stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שמעון ברוך אוחיון
הערות שוליים

↑  כרטיס הקבר של רבי שמעון ברוך אוחיון באתר הר הזיתים.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007450727705171  VIAF: 34148874547749621159   WorldCat (עם VIAF): 34148874547749621159 
| רבני מרוקו |
| --- | --- | --- |
| רבני אסואירה | אברהם רפאל קורייאט • חיים פינטו (מרוקו) • אהרן בן חסין • משה ויזגאן |  |
| רבני דבדו | שלמה הכהן צבאן (ארבי לקביר) • שלמה הכהן צבאן • דוד הכהן סקלי • אברהם בן סוסאן • אברהם הכהן צבאן • שמואל מרציאנו |  |
| רבני מקנס | יעקב טולידאנו (מהרי"ט) • חיים טולידאנו • משה טולידאנו • יקותיאל בירדוגו • יעקב בירדוגו (השופריה דיעקב) • רפאל בירדוגו • משה מאימראן • פתחיה מרדכי בירדוגו • מימון בירדוגו • יוסף בירדוגו (מקנס) • יהודה טולידאנו • שמואל עמאר • חיים משאש • חיים בירדוגו • שלום עמאר • יעקב טולידאנו (בן יוסף) • יעקב טולידאנו (קהלת יעקב) • יהושע בירדוגו • יצחק סבאג • רפאל ברוך טולידאנו • ברוך אברהם טולידאנו • יוסף משאש |  |
| רבני מרקש | יצחק קורייאט (הראשון) • מאיר דלויה (רב) • יצחק דלויה (המאה ה-17) • שלמה עמאר (מרקש) • אברהם אזולאי (מרקש) • יוסף אוסעדון • דוד בן מאמאן • יעקב פינטו • אברהם קורקוס • יצחק חרוש • אברהם פינטו • שלמה אסבאג • מוסא בן דוד וחיון • שלמה אוזנקוט • משה אסבאג • אברהם פינטו (הקטן) • משה רוזיליו (הראשון) • דוד חיים צבאח • רפאל מסעוד אבן מוחא • אלעזר חזן • יעקב בטאן • שלמה אסבאג (השני) • מרדכי הצרפתי • רפאל יוסף חרוש • שלמה אבן חיים • דוד שלוש • יעקב דהאן • אלעזר הלוי • אברהם אביטבול • מכלוף אבוחצירא • יהושע מאמאן |  |
| רבני פאס | יהודה הכהן אבן סוסאן • יוסף בן יהודה אבן עקנין • אברהם אדרוטיל • שלמה אבן מלך • חיים גאגין • רבי שמואל חאגיז • יוסף אלמושנינו • יהודה עוזיאל (השני) • אהרן אבן חיים • ישעיה בקיש • שמואל אבן דנאן (השלישי) • שאול שמואל סירירו • וידאל הצרפתי (הצוף דבש) • יעקב אבן דנאן • יצחק הצרפתי השני (פאס) • וידאל הצרפתי (השלישי) • מנחם סירירו • שמואל הצרפתי • יהודה בן עטר • יעקב אבן צור • שמואל אבן אלבאז • אליהו הצרפתי • רפאל עובד אבן צור • יהודה בן עטר (השני) • רפאל אהרן מונסונייגו • ידידיה מונסוניגו • יצחק אבן דנאן • וידאל הצרפתי (החמישי) • משה אבן דנאן • שלמה אבן דנאן • אהרן בוטבול • יוסף בן נאיים • חיים דוד סירירו • |  |
| רבני צפרו | שאול ישועה אביטבול • שלמה אביטבול • עמור אביטבול • יהודה אלבז • רפאל משה אלבאז • אבא אלבז • אלישע אפריאט • ישועה שמעון חיים עובדיה • דוד עובדיה |  |
| רבני קזבלנקה | משה מאיר חי אליקים • חיים דוד בן סוסאן • שלום משאש • משה מלכה • רחמים בן עמארה • חיים רפאל שושנה • יצחק חזן • שמעון ברוך אוחיון |  |
| רבני רבאט וסלא | חיים בן עטר (הראשון) • שמואל די אבילה • אליעזר די אבילה • רבי חיים בן עטר • חיים טולידאנו (סאלי) • יוסף אלמאליח • יוסף בירדוגו (רבאט) • רפאל אנקווה • חיים רפאל עטייא • חיים יקותיאל בירדוגו • דוד צבאח • מיכאל יששכר אנקווה • שאול אבן דנאן • מימון אוחיון |  |
| רבני מחוז תאפילאלת | מסעוד אבוחצירא • יעקב אבוחצירא • דוד אבוחצירא • משה תורג'מן |  |
| רבני תטואן והאזור הספרדי | יעקב הלוי (בית יעקב) • יעקב מארג'י • חסדאי אלמושנינו • מנחם עטיאה • יעקב אבן מלכא • אפרים מונסונייגו • יצחק קורייאט (השני) • יצחק בן וואליד • שמואל נהון • מרדכי בן ג'ו • יעקב כלפון • רפאל חיים משה בן נאים • יהודה ליאון כלפון |  |
| רבנים נוספים | כליפא בן מלכא • מכלוף אוחיון • יחייה בן הראש (קניטרא) • רפאל הצרפתי • אברהם דוד ריווח |  |
תעודת ההיתר לשחיטה ובדיקה שניתנה לאוחיון
תעמרה

תעמרה (בערבית: التعامرة, תעתיק מדויק: אלתעאמרה) הוא שבט בדואי גדול, שנטה את אוהליו בארץ ישראל, באזור הנגב, ובאזור ירושלים. כיום חיים רוב בני השבט במדבר יהודה ובשטחי הרשות הפלסטינית מדרום לבית לחם, ובממלכת ירדן. בני השבט הקימו שני יישובי קבע באזור בית לחם: זעתרה ומעסרה.
כמה מבני השבט התראיינו לכתבה של הערוץ הראשון שנעשתה על צבי מסיני, איש הייטק לשעבר שחוקר את מוצאם היהודי של חלק מהפלסטינים, וטענו לשורשים יהודים. צבי מסיני הביא את סיפור שבט התעמרה גם ב"ספר ההתחברות". לטענתו, שבט התעמרה היה בעברו שבט של יושבי קבע. הראשונים שיצאו, התרחקו מהכפר עם עדרי הצאן שלהם, בגלל מחסור במרעה במקום. כך הפכו אנשי התעמרה לנוודים, בתורם אחרי מקומות מרעה. מסיני מציין כי בבית הקברות של שבט התעמרה בסמוך לחירבת תעמר, נמצאות במקום הגבוה ביותר שתי מצבות ישנות שעליהן חקוקים מגיני דוד, שניזוקו בחלקם. לטענתו, אלו סותתו בידי תושבי המקום כדי להסתיר את מוצאם היהודי לאחר שאולצו להתאסלם.
בשנות ה-30 של המאה ה-20 כתב יצחק בן-צבי כי השבט כולל כארבעת אלפים נפש. בני שבט התעמרה עזרו באיתור המגילות הגנוזות במערות קומראן ובמערות מורבעת במדבר יהודה.
הערות שוליים

↑   סימנים יהודיים אצל פלשתינאים, סרטון  באתר יוטיוב
↑  צבי מסיני, ההתחברות: בעית ארץ ישראל, שורשיה ופתרונה, 18, הוצאת ליעד, 2014, עמ' 49–51
↑  יצחק בן-צבי, כתבי יצחק בן-צבי, ה: אוכלוסי ארץ ישראל, תל אביב: הוצאת מצפה, תרצ"ז 1937, עמ' 174.
↑  מגילות מדבר יהודה, באתר סנונית.
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
When Emma Falls in Love

| --- | --- |

 שיר בביצוע טיילור סוויפט
 מתוך האלבום Speak Now (Taylor's Version)
 יצא לאור:  7 ביולי 2023
 שפה:  אנגלית
 אורך:  4:12
 חברת תקליטים:  ריפבליק רקורדס
 כתיבה:  טיילור סוויפט
 הפקה:  טיילור סוויפט ‏•‏‏ ארון דסנר
"When Emma Falls in Love" (בעברית: "כְּשֶׁאֵמָה מִתְאַהֶבֶת") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט. יצא לאור ב-7 ביולי 2023 דרך חברת התקליטים ריפבליק רקורדס, והוא נכלל כרצועה ה-18 באלבום Speak Now (Taylor's Version), ההקלטה החוזרת של Speak Now‏ (2010). נכתב מתוך נקודת מבטה של אישה הצופה כיצד חברתה מתאהבת בגבר. את הפקתו המוזיקלית ביצעו סוויפט וארון דסנר.
רקע

ב-25 באוקטובר 2010 הוציאה סוויפט לאור את אלבום האולפן השלישי שלה, Speak Now, תחת חברת התקליטים ביג משין רקורדס. לאחר שהוציאה שלושה אלבומי אולפן נוספים פג בנובמבר 2018 חוזה ההקלטות שלה עם החברה. היא חתמה על חוזה חדש עם ריפבליק רקורדס, שהבטיחה לה כי תהיה לה בעלות על כל זכויות המאסטרינג על ששת אלבומיה הראשונים אם תקליטן מחדש. בשנת 2019 רכש סקוטר בראון את ביג משין רקורדס, וכל זכויות המאסטרינג שלה הועברו לחזקתו. באוגוסט אותה השנה גינתה סוויפט את הרכישה, והכריזה כי היא תקליט ותוציא מחדש את אלבומיה בעתיד הקרוב. הראשון מביניהם, Fearless (Taylor's Version), יצא לאור בנובמבר 2020.
ב-5 במאי 2023, בהופעתה הראשונה בנאשוויל במסגרת סיבוב ההופעות השישי שלה, "The Eras Tour", הכריזה על תאריך יציאתו של Speak Now (Taylor's Version).‏ לאחר מכן מסרה בכלי התקשורת הצהרה רשמית ובה אמרה ”אני אוהבת את האלבום הזה כי הוא מספר על התבגרות, התנופפות, נסיקה והתרסקות”. סוויפט ציינה גם את הקשיים שחוותה בעת כתיבתו, בשל כנותו הרבה ותחושות נוסטלגיה. ב-5 ביוני 2023 הכריזה על רשימת הרצועות של Speak Now (Taylor's Version), הכוללת 22 שירים. ביניהם נמנו שש רצועות חדשות, שנכתבו ב-2010 עבור האלבום המקורי אך לבסוף לא נכללו בו. "When Emma Falls in Love" הוכרז כרצועה ה-18.
מעריצים רבים שיערו כי "When Emma Falls in Love" מספר על אמה סטון, חברתה הטובה של סוויפט מאז 2008. לפני שביצעה אותו באחת מהופעותיה ב-"The Eras Tour" אישרה כי השיר נוצר בהשראת מכר קרוב.
ניתוח מוזיקלי

אורכו של "When Emma Falls in Love" עומד על ארבע דקות ושתים-עשרה שניות. סוויפט כתבה את השיר והפיקה אותו לצד ארון דסנר, שניגן בו על גיטרה אקוסטית, גיטרת בס, פסנתר וסינתיסייזר. מספר מוזיקאים נוספים השתתפו בהפקתו: בנג'מין לנז (סינתיסייזר), ג'יימס קריבצ'ניה (תופים, כלי הקשה), ג'יימס מק'אליסטר (סינתיסייזר, תופים, כלי הקשה) וג'וש קאופמן (גיטרה חשמלית, באנג'ו, אורגנית). כריסטופר רו, שהנדס את "When Emma Falls in Love", ומייק מדוז הקליטו קולות רקע.
"When Emma Falls in Love" מתחיל כבלדה עדינה המונעת מצלילי פסנתר, ופזמון הוא הופך למעט דרמטי. הוא כולל אלמנטים הן מז'אנר הפופ והן מסוגת הקאנטרי. מילותיו עוסקות באישה הצופה בחברתה מתאהבת בגבר אחר. סופו האופטימי, שבו הגבר ואמה הופכים לזוג, הושווה לזה של "Love Story"‏ (2008).
הוצאה לאור וקבלה

Speak Now (Taylor's Version) יצא לאור ב-7 ביולי 2023 תחת חברת התקליטים ריפבליק רקורדס. "When Emma Falls in Love" נכלל בו כרצועה ה-18 וכשני מתוך השירים החדשים שנוספו לאלבום. באותו היום ביצעה אותו כ"שיר הפתעה" בקנזס סיטי כחלק מ-"The Eras Tour". הוא הופיע לראשונה במצעד שירי הקאנטרי ובילבורד הוט 100 במקומות ה-15 וה-34 בהתאמה. כמו כן, הוא נכנס למצעדי הפזמונים השבועיים בניו זילנד (37), קנדה (40) ואוסטרליה (43), והגיע בשיאו למקום ה-37 בבילבורד גלובל 200.
USA Today הכתיר את "When Emma Falls in Love" כרצועה החדשה הטובה ביותר ב-Speak Now (Taylor's Version). ויל הודג'קינסון מ-The Times העניק לו ארבעה מתוך חמישה כוכבים, ותיאר אותו כ"קליט ומרומם מצב רוח". ג'ונתן קיף מ-Slant תיאר אותו כמרהיב, וכתב כי הוא מוסיף לאלבום כמה נקודות מבט חשובות על אהבה. לעומת זאת, קייט סולומון מ-i סברה כי השיר בינוני למדיה.
הופעות חיות

סיבוב ההופעות של סוויפט, The Eras Tour, החל במרץ 2023 ובכל מופע סוויפט ביצעה שני שירי הפתעה. שירי הפתעה אלו מבוצעים במהלך מיני סט אקוסטי ואינם חוזרים על עצמם לאורך סיבוב ההופעות, למעט במקרה של טעויות במהלך הופעות. סוויפט הביעה את כוונתה לנגן שירים שונים בכל ערב כדי לספק חוויות ייחודיות למעריצים. "When Emma Falls in Love" בוצע באצטדיון ראש החץ בקנזס סיטי, מיזורי ב-7 ביולי 2023 יחד עם השיר "Never Grow Up".
קרדיטים

כל הקרדיטים שלהלן לקוחים מהערות האלבום.
| --- | --- |
 טיילור סוויפט – קולות, כתיבה, הפקה.  ארון דסנר – הפקה, הנדסה, גיטרת בס, גיטרה אקוסטית, גיטרה חשמלית, פסנתר, סינתיסייזר.  בנג'מין לנז – סינתיסייזר, הנדסה נוספת  ג'יימס קריבצ'ניה – תופים, כלי הקשה  ג'יימס מק'אליסר – סינתיסייזר, תופים, כלי הקשה, הנדסה נוספת  ג'וש קאופמן – גיטרה חשמלית, בנג'ו, עוגב:  כריסטופר רו – הנדסה קולית, קולות רקע  מייק מדוז – קולות רקע  ג'ונתן לואו – מיקסינג, הנדסה  רנדי מריל – מאסטרינג  בלה בלאסקו – הנדסה נוספת  תומאס ברטלרט – הנדסה נוספת
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  עולמי | בילבורד גלובל 200 | 36 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 43 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 34 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הקאנטרי | 15 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | - |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד שירי הסטרימינג | 70 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 37 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 40 |  |
ביאורים

↑  מעוצב "When Emma Falls in Love (Taylor's Version) (From the Vault)".
ירוסלבל

ערך זה עוסק בעיר ברוסיה. אם התכוונתם לעיר בפולין, ראו .
יָרוסלבל (ברוסית: Ярославль) היא עיר ברוסיה, בירת מחוז ירוסלבל. העיר ממוקמת באזור מפגש הנהרות וולגה וקוטורוסל כ-250 ק"מ צפונית-מזרחית למוסקבה. מרכז העיר שוכן על הגדה הצפונית של נהר קוטורוסל. העיר מהווה חלק של טבעת הזהב של רוסיה ומוכרזת כאתר מורשת עולמית מאז שנת 2005.
היסטוריה

נהוג לשער שהעיר הוקמה על ידי הנסיך ירוסלב הראשון ("החכם") סמוך לשנת 1010 כאשר היה נסיך רוסטוב, וזאת במטרה לספק הגנה לעירו, אך האזכור הראשון של העיר בכתובים הוא משנת 1071. החל בשנת 1218 הייתה ירוסלבל למרכזה של נסיכות עצמאית, ונסיכיה היו ל"נסיכים גדולים" החל ממחצית השנייה של המאה ה-14. בשנת 1463 סופחה נסיכות ירוסלב לנסיכות מוסקבה. המאה ה-17 הייתה תקופת הזוהר של העיר והיא נחשבה לשנייה בחשיבותה בכל רוסיה. בתקופות מתיחות, היו אוצרות הצארים מועברים למשמורת בירוסלבל, ובה אף הוחזקו מתנגדי השלטון. בזמן כיבוש מוסקבה על ידי כוחות הפולנים בשנת 1612 העיר הייתה לבירה הזמנית של המדינה.
עם הקמת סנקט פטרבורג איבדה ירוסלבל את חשיבותה בהדרגה, והנמל הימי של סנקט פטרבורג נישל אותה ממעמדה כנקודה ראשית במסחר בין רוסיה למערב. כתחליף, החלו להתפתח בעיר תעשיות טקסטיל שונות.
המבנה הנוכחי של העיר מבוסס על הרפורמה של יקתרינה השנייה משנת 1763. תכנון העיר אשר אושר בשנת 1769 ושונה בשנת 1778, התבסס על המבנה הרדיאלי של מרכז העיר והמבנה הריבועי סביב למרכז.
בסוף המאה ה-19 פקדה את העיר תנופת פיתוח ובין השנים 1887 ועד 1913 גדל מספר תושביה מ-52,000 ל-113,000. בשנת 1918 העיר הייתה מרכזו של המרד נגד השלטון הסובייטי שנודע כמרד ירוסלבל.
ב-1991 מונה וויקטור וולונצ'ונס לראש העיר וכיהן בתפקיד במשך למעלה מעשרים שנה. באפריל 2012, מונה במקומו יבגני אורלאשוב, אשר נעצר ביולי 2013 בחשד לשחיתות.
כלכלה ותחבורה

העיר היא מרכז תעשייתי חשוב בקנה מידה ארצי, ושוכנים בה מפעלים לתעשייה פטרו-כימית, לבניית מכונות, צמיגים, קטרים ולטקסטיל. כמו כן, קיימות מספר מפעלים בתחום המזון והרהוט.
העיר יושבת בצומת של מספר כבישים ארציים, מסילות ברזל ונתיבי מים. על נהר הוולגה הוקמו שני גשרים למכוניות וגשר רכבת.
בעיר פועלים מספר רב של מוסדות חינוך להשכלה גבוהה.
חלקי העיר

העיר מחולקת לשישה אזורים:
דזרז'ינסקי (Дзержинский) - נמצא בצפון העיר וכולל בניה סובייטית למגורים. שטח האזור הוא כ-43,000 דונם ומתגוררים בו כ-169,000 תושבים.
זוולז'סקי (Заволжский) - נמצא על הגדה השמאלית של הוולגה. זה האזור הגדול של העיר - שטחו 644,000 דונם והוא משתרע לאורך 25 ק"מ על גדת הוולגה ומתגוררים בו 118,000 איש. אזור זה הוא חלקה השקט של העיר ובנייניו נבנו לצד אזורי יער ירוקים.
קירובסקי (Кировский) - מהווה את לב עיר ההיסטורי, הכלכלי והתרבותי. באזור זה ממוקמות אתרים היסטוריים, מוסדות שלטון ותרבות.
קרסנופרקופסקי (Красноперекопский) - אזור מעורב של תעשייה ובניה חדשה וישנה. חלק מהכנסיות הישנות של העיר נמצאות באזור זה.
לנינסקי (Ленинский) - מרכז העי הנוכחי. שטחו 10,150 דונם ומתגוררים בו כ-70,000 תושבים. בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20 נבנו בשטח זה מפעלים פטרו-כימיים ולייצור מכונות, והוקמו בו שכונות מגורים לפועליהם.
פרונזנסקי (Фрунзенский) - אזור של בנייה חדשה יחסית מאז שנות ה-50 של המאה ה-20, שקם סביב אזורים ישנים יותר ומספר כנסיות מהמאה ה-17. שטח אזור זה כ-36,400 דונם ומתגוררים בו 120,000 אלף נפש.
העיר כאתר מורשת עולמית

המרכז ההיסטורי של העיר שצורתו חצי עיגול הנחצה על ידי רחובות רדיאליים מוכרז כאתר מורשת עולמית מאז שנת 2005. רוב הבתים בני 2 - 3 קומות ובמתחם מספר רב של כנסיות עם מגדלונים הנושאים כיפות "בצל" ומנזרים מהמאה ה-16 ומהמאה ה-17.
המתחם משתרע לאורך כ-2 ק"מ על הגדה המערבית של הוולגה ולאורך 1.5 ק"מ על הגדה הצפונית של נהר קוטורוסל. הרחוב הראשי מקביל לוולגה וחוצה מצפון לדרום את כיכר "סובייטי" שצורתה כשל טרפז. הכיכר היא לב ליבו של המרכז ההיסטורי, ובה ניצבים כנסיית אליהו הנביא ומספר בנייני ממשל.
המרכז מוקף בשדרות אושינסקי המקיפות אותו בצורת חצי-עיגול, ואלה נסללו במאה ה-17 לאורך תוואי ביצוריה של העיר. השדרה חוצה את כיכר וולקוב ממנה יוצאת הדרך לעיר אוגליץ' שבמערב. כיכר וולקוב שימשה במקור למסחר, אך בתחילת המאה ה-19 נבנה בה בניין תיאטרון, תחילה מעץ ואחר כך מאבן. בשנת 1911 נבנה בכיכר בניין תיאטרון חדש בסגנון הנאו-קלאסי. בכיכר זו נמצא גם אחד ממגדלי ההגנה ששרדו עד היום - מגדל בזילי הקדוש.
במרכז העיר מספר מבנים בעלי חשיבות אדריכלית והיסטורית:
מנזר ספסקי-פראוברז'נסקי (Спасо-Преображенский собор) - המנזר היה מוקד להתקוממות נגד הפולנים ולשחרור מוסקבה בשנת 1612. אורך החומות סביב המנזר הוא 820 מטר, גובהן כ-10.5 מטר ועוביין 2.8 עד 3 מטר. במקור כללו החומות שישה מגדלים, אך רק שניים מהם (מגדל הבתולה ומגדל אוגליץ') שרדו עד היום. בתוך החומות נבנו שני שערים - "השער הקדוש" נפתח רק באירועים מיוחדים ו"שער המים" פתוח כעניין שבשגרה. המנזר נבנה במקום בו שכן מקדש פגאני במהלך המאה ה-12, אך המבנים הישנים ביותר שקיימים כיום הם מהמאה ה-16. במנזר ספרייה עשירה, ובשנת 1790 התגלה בה שיר עתיק "סלובו או פולקה איגורבה". הקתדרלה של מנזר ספסקי (1506–1516) נבנתה על בסיס כנסייה מהמאה ה-13, והיא הבניין הגדול במתחם ודוגמה קלאסית לאדריכלות רוסית מאותה תקופה. בקתדרלה נקברו נסיכי ירוסלבל ועשירי העיר במאות ה-17 וה-18. בתוך הקתדרלה ציורים של ציירים מקומיים, מהשנים 1563 - 1564. מגדל הפעמונים, המבנה הגבוה במתחם המנזר, נבנה כמבנה דו-שלבי שכולל כנסייה וחדרי הפעמון. בשנת 1808 נוספה לבניין רוטונדה בסגנון גותי, והוא משמש גם כנקודת תצפית אל העיר.
כנסיית אליהו הנביא (церковь Ильи Пророка) מ-1647 נבנתה מכספי תרומה של הסוחר המקומי סקריפין. לכנסייה חמש כיפות-בצל, וכל החלל הפנימי מכוסה בפרסקות מהשנים 1680–1681 שבוצעו על ידי ציירים מקוסטרומה וציירים מקומיים. הפרסקות ערוכות בארבע קומות, והמרכזית מתארת את אליהו הנביא ואת תלמידו אלישע. מספר פרסקות מתארות את חיי היום-יום במאה ה-17.
כנסיית אפיפני (1684–1693) - הבניין נושא חמש כיפות ולו חזית לבנים אדומים. השטח הפנימי של הכנסייה מעוטר בציורים מהשנים 1692–1693.
שפת נהר וולגה כוללת מספר מבנים חשובים בסגנון הנאו-קלאסי, ביניהם בניין המטרופוליטן, כנסיית אליהו וטישן (1825–1831), מגדל וולגה (מגדל הגנה משנת 1685), שער וולגה ומכלול בית המושל.
מכלול קורובניצקי - כולל מספר כנסיות מהמאה ה-17 ומגדל פעמונים בגובה של 37 מטר.
כנסיית יוחנן המטביל (Церковь Иоанна Предтечи) עם 15 מגדלונים ופרסקות רבות שבוצעו בשנים 1694–1695. ליד הכנסייה נמצא מגדל הפעמון בגובה 45 מטר.
במנזר טולגסקי (Толгского монастыря) מבנים מהמאות ה-17 עד ה-19. המנזר, בין הוותיקים ברוסיה, הוקם בתחילת המאה ה-14 כמנזר גברים, אך כיום הוא מתפקד כמנזר לנשים.
כנסיית אליהו הנביא
מנזר טולגסקי
פרסקות בכנסיית אליהו
קתדרלה ספסקי (1505 - 1515)
ערים תאומות

ארצות הברית ברלינגטון, ורמונט, ארצות הברית
פורטוגל קוימברה, פורטוגל
בריטניה אקסטר, אנגליה, בריטניה
גרמניה הנאו, גרמניה
פינלנד יובסקילה, פינלנד
גרמניה קאסל, גרמניה
צרפת פואטייה, צרפת
איטליה פלרמו, איטליה
ראו גם

טבעת הזהב של רוסיה
מבט מהנהר קוטורוסל
כנסיית יוחנן המטביל על גב שטר של 1,000 רובל
מעסרה

| --- | --- |
 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  בית לחם
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  803 (2007)
 קואורדינטות:  31°39′30″N 35°11′22″E﻿ / ﻿31.658214°N 35.18955°E﻿ / 31.658214; 35.18955 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הרי ירושלים מוגדלת) מעסרה(למפת הרי ירושלים רגילה) מעסרה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מעסרה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מעסרה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מעסרה או אל-מעסרה (בערבית: المعصرة, תעתיק מדויק: אלמעצרה) הוא כפר פלסטיני בשטחי הרשות הפלסטינית דרומית לבית לחם. הוקם באמצע המאה ה-20 על ידי בדואים בני שבט התעמרה. משמעות שמו - בית בד.
הכפר נודע בשל הפגנות היוצאות ממנו מדי שבוע, מאז נובמבר 2006, בשיתוף עם הכפרים הסמוכים, ערב א-שמעה, ג'ורת א-שמעה, ואדי א-ניס, אום סלמונה וואדי רחל, כנגד גדר ההפרדה. לטענת מארגני ההפגנות הופקעו 3,500 דונם מאדמות הכפר לצורך בניית גדר ההפרדה. במאי 2010, על פי מקור פלסטיני, אחד המפגינים נפצע קשה מפגיעת רימון גז מדמיע שנורה על ידי חיילי צה"ל.
הפגנה נגד הפקעת אדמות הכפר לבניית גדר ההפרדה, דצמבר 2011
הערות שוליים

↑  יובל אלעזרי (עורך), לקסיקון מפה, 2003. עמנואל הראובני (עורך), לקסיקון ארץ ישראל, ידיעות אחרונות, 2001
↑  מידע בקבוצת מארגני ותומכי ההפגנות במעסרה
↑  Protester critical after West Bank demonstration,  21/05/2010, Ma'an News Agency.
מפגין וחיילים במעסרה 2011
הפגנה במעסרה דצמבר 2011
מפגין מחופש כליצן במעסרה, דצמבר 2011
| Flag of Senegalיישובי נפת  בית לחם |
| --- | --- | --- |
| ערים |  בית לחם • בית ג'אלא • בית סאחור |  |
| מועצות מקומיות | בתיר • בית פג'אר • חוסאן • אל-ח'דר • נחאלין • תוקוע • עובידייה • זעתרה |  |
| כפרים | א-שוואוורה • אום סלמונה • אל-ולג'ה • אל-פורדיס • ארטאס • בית תעמר • ג'נאתא • ג'ובת א-דיב • ג'ודום • ג'ורת א-שמעה • דאר סלאח • הנדאזה • ואדי אל-עראיס • ואדי א-ניס • ואדי פוכין • חרבת בית זכריה • ח'רבת אל-דיר • מעסרה • מראח רבאח • ערב א-ראשידיה • אל-עסאכרה • אל-מניה • ג'בעה |  |
| מחנות פליטים | עאידה • דהיישה • אל-עזה (בית ג'יברין) |  |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007582044605171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא הרשות הפלסטינית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קרב רפיח (1917)

קרב רפיח (1917), שעיקרו נערך מדרום מערב לעיירה רפיח, היה חלק מן המערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה. הקרב נערך ב-9 בינואר 1917. כתוצאה מהקרב, שנסתיים בניצחון בריטי, כוחות האימפריה הבריטית, בהם ניכרה, בשלבים אלה של המערכה הנזכרת, דומיננטיות של כוחות אוסטרלים וניו זילנדים, השלימו את דחיקת כוחות האימפריה העות'מאנית מחצי האי סיני, ונכנסו לארץ ישראל בדרך לכיבושה, ובסופו של דבר להוצאת האימפריה העות'מאנית מן המלחמה בסתיו 1918.
רקע

ביולי 1916 ניסו העות'מאנים, בסיוע גרמני, בפעם השנייה במהלך המלחמה, לאיים על תעלת סואץ מכיוון סיני וארץ ישראל. באוגוסט, בקרב רומני, הם נהדפו על ידי חיל המשלוח המצרי, בפיקודו של סר ארצ'יבלד מארי, שהיווה חלק מן הצבא הבריטי. הכוח הבריטי, שמנה כ-156,000 חיילים ועוד כ-13,000 פועלים מצרים, החל בהתקדמות איטית ושיטתית, תוך הנחת צינור מים ומסילת ברזל, ממצרים, בעיקר דרך צפון סיני, לאל עריש, ובכוון ארץ ישראל. הבריטים תפסו את אל עריש ללא התנגדות ב-21 בדצמבר, וכמעט מיידית שימש נמלה עורק אספקה חשוב לכוחותיהם בסיני. יומיים אחר כך הם הבטיחו את האגף הימני של התקדמותם, עת ניצחו את העות'מאנים בקרב מגדבה מדרום לאל עריש (בין ביר לחפן ואבו עגילה). בימים הבאים נערכו סיורים שהגיעו עד למבואות רפיח, יעדם הבא, כ-45 ק"מ מזרחה מאל עריש. מודיעין נוסף הושג על ידי תצפיות אוויריות. הגרמנים, שכוח אווירי שלהם פעל בשירות העות'מאנים, הבחינו בעזרתו בהכנות הבריטיות להתקדמות.
שדה הקרב וסדר הכוחות > הבריטים

הכוח הבריטי אשר נטל חלק בקרב היה "הטור המדברי" (Desert Column), תחת פיקודו של לוטננט גנרל פיליפ צ'טווד (Chetwode), שהיה חלק מחיל המשלוח המצרי. בכוח זה בלטו שני מרכיבים בולטים: חיילים מאוסטרליה ומניו זילנד, וכוחות רכובים. כך, הכוח המרכזי של חיל המשלוח המצרי באותו קרב היה דיוויזיית הרגלים הרכובים אנזא"ק של אנזא"ק בפיקודו של מייג'ור ג'נרל הנרי שובל, ובה בריגדת הרובאים הניו זילנדית הרכובה (בפיקוד אדוארד צ'ייטור) ובריגדות הפרשים הקלים הראשונה והשלישית, וכן מספר סוללות ארטילריה נגררת סוסים. כן כלל הכוח הבריטי שלושה בטליונים (גדודים) מקורפוס הגמלים הקיסרי, שנעזרו בסוללת תותחי הרים, את הבריגדה הרכובה החמישית, מתוגברת בארטילריה, וכוח סיור ובו שש מכוניות חמושות במקלעים. הכוח נהנה מסיוע אווירי בעוצמה של טייסת אחת, אשר לתיאומו צוידו המטוסים במכשירי אלחוט, ואלה שימשו גם לדיווחים אודות התפתחות הקרב היישר למטה "הטור המדברי".
שדה הקרב וסדר הכוחות > העות'מאנים

הכוח העות'מאני כלל רגימנט אחד המסתייע בסוללת תותחי הרים, המחופרים במערך הכולל ארבעה מוצבים עיקריים, המחוברים ביניהם על ידי תעלות קשר. מערך ההגנה העות'מאני התבסס על גבעה בשם אל מגרונתַין, בפאתיה הדרומיים מערביים של העיירה, בצידו המצרי של הגבול. הגבעה מתנשאת כ-60 מ' מעל סביבותיה המישוריות, ומספקת תצפית מלאה לכל הכיוונים לטווח של כשני ק"מ. שדה התצפית והאש של המוצבים האמורים פנה לכיוון דרום, דרום מערב ודרום מזרח ממורדות אותה גבעה והלאה, ונקודת התורפה שלו, אם כך, הייתה מכיוון העורף, כלומר, צפון מזרח.
הקרב > התקדמות אל היעד

בתשיעי לינואר 1917, בשעה 1:00 (אחרי חצות), החלה הטור המדברי לנוע משיח' זוויד. את הטור הובילו בריגדת הרובאים הניו זילנדית הרכובה ובריגדת הפרשים הקלה הראשונה, שתיהן יחידות משנה של אוגדת אנזא"ק. במרחק קצר משיח' זוויד הבריגדות המובילות התגברו על פטרול בדואי רכוב על גמלים ולכדו אותו. בשעה 2:30 החלו יתר כוחות הטור המדברי בהתקדמות, להוציא כוח אבטחה לשיירת תובלה, שנועדה לאספקת תחמושת נוספת בהמשך הקרב. הכוחות הבריטיים נערכו מסביב ליעדם, בהקיפם אותו מכל עבריו, בין אם לצורך הסתערות, בין אם לצורך חסימה. בריגדות הפרשים הקלים הראשונה והשלישית, שתיהן מאוגדת אנזא"ק, עשו דרכן לעבר אל ע'בה, מדרום מזרח לרפיח, מעט מעבר לגבול ארץ ישראל-מצרים, בצדו הארץ ישראלי, כדי לחסום את אפשרות הנסיגה של העות'מאנים לכיוון זה, כאשר בריגדת רוכבי הגמלים נערכה כק"מ ורבע ממערב להם, מדרום למערך העות'מאנים. הבריגדה הניו זילנדית הרכובה נערכה מצפון לשתי בריגדות הפרשים הקלים ממזרח, והבריגדה הרכובה החמישית נערכה ממערב. שתיהן שימשו ככוח עתודה. בשעה 7:00 פטרול של בריגדת הרובאים הניו זילנדית הרכובה ניתק את קו הטלגרף המוליך מרפיח אל שלאל, המרוחקת כ-16 ק"מ מזרחה.
הקרב > היערכות להתקפה

בשעה 7:00 בקירוב החלו הבריטים להפגיז את הביצורים העות'מאניים. בשעה 8:00, בקירוב, פתחה הבריגדה הניו זילנדית הרכובה בתנועה, ותוך עיקוף כנגד סיבוב השעון נעה לעמדות הסתערות על המערך העות'מאני מצפונו. בערך באותו זמן החלה לנוע בריגדת הפרשים הקלים הראשונה אל עמדות הסתערות ממזרח לאותו מערך, כאשר בדרכה לאותן עמדות ספגה אש תותחים ומכונות ירייה. בין 9:30 ל-10:00 פתחו סוללות הארטילריה האוגדתית בהפגזה מקדימה ובחסותה קרבו הכוחות עד לטווח של כ-1,800 מ' מהמתחם העות'מאני. ב-10:30 קיבלה הבריגדה הרכובה החמישית פקודה לתקוף את המערך העות'מאני ממערב. הם קרבו לטווח של כ-1,800 מ', עת ירדו הכוחות מסוסיהם כדי לתקוף רגלית את היעדים שהוקצו להם. בהתקרבם, הומטרו עליהם פגזי שרפנל (הגורמים לרסס רב. נורים בעיקר כנגד רגלים ומטרות בלתי מוגנות אחרות) משני תותחים, ואש כבדה של מכונות ירייה.