stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אחמד רפעת
הערות שוליים

↑  Ali Ismail, OFFICIAL: Al Masry sign Zamalek winger, KingFut, ‏2020-11-06 (באנגלית בריטית)
↑  Mohamed Salah's former team-mate Ahmed Refaat suffers on-pitch heart attack and stops breathing 'for more than an hour' as Egyptian Premier League game is suspended due to shocking incident | Goal.com, www.goal.com, ‏2024-03-12 (באנגלית)
↑  Egypt Independent, Ahmed Refaat suffering from rare medical condition: Doctor, Egypt Independent, ‏2024-03-19 (באנגלית אמריקאית)
↑  KingFut Team, Refaat reaches 'very promising' stage as he gains partial consciousness, KingFut, ‏2024-03-20 (באנגלית בריטית)
↑  Seif Soliman, Big surprises as Queiroz names Egypt 23-man squad for Arab Cup, KingFut, ‏2021-11-20 (באנגלית בריטית)
↑  وفاة أحمد رفعت لاعب مودرن سبورت באתר Al-Masry Al-Youm, ‏ 6 ביולי 2024 (בערבית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אחמד רפעת".
אהרן חיות

אהרון חיות (19 במרץ 1878 – 6 בנובמבר 1971) היה תעשיין ואיש ציבור בירושלים, מחלוצי תעשיית הקמח בארץ ישראל, מייסד וראש בית הכנסת הנשיא בשכונת רחביה בירושלים.
ביוגרפיה

נולד בעיר זימל שבליטא. אביו מתתיהו היה סוחר יערות עשיר ועסקן ציבור. בשנת 1890 עלה עם סבתו לארץ ישראל. למד בישיבת עץ חיים בירושלים. בשנת 1897 נשא לאשה את רחל, בת הסוחר והעסקן בצלאל לאפין. בשנת 1898 היה מהקבוצה המצומצמת שקיבלה את פניו של הרצל בתחנת הרכבת בירושלים.
בשנת 1899 יסד עם שבעה שותפים חברה לייבוא נפט, הראשונה בארץ ישראל, ושימש מנהלה.
בשנת 1900 התמנה על ידי הרב שמואל סלנט, רבה של ירושלים, לנאמן על קבלת בתרומות המגיעות מיהודי הגולה באמצעות הסוכנות הרוסית (שהייתה אז ביפו) על שם הרב סלנט, לטובת מוסדות התורה וחסד בירושלים. כמו כן היה יועצו של הרב סלנט בעניינים ציבוריים. בשנת 1909 היה ממייסדי בית ספר תחכמוני בירושלים.
לפני מלחמת העולם הראשונה יסד חברה ליבוא ומסחר בקמח. בשנת 1936 יסד בתל אביב טחנת קמח מודרנית. בעקבותיו, טחנות גדולות אחרות התקינו מכונות חדישות ומודרניות, ועל ידי כך עלתה הרמה המקצועית של טחנות הקמח בארץ ישראל. בתחילת מלחמת העולם השנייה יסד את ארגון היבואנים והסיטונאים בירושלים.
בנו מתתיהו היה בין אסירי עכו שנאסרו יחד עם ז'בוטינסקי בהגנת ירושלים בשנת 1921.
חיות בנה את ביתו בשכונת רחביה והיה חבר ועד השכונה. בשנת 1923 יזם את בניית בית הכנסת המרכזי של השכונה, לימים בית הכנסת "הנשיא". שימש יושב ראש הוועד של בית כנסת זה, וכן יושב ראש התאחדות בתי הכנסת בירושלים. כמו כן עסק בפעילות ציבורית ענפה. היה יושב ראש הוועד למען מלמדי תלמוד תורה עץ חיים, יושב ראש "ועד משען לתלמודי תורה בארץ" ויושב ראש הוועד לשיכון הרבנים פליטי רוסיה שהוקם ליד שכונת רוממה.
בשנת 1954 פרסם את ספרו "שישים ושלוש שנה בירושלים". כמו כן פרסם מאמרים וכתבות בעיתונות בענייני המסחר בארץ ישראל.
לאחר מותו תרם את ביתו בשכונת רחביה למוסד תורני.
איילון ג'אווני

איילון ג'אווני בגן החיות התנ"כי.
איילון ג'אווני (שם מדעי: Tragulus javanicus), מין יונק ממשפחת האיילוניים. הוא נחשב לאחד ממכפילי פרסה הקטנים בעולם. הוא אנדמי לאי ג'אווה השייך לאינדונזיה, אך ייתכן שקיים גם על האי הסמוך באלי.
תיאור

האיילון הג'אווני, כמו כל בני משפחת האיילוניים, הוא חסר קרניים, ובמקומן יש לזכרים ניבים עליונים גדולים. בניבים אלו משתמשים הזכרים במאבקיהם בזכרים אחרים. הנקבות הן חסרות מאפיין זה, וכן הן קטנות יותר מן הזכרים. אורכו של האיילון הג'אווני נע בין 45 ל-56 סנטימטרים, ואורך זנבם הוא חמישה סנטימטרים. משקלם נע בין קילוגרם אחד לשניים. צדו העליון של האיילון הוא חום - כתמתם, בעוד שצדו התחתון לבן. בנוסף, על הצוואר נמצאים מספר סימנים לבנים אנכיים. ראשם מחודד וגופם עגלגל. רגליהם דקות מאוד ביחס לגופם, וקוטרן הוא כקוטרו של עיפרון.
האיילונים הג'אווניים עשויים להזדווג בכל זמן בשנה. ההריון נמשך ארבעה חודשים וחצי, ובסופו ממליטה הנקבה ולד אחד. הוולדות מפותחים יחסית בעת לידתם, וכבר לאחר כמחצית השעה הם יכולים לעמוד על רגליהם. הם דומים לפרטים הבוגרים, למעט העובדה שהם חסרים את הניבים המאפיינים את הפרטים הבוגרים (אצל הזכרים). הוולדות נוטים להתחבא ולהיות מוסתרים. הם נגמלים מיניקה בגיל 10 - 13 שבועות, ומגיעים לבגרות מינית כאשר הם בני חמישה עד שישה חודשים. תוחלת חייהם היא 12 שנים.
בדומה לאיילוניים אחרים, האיילון הג'אווני הוא בעל חיים ביישן, והוא משתדל שלא להיראות. האיילונים הג'אווניים עשויים ליצור קבוצות משפחתיות המתבססות על קשרים מונוגמיים, אולם חלקם יחיו דווקא בגפם. הם פעילי לילה מובהקים. הזכרים מגלים התנהגות טריטוריאלית, ונוהגים לסמן את הטריטוריות שלהם באמצעות צואה ושתן וכן באמצעות הפרשה נוספת המופרשת מבלוטה הנמצאת על הסנטר שלהם. הזכר יגן על עצמו ועל בת זוגו על ידי רדיפה אחר יריביו או על ידי פגיעה בהם באמצעות ניביהם החדים. הם ירקעו בפרסותיהם כאשר ירגישו מאוימים, בקצב של שבע רקיעות לשנייה לערך. הטורפים הטבעיים של האיילון הג'אווני הם עופות וזוחלים גדולים.
תזונתו של האיילון הג'אווני כוללת עלים, שיחים ופירות שנפלו מעצים. בגני חיות, הם יאכלו גם חרקים בנוסף לתזונתם הרגילה בסביבתם הטבעית. מערכת העיכול שלהם כוללת שלושה מדורים: המסס (Rumen; המדור הראשון), בית הכוסות (Reticulum; המדור השני) וקיבת המיצים (Abomasum; המדור הרביעי). כבכל האיילוניים, המדור השלישי (קיבת העלעלים, Ormasum) אינו קיים. מערכת עיכול זו, אשר נמצאים בה חיידקים המסייעים בפירוק חומרים צמחיים קשים לפירוק (מאפיין הקיים במרבית מעלי הגירה), כמו תאית, מאפשרת להם לעכל מזונות קשים במיוחד לעיכול.
האיילון הג'אווני כשמו, נפוץ ביערות על האי ג'אווה בלבד, אך ייתכן שקיים גם באי הסמוך באלי. בית הגידול המועדף עליהם הוא יערות טרופיים, וניתן למצוא אותם מסביב לסלעים, עצים חלולים ובקרבת צמחייה צפופה הסמוכה למקור מים. באזורי תפוצתו הוא ניצוד למטרות שימוש בעורו, המשמש להכנת תיקים ומעילים. נוסף על סיבה זו, אוכלוסיות האיילון הג'אווני מאוימות גם בשל הרס של בתי גידול. הרשימה האדומה של IUCN לא הצליחה לקבוע את מצב שימור שלו, והוא מסווג כמין חסר נתונים (DD).
הערות שוליים

↑  איילון ג'אווני באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph508904
אותו ואת בנו לא תשחטו ביום אחד

| --- | --- |
 מקרא:  ספר ויקרא, פרק כ"ב, פסוק כ"ח
 משנה:  מסכת חולין, פרק ה'
 תלמוד בבלי:  מסכת חולין, פרק "אותו ואת בנו"
 משנה תורה:  ספר קדושה, הלכות שחיטה, פרק י"ב
 שולחן ערוך:  יורה דעה, סימן ט"ז
 ספרי מניין המצוות:  ספר המצוות, לאו ק"א ספר החינוך, מצווה רצ"ד
 
אותו ואת בנו לא תשחטו ביום אחד היא מצוות לא תעשה מתוך תרי"ג מצוות, לפיה אסור לשחוט בהמה יחד עם הילד שלה באותו יום. איסור זה מבוסס על הלאו המופיע בפסוק: ”וְשׁוֹר אוֹ שֶׂה אֹתוֹ וְאֶת בְּנוֹ לֹא תִשְׁחֲטוּ בְּיוֹם אֶחָד” (ויקרא, כ"ב, כ"ח). זהו איסור שלוקים עליו.
דינים

האיסור נוהג בעיקרו באם וצאצאה, משום שהאם היא ודאית, בעוד שהאב אינו ידוע. כאשר ידוע מי האב - קיים ספק האם חל איסור לשחוט אותו ואת בנו ביום אחד, ולפיכך מספק אסור לשחוט אותו ואת בנו ביום אחד, אך אם עשה כן - אינו לוקה. האבן עזרא בפירושו לתורה (ספר ויקרא, פרק כ"ב, פסוק כ"ח) נוקט עמדה בספק זה, וכותב: "והמצווה על זכר ונקבה".
האיסור נוגע לבהמות כשרות לאכילה ובשחיטה כשרה בלבד.
"יום אחד" שנאמר במקרא מכוון ליום שנקבע על פי הלילה; כלומר, היממה האמורה מתחילה מהלילה.
למרות שהפסוק עוסק בשחיטת קדשים, הוא מהווה איסור כללי, שחל גם כאשר בית המקדש חרב, גם לגבי שחיטת חולין, ואף בחוץ לארץ. וזאת מכיוון שהאיסור מוגדר כ"איסור גברא" - איסור שמהותו נעוצה אישית באדם המבצע, ולא "איסור חפצא" - איסור שמהותו היא התוצאה או המעשה שנעשה.
בשר בהמה שנשחטה תוך עבירה על איסור זה - אינו נאסר באכילה. עם זאת נפסק להלכה כי ביום השחיטה הבשר אסור באכילה. יש שאומרים כי מדובר בגזירת חכמים שאנשים לא יהנה ממעשה אסור, ויש שחולקים וסבורים כי הבשר אסור מדאורייתא. דעה נוספת היא שהבשר אסור רק לשוחט עצמו, אך לא לאחרים.
שני דינים מהותיים נוספים מופיעים בתלמוד באשר ליישומה של ההלכה הזו: הראשון הוא כי לא משנה סדר השחיטה; כלומר, למרות שבמקרא נכתב "אותו" ולאחר מכן "את בנו" - דבר שלכאורה מלמד כי חל איסור על שחיטת ההורה קודם לצאצא - האיסור קיים גם כאשר שוחטים את הצאצא קודם להורה. ובנוסף, קובע התלמוד, גם אם השחיטה נעשתה על ידי שני אנשים שונים - השוחט השני חייב, ואין צורך שאותו אדם ישחט גם את ההורה והצאצא, שכן הוא במעשהו, הביא לידי כך, שההורה והצאצא נשחטו באיסור (ביום אחד).
נחלקו התנאים האם איסור זה כולל את האב ובנו או רק האם בכלל האיסור. להלכה פוסק הרמב"ם שזה ספק. (אפילו אם ידוע בוודאי שהוא אביו) מעניין לציין שאונקלוס שינה בתרגומו את המילה 'שור' ותרגם 'תורתא' ולא 'תור'. וכוונתו לפסוק כשיטת חכמים שהאיסור רק באם
להלכה אדם שמוכר בהמות לשחיטה לא צריך להודיע לקונה עגל, שמכר את אימו. כי לא סביר שתשחט האם דווקא באותו יום. חוץ מזמנים מיוחדים כמו ערב הרגל.
בעידן המודרני התעוררה שאלה מעניינת בנושא קביעת היום בהלכה כשנשחטה האם בארץ ישראל ביום שלישי (למשל) מתי אסור לשחוט את בנה באמריקה ביום שלישי שעון ישראל, או לפי זמן אמריקה.
מקור

לעומת עצם הוראת הלאו האוסרת על האדם לשחוט בהמה ובנה ביום אחד, שזו מפורשת בפסוק. הרחבת הדינים המופיעה בתלמוד, הכוללת את שחיטת הצאצא קודם להורה ואת הכללת האיסור גם אם הפעולה נעשית על ידי שני אנשים שונים - כל אחד בהמה אחרת, אינה מפורשת בבירור בפסוק, אלא נלמדת מדיוק במילה "תשחטו" באופן זה: בכך שהאיסור נאמר בלשון רבים - הרי שבא המקרא להוחיל את האיסור אף על מקרה שבו השוחט את הבהמה - לא הוא זה ששחט לפני כן את אִמה (או את בנה, וכדלהלן). ומכך שנכתב "תִּשָׁחֲטוּ" בלשון רבים (בעוד שלהבנת הפסוק, די היה במילה "תשחט", בלשון יחיד, או - כדי להוחיל את האיסור אף אם נשחטו הבהמה ובנה על ידי שני אנשים נפרדים, כנ"ל - היה ניתן לכתוב "לא יִשָּׁחֲטוּ", בלשון נסתרים בבניין נפעל), מזה נובע כי המקרא עוסק במקרה שבו שחיטת בהמה אחת עשויה לגרום בהמשך איסור על שתי שחיטות שונות, והמקרא בו לאסור את המעשה על שתיהן. אפשרות זו היא במקרה שחיטה משולש: כגון שאחד שחט פרה, ושניים האחרים שחטו זה את אִמה וזה את בנה (לא משנה מי מהם קודם לחברו).
התלמוד אינו מקבל את האפשרות לומר כי מדובר בשחיטת בהמה ושני בניה, או בשחיטת בהמה, בנה ובן בנה, שכן בשני מקרים אלו אין כל חידוש, שאין אלו אלא מקרים בהם שני אנשים עברו על אותו איסור ממש, והמקרא, ששינה בלשונו, ודאי בא לחדש דבר נוסף. מה שאין כן במקרה השחיטה המשולש, בו נשחטו תחילה הדור האמצעי ולאחר מכן הדורות ה-1 וה-3, שיש חידוש בזה שהאיסור הוא לא רק כאשר נשחטת הבהמה ואחר כך בנה, אלא אף כאשר נשחט תחילה הבן (הדור האמצעי) ואחר כך אִמו (הדור ה-1). וממילא משתמע מכך אף למקרה שחיטה כפול בו נשחטו תחילה הבן ואחר כך אִמו.
ענישה

אדם שעבר על האיסור, ושחט הורה וצאצאו באותו היום - מקבל 40 מלקות (שהם למעשה 39 מלקות). כפועל יוצא מכך, אדם ששחט שני צאצאים של הורה אחד מתחייב ב-80 מלקות, שכן עבר פעמיים על האיסור.
מחלוקת תנאים מתעוררת כאשר בשלושה דורות נשחטו הדור הראשון והשלישי - מעשה לגיטימי כשלעצמו - אך באותו היום אדם נוסף שחט את הבהמה בת הדור האמצעי. שיטתו של תנא קמא היא שהשוחט החדש מתחייב ב-40 מלקות, מכיוון שבפועל קרה מעשה אחד של שחיטת בהמה אחת. לעומתו, שיטתו של רבי מאיר שצוטטה על ידי סומכוס, היא שהשוחט השני ששחט את בת הדור האמצעי לוקה 80, וזאת מכיוון שבמעשה אחד גרם השוחט לפגיעה בשני אספקטים שונים של אותו איסור - הוא הרג בהמה אחת, אמנם, אך נשחטה בהמה שהיא הורה וצאצא גם יחד לשתי בהמות שנשחטו באותו היום.
מקרה ביניים נוסף הוא מצב בו נשחטו שני צאצאים, ובאותו היום שחט אדם אחר את אחד ההורים שלהם. גם כאן לדעת תנא קמא, היות שנשחטה בהמה אחת השוחט יתחייב 40 מלקות. אך בנוגע לדעתם של רבי מאיר וסומכוס יש מחלוקת אמוראים. לשיטה אחת גם במקרה זה יתחייב 80 מלקות, מכיוון שאמנם נעשה איסור אחד בלבד, אך הוא פעל באופן כפול - נשחטה בהמה שהיא הורתן של שני ולדותיה שנשחטו באותו היום, ואילו השיטה השנייה סוברת כי במקרה זה מודים רבי מאיר וסומכוס שלוקים 40 מלקות בלבד, מכיוון שבשונה מהמקרה הקודם בו שני האיסורים היו בעלי אספקטים שונים, במקרה שלפנינו שחיטת הבהמה היחידה ששני הוריה נשחטו באותו היום, כללה אספקט אחד בלבד, של שחיטת צאצא שהורהו נשחט באותו היום.
ההלכה למעשה נפסקה כשיטת תנא קמא, לפיה תמיד לוקים 40 מלקות בלבד.
ראו גם

גדי בחלב אמו
שילוח הקן
צער בעלי חיים
הערות שוליים

1 2  משנה תורה לרמב"ם, הלכות שחיטה, פרק י"ב, י"ב.
↑  רמב"ם הלכות שחיטה יב,יא; שולחן ערוך יורה דעה טז,ב
↑  משנה תורה לרמב"ם, הלכות שחיטה, פרק י"ב, ח'. קביעה זו מבוססת על הדוגמאות שנכתבו במקרא: "שור או שה".
↑  משנה, מסכת חולין, פרק ה', ב'.
↑  מסכת חולין, דף פ"ג, א'. וזאת בדומה לגישת היהדות כי היממה מתחילה מהלילה, כפי שנאמר במקרא: "ויהי ערב ויהי בוקר יום אחד" (ספר בראשית, פרק א').
↑  משנה, מסכת חולין, פרק ה', א'.
↑  על פי פירושי רש"י ותוספות למסכת חולין, דף ע"ח, א'. ליישומים אחרים לחילוק מסוג זה בין "גברא" ל"חפצא", ראו: שיטת בריסק#"חפצא וגברא".
↑  משנה תורה לרמב"ם, הלכות שחיטה, פרק י"ב, א'.
↑  ב"ח על ארבעה טורים, חלק יורה דעה, סימן ט"ז, ג'.
↑  דרישה ופרישה, בחלק ה"פרישה", על ארבעה טורים, חלק יורה דעה, סימן ט"ז, ג'.
↑  כך ציין הרמב"ן על התורה
↑  תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף פ"ב, עמוד ב'.
↑  על פי רש"י בתלמוד בבלי, מסכת חולין, דף פ"ב, עמוד ב', ד"ה הרי כאן.
↑  משנה, מסכת חולין, פרק ה', ג'; ספרא, פ"ח, ח'; ההסבר לדעותיהם של רבי מאיר וחכמים נדון בתלמוד בבלי, מסכת חולין, דף פ"ב, א'.
↑  תוספתא על חולין, פרק ה'; מצוטטת גם בתלמוד ירושלמי, מסכת יבמות, פרק י"א, א'.
↑  שיטתו של רבי יוחנן, המצוטטת בתלמוד ירושלמי הנ"ל.
| ספר ויקרא |
| --- | --- | --- |
| פרשת ויקרא | קורבן עולה • קורבן מנחה • קורבן שלמים • קורבן חטאת • קורבן עולה ויורד • קורבן אשם |  |
| פרשת צו | תרומת הדשן • מנחת חינוך • איסור אכילת חלב • שבעת ימי המילואים |  |
| פרשת שמיני | חנוכת המשכן • נדב ואביהוא • קטורת • איסור עבודה במקדש פרוע ראש • מאכלות אסורות • טומאה וטהרה |  |
| פרשת תזריע | טומאת יולדת • קורבן יולדת • נגע הצרעת • נגעי אדם • צרעת הבגד |  |
| פרשת מצורע | צרעת • היטהרות מטומאה • קרבן מצורע • צרעת הבתים • נידה • זב • זבה • טומאת קרי |  |
| פרשת אחרי מות  | יום הכיפורים בבית המקדש • שחוטי חוץ • כיסוי הדם • איסור עריות |  |
| פרשת קדושים | מצוות שבין אדם למקום: עבודת אלילים • שבת •שבועת שקר • כלאיים שעטנז   מצוות שבין אדם לחברו: ואהבת לרעך כמוך • כיבוד אב ואם • גנבה • שקר • רכילות • לא תשנא את אחיך בלבבך • תוכחה • לא תקום ולא תטור • והדרת פני זקן • איסור קללה איסור קללת אב ואם   צדק חברתי: הלנת שכר • לפני עיוור לא תיתן מכשול • לקיחת שוחד • אהבת הגר • איסור אונאה במשקולות • מורא מקדש • פיגול  מצוות התלויות בארץ: עורלה • נטע רבעי • מתנות עניים • לקט שכחה ופאה  חוקות הגויים: לא תאכלו על הדם • לא תנחשו ולא תעוננו • הקפת הראש • השחתת הזקן • כתובת קעקע • העלאה באוב • ידעוני • עבודת המולך   מיתת בית דין • כרת • איסור עריות |  |
| פרשת אמור | כהן • איסורי נישואים לכהן • איסור טומאה למת • דיני כהן גדול • כהן בעל מום • איסור עבודה לכהן טמא או לישראל • בעל מום • אותו ואת בנו • המועדים • הדלקת הנרות במקדש • לחם הפנים • פרשת המקלל • חובל |  |
| פרשת בהר | שמיטה • שנת יובל • גאולת קרקע • איסור ריבית • עבד עברי • איסור עשיית פסל • אבן משכית |  |
| פרשת בחוקותי | פרשת התוכחה • ערכין (יהדות) • תמורה (קורבנות) • פדיון (הלכה) |  |
ספר בראשית • ספר שמות • ספר ויקרא • ספר במדבר • ספר דברים
אדוארדו סאלביו

אדוארדו אנטוניו "טוטו" סאלביו (בספרדית: Eduardo Antonio "Toto" Salvio; נולד ב-13 במאי 1990 באבז'אנדה, ארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדות הקיצוני והחלוץ בבוקה ג'וניורס ובנבחרת ארגנטינה.
קריירת משחק

סאלביו החל את דרכו בכדורגל בקבוצות הילדים והנוער של מועדון הכדורגל לנוס. בעונת 2007/2008 עלה לקבוצה הבוגרת והיה שותף לזכייתה באפרטורה 2007. ב-24 באוגוסט 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו נגד בוקה ג'וניורס ומספר שבועות לאחר מכן כבש את שערו הראשון במדי לנוס, בניצחון 2-4 על ארחנטינוס ג'וניורס. בסך הכל סיים את העונה עם תשעה שערים והיה המבקיע המוביל של קבוצתו יחד עם חוסה סאנד. ב-19 באוגוסט 2009 כבש סאלביו צמד שערים בניצחון 1-2 על ריבר פלייט במשחק הראשון של הסיבוב הראשון של הקופה סודאמריקנה. במשחק הגומלין ניצחה לנוס 0-1 והעפילה לשמינית הגמר, בו הובסה 5-1 בסיכום שני המשחקים נגד ליגה דה קיטו.
ב-12 בינואר 2010 עבר סאלביו לקבוצת הצמרת הספרדית, אתלטיקו מדריד תמורת 10 מיליון אירו, לאחר שבמהלך העונה התעניינו בו קבוצות בכירות רבות כגון מילאן, מנצ'סטר יונייטד, באיירן מינכן וריאל מדריד. סאלביו היה שותף לזכייתה של אתלטיקו בליגה האירופית בעונת 2009/2010 ואף לקח חלק במשחק הגמר נגד פולהאם, כאשר נכנס בדקה ה-76 כמחליף לחוסה אנטוניו רייס.
בעונת 2010/2011 הושאל סאלביו לבנפיקה ליסבון הפורטוגלית. ב-31 במאי 2012 שתי קבוצותיו אתלטיקו וליסבון, הסכימו להעביר באופן קבוע את סאלביו לבנפיקה ליסבון למשך 5 שנים. סאלביו הוא השחקן שנמכר בסכום הגבוה ביותר על ידי בנפיקה ליסבון - 13,500,000 €.
ב-18 ביולי 2019 לאחר שבע שנים בבנפיקה חזר לארגנטינה לאחר תשע וחצי שנים וחתם בבוקה ג'וניורס.
קריירת משחק > נבחרת ארגנטינה

בינואר 2009 זומן סאלביו לסגל נבחרת ארגנטינה עד גיל 20 לקראת אליפות אמריקה הדרומית לנוער 2009. בטורניר עצמו, הפגין יכולת מצוינת וסיים במקום החמישי בדירוג מלך השערים עם ארבעה שערים בתשעה משחקים. עם זאת, ארגנטינה סיימה את הטורניר עם ניצחון אחד בלבד ודורגה אחרונה בבית הגמר. במאי 2009 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת ושותף בניצחון 1-3 על פנמה במשחק ידידות.
חיים אישיים

ב-13 באפריל 2022 דרס את חברתו לאחר שזאת האשימה אותו בכך שהסתובב עם אישה אחרת.
תארים

הליגה האירופית: 2009/2010, 2011/2012
אליפות פורטוגל (5): 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2018/2019
הגביע הפורטוגלי (2): 2013/2014, 2016/2017
גביע הליגה הפורטוגלית (4): 2010/2011, 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016
הסופר קאפ הפורטוגלי (3): 2014, 2016, 2017
אליפות ארגנטינה: 2019/2020
הערות שוליים

↑  סיכום המשחק בין לנוס לבוקה ג'וניורס באתר Futbol XXI
↑  כתבה באתר Goal.com
↑  כתבה באתר הדיילי מייל
| נבחרת ארגנטינה – מונדיאל 2018 |
| --- | --- | --- |
|  1 גוסמאן •  2 מרקאדו •  3 טגליאפיקו •  4 אנסאלדי •  5 ביגליה •  6 פאסיו •  7 באנגה •  8 אקוניה •  9 היגוואין •  10 מסי •   11 די מריה •  12 ארמני • 13 מסה •  14 מסצ'ראנו • 15 פרס • 16 רוחו • 17 אוטמנדי • 18 סאלביו • 19 אגוארו • 20 לו סלסו • 21 דיבאלה • 22 פאבון • 23 קבאז'רו • מאמן: סמפאולי |  1 גוסמאן •  2 מרקאדו •  3 טגליאפיקו •  4 אנסאלדי •  5 ביגליה •  6 פאסיו •  7 באנגה •  8 אקוניה •  9 היגוואין •  10 מסי •   11 די מריה •  12 ארמני • 13 מסה •  14 מסצ'ראנו • 15 פרס • 16 רוחו • 17 אוטמנדי • 18 סאלביו • 19 אגוארו • 20 לו סלסו • 21 דיבאלה • 22 פאבון • 23 קבאז'רו • מאמן: סמפאולי | ארגנטינה |
אדוארדו מאטה

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  5 בספטמבר 1942 מקסיקו סיטי, המדינות המקסיקניות המאוחדות 
 פטירה:  4 בינואר 1995 (בגיל 52) קוארנבקה, המדינות המקסיקניות המאוחדות 
 מוקד פעילות:  מקסיקו, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  הקונסרבטוריון הלאומי למוזיקה של מקסיקו 
 עיסוק:  מנצח, מלחין
 סוגה:  אופרה 
 כלי נגינה:  גיטרה קלאסית
 פרופיל ב-IMDb
 
אדוארדו מאטה (בספרדית: Eduardo Mata‏ 5 בספטמבר 1942 – 4 בינואר 1995) היה מנצח ומלחין מקסיקני נודע. היה חבר בקולגיום הלאומי של מקסיקו.
קורות חייו

מאטה נולד במקסיקו סיטי. הוא למד נגינה בגיטרה קלאסית באופן פרטי במשך שלוש שנים לפני שנרשם לקונסרבטוריון הלאומי למוזיקה. משנת 1960 עד 1963 למד קומפוזיציה אצל קרלוס צ'אבס. בשנת 1964 קיבל את מלגת קוסביצקי ללימודים בטנגלווד. שם למד ניצוח אצל מקס רודולף ואריך ליינסדורף וקומפוזיציה אצל גונתר שולר.
הוא חיבר יצירות אחדות בשנות ה-50 וה-60, ביניהן שלוש סימפוניות, מוזיקה קאמרית, סונאטות ומוזיקה לבלט. הסימפוניה השלישית שלו וחלק מיצירותיו הקאמריות הוקלטו.
בשנת 1965 התמנה לראש מחלקת המוזיקה באוניברסיטה הלאומית האוטונומית של מקסיקו (UNAM) ולמנצח תזמורת גואדאלאחרה. כמו כן ניצח על תזמורת האוניברסיטה, שהייתה בהמשך לתזמורת UNAM הסימפונית.
בשנת 1972 עזב את מקסיקו לקבל את משרת המנצח הראשי של התזמורת הסימפונית של פיניקס. בשנה שלאחריה התמנה למנהל המוזיקלי של תזמורת פניקס, משרה שבה החזיק בעונת 78–1977.
משנת 1977 עד 1993 היה המנהל המוזיקלי של התזמורת הסימפונית של דאלאס ומנצח אורח של כמה תזמורות מפורסמות בארצות הברית, אירופה ואמריקה הלטינית. הוא הקליט יותר מחמישים אלבומים, רובם עם תזמורת UNAM, תזמורת דאלאס, והתזמורת הסימפונית של לונדון.
בבוקרו של 4 בינואר 1995 היו מאטה ונוסע נוסף בדרכם מקוארנבקה שבמקסיקו, לדאלאס. מאטה הטיס בעצמו את מטוס הפייפר ארוסטאר שלו. אחד המנועים הפסיק לפעול זמן קצר אחרי ההמראה, והמטוס התרסק בניסיון לבצע נחיתת חירום. השניים נהרגו.
מבחר יצירות > לתזמורת

1962 - סימפוניה מס.1
1963 - סימפוניה מס.2
1966 - סימפוניה מס.3 - לכלי נשיפה וקרן יער
מבחר יצירות > מוזיקה קאמרית

1957 - שלישייה לקלרינט, תוף וצ'לו, מוקדשת לראלף ווהן-ויליאמס
1960 - סונטה לפסנתר
1961 - Improvisaciones (אלתורים) לקלרנית ופסנתר
1964 - Improvisación número 1 ("אלתור מס.1") לכלי מיתר ופסנתר בארבע ידיים
1965 - Improvisación número 2 ("אלתור מס.2") לכלי מיתר ושני פסנתרים
1965 - Improvisación número 3 ("אלתור מס.3") לכינור ופסנתר
1966 - סונטה לצ'לו, מוקדשת לאדולפו אודנופוסוף
מבחר יצירות > מוזיקת בלט

1963 - סויטה-באלט "דבורה"
1963 - Los huesos secos (בעצמות היבשות) - באלט
מבחר יצירות > מוזיקה קולית

1964 - Aires (אריות)
איילון המים

| איילון המים |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
תת־סדרה:: מעלי גירה
משפחה:: איילוניים
סוג:: Hyemoschus 
מין:: איילון המים
שם מדעי
 Hyemoschus aquaticus ‏אוגילבי, 1841
תחום תפוצה


איילון המים (שם מדעי: Hyemoschus aquaticus) הוא מין איילון אנדמי לאזורים טרופיים באפריקה. איילון המים הוא הפרימיטיבי ביותר מבין מיני האיילוניים. שמו המדעי של המין נגזר מיוונית: שם הסוג, "Hyemoschus", גזור מהמלים ”Hus", שפירושה חזיר, ו-"Moschus", שהיא מילה המתייחסת לאיילי מושק. שם זה מרמז על כך שבעבר איילון המים סווג במשפחת איילי המושק. שמו הספציפי של המין, "aquaticus", רומז לכך שאיילוני המים חיים בסמוך למקור מים, אליו הם קופצים במקרה והם מאוימים.
הערות שוליים

↑  איילון המים באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  East, R. [compiler]. 1999. African Antelope Database 1998. IUCN/SSC Antelope Specialist Group. Gland, Switzerland and Cambridge, UK: IUCN.
אייל לוין

אייל לוין (נולד ב-27 באוגוסט 1986 בחיפה) הוא שייט ישראלי, המתחרה במפרשית מדגם 470, יחד עם דן פרויליך.
ביוגרפיה

לוין החל להתאמן בשיט בגיל 10. בשנת 2003 סיים במקום השישי באליפות העולם עד גיל 21 שנערכה בנויזידלרזה שבאוסטריה, ובזו שנערכה ב-2004 באגם גארדה סיים במקום ה-17. בשנת 2005 החל להתחרות יחד עם ים אמיר. השניים סיימו במקום הרביעי באליפות העולם עד גיל 21 שנערכה בסנט פטרסבורג, ובזו שנערכה בליבק בשנת 2006 זכו במקום הראשון והוכתרו לאלופי העולם. באליפות העולם שנערכה ב-2007 בבורגס איבדו את תוארם, וסיימו במקום הרביעי.
בשנת 2006 החלו לוין ואמיר להתחרות גם בתחרויות בוגרים. באליפות אירופה שנערכה באותה שנה באגם בלטון שבהונגריה, סיימו השניים במקום ה-30, ובזו שנערכה בסלוניקי ב-2007 סיימו במקום ה-23. בשנת 2008 סיימו במקום ה-34 באליפות העולם במלבורן ובמקום השמיני באליפות אירופה באגם גארדה. כן סיימו במקום השישי בתחרות שבוע הייר. שנת 2009 הייתה פחות מוצלחת עבורם: הם סיימו במקום ה-37 באליפות אירופה באגם טראונזה ובמקום ה-43 באליפות העולם בקופנהגן.
בשנת 2010 נפרדו דרכיהם של לוין ואמיר, ולוין החל להתחרות עם אייל המבורגר. באליפות העולם שנערכה בהאג באותה שנה, סיימו השניים במקום ה-33.
בשנת 2015 החל לוין להתאמן עם שותפו הנוכחי, דן פרויליך. באותה שנה סיימו במקום ה-23 באליפות אירופה שנערכה באורהוס שבדנמרק, ובמקום ה-24 באליפות העולם בחיפה. באליפות העולם שנערכה בסן איסידרו שבארגנטינה ב-2016 סיימו במקום ה-26. בהמשך, סיימו במקום ה-12 בתחרות גביע הנסיכה סופיה בפלמה דה מיורקה, והבטיחו את השתתפותם באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). באליפות אירופה, שנערכה אף היא בפאלמה דה מיורקה, סיימו במקום ה-26.
אולפילס

אולפילה מתרגם את התנ"ך, אילוסטרציה 1879
אולפילס (בעיבוד לטיני לפי גותית: Ulfilas,  Ulphilas  או Orphilas; בגותית: ככל הנראה  Wulfila 𐍅𐌿𐌻𐍆𐌹𐌻𐌰, וולפילה או אולפילה - "זאב קטן"), שכונה "השליח אל הגותים", היה כומר, תאולוג ומתרגם גותי, שכיהן במחצית השנייה של המאה ה-4 כמיסיונר אריאני ובהמשך כבישוף הגותים הטרווינגים. אולפילס המציא את האלפבית הגותי, לימד את אנשיו קרוא וכתוב ותרגם לגותית את התנ"ך והברית החדשה (התרגום מכונה גם הביבליה הגותית, או הביבליה של אולפילס) וקטעי תפילה. אולפילס נודע כמי שניצר את הגותים לנצרות האריאנית, שכן על אף שכבר בשנת 264 לערך התוודעו הגותים לנצרות האריאנית, זו קנתה אחיזה בקרבם רק בתקופת אולפילס והודות לתרגומו את כתבי הקודש הנוצריים לשפתם.
לידתו ומוצאו

פרטים ביוגרפיים רבים של אולפילס נתונים במחלוקת. מקובל לומר כי הוא נולד בשנת 310 בדאקיה ונפטר בשנת 383 בקונסטנטינופול.
אולפילס נולד כגותי, דיבר גותית כשפת אם ושמו גותי, אך מוצאו היה ככל הנראה מעורב. הוא היה צאצא של נוצרים מקפדוקיה שנשבו על ידי הגותים באחת מפשיטותיהם לקפדוקיה הרומית בזמן שלטון הקיסר גליאנוס (218–268).
שליחותו בקרב הגותים

אולפילס קיבל חינוך נוצרי ולמד יוונית. את מרבית ילדותו בילה בקונסטנטינופוליס. תאריך מינויו לבישוף ותחילת פועלו כמיסיונר שנויים במחלוקת, אם כי מקובל לומר כי הוכתר כבישוף בשנת 341 על ידי הפטריארך האריאני אוסביוס מניקומדיה (אנ') (כיום איזמיט שבטורקיה) ובישופים נוספים. עם זאת, שליחותו המיסיונרית בקרב הגותים החלה, כנראה, כעשור קודם לכן.
זמן קצר לאחר שמונה לבישוף שב למולדתו על מנת להפיץ את הנצרות האריאנית. שליחותו אל הגותים נקטעה בשנת 348 כאשר מנהיגי הגותים שראו בניצור אנשיהם אקט כוחני-אימפריאליסטי, החלו ברדיפות אנטי-נוצריות. אולפילס ברח עם חלק מתלמידיו אל מואסיה שבשטח האימפריה הרומית ובשל כך זכה לכינוי "משה החדש".
במקורות ההיסטוריים קיימת מחלוקת בנוגע לתפקיד שמילא אולפילס בניצור הגותים, שכן לא ברור האם הוא יזם את ניצורם, או שהקיסר האריאני ואלנס התנה את התיישבות הוויזיגותים בשטח האימפריה הרומית בהתנצרותם ואילו אולפילס רק שימש כעושה דברו. בכל אופן, כנראה השלים אולפילס את ניצור הגותים לפני שחצו את הדנובה והתיישבו בשטח האימפריה הרומית בשנת 375.
אולפילס היה מעורב כנראה בפוליטיקה הרומית ונחשב לסמכות תאולוגית מובילה שנים רבות לאחר מותו בשנת 383. ייתכן אף כי השתתף בוועידת קונסטנטינופוליס לפני מותו.
המקורות ההיסטוריים אודות אולפילס

הידע אודות אולפילס שאוב משתי מסורות מרכזיות: האריאנית והקתולית (מכונה גם המסורת הניקיאנית על שם ועידת ניקיאה בה הוקעה תפיסתו הנוצרית-תאולוגית של אריאנוס).