stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יש בי אהבה (שיר של אריק איינשטיין)
ביקורות

חוקר המוזיקה דודי פטימר מעיתון מעריב כתב כי זהו אחד משירי האהבה הקסומים וכי אין שני לביצוע של איינשטיין, ואריאל פייגלין מערוץ 7 כתב כי זהו אחד השירים האהובים של אריק איינשטיין.
לעומתם, העיתונאי בן שלו מהארץ כתב כי זהו שיר מאוס אשר מכיל משהו כמעט אנטי־מוזיקלי, מרובע, מגושם, עצי, פלקטי, בלי זרימה, בלי נשימה, ובלי פרישת הרגש הנינוחה והרחבה שעמדה בבסיס שירתו של איינשטיין.
בכדורסל

הסיסמה "יש בנו אהבה והיא תנצח" נלקחה מתוך שירו של איינשטיין, נטבעה על ידי הכדורסלן הישראלי עדי גורדון בשנת 1996, ונטמעה בקרב אוהדי קבוצת הכדורסל הפועל ירושלים. השיר המקורי הפך לחלק משירי הקבוצה.
גרסאות כיסוי

| --- | --- |

 סינגל בביצוע עמיר בניון
 מתוך האלבום שירי ארץ אהבה
 יצא לאור:  29 במאי 2013
 שפה:  עברית 
 אורך:  4:32
 כתיבה:  ארקדי דוכין 
 לחן:  ארקדי דוכין 
 הפקה:  עמיר בניון ותומר מתנה
 עיבוד:  עמיר בניון ותומר מתנה
 
בשנת 2009 יצא לאור וידאו קליפ עם ביצוע של ליאת אחירון וזהבה בן לשיר, בהפקת תומר בירן וחיים צינוביץ' ובבימוי אופק בריסקר עבור עמותת צער בעלי חיים בתל אביב.
ב-29 במאי 2013 בוצע השיר על ידי הזמר-יוצר הישראלי עמיר בניון כשיר השביעי מתוך אלבום האולפן העשירי שלו, "שירי ארץ אהבה", אשר הופק בידי בניון ותומר מתנה.
ב-14 באפריל 2021 פורסם ביצוע של התזמורת הפילהרמונית הישראלית עם חברי תוכנית הבידור זהו זה!. הביצוע פורסם לכבוד יום העצמאות ה-73 בתור פרק 12 מעונה 3 של התוכנית.
ב-2 בדצמבר 2023 ביצעו את השיר שופטי תוכנית המציאות "הכוכב הבא", הזמרים שירי מימון, קרן פלס, רן דנקר, איתי לוי, אסף אמדורסקי ועדן חסון.
ב-27 בדצמבר 2023 ביצעה אנה זק גרסת כיסוי חיה של השיר, מתוך המיני-אלבום "לייב סשן (Live)".
גרסאות כיסוי > הביצוע של עדן בן זקן ובנימין נתניהו

| --- | --- |

 שיר בביצוע עדן בן זקן ובנימין נתניהו
 יצא לאור:  10 בדצמבר 2020
 מקום הקלטה:  אולפני בית הספר למוסיקה ע"ש ג'ונתן ווהל, הקריה האקדמית אונו, קריית אונו, ישראל
 שפה:  עברית 
 אורך:  3:43
 כתיבה:  ארקדי דוכין 
 לחן:  ארקדי דוכין 
 הפקה:  גיא דאן
 עיבוד:  גיא דאן
 
ב-10 בדצמבר 2020 פורסם קאבר לשיר על ידי הזמרת עדן בן זקן וראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו. בוידאו קליפ לביצוע נראים עדן ונתניהו שרים את השיר באולפן הקלטות וכן נראים נערים ונערות מסייעים לקשישים. הקליפ הופק בידי גיא דאן וישראל בידור, והוא פורסם על רקע התפרצות מגפת הקורונה בישראל, למטרת גיוס כספים עבור עמותת כן לזקן המסייעת לקשישים.
ב-13 בדצמבר 2020 פורסמה גרסת פרודיה של שרוטונים בשם "יש ביבי אהבה" המציגה את נתניהו באופן סאטירי שר שיר דומה ל"יש בי אהבה".
הביצוע זכה לביקורות שליליות: דודי פטימר מעיתון מעריב השבוע כתב כי בלטה העבודה הטכנית הרבה שנעשתה באולפן בתיקון הזיופים של שני המבצעים, וציין כי לדעתו זוהי טעות שזמר מבצע דואט עם ראש ממשלה, שכן את האמנות יש להשאיר טהורה ונקייה ממניפולציות פוליטיות. בכתבה אחרת של העיתון תואר הדואט כביצוע משפיל של נתניהו. בן שלו מהארץ כתב כי הדואט מעורר מעין גיחוך וסלידה.
גרסאות כיסוי > הביצוע של ארקדי דוכין עם הקלטה של אריק איינשטיין

ב-12 ביולי 2022, כעשור לאחר מות איינשטיין, פורסם ביצוע של השיר שהקליט ארקדי דוכין בדואט עם הקלטה של איינשטיין שר את "יש בי אהבה".
לביצוע צולם קליפ בבימוי מאור גרידיש כמחווה לאהבתו של איינשטיין לכדורגל, ובו השתתפו הכדורגלנים עודד מכנס, בני לם, סלים טועמה, יוסי בניון, מוטלה שפיגלר, בן שהר, עלי מוחמד, נטע לביא, אבי נמני, ברק בכר, גיא צרפתי, אלמוג כהן, צ'ארון שרי, רועי משפתי ועפרי ארד, כשהם נראים חותמים על כדור כדורגל המוגש להם בידי ילד בן עשר המשחק בקבוצת ילדים. הקליפ הופק בידי אבי זוהר ומאור גרידיש, ומשולבים בו קטעי ארכיון של איינשטיין מתוך הסרט "צבי אומר".
אביאם סלע

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 בינואר 1946 (בן 79) חיפה, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב  האוניברסיטה העברית בירושלים  בית הספר הריאלי העברי בחיפה 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:   תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 טייס מיסטר  טייס קורנס (F-4 פנטום)   מפקד טייסת 201  ראש מחלקת המבצעים בחיל האוויר   מפקד בסיס רמון   מפקד בסיס תל נוף
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים   מלחמת לבנון הראשונה
 תפקידים אזרחיים
 איש עסקים
 
אביאֵם סלע (נולד ב-7 בינואר 1946) הוא טייס לשעבר ותת-אלוף במילואים בחיל האוויר הישראלי, ממתכנני מבצע "אופרה" לתקיפת הכור הגרעיני בעיראק, מפקד הקרקע של מבצע ערצב 19 לתקיפת סוללות טילי הקרקע-אוויר בבקעת הלבנון ומפעילו של המרגל יונתן פולארד.
ביוגרפיה > קריירה צבאית

סלע (במקור סלביוסיסקי) נולד בחיפה, למד בבית הספר הריאלי והתגייס לצה"ל בשנת 1963. עם גיוסו התנדב לקורס טיס, אותו סיים כטייס קרב. במלחמת ששת הימים טס על מטוסי מיסטר במסגרת טייסת 109 ("העמק"). היה חלק מהקבוצה הראשונה שהתאמנה בישראל על מטוסי F-4 פנטום האמריקאים והיה ממקימי טייסת 69 ("הפטישים") כטייסת פנטום. במלחמת ההתשה שירת כטייס קורנס (פנטום) בטייסת 69. ב-8 בפברואר 1970 רשם במבצע פריחה 8 הפלה של מיג 21 מצרי, ההפלה הראשונה לפנטום בירי תותחים. ב-30 ביולי 1970 הפיל מטוס מיג-21 שהוטס על ידי טייס סובייטי במהלך קרב אוויר מעל שטח מצרים. בסך הכל הפיל לאורך שירותו 5 מטוסי אויב.
בפרוץ מלחמת יום הכיפורים שהה בארצות הברית במסגרת קורס מקצועי, חזר לישראל ולחם כסגן מפקד טייסת 69. בשנים 1976–1979 פיקד על טייסת 201 ("האחת", טייסת קורנס) ולאחר מכן יצא ללימודי תואר שני באוניברסיטת תל אביב. בשנים 1980 עד 1983 עמד בראש מחלקת מבצעים של חיל האוויר, ובמסגרת זו פיקד על הצוות שתכנן את תקיפת הכור האטומי בעיראק ואף השתתף בו.
בעקבות לקחי מלחמת יום הכיפורים, בה טילי קרקע-אוויר בשירות צבאות ערב גרמו אבדות קשות לחיל האוויר הישראלי, הצליחו לפגוע משמעותית בחופש הפעולה של חיל האוויר לאורך כל ימי הלחימה, הוחלט בחיל האוויר להקים צוות שימצא פתרון לבעיה. הצוות כלל את צבי לפידות ממכון ויצמן למדע, יצחק בן ישראל ומנחם קראוס, המתכנת הראשי של מכון ויצמן. הצוות, שפעל בפיקודו של סלע בעיקר בין השנים 1973–1978 וקיבל תקציבים גדולים, זכה בשנת 1976 בפרס חיל האוויר על הצלחת פיתוח מערכת ממוכנת לשליטה ובקרה "פריסקופ". תוצאות הפרויקט עמדו למבחן לראשונה במלחמת לבנון הראשונה, ונחלו הצלחה מרשימה, כאשר פיקד סלע מן הקרקע על מבצע ערצב 19 לתקיפת סוללות טילי הקרקע-אוויר בבקעת הלבנון. סלע זכה להוקרה רבה על ניהולו של המבצע המוצלח.
ביוגרפיה > קריירה צבאית > פרשת פולארד

לאחר מלחמת לבנון נשלח סלע לארצות הברית ללימודים. בהרצאה שנשא בפני פעילי הבונדס, לקראת תום לימודיו, פנה אליו יהודי אמריקני וביקש לקשר בינו לבין פולארד (אחר כך נחשף שאדם זה היה עורך הדין הרולד כץ), קצין באגף מודיעין של הצי האמריקני, שביקש להעביר מידע מסווג לישראל. סלע הודיע על כך מייד לממונים עליו; הנושא הגיע לטיפולו של רפי איתן, ראש הלשכה לקשרי מדע (הלק"מ), שהורה לו להיפגש עם פולארד. המפגש בין סלע לפולארד היה מוצלח, פולארד הוקסם מהקצין הישראלי, האמין בו ושיתף עימו פעולה ברצון. שלושה חודשים לאחר שנוצר הקשר הראשוני עם פולארד, סלע כבר חזר לישראל ומונה למפקד בסיס רמון. אך לקראת פגישת עבודה מכרעת עם פולארד בפריז, התעקש רפי איתן שסלע יצטרף כדי שפולארד לא ירתע. חלקו של סלע בפגישה היה קטן. הוא תרם ליצירת הקשר והאווירה הנעימה. אחרי כשעתיים יצא מהפגישה.
לאחר שהחומר שהביא פולארד היה ברמה גבוהה, לחץ עליו רפי איתן לספק מידע נוסף בתדירות גבוהה. איתן ביקש מסלע להמשיך את הקשר עם פולארד. אביאם ביקש, וקיבל, את אישור הממונים עליו בצבא ונפגש עוד מספר פעמים עם פולארד ואשתו. אבל את עיקר המידע ששאב פולארד ממאגרי המודיעין של הצי סיפק ישירות לאנשי הלק"מ, עד שנתפס בנובמבר 1985. בעקבות חשיפתו של פולארד והמשבר שפרץ עם ארצות הברית, הסכימה ממשלת ישראל להקים ועדת חקירה שתשתף את ממצאיה עם האמריקאים. כך נחשף שסלע היה איש הקשר הראשוני של פולארד. גם פולארד עצמו מסר בחקירתו את שמו של סלע. ביוני 1986 החליטה ארצות הברית להעמיד את סלע לדין.
הפעלתו של פולארד היוותה חריגה מהמדיניות שבה נהגו לפני כן בקפדנות, לפיה ישראל נמנעת מאיסוף חומרי גלם מודיעיניים ממקורות בפנטגון. על פעילות זו אמר האלוף שלמה גזית: "אני רוצה להבהיר - אם עליי לבחור בין הרווח המודיעיני שבקבלת ידיעות מאנשי קשר כאלה לבין הסכנה הפוליטית של התפוצצות הפרשה, אין לי ספק שאני מוותר לגמרי על כל המידע שקיבלנו או שאנו עשויים לקבל בעתיד".
בעקבות פרשת פולארד היה סלע מנוע מלהיכנס לארצות הברית, או כדבריו בריאיון לעיתון "גלובס": "להיכנס אני יכול, אבל לא לצאת".
ביוגרפיה > קריירה צבאית > המשך השירות

בתקופתו בחיל האוויר נחשב סלע קצין מבטיח במיוחד, והיו שסימנו אותו כמפקד חיל האוויר לעתיד. הוא שירת כמפקד בסיס רמון בין השנים 1984–1986 ולאחר מכן הוחלט על העלאתו לדרגת תת-אלוף ומינויו למפקד בסיס תל נוף. בשנת 1987 הוא נכנס לתפקיד מפקד הבסיס ולאחר חמישה שבועות, באופן חסר תקדים, בלחץ אמריקני כבד בוטל המינוי. במשך שנתיים הדריך במכללה לביטחון לאומי, ובפברואר 1989 הוחלט שוב לעלות אותו לדרגת תת-אלוף, אך שוב בלחץ אמריקני בוטל הקידום. במקום זאת הושאל לעבודה כמנהל פיתוח של פרויקט ביטחוני בחברת "אל-אופ".
באוגוסט 1989, ביקש לצאת לחופשה ללא תשלום מצה"ל, מתוך תקוה לחזור ולהשתלב בחיל האוויר בשלב מאוחר יותר. אך לאחר זמן קצר החליט להשתחרר מצה"ל ופנה לעסקים.
ביוגרפיה > קריירה עסקית

סלע בוגר לימודי כלכלה באוניברסיטה העברית בירושלים ומוסמך לניהול מאוניברסיטת תל אביב. סיים בארצות הברית תואר מוסמך במערכות מידע מהפקולטה ליישומי מחשב ומערכות מידע, של אוניברסיטת ניו יורק. הוא המשיך וכתב דוקטורט בפקולטה לניהול באוניברסיטת תל אביב. את עבודת הדוקטורט עשה בהנחייתו של פרופ' ניב אחיטוב, והיא נושאת את השם "אמידת ערך מידע נתפש וערך מידע ריאלי עבור מערכות תומכות החלטה בתנאי סביבה של מחסור בזמן".
לאחר שחרורו הקים ב-1990, יחד עם שותפים, את חברת "סיבם" שעסקה בייעוץ אסטרטגי בתחומי מערכות מידע. אחד הפרויקטים הראשונים של החברה היה תכנון מערכות המחשוב של חברת החשמל, אחר כך סיפקה ייעוץ גם לחברת "אל על" וחברות נוספות. בספטמבר 2003 נמכרה החברה, שבה הועסקו 40 עובדים, לחברת מטריקס, תמורת 1.5 מיליון שקל. סלע המשיך לעבוד בחברת מטריקס כמנהל חטיבת הביטחון והייעוץ האסטרטגי. כמו כן הקים את חברת "גוונים פיננסיים" שפעלה בשוק הנגזרים, נמכרה לחברת "הראל השקעות" ונסגרה ב-2003. חברה שלישית שהקים הייתה מכון האבחון והייעוץ "מילוא", שהתמזג עם המתחרה מכון "אדם" ב-2002, ליצירת מכון "אדם-מילוא". בשנת 2010 היה סלע גם שותף להקמת מבשלת הבירה "בירה אלכסנדר".
ב-20 בינואר 2021, ביומו האחרון בתפקיד, העניק נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ חנינה מלאה לסלע. את הבקשה לחנינה הגיש סלע והיא נתמכה על ידי ראש הממשלה בנימין נתניהו, שגריר ישראל בוושינגטון רון דרמר, השגריר האמריקאי דייוויד פרידמן והפילנתרופית האמריקאית מרים אדלסון. ב-1 בספטמבר באותה שנה, הועלה סלע לדרגת תת-אלוף במילואים במעמד שנערך בראשות ראש המטה הכללי, רב-אלוף אביב כוכבי, במחנה רבין (הקריה). ההחלטה להעלאתו בדרגה התקבלה בהמלצת מפקד חיל האוויר, אלוף עמיקם נורקין ולאחר אישור הרמטכ"ל, רב-אלוף אביב כוכבי ושר הביטחון, בני גנץ.
חיים אישיים

סלע בעל תואר שלישי למערכות מידע.
נשוי ליהודית, עורכת דין במקצועה, אב לשלושה וסב לשבעה.
הערות שוליים

↑  אמנון ברזילי, המלחמה בעיראק שיכנעה את צה"ל - הגיע הזמן למהפכה הטכנולוגית, באתר הארץ, 6 במאי 2003.
↑  יואב לימור, הנץ ממאלט, באתר ynet, 9 באוגוסט 2007
↑  אהרן קליין, הטייסים שיצאו להפציץ את הכור בעיראק קיבלו דינרים עיראקיים, חדשות, 17 במאי 1991
↑  דן סלע, ‏ישיבה בבור, בטאון חיל האוויר 201, דצמבר 1994, באתר הספרייה הדיגיטלית להיסטוריה ומורשת חיל האוויר
↑  דוד לביא, הרולד כץ ־ בביתו צולמו מסמכי פולארד, מעריב, 30 באוקטובר 1990
מיכל קדם, הרולד כץ, העצור בפרשת דותן, היה חשוד בסיוע לזוג פולארד, חדשות, 30 באוקטובר 1990
1 2  נעמי לויצקי, גירסתו של אביאם סלע, כותרת ראשית, 1 באפריל 1987
↑  יעל גריבץ, אל״מ סלע: "הדו״חות נעלמו, המידע סולף, חדשות, 11 במאי 1987
↑  פולרד: אביאם סלע התרברב בארה״ב שעמד בראש התקפת הכור העיראקי, חדשות, 17 באוגוסט 1989
רן דגוני, פולארד: איני מבין כיצד קידמו את אביאם סלע, מעריב, 29 באפריל 1988
↑  ישראל לחוקרי פולארד, מעריב, 20 ביוני 1986
↑  מבט מל"מ: כתב עת לענייני מודיעין וביטחון, גיליון 52, עמ' 27, באתר המרכז למורשת המודיעין, ‏דצמבר 2008
↑  סטלה קורין-ליבר, ‏זכרונות מפרשת פולארד, באתר גלובס, 21 במאי 2000
↑  אילן כפיר, שר הביטחון דוחה את התערבות ארה״ב במינוי סלע, חדשות, 2 במרץ 1987
↑   אמיר אורן, פרדוקס פולארד: נתניהו יחזיר את אולמרט?, באתר הארץ, 29 בדצמבר 2013
אלכם פישמן, ג'ף ברמן (וושינגטון), רויטרס, האמריקאים: מינוי אביאם סלע – סטירת לחי, חדשות, 2 במרץ 1987
↑  שמואל טל, העלאתו של אביאם סלע לדרגת תא״ל סוכלה ע״י ארה״ב, חדשות, 12 בפברואר 1989
↑  שמואל טל, קלוד אפללו, אל"מ אביאם סלע יושאל ל״אל־אופ", חדשות, 17 בפברואר 1989
↑  עמנואל רוזן, אביאם סלע לחופשה ללא תשלום מצה"ל, מעריב, 22 באוגוסט 1989
1 2  אורי רבין, ‏אביאם סלע: מהשמדת מערך הטילים הסורי לעסקי ה-IT, באתר גלובס, 11 בנובמבר 2003
↑  דוד זוהר, אביאם סלע ימחשב את חברת החשמל, מעריב, 14 בספטמבר 1990
↑  ידיעות אחרונות, ‏אל-על שכרה יועץ מיחשוב: אביאם סלע, באתר גלובס, 2 במרץ 1997
↑  גולן פרידנפלד, ‏מטריקס נכנסת לתחום הביטחוני: רכשה את סיבם ב-1.5 מ' ש' במזומן ובמניות, באתר גלובס, 4 בספטמבר 2003
הארץ, מטריקס רכשה את פעילות סיבם של  אביאם סלע ב-1.55 מיליון שקל ומניות, באתר TheMarker‏, 5 בספטמבר 2003
↑  גולן פרידנפלד, ‏ההרפתקה של המבורגר בשוק הנגזרים מסתיימת: הראל-גוונים הפסיקה פעילותה בתחום, באתר גלובס, 9 בספטמבר 2003
↑  עינב בן יהודה, מגמת המיזוגים במשק נמשכת: מכוני האבחון אדם ומילוא מתמזגים, באתר TheMarker‏, 29 באפריל 2002
זהבה דברת, ‏מכוני האבחון והייעוץ אדם ומילוא מתמזגים, באתר גלובס, 29 באפריל 2002
↑  מיכל פלטי, בירת בוטיק חדשה בישראל: בירה אלכסנדר, באתר הארץ, 14 בספטמבר 2010
↑   בן סמואלס, טראמפ העניק חנינה למפעילו של פולארד, הטייס לשעבר אביאם סלע, באתר הארץ, 20 בינואר 2021
↑  Statement from the Press Secretary Regarding Executive Grants of Clemency, The White House (באנגלית)
↑  יניב קובוביץ, 34 שנים לאחר שפולארד הורשע, הקצין שהפעיל אותו יועלה לדרגת תת-אלוף, באתר הארץ, 1 בספטמבר 2021
יואב זיתון, אחרי החנינה מטראמפ: מפעילו של פולארד יועלה לדרגת תת-אלוף, באתר ynet, 1 בספטמבר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309048605171  ISNI: 0000 0003 7005 4066  VIAF: 245468688   WorldCat (עם VIAF): 245468688
בית הנבחרים של קרוליינה הדרומית

| --- | --- |
החותם הרשמי של בית הנבחריםהחותם הרשמי של בית הנבחרים
 מדינה:  קרוליינה הדרומית קרוליינה הדרומית
 סוג:  בית תחתון
 הרכב
 מספר מושבים:  124
 התפלגות מושבי בית הנבחרים
   המפלגה הדמוקרטית (43)   המפלגה הרפובליקנית (81)
 בחירות
 בחירות קודמות:  בחירות 2020
 בחירות הבאות:  בחירות 2022
 מנהיגים
 יושב ראש:  ג'יי לוקאס (מאז 2 בספטמבר 2014)
 מנהיג הרוב:  גארי סימריל (מאז 6 בדצמבר 2016)
 מנהיג המיעוט:  ג'יי טוד רת'רפורד (מאז 8 בינואר 2013)
 משכן
 מליאת בית הנבחרים המדינתי
 קפיטול מדינת קרוליינה הדרומית, קולומביה
 
בית הנבחרים של קרוליינה הדרומית (באנגלית: South Carolina House of Representatives) הוא הבית התחתון של בית המחוקקים במדינת קרוליינה הדרומית. בבית הנבחרים ישנם 124 נציגים, המייצגים כל אחד מחוז בחירה שונה. בית הנבחרים המדינתי מתכנס בקפיטול מדינת קרוליינה הדרומית השוכן בבירת המדינה, קולומביה.
שלא כמו בתי מחוקקים אחרים, הישיבה במליאת בית הנבחרים של קרוליינה הדרומית אינה מחולקת באופן מפלגתי, אלא מסודרת על ידי משלחות מחוזיות. מדובר בירושה מהחלוקה המקורית של המליאה מראשית ימיו של בית הנבחרים. עד 1964 כל אחד ממחוזות קרוליינה הדרומית היה מחוז בחירה בפני עצמו, וכמות הנציגים לכל מחוז נקבעה כפועל יוצא של אוכלוסיית המחוז. בית הנבחרים מתכנס מהשבוע השני של ינואר עד לחודש מאי.
בתקופת הקולוניאליזם של האימפריה הבריטית על אמריקה, גלגולו הקודם של בית הנבחרים היה "בית האספה" (Commons House of Assembly).
חברי בית הנבחרים נחשבים למחוקקים אזרחיים במשרה חלקית המכהנים בתקופות כהונה בנות שנתיים. מערכות הבחירות לבית הנבחרים המדינתי מתקיימות לצד בחירות בארצות הברית לקונגרס האמריקאי. הנציגים נבחרים בדרך כלל בידי תושבי המחוז שלהם, ואין הגבלות כהונה. על חברי בית הנבחרים להיות לכל הפחות בני 21 כדי להיות רשאים להתמודד לתפקיד.
הערות שוליים

↑  General Assembly, באתר אנציקלופדיית קרוליינה הדרומית (באנגלית)
↑  South Carolina Legislature Online - House of Representatives, באתר בית הנבחרים של קרוליינה הדרומית (באנגלית)
↑  Candidate Qualifications, באתר ועדת הבחירות של קרוליינה הדרומית (באנגלית)
| בתי מחוקקים בארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| הקונגרס | בית הנבחרים של ארצות הברית • הסנאט של ארצות הברית |  |
| מדינות | אוהיו (בית הנבחרים • הסנאט) • אוקלהומה (בית הנבחרים • הסנאט) • אורגון (בית הנבחרים • הסנאט) • איווה (בית הנבחרים • הסנאט) • איידהו (בית הנבחרים • הסנאט) • אילינוי (בית הנבחרים • הסנאט) • אינדיאנה (בית הנבחרים • הסנאט) • אלבמה (בית הנבחרים • הסנאט) • אלסקה (בית הנבחרים • הסנאט) • אריזונה (בית הנבחרים • הסנאט) • ארקנסו (בית הנבחרים • הסנאט) • ג'ורג'יה (בית הנבחרים • הסנאט) • דלאוור (בית הנבחרים • הסנאט) • דקוטה הדרומית (בית הנבחרים • הסנאט) • דקוטה הצפונית (בית הנבחרים • הסנאט) • הוואי (בית הנבחרים • הסנאט) • וושינגטון (בית הנבחרים • הסנאט) • ויומינג (בית הנבחרים • הסנאט) • ויסקונסין (אספת המדינה • הסנאט) • וירג'יניה (בית הנבחרים • הסנאט) • וירג'יניה המערבית (בית הנבחרים • הסנאט) • ורמונט (בית הנבחרים • הסנאט) • טנסי (בית הנבחרים • הסנאט) • טקסס (בית הנבחרים • הסנאט) • יוטה (בית הנבחרים • הסנאט) • לואיזיאנה (בית הנבחרים • הסנאט) • מונטנה (בית הנבחרים • הסנאט) • מיזורי (בית הנבחרים • הסנאט) • מיין (בית הנבחרים • הסנאט) • מינסוטה (בית הנבחרים • הסנאט) • מיסיסיפי (בית הנבחרים • הסנאט) • מישיגן (בית הנבחרים • הסנאט) • מסצ'וסטס (בית הנבחרים • הסנאט) • מרילנד (בית הנבחרים • הסנאט) • נבדה • נברסקה • ניו ג'רזי (האספה הכללית • הסנאט) • ניו המפשייר (בית הנבחרים • הסנאט) • ניו יורק (האספה • הסנאט) • ניו מקסיקו (בית הנבחרים • הסנאט) • פלורידה (בית הנבחרים • הסנאט) • פנסילבניה (בית הנבחרים • הסנאט) • קולורדו (בית הנבחרים • הסנאט) • קונטיקט (בית הנבחרים • הסנאט) • קליפורניה (אספת המדינה • הסנאט) • קנזס (בית הנבחרים • הסנאט) • קנטקי (בית הנבחרים • הסנאט) • קרוליינה הדרומית (בית הנבחרים • הסנאט) • קרוליינה הצפונית (בית הנבחרים • הסנאט) • רוד איילנד (בית הנבחרים • הסנאט) |  |
| אחרים | מחוז קולומביה • איי הבתולה של ארצות הברית • איי מריאנה הצפוניים (בית הנבחרים • הסנאט) • גואם • סמואה האמריקנית (בית הנבחרים • הסנאט) • פוארטו ריקו (בית הנבחרים • הסנאט) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007603833105171  GND: 1024754-3  ISNI: 0000 0001 2294 3366  LCCN: n50075907  VIAF: 147205157   WorldCat (עם VIAF): 147205157
שגרירות ישראל בטוקיו

| --- | --- |

 מידע כללי
 כתובת:  Nibancho 3, Chiyoda-ku
 עיר:  טוקיו
 קואורדינטות:  35°41′10″N 139°44′16″E﻿ / ﻿35.685988°N 139.73767°E﻿ / 35.685988; 139.73767
 תאריך פתיחה:  1953
 דיפלומטיה
 חלק מ:  יחסי יפן–ישראל
 כפופה ל:   משרד החוץ
 שגריר:  גלעדן כהן
 שטח האמנה:  יפן יפן קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית (1962-3, 1978-1992)
 מדינה מיוצגת:  ישראל ישראל
 
 https://embassies.gov.il/tokyo
  (למפת טוקיו מוגדלת) שגרירות ישראל בטוקיו(למפת טוקיו רגילה) שגרירות ישראל בטוקיו he
 
שגרירות ישראל בטוקיו היא הנציגות הדיפלומטית הגבוהה ביותר של מדינת ישראל ביפן, והנציגות הדיפלומטית הראשונה של ישראל במזרח הרחוק. השגרירות הוקמה בעקבות כינון יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות.
היסטוריה

ב-15 במאי 1952, שבועיים לאחר תום הכיבוש האמריקאי, הכירה יפן במדינת ישראל, הראשונה באסיה לעשות כן, וישראל הייתה למדינה הראשונה מן המזרח התיכון לפתוח נציגות דיפלומטית ביפן, עם פתיחת הצירות הישראלית בטוקיו. בדצמבר 1954 הורחב תחום אחריותו של שגריר יפן בטורקיה גם לישראל, ובשנה שלאחר מכן פתחה יפן צירות בתל אביב. בשנת 1962 ביקרה שרת החוץ, גולדה מאיר, בטוקיו, וביולי 1963 שודרג דרג היחסים בין המדינות לדרג של שגרירות.
בין השנים 1962-1963, ושוב לאחר סגירתה של שגרירות ישראל בסיאול ב-1978 ועד לפתיחתה החוזרת ב-1992, שימשה השגרירות כנציגות ישראל לקוריאה הדרומית.
ב-2015 הוקם באוסקה משרד הסחר הישראלי של מערב יפן (יפ') כארגון כפוף למדור הכלכלי של שגרירות ישראל ביפן שמטרתו העיקרית היא לקדם שיתוף פעולה כלכלי בין ישראל ויפן.
שגרירים

| שם | תאריך מינוי | סיום תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| ג'וזף אייבור לינטון | 1952 | 1957  | במעמד ציר |
| דניאל קורט לוין | 1960 | 1963 | שגריר לא-תושב לקוריאה הדרומית |
| מרדכי שניאורסון | 1963 | 1966 | שגריר לא-תושב לקוריאה הדרומית |
| משה בטור | 1966 | 1972 |  |
| איתן רון | 1971 | 1974 |  |
| שאול רמתי | 1974 | 1977 |  |
| צבי קידר | 1978 | 1980 |  |
| אמנון בן יוחנן | 1980 | 1985 |  |
| יעקב כהן | 1985 | 1988  |  |
נחום אשכול: 
| עמוס גנור | 1993 | 1996 |  |
| משה בן-יעקב | 1996 | 2000) |  |
| יצחק ליאור | 2000 | 2003 |  |
| אלי כהן-ארצי | 2004 | 2007 |  |
| ניסים בן שטרית | 2007 | 2013 |  |
| רות כהנוב | 2013 | 2017 |  |
| יפה בן ארי | 2017 | 2021 |  |
| גלעד כהן | 2021 | מכהן  |  |
הערות שוליים

↑  בן־עמי שילוני, יפן המודרנית, תל אביב: שוקן, 1997, עמ' 272.
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13  "Japan". משרד החוץ. נבדק ב-8 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Improvement in Israeli-South Korean Relations - Yaacov Cohen". www.jcpa.org. נבדק ב-2022-12-10.
↑  "List of Official Mourners Representing Foreign Countries and International Organizations at the Funeral Ceremony of Emperor Showa". משרד החוץ של יפן. נבדק ב-8 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "In a Tide of Japanese Books on Jews, an Anti-Semitic Current". The New York Times. נבדק ב-8 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Government appoints 36 diplomats, a move held up by Netanyahu for over 6 months, The Times of Israel, June 20, 2021.
↑  מינויים בשירות החוץ, באתר משרד ראש הממשלה, ‏6 ביוני 2020
| נציגויות דיפלומטיות של ישראל ישראל |
| --- | --- | --- |
| המזרח התיכון | איחוד האמירויות הערביות • בחריין • טורקיה • ירדן • מצרים • (מרוקו) |  |
| אסיה | אוזבקיסטן • הפיליפינים • הודו (בנגלור • מומבאי) • (הונג קונג) • וייטנאם • טורקמניסטן • יפן • מיאנמר • נפאל • סין • סינגפור • קוריאה הדרומית • קזחסטן • תאילנד |  |
| אירופה | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה • אירלנד • אלבניה • בולגריה • בלארוס • בלגיה • גאורגיה • גרמניה • דנמרק • הולנד • הונגריה • הממלכה המאוחדת • יוון • לטביה • ליטא • נורווגיה • סלובקיה • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צרפת • קפריסין •  קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| אפריקה | אנגולה • אתיופיה • גאנה • דרום אפריקה • חוף השנהב • ניגריה • סנגל • קמרון • קניה • רואנדה |  |
| אמריקה | אורוגוואי • אקוודור • ארגנטינה • ארצות הברית (סן פרנסיסקו) • ברזיל • גואטמלה • הונדורס • הרפובליקה הדומיניקנית • מקסיקו • פנמה • פרו • צ'ילה • קולומביה • קוסטה ריקה • קנדה |  |
| אוקיאניה | אוסטרליה • ניו זילנד |  |
| נציגויות שנסגרו | איראן • (לבנון) • מאוריטניה |  |
מתקפות נגד נציגויות דיפלומטיות של ישראל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299858005171  NDL: 00408503  VIAF: 251174294   WorldCat (עם VIAF): 251174294 
שרת החוץ גולדה מאיר עם ראש ממשלת יפן היטושי אשידה ושגריר יפן בישראל בביקורם בישראל ב-1958
בית הנבחרים של פנסילבניה

| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית 
 הרכב
 מספר מושבים:  203 
  
 משכן
  
 קפיטול מדינת פנסילבניה 
 אתר אינטרנט
 אתר רשמי
 
בית הנבחרים של פנסילבניה (באנגלית: Pennsylvania House of Representatives) הוא הבית התחתון באספה הכללית של פנסילבניה, בית המחוקקים של מדינת פנסילבניה שבארצות הברית. בית הנבחרים מכיל 203 חברים, הנבחרים לכהונה של שנתיים ממחוזות חד-נציגיים.
זהו בית הנבחרים השני בגודלו מבין בתי הנבחרים במדינות ארצות הברית, לאחר בית הנבחרים של ניו המפשייר. נכון לאוקטובר 2024, למפלגה הדמוקרטית יש רוב דחוק של כ-102 נציגים אל מול 101 נציגי המפלגה הרפובליקנית.
על הנציגים להיות בני 21 לפחות. הם חייבים להיות אזרחי ארצות הברית ותושבי פנסילבניה כארבע שנים. עליהם להיות גם תושבי המחוז שהם מייצגים שנה אחת לפני בחירתם ועליהם להתגורר במחוז זה במהלך כהונתם.
ראו גם

הסנאט של פנסילבניה
הערות שוליים

↑  חוקת קהיליית פנסילבניה, פרק II. הרשות המחוקקת, §5. Qualifications of Members
| בתי מחוקקים בארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| הקונגרס | בית הנבחרים של ארצות הברית • הסנאט של ארצות הברית |  |
| מדינות | אוהיו (בית הנבחרים • הסנאט) • אוקלהומה (בית הנבחרים • הסנאט) • אורגון (בית הנבחרים • הסנאט) • איווה (בית הנבחרים • הסנאט) • איידהו (בית הנבחרים • הסנאט) • אילינוי (בית הנבחרים • הסנאט) • אינדיאנה (בית הנבחרים • הסנאט) • אלבמה (בית הנבחרים • הסנאט) • אלסקה (בית הנבחרים • הסנאט) • אריזונה (בית הנבחרים • הסנאט) • ארקנסו (בית הנבחרים • הסנאט) • ג'ורג'יה (בית הנבחרים • הסנאט) • דלאוור (בית הנבחרים • הסנאט) • דקוטה הדרומית (בית הנבחרים • הסנאט) • דקוטה הצפונית (בית הנבחרים • הסנאט) • הוואי (בית הנבחרים • הסנאט) • וושינגטון (בית הנבחרים • הסנאט) • ויומינג (בית הנבחרים • הסנאט) • ויסקונסין (אספת המדינה • הסנאט) • וירג'יניה (בית הנבחרים • הסנאט) • וירג'יניה המערבית (בית הנבחרים • הסנאט) • ורמונט (בית הנבחרים • הסנאט) • טנסי (בית הנבחרים • הסנאט) • טקסס (בית הנבחרים • הסנאט) • יוטה (בית הנבחרים • הסנאט) • לואיזיאנה (בית הנבחרים • הסנאט) • מונטנה (בית הנבחרים • הסנאט) • מיזורי (בית הנבחרים • הסנאט) • מיין (בית הנבחרים • הסנאט) • מינסוטה (בית הנבחרים • הסנאט) • מיסיסיפי (בית הנבחרים • הסנאט) • מישיגן (בית הנבחרים • הסנאט) • מסצ'וסטס (בית הנבחרים • הסנאט) • מרילנד (בית הנבחרים • הסנאט) • נבדה • נברסקה • ניו ג'רזי (האספה הכללית • הסנאט) • ניו המפשייר (בית הנבחרים • הסנאט) • ניו יורק (האספה • הסנאט) • ניו מקסיקו (בית הנבחרים • הסנאט) • פלורידה (בית הנבחרים • הסנאט) • פנסילבניה (בית הנבחרים • הסנאט) • קולורדו (בית הנבחרים • הסנאט) • קונטיקט (בית הנבחרים • הסנאט) • קליפורניה (אספת המדינה • הסנאט) • קנזס (בית הנבחרים • הסנאט) • קנטקי (בית הנבחרים • הסנאט) • קרוליינה הדרומית (בית הנבחרים • הסנאט) • קרוליינה הצפונית (בית הנבחרים • הסנאט) • רוד איילנד (בית הנבחרים • הסנאט) |  |
| אחרים | מחוז קולומביה • איי הבתולה של ארצות הברית • איי מריאנה הצפוניים (בית הנבחרים • הסנאט) • גואם • סמואה האמריקנית (בית הנבחרים • הסנאט) • פוארטו ריקו (בית הנבחרים • הסנאט) |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא פוליטיקה ובנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007321908305171  GND: 123032-3  ISNI: 0000 0004 0432 1266  LCCN: n81090072  VIAF: 246469637   WorldCat (עם VIAF): 246469637