stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לימור שפירא
ביוגרפיה > תיאטרון

שיחקה בתפקידים מובילים בתיאטרון "הקאמרי", "בית לסין", "פסטיבל ישראל" ובתיאטרון המסחרי (מנחם גולן ועוד) בהפקות רבות, בהן: "אנני" (גרייס פארל) (2000) בהפקתו ובבימויו של מנחם גולן, "צלילי המוסיקה" (הברונית שריידר) (1995–1997) בהפקת מנחם גולן, "צלילי המוסיקה (מחזמר)" (אם המנזר) (2013–2020) בהפקת עודד פלדמן ומאוחר יותר בהפקת התיאטרון הארצי לילדים ולנוער, "עוץ לי גוץ לי" (החדרונית) (1985) בהפקת אברהם דשא (פשנל), "פנטסטי" (לואיזה) (1990) התיאטרון הקאמרי, "קול נדרי/ הערב מחזמר" (פרימדונת האופרה) (1990) (מוזיקה מאת לאלו שיפרין) התיאטרון הקאמרי, "חנות קטנה ומטריפה" (1993) בהפקת אברהם דשא (פשנל), "נערות טולדו" (מנהיגת המרד) (1992) מאת יהושע סובול ושוש רייזמן ובהפקת פסטיבל ישראל, "פרח נתתי לנורית" (1993) תיאטרון ביממא, "ינשופות" (המאהבת) (2004) מאת אגי משעול, "בין הצילצולים" (1991) תיאטרון בית ליסין, "ברנשים וסימפתיה" (1997) ועוד. ב"הבימה" ב-2012, קיבלה כמחליפה את התפקיד הראשי במחזמר "כמעט נורמלי" (דיאנה גודמן), אך ההפקה הופסקה מהר מאד.
בשנת 2021 החלה לשחק בתיאטרון הלאומי הבימה בהצגה "מלון סוף העולם" מאת רובי פורת-שובל.
ביוגרפיה > בקולנוע ובטלוויזיה

שפירא שיחקה בתפקידים הראשיים בארבעה מסרטי הקולנוע של הבמאית החרדית דינה פרלשטיין: "עדים דוממים" (2007), "שכרון מעמקים" (2011), "על גג העולם" (2014), "זכות השתיקה" (2017).
שפירא הייתה אחת ממנחות התוכנית "זאפ לראשון" בערוץ הראשון ושיחקה בדרמות ובקומדיות רבות. בהן: "ספי" (1999), "קפה פריז" (1997), "אישה באפור" (1999) ו-"Seven in Heaven" (סדרה ללימוד אנגלית) (1994).
ב-1992 שיחקה בסדרת הטלוויזיה האמריקאית (Tropical Heat/ Sweating bullets (Paula. כמו כן שיחקה כזמרת ופסנתרנית בסרט "זולגות הדמעות מעצמן" (1996). אסי דיין ראה אותה משחקת ב-"חנות קטנה ומטריפה" (1993) ומיד ליהק אותה לסדרת הטלוויזיה שלו "משמרת לילה" (1993) באחד מהתפקידים הראשיים (אריאלה). בנוסף, הזמין אותה לשחק בסרט "שמיכה חשמלית ושמה משה" (1994) כאישה מכה (כשאת בעלה המוכה גילם השחקן תומר שרון). בסרט עם זאת, הסצנה הקומית של שפירא ותומר שרון נפלה בעריכה בשל כשלים טכניים: הסצנה הייתה חשוכה מדי ולא ניתן היה לתקן זאת.
ביוגרפיה > דיבוב

מדבבת ושרה משנות ה-90 ועד היום תפקידים של סרטי אולפני דיסני ומתחריהם. בין תפקידיה: "שלגיה ושבעת הגמדים" (שלגיה - שירה), "היפהפייה הנרדמת" (אורורה), "אנסטסיה" (אנסטסיה), "אצבעונית" (אצבעונית), "הכינה נחמה" (הכינה נחמה), "במבי" (אמא של במבי), "פינוקיו" (הפיה), "בן המלך והעני" (קלרבל הפרה), "חתולים בצמרת" (דוכסית), "להיטים מצוירים משלנו" (הכינה נחמה), "נסיך מצרים" (מרים), "על קסמים ועכברים" (גברת בריסבי), "הרפתקאות זאק וקריסטה בפרנגלי" (קריסטה), "תפוס ת'כריש" (לולה), "גופי הולך לקולג'" (ברטית), "רובוטס" (דודה פאני), "בת הים הקטנה 3: סיפורה של אריאל" (אריאל), "פלונטר" (אמא גוטל), "פיראטים!" (המלכה ויקטוריה), "מעבר ליער" (גלדיס), "אמיצה" (המלכה אלינור), "מיסטר לינק" (מלכת הייטים), "ספיידרמן: מימד העכביש" (האם הלטינית), "לשבור את הקרח 2" (ילנה), "דוליטל" (פולי התוכית), ניהלה מוזיקלית את הפסקול של הסרט "עידן הקרח 2". דיבבה גם לערוץ הופ! - "מרגלית הבלשית" (מרגלית) ולהרבה קלטות וידאו וכן לטלוויזיה החינוכית, בין השאר קולה של בת הים מרינה בסדרה "בת הים הקטנה" ושרה את שיר הפתיחה. כמו כן הופיעה בעצמה בכמה קלטות וידאו לילדים: "סיפור ושיר עם מיריק שניר" (1993) - שתי קלטות: "קטני קטנים", ו"קטנטנים" בהן כיכבו שפירא וחנן גולדבלט; הופעת אורח ב"חיבוקי" (2003); "התנ"ך לילדים סיפורים ושירים" (2007). ב-2019–2020 החלה לדבב גם לנטפליקס: "לא רעב ולא אוהב" (מישלי), "משפחת וילובי" (האמא), "האירוע המרכזי" (דניס).
מרבה להופיע בישראל ומחוצה לה עם תזמורות, בהן: הסימפונית של לונדון, הסימפונית של וילנה, הסימפונית של קובנה, הפילהרמונית של ליטא, הפילהרמונית הישראלית, הסימפונית ירושלים, הסימפונית הישראלית ראשון לציון, סימפונט רעננה, הסימפונית של חיפה, הסימפונית של אשדוד והסימפונית של באר שבע. מופיעה גם עם הרכבי ג'אז בינלאומיים (בוומבלי בלונדון, בלינקולן סנטר בניו יורק ועוד). מופיעה בנשפי התרמה רבים ברחבי העולם כזמרת וכמנחה (דוברת אנגלית כשפת אם ודוברת צרפתית).
בשנים 2006–2009 חייתה בארצות הבלטיות, שם הייתה זמרת וכוכבת טלוויזיה ואף הייתה שופטת אורחת ב"כוכב נולד" הליטאי.
בשנים 2019–2020 היא מריצה כבר כעשר שנים ערב יחיד בשם "פניני המחזמר" בתיאטרון "הקאמרי" וברחבי ישראל, מופע שרץ בהצלחה גם באירופה. העלתה ערב משותף, "בילוי נעים", עם הדוד שלה מולי שפירא (גלי צה"ל). כמו כן, שרה בערבים משותפים עם המוזיקאי גיל שוחט "כשהמיוזיקל והאופרטה נפגשים", "מופע משירי ברברה סטרייסנד" ועוד. מריצה ערב יחיד בשם "לימור שפירא שרה נשמה יהודית". מריצה מופע משותף עם אהרון פררה "כשהגפילטע והסופריטו נפגשים". משתפת פעולה עם האופרה הישראלית בקונצרטים שונים. מעלה ערב משותף לה ולנתן דטנר "המיוזיקל היהודי". מופיעה בכמה ממופעי "רעות קשרי תרבות" בסדרות בהיכלי התרבות בישראל ("מברודוויי באהבה", "Come Prima" ("בחזרה אל סן רמו"), "הפרוטה והירח" - מחווה לחתני פרס ישראל במוזיקה הישראלית, "הללויה אמריקה" - מופע משותף לה ולששי קשת, "צלילי המיוזיקל" ועוד).
שפירא מעבירה סדנאות להגשת שיר ולפיתוח קול במכללה האקדמית קריית אונו ומרכזת שם את מחלקת הקול.
הערות שוליים

↑  שרים במדים | הלהקות הצבאיות, באתר www.army-bands.co.il
↑  ביקורת, כותרת ראשית, 16 בספטמבר 1987
↑  פסטיבלי הזמר והפזמון, באתר מתי כספי – האתר הרשמי
↑  חיים נגיד, החומה אולי נופלת - אבל תמיד נשאר איזה קיר, מעריב, 12 באוגוסט 1990
↑  טל פרי, יוליה ברוטציה, מעריב, 31 באוגוסט 1990
↑  טל פרי, דודו פישר מחמם את החורף, מעריב, 2 בנובמבר 1989
↑  טמורפוזה, מעריב, 22 בינואר 1990; המשך
↑  שלוש בנות וקניבל. מעריב, קורים דברים, על הבמה, 17 בנובמבר 1993.
↑  סטריאו ומונו, סטריאו ומונו, אתר הדיסקוגרפיה של המוסיקה הישראלית
↑  תיאטרון - ינשופות - תיאטרון שירה מוזיקלי, באתר www.habama.co.il
↑  כמעט נורמלי, באתר archive.habima.co.il
↑  "התבגרתי, אני כבר לא מדבבת נסיכות של דיסני. רק מכשפות" • רדיו חיפה 107.5, באתר רדיו חיפה 107.5, ‏6 במרץ 2020
↑  יואב פרידמן, השיבה לליטא, באתר ynet, 7 באוקטובר 2008
↑  טל פרי, ‏לימור שפירא, הפריצה הגדולה, באתר גלובס, 11 בינואר 2007
↑  "פניני המחזמר" – האוצרות המוסיקלים של לימור שפירא. | Shosh Hazan Grinberg
↑  "פניני המחזמר" לימור שפירא - "הלילה טוב לרקוד ולשיר" / יוקי לביא, באתר cafe.themarker.com
↑  רעות קשרי תרבות | פניני המחזמר, באתר ktarbut.co.il
↑  galtarbut - לימור שפירא נשמה חהודית, באתר www.galtarbut.co.il
↑  לימור שפירא, הממשיכה של BARBARA COOK, באתר cafe.themarker.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312086705171  MusicBrainz: d4c18f71-669a-4a19-89a9-b25ea5fffa0e  VIAF: 298895749   WorldCat (עם VIAF): 298895749 
לימור שפירא ויצחק חזקיה במחזמר "פנטסטי", 1990, התיאטרון הקאמרי
לימור שפירא במחזמר "צלילי המוסיקה", 2013
לימור שפירא ושפרירה זכאי, יולי 2019
לימור שפירא בליטא, 2008
טמבלינה

| טמבלינה |
| --- | --- |
 סוגה:  אנימה, הרפתקאות, פנטזיה

 אנימה
 אורך פרק:  25 דקות
 במאי:  הירומיטזו מוריטה
 תסריטאי:  אקיושי סאקאי
 אולפני אנימציה:  ניפון אולפני אנימציה
 רשת שידור:  TV Tokyo
 מדבבים בשפה העברית:  סיון שביט שי זורניצר יסמין גמליאל לימור שפירא אלן אזגי מיכה אוזין סליאן
 תקופת שידור מקורית:  30 בספטמבר 1992 – 31 במרץ 1983
טמבלינה (באנגלית: Thumbelina: A Magical Story, ביפנית: おやゆび姫物語) היא סדרת אנימה יפנית לילדים בת 26 פרקים, אשר הופקה על ידי ניפון אולפני אנימציה בין השנים 1992–1993. הסדרה מבוססת על הסיפור של האנס כריסטיאן אנדרסן בשם "אצבעונית".
בישראל הסדרה שודרה בדיבוב לעברית בערוץ 2 בשנת 1995, ובנוסף גם הופצה בקלטות וידאו. שיר הפתיחה העברי של הסדרה בוצע על ידי יסמין גמליאל.
תקציר העלילה

מאיה היא ילדה צעירה ושובבה בעלת חוסר התחשבות בזולת, בעקבות זאת, אמה המותשת אשר לא מסוגלת לשלוט בה, נכנסת לביתה של מכשפה זקנה שחיה בקצה העיר ומבקשת את עזרתה. המכשפה נותנת לאמא הזו עותק קסום של האגדה "אצבעונית" ואומרת לה לקרוא את זה למאיה. מאוחר יותר, כשהאמא נרדמת, מאיה מתכווצת ונמשכת לתוך עולם הספר. מופיעה פיה טובה ואומרת לה שהיא בעולם החלומות של אמה ושכדי לחזור לשגרה היא חייבת למצוא דרך להעיר את אמה. כדי לעשות זאת, עליה לנסוע לארץ דרומית רחוקה לפגוש את נסיך הקריסטל, שיעזור לה להגיע הביתה. במהלך מסעה מאיה מתמודדת עם ניסיונות וקשיים רבים; בדרך היא מתיידדת עם חברי עולם החלומות, שמתאגדים יחד כדי לעזור לה להגיע לארץ הדרום.
מדבבים בעברית

סיון שביט - מאיה
שי זורניצר - אציל / קארוטה / מספר / דמויות שונות
יסמין גמליאל - אמא
לימור שפירא - המכשפה אנג'לאר / דמויות שונות
אלן אזגי - המכשפה הלולה / אמא של קארוטה
מיכה אוזין סליאן - אבא של קארוטה / דמויות שונות
פיגועי טרור נגד ישראלים בישראל ובשטחים ב-2019

| חלק מהסכסוך הישראלי-פלסטיני |
| --- | --- |
 תאריך:  שנת 2019
 מקום:  ישראל והשטחים
 סוג:  ציר זמן
 הרוגים:  7
 פצועים:  51
 
רשימת פיגועי טרור נגד ישראלים שהתרחשו במדינת ישראל ובשטחים בשנת 2019.
השפעות הפיגועים

כתוצאה מפיגועי הטרור, בשנה זו נרצחו 7 ונפצעו 50, רובם בעימותים בין ישראל לרצועת עזה ובמבצע חגורה שחורה
להלן רשימת פיגועי טרור נגד ישראלים שהתרחשו במדינת ישראל וביהודה ושומרון בשנת 2019.
פיגועי הטרור שהתרחשו בישראל בשנת 2019 גבו את חייהם של שבעה ישראלים, מתוכם שני חיילים וחמישה אזרחים, ולפציעתם של 25 בני אדם. להלן, נזכרים האירועים הבולטים יותר; לצידם, התרחשו מקרים רבים נוספים של ניסיונות פיגוע או פיגועים מתוכננים שבהם לא הצליחו המחבלים להוציא לפועל את רצונם או שלא משכו תשומת לב. בשנה זו סיכלו כוחות הביטחון כ-560 פיגועים משמעותיים, בהם 10 פיגועי התאבדות, 4 פיגועי חטיפה וכ-300 פיגועי ירי.
בנוסף לכך, העימותים בגבול ישראל-רצועת עזה גבו את חייהם של חמישה ישראלים נוספים, בשנה זו, ופצעו מעל 201 ישראלים.
כרוניקה

פיגועים שיצאו מאזור יהודה ושומרון,      פיגועים שיצאו מרצועת עזה,      פיגועים שיצאו מלבנון,      פיגועים שיצאו ממצרים,      פיגועים שיצאו מישראל,      פיגועים שיצאו מירדן,      פיגועים שיצאו מסוריה,      פיגועים שיצאו מטורקיה,      פיגועים שיצאו ממדינות נוספות.
כרוניקה > ינואר

5 בינואר – ירי מרכב חולף לעבר אוטובוס של חברת אגד תעבורה ליד מחסום פוקוס בבית אל. הנהג נפצע קל.
9 בינואר – נערה בת 14 נפצעה קל בפיגוע דקירה בארמון הנציב על ידי מחבל מחברון, אותו המחבל ביצע יום לאחר מכן את רצח יהודה ותמר כדורי.
10 בינואר – רצח תמר ויהודה כדורי: מחבל בן 31 מחברון רצח בשכונת ארמון הנציב בירושלים זוג נשוי, במשך 3 שנים לא הייתה ידועה סיבת הרצח עד שנתפס המחבל ב-14 באפריל 2022.
11 בינואר – ניסיון לפיגוע דקירה בקריית ארבע. המחבל נפצע.
21 בינואר – ניסיון לפיגוע דקירה בכיכר חטמ"ר שומרון.
26 בינואר – ניסיון כושל לחטיפת צעיר ישראלי על ידי שלושה מחבלים ליד עדי עד, אך הנער נדקר בידו.
30 בינואר – ניסיון לפיגוע דקירה במחסום א-זעיים. המחבלת נהרגה על ידי מאבטח.
כרוניקה > פברואר

3 בפברואר – מחבל נעצר במערת המכפלה בחברון לאחר שנשא עליו סכין והייתה בכוונתו לבצע פיגוע דקירה.
4 בפברואר – שני מחבלים פלסטינים יידו מטען חבלה אל עבר כוחות הביטחון במחסום ג'למה שליד ג'נין, ללא נפגעים.
7 בפברואר – יהודי נפצע מאבנים שיידו לעברו ערבים סמוך לאל מוע'ייר בבנימין.[דרוש מקור]
7 בפברואר – רצח אורי אנסבכר: הנערה אורי אנסבכר, תושבת תקוע, נרצחה ליד עין יעל בירושלים. המחבל נתפס.
18 בפברואר – חייל צה"ל נפצע בינוני לאחר שמטען חבלה נזרק לעברו בגבול רצועת עזה.
כרוניקה > מרץ

4 במרץ – מחבלים פלסטינים דרסו קבוצת לוחמים של חטיבת כפיר ומג"ב שרכבם נתקע לאחר פעילות מבצעית בכפר נעמה שבבנימין. קצין צה"ל נפצע קשה ולוחם מג"ב נפצע קל.
12 במרץ – ניסיון לפיגוע דקירה בחברון: פלסטיני חמוש בסכין תקף שני לוחמי צה"ל בעמדה סמוכה למבנה יהודי בין קריית ארבע למערת המכפלה בחברון, כשהוא דחף לוחם אחד לקרקע ומנסה לדקור אותו, ונורה למוות על ידי חייל בעמדה סמוכה.
17 במרץ – הפיגוע המשולב בצומת אריאל: מחבל פלסטיני דקר בצומת אריאל את לוחם צה"ל גל קיידאן, חטף את נשקו וירה בו למוות. אחריו הוא ירה באחיעד אטינגר, תושב עלי, שנפטר למחרת מפצעיו. לאחר מכן שדד רכב תוך באיום בנשק, נסע לצומת גיתי אבישר, וירה שם לעבר חייל ופוצעו באורח קשה.
23 במרץ – יהודי נפצע באורח בינוני מזריקת אבנים ליד הכפר ג'בעה שבגוש עציון.[דרוש מקור]
24 במרץ – מחבלים המוחזקים בבית הסוהר קציעות המשתייכים לחמאס דוקרים שני סוהרים, ופוצעים אחד מהם באופן קשה והשני נפצע קל.
25 במרץ – ילד בן 7 נפצע קל בבית אל מירי מיישוב פלסטיני סמוך.
כרוניקה > אפריל

3 באפריל – ניסיון לפיגוע דקירה על ידי מחבל פלסטיני ליד חווארה.
כרוניקה > מאי

31 במאי – פיגוע דקירה בשער שכם: מחבל פלסטיני פוצע גבר בן 50 באורח אנוש ונער בן 16 באורח בינוני.
כרוניקה > יוני

בחודש יוני יצאו לפועל 123 פיגועי טרור, אך לא נפצעו ולא נהרגו ישראלים במהלך החודש כתוצאה מפיגועים אלו.
כרוניקה > יולי

בחודש יולי יצאו לפועל 92 פיגועי טרור, כתוצאה מהם נפצעו 5 ישראלים.
6 ביולי – 5 לוחמים נפצעו בפיגוע דריסה בין חיזמא לפסגת זאב, המחבל נלכד.
22 ביולי – סוכל פיגוע דקירה בחדרה על ידי מחבל בן 21 מטולכרם עם אזרחות ירדנית.
כרוניקה > אוגוסט

1 באוגוסט – מחבל מסתנן לישראל מדרום רצועת עזה יורה לעבר לוחמי צה"ל ופוצע קצין באופן בינוני ושני לוחמים באופן קל.
8 באוגוסט – רצח דביר שורק: שני מחבלים דקרו ורצחו את דביר שורק. גופתו נמצאה דקורה סמוך למגדל עוז. המחבלים נתפסו.
10 באוגוסט – בסביבות 4:00 לפנות בוקר צה"ל סיכל פיגוע טרור פלסטיני בדרום רצועת עזה: 4 מחבלי חמאס שהיו חמושים ב-AK-47, רימוני יד ו-RPG-7 חדרו לשטח ישראל ונהרגו על ידי כוח חטיבת גולני.
15 באוגוסט – שני מחבלים ערבים-ישראלים דקרו שוטר בעיר העתיקה בירושלים ופצעו אותו בינוני. שוטרים נוספים ירו לעברם, וחיסלו את שניהם.
16 באוגוסט – בפיגוע דריסה בסמוך ליישוב אלעזר נפצעו קשה בן 17 ובת 19 בעת שהמתינו בתחנת אוטבוס סמוך ליישובם אלעזר שבגוש עציון. שוטר ממרחב חברון שהיה בדרכו לביתו לאחר שסיים משמרת הבחין בדריסה וירה במחבל למוות.
18 באוגוסט – ניסיון חדירה מרצועת עזה על ידי חמישה מחבלים מהחמאס, הג'יהאד האסלאמי והפת"ח. אין נפגעים בצד הישראלי, לפי דיווחים פלסטיניים שלושה מהמחבלים נהרגו.
22 באוגוסט - ניסיון פיגוע על ידי השלכת רימונים בגבול רצועת עזה. המחבל נפגע ונמלט חזרה לרצועה, אין נפגעים בצד הישראלי.
23 באוגוסט – רצח רנה שנרב: מטען חבלה שהוטמן על ידי מחבלים במעיין דני שבסמוך לדולב, התפוצץ ונרצחה הנערה רנה שנרב בת ה-17 ונפצעו קשה ובינוני אחיה דביר ואביה איתן. כוחות של השב"כ והימ"מ לכדו את חוליית הטרור שביצעה את הפיגוע - 3 מחבלים מהחזית העממית לשחרור פלסטין - כשברשותה מטען חבלה נוסף מוכן להפעלה. בדצמבר 2019 פורסם כי חוליית הטרור שממנה יצאו מבצעי הרצח כללה כחמישים מחבלים חברי החזית העממית לשחרור פלסטין. בתקשורת הערבית פורסם פייק ניוז כאילו שנרב הייתה חיילת.
כרוניקה > ספטמבר

בחודש ספטמבר יצאו לפועל 140 פיגועי טרור, כתוצאה מהם נפצעו 7 ישראלים.
1 בספטמבר – מעט אחרי השעה 4 אחר הצוהריים מספר טילי נ"ט שוגרו משטח לבנון לעבר בסיסי צה"ל ורכבים צבאיים באזור אביבים, אחד הטילים נפל מספר מטרים מרכב צבאי, אך לא היו נפגעים.
7 בספטמבר – אב ובן מבאר שבע נדקרו ונפצעו באורח בינוני וקל על ידי מחבל בן 15 בדרכם לטיפול שיניים בכפר עזון בשומרון. כלי תקשורת פלסטיניים דיווחו שהמחבל הסגיר את עצמו למנגנוני הביטחון.
8 בספטמבר – מחבל ערבי מראמה ניסה לבצע פיגוע דקירה במכולת בכרמיאל.
18 בספטמבר - מחבלת ניסתה לדקור לוחם מג"ב במחסום קלנדיה ונהרגה על ידי כוחות צה"ל.
25 בספטמבר – צעירה כבת 22 נפצעה בינוני בפיגוע דקירה ליד מודיעין-מכבים-רעות. המחבל, פלסטיני בן 14 שניסה להימלט מהזירה, נעצר על ידי לוחמי מג"ב שחלפו במקום. אחד הלוחמים נפצע קל בהשתלטות עליו.
כרוניקה > אוקטובר

בחודש אוקטובר יצאו לפועל 112 פיגועי טרור, כתוצאה מהם נפצעו 2 ישראלים.
18 באוקטובר – התרחש ניסיון פיגוע דקירה במחסום תאנים ליד טול כרם. מחבל ניסה לדקור לוחם ונהרג על ידי כוח צה"ל.
28 באוקטובר – מחבל ניסה לבצע פיגוע דקירה בשער הפרחים בירושלים, לא היו נפגעים והמחבל נורה ונפצע בינוני.
30 באוקטובר – בשעות הבוקר מחבלת ניסתה לדקור לוחם של מג"ב במערת המכפלה בחברון, המחבלת נפצעה באורח בינוני. לא היו נפגעים לכוחות צה"ל.
כרוניקה > נובמבר

בחודש נובמבר יצאו לפועל 745 פיגועי טרור, כתוצאה מהם נפצעו 11 ישראלים.
10 בנובמבר – במהלך עימותים אלימים בין משטרת ישראל למתפרעים בעיסאוויה שבירושלים, נזרקה אבן לעבר שוטר שנפגע ופונה לקבלת טיפול רפואי.
כרוניקה > דצמבר

בחודש דצמבר יצאו לפועל 116 פיגועי טרור, אך לא נפצעו ולא נהרגו ישראלים במהלך החודש כתוצאה מפיגועים אלו.
ראו גם

טרור פלסטיני
פיגועי טרור בישראל ב-2020
פיגועי טרור בישראל ב-2018
אירועי העימותים בגבול ישראל–רצועת עזה (2018–2021)
הערות שוליים

↑  מתוך דוחות שירות הביטחון הכללי
↑  עדו בן פורת, ראש השב"כ נדב ארגמן:יותר מ-560 פיגועים משמעותיים סוכלו בשנה החולפת, ערוץ 7, 20 בינואר 2020.
↑  שירות הביטחון הכללי, דוח חודשי, יוני 2019
↑  שירות הביטחון הכללי, דוח חודשי, יולי 2019
↑  שירות הביטחון הכללי, דוח חודשי, ספטמבר 2019
↑  שירות הביטחון הכללי, דוח חודשי, אוקטובר 2019
↑  שירות הביטחון הכללי, דוח חודשי, נובמבר 2019
↑  שירות הביטחון הכללי, דוח חודשי, דצמבר 2019
| פיגועי טרור נגד ישראלים בעשור השני של המאה ה-21 |
| --- | --- | --- |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בישראל ובשטחים | < • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • > |  |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בחו"ל | תקיפת שגרירות ישראל במצרים (9 בספטמבר 2011) • הפיגועים נגד הדיפלומטים הישראלים בהודו ובגאורגיה (13 בפברואר 2012) • פיגוע הירי בטולוז (11 במרץ 2012) • הפיגוע באוטובוס בנמל התעופה בורגס (18 ביולי 2012) • פיגוע ההתאבדות באיסטנבול (מרץ 2016) (19 במרץ 2016) • התקרית בשגרירות ישראל בעמאן (23 ביולי 2017) |  |
 1948–1999 • 2000–2009 • 2010–2019 • 2020–2029
צומת גיתי, המוקד השני של הפיגוע המשולב בצומת אריאל בו נרצחו חייל צה"ל ואזרח ישראלי
חטיבת קטיף

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   צה"ל
 סוג:  חטיבה מרחבית
 בסיס האם:  מחנה רעים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1988–הווה (כ־37 שנים)
 מקים היחידה:  יצחק אברכהן
 מלחמות:  האינתיפאדה הראשונה  האינתיפאדה השנייה  מבצע גשמי קיץ  מבצע עופרת יצוקה    מבצע צוק איתן  העימותים בגבול ישראל – רצועת עזה (2018–2019)  מלחמת חרבות ברזל
 פיקוד
 יחידת אם:   אוגדת עזה
 יחידות בת:  יחס״ר 585  גדוד 630  גדוד 7015  גדוד 8149
 דרגת המפקד:    אלוף-משנה
 מפקדים:  מפקדי החטיבה
תג הישן של חטיבת קטיף (דרומית) עד 2023
חטיבת קטיף (חטיבה 6643) הנקראת גם החטיבה הדרומית ברצועת עזה היא הדרומית מבין שתי חטיבות אוגדת עזה. החטיבה אחראית על ביטחונם של יישובי חבל אשכול, על חלקו הצפוני של קו הגבול ישראל-מצרים, ועל גדר המערכת שבין מדינת ישראל ורצועת עזה. עד לביצוע תוכנית ההתנתקות הייתה החטיבה אחראית גם על ביטחונם של מרבית יישובי גוש קטיף.
לאחר כיבוש רצועת עזה במלחמת ששת הימים הוקמה החטיבה בגלגולה הראשון כנפת ח'אן יונס, וישבה בעיר ח'אן יונס. אולם, עם פרוץ האינתיפאדה הראשונה והקמת המפקדה האוגדתית של אוגדת עזה, שונה ייעוד הנפה והיא הפכה לחטיבה מרחבית ומפקדה הראשון היה יצחק אברכהן. עם חתימת הסכמי אוסלו בשנת 1993 יצאה מפקדת החטיבה מהעיר ועברה למחנה נוריה שליד נוה דקלים. בשנת 1995 אוחדה החטיבה הדרומית עם זו המרכזית, ונקראה מאז "חטמ"ר דרומית". לאחר יציאת כוחות צה"ל מרצועת עזה ב-2005, עברה מפקדת החטיבה לשבת בכרם שלום. כיום שוכנת מפקדת החטיבה במחנה האוגדתי בסמוך לקיבוץ רעים. תחת החטיבה פועלת יחידת הסיור המדברית.
בגזרת החטיבה מוצבים מו"פ דרום, מוצב כיסופים, מוצב מארס, מוצב הבית הלבן, מוצב סופה, מוצב מיוערת, וכרם שלום (מחנה אמיתי).
מפקדי החטיבה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שם | תקופת כהונה | הערות |
| יצחק אברכהן | 1988–1989 | מפקד החטיבה הראשון |
| יואש רובין | 1989–1991 |  |
| רפיק סעיד | 1991–1993 |  |
| מעד'א חסבאני | 1993–1995 | לימים ראש מטה פיקוד המרכז |
| אייל שליין | 1995–1996 | מפקד החטיבה בזמן האיחוד עם החטיבה המרכזית, לימים מפקד עוצבת עידן |
| אסף שביט | 1996 | נפצע באורח קשה במהומות מנהרת הכותל |
| ליאור שלו | 1996–1998 |  |
| עימאד פארס | 1998–2000 | לימים מפקד עוצבת הגליל |
| שלמה דגן | 2000–2002 |  |
| פינקי זוארץ | 2002–2004 | כיהן כמפקד החטיבה בזמן האינתיפאדה השנייה |
| שוקי רינסקי | 2004 | ממלא מקום לאחר פציעתו של אל"ם פינקי זוארץ |
| אבי פלד | 2004–2006 | לימים ראש החטיבה לקשרי חוץ באגף התכנון |
| שלומי דהן | 2006–2008 |  |
| מרדכי כהנא | 2008–2010 | לימים קצין איסוף קרבי ראשי |
| טל חרמוני | 2010–2012 |  |
| עמוס הכהן | 2012–2014 | לימים מפקד חטיבת הנח"ל |
| דדו בר כליפא | 2014–2016 | לימים מפקד עוצבת געש וראש אגף כוח האדם |
| קובי הלר | 2016–2018 | לימים מפקד עוצבת המפץ |
| לירון בטיטו | אוגוסט 2018–יוני 2020 | לימים מפקד חטיבת גבעתי |
| טל אשור | יוני 2020–מאי 2022 |  |
| אסף חממי | 29 במאי 2022–7 אוקטובר 2023 | נהרג ונחטף במתקפת הפתע על ישראל ביום הראשון של מלחמת חרבות ברזל |
| טל אשור | 7 באוקטובר 2023 – 18 בספטמבר 2024 | מונה בשנית לאחר נפילתו בקרב של אסף חממי. מפקד החטיבה במלחמת חרבות ברזל |
| גיל ורנר | 18 בספטמבר 2024 – | מפקד החטיבה במלחמת חרבות ברזל |
הערות שוליים

↑  אמיר אורן, המפקד מחליט לבד, באתר הארץ, 30 בינואר 2002
↑  אביחי בקר, "מי זה בכלל יצחק איתן", הארץ, 17 בנובמבר 2000, כפי שהועלה באתר "פרש"
↑  אמיר בוחבוט‏, "איום המנהרות רק ילך ויגבר, נערכים למבצע נגדנו", באתר וואלה, 16 בנובמבר 2013
| ישראל חטיבות מרחביות בצה"ל  |
| --- | --- | --- |
| פיקוד הצפון | עוצבת ברעם  • עוצבת הגולן  • עוצבת חירם  • חטיבת ההרים  |  |
| פיקוד המרכז | חטיבת הבקעה  • חטיבת עציון  • חטיבת מנשה  • חטיבת אפרים  • חטיבת שומרון  • חטיבת בנימין  • חטיבת יהודה  |  |
| פיקוד הדרום | חטיבת יואב  • חטיבת פארן  • חטיבת הגפן  • חטיבת קטיף  |  |
מוסאשי גאנדו

| --- | --- |
 סוגה:  אנימה ומאנגה מהסוגה קומדיה 
 ארץ מקור:  יפן 
 שפות:  יפנית 
 מספר פרקים:  26
 שידור
 תקופת שידור מקורית:  2006–הווה
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
מוסאשי גאנדו (מאנגלית: Musashi Gundoh, מיפנית: MUSASHI -GUN道) היא סדרת אנימציה יפנית (אנימה) שמבוססת על מאנגה של היוצר מאנקי פאנץ' שאחראי גם לסדרה הפופולרית לופן השלישי. הסדרה החלה ב- 9 באפריל 2006, וגם משודרת בכל יפן בתחנת הטלוויזיה המתמחה בסדרות מסוג זה אנימקס (Animax). מלבד זאת, הסדרה מופצת דרך רשת האינטרנט החל ממאי 2006. 
במאי הסדרה אף הצהיר שיש תוכניות למכור ולהפיץ את הסדרה במערב.
הסדרה זכתה לפרסום שלילי במיוחד בשל השימוש באנימציה ברמה ירודה ביותר, תמונות רקע שאינן משתנות כלל ושימוש באפקטי קול. 
המאפיינים הללו הביאו להערצה מיוחדת בקרב תרבויות האינטרנט (גם במערב) והסדרה זכתה לפופולריות רבה בשל האיכות הירודה שלה.
כיום ביפן הסדרה נחשבת לפופולרית ותופץ בקלטות DVD בקרוב.
הסדרה הסתיימה לאחר עשרים ושישה פרקים.
תקציר העלילה

העלילה מתרחשת בתקופה בדיונית ביפן. השליט של יפן באותה התקופה הוא טויוטומי. הסדרה עוקבת אחרי סיפורו של מוסאשי, לוחם בטכניקה מיוחדת וייחודית לתקופה הבדיונית בשם "גאנדו". באמנות הלחימה הזו, הלוחם משתמש באקדחים למען מטרות הלחימה, בניגוד לרוב הגדול של אמנויות הלחימה המקובלות כיום שאין בהם שימוש בנשק חם. 
מוסאשי נלחם נגד קבוצה של שדים ומפלצות הנקראת אייקשי ומונהגת על ידי אייקשי הנקרא יאשה.
דמויות

מוסאשי מיאמוטו (מיפנית: ミヤモト ムサシ) (דאיסקה נאמיקווה): מוסאשי הוא הדמות הראשית בסדרה. הוא נלחם נגד האייקשי בעזרת טכניקת הגאנדו. למוסאשי שני אקדחים. הדמות של מוסאשי מבוססת על סמוראי ידוע מאוד ביפן, מיאמוטו מוסאשי. בפרק השני של הסדרה, מוסאשי צועק לפתע "או, זה מסנוור!" (Oh, It's dazzling), ללא כל קשר למתרחש בסדרה באותו הרגע. המשפט הזה הפך לפולחני, ומוזכר כמעט בכל אזכור של הסדרה ברשת. הסיבה שבגללה מוסאשי אמר את צירוף המילים הזה בסדרה עדיין אינה ידועה.
רונין (מיפנית: ロウニン) (ג'ין הוריקאווה): מתמחה בלחימה בחרבות. הוא בעליה של שתי חרבות מיוחדות הנקראות "ננקן" ו- "מיירטסו-קן" (לשמות האלו אין משמעות). הוא שותפו של מוסאשי.
טארו (מיפנית: ニンジャ太郎) (יו קובאיישי): לוחם נינג'ה שמכנה את עצמו לתלמידו הראשון של מוסאשי. הוא נוטה להופיע בפתאומיות במהלך קרבות בסדרה.
הכומר טקואן (מיפנית: タクアン和尚) (סויצ'ירו טנאקה): הוא כומר שמתמחה באמנות הלחימה גאנדו. הוא לוחם מאוד חזק בטכניקת לחימה זו, שיכול להילחם בעודו באוויר. הדמות שלו מבוססת על מורו של מיאמוטו מוסאשי, טקואן שוהו.
דספרדו (מיפנית: デスペラード,) (מאיומי ינאגיסאווה): היא אישה זרה, שמחפשת לנקום במוסאשי על כך שרצח את אביה. על אף טענה זו, מוסאשי מכחיש כי הוא קשור למעשה הרצח של אביה.
קאגויה (מיפנית: カグヤ) (שיהו קאוורגי): היא הבת החורגת של שליט יפן, טויוטומי, והנסיכה של העיר אוסקה. היא אישה חזקה באופן יוצא דופן, שמסוגלת להילחם נגד שדי האייקשי ללא כלי נשק כלל. על פי השמועה בסדרה, היא הגורם לכך שהסדרה מתקיימת בתקופה בדיונית ואינה מדויקת היסטורית על פי ההיסטוריה המתועדת ביפן. ככל הנראה, השם שלה מבוסס על הנסיכה קאגויה, במקור מאגדה יפנית מפורסמת.
דאבי-נו-ג'י (מיפנית: 荼毘の字) (קוסיי הירוטה): הוא אדם מבוגר המתמחה ביצירת בובות, והוא בעל חנות לחפצים מכניים. בין שאר מוצריו, הוא מוכר כדור מיוחד בשם "אונמיו-דאן", כדורים מיוחדים שמסוגלים לפגוע באייקשי. הוא דובר מעט מהשפה האנגלית, כפי שניתן להבין מהפגישה הראשונה שלו עם דספרדו. הכינוי שלו הוא דאבי-נו-ג'י, אולם שמו האמיתי הוא לאונרדו דה וינצ'י (מבוסס על האמן האיטלקי המפורסם בעל אותו השם).
סאסקה סרוטובי (מיפנית: 猿飛佐助,) (יו קובאיישי): נינג'ה, שהוא למעשה קוף, שמגדל דאבי-נו-ג'י. הזהות האמיתית שלו היא זו של סאסקה סרוטובי, נינג'ה מפורסמת ביפן. הסיבה שבגללה הוא הפך לקוף היא כיוון שידע יותר מדי אודות תוכניותיהם של האייקשי, ויאשה הפכה אותו לקוף. היכולות שלו, על אף הפוטנציאל שלו, משתוות אך ורק לאלו של טארו.
הסוס: קאגויה רוכבת על סוס, שנראה כאילו הוא תמיד רגוע ומאומן היטב. הסוס תמיד מביט קדימה, ישר אל המצלמה. הסוס הוא, ככל הנראה, הדמות הפופולרית ביותר בסדרה.