stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שחור על לבן (סרט, 2018)
ביקורת

באתר הביקורות Rotten Tomatoes, קיבל הסרט ציון של 97% על ידי 50 מבקרים שונים עם ממוצע של 7.7/10. הכותבים הסכימו כי הסרט משתמש בהיסטוריה כפרשנות נוקבת על אירועים עכשוויים.
הערות שוליים

↑  באתר פסטיבל קאן
↑  באתר הוליווד ריפורטר
↑  באתר רוטן טומטוס
| פרס סטלייט לסרט הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| דרמה (1996–2009, 2018–הווה) | פארגו (1996) ‏•‏‏ טיטניק (1997) ‏•‏‏ הקו האדום (1998) ‏•‏‏ המקור (1999) ‏•‏‏ טראפיק (2000) ‏•‏‏ בחדר המיטות (2001) ‏•‏‏ הרחק מגן עדן (2002) ‏•‏‏ באמריקה (2003) ‏•‏‏ מלון רואנדה (2004) ‏•‏‏ הר ברוקבק (2005) ‏•‏‏ השתולים (2006) ‏•‏‏ ארץ קשוחה (2007) ‏•‏‏ נער החידות ממומביי (2008) ‏•‏‏ מטען הכאב (2009) ‏•‏‏ סיפורו של רחוב ביל (2018) ‏•‏‏ פורד נגד פרארי (2019) ‏•‏‏ ארץ נוודים (2020) ‏•‏‏ בלפסט (2021) ‏•‏‏ אהבה בשחקים: מאווריק (2022) ‏•‏‏ אופנהיימר (2023) ‏•‏‏ הברוטליסט (2024) |  |
| מוזיקלי או קומדיה (1996–2009, 2018–הווה) | אוויטה (1996) ‏•‏‏ הכי טוב שיש (1997) ‏•‏‏ שייקספיר מאוהב (1998) ‏•‏‏ להיות ג'ון מלקוביץ' (1999) ‏•‏‏ האחות בטי (2000) ‏•‏‏ מולין רוז' (2001) ‏•‏‏ החתונה היוונית שלי (2002) ‏•‏‏ אבודים בטוקיו (2003) ‏•‏‏ דרכים צדדיות (2004) ‏•‏‏ הולך בדרכי (2005) ‏•‏‏ נערות החלומות (2006) ‏•‏‏ ג'ונו (2007) ‏•‏‏ חופשייה ומאושרת (2008) ‏•‏‏ Nine‏ (2009) ‏•‏‏ האקסים של החברה שלי (2010) ‏•‏‏ כוכב נולד (2018) ‏•‏‏ היו זמנים בהוליווד (2019) ‏•‏‏ הבמה של ראדה (2020) ‏•‏‏ טיק, טיק... בום! (2021) ‏•‏‏ הכול בכל מקום בבת אחת (2022) ‏•‏‏ נשארים לחג (2023) ‏•‏‏ אנורה (2024) |  |
| סרט קולנוע (2010–2017) | הרשת החברתית (2010) ‏•‏‏ היורשים (2011) ‏•‏‏ אופטימיות היא שם המשחק (2012) ‏•‏‏ 12 שנים של עבדות (2013) ‏•‏‏ בירדמן (2014) ‏•‏‏ ספוטלייט (2015) ‏•‏‏ לה לה לנד / מנצ'סטר ליד הים (2016) ‏•‏‏ ארץ אלוהים / שלושה שלטים מחוץ לאבינג, מיזורי (2017) |  |
| סרט עצמאי | שחור על לבן (2018) |  |
כלב בן דוד

| --- | --- |

כלב בן דוד. אולפני i24NEWS, תל אביב-יפו
 לידה:  7 בפברואר 1960 (בן 64) ברוקלין, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  calevbd
 טוויטר:  calev_i24
 
כלב בן דוד (נולד ב-7 בפברואר 1960), הוא עיתונאי ומגיש טלוויזיה אמריקאי-ישראלי. מגיש תוכנית האקטואליה The Rundown‏ בערוץ i24NEWS. שימש כעורך בכיר בג'רוזלם פוסט וכראש המטה הישראלי של סוכנות החדשות בלומברג.
קורות חיים

כלב בן דוד נולד בפברואר 1960 בברוקלין וגדל בעיר צפון וודמיר (אנ') במדינת ניו יורק. בן דוד עלה לישראל בשנת 1985. שירת בחיל התותחנים.
קריירה

בן-דוד עבד ככתב לענייני משטרה במחוז ירושלים וכן ככתב סרטים ואומנות בג'רוזלם פוסט משנת 1988 ועד 1990. בשנת 1991 החל לעבוד בג'רוזלם ריפורט, שם שימש עורך מדור האומנות עד לשנת 1996. בשנת 1997, בן דוד שב לג'רוזלם פוסט כעורך מגזינים וככותב טורי דעה. שימש כעורך בכיר בשנים 2002-2005.
בשנת 2005, בן דוד הצטרף ל־The Israel Project, ארגון פרו ישראלי ללא מטרות רווח הפועל מוושינגטון, על מנת להקים את מטה הארגון בירושלים, ושימש כמנהל הפרויקט בישראל עד שנת 2007.
בשנת 2008 הוא מונה לראש המטה הישראלי של סוכנות הידיעות "בלומברג". בהמשך שימש ככתב המדיני עד 2016.
בשנת 2016, בן-דוד הצטרף לערוץ החדשות הבינלאומי i24NEWS כמגיש חדשות, והחל משנת 2017 מגיש את מהדורת הערב היומית, The Rundown‏.
בן דוד היה עורך ושותף בכתיבת ביוגרפיה על חייו של יצחק רבין, אשר פורסמה ב-1996 וזכתה בפרס ה־US National Jewish Book Award. בשנת 2002 הוא זכה בפרס סימון רוקוור המוענק לעיתונאים יהודים, על מאמרו ב-Hadassah Magazine. בן דוד לימד עיתונות בחוג לתקשורת באוניברסיטת רייכמן.
חיים אישיים

בן דוד מתגורר בירושלים, נשוי לאווה ולזוג שני ילדים.
הערות שוליים

↑  i24NEWS, www.i24news.tv
↑  ErezL, i24NEWS special broadcast to mark 1-year anniversary of Abraham Accords, ‏2 באוגוסט 2021
↑  The Rundown | I24NEWS (באנגלית), נבדק ב-2021-12-26
↑  Shalom, Friend : The Life and Legacy of Yitzhak Rabin (1996)
↑  American Jewish Press Association honors the best in Jewish journalism, Jewish Telegraphic Agency, ‏1999-06-24 (באנגלית אמריקאית)
שלושה שלטים מחוץ לאבינג, מיזורי

| --- | --- |

 בימוי:  מרטין מקדונה
 הופק בידי:  מרטין מקדונה, גרהאם ברודבנט, פיטר קזרנין
 תסריט:  מרטין מקדונה
 עריכה:  ג'ון גרגורי
 שחקנים ראשיים:  פרנסס מקדורמנד, סם רוקוול, וודי הרלסון
 מוזיקה:  קרטר בורוול
 צילום:  בן דייוויס
 מדינה:  ארצות הברית, בריטניה (קופרודוקציה)
 חברת הפקה:  Film4 Productions, סרצ'לייט פיקצ'רס, Blueprint Pictures 
 חברה מפיצה:  Fox Searchlight Pictures
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  4 בספטמבר 2017 (פסטיבל הסרטים של ונציה) 10 בנובמבר 2017 (ארצות הברית)
 משך הקרנה:  115 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  קומדיה שחורה
 מקום התרחשות:  Ebbing 
 תקופת התרחשות:  המאה ה־21 
 תקציב:  15 מיליון דולר
 הכנסות:  159 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   threebillboards
 פרסים:  פרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - דרמה פרס גילדת שחקני המסך פרס באפט"א לקולנוע
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
שלושה שלטים מחוץ לאבינג, מיזורי (באנגלית: Three Billboards Outside Ebbing, Missouri) הוא סרט קולנוע אמריקאי-בריטי מ-2017 בבימויו של מרטין מקדונה. בסרט מככבים פרנסס מקדורמנד וסם רוקוול. הסרט היה מועמד לשבעה פרסי אוסקר, כולל פרס הסרט הטוב ביותר, וזכה בשניים: לשחקנית הראשית ולשחקן המשנה.
עלילה

מילדרד הייז היא אם שכולה מעיירה בדיונית במיזורי שבתה אנג'לה נאנסה ונרצחה. היא גרושה מבעלה ומגדלת לבדה את בנה המתבגר. מאחר שחקירת המשטרה אינה מתקדמת במשך שבעה חודשים, היא מחליטה לפרסם על גבי שלושה שלטי חוצות את מחאתה כנגד המשטרה: בשלט הראשון נרשם "נאנסה תוך כדי רציחתה", בשני "ועדיין ללא מעצרים?" ובשלישי "הכיצד, מפקד המשטרה וילובי?".
השלטים מעוררים סערה בעיירה בה וילובי הוא דמות אהובה, ומקבל תשומת לב תקשורתית. מפקד המשטרה וילובי מנסה לשכנע את מילדרד להסיר את השלטים, מאחר שאינם הוגנים כלפיו כי עשה כל שהיה יכול על מנת לפענח את הפרשייה. כשהיא לא משתכנעת הוא מנסה לפנות אל לבה ומגלה לה שהוא סובל מסרטן סופני, אך ללא הועיל. השוטר דיקסון מאיים על מילדרד ועל בעל משרד הפרסום, הוא אף עוצר את חברתה בניסיון להפעיל עליה לחץ, אך מילדרד עומדת בפרץ. תורם אלמוני מממן את המשך הצבת השלטים ומבטיח את הישארותם לחודש נוסף.
וילובי שמחלתו מחריפה מחליט לשים קץ לחייו. הוא מותיר אחריו שלושה מכתבים: לרעייתו, למילדרד ולדיקסון. במכתב שהותיר למילדרד הוא מנקה אותה מאשמה למותו, מגלה לה כי הוא התורם האלמוני, ועשה זאת בידיעה שאנשי העיירה יאשימו אותה במותו, מה שאכן קורה. דיקסון חמום המוח תוקף את בעל משרד הפרסום וגורם לו לחבלות חמורות. למקרה עד מפקד המשטרה שנשלח להחליף את וילובי, והוא מפטר את דיקסון.
כשהשלטים מועלים באש לילה אחד, מילדרד בטוחה שהשוטרים אחראים לכך ומחליטה לנקום. היא משליכה בקבוקי תבערה לתחנת המשטרה בשעת ערב מאוחרת, כשהיא סבורה שכל השוטרים כבר סיימו את עבודתם והלכו. אך במקום שהה דיקסון, שהתבקש לסור לתחנה ולהחזיר את המפתחות, וכן לאסוף את המכתב שהשאיר לו וילובי, בו הוא מביע את אמונו בדיקסון ומפציר בו להפסיק את דרכו האלימה. דיקסון מצליח להימלט מהתחנה הבוערת, לא לפני שהוא מציל מהלהבות את תיק הרצח של אנג'לה הייז. הוא נכווה באורח קשה בגופו ובפניו וניצל על ידי ג'יימס הגמד שנקלע למקום. ג'יימס מבין שמילדרד אחראית להצתה, הוא מספק לה אליבי והיא בתמורה מסכימה לצאת עמו לארוחת ערב.
במסעדה שבה נערך הדייט סועדים גם צ'ארלי, בעלה לשעבר של מילדרד, ובת זוגו הצעירה. צ'ארלי מגלה למילדרד שהיה זה הוא שהצית את השלטים ומותיר את מילדרד מבולבלת והמומה. במקביל דיקסון שומע שיחה בפאב של אדם המתגאה בפני חברו על כך שאנס בחורה צעירה ומסיק כי מדובר ברוצח של אנג'לה הייז. הוא רושם את מספר הרישוי של מכוניתו של הזר, שורט אותו בפניו ומתגרה בו עד שהוא מותקף על ידו ונחבל קשות. כשהוא חוזר לביתו אוסף דיקסון מציפורניו ומגופו את ממצאי ה-DNA של הזר.
בדיקת מעבדה וחקירת המשטרה מעלה כי לא מדובר ברוצח של אנג'לה, אלא באיש צבא שבזמן הרצח שהה במשימה חשאית מחוץ למדינה. דיקסון מודיע על כך למילדרד והשניים מחליטים שאף על פי שהזר אינו הרוצח של אנג'לה, מדובר באנס שצריך למות, והם יוצאים יחדיו למסע הנקמה.
שחקנים ודמויות

פרנסס מקדורמנד – מילדרד הייז
סם רוקוול – ג'ייסון דיקסון, שוטר רפה שכל, גזען ואלים
וודי הרלסון – מפקד המשטרה וילובי
לוקאס הדג'ס – רובי, בנה של מילדרד
פיטר דינקלג' – ג'וזף, מחזר אחר מילדרד
קיילב לנדרי ג'ונס - רד ולבי, בעל משרד הפרסום
ג'ון הוקס – צ'ארלי הייז, בעלה לשעבר של מילדרד
אבי קורניש – אן וילובי, רעייתו של מפקד המשטרה
קלארק פיטרס – אברקרומבי, מפקד התחנה החדש, אפרו-אמריקאי
דארל בריט-גיבסון – ג'רום, הפועל שהציב את השלטים
סמרה וויבינג – פנלופי, בת זוגו בת ה-19 של צ'ארלי הייז
קתרין ניוטון – אנג'לה הייז, בתה שנרצחה של מילדרד הייז
זליקו איבנק – סמל משטרה
קרי קונדון – פמלה
הפקה

הסרט הוא שיתוף הפעולה השלישי של מקדונה עם המפיקים גרהאם ברודבנט ופיטר קזרנין, לאחר "ברוז'" ו"שבעה פסיכופתים". הרעיון לתסריט התגבש אצל מקדונה בעת שנסע באוטובוס בדרום ארצות הברית בשנות התשעים ונתקל בשלטי חוצות הנושאים מסרים כועסים דומים לאלו ששילב בסיפורו. הוא סיים את כתיבת התסריט במשך חמישה שבועות ב-2011. את דמות הגיבורה כתב כשמקדורמנד בעיני רוחו, כשחקנית שתגלם את התפקיד וכך גם לגבי תפקידו של רוקוול כשוטר האלים דיקסון שעובר מהפך עם התקדמות העלילה. מקדורמנד ציינה כי שאבה השראה בגילום התפקיד מדמותו של ג'ון ויין במערבונים של ג'ון פורד.
צילומי הסרט התבצעו בחודשים מאי ויוני 2016 בעיירה סילבה שבקרוליינה הצפונית. את פסקול הסרט חיבר קרטר בורוול שעבד עם מקדונה בשני סרטיו הקודמים, והוא משלב סגנונות מוזיקת קאנטרי, אמביינט, מערבון ספגטי ובלוז. בורוול החליט ללוות את גיבורת הסרט, מילרד, בצלילים המתאימים להתפתחות העלילה, המבטאים אובדן, צעידה לקרב (מארש), מוות, כשבמהלך הסרט הם נשזרים זה בזה.
הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה ב-4 בספטמבר 2017 בפסטיבל הסרטים של ונציה, הפצה מוגבלת בארצות הברית החלה ב-10 בנובמבר אותה שנה, והפצה רחבה ב-1 בדצמבר 2017.
ביקורות

הסרט זכה בדרך כלל לביקורות משבחות, כמו גם משחקם של מקדורמנד ורוקוול. הוא קיבל ציון ממוצע של 8.7 ו-94% ביקורות חיוביות בקרב מבקרי הקולנוע הבכירים על פי אתר Rotten Tomatoes. מאידך היו מי שביקרו את הטיפול של הסרט בסוגיות של גזענות בהצגת דמותו של דיקסון שהתעלל בעציר שחור אך ללא הרחבה בנושא, וכמי שזוכה בגאולה, וכן ביקורת על הדמויות האפרו-אמריקאיות בסרט שקיימות אך ורק בתור מכשירים לקידום פעולות הגיבורים הלבנים. מקדונה התייחס לביקורת וציין כי דמותו של דיקסון החלה כגזען אידיוט ונותרה כך גם בסוף הסרט גם היא מגיעה להבנה שצריכה להשתנות.
פרסים

פרסי האוסקר - הסרט היה מועמד לשבעה פרסים: פרס הסרט הטוב ביותר, העריכה, התסריט המקורי, פסקול מקורי, השחקנית הראשית ושני שחקני המשנה. פרנסס מקדורמנד וסם רוקוול זכו בפרסים לשחקנית הראשית ולשחקן המשנה
פרסי גלובוס הזהב - הסרט זכה בארבעה פרסים מתוך שש מועמדויות: לסרט הדרמה הטוב ביותר, השחקנית הטובה ביותר (מקדורמנד), שחקן המשנה הטוב ביותר (רוקוול) והתסריט הטוב ביותר (מקדונה).
פרסי באפט"א לקולנוע - הסרט זכה בחמישה פרסים: בפרס הסרט הטוב ביותר, הסרט הבריטי הטוב ביותר, התסריט המקורי הטוב ביותר, השחקנית הטובה ביותר ושחקן המשנה הטוב ביותר (רוקוול). הוא היה מועמד לארבעה פרסים נוספים: במאי, צילום, עריכה, ושחקן משנה (הרלסון)
מכון הסרטים האמריקאי - אחד מעשרת סרטי השנה
פרסי הקולנוע הבריטי העצמאי - זכייה בפרס לעריכה ומוזיקה מתוך 10 מועמדויות
פרס אינדפנדנט ספיריט - פרנסס מקדורמנד וסם רוקוול זכו בפרסים לשחקנית הראשית ולשחקן המשנה. מקדונה היה מועמד לפרס עבור התסריט
פרס סטלייט - זכייה בפרס הסרט הטוב ביותר, התסריט המקורי ושחקן המשנה
פרס גילדת שחקני המסך - זכייה בפרס האנסמבל הטוב ביותר, השחקנית הטובה ביותר ושחקן המשנה הטוב ביותר (רוקוול), מועמדות נוספות לפרס שחקן המשנה הטוב ביותר (הרלסון)
פרסי מבקרי הקולנוע (אנ') - שלושה פרסים: שחקנית, שחקן המשנה והרכב שחקנים מתוך שש מועמדויות
פסטיבל הסרטים של ונציה - פרס התסריט הטוב ביותר
פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו - פרס הסרט הטוב ביותר
השפעה

בהשראת הסרט, יצאו מספר קמפיינים של מחאה בסגנון השלטים שהוצגו בו. כך במחאה נגד הסנטור הרפובליקני מפלורידה, מרקו רוביו בעקבות הטבח בתיכון דאגלס באשר לעמדותיו בנושא פיקוח על כלי נשק, ובמחאה של אמן הרחוב סאבו נגד תעשיית הקולנוע בהוליווד וקשר השתיקה שלה באשר לפדופיליה בקרבה.
יהודי המזרח בארץ ישראל (ספר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  משה דוד גאון
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  תרפ"ח–תרצ"ח, 1928–1938
 מהדורות נוספות
 מספר כרכים:  2
יהודי המזרח בארץ ישראל (או יהודי המזרח בא"י) הוא ספר עברי מאת ההיסטוריון והסופר משה דוד גאון, אשר ראה אור בירושלים בשני חלקים בשנים תרפ"ח (1928) ותרצ"ח (1938), ומביא את תולדות חייהם של יהודי ספרד ועדות המזרח מאז ומעולם, ובעיקר של אלו שפעלו ביישוב הישן וביישוב היהודי בארץ ישראל בין המאה ה-18 למאה ה-20. הספר מהווה מקור חשוב לקורות יהודי ספרד והמזרח בתקופות אלו.
הספר מביא את תמצית תולדות חייהם של יהודי המזרח הידועים, בהם בעיקר רבנים, אישי ציבור, חלוצים, אנשי רוח, הוגים ומדינאים בעיקר מהיישוב היהודי בירושלים, בצפת, בחברון, בטבריה, בחיפה, שמוצאם בארצות אוזבקיסטן, איטליה, אלג'יריה, בולגריה, בוסניה, גאורגיה, טורקיה, יוון, לוב, מצרים, מרוקו, סוריה, ספרד, סרביה, עיראק, רודוס, רומניה, תוניסיה, תימן ועוד.
העבודה על הספר וההוצאה לאור

כתיבת הספר החלה בשנת 1920, ופסקה והמשיכה לסירוגין במשך כעשור, עד להדפסתו בירושלים, בחודש אלול ה'תרפ"ח (1928) בדפוס עזריאל. החלק השני של הספר הודפס גם הוא בדפוס עזריאל, בשנת 1938.
תחילה התכוון גאון לחבר ספר קצר שיכיל מידע על עדות המזרח, מנהגיהן ותרבותן, אך כשהחל באיסוף החומר, נוכח לדעת כי ישנו חומר רב, ואין בידיו ברירה אלא לכלול בספר את כל המידע שאסף. עם זאת, כפי שמציין גאון, לעיתים הוא מצא לנכון להאריך בפרטי חייו של אדם מסוים, ולקצר בפרטים אצל אדם אחר.
במבוא לספר, ציין גאון כי חלק מהמידע לספר נאסף מוועד העדה הספרדית בירושלים, בצפת, בטבריה, בחברון, בחיפה וביפו, מהאוניברסיטה העברית, מהספרייה הלאומית, וממספר אישים, בהם הרב חנוך חסון, שמואל בן-שבת והרב ברוך טולידאנו.
את המימון להוצאות הספר סיפקו נדיבים וגופים מירושלים ומארצות המזרח.
במהלך השנים, יצאו לאור מהדורות נוספות של הספר, בהן של הוצאת מורשת, ירושלים תשמ"ב, ומכון אוצרות גאוני ספרד, אשדוד תשנ"ח.
בריאיון לישראל היום בספטמבר 2018, אמר בנו של גאון, יהורם גאון, כי הוא שואף ליצור סרטים דוקומנטריים על האישים שעליהם נכתב בספר, ולהכניס את תוכן הספר לתוכנית הלימודים של מערכת החינוך בישראל. עוד הוסיף כי הספר היה מפעל חייו של אביו, בשל העובדה שהשקיע בו שנים רבות של עבודת מחקר.
ייעוד הספר

כפי שמעיד גאון במבוא לספר, מטרתו היא להאיר את חיי עדות המזרח בארץ ישראל במאות האחרונות, ו"להציב ציון-עד לראשוני בני גזעי, אלה שמדינת ספרד הקיאתם למען יתגלגלו הנה, בשביל להחיות את ארץ האבות משממונה". גאון גם סייג וכתב שאין מטרתו להפחית ממעמדם ופועלם של יהודי אירופה האשכנזים ביישוב היהודי, אך מכורח המציאות, האחרונים יכלו להתיישב בארץ ישראל ולפעול בה רק הודות לתשתית ולבסיס שכבר פיתחו בה עדות המזרח.
גאון כתב במבוא כי התנועות המשיחיות שפעלו בארצות האסלאם מעידות כי יהודי ארצות אלו ראו תמיד את עצמם ארעיים במקום מושבם, וניסו בכל כוחם ומרצם לעלות ארצה, בניגוד ליהודי אירופה, שהתרגלו לחיים בארצותיהם. כך גם ציין את מאמצי יהודי עדות המזרח לשחרור עמם מהגלות במשך המאות האחרונות, כעדות לגעגועיהם לארץ ישראל.
הערות שוליים

1 2  המבוא לחלק א' של הספר
↑  דרור אידר, חשוב שיידעו: היינו פה לפנֵי, באתר ישראל היום, 17 בספטמבר 2018.
אביגדור שנאן

| --- | --- |

אביגדור שנאן
 לידה:  2 בספטמבר 1946 (בן 78) פראג, צ'כוסלובקיה 
 ענף מדעי:  ספרות עברית
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מנחה לדוקטורט:  יוסף היינימן 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים  בית אבי חי 
 צאצאים:  נתאי שנאן 
 מספר צאצאים:  3 
 
אביגדור שִנְאָן (נולד ב-2 בספטמבר 1946) הוא פרופסור אמריטוס בחוג לספרות עברית, באוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה

אביגדור שנאן נולד בפראג שבצ'כיה, בן לחנה ויהודה, שניהם ניצולי שואה, אביו יהודה שנאן (לודוויג שטיינברג) שרד את אושוויץ והיה מורה, מנהל וחזן. עלה לישראל עם הוריו ב-1949, גדל בחיפה ולאחר מכן בכפר אתא ועשה את שירותו הצבאי בחיל המודיעין. בצעירותו היה נגן ויולה ב"תזמורת הנוער הישראלית - גדנ"ע" והופיע ברחבי העולם בשנים 1962–1964.
את לימודיו האקדמיים מהתואר הראשון עד השלישי עשה באוניברסיטה העברית בירושלים, תואר ראשון במקרא וספרות עברית, ותואר דוקטור (במסלול ישיר) בספרות חז"ל. נושא עבודת הדוקטור שלו היה "האגדה בתרגומים הארמיים הארץ ישראליים לתורה – עיצובה, תכניה ומיקומה בספרות חז"ל (על פי התרגומים לספר בראשית וקטעים נבחרים משאר החומשים)" והיא נכתבה בהדרכתו של פרופסור יוסף היינימן, שהיה האדם המשפיע עליו ביותר מבחינה מחקרית. הדוקטורט אושר ב-1978. בשנת השתלמות של פוסט-דוקטורט שהה באוניברסיטת קולומביה ובסמינר היהודי התאולוגי שבניו יורק.
בתקופת לימודיו כיהן שנאן כמזכיר האיגוד העולמי למדעי היהדות וערך את פרסומי האיגוד. ב-1979 מונה למרצה בחוג לספרות שבאוניברסיטה העברית, ובשנת 1999 מונה לפרופסור מן המניין. כיהן גם כראש החוג ללימודים כלליים, כראש החוג לספרות עברית וכדיקן הסטודנטים של האוניברסיטה העברית. כן שימש שנים אחדות כמנהל מחלקת "קריית ספר" שבבית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי. בשבתונים לימד כפרופסור אורח באוניברסיטת ייל, בסמינר היהודי התאולוגי ובישיבה יוניברסיטי. במהלך השנים לימד גם באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, באוניברסיטת תל אביב ובמכון שכטר ללימודי היהדות. לימד תקופות קצרות יותר במוסדות להשכלה גבוהה נוספים בארצות הברית ובאירופה.[דרוש מקור]
בצד ספריו ומאמריו המדעיים, עסק שנאן גם בתרגום ספריו של הרב יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק לעברית (עד כה ראו אור 7 ספרים), ייסד וערך את כתב העת הפופולרי "עט הדעת" ערך את כתב העת המדעי "מחקרי ירושלים בספרות עברית" ואת הרבעון הביבליוגרפי "קריית ספר". כן ערך (יחד עם אחרים) את פרסומיה של "קרן עדי" העוסקים בזיקת האמנות אל תחומים שונים במדעי הרוח ובמדעי החברה, ואת דפי פרשת השבוע "נהרדעה" שראו אור מטעם המכון למדעי היהדות שבאוניברסיטה העברית.[דרוש מקור]
שנאן משמש כיועץ אקדמי של קרן אבי חי ושל בית אבי חי שבירושלים. כיהן כראש ועדת המקצוע לספרות עברית בבתי הספר הממלכתיים-דתיים וכראש ועדת המקצוע לתורה שבעל פה בבתי הספר הממלכתיים. היה אחד מיועצי הסרט "נסיך מצרים" שהופק באולפני דרימוורקס. ערך והגיש שלוש-עשרה תוכניות בטלוויזיה החינוכית על משה רבנו והרצה שנים אחדות בחוג לתנ"ך ומחשבת ישראל שהוקם בידי הנשיא עזר ויצמן. שנאן מרבה להרצות במסגרות שונות: יד יצחק בן-צבי, האוניברסיטה הפתוחה, השתלמויות מורים, המרכז לטכנולוגיה חינוכית בתל אביב, ברדיו ובטלוויזיה.[דרוש מקור]
שנאן נשוי לרחל ואב לשלושה ילדים - ד"ר נתאי שנאן, יעל שנאן-צור ודפנה. אחיו מאב, עמוס שטיינברג, נרצח באושוויץ בשנת 1944. בשנת 2020, נמצאה הנעל של אחיו ובה מכתבים שהשאירה אמו של אחיו, אידה שטיינברג, שנספתה אף היא.
מחקריו

מחקריו של אביגדור שנאן עוסקים בספרות היהודית הקדומה של שש מאות השנים הראשונות לספירה, עד ראשית האסלאם. תחילה עסק בתרגומי המקרא הארמיים, משם עבר לעיסוק בספרות האגדה והמדרש וחזר לעסוק בתרגומים וכן בסידור התפילה. המשותף לכל התחומים האלה הוא בית הכנסת הקדום, שבו נתקיימו דרשות, נערכה התפילה, הושמעו התרגומים ועוד. כן מגלה שנאן עניין בחוליות החיבור שבין עולם המקרא לבין העולם הבתר-מקראי שנבנה עליו כמעין פירמידה הפוכה, כאשר כל דור ודור מוסיף נדבך נוסף, גדל והולך, למה שעשו קודמיו. גישתו של שנאן היא גישה ספרותית, הבוחנת את הצד הספרותי ואת איכותם הספרותית של הטקסטים האלה. פרסם למעלה ממאה ועשרים מאמרים בעברית ובאנגלית וכעשרה ספרים.[דרוש מקור]
ספריו > ספרים שערך

דברי הקונגרס העולמי החמישי למדעי היהדות, ג (ירושלים תשל"ב), ד (תשל"ג), ה (תשל"ג); דברי הקונגרס העולמי השישי למדעי היהדות א (תשל"ז), ב (תשל"ו), ג (תשל"ז)
י' היינימן, עיוני תפילה (אוסף מאמרים), מאגנס, ירושלים תשמ"א
הגירה והתיישבות בישראל ובעמים (אוסף מאמרים), מרכז שז"ר, ירושלים תשמ"ב
ליקוטי תרביץ ד: מיקראה בספרות האגדה, מאגנס, ירושלים תשמ"ג
כנסת עזרא: ספרות וחיים בבית הכנסת, אסופת מחקרים מוגשת לעזרא פליישר, יד בן צבי ומכון בן צבי, ירושלים תשנ"ה (יחד עם ש' אליצור, מ"ד הר וג' שקד)
ישראל - עם, ארץ, מדינה: פרקים בזיקת העם לארצו (עורכי משנה: א' אופנהיימר, א' גרוסמן, י' קניאל), יד בן צבי, ירושלים תשנ"ח. (Israel – People, Land, State: A Nation and its Homeland)
מתיה קם, מחויבות חברתית דרך סיפור רות המואביה בטקסטים יהודים ובאמנות, תחקיר : רון מרגולין, ייעוץ מדעי: אביגדור שנאן, הוצאת מט"ח, תל אביב, מרגולין רון פנחס, תל אביב, תשנ"ח, 1998
גבולות של קדושה – בחברה בהגות ובאמנות (יחד עם א' בילסקי), כתר, ירושלים 2003. (הספר בקטלוג ULI)
אורים – האור בספרות, בהגות ובאמנות (יחד עם א' בילסקי וא' מנדלסון), עם עובד, תל אביב וירושלים 2005. (הספר בקטלוג ULI)
מגילת רות - פירוש ישראלי חדש, פירוש: גילה וכמן, ידיעות ספרים, 2018
מגילת אסתר - פירוש ישראלי חדש, פירוש: מישאל ציון, ידיעות ספרים, 2019
לקריאה נוספת

מאמרים מאת אביגדור שנאן באתר המרכז לטכנולוגיה חינוכית
אביגדור שנאן, "גלגולה של אגדת חז"ל: מעשה בבנו של דואג בן יוסף", מחניים, מרכז ספיר לתרבות ולחינוך יהודי, סיוון ה'תשנ"ד (1994) (באתר דעת)
אביגדור שנאן, ""וכל המרבה הרי זה משובח": דיון במגילת אסתר ", עמודים, הקיבוץ הדתי, אדר ב ה'תשנ"ה (1995)
רימון כשר, "היכן זה כתוב?", קתרסיס 5, אביב תשס"ו (2006)
פנינה גפן ויואב שורק, ישראלים מדברים יהודית, מקור ראשון, יולי 2009 (באתר כותבים מחוקים וכתובים - המילים ומה שביניהן)
אדמיאל קוסמן, שירה ארמית-ארצישראלית: קריאה בספר "שירת בני מערבא", אוניברסיטת פוטסדאם, 2011
שמואל פאוסט, מחזיר לעם ישראל, מקור ראשון, מוסף "שבת", 1 במאי 2016
הערות שוליים

1 2  מרסי אוסטר, פתק שהתגלה בנעל של ילד באושוויץ הובילה לגילוי המזוודה של אביו, באתר ישראל היום, 7 באוקטובר 2020
↑  איתמר אייכנר, יצחק טסלר, התגלית בנעל שנחשפה ב-ynet: "נדהמנו לגלות שזה אחינו שנספה באושוויץ", באתר ynet, 23 ביולי 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267914805171  PLWABN: 9811344617005606  BIBSYS: 90796777  BnF: cb13753767r (data)  CiNii: DA16015415  GND: 103667539  ISNI: 0000 0001 0774 7359  LCCN: n82023840  LNB: 000074098  NKC: ola20231193586  NLA: 35829663  NTA: 073484741  RERO: 02-A006154991  SUDOC: 143829572  VIAF: 93515683   WorldCat (עם VIAF): 93515683
בומברדייה

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בטורונטו (BBD.A, BBD.B) 
 מייסדים:  ג'וזף-ארמנד בומברדייה
 תקופת הפעילות:  1942–הווה (כ־83 שנים)
 חברות בנות:  בומברדייה איירוספייס  בומברדייה (הממלכה המאוחדת)  בומברדייה (גרמניה)  לירג'ט 
 מיקום המטה:  מונטריאול, קוויבק, קנדה
 ענפי תעשייה:  יצרן תעופה וחלל, תעשיית הרכבות 
 מוצרים עיקריים:  רכבות כבדות וקלות, חשמליות, מטוסים
 הכנסות:  19.72 מיליארד $ (2008)
 יו"ר:  Pierre Beaudoin
 מנכ"ל:  Éric Martel 
 עובדים:  65,698 (2011)
  
 bombardier.com
 
בומברדייה (.Bombardier Inc) הוא תאגיד קנדי, המייצר מטוסים, רכבות וציוד נופש. התאגיד נוסד בשנת 1942 על ידי ג'וזף-ארמנד בומברדייה, תחת השם L'Auto-Neige Bombardier Limitée.
בתחילה, מוקמו מפעליה בעיר Valcourt, השוכנת בקנטונים המזרחיים שבקוויבק. כיום, נמצאים משרדי בומברדייה הראשיים במונטריאול, קנדה.
מבנה החברה, מוצרים ושירותים > תעופה

בומברדייה איירוספייס (בצרפתית: Bombardier Aéronautique) היא חטיבה העוסקת בתחום התעופה. לחברה היה היקף פעילות עולמי רחב מאד, אך בפברואר 2020 מכרה 75% ממניותיה בפרויקטים מובילים (A220 ו-A330) לחברת איירבוס ומאז היא נחשבת לשחקן לא משמעותי בשוק כלי הטיס המסחריים.
פעילות בומברדייה בתחום התעופה החלה עם רכישת החברה הממשלתית קנדאייר בשנת 1986, שמשרדיה נמצאים במונטריאול. הרכישה באה אחרי שהחברה, שהייתה בבעלות ממשלת קנדה, רשמה את ההפסד הגדול ביותר בהיסטוריה בין החברות הקנדיות. ב-1989 נרכשה חברת שורט ברדרס, שבסיסה בבלפסט, שבצפון אירלנד. ב-1990 נרכשה חברת לירג'ט, שבסיסה בעיר ויצ'יטה, קנזס בארצות הברית, שפשטה את הרגל. לירג'ט ממשיכה לפעול כחברת בת של בומברדייה ומייצרת מטוסי מנהלים תחת השם Learjet. הרכישה האחרונה התרחשה ב-1992, אז רכשה בומברדייה את החברה המפסידה דה הבילנד קנדה, שהייתה בבעלות חברת בואינג.
בומברדייה איירוספייס מהווה כיום למעלה ממחצית ההכנסות של חברת בומברדייה. בין המטוסים הפופולרים ביותר של בומברדייה היום, נמצאים מטוסי הנוסעים: דאש 8, CRJ100/200/440 ו-CRJ700/900/1000. החברה מייצרת גם את הבומברדייה 415 - מטוס כיבוי אמפיבי, ואת סדרות מטוסי המנהלים: גלובל אקספרס ו-צ'לנג'ר.
מבנה החברה, מוצרים ושירותים > תחבורה

בומברדייה טרנספורטיישן (Bombardier Transportation) היא חטיבה העוסקת בתחום ציוד מסילתי. חטיבת התחבורה של בומברדייה היא אחת היצרניות הגדולות של ציוד רכבות בעולם.
פעילות החברה בתחום זה החלה בשנת 1970, אז רכשה בומברדייה את חברת Lohner-Werke, חברה אוסטרית לייצור מנועים לאופנועי שלג וחשמליות. ההזמנה הגדולה הראשונה בתחום זה הייתה לייצור ציוד נייד עבור הרכבת התחתית של מונטריאול.
בשנת 2001 רכשה בומברדייה את יצרנית הרכבות הגרמנית Adtranz, מידי דיימלר-קרייזלר. רכבות של Adtranz היו בשימוש נרחב בגרמניה ובבריטניה. עם רכישת Adtranz, נכנסה בומברדייה לתחום הרכבות החשמליות.
בומברדייה מייצרת קטרים, קרונות, מערכים, רכבות מהירות, רכבות קלות, חשמליות ורכבות תחתיות. מוצרי בומברדייה משמשים לתחבורה ציבורית בכל העולם.
בפברואר 2020 חתמה החברה על כתב הסכם לרכישת חטיבת ציוד מסילתי של בומברדייה (Bombardier Transportation) על ידי אלסטום. הרכישה הסתיימה ב-29 בינואר 2021 ועסקי התחבורה של בומברדיה הפכו לחלק מאלסטום.
מבנה החברה, מוצרים ושירותים > שירותים פיננסיים

עד שנת 2005 עסקה חטיבת השירותים הפיננסיים בבומברדייה בהלוואות, בליסינג, ובניהול נכסים ברחבי אמריקה. בנובמבר 2004 הורד דירוג האשראי של החטיבה, ועקב כך, הוחלט על מכירתה לחברת GE Commercial Finance.
תחומים שהופסקה בהם פעילות החברה

עם השנים, בומברדייה מכרה את כל הפעילות שלה בתחום צבא וביטחון.
משנת 2003, הופסקה פעילותה בתחום מוצרי פנאי.
הופסק ייצור אוטובוסים לתחבורה ציבורית.