stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רלית וולאס

| רלית וולאס |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: עגוראים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: רליתיים
סוג:: רלית וולאס
מין:: רלית וולאס
שם מדעי
 Habroptila wallacii ‏גריי, 1860
תחום תפוצה


רלית וולאס (שם מדעי: Habroptila wallacii) היא מין של רלית מסדרת העגוראים האנדמית לאי הלמהרה שבאיי מאלוקו, אינדונזיה והיא המין היחיד בסוג Habroptila. רלית וולאס נחשבת כביישנית למדי ונחקרה רק במידה מועטה.
עוף זה התגלה ב-1860 על ידי החוקר ג'ורג גריי (1808 – 1872). שמה של הרלית ניתן ע"ש החוקר, הוגה האבולוציה (יחד עם דרווין) וחוקר בעלי חיים באינדונזיה, אלפרד וולאס (1823 – 1913).
אורכה הממוצע 33-40 ס"מ והיא בעלת גוף כחול-שחור אצל הזכרים וחום כהה בחלק התחתון. הגחון כחול-שחור אך יותר בהיר והעפעפיים, המקור הארוך והרגליים החזקות הם אדומים בצבעם. הכנפיים קטנות ולא מועילות לה במעוף והיא אכן חסרת יכולת לעופף. זכרי הרלית מסוגלים לקרוא בקול רם וכן לתופף בכנפיהם כדי להרשים נקבות ולהרחיק יריבים. מרבית הפעילות מתרחשת בעיקר בשעות הבוקר או בשעת בין ערביים.
בית הגידול של הרלית הוא בסבכי דקלים ממין Metroxylon sagu, בביצות סבוכות וכן בדשאי Imperata cylindrica, שם היא מחפשת מזון בהליכה בין הצמחים. היא ניזונה מנצרי דקלים ומחרקים ואולי אף מעלי הדקלים הנחשבים קשים למאכל.
הרלית היא עוף מונוגמי. המשך קיומה מצוי בסכנה עקב פגיעה ביערות הדקלים ויבוש ביצות וכן כתוצאה מטורפים כמו כלבים וחתולים שפלשו לאי. מעריכים שישנם כיום רק 3,500-15,000 פרטים בוגרים.
הערות שוליים

↑  רלית וולאס באתר הרשימה האדומה של IUCN
ראש ממשלת דנמרק

| --- | --- |


 איוש נוכחי:  מדה פרדריקסן
 תאריך כניסה לתפקיד:  27 ביוני 2019
 דרכי מינוי:  ממונה על ידי מלכת דנמרק על בסיס תמיכת הרוב בפולקטינג
 תחום שיפוט:  דנמרק
 מעון:  מריאנבור (אנ')
 מושב המשרה:  ארמון קריסטיאנסבורג, קופנהגן
 משך כהונה קצוב:  לא מוגדר, עד 4 שנים
 ייסוד המשרה:  22 במרץ 1848
 איוש ראשון:  אדם וילהלם מולטקה
 אתר רשמי
 
ראש ממשלת דנמרק הראשון, אדם וילהלם מולטקה (1848–1852)
ראש ממשלת דנמרק (בדנית: statsminister, מילולית: "שר המדינה"), הוא העומד בראש הממשלה של דנמרק. לפני יצירתו של התפקיד, לא היה קיים בדנמרק תפקיד זה הנפרד מראש המדינה, קרי המלך, ששימש כראש הרשות המבצעת. במסגרת החוקה של שנת 1849 הפכה דנמרק למונרכיה חוקתית, כוחו של המלך הוגבל ונוצר התפקיד של ראש הממשלה. הראשון שכיהן בתפקיד זה היה אדם וילהלם מולטקה.
ראש הממשלה יושב בראש הקבינט אשר באופן רשמי ממונה על ידי המלך. בפועל המינוי של ראש הממשלה מסתמך על התמיכה שהוא מקבל מהפרלמנט (Folketing). מאז תחילת המאה ה-20 לא זכתה אף מפלגה ברוב בפרלמנט וראש הממשלה היה צריך להרכיב קואליציה של מפלגות כדי להקים ממשלה. יחד עם זאת, רק ארבע ממשלות מאז מלחמת העולם השנייה, זכו לרוב בפרלמנט והממשלות היו זקוקות לתמיכה של מפלגות מחוץ לקואליציה.
מאז יוני 2019 מכהנת מדה פרדריקסן כראשת הממשלה.
היסטוריה > יצירת התפקיד

החל משנת 1699 ועד לשנת 1730 היה תוארו של נושא המשרה הלא-מלכותי הבכיר ביותר – "הנגיד הגדול" (בדנית: storkansler) ומ-1730 ועד 1848 נקרא תפקיד זה "שר המדינה" (בדנית: statsminister). תארים אלה קדמו לתפקיד הנוכחי של ראש הממשלה. יחד עם זאת, שלא כמו התפקיד הנוכחי, הנגיד הגדול ושר המדינה לא היו באופן רשמי אלה שעומדים בראש הממשלה. למלך הייתה סמכות שלטונית כמונרך אבסולוטי החל משנת 1661 ועד לכינון החוקה הליבראלית בראשית המאה ה-19.
משרת ראש הממשלה הוא חלק מהמונרכיה החוקתית כפי שעוצבה ב-1848 ונחתמה כחוקת דנמרק ב-5 ביוני 1849. החוקה החדשה מיסדה מערכת פרלמנטרית על ידי כינון פרלמנט בעל שני בתים שכללה את הרשות המחוקקת (Rigsdagen) ואת מועצת ההנהגה (Council Presidum). הראשון שעמד בראש מועצת ההנהגה היה אדם וילהלם מולטקה שהחל את כהונתו ב-22 במרץ 1848. מולטקה והשניים שהחזיקו בתפקיד אחריו נשאו בתואר premierminister (מילולית: ראש הממשלה). החל מ-1855 והלאה ראש הממשלה היה מכונה בפשטות "נשיא המועצה" (Konseilspræsident). ראש הממשלה החמישי קארל כריסטיאן האל (Carl Christian Hall) שכיהן בתפקיד החל משנת 1857, היה הראשון מראשי הממשלה של דנמרק שעמד בראש מפלגה פוליטית, המפלגה הלאומית הליברלית.
היסטוריה > התפקיד הנוכחי

משרת ראש הממשלה הנוכחית נוצרה ב-1 בינואר 1914, כשמועצת ההנהגה הפכה להיות גוף הכפוף לראש הממשלה. לפני כן הייתה המועצה גוף שכונס בצורה בלתי רשמית על ידי ראש הממשלה. שמו של התפקיד שונה שוב בשנת 1918 בתקופת כהונתו של קארל תאודור זאהלה (Carl Theodor Zahle) ל"שר המדינה", כפי שנעשה גם במדינות השכנות שוודיה ונורווגיה וכך נותר התואר עד היום.
באמצע המאה ה-19 התפתחה בדנמרק מערכת מפלגות חזקה, כשראש הממשלה היה מנהיג מפלגות השמאל או הימין. בשנת 1924 הייתה המפלגה הסוציאל-דמוקרטית למפלגה הגדולה בפרלמנט.
בתקופת הכיבוש הגרמני של דנמרק הממשלות בראשותם של וילהלם בול (Vilhelm Buhl) ואריק סקווניוס (Erik Scavenius) שיתפו פעולה עם הכובשים הנאצים. ב-29 באוגוסט 1943 התפטרה ממשלת דנמרק מתוך רצון להפסיק את שיתוף הפעולה עם הגרמנים. מכאן והלאה נוהלו כל הפעולות הממשלתיות על ידי מזכירי המשרדים הממשלתיים השונים ומצב זה נמשך עד לשחרור דנמרק על ידי בעלות הברית ב-5 במאי 1945. מאחר שבאופן רשמי לא קיבל המלך כריסטיאן העשירי את התפטרותה של הממשלה, היא כיהנה באופן מעשי עד לסוף המלחמה.
עד לשנת 1982 הובילה המפלגה הסוציאל-דמוקרטית את הממשלות של דנמרק שנתמכו על ידי גוש השמאל. ראש הממשלה הראשון שבא משורות המפלגה השמרנית, פול שלוטר (Poul Schlüter) עלה לשלטון בשנה זו כשהוא מוביל קואליציית מרכז-ימין.
בנובמבר 2001 איבדה קואליציה השמאל מושבים בפרלמנט לטובת גוש הימין. אנדרס פוג ראסמוסן, מנהיל המפלגה הליברלית, כיהן כראש ממשלה בין השנים 2001–2009. הקואליציה שבראשה עמד הייתה מורכבת מהמפלגה הליברלית ומהמפלגה השמרנית עם תמיכה מהמפלגה הלאומית-שמרנית. באפריל 2009 סיים ראסמוסן את תפקידו כדי להתמנות לתפקיד מזכ"ל נאט"ו והתפקיד הועבר לשר האוצר לארס לקה ראסמוסן. בעקבות הבחירות הכלליות שהתקיימו בספטמבר 2011 איבד גוש הימין קולות לגוש השמאל בהנהגת הלה ת'ורנינג שמידט שב-3 באוקטובר הקימה ממשלה חדשה שהמפלגות החברות בה הם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, המפלגה הסוציאל-ליברלית והמפלגה הסוציאליסטית. שמידט היא האישה הראשונה שנבחרה לראש ממשלה.
בבחירות הכלליות שנערכו ביוני 2015 איבד גוש השמאל-מרכז את הרוב שהיה לו בפרלמנט ותפקיד ראש הממשלה שב אל לארס לקה ראסמוסן מנהיג גוש הימין-מרכז. ב-2019 ניצח גוש השמאל בבחירות וראסמוסן הודיע על התפטרותו.
תפקידים וסמכויות

חוקת דנמרק מגדירה את המלך כראש המדינה ובעל הסמכות העליונה לפעול באמצעות השרים. באופן רשמי המלך ממנה ומפטר את שרי הממשלה, כולל את ראש הממשלה. במובן מסוים על פי החוקה לראש הממשלה יש סמכות שהוקנתה לו על ידי הריבון, קרי המלך.
למרות שראש הממשלה הוא הדמות הפוליטית המובילה במדינה, אין לו את הכוחות של עמיתיו במדינות אירופה האחרות. הסיבה לכך נובעת בעיקר מהעובדה שאף מפלגה לא מסוגלת להשיג רוב בפרלמנט, כך שהממשלה תמיד מבוססת על קואליציה של שתי מפלגות או יותר. מאז שנת 1901 לא זכתה אף מפלגה לרוב כזה ובמשך רוב השנים אף לא כיהנה ממשלת רוב. עקב מצב זה ראש הממשלה נחשב ל"ראשון בין שווים". בנוסף, כתוצאה מהשליטה המוגבלת שיש להם על הפרלמנט, ראשי הממשלה חייבים לגייס רוב לכל פעולת חקיקה בפני עצמה.
למרות שכאמור המלך ממנה את הממשלה, הוא עושה כן רק לאחר שהמועמד לתפקיד גייס רוב בפרלמנט לתמיכה בממשלתו. הגושים הפוליטיים שנוצרים בדרך כלל הם הסוציאל-דמוקרטים עם המפלגות מגוש המרכז-שמאל והמפלגה הליברלית עם מפלגות המרכז-ימין. במקרה שלא מתגבשת קואליציה ברורה, מקיים המלך סדרת התייעצויות ובסופו של תהליך זה מקבל ראש המפלגה הגדולה בגוש שמגבש את הרוב בפרלמנט את התפקיד להרכיב את הממשלה על ידי משא ומתן עם מנהיגי המפלגות האחרות בקואליציה.
ראש הממשלה מנהל את ישיבות הממשלה השבועיות והוא זה שמחליט על סדר היום.
ראש הממשלה עומד גם בראש משרד ראש הממשלה (statsministeriet).
בסמכותו לפזר את הפרלמנט (אם כי רשמית זהו תפקידו של המלך) והוא מחויב לעשות כן בחלוף 4 שנים לבחירות הקודמות.
לראש הממשלה אין סמכות בנוגע לאזורים האוטונומיים של דנמרק, איי פארו וגרינלנד. לעומת זאת לפרלמנט כן יש סמכות בעניין מאחר שכל החוקים שמחוקקים הפרלמנטים של האזורים האוטונומיים חייבים לקבל את אשרור הפרלמנט הדני.
קיימת בקרה תמידית על ראש הממשלה. הפרלמנט רשאי להביע אי אמון בראש הממשלה ומשנעשה הדבר, עומדת בפני ראש הממשלה הברירה להתפטר או לפנות למלך בבקשה לפזר את הפרלמנט ולערוך בחירות חדשות. בכל מקרה בו ראש הממשלה מתפטר, מת או שנבצר ממנו למלא את תפקידו, מבקש המלך מהמנהיג הבא של הקואליציה לעמוד בראש ממשלת מעבר עד לבחירת ממשלה חדשה.
תנאים נלווים

מושב משרדו של ראש ממשלת דנמרק הוא ארמון קריסטיאנבורג בקופנהגן, ואילו מעון המגורים של ראש הממשלה נקרא מריאנבור (אנ').
ראש הממשלה מאובטח באמצעות מאבטחים של שירות הביון והביטחון של דנמרק.
ראש הממשלה מתנייד ברכב מסוג Audi A8L, ומשתמש בטיסותיו במטוס מדגם Bombardier Challenger 600 series של חיל האוויר המלכותי הדני.
ארמון קריסטיאנסבורג בקופנהגן, מקום משרדו של ראש ממשלת דנמרק
מרינבורג מעונו של ראש ממשלת דנמרק
Audi A8L
מטוס צ'לנצג'ר 604 של חיל האוויר המלכותי הדני
ראשי ממשלת דנמרק > ראשי הממשלה 1848–1855

| מס' | תמונה | שם   (שנות חיים) | תחילת כהונה | סיום כהונה | מפלגה | מונרך בתקופה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | אדם וילהלם מולטקה   (1785–1864) | 22 במרץ 1848 | 27 בינואר 1852 | ללא שיוך מפלגתי | פרדריק השביעי |
| 2 |  | כריסטיאן אלברכט בלום   (1794–1866) | 27 בינואר 1852 | 21 באפריל 1853 | הויר | פרדריק השביעי |
| 3 |  | אנדרס סנדו ארסטד   (1778–1860) | 21 באפריל 1853 | 12 בדצמבר 1854 | ללא שיוך מפלגתי | פרדריק השביעי |
| 4 |  | פטר גאורג בנג   (1797–1861) | 12 בדצמבר 1854 | 12 באוקטובר 1855 | ללא שיוך מפלגתי | פרדריק השביעי |
ראשי ממשלת דנמרק > נשיאי המועצה (1855–1918)

| מס' | תמונה | שם   (שנות חיים) | תחילת כהונה | סיום כהונה | מפלגה | מונרך בתקופה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | פטר גאורג בנג   (1797–1861) | 12 באוקטובר 1855 | 18 באוקטובר 1856 | ללא שיוך מפלגתי | פרדריק השביעי |
| 2 |  | קארל כריסטופר גאורג אנדרה   (1812–1893) | 18 באוקטובר 1856 | 13 במאי 1857 | ללא שיוך מפלגתי | פרדריק השביעי |
| 3 |  | קארל כריסטיאן הל   (1812–1888) | 13 במאי 1857 | 2 בדצמבר 1859 | המפלגה הליברלית הלאומית | פרדריק השביעי |
| 4 |  | קארל אדוורד רוטוויט   (1812–1860) | 2 בדצמבר 1859 | 8 בפברואר 1860   (נפטר בעת כהונתו) | אגודת ידידי האיכרים | פרדריק השביעי |
| מ"מ |  | קארל פרדריק בליקסן-פינקה   (1822–1873) | 8 בפברואר 1860 | 24 בפברואר 1860 | ללא שיוך מפלגתי | פרדריק השביעי |
| (3) |  | קארל כריסטיאן הל   (1812–1888) | 24 בפברואר 1860 | 31 בדצמבר 1863 | המפלגה הליברלית הלאומית | פרדריק השביעי |
| 5 |  | דיטלב גוטהרד מונרד   (1811–1887) | 31 בדצמבר 1863 | 11 ביולי 1864 | המפלגה הליברלית הלאומית | כריסטיאן התשיעי |
| 6 |  | כריסטיאן אלברכט בלום   (1794–1866) | 11 ביולי 1864 | 6 בנובמבר 1865 | ללא שיוך מפלגתי | כריסטיאן התשיעי |
| 7 |  | כריסטיאן אמיל פריס   (1817–1896) | 6 בנובמבר 1865 | 28 במאי 1870 | מפלגת בעלי הקרקעות הלאומית | כריסטיאן התשיעי |
| 8 |  | לודביג הולשטיין-הולשטיינבורג   (1815–1892) | 28 במאי 1870 | 14 ביולי 1874 | מפלגת המרכז | כריסטיאן התשיעי |
| 9 |  | כריסטן אנדראס פונסבך   (1817–1880) | 14 ביולי 1874 | 11 ביוני 1875 | מפלגת בעלי הקרקעות הלאומית | כריסטיאן התשיעי |
| 10 |  | יקוב ברונום סקווניוס אסטרופ   (1825–1913) | 11 ביוני 1875 | 7 באוגוסט 1894 | מפלגת בעלי הקרקעות הלאומית   הויר | כריסטיאן התשיעי |
| 11 |  | ציי רדץ-תוט   (1839–1923) | 7 באוגוסט 1894 | 23 במאי 1897 | הויר | כריסטיאן התשיעי |
| 12 |  | הוגו אגמונט הרינג   (1842–1909) | 23 במאי 1897 | 27 באפריל 1900 | הויר | כריסטיאן התשיעי |
| 13 |  | הניבל סיהסטד   (1842–1924) | 27 באפריל 1900 | 24 ביולי 1901 | הויר | כריסטיאן התשיעי |
| 14 |  | יוהאן פרדריק דהונצר   (1845–1918) | 24 ביולי 1901 | 14 בינואר 1905 | ונסטרה | כריסטיאן התשיעי |
| 15 |  | ינס כריסטיאן כריסטנסן   (1856–1930) | 14 בינואר 1905 | 24 ביולי 1908 | ונסטרה | כריסטיאן התשיעי |
| 16 |  | נילס ניארגארד   (1854–1936) | 12 באוקטובר 1908 | 16 באוגוסט 1909 | ונסטרה | פרדריק השמיני |
| 17 |  | לודביג הולשטיין-לדרבורג   (1839–1912) | 16 באוגוסט 1909 | 28 באוקטובר 1909 | ונסטרה | פרדריק השמיני |
| 18 |  | קארל תאודור סאלה   (1866–1946) | 28 באוקטובר 1909 | 5 ביולי 1910 | המפלגה הסוציאל-ליברלית | פרדריק השמיני |
| 19 |  | קלאוס ברנטסן   (1866–1946) | 5 ביולי 1910 | 21 ביוני 1913 | ונסטרה | פרדריק השמיני |
| (18) |  | קארל תאודור סאלה   (1866–1946) | 21 ביוני 1913 | 20 באפריל 1918 | המפלגה הסוציאל-ליברלית | כריסטיאן העשירי |
הערות שוליים

1 2 3  על תפקיד ראש הממשלה מתוך אתר משרד ראש הממשלה
↑  סעיף 12 לחוקת דנמרק
↑  סעיף 14 לחוקת דנמרק
האישה הראשונה בתפקיד ראש ממשלת דנמרק, הלה ת'ורנינג שמידט (2011–2015)
רמת אנרגיה

רמת אנרגיה היא מושג פיזיקלי, המתאר את המצב האנרגטי שבו נמצאת מערכת תחת השפעה של פוטנציאל, כאשר היא במצב קוונטי קשור. על פי מכניקת הקוונטים, רמות אנרגיה הן בדידות, כלומר מערכת יכולה לקבל מספר סופי ובדיד של רמות אנרגיה, שערכן הוא מספר שלם מוכפל בקבוע פלאנק. הערכים המותרים של האנרגיה נקבעים על ידי הפרמטרים של המערכת (מסה, מטען חשמלי וכדומה) וסוג הפוטנציאל הקושר.
תיאור פורמלי

את המערכת הפיזיקלית יש לייצג באמצעות המילטוניאן, אשר מהווה ייצוג המכיל את כל משוואות התנועה של המערכת והפרמטרים שלה (מסה, מהירות, תנע).
בהינתן מערכת פיזיקלית עם המילטוניאן
פותרים את משוואת שרדינגר כדי למצוא את המצבים העצמיים של המערכת ואת ההתפתחות שלהם בזמן. מצב עצמי של משוואת שרדינגר מקיים
כאשר  E_{n} היא האנרגיה העצמית של המערכת.
פתרונות המערכת מייצגים את רמות האנרגיה הבדידות המותרות במערכת.
ההתפתחות של מצב עצמי בזמן נתונה על ידי:
דוגמאות למערכות שיש להן רמות אנרגיה בדידות

בור אינסופי (חלקיק בקופסה)
אוסצילטור הרמוני קוונטי
אלקטרון באטום ובפרט אטום המימן
בגביש רמות האנרגיה בדידות אך צפופות, והן מתוארות על ידי מבנה פסים.
רמות אנרגיה באטומים

על-פי מודל האטום העכשווי, בנוי האטום מגרעין, בו נמצאים הנייטרונים, חסרי מטען חשמלי, והפרוטונים, בעלי מטען חשמלי חיובי, ומסביבו נעים האלקטרונים בעלי מטען חשמלי שלילי ושקול למטען החיובי של הפרוטונים. האלקטרונים נעים באורביטלים מוגדרים הנמצאים ברמות אנרגיה מדורגות. כל רמת אנרגיה מכילה אורביטל אחד או יותר, על פי סדר מסוים בו ככל שהרמה גבוהה יותר כך היא כוללת יותר אורביטלים. כל אורביטל מאכלס עד 2 אלקטרונים.
| מס' אטומי | שם היסוד | K | L | M | N | O | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2 | הליום | 2 |  |  |  |  |  |
| 10 | ניאון | 2 | 8 |  |  |  |  |
| 18 | ארגון | 2 | 8 | 8 |  |  |  |
| 36 | קריפטון | 2 | 8 | 18 | 8 |  |  |
| 54 | קסנון | 2 | 8 | 18 | 18 | 8 |  |
| 86 | רדון | 2 | 8 | 18 | 32 | 18 | 8 |
האלקטרונים מסודרים ברמות האנרגיה באופן קבוע, כך שמספר האלקטרונים המקסימלי בכל רמת אנרגיה אינו תלוי בסוג היסוד אליו הוא שייך.
על-פי התאוריה הנוכחית, מבנה אטום של גזים אצילים (הליום, ניאון וכו') הוא הדגם השלם של סידור האלקטרונים ברמות האנרגיה השונות, וזהי השאיפה האנרגטית של כל אטום, להגיע למצב דמוי זה.
מספר האלקטרונים בכל רמת אנרגיה בכל אטום של גז אציל במצב נייטרלי ניתן לתיאור בטבלה משמאל (K, ‏L וכו' מסמלים את רמות האנרגיה השונות). מספר האלקטרונים המרבי בכל רמת אנרגיה הוא 2n2. [כאשר n מסמל את מספר הקליפה]
כתוצאה מדחייה חשמלית בין האורביטלים השונים בכל רמת אנרגיה, האנרגיה של האורביטלים השונים משתנה ונוצרות לכל רמת אנרגיה (מלבד שתי הראשונות) תת-רמות. כל תת-רמה כוללת קבוצת אורביטלים מאותו סוג, ולכן, מספר תת-הרמות בכל רמה שווה למספר סוגי האורביטלים השונים באותה רמה. כלומר, ככל שהרמה גבוהה יותר, כך היא מכילה יותר תת-רמות.
רמת אנדרסון

| --- | --- |

מפת אזור שפך קרחון שקלטון אל מדף הקרח רוס   רמת אנדרסון מצויה הרביע השמאלי   ביותר בשורה התחתונה של רביעי המפה
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי בוש 
 קואורדינטות:  84°49′00″S 178°15′00″W﻿ / ﻿84.8167°S 178.25°W﻿ / -84.8167; -178.25
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירמת אנדרסון(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירמת אנדרסון
 
רמת אנדרסון (באנגלית: Anderson Heights) היא רמה הררית שטוחה, מכוסה שלג, במזרח הרי בוש, באזור חוף דופק, בשטח חסות רוס שבאנטארקטיקה.
אורכה של הרמה 13 קילומטרים; רוחבה של הרמה 11 קילומטרים; גובהה של הרמה עולה על 2,400 מטרים מעל פני הים.
הרמה ממוקמת בין הר בנט והר באטרז.
הר בויד ממוקם בחלקה הצפוני של רמת אנדרסון.
היסטוריה > גילוי ומיפוי ההר

הרמה ההררית התגלתה וצולמה מהאוויר ב-16 בפברואר 1947, בטיסה של צי ארצות הברית במסגרת "מבצע קפיצה לגובה".
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
ההר נקרא על שמו של לוטננט ג'ורג' ה. אנדרסון (George H. Anderson), מצי ארצות הברית, שהיה הטייס בטיסה מספר 8, שהתקיימה באותו היום - מתחנת אמריקה הקטנה, אל הקוטב הדרומי, ובחזרה.
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מידע גאוגרפי על הר בויד
שיטת ואגאנובה

אגריפינה ואגאנובה, מייסדת שיטת ואגאנובה, בתמונה ב-1910.
שיטת ואגאנובה (באנגלית: Vaganova method; ברוסית: Система Вагановой; היא טכניקת בלט ומערכת אימון שפותחה על ידי הרקדנית והפדגוגית הרוסייה אגריפינה ואגאנובה (1879–1951). השיטה נגזרה מתורתו של מאסטר הבלט הראשון (Premier Maître de Ballet) מריוס פטיפה, לאורך סוף המאה ה-19. אגריפינה ואגאנובה היא זו ששיכללה וטיפחה את צורת הוראת הבלט הקלאסי הזו והפכה אותה לסילבוס בר-קיימא. השיטה ממזגת אלמנטים של סגנון צרפתי מסורתי מהתקופה הרומנטית עם האתלטיות והווירטואוזיות של שיטת צ'קטי האיטלקית (Cecchetti method). בשיטת ואגאנובה מערכת האימון נועדה לערב את כל הגוף בכל תנועה, תוך תשומת לב שווה לפלג הגוף העליון, לשוקיים ולרגליים. ואגאנובה האמינה שגישה זו מגבירה את התודעה של הגוף, ובכך יוצרת הרמוניה של תנועה וטווח הבעה גדול יותר.
היסטוריה

עם סיום לימודיה בבית הספר הקיסרי לבלט (שמה היום אקדמיית ואגאנובה לבלט רוסי) בסנקט פטרבורג בשנת 1897, החלה אגריפינה ואגאנובה לרקוד עם הלהקה המקצועית הקשורה לבית הספר, הבלט הרוסי הקיסרי (בלט מריאינסקי). היא פרשה מריקוד ב-1916 כדי להמשיך בקריירת הוראה וב-1921 חזרה כמורה בבית הספר, ששמו שונה לאחר הפלת הצאר ל"בית הספר הכוריאוגרפי של לנינגרד" (Leningrad Choreographic School.).
במהלך 30 השנים שבהן בילתה בהוראה בבית הספר הכוריאוגרפי של לנינגרד, ואגאנובה פיתחה טכניקת בלט ששילבה אלמנטים של טכניקה צרפתית, איטלקית ורוסית מוקדמת יותר, ושיטת אימון ללמד את הטכניקה. עיקרי שיטת האימון כללו פיתוח כוח הגב התחתון והפלסטיות של הידיים, וכן את הכוח, הגמישות והסיבולת הנדרשים לבלט והיא שילבה תהליך הדרכה מפורט שציין מתי ללמד כל נושא וכמה זמן ללמד אותו. בשנת 1934, ואגאנובה כתבה את "יסודות הריקוד הקלאסי", שנותר ספר לימוד סטנדרטי להדרכה של טכניקת בלט. בשנת 1948, ואגאנובה חיברה ספר בשם The Foundation For Dance (הידוע יותר כעקרונות בסיסיים של ריקוד רוסי קלאסי) שהתוותה ותיארה את שיטת האימון שלה ואת טכניקת הבלט שלה. לאחר מותה של ואגאנובה ב-1951, שיטת הלימוד שלה נשמרה על ידי מדריכים כמו ורה קוסטרוביצקאיה וורה וולקובה.
כיום שיטת ואגאנובה היא שיטת לימוד הבלט הנפוצה ביותר ברוסיה, והיא נמצאת בשימוש גם באירופה ובאמריקה הצפונית.
מאפייני השיטה

שיטת האימון של ואגאנובה מסתמכת על העיקרון הבא:
שניתן להקיף ולהציג את כל האימון במהלך גרנד פה דה דה אחד (הגראן פה דה דה (grand pas de deux) הוא פה דה דה בעל תבנית המורכבת בדרך כלל מחמישה חלקים). התלמידים מאומנים להוכיח את העיקרון הזה בבחינת הגמר והסטודנטים המוכשרים ביותר מקבלים אז את פרס "הגראן פה דה דה" עבור הביצוע.
השלבים בסילבוס של ואגאנובה מתבססים על התקדמות שפותחה בקפידה, שבה שולטים בצורות ה"בסיסיות" או ה"הכנות" לפני שהרקדן עובר לצורות קשות יותר. ניתן להבין זאת כגישה טכנית מתוכננת כאשר מלמדים אותה המורים המוסמכים על פי הסילבוס תוך מעקב מקרוב. הסילבוס מבוסס על הרעיון שכאשר מלמדים רקדן שלב או צעד כלשהו הוא/היא כבר פיתחו את החוזק כדי שהתנועות שלהם יצליחו. מובן שבניית כוח זו דורשת זמן ועבודה קשה ועקבית.
תלמידים בבתי ספר מבוססי ואגאנובה צפויים לקחת קורסים יומיים בבלט כמו גם בריקוד אופי (Character dance), במחול מודרני, בהתעמלות/חיזוק, וללמוד היסטוריה ומוזיקה. בלט דורש רב צדדיות להבנתה של ואגאנובה ותלמידי בלט אינם יכולים להסתמך רק על לימוד הבלט הקלאסי.
הערות שוליים

↑  "Ballet Teaching Methods". Russian Ballet History. נבדק ב-2017-06-09.
↑  
"About the Vaganova Syllabus". Ballet Fantastique. אורכב מ-המקור ב-2011-10-06. נבדק ב-2011-10-27.
↑  
"The Vaganova Method". Web.grinnell.edu. נבדק ב-2011-10-27.
ריק מהורן

| --- | --- |

מהורן בשנת 2007
 לידה:  21 בספטמבר 1958 (בן 66) הרטפורד, קונטיקט, ארצות הברית
 עמדה:  פאוור פורוורד, סנטר
 גובה:  2.08 מטרים
 מכללה:  אוניברסיטת המפטון
 דראפט:  בחירה מספר 35, 1980 וושינגטון בולטס
 קבוצות כשחקן
 1980–1985 1985–1989 1989–1991 1991–1992 1992–1996 1996–1998 1999:  וושינגטון בולטס דטרויט פיסטונס פילדלפיה 76' וירטוס רומא ניו ג'רזי נטס דטרויט פיסטונס פילדלפיה 76'
 הישגים כשחקן
 זכייה באליפות ה-NBA‏ (1989) חמישיית ההגנה השנייה של העונה (1990) זכייה בגביע קוראץ' (1992)
 קבוצות כמאמן
 1999–2000 2000–2002 2005–2009 2009:  רוקפורד לייטנינג אטלנטה הוקס (עוזר) דטרויט שוק (עוזר) דטרויט שוק
דריק אלן "ריק" מהורן (באנגלית: Derrick Allen "Rick" Mahorn; נולד ב-21 בספטמבר 1958) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר היה פעיל בין השנים 1980–1999. ממוצעיו הכוללים לאורך 18 עונותיו בליגת ה-NBA הם 6.9 נקודות, 6.2 ריבאונדים ו-1.0 אסיסטים למשחק.
קריירת משחק

מהורן נולד וגדל בעיר הרטפורד שבקונטיקט, ובשנת 1976 החל ללמוד באוניברסיטת המפטון אשר בווירג'יניה. ב-4 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה העמיד ממוצע של 20.3 נקודות למשחק, כולל 27.6 נקודות למשחק בעונתו האחרונה.
בדראפט ה-NBA‏ 1980 נלקח מהורן בבחירה ה-35, על ידי וושינגטון בולטס. בעונתו השנייה בוושינגטון קיבע את מקומו בחמישייה הפותחת של הקבוצה, עם עזיבתם של וס אנסלד ואלווין הייז, ורשם ממוצעים של 12.2 נקודות ו-8.8 ריבאונדים למשחק.
בסיום עונת 1984/1985 הועבר בטרייד לדטרויט פיסטונס, בתמורה לדן ראונדפילד. בעונת 1988/1989 סייע לדטרויט לזכות באליפות ה-NBA הראשונה בתולדותיה, כשחקן חמישייה קבוע לצד אייזיאה תומאס, ג'ו דיומרס, מארק אגוויר וביל למביר. לאורך הפלייאוף קלע 6.0 נקודות למשחק בלבד, אך זכה לדקות משחק רבות בשל כישוריו ההגנתיים.
בדראפט ההרחבה של שנת 1989 נבחר מהורן על ידי מינסוטה טימברוולבס, אשר שלחה אותו בטרייד לפילדלפיה 76' בטרם שיחק במדיה. בסיום עונת 1989/1990 נבחר לחמישיית ההגנה השנייה של העונה.
בעונת 1991/1992 עזב את ה-NBA וחתם על חוזה בקבוצת וירטוס רומא מליגת העל האיטלקית. בעונתו היחידה בקבוצה זכה עמה בגביע קוראץ' לאחר שגברה על סקאבוליני פזארו בסדרת הגמר.
לקראת עונת 1992/1993 חתם על חוזה בניו ג'רזי נטס, ועד לסיום עונת 1998/1999 שיחק גם עבור פילדלפיה ודטרויט. לאורך תקופה זו שימש כשחקן ספסל זניח, ומיעט לקבל דקות משחק.
קריירת אימון

בעונת 1999/2000 שימש כמאמן קבוצת "רוקפורד לייטנינג" מליגת ה-CBA. בין השנים 2000–2002 היה עוזר מאמן באטלנטה הוקס, תחת המאמן לון קרוגר.
בין השנים 2005–2009 שימש כעוזר מאמן בקבוצת דטרויט שוק מליגת ה-WNBA, תחת ביל למביר עמו שיתף פעולה כשחקן הפיסטונס. בעונות 2006 ו-2008 זכתה הקבוצה באליפות ה-WNBA. בעונת 2009 שימש כמאמן הראשי של הקבוצה, אשר הודחה מהפלייאוף בגמר האזור המזרחי על ידי אינדיאנה פיבר. בסיום אותה עונה עבר המועדון לטלסה, אוקלהומה, ומהורן עזב את הקבוצה.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות ה-NBA של מהורן, באתר basketball-reference.com
↑  ביוגרפיה, באתר אוניברסיטת המפטון
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1980, באתר basketball-reference.com
↑  דטרויט פיסטונס מאבדת את ה-Bad Boy הראשי שלה, באתר upi.com,‏ 28 באוקטובר 1989
↑  מהורן נשלח בטרייד לפילדלפיה, באתר הניו יורק טיימס, 28 באוקטובר 1989
1 2  מהורן מצטרף לצוות האימון של דטרויט שוק, בארכיון אתר ה-WNBA,‏ 6 בינואר 2005
↑  סטטיסטיקות האימון של מהורן ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  מועדון השוק מנסה להתרגל לחיים בטלסה, באתר mlive.com,‏ 6 במאי 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 0947 4042  LCCN: no2013051457  VIAF: 303129712   WorldCat (עם VIAF): 303129712
רעידת האדמה בלוזון (2019)

| --- | --- |
 סוג:  רעידת אדמה
 תאריך התרחשות:  22 באפריל 2019
 שעה:  17:11:09 (שעון מקומי)
 משך האסון:  27 שניות
 מגניטודה:  6.1 בסולם מגניטודה לפי מומנט
 עוצמה:  VII. חזקה מאוד בסולם מרקאלי
 מוקד:  הפיליפינים לוזון, הפיליפינים
 צונאמי:   אין
 הרוגים:  18 
 פצועים:  256 
 נעדרים:  3
 נזק:  505.9 מיליון פסו פיליפיני (10 מיליון דולר אמריקני)
 קואורדינטות:  14°55′26″N 120°29′49″E﻿ / ﻿14.924°N 120.497°E﻿ / 14.924; 120.497
  (למפת הפיליפינים מוגדלת) מנילה קזון סיטי דבאו סיטי סבו סיטי זמבואנגה סיטי קגאיאן דה אורו מלזיה ים הפיליפינים  ים סין הדרומי רעידת האדמה בלוזון(למפת הפיליפינים רגילה) מנילה קזון סיטי דבאו סיטי סבו סיטי זמבואנגה סיטי קגאיאן דה אורו מלזיה ים הפיליפינים  ים סין הדרומי רעידת האדמה בלוזון
 
רעידת האדמה בלוזון הייתה רעידת אדמה שהתרחשה ב-22 באפריל 2019 ב-17:11:09 לפי השעון המקומי (09:11:11 בשעון UTC)‏. ברעידת אדמה זו 18 אנשים נהרגו, 243 אנשים נפצעו ו-3 אנשים נעדרו.
מוקד רעידת אדמה היה בסאמבאלס (אנ'), אך מרבית הנזק לתשתיות בעקבות הרעידה היה בפמפנגה (אנ'), שם היא פגעה ב-29 מבנים.
הערות שוליים

↑  https://news.abs-cbn.com/news/04/28/19/infra-damage-from-luzon-quake-hits-p500-million
↑  "Earthquake Information - 22 Apr 2019 - 05:11:09 PM". PHIVOLCS. אורכב מ-המקור ב-אפריל 22, 2019. נבדק ב-אפריל 22, 2019.
↑  NDRRMC. "NDRRMC Update: SitRep No. 11 re Magnitude 6.1 Earthquake in Castillejos, Zambales" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2020-06-20. נבדק ב-29 באפריל 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא רעידות אדמה ובנושא הפיליפינים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.