stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בראנון בראגה
תגובות וביקורות

יחד עם ראש זיכיון "מסע בין כוכבים" ואחד מיוצרי "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז" ריק ברמן, ביקורות רבות מצד מעריצי הסדרה הופנו כלפי בראגה, במיוחד בכל קשור לתפקידו על הסדרות "מסע בין כוכבים: וויאג'ר" ו-"מסע בין כוכבים: אנטרפרייז". בתגובה להאשמות מצד מעריצי "מסע בין כוכבים", שהוא היה אחראי לירידה ברייטינג של "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז" אשר הביא, בסופו של דבר, לביטולה של הסדרה, בראגה הגיב:
"זה לא דבר שנעים לחשוב על עצמך [כמי ש] אשם. ישנם גורמים אחרים שהיו מעורבים במסע בין כוכבים שהפחיתו את משיכת הקהל שלה לאורך השנים, אבל [...] אני אקח החלק באשמתי באופן יצירתי. זה כמעט בלתי אפשרי בשבילי לשבת כאן ולומר 'כן, עשיתי את זה, את זה, וזה לא בסדר' ואני בהחלט לא הולך להסתכל באינטרנט מה שהמעריצים חושבים, כי זה יהיה כואב מדי. אבל תן לי קצת יותר זמן [ו] אני בטוח שאני אוכל להסתכל אחורה ולהבין מה עשיתי לא בסדר".
הערות שוליים

↑  Blackwell, David (Summer 2006). "Movies Made in Montana". Distinctly Montana. אורכב מ-המקור ב-2012-03-23. נבדק ב-3 בספטמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Michelle Erica Green (14 באוגוסט 1998). "Kate Mulgrew on Voyager's Fifth Season". Mania Magazine. נבדק ב-2010-01-26. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Anna L. Kaplan (18 בינואר 2000). "STAR TREK Profile: Fan-Writer-Producer Ronald D. Moore Part 1". Mania (Cinescape). אורכב מ-המקור ב-2007-09-27. נבדק ב-2005-10-20. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Robert Bianco (15 בספטמבר 2005). "'Threshold' is at home in alien territory". USA Today. נבדק ב-2006-08-13. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  David S. Goyer (9/24/2009). "No More Good Days". FlashForward. Season 1. Episode 1. ABC.
↑  Will Harris (2009). "A Chat With David Goyer". Bullz-Eye.com. נבדק ב-2010-05-11.
↑  This Just In: ABC Cancels "Romantically Challenged", "Scrubs", "Better Off Ted" and "FlashForward", Entertainment Weekly, May 13, 2010
↑  Simon Brew. "FlashForward cancelled". Den of Geek. נבדק ב-2012-06-10.
↑  ""Heroes" and "FlashForward" Cancelled | SSC Article Directory". Sevensidedcube.net. 2010-05-15. אורכב מ-המקור ב-2017-01-07. נבדק ב-2012-06-10.
↑  "Braga: I'm done with Trek". Scifi Wire. 14 בנובמבר 2005. אורכב מ-המקור ב-2009-03-25. נבדק ב-2009-02-05. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Peter Schorn (2 בנובמבר 2005). "Star Trek Enterprise: The Complete Fourth Season". IGN. נבדק ב-2009-02-05. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Chase interviews Brannon Braga, one of the most controversial figures in Star Trek!" (MP3). TheFandom. 22 באוגוסט 2005. נבדק ב-2006-08-13. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007399209405171  PLWABN: 9810547748605606  BIBSYS: 9034292  BNE: XX1174439  BnF: cb14038049m (data)  GND: 1229638970  ISNI: 0000 0001 1025 3245  LCCN: n95013259  NKC: xx0042225  NLA: 35375192  NTA: 154136190  RERO: 02-A009578394  SNAC: w68056fh  SUDOC: 057242968  VIAF: 39577559   WorldCat (עם VIAF): 39577559
ג'ים ות'רבי

| --- | --- |

ג'ים ות'רבי
 לידה:  27 בנובמבר 1952 (בן 71) קווינס ניו יורק
 מידע כללי
 בשירות:  אסטרונאוט בשירות נאס"א
 לאום:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  אוניברסיטת נוטרדאם  בית הספר לטייסי ניסוי של הצי האמריקאי 
 עיסוקים נוספים:  טייס ניסוי
 תקופת השירות:  1984–2005 (כ־21 שנים)
 דרגה:  קפטן בצי ארצות הברית
 זמן שהייה בחלל:  66 ימים, 10 שעות ו-23 דקות
 ביוגרפיה בנאס"א:  ג'ים ות'רבי
 משימות
 STS-32,‏ STS-52,‏ STS-63,‏ STS-85,‏ STS-102,‏ STS-113
     
 עיטורים
  צלב התעופה המצוינת  מדליית שירות מצוין של נאס"א (4 פעמים)  מדליית המנהיגות הבולטת של נאס"א (פעמיים)   מדליית הטיסה בחלל של נאס"א (6 פעמים)
 
ג'ים ות'רבי (באנגלית: James Wetherbee; נולד ב-27 בנובמבר 1952, ניו יורק) הוא טייס קרב ואסטרונאוט לשעבר בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א. הוא פיקד על 5 משימות של מעבורת חלל.
קורות חיים

ג'ים ות'רבי נולד בקווינס, ניו יורק. לאחר סיום לימודי בית ספר הוא למד באוניברסיטת נוטרדאם אותה סיים בשנת 1974 עם תואר בהנדסת אווירונאוטיקה.
בשנת 1975 הוא התגייס לצי ארצות הברית וסיים קורס טיס בשנת 1976. הוא היה טייס ווט A-7 קורסייר II ושירת בנושאת מטוסים John F. Kennedy. בשנת 1981 הוא סיים קורס טייסי ניסוי.
שרות בתחום החלל

בשנת 1984 ות'רבי נבחר ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א. בשנת 1990 הוא השתתף במשימת STS-32 כטייס של מעבורת החלל קולומביה (דניאל ברנדנסטיין) היה מפקד צוות. המטרה העיקרת של הטיסה הייתה הצבת לוויין Syncom IV-F5 במסלול. במשימת STS-52 בנובמבר 1990 הוא היה מפקד צוות שטס על מעבורת החלל קולומביה. צוות ביצע מספר ניסויים עם לוויינים שהוכנו על ידי סוכנות החלל האירופית וסוכנות החלל האיטלקית. בשנת 1992 הוא טס בפעם השלישית על סיפון מעבורת החלל דיסקברי במשימה STS-63. המעבורת התחברה לתחנת החלל מיר וצוות פעל לפי תוכנית ניסויים. בשנת 1997 ות'רבי טס לחלל בפעם הרביעית ובפעם השלישית כמפקד צוות. מעבורת החלל אטלנטיס התחברה לתחנת החלל מיר והביאה לתחנת החלל ציוד חיוני. בשנת 2001 ות'רבי טס לחלל בפעם החמישית. הוא מפקד מעבורת החלל דיסקברי במשימה STS-102. המעברות התחברה לתחנת החלל הבינלאומית והביאה לתחנת החלל ציוד חיוני. בשנת 2002 ות'רבי טס לחלל בפעם השישית תוך מפקד מעבורת החלל אנדוור במשימה STS-113. המעברות התחברה לתחנת החלל הבינלאומית והביאה לתחנת החלל ציוד חיוני.
לאחר פרישה מנאס"א

לאחר פרישה מסוכנות החלל ות'רבי היה יועץ בטיחות עד לפרישה בשנת 2014.
גבי גאון

גבי גאון (נולד ב-1969) הוא ראש המועצה המקומית מזכרת בתיה מאז 2018.
ביוגרפיה

גאון נולד למשפחה דתית-לאומית שעלתה לישראל בשנת 1972. שירת בחטיבת הצנחנים והגיע לדרגת סגן-אלוף ולתפקיד סגן מפקד בה"ד 1 ומבקר פיקוד דרום במיל'. גאון עצמו עבר להתגורר במזכרת בתיה בשנת 2004. גאון הוא בעל תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת בר-אילן ותואר במדע המדינה מהאוניברסיטה העברית. 
גאון - חבר מרכז ליכוד.
עבד כמנהל ביקורת במשרד מבקר המדינה. היה בעברו בעל עסק בתחומי הדרכה, ייעוץ ופיתוח מנהיגות ומתנדב פעיל בעמותת "בגלל הרוח" וחבר עמותת "מכון זבוטינסקי". 
נבחר למועצת מזכרת בתיה בשנת 2013 כשרשימתו קיבלה כשלושה מושבים. הוא כיהן כיושב ראש ועדת המכרזים של המועצה עד 2016.
בבחירות שהתקיימו בשנת 2018, התחרה גאון מול ראש המועצה המכהן מאיר דהן. גאון ניצח ברוב של 63.76% (4,791 קולות) מול 36.24% (2,723 קולות) וסיעתו קיבלה כ-6 מושבים מתוך 13 מושבי המועצה. בבחירות שהתקיימו בשנת 2024, גאון נבחר לכהן קדניציה נוספת, וניצח ברוב של 63.9% (4,281 קולות) לעומת אהוד אביר-לב, שזכה ב-36.1% (2,418) מהקולות. סיעתו קיבלה כ-4 מושבים ממושבי המועצה.
הערות שוליים

↑  גבי גאון החל בקמפיין בחירות במזכרת בתיה, באתר ערים, ‏28 במרץ 2018
↑  גבי גאון: "אנחנו מנהיגות שמתעסקת בתושב, בקהילה, מנהיגות שמדברת על 'אנחנו' ולא על 'אני'", באתר ערים, ‏19 באפריל 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007411776105171  VIAF: 82156674891033580777   WorldCat (עם VIAF): 82156674891033580777 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ג'ון ברק

ג'ון בֶּרק (באנגלית: John Burke ;‏ 25 בפברואר 1859 –  14 במאי 1937) היה עורך דין, משפטן ופוליטיקאי אמריקאי מדקוטה הצפונית, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל דקוטה הצפונית העשירי בשנים 1907–1913, ולאחר מכן ועד 1921 כגזבר ארצות הברית (אנ') ה-24 בממשלו של הנשיא וודרו וילסון. לאחר תום כהונתו בתפקיד זה, הוא כיהן כשופט בית המשפט העליון של דקוטה הצפונית מ-1924 ועד מותו, מתוכם לסירוגין בשתי תקופת כהונה כנשיאו.
ראשית חייו

ג'ון ברק נולד בעיר סיגרני שבאיווה כבנם של ג'ון ומרי (לבית ריאן) ברק, זוג ממוצא אירי. ב-1886 הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת איווה עם תואר במשפטים. ב-1891 הוא נשא לאישה את מרי א. קיין, מורה במקצועה, ובהמשך נולדו להם שלושה ילדים. לאחר שפתח שני משרדי עורכי דין שנחלו הצלחה חלקית במהלך שנות ה-80 של המאה ה-19, עבר ברק ב-1888 לטריטוריית דקוטה, שם הוא עבד בכל אשר השיגה ידו לפני שהתיישב בעיר סנט ג'ון שבמחוז רולט (כיום בתחומי דקוטה הצפונית).
ראשית הקריירה הפוליטית

בעקבות מעברו לסנט ג'ון, החל ברק לעסוק בעריכת דין, וב-1889 היה לשופט מחוזי במחוז רולט.
ב-1891, שנתיים לאחר קבלתה של דקוטה הצפונית כמדינה בארצות הברית, נבחר ברק לבית הנבחרים של המדינה, כיהן בו שנתיים, ובשנים 1893–1896 כיהן כחבר הסנאט המדינתי. ב-1896 ניסה ברק ללא הצלחה להיבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית, ונוצח בהפרש של 4,000 קולות. לאחר מכן, שב ברק למחוז רולט, וכיהן כשופט המחוז לתקופת כהונה נוספת בשנים 1897–1899.
מושל דקוטה הצפונית

לאחר שבאי-רצון קיבל על עצמו את מועמדות הדמוקרטים למשרת מושל דקוטה הצפונית, נבחר ברק כמועמד המפלגה פה אחד, וניצח בבחירות הכלליות את המושל המכהן, הרפובליקני אלמור סרלס במה שכונה בדקוטה הצפונית "המהפכה של 1906", שהייתה הצעד הראשון בפירוק המנגנון הפוליטי של חבר הוועדה הרפובליקנית הלאומית אלכסנדר מקנזי. מסע הבחירות של ברק משך תמיכה משתי המפלגות, במיוחד מצד הרפובליקנים ומשאר אנשי קבוצות רוב שסלדו מממשלו של המושל סלרס, ומצד המנגנון הפוליטי של מקנזי ששלט במדינה במשך שני העשורים הקודמים. לאחר השבעתו כמושל, הנהיג ברק, איש העידן הפרוגרסיבי, צעדי מדיניות נגד המונופולים של חברות הרכבות ששלטו בפוליטיקה המדינתית עד אז, ויזם מספר צעדי רפורמה נגד השחיתות, שאותה הוא תיעב באופן אישי וניהל נגדה מסע צלב בכל משרדי הממשלה. אישיותו, אמונותיו הפוליטיות, וצעדיו הקנו לו את הכינוי "ג'ון ההגון" (Honest John), כינוי שהוא עצמו לא חיבב, שכן הוא לא רצה שישוו אותו לאברהם לינקולן, שכונה "אייב ההגון".
גזבר ארצות הברית

בוועידה הארצית של המפלגה הדמוקרטית, שהתקיימה ב-1912 בבולטימור, תמך ברק בהתלהבות במועמדותו לנשיאות ארצות הברית של וודרו וילסון. הוא דאג שכל הקולות של דקוטה הצפונית יועברו לווילסון כבר בסבב ההצבעה הראשון. ויליאם ג'נינגס ברייאן, בעצמו תומך של וילסון וידיד טוב של ברק, ביקש ממנו להתמודד על תפקיד סגן הנשיא. ברק סירב בשל הבטחתו שהוא נתן לנציגי אינדיאנה בתמורה לקולותיהם. כתוצאה מכך, נבחר תומאס מרשל מאינדיאנה כסגן הנשיא. לאחר ניצחונו של וילסון בבחירות של 1912, מונה ברק לתפקיד גזבר ארצות הברית (אנ') בממשלו. הוא שימש בתפקיד מ-1913 ועד 1921, כאשר הוא התפטר ממנו חודשיים לפני תום נשיאותו של וילסון כדי לשמש כברוקר בוול סטריט. ב-1916, במהלך כהונתו כגזבר, ניסה ברק להתמודד בבחירות על מושב בסנאט של ארצות הברית.
קריירה עסקית

לאחר התפטרותו מתפקיד הגזבר, הקים ברק את חברת הברוקרים "קרדוס וברק" בשותפות עם איש העסקים לואיס מונטגומרי קרדוס האב בוול סטריט. ב-1924 נסגרה החברה לאחר שקרדוס נמצא אשם בעבירה פלילית של הונאת משקיעים. ברק זוכה בהמשך מקשר למעשים אלו, כאשר הקשר הפיננסי היחידי שלו לחברה הייתה ההלוואה שהוא לקח להקמתה. כדי לרצות את החוקרים בפרשה, מכר ברק את כל רכושו וויתר על סכומי כסף גדולים מהונו לפני ששב לפארגו שבדקוטה הצפונית.
שופט

לאחר פרישתו מהתחום העסקי, כיהן ברק מ-1924 ועד מותו כשופט בבית המשפט העליון של דקוטה הצפונית, משרה בה הוא חשק מאז ומתמיד. במהלך תקופה זו הוא גם כיהן כנשיא בית המשפט בשתי תקופות כהונה נפרדות, מ-1929 ועד 1931, ומ-1935 ועד מותו.
מותו והנצחתו

בעיצומה של תקופת כהונתו השנייה כנשיא בית המשפט העליון של דקוטה הצפונית, פיתח ברק בצקת ריאות. בשל כך הוא עבר ניתוח כדי להקל על המחלה, אך יום למחרת הניתוח, ב-14 במאי 1937, נפטר ג'ון ברק ברוצ'סטר שבמינסוטה. הוא נטמן בבית הקברות סנט מרי שבביסמרק, בירת דקוטה הצפונית.
על שמו של ברק נקרא מחוז בדקוטה הצפונית. במלחמת העולם השנייה נקראה על שמו אחת מאוניות ליברטי, (SS John Burke). ב-28 בדצמבר 1944 היא טבעה בעקבות פיצוץ כתוצאה מהתקפת קמיקזה ליד האי נגרוס שבפיליפינים.
ב-1963 תרמה מדינת דקוטה הצפונית להקמתו של פסל בדמותו של ברק שניצב באוסף היכל הפסלים הלאומי בבניין הקפיטול של ארצות הברית. פסל זהה ניצב בשטחי הקפיטול המדינתי של דקוטה הצפונית בביסמרק.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 3, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1176-1177.
הערות שוליים

↑  "John Burke". Notable Names Database (NNDB). Soylent Communications. Archived from the original on 7 May 2021.
↑  "John Burke". www.ndcourts.gov. State of North Dakota Courts.
↑  "Profile: John Burke". www.ndstudies.gov. State Historical Society of North Dakota.
1 2 3 4  Burke II, John (August 2004). "Remembering John Burke". www.ndcourts.gov. Speech given at Old Governor's Mansion, Bismarck, North Dakota: State of North Dakota Courts.
↑  "Section 4: The Revolution of 1906". www.ndstudies.gov. State Historical Society of North Dakota.
↑  "John Burke". www.history.nd.gov. State Historical Society of North Dakota.
↑  ND US Senate November 07, 1916, www.ourcampaigns.com.
↑  JOHN BURKE CARGO SHIP 1942-1944 - wrecksite.eu.
↑  "John Burke Statue, U.S. Capitol for North Dakota - AOC". www.aoc.gov.
↑  Center for Heritage Renewal. "Remembrance in Stone". Remembrance in Stone. Archived from the original on 2021-09-08.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1193153840  LCCN: n88224842  SNAC: w63n318f  VIAF: 4034822   WorldCat (עם VIAF): 4034822 
פסלו של ברק במתחם הקפיטול של דקוטה הצפונית.
ג'מאל א-דין הראשון

ג'מאל א-דין הראשון מבני שושלת וולאשמה,היה המושל של יפאט באמצע המאה ה-14, בנו של עומר וולאשמה ואחיו של חאק א-דין הראשון.
קיסר אתיופיה עמדה ציון הראשון, מינה אותו למושל של יפאט לאחר מותו של אחיו סאבר א-דין הראשון. טאדסה טמרת כותב על ג'מאל כי שוחרר מבית הכלא בגלל מינויו מכיוון שרצה לקבל את התמיכה של העם היושב יפאט.
אך לפי הספר הניצחונות האדירים של עמדה ציון קיסר אתיופיה, ג'מאל א-דין הראשון בגד בקיסר עמדה ציון, מושלה של יפאט הובס על ידי אתיופיה בקרב דאס, הקיסר עמדה ציון מינה את אחיו של ג'מאל נאסר אד-דין למושל של יפאט.
הערות שוליים

↑  
שושלת וולאשמה הייתה משפחת אצולה מוסלמית ששלטה במאות ה-13 עד ה-16 בחלקים של מזרח אתיופיה, ג'יבוטי ומערב סומליה, והייתה בסכסוך הן טריטוריאלי והן דתי עם שליטי חבש.
↑  Taddesse Tamrat, Church and State in Ethiopia (Oxford: Clarendon Press, 1972), p. 144.
↑  J. Spencer Trimingham, Islam in Ethiopia (Oxford: Geoffrey Cumberlege for the University Press, 1952), pp. 71f.
↑  G.W.B. Huntingford (translator), Glorious Victories of Amda Seyon (Oxford: University Press, 1956), p. 80.
| שושלת וולאשמה |
| --- | --- | --- |
סולטנות יפאט • סולטנות אדאל
| סולטאנים | עלי אבן וולי אסמה • עומר אבן דונאיה • חאק א-דין הראשון • סאבר א-דין הראשון •  ג'מאל א-דין הראשון • עלי אבן סאבר א-דין • אחמד אבן עלי • חאק א-דין השני • סעאד א-דין השני • סאבר א-דין השני • מנסור א-דין • ג'מאל א-דין השני • בדלאי אבן סעאד א-דין • מוחמד אבן בדלאי • שמס א-דין אבן מוחמד • אבו בכר אבן מוחמד |  |
| ראו גם | הסכסוך האתיופי-סומלי • אחמד אבן איברהים אל-גאזי • מלחמת אתיופיה-אדאל |  |
ממלכות האימפריה האתיופית • היסטוריה של סומליה
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: סאבר א-דין הראשון | שושלת וולאשמה | הבא: עלי אבן סאבר א-דין |
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בתיספרה

הבתיספירה בתצוגה במוזיאון נשיונל ג'אוגרפיק בוושינגטון בשנת 2009
בתיספרה (בתי = עומק, ספירה = כדור) היא סוג של צוללת מאוישת קטנה אשר שימשה לצלילות מחקר סמוך לחופי ברמודה בין השנים 1930–1934. הבתיספרה נבנתה על ידי המהנדס האמריקאי אוטיס ברטון בשנים 1928–1929 ביוזמתו של חוקר הטבע ויליאם ביבי. הצלילות שביצעו ביבי וברטון בבתיספרה היו פורצות דרך לזמנן ולראשונה יכלו ביולוגים לחקור את בעלי החיים באוקיינוס בסביבתם הטבעית, בעומק של כמה מאות מטרים. הצמד קבע סדרה של שיאי עומק לצלילה מאוישת ובשנת 1934 הגיע לעומק של כ-900 מטרים (3,000 רגל), צלילתם העמוקה ביותר. שיא זה נשבר רק בשנת 1949 על ידי ברטון עצמו.
כללי

בשנת 1928 קיבל ביבי אישור הממשל הבריטי להקים תחנת מחקר בחופי ברמודה. ביבי תכנן לערוך מחקר מעמיק על החיים במעמקי האוקיינוס עד לעומק של כ-3.5 קילומטרים, ותכננו המקורי היה לבנות צוללת גלילית שתאפשר לו להגיע לעומקים כאלו. מאמר הכולל את תכנונו פורסם בניו יורק טיימס ועורר את תשומת לבו של ברטון. ברטון היה משוכנע כי כלי גלילי לא יוכל לעמוד בלחצים שיופעלו עליו בעומק הים ושלח לביבי מכתב ובו הציע תכנון אלטרנטיבי לכלי הדרוש. בתיווך חבר משותף ניפגשו השניים וסיכמו כי ברטון יבנה את הצוללת מכסף שירש מסבו, ויצטרף לביבי בצלילותיו.
כלי הצלילה שתכנן ברטון היה כדורי בעל חלונות עגולים, עשוי פלדה עבה, שייתלה על כבל בסיפון אונייה וישתלשל ממנה מטה אל עומק הים. פנס הותקן מהצד החיצוני ליד אחד החלונות כדי לאפשר צפייה בבעלי החיים במעמקים. כדי לפתור את בעיות החמצן בבתיספרה דאג ברטון למכל חמצן בלחץ גבוה, ובעזרת תרכובות כימיות שונות הצליח לגרום להתנדפות הפחמן הדו-חמצני והלחות, מהאוויר הנפלט מהצוללים עקב נשימתם. התקשורת בין הצוללים לצוות שעל האונייה התבצע באמצעות קו טלפון שהותקן בבתיספרה במיוחד לשם כך. הסיכונים בצלילה שכזו היו שונים ובהם היה החשש שמא יקרע הכבל המחבר את הבתיספרה לאונייה, וכן שמא לא יעמוד המתקן בתנאי הלחץ הגבוהים המצוים בעומק הים.
ביוני 1929 הושלמה בניית הכלי אך התגלה כי הוא כבד מדי והכננת שאמורה להוריד את הצוללת למים לא תוכל להרים אותה חזרה. הגרסה הסופית הייתה קלה יותר ומשקלה ביבשה היה 2.25 טון, היקפה 1.5 מטר, והדפנות נבנו מ-25 מ"מ פלדה. כבל הפלדה שאורכו היה כ-900 מטרים שקל 1.4 טון.
צלילות

במאי 1930 ביצע הצמד צלילת מבחן ראשונה לעומק של כ-13 מטרים, כדי לבדוק את הצוללת. בהמשך שלחו השניים את הבתיספרה לשתי צלילות לא מאוישות לעומק גדול יותר, ורק לאחריהן צללו יחד לעומק של 245 מטרים. בקיץ 1930 ביצעו ביבי וברטון צלילות נוספות תוך שהם מתעדים בעלי חיים ימיים שטרם ניראו קודם לכן בסביבתם הטבעית. ברטון ניצל חלק מהצלילות כדי למפות את השטח שמתחת למים סמוך לחופי ברמודה.
ביבי רצה להמשיך את הצלילות בקיץ 1931 אך הדבר נמנע ממנו עקב סדק בכננת המורידה שהוחלפה רק ביולי, אז החלו סערות בים שלא איפשרו צלילה בטוחה.
ב-6 בספטמבר 1932 שודרה צלילה של השניים ברדיו. היה זה יום סוער והספינה שהחזירה את הבתיספרה נעה מצד לצד על הגלים הגבוהים, תוך שהיא מניעה את הבתיספרה כמו מטוטלת. הצמד טולטל בתוך הצוללת ונחבל וברטון אף הקיא במהלך הצלילה. למרות זאת השניים המשיכו בשידור הרדיו דרך הטלפון שהיה מותקן בבתיספרה עד לעומק של כ-670 מטרים. בקיץ 1932 החל ברטון בניסיונות לצלם סרט וידאו דרך אחד החלונות.
בשנת 1934 התחדשו הצלילות כשהמטרה נקבעה להגיע לעומק של חצי מיל (כ-804 מטרים). ב-11 באוגוסט צלל הצמד לעומק של כ-760 מטרים, שיא לזמנו, תוך שביבי מזהה מגוון רחב של בעלי חיים, חלקם חדשים לגמרי למדע. ב-15 באוגוסט באותה שנה הצליחו השניים לצלול לעומק של 923 מטר, כאורך הכבל שקשר אותה אל האונייה. בצלילתם הבחינו המדענים לראשונה בחשיכה שבעומק המים בבעלי חיים זוהרים - בעלי תכונה של אורות ביולוגית. ביבי וברטון החזיקו בשיא לצלילה העמוקה ביותר עד לשנת 1949, אז שבר ברטון בעצמו את השיא כשצלל לעומק של כ-1370 מטרים בעזרת הבנתוסקוף, צוללת חדשה שבנה.
מאוחר יותר באותו היום ביצע ברטון צלילה נוספת עם גלוריה הוליסטר, עוזרת המחקר של ביבי, לעומק של 368 מטרים. היה זה שיא עומק עבור אישה, שיא שהחזיקה הוליסטר למשך שלושה עשורים. הצלילה האחרונה של הבתיספירה התבצעה על ידי ביבי וברטון ב-27 באוגוסט 1934 לכחצי מהעומק המקסימלי.
על אף העבודה המשותפת לאורך השנים, בין ביבי וברטון לא שררה ידידות גדולה. ברטון חש כי ביבי מצניע את תרומתו בתקשורת ומשמיט את שמו בכוונה, וזאת למרות שביבי הקפיד שברטון יקבל קרדיט בראיונות לתקשורת. ביבי מצדו לא אהב את מצבי הרוח של ברטון. ועדיין, השניים הבינו כי ברמה המקצועית הם זקוקים זה לזה ושמרו על יחסי עבודה תקינים.
לאחר סיום הצלילות המשותפות המשיך ביבי לחקור את מעמקי הים. בזמן מלחמת העולם השנייה הפכה ברמודה לבסיס צבאי ובמהלכה נהרסה בה הסביבה הטבעית ומחקרי המשך באזור הפכו ללא מעשיים. בשנת 1938 יצא לאור סרטו של ברטון, "Titans of the Deep" הכולל את הבתיספרה.
ראו גם

בתיסקף
לקריאה נוספת

ויליאם ביב, במצולות ים, תרגום מאנגלית של: Half mile down, בהוצאת עם עובד, תל אביב, תשי"ג
ג'ון סאליבן (מזכיר הצי)

ג'ון לורנס סאליבן (באנגלית: John Lawrence Sullivan;‏ 16 ביוני 1899 – 8 באוגוסט 1982) היה עורך דין אמריקאי, שכיהן במספר משרות בממשלה הפדרלית של ארצות הברית בממשלו של נשיא ארצות הברית הארי טרומן, כולל בתפקיד מזכיר הצי של ארצות הברית.
ביוגרפיה

ג'ון סאליבן נולד במנצ'סטר, ניו המפשייר. הוא למד בדארטמות' קולג' ובבית הספר הרווארד למשפטים, שם הוא סיים את לימודיו ב-1924. בין השנים 1940–1944 הוא שימש כסגן מזכיר האוצר של ארצות הברית, בין השנים 1945–1946 הוא שימש כסגן מזכיר הצי של ארצות הברית לענייני אווירייה ובין השנים 1946–1947 הוא שימש כתת-מזכיר הצי.
ביוגרפיה > מזכיר הצי

עם מינויו של ג'יימס פורסטל כמזכיר ההגנה הראשון של ארצות הברית, מונה סאליבן לשמש כמזכיר הצי. תרומותיו העיקריות של סאליבן להתוויית כיווניו העתידיים של הצי כללו את הכנסת השימוש בהנעה גרעינית של כלי שיט. ב-1947, עקף היימן ריקובר, אז קצין צי בדרגת קפטן, את שרשרת הפיקוד והגיע ישירות לראש המבצעים הימיים אדמירל צי צ'סטר נימיץ, שגם הוא היה איש צוללות בעברו, כדי להעלות את רעיונותיו בנוגע לספינות מלחמה מונעות באנרגיה גרעינית. נימיץ הבין מיד את הפוטנציאל הגלום בהנעה גרעינית והמליץ על המיזם בפני סאליבן, שאישר את בניית כלי השיט הראשון בעולם שהונע באנרגיה גרעינית, הצוללת הגרעינית נאוטילוס, ובשל כך ציין ריקובר שסאליבן היה "האב האמיתי של הצי הגרעיני". במאי 1949 התפטר סאליבן מתפקידו במחאה על כך שמזכיר ההגנה השני, לואיס א. ג'ונסון, ביטל את בניית נושאת העל "ארצות הברית" (USS United States). התפטרותו הייתה חלק מהעימות הבין-זרועי שנודע בשם "מרד האדמירלים" (אנ').
ג'ון סאליבן נפטר ב-8 באוגוסט 1982 באקסטר, ניו המפשייר. הוא נטמן בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.
הערות שוליים

↑  "John L. Sullivan Papers". Truman Library.
↑  LIFE magazine, September 8, 1958, page 105
↑  "Rye resident writes biography". seacoastonline.com. Portsmouth, New Hampshire. December 16, 2011.
↑  "Rites slated for John Sullivan, 83, ex-secretary of the Navy". Chicago Tribune. UPI. August 11, 1982. p. 2-12.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810649102605606  ISNI: 0000 0000 2976 1672  LCCN: n90660974  NARA: 10570945  SNAC: w6h72v2w  VIAF: 70553675   WorldCat (עם VIAF): 70553675
גבי דאגלס

גבריאל כריסטינה ויקטוריה "גבי" דאגלס (באנגלית: Gabrielle Christina Victoria "Gabby" Douglas; נולדה ב-31 בדצמבר 1995) היא מתעמלת אמריקאית-אפריקאית. היא אלופה אולימפית בתחרות הקרב-רב אישי (לונדון 2012), בעלת 3 מדליות זהב אולימפיות (לונדון 2012 וריו דה ז'ניירו 2016) ואלופת העולם בתחרות הקבוצתית (2011 ו-2015). הייתה לאישה האמריקאית הראשונה שזכתה בשתי מדליות זהב אלו וכן למתעמלת האמריקאית-אפריקאית הראשונה שזכתה בתחרות קרב-רב אישי. היא אחת משלוש מתעמלות אמריקאיות (אלי רייזמן וסימון ביילס) שזכו ב-3 מדליות זהב אולימפיות כל אחת.
ביוגרפיה

דאגלס נולדה בווירג'יניה ביץ' שבווירג'יניה. דאגלס נוצרייה, אולם ציינה שבעבר משפחתה התנסתה בכמה מסורות יהודיות כמו חנוכה, כשרות, ואף ביקור בבית כנסת קונסרבטיבי. היא החלה להתאמן בגיל 6 בהתעמלות. בתחילת דרכה התאמנה בהדרכתם של דינה ווקר וגוסטבו מור ומשנת 2010, מתאמנת בהדרכתו של ליאנג צ'או בווסט דה מוין שבאיווה.
ביוגרפיה > מדליית זהב באליפות העולם

באליפות העולם בהתעמלות שנערכה בטוקיו שביפן בשנת 2011 זכתה דאגלס במדליית זהב, בתחרות הקבוצתית (179.411 נק') לפני רוסיה (175.329 נק') וסין (172.820 נק'). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי בתרגיל על המקבילים מדורגים בתוצאה של 14.200 נקודות.
באליפות העולם בגלאזגו 2015 זכתה במדליית הזהב בקרב רב נבחרות ואת מדליית הכסף בקרב רב אישי.
ביוגרפיה > אלופה אולימפית בקרב רב

באולימפיאדת לונדון (2012) הייתה דאגלס חלק מ"החמישייה העוצמתית" וזכתה בשתי מדליות זהב - בתחרות הקבוצתית (183.596 נקודות), לפני רוסיה (178.530 נקודות) ורומניה (176.414 נקודות) ובתחרות הקרב רב אישי בתוצאה של 62.232 נקודות, לפני ויקטוריה קומובה מרוסיה (61.973 נקודות) ואליה מוסטפינה (59.566 נקודות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שביעי בתרגיל על הקורה (13.633 נקודות) ובמקום שמיני בתרגיל על המקבילים מדורגים (14.900 נקודות).
ב-2017 חשפה כי הייתה מקורבנות ההתעללות המינית של רופא נבחרת ההתעמלות האמריקאית לארי נאסר. על כך זכתה יחד עם חברותיה בפרס ארתור אש למעשי אומץ וגבורה בתחום הספורט.
ג'ים ולנטינו

| --- | --- |

 לידה:  28 באוקטובר 1952 (בן 71) הברונקס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 עיסוק:  קומיקסאי
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  ShadowHawk שומרי הגלקסיה normalman
 פרסים והוקרה:  פרס הילד הצהוב (1995)  פרס אינקפוט (1984) 
 www.valentinocomics.com
 
ג'ים ולנטינו (באנגלית: Jim Valentino; נולד ב-28 באוקטובר 1952) הוא כותב, עפרונאי, עורך ומוציא לאור של קומיקס אמריקאי, הנודע בעיקר בזכות עבודתו על "שומרי הגלקסיה" משנת 1990–1992 עבור מארוול קומיקס, ובהיותו בין מיסדיה של אימג' קומיקס, חברה המוציאה לאור קומיקס בבעלות היוצרים.
באימג', ולנטינו פרסם מספר ספרי קומיקס כמו גיבור העל ShadowHawk, ואת הקומיקס האוטוביוגרפי-למחצה "מגע של כסף" ב-1997. ולנטינו שימש גם כמוציא לאור של אימג' בין השנים 1999–2003, במהלכו הוא היה אחראי על הגיוון בהוצאות של אימג' באמצעות גילויו של יוצרים כמו רוברט קירקמן, שיצר את הכותר "המתים המהלכים".