stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קני אומגה
הערות שוליים

↑  מר רסלמניה העתידי: קני אומגה בראיון
↑  האיש של טרנסקונה
↑  אומגה מאשר את חתימת החוזה ב-AEW לאחר שמועות על צירופו בארגוני ההיאבקות המובילים בעולם
| אלופי העולם של אימפקט |
| --- | --- | --- |
| 2000 | קורט אנגל • סטינג • סמואה ג'ו • מיק פולי • AJ סטיילס |  |
| 2010 | רוב ואן דאם • ג'ף הארדי • מר אנדרסון • ג'יימס סטורם • בובי רוד • אוסטין אריס • בולי ריי • כריס סייבן • מגנוס • אריק יאנג • לאשלי • אית'ן קרטר III • מאט הארדי • דרו גאלוויי • אדי אדוארדס • אלברטו אל פטרון • איליי דרייק • פנטגון ג'וניור • ג'וני מונדו • בריאן קייג' • סמי קאליהן |  |
| 2020 | טסה בלנצ'רד • ריץ' סוואן • קני אומגה • כריסטיאן קייג' • ג'וש אלכסנדר (נוכחי) • מוס |  |
אומגה כאלוף משקל כבד של JAPW
אומגה ואיבושי באיחוד מחדש של Golden☆Lovers, פברואר 2018
אומגה בכניסה שלו לקרב של לוס אנג'לס 2008.
אומגה (הכי ימני) כחלק מ- Bullet Club ב-2015
קודי תוקף את אומגה לאחר שהפסיד את אליפות ארצות הברית, במהלך המחלוקות שלהם כלפיי הנהגת ה-Bullet Club.
אומגה הוא פעם אחת האלוף הבין יבשתי של IWGP
אומגה הוא האלוף הראשון ופעם אחת אלוף ארצות הברית של IWGP
יגישה צ'ארנץ

| --- | --- |

 לידה:  13 במרץ 1897 (יוליאני) קארס, Kars Oblast, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  27 בנובמבר 1937 (בגיל 40) ירוואן, ברה"מ 
 שם לידה:  יגישה סוגומוניאן
 מדינה:  האימפריה הרוסית, ברית המועצות, הרפובליקה הראשונה של ארמניה 
 לאום:  ארמנים
 שפות היצירה:  ארמנית, רוסית
 סוגה:  סיפורת, אוטוביוגרפיה
 בן או בת זוג:  ארפניק צ'ארנץ 
 צאצאים:  ארפניק צ'ארנץ, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 
יגישה צ'ארנץ (בארמנית: Եղիշե Չարենց;‏ 13 במרץ 1897, קארס - 27 בנובמבר 1937,ירוואן) היה סופר, משורר ואיש ציבור ארמני. הוא נחשב לסופר ארמני בולט של המאה ה-20.
ביוגרפיה

יגישה צ'ארנץ נולד בשם יגישה סוגומוניאן בקארס שאז הייתה בתחומי האימפריה הרוסית. אביו היה סוחר שטיחים במקור מאיראן. בשנים 1907–1912 הוא למד בבית ספר פרטי בעיר. בשנת 1912 בטביליסי יצאה לאור את השיר הראשון של המשורר. בשנת 1914 הוא התחיל לכתוב שירים תחת שם עט "צ'ארנץ". בשנת 1915 צ'ארנץ גויס לצבא האימפריה הרוסית והשתתף בקרבות מלחמת העולם הראשונה באזור קווקז.
בשנת 1916 הוא נסע למוסקבה והחל לימודי אוניברסיטה. במקביל הוא המשיך לכתוב שירים חדשים.
בשנת 1918 צ'ארנץ התנדב לשורות הצבא האדום. בשנת 1919 הוא הגיע לירוואן ועבד בה כמורה. במאי 1920 צ'ארנץ השתתף בהתקוממות קומוניסטית נגד השלטון.
בשנת 1920 צ'ארנץ חזר למוסקבה והחל ללמוד באוניברסיטת מוסקבה.
בשנים 1924-1925 צ'ארנץ סייר בטורקיה, איטליה, גרמניה וצרפת וערך פגישות עם נציגי הקהילה הארמנית.
בשנת 1926 הוא חזר לארמניה הסובייטית ופרסם מספר ספרים עם שיריו. בשנים 1928-1935 הוא היה עורך ראשי של הוצאה לאור ממשלתית.
החל מסוף שנות ה-20 החלה ביקורת על שיריו. הוא הואשם בחתרנות נגד השלטון. בשנת 1933 הוא פרסם את ספרו החדש שתוך זמן קצר נאסר למכירה.
בנוסף לכתיבת שירים ופרוזה צ'ארנץ עשה תרגומים לארמנית מרוסית לרבות יצירות של ולדימיר מאיאקובסקי, מקסים גורקי ואלכסנדר פושקין.
בשנת 1936 הוא נעצר והואשם בפעילות נגד השלטון, הכנות פעולות טרור, לאומנות ותמיכה בלב טרוצקי. ביולי 1937 הוא נעצר ונפטר בכלא ב-27 בנובמבר 1937.
לצ'ארנץ נולדו שתי בנות. אשתו נעצרה במקביל למעצר שלו ונשלחה לגלות בקזחסטן. בנותיו גדלו בבית משפחת אשתו ובבתי יתומים. אשתו חזרה לארמניה רק בשנות ה-60 ונפטרה תוך זמן קצר.
בשנת 1955, לאחר פטירת יוסיף סטלין, אנסטס מיקויאן טיפל בטיהור שמו של המשורר. בשנת 1975 ביתו ארפניק צ'ארנץ פתחה מוזיאון על שמו בדירה הישנה בה הוא התגורר בירוואן.
יצירות של צ'ארנץ תורגמו לרוסית על ידי אנה אחמטובה ובוריס פסטרנק ולצרפתית על ידי לואי אראגון.
מה יש

מה יש הייתה תוכנית מערכונים, הומור וסאטירה רדיופונית ששודרה בגלי צה"ל בשנים 1983–1987 בהגשתם של ארז טל ואברי גלעד.
התוכנית שודרה מדי יום בימים ראשון-חמישי, תחילה בין השעות 15:00 ל-16:00, אך לאחר שצברה פופולריות שונתה באפריל 1986 שעת השידור ל-19:00 בערב. התוכנית החלה כתוכנית מערכונים עם קטעי קישור קלים, אך עם הזמן הפכה לתוכנית על טהרת החומר המקורי. סגנונה של התוכנית היה שונה מתוכניות ההומור הרדיופוניות האחרות שקדמו לה, והוא התאפיין בסיפורים ומערכונים קצרים יחסית וקלילים עם ריבוי של משחקי לשון עם דמויות שטחיות וסטריאוטיפיות (סגנון נונסנס). טל וגלעד אימצו את הסגנון גם בתוכניות הרדיו הבאות שהגישו בתחנה, וגם בתוכנית ההומור הטלוויזיונית שלהם "העולם הערב". בתחילת שנת 1987 עזב גלעד את ההגשה בעקבות סכסוך בינו לבין טל, ועונתה האחרונה של התכנית הייתה בהגשתו של טל בלבד.
התוכנית נחשבת כפורצת דרך ברדיו הישראלי, ומסמנת נקודת מעבר מרדיו מעונב וממלכתי, לרדיו קליל וחופשי. דמויות שנוצרו בתוכנית המשיכו להתקיים גם לאחר ירידתה, כמו הילדה "פזית" בתוכנית "פספוסים" של יגאל שילון, כשני עשורים לאחר ירידת התוכנית, ויוחנן הכותרן שהעניק את קולו גם לקריין החדשות של "החרצופים".
הצלחת התוכנית הביאה את משתתפיה לתוכנית הטלוויזיה הפופולרית בזמנה, "סיבה למסיבה" עם רבקה מיכאלי. בתוכנית ביצע הצוות קטעים מהתוכנית. באותה תקופה נשמרה האישיות שביצעה את דמותה של הילדה "פזית" בסוד, זאת על אף ששמה של המבצעת שירה גרא צוין בסוף כל תוכנית. בהופעה הטלוויזיונית שירה גרא לא הופיעה, אלא רואיינה באמצעות הטלפון. כך ניתן היה להמשיך את החשאיות סביב דמות זו.
רגע השיא של התוכנית היה בארגון עצומה והפגנה, שהתקיימה ב־3 במרץ 1987, בכיכר דיזנגוף בתל אביב, למען החזרת התוכנית "סמי וסוסו" לשידור.
דמויות מפתח בתוכנית > המנחה

מנחה התוכנית היה ארז טל בתפקיד עצמו. המנחה ראיין את הדמויות השונות, וקישר בין הקטעים. תפקיד משמעותי היה למנחה בראיון היומי עם הילדה פזית.
דמויות מפתח בתוכנית > פזית

פזית היא ילדה בגיל בית ספר יסודי, בגילומה של שירה גרא. אות הפינה הוא קריאה "פיזתה של פנית!".
דמויות מפתח בתוכנית > האיש הקטן

אברי גלעד, בתפקידו כ"איש הקטן" הציג פרודיה על דמות האזרח האנונימי המרואיין לאמצעי התקשורת ונותן את דעת ה"עמך".
דמויות מפתח בתוכנית > פרופסור מקס

פרופסור מטורף ועצבני המעריץ את עצמו, בגילומו של יואב קוטנר. משפט הפתיחה שלו היה בדרך כלל "כאן פרופסור מקס. מה נשמעקס?". הפרופסור היה מציג דעות קיצוניות מטורפות על כל נושא, מלווה בהסברים מדעיים מוטרפים. סימן היכר נוסף שלו הוא לעג לכך שהפינה מוגשת מטקסט מוכן.
דמויות מפתח בתוכנית > האשם תמיד

דמות של ערבי, שהייתה פרודיה על שדרן רדיו קול הרע"ם מקהיר בעברית. האשם היה נותן פינה של פרשנויות. לדיבורו היה סגנון ייחודי, שכלל שימוש רב במילה "ביותר" בסוף כל משפט. הדמות הייתה פופולרית ביותר, ויאיר ניצני שגילם אותה, כתב ופרסם ב-1986 שיר עם וידאו קליפ שנקרא "האשם תמיד". השיר זכה להצלחה רבה.
משתתפי התוכנית

ארז טל - עורך מוזיקלי, מנחה התוכנית, מראיין הדמויות והמספר בסדרת הסיפורים "ימי איציק".
אברי גלעד - בתפקיד "יוחנן הכותרן" ו"האיש הקטן".
שירה גרא - בתפקיד הילדה "פזית".
יואב קוטנר - בתפקיד "פרופסור מקס", פרופסור מטורף.
יאיר ניצני - בתפקיד "האשם תמיד", פארודיה על שדרן רדיו קהיר בעברית; וכל הדמויות ב"ימי איציק".
דני רובס - בתפקיד "ג'ימי אוחנה", זמר ששר שירים מתורגמים שתרגומם אינו נכון ושירי שטות.
גיל רונן - בתפקיד "חזקל מוסרי", הקריין שמספר סיפור לשבת.
גני תמיר - בתפקיד "יוסי" ו"אמא של יוסי" ממשפחת שוורץ, "נחמה" מהמטוס הקל ו"מלכה" שידעה לומר רק "נכון".
הערות שוליים

↑  דידי יזרעאלי, ⁨גל"צ: "מה יש" בערב, באתר ⁨חדשות⁩, ‏30 במרץ 1986
↑  מה יש תחזור, חדשות, 2 בספטמבר 1986
↑  גילי פורן, מה יש חוזר בלי יוחנן, חדשות, 5 בינואר 1987
↑  הגר רם, מה היה במה יש. כתבה לאחר חזרתה של התוכנית מה יש לאוויר, חדשות, 7 בינואר 1987
↑  הגר רם, יובל ניב, מה יש למען סמי וסוסו, חדשות, 2 במרץ 1987
↑  טל שחף, סמי וסוסו שבו בעזרת גל"צ, מעריב, 4 במרץ 1987
האלכימאי (מייקל סקוט)

| --- | --- |

כריכת הספר
 מידע כללי
 מאת:  מייקל סקוט
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  פנטזיה
 הוצאה
 הוצאה:  רנדום האוס 
 תאריך הוצאה:  22 במאי 2007 בארצות הברית 3 ביולי 2008 בממלכה המאוחדת 2009 בישראל
 מספר עמודים:  375 (באנגלית) 355 (בעברית)
 סדרה
 סדרת ספרים:  הסודות של ניקולס פלמל בן האלמוות
 הספר הבא:  הקוסם
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002679579
 
האלכימאי: הסודות של ניקולס פלמל בן האלמוות (באנגלית: The Alchemyst: The Secrets of the Immortal Nicholas Flamel) הוא רומן פנטזיה של הסופר מייקל סקוט שיצא בשנת 2007, ותורגם לעברית בשנת 2009. עם יציאתו לאור הוא הפך במהירות לספר הילדים השני הנמכר ביותר מרשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס.
עלילה > גנבת ספר המסורה

העלילה מגוללת את סיפורם של שני אחים תאומים בני 15, ג'וש וסופי ניומן. במשך חייהם נודדים התאומים מעיר לעיר עקב עבודתם של הוריהם הארכאולוגים. במשך שנה הם מתגוררים אצל דודתם אגנס בסן פרנסיסקו. בזמן זה ג'וש מצא עבודה בחנות הספרים של הזוג פלמינג וסופי מצאה עבודה בחנות הקפה שממול. יום אחד נכנס איש חשוד עם שלושה בני לוויה כבדים, עשויים כולם אבן, לחנות הספרים בה עובד ג'וש. האיש מאיים על ניק פלמינג (בעל החנות והבוס של ג'וש) ודורש שיביא לו את ה"ספר". פלמינג לא מסכים. באותו הרגע ג'וש רואה דברים שמעולם לא תיאר לעצמו שיראה - קסמים - ניק וג'ון די נלחמו בעזרת אורות משונים בעלי ריחות מוזרים - ומאז חייהם של התאומים משתנים לתמיד. "ספר המסורה" (הספר שרצה האיש שנכנס לחנות) נלקח על ידי האדם החשוד, אך ברגע האחרון מצליח ג'וש לתלוש את שני הדפים האחרונים של הספר, אשר בלעדיהם לא יוכלו די ואדוניו לממש את מטרתם. יחד עם ספר המסורה מצליח די ללכוד גם את אשתו של ניק, פרי, הנקראת אשת הכשפים.
עלילה > ניקולס פלמל והקסמים

לאחר המאבק וחטיפתה של פרנל ו"ספר המסורה", התאומים מקבלים תשובות למה שראו עיניהם: ניק פלמינג הוא בעצם האלכימאי האגדי שחי לפני כ-600 שנים -ניקולס פלמל. האיש החשוד היה דוקטור ג'ון די, סופר אנגלי בין המאה הארבע עשרה. הוא ניסה להשיג את "ספר המסורה" בשביל אדוניו הקדמונים. ניקולס פלמל ואשתו פרנל הם בני אלמוות מכיוון שכל חודש מחדש הם רוקחים שיקוי מיוחד ומשתנה שכתוב בספר המסורה ומעניק להם חיי נצח. ללא השיקוי יגוועו שניהם ויזדקנו בכמה שנים בכל יום, עד אשר ימותו בתוך חודש לערך. פלמל מסביר להם שהקסמים שראו הם בעצם כוחות של ההילה. לכל אדם יש הילה משלו בצבע אחר ובעלת ריח אחר. ההילה של ניקולס, לדוגמה, ירוקה ובעלת ריח מנטה, לדי הילה צהובה בעלת ריח של גופרית וביצים סרוחות. בעזרת ההילה ניתן ללמוד על בן האדם הנצפה (לדוגמה: איך הוא מרגיש פיזית, רגשית וכדומה).
עלילה > האשמנים הקדומים

פלמל לוקח את התאומים למסע רווי הרפתקאות מסוכנות במטרה לעורר את כוחותיהם וכמובן להחזיר את ספר המסורה ולהציל את פרנל ואת המין האנושי מחזרת האשמנים הקדמונים לעולם. אז מגלים התאומים שהם למעשה תאומי האגדה, תאומים אשר מתוארים בנבואה בספר המסורה, בעלי הילות כסף וזהב (צבעי הילות נדירים מאוד ונחשבים גם מאוד עוצמתיות), ואשר לפי האגדה, נועד אחד להציל את העולם והאחר להשמידו. בנוסף, פלמל מרחיב בפניהם על הקדמונים, ומספרים להם כי הרעים מביניהם נקראים אשמנים. דוקטור די הוא אחד מתוך קבוצה של בני אלמוות שמשרתים את האשמנים הקדמונים ומבצעים את משימותיהם ובתמורה מעניקים להם אדוניהם חיי אלמוות. מטרתם של משרתים אלו ושל אדוניהם היא למצוא את ספר המסורה ואת תאומי האגדה (סופי וג'וש) ולהחזיר את הקדמונים לעולם.
עלילה > גיוס סקתך

ניקולס, נואש אחרי הפסד כה גדול, לוקח את התאומים לדוג'ו שבו גרה סקתך (הידועה גם בתור: חסות הצללים, מושחת המלכים, וכדומה).
מהצד השני אנחנו רואים כי די שמח וזחוח על כך שלקח בשבי את פרנל, שעל פי תיאורו נחשבת למכשפה האולטימטיבית. די פותח את הספר ומגלה כי חסרים לו שני דפים. נזעם ונכעס מהסיבוך הלא צפוי, מבקש די את שירותיה של המוריגן, (אלת העורב) ולהשתמש בלחש הבבואה (לחש המאפשר לך לראות כל מה שיצור חי רואה או מה שמשתקף במשטח חלק מסוים) ובחולדה, כדי לרגל ולעקוב אחרי ניקולס פלמל והתאומים.
התאומים ופלמל, שהיו לגמרי מודעים לחולדה שמרגלת אחריהם, החליטו בכל זאת ללכת לסקתך. בכניסתם לדוג'ו מלמד אותם ניקולס שיעור חשוב: אם אתה רוצה לחיות חכה, התבונן ורק אז פעל. התאומים פוגשים את סקתך, שנראית כמו נערה בת 17. ועל פי ניקולס היא לוחמת קדמונית בת 2575 שנים, שאימנה כל לוחם נוגע אי פעם. אחרי קצת שכנוע מסוים מצד ניקולס, מסכימה סקתך לעזור לניקולס, להגן על התאומים, ולאמן אותם לעתיד הקרוב.
החולדות מוצאות את פלמל והתאומים, מה שגורם לסצנת קרב להתרחש בדוג'ו של סקתך, בין צד אחד שבו יש חולדות וגולם (אנשי האבן מהמתקפה על חנות הספרים) לפלמל, התאומים וסקתך. אנו רואים את כישורי הלחימה של סקתך מול גולם ומסבירה להם כי גולם מוקם לחיים בעזרת כישוף שכתוב על פיסת נייר שנמצאת על גופו ומסבירה כי אם נסיר את הנייר נסיר את הכישוף והגולם יהפוך למה שהוא היה במקור, נוזל בוצי. ובאותו זמן פלמל נאבק בחולדות, וחושף כי הוא יכול לגדל צמחים מעץ מת וכי האלכימאים ידעו על ה-DNA לפני המדע.
עלילה > הדרך למחוז הערפילים

אחרי סצנת הקרב, ברחו התאומים, פלמל וסקתך (תוך כדי הם נרדפים על ידי עורבים, בניה של המוריגן), עלו על מכונית של אחד מהתלמידים של סקתך וברחו משם.
מנקודת המבט של פרנל אנו לומדים את סיפור חייה של פרנל (הפעם מנקודת המבט של פרנל ולא די) ואנו מגלים שלפרנל היו כוחות קסומים מצעירותה, היא הייתה יכולה לראות את העתיד ולרפא חולים בעזרת מגעה. היא נהפכה למגדת עתידות, ובתפקידה פגשה מוכר ספרים עני (ניקולס פלמל) והיא מיד ידעה כי יתחתנו ויאריכו ימים יחד. בזמן שבעלה למד אלכימיה, פרנל התרכזה בללמוד קסמים וכישופים. היא נזכרה בכישוף שהיא למדה נגד אבירים בשריון, ואחרי שינויים קלים, היא השתמשה בכישוף על המכונית בה הייתה לכודה, בניסיון לבריחה. פרנל הבעירה את המכונית (המאוד יקרה) חתכה חור בחלון וברחה משם. לרוע מזלה המוריגן ראתה אותה ותפסה אותה לפני שהספיקה להתרחק. אנו גם לומדים מדי בסצנה הזו כי פעם היו שלוש אלות עורבים אך עכשיו הן כבר לא קיימות.
בינתיים, בניה של המוריגן שכחו איך ניקולס סקתך והתאומים נראים, בגלל הסחת הדעת שפרנל עשתה על המוריגן ומוחם קטן מידי לזכור דברים. בגלל זה הם סתם עפו שם חסרי מטרה. ההתפרעות של הציפורים גרמה לכאוס ולתהיות של בני האדם. המוריגן קיבלה את הריכוז בחזרה, והעורבים חידשו את התקפתם על המכונית אנו מגלים שהציפורים שלה ממש חזקות כי הן יכולות לפרוץ מכונית. בנוסף, במהלך המרדף אנו לומדים כי ניקולס וסקתך הכירו את ויליאם שייקספיר ואנו מגלים כי היה שוליה של ניקולס עד שהוסת על ידי די. בנוסף סקתך לא אהבה אותו כי היה לו ריח רע. פלמל התקשר למישהו שכרגע אינו ידוע ופתאום יש רוח בריח רימון שמעיפה את כל העורבים מהמכונית.
המכונית ממשיכה לנסוע לאורך כביש שלא נראה כי אנשים נוסעים עליו ונראה כי עוקבים אחריהם חזירים ענקיים. סקתך נכנסת למצב דרוך וחושדת כי הם חזירי מלחמה גאליים. פלמל גורם לה להבין כי אלו טוּרְק אַלְטַה, אנשי חזיר, אנשים שהופכים לחזירים ולהפך. בנוסף אנחנו גם לומדים מהפחדנות של ג'וש כי אנשי זאב הם טוּרְק מַדְרַה. ג'וש המשיך בדרך זו עד שהגיע למחסום. פלמל אומר לג'וש להמשיך לנסוע, והם נוסעים דרך המחסום, שנראה מוצק, ומגלים כי הוא היה אשליה אופטית.
עלילה > קסם האוויר והמלחמה

דוקטור די נעזר במוריגן, אלת העורב, ובבסתת, האלה המצרית בעלת ראש החתול, להילחם בניקולס ובתאומים. ניקולס נעזר בסקתך העלמה הלוחמת שנקראת גם חסות הצללים - הקדמונית מהדור השני ובהקטה, האלה התלת פרצופית החזקה אשר מעוררת את כוחותיה של סופי. לאחר מכן נערך במחוז הערפילים של הקטה קרב בו די הורג את הקטה בעזרת אקסקליבר חרב הקרח ומשמיד את עץ החיים שנותן להקטה את כוחותיה. פרנל נכלאה על ידי דוקטור די באלקטרז, ובעזרתה של רוח רפאים היא מצליחה ליצור קשר עם ניקולס ולהגיד לו שיברח אל מכשפת עין דור, סבתה של סקתך. מכשפת עין דור מעבירה לסופי את כל זכרונותיה והידע שרכשה במהלך כל שנות חייה ובכך מלמדת את סופי את קסם האוויר. דוקטור די מגיע לחנותה של מכשפת עין דור ומשסה בהם חבורה של זומבים ואל-מתים, בנוסף הוא משכנע את ג'וש ברעתו של ניקולס, החבורה נלחמת בהם ויחד הם עוברים לפריס דרך שער ליי, אך כוחותיו של ג'וש טרם ניעורו והחבורה מחפשת מישהו שיעורר אותם.
הערות שוליים

↑  טליה דיסקין, שניים שהם אחד | טליה דיסקין על הספר "האלכימאי: הסודות של ניקולס פלמל בן האלמוות", באתר הארץ, 8 בינואר 2010
↑  Bestseller  - Children’s & Young Adult Series, New York Times, ‏12 Jun 2011
השמש

.
| --- | --- |

מידע כללי
סוג עצם:: כוכב
סוג כוכב:: ננס צהוב
סיווג ספקטרלי:: כוכב הסדרה הראשית מסוג G
על פי הרצשפרונג־ראסל:: כוכב מהסדרה הראשית מטיפוס G2V
מאפיינים תצפיתיים
מרחק ממוצע מכדור הארץ:: 149,597,887 ק"מ   (8.31 דקות במהירות האור)
בהירות נראית (V):: 26.8m−
בהירות מוחלטת:: 4.8999m
מאפיינים מסלוליים
מרחק ממוצע מהמרכז הגלקטי:: ‎2.5×1017 ק"מ‎   (26,000-28,000 שנות אור)
תקופה גלקטית (a):   (משך המסלול סביב המרכז הגלקטי): 225 עד 250 מיליון שנים (שנה גלקטית)
מהירות:   – סביב מרכז הגלקסיה   – ביחס לסביבה הגלקטית:   217 ק"מ/שנייה   20 ק"מ/שנייה
שיפוע ציר:   – ביחס למישור המילקה   – ביחס למישור הגלקטי:   7.25°   67.23°
משך זמן סיבוב: (בקו המשווה): 25 יום, 9 שעות, 7 דקות ו־13 שניות
מהירות סיבוב: (בקו המשווה): 7,174 ק"מ/שעה
מאפיינים פיזיים
קוטר ממוצע:: 1,392,684 ק"מ   (פי 109 מקוטר כדור הארץ)
רדיוס:: 696,342 ק"מ
היקף:: ‎4.379×106 ק"מ‎   (פי 109 מהיקף כדור הארץ)
שטח הפנים:: ‎6.09×1012 ק"מ2‎   (פי 11,900 משטח פני כדור הארץ)
נפח:: ‎1.41×1018 ק"מ3‎   (פי 1,300,000 מנפח כדור הארץ)
מסה:: ‎ 1.988435×1030 Kg‎   (פי 332,946 ממסת כדור הארץ)
צפיפות:: 1.408 גרם/סמ"ק   (פי 0.26 מכדור הארץ, ו־1.409 ממים)
כבידה על פני השטח:: 273.95 m s−2
כבידה יחסית על פני השטח:: 27.9 ג'י
מהירות מילוט:: 617.54 ק"מ/שנייה   (פי 55 ממהירות המילוט בכדור הארץ)
טמפרטורה:   – פני השמש   – הילת השמש   – ליבת השמש:   5,785 קלווין (5,512 צלזיוס)  ‎5.7×106 קלווין‎   ‎15×106 קלווין‎
נהירות: (LS): ‎3.827×1026 J s-1‎
הרכב הפוטוספירה
מימן:: 73.46 %
הליום:: 24.85 %
חמצן:: 0.77 %
פחמן:: 0.29 %
ברזל:: 0.16 %
ניאון:: 0.12 %
חנקן:: 0.09 %
צורן:: 0.07 %
מגנזיום:: 0.05 %
גופרית:: 0.04 %
השֶּׁמֶשׁ היא כוכב מהסדרה הראשית מסוג G (ננס צהוב) שנמצא במרכז מערכת השמש. כדור הארץ וגופים נוספים הכוללים כוכבי לכת, כוכבי לכת ננסיים, כוכבי לכת מינוריים, אסטרואידים, שביטים ואבק בין־כוכבי, חגים סביב השמש במסלולים קבועים עקב כוח הכבידה שלה.
מסת השמש היא 99.86% מכל המסה הידועה של מערכת השמש, והשפעתה על הגופים השונים בה רבה מאוד. כוכבי הלכת במערכת השמש סובבים את השמש עקב כוח הכבידה שלה שמחזיק אותם במסלול ומונע מהם לברוח לחלל הרחוק. מסלולי הסיבוב הם אליפטיים בקירוב. כל גוף במערכת השמש מושפע במידה קטנה גם מגופים אחרים במערכת זו. כוח הכבידה הגדול של השמש מושך אליה חומר, ואילו רוח השמש שנפלטת כתוצאה מהפעילות התרמו־גרעינית שבתוכה דוחפת חומר החוצה ממנה. 
השמש נמצאת בבועה המקומית על זרוע אוריון שבגלקסיית שביל החלב. השמש היא כוכב־התקן של המחלקה הספקטרלית G2V.
השמש ידועה גם בשם "חמה", ולעיתים מכונה בשם הלטיני סוֹל (Sol) או בשם היווני הֶלְיוֹס (Helios). אל השמש במיתולוגיה היוונית והרומאית הוא אפולו. במיתולוגיה הכנענית קרויה אלת השמש "שמש".
הסמל האסטרולוגי והאסטרונומי של השמש מורכב מעיגול שבמרכזו נקודה: . על אף שנראה שהסמל מציין את מיקום השמש במרכז מערכת השמש, הוא קדם לתפיסה ההליוצנטרית.
אטימולוגיה

במקרא, המלה "שמש" מופיעה לעיתים בנקבה ולעיתים בזכר, ככל הנראה בשל היותה של האלה הכנענית שמש נקבה והאל המסופוטמי שַמַש (אנ') זכר. בספרות התלמודית נמנעו מהשימוש במונח "שמש" (כמו גם "ירח"), המתייחס לאלוהות הכנענית והמקראית, והעדיפו את המונח הנייטרלי "חמה".
אפיפניוס, שנולד להורים יהודים באזור בית גוברין בתחילת המאה ה־4 לספירה, תיעד את שמות כוכבי מערכת השמש לפי הפרושים, וביניהם שני השמות המוכרים לשמש: ἡμὰ (hēma, כלומר "חמה") ו־σέμες (semes, כלומר שמש; אף שהמונח "שמש" לא מוכר בהקשרים אסטרולוגיים בעברית בתר־מקראיית).
מידע כללי

השמש היא כדור ענקי של פלזמה לוהטת. הטמפרטורה על פניה היא 5,785 מעלות קלווין (כ־5,512 מעלות צלזיוס), ואילו במרכזה היא מגיעה לכ־15.7 מיליון מעלות. החום הרב השורר במרכז השמש מאפשר קיום תהליכים תרמו-גרעיניים, ובפרט היתוך גרעיני, שהם מקור האנרגיה של השמש. חלק מהאנרגיה הזו נפלט מפני השמש כאור נראה, קרינה אולטרה-סגולה וקרינה אינפרא-אדומה שמספקות את עיקר האנרגיה לקיום חיים על פני כדור הארץ.
השמש לא באמת "צהובה". היא לבנה, אך בגלל האטמוספירה של כדור הארץ, שנפלטים ממנה חלקיקים קטנים המפזרים את אור השמש, אנחנו רואים אותה כצהובה או אדומה בשעות מסוימות של היום. בשמי החלל, השמש נראית ככדור לבן זוהר.
קוטר השמש הוא כ-1,392,000 קילומטר, ונפחה גדול פי יותר ממיליון מנפח כדור הארץ. מסתה גדולה ממסת כדור הארץ פי 300,000 בקירוב, והיא עשויה בעיקר ממימן (74%) ומהליום (24%). היא מכילה בשיעורים קטנים גם חמצן, פחמן, חנקן, ניאון, ברזל, צורן, מגנזיום, גופרית ויסודות אחרים.
השמש סובבת סביב צירה, אך היא אינה גוף קשיח, וזאת ניתן לראות בכתמי השמש, שהם תוצאה של פעילות מגנטית חזקה על פני השמש. צבעם כהה יותר מפני השמש בגלל הטמפרטורה הנמוכה שלהם יחסית לפני השמש. מחזור הסיבוב של השמש סביב צירה משתנה בהתאם לקו הרוחב והוא המהיר ביותר באזור קו המשווה. זמן המחזור הוא כ-25.5 יום באזור קו המשווה, ו-33.5 יום בקטבים.
גילה המוערך של השמש הוא 4.567 מיליארד שנים. היא נעה במסלול בגלקסיית שביל החלב במרחק של כ־26 אלף עד 28 אלף שנות אור ממרכז הגלקסיה, ומשלימה סיבוב סביבו בכ־226 מיליון שנים.
קרני אור שיוצאות מהשמש מגיעות לפני כדור הארץ כעבור כ־8:15 דקות, כנגזר מהמרחק שבין כדור הארץ לשמש (כ־150,000,000 ק"מ, או יחידה אסטרונומית אחת), וממהירות האור.
לעיתים מסתיר הירח את השמש מעיני צופים הנמצאים על כדור הארץ. תופעה זו קרויה ליקוי חמה, ובמשך דורות רבים הטילה אימה על האדם.
סיווגה של השמש בדיאגרמת הרצשפרונג־ראסל הוא G2V שמשמעותו כי השמש היא כוכב צהוב מהסדרה הראשית, הנמצא בשלב של היתוך גרעיני של מימן.
מחזור חיים > ההיסטוריה של השמש ועתידה

קיומם של יסודות כבדים במערכת השמש, כגון ברזל, זהב ואורניום, מצביע על כך שהשמש לא נמנית עם הדור הראשון של הכוכבים, כלומר, היא נוצרה משרידיהם של כוכבים קדומים יותר אשר יצרו יסודות כבדים אלה. הדרך הסבירה ביותר להופעת יסודות כאלה היא התהליכים הגרעיניים המתרחשים בהתפרצות של סופרנובה או מהתמרת יסודות דרך ספיגת נייטרונים בליבה של כוכב מסיבי מן הדור הראשון.
מסת השמש היא כ־1.9891x1030 קילוגרם, קטנה מן הגבול התחתון ליצירת חור שחור (עבורו נדרשת מסה של 20 מסות שמש) או אף לכוכב נייטרונים (ליבה מינימלית של 1.44 מסות שמש, גבול צ'נדראסקאר). לפיכך, על פי המודל המקובל של מחזור החיים של כוכב, בעוד כחמישה מיליארד שנים יותכו כ־90% מהמימן שבליבתה להליום, והיא תהפוך לענק אדום. בשלב זה יתחיל היתוך נמרץ של גרעיני הליום בתהליך שנקרא "הבזק הליום", ואז תעלה טמפרטורת הליבה שלה לכ־300 מיליון מעלות, והשכבות החיצוניות של השמש יתפשטו אל מעבר למסלולו הנוכחי של כדור הארץ. בהמשך, תנודות בטמפרטורה יגרמו לשמש להשיל את שכבותיה החיצוניות, שיהפכו לערפילית פלנטרית, וליבת השמש תהפוך לננס לבן המצטנן לאיטו בחלל. בחלוף הזמן תרד בהדרגה תדירות הקרינה, והננס הלבן יהפוך לננס שחור.
מחזור חיים > ההיסטוריה של השמש ועתידה > מסת השמש

מסת השמש מוערכת בכ־1.9891x1030 קילוגרם. מסה זו נחשבת ל־1 מסת שמש, ומסומנת לרוב ב־ M_{\odot }. מסת השמש היא יחידת ייחוס להערכת מסות של כוכבים אחרים.
המסה הזו מובילה לכך שכוח הכבידה על פני השמש חזק בערך פי 28 מזה שעל כדור הארץ ואדם ששוקל על כדור הארץ 100 ק"ג ישקול על פני השמש בערך 2,800 ק"ג.
מחזור חיים > ההיסטוריה של השמש ועתידה > צבע השמש

צבעה האמיתי של השמש הוא לבן, ולכן קרני השמש נקראות "אור לבן". את צבעה הלבן ניתן לראות מחוץ לאטמוספירת כדור הארץ, כלומר בחלל. כאשר צופים בשמש על פני כדור הארץ במשך היום, היא נראית בגוון צהבהב בשל פיזור ריילי, והיא נוטה במקצת לצבע הכתום בזמני הזריחה והשקיעה בשל פיזור מיי.
מבנה

השמש מורכבת משני חלקים, פנימי וחיצוני, המחולקים למספר מקטעים. חלקה הפנימי מורכב מליבת השמש, מהחלק הקרינתי ומהחלק ההסעתי. החלק החיצוני של פני השמש, זה הנראה לעין ושממנו נפלטת קרינת השמש לחלל, הוא הפוטוספירה, שעוביה כמה מאות קילומטרים. מעל הפוטוספירה מצויה האטמוספירה של השמש, צבעה כתום והיא מכונה כרומוספירה. מעבר לכרומוספירה מצויה שכבת מעבר שעובייה כ־75,000 קילומטר, ומעבר לה מצויה העטרה שבה ניתן לחזות בשעת ליקוי חמה מלא.
מבנה > ליבת השמש

רדיוס ליבת השמש הוא 20%–25% מהרדיוס הכולל של השמש. אזור זה מהווה את מקור האנרגיה של השמש, שכן רק בו מתקיים היתוך גרעיני. התנאים השוררים בליבת השמש על מנת לאפשר היתוך גרעיני קיצוניים ביותר, צפיפותו הממוצעת עומדת על כ־150,000 קילוגרם למטר מעוקב (פי 150 מהצפיפות של מים), הטמפרטורה בו היא כ-15,700,000 מעלות צלזיוס.
התהליכים המתרחשים בליבת השמש מהווים את המקור לאנרגיית האור והחום המאפשרות את קיום החיים בכדור הארץ. מקור האנרגיה הוא בתהליכי היתוך גרעיני המתקיימים בליבת השמש, שבהם ארבעה אטומי מימן עוברים היתוך לאטום הליום אחד. מסתו של אטום הליום קטנה במעט מזו של ארבעה אטומי מימן, והפרש המסות מומר לאנרגיה, בהתאם למשוואת תורת היחסות E=mc², שגילה אלברט איינשטיין, שבה E היא האנרגיה, m המסה ו־c² מהירות האור בריבוע. השמש ממירה מדי שנייה כ־685 מיליון טון מימן להליום, ומאבדת בתהליך זה מסה של כ־4 מיליון טונות, ההופכים לאנרגיה. לפי הערכות עדכניות, במהלך חייה של השמש ככוכב הסדרה הראשית, הומרה עד עתה לאנרגיה מסה הגדולה פי 100 ממסתו של כדור הארץ.
קצב ההיתוך בליבה נמצא בשיווי משקל יציב: גידול של קצב ההיתוך יגרום לליבה להתחמם ולהתרחב מעט כנגד משקל השכבות החיצוניות וצפיפותה תקטן מעט. התוצאה תהיה הקטנת קצב ההיתוך ותיקון הסטייה למצב שיווי המשקל; והפחתה של קצב ההיתוך תגרום לליבה להתקרר ולהתכווץ מעט, מה שיגדיל את צפיפותה ויגדיל את קצב ההיתוך.
רק 0.8% מהאנרגיה הנוצרת בשמש מגיעה מרצף אחר של תגובות היתוך הנקרא מחזור CNO, אם כי שיעור זה צפוי לעלות ככל שהשמש תהייה מבוגרת וזוהרת יותר.
ניתוח עדכני של נתוני משימת SOHO מראה, כי קצב הסיבוב של הליבה מהיר יותר מאשר באזור הקרינתי שעוטף את הליבה.
מבנה > האזור הקרינתי

האזור הקרינתי שרוחבו כ-45% מרדיוס השמש, מהווה השכבה העבה ביותר של השמש. הוא משתרע מהליבה ועד לרדיוס של 70% מרדיוס השמש, והאנרגיה מועברת דרכו בעיקר על ידי קרינה: פוטונים שנפלטו מליבת השמש נקלטים באטומים ונפלטים, וחוזר חלילה. באזור זה נופלת הטמפרטורה מ-7 מיליון מעלות ל-2 מיליון מעלות, בקירוב, והצפיפות יורדת מ-20,000 ל-200 קילוגרם למטר מעוקב ככל שמתרחקים ממרכז השמש אל השפה החיצונית של האזור הקרינתי.
מבנה > שכבת המעבר (Tachocline)

שכבת המעבר היא שכבה דקה בין אזור הקרינה לאזור ההסעה. באזור זה יש מעבר חד בין הסיבוב האחיד של אזור הפלזמה באזור הקרינתי לבין הסיבוב הדיפרנציאלי של האזור ההסעתי. מצב זה, שבו שכבות אופקיות סמוכות מחליקות זו על פני זו, יוצר כוחות גזירה משמעותיים בין השכבות.
משערים כי אפקט דינמו בשכבה זו יוצר את השדה המגנטי של השמש.