stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אינפלציה
השפעה על הכלכלה > היפר-אינפלציה

ישנה הסכמה כללית בין כל הגישות כי אינפלציה ברמות גבוהות היא תמיד תופעה שלילית ומזיקה, עם השלכות חמורות על תפקודו של כל משק. בין התופעות הקשות הנובעות מהיפר-אינפלציה או אינפלציה גבוהה:
פגיעה חמורה באנשים שהכנסתם קבועה (לא מוצמדת למדד) ומתקבלת במטבע המקומי כמו עובדים שכירים (ובפרט עובדים בעבודות מזדמנות), גמלאים ועוד. זאת לעומת בעלי נכסים (בעיקר נדל"ן), בעלי הכנסות במטבע זר, עובדים שכירים שיש להם הסדרי הצמדה למדד, שהאינפלציה משפיעה עליהם הרבה פחות.
פגיעה באנשים הנמצאים בסוף "שרשרת" העברת הכספים. לדוגמה, קבלן משנה שמקבל סכום כסף עבור ביצוע עבודה, נהנה מן הכסף יותר מאשר העובדים שהוא שוכר לצורך ביצוע העבודה. זאת משום שערך הכסף יורד במהירות, ולפיכך, כשהעובדים יקבלו את שכרם, הכסף יהיה שווה פחות מאשר ביום שבו קיבל אותו הקבלן המעסיק אותם. כשהאינפלציה נוצרת כתוצאה מהגדלה יזומה של אמצעי התשלום ("הדפסת כסף"), היא פועלת לטובת הקרובים לשלטון או לבעלי ההון. במקרים כאלה, קל יותר לאנשים הקרובים למוקדי הכוח, לקבל תקציבים מתוך "הכסף המודפס", וכיוון שערכו יורד במהירות בתהליך האינפלציוני, הם נהנים ממנו יותר מאשר הכפופים להם. בנקודה מסוימת, הגידול באמצעי התשלום מתבטל מאליו עקב עליית המחירים, ואף הופך לקיטון עקב הירידה בערך המטבע.
קושי בתכנון תקציבים לטווח ארוך. קשה לדעת מה יהיה גובה המחירים, ומה יהיה ערכו של המטבע המקומי בטווח של כמה חודשים קדימה. בישראל, לדוגמה, בראשית שנות ה-80, נאלצה הממשלה לנקוב את תקציב המדינה בדולרים אמריקניים, כיוון שאי אפשר היה לחזות את השינוי בערך השקל בטווח של שנה.
עליה ברמת אי-הוודאות שבה פועלים משקיעים וכתוצאה מכך קיטון בהשקעות ובחיסכון.
הירידה בהשקעות ובחיסכון גורמת בשירשור לתופעות כלכליות שליליות כירידה בצמיחה במשק ופגיעה בעסקים, קיטון במשרות הפנויות, ירידה בתעסוקה ועלייה באבטלה. הפגיעה בצמיחה במקביל לעלייה באינפלציה עלולה לגרום גם ל"סטאגפלציה" (עליית מחירים תוך כדי מיתון/צמיחה משקית שלילית). בסטאגפלציה המחירים ממשיכים לעלות אף שהצמיחה במשק שלילית והמשק סובל ממיתון כלכלי הולך ומעמיק.
כאשר האינפלציה יוצאת משליטה והופכת להיפר-אינפלציה, נגרמים שיבושים קשים בכל מערכות החיים הכלכליות, ובמיוחד במערכות גבייה ותשלומים. בישראל, לדוגמה, בשנות השמונים, הונפקו בולי דואר ללא ערך נקוב, כיוון שתעריפי הדואר השתנו בקצב מהיר, ואי אפשר היה לעדכן אותם על-גבי הבולים. כמו כן הדפיס הבנק המרכזי שטרות בערכים של עד 10,000 שקלים כדי להקל על התשלומים והעסקאות שהגיעו לסכומים גבוהים במיוחד. סוחרים רבים העדיפו לנקוב מחירים במטבע זר, כדי שלא יצטרכו לעדכן אותם שוב ושוב.
בישראל

בעברה, סבלה ישראל משיעורי אינפלציה ברמות גבוהות יחסית החל מסוף שנות השישים. שיעורי האינפלציה השנתית הגיעו בתחילה ל-10 עד 15 אחוז ועלו לאחר מלחמת יום הכיפורים ל-30 עד 50 אחוז. בשנת 1979 עלתה האינפלציה מדרגה והגיעה לשיעורים של מעל מאה אחוז לשנה. בשיאה, בשנת 1984, הגיע השיעור השנתי של האינפלציה ל-444.9 אחוז. בעקבות כינון "עסקת החבילה" והמדיניות הכלכלית המצמצמת בשנת 1985 ירדה האינפלציה במהירות לשיעור של 19.7 בשנת 1986. המהלך החל כאשר ב-4 בספטמבר 1985 נעשה פיחות במטבע ובנק ישראל הנפיק מטבע שקל חדש בשער המרה של 1 שקל חדש = 1,000 שקלים שנכנס כהילך חוקי. בשנים שלאחר מכן נשמר שיעור האינפלציה השנתית סביב עשרה אחוזים והחל בשנת 2000 ירד עוד יותר, לשיעורים של אחוזים בודדים לשנה, בדומה לאלה במדינות המערב.
נכון לשנת 2014, מפעיל בנק ישראל מדיניות מוניטרית המכוונת ליעד אינפלציה של בין 1% ל-3%. הכלי המרכזי בו הוא מנסה להשיג מטרה זו הוא שינוי ריבית בנק ישראל, המגדירה את הריבית למלווים ממשלתיים קצרי מועד, וממנה נגזרות ריביות על הלוואות רבות נוספות במשק. קיימת ביקורת רבה על גישה פשטנית זו, ומבקרים רבים טענו שהסתמכות בנק ישראל על אמצעי בודד לשליטה על האינפלציה במדינה אינה מעשית. (מה גם שיש לה השפעות מזיקות רבות נוספות, כדוגמת הגדלת האשראי הנלקח על ידי הציבור, היוצרת בין השאר עלייה במחירי הדיור) יש שאף טוענים שמטרותיו של בנק ישראל בשינוי הריבית כלל אינן קשורות לשיעור האינפלציה, ונועדו להשיג מטרות כלכליות אחרות, שאינן נאמרות במפורש.
מדידת האינפלציה הרשמית בישראל, עליה מתבסס גם בנק ישראל בחישוביו, נעשית על ידי מדד המחירים לצרכן, הנמדד מדי חודש על ידי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה. קיימות טענות לכך שהוא אינו מייצג באופן אמין את יוקר המחיה בישראל.
ביהדות

בתלמוד בבלי מוזכרות האינפלציה והדפלציה כמכות כלכליות שהציבור צריך להתענות עליהן: "אמר רבי יוחנן לא שנו אלא בזמן שהמעות בזול ופירות ביוקר (=אינפלציה) אבל מעות ביוקר ופירות בזול (=דפלציה) מתריעין עליה מיד". כלומר שרבי יוחנן קובע שהדפלציה יותר חמורה, והוא גם מביא ראייה מדפלציה שהתרחשה בטבריה, בה מחיר המזון עמד על השער הממוצע ואף על פי כן היו בעיר נפוחי כפן רבים.
ראו גם

סחר בינלאומי
האינפלציה בישראל
דיסאינפלציה (האטה בקצב האינפלציה)
הערות שוליים

↑  Addley, Esther (2023-11-01). "'AI' named most notable word of 2023 by Collins dictionary". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2024-12-24.
↑  Carter, Zachary (2023-06-06). "What if We're Thinking About Inflation All Wrong?". The New Yorker (באנגלית אמריקאית). ISSN 0028-792X. נבדק ב-2024-12-24.
↑  ניהול המדיניות המוניטרית, באתר בנק ישראל
↑  שי סלינס, "בשביל מה אתם צריכים מטבע וירטואלי? יש לכם את השקל", באתר כלכליסט, 26 במאי 2014
↑   איתן אבריאל, איתן אבריאל על ה"מריחה" של בנק ישראל, באתר TheMarker‏, 24 בספטמבר 2013
↑  שאול אמסטרדמסקי, איך באמת מחשבים את מדד המחירים לצרכן?, באתר כלכליסט, 10 בפברואר 2013
↑  מסכת תענית, דף י"ט, עמוד ב'.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550727505171  BnF: cb13318346c (data)  GND: 4026887-1  HDS: 013660  LCCN: sh85066112  NARA: 10638421  NDL: 00564128  NKC: ph114766 
שטר של 100 מיליארד דולר מזימבבואה שהודפס בתקופת האינפלציה בשנת 2008
בול גרמני בן 10 מיליארד מארק מתקופת ההיפר אינפלציה בתחילת שנות העשרים של המאה העשרים
שיעורי האינפלציה בעולם לשנת 2019
שטר של 10,000 שקלים מתקופת האינפלציה בשנת 1984
נקסיום

| --- | --- |

 תחום:  שיפור עצמי, שיווק רשתי 
 מדינה:  ארצות הברית, קנדה, מקסיקו 
 מטה הארגון:  אולבני 
 מייסדים:  קית' רנייה, Nancy Salzman 
 תקופת הפעילות:  20 ביולי 1998 – 7 בספטמבר 2021 (23 שנים) 
 
נקסיום (באנגלית: NXIVM) הייתה כת אמריקאית, שעסקה בסחר במין, עבודות כפייה וסחיטה באיומים, תוך כדי התחזות לחברה המספקת שירותי שיווק רשתי והתפתחות אישית.
הקבוצה, שמרכז פעילותה הוא בניו יורק, טענה כי היא מציעה סמינרים לפיתוח אישי ולהכשרה מקצועית באמצעות "תוכניות ניהול מוצלח" אך בפועל החברה הוגדרה בחלק ניכר מהמקרים ככת, והוצגה בבית המשפט כפלטפורמת גיוס לאגודת סתרים בשם "DOS", קבוצה של עבדות מינית שבמסגרתה מתבצעת הטבעת חותם של מנהיג הכת על גופן של נשות הכת.
בתחילת 2018, נעצרו מייסד "נקסיום" קית' רניירי (אנ') והשחקנית האמריקאית אליסון מאק שהייתה פעילה מרכזית בכת, והוגש נגדם כתב אישום באשמה לסחר מיני, אישים אחרים הקשורים לכת או חברים בה הואשמו אף הם בפשעים פדרליים אחרים.
היסטוריה

לפני שקית' רניירי  הקים את נקסיום, הוא הקים מיזם עסקי בשם "Consumers Buyline". המיזם של רניירי הסתבך במהרה והתובע הכללי של ניו יורק האשים את רנייה בכך שהוא מנהל הונאת פירמידה. בעקבות כך, החליט רניירי לחתום על מסמך בו הוא מכחיש כל עוולה שגרם לאדם כלשהו אבל במקביל הסכים לשלם קנס בסך הכל 40,000 דולרים.
היסטוריה > ההצלחה הראשונית

ב-1998 הקימו רניירי וננסי זלצמן את נקסיום, חברת פיתוח אישי המציעה חבילות למגוון טכניקות לשיפור עצמי, רניירי טען כען כי "הדגש העיקרי של התוכנית היא לגרום לאנשים לחוות יותר שמחה בחייהם".
כבר ב-2003 נרשמו לשיעורי הארגון כ-3,700 אנשים, בהם סטיבן קופר, מנכ"ל חברת האנרגיה אנרון, איש העסקים הקנדי-יהודי אדגר ברונפמן ובנותיו קלייר ושרה ברונפמן, השחקניות האמריקאיות גרייס פארק ולינדה אוונס ואף אנה כריסטינה פוקס, בתו של נשיא מקסיקו לשעבר, ויסנטה פוקס ועוד מספר אנשים.
היסטוריה > טענות למאפייני כת של החברה

ב-2003 תבעה נקסיום את מכון רוס בטענה כי התבצעה הפרת זכויות יוצרים בגין פרסום קטעי תוכן מתוך המדריך שלהם בשלושה מאמרים שנכתבו ופורסמו על ידי חוקר הכתות ריק אלן רוס ופורסמו באתר האינטרנט שלו. רוס העלה באתרו לצד הפרסומים הערכת פסיכיאטר שכינה את המשטר של הארגון כ"שטיפת מוח".
באוקטובר 2003, פרסם המגזין "פורבס" מאמר ביקורתי על נקסיום ורניירי. על פי המגזין ואניטי פייר, בנקסיום ציפו לסיקור חיובי, והיו מוטרדים במיוחד מדבריו של ברונפמן, שאמר ל"פורבס" כי הוא מאמין שנקסיום היא כת, וכי הוא מוטרד מ"ההשקעה הרגשית והפיננסית" של בנותיו קלייר ושרה ברונפמן בארגון. בשנת 2006 פרסם פורבס מאמר על האחיות ברונפמן, בו צוין כי נטלו מסגרת אשראי להלוואת 2 מיליון דולר לארגון, הניתנות לפירעון באמצעות אימונים אישיים והתייעצויות טלפוניות עם זלצמן. מאמר אחר שפורסם ב"פורבס", בשנת 2010, דן בכישלונות של השקעות ועסקאות נדל"ן של האחיות ברונפמן, שנעשו בעצתו של רניירי. באותה עת גם עיתון העסקים הישראלי, "גלובס", ביקש את תגובתו של אדגר ברונפמן למעורבות בנותיו בכת כביכול, אך הוא הכחיש ואמר: "הכל בולשיט". בנוסף דיווח העיתון "ניו יורק פוסט" כי הוא מחזיק סרטון מ-2009, המציג את רניירי מדבר עם קבוצת נשים החברות בארגון, שהתעמתו עמו לפני שעזבו את הקבוצה, והוא אמר להם בתגובה: "כבר קרה שדאגתי למותם של אנשים בגלל אמונותי - או בגלל אמונותיהם".
בשנת 2006, בעקבות עזיבתה של השחקנית הקנדית קריסטין קרוק את "נקסיום" זמן קצר לאחר הצטרפותה, נסעה זלצמן לוונקובר שבקנדה וגייסה את השחקנית האמריקנית אליסון מאק., מאק נשארה והפכה לפעילה בכת, ואף שכנעה את הוריה ללמוד חלק מהקורסים שהציעה חברת הקש של הכת. ב-2011 עברה מאק לשכונת קלפיטון פארק שבניו יורק כדי להיות קרובה לבסיס הראשי של הכת באולבני.
בשנת 2008, על פי החשד, האחיות ברונפמן לחצו על סטיבן הרביטס, איש אמונו של אביהן, לבקש מתובע מחוז אלבני דייוויד סוארס, מושל ניו יורק אליוט שפיצר, והתובעת הכללית של ניו ג'רזי אן מילגרם, להתחיל בחקירות פליליות בנוגע לגורמים ועיתונאים המבקרים את פעילות הארגון. על פי הדיווחים, נקסיום שמרה תיקים עם מידע על סוארס, שפיצר, היועץ הפוליטי רוג'ר סטון והסנאטור האמריקאי צ'אק שומר, בארגז במרתף ביתה של ננסי זלצמן. נקסיום פיתחה לעצמה מוניטין של רדיפה אגרסיבית אחרי מבקרים ועריקים שעזבו את שורותיה, כולל שימוש בהתדיינות משפטית כדי להעניש את מבקריו של רניירי, הארגון או שיטות האימון שלו.
היסטוריה > חשיפת הארגון בתקשורת

ביוני 2017, דיווח העיתונאי החוקר פרנק פארלאטו אודות דומינוס אובססיבוס סורוריום - DOS (Dominus Obsequious Sororium), "אחוות סודית" שהחלה בשנת 2015 במסגרת נקסיום, שבה החברות נקראו שפחות. על גופן היה מוטבע כיתוב בו נראים ראשי התיבות של קית רניירי (KR) או אליסון מאק (AM ועוד קו מיותר), הוטלה עליהן ענישה גופנית מצד "אדוניהן", והן נדרשו לספק תמונות עירום שלהן או מידע על מעשה פלילים שהן עשו כדי שהדבר ישמש כ"בטוחה" נגדן במקרה ויחליטו להעיד או לפעול כנגד הכת. טענותיו של פארלאטו חוזקו על ידי מאמר שנכתב לאחר מכן, באוקטובר 2017, בניו יורק טיימס.
נציגי אכיפת החוק טענו כי חברי הכת נאלצו להיות חלק ממעגל של עבדות מינית.
שרה אדמונדסון, שחקנית קנדית, סיפרה כי עזבה את נקסיום לאחר שמאק הכניסה אותה לאחווה הסודית במרץ 2016, בביתה באלבני. אדמונדסון טענה כי המשתתפות בטקס החניכה, עמדו בעירום, כשהן מוחזקות על ידי מאק ושלוש נשים נוספות, והרופאה הקשורה לארגון, דניאל רוברטס, הטביעה חותם על גופן באמצעות אזמל מנתחים.
ב-15 בדצמבר 2017 שודרה בתוכנית התחקירים "20/20", ברשת ABC, כתבת תחקיר שכללה ראיונות עם חסידי נקסיום לשעבר, כולל אדמונדסון וקתרין אוקסנברג, שטענה כי בתה נמצאת בסכנה בגלל הארגון. כמה חברים לשעבר דיווחו על ניצול כלכלי ומיני בידי מנהיגי נקסיום.
היסטוריה > התביעה הפלילית

במרץ 2018 רניירי נעצר והוגש נגד כתב אישום בהאשמות הקשורות לארגון, בהם סחר במין, קשירת קשר לסחר במין וקשירת קשר לביצוע עבודת כפייה, הוא נעצר במקסיקו והוחזק במעצר בניו יורק לאחר שהתייצב בבית המשפט הפדרלי שבפורט וורת' בטקסס. בכתב האישום נטען כי רניירי אילץ לפחות אישה אחת לקיים איתו יחסי מין, אישה שאילצה את חברות הכת לעבור את טקס ההטבעה המסורתי של הכת. הפרקליט, ריצ'רד דונוג טען כי רניירי "יצר חברה סודית של נשים שקיים איתן יחסי מין, הטביע עליהן את ראשי התיבות של שמו ואף סחט אותן באיומים שישחרר את המידע האישי והרגיש ביותר שלהן". זמן קצר לאחר מעצרו של רניירי פשטו כוחות המשטרה על ביתה של ננסי זלצמן.
ב-20 באפריל 2018, נעצרה גם אחת מבכירות הארגון, השחקנית אליסון מאק והוגש נגד כתב אישום עם האשמות דומות לאלו של רניירי. לטענת התובעים, מאק גייסה נשים לחברה של רניירי ואז לכת עצמה ואף אילצה אותן לקחת לקיים יחסי מין עם רניירי. עוד נטען כי מאק היא הבכירה ביותר בארגון לאחר רניירי. פחות משבוע לאחר מכן, מאק שוחררה בערבות של 5 מיליון דולרים והוחזקה במעצר בית עם הוריה בקליפורניה. ב-4 במאי הודה רניירי באשמה.
ביולי 2018, קלייר ברונפמן שוחררה בערבות של 100 מיליון דולר, לאחר שנעצרה במסגרת החקירה של הכת. ב-30 בספטמבר 2020, היא נידונה ל-81 חודשי מאסר על חלקה בפעילות הכת, ברונפמן הודתה בהאשמות נגדה.
במרץ 2019, הודתה גם זלצמן באשמת קשירת קשר למעשה פלילי, וכן בקשירת קשר לסחיטה. עוד באותו החודש הודתה מאק גם באשמת סחיטה. ביוני 2021 נידונה מאק ל-3 שנות מאסר.
המשפט הפדרלי של רניירי החל ב-7 במאי 2019. וב-19 ביוני 2019 הוא הורשע בסחיטה באיומים, בסחר בנשים ובעבודות כפייה, הלבנת כספים ואחזקת חומרים פורנוגרפיים פדופיליים. באוקטובר 2020, הוא נידון ל-120 שנות מאסר.
בינואר 2020 הוגשה בניו יורק תביעה פדרלית נגד רניירי וכ-14 ממקרוביו על ביצוע ניסויים פסיכולוגיים בלתי חוקיים על חברי הכת והתעללות פיזית, רגשית וכלכלית בהם.
לקריאה נוספת

Edmondson, Sarah; Gasbarre, Kristine (September 17, 2019). Scarred: The True Story of How I Escaped NXIVM, the Cult That Bound My Life. Chronicle Prism. ISBN 978-1452184265.
שברולט סדרה FA

| --- | --- |

Chevrolet Series FA דגם "Baby Grand FA5"
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  שברולט
 שנות ייצור:  1917 – 1918
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מודל קודם:  שברולט סדרה F
 מודל אחריו:  Chevrolet Series FB (אנ')
 חברת אם:  ג'נרל מוטורס
 סיווג:  Touring car (אנ')
 מרכב:  Front-engine, rear-wheel-drive layout (אנ')
 פלטפורמה:  GM A platform (אנ')
 משקל:  2,640-2,950 ליבראות (1,197.5-1,338.1 ק"ג) (ריק)
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, בטור, המפיק 37 כ"ס
שברולט סדרה FA (באנגלית: Chevrolet Series FA) היא מכונית משפחתית בסגנון "Touring car" (אנ') מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית שברולט, אשר יוצרה בין השנים 1917–1918 בארצות הברית.
בשנת 1917 ג'נרל מוטורס רכשה את השליטה ב"שברולט".
גרסאות

סדאן (Touring) - 4 דלתות (הדגם הסגור היה קרוי "כל העונה").
רודסטר - 2 דלתות.
דגמים

"FA-4" - דגם סדאן.
"Roadster FA-2 "Royal Mail" - רודסטר.
"FA-5 "Baby Grand" - קבריולה בסגנון "open Touring".
נתונים

מנוע קדמי - 4 צילינדרים גוש ברזל יצוק.
מיסבים עיקריים: שלושה.
מרימי שסתומים: מוצקים.
מנוע הנעה אחורית.
מאייד מסוג "Zenith double jet".
מחיר היחידה עמד על 1,475 דולר (ארצות הברית, שנת 1917, דגם סדאן 2 דלתות).
מחיר היחידה עמד על 875 דולר (ארצות הברית, שנת 1917, דגם "touring").
ראו גם

שברולט
שברולט סדרה F
שברולט סדרה H
שברולט לייט 6
הערות שוליים

↑  "שברולט סדרה 490", "שברולט סדרה FA" howstuffworks.com/1918-chevrolet-series-fa
↑  R. Kimes, Beverly; C. Ackerson, Robert (1986). Chevrolet: A History from 1911 (2nd ed.). Automobile Quarterly Publications. pp. 22–27. ISBN 0-915038-62-5.
↑  "שברולט סדרה FA" - תמונות momentcar.com/chevrolet/1918/chevrolet-series-fa
↑  Gunnell, John. Standard Catalog of Chevrolet, 1912–2003: 90 Years of History, Photos, Technical Data and Pricing. Krause Publications. p. 13. ISBN 978-1-4402-3051-6. שמאל=כן
שברולט סדרה BA קונפדרט

| --- | --- |

Chevrolet Series BA Confederate
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Chevrolet Confederate BA  Chevrolet Confederate
 יצרן:  שברולט  "CAMI Automotive" (אנ') בשליטת "General Motors Canada" (אנ')  "GM Argentina"  "General Motors South Africa"  "GM Belgium"
 שנות ייצור:  1932
 יחידות שיוצרו:  313,965
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית  קנדה קנדה  יפן יפן  איחוד דרום אפריקה איחוד דרום אפריקה  ארגנטינה ארגנטינה  בלגיה בלגיה
 מודל קודם:  שברולט סדרה AE אינדיפנדנס
 מודל אחריו:  שברולט איגל  שברולט סטנדרט
 חברת אם:  ג'נרל מוטורס
 סיווג:  Touring car (אנ')
 פלטפורמה:  GM A platform (אנ')
 משקל:  1,093-1,293 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,768.6 מ"מ (דגם סדאן, 4 דלתות)
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, בטור, 3,180 סמ"ק המפיק 60 כ"ס
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות
שברולט סדרה BA קונפדרט (באנגלית: Chevrolet Series BA Confederate, קרוי גם: Chevrolet Confederate) היא מכונית משפחתית שבנוסף יוצרה במספר תצורות ספורטיביות, מתוצרת חטיבת המכוניות שברולט בחברת ג'נרל מוטורס האמריקאית אשר יוצרו בשנת 1931 בארצות הברית, קנדה, יפן, איחוד דרום אפריקה, ארגנטינה ובלגיה.
מאפיינים

פירוש שם הדגם "קונפדרט" מאנגלית - קונפדרציה.
יוצרו 313,965 יחידות.
מנוע קדמי.
מנוע בנזין - 3.2 ליטר.
סוג הנעה: הנעה אחורית.
מחיר היחידה נע בין 445–640 דולר (שנת 1932, בארצות הברית, בהתאם לדגם).
תצורות

סדאן - 4 דלתות (Touring car (אנ')).
סדאן - 2 דלתות.
סדאן - 4 דלתות Standard Phaeton.
קבריולה - 2+2 נוסעים, "רומבל סיט"(אנ') (2 נוסעים ממוקמים בספסל האחורי שנשלף מתא המטען).
קופה - 2+2 נוסעים (2 נוסעים ממוקמים בספסל האחורי שנשלף מתא המטען).
קופה - 2 נוסעים.
קבריולה - 4 דלתות.
תמונות

"שברולט סדרה BA קונפדרט", 2 דלתות סדאן
"שברולט סדרה BA קונפדרט", 2 דלתות סדאן
"שברולט סדרה BA קונפדרט", 4 דלתות סדאן
"שברולט סדרה BA קונפדרט", דגם קופה, 2+2 מושבים
"שברולט סדרה BA קונפדרט", קבריולה 4 דלתות
"שברולט סדרה BA קונפדרט", דגם "De Luxe Convertible Coupe"
"שברולט סדרה BA קונפדרט" דגם "Standard Phaeton"
ראו גם

שברולט
הערות שוליים

↑  "שברולט סדרה BA קונפדרט" howstuffworks.com/1932-chevrolet-series-ba-confederate
↑  "שברולט סדרה BA קונפדרט" rmsothebys.com/en/auctions/hh16/hilton-head/lots/r0115-1932-chevrolet-ba-deluxe-confederate
↑  "שברולט סדרה BA קונפדרט" conceptcarz.com/vehicle/z10208/chevrolet-confederate-series-ba
↑  "שברולט סדרה BA קונפדרט" דגם קבריולה autoworldmuseum.com/1932-chevrolet-confederate
↑  "שברולט סדרה BA קונפדרט" דגם קופה mariosueiras.com/1932-chevrolet-confederate-series-ba
סי היימן

| --- | --- |

 לידה:  10 ביוני 1961 (בת 63) בית אלפא, ישראל 
 שם לידה:  סמדר היימן
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1985
 עיסוק:  זמרת
 סוגה:  רוק, פופ, זמר עברי
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  גיטרה, מפוחית ופסנתר
 חברת תקליטים:  NMC
 האתר הרשמי של סי היימן
 פרופיל ב-IMDb
 
סי היימן מופיעה בפסטיבל ערד, 13 באפריל 1992
סי היימן (נולדה ב-10 ביוני 1961) היא זמרת, מלחינה ושחקנית ישראלית. בין שיריה המוכרים "לא עובדת בשביל אף אחד" אותו ביצעה, ו"גיבור גדול" אותו כתבה, הלחינה וביצעה.
ביוגרפיה

היימן נולדה בקיבוץ בית אלפא בשם סמדר היימן, כבתם הצעירה של דליה, מטפלת אלטרנטיבית, והמלחין נחום (נחצ'ה) היימן, ולה אחות גדולה בשם בלהה (בילי).
בשבת שבה נולדה, בבית חולים העמק בעפולה, ילדו שתי נשים ששמן דליה היימן. אימה, ואישה ממושב מולדת שילדה בן. בעקבות זאת, התבלבל הצוות הרפואי, והתינוקות הוחלפו עם היציאה מבית החולים. כעבור כמה שבועותהתגלתה הטעות והם הוחלפו חזרה.
בשנת 1967 הוריה עברו עימה ועם אחותה לצרפת, ולאחר מכן ב-1970 ללונדון שבממלכה המאוחדת. בעקבות התעללות פיזית ואנטישמיות של הילדים בתקופת לימודיה בלונדון, שעיוותו את שמה לכינויי גנאי, גמלה בליבה החלטה שכשתגיע לגיל שבו תוכל לעשות זאת, תשנה את שמה הפרטי באופן רשמי. היימן בחרה בשם סי (התו דו, במוזיקה) ששימש שם חיבה עבורה בקרב משפחתה.
בגיל 12 חזרה מיוזמתה וללא הוריה לישראל לקיבוץ בית אלפא, שבו נולדה. הוריה, שתמכו בהחלטתה ועמדו מאחוריה, נותרו בלונדון.
את השיר הראשון שכתבה והלחינה בעצמה, "תן לנו לחיות", הקליטה היימן כאשר הייתה בת 13, ואיתו התחרתה בתחרות "גלבוזמר", שהנחה המורה שלה למוזיקה דוד עורי. השיר, שארך כמעט שתי דקות, זכה במקום הראשון, אבל לא דחף את היימן להקלטת אלבום בכורה.
את שירותה הצבאי עשתה היימן ביחידת עוקץ.
קריירה > שנות השמונים של המאה ה-20

בשנת 1985 התפרסמה היימן לראשונה בסרט "שוברים" של אבי נשר. בסרט גילמה היימן דמות צעירה בשם גלדיס השואפת להיות כוכבת רוק. היימן שרה בסרט שני דואטים עם יזהר אשדות. באותה השנה הקליטה את השיר "באת אלי", שיצא כתקליט שדרים וזכה להצלחה.
בשנת 1986 החלה היימן להופיע במועדונים קטנים בתל אביב ומשכה תשומת לב בזכות סגנונה המוחצן, ובאמרה שהיא רוצה לשיר כמו ג'ניס ג'ופלין. עוד באותה שנה כתבה וביצעה עם גבי שושן את השיר "קונטאקט".
ביוני 1987 - בדיוק ביום הולדתה ה-26 - הוציאה היימן אלבום בכורה שנקרא "סי היימן ולהקה מקומית". הטקסטים שבאלבום שילבו בין נושאים חברתיים, פוליטיים ונשיים. את כל השירים (מלבד "לא עובדת בשביל אף אחד", של רן עפרון) כתבה והלחינה. מתוך שירי האלבום הצליחו "גיבור גדול", "אהבתי אותך אז","לא עובדת בשביל אף אחד" ו"עיר מתנתקת". היא ניגנה בו בפסנתר ויחד איתה ניגן באקורדיון אביה נחום היימן.
בדצמבר אותה שנה השתתפה בפסטיבל שירי הילדים עם השיר "תנו לי גיטרה חשמלית" שזכה במקום השמיני.
באפריל 1988 יצא אלבומה השני שנקרא "התקליט השני" ומתוכו הצליחו השירים "קרוב לקצה", "עולם תעשייתי", "משוטטת" וחידוש לשיר "כמו צמח בר" של רחל שפירא שהולחן על ידי אביה. באלבום נכלל גם השיר "יורים ובוכים", שנפסל לשידור בגלי צה"ל בראשית ימי האינתיפאדה בגלל תוכנו הפוליטי-תקשורתי. שיר זה זכה לגרסת כיסוי בעברית מפי הזמרת ג'ואן באאז.
בדצמבר אותה שנה השתתפה לראשונה בפסטיגל עם השיר "את לא לבד" שזכה במקום השני.
בדצמבר 1989 הוציאה היימן את אלבומה השלישי, "עובדים בכביש", שכלל את השירים "ציפור לבנה", "גרפיטי תל אביב 89", "זה כואב", "עובדים בכביש", "פתח לי" (דואט עם מרגלית צנעני) ו"פוקר על הבוקר".
בעקבות האלבום ״עובדים בכביש״ זכתה בתואר זמרת השנה במצעד הפזמונים השנתי של רשת ג' לשנת תש"ן - 1990.
לאחר סיבוב הופעות ארוך פרשה היימן לטובת גידול בנה תומר שנולד ב-27 בדצמבר 1990 מנישואיה למוזיקאי רן עפרון, שהיה הקלידן בלהקת הליווי שלה.
קריירה > שנות התשעים של המאה ה-20

בשנת 1991 השתתפה היימן בשנית בפסטיגל עם השיר "בכל מצב" (את מילותיו היא כתבה, לחן ועיבוד: רן עפרון) שזכה במקום השני, ושרה בחלק האומנותי את השיר "לא עובדת בשביל אף אחד".
בשנת 1994 הוציאה היימן את אלבומה הרביעי "נפגשים". את רוב השירים לאלבום כתבה והלחינה בעצמה ובהם להיטים כמו "חצי עולם" (עיבוד: גלעד עצמון), "לב כזה" (שכתבה היימן יחד עם אודי הניס לעיבוד של גלעד עצמון ואודי הניס), ו"זיכרונות על הפינה". שיר נוסף מהאלבום "אדית פיאף של תל אביב הקטנה", נכתב לזכרה של השחקנית טליה שפירא.
במרץ 1995 השתתפה היימן בקדם אירוויזיון עם השיר "בטלוויזיה הלילה" (מילים: אהוד מנור, לחן: סי היימן וקובי אושרת, עיבוד: קובי אושרת) שהגיע למקום החמישי. ביולי של אותה שנה החלה להופיע במחזמר "גריז", לצד צביקה הדר ואקי אבני.
בשנת 1996 דיבבה את חתולית בסדרת הטלוויזיה "חתולי חצר".
בשנת 1997 התארחה באלבומו של אבנר גדסי "אתה לי ילד" וביצעה עימו בדואט את "חבל על הזמן".
בשנת 1998 שיחקה היימן בסרטו העלילתי של אלי כהן "באזז" המספר את סיפורם של שני הנערים בני ה-14 מהרצליה שרצחו את נהג המונית דרק רוט. באותה השנה היימן שרה את שיר הנושא של הסדרה "משפחה וחצי" שנקרא "תגיד תודה שיש לך עיניים".
ב-1999 שרה היימן את הדואט "תמיד ביחד" עם יגאל בשן, והשיר עצמו הופיע באלבומו של בשן מאותה שנה "תלוי רק בך".
קריירה > העשור הראשון של המאה ה-21

בשנת 2001 הוציאה היימן את אלבומה החמישי "תחלמי בגדול" ובו היא חידשה מספר שירים כמו "תני לי לאהוב אותך" של מייק בראנט ומילים של אהוד מנור, "רואה לך בעיניים" של אתי אנקרי ו"שושן פרא" של ניק קייב וקיילי מינוג, אותו ביצעה עם דני ליטני.
בשנת 2002 הוציאה היימן דיסק אוסף כפול בשם "רגעי סי", שכלל את להיטיה עם להקה מקומית ולהיטי סולו, לצד שירי בונוס שלא הופיעו באלבומיה. חלק מהשירים הללו (כולל שירי הבונוס) אף הופיעו בגרסאות הופעה (LIVE), גרסאות מוקדמות, גרסאות רמיקס וגרסאות שהוקלטו במיוחד לאוסף. באלבום גם מופיע לראשונה על גבי דיסק שירה הראשון "תן לנו לחיות".
בשנות האלפיים, מנהלת היימן חברת הפקות עצמאית משלה בשם "היימן הפקות". היימן היא גם פעילה חברתית. בשנת 2007 לקחה חלק מרכזי בכתיבת ובהקלטת השיר "רוח האדם", יחד עם המשוקם סיני מיתקי מעמותת "אנוש", המסייעת לנפגעי נפש, ודוברת העמותה בשמת אדמון. הקשר בין היימן והעמותה נולד בעקבות צעדת "בראש מורם". מלבד היימן השתתפו בהקלטה אמנים שונים.
בשנת 2007 חידשה היימן את "שיר ארץ", שיר שבוצע במקור על ידי חוה אלברשטיין (מילים של נתן יונתן ולחן סשה ארגוב) בעיבוד של אריק רודיך. השיר הוא שיר הנושא של הסרט "רק כלבים רצים חופשי" בבימוי ארנון צדוק. כמו כן הוציאה היימן בשיתוף עם הדיג'יי מורן קריב ממוזיקה פלוס, רמיקס ללהיט הגדול שלה "גיבור גדול".
בסוף דצמבר 2008 יצא הסינגל הראשון "אני מחכה לגשם" (מילים של תרצה אתר, לחן יוסי פרץ), מתוך אלבומה הבא. בפברואר 2009 יצא הסינגל השני "עכשיו הכל בסדר, הימים הרעים עברו" (מילים של סי היימן ולחן של נחום היימן). במרץ 2009 יצא הסינגל השלישי "לא רוצה!!" (מילים ולחן: יוסי פרץ).
במאי 2009 יצא האלבום החדש של היימן ושמו "שנה מעכשיו", בהוצאת התו השמיני. באוגוסט של אותה שנה שיחקה היימן תפקיד אורח בתפקיד עצמה בסדרה "דני הוליווד".
קריירה > העשור השני והשלישי של המאה ה-21

משנת 2011 השתתפה היימן בתוכנית הטלוויזיה "בית ספר למוסיקה" בתור חברה בוועדה המקצועית, המופקדת על דירוג המתמודדים בתוכנית. היא המשיכה להיות חברת הוועדה גם בעונה השנייה ב-2013 ובעונה השלישית ב-2015. בפברואר 2012 החלה היימן לשדר ולערוך את תוכנית הרדיו "סי הלילה" ב־88FM ולאחר מכן ברשת ג'. התוכנית הוגדרה כ"פלטפורמה למוזיקה ישראלית חדשה וצעירה".
בשנת 2020 השתתפה היימן בפסטיבל "סימנים חיוניים" אשר התקיים במשך שמונה ימים בחודש מאי, ביוזמת עיריית תל אביב וקרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב במסגרתה עלו בשידור חי אמנים ישראלים מוכרים, עם הופעות בסגנונות אינדי-פולק-רוק, אלקטרוני, ג'אז ואקספרימנטלי.
בשנת 2022 הוציאה את השיר "העיניים של עינב" לזכרה של עינב רוגל שנרצחה על ידי בן זוגה. בהמשך השנה יצא הסינגל "הימים שעוד נכונו לנו" – קאבר לשירו של חנן יובל.
ב-17 באוגוסט 2023 יצא לאור השיר "כתונת פסים 2023" בו השתתפה לצד אמנים ישראלים רבים אחרים.
ב-26 בנובמבר 2023 הוציאה את "אם אי פעם אמות (לפני שיגיע זמני)" לזכרה של סמ"ר עדי ברוך, שנהרגה כתוצאה מפגיעת רקטה בשדרות במהלך מלחמת חרבות ברזל.
בשנת 2024 השתתפה בתוכנית המציאות "אוטו אוכל: VIP" לצד המקעקעת שלה, איזבל. היימן סיפרה בפרק הראשון שאת איזבל פגשה שלושה חודשים לפני צילומי התכנית והקשר ביניהן התפתח על רקע הקעקועים והאהבה המשותפת לאוכל.
חיים אישיים

היימן הייתה נשואה למוזיקאי רן עפרון ולהם בן משותף בשם תומר.
בשנת 2000 נישאה בשנית לרועי שוחט ולהם בן משותף בשם יהלי. ב-2015 היימן ושוחט נפרדו.
היימן מתגוררת בשכונת הדר יוסף בתל אביב.