היקום במיתולוגיה הנורדית
בריאת היקום

זמן רב לפני שנוצרו הארץ והשמים היו קיימים ניפלהיים (Niflheim) בצפון, מוספלהיים (Muspelheim) בדרום ותהום עצומה ביניהם, שמה גינונגגאפ (Ginnungagap). זהו חלל כה עצום שלא ניתן לתארו במילים, שהמוח האנושי לא מסוגל לדמיין. מניפלהיים (ארץ הערפל) זרמו דרומה 12 נחלים רעילים אשר נקראו אליבגר (Elivagar) - גלים של קרח. לאט לאט, מילאו הנחלים את החלל בקרח בראשיתי. ממוספלהיים (ארץ הלהבה) התפשט הלהט צפונה, מוזן מחרב הלהבה של סורט (Surt), ענק האש השולט והמגן על האזור. הרוח הלוהטת אשר נשבה ממוספלהיים פגשה את שכבות הקרח שבאו מניפלהיים והחלה להמיס אותם. בטיפות המומסות, נקודת הפגישה של החום והקור, נוצרו החיים הראשונים - הענק יימיר (Ymir).
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Ór Élivágum stukku eitrdropar | מטה מן האליבגר טפטף הארס |  |  |  |  |  |
| svá óx, unz varð jötunn | התאסף וגדל עד אשר לענק נהיה |  |  |  |  |  |
| þar eru órar ættir komnar allar saman | וכך קם גזע הענקים |  |  |  |  |  |
האדה הפואטית, חלק שלישי - הבלדה של ואפת'רודניר, בית 31
אחרי יימיר, נוצרה מן הטיפות אוד'ומבלה (Audhumbla) הפרה אשר הזינה את יימיר. בשנתו הזיע יימיר ומן הזעה מידו השמאלית נוצרו זכר ונקבה ענקים אשר החלו להתרבות. כדי להזין את עצמה, ליקקה הפרה את הקרח. בערב היום הראשון בו היא ליקקה את הקרח התגלה שערו של אדם, ביום השני התגלה ראשו וביום השלישי יצא האדם מן הקרח - שמו היה בורי (Bori). צאצאו של בורי הוא בור (Bor) ולו נולדו שלושה בנים: אודין (Odin), וילי ו-וה (Vile and Ve) - האלים הראשונים.
במשך תקופה מסוימת, חיו האלים והענקים ביחד, הזמן לא היה קיים ולא הייתה כל התפתחות - עד אשר הרגישו האלים צורך לכבוש את הכאוס ולהכניס בו סדר; לחלופין, טוענים כי השנאה בין הענקים לבין האלים הייתה מושרשת וכי התפתח ביניהם עימות. האלים הרגו את יימיר ומתוכו זרם דם כה רב עד שהטביע את כל גזע ענקי הכפור, פרט לברגלמה (Bergelmer) ואשתו שהצליחו לברוח. אז לקחו האלים את גופתו של יימיר והטילו אותה למעמקי התהום ויצרו ממנה את כל היקום.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Ór Ymis holdi var jörð of sköpuð | מבשרו של יימיר עוצבה האדמה |  |  |  |  |  |
| en ór sveita sær | והאוקיינוס מדמו |  |  |  |  |  |
| björg ór beinum, baðmr ór hári | הגבעות מעצמותיו, העצים משערו |  |  |  |  |  |
| en ór hausi himinn | והשמים מגולגלתו |  |  |  |  |  |
| En ór hans brám gerðu blíð regin  | ומגבותיו עשו האלים |  |  |  |  |  |
| Miðgarð manna sonum | את מידגארד עבור בני האדם |  |  |  |  |  |
האדה הפואטית, חלק רביעי - הבלדה של גרימניר, בתים 40,41
בכל פינה מתחת השמים הוצב גמד, אוסטרה (Austre) במזרח, וסטרה (Vestre) במערב, נורדרה (Nordre) בצפון וסודרה (Sudre) בדרום. אז תפסו האלים ניצוצות לוהטים שעפו ממוספלהיים. לשניים ניתנו מרכבות והם הפכו לשמש ולירח וחלקם קובעו בשמים והפכו לכוכבים. שני זאבים, סקול (Sköll) והאתי (Hati Hróðvitnisson) רודפים אחרי השמש והירח וגורמים להם לנוע על פני הרקיע.
פעם, בזמן טיול על שפת הים, ראו שלושת האלים שני עצים יפים. האל הראשון החדיר בהם רוח וחיים, השני העניק להם הגיון ורגשות. השלישי נתן להם צורה, את יכולת הדיבור, השמיעה והראייה. האלים קראו לגבר אסק (Ask) ולאישה אמבלה (Embla), צאציהם יועדו לאכלס את מידגארד.
האלים יצרו לעצמם את אסגארד וקבעו בו את מקום מושבם. בין מידגארד לבין אסגארד נבנה גשר - ביפרוסט (Bifröst) - הוא הקשת בענן. באסגארד נבנו בניינים והיכלות מפוארים, מהם שלטו האלים.
העולם צפוי להיהרס באירוע אחרית הימים המכונה ראגנארוק (Ragnarök).