stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לודוויג קלגס

| --- | --- |

 לידה:  10 בדצמבר 1872 הנובר, הרייך הגרמני 
 פטירה:  29 ביולי 1956 (בגיל 83) קילכברג, שווייץ 
 מקום קבורה:  Kilchberg cemetery 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת לייפציג 
 זרם:  פילוסופיה קונטיננטלית   פילוסופיית החיים
 תחומי עניין:  אסתטיקה, אנתרופולוגיה, לימודים קלאסיים, אירוטיקה, גרפולוגיה, מטפיזיקה, פילוסופיה של ההיסטוריה, פילוסופיה של השפה, פילוסופיה של הנפש, שירה, פסיכולוגיה
 עיסוק:  פילוסוף, פסיכולוג, גרפולוג, משורר, סופר, מרצה
 הושפע מ:  יוהאן יאקוב באכהופן, באהנסן, גתה, גאורגה, איבסן, ניטשה, שופנהאואר
 השפיע על:  אדורנו, אגמבן, בטאיי, בנימין, קורטאסר, צ'וראן, קסירר, דרידה, פוקו, האברמאס, הסה, מאן, דה מאן, לוקאץ', לאקאן, קובין, הורקהיימר
 מדינה:  גרמניה 
 
פרידריך קונרד אדוארד וילהלם לודוויג קלגס (בגרמנית: Friedrich Konrad Eduard Wilhelm Ludwig Klages ‏; 10 בדצמבר 1872 - 29 ביולי 1956) היה פילוסוף, פסיכולוג, גרפולוג, משורר, סופר ומרצה גרמני. קלגס היה מועמד פעמיים לפרס נובל לספרות, ונחשב לאחד מהוגי הדעות הגרמנים החשובים של המאה ה-20. דעותיו האנטישמיות ויחסו למפלגה הנאצית נותרו שנויים במחלוקת. הגותו של קלגס השפיעה באופן גורף על ההתפתחויות הגרמניות בפילוסופיה, בפסיכולוגיה, בפסיכיאטריה, בספרות ודיסציפלינות שונות אחרות.
קלגס היה דמות מרכזית הן ב"פסיכולוגיה קרקטרולוגית" (אנ') והן באסכולת "פילוסופיית החיים" (Lebensphilosophie). מרכיבים בולטים בפילוסופיה שלו כוללים את הניגוד בין ה"נשמה" (Seele) לבין ה"רוח" (Geist; Mind); המציאות כיצירה וכפרשנות מתמשכת של תמונות חושיות; אתיקה ביו-צנטרית (אנ') ולא אנתרופוצנטרית, כתגובה לסוגיות אקולוגיות מודרניות ולמיליטריזם; התייחסות לארוטיקה בביקורת הן על הפטריארכיה הנוצרית והן על רעיון המיניות בכלל; תיאוריה של פסיכולוגיה המתמקדת בהבעה, כולל גרפולוגיה;  ומדע לניתוח ה"אופי" שמטרתו ליישב את מודל הנפש הפרוידאני עם הפער שיצר בין יצורים חיים.
מונח בולט בהגותו של קלגס הוא לוגוצנטריזם, אותו טבע מתוך התנגדות למרכזיות במסורת המערבית של הנטייה לראות במילים ובשפה ביטוי יסודי של מציאות חיצונית. מונח זה השפיע על ז'אק דרידה והפך משמעותי בדקונסטרוקציה. קלגס נתפס באופן דומה כמקור לתיאוריה ביקורתית, אקולוגיה עמוקה, פנומנולוגיה ואקזיסטנציאליזם.
ביוגרפיה

קלגס נולד ב-10 בדצמבר 1872 בהאנובר, גרמניה, בנם של פרידריך פרדיננד לואי קלגס, איש עסקים וקצין לשעבר, ואשתו מארי הלנה לבית קולסטר. בשנת 1878 נולדה אחותו הלן קלגס והשניים חלקו קשר חזק לאורך כל חייהם. בשנת 1882, כאשר קלגס היה בן תשע, נפטרה אמו מדלקת ריאות. דודתו, אידה קולסטר, עברה לגור עם המשפחה כדי לעזור לגדל את הילדים, בהתאם לדרישותיה של אמו הגוססת השכלתו המוקדמת של קלגס הייתה מסורתית וכללה עיסוק בלימודים קלאסיים ובמדעי הרוח. בעקבות זאת קלגס פיתח עניין רב בכתיבת פרוזה ושירה בעת העתיקה היוונית והגרמאנית. יחסיו עם אביו הקפדן היו מתוחים, אך חרף התגדותו של לאביו קלגס המשיך בכתיבת שירה.
בילדותו קלגס פיתח ידידות ילדות אינטנסיבית עם חברו לכיתה תיאודור לסינג, שאיתו חלק תחומי עניין נלהבים רבים. קלגס נלחם כדי לשמור על ידידותם למרות האנטישמיות של אביו. לדברי לסינג, אביו של קלגס לא ראה בעין יפה את החברות של בנו עם "יהודון". בשנת 1891 השלים קלגס את לימודיו והמשיך לאוניברסיטת לייפציג, שם החל את לימודיו בפיזיקה ובכימיה. אביו הורה לו להמשיך בקריירה בכימיה תעשייתית. הוא לקח שני סמסטרים בלייפציג, בשנים 1891–1892, ולאחר מכן סמסטר אחד ב-Technische Hochschule Hannover (כיום אוניברסיטת הנובר), במהלך 1892–1893.
קלגס עבר למינכן ב-1893, והמשיך את התואר הראשון שלו באוניברסיטת מינכן. באותה שנה הצטרף Chemisches Institut, מעבדה שנוסדה באוניברסיטה על ידי אדולף פון באייר בשנת 1975. לצד לימודיו, הוא עסק בסצנה התרבותית בשוואבינג, המחוז הבוהמי של מינכן.
בשנת 1894 פגש קלגס את המשורר והפסל הנס בוסה, אשר ייסד לאחרונה את ה- Institut für wissenschaftliche Graphologie (המכון לגרפולוגיה מדעית). ניתוח כתב יד, או גרפולוגיה, היה באותה תקופה דיסציפלינה מכובדת; בוסה התבקש מדי פעם לתת עדות מומחה בתיקי משפט, והתשוקה שלו לנושא משכה אליו את קלגס.  אישים נוספים שנכנסו לחיי קלאגס בזמן זה כוללים את הפסיכיאטר גאורג מאייר, המשורר שטפן גאורגה, הקלאסיקאי אלפרד שולר והסופר פרנציסקה זו רונטלו.
לאחר שסיים את לימודיו, המשיך קלגס בעבודתו ככימאי והחל להכין את עבודת הדוקטורט שלו בהדרכת אלפרד איינהורן. כתביו של קלגס בפרוזה ובשירה החלו להופיע ב- Blätter für die Kunst, פרסום בכתב עת בבעלותו של שטפן גאורגה.
בשנת 1896 הקימו קלגס, מאייר ובוסה מוסד גרפולוגי חדש, ה- Deutsche Graphologische Gesellschaft (החברה הגרפולוגית הגרמנית).
חברותו המוקדמת של קלגס עם תיאודור לסינג הגיעה לקיצה ב-1899. שניהם יכתבו מאוחר יותר על עומק מערכת היחסים שלהם והשפעתם זה על זה - אם כי היבטים רבים, כמו ההשפעה הגזעית על החברות ביניהם, נותרו לא ברורים.
בשנת 1900 קיבל קלגס את הדוקטורט שלו בכימיה מאוניברסיטת מינכן ; מכיוון שהכימיה עברה שבע שנים קודם לכן מהפקולטה לרפואה, קלגס קיבל את ההסמכה שלו כדוקטורט לפילוסופיה (PhD) ולא כדוקטורט רפואי (MD). קלאג' פרסם את עבודת הגמר שלו "Tempt at a Synthesis of Menthone" בשנת 1901.
בשנת 1914 עם פרוץ המלחמה עבר קלגס לשווייץ והתפרנס מכתיבתו ומהרצאותיו.
הוא חזר לגרמניה בשנות ה-20 ובשנת 1932 הוענקה לו מדליית גתה לאמנות ומדע. עם זאת, עד 1936 הוא היה מותקף מצד השלטונות הנאציים בגלל חוסר תמיכה במפלגה וביום הולדתו ה-70 ב-1942 הוקע על ידי עיתונים רבים בגרמניה.
לאחר המלחמה הוא זכה לכבוד על ידי הממשלה החדשה, במיוחד ביום הולדתו ה-80 ב-1952.
הגותו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
כפילוסוף, קלגס לקח את הנחות היסוד הניטשיאניות של פילוסופית החיים למסקנות קיצוניות ביותר. הגותו של קלגס נתפסת לעיתים קרובות כמקשרת בין פרידריך ניטשה וחלק ניכר מהפילוסופיה הקונטיננטלית העכשווית. יורגן הברמאס, מתאר את הפילוסופיה שלו כ"אנטי-רוח" (geistfeindlichen). בהקשר זה, קלגס נתפס גם כדמות חלוצית של ביקורת נגד התפיסה ההגליאנית של הרוח (Geist; Mind) כמזיקה ל"חיוב החיים" (אנ') במובן הניטשאני. הרוח ייצג את כוחות הרציונליזציה המודרנית, התעשייתית והאינטלקטואלית, בעוד שהנשמה ייצג את האפשרות להתגבר על אינטלקטואליות מנוכרת לטובת שורשיות ארצית חדשה. בהקשר זה גם טבע את המונח לוגוצנטריות בשנות ה-20, שחודש על ידי ז. הברמאס טוען שאין להשאיר את ההתפתחויות של קלגס בתחומי האנתרופולוגיה והפילוסופיה של השפה מאחורי מטאפיזיקה אניגמטית ואפוקליפטית, ואפיין את מחשבתו של קלגס בהקשר זה כמקדימה את זמנה.
עם זאת, הבחנתו בין רוח לבין נשמה נקשרה גם בתפיסותיו האנטישמיות:
היהדות היא הסוכן המובהק של הרוח והיהודי הוא האויב של החיים.
הגותו > השפעה

השפעת קלאגס הייתה נרחבת ובין מעריציו הגדולים היו בני דורו כמו הפילוסופים היהודים ולטר בנימין וארנסט קסירר, הפילולוג ולטר פ. אוטו והסופר הרמן הסה.
חיים אישיים > זוגיות ומיניות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
חיים אישיים > דת והשקפות פוליטיות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
קלגס, כמו פרידריך ניטשה, היה ביקורתי כלפי הנצרות, כמו גם למה ששניהם ראו כשורשיה ביהדות. ניתן לראות בכמה מהצהרותיו המוקדמות על היהדות בהקשר זה רק התקפות מצועפות על הנצרות, השואבות קווי דמיון נוספים לניטשה ולוולטר.
לפי פול סי בישופ, במישור אחד, ניתן לראות בקלאגס קריאה לחזרה לפוליתאיזם או לפנתיאיזם, מכיוון שיש זיקה משמעותית בין השקפתו לבין הקוסמוגוניה של היוונים הקדמונים, שראו כל חלק בנפרד בהעולם במונחים פנתאיסטיים ופגאניים. עם זאת, הוא מסיק שדעותיו הדתיות של קלגס בהקשר זה חייבות להישאר שאלה פתוחה. חוקרים אחרים כמו ג'וזפסון-סטורם מתייחסים לקלאגס כנאו-פגאני.
קלגס זוהה במידה רבה כא-פוליטי, וכאקולוגיסט עמוק בעמדתו הביו-אתית, פמיניסט בדחייתו של הפטריארכיה הנוצרית, וכפציפיזם בעמדתו האנטי-מלחמתית הנחרצת על המעורבות הגרמנית במלחמות העולם הראשונה והשנייה. למרות התנגדותו למיליטריזם הפשיסטי, בין ההאשמות הנפוצות ביותר נגד קלגס היא התפיסה שהוא אהד את הנאציזם. נעשו ניסיונות להדיח את קלאגס בנימוקים אלה בשל הכללתו של התבטאויות אנטישמיות, בעודו תחת שלטונו של גרמניה הנאצית. בהקדמה לספרו של אלפרד שולר משנת 1940 של העיזבון המקצועי של קלגס הוא הוצב בין הוגי המהפכה השמרנית. אולם קלגס, כפי שקובע בישופ, "לא היה הוגה דעות אנטישמי מיסודו, לא פילוסוף ימני, ולא נאצי".  עם זאת חוקרים כמו ניצן ליבוביץ, סטאות' וטרנר רואים בקלאגס אנטישמי. כמו כן, ההיסטוריון ג'וזפסון-סטורם קובע כי "כיהודי אמריקאי שאיבד משפחה מורחבת בשואה, אני אישית מוצא את [האנטישמיות] החלק המגעיל והנתעב ביותר ביצירתו של קלגס". בישופ מציין עוד שניתן לייחס דעות כאלה על קלגס לפרשנויות של ההוגים המרקסיסטים היהודים ארנסט בלוך וג'רג' לוקאץ', ולאחר מכן אומץ על ידי הימין החדש האירופי. בהתייחס לסוגיית האנטישמיות, כתב קלגס:
מעולם לא תמכתי בטענה שהגדולות של הנאצים שייכת לגזע עליון. עם זאת, עלי להוסיף גם שסירבתי בעקביות לקבל את הטענה של גזע אחר כמו העם הנבחר. היוהרה זהה בשני המקרים, אך עם ההבחנה החשובה הזו: לאחר מלחמה נגד האנושות במשך יותר משלושת אלפים שנה, השיגה היהדות סוף סוף ניצחון מוחלט על כל אומות העולם.
ביבליוגרפיה

קלגס כתב 14 ספרים ו-60 מאמרים בין 1910 ל-1948, והיה שותף לעריכת כתבי העת Berichte ‏(1897–1898) ו-Graphologische Monatshefte עד 1908.
ביבליוגרפיה > בתרגום לאנגלית

— (1921). On the Nature of Consciousness [Vom Wesen des Bewusstseins]. תורגם ע"י Elliott, Kasey J. (translated from the 1st & 2nd ed.). Anarch Books (פורסם ב-2021). ISBN 979-8500264039.
— (1922). Of Cosmogonic Eros [Vom kosmogonischen Eros]. תורגם ע"י Kuhn, Mav. Theion Publishing (פורסם ב-2019). ISBN 978-3-9820-6540-3.
— (1926). The Science of Character [Grundlagen der Charakterkunde]. תורגם ע"י Johnston, Walter H. (translated from the 5th & 6th ed.). London: Unwin Brothers (פורסם ב-2018).
— (n.d.). The Biocentric Worldview: Selected Essays and Aphorisms. תורגם ע"י Pryce, Joseph D. Arktos Media (פורסם ב-2013). ISBN 978-1-9071-6661-7.
— (n.d.). Cosmogonic Reflections: Selected Aphorisms. תורגם ע"י Pryce, Joseph D. Arktos Media (פורסם ב-2015). ISBN 978-1-9105-2441-1.
ביבליוגרפיה > יצירות נבחרות בגרמנית

Vom Wesen des Bewusstseins (1921)
Vom kosmogonischen Eros (1922)
Die Grundlagen der Charakterkunde (1926)
Der Geist als Widersacher der Seele (1929–32)
הערות שוליים

↑  L'Agora 2014.
↑  Bishop 2017, p. 32; Pryce 2013, § National Socialist Germany, World War II, and their aftermath; Schlicht 2020.
1 2  Pryce 2013, § Works of maturity.
1 2 3 4 5  Josephson-Storm 2017.
↑  Lebovic 2013, p. 119.
↑  White 1967: "His most important work was directed toward the formulation of a science of character that would reestablish the undifferentiated union of the life forms that had been ruptured by the emergence of ego in the human species."
↑  Beyler 2015; Collins 2014.
↑  Josephson-Storm 2017, p. 221; Lebovic 2013, p. 87.
↑  Josephson-Storm 2017, pp. 20, 209; Stauth & Turner 1992.
↑  Bishop 2017, pp. i–xxiii, 91.
↑  Bishop 2017, pp. 2–3; Pryce 2013, § The early years.
↑  Lebovic 2013, p. 24.
1 2 3  Pryce 2013, § The early years.
↑  Bishop 2017, p. 3; Lebovic 2013, p. 24.
↑  Bishop 2017, p. 3; Pryce 2013, § The early years.
1 2 3  Bishop 2017, p. 3.
1 2  Bishop 2017, p. 5.
↑  Bishop 2017, pp. 5, 13; Pryce 2013, § The early years.
↑  Kotowski 2000, p. 7.
↑  Bishop 2017, p. 3; Lebovic 2013, p. 25; White 1967.
1 2  Der Spiegel 1966.
↑  Aschheim 1992, pp. 80–81.
↑  Josephson-Storm 2017, pp. 214, 221–222.
↑  התודעה הציונית עוד לא גמרה לבעוט באלוהים וכבר היא מחפשת את הדרך חזרה. או: האומנם חוזה המדינה היה ברוך שפינוזה, באתר הארץ, 31 באוקטובר 2007
↑  Bishop 2017, p. 93.
↑  Bishop 2017, pp. 24, 35.
↑  Bishop 2017, p. 102.
↑  Josephson-Storm 2017, p. 20.
↑  Josephson-Storm 2017; Pryce 2013, § Works of maturity.
↑  Bishop 2017, p. 32: "Difficult, because one of the most commonly heard charges made against Klages is that he sympathized with the National Socialists. As we shall see, however, nothing could be further from the truth."
↑  Lebovic 2013.
↑  Bishop 2017, p. xix.
↑  Lebovic 2013; Stauth & Turner 1992.
↑  Josephson-Storm 2017, p. 225.
↑  Bishop 2017, pp. xviii–xix.
↑  Schroder, Hans Eggert (1966). Ludwig Klages, Die Geschichte Seines Lebens (in German) (published 1992). ISBN 978-3-41600-8501.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263909705171  PLWABN: 9810639404605606  BIBSYS: 90395393  BNE: XX987908  BnF: cb11909811w (data)  CiNii: DA0054029X  GND: 11856269X  HDS: 046056  ICCU: CFIV108134  ISNI: 0000 0001 0856 719X  LCCN: n84060437  LNB: 000223835  MusicBrainz: 19b3eae5-8f1b-4032-b0c4-91b6f79bff42  NDL: 00445824  NKC: nlk20000090698  NLA: 35599967  NLG: 158884  NSK: 000059407  NTA: 068660103  RERO: 02-A003457398  SELIBR: 193726  SUDOC: 026950375  Trove: 1010097  VcBA: 495/125869  VIAF: 39379248   WorldCat (עם VIAF): 39379248 
חברי החוג הקוסמי של מינכן (אנ'), 1902, צילום: קארל באואר (אנ').משמאל לימין: קארל וולפסקהל, אלפרד שולר(אנ'), לודוויג קלגס, שטפן גאורגה, אלברט וורווי (אנ')
לבד על המיטה

| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
יוסי חרסונסקי: 
"לבד על המיטה" הוא סינגל של הזמר הישראלי עומר אדם, שיצא לאור ב-9 בפברואר 2022, על ידי חברת התקליטים NMC.
רקע והכרזה

השיר הוקלט באולפן הקלטות בלוס אנג'לס, ארצות הברית. לפי יציאת השיר, עומר אדם רשם בעמוד האינסטגרם שלו: "הכנתי לכם עוד שיר באווירת החורף, ואני חושב שאם תקשיבו למילים, עם ווליום גבוה כזה שמכניס אתכם לאווירה, אתם תרגישו את מה שאני הרגשתי. רציתי לספר לכם שאני בלוס אנג'לס ואנחנו מכינים לכם הפתעות שמחות". במרכז מילות השיר עומד אדם שר על האישה שנפרדה ממנו, ועל תחושת הבדידות שחש בעקבות כך.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר בוים על ידי אלכסיי מלב והועלה לערוץ היוטיוב של אדם ב-9 בפברואר 2022, בסמוך לצאת הסינגל. בקליפ מככבת הדוגמנית ניבר מדר בתפקיד בת זוגו של אדם שנפרדה ממנו. מאז צאתו צבר השיר כ-7 מיליון צפיות.
ביקורות

יוסי חרסונסקי העניק לשיר ציון של שלושה כוכבי זהב מתוך חמישה, תוך שנתן לשיר ביקורת מעורבת, באומרו כי "עומר אדם אינו ממציא גלגל חדש. יצרני שירים ממלאים טקסטים בהבלים ובסיפורים מופרכים, ואדם שר אותם. איך זה שהיא מרגישה "מלכה" והוא לא מרגיש "מלך"? אם אתם לא מתפוצצים מצחוק – אצחק בשבילכם. שום דבר לא מצחיק. אדם משחק אותה טראגי".
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2022)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2022)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2022)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2022)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 9 |  |
|  ישראל | העשירייה | 1 |  |
|  ישראל | היטליסט | 69 |  |
הערות שוליים

↑  מערכת ישראלה, "לבד על המיטה: השיר החדש של עומר אדם, באתר ישראלה, ‏9 בפברואר 2022
↑   עומר אדם - לבד על המיטה (Prod By gil Vain & Tal Castiel), סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 2:35)
↑  עומר אדם לבד על המיטה, יוסי חרסונסקי, 9 בפברואר 2022
| עומר אדם |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | נמס ממך • ילד טוב ילד רע • מוזיקה ושקט • מודה אני  • אחרי כל השנים • Omer • סוף העולם |  |
| מיני אלבומים | 5 בום! • The 8 • ‏3 • לכאורה • חמישה לילות |  |
| אלבומי הופעה | מהפכה! (Live) • אחרי כל השנים (Live) |  |
| ערכים קשורים | NMC • אסף אטדגי • כוכב נולד |  |
| עומר אדם - שירים |
| --- | --- | --- |
| נמס ממך | "להאבד ברוח" • "אל תבכי" • "את בליבי" • "נמס ממך" • "הופה" |  |
| ילד טוב ילד רע | "מאושרת" • "קסם" • "מיליון נשיקות" • "בואי עכשיו" • "ילד טוב בגוף של ילד רע" • "בניתי עלייך" |  |
| מוזיקה ושקט | "מאמי זה נגמר" • "וואי לי" • "מתקרבת מתרחקת" • "נסיכה" • "כמו בימים" • "כובשת" • "תל אביב" • "תרחמי עליי" • "שקט" • "לבדי" |  |
| מודה אני | "נועצת מבט" • "מהפכה של שמחה" • "אחי" • "אז הלכתי" • "בוקרשט" • "היא רק רוצה לרקוד" • "עצוב לי שזה ככה" |  |
| אחרי כל השנים | "אחרי כל השנים" • "שדות של תירוצים" • "סיפור ישן" • "פוליטיקה וסקס" • "מביט מהצד" • "בסוף הכל חולף" |  |
| 5 בום! | "טמפרטורה" • "תיתן לה פרחים" • "שיר הרווק" • "תגידו לה / אהבה מטורפת" • "יום השישי" |  |
| Omer | "פעם בחיים" • "שני משוגעים" • "חברות שלך" • "אוהבת אותי אמיתי" • "בחורים טובים" • "רחוק מכולם" • "מאושרת בלעדיי" • "תגידי לי שטוב לך" • "חברות שלך 2" • "יעשו לנו כבוד" • "ניפגש בשמחות" • "כתבתי עלייך שיר" • "Beg" • "מים שקופים" • "שגרה מפוארת" |  |
| The 8 | "פסקול חיי" • "מה שנפל מהידיים" |  |
| סוף העולם | "אני" • "התעוררתי עם נמר" • "DXB to TLV" |  |
| חמישה לילות | "מבת ים ועד הנצח" ‏•‏‏ "אקדח" ‏•‏‏ "כסף או דמעות" ‏•‏‏ "לילות וקללות" ‏•‏‏ "רק שלך" |  |
| סינגלים אחרים | "Paradise" • "מזל" • "ככה זה מרגיש להתאהב" • "לא הפסקתי לחפש אותך" • "לרקוד ולזוז" • "לעולם בעקבות השמש" • "הלב שלי" • "יש לנו את הכוח" • "יש דברים שלא עושים" • "שירו של שפשף" • "קוקוריקו" • "תמחל לי" • "הנשיקות שלי" • "על מה בנות חושבות בלילה" • "פרצופים" • "Dale Mami" • "קאקדילה" • "יהיה טוב & מים שקופים" • "תרקוד לנצח" • "ואיך שלא" • "צמוד צמוד" • "ראיתי עולם" • "עברנו הכל" |  |
| השתתפות בסינגלים | "השתגע העולם" |  |
| שירים אחרים | "אהבתי לך" |  |
לבד על הפסנתר

לבד על הפסנתר הוא שמו של סיבוב ההופעות של הזמרת-יוצרת קרן פלס שהתחיל בפסטיבל הפסנתר בנובמבר 2014 ונמשך כחצי שנה.
לאחר סיום סיבוב ההופעות "איך שהשמש תזרח" בנובמבר 2015 חזרה פלס להופיע בסיבוב ההופעות למספר הופעות עד תחילת סיבוב ההופעות המשותף שלה עם רמי קלינשטיין. בסיום סיבוב ההופעות המשותף חזרה להופיע לעוד מספר הופעות.
המופע כלל שירים מכל אלבומיה של פלס, שירים שכתבה לאחרים וכן שירים חדשים שעדיין לא נכללו באף אלבום. את כל השירים היא ביצעה רק עם פסנתר, כפי שנכתבו במקור.
רשימת השירים > שירים קבועים

אין סוף ללילה (שיר חדש)
צל על העולם (שיר חדש)
זמנים משוגעים (אם אלה החיים)
רצה הביתה (מבול)
דמעות (מירי מסיקה, סימנים על החול)
ואת (הראל סקעת)
לייק וואנקה (איך שהשמש תזרח)
לשם (מירי מסיקה, מירי מסיקה)
שיהיה לנו בית (אם אלה החיים)
נובמבר (מירי מסיקה, מירי מסיקה)
מבול (מבול)
רשימת השירים > שירים לא קבועים

ביום של הפצצה (8 בנובמבר 2014, עם רמי קלינשטיין)
בקרקס הזה (מירי מסיקה, מירי מסיקה)
אם זאת האהבה שלך (מירי מסיקה, שלום לאמונות)
החיים עפים (שיר חדש, 3 בינואר 2015 בחיפה)
מה כבר נשאר לקחת (בין העיר לכפר)
על הנייר (איך שהשמש תזרח)
שמעון השכן (אם אלה החיים)
רק שתבואי (איך שהשמש תזרח)
אביתר (אם אלה החיים)
גם אני (איך שהשמש תזרח)
רגע שקט (שיר חדש, 8 בנובמבר 2014, עם רמי קלינשטיין)
עדיף אהבה (שיר חדש, 8 בנובמבר 2014, עם רמי קלינשטיין)
אורחים

רמי קלינשטיין - התארח בהופעת הבכורה בפסטיבל הפסנתר ב-8 בנובמבר 2014. שר ביחד עם קרן שיר שלו "ביום של הפצצה", שיר שהיא כתבה להראל סקעת, "ואת" ושני שירים חדשים מתוך הפרויקט המשותף שלהם, "רגע שקט" ו"עדיף אהבה".
מתי כספי - התארח ב-5 בפברואר 2015. ביצעו בין היתר את "ילדותי השנייה" של מתי כספי.
ביקורת

קרן פלס טיפסה אמש עוד מדרגה, לרמת האמן-אנטרטיינר השלם, שיכול לבדו להחזיק מופע מלא ולגרום לקהל להרגיש שקיבל את המיטב ממנה, עם ביצועים יוצאי דופן. ברגעים הכי דרמטיים היא נראתה כגוף אחד עם הפסנתר ונתנה את הכל. בשני שירים חדשים, שאחד נכתב על בעלה נועם טור, היא סימנה אבני פינה להמשך, וכשאירחה את רמי קלינשטיין לדואטים ושני שירים חדשים היה ברור שניצת ניצוץ מיוחד
הערות שוליים

1 2 3  אסף נבו, ‏ביום של הפצצה: קרן פלס אירחה את רמי קלינשטיין, באתר ‏מאקו‏, 9 בנובמבר 2014
| קרן פלס |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | אם אלה החיים • מבול • בין העיר לכפר • איך שהשמש תזרח • רמי קלינשטיין קרן פלס • שקופים • שקופים 2 |  |
| אלבומי הופעה | רמי קלינשטיין קרן פלס ההופעה |  |
| סיבובי הופעות | שני פסנתרים • איך שהשמש תזרח • לבד על הפסנתר • רמי קלינשטיין קרן פלס • שקופים בקיץ |  |
| קברט | לילה אחד באפריל |  |
| קרן פלס - שירים |
| --- | --- | --- |
| אם אלה החיים | "איתי" • "אם אלה החיים" • "שמעון השכן" • "פסק זמן" • "זאת שבמקומי" • "רכבת באירופה" |  |
| מבול | "מבול" • "רצה הביתה" • "במכונית ליד הים" • "פיז'ו 92'" • "תקופה של שינויים" |  |
| בין העיר לכפר | "כל היתר חולף" • "שיר לאסף" • "הצפון הפורח" • "תקליט שרוט" |  |
| איך שהשמש תזרח | "לייק וואנקה" • "כלום לא טעים" • "השעות המתות" • "גם אני" • "רק שתבואי" |  |
| רמי קלינשטיין קרן פלס | "עד אשר ישוב" • "לחיות" • "תודה" • "בגידה" |  |
| לילה אחד באפריל | "אסור" • "לילה אחד באפריל" • "כל שנה יש אפריל" |  |
| שקופים | "שקופים" • "מעבר לנהר" • "מי אני?" • "באת לי פתאום" • "שמש תיכנס" • "עוד יום עבר" |  |
| שקופים 2 | "אין סוף ללילה" • "אושר בא והולך" • "ימים אחרים" • "מרחק הזמן" • "לא אבודים" • "מישהו שמח בשבילי" • "שתי גדות" |  |
| שירים נוספים | "רק אלוהים ישפוט אותי" • "בום" • "בשדה מאחורי ביתי" |  |
קרן פלס בחיפה
קרן פלס בהופעה בחיפה, 2015
ליטא המרכזית

בולים של ליטא המרכזית
ליטא המרכזית (בפולנית Republika Litwy Środkowej, בליטאית Vidurine Lietuva, בבלארוסית Рэспубліка Сярэдняе Літвы) הייתה מדינה עצמאית לכאורה, אך בפועל שלטון בובות בשליטה פולנית, אשר נוצרה בשנת 1920 על ידי חיילים "מורדים" מן הדיוויזיות הליטאיות והבלארוסיות של הצבא הפולני. המדינה אוחדה עם פולין ב-24 במרץ 1922, בעקבות בחירות לפרלמנט המקומי.
רקע

כ-50 שנה לאחר המרד כנגד האימפריה הרוסית, בשנת 1864, הייתה הדוכסות הגדולה של ליטא נתונה תחת משטר צבאי רוסי. הפולנים והליטאים הופלו לרעה. נאסר הדיבור בפומבי בשפה הפולנית או בשפה הליטאית, נאסר על פולנים לקנות נכסי דלא ניידי, והוטל עליהם מס מיוחד.
התמהיל האתני של האזור אינו ברור, כיוון שההיסטוריונים טוענים כי לא ניתן להסתמך על מפקדי אוכלוסין שערכו הממשלות השונות – הפולנים, הליטאים והסובייטים. נראה כי המדויק ביותר הוא מפקד האוכלוסין שערכה האימפריה הרוסית בשנת 1897 ואף במידה מסוימת המפקד הנאצי משנת 1942, שכן אלו נעשו על ידי גורם חיצוני, שלא היה בעל עניין במאבקים האתניים הפנימיים.
על פי סקרים אלו היו בין תושבי העיר וילנה כ־20% דוברי רוסית (רבים מהם יהודים), כ־30% פולנים, וכ־40% יהודים. האוקראינים, הבלארוסים, הליטאים, הגרמנים, ומיעוטים אתניים אחרים התבטאו באחוזים בודדים. במחוז וילנה כולו היה רוב בלארוסי של כ־56%, היהודים היוו 12%, ו־8.2% היו פולנים. הליטאים היוו 17.6%. ואכן, כיום, רובו של המחוז שהיווה את "מרכז ליטא" הוא חלק ממדינת בלארוס (בעוד שווילנה היא בירת ליטא העצמאית). אל מול נתונים אלו טענו הליטאים כי מספרם הרב של דוברי הפולנית הוא תוצאה של פולניזציה של הליטאים שחיו במקום, וכי זכותם ליצור מדינה רב-לאומית כשם שפולין השתלטה על שטחים בהם אין רוב פולני, מזרחה לקו קרזון.
בשנת 1915, במהלך מלחמת העולם הראשונה כבש הצבא הגרמני הקיסרי את השטח. עם התפוררות האימפריה הרוסית והמהפכה הרוסית וכן נסיגת הכוחות הגרמניים בשנת 1918 הפך שטחה של ליטא המרכזית לחלק מהרפובליקה של ליטא.
שטחה של "הדוכסות הגדולה" לשעבר חולק לאחר מלחמת העולם הראשונה לשלושה חלקים:
במערב – הרפובליקה של ליטא, אשר בה רוב לקתולים ודוברי השפה הליטאית, ובה מיעוטים אתניים פולנים, יהודים וגרמנים ניכרים.
במזרח – בלארוס אשר בה אוכלוסייה נוצרית אורתודוקסית ממוצא אתני בלארוסי, ובה מיעוטים פולנים ויהודים, הגרים בעיקר בערים הגדולות.
בדרום – הרפובליקה של פולין ובה רוב לדוברי הפולנית, ומיעוטים אתניים אוקראינים, בלארוסים וליטאים.
העימות

עם פרוץ המלחמה הפולנית-סובייטית בשנת 1919, שטחה של ליטא המרכזית נכבש על ידי הצבא האדום אשר הדף יחידות פולניות (מיליציות להגנה עצמית) שהחזיקו בשטח. בסמוך לאחר מכן התארגנו הפולנים ושבו וכבשו את השטח. בשנת 1920 שב ונפל השטח בידי הבולשביקים, ואלו הכריזו כי הם מכירים בריבונותה של ה"רפובליקה הסובייטית הליטאית" על העיר וילנה. לנין המתין לנפילתה של ליטא כולה בידי אנשיו, על מנת להפכה לרפובליקה סובייטית, ולאחדה עם ברית המועצות. עם זאת, באוגוסט 1920 נחל הצבא האדום תבוסה ניצחת בקרב על ורשה, ונאלץ לסגת משטחה של ליטא המרכזית, אותו העביר לממשלה הליטאית. במקביל השתלטה ליטא על חבל סובלקי הדרומי, השייך לפולין, בטענה כי יש בו רוב ליטאי אתני. ב-26 באוגוסט הגיע הצבא הפולני המנצח אל גבולות ליטא, והדף את הליטאים מכל השטחים עליהם השתלטו.
במצב הפוליטי שנוצר, סירבה ממשלת ליטא, אשר ישבה בקובנה, לקיים כל משא ומתן בנוגע לווילנה, בטענה כי זו בירתה ההיסטורית של המדינה הליטאית, וכי אין לפולנים כל חלק ונחלה בה. הפסקת אש הושגה ב־7 באוקטובר 1920, אך לא בא בעקבותיה כל פתרון מדיני. המפקד הפולני העליון יוזף פילסודסקי הורה לפקודו לוציאן ז'ליגובסקי "למרוד" ביחד עם הדיוויזיה הליטאית-בלארוסית הראשונה, שהייתה נתונה למרותו, וכך יכלו הפולנים להחזיק בעיר, מבלי להכריז מלחמה על ליטא. ב־8 באוקטובר 1920 נכנס הגנרל ז'ליגובסקי לווילנה, ולא נתקל בהתנגדות כלשהי.
הרפובליקה של ליטא המרכזית

באופן זה נוצרה מדינה חדשה הנקראת "הרפובליקה של ליטא המרכזית". ז'ליגובסקי פיקד על כוחותיה המזוינים של המדינה, והכריז על הקמת המדינה ב־12 באוקטובר 1920. הוא כונן ממשלה זמנית, והקים בצו מן ה-7 בינואר 1921 בתי משפט ומשטרה. זכויות של אזרח ניתנו לכל מי שישב במדינה ביום 1 בינואר 1919, או במשך חמש השנים שקדמו ל־1 באוגוסט 1914.
סמלי המדינה היו דגל אדום ועליו סמל פולין – הנשר הלבן, וכן סמל הויטיס הליטאי (פרש עטוי שריון מנופף בחרב). סמל זה היה עירוב של סמלים ליטאים ופולנים שנועד להחזיר לתודעה את ימי חבר העמים הליטאי – פולני, במאה ה-16 אשר נחשב לאחד מן השיאים החיוביים בהיסטוריה של שתי הארצות.
מאחורי הקלעים התנהלו מגעים דיפלומטיים קדחתניים. ליטא הציעה הקמת קונפדרציה בלטית, ובה יהיו חברות ליטא, בה השפה תהיה ליטאית, וליטא המרכזית, בה תהא השפה פולנית. פולין דרשה כי הקונפדרציה החדשה תיצור פדרציה עם פולין, בהתאם לחזונו של פילסודסקי על יצירת פדרציה בין הים הבלטי והים השחור. הליטאים סירבו לפשרה, שכן חששו כי בפדרציה מסוג זה תיבלע תרבותם ושפתם בשפה ובתרבות הפולנית השלטת.