stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נקודת דליאן
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של בולגריה
1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2 3 4 5 6  הגאזט האנטארקטי הבולגרי
| איי שטלנד הדרומיים |
| --- | --- | --- |
| איים עיקריים | אי הפיל (אלפנט) • המלך ג'ורג' • גריניץ' • דספשן • לואו • ליווינגסטון • נלסון • סמית' • סנואו • קלרנס • רוברט |  |
| איים קטנים | אלפאוס • אסטור • בארלו • האף מון • איי זד (האי אספרנטו • האי לסידרן • האי פאנאגוריה • האי קושאבה) • ראגד |  |
| איונים | סלע גרייס • סלע פולגר • סלעי ראגד |  |
| מצרי ים | איגליקה • מצר אוסמר • מצר אינגליש • מצר בויד • מצר ברנספילד • מצר מורטון • מצר מקפארליין • מצר סמולנסק |  |
| שוניות והר מצולה  (הרים תת-ימיים) | הר ורדי |  |
| רכסי הרים | רכס אימאון • רמת דוספיי • רמת וידין • רכס ולקה |  |
| הרים ומצוקים | אבלוגי • אונגל • אורגנה • אירווינג • אנטים • דרינוב • הלמט • כריסטי • מאטוצ'ינה • מומצ'יל • מזק • מיזייה • נאופיט • נייפייר • סבלייבסקי • סלאטינה • סלאבייקוב • סן סטפנו • פוסטר • פלאנה • פסגה • רוז • ריגס • שארפ • שופן |  |
| אוכפים | ויטושה • ורשץ • מאדאן • נסבר • פופובו • קוסטנץ |  |
| נונאטאקים | וילן • באחו |  |
| גבעות | אדינבורו • באטנברג • דולו • דרונג • לזלי • נגרו • סילר • פנקה • צ'סטר • רזן |  |
| חצאי אי ולשונות יבשה | נקודת אדוארדס • גבעת אדינבורו • נקודת איוואן אסן • נקודת אלין פלין • נקודת אמאדוק • נקודת אסקס • חצי האי ארצ'ר • נקודת באטאק • חצי האי בורגס • נקודת באטאק • נקודת בטוליה • נקודת בוטב • חצי האי ביירז • נקודת בנסון • נקודת ברון • נקודת גארמן • כף ג'יימס • נקודת גרגורי • נקודת דבליאנוב • נקודת דומטה • נקודת דופניצה • נקודת דליאן • נקודת האמר • נקודת הרמוני • נקודת ואראדרו • חצי האי וארנה • נקודת וונד • נקודת וילאגרה • נקודת וליקאן • נקודת זהרי • נקודת יאנה • נקודת יובקוב • נקודת יירצ'ק • נקודת לאקאטניק • נקודת לברנוב • ליונז ראמפ • נקודת ליסטה • נקודת מדובנה • נקודת מקין • נקודת מקרוני • ראש מרטינז • נקודת מרקלי • נקודת נגרה • נקודת ניואל • נקודת ניקופול • נקודת סאדאלה • נקודת סבאר • נקודת סומוביט • נקודת סידינס • נקודת סמירננסקי • כף סמית' • נקודת סנאה קרוז • נקודת סקלינה • נקודת סרדץ • נקודת פרליק • נקודת קובאדין • נקודת קוטיס • חצי האי קופרמיין • נקודת קיצ'ן • נקודת קתרינה • נקודת ראדב • נקודת רוברט • נקודת רוס • נקודת רזדל • חצי האי ריי • נקודת רילה • נקודת ריש • נקודת רנייר • כף שירף |  |
| מפרצים | אדמירליטי • איוואן אסן • באבה טונקה • ברשליאן • גארניה • המלך ג'ורג' • הירו • ודנה • זאפאלניה • חיסריה • יארביצה • יונדולה • לגרו • לינבו • מון • מיטשל • מיקאלבי • נבסטינו • ניקולוב • פאקושה • צפינה • קרוני • קרלוטה |  |
| אגמים | אגם לימנופולאר • אגם מידג' |  |
| קרחונים | קרחוני איי שטלנד הדרומיים בחלוקה לפי איים |  |
| מבנים | כנסיית השילוש הקדוש |  |
| אזורים אנטארקטיים מוגנים במיוחד | חצי האי ביירז • נקודת הרמוני • ליונז ראמפ • מפרץ אדמירליטי • כף שירף |  |
| אזורי ציפורים בעלי חשיבות | מפרץ אדמירליטי • נקודת בארנארד (נקודת ברנרד) • חצי האי ביירז • נקודת הרמוני • האי טרטר • ליונז ראמפ • חצי האי פוטר • כף שירף |  |
הצד הדרום מזרחי של האי סמית', מבט ממצר אוסמר
סוזן קוהנר

| --- | --- |

קוהנר בסרט "חיקוי לחיים", 1959
 לידה:  11 בנובמבר 1936 (בת 87) לוס אנג'לס, קליפורניה
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1955–1964 (כ־9 שנים)
 בן או בת זוג:  ג'ון וייץ (1964–2002) 
 צאצאים:  פול וייץ, כריס וייץ 
 פרסים והוקרה:  פרס גלובוס הזהב
 פרופיל ב-IMDb
 
סוזן קוהנר (באנגלית: Susan Kohner; ‏נולדה ב-11 בנובמבר 1936) היא שחקנית אמריקאית ממוצא יהודי, זוכת פרס גלובוס הזהב ומועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1959 על תפקידה בסרט "חיקוי לחיים".
קוהנר היא אמם של הקולנוענים כריס וייץ ופול וייץ.
ביוגרפיה

קוהנר נולדה בלוס אנג'לס, בתם של השחקנית המקסיקנית-קתולית לופיטה טובר ושל מפיק הקולנוע היהודי-אמריקאי ממוצא צ'כי פול קוהנר.
קוהנר החלה לבסס את הקריירה שלה בשנות ה-50 בסרטים כמו "סיפורו של ג'ין קרופה" לצידו של הכוכב סאל מינאו ו"לגיהנום ובחזרה". היא הגיעה לשיאה המקצועי בשנת 1959 בדרמה של דאגלס סירק "חיקוי לחיים". קוהנר הופיעה בסרט בתפקיד הצעירה שרה ג'יין וזכתה על התפקיד בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר. את פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר באותה שנה הפסידה קוהנר לשלי וינטרס.
קוהנר הופיעה במהלך הקריירה הדלה שלה גם בדרמה של ג'ון יוסטון "פרויד: סוד התשוקה" בתפקיד מרתה אשתו של זיגמונד פרויד (מונטגומרי קליפט) עליו הייתה מועמדת לפרס גלובוס זהב ובסרטו של פרנק בורזייגי "הדייג הגדול".
קוהנר נישאה לסופר ומעצב האופנה הגרמני ג'ון וייץ. מנישואים אלו נולדו לקוהנר שני בנים, במאיי הקולנוע ההוליוודים כריס וייץ ופול וייץ שביימו את הקומדיות המצליחות "אמריקן פאי ו"רווק פלוס ילד".
פילמוגרפיה נבחרת

לגיהנום ובחזרה (1955)
חיקוי לחיים (1959)
הדייג הענק (1959)
סיפורו של ג'יני קרופה (1959)
קניבלים צעירים ונאים (1960)
פרויד: סוד התשוקה (1962)
נער הננשך על ידי לטאה

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  קאראווג'ו
 תאריך יצירה:  1594-1593
 טכניקה וחומרים:  שמן על בד
 ממדים בס"מ
 אורך:  65
 רוחב:  52
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  בארוק 
 מספר יצירה:  NG6504 (הגלריה הלאומית) 
 מיקום:  Fondazione Roberto Longhi, פירנצה
 
| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  קאראווג'ו
 תאריך יצירה:  1596-1594
 טכניקה וחומרים:  שמן על בד
 ממדים בס"מ
 אורך:  66
 רוחב:  49.5
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  בארוק 
 מספר יצירה:  NG6504 (הגלריה הלאומית) 
 מיקום:  הגלריה הלאומית, לונדון
 
נער הננשך על ידי לטאה (באיטלקית: Ragazzo morso da un ramarro) היא סדרה של שני ציורים של הצייר האיטלקי קאראווג'ו מסגנון הבארוק מהשנים 1593 עד 1596. הגרסה הראשונה מוצגת במוזיאון בפירנצה, והגרסה השנייה נמצאת בגלריה הלאומית שבלונדון.
זהות דוגמן הציור לא ידועה, כמו פרטים רבים על יצירותיו המוקדמות של האמן. אחת התיאוריות היא שהדוגמן הוא מאריו מינטי הסיציליאני שהופיע ביצירות רבות של קאראווג'ו מאותה תקופה. למושא היצירה ישנם שיער שחור, מתולתול ונפוח ושפתיים מכווצות כמו למינטי, אולם בניגוד לציורים כמו נער עם סל פירות ומגדת העתידות, הדוגמן נראה יותר נשי ממינטי. מבקר האומנות מייקל פרייד טוען שדווקא מושא הציור הוא קאראווג'ו עצמו. מיצוב הידיים של הדוגמן; יד אחת מתוחה לאחור והשנייה מורמת, דומה ליציבה אופיינית לציירים.
| קאראווג'ו |
| --- | --- | --- |
| יצירותיו | ארוחת ערב באמאוס • בכחוס • בכחוס החולה • דוד עם ראשו של גוליית • הירונימוס הקדוש כותב • יהודית והולופרנס • מאסרו של ישו • מגדת העתידות • מדוזה • המדונה של עולי הרגל • המוזיקאים • המרמים במשחק הקלפים • נער עם סל פירות • נער הננשך על ידי לטאה • סלסלת פירות • עקדת יצחק • עריפת ראשו של יוחנן המטביל • שבעת מעשי החסד • שלומית עם ראש יוחנן המטביל (לונדון) |  |
| ראו גם | בארוק • גלריה בורגזה • גלריית אופיצי |  |
סוזן קולידג'

| --- | --- |

סוזן קולידג'
 לידה:  29 בינואר 1835 קליבלנד, ארצות הברית 
 פטירה:  9 באפריל 1905 (בגיל 70) ניופורט, ארצות הברית 
 שם לידה:  שרה צ'ונסי וולסי
 מדינה:  ארצות הברית 
 שם עט:  Susan Coolidge 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 תקופת הפעילות:  מ-1869 
 
סוזן קולידג' (באנגלית: Susan Coolidge; ‏29 בינואר 1835 – 9 באפריל 1905) הוא שם העט של סופרת הילדים האמריקאית שרה צ'ונסי וולסי (Sarah Chauncey Woolsey)
ביוגרפיה

וולסי נולדה בקליבלנד שבאוהיו למשפחה עשירה ובעלת השפעה, משפחת דווייט מניו אינגלנד. אביה היה ג'ון ממפורד וולסי ואמה ג'יין אנדרוז. ב-1852 עברה עם משפחתה להתגורר בניו הייבן שבקונטיקט. היא הייתה אחייניתו של המשורר והסופר גאמל וולסי. היא לא התחתנה וחיה עד מותה בבית המשפחה בניופורט, רוד איילנד.
בתקופת מלחמת האזרחים האמריקאית (1861–1865) עבדה וולסי כאחות, ואחר כך החלה לעסוק בכתיבה. ערכה את "האוטוביוגרפיה ומכתביה של גברת דילייני" (The Autobiography and Correspondence of Mrs. Delaney) ‏(1887) ואת "יומנה ומכתביה של פרנסס ברני" (The Diary and Letters of Frances Burney) ‏(1880).
היא ידועה בעיקר בזכות ספר הילדים הקלאסי שכתבה "מה עשתה קייטי" (1872). משפחתה של וולסי עצמה שימשה כמודל למשפחת קאר הבדיונית שבספר, כאשר סוזן (שרה) עצמה היוותה השראה לקייטי, וארבעת אחיה ואחיותיה שימשו כמודל לילדים הקטנים במשפחת קאר. היא כתבה מספר ספרי המשך בסדרה בהם "מה עשתה קייטי בבית הספר" ו"כך אירע לקלובר".
בנוסף לסדרת ספרי קייטי כתבה ופרסמה ספרי ילדים נוספים, סיפורים קצרים ושירים.
ספריה שתורגמו לעברית

מה עשתה קייטי
מה קייטי עשתה עוד
מה עשתה קייטי בבית הספר
כך אירע לקלובר : <חוויות אחותה הצעירה של קייטי>
כל הספרים תורגמו בידי אברהם בירמן ויצאו לאור בהוצאת י' צ'צ'יק
נקודת דריינקור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  64°12′00″S 62°31′00″W﻿ / ﻿64.2°S 62.5167°W﻿ / -64.2; -62.5167
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהנקודת דריינקור(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהנקודת דריינקור(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינקודת דריינקור(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינקודת דריינקור
 
נקודת דריינקור (באנגלית: Driencourt Point) היא לשון יבשה בצדו המערבי של האי ברבנט, בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה.
הנקודה ממוקמת 11 קילומטרים דרומית-מזרחית לנקודת קלוד.
היסטוריה > גילוי חצי האי

חצי האי התגלה ומופה לראשונה על ידי המשלחת הצרפתית השלישית לאנטארקטיקה, בפיקודו של ז'אן-באטיסט שארקו, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1903–1905.
הנקודה צולמה מן האוויר על ידי משלחת הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד בין השנים 1956–1957.
היסטוריה > מקור השם

שמו של חצי האי ניתן לו על ידי ז'אן-באטיסט שארקו.
חצי האי נקרא על שמו של ג'וזה דריינקור (Joseph F.L. Driencourt), מהנדס צרפתי אשר ייעץ למשלחת בדבר הציוד ההידרוגרפי הנדרש לה.
לקריאה נוספת

• , MADRID, SPAIN, 9-20 JUNE, 2003., P 170
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים של ארצות הברית
1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  חקר הנקודה
| איים בארכיפלג פאלמר |
| --- | --- | --- |
| איים | אבוט • אולין • אומגה • אטא • אלפא • אלקה • אונוור • אפסילון • בראבנט • בוב • גאנד • גלארוס • דייוויס • דינק • דלתא • דרים • הארי • וינצקה • טאוור • למדא • לייז' • לקוואנט • פמפה |  |
| קבוצות איים | איי אומיקרון • איי טטראד • איי כריסטיאניה • איי מלכיור • איי סיגמא • איי פאי • איי פסי |  |
| איונים | סלע גריינדר |  |
האי בראבנט, מבט מכיוון צפון מזרח לעבר האי. מימין ניתן לראות את האי אונוור, וברקע את חצי האי האנטארקטי; את הרי סולוואי, ניתן לראות משמאל, בצד הרחוק של האי.
סווטה נדליה (מחוז זאגרב)

| --- | --- |

 מדינה:  קרואטיה קרואטיה
 מחוז:  זאגרב (מחוז) זאגרב
 שטח:  39.8 קמ"ר
 גובה:  146 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  18,221 (2021)
  ‑ צפיפות:  460 נפש לקמ"ר (2021)
 קואורדינטות:  45°48′00″N 15°47′00″E﻿ / ﻿45.8°N 15.783333333333°E﻿ / 45.8; 15.783333333333 
 אזור זמן:  UTC+1
 https://www.grad-svetanedelja.hr/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת קרואטיה מוגדלת) זאגרב ספליט רייקה אוסייק זאדאר דוברובניק הונגריה ס ר ב י ה  מונטנגרו אל. בוסניה והרצגובינה  אוסטריה סלובניה אי. איטליה הים האדריאטי סווטה נדליה(למפת קרואטיה רגילה) זאגרב ספליט רייקה אוסייק זאדאר דוברובניק הונגריה ס ר ב י ה  מונטנגרו אל. בוסניה והרצגובינה  אוסטריה סלובניה אי. איטליה הים האדריאטי סווטה נדליה(למפת זאגרב רגילה) וליקה גוריצה סמובור זפרסיץ' דוגו סלו זאגרב ו. סלובניה קרלובץ סיסאק-מוסלבינה ב.- ב. קופר.- קריז' קרפינה- זגוריהסווטה נדליה(למפת זאגרב מוגדלת) וליקה גוריצה סמובור זפרסיץ' דוגו סלו זאגרב ו. סלובניה קרלובץ סיסאק-מוסלבינה ביילובאר- בילוגורה קופריבניצה- קריז'בצ'י קרפינה- זגוריהסווטה נדליה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סווטה נדליה (בקרואטית: Sveta Nedelja) היא עיירת לוויין של זאגרב, בירת קרואטיה. נכון לשנת 2021 היא מונה 18,221 תושבים.
גאוגרפיה

העיירה ממוקמת כחמישה קילומטרים מערבית לזאגרב, בגובה של 146 מטרים מעל פני הים. הגבול עם סלובניה נמצא כ־6.6 קילומטרים מצפון־מערב.
כלכלה

סווטה נדליה היא העיירה העשירה ביותר במחוז זאגרב ומבין העשירות בקרואטיה. נמצאים בה מספר מפעלים חשובים, בין היתר גם של רימאק אוטומובילי, יצרנית מכוניות על חשמליות.
הערות שוליים

↑  אוכלוסייה ביישובים בקרואטיה; מפקד 2021, באתר הלשכה המרכזית לסטטיסקה של קרואטיה, ‏2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 311732212   WorldCat (עם VIAF): 311732212 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים באירופה ובנושא קרואטיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נער המים

| --- | --- |

 בימוי:  פרנק קוראצ'י 
 הופק בידי:  ג'ק ג'יארפוטו, רוברט סימונדס, אדם סנדלר 
 תסריט:  טים הרליהי, אדם סנדלר 
 עריכה:  טום לוויס 
 שחקנים ראשיים:  אדם סנדלר (Bobby Boucher) בלייק קלארק (Farmer Fran) קלינט הווארד פול וייט ג'וניור פרנק קוראצ'י ג'ניפר טיילור אלן קוברט לורנס טיילור רוב שניידר קתי בייטס ג'ונתן לורן הנרי וינקלר פאירוזה באלק Jamie Williams ג'רי ריד פיטר דנטה לארי ג'יליארד ג'וניור Lynn Swann 
 מוזיקה:  Alan Pasqua 
 צילום:  סטיבן ברנסטיין 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  סרטי טאצ'סטון 
 חברה מפיצה:  אולפני וולט דיסני, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  15 באפריל 1999 
 משך הקרנה:  90 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט קומדיה, American football film 
 הכנסות באתר מוג'ו:   waterboy
 דף הסרט ב־IMDb
 
נער המים (באנגלית: The Waterboy) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1998 בבימויו של פרנק קורצ'י ובכיכובם של אדם סנדלר, קתי בייטס, פירוזה באלק, הנרי וינקלר, ג'רי ריד, לארי גיליארד ג'וניור, בלייק קלארק, פיטר דנטה, וג'ונתן לוגראן.
סנדלר הפיק את הסרט וכתב את התסריט יחד עם טים הרליהי.
הסרט גרף מעל ל-161 מיליון דולרים באמריקה הצפונית לבדה.
תקציר העלילה

אדם סנדלר מגלם את בובי בושר בן ה-31. בושר, אשר סובל מבעיות חברתיות ומחוסר יכולת לשלוט בכעס שלו, עובד כנער מים עבור קבוצת הפוטבול של אוניברסיטת לואיזיאנה קוגרס ומתגורר בבית אימו השתלטנית. לאחר ששחקני הקבוצה התעמרו בו הוא פוטר לבסוף על ידי המאמן. בעקבות כך הוא מצא קבוצת פוטבול אחרת לעבוד עבורה. המאמן של קבוצת הפוטבול שהוא עובד עבורה, מבחין בבעיית הכעס של בושר ונותן לו בעקבות כך לשחק בקבוצה. למרות התנגדות אימו של בושר, הוא ממשיך לשחק פוטבול. בושר לומד להשתמש בכעס שלו על מנת להתמודד עם השחקנים היריבים כאשר הוא מעמיד פנים שהם צוחקים עליו. בעקבות כך הוא הופך לאחד משחקני הפוטבול המובילים ולמושא אהבתה של ויקי ואלנקורט, כל זאת תוך כדי שהוא מוביל את קבוצתו למשחק הגמר המכריע.
נתנאל ארצי

| --- | --- |

 לידה:  21 במרץ 1997 (בן 27) קריית ביאליק, ישראל 
 עמדה:  סמול פורוורד 
 קבוצות כשחקן
 2014–2018   2015–2016   2016–2017   2017–2018   2018–2021   2021– 2022   2022–2023   2023–:  מכבי חיפה   ← מכבי הוד השרון   ← הפועל עפולה   ← מכבי אשדוד   הפועל גלבוע גליל   מכבי ראשון לציון  הפועל אילת   הפועל חולון
 
נתנאל ארצי (נולד ב-21 במרץ 1997) הוא כדורסלן ישראלי המשחק בהפועל חולון מליגת העל בעמדת הסמול פורוורד.
קריירה

ארצי גדל במחלקות הנוער של מכבי חיפה. עלה לבוגרים של מכבי חיפה בעונת 2014/2015 אך לא שותף. בעונה הבאה, עונת 2015/2016, ארצי מיעט לקבל דקות משחק, ועבר בהשאלה למכבי הוד השרון מהליגה הלאומית. עונה לאחר מכן, עבר ארצי עבר להפועל עפולה מהליגה הלאומית (במסגרת הכרטיס הכפול).
לאחר עונה טובה בעפולה קיבל מעט יותר דקות כשנפתחה עונת עונת 2017/2018. עם זאת, הוא לא הסתפק ב-5.5 דק' למשחק, וביקש לעבור למכבי אשדוד לאחר שישה משחקים, שם קיבל נתח דקות דומה.
את עונת 2018/2019 פתח בהפועל גלבוע גליל, קיבל דקות משמעותיות (כ-23 למשחק), ונתן עונה מרשימה של 7.6 נק' בממוצע למשחק. העונה הזו נתנה לו את תואר "השחקן המשתפר" ממנהלת הליגה לכדורסל. בעונתו השנייה בגלבוע גליל שותף ב-25 משחקים והעמיד ממוצעים של 6.6 נק' ו-3.6 ריבאונדים ב-23.2 דק'. בעונתו השלישית בגלבוע גליל שותף ב-26 משחקים והעמיד ממוצעים של 9.2 נק' ו-2.9 ריבאונדים ב-21.8 דק'.
בעונת 2021/22 חתם במכבי ראשון לציון על חוזה לשנתיים, בעונה זו שותף ב-27 משחקים והעמיד ממוצעים של 8.9 נק' ו-3.6 ריבאונדים, הקבוצה סיימה במקום האחרון ונשרה לליגה הלאומית וארצי שוחרר בתום העונה.
ביוני 2022 חתם על חוזה לעונה אחת בהפועל אילת.
ב-24 באפריל 2023 חתם לשנתיים בהפועל חולון.
נבחרות

ארצי היה חלק חשוב מהנבחרות הצעירות. בקיץ 2017 הוא זכה במדליית הכסף עם נבחרת העתודה, באליפות אירופה עד גיל 20. ארצי קלע בממוצע של 12.9 נקודות וקטף 6.3 ריבאונדים למשחק.
בקיץ 2019 היה חלק מנבחרת האוניברסיאדה, אשר עמה הגיע עד לחצי הגמר. שם הפסידה הנבחרת לארצות הברית והתנחמה במקום הרביעי בטורניר.
ארצי זומן מספר פעמים לסגל הרחב של הנבחרת הבוגרת, אך נופה כשהכריזו על הסגל הסופי.
הערות שוליים

↑  יעקב מאיר, רשמית: נתנאל ארצי חתם בהפועל אילת, באתר ישראל היום, 19 ביוני 2022
↑  סתיו איפרגן, נתנאל ארצי חתם בהפועל חולון, אך המהלך עשוי להיפסל, באתר ynet, 24 באפריל 2023
סווטיצחובלי

קתדרלת סווטיצחובלי (בגאורגית: |სვეტიცხოვლის საკათედრო ტაძარი, תרגום לעברית: "העמוד נותן החיים") או בקיצור סווטיצחובלי (בגאורגית: სვეტიცხოვლი), היא קתדרלה של הכנסייה האורתודוקסית הגאורגית, הממוקמת בעיר ההיסטורית מצחתה, שבגאורגיה, כ-20 ק"מ צפונית לעיר הבירה, טביליסי.
סווטיצחובלי הייתה במשך זמן רב כנסייה גאורגית מובילה, ונשארה אחת מהכנסיות המכובדות במדינה. בתפקידה כיום היא משמשת כמקום מושבו של הארכיבישוף של מצחתה ושל טביליסי שהוא באותו הזמן הפטריארך הקתולי של גאורגיה.
הקתדרלה הנוכחית נבנתה במאה ה-11, על ידי האדריכל הגאורגי ארסוקידזה, אף שהאתר עצמו קדום יותר (מתוארך לתחילת המאה הרביעית) ואפוף במספר אגדות המתייחסות לתחילת המסורות הנוצריות.
רצפת הקתדרלה כוללת חלונות זכוכית שדרכם ניתן לראות את יסודות הכנסייה, ובשל המנהג לקבור בעלי שם בקריפטה של הכנסייה, הלכה למעשה דורכים העוברים בכנסייה על הקברים.
הקתדרלה היא השנייה בגודלה בגאורגיה, אחרי קתדרלת סאמבה (שילוש), החדשה יחסית (משנת 1994). הקתדרלה היא אתר מורשת עולמית של אונסק"ו יחד עם שאר המונומנטים ההיסטוריים של מצחתה.
אגדת סווטיצחובלי

הכנסייה המקורית נבנתה במאה הרביעית. בתקופת שלטונו של מיריאן השלישי, מלך איבריה. נאמר כי נינו הקדושה בחרה את מפגש הנהרות, הקורה ואראגווי, למיקום של הכנסייה הגאורגית הראשונה.
האגדה, המסופרת ברשומות הגאורגיות מימי הביניים, שנכתב על ידי לאונטי מרובלי מהמאה ה-11, קושרת את היהודים הגאורגים  עם סיפור צליבתו של ישו. מסופר בה כי שליחים מירושלים התייצבו בפני יהודי מצחתה, וביקשו נציגים שייקחו חלק במשפטו של ישו. שניים מראשי היהודים, אֶלִיעוֹז ממצחתה (גאו') ולונגינוז מקרסני (ლონგინოზ კარსნელი), יצאו לירושלים. הם נוכחו בעת צליבת ישו וקנו את כותנתו של ישו, מחייל רומאי מגבעת הגולגולתא שבירושלים, מקום קבורתו של ישו. בשובם למצחתה, יצאה צידוניה (גאו'), אחותו של אליעוז לקבל את פניהם, חיבקה את הכותונת, נפלה ומתה מצער על מותו של ישו. את גלימתה לא ניתן היה להסיר ממנה, ולכן היא נקברה כשהכותונת בזרועותיה, ובמקום קבורתה צמח עץ ארז מארזי הלבנון. על פי המסורת מצבת קבר במרכזה של כנסיית סווטיצחובלי שבמצחתה היא קברה של צידוניה. ייתכן שאגדה זו רומזת לכך, שבקרב היהודים שהתגוררו בגאורגיה היו "יהודים-נוצרים" עוד לפני שנינו הקדושה ניצרה את הגאורגים. בהוראת נינו הקדושה נגדע העץ לשבעה עמודים שישמשו לבניית הכנסייה. העמוד השביעי סיגל לעצמו כוחות מגיים ונצמח שוב באוויר.  הוא ירד בחזרה לארץ מכוח תפילתה של נינו הקדושה. העמוד גרם לזרימה של שמן קדוש שריפא את האנשים מכל המחלות. בשפה הגאורגית "סווטי" פירושו עמוד ו"צחובלי" פירושו נותן חיים, ומכאן שמה של הקתדרלה. השתלשלות העניינים מתוארת באיקונין שנמצא בכניסה לקתדרלה בעמוד השני מצד ימין. האיקונין מראה את צידוניה עם מלאך, מרימה את העמוד, בגן עדן. נינו הקדושה בחזית. המלך מיריאן ואשתו, המלכה ננה (אנ'), נמצאים מימינה ומשמאלה. גאורגיה מאמצת את הנצרות באופן רשמי בשנת 317.
על פי גרסה אחרת, אף היא מאותו מקור, קבורים בה המלך מיראן עצמו ואשתו שקיבלו עליהם את הנצרות.
היסטוריה

קתדרלת סווטיצחובלי, נבנתה במקור במאה הרביעית. הושחתה מספר פעמים בהיסטוריה, במיוחד בפלישות של הערבים, הפרסים, טימור לנג ולאחרונה על ידי הסובייטים. כמו כן ניזוק המבנה על ידי רעידות אדמה.
במהלך השחזור של 1970–1971, שנוהל על ידי, וו. צ'ינצ'אדזה, נמצא בסיס בזיליקה, שנבנה בסוף המאה החמישית, על ידי וחטנג גורגסלי (וחטנג הראשון). הבזיליקה הייתה האדריכלות הדומיננטית של הכנסיות הגאורגיות בראשית עידן בניית הכנסיות. לפניה סגנון האדריכלות הנפוץ של הכנסיות היה "כיפה על צלב יווני". שהתבסס על הסגנון היווני-ביזנטי.
הקתדרלה הנוכחית, שנבנתה במאה ה-11, התבססה על אדריכלות של תוכנית צלב יווני, ונמשכה 19 שנה (1010–1029). היא נבנתה על ידי האדריכל ארסוקידזה, בהזמנת הקתוליק מלכיצדק של גאורגיה. המלך של גאורגיה באותה תקופה היה גיאורגי השני.
הקתדרלה מוקפת בחומה, הבנוי מאבן ולבנים, שנבנתה בתקופתו של ארקלה השני בשנת 1787. המפלס העליון עוצב לשימושים צבאיים והיו חרכי ירייה. הכניסה לקתדרלה מהחומה, היא מכיוון דרום. לחומה שמונה מגדלים, ששישה מתוכם הם בצורת גליל, ושני הנותרים מרובעים. בממצאים ארכיולוגיים, משנת 1963, נתגלה ביתו של הפטריארך מהמאה האחת עשרה, בחלק הדרומי של החומה. בפנים, בחצר הפנימית של הכנסייה, נתגלו שאריות של 2 סיפורי מצודה על הפטריאך אנטון השני.
אדריכלות

הבסיס של בזיליקת שלושת המפלסים, שהייתה אמורה להיבנות על ידי וחטנג גורגסלי אחרי הכנסייה הראשונית של נינו הקדושה, רוהטה על ידי ארכאולוגים במהלך השחזור של 1970–1971.
אדריכלות קתדרלת סווטיצחובלי המודרנית, המתוארך לסביבות שנת 1020, הייתה מבוססת על עקרון אדריכלי של כנסיות שנקרא "תוכנית צלב יווני", ששולבה בגאורגיה בתחילת ימי הביניים, והפכה לסגנון המוביל אחרי איחוד גאורגיה על ידי בגרט השלישי אשר פעל בשנים 978–1014. אחד ממאפייני סגנון הזה הוא שהכיפה ממוקמת לאורכו ורוחבו של כל אחד מארבעת הצדדים של הכנסייה. מראה המרחב מבפנים מרשימה והמבנה כולו מיועד להבטיח אקוסטיקה טובה. כיפת סווטיצחובלי שוקמה מספר פעמים במהלך השנים כדי לשמר את הכנסייה במצב טוב.
התוכנית של סווטיצחובלי
מבט צד על התוכנית
מבט מהכניסה על התוכנית
הערות שוליים

↑  קָרסַנִי (גאו') - כפר בנפת מצחתה, גאורגיה
סווטיצחובלי
מראה בתוך המבנה
מונומנט בכנסייה אשר לפי הטענה קבורה מתחתיו גלימת ישו
נער המלקות

ציור של הצייר וולטר סידני סטייסי בו מתוארים המלך אדוארד השישי ונער המלקות שלו
נער מלקות היה, לכאורה, מין משרת בבתי המלוכה של אירופה שהיה סופג מלקות כעונש על מעשים שעשה נער מבית המלוכה.
על פי החוקים של אותם הימים, אסור היה לפגוע פיזית בבני משפחת המלוכה, לכן נבחרה חלופת "נער המלקות", כדי לאפשר למחנכי הצעירים מבית המלוכה לבטא את מורת רוחם ממעשים מסוימים של אותם הצעירים ולהמחיש לצעירים שמעשיהם פסולים וגוררים עונש.
המשרה הייתה מבוקשת על ידי בני דלת העם שראו בה דרך לשפר את מעמדם החברתי-כלכלי.
יש לציין שיש מעט ראיות לקיומו של המנהג, וקיומו מוטל בספק בקרב היסטוריונים. חלקם מחשיבים אותו כמיתוס, וחלקם סבורים שייתכן שהיה נהוג עבור מלך-ילד בלבד, ולא עבור נסיכים או בני אצולה ככלל.
אזכורים בתרבות

מארק טוויין ביסס את ספרו "בן המלך והעני" על שני גיבורים, האחד אדוארד השישי, מלך אנגליה, והשני בן עניים אנגלי בשם טום קאנטי (Tom Canty). טום היה דומה כשתי טיפות מים לבן המלך, ומצא עצמו ממלא, שלא בטובתו, את מקומו כשיורש העצר האמיתי גורש מהארמון. טום, בתפקידו כבן המלך המדומה, פגש את נער המלקות והזדעזע למחשבה שמישהו יקבל מלקות במקומו. סיפור זה פרסם את קיום משרת "נער המלקות".
סוזן צימרמן

סוזן וינונה צימרמן-אדוארדס (באנגלית: Suzanne Winona Zimmerman-Edwards;‏ 13 ביולי 1925 – 14 במרץ 2021) הייתה שחיינית אמריקאית, סגנית אלופה אולימפית (לונדון 1948) במשחה ל-100 מטר גב.
ביוגרפיה

צימרמן נולדה וגדלה בפורטלנד, אורגון. היא התאמנה בהדרכתו של ג'ק קודי.
ביוגרפיה > אלופת ארצות הברית

באליפות ארצות הברית שנערכה בשנת 1942 זכתה צימרמן לראשונה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חופשי. לאחר מכן היא זכתה ב-7 תוארי אליפות ארצות הברית במשחי הגב, ב-6 השנים הבאות.
בעקבות מלחמת העולם השנייה החמיצה צימרמן את אולימפיאדת 1944 ואת האפשרות לזכות במדליות.
ביוגרפיה > סגנית אלופה אולימפית

באולימפיאדת לונדון (1948) זכתה צימרמן במדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:16.0 דקות, אחרי קארן הארופ מדנמרק שקבעה שיא אולימפי חדש של 1:14.4 דקות ולפני ג'ודי ג'וי דייוויס מאוסטרליה (1:16.7 דקות).
צימרמן נישאה לגורדון אדוארדס ונולדו להם שני ילדים.
סווטוניוס

| --- | --- |
סווטוניוס, איור מתוך כרוניקת נירנברג, 1493
סווטוניוס, איור מתוך כרוניקת נירנברג, 1493
 לידה:  69 היפו רגיוס (אנ'), האימפריה הרומית
 פטירה:  לאחר 122 האימפריה הרומית
 שם לידה:  Caius Suetonius Tranquillus 
 מדינה:  רומא העתיקה 
 שפות היצירה:  לטינית 
 סוגה:  ביוגרפיה 
 יצירות בולטות:  חיי שנים-עשר הקיסרים 
 
גאיוּס סוֵיטוֹניוּס טְראנקוִילוּס (75 - 160 לספירה) היה סופר והיסטוריון רומאי.
ביוגרפיה

הוא נולד בצפון אפריקה וחי שם זמן מה (לפי גרסה אחרת נולד ברומא למשפחה שמוצאה בצפון אפריקה). בראשית דרכו היה עורך דין, אך עבר לכתיבה ספרותית והיה מקורב לסופר פליניוס הצעיר. סווטוניוס כיהן כמזכיר לענייני תרבות של הקיסר טראיאנוס ובין השנים 119 ל־121 שימש מזכירו של הקיסר אדריאנוס, אחד מחמשת הקיסרים הטובים, שבתקופתם הייתה פריחה לאמנויות ולתרבות ברומא. הוא הודח ממשרתו אצל אדריאנוס כנראה עקב פגיעה בכבוד אשת הקיסר והקדיש עצמו לכתיבת ספרים.
סווטוניוס חיבר ספרים רבים, ביוגרפיות ומחקרים בתחומי לשון ומדעי הטבע. ביניהם ספר על אנשי רוח רומים ידועים אשר רק חלקים מצוטטים ממנו שרדו.
חיי שנים-עשר הקיסרים

ספרו הידוע ביותר הוא "חיי שנים-עשר הקיסרים" (De Vita Caesarum). הספר, שהופיע לראשונה ברומי בשנת 121 לספירה, כולל ביוגרפיות מקוצרות של הדיקטטור הרומאי האחרון ואחד-עשר הקיסרים הרומיים הראשונים, והם: יוליוס קיסר, אוגוסטוס, טיבריוס, קליגולה, קלאודיוס, נירון קיסר, גלבה, אותו, ויטליוס, אספסיאנוס, טיטוס, דומיטיאנוס.
הספר הוא ספר קריאה ומקור לחקר תקופת האימפריה הרומית. כפי הנראה בעת ששימש מזכירו של אדריאנוס היו גנזכי המדינה הרומית פתוחים בפני סווטוניוס, וניתנה לו גישה למסמכים אישיים הנוגעים לחיי הקיסרים. סווטוניוס עשה בחומר זה שימוש, לפחות לגבי שתי הביוגרפיות הראשונות. הביוגרפיות שכתב מתמקדות בחייהם האישיים של נשואי כתיבתו, ורק לאחר מכן בחייהם הציבוריים. המדובר באוצר בלום של מידע, הגולש לעיתים לרכילות אנקדוטלית, שאין ספק שלא היה משתמר ללא פעולתו של סווטוניוס. הקורא את הספר חש שהוא מכיר אישית את הקיסרים, על מעלותיהם וגחמותיהם, ולעיתים טירופם ופשעיהם. עם זאת אין המדובר ברכילות גרידא, כי אם בספר שהוציא מתחת ידו סופר מוכשר ומיומן המסוגל להתעלות לרמת כתיבה גבוהה כאשר הנושא מחייב אותו לכך, כגון בתיאור מותו של קיסר.
הספר השפיע על הכתיבה ההיסטורית במשך שנים רבות, ולאחריו הייתה נטייה להיסטוריונים הרומים לתת לכתביהם צורה ביוגרפית.