stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פוליטיקה של ארמניה
הערות שוליים

↑  Constitution of the Republic of Armenia - Library - The President of the Republic of Armenia, www.president.am (באנגלית)
↑  Armenia: Ethnic Minorities Gain a Voice in Parliament | Eurasianet, eurasianet.org (באנגלית)
↑  Helix Consulting LLC, Government - Structure - The Government of the Republic of Armenia, www.gov.am (באנגלית)
↑  National Assembly of the Republic of Armenia | Official Web Site | parliament.am, www.parliament.am
↑  Elections in Armenia, www.osce.org (באנגלית)
↑  Armenia - Legislationline, www.legislationline.org
↑  The President of the Republic of Armenia, www.president.am (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007549248305171  LCCN: sh95004695 
הרכב האספה הלאומית של ארמניה לאחר בחירות 2021:
בכחול כהה - הברית הארמנית,
בכחול בהיר - המצע האזרחי,
באדום - סיעת "יש לי כבוד".
מושב הממשלה בכיכר הרפובליקה, ירוואן.
פרנסיס קריס

| --- | --- |

 לידה:  26 באפריל 1901 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  1973 (בגיל 71 בערך) ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  ליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק  האקדמיה לאמנויות היפות בפנסילבניה 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  פרסיסיוניזם 
 הושפע על ידי:  Jan Matulka 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1934) 
 
פרנסיס קריס, באנגלית: Francis Criss ,‏ (1901–1973) היה צייר אמריקאי. סגנונו של קריס מזוהה עם הפרסיסיוניסטים האמריקאים כמו צ'ארלס דמות׳ וחברו צ'ארלס שילר.
ביוגרפיה

היצירות הידועות ביותר הן משנות ה-30 וה-40, ומאופיינות בדימויים של הסביבה העירונית, כפסי רכבת תחתית מוגבהים, גורדי שחקים, רחובות וגשרים. קריס תיאר את הנושאים האלה בסגנון מופשט, נטול דמויות אנושיות, שהוביל אותו להיות מזוהה עם תנועת הפרסיסיוניזם. עם פרספקטיבות מעוותות ושילובים דמויי חלום. בדרך כלל נופי העיר צוירו ריקים ומרמזים גם על השפעת הסוריאליזם.
בהמשך הקריירה הוא עשה תפנית לעבודה מסחרית יותר - כולל שער למגזין פורצ׳ן מנובמבר 1942. המסחריות הובילה לירידה במוניטין שלו כאמן.
קריס מת ב-1973 בניו יורק.
עבודתו נמצאת באוספים של מוזיאון ברוקלין מכון דטרויט לאמנויות, מוזיאון פילדלפיה לאמנות, מוזיאון הסמיתסוניאן לאמנות אמריקאית, ומוזיאון וויטני לאמנות אמריקאית.
בשנת 2021 הוצג ציורו של קריס ״אלמה התופרת״ במאמר של מבקר האמנות סבסטיאן סמי בוושינגטון פוסט. הוא החשיב את הציור הזה כעבודתו הטובה ביותר של קריס. הציור נמצא באוסף המוזיאון לאמנות באטלנטה, ג'ורג'יה.
הערות שוליים

1 2  Brooklyn Museum, www.brooklynmuseum.org
↑  Waterfront | Detroit Institute of Arts Museum, dia.org (באנגלית)
↑  Words and Music of Two Hemispheres, philamuseum.org (באנגלית)
↑  Francis Criss | Smithsonian American Art Museum, americanart.si.edu (באנגלית)
↑  Francis Criss | Astor Place, whitney.org (באנגלית)
↑  Sebastian Smee, Francis Criss painted 'Alma Sewing' as a study of composure, and unruliness, Washington Post (באנגלית)
↑  "Alma Sewing"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 6707 5390  LCCN: nr2005002369  NARA: 10599283  RKD: 19136  SNAC: w61k03jd  ULAN: 500034605  VIAF: 59036602   WorldCat (עם VIAF): 59036602 
חזית המים, 1940
וואלטה אה אנדלוסיה

| --- | --- |

 מדינות:  ספרד ספרד
 סוג:  מרוץ קטעים (5 ימים)
 חודש:  פברואר
 היסטוריה
 התקיים לראשונה:  1925
 מרוצים עד כה:  70
 מנצח ראשון:  ספרד ריקרדו מונטרו
 מוביל במספר הניצחונות:  ספרד אלחנדרו ולוורדה (5 ניצחונות)
 מנצח אחרון:  צרפת פאוול סיבאקוב
 שנת מרוץ אחרונה:  2025
 
וואלטה אה אנדלוסיה (בספרדית: Vuelta a Andalucía; או רוטה דל סול) הוא מרוץ אופני כביש שנערך באנדלוסיה והתקיים לראשונה ב-1925. המרוץ נמצא בדרג האירופי של ה-UCI ProSeries. שיאן הניצחונות במרוץ הוא אלחנדרו ולוורדה הספרדי, שניצח במרוץ חמש פעמים.
היסטוריה

המרוץ נוסד בשנת 1925, אז ניצח בו ריקרדו מונטרנו המקומי. אולם אחרי המרוץ הזה, לא התקיים המרוץ למשך 30 שנים, כשהוא חוזר להתקיים בשנת 1955, כשמנצח בו חוזה גומז דל מוראל. המנצח הראשון במרוץ שאינו ספרדי היה רודי אלטיג הגרמני, שעשה זאת בשנת 1964.
המרוץ נערך בפברואר, בתחילת העונה ורוב המתחרים בו הם רוכבים שההתמחות שלהם היא טיפוס. שיאן הניצחונות במרוץ הוא אלחנדרו ולוורדה, הוא ניצח במרוץ בשנים 2012–2014 ו-2016–2017.
מנצחים בשנים האחרונות

| שנה | רוכב | קבוצה |
| --- | --- | --- |
| 1997 | גרמניה אריק צאבל | טלקום |
| 1998 | ספרד מרסלינו גארסיה | O.N.C.E |
| 1999 | ספרד חבייר פאסקואל רודריגס | קלמה |
| 2000 | ספרד מיגל אנחל פניה |  ONCE–Deutsche Bank |
| 2001 | הולנד אריק דקר | רבובנק |
| 2002 | ספרד אנטוניו קולום | Relax-Fuenlabrada |
| 2003 | ספרד חבייר פסקואל יורנטה | קלמה–קוסטה בלנקה |
| 2004 | ספרד חואן קרלוס דומינגס |  Saunier Duval–Prodir |
| 2005 | ספרד פרנסיסקו קביו | Comunidad Valenciana-Elche |
| 2006 | ספרד קרלוס גרסיה קסדה | יוניבט.קום |
| 2007 | ספרד אוסקר פריירה | רבובנק |
| 2008 | ספרד פבלו לאסטרס | קאס ד'פארן |
| 2009 | הולנד יוסט פוסטהומה | רבובנק |
| 2010 | אוסטרליה מייקל רוג'רס | Team HTC–Columbia |
| 2011 | ספרד מארקל איריסר | קבוצת רדיושק |
| 2012 | ספרד אלחנדרו ולוורדה | מוביסטאר |
| 2013 | ספרד אלחנדרו ולוורדה | מוביסטאר |
| 2014 | ספרד אלחנדרו ולוורדה | מוביסטאר |
| 2015 | בריטניה כריס פרום | קבוצת סקיי |

| 2016 | ספרד אלחנדרו ולוורדה | מוביסטאר |
| 2017 | ספרד אלחנדרו ולוורדה | מוביסטאר |
| 2018 | בלגיה טים ולנס | לוטו–סודאל |
| 2019 | דנמרק יאקוב פוגלסן | אסטנה |
| 2020 | דנמרק יאקוב פוגלסן | אסטנה |
| 2021 | ספרד מיגל אנחל לופס | קבוצת מוביסטאר |
| 2022 | הולנד ווט פולס | קבוצת בחריין–ויקטוריוס |
| 2023 | סלובניה טאדיי פוגאצ'אר | יו. איי. אי. אמירטס |
| 2024 | בלגיה מקסים ואן חילס | לוטו–סודאל |
| 2025 | צרפת פאוול סיבאקוב | יו. איי. אי. אמירטס |
פטסי אוקונל שרמן

| --- | --- |

 לידה:  15 בספטמבר 1930 מיניאפוליס, מינסוטה
 פטירה:  11 בפברואר 2008 (בגיל 77) מיניאפוליס, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  כימיה 
 מקום לימודים:  מכללת גוסטבוס אדולפוס 
 מוסדות:  3M (1952–1992) 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה הלאומי לממציאים (2001) 
 בן זוג:  הוברט שרמן
 מספר צאצאים:  2
 תרומות עיקריות
 המצאת חומר הניקוי Scotchgard
 
פטסי אוקונל שרמן (באנגלית: Patsy O’Connell Sherman;‏ 15 בספטמבר 1930 - 11 בפברואר 2008) היא כימאית אמריקאית שיצרה את ה־Scotchgard, פולימר שיכול להדוף שמן ומים מבגדים ואחד מהמוצרים הנפוצים ביותר בדחיית כתמים והסרת לכלוך. היא זכתה במספר פרסים והחזיקה ב-16 פטנטים, מתוכם 13 יחד עם עמיתה, סם סמית'.
קורות חיים

נולדה כפטסי אוקונל וגדלה במיניאפוליס, מינסוטה. אביה של פטסי היה סקרן לגבי המדע והיווה דוגמה לפטסי. פטסי גדלה במהלך מלחמת העולם השנייה, כאשר נשים לקחו על עצמן עבודות אשר נחשבו באופן מסורתי עבודות של גברים. בעקבות זאת פטסי בחרה בתחום המדע.
אוקונל שרמן למדה בתיכון מיניאפוליס צפון וסיימה את לימודיה בשנת 1948. בתיכון, שרמן סירבה לקבל את תוצאות מבחן ההתאמה לבנות שטען כי הקריירה המתאימה לה ביותר היא עקרת בית. היא התעקשה שיאפשרו לה לגשת לבדיקה שניתנה לבנים, מה שהצביע על כך שהיא צריכה להיות רופאת שיניים או מדענית.
בשנת 1952, הפכה לאישה הראשונה שסיימה תואר ראשון בכימיה ומתמטיקה ממכללת גוסטבוס אדולפוס בסנט פיטר, מיניאפוליס. ולאחר מכן התקבלה לעבודה ב-3M (חברת ההמצאות הגדולה בעולם) ועבדה שם במשך כל הקריירה שלה עד לפרישתה בשנת 1992.
פטסי נישאה להוברט שרמן ונולדו להם שתי בנות, שרילין וונדי. בתה שרילין היא כימאית בחברה בה פטסי עבדה, 3M, ובתה השנייה וונדי היא ביולוגית בעלת חברה אופטיקה.
פטסי נפטרה בשנת 2008 משבץ.
תחום מחקרה

אוקונל שרמן עבדה בתור כימאית מחקר ב-3M ויחד עם עמיתה סם עבדה על פרויקט צבאי. סוג הדלק החדש ששימש במטוסים נטה לפרק את קווי הדלק הישנים מגומי. המשימה שלהם הייתה לפתח סוג חדש של תרכובת גומי שיכולה לעמוד בכימיקלים הקשים בדלק הסילוני החדש. תפקידה של פטסי בפרויקט היה לעבוד על flourochemicals- התרכובות בחומר גומי סינתטי.
אחר צהריים אחד, טכנאית מעבדה נשאה כוס זכוכית מלאה בתרכובת הניסוי האחרון של פטסי. הטכנאית הפילה בטעות את כוס הזכוכית, שהתנפצה והתיזה חלק מהתרכובת על נעלי הטניס הלבנות שלה. גם לאחר ניסיונות רבים פטסי ועמיתיה לא הצליחו להוריד את החומר מהנעליים. תוך זמן קצר, לנעל הטניס היה כתם לבן במקום שבו התרכובות נשפכו – באותו מקום הנעל נשארה נקייה יותר משאר חלקי הנעל ושום חומר לא הצליח לחדור. בעקבות זאת, פטסי ועמיתה סם ניגשו לנעל עם פרספקטיבה חדשה, במקום לנסות לתקן את הנעל הם ניסו ללמוד על התרכובת הפלורוכימית. לאחר שלוש שנים, פטסי וסם שיכללו את דוחה הכתמים שיצרו עבור בדי צמר וקראו לו Scotchgard™. הם לא עצרו שם והמשיכו לשכלל את נוסחת הכימיקל עד שייצרו מגוון מוצרים הניתנים לשימוש על חומרים שונים.
פרסים

פטסי זכתה במספר פרסים במהלך חייה
האישה הראשונה שהתקבלה לאגודת קרלטון היוקרתית של 3M ב ב־1974.
היכל התהילה של ממציאי מינסוטה ב־1989.
היכל התהילה הלאומי של הממציאים ב־2001.
פרס השירות המצטיין שלJoseph M. Biedenbach לשנת 1991 האגודה האמריקנית לחינוך הנדסי.
שרמן הייתה חברה באגודה האמריקנית לכימיה במשך למעלה מ-50 שנה, היא פרשה בשנת 1992.
הערות שוליים

1 2 3 4  BEN COHEN, scotchgard/15596637/?refer=y&refresh=true Patsy Sherman co-invented Scotchgard, Star Tribune
1 2  [https://www.msthalloffame.org/patsy_sherman.htm Patsy O'Connell Sherman:
How she has transformed the scene], MST
1 2 3  גלינדה גאלס, Patsy O’Connell Sherman, theglindafactor
↑  נטשה מוזגוביה, ג'יימס בונד לפשוטי העם: כך הפכה חברת 3Mלחברת ההמצאות הגדולות בעולם, באתר TheMarker‏, 13 ביוני 2009
↑  Patsy O. Sherman, National Inventors Hall of Fame
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2016033552  VIAF: 41146095311400372133   WorldCat (עם VIAF): 41146095311400372133 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פטסי אוקונל שרמן".
פינלנד המרכזית

מרכז פינלנד (בפינית: Keski-Suomi, בשוודית: Mellersta Finland) הוא אחד מ-19 אזורי פינלנד, והוא מחולק ל-23 מועצות, בירת האזור והעיר הגדולה ביותר היא ייבסקילה. האזור הוא חלק מהמחוז-לשעבר פינלנד-המערבית (פינית: Länsi-Suomen lääni, שוודית: Västra Finlands län) אולם ב-1 באוקטובר 2010 נכנסה לתוקף רפורמה שחילקה את המדינה מחדש ממחוזות ואזורים. אוכלוסיית האזור מונה נכון ל-29 בפברואר 2020, 274,891 תושבים. האזורים הגובלים במרכז-פינלנד הם אוסטרובוטניה הצפונית, ואוסטרובוטניה המרכזית בצפון, אוסטרובוטניה הדרומית ופירקאנמה במערב, פאייט-המה בדרום, וסאבו הצפונית וסאבו הדרומית במזרח. שטח האזור הוא 16,703.02 קמ"ר ו-3,245.65 קמ"ר גופי מים, סה"כ שטח האזור הוא 19,948.48 קמ"ר והוא זהה לשטחו בחלוקת המדינה שהתקיימה בין השנים 1960–1997.
פני השטח באזור מרכז-פינלנד שטוחים עד גליים ומיוערים ברובם עם כמה רכסי גבעות מורנה המתנשאות כ-60 מטרים מעל סביבתן, הנקודה הגבוהה ביותר מתנשאת כ-269 מטרים מעל פני-הים, כמו בשאר אזורי דרום-מרכז פינלנד, גם אזור מרכז-פינלנד משופע באגמים שלחוף אחד מהם שוכנת בירת האזור יובסקולה.
היסטוריה > התיישבות וכלכלה מוקדמת

ההתיישבות הראשונה במרכז-פינלנד מתוארכת לסביבות 7000–8000 לפני הספירה כלומר בתקופת האבן; שבה עיסוקם העיקרי של התושבים היה ציד ודיג. אף כי התקופות הפרה-היסטוריות בפינלנד מסתיימות בדרך כלל במאה ה-13 עם כיבוש פינלנד על ידי אריק התשיעי, מלך שוודיה במסע השוודי הראשון מתוך מסעי הצלב הצפוניים, קיים תיעוד ממרכז-פינלנד רק משנת 1540 במסמכי ארנונה ומס של הכתר-השוודי בקשר להסדר חקלאי קבוע.
במהלך המאה ה-16 עם התבססות הנצרות וההשפעה השוודית, התפתחו גם ענפי החקלאות והדיג, ובמקביל פחתה חשיבות הציד אף שהיא נותרה ענף משני חשוב, הצטרפו לאזור תושבים נוספים ממזרח וההערכות הן שבסוף המאה ה-16 חיו באזור מרכז-פינלנד 15,000 תושבים.
עם חתימת הסכם פרדריקסהאמן בתום המלחמה הפינית בשנת 1809, נכבש אזור מרכז-פינלנד כמו שאר אזורי המדינה בידי אלכסנדר הראשון, והיה למעשה חלק מהדוכסות הגדולה של פינלנד שהייתה אוטונומיה של הקיסרות הרוסית, בשנת 1837 חתם ניקולאי הראשון, אחיו של אלכסנדר הראשון ויורשו, שהיה גם דוכס פינלנד על ייסוד העיר יובסקולה, בעקבות הקמת העיר ובניית תעלה שחיברה בין האגמים קייטלה ופאיאנה, התפתחה יותר כלכלת האזור, בשנת 1858 הוקם ביובסקולה בית-הספר הראשון בהיסטוריה שההוראה בו הייתה בשפה הפינית, לאחר מכן בשנת 1863 הוקם גם בית-הוראה למורים, וב-1864 הוקם בית-הספר לבנות, אירועים אלו השפיעו משמעותית על אזור מרכז-פינלנד שהפך למרכז חינוך בשפה הפינית שנדחתה לטובת השוודית בכ-700 שנות השלטון השוודי, עד שבשנת 1892 שבה הפינית ותפסה את מקומה כשפה הרשמית של פינלנד (לצד שוודית). וכמו כן הייתה להם השפעה מרחיקת-לכת על החינוך הפיני.
בנוסף לתרבות ולחינוך, כלכלה האזור החלה אף היא להתפתח כחלק מהמהפכה התעשייתית לקראת סוף המאה ה-19, התושבים החלו בניצול משאבי היער ובכך אפשרו השקעות פיננסיות ויכולות תעשייה שלא היו קודם, תהליכים אלו עזרו להטמיע באזור רמת חיים גבוהה יותר, נפרסו קווים חדשים לטלגרף ששימושו נעשה נפוץ יותר, ומצב התחבורה והכבישים השתפר.
חלוקה מנהלית

23 מועצות מקומיות (kuntaa) מתוכם 6 ערים (מודגשות)
האנקאסאלמי Hankasalmi
יווסטה Joutsa
יובסקולה Jyväskylä
יאנסאמקוסקי Jämsänkoski
קאנוקוסקי Kannonkoski
קארסטולה Karstula
קאורו Keuruu
קינולה Kinnula
קיויארווי Kivijärvi
קונווסי Konnevesi
קומוינן Kuhmoinen
קויארווי Kyyjärvi
לאוקה Laukaa
לוהאנקה Luhanka
מולטיה Multia
מוראמה Muurame
פטאיאווסי Petäjävesi
פיהטיפודאס Pihtipudas
סאריאווי Saarijärvi
טויוואקה Toivakka
אוראיינן Uurainen
ויטסאמאן Viitasaari
אאנקוסקי Äänekoski
גלריית תמונות

גשר קארקינן
אגם פאייאנה מגבעות יובסקולה
מסלול הליכה בקאורו
תעלת קייטלה-פאייאנה
יובסקולה
יער בפינלנד-המרכזית
סאונה לחופי אגם בפינלנד-המרכזית
אוניברסיטת יובסקולה
תחנת כוח במרכז-פינלנד הוקמה ב-1920
אגם קפוא במרכז-פינלנד
ראו גם

אזורי פינלנד
פיקוד החלל של ארצות הברית

| --- | --- |

 פרטים
 כינוי:  USSPACECOM
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 שיוך:  מחלקת ההגנה של ארצות הברית
 סוג:  פיקוד קרבי מאוחד
 בסיס האם:  בסיס חיל החלל פיטרסון, קולורדו, ארצות הברית
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  ספטמבר 1985 (הקמה ראשונה) 29 באוגוסט 2019 (הקמה מחדש) – 2002 (פירוק מתכונת פעילות ראשונה)
 פיקוד
 מפקד נוכחי:  גנרל סטיבן וייטינג
פיקוד החלל של ארצות הברית (באנגלית: United States Space Command, בקיצור: USSPACECOM) הוא אחד מהפיקודים הקרביים המאוחדים של משרד ההגנה האמריקני והכוחות המזוינים של ארצות הברית. הפיקוד מרכז את פעילות לוחמת החלל של ארצות הברית.
היסטוריה

הפיקוד הוקם לראשונה ב-1985 מתוך מטרה לרכז את פעילויות הזרועות השונות של הכוחות המזוינים של ארצות הברית בתחום החלל. לאחר פיגועי 11 בספטמבר 2001 הוחלט על שינוי במערך הפיקודים הקרביים המאוחדים, ובעקבות הקמתו של פיקוד צפון של ארצות הברית ב-2002 והרחבת תחומי אחריותו של פיקוד הגנת האוויר והחלל של צפון אמריקה, מוזג פיקוד החלל תחת הפיקוד האסטרטגי של ארצות הברית.
ביוני 2018 הורה נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ למחלקת ההגנה של ארצות הברית להתחיל לתכנן כוח לוחמת חלל.
בפברואר 2019 חתם טראמפ על הוראה להקמת "חיל חלל". הקמת חיל החלל כזרוע נוספת של הכוחות המזוינים ממתינה לאישור הקונגרס.
בדצמבר 2018 הנחה טראמפ את מחלקת ההגנה להקים את פיקוד החלל כפיקוד קרבי מאוחד גאוגרפי ובאוגוסט 2019 הוקם הפיקוד.
למפקדו הראשון של הפיקוד במתכונתו החדשה מונה גנרל ג'ון ריימונד, במקביל לתפקידו כמפקד פיקוד החלל של חיל האוויר של ארצות הברית.
מפקדת הפיקוד נקבעה באופן זמני להתמקם בבסיס חיל האוויר פיטרסון שבקולורדו, עם פונקציות וכוח אדם נוסף בבסיס חיל האוויר שריבר בקולורדו, בבסיס חיל האוויר אופוט בנברסקה ובבסיס חיל האוויר ונדנברג שבקליפורניה. עם הקמת הפיקוד הוחלט על שתי יחידות שיפעלו תחתיה: המפקדה המשולבת לכוח החלל (CFSCC), והכוח המשותף להגנת החלל (JTF-SD).
מטרות

מטרות הפיקוד להרתיע מפני תוקפנות ועימותים, להגן על חופש הפעולה של ארצות הברית ובעלות הברית, לספק כוח לחימה בחלל עבור הכוח המשותף/המשולב ולפתח לוחמים לקידום האינטרסים של ארצות הברית ובעלות בריתה, דרך ומתוך תחום החלל.
הפיקוד נקבע כפיקוד גאוגרפי שאחריותו הוגדרה כאזור סביב כדור הארץ בגובה של לפחות 100 קילומטרים מעל פני הים (מעל קו קרמן).
ראו גם

כוח החלל של ארצות הברית
הערות שוליים

↑  United States Space Force, ‏military.com
↑  Trump Signs Directive to Create a Military Space Force, ‏space.com
↑  US Space Command Establishment Ceremony Launches New Era of Space Superiority Capabilities, אתר חיל האוויר של ארצות הברית, 30 באוגוסט 2019
| הפיקודים הקרביים המאוחדים במחלקת ההגנה של ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| פיקודים מרחביים | פיקוד אפריקה • פיקוד מרכז • פיקוד אירופה • פיקוד צפון • פיקוד האינדו-פסיפי • פיקוד דרום • פיקוד החלל |  |
| פיקודים פונקציונליים | פיקוד המבצעים המיוחדים • הפיקוד האסטרטגי • פיקוד התובלה • פיקוד הסייבר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n92030554  VIAF: 152585604   WorldCat (עם VIAF): 152585604
פיליפ מוריס

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בניו יורק (PM)  בורסה לניירות ערך בציריך (PMI) 
 מייסדים:  פיליפ מוריס 
 תקופת הפעילות:  2008–הווה (כ־17 שנים) 
 חברות בנות:  Philip Morris International (Switzerland)  Papastratos  Philip Morris ČR  Swedish Match  Vectura Group  Rothmans, Benson & Hedges  Sampoerna  PMFTC, Inc.  Philip Morris International (Germany)  Philip Morris International в России 
 מיקום המטה:  לוזאן 
 ענפי תעשייה:  תעשיית הסיגריות, מוצרי צריכה שוטפים 
 מוצרים עיקריים:  סיגריה, nicotine pouch, smokeless tobacco, סיגר, סיגריה אלקטרונית 
 שווי שוק:  240.07 מיליארד דולר (22 בפברואר 2025)
 הכנסות:  31,762,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2022) 
 רווח תפעולי:  12,246,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2022) 
 רווח:  9,048,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2022) 
 הון עצמי:  −8,203,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2022) 
 מנכ"ל:  Jacek Olczak 
 עובדים:  79,800 (נכון ל־2022) 
  
 www.pmi.com
 
פיליפ מוריס אינטרנשיונל בע"מ (באנגלית: Philip Morris International Inc או PMI בקיצור), היא חברה אמריקאית בינלאומית לייצור סיגריות, טבק ומוצרי עישון. החברה משווקת את מוצריה ב-180 מדינות שונות בעולם ומעסיקה למעלה מ-73,500 עובדים ברחבי העולם. מטה החברה נמצא בלוזאן שבשווייץ. החברה מחזיקה במספר מותגים ידועים של סיגריות, ביניהן, "מרלבורו", "L&M", "פרלמנט", ומותגים רבים נוספים. בשנים האחרונות, החברה עוברת טרנספורמציה ועוברת לשווק מוצרי אידוי וחימום טבק, מתוך מגמה להפסיק לשווק סיגריות בעתיד. מאז שנת 2008 השקיעה החברה 7.2 מיליארד דולר בפיתוח וביסוס מדעי של טכנולוגיות המבוססות על חימום טבק, ומעסיקה למעלה מ-400 מדעני מחקר ופיתוח, מהנדסים וטכנאים לפיתוח מוצרי אידוי וחימום טבק. חברת פיליפ מוריס הכריזה על כוונתה לחדול באופן מלא משיווק סיגריות עד שנת 2035.
היסטוריה

מייסד החברה, פיליפ מוריס, נולד בשכונת וייטצ'אפל, לונדון, בשנת 1835. משפחתו פתחה חנות בלונדון בשנת 1847. בשנת 1854, יצרו במשפחתו של מוריס את הסיגריה הראשונה שלהם, בשם "פיליפ מוריס אינגליש אובלס" (Philip Morris English Ovals), אשר נמכרו ברציפות מאז ועד לשנת 2017. בשנת 1902, התאגדה חברת פיליפ מוריס בניו יורק. בשנת 1924, החלה החברה לשווק סיגריות תחת המותג מרלבורו. בשנת 1929, הקימה החברה את מפעל הסיגריות הראשון שלה ברי'צמונד, וירג'יניה. בשנת 1954, פיליפ מוריס אוסטרליה, הייתה ההתרחבות הראשונה של חברת פיליפ מוריס מחוץ לארצות הברית. בשנת 1972, הפך המותג מרלבורו למותג הסיגריות הנמכר בעולם.
בשנת 2001 עבר מרכז הפעילות של פיליפ מוריס לעיר לוזאן שבשווייץ. ב-2003 שינתה חברת האם את שמה באופן רשמי ל"קבוצת אלטריה" (Altria Group). בשנת 2008 התפצלה חברת פיליפ מוריס אינטרנשיונל מקבוצת אלטריה, וכיום הן שתי חברות נפרדות עם דירקטוריון נפרד. מטה חברת פיליפ מוריס נותר בלוזאן, ואילו מטה אלטריה עבר לניו יורק. נכון להיום, חברת אלטריה משווקת את מוצרי פיליפ מוריס בארצות הברית, ואילו פיליפ מוריס אינטרנשיונל משווקת את מוצריה בשאר מדינות העולם.
פיליפ מוריס בישראל (PML)

סיגריות מתוצרת פיליפ מוריס יובאו ושווקו בישראל באופן רשמי החל משנות ה-50 על ידי חברת מ.ח. אלישר (החברה נוסדה על ידי מנשה אלישר, איש עסקים ירושלמי ידוע). במשך השנים גדלה חברת מ.ח. אלישר, והפכה למובילה בענף מוצרי העישון בישראל, תוך שיווק מוצריה של חברת פיליפ מוריס.
בשנת 2011 רכשה חברת פיליפ מוריס ישראל (PML) את חברת מ.ח. אלישר בישראל, בשם פיליפ מוריס בע"מ. כיום חברת פיליפ מוריס ישראל בע"מ מעסיקה בישראל כ-280 עובדים, רובם במכירות ובהפצה. משרדי הנהלת החברה נמצאים כיום באזור רמת החייל בתל אביב, וארבעה מרכזי הפצה נוספים מפוזרים מצפונה עד לדרומה של המדינה.
ראו גם

דובק
הערות שוליים

↑  Who we are, www.pmi.com (באנגלית)
↑  Building Leading Brands, www.pmi.com (באנגלית)
↑  חיים איסרוביץ', ‏מנהל העסקים של "פיליפ מוריס" רוצה "לגרום למיליארד איש להפסיק לעשן", באתר מעריב אונליין, 31 במאי 2019
↑  Our Science and Research on Smoke-Free Products, www.pmi.com (באנגלית)
↑  ארז ליבנה, פיליפ מוריס תפסיק למכור סיגריות במדינות רבות ב-15 השנה הקרובות, באתר ביזפורטל, 5 ביולי 2020
↑  Six degrees, South China Morning Post, ‏28 בספטמבר 2014 (באנגלית)
↑  altria.com, Who are we, altria.com
↑  christa, Marlboro cigarettes - name origin of the brand - High Names agency, High Names - International Naming Service, Brand Name, Product Name, ‏2013-01-11 (באנגלית)
↑   שוקי שדה, הכירו את סיירת הלוביסטים שמשדלת אתכם לעשן, באתר TheMarker‏, 17 במאי 2013
↑  Israel - HE, www.pmi.com
↑  Israel - HE, www.pmi.com
↑  דותן לוי, הדיירים החדשים ברמת החייל: פיליפ מוריס וקנשו, באתר כלכליסט, 23 במאי 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007604934905171  BnF: cb129250625 (data)  GND: 7752067-1  ISNI: 0000 0001 0017 4690  LCCN: n80146339  NKC: xx0306969  VIAF: 148926511   WorldCat (עם VIAF): 148926511
פיטר ליפטון

| --- | --- |

 לידה:  9 באוקטובר 1954 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  25 בנובמבר 2007 (בגיל 53) קיימברידג', הממלכה המאוחדת 
 השקפה דתית:  אתאיזם, יהדות רפורמית 
 מקום לימודים:  ניו קולג', בית הספר פילדסטון לאתיקה תרבותית, אוניברסיטת וסליין 
 מנחה לדוקטורט:  William Newton-Smith 
 מוסדות:  אוניברסיטת קיימברידג'  אוניברסיטת קלארק  ויליאמס קולג'  University of Cambridge Department of History and Philosophy of Science 
 זרם:  אתאיזם 
 תחומי עניין:  פילוסופיה, תורת ההכרה, פילוסופיה של המדע 
 עיסוק:  פילוסוף, פילוסוף של המדע, היסטוריון של המדע, סופר, מרצה באוניברסיטה, אפיסטמולוג 
 מדינה:  ארצות הברית 
 פרסים והוקרה:  הרצאת מדאוור 
 בן או בת זוג:  Diana Lipton 
 
פיטר ליפטון (9 באוקטובר 1954 – 25 בנובמבר 2007) היה פרופסור וראש המחלקה להיסטוריה ופילוסופיה של המדע באוניברסיטת קיימברידג', ועמית מחקר בקינגס קולג' עד למותו בנובמבר 2007. על פי ההספד שלו באתר קיימברידג', הוא "הוכר כאחד הפילוסופים המובילים של המדע והאפיסטמולוגיה בעולם".
קריירה

לליפטון היה תואר ראשון באוניברסיטת וסליאן ותואר שני מאוניברסיטת אוקספורד. לפני שהגיע לקיימברידג' הוא לימד באוניברסיטת קלארק ובויליאמס קולג'. הוא היה חבר במועצת נופילד לביואתיקה. הוא גם היה חבר בפאנל AskPhilosophers. בשנת 2004 ליפטון נשא הרצאה בחברה המלכותית לכבוד זכייתו ב־Medawar Prize Lecturer.
תחומי המחקר של ליפטון התמקדו בפילוסופיה של המדע, וכללו הסבר, מסקנות, בדיקות, שינוי תיאוריה, חוקי טבע וריאליזם מדעי. מחקרו של ליפטון בפילוסופיה של המדע הוביל אותו לעבוד בתחומים פילוסופים קשורים; באפיסטמולוגיה חקר ליפטון את הפילוסופיה של אינדוקציה ושל עדות. בפילוסופיה של הנפש חקר ליפטון תוכן נפשי ואת בעיית גוף-נפש.
הוא היה חבר במועצת נופילד לביואתיקה (2003–2007).
חיים אישיים

ליפטון חי עם אשתו דיאנה ושני בניו, יונה ויעקב. הוא הזדהה כ"אתאיסט דתי" וכ"יהודי פרוגרסיבי"; הוא סבר שהוא יכול לקיים את אורח חיים יהודי ולהשתמש בתורת היהדות כדי להתמודד עם בעיות מוסריות בחיים, וזאת מבלי להאמין במטאפיזיקה של דת כזו (כגון קיומו של אלוהים).  הוא העיד על עצמו: "אני עומד בבית הכנסת ומתפלל לאלוהים, ויש לי יחסים עמוקים עם אלוהים, אבל אני לא מאמין באלוהים".
ב-25 בנובמבר 2007 לקה ליפטון בהתקף לב קטלני לאחר משחק סקווש. לאחר מותו של ליפטון מונה לתפקיד ראש המחלקה להיסטוריה ופילוסופיה של המדע באוניברסיטת קיימברידג' פרופסור ג'ון פורסטר.