stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איליין צ'או
ביוגרפיה

צ'או נולדה בטאיפיי שבטאיוואן, בת להורים שנמלטו לאי בעקבות מלחמת האזרחים הסינית. ב-1961 עברה עם אמה ואחיותיה הצעירות לארצות הברית, שם חברו בניו יורק לאביה ששלוש שנים קודם לכן החל ללמוד במדינה. אביה נהיה לאיל ספנות והקים את תאגיד פורמוסט (Foremost Group) ופילנתרופ. היא אחת משש אחיות.
ב-1975 סיימה תואר ראשון בקולג' מאונט הוליאוק במסצ'וסטס וב-1979 סיימה תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד. לאחר לימודיה עבדה בסיטיקורפ ובבנק אוף אמריקה.
ב-1983 התקבלה לתוכנית עמיתי הבית הלבן ועבדה עבור ממשל נשיא ארצות הברית רונלד רייגן. ב-1986 מונתה למשנה לראש מנהל הספנות במחלקת התחבורה של ארצות הברית וב-1988 מונתה לעמוד בראש סוכנות הפיקוח על תחום הספנות. ב-1989 מונתה לסגנית מזכיר התחבורה סמואל סקינר. בתקופת מלחמת המפרץ הייתה אחראית על התיאום עם ציי הסוחר לתמיכה במאמץ המלחמתי.
בשנים 1991–1992 כיהנה כמנהלת חיל השלום. ב-1993 מונתה לנשיאה ומנכ"לית ארגון הסיוע "United Way of America", ושיקמה את הארגון שסבל משערוריית הונאה מצד מנהלו הקודם. ב-1996 הצטרפה כעמיתה למכון המחקר השמרני "Heritage Foundation".
לאחר היבחרו של ג'ורג' ווקר בוש מונתה צ'או בינואר 2001 למזכירת מחלקת העבודה ומילאה תפקיד זה בכל שמונה שנות כהונתו של בוש כנשיא. בתקופת כהונתה הביאה לשינוי בחוק תנאי העבודה התקינים, כך שגם עובדי צווארון לבן יכללו בו ויהיו זכאים לתשלום עבור שעות נוספות ושכר מינימום.
ב-31 בינואר 2017 נכנסה לתפקידה כמזכירת מחלקת התחבורה בקבינט של דונלד טראמפ, לאחר אישור מינויה בסנאט (ברוב של 93–6). על רקע ההסתערות על קומפלקס הקפיטול ב-6 בינואר 2021, הכריזה צ'או ב-7 בינואר 2021 על התפטרותה מהתפקיד. התפטרותה נכנסה לתוקף ב-11 בינואר, 19 ימים בלבד בטרם הסתיימה כהונתה בין כה וכה.
חיים אישיים

צ'או נשואה מ-1993 למיץ' מקונל, סנאטור מטעם מדינת קנטקי ומנהיג סיעת המיעוט הרפובליקנית בסנאט.
הערות שוליים

↑  טניה סניידר, Elaine Chao to resign as Transportation secretary, באתר פוליטיקו, 7 בינואר 2021 (באנגלית)
↑  על החוק באתר משרד העבודה
↑  ג'רמי דיימונד, קווין ליפטאק קייטלן קולינס, Elaine Chao to resign as transportation secretary in wake of riot, באתר CNN‏, 7 בינואר 2021 (באנגלית)
↑  רועי ברק, ‏שרת התחבורה איליין צ׳או התפטרה הלילה לאחר האירועים האלימים בקפיטול, באתר גלובס, 7 בינואר 2021
| הקבינט של ארצות הברית בממשל הראשון של דונלד טראמפ ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| בעלי תפקידים על פי חוק | בעלי תפקידים על פי חוק |  |
| סגן הנשיא | מייק פנס (2017–2021) |  |
| מזכיר המדינה | רקס טילרסון (2017–2018) • מייק פומפאו (2018–2021) |  |
| מזכיר האוצר | סטיבן מנושין (2017–2021) |  |
| מזכיר ההגנה | ג'יימס מאטיס (2017–2019) • מארק אספר (2019–2020) |  |
| התובע הכללי | ג'ף סשנס (2017–2018) • ויליאם בר (2019–2020) |  |
| מזכיר הפנים | ראיין זינקי (2017–2019) • דייוויד ברנהרדט (2019–2021) |  |
| מזכיר החקאות | סאני פרדו (2017–2021) |  |
| מזכיר המסחר | וילבור רוס (2017–2021) |  |
| מזכיר העבודה | אלכסנדר אקוסטה (2017–2019) • יוג'ין סקאליה (2019–2021) |  |
| מזכיר הבריאות ושירותי האנוש | טום פרייס (2017) • אלכס אזר (2018–2021) |  |
| מזכיר השיכון והפיתוח העירוני | בן קרסון (2017–2021) |  |
| מזכירת התחבורה | איליין צ'או (2017–2021) |  |
| מזכיר האנרגיה | ריק פרי (2017–2019) • דן ברוייט (2019–2021) |  |
| מזכירת החינוך | בטסי דבוס (2017–2021) |  |
| המזכיר לענייני חיילים משוחררים | דייוויד שולקין (2017–2018) • רוברט וילקי (2018–2021) |  |
| מזכיר ביטחון המולדת | ג'ון קלי (2017) • קירסטן נילסן (2017–2019) |  |
| הערה |  ↑  רשימה זו אינה כוללת מזכירים שכיהנו בפועל  |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 131736191  ISNI: 0000 0000 8050 1032  LCCN: n87926101  NARA: 10571721  SNAC: w6vg31x2  VIAF: 18754585   WorldCat (עם VIAF): 18754585
טייפון נינה (1975)

| --- | --- |

 תאריך התחלה:  30 ביולי 1975 
 תאריך סיום:  8 באוגוסט 1975 
 משך האסון:  30 ביולי 1975 – 8 באוגוסט 1975 (10 ימים) 
 
טייפון נינה (באנגלית: Typhoon Nina), הידוע בפיליפינים בשם טייפון בֶּבֶנג (באנגלית: Typhoon Bebeng), הייתה הסופה הטרופית הרביעית הקטלנית בהיסטוריה. במהלך הסופה, מתו לפחות 229,000 אנשים, לאחר שסכר בנצ'יאו (הנמצא בג'ומאדיין, מחוז חנאן, סין) התמוטט והשמיד אזורים במורד הזרם. התמוטטות הסכר כתוצאה משיטפונות כבדים, גרמה גם להתמוטטות של סכרים קטנים יותר, מה שהוסיף לנזק שגרמה הסופה.
היסטוריה מטאורולוגית

קו שוקת המוגדר היטב המשתרע דרומית-מזרחית לים הפיליפיני הוליד הפרעה ב-29 ביולי. לאחר הדיווח הראשוני כהפרעה, הוגדר השפל הטרופי 04W ועבר לכיוון דרום-מערב במשך 36 שעות כשהמבנה של המערכת החל להתארגן. ב-31 ביולי האט השקע והחל להתעצם במהירות, והפך לסערה טרופית וקיבל את השם "נינה" ("Nina"). אחר כך החל לפנות לכיוון צפון-מערב. רכס סובטרופי מנע מנינה לפנות צפונה יותר והיא החלה להתחקות מערבית–צפון-מערבית רגע לפני שהגיעה לעוצמת טייפון.
נינה עברה פיתוח נפץ בשעות המאוחרות של ה-1 באוגוסט. בסיור המטוסים דווח על ירידת לחץ של 65 hPa, עולה מ-65 kn בלבד (75 מייל לשעה, 120 קמ"ש)) ל-130 kt (150 מייל לשעה, 240 קמ"ש) יום שאחרי. באותה תקופה היא הגיעה לעוצמת השיא של 135 kn (155 מייל לשעה, 250 קמ"ש). הטייפון החל להיחלש כשהתקרב לטאיוואן, והפך את הנפילה בסמוך לעיר החוף חוואליין כקטגוריית סערה 3 עם 100 kn (115 מייל לשעה, 185 קמ"ש) של רוחות.
הסערה החלה להיחלש כשחצתה את רכס ההרים המרכזי של האי, וחוסכת את האזורים המאוכלסים ביותר מחומת העין. היא נכנסה למצר טאיוואן כטייפון חלש, בזמן שהיא עושה נפילה נוספת ליד ג'ינג'יאנג בפוג'יין. לאחר שעבר צפון-מערבה וחצה את ג'יאנגשי, הוא פנה צפונה בלילה של 5 באוגוסט ליד צ'אנגדה בחונאן. יממה לאחר מכן, הסערה עברה על שיניאנג (אנ') בחנאן, ובהמשך נחסמה על ידי חזית קרה ליד ג'ומאדיין (אנ') בחנאן במשך שלושה ימים. מערכת סופות הרעמים הנייחות הביאה גשמים כבדים וגרמה להתמוטטות הידועה לשמצה של סכר בנקיאו. הסערה התקדמה לכיוון דרום-מערב ב-8 באוגוסט והתפוגגה זמן קצר לאחר מכן.
השפעה

| Rank | שם/שנה | שם/שנה (בעברית) | אזור | הרוגים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Bhola 1970 | בולה 1970 | בנגלדש | 500,000 |
| 2 | India 1839 | הודו 1839 | הודו | 300,000 |
| 2 | Haiphong 1881 | הייפונג 1881 | וייטנאם | 300,000 |
| 4 | Nina 1975 | נינה 1975 | סין | 229,000 |
| 5 | Bangladesh 1991 | בנגלדש 1991 | בנגלדש | 138,866 |
| 6 | Nargis 2008 | נארגיס 2008 | מיאנמר | 138,373 |
מקורות: NOAA, MDR
השפעה > טאיוואן

עם הפילה בטאיוואן הביאה הסערה רוחות של 185 קמ"ש (115 מייל לשעה) למקומות הקרובים לעין הסערה. משבי רוח נמדדו גם עד 222 קמ"ש (138 מייל לשעה). גשמים כבדים נרחבים, שהגיעו לשיא סביב 700 מילימטרים (28 אינץ'), מהסערה גרמו להצפות קטלניות ומפולות אדמה שהרגו 29 בני אדם ופצעו 168 אחרים. מדיווחים מהאי עולה כי 3,000 בתים נפגעו או נהרסו על ידי הטייפון. בעיר חוליאן בלבד נהרגו ארבעה בני אדם, 561 בתים נהרסו ו-1,831 בתים נוספים נפגעו. ברחבי האי הושבתו טיסות פנים, רכבות ושירותי אוטובוסים עקב הסערה; עם זאת שדה התעופה טאיפיי סונגשאן נותר פתוח לטיסות בינלאומיות.
השפעה > סין

בגלל האינטראקציה עם הרי טאיוואן, נינה נחלשה לסערה טרופית לפני שביצעה נפילה בסין היבשתית. הסערה חצתה את קו החוף ברוחות של 110 קמ"ש (70 מייל לשעה); עם זאת, נזק קטן נגרם קרוב למקום בו פגעה המערכת ביבשה. בהמשך הארץ הובילו שרידי הסערה גשמים זורמים נרחבים, עם יותר מ-400 מילימטרים (16 אינץ') הנופלים לאורך שטח של 19,410 ק"מ2 (7,500 מייל2). הגשמים הכבדים ביותר נרשמו לאורך סכר בנקיאו בו 1,631 מילימטרים (64.2 אינץ') של גשם ירדו, 830 מילימטרים (33 אינץ') ירדו בטווח של שש שעות. גשמים אלה הביאו לקריסת סכר בנקיאו, שקיבל תנאי שיטפון של אחת לאלף שנה. בסך הכל כשלו 62 סכרים במהלך האסון, וגרמו לאגמים זמניים גדולים ולנזק של 1.2 מיליארד דולר (לפי שערי שנת 1975, אז הדולר היה שווה ל-4.96 דולרים של היום).
ראו גם

ציקלון נארגיס
ציקלון בולה
הערות שוליים

↑  "Archived copy" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2010-02-02. נבדק ב-2009-11-17. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Monsoons Over China by Ding Yihui, Springer 1994 edition (December 31, 1993), page 229.
↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2007-03-13. נבדק ב-2006-06-01. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Staff Writer (4 באוגוסט 1975). "Typhoon batters Taiwan". The Montreal Gazette. p. 2. נבדק ב-19 ביולי 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  台灣全區總雨量 (בסינית). Chinese Weather Bureau. 1975. אורכב מ-המקור ב-2013-10-21. נבדק ב-19 ביולי 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Joint Typhoon Warning Center (1976). "Super Typhoon Nina (04W) Preliminary Report" (PDF). Naval Meteorology and Oceanography Command. אורכב מ-המקור (PDF) ב-7 ביוני 2011. נבדק ב-19 ביולי 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Associated Press (4 באוגוסט 1975). "Typhoon Kills 12 In Taiwan". The Modesto Bee. p. 83. נבדק ב-19 ביולי 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  United Press International (4 באוגוסט 1975). "Typhoon Nina Batters Taiwan With Rain, Wind". Sarasota Herald-Tribune. p. 5. נבדק ב-19 ביולי 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  758大暴雨 (בסינית). 华东师范大学. 2010. אורכב מ-המקור ב-7 ביולי 2011. נבדק ב-19 ביולי 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Anderson-Berry 5-1 paper
איסור גנבת אדם

| --- | --- |
 מקרא:  שמות, כ"א, י"ב
 משנה תורה:  ספר נזקים: הלכות גניבה, פרק ט'
 ספרי מניין המצוות:  ספר המצוות, לאו רמ"ג ספר החינוך, מצווה ל"ו סמ"ג, מצווה קנ"ד
 
לא תגנוב היא מצווה מדאורייתא, אחת מעשרת הדיברות, המתפרשת על ידי חז"ל כאיסור על חטיפת אדם.  זהו הדיבר השמיני. לפי מצווה זו, אסור לחטוף אדם מישראל. איסור חטיפת אנשים שאינם מישראל אינו כלול במצווה זו, אך הוא תקף מסיבות אחרות. איסור גנבת רכוש נלמד מהפסוק "לֹא תִּגְנֹבוּ; וְלֹא-תְכַחֲשׁוּ וְלֹא-תְשַׁקְּרוּ אִישׁ בַּעֲמִיתוֹ."
מקור המצווה

עשרת הדיברות
אנוכי ה'
לא יהיה
לא תשא
זכור את
כבד את
לא תרצח
לא תנאף
לא תגנוב
לא תענה
לא תחמד
מקורה של המצווה הוא בספר שמות כ, יב. היא הדיבר השמיני מעשרת הדיברות. חז"ל באמצעות מידת "דבר הלמד מעניינו" ב-מידות שהתורה נדרשת בהן, לומדים כי מדובר בגונב נפשות ולא בגונב ממון.
דיני המצווה

אסור לחטוף אדם מישראל. העונש המפורט בתורה "וְגֹנֵב אִישׁ וּמְכָרוֹ וְנִמְצָא בְיָדוֹ, מוֹת יוּמָת" הוא על חטיפת אדם ומכירתו אחרי קבלת התראה מעדים ורק אחרי חקירתם וקבלת עדותם בסנהדרין.
הסמ"ג (מצווה קנ"ד) מרחיב את האיסור גם לגרים ועבדים משוחררים מכיוון שהם אחים לתורה ומצוות, ומעיר שלפי חז"ל מי שגנב אדם שחציו עבד וחציו בן חורין, פטור מעונש.
על-פי הפיוט אלה אזכרה, מומש עונש זה באופן ציני על ידי קיסר רומי, אדריאנוס, בעת שציווה להרוג את עשרת הרוגי מלכות כעונש על מכירת יוסף בידי אחיו.
ראו גם

חטיפה בישראל
ניכור הורי
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין פו.
↑  ויקרא יט, יא
↑  בבלי, סנהדרין פ"ו ע"א.
↑  שמות כא,טז
| ספר דברים |
| --- | --- | --- |
| פרשת דברים | ערבות מואב • חטא המרגלים • חטא המעפילים |  |
| פרשת ואתחנן | עשרת הדיברות • שמע ישראל • שמע ישראל (פרשיה) • תפילין |  |
| פרשת עקב | כוחי ועוצם ידי • תורת הגמול • חטא העגל • והיה אם שמוע • ברכת המזון • שבעת המינים • לא תערץ מפניהם |  |
| פרשת ראה | היתר אכילת בשר • נביא שקר • מסית • עיר הנידחת • סימני כשרות בבעלי חיים • תרומות ומעשרות • שמיטת כספים • עבד עברי • שלוש רגלים • עלייה לרגל |  |
| פרשת שופטים | משפט עברי • איסור שוחד • איסור עבודה זרה • זקן ממרא • מצוות מינוי מלך • זרוע, לחיים וקיבה • ראשית הגז • כישוף • אוב • ידעוני • חובר חבר • רוצח בשגגה • עיר מקלט • עדות שקר • עדים זוממים • לא תערוץ מפניהם • הלכות מלחמה • כהן משוח מלחמה • מצוות קריאה לשלום במלחמה • בל תשחית • עגלה ערופה |  |
| פרשת כי תצא | אשת יפת תואר • משפט הבכורה • בן סורר ומורה • תלייה • השבת אבידה • לא ילבש • מוציא שם רע • מפתה • איסור קדשה • גירושין • ייבום וחליצה • ממזר • מצוות טעינה • איסור ריבית • משכון • הלנת שכר • מתנות עניים • לא תחסום שור בדישו • כלאי הכרם • לא תחרוש בשור ובחמור יחדו • שעטנז • לא ילבש • השבת אבדה • איסור גנבת נפש • אתנן זונה ומחיר כלב • קבורת המת • שילוח הקן • מצוות מעקה • ציצית • נדרים • מלקות |  |
| פרשת כי תבוא | מקרא ביכורים • וידוי מעשרות • מעמד הר גריזים והר עיבל |  |
| פרשת נצבים | תשובה • קיבוץ גלויות |  |
| פרשת וילך | הקהל • הסמכת יהושע • כתיבת משה את התורה |  |
| פרשת האזינו | שירת האזינו |  |
| פרשת וזאת הברכה | ברכת משה • מות משה • הר נבו |  |
| דמויות מרכזיות | משה • יהושע בן נון |  |
ספר בראשית • ספר שמות • ספר ויקרא • ספר במדבר • ספר דברים
| דיני נפשות ביהדות |
| --- | --- | --- |
| מיתה שלא בידי בית דין | מיתה בידי שמיים • הבא במחתרת • הבא להורגך השכם להורגו • רודף • מוסר • קנאים פוגעים בו • מורידין ולא מעלין • גואל הדם |  |
| מרכיבי הדינים | סנהדרין בלשכת הגזית • סנהדרין קטנה וסנהדרין גדולה • עדות • התראה |  |
| איסורים ומצוות | רצח במשפט העברי • לא תרצח • ייהרג ואל יעבור • מסירות נפש • קידוש השם • לא תעמוד על דם רעך • עדים זוממים • פיקוח נפש • קדושת החיים • שמירת הנפש • מאבד עצמו לדעת |  |
| שונות | כרת • הכנסה לכיפה • קם ליה בדרבה מיניה • עיר מקלט • שינוי הדין • המתת חסד בהלכה • הפלה מלאכותית • שור הנסקל • דיני בני נח |  |
| ארבע מיתות בית דין | ארבע מיתות בית דין |  |
| חייבי סקילה | עבודה זרה • נערה המאורסה • חילול שבת • מסית • מדיח • ברכת השם • קללת אב ואם • משכב בהמה • משכב זכר • שוכב עם אמו • שוכב עם אשת אביו • שוכב עם כלתו • בן סורר ומורה • מכשף • בעל אוב • ידעוני |  |
| חייבי שרפה | בת כהן שזינתה • שוכב עם אישה ובתה או אשה ונכדתה • שוכב עם בתו או נכדתו |  |
| חייבי הרג | עיר הנידחת • רוצח |  |
| חייבי חנק | אשת איש • הכאת הורים • גונב איש • זקן ממרא • נביא שקר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007286508705171  LCCN: sh85133819 
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
רעידת האדמה בדמע'אן (856)

| --- | --- |

 תאריך התרחשות:  22 בדצמבר 856
 שעה:  בשעות הלילה
 מגניטודה:  7.9 בסולם מגניטודה לפי מומנט
 במדינות או באזורים:  איראן
 מוקד:  קרוב לעיר דמע'אן
 הרוגים:  200,000
 קואורדינטות:  36°12′N 54°18′E﻿ / ﻿36.2°N 54.3°E﻿ / 36.2; 54.3
  (למפת איראן מוגדלת) טהראן משהד כרג' אספהאן תבריז שיראז קום אהוואז רשת כרמאנשאה בנדר עבאס אפגניסטן פקיסטן טורקמניסטן אוזבקיסטן אזרבייג'ן ארמניה טורקיה עיראק כווית ערב הסעודית  קטר איחוד האמירויות הערביות ע. הים הכספי  המפרץ הפרסי  מפרץ עומאןאיראן(למפת איראן רגילה) טהראן משהד כרג' אספהאן תבריז שיראז קום אהוואז רשת כרמאנשאה בנדר עבאס אפגניסטן פק. טורקמניסטן או. אזר. א. ט. עיראק כ. ערב הסעודית  ק. אי. ע. הים הכספי  המפרץ הפרסי  מפרץ עומאןאיראן
 
מפה של אזור המייזוסמלי עבור רעידת האדמה ומבני השבר העיקריים
רעידת האדמה בדמע'אן או רעידת האדמה בקומיס התרחשה ב-22 בדצמבר 856. רעידת האדמה הייתה בעוצמה משוערת של 7.9 בסולם מגניטודה לפי מומנט, ועוצמה מרבית של X (נוראה) בסולם מרקאלי. האזור המייזוסמלי (אזור הנזק המרבי) השתרע על פני כ-350 קילומטרים לאורך הקצה הדרומי של הרי אלבורז המזרחיים לאיראן של ימינו כולל חלקים מטבריסטאן וגרגאן. לפי ההערכות, מוקד רעידת האדמה קרוב לעיר דמע'אן (אנ'), שהייתה אז בירת המחוז הפרסי קומיס. היא גרמה לכ-200,000 מקרי מוות ונרשמה על ידי ההסקר הגאולוגי של ארצות הברית כרעידת האדמה השישית הקטלנית ביותר בהיסטוריה המתועדת. קיים ויכוח בנוגע למספר ההרוגים.
מאפיינים טקטונים

איראן שוכנת בתוך אזור של התנגשויות יבשתיות בין הלוח הערבי והלוח האירואסייתי, המשתרע מחגורת ביטליס-זגרוס בדרום להרי הקווקז, אבשרון-בלקן והרי קופט-דאג בצפון. מוקד הרעידה ממוקם ברכס הרי אלבורז, שבו התקצרות קרום אלכסונית מצפון לדרום מתאפיינת בשילוב של העתקי דחיקה (אנ') והעתקי חילוף שמאליים.
המבנה הפעיל העיקרי באזור קומיס הוא מערכת ההעתקים בשאהרוד, המשתרעת על פני מאות קילומטרים. אזור זה של העתקי חילוף שמאליים כוללת מספר גדילי ההעתקים, כולל העתק דמע'אן, העתק דמע'אן הצפוני ומערכת ההעתקים אשטנא, כולם נמצאים באזור מוקד הרעידה ומהווים עדות לתזוזה במהלך הרביעון.
מאפייני רעידת האדמה

רעידת האדמה התרחשה בלילה.
הארוכה ביותר מבין המועמדים האפשריים למקור רעידת האדמה היא מערכת ההעתקים אשטנא באורך של כ-150 ק"מ. חפירה לאורך אחד ממקטעי מערכת העתקים זו סיפקה עדות לרעידת אדמה משמעותית לאורך ההעתק שהתרחשה הרבה אחריי 600 לפני הספירה ולפני 1300 לספירה, מה שמתאים לרעידה ב-856.
רעידות משנה בעקבות רעידה זו השפיעו על האזור במשך מספר שנים, ככל הנראה כולל רעידת אדמה מזיקה במערב ח'וראסאן.
נזק

אזור הנזק המשמעותי השתרע לאורך האלבורז במשך כ-350 קילומטרים, כולל העיירות אחבנו, אשטן, תאש, בסטאם ושאהרוד, כאשר כמעט כל הכפרים באזור ניזוקו קשות. הקאטומפילוס, הנקראת כיום שהר-י קומיס, הבירה לשעבר של האימפריה הפרתית, נהרסה. גם חצי מדמע'אן ושליש מהעיר בסטאם נהרסו. רעידת האדמה פגעה קשות באספקת המים באזור קומיס, בין היתר עקב התייבשות מעיינות ופוגארות, אך גם בגלל נפילת סכרי נחלים. דווח כי מספר ההרוגים הכולל ברעידת האדמה הוא 200,000, עם 45,096 נפגעים במחוז דמע'אן בלבד.
השלכות

מחוז שהר-ה קומיס ניזוק כל כך עד שנראה שהוא ננטש בעקבות רעידת האדמה. השפעות רעידת האדמה עדיין נראו באזור שבין בסטאם לדמע'אן 46 שנים מאוחר יותר.
סכנה ססמית עתידית

מתוצאות חפירת תעלות באתר בודד לאורך העתק אשטנא, נאמד כי רעידה חוזרת תתרחש בתקופה של כ-3,700 שנים מאז רעידת 856 ולא נרשמו רעידות אדמה גדולות באזור דמע'אן עד כה. עם זאת, יש צורך במחקרי תעלות נוספים כדי לקבוע אם כל אורך ההעתק בדרך כלל מעורב בתזוזה, או שקטעים קצרים יותר עשויים להיות אחראים לרעידות אדמה חלשות יותר (אם כי מזיקות) עם תקופת חזרה קצרה יותר.
הערות שוליים

↑  USGS (14 באפריל 2011). "Earthquakes with 50,000 or More Deaths". אורכב מ-המקור ב-5 ביוני 2013. נבדק ב-18 באוקטובר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Sorkhabi, Rasoul (21 בדצמבר 2017). Tectonic Evolution, Collision, and Seismicity of Southwest Asia: In Honor of Manuel Berberian's Forty-Five Years of Research Contributions (באנגלית). Geological Society of America. p. 146. ISBN 978-0-8137-2525-3. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Morteza Talebian, James Jackson, A reappraisal of earthquake focal mechanisms and active shortening in the Zagros mountains of Iran, Geophysical Journal International 156, 2004-03, עמ' 506–526 doi: 10.1111/j.1365-246X.2004.02092.x
1 2 3 4  James Hollingsworth, Hamid Nazari, Jean-François Ritz, Reza Salamati, Morteza Talebian, Abbas Bahroudi, Richard T. Walker, Magali Rizza, James Jackson, Active tectonics of the east Alborz mountains, NE Iran: Rupture of the left-lateral Astaneh fault system during the great 856 A.D. Qumis earthquake, Journal of Geophysical Research 115, 2010-12-09, עמ' B12313 doi: 10.1029/2009JB007185
1 2 3  Nicholas Nicholas, ... Ambraseys, A history of Persian earthquakes, New York: Cambridge University Press, 2005, ISBN 978-0-521-02187-6
רוברט וילקי

רוברט ליאון וילקי (באנגלית: Robert Leon Wilkie; נולד ב-2 באוגוסט 1962) הוא עורך דין ואיש ממשל אמריקאי, שכיהן כמזכיר לענייני חיילים משוחררים של ארצות הברית. קודם לכן, כיהן כעוזרו של מזכיר ההגנה לענייני משאבי אנוש ומוכנות, יועץ המשפטי הראשי של מזכיר ההגנה ועוזר מזכיר ההגנה למשאבי אנוש. קצין מודיעין (במיל') בצי ארצות הברית.
ביוגרפיה > שנותיו הראשונות והשכלתו

וילקי נולד בפרנקפורט שבגרמניה, למד בית ספר יסודי פרטי במחוז וילטשייר באנגליה, ובבית ספר תיכון בארצות הברית. הוא בנו של קצין ארטילריה בצבא ארצות הברית בדרגת לוטננט קולונל. וילקי גדל בבסיס הצבאי פורט בראג בקרוליינה הצפונית. וילקי קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת וייק פורסט בקרוליינה הצפונית, ותואר במשפטים (ׂJD) מאוניברסיטת לויולה שבלואיזיאנה, ובנוסף השלים תואר שני במשפט בינלאומי והשוואתי (LLM) מאוניברסיטת ג'ורג'טאון.
ביוגרפיה > הקריירה המקצועית

רוברט וילקי החל את הקריירה המקצועית שלו בקונגרס, כיועץ לסנאטור השמרן ג'סי הלמס, ולאחר מכן כיועץ משפטי לאחד מחברי הקונגרס. עבד גם בשתי ועדות של בית הנבחרים (ועדת יחסי החוץ וועדת לענייני אירופה). בשנת 1997 החל לייעץ למנהיג ברוב בסנאט, טרנט לוט, בענייני ביטחון גלובלי.
לאחר מכן, היה יועץ מיוחד נשיא לענייני ביטחון לאומי, ויועץ מדיניות לקונדוליזה רייס ולסטיבן הדלי (שניהם היו היועצים לביטחון לאומי). בעבודתו שם פיתח תכנון אסטרטגי ליישום כמה מתוכניות הממשל (ברית מוסקבה, והתרחבות נאט"ו, למשל).
ב-20 ביוני 2006 מינה אותו הנשיא ג'ורג' ווקר בוש לתפקיד היועץ המשפטי למזכיר ההגנה, ומינוי אושר בסנאט ב-30 בספטמבר אותה שנה. בכהונתו בתפקיד, חיבר וילקי תזכיר ובו הנחיות שקבעו שהעדות בקונגרס של אנשי מחלקת ההגנה תהיה מותרת רק לבעלי תפקידים שמונו בידי הנשיא ולקצינים בכירים. הנחיות אלו עוררו ביקורת, בהיותן מקשות על חקירה יסודית של מלחמת עיראק, ונטען כי לפנטגון לא הייתה הסמכות להוציא הנחיות כאלה.
אחרי כמה שנים, החל לשמש יועץ בכיר לסנאטור טום טיליס מקרוליינה הצפונית.
ב-25 ביולי 2017, מינה אותו הנשיא דונלד טראמפ לתפקיד עוזר מזכיר ההגנה לענייני משאבי אנוש ומוכנות, ולכן עזב את משרדו של הסנאטור טיליס. הוא נכנס לתפקידו זה ב-30 בנובמבר באותה שנה. לאחר פיטורי דייוויד שולקין מתפקיד המזכיר לענייני חיילים משוחררים, הודיע הנשיא שווילקי ישמש כמזכיר בפועל. לאחר שמועמד הנשיא למזכיר קבוע, רופאו האישי רוני ג'קסון, הסיר מועמדותו, הודיע טראמפ ב-18 במאי 2018 שווילקי הוא מועמדו החדש לתפקיד זה. ב-23 ביולי באותה שנה, אושר מינויו לתפקיד זה, ברוב של 9–86. ב-30 ביולי הושבע לתפקיד והחל את כהונתו.
הערות שוליים

↑  שם התואר באנגלית הוא "Under Secretary of Defense for Personnel and Readiness"
| הקבינט של ארצות הברית בממשל הראשון של דונלד טראמפ ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| בעלי תפקידים על פי חוק | בעלי תפקידים על פי חוק |  |
| סגן הנשיא | מייק פנס (2017–2021) |  |
| מזכיר המדינה | רקס טילרסון (2017–2018) • מייק פומפאו (2018–2021) |  |
| מזכיר האוצר | סטיבן מנושין (2017–2021) |  |
| מזכיר ההגנה | ג'יימס מאטיס (2017–2019) • מארק אספר (2019–2020) |  |
| התובע הכללי | ג'ף סשנס (2017–2018) • ויליאם בר (2019–2020) |  |
| מזכיר הפנים | ראיין זינקי (2017–2019) • דייוויד ברנהרדט (2019–2021) |  |
| מזכיר החקאות | סאני פרדו (2017–2021) |  |
| מזכיר המסחר | וילבור רוס (2017–2021) |  |
| מזכיר העבודה | אלכסנדר אקוסטה (2017–2019) • יוג'ין סקאליה (2019–2021) |  |
| מזכיר הבריאות ושירותי האנוש | טום פרייס (2017) • אלכס אזר (2018–2021) |  |
| מזכיר השיכון והפיתוח העירוני | בן קרסון (2017–2021) |  |
| מזכירת התחבורה | איליין צ'או (2017–2021) |  |
| מזכיר האנרגיה | ריק פרי (2017–2019) • דן ברוייט (2019–2021) |  |
| מזכירת החינוך | בטסי דבוס (2017–2021) |  |
| המזכיר לענייני חיילים משוחררים | דייוויד שולקין (2017–2018) • רוברט וילקי (2018–2021) |  |
| מזכיר ביטחון המולדת | ג'ון קלי (2017) • קירסטן נילסן (2017–2019) |  |
| הערה |  ↑  רשימה זו אינה כוללת מזכירים שכיהנו בפועל  |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 121885782X  ISNI: 0000 0003 6064 4740  LCCN: no2011190219  VIAF: 2005160245385152640001   WorldCat (עם VIAF): 2005160245385152640001
בטסי דבוס

אליזבת' (בטסי) דבוס (באנגלית: Elisabeth "Betsy" DeVos; נולדה ב-8 בינואר 1958) היא נדבנית ואשת עסקים אמריקאית, שכיהנה כמזכירת החינוך של ארצות הברית בממשלו של דונלד טראמפ. מינויה כחברת קבינט הוכרע ברוב הצמוד ביותר בהיסטוריה של ארצות הברית, בין השאר בגלל ביקורת שהוטחה כלפיה על הצעותיה להפריט חלקים רחבים ממערכת החינוך ולהקל על מסגרות חינוך נוצרי בבתי הספר. בינואר 2021 הכריזה על כוונתה להתפטר מתפקידה כמזכירת החינוך במידית, על רקע ההסתערות על הקפיטול.
דבוס היא מיליארדרית, אשת עסקים, פילנתרופית ופעילה בקידום הנצרות ובתחום החינוך.
ראשית חייה

דבוס נולדה למשפחת פרינס ב-8 בינואר 1958. היא גדלה בעיירה הולנד שבמישיגן לאלסה פרינס ולאדגר פרינס, טייקון - שניהם ממוצא הולנדי. אביה, אדגר, הקים את תאגיד פרינס, שסיפק חלקים חלופיים לכלי רכב. תאגיד זה העסיק כרבע מתושבי העיירה, שבה גרים כ-30,000 איש. אחיה של דבוס, אריק פרינס, הקים את חברת Blackwater USA, חברת אבטחה פרטית שקיימה מבצעים בעיראק. דבוס עצמה היא בוגרת התיכון הנוצרי של הולנד. את הלימודים האקדמיים שלה העבירה במכללת קלווין (כיום אוניברסיטת קלווין) שבעיר גרנד ראפידס. שם גם השלימה את התואר הראשון שלה, במנהל עסקים ובמדע המדינה.
ראשית חייה > קריירה עסקית

דבוס היא יושבת ראש קבוצת ה-Windquest, קבוצת השקעה בתחום הטכנולוגיה, הייצור והאנרגיה. דבוס ובעלה הקימו את קבוצת ההשקעה בשנת 1989. קבוצה זאת הייתה שותפה להשקעה בחברות רבות בתחומי המדע במהלך השנים ובצמיחתן של חברות אלה. דבוס ובעלה הפיקו הצגה שהועלתה במשך שלושה שבועות בברודוויי.
מזכירת החינוך

ב-23 בנובמבר 2016, הוכרז כי דבוס היא מזכירת החינוך המיועדת בקבינט של נשיא ארצות הברית הנבחר דונלד טראמפ. ב-7 בפברואר 2017 אושר מינויה על ידי הסנאט בהצבעה צמודה של 50–51, רק לאחר הצבעתו של סגן נשיא ארצות הברית מייק פנס. הייתה זו הפעם הראשונה בהיסטוריה שבה אושר מינוי חבר קבינט בסנאט על ידי הצבעה שוברת שוויון של סגן הנשיא.
מינויה לווה במחלוקות רבות ועורר ביקורת בין השאר על רקע חוסר הניסיון המעשי שלה בתחום החינוך ובשל דעותיה הקוראות לצעדי הפרטה של מערכת החינוך ותמיכתה בחינוך נוצרי. היא הביעה תמיכה בשוברי חינוך - קופונים הממומנים על ידי הממשלה ובאמצעותם מממנים ההורים לימודים בבתי ספר פרטיים, וכן ב-Charter Schools - בתי ספר במימון ממשלתי הפועלים בנפרד ממערכת החינוך הציבורית ומתכניה. המתנגדים למינויה טענו כי עמדותיה אלו קשורות לרצונה להעמיק את האמונה הנוצרית של התלמידים (שאינה נלמדת בבתי ספר ציבוריים, או נלמדת במידה פחותה), ובכך לשנות את התרבות האמריקאית. בשנת 2019 פדרציית מורים אמריקאים בראשות רנדי ויינגרטן ארגנה מספר הפגנות בגנות מדיניות של שרת החינוך להגדלת תשלומי מורים.
דבוס אמרה במהלך כהונתה כי הסוכנות שלה לא תחקור טענות על אפליה מצד סטודנטים טרנסג'נדרים ואף הודלף לתקשורת כי המזכירות בראשותה מנסה לבטל את ההגנות לסטודנטים טרנסג'נדרים שנקבעו בעבר בחקיק.
ב-7 בינואר 2021 הכריזה דבוס כי התפטרותה המידית ממחלקת החינוך, זאת על רקע ההסתערות על קומפלקס הקפיטול, והאשימה את הנשיא ברטוריקה שהניעה את הפורעים לחדור אל הקפיטול.