stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מירי רוזובסקי
ביוגרפיה

מירי רוזובסקי נולדה וגדלה בירושלים, למדה בבית הספר התיכון גמנסיה רחביה.
למדה ספרות ותיאטרון באוניברסיטה העברית ותסריטאות בבית הספר לקולנוע ע"ש סם שפיגל. רוזובסקי היא דוקטור לפילוסופיה, עבודת הדוקטורט שלה עוסקת בהיבטים פסיכואנליטיים של תהליכי כתיבת בדיון, במסגרת התוכנית לתרבות ופרשנות באוניברסיטת בר-אילן.
עבדה כעיתונאית במעריב ובחברת החדשות. כתבה תסריטים עבור ערוץ הילדים וטלעד.
מחברת רבי המכר "אותה האהבה, כמעט" ו"פעם בחיים", הרומן "כמו לשבור אור" וקובץ הסיפורים "כל הדרך הביתה ועוד סיפורים". כתבה את סדרת ספרי הילדים "רוני מקרוני" ואת ספרי הילדים "ילדה עם כנפיים" ו"כולם פה עכשיו".
ראש התמחות הכתיבה בבית הספר להפתחות מקצועית, מכון מופ"ת, עמיתה בינתחומית ומלמדת במכון תל אביב לפסיכואנליזה בת זמננו.
ב-2021 הקימה עם אורנה לנדאו את שְׁתַּיִם בית הוצאה לאור. ב-2024 לאחר פרישתה של לנדאו, הרחיבה את ההוצאה למחלקות נוספות בשיתוף מוריה דיין קודיש, העורכת הראשית: סדרת ילדים בעריכת אורית גידלי, סדרת שירה בעריכת לי ממן, ועוד.
רוזובסקי מתגוררת בתל אביב. אם לשלושה. אחיה הוא הליטיגטור איל רוזובסקי.
ספריה

מיצי, ספרית פועלים, 2001 (יחד עם רן כהן אהרונוב)
כל הדרך הביתה, עם עובד (במסגרת ספריה לעם), 2001
ילדה עם כנפים, עם עובד, 2003
רוני מקרוני וסבא אליעזר, כנרת, 2005
רוני מקרוני פוגשת צפרדע, כנרת, 2005
רוני מקרוני לא אוהבת חבורות, כנרת, 2005
אותה האהבה, כמעט, זמורה-ביתן, 2005 (בעריכת נועה מנהיים)
רוני מקרוני לא רוצה שום חוג, כנרת, 2006
פעם בחיים, זמורה-ביתן, 2009) (בעריכת נועה מנהיים)
כל הדרך הביתה ועוד סיפורים, זמורה-ביתן, 2011
כמו לשבור אור, זמורה-ביתן, 2017
כולם פה עכשיו, כנרת, 2019
פרסים

פרס ירושלים לספרות יפה (1999)
פרס לסיפורת צעירה ע"ש יצחק וטובה וינר (2000).
הערות שוליים

↑  ד"ר מירי רוזובסקי-ראש ההתמחות
↑  מכון תל אביב לפסיכואנליזה בת זמננו | Tel Aviv Institute for Contemporary Psychoanalysis
↑  שירי לב-ארי, "ההוצאות הגדולות הפסיקו לטפח סופרים", באתר כלכליסט, 19 באפריל 2021
↑  אלה לוי-וינריב, ‏עו"ד איל רוזובסקי: "אנחנו עם ליטיגטיבי, הישראלים אוהבים להתעמת", באתר גלובס, 17 ביולי 2009
↑  יעל דר, ואם זה לא חמלה, אז מה זה?, באתר הארץ, 14 במאי 2001
↑  ביקורות:
טלי שמיר‏, הסובלת, באתר וואלה, 8 במאי 2002
ערן בר-גיל, החיים קשים, הכתיבה טובה, באתר הארץ, 14 במאי 2002
מירי פז, ‏קוראת לשקר בשמו, באתר גלובס, 21 בפברואר 2002
↑  יעל דר, רחוק מלהמריא, באתר הארץ, 23 בפברואר 2004
↑  טלי גולדשמיד, החברות הנשית, על כוחה ושרידותה, אך גם על האכזבות והקנאה שבה, באתר הארץ, 24 באוקטובר 2005
↑  רותה קופפר, מה אמרו בחוג של ההורים, באתר הארץ, 11 באוקטובר 2006
↑  עמיה ליבליך, פרקי אבות | "פעם בחיים", באתר הארץ, 24 ביוני 2009
↑  רבקה קרן, "כל הדרך הביתה ועוד סיפורים" מאת מירי רוזובסקי | מה שקרה אולי לא באמת קרה, באתר הארץ, 15 ביוני 2011
↑   גפי אמיר, "כמו לשבור אור": מנאז' א־טרואה ספרותי, באתר הארץ, 16 במאי 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297819305171  GND: 1015171583  ISNI: 0000 0001 1918 723X  LCCN: nr2002019125  NTA: 377440345  VIAF: 100890648   WorldCat (עם VIAF): 100890648
וסבולוד גרשין

| --- | --- |

 לידה:  2 בפברואר 1855 (יוליאני) Bakhmutsky Uyezd, פלך יקטרינוסלב, האימפריה הרוסית 
 התאבד:  24 במרץ 1888 (יוליאני) (בגיל 33) סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 שם לידה:  Всеволод Михайлович Гаршин 
 מדינה:  האימפריה הרוסית 
 מקום קבורה:  ליטרטורסקיה מוסטקי 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הכרייה של סנקט פטרבורג 
 שפות היצירה:  רוסית 
 בן או בת זוג:  נדז'דה זולוטילובה (23 בפברואר 1883–ערך בלתי־ידוע) 
 
וסבולוד גרשין (ברוסית: Всеволод Михайлович Гаршин‏, וסבולוד מיכאילוביץ' גרשין; 14 בפברואר 1855 – 5 באפריל 1888) היה סופר ומשורר רוסי, שנודע בעיקר בסיפוריו הקצרים וביכולתו הייחודית לשלב בין רגישות אמנותית לתחושת מוסר עמוקה. יצירתו מתאפיינת בחקר הדילמות המוסריות של בני אדם ובגישה אמפתית לחולשותיהם.
ביוגרפיה

וסבולוד גרשין נולד בכפר בכפר יאכנובו שבמחוז אוריול שבאימפריה הרוסית (כיום מחוז בלגורוד, רוסיה). הוא היה בנו של איש צבא ואמו הייתה אישה משכילה, שהשפיעה רבות על עיצוב עולמו הרוחני. בילדותו חווה גרשין טלטלות רבות, כולל גירושי הוריו, שאירעו כאשר היה צעיר מאוד.
גרשין למד בגימנסיה שבסנקט פטרבורג, ובהמשך נרשם ללימודי הנדסה באוניברסיטת סנקט פטרבורג. עם פרוץ המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) התנדב גרשין לשירות צבאי והשתתף בלחימה. חוויותיו מהמלחמה השפיעו עמוקות על כתיבתו וסיפקו השראה לחלק מיצירותיו הבולטות ביותר.
יצירתו

גרשין כתב בעיקר סיפורים קצרים, שהתפרסמו בעיתונים ובכתבי עת ספרותיים. בין יצירותיו הידועות:
"ארבעה ימים" (Четыре дня) – סיפור נוקב על חייל שנפצע בקרב ונאלץ לבלות ארבעה ימים לצד גופתו של אויב שנהרג. הסיפור בוחן את הפחד, הסבל והאנושיות במצבי קיצון.
"הפרח האדום" (Красный цветок) – סיפור סמלי על מאבק האדם בשיגעון, הנחשב לאחת מפסגות יצירתו.
"האות האחרון" (Последнее письмо) – יצירה שבה הוא מתמודד עם נושאים של אהבה, בגידה ומוות.
כתיבתו של גרשין מתאפיינת ברגישות חברתית יוצאת דופן. הוא הביע חמלה כלפי הסובלים והמודרים בחברה ועסק בדילמות מוסריות כמו מלחמה, עוני וסבל אנושי.
בסיפוריו מתמודד גרשין עם קשיים בתפיסה אידיאליסטית של המציאות כפי שהיה נפוץ ברוסיה בתקופתו. בסיפור 'ארבעה ימים' מתאר גרשין כיצד חייל רוסי פצוע שהצטרף למלחמה מתוך מחשבות חיוביות ולשם עשיית טוב, שוכב ללא יכולת תנועה בסבך צמחייה ומתבונן בגופה של חייל טורקי שהוא עצמו הרג. הגופה הולכת ונרקבת, הגוף מתפורר, החייל הרוסי מבין שגם הוא תיכף ימות ויעבור תהליך התפרקות דומה. הסיפור מבטא את התפרקותה של המציאות ואת שבריריותה אל מול האידיאלים הגדולים של החיים.
בסיפור 'הפרח האדום', גרשין מייצר אמפתיה אצל הקורא כלפי אדם המאושפז בבית חולים למשוגעים שעורג לקטוף את הפרח האדום שנמצא בגינת בית החולים ובעיניו קטיפת הפרח תציל את העולם. גרשין מתאר את האידיאליסטים כדמויות שתפיסת המציאות שלהם נדמית לרוב האנשים סביבם פסיכוטית.
חייו האישיים

גרשין סבל ממצוקות נפשיות לאורך חייו, ככל הנראה כתוצאה מדיכאון קליני והתקפי חרדה. למרות תמיכתם של חבריו ומשפחתו, הוא חווה משברים נפשיים חוזרים ונשנים. בשנת 1888, כשהיה בן 33 בלבד, שם קץ לחייו לאחר שקפץ אל מותו ממדרגות בניין.
מורשת

וסבולוד גרשין נחשב לאחד הכותבים הבולטים של הספרות הרוסית במחצית השנייה של המאה ה-19. אף על פי שכתב כמות מצומצמת של יצירות במהלך חייו הקצרים, סיפוריו ממשיכים לעורר השראה ולרגש קוראים ברחבי העולם. יצירותיו מתורגמות לשפות רבות, והוא נותר דמות משמעותית בתולדות הספרות הרוסית.
הערות שוליים

↑  Gary Saul Morson, Wonder Confronts Certainty, London: Harvard University Press, 2023, עמ' 133-140
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007274946905171  PLWABN: 9810555575805606  BIBSYS: 90080213  BNE: XX1109203  BnF: cb12014620w (data)  CiNii: DA0112002X  GND: 118537628  ISNI: 0000 0001 1750 3665  LCCN: n80090609  LNB: 000088558  NDL: 00466975  NKC: jn19990210231  NLA: 35114273  NLG: 99363  NLK: KAC199633970  NSK: 000063700  NTA: 068473109  RERO: 02-A000069881  RSL: 000085017  SELIBR: 188001  SUDOC: 027381404  Trove: 830707  ULAN: 500318174  VcBA: 495/63634  VIAF: 22153176   WorldCat (עם VIAF): 22153176
ניקה קוסטה

| --- | --- |

ניקה קוסטה בת ה-11 שרה עם פרנק סינטרה את השיר "To Love A Child" במופע למען ילדים
 לידה:  4 ביוני 1972 (בת 52) טוקיו, יפן
 שם לידה:  דומניקה קוסטה
 שם במה:  Nikka Costa 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1981
 סוגה:  פופ, סול, בלוז
 סוג קול:  מצו-סופרן 
 שפה מועדפת:  אנגלית
 כלי נגינה:  פסנתר, אורגן, גיטרה אקוסטית
 חברת תקליטים:  Mushroom, Stax, Virgin
 בן או בת זוג:  Justin Stanley (1992–?) 
 מספר צאצאים:  2 
 www.nikkacosta.com
 פרופיל ב-IMDb
 
דומניקה "ניקה" קוסטה (באנגלית: Nikka Costa; נולדה ב-4 ביוני 1972) היא זמרת אמריקאית שהמוזיקה שלה משלבת אלמנטים של פופ, סול ובלוז. היא החלה לשיר כ"ילדת פלא" מתחילת שנות ה-80. קוסטה היא בתו של המפיק המוזיקלי דון קוסטה.
ראשית חייה

ניקה קוסטה נולדה בטוקיו, יפן להורים איטלקים-אמריקאים. מילדותה פגשה אמנים מפורסמים כשטיילה בעולם עם אביה, המפיק והמוזיקאי הידוע דון קוסטה.
בתחילת 1981 השתתפה באלבום "Don Costa Plays the Beatles" בו אביה מלווה אותה בגיטרה. האלבום התקבל באירופה, וקוסטה נהייתה לכוכבת ילדים. בגיל 9 שרה עם פרנק סינטרה בהופעה על מדשאת הבית הלבן.
בשנת 1981, הקליטה קוסטה גרסה לשיר "(Out Here) On My Own" (במקור מתוך הסרט "תהילה"), בהשתתפות אביה דון קוסטה. הסינגל הגיע למקום ה-72 בגרמניה, למקום ה-7 בשווייץ, למקום ה-32 בהולנד, למקום ה-13 באזור פלנדריה בבלגיה, ולמקום הראשון באיטליה. האלבום Nikka Costa יצא לאור בשנת 1981. לאחר מכן יצאה קוסטה לסיבוב הופעות.
אלבומה השני, Fairy Tales (cuentos de hadas), יצא בשנת 1983. אביה נפטר זמן קצר לאחר הקלטת האלבום. אלבומה השלישי "Here I Am... Yes, It's Me" יצא בשנת 1989.
לאחר שסיימה את לימודיה בתיכון שינתה קוסטה סגנון ממוזיקת פופ לכיוון R&B, פאנק וסול, כשהוא מושפעת במיוחד מאמני מוטאון.
קריירה מאוחרת

בתחילת שנות ה-90 נישאה למפיק/כותב השירים האוסטרלי ג'סטין סטנלי ועברה לאוסטרליה. לזוג נולדה בת בשם שוגר מקווין. בזמן שהותה באוסטרליה החלה קוסטה לכתוב שירים והקימה להקה בשם Little Mona &the Shag Daddies, שהתפרקה לאחר ארבע הופעות בסידני.
בגיל 22 הקימה להקה בשם Sugarbone, שיצאה לסיבוב הופעות באוסטרליה ב-1994 ולאחר מכן חתמה בחברת התקליטים Mushroom Records האוסטרלית. ב-1996 הוציאה את האלבום Butterfly Rocket באוסטרליה, שזיכה אותה במועמדות לפרס המוזיקה של ARIA עבור "האמנית פורצת הדרך" באותה שנה, ולפרס "האמנית הטובה ביותר" שנה לאחר מכן, בשנת 1997.
בשנת 2000, שירה של קוסטה "Like a Feather" הוצג במסע פרסום טלוויזיוני של המעצב טומי הילפיגר בליווי וידאו קליפ, שחשפו אותה לקהל האמריקאי. האלבום "Everybody Got Their Something" יצא בשנת 2001 ונכנס למקום ה-120 במצעד הבילבורד 200.
בשנת 2002 הופיעה כמופע חימום בסיבוב ההופעות Dream Within a Dream Tour של בריטני ספירס בארצות הברית ובקנדה. בשנת 2005 הוציאה קוסטה את האלבום Can'tneverdidnothin'. היא יצאה לסיבוב הופעות עם לני קרביץ, שהשתתף באלבום.
קוסטה הופיעה כזמרת אורחת באלבומו של מארק רונסון (שהפיק כמה משיריה) Here Comes the Fuzz. שירה "Push & Pull" (מתוך האלבום Everybody Got Their Something) נכלל בפסקול הסרט "שאיפות" משנת 2001, בכיכובו של ג'וני דפ. השיר "Everybody Got Their Something" שימש בפסקול הסרט "הכל אודות סטיב" משנת 2009 בכיכובם של סנדרה בולוק ובראדלי קופר. שירה "Stuck To You" (מתוך האלבום "Pebble to a Pearl") הופיע בפרק של "האנטומיה של גריי" (עונה חמישית) ובסרט האנימציה "סנופי וצ'ארלי בראון, פינאטס - הסרט".
קוסטה חתומה בחברת התקליטים Stax Records. היא הוציאה את אלבום האולפן "Pebble to a Pearl" ב-14 באוקטובר 2008. בשנת 2010 הוציאה את הסינגל "Ching Ching Ching" באירופה. השיר בסגנון האלקטרו פופ הגיע למקום ה-69 בגרמניה, ובכך הפך לסינגל הראשון של קוסטה שהגיע למצעד בגרמניה מאז "On My Own" בשנת 1981.
מיני-אלבום חדש בשם Pro Whoa יצא בשנת 2011. קוסטה הייתה שותפה לכתיבת השיר "Diamonds Made from Rain" באלבומו של אריק קלפטון משנת 2010. האלבום Nikka & Strings: Underneath and in Between, המורכב מגרסאות כיסוי לשירי רוק ידועים, יצא לאור ב-2 ביוני 2017.
האלבום Dirty Disco ראה אור ב-2024.
דיסקוגרפיה

Nikka Costa (1981)
Fairy Tales (1983)
Here I Am... Yes, It's Me (1989)
Butterfly Rocket (1996)
Everybody Got Their Something (2001)
Can'tneverdidnothin' (2005)
Pebble to a Pearl (2008)
Nikka & Strings, Underneath and in Between (2017)
Dirty Disco (2024)
הערות שוליים

1 2 3 4  Nikka Costa, ויקיפדיה (אנגלית)
↑  Nikka Costa: Tour Talk, Wwb Archive, ‏18.5.2005
↑  "Nikka & Strings: Underneath and in Between", "Nikka & Strings: Underneath and in Between, ‏13.11.2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb13892776g (data)  GND: 134639367  ISNI: 0000 0000 5513 6977  LCCN: no2002001397  MusicBrainz: 3fa354b6-aaba-4bb7-99ca-78a843047b4f  NTA: 097024538  VIAF: 24786753   WorldCat (עם VIAF): 24786753 
קטגוריה:שנות ה-80
קטגוריה:ילדי פלא
קטגוריה:זמרות פופ אמריקאיות
קטגוריה:זמרות פופ אוסטרליות
אורי אדלר

| --- | --- |

אורי אדלר, 8 בספטמבר 2015
 לידה:  8 בספטמבר 1973 (בן 51) תל אביב
 מוקד פעילות:  תל אביב, ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1999
 עיסוק:  זמר-יוצר, סופר, עורך
 סוגה:  מוזיקה יהודית מקורית
 כלי נגינה:  גיטרה
 שיתופי פעולה בולטים:  ירמיהו, יהודה אשש
 מספר צאצאים:  5 
 
אורי אדלר (נולד ב-8 בספטמבר 1973, י"א באלול תשל"ג) הוא זמר-יוצר, בסוגת מוזיקה יהודית מקורית. סופר ועורך.
ביוגרפיה

נולד בשכונת יד אליהו בתל אביב לברוך, עיתונאי, ורחל, מפקחת בחינוך הממלכתי-דתי במשרד החינוך. גדל בבית מגורי העיתונאים.  
למד במוסדות בני עקיבא, והיה חניך ומדריך בתנועה. למד בישיבת ההסדר קריית שמונה, שירות בצה"ל כלוחם בחטיבת הצנחנים 
למד ועסק שנים רבות בהדרכת טיולים ברחבי הארץ.
התוודע לרבי נחמן מברסלב. שהפך למורה הדרך שלו והדבר ניכר גם בתחומי יצירתו.
ביוגרפיה > מוזיקה

אדלר כותב ומלחין. בגיל 26 החל להוציא לאור אלבומי מוזיקה, בהפקה מוזיקלית של יהודה אשש.
יחד עם "חבורת נהורא" שהקים הקליט את האלבום הראשון הנקרא בעל השדה. האלבום כולל לחנים שלו למילים מהמקורות ומרבי נחמן מברסלב.
לאחר מכן יצא האלבום השני אור נעלם ובו כלולים לחנים שלו למילים מהמקורות ומספר שירים מקוריים שכתב.
באלבומו השלישי אל ומתוך האינסוף כתב את מילות ולחני רוב השירים. הקו המוזיקלי בכל אלבומיו הינו רוק גיטרות בשילוב כלים אתניים.
אלבומו הרביעי נקרא "נהרה". בו משתתף הזמר ירמיהו, חברו מהימים בהם למדו יחד בישיבה בקרית שמונה. באלבום, ניגונים חסידיים עתיקים המבוצעים בכלים אתניים על ידי שלום חסון, כמו גם ניגונים מקוריים של ירמיהו, שבוצעו באלבומיו הקודמים, וזכו לעיבוד אתני מחודש. 
במלאת שנה לשמחת תורה תשפ״ד \ מלחמת חרבות ברזל. שחרר לרשת סינגל בשם "ברזל וחרבות".
ביוגרפיה > דיסקוגרפיה

בעל השדה (תשס"א / 2002)
אור נעלם (תשס"ה / 2006)
אל ומתוך האינסוף (תשע"ב / 2013)
נהרה  (תשע"ו / 2016)
מעשיות – אורי אדלר מספר מסיפורי רבי נחמן מברסלב (תשע"ח / 2018)
כמה יפה העולם - אורי אדלר מספר מסיפורי רבי שלמה קרליבך (תשפ"ב / 2022)
ברזל וחרבות - סינגל (תשפ"ה / 2024 )
ביוגרפיה > כתיבה

בספרו הראשון 'מעשיות' (תשע"ח / 2018) לקח אדלר ארבעה מסיפורי רבי נחמן מברסלב ועיבד אותם בשפה מותאמת לילדים. בנוסף הקליט אותם כ"מספר סיפורים" בשיתוף הנגנים בעז יורדן ויחזקאל סייג, ואף כתב מספר שירים המלווים את הסיפורים. את הספר אייר אביעד בן סימון.
בספרו השני 'כמה יפה העולם' (תשפ"ב / 2022) לקח אדלר ארבעה מסיפורי רבי שלמה קרליבך ועיבד אותם בשפה מונגשת לילדים, ושוב הקליט אותם כ'מספר סיפורים' בליווי ניגונים. את הספר אייר אלחנן בן אורי.
ספרו השלישי "השקט שלפני המבול' (תשפ"ד / 2024) נוצר בעבודה משותפת עם חברו צבי יחזקאלי והוא ספר קומיקס העוסק בהרפתקה מבוססת מציאות - אודות הימים שקדמו למלחמת חרבות ברזל. את הספר אייר אורי לרמן.
במקביל לעבודתו על העלילון, אדלר ערך והפיק את רב-המכר "אמרתי לכם זה ג'יהאד" (תשפ"ד / 2024) המסכם 30 שנים של צבי יחזקאלי כלוחם ופרשן, מאוסלו ועד השבעה באוקטובר.
חיים אישיים

נשוי ולו חמישה ילדים, והם מתגוררים בבת עין.
הערות שוליים

↑   השיר "בעל השדה", בביצוע אורי אלדר וחבורת נהורא, שיר  באתר יוטיוב
↑   השיר "התבוננות", בביצוע אורי אלדר וחבורת נהורא, שיר  באתר יוטיוב
↑   השיר "הוזה", בביצוע אורי אדלר, שיר  באתר יוטיוב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007518996805171  VIAF: 308270834   WorldCat (עם VIAF): 308270834
מרלן דומא

| --- | --- |

 לידה:  3 באוגוסט 1953 (בת 71) קייפטאון, דרום אפריקה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קייפטאון, דה אטלייה 63, אוניברסיטת אמסטרדם
 תקופת הפעילות:  מ-1973 
 תחום יצירה:  ציור
 זרם באמנות:  אמנות עכשווית 
 יצירות ידועות:  The Last Supper, For Whom the Bell Tolls 
 פרסים והוקרה:  פרס רולף שוק לאמנות חזותית (2011)
 https://www.marlenedumas.nl/
 
מרלן דומא (באנגלית: Marlene Dumas; נולדה ב-3 באוגוסט 1953) היא אומנית וציירת דרום אפריקאית, שחיה ופועלת כיום בהולנד. זוכת פרס רולף שוק לאמנות חזותית לשנת 2011.
חייה ויצירתה

דומא נולדה בשנת 1953 בקייפטאון, דרום אפריקה, וגדלה בעיר קוליס ריבר שבפרובינציית הכף המערבי, מקום שבו היה לאביה כרם. בילדותה הייתה עדה דומא למדיניות האפרטהייד. דומא החלה לצייר בשנת 1973 והראתה באמצעות ציוריה את דאגותיה הפוליטיות והרהוריה על זהותה כאישה לבנה ממוצא אפריקאנרי בדרום אפריקה. היא למדה אמנות באוניברסיטת קייפטאון משנת 1972 עד שנת 1975, ולאחר מכן למדה בבית הספר לאמנות אטלייה 63 שבעיר הארלם, הולנד, הממוקם כיום באמסטרדם. היא למדה פסיכולוגיה באוניברסיטת אמסטרדם בשנת 1979 ובשנת 1980. כיום היא חיה ופועלת בהולנד ונחשבת לאחת האמניות הפוריות ביותר הפועלות במדינה.
דומא הופיעה, כמו כן, במספר סרטים, בניהם "גברת בהפרעה" (1997), "אליס ניל" (2007), "קנטרידג' ודומא בשיחה" (2009), "העתיד הוא עכשיו!" (2001), ו"דפוק" (2017). רישומיה של דומא נכללו במספר ספרים – "מרלן דומא: מיתוסים ובני אנוש" (Myths and Mortals), "ונוס ואדוניס", "דייוויד צווירנר: 25 שנה", "מרלן דומא: כנגד הקיר" (Against the Wall), "מרלן דומא: כלום מתוק" (Sweet Nothings), "מרלן דומא: דימוי הנטל" (The Image as Burden), "מרלן דומא: למדוד את קברך, התנסויות עם אמת" (Measuring Your Own Grave, Experiments with Truth), "גנדי ודימויים של אלימות" (Gandhi and Images of Violence).
דומא מציירת לרוב דימויים מתמונות פולרואיד של חבריה ומאהביה, ויחד עם זאת היא מציירת מתוך דימויים המופיעים במגזינים ומתוך חומרים פורנוגרפיים. כמו כן, היא מציירת דיוקנאות ילדים וסצנות ארוטיות כדי להשפיע על עולם האמנות העכשווית. ברבים מציוריה היא מתארת את חבריה, דוגמנים ודוגמניות, ואישים פוליטיים בולטים.
ציוריה של דומא נתפסים כדיוקנאות, אך הם אינם מייצגים אנשים, אלא מצב רגשי שבו אנשים יכולים להיות. אמנותה מתמקדת בתמות ונושאים חשובים כגון מיניות וגזע, אשמה וחפות, אלימות ועדינות. סגנונה של דומא מזכיר את סגנון הרומנטיקה המוקדמת. היא משתמשת במשיכות מכחול משוחררות כדי ליצור בעבודתה עיוותים, אך יחד עם זאת גם פרטים רבים. דומא אוהבת להשתמש בטכניקת רטוב-על-רטוב, המשלבת יחד שכבות צבע דקות ועבות.
מכירת ציורה של דומא Jule-die Vrou (1985) מיקמה אותה כאחת משלוש האמניות החיות שמכרו יצירה ביותר ממיליון דולר. הסכום ממכירת הציור The Schoolboys (1986-87), שהגיע ל-9 מיליון דולר ביריד האמנות ארט בזל מיאמי ביץ' בשנת 2023, עקף את 6.3 מיליון הדולרים עבור עבודתה The Visitor (1995) שנמכרה בשנת 2008.
דומא לימדה באקדמיה לחינוך חזותי (ABV) שבעיר טילבורך בהולנד, באקדמיה לאמנות ותעשייה (AKI) שבעיר אנסחדה בהולנד, באקדמיה הלאומית לאמנויות חזותיות שבאמסטרדם, ובאקדמיה דה אטלייה 63 שבאמסטרדם (סדנאות קצרות והדרכה).
עבודות של דומא נמצאות באוספיו של המוזיאון לאמנות מודרנית שבניו יורק ובמוזיאון דורדרכט. עבודותיה נכללו בתערוכה "נשים מציירות נשים" שעלתה בשנת 2022 במוזיאון לאמנות מודרנית של פורת וורת', טקסס.
השכלה

דומא קיבלה תואר לשם כבוד מאוניברסיטת אנטוורפן שבהולנד. כמו כן, היא מחזיקה בתארים מאוניברסיטת קייפטאון, מהאקדמיה דה אטלייה 63 שבהארלם, הולנד, ומהמכון לפסיכולוגיה באוניברסיטת אמסטרדם.
קריאה נוספת

Selma Klein Essink, Marcel Vos and Jan Debbaut, Miss Interpreted, exhibition catalogue, Van Abbemuseum, Eindhoven, 1992.
Jonathan Hutchinson, Chlorosis, exhibition catalogue, The Dougles Hyde Gallery, Dublin, 1994.
Catherine Kinley, Marlene Dumas, exhibition broadsheet, Tate Gallery, London, 1996.
Gianni Romano, Suspect, Skira, Milan, 2003.
Cornelia Butler, Marlene Dumas: painter as witness, Museum of Contemporary Art, Los Angeles, 2008.
Ilaria Bonacossa, Dominic van den Boogerd, Barbara Bloom and Mariuccia Casadio, Marlene Dumas, Phaidon Press, London, 2009.
Neal Benezra and Olga M. Viso, Distemper: Dissonant Themes in the Art of the 1990s. Hirshhorn Museum, Washington, D.C. 1996.
הערות שוליים

↑  Cecile Johnson, Dumas, Marlene, Oxford Art Online, ‏2003 (באנגלית)
↑  Coline Milliard, Marlene Dumas Pushes the Limits of Portraiture, Artnet News, ‏2015-02-04 (באנגלית אמריקאית)
↑  Dutch Master, W Magazine, ‏2008-06-01 (באנגלית)
↑  Rebecca Morrill, Great women artists, London New York: Phaidon, 2019, ISBN 978-0-7148-7877-5
↑  Marlene Dumas Paintings, Bio, Ideas, The Art Story
1 2 3  Biography of Marlene Dumas, Marlene Dumas
↑  Marlene Dumas: The Image as Burden | Tate Modern, Tate Modern, ‏2015 (באנגלית בריטית)
↑  Marlene Dumas, IMDb
↑  Marlene Dumas, Video and Audio, Marlene Dumas
↑  Marlene Dumas Books, David Zwirner (באנגלית)
↑  Marlene Dumas | artnet, www.artnet.com
↑  Mary Horlock, Artist biography; Marlene Dumas, Tate Modern (באנגלית בריטית)
↑  Kit Messham-Muir, ‘You start with the image’: Marlene Dumas at the Tate Modern, The Conversation, ‏2015-02-20 (באנגלית אמריקאית)
↑  Magda Michalska, Intimate and Estranging Portraits By Marlene Dumas, DailyArt Magazine, ‏2023-10-24 (באנגלית אמריקאית)
↑  Sarah Thornton, Seven days in the art world, 1. publ. as a Norton paperback, New York London: Norton, 2009, ISBN 978-0-393-33712-9
↑  Katya Kazakina, Zwirner Reports a $9 Million Marlene Dumas Sale. That Has People Talking For Two Reasons, Artnet News, ‏2023-12-08 (באנגלית אמריקאית)
↑  Marlene Dumas, MoMA
↑  Marlene Dumas, Dordrechts Museum
↑  Women Painting Women | Modern Art Museum of Fort Worth, www.themodern.org (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007338917805171  PLWABN: 9810540561705606  BIBSYS: 99017548  BnF: cb13339204t (data)  CANTIC: a11307766  CiNii: DA15983330  GND: 118879685  ICCU: PUVV173265  ISNI: 0000 0000 8168 5048  LCCN: n92095525  NDL: 00714700  NKC: jx20070925004  NLA: 35677183  NTA: 069498156  RERO: 02-A003196959  RKD: 24755  SNAC: w6fx9dn2  SUDOC: 035827033  TePapa: 43477  Trove: 1038193  ULAN: 500093895  VIAF: 96369747   WorldCat (עם VIAF): 96369747
Live (אלבום של אביב גפן)

LIVE הוא אלבום הופעה משולש של המוזיקאי אביב גפן, אשר יצא לאור בשנת 2008.
הפקה

האלבום כלל שלושה דיסקים: שני הדיסקים הראשונים כוללים שירים מסיבוב ההופעות של גפן מקיץ 2007, והדיסק השלישי כולל קליפים והופעות משנים מוקדמות של גפן. כמו כן, כולל האלבום שני שירים חדשים - "שחור לבן", שיצא כסינגל לתחנות הרדיו, ו"אין שמחים בלילה". מהאלבום יצאו כסינגלים הביצועים לשירים "גן החטאים" ו"חלומות גדולים".
ב-6 במרץ קיים גפן מופע לכבוד השקת האלבום, בו התארחו ברי סחרוף, אסף אמדורסקי וחבר להקת הבי ג'יז, רובין גיב.
רשימת רצועות

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  דיסק 1: 1. אינטרו La Vie En Rose/ מחר  2. אמש  3. מיליארד טועים  4. מלאך  5. השיר שלנו  6. שנינו שווים  7. בוקר טוב איראן  8. מקסיקו  9. כשאתה כאן  10. הרואין  11. האם להיות בך מאוהב  12. זה רק הלב שכואב לך  13. עונות  14. לילות לבנים  15. חלומות גדולים  16. יומן מסע  17. שיר תקווה  18. סוף העולם  19. אין שמחים בלילה |  דיסק 2: 1. המלחמה הבאה  2. גן החטאים  3. אתה פה חסר לי  4. מחר נובה  5. שיר הסמרטוטים  6. לבכות לך  7. הכל מתפורר  8. המכתב  9. עצוב בלעדיך  10. מה הם רוצים מאביב  11. עורי עור  12. עם הזמן  13. שיר עצוב  14. אהבנו  15. אור הירח  16. שום מקום  17. עכשיו מעונן  18. שחור לבן |   דיסק 3: 1. אור הירח  2. מיליארד תוהים  3. התאבדות  4. לאן את הולכת  5. אני שונא  6. עורי עור  7. צלקות  8. שיר עצוב  9. עם הזמן  10. מחר  11. בשבילך  12. שנינו שווים  13. זה רק הלב שכואב לך  14. זוהרים  15. סוף העולם  16. עכשיו מעונן  17. מחר  18. השיר שלנו  19. האם להיות בך מאוהב  20. שחור לבן  21. Black & White |
השתתפו באלבום

אביב גפן - שירה, גיטרות וקלידים
הראל בן עמי - גיטרות
ספי אפרתי - בס
ערן מיטלמן - קלידים
שלומי קינן - קלידים
תומר צדקיהו - תופים
הערות שוליים

↑  עכבר העיר, אביב גפן עדיין חי ובועט, באתר הארץ, 4 במרץ 2008
תמר סוקניק, אביב גפן יארח את סולן ה"בי-ג'יז", באתר הארץ, 6 בפברואר 2008
| אביב גפן |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | זה רק אור הירח (1992) • עכשיו מעונן (1993) • אביב גפן III‏ (1994) • שומקום (1995) • המכתב (1996) • חלולים (1998) • לילות לבנים (1999) • יומן מסע (2000) • ממנטו מורי (2002) • עם הזמן (2006) • Aviv Geffen‏ (2009) • פסיפס (2012) • סדקים (2014) |  |
| אלבומי הופעה | Live‏ (2008) • עכשיו מעונן (2011) |  |
| אלבומי אוסף | ירח מלא – האוסף (1997) • רק שירי אהבה (2007) |  |
| סינגלים שלא נכללו באלבומים | רוקנרול (1999) • הילד של כולנו (2008) • אור קטן בלב (2009) |  |
| אלבומים עם בלאקפילד | Blackfield‏ (2004) • Blackfield II‏ (2007) • Welcome to My DNA‏ (2011) • Blackfield IV‏ (2013) • Blackfield V ‏(2017) • For the Music ‏ (2020) |  |
| מופעים | נשף רוק |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: c40131a1-f70a-4edf-8497-ea099d15c935
ג'וזף אדיסון

| --- | --- |

דיוקן משנת 1750 מאת הצייר גודפרי נלר
 לידה:  1 במאי 1672 מילסטון, מחוז וילטשייר, ממלכת אנגליה 
 פטירה:  17 ביוני 1719 (בגיל 47) קנזינגטון, ממלכת בריטניה הגדולה 
 מדינה:  אנגליה 
 מקום קבורה:  מנזר וסטמינסטר 
 מקום לימודים:  קווינ'ס קולג', בית הספר צ'רטרהאוס, בית הספר המלך אדוארד השישי 
 שפות היצירה:  לטינית, אנגלית 
 יצירות בולטות:  Cato, a Tragedy 
 בן או בת זוג:  Charlotte Addison (1716–?) 
 חתימה:   
 
ג'וזף אדיסון (באנגלית: Joseph Addison;‏ 1 במאי 1672 – 17 במאי 1719) היה מסאי, משורר, מחזאי מתרגם ופוליטיקאי אנגלי. שמו מוזכר בדרך כלל יחד עם שם ידידו, ריצ'רד סטיל שיחד איתו הקים את המגזין The Spectator (1711). הצטיין בסגנון פרוזה פשוט, משוחרר מהמנייריזמים והדימויים הקלאסיים שהיו נהוגים תכופות במאה ה-17.