מיץ' דניאלס
מושל אינדיאנה > תקופת כהונתו הראשונה > כבישים

ב-2006 התקבלה באינדיאנה תוכנית שנויה במחלוקת שנקראה "תוכנית התנועות המרכזית" (Major Moves plan). כביש האגרה של אינדיאנה הוחכר ל-75 שנים ל"שותפות התנועה הבין-מדינתית" (Statewide Mobility Partners), חברת יזמות משותפת בבעלות חברת "סינטרה" (Cintra) הספרדית ו"קבוצת מקווארי תשתיות" (Macquarie Infrastructure Group) האוסטרלית עבור תשלום של 3.85 מיליארד דולר והבטחה לביצוע שדרוגים בכביש בעלות של 4.4 מיליארד דולר.
צעד זה זכה להתנגדות מרוב הדמוקרטים, שפתחו במסע פרסום בו האם האשימו את דניאלס במכירת הכביש לאומות זרות. ההכנסות מהחכרת הכביש שימשו לממן צבר של מיזמי תחבורה ציבורית וכדי ליצור קרן נאמנות של 500 מיליון דולר שתיצור הכנסות לתחזוקת מערכת הכבישים המהירים באינדיאנה. רשויות מקומיות זכו גם הן להטבות כתוצאה מהעסקה, כולל 150 מיליון דולר שהועברו ל-92 מחוזות אינדיאנה עבור כבישים מקומיים, 240 מיליון דולר שהועברו לשבעה מחוזות לתשתיות ולמיזמי פיתוח כלכלי, ו-120 מיליון דולר שהועברו לרשות הפיתוח האזורי הצפון-מערבית עבור פיתוח מקומי כלכלי. דניאלס וחברת חשבונאות עצמאית האמינו ששוויו של הכביש הוא לא יותר מ-2 מיליארד דולר והופתעו מגובה ההצעה של 4 מיליארד דולר ששולמה במזומן, בנוסף לשיפורים שנקבעו בחוזה. דניאלס הגדיר את העסקה כטובה ביותר מאז "רכישת מנהטן תמורת חרוזים - אלא שהפעם הילידים הרוויחו". תמיכתו של דניאלס בצעד חקיקה כה שנוי במחלוקת הובילה לירידה חדה בשיעור התמיכה בו. במאי 2005 הראה סקר דעת קהל ירידה ב-18 אחוזים בתמיכה בו כך שרק 42 אחוזים מתושבי אינדיאנה הביעו את תמיכתם בו על הדרך בה הוא מילא את תפקידו. בחודשים הבאים, נראה היה שרבים מצעדי הרפורמה שלו יצרו השפעה חיובית ושיעורי התמיכה בו התאוששו.
מבקרי העסקה כינו אותה "ההלוואה היקרה ביותר בתולדות אינדיאנה... ששינתה מן היסוד את מערכת היחסים בין התשתיות לבין משלמי המיסים", באומרם ש"הכביש שמיועד לשרת את תושבי אינדיאנה משרת כעת את צורכי הפקת הרווחים של חברות רב-לאומיות". בין ההצדקות לעסקת ההחכרה היה החוסר ההיסטורי ברצון פוליטי להעלות את תעריף האגרה על הנסיעה בכביש, הכביש לא הרוויח את כספי המדינה. דניאלס אמר לוועדה של הקונגרס, "...במקום לעשות כסף עבור המדינה, הכביש פעל בהפסד במשך 5 מתוך 7 השנים האחרונות... הססנות פוליטית השאירה את תעריפי האגרה באותו גובה מאז 1985... גם אם היינו מעלים את האגרה, הייתה סיבה מועטה להאמין שהמושלים שיכהנו אחרי ירצו לעשות זאת, או שיעמוד לרשותם הכוח הפוליטי לכך. פעם שאלתי כמה עולה לגבות אגרה בשיעור של 15 סנטים, והתשובה הייתה 34 סנטים. התבדחתי על כך שעדיף היה לנו עם מערכת כיבודים וקערת זכוכית לאיסוף תרומות מדי פעם".
כצפוי, חוו הנהגים בכביש עליה דרמטית בתעריפי האגרות לאחר החכרת הכביש, שהעלו את עלות הנסיעה מ-4.65 ל-8.80 דולר לרכבי נוסעים, ומ-18 ל-35.20 דולר למשאיות סמי-טריילר. על אף הכפלת תעריפי הנסיעה, חברת ההפעלה בבעלות זרה הגישה ב-2014 בקשה לפשיטת רגל, ומחיר הרכישה שלה על סך 3.85 מיליארד דולר הפך ל-6 מיליארד דולר בחובות של החברה לבעלי החוב שלה. אינדיאנה קיבלה תשלום חד-פעמי של 3.85 מיליארד דולר והסכם החכירה הועבר לחברת השקעות אוסטרלית אחרת מבלי לשנות את תנאי ההסכם.
באוקטובר 2014 דיווחה חברת כביש האגרה של אינדיאנה למועצת הפיקוח שלה על מספר רב של ליקויים לאורך הכביש, כולל: ליקויים בריבוד הכביש ובשילוט ברחבות הכניסה לכביש, פעילויות במתקני תחזוקת כלי רכב שעלולות לגרום למוצרי נפט או לכימיקלים אחרים לחדור למי ניקוז הגשמים, ומתקני ביוב שמהווים סכנה עקב אי השגחה עליהם. בתגובה לדוח השקיעו החוכרים החדשים 260 מיליון דולר בשיפורים מרכזיים בתשתיות הכביש. ביוני 2015 הודיע קן דיילי, המנהל הכללי החדש של חברת הזיכיון של הכביש, שכל רחבות הכניסה המקוריות של הכביש מ-1955 יהרסו ויוחלפו במשך חמש השנים הבאות.