stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Enchanted
Enchanted (Taylor's Version)

| --- | --- |
 שיר בביצוע טיילור סוויפט
 מתוך האלבום Speak Now (Taylor's Version)
 יצא לאור:  7 ביולי 2023
 תאריך הקלטה:  2022–2023
 סוגה:  פופ רוק • קאנטרי פופ
 שפה:  אנגלית
 אורך:  5:53
 חברת תקליטים:  ריפבליק
 כתיבה:  טיילור סוויפט
 הפקה:  טיילור סוויפט, כריסטופר רו
לאחר שחתמה על חוזה הקלטות חדש עם ריפבליק רקורדס החלה סוויפט להקליט מחדש את ששת אלבומי האולפן הראשונים שלה. ההחלטה באה בעקבות הסכסוכה עם מנהלה החדש של ביג משין רקורדס, סקוטר בראון, שרכש את זכויות המאסטרינג של יצירותיה. בהקלטות החדשות של אלבומיה הייתה לסוויפט בעלות מלאה על המאסטרינג.
"Enchanted (Taylor's Version)" (בעברית: "קָסוּם (גרסתה של טיילור)") היא הקלטה חוזרת של "Enchanted". היא יצאה לאור על ידי סוויפט ב-7 ביולי 2023, באמצעות חברת התקליטים ריפבליק רקורדס, ביחד עם שאר שירי Speak Now (Taylor's Version), ההוצאה החוזרת של אלבומה משנת 2010.
Enchanted (Taylor's Version) > מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  עולמי | בילבורד גלובל 200 | 11 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 7 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 8 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 19 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הקאנטרי | 7 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 15 |  |
|  הפיליפינים | בילבורד הפיליפינים | 4 |  |
|  וייטנאם | וייטנאם הוט 100 | 39 |  |
|  יוון | IFPI Greece | 43 |  |
|  מלזיה | RIM | 17 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 15 |  |
|  סינגפור | RIAS | 2 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 18 |  |
Enchanted (Taylor's Version) > מיקומי שיא > מצעדי סוף שנה

|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הקאנטרי | 69 |  |
קונסולידייטד B-24 ליברייטור

קונסולידייטד B-24 ליברייטור (באנגלית: B-24 Liberator, "משחרר") היה מפציץ כבד בעל ארבעה מנועים שפותח על ידי קונסולידייטד איירקראפט בשנות ה־30 של המאה ה־20 ושירת במהלך מלחמת העולם השנייה בכוחות האוויר של בעלות הברית; בעיקר בחילות האוויר של צבא ארצות הברית, צי ארצות הברית, חיל האוויר המלכותי, וחיל האוויר המלכותי האוסטרלי.
הליברייטור פותח כדי להתעלות על המפציץ B-17, שהיה ערב מלחמת העולם השנייה המפציץ העיקרי של צבא ארצות הברית. הוא עוצב בצורה ייחודית, שכן כנפי המטוס היו גבוהות מהמקובל, וזנב המטוס כלל זוג מייצבים אנכיים משני צידי מייצב הגובה (בצורת 'H'). מטוסי ה-B-24 היו בעלי טווח רב בהרבה ממפציצי התקופה ופי שניים מ-B-17, אך הם הוגבלו בסייג רום יחסית נמוך וביצועי טיסה בינוניים. הליברייטור היה מטוס חשוב ונפוץ מאוד והתאים כמעט לכל אופי לחימה ונפרש בזירות רבות ברחבי העולם. הטווח הרב שלו עשה אותו למטוס גמיש לשלל משימות וייעודים, החל מהפצצה אסטרטגית ועד לסיור, תצפית, תובלה ולוחמה נגד צוללות באוקיינוס הפסיפי ובאוקיינוס האטלנטי.
לאורך המלחמה דגמי ה-B-24 שירתו בכל זרועות הכוחות המזוינים של ארצות הברית בנוסף לכמה מדינות נוספות. סך הכול נבנו כ-18,500 מטוסי B-24, המספר הגבוה ביותר של מפציצים, מפציצים כבדים, מטוסים רב-מנועיים ומטוסים צבאיים אמריקאיים שנבנו עד כה.
דגמים עיקריים > חיל האוויר המלכותי וחבר העמים

ליברייטור B סימן I: השם שניתן ל-20 המטוסים הראשונים שנקלטו בחיל האוויר המלכותי. רובם לא נכנסו לשירות מבצעי.
ליברייטור B סימן II: דגם שפותח עבור חיל האוויר המלכותי בהתאמה לצרכיו ולחימושו. דגם זה כלל כמה שינויים: תוספת של כמטר בקדמת המטוס, זנב רחב יותר מזה של הדגם הרגיל ושחלקו האחורי הייתה רצפה רחבה מעט יותר. בסך הכול יוצרו 165 מטוסים מדגם זה.
ליברייטור B סימן III: דגם שהתבסס על B-24D שנעשו בו התאמות לשירות ביחל האוויר הבריטי: צריחון זנב מסוג בולטון פול בעל ארבעה מקלעי בראונינג 7.7 מ"מ, מקלע בראונינג בודד בקדמת המטוס ושניים בכל אחת משתי עמדות המקלענים בדפנות המטוס. בסך הכול יוצרו 156 מטוסים מדגם זה.
ליברייטור B סימן IIIA: השם הניתן לדגמי B-24D אמריקאים שנכנסו לשירות בחיל האוויר הבריטי אך נותרו בעיצוב ובחימוש המקורי של ארצות הברית כחלק מתוכנית השאל-החכר.
ליברייטור B סימן V: דגם דומה לסימן III אך בעל מכלי דלק גדולים יותר לטווח טיסה רב יותר במחיר הפחתה בפלטות מיגון.
ליברייטור GR סימן V: דגם מבוסס על B-24D שהותאם ללוחמה נגד צוללות לשירות פיקוד החופים של חיל האוויר המלכותי,. הדגם צויד במערכות זיהוי, רדאר וזרקורים.
ליברייטור B סימן VI: השם הניתן לדגמי B-24H אמריקאים בחימושם המקורי אך בהחלפה של עמדת מקלען הזנב הצריחון בוולטון פול.
ליברייטור GR סימן VI: דגמי B-24G/H/J שהותאמו לשירות פיקוד החופים כמטוסי סיור ותצפית ימיים.
ליברייטור B סימן VIII: דגם שהתבסס על B-24J.
ליברייטור C סימן VI: דגם תובלה שהתבסס על הליברייטור B סימן VIII
ליברייטור GR סימן VIII: דגמי B-24J שהותאמו לשירות פיקוד החופים ללוחמה נגד צוללות.
ליברייטור C סימן VII: השם הניתן לדגמי C-87 בשירות בריטי.
מפעילות עיקריות

אוסטרליה אוסטרליה: בחיל האוויר המלכותי האוסטרלי מטוסי ליברייטור בתשע טייסות בנוסף ליחידות אימון ותובלה.
ארצות הברית ארצות הברית: חילות האוויר של צבא ארצות הברית וצי ארצות הברית
גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית: מספר מטוסי ליברייטור נפלו בידי גרמניה והוכנסו לשירות כנף הפצצה 200 של הלופטוואפה.
דרום אפריקה דרום אפריקה: חיל האוויר הדרום-אפריקאי הפעיל שתי טייסות של מטוסי ליברייטור (טייסת 31 ו-32).
הודו הודו: כ-40 מטוסי ליברייטור ניתנו להודו לאחר עצמאותה ב-1947 והם נותרו בשירות עד 1968. חיל האוויר ההודי היה האחרון להפעיל את הליברייטור.
הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת: בחיל האוויר המלכותי שירתו 2,091 מטוסי ליברייטור, מהם כ-850 בפיקוד החופים, אימון וחילוץ ימי. השאר שירתו ביחידות הפצצה ותובלה.
פולין פולין: חיל האוויר הפולני בבריטניה הפעיל מפציצי ליברייטור בטייסת ההפצצה 301 ששירתה לצד חיל האוויר המלכותי.
קנדה קנדה: חיל האוויר המלכותי הקנדי כלל ארבע טייסות לוחמה בצוללות, טייסת תובלה כבדה אחת וטייסת הפצצה אחת בהן שירתו מטוסי ליברייטור.
אנשי צוות מפורסמים

רוברט אלטמן – מפיק, תסריטאי ובמאי אמריקאי ששירת במהלך המלחמה כטייס B-24 ליברייטור וטס בכ-50 משימות הפצצה בזירת האוקיינוס השקט.
האל קלמנט – סופר מדע בדיוני ששירת כטייס וטייס משנה בטייסת ההפצצה 68 של חיל האוויר האמריקאי וטס בכ-35 משימות מעל אירופה.
ג'וזף קנדי ג'וניור – אחיו של ג'ון פיצג'רלד קנדי, נשיא ארצות הברית. נהרג במשימת הפצצה כשהטיס מפציץ ליברייטור.
ג'ורג' מקגוורן – טייס ליברייטור במהלך המלחמה ולימים סנאטור מדקוטה הדרומית.
ג'יימס סטיוארט – שחקן אמריקאי ששירת כטייס וקצין בטייסת מפציצי B-24.
לואי זמפריני – אצן אולימפי אמריקאי ואיש צוות ליברייטור (מטילן). נפל בשבי היפני לאחר שמטוסו הופל. עליו התבסס הספר והסרט לא נשבר.
ראו גם

Lady Be Good
B-17 מבצר מעופף
הערות שוליים

↑  מתוך אתר 'מיליטרי פקטורי', אוחזר ב-5 בספטמבר 2019.
↑  שווה ערך לכ-5.07 מיליון דולר אמריקאי כיום.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007602288605171  GND: 4348067-6  LCCN: sh85010698  NARA: 10646166  NKC: ph162493 
מבנה טיסה של ארבעה מטוסים מדגם B-24D של להק הפצצה 93.
מטוס PB4Y-2 פרייבטיר בעל מייצב אנכי בודד בזנב המטוס, בשירות צי ארצות הברית
מטוסי ליברייטור GR סימן III בשירות טייסת 120 של חיל האוויר המלכותי (פיקוד החופים) נושאים ציוד ללוחמה נגד צוללות.
מפציצי ליברייטור B-24D של חיל האוויר ה-15 של ארצות הברית לאחר הפצצה מעל לשמי רומניה.
מטוסי ליברייטור של חיל האוויר המלכותי האוסטרלי בטיסת אימון.
תא הטייס של B-24D בשירות ארצות הברית.
עיר רעה

| --- | --- |
 בימוי:  קונסטנטין בוסלוב 
 תסריט:  Vadim Golovanov 
 צילום:  Levan Kapanadze 
 מדינה:  רוסיה 
 הקרנת בכורה:  2025 
 משך הקרנה:  110 דק' 
 שפת הסרט:  רוסית 
 דף הסרט ב־IMDb
 
עיר רעה (ברוסית: «Злой город») הוא סרט דרמה אפית היסטורית רוסי בבימויו של קונסטנטין בוסלוב, המגולל את קורות ההגנה על העיר קוזלסק שבמחוז קלוגה בימי אורדת הזהב והפלישה המונגולית לאירופה. בסרט מככבים אלכסיי גוסקוב, אלכסנדר מטיולקין, פולינה צ'רנישובה ואחרים.
רקע

הגנת קוזלסק היא אירוע ידוע בדברי ימי רוס של קייב. חיילי רוס הגנו במשך שבעה שבועות על אחד המרכזים החשובים של נסיכות צ'רניגוב באביב 1238. כיבוש העיר קוזלסק הייתה השלב האחרון במערכה המונגולית הראשונה נגד רוסיה ואחד הפרקים הבולטים והידועים ביותר בהיסטוריה של רוסיה של ימי הביניים ומהווה מרכיב של מורשת צבאית-היסטורית מקומית כדוגמה להתנגדות הרואית לפולשים זרים.
עלילה

הסרט מתרחש במאה ה-13, כאשר המונגולים פלשו לרוס. העלילה מתרחשת בעיר קוזלסק באביב 1238, כאשר מגיני העיר הצליחו להחזיק מעמד מול כוחות אויב עדיפים מהם בהרבה, במשך שבעה שבועות.
שחקנים

אלכסיי גוסקוב
אלכסנדר מטיולקין
אלכסיי שבצ'נקוב
ולדימיר ליובימצב
ארטיום וולובוייב
פולינה צ'רנישובה
הפקה

צילומי הסרט החלו בנובמבר 2023 במחוז טבר.
ראו גם

הפלישה המונגולית לנסיכויות הרוסיות
הערות שוליים

↑  В Тверской области начали снимать фильм «Злой город» с Алексеем Гуськовым
ערך זה הוא קצרמרבנושא סרטים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "עיר רעה".
משחקי לוח נאציים

משחקי לוח נאציים היו מרכיב במסע התעמולה של אדולף היטלר בגרמניה הנאצית. שר התעמולה של היטלר, יוזף גבלס, הבין שכדי לחדור ולהיקלט בציבור, התעמולה חייבת לעורר עניין של קהל וצריכה להיות מועברת באמצעות אמצעי תקשורת שמושכים תשומת לב.
בתקופה זו, שבה לא היו קיימים מחשבים אישיים, טלפונים סלולריים, אינטרנט או שידורי טלוויזיה, היה צורך למצוא דרכים בלתי פורמליות שונות להפצת תעמולה. על רקע זה, שימשו משחקי לוח וצעצועים לילדים כדרך להפצת תעמולה גזענית, צבאית ופוליטית לנוער גרמני.
דוגמאות > יודן ראוס! (1936)

"יודן ראוס!" (Juden Raus, מילולית: יהודים החוצה) הוא משחק בסגנון סולמות וחבלים שפורסם בגרמניה הנאצית על ידי Günther & Co. בשנת 1936. המשחק פורסם כ"מבדר, מלמד ובנוי בצורה מוצקה". הציוד של המשחק כולל זוג קוביות, לוח משחק וכמה פסלונים של כלי משחק שעוצבו כדמויות עם כובעים מחודדים גדולים שנועדו לייצג יהודים.
שחקנים זורקים בתורות את הקוביות ומזיזים את "היהודים" שלהם על פני המפה לעבר "נקודות איסוף" מחוץ לחומות העיר, כשהמטרה היא לגרשם אל מחוץ לגבולות המשחק, לכיוון פלשתינה (א"י), תוך התמודדות עם מהמורות שונות בדרך. בהוראות הכתובות על לוח המשחק "אם תצליחו להעלים שישה יהודים, זכיתם בניצחון ברור!".
יודן ראוס היה משחק לוח מסחרי, לא היה לו קשר ישיר למפלגה הנאצית, והוא נמכר באופן מסחרי ללא כל סיוע מצד המפלגה הנאצית. כך שבהתאם, אין בו תעמולה נאצית ישירה, והוא לא מכיל סמלים נאציים. המשחק קיבל ביקורת אוהדת בכתב העת Das Schwarze Korps (אנ'), של המפלגה הנאצית, כמקדם את מדיניות המפלגה במשחקים לכל המשפחה. בן ברקוב ממוזיאון השואה בספריית וינר בריטניה, מספר שהוא תועד כ"הצלחה מסחרית ניכרת", וכפי הנראה מיליון עותקים שלו נמכרו. עם זאת, מאמר אחר ב-Board Game Studies Journal טוען שלא ניתן לדעת את המכירות וההצלחה המסחרית האמיתיים של המשחק, משום שעצם הפרסום אודותיו היה מהלך פרסומי בעל אג'נדה. המאמר טוען כי קשה להניח שמשחק מסחרי שהאס אס לא היה שותף בשיווקו, היה מגיע לתפוצה עצמאית כה גדולה, בתקופה זאת בגרמניה הנאצית.
במאמר שפרסם האיגוד הבינלאומי ללימודי משחקי לוח, הוא מכונה "משחק הלוח הידוע לשמצה ביותר של ההיסטוריה". לדבריו, "יודן ראוס!" מראה שאחרי עשרות שנים של תעמולה, האנטישמיות הייתה נטועה כל כך עמוק בחברה הגרמנית בשנות ה-30, עד שמישהו חשב שזה יהיה נושא טוב למשחק ילדים. גזענות קיימת במשחקי לוח רבים, אבל "יודן ראוס!" היה ייחודי בתיאור האופן שבו הגזענות באה לידי ביטוי בחברה, והוא מהווה דוגמה מפחידה לבנאליות של הרוע.... ישנם אזורים רבים בעולם שבהם משחק כזה עדיין עשוי למצוא קהל קליט.... "יודן ראוס!" מהווה אזהרה לכולנו".
דוגמאות > פצצות על אנגליה (1940)

פצצות על אנגליה (Bomber über England) הוא משחק בסגנון פינבול (משחק שולחני אלקטרוני-מכני, עם מנופים מכניים קטנים, שבו משתתף שחקן אחד בלבד, ומטרתו צבירת נקודות מקסימלית על ידי פגיעה במגוון מטרות עם כדור ברזל). המשחק כולל מפה של אנגליה וחלק מצפון אירופה. המפה מכילה חורים במיקומן של ערי מפתח כמו לונדון, ליברפול, ניוקאסל ופלימות' וכן נקודות שונות המייצגות מטרות בים הצפוני. המשחק נוצר בהשראת הקרב על בריטניה ובפרט בהשראת הבליץ.
השחקנים יורים בכדורים מונעי קפיץ המייצגים "פצצות", לעבר מטרות אלו, וזוכים בנקודות שונות על הפגיעה במטרות האויב. אם שחקנים מפציצים מקומות בשליטת גרמניה הנאצית כמו בריסל ואמסטרדם, הם מפסידים נקודות.
דוגמאות > לצוד את גנב הפחם (1944)

יאגט אאוף קוהלן-קלאו (Jagd auf Kohlenklau, תרגום מילולי: "לצוד את גנב הפחם") הוא משחק לוח של גלגול ותנועה אשר הופק על ידי Lepthian-Schiffers בגרמניה הנאצית במהלך השנים האחרונות של מלחמת העולם השנייה. המשחק היה חלק ממסע תעמולה נאצי שהושק ב-23 ביוני 1942, תחת הסיסמה "Kampf dem Kohlenklau" ("הילחמו בגנבי הפחם"). קמפיין זה ביקש לקדם שימור אנרגיה כאמצעי לחסוך במשאבי המדינה המתדלדלים, לצורך המאמץ המלחמתי. לימים, הייצוג החזותי של הקוהלנקלאו, "גנב הפחם", הפך לדימוי איקוני של גרמניה הנאצית והוצג לעיתים קרובות בעיתונים, מגזינים, פוסטרים וסרטים. ארבעה מיליון עותקים של המשחק הופקו והופצו בין משקי הבית בהם היו הכי הרבה ילדים.
לוח המשחק מורכב מ-50 משבצות, בהן משבצות באדום, שחור, ולבן. השחקנים מטילים קובייה ומקדמים את כלי המשחק שלהם לפי המספר שיצא. כאשר השחקן נוחת על משבצת, הוא מקריא בקול קטע טקסט מתאים מהלוח. משבצות אדומות מייצגות פעולות בזבוז אנרגיה המענישות שחקנים, למשל: "משאיר את הרדיו דולק כשאף אחד לא מקשיב. גנב הפחם אוהב את זה! (השחקן מפספס פנייה)". משבצות שחורות כוללות פעולות שחוסכות אנרגיה ומתגמלות את השחקנים. משבצות לבנות הם נייטרליות ואין להן השפעה. השחקנים מתחלפים עד שאחד מגיע לבסוף לסוף ומוכרז כמנצח. הזוכה מגלה מי היה "גנב הפחם" ומוציא אותו מהבית בהצלחה.
ראו גם

היטלר הסודי - משחק חברה משנת 2016
הערות שוליים

↑  Doob, Leonard W. (Autumn 1950). "Goebbels' Principles of Propaganda". The Public Opinion Quarterly. American Association for Public Opinion Research. 14 (3): 419–442. doi:10.1086/266211. JSTOR 2745999.
↑  United States Holocaust Memorial Museum. "Indoctrinating Youth". נבדק ב-7 בנובמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Jews Out Board Game". History in an Hour. 6 ביולי 2012. נבדק ב-31 בדצמבר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Heberer, Patricia (31 במאי 2011). Children during the Holocaust (Illustrated ed.). Rowman Altamira. pp. 262–263. ISBN 9780759119864. נבדק ב-31 בדצמבר 2015. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Games". Time. 1939-01-30. אורכב מ-המקור ב-3 בנובמבר 2012. נבדק ב-2009-05-07. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Bruchfeld, Stephane; Paul A. Levine (1998). "Tell ye your children... A book about the Holocaust in Europe 1933–1945" (PDF). Regeringskansleit. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2010-08-20. נבדק ב-2009-05-14.
↑  Allers, Jeff (2008-12-09). "Postcards From Berlin #34: Gaming and the Third Reich". Boardgame News. אורכב מ-המקור ב-2008-12-20. נבדק ב-2009-05-07.
1 2  "Nazi Board Game 'Out With The Jews!'". Public Radio International. נבדק ב-10 בדצמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5  Morris-Friedman, Andrew; Schädler, Ulrich (2003). ""Juden Raus!" (Jews Out!) – History's most infamous board game" (PDF). Board Games Studies Journal (6). אורכב מ-המקור (PDF) ב-27 בפברואר 2012. נבדק ב-2014-08-15. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Nazi board games under the hammer". BBC News. 2007-08-20. נבדק ב-2009-05-07.
↑  "Jagd auf Kohlenklau (Hunt the Coal Thief)". The British Museum. נבדק ב-2009-05-14.
↑  Kohlenklau (GERMAN)
↑  Klemperer, Victor; Martin Brady (2006). The language of the Third Reich: LTI, Lingua Tertii Imperii : a philologist's notebook. London: Continuum International Publishing Group. p. 81. ISBN 0-8264-9130-8.
↑  "Der Kohlenklau". Bund der Energieverbraucher (בגרמנית). נבדק ב-2011-12-07.
1 2  "Jagd auf Kohlenklau". Bund der Energieverbraucher (בגרמנית). נבדק ב-2009-05-07.
שניב תעשיות נייר

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 מייסדים:  יזהר שיף
 תקופת הפעילות:  1988–הווה (כ־36 שנים)
 חברות בנות:  סאסאטק   סאסא קוסמטיקס
 מיקום המטה:  אופקים
 משרד ראשי:  אופקים
 ענפי תעשייה:  מוצרי צריכה שוטפים
 הכנסות:  808 מיליון ש"ח (2023)
 רווח תפעולי:  39.4 מיליון ש"ח (2023)
 רווח:  19.2 מיליון ש"ח (2023)
 הון עצמי:  334 מיליון ש"ח (2023)
 סך המאזן:  904 מיליון ש"ח (2023)
 יו"ר:  אברהם ברנט
 מנכ"ל:  פסח ברנט
  
 www.shaniv.com
 
שניב תעשיות נייר היא חברה ישראלית העוסקת בייצור ושיווק של מוצרי צריכה שוטפים, בהם: מוצרי נייר, מוצרי ניקוי וטיפוח אישי, מוצרי אלומיניום חד פעמי ומוצרי אחזקה וטיפוח לתחום הרכב.
שניב היא חברה ציבורית שמניותיה נסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
היסטוריה > הקמת החברה

החברה נוסדה בשנת 1988, ביוזמת התעשיין יזהר שיף, שקודם לכן היה מנהל ומבעלי מפעל "שפיר תעשיית קרטון ונייר". מפעל קרטון שהוקם על ידי אביו של יזהר שיף, בתחילת שנות ה-40 של המאה ה-20, בשכונת נחלת יצחק בתל אביב. מפעל "שפיר" עסק בייצור קרטון מפסולת נייר והיה אחד המפעלים הראשונים בישראל שעסק במיחזור. המפעל הרחיב את התפוקה שלו במשך השנים, וקונצרן כלל רכש את השליטה בו. אולם בשנת 1973 החלה חברת נייר חדרה להקים מפעל קרטון בתפוקה הגדולה פי שלושה ממפעל "שפיר", וב-1979 הסכימה "שפיר" להתמזג עם "נייר חדרה". שיף המשיך לעבוד כמנהל המפעל, אך נקלע לסכסוך עם חברת "נייר חדרה", שלטענתו הונתה אותו, בעת שרכשה את המפעל, ולמעשה ביקשה לייצר מונופול בתחום הנייר בישראל.
לאחר שעזב את "נייר חדרה" החליט שיף להקים מפעל נייר לשימוש ביתי. לצרוך הקמתו גייס מספר משקיעים, בראשם היהלומן אברהם ברנט שהחזיק 30% מהמניות. בנוסף פנה למשרד המסחר והתעשייה וקיבל מענק להקמת מפעל באזור פיתוח, והוקצו לו 15 דונם בעיר אופקים. אחר כך השקיעה גם חברת סנו במפעל תמורת 30% מהמניות. המפעל החל לפעול בסוף 1991, והוא הפך תוך זמן קצר למפעל השני בגודלו בישראל.
בשנת 1995 הונפקו מניות החברה בבורסת תל אביב. חברת "סנו" והחברות הבנות שלה, היו אחד הלקוחות המרכזיים של המפעל, ועם הזמן גדל חלקה של "סנו" ברכישות מ"שניב", שהלקוח העיקרי השני היה מפעל הנייר של קיבוץ שניר, שעיבד את הנייר למוצרים סופיים. מפעל "שפיר" המקורי נסגר ב-2002, לאחר שבצמוד לו נבנו מגדלי המגורים - מגדלי תל אביב.
היסטוריה > הסכסוך עם סנו ופירוק השותפות

בשנת 1999 רכשה "סנו" את מפעלי קיבוץ שניר, והפכה ללקוח הגדול ביותר של המפעל, וב-2002 רכשה גם את השליטה בחברת נייר נוספת, "ישראפייפר". במקביל באותה עת סנו רכשה 10% ממניות "שניב" בבורסה, מבלי ליידע, את השותפים במפעל בניגוד להסכם ההשקעה המקורי. בעקבות זאת פרץ סכסוך בין אברהם ברנט לברונו לנדסברג בעלי "סנו".
בסוף 2005 ביקשה "סנו" לרכוש גם את חברת "פנדה מפעלי נייר", אך השותפים במפעל "שניב" ביקשו מבית המשפט צו-מניעה נגד המהלך, בטענה שהוא עומד בניגוד להסכם ביניהם. הטענה הייתה שברכישת חברה מתחרה ל"שניב", סנו מנסה לפגוע בחברה שהיא עצמה שותפה בה. באותה עת גם פרש המנכ"ל ומייסד החברה יזהר שיף, ומכר את מניותיו.
הסכסוך הסתיים ב-2008, שסנו מכרה את חלקה ב"שניב" לשותפיה והפכה מתחרה עם רכישת מפעל "פנדה".
היסטוריה > הרחבת פעילות החברה

לאחר פירוק השותפות עם "סנו" הפך מפעל "שניב" מיצרן של חומרי גלם ליצרן של מוצרי נייר מוגמרים והגדיל את היקף הפעילות שלו. במהלך 2014 הצליח "שניב" להגדיל את הרווח הנקי באופן ניכר, בעיקר הודות לחיבור המפעל לתשתית ההולכה הארצית של גז טבעי, באמצע 2013, שסייע לה להוריד את עלויות הייצור. את הגז למפעל מספק מאגר הגז תמר. בנוסף חנכה ב-2015 מתקן לייצור חשמל, בהספק של כ-5 מגה-ואט, העובד בשיטת הקוגנרציה, הפקה משולבת של חשמל וחום, שהחשמל משמש לפעילות השוטפת של המפעל, בעוד שהקיטור משמש לייבוש הנייר המיוצר.
בדצמבר 2017, השלימה החברה מיזוג עם חברת "סאסאטק" וחברת הבת שלה, "סאסא קוסמטיקס", העוסקת בייצור מוצרי ניקיון. המיזוג הפך את שניב לאחת מיצרניות מוצרי הצריכה המתכלים הגדולות בישראל, עם פעילות, לייצור מוצרי ניקיון ומוצרי טיפוח אישי בנוסף למוצרי נייר. "סאסאטק" נוסדה בשנת 1982 על ידי קיבוץ סאסא ועוסקת בייצור ושיווק מוצרי ניקיון לבית, מוצרי ניקיון תחזוקה לשוק הרכב והתחבורה (שמנים, תרסיסים, משחות וכו'); ובנוסף חברה הבת, "סאסא קוסמטיקס", מתמחה בתחום מוצרי קוסמטיקה וטיפוח אישי.
בפברואר 2021, רכשה שניב 51% מהמניות של חברת "אופל אריזות", העוסקת בייצור וייבוא של תבניות ורדידי אלומניום, מוצרי ניילון ואריזה.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  שניב תעשיות נייר בע"מ: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
1 2 3  אורי גינוסר, נמרים של נייר, מעריב, 20 באוגוסט 1991
↑  ב.ש., הצלת תעשיית הקרטון, הארץ, 30 באוקטובר 1946
ב. זאב, תעשית הנייר והקרטון לפני מפעל חדרה, זמנים, 21 בדצמבר 1953
↑  יבוא קרטון גורם לפיטורי פועלים, קול העם, 21 בפברואר 1955
מפעלי הקרטון דורשים הגנה על תוצרת הארץ, למרחב, 18 באפריל 1955
↑  התפוקה ב" שפיר" תעלה, מעריב, 3 באפריל 1961
תפוקת הקרטון במפעל "שפיר" תוגדל בשליש, דבר, 6 באוגוסט 1971
↑  מפעל לקרטון חושש מתחרות הרסנית, על המשמר, 6 בפברואר 1973
↑  "מפעלי נייר" יחסכו מליוני דולר מהמיזוג עם "שפיר", דבר, 21 ביולי 1980
↑  יצחק בן חורין, מפעלי נייר חדרה: לא כדאי להתחרות בנו, מעריב, 20 באוגוסט 1985
נווית זומר, מונופול וטוב לו, חדשות, 10 בינואר 1989
↑  סנו חתמה על הסכם לרכישת 30% משניב , מעריב, 24 בנובמבר 1989
↑  נווית זומר, מפעלים חדשים מאיימים על המונופול של נייר חדרה, חדשות, 11 במרץ 1991
↑  שניב תפעיל מנגנון זמני לפיו המכירות לסנו ייעשו במחיר עלות בתוספת רווח גולמי של 20% לפחות, באתר TheMarker‏, 23 באוגוסט 2001
↑  מירי ריילי, מפעל שפיר בתל אביב יתחיל בקרוב בפינוי השטח, באתר הארץ, 14 בפברואר 2002
↑  זהבה דברת, ‏סנו רכשה את מפעל ייצור הנייר שניר; תפרע חובות המפעל ב-9.5 מיליון ש', באתר גלובס, 22 במרץ 1999
↑  חברת בת של סנו תרכוש מעדיגר השקעות 51% ממניות ישראפייפר בתמורה ל-600 אלף דולר, באתר TheMarker‏, 17 בספטמבר 2002
ספיר פרץ, ‏שטרום אישר מיזוג בין שניר תעשיות נייר לבין ישראפייפר תעשיות נייר, באתר גלובס, 31 בדצמבר 2002
↑  גולן פרידנפלד, עסקים ב"כלכלה הישנה": סנו רכשה עוד 7% ממניות שניב תעשיות נייר תמורת 8.5 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 6 במאי 2001
↑  רותם שטרקמן, הסכסוך בין אברהם ברנט לברונו לנדסברג גובה מחיר כבד משניב, באתר TheMarker‏, 22 באוגוסט 2001
סטלה קורין-ליבר, ‏מריבות של נייר, באתר גלובס, 23 בדצמבר 2003
רותם שטרקמן, מה עושים כשבעלת השליטה בחברה היא גם מתחרה בה?, באתר TheMarker‏, 23 בדצמבר 2003
↑  ענת רואה, בית המשפט אסר על סנו לרכוש את מפעל הנייר של פנדה, באתר TheMarker‏, 24 באוגוסט 2005
↑  הארץ, לנדסברג וברנט חוזרים להתכתש: שניב מבקשת צו שימנע רכישת פנדה על ידי סנו, באתר TheMarker‏, 26 ביולי 2005
↑  שניב תעשיות נייר רוכשת 6.15% מהונה ממנכ"ל החברה, יזהר שיף ומחברה באחזקתו, באתר TheMarker‏, 27 באוקטובר 2005
↑  מישל אודי, ‏סוף לסכסוך בשניב: משפחות ברנט ושלום לקס ירכשו חלקה של סנו, באתר גלובס, 13 במאי 2008
↑  ערן אזרן, יהלומים, נדל"ן וחומרי ניקוי - המשפחה החרדית מבני ברק שהחלה להתחרות בסנו, באתר TheMarker‏, 28 בנובמבר 2017
↑  ערן אזרן, שניב: המפעל חובר לגז, הרווחיות הוכפלה, הדירוג הועלה - והמניה זינקה ב-72%, באתר TheMarker‏, 4 בספטמבר 2014
↑  איתי טרילניק, מפעל הנייר שניב ירכוש גז ממאגר תמר ב-16 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 10 באפריל 2013
ערן אזרן, מפעל הנייר שניב מאופקים: הגז מתמר יגיע אלינו ב-16 ביוני, באתר TheMarker‏, 6 ביוני 2013
↑  ערן אזרן, מפעל הנייר שניב יחנוך מתקן ייצור חשמל מבוסס גז בהשקעה של 25 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 3 במאי 2015
↑  ערן אזרן, מפעל הנייר שניב וסאסאטק של קיבוץ סאסא מתמזגים לחברה בשווי של 330 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 27 בנובמבר 2017
↑  ארז ליבנה, מתחרה חדשה לסנו? שניב השתלטה על אופל אריזות בכ-26 מיליון שקל, באתר ביזפורטל, 17 בפברואר 2021
פתיחת לארסן

פתיחת לארסן (נקראת גם התקפת נימצו–לארסן או פתיחת פיאנקטו המלכה) היא פתיחת שחמט שמתחילה במהלך:
הפתיחה נקראת על שמו של רב-האמן הדני בנט לארסן. לארסן קיבל השראה מהשחמטאי והתאורטיקן הלטבי-יהודי אהרון נימצוביץ' (1886–1935), שפתח לעיתים קרובות ב-1.פו3 ואחריו 2.ב-3, הנקראת לפעמים מתקפת נימצוביץ'–לארסן. הפתיחה מסווגת תחת קוד A01 באנציקלופדיית פתיחות השחמט.
מהלך פתיחת איגוף זה מתכונן לפיאנקטו של הרץ בצד המלכה, רץ זה יעזור לשלוט על המשבצות המרכזיות בדרך היפרמודרנית ולהפעיל לחץ על צד המלך של השחור. הרץ במשבצת ב2 הוא לעיתים קרובות מקור איום חוזר עבור השחור.
למרות שלארסן זכה תחילה להצלחה עם פתיחה זו, הוא הפסיד תוך 17 מהלכים במשחק נגד אלוף העולם המכהן בוריס ספאסקי בשנת 1970 בתחרות ברית המועצות נגד שאר העולם (אנ'). לארסן הובס באופן מכריע גם כששיחק מול רוזנדו בלינאס הבן במנילה ב-1975.
פתיחה זו זכתה להתעניינות מצד בובי פישר באותה שנה, שהשתמש במסע 1.ב3 לפחות בחמש הזדמנויות, וניצח בכל החמש, כולל משחקים עם רב-אמן מירוסלב פיליפ, רב-אמן אנריקה מקינג, רב אמן ולדימיר טוקמקוב (בואנוס איירס, 1970) ואולף אנדרסון (זיגן, 1970). כיום, הפתיחה של לארסן נמצאת בשימוש מדי פעם ברמת רבי-האמן, כאשר רבי-האמן הגדולים היקארו נקמורה, ריכרד רפורט ובאדור ג'ובאווה מיישמים אותה בהצלחה.
פופולריות

המהלך 1.ב3 פחות נפוץ מ-1.ז3 (פתיחת פיאנקטו המלך), מה שמכין הצרחה מהירה בצד המלך. לפי ממסד הנתונים של ChessBase, ‏1.ב3 מדורגת במקום השישי בפופולריות מתוך עשרים המהלכים הראשונים האפשריים בעוד שבמקום החמישי המהלך 1.ז3, שפופולרי בערך פי שלושה. לארסן השתמש לעיתים קרובות בפתיחות לא שגרתיות מהסוג הזה. הוא האמין שזהו יתרון בכך שהשחור, שבדרך כלל לא מכיר את הפתיחות האלו, נאלץ להסתמך על היכולות שלו במקום להסתמך על מהלכים אותם למד מראש וניתח היטב בפתיחות לבנות נפוצות יותר.