stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מעמד האישה בדרום אפריקה
זכויות נשים בדרום אפריקה > פוליטיקה ושוויון מגדרי

הקונגרס הלאומי של נשות אפריקה הוקם מחדש ב-1990. נשים ביותר מ-500 כפרים וערים התאגדו לקראת משא ומתן על כינון החוקה החדשה של דרום אפריקה להפעלת לחץ על התייחסות לנושאי מגדר. התעקשות אגף הנשים הובילה לכך, שהקונגרס הלאומי האפריקני אישר באופן עקרוני את ההצעה, לשריין לנשים שליש מהמושבים בממשלה החדשה. הישגים סימבוליים נוספים של ה-ANCWL כוללים קביעת עמדות מדיניות לגבי זכויות נשים והגנה בפני התעללות וניצול. בפועל, תרגום עמדות אלו לחוקים אכיפים לקח זמן רב.
כתוצאה מהרפורמות הפוליטיות שנעשו בשנות ה-90, נשים הפכו לגורם משמעותי בפוליטיקה. בשנת 1994 נשים זכו ב-80 מתוך 400 המושבים באספה הלאומית, הבית היחיד בפרלמנט (בית הנבחרים) שהבחירות אליו הן ישירות. נשים גם נבחרו לשליש בקרוב מהמושבים בתשע האסיפות המחוזיות. בנוסף, פרין גינוואלה (Frene Ginwala), עיתונאית דרום אפריקאית שחורה, נבחרה להיות דוברת האספה הלאומית, תפקיד אותו מילאה עד שנת 2004.
כנשיא, נלסון מנדלה (Nelson Mandela) מינה שתי נשים לכהן כשרות בממשלתו ואישה נוספת החליפה את שר הדיור לאחר מותו ב-1995. עד תחילת 1995 שלוש נשים גם מונו כסגניות שרים, אחת מהן אשתו לשעבר של נלסון מנדלה, ויני מנדלה (Winnie Mandela). מנדלה, שייצגה את הנשים ככלל והנשים השחורות בפרט, הייתה לוחמת אמיצה למען זכויות הנרדפים והמדוכאים במשך יותר משני עשורים בזמן שבעלה היה כלוא. היא הגיעה לעמדת השפעה גבוהה בתוך הקונגרס הלאומי האפריקני. המעורבות שלה עם גורמים אלימים באגף הנוער של ה-ANC בסוף שנות ה-80 והאשמות נוספות נגדה בשנות ה-90, הובילו רבים בתוך המפלגה להתרחק ממנה. מנדלה גם הייתה גלויה בביקורת שלה כלפי הממשלה בתחילת 1995, עקב האיטיות שבה טופלו בעיות העוני הקשות, שהיו מנת חלקם של רבים מהאזרחים. ביקורת זו הובילה לכך שהיא פוטרה מתפקידה בחודש מרץ של אותה שנה.
הפסקת האלימות נגד נשים ושיפור נגישות ההשכלה לנשים, היוו מטרות שזכו לתמיכה כללית בדרום אפריקה באמצע שנות ה-90. היה נראה שחוסר שוויון מגדרי יזכה לגינוי פומבי, אך בפועל היה בעדיפות נמוכה יותר ממטרות דחופות אחרות והטיפול המשמעותי בו נדחה עד לאמצע שנות ה-2000. זאת למרות פעילות של מנהיגות כמו גראסה מאשל (Graça Machel), ויני מנדלה ונקוסזנה דלמיני-זומה (Nkosazana Clarice Dlamini-Zuma). מטרות אלו כללו חיסול השרידים של חוקי האפרטהייד ושיפור התנאים הכלכליים והחברתיים של העניים, הילדים וקבוצות אחרות באוכלוסייה, שהיו בעמדת נחיתות בעשורים האחרונים.
זכויות נשים בדרום אפריקה > פוליטיקה ושוויון מגדרי > זכות ההצבעה של נשים

חוק 'הענקת זכות ההצבעה' (1930) קבע, כי נשים לבנות, החל מגיל 21, רשאיות לבחור ולהיבחר. ב-1933 נערכו הבחירות הכלליות הראשונות בהן השתתפו נשים. בבחירות אלו נבחרה ליילה רייץ (Leila Agnes Buissinné Reitz) לייצג את העיר פארקטאון מטעם המפלגה הדרום אפריקאית ובכך הפכה לאישה הראשונה בבית הנבחרים. בשנים אלו ניתנו זכויות הצבעה מוגבלות לגברים שחורים (בנטאל ובכף התקווה הטובה) אך לא לנשים שחורות. גם הזכויות המינימליות שהוקנו לגברים בוטלו בין השנים 1936–1968.
בשנת 1963 נערכו בחירות לאספה המחוקקת במחוז טרנסקאי העצמאי. בבחירות אלו יכלו להצביע כלל התושבים, כולל נשים. ביתר הבנטוסטנים, האזרחים השחורים הבגירים היו בעלי זכות בחירה עבור מועצת הצבעוניים בלבד. מועצה זו הוקמה ב-1986 וכללה סמכויות חקיקה מוגבלות עד לסגירתה בשנת 1980. לאחר כינון החוקה ב-1983, הוקם ב-1984 בית הנבחרים הטריקמראלי והזכות לבחור הוענקה לכל האזרחים הגברים הבגירים. ב-1994 מערכת הבנטוסטנים ובית הנבחרים הטריקמראלי בוטלו וזכות הבחירה לאספה הלאומית הוענקה לכלל האזרחים הבגירים, בכללם נשים (שחורות ולבנות).
זכויות נשים בדרום אפריקה > נישואים וחיי משפחה

זכויות נשים נשואות היו מוגבלות על פי החוק עד סוף המאה ה-20. דיני המשפחה השתנו באופן הדרגתי במהלך המאה ה-20, כאשר הראשונות לקבל זכויות היו הנשים הלבנות ונשים שחורות הנשואות בנישואים מסורתיים היו האחרונות. חוק הנישואים בדרום אפריקה בוסס על התפיסה הכללית של נישואין בחוק ההולנדי של המאה ה-18, הקובע, כי אישה נשואה, היא לא ישות עצמאית בפני החוק, אלא רק כנספחת לבעלה. אין לה רכוש משלה, היא לא יכולה להשאיר צוואה, היא לא יכולה לחתום על חוזה בשמה ואין לה אפשרות לתבוע בבית משפט בלי לקבל את רשות בעלה.
ב-1953 חוקק חוק לענייני נישואים, ששיפר את המצב המשפטי של נשים נשואות שחורות בכך שהגביל את הכוח המשפטי של הבעל על אשתו, אך לא ביטל את האפליה בין בני הזוג הנשואים באופן גורף.
בין השנים 1984 ל-1993 חלו תיקונים נוספים לחוק, שהורידו בהדרגה את בעלותו וכוחו המשפטי של הבעל על אשתו. תחילה עבור חוזי נישואין בין בני זוג לבנים, לאחר מכן עבור בני זוג שחורים בנישואים אזרחיים ולבסוף, חל על כלל הזוגות מלבד חוזי הנישואין המסורתיים. רק בשנת 2000, כאשר נכנס לתוקף חוק ההכרה בנישואים מסורתיים שחוקק ב-1998, בוטלו ההגבלות המשפטיות על נשים נשואות גם כאשר מדובר בנישואים מסורתיים.
לאורך המאה ה-20 נעשו שינויים נוספים בחוק, ביניהם קביעת 'חוק הגירושין'. החוק קובע, בניגוד לעבר, שלא ניתן להכריח אישה או גבר שלא מעוניינים בחיים משותפים, לחזור לחיות יחד. נקבע חוק ספציפי גם נגד אלימות במשפחה. ההתקדמות שנעשתה עד כה במאה ה-21 רבה, דרום אפריקה היא המדינה החמישית בעולם שאישרה נישואים חד-מיניים.
זכויות נשים בדרום אפריקה > קידום זכויות הנשים במדינה

בשנת 2015 העצרת הכללית של האו"ם, ה-UNGA, SABC תאגיד השידור הדרום אפריקאי, ו-ONE- עמותה למלחמה בעוני יזמו את קמפיין Stand with Strong Girls. מטרת הקמפיין הייתה לתמוך בנשים חזקות ולרתום את התושבים לדרוש מהממשלה (בעצרת הכללית של האו"ם) זכויות שוות לנשים וילדים. ה-UNGA עסק בהצבת מטרות חדשות לפיתוח בר-קיימא, שיובילו את מאמצי הפיתוח העולמי ב-15 השנים הבאות. הממשלה קבעה מספר חוקים וסוגי מדיניות שונים במטרה להעצים נשים. לדוגמה, חוק שמקדם שוויון וחופש מאפליה בין כל האנשים. גם חוק השוויון בתעסוקה (1998) מקדם מטרה זו. מעמד הנשים בדרום אפריקה ממשיך להיות מורכב, אך הודות לאו"ם ולממשלת דרום אפריקה, יש התקדמות בנושא. למרות השיפורים שנעשו עד כה, יש עוד דרך ארוכה עד לשוויון מלא בזכויות וההזדמנויות בין נשים לגברים.
פשיעה נגד נשים בדרום אפריקה > אלימות מינית נגד נשים

שיעור האלימות המינית בדרום אפריקה הוא מהגבוהים בעולם, כך עולה מדו"חות של האו"ם, הבודקים את שיעור האונס ביחס לכמות הנפשות. רוב האלימות המינית בדרום אפריקה מופנית כלפי נשים. לפי הרשויות בדרום אפריקה, האלימות נובעת מהמסורת הפטריארכלית הנהוגה במדינה . כל ניסיון לשנות את התפיסה הזו, מתקבל כפגיעה וניסיון לשנות מנהגים ורעיונות אפריקאים מסורתיים. הדעה הרווחת בציבור היא, שאונס לא יכול להתרחש במסגרת של מערכת יחסים, אך אחת מכל ארבע נשים דיווחה כי עברה התעללות מצד בן זוג. בסקר שנערך ביוהנסבורג, העיר הגדולה והמאוכלסת ביותר בדרום אפריקה, נמצא כי מתוך 4,000 נשים שנשאלו, שליש נאנסו. ארגוני נשים במדינה מעריכים, כי אישה נאנסת כל 26 שניות, כלומר 3,323 נשים ביממה. המשטרה מעריכה כי נאנסות כ־2,400 נשים ביממה. במדגם אנונימי שנערך על ידי מועצת המחקר הרפואית (MRC) במחוזות הכף המזרחי וקוואזולו-נטאל ובו השתתפו 1,738 גברים, הודו יותר מ-25% מהם ,כי ביצעו אונס. כמעט חצי מהנשאלים העידו כי אנסו יותר מאישה אחת. כמעט 75% מהגברים שהודו באונס הצהירו ,כי כפו אותו על נשים בנות פחות מ-20. 10% מהגברים שהודו באונס הצהירו ,כי כפו אותו על ילדה מתחת לגיל 10. שיעור האונס בשני המחוזות הנ"ל גבוה מהממוצע. ממחקר נוסף שנערך בשנת 2000, "אונס בדרום אפריקה", עולה סתירה בנתונים: בסקר זה רק 2% מהנשים דיווחו שהן נוצלו מינית לפחות פעם אחת בשנים שקדמו למחקר. גם ב"סקר הבריאות ודמוגרפיה הדרום אפריקאי" של שנת 1998, דווח על שכיחות של 4% באונס נשים בגילאי 15–49. עד כה לא גושר הפער בשיעורים הסטטיסטיים בין הסקרים השונים.
בקרב הציבור הדרום-אפריקאי נפוצה היום הטענה (המגובה במאמרים מחקריים) כי השיעור הגבוה של אלימות מינית נובע מהאפרטהייד. ההסבר הוא שמדיניות האפרטהייד עודדה אלימות והתגובה החברתית, הובילה למצב בו נדמה, כי אלימות פיזית היא הפתרון הראשוני להשגת מטרות ופתירת קונפליקטים.
לפי ההערכות, כ-40% מהנשים בדרום אפריקה, ייאנסו במהלך חייהן, אך רק 1 מתוך 9 נשים תדווח על כך לרשויות. כמו כן מעריכים, כי רק 14% מהאנסים מורשעים בפועל. אלימות נגד נשים הוכרזה בשנת 1997 כפשע בעדיפות עליונה למניעה, אך שיעורי האונס, האלימות והניצול המיני של ילדים המשיכו לעלות. בסקר אנונימי, שנערך בקרב נשים שהיו קרבן לאונס ולא דיווחו על כך לרשויות עלה, כי 33% פוחדות מפעולות תגמול מצד האנס או משפחתו, 9.6% אמרו, כי אין להן אמון במשטרה וביכולתה לפענח את הפשע ו-9.2% לא דיווחו על הפשע כי התביישו. הדו"ח של דרום אפריקה לאמנה לחיסול כל צורות האפליה נגד נשים טוען, כי חלק מהסיבות לשיעורי הדיווח וההרשעה הנמוכים, היא התפיסה הפוסט-אפרטהיידית של המשטרה בקרב הציבור. רבים בציבור רואים במשטרה סמל לדיכוי של משטר האפרטהייד וחוסר האמון מושרש עד היום. בנוסף, לפי הדו"ח, הדעה הקדומה שיש לציבור נגד רשויות אכיפת החוק ועובדי ממשלה, כמו גם חוסר הנגישות לשירותים חיוניים באזורים הכפריים, מהווים חלק מהבעיה.
שיעורי התקיפות המיניות של ילדות ותינוקות בדרום אפריקה, הם מהגבוהים בעולם. משטרת דרום אפריקה דיווחה ב-2001, שילדים היוו 41% מכלל קורבנות האונס במדינה. נושא אונס של תינוקות קיבל תשומת לב בשנים האחרונות בעקבות שני מקרי אונס מתוקשרים, של תינוקת בת 9 חודשים ותינוקת בת 8 חודשים. התוקפים הם לרוב נשאי איידס, המאמינים במיתוס הנפוץ במדינות דרום יבשת אפריקה, שלפיו, קיום יחסי מין עם בתולה, יגרום לגבר להבריא מאיידס. רוב התוקפים הם קרובי משפחה ולפעמים אפילו האבות עצמם.
פשיעה נגד נשים בדרום אפריקה > אלימות מינית נגד נשים > "אונס מתקן"

"אונס מתקן" הוא כינוי לפרקטיקה פושעת הנהוגה בדרום אפריקה, ובה גברים מבצעים מעשי אונס בנשים לסביות על מנת "לרפא" או "לטהר" אותן מנטייתן המינית. ברוב המקרים, מדובר בכנופיות, המבצעות בנשים אונס קבוצתי. במחקר מקיף בנושא 'פשעי שנאה בדרום אפריקה' נמצא ,כי חלה עלייה בממדי האונס המתקן במדינה. לפי המחקר, 86% מהנשים הלסביות השחורות במדינה חיות בחשש מתקיפה מינית וכל שבוע מתרחשים בממוצע 10 מקרי "אונס מתקן" במדינה. מקרה מתוקשר אחד, שהעלה את הנושא לסדר היום הציבורי, הוא האונס של אודי סמליין (Eudy Simelane), כדורגלנית דרום אפריקנית לסבית מוצהרת ופעילת זכויות להט"ב באפריקה, שנרצחה במהלך אונס מתקן. נטען, כי הממשלה הסתירה את הרצח מהתקשורת במשך זמן רב וטייחה את הסיבה לרצח. במשפטם של הרוצחים לא הועלתה לדיון נטייתה המינית של סמליין, על אף שזו היוותה את המניע לאונס הקבוצתי ולרצח.
פשיעה נגד נשים בדרום אפריקה > אלימות מינית נגד נשים > חקיקה בנושא האלימות המינית בדרום אפריקה

במגילת הזכויות בחוקה הדרום אפריקאית מיוצגים ערכים דמוקרטיים של כבוד האדם, שוויון וחופש. כמו כן, החוקה קוראת לזכות לחופש ולביטחון, חופש מכל צורות האלימות והזכות לשלמות גופנית ופסיכולוגית. ערכים אלו לא באים לידי ביטוי במציאות הקיימת.
ממשלת דרום אפריקה מכירה בצורך לחקיקה פרקטית בנושא האלימות. בית הנבחרים של דרום אפריקה חוקק את החוק "תקיפות מיניות ונושאים קשורים" (2007), שנכנס לתוקף בדצמבר 2007. מטרת החוק היא לאגד את כל החוקים בנושאי תקיפות מיניות ולחזקם. החוק קורא לבחון בצורה מעמיקה את הבעיה בדרום אפריקה, ומציין כי הבעיה "משקפת חוסר תפקוד מערכתי עמוק בחברה שלנו".
פשיעה נגד נשים בדרום אפריקה > זנות וסחר בנשים וילדים

זנות בדרום אפריקה היא לא חוקית, הן כצריכה והן כסיפוק השירותים. גם ניהול בית בושת וסירסור הם בניגוד לחוק. למרות זאת, הזנות ממשיכה להיות נפוצה ואכיפת החוק לא נעשית באופן תדיר. בשנת 2003 ארגון SWEAT, המאגד עובדים בתעשיית המין העריך, כי יש בין 121,000-167,000 עובדים בתעשיית המין בדרום אפריקה.
פשיעה נגד נשים בדרום אפריקה > זנות וסחר בנשים וילדים > אי הפללת הזנות במדינה

נושא אי-הפללת לקוחות הזנות ועובדי תעשיית המין נמצא בשיח הציבורי משנת 2009. בעקבות הערכות שיגיעו כ-40,000 זונות ממדינות סמוכות למונדיאל 2010 שנערך במדינה, עלו קריאות התמיכה באי-הפללה ומיסוד הזנות במדינה. הערכות אלו התבררו כשגויות.
ב-2012 זרוע הנשים של ה-ANC הודיעה על תמיכה באי-הפללה. המטרה בכך היא לשנות את הסטיגמה על עובדי (בעיקר עובדות) תעשיית המין והפיכת סביבת העבודה והמחייה לבטוחה יותר עבורם. ארגון SWEAT פועל גם הוא לאי-הפללת זנות, כשמטרתו הסופית היא הפיכת זנות לחוקית וממוסדת. הארגון מספק שירותי בריאות לעובדי תעשיית המין, כיוון שאין להם גישה לשירותים אלו במקומות אחרים, ויוזמים תוכניות להעלאת המודעות לבעיות איתן מתמודדים עובדי תעשיית המין. הצעות אלו לשינוי החוק לא קרמו עור וגידים, כיום צריכת זנות עדיין לא חוקית בדרום אפריקה.
פשיעה נגד נשים בדרום אפריקה > זנות וסחר בנשים וילדים > סחר בנשים וילדים

דרום אפריקה היא מקור, תחנת מעבר ויעד, לנשים וילדים, הנסחרים עבור תעשיית המין. כנופיות מקומיות שולטות בסחר בילדים ובסחר של נשים דרום אפריקאיות לאירופה. סחר בנשים המגיעות לדרום אפריקה נשלט לרוב על ידי כנופיות ממדינות המוצא של הנשים.
פשיעה נגד נשים בדרום אפריקה > חטיפת כלות לנישואים

בדרום אפריקה קיים מנהג בו חוטפים כלות לנישואין, בשם אוקות'וואלה. לפי המנהג, חוטפים ילדות ונערות ומכריחים אותן להינשא בניגוד לרצונן. הגיל המותר בחוק לנישואים בדרום אפריקה הוא 18, אך עם אישור ההורים, ניתן להשיא בחורה מגיל 15, אישור שניתן לרוב בנישואים שהתבצעו בחטיפה. מנהג זה מתרחש לרוב באזורים הכפריים, במיוחד בשני מחוזות; בכף המזרחי, שהיווה בעבר חלק מכף התקווה הטובה ובקוואזולו-נטאל.
איידס, הכחשת איידס ושכיחות בקרב הנשים הדרום אפריקאיות

מחלת האיידס, הנגרמת על ידי נגיף ה-HIV, היא בעיה בריאותית מרכזית בדרום אפריקה. בשנת 2007 פרסם ה-UNAIDS -זרוע האו"ם המתמודדת בתיאום ההתמודדות העולמית עם מחלת האיידס, כי להערכתו בדרום אפריקה חיים כ־5,700,000 נשאי או חולי איידס. מנתונים עדכניים שמספקת UNICEFF, קרן החירום של האו"ם לילדים, ניתן לראות, שבמדינות מזרח ודרום אפריקה חיים 5% מאוכלוסיית העולם, אבל 50% מאוכלוסיית העולם הנושאת את נגיף ה-HIV.
איידס, הכחשת איידס ושכיחות בקרב הנשים הדרום אפריקאיות > הכחשת האיידס בדרום אפריקה

בשנת 1983 אובחנו לראשונה שני מקרים של איידס בדרום אפריקה, אך רק בשנת 2002 הכיר הפרלמנט הדרום אפריקני באופן רשמי בנגיף ה-HIV כגורם לתסמונת האיידס. הסיבה המרכזית לכך היא הכחשת הקשר בין הנגיף למחלה על ידי תאבו מבקי (Thabo Mbeki), נשיאה של דרום אפריקה בשנים 1999–2008. מבקי הרחיב את התאוריה של פיטר דוסברג, הגורס כי אין הוכחה ממשית שנגיף כלשהו גורם לאיידס, וטען כי עוני, תזונה לקויה וזיהומים כרוניים הם הגורמים לאיידס. שרת הבריאות של מבקי, מנטו צ'באללה מיסמנג (Mantombazana "Manto" Edmie Tshabalala-Msimang), ניסתה לטפל במגפת האיידס בעזרת ירקות, כמו סלק ושום, במקום בתרופות אנטי-רטרו-ויראליות ("הקוקטייל"). מבקי מנע בתחילה באופן גורף את ייבואן ושיווקן של כל התרופות נגד איידס, אך לאחר מחאות חריפות בארצו הוקלו ההגבלות על ייבוא התרופות.
איידס, הכחשת איידס ושכיחות בקרב הנשים הדרום אפריקאיות > שכיחות האיידס בקרב נשים

מחלת האיידס נפוצה בדרום אפריקה בעיקר בקרב נשים, במיוחד מתחת לגיל 40. בקבוצת הגיל 20–24 נשים הן 80% מנשאי הנגיף ובקבוצת הגיל 25–29 הן שני שלישים מאוכלוסיית הנשאים.
שכיחות הנשאות של HIV בקרב נשים בהריון, היא מאוד גבוהה. במחוז קוואזולו-נטאל 37% מהנשים בהריון שנבדקו בשנת 2006 במרפאות טרום-לידה נמצאו נשאיות. במחוזות האחרים אחוז הנשאיות נע בין 13%-26%. קיים סיכוי של 15%-45% ,שאם שהיא נשאית HIV תעביר את הנגיף לתינוקה. ההדבקה יכולה להתרחש במהלך ההיריון, במהלך הלידה או לאחר מכן דרך הנקה. הסיכוי להדבקה יורד בצורה משמעותית כאשר האם הנשאית נוטלת תרופות נגד המחלה, יולדת בניתוח קיסרי ונמנעת מהנקה. בדרום אפריקה, חוסר הזמינות של תרופות, תחליפי חלב, ושירותים רפואיים מתקדמים ליולדת, מעלים את סיכויי ההדבקה של התינוק.
נשים דרום אפריקאיות בתרבות הפופולרית

סרטים, ספרים ויצירות רבות נכתבו לאורך השנים על דרום אפריקה. במקרים רבים, אפשר לקבל דרך היצירות תמונה מוחשית של מעמד האישה לאורך השנים. הסרט (Lucky' 2001'), ממחיש את הנזקים של מחלת האיידס, במקרה בו ילד קטן נותר יתום לאחר שאמו נכנעה למחלה. בסרט (Mandela, Long Walk to Freedom' 2013'), מתוארות שנות ה-50, בהן לוחם החופש האגדי נלסון מנדלה מוביל שינויים רבים. לאחר כליאתו של מנדלה, אשתו וויני הופכת למיליטנטית ומנהיגה מהפיכות בעצמה. הסרט ממחיש את השינוי התפיסתי ומעמד הנשים בשנים אלו. בסרט (The Long Run' 2001'), מתוארת מערכת היחסים המורכבת בין גבר לבן לאישה שחורה.
מרים מקבה (Miriam Makeba), היא דמות נשית אפריקאית חשובה מבחינה תרבותית. מרים הייתה זמרת דרום אפריקאית שהוגלתה לשנים רבות מארצה בשל פעילותה בתחום זכויות האדם. מקבה, זוכת פרס גראמי, הייתה מוכרת בארץ מולדתה וברחבי העולם בשל פעילותה הפוליטית, יש שכינו אותה "מאמא אפריקה".
ראו גם

דרום אפריקה
אפרטהייד
איידס באפריקה שמדרום לסהרה
אלימות מינית בדרום אפריקה
יהדות צחינוואלי
יהודי גאורגיה שנולדו בצחינוואלי

דוד באזוב – (1883-1947) רב ומנהיג יהודי גאורגי מראשי הציונות בגאורגיה
תומאס אליאשווילי – (1829-1893) סופר פוליטי יהודי גאורגי ואקטיביסט
אהרון קריכלי – (1904-1974) היסטוריון יהודי גאורגי
תמר ממיסתבלוב – (נולדה ב-1924) שחקנית יהודייה גאורגית
טבו קימאנו קריכלי – שחקנית יהודייה גאורגית
אברהם ממיסטבלוב – סופר, מתורגמן, ומוציא לאור של ספרי קודש בשפה הגאורגית.
נתן אליהשווילי – (1929-1893) מורה ומנהיג יהודי גאורגי מראשי הציונות בגאורגיה.
הערות שוליים

↑  מרדכי אלטשולר, יהדות במכבש הסובייטי: בין דת לזהות יהודית בברית המועצות, 1941–1964, עמ' 480, מרכז זלמן לתולדות ישראל, ירושלים, מסת"ב 9789652272256
| יהדות גאורגיה לפי ערים |
| --- | --- | --- |
| גאורגיה המערבית | כותאיסי • סצ'חרה • אוני • בתומי • סוחומי • קולאשי* • סנקי • פותי • לאילשי • לוחאמולי* • זסטפוני • ואני • כובולתי • בנדזה • סוג'ונה • חובי* • זוגדידי • אוצ'מצ'ירה* • גגרה |  |
| גאורגיה המזרחית | טביליסי  • מצחתה* • גורי • סוראמי • צחינוואלי • כארלי • ציתלגורי • תלאווי • אורייתובני* • וליסציחה* • בריתי* • תמראשני* |  |
| גאורגיה הדרומית | בורג'ומי • אצקורי* • אחלציחה • אחלכלכי*  * יישובים בעבר של יהודים |  |
יאנדקס. כסף

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  יאנדקס 
 תקופת הפעילות:  2002–הווה (כ־22 שנים) 
 חברת אם:  סברבנק 
  
 yoomoney.ru
 
יאנדקס. כסף (ברוסית: Яндекс.ДенегS ; בתרגום מילולי מרוסית: "יאנדקס. דנגי") הוא שירות התשלומים האלקטרוני הגדול ביותר ברוסיה, על פי סקר שערכה TNS משנת 2016. זהו שירות תשלומים מקוון שעובד עם שני סוגים של לקוחות - משתמשים בודדים וסוחרים קמעונאיים.
השירות הוא מיזם משותף של מנוע החיפוש המוביל ברוסיה יאנדקס והבנק הגדול ביותר ברוסיה סברבנק. סברבנק מחזיקה ב-100% ממניות החברה. עם בעלי אינטרסים חדשים, שירות "יאנדקס. כסף" השיג גישה לתשתית תשלומים רחבה של סברבנק הכוללת כספומטים, מסופים ובנקאות מקוונת.
על פי סקר דעת קהל שנערך ביוני 2015 שערכה TNS‏, 92 אחוז מהרוסים מכירים את השירות, ו-44 אחוז משתמשים בו בקביעות לביצוע תשלומים.
פעולות

ליאנדקס. כסף יש שירות b2b - צובר תשלומים עבור חנויות מקוונות ועסקים אחרים הזקוקים לתשלומים בפלטפורמות המקוונות שלהם והוא השירות המוביל לקבלת תשלומים מקוונים ברוסיה, על פי סקר שערך MARC משנת 2016. עם פתרון התשלום הזה, סוחרים מכל רחבי העולם יכולים להציע לצרכנים רוסים את אמצעי התשלום המקוונים הפופולריים ביותר בקרב רוסים ואנשי חבר המדינות באמצעות הכפתור 'שלם באמצעות יאנדקס': כרטיסי בנק, הוראת קבע (בנקאות מקוונת), ארנקים אלקטרוניים, טלפונים ניידים וכסף באמצעות קמעונאים ניידים וקיוסקי תשלום (יש מעל 250 אלף נקודות קבלת מזומנים בכל רחבי חבר המדינות). נכון לעכשיו יותר מ-76,000 חנויות מקוונות ברחבי העולם משתמשים ביאנדקס. כסף, כולל שותפים כמו סקייפ, עלי אקספרס (עליבאבא), JD.com ו-BlaBlaCar.
ליאנדקס. כסף יש גם שירות ארנק אלקטרוני, שהוא המוצר המקורי של החברה. יאנדקס. כסף מציע לצרכנים שיטות קלות, בטוחות ואמינות לתשלום מקוון באתר עצמאי ובאפליקציה הסלולרית. השירות מארח כ-30 מיליון חשבונות משתמשים כאשר כ-15,000 חשבונות חדשים נפתחים מדי יום. מחקר TNS שנערך הראה כי זהו הארנק האלקטרוני הפופולרי ביותר ברוסיה: כל משתמש שלישי באינטרנט ברוסיה משלם באמצעות יאנדקס. שימוש ב"יאנדקס. כסף", מאפשר גם לגיימרים לשלם על נינטנדו, להעלות חשבון בתוכנת סטים, Wargaming, Riot Games, השגת קודי קנייה עבור אפל (אייטונס) ו-Xbox. כך יאנדקס הפך למפעיל המכירות הרשמי של הוצאת המשחקים הפופולרית Electronic Arts בקרב משתמשים רוסים שיכולים למשל לקנות את FIFA 17 למחשב ו-Xbox דרך השירות. "יאנדקס. כסף" מפיץ גם כרטיסים וירטואליים של Blizzard Entertainment, המספקים למשתמשים אפשרות תשלום עבור המשחקים המקוונים של בליזארד: World of Warcraft, Overwatch, Heroes of the Storm, StarCraft, Hearthstone, ו-Diablo.
לקוחות יכולים גם להשתמש בשירות כאמצעי תשלום: כרטיסי מאסטרקארד פלסטיים ווירטואליים זמינים להנפקה. בשנת 2015 "יאנדקס. כסף" קיבל מעמד חבר ראשי של מאסטרקארד. עד 2016, השירות הנפיק יותר מ-500,000 כרטיסי פלסטיק ו-11 מיליון כרטיסי מאסטרקארד וירטואליים. "יאנדקס. כסף" היה בין הראשונים שהביאו למשתמשים את Apple Pay ברוסיה, מה שהופך את התשלומים הסלולריים לדרך קלה, בטוחה ופרטית לתשלום בחנויות, באפליקציות ובאינטרנט. לקוחות יכולים לשלם באמצעות Apple Pay על ידי הוספת כרטיס או תשלום יאנדקס ששולם מראש. באמצעות תוכנת Touch ID אין צורך למלא ידנית טופסי תשלום ארוכים או להקליד שוב ושוב פרטי חיוב.
אפליקציה לנייד

יותר מ-4 מיליון משתמשים הורידו את אפליקציית "יאנדקס. כסף", כאשר 35% מהם משתמשים במכשיר iOS. באמצעות האפליקציה הם יכולים להעביר כספים באמצעות iMessage, לשלם חשבונות - כגון שירותים, אינטרנט, שירותים ניידים - לבצע תשלומי הלוואות, לגשת לתשלומים השכיחים ביותר שלהם ועוד. משתמשים יכולים גם להוריד את האפליקציה ב-Apple Watch. בנוסף, התאפשרה אפשרות לתשלומי קנסות במכשירי iOS מה שמאפשר תשלום עבור קנסות תעבורה באמצעות Apple Pay.
מרוץ אמסטל גולד לנשים

| --- | --- |

דבוקת המרוץ ב-2019
 מדינות:  הולנד הולנד
 סוג:  חד יומי
 חודש:  אפריל
 היסטוריה
 התקיים לראשונה:  2001
 מרוצים עד כה:  9
 מנצח ראשון:  הולנד דבי מנסוולד
 מנצח אחרון:  הולנד דמי וולרינג
 שנת מרוץ אחרונה:  2023
 
מרוץ אמסטל גולד לנשים (שם רשמי: Amstel Gold Race Ladies Edition) הוא מהדורת הנשים של מרוץ אמסטל גולד, מרוץ אופני כביש חד-יומי שנערך במחוז לימבורג שבהולנד.
היסטוריה

המרוץ נוסד בשנת 2001, אז ניצחה בו דבי מנסוולד ההולנדית, הוא התחיל והסתיים במאסטריכט וכלל 100.5 קילומטרים בסך הכל המרוץ התקיים גם בשנת 2002 ו-2003, אולם מאז לא התקיים במשך 14 שנים, וחזר להתקיים ב-2017. גם במהדורה של 2017 המרוץ התחיל במאסטריכט, אך הסתיים בברג וטרבלייט, כשאנה ואן דר ברחן מנצחת במרוץ. שנה לאחר מכן שנטל בלאק ניצחה במרוץ, במדי חולצת הקשת של אלופת העולם.
המרוץ מאורגן על ידי חברת "קרן מרוץ אמסטל גולד", שהיא גם המארגנת של מרוץ הגברים. המרוץ גם מתקיים באותו היום של הנשים.
מנצחות

| שנה | רוכבת | קבוצה |
| --- | --- | --- |
| 2001 | הולנד דבי מנסוולד | Vlaanderen - T-Interim |
| 2002 | הולנד לאונטין ז'יליארד ואן-מורסל | Farm Frites - Hartol |
| 2003 | בריטניה ניקול קוק |  |
| 2017 | הולנד אנה ואן דר ברחן | בוולס–דולמנס |
| 2018 | הולנד שנטל בלאק | בוולס–דולמנס |
| 2019 | פולין קטז'ינה נייביאדומה | קניון–סראם |
| 2021 | הולנד מריאנה ווס | יומבו–ויסמה |
| 2022 | איטליה מרטה קוואלי | FDJ Suez Futuroscope (אנ') |
| 2023 | הולנד דמי וולרינג | Team SD Worx |
ראו גם

מרוץ אמסטל גולד
נח"ל ים

| --- | --- |
סמל נח"ל ים

 מדינה / טריטוריה:  ישראל – חצי האי סיני
 מחוז:  צפון סיני
 שפה רשמית:  עברית
 תאריך ייסוד:  1967
 סיבת נטישה:  הסכם השלום בין ישראל למצרים
 תאריך נטישה:  אפריל 1979
 קואורדינטות:  31°01′52″N 33°09′09″E﻿ / ﻿31.03111111°N 33.1525°E﻿ / 31.03111111; 33.1525 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סיני מוגדלת) אל-עריש אסמאעיליה שארם א-שייח' סואץ ג'בל קתרינה טאבה נואיבה אבו רודס נח'ל א-טור פורט סעיד ישראל ירדן ערב הסעודית  הים התיכון ים סוףנח"ל-ים(למפת סיני רגילה) אל-עריש אסמאעיליה שארם א-שייח' סואץ ג'בל קתרינה טאבה נואיבה אבו רודס נח'ל א-טור פורט סעיד ישראל ירדן ערב הסעודית  הים התיכון ים סוףנח"ל-ים  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
נח"ל ים הייתה היאחזות שהוקמה על ידי חיל הנח"ל ב־1967, אחרי מלחמת ששת הימים, הראשונה מתוך ארבע ההיאחזויות שהוקמו במרחבי סיני ההיאחזות הוקמה בצפון סיני, לחוף ימת ברדוויל, על הכביש המקשר בין אל עריש לקנטרה. מיקומה של ההיאחזות היה מבודד מאד: היא הייתה מרוחקת מגוש ההתיישבות שהוקם בחבל ימית בכ־100 ק"מ. ההיאחזות כללה יישוב צבאי של הנח"ל לצד יישוב אזרחי, כמו בשאר ההיאחזויות.