stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
השושלת המרובינגית
היסטוריוגרפיה ומקורות

עדויות ספורות בלבד מן התקופה המרובינגית שרדו עד היום, אך הללו מספקים מידע מקיף על התקופה במלואה, מעלייתו של כלוביס הראשון ועד הדחתו של כילדריך השלישי. המקור המשמעותי ביותר על התקופה הוא רשומותיו של גרגוריוס מטור בישוף העיר טור. עבודתו הידועה ביותר, שנקראה עשרת ספרי ההיסטוריה (Decem Libri Historiarum) אך מוכרת יותר בשם ההיסטוריה של הפרנקים, משמשת כמקור המידע העיקרי על תקופת שלטונם של בניו של כלותאר השני ושל צאצאיהם.
מקור משמעותי נוסף, מסודר פחות מעבודתו של גרגוריוס מטור, הוא הכרוניקה של פרדגריוס, שנתחברה במאה ה-7, ועוסקת בתקופה שבין השנים 584 ל-641. עבודתו של פרדגריוס נמשכה גם אחריו בידי אחרים, תחת חסות הקרולינגים, וכיסתה את המשך התקופה עד שנת 768. המקור החשוב האחרון הוא ספר ההיסטוריה של הפרנקים (Liber Historiae Francorum), שחובר באזור סואסון בשנות ה-20 של המאה ה-8, ומתבסס על עבודתו של גרגוריוס מטור. אך אמינותו של מקור זה מועטה יותר, כיוון שנכתב תחת שלטון השושלת הארנולפינגית היריבה לשושלת המרובינגית, והוא מכיל הטעיות רבות.
מלבד מקורות אלו, העדויות המעטות שנותרו כוללות מכתבים, קובצי תקנות וכדומה. אנשי כנסייה, כדוגמת גרגורי מטור, כתבו מכתבים רבים, אך בודדים מהם שרדו. בנוסף שרדו מספר צווים ופסקי דין, וכן החוק הסאלי הידוע. מתקופת שלטונם של כלותאר השני ודגוברט הראשון ישנן דוגמאות רבות למעמדו של המלך כשופט ובורר עליון. כמו כן שרדו מספר כתבים על חיי הקדושים בני התקופה, שנכתבו זמן קצר לאחר מותם.
מידע נוסף על התקופה, ובעיקר על המודוס ויוונדי של הפרנקים, מספקים ממצאים ארכאולוגיים אחדים. אחת התגליות המשמעותיות בחקר התקופה הייתה ב-1653, אז נתגלה במקרה קברו של כילדריך הראשון בחצר כנסייה בעיר טורנה שבבלגיה. בין החפצים שנמצאו בקבר היה ראש פר מוזהב וכן החרקים המוזהבים המפורסמים, ששימשו כדוגמה לגלימת הכתרתו של נפוליון. ב-1957 נתגלה קברה של אשתו הרביעית של כלותאר הראשון, ארגונד (אנ'), בזיליקת סן-דני בפריז. בגדי הקבורה של המלכה ותכשיטיה נשתמרו ברובם היטב, והודות לכך ניתן ללמוד מהם על הלבוש הנהוג בתקופה.
הטוען לכתר הצרפתי, בן לשושלת אורליאן ז'אן, רוזן פריז וילדיו הם צאצאים ישירים בשושלת הזכרית של השושלת המרובינגית.
לקריאה נוספת

אורה לימור ויצחק חן, ראשיתה של אירופה: מערב אירופה בימי הביניים המוקדמים ,כרך ב: ממלכת הפרנקים, תל אביב 2003: הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, עמודים 5–86
מדליית ארד של המלך מרובך הראשון
גביע פרנקי מתחילת המאה השישית
אבזם החגורה של המלכה ארגונד, התגלה ב-1957
פסל קבורה של כלוביס הראשון (רחוק מהמצלמה) מהמאה ה-12 ובנו כילדברט הראשון (קרוב למצלמה) בבזיליקת סן-דני
בלאק הוק דאון

| --- | --- |

 מבוסס על:  Black Hawk Down 
 בימוי:  רידלי סקוט 
 הופק בידי:  ג'רי ברוקהיימר, רידלי סקוט 
 תסריט:  ספר: מארק באודן תסריט קולנועי: קן נולאן
 עריכה:  פייטרו סקאליה 
 שחקנים ראשיים:  ג'וש הארטנט יואן מקגרגור אריק באנה ויליאם פיכטנר טום סייזמור  סם שפרד ג'ייסון אייזקס טום הארדי
 מוזיקה:  הנס צימר דנז פרייגנט
 צילום:  סלוומיר אידזיאק 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Revolution Studios, סקוט פרי הפקות, סרטי ג'רי ברוקהיימר 
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 28 בדצמבר 2001
 משך הקרנה:  143 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מלחמה, סרט דרמה, סרט שמבוסס על ספרים, סרט פעולה, סרט היסטורי 
 תקציב:  92 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   blackhawkdown
 פרסים:  פרס אוסקר לעריכה הטובה ביותר (פייטרו סקאליה)  פרס אוסקר למיקס הסאונד הטוב ביותר (Michael Minkler, Myron Nettinga, Chris Munro)  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
בלאק הוק דאון (באנגלית: Black Hawk Down) הוא סרט מלחמה אמריקאי משנת 2001 בבימויו של רידלי סקוט. הסרט מבוסס על עלילת הספר באותו השם מאת מארק באודן (יצא לאור בעברית בשם "התרסקות במוגדישו"). הספר, מתאר את אירועי קרב מוגדישו שהתרחש בבירת סומליה בשנת 1993, במהלכו ניסו כוחות של צבא ארצות הברית ללכוד שניים מבכיריו של מוחמד פראח איידיד, ראש קבוצה מיליטנטית שפעלה נגד האו"ם בסומליה.
הסרט היה מועמד לארבעה פרסי אוסקר וזכה בשניים בטקס של 2002, בקטגוריית הסאונד ובקטגוריית העריכה. הסרט צולם במרוקו.
תקציר העלילה

עלילת הסרט נאמנה באופן יחסי לתיאוריו של באודן בספר, שביסס את תיאור הקרב על ראיונות שערך עם מרבית החיילים והמפקדים האמריקאים וכן עם חלק מהמיליטנטים הסומלים ותושבי העיר. הסרט מציג חלק מהווי כוח המשימה ריינג'ר בבסיסם הסמוך לעיר מוגדישו, את לכידתו של אוסמן אטו, אחד מבכיריו של איידיד, ובעיקר את הקרב שנוהל במוגדישו.
הקרב מתואר החל מהיציאה למשימה, דרך הסתבכותו של הכוח בסמטאות מוגדישו לאחר הפלתם של שני מסוקי בלאק הוק ועד סיומו לאחר חילוץ הכוח לאצטדיון הפקיסטני.
הבדלים בין הספר לסרט

באודן כתב את הספר כתחקיר המקיף הראשון על הקרב, ב-1997. בתחילה לא זכה לשיתוף פעולה של המערכת הצבאית, ובספר הוא טוען שהכל רצו לשכוח את כישלון הקרב במקום ללמוד אותו לעומק.
הסרט מכיל כמה וכמה שינויים מהתחקיר שבספר, כמו איחוד דמויות והשמטה של נתונים קריטיים להתפתחות הקרב. להלן מספר דוגמאות:
סמל אוורסמן המופיע בסרט כמפקד כיתה 4, הגיע על פי הסרט לזירת ההתרסקות ראשון ואבטח את המסוק יחד עם צוות שחבר אליו מבניין המטרה. על פי הספר סמל אוורסמן ושארית כיתה 4 כלל לא הגיעו לאתר ההתרסקות ועלו על השיירה התועה כשזו חלפה לידם וחזרו איתה לבסיס. העובר על הדמות שלו בסרט מהווה איחוד עלילת הספר עם מה שעבר על הדמות של סגן דיטומסו מכיתה 2 שכן הגיע לזירה וחיילים נוספים (יש חייל בסרט בשם דיטומסו אך הוא חייל זוטר).
מטוס הבלקהוק הראשון הופל בסמטה צרה ולא בכיכר רחבת ידיים כפי שהוצג בסרט. הכוחות שנשלחו לתפוס הגנה על זירת ההתרסקות התפרסו בצורת האות L על פני צומת הקרובה לשם ולאורך שני גושי בניינים ברחוב מרחאן. כמות קטנה של חיילים שהתה ליד המסוק, בעיקר בתוך המבנה הסמוך לו שאת קיר החומה שלו ריסק זנב המטוס.
על פי הספר גנרל גריסון מיעט להתערב במהלך הקרב והותיר את הפיקוד וההחלטות בידי המפקדים במסוק הפיקוד. בסרט הוא נראה מעורב רבות, מנתח את מהלך הקרב ונותן הוראות למפקדים.
שני מסוקי בלק הוק נוספים נפגעו במהלך המבצע מירי RPG וביצעו נחיתת אונס בבסיס הריינג'רס לאחר שהצליחו להגיע עד לבסיס בשלום. כל זה לא מופיע בסרט כלל.
על המסוק השני שהופל היו עוד שני לוחמים שגופותיהם נפלו בשבי וחוללו, מעבר לגופת הטייס שמופיעה בסרט ולגופות שני צלפי דלתא. יחד עם הטייס שנפל בשבי מדובר בשישה חיילי ארצות הברית שהיו בזירת ההתרסקות השנייה.
קולונל מקנייט כלל לא פיקד על הכניסה הקרקעית השנייה של השיירה המשוריינת.
הכח שהשמיד את המסוק בזירת ההתרסקות השנייה לא היה כח רגלי של לוחמי דלתא אלא כח שהתפצל מהשיירה המשוריינת.
הסצנה בה טוראי יורק מאבד את הכח ותועה ברחובות מוגדישו לבדו לא התרחש כלל בתחקיר שבספר.
דמויות בולטות מהספר חסרות כגון סרן סקוט מילר, מפקד כח הקרקע של דלתא, סגן פרינו וסגן לכנר מהריינג'רס שנפצע ברגלו.
שמות רבים מהחיילים שונו. ישנן השמטות רבות נוספות והבדלים נוספים.
צוות השחקנים

ג'וש הארטנט - סמל משנה מאט אוורסמן
יואן מקגרגור - רב-טוראי ג'ון גריימס
אריק באנה - סמל ראשון נורם "הוט" גיבסון
ויליאם פיכטנר - סמל ראשון ג'ף סנדרסון
טום סייזמור - קולונל דני מקנייט
סם שפרד - גנרל ויליאם גאריסון
ג'ייסון אייזקס - קפטן מייק סטיל
טום הארדי - סמל לאנס טוואמבלי
יואן ברמנר - סמל שון נלסון
יו דנסי - סמל קורט שמידט
בריאן ואן הולט - סמל ג'ף שטרוקר
רון אלדרד - מייקל דוראן(אנ'), טייס ה"סופר 64"
ג'רמי פיבן - קליף "אלביס" וולקט, טייס ה"סופר 61"
טיי בארל - טימותי "ווילקי" וילקינסון, מהצוות הרפואי שנשלח לאזור ההתרסקות הראשון של ה"סופר 61"
גרגורי ספורלדר - סמל סקוט גלנטיין, קשר כיתה 4 מכוח הריינג'רס
קים קואטס - רב-סמל ראשון כריס ווקס
אורלנדו בלום - טוראי טוד בלקבורן
ניקולאי קוסטר-וולדו - רב-סמל ראשון גרי גורדון
אנריקה מרסיאנו - רואיז
הערות שוליים

1 2 3  מאת דונלד מקניל, ניו יורק טיימס, האמריקאים חוזרים למוגדישו, הפעם על המסך הגדול, באתר הארץ, 28 בינואר 2002
↑  גואל פינטו, 13 מועמדויות לאוסקר ל"שר הטבעות", באתר הארץ, 12 בפברואר 2002
↑  גואל פינטו, "נפלאות התבונה" זכה באוסקר הסרט הטוב ביותר, באתר הארץ, 24 במרץ 2002
| סרטים בבימויו של רידלי סקוט |
| --- | --- | --- |
| שנות ה-70 של המאה ה-20 | הדואליסטים (1977) • הנוסע השמיני (1979) |  |
| שנות ה-80 של המאה ה-20 | בלייד ראנר (1982) • אגדה (1985) • זר שומר עלי (1987) • גשם שחור (1989) |  |
| שנות ה-90 של המאה ה-20 | תלמה ולואיז (1991) • 1492: מעבר לאופק (1992) • ים של חברים (1996) • ג'י איי ג'יין (1997) |  |
| העשור הראשון של המאה ה-21 | גלדיאטור (2000) • חניבעל (2001) • בלאק הוק דאון (2001) • אנשי המזימות (2003) • ממלכת גן עדן (2005) • שנה מופלאה (2006) • אמריקן גנגסטר (2007) • גוף השקרים (2008) |  |
| העשור השני של המאה ה-21 | רובין הוד (2010) • פרומתאוס (2012) • היועץ (2013) • אקסודוס: אלים ומלכים (2014) • להציל את מארק וואטני (2015) • הדו-קרב האחרון (2020) |  |
| העשור השלישי של המאה ה-21 | בית גוצ'י (2021) • נפוליאון (2023) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4818819-0  VIAF: 196916959   WorldCat (עם VIAF): 196916959
רינת קיטאי-סנג'רו

| --- | --- |

 לידה:  1966 (בת 58 בערך) חיפה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים (2001) 
 השתייכות:  המרכז האקדמי למשפט ולעסקים 
 תחומי מחקר:  משפט פלילי, משפט וספרות, דיון פלילי, משפט טיפולי 
 
רינת קיטאי-סנג'רו (נולדה ב-1966) היא פרופסור למשפטים בקריה האקדמית אונו ופרופסור בבית הספר למשפטים במכללה האקדמית צפת.
ביוגרפיה

רינת קיטאי נולדה בחיפה בשנת 1966, בתו של נשיא בית משפט השלום בחיפה אורי קיטאי. למדה בתיכון "עירוני ה" בחיפה. בשנת 1992 סיימה בהצטיינות את לימודי התואר הראשון בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית.
קריירה

קיטאי התמחתה אצל עורכת-הדין יסכה לייבוביץ בפרקליטות המדינה ואצל השופט תיאודור אור בבית המשפט העליון.
קיבלה את התואר "דוקטור למשפטים" באוניברסיטה העברית בשנת 2001. את עבודת הדוקטורט כתבה על חזקת החפות, בהנחייתו של פרופ' אלכס שטיין.
בין השנים 1993 – 1994 עבדה במחלקה לחקירות שוטרים ובמחלקת ייעוץ וחקיקה (אזרחי) שבמשרד המשפטים. בין השנים 1994 – 2000 עבדה כעורכת דין באגודה לזכויות האזרח והייתה מעורבת בדיונים רבים על חקיקה בנושאים פליליים בוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת.
בשנת 2002 הצטרפה לסגל הפקולטה למשפטים במרכז האקדמי למשפט ולעסקים ברמת גן והיא מלמדת את קורס החובה "סדר דין פלילי" וכן קורסי בחירה וסמינרים העוסקים במשפט הפלילי ובמשפט וספרות.
בשנת 2017 כיהנה כדיקנית בית הספר למשפטים ומ"מ נשיא המרכז האקדמי כרמל בחיפה.
בשנת 2019 הצטרפה לבית הספר למשפטים במכללה האקדמית צפת.
בפברואר 2020 מונתה לחברה בוועדת בדיקה ממשלתית בנושא התנהלות המחלקה לחקירות שוטרים, אך בג"ץ ביטל את הקמת הוועדה.
מחקריה

מחקריה של קיטאי-סנג'רו עוסקים בעיקר בחזקת החפות, בדיני מעצר, בזכות השתיקה ובהשתקפות המשפט בספרות.
חיים אישיים

רינת קיטאי-סנג'רו נשואה לפרופ' בועז סנג'רו ואם לבת.
פרסומים נבחרים > ספריה

"המעצר: שלילת החירות בטרם הכרעת הדין" (הוצאת נבו, 2011, 587 עמודים).
"עלי משפט פלילי" (תשע"ד) – עריכת אסופת מאמרים בתחום המשפט הפלילי, יחד עם השופט רחמים כהן ועם פרופ' בועז סנג'רו.
פרסומים נבחרים > מאמרים נבחרים בעברית

חשיבותה של חזקת חפות פוזיטיבית, תפקידה וטיבה בהליכים הקודמים להכרעת הדין בפלילים, עלי משפט ג', חוברת 2, נובמבר 2003, עמ' 405–461
חובת המדינה למנות סניגור ציבורי לכל נאשם במשפט פלילי, מחקרי משפט כ"ג, חוברת 1, 2006, עמ' 195–222
שאלת חוקיותו של מעצר לצורך חקירה, עלי משפט ו', מאי 2007, עמ' 47–73
יובל מרין ורינת קיטאי־סנג'רו, ‏Miranda ,Collins ויששכרוב – על הפער בין הרצוי לבין המצוי בהלכת יששכרוב, משפטים ‏ל"ז, חוברת 2, יוני 2007, עמ' 429–497
איתי ליפשיץ ורינת קיטאי סנג'רו, מעמדה הראוי של החרטה בענישה הפלילית, מחקרי משפט כ"ח, חוברת 1, 2012, עמ' 69–112
"שתיקה כהודאה: על התפישה המוטעית של שתיקה בבית משפט כדבר-מה נוסף להודאה בחקירה", משפט וצבא 18, התשס"ו
הניגוד בין חזקת המסוכנות שבחוק המעצרים לבין חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו, הפרקליט מ"ו, חוברת ב', נובמבר 2002, עמ' 282–310
פרסומים נבחרים > מאמרים נבחרים באנגלית

“Presuming Innocence” 55(2) Oklahoma Law Review 257 (2002).
“Protecting the Guilty” 6 Buffalo Criminal Law Review 1163 (2003).
“Conditions of Confinement – The Duty to Grant the Greatest Possible Liberty for Pretrial Detainees” 43 Criminal Law Bulletin 250 (2007).
"The Limits of Preventive Detention" 40 McGeorge Law Review 903 (2009).
"Can Dostoyevsky's Crime and Punishment Help Us Distinguish between True and False Confessions?" Ohio State Journal of Criminal Law (2011).
"Respecting the Privilege Against Self-Incrimination: A Call for Providing Miranda Warnings in Non-Custodial Interrogations" 42 New Mexico Law Review 203 (2012).
"Between Due Process and Forgiveness: Revisiting Criminal Statutes of Limitation" 61 Drake Law Review 423 (2013).
הערות שוליים

↑  פרופ' רינת קיטאי סנג'רו
↑  הודעה בדבר מינוי ועדת בדיקה ממשלתית לפי חוק הממשלה, ילקוט הפרסומים 8688, 12 בפברואר 2020
↑  בג"ץ 1182/20 משמר הדמוקרטיה הישראלית נ' שר המשפטים ואחרים, ניתן ב־10 בפברואר 2021
↑  עמוד המרצה פרופ' רינת קיטאי סנג'רו באנגלית באתר המרכז האקדמי למשפט ולעסקים ברמת-גן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263918905171  NTA: 30697097X  VIAF: 288983656   WorldCat (עם VIAF): 288983656 
כריכת ספרה של קיטאי-סנג'רו משנת 2011,המעצר:שלילת החירות בטרם הכרעת הדין
ז'אן-פייר בלנשאר

| --- | --- |

ז'אן פייר בלנשאר בתחריט של הצייר ריצ'רד לייבסיי (אנ')
 לידה:  4 ביולי 1753 לז אנדלי, צרפת 
 פטירה:  7 במרץ 1809 (בגיל 55) פריז, הקיסרות הראשונה 
 מדינה:  צרפת 
 בן או בת זוג:  סופי בלנשאר 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה ומוזיאון התעופה של ניו ג'רזי 
 
ז'אן-פייר בלנשאר (בצרפתית: Jean-Pierre Blanchard‏; 4 ביולי 1753 – 7 במרץ 1809) נודע בעיקר כאחד החלוצים הראשונים בתחום התעופה, אשר התמחה בבניית כדורים פורחים ומצנחים ובניסיונות התעופה שביצע עמם, שכללו את הטיסה המתועדת הראשונה מעל תעלת למאנש.
שנותיו המוקדמות

בלנשאר נולד בכפר לס אנדליס (אנ') שבצרפת. כבר מילדותו גילה בלנשאר משיכה לתעלולים והמצאות שונות כאשר בתור נער בנה מעין מלכודת עכברים עם אקדח, גרסה לוולוסיפד (מעין אופניים מוקדמים), ובהמשך אף בנה מערכת שאיבה הידראולית שהזרימה מים לגובה של 122 מטר לטירת שאטו גיילרד (אנ') שחלשה על הכפר.
במהלך שנות ה־70 ערך ניסיונות לפתח כלי תעופה שונים אותם תכנן להניע באמצעות משוטים שיחתרו באוויר ומערכת היגוי, ניסיונות שלא עלו בהצלחה.
ניסיונות תעופה ראשוניים

בלנשאר נודע בעיקר בזכות ניסיונות התעופה החלוציים שלו בכדורים פורחים. בעקבות צפייה בהדגמת פעולתו של כדור פורח ממולא אויר חם על ידי האחים מונגולפייה, שהתבצעה באנונה (אנ') שבצרפת ב-1783.
ב-2 במרץ 1784, בפריס, ערך בלנשאר את ניסיון התעופה הראשון שלו בכדור פורח שבנה בעצמו.
חציית תעלת למאנש והמשך פעילותו

ב-7 בינואר 1785 ביצע בלנשאר יחד עם ד"ר ג'והן ג'פריז, רופא אמריקני, את הטיסה המתועדת הראשונה בהיסטוריה מעל תעלת למאנש בכדור פורח ממולא מימן. השניים המריאו מדובר שבאנגליה וטסו מעל התעלה האנגלית במשך כשעתיים וחצי, כשהם נוחתים לבסוף ביער פלמור סמוך לקאלה הצרפתית. במהלך הטיסה נאלצו השניים להשליך את כל המטען, למעט חבילת דואר, שהפכה בכך לדואר האווירי הבין-לאומי הראשון שהועבר בהצלחה.
באותה שנה הדגים בלנשאר את השימוש המוצלח הראשון במצנח, כאשר הצניח מתוך הסל של הכדור הפורח כלב קטן שנחת בהצלחה על הקרקע.
בהמשך ביצע בעצמו ניסיונות צניחה מוצלחים, אם כי באחד המקרים נאלץ לבצע צניחת חירום מתוך כדור פורח בשל התלקחות המימן שבתוכו. כמו כן ניסה ללא הצלחה להשתמש במפרשים על גבי הכדור הפורח על מנת לשפר את הניווט ולתת להם כוח דחף ומהירות אופקית.
ב-9 בינואר 1793 ביצע בלנשאר את הטיסה הראשונה בכדור פורח בצפון אמריקה. באותו יום המריא מחצר בית הסוהר ע"ש ג'ורג' וושינגטון בפילדלפיה ונחת בניו ג'רזי. טיסה זו נצפתה על ידי הנשיא ג'ורג' וושינגטון שהתרשם עמוקות.
לאחר מכן חזר בלנשאר לאירופה וערך הדגמות נוספות של טיסה בכדורים פורחים בעזרת אשתו, מרי, שלמדה אף היא להטיס כדור פורח. ההדגמות התבצעו בגרמניה, בלגיה, פולין והולנד.
חציית תעלת למאנש והמשך פעילותו > חיים אישיים ומותו

בלנשאר התחתן עם מארי מדלן-סופי ארמנט (הידועה יותר בשם סופי בלנשאר) בשנת 1804.
ב-20 בפברואר 1808 בזמן טיסה מעל האג, חטף בלנשאר התקף לב ונפל מהכדור מגובה של למעלה מ-15 מטר. הוא נפצע קשה ולא הצליח להתאושש מהנפילה. ב-7 במרץ 1809, כשנה לאחר התאונה, מת מפצעיו.
אלמנתו, סופי בלנשאר, המשיכה לפרנס את עצמה בהמראות מכדורים פורחים עד שנהרגה גם היא בתאונת תעופה ב-1819.
לורה דונלי

| --- | --- |

 לידה:  20 באוגוסט 1982 (בת 42) בלפסט, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2005 
 מקום לימודים:  הקונסרבטוריון המלכותי של סקוטלנד  Rathmore Grammar School 
 מספר צאצאים:  2 
 https://www.mrskin.com/laura-donnelly-nude-c18811
 פרופיל ב-IMDb
 
לורה דונלי (באנגלית: Laura Donnelly; נולדה ב-20 באוגוסט 1982) היא שחקנית צפון אירית.
ביוגרפיה

דונלי נולדה וגדלה בבלפסט, שם למדה בבית הספר היסודי רת'מור. אחר כך עברה לגלאזגו ללמוד משחק באקדמיה הסקוטית המלכותית למוזיקה ודרמה. ב-2004 סיימה את הלימודים והופיעה בשורה של תפקידים בתיאטראות באירלנד ובסקוטלנד, לפני שעברה ללונדון שם החלה הקריירה הטלוויזיונית שלה.
הופעת הבכורה שלה על מסך הטלוויזיה הייתה ב-2005 בסדרת הדרמה "שוגר אהובתי" של ערוץ 4, בה שיחקה בשני פרקים בתפקיד מושא אהבתה של הדמות הראשית בסדרה. עוד הופיעה דונלי בסדרה הרפואית "חדר מיון", בסדרה "הקס" ובתפקיד ראשי בסרט האירי "Insatiable" מ-2008. דונלי כיכבה בדרמה "Best: His Mother's Son" של ה-BBC על חייו של הכדורגלן ג'ורג' בסט, בה גילמה את דמותה של ברברה, אחותו של בסט. בתיאטרון כיכבה במחזה "The River" מאת גֵ'ז באטרוורת' בתיאטרון רויאל קורט לצדם של דומיניק וסט ומירנדה רייסון. היא שיחקה באותו תפקיד בהפקה שהועלתה בברודוויי לצדו של יו ג'קמן.
באפריל 2018 זכתה דונלי בפרס לורנס אוליבייה לשחקנית הטובה ביותר על הופעתה במחזה "The Ferryman" מאת באטרוורת'. בשנת 2019 שיחקה בדרמה הביוגרפית "טולקין", אשר מבוסס על חייו של הסופר ג'ון רונלד רעואל טולקין.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009 | חרדה | Dread | אבי |  |
| 2009 |  | Right Hand Drive | אשלי |  |
| 2009 | בסט | Best: His Mother's Son | ברברה בסט | סרט טלוויזיה |
| 2013 |  | Hello Carter |  |  |
| 2014 |  | Heart of Lightness | אלידה |  |
| 2015 | התוכנית | The Program | אמה או'ריילי |  |
| 2019 | טולקין | Tolkien |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2005 | שוגר אהובתי | Sugar Rush | בת' | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 2005 | חדר מיון | Casualty | פלר באטלר | סדרת טלוויזיה (7 פרקים) |
| 2005 | הקס | Hex | מאיה רוברטסון | סדרת טלוויזיה (7 פרקים) |
| 2006 |  | The Bill | ג'ודי מקמילן | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2007 |  | Rough Diamond | אויפה | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2009 |  | Occupation | קייטי היבס | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 2009 | מרלין | Merlin | פריה | בפרק "The Lady of the Lake" ו-"The Coming of Arthur" |
| 2012 | היעלמות | Missing | ויולט הית' |  |
| 2013 | החטא הקדמון | The Fall | שרה קיי |  |
| 2014–2017 | זרה | Outlander | ג'נט פרייזר מארי (ג'ני) | סדרת טלוויזיה (8 פרקים) |
| 2016 | ביאוולף | Beowulf | אלבינה | סדרת טלוויזיה |
| 2021-2018 | בריטניה | Britannia | הלה | סדרת טלוויזיה (6 פרקים) |
| 2021-הווה | נשות הלעולם לא | The Nevers | אמליה טרו | סדרת טלוויזיה (12 פרקים) |
| 2022 | איש זאב בלילה | werewolf by night | אלסה בלודסטון | ספיישל טלוויזיוני |
תיאטרון

"רומיאו ויוליה", התיאטרון הפתוח בריג'נטס פארק, יוני 2008 עד אוגוסט 2008 (בתפקיד יוליה)
"The River", תיאטרון רויאל קורט, אוקטובר - נובמבר 2012
"The River", תיאטרון Circle in the Square, אוקטובר 2014 - פברואר 2015
"The Ferryman", תיאטרון רויאל קורט, אפריל - מאי 2017
"The Ferryman", תיאטרון גילגוד, יוני 2017 - אוקטובר 2017
The Hills of California, ווסט אנד וברודוויי, 2024
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | פרויקט | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2018 | פרס אוליבייה | השחקנית הטובה ביותר | The Ferryman | זכייה |  |
| 2019 | פרס טוני | ההופעה הטובה ביותר של שחקנית ראשית במחזה | The Ferryman | מועמדות |  |
| 2024 | פרס אוליבייה | השחקנית הטובה ביותר | The Hills of California | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  "Laura Donnelly Twitter".
↑  Maureen Coleman (29 ביוני 2005). "Laura couldn't be without her No 1 fan". Belfast Telegraph. נבדק ב-28 באפריל 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "ProfileLaura". righthanddrivemovie.com. נבדק ב-25 במרץ 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Olivier Awards 2018: Hip hop musical Hamilton dominates
↑  Elkin, Susan (10 ביוני 2008). "Romeo and Juliet review". The Stage. נבדק ב-17 ביולי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Cast and West End transfer confirmed for Sam Mendes' The Ferryman". WhatsOnStage.com. 8 בפברואר 2017. נבדק ב-5 באפריל 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Olivia Rook, 2024 Olivier Awards: Full list of winners, London Theatre, ‏2024-04-14 (באנגלית)
| פרס סטלייט על הרכב השחקנים הטוב ביותר - סדרת טלוויזיה |
| --- | --- | --- |
| 2005 | הצל אותי |  |
| 2006 | האנטומיה של גריי: ג'סטין צ'יימברס • אריק דנה • פטריק דמפסי • קתרין הייגל • טי אר ייט • סנדרה או • ג'יימס פיקנס • אלן פומפאו • שרה רמירז • קייט וולש • איזאיה וושינגטון • צ'נדרה וילסון |  |
| 2007 | מד מן: בריאן באט • אן דודק • מיכאל גלדיס • ג'ון האם • כריסטינה הנדריקס • ג'נוארי ג'ונס • וינסנט רטיזר • רוברט מורס • אליזבת מוס • קירנן שיפקה • מגי סיף • ג'ון סלאטרי • ריץ' סומר • אהרון סטאטון |  |
| 2009 | דם אמיתי: כריס באואר • מכד ברוקס • אנה קאמפ • נלסן אליס • מישל פורבס • מריאנה קלבנו • ראיין קוואנטן • טוד לאו • מיכאל מקמילן • סטיבן מוייר • אנה פקווין • ג'ים פארק • קרי פרסטון • ויליאם סנדרסון • אלכסנדר סקארסגארד • סם טראמל • רוטינה וסלי • דברה אן וול |  |
| 2012 | המתים המהלכים: אנדרו לינקולן • שרה ויין קליס • לורי הולדן • נורמן רידוס • סטיבן יאון • לורן כהן • צ'נדלר ריגס • מליסה מקברייד • סקוט וילסון • דנאי גורירה • מייקל רוקר• דייוויד מוריסי |  |
| 2013 | כתום זה השחור החדש: טיילור שילינג • לורה פריפון • מיכאל הרני • מישל הרסט • קייט מאלגרו • ג'ייסון ביגס |  |
| 2014 | הניק: קלייב אוון • ג'רמי בוב • ג'ולייט ריילנס • איב יוסון • מייקל אנגרנו • כריס סאליבן • קארה סימור • אריק ג'ונסון • דייוויד פיירו • מאיה קאזאן • לאון אדיסון בראון • גריינג'ר היינס • מאט פרואר |  |
| 2015 | פשע אמריקאי: פליסיטי האפמן • טימותי האטון • אי. ארל בראון • ריצ'רד קברל • רג'ינה קינג • קייטלין ג'רארד • בניטו מרטינז • פנלופה אן מילר • אלביס נורסקו • ג'וני אוריץ |  |
| 2016 | זרה: קטרינה באלף • סם היואן • טוביאס מנזיס • לוטה ורביק • לורה דונלי • סטיבן קרי • דאנקן לקרואה • גרנט או'רורק • גארי לואיס • גרהם מקטביש • סטיבן וולטרס • סיימון קאלו • נל הדסון • דומיניק פינון • סטנלי ובר • ריצ'רד רנקין • סופי סקלטון • אנדרו גאוור • רוזי דיי • קלייב ראסל • פרנסס דה לה טור |  |
| 2017 | פולדארק: רובי בנטל • קרוליין בלקיסטון • כריסטיאן בראסינגטון • אליס צ'אפל • ביטי אדני • ג'ק פרת'ינג • שון גילדר • ג'ון נטלס • לוק נוריס • היידה ריד • הארי ריצ'רדסון • אלינור טומלינסון • איידן טרנר • ג'וש וייטהאוס • גבריאלה ויילד • טום יורק |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 125353439X  ISNI: 0000 0004 1854 118X  LCCN: no2013089886  VIAF: 7240149068463865730002   WorldCat (עם VIAF): 7240149068463865730002
מתחם האלף

| --- | --- |

הדמיה של מרכז בניינים במתחם
 מידע
 עיר:  ראשון לציון
 שטח:  מעל 1,700 דונם
 קואורדינטות:  31°59′06″N 34°45′00″E﻿ / ﻿31.985102656462917°N 34.750029692297936°E﻿ / 31.985102656462917; 34.750029692297936
 שכונות נוספות בראשון לציון
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) מתחם האלף(למפת גוש דן רגילה) מתחם האלף(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מתחם האלף(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מתחם האלף  he מתחם האלףhe מתחם האלףמפת  __ ראשון לציון (in English: Rishon LeZion)  __ בית דגן (in English: Beit Dagan) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון: __ חולון (in English: Holon), __ בת ים (in English: Bat Yam) ממזרח: __ מועצה אזורית שדות דן (in English: Sdot Dan Regional Council) מדרום: __ באר יעקב (in English: Be'er Ya'akov), __ נס ציונה (in English: Ness Ziona), __ מועצה אזורית גן רווה (in English: Gan Raveh Regional Council) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) תחום בתוך שטח העיר: __ שפד"ן (in English: Shafdan) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מתחם האלף הוא אזור תעשייה, נופש, מגורים ותעסוקה בהקמה הנמצא בראשון לציון, בין הים התיכון לנתיבי איילון. שטח המתחם הוא למעלה מ-1,700 דונם, מה שהופך אותו למרכז העסקים הגדול ביותר בשטחו במדינה.
המתחם

המתחם תוכנן כך שיהיה מהמתקדמים בפיתוח בר-קיימא, וכמחצית מהשטח בבעלות של עיריית ראשון לציון והוא ינוהל על ידי מנהלת המתחם של החברה כלכלית. וכן, המתחם יהווה מתחם תעסוקה מתקדם ויאכלס מרכזים פיננסיים, תעשיות עתירות ידע, מלונאות עסקית, מרכז קונגרסים ותערוכות, מוסדות חינוך, בצד מתחמי פנאי ומגורים. בנוסף, שטח המתחם מחולק לאזורים:
תעסוקה ומסחר - כ-1,400 דונם ייבנו כשטחי מסחר.
מגורים - כ-4,900 יחידות דיור ייבנו במתחם, בעיקר מעונות סטודנטים ודיור מוגן.
סביבה - כ-110 דונם ייבנו כשטחי ציבור בהם בין היתר כ-75 דונם של פארקים.
פנאי ונופש - כ-275 דונם ייבנו כשטחים פתוחים לספורט ונופש, למעשה אחד מהמבנים הראשונים שיוקמו בפארק יהיו מבני ספורט ופנאי בהם ארנה שתשמש אירועי ספורט ומופעים שתכיל כ-6,000 מקומות ישיבה לצופים וכן עוד כ-4,000 מקומות בהם יהיה ניתן לעמוד).
מיקום

מפת אזור חולות ראשון לציון
מתחם האלף ייבנה על שטחן של חלק מחולות ראשון לציון, בין הים התיכון לנתיבי איילון. גבולות המתחם: מצפון – שדרות רחבעם זאבי (בהמשך משה דיין), ממערב – שדרות מרילנד, ממזרח – נתיבי איילון, מדרום – רחוב אבא אבן. המתחם כולל קרקע של למעלה מ-1,500 דונם, המהווה עתודה משמעותית לפיתוח העיר.