stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קללת קנדי

תמונה מתוך המצעד בדאלס, בו נרצח נשיא ארצות הברית ג'ון קנדי
קללת קנדי (באנגלית: Kennedy curse) הוא ביטוי פופולרי המשמש לתיאור סדרה של אסונות ומקרי מוות בגיל צעיר שאירעו במשפחת קנדי האמריקאית. טד קנדי תהה בפומבי האם אכן תלויה קללה על המשפחה במהלך עדותו בפרשת צ'פקווידיק בשנת 1969. עם זאת, ספקנים רבים טוענים כי כל האירועים שאירעו אינם חריגים במשפחה גדולה כל כך.
כרונולוגיה

אירועים שפגעו במשפחת קנדי על פי סדר כרונולוגי:
כרונולוגיה > מקרי מוות

12 באוגוסט 1944 – ג'וזף קנדי ג'וניור, בנם של ג'וזף ורוז קנדי, נהרג בהתרסקות מטוס הקרב שלו מעל סאפוק במסגרת מבצע אפרודיטה במלחמת העולם השנייה, בגיל 29.
13 במאי 1948 – קתלין קוונדיש, מרסיונית הרטינגטון, בתם של ג'וזף ורוז קנדי, נהרגה בהתרסקות מטוס בצרפת, בגיל 28.
9 באוגוסט 1963 – פטריק בובייה קנדי, בנם התינוק של ג'ון פיצג'רלד קנדי וג'קלין קנדי-אונאסיס, מת מבעיות נשימה בגיל יומיים, לאחר שנולד כפג.
22 בנובמבר 1963 – נשיא ארצות הברית ג'ון פיצג'רלד קנדי נרצח על ידי המתנקש לי הארווי אוסוואלד בדאלאס, בגיל 46.
5 ביוני 1968 – רוברט קנדי, סנאטור מטעם מדינת ניו יורק, נורה בידי המתנקש סירחאן סירחאן, בגיל 42.
25 באפריל 1984 – דייוויד קנדי, בנו של רוברט קנדי, מת ממנת יתר של קוקאין ופטידין הבית מלון בפאלם ביץ', בגיל 28.
31 בדצמבר 1997 – מייקל קנדי, בנו של רוברט קנדי, נהרג בתאונת סקי באספן, בגיל 39.
16 ביולי 1999 – ג'ון קנדי ג'וניור, בנו של הנשיא ג'ון פיצג'רלד קנדי, נהרג בהתרסקות מטוס שהטיס יחד עם אשתו וגיסתו, בגיל 38.
16 בספטמבר 2011 – קארה קנדי, בתו של טד קנדי, מתה מהתקף לב בהיותה במכון כושר, בגיל 51.
16 במאי 2012 – מרי ריצ'רדסון קנדי, גרושתו של רוברט קנדי ג'וניור, התאבדה בביתה שבמחוז וסטצ'סטר, בגיל 52.
1 באוגוסט 2019 – סוירשה קנדי היל, נכדתו של רוברט קנדי, מתה ממנת יתר במתחם בית המשפחה בקייפ קוד, בגיל 22.
2 באפריל 2020 - מייב קנדי (אנ'), נכדתו של רוברט קנדי, ובנה גדעון, שטו בקאנו במפרץ צ'ספיק במרילנד ונעלמו במהלך סערה. גופתה של מייב התגלתה ארבעה ימים לאחר מכן.
כרונולוגיה > אסונות אחרים

1941 – רוזמרי קנדי, בתם של ג'וזף קנדי ורוז קנדי,, שהייתה בעלות מוגבלות שכלית, עברה הליך לובוטומיה שנכשל והותיר אותה ללא יכולת לדבר בצורה מובנת. קנדי בילתה את רוב שארית חייה בטיפול במוסד.
19 בדצמבר 1961 – ג'וזף קנדי עבר אירוע מוחי שהותיר אותו משותק בצד ימין, ועם אפאזיה שמנעה ממנו כמעט את היכולת לדבר.
19 ביוני 1964 – מטוס קל שבו טס טד קנדי התרסק. הטייס ואחד מעוזריו של קנדי נהרגו. קנדי חולץ מההריסות ובילה שבועות בבית חולים כשהוא מתאושש מגב שבור, ריאה מנוקבת, צלעות שבורות ודימום פנימי.
18 ביולי 1969 – פרשת צ'פקווידיק: טד קנדי סטה עם רכבו מגשר שעליו נסע ונפל לנהר. קנדי נמלט מהמקום לאחר שלא הצליח להציל מטביעה את הנוסעת הנוספת ברכב, מרי ג'ו קופקני.
13 באוגוסט 1973 – ג'וזף קנדי השני נהג ברכב ונקלע לתאונה, שהותירה את אחת הנוסעות ברכב, פאם קלי, משותקת. אחיו, דייוויד קנדי, נפצע גם הוא בתאונה.
17 בנובמבר 1973 – אדוארד קנדי ג'וניור נאלץ לעבור ניתוח לקטיעת רגלו הימנית בשל מחלת הסרטן, בעודו בן 12 בלבד.
4 במאי 2006 - פטריק ג'יי קנדי התרסק עם רכבו כשהוא שיכור לתוך מתרס בגבעת הקפיטול בוושינגטון די. סי. הוא נפצע קלות בתאונה
הערות שוליים

↑  Jones, Sam; Tran, Mark (26 באוגוסט 2009). "History of the Kennedy Curse". The Guardian. London. נבדק ב-26 באוגוסט 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "The Kennedy Curse". The Courant. Hartford, CT. אורכב מ-המקור ב-2014-04-23. נבדק ב-26 באוגוסט 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lacayo, Richard (26 באוגוסט 2009). "Ted Kennedy, 1932–2009: The Brother Who Mattered Most". Time. נבדק ב-26 באוגוסט 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  The Mysteries of Chappaquiddick - TIME, web.archive.org, ‏2009-08-31
↑  "Kennedy Curse". The Skeptic's Dictionary. נבדק ב-29 באוגוסט 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  O'Dowd, Niall (18 בספטמבר 2011). "Talk of a Kennedy Curse Is Nonsense, Latest Death of Kara Revives Idle Chatter". IrishCentral. נבדק ב-19 במאי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Kennedy Family Deaths: A Timeline of Tragedy". The New York Times. 2 באוגוסט 2019. נבדק ב-2 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Levingston, Steven (24 באוקטובר 2013). "For John and Jackie Kennedy, the death of a son may have brought them closer". The Washington Post (באנגלית אמריקאית). ISSN 0190-8286. נבדק ב-2 ביוני 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Stokes, Louis (1979). "Report of the Select Committee on Assassinations of the U.S. House of Representatives". Washington, D.C.: United States Government Printing Office.
↑    Jacqui Goddard, ‏Kara Kennedy dies aged 51, The Telegraph, 17 September 2011
↑  "'I'm So Grateful I Have Those Memories': Joan Kennedy Remembers Last Summer with Daughter Kara Before She Died". The Daily Mail. London. 21 בספטמבר 2011. נבדק ב-19 במאי 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Negrin, Matt (16 במאי 2012). "Kennedy Curse: A Political Family's Troubled Life". ABC News. נבדק ב-17 במאי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "RFK Jr.'s Troubled Estranged Wife Found Dead in NY". Google News. Associated Press. 16 במאי 2012. נבדק ב-16 במאי 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  קללת קנדי? בת משפחה בת 22 נמצאה מתה, באתר ישראל היום, 2 באוגוסט 2019
↑  Linton, Caroline. "Saoirse Kennedy Hill, granddaughter of RFK and Ethel Kennedy, found dead at family compound". www.cbsnews.com. נבדק ב-1 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Seelye, Katherine Q.; Martin, Jonathan (1 באוגוסט 2019). "Granddaughter of Robert F. Kennedy Dies After Overdose at Family's Compound". The New York Times. נבדק ב-2 באוגוסט 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  טרגדיה נוספת למשפחה: אותרה גופת נכדתו של רוברט אף. קנדי, באתר מעריב אונליין, 7 באפריל 2020
↑  El-Hai, Jack (15 בינואר 2005). "The exiled Kennedy". The Independent. Independent Print Limited. נבדק ב-4 בספטמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  King, John (17 ביולי 1999). "Tragedy Has Repeatedly Stalked Kennedy Clan". CNN. נבדק ב-15 בפברואר 2008. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  מגזין "People",‏ 22 במאי 1964
↑  "The Luck of the Kennedys". Check-Six.com. 8 במאי 2008. נבדק ב-1 במאי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Mysteries of Chappaquiddick". Time. 1 באוגוסט 1969. אורכב מ-המקור ב-31 באוגוסט 2009. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "'Grief, Fear, Doubt, Panic' – And Guilt". Newsweek. 4 באוגוסט 1969. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Kennedy, Ted (2009). The Kennedys. American Experience (TV-series). Boston.
קרימינולוגיה קלינית

קרימינולוגיה קלינית (באנגלית: Clinical Criminology) היא מקצוע מתחום הקרימינולוגיה השייך למקצועות הבריאות, ומתמקד באבחון, טיפול וייעוץ לאנשים עם הפרעה נפשית והתנהגות עבריינית.
הקרימינולוגיה הקלינית פותחה לראשונה לפני כ-30 שנה על ידי פרופ' פטר סילפן, פסיכיאטר משפטי אשר עמד בראש המרכז לבריאות הנפש (מב"ן) של שירות בתי הסוהר, ונוכח לגלות כי קיים מחסור באנשי טיפול באוכלוסיות הקשות ביותר של פגועי נפש, בעלי סטיות מיניות ואנשים אלימים באופן כללי. הקרימינולוגיה הקלינית מבוססת בעיקרה על עקרונות הפסיכולוגיה הפורנזית ("פסיכולוגיה משפטית") והיא ממוקדת בטיפול בגורמים הקשים ביותר באישיותו של האדם, המניעים אותו לפגוע באחרים, ובמחלות נפש מורכבות בעלות מאפיינים של סיכון ומסוכנות.
כיום, ההכשרה מתקיימת במסגרת של תואר מוסמך (שני) עם תזה הן במחלקה לקרימינולוגיה של אוניברסיטת בר-אילן, הן באוניברסיטת אריאל והן בחוג לקרימינולוגיה שבבית הספר למדעי החברה של המכללה האקדמית אשקלון. העיסוק במקצוע מוסדר בחוק ונדרש עבורו רישוי ממשרד הבריאות. הגוף המקצועי האמון על בעלי המקצוע המחזיקים בתעודת 'קרימינולוג קליני' הוא אגודת הקרימינולוגים הקליניים, הכוללת כיום למעלה מ-100 מטפלים וקלינאים הפועלים בארץ.
דיסציפלינות האם

הקרימינולוגיה הקלינית משלבת יסודות ממדעי החברה והרפואה, בעיקר מן הפסיכיאטריה, הפסיכולוגיה, הפילוסופיה ,קרימינולוגיה, הסוציולוגיה והאנתרופולוגיה, המשפט הפלילי והנרקולוגיה. על מנת להתקבל ללימודי תואר מוסמך (תואר שני) בקרימינולוגיה קלינית, על המועמד להיות אקדמאי המחזיק בתואר בוגר (תואר ראשון) באחד מהחוגים הבאים: קרימינולוגיה, פסיכולוגיה, מדעי ההתנהגות, חינוך מיוחד או עבודה סוציאלית. המקצוע משלב תאוריות שונות מן הפסיכולוגיה הקלינית כמו טיפול פסיכודינאמית, טיפול קוגניטיבי-התנהגותי, טיפול קבוצתי ועוד.
עיקר עבודתו של הקרימינולוג הקליני

קרימינולוג קליני הוא בעל רישיון כמטפל מוסמך ממשרד הבריאות, אשר הלכה למעשה מוסמך לטפל בכל אדם, אך לרוב מטפלים אלו ממוקדים באבחון וטיפול באוכלוסיות הבעייתיות ביותר אשר מטפלים אחרים כמו פסיכולוגים ועובדים סוציאליים אינם מצליחים לטפל בהם. הקרימינולוגיה הקלינית מתבססת על ראייה דינאמית של האדם כמכלול ביולוגי, נפשי וחברתי, המושפע מכל אחת מצלעותיו של משולש זה, ולכן המטפל מוסמך בהתערבות בכל אחד מן הגורמים הנ"ל. בתוכנית הלימודים, לומדים הקרימינולוגים הקליניים הסברים התפתחותיים להפרעות נפשיות, יסודות ביולוגיים למחלות נפש, וכמו כן שיטות טיפול שונות, ביניהן: טיפול פרטני בגישה פורנזית (המותאם בעיקר לפוגעים מינית ולגברים אלימים), טיפול לפי התאוריה הפסיכואנליטית וטיפול ממוקד באמצעות טיפול קוגניטיבי-התנהגותי. מבחינת מקומות עבודה, ניתן למצוא קרימינולוגים קליניים במחלקות הפתוחות והסגורות ובמחלקות לתחלואה כפולה בבתי חולים פסיכיאטריים, במרכזים קהילתיים לבריאות הנפש, במחלקות הפסיכיאטריות בבתי החולים הכלליים, בהוסטלים כוללניים לטיפול ושיקום של פגועי נפש ובעלי הפרעות אישיות קשות, במוסדות לנוער עבריין ובמרכזי טיפול וגמילה מהתמכרויות. כמו כן, בשל היותם של הקרימינולוגים הקליניים בעלי רישיון בטיפול, ניתן למצוא בעלי מקצוע זה גם בבתי ספר כיועצים, במקלטים לנשים מוכות, במשרד הרווחה והרשות לשיקום האסיר וכמטפלים פרטיים בעלי קליניקות משלהם. עיקר עבודתו של הקרימינולוג הקליני מתמקדת באבחון, טיפול, ייעוץ ושיקום של נפגעי נפש ובעלי סטיות התנהגותיות מהנורמה ובמניעה של מעשי עבריינות ופשיעה חמורים כגון אונס, שוד ורצח באמצעות אבחון של פוגעים וטיפול בהם. מעבר לכך, הקרימינולוג הקליני מהווה מעין "גוף מקשר" בין עולם הפסיכיאטריה לעולם המשפט ולרוב חוות דעת המוגשות לבתי המשפט בדבר יכולתו של אדם לעמוד לדין בגין מצבו הנפשי, נכתבות באופן משותף על ידי פסיכיאטר משפטי וקרימינולוג קליני.
חידושי המקצוע: פסיכותרפיה פורנזית והערכת מסוכנות

לקרימינולוגיה הקלינית תרומה חשובה בתחום הטיפול בעברייני מין ועברייני אלימות במשפחה, זאת דרך גישת הטיפול המשולבת שפיתחו הקרימינולוגים הקליניים, המיועדת לפוגעים מינית, בעלי סטיות מיניות פוגעניות (פראפיליות), בעלי דחפים תוקפניים ואלימים ועבריינים רצידיביסטיים. הפסיכותרפיה הפורנזית ממוקדת באיתור המקור להפרעת הפראפיליה ממנה סובל האדם, מציאת נקודת הגישה למנגנוני ההגנה וטכניקות הניטרול אותן מפעיל האדם על מנת לבצע את מעשיו הפוגעניים והובלתו לראייה כי קיים קשר בין הסבל שהוא עצמו חווה לבין הסבל שהוא מנחיל כלפי אחרים. הטיפול נעשה הן באופן פרטני והן באופן קבוצתי.
כלי נוסף בו משתמשים הקרימינולוגים הקליניים הוא הערכת מסוכנות - הכוונה היא לנבא באמצעות ריאיון קליני את הסבירות שאותו אדם יבצע מעשים פוגעניים בעתיד. הערכות מסוכנות מתקיימות בעיקר ביחידות המשפטיות של בתי החולים הפסיכיאטריים, במרכז הארצי להערכות מסוכנות במרכז לבריאות הנפש באר יעקב ובכלא מג"ן שבאחריות שירות בתי הסוהר. כיום נהוג לבצע הערכות מסוכנות בחולי נפש פסיכוטיים העומדים לפני שחרור, בעברייני מין מורשעים המבקשים חופשות מהכלא או העומדים בפני סיום עונשם, ובגברים אלימים אשר סיימו טיפול ועומדים לפני חזרה לקהילה. כיום כמעט כל הערכות המסוכנות המבוצעות בארץ נערכות על ידי קרימינולוגים קליניים.
מחקרים מתחום הקרימינולוגיה הקלינית לרוב עוסקים בגורמים ובטיפול בהפרעות אישיות, בתחומים שונים של מערכת אכיפת החוק והמשפט הפלילי ובלימודי מקרה של שיקום עבריינים.
הכשרה

ההכשרה לעסוק בקרימינולוגיה קלינית כוללת את השלבים הבאים:
השלמת תואר בוגר (ראשון) בקרימינולוגיה או במדעי ההתנהגות או בפסיכולוגיה או בעבודה סוציאלית או בחינוך מיוחד.
השלמת תואר מוסמך (שני) בקרימינולוגיה קלינית כוללים קורסים, ובכללם כתיבת תזה מחקרית.
התנסות מעשית בשדה (פרקטיקום) במוסדות כגון בתי חולים פסיכיאטריים ובתי סוהר בהם עוסקים בשיקום וטיפול של אוכלוסיות פורנזיות.
ראו גם

קרימינולוגיה
פסיכולוגיה קלינית
לקריאה נוספת

פטר סילפן, קרימינולוגיה קלינית - מקצוע חדש נוצר, ירושלים, ספרי חמד
שרה בן-דוד ויהודית אבולעפיה, קווים משיקים בין הפסיכולוגיה הפורנזית לקרימינולוגיה הקלינית, תל אביב, דיונון
הערות שוליים

↑  קרימינולוגיה קלינית, באתר משרד הבריאות
רובר חוסיין

| --- | --- |

 לידה:  30 בדצמבר 1927 פריז, צרפת 
 פטירה:  31 בדצמבר 2020 (בגיל 93) אססה לה נאנסי, חבל מרט ומוזל, צרפת
 מקום קבורה:  Cemetery of Vittel 
 שם לידה:  Abraham Hosseinoff 
 מדינה:  צרפת 
 תקופת הפעילות:  1948–2020 (כ־72 שנים) 
 מקום לימודים:  Cours Simon 
 בן או בת זוג:  מרינה ולדי (23 בדצמבר 1955–19 בפברואר 1960)  Caroline Eliacheff (7 ביוני 1962–16 בדצמבר 1964)  Candice Patou (25 ביוני 1976–31 בדצמבר 2020)   Michèle Watrin (1973–2 באוגוסט 1974) 
 מספר צאצאים:  4 
 פרסים והוקרה:  מפקד בלגיון הכבוד (2006)  מפקד במסדר ההצטיינות הלאומי (14 במאי 1994) 
 פרופיל ב-IMDb
 
רובר חוסיין (בצרפתית:  Robert Hossein; ‏ 30 בדצמבר 1928 – 31 בדצמבר 2020) היה שחקן, במאי קולנוע, מפיק סרטים וסופר צרפתי ממוצא יהודי ואזרי.
קורות חיים

נולד בשם אברהם חוסיינוב ברובע השנים-עשר של פריז. אביו, אמינולה חוסיינוב (1905 - 1983) (לימים שינה את שמו לאנדרה חוסיין) היה אזרי, יליד סמרקנד. כילד מחונן נשלח ללימודי מוזיקה למוסקבה. בשנת 1922 היגר מרוסיה לגרמניה ומשם עבר לצרפת. היה מלחין שכתב מוזיקה לסרטים. אמו של רובר חוסיין - אנה מינקובסקי הייתה יהודיה, ילידת העיר סורוקה שבבסרביה. היא היגרה עם הוריה לצרפת בפרוץ מלחמת האזרחים ברוסיה. היא הייתה שחקנית תיאטרון.
רובר חוסיין החל לשחק בתיאטרון מגיל 15. למד משחק בסטודיו של רנה סימון. שיחק וביים הצגות בתיאטרון האימה הפריזאי גראן גיניול (Grand Guignol). בשנת 1954 שיחק את תפקידו הראשון בקולנוע. וכעבור שנה ביים את סרטו הראשון "הרעים מגיעים לגהנום" (Les Salauds Vont en Enfer), בו לתפקיד הראשי ליהק את מרינה ולאדי (איתה יתחתן בסוף אותה שנה).
בשנים 1964 - 1968 שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הסרטים אודות הרפתקאותיה של אנג'ליק. השתתפות בסרטים אלו הביא לו פרסום בצרפת ומחוצה לה. בשנים 1970 - 1979 ניהל את התיאטרון הלאומי בעיר ריימס.
בשנת 1981 שיחק בתפקיד ראשי בסרט המקצוען לצידו של ז'אן-פול בלמונדו. בשנת 1982 ביים את העיבוד הקולנועי לספרו של ויקטור הוגו עלובי החיים.
רובר חוסיין נפטר בעיירה אססה לה נאנסי שבחבל מרט ומוזל ב־31 בדצמב 2020 ממחלת הקורונה.
חייו האישיים

רובר חוסיין היה נשוי שלוש פעמים ואב לארבעה בנים.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007439901005171  BIBSYS: 90720082  BNE: XX1061584  BnF: cb11907751c (data)  CiNii: DA13238989  GND: 118979728  ICCU: NAPV079243  ISNI: 0000 0001 1068 9647  LCCN: no2008026965  MusicBrainz: 0aa974f9-fb08-434a-bb06-eb62bf453eef  NKC: xx0146543  NLK: KAC2020M3006  NTA: 072551380  RERO: 02-A003384398  SNAC: w6xr0z5m  SUDOC: 02738277X  Trove: 1597225  VIAF: 68731836   WorldCat (עם VIAF): 68731836
רגב הוד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 במאי 1980  (בן 44)
 מוקד פעילות:  רחובות, ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1996
 סוגה:  מוזיקה מזרחית
 שפה מועדפת:  עברית 
 חברת תקליטים:  הד ארצי
 שיתופי פעולה בולטים:  חן ליבה
 www.regevhod.co.il
 
רגב הוד (נולד ב־11 במאי 1980) הוא זמר ים-תיכוני ישראלי.
ביוגרפיה

נולד בשם רגב יהודה בבני עיש, כבן זקונים למשפחה יוצאת תימן, בת שני בנים ושתי בנות. הוד התחיל את קריירת הזמרה כבר בגיל 12 כאשר שימש כסולן ראשי במקהלת בית הספר. כמו כן שיחק הוד כדורגל בקבוצת מכבי שעריים. כישרונו התגלה לראשונה על ידי אלון צדוק, שלימים הפך לאמרגנו ומנהלו האישי.
את שירותו בצה"ל עשה כטבח בפיקוד העורף.
בשנת 1998 הקליט הוד אלבום שלא נמכר לקהל הרחב בשם "כרטיס ביקור", אשר מורכב כולו מגרסאות-כיסוי לשירים של אייל גולן, זוהר ארגוב, מרגלית צנעני ועוד. אלבום זה נועד לקידום הופעותיו של הוד באותה עת. במקביל לשירותו הצבאי, הוציא הוד את אלבום הבכורה הרשמי שלו, "עד השקיעה האחרונה" בשנת 1999. לאחר שנתיים, בשנת 2001, הוציא את אלבומו השני, "בעקבותייך", בהוצאת הד ארצי. את האלבום הפיק מיקי גבריאלוב, אשר כתב והלחין חמישה שירים ממנו ואף ביצע איתו דואט בשיר "מותק אל תלכי". שירים נוספים באלבום היו "איתך" ו"אין מחיר לאהבה".
פריצתו המשמעותית של הוד הייתה בשנת 2003, כאשר יצא הסינגל מאלבומו השלישי "התינשאי לי". השיר זכה להצלחה גדולה במצעדי הפזמונים, והקליפ שצולם לו הצליח מאוד ושודר רבות בערוץ 24. בשנת 2004 יצא אלבומו הרביעי אשר כלל את "התינשאי לי", בנוסף ל"שש בש", "ראי שעל הקיר" וגרסת כיסוי לשיר "חורף 73", אשר בוצע במקור על ידי להקת חינוך מיוחד. האלבום זכה להצלחה גדולה, ונמכר בכ-20,000 עותקים.
בשנת 2005 הוציא הוד את אלבומו הרביעי, "אני לא מלך", שמכר כעבור חודש כ-20,000 עותקים. באלבום זה שיתף הוד פעולה עם מספר אמנים ממשפחת תאקט, וכתב מחצית מהשירים.
בשנת 2007 הוציא הוד את אלבומו החמישי "מהפך" אשר כלל שירים כגון "מהפך", "יד אלוהים" ו"קונצרט חיי" וכן שיתוף פעולה עם שי 360 .
הוד הגיש את התוכנית היומית "בכפיים" עם הזמר עידן יניב בערוץ 24 בשנת 2009.
ב-8 ביוני 2010 הופיע רגב הוד בפעם הראשונה בהיכל התרבות בתל אביב, שם אירח את הזמרת רינת בר האחראית למספר להיטים של הוד: "בתלם אוהבים", "בואי תגידי" ו"מדהימה אותי".
ב-2014, החל הוד להשתתף בתוכנית הדוקו-ריאליטי "היחידה", ששודרה ב-HOT. באוקטובר אותה שנה, החלה מכירתו של האלבום "מרגיש בטוח", בו נכללו חמישה טקסטים פרי עטו ולחן אחד.
ב-10 במאי 2015 הוציא את הסינגל "חיפושית ישנה" שהגיע למקום השמיני במצעד השבועי של מדיה פורסט.
ב-2017 השתתף בעונה השישית של תוכנית המציאות "המירוץ למיליון" של רשת יחד עם אשתו הלן. השניים הגיעו למקום השלישי בעונה זו.
בשנת 2019 השתתף בתוכנית טלוויזיה של טל ועקנין בערוץ 97
ב-2020 השתתף בתוכנית הריאליטי הישרדות VIP עונה 3.
חיים אישיים

ב-2012 הוד נישא להלן (קונסטנטינו) הנדי, ולהם שלוש בנות.
דיסקוגרפיה

1998 - כרטיס ביקור
1999 - עד השקיעה האחרונה
2001 - בעקבותייך
2004 - התינשאי לי
2005 - אני לא מלך
2007 - מהפך
2008 - אוסף סופר להיטי זהב
2009 - נשבענו
2011 - מרגיש בטוח
2014 - בדרכים הכי טובות
2017 - לחייך
הערות שוליים

↑  לי-אור אברבך, רגב הוד כטאלנט נולד בערוץ 24, באתר nrg‏, 14 במאי 2009
↑  מלי יעקבסון, רגב הוד חש יהודה לוי, באתר ynet, 22 באוקטובר 2014
↑  המצעד השבועי של מדיה פורסט, באתר מדיה פורסט, ‏10-16 במאי 2015
↑  ניר וולף, טעם של הוד, באתר ישראל היום, 9 בנובמבר 2017
↑  שגיא בן נון‏, רגב הוד: "אני לא מחפש להיות מלך המוזיקה הים-תיכונית", באתר וואלה, 23 בנובמבר 2017
↑  רן בוקר, רגב הוד התחתן, באתר ynet, 15 באוקטובר 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 7562 701X  VIAF: 106854124   WorldCat (עם VIAF): 106854124
קרב ארזינג'אן

קרב ארזינג'אן (בטורקית: Erzincan Muharebesi, ברוסית: Эрзинджанское сражение), היה ניצחון רוסי על הצבא העות'אמני במערכה בקווקז במלחמת העולם הראשונה.
במאי 1916 יזם שר המלחמה הטורקי אנוור פאשה מתקפה טורקית שנועדה להשיג השתלטות מחדש על שטחים שנכבשו על ידי כוחותיו של הגנרל הרוסי ניקולאי יודניץ' בקרבות הקודמים. בפברואר-אפריל הצליח יודניץ' לכבוש את הערים ארזורום וטרבזון ואת כל ארמניה העות'מאנית. טרבזון היה נמל חשוב שהשליטה בו איפשרה לרוסים אספקה והבאת תגבורות בחזית הקווקזית. אנוור פאשה הורה על הארמייה העות'מאנית השלישית בפיקוד והיפ פאשה לכבוש מחדש את טרבזון, אולם המתקפה הטורקית נכשלה וב-2 ביולי 1916 יודניץ' התחיל מתקפת-נגד.
בעיר ארזינג'אן נמצאו, פרט לבתי מלאכה למוצרים אזרחיים, גם מטה הארמייה השלישית העות'מאנית, אז בפיקודו של והיפ פאשה, עם קסרקטינים ומפעלים לציוד צבאי.
ב-12 ביולי 1916 כבשו הרוסים את היישוב מאמה חטון. הכוחות הרוסים השתלטו על רמות נגליקה וכבשו עמדה טורקית סמוכה לנהר דורום דאראסי. כמו כן הפרשים הרוסים פרצו את הקו הטורקי בוז-טפה-מטרקלי.
ב-25-26 ביולי כבשו הרוסים את ארזינג'אן. הם תקפו במפתיע במרכז הפיקוד והתקשורת של והיפ פאשה ואילצו את הכוחות העות'מאנים לסגת. חיילים עות'מאנים רבים נפלו בשבי. העיר עצמה לא סבלה הרבה נזקים. הצבא הרוסי מצא בה כמויות גדולות של אספקה וציוד. כתוצאה מהנסיגה הוצאה הארמייה העות'מאנית השלישית מזירת הלחימה עד סוף אותה שנה. הכוחות הועברו לסיוואס ולמוסול. בעקבות הניצחון התקדמו הרוסים עוד 80 קילומטר לתוך אנטוליה ותפסו עמדה נוחה יותר למתקפות עתידיות אפשריות בכיוון סיווס, אנקרה ואיסטנבול. הם יכלו כבר לאיים על נמל אדנה ועל קשרי המסחר של טורקיה עם ארצות אירופה. בהגעתם לארזינג'אן הרוסים מצאו עדויות לרצח העם הארמני, שגרם גם להשמדת בני המיעוט הארמני החשוב בארזינג'אן. הגנרל יודניץ' המשיך בפעילות התקפית נגד הטורקים עד חודש אוגוסט. התבוסות של רוסיה בחזית מזרח אירופה והחלשת הצבא הטורקי בחזית הקווקזית הביאה להעברת כוחות רוסים מהמזרח התיכון לרוסיה.
לקריאה נוספת

Anthony J.Schmaus art. Battle of Erzincan in Spencer C.Tucker, Priscilla Mary Roberts (ed) Encyclopedia of World War I :A Political,Social And Military History ABC-Clio Santa Barbara,CA, 2005
הערות שוליים

↑  הדגל הארמני למעשה היה אז לא דגל ארמניה של ימינו אלא הדגל השני שהומצא על ידי אלישאן בסוף המאה ה-19: צבעים במאונך:אדום-ירוק-כחול ראה Flag of Armenia#/media/File:Red-green-blue flag.svg
| החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה |
| --- | --- | --- |
| הפלישה הרוסית לפרוסיה המזרחית | קרב שטלופנן • קרב גומבינן • קרב טננברג • הקרב הראשון על האגמים המזוריים • הקרב השני על האגמים המזוריים |  |
| קרב גליציה | קרב קרשניק • קרב קומרוב • קרב גנילה ליפה • קרב רווה • המצור על פשמישל |  |
| המערכה בקווקז במלחמת העולם הראשונה | קרב סריקמיש • מתקפת ארזורום • קרב ארזינג'אן • קרב באש-אפאראן |  |
| קרבות נוספים | הקרב על הוויסלה • קרב לודז' • מתקפת גורליצה-טרנוב • הנסיגה הגדולה • מתקפת ברוסילוב • קרב קובל • מתקפת קרנסקי |  |
קרב ארגינוסאי

קרב ארגינוסאי (ביוונית: Ἀργινούσαι, בלטינית: Arginusae) הוא קרב ימי שהתחולל ב-406 לפנה"ס, בשלהי המלחמה הפלופונסית, בין ציי אתונה לבין ספרטה. ההתנגשות ארעה ליד איי ארגינוסאי, מזרחית לאי לסבוס שבים האגאי, בין צי ספרטני בפיקוד קליקרטידס לבין צי אתונאי בפיקוד משותף של שמונה סטרטגים. ייחודו של הקרב אינו בלחימה עצמה, אלא בהשפעתו הישירה על המאבק הפוליטי עקוב הדם שהתנהל באתונה בין סיעת העם התומכת בדמוקרטיה לבין האוליגרכים מתנגדיה.
מאז כישלון מסע המלחמה האתונאי לסיציליה ב-413 לפנה"ס, בעקבותיו התערער מעמדה של אתונה כמנהיגת הברית האטית-דלית, עברה זירת הלחימה העיקרית אל מזרח הים האגאי וההלספונטוס. זמן מה קודם לקרב ארגינוסאי הצליח צי ספרטני (140 אוניות) להטיל הסגר מן היבשה והים על נמל מיטילנה שבלסבוס, שם עגן צי אתונאי בפיקודו של קונון לאחר שהוכה בקרב ים סמוך לפתח הנמל. כשהגיעו לאתונה הידיעות על הצי הנצור, כונס ונשלח במהירות כוח חילוץ, אשר בגלל מצוקת הזמן ודחיפות הפעולה היה מורכב בחלקו הגדול מאוניות חדשות שזה עתה הושקו ואויש בחותרים ובמלחים בלתי מנוסים ובהם עבדים ומטויקים (גרי תושב). בקרב שנתלקח בין הצדדים ליד איי ארגינוסאי נקט צי החילוץ האתונאי (150 אוניות) בתחבולות טקטיות, ולמרות נחיתותו הצליח לנחול ניצחון על אוניות הספרטנים.
אלא ששמחת הניצחון הייתה קצרה. סערה שפרצה לאחר הקרב מנעה מאוניות האתונאים לחלץ מן הים את צוותי 25 מן הספינות שניזוקו בקרב והתמלאו מים, ואלפי חותרים ומלחים טבעו. הצי הספרטני, לעומת זאת, הצליח למצוא מקלט בנמל מיטילנה. כשהגיעה בשורת האסון אל אתונה, לחץ האספסוף האתונאי להעניש ומיד את הסטרטגים שפיקדו על הצי. אספת העם נכנעה לזעם ההמון, ובהליך חפוז ובניגוד לנהלים גזרה את דין שישה מהם למוות והם הוצאו להורג. השניים הנותרים לא שבו לאתונה מחשש לגורלם.
המפלה בקרב הימי הניעה את הספרטנים לפנות שוב אל האתונאים כדי לשאת ולתת על שלום ולהביא לסיומה של המלחמה. למרות שהתנאים שהציעו היו נוחים לאתונה בהתחשב במצבה באותו זמן, גברה ידה של סיעת העם המצדדת בהמשך המלחמה והאתונאים דחו את ההצעה. הפיקוד על הצי הספרטני בים האגאי עבר לידיו של ליסנדרוס, יריבו הפוליטי של קליקרטידס, ובתוך פחות משנה ניצח את הצי האתונאי באייגוספוטמוי והכריע את המלחמה כולה לטובתה של ספרטה.
לקריאה נוספת

Debra Hamel, The Battle of Arginusae: Victory at sea and its tragic aftermath in the final years of the Peloponnesian War. Baltimore ( Maryland), Johns Hopkins University Press, 2015.
הערות שוליים

↑  צוותה של טריארה אתונאית מנה 200 איש.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph779382 
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רובר מלך החווה

| --- | --- |

 בימוי:  Bob Seeley, James L. George 
 הופק בידי:  וילארד קרול, רודני דיינג'רפילד 
 תסריט:  רודני דיינג'רפילד, הרולד ראמיס 
 מדבבים:  רודני דיינג'רפילד Bert Kramer רוברט פיין Shawn Southwick Ronnie Schell Sal Landi 
 מוזיקה:  דייוויד ניומן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Hyperion Pictures 
 חברה מפיצה:  InterCom 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2 באוגוסט 1991 
 משך הקרנה:  74 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט ילדים, קומדיה רומנטית, סרט מוזיקלי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
רובר מלך החווה (באנגלית: Rover Dangerfield) הוא סרט אנימציה אמריקאי משנת 1991 שהופץ על ידי חברת האחים וורנר והשתתף בו הקומיקאי רודני דיינג'רפילד שדיבב את הגיבור הראשי, רובר הכלב, וכתב והפיק את הסרט. הסרט מספר על כלב רחוב קומי בשם רובר אשר מתגורר בלאס וגאס עם נערת מופעים בשם קוני, אולם הוא נזרק מסכר הובר על ידי רוקי, החבר המרושע של קוני, וכאשר ניצל, רובר מנסה להתרגל לחייו החדשים בחווה.