stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לימון (קוסטה ריקה)

| --- | --- |
פוטומונטאז' של לימון
פוטומונטאז' של לימון
 מדינה:  קוסטה ריקה קוסטה ריקה
 מחוז:  לימון
 תאריך ייסוד:  1854
 שטח:  59.79 קמ"ר
 גובה:  0 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  71,514 (2022)
 קואורדינטות:  9°59′20″N 83°02′13″W﻿ / ﻿9.989°N 83.037°W﻿ / 9.989; -83.037
 אזור זמן:  UTC -6
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת קוסטה ריקה מוגדלת) סן חוסה אלחואלה קרטגו פונטרנס פנמה ניקרגואה הים הקריבי האוקיינוס השקטלימון(למפת קוסטה ריקה רגילה) סן חוסה אלחואלה קרטגו פונטרנס פנמה ניקרגואה הים הקריבי האוקיינוס השקטלימון(למפת לימון רגילה) סיקירס גואפילס הים הקריבי ניקר. פנמה קרטגו סן חוסה פונטרנס אר. אוק. השקט לימון(למפת לימון מוגדלת) סיקירס גואפילס הים הקריבי ניקרגואה פנמה קרטגו סן חוסה פונטרנס ארדיה אוק. השקט לימון  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
פוארטו לימון (בספרדית: Puerto Limón), או בקיצור לימון, היא בירת מחוז לימון בקוסטה ריקה. העיר נמצאת בחוף הים הקריבי, במרחק של 152 קילומטרים מבירת קוסטה ריקה סן חוסה. נמל לימון הוא הגדול והחשוב ביותר בקוסטה ריקה.
היסטוריה

העיר נוסדה ב-1854 על ידי חוקר הארצות ממוצא גרמני פיליפ ולנטיני בעידוד ממשלת קוסטה ריקה.
העיר ניזוקה קשות ברעידת אדמה ב-1991.
מול נמל העיר ממקום אי קטן אוביטה. כריסטופר קולומבוס עגן בו לצוריך ביצוע תיקונים בספינותיו.
חינוך

בעיר פועלות מספר אוניברסיטאות פרטיות וגם קמפוס של אוניברסיטת קוסטה ריקה.
תחבורה

נמל התעופה הבינלאומי של לימון משרת את העיר, ומציע בעיקר טיסות בתוך קוסטה ריקה.
ספורט

בעיר שוכן אצטדיון חואן גובאן שאירח כמה קבוצות כדורגל לאורך שנות קיומו: את לימוננסה עד סגירתה ב-2009, את לימון מ-2009 ועד סגירתה ב-2022 ואת לימון בלאק סטאר מאז 2022.
ערים תאומות

רומניה גאלאץ, רומניה (מ־1997)
פיטר סקוט

| --- | --- |

 לידה:  14 בספטמבר 1909 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  29 באוגוסט 1989 (בגיל 79) בריסטול, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  בית ספר וסט דאונס  בית ספר אונדל  טריניטי קולג' 
 תפקיד:  רקטור (1960–1963) 
 מפלגה:  המפלגה השמרנית 
 בן או בת זוג:  פיליפה סקוט (7 באוגוסט 1951–?)  אליזבת' ג'יין האוורד (1942–?) 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית (תקנה 12) (1987)  פרס ג'יי. פול גטי למנהיגות שימור (1986)  מדליית אלברט (1970)  מדליית האיגוד של איגוד הצפרים הבריטי (1959)  מדליית המייסדים (1983)  מפקד במסדר האימפריה הבריטית  Knight Bachelor 
 
סר פיטר מרקהאם סקוט (באנגלית: Sir Peter Markham Scott;‏ 14 בספטמבר 1909 – 29 באוגוסט 1989) היה אורניתולוג, סביבתן, צייר, קצין צי וספורטאי בריטי.
סקוט קיבל תואר אבירות ב-1973 על תרומתו לשימור חיות בר. הוא היה מייסד הקרן העולמית למען הטבע ושל כמה שמורות ציפורי-מים בבריטניה
ובעל השפעה בתחום הסביבתנות הבינלאומית. הוא קיבל את מדליית הזהב של הקרן העולמית למען הטבע ואת פרס פול גטי להנהגה בתחום הסביבתנות על עבודתו.
ביוגרפיה > ילדות ונעורים

סקוט נולד בלונדון, בנם היחיד של חוקר אנטארקטיקה רוברט פלקון סקוט והפסלת קתלין ברוס. הוא היה רק בן שנתיים כשאביו נספה. במכתבו האחרון אל אשתו, יעץ לה רוברט סקוט "לעניין את הילד בידיעת הטבע, אם תוכלי; זה עדיף על משחקים." הוא נקרא על שם קלמנטס מרקהאם, היועץ והמדריך של סקוט במשלחות הקוטב שלו, וסנדקו היה ג'יימס מתיו ברי, מחבר פיטר פן.
פיטר סקוט למד בבית הספר אונדל ובטריניטי קולג', קיימברידג', שם החל את דרכו בלימודי מדעי הטבע אך סיים אותם בתולדות האמנות בשנת 1931.
ביוגרפיה > אמנות וספורט

כמו אמו, גילה פיטר כישרון בולט לאמנות והציג את התערוכה הראשונה שלו בלונדון בשנת 1933. הרקע העשיר של משפחתו איפשר לו להגשים את תחומי עניינו באמנות, חיות-בר וסוגי ספורט רבים, בהם שיט והחלקה על קרח. הוא ייצג את בריטניה בשיט סירות הודיות (דינגי) באולימפיאדה של ברלין בשנת 1936 וזכה במדליית ארד.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

בשנות מלחמת העולם השנייה הלך סקוט בעקבות אביו ושירת בצי המלכותי. תחילה שירת במשחתות בצפון האוקיינוס האטלנטי ואחר עבר לפקד על השייטת הראשונה (והיחידה) של ספינות תותחים נגד צוללות גרמניות בתעלה האנגלית. הוא עוטר בצלב השירות המצוין על גבורה בקרב.
לסקוט מייחסים את עיצוב תוכנית "Western Approaches" (הסוואת ספינות), להעלמת גוף הספינה. ביולי 1940, הצליח סקוט לבצע הסוואה נסיונית במשחתת "ברוק", שבה שירת, באופן שונה משני צדדיה, ליצירת התמזגות מלאה ככל האפשר עם הרקע הן בשעות היום והן במשך הלילה. עד מאי 1941 קיבלו כל הספינות בצפון האוקיינוס האטלנטי הוראה לעקוב אחר תוכנית ההסוואה של סקוט. נאמר ששיטת ההסוואה הייתה יעילה כל כך, שכמה ספינות בריטיות, כולל ה"ברוק", התנגשו זו בזו. יעילות רעיונותיהם של סקוט ותאייר נבדקה בניסוי שערך מרכז ההסוואה של למינגטון ב-1941. הניסויים הראו, שתחת שמים מעוננים יכולה ספינה לבנה להתקרב עד 9.6 ק"מ יותר מספינה צבועה בשחור לפני שתתגלה.
בשנת 1946 ייסד סקוט את הארגון ששמו נקשר בו מאז ואילך, "קרן סוורן לעופות בר" (כיום WWT, הקרן לעופות בר ושמורות מים) שהמטה שלה שוכן בסלימברידג' שבגלוסטרשייר. בשנים הבאות עמד בראש משלחות אורניתולוגיות ברחבי העולם ועשה לו שם בטלוויזיה כמי שקירב את הקהל הרחב אל חקר עופות הבר ושמורות המים. סדרת הטבע שלו בבי.בי.סי., "Look", נמשכה מ-1955 עד 1981 והביאה את שמו אל בתים רבים באנגליה. היא כללה את סרט הטבע הראשון ששודר בצבע, "חייו הפרטיים של השלדג המלכותי" (1968), עם סקוט כקריין. הוא כתב ואייר כמה ספרים בנושא זה, לרבות האוטוביוגרפיה שלו, "עין הרוח" (1961). בשנות ה-50' גם הופיע בקביעות ב"שעת הילדים" בשידורי הבי.בי.סי. ברדיו, בסדרה "פרלמנט הטבע".
פיטר סקוט היה הנשיא המייסד של "אגודת ציירי הטבע" ונשיא קרן "טבע באמנות".
סקוט החל לעסוק בגלישת רוח בשנת 1956 והיה לאלוף בריטניה ב-1963. הוא היה יושב ראש האגודה הבריטית לגלישת רוח במשך שנתיים, מ-1968 והיה נשיא מועדון הגלישה של בריסטול וגלוסטרשייר. סקוט הוא שקירב את הנסיך פיליפ, הדוכס מאדינבורו לנושא הגלישה.
בשנים 1973 עד 1983 היה סקוט נגיד אוניברסיטת בירמינגהם. בשנת 1992 העניקה לו אוניברסיטת באת תואר דוקטור לשם כבוד במדעים.
פיטר סקוט מת מהתקף לב ב-29 באוגוסט 1989 בבריסטול, שבועיים לפני יום הולדתו ה-80. הותיר אחריו 2 בנות ובן.
הערות שוליים

↑  המשלחת האחרונה של סקוט, סמית, אלדר ושות', לונדון 1913, כרך 2, מכתב אחרון אל אשתו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007426472605171  PLWABN: 9810626674105606  BIBSYS: 90682248  BNE: XX6280361  BnF: cb123550900 (data)  CANTIC: a10339255  CiNii: DA11298990  GND: 119327317  ICCU: DDSV243398  ISNI: 0000 0001 0902 3493  LCCN: n50005960  LNB: 000061069  NDL: 00455939  NKC: ntk20181013804  NLA: 35485926  NTA: 069822824  RERO: 02-A011636968  RKD: 71643  SELIBR: 243609  SNAC: w66439x1  SUDOC: 032540035  Trove: 970308  ULAN: 500026317  VIAF: 54223646   WorldCat (עם VIAF): 54223646 
פסלו של סר פיטר סקוט במרכז של הקרן לעופות בר ושמורות מים בלונדון
לילה בחיפה

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  עמוס גיתאי
 הופק בידי:  עמוס גיתאי מארי-ז'וזה סנסלם
 תסריט:  עמוס גיתאי 
 עריכה:  יובל אור
 שחקנים ראשיים:  צחי הלוי הישאם סלימאן טום באום אמיר ח'ורי קלרה ח'ורי חנה לסלאו מכרם ח'ורי מריה זריק אנדריי סוורין 
 מוזיקה:  אלכסי קוצ'טקוב
 צילום:  אריק גוטייה 
 מדינה:  ישראל ישראל צרפת צרפת
 חברת הפקה:  אגב סרטים CDP סרטי יונייטד קינג
 הקרנת בכורה:  7 בספטמבר 2020 
 משך הקרנה:  99 דק' 
 שפת הסרט:  עברית ערבית אנגלית
 סוגה:  סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
"לילה בחיפה" הוא סרט דרמה קומי ישראלי-צרפתי משנת 2020 בבימויו של עמוס גיתאי. הוא נבחר להצגה בחלק התחרות הראשית של פסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-77 של ונציה. היה מועמד לפרס אריה הזהב, פרס מרצ'לו מסטרויאני ועוד.
דמויות

גיל (צחי הלוי)
לילה (מריה זריק)
חאולה (חאולה אברהים)
בהירה (בהירה אלבאסי)
נעמה (נעמה פרייס)
חנה (חנה לסלאו)
כמאל (מכרם חורי)
רוברטה (קלרה חורי)
אמיר (אמיר חורי)
הישאם (הישאם סולימאן)
טום (טום באום)
אשר (אשר לקס)
אנדריי (אנדז'יי סברין)
עלילה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
"לילה בחיפה" היא דרמה קומית סאטירית המתרחשת במהלך לילה אחד במועדון "פטוש" בחיפה. לאורך הלילה עוקבים אחר סיפורי אהבה, תשוקה, רוך ואלימות של הדמויות המבלות במקום.
הערות שוליים

↑   אורין מוריס, "לילה בחיפה": סרט קלוש וארוך מדי שמתחזה לאמנות חשובה, באתר הארץ, 22 באוקטובר 2022
↑   איתי שטרן, "לילה בחיפה" בבימוי עמוס גיתאי יתמודד בתחרות הרשמית של פסטיבל ונציה, באתר הארץ, 28 ביולי 2020
ערך זה הוא קצרמרבנושא סרטים ישראליים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פלקנסטרו טריאסטה

מראה פנימי של ההיכל הביתי
פלקנסטרו טריאסטה (באיטלקית: Pallacanestro Trieste), היא קבוצת כדורסל איטלקית מהעיר טריאסטה המתמודדת בליגת העל (סרייה A).
היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 1863 כחלק ממועדון "גינסטיקה טריאסטינה". שכלל גם כדורסל נשים ועוד. בשנת 1930 זכתה הקבוצה באליפות הראשונה שלה. ובהמשך בעוד 4 אליפויות איטליה.
בעונת 1994/95 הגיעה הקבוצה לגמר הגביע האיטלקי והפסידה לקבוצת בנטון טרוויזו 81-77.
בעונת 2003/04 נקלעה הקבוצה לקשיים כלכליים וסיימה במקום ה-17 המוביל לליגה דואה (הליגה השנייה), אך גם לליגה דואה לא היה תקציב והקבוצה ירדה שתי ליגות בבת אחת. בסיום עונת 2011/12 העפילה מהליגה השלישית לליגה דואה (הליגה השנייה). בסיום עונת 2017-2018 העפילה הקבוצה בחזרה לליגה הבכירה מהמקום הראשון, לאחר היעדרות של 14 שנים.
השתתפות באירופה

בעונת 1993/94, הגיעה הקבוצה עד לגמר גביע קוראץ', אך הפסידה לקבוצת פאוק סלוניקי מיוון בסיכום שני מפגשים. בעונת 2000/01 הודחה הקבוצה ברבע הגמר גביע קוראץ' על ידי קבוצת ראסינג מלקו איפר הבלגית.
בעונת 2002/03 הגיעה הקבוצה לשמינית גמר גביע יול"ב והודחה על ידי קבוצת ז'לזניק בלגרד הסרבית.
הקבוצה מארחת בהיכל הספורט פלאטריאסטה (אליאנץ דום) המכיל 6,943 מקומות ישיבה.
תארים והישגים

הליגה האיטלקית :
אליפות (5): 1930, 1932, 1934, 1940, 1941.
מקום שני: 1931, 1935, 1939, 1947, 1955
הגביע האיטלקי :
גמר: 1995
גביע קוראץ' :
גמר: 1994
רבע גמר: 2001
שחקני עבר בולטים

איטליה דינו מנגין
איטליה גרגור פוצ'קה
איטליה פרדיננדו ג'נטילה
סרביה דיאן בודירוגה
ארצות הברית דרנל רובינסון
פנתר ריו

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Panther Westwinds
 שנות ייצור:  1975–1977
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 אורך:  4,115 מ"מ 
 רוחב:  1,575 מ"מ 
 גובה:  1,372 מ"מ 
 משקל:  1,100 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,438 מ"מ 
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, בטור, 1,854 סמ"ק  4 צילינדרים, בטור, 16 שסתומים, 1,998 סמ"ק (מנוע טריומף דגם "Triumph Dolomite Sprint")
 הילוכים:  תמסורת ידנית  תמסורת אוטומטית
 מהירות מרבית:  185 ק"מ  (דגם מנוע  1,998 סמ"ק)
 קשר:  טריומף
 מעצב:  Robert Jankel
 
פנתר ריו (באנגלית: Panther Rio) היא מכונית סלון, 4 דלתות, אשר יוצרה על ידי יצרנית מכוניות הספורט והפאר הבריטית Panther Westwinds בין השנים 1975–1977.
סך הכול יוצרו 38 יחידות.
דגמי "פנתר ריו"

פנתר ריו 1850 (דגם בסיסי)
פנתר ריו 2000 (הדגם קרוי "Rio Especial"), תאוצה בין 0 - 100 קמ"ש היא 8.7 שניות
ראו גם

פנתר דה ויל
פנתר לימה
פנתר J72
פנתר קליסטה
לקריאה נוספת

מועדון מכוניות פנתר - בריטניה (pantherclub.co.uk)
פנתר ריו (classics.honestjohn.co.uk/reviews/panther/rio)
פנתר ריו - תמונה (triumphdolomite.co.uk/viewtopic)
פנתר ריו (aronline.co.uk/cars/panther/panther-rio)
הערות שוליים

↑  טריומף דולמיט הבסיס לפנתר ריו פנתר ריו
↑  פנתר ריו - מפרט טכני automobile-catalog
↑  פנתר ריוaronline.co.uk/cars/panther/panther-rio
↑  פנתר ריו thepetrolstop.com/2012/08/panther-rio
פרדריק מקראקן

| --- | --- |

פרדריק מקראקן
 לידה:  18 באוגוסט 1859 קנט, האימפריה הבריטית בריטניה
 פטירה:  8 באוגוסט 1949 (בגיל 89)
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  המכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט 
 השתייכות:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 תקופת הפעילות:  1879–1922 (כ־43 שנים)
 דרגה:   לוטננט גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-15 מפקד הקורפוס ה-13 מפקד הפיקוד הסקוטי
 פעולות ומבצעים
 המלחמה האנגלו-מצרית המלחמה המהדית מלחמת הבורים השנייה מלחמת העולם הראשונה
 עיטורים
   מסדר האמבט (אביר מפקד)   אות השירות המצוין
 
סר פרדריק ניקולס ויליאם מקראקן (באנגלית: Frederick William Nicholas McCracken; 18 באוגוסט 1859 - 8 באוגוסט 1949) היה לוטננט גנרל בצבא בריטניה אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה > תחילת דרכו

מקראקן נולד ב-18 באוגוסט 1859 במחוז קנט שבאימפריה הבריטית. הוא למד באקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט, וב-1879 התגייס לצבא בריטניה והוצב כלוטננט משנה ברגימנט הרגלים ה-49. בהמשך הועבר לרגימנט ברקשייר, ובשנה שלאחר מכן הועלה לדרגת לוטננט. ב-1882 לחם במלחמה האנגלו-מצרית, וב-1884 הועלה לדרגת קפטן. ב-1885 לחם במהלך המלחמה המהדית כנגד כוחותיו של מוחמד אחמד בסודאן, ועל חלקו בקרב טורפיק אוזכר בשדרים הרשמיים, והוענקה לו דרגת כבוד של מייג'ור. לקראת סוף השנה לחם גם בקרב גיניס. באפריל 1892 הוצב בברבדוס, וב-1897 הפכה דרגת המייג'ור שלו לקבועה.
עם פרוץ מלחמת הבורים ב-1899, הוא לחם עם הגדוד הראשון של רגימנט ברקשייר, וב-1901 מונה למפקד הגדוד השני ברגימנט. ב-1902 מונה למפקד חיל מצב אשר כלל כמה גדודים. על חלקו במהלך המלחמה, הוא הועלה לדרגת לוטננט קולונל וקיבל את אות השירות המצוין. ב-1905 הוא קיבל דרגת כבוד של קולונל, ופיקד על הגדוד ה-2 ברגימנט ברקשייר עד 1907. הוא הוצב למשך מפר שנים בהודו, וב-1911 הועבר לאירלנד. ב-1912 הוענקה לו דרגת כבוד של בריגדיר, והוא קיבל פיקוד על החטיבה השביעית.
ביוגרפיה > מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, היה מקראקן מפקד חטיבת הרגלים השביעית. הבריגדה שלו נכללה במסגרת הדיוויזיה ה-3 אשר הייתה חלק מהקורפוס ה-2 של חיל המשלוח הבריטי. הבריגדה נשלחה לחזית המערבית, והשתתפה בקרב לה קאטו אשר הסתיים בניצחון גרמני. הבריגדה כיסתה את נסיגת הקורפוס ה-2 במהלך הנסיגה הגדולה למארן. אדמונד אלנבי - מפקד חיל הפרשים של חיל המשלוח, התרשם מאוד מתפקודו של מקראקן, ובהמלצתו הוא הועלה באוקטובר לדרגת מייג'ור גנרל ומונה למפקח חיל הרגלים בחיל המשלוח. ב-1915 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-15 (הסקוטית). בניגוד לפיקודו המעולה על החטיבה השביעית, פיקודו על הדיוויזיה ה-15 היה לקוי. אחד המשקיפים תיאר אותו כ"חלש ועצלן". הוא פיקד על הדיוויזיה במהלך קרב לוס, הקרב על הסום וקרב אראס. ביוני 1917 מונה למפקד הקורפוס ה-13, הוא פיקד על הקורפוס עד מרץ 1918 עת מונה למפקד הפיקוד הסקוטי.
ביוגרפיה > אחריתו

ב-1922 פרש מהצבא בדרגת לוטננט גנרל. הוא נפטר ב-8 באוגוסט 1949, עשרה ימים לפני יום הולדתו ה-90.
ב-1887 נישא לאן יוסטון גלובר, אשר ילדה לו בן ושתי בנות. אן נפטרה ב-1923.
פיטר קינג

פיטר קינג (באנגלית: Pete King; נולד ב-5 באפריל 1944) הוא פוליטיקאי אמריקאי שנבחר מספר פעמים לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מדינת ניו יורק וכיהן בו בשנים 1993–2021.
ביוגרפיה

פיטר קינג נולד במנהטן וגדל בקווינס. אביו היה קצין משטרת העיר ניו יורק. למשפחה שורשים מאירלנד ווויילס.
בשנת 1965 קינג סיים לימודי מדעי המדינה וקיבל תואר ראשון. בשנת 1968 הוא קיבל תואר במשפטים. באותה שנה הוא התגייס למשמר הלאומי של ניו יורק. עד לשנת 1974 הוא עבר במשרד התובע של מחוז נסאו.
בשנת 1977 פיטר קינג השתתף בבחירות לעיריית ניו יורק מטעם המפלגה הרפובליקנית וזכה. הוא כיהן בתפקידים שונים במועצת העיר עד לתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20.
בשנת 1992 הוא היה מועמד לבית הנבחרים של ארצות הברית וזכה. קינג נבחר מחדש מספר פעמים, עד שבשנת 2020 החליט לסיים את הכהונה.
בשנת 2000 ו-2003 הוא חשב להתמודד על המשרה בסנאט של ארצות הברית, אך בסוף לא השתתף בבחירות.
במהלך כהונה בקונגרס קינג לא פעם תמך בעמדות של המפלגה הדמוקרטית של ארצות הברית. בשנת 2010 כאשר צ'ארלז רנגל הואשם בפעילות לא תקינה קינג היה בין הנציגים הרפובליקנים הבודדים שהצביעו נגד.
בשנת 2000 הוא תמך במועמדותו של ג'ון מקיין לנשיא אך בהמשך עבר לתמיכה בג'ורג' ווקר בוש. בשנת 2016 הוא היה בין תומכיו של דונלד טראמפ. קינג היה חבר בוועדת המודיעין של בית הנבחרים של ארצות הברית. הוא חתם על הצהרה שחקירת FBI בנושא התערבות רוסיה בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2016 קשורה לפוליטיקה. הוא הצביע פעמיים נגד הליך ההדחה של דונלד טראמפ.
קינג תמך באופן עקבי בחיזוק בקרה על מכירת נשק בארצות הברית.
קינג תמך בפעילות של IRA נגד הממשל הבריטי בצפון אירלנד. לקינג היו קשרים טובים עם המצביעים המוסלמים אך הוא התנגד לפעילויות של האסלאם הקיצוני.
הערות שוליים

↑  https://nymag.com/intelligencer/2018/01/devin-nunes-releasethememo-frenzy-explained.html
↑  https://www.politico.com/blogs/politico-now/2007/09/rep-peter-king-there-are-too-many-mosques-in-this-country-003213
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 17369523X  ISNI: 0000 0000 3814 000X  LCCN: n2003037561  SNAC: w67z2921  US Congress: K000210  VIAF: 162811420   WorldCat (עם VIAF): 162811420
פרדריק סודי

| --- | --- |

 לידה:  2 בספטמבר 1877 איסטבורן, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  22 בספטמבר 1956 (בגיל 79) ברייטון, הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  כימיה
 מקום מגורים:  בריטניה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אבריסווית'  מרטון קולג'  איסטבורן קולג' 
 מנחה לדוקטורט:  ארנסט רתרפורד 
 מוסדות:  אוניברסיטת מקגיל  אוניברסיטת אוקספורד  אוניברסיטת אברדין 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לכימיה (1921)  עמית החברה המלכותית 
 בן או בת זוג:  ויניפרד ביילביי 
 תרומות עיקריות
 מחקרים בתחום האיזוטופים.
 
פרדריק סודי (באנגלית: Frederick Soddy; ‏2 בספטמבר 1877, איסטבורן, אנגליה – 22 בספטמבר 1956, ברייטון, אנגליה) היה כימאי אנגלי, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1921, "על עבודתו בכימיה של יסודות רדיואקטיביים ומחקריו בתחום האיזוטופים".
חייו

סודי למד באיסטבורן קולג', והמשיך בלימודיו בקולג' האוניברסיטאי של ויילס באבריסטווית' ובקולג' מרטון, אוניברסיטת אוקספורד. הוא עבד כחוקר באוקספורד מ-1898 עד 1900. סודי נישא לויניפורד ביילבי ב-1908.
ב-1900 היה למדגים בכימיה באוניברסיטת מק'גיל במונטריאול שבקנדה, שם עבד עם ארנסט רתרפורד בתחום הרדיואקטיביות. הוא ורת'רפורד הבינו כי ההתנהגות האנומלית של יסודות רדיואקטיביים נגרמת על ידי דעיכתם ליסודות אחרים. דעיכה זו הפיקה גם קרינת אלפא, בטא, וגמא. כאשר הרדיואקטיביות התגלתה לראשונה, איש לא ידע לבטח מה גרם לה. עבודתם הקפדנית של סודי ורת'רפורד הוכיחה כי התרחשה התמרה אטומית.
סודי פרסם מספר ספרים ומאמרים שסייעו לפופולריזציה של ההבנה החדשה של הרדיואקטיביות. אלה היוו השראה לספרו של ה.ג. ולס מ-1914, "העולם יוצא לחופשי". הספר מתאר מלחמה בעתיד הרחוק, בה פצצות אטום מוטלות ממטוסים. הספר ידוע גם בשם "המלחמה האחרונה", ובו קם מן הכאוס עולם שוחר שלום. בספרו של סודי, "Wealth, Virtual Wealth and Debt", הוא משבח את הספר "העולם יוצא לחופשי". הוא אומר גם כי נראה שתהליכים אטומיים מספקים את אנרגיית הכוכבים.
ב-1903, בשיתוף פעולה עם ויליאם רמזי ביוניברסיטי קולג' לונדון, סודי אימת כי דעיכה של רדיום מפיקה הליום.
בין 1904 ל-1914 עבד סודי כמרצה באוניברסיטת גלאזגו, ושם הראה כי אורניום דועך לרדיום. שם גם הראה כי ליסוד רדיואקטיבי תיתכן יותר ממסה אטומית אחת, אף על פי שתכונותיו הכימיות לא ישתנו; עובדה זו הובילה למושג האיזוטופ. בשלב מאוחר יותר, הראה סודי כי גם ליסודות לא-רדיואקטיביים יכולים להיות מספר איזוטופים. בנוסף הראה כי אטום יורד שני מקומות במספרו האטומי בדעיכת אלפא, ועולה מקום אחר בדעיכת בטא. היה זה שלב מהותי לקראת הבנת היחסים בין משפחות של יסודות רדיואקטיביים.
ב-1914 קיבל מינוי באוניברסיטת אברדין, שם עבד על מחקר הקשור למלחמת העולם הראשונה. ב-1919 עבר לאוניברסיטת אוקספורד, ועד שנת 1936 ארגן מחדש את כל המעבדות ותוכניות הלימוד בכימיה.
ב-1921 קיבל פרס נובל לכימיה על עבודתו בתחום הדעיכה הרדיואקטיבית, ובמיוחד על ניסוח תיאורית האיזוטופים.
סודי התעניין גם בטכנוקרטיה ובתנועת האשראי החברתי, כפי שמראים ספריו "Wealth, Virtual Wealth and Debt" משנת 1926 ו-"Money versus Man" מ-1933.
ספריו

Radioactivity (1904)
The Interpretation of Radium (1909)
The Chemistry of the Radioactive Elements (1912-1914)
Matter and Energy (1912)
Science and Life (1920)
Wealth, virtual wealth and debt. The solution of the economic paradox (1926)
The Interpretation of the Atom (1932)
Money versus Man (1933)
The Story of Atomic Energy (1949)
Atomic Transmutation (1953)
פרדריק ניקולאי ינסן

| --- | --- |

 לידה:  21 ביוני 1818 ברגן, האיחוד השוודי-נורווגי 
 פטירה:  28 בנובמבר 1870 (בגיל 52) Steigen Municipality, נורווגיה 
 
פרדריק ניקולאי ינסן, (בנורווגית:Frederik Nicolai Jensen ‏;21 ביוני 1818 – 28 בנובמבר 1870), היה צייר נוף, היסטוריה ודיוקנאות נורווגי מבית הספר דיסלדורף, מורה לתיאטרון, כומר ופוליטיקאי לותרני אוונגליסטי.
קורות חייו

ינסן, בנו של ינס יוהאן ינסן (1774–1824), שנולד בהוסום, ואשתו יוהנה מארי, לבית פרום (1793–1878), למד, כמו אחיו הפוליטיקאי לימים כריסטיאן ינסן (1823–1884), בבית הספר הכנסייתי בעיר מולדתו ברגן. בשנת 1840 השלים תואר בתאולוגיה. בשנת 1841 הוא נרשם ללימודי ציור באקדמיה לאמנות בדיסלדורף, לאחר שלקח שיעורי ציור נוף מהנס לגנגר ראוש (1800–1854) בברגן.
בדיסלדורף הצייר קרל פרדיננד זון היה המורה החשוב ביותר שלו. גם רודולף ויגמן לימד אותו. בשנת 1844, בתום לימודיו באקדמיה של דיסלדורף, איחד ינסן כוחות עם גוסטב ייקוב קנטון, הנרי ריטר, רודולף יורדן, הנס גודה, רודולף פון נורמן ווילהלם קמפאוזן כדי להקים קבוצת אמנים דמוקרטית וקריטית מבחינה אקדמית קריניק. שם הקבוצה נוצר מהאותיות הראשונות של חבריה. הקבוצה הייתה לפני של התאחדות האמנים Malkasten שהוקמה בשנת 1848. הוא שהה בדיסלדורף עד 1845.
לאחר ששהה במינכן, שם פגש את אשתו אורסולה פרנציסקה רויטר, לבית שבאירט (1821–1910), ולאחר נסיעה באיטליה, חזר ינסן לברגן וניסה לחיות כצייר פורטרטים. הוא התעניין גם בתיאטרון. הוא עזר למוזיקאי אול בול בשנת 1849/1850 בהקמת תיאטרון נורסק בהדרכת שחקנים חובבים. תיאטרון נורסק יצר מאוחר יותר את Den Nationale, התיאטרון הוותיק ביותר בנורווגיה.
בשנת 1854 הוא קיבל עבודה ככומר בנורדלנד, בשנת 1863 עבר לכנסייה של שטייגן. ציור מזבח שיצר בשנת 1869/1870 כטריפטיך לכנסיית ואגן בקבלוג בלופוטן, מראה שהוא עדיין צייר בתקופה זו. הציור מראה את ישו מוקף בתלמידיו הנרדמים.
ינסן עבד גם כפוליטיקאי בין השנים 1862 עד 1864. במהלך תקופה זו הוא ייצג את המצביעים בלשכת נורדלנד כחבר סטורטינג.
הערות שוליים

↑  Findbuch 212.01.04 Schülerlisten der Kunstakademie Düsseldorf (ארכיון)
↑  Bettina Baumgärtel: Die Düsseldorfer Malerschule und ihre internationale Ausstrahlung. In: Bettina Baumgärtel (Hrsg.): Die Düsseldorfer Malerschule und ihre internationale Ausstrahlung 1819–1918. Michael Imhof Verlag, Petersberg 2011, ISBN 978-3-86568-702-9, Band 1, S. 31; siehe ferner S. 209 (Fußnote 37), 279 (Fußnote 9), 360, 433
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 3051733  KulturNav: f5b9763c-fd9f-4c0a-a473-dd435c070ba8  VIAF: 109149294075980520174   WorldCat (עם VIAF): 109149294075980520174 
פרדריק ניקולאי ינסן, אינגלבורג ליד הים
פרדריק דיליוס

| --- | --- |

 לידה:  29 בינואר 1862 ברדפורד, יורקשייר, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  10 ביוני 1934 (בגיל 72) גרה-סור-לואן, צרפת 
 מקום קבורה:  סארי 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  בית הספר הגבוה למוזיקה ולתיאטרון בלייפציג, בית ספר ברדפורד 
 סוגה:  אופרה 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 בן או בת זוג:  ילקה רוזן (1903–1934) 
 פרסים והוקרה:  מדליית הזהב של החברה הפילהרמונית המלכותית (1925) 
 www.delius.org.uk
 פרופיל ב-IMDb
 
פרדריק דיליוס - 1912. צויר על ידי אשתו ילקה רוזן.
פרדריק דיליוס (Frederick Delius; ‏29 בינואר 1862 – 10 ביוני 1934) היה מלחין בריטי.
הוריו של דיליוס היגרו מגרמניה לבריטניה בשנת 1850 והתיישבו בעיר ברדפורד ופתחו עסק למסחר צמר. הוא היה הילד הרביעי מבין 14 ילדים ובצעירותו נקרא פריץ. אביו ייעד אותו לעסוק בעסק המשפחתי אך לא מנע ממנו חינוך מוזיקלי. לאחר סיום לימודיו החל דיליוס לעסוק בעסק המשפחתי ונשלח לפריז ונורווגיה שם יצר קשרים שהשפיעו על כתיבת המוזיקה שלו.
דיליוס באמריקה

כדי להשתחרר מהשפעת אביו ביקש ממנו דיליוס לנסוע לפלורידה ולהתבסס שם כמגדל תפוזים. בשנת 1884 התיישב דיליוס בחווה לגידול תפוזים ליד העיר ג'קסונוויל. באותה תקופה מצא את הזמן להלחנה ונעזר בשיעורים לקומפוזיציה שקיבל מתומס וורד, מוזיקאי מוכשר מפלורידה. את רישומיו מהחווה בפלורידה ובתוך זה שיריהם של העובדים השחורים העלה בסוויטה לתזמורת פלורידה. בשנת 1961 הועבר בית החווה בו התגורר דיליוס לאוניברסיטת ג'קסונוויל ומאז נערך שם מדי שנה פסטיבל מיצירות דיליוס. בסוף התקופה בארצות הברית עבר דיליוס לניו יורק שם לימד מוזיקה. לאחר שאביו הסכים שימשיך בדרכו המוזיקלית חזר דיליוס לאירופה.
בחזרה לאירופה

בשנת 1886 שב דיליוס לאירופה ובתמיכת אביו נכנס לקונסרבטוריון של לייפציג שם יצר קשר עם אדוארד גריג.
דיליוס חזר לפריז ושם נהל אורח חיים בוהמי והרבה להלחין. בין ידידיו היו גוגן, סטרינדברג ואדוורד מונק. בתקופה זו נדבק בעגבת, מחלה שהעכירה את שנותיו האחרונות.
ב-1897 נישא לציירת ילקה רוזן והזוג עבר להתגורר בכפר גרז-סור-לואן במרכז צרפת שם התגורר עד מותו למעט בתקופת מלחמת העולם הראשונה שבה שהו בבריטניה.
ב-1907 פגש דיליוס במנצח תומאס ביצ'ם שהתלהב מיצירותיו ועשה הרבה להתפשטות המוניטין של דליוס בבריטניה שם הוא פופולרי על אף שרוב שנותיו חי מחוץ לבריטניה.
שנותיו האחרונות

בשנותיו האחרונות החל דיליוס לסבול מסיבוכי העגבת שבה לקה בצעירותו (עגבת שלישונית הפוגעת במערכת העצבים). הופיע שיתוק מתקדם וירידה בראייה עד כדי עיוורון. הוא הפסיק להלחין. אחד המעריצים שלו, מלחין צעיר בשם אריק פנבי (אנ') התנדב לעזור לו ולרשום בשבילו את התווים. דיליוס הצליח להכתיב לו מספר יצירות ובתוכם שיר קיץ. פנבי כתב ספר על תקופתו עם דיליוס ואף הופקה על כך סידרה ב-BBC בבימויו של קן ראסל. דיליוס נפטר ב-1934 ממחלת העגבת. אשתו נפטרה שנה לאחר מכן והם הועברו לקבורה בבריטניה.
יצירותיו של דיליוס

דיליוס חיבר 6 אופרות, סוויטות לתזמורת, יצירות ווקליות וקאמריות. מבין יצירותיו הידועות ישנם:
הסוויטה פלורידה (1887) בה הצליח להעלות את רשמיו מתקופת שהותו בחוות התפוזים בפלורידה. הוא הושפע מתחושת הבדידות ומשירי עובדי המטע השחורים. פרקי הסוויטה הם: שחר היום, ליד הנהר, שקיעה ובלילה. בסוויטה כלול ריקוד מפורסם של דיליוס בשם לה קאלינדה אותו שילב אחר כך באופרה קואנגה.
בהישמע קול הקוקייה הראשונה באביב - היצירה המפורסמת ביותר של דיליוס. הוא השתמש כאן בשיר עממי נורווגי שעובד לפסנתר בידי מורו הרוחני אדוארד גריג.