stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הגדר הטובה
הערות שוליים

1 2 3  יעקב ארז, הסיפור מאחורי הגדר הטובה, מעריב, 12 בספטמבר 1977
↑  פרס סקר מדיניות "הגדר הטובה", דבר, 12 ביולי 1976
↑  הבישופים המרוניטיים חזרו ללבנון, הארץ, 24 ביולי 1960
↑  עשרות לבנונים נתקעו בישראל, דבר, 23 בספטמבר 1975
↑  מסתננים כרתו עצים במנרה, הַבֹּקֶר, 20 באוגוסט 1958
↑  הונסו 150 נשים וילדים שחדרו לישראל ליד מנרה, הארץ, 22 בפברואר 1959
↑  קוצרות מהלבנון נעצרו בישראל, חרות, 18 באפריל 1958
↑  מסתננת בת 3 תוחזר ללבנון, מעריב, 21 בפברואר 1971
↑  חבלנים מלבנון פוצצו צינור מים ליד מנרה, למרחב, 29 באוגוסט 1965
↑  דני צידקוני, פגזי מרגמה על מנרה, למרחב, 7 במאי 1967
↑  פגזי מרגמה מלבנון על משק מנרה, הצופה, 16 ביוני 1968
↑  מנחם רהט ומאיר הראובני, לבנונים באים לישראל לבדיקות ולטיפול רפואי, מעריב, 10 ביוני 1976
↑  צבי בראל, הוראות בימוי בגבול הדרומי, באתר הארץ, 12 בפברואר 2007
↑  גם מתואלים מלבנון מבקשים לקבל שרות "הגדר הטובה", מעריב, 9 באוגוסט 1976
↑  דוד שליו, גברה נהירת לבנונים למרפאת הגדר, דבר, 27 ביוני 1976
↑  יעקב ארז,, הם באים מלבנון לקבל טיפול רפואי, מעריב, 14 ביוני 1976
↑  יואל דר, פרס חנך מרפאה ליד חניתה - לכפריים הלבנונים מהאיזור, דבר, 30 בספטמבר 1976
↑  סיכום ביניים על "הגדר הטובה": 6,208 לבנונים קיבלו טיפול רפואי מישראל, מעריב, 1 בספטמבר 1976
↑  שמעון וייס, תרומות למרפאת הגדר הטובה, דבר, 18 באפריל 1977
↑  מאיר הראובני, "המשביר ללבנון" פועל מקרית-שמונה, מעריב, 20 ביולי 1976
↑  מחידושי הגדר הטובה: "חנות מכולת" ישראלית תפתח בדרום לבנון, מעריב, 1 בדצמבר 1976
↑  יוגב כרמל, ‏מזוודות כסף ודוגמניות: סיפורה של שגרירות ישראל המחתרתית בלבנון, באתר ‏מאקו‏, 2 ביוני 2022
↑  מאיר הראובני, מהיום תוטבע חותמת־דואר של הגדר הטובה - מטולה, מעריב, 2 בספטמבר 1976
↑  מנחם רהט, "לכבוד כפר רומייש, דואר הגדר הטובה, ישראל", מעריב, 17 בנובמבר 1976
↑  "שתי תחנות להדרכת חקלאים בגדר הטובה", דבר, 5.9.1976, עמ' 2; "וטרינרים מישראל הדבירו מגפה בדרום לבנון", ידיעות אחרונות, 23.4.1979  (ציטוט מהיומון הלבנוני א-נהאר); פרטים רבים נוספים על הסיוע הווטרינרי הישראלי בדרום לבנון מצויים בדוחות השנתיים של  משרד החקלאות/השירותים הווטרינריים ובריאות המקנה
↑  בת עמי מזרחי, המעביד שלי, סעד חדד, כותרת ראשית, 11 בינואר 1984
↑  מנחם הרט, הלבנונים באים לישראל ע"י הצגת תעודת זהות, מעריב, 3 בדצמבר 1982
↑  יוסף וקסמן, שיעים מדרום לבנון שכרו בתים בטבריה, מעריב, 27 בפברואר 1980
↑  נחשפה הברחה מדרום לבנון, דבר, 28 במאי 1981
↑  שמעון ויס, חשיש נתפס ב"גדר הטובה, דבר, 18 בפברואר 1983
↑  דוד זוהר, "הברחת הסמים מלבנון לישראל אינה נבלמת", מעריב, 20 באוקטובר 1989
מנחם הורוביץ, 3 חיילים נעצרו  שניסו להבריח אמל"ח מלבנון, חדשות, 23 בינואר 1989
↑  יצחק רביחיא, חשיש: האוייב הלבנוני של צה"ל, כותרת ראשית, 16 בפברואר 1983
↑  דוד זוהר, נעצרו חשודים בהשתייכות לרשת מבריחים מלבנון, מעריב, 13 באוגוסט 1979
מנחם הורוביץ, החיילים הכניסו 8.5 ק״ג חשיש לקיטבג – ונעצרו, חדשות, 3 ביוני 1991
↑  דניאל סובלמן, היעלמותו של סוכן, באתר הארץ, 23 במאי 2001
↑  דוד זוהר, המפקד לשעבר של הגדר הטובה רוצה הקלה בעונשו, מעריב, 2 בינואר 1991
ביקור של ילדים מלבנון בבית ספר במטולה, 1977
קימבה האריה הלבן

| --- | --- |
 
קיסר הג'ונגל
 סוגה:  הרפתקאות, דרמה, אנימה

 מאנגה
 יוצר:  אוסמו טזוקה
 הוצאה:  Gakudosha Kobunsha Kodansha
 התפרסם לראשונה במגזין:  Manga Shōnen
 קהל יעד:  קודומו
 תקופת הפרסום המקורית:  נובמבר 1950 – אפריל 1954
 מספר הכרכים שהתפרסמו:  3

 אנימה
 במאי:  אוסמו טזוקה
 אולפני אנימציה:  Mushi Productions
 רשת שידור:  Fuji TV (יפן)
 תקופת שידור מקורית:  6 באוקטובר 1965 – 28 בספטמבר 1966
 מספר הפרקים:  52

 אנימה: ההרפתקאות החדשות של קימבה האריה הלבן
 במאי:  טקאשי אואי
 אולפני אנימציה:  Tezuka Productions
 רשת שידור:  TV Tokyo (יפן)
 תקופת שידור מקורית:  12 באוקטובר 1989 – 11 באוקטובר 1990
 מספר הפרקים:  52
קימבה האריה הלבן (בקאטאקאנה: ジャングル大帝) היא סדרת מאנגה ואנימה שנכתבה על ידי אוסמו טזוקה.
עלילת הסדרה מתמקדת בהרפתקאותיו של גור אריות צעיר בשם קימבה שהופך להיות מלך הג'ונגל.
הסדרה נוצרה במקור כמאנגה בין השנים 1950 עד 1954 על ידי אוסמו טזוקה. בין השנים 1965 עד 1966 שודרה בערוץ Fuji TV ביפן סדרת אנימה שהתבססה על המאנגה. סדרת האנימה של קימבה האריה הלבן הייתה סדרת האנימציה הטלוויזיונית הראשונה ביפן שהופקה בצבע.
תקציר העלילה

תחילת הסדרה מתמקדת באריה לבן בשם פנג'ה שחי בלב ג'ונגל אפריקאי וניסה להעניק לכל חיות הבר בג'ונגל מחסה מבני אדם. בהמשך, שני ציידים מקצועיים נשכרים לתפוס את פנג'ה. הם מצליחים ללכוד את הלביאה אליזה ומשתמשים בה כפיתיון על מנת ללכוד את פנג'ה, ובעקבות כך הם הורגים אותו. לאחר מכן הם לוקחים עימם את הלביאה בספינה לגן חיות.
במהלך השהייה בספינה אליזה הלביאה יולדת את קימבה. במהלך סערה שגורמת לספינה לשקוע אימו של קימבה מבקשת ממנו שיברח חזרה לג'ונגל על מנת להפוך למלך הג'ונגל. קימבה מצליח להגיע ליבשה ובהמשך הוא יוצא למסע ברחבי העולם במסגרתו הוא פוגש שם בני אדם שונים, ומתרשם במיוחד מהטכנולוגיות השונות בהם משתמשים בני האדם.
כאשר קימבה חוזר בהמשך לאפריקה הוא מגלה שהאריה בובו הפך בינתיים למלך הג'ונגל והוא לא מעוניין לוותר על כס המלוכה. קימבה מצליח להחזיר לעצמו את כס המלוכה ובעקבות כך הוא חותר להפוך את עולם בעלי החיים למתורבת יותר, ומלמד את בעלי חיים לדבר כמו בני אדם.
הדמויות הראשיות

קימבה - גור אריה צעיר והגיבור של הסדרה. קימבה הוא אמיץ, אדיב וחכם במיוחד.
פנג'ה - אביו של קימבה, נהרג על ידי ציידים בתחילת הסיפור בעת שניסה להציל את אליזה אשתו. לאחר מותו הוא מופיע רק בפלאשבקים.
אליזה - אימו של קימבה, שהקריבה את חייה על מנת להציל את קימבה. הצייד השתמש בה כפיתיון על מנת ללכוד ולהרוג את פנג'ה.
קיטי - מושא האהבה של קימבה.
פולי - תוכי המשמש כיועץ לקימבה.
המדיה השונות בזיכיון > סדרת המאנגה

סדרת המאנגה המקורית פורסמה לראשונה בשנת 1950 במגזין "Manga Shōnen".
המדיה השונות בזיכיון > סדרת האנימה המקורית

סדרת האנימה שודרה במקור ביפן בערוץ TV Fuji מ-6 באוקטובר 1965 עד 28 בספטמבר 1966. זו הייתה סדרת האנימציה הטלוויזיונית הראשונה ביפן שהופקה בצבע.
הסדרה שודרה לאורך השנים גם במדינות שונות בעולם כולל באמריקה הצפונית שם היא שודרה בערוץ בומרנג בדיבוב לאנגלית.
המדיה השונות בזיכיון > הסרט מ-1966

העיבוד הקולנועי הראשון של קימבה האריה הלבן, בבימויו של אייצ'י יממוטו, יצא במקור לאקרנים ביפן ב-31 ביולי 1966.
המדיה השונות בזיכיון > סדרת ההמשך מ-1966

סדרת המשך שודרה במקור ביפן בערוץ Fuji TV מ-5 באוקטובר 1966 עד 29 במרץ 1968. סדרה זו שודרה בארצות הברית ב-1984 בשם "Leo the Lion" ברשת CBN.
המדיה השונות בזיכיון > הסדרה מ-1989

עיבוד אנימה מחודש לסדרה שודר בערוץ TV Tokyo ביפן מ-12 באוקטובר 1989 עד 11 באוקטובר 1990. סדרה זו דומה בהרבה פחות לסדרת המאנגה המקורית או לסדרת האנימה המקורית מכיוון שהעלילה והדמויות שונו באופן ניכר. סדרה זו יצאה ישירות לווידאו בארצות הברית ב-1998 תחת שם "The New Adventures of Kimba the White Lion".
המדיה השונות בזיכיון > סרט ה-OVA ‏(1991)

בשנת 1991 הופק סרט OVA של קימבה האריה הלבן.
המדיה השונות בזיכיון > הסרט מ-1997

עיבוד קולנועי חדש של קימבה האריה הלבן, בבימויו של הירו טאקוצ'י, יצא לאקרנים ביפן ב-1 באוגוסט 1997. הסרט מבוסס באופן רופף על החלק השני בסדרת המאנגה המקורית של ד"ר טזוקה. גרסה של הסרט עם דיבוב לאנגלית יצאה ישירות ל-DVD בשנת 2003 תחת השם "Jungle Emperor Leo". הסרט יצא בהמשך גם ל-Blu-ray.
המדיה השונות בזיכיון > הסרט הקצר מ-2000

סרט אנימה קצר של קימבה האריה הלבן באורך 9 דקות יצא במקור לאקרנים ביפן ב-18 במרץ 2000.
המדיה השונות בזיכיון > סרט הטלוויזיה מ-2009

סרט טלוויזיה חדש של קימבה האריה הלבן, בו העלילה והדמויות שונו באופן ניכר מהסדרה המקורית, שודר במקור ביפן ב-5 בספטמבר 2009. גרסה של הסרט עם דיבוב באנגלית יצאה לשווקים לראשונה ביולי 2020.
המחלוקת סביב הדמיון ל"מלך האריות"

כאשר סרט האנימציה של אולפני דיסני "מלך האריות" יצא לאקרנים, רבים החלו להבחין כי אלמנטים שונים בסרט בעלי דמיון רב לסדרה "קימבה האריה הלבן". למרות שלסרט מלך האריות יש תסריט שונה, ישנם מספר קווי דמיון בולטים בין היצירות.
הדמיון מתחיל בשמותיהם של הגיבורים הראשיים: קימבה וסימבה. כמו כן, ישנם קווי דמיון נוספים במראה הדמויות הראשיות ובסצנות שונות הדומות ביותר מבחינה ויזואלית עד שנדמה כי הועתקו, למרות שרוב הדמיון בין קימבה ומלך האריות הוא ויזואלי בלבד.
אף על פי כן, אולפני דיסני הצהירו בעבר על כך שכל דמיון בין "מלך האריות" ל"קימבה האריה הלבן" הוא מקרי בלבד וטענו ששמעו על "קימבה האריה הלבן" רק לאחר צאת "מלך האריות". כמו כן, יוצרי "מלך האריות" ציינו כי עלילת הסרט נוצרה בכלל בהשראת "המלט". למרות זאת, יוצרי "מלך האריות" ציינו זאת לאחר שהתעוררה המחלוקת (לפני המחלוקת "מלך האריות" שווק כסיפור מקורי לחלוטין של דיסני). יורשיו של טזוקה, שנפטר מספר שנים לפני כן, החליטו שלא לתבוע אותם, משום הדרך בה מתייחסים אל האנימציה ותעשיית הקומיקס ביפן: שם, עיבודי אנימציה או קומיקס נוספים של מעריצים ליצירות האהובות עליהם, נחשבים למחמאה ולא כעילה לתביעה. טזוקה עצמו טען בזמנו שהושפע מסרטיו האילמים של דיסני משנות ה-30. מי שמחו על החלטתם של יורשי טזוקה, היו בעיקר מעריצים של סדרת "קימבה" המקורית.
המחלוקת סביב הדמיון והחשש להעתקה הועלתה לאורך השנים במספר עיתונים בארצות הברית, כולל במאמר בלוס אנג'לס טיימס שהתפרסם ביוני 2007. פרק של "משפחת סימפסון" משנת 1995 הכיל פרודיה על "מלך האריות" בו רוחו של מופסה מפצירה באוזני ליסה סימפסון: "אתה חייב לנקום את המוות שלי, קימבה ... אההה, התכוונתי סימבה!"
הערות שוליים

↑  "Which Is The Real Kimba?". Animation World Network.
↑  "Kimba Boxed Set : DVD Talk Review of the DVD Video". Dvdtalk.com. נבדק ב-2012-11-28.
↑  ジャングル大帝. Media Arts Database (ביפנית). Agency for Cultural Affairs. אורכב מ-המקור ב-13 באפריל 2015. נבדק ב-10 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ジャングル大帝. Media Arts Database (ביפנית). Agency for Cultural Affairs. אורכב מ-המקור ב-13 באפריל 2015. נבדק ב-10 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ジャングル大帝. Media Arts Database (ביפנית). Agency for Cultural Affairs. אורכב מ-המקור ב-13 באפריל 2015. נבדק ב-10 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  アニメ交響詩ジャングル大帝. Media Arts Database (ביפנית). Agency for Cultural Affairs. אורכב מ-המקור ב-13 באפריל 2015. נבדק ב-10 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ジャングル大帝 劇場版(1997). Media Arts Database (ביפנית). Agency for Cultural Affairs. אורכב מ-המקור ב-13 באפריל 2015. נבדק ב-10 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ジャングル大帝-勇気が未来をかえる-. Media Arts Database (ביפנית). Agency for Cultural Affairs. אורכב מ-המקור ב-13 באפריל 2015. נבדק ב-10 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
השוואה של פריים מתוך הסדרה "קימבה האריה הלבן" מול פריים מתוך "מלך האריות"
הטינה: בראשית (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

כרזת הסדרה
 מבוסס על:  סדרת סרטי "ג'ו-און" מאת טאקאשי שימיזו
 סוגה:  אימה, על טבעי
 כותבים:  הירושי טאקהאשי, טאקאשי איצ'יס
 בימוי:  שו מיאקי
 שחקנים:  יוסיושי אראקאווה, יואינה קורושימה, סאיקו איוואידו, ריריקה, ריוטה מאטסושימה, אטסוקי יאמאדה
 ארץ מקור:  יפן
 שפות:  יפנית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  6
 הפקה
 הפצה:  NBCUniversal Entertainment Japan, נטפליקס
 שידור
 פורמט (תמונה):  4K (Ultra HDTV)
 פורמט (קול):  דולבי דיגיטל
 תקופת שידור מקורית:  3 ביולי 2020
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
הטינה: בראשית (ביפנית: 呪怨：呪いの家) היא סדרת טלוויזיה יפנית שנוצרה עבור שירות הזרמת המדיה נטפליקס בשנת 2020 המבוססת על סדרת סרטי "ג'ו-און" מאת טאקאשי שימיזו.
בסדרה אין קשר לקללה של משפחת סא'אקי, לקללה של משפחת יוקוטה (רוח שחורה) או לקללה של משפחת איסובה (רוח לבנה) והיא מספרת על קללה חדשה הנוצרת על ידי אדם בשם הירושי שכלא ואנס בביתו אישה, הכניס אותה להיריון ולאחר מכן נרצח על ידה. האישה נפטרה ורוחה משתלטת על הבית בו היא נכלאה וכל מי שנכנס אליו מת מוות אלים. העלילה מושפעת מסיפור אמיתי אודות בית ביפן שעל פי השמועות הוא רדוף רוחות.
דמויות מרכזיות

יוסהו אודג'ימה (יוסיושי אראקאווה) - הדמות הראשית בסדרה וחוקר על טבעי. כשהיה צעיר, עבר לגור בבית המקולל עם אחותו ואביו, שם אביו נעלם לנגד עיניו ויוסהו עצמו פגש את האישה בלבן וקיבל ממנה את תינוקה. בעקבות האירוע, יוסהו החליט להפוך לחוקר על טבעי ומנסה לפענח את המסתורין שבבית.
הרוקה הונצ'ו (יואינה קורושימה) - שחקנית מפורסמת ביפן שהייתה מאורסת לאדם בשם טאטסויה, הרגיש לעל טבעי ונחשפה לבית בעקבות חיפושיו של טאטסויה אחר בית שהשניים יגורו בו לאחר החתונה. לאחר שטאטסויה מת, הרוקה מצתוותת ליוסהו במטרה לגלות אודות המסתורין בבית המקולל. בסוף הסדרה נחטפת על ידי רוחו של הירושי וגורלה נותר לא ידוע.
האישה בלבן (סאיקו איוואידו) - דמות האנטגוניסט בסדרה. בעברה היא נחטפה על ידי אדם בשם הירושי סונאדה לביתו, נאנסה על ידו בעליית הגג ונכנסה להיריון. האישה רצחה את הירושי, אך תינוקה נעלם והיא מתה בעליית הגג לאחר הלידה. בעקבות מותה, קללה הוטלה על הבית שבו נכלאה וכל מי שדורך בו נהפך לאלים יותר ומתחיל לרצוח את הסובבים אותו.
קיומי קאוואי (ריריקה) - אחת מקורבנות הקללה. בת לאם מתעללת שמאשימה את קיומי בעזיבתו של אב המשפחה את הבית ונוהגת לקיים יחסי מין עם אנשים שונים במטרה לשפר את מצבה החברתי והכלכלי. קיומי הובלה לבית על ידי שתי תלמידות מכיתתה, מאי ויושי שם היא נאנסה על ידי תלמיד בשם יודאי. לאחר האונס קיומי מותקפת על ידי האישה בלבן ותחת השפעת הקללה היא מתחתנת עם יודאי וגורמת לו לרצוח את אמה בתור נקמה. בהמשך היא ויודאי עוברים להתגורר ביחד תחת שמות בדויים עם בנם בן ה-5 טושיקי. במהלך הסדרה קיומי מתחילה להשתמש בסמים ולבסוף רוצחת את יודאי ונהרגת על ידי הקללה.
קאיצ'י מאסאקי (ריוטה מאטסושימה) - בעלה החשדן של צ'אי. לאחר מעקב אחריה, גילה שהיא מנהלת רומן עם אדם בשם נובוהיקו, המתגורר בבית המקולל ונכנסת להיריון ממנו. צ'אי ונובוהיקו מתכננים לרצוח את בני זוגם במטרה להיות ביחד. הקללה בבית גורמת לנובוהיקו להרוג את אשתו קאיקו ולהתאבד. בזמן הזה, צ'אי מנסה להרעיל למוות את קאיצ'י, תוך שהיא מטיחה עלבונות בפניו שהילד כלל לא שלו. הקללה גורמת לקאיצ'י לרצוח את צ'אי ולתלוש את העובר מגופה. הוא מסגיר עצמו למשטרה, אך נהרג במעצר על ידי רוחותיהן של צ'אי ושל התינוק.
טושיקי (אטסוקי יאמאדה) - בנם בן ה-5 של קיומי ויודאי. יודאי נוהג להתעלל רבות בטושיקי והאחרון מגיע לבית החולים במצב של תרדמת, מה שגורם לרשויות הרווחה לחקור את המשפחה. מתברר שטושיקי הוא התינוק של האישה בלבן, אותו קיומי אימצה לאחר ביקורה בבית.
טריוויה

במהלך חלק מפרקי הסדרה, מוצגת דמותו של "אם", אדם שאנס ורצח שתי ילדות, אותו יוסהו מראיין בכלא. דמותו מהווה אזכור לרוצח סדרתי בשם "צוטומו מיאזאקי" שפעל ביפן בשנות ה-80.
עלילת הסדרה בוססה על בית ביפן שנחשד שהוא רדוף רוחות. אותו הבית גם שימש השראה לטאקאשי שימיזו לכתוב את סרטי "ג'ו-און".
למרות שהסדרה לא מבוססת על שום סרט מסדרת "ג'ו-און" היא כן חולקת אלמנטים זהים לסרטים:
שמו של טושיקי מזכיר את שמו של טושיו וסיפור מקורו זהה לזה של טושיו מהסרטים "ג'ו-און: תחילתו של הסוף" ו-"ג'ו-און: הקללה האחרונה" בהם רוחו של טושיו הפכה לעוברה של קיאקו. גם בסרטים וגם בסדרה, הדמות הנשית לועגת לדמות הגברית ואומרת לו שהתינוק לא שייך לו.
הרגע שקאיצ'י הורג את צ'אי ותולש את העובר מגופה הוא אזכור לטאקאו סא'אקי שרצח את מנאמי קוביאשי בסרט "ג'ו-און: הקללה".
לבושה של האישה בלבן (קימונו בצבע לבן) מזכיר את לבושה של האונריו מהפולקלור היפני.
כמו בסרטים, גם הסדרה מציגה קללה שביכולתה לשנות את מרחב הזמן והחלל ולהפגיש בין שתי דמויות מקווי זמן שונים ביחד בבית המקולל.
דמותה של קיומי מבוססת באופן רופף על דמותה של איזומי, שהגיעה לבית המקולל בעקבות הפצרות חברותיה בסרט "ג'ו-און: הטינה". למרות זאת, בעוד איזומי איבדה את שפיותה ומתה זמן קצר יחסית לאחר מכן על ידי הקללה, קיומי שרדה שנים ארוכות לאחר הגעתה לבית המקולל.
בפרק האחרון, רוחה של מיצ'יקו מופיעה למול הרוקה כאשר היא צוחקת בצורה היסטרית, אזכור לאמו של טאטסויה סוזוקי מהסרט "ג'ו-און: הקללה 2".
הערות שוליים

↑  Ju-On: Origins | Official Trailer | Netflix, נבדק ב-2022-08-28
↑  Michael Kennedy, Everything We Know About Ju-On: Origins, ScreenRant, ‏2020-05-31 (באנגלית אמריקאית)
↑  S, ytypes, Is Ju-On: Origins on Netflix based on true events?, Hidden Remote, ‏2020-07-07 (באנגלית אמריקאית)
↑  The True Stories and References in Ju-on Origins | Kowabana, ‏2020-07-06 (ב־Australian English)
↑  Haunted Japan: Yellow House (Real Life Ju-on House?), נבדק ב-2022-08-28
יאיר גולן

| --- | --- |

גולן כמפקד פיקוד העורף, 2008
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1980–2018 (כ־38 שנים)
 דרגה:    אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד פלנ"ט צנחנים  מפקד גדוד 890  מפקד גדוד גפן  קצין אג"ם אוגדת איו"ש  מפקד החטיבה המזרחית ביחידת הקישור ללבנון  ראש מחלקת המבצעים באמ"ץ  מפקד חטיבת הנח"ל  מפקד עוצבת הגליל  מפקד אוגדת איו"ש  מפקד פיקוד העורף  מפקד פיקוד הצפון  סגן הרמטכ"ל
 פעולות ומבצעים
   מבצע שלום הגליל מבצע חוק וסדר האינתיפאדה הראשונה   המערכה ברצועת הביטחון האינתיפאדה השנייה מבצע חומת מגן   מלחמת לבנון השנייה מבצע עופרת יצוקה מבצע עמוד ענן מבצע שובו אחים   מבצע צוק איתן
 עיטורים
 אות מלחמת לבנון השנייה 
 
יאיר גולן (נולד ב-14 במאי 1962) הוא פוליטיקאי ישראלי, איש צבא בדימוס, המכהן כיו"ר מפלגת הדמוקרטים. כיהן כסגן שרת הכלכלה והתעשייה בממשלת ישראל ה-36 בשנים 2021–2022, וכחבר הכנסת בשנים 2019–2022 מטעם מפלגת מרצ. הוא אלוף במילואים בצה"ל, ובמהלך שירותו הצבאי כיהן, בין היתר, כסגן הרמטכ"ל, מפקד פיקוד העורף ומפקד פיקוד הצפון.
במרץ 2024 נבחר לראשות מפלגת העבודה, ותחת הנהגתו הגיעה המפלגה להסכמה על מיזוג עם מפלגת מרצ במסגרת מפלגה שתיקרא "הדמוקרטים".
ביוגרפיה

גולן נולד וגדל בראשון לציון. אביו, גרשון גולדנר, נמלט בגיל 4 עם הוריו מגרמניה הנאצית לארץ ישראל בשנת 1935. אביו שירת בצה"ל ובתפקידו האחרון היה סגן אלוף, עוזר טכני בכיר לקצין קשר ואלקטרוניקה ראשי ובמילואים קודם לדרגת אלוף-משנה ופיקד על גדוד לוחמה אלקטרונית. אימו, רחל, נולדה בתל אביב לאריה רפופורט שעלה בשנת 1921 מהעיר קמניץ-פודולסקי שבאוקראינה ולחנה (לבית סלומון), ילידת נחלת יהודה.
גולן למד בבית הספר חביב ובבית ספר "ידלין" בראשון לציון ובבית ספר אורט סינגאלובסקי בתל אביב.
שימש כראש מועצת קן בנוער העובד והלומד.
גולן הוא בוגר אוניברסיטת תל אביב במדע המדינה ומוסמך מינהל ציבורי מאוניברסיטת הרווארד.
ביוגרפיה > פעילות פוליטית

ביוני 2019 נמנה עם מייסדי מפלגתו של אהוד ברק, "ישראל דמוקרטית". לאחר שמפלגתו הצטרפה לרשימת "המחנה הדמוקרטי" הוצב גולן במקום השלישי ברשימה זו לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושתיים ונבחר לכנסת. שימש כחבר בוועדת החוץ והביטחון של הכנסת.
לאחר פיזור הכנסת ה-22, על רקע אי-הסכמות בין חברי רשימת "המחנה הדמוקרטי" על תנאי האיחוד המחודש, חבר גולן למפלגת המדף "הבחירה הדמוקרטית" וחתם עם מרצ על הסכם איחוד מפלגות. בסופו של דבר, התמודד מטעם מרצ, ושובץ לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושלוש במקום ה-7 ברשימת "העבודה-גשר-מרצ" על חשבון המכסה של מרצ, דבר שהוביל להגשת עתירה לבית הדין המפלגתי של מרצ מצד חברי מרצ עיסאווי פריג' ומוסי רז שנדחקו למקומות נמוכים יותר ברשימה. בית הדין הורה לקיים הצבעה בעניין בוועידת המפלגה, שאישרה את האיחוד (וכפועל יוצא מכך את הצבתו של גולן במקום ה-7 ברשימת "העבודה-גשר-מרצ") ברוב גדול. גולן נבחר לכנסת לאחר שהרשימה קיבלה 7 מנדטים.
בדצמבר 2020 הודיע על התפקדותו למרצ ובשנה שלאחר מכן, נבחר מטעמה לכנסת העשרים וארבע.
ביולי 2021 מונה לסגן שרת הכלכלה והתעשייה. במסגרת תפקידו זה הודיע כי בכוונתו לעסוק בין היתר בריכוז תחום הבטיחות והבריאות בעבודה והתמודדות עם משבר תאונות העבודה בישראל.
ב-11 במאי 2022 במהלך ההצבעה על הצעת החוק של ח"כ יואב קיש להקמת ועדת חקירה ממלכתית לפרשת השימוש ברוגלה במשטרת ישראל התראיין גולן ל"חדשות 12" ולא נכנס למליאה ובכך גרם לניצחון של האופוזיציה ברוב של 59 בעד ו-58 נגד.
ב-6 ביולי 2022 הודיע על התמודדותו לראשות מפלגת מרצ לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש. הוא הפסיד לזהבה גלאון, אך נבחר במקום הרביעי בבחירות לרשימה ושובץ במקום החמישי. מרצ לא עברה את אחוז החסימה בבחירות אלו, וגולן לא נבחר לכנסת.
בעקבות השבעת ממשלת ישראל השלושים ושבע בדצמבר 2022, הצטרף גולן למחאה נגד הרפורמה המשפטית שהחל להוביל שר המשפטים יריב לוין. בראיון בתוכנית הרדיו "בחצי היום" ב-27 ביוני 2023 קרא למרי אזרחי רחב היקף לשמירה על הדמוקרטיה באמצעים לא אלימים שנמצאים בשוליים של החוק.
בפברואר 2024 הצטרף גולן יחד עם מאות בכירי מערכות הביטחון לשעבר לעתירת התנועה לאיכות השלטון בבג"ץ כנגד כוונת הממשלה להמשיך את הפטור לחרדים מגיוס גם תוך כדי מלחמת חרבות ברזל. במאי 2024 קרא לחרדים להתגייס להגנת המדינה תוך כדי השקת תוכנית לגיוס שווה לפיה: "צעיר חרדי שלא ישרת בצה"ל או בשירות לאומי בארגוני חירום מוכרים יוכל להשתלב בתעסוקה אבל לא ייהנה מתקציבי מדינה. בתי הספר בהם לא ילמדו לימודי ליבה, לא יתוקצבו מכספי משלם המיסים והנושאים בנטל. המדינה לא תתקצב דור שלא יוכל לפרנס את עצמו".
ביוגרפיה > במלחמת חרבות ברזל

בבוקר 7 באוקטובר 2023, עם תחילת טבח שבעה באוקטובר, הגיע כאזרח אל מפקדת מחוז דרום של פיקוד העורף, וביקש מהמפקד, רפי מילוא, להתחייל. הוא קיבל נשק וציוד ונסע לבדו ברכבו הפרטי לאתר הטבח בפסטיבל הנובה. במספר גיחות נפרדות הוא חילץ צעירים רבים שהיו לכודים שם, על פי מיקומים שביקש מהם לשלוח לו בטלפון.
ביוגרפיה > ראשות מפלגת העבודה והקמת מפלגת הדמוקרטים

במרץ 2024, בעקבות החלטת מרב מיכאלי להתפטר מראשות מפלגת העבודה וקיום פריימריז להחלפתה, החליט גולן להתמודד לתפקיד יושב ראש המפלגה. גולן הודיע שאם יבחר בכוונתו לפעול להקמת מסגרת פוליטית משותפת לגוש השמאל שתאגד תחתיה את מפלגות העבודה ומרצ עם גורמים חדשים מארגוני המחאה נגד הרפורמה המשפטית. חברי הכנסת נעמה לזימי וגלעד קריב הודיעו שהם תומכים בו לראשות המפלגה. ב-28 במאי 2024 נבחר בפריימריז לראשות מפלגת העבודה ברוב של 95.15%. ב-30 ביוני חתם על הסכם איחוד בין העבודה ומרצ והקמת מפלגה מאוחדת בשם "הדמוקרטים".
ביוגרפיה > תביעות דיבה

במרץ 2025 חויבה דינה דרומי לשלם ליאיר גולן פיצוי בסך 20,000 ש"ח ולפרסם התנצלות, לאחר שגולן הגיש תביעת לשון הרע נגדה.
ביוגרפיה > חיים אישיים

נשוי לרותי, אב לחמישה בנים. מתגורר בראש העין.
אחיו הבכור הוא פרופסור ארנון גולן מאוניברסיטת חיפה ואחותו הצעירה, רוני, היא גננת לילדי חינוך מיוחד במרכז הרפואי שמיר.
עמדותיו

גולן מגדיר את עצמו כאיש שמאל ציוני. בנוגע למדיניות כלפי רצועת עזה, גולן תומך בהיפרדות אזרחית ישראלית מלאה, והצבת שלטון אלטרנטיבי מתון בשיתוף ארה״ב ומדינות ערב מתונות כמו איחוד האמירויות וסעודיה. באופן רחב יותר, גולן תומך בפתרון שתי מדינות לשני עמים, אך לא בחזרה לגבולות הקו הירוק, אלא על בסיס גושי ההתנחלויות. גולן ציין בנוסף שמדיניות זו תלויה באם האוכלוסייה הפלסטינית תוכיח את עצמה ותצליח לתת לישראל ביטחון. הוא מתנגד לנסיגה ישראלית מרמת הגולן. הוא תמך במתן סיוע אזרחי לתושבי רצועת עזה, אך באם יופעל טרור נגד ישראל, גולן תומך בלחימה קרקעית ותת קרקעית נרחבת ברצועת עזה.
גולן מתנגד לתנועת BDS, ולדעתו יש לה גוונים אנטישמיים, וצריך "להילחם בה עד חורמה". בראיון משנת 2021 אמר כי הוא מתנגד לשימוש במילה "כיבוש" ביחס ליהודה ושומרון, משום ש"בסופו של דבר כור מחצבתנו הוא שטחי יהודה ושומרון וירושלים", אך הדגיש כי "אנחנו חייבים להבין שלטובתנו – אסור לנו לשלוט על עם אחר ומבחינה בין-לאומית זה פשוט בלתי מקובל. לכן אנחנו חייבים להיפרד מהפלסטינים". בראיונות אחרים אמר כי "צה"ל הוא צבא כיבוש" וכי הוא "מכיר את מציאות הכיבוש היטב" בעקבות פיקודו על יהודה ושומרון, אך הבהיר שהוא מעדיף לא להשתמש במילה "כיבוש" לתיאור המצב בשטחים מפני שיש לה קונוטציה שלילית.
בהקדמה לגיליון "בין הקטבים" שכתב הציג כי לדעתו: "היחס בין ההשקעה בבט"ש לבין הכשירות למלחמה ימשיך ללוות את צה"ל כסוגיה חשובה ומהותית, בעיקר ביבשה. עם זאת עלינו לזכור כי משימתו העיקרית של הצבא היא לנצח מלחמות - זהו המבחן העליון. מדינת ישראל יכולה לשאת כישלונות בבט"ש, גם אם אלה ודאי אינם רצויים. מדינת ישראל לא יכולה להרשות לעצמה כישלון במלחמה, ולכן צה"ל חייב לשים לעצמו את משימת ההתכוננות כראשונה בחשיבות, גם אם מציאות הבט"ש תוחמר ביחס למציאות הנוחה שבה אנו מצויים כיום."
בדצמבר 2021 התייחס לטענה כי בתגובה לפיגוע הירי בחומש בו נרצח יהודה דימנטמן, מתנחלי חומש תקפו גבר מהכפר בורקה, גרמו נזק לבתים וחיללו קברים. גולן אמר כי: "אותם אנשים שבאים להתיישב שם, פורעים בכפר בורקא, מנתצים מצבות, עושים פוגרום. במצבות אנחנו מתעללים? אלו לא אנשים, אלה תתי אדם, אנשים בזויים, קלקולו של העם היהודי". השימוש בביטוי "תתי אדם" עורר ביקורת, וגולן אמר שאם זו התבטאות לא מוצלחת הוא מוכן לקרוא להם "פורעים שפלים".
ביולי 2023, בהקשר של המחאה נגד הרפורמה המשפטית, התבטא גולן בראיון ברדיו צפון נגד הממשלה וטען: "המלחמה האמיתית למרבה הזוועה היא נגד ממשלת ישראל ולא נגד חיזבאללה ולא נגד חמאס". במהלך מלחמת חרבות ברזל, נטען כי עמדותיו של גולן כבר לא תאמו את עמדות השמאל. לטענות אלו הצטרף עיתון "הארץ".
לקריאה נוספת

עמוס הראל, אבי יששכרוף, המלחמה השביעית, תל אביב: ידיעות ספרים, 2004, מסת"ב 9655117677
עפר שלח ורביב דרוקר, בומרנג, ירושלים: כתר, 2005, מסת"ב 965071376X
עמוס הראל ואבי יששכרוף, קורי עכביש, תל אביב: ידיעות אחרונות, 2008, מסת"ב 9654824310
גיורא איילנד, לא נרדם בלילות, ידיעות ספרים, 2018
"על הפיקוד", הוצאת אמ"צ-תוה"ד, 2011