stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מוניטין

ערך זה עוסק בדעה המקובלת בציבור על אדם או ארגון. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
מוניטין הוא הרושם הכללי שנוצר על אדם, בעיני אנשים אחרים, והוא החלק המוכר יותר מהתדמית. המוניטין נובעים כתוצאה ישירה מהתנהלותו של אדם והם מתוארים בקווים כלליים ותמציתיים – לפלוני יש מוניטין של נדבן, לפלונית יש מוניטין של קשוחה ולשלישי יש מוניטין של מאהב מוצלח. המוניטין אינם בהכרח שיקוף נכון של המציאות, והם יכולים להישען גם על שמועות ורכילויות.
מוניטין מייחסים גם לחברה עסקית וגם לציבור מוגדר, למדינה, או תופעות אשר כולם יצרו לעצמם מוניטין עקב פעילותם. מוניטין יכול להיות חיובי או שלילי. קשה לבנות מוניטין טוב, אך קל לאבד אותו, כדברי בנג'מין פרנקלין: "דרושים מעשים טובים רבים כדי לזכות במוניטין טוב, אך די במעשה רע אחד כדי לאבד אותו".
אטימולוגיה

המילה מוניטין מקורה בתקופה ההלניסטית בה התפשט השימוש המסחרי במטבעות. מוניטין מתבסס על המילה "מוֹנֶטָה" (Moneta), תוארה של האלה יונו מונטה, המגינה על הכספים והרכוש של האימפריה הרומית. על כל מטבעות הקיסרים הרומיים, החל מוויטליוס וכלה בקונסטנטינוס הגדול, הוטבעה מונטה, ומכאן הפך שמה לשם נרדף למטבע. בעת העתיקה הטבעת מטבעות הייתה סימן היכר לשליטים חשובים ומכאן בא הביטוי המופיע במקורות תלמודיים "יצא לו מוניטין", שליט שמטבעותיו היו סחירים וידועים. ברבות השנים הלך והתרחב השימוש במילה גם לתיאור רשמים אחרים בתדמיתו של אדם, כמו תכונות אופי. בתיאורים כאלה נכללים גם רשמים שליליים. כך למשל יכול אדם שיהיו לו מוניטין מפוקפקים בהיותו קשור עם גורמי פשע.
לפי קביעת האקדמיה ללשון העברית, השם מוניטין, שנקלט בעברית בלשון חז"ל, יכול לשמש הן בלשון יחיד ('יָצָא לו מוניטין') הן בלשון רבים ('יָצְאוּ לו מוניטין').
המוניטין העסקי

עסק מסחרי יוצר לעצמו מוניטין בדרך התנהלותו. חברה המתנהלת ביעילות יוצרת מוניטין חיובי. או אם מוצריה נמכרים בכמויות גדולות והיא מספקת שרות יעיל ללקוחותיה – צוברת לעצמה מוניטין חיוביים. מאידך, חברה כושלת שמזלזלת בלקוחותיה צוברת לעצמה מוניטין שליליים.
עוולה אזרחית מוכרת בדיני נזיקין היא "גנבת עין", והיא עוסקת בשימוש שנעשה במוניטין המסחריים של אדם אחר או של חברה אחרת כדי להטעות את הציבור.
השופט אליעזר ריבלין כתב שהגדרתו המדויקת של המושג מוניטין אינה פשוטה והיא נדונה באריכות בספרות ובפסיקה. נפסק כי מוניטין הוא "תדמיתו החיובית של המוצר בעיני הציבור, אשר הודות לה קיים שוק של לקוחות בכוח, אשר מעוניינים ברכישתו".
מוניטין רשתי

מושג ניהול המוניטין הרשתי מתייחס לניטור מידע אודות חברה או אדם פרטי, טיפול בתוכן מזיק והגברת הנראות של תוכן חיובי. עיקר הפעילות בתחום נעשית בעזרת ניהול וטיוב תוצאות במנועי חיפוש. חברות המתמחות בתחום ניהול המוניטין ברשת עושות שימוש בשיטות מגוונות הכוללות שיפור תיוג ואופטימיזציה של החיפוש עבור חומרים המתפרסמים על ידי הלקוח, פרסום באתרים מובילים, הסרת תוכן המכיל דיבה אודות הלקוח ופרסום אקטיבי של מידע מועיל וחיובי אודות הלקוח.
ניהול המוניטין ברשת מעורר דיונים העוסקים במוסריות התחום, בו מטושטש מיקום הגבול בין המותר לאסור. חברת Google מפתחת ומפעילת מנוע החיפוש המוביל, אינה מתייחסת לניהול מוניטין ברשת כדבר שגוי מיסודו אולם נוקטת בפעולות נגד מי שמנסה לשנות תוצאות חיפוש בעזרת שיטות מניפולטיביות וכיפוף הכללים. ישנן טענות הגורסות כי ניהול מוניטין בלתי מוסרי עלול להיות מזיק לחברה כשלעצמו, במידה והוא מתגלה. אולם ישנה הסכמה בקרב מומחים כי ניהול מוניטין מוסרי ברשת מוצדק כאשר מידע שלילי ומזיק מתפרסם בפלטפורמות בהן לא ניתן לדרוש הסרת תוכן מוטעה.
מוניטין בחשבונאות

כמו כל נכס או רכוש שיש לאדם או לחברה מסחרית, גם המוניטין נחשבים כנכס שיכול להיות בעל ערך כספי. בהיות המוניטין גורמים המסייעים לרווחיות החברה ולפרסומה בעיני לקוחותיה, ניתן לקבוע להם ערך כספי לצורך מכירת העסק. במקרה זה המוניטין של העסק יכולים להיות קשורים ישירות בגורמים מסוימים בו, כמו: מנהל בכיר, או צוות עובדים. בסופו של דבר, המוניטין החשבונאיים הופכים להיות בעל ערך רק ברגע מימושו, היינו: כאשר מישהו מוכן לשלם עבורם סכום כסף. מכירת מוניטין הנוצרים כתוצאה ממכירת עסק, כרוכה בתשלום מיסים.
קביעת הערך של המוניטין היא פרק חשוב בחשבונאות, ואף כי קשה לאמוד אותם במדויק, ישנן נוסחאות אחדות המסייעות לקביעתם.
ראו גם

מערכת מוניטין
דעת קהל
דיגניטאס
לקריאה נוספת

יעקב בורק, "הגן הפולני" באתר אלכסון
אילון גלעד, המילה מוניטין, ההיבט הלשוני, באתר הארץ, 4 בדצמבר 2013
מדריך מקיף ועדכני (2025) על ניהול מוניטין באינטרנט
הערות שוליים

↑  האקדמיה ללשון העברית – החלטות בדקדוק: 2.3.3 מינם ומספרם של שמות שאולים אחדים המסתיימים ב־ִין
↑  ע"א 945/06 Genreral Mills Inc נ' משובח תעשיות מזון בע"מ, סעיף 8
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007599945805171  GND: 4076334-1  LCCN: sh2010013387
תחנת החלל מיר

| --- | --- |


 NSSDC:  1986-017A
 צוות:  3
 שיגור:  20 בפברואר 1986–23 בפברואר 1996
 משגר:  פרוטון-K 
 חדירה לאטמוספירה:  23 במרץ 2001
 מסה:  129,700±1 קילוגרם
 אורך:  19±1 מטר
 רוחב:  31±1 מטר
 גובה:  27.5±0.1 מטר
 נפח מדוחס:  350 מ"ק
 לחץ אטמוספירי:  101.3 קילו-פסקל
 פריגיאה:  354 ק"מ
 אפוגיאה:  374 ק"מ
 נטיית מסלול:  51.6±0.1 מעלה
 מהירות מסלולית:  27,700 קמ"ש
 זמן הקפה:  91.9 דקות
 הקפות ליום:  15.7
 ימים במסלול:  5,510
 ימים מאוישים:  4,592
 מספר הקפות:  86,331
 
מיר (רוסית: Мир, שמשמעו "תבל" וגם "שלום") הייתה תחנת חלל של ברית המועצות (ומאוחר יותר של רוסיה), שחגה במסלול לווייני נמוך סביב כדור הארץ בין השנים 1986 ל־2001. מיר הייתה תחנת המחקר הראשונה בחלל שהייתה מאוכלסת באופן קבוע תקופה ארוכה. באמצעות מספר שיתופי פעולה בינלאומיים, היא הפכה לנגישה עבור קוסמונאוטים ואסטרונאוטים של מדינות רבות. במהלך פעילותה ביקרו בה 104 חוקרים מ־12 מדינות. מיר הורכבה במסלול על ידי מספר מודולים ששוגרו בנפרד החל מ־19 בפברואר 1986 עד 1996. התחנה שהתה במסלול עד אשר הוסטה בהנחיה מרחוק למסלול שהוביל להתרסקותה על פני כדור הארץ ב־23 במרץ 2001.
ממדי התחנה הכוללים היו: אורך 19 מטר, רוחב 31 מטר וגובה 27.5 מטר.
היסטוריה

תכנון התחנה החל בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20. בשנת 1984 העבודות למעשה הוקפאו והמאמץ הופנה לקידום תוכנית מעבורת החלל בוראן. בלחץ גריגורי רומנוב העבודות חודשו במטרה לשגר את התחנה לקראת ועידת המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות בשנת 1986.
מיר הייתה מבוססת על סדרת תחנות החלל סאליוט ששוגרו לפניה על ידי ברית המועצות. היא קיבלה שירות בעיקר מחלליות סויוז רוסיות מאוישות ומחלליות משא מסוג פרוגרס. תוכנן שהיא תהיה היעד לטיסות של מעבורת החלל בוראן, שננטשה מאוחר יותר. ארצות הברית תכננה לבנות את תחנת החלל פרידום כמקבילה למיר. לאחר תום המלחמה הקרה שולבו יכולות תחנת החלל מיר של רוסיה ומעבורות החלל האמריקניות. מיר סיפקה מעבדה מדעית גדולה וראויה למגורים בחלל ומעבורות החלל סיפקו משלוחים והרחבה זמנית של אזורי חיים ועבודה, ובכך יצרו את החללית הגדולה בהיסטוריה עם מסה משולבת של 250 טון. מעבורות החלל האמריקניות השתמשו בצווארון עגינה שתוכנן במקור עבור מעבורת החלל הסובייטית בוראן.
הקוסמונאוט סרגיי קריקאליוב טס לראשונה למיר ב-26 בנובמבר 1988 ושהה בתחנת החלל עד 27 באפריל 1989, כשהוא יוצא פעמים אחדות למשימות מחוץ לה. קריקאליוב שוגר שוב אל מיר ב-1991 ונשאר שם 311 יום, 20 שעות ודקה אחת. שהותו התארכה, מאחר שבמהלכה התפרקה ברית המועצות ורשויות החלל התקשו להשיג הסכמה ומימון להחזרתו הביתה. כשהוחזר לבסוף במרץ 1992 היה חלש מכדי ללכת בכוחות עצמו, סבל מבריחת סידן מהעצמות ונזקק לתקופה ממושכת של החלמה ושיקום.
בשנת 1997, בעקבות פרשת הסיליקון בחלב, השקיעה חברת תנובה כחצי מיליון דולר בהפקת פרסומת לחלב עמיד, שצולמה בתחנת החלל מיר. זה הייתה הפעם הראשונה מעולם שפרסומת צולמה בחלל.
מבפנים נראתה המיר כמבוך מלא בצינורות, בכבלים ובמכשירים מדעיים, וכן בחפצים של חיי היומיום, כגון תמונות, ציורי ילדים, ספרים וגיטרה. בדרך כלל אכלסה מיר שלושה אנשי צוות, אך לעיתים שהו בה עד שישה אנשים למשך חודש. למעט שתי תקופות, הייתה מיר מאוכלסת באופן רציף עד אוגוסט 1999. ביולי 1998, החליטה ממשלת רוסיה להפיל את התחנה לכדור הארץ באופן מבוקר, לפני שתאבד את השליטה עליה. ב-27 בדצמבר 2000 איבד מרכז השליטה את הקשר עם התחנה ל-24 שעות והיה חשש שהיא תשוב לכדור הארץ באופן לא מבוקר, מה שהיה מוביל לתוצאות הרסניות אילו שרידי התחנה היו נופלים באזורים מאוכלסים.
מסעה בן חמש עשרה השנים של תחנת החלל הרוסית הסתיים ב־23 במרץ 2001, כשמיר נכנסה לאטמוספירה של כדור הארץ קרוב לפיג'י והתרסקה בדרום האוקיינוס השקט. מומחים רוסים תכננו את ההתרסקות המבוקרת במשך חודשים, ביצעו מספר סימולציות למציאת המיקום האופטימלי להתרסקות. רוסיה רכשה חבילת ביטוח בסכום של 200 מיליון דולר, לכיסוי נזקים במקרה של פגיעה ברכוש בקרקע. קרוב לתום חייה היו תוכניות שונות לרכישתה על ידי גורמים מסחריים, כמו תאגיד החלל מירקורפ, כדי לשמש כאולפן הטלוויזיה/הסרטים הראשון במסלול בחלל, או לתיירות חלל, אולם תוכניות אלה לא יצאו אל הפועל.
חלקי התחנה

| יחידה | תאריך שיגור | משגר | תאריך עגינה | מסה (קילוגרם) | משימה | תכלית | היחידה> בודדת | היחידה> במערך התחנה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| רכיב הליבה | 19 בפברואר 1986 | פרוטון | – | 20,100 | – | מקום מגורים ובקרה על התחנה, הרכיב שאליו התחברו שאר הרכיבים |  |  |
| Kvant-1 | 31 במרץ 1987 | פרוטון | 9 באפריל 1987 | 10,000 | סויוז TM-2 | מכשירים מדעיים ומערכות תומכות חיים נוספות |  |  |
| Kvant-2 | 26 בנובמבר 1989 | פרוטון | 6 בדצמבר 1989 | 19,640 | סויוז TM-8 | מכשירים מדעיים ומערכות תומכות חיים נוספות |  |  |
| Kristall | 31 במאי 1990 | פרוטון | 10 ביוני 1990 | 19,640 | סויוז TM-9 | הרחבת היכולות המדעיות של התחנה |  |  |
| Spektr | 20 במאי 1995 | פרוטון | 1 ביוני 1995 | 19,640 | סויוז TM-21 | מרחב עבודה ומגורים לאסטרונאוטים אמריקאים |  |  |
| יחידת העגינה | 12 בנובמבר 1995 | מעבורת החלל אטלנטיס (STS-74) | 15 בנובמבר 1995 | 6,134 | סויוז TM-22 | מקום עגינה בטוח ויציב למעבורות החלל |  |  |
| Priroda | 23 באפריל 1996 | פרוטון | 26 באפריל 1996 | 19,000 | סויוז TM-23 | ציוד לחישה מרחוק |  |  |
הערות שוליים

↑  «Мир» забыть невозможно, как первую женщину», Газета.Ru (ברוסית)
↑  אלי שווידלר, סיכום העשור | שכחו את סרגיי קריקאלב בתחנת החלל "מיר", באתר הארץ, 24 בדצמבר 2009
↑  ורד שרון-ריבלין, ‏תנובה השקיעה כחצי מיליון דולר בהפקת סירטון החלב בחללית "מיר", באתר גלובס, 24 באוגוסט 1997
↑  איתי נבו, התאונה המסוכנת בחלל, במדור "היום לפני במדע" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 25 ביוני 2017
↑  לאחר הפסקה בת 24 שעות חודש הקשר עם תחנת החלל מיר (27/12/2000), באתר הארץ, 18 במרץ 2001
↑  תמרה טראובמן, תחנת החלל מיר התרסקה באוקיינוס ללא תקלות, באתר הארץ, 24 במרץ 2001
| ברית המועצות תוכנית החלל הסובייטית והרוסית רוסיה |
| --- | --- | --- |
| תוכניות לא מאוישות | תוכנית ספוטניק • תוכנית לונה • תוכנית ונרה • תוכנית לונוחוד • תוכנית מארס • תוכנית זונד • תוכנית וגה |  |
| תוכניות מאוישות | תוכנית ווסטוק • תוכנית ווסחוד • תוכנית סויוז • תוכנית סאליוט • אינטרקוסמוס • פדרציה • מאדים 500 • תוכנית חקר הירח הרוסית • תחנת השירות המסלולית הרוסית |  |
| משימות בולטות | ספוטניק 1 • ספוטניק 2 • לונה 2 • ווסטוק 1 • סויוז 1 • סויוז 11 • ונרה 11 • אפולו-סויוז |  |
| חלליות, מעבורות ומשגרים | ווסטוק • ווסחוד • סויוז • מעבורת החלל בוראן • מעבורת החלל פטיצ'קה • מעבורת 2.02 • מעבורת 2.03 • תחנת החלל מיר • פרוגרס • קליפר • תוכנית מיר ומעבורות החלל • מיר-2 • תחנת החלל הבין-לאומית (המקטע הרוסי) • LK • משגר ווסטוק • משגר ווסחוד • משגר סויוז • משגר מולניה • פרוטון • זניט • N-1 • אנגרה • תחנת החלל המסלולית הלאומית |  |
| קוסמונאוטים ומתכננים | יורי גגארין • גרמן טיטוב • ולנטינה טרשקובה • אלכסיי ליאונוב • לייקה • (קוסמונאוטים נוספים) • סרגיי קורוליוב • ולנטין גלושקו • ולדימיר צ'לומי • קרים קרימוב • קונסטנטין ציולקובסקי |  |
| קוסמודרומים | קוסמודרום בייקונור • קוסמודרום פלסצק • קוסמודרום ווסטוצ'ני • קוסמודרום סבובודני • קפוסטין יאר |  |
| השר לבניית מכונות כלליות וראשי רוסקוסמוס | סרגיי אפאנסייב • יורי קופטב • אנאטולי פרמינוב • ולדימיר פופובקין • אולג אוסטפנקו • איגור קומארוב • דמיטרי רוגוזין • יורי בוריסוב |  |
| חברות ותאגידי חלל פרטיים | תאגיד החלל הרוסי אנרגיה • מחקר מדעי לבניית מכונות •  אנרגומאש • מערכות המידע הלווייניות רשטניוב |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007327729405171  GND: 4475739-6  LCCN: n96054812  NDL: 00567715  NKC: mzk2007378590  VIAF: 137696977   WorldCat (עם VIAF): 137696977
החדקרן האחרון (סרט)

| --- | --- |

 מבוסס על:  החדקרן האחרון מאת פיטר ביגל
 בימוי:  ארתור רנקין ג'וניור ג'ולס באס
 הופק בידי:  ארתור רנקין ג'וניור ג'ולס באס מאסאקי איזוקה
 תסריט:  פיטר ביגל
 עריכה:  ארתור רנקין ג'וניור
 מדבבים:  אלן ארקין (Schmendrick) פול פריס (Mabruk) קינן ווין (Captain Cully, Harpy) רנה אוברז'ונואה (The Scull) ברודר תאודור (Rukh) דון מסיק (The cat) כריסטופר לי (King Haggard) רוברט קליין (butterfly) מיה פארו (The Unicorn) אנג'לה לאנסברי (Mommy Fortuna) ג'ף ברידג'ס (Prince Lír) תמי גריימס (Molly Grue) נלי בלפלאוור (The tree) 
 מוזיקה:  ג'ימי ווב
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית  יפן יפן  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 חברת הפקה:  Rankin/Bass Animated Entertainment, ITC Entertainment, Topcraft 
 חברה מפיצה:  נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  19 בנובמבר 1982
 משך הקרנה:  84 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פנטזיה, סרט ילדים, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 הכנסות:  6,455,330 דולר (ארצות הברית)
 הכנסות באתר מוג'ו:   lastunicorn
 דף הסרט ב־IMDb
 
החדקרן האחרון (באנגלית: The Last Unicornn; ביפנית: 最後のユニコーン) הוא סרט הנפשה יפני-בריטי-אמריקאי משנת 1982, שמבוסס על הספר "החדקרן האחרון" מאת פיטר ביגל. הסרט בוים והופק על ידי ארתור רנקין ג'וניור וג'ולס באס. הסרט מספר את סיפורה של חד-קרן אשר לומדת שהיא האחרונה בעולם ויוצאת למסע כדי לגלות מה קרה לגזע שלה.
בסרט דיבבו אלן ארקין, ג'ף ברידג'ס, מיה פארו וכריסטופר לי. את המוזיקה והשירים בסרט הלחין ג'ימי ווב והם בוצעו על ידי להקת אמריקה והתזמורת הסימפונית של לונדון.
תקציר העלילה

חדת הקרן האחרונה בעולם יוצאת למסע כדי לגלות מה קרה לגזע שלה. בדרך היא פוגשת בשלל טיפוסים מעניינים, הכוללים את שמנדריק הקוסם, מולי גרו, אישה הגיונית קשישה ואת המלך האגארד הרשע. הסיפור הוא בחלקו אגדה, בחלקו אלגוריה ובחלקו סיפור על החיים עצמם.
מדבבים

מיה פארו - חדת הקרן / ליידי אמלתאה
אלן ארקין - שמנדריק
ג'ף ברידג'ס - הנסיך ליר
תמי גריימס - מולי גרו
רוברט קליין - הפרפר
כריסטופר לי - המלך האגארד
אנג'לה לאנסברי - אמא פורטונה
קינן ווין - קפטן קולי / סלאינו
פול פריס - מארבוק
רנה אוברז'ונואה - השלד השומר
דון מסיק - החתול
נלי בלפלאוור - העץ
קוריטה קנט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 בנובמבר 1918 פורט דודג', ארצות הברית 
 פטירה:  18 בספטמבר 1986 (בגיל 67) בוסטון, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנות שונארד  Immaculate Heart College  אוניברסיטת דרום קליפורניה  מכללת אוטיס לעיצוב ואמנות 
 תחום יצירה:  הדפס-רשת 
 זרם באמנות:  פופ ארט 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה של קליפורניה (2016) 
 
קוריטה קנט (באנגלית: Corita Kent; 20 בנובמבר 1918 –  18 בספטמבר 1986) הייתה נזירה קתולית אמריקאית, אמנית ומחנכת. שם נעורייה היה "פרנסס אליזבת קנט" Frances Elizabeth Kent והיא ידועה גם בשם "הנזירה מרי קוריטה קנט" Sister Mary Corita Kent. קנט הייתה פעילה חברתית אשר קידמה אהבה וסובלנות באמצעות האמנות שלה.
קוריטה קנט עבדה בעיקר בטכניקה של הדפס רשת. היא פתחה שיטות חדשניות ופרצה את הגבולות של המדיום הדו-ממדי. הבחירה של קנט בדפוס כבסיס ליצירותיה נבעה מהרצון שלה ליצור אמנות בעלות כספית נמוכה יחסית, כך שתהיה נגישה לציבור הרחב. היצירות שלה, אשר כללו מסרים של אהבה ושלום, היו פופולריים במיוחד במהלך התהפוכות החברתיות של שנות ה-60 וה -70. לאחר שאובחנה כחולת סרטן בשנות ה-1970 המוקדמות, היא נכנסה לתקופה פורה מאוד בקריירה שלה, הכוללת את היצירה Rainbow Swash ואת גרסת 1985 של בול האהבה של שירות הדואר של ארצות הברית - LOVE.
קנט נדחקה לשולי התנועות של זמנה, הן בעקבות היותה נזירה והן כאמנית של המאה העשרים. בתחילת הדרך המבקרים והתאורטיקנים לא הצליחו לסווג את עבודתה כחלק מאחד הזרמים המרכזיים של האומנות באותה התקופה, אך בסופו של דבר קנט זכתה להכרה רבה על פועלה בתנועת הפופ ארט.
קריירה

קנט יצרה מאות עיצובים לכרזות, לכריכות ספרים ולציורי קיר. עבודתה כוללת את הבול "אהבה" LOVE שעצבה למען שירות הדואר של ארצות הברית 1985 ואת 1971 Rainbow Swash, היצירה האמנותית הגדולה ביותר בעולם, שכיסתה מגדל של גז טבעי בגובה 46 מטר בבוסטון. קנט הוזמנה להציג את יצירותיה גם ביריד העולמי של ניו יורק בשנת 1964, ובתצוגת חג המולד של IBM בשנת 1965 בניו יורק. ההדפס שלה The Lord is with Thee משנת 1951, זכה בפרסים הראשונים לדפוס מהמוזיאון להיסטוריה, מדע, אמנות Los Angeles County Museum of History, Science, Art ומיריד קליפורניה California State Fair.
עד שנות ה-60, קנט כבר הציגה את יצירותיה ב-230 תערוכות ברחבי ארצות הברית ועבודותיה נכללו באוספי המוזיאון לאמנות מודרנית, במוזיאון האמנות של מחוז לוס אנג'לס ובמוזיאון המטרופוליטן לאמנות.
פרסים והכרה

בשנת 1966 קוריטה קנט הוכרזה כאחת מתשע "הנשים של השנה", על ידי לוס אנג'לס טיימס.
בשנת 1967 היא הופיעה על השער של הניוזוויק ובשנת 2016 היא קיבל את המדליה של American Institute of Graphic Arts.
אוספים

עבודותיה של קוריטה קנט מוצגות במספר מוזיאונים לאמנות ואוספים פרטיים, ביניהם מוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית והמוזיאון המטרופוליטני לאמנות בניו יורק.
מכל הגז בבוסטון שכוסה ביצירתה של קנט Rainbow Swash
הפיראטים (מפלגה ישראלית)

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 מנהיגים:  אוהד שם-טוב, נועם כוזר
 תקופת הפעילות:  2012–הווה (כ־13 שנים) 
 אפיון:  מפלגת פיראטים
 אידאולוגיות:  שינוי בדיני זכויות יוצרים שקיפות שלטונית דינמיקרטיה וביטול אחוז החסימה
 כנסות:  לא נבחרה לכנסת
 אותיות:  פ (הבחירות לכנסת ה־19) ף (הבחירות לכנסת ה־20 והבחירות לכנסת ה־25) ףז (הבחירות לכנסת ה־21–הבחירות לכנסת ה־24)
 מיקום במפה הפוליטית:  מרכז
 ארגונים בינלאומיים:  האינטרנציונל של מפלגות הפיראטים
 
 israelipirates.org.il
 
נועם כוזר, יו"ר-שותף במפלגת הפיראטים
הפיראטים היא מפלגה שמתמודדת מאז הבחירות לכנסת התשע עשרה (2013) אך לא עברה מעולם את אחוז החסימה. בשיא כוחה, בבחירות הראשונות שבהן התמודדה, קיבלה כ-2,000 קולות. המפלגה פועלת לקידום הדמוקרטיה לפי קווי היסוד של מפלגות הפיראטים בעולם.
בינואר 2025 החליט הקמפיינר של המפלגה, דוד אילון, להתחיל בקמפיין מימון המונים באתר beactive לרכישת תיבת נוח שעל בניין הסינימה סיטי בירושלים. בעקבות שנה שלמה של מאבק של חברי המפלגה עם אותו פארק תנ״ך נטוש, מנהלת הפארק החליטה למכור את כל אשר על הגג ביחד עם התיבה והמפלגה החליטה לנסות לנצל הזדמנות היסטורית של תופעת TAZ ולרכוש אותה.
היסטוריה

המפלגה הוקמה בשנת 2012 ביוזמת אוהד שם-טוב על ידי קבוצת אנשי רוח ותרבות. שם-טוב כיהן בין השנים 2006–2009 כיו"ר מפלגת עלה ירוק", ולאחר חיכוכים עם מייסדי המפלגה הקים את מפלגת ניצולי השואה עם בוגרי עלה ירוק; מפלגה שהתמודדה בבחירות לכנסת ה-18.
המפלגה בישראל הוקמה לאור הצלחתם של מפלגות דומות באירופה, מפלגת הפיראטים של שוודיה שנכנסה לראשונה לפרלמנט האירופי ב-2009, ומפלגת הפיראטים של גרמניה, שבספטמבר 2011 הצליחה לקבל 9% מקולות הבוחרים, שזיכו אותה ב-15 מושבים בפרלמנט של מחוז ברלין.
לאחר הקמת המפלגה, הסתכסך שם-טוב עם קבוצת פעילים ותיקה שהפעילה עמוד פייסבוק בשם "הפיראטית הישראלית" ומאוחר יותר שינו את שם העמוד ל-"המפלגה הפיראטית הישראלית". פעילי הקבוצה טענו כי מפלגת שם-טוב אינה מפלגת פיראטים אמיתית, וכי הבחירות הפנימיות במפלגה לא עומדות בתקן של מפלגות הפיראטים באירופה, לפיו כל אזרח שאינו חבר מפלגה אחרת רשאי לבחור ולהיבחר לרשימה. בעקבות כך דיווח שם-טוב על הקבוצה לפייסבוק וטען שהיא מטעה את הציבור ומפרה זכויות יוצרים (מעשה שלטענת המפלגה הפיראטית הישראלית מנוגד לעקרונות הבסיסיים ביותר של מפלגות הפיראטים בעולם).
בבחירות לכנסת ה-19 קיבלה המפלגה 2,076 קולות, שהיוו 0.05% מכלל הקולות הכשרים. תוצאה זו לא הספיקה כדי שהמפלגה תעבור את אחוז החסימה. בתוצאות הראשוניות שפורסמו לאחר הבחירות נרשם למפלגה מספר קולות גבוה בהרבה משקיבלה בפועל, בגלל טעויות רישום של ועדות קלפי או ההקלדה למחשב של התוצאות, שהעבירו במספר קלפיות את הקולות של יש עתיד, שסימנה "פה", לזה של הפיראטים, שסימנה "פ".
בבחירות לכנסת ה-20 הגישה המפלגה רשימה בת 13 מועמדים, אך קיבלה 895 קולות בלבד ולא עברה את אחוז החסימה. שם טוב הוביל את הרשימה למרות מגוריו בארצות הברית..
המפלגה הגישה את רשימתה גם לבחירות לכנסת ה-21, כאשר בראש הרשימה עמד נועם כוזר, אך קיבלה 819 קולות בלבד ושוב לא עברה את אחוז החסימה, המפלגה נרשמה לבחירות לכנסת ה-22 תחת הסלוגן 'הפיראטים - כי כולנו באותו סירה והכל אותו שייט', קיבלה 1,256 קולות ולא עברה את אחוז החסימה.
המפלגה נרשמה גם לבחירות לכנסת ה-23 תחת הסלוגן 'הפיראטים - לדמוקרטיה לחצו כאן', שסימנה 'ףז', קיבלה 1,470 קולות ולא עברה את אחוז החסימה. בבחירות לכנסת העשרים וארבע תחת הסלוגן "הפיראטים" שסימנה "ףז". גם בהם לא עברה את אחוז החסימה. יו"ר ועדת הבחירות המרכזית, השופט עוזי פוגלמן דחה תחילה את בקשתו של יו"ר המפלגה אהוד שם-טוב להגיש את רשימת המועמדים באמצעות האינטרנט, מאחר שהיה בניו יורק באותה עת.
בבחירות לכנסת העשרים וחמש נרשמה המפלגה תחת הסלוגן "הפיראטים - הכי טוב לדעתי אני רוצה להיות שם". בבחירות אלה זכתה הרשימה ל-1,728 קולות ולא עברה את אחוז החסימה פעם נוספת.
אידאולוגיה

על פי המצע של המפלגה העמדות של המפלגה הן:
דינמיקרטיה – דמוקרטיה דינמית המנוהלת על ידי הציבור ולמענו. נציגים יפעלו על-פי החלטות שולחיהם באמצעות מיצוי ופיתוח טכנולוגיות רלוונטיות.
חינוך ובריאות חינם במוסדות ממשלתיים. העלאת משכורות בתחומים אלו והגדרתם כעדיפות לאומית.
שיתוף תרבותי, חברתי, כלכלי ורוחני, תוך שמירה על זכויות היוצרים.
חופש ופרטיות לכל אדם כל עוד אינו פוגע בזולת.
שקיפות ונגישות של רשויות שלטוניות. לכל אזרח זכות בסיסית לעיין במידע אודותיו ואודות הגורמים המשפיעים על מהלך חייו.
העלאת מעורבות, ייצוג, נגישות והשפעת האזרחים על מוסדות הציבור והשלטון.
הגנה על פרטיות וזכויות הפרט.
שינוי חוקי הקניין הרוחני כך שיגנו על זכויותיהם ועצמאותם של היוצרים, ולא ינציחו מודלים עסקיים ישנים, בלתי-יעילים ומדכאי-יצירתיות וחדשנות.
אינטרנט מהיר חינם לכל כזכות דמוקרטית בסיסית.
שמירה על הטבע ומקורות המים.
לגליזציה מוחלטת של צמח הקנביס.
תוצאות בחירות

| בחירות | אותיות | מנהיג | קולות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013 | פ | אוהד שם-טוב | 2,076 | לא עברה את אחוז החסימה |
| 2015 | ף | אוהד שם-טוב | 895 | לא עברה את אחוז החסימה |
| 2019 | ףז | נועם כוזר | 819 | לא עברה את אחוז החסימה |
| 2019 ב | ףז | נועם כוזר | 1,256 | לא עברה את אחוז החסימה |
| 2020 | ףז | נועם כוזר | 1,470 | לא עברה את אחוז החסימה |
| 2021 | ףז | אוהד שם-טוב | 1,309 | לא עברה את אחוז החסימה |
| 2022 | ף | נועם כוזר | 1,728 | לא עברה את אחוז החסימה |
הערות שוליים

↑  רשימת הפיראטים לכנסת ה־25 באתר ועדת הבחירות המרכזית.
1 2  רועי גולדנברג, ‏"אמרו שאנחנו הזויים, אבל נקים מפלגת פיראטים בישראל", באתר גלובס, 23 באוגוסט 2012
↑  ספינה למפלגת הפיראטים, באתר beactive.co.il
↑  יהונתן ליס, הפיראטים מאיימים להשתלט על הכנסת, באתר הארץ, 25 ביולי 2012
↑  פליטי “עלה ירוק” מקימים מפלגה חדשה – מפלגת הפיראטים, באתר מגזין קנאביס, ‏23 ביולי 2012
↑  ירון פריד, תשדירי הבחירות: מהביזאר לסהרורי, באתר הארץ, 28 בינואר 2009
↑  עודד ירון, מפלגת הפיראטים נכנסה לפרלמנט האירופי, באתר הארץ, 8 ביוני 2009
↑  אסף אוני, ברלין, ‏מפלגת הפיראטים הגרמנית, באתר גלובס, 31 במרץ 2012
1 2  אוהד שם טוב ממשיך להסתכסך – משתמש ברשימות התפוצה של עלה ירוק כדי לקדם מפלגה אחרת, באתר מגזין קנאביס, ‏15 בדצמבר 2012
↑  אחיה ראב"ד, תלם יהב, הפיראטים "שדדו" את הקולות של יאיר לפיד, באתר ynet, 23 בינואר 2013
↑  תוצאות האמת של הבחירות לכנסת ה-20, באתר ועדת הבחירות המרכזית לכנסת ה-20
↑   ספי קרופסקי, מפלגת הפיראטים שטה לעבר קיר אחוז החסימה, באתר הארץ, 10 בפברואר 2015
↑  ענבר טויזר, הפיראטים, גאולה ואורן חזן: המפלגות הקטנות שנלחמות על הקול שלכם, באתר ynet, 25 בפברואר 2019
↑  תוצאות האמת של הבחירות לכנסת ה-21, באתר ועדת הבחירות המרכזית לכנסת ה-21 (ארכיון)
↑  הפיראטים - כי כולנו באותה סירה והכל אותו שייט, באתר מדינת ישראל ועדת הבחירות המרכזית לכנסת, ‏13 באוגוסט 2019
↑  תוצאות האמת של הבחירות לכנסת ה-22
↑  אורן שטרנברג, הפיראטים והרב חובל ישוטו לכנסת עם גוש תנכ"י? המפלגות הקטנות שחולמות בגדול, באתר אייס, 22 במרץ 2021
↑  תוצאות האמת של הבחירות לכנסת ה-23, אתר הבחירות לכנסת ה-23
↑  אריק בנדר, ‏רשימת מפלגת הפיראטים לכנסת ה-24 לא תוגש בשל סגירת נתב"ג, באתר מעריב אונליין, 3 בפברואר 2021
↑  הצהרת יסוד – מפלגת הפיראטים
ג'אמע אל-פנא

ג'אמע אל-פנא (בערבית מרוקאית: ساحة جامع الفناء, בתעתיק מדויק: סאחת ג'אמע אלפנאא', הפירוש: כיכר האבודים) היא כיכר מפורסמת בכניסה לעיר העתיקה של מרקש, מרוקו וגם אחת הכיכרות המפורסמות והמתוירות ביותר במדינה. הכיכר ידועה ברחבי העולם בזכות גודלה העצום ובזכות השווקים הרבים הנמצאים שם, ביחד עם מופעי רחוב ועם מופעי ריקוד ברבריים. ברחבי הכיכר נוסעות כרכרות עם סוסים בנוסף לתנועת המכוניות הרגילה.
בשנת 2008 הכיר ארגון אונסק"ו בג'אמע אל-פנא כמורשת תרבותית בלתי מוחשית.
היסטוריה

כאשר נוסדה העיר מרקש על ידי המוראביטון בשנים 1070–1072 לאחר מאבק הרסני נגד האלמוהידים בשנת 1147 נוסדה הכיכר יחד עם יתר חומות העיר העתיקה. לאחר מכן בשנים 1147–1158 הורחבה הכיכר ביחד עם חומות העיר העתיקה ויחד עם המסגד, בית החולים, הארמון המלכותי ומגרש המסדרים המלכותי על ידי הסולטן יעקוב אל מנסור.
אונסק"ו

כיכר ג'אמע אל-פנא במרוקו הייתה המקור לרעיון של אונסק"ו ליצור רשימה של יצירות מופת של המורשת האנושית והבלתי מוחשית (באנגלית: Masterpieces of the Oral and Intangible Heritage of Humanity) בעקבות המופעים הרבים בכיכר ביחד עם השווקים והפעילות העירונית התוססת.
מופעי ריקוד ברברים ברחבי הכיכר
מראה בבניין ההרוס לאחר הפיגועים בשנת 2011
מראה הכיכר בלילה
הפיגועים בשנת 2011

בתאריך 28 באפריל 2011 החריד את הכיכר פיצוץ עז שמקורו היה בבית הקפה "ארגנה" בכיכר. בפיגוע נהרגו 17 בני אדם ונפצעו 25. לפי אחד הדיווחים בתקשורת המקומית מקור הפיצוץ היה צינור גז.
הערות שוליים

↑  מרוקו: לפחות 14 הרוגים בפיגוע בבית קפה, באתר ynet, 28 באפריל 2011
↑  תחילה דווח כי מדובר בפיצוץ מכל גז במרתף הבניין, ומשרד הפנים במרוקו העריך כי הרקע לאירוע פלילי, אולם זמן קצר לאחר מכן הודיע דובר הממשלה כי מדובר בפיגוע טרור. לפי ידיעה ב-nrg.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007549342905171  LCCN: n2009054474  VIAF: 131582943   WorldCat (עם VIAF): 131582943