stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חאווייר קולסון
הישגיו

הישגו הראשון של קולסון בזירה הבינלאומית היה ב-2006, כשזכה במדליית הזהב באליפות האיברו-אמריקאית באתלטיקה שנערכה בעיר הולדתו, פונסה. באוניברסיאדה שנערכה בבנגקוק ב-2007 זכה במדליית ארד. באותה שנה התחרה לראשונה באליפות העולם, שנערכה באוסקה וסיים במקום ה-19, לאחר שבשלב המוקדמות קבע תוצאה של 49.09 שניות ועלה מהמקום השביעי. בשנת 2008 ייצג את פוארטו ריקו באולימפיאדת בייג'ינג וסיים במקום ה-14.
בשנת 2009 ביצע קולסון התקדמות משמעותית. הוא קבע שיא אישי חדש, 48.29 שניות, שהיה גם לשיא פוארטו ריקו, ובאליפות העולם שנערכה בברלין זכה במדליית הכסף, בשיא אישי חדש נוסף, 48.09 שניות. זכייתו זו הייתה הזכייה הראשונה של ספורטאי פוארטו ריקני במדליה באליפות העולם באתלטיקה. במהלך טורניר שנערך בעירו בשנת 2010 שיפר את שיאו עוד יותר, ירד לראשונה מ-48 שניות, וקבע שיא אישי חדש - 47.72 שניות. באליפות העולם שנערכה בטגו ב-2011 שחזר את הישגו וזכה פעם נוספת במדליית כסף.
במסגרת ליגת היהלום בתחרות שנערכה בפריז כהכנה לאולימפיאדת לונדון (2012) סיים קולסון במקום הראשון בתוצאה 47.78 שניות, שהיוותה את תוצאת השנה בעולם.
בטקס הפתיחה של האולימפיאדה, נשא קולסון את דגל פוארטו ריקו. במשחקים עצמם זכה במדליית הארד בתוצאה של 48.10 שניות, אחרי פליקס סאנצ'ס מהרפובליקה הדומיניקנית (47.63 שניות) ומייקל טינסלי מארצות הברית (47.91 שניות).
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) פסל קולסון בגמר.
שיאים אישיים

ריצת 400 מטר: 45.99 שניות (2012)
ריצת 800 מטר: 1:49.97 דקות (2011)
ריצת 400 מטר משוכות: 47.72 שניות (2010)
קוקה-קולה בלאק

| --- | --- |

 סוג:  קולה
 יצרן:  The Coca-Cola Company (חברת קוקה-קולה)
 מוצא:  צרפת
 מועד הכנה ראשוני:  2006
 צבע:  שחור
 טעם:  שילוב קפה-קולה מתוק
קוקה-קולה בלאק (באנגלית: Coca-Cola BlāK) הוא משקה מוגז המכיל תמציות קפה של חברת קוקה-קולה שיוצר למן שנת 2006. מדובר, למעשה, במשקה ניסיוני הן מבחינת סוגו והן מבחינת ערכו הקלורי. מבחינת הסוג מדובר במשקה שהוא גם משקה מוגז קל, גם משקה אנרגיה וגם משקה מבוסס קפה. מבחינת הערך התזונתי הוגדר המשקה כבעל ערך קלורי "אמצעי" (mid calorie drink) בשל תכולת קלוריות המצויה בתווך בין משקאות ממותקים רגילים ומשקאות דיאטטיים המבוססים על ממתיקים מלאכותיים.
השקה ושיווק

המשקה הושק תחילה בצרפת בינואר 2006, ולאחר מכן גם בארצות הברית (ב-3 באפריל 2006) ובקנדה (29 באוגוסט 2006). בפברואר 2007 הושק גם בצ'כיה. בהחדרת המוצר לשוק האמריקני הושקעו סכומי כסף ניכרים. המוצר הוצג כחדשני ופורץ דרך בתחום המשקאות הקלים בשל השילוב בין הטעם המוכר של קוקה-קולה ותמציות קפה. המשקה פנה למבוגרים בני דור ה-X, חובבי קפה ומשקאות אנרגיה ונועד להתחרות באלה ובאלה.
בין היתר, נעשתה פרסומת ייחודית ששודרה לראשונה במהלך קדם-השידור של טקס פרסי אוסקר ה-78 ברשת הטלוויזיה ABC. הפרסומת, בת 15 שניות, שכותרתה POParazzi הציגה את המשקה ככוכב זוהר הנחשף לתקשורת ולהבזקי מצלמות. במהלך ניסיונות ההחדרה חולקו אלפי בקבוקי משקה בטיימס סקוור שבעיר ניו יורק
. גם בקנדה נעשתה פעילות שיווקית אגרסיבית, שכללה חלוקת אלפי בקבוקים בדנדס סקוור בעיר טורונטו במסגרת אירוע שבו השתתפו, בין היתר, דוגמנים בלבוש תחתון שנצבעו ואופרו על מנת שייראו כמו בקבוקי המשקה החדש.
חרף ההשקעה הניכרת בפרסום ובשיווק המשקה נחל כישלון, וב-31 באוגוסט 2007 הודיעה חברת קוקה-קולה על הפסקת שיווקו בארצות-הברית. אפשר כי אי הצלחתו בארצות הברית נובעת מכך שהמשקה הוא משקה פיוז'ן שלא ניתן לסווגו לקטגוריה ברורה. חוסר הבהירות קיים הן לגבי הסוג (לא ברור האם מדובר בווריאציה של המשקה הקל קוקה-קולה, במשקה שאמור להתחרות בקפה, או במשקה אנרגיה דוגמת רדבול) והן לגבי הערך הקלורי (המשקה מצוי באזור הגבול העמום שבין המשקאות עתירי הסוכר לבין המשקאות הדיאטטיים). החברה תמשיך לייצר ולשווק את המשקה בקנדה ובאירופה.
אריזה

בארצות הברית ובקנדה נעשה שימוש בבקבוקי זכוכית כהים עם פקקי פלסטיק ואילו בצרפת נעשה שימוש בבקבוקי אלומיניום. הבקבוקים עוצבו על ידי חברת העיצוב הבריטית 'פרלפישר' על מנת לשוות למוצר מראה מתוחכם, בניגוד לתדמית העממית של יתר מוצרי חברת קוקה-קולה. העיצוב נכנס לרשימת העיצובים המשפיעים ביותר של המגזין טיים. גם העיצוב נועד לשרת את התדמית האקסקלוסיבית שחברת קוקה-קולה ניסתה לשוות למוצר. הלוגו המוזהב המוטבע על אריזות המוצר נועד לדמות פול קפה.
רכיבים וערך תזונתי

הגרסה האמריקנית של המשקה הומתקה בסירופ תירס עתיר פרוקטוז, אספרטיים ואצסולפאם-K (כלומר שילוב של ממתיקים טבעיים ומלאכותיים - כשהתוצאה היא ערך קלורי "אמצעי"). בגרסה הצרפתית ובגרסה הקנדית נעשה שימוש בסוכר במקום בסירופ תירס, ובצירוף אותם ממתיקים מלאכותיים. במנת משקה (240 מיליליטר) 45 קלוריות, 12 גרם פחמימות (סוכר), 35 מיליגרם נתרן ו-46 מיליגרם קפאין. אין במוצר חלבון או שומנים.
טעמים נוספים

בנוסף לטעם הבסיסי של קוקה-קולה בלאק עלו למדפים בצרפת משקה קוקה-קולה בלאק בטעם דובדבן-וניל, משקה קוקה-קולה בלאק בטעם דובדבן-וניל ללא סוכר, ומשקה קוקה-קולה בלאק "מחוזק" (בבקבוק בהיר יותר, ראו בתמונה שלעיל).
הערות שוליים

↑  כתבה של סוכנות רויטרס מיום 7.12.2005
↑  כתבה באתר MSNBC מיום 8.12.2005
↑  כתבה על ההשקה מיום 14.4.2006
↑  כתבה בעיתון קנדי מיום 30.6.2006
↑  לדיון במושג זה ראו בוויקיפדיה האנגלית
↑  כתבה על הפסקת הייצור בארצות הברית מיום 4.9.2007.
↑  Pearlfisher - Design for Life, pearlfisher.com (באנגלית בריטית)
↑  כתבה במגזין טיים
↑  כתבה בצרפתית מיום 12.12.2005
פרנק CFA

מדינות אפריקה בהן נהוג הפרנק CFA. באדום: פרנק CFA מרכז אפריקני (XAF), בירוק: פרנק CFA מערב אפריקני (XOF)
פרנק CFA (צרפתית: CFA,‏ "céfa", או franc) הוא ההילך החוקי ב-12 מדינות באפריקה אשר היו בעברן מושבות צרפתיות וכן בגינאה ביסאו (מושבה פורטוגזית לשעבר) ובגינאה המשוונית (מושבה ספרדית לשעבר). שמותיו המקוצרים של המטבע על פי תקן ISO 4217 הם: XAF לפרנק CFA מרכז אפריקני ו-XOF לפרנק CFA מערב אפריקני.
לפרנק CFA שער חליפין קבוע ביחס לאירו: 100 פרנק CFA שווים ל-0.152449 אירו (שוויו של פרנק צרפתי אחד בעת המעבר ליורו).
אף על פי שפרנק מרכז אפריקני CFA ופרנק מערב אפריקני CFA הם בעלי ערך זהה כלפי מטבעות אחרים, מדינות שבהן אחד משני מטבעות אלה אינן מכבדות את המטבע האחר.
גל של מחאות במרכז ובמערב אפריקה כנגד המטבע הלאומי, אשר נתפס כשריד קולוניאליסטי, עשוי להוביל את המדינות האפריקניות לאמץ מטבעות חדשים. האיחוד המוניטארי של מדינות מערב אפריקה מתכנן להחליף את פרנק CFA המערב אפריקני במטבע חדש בשם Eco בתחילת שנת 2027.
שם המטבע

בין השנים 1945-1958 משמעות ראשי התיבות CFA היו "המושבות הצרפתיות באפריקה" (צרפתית: Colonies françaises d'Afrique). מעת היווסדה של הרפובליקה הצרפתית החמישית בצרפת, בשנת 1958, ועד להכרזת עצמאותן של המושבות השונות, החל משנות ה-60 שונתה משמעות שם המטבע והוא נקרא: "הקהילה הצרפתית של אפריקה" (צרפתית: Communauté française d'Afrique). מאז שהוכרזה עצמאותן של המושבות משמעות ראשי תיבות שמו של המטבע שונה במדינות מערב אפריקה מזו שבמדינות מרכז אפריקה.
היסטוריה > יצירת המטבע

פרנק CFA נוצר ב-26 בדצמבר 1945 לצד פרנק CFP, שהוא המטבע שהוכנס לשימוש במחוזות צרפת מעבר לים. הסיבה להיווצרות המטבע הייתה חולשתו של הפרנק הצרפתי מיד עם תום מלחמת העולם השנייה. כאשר צרפת אשררה את הסכם ברטון וודס בחודש דצמבר 1945, חל פיחות בפרנק הצרפתי וזאת כדי לקבוע שער חליפין קבוע בינו לבין הדולר האמריקני. הנהגת מטבעות חדשים במושבות הצרפתיות באה כדי למנוע מהן את הפיחות החד בערך הפרנק הצרפתי. רנה פלבן, שר האוצר הצרפתי באותה עת, צוטט כאומר: ”במחווה של נדיבות וחוסר אנוכיות, צרפת האירופאית (France métropolitaine) מבקשת שלא להטיל על בנותיה את תוצאות עונייה, [על כן] היא קובעת שער חליפין שונה למטבעותיהן.”
היסטוריה > שער חליפין

פרנק CFA נוצר עם שער חליפין קבוע ביחס לפרנק הצרפתי. שער חליפין זה השתנה רק פעמיים במהלך תולדות המטבע: בשנת 1948 ובשנת 1994.
שערי החליפין:
26 בדצמבר 1945 עד 16 באוקטובר 1948 - שער פרנק CFA היה 1.70 פרנק הצרפתי. יחס מועדף זה לפרנק CFA הוא תוצאה של החיסכון בפיחות שחל בפרנק הצרפתי בחודש דצמבר 1945. עד לאותה עת ערכו של מטבע הפרנק במושבות הצרפתיות היה זהה לזה של הפרנק בצרפת שבאירופה.
17 באוקטובר 1948 עד 31 בדצמבר 1959 - שער פרנק CFA היה 2.00 פרנק צרפתי.
1 בינואר 1960 עד 11 בינואר 1994 - שער פרנק CFA היה 0.02 פרנק צרפתי. (זאת בעקבות החלפת המטבע בצרפת כך ש-100 פרנק "ישנים" הפכו לפרנק "חדש" אחד).
12 בינואר 1994 עד 31 בדצמבר 1998 - שער פרנק CFA היה 0.01 פרנק צרפתי (זאת בעקבות פיחות חד בערך הפרנק CFA כדי לעודד יצוא מאפריקה).
1 בינואר 1999 - 100 פרנק CFA נסחרים בשער של 0.152449 אירו, או אירו שווה 655.957 פרנק CFA. (ב-1 בינואר 1999 החליף האירו את הפרנק הצרפתי בשער של 6.55957 לאירו).
האירועים בשנת 1960 ובשנת 1999 התבטאו אך ורק במטבע הנהוג בצרפת ולא שינו את ערכו היחסי של הפרנק CFA ביחס לפרנק או אירו.
שער החליפין של הפרנק CFA ספג ביקורת רבה ונטען כי הוא גבוה מדי, דבר הפועל לטובת העילית העירונית במדינות אפריקה, היכולים לרכוש מוצרים בזול על חשבון החקלאים המתקשים ביצוא סחורותיהם. הפיחות שחל במטבע בשנת 1994 היה ניסיון לסגור פערים אלה.
היסטוריה > מדינות וטריטוריות

1949: סומלילנד הצרפתית (ג'יבוטי) עוזבת את המטבע
1960: גינאה עוזבת את המטבע
1962: מאלי עוזבת את המטבע
1967: ראוניון מאמץ את הפרנק הצרפתי
1973: מדגסקר עוזבת את המטבע
1973: מאוריטניה עוזבת את המטבע
1974: סן-פייר ומיקלון עוזב את המטבע
1984: מאלי שבה ומצטרפת למטבע
1985: גינאה המשוונית מצטרפת למטבע
1997: גינאה ביסאו מצטרפת למטבע
היסטוריה > איחוד המטבע האירופאי ואחריות על שער החליפין

בשנת 1998, במסגרת ההכנות לאיחוד המטבע האירופאי, דנה מועצת האיחוד האירופי בהסכמים המוניטריים של צרפת עם המדינות שבהן מטבע פרנק CFA וכן עם קומורו וקיבלה את ההחלטות הבאות:
להסכמים אלה כנראה שלא תהיה כל השפעה משמעותית על מדיניות המטבע ושער החליפין של אזור האירו.
הסכמים אלה ואופן יישומם לא יציבו כנראה מכשולים ליישום ותפקוד איחוד המטבע והכלכלה האירופאית.
דבר בהסכמים שבין צרפת למדינות אלה לא יכול להטיל חובה על הבנק המרכזי האירופי, או כל בנק לאומי של אחת המדינות האירופאיות, לתמיכה בשערי החליפין של הפרנק CFA או בפרנק הקומורי.
שינויים בהסכמים אלה אף הם לא יטילו חובות על הבנק המרכזי האירופי, או הבנקים של המדינות החברות באיחוד.
משרד האוצר הצרפתי הוא שיבטיח שער חליפין קבוע בין האירו לבין הפרנק CFA והפרנק הקומורי.
הרשויות המוסמכות בצרפת יעדכנו את הנציבות האירופית, את הבנק המרכזי האירופי ואת ועדות הכלכלה והמימון על יישום ההסכמים ויודיעו מראש על שינויים מתוכננים בשער החליפין בין האירו לפרנק CFA ולפרנק הקומורי.
כל שינוי באופי ובהיקף ההסכמים חייב להיות באישור המועצה האירופית על בסיס המלצות הנציבות.
מוסדות

למעשה קיימים שני מטבעות נפרדים המכונים "פרנק CFA": פרנק CFA מערב אפריקני (סימן ISO 4217 הוא XOF) ופרנק CFA מרכז אפריקני (XAF). לשני המטבעות שער חליפין זהה ביחס לאירו וערכם של שני המטבעות מובטח על ידי משרד האוצר הצרפתי (צרפתית: Trésor public). אולם לא ניתן להשתמש במטבע המערב אפריקני במדינות מרכז אפריקה ולהפך.
פרנק CFA מרכז אפריקני

ראשי התיבות CFA בשמו של פרנק CFA מרכז אפריקני (XAF) משמעותן "שיתוף פעולה כספי במרכז אפריקה" (צרפתית: Coopération financière en Afrique centrale). המטבע מבוקר על ידי הבנק של מדינות מרכז אפריקה (צרפתית: Banque des États de l'Afrique Centrale, ר"ת BEAC), אשר מטהו נמצא בעיר יאונדה בקמרון, זאת עבור שש המדינות החברות בקהילה הכלכלית המוניטרית של מרכז אפריקה (צרפתית: Communauté Économique et Monétaire de l'Afrique Centrale, ר"ת CEMAC):
קמרון קמרון
הרפובליקה המרכז-אפריקאית הרפובליקה המרכז-אפריקאית
צ'אד צ'אד
הרפובליקה של קונגו הרפובליקה של קונגו
גינאה המשוונית גינאה המשוונית
גבון גבון
החל משנת 1975 נושאים שטרות הפרנק CFA של מרכז אפריקה צד קדמי שונה וייחודי לכל מדינה ואילו צידם האחורי זהה, בדומה למטבעות האירו.
ב-25 באפריל 2023 מתקיימת פגישת השרים של הקהילה הכלכלית והמוניטרית של מרכז אפריקה (Cemac) וצרפת. בפרט נדון נושא הפרנק CFA. בצד הצרפתי, הערבות שניתנה לפרנק CFA והבטחת המרתו, נתפסת כווקטור של יציבות כלכלית לאזור. צרפת נותרה "פתוחה" ו"זמינה" להתקדם ברפורמה של שיתוף הפעולה המוניטרי במרכז אפריקה, כפי שהצליחה להתקיים במערב אפריקה. צרפת אומרת שהיא מוכנה לקבל את ההצעות של CEMAC..
פרנק CFA מערב אפריקני

ראשי התיבות CFA בשמו של פרנק CFA מערב אפריקני (XOF) משמעותן: "הקהילה הכספית של אפריקה" (צרפתית: Communauté financière d'Afrique). הפרנק CFA מערב אפריקני מפוקח על ידי הבנק המרכזי של מדינות מערב אפריקה (צרפתית: Communauté financière d'Afrique, ר"ת BCEAO) שמטהו בעיר דקר בסנגל והוא משרת את שמונה המדינות החברות באיחוד המוניטרי והכלכלי המערב אפריקני (צרפתית: Union Économique et Monétaire Ouest Africaine, ר"ת UEMOA):
בנין בנין
בורקינה פאסו בורקינה פאסו
חוף השנהב חוף השנהב
מאלי מאלי
ניז'ר ניז'ר
סנגל סנגל
טוגו טוגו
גינאה ביסאו גינאה ביסאו
הערות שוליים

↑  רקוויאם לפרנק האפריקני | תועלת שולית
↑  "West African regional bloc adopts new plan to launch single currency in 2027". Reuters (באנגלית). 2021-06-19. נבדק ב-2021-12-28.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007537576205171  BnF: cb11998142v (data)  GND: 4502290-2  LCCN: sh2005000411  SUDOC: 02807355X 
שטר 1000 פרנק CFA מרכז אפריקני
אקאני סימבינה

אקאני סימבינה (באנגלית: Akani Simbine; נולד ב-21 בספטמבר 1993) הוא אתלט דרום אפריקאי שיאן אפריקה בעבר בריצת 100 מטר.
ביוגרפיה

סימבינה נולד בקמפטון פארק שבמחוז חאוטנג בדרום אפריקה.
בדצמבר 2012 קבע שיא דרום אפריקה עד גיל 20 בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.19 שניות. הוא השתתף באוניברסיאדת קאזאן (2013) ולא העפיל לריצת הגמר. ב-2014 סיים שני באליפות דרום אפריקה באתלטיקה בריצת 100 מטר, במשחקי חבר העמים 2014 סיים חמישי בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.37 שניות.
באליפות העולם באתלטיקה 2015 סיים במקום ה-11 בחצי הגמר בתוצאה של 10.02 שניות. באותה שנה זכה במדליית זהב בריצת 100 מטר באוניברסיאדת קוואנגג'ו בשיא אישי של 9.97 שניות וזכה במדליית ארד עם נבחרת השליחים. בתחילת 2016 קבע שיא דרום אפריקה של 9.96 שניות. ביוני אותה שנה זכה במדליית ארד בריצת 100 מטר באליפות אפריקה באתלטיקה ובמדליית זהב עם נבחרת השליחים.
ביולי 2016 קבע שיא דרום אפריקה בריצת 100 מטר של 9.89 שניות. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו סיים חמישי בגמר ריצת 100 מטר בתוצאה של 9.94 שניות. באליפות העולם באתלטיקה 2017 סיים חמישי בתוצאה של 10.01 שניות. באפריל 2018 זכה במדליית זהב במשחקי חבר העמים בתוצאה של 10.03 שניות ובמדליית כסף בריצת שליחים 100X4 מטר.
הוא ניצח באליפות אפריקה 2018 בריצה 100 מ'. באליפות אפריקה 2022 הוא זכה במקום השני אחרי פרדיננד אומורווה.
באולימפיאדת טוקיו סיים במקום הרביעי בתוצאה של 9.93 שניות. באליפות העולם באתלטיקה 2022 סיים חמישי בתוצאה של 10.01 שניות.
באולימפיאדת פריז (2024) סיים רביעי בשיא דרום אפריקה של 9.82 שניות. הוא זכה עם נבחרת השליחים 4X100 מטר במדליית כסף בשיא אפריקה של 37.57 שניות.
שיאים אישיים

ריצת 100 מטר: 9.82 שניות, 2024
ריצת 200 מטר: 19.95 שניות, 2017
רוזלין זוסמן יאלו

| --- | --- |

 לידה:  19 ביולי 1921 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  30 במאי 2011 (בגיל 89) הברונקס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Rosalyn Sussman 
 ענף מדעי:  פיזיקה רפואית  פיזיקה
 מקום מגורים:  ארצות הברית ארצות הברית
 מקום קבורה:  Mount Moriah Cemetery 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין  מכללת האנטר  אוניברסיטת ניו יורק  תיכון וולטון 
 מוסדות:  ישיבה יוניברסיטי  מכללת האנטר 
 פרסים והוקרה:  פרס אלברט לסקר למחקר רפואי בסיסי (1976)  היכל התהילה של נשים בטכנולוגיה (1997)  אשת השנה של Ladies' Home Journal (1978)  פרס פרד קונרד קוך (1972)  המדליה הלאומית למדעים (1988)  פרס דיקסון ברפואה (1972)  פרס קרן גיירדנר הבינלאומי (1971)  פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (1977)  פרס האגודה הרפואית האמריקאית להישג מדעי (1975)  פרס הווארד טיילור ריקטס (1971)  היכל התהילה הלאומי לנשים (1993)  עמיתת האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים 
 בן או בת זוג:  A. Aaron Yalow 
 תרומות עיקריות
 פיתוח שיטת המבחן הרדיו-אימוני
 
רוזלין זוסמן יאלו (באנגלית: Rosalyn Sussman Yalow, ‏19 ביולי 1921 – 30 במאי 2011) הייתה פיזיקאית רפואית אמריקאית יהודייה, כלת פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1977 על פיתוח המבחן הרדיו-אימוני (Radioimmunoassay,‏ RIA).
קורות חיים

יאלו נולדה בניו יורק לסיימון וקלרה זוסמן. אמה היגרה לארצות הברית מגרמניה כילדה ואביה הוא יליד ניו יורק. שניהם היו בעלי השכלה יסודית בלבד ולא סיימו לימודי תיכון. בשנת 1941 סיימה את מכללת האנטר, מכללה לנשים בלבד, שם החלה להתעניין בתחום הפיזיקה. לקראת סיום לימודיה, משלא האמינה כי תצליח להתקבל ללימודים מתקדמים ולקבל מלגה בתחום הפיזיקה, בגלל היותה אישה, היא החלה לעבוד כמזכירה למייקל היידלברגר, ביוכימאי בולט באוניברסיטת קולומביה, וקיוותה שתוכל כך להתקבל ללימודים מתקדמים.
זמן קצר לאחר שסיימה את לימודי התואר הראשון היא קיבלה הצעה להיות עוזרת הוראה בפיזיקה באוניברסיטת אילינוי. זאת, כיוון שעקב פרוץ מלחמת העולם השנייה גויסו רוב הגברים לצבא והאוניברסיטה העדיפה להעניק מלגות לימודים לנשים, תחת סגירת שערי האוניברסיטה. רוזלין זוסמן (כשם נעוריה), הייתה התלמידה האישה היחידה בפקולטה להנדסה ובה 400 אנשי סגל והתלמידה הראשונה בפקולטה מאז שנת 1917. היא התחתנה עם חבר לספסל הלימודים, ארון יאלו בשנת 1943 וקיבלה תואר דוקטור בפיזיקה גרעינית בשנת 1945.
לאחר סיום לימודיה חזרה לניו יורק והחלה ללמד פיזיקה במכללת האנטר, שם למדה. בשנת 1947 החלה לעבוד בבית החולים לחיילים משוחררים ברובע הברונקס בניו יורק, ועזרה להקים את שירות האיזוטופים של בית החולים. בבית החולים שיתפה יאלו פעולה עם הרופא סולומון בֶּרסון (אנ') כדי לפתח את המבחן הרדיו-אימוני (RIA), שיטה המשמשת למדידת כמויות זעירות של חומרים ביולוגיים בדם על ידי שימוש בנוגדנים ובסמנים רדיואקטיביים. במקור, הבדיקה שימשה למחקר על רמות האינסולין בחולי סוכרת. מאז יושמה שיטה זו לבדיקת מאות חומרים אחרים, כולל הורמונים, ויטמינים ואנזימים. יאלו וברסון, אשר שיתפו פעולה במחקר משך 22 שנה, סירבו לרשום פטנט על הטכניקה שפיתחו.
בשנת 1976 הייתה יאלו לאישה הראשונה שקיבלה את פרס לסקר. שנה לאחר מכן הייתה לאשה השנייה שקיבלה את פרס נובל. היא חלקה את הפרס עם רוג'ר גילמין ואנדריו ויקטור שלי. שותפה ברסון הלך לעולמו בשנת 1972 ולכן לא קיבל את הפרס.
בשנת 1978 התקבלה יאלו כחברת האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים. בשנת 1988 הוענקה לה המדליה הלאומית למדעים.
רוזלין הייתה נשואה לאהרון יאלו, פרופסור לפיזיקה ופיזיקאי רפואי, בנו של הרב שמואל לייב ילוב, רב העיר סירקיוז שבניו יורק ומחבר ספרים. לזוג נולדו שני ילדים, בנימין ואלנה. הם חיו בריברדייל, ניו יורק.
בשנת 1992 נפטר בעלה.
היא נפטרה בניו יורק ב-30 במאי 2011.
מרי ג'ין קריק

| --- | --- |

 לידה:  9 בפברואר 1937 וושינגטון די. סי., ארצות הברית 
 פטירה:  27 במרץ 2021 (בגיל 84) 
 ענף מדעי:  מיקרוביוטה של מערכת העיכול 
 מקום לימודים:  מכללת ולסלי (1958)  המכללה לרופאים וכירורגים של אוניברסיטת קולומביה (1962) 
 מוסדות:  אוניברסיטת רוקפלר 
 פרסים והוקרה:  עמית  אקדמיית ניו יורק לרפואה 
 
מרי ג'ין קריק (באנגלית: Mary Jeanne kreek;‏ 9 בפברואר 1937 – 27 במרץ 2021) הייתה דמות מצטיינת בתחום המדע המתמקד בהתמכרות. מחקרה פרץ דרך לטיפול בהתמכרות לאופיואידים, ותרם להבנה עמוקה של ההתמכרות כמחלת מערכת עצבים עם גורמים גנטיים. קריק הייתה פרופסור באוניברסיטת רוקפלר ורופאה, היא חקרה ופיתחה טיפולים חדשים, כולל את השימוש במתאדון ובופרנורפין, ותרמה להבנה מעמיקה של ההתמכרות גם לאלכוהול והרואין.
מחקר

ב- 1964 הצטרפה ד"ר קריק לקבוצת המחקר של פרופסור וינסנט דול באוניברסיטת רוקפלר, הקבוצה יצרה תוכנית במטרה למצוא תרופה להתמכרות להרואין. תוך כדי מחקרה, ד"ר קריק וצוותה השיגו ממצאים שמכורים קשים להרואין כבר לא מסוגלים להשיג תחושת אופוריה, אך עדיין נוטלים את הסם רק כדי לחוש נורמליים. ההבחנה הזאת הייתה קריטית להבנת ההתמכרות והתמודדות עימה.
ב-1966, ד"ר קריק המשיכה לפתח טכניקות למדידת הרכיב הפעיל במתדונה בדם ובאיברים אחרים, והשיגה תוצאות שאפשרו לה לבחון את היעילות והבטיחות של התרופה. עם המחקרים הללו, קריק וצוותה יצרו לטיפול בהתמכרות להרואין ובעקבותיה אושרה על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי ב-1973. מתאדון הפך לטיפול ראשון ומרכזי לאנשים הסובלים מהתמכרות להרואין, והיה בשימוש נרחב בקהילה הרפואית והמדעית. זווית חדשה ורפורמטורית התפשטה בהתמכרות, כשנתפסה כמחלה אורגנית עם אפשרות לטיפול רפואי.
ב- 1975 פרופסור וינסנט דול שינה את תחום המחקר שלו למחקר האלכוהול, ובכך התאפשר לד"ר קריק להמשיך עצמאית את העבודה של על התמכרות לאופיואידים. היא הייתה מהנשים הראשונות להיות ראש מעבדה באוניברסיטת רוקפלר.
בין התרומות החשובות הרבות שלה לתחום חקר ההתמכרויות, קריק הייתה הראשונה לזהות שימוש בסמים בהזרקה כהתנהגות הסיכון העיקרית השנייה (אחרי מין לא מוגן) להעברת HIV. קריק גם מילאה תפקיד בפיתוח של האגוניסט החלקי של האופיואידים בופרנורפין כטיפול בהתמכרות לאופיואידים, שאושר לבסוף להתוויה זו בשנת 2002 (והוא גם ברשימת התרופות החיוניות של WHO). מאוחר יותר היא המשיכה להבהיר את היסודות הגנטיים של הפרעות התמכרות, כולל פולימורפיזמים השולטים בביטוי של קולטני מו וקאפה אופיואידים, כמו גם פולימורפיזמים הקשורים לתגובות דחק לא טיפוסיות התורמות לפגיעות להתמכרות לסמים ולאלכוהול.
קורות חיים

קריק נולדה בוושינגטון די.סי. ב-1937 וגדלה שם. אביה היה הבוחן הראשי במשרד הפטנטים של ארצות הברית. בילדותה חלתה קריק בפוליו מה שהעלה את התעניינותה במדע ורפואה. ב-1958 סיימה את לימודיה במכללת ווסלי. ב-1983 כשקיבלה קביעות, הייתה האישה הרביעית לקבל את התואר הזה ברוקפלר. ב־1994 קיבלה פרופסורה מלאה. היא הייתה נשואה לד"ר רוברט שפר, רופא המתמחה בגסטרו ורפואה פנימית, במשך 48 שנים עד מותו ב-22 בפברואר 2018.
הערות שוליים

↑  אתר של מכון רוקפלר 29 במרץ 2021 כתבה על חייה של ד”ר מרי ג'ין קריק
1 2 3  אתר של עיתון טבע מדעי המוח 14 במאי 2021  כתבה לזכרונה של מרי ג'ין קריק
1 2  אתר פאבמד 15 במאי 2021   כתבה לזכרה של מרי ג'ין קריק
↑  עמוד לזכרו של רוברטבן זוגה של מרי ג'ין קריק
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מרי ג'ין קריק".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007373873005171  ISNI: 0000 0000 2152 1826  LCCN: n78013347  ORCID: 0000-0001-8562-9091  SUDOC: 254467563  VIAF: 55398587   WorldCat (עם VIAF): 55398587
מייבאך 57 ו-62

| --- | --- |

Maybach 62
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  W240
 יצרן:  מייבאך
 שנות ייצור:  2002–2017
 הרכבה:  גרמניה גרמניה
 מודל קודם:  מרצדס-בנץ W 100 
 מודל אחריו:  Mercedes-Maybach
 חברת אם:  "DaimlerChrysler" (בין השנים 2002–2007) דיימלר AG (בין השנים 2007–2017)
 סיווג:  מכונית סלון
 מרכב:  Front-engine, rear-wheel-drive layout
 אורך:  5,723 מ"מ  (מייבאך 57, בין השנים 2002–2007)  5,728 מ"מ  (מייבאך 57, בין השנים 2008–2013)  6,160 מ"מ  (מייבאך 62, בין השנים 2002–2007)  6,165 מ"מ  (מייבאך 62, בין השנים 2008–2013)
 רוחב:  1,981 מ"מ
 גובה:  1,557 מ"מ 
 משקל:  2,735 ק"ג (מייבאך 57)  2,805 ק"ג (מייבאך 62)
 בסיס גלגלים:  3,391 מ"מ (מייבאך 57)  2,828 מ"מ (מייבאך 62)
 מפרט טכני
 מנוע:  V12 צילינדרים, 5,513 סמ"ק, המפיק 550 כ"ס ב-5,250 סל"ד (מגדש טורבו כפול)  V12 צילינדרים, 5,980 סמ"ק, המפיק 612 כ"ס ב-4,480 סל"ד (מגדש טורבו כפול)
 הילוכים:  תמסורת אוטומטית - 5 מהירויות (5G-TRONIC)
 מהירות מרבית:  250 קמ"ש (דגם 57)  275 קמ"ש (דגם 57 S)  250 קמ"ש (דגם 62)  250 קמ"ש (דגם 62 S)
 מעצב:  Olivier Boulay
 
מייבאך 57 ו-62 (בגרמנית: Maybach 57 und 62, באנגלית: Maybach 57 and 62) הן מכוניות סלון, תוצרת יצרנית כלי הרכב היוקרתיים הגרמנית "מייבאך" אשר יוצרו בין השנים 2002–2017.
יוצרו מעל ל-3,000 יחידות.
"מייבאך"

בין השנים 2002–2007 מייבאך הייתה חברת בת של "DaimlerChrysler", ובין השנים 2007–2017 מייבאך היא חברת בת של התאגיד הגרמני דיימלר AG.
מרצדס-בנץ AG הוא תאגיד גרמני שמייצר כלי רכב ועוסק גם בשירותים פיננסיים. תאגיד דיימלר הוא יצרן כלי הרכב הוותיק ביותר בעולם, וחטיבת המשאיות שלו היא הגדולה בעולם.
דגמים

מייבאך 57 (מייבאך 57, מייבאך 57 S)
מייבאך 62 (מייבאך 62, מייבאך 62 S)
תצורות "מייבאך 57 ו-62"

4 דלתות - סלון
4 דלתות - לנדולט
מחיר

"מייבאך 57" - (בגרמניה, 390,201 אירו)
"מייבאך 57 S" - (בגרמניה, 443,870 אירו)
"מייבאך 62" - (בגרמניה, 458,388 אירו
"מייבאך 62 S" (בגרמניה, 523,838 אירו)
תאוצות דגם "מייבאך 57"

בין 0–100 קמ"ש היא 5.2 שניות (דגם 57)
בין 0–100 קמ"ש היא 5.0 שניות (דגם 57 S)
תאוצות דגם "מייבאך 62"

בין 0–100 קמ"ש היא 5.4 שניות (דגם 62)
בין 0–100 קמ"ש היא 5.2 שניות (דגם 62 S)
תמונות

"מייבאך 57"
"מייבאך 57"
"מייבאך 57"
"מייבאך 57" - מבט לתא הנהג
"מייבאך 57" - מבט למושב האחורי
"מייבאך 57S", שנת 2005
"מייבאך 57S"
"מייבאך 62", שנת 2004
"מייבאך 62" - לנדולט
"מייבאך 62S" - לנדולט
"מייבאך 62"
"מייבאך 62"
"מייבאך 62S"
"מייבאך 62"
"מייבאך 62" - מבט לתא הנהג
"מייבאך 62" - מבט לתא הנהג
"מייבאך 62" - מבט למושב האחורי
"מייבאך 62S"
"מייבאך 62S" - מבט לפנים הרכב
"מייבאך 62S"
ראו גם

מייבאך
הערות שוליים

↑  דגמי "מייבאך" ranker.com/list/full-list-of-maybach-models
↑  "מייבאך 57 ו-62" cargurus.com/Cars/compare/Maybach-57-vs-Maybach-62
↑  "מייבאך 57 ו-62" motortrend.com/news/2003-maybach-57-62
↑  "מייבאך 57 ו-62" .honestjohn.co.uk/carbycar/maybach/57-and-62-2005
↑  מרצדס - וואלה! רכב
↑  Information on Daimler AG, info.daimler.com
↑  "מייבאך 57 ו-62" classicdriver.com/en/article/cars/modern-classics-maybach-57-and-62
↑  "מייבאך 57" glory4cars.com/reviews/maybach-57
↑  "מייבאך 57 ו-62" .motorauthority.com/news/1044423_2011-maybach-57-and-62-preview
↑  מייבאך לנדולט focus.de/auto/neuheiten/maybach-landaulet
↑  "מייבאך 57 ו-62"  motoring.com.au/maybach-57-and-62