stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'יימס הוג' טיילר
שנותיו האחרונות

לאחר תום כהונתו כמושל, שב טיילר לרדפורד, שם הוא חידש את עיסוק בחוואות וחי עם בנו הנרי, ועם בנותיו לילי ולוסי. בשנותיו האחרונות הוא השלים את ספרו "משפחת הוג'", גנאלוגיה של צאצאיהם של ויליאם הוג' וברברה יום, שמהם יצאה משפחת הוג'.
כפרסביטריאני אדוק, נבחר טיילר שלוש פעמים לאספה הכללית של הכנסייה הפרסביטריאנית. ב-1892 הוא היה נציג לברית הפאן-פרסביטריאנית בטורונטו, וב-1896 הוא היה נציג לוועידה שהתקיימה בגלאזגו, סקוטלנד, שם הוא היה נשיא של אחד ממושבי הוועידה. הוא גם שימש כחבר במועצת הנאמנים של המפדן-סידני קולג', של הסמינר התאולוגי המאוחד, ושל בית היתומים הסינודי בלינצ'בורג.
מותו

ג'יימס הוג' טיילר נפטר באחוזת הלוויק (שאותה הוא בנה ב-1892, ושנוהלה על ידי בנו עורך הדין הנרי ובתו האלמנה לילי) ב-3 בינואר 1925. הוא נטמן ברדפורד בבית הקברות וסט ויו. שנתיים אחריו נטמנה רעייתו לצדו.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1653-1654
קים יונג-סאם

זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא .
קים יונג-סאם (בהנגול: 김영삼, בהנג'ה:  金泳三; 20 בדצמבר 1927 –  22 בנובמבר 2015) היה פוליטיקאי דרום קוריאני ופעיל דמוקרטי שהיה הנשיא השביעי של קוריאה הדרומית בשנים 1993–1998.
ביוגרפיה

קים סיים את לימודיו באוניברסיטה הלאומית בסיאול בשנת 1952 ונבחר לראשונה לאספה הלאומית בשנת 1954. ונבחר ברציפות מחדש עד 1979, אז גורש מהאסיפה בגלל התנגדותו לנשיא פאק צ'ונג-הי. גירושו הביא למהומות והפגנות. כדי למחות על פיטוריו של קים, התפטרו כל 66 חברי האופוזיציה באספה. לאחר ההתנקשות בנשיא פארק ב-26 באוקטובר, ההנחה הייתה כי קים יהיה מתמודד בבחירות לנשיאות, אך ההשתלטות הצבאית על הממשלה על ידי האלוף צ'ון דו-הוואן במאי 1980 מנעה אפשרות זו. זמן קצר לאחר שנכנס לשלטון הציב צ'ון את קים במעצר בית. בנובמבר 1980 נאסר על קים פעילות פוליטית במשך שמונה שנים, וגם מפלגתו נאסרה.
קים יונג-סאם כיהן כראש האופוזיציה בקוריאה הדרומית משנת 1961 ועד היבחרו לנשיא. במשך 30 השנים בראשות האופוזיציה נלחם יונג-סאם עבור שלטון דמוקרטי במדינה והיה אחד היריבים החזקים ביותר למשטרים הרודניים בראשותם של פאק צ'ונגהי (1979-1961) וצ'ון דו-הוואן (1988-1980).
קים יונג-סאם נבחר לנשיא קוריאה הדרומית בשנת 1992 והיה לאזרח הראשון אחרי 1962 שנבחר לתפקיד. הוא הושבע לנשיאות בשנת 1993 וסיים את כהונתו בשנת 1998.
הערות שוליים

↑  Editors of Encyclopaedia Britannica, Kim Young-Sam. president of South Korea, ENCYCLOPAEDIA BRITANNICA
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263694105171  PLWABN: 9811775947105606  BIBSYS: 90718836  BNE: XX907853  BnF: cb12334812r (data)  CiNii: DA07255360  GND: 124489265  ISNI: 0000 0000 8080 7672  LCCN: n81019640  NARA: 10569958  NDL: 00157250  NKC: jo2009330649  NLA: 35542378  NLK: KAC201619365  NTA: 12689986X  RERO: 02-A000098283  SNAC: w6fp3fxc  SUDOC: 074581988  VcBA: 495/304740  VIAF: 947664   WorldCat (עם VIAF): 947664 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פוליטיקאים ובנושא קוריאה הדרומית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
British Steel (אלבום)

British Steel הוא אלבומה השישי של להקת ההבי מטאל ג'ודס פריסט.
הפקה

גרסת רמסטרד לאלבום יצאה בשנת 2001, בה שני שירי בונוס. השיר "Red, White, and Blue", נכתב בשנותיה הראשונות של הלהקה, אך הוקלט ב-1985. שיר הבונוס השני מהופעה חיה של "Grinder", הוקלט ב-1984 בלוס אנג'לס במהלך סיבוב ההופעות של Defenders of the Faith.
ב-2009 ג'ודס פריסט הוציאה את גרסת יום-ההולדת ה-30 לאלבום, בה הלהקה מנגנת את האלבום במלואו בהופעה חיה בפעם הראשונה.
רשימת רצועות

כל השירים נכתבו על ידי רוב הלפורד, ק. ק. דאונינג וגלן טיפטון.
Rapid Fire ‏ (4:08)
Metal Gods ‏ (4:00)
Breaking the Law‏ (2:35)
Grinder‏ (3:58)
United ‏ (3:35)
You Don't Have to Be Old to Be Wise ‏ (5:04)
Living After Midnight‏ (3:31)
The Rage‏ (4:44)
Steeler‏ (4:30)
Red, White & Blue ‏ (3:42)
Grinder (הופעה חיה) ‏ (4:49)
משתתפים

רוב הלפורד - שירה
ק. ק. דאונינג - גיטרות, שירת רקע
גלן טיפטון - גיטרות, קלידים, שירת רקע
אייאן היל - בס, שירת רקע
דייב הולנד - תופים
חרות צמח

| --- | --- |
אל"ם חרות צמח  1974
אל"ם חרות צמח  1974
 לידה:  20 במרץ 1928 ירושלים, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  2 באוקטובר 2010 (בגיל 82)
 מקום קבורה:  בית הקברות מורשה 
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  צמח
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל  חיל הים הישראלי חיל הים
 תקופת הפעילות:  1948–1970 (כ־22 שנים)
 דרגה:   אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 חבר צוות פיתוח טיל גבריאל  מייסד תחום לוחמה אלקטרונית
 פעולות ומבצעים
   מלחמת העצמאות    מבצע קדש   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים
 תפקידים אזרחיים
 מנהל תחום המוצר הצבאי בקבוצת תדיראן.
 
חרות צמח (20 במרץ 1928 - 2 באוקטובר 2010) היה אלוף-משנה בחיל הים הישראלי, מייסד תחום הלוחמה האלקטרונית בחיל, פעילות שזיכתה אותו פעמיים בפרס ביטחון ישראל.
קורות חיים

חרות צמח נולד בירושלים בשנת 1928 לשמעון והלה צמח, רופאי שיניים במקצועם, אביו היה חבר מועצת העיר מטעם סיעת העובד הדתי. כתינוק ניצל ממוות בעת מאורעות תרפ"ט, כשהוחבא בעליית הגג. לצמח שני אחים עדי צמח ומאיר. צמח למד בטכניון הנדסת אלקטרוניקה (שנקראה אז "הנדסת חשמל זרם חלש"). במלחמת העצמאות השתתף בקרב בבלד א-שיח'. עבר לשרת בחיל הקשר, ועם סיום לימודיו עבר לחיל הים. בתחילת שנות ה-60 השתתף בצוות הפיתוח של טיל ים-ים "גבריאל".
לוחמה אלקטרונית

ב-1964 הטיל עליו ראש מחלקת ים בחיל הים, אל"ם שלמה אראל, להקים את תחום הלוחמה האלקטרונית בחיל והוא מונה לראש ענף ציוד 7, אמצעים מיוחדים, בדרגת סא"ל. צמח פיתח מגלה שידורי מכ"ם (מגל"ם) בשם "בת קול", ופיתוח מתקדם יותר בשם "שלדג" שהותקן בספינות חיל הים לשם זיהוי טילי "סטיקס" שהיו בשימוש ציי מצרים וסוריה, וקיבל על כך את פרס ביטחון ישראל לשנת 1968.
השתתף ביחד עם צוות מרפא"ל בפיתוח שתי מערכות לוחמה אלקטרונית ימית, לשיבוש פעולתם של טילי ים-ים, בהן מערכות רקטות מוץ מסוג "אבשלום" ומסוג "אמנון". פעילות זו הוכיחה עצמה בזירה הימית במלחמת יום הכיפורים, שבה נורו כ-50 טילים לעבר ספינות חיל הים, וכולם החטיאו. על פיתוח זה זכה בפרס ביטחון ישראל לשנת 1974.
לוחמה אלקטרונית > באזרחות

לאחר יציאתו לגמלאות עבד צמח בחברת "תדיראן" שם ניהל את תחום המוצר הצבאי.
משפחה

צמח היה נשוי פעמיים. מאשתו הראשונה חוה לבית הכט נולד לו בן. רעייתו השנייה היא האמנית חביבה צמח.
חרות צמח נפטר ב-2010 ונטמן בבית הקברות מורשה ברמת השרון.
גלריה

סא"ל חרות צמח פקידת הענף פנינה וסרן אלימלך ברק באירוע חגיגי של ענף ציוד 7, 1968.
חרות צמח ועקיבא פגי בהענקת דרגת סרן לאהרון שפירא 1970.
תעודת הוקרה לאל"ם מיל חרות צמח ממפקד חיל הים אלוף דוד בן בעשט, 10 באפריל 2006.
חרות צמח מקבל את כתב יקיר חיל הים ממפקד החיל דוד בן בעשט, אפריל 2006.
מפקד חיל הים לשעבר אלוף דימ' אברהם בוצר מברך את חרות צמח לרגל קבלת תעודת יקיר חיל הים.
ראו גם

מספן ציוד
מספנת חיל הים
לקריאה נוספת

עמוס דגן, "סיפורה של הלוחמה האלקטרונית", בין גלים, אפריל 2002.
אברהם רבינוביץ, "ספינות שרבורג", הוצאת אפי מלצר בע"מ, 2001 ע' 158–162, 164, 173, 183-184,193, 206, 207, 231, 247.
אמוץ שורק, "תלם בים", אחוה הוצאה לאור, 2009, ע' 214.
הערות שוליים

↑  ד"ר דוד הלמן, יעקב מגד וישראל זיירמן, לוחמה אלקטרונית בזירה הימית באמצעות התקנים מתכלים – “אבשלום” ו”אמנון”, באתר "רפאל"
דייוויד ראוזר

דייוויד צ'סטון ראוזר (באנגלית: David Cheston Rouzer; נולד ב-16 בפברואר 1972) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השביעי של מדינת קרוליינה הצפונית. טרם היבחרו אל הקונגרס האמריקאי היה נציגו של מחוז הבחירה ה-12, שבתוכו מחוזות ויין וג'ונסון, בבית המחוקקים של קרוליינה הצפונית.
ביוגרפיה

ראוזר נולד במרכז הרפואי האזורי לנדשטול השוכן בעיר לנדשטול במדינת ריינלנד-פפאלץ, אז בשטחי גרמניה המערבית, שם הוצב אביו במסגרת שירותו בצבא ארצות הברית. הוא גדל בדורהאם שבקרוליינה הצפונית, שם למד בבית הספר התיכון "נורת'ן". את לימודיו הגבוהים השלים באוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית, שם היה חבר באחווה פי דלתא תטא. בשנת 1994 קיבל תואר ראשון בניהול עסקים חקלאיים, בכימיה, ובכלכלה חקלאית.
בעבר היה ראוזר בעל עסק קטן בשם "חברת ראוזר והפצת המחסנים". בין השנים 2001–2002 היה עוזרו של הדיקן במכללת מדינת קרוליינה הצפונית לחקלאות ומדעי החיים. מ-2005 עד 2006 היה מנהל אזורי משותף במחלקת החקלאות של ארצות הברית. בשנים 1996–2001 היה ראוזר עוזר פרלמנטרי ומנהל מדיניות בכיר עבור הסנאטורים ג'סי הלמס ואליזבת דול. בשנת 2000 התמודד לתפקיד נציב החקלאות של קרוליינה הצפונית אם כי הפסיד בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית. ב-2008 החליט פרד סמית', חבר הסנאט של קרוליינה הצפונית, לפרוש כדי להתמודד למשרת מושל קרוליינה הצפונית. ראוזר התמודד על המושב שנטש סמית' בסנאט המדינתי וגבר על ננה ריבס בבחירות המקדימות הרפובליקניות, ביחס של 32%-68%. בבחירות הכלליות ניצח את קיי קרול, עם 52% מקולת הבוחרים. בבחירות אמצע הכהונה של 2010 נבחר ראוזר מחדש עם 70% מהקולות.
בסנאט המדינתי עבד על חיזוק חקיקות שהתירו לבני נוער לקבל רישיון נהיגה. הוא גם תמך בחקיקה בנושא "עליית מפלס הים" מ-2012, שביקשה לחייב נתונים היסטוריים גרידא ככלי לחיזוי מגמות סביבתיות עתידיות. ראוזר מתנגד נחרץ לחוק הגנת החולה וטיפול בר השגה; במסע הבחירות שלו משנת 2012 פרסם תעמולה טלוויזיונית בה הבטיחה סבתו שאם ייבחר, לא יקצץ בתוכנית המדיקר. הוא מאמין שעל מהגרים לארצות הברית לשלוט היטב בשפה האנגלית בטרם יקבלו אזרחות אמריקאית, ומתנגד להפלות. בבחירות 2014 נבחר אל בית הנבחרים של ארצות הברית.
ב-3 בינואר 2015 ראוזר הושבע לתפקידו עם התכנסות הקונגרס ה-114 של ארצות הברית. החל ממאי 2019 נתן את חסותו ל-24 הצעות חוק במהלך כהונתו, שמתוכן שתיים קיבלו מעמד חוק בארצות הברית.
בדצמבר 2020 נמנה ראוזר בין 126 חברי בית הנבחרים מהמפלגה הרפובליקנית שחתמו על מכתב ידידי בית המשפט לשם הבעת תמיכה בתיק "טקסס נגד פנסילבניה", תובענה ייצוגית שהוגשה לבית המשפט העליון של ארצות הברית בניסיון לערער על תוצאות הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020 במספר מדינות מתנדנדות, בהן ג'ו ביידן ניצח את הנשיא המכהן דונלד טראמפ. בית המשפט העליון מיאן לדון בתיק על סמך שלטקסס אין זכות עמידה לערער על תוצאות בחירות במדינה אחרת, על סמך פרק 3 לחוקת ארצות הברית.
הערות שוליים

↑  ההשתייכויות הדתיות של חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית, מסמך מאת Pew Research Center (באנגלית)
↑  מייקל ר. בלוד וניקולס ריקרדי, Biden officially secures enough electors to become president, באתר AP‏, 5 בדצמבר 2020 (באנגלית)
↑  הניו יורק טיימס, ביהמ"ש העליון בארה"ב דחה את התביעה של טקסס נגד תוצאות הבחירות, באתר הארץ, 12 בדצמבר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2019104178  US Congress: R000603  VIAF: 4627156497229417740005   WorldCat (עם VIAF): 4627156497229417740005
חלודה

חלודה בלוח ברזל
משטח חלוד
גלגל שיניים חלוד במפעל נטוש בספרד.
חלודה היא סוג של שיתוך שעובר ברזל בנוכחות מים, בעיקר, וחמצן. החלודה היא תחמוצת הברזל Fe2O3.
חלודה מורכבת מתערובת של תחמוצות והידרוקסידים (תרכובות המכילות יון הידרוקסיד, OH-‎) של ברזל. היא מופיעה לעיתים קרובות מאוד בצורת מתכת אדומה-חומה, פריכה ואבקתית, על-גבי משטחים וחפצים מברזל החשופים למים וחמצן (הנמצאים באוויר. מכאן שדי בחשיפה לאוויר כדי לגרום לחלודה), כגון גדרות ושערים, מכוניות, ופסלים.
החלודה נוצרת באיטיות ובהדרגה. תחמוצות הברזל הנוצרות מתפוררות בקלות ואינן משתוות לברזל הטהור בחוזקן. החלודה, לפיכך, גורמת להרס המשטח שהיא תוקפת, והיא מהווה בעיה משמעותית איתה מנסה האנושות להתמודד מזה אלפי שנים.
טיפול ומניעה

בימי קדם נעשה שימוש רב בברזל; כאשר החלידו ללוחם שריון או נשק, לחוטב עצים גרזן או לבעל עבודה כליו, היה הנפח המקומי שם את הכלי החלוד על פחם בוער כדי שהחמצן יגיב עם הפחמן לכדי היווצרות פחמן דו-חמצני (CO2) והעלמת רוב החלודה. הכלי היה חוזר לקדמותו לאחר השחזה.
קיימות מספר גישות עיקריות בהתמודדות עם החלודה:
ציפוי משטח הברזל בחומר הגנה. את רוב המשטחים החיצוניים מקובל לצבוע, דבר המעניק הגנה בנוסף לאסתטיות. צביעה אינה מעניקה הגנה תמידית, ועם הזמן הצבע מתקלף, נסדק ומתבלה וחמצן ומים חודרים אל הברזל דרכו. יצרני הצבע שוקדים באופן תמידי על יצור צבעים מתקדמים, שיספקו הגנה טובה יותר בפני חלודה. הצבעים המתקדמים ביותר משמשים לציפוי מכוניות; הללו מגנים על המכונית בפני חלודה במשך שנים ארוכות. במקרה של משטח אותו לא ניתן (או לא משתלם) לצבוע, ניתן להגן עליו בעזרת חומרים אחרים, כגון לכה, שעווה ועוד.
חיבור אנודת הקרבה, מתכת בעלת אלקטרושליליות נמוכה מהברזל, כמו מגנזיום או אבץ, שתחליף את האלקטרונים שיאבדו לברזל, ובכך תעכב את חמצונו.
ציפוי משטח הברזל בשכבה דקה של מתכת אחרת, כגון אבץ. ציפוי זה נקרא גלוון, והוא נעשה באופן חשמלי או באמצעות טבילה חמה. התהליך משמש בעיקר לציפוי חפצים קטנים, כגון מסמרים, אך לא רק. שיטה זו מספקת הגנה בשתי צורות - מניעת מגע ישיר עם אוויר או מים מצד אחד, ואפקט "אנודת הקרבה" מצד שני.
הוספת חומרים לברזל המונעים את החלדתו. פלדת אל-חלד, למשל, מורכבת מ-10% כרום, וכמויות קטנות יותר של ניקל ולעיתים מתכות אחרות. תוספים אלו מונעים את התרכבות הברזל עם החמצן והמים.
ראו גם

שיתוך
תרמיט
WD-40
אפקט הבורג החלוד
יצחק יעקב וכטפויגל

| --- | --- |

 לידה:  ספטמבר 1887 י"ז באלול תרמ"ז מיינדזיז'ץ פודלסקי, רפובליקת פולין 
 פטירה:  פברואר 1978 (בגיל 90) כ"ה בשבט ה'תשל"ח 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 מדינה:  ישראל 
 מקום פעילות:  ירושלים
 תקופת הפעילות:  ? – פברואר 1978 
 השתייכות:  ליטאים, ציונות דתית
 תחומי עיסוק:  תלמוד, הלכה, יישוב ארץ ישראל
 רבותיו:  הרבנים שמעון יהודה הכהן שקופ, אליעזר גורדון, יוסף יהודה לייב בלוך
 
הרב יצחק יעקב וכטפויגל (י"ז באלול ה'תרמ"ז, 6 בספטמבר 1887 - כ"ה בשבט ה'תשל"ח, 2 בפברואר 1978) היה ראש ישיבת מאה שערים, אב בית הדין לקהילות האשכנזים בירושלים ומרבני תנועת המזרחי בירושלים.
תולדות חייו

נולד במעזריטש שבפולין לרב בנימין ברוך, מצאצאי המהר"ל, וללאה. למד בישיבות טלז, ישיבת כנסת ישראל וולוז'ין.
עלה לארץ ישראל בתרס"ט ונשא לאישה את בלומה רחל, בת הרב זרח ראובן ברוורמן, ראש ישיבת מאה שערים. יצא לפולין לפני מלחמת העולם הראשונה ונאלץ להישאר שם בגלל המלחמה. בזמן שהותו בפולין, ייסד ישיבה בעיירת הולדתו והיה שותף בתרע"ה לייסודה של תנועת ה"מזרחי" בפולין. לאחר סיום המלחמה חזר לארץ.
בתרפ"ב (1922) היה ממייסדי נווה יעקב ("כפר עברי"). כן היה ממקימי החברה לשיקום ולבניין "תפארת ירושלים" בתרפ"ד (1924). בתרפ"ו (1926) נבחר להיות רבו של הכפר "נווה יעקב". בתרפ"ט (1929) מונה לראש ישיבת מאה שערים.
שימש כיו"ר ועד שכונת מאה שערים ויו"ר "מפעל התורה למען הישיבות", שהוקם על יד המזרחי העולמי ואסף תרומות בעבור ישיבות בארץ.
בתרצ"ה חתם יחד עם רבנים אחרים על קריאה שיזם הרב קוק להקמת מועצות דתיות מאוחדות בכל רשות מקומית.
נפטר בירושלים.
אוסף על שמו שמור בספרייה הלאומית.
משפחתו

בנו הרב דוד, כיהן כרב בפילדלפיה, ונפטר בחיי אביו בשנת תשל"ב-1972.. בתו נחמה הייתה אשת עו"ד ד"ר אשר רוזנבלום, שהיה בראשית המדינה מנהל המחלקה לעזרה ושיקום לנפגעי רכוש במלחמה במשרד לנפגעי המלחמה של מדינת ישראל, וכן כיהן בשנות ה-50 כמנכ"ל משרד הפנים מטעם ה"מזרחי". התפרנס גם כסוחר יודאיקה (בנם הוא ברוך מאיר רוזנבלום, המוכר בשם העט "אדם ברוך", אשר כתב סיפורים רבים אודות סבו בספריו ובטורו העיתונאי).
בן הזקונים של הרב וכטפויגל, שמואל, היה לוחם אצ"ל ונהרג בעת פריצת האצ"ל ליפו ב-1948. גופתו לא נמצאה עד היום.
הערות שוליים

↑  ראו: מכתבו של הרב הרצוג בדבר הישיבה, בתוך "המאור", ניסן תשי"ח
↑  ארכיון אוסף יצחק יעקב וכטפויגל, בספרייה הלאומית
↑  הרב וכטפוגל למנוחות, דבר, 9 באוגוסט 1972
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007290496705171  ISNI: 0000 0004 0276 9083  VIAF: 298858627   WorldCat (עם VIAF): 298858627
ג'יי סטריט

| --- | --- |


מזכיר המדינה של ארצות הברית, ג'ון קרי, באירוע הגאלה של ג'יי סטריט, 2016
 מדינה:  ארצות הברית 
 מטה הארגון:  וושינגטון די. סי. 
 מייסדים:  ג'רמי בן-עמי 
 יושב ראש:  מורטון הלפרין 
 מנכ"ל:  ג'רמי בן-עמי 
 עובדים:  15 
 תקופת הפעילות:  29 בנובמבר 2007 – הווה (17 שנים) 
 www.jstreet.org
 
ג'יי סטריט (באנגלית: J Street) היא שדולה אמריקאית המורכבת בעיקר מיהודים-אמריקאים שהוקמה בשנת 2008 על ידי ג'רמי בן-עמי. מטרתה להשמיע קול של "אמריקאים בעד ישראל ובעד שלום, שרוצים שישראל תהיה בטוחה". הארגון רואה בפתרון שתי המדינות כפתרון לסכסוך הישראלי-פלסטיני ומגדיר את עצמו בהבלטה כפרו-ישראלי.
השדולה הוקמה לאחר שחוגים יוניים ביהדות ארצות הברית טענו כי איפא"ק, השדולה הוותיקה הפועלת למען ישראל, מדגישה קו ימני שאינו מתיישב עם דעותיהם לגבי האינטרסים של ישראל ושל ארצות הברית. בהתאם, ג'יי סטריט מצהירה על עצמה כ"בית פוליטי לאמריקאים התומכים בישראל ובשלום". מאז הקמתה, גורמי ימין מתחו ביקורת על פעילותה. לאור זאת, ג'יי סטריט פרסמה דף בו היא מנסה להפריך מיתוסים שלדבריה קיימים כלפי הארגון באתר האינטרנט שלה.
בחוגי הימין, הן בישראל והן בארצות הברית, נפוצה הטענה שהארגון למעשה אנטי-ישראלי.
מקור השם

השם ג'יי סטריט הוא מעין משחק מילים. אחד הרחובות המרכזיים בבירת ארצות הברית, וושינגטון די. סי. נקרא K Street, ובו שוכנות רבות מהשדולות והממסד הפוליטי. לימים הפך שם הרחוב למזוהה עם השדולות בפוליטיקה האמריקאית. לפי סדר האותיות באנגלית, הרחוב המקביל אמור להיקרא J Street, אך מסיבות היסטוריות רחוב שכזה אינו קיים. לכן, כמו הרחוב J Street, השדולה הוקמה במטרה להשמיע קול שעד להקמתה לא היה קיים בארצות הברית. בנוסף, האות "J" מרמזת על זהותה היהודית של השדולה, כפי שנובע מהמילה "Jewish", קרי יהודי.
אודות התנועה

נשיא הארגון ומנהיגו מאז היווסדו באפריל 2008 הוא ג'רמי בן-עמי, לשעבר יועץ מדיני בממשל קלינטון ומנהל התקשורת של הקרן לישראל חדשה. יו"ר הדירקטוריון הוא מורטון פרידמן, בעבר יועץ למדיניות חוץ של נשיאי ארצות הברית, וסגניתו היא אלכסנדרה סטנטון, אשת עסקים ופעילה במפלגה הדמוקרטית. ראש המטה הוא סטיבן קרובינר, בעל תואר שני בלימודי המזרח התיכון מהאוניברסיטה העברית בירושלים, כסגן נשיא מכהן אלן אלסנר, שהיה הכתב לענייני הבית הלבן ומדיניות חוץ של סוכנות "רויטרס". בדירקטוריון מכהנת, בין כלל חבריו, דֶבּרה דילי, מנכ"ל הוועידה הלאומית של המפלגה הדמוקרטית בתקופת הנשיא קלינטון. דוד קמחי, לשעבר סגן ראש "המוסד" ומנכ"ל משרד החוץ, היה חבר בדירקטוריון של השדולה. מנהלת השלוחה של ג'יי סטריט בישראל היא עדינה ווגל-איילון. ברשימות "ידידי ג'יי סטריט בישראל" ותומכי הארגון נכללים השרים לשעבר יעקב פרי, חיים רמון, יולי תמיר, אופיר פינס, יוסי ביילין וחיים אורון, האלופים בדימוס עמרם מצנע, שלמה גזית, נתי שרוני, דני יתום וראש השב"כ לשעבר כרמי גילון.
התנועה מחולקת לשלושה ארגונים נפרדים:
ג'יי סטריט - ארגון ציבורי שמטרתו "לתמוך בהנהגה אמריקאית חזקה הדוגלת בסיום הסכסוך הישראלי-ערבי והישראלי-פלסטיני בדרכי שלום והידברות". בתור ארגון ציבורי מוכר לעניין תרומות, הוא מנוע מלתמוך כספית במועמדים פוליטיים.
ג'יי סטריט PAC - ארגון שמטרתו לגייס תמיכה כספית ופוליטית במועמדים הדוגלים בעמדות הקרובות ללבו של הארגון, שרובם מזוהים עם המפלגה הדמוקרטית.
קרן החינוך של ג'יי סטריט - פועלת להגדלת הנראות והנוכחות של עמדות התומכות בישראל ובשלום בקרב קהילות יהודיות ברחבי ארצות הברית. הקרן מעודדת שיח פתוח העוסק בדרך הטובה ביותר לקידום האינטרסים ארוכי הטווח של ישראל ולקידום עתידה כמדינה יהודית ודמוקרטית. הקרן מפעילה שתי תוכניות שטח מובילות: J Street Local – תוכנית השטח הלאומית של הארגון, ו-J Street U - תנועת הקמפוסים של הארגון.
פעילות

J street PAC היא הוועידה הפרו ישראלית הגדולה ביותר בארצות הברית, יותר משליש מהכספים המיועדים לפעילות פרו-ישראלית מתועלים על ידי ה-PAC.
J street PAC פועל לגיוס כספים לתמיכה במתמודדים לסנאט ולקונגרס האמריקני – תומכי ישראל, ותומכי פתרון שתי המדינות.
בבחירות 2008, J street PAC גייסה כ-600,000$ עבור 41 מועמדים בהם תמכה, מתוכם 33 מועמדים זכו במושב בקונגרס.
בבחירות 2010 J street PAC תמכה ב-61 מועמדים – 3 לסנאט, ו-58 לקונגרס – מתוכם 45 נבחרו. הקרן גייסה יותר מ-1.5 מיליון דולרים עבור מועמדיה – יותר מכל ארגון פרו-ישראלי אחר.
בבחירות 2012 J street PAC תמכה ב-71 מועמדים, מתוכם 70 נבחרו. הקרן גייסה יותר מ-1.8 מיליון דולרים עבור מועמדיה והייתה אחראית ל-35% מתוך כלל הכספים הפרו-ישראליים שהועברו למתמודדים בבחירות.
בבחירות 2014 J street PAC גייסה יותר מ-2.4 מיליון דולרים עבור מועמדיה – הסכום הגדול ביותר שגויס אי פעם על ידי ועידה פרו-ישראלית. הוועידה תמכה ב-95 מועמדים, מתוכם 79 נבחרו. J street PAC תרמה תרומה משמעותית לכך שהקונגרס ה-114 יהיה הקונגרס שבו מכהנים הכי הרבה נציגים תומכי ישראל ותומכי שלום בהיסטוריה – 12 סנאטורים ו-74 חברי קונגרס נתמכים על ידי הוועידה.
בבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 2020 השדולה תמכה במועמד המפלגה הדמוקרטית, ג'ו ביידן. זו הייתה הפעם הראשונה שההשדולה תמכה במועמד ספציפי לנשיאות. לדברי יו"ר השדולה בישראל:
"ביידן טוב לישראל כי הוא אדם עם ניסיון וקשר למקום הזה. אכפת לו שתהיה כאן מדינה יהודית דמוקרטית, אכפת לו מביטחון ישראל, והוא מאמין שצריך להגיע לפתרון עם הפלסטינים".
פעילות > שדלנות

J street u הוא ארגון הסטודנטים של השדולה. הוא פועל בקמפוסים בכל רחבי ארצות הברית לקידום פתרון שתי המדיניות. התנועה קמה בתגובה לתחושתם של סטודנטים יהודיים רבים כי התנועות העוסקות בסכסוך הישראלי-פלסטיני בקמפוסים הן נציות משני צדי המתרס – האחריות הבלעדית למצב במזרח התיכון מוטלת על ישראל מצד אחד, או על הרשות הפלסטינית מצד שני. J street U מעודדת סטודנטים לפעול יחדיו למען פתרון שתי המדינות ולמען עתיד של שלום, ביטחון ודמוקרטיה לשני הצדדים בסכסוך. שאיפתה של התנועה היא לספק לקהילות ולקמפוסים בהם היא פועלת כרי דיון פוריים ופרגמטיים על מנת להתמודד עם הסוגיות הבוערות שעל הפרק. יו"ר הארגון היא אמנה פארוקי, פעילה ציונית אמריקאית ממוצא פקיסטני-מוסלמי.
עמדות > הסכסוך הישראלי פלסטיני

במהלך 2009 פעל הארגון לקידום פגישות בין חברי קונגרס אמריקניים לבין השופט הדרום-אפריקני ריצ'רד גולדסטון. בתגובה לפרסום זה הבהיר נשיא הארגון, ג'רמי בן עמי, כי הארגון אומנם קיים מספר שיחות בנושא עם פוליטיקאים אמריקניים, אך בסופו של דבר החליט לחדול ממעורבותו בגלל רגישות הנושא בישראל.
ביוני 2010, בעקבות המשט לעזה, יצא הארגון בקול קורא לתומכיו שתומך בזכותה העקרונית של ישראל לחסום את המשט לעזה אך טען כי אפשר היה לבצע זאת בדרך יעילה יותר.
בשנת 2011 פעל הארגון נגד הקמפיין הדיפלומטי הפלסטיני להכרה במדינה פלסטינית באו"ם. הוא פרסם נייר עמדה בו כתב:" כי איננו מאמינים שבהקשר הקיים זה יקדם את השלום, יחזק את הביטחון וישפר את התנאים בשטח...לכן ג'יי סטריט תומכת בכוונת ארצות הברית להטיל וטו על מאמץ מהסוג הזה במועצת הביטחון של האו"ם".
במהלך מבצע עופרת יצוקה הארגון הצהיר כי הוא תומך בזכותה של ישראל להגן על עצמה לנוכח ירי הרקטות המתמשך עליה, אך גם קרא למשא ומתן ולהכרה בכך שאין פתרון צבאי לסכסוך הישראלי-פלסטיני. ביולי 2014, במהלך מבצע צוק איתן, פרסם הארגון את עמדתו לגבי המבצע, ובין כלל הדברים הצהיר כי "ג'יי סטריט תומך בתוקף בזכות ישראל להגן על עצמה במידה הראויה נגד איום הרקטות חסר המעצורים, ולהרוס את המנהרות המוליכות לישראל".
במאי 2014 פרסם נשיא ג'יי סטריט מאמר, בו שבו שלל את עמדת ממשל אובמה הדוגל בהמתנה עד ששני הצדדים ינקטו בצעדים לחידוש התהליך המדיני. הוא קרא לג'ון קרי להניח מיד על השולחן את עמדת ארצות הברית בסוגיות ליבת הסכסוך, כדי ליצור עבור נתניהו ועבאס "רגע של בחירה".
עמדות > הסכסוך הישראלי פלסטיני > התנחלויות

במרץ 2010, בעקבות המשבר שנתגלע בין שתי המדינות סביב אישור תוכניות בנייה של 1,600 יחידות דיור בשכונת רמת שלמה בירושלים, ביקש הארגון מתומכיו לעמוד לצד ממשל אובמה נגד החלטת הבנייה. הארגון אסף כ-40,000 חתימות אותן שלח לבית הלבן, הקוראות לתמוך בתגובה התקיפה של סגן הנשיא ג'ו ביידן ושל מזכירת המדינה הילרי קלינטון נגד ההצהרה הישראלית, אותה כינה "פרובוקטיבית".
עמדות > איראן

הארגון מתנגד בתוקף לפיתוח נשק גרעיני בידי איראן, ומאמין כי מטרה זו מהווה אינטרס אסטרטגי קריטי של ארצות הברית, ישראל והמזרח התיכון כולו, החיונית להשגת שלום ויציבות באזור. ארגון ג'יי סטריט תמך לכל אורך הדרך במדיניותו של אובמה כלפי איראן. ביוני 2009 פרסם בן-עמי יחד עם טריטה פרסי, ראש "המועצה הלאומית האיראנית-אמריקאית", מאמר שתמך בעמדת הנשיא ברק אובמה להעדיף אמצעים דיפלומטיים לבלום את תוכנית הגרעין האיראנית על פני סנקציות. לנוכח התנהלותה של איראן לאחר מכן, הצהיר הארגון כי הוא תומך בכינונן של סנקציות בינלאומיות כאמצעי למינוף המשא ומתן.
עמדות > BDS

בשנת 2011 הארגון הבהיר בוועידה השנתית כי הוא מתנגד נחרצות לתנועת החרם על ישראל ולקמפיין ה-BDS. הוא מאמין כי הפעילויות נגד מדינת ישראל ואזרחיה הם כלים לא הולמים בניסיון לפתור את הסכסוך הישראלי-פלסטיני. ג'יי סטריט טוענים שחקיקה נגד ארגוני החרם על ישראל היא לא הדרך הנכונה להילחם בהם. לדידם, חקיקה מעין זו סותרת את עקרונות החירות, ובכך מרחיקים את תמיכת הקהל הליברלי, אותו ה-BDS מנסה לגייס.
בקיץ 2016 יזם השר לעניינים אסטרטגיים, גלעד ארדן, שיתוף פעולה עם הארגון במאבק בתנועת ה-BDS, הוא הסביר כי "חשוב להבין שבמערכה זו אין ימין ושמאל".