |   |   |  |  בריטניה בריטניה | 2 |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  צ'ילה צ'ילה | 2 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  בריטניה בריטניה | 3 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
משחקי פלייאוף > בית המזרח

הבית כלל 8 נבחרות.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | רבע הגמר 21 במרץ- 12 באפריל | רבע הגמר 21 במרץ- 12 באפריל | רבע הגמר 21 במרץ- 12 באפריל |  |  | חצי הגמר 25 באפריל - 3 במאי | חצי הגמר 25 באפריל - 3 במאי | חצי הגמר 25 באפריל - 3 במאי |  |  | משחק הגמר 1-3 ביוני | משחק הגמר 1-3 ביוני | משחק הגמר 1-3 ביוני |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |
|   | טוקיו, יפן, חימר | טוקיו, יפן, חימר | טוקיו, יפן, חימר | טוקיו, יפן, חימר | טוקיו, יפן, חימר |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  סרי לנקה ציילון | 0 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  יפן יפן | 5 |   |   | טוקיו, יפן, חימר | טוקיו, יפן, חימר | טוקיו, יפן, חימר | טוקיו, יפן, חימר | טוקיו, יפן, חימר |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |  |  יפן יפן | 2 |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |   |   |  |  הודו הודו | 3 |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  הודו הודו (נ"ט) |  |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית |  |   |   |   |   |   |   |   | קלקוטה, הודו | קלקוטה, הודו | קלקוטה, הודו | קלקוטה, הודו | קלקוטה, הודו |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  הודו הודו | 4 |  |  |
|   |  |  |  |  |  |   |   |   |   |   |  |  הפיליפינים הפיליפינים | 1 |  |  |
|   |  |  איראן 1925-1964 איראן |  |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  תאילנד תאילנד (נ"ט) |  |   |   | בנגקוק, תאילנד | בנגקוק, תאילנד | בנגקוק, תאילנד | בנגקוק, תאילנד | בנגקוק, תאילנד |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |  |  תאילנד תאילנד | 0 |   |  |  |  |  |  |  |
| מנילה, הפיליפינים | מנילה, הפיליפינים | מנילה, הפיליפינים | מנילה, הפיליפינים |   |   |  |  הפיליפינים הפיליפינים | 5 |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  פדרציית מלאיה פדרציית מלאיה | 0 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  הפיליפינים הפיליפינים | 5 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
משחקי פלייאוף > משחקים בין מנצחי הבתים

המשחקים נערכו במהלך אוגוסט 1959 בארצות הברית
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | חצי גמר | חצי גמר |  |  | גמר | גמר |


|  |   הודו הודו |  |   |  |  |  |
|  |   |  |   |  |  |  |
|  |  |  |   |  |  |  |
|  |  |  |   |  | בוסטון, ארצות הברית, דשא | בוסטון, ארצות הברית, דשא |
|  |  |  |   |  |  הודו הודו | 1 |
|  |  |  |   |   |  אוסטרליה אוסטרליה | 4 |
|  |  |  |   |   |  |  |
|  | פילדלפיה, ארצות הברית, דשא | פילדלפיה, ארצות הברית, דשא |   |   |  |  |
|  |  אוסטרליה אוסטרליה | 4 |   |   |  |  |
|  |  איטליה איטליה | 1 |   |   |  |  |
משחקי פלייאוף > משחק על התואר

| ארצות הברית   ארצות הברית   2 | ארצות הברית   ארצות הברית   2 | פורסט הילס, ארצות הברית   31-28 באוגוסט 1959  דשא | פורסט הילס, ארצות הברית   31-28 באוגוסט 1959  דשא | אוסטרליה   אוסטרליה   3 | אוסטרליה   אוסטרליה   3 | אוסטרליה   אוסטרליה   3 | אוסטרליה   אוסטרליה   3 | אוסטרליה   אוסטרליה   3 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | . | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| 1 | ארצות הברית | אלכס אולמדו |  | 6 | 8 | 4 | 6 |  |
| 1 | אוסטרליה | ניל פרייזר |  | 8 | 6 | 6 | 8 |  |
| 2 | ארצות הברית | בארי מקיי |  | 7 | 6 | 6 |  |  |
| 2 | אוסטרליה | רוד לייבר |  | 5 | 4 | 1 |  |  |
| 3 | ארצות הברית | בוטץ' בוכהולץ/אלכס אולמדו |  | 5 | 5 | 4 |  |  |
| 3 | אוסטרליה | רוי אמרסון/ניל פרייזר |  | 7 | 6 | 6 |  |  |
| 4 | ארצות הברית | אלכס אולמדו |  | 9 | 4 | 10 | 12 |  |
| 4 | אוסטרליה | רוד לייבר |  | 7 | 6 | 8 | 10 |  |
| 5 | ארצות הברית | בארי מקיי |  | 6 | 6 | 2 | 4 |  |
| 5 | אוסטרליה | ניל פרייזר |  | 8 | 3 | 6 | 6 |  |
ישראל בגביע דייוויס

בשנת 1959 נבחרת ישראל שובצה בבית אירופה ושיחקה נגד נבחרת שווייץ. לראשונה המשחק של גביע דייוויס נערך בתל אביב.
| ישראל   ישראל   2 | ישראל   ישראל   2 | תל אביב, ישראל   25-23 באפריל 1959  משטח קשה | תל אביב, ישראל   25-23 באפריל 1959  משטח קשה | שווייץ   שווייץ   3 | שווייץ   שווייץ   3 | שווייץ   שווייץ   3 | שווייץ   שווייץ   3 | שווייץ   שווייץ   3 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | . | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| 1 | ישראל | אלעזר דודמן |  | 2 | 4 | 7 |  |  |
| 1 | שווייץ | מרטין פרש |  | 6 | 6 | 6 |  |  |
| 2 | ישראל | אריה אבידן-וייס |  | 2 | 4 | 3 |  |  |
| 2 | שווייץ | פול בלונדל |  | 6 | 6 | 6 |  |  |
| 3 | ישראל | אריה אבידן-וייס/אלעזר דודמן |  | 4 | 6 | 6 | 6 |  |
| 3 | שווייץ | פול בלונדל/מרטין פרש |  | 6 | 4 | 3 | 1 |  |
| 4 | ישראל | אריה אבידן-וייס |  | 4 | 4 | 2 |  |  |
| 4 | שווייץ | מרטין פרש |  | 6 | 6 | 6 |  |  |
| 5 | ישראל | אלעזר דודמן |  | 6 | 6 | 6 |  |  |
| 5 | שווייץ | פול בלונדל |  | 3 | 1 | 2 |  |  |