stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שדה מגנטי

קווי השדה המגנטי
תיאור של קווי השדה המגנטי שיוצר דיפול מגנטי.
שדה מגנטי הוא תכונה של המרחב סביב זרם חשמלי או חומר מגנטי, המפעילה כוח על מגנטים וזרמים חשמליים. במילים אחרות, השדה המגנטי הוא ביטוי לכוח שמפעילים זרמים חשמליים או חומרים מגנטיים זה על זה. השדה נמדד ביחידות טסלה (T) במערכת היחידות הבין-לאומית.
השדה המגנטי הוא שדה וקטורי, ובכך מתאים וקטור לכל נקודה במרחב, ומתואר באיורים על ידי קווי שדה. קווים אלה מתארים את הכיוון אליו תצביע מחט של מצפן בכל נקודה במרחב.
היחידה הבסיסית ביותר אשר מפיקה שדה מגנטי היא דיפול מגנטי, שהוא חלקיק בעל שני קטבים מגנטיים מנוגדים צמודים. דיפול מגנטי יכול להיות קטע מתיל עם זרם חשמלי, חלקיק טעון בתנועה, או חלקיק טעון בעל תנע זוויתי עצמי. ההשפעה של שדה מגנטי על גוף מוליך זרם תלויה בכיוון הזרם ביחס לכיוון השדה.
אם כיוון הזרם מקביל לכיוון השדה, לא תהיה השפעה כלל, ואם כיוון הזרם אנך לכיוון השדה ההשפעה תהיה מקסימלית.
תופעת המגנטיות, כמשיכה ודחייה בין אבנים, מוכרת מזה אלפי שנים. שימוש במצפן למציאת הצפון באמצעות השדה המגנטי של כדור הארץ מוכר מזה כאלפיים שנה.
הנס כריסטיאן ארסטד גילה בשנת 1820 שזרם חשמלי יוצר שדות מגנטיים.
השדה המגנטי קשור באופן הדוק לשדה חשמלי, וניתן לחשב את הכח המגנטי שיוצר חלקיק טעון חשמלית בתנועה (המהווה זרם חשמלי), מתוך השדה של מטען חשמלי והדרישה לשימור המטען במעבר בין מערכות ייחוס יחסותיות. מעבר כזה נקרא טרנספורמציית לורנץ. המשוואות אשר קושרות בין שדה מגנטי לחשמלי נקראות משוואות מקסוול.
היסטוריה

מגנטיות ככוח בין חומרים מגנטיים ידועה כבר מימי קדם. במאה ה-19 נחקר הקשר בין חשמל ומגנטיות, והוכלל לתורה אחת, תורת האלקטרומגנטיות, עם המשוואות היסודיות של התורה שהן משוואות מקסוול. בראשית המאה ה-20 באמצעות תורת היחסות הפרטית פותחה תורה שלמה ועקבית המוכללת במשוואות מקסוול בצורה יחסותית.
שדות וכוחות מגנטיים יסודיים > מבוא מתמטי

לחישוב ערכם של שדות מגנטיים והכח שהם מפעילים, נדרשת פעולה מתמטית שנקראת מכפלה וקטורית, המסומנת כ- \ \times . מכפלה וקטורית מתבצעת בין שני וקטורים והתוצאה שלה היא וקטור.
תוצאת המכפלה  \ {\vec {a}}\times {\vec {b}} תהיה הווקטור  \ {\vec {c}}, כאשר:
גודל הווקטור,  \ |{\vec {c}}|, הוא ערכה של המכפלה,
וכיוונו ניצב לכיוונם של שני הווקטורים, ונקבע על פי כלל יד ימין (להרחבה על הסימונים ראו וקטור).
שדות וכוחות מגנטיים יסודיים > חלקיק נע בעל מטען חשמלי

השדה המגנטי בנקודה מסוימת שיוצר מטען נע (וגם זרם חשמלי) נקבע על פי חוק ביו-סבר. השדה יחסי לגודל המטען ומהירותו ויחסי להיפוך ריבוע המרחק בין המטען לנקודה שבה השדה נמדד. השדה ניצב לכיוון תנועת המטען ולקו (הווקטור) בין המטען לנקודה. קווי השדה המגנטי מסודרים במעגלים הולכים וגדלים סביב למסלול המטען היוצר אותו ומכוונים לפי כלל יד ימין (ראו איור).
בניסוח מתמטי, השדה המגנטי שיוצר חלקיק בעל מטען חשמלי  \ q הנע במהירות  \ {\vec {v}}, בנקודה שנמצאת במיקום  \ {\vec {r}} במרחב ביחס לחלקיק, הוא:
כאשר  \ \mu _{0} הוא מקדם המגנטיות של הריק, שערכו  \mu _{0}=4\pi \times 10^{-7}N/A^{2}.
באופן דומה עבור תיל קצר באורך וכיוון  \ {\vec {\ell }} עם זרם חשמלי  \ I:
הכוח שמפעיל שדה מגנטי על חלקיק טעון נע נקרא כוח לורנץ. הכוח ניצב למהירות החלקיק הטעון ולשדה המגנטי שיצר אותו. כאשר חלקיק טעון נע בשדה מגנטי קבוע ואחיד, הוא נע במסלול לולייני שבו ציר הסליל מקביל לשדה המגנטי וגודל מהירות החלקיק נשאר קבוע. מכיוון שהכוח המגנטי תמיד מאונך לתנועה, הוא לא מבצע עבודה על חלקיק טעון ובודד במרחב. בעקיפין יכול השדה המגנטי לעשות עבודה באמצעות השדה החשמלי שנוצר כתוצאה משדה מגנטי משתנה.
בניסוח מתמטי, הכוח שמפעיל שדה מגנטי  \ {\vec {B}} על מטען  \ q שנע במהירות  \ {\vec {v}} הוא:
מקרה פרטי של נוסחה זו הוא הכוח  \ {\vec {F}} שפועל על קטע תיל ישר באורך וכיוון  \ {\vec {\ell }} שזורם בו זרם  I:
ניתן לקבל את הכוח המגנטי הפועל על יחידת נפח במוליך שזורם בו זרם בצפיפות  {\vec {J}} אחידה על ידי:
כאשר  {\vec {f}} הוא צפיפות הכוח המגנטי (כוח ליחידת נפח).
שדות וכוחות מגנטיים יסודיים > דיפול מגנטי

דיפול מגנטי הוא זוג מטענים מגנטיים מנוגדים צמודים (צפון-דרום), והוא יחידה בסיסית היוצרת שדה מגנטי. לא נמצא עד כה בניסוי מטען מגנטי בודד (מונופול מגנטי) וחיפוש אחר חלקיק זה הוא אחד מתחומי המחקר של פיזיקת חלקיקים. מציאתו תסביר תופעות כמו, למשל, קוונטיזציה של המטען החשמלי ביקום. הגודל המאפיין את חוזק המגנט הוא המומנט המגנטי  \ {\vec {\mu }}, וקטור שכוונו הציר שבין המטענים, מהמטען החיובי לשלילי.
השדה שיוצר דיפול מגנטי מתואר באיור. באופן מתמטי, השדה הוא:
דיפול מגנטי יכול להיות גם מתואר באמצעות לולאת זרם:
כאשר  \ A הוא שטח הלולאה,  \ {\hat {n}} הוא כיוון מומנט הדיפול שניצב לשטח הלולאה על פי כלל יד ימין, ו- \ I הוא הזרם בלולאה.
שדה מגנטי אחיד  {\vec {B}} לא יפעיל על הדיפול כוח כולל, אולם יפעיל עליו מומנט כוח:
שדה מגנטי ושדה חשמלי

הנוסחאות הבסיסיות שהוצגו בעייתיות, מאחר שלא מוגדרת בהן מערכת ייחוס. בנוסחת כח לורנץ, למשל, המהירות אינה מוגדרת היטב, וניתן לראות שבחירת מערכת ייחוס הנעה במהירות שונה משנה את הכח שפועל על החלקיק, תוצאה שאינה פיזיקלית שכן בשתי מערכות הייחוס נמדדת אותה תאוצה. סתירה זו נפתרת באמצעות תורת היחסות הפרטית שמאחדת את השדה המגנטי עם השדה החשמלי לגודל פיזיקלי הנקרא טנזור השדה האלקטרומגנטי. למעשה, אפשר לקבל את השדה המגנטי מהשדה חשמלי, ולהפך, על ידי טרנספורמציית לורנץ, שהיא מעבר מערכת ייחוס בתורת היחסות.
השדה המגנטי והפוטנציאל הווקטורי

שדה מגנטי נייח מקיים את שתי משוואות מקסוול הבאות (עוד שתיים אינן מוצגות כאן):
\ {\vec {\nabla }}\cdot {\vec {B}}=0 (חוק גאוס המגנטי)
\ {\vec {\nabla }}\times {\vec {B}}=\mu _{0}{\vec {j}} (חוק אמפר בצורתו הדיפרנציאלית)
המשוואה הראשונה נכונה כל עוד אין במערכת מונופולים מגנטיים (ולא התגלו כאלו עד כה), כלומר כל חלקיק מגנטי הוא דיפול בעל קוטב צפוני ודרומי. מכיוון שלכל שדה וקטורי  {\vec {A}} מתקיים  \ {\vec {\nabla }}\cdot ({\vec {\nabla }}\times {\vec {A}})=0, ניתן להציג את השדה  \ {\vec {B}} באמצעות פוטנציאל וקטורי  \ {\vec {A}}, על ידי:
מן הפוטנציאל הווקטורי גוזרים את השדה המגנטי, כפי שמהפוטנציאל החשמלי גוזרים את השדה החשמלי.
משמעות המשוואה השנייה היא ששדות מגנטים נייחים נוצרים רק מזרמים חשמליים ושכיוון השדה הוא מסביב לתנועת הזרם. צורה זו של המשוואה איננה מדויקת, כי כאשר שדה חשמלי משתנה בזמן, הוא משרה שדה מגנטי בסביבתו, בדיוק כמו זרם חשמלי. הצורה המתוקנת של המשוואה השנייה על פי מקסוול היא:
הנגזרת של השדה החשמלי לפי הזמן נקראת זרם העתקה, בהתאם לתפקידה כמקור של שדה מגנטי.
באופן דומה, שדה מגנטי משתנה בזמן יוצר שדה חשמלי והקשר ביניהם ניתן על ידי משוואת מקסוול נוספת (חוק פאראדיי):
שתי משוואות אלה מתארות את הקשר בין שדות חשמליים ומגנטיים כאשר הם אינם קבועים.
שדות מגנטיים במקרים פשוטים > שדה שנוצר על ידי תיל אינסופי

השדה המגנטי הנוצר על ידי תיל ישר אינסופי שזורם בו זרם חשמלי ניתן על ידי חוק אמפר, שהוא גרסה אחרת של חוק ביו-סבר. חוק אמפר בצורתו האינטגרלית אומר ש־ \oint {\vec {B}}\cdot d{\vec {l}}=\mu _{0}I, כאשר  l מציין מסלול כלשהו (הנקרא "מסלול אמפר"), ו- I הוא סך הזרמים החוצים את השטח המגודר על ידי מסלול זה. אנחנו כבר יודעים מהסעיף הקודם שהשדה המגנטי שנוצר על ידי זרם שהולך בקו ישר הוא במעגלים סביב כיוון הזרם, ולכן אנחנו מקבלים את הנוסחה הבאה לשדה מגנטי הנוצר על ידי תיל במרחק r מהתיל:  \ B={\frac {\mu _{0}I}{2\pi r}}.
שדות מגנטיים במקרים פשוטים > שדה מגנטי הנוצר בין שני תיילים מקבילים נושאי זרם

כאשר יש שני תיילים הנושאים זרם, נוצר ביניהם שדה מגנטי, וכתוצאה מכך מופעלים על התיילים כוחות בהתאם לכיוון השדה.
כאשר שני תיילים מקבילים נושאים זרם באותו הכיוון נוצר בין שני התיילים כח משיכה.
נניח שהתיילים נושאים זרם לכיוון "מעלה".
נסתכל על התייל השמאלי.
הוא יוצר מימינו (איפה שנמצא התייל השני) שדה מגנטי פנימה, כלומר אם נדמיין את שני התיילים על שולחן הוא יוצר שדה בכיוון מטה, כלומר בכיוון מהשולחן לרצפה (שדה בכיוון x).
התייל השני נמצא כעת בתוך שדה מגנטי שכיוונו x, ולכן לפי חוקי הפיזיקה ("כלל יד ימין") הוא ימשך שמאלה, כלומר לכיוון התייל הראשון.
ניתן להוכח באותה צורה שהתיל השמאלי נמשך אל הימני, או לחלופין להסיק זאת מהחוק השלישי של ניוטון.
כאשר שני התיילים נושאים זרם בכיוונים מנוגדים, נוצר בין התיילים כח דחייה.
שדות מגנטיים במקרים פשוטים > שדה מגנטי בתוך סליל

ניתן לראות, שבתוך סליל ישנה צפיפות גבוהה של קווי שדה מגנטי, בניגוד למרחב שמחוץ לסליל. ניתן לראות גם, שהשדה המגנטי בתוך הסליל הוא בעיקרו בקו ישר ומציית לכלל יד ימין בצורה הפוכה: הפעם, האגודל מציינת את כיוון השדה המגנטי הנוצר בסליל, וכף היד – את כיוון הזרם היוצר אותו. גודל השדה, שניתן לחשבו אם משתמשים בחוק אמפר ומניחים שהשדה מחוץ לסליל הוא 0, הוא  \ B=\mu _{0}{\frac {N}{L}}I, כאשר N הוא מספר הליפופים בסליל, L הוא אורך הסליל ו-I הוא הזרם הזורם בסליל.
השדה המגנטי של כדור הארץ

קווי השדה המגנטי של כדור הארץ מסודרים בקירוב לכיוון צפון. חומר מגנטי על פני כדור הארץ נוטה להסתדר לפי קווים אלו. ניתן לראות בכדור הארץ מגנט עצום, שקטביו בקוטב הצפוני ובקוטב הדרומי. לשדה המגנטי של כדור הארץ חשיבות רבה מבחינת קיום החיים על פניו בכך שהשדה הודף ומסיט חלקיקי קרינה המגיעים מהשמש והמסוכנים ליצורים חיים. הקטבים המגנטיים של כדור הארץ סוטים מעט מהקטבים הנוצרים כתוצאה מציר הסיבוב של כדור הארץ. לכן, ניתן למצוא במפות מדויקות קו הצפנה ל"צפון המגנטי" וקו הצפנה מעט שונה ל"צפון האמיתי". מציאת הצפון המגנטי נעשית באמצעות מצפן, מכשיר ובו מחט הנעה על ציר ומתיישרת לאורך הרכיב המשיקי של קו השדה המגנטי של כדור הארץ בנקודה הנמדדת. מחט המצפן היא דיפול מגנטי קטן בפני עצמה, וצדה הפונה צפונה הוא צד ה"דרום" בדיפול זה.
ראו גם

מגנטיות ומגנט
השדה המגנטי של כדור הארץ
דיפול
אלקטרומגנט
אלקטרומגנטיות
משוואות מקסוול
טנזור השדה האלקטרומגנטי
מכשיר MRI
הערות שוליים

↑  G. Jezek (2006), History Of Magnets
↑  R. T. Merrill, M. W. McElhinny (1983), The earth's magnetic field: its history, origin, and planetary perspective
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543564405171  BnF: cb11965936s (data)  GND: 4074450-4  LCCN: sh00006588  NDL: 00574624  NKC: ph122548 
מציאת כיוון השדה המגנטי שיוצר זרם חשמלי, בעזרת כלל יד ימין. כיוון הזרם מסומן בחץ כחול והשדה המגנטי שנוצר בחיצים אדומים.
חלקיק טעון במטען שלילי בשדה מגנטי קבוע מסתובב במעגל. באיור מסומנים מהירות החלקיק v, השדה המגנטי B וכיוון הכח F הפועל עליו בנקודה אחת של המסלול. (משום שהמטען שלילי כיוון הכוח המגנטי מתהפך, כי השדה המגנטי עבור מטען שלילי מתהפך).
1960 בספרות

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1960  בספרות |  |
< · 1958 · 1959 – 1960 – 1961 · 1962 · >
כל ערכי השנים בספרות במאה ה-20 · כל ערכי השנים בספרות במאה ה-21 · פורטל הספרות
בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1960 ונוגעים לתחום הספרות.
אירועים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
ספרים נבחרים חדשים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
ספרים נבחרים חדשים > סיפורת

איאן פלמינג – לעינייך בלבד
נל הרפר לי – אל תיגע בזמיר
וולטר מ. מילר הבן – הימנון ללייבוביץ
ג'ון ויליאמס – בוצ'רס קרוסינג
ספרים נבחרים חדשים > ספרי ילדים ונוער

דוקטור סוס – לא רעב ולא אוהב
דוקטור סוס – דברים מוזרים קורים בספרים
ספרים נבחרים חדשים > מחזות

רוברט בולט – אדם לכל עת
אז'ן יונסקו – קרנפים
הרולד פינטר – מנהל הבית
הרולד פינטר – החדר
ספרים נבחרים חדשים > ספרי עיון

ג'וי אדמסון – לחופש נולדה
ויליאם שיירר – עלייתו ונפילתו של הרייך השלישי
אלי ויזל – הלילה
נולדו

18 בינואר – מארק ריילנס, שחקן ובמאי תיאטרון אנגלי
31 בינואר – גרנט מוריסון, תסריטאי קומיקס סקוטי ורומן גרפי
19 בפברואר – הלן פילדינג, סופרת ותסריטאית אנגלית
8 במרץ – ג'פרי יוג'נידיס, סופר ספרותי אמריקאי
28 באפריל – איאן רנקין, סופר פשע סקוטי
2 באוקטובר – ג'ו סאקו, סופר גרפי יליד מלטה
10 בנובמבר – ניל גיימן, סופר אנגלי
10 בדצמבר – קנת בראנה, שחקן ותסריטאי צפון אירי
נפטרו

4 בינואר – אלבר קאמי, סופר פייה-נואר צרפתי (נולד ב-1913)
12 בינואר – נוויל שוט, סופר יליד אנגליה (נולד ב -1899)
28 בינואר – זורה ניל הרסטון, אנתרופולוגית וסופרת אפרו-אמריקאית (נולדה ב-1891)
30 במאי – בוריס פסטרנק, סופר רוסי, משורר ומתרגם (נולד ב-1890)
29 באוגוסט – ויקי באום, סופרת ילידת אוסטריה הכותבת בגרמנית ובאנגלית (נולדה ב-1888)
20 בנובמבר – יעקב כהן, משורר ישראלי יליד רוסיה (נולד ב-1881)
28 בנובמבר – ריצ'רד רייט, סופר ומשורר אפרו-אמריקאי (נולד ב-1908)
פרסים

פרס נובל לספרות: סן-ג'ון פרס
סרטים וסדרות טלוויזיה חדשים/ות שמבוססים/ות על ספרים

| שם הסרט | הספר עליו הסרט מבוסס | סוג | סוגה | תאריך הקרנת בכורה | חברה מפיצה / רשת שידור מקורית |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| חטוף | "Kidnapped" מאת רוברט לואיס סטיבנסון | סרט | סרט הרפתקאות | 24 בפברואר 1960 | סרטי אולפני וולט דיסני |
| הגזע המוחרם | "הכישרון של מר ריפלי" מאת פטרישה הייסמית' | סרט | סרט רומנטי, מערבון, סרט דרמה | 6 באפריל 1960 | יונייטד ארטיסטס |
| בנים ואוהבים | "Sons and Lovers" מאת ד.ה. לורנס | סרט | סרט דרמה | 14 במאי 1960 | פוקס המאה ה-20 |
| פוליאנה | "פוליאנה" מאת אלינור הודג'מן פורטר | סרט | סרט רומנטי, דרמה קומית | 19 במאי 1960 | בואנה ויסטה |
| פסיכו | "פסיכו" מאת רוברט בלוך | סרט | סרט אימה | 16 ביוני 1960 | סרטי פרמאונט סרטי יוניברסל |
| לעין השמש | "The Unforgiven" מאת אלן לה מיי | סרט | סרט פשע, סרט מתח | 16 בספטמבר 1960 | Titanus |
| ספרטקוס | "Spartacus" מאת הווארד פאסט | סרט | סרט אפי, סרט דרמה | 6 באוקטובר 1960 | סרטי יוניברסל |
| אנשי השקיעה | "The Sundowners" מאת ג'ון קלארי | סרט | סרט הרפתקאות | 8 בדצמבר 1960 | האחים וורנר |
| משפחת רובינסון השווייצרית | "משפחת רובינסון השווייצרית" מאת יוהאן דוד ויס | סרט | סרט הרפתקאות | 21 בדצמבר 1960 | בואנה ויסטה |
| הטיית לב | "הטיית לב" מאת ג'יין אוסטן | סדרת טלוויזיה | דרמה תקופתית | 30 בדצמבר 1960 | BBC |
למרטין גריפין הארדמן

למרטין גריפין הארדמן (באנגלית: Lamartine Griffin Hardman;‏ 14 באפריל 1856 –  18 בפברואר 1937) היה רופא, חוואי, איש עסקים, יזם ופוליטיקאי אמריקאי מג'ורג'יה, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל ג'ורג'יה ה-65 בשנים 1927–1931.
ראשית חייו

למרטין גריפין הארדמן נולד בעיירה הרמוני גרוב שבג'ורג'יה. אביו, ויליאם ב. ג'. הארדמן, היה הרופא "החוקי" הראשון של הרמוני קרוב, והגיע למחוז ג'קסון בערך בשנת 1848 כבוגר בן 26 של הקולג' הרפואי של ג'ורג'יה שבאוגוסטה ושל הקולג' הרפואי על שם ג'פרסון שבפילדלפיה. ב-1851 הא נשא לאישה את אליזבת סוזאן קולקוויט, שבין קרובי משפחתה נמנו ארבעה ממושלי ג'ורג'יה ומושלי טקסס. ויליאם הארדמן ניהל חווה בשטח אדמה גדול, עסק ברפואה, והיה כומר של הכנסייה הבפטיסטית שאך נוסדה בהרמוני גרוב. הוא היה פעיל בממשל העירוני, תרם לניסוח סעיף החוק לאיסור על צריכת משקאות חריפים בצ'רטר של העיר והוביל לסלילת מסילת הברזל הצפון-מזרחית דרך העיר.
למרטין גריפין הארדמן הלך בדרכי אביו כאשר למד בבית ספר לרפואה, וב-1877 בערך סיים את לימודיו בקולג' הרפואי של ג'ורג'יה. לאחר מכן הוא למד בבית החולים בלוויו שבניו יורק, באוניברסיטת פנסילבניה, במרפאה העירונית (Polyclinic) של ניו יורק ובבית החולים גאייז (Guy's Hospital), בו הוא קיבל תואר שני. ב-1890 הוא שב להרמוני גרוב כדי להצטרף למרפאה של אביו.
עד מהרה רכש הארדמן נכסים חקלאיים במחוזות הסמוכים. ב-1893 הוא ייסד את טחנת הקמח של הרמוני גרוב כדי לעורר את הצמיחה הכלכלית של העיר ואת האזור הכפרי של צפון ג'ורג'יה.
ב-1899 פתח הארדמן בשותפות עם אחיו, ויליאם ב. הארדמן, שגם הוא היה רופא, את סנטוריום הראדמן, בית החולים המתקדם ביותר בצפון-מזרח ג'ורג'יה באותה תקופה. עד מהרה היה ברור שהארדמן היה לרופא בעל שם לאומי. הסנטוריום פעל עד 1945, כאשר הוא נמכר, שמו שונה לבית החולים קומרס, והועבר אל מחוץ לעיר. כיום הוא ידוע כמרכז הרפואי נותרידג'.
במהלך התקופה בה הוא היה רופא בהרמוני גרוב, ערך הארדמן ניסויים בתחום ההרדמה, בהיותו מושפע מעבודתו של קרופורד לונג (אנ'), חלוץ בתחום ההרדמה מהעיר ג'פרסון הסמוכה.
עם תחילת המאה ה-20, זכה הארדמן לשם כאחד מהאישים האמידים ביותר בצפון ג'ורג'יה. בבעלותו היו קרקעות בשטח של 10,000 אקרים (40 קמ"ר) של מטעי אפרסקים ותפוחים בשבעה מחוזות של ג'ורג'יה ופלורידה. הוא היה פעיל בתחום הניסויים החקלאיים, ובפיתוח שיטות חדשות רבות שהוא חלק בנדיבות עם הקהילה החקלאית.
מחויבותו ליזמות החקלאית השתקפה בשירותו הפעיל כחבר חבר הנאמנים של הקולג' המדינתי לחקלאות של ג'ורג'יה באת'נס (כיום הקולג' לחקלאות של אוניברסיטת ג'ורג'יה). הוא גם ישב בחבר הנאמנים של שורטר קולג' ברום, של אוניברסיטת מרסר באטלנטה, ושל הסמינר הבפטיסטי הדרומי בלואיוויל, קנטקי.
מחוקק בג'ורג'יה

ב-1902 נבחר הארדמן כנציג מחוז ג'קסון בבית הנבחרים של ג'ורג'יה. ב-1907 הוא נבחר לסנאט המדינתי, וב-1909 שב לבית הנבחרים. הארדמן היה מחוקק פעיל. הוא הגיש הצעות חוק שבהן נדרשו בתי הספר הציבוריים לקיים קורסים בסיסיים בחקלאות, ייסד את מועצת הבריאות המדינתית, דאג לטיפול חינם באנשים שנדבקו בכלבת, דאג לאיסור מכירה וצריכה של אלכוהול, שנחשב כאחד הניצחונות הראשונים של תנועת חוק היובש הלאומית, ועתר בפני הקונגרס של ארצות הברית להקמת נציבות למחקר בתחום הניקוז במדינה.
ב-1901 הכיר הארדמן את אמה וילי גריפין בת ה-19, בת למשפחה בולטת מבחינה חברתית מולדוסטה, וב-1907 נישאו השניים ונולדו להם ארבעה ילדים.
בשנים 1914–1917, במהלך מלחמת העולם הראשונה, שימש הארדמן כמנהל הדלקים הפדרלי בג'ורג'יה. בתוקף תפקידו זה הוא היה אחראי לאכיפת הקיצוב בפחם, במיוחד כדי להעריך ולחלק את המשאב לאותן תעשיות שהיו חיוניות למאמץ המלחמתי.
מושל ג'ורג'יה

פעמיים התמודד הארדמן ללא הצלחה בבחירות על משרת מושל ג'ורג'יה. בפעם הראשונה, ב-1914, הוא נוצח על ידי נתניאל אדווין האריס, ובפעם השנייה, ב-1916 על ידי יו דורסי. ניסיונו השלישי היה ב-1926, אז הוא התמודד מול שלושה מועמדים. הוא ניהל את מסע הבחירות שלו על בסיס ההבטחה להסב את ממשלת המדינה לגוף בסגנון עסקי. הבחירות הסתיימו בסיבוב שני מול שכנו במחוז ג'קסון ויושב ראש מחלקת הכבישים של ג'ורג'יה, ג'ון הולדר. בסיבוב השני ניצח הארדמן לאחר שזכה ב-276 אזורי הצבעה מול 138 של הולדר. הארדמן היה המושל המבוגר ביותר עד כה בהיסטוריה של ג'ורג'יה, בן 71 בעת השבעתו.
המרוץ של 1926 בין הולדר לבין הארדמן יצר פילוג פוליטי מריר בין הערים קומרס וג'פרסון, שתי הערים הגדולות ביותר במחוז ג'קסון. הארדמן עשה מאמצים להעביר את הולדר מתפקידו כיושב ראש מחלקת הכבישים, אך הולדר, שהיה מקושר הרבה יותר לבית המחוקקים המדינתי בהשוואה להארדמן, הצליח לשמור על משרתו. עבודות סלילת הכבישים התקדמו באיטיות במהלך תקופה זו בעוד שהשניים המשיכו ביריבותם הפוליטית. שנתיים לאחר מכן נבחר הארדמן לתקופת כהונתו השנייה כאשר בבחירות אלו הוא התמודד שוב מול הולדר.
כמושל, פיקח הארדמן על עבודות השיפוץ של הקפיטול המדינתי של ג'ורג'יה באטלנטה, על רכישתו של בית רודס כמקום משכן לארכיון המדינתי, ועל הקמתו של מפעל לייצור לוחיות רישוי.
אחת מתרומותיו המשמעותיות ביותר למדינה בעת כהונתו כמושל הייתה הנהגת תהליך מחקר ליעילות הממשל, מינוי ועדת אלן לפישוט ותיאום, בראשותו של איש העסקים מאטלנטה, איוון אלן הבן. אף על פי כן, ממצאי הוועדה לא יושמו אלא רק לאחר תום כהונתו של הארדמן כמושל. השפל הגדול דיכא כל תמיכה בעריכת שינויים שהוא ניסה להניע בשיתוף עם האספה הכללית של ג'ורג'יה. הממצאים סללו את הדרך לתהליכים גורפים של ארגון מחדש של הממשל על ידי יורשו של הארדמן בתפקיד, ריצ'רד ראסל הבן.
על הארדמן סופרה אנקדוטה מעניינת: שני גברים שהורשעו ברצח נידונו למוות. אישה אחת התוודתה על כך שהיא ואדם אחר ביצעו למעשה את הפשע. עורכי הדין של שני הנידונים התחננו בפני הארדמן להשעות את ביצוע העונש עד שתתבצע הערכה של העדות החדשה. הארדמן יישב את העניין באמצעות חקירה של תצלומי שני האנשים, הגיע למסקנה שברור שהם היו בעלי אופי פלילי, ואישר את הוצאתם להורג.
שנותיו האחרונות

בשל גילו, תקופת כהונתו של הארדמן כמושל התאפיינה בבריאותו הלקויה ובעייפות. לאחר תום כהונתו כמושל הוא בילה את שנותיו האחרונות בביתו בקומרס (העיר ששמה שונה כשלושה עשורים קודם לכן מהרמוני גרוב, למורת רוחו של הארדמן).
למרטין גריפין הארדמן נפטר באטלנטה ב-18 בפברואר 1937 כתוצאה מאי-ספיקת לב. הוא נטמן בבית הקברות גריי היל שבקומרס.
ב-1918 הושלמה בנייתו של אולם הארדמן באוניברסיטת ג'ורג'יה. ביתו של הארדמן בקומרס הוכרז כאתר היסטורי, כמו בית החווה שלו ליד העיר הלן. גביע הארגון הרפואי של ג'ורג'יה קרוי על שמו.
לקריאה נוספת

Hackbart-Dean, Pamela (Summer 1995). "Georgia's Renaissance Governor: Lamartine Hardman—Physician, Millowner, Agriculturalist". Georgia Historical Quarterly. 79: 441–452.
Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 1, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 316
וילסון למפקין

וילסון למפקין (באנגלית: Wilson Lumpkin;‏ 14 בינואר 1783 –  28 בדצמבר 1870) היה בעל אחוזת מטעים, עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מג'ורג'יה, איש המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית ולאחר מכן המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל ג'ורג'יה ה-35 בשנים 1831–1835, בתקופת העברתם של האינדיאנים משבטי המוסקוגי והצ'רוקי אל הטריטוריה האינדיאנית כדי לפנות שטחים לטובת המתיישבים הלבנים. הוא גם כיהן כחבר בית הנבחרים של ג'ורג'יה בשנים 1804–1812, כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1815–1817 ובשנים 1827–1831 וכחבר הסנאט של ארצות הברית בשנים 1837–1841.
ראשית חייו

וילסון למפקין נולד ליד נהר דאן שבווירג'יניה. ב-1784 עבר למחוז אוגלתורפ שבג'ורג'יה עם הוריו, שהתיישבו ליד פוינט פיטר, ובסופו של דבר השתקעו בלקסינגטון שבג'ורג'יה. הוא למד בבתי ספר מקומיים, ולאחר מכן עסק בהוראה ובחוואות. הוא למד משפטים בקריאה עצמית, התקבל ללשכת עורכי הדין ופתח משרד באת'נס, ג'ורג'יה. מוצאו היה אנגלי מכל צידי משפחתו. אבי משפחתו הוותיק ביותר היה תומאס למפקין, שהיגר מאנגליה לווירג'ניה במהלך התקופה הקולוניאלית.
קריירה פוליטית

למפקין נכנס לחיים הפוליטיים כאשר הצטרף למפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית. הוא נבחר לבית הנבחרים של ג'ורג'יה וכיהן בו בשנים 1804–1812. לאחר מכן, ב-1814, לאחר מלחמת 1812, הוא נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית וכיהן בו תקופת כהונה אחת בשנים 1815–1817. לאחר תקופת כהונה זו הוא ניסה ללא הצלחה להיבחר לתקופת כהונה נוספת. הוא קיבל ממושל ג'ורג'יה כנציב המדינה לענייני האינדיאנים, תפקיד במסגרתו הוא התווה את קווי הגבול בין ג'ורג'יה לבין אדמות האינדיאנים משבטי המוסקוגי כחלק מההסכם שנחתם ב-1818.
כמעט עשור לאחר מכן, שב למפקין לקונגרס, בו הוא כיהן בשנים 1827–1831. באותה שנה הוא התמודד על משרת מושל ג'ורג'יה ומונה כחבר בוועדת הגבול של ג'ורג'יה ופלורידה.
בנובמבר 1831 נבחר למפקין כמושל ג'ורג'יה, לתקופת כהונה שהייתה נהוגה אז של שנתיים. במערכת בחירות זו היא קיבל 27,305, והמושל המכהן, ג'ורג' רוקינגהאם גילמר, קיבל 25,863 קולות. ב-1833 הוא נבחר לתקופת כהונה שנייה, בין השאר בשל משבר הביטול (אנ'), וכיהן עד 1835. ב-1835 מונה למפקין כחבר הוועדה על פי ההסכם עם הצ'רוקי, ששארית אדמותיהם הועברו לידי ארצות הברית בתמורה לתשלומים וקרקעות בטריטוריה האינדיאנית. קרקעות הצ'רוקי הוענקו לאזרחי ארצות הברית בהגרלה, והוקמו מספר מחוזות נוספים.
כמושל, הנחה למפקין לשחרר שני מיסיונרים, סמואל ווסטר ואליזור באטלר, שנכלאו על כך שהתגוררו בטריטוריית הצ'רוקי וסירבו לשאת שבועת אמונים לג'ורג'יה. המקרה שלהם הובא לדיון בפני בית המשפט העליון של ארצות הברית בפסק הדין "ווסטר נגד ג'ורג'יה" (Worcester v. Georgia) שנפסק לטובתם ב-1832.
למפקין נבחר לסנאט של ארצות הברית כדי לכהן בו בשארית תקופת כהונתו של ג'ון פ. קינג שהתפטר וכיהן בו מנובמבר 1837 ועד מרץ 1841. בעת כהונתו בסנאט, הוא שימש כיושב ראש ועדת הייצור של הסנאט. לאחר מכן הוא מונה על ידי מושל ג'ורג'יה כחבר מועצת העבודות הציבוריות של המדינה.
מותו ומורשתו

וילסון למפקין נפטר באת'נס ב-28 בדצמבר 1870. הוא נטמן בבית הקברות אוקוני היל שבעיר.
נכדו של למפקין, מידלטון פ. בארו, כיהן גם הוא כסנאטור. אחיו של למפקין, ג'וזף הנרי למפקין, היה נשיא בית המשפט העליון הראשון של ג'ורג'יה. אחיינם, ג'ון הנרי למפקין היה גם הוא חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם ג'ורג'יה. מתיישבי העיר טרמינוס (Terminus), כיום אטלנטה, הצביעו בעד שינוי שם עירם לשם "למפקין" לכבודו. תחת זאת, הוא ביקש שהכבוד יוענק לבתו הצעירה מרתה אטלנטה למפקין (לימים קומפטון), והעיר נקראה בתחילה "מרתסוויל".
על שמו של למפקין נקרא מחוז בג'ורג'יה. בית למפקין בקמפוס אוניברסיטת ג'ורג'יה נבנה על ידי למפקין וקרוי על שמו.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 1, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 290-291
הערות שוליים

↑  Vipperman, Carl J. (Fall 1982). "The 'Particular Mission' of Wilson Lumpkin". The Georgia Historical Quarterly. 66 (3): 308.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007354735405171  GND: 137649193  ISNI: 0000 0000 5557 6139  LCCN: n90638371  NARA: 10573119  SNAC: w6n3016v  US Congress: L000512  VIAF: 45920906   WorldCat (עם VIAF): 45920906
גונגגונג

ערך זה עוסק באל מים סיני. אם התכוונתם לגוף טרנס נפטוני, ראו .
| --- | --- |
 צאצאים:  Goulong 
 
גונְגְגונְג (סינית:共工, פין-יין: gòng gōng) הוא אל מים סיני, ודמות היסטורית קדומה מתקופת חמשת הקיסרים. בפולקלור דמותו מעוררת אימה, ומסופר כי יש לו פני אדם, גוף נחש ושיער אדום, בעוד במקומות אחרים הוא מתואר כמפלצת ים בדמות דרקון או נחש. הוא נתפס כטיפש ואלים, ובעל שאיפות מרחיקות לכת. 
מעבר להיותו יריב ותיק של השבט אליו השתייכה שושלת הקיסר הצהוב, יש גם הטוענים כי שם משפחתו היה גְ'יָאנְג (姜), ובכך היווה נצר לשושלת קיסר הלהט.
הוא נחשב האחראי לשיטפונות הגדולים, וכמעט כל האגדות על אלוהותו מקושרות למים. ידועה במיוחד האגדה על המכה שנתן להר בּוּג'וֹאוּ. לעיתים גם מסופח אליו שְׂיָאנְגְלְיוֹ בעל גוף הנחש ותשעת הראשים.
בהיסטוריה

לעיתים בתרגומי רשומות היסטוריות מתורגם השם גונְגְגונְג מילולית בתור "האחראי על העבודות". ייתכן שיש בסיס לייחס שם זה לשם תפקיד, ייתכן גם שמדובר בתפקיד שלטוני שהחזיקו בו בני שבט גונְגְגונְג. אולם ייתכן גם שמדובר במקור דמות מיתולוגית אשר האמונה בה ובכוחה סיכנה שליטים קדומים, ולפיכך שילבו אותה לתפקיד בתוך מערכת שלטונית הכפופה למלך.
בפולקלור

גונְגְגונְג מתואר פעמים רבות בסיפורי עם בהקשר של הקרב על המלוכה בו הפסיד, במסגרתו הכה בהר בּוּג'וֹאוּ.