stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קפוארה
סגנונות בקפוארה

הקפוארה נחלקת בחלוקה בסיסית לשני סגנונות - אנגולה (Angola) ורג'יונל (Regional - הגייה: הֵיז'וֹנַאוּ). בשני הסגנונות נעשה שימוש נרחב בקרקע, בתכסיסים ובהטעיות וכן גם בעיטות, הכשלות ונגיחות. רוב הקבוצות כיום עושות בתוכנית לימודיהן שילוב במינונים שונים של שני הסגנונות, אף על פי שקיימות קבוצות המשויכות לסגנון אחד בלבד. יש סגנון המשלב בין השניים הנקרא בנגלה שנחשב למקצב הבינוני.
קפוארה אנגולה נחשבת לסגנון הבסיסי והראשוני ומתאפיינת בקרב קרקע נמוך, בדרך כלל איטי ומדויק יותר, הדורש ערמומיות ותכסיסנות מסוימת, ומעניק תשומת לב ייחודית למסורת וטקסיות. הדעה המקובלת היא כי מחייה האנגולה המודרני הוא מסטרה פסטיניה מסלבדור, באהיה (Salvador, Bahia). רוב תלמידי האנגולה היום מתאמנים בחולצות צהובות, בהתאם למסורת אותה הנהיג. על אף התדמית שעשויה לעלות, האנגולה אינה סגנון ארכאי וזניח, אלא סגנון חי ומתפתח ועל אף שבצורתו הטקסית תנועות הלחימה איטיות, ברחובות ובאקדמיות לקפוארה בברזיל מתנהלים קרבות מהירים המשלבים גם אקרובטיקה.
קפוארה רג'יונל היא פיתוח של האנגולה המקורית. זהו סגנון מהיר ומורם יותר מהקרקע המתאפיין בתנועות אקרובטיות גמישות, ואשר בו חשיבות רבה יותר לטכניקה ואסטרטגיה. סגנון זה פותח על ידי מסטרה בימבה על מנת להרחיב את התחום ולהפוך אותו לנגיש יותר לציבור הרחב, וכמו כן כדי לנתק הקפוארה מההקשר הבעייתי לפשע ממנו סבלה.
שאר החלוקה מתבצעת לפי קבוצות ובתי ספר ללימוד קפוארה שהוקמו על ידי מורים שונים. הקבוצות נבדלות זו מזו בסגנון הלחימה, מידת השילוב של תנועות התקפיות מול ריקוד ואקרובטיקה, ולעיתים אף בסגנון התנועה הבסיסית הנקראת ג'ינגה (Ginga שפירושה להתנודד, הגייה: זִ'ינְגַּה), אך חולקות בסופו של דבר את אותם אלמנטים בווריאציות שונות.
הודה - מעגל הלחימה

משחק קפוארה אשר מתבצע במסגרת קבוצתית כלשהי, מתבצע במסגרת ההודה (כותבים: roda) - זהו המעגל אשר הקבוצה יוצרת מסביב לשני שחקנים. הנוכחים בהודה שרים ומוחאים כפיים, וחלקם גם מנגנים במגוון כלים ייחודיים. להודה יש מנהיג, והוא בדרך כלל המורה או הלוחם המנוסה ביותר, המנגן בבירימבאו הראשי. בסמכותו של מנהיג ההודה לעצור את הקרב בכל שלב שיבחר, לסמן לאלו המבקשים להיכנס לשחק את הזמן בו הם רשאים להיכנס, וכמו כן הוא זה שמכתיב בדרך כלל את קצב השירה והנגינה.
מושג נוסף הקשור להודה הוא "אַשֶה" (axé) אשר פירושו הוא "אנרגיה". האשה הוא פרץ האדרנלין הזורם בגופו של הקפואריסט בזמן השירה או המשחק. אשה גבוה הוא המפתח לאינסטיקטים מהירים ומשחק זורם ומלהיב.
המשחק בדרך כלל אינו כולל מגע רב. בעוד שנהוג ומקובל לערוך קרבות בהם מותר להפיל את היריב, שחקן מנוסה יעדיף לסמן ליריבו תנועה אחר תנועה את עליונותו על ידי בלימתה בשבריר השנייה שלפני המגע, ותוך התחמקות עקבית מהתקפות היריב. נהוג לקרוא לצורה זו של לחימה - משחק, אף כי הפועל "לשחק" במובן הזה עשוי לשמש גם לקרבות רציניים יותר. כאשר שני השחקנים במעגל הם ברמה גבוהה, ניתן להגיע לידי מגע, הפלות ואף הרמות. הדבר תלוי גם בסגנון המשחק וקצבו.
התנועות ההתקפיות של הקפוארה מורכבות ברובן מבעיטות והכשלות, כשקיים שימוש גם בידיים ואגרופים, אך הוא פחות נפוץ. בנוסף משולבים בקרב תרגילי אקרובטיקה וגמישות שנועדו לתמרן סביב המעגל והיריב, כמו גם על מנת להדגים את כישורי הלוחם. תרגילים רבים משלבים התקפה בתרגילי ראווה ומשלבים עמידות ידיים וראש, גלגלונים, סחרורים, קפיצות, פליק פלקים וסלטות יחד עם בעיטות ואגרופים.
אצל הקפואריסטים המתקדמים ניתן לראות אף שילובים מרהיבים של מספר תרגילים מוכרים אשר יחד יוצרים צירוף (נקרא גם: סיקואנציה, בפורטוגזית: sequênceia) מרשים של תנועות מהירות ומדויקות.
נגינה ושירה בקפוארה

המוזיקה והשירה מהווים חלק חשוב בקביעת הקצב וסגנון המשחק. המקצב משתנה במהירות במהלך הקרבות בין השאר בהתאם לקצב השירים, החל מאיטי מאוד כמו "אנגולה", ועד מהיר מאוד כמו "סאו בנטו גרנג'י ג'י אנגולה". למקצבים השונים סגנון משחק שונה, ולחלקם שירים המיוחדים להם.
במהלך הקרב, נמצא השחקן מול יריבו, מוקף במעגל שר, מתופף ומוחא כפיים. חלק מהחוויה של לחימה במעגל קפוארה העשוי להחוות לעיתים על ידי לוחם הוא מעין טראנס אליו נכנס המשתתף בקרב בעקבות התנועות הקצביות המאוחדות על ידי קצב הג'ינגה והמתחברות למוזיקה הרועשת לעיתים על ידי הבאה למצב הכרתי שונה מהרגיל.
תנועות הקפוארה > תנועות בסיסיות

התנועה הבסיסית ביותר בקפוארה נקראת ג'ינגה (ginga) הנגזרת מהמילה gingar שמשמעותה להתנודד. הג'ינגה היא 'הריקוד' של הקפוארה, תנועה מצד לצד תוך מעבר באמצע הנקרא פרללה (paralela) או בעברית מקבילה. במצב הג'ינגה הידיים מגנות על הפנים והרגליים אחת מאחורי השנייה, מכיוון שלג'ינגה שני צדדים הגוף נוטה מעט לכל צד בכל פעם. במצב הפרללה הרגליים מקבילות וברגע זה מחליפים בין הידיים.
תנועה בסיסית נוספת נקראת אוו (aú), היא הגלגלון של הקפוארה. האוו נקרא כך על שם שני המצבים בהם נמצא הגוף במהלך התרגיל: A כשהגוף עומד, U כאשר הגוף הפוך על הידיים.
תנועות הקפוארה > בעיטות

בעיטות עגולות
Meia-lua de Frente (מיילוה די פרנצ׳י, בעברית: חצי ירח מקדימה) - בעיטה עגולה מצד אחד לצד השני של הגוף.
Armada gi costa (ארמדה ג'י כוסטה, בעברית: התחמשות של הגב או מתיחה של הגב) - בעיטה עגולה שלפניה כניסה אל עבר בן הזוג וסיבוב באותו הכיוון יש גם תנועה בשם פיטה ארמדה בה יש רק סיבוב ולא בועטים את הבעיטה.
Queixada de Frente (קיישדה דה פרנצ'י, בעברית: 'סנטרית קדימה' [מהמילה סנטר]) - בעיטה עגולה שנבעטת מבפנים החוצה. שהתנופה שלה ניתנת מעוצמה של הדחיפה מהרגל השנייה בחצי סיבוב מעצד לפנים
Meia Lua de Compasso (מיילוה די קומפסו, בעברית: חצי ירח במצפן או מחוגה) - בעיטה עגולה המשתמשת ברגל הקדמית כציר, שלפניה כניסה והתכופפות. ידועה כאחת הבעיטות הקטלניות מכל אמנויות הלחימה.
בעיטות ישרות
Benção (בנסאו או בנסאון, בעברית: ברכה) - בעיטה קדמית המשמשת יותר כדחיפה ארוכה מאשר בעיטה קצרה בבנסאו משתמשים בכל כף הרגל.
pontira פונטיירה- היא בעיטת הצלפה הדומה לבנסאו אך הרבה יותר מהירה ובה משתמשים אך ורק בכרית כף הרגל.
Martelo (מחטלו, בעברית: פטיש) - בעיטה צדדית המתיישרת לאזור עורף בן הזוג ומתבצעת על ידי גב כף הרגל.
shapa (שאפה)- שאפה היא בעיטה בה הגוף נוטה הצידה יש גם שאפה ז'ירוטוריה שהיא סיבוב ולאחר מכן בעיטה.
בקפוארה יש שילובי בעיטות המאפשר יצירת בעיטות חדשות מבעיטות שונות, לדוגמה Armada וMartelo יוצרות בעיטה בשם Parfuzo (פרפוזו).
תנועות הקפוארה > התחמקויות

Cocorinha (קוקוריה) – התחמקות בסיסית ביותר, מצב בו יושבים אך ורק על כפות הרגליים, הברכיים מקופלות, יד אחת מגנה על הראש והיד השנייה על הרצפה.
Esquiva Lateral (סקיבה לטרל, בעברית: התחמקות הצידה) – התחמקות הבסיסית ביותר, השענות ממצב הג'ינגה  לאחד הצדדים מהאגן ומעלה לכדרה בזווית של 90 מעלות.
Esquiva de Baixa או Esquiva De Frente (סקיבה באיישה, בעברית: התחמקות של הרצפה או התחמקות קדימה) – התחמקות פשוטה, ירידה ממצב הג'ינגה כך שהיד שאינה מגנה על הפנים נתמכת ברצפה. ויש שקוראים לזה רזיסתנסיה
Esquiva Diagonal (סקיה נדג'ונאו, בעברית: התחמקות אלכסונית) – התחמקות הנראית כמו הפנייה לאחור של הגוף בג'ינגה והחלפת הידיים. ונקראת בעברית גם כידה ג"כואתרו שהמשמעות של זה. זה ירידה על 4
מוזיקה > המקצבים

סאו בינטו פקינו - São Bento Pequeno (הגייה: סַאוּם' בֵינְטוּ פֵּקֵינוֹ) משמעות השם היא סאו בנטו הקטן וזה אחד מן המקצבים האיטים.
אנגולה - Angola הוא אחד מן שני המקצבים המוכרים והוא האיטי מבניהם.
סאו בינטו גרנג'י ג'י אנגולה - São Bento Grande de Angola (הגייה: סָאוּם' בֵינְטוּ גְרָאנְגִ'י גִ'י אָנְגוֹלָה)
בנגלה - Bengeula הוא המקצב הביינוני המשלב בין המקצבים המהירים למקצבים האיטיים.
איונה - Iúna (הגייה: אִיוּנַה) האיונה הוא מקצב שסגנון המשחק שלו מתאפיין באקרובטיקה.
סמבה ג'י רודה - Samba de Roda (הגייה: סמבה ג'י הודה)
סאו בינטו גרנדי די מסטרה בימבה - São Bento Grande de Mestre Bimba (הגייה: סַאוּם' בֵינְטוּ גְּרַאנְגִּ'י גִּ'י מֵסְטְרִי בִּימְבַּה)
אידלינה - Idalina
אמאזונס - Amazonas
סנטה מריה - Santa Maria
צ'יקו צ'יקו - Apanha a laranja no chão tico tico
קוואלריה - Cavalaria (הגייה: קַבַלַרִיַּה)
מיוז'יו - Miudinho
מוזיקה > כלי הנגינה

בירימבאו ג'י בגהה (berimbau) - כלי חד-מיתרי יוצא דופן למראה, העשוי בצורה של קשת עץ ומיתר ברזל אשר אליהם מהודקת בחוט תיבת תהודה עגולה בגדלים שונים אשר קובעים את צלילו ואת שמו - גונגה, ויולה או מדיו. תיבת התהודה עשויה מדלורי או קוקוס מיובשים יש עו סוגים רבים של בירימבאואים כמו בירימבאו עם שתי תיבות תהודה, בירימבאו עם שני מיתרים ובירימבאו ג'י בוקה או בירימבאו של הפה שמנגנים עליו עם השיניים.
צורת הנגינה: הנגן אוחז ביד שמאל את הקשת, וביד ימין הוא אוחז במקל - איתו הוא מכה במיתר הבירימבאו, ובאבן - המאפשרת לנגן ליצור שלושה צלילים בעת ההכאה במקל (כאשר האבן לחוצה למיתר, כאשר האבן נוגעת חלושות במיתר, וכאשר האבן מרוחקת מהמיתר). בנוסף, הנגן תולה על אצבעות יד ימינו את ה"קשישי" שמרשרש תוך כדי הנגינה. הבירימבאו במקורו היה חץ וקשת והקבסה (תיבת התהודה) הייתה מימיה.
אַטַאבַאקִי (atabaque) - תוף באס גדול (כמו זה המשמש במוזיקת הסמבה) שאחראי על שמירה של מקצב קבוע.
פַּאנְדֵירוֹ (pandeiro) - סוג של תוף מרים. משמש כלי מלווה המנגן במקצב דומה לאטאבקי, אך עם יותר אלתורים.* כמו כן, מחיאות כפיים במקצב כפול או משולש מוסיפות אלמנט מוזיקלי קצבי שנחשב כמעט הכרחי ללחימה.
אגוגו-כלי המורכב ממקל ושני קוקוסים שמחוברים למקל ומכים עליהם במקל ומפיקים קול המלווה במחיאות הכפים.
סדר תחילת הנגינה בקפוארה הוא כלהלן:
ראשית מתחילה הגונגה עם המקצב הראשי של אותו סגנון משחק. לאחר מכן מצטרפים המדיה והויולה ולאחריהן האטאבקי. הפאנדיירו מצטרף אחריהם ולבסוף מצטרף האגוגו ולאחריו מחיאות הכפיים של יתר הלוחמים.
שירים רבים נכתבו לקפוארה. חלקם מושרים בפי כל הקבוצות, וחלקם מושרים רק על ידי קבוצות או אקדמיות מסוימות. הסגנון העיקרי שבו הם מושרים הוא קריאה ותגובה - בו נותן מישהו את קולו לבד בשורה ולאחר מכן נענה על ידי המעגל במקהלה, בדרך כלל בחזרה מילה על מילה של אותה השורה. סגנון זה נפוץ מאוד אולם קיימים גם שירים רבים אחרים המושרים ברציפות בצורה של סיפור. השירים עוסקים במגוון רחב של נושאים החל בהיסטוריה ולוחמים מפורסמים, מהמתרחש במעגל ההודה, החיים בכללותם (בעיקר אלוהים ונשים), וכלה בשירי נונסנס קלילים.
מוזיקה > וריאציות

לחלק מהמקצבים צורת משחק שונה לגמרי מהמשחק הבסיסי קפוארה למעשה אלו ריקודים שונים הנפוצים בעולם הקפוארה והם לא חלק מהקפוארה
סמבה די הודה - ריקוד הסמבה בתוך ההודה, יכול להיערך כאשר הרוקדים הם גבר ואשה, במתכונת של ריקוד פלירטוט וחיזור, או במתכונת של קרב בין שני גברים.
מַקוּלֶלֶה (maculelê) - משחק בעזרת מקלות קצרים (אחד בכל יד) במקצב של ארבעה צעדים. בצעד הרביעי נוצר מגע בין מקלות השחקנים, ובכל השאר אפשרי מגע בין המקלות לרצפה, או בין המקלות של אותו שחקן.
ג'וֹנְגוֹ - צורת ריקוד נוספת שנערכת בשתי שורות מקבילות ולא במסגרת הרודה.
בטיזאדו וטרוקה די קורדאו

טקס ההטבלה בקפוארה, הנקרא בטיזאדו (batizado), נערך אחת לשנה בכל קבוצה, ובו הבכירים חונכים את התלמידים החדשים ומעניקים להם כינוי וחגורה ראשונה. מקובל שלכל קפואריסטה יש כינוי (בפורטוגזית) אחד או יותר המשקף אפיון ויזואלי, התנהגותי, או אנקדוטה מעברו. כינויים מקובלים הם שמות מעולם הטבע, ובייחוד בעלי חיים.
לשחקנים ותיקים בעלי חגורות, יש הזדמנות לעלות ברמתם ולהחליף חגורה לדרגה גבוהה יותר ב"טרוקה די קורדאו" (troca de cordão) - טקס המתלווה לבטיזאדו. לכל בית ספר שיטת דירוג שונה לפי צבעי החגורות.
הקפוארה בראי הרפואה

בהקשר לשאלה הנצחית של "ריקוד או אמנות לחימה?", ניתנה זווית רפואית מעניינת לקפוארה במאמר שהתפרסם במגזין המקצועי "הרפואה" בישראל, בשנת 1997. במאמר, שנערך על ידי י. שמר, נידונו שלושה מקרי פציעת חבלה כתוצאה מבעיטת רגל במהלך משחק קפוארה. שמר דן בנושא, והעלה כי על אף שהקרבות מתנהלים בשיטה של סימון מכות ללא מגע, בכל זאת עלולות להגרם תאונות קשות ללוחמים כמו גם לצופים בקרב, עקב הקרבה הפיזית ואנרגיית התנועה הרבה המושקעת במכות. כמו כן העלה שמר ההשערה כי הסיכון גובר מכיוון שבישראל פועלות בעיקר קבוצות המיישמות טכניקות קפוארה השמות דגש רב על תנועות לחימה ופחות בריקודיות. המאמר מסכם בהמלצה להגביל הפעילות למקומות מאושרים ולהדרכה קפדנית. ומצד שני, ניתן לטעון כי מומלץ כי כל ספורט המערב מגע, כגון קראטה או ג'ודו, יהיה מוגבל בפעילויתו למקומות מאושרים והדרכה קפדנית.
גלריית תנועות

חלק מהתנועות והבעיטות הנפוצות בקפוארה:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

| אַרְמָדַה פוּלָדַה | אָאוּ (גלגלון) | אָאוּ דה קוֹסְטַה |
| Armada Pulada | Aú | Aú de Costa |

| בֶּנְסוֹ | בננרה | קֵישָאדָה |
| bênção |  | Queixada |
| --- | --- |

פיזאו Pisão: קבסאדה Cabeçada
לקריאה נוספת

י. שמר (עורך), 1997, "מדור טראומה - קפוארה - ריקוד עממי או אמנות לחימה?", הרפואה, כרך 132, חוברת ב' עמ' 137–138.
דורון לוקס, 2005, קפוארה - ז'ינגה על חוד התער, הוצאת הקיבוץ המאוחד.
אור יזרעאלי, ‏עבדים היינו בברזיל: מדוע הקפוארה תפסה בישראל?, באתר "סרוגים", 22 באפריל 2019
הערות שוליים

↑  "Brazil's capoeira gains UN cultural heritage status". BBC News (באנגלית). 2014-11-26. נבדק ב-2016-09-15.
1 2  איתי כהן מבאר-שבע זכה במקום השלישי באליפות העולם בקפוארה, באתר mynetbeersheva, ‏2023-09-13
↑  O Brasil nos quadros do Sistema Colonial Mercantilista, ‏2013-05-18
1 2  Gomes, Flávio, Mocambos de Palmares; histórias e fontes (séculos XVI–XIX) (in Portuguese). Editora 7 Letras., Rio de Janeiro, RJ: 7Letras, 2010, ISBN 978-85-7577-641-4
1 2 3  צמד אחים חרדים מרחובות מיקי ויהודה חייט זכו באליפות ישראל בקפוארה, באתר BE106.NET רחובות
1 2  יעל צ'כנובר, גלאט כשר למשלחת הישראלית לאליפות העולם בקפוארה בברזיל הצטרפה השנה משלחת חרדית מבני-ברק, ידיעות אחרונות גיליון מס'25795, 27.08.2023, עמ' אחרון
↑  סחלבים, העמותה העירונית מודיעין מכבים רעות, אליפות העולם בקפוארה, באתר סחלבים, העמותה העירונית מודיעין מכבים רעות
| אמנויות לחימה |
| --- | --- | --- |
| אמנויות לחימה סיניות | וו-שו • באג'י צ'ואן • בה גואה ג'אנג • וינג צ'ון • שינג אי צ'ואן • קונג פו גמל שלמה דרומי • טאי ג'י צ'ואן • אגרוף ארוך • אגרוף שאולין • אגרוף שיכור • אי צ'ואן • ג'ין גאנג בה שי • גמל שלמה צפוני • הונג גאר • טאן טוי • טונג ביי צ'ואן • יין-יאנג בה פאן ז'אנג • ליו חה בה פה • מיזונג אי • עגור לבן פוג'יאני • פאק מיי • פנגיי-נון • פיגואה ז'אנג • צ'ואו ג'יאו • שוואי ג'יאו • סאנדה (ספורט) |  |
| אמנויות לחימה יפניות | איאיידו • אייקידו • ג'ו ג'וטסו • ג'ודו • גנדאי בודו • נין ג'וטסו • סומו • שוטוקאן • שיטוריו • קיוקושינקאי • קיודו • קנדו • שורינג'י קמפו • קיק-בוקסינג יפני • שוט-בוקסינג • טנשין שודן קאטורי שינטו ריו |  |
| אוקינוואיות | קראטה • גוג'ו ריו • וויצ'י ריו • שוריי-ריו • שורין-ריו • ריוקיו קמפו • קובודו אוקינאווי |  |
| קוריאניות | הפקידו • טאקוונדו • טאי קיון • טאנג סו דו • טוקונג • סון קואן מו • קוק סול וון |  |
| הודיות | קאלרי-פאיאט • אדיטאדה • אמנויות לחימה הודיות • עגור לבן טיבטי |  |
| טיבטיות | עגור לבן טיבטי |  |
| פיליפיניות | ארניס • יו-יאן |  |
| תאילנדיות | אגרוף תאילנדי |  |
| קמבודיות | פראדאל סראי |  |
| בורמזיות | לאטוואי |  |
| לאוסיות | אגרוף לאוסי |  |
| אירופאיות | היאבקות בסגנון יווני-רומי • פאנקרטיון • סבאט • ברטיטסו • אמנויות לחימה אירופיות היסטוריות |  |
| רוסיות | סיסטמה • סמבו • קיק-בוקסינג רוסי |  |
| ארצות הברית | היאבקות מקצועית • ג'יט קון דו • וו-ווי גונג-פו • קנפו אמריקאי • קג'וקנבו • קיק-בוקסינג אמריקאי |  |
| ברזילאיות | ג'ו ג'יטסו ברזילאי • קפואירה • ואלה טודו |  |
| ישראליות | אייקי • דניס הישרדות • קרב מגן ישראלי • קרב מגע • קרב פנים אל פנים |  |
| טורקיות | היאבקות בשמן |  |
| אחרות | אגרוף • סיף • קיקבוקס • היאבקות • אמנויות לחימה משולבות (MMA) • גראפלינג • ספורט לחימה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283348905171  BnF: cb12299940j (data)  GND: 4196664-8  LCCN: sh85019991  NKC: ph137548 
נגנים במעגל הקפוארה: פאנדיירו, אטאבאקי ובירימבאו (בתמונה נראים נגנים בתלבושת קבוצת "אבאדה")
גיליה שטרן

| --- | --- |

 לידה:  10 באוקטובר 1960 (בת 64) ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  ישראל ישראל
 מקום לימודים:  תלמה ילין 
 פרופיל ב-IMDb
 
גיליה שטרן (נולדה ב-10 באוקטובר 1960) היא שחקנית תיאטרון, טלוויזיה, קריינית ומדבבת ישראלית.
ביוגרפיה

שטרן נולדה בארצות הברית לזוג הורים ישראלים, אמה היא הקריינית עדי חרלף, בוגרת בית הספר "תלמה ילין" ולימודי משחק באוניברסיטת ניו יורק (בהצטיינות).
היא החלה את קריירת המשחק בסרט "שלוש אחיות ואח", שביימה והפיקה הדרה לוין ארדי בשנת 1987.
בשנת 1988 שיחקה במחזה "סטיות מיניות בשיקגו" של דייוויד מאמט בתיאטרון הסימטה, שתרגם וביים יורם לוי פורת.
הייתה המנחה הראשונה בערוץ הילדים, בו הגישה תוכניות שונות בשנים 1991–1993.
ב-1990 שיחקה בסדרת לימוד שפת האנגלית "Candy can do it" ומיד לאחר מכן שיחקה בסרט "רצח בשבת בבוקר". באותה שנה הופיעה גם בפינה הסאטירית 'האגף הסגור' במסגרת התוכנית "סופשבוע".
בשנת 1991 שיחקה בסרטו של חיים בוזגלו, "עונת הדובדבנים", לצידו של גיל פרנק.
ב-1992 שיחקה את מיה - מדריכת החוג לדרמה לאסירים בבית הסוהר, בסרטו של אורי ברבש, "מאחורי הסורגים 2".
ב-1994 שיחקה בסדרה קומית ללימוד אנגלית "Seven in Heaven" ובסרט "אחרי החגים". ב-1999 שימשה כמספרת בדיבוב העברי של הסדרה "טלטאביז".
בשנת 2000 שיחקה לצד דולף לונדגרן בסרט "הסיור האחרון" של יורם גלובוס.
ב-2001 שיחקה בסדרת הדרמה "משפחה וחצי".
בשנים 2002–2003 הנחתה את תוכנית הבוקר "בית פתוח" בערוץ 2.
בשנים 2002–2004 שיחקה בתפקיד האם של עידו בסדרה "הילדים מגבעת נפוליאון", וב-2004 שיחקה גם בסדרה "ראש גדול" את ריטה אגמי (אמה של טלי).
ב-2005 שיחקה בסדרה "השיר שלנו" בתור ג'יל (רופאה גינקולוגית) וקריינית. באותה השנה שיחקה גם בסרט "איזה מקום נפלא".
ב-2007 שיחקה בסרט "הבוגד הקטן".
בשנת 2008 שיחקה בסרט "הכל מתחיל בים" בתור רופאה.
ב-2009 שיחקה בסדרה "עוד משפחה וחצי", סדרת ההמשך של "משפחה וחצי". בשנים 2009–2010 שיחקה בסדרה "תיכון השיר שלנו".
ב-2018 שיחקה בסדרת הרשת הקומית "הבר מצווה".
שטרן משמשת כקריינית של ישראכרט, אופיס דיפו, 012 סמייל, וכמו כן, קריינית המוקדים הטלפוניים של לאומית ומנורה מבטחים וקריינית הכריזה של רכבת ישראל. שימשה כקריינית של חברת התחבורה דן עד מאי 2022.
חיים אישיים

שטרן היא אחותה הגדולה של השחקנית והבמאית שירלי שטרן.
שטרן נשואה לערן נחמד ואם לשניים.
הערות שוליים

↑  שלוש אחיות ואח, חדשות, 13 באוקטובר 1989
↑  שוש אביגל, אומרים "פאק" במקום לנשום, חדשות, 19 באוקטובר 1988
↑  עכבר העיר, כשיעל ויהודה עוד היו זוג, באתר הארץ, 25 במרץ 2007
↑  גיורא יהלום, ‏מבית טוב, באתר גלובס, 18 במרץ 2002
רותי זוארץ, תחלופת בוקר, באתר ynet, 15 באוקטובר 2003
↑  רותה קופפר, ארגנטינה זה כאן, באתר הארץ, 11 בדצמבר 2002
↑  רותה קופפר, גרסה חדשה לסדרה משפחה וחצי, באתר הארץ, 14 בינואר 2009
↑  איתי שטרן, אילן פלד יככב בסדרת רשת חדשה שיצר עם גל אוחובסקי, באתר הארץ, 26 בנובמבר 2016
↑  ורד שרון-ריבלין, ‏טבע מעבירה את יתרת תקציבה מהרבסט לקשר-בראל, באתר גלובס, 24 ביולי 1997
↑  ספיישל: הרגעים הקטנים ביותר ברשת השנה, באתר וואלה, 24 בספטמבר 2014
גבעת באטנברג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  אלכסנדר באטנברג, נסיך בולגריה 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  62°35′43″S 61°08′31″W﻿ / ﻿62.5954°S 61.1419°W﻿ / -62.5954; -61.1419
  (למפת איי שטלנד הדרומיים מוגדלת) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהגבעת באטנברג(למפת איי שטלנד הדרומיים רגילה) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהגבעת באטנברג
 
מפה טופוגרפית של חצי האי ביירז הכוללת את האזור האנטארקטי המוגן במיוחד מספר 126.
מפה טופוגרפית של האי ליווינגסטון והאי סמית'
גבעת באטנברג (באנגלית: Battenberg Hill; בבולגרית: хълм Батенберг) היא גבעה סלעית ברמת דוספיי בחצי האי ביירז באי ליווינגסטון באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.
גובהה של הגבעה 166 מטרים מעל פני הים.
גבעת באטנברג ממוקמת 1.8 קילומטרים ממזרח לגבעת סטארט;
גבעת באטנברג ממוקמת 1.8 קילומטרים מדרום לגבעת ווייטה;
גבעת באטנברג ממוקמת 2.19 קילומטרים צפונית-מערבית לגבעת פנקה.
היסטוריה > מיפוי הנקודה

הנקודה מופתה לראשונה על ידי סוקרים ספרדיים בשנת 1992; מיפוי מדויק נוסף נעשה על ידי סוקרים בולגריים בשנת 2009 ובשנת 2010.
היסטוריה > מקור השם

הגבעה נקראת על שם הנסיך אלכסנדר באטנברג מבולגריה (שחי בין השנים 1857 – 1893).
היסטוריה > אזור אנטארקטי מוגן במיוחד

הגבעה ממוקמת באזור האנטארקטי המוגן במיוחד "חצי האי ביירז" - אזור מוגן מיוחד מספר 126 (ASPA 126), והיא באחד משני האזורים המוגבלים בו (restricted zones), שהכניסה אליהם אסורה.
ג'ון פרדריק לואיס

| --- | --- |

 לידה:  14 ביולי 1804 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  15 באוגוסט 1876  (בגיל 72) וולטון על התמזה, הממלכה המאוחדת 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  אוריינטליזם 
 יצירות ידועות:  Street Scene near the El Ghouri Mosque in Cairo, In the Bey's Garden 
 
ג'ון פרדריק לואיס (באנגלית: John Frederick Lewis; ‏14 ביולי 1804 – 15 באוגוסט 1876) צייר בריטי וממובילי האוריינטליזם האנגלי.
לואיס מעולם לא זכה מעולם להשכלה אומנותית פורמלית מלבד מה שלימד אותו אביו. הוא צייר בעיקר בצבעי מים.
את רוב חייו הבוגרים העביר מחוץ לאנגליה, הוא שהה בספרד ובמרוקו בין השנים 1832–1834 וב-1837 עזב שוב את אנגליה למשך 14 שנים בהן ביקר באיטליה, יוון והלבנט וב-1841 קבע את מגוריו בקהיר למשך עשר שנים.
היצירות שהציג אחרי שובו לאנגליה (ב-1851) זכו להערכה רבה אך לא היו רווחיות. הוא השתייך לקבוצת הפרה-רפאילטים, וצייר מחזות רבים מחיי היומיום בקהיר שמקור ההשראה העיקרי שלהן היה ביתו בקהיר. מבקריו טענו שהדמויות הערביות בציוריו נראות מעט אנגליות. בשנים 1856–1858 כיהן כנשיא האגודה המלכותית של הציירים בצבעי מים (אנ').
ציור הבית בקהיר משנת 1871
ג'רג' האמוש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 ביוני 1910 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  9 בינואר 1976 (בגיל 65) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 שם לידה:  Holländer Hugó György 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 השכלה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד (1932) 
 פרסים והוקרה:  פרס קושוט (1951)  פרס אנדור גאבור (1968)  פרס אטילה יוז'ף (1970) 
 
ג'רג' האמוש (במקור עד 1930 הולנדר, בהונגרית: Hámos György; בודפשט, 1 ביוני 1910 – בודפשט, 9 בינואר 1976) היה סופר, מספר סיפורים, תסריטאי, מבקר אמנות, עיתונאי, הומוריסטן יהודי-הונגרי זוכה פרס קושוט (הפרס המקביל בהונגריה לפרס ישראל) וכן זוכה פרס אטילה יוז'ף (הפרס הספרותי הגבוה בהונגריה).
ביוגרפיה

ג'רג' הולנדר נולד במשפחה יהודית כבנם של הוגו הולנדר, עוזר המפקח לבריאות הציבור ושל ז'ני שאלאמון (סלומון). הוא קיבל דוקטורט במשפטים באוניברסיטת פאזמאן פטר בבודפשט (כיום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד). מ-1932 היה עיתונאי של העיתון בשפה הגרמנית בבודפשט פסטר לויד. מ-1933 עד 1942, הוא היה עוזר העורך של כתב העת "זמנים חדשים" (Új Idők). במהלך מלחמת העולם השנייה, נלקח למחנות של שירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) באזור הקרפטים הגבוהים בטרנסילבניה. בין 1948 לבין 1949 היה, בין היתר, גם עורך האחראי של כתב עת שעבד בו לפני המלחמה, "זמנים חדשים". בין 1945 לבין 1951, הוא היה סגן אלוף ולאחר מכן אלוף-משנה במפקדת משטרת בודפשט. בין 1951 לבין 1953 היה חבר בצוות המועצה הלאומית לשלום, ולאחר מכן ערך את העיתון "השוטר ההונגרי" (Magyar Rendőr). בין 1955 לבין 1956 עבד כעורך של "העיתון הספרותי" (Irodalmi Újság) ומ-1958 של "עולם הסרטים" (Filmvilág). בין 1957 לבין 1968 כתב את התסריטים לחמישה סרטים. משנת 1964, היה מבקר הטלוויזיה עבור כתב העת "חיים וספרות" (Élet és Irodalom). המערכונים ההומוריסטים שלו שפורסמו בעיתונים יומיים ובכתבי עת ספרותיים זכו לפופולריות רבה. הוא הופיע בקביעות בתוכנית הרדיו עם הערותיו האירוניות.
תסריטיו לסרטים

שני וידויים (1957)
מתחת לדרגה (1960)
שני חייה של דודה מיצי (1962)
האהבה אסורה (1965)
אלפא רומיאו ויוליה (1968)
כתביו

כוכב הזהב (אופרטה, 1950)
ארבעה סיפורים על שלום עם אישטוואן ארקין, בוריש פלוטאי, קלמן שאנדור (הספרייה הקטנה של ועדות השלון, בודפשט, 1951)
קרבות ולוחמים (דיווחים, 1952)
בהגנה על העם (שני סיפורים, 1953)
שני חייה של דודה מיצי (רומן קצר, 1962)
עם כרך משלים לאלמוות (מאמרים, דוחות ספרותיים, 1967)
אני עומד מאחורי. התירוצים שלי שנאספו (רישומים, הומורסקות, 1968)
יש לך יחס? (ביקורות, מערכונים, מערכוני הומור, 1969)
פטור מכתיבה (הומורסקות, 1973)
ספר הסאטירות (כתבים נבחרים, 1973)
מה צריך כדי להיות בן אלמוות? (הומורסקות, רישומים, 1977)
פעם הייתה טלוויזיה הונגרית. בערך על 25 השנים הראשונות. מתוך ספרים שפורסמו לפני 1981; MTV 2009
פרסים והוקרה

פרס קושוט (1951)
מדליית מסדר הכבוד של העבודה (1955, 1969, 1970)
פרס על שם אנדור גאבור (1968)
פרס אטילה יוז'ף (1970)
ראו גם

Magyar életrajzi lexikon IV: 1978–1991 (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1994 ISBN 963-05-6422-X (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
סופרים בני זמננו
Filmkatalógus.hu
לקריאה נוספת

מי זה מי בספרות ההונגרית? ספרי עיון מסת"ב 963-8607-10-6
הערות שוליים

↑  Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 123308/1930. Forrás: MNL-OL 30795. mikrofilm 709. kép 1. karton
↑  "Születési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári születési akv. 1477/1910. folyószáma alatt".
↑  "נפטר ג'רג' האמוש". Magyar Nemzet (napilap, 1938–2018) (בהונגרית). 1976-01-10. p. 4.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12784696s (data)  ISNI: 0000 0003 8555 9411  LCCN: no2016013621  NKC: mzk2013751481  VIAF: 236892240   WorldCat (עם VIAF): 236892240
ג'רג' יאנוש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 באוקטובר 1914 דברצן, הונגריה 
 פטירה:  30 באוקטובר 1978 (בגיל 64) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 שם לידה:  Schőn György 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת דברצן 
 תפקידים:  רופא צבאי, כירורג, מומחה לטראומה (כירורגיה) 
 
ג'רג' יאנוש (במקור שֶן - Schőn, בהונגרית: János György;‏ דברצן, 9 באוקטובר 1914 – בודפשט, 30 באוקטובר 1978) היה דוקטור לרפואה (MD) יהודי-הונגרי, רופא צבאי, כירורג, טראומטולוג, גנרל בצבא, קנדידט (דוקטורט .CSs) למדעי הרפואה (1962). לאחר שחרורו היה פרופסור באוניברסיטת זמלווייס.