stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אמיר ברנע

| --- | --- |

 לידה:  1939 (בן 86 בערך) פתח תקווה, פלשתינה (א"י) 
 ענף מדעי:  מימון, בנקאות, ביטוח וממשל תאגידי בחברות ציבוריות
 מקום לימודים:  תואר ראשון בכלכלה ותואר שני בכלכלה ומנהל עסקים, באוניברסיטה העברית   דוקטורט בכלכלה ניהולית באוניברסיטת קורנל
 מוסדות:  אוניברסיטת רייס  אוניברסיטת תל אביב  אוניברסיטת רייכמן 
 בת זוג:  רותי ברנע
 מספר צאצאים:  3
 אתר רשמי
 
אמיר ברנע (נולד ב-1939) הוא כלכלן המתמחה במימון, בנקאות, ביטוח וממשל תאגידי בחברות ציבוריות. פרופסור אמריטוס בפקולטה לניהול ע"ש קולר באוניברסיטת תל אביב, ודיקן מייסד של בית ספר אריסון למנהל עסקים במרכז הבינתחומי הרצליה (שהפך לאוניברסיטת רייכמן). במקביל לתפקידיו האקדמיים, ברנע יועץ לחברות וגופי ממשל בנושאי ניהול פיננסי, השקעות פיננסיות והערכת שווי נכסים וחברות.
ביוגרפיה

אמיר ברנע נולד בפתח תקווה לנחמה ויוסף בורשטין. אביו היה פעיל ב"הגנה" ומורה להיסטוריה בבית הספר "אחד העם". בהמשך כיהן כמנהל מחלקת ההסברה של ההסתדרות הכללית וכסגן ראש עיריית תל אביב יפו. אמו הייתה קצינת יחסי ציבור במשטרת ישראל, ובהמשך כיהנה כמזכירה אקדמית של השלוחה התל אביבית של האוניברסיטה העברית.
ברנע שרת כקצין בחטיבת הצנחנים בגדוד 890. במלחמת ההתשה בבקעת הירדן (1969), נפצע קשה במארב מחבלים.
ברנע נשוי לרותי ואב לשני בנים ובת. אחיו הוא העיתונאי נחום ברנע.
ביוגרפיה > לימודים ופעילות אקדמית מקצועית

ברנע סיים תואר ראשון בכלכלה ותואר שני בכלכלה ומנהל עסקים באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1972 השלים לימודי דוקטורט בכלכלה ניהולית באוניברסיטת קורנל במדינת ניו יורק בהנחיית הפרופסורים Harold Bierman Jr. ו-Seymour 'Sy' Smidt. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בניתוח פעילות מומחה (Specialist) בבורסת ניו יורק.
במהלך הקריירה האקדמית כיהן כחבר סגל בפקולטה לניהול באוניברסיטת תל אביב, וקודם בשנת 1983 לדרגת פרופסור מן המניין. בראשית שנות ה-90 הצטרף לגרעין שריכז פרופ' אוריאל רייכמן להקמת המרכז הבינתחומי הרצליה וייסד את בית ספר אריסון למנהל עסקים. בשבע שנות כהונתו כדיקן התרחב בית הספר במספר תלמידיו, קיבל את אישורי המל"ג להענקת תואר ראשון ושני וגיבש צוות של מורים וחוקרים. ברנע לימד קורסים מתקדמים בנושא כלכלת הפירמה, תורת ההשקעות ושוק ההון. בתחילת שנות ה-70 בנה קורס חדש בתורת ההשקעות, ששילב תיאוריה מימונית מתקדמת עם נתוני שוק ההון בישראל. בנוסף כיהן כמרצה אורח ומרצה עם קביעות באוניברסיטאות ניו יורק, קורנל, ויסקונסין-מדיסון ורייס בארצות הברית.
מחקריו של ברנע הם בתחום מימון הפירמה, תפקוד שוק ההון, ניהול סיכונים פיננסיים והערכת שווי ניירות ערך. הוא כתב שני ספרים וכ־60 מאמרים מקצועיים שפורסמו בכתבי עת בישראל ומחוצה לה, בין היתר Journal of Financial and Quantitative Analysis, Journal of Finance, Journal of Business, Accounting Review והוצגו בכנסים מדעיים.
בשנים האחרונות מפרסם ברנע מאמרים המנסים להציע פתרונות לסוגיות מהותיות בשוק ההון בישראל, בהם מתכונת לקביעת יכולת פירעון, ממשל תאגידי, מחיר הון, מתודולוגיות להערכות שווי, והצעות רכש וניגודי עניינים בעת הצבעות של בעלי יותר מסדרת אג"ח אחת.
במסגרת פעילותו האקדמית הוביל ברנע בשנות ה-70 וה-80 סדרת ימי עיון שעסקו בניתוח רווחיות הבנקים הישראלים, שדוחותיהם הכספיים שובשו עקב שיעורי אינפלציה גבוהים ששררו באותה תקופה. ימי העיון זכו להד ציבורי, ודווחו בהבלטה בעיתונות הכלכלית וברבעון לכלכלה. נחשף בהם הפער בין שווי מניות הבנקים שבתקופה ההיא שמחירן ווסת על ידי מנהלי הבנקים, ובין רווחיותם הכלכלית של הבנקים. תוצאות אלה הוצגו כעדות במשפט הבנקאים שנערך בראשית שנות ה-90, ואליו זומן ברנע כעד מטעם המדינה. בית המשפט התבסס על עדות זו כחלק מפסק הדין.
בשנת 2011 ייסד ברנע בשיתוף עם שלומי שוב ורקפת שני את "פורום שווי הוגן" (FVF - Fair Value Forum), שמהווה במה לדיון בסוגיות מרכזיות בתחום הפיננסי, החשבונאי והרגולטורי, בין היתר באמצעות סיקור נרחב של דיוניו בתקשורת.
ביוגרפיה > ועדות ציבוריות

ברנע כיהן כיו"ר וחבר במגוון ועדות ציבוריות שעסקו בנושאי שוק ההון. בהן:  ועדת ברודט לשיקום חברות ציבוריות, ועדת בן בסט למיסוי, ועדה מייעצת לפיקוח על הבנקים וועדת אריאב.
ברנע כיהן כיו"ר ועדה שעסקה בניסוח מתכונת דיווח עסקי לחברה ציבורית. מתכונת זו, שמרחיבה את דיווחי החברה על מצבה העסקי ומפשטת אותם ("דוח ברנע"), אומצה על ידי רשות ניירות ערך. כללי הדיווח עליהם המליצה מחייבים את כל החברות הציבוריות בישראל.
כיהן כיו"ר ועדה שהמליצה על פריסת רשת ביטחון ממשלתית להגנה בפני ירידת ריבית לקרנות פנסיה מאוזנות. המלצות ועדה זו אומצו על ידי הרשויות ומופעלות באופן שוטף בישראל.
בנוסף, כיהן ברנע כיועץ מיוחד במנהל הכנסות המדינה בנושא יישום מתכונת למדידת רווח חייב מס בתקופת אינפלציה שהוצעה על ידי יצחק סוארי ואדוארד נאווי, והופעלה החל משנות ה-80 לקביעת הכנסה חייבת בסקטור העסקי.
ביוגרפיה > חברות בדירקטוריונים

ברנע כיהן כחבר במספר דירקטוריונים, שהעיקריים שבהם היו דירקטוריון הבורסה לניירות ערך בתל אביב, אמות השקעות, קבוצת הביטוח מגדל ובנק הפועלים.
בתקופת כהונתו כדירקטור חיצוני בבנק הפועלים החליפה בעלת השליטה את שלמה נחמה בדני דנקנר בתפקיד יו"ר הבנק (2006). ברנע חלק בדירקטוריון ומול הרגולטור על דרך ההחלפה ומעורבות בעלת השליטה, ולביקורתו היה הד ציבורי נרחב שהתייחס לשאלות של ממשל תאגידי ועצמאות הדירקטוריון. בסמוך לכך, התבקש ברנע על ידי נציגי בעלת השליטה לפרוש מהבנק בשנת 2007.
ביוגרפיה > ייעוץ כלכלי

בנוסף לפעילותו האקדמית עוסק ברנע, עם שותפים ואחרים, בהערכות שווי, בדיקות הוגנות ומתן חוות דעת כלכליות לחברות מרכזיות במשק בהן, בנקים, חברות ביטוח, חברות תקשורת ותשתיות.
בין חוות דעת הבולטות נמנות הערכת שווי מניות בנק הפועלים (2002), מודל פירוק הבנק לפיתוח התעשייה (2004), הסדרי חוב אפריקה ישראל (2009), דלק נדל"ן (2010) ו-אי.די.בי פיתוח בע"מ (2013) ומיזוג בנק אגוד עם בנק מזרחי טפחות (2020).
במספר חוות הדעת הוצגו קריטריונים כלכליים לבחינה והערכה של פעילות חברות ציבוריות, שחלקם אומצו על ידי בית המשפט. לדוגמה, בחוות דעת אי.די.בי פיתוח בע"מ (2013) גובשה מתכונת לקביעת יכולת פירעון של חברות ממונפות שיושמה לבחינת חדלות פירעון שנדרשת לעמידה בדרישות החוק בהקשר לתשלומי דיבידנדים לבעלי מניות. בחוות דעת אפריקה ישראל (2009) הוצגה מתכונת להסדרי חוב בחברות בעלות מבנה חוב מגוון (קצר וארוך, מובטח ולא מובטח וכו').
ספריו

Barnea A., Sadan S. and Schiff M., Publishing Earnings Forecasts, Ross Institute of Accounting Research, New York University (1979).
Barnea A., Haugen R. and Senbet L., Agency Problems and Financial Contracting, Prentice-Hall (1985),
מאמרים נבחרים

Barnea, A. “Performance Evaluation of New York Stock Exchange Specialists,” Journal of Financial and Quantitative Analysis, September 1974, pp. 511-535.
Bickler, J. Barnea, A. and Babad, J., “Portfolio Choice, The Horizon Problem and the Investment Opportunity Set, “American Economic Review”, May 1973, pp. 140-145.
Barnea, A.and Downes, D., “A Re-Examination of the Empirical Distribution of Stock Price Changes, “Journal of the American Statistical Association” June 1973, pp. 343-351.
Barnea, A., Ronen, J. and Sadan, S., “The Implementation of Accounting Objectives – An Application to Extraordinary items,” Accounting Review, January 1975, pp. 511-535.
Agmon, T. and Barnea, A., “The Pricing of Marketability Services on the Eurocurrency Markets,” Journal of Monetary Economics, June 1977, pp. 359-366.
Barnea, A., Haugen, R. and Senbet, L., "A Rationale for Debt Maturity Structure and Call Provisions in the Agency Theoretic Framework", Journal of Finance, December 1980, pp. 1223-1234. doi:10.2307/2327095
Barnea, A., Haugen, R. and Senbet, L., "An Equilibrium Analysis of Debt Financing under Costly Tax Arbitrage and Agency Problems", Journal of Finance, June 1981, pp. 569-582. doi:10.2307/2327519
Barnea, A., "The Profitability of Banks in 1982 and Their Capital Market Activities" Banking Quarterly, July 1983, pp. 74-86 (Hebrew).
Barnea, A., "Fair Values in Tender Offers", Law and Business, 2008 (Hebrew).
עדי שטרן (מעצב גרפי)

| --- | --- |

 לידה:  1966 (בן 59 בערך) 
 מקום לימודים:  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים (1992)  אוניברסיטת רדינג (2003) 
 תחום יצירה:  עיצוב גרפי 
 
עדי שטרן (נולד ב-1966) הוא מעצב גרפי ישראלי ונשיא בצלאל.
השכלה אקדמית

בוגר המחלקה לעיצוב גרפי בבצלאל (1992) ומוסמך אוניברסיטת Reading, בריטניה, בטיפוגרפיה ועיצוב גופנים (2003).
קריירה מקצועית

עם תום לימודיו עבד במשך כשנתיים בסטודיו של דוד טרטקובר. בין השנים 1994–2015 הוביל סטודיו לתקשורת חזותית וטיפוגרפיה שהתמחה בעיצוב בתחומי התרבות והאמנות. בין הגופים עימם עבד לאורך השנים ניתן למנות את מוזיאון העיצוב חולון, מוזיאון תל אביב לאמנות, להקת המחול בת-שבע, האוניברסיטה העברית, פסטיבל ישראל, התזמורת הקאמרית הישראלית, המרכז הבינתחומי הרצליה, שידורי קשת, האופרה הישראלית ויד ושם.
לצד אלה ייעץ לחברות מהחשובות בעולם בתחום עיצוב הגופנים, ביניהן: Microsoft Typography, Linotype, Monotype.
לצד פעילותו כמעצב, שטרן כותב ומרצה על ההיסטוריה והעיצוב של הכתב העברי.
פעילות אקדמית

מרצה בבצלאל החל משנת 1997 וראש המחלקה לתקשורת חזותית בשנים 2008–2015.
בהובלתו הוקמה התוכנית הראשונה בישראל לתואר שני בתקשורת חזותית.
בין מרץ לספטמבר 2015 כיהן כמ"מ נשיא בצלאל והחל באוקטובר 2015 מכהן כנשיא המוסד.
בין תפקידיו כנשיא פועל להמשך גיוס המשאבים הנדרשים ולהקמתו של קמפוס בצלאל החדש ע"ש ג'ק, ג'וזף ומורטון מנדל במגרש הרוסים בירושלים. בנין הקמפוס מתוכנן על ידי משרד האדריכלים SANAA מטוקיו, והוא צפוי להוות עוגן מרכזי בהתחדשות האורבנית של מרכז העיר ירושלים.
הוקרה, פרסים ומלגות

עבודותיו השתתפו בתערוכות רבות בארץ ובעולם וזכו בפרסים שונים, ביניהם הפרס הראשון בתחרות איגוד המעצבים הטיפוגרפים של טוקיו, יפן, (TDC Tokyo), ופרסי כסף וארד בתחרות Art Directors Club, ניו יורק.
פרס משרד התרבות, המדע והספורט בתחום העיצוב הגרפי (1999)
מלגת הצטיינות מטעם קרן התרבות אמריקה-ישראל (קרן שרת) (1992, 1993, 1995)
אמן נבחר של הקרן למצוינות בתרבות (2002)
בשנת 2013 נבחר על ידי עיתון הארץ כאחד מעשרת המשפיעים ביותר על עולם העיצוב בישראל
The Art Directors Club, ADC Silver and Bronze Awards, New York, USA, 2011
ISTD, the International Society of Typographic Designers, UK, 2004, 2011
D&AD (Design & Art Direction), In-book Excellence Award, London, UK, 2011
Society of Environmental Graphic Design, Merit Award], USA, 2011
Tokyo Type Directors Club Annual, First Prize, The TDC AWARD, Japan, 2010.
Tokyo Type Directors Club Annual, 'Excellent Work' Award, Japan, 2008, 2007, 2005
Award for Excellence in Type Design, The Type Directors Club, New York, USA, 2004
Typographic Excellence Award, The Type Directors Club, New York, USA, 2001
מאמרים

2015 "דפוסים משתנים - מלאכת העיצוב של משה שפיצר, הנרי פרידלנדר ופרנציסקה ברוך", מוזיאון ישראל, ירושלים (עורכת: עדה ורדי).
"עיצוב האות העברית בעשור הראשון למדינת ישראל"
"הדסה - הנרי פרידלנדר"
2011 "טרטקובר", הוצאת עם עובד, עמ' 430–431, 456-457, 2011
2005 "העבריים החדשים' - מאה שנות אמנות בישראל", קטלוג התערוכה.
"חדשנות וארכאיות - עיצוב האות העברית בעשור הראשון למדינת ישראל".
Martin Gropius Bau Museum, Berlin, Germany
הערות שוליים

↑  איגוד המעצבים הטיפוגרפים של טוקיו, יפן
↑  תחרות ה-Art Directors Club, (ADC), New York
↑   יובל סער, המשפיעים בעיצוב הישראלי, באתר הארץ, 31 ביולי 2013
↑  Design Museum Holon - Signage & Wayfinding System
↑  Design Museum Holon Signage and Wayfinding
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297572905171  BnF: cb15530559c (data)  GND: 1184525226  ISNI: 0000 0000 6661 3652  MusicBrainz: fc6e16d0-8228-4ae0-8fd0-d4762ab654e2  ULAN: 500476446  VIAF: 27375466   WorldCat (עם VIAF): 27375466
הברווזון המכוער (סרט, 1931)

| --- | --- |
 מבוסס על:  "הברווזון המכוער" מאת הנס כריסטיאן אנדרסן
 בימוי:  וילפרד ג'קסון
 הופק בידי:  וולט דיסני
 שחקנים ראשיים:  פלורנס גיל
 מוזיקה:  פרנק צ'רצ'יל ברט לואיס
 אנימטור:  דיק לונדי ג'וני קאנון לס קלארק דייוויד הנד קלייד ג'רונימי הארדי גראמטקי אלברט הורטר צ'ארלס האצ'ינסון ססיל סורי פרנק טיפר פרנסי דה טרמדואן צ'אק קאוץ' ג'ו דלגאלו
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  אולפני וולט דיסני
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 הקרנת בכורה:  16 בדצמבר 1931
 משך הקרנה:  7:11 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט מצויר 
 סרט קודם:  ציד השועלים
 סרט הבא:  חנות הציפורים
 דף הסרט ב־IMDb
 
הברווזון המכוער (באנגלית: The Ugly Duckling) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי בשחור לבן שהופץ בשנת 1931 כחלק מסדרת הסרטים "סימפוניות טיפשיות". סרט ההנפשה הופק מחדש בצבע בשנת 1939.
עלילה

אף על פי שהסרט הקצר מבוסס באופן רופף על האגדה של הנס כריסטיאן אנדרסן מ-1843 "הברווזון המכוער", קווי הדמיון האמיתיים היחידים הם שציפור אחת מתבלבלת עם אחרת והיכולות הייחודיות שלו מאפשרות לה להפוך למשהו מיוחד.
בגרסה זו, תרנגולת ישנה כאשר הביצים שלה בוקעות. שש תרנגולות נקבות בוקעות לשמחתה. עם זאת, הביצה האחרונה מגלה ברווזון שהתערבב בין תרנגולות החצר. התרנגולת והאפרוחים מתרחקים ממנו. למרות ניסיונותיו הטובים ביותר של הברווזון להשתלב עם אחיותיו הגוזליות, דברים לא מסתדרים. הוא מנסה ללכת לכלב, פרה ואפילו צפרדע, אך ללא הועיל, ונותר לו לבכות על "כיעורו" לאחר שהוא לועג לבבואתו. בקרוב, בתה של הפרה מודיעה לכולם לתפוס מחסה בבת אחת כי סופת טורנדו מגיעה אליהם. התרנגולת והאפרוחים רצים במהירות לתוך בית התרנגולות, אבל הברווזון היה צריך להיכנס מתחת לבית מפני שהם לא קיבלו אותו.
עם זאת, כאשר גוזלי התרנגולת מאוימים על ידי מפל, עקב הורדתם בנהר לאחר שבית התרנגולות נקלע לטורנדו, הברווזון הקטן שוחה להצלה לאחר שעבר הרבה זבל כדי להגיע אליהם. התרנגולת זועקת מפחד לחיי בנותיה. הברווזון נכנס לבית התרנגולות, אבל ברגע שהעץ הראשון עובר, הברווז ואחיותיו האפרוחים נמצאים עליו. הוא אומר להם במהירות לברוח חזרה לבית התרנגולות ומציל אותם, אך עץ שני מגיע להרוס אותו. הפעם, הברווז מצווה על אחיותיו לרוץ אל מפוח האח שהוא קופץ עליו בחוזקה כמה פעמים כדי לקחת את המכפלת למקום מבטחים. הוא זוכה לשבחים כגיבור על ידי אחיותיו. התרנגולת מרימה את הברווזון, מזהה אותו כבנה ומחבקת אותו לשמחתו.
כשמונה שנים מאוחר יותר, ב-1939, הסרט יעשה מחדש ויעקוב אחר סיפור אנדרסן המקורי הרבה יותר בנאמנות. זה נותן לברווזון המכוער את ההבחנה הייחודית להיות הסרט היחיד בסדרה שנעשה פעמיים. הסרט הזה נמכר אז כדי להגיע לכ-4,000 דולר לחודש לכל היותר ברווח, כי הוא טיפס לאט במעלה קנה המידה של הצמיחה.
מדיה ביתית

הסרט הופץ ב-19 בדצמבר 2006, באוצרות וולט דיסני: סימפוניות טיפשיות - קלאסיקות מוזיקליות היסטוריות.
ראו גם

הברווזון המכוער (סרט, 1939)
הערות שוליים

↑  "Silly Symphonies: The Historic Musical Animated Classics DVD Review". DVD Dizzy. נבדק ב-20 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
מצפה מאונה לואה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  atmospheric observatory 
 מיקום:  מחוז הוואי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 
 קואורדינטות:  19°32′10″N 155°34′34″W﻿ / ﻿19.5361°N 155.576°W﻿ / 19.5361; -155.576
  (למפת הוואי מוגדלת) הונולולו הילו ליהואה קאהולואי קאפאה קאונקאקאי לאנאי האוקיינוס השקטמצפה מאונה לואה(למפת הוואי רגילה) הונולולו הילו ליהואה קאהולואי קאפאה קאונקאקאי לאנאי האוקיינוס השקטמצפה מאונה לואה
 
המצפה על מאונה לואה
תמונת לווין של פסגת מאונה לואה.
מצפה מאונה לואה (באנגלית: Mauna Loa Observatory,‏ MLO) הוא תחנה בסיסית אטמוספירית על הר מאונה לואה, באי הוואי, הממוקם במדינת הוואי שבארצות הברית.
המצפה

מאז שנת 1958, בתחילה בהנחייתו של צ'ארלס קילינג, ואחריו בנו ראלף ומאוחר יותר אלמר רובינסון, מצפה "מאונה לואה" (MLO) מפקח ואוסף נתונים הנוגעים לשינוי האטמוספירי, והוא ידוע במיוחד במעקב רציף אחר פחמן דו-חמצני באטמוספירה המכונה לפעמים עקומת קילינג. המצפה נמצא תחת המעבדה לחקר מערכת כדור הארץ המהווה חלק ממנהל האוקיינוסים והאטמוספירה הבינלאומי (NOAA). על פי ה-NOAA, מאונה לואה היא תחנת הניטור הרציפה ביותר של CO2, והאתר העיקרי בעולם למדידת הגז.
את התצפית האחרונה על ריכוזי CO2 מהמצפה ניתן למצוא באתרי אינטרנט לצד נתונים מאתרים אחרים ומגמות במאונה לואה. ניתן להשוות את רמות ה-MLO עם אתרים אחרים ברשת הניטור העולמית.
למצפה מאונה לואה פעילויות בחמישה מקומות באי הגדול. אתר התצפית העיקרי ממוקם בגובה 3,397 מטר, על המדרון הצפוני של מאונה לואה (19°32′10″N 155°34′34″W﻿ / ﻿19.53611°N 155.57611°W﻿ / 19.53611; -155.57611) כ-5 קילומטרים צפונית לפסגת מוקואוואו. המצפה הסולארי מאונה לואה משתף אתר זה. המינהל ועיבודי נתונים מסוימים נעשים במשרד בהילו. קולאני מאוקה הוא אתר לאיסוף גשמים. קייפ קומוקאהי הוא אתר לדוגמה הממוקם בנקודה המזרחית ביותר של הוואי. בשדה התעופה בחילו מכינים ומשגרים מכשירים שבועיים המועברים בכדור פורח למדידת אוזון מהשטח עד לגובה של 30 קילומטר. אתר המצפה הוא גם בית זמני לתצפית על קרינת רקע קוסמית בשם AMiBA.
במקור נבחרה מאונה לואה כאתר ניטור מכיוון שהאוויר, שנמצא הרחק מכל יבשת, נדגם והוא ממוצע טוב עבור מרכז האוקיינוס השקט. בהיותו גבוה, הוא נמצא מעל שכבת ההיפוך בה קיימות מרבית ההשפעות המקומיות וכבר הייתה דרך גסה לפסגה שנבנתה על ידי הצבא. הזיהום ממקורות וולקניים מקומיים מתגלה לעיתים במצפה, ואז מוסר מנתוני הרקע.
הערות שוליים

↑  "Carbon Dioxide at NOAA's Mauna Loa Observatory reaches new milestone: Tops 400 ppm". National Oceanic and Atmospheric Administration. 2013-05-10. נבדק ב-2014-06-12.
↑  "Carbon Cycle-Greenhouse Gases Observatory Measurements". National Oceanographic and Atmospheric Administration. אורכב מ-המקור ב-2007-02-08. נבדק ב-2009-07-04.
↑  "Trends in Atmospheric Carbon Dioxide - Mauna Loa". נבדק ב-2009-07-04.
↑  "Ozonesonde". NOAA Ozone Layer web site. נבדק ב-2009-07-04.
↑  "Mauna Loa Solar Observatory". mlso.hao.ucar.edu. נבדק ב-2009-07-04.
↑  Steven Ryan (1995). "Quiescent Outgassing of Mauna Loa Volcano 1958-1994". Mauna Loa Revealed: Structure, Composition, History, and Hazards Geophysical Monograph 92, American Geophysical Union. אורכב מ-המקור ב-1998-01-14. נבדק ב-2009-07-04.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007355595505171  LCCN: n86105960  VIAF: 266433515   WorldCat (עם VIAF): 266433515 
בשתי כיפות יש חיישנים סולאריים.
עקומת קילינג: ריכוזי CO2 אטמוספיריים כפי שנמדדו במצפה הכוכבים מאונה לואה
תיכון המזוכיסטים

| --- | --- |
  עטיפת המאנגה באנגלית   רמי איזומי (מימין) ואורי יוקי (משמאל)
אִינַבְקוּ גָקוּאֶן
 סוגה:  הנטאי, BDSM, אונס, דרמה, פסיכולוגי
 יוצר:  נאריאקי פונבורי

 מאנגה
 יוצר:  נאריאקי פונבורי
 מאייר:  נאריאקי פונבורי
 הוצאה:  Core Magazine
 התפרסם לראשונה במגזין:  Comic Hotmilk
 תקופת הפרסום המקורית:  20 בינואר 2000 – 19 ביוני 2000
 מספר הכרכים שהתפרסמו:  1

 OVA
 במאי:  טושיהיסה טוג'ו
 תסריטאי:  מיקי קאנו
 סטודיו:  Studio Jam
 אורך פרק:  30 דקות
 מספר הפרקים ששודרו:  3
 תקופת שידור מקורית:  25 ביוני 2002 – 27 במאי 2003

 משחק: תיכון המזוכיסטים ~פרחים מבישים שפורחים לאחר הלימודים~ (Inbaku Gakuen ~Houkago ni Saku Chijoku no Hana~)
 מפתח(ים):  Mega Romance
 מפיץ:  Virgin Cream   Mega Romance
 סיווג:  18+
 פלטפורמות:  Microsoft Windows
 תאריך שחרור:  29 בספטמבר 2006

 מאנגה: קשירה מינית (Inbaku Byoutou)
 יוצר:  נאריאקי פונבורי
 מאייר:  נאריאקי פונבורי
 הוצאה:  Core Magazine
 התפרסם לראשונה במגזין:  Comic Hotmilk
 תקופת הפרסום המקורית:  24 בנובמבר 2007
 מספר הכרכים שהתפרסמו:  1
תיכון המזוכיסטים (ביפנית: 淫縛学艶; בתעתיק לעברית: אִינַבְקוּ גָקוּאֶן; מופץ באנגלית בתור S&M University) היא סדרת מאנגה יפנית מסוגת ההנטאי שנכתבה ואויירה על ידי נאריאקי פונבורי, אשר עובדה לאנימת OVA בעלת שלושה פרקים וכן לרומן חזותי ארוטי.
עלילה

העלילה מתמקדת בתיכון ללא שם אשר נמצא ביפן. קייסוקה שימיזו הוא תלמיד מופרע אשר לומד בתיכון, אשר מבריז לעיתים קרובות מהשיעורים. אורי יוקי, נשיאת הכיתה בה קייסוקה לומד, תופסת את קייסוקה אשר מבריז מלימודיו. המורה של אורי וקייסוקה, רמי איזומי, מגיעה ואומרת לקייסוקה שעליו להגיע לשיחה איתה. מאוחר יותר, מתברר כי רמי היא לא יותר משפחת מין של קייסוקה אשר מנוצלת על ידו למטרות מין בלבד. לאחר ה-"שיחה", קייסוקה עוזב את הכיתה, לא לפני שאורי תופסת אותו מבריז לכאורה. השניים מתחילים לריב – קייסוקה גוער כי זה לא עניינה של אורי היכן הוא מתהלך ומאשים אותה כי היא מנסה להיות חביבת המורה וכן מעיר הערות סקסיטיות לגבה. במהלך הוויכוח, אורי סוטרת לקייסוקה ומכנה אותו "חזיר שוביניסטי" והעימות מחריף יותר כאשר קייסוקה פורס בפניה את השקפת עולמו לגבי נשים על כך שהן מעוניינות במין בלבד. אורי מתערבת עם קייסוקה על כך שהשקפת עולמו שגויה – על אורי להיות שפחת מין של קייסוקה במהלך שלושה חודשים ואם במהלך הזמן הזה, לאורי אין תאוות מין כלשהן – אורי מנצחת וקייסוקה יתחיל להופיע בשיעורים כנדרש, אך אם אורי מפסידה  עליה לעזוב במנוחה את קייסוקה. לאחר סשן של יחסי מין בין השניים, מתברר שקייסוקה הקליט בסתר את אורי והוא משתמש בהקלטה על מנת לסחוט את אורי.
עלילה > דמויות

רמי איזומי (和泉 麗美) 
מדובבת על ידי יו אממיה 
מורתם של אורי, קייסוקה וקורין ומאהבתו של קייסוקה אשר מנוצל על ידו למטרות מין בלבד.
אורי יוקי (結城 織枝) 
מדובבת על ידי נאגאיי צ'יהירו 
נשיאת הכיתה בה קייסוקה וקורין לומדים. מתערבת עם קייסוקה והופכת לשפחת מין שלו, כשבמהלך ההתערבות היא נסחטת.
קייסוקה שימיזו (清水 圭介) 
מדובב על ידי קנגו מורטה 
תלמיד תיכון מופרע אשר נוטה להבריז משיעוריו. מנצל נשים למטרות מין ורואה בנשים כחפץ. אמו היא זונה וככל הנראה הדבר השפיע רבות על השקפת עולמו.
קורין נריטה (望月アズサ) 
מדובבת על ידי אזוסה מוצ'יזוקי 
חברתה של אורי, אשר נופלת קורבן לזממיו של קייסוקה לאחר אורי.
מדיה > מאנגה

המאנגה של תיכון המזוכיסטים, המכילה כרך אחד בלבד, נכתבה ואויירה בידי נאריאקי פונבורי והופצה במגזין Comic Hotmilk של חברת Core Magazine בין 20 בינואר 2000 ל-19 ביוני 2000.
מאנגת המשך בשם קשירה מינית (ביפנית: 淫縛病疼; בתעתיק לעברית: אִינַבְקוּ בְּיוּטוּ), אשר גם כן נכתבה ואויירה בידי פונבורי, הופצה במגזין Comic Hotmilk ב-24 בנובמבר 2007.
מדיה > OVA

המאנגה עובדה לאנימה אשר הופצה בצורת OVA (ב-DVD) בעלת שלושה פרקים בני 30 דקות, אשר בוימה על ידי טושיהיסה טוג'ו, נכתבה על ידי מיקי קאנו, הופקה על ידי Studio Jam והופצה בין 25 ביוני 2002 ל-27 במאי 2003. האנימה תורגמה ודובבה לאנגלית על ידי JapanAnime ו-NuTech Digital ולספרדית.
מדיה > משחקי וידאו

המאנגה עובדה לרומן חזותי אירוטי בשם תיכון המזוכיסטים ~פרחים מבישים שפורחים לאחר הלימודים~ (ביפנית: 淫縛学艶 ～放課後に咲く恥辱の花～; בתעתיק לעברית: אִינַבְקוּ גָקוּאֶן ~הוֹקַגוֹ נִי סָאקוֹ צִ'יג'וֹקוּ נוֹ הָאנַה~), אשר פותח והופץ על ידי Mega Romance ויצא לאור למערכת ההפעלה Microsoft Windows ב-29 בספטמבר 2006 בתור דיסק DVD.
האיה, נסיכת ירדן

האיה בת חוסיין, נסיכת ירדן (בערבית: الأميرة هيا بنت الحسين; נולדה ב-3 במאי 1974) היא נסיכה ירדנית. בתו של חוסיין מלך ירדן ואשתו עאליה בהאא אל-דין טוקאן, ואחותו למחצה של עבדאללה מלך ירדן. היא גרושתו של אמיר דובאי מוחמד בן ראשד אאל מכתום.
ביוגרפיה

האיה נולדה בשנת 1974 בעמאן, ירדן, לחוסיין מלך ירדן ואשתו השלישית עאליה, מלכת ירדן. בשנת 1977 כשהייתה כבת 3 נהרגה אמה בתאונת מסוק.
כנהוג בבית המלוכה הירדני, היא התחנכה בבריטניה. היא בוגרת אוניברסיטת אוקספורד.
היא ספורטאית אולימפית בתחום רכיבת הסוסים, וייצגה את ירדן באולימפיאדת סידני 2000.
ב-10 באפריל 2004 נישאה האיה לאמיר דובאי מוחמד בן ראשד אאל מכתום היא הייתה לאשתו השישית. מנישואיה נולדו לה שני ילדים – זייד וג'לילה.
בשנת 2019, לאחר חטיפתם של שתיים מבנותיו של אל מכתום לדובאי על ידי שרותי הביטחון של האמירות, ולאחר שנודע לה כי אאל מכתום התגרש ממנה בטקס דתי ללא ידיעתה ב-7 בפברואר 2019 (יום השנה ה-20 למות אביה, המלך חוסיין). נמלטה האיה מדובאי לגרמניה, וממנה המשיכה לבריטניה, שם פתחה בהליכים משפטיים וביקשה צווי הגנה נגד האמיר. הוא הגיש נגדה תביעה להשבת ילדיהם לדובאי.
בשנת 2020 בעת שהתנהלו דיוני המשמורת בבית המשפט בלונדון, פנתה חברת nso לעורכי דינה ודיווחה להם כי גורמים ממשלתיים פרצו לטלפונים הניידים של הנסיכה, עוזריה, ועורכי דינה ושאבו מהם מידע, ה-BBC דיווח כי בעקבות השימוש לרעה ניתקה החברה את קשריה העסקיים עם איחוד האמירויות.
בשנת 2021 פסק בית המשפט בבריטניה כי משמורת ילדיהם הקטינים תהיה נתונה לה באופן בלעדי לאחר שהוכחה התעללות ומסוכנות מצידו. בנוסף, חייב בית המשפט את אל מכתום בתשלום הוצאות אבטחתה ואבטחת ילדיהם מפניו בסכום תקדימי של מאות מיליוני דולרים.
חיים אישיים

היא מתגוררת בלונדון עם שני ילדיה. שם היא עובדת בקונסוליה הירדנית, היא בעלת דרכון דיפלומטי של הממלכה הירדנית.
פרסים והוקרה

קצין לגיון הכבוד של צרפת
שגרירת רצון טוב של תוכנית המזון העולמית של האו"ם.
פרס גיבור הרעב לשנת 2015, מטעם תוכנית המזון העולמית של האו"ם
הערות שוליים

1 2  הקרב של הנסיכה הירדנית ושליט דובאי, באתר ynet, 30 ביולי 2019
1 2  עומר כביר, שליט דובאי ריגל אחרי אשתו לשעבר באמצעות התוכנה של NSO, באתר כלכליסט, 6 באוקטובר 2021
↑  על גירושי האימה של נסיכת ירדן ושליט דובאי, באתר קארמה איז א ביץ', ‏7 במרץ 2020
↑  עמית ולדמן, ‏שליט דובאי דורש להסגיר את רעייתו, באתר ‏מאקו‏, 2 ביולי 2019
↑  נסיכה במנוסה: מי את איה בינת אל חוסיין שברחה מדובאי? | Fashion Forward | אופנה, באתר fashionforward, ‏2019-07-04
1 2  שחר קליימן, ביהמ"ש הבריטי: אשתו לשעבר של שליט דובאי הייתה נתונה להתעללות, באתר ישראל היום, 24 במרץ 2022
↑  הסדר הגירושים היקר בבריטניה: שליט דובאי ישלם יותר מחצי מיליארד פאונד, באתר כלכליסט, 21 בדצמבר 2021
↑  שחר קליימן, שליט דובאי ישלם לאשתו לשעבר יותר מ-733 מיליון דולר, באתר ישראל היום, 21 בדצמבר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810815613905606  LCCN: no2014114497  VIAF: 310665661   WorldCat (עם VIAF): 310665661
משה גאבור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 במאי 1888 אוז'הורוד, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  20 במרץ 1980 (בגיל 91) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מדינה:  הונגריה 
 השכלה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד (1910) 
 מפלגה:  המפלגה הקומוניסטית של צ'כוסלובקיה, המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית 
 
משה גאבור (במקור יודקוביץ', בהונגרית: Gábor Mózes; אוז'הורוד, 5 במאי 1888 – בודפשט, 20 במרץ 1980?) היה עורך דין יהודי-הונגרי, קומוניסט, פעיל במפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית.