stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ראות אטמוספירית
הגדרות

קיימות מספר הגדרות שונות, אשר יתנו תוצאה שונה במקצת במדידת הראות. בכל המקרים הראות מתייחסת למרחק אופקי, שכן הראות גדלה עם הגובה וגם עם זווית קו הראייה. בנוסף, מכיוון שהראות היא גודל אשר מתייחס לתגובת העין האנושית לאור, היא מוגדרת לאור נראה בלבד, ואם הגלאי שאיתו מבוצעת המדידה הוא בעל תגובה שונה מהעין האנושית אז צריך לנרמל את תגובת הגלאי בתגובת העין.
בנוסף יש לציין שהראות אמורה להיות תכונה של האטמוספירה בלבד, אולם בתנאי תאורה שונים (למשל אור מונוכרומטי באורכי גל שונים, או אור מנורה לעומת אור השמש) ערך הראות יהיה אחר, ולכן לצורך השוואה יש למדוד את הראות בתנאי תאורה שווים, או לנרמל את התוצאה בתאורה יחד עם תגובת הגלאי (או העין).
הגדרות:
המרחק (בתאורה מסוימת קבועה) שבו הניגודיות (קונטרסט) של עצם לעומת סביבתו יורדת ל-2% מערכה של הניגודיות כאשר הצופה קרוב מאוד לעצם. הגדרה זו נפוצה באלקטרואופטיקה.
הארגון הבינלאומי לתעופה אזרחית (ICAO) מגדיר ראות כמרחק המרבי בו ניתן להבחין ולזהות עצם שחור (בגודל מתאים) על רקע לבן. גודל מתאים הוא גודל מספיק כך שכושר ההפרדה של העין אינו מהווה מגבלה.
הגדרה נוספת של ICAO היא: המרחק הגדול ביותר בו ניתן להבחין בתאורה בעוצמה של 1000 קנדלה על רקע חשוך.
הקשר בין ראות ובליעה אטמוספירית

תכונת החומר הקובעת את הראות היא מקדם הבליעה. ניתן לקשר ביניהם באמצעות נוסחאות, כאשר מקדם הבליעה הוא אחד משני גדלים פיזיקליים בעלי הגדרות שונות.
עבור מקדם הבליעה ליחידת אורך  a:
השינוי בעוצמת הקרינה  I ליחידת מרחק הוא
ופתרון המשוואה נותן את תלות העוצמה במרחק
אם נחפש את המרחק שבו העוצמה שווה ל-2% מערכה ההתחלתי, נקבל:
ולכן
כאשר היחידות של הראות תלויות ביחידות בהן נתון מקדם הבליעה.
מקדם הבליעה של מקדם השבירה (החלק המדומה) הוא  \kappa , והוא קשור למקדם הבליעה ליחידת אורך באמצעות:
כאשר  \lambda _{0} הוא אורך הגל בריק.
קינדייסהאפן

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מרכז יום, ארגון, מחתרת 
 מיקום:  אוטרכט 
 מדינה:  הולנד 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – נובמבר 1940
 תאריך פתיחה רשמי:  נובמבר 1940 
 תאריך פירוק:  פברואר 1945 
 קואורדינטות:  52°05′12″N 5°08′33″E﻿ / ﻿52.08678°N 5.14261°E﻿ / 52.08678; 5.14261
 he
 
קינדייסהאפן (בהולנדית: Kindjeshaven, תרגום מילולי: מקום מבטחים לילדים) היה בית ילדים באוטרכט ששימש בתקופת הכיבוש הנאצי מקום מבטחים לילדים יהודים רבים.
המעון נוסד בנובמבר 1940, כחצי שנה לאחר שהגרמנים הנאצים כבשו את הולנד במלחמת העולם השנייה. את המעון ייסדה הסטודנטית למשפטים טרוי ואן ליר (Trui van Lier) והוא שכן ברחוב פרינס הנדריקלאן 4 (Prins Hendriklaan 4). הוא נקרא על שם רחוב במרכז העיר בשם קינטגנסהאפן. יחד עם יט ברדניס ואן ברלקום, ואן ליר הצליחה להביא 150 ילדים יהודים למקום מבטחים דרך בית הילדים משנת 1941 ואילך. עקב הוצאתה להורג של בת דודתה של טרוי, טרוס ואן ליר (Truus van Lier), נאלצה טרוי להפסיק את השתתפותה במבצע ההצלה בבית הילדים. יט המשיכה בכך עד פברואר 1945.
הנהלת המבצע לא הייתה ממוקמת במעון עצמו, אלא מוסתרת בבטחה יחסית בארמון הארכיבישוף הרומי-קתולי של אוטרכט.
ראו גם

חזינה ואן דר מולן
הסטר ואן לנפ
יוהאן ואן הולסט
הברחת הילדים מהתיאטרון ההולנדי
ועדת הילדים של אוטרכט
NV (קבוצת התנגדות)
קישור חיצוני

סרט תיעודי: כי ליבם דיבר, 2011
ערך זה הוא קצרמרבנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קרני אלדד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 במאי 1974 (בת 50) ירושלים, ישראל
 מוקד פעילות:  ישראל ישראל
 עיסוק:  זמרת-יוצרת, מלחינה, מורת דרך ופובליציסטית
 סוגה:  מוזיקה ישראלית, מוזיקה לטינית, מוזיקה חסידית
 סוג קול:  אלט
 כלי נגינה:  גיטרה, חליל צד
 האתר הרשמי
 פרופיל ב-IMDb
 
קרני אלדד (נולדה ב-16 במאי 1974 בירושלים) היא מוזיקאית, מלחינה, זמרת, עיתונאית ופובליציסטית ישראלית.
ביוגרפיה

אלדד, בתם של אליאורה ואריה אלדד ונכדתם של יהושע בן-ציון וישראל אלדד. אבי סב סבה היה מייסד פתח-תקווה יהושע שטמפפר. גדלה באופירה, בירושלים ובכפר אדומים.
ביוגרפיה > קריירה מוזיקלית

אלדד למדה בבית הספר למוזיקה רימון, ולאחר מכן השלימה לימודי תואר שני במוזיקה, במנצ'סטר, שבו התמחתה במוזיקה לטינית.[דרוש מקור]
בשנת 2005 הקליטה אלדד את אלבומה הראשון, "אדומה", בהוואנה שבקובה. באלבום, מוזיקה אינטימית בעברית ובספרדית. באותה שנה הפיקה גם את האוסף "ימים כתומים", הכולל ביצועים חדשים לשירי גוש קטיף, השירים המסמלים את תקופת המאבק בתוכנית ההתנתקות.
בשנת 2007 הקליטה אלדד את "שלווה בארמנותייך", אלבום סולו שני, בו היא מבצעת משירי הרב שלמה קרליבך בליווי רביעיית כלי מיתר.
אלדד כתבה את המוזיקה לסרט הקולנוע הקצר "מלחמה אחרת" (2004) ול"רגליים קרות" (2006).
בנוסף לפעילותה המוזיקלית, מדריכה אלדד טיולים בקובה ובירושלים.
ב-2013 הוציאה את אלבומה השלישי "שירי ארצי - קרני אלדד שרה ראשית הציונות".
ביוגרפיה > פעילות פוליטית

במהלך כהונתה של הכנסת השש עשרה שימשה אלדד העוזרת הפרלמנטרית של אורי אריאל, חברו של אביה לסיעת האיחוד הלאומי.
אלדד פרסמה מאמרים פובליציסטיים בעיתונים "הארץ", "ישראל היום" ו"מעריב סופהשבוע". כאשר נרכש מעריב על ידי הג'רוזלם פוסט ב-2014 והוקם כעיתון חדש בשם "מעריב השבוע" הפכה קרני גם לעיתונאית שמפרסמת גם ידיעות וכתבות, לצד מאמרי פובליציסטיקה וטור שבועי ב"מעריב סופהשבוע".
בשנת 2010 כתבה וערכה את הספר "יש"ע זה פאן" - מדריך תיירותי לאטרקציות, פינות חמד, אתרים היסטוריים, מסעדות וצימרים בשטחי יהודה ושומרון.
ביוגרפיה > חיים פרטיים

אלדד הייתה נשואה לשלמה בשן, ואם לשניים. מתגוררת בתקוע.
קרחון מאלפיגי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  מרצ'לו מלפיגי 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  64°16′00″S 62°15′00″W﻿ / ﻿64.2667°S 62.25°W﻿ / -64.2667; -62.25
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון מאלפיגי(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון מאלפיגי(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון מאלפיגי(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון מאלפיגי
 
קרחון מאלפיגי (באנגלית: Malpighi Glacier) הוא קרחון באי ברבאנט, בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 9 קילומטרים ורוחבו 2 קילומטרים.
הקרחון מנקז את רמת הארווי שבהרי סטריבוג, לכיוון דרום-מזרח, וזורם לצד רכס באסארבובו עד שמתחבר אל קרחון מקנזי, וזורם ונשפך עימו אל מפרץ קיאק שבחוף המזרחי של האי ברבאנט.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הקרחון

הקרחון מופה בצורה גסה ולא מדויקת על ידי המשלחת האנטארקטית הבלגית (שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1897–1899), בפיקודו של אדריאן דה ז'רלאש.
הקרחון צולם מן האוויר על ידי האנטיג אירוסרוויירס בע"מ בין השנים 1956–1957. לאחר מכן הקרחון מופה בהתבסס על תצלומי אוויר אלה בשנת 1959.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
הקרחון נקרא על שמו של מרצ'לו מאלפיגי, פיזיולוג איטלקי וחוקר רפואה חלוצי שהראה לראשונה את קיומם של נימי הדם.
וזאת בדומה לאתרים רבים אחרים באזור אשר נקראו על שמם של חלוצי רפואה.
ראש ממשלת אתיופיה

| --- | --- |


 איוש נוכחי:  אבייה אחמד עלי
 תאריך כניסה לתפקיד:  2 באפריל 2018
 תחום שיפוט:  אתיופיה 
 מעון:  Imperial Palace, Addis Ababa 
 ייסוד המשרה:  11 במאי 1941
 איוש ראשון:  מקונן אנדלקטצ'או
 
ראש ממשלת אתיופיה עומד בראש מועצת השרים המהווה את הרשות המבצעת במדינה והוא גם ראש הכוחות המזוינים.
על מנת להיבחר לראש ממשלה על המועמד להיות חבר בבית הנבחרים ויושב ראש המפלגה הגדולה ביותר.
היסטוריה

משרד ראש הממשלה נוסד לראשונה בשנת 1941 עם סיום מלחמת השחרור האתיופית, ראשי הממשלה בזמן זה היו מתמנים על ידי קיסר אתיופיה. למרות תפקידו הבכיר, בתחילת הדרך ראש הממשלה דה פקטו היה היועץ הראשי של הקיסר שהיה מכונה "שר העט", לאחר מכן בשנות ה-60 תפקיד שר העט אוחד עם תפקיד ראש הממשלה וכך איש זה היה האדם המשפיע ביותר פוליטית לאחר הקיסר, תפקיד ראש הממשלה היה קיים עד המהפכה האתיופית. המשרד נוסד מחדש כאשר אתיופיה הפכה לרפובליקה עממית ב-1987, המשרד המשיך להתקיים גם כאשר אתיופיה הפכה לפדרציה ב-1991.
תפקוד וסמכויות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בין תפקידיו הבכירים הוא בחירת תובע כללי ונשיא בית המשפט הפדרלי וסגנו (לאחר שמקבלים אישור מבית הנבחרים).
רשימת ראשי הממשלה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | שם | מינוי | סיום | מפלגה |
| 1 | מקונן אנדלקטצ'או | 11 במאי 1941 | 1 בנובמבר 1957 | מינוי קיסרי |
| 2 | אבבה ארגאי | 27 בנובמבר 1957 | 17 בדצמבר 1960 | מינוי קיסרי |
| - | ימרו היילה סלאסי | 12 בדצמבר 1960 | 15 בדצמבר 1960 | הפיכה |
| 3 | אקלילו הבט-וולד | 1 במרץ 1961 | 1 בפברואר 1974 | מינוי קיסרי |
| 4 | אנדלקטצ'או מקונן | 1 במרץ 1974 | 22 ביולי 1974 | מינוי קיסרי |
| 5 | מיכאל ימרו | 3 באוגוסט 1974 | 12 בספטמבר 1974 | מינוי כפוי של החונטה הצבאית האתיופית |
משרת ראש הממשלה מבוטלת
| 6 | פיקר סלאסי ווגדראס | 10 בספטמבר 1987 | 8 בנובמבר 1989 | מפלגת הפועלים |
| 7 | היילו ימאנו | 8 בנובמבר 1989 | 26 באפריל 1991 | מפלגת הפועלים |
| 8 | טספאי דינקה | 26 באפריל 1991 | 27 במאי 1991 | מפלגת הפועלים |
| 9 | תמרת לאינה | 6 ביוני 1991 | 22 באוגוסט 1995 | וויאנה, איחדג |
| 10 | מלס זנאווי | 22 באוגוסט 1995 | 20 באוגוסט 2012 | וויאנה, איחדג |
| 11 | היילמריאם דסלן | 20 באוגוסט 2012 (בפועל) 21 בספטמבר 2012 אבייה אחמד עלי | 21 בספטמבר 2012 (בפועל) 15 בפברואר 2018 | SEPDM, איחדג |
| 12 | אבייה אחמד עלי | 2 באפריל 2018 | מכהן | ארגון האורומו העממי-דמוקרטי |
ראו גם

נשיא אתיופיה
| ראשי ממשלת אתיופיה |
| --- | --- | --- |
| האימפריה האתיופית | מקונן אנדלקטצ'או • אבבה ארגאי • אקלילו הבט-וולד • אנדלקטצ'או מקונן • מיכאל ימרו |  |
| החונטה הצבאית | משרת ראש הממשלה מבוטלת |  |
| הרפובליקה העממית | פיקר סלאסי ווגדראס • היילו ימאנו • טספאי דינקה |  |
| הרפובליקה הפדרלית | תמרת לאינה • מלס זנאווי • היילמריאם דסלן |  |
קרסנוזנאמנסק

קרסנוזנאמנסק (ברוסית: Краснозна́менск) היא עיר במחוז מוסקבה, רוסיה, שבעבר הייתה עיר סגורה. שטחה העירוני מגיע ל-13.322 קמ"ר.
העיר ממוקמת על הקילומטר ה-41 של הכביש הפדרלי M1 (המכונה "בלארוס") על גבול מחוז המשנה אודינצובו ומחוז המשנה נארו-פומינסקי שבפרוורי מוסקבה. בעיר נמצא מרכז הבקרה והשליטה הראשי של משרד ההגנה של רוסיה וחיל החלל הרוסי, וזו הסיבה המרכזית לכך שהעיר היוותה בעבר עיר סגורה.
אוכלוסיית העיר מונה 41,769 נפש (נכון ל-2018).
ספורט

בעיר פועל מועדון כדורגל קרסנוזנאמנסק, אשר התמודד בעבר בעונת 1994 בליגת המשנה הרוסית בכדורגל ומארח את משחקיו באצטדיון "זאריה" - נחנך בשנת 2003 ומכיל 4,000 מושבים.
גלריה

מרכז פיתוח של יצירתיות לילדים ובני נוער
המזרקה ברחוב הניצחון
כנסיית ניקולאי הקדוש
ממוריאל הרמן טיטוב
רחוב ניצחון
רחוב הנוער
האנדרטה על שם לנין
הערות שוליים

↑  Законом Московской области от 09.07.2010 № 88/2010-ОЗ «О внесении изменений в Закон Московской области „Об административно-территориальном устройстве Московской области“»
| מחוז מוסקבה |
| --- | --- | --- |
| מרכז אדמיניסטרטיבי | קרסנוגורסק |   |
| יישובים | אודינצובו • אוזיורי • אורחובו-זויבו • איוואנטייבקה • איסטרה • אלקטרוגורסק • אלקטרוסטאל • אלקטרואוגלי • אפרילבקה • בארוויחה • בלאשיחה • ברוניצי • גוליצינו • דדובסק • דזרז'ינסקי • דמיטרוב • דולגופרודני • דומודדובו • דרזנה • דובנה • וריה • וידויה • וולוקולמסק • ווסקרסנסק • ויסוקובסק ז'וקובסקי • זראיסק • זווניגורוד • חימקי • חוטקובו • טלדום • יאחרומה • יגורייבסק • ליקינו-דוליובו • לובניה • לוסינו-פטרובסקי • לוחוביצי • ליטקארינו • ליוברצי • מוז'איסק • מיטישצ'י • נארו-פומינסק • נוגינסק • סרגייב פוסאד • סרפוחוב • סולנצ'נוגורסק • סטראיה קופאבנה • סטופינו • פאבלובסקי פוסאד • פרסווסט • פודולסק •  פריאזינו • פרוטווינו • פושקינו • פושצ'ינו • צ'רנוגולובקה • צ'כוב • קאשירה • קלין • קולומנה • קורוליוב • קוטלניקי • קרסנוארמייסק • קרסנוזאבודסק • קרסנוזנאמנסק • קובינקה • קורובסקויה • ראמנסקויה • ראוטוב • רושאל • רוזה •  שאטורה • שצ'לקובו |   |
| מושלים | אנטולי טיאג'לוב • בוריס גרומוב • סרגיי שויגו • אנדריי וורוביוב |   |
| שונות | סמל • דגל • חלוקה מנהלית • הדומה המחוזית • ממשלת המחוז • משטרת המחוז |   |
קריית נוער

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 בית ספר תיכון
 תקופת הפעילות:  1949–הווה (כ־75 שנים) 
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°45′48″N 35°11′06″E﻿ / ﻿31.763277777778°N 35.185055555556°E﻿ / 31.763277777778; 35.185055555556
 www.kiryat-noar.org
  (למפת ירושלים מוגדלת) קריית נוער(למפת ירושלים רגילה) קריית נוער(למפת הרי ירושלים רגילה) קריית נוער(למפת הרי ירושלים מוגדלת) קריית נוער
 
קריית נוער היא ישיבה תיכונית עיונית השייכת לזרם הציוני דתי ומשכנה בשכונת בית וגן שבירושלים. ראש הישיבה הוא הרב משה לינצ'נר.
היסטוריה

בראשית דרכה של קריית נוער היא נקראה מתיבתא "מרום ציון". היא הוקמה בירושלים בשכונת בית וגן, באותה המתכונת של "מתיבתא תורה ודעת" בארצות הברית. מייסד הישיבה היה הרב אלכסנדר לינצ'נר, תלמידו וחתנו של הרב שרגא פייבל מנדלוביץ מייסד ישיבת "תורה ודעת". חזונו של הרב מנדלוביץ היה להקים ישיבה כדוגמת תורה ודעת גם בישראל, חתנו הרב לינצ'נר פעל להגשמת חזונו אחרי מותו.
המתיבתא נפתחה בשנת הלימודים תשי"ד (1953-1954), כשלצידה מכון קלארק ללימודי מקצוע דפוס, לתלמידי המתיבתא. בשנים הראשונות קיימה הישיבה קייטנות לתלמידים בקיץ. בשנת 1957 הוחל בהרחבת הישיבה ושמה שונה מ"מרום ציון" ל"קריית נוער". בספטמבר 1957 הונחה אבן פינה לקריית נוער במשכנה החדש. בינתיים התקיימו לימודי הנגרות במבנה שכור בתל ארזא ובית המלאכה למסגרות היה במקור ברוך. קריית הנוער התפתחה לאורך כ-25 שנה כשעל עבודת תכנון מבני הקריה ניצחו האדריכלים והשותפים אריאל מייזליץ ושלמה פלד.
בשנת 1961 נחנך בית כנסת חדש בקריה במקום בית הכנסת הישן שהיה צר מלהכיל את 300 תלמידי הקריה. בשנת תשכ"ב הייתה קריית נוער לישיבה התיכונית הראשונה לפתוח מגמה ריאלית. בשנות ה-60 היו בקרית נוער שתי ישיבות: ישיבה תיכונית עיונית, מרום ציון, וישיבה מקצועית של אורט. מגמות הישיבה המקצועית היו נגרות, מכניקה, דפוס, אלקטרוניקה ואלקטרומכניקה בנוסף הפעילה קריית נוער מדרשה להכשרת מורים למלאכה.
המתיבתא קלטה תלמידים רבים ממעברות וערי פיתוח ברחבי ישראל. הישיבה הציגה את תלמידיה כיוצאי משפחות מקופחות בעלי אינטליגנציה גבוהה יחסית ושללה את הטענה שהיא קולטת "נוער שוליים".
רוב מוריה ורבניה של הקריה משתייכים לזרם החרדי או לזרם החרדל"י והייחוד שלהם מתבטא בזה שלמרות דעותיהם הם מחנכים לציונות דתית.
ראש הישיבה הראשון היה הרב אליהו קושלבסקי, שעלה לצורך כך מארצות הברית. בשנת 1959 הוא מונה לרב העיר באר שבע. בשנות ה-60 כיהן כראש הישיבה הרב אברהם רביץ. בצוות הישיבה כיהנו גם הרב ישעיהו הדרי, הרב שלמה זלמן הבלין, הרב יוסף סגל והרב אריה וינברג. מנהל הקריה היה יעקב לשינסקי.
בשנת 1958 הצטרף לצוות המחנכים הרב רפאל דוד אוירבך, אחיו של הרב שלמה זלמן אוירבך. בהמשך, אחרי עזיבת הרב רביץ, הוא מונה לראש הישיבה התיכונית, שכיהן בו עד שנת 1979. במקביל כיהן הרב משה לינצ'נר, בנו של מייסד הישיבה הרב אלכסנדר לינצ'נר, בתפקיד ראש הישיבה המקצועית.
לאחר עזיבתו של הרב אוירבך, אוחדו שתי הישיבות, והרב משה לינצ'נר החל לעמוד בראשות הישיבה כולה. המנהל החינוכי של הישיבה כיום הוא הרב מאיר לינצ'נר בנו של הרב משה. סגן ראש הישיבה בפועל היום הוא הרב אלימלך יעקב.
אישים בולטים בוגרי הקריה

האלוף פולי מרדכי - מתאם פעולות הממשלה בשטחים ודובר צה"ל לשעבר
הרב ד"ר אברהם ליפשיץ - ראש חמ"ד ומזכ"ל בני עקיבא לשעבר (שימש כמדריך פנימייה)
מני מזוז - לימים היועץ המשפטי לממשלה ושופט בבית המשפט העליון
אברהם נובוגרוצקי - מנכ"ל אפריקה ישראל
צבי קצובר- ראש מועצת קריית ארבע
שי אלון - ראש המועצה המקומית בית-אל
אשר קרביץ - סופר ישראלי, מרצה לפיזיקה ולמתמטיקה ועוד.
הרב נתן בוקובזה
הערות שוליים

↑  מתיבתא מרום ציון בירושלים, הצופה, 13 באוגוסט 1953
1 2  י. אבן חן, מרום ציון - במרומי ירושלים, הצופה, 19 באפריל 1954
↑  קרית נוער ירושלים, הצופה, 4 ביוני 1957
↑  מסיבות סיום מוצלחת של הקיטנות התורתיות, הצופה, 14 באוגוסט 1955
↑  8 מוסדות חינוך תיכון בירושלים, הצופה, 4 ביוני 1957
↑  קריית נוער דתי תוקם בבירה, הצופה, 3 בספטמבר 1957
↑  יוסף אמיר, מבנים לאלף תלמידים יוקמו בקריית הנוער בבירה, מעריב, 28 בינואר 1962
↑  בית כנסת שכונתי נחנך, מעריב, 20 במרץ 1961
↑  מגמה ריאלית בישיבת מרום ציון, מעריב, 18 ביוני 1961
↑  מגמה ריאלית בישיכה תיכונית, הצופה, 17 בפברואר 1963
↑  קריית נוער, מעריב, 21 באפריל 1969
↑  מגמה ריאלית ותלמוד, מעריב, 22 ביוני 1964
↑  הרשמה למוסדות להכשרת מורים, דבר, 26 במרץ 1968
↑  ראש משלחת מלווה העצמאות בישיבת מרום ציון, הצופה, 1 בספטמבר 1954
↑  א. גבע, מה חסר בקריית הנוער, דבר, 3 באוקטובר 1977
↑  דוד אמתי, לא נוער שוליים, דבר, 19 בינואר 1979
↑  נילי פרידלנדר, קריית הנוער אורט בירושלים, מעריב, 21 בדצמבר 1965
↑  לא היתה משמעת מים, מעריב, 13 באפריל 1967
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266840905171  LCCN: nb2004307441  VIAF: 159694156   WorldCat (עם VIAF): 159694156
קרסנולוקי

| --- | --- |
הכנסייה האורתודוקסית המקומית ב-1900
הכנסייה האורתודוקסית המקומית ב-1900
 מדינה:  בלארוס בלארוס
 מחוז:  ויטבסק (מחוז) ויטבסק
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  532 (2009)
 קואורדינטות:  54°36′59″N 28°50′05″E﻿ / ﻿54.616388888889°N 28.834722222222°E﻿ / 54.616388888889; 28.834722222222 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת בלארוס מוגדלת) מינסק פינסק ברסט הומל גרודנו מוהילב ויטבסק אוקראינה פולין ליטא לטביה רוסיהקרסנולוקי(למפת בלארוס רגילה) מינסק פינסק ברסט הומל גרודנו מוהילב ויטבסק אוקראינה פולין ליטא לטביה רוסיהקרסנולוקי(למפת מחוז ויטבסק רגילה) ויטבסק אורשה פולאצק פסטאווי גלובוקי רוסיה לטביה מוהילב מינסק גרו.קרסנולוקי(למפת מחוז ויטבסק מוגדלת) ויטבסק אורשה פולאצק פסטאווי גלובוקי רוסיה לטביה מוהילב מינסק גרו.קרסנולוקי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
קרסנולוקי (בבלארוסית: Красналукі, קרסנלוקי; ברוסית: Краснолуки; ביידיש: קראַסנאָלוקי) הוא כפר בראיון צ'אשניקי שבמחוז ויטבסק שבבלארוס. הוא נמצא לא הרחק ממינסק. נכון לשנת 2010 כמות האוכלוסייה עומדת על 532 איש.
היסטוריה

האזכור הראשון של היישוב הוא משנת 1633, אז היישוב השתייך לדוכסות הגדולה של ליטא. עקב חלוקת פולין בשנת 1793 היישוב עבר לשלטון האימפריה הרוסית. בשנת 1859 היו בעיר 36 משקי בית. על פי הסכם ריגה היישוב נותר תחת שליטה רוסית-סובייטית. מאז מרץ 1924 היישוב ירד ממעמדו כיישוב לכפר.
קהילה יהודית

בשנת 1897 חיו בקרסנולוקי 519 יהודים (65% מכלל התושבים). רוב בני הקהילה היהודית השתייכו לחסידות חב"ד. בקרסנולוקי היו שני בתי עלמין יהודיים, מבית העלמין הישן נותרו מצבות בודדות, בית העלמין החדש נחרש בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה.
עד סוף שנות השלושים היה בקרסנולוקי בית כנסת מעץ, ובאותה עת תוכנן בקרב הקהילה היהודית לבנות בית כנסת חדש מאבן. מבין שני בתי הספר שהיו בעיר נסגר בית הספר היהודי בשנים 1937–1938, והתלמידים היהודים למדו בבית הספר הרוסי. ערב מלחמת העולם השנייה ישבו בקרסנולוקי כ-300 יהודים.
במהלך המלחמה הכפר היה תחת כיבוש הנאצים מיולי 1941 עד יולי 1944. לא ברור לחלוטין מה היו פעולות הנאצים כלפי הקהילה היהודית המקומית, אבל ככל הנראה הוקם בעיירה מעין גטו פתוח, בדומה לצ'אשניקי הקרובה. ב-6 במרץ 1942 הגטו חוסל ונרצחו כ-300 איש בבור הריגה. שרידיהם נקברו בשנות ה-70 של המאה ה-20 בסיועם של קרובי משפחה עם גידור השטח והקמת מצבה לזכרם.
קהילה יהודית > רבני העיירה

הרב חיים יהודה אראנין
הרב דובער בלנק
הרב אברהם פינחסיק
הערות שוליים

↑  קרסנולוקי ביברייסקיה אנציקלופדיה (ברוסית)
↑  יהודה חיטריק, רשימות דברים, תשס"ט, עמ' 316
1 2  מרטין דין (אנ'), קרסנולוקי, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1688–1689), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
↑  Краснолуки — Российская Еврейская Энциклопедия, rujen.ru (ברוסית)
↑  Minsk region - Online Guide of Murder Sites of Jews in the Former USSR - Yad Vashem, www.yadvashem.org (באנגלית)
↑  שמואל נח גוטליב, אהלי שם, תרע"ג, עמ' 187
קרל וולף (זמר)

| --- | --- |

 לידה:  18 באפריל 1979 (בן 45) ביירות, לבנון 
 מוקד פעילות:  קנדה, לבנון 
 תקופת הפעילות:  מ-2001 
 סוגה:  R&B עכשווי 
 חברת תקליטים:  יוניברסל ריפבליק רקורדס 
 פרסים והוקרה:  MTV Europe Music Award for Best Arabia Act (2008) 
 www.karlwolf.com
 פרופיל ב-IMDb
 
קרל אבו סמאח (בערבית: كارل أبو سمح, המוכר בשם הבמה קרל וולף; נולד ב-18 באפריל 1979) הוא זמר פופ ומוזיקאי קנדי יליד לבנון.
קורות חייו

וולף נולד בביירות, לבנון. בילדותו המוקדמת עברה משפחתו לדובאי, בעקבות מלחמת האזרחים בלבנון. בגיל 17 היגר למונטריאול, קוויבק ומאז מתגורר שם. החל את דרכו המוזיקלית בקנדה כזמר ליווי ללהקת Dubmatique. משנת 2001 עבד בשיתופי פעולה מוזיקליים, ובשנת 2006 הוציא את אלבום הסולו הראשון שלו "Face Behind the Face". בהמשך הוציא אלבומים נוספים, כיום חתום עם חברת המוזיקה יוניברסל מיוזיק גרופ.
מלבד הופעתו כזמר וככותב שירים פורה, התפרסם וולף גם כמפיק מוזיקלי בעל רקורד עשיר.
בשל מוצאו הערבי, מופיע וולף לעיתים בארצות ערב, שימש כשופט וכמנטור בתוכנית הטלוויזיה עתירת הרייטינג האקדמיה למוסיקה (העולם הערבי), וכן היה בין יוזמי ערוץ MTV Arabia.
דיסקוגרפיה

Face Behind the Face‏, 2006 (אנ')
Bite the Bullet‏, 2007 (אנ')
Nightlife‏, 2009 (אנ')
Finally Free‏, 2012.
ראוף יקטה ביי

| --- | --- |

 לידה:  26 במרץ 1871 פאתיח, טורקיה 
 פטירה:  8 בינואר 1935 (בגיל 63) טורקיה 
 מקום קבורה:  Nakkaş Baba Cemetery 
 מוקד פעילות:  האימפריה העות'מאנית, טורקיה 
 שפה מועדפת:  טורקית עות'מאנית, ערבית, צרפתית, פרסית 
 
ראוף יקטה ביי (Rauf Yekta Bey;‏ 27 במרץ 1871–8 בינואר 1935) היה מוזיקאי ומוזיקולוג טורקי, שהיה אחד ממפתחי   התיווי הטורקי המודרני. ביי כתב את ההתייחסות המודרנית הראשונה למוזיקה הקלאסית הטורקית בשפה מערבית בשנת 1913.
ביוגרפיה

ראוף יקטה נולד באזור אקסראי\פאתיח (אנ') באיסטנבול שבטורקיה לאחמד אריף ביי. הוא נקרא מוחמד ראוף אך אימץ את השם ראוף יקטה כשם עט. ראוף יקטה דבר שלוש שפות: צרפתית, ערבית ופרסית. הוא היה פקיד ממשלתי כלשהו במועצה האימפריאלית. ראוף יקטה ביי נישא לזליחה האן ונולדו להם שני בנים ושתי בנות.
ראוף יקטה היה בין הראשונים שכתבו תאוריית מוזיקה מיקרוטונאלית. פריצת הדרך הופיעה כשכתב מאמר שכותרתו "מוזיקה טורקית".
פטירה והנצחה

ראוף יקטה ביי נפטר בשנת 1935 עקב מחלת טיפואיד. לאחר מותו, רחוב נקרא על שמו. כמה שמועות מספרות שהוא היה עצוב מאוד שהמוזיקה הטורקית הוסרה מהרדיו בטורקיה בסוף שנת 1934 ומחלתו הוחמרה מסיבה זו.
הערות שוליים

↑  "La Musique turque", 
in Encyclopedie de la musique et dictionnaire du Conservatoire, Premiere partie, Paris, 1922.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16196091m (data)  GND: 13236364X  ISNI: 0000 0000 7778 641X  LCCN: n85039665  MusicBrainz: b83168b7-91aa-4900-ba25-84146fedf915  NTA: 22703211X  SUDOC: 15252360X  TDVİA: rauf-yekta-bey  VIAF: 6092282   WorldCat (עם VIAF): 6092282 
ראוף יקטה ביי. תמונה זו צולמה ממהדורה מיוחדת של מגזין בשם "Resimli Gazete" (עיתון התמונות) שפורסם             באיסטנבול בשנת 1899.
ראוף יקטה ביי
ראוסון

| --- | --- |
סמל ראוסוןסמל ראוסון
פוטומונטאז' של ראוסון
פוטומונטאז' של ראוסון
 מדינה:  ארגנטינה ארגנטינה
 פרובינציה:  צ'ובוט צ'ובוט
 חבל ארץ:  פטגוניה
 תאריך ייסוד:  1865
 גובה:  4 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  31,787 (31 בדצמבר 2013)
 קואורדינטות:  43°18′S 65°06′W﻿ / ﻿43.3°S 65.1°W﻿ / -43.3; -65.1 
 אזור זמן:  UTC -3
 www.rawson.gov.ar
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארגנטינה מוגדלת) בואנוס איירס קורדובה בארילוצ'ה רוסאריו טוקומאן מאר דל פלאטה סלטה סנטה פה סן חואן אושואיה איגואסו אקונקגווה ברזיל פרגוואי בוליביה צ'ילה איי פוקלנד אורוגוואי האוקיינוס האטלנטי האוקיינוס השקט ראוסון(למפת ארגנטינה רגילה) בואנוס איירס קורדובה בארילוצ'ה רוסאריו טוקומאן מאר דל פלאטה סלטה סנטה פה סן חואן אושואיה איגואסו אקונקגווה ברזיל פרגוואי בוליביה צ'ילה איי פוקלנד אורוגוואי האוקיינוס האטלנטי האוקיינוס השקט ראוסון(למפת צ'ובוט רגילה) קומודורו ריבדביה טרלאו פוארטו מדרין אסקל ריו נגרו האוקיינוס האטלנטי  סנטה קרוס צ'ילהראוסון(למפת צ'ובוט מוגדלת) קומודורו ריבדביה טרלאו פוארטו מדרין אסקל ריו נגרו האוקיינוס האטלנטי  סנטה קרוס צ'ילהראוסון  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
ראוסון
ראוסון (בספרדית: Rawson, במקור בוולשית: Trerawson) היא בירת פרובינציית צ'ובוט בארגנטינה. גרים בה בערך 26,000 תושבים (לפי מפקד ב-2001). למרות שהיא הבירה הפרובינציאלית, אוכלוסייתה קטנה יותר מערים אחרות בצ'ובוט, בהן קומודורו ריבדביה, טרלאו, פוארטו מדרין ואסקל. נהר צ'ובוט (אנ') חוצה אותה, והיא נמצאת במרחק של 1,360 ק"מ מהבירה בואנוס איירס.
היסטוריה

ההתיישבות הראשונה באזור יוסדה על ידי הנרי ליבנוס ג'ונס, מגלה ארצות וסוחר בקר ולשי שחי בבואנוס איירס מ-1810. ב-1854 הוא הקים מוצב באזור כבסיס למשלחות ציד ואיסוף בקר בר בגבול צ'ובוט.
המבנים הלא-יציבים ננטשו במהרה, אך נמצאו ונוצלו על ידי מתיישבים ולשים שירדו מהספינה "מימוסה" בפוארטו מדרין ב-1865.
העיירה הוקמה באופן רשמי בספטמבר באותה שנה, על ידי קולונל חוליאן מורגה, ויושבה במהרה על ידי מהגרים חדשים מוויילס. הם קראו לעיר טְרֵרַאוסון (בוולשית: עיירתו של ראוסון) על שם ד"ר גיז'רמו ראוסון, שר הפנים הארגנטינאי באותה תקופה, שתמך בהתיישבות הוולשית בארגנטינה. למרות שהתחילית "טרה" הושמטה, התושבים דוברי הוולשית וחלק מהתושבים הוותיקים עדיין משתמשים בשם המקורי.
ב-1955 הוכרזה הקמתה של פרובינציית צ'ובוט, עם ראוסון כבירתה.
במהלך שנות ה-70 הייתה בנייה מסיבית של בניינים בולטים ובהם בנייני ממשלה, מה שגרם לכך שהעיר כונתה "ברזיליה הקטנה של פטגוניה".
כלכלה

בעיר יש נמל דיג, שנקרא פוארטו ראוסון, על חוף האוקיינוס האטלנטי, כ-5 ק"מ במורד נהר הצ'ובוט. כלכלת העיר מסתמכת בעיקר על הנמל ועל השלטון הפרובינציאלי.
תחבורה

שדה התעופה אלמירנטה מרקו אנדרס סר ממוקם כ-20 ק"מ מראוסון באזור טרלאו ומשרת את שתי הערים.
ספינות דיג בנמל ראוסון
קריית עבודה (חולון)

|  מידע |
| --- | --- |
 עיר:  חולון
 תאריך ייסוד:  27 בפברואר 1936
 שטח:  820 דונם
 אוכלוסייה:  13,940 (2013)
 קואורדינטות:  32°01′11″N 34°46′09″E﻿ / ﻿32.019606944568°N 34.769094380484°E﻿ / 32.019606944568; 34.769094380484
 שכונות נוספות בחולון
 he
 
שכונת קריית עבודה היא שכונת מגורים במרכז חולון, הממוקמת בין הרחובות סוקולוב, חנקין, ההסתדרות, פיכמן, הופיין ואחד במאי. אבן הפינה בשכונה הונחה ב-27 בפברואר 1936. שכונה זו היא מהוותיקות בחולון ומהווה שכונה מרכזית בעיר. על פי השנתון הסטטיסטי של עיריית חולון לשנת 2014, בשנת 2013 התגוררו 14,000 תושבים.