ברירה מלאכותית
ברירה מלאכותית, ברירה טבעית ואבולוציה

צ'ארלס דרווין הקדיש את הפרק הראשון בספרו מוצא המינים להסבר מקיף על ברירה מלאכותית בקרב בעלי חיים וצמחים. הוא גם כתב ספר שלם על הנושא בשן "שונות בעלי החיים וצמחים בתנאי ביות" שכלל פרקים על כלבים, חתולים, סוסים, חזירים, בקר, צאן, ארנבים, יונים, תרנגולות ועופות אחרים, צמחים שונים לרבות כרוב. מדענים מודרניים כוללים גם הם הסברים על ברירה מלכותית בספרים על אבולוציה, לדוגמה ריצ'רד דוקינס בספר "ההצגה הגדולה בתבל". באופן זה קל יותר להסביר מושגי יסוד מורכבים יותר שמשמשים בהמשך להסבר על ברירה טבעית ואבולוציה, ולהזים דעות קדומות ורעיונות חסמים בפני פיתוח תאוריה אבולוציונית, וכן להדגים היבטים שונים בתאוריה על ידי בעלי חיים וצמחים המוכרים לקהל הקוראים.
בדומה לרבייה סלקטיבית מלאכותית, בה בני אדם שואפים לקדם תכונות מסוימות (למשל מראה, מנת משכל, עמידות למחלות), הברירה הטבעית מסננת תכונות שמאפרות ליצורים יתרונות בשרידה, ברבייה (כמו מציאת בני זוג במקרה של רביה מינית) או בהולדה או טיפול בצאצאים (במינים בהם דבר זה רלוונטי) שדרכה רק גרסאות מסוימות של תכונות יכולות לעבור. בשני המקרים הדבר מבוצע על ידי מנגנון דומה של סינון מאגר כלשהו של גנים, כאשר הן הטבע והן בני האדם עד למאה ה-20 לא היו מודעים לקיומם של גנים אלא רק לפנוטיפ שנוצר כתוצאה מכך.
הן בברירה מלאכותית והן בטבעית התוצאה של בידוד גנטי (עקב מחסום מלאכותי כמו מניעת הזדווגות בין כלבים מזנים שונים, או אקב מחסום טבעי כמו פרושים הגרים באי מבודד), התוצאה היא התפתחות מגוון גנטי גדול (לדוגמה פיתוח זנים רבים של כלבים שכולם נוצרו מביות של מין יחיד של זאבים, או פיתוח צמחים שונים שכולם נבאו מפיתוח כרוב הבר). בניגוד לרבייה מלאכותית, שבה יש מתכנן תבוני, ברבייה המינית אין מתכנן תבוני והלחצים המכוונים שינויים בתפוצה של גנים מסוימים וכתוצאה מזה תכונות שונות, נובעים מגורמים אחרים – כמו התאמה לסביבה הטבעית, ובכלל זה יכולת למצוא מזון או הגנה מפני טורפים או עמידות למחלות, וכן במינים בעלי רבייה מינית היכולת למצוא בני זוג מתאימים לשם הולדת צאצאים.
דוקינס משתמש בדוגמאות של מגוון גדול של זנים שנוצרו מכרוב הבר (ברוקולי, כרובית, קולורבי, כרוב ניצנים, כרוב נפוס, כרוב מסולסל ועוד ) ושל מאות זני כלבים שנוצרו כולם מזאב, כדי להדגים מספר היבטים. היבט אחד הוא איך תוך זמן קצר יחסית, של כמה מאות או אלפי שנים של ביות נוצר מגוון גדול בפנוטפים של בעלי החיים והצמחים.
כרוב הבר
קולורבי
כרובית
כרוב ניצנים
ברוקולוי סיני
כרוב אדום
ברוקולי
כרוב העלים (קייל)
דבר זה משמש רקע להזמת רעיון מורכב יותר המכונה אסנציאליזם או "מהותיות", שנתבע רק בשנת 1945. אסנציאליזם נחשב בעיני הביולוג ארנסט מאייר אחד החסמים לגילוי האבולוציה בשלב מוקדם יותר. הדוקטרינה הפילוסופית של אסנציאליזם, שפתוחה על ידי אפלטון הסבירה שמשולשים המצוירים בחול הם בעצם רק "צל" של משולשים גאומטריים אידיאליים, בעלי קווים חסרי עובי. מכאן בוצעה קפיצה לוגית לפיה גם עצמים אחרים בעולם, ובכלל זה בעלי חיים הם גם "רק" ייצוג של אובייקט אידיאלי יחיד שבו יש לדון. לפי רעיון זה ארנבים לדוגמה הם בעצם סוג של ייצוג של ארנב אחד "אמיתי".
המחשבה שהתפתחה בעקבות פיתוח האבולוציה שונה בתכלית, ומכונה על ידי מארייס "חשיבה אוכלוסייתית". תפיסה זו מתארת ארנבים כאוסף של יצורים נפרדים זה מזה – כך שארנבת אחת היה שונה במידת מה הן מארנבות אחרות שחיות איתה יחד, והן מהארנבת שהמליטה אותה, והצאצאים שלה יהיו בהכרח שונים במובנים מסוימים ממנה עצמה. לדוגמה אורך האוזניים של ארנבת יהיה בגודל ממוצע מסוים, והאורך האמיתי של האוזן (הפנטופיפ) עשוי להשתנות בין ארבנות שונות באותו דור, והן בשושלת מסוימת של ארנבים. אלפרד ראסל וולאס שגילה במקביל לדרווין את האבולוציה שמתרחשת עקב ברירה טבעית, כתב את המאמר "על נטייתם של זנים להתרחק עד בלי גבול מהטיפוס המקורי". כדברי דוקינס "אין שום "ארנביות" קבועה, אין שום "מהות ארנבית התלויה על בלימה בשמיים". עם הזמן הדברים שאנו מכנים כיום "ארנבים" עשויים להתפתח למינים שיראו שונים מאוד מארנבים, עד כדי כך שיהיה קשה להאמין שהם התפתחו מהם.