stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קסרין
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

במהלך מלחמת העולם השנייה ולאחריה הייתה תוניסיה זירת קרבות. לאחר הניצחון של בנות הברית בקרב אל־עלמיין השני שבמצרים, בנות הברית הקימו בסיסי אספקה ליחידותיהם בצפון תוניסיה, אלג'יריה ומרוקו הצרפתית. בתגובה לכך כוחות הציר הנחיתו כוחות שהגיעו מסיציליה על אדמת תוניסיה להתקפה כנגד כוחות בעלות הברית במטרה להשמיד את בסיסי האספקה של בנות הברית עוד בטרם שיגיעו כוחות בנות הברית העיקריים. קרב מעבר קסרין (באנגלית: Battle of Kasserine Pass) התרחש בפברואר 1943. הקרב התחולל במעבר קסרין, מעבר הרים בהרי האטלס שבמערב־מרכז תוניסיה, שאורכו כשלושה קילומטרים.
בקרב זה הוביל פלדמרשל ארווין רומל את כוחות מדינות הציר הנצורים בתוניסיה שהיו מורכבים מקורפוס אפריקה, חלקים מהדיוויזיה המשוריינת "צ'נטאורו" האיטלקית, ושתי דיוויזיות פאנצר מתוך ארמיית הפאנצר החמישית, כוחות בנות הברית כללו את הקורפוס השני האמריקאי בפיקודו של מייג'ור גנרל לויד פרדנדאל, את הדיוויזיה המשוריינת השישית הבריטית בפיקודו של מייג'ור גנרל צ'ארלס קייטלי ואת הארמייה הראשונה הבריטית בפיקודו של לוטננט גנרל קנת' אנדרסון.
זה היה הקרב הראשון בקנה מידה גדול של כוחות אמריקאים וכוחות גרמניים באפריקה במלחמת העולם השנייה והוא הסתיים בתבוסת הכוחות האמריקאים הבלתי מנוסים, שנהדפו יותר מ־80 ק"מ מערבית למיקומם עד למעבר פאיד. בקרב זה רומל הצליח להבקיע את מעבר קסרין ולהדוף את האמריקאים כשמונים קילומטרים מערבה.
ההפסד בקרב הביא לזעזוע קשה בפיקוד בעלות הברית ולהחלפתו של פרדנדאל בג'ורג' פטון. הצלחה זו של רומל לא הביאה להכרעה לה קיווה במערכה הכוללת בתוניסיה וזו הסתיימה בסופו של דבר, בכניעתם הכוללת של כוחות הציר בתוניסיה במאי 1943.
היסטוריה > לאחר העצמאות

בין השנים 1952 עד 1954, התקיים מאבק אזרחי שסייע וזרז את קץ של הכיבוש הצרפתי. ב-20 במרץ 1956 הוכרז על עצמאותה של תוניסיה. בשנת 1984 הושפעה העיר מהתקוממות "פרעות הלחם" כמו גם במהלך מהפכת 2011, בה נהרגו למעלה מחמישים איש על ידי המשטרה. מהומות חדשות הקשורות לתסכולים כלכליים פרצו בינואר 2016 ובדצמבר 2018 .
גאוגרפיה

קסרין ממוקמת במערב מרכז תוניסיה. כ־200 ק"מ מערבית לעיר לספקס, 246 ק"מ דרום-מערבית לעיר תוניס ו-166 ק"מ מדרום-מערב לעיר סוסה.
מחוז קסרין מחולקת ל-11 נפות:
| שם הנפה | אוכלוסייה ב-2020 |
| --- | --- |
El Ayoun: 19.632
Ezzouhour: 22.803
Fériana: 55.137
Foussana: 43.121
Haïdra: 10.690
Hassi El Ferid: 20.920
Jedelienne: 11.991
Kasserine Nord: 65.561
Kasserine Sud: 22.099
Majel Bel Abbès: 24.234
Sbeïtla: 79.347
Sbiba: 40.846
Thala: 39.159
מקור : National Institute of Statistics (Tunisia)
אקלים

| אקלים בקסרין   Kasserine   בממוצע בין השנים 1981 לבין 2010> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בקסרין   Kasserine   בממוצע בין השנים 1981 לבין 2010> ינואר.13.7.2.8.27.7 | אקלים בקסרין   Kasserine   בממוצע בין השנים 1981 לבין 2010> פברואר.15.1.3.5.14.5 | אקלים בקסרין   Kasserine   בממוצע בין השנים 1981 לבין 2010> מרץ.18.4.5.8.19 | אקלים בקסרין   Kasserine   בממוצע בין השנים 1981 לבין 2010> אפריל.21.5.8.3.29.6 | אקלים בקסרין   Kasserine   בממוצע בין השנים 1981 לבין 2010> מאי.26.8.12.4.30.2 | אקלים בקסרין   Kasserine   בממוצע בין השנים 1981 לבין 2010> יוני.32.1.16.3.21.4 | אקלים בקסרין   Kasserine   בממוצע בין השנים 1981 לבין 2010> יולי.35.9.18.9.13.6 | אקלים בקסרין   Kasserine   בממוצע בין השנים 1981 לבין 2010> אוגוסט.35.1.19.29.7 | אקלים בקסרין   Kasserine   בממוצע בין השנים 1981 לבין 2010> ספטמבר.29.7.16.3.40.1 | אקלים בקסרין   Kasserine   בממוצע בין השנים 1981 לבין 2010> אוקטובר.25.1.12.4.21.3 | אקלים בקסרין   Kasserine   בממוצע בין השנים 1981 לבין 2010> נובמבר.18.7.7.2.24.7 | אקלים בקסרין   Kasserine   בממוצע בין השנים 1981 לבין 2010> דצמבר.14.7.4.16.7 | אקלים בקסרין   Kasserine   בממוצע בין השנים 1981 לבין 2010> שנה.23.9.10.6.288.5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור: Institut National de la Météorologie (precipitation days 1961–1990)
חינוך

בעיר קיימים שלושה מוסדות אקדמיים שהם המכון הגבוה לאמנות ומלאכה, שנוסד בשנת 2004 למדו בו 388 סטודנטים נכון לשנת 2013, המכון הגבוה ללימודים טכנולוגיים, שנוסד באותה שנה, והמכון הגבוה למדעים יישומיים וטכנולוגיה, נוסדה בשנת 2012 .
חינוך > ספורט

בעיר יש כמה מועדוני ספורט כולל מועדון כדורגל, Avenir sportif de Kasserine (ASK) שנוסד בשנת 1948, מועדון כדורסל, אצטדיון הספורט קאסרין שנוסד בשנת 1987, וחמישה מועדוני אגרוף אנגליים.
לקאסרין יש גם שני אצטדיוני כדורגל, מגרש כדורסל, אולם התעמלות עירוני, אולם היאבקות ואגרוף.
מועדון הספורט הפופולרי ביותר בקסרין הוא AS Kasserine (כדורגל).
תרבות

בעיר מקיימים אירועים תרבותיים ואמנותיים רבים הספציפיים לעיר קסרין. מדובר במופעים מקומיים מסורתיים בעלי אופי ליטורגי ופולקלורי, המאורגנים באופן ספונטני וללא התערבות הרשות הציבורית. אירועים אלה נקראים זארדה. לעיתים קרובות הם בעלי אופי סוציו-אקונומי והם מושכים קהל רב. הזארדה של סידי בוא סעדה, הממוקמת באזור אל אריך בקאסרין, היא אחת המפורסמות בעיר.
מלבד הזארדה, ישנם אירועי תרבות אחרים, בעיקר הפסטיבל הלאומי של הגומא (אלפא). צמח זה המקיים יותר מ־6,000 משפחות בקאסרין, ולכן הוא תופס מקום חשוב בחברה הקאסרינית. הפסטיבל מאורגן ביוזמת משרד האומנות הלאומי, בשיתוף הסוכנות הלאומית לפיתוח המורשת וקידום תרבות והחברה הלאומית.
כלכלה

אף על פי שחקלאות היא הפעילות הכלכלית העיקרית בקסרין, התעשייה לא בהכרח נעדרת. התעשייה באזור מבוססת בעיקר על ניצול ועיבוד של חומרי גלם המצויים בשפע באזור, כמו צמחי קנה וגומא למיניהם, שיש וחימר. במחוז ישנם בתי חרושת קטנים לייצור לבנים לבניה. מפעלי שיש, בתי בד בד להפקת שמן זית ומפעל לעיבוד קנים וגומא (שהוקם לאחר הכרזת עצמאות של תוניסיה). במפעל מייצרים מצמח הגומא (מכונה גם אלפא) קולעים, סלים, מחצלאות, חבלים, סירות, סנדלים ואפילו נייר הדפסה משובח. במצרים העתיקה ייצרו מהגומא פפירוסים.
תחום המלאכה מפותח מאוד מכיוון שהוא מעסיק 15,000 בעלי מלאכה שיוצרים מוצרים ספציפיים, בעיקר מוצרים קליעה ואריגה מקנה וגומא. כגון שטיחי ברבר וכו'. מגזר זה של תעשייה כפרית עודד את התגברות התיירות האקולוגית במחוז, אף על פי שהוא חלש יחסית בעיר של קסרין.
תחבורה

העיירה קסרין מקושרת לעיירות הסובבות על ידי רשת אוטובוסים, כלי רכב שכורים ומוניות. רשת התחבורה הציבורית מתפתחת כל העת במטרה להבטיח את זרימת תנועת האנשים. חברת התחבורה הבין עירונית הלאומית מפעילה פעמיים ביום נסיעות, לאורך כל השבוע, לכיוון הבירה תוניס. חברת התחבורה האזורית של קסרין, לערים כגון לה קף, קאירואן, סוסה, ספקס וגפסה. גם החברות המקיימות קווי ההשכרה מבצעות נסיעות לאותן ערים. יש גם רשת גדולה של מוניות מחוזיות הנקראות נאקל ריפי - Nakel Rifi; אלה טנדרים מאולתרים שהפכו למיקרובוסים המשמשים לתחבורה בין העיר לכפרים הסמוכים.
את קסרין משרת קו רכבת שנבנה בשנת 1940 על ידי השלטון הצרפתי עוד בטרם עצמאות תוניסיה. הרכבת מקשרת את קסרין לערים המרכזיות במדינה, כמו תוניס, סוסה וספקס. קו הרכבת מיועד בעיקר להובלת סחורות וחומרי גלם, זמן הנסיעה ארוך יחסית להובלת נוסעים.
גלריית תמונות

מרחצאות ציבוריים
קשת אנטוניוס פיוס
מרחצאות ציבוריים
ראו גם

קרב מעבר קאסרין
סכר קסרין
היסטוריה של תוניסיה מתקופת הרומאים
הערות שוליים

↑  "Jebel Chambi" on Peakbagger.com Retrieved 1 October 2011
↑  Associazione Storico-Culturale S. Agostino: "Cillium"
↑  Sawyer, Jesse Jake. "A COMMENTARY ON THE VERSE INSCRIPTION ON THE TOMB OF THE FLAVII AT CILLIUM" (PDF). uga.edu. נבדק ב-2 פבר' 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Stillwell, Richard;  et al. (1976). The Princeton Encyclopedia of Classical Sites. Princeton University Press. נבדק ב-2 פבר' 2021. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Ben Ali, Fawz (6 אוג' 2018). "Réhabilitation du théâtre de Cillium". Kapitalis. נבדק ב-2 פבר' 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3  Hickman, Kennedy. "World War II: Battle of Kasserine Pass – North Africa". Militaryhistory.about.com. נבדק ב-2016-07-31.
↑  Tunisie : de nouvelles émeutes sociales, Franceinfo, ‏2018-12-27 (בצרפתית)
↑  Wayback Machine, web.archive.org, ‏2019-12-19
↑  ISSATKAS - Présentation, www.issatkas.rnu.tn (בצרפתית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12316211t (data)  GND: 4128602-9  VIAF: 239939811   WorldCat (עם VIAF): 239939811 
הקבר הפלבי
חיילי הגדוד השני ברגימנט הרגלים ה־16 בדיוויזיית הרגלים הראשונה של ארצות הברית צועדים במעבר קסרין לכיוון קסרין ופריאנה שבתוניסיה ב־26 בפברואר 1943
הנפות במחוז קסרין
כרים חגוי שחק בבאייר לברקוזן ב־2007.
ריינר קלימקה

| --- | --- |

קליקמה רוכב על סוסו
 לידה:  14 בינואר 1936 מינסטר, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  17 באוגוסט 1999 (בגיל 63) מינסטר, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מידע כללי
 מדינה:  גרמניה גרמניה, גרמניה המערבית גרמניה המערבית
 השכלה:  אוניברסיטת מינסטר 
 משקל:  66 ק"ג 
 גובה:  1.84 מטרים
 ספורט
 ענף ספורט:  רכיבה תחרותית 
 הישגים
 פרסים והוקרה:  מסדר הכסף האולימפי (1988)  מסדר ההצטיינות של נורדריין-וסטפאליה (1986)  היכל התהילה של הספורט הגרמני  Reiner-Klimke-Weg 
 
ריינר קלימקה (בגרמנית: Reiner Klimke;‏ 14 בינואר 1936 - 17 באוגוסט 1999) היה רוכב גרמני, שזכה בשש מדליות זהב ובשתי מדליות ארד ברכיבה אמנותית במשחקי הקיץ האולימפיים — שיא לאירועי רכיבה שנשבר מאז. הוא הופיע בשש אולימפיאדות מ-1960 עד 1988, למעט משחקי 1980 שהוחרמו על ידי מערב גרמניה.
קריירת רכיבה על סוסים

קלימקה חיקה את סגנונם של הארי בולדט (Harry Boldt) ושל גוסטף ראו (Gustaf Rau).
הוא זכה במדליית זהב קבוצתית בשנים 1964, 1968 (שניהם על הסוס דוקס), 1976 (כשהוא רוכב על מהמט), 1984 ו-1988 (שניהם עם אלריך), ובמדליית זהב אישית בשנת 1984 על אלריך (Ahlerich).
שתי מדליות הארד שלו הגיעו לאירועי היחידים ב-1968 וב-1976. קלימקה החזיק גם בשיא באליפות העולם, וזכה בשש מדליות זהב באירוע: שתי מדליות אישיות, ב-1974 על מהמט וב-1982 על אלריך, וארבע קבוצתיות: בשנים 1966, 1974, 1982 ו-1986.
באליפות אירופה, הוא היה אלוף בתחרות היחידים ב-1967, ב-1973, וב-1985, והיה חבר בשבע נבחרות גרמניה המערבית (1965, 1973, 1983 ו-1985) שזכו באליפות. קלימקה התחרה גם באיוונטינג (eventing) בתחילת הקריירה שלו. הוא היה חבר בנבחרת מערב גרמניה באיוונטינג, שזכתה באליפויות אירופה 1959, וסיים 18 בתחרות היחידים באולימפיאדת הקיץ של 1960. הוא גם זכה בפרס הגרנד פרי בתחרות קפיצות ראווה בברלין.
חיים אישיים

ריינר קלימקה היה בנם של פסיכולוג ונוירולוג. עם אשתו, רות (גם היא קופצת ראווה ורוכבת אמנותית), היו לו שלושה ילדים. בתו אינגריד (אנ') מתחרה באיוונטינג וברכיבה אמנותית; היא זכתה במדליית זהב באולימפיאדת הקיץ 2008, עשרים שנה לאחר הזהב האולימפי האחרון של אביה. בנו מייקל גם הוא מתחרה ברמת גרנד פרי ברכיבה אמנותית.
מלבד הפעילות הספורטיבית שלו, לקלימקה היה תואר במדע המדינה ומשפטים מאוניברסיטת מינסטר, והוא ניהל משרד עורכי דין. מלבד זאת, היה חבר במספר ועדות, כולל ועדת השיפוט של פדרציית הרכיבה הבינלאומית (FEI), והיה חבר הלנדטאג של נורדריין-וסטפאליה מטעם המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית בשנים 1990 עד 1995. קלימקה נפטר מהתקף לב בגיל 63 במינסטר, עיר לידתו.
פרסומים

Cavaletti: Ausbildung von Reiter und Pferd über Bodenricks Stuttgart: Franckh 1966
Military: Geschichte, Training, Wettkampf Stuttgart: Franckh 1967, "Eventing"
Grundausbildung des jungen Reitpferdes: von der Fohlenerziehung bis zum ersten Turnierstart Stuttgart: Franckh 1980
Ahlerich von der Remonte zum Dressur-Weltmeister; ein exemplarischer Ausbildungsweg Stuttgart: Franckh 1984
Von der Schönheit der Dressur vom jungen Pferd bis zum Grand Prix Stuttgart: Franckh-Kosmos 1991
רייסינג פוינט

| --- | --- |


לוגו הקבוצה בעונת 2019
 בסיס:  סילברסטון, בריטניה
 שם קודם:  סהרה פורס אינדיה
 שם הבא:  אסטון מרטין
 אתר רשמי
 קריירת פורמולה 1
 מרוץ היסטורי ראשון:  גרנד פרי בלגיה 2018
 מרוץ היסטורי אחרון:  גרנד פרי אבו דאבי 2020
 מספר מרוצים:  38
 ניצחונות:  1
 פודיומים:  4
 נקודות:  268
 פול פוזישן:  1
 הקפות מהירות:  0
 מקום בעונת 2020:  4 (195 נק')
 
רייסינג פוינט (באנגלית: Racing Point) היא קבוצת מרוצים בריטית שהשתתפה בסבב אליפות הפורמולה 1. הקבוצה נוסדה בשנת 2018 לאחר שקבוצת משקיעים בראשות לורנס סטרול רכשה את קבוצת פורס אינדיה שנקלעה לקשיים כלכליים תמורת 90 מיליון ליש"ט. כחלק מהעברת הבעלות הופסקה באופן מיידי פעילותה של קבוצת סהרה פורס אינדיה לפני גרנד פרי בלגיה והקבוצה הוקמה מחדש תחת השם רייסינג פוינט פורס אינדיה, תוך מחיקת כל הנקודות שצברה הקבוצה הישנה עד אותה עת.
בינואר 2020 רכש סטרול חלק ממניות יצרנית הרכב אסטון מרטין. בעקבות הרכישה מזג את פעילות קבוצת המרוצים ומיתג אותה מחדש כקבוצת אסטון מרטין החל מעונת 2021.
היסטוריה

בעיות משפטיות מנעו מקבוצת המשקיעים בראשות לורנס סטרול לרכוש את קבוצת סהרה פורס אינדיה על כן הוחלט לרכוש את נכסי הקבוצה הישנה ולא את הקבוצה עצמה. משכך, הקבוצה הוקמה מחדש בשם "רייסינג פוינט פורס אינדיה". ה-FIA הוציאה את קבוצת פורס אינדיה מהסבב ובמקומה הוכנסה הקבוצה החדשה. הניקוד שצברה הקבוצה מתחילת העונה באליפות היצרנים נמחק, אך צמד הנהגים סרחיו פרס ואסטבן אוקון שמרו על הנקודות שצברו באליפות הנהגים. כמו כן שמרה הקבוצה על הפרסים הכספיים בהם זכתה. יומיים לאחר הקמת הקבוצה היא ערכה את הופעת הבכורה של בגרנד פרי בלגיה, המרוץ ה-13 בעונה. את המרוץ עצמו סיימו פרס ואוקון במקומות 5 ו-6 בהתאמה.
בעונת 2019 שינתה הקבוצה את שמה באופן רשמי ל"רייסינג פוינט". לאנס סטרול, בנו של לורנס, החליף את אוקון.
לקראת גרנד פרי בריטניה בעונת 2020 התגלה פרז כחולה בקורונה ונאלץ להחמיץ את המרוץ. את מקומו תפס ניקו הולקנברג, שנקרא לתפקיד רק שלושה ימים לפני המרוץ. בשל תקלה טכנית לא זינק אל המרוץ. במרוץ שהתקיים שבוע לאחר מכן באותו המסלול סיים במקום השביעי. בהמשך העונה החליף הולקנברג את סטרול, לאחר שזה חלה במהלך יום שישי שלפני המרוץ בגרמניה. למרות שהגיע למסלול שעות ספורות לפני האימון ודורג אחרון הצליח לסיים את המרוץ במקום השמיני.
רשימת המרוצים

| שנה | דגם | נהגים | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | נקודות | מיקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2018 | VJM11 |  | אוסטרליה | בחריין | הרפובליקה העממית של סין | אזרבייג'ן | ספרד | מונקו | קנדה | צרפת | אוסטריה | בריטניה | גרמניה | הונגריה | בלגיה | איטליה | סינגפור | רוסיה | יפן | ארצות הברית | מקסיקו | ברזיל | איחוד האמירויות הערביות | 52 | 7 |
| 2018 | VJM11 | מקסיקו סרחיו פרס | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | 5 | 7 | 16 | 10 | 7 | 8 | פרש | 10 | 8 | 52 | 7 |
| 2018 | VJM11 | צרפת אסטבן אוקון | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | 6 | 6 | פרש | 9 | 9 | נפסל | 11 | 14 | פרש | 52 | 7 |
| 2019 | RP19 |  | אוסטרליה | בחריין | הרפובליקה העממית של סין | אזרבייג'ן | ספרד | מונקו | קנדה | צרפת | אוסטריה | בריטניה | גרמניה | הונגריה | בלגיה | איטליה | סינגפור | רוסיה | יפן | מקסיקו | ארצות הברית | ברזיל | איחוד האמירויות הערביות | 73 | 7 |
| 2019 | RP19 | מקסיקו סרחיו פרס | 13 | 10 | 8 | 6 | 15 | 12 | 12 | 12 | 11 | 17 | פרש | 11 | 6 | 7 | פרש | 7 | 8 | 7 | 10 | 9 | 7 | 73 | 7 |
| 2019 | RP19 | קנדה לאנס סטרול | 9 | 14 | 12 | 9 | פרש | 16 | 9 | 13 | 14 | 13 | 4 | 17 | 10 | 12 | 13 | 11 | 9 | 12 | 13 | 19 | פרש | 73 | 7 |
| 2020 | RP20 |  | אוסטריה | אוסטריה | הונגריה | בריטניה | בריטניה | ספרד | בלגיה | איטליה | איטליה | רוסיה | גרמניה | פורטוגל | איטליה | טורקיה | בחריין | בחריין | איחוד האמירויות הערביות |  |  |  |  | 195 (210) | 4 |
| 2020 | RP20 | מקסיקו סרחיו פרס | 6 | 6 | 7 |  |  | 5 | 10 | 10 | 5 | 4 | 4 | 7 | 6 | 2 | 18 | 1 | פרש |  |  |  |  | 195 (210) | 4 |
| 2020 | RP20 | קנדה לאנס סטרול | פרש | 7 | 4 | 9 | 6 | 4 | 9 | 3 | פרש | פרש |  | פרש | 13 | 9 | פרש | 3 | 10 |  |  |  |  | 195 (210) | 4 |
| 2020 | RP20 | גרמניה ניקו הולקנברג |  |  |  | לא   זינק | 7 |  |  |  |  |  | 8 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 195 (210) | 4 |
↑  לקבוצה הופחתו 15 נקודות עקב הפרה של הכללים הטכניים
הערות שוליים

↑  Force India rescued from administration by Lawrence Stroll-led new backers, ESPN, 8 August 2018
↑  Racing Point paid £90 million for Force India acquisition, Motorsport.com, 4 October 2018
↑  FIA approves all-new Racing Point Force India F1 entry, Motorsport.com, 23 August 2018
↑  FIA allows new entry to save Force India, באתר Speedcafe
↑  Sergio Perez tests positive for coronavirus and misses British GP, Sky Sport, 30 July 2020
↑  Hulkenberg confirmed as Perez's replacement at Racing Point for the British GP, Formula1.com, 31 July 2020
לוגו הקבוצה בעונת 2018
ראשו נסטרוביץ'

| --- | --- |

נסטרוביץ' במדי הראפטורס
 לידה:  30 במאי 1976 (בן 48) ליובליאנה שביוגוסלביה
 עמדה:  סנטר
 גובה:  2.13 מטרים
 מספר:  8, 12
 דראפט:  בחירה מספר 17, 1998 מינסוטה טימברוולבס
 קבוצות כשחקן
 1993–1995   1995–1997   1997–1999   1999–2003   2003–2006  2006–2008  2008–2009   2009–2010   2010–2011:  פאוק סלוניקי  אולימפיה ליובליאנה  קינדר בולוניה  מינסוטה טימברוולבס  סן אנטוניו ספרס  טורונטו ראפטורס   אינדיאנה פייסרס   טורונטו ראפטורס   אולימפיאקוס
 הישגים כשחקן
 זכייה באליפות ה-NBA‏ (2005)   זכייה באליפות היורוליג (1998)   זכייה באליפות הליגה האיטלקית (1998)   זכייה בגביע הליגה האיטלקית (1999)   זכייה באליפות הליגה היוונית (2011)   2 זכיות באליפות הליגה הסלובנית (1996, 1997)   זכייה בגביע הליגה הסלובנית (1997)
רדוסלאב "ראשו" נסטרוביץ (סרבית: Радослав "Рашо" Нестеровић; נולד ב-30 במאי 1976 בליובליאנה, סלובניה, יוגוסלביה) הוא כדורסלן עבר סלובני בעל אזרחות סרבית ויוונית ששיחק בעמדת הסנטר.
נסטרוביץ', המתנשא לגובה של 213 ס"מ, נחשב לגדול הכדורסלנים הסלובנים.
ביוגרפיה > קריירה בינלאומית

נסטרוביץ' היה חבר בנבחרת הלאומית של סלובניה יותר מעשור (1997–2008) ואף היה הקפטן של הנבחרת למספר שנים עד לפרישתו ב-2008 אליה הגיע בגלל עומס משחקים וגילו המבוגר יחסית. נסטרוביץ' הוביל את הנבחרת למספר הישגים שבהם המקום ה-6 המכובד באליפות אירופה 2005 ואף גם להעפלה ראשונה של הנבחרת לאליפות העולם 2006.
תארים והישגים בקריירה

הגביע היווני: 1995
גביע קוראץ': 1996
פיינל פור היורוליג: 1997
אליפות סלובניה: 1996–1999
הגביע הסלובני: 1996-97
אליפות היורוליג: 1997-98
אליפות איטליה: 1997-98
הגביע האיטלקי: 1998-99
אליפות אן.בי. איי: 2004-05
מקום 6 באליפות אירופה בכדורסל: 2005
הערות שוליים

↑  Nesterovic playing history page on the official Italian league website
↑  RAPTORS: Report: Jermaine O’Neal Headed to Toronto
רייר ונציה

שחקני הקבוצה באליפות של עונת 1942/43
רייר ונציה מסטרה (באיטלקית: Reyer Venezia Mestre) היא קבוצת כדורסל איטלקית מהעיר ונציה, המתמודדת בליגת העל האיטלקית וביורוקאפ.
היסטוריה

מחלקת הכדורסל הוקמה בשנת 1925 כחלק ממועדון בספורט "רייר" שהיה קיים עוד משנת 1872. צבעי הקבוצה הם רימון וזהב, והסמל הוא האריה המכונף שבכיכר סן מרקו. בשנות ה-40 זכתה הקבוצה בשתי אליפויות איטליה, והאליפות השלישית (1943/44) לא אושרה עקב הקפאת הליגה לפני סיומה. בעונת 1980/81 הגיעה הקבוצה עד לגמר גביע קוראץ', אך הפסידה לקבוצת חובנטוד באדלונה 105-104. בהמשך התנדנדה בין הליגה הראשונה והשנייה. בסיום עונת 1993/94 ירדה הקבוצה לליגה דואה מהמקום האחרון.
בסיום עונת 2010/11, לאחר שהפסידה בגמר הפלייאוף את העלייה לליגה הבכירה לקבוצת קזאלה מונפראטו, ערערה הקבוצה לבית הדין של מנהלת הליגה והוקפצה לליגה הבכירה. בעונת 2011/12 סיימה במקום השביעי והפסידה בשלב רבע גמר הפלייאוף לקבוצת ארמני מילאנו 3-0. בעונת 2015/2016 מתמודדת הקבוצה במסגרת היורוקאפ.
בעונות 2016/2017, 2018/2019, זכתה הקבוצה באליפות איטליה. בעונת 2019/2020 זכתה הקבוצה לראשונה בגביע האיטלקי לאחר ניצחון בגמר 67-73 מול קבוצת ניו באסקט ברינדיזי.
הקבוצה מארחת בהיכל ג'וספה טליירצ'ו בעיר הסמוכה מסטרה, שנבנה בשנת 1978 ומכיל 3,506 מקומות.
תארים והישגים

הליגה האיטלקית
אליפות (4): 1942, 1943, (1944 לא אושרה), 2017, 2019
מקום שני: 1946
הגביע האיטלקי
זכייה (1): 2020
קופה מאירנו :
זכייה (1): 1948
גביע קוראץ' :
גמר: 1981
יורופקאפ :
זכייה (1): 2018
שוב החיוך

שוב החיוך הוא אלבומה השני של להקת בית הבובות שהוקלט ב-2006 ו-2007 ויצא בספטמבר 2007. האלבום, שבא לאחר אלבום הבכורה של הלהקה מ-2005, זכה להצלחה יחסית ותוך כעשרה ימים נמכרו ממנו כ-10,000 עותקים.
כל שירי האלבום נכתבו על ידי אמיר אטיאס, מלבד השירים "כי אם לא אז בשביל מה", "משחק סימולטני" ו"חלומות שפיספסת" שנכתבו על ידי גיטריסט הלהקה איתי שיף, והשיר "ליד הגורל" שנכתב על ידי בן פרגר. טרם יציאת האלבום יצאו לרדיו הסינגלים "אל תדאג" ו"עד שבאת". בניגוד לאלבומה הקודם של בית הבובות "מדפים", באלבום זה המבצעים זהים בכל השירים.
השירים "עד שבאת" ו"אל תדאג" זכו להשמעות רבות בתחנות הרדיו.
רשימת השירים

קטע מעבר
שוב החיוך
כי אם לא אז בשביל מה
ליד הגורל
עד שבאת
משחק סימולטני
אני בפנים
אל תדאג
לא איתה
ילד ירוק
הפעם
חלומות שפיספסת
רב שיזבי

| --- | --- |
 מקום פעילות:  בבל, ארץ ישראל
 תקופת הפעילות:  הדור הרביעי לאמוראי בבל אמוראים
 רבותיו:  רב חסדא, רבה בר נחמני
 בני דורו:  אביי ורבא
 
רב שיזבי היה אמורא, בדור הרביעי לאמוראי בבל, תלמידו של רב חסדא. היה ידוע כאדם גדול (גדול בתורה), כאשר הוא אמר דברי תורה שהיו קשים להבנה, הזהיר רבא לעיין בתוכן דבריו ולא לזלזל בדבריו, שכן הם נאמרו מפי אדם גדול.
התלמוד הבבלי מספר כי רב חסדא היה נוהג לעבור לפני בית אביו (ולפי פירוש אחר: חמיו) של רב שיזבי, וראה שרגילים שם בהדלקת נרות רבים, ואמר: מכאן יצא אדם גדול (על פי המקובל שהמהדר בנר מצווה יש לו בנים תלמידי חכמים), והוא רב שיזבי שיצא מבית זה.
רב שיזבי היה בהמשך תלמידו של רב חסדא, אך גם דן בהלכה לפני רבה.
הימן משער שהוא עלה לארץ ישראל לזמן קצר, וקיבל תורה מפי רבי יוחנן.
יש להבדיל בין רב שיזבי זה, לרב שיזבי השני, שהיה תלמידו של רבא, שאמר עליו כי הוא אדם גדול.
קרב אוסן

קרב אוסן (באנגלית: Battle of Osan, בקוריאנית: 오산 전투) היה העימות הראשון במסגרת מלחמת קוריאה בין כוחות הצבא של ארצות הברית לצבא העם הקוריאני של קוריאה הצפונית אשר נערך ב-5 ביולי 1950.
כוח משימה סמית', כוח משימה בן 400 חיילים רגלים שנתמך על ידי סוללת תותחים, נע לעבר אוסן השוכנת דרומית לבירת קוריאה הדרומית, סיאול, ותפקידו היה לשמש משמר אחורי על מנת לעכב את התקדמות הצפון-קוריאנים, בזמן שכוחות אמריקאיים נוספים מגיעים למדינה כדי להקים קו הגנה דרומית משם. לכוח המשימה חסרו תותחי נ"ט וגם נשק אפקטיבי נגד טנקים המופעל על ידי הרגלים, אשר היו מצוידים בנשק ישן שכלל בזוקות ומספר קטן של תותחים ללא רתע. מלבד מספר מצומצם של פגזי מטען חלול כנגד טנקים בהם הייתה מצוידת סוללת ה-M101 הוביצר, לא סופקו באותו שלב ללוחמים האמריקאיים בקוריאה אמצעים המסוגלים לפגוע בטנקי ה-T-34 בהם השתמשה צפון קוריאה.
טור משוריין של טנקים סובייטיים-לשעבר מדגם T-34/85 פרץ דרך כוח המשימה במגע הראשון והמשיך בהתקדמותו דרומה. לאחר שפרץ הטור המשוריין דרך קו ההגנה האמריקאי פתחו חיילי כוח המשימה באש על כוח רגלים של כ-5,000 חיילים צפון-קוריאניים שהתקרבו לעמדתם וזמנית עצרו אותם במקומם. לבסוף איגפו הצפון-קוריאניים את העמדה והכריעו את לוחמיה, ושרידי כוח המשימה נסוגו לאחור באי-סדר.
רקע > פרוץ המלחמה

בבוקר ה-25 ביוני 1950, בשעה 04:40, פתחו עשר דיוויזיות מצבא צפון קוריאה בפלישה רחבת היקף לרפובליקת קוריאה. כוח הפלישה בן 89,000 החיילים נע בשישה טורים והפתיע את צבא קוריאה הדרומית אשר כתוצאה מכך הובס לחלוטין. צבא קוריאה הדרומית סבל מארגון לקוי ומחוסר ציוד ולא נערך למלחמה, בעוד הצפון-קוריאנים, שנהנו מעדיפות מספרית, התגברו על התנגדותם של 38,000 חיילים דרום-קוריאניים מבודדים בחזית לפני שהחלו לנוע לכיוון דרום, כאשר מרבית כוחות קוריאה הדרומית ששרדו נסוגים מפניהם. הצפון-קוריאנים כבשו את בירת הדרום, סיאול, ב-28 ביוני, כאשר הם מאלצים את ממשלת קוריאה הדרומית וצבאה המרוסק להמשיך לסגת דרומה.
על מנת למנוע את התמוטטות קוריאה הדרומית הצביעה מועצת הביטחון של האומות המאוחדות בעד שליחת כוחות צבא לסיוע למדינה. הצי השביעי של ארצות הברית שיגר את כוח משימה 77, בהובלת נושאת המטוסים ואלי פורג', וצי המזרח הרחוק הבריטי שיגר מספר אוניות, כולל אה"מ טריומף, כדי לספק סיוע ימי ואווירי. אף על פי שהציים הטילו הסגר ימי ושיגרו מטוסי תקיפה במטרה לעכב את התקדמותם, המשיכו הכוחות הצפון-קוריאניים בתנועתם דרומה. נשיא ארצות הברית, הארי טרומן, הורה על משלוח כוחות קרקעיים למדינה בנוסף לסיוע האווירי, אך הכוחות האמריקאיים במזרח הרחוק סבלו מירידה מתמשכת בכוחם מאז סיום מלחמת העולם השנייה, חמש שנים קודם לכן, והיחידה הצבאית הקרובה ביותר לזירה הייתה הדיוויזיה ה-24 מהארמייה השמינית אשר בסיסה היה ביפן. קיצוצים בהוצאות הצבאיות של ארצות הברית גרמו לכך שהדיוויזיה סבלה מכשירות מבצעית נמוכה והפעילה ציוד מיושן.
מפקד הדיוויזיה, מייג'ור גנרל ויליאם פ. דין, קבע כי רגימנט הרגלים ה-21 הוא המוכן ביותר לקרב מתוך כלל כוחות הדיוויזיה, אשר מנו שלושה רגימנטים. דין החליט לשלוח תחילה את הגדוד ה-1 של הרגימנט מכיוון שמפקדו, לוטננט קולונל צ'ארלס ברדפורד סמית', היה המנוסה ביותר בקרבות, לאחר שהשתתף במערכה על גואדלקנאל במלחמת העולם השנייה. מטוסי תובלה מדגם דאגלס C-54 סקיימאסטר העבירו ברכבת אווירית את הגדוד ה-1 מחיל המצב של הדיוויזיה אל קוריאה. הגדוד נפרס במהירות על מנת לחסום את התקדמות הכוחות הצפון-קוריאניים, ולבצע קרבות השהייה כדי לאפשר לכוחות נוספים מתוך הדיוויזיה ה-24 להגיע לקוריאה הדרומית דרך הים.