stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בראדלי קופר
ביוגרפיה > התנסויות מקצועיות חדשות (2018–היום)

בשנת 2018 דיבב פעם נוספת את דמותו של רוקט ראקון בסרט "הנוקמים: מלחמת האינסוף". באותה שנה ביים קופר את סרטו הראשון, "כוכב נולד", אותו גם הפיק וכתב. הסרט הוא חידוש של דרמה רומנטית משנת 1937 באותו השם. קופר מגלם בסרט את דמותו של ג'קסון מיין, זמר מבוסס אשר מערכת היחסים שלו עם אישה בשם אלי, המגולמת בידי ליידי גאגא, הופכת למתוחה לאחר שהקריירה המוזיקלית שלה מתחילה להאפיל על שלו. הצגת הבכורה של הסרט נערכה בפסטיבל הסרטים של ונציה ה-75 באוגוסט ויצא לאקרנים ברחבי העולם באוקטובר. הסרט זכה לשבחים רבים ממבקרי הקולנוע - על הבימוי של קופר נאמר כי: "להגיד שקופר עשה עבודה טובה יהיה שימוש בלשון מעטה להצלחתו", על המשחק שלו בסרט נאמר כי: "זו הייתה העבודה הטובה ביותר בקריירה שלו... זו הייתה הופעה מצוינת", וכן הורעפו שבחים על יכולות השירה שלו ועל הכימיה שהייתה בינו לבין ליידי גאגא. הסרט הרוויח מעל 425 מיליון דולר ברחבי העולם.
קופר השקיע כמעט ארבע שנים בהכנות לקראת הסרט ובתוך כך למד שירה, נגינה על פסנתר ועל גיטרה. הוא וגאגא כתבו והפיקו יחד כמעט את כל שירי פסקול הסרט, שיצא במקביל לצאת הסרט, והכיל 34 שירים, 19 מתוכם שירים מקוריים. פסקול הסרט זכה לביקורות אוהדות ממבקרי המוזיקה והקולנוע, והגיע למקומות הראשונים במצעדים בארצות הברית, באירלנד ובממלכה המאוחדת. הסינגל המוביל באלבום, Shallow, יצא בספטמבר, והגיע לראש מצעדי הפזמונים בארצות הברית, באוסטרליה, באירלנד, שווייץ ובממלכה המאוחדת.
על חלקו בסרט קופר זכה בפרס מועצת ביקורת הקולנוע האמריקאית לבמאי הטוב ביותר, והיה מועמד לשני פרסי גלובוס הזהב בקטגוריות השחקן הטוב ביותר - סרט דרמה והבמאי הטוב ביותר - סרט קולנוע. על השיר Shallow זכו קופר וגאגא בפרס גראמי בקטגוריית צמד הפופ הטוב ביותר, והיו מועמדים בקטגוריית הקלטת השנה. בטקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-72 היה הסרט מועמד לשבעה פרסים, חמישה מתוכם לקופר - פרס באפט"א לסרט הטוב ביותר, פרס באפט"א לבמאי הטוב ביותר, פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי, פרס באפט"א לתסריט המעובד הטוב ביותר ופרס באפט"א למוזיקה הטובה ביותר בסרט, ומתוכם זכה באחרון במשותף עם גאגא ולוקאס נלסון. בכך הפך קופר לאדם הראשון בהיסטוריה שהיה מועמד לחמישה פרסי באפט"א בטקס יחיד. קופר היה מועמד גם לשלושה פרסי אוסקר - התסריט המעובד הטוב ביותר, הסרט הטוב ביותר והשחקן הטוב ביותר. בריאיון הוא ציין כי חש מבוכה על כך שלא היה מועמד בטקס בקטגוריית הבמאי הטוב ביותר.
בשנת 2018 קופר גם גילם את דמותו של סוכן המנהל לאכיפת הסמים בסרטו של קלינט איסטווד "הפרד" - סרט פשע המבוסס על חייו של יוצא הצבא האמריקאי לאו שארפ. בשנת 2019 הפיק קופר את המותחן הפסיכולוגי "ג'וקר" בכיכובו של חואקין פיניקס. הכנסות הסרט עמדו על כמיליארד דולר, והוא הפך לאחד הסרטים המכניסים ביותר בכל הזמנים. על הפקת הסרט היה קופר מועמד לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר ולפרס באפט"א לסרט הטוב ביותר. באותה שנה דיבב פעם נוספת את דמותו של רוקט ראקון בסרט "הנוקמים: סוף המשחק", ועתיד להשתתף גם בסרט ההמשך של "שומרי הגלקסיה".
בשנת 2021 כיכב, לצד קייט בלאנשט, בתפקיד הראשי בסרט "סמטת הסיוטים" של גיירמו דל טורו, עיבוד של ספר בשם זה של ויליאם לינדזי גרשם.
אקטיביזם

באוקטובר 2023, קופר, יחד עם שחקנים, קומיקאים ומנהלי בידור מהוליווד חתמו על מכתב פתוח לנשיא ביידן. הם קראו לשחרור בני ערובה המוחזקים על ידי ארגון הטרור חמאס. הקמפיין שהושק לצד המכתב נקרא #NoHostageLeftBehind. המכתב מדגיש את הרצון לחופש הן לישראלים והן לפלסטינים לחיות בשלום ומגנה את האלימות של חמאס.
חיים אישיים ותדמית

שנותיו המוקדמות של קופר בתעשיית הבידור היו רצופות קשיים. לאחר שתפקידו בסדרה זהות בדויה שונמך לדרגת שחקן משנה בעונתה השלישית הוא אף שקל לפרוש מהתחום. התמכרותו לחומרים והספקות בנוגע לקריירה שלו עוררו אצלו מחשבות אובדניות. בעקבות תקופה זו, קופר נמנע לחלוטין משתיית משקאות אלכוהוליים משנת 2004.
בדצמבר 2006 נישא לשחקנית ג'ניפר אספוזיטו, אך לאחר שישה חודשים הם התגרשו. בשנת 2009 החל לצאת עם רנה זלווגר, אותה פגש על הסט של הסרט תיק 39 בשנת 2006. ב-2011 דווח כי השניים נפרדו. בין השנים 2011–2013 קיים מערכת יחסים עם זואי סלדנה. בשנים 2013–2015 יצא עם הדוגמנית הבריטית סוקי ווטרהאוס. באפריל 2015 החל לצאת עם הדוגמנית הרוסייה אירינה שייק. ב-21 במרץ 2017 נולדה לקופר ולשייק בת, וביוני 2019 דווח כי השניים נפרדו.
שנתיים לאחר מות אביו מסרטן ריאות ב-2011, קופר עבר ללוס אנג'לס על מנת לגור עם אימו. קופר תומך בארגונים המשתתפים במלחמה בסרטן - הוא תורם לארגונים שונים, מופיע ומפיק אירועי גיוס כספים וחבר בדירקטוריון של ארגון "Hole in the Wall Gang Camp" הפועל למען חולי סרטן. כמו כן, קופר השתתף בעבר באירועים להעלאת המודעות למחלת אלצהיימר. קופר הוא מעריץ של קבוצת הפוטבול האמריקאית פילדלפיה איגלס והופיע מספר פעמים מטעמה - בעיקר בפרסומות. הוא מרבה להצטרף לבעלי הקבוצה, ג'פרי לוריה, בתא הצפייה שלו במשחקים של הקבוצה, בין היתר בניצחונה הראשון של הקבוצה אי פעם בסופרבול ב-2018. קופר תרם בעבר למועמדי המפלגה הדמוקרטית בארצות הברית והשתתף בוועידת המפלגה לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016.
בתחילת הקריירה שלו קופר השתתף בעיקר בקומדיות ובתפקידים משניים. אולם, בהמשכה הפך לאחד השחקנים המצליחים בהוליווד לאחר שכיכב במספר פרויקטים מצליחים והחל לגוון את סוגות הסרטים בהם השתתף. בעיתון הוליווד ריפורטר שיבחו אותו על בחירתו בתפקידים "מאתגרים ופרובוקטיבים, קטנים אך מעניינים וכאלו המסכנים את התדמית הנוחה שהעלתה אותו לתהילה". הוא ציין בעבר את השחקן דניאל דיי-לואיס כמקור השראה.
ב-16 בנובמבר 2011 בחר בו המגזין "פיפל" כ"גבר הסקסי ביותר בעולם". באותה השנה המגזין GQ בחר בו לתואר "איש השנה" והמגזין AskMen ציין אותו ברשימת האנשים המשפיעים בעולם. בשנת 2013 מוקם במקום העשירי ברשימת "100 השחקנים הסקסיים של השנה" של מגזין אמפייר ונבחר על ידי פורבס לידוען השנה. קופר היה אחד מהשחקנים המרוויחים ביותר בעולם בין השנים 2013–2015 ובשנת 2019 והכנסות סרטיו ברחבי העולם מוערכות בכ-11.2 מיליארד דולר. בשנים 2014, 2015 ו-2019 דורג ברשימת "100 הסלבריטאים של פורבס", המדרגת סלבריטאים לפי רמות ההכנסה והפופולריות שלהם. בשנת 2015 נכנס לרשימת טיים 100 של האנשים המשפיעים ביותר בעולם.
פילמוגרפיה > קולנוע

2001 - Wet Hot American Summer - בתפקיד: בן
2002 - משנים כיוון - בתפקיד: ג'ף
2002 - My Little Eye - בתפקיד: טרביס פאטרסון
2002 - Bending All the Rules - בתפקיד: קליי האמונד
2005 - לדפוק חתונה - בתפקיד: סאקס לודג'
2006 - אין כמו בבית - בתפקיד: דמו
2007 - The Comebacks - בתפקיד: קאובוי
2008 - Older than America - בתפקיד: ליוק פאטרסון
2008 - The Rocker - בתפקיד: טראש
2008 - לילה ברכבת התחתית - בתפקיד: לאון
2008 - יס מן - בתפקיד: פיטר
2009 - הוא פשוט לא בקטע שלך - בתפקיד: בן
2009 - בדרך לחתונה עוצרים בווגאס - בתפקיד: פיל וונק
2009 - תיק 39 - בתפקיד: בן
2009 - הכל אודות סטיב - בתפקיד: סטיב
2009 - אוהב אותך, ניו יורק - בתפקיד: נאס
2010 - יום האהבה - בתפקיד: הולדן
2010 - Brother's Justice - בתפקיד : ג'ו הארפר
2010 - צוות לעניין - בתפקיד: טמפלטון  / פרייסמן
2011 - ללא גבולות - בתפקיד: אדי מירה
2011 - בדרך לחתונה עוצרים בבנגקוק - בתפקיד: פיל וונק
2011 - Kaylien - בתפקיד: פיטר
2012 - המילים - בתפקיד: רובי ג'נסן
2012 - לפגוע ולברוח - בתפקיד: ליאון
2012 - מקום בתוך היער - בתפקיד: אברי קרוס
2012 - אופטימיות היא שם המשחק - בתפקיד: פאט סוליטאנו
2013 - הנגאובר 3: חוזרים לווגאס - בתפקיד: פיל
2013 - חלום אמריקאי - בתפקיד: ריצ'י דימאסו
2014 - שומרי הגלקסיה - בתפקיד: רוקט ראקון
2014 - סרינה - בתפקיד: ג'ורג' פמברטון
2014 - צלף אמריקאי - בתפקיד: כריס קייל
2015 - האהבה תנצח - בתפקיד: בנג'מין רודס
2015 - אלוהה - בתפקיד: בריאן גילקרסט
2015 - משחק באש - בתפקיד: אדם ג'ונס
2015 - ג'וי - בתפקיד: ניל ווקר
2016 - דרך קלוברפילד 10 - בתפקיד : בן
2016 - כלבי מלחמה - בתפקיד: הנרי ג'ירארד
2017 - שומרי הגלקסיה: חלק 2 - בתפקיד: דיבוב קולו של רוקט
2018 - הנוקמים: מלחמת האינסוף - בתפקיד: דיבוב קולו של רוקט
2018 - כוכב נולד - בתפקיד: ג'אק
2018 - הפרד - בתפקיד: הסוכן קולין בייטס
2019 - הנוקמים: סוף המשחק - בתפקיד: דיבוב קולו של רוקט
2021 - סמטת הסיוטים - בתפקיד: סטנטון קרליסט
2021 - ליקריץ פיצה - בתפקיד: ג'והן פיטרס
2023 - שומרי הגלקסיה: חלק 3 - בתפקיד: דיבוב קולו של רוקט
2023 - המאסטרו - גם במאי, תסריטאי ומפיק - בתפקיד: לאונרד ברנשטיין
פילמוגרפיה > טלוויזיה

1999 - סקס והעיר הגדולה - בתפקיד: ג'ייק
2000 - Wall to Wall Records - סרט טלוויזיה - בתפקיד: עצמו
2000–2001 - The Street - בתפקיד: קטיי האמונד
2000–2001 - Globe Trekker - בתפקיד: טום וקסלר
2001–2006 - זהות בדויה - בתפקיד: מוריס קאלהון
2003 - The Last Cowboy - בתפקיד: מורגן מרפי
2003 - Miss Match - בתפקיד: גארי ווגנר
2004 - אני רוצה להתחתן עם ראיין בנקס - בתפקיד: טוד דוהארטי
2004 - Touching Evil - בתפקיד: הסוכן מאוקן ריברס
2004–2005 - ג'ק ובובי - בתפקיד: טום גרהאם
2005 - חוק וסדר: מדור מיוחד - בתפקיד: הפרקליט ג'ייסון ויטאקר
2005 - חוק וסדר: משפט וצדק - בתפקיד: הפרקליט ג'ייסון ויטאקר
2005–2006 - סודות המטבח - בתפקיד: בתפקיד: ג'אק בורודיין
2007–2009 - ניפ/טאק - בתפקיד: היידן סטון
2009, 2013, 2015 - סאטרדיי נייט לייב - בתפקיד: עצמו
2015 - Wet Hot American Summer: First Day of Camp - בתפקיד: בן
2015–2016 - ללא גבולות - בתפקיד: סנטור אדי מוריי
2016 - BET Presents Love & Happiness: An Obama Celebration - בתפקיד: ניל וולקר
פילמוגרפיה > תיאטרון

2006 - Three Days of Rain
2008 - The Understudy
2014–2015 - איש הפיל
ג'וליה (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  Pentimento 
 בימוי:  פרד זינמן 
 הופק בידי:  ריצ'רד רות'
 תסריט:  אלווין סרג'נט, ליליאן הלמן 
 עריכה:  וולטר מרץ' מרקל דנאהם
 שחקנים ראשיים:  ג'יין פונדה   ונסה רדגרייב   ג'ייסון רוברדס
 מוזיקה:  ז'ורז' דלרו
 צילום:  דאגלס סלוקומב 
 מדינה:  ארצות הברית, הממלכה המאוחדת 
 חברת הפקה:  פוקס המאה ה-20 
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2 באוקטובר 1977
 משך הקרנה:  118 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט דרמה, סרט ביוגרפי, סרט שמבוסס על ספרים 
 מקום התרחשות:  פריז 
 תקציב:  7,840,000 דולר
 הכנסות:  20,714,400 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   julia
 פרסים:  שלושה פרסי אוסקר
 דף הסרט ב־IMDb
 
ג'וליה (באנגלית: Julia) הוא סרט קולנוע מסוגת דרמה בבימויו של פרד זינמן משנת 1977. תסריט הסרט נכתב על ידי אלווין סארג'נט והוא מבוסס על הספר "Pentimento" של ליליאן הלמן. בסרט משחקים ג'יין פונדה, ונסה רדגרייב, ג'ייסון רוברדס, האל הולברוק, רוזמרי מרפי, מקסימיליאן של ומריל סטריפ. זהו תפקידה הקולנועי הראשון של סטריפ.
הסרט זכה לביקורות מהללות והכנסות גבוהות. הסרט היה מועמד לאחד עשר פרסי אוסקר וזכייה של שלושה פרסים. ונסה רדגרייב זכתה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, ג'ייסון רוברדס זכה בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר השני ברציפות שלו אחרי שזכה בפרס על תפקידו בסרט "כל אנשי הנשיא" ואלווין סארג'נט זכה בפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר.
עלילה

הסרט מגולל את סיפורם של ליליאן הלמן (ג'יין פונדה) וג'וליה (ונסה רדגרייב) המתגוררות יחדיו בביתם של סבה וסבתה של ג'וליה בארצות הברית. בבגרותם ג'וליה הולכת ללמוד רפואה באוניברסיטת אוקספורד ובאוניברסיטת וינה והיא אף התמחתה אצל זיגמונד פרויד. בעוד שליליאן מתקשה להשלים מחזה שעליו היא עמלה. היא חיה ביחד עם הסופר דשיל האמט (ג'ייסון רוברדס) בבית חוף בארצות הברית.
אחרי שליליאן מתפרסמת בעקבות מחזה מצליח, היא מוזמנת לכינוס מחזאים ברוסיה. ג'וליה שהצטרפה למחתרת נגד הנאצים מבקשת מליליאן להבריח 50,000 דולר למחתרת דרך גרמניה הנאצית כאקט התנגדות. המשימה מסוכנת מאוד לליליאן במיוחד עקב יהדותה.
במהלך מפגש קצר בין השתיים בברלין, ג'וליה מספרת לליליאן שיש לה תינוקת בשם לילי, הגרה אצל משפחה באלזס, צרפת. לאחר חזרתה של ליליאן לארצות הברית נודע לה שג'וליה נרצחה. ליליאן מנסה לגלות מה עלה בגורל הילדה, אך משפחתה ממאנת לשתף איתה פעולה. בסוף הסרט ליליאן מבטיחה לזכור את ג'וליה ואת האמט שנפטר גם הוא.
צוות שחקנים

ג'יין פונדה - ליליאן הלמן
ונסה רדגרייב - ג'וליה
ג'ייסון רוברדס - דשיל האמט
מקסימיליאן של - ג'ואן
האל הולברוק - אלן קמפבל
רוזמרי מרפי - דורותי פרקר
מריל סטריפ - אן מארי
ג'ון גלובר - סאמי
סוזאן ג'ונס - ג'וליה (צעירה)
ליסה פליקאן - ליליאן (צעירה)
למברט וילסון - וולטץ פרנץ
הפקה

צילומי הסרט היו בצרפת ובאנגליה. אף על פי שהסופרת ליליאן הלמן טענה שרוב מה שהיה כתוב בספר שעליו מבוסס הסרט התרחש בשחרותה, יוצרי הסרט גילו שרוב הפרטים הם פרי דמיונה. הבמאי פרד זינמן תקף את הלמן על בדיונותיה.
זהו הופעתן הקולנועית הראשונה של מריל סטריפ וליסה פליקאן.
פרסים ומועמדויות

הסרט זכה בשלושה פרסי אוסקר; שחקנית המשנה הטובה ביותר עבור ונסה רדגרייב, שחקן המשנה הטוב ביותר עבור ג'ייסון רוברדס והתסריט המעובד הטוב ביותר עבור אלווין סארג'נט. בנוסף הסרט היה גם מועמד בקטגוריות הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר עבור פרד זינמן, השחקנית הטובה ביותר עבור ג'יין פונדה, שחקן המשנה הטוב ביותר עבור מקסימיליאן של, הפסקול המקורי הטוב ביותר, הצילום הטוב ביותר, העריכה הטובה ביותר ועיצוב התלבושות הטוב ביותר.
בנוסף הסרט זכה בשני פרסי גלובוס הזהב; השחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה עבור ג'יין פונדה ושחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע עבור ונסה רדגרייב. הסרט גם זכה בארבעה פרסי באפט"א; הסרט הטוב ביותר, השחקנית הטובה ביותר, התסריט הטוב ביותר והצילום הטוב ביותר.
בזכייתה של ונסה רדגרייב בפרס האוסקר היא נתנה נאום שנוי במחלוקת שבו היא שמחה שהקהל בחר בה על אף מאמצי ההפחדה של "בריונים ציונים" לטענתה. רבים גינו את התבטאויותיה וביניהם אפילו זוכה האוסקר מאותה שנה, פדי צ'איאפסקי.
מדליית ג'ון בייטס קלארק

| --- | --- |
 מדינה:  ארצות הברית 
 הגוף המעניק:  האגודה האמריקאית לכלכלה 
 תקופת הפרס:  1947–הווה (כ־78 שנים) 
 נקרא על שם:  ג'ון בייטס קלארק 
 אתר רשמי
 
מדליית ג'ון בייטס קלארק היא פרס שמעניקה התאחדות הכלכלנים האמריקאית לכלכלן אמריקאי (או שעיקר עבודתו בארצות הברית) מתחת לגיל 40, שלדעת ההתאחדות תרם את התרומה הגדולה ביותר למחשבה ולידע הכלכלי. הפרס מחולק מאז שנת 1947 והוא אחד מהיוקרתיים ביותר בתחומו. עד שנת 2009 קבע תקנון הפרס כי המדליה תחולק מדי שנתיים ומשנת 2010 נקבע שתחולק מדי שנה. המדליה נקראת על שם הכלכלן ג'ון בייטס קלארק שאת מחקריו עשה בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20.
חלק ניכר מהכלכלנים שזכו במדליה, זכו בהמשך חייהם גם בפרס נובל לכלכלה.
הזוכים במדליה:
1947 - פול סמואלסון, זכה בפרס נובל ב-1970
1949 - קנת בולדינג
1951 - מילטון פרידמן, זכה בפרס נובל ב-1976
1953 - לא הוענק
1955 - ג'יימס טובין, זכה בפרס נובל ב-1981
1957 - קנת' ארו, זכה בפרס נובל ב-1972
1959 - לורנס קליין, זכה בפרס נובל ב-1980
1961 - רוברט סולו, זכה בפרס נובל ב-1987
1963 - הנדריק הות'אקר
1965 - צבי גריליכס
1967 - גארי בקר, זכה בפרס נובל ב-1992
1969 - מארק נרלאב
1971 - דייל יורגנסון
1973 - פרנקלין פישר
1975 - דניאל מקפאדן, זכה בפרס נובל ב-2000
1977 - מרטין פלדסטיין
1979 - ג'וזף שטיגליץ, זכה בפרס נובל ב-2001
1981 - מייקל ספנס, זכה בפרס נובל ב-2001
1983 - ג'יימס הקמן, זכה בפרס נובל ב-2000
1985 - ג'רי האוסמן
1987 - סטנפורד גרוסמן
1989 - דייוויד קרפס
1991 - פול קרוגמן, זכה בפרס נובל ב-2008
1993 - לורנס סאמרס
1995 - דייוויד קארד, זכה בפרס נובל ב-2021
1997 - קווין מרפי
1999 - אנדריי שלייפר
2001 - מתיו רבין
2003 - סטיבן לוויט
2005 - דרון אג'מולו, זכה בפרס נובל ב-2024
2007 - סוזן אתי, האישה הראשונה שזכתה בפרס
2009 - עמנואל סאז
2010 - אסתר דופלו, זכתה בפרס נובל ב-2019
2011 - ג'ונתן לוין
2012 - איימי פינקלשטיין
2013 - ראג' צ'טי
2014 - מתיו ג'נצקו
2015 - רולנד פרייר
2016 - יוליי סניקוב
2017 - דייב דונלדסון
2018 - פרג פאת'אק
2019 - אמי נקמורה
2020 - מליסה דל
2021 - ישעיה אנדרוז
2022 - אולג יצחוקי
2023 - גבריאל זוקמן
2024 - פיליפ סטראק
ארסנל טולה

ערך זה עוסק במועדון כדורגל רוסי. אם התכוונתם למועדון כדורסל בעל אותו שם, ראו .
אוהדי ארסנל טולה.
מועדון הכדורגל המקצועני אַרְסֵנָל טוּלה (ברוסית: Профессиональный Футбольный Клуб Арсенал Тула) הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר טולה, המתמודד בליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה מעונת 2022/2023.
המועדון הוקם לראשונה ב־1946 כאגודת הספורט של מפעל התחמושת של טולה (Тульский оружейный завод), שהוא אחד ממפעלי הנשק הוותיקים והידועים ברוסיה כולה ועל שמו גם נקראת הקבוצה בשם "ארסנל". אותה קבוצה נקראה תחילה בשם "זניט" ולאחר מכן נקראה "אורוז'ייניק" (Оружейник) ופורקה בשנת 2007. בשנת 2011 הקבוצה הוקמה מחדש כ"ארסנל טולה".
הקבוצה הודחה משלב רבע גמר הגביע הרוסי בכדורגל שלוש פעמים (1998/1999, 2000/2001, 2014/2015) והישג השיא הוא העפלה לחצי גמר הגביע בעונת 2018/2019.
את משחקי הבית הקבוצה מארחת באצטדיון ארסנל טולה המכיל 20,074 מושבים. הספונסרים הראשיים של הקבוצה הם החברות הממשלתיות רוסנפט ורוסטכנולוגיות.
היסטוריה

הקבוצה הוקמה לראשונה ב-1946 בתקופת ברית המועצות התמודדה בעיקר בליגות הנמוכות ובליגה השנייה בברית המועצות.
לאחר התפרקות ברית המועצות, שיחקה הקבוצה בליגה הרוסית השנייה ואף העפילה לליגה הרוסית הראשונה (שיחקה בשנים 1998–2001) אלא שבשל קשיים פיננסיים וחוסר מימון מספק, סירבה הקבוצה לשחק בליגת המשנה הרוסית בשנת 2005 ושיחקה בליגה הרוסית השנייה עד 2007 כאשר פורקה.
ב-2008 הקבוצה הוקמה מחדש ושיחקה בליגת הכדורגל החובבנית של רוסיה עד לשנת 2011. בסוף שנת 2011 סוכם לפעול להקמת קבוצה מקצוענית מחדש. בעונת 2012/13 היא חזרה לליגה רוסית השנייה. בעונת 2013/14 המועדון התמודד בליגה הראשונה והעפיל מהמקום השני לליגת העל הרוסית בכדורגל אך נשר חזרה לליגת המשנה בתום העונה, אם כי בתום אותה עונה שוב סיים במקום השני והעפיל בחזרה לליגה הבכירה.
הקבוצה סיימה במקום שני בליגת המשנה הרוסית בעונת 2013/14 שהעניק לה זכות העפלה לליגת העל הרוסית בכדורגל לראשונה בתולדותיה. ארסנל העפילה לראשונה לרבע גמר הגביע הרוסי, לאחר שגברה 2:3 בהארכה בשלב השמינית על קבוצת הפאר זניט סנקט פטרבורג. הקבוצה סיימה במקום הלפני-אחרון בתום העונה ונשרה לליגת המשנה. בסיום העונה שלאחריה (2015/16) סיימה במקום השני שוב והעפילה בחזרה לליגת העל הרוסית.
הקבוצה הודחה משלב רבע גמר הגביע הרוסי בכדורגל שלוש פעמים (1998/1999, 2000/2001, 2014/2015) והישג היא הוא העפלה לחצי גמר הגביע בעונת 2018/2019
בעונת 2018/2019 סיימה במקום הששי ולראשונה בתולדותיה הבטיחה השתתפות במפעלים האירופיים והתמודדה בשלב המוקדמות של הליגה האירופית בעונת 2019/2020. אם כי משחק הבכורה שלה במפעלים האירופיים נגד נפטצ'י באקו לא היה מוצלח במיוחד, הקבוצה הפסידה באצטדיונה הבייתי בתוצאה 1-0 והובסה 0–3 בחוץ וסיימה את עונת הבכורה האירופית, אחרי 2 משחקים בלבד. בסיום עונת 2021/2022 ירדה שוב לליגת המשנה לאחר שסיימה במקום האחרון בליגה.
הישגים לפי עונה > ברית המועצות

| שנה | טורניר | מיקום | ניצחונות | שוויונות | הפסדים | שערים | ניקוד | גביע |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1946 | ליגה שלישית. מערב | 5 | 8 | 0 | 8 | 38-49 | 16 |  |
| 1949 | ליגה שנייה, אזור 4 | 13 | 6 | 5 | 15 | 36 — 66 | 17 |  |
| 1959 | בית B, אזור 2 | 13 | 5 | 8 | 15 | 26 — 44 | 18 |  |
| 1960 | בית B, אזור1 | 8 | 11 | 6 | 13 | 39 — 43 | 28 |  |
| 1961 | בית B, אזור 1 | 6 | 11 | 6 | 7 | 36 — 22 | 28 |  |
| 1962 | בית B, אזור 1 | 10 | 11 | 8 | 13 | 32 — 45 | 30 |  |
| 1963 | בית B, אזור 1 | 11 | 9 | 8 | 13 | 30 — 35 | 26 |  |
| 1964 | בית B, אזור 2 | 12 | 8 | 12 | 12 | 31 — 38 | 28 |  |
| 1965 | בית B, אזור 1 | 9 | 11 | 13 | 10 | 38 — 24 | 35 |  |
| 1966 | בית B, אזור 1 |  | 15 | 13 | 4 | 33 — 15 | 43 |  |
| 1966 | בית B, חצי גמר |  | 2 | 1 | 1 | 3 — 2 | 5 |  |
| 1966 | בית B, גמר |  | 1 | 0 | 2 | 4 — 5 | 2 |  |
| 1967 | בית A‏ | 13 | 9 | 8 | 11 | 26 — 35 | 36 |  |
| 1968 | בית A‏ | 14 | 9 | 16 | 15 | 31 — 40 | 34 |  |
| 1969 | בית A‏ | 5 | 12 | 19 | 7 | 36 — 25 | 43 |  |
| 1970 | בית A‏ | 4 | 21 | 11 | 10 | 80 — 38 | 53 | 1/16 |
| 1971 | ליגה שנייה, אזור 2 |  | 23 | 8 | 7 | 58 — 28 | 77 |  |
| 1972 | ליגה שנייה, אזור 2 | 12 | 12 | 10 | 16 | 47 — 51 | 46 |  |
| 1973 | ליגה שנייה, אזור 3 | 16 | 7 | 8 | 19 | 37 — 61 | 19 |  |
| 1974 | ליגה שנייה, אזור 2 | 10 | 15 | 11 | 14 | 42 — 51 | 41 |  |
| 1975 | ליגה שנייה, אזור 3 | 19 | 9 | 10 | 19 | 29 — 51 | 28 |  |
| 1976 | ליגה שנייה, אזור 3 | 18 | 6 | 12 | 22 | 26 — 57 | 24 |  |
| 1977 | ליגה שנייה, אזור 1 | 10 | 16 | 9 | 15 | 51 — 34 | 41 |  |
| 1978 | ליגה שנייה, אזור 3 | 24 | 8 | 11 | 27 | 39 — 70 | 27 |  |
| 1979 | ליגה שנייה, אזור 1 | 19 | 8 | 18 | 20 | 41 — 72 | 34 |  |
| 1980 | ליגה שנייה, אזור 1 | 8 | 19 | 5 | 12 | 66 — 43 | 43 |  |
| 1981 | ליגה שנייה, אזור 1 | 17 | 4 | 5 | 23 | 25 — 67 | 13 |  |
| 1982 | ליגה שנייה, אזור 1 | 15 | 6 | 6 | 18 | 24 — 56 | 18 |  |
| 1983 | ליגה שנייה, אזור 1 | 11 | 9 | 9 | 12 | 27 — 31 | 27 |  |
| 1984 | ליגה שנייה, אזור 1 |  | 19 | 5 | 8 | 56 — 29 | 43 |  |
| 1985 | ליגה שנייה, אזור 1 | 4 | 15 | 12 | 5 | 50 — 34 | 42 |  |
| 1986 | ליגה שנייה, אזור 1 |  | 17 | 7 | 6 | 39 — 19 | 41 |  |
| 1987 | ליגה שנייה, אזור 1 | 12 | 8 | 9 | 15 | 29 — 40 | 25 |  |
| 1988 | ליגה שנייה, אזור 1 | 16 | 12 | 7 | 19 | 56 — 61 | 31 |  |
| 1989 | ליגה שנייה, אזור 1 | 15 | 15 | 6 | 21 | 41 — 46 | 36 |  |
| 1990 | ליגה שנייה, אזור 5 | 15 | 8 | 8 | 16 | 31 — 48 | 24 |  |
| 1991 | ליגה שנייה, אזור 5 | 12 | 19 | 7 | 16 | 54 — 41 | 45 |  |
הישגים לפי עונה > רוסיה

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה .
| שנה | ליגה | מיקום | ניצחונות | שוויונות | הפסדים | שערים | ניקוד | גביע | מפעלים אירופיים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1992 | ליגה שנייה, אזור 2 | 7 | 22 | 7 | 13 | 56 — 45 | 51 | 16 אחרונות |  |
| 1993 | ליגה שנייה, אזור 3 |  | 21 | 7 | 6 | 58 — 15 | 49 | 16 אחרונות |  |
| 1994 | ליגה שנייה, אזור מרכז | 9 | 14 | 7 | 11 | 47 — 33 | 35 | 16 אחרונות |  |
| 1995 | ליגה שנייה, אזור מרכז | 6 | 19 | 10 | 11 | 61 — 43 | 92 |  |  |
| 1996 | ליגה שנייה, אזור מרכז | 4 | 29 | 5 | 8 | 79 — 36 | 92 |  |  |
| 1997 | ליגה שנייה, אזור מרכז |  | 28 | 7 | 3 | 91 — 26 | 91 | שמינית גמר |  |
| 1998 | ליגה ראשונה | 5 | 18 | 11 | 13 | 65 — 53 | 65 | רבע גמר |  |
| 1999 | ליגה ראשונה | 9 | 19 | 7 | 16 | 61 — 51 | 64 | 16 אחרונות |  |
| 2000 | ליגה ראשונה | 11 | 13 | 13 | 12 | 45 — 39 | 52 | רבע גמר |  |
| 2001 | ליגה ראשונה | 16 | 10 | 10 | 14 | 27 — 35 | 40 | 16 אחרונות |  |
| 2002 | ליגה שנייה, מערב |  | 23 | 8 | 7 | 66 — 29 | 77 |  |  |
| 2003 | ליגה שנייה, מערב |  | 26 | 5 | 5 | 83 — 18 | 83 | 16 אחרונות |  |
| 2004 | ליגה ראשונה | 13 | 15 | 13 | 14 | 39 — 32 | 58 | 16 אחרונות |  |
| 2005 | ליגה שנייה, מערב | 13 | 8 | 8 | 16 | 26 — 31 | 32 |  |  |
| 2006 | ליגה שנייה, מערב | 18 | 7 | 4 | 23 | 26 — 58 | 25 |  |  |
| 2007 | ליגה שלישית |  | 18 | 9 | 5 | 71-21 | 63 |  |  |
| 2008 | ליגה שלישית | 5 | 21 | 8 | 5 | 75-27 | 71 |  |  |
| 2009 | ליגה שלישית | 8 | 12 | 3 | 9 | 40-24 | 39 |  |  |
| 2010 | ליגה שלישית | 5 | 11 | 2 | 9 | 27-25 | 35 |  |  |
| 2011/12 | ליגה שלישית | 8 | 18 | 10 | 14 | 58-43 | 64 |  |  |
| 2012/13 | ליגה שנייה, מערב |  | 22 | 7 | 1 | 74 — 20 | 73 |  |  |
| 2013/14 | ליגה לאומית |  | 21 | 6 | 9 | 62 — 39 | 69 |  |  |
| 2014/15 | ליגת העל | 16 | 7 | 4 | 19 | 20 — 46 | 25 | רבע גמר |  |
| 2015/16 | ליגה לאומית |  | 25 | 7 | 6 | 64 — 36 | 82 |  |  |
| 2016/17 | ליגת העל | 14 | 7 | 7 | 16 | 18 — 40 | 28 | 16 אחרונות |  |
| 2017/18 | ליגת העל | 7 | 12 | 6 | 12 | 41 — 35 | 42 |  |  |
| 2018/19 | ליגת העל | 6 | 12 | 9 | 8 | 39 — 30 | 45 | חצי גמר |  |
| 2019/20 | ליגת העל | 8 | 11 | 5 | 14 | 41 — 37 | 38 | שמינית גמר | הליגה האירופית: שלב המוקדמות השלישי |
| 2020/21 | ליגת העל |  |  |  |  |  |  | רבע גמר |  |
סגל השחקנים

נכון ל-4 באפריל 2021
סגל השחקנים > שחקני עבר בולטים

זמביה אוונס קאנגווה
מונטנגרו לוקה ג'ורג'ביץ'
רוסיה איוואן נובוסלצב
רוסיה רזיאואן מירזוב
רוסיה קיריל פנצ'נקו
רוסיה ולדימיר גאבולוב
רוסיה ארטיום דזיובה
מאמנים ראשיים

לאוניד בוריאק
ולדימיר פדוטוב
בוריס סטוקאלוב
דמיטרי אלניצ'ב
סרגיי פאבלוב
סרגיי קיריאקוב
מיודראג בוז'וביץ'
הישגים

ליגת העל
מקום 6: 2018/19
ליגת המשנה
סגנות (2): 2013/14, 2015/16
הליגה השנייה
זכייה (3): 1997, 2003, 2012/13
גביע ליגת הכדורגל המקצוענית
זכייה (1): 2003
הגביע הרוסי
חצי גמר: 2018/2019
הערות שוליים

↑  סגל השחקנים באתר הקבוצה
האישה החכמה מתקוע

האשה מתקוע מופיעה בפני דוד המלך, תחריט נחושת מעשה ידי קספר לויקן משנת 1712
האישה החכמה מתקוע היא דמות מקראית שאינה מזוהה בשמה המפורש, אלא רק לפי מקום מושבה. היא מוזכרת בספר שמואל ב', פרק י"ד, פסוקים א'–כ"ד.
הרקע למעשה

אמנון בנו של דוד המלך התאהב בתמר אחותו מאב, ובעצת יונדב בן שמעה התחזה לחולה וכשהגיעה אליו תמר להכין לו לביבות, אנס אותה. כאשר שמע על כך אחיה מאב ומאם אבשלום, החליט לנקום באמנון ולהתנקש בו. אבשלום המתין במשך שנתיים וכאשר ערך משתה לרגל גזיזת הצאן, הזמין את דוד להשתתף בו, ודוד סרב. לאחר הפצרות מרובות של אבשלום, הסכים דוד שבני המלך יבואו למשתה. במהלך המשתה הורה אבשלום לעבדיו לחסל את אמנון. לאחר הרצח ברח אבשלום לסבו תלמי מלך גשור ושהה שם במשך שלוש שנים.
כאשר ראה יואב בן צרויה שר צבאו של דוד, שדוד מתגעגע לשובו של אבשלום, הוא מחליט לעשות מעשה אשר ישיב אותו לבית אביו. על פי דרישתו של יואב מתחזה האישה החכמה מתקוע לאלמנה אבלה ומבקשת מהמלך דוד להציל את חיי בנה, שהרג את אחיו, מידיהם של בני משפחתו המבקשים להמיתו. דוד משתכנע כי הצדק עמה ולא עם גואלי דמו של בנה, ומסיק כי האם המוכנה להסתכן למען הצלת חיי בנה מהווה דגם ומופת ליחסו שלו לאבשלום בנו.
מהתנהלותו של יואב אין לדעת את כוונותיו, מפני שהכתוב מתאר רק את הוראותיו המתייחסות להופעה החיצונית שהאישה צריכה לאמץ לה. באקספוזיציה, כמו גם בסיפור עצמו, לא נמסר מידע על הסיבות שהביאו את יואב לבחור באישה הספציפית הזו, כמו גם הסיבה מדוע לא פנה לדוד בעצמו.
יואב הסתכן מאוד בשעה שהטיל על האישה למלא תפקיד מקביל לזה שמילא נתן הנביא, כשנשא את משל כבשת הרש, מפני שהאישה מתקוע אמנם חכמה אבל איננה נביאה, ומי ששלח אותה אינו אלוהים אלא אדם, הכפוף למלך. דוד המלך הכועס עלול לפגוע בשליח כמו באירועים קודמים. (ראו: ספר שמואל ב', פרק א', פסוקים י"ד–ט"ז). בחכמתה הרבה מצליחה האישה מתקוע לשכנע את המלך, אך למרות זאת לא זכתה ששמה יוזכר במפורש.
האישה מתקוע המוגדרת כ"חכמה", מקבילה לאישה חכמה אחרת - האישה החכמה מאבל בית מעכה. זו הפעם השנייה שבא יואב בדברים עם אישה, בספר שמואל ב' כ', בסיפור מרד שבע בן בכרי, מדובר גם באישה חכמה. השוני בין סיפור זה לבין הסיפור בשמואל ב' פרק כ הוא בכך שהאישה החכמה מאבל בית מעכה פועלת מיוזמתה. שתי הנשים ניחנות בכושר שכנוע ושתיהן רוצות למנוע שפיכות דמים.