stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גולף
הערות שוליים

↑  עיין בערך caddy בויקיאנגלית.
↑  על סמך שינוי המגמה והפיכת המשחק כהובי לקשישים, טבע ההומוריסט דייב בארי את האימרה: "למרות שגולף היה במקור מוגבל לפרוטסטנטים שמנים ואמידים, כיום הוא פתוח לכל מי שבבעלותו מכנסיים מכוערים."
↑  היסטוריה של הגולף
↑  הסקוטים כממציאים: טעות פופולרית – אנציקלופדיה בריטניקה און-ליין
↑  מקור אסיאתי לגולף?
↑  אימות לעובדה שמקורו של הגולף בצְ'ווֵיוָאן
1 2  n14c.pdf אימות לעובדה שמקורו של הגולף בצְ'ווֵיוָאן
↑  אתר Sports Beat
↑  אתר Scotsman.com News
↑  ההיסטוריה של USGA 1950-1931
↑  ההיסטוריה של מחבט הגולף אתר Golf Club Revue
↑  מדריך הכללים והחוקים על מחבטים וכדורים של ה-USGA
↑  "At the fut bal ande the golf be vtterly criyt done and nocht vsyt"
↑  מילון אטימולוגיה און-ליין
↑  מאמר בנושא
↑  ראו מאמרים ב-Snopes.
↑  Golf-Dictionary.com--Golf dictionary, terms and tips, www.golf-dictionary.com
↑  Classic Reader | Ponly, ponly.com (באנגלית אמריקאית)
↑  http://www.miniaturegolfer.com/miniature_golf_terminology.html
| ענפי ספורט אולימפיים |
| --- | --- | --- |
| משחקי הקיץ | משחקי הקיץ |  |
| אופניים | אופני BMX • אופני BMX בסגנון חופשי • אופני הרים • אופני כביש • אופני מסלול |  |
| משחקי כדור | בדמינטון • גולף • הוקי שדה • טניס • טניס שולחן • כדורגל • כדוריד • כדורמים • כדורסל • כדורסל 3x3 • כדורעף • כדורעף חופים • רוגבי שביעיות |  |
| ספורט גופני | אתלטיקה • ברייקינג • הרמת משקולות • טיפוס • טריאתלון • ירי תחרותי • סקייטבורדינג • סיף • קרב חמש מודרני • קשתות |  |
| התעמלות | התעמלות אמנותית • התעמלות מכשירים • טרמפולינה |  |
| ספורט ימי | גלישת גלים • חתירה • קאנו/קיאק • שיט |  |
| ענפי קרב | אגרוף • ג'ודו • היאבקות (סגנון חופשי, סגנון יווני רומי) • טאקוונדו |  |
| רכיבה | איוונטינג • רכיבה אמנותית • קפיצות ראווה |  |
| שחייה | קפיצה למים • שחייה תחרותית • שחייה צורנית • שחייה במים פתוחים |  |
| משחקי החורף | משחקי החורף |  |
| ענפי קרח | הוקי קרח • קרלינג |  |
| סקי | ביאתלון • גלישת שלג • סקי אלפיני • סקי בסגנון חופשי • סקי למרחקים • סקי נורדי משולב • קפיצות סקי |  |
| מזחלות | בובסלי • סקלטון • לוז' |  |
| החלקה על הקרח | החלקה אמנותית • החלקה מהירה • החלקה מהירה במסלול קצר |  |
| ענפי עבר במשחקי הקיץ | ענפי עבר במשחקי הקיץ |  |
| ענפי עבר | בייסבול • כדור בסקי • כדור כף יד • כדור מחבט • לקרוס • מרוץ סירות מנוע • משיכת חבל  • סופטבול • פולו • קרוקט • קרוקט אמריקאי • קראטה • קריקט |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533645805171  BNE: XX528505  BnF: cb11937372v (data)  GND: 4021569-6  LCCN: sh85055804  NARA: 10644943  NDL: 00562552  NKC: ph120580 
מועדון הגולף בסנט אנדרוז, סקוטלנד
שׂוֵ'אנְדֶה, קיסר סין משושלת מינג (שלט 1425–1435) חובט בכדור
כדור גולף וגומה
מחבטי גולף ממתכת
מחבט גולף
שחקן גולף חובט בכדור אל הגומה
חבטה בכדור
בית הכנסת הגדול (רמת גן)

| --- | --- |

חזית בית הכנסת הגדול ברמת גן
 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 כתובת:  הרצל מספר 47 (בכיכר אורדע)
 מיקום:  רמת גן 
 מדינה:  ישראל ישראל
 נוסח תפילה:  נוסח ספרד
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1926 – 1934 שופץ במהלך שנות ה-60 וכן בשנת 2007
 קואורדינטות:  32°05′00″N 34°48′55″E﻿ / ﻿32.083416666667°N 34.815194444444°E﻿ / 32.083416666667; 34.815194444444
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) בית הכנסת הגדול(למפת גוש דן רגילה) בית הכנסת הגדול(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית הכנסת הגדול(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית הכנסת הגדול  he בית הכנסת הגדולhe בית הכנסת הגדולמפת  __ רמת גן (in English: Ramat Gan)  __ גבעתיים (in English: Givatayim) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון ומערב: __ תל אביב-יפו (in English: Tel Aviv) ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ גבעת שמואל (in English: Giv'at Shmuel), __ קריית אונו (in English: Kiryat Ono), __ מחנה דורי (in English: Tel HaShomer Base) מדרום: __ אור יהודה (in English: Or Yehuda), __ פארק אריאל שרון (in English: Ariel Sharon Park) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בית הכנסת הגדול של העיר רמת גן נמצא בכיכר אורדע שבעיר, ברחוב הרצל מספר 47 (בקרבת רחוב ביאליק).
זהו בית כנסת אשכנזי אורתודוקסי בנוסח ספרד. חזן בית הכנסת הנוכחי הוא ישראל רנד.
בשבתות, חגים ומועדים מצטרפת לעיתים מקהלת הילדים "קולות מן השמים" (ע"ש שושנה זילברשטיין) בניצוחו של רפי ביטון.
בבית הכנסת נמצאים גם משרדי הרבנות והמועצה הדתית של העיר, וכן ספרייה תורנית.
תיאור

העדות הראשונה על נוכחות צריף בית הכנסת העומד על תילו ב"עמק" (רחוב ביאליק היום) מצויה בפרוטוקול המועצה המקומית משנת 1926. היו צריפים נוספים ששימשו כבתי כנסת אולם הצריף ב"עמק" קיבל מראשית ימיו את התואר "בית הכנסת המרכזי הגדול".
אבן הפינה לבית הכנסת הונחה ביום ג' טבת תרצ"ה (9 בדצמבר 1934) בסיסמה: "כי ביתי בית תפילה יקרא לכל העמים" (ספר ישעיהו). כתובת זו, המצויה על הקיר המזרחי הפונה לרחוב הרצל, באה ללמדנו שבית הכנסת המרכזי של רמת-גן פתוח לכל.
אברהם קריניצי, ראש המועצה ולאחר מכן ראש העירייה של רמת-גן ייחס חשיבות רבה לבית כנסת זה ונהג להתפלל בו. עיריית רמת-גן נטלה על עצמה את מרבית מימון הבנייה ובשנת 1952 הונחה אבן הפינה למבנה החדש והמשוכלל בנוכחות הרב הראשי לישראל הרב הרצוג והתפילה בו התנהלה בנוסח ספרד.
בשנות ה-60 של המאה הקודמת בוצעו עבודות שיפוץ לחזיתו של בית הכנסת כגון ציפוי אבן בחזית, מדרגות חדשות בכניסה הראשית, ציפוי קירות המבנה בלוחות שיש, שבכות מתכת דקורטיביות לחלונות ואריחי קרמיקה בחזית בית הכנסת. במבנה גם ממוקמים משרד המועצה הדתית וספרייה תורנית.
קיר הזיכרון לחללי מערכות ישראל אשר נמצא בבית הכנסת הוקם בעזרת תרומתו של יקיר העיר רמת גן, משה בדנר.
בית הכנסת עבר בשנת 2007 שיפוץ נרחב. פרויקט השיפוץ כלל בין היתר ריצוף מחדש של האולם הגדול, התקנת מושבים חדשים, בניית במה וארון קודש חדשים, וציור ויטראז'ים עם רקע נופי העיר. בנוסף, התקבלה תרומה עבור ציורי 12 השבטים אשר נתלו על תקרת בית הכנסת.
הערות שוליים

↑  בית הכנסת הגדול, באתר בית קריניצי - בית העיר רמת גן
↑  עמיעד טאוב, בית הכנסת הגדול ייפתח מחדש, באתר רמת גן גבעתיים מקומונט, ‏8 באוגוסט 2007
↑  בית הכנסת הגדול ברמת-גן - קרן רמת גן לחינוך ותרבות, באתר עיריית רמת גן(הקישור אינו פעיל)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297892005171  VIAF: 127212924   WorldCat (עם VIAF): 127212924
ג'וני האריס (שחקן)

| --- | --- |

 לידה:  3 בנובמבר 1973 (בן 51) למבת', לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2000 
 מקום לימודים:  קולג' מורלי 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'וני האריס (באנגלית: Johnny Harris; נולד ב-3 בנובמבר 1973) הוא שחקן, תסריטאי ומפיק אנגלי. היא ידוע בעיקר מהופעותיו בטלוויזיה ובקולנוע בין השאר במיני-סדרה "Troy: Fall of a City" בסרט "Jawbone", בסדרה "This is England '86", "שלגייה והצייד", "רצח בדם קר", "Monsters: Dark Continent", הסדרה "The Fades", "פאנץ' 119" וב-"London to Brighton".
האריס היה מועמד לפרס באפט"א ולפרס Royal Television Society על הופעותיו בסדרת הטלוויזיה "This is England '86" של שיין מדוז.
הסרט הראשון שכתב האריס כתסריטאי הוא "Jawbone" ובו גם שיחק והיה שותף להפקה. הסרט בהפקת BBC Films יצא לאקרנים במאי 2017.
האריס היה מועמד לפרס באפט"א לקולנוע בקטגוריית יצירת הבכורה המצטיינת על עבודתו בסרט, והיה מועמד לפרס גילדת הכותבים של בריטניה הגדולה לתסריטאי הטוב ביותר. הוא היה מועמד לפרסי הקולנוע הבריטי העצמאי בקטגוריות השחקן הטוב ביותר והתסריט הבכורה הטוב ביותר, וזכה בשני פרסי הקולנוע הלאומי למשחק הטוב ביותר והפריצה הטובה ביותר.
ביוגרפיה

האריס נולד בלמבת' שבלונדון בנובמבר 1973. תחילת הקריירה שלו הייתה על במת תיאטרון השוליים בלונדון. פריצת הדרך שלו הייתה בסרט הקולנוע "London to Brighton". אף על פי שתקציב הסרט היה מצומצם הוא נבחר לאחד מ-100 הסרטים הבריטיים הטובים ביותר של כל הזמנים של מגזין Time Out.
ארבע שנים אחר כך ליהק אותו במאי הסרט, שיין מדוז, לסדרה "This is England '86". על הופעתו בתפקיד האב המתעלל מיק היה האריס מועמד לפרס באפט"א לטלוויזיה ולפרס Royal Television Society. שנה אחר כך שיחק שוב בתפקיד מיק בסדרת ההמשך "This Is England '88", שזכתה בפרס באפט"א לטלוויזיה למיני-סדרה הטובה ביותר.
האריס המשיך להופיע בפרויקטים זוכי פרסים בהם בתפקיד הראשי של הדרמה "The Fades" של ה-BBC שזכתה בפרס באפט"א לטלוויזיה לסדרת הדרמה הטובה ביותר.
ב-2010 שיחק בתפקיד מולד, לוחם נוצרי גס התנהגות וברוטלי, היוצא למשימה בשליחות הבישופ, לכפר של עובדי אלילים, בסרט "המוות השחור".
ב-2012 השתתף האריס בסרט "שלגייה והצייד" של סרטי יוניברסל בכיכובם של קריסטן סטיוארט ושרליז ת'רון. הוא גילם דמות של אחד משמונה הגמדים לצדם של בוב הוסקינס, ריי וינסטון, איאן מקשיין, ניק פרוסט, טובי ג'ונס, אדי מארסן ובריאן גליסון.
אחר כך שיחק האריס בסרט קולנוע נוסף "פאנץ' 119" יחד עם ג'יימס מק'אבוי, מארק סטרונג, פיטר מולאן ואנדראה רייסבורו שיצא לאקרנים ב-2013.
ב-2015 שיחק האריס בסדרת הדרמה של Sky Atlantic / Pivot "רצח בדם קר" לצדם של סר מייקל גמבון, סטנלי טוצ'י וכריסטופר אקלסטון. הסדרה צולמה באיסלנד ובלונדון ועלתה לשידור בינואר 2015. האריס כיכב לראשונה בסרט קולנוע בתפקיד סרג'נט נואה פרייטר בסרט "Monsters: Dark Continent" הסיקוול של סרטו של גארת' אדוארדס "Monsters".
עוד ב-2015 חזר האריס לגלם את דמותו של מיק במיני-סדרה "This Is England '90" החלק האחרון של הסדרה המצליחה. עוד גילם את פקד ג'ון היד בדרמה "מתוך החשיכה" של BBC One לצדה של אן-מארי דאף. אתרי הצילומים היו במנצ'סטר ובסקוטלנד.
בפברואר 2016 החלו צילומי הסרט "Jawbone" שאת התסריט שלו כתב האריס. הוא היה שותף להפקה וכיכב בו לצדם של ריי וינסטון, איאן מקשיין ומייקל סמיילי. פול ולר הלחין והקליט את הפסקול המקורי. המתאגרף לשעבר בארי מקגיגן ובנו שיין מקגיגן היו היועצים בסרט והכינו את האריס לתפקיד בדמות ג'ימי מקייב.
הפקת הסרט נתמכה על ידי סרטי ה-BBC, והוא יצא לאקרנים במאי 2017. האריס היה מועמד לפרס באפט"א לקולנוע עבור יצירת הביכורים המצטיינת לתסריטאי, במאי או מפיק על עבודתו בסרט. הוא זכה בפרס הקולנוע הלאומי למשחק הטוב ביותר, ובפרס הפריצה הטובה ביותר. עוד היה מועמד לפרס גילדת הכותבים של בריטניה הגדולה לתסריט הביכורים הטוב ביותר, ולפרס הקולנוע הבריטי העצמאי לשחקן הטוב ביותר ולתסריט הביכורים הטוב ביותר.
ב-2018 חזר האריס להופיע על מסכי הטלוויזיה וגילם את אגממנון בסדרה "Troy: Fall of a City" של רשת ה-BBC ונטפליקס. הצילומים נערכו בקייפטאון שבדרום אפריקה.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000 | גנגסטר מס. 1 | Gangster No. 1 | דרק |  |
| 2006 | מלונדון לברייטון | London to Brighton | דרק |  |
| 2007 | כפרה | Atonement | חייל |  |
| 2008 |  | Daylight Robbery | טרי |  |
| 2008 | רוקנרולה | RocknRolla | גארי |  |
| 2009 | מופע הפלאים של דוקטור פרנסוס | The Imaginarium of Doctor Parnassus | שוטר |  |
| 2009 | דוריאן גריי | Dorian Gray | ג'יימס ויין |  |
| 2010 |  | Black Death | מולד |  |
| 2010 |  | Ultramarines: A Warhammer 40,000 Movie | האח נידון | דיבוב |
| 2012 | שלגייה והצייד | Snow White and the Huntsman |  |  |
| 2013 | פאנץ' 119 | Welcome to the Punch | דין וורנס |  |
| 2013 | הימים האחרונים על מאדים | The Last Days on Mars | רוברט אירווין |  |
| 2015 |  | Monsters: Dark Continent | נואה פרייטר |  |
| 2017 |  | Jawbone | ג'ימי מקייב |  |
| 2023 |  | A House in Jerusalem | מייקל |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000 | הולבי סיטי | Holby City | סמי בריסקו | בפרק " Taking It on the Chin" |
| 2002 |  | The Bill | דני היינס | בפרק "023: Aptitude Test" |
| 2005 | איסטאנדרס | EastEnders | שון | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 2007 | הולבי בלו | HolbyBlue | גארי דרייק | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2007 | צומת קלפהאם | Clapham Junction |  | סרט טלוויזיה |
| 2008 |  | The Passion | אשר | מיני-סדרה |
| 2009 | וייטצ'אפל | Whitechapel | הבלש סנדרס | סדרת טלוויזיה (3 פרקים) |
| 2010 | חוק וסדר: UK | Law & Order: UK | הארי לוקאס | בפרק "Confession" |
| 2010 |  | This Is England '86 | מיק | מועמדות לפרס באפט"א לטלוויזיה לשחקן המשנה הטוב ביותר, ומועמדות לפרס Royal Television Society לשחקן הטוב ביותר |
| 2011 |  | Home | טומי |  |
| 2011 | הדהיות | The Fades | ניל ולנטיין | זוכת פרס באפט"א לטלוויזיה לסדרת הדרמה הטובה ביותר |
| 2011 |  | This Is England '88 | מיק | זוכת פרס באפט"א לטלוויזיה למיני-סדרה הטובה ביותר |
| 2015 | רצח בדם קר | Fortitude | רוני מורגן | עונה ראשונה |
| 2015 |  | This is England '90 | מיק | מיני-סדרה |
| 2015 | מתוך החשיכה | From Darkness | פקד בילוש ג'ון הינד | מיני-סדרה |
| 2018 | טרויה: נפילתה של עיר | Troy: Fall of a City | אגממנון | סדרת טלוויזיה; 8 פרקים |
| 2019 | מדיצ'י | Medici | ברונו ברנרדי | סדרת טלוויזיה; 8 פרקים |
| 2019 | מזמור חג המולד | A Christmas Carol | פרנקלין סקרוג' | מיני-סדרה |
| 2020 | ההרעלות בסולסברי | The Salisbury Poisonings | צ'רלי רוואלי | מיני-סדרה |
| 2023 | תקוות גדולות | Great Expectations | מאגוויץ' | מיני-סדרה |
| TBA | בלייד ראנר 2099 (אנ') | Blade Runner 2099 |  | סדרה עתידית של אמזון פריים וידאו |
הערות שוליים

↑  Posted by MyFilms (2010-10-20). "MyFilms: An Interview With Johnny Harris". Myfilms2010.blogspot.co.uk. נבדק ב-2017-11-03.
↑  Ian Burrell Media Editor (2015-10-03). "Johnny Harris: This is England star says the actors' party circuit is 'a sham'". The Independent. נבדק ב-2017-11-03. {{cite web}}: |author= has generic name (עזרה)
↑  juliehamill (2015-12-26). "Julie Hamill • Fifteen Minutes With Johnny Harris, actor and". Juliehamill.com. נבדק ב-2017-11-03.
↑  Ian Burrell (2011-10-24). "Street-fighting man still packs a real punch". The Independent. נבדק ב-2017-11-03.
↑  Megan Conner. "Johnny Harris: 'I thought I was a tortured genius but I was just a sad fella who thought booze was my friend' | Global". The Guardian. נבדק ב-2017-11-03.
↑  Eames, Tom. "Fortitude: Michael Gambon and Johnny Harris talk rogue secrets". Digitalspy.co.uk. נבדק ב-2017-11-03.
↑  Johnny Harris (2015-03-25). "Further casting announced for BBC One's original drama From Darkness - Media Centre". BBC. נבדק ב-2017-11-03.
↑  Wiseman, Andreas (2015-10-26). "Johnny Harris, Ray Winstone, Paul Weller weigh into boxing drama | News | Screen". Screendaily.com. נבדק ב-2017-11-03.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 11070609  BNE: XX4938713  BnF: cb15684163p (data)  ISNI: 0000 0000 6753 5342  LCCN: no2014053716  LNB: 000078852  NLK: KAC2020P7151  NTA: 393566781  SNAC: w6jb9z98  SUDOC: 133991490  VIAF: 205097940   WorldCat (עם VIAF): 205097940
מאיר יופה

מאיר יופה (18 באוגוסט 1928, תל אביב, פלשתינה (א"י) – 11 באפריל 2001, תל אביב-יפו, ישראל) היה דיפלומט ישראלי אשר כיהן כשגריר הראשון של ישראל בבולגריה לאחר חידוש היחסים הדיפלומטיים בין המדינות.
ביוגרפיה

מאיר יופה נולד בתל אביב. אביו שהיה נתין רוסי נמלט למצרים במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה והשתקע בה. יופה גדל בקהיר, וב-1948 נמלטה משפחתו לצרפת ומשם עלתה לישראל. ב-1964 הצטרף לשירות החוץ הישראלי. בין השנים 1964–1965 כיהן כעוזר בדסק אפריקה של משרד החוץ, בין השנים 1965–1967 כיהן כמזכיר ראשון בשגרירות ישראל באדיס אבבה שבאתיופיה, בין השנים 1967–1969 כיהן כמזכיר ראשון בשגרירות ישראל ברואנדה וכמיופה כח לא תושב בצירות ישראל בבורונדי.
בין השנים 1969–1972 כיהן כעוזר ראשי למחקר במרכז למחקר מדיני, בין השנים 1972–1974 כיהן כיועץ בשגרירות ישראל באתיופיה, בין השנים 1974–1979 כיהן כיועץ לענייני אפריקה בשגרירות ישראל בצרפת, ומ-1976 כסגן נציג ישראל לאונסק"ו ולארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי. בין השנים 1983–1985 כיהן כשגריר לא תושב בלסוטו ובסווזילנד, בין השנים 1985–1988 כיהן כחבר המשלחת הישראלית לאו"ם במעמד שגריר.
בין השנים 1988–1990 כיהן כמנהל מחלקת אפריקה במשרד החוץ. בתחילת 1990 מונה לשגריר ישראל באתיופיה ובשל עימותים עם המשטר המרקסיסטי של מנגיסטו היילה מריאם ביקש לסיים את תפקידו. בהמשך אותה השנה ועד 1993 כיהן כשגריר ישראל בבולגריה. יופה היה השגריר הישראלי הראשון בבולגריה לאחר חידוש היחסים הדיפלומטיים בין המדינות. עם סיום כהונתו פרש לגמלאות. לאחר פרישתו הצטרף לתנועת הליכוד והיה מקורבו של זלמן שובל.
הערות שוליים

↑  מאיר יופה, באתר משרד החוץ.
↑  אורי דרומי, בחזרה לאדיס אבבה, באתר הארץ, 16 באפריל 2001.
מאיר הלוי מאפטא

רבי מאיר הלוי רוטנברג מאפטא (ה'תק"ך, 1760 - כ"ה בתמוז ה'תקפ"ז, 1827) היה אדמו"ר חסידי ורב בעיר אפטא. ממנו התחילה שושלת אפטא.
חיבורו על התורה "אור לשמים", נכתב על דרך הפרד"ס, אך הוא מכיל גם חידושים ושו"ת בדרך הפלפול.
ביוגרפיה

רבי מאיר נולד לרבי שמואל סגל הלוי רוטנברג, מצאצאי רבי ישעיה הלוי הורוביץ, ולמירל פייגא נצר לש"ך. בנעוריו התייתם מאביו, ואמו גידלתו לבדו.
רבי מאיר למד בישיבת רבי אברהם יצחק הכהן כ"ץ מחבר הספר "כתר כהונה" ואב"ד סטבניץ ופינצ'וב. בהמשך, היה לתלמידו של החוזה מלובלין.
רבי מאיר התנגד לדרך החדשה של רבי שמחה בונם מפשיסחה, שרצה לבססה על יסודות העיון השכלי.
כשרבו רבי אברהם יצחק הכהן כ"ץ עבר מסטאבניץ לפינצ'וב, נתקבל רבי מאיר כרב בסטאבניץ בעודנו צעיר לימים. וכשעזב רבי אברהם יהושע השיל מאפטא את העיר אפטא, עבר רבי מאיר לכהן כרב העיר, שם כיהן עד יום מותו.
מלבד בקיאותו הרבה בש"ס ופוסקים, היה בקיא גם בתורת הנסתר.
כשנפטר החוזה מלובלין, רבים מתלמידיו הפכו לחסידיו של רבי מאיר ובחרו בו לשמש כרבם, כשיש שטוענים שכך היה רצונו של החוזה שרבי מאיר ימלא את מקומו. ולפי המסורת החסידית, הנהגתו הייתה הכי דומה להנהגת החוזה, משאר התלמידים[דרוש מקור].
רבי מאיר נפטר באפטא בכ"ה בתמוז תקפ"ז 1827.
תפילת רבי מאיר מאפטא

רבי מאיר הלוי חיבר תפילה אשר עניינה הוא חיזוק האמונה בהשם. תפילה זו היה רגיל הרב שלמה רבינוביץ מראדומסק (מחבר ספר תפארת שלמה) לאומרה בכל יום ערב ובוקר, ואמר שהוא סגולה נוראה לפרנסה ולהצלחה לאומרה בכל יום.
ב-2015 הוציא אברהם פריד שיר הנני בידך על מילות הלקוחות מתוך תפילה זו:
”רִבּוֹן הָעוֹלָמִים יָדַעְתִּי כִּי הִנְנִי בְּיָדְךָ לְבַד כַּחֹמֶר בְּיַד הַיּוֹצֵר. וְאִם גַּם אֶתְאַמֵּץ בְּעֵצוֹת וְתַחְבּוּלוֹת וְכָל יוֹשְׁבֵי תֵבֵל יַעַמְדוּ לִימִינִי לְהוֹשִׁיעֵנִי וְלִתְמֹךְ נַפְשִׁי, מִבַּלְעֲדֵי עֻזְּךָ וְעֶזְרָתְךָ, אֵין עֶזְרָה וִישׁוּעָה.” (לחן פנחס ברייער)
ילדיו

בנו רבי ישראל הלוי רוטנברג מסטאשוב.
בנו רבי יעקב יצחק הלוי רוטנברג אב"ד וואויניטש.
חתנו רבי אברהם אבא הלוי סג"ל הורוויץ אב"ד ריגליץ.
בנו רבי יעקב יצחק סג"ל הורוויץ אב"ד ריגליץ.
בנו רבי פינחס הלוי רוטנברג מאפטא.
חתנו רבי מנחם מענדל מגלאגוב, נשא את בתו חוה אסתר.
חתנו רבי אריה לייבוש נייהויז מחעלמא, נשא את בתו פייגלא.
חתנו רבי יעקב קאפיל הלוי הורוויץ, נשא את בתו יוטל.
תלמידיו

רבי אריה לייבוש מאוזרוב
הסבא קדישא מראדושיץ
רבי חיים אב"ד קאמיינסק ווולברום בעל "זיכרון חיים" (גם הוא תלמידו של החוזה מלובלין)
רבי  חיים מצאנז
ה"חידושי הרי"ם מגור
ה"תפארת שלמה" מרדומסק
רבי יהודה פסח מליפסק
רבי שלמה זלמן מוויליפולי
רבי שמואל מדריליטש, כיהן אחרי פטירת רבו באדמו"רות.
הערות שוליים

↑  בספרו בפרשת בלק רמז סוד באשר לביאת המשיח במילה "תשבך" (במדבר כד כב). וחתנו (אבי נכדו המו"ל) הסיר את הפירוש לאחר התייעצות עם גדולי דורו. ראו פה
ופה
↑  בנו היה רבי חיים מאיר וחתנו וממלא מקומו היה רבי משה מקאסלוב.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309102205171  VIAF: 41721299   WorldCat (עם VIAF): 41721299
יחיאל אדמוני

יחיאל אדמוני (17 ביוני 1926 – 6 באוקטובר 2024) היה איש ציבור ומנהל ישראלי שכיהן בין היתר כמנכ"ל המחלקה להתיישבות של הסוכנות היהודית וכמנהל התוכנית לשיקום שכונות. שירת בצעירותו כלוחם הפלמ"ח, היה פעיל במוסד לעלייה ב', ונמנה עם מייסדי קיבוץ חצרים. לאחר פרישתו מהשירות הציבורי היה לפעיל בולט בקידום פיתוח הנגב והגליל וההשכלה הגבוהה באזורי הפריפריה.
ראשית חייו

יחיאל אדמוני נולד במושבה הגרמנית ביפו, בנם הבכור של סימה (לבית שרייבר) ואלימלך אדמוני (רוטבאום). בהיותו כבן שנתיים עברה המשפחה לירושלים, שם היה האב לאדריכל נוף ולגנן הראשי של העיר. בירושלים נולד אחיו, נחום אדמוני, לימים ראש המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים.
בגיל 6 היה צעיר המשתתפים בטקס פתיחת המכביה הראשונה. את לימודיו מכיתה ב' ועד י"ב עשה בגימנסיה העברית רחביה. מגיל 9 היה חניך בתנועת הצופים, בשבט "קהילה" ולאחר מכן בשבט "מצדה" כחניך, מדריך וראש גדוד.
שירותו בפלמ"ח ובצה"ל

ב-1944 התגייס לפלמ"ח, בהכשרה המגויסת של הצופים בקיבוצים אלומות ואפיקים, שנמנתה עם פלוגה ג' של הגדוד השלישי.
ב-1946 עבר קורס אלחוט בשפיים ולאחר מכן שימש כמזכיר הגדוד השלישי, לרבות בעת השבת השחורה, עד יולי 1947. באותה עת נמנה עם הגרעין של מייסדי קיבוץ קלטה, לימים חצרים, שעלו להתיישבות בנגב במסגרת 11 היישובים שהוקמו במוצאי יום הכיפורים 1946.
בשירותו בפלמ"ח הוצב כגדעוני במפקדות של המוסד לעלייה ב' בתנועת הבריחה בגבול איטליה-אוסטריה, במסגרתה ליווה, בין השאר כגדעוני, את אוניית המעפילים "ל"ה גיבורי גוש עציון" שנתפסה על ידי הבריטים, ושהה במחנה מעצר בקפריסין.
לאחר שהות בת מספר חודשים בקיבוץ חצרים, הוצא ב-13 במאי 1948 מהנגב בפקודת המוסד לעלייה ב' וזכה לעמוד על מדרגות מוזיאון תל אביב בעת הכרזת העצמאות. למחרת, עלה על אוניית הרכש "ההר", שהביאה לישראל חומר נפץ תקני ראשון לצה"ל. בהפלגה נוספת שלו, שוב באונייה "ההר", יובאו תותחים, ובהפלגה על אוניית "היונה" הובאו פצצות למטוסים.
במסע האחרון ממסעות הרכש בהם השתתף, נעצר יחיאל אדמוני ושהה במעצר ממושך באיטליה, בין היתר בבית כלא שנוהל על ידי אנשי אס-אס לשעבר.
עם שובו לישראל שירת כאלחוטן בפיקוד הדרום וכמדריך בבה"ד 7, והשתחרר ב-1949.
שירותו הציבורי

ב-1952 החל לבצע את תפקידו הציבורי הראשון כמנהל אזור "שמשון" (פרוזדור ירושלים) במחלקה להתיישבות של הסוכנות היהודית. לאחר מכן, שימש כעוזר למנהל המחלקה ד"ר רענן ויץ, במהלכה פיתח ומימש את תוכנית "קיבוצים מודרכים".
ב-1961 מונה למנהל מינהל ההדרכה המשותף לסוכנות היהודית ולממשלה, פיתח שיטות הדרכה מתקדמות והשתתף בבדיקות ההיתכנות הראשונות לייצוא ירקות מישראל. במסגרת זו היה אחראי לקשרים בנושאי חקלאות עם מדינות מתפתחות. בהמשך שימש כסגן מנהל המחלקה להתיישבות.
לאחר שתי שנות לימוד באוניברסיטת פרדו בארצות הברית וקבלת תואר שני בכלכלה חקלאית, חזר לישראל וב-1969 מונה לסמנכ"ל המחלקה להתיישבות, ולאחר מכן למנכ"ל המחלקה. במסגרת זו, הנחה את הקמת היישובים הראשונים ברמת הגולן והבקעה, ושם דגש על הקמת יישובים בערבה ובנגב ועל הבטחת קיומם של יישובי ההר בגליל וביהודה. בתקופת כהונתו, שנמשכה עד 1977, הוקמו כ-110 יישובים חקלאיים בתוך הקו הירוק ומחוצה לו.
מיד לאחר מכן, ועל סמך ניסיונו בהתיישבות ובחקלאות, מונה יחיאל אדמוני למנכ"ל הראשון של החברה הממשלתית אגרידב, אשר עסקה בייצוא ידע חקלאי למדינות מתפתחות ואחרות, וכיהן בתפקיד זה עד 1983. בשנים אלה גם יצא בשליחות המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים, בהמלצת אחיו, למדינות שלישראל לא היו קשרים דיפלומטיים עמן ובמטרה לסייע להן בחקלאות. בין היתר נשלח בזהות בדויה לאינדונזיה, לעיראק ולחבל כורדיסטן.
ב-1983 מונה למנהל מחלקה של הסוכנות היהודית שעסקה בתוכנית שיקום השכונות המשותפת עם ממשלת ישראל, וכיהן בתפקיד זה כשנתיים. זכה להכרה מיוחדת מצד הקהילות היהודיות השותפות לתוכנית ועדי השכונות.
ב-1987 מונה למנהל קרן ג'נסיס לפיתוח הנגב וכיהן בתפקיד זה מעל לעשור. במסגרת זו הוכנו עשרות תוכניות פיתוח לנגב (אשר כיום מצויות למשמורת בספריית אוניברסיטת בן-גוריון), וביניהן הסכם עם היזם דייוויד לואיס על הקמת המלונות במצפה רמון, הקמת חברה לקליטה ותעסוקה של מתמטיקאים עולים בניהולו של פרופ' אדיר פרידור, הקמת שלוש חממות טכנולוגיות, פיתוח פרויקטים של תיירות מדברית ועוד.
פועלו ההתנדבותי

במקביל לתפקידיו הציבוריים כיהן יחיאל אדמוני במשך כ-35 שנה במועצת המנהלים של קרן יק"א ואף שימש כסגן הנשיא שלה. במסגרת זו יזם את החלטת החברה להעביר את כל פעולותיה לישראל ולרכזן באזורי הגליל והנגב.
בהמשך הפעילות הציבורית, כיהן כחבר בוועדים המנהלים של המכללה האקדמית תל-חי ואוניברסיטת בן-גוריון בנגב. יזם תרומה מיוחדת למכללת תל-חי, והיא הבטחת מימון הקמת הקמפוס החדש של המכללה. תרומתו המרכזית לאוניברסיטת בן-גוריון היא קידום ההלוואה הגרמנית לפיתוח המכונים בשדה בוקר והקמת שלוחת האוניברסיטה באילת.
במשך עשר שנים (1977–1987) היה יו"ר מועצת המנהלים של בית הספר החקלאי "מקוה ישראל".
נוסף על אלה היה פעיל במועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ובאגודת הידידים של קשת אילון.
שימש כמסייע לפרופ' אביגד וונשק בעזרה למימוש יזמויות חקלאיות ביישובי רמת הנגב והערבה במימון קרן "בונה-טרה".
לדבריו של פרופ' אבישי ברוורמן, לשעבר נשיא אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ”יחיאל אדמוני הוא ממשיך דרכו של בן-גוריון”.
חיים אישיים

משנת 1949 עד לפטירתו, אדמוני היה נשוי לצפרירה לבית שור, אחות במקצועה ואף היא לוחמת פלמ"ח. להם בן ובת, נכדים ונינים.
שנים רבות התגורר הזוג אדמוני בירושלים, ולאחר מכן עבר לרעננה.
נפטר באוקטובר 2024, בגיל 98.
פרסים והוקרה

פרס ראש הממשלה על מפעל חיים (1996)
ד"ר לשם כבוד, מטעם אוניברסיטת בן-גוריון בנגב (1998)
יקיר תל-חי (2002)
כתב הוקרה על השתתפות בשיקום שכונות, מטעם נשיא המדינה (2005)
פרס בן-גוריון, מטעם יד דוד בן-גוריון (2006)
ספרו

יחיאל אדמוני, עשור של שיקול דעת, יד טבנקין, 1992.
הערות שוליים

1 2 3  תולדות ישראל, יחיאל אדמוני – ראיון מלא, באתר יוטיוב, ‏27 בדצמבר 2010
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  זאב ביגון, יחיאל אדמוני – סיפור חייו, באתר 12 באוקטובר 2017
1 2 3 4  אדמוני יחיאל, באתר הפלמ"ח
↑  מיומנו של הגדעוני יחיאל אדמוני, באתר הפלי"ם
↑  י. אדמוני – מנכ"ל מחלקת ההתיישבות, באתר דבר, ‏23 בדצמבר 1969
↑  שמעון רביד – מנכ"ל המחלקה להתיישבות, באתר על המשמר, ‏10 באוגוסט 1977
↑  יוסף פריאל, אושרה הקמת רשות למתן סיוע חקלאי, באתר דבר, ‏18 בינואר 1977
↑  שמו הרשמי של התפקיד הוא "מנכ"ל החברה להתחדשות בסוכנות היהודית"
↑  אודות – יק"א בישראל, באתר יק"א
↑  צפרירה שור ויחיאל אדמוני נשואים, באתר דבר, ‏9 בספטמבר 1949
↑  יחיאל אדמוני ז"ל, באתר אבלים, ‏6 באוקטובר 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007599513605171  ISNI: 0000 0000 4352 2088  LCCN: no93014734  VIAF: 34028670   WorldCat (עם VIAF): 34028670 
יחיאל אדמוני כלוחם הפלמ"ח, 1944 לערך