stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אבי אחמד
כראש ממשלת אתיופיה > מדיניות חוץ

אחת מבעיותיה העיקריות של אתיופיה היא העדר גישה לים, בעיה שהיוותה מניע מרכזי למלחמה הארוכה עם אריתריאה. זמן קצר לפני כניסתו של אבי לתפקיד, הודיעה ממשלת אתיופיה על הסכם להחזקה של 19% בבעלות על הנמל של העיר ברברה, ברפובליקה הלא מוכרת של סומלילנד. במאי 2018 חתמה ממשלת אתיופיה על הסכם עם ג'יבוטי על שותפות בניהול הנמל של העיר ג'יבוטי ובתמורה קיבלה ממשלת ג'יבוטי אפשרות לרכישת מניות בחברות אתיופיות שיופרטו. ימים ספורים לאחר מכן, חתמה ממשלת אתיופיה על הסכם דומה עם ממשלת סודאן ביחס לנמל סודאן. וכן על הקמתו מחדש של חיל הים האתיופי.
כראש ממשלת אתיופיה > הסכם השלום עם אריתריאה

מלחמת אתיופיה-אריתריאה היוותה אחת מן המלחמות העקובות מדם באפריקה בשלהי המאה ה-20 ובמאה ה-21. בשנים האחרונות שרר באזור מצב של אי לוחמה בפועל המלווה במתיחות ביטחונית ממושכת.
בחודש מאי הודיעה ממשלת אתיופיה על נכונותה לוותר על העיר בדמה ולהעבירה לאריתריאה. בכך הוביל אבי תפנית דרמטית במדיניותה של אתיופיה בסכסוך לאורך השנים, שבה התמידה בסרבנותה להוציא לפועל את הבוררות הבינלאומית שקבעה בשנת 2000 (בתקופת מלס זינאווי התיגרי) שהעיר היא חלק מאריתריאה. צעד זה היווה פתח לפתרון הסכסוך בין המדינות. זמן קצר לאחר מכן, ביולי 2018 נחת אבי באסמרה בירת אריתריאה ושם חתם בתום ועידת פסגה עם נשיא אריתריאה על הסכם שלום מקיף בין המדינות. ההסכם כולל את סיום סכסוך הגבולות, הקמת נציגות דיפלומטית הדדית, יצירת קשרי תעופה, תחבורה ותקשורת, היתר לשימוש אתיופי בנמלים האריתריאים. בספטמבר 2018, נפתחו לראשונה מזה 20 שנה הגבולות בין שתי המדינות.
פרס נובל לשלום

ועדת פרס נובל הנורווגית החליטה ב-2019 להעניק לאחמד פרס נובל לשלום. בהודעת הוועדה צוין שהפרס מוענק לאבי על מאמציו לקידום שלום ושיתוף פעולה בינלאומי, ובמיוחד על יוזמתו לפתרון סכסוך הגבולות בין אתיופיה לאריתראה. הוועדה ציינה לחיוב את הנכונות של אבי לקבל ללא עוררין את ההחלטה של ועדת הגבולות מ-13 באפריל 2002. היא ציינה גם שאחמד הוביל רפורמות חשובות לשיפור חייהם של אלפי אזרחים, ביניהן הסרת מצב החירום במדינה, הענקת חנינה לאלפי אסירים פוליטיים, ביטול צנזורה על גופי תקשורת, הכשרה חוקית של קבוצות אופוזיציה שהוגדרו בעבר כלא חוקיות, הדחת מנהיגים צבאיים ואזרחיים שהיו חשודים בשחיתות, הגברה משמעותית של השפעת נשים על הפוליטיקה וחיי הקהילה באתיופיה והבטחתו לקיים בחירות חופשיות.
חיים אישיים

אביו של אחמד מוסלמי ואימו נוצרית אורתודוקסית. הוא עצמו נוצרי פנטקוסטלי.
נשוי לזנאש תייאצ׳אוו מאמהרה, אותה הכיר במהלך שירותם המשותף בצבא האתיופי, ואב לשלוש בנות. הוא דובר אורומו, אמהרית ותיגרינית, שלוש השפות הנפוצות ביותר באתיופיה, ושולט כמו כן באנגלית.
טיג נוטארו

| --- | --- |

 לידה:  24 במרץ 1971 (בת 53) ג'קסון, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 בן או בת זוג:  סטפאני אלין (24 באוקטובר 2015–?) 
 http://tignation.com
 פרופיל ב-IMDb
 
מטילדה "טיג" א'וקלאגן נוטארו (באנגלית: Mathilde "Tig" O'Callaghan Notaro; נולדה ב-24 במרץ 1971) היא שחקנית, מדבבת, קומיקאית, סטנדאפיסטית, תסריטאית ושדרנית רדיו אמריקאית, מועמדת לפרס אמי לבידור בפריים טיים על כתיבה יוצאת מן הכלל לספיישל לשנת 2016 ומועמדת שני פרסי גראמי לאלבום הקומדיה הטובה ביותר בשנים 2014 ו-2017. זכתה להכרה רחבה בעקבות התמודדותה הפומבית עם מחלת הסרטן.
ראשית חייה

נוטארו נולדה בעיר ג'קסון שבמדינת מיסיסיפי בארצות הברית. היא גדלה בעיירה פס-כריסטיאן שבמיסיסיפי ולאחר מכאן עברה עם משפחה לעיר ספרינג, במטרופולין העיר יוסטון שבטקסס. לנוטארו אח המבוגר ממנה בשנה, רנו נוטארו, שעובד כשדרן רדיו. את הכינוי שלה, "טיג", היא קיבלה מאחיה כשהייתה בת שנתיים.
נוטארו נשרה מבית הספר התיכון לאחר שנכשלה במבחני המעבר בשלוש שנים שונות, והעידה ששנאה את בית הספר כילדה ונערה מתבגרת. בספרה האוטוביוגרפי היא מספרת שהחביאה מהוריה מכתב מבית הספר בו נכתב שהיא זקוקה ל"חינוך מיוחד". בשנת 1990 השלימה נוטארו את לימודיה בתיכון וקיבלה תעודת בגרות (GED).
נוטארו היא צאצאית של ג'ון פיצפטריק, שעמד בראשות עיריית ניו אורלינס בין השנים 1896-1892. אמה, סוזי, נולדה וגדלה בניו-אורלינס.
קריירה

נוטארו עברה לדנוור, קולורדו, ושם השתלבה בתעשיית המוזיקה. היא עבדה כמנהלת להקות בשם "Tignation Promotions". כחלק מעבודתה, נוטארו הגיעה ללוס אנג'לס, שם לראשונה התנסתה בסטנד-אפ. היא העידה על עצמה כי הופעת הסטנד-אפ הראשונה שלה הייתה "נוראית". בשנת 2004 שודר מופע הסטנד-אפ של נוטארו כפרק בתוכנית "קומדי סנטרל מציגים" בערוץ קומדי סנטרל.
נוטארו ושותפיה לכתיבה, הקומיקאים האמריקאים קייל דאניגן ודייוויד הנטסברגר, יצרו והנחו יחדיו את הפודקאסט Professor Blastoff, ששודר בין השנים 2011–2015 ועסק במדע ובפילוסופיה.
בשנת 2011 נוטארו הוציאה לאור אלבום בכורה בשם "Good one", בו קטעי שמע וגם וידאו בן שעה שכותרתו "Have Tig at your party", בו מופיעה נוטארו כמשתתפת במסיבה, מצולמת מהאגן מעלה, ומנסה להשתלב בשיחות שכביכול מתרחשות סביבה. אלבום הקומדיה השני של נוטארו, "live", הוא הקלטה חיה של מופע באוגוסט 2012 בו שוחחה בגלוי עם הקהל על מחלת הסרטן בה אובחנה ימים ספורים לפני כן. הוא הגיע למקום הראשון במצעד בילבורד עבור אלבום קומדיה וזיכה את נוטארו במועמדות לגראמי. מספר ההורדות של "live" בשבוע בו הועלה ל-ITunes, עלה על מספר ההורדות של האלבום Monster של הלהקה קיס, שיצא לאור במקביל. נוטארו, שהייתה מעריצה של הלהקה בנעוריה, אמרה כי מעולם לא חלמה שדבר כזה יכול לקרות.
בשנת 2014 היא נכנסה לרשימת "נשים שמשנות את העולם" שפרסם המגזין "ביזנס אינסיידר" ולרשימת "50 האנשים המצחיקים ביותר" של מגזין המוזיקה "רולינג סטון".
בשנת 2016 יצא לאור ספרה האוטוביוגרפי של נוטארו, "I'm Just A Person". הספר מספר על ארבעה חודשים בשנת 2012, שהיו משמעותיים במיוחד בחייה של הקומיקאית: אמה מתה במפתיע, היא גילתה שהיא חולה בסרטן השד ונפרדה מבת זוגה.
קריירה > סרטים ותוכניות טלוויזיה

בשנת 2013 עבדה ככותבת בתוכנית המערכונים של איימי שומר, Inside Amy Schumer, ואף הופיעה באחד המערכונים בתפקיד עצמה: כותבת המתמודדת עם סרטן שד. המערכון, בו הוצגה שומר כאישה צבועה המעוניינת לסייע לנוטארו רק בתמורה לתשומת לב אוהדת, התברר כלא רחוק מהמציאות. נוטארו סירבה להתייחס לשומר כחברתה, ואף עזבה את התוכנית בהמשך. באותה שנה שיחקה בקומדיה "בעולם שבו..." בבימויה של לייק בל.
באפריל 2015 שודר ברשת "שואוטיים" סרט אוטוביוגרפי בשם Knock Knock, It's Tig Notaro, המתעד את סיבוב ההופעות הצנוע של נוטארו בארצות הברית, במהלכו היא הופיעה בעיקר בבתים וחצרות פרטיים, מול עשרות אנשים. כמה חודשים לאחר מכן, בקיץ 2015, גם רשת נטפליקס הוציאה לאור סרט אודותיה. הסרט, שנקרא Tig, עקב אחר ניסיונותיה של נוטארו וארוסתה באותה עת, סטפני אלין, להביא ילד לעולם. באוגוסט 2015 שודר ברשת HBO מופע הסטנד-אפ של נוטארו, "Boyish Girl Interrupted".
ב-5 בנובמבר 2015 עלה לאוויר הפרק הראשון בסדרת הקומדיה "אחת במיסיסיפי", אותה יצרה נוטארו לצד דיאבלו קודי עבור אולפני אמזון. בסדרה האוטוביוגרפית למחצה, מגלמת נוטארו שדרנית רדיו לסבית החוזרת לבית משפחתה במיסיסיפי לאחר מות אמה, ונאלצת להתמודד עם אחיה ואביה החורג, כמו גם עם תגובות התושבים בעיירה. בעקבות תגובות חיוביות מהצופים, אמזון הזמינה עונה מלאה, ששודרה כשנה לאחר מכן, בספטמבר 2016. לאחר שידור העונה הראשונה, הוזמנה גם עונה שנייה לסדרה.
לאורך השנים, נוטארו הופיעה בתפקידים אורחים בסדרות טלוויזיה רבות, ביניהן "Sarah Silverman program" (תפקיד אורח חוזר), "קומיוניטי", "המשרד", וכן בתפקיד מתמשך בסדרה המוערכת של אמזון "טרנספרנט".
בשנת 2018 שיחקה בדרמה הקומית "פתאום משפחה", לצד מארק וולברג ורוז ביירן, וכן שיחקה בסרט הקומדיה "חיי כלב". ב-2019 גילמה תפקיד קטן של רופאה בסרט "לוסי בשמיים", בכיכובה של נטלי פורטמן.
בשנת 2021 שיחקה בסרט הזומבים של זאק סניידר "צבא המתים", ודיבבה בסדרת האנימה שמבוססת על הסרט, "צבא המתים: וגאס האבודה" את אותה הדמות. באותה שנה שיחקה בסרטה של סיה "מיוזיק" בכיכובה של קייט הדסון, וגילמה את מדליין בסרט הקומדיה "ממש ביחד" בבימויה של ניקול בקווית׳.
בשנת 2022 עלה סרטה הראשון של נוטארו כבמאית "Am I Ok?", דרמה בכיכובה של דקוטה ג'ונסון; הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים סאנדנס ב-24 בינואר 2022. עוד באותה שנה דיבבה בסרט "ביוויס ובאטהד עושים את היקום".
בשנת 2023 השתתפה בקומדיה הרומנטית "אצלך או אצלי" מבית נטפליקס, שם גילמה את אליסיה. באותה שנה שיחקה בסרט האימה העל טבעי "יש לנו רוח רפאים" בדמותה של ד"ר לזלי מונרו; בהמשך השנה שיחקה גם בסרט המוזיקלי הלהט"בי "נצנצים ואבדון".
בשנת 2025 תשחק את ג'ט רינו בסדרה "מסע בין כוכבים: אקדמיית צי הכוכבים"  בשירות הזרמת המדיה פרמאונט+.
קריירה > סגנון קומי

נוטארו אמרה שאיננה מגדירה את גישתה לקומדיה כ"אפלה": "תמיד אעשה את מה שלדעתי יהיה הכי מצחיק. אם משהו אפל, אתייחס אליו. אם זה שרפרף, או בובת גרב, אתייחס אליו". נוטארו התייחסה לדבר מחלתה ואמרה שמאז שנודע לה שהיא חולה, הסגנון הקומי שלה לא הפך לאפל יותר, אלא לאישי יותר. אם בתחילה היא הייתה יותר מרוחקת והתייחסה בעיקר לנושאי היום-יום הכלליים, כעת היא מתייחסת יותר לילדותה ולחייה בכלל.
חיים אישיים

נוטארו פגשה את בת זוגה, השחקנית סטפני אלין, על סט הצילומים של הסרט "...In a world". השתיים התארסו בינואר 2015 ונישאו באוקטובר באותה השנה. הזוג הביאו לעולם תאומים, מקס ופין, דרך אם פונדקאית, ביוני 2016. נוטארו מתייחסת לעיתים על הבמה למערכות היחסים הרומנטיות שלה, אך טוענת שהיא מנסה לשמור על רמה מסוימת של פרטיות.
נוטארו מנגנת בגיטרה ובתופים, ומגדירה עצמה כחובבת מוזיקה נלהבת.
חיים אישיים > מחלת הסרטן

נוטארו אובחנה כחולה בסרטן שד בי-לטרלי ב-30 ביולי 2012. פחות משבוע לאחר מכן, ב-3 באוגוסט, היא הופיעה בעיר לארגו שבלוס אנג'לס ופתחה את המופע במילים: "ערב טוב. שלום. יש לי סרטן. מה שלומכם? היי, מי אתה? כולם נהנים? יש לי סרטן". לאורך ההופעה, שהכתה גלים והוגדרה על ידי רבים כ"אגדית", היא התייחסה רבות לטיפולים ולקשיים האישיים הסובבים את האבחון הטרי. יום לאחר אותו מופע מדובר, התקשר לנוטארו הקומיקאי לואי סי. קיי., ששהה מאחורי הקלעים בעת המופע, והציע לה לפרסם את המופע כקטע אודיו, "אלבום קומדיה". על אף שחשה אי-נוחות עם הרעיון בתחילה, נוטארו החליטה להסכים עם הצעתו במחשבה שהדברים יכולים לסייע לאנשים אחרים המתמודדים עם המחלה. הקלטת האודיו של המופע הועלתה להאזנה באתר של סי. קיי. תחת הכותרת "live", ולאחר מכן גם לממשק הבידור של אפל, iTunes. סי. קיי. אמר לאחר מכן שההופעה הייתה אחת הטובות שהוא שמע מימיו, והסביר: "טיג הוכיחה שכל דבר מצחיק, וחייב להיות מצחיק".
לאורך מחלתה, הניתוח שעברה והטיפולים, נוטארו הזכירה מספר פעמים את חברותיה וחבריה מהוליווד כקבוצה תומכת במיוחד. "אנשים מתלוננים על אנשי התעשייה, אבל אני מרגישה שבחרתי קבוצה יוצאת מהכלל של אנשים שאינם עסוקים בתהילה. הם דאגו לי". חברותיה הקרובות הן הקומיקאית שרה סילברמן והשחקנית והיוצרת לייק בל.
ב-2012 עברה נוטארו ניתוח בו נכרתו שני שדייה והיא בחרה שלא לשחזרם. היא טופלה בחוסמי הורמונים אך לא עברה טיפולים כימותרפיים, לבקשתה. בנובמבר 2014 אושפזה לאחר שסבלה מדימום פנימי בעקבות ציסטה שהתפוצצה.
בנובמבר 2014 הופיעה נוטארו בפסטיבל הקומדיה של ניו יורק וסיפרה לקהל ששקלה להופיע ללא חולצה. לאחר כמה קריאות מהקהל, היא החליטה לעשות כן: היא קרעה את חולצה לקול תשואות והמשיכה את ההופעה כשהיא לבושה בג'ינס בלבד. היא התלוצצה עם הקהל: "אני יודעת שאתם תוהים מתי אני אתלבש. אני לא"
הערות שוליים

↑  ראיון של נוטארו במגזין "קומיק", 19 באוקטובר 2009, באתר thecomicscomic.typepad.com
↑  Freeman, Hadley (2016-06-11). "Tig Notaro: 'People were wanting to take care of me, just to look good'". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2017-03-20.
↑  Have Tig at Your Party, 2008-01-31, נבדק ב-2017-03-20
1 2  לארי קינג מראיין את טיג נוטארו, ספטמבר 2014, באתר Ora TV (באנגלית)
↑  Tig Notaro, I'm Just a Person, First edition edition, New York: Ecco, 2016-06-14
↑  Freeman, Hadley (2016-06-11). "Tig Notaro: 'People were wanting to take care of me, just to look good'". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2017-03-20.
↑  One Mississippi, 2015-11-05, נבדק ב-2017-03-20
↑  "Tig Notaro: You'll Laugh, You'll Cry". Mother Jones (באנגלית). נבדק ב-2017-03-20.
↑  "Louis C.K. Selling Tig Notaro's Instantly Legendary Comedy Set". Rolling Stone. נבדק ב-2017-03-20.
↑  לארי קינג מראיין את טיג נוטארו, 29 בספטמבר 2009, באתר Ora TV (באנגלית)
↑  Freeman, Hadley (2016-06-11). "Tig Notaro: 'People were wanting to take care of me, just to look good'". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2017-03-20.
↑  Zinoman, Jason (2014-11-07). "Going Topless, Tig Notaro Takes Over Town Hall". The New York Times. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2017-03-20.
↑  Zinoman, Jason (2014-11-07). "Going Topless, Tig Notaro Takes Over Town Hall". The New York Times. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2017-03-20.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008729467405171  GND: 1207847879  ISNI: 0000 0003 6715 1420  LCCN: no2012021283  MusicBrainz: d35910d2-e04c-4a2f-a8f9-3dd2483a2a2c  VIAF: 231789538   WorldCat (עם VIAF): 231789538
מרכז ניסויי טיסה

| --- | --- |

סמל הטייסת
 פרטים
 כינוי:  "טייסת מרכז ניסויי טיסה 5601"
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   חיל האוויר הישראלי
 בסיס האם:   בסיס תל נוף
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1 באפריל 1974 – הווה (50 שנה)
 נתוני היחידה
 ייעוד:  ניסוי כלי טיס, מערכות מוטסות והדרכת טייסים
 כלי טיס:  כל סוגי מטוסי ומסוקי הקרב של חיל האוויר הישראלי עוברים ניסויים במרכז הניסוי, בזמן זה או אחר, לפי הצורך.
ניסוי טיסה, 1996
F-16D ("ברק") של מנ"ט המשמש לניסויי טיסה
F-35I ("אדיר") של מנ"ט בגרסה ייחודית ("ממוכשר") לניסויי טיסה
סמל טייסת מנ"ט עד שנת 2016
סיכת כנפי צוות עזר אווירי של מהנדס ניסויי טיסה
טייסת מנ"ט (בשמה הרשמי המלא: "טייסת מרכז ניסויי טיסה 5601") היא הטייסת שמבצעת את כל ניסויי הטיסה בחיל האוויר הישראלי. הטייסת מחזיקה את רוב סוגי מטוסי הקרב הקיימים בחיל האוויר, וקולטת מסוקים ומטוסי תובלה כשמתעורר צורך לניסוי.
הטייסת שוכנת בבסיס תל-נוף של חיל האוויר.
ניסויי טיסה בחיל האוויר

ניסויי הטיסה בחיל האוויר החלו הרבה לפני הקמת הטייסת. עוד בשנותיה הראשונות של מדינת ישראל, כשהורכבו מטוסים משאריות של מטוסים בריטים שנשארו בארץ, היה צורך בבדיקת כשירות המטוס וביצועיו.
את טיסת הניסויי הראשונה בתולדות החיל ביצע טייס המח"ל בוריס סניור, שהיה אז הטייס היחיד בחיל עם מספיק ניסיון להטסת מטוס קרב כזה, בטיסה קצרה משדה מעברות לשדה הרצליה, שם הועברה לטייסת הקרב הראשונה של חיל האוויר הישראלי, טייסת 101.
מכשור

מטוסי הטייסת נושאים מכשירי מדידה וניסוי רבים ומכונים "מטוסים ממוכשרים". בין המכשירים נמצאים מדי זווית התקפה (המכונה זווית "אלפא") וזווית החלקה (המכונה זווית "בתא") רגישים במיוחד, מכשירי טלמטריה העוקבים, מתעדים ומשדרים לתחנת קרקע הממוקמת במבנה הטייסת את כל נתוני הטיסה בזמן אמת, ומצלמות ייחודיות המכוונות אל גוף המטוס לצורך תיעוד ניסויי הטלת חימוש.
מכשור נוסף מותקן במטוסים על פי הצורך. כך, לדוגמה, בעת ניסויי סחרור, מותקן בזנב מטוס הניסוי מצנח המיועד לייצב את המטוס במקרה של אובדן שליטה. על המטוסים יש סימוני ייחוס, ריבועים שחורים-לבנים בגודל אחיד, לצורך מדידת מרחקים והשוואה בעת פענוח הצילומים. סימונים אלה מוצמדים בעת הצורך גם על חימוש או מכשור חיצוני אחר.
תפקיד

הטייסת מבצעת ניסויי טיסה לכל מטוס חדש עוד לפני שנקלט בחיל האוויר, ביניהם ניסויים לבדיקת התנהגות המטוס במצבים קיצוניים כגון סחרור ואובדן שליטה; ניסויים למערכות חימוש חדשות, כגון ניסויי רהיטות הטלת חימוש – בחינה שהחימוש מוטל באופן חלק, שאינו מזיק לחימוש או למטוס בזוויות הטלה שונות; ניסויים למערכות אוויוניקה.
מטוסי מנ"ט הם המתקדמים ביותר בחיל, מכיוון שכל שינוי מתבצע בהם ועליהם, טרם יישומו על כלל הסד"כ.
טייסת הניסוי והבחינה הראשונה של חיל האוויר הוקמה בשנות ה-50 בבסיס תל נוף, וכונתה טייסת 216.
טייסת מנ"ט הוקמה ב-1 באפריל 1974 כ"מרכז ניסוי טיסה 5601". מפקדה הראשון היה אורי יערי. מטוסי ה-F-4 פנטום ששימשו לניסויים, הוחזקו עבור הטייסת על ידי טייסת העטלף ששכנה בבסיס, ואחד מהם אף אבד במלחמה. באמצע שנות ה-70 קלטה הטייסת לראשונה, מטוסי F-4 פנטום ייעודיים חדשים מקו הייצור שמוכשרו במיוחד בשבילה. אחד מהם מצוי כיום במוזיאון חיל האוויר.
בשנת 2020 הגיע לטייסת מטוס האדיר, למטוס יכולות ייחודיות בעולם כמטוס ניסוי אווירומכני בעל יכולות מבצעיות. ביוני 2023 בוצע על ידי מנ"ט ניסוי ראשון בישראל לנשיאת חימוש "ברד כבד" חיצוני באדיר (כלומר מחוץ לתא הפנימי לנשיאת חימוש). בניסוי זה נבחנה יכולת המטוס לנשיאת פצצה במשקל טון מסוג JDAM. ישראל היא המדינה הראשונה לאחר ארצות הברית שמבצעת ניסוי טיסה לשילוב חימוש במטוס. הניסוי הוכתר כהצלחה ומהווה הוכחת יכולת לביצוע ניסויי טיסה שיאפשרו בעתיד שילוב מגוון פצצות וחימושים במטוס האדיר.
מפקדי הטייסת

| שם | שנים |
| --- | --- |
אורי יערי: 1973–1974
אבשלום פרידמן: 1974–1975
יצחק פיר: 1976–1977
משה הראל: 1978–1979
יוסי טרון: 1980–1983
ערן רמות: 1983–1985
חנן וקס: 1986–1989
עופר ספרא: 1989–1992
משה קרת: 1992–1995
מייק טלמור: 1995–1998
גיל ינאי: 1998–2001
גדעון מנדלסון: 2001–2004
גיל גבע: 2004–2007
אורן עשת: 2007–2009
ע': 2009–2012
א': 2012–2014
ש': 2014–2017
ר': 2017–2020
י': 2020–2022
א': 2022–הווה
ראו גם

יחידת ניסוי טילים (ינ"ט)
הערות שוליים

↑  הלל ביטון רוזן, איתות לאיראן: חיל האוויר ביצע ניסוי הטלת פצצות חודרות בונקרים, באתר עכשיו 14, 19 ביולי 2023.
| טייסות חיל האוויר הישראלי |
| --- | --- | --- |
| מטוסי קרב |  הפטישים (69) •  הקרב הראשונה (101) •  הנמר המעופף (102) •  העקרב (105) •  חוד החנית (106) •  אבירי הזנב הכתום (107) •  העמק (109) •  אבירי הצפון (110) •  הדרקון המעופף/ הטייסת האדומה (115) •  אריות הדרום (116) •  הסילון הראשונה (117) •  העטלף (119) •  אבירי הזנב הכפול (133) •  נשר הזהב (140) •  התוכי המנפץ (149) •  האחת (201) •  הנגב (253) •  מרכז המדינה (254) |  |
| מסוקים |  הצרעה (113) •  מובילי הלילה (114) •  דורסי הלילה (118) •  ציפורי המדבר (123) •  החרב המתהפכת (124) •  המסוקים הקלים (125) •  מגע הקסם (190) •  מגיני המערב (193) |  |
| תובלה, כיבוי, בקרה ומודיעין |  הגמל המעופף/ הטייסת הראשונה (100) •  הפילים (103) •  ענקי המדבר (120) •  הנחשון (122) •  אבירי הציפור הצהובה (131) •  מלכי האוויר (135) •  ההוקאיי (192) •  טייסת הכיבוי (249) |  |
| כלי טיס מאוישים מרחוק |  עוף החול (144) •  האיל הנוגח (147) •   ציידי הצללים (160) •  הנחש השחור (161) •  ציפורי האש (166) •  המל"טים הראשונה (200) •  הנשר הלבן (210) •  הברון האדום |  |
| טייסות מדמי טיסה |  טייסת מאמני כטב"ם ומסוקים (320) •  טייסת מאמני קרב (420) |  |
| ניסוי |  טייסת מרכז ניסויי טיסה (5601) |  |
| כנף 2 | טייסת 150 • טייסת 199 • טייסת 248 |  |
| הטייסות הראשונות | טייסת תל אביב (1) • טייסת הנגב (2) • טייסת הגליל (3) |  |
רוברט פיקארדו

| --- | --- |

רוברט פיקארדו בכנס קומי-קון, סן-דיאגו, יולי 2011
 לידה:  27 באוקטובר 1953 (בן 71) פילדלפיה, פנסילבניה, ארצות הברית
 שם במה:  רוברט פיקארדו
 סוגה מועדפת:  מדע בדיוני
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1975
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ייל  Circle in the Square Theatre School  William Penn Charter School 
 פרסים והוקרה:  מועמד לפרס אמי מועמד לפרס סטורן
 http://www.robertpicardo.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
רוברט פיקארדו (באנגלית: Robert Picardo; נולד ב-27 באוקטובר 1953) הוא שחקן אמריקאי הידוע בעיקר בשל גילום דמויותיהם של ד"ר דיק ריצ'רדס בסדרה "China Beach" של רשת ABC; הדוקטור - הולוגרמה החירום הרפואית בסדרה "מסע בין כוכבים: וויאג'ר" של רשת UPN; הקאובוי בסרט הקולנוע "יום במלכודת"; המאמן קאטליפ בסדרה "שנות הקסם" (תפקיד בגינו זכה למועמדות לפרס אמי); בן וילר ב-"Wagons East"; וכמו כן - ריצ'רד ולסי ביקום סדרות הטלוויזיה המלחמה-מדע בדיוני הקנדיות-אמריקאיות סטארגייט SG-1, סטארגייט אטלנטיס וסטארגייט יוניברס.
ביוגרפיה

פיקארדו נולד בפילדלפיה, פנסילבניה, בנו של ג'ו פיקארדו. רוברט הוא ממוצא איטלקי, כאשר מקורה של משפחתו של אביו הוא מונטקורבינו רובלה, סלרנו; הוריה של אמו, במקור, הם ממומבה, אברוצו. פיקארדו טוען שאחד מרגעי השיא של חייו היה ביקור בשתי ערים אלו, יחד עם בנותיו ואחיו ג'ו, בקיץ של שנת 2011.
פיקארדו הוא בוגר בית הספר לאמנות ויליאם פן בשנת 1971. במקור, התקבל ללימודים באוניברסיטת ייל כסטודנט לרפואה, אך העדיף לשחק במקום. בזמן שהוא היה באוניברסיטת ייל, הוא היה חבר באחת מקבוצות הא-קפלה הסטודנטיאליות הוותיקות בארצות הברית. בברודוויי, הוא הופיע ב-"Gemini"‏ (1977) וב-"Tribute"‏ (1978). במהלך 1988–1991 פיקארדו הופיעו בו-זמנית ברשת הטלוויזיה ABC, בסדרה "China Beach" בתפקידו של ד"ר ריצ'רד דיק, כמו גם בסדרה "שנות הקסם", בתפקידו של המאמן קאטליפ.
קריירה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
חיים אישיים

פיקארדו נישא ללינדה פאווליק בשנת 1984. לזוג שתי בנות. ביולי 2012 הגיש פיקארדו בקשה לגירושין בשל "הבדלים בלתי מתפשרים".
פיקארדו מכהן במועצה המייעצת של האגודה הפלנטרית והופיע (בקולו) בשידורי Planetary Radio.
הערות שוליים

↑  Robert Picardo ("The Doctor" - VOY)
↑  Star Trek actor Robert Picardo files for divorce from wife of 27 years Linda Palwik
| מסע בין כוכבים: וויאג'ר |
| --- | --- | --- |
| יוצרי הסדרה | ריק ברמן • ג'רי טיילור • מייקל פילר • על-פי "מסע בין כוכבים" מאת ג'ין רודנברי |  |
| שחקנים ראשיים | קייט מאלגרו • רוברט בלטרן • רוקסן דוסון • רוברט דאנקן מקניל • אית'ן פיליפס • רוברט פיקארדו • טים רוס • ג'רי ראיין • גארט וונג • ג'ניפר ליאן |  |
| דמויות ראשיות | קתרין ג'יינוויי • צ'קוטי • ב'לאנה טורס • טום פאריס • ניליקס • הדוקטור • טובוק • שבע מתשע • הארי קים • קס |  |
| דמויות משנה | אוון פאריס • איצ'ב • רג'ינלד בארקלי • בות'בי • נעמי וויילדמן • סמנתה וויילדמן • ססקה • מיראל פאריס • לואיס צימרמן |  |
| גזעי חייזרים | אוקמפה • בורג • גזע 8472 • הולוגרמה • וולקנים • הירוג'נים • וידיאנים • טלקסיאנים • פוטונים • קיו • קייזון • קלינגונים |  |
| מושגים | הולוגרמה רפואית לשעת חירום • הולודק • וויאג'ר • טכנובאבל • טרנספורטר • טרקי • מאקי • מנוע עיוות • משכפל • מתרגם אוניברסלי • פדרציית הכוכבים המאוחדת • הצו העליון • צי הכוכבים • רביע גלקטי • סוגיות מוסריות |  |
| פרקים בולטים | Threshold • Endgame |  |
| ראו גם | זיכיון מסע בין כוכבים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012384814605171  PLWABN: 9810572944605606  BNE: XX5642886  BnF: cb14215887k (data)  GND: 1058899953  ISNI: 0000 0000 0087 8084  LCCN: n2003036185  MusicBrainz: 2ef501bf-420a-41c0-8d37-c9ec994a10d2  NLK: KAC2020P5170  SNAC: w6207077  VIAF: 34668820   WorldCat (עם VIAF): 34668820
ליברלים עצמאיים

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 מנהיגים:  משה קול, גדעון האוזנר, יצחק ארצי
 תקופת הפעילות:  16 במרץ 1965 – 1984 (כ־18 שנים) 
 אפיון:  מפלגת מרכז ליברלית
 אידאולוגיות:  ליברליזם חברתי, קידמה, חילוניות 
 כנסות:  5 - 9, 11
 ממשלות:  13, 14, 15, 16, 17, 21*, 22*  *הייתה חברה בקואליציה; העבודה חברתה לסיעה  המשותפת המערך יוצגה בממשלה 
 אותיות:  לע
 שיא כוחה:  7 מנדטים (כסיעת פורשים, הכנסת החמישית)
 שפל כוחה:  לא עברה את אחוז החסימה (הכנסת העשירית)
 נוצרה מתוך:  יוצאי המפלגה הפרוגרסיבית שבמפלגה הליברלית הישראלית
 התמזגה לתוך:  מפלגת העבודה ולאחר מכן התפצלו ממנה ולבסוף התמזגו למפלגת שינוי
 מיקום במפה הפוליטית:  מרכז
 
גדעון האוזנר דובר במסיבת עיתונאים של מפלגת הליברלים העצמאיים, תל אביב, 1977
ליברלים עצמאיים או בראשי תיבות ל"ע, הייתה מפלגת מרכז בעלת השקפה ליברלית שהתפצלה מהמפלגה הליברלית הישראלית בשלהי הכנסת החמישית, לאחר שזו האחרונה חברה לתנועת החרות בהקמת גח"ל (גוש חרות ליברלים, במסגרתו התמודדו שתי המפלגות במשותף לכנסת).
שמה המלא של המפלגה היה המפלגה הליברלית העצמאית לישראל. רוב חברי המפלגה החדשה היו חברים לפני-כן במפלגה הפרוגרסיבית. המפלגה הייתה מיוצגת בכנסות החמישית עד התשיעית. ובכנסת ה-11 כחלק מרשימת המערך. והייתה חברה קבועה בממשלות מפלגת העבודה עד המהפך.
חברים בולטים במפלגה: משה קול, אשר שימש כשר הפיתוח ושר התיירות, גדעון האוזנר - שימש כשר בלי תיק בממשלה ה-16 וה-17, יהודה שערי - שימש כסגן שר הפיתוח וכסגן שר התיירות, יצחק גולן, נסים אליעד.
תולדות המפלגה

שרי המפלגה נהגו להתפטר מהכנסת עם התמנותם לשרים בממשלה, כדי להכניס את הבאים אחריהם ברשימת המתמודדים לכנסת. כך עשה קול בהתמנותו לשר בממשלת ישראל השלוש עשרה לאחר הבחירות לכנסת השישית, ובעת מינויו לשר בממשלת ישראל החמש עשרה לאחר הבחירות לכנסת השביעית וכך עשו קול וגדעון האוזנר בעת מינוים לשרים בממשלת ישראל השש עשרה לאחר הבחירות לכנסת השמינית.
בבחירות לכנסות ה-6–8 הייתה התמיכה במפלגה יציבה והיא זכתה ל-4–5 מנדטים, בדומה לתמיכה לה זכתה המפלגה הפרוגרסיבית. אולם, בבחירות לכנסת התשיעית קיבלו הליברלים העצמאיים מנדט יחיד, לאחר שרוב מצביעיהם עברו להצביע עבור התנועה הדמוקרטית לשינוי. בעקבות המהפך נותרה המפלגה באופוזיציה. בינואר 1978 העלה גדעון האוזנר, נציג המפלגה בכנסת, את ההצעה לבחון הצטרפות לקואליציה, ומשה קול שהיה אז יו"ר הנהלת המפלגה התנגד לה והביא לדחייתה ברוב של 48 נגד 30. בעקבות זאת נוצרה מתיחות בין קול והאוזנר שהתאחתה לאחר חודשים ספורים. מספטמבר 1978 עד אוגוסט 1979 התקיימו דיונים בין הליברלים העצמאיים ומפלגת שינוי על איחוד, שלא יצא אל הפועל. בבחירות לכנסת העשירית לא הצליחה המפלגה לעבור את אחוז החסימה ובבחירות לכנסת האחת עשרה התמודדה במסגרת המערך עם מפלגת העבודה ומפ"ם וזכתה לנציג אחד בכנסת - יצחק ארצי. בבחירות לכנסת השתים עשרה התמודדה מפלגת הליברלים העצמאיים ברשימה משותפת יחד עם מפלגת שינוי ומפלגת המרכז הליברלי תחת השם "מפלגת המרכז - שינוי", אך מכיוון שהרשימה המשותפת זכתה לשני מנדטים בלבד ואילו נציג הליברלים העצמאיים מוקם במקום השלישי לא זכתה המפלגה לייצוג בכנסת זו. לקראת הבחירות לכנסת השלוש עשרה התמזגה מפלגת הליברלים העצמאיים לתוך מפלגת העבודה ומועמדה צבי ניר מוקם במקום ה-49 ברשימת מפלגת העבודה לכנסת.