יוסף נדבה
קורות חייו

נדבה נולד בעיר באלטה שבדרום-מערב האימפריה הרוסית (כיום באוקראינה) ב-15 בספטמבר 1915. בשנת 1925 עלה עם משפחתו לארץ ישראל. המשפחה התיישבה בתל אביב ונדבה למד בגימנסיה העברית "הרצליה". בגיל 13 מתה עליו אמו. בגיל 16 הצטרף לתנועת בית"ר, וכבר בגיל 17 החלו להתפרסם רשימותיו בעיתונות המקומית ובחו"ל.
לאחר סיום לימודיו בגימנסיה יצא ללמוד משפטים בלונדון. בזמן לימודיו ערך את ביטאון הנוער הרוויזיוניסטי ושימש סופרם של עיתונים שונים, לרבות "הירדן", "המשקיף" ו"ג'ואיש כרוניקל". נדבה נהג לבקר במושבי הפרלמנט הבריטי, וכך עמד מקרוב על ההווי הפרלמנטרי באנגליה. ב-1938 סיים בהצטיינות את לימודיו בפקולטה למשפטים באוניברסיטת לונדון.
בלונדון הכיר נדבה מקרוב את זאב ז'בוטינסקי, בו ראה את המבטא הנאמן של הדרך הציונית ואת האישיות היהודית הגדולה ביותר של הדור. לימים, תיאר בתוכנית ששודרה ב"קול ישראל" כמה ממפגשיו עם ז'בוטינסקי – אחד מהם היה ב-1937, כאשר הופיע ז'בוטינסקי בפני ועדת פיל.
בין השנים 1940–1946 היה נדבה המזכיר המדיני של ההסתדרות הציונית החדשה (הצ"ח), שמקום מושבה היה בירושלים, וטיפל גם בבעיותיהן של משפחות עצורי האצ"ל והלח"י עם שלטונות המנדט הבריטי. באותן שנים (שנות מלחמת העולם השנייה) שידר בתחנת הרדיו המנדטורית "קול ירושלים" בתוכנית שבועית שנקראה "אישים בחדשות". התוכנית כללה פרשנות על מהלכי המלחמה, ופרטים ביוגרפיים על האישים שניהלוה. אנשים רבים באו לשמוע את הרצאותיו בענייני השעה. גם לאחר שנים היו רבים שזכרו את דברי העידוד בפרשנותו בשעה הקשה שעמד היישוב כאשר צבאו של רומל התקרב לארץ ישראל.
עם קום המדינה המשיך בפרשנות ב"גלי צה"ל", היה חבר מערכת העיתון "הבוקר" ושליח ידיעות אחרונות לארצות הברית. סיקר אירועים רבים ובהם שיחות שביתת הנשק ברודוס, שיחות הנפט באיראן, הפיכת מוחמד מוסדק באיראן והבאת עצמותיו של הרצל לישראל (אירוע שהיה משמעותי ומרגש במיוחד עבורו).
בשנים 1952–1954 שימש עורך השידור העברי של קול אמריקה בארצות הברית וסופר משדר מארגון האומות המאוחדות. באותה תקופה השתלם ב New School of Social Research בתורת הנאום ותרבות הדיבור בציבור, תחום שנדבה ייחס לו חשיבות רבה. לאחר מכן העביר קורסים רבים בתורת הנאום בקרב גופים אקדמיים וציבוריים, בהם אוניברסיטת בר-אילן ובית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה. לימוד התחום היה בבחינת חידוש בישראל.
ב-1954 קיבל תואר דוקטור למשפטים באוניברסיטת לונדון וב-1970 קיבל תואר דוקטור שני בהיסטוריה בת זמננו, מטעם אוניברסיטת פנסילבניה שבפילדלפיה.
בשנת 1965 זכה בפרס ז'בוטינסקי לספרות ולמחקר.
במשך השנים שימש כמרצה במוסדות אקדמיים שונים:
בשנים 1955–1956 בחוג למדעי המדינה באוניברסיטת בר-אילן
בשנים 1968–1970 באוניברסיטת "דרופסי" שבארצות הברית
בשנים 1971–1983 באוניברסיטת חיפה בחוג למדע המדינה. במשך שלוש שנים הופקד על הקתדרה לציונות באוניברסיטת חיפה.
משנת 1982 במכללה האקדמית יהודה ושומרון.
היה חבר מליאת רשות השידור בשנים 1977–1979.
ב-1981 הוצב במקום ה-10 ברשימת התחיה לקראת הבחירות לכנסת העשירית.
עם צאתו לגמלאות עבר לגור בירושלים.
נדבה כתב ערכים לאנציקלופדיה העברית ביניהם הערך על הציונות, וכן כתב ערכים לאנציקלופדיה יודאיקה. הוא היה עורך המהדורה העברית (כולל הוספת פרקים העוסקים בהיסטוריה של עם ישראל) של הסדרה "התקופות הגדולות בהיסטוריה של תרבויות העולם" מספרי "טיים-לייף", הוצאת מעריב 1976 - 1984 והשתתף והיה חבר המערכת של הסדרה: "התקופות הגדולות בהיסטוריה של ארץ ישראל" (עורך ראשי נפתלי ארבל), רביבים, 1983-1980.
נדבה הלך לעולמו ב-18 בפברואר 1988, הותיר אחריו אישה ושתי בנות. הוא הובא לקבורה בהר המנוחות בירושלים. לאחר מותו הנציחה עיריית ירושלים את זכרו בקריאת רחוב על שמו בשכונת פסגת זאב (הקרויה ע"ש זאב ז'בוטינסקי). שמו הונצח גם ברחוב בהרצליה.