ריקי גל
קריירה מוזיקלית > שנות ה-70: תחילת הקריירה ושירותה הצבאי

עם סיום השרות בצה"ל בשנת 1971 הכירה גל את ישראל (פולי) פוליאקוב ונישאה לו. בתקופה זו הופיעה גל במסגרת "פרס כינור דוד", שם גילה אותה יעקב אגמון וציוות אותה להפקה של "שירי ז'אק ברל". עם צוות ז'אק ברל (דני ליטני, ישראל גוריון ואביבה שוורץ) נסעו להופעות באולם "האולימפיה" בפריז . לאחר מכן הצטרפה גל להצגה "אל תקרא לי שחור" .
בתקופת נישואיה לפוליאקוב, הקליטה גל את השיר "השמש היא האור של העולם" שכתב יהונתן גפן בהלחנתו של קובי אושרת, השיר הגיע לראש מצעד הפזמונים הישראלי. גל נסעה עם הגשש החיוור להופעות בארצות הברית, בלאס וגאס פגשה במסדרון החניון את אלביס פרסלי, גל לחצה את ידו וביקשה ממנו לבוא להופיע בישראל, אלביס הסכים אך לא הספיק לבוא לארץ טרם מותו.
בפרוץ מלחמת יום הכיפורים ב-1973, גל הצטרפה לצוות הווי שכלל את דני ליטני, קובי אושרת וצוות נגנים שהופיעו בכל גזרות הלחימה בזמן אמת. במקביל הקליטה את השיר "שמור לי" שהפך ללהיט ושימש כג'ינגל לשמירת הסודיות בגלי צה"ל.
כעבור ארבע שנות נישואין התגרשה ונסעה לארצות הברית במסגרת "הפסטיבל החסידי", שם המשיכה את לימודיה, משחק ושירה ב-HB STUDIO ובביה"ס למחול של "לואיג'י" בניו-יורק וכן שיעורים פרטיים בפיתוח קול. גל השתתפה במחזמר "DON’T STEP ON MY OLIVE BRANCH" שעלה בברודוויי בשיתוף פעולה ישראלי אמריקאי, וזכתה לביקורות נלהבות ממבקר התיאטרון סטיוארט קליין.
בתחילת 1974 הוציאה לרדיו את "אולי אני טועה", למילים של רימונה די-נור ולחן של קובי אושרת. באמצע 1974 הקליטה עם יגאל בשן את "כוכבים לא משקרים" לפסקול הסרט "שרית" של ג'ורג' עובדיה. בקיץ 1974 הוציאה את השיר "השמש היא האור של העולם" שכתב יהונתן גפן, ללחן ולעיבוד של קובי אושרת. השיר זכה להצלחה במצעד הפזמונים הישראלי, ומסמל את תחילת הקריירה העצמאית של גל.
במהלך שנות השבעים נסעה גל לניו יורק, שם הייתה זמרת הבית של "מועדון סירוקו" בבעלותו של אריס סאן, והופיעה ברחבי ארצות הברית. בנוסף, עסקה בפיענוח מזון[דרושה הבהרה] ושיפור שירות הלקוחות במסעדת "לה בו פר" שהייתה בבעלות בעלה, והקימה מועדון גלריה ב"גרמרסי פארק", שם הציגה תמונות וקיימה ערבי כישרונות צעירים למוזיקאים, זמרים ורקדנים מכל העולם. במהלך העשור השתתפה גל בפרויקטים מוזיקליים שונים, בהופעות בתוכניות טלוויזיה ובהקלטות לתוכניות רדיו וטלוויזיה שונות, אחת המוכרות שבהן היא "הצריף של תמרי", שבה ביצעה גל את שיר הפתיחה. באותן שנים גל הקליטה מספר שירים, אבל טרם הוציאה אלבום שלם. היא ביצעה את "על אם הדרך עץ עומד" של איציק מאנגר, בתרגום מחודש מאת בני נגרי, בפסטיבל שירי משוררים לילדים, בשנת 1974.
בשנת 1978 השתתפה באופרת הרוק "בני בום" שכתבו אהוד מנור וקן גלובוס, לצידם של ויקי תבור (אתו ביצעה את השירים "אני רוצה אותך" ו"זה אני") ואריה מוסקונה. הלהיט הגדול של גל במופע היה "ילד רע". עוד באותה שנה הוציאה גל מיני אלבום שכלל גרסאות דיסקו לשירים חסידיים דוגמת "עוד אבינו חי" ו"שמע ישראל". את שירי האלבום עיבד בני נגרי, ובהקלטות השתתפו חברי להקת "ברוש". כמו כן השתתפה גל באותה שנה כזמרת ליווי בהקלטות אלבומו המצליח של צביקה פיק - "מוזיקה". באותה התקופה השתתפה בפסטיבל הזמר החסידי בארצות הברית, שם המשיכה בלימודי משחק ושירה.
בינואר 1979 השתתפה לראשונה בפסטיבל הזמר והפזמון עם השיר "תודה רבה" (מילים: אבי קורן, לחן ועיבוד: בני נגרי), שהגיע למקום השביעי, והפך ללהיט. בהמשך השנה הקליטה לפסקול הסרט "דיזנגוף 99" את השיר "לגור איתו" (מירית שם אור/צביקה פיק) שזכה להצלחה גדולה, ביצעה את השיר "אוהבת סמבה" (מילים ולחן: שייקה פייקוב, עיבוד: אלדד שרים) ב"פסטיזמר", וכן השתתפה בקולות ליווי בהקלטות אלבומו של צביקה פיק - "המראה". בדצמבר אותה שנה ביצעה בפסטיבל שירי הילדים מספר 10 את השיר "אמת או חובה" (מילים: שמרית אור, לחן ועיבוד: קובי אושרת) שהגיע למקום השני, והצליח גם כן.