stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שני מזרחי
ביוגרפיה > קריירה

שני מזרחי החלה את דרכה העיתונאית בשנת 2001 ב"עיתון ירושלים", המקומון של ירושלים מבית ידיעות אחרונות, ככתבת לענייני משפט ומשטרה. כמה שנים לאחר מכן החלה לסקר גם תחומים נוספים בעיר ירושלים, באתר האינטרנט ynet.
בשנת 2006 עברה לסקר את תחום המשטרה בידיעות אחרונות, סניף ירושלים. במסגרת זו סיקרה את פרשת ההטרדות ועבירות המין של נשיא המדינה לשעבר, משה קצב, ואת מלחמת לבנון השנייה בגבול הצפון. מיד עם תום מלחמת לבנון השנייה מונתה מזרחי לכתבת משפט כללי בעיתון מעריב, שם סיקרה את פרשת רשות המיסים, פרשת הולילנד ועוד.
בשנת 2008 החלה את התמחותה במשפטים במשרד עורכי הדין יהודה רסלר ושות'. בתום התמחותה בשנת 2009, ובו זמנית ללימודי ההסמכה, מונתה שני כדוברת וחוקרת ועדת החקירה הממלכתית לבדיקת טיפול הרשויות המוסמכות במפוני גוש קטיף וצפון השומרון, בראשותו של המשנה לנשיא בית המשפט העליון בדימוס, השופט אליהו מצא. בפרק "שלמי תודות" בדוח הוועדה (עמוד 5) נאמר: "... תודתנו נתונה גם לעורכת הדין שני מזרחי, שלצד מילוי תפקידה כדוברת הוועדה, שבגדרו קיימה קשר רצוף ויעיל עם נציגי התקשורת וגורמים חיצוניים, עסקה גם בעריכת חומר כתוב ובכך סייעה לנו בעבודתנו."
לאחר שוועדת החקירה הגישה את מסקנותיה לממשלה חזרה שני לעבודה העיתונאית ככתבת משפט בעיתון The Marker, שם חשפה את חקירות המשטרה בפרשת השחיתות של ראש עיריית רמת גן לשעבר, צבי בר, חשפה את חקירות המשטרה בפרשת תיאום המחירים של שופרסל וחשיפות רבות נוספות.
בעבודתה כעיתונאית חשפה מזרחי אי סדרים בימ"ר ירושלים, על רקע פרשת הרצח הכפול בנטף, שבמסגרתה הורשע משה קסטל, נהג מונית תושב העיר, ונידון לשני מאסרי עולם. בעקבות מעורבות של אחד החוקרים הבכירים בפרשה עם גורמים בפרשת הבנק למסחר ועם גרושתו של הנאשם, פרש החוקר ממשטרת ישראל. בהמשך השתתפה מזרחי בסדרה דוקומנטרית על פרשת הרצח הכפול (האזרח ק').
בינואר 2012 סיימה מזרחי את תפקידיה כעיתונאית ועברה לעבוד בחברת עורכי הדין גורניצקי ושות', שם מילאה את תפקיד מנהלת יחסי הציבור. לאחר כמה שנים עברה לעבוד כעצמאית, תוך שהיא ממשיכה ללוות את גורניצקי ושות' ולקוחות אחרים, חברות ופרטיים, בליווי יחסי ציבור ובניהול משברים.
שני מזרחי היא אם לילדה. מתגוררת עמה ועם עם בן זוגה, רמי מנור, ברמת גן.
הערות שוליים

↑  רנן פריד‏, כתבים חדשים במעריב, באתר וואלה, 23 בנובמבר 2006
↑  דוח ועדת החקירה הממלכתית לבדיקת טיפול הרשויות המוסמכות במפוני גוש קטיף וצפון השומרון, ‏6 ביוני 2010
↑  אמילי גרינצווייג‏, שני מזרחי מצטרפת ל-TheMarker, באתר וואלה, 16 בנובמבר 2010
↑  שני מזרחי, שני מזרחי, באתר TheMarker‏, 19 בינואר 2012
↑  "האם נהג המונית הופלל ברצח הכפול?", שני מזרחי, עיתון ירושלים, 10 בספטמבר 2004, עמ' 22-20
אדם וחוה (אוטו מולר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  אוטו מולר 
 תאריך יצירה:  המאה ה־20? 
 טכניקה וחומרים:  hessian, דיסטמפר 
 ממדים בס"מ
 רוחב:  90.5 ס״מ 
 גובה:  121 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  אקספרסיוניזם 
 מספר יצירה:  2020 (מוזיאון שטדל) 
 מיקום:  מוזיאון שטדל
 
אדם וחוה הוא ציור מאת הצייר הגרמני אוטו מולר, אחד מהאמנים הבולטים של קבוצת הגשר. היצירה מוצגת במוזיאון שטאדל בפרנקפורט.
אודות היצירה

אוטו מולר נחשב לרומנטיקן שבין ציירי קבוצת "הגשר". לאורך חייו הוא התרכז במבחר מצומצם של נושאים, בעיקר בעירום ודיוקנאות, במסגרת חיפושיו אחר הפשטות והראשוניות. במקום לשאוף לאידיאליזם, הוא ביטא רגישות רבה לשוק האמנות. "אדם וחוה" הוא אחד מציורי האוהבים הרבים שיצר, אך תיאור האדם והטבע בו אינו ראשוני כפי שהוא עשוי להיראות במבט ראשון: חוה, המודעת לעירומה, מכסה את ערוותה, ויוצאת מגן העדן יחד עם אדם כאילו היה זה קתדרלה.
רכישת הציור

הציור הגיע למוזיאון שטאדל מפרייבורג בשווייץ בשנת 1950. הכימאי ארתור סטול (1887–1971), אשר התגורר בבזל, הציע אותו כמתנה באופן דיסקרטי, במטרה "לסייע בשיקום אוסף האמנות המודרנית" של המוזיאון. אוסף זה נפגע קשות בעקבות ביזת יצירות אמנות בידי הנאצים בשנת 1937, אז הוסרו 77 ציורים מהמוזיאון בהוראה מברלין. עד תום שלטון הנאצים, כמעט שלא נותר ייצוג לאמנות מודרנית בפרנקפורט – מצב שאפיין מוזיאונים רבים בגרמניה.
הערות שוליים

1 2  Adam and Eve, Digital Collection (באנגלית)
מרינה סקוורסיאטי

| --- | --- |

 לידה:  30 באפריל 1984 (בת 40) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת נורת'ווסטרן 
 תקופת הפעילות:  מ-1993 
 מספר צאצאים:  2
 marinasquerciati.com
 
מרינה סקוורסיאטי (באנגלית: Marina Squerciati; נולדה ב-30 באפריל 1984) היא שחקנית אמריקאית. היא מופיעה כשחקנית קבועה בסדרת הטלוויזיה "שיקגו PD" בתור הבלשית קים בורגס.
ראשית חייה

סקוורסיאטי נולדה בניו יורק. היא גדלה כבת יחידה לאם ממוצא איטלקי, היא בתה של האקדמית והסופרת מארי סקוורסיאטי. היא סיימה את לימודיה באוניברסיטת נורת'ווסטרן עם תואר ראשון בתיאטרון בשנת 2003.
קריירה > עבודת תיאטרון

על עבודתה בתיאטרון, סקוורסיאטי זכתה בפרס אגנס מורהד על הופעתה כג'ודי הולידיי בהצגה באוף ברודוויי Just in Time: The Judy Holliday Story בתיאטרון לוסיל לורטל. סקוורסיאטי עשתה את הופעת הבכורה שלה בברודוויי בעיבוד לסרט "להיות או לא להיות" של ארנסט לוביטש בבימויו של זוכה פרס הטוני קייסי ניקולאו. סקוורסיאטי יצרה את התפקיד של "קרי טיילור" בקומדיה המוזיקלית הא-קפלה Perfect Harmony, והייתה חברה בקבוצה The Essentials.
קריירה > קולנוע וטלוויזיה

ב-1993 הופיע היא בסרט "מפצח האגוזים" בבימויו של אמיל ארדולינו.
היא עשתה את הופעת הבכורה שלה בסרט עלילתי "זה מסובך" ב-2009. בשנת 2012 היא הופיעה בסרטים "אלטר אגו" ו"פרנסס הא".
הופעת הבכורה שלה בטלוויזיה הייתה בסדרה "חוק וסדר: כוונה פלילית" ב-2009. לאחר שהופיעה בתפקידי אורח ב"האישה הטובה", "Damages", "שוטרים בדם" וב"חוק וסדר: מדור מיוחד" ב-2010 ו-2011, היא זכתה לתשומת לב בסתיו 2011 כאשר הופיעה ב-8 פרקים בעונה החמישית של "אחת שיודעת". בשנת 2013, היא כיכבה כאורחת בסדרה "האמריקאים" בתור מרגלת סובייטית.
באוגוסט 2013, פורסם שסקוורסיאטי לוהקה לתפקיד השוטרת קים ברג'ס בספין-אוף של "שיקגו FIRE", "שיקגו PD". התוכנית עלתה לראשונה ב-8 בינואר 2014. העונה השביעית עלתה לראשונה ב-25 בספטמבר 2019 וב-27 בפברואר 2020, NBC הודיעה כי התוכנית מתחדשת לעונה 8, 9 ו-10.
חיים אישיים

סקוורסיאטי נשואה לאלי קיי-אוליפנט, עורך דין.
ב-15 בפברואר 2017, סקוורסיאטי הודיעה על הריונה באמצעות טוויטר, היא ילדה בת במאי של אותה שנה. ב-31 בדצמבר 2024, סקוורסיאטי הודיעה באמצעות אינסטגרם כי היא ילדה בפעם השנייה.
בספטמבר 2019, במסמכי בית המשפט נטען כי סקוורסיאטי היא בתו של איש הכספים המנוח ג'ון ר. יעקובסון (שהיה גם אביה של השחקנית מגי וילר) וכי בעוד שלכאורה הובטח לה שתכתב בצוואתו של איל ההון הדבר לא בוצע. מסמכים תומכים מצביעים על כך שג'ייקובסון שילם עבור המטפלת של סקוורסיאטי, מזונות ילדים ואת שכר הלימוד של סקוורסיאטי בדלתון ובאוניברסיטת נורת'ווסטרן.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1993 | מפצח האגוזים | עכבר |  |
| 2006 | Hold |  | סרט קצר |
| 2009 | זה מסובך | מלאני |  |
| 2012 | אלטר אגו | ד"ר שרה בלה |  |
| 2012 | פרנסס הא | מלצרית במועדון |  |
| 2013 | Sparks | דון |  |
| 2013 | Night Moves | קול ADR |  |
| 2013 | גשם של פלאפל 2 | קולות נוספים | תפקיד קולי |
| 2014 | טיול בין המצבות | מארחת | ללא קרדיט |
| 2017 | מרשל | סטלה פרידמן |  |
| 2017 | סנטרל פארק | מליסה שו |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2009 | חוק וסדר: כוונה פלילית | בטסי ניילור | פרק: "Revolution" |
| 2010 | האישה הטובה | שריל ווילנס | פרק: "Infamy" |
| 2010 | Damages | אן קונל הצעירה | פרק: "Tell Me I'm Not Racist" |
| 2011 | שוטרים בדם | קמרון סוונסון | פרק: "Model Behavior" |
| 2011, 2015 | חוק וסדר: מדור מיוחד | אנני מאיירס / השוטרת קים בורגס | תפקיד אורח; 2 פרקים |
| 2011–2012 | אחת שיודעת | אלסנדרה סטיל | תפקיד חוזר; 8 פרקים |
| 2013 | האמריקאים | אירינה סמנובה | Duty and Honor |
| 2014–הווה | שיקגו PD | הבלשית קים בורגס | תפקיד ראשי; 158 פרקים |
| 2014–הווה | שיקגו FIRE | הבלשית קים בורגס | תפקיד אורח; 21 פרקים |
| 2015–הווה | שיקגו MED | הבלשית קים בורגס | תפקיד אורח; 6 פרקים |
| 2017 | שיקגו JUSTICE | הבלשית קים בורגס | פרק: "עקרון אי הוודאות" |
| 2017 | Special Skills | מרינה | תפקיד ראשי; 5 פרקים, גם תסריטאית |
הערות שוליים

↑  Roseman, Lindsay. "Marina Squerciati Returns to Her Roots on Chicago PD". Make it Better. אורכב מ-המקור ב-11 בינואר 2014. נבדק ב-11 בינואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Marina Squerciati – imagista". נבדק ב-2022-05-23.
↑  "Marina Squerciati Bio". NBC. נבדק ב-11 בינואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Essentials". Samuel French Inc. אורכב מ-המקור ב-2 במאי 2014. נבדק ב-6 במאי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Andreeva, Nellie (2013-08-28). "NBC's 'Chicago PD' Adds Another Regular". Deadline Hollywood. אורכב מ-המקור ב-28 באוגוסט 2013. נבדק ב-2013-10-17. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Bibel, Sara (18 באוקטובר 2013). "'Ironside' & 'Welcome to the Family' Canceled by NBC; 'Community' to Premiere January 2, 'Chicago P.D.' January 8". TV by the Numbers. אורכב מ-המקור ב-21 באוקטובר 2013. נבדק ב-18 באוקטובר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Breaking News - Dick Wolf's Three "Chicago" Series and "Law & Order: Special Victims Unit" Receive Three-Season Pickups on NBC | TheFutonCritic.com". www.thefutoncritic.com. נבדק ב-13 באוגוסט 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Rodkin, Dennis (2018-11-27). "The West Loop building these Dick Wolf actors call home". Crain's Chicago Business. נבדק ב-2019-10-16.
↑  @marinasqu (6 במאי 2017). "Sorry I couldn't live tweet with you this week-been a little busy" (Tweet). נבדק ב-12 במאי 2017 – via Twitter. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Chicago P.D.'s Marina Squerciati Reveals She Welcomed Baby No. 2: '2024 Was a BIG Year for Me, Literally'". 31 בדצמבר 2024. נבדק ב-31 בדצמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kathianne Boniello, Exclusive | TV star: I’m the secret love child of a Wall Street mogul, ‏2018-07-29 (באנגלית אמריקאית)
↑  "'Chicago P.D.' Actress Says She Is The Secret Daughter Of Millionaire". 2 באוגוסט 2018. אורכב מ-המקור ב-26 ביולי 2020. נבדק ב-13 באוגוסט 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2019098735  VIAF: 9156372387907541493   WorldCat (עם VIAF): 9156372387907541493
כפר פרוספקט

| --- | --- |
 מדינה / טריטוריה:  אנגליה אנגליה
 קואורדינטות:  52°42′11″N 1°57′04″W﻿ / ﻿52.703°N 1.951°W﻿ / 52.703; -1.951 
 he
 
כפר פרוספקט (באנגלית: Prospect Village) הוא כפר קטן הממוקם במחוז קאנוק צ'ייס שבמחוז סטפורדשייר, במערב המידלנדס, אנגליה. הכפר ממוקם בין הערים בּרנְטווּד (Burntwood) והדנספורד (Hednesford). מדובר ביישוב קטן, הכולל כ-250 בתים, אולם כפרי, פאב ומוסך שירות. הכנסיות הקרובות ביותר נמצאות בג'נטלשאו (Gentleshaw) ובקאנוק ווד (Cannock Wood). הכפר שכן בעבר על מסילת רכבת ששימשה להובלת מחצבים בלבד, אשר חיברה בין הדנספורד לברנטווד. ניתן עדיין להבחין בסוללת עפר לשעבר לאורך כביש איירונסטון (Ironstone Road) וכביש קאנוק ווד (Cannock Wood Road).
היסטוריה

הכפר נבנה בשנת 1926 על ידי רשות הפחם הבריטית (Coal Board Authority) במטרה לספק מגורים לכורים במכרות הפחם הסמוכים. בתחילה נקרא היישוב בשם Rawnsley New Village עד שנות ה-70 של המאה ה-20, והוא אף זכה לכינוי "פוש נוב" (Posh Knob), זאת על רקע תקופת השפל הגדול, שבמהלכה נבנה הכפר.
הרחוב הראשון שנבנה היה לונגסטאף אווניו (Longstaff Avenue), ואחריו נבנה וויליאמסון אווניו (Williamson Avenue). בלונגסטאף אווניו נבנו שירותים בתוך הבתים, בעוד שבוויליאמסון אווניו השירותים היו חיצוניים. שני הרחובות נקראו על שמם של קולונל ג'ון וויליאמסון (1824–1916) ובנו קולונל רוברט סמרסייד וויליאמסון (1859–1933).
דילברט (סדרת טלוויזיה)

דילברט (באנגלית: Dilbert) היא סדרת קומדיית מצבים אמריקאית בהנפשה אשר מבוססת על הקומיקס וסדרת הספרים באותו השם מאת סקוט אדמס. הסדרה עוקבת אחר הרפתקאותיו של מהנדס מוכשר בוגר MIT אך כושל בשם דילברט.
| --- | --- |

 מבוסס על:  "דילברט" מאת סקוט אדמס
 שיר הנושא:  אזור דילברט
 סוגה:  קומדיה, קומדיית מצבים, הנפשה
 יוצרים:  סקוט אדמס ולארי צ'ארלס
 מדבבים:  דניאל סטרן כריס אליוט לארי מילר גורדון האנט קתי גריפין ג'קי הופמן ג'ייסון אלכסנדר טום קני
 פרסים:  פרס האמי לבידור בפריים-טיים לעיצוב פתיח יוצא מן הכלל
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  30
 הפקה
 מפיק:  ג'פרי ל. גולדשטיין רון נלסון
 מפיקים בפועל:  סקוט אדמס לארי צ'ארלס קארה ואלו
 חברת הפקה:  איידבוקס יונייטד מדיה אדלייד הפקות סוני Sony Pictures Television קולומביה טריסטאר מטרו גולדווין מאייר קולומביה טריסטאר טלוויזיה
 הפצה:  Sony Pictures Television
 עורכים:  מארק שייב
 מוזיקה:  דני אלפמן סטיב ברטק אדם כהן איאן דיי
 אורך פרק:  22 דקות
 שידור
 רשת שידור:  UPN
 רשת שידור בישראל:  ערוץ ביפ
 תקופת שידור מקורית:  25 בינואר 1999 – 25 ביולי 2000
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
עלילה

הסדרה עוקבת אחר הרפתקאותיו של מהנדס מוכשר וחנון בוגר MIT אך כושל בשם דילברט.
דמויות

דילברט - הדמות הראשית ברצועת הקומיקס. דילברט הוא מהנדס חנון מוכשר בוגר MIT. למרות שרעיונותיו נבונים ומהפכניים בבסיסם, הם לא מגיעים למימוש, כתוצאה מחוסר יכולתו להילחם בעבורם. עמיתיו לעבודה מצליחים לעצבן אותו בקלות, ובדרך כלל הוא מגיב באופן סרקסטי וציני. דילברט הוא רווק מושבע, כתוצאה מכישוריו החברתיים הדלים. דילברט מצויר בדרך כלל ללא פה או עיניים, ובכל הרצועות בסדרה (מלבד הרצועות הראשונות) העניבה שלו מעוקמת והקצה שלה מצביע מעלה; אדמס לא נתן הסבר מפורש לעניבה שנוגדת את חוקי הכבידה, ורק אמר שהיא מבהירה את חוסר ההתאמה של דילברט לסביבה. הסבר נוסף שנתן אדמס ב-FAQ של דילברט היה שדילברט "רק שמח לראותך" (רמז לזקפה). באחד הספרים אדמס מספר שהוא אמר למעריצים של דילברט שכשדילברט יאבד את בתוליו עניבתו תתיישר. זה קרה באחד הקומיקסים המאוחרים, בזמן שהוא יצא עם ליז, שמגלמת את חברתו מדי פעם. בסטריפים מאוחרים, הפה מאויר רק לעיתים רחוקות, כאשר דילברט אוכל, מופתע או מתעצבן. בסדרת הטלוויזיה הפה שלו מאויר רק כשהוא מדבר.
הבוס - המנהל של דילברט, הסיוט של כל עובד. הוא דואג למרר את חיי עובדיו לצורך קידומו ותדמיתו בפני מנהליו, תוך כדי הצטיינות ברשעות וטפשות. מוסר, מקצועיות או דאגה לעובדים הם דברים זרים לו, והוא מתעלם מהם בכל הזדמנות. נוסף על כך, הבוס מאותגר טכנולוגית, דבר אשר מוסיף לניכור שנוצר בינו לבין עובדיו.
וולי - מהנדס מקריח אשר עובד עם דילברט באותה חברה, אך בניגוד אליו חסר כל שאפתנות או רצון לתרום לחברה. את רוב יומו הוא מבלה בשוטטות ברחבי המשרד עם כוס קפה ביד, והיצירתיות שבו באה לידי ביטוי בדרכים חדשות להסתיר את חוסר הפרודוקטיביות שלו.
אליס - המהנדסת היחידה במחלקה של דילברט. היא החרוצה מבין כל הדמויות, דבר המתבטא בכמות השעות הנוספות שהיא עובדת. היא אינה מתמודדת היטב עם ציניות או טיפשות, ופעמים רבות מאיימת להשתמש ב"אגרוף המוות" (Fist Of Death) נגד חלק מעובדי המשרד.
אשוק המתמחה - מהגר אשר עובר תקופת התמחות בחברה. על אף שהוא הדמות בעלת היצירתיות הגדולה ביותר, כל רעיונותיו נדחים בשל ביורוקרטיה, פוליטיקה או סתם רשעות בחברה.
דוגברט – כלב המחמד של דילברט שמתואר כבעל יכולות כמעט-אומניפוטנטיות ושליטה בעולם, ובפרט בחברה שבה דילברט עובד. הוא זדוני אך לעיתים קרובות מחלץ את דילברט מצרות.
קטברט - דמות חתול, מנהל משאבי האנוש בחברה. מפיק הנאה רבה בחיפוש אחר דרכים חדשות לגרום סבל לעובדיו.
קרול המזכירה - המזכירה האיומה ששונאת את העבודה ומשעשעת את עצמה בהתעללות בכל מי שבסביבתה.
אמא של דילברט - אשה בשנות ה-50 לחייה, בעלת חוש טכני מפותח מאוד, דבר המרמז על מקור היכולות הטכנולוגיות של דילברט. אביו של דילברט לא מוזכר למעט פרט אחד שהוא נמצא במסעדת "אכול כפי יכולתך" ומתכוון להישאר שם עד שבאמת יאכל כפי יכולתו.
מורדק - האחראי לתחזוק רשת המחשבים של החברה. הוא מאמין שתפקידו לגרום לשימוש ברשת להיות כמה שיותר קשה ומסובך.
עובד הזבל - עובד הזבל החכם בעולם. מגיע מדי פעם על מנת לספק פתרונות לבעיות מורכבות אשר לא ניתנות לפתרון.
אצטדיון כמיל שמעון ספורט סיטי

| --- | --- |

אצטדיון כמיל שמעון במהלך הדרבי של ביירות בשנת 2018
 כינוי:  CCSC  אצטדיון הספורט העירוני
 על שם:  כמיל שמעון
 מיקום:  ביירות, לבנון
 קואורדינטות:  33°52′02″N 35°29′46″E﻿ / ﻿33.86722°N 35.49611°E﻿ / 33.86722; 35.49611
 אבן יסוד:  1955
 תקופת הפעילות:  1957 (נהרס ב-1982) – הווה
 שופץ:  1997
 עלות הבנייה:  100 מיליון דולר אמריקני (150 מיליארד לירות לבנוניות)
 בעלים:  ממשלת לבנון
 מפעיל:  ממשלת לבנון
 משטח:  דשא, בטון
 אדריכל:  Laceco Architects & Engineers
 קבוצות:  נבחרת לבנון בכדורגל (1957–1982, 1997–הווה)
 מושבים:  49,500
 ממדי משטח:  102 × 70 מטרים
 camillechamounsportscity.com
 he
 
אצטדיון כמיל שמעון ספורט סיטי (בערבית: ملعب مدينة كميل شمعون الرياضية) הוא אצטדיון עם קיבולת של 49,500 מושבים, שנמצא באזור ביר חסן בביירות, לבנון. האצטדיון, המצויד במתקני אתלטיקה, הוא הגדול ביותר בלבנון, ומשמש בעיקר למשחקי כדורגל.
היסטוריה

האצטדיון נבנה בשנת 1957 על ידי משרד הנוער והאמנויות הלבנוני בנשיאות כמיל שמעון. משחק הפתיחה היה משחק ידידות מול אנרג'יה פלואשטי, בו לבנון ניצחה 1–0 משער שהבקיע ג'וזף אבו מוראד. האצטדיון נהרס במלחמת לבנון הראשונה. כתוצאה מכך, ראש ממשלת לבנון לשעבר רפיק אלחרירי יזם פרויקט לשחזור האצטדיון כהכנה לגביע אסיה בכדורגל 2000. שיפוץ האצטדיון קיבל מימון מערב הסעודית וכווית, עם תרומות של 20 מיליון דולר ו-5 מיליון דולר בהתאמה. יתר ה-75 מיליון דולר סופקו על ידי ממשלת לבנון. תהליך השיפוץ של ה"אולם פייר ג'מייל" הסמוך נכלל גם הוא בפרויקט הכולל.
החברה הקבלנית קווארנר ציינה כי 25 מהנדסים בריטים ו-115 מהנדסים לבנוניים עבדו יחד עם 850 עובדים לבנוניים וערבים לשחזור העיר הספורטיבית שנחנכה במקור על ידי נשיאה לשעבר כמיל שמעון בשנת 1957.
לאחר השחזור, האצטדיון אירח את המשחקים הפאן-ערביים 1997 שם נשא נשיא לבנון אליאס הרווי נאום פתיחה בו אמר: "מלבנון אנו אומרים לעולם; הלבנונים חזרו למורשתם ולאחדותם, הם חזרו לבנות לבנון לגיבורים, לנוער ולשלום". גם ראש ממשלת לבנון נשא נאום בו אמר: "הבנייה ניצחה את ההרס, והשלום ניצח את המלחמה". לבסוף, נשיא הוועדה הפאן-ערבית אמר: "זוהי תחרות של סולידריות בין העם הלבנוני אשר ביסס אמינות במדינתו ונתן חיים לאירוע ספורטיבי גדול זה". "פצצות יכולות להרוס עיר אך לא יצליחו לערער את האמונה של המאמינים".
האצטדיון היה גם המקום המרכזי לאליפות ערב באתלטיקה 1999, גביע אסיה 2000, והמשחקים הפרנקופוניים 2009. ב-27 באפריל 2017, האצטדיון אירח משחק בין ברצלונה מול ריאל מדריד, שהסתיים בניצחון 3–2 לברצלונה.
האצטדיון נפגע מהפיצוץ בנמל ביירות 2020, ולא היה ניתן לקיים בו אירועי ספורט בליגה הלבנונית בעונת 2020-2021. ב-26 באוקטובר 2020 דווח כי האצטדיון הוסב זמנית למחסן עבור קמח וחיטה, לאחר שפיצוץ גם גרם לקריסת בניין המחסן לחיטה בביירות.
ב-23 בפברואר 2025 האצטדיון שימש להלוויית חסן נסראללה.
מבנה

לפי ינואר 2019, המשטח של האצטדיון משתרע על פני 50,000 מטרים רבועים. גלריה נשיאותית של 37 מקומות נמצאת מעל המגרש, מגודרת בזכוכית משוריינת.
המבנה מסוגל לספוג רעידות אדמה עד דרגה 8.6 על סולם ריכטר. יתרה מכך, נבנו משרדי הנהלה, מתחם עבור הוועד האולימפי הבין-לאומי וארגוני ספורט נוספים, מרכזי תקשורת, מרפאות לטיפול במצבי חירום עבור שחקנים וצופים, חניון עבור אמבולנסים ורכבי כיבוי אש, מתחת ליציעים.
הערות שוליים

1 2  "Our History – Camille Chamoun Sports City" (באנגלית אמריקאית). ארכיון מ-3 בינואר 2019. נבדק ב-2019-01-03. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Diab, Rami Abou (2020-10-27). "Camille Chamoun stadium: from International fame to a stock depot". FA Lebanon (באנגלית בריטית). ארכיון מ-31 באוקטובר 2020. נבדק ב-2020-10-27. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Eighth Pan Arab Games, An Outlook". Camille Chamoun Sports City. 12 ביולי 1997. אורכב מ-המקור ב-31 במאי 2015. נבדק ב-18 באוקטובר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "All Goals | Barcelona Legends 3-2 Real Madrid Legends – Camille Chamoun Sports City" (באנגלית אמריקאית). ארכיון מ-3 באוגוסט 2020. נבדק ב-2019-01-03. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "بالصور: مدينة كميل شمعون الرياضية تتحول لمخزن قمح". كووورة. 2020-10-26. ארכיון מ-30 באוקטובר 2020. נבדק ב-2020-10-26. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Masses of mourners attend the funeral of Hezbollah leader Nasrallah, 5 months after his killing, AP News, ‏2025-02-23 (באנגלית)
↑  About CCSC – Camille Chamoun Sports City, web.archive.org, ‏2019-01-03
↑  "Camille Chamoun Sports City". 2015-05-30. אורכב מ-המקור ב-2015-05-30. נבדק ב-2019-01-03.
אצטדיון כמיל שמעון ב-1982. האצטדיון נהרס במהלך מלחמת האזרחים בלבנון ב-1982 ונבנה מחדש ב-1997.
מראה חיצוני של האצטדיון בשנת 2015
The Power of Good-Bye

"The Power of Good-Bye" (בעברית: "כּוֹחָהּ שֶׁל הַפְּרֵדָה") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה, מתוך אלבום האולפן השביעי שלה, Ray of Light ‏(1998). הוא נכתב על ידי מדונה וריק נואלס, והופק על ידי הזמרת ביחד עם ויליאם אורביט ופטריק לאונרד. השיר הופץ כסינגל הרביעי מתוך האלבום ב-22 בספטמבר 1998, בהוצאת חברות התקליטים האחים וורנר ומאבריק רקורדס. הוא הופץ בנוסף כסינגל איי-סייד כפול בממלכה המאוחדת בצירוף השיר "Little Star". מילות השיר עוסקות בכמה חופשית ומעצימה יכולה להיות התחושה שבפרידה או סיום של מערכת יחסים. הבלדה האלקטרונית המלנכולית הזו, כוללת שימוש בגיטרות אקוסטיות וכלי מיתר בעיבודו של קרייג ארמסטרונג.
"The Power of Good-Bye" זכה לשבחים ממבקרי מוזיקה ברחבי העולם, שהגדירו אותו כאחד מהשירים הטובים ביותר ב-Ray of Light; הם ציינו לשבח את המנגינה והאווירה האלקטרונית שלו, כמו גם את שירתה של מדונה שהושוותה ל-"Frozen" ‏(1998). השיר זכה להצלחה מסחרית ברחבי אירופה, ודורג בעשירייה הפותחת במצעדים בלמעלה מתשע מדינות, כולל אוסטריה, גרמניה, הונגריה, איסלנד, ספרד והממלכה המאוחדת, בעוד שבארצות הברית הגיע למקום ה-11, והפך לשירה ה-37 של מדונה שדורג ב-20 העליונים במדינה. בישראל, הוכתר "The Power of Good-Bye" לשיר ה-15 המצליח ביותר במדינה במצעד השנתי שפורסם על ידי גלגלצ בשנת 1999. הוא דורג במקום ה-15 במצעד השבועי של גלי צה"ל.
את הווידאו קליפ בעל הגוון הכחול-ירוק של "The Power of Good-Bye" ביים מת'יו רולסטון. הוא צולם במאליבו, קליפורניה, ומככב בו השחקן גוראן וישניץ' בתור מושא אהבתה של מדונה. היא ביצעה אותו בשידור חי במספר טקסי פרסים ובמהלך הופעות שונות בטלוויזיה, אך מעולם לא כללה אותו ברשימת השירים של אחד מסיבובי ההופעות שלה.
רקע והוצאה

בין 1996 ליציאתו של Ray of Light ב-22 בפברואר 1998, עברה מדונה מספר "חוויות משנות חיים", ביניהן לידת בתה הבכורה לורדס מריה צ'יקונה ליאון, התעניינותה במיסטיקה מזרחית (תורת הנסתר) ובקבלה (תורת הסוד והמיסטיקה היהודית), וגילום התפקיד הראשי בעיבוד הקולנועי למחזמר "אוויטה" (1996). שנה לאחר מכן, בעקבות קידום הפסקול של הסרט, היא החלה לעבוד על Ray of Light; האלבום שיקף את נקודות המבט המשתנות שלה לגבי החיים. מדונה כתבה שירים עם ויליאם אורביט, פטריק לאונרד וריק נואלס.
באותה העת, כתבה מדונה את "The Power of Good-Bye" ביחד עם נואלס; הוא היה לאחד מתשעת השירים שהם כתבו ל-Ray of Light. נואלס כמה לעבוד עם מדונה, והתפעל מהעבודות הקודמות שלה עם לאונרד, סטיבן בריי וגם עם נייל רוג'רס; הוא היה בניו יורק לרגל טקס פרסי גראמי, ובמהלך מסע קניות בבארניז, פגש אותה. נואלס שיבח את הזמרת על כישורי כתיבת השירים שלה, ולאחר מכן הוזמן ללוס אנג'לס לסדרת מפגשי כתיבה. לדברי לוסי או'בריאן, מחברת הספר, "מדונה: כמו אייקון" (אנ'), "[נואלס] הופתע מיכולת כתיבת השירים [של מדונה], והודה שהיא עמוקה, פואטית ואינטליגנטית. כשהיא נמצאת בשיא כתיבתה, היא דומה לג'וני מיטשל או פול סיימון". בהמשך לכך, הוא הצהיר שיכולת כתיבת השירים שלה מאופיינת ב"קריאה רעבתנית". שלושה שירים ממפגשיהם נבחרו להיכלל ברשימת הרצועות הסופית, "The Power of Good-Bye",‏ "Little Star" ו-"To Have and Not to Hold".
לאחר ש-"Drowned World/Substitute for Love" הופץ כסינגל השלישי מתוך האלבום ברחבי העולם, "The Power of Good-Bye" נבחר לצאת כסינגל הרביעי מתוך האלבום, כיוון ש"ששדרני רדיו ומעריצים מושבעים [של מדונה] הפעילו לחץ שהדבר ייצא לפועל". בארצות הברית, הופץ השיר כסינגל השלישי מתוך האלבום, לאחר שנשלח לרדיו להיטים עכשוויים ב-1 בספטמבר 1998, ויצא לרכישה ברשתות הקמעונאות ב-22 בספטמבר 1998, בשני פורמטים. בממלכה המאוחדת, "The Power of Good-Bye" הופץ כאיי-סייד כפול עם "Little Star" ב-23 בנובמבר 1998. בשאר רחבי אירופה, נכלל האחרון במהדורות הסינגל כבי-סייד. במהדורות המקסי סינגל האירופאיות, נכללו כמה רמיקסים ניסיוניים שנעשו על ידי לוק סלייטר ורמיקס נוסף של דאלאס אוסטין, שעבד עם מדונה ב-Bedtime Stories‏ (1994). כפי שציין חוסה פ. פרומיס מ-AllMusic, "המיקס של לוק סלייטר הופך את הבלדה להמנון דיפ האוס קצבי וגורם לו להישמע כמו שיר אחר לגמרי". בהמשך, תיאר את המיקס של פאביין כ"מיקס אלקטרוני, שמצליח לשמור על שלמותו של "The Power of Good-Bye" המקורי".