stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פיטר מקסוול דייוויס
הערות שוליים

↑  לפחות 336 יצירות רשומות עם מספר אופוס
↑  פריט קטלוגי של הרביעיות באתר חברת נקסוס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260263705171  PLWABN: 9810605157105606  BIBSYS: 90227734  BNE: XX1178750  BnF: cb14789354h (data)  CiNii: DA08189705  GND: 118679031  ICCU: TO0V075511  ISNI: 0000 0001 2027 3020  LCCN: n80040337  LNB: 000066621  MusicBrainz: db16dadb-0024-4758-b35e-111ca52c53ea  NDL: 01064323  NKC: jn20000601281  NLA: 36172558  NTA: 069485488  RERO: 02-A000047229  SELIBR: 206773  SNAC: w6wd4569  SUDOC: 080006612  Trove: 1223808  VIAF: 64271053   WorldCat (עם VIAF): 64271053
פיטר מנטן

| --- | --- |

 לידה:  26 במאי 1899 רוטרדם, הולנד 
 פטירה:  14 בנובמבר 1987 (בגיל 88) Loosdrecht, הולנד 
 שם לידה:  Pieter Nicolaas Menten 
 מדינה:  ממלכת ארצות השפלה 
 מפלגה:  המפלגה הנאצית 
 
פיטר מנטן (בהולנדית: Pieter Menten;‏ 26 במאי 1899 – 14 בנובמבר[דרושה הבהרה] 1987) היה פושע מלחמה הולנדי, אשר במהלך מלחמת העולם השנייה ביצע, כקצין אס אס, פשעי מלחמה בפולין. לאחר המלחמה היה איש עסקים ואספן אמנות. נלכד בשנת 1977 כתוצאה ממרדף שערך אחריו העיתונאי וחוקר תולדות היישוב חביב כנען, הועמד לדין ונדון לעשר שנות מאסר.
ראשית דרכו

פיטר מנטן נולד למשפחה עשירה בעיר רוטרדם בהולנד. בהמשך לעסקי אביו, שהיה קשור בעסקים בעיר לבוב שבחבל גליציה המזרחית בפולין יצר מנטן קשרי עסקים עם פולין ופיתח עסק של יצוא מוצרים הולנדיים לפולין. בשנת 1923 עבר לגליציה המזרחית, שם נעשה לבעלים של נכסי מקרקעין והסתכסך עם משפחה יהודית עקב מחלוקת עסקית.
בשואה

מנטן חזר להולנד בשנת 1939 כאשר גרמניה פלשה לפולין והחלה מלחמת העולם השנייה ובעקבותיה התבצעה פלישת ברית המועצות לפולין. על פי הנספח הסודי להסכם ריבנטרופ–מולוטוב, ולחבל לבוב. הוא חזר לפולין ב-1941 לאחר שגרמניה פלשה לברית המועצות, הפעם כאיש אס אס במדים והשתתף ברצח המוני של פרופסורים פולנים שאירע ביולי 1941 ולאחר מכן ברצח מאות יהודים בגליציה.
המרדף והמשפט

אחרי המלחמה נחשב מנטן לפושע מלחמה מבוקש. הוא נלכד לבסוף על ידי העיתונאי וחוקר תולדות היישוב חביב כנען, שבראשית שנות ה-20 של המאה ה-20 חי וגדל בעיר לבוב ומנטן היה מיודד עם בני משפחתו. קורבנותיו של מנטן כוללים את הוריו של חביב כנען ורבים מבני משפחתו - שכולם הכירו את מנטן. בשנת 1935, כשכנען עזב את לבוב לצמיתות, מנטן היה אחד החברים שאליו הלך להיפרד. כשהגיע לארץ ישראל, אחד מכרטיסי הברכה הראשונים ששלח מהארץ היה למנטן. כנען שמר על קשר עם הוריו עד לשנת 1939, כשלבוב נכבשה על ידי הרוסים, ומאז אותו יום לא שמע מילה ממשפחתו.
כנען ניהל מרדף שנמשך 32 שנה אחרי מנטן, תוך עבודת נמלים באיסוף חומר ובבדיקה בארצות רבות, פרסם מאמרים בישראל ובחו"ל אודות חקירתו בעניין מנטן, וגייס לעזרתו עיתונאים אירופיים לשם הבאתו של מנטן לדין. מאבקו של כנען הצליח, ובסוף שנת 1976 מנטן נלכד ובשנת 1977 הוצא נגדו צו מעצר. הייתה זו הפעם השנייה שעמד לדין. הפעם הראשונה הייתה בשנת 1949 כשהואשם על ידי שלטונות הולנד בשירות בצבא הנאצי וגנבת אוספי תמונות אמנות בפולין, אך הורשע בעבירות קלות בלבד וריצה שמונה חודשי מאסר. מאז חי בעושר בהולנד. בשנת 1976 החל עיתונאי יהודי מהולנד, האנס קנופ (Hans Knoop), לחקור ולחשוף את עברו של מנטן, אחרי שקרא מאמר שכתב חביב כנען. עם מתן צו המעצר נמלט מנטן לאוסטר, כפר שווייצרי ליד ציריך. הוא הוסגר, הועמד לדין בהולנד ונדון ל-15 שנות מאסר. במשפט חוזר הוא נדון ל-10 שנות מאסר ולקנס. ערעורו לבית המשפט העליון של הולנד נדחה. בעת המשפט הוצת ביתו על ידי ניצול מדכאו שהטיל על גג הבית פצצת תבערה. בשריפה נגרם נזק כבד לכמה מיצירות האמנות שאסף מנטן. לאחר שחרורו מהמאסר הוא רצה להתיישב בארמון שבבעלותו באירלנד, אך ראש ממשלת אירלנד באותה עת אסר עליו לגור באירלנד.
מנטן נפטר בשנת 1987 בבית אבות בהולנד.
הערות שוליים

↑  ה. בלייך ושרי רובר, פיטר מנטן הוסגר משווייץ להולנד־ ויועמד בה לדין, מעריב, 23 בדצמבר 1976
↑  פיטר מנטן נדון ל־15 שנות מאסר, דבר, 15 בדצמבר 1977
↑  ה. בלייך, פיטר מנטן הורשע בפשעים נגד האנושות, מעריב, 10 ביולי 1980
↑  נדחה ערעורו של מנטן, דבר, 14 בינואר 1981
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007278313705171  PLWABN: 9810700741205606  BPN: 40920053  GND: 122306996  ISNI: 0000 0000 3154 1310  LCCN: n79046507  NTA: 070779546  RKD: 353186  SNAC: w6kd2fr7  VIAF: 55026094   WorldCat (עם VIAF): 55026094
פיוטר פופוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  יולי 1923 Kostroma Governorate, הרפובליקה הרוסית 
 הוצאה להורג:  1960 (בגיל 36 בערך) מוסקבה, ברה"מ 
 מדינה:  ברית המועצות 
 השכלה:  Military Diplomatic Academy of Moscow 
 
פיוטר סמיונוביץ' פופוב (ברוסית: Пётр Семёнович Попов; יולי 1923 - ינואר 1960) היה סגן אלוף במנגנון הביון הצבאי הסובייטי (גה-אר-או) והיה קצין המודיעין הצבאי הסובייטי הראשון שהציע את שירותיו לסוכנות הביון המרכזית (CIA) לאחר מלחמת העולם השנייה. בשנים 1953 - 1958 הוא סיפק לממשלת ארצות הברית מידע רב על יכולות צבאיות ופעולות ריגול.
ביוגרפיה

נולד בכפר סלישצ'ה שבמחוז קוסטרומה. באוגוסט 1942 התגייס לצבא האדום. למד בבית הספר לקצינים. לאחר מכן שירת כקצין הספקה בחזית. לאחר המלחמה נשאר בצבא. שירת במנהל האזרחי בגרמניה הכבושה. במשך שנתיים היה עוזרו האישי של איוואן סרוב. בשנת 1949, בהמלצתו של סרוב התקבל ללימודים באקדמיה דיפלומטית צבאית במוסקבה. בשנת 1951 (בסיום הלימודים) - הוצב לשרת בכוח הכיבוש הסובייטי באוסטריה.
ביוגרפיה > העברת מידע לארצות הברית

בשנת 1953 היה פופוב קצין המודיעין הצבאי הסובייטי המוצב בווינה, שעבד נגד מטרות יוגוסלביות. פופוב יצר קשר לראשונה בשנת 1953 באמצעות החלקת מכתב למכוניתו החונה של דיפלומט אמריקאי בווינה, והציע למכור מסמכים סובייטים. בעת שהותו בווינה, הצליח פופוב לספק מסמכים כגון תקנות השדה של הצבא הסובייטי מ-1951, ולאחר ביקור ביתי ביולי 1954 בברית המועצות, מידע אודות צוללות גרעיניות סובייטיות וטילים מונחים.
בשנת 1955 פופוב הועבר לפתע למזרח ברלין כדי לעבוד עם סוכנים בלתי חוקיים שנשלחו למערב. הוא המשיך לספק מודיעין נגדי ומידע צבאי. באפריל 1958 פופוב אמר לאיש הקשר שלו ב-CUA ג'ורג' קיסוולטר כי בכיר בק.ג.ב התגאה בכך ש"פרטים טכניים מלאים" של מטוס הריגול U-2 של לוקהיד הגיעו לידיהם, מה שהוביל את מנהל פרויקט U2 ריצ'רד מ. ביסל ג'וניור לסיים את הפרויקט. ב-1 במאי 1960 הופל U-2 מעל ברית המועצות, בתקרית U-2 ב-1960.
פופוב הודח מההמודיעין הצבאי בנובמבר 1958. בינואר 1959, לאחר שנמצאו בדירתו עדויות מפלילות, הוא פעל כסוכן כפול למשך שלושה חודשים נוספים לפני שנעצר באוקטובר 1959, ונידון למוות בינואר 1960.
ביוגרפיה > לכידתו ומותו

מעולם לא הוכח כיצד נחשף, אך אפשרות אחת היא שהמעקב האמריקני באוקטובר 1957 אחר אחד מסוכניו של פופוב הביא לחשד שנפל עליו. על פי הדיווחים, מרגריטה ניקולייבסקה טיירובה, סוכנת 'בלתי חוקית' שהוכשרה לעבוד בארצות הברית, הייתה אמורה לפגוש סוכן אחר (למעשה בעלה, איגור), שזוהה כוולטר אנתוני סיוה. כשנסעה בתור מרי גרודניק, הבחינה שהיא במעקב, לכאורה כל הדרך משדה התעופה טמפלהוף בברלין. התנהגותה התמימה לחלוטין, והתנהגותו של בעלה, כולל היעלמותם הפתאומית, מעידים שהם חשדו שמשהו אינו כשורה. היא דיווחה על כך, והנושא נחקר רבות על ידי מפעיליה במוסקבה. החקירה הצביעה על פופוב, שהיה קצין המעקב של האישה במזרח ברלין. ייתכן שהוא נחשף גם על ידי הסוכן הכפול הבריטי ג'ורג' בלייק, שלמד במקרה שה-CIA משתמש בקצין מודיעין בכיר שהוצב במזרח גרמניה כחפרפרת. מקורות אחרים מצביעים על מכתב מקודד לפופוב, שנשלח על ידי ה-CIA ויורט על ידי הק.ג.ב, והוביל למעצרו (ייתכן שמדובר באי הבנה, פופוב העביר מכתב למודיעין הבריטי, עליו התוודע בלייק). עדויות עדכניות יותר מצביעות על כך שפופוב כבר היה בחשד לפני תקרית טיירובה, בגלל דליפת נאום פרטי של המרשל ז'וקוב בו נכח פופוב.
פופוב הוצא להורג על ידי הרשויות הסובייטיות בשנת 1960.
קצין המודיעין הנגדי לשעבר של ה-CIA לענייני רוסיה, טננט ה. באגלי, האמין שפופוב לא זוהה על ידי המעקב הסובייטי, אלא נבגד על ידי אנשי הקשר מוושינגטון הבירה ובעיקר אדוארד אליס סמית', קצין הביטחון של ה-CIA שפוטר מהשגרירות האמריקאית במוסקבה וחשף את פופוב.
הערות שוליים

1 2 3  John L. Hart (1997), "Pyotr Semyonovich Popov: The tribulations of faith", Intelligence and National Security, Vol. 12, Iss. 4, 1997; included in Hart's The CIA's Russians (2003), here
1 2 3  Jeffery T. Richelson (1997), A Century of Spies: Intelligence in the Twentieth Century, Oxford University Press, p258
↑  Central Intelligence Agency, A Look Back ... CIA Asset Pyotr Popov Arrested
↑  Phillip Taubman, New York Times, 23 May 1982, THE USES OF TRADECRAFT
↑  Nigel West (2007), Historical Dictionary of Cold War Counterintelligence, Scarecrow Press, p350
↑  Hood, William. Mole: The True Story of the First Russian Intelligence Officer Recruited by the CIA (New York: Ballantine, 1983), p.217.
↑  Hood, pp.203-4 & 217.
↑  Hood, p.235.
↑  Hood, p.219.
↑  Hood, p.238.
↑  Hood, pp.221-6 & 235-7.
↑  Hood, pp.246-7.
↑  Hood, p.246-7.
↑  R. C. S. Trahair (2004). Encyclopedia of Cold War Espionage, Spies, and Secret Operations. Greenwood Publishing Group. p. 273. ISBN 978-0-313-31955-6.
↑  Bagley, Tennent H. Spy Wars, 2007.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 120595567  ISNI: 0000 0003 8588 3422  VIAF: 21016192   WorldCat (עם VIAF): 21016192
עץ שמן

עֵץ שֶׁמֶן הוא עץ המוזכר במקרא ובמשנה, ששימש כחומר גלם בתעשיית העץ.
אזכורים במקורות

עץ שמן היה אחד העצים ששימשו את שלמה המלך בבניית בית המקדש הראשון לצורך הכנת זוג הכרובים הגדולים ודלתות ומזוזות לדביר ולהיכל.
עץ השמן מוזכר גם בנבואת ישעיהו בתוך רשימת עצים שעתידים להפריח את שממת המדבר:
אֶתֵּן בַּמִּדְבָּר אֶרֶז שִׁטָּה וַהֲדַס וְעֵץ שָׁמֶן, אָשִׂים בָּעֲרָבָה בְּרוֹשׁ תִּדְהָר וּתְאַשּׁוּר יַחְדָּו
בתקופת שיבת ציון קרא נחמיה לעולים מבבל לאסוף עצים לבניית סוכות, ובהם עץ שמן:
צְאוּ הָהָר וְהָבִיאוּ עֲלֵי זַיִת וַעֲלֵי עֵץ שֶׁמֶן, וַעֲלֵי הֲדַס, וַעֲלֵי תְמָרִים, וַעֲלֵי עֵץ עָבֹת לַעֲשֹׂת סֻכֹּת כַּכָּתוּב
.
במשנה מוזכר עץ השמן כאחד העצים שבהם השתמשו לעצי המערכה על גבי מזבח העולה. כמו כן, מוזכר עץ השמן כאחד המרכיבים בהכנת המשואות שהשיאו על מנת להודיע על קידוש החודש.
אזכור נוסף של עץ השמן הוא בספר בן סירא, שם נזכר בתיאור שבחי שמעון הכהן הגדול: ”כְּזַיִת רַעֲנָן מָלֵא גַרְגַּר, וּכְעֵץ שָׁמֵן מְרַוֶּה עָנָף”.
זיהוי > תרגומי המקרא

בוולגטה ובתרגום יונתן לספר מלכים מתורגם "עץ שמן" כעץ זית (בוולגטה: "lignum olivae" ובתרגום יונתן "אעי זיתא"). בתרגום השבעים לספר מלכים תורגם עץ שמן כ-"πευκίνων" (אורן). בפשיטתא תורגם במלכים "עצי מידה".
בספר ישעיהו תרגם יונתן "אעא דמשח", תרגום מילולי של "עץ שמן" ללא זיהוי נוסף, ובוולגטה תורגם גם כאן "עץ זית".
בספר נחמיה תורגם שם העץ בתרגום השבעים כ-κυπαρισσίνων (ברוש), בוולגטה כ-"lignnum pulcherrimum" (עץ יפה במיוחד) ובפשיטתא תורגם שם כ"עצי אגוזים".
זיהוי > בספרות חז"ל

בתלמוד הבבלי מזוהה עץ השמן על ידי רב "אפרסמא" שהוא מין ממיני הארז. יש ממפרשי התלמוד שפרשו שמדובר בשיח האפרסמון אמנם פירוש זה בעייתי משום ששיח זה קטן ואינו מתאים לבניית דלתות וקורות עץ.
בתלמוד הירושלמי מזוהה עץ השמן עם "דדנין", אשר לפי הסברה הרווחת הוא δαδινος.
זיהוי > בפרשנות המסורתית

בעקבות תרגום יונתן, פירש גם רש"י ש"עץ שמן" הוא עץ זית. פרשנים רבים מסתייגים מפירוש זה, שכן בספר נחמיה ובמסכת תמיד נזכרו עץ הזית ועץ השמן בנפרד.
בעל המצודות פירש בספר מלכים שאלו עצי זית, אף בספר ישעיהו ובספר נחמיה פירש שאלו עצי סרק.
רד"ק מזהה את עצי השמן עם עץ האורן ("פי"ן בלע"ז", כלשונו, היינו pinus) ולשיטתו, העץ נקרא כך משום "השמן היוצא ממנו היא הזפת". גם רלב"ג בפירושו למלכים הסביר שזהו מין של ארז, כלומר עץ מחטני, והוסיף שזהו "קדי בלע"ז או פין", שזהו כאמור, עץ האורן.
רבי עובדיה מברטנורא פירש: "האילן שקורין לו בלע"ז פינ"ו ובערבי צינוב"ר", כלומר, לפי זיהויו מדובר באורן הסלע שזרעיו הנאכלים נקראים בערבית צנוברים.
רבי אברהם בן שלמה רואה ב"עץ השמן" את האלה ארצישראלית או אלה אטלנטית.
זיהוי > חוקרים מודרניים

יהודה פליקס מקבל את הזיהוי הקדום של עץ השמן עם האורן, בשל התאמתו לבניין ולבעירה, ובשל השמן הריחני המופק ממנו, ולדעתו מדובר במין אורן ירושלים, בשל העובדה שמספר נחמיה משמע שהעץ היה נפוץ בהרים שסביבות ירושלים, וזיהוי זה מקובל גם על שמואל אחיטוב.
שמואל וזאב ספראי זיהו בשמו של פליקס את עץ השמן דווקא עם המין אורן הסלע, זיהוי ההולם את פירושו של רבי עובדיה מברטנורא.
זיהוי > זיהויים נוספים

היו שזיהו את עץ השמן המקראי עם הצמח יצהרון מכסיף (Elaeagnus angutifolia), והוא אך זכה לכינוי העברי המודרני  עץ שמן שהשתרש עש היום, אך ככל הנראה אין מדובר בעץ השמן המקראי, שכן מין זה לא גדל בהרי ירושלים כלל והוא אינו מתאים לבנייה ולבעירה, ושמו שונה בעקבות כך.
זיהוי נוסף שהועלה ולא התקבל הוא הזיהוי עם הער האציל (דפנה).
לקריאה נוספת

זהר עמר, צמחי המקרא, ירושלים 2012, עמ' 167 - 169.
הערות שוליים

↑  מלכים א', ו', כ"ג
↑  מלכים א', ו', ל"א–ל"ג
↑  משנה, מסכת תמיד, פרק ב', משנה ג'
↑  משנה, מסכת ראש השנה, פרק ב', משנה ג'
↑  פרק נ פסוק י במהדורת כהנא ופסוק יב במהדורת סגל, ע"פ המקור העברי.
↑  תלמוד בבלי, מסכת ראש השנה, דף כ"ג, עמוד א'
↑  תוספות, ראש השנה כג, א, ד"ה "עץ שמן אפרסמון"; דעה זו מובאת גם בפירוש רבי עובדיה מברטנורא למסכת תמיד, פרק ב משנה ג.
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת ראש השנה,  פרק ב', הלכה ב'
↑  יהודה פליקס, עולם הצומח המקראי, רמת גן 1976, עמ' 88; שמואל אחיטוב, אנציקלופדיה מקראית כרך ו' עמ' 331 - 332.
↑  רד"ק ורבי יצחק אברבנאל. וראו גם תוספות, ראש השנה כג, א, ד"ה "עץ שמן"
↑  רד"ק לישעיהו מא' יט ובלשון שומה במלכים א, ו, כג
↑  פירוש רבי עובדיה מברטנורא למסכת תמיד פרק במשנה ג
1 2  יהודה פליקס, עולם הצומח המקראי, רמת גן 1976, עמ' 88; טבע וארץ בתנ"ך, ירושלים תשנ"ב, עמ' 377 - 380; עצי בשמים יער ונוי – צמחי התנ"ך וחז"ל, עמ' 195-199.
↑  שמואל אחיטוב, אנציקלופדיה מקראית כרך ו' עמ' 331 - 332.
↑  משנת ארץ ישראל ראש השנה פרק ב משנה ג (עמ' 339)
עץ זית
אורן ירושלים
פיוטר פיודורוב

| --- | --- |

 לידה:  21 באפריל 1982 (בן 42) מוסקבה, ברה"מ 
 שם לידה:  Пётр Петрович Фёдоров 
 מדינה:  רוסיה, ברית המועצות 
 תקופת הפעילות:  מ-2000 
 מקום לימודים:  המכון לתיאטרון על שם בוריס שצ'וקין (2003) 
 פרופיל ב-IMDb
 
פיוטר פטרוביץ' פיודורוב (ברוסית: Пётр Петро́вич Фёдоров; נולד ב-21 באפריל 1982, מוסקבה, רוסיה הסובייטית, ברית המועצות) הוא שחקן תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע רוסי.
פילמוגרפיה > משחק

| שנה | שם בשפת המקור | שם בעברית | דמות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2001 | 101-й километр | הקילומטר המאה ואחת | לאוניד |
| 2001 | Два товарища | שני חברים | ולרי |
| 2002 | Подмосковная элегия |  | ויקטור |
| 2004 | Граф Крестовский | הרוזן קרסטובסקי | טימור |
| 2004 | Даша Васильева. Любительница частного сыска 2 (фильм № 5 «Эта горькая сладкая месть») |  | רומן |
| 2004 | Сматывай удочки |  | מקס |
| 2005 | Мужской сезон: Бархатная революция |  | אופר |
| 2005 | Взять Тарантину |  | מקס |
| 2005 | Неуправляемый занос |  | אולג |
| 2005 | Per rectum |  | פיוטר |
| 2005 | Туристы | התיירים | גרה |
| 2006 | Тёмный инстинкт | אינסטינקט אפל | יגור |
| 2006 | Сверим жизнь |  | ולדימיר |
| 2006 | Robotrip |  | פיוטר |
| 2006 | Клуб |  | דנילה |
| 2007 | Чистосердечное признание |  | יבגני |
| 2008 | Обитаемый остров | האי המיושב | גאי גאאל |
| 2009 | Обитаемый остров. Схватка | הקרב על האי המיושב | גאי גאאל |
| 2009 | Россия 88 | רוסיה 88 | אלכסנדר |
| 2010 | Фобос. Клуб страха | פובוס: מועדון הפחד | מייק |
| 2010 | Гоп-стоп |  | ויאסניה |
| 2010 | Без права на ошибку |  | סאלח |
| 2011 | Охотники за бриллиантами | ציידי היהלומים | אנטולי |
| 2011 | ПираМММида | הפירמידה | אנטון |
| 2011 | Ёлки 2 | עצי אשוח 2 | ניקולאי |
| 2011 | Фантом | שעת האופל | אנטון |
| 2011 | Борис Годунов | בוריס גודונוב | פיוטר בסמאנוב |
| 2011 | Без мужчин | בלי גברים | ניקולאי |
| 2011 | Собиратель пуль |  | סיומה |
| 2012 | Одесса-мама | אמא אודסה | איוואן |
| 2012 | Мамы | אמהות | אנטון |
| 2012 | Мужчина с гарантией |  | ויטאלי |
| 2012 | Некуда спешить |  | צנחן |
| 2012 | Контракт |  | מוריס |
| 2012 | Последний бой | הקרב האחרון | אנדריי |
| 2013 | Сталинград | סטלינגרד | קפטן גרומוב |
| 2013 | Репетиции |  | פיודור |
| 2013 | Ёлки 3 | עצי אשוח 3 | ניקולאי |
| 2013 | Одноклассники.ru: НаCLICKай удачу |  | ליושה |
| 2013 | Привычка расставаться | נטייה להיפרד | איוואן |
| 2014 | Беглецы |  | פאבל |
| 2014 | Сердце ангела |  | ויאצ'סלב |
| 2014 | Территория |  | הדוד של קוסטיה |
| 2014 | Иерей-Сан |  | פיוטר |
| 2015 | Саранча |  | ארטיום |
| 2015 | А зори здесь тихие | הזריחות כאן שקטות | פדוט |
| 2015 | Родина | מולדת | מקאר |
| 2015 | Вакантна жизнь шеф-повара | חייו הריקים של השף | אנדריי |
| 2016 | Чистое искусство | אמנות טהורה | אנדריי |
| 2016 | Коловрат |  |  |
| 2016 | Ледокол | שוברת הקרח | אנדריי |
| 2016 | Дуэлянт | דואליסט | יאקובלב / קוליצ'ב |
| 2016 | Город | עיר | רודיון סטוצקי |
| 2017 | Приключения чокнутого профессора |  | מקסים |
| 2017 | Вы все меня бесите! |  | קיריל |
| 2018 | Гурзуф | גורזוף | רודיון סטוצקי |
| 2018 | Ёлки Последние | עצי אשוח אחרונים | ניקולאי |
| 2019 | Аванпост | המאחז | יורי |
| 2020 | Русалки | בתולות |  |
| 2020 | Перевал Дятлова | מעבר דייטלוב |  |
| 2020 | Спутник | ספוטניק | קוסמונאוט קונסטנטין ושניאקוב |
| 2021 | Лётчик | הטייס | מיכאיל |
פילמוגרפיה > בימוי

Per rectum
Blood
Robotrip Siberia — Bottomless Vial of Wishes
From the Forest by Сlick-Boutique
Race To Space — Endless Dream
Race To Space — Is This Home
פילמוגרפיה > דיבוב

2009 — הנביא (Un prophète) — מאליק אל-ג'בן, בבימויו של ז'אק אודיאר
2010 — קבור (Buried) — פול קונרוי, בבימויו של רודריגו קורטז
2010 — אני אוהב אותך, פיליפ מוריס — פיליפ מוריס
2015 — המבצר. מגן וחרב — המלך מיכאיל בוריסוביץ' שיין
הערות שוליים

↑  Игорь Карев. Криминал в небольшом городе. — Первый канал покажет сериал «Город» с Петром Фёдоровым., Gazeta.ru (רו') ‎(3 июля 2017 года)
↑  Пётр Фёдоров раскроет тайну трагедии в Уральских горах, דיווח (ברוסית) על יציאת הטריילר לסדרה
↑  עיבוד עלילתי טלוויזיוני לאירועי תקרית מעבר דייטלוב
| עצי אשוח |
| --- | --- | --- |
| סרטים | עצי אשוח (2010) • עצי אשוח 2 (2011) • עצי אשוח 3 (2013) • עצי אשוח 1914 (2014) • עצי אשוח 5 (2016) • עצי אשוח חדשים (2017) • עצי אשוח אחרונים (2017) • עצי אשוח 8 (2021) |  |
| ספין אוף | עצי אשוח פרוותיים |  |
| שונות | טימור בקממבטוב • איוואן אורגנט • סרגיי סבטלאקוב • פיוטר פיודורוב |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 11035912  BNE: XX5578661  BnF: cb171387730 (data)  GND: 1153025671  ISNI: 0000 0001 1513 5475  LCCN: no2011019889  SUDOC: 183502922  VIAF: 167798947   WorldCat (עם VIAF): 167798947 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רוסיה ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פארק הנהר הירוק

| --- | --- |

הדמיה של פארק הנהר הירוק, במרכז הדגם ניתן לשים לב לנהר המלאכותי שיוקם במרכזו של הפארק
 מידע כללי
 כניסה בתשלום:  בחינם לתושבי קהיר, קהיר החדשה ובירת מצרים החדשה בלבד
 נתונים ומידות
 שטח:  35 קמ"ר
 מיקום
 מדינה:  מצרים מצרים
 מיקום:  בירת מצרים החדשה
 קואורדינטות:  30°00′50″N 31°39′23″E﻿ / ﻿30.013889°N 31.656389°E﻿ / 30.013889; 31.656389
 he
 
פארק הנהר הירוק (בערבית: حديقة النهر الأخضر) הוא פארק ענק רחב ידיים, שיכיל נהר מלאכותי לכל אורכו, ונמצא בבירת מצרים החדשה. בסיום העבודות להשלמת הפארק, הנהר צפוי להיות באורך של כ-35 ק"מ ובשטח של מעל ל־10 קמ"ר, ובכך יהיה גודלו פי שישה מהסנטרל פארק שבניו יורק.
ראש ממשלת מצרים, מוסטפא מדבולי אמר, כי כל 20 השכונות בבירה החדשה יהיו קשורות בצורה כלשהי לפארק, שמטרתו היא לחקות את נהר הנילוס אשר עובר בלב הבירה המצרית, קהיר.
מלבד העובדה שפארק הנהר הירוק ישמש ריאה ירוקה בעיר החדשה, הוא גם מיועד למשוך השקעות. על פי התכנון הפארק אמור לייצר כ-300,000 מקומות עבודה חדשים, שיעזרו להגביר את הצמיחה של הכלכלה המצרית, מאחר שהפארק צפוי למשוך אליו כ-370,000 מבקרים מדי יום.
הפארק צפוי לכלול, בין היתר, מסגד, גנים בוטניים, רחבת אנדרטאות, מגרשי ספורט, שבילי ריצה, גלגל ענק, ספרייה, גן פסלים, מועדון ספורט, שטחים פתוחים לפיקניק ועוד.
היסטוריה

ב-2016, החברות "Melk!" ו"EDSA" את הרעיון בפני שר השיכון והפיתוח העירוני המצרי, מוסטפא מדבולי ונשיא מצרים, עבד אל-פתאח א-סיסי. רעיון זה אושר לאחר מכן על ידי הממשלה המצרית.
בינואר 2019 אמר מדבולי כי מצרים פתחה רשמית בעבודות להקמת השלב הראשון של פרויקט פארק הנהר הירוק.
ההקמה של פארק הנהר הירוק מחלוקת לשלושה שלבים נפרדים, אך נכון לאפריל 2021 רק השלב הראשון הוצג על ידי הממשלה המצרית לציבור המצרי או לתקשורת המצרית.
תחבורה

התשתיות ומערכות התחבורה של פארק הנהר הירוק יכללו בין היתר מסלולי אופניים, גשרים ירוקים ושבילי גישה להולכי רגל. כמו כן, הפארק יהנה משירותי תחבורה של מונורייל בין עירוני ושל החשמלית והרכבת הקלה שיחברו את הפארק לשאר חלקי העיר.
הערות שוליים

↑  "!melk designs a 5,000 acre park in Egypt". !melk (באנגלית אמריקאית). 2016-03-31.
↑  name=":4""The Green River in the New Administrative Capital". Mresco.
↑  "The construction of the 35-km Green River in the Egyptian New Administrative capital". World Architecture Community (באנגלית).
↑  "Egypt opens Nile-style river in new capital". gulfnews.com (באנגלית).
↑  "The Green River project is a distinctive park in the New Administrative Capital". Egypt News.
↑  "Green River Park". www.egy-map.com (בערבית).
↑  "Capital Park, the Green River in the New Administrative Capital". Reality Experts.
↑  "Central Park in Egypt's New Administrative Capital among the largest in the world". Egypt Independent (באנגלית אמריקאית).
↑  "Learn about the central gardens project in the New Administrative Capital". Al Bawabh News.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מצרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פיוטר צ'יחצ'יוב

| --- | --- |

 לידה:  16 באוגוסט 1808 (יוליאני) גטצ'ינה, רוסיה 
 פטירה:  13 באוקטובר 1890 (בגיל 82) פירנצה, טוסקנה, איטליה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סנקט פטרבורג 
 תחום יצירה:  בוטניקה, גאוגרפיה, מסע, גאולוגיה 
 
פיוטר צ'יחצ'יוב (ברוסית: Пётр Чихачёв;‏  23 בדצמבר 1808 - 13 באוקטובר 1890) היה חוקר טבע וגאולוג שהיה חבר באקדמיה רוסית למדעים. הוא חיבר תיאורים גאוגרפיים וגאולוגיים של הרי אלטאי, שינג'יאנג (1845) ואסיה הקטנה (1853-1869). אחד מרכסי הרי אלטאי נקרא על שמו.
השכלה

הוא נולד בארמון גטצ'ינה הגדול, מעון הקיץ של קיסרית האלמנה מריה פיודורובנה. אביו היה אלכסנדר צ'יחצ'יוב, היה קולונל בדימוס של הצבא הקיסרי. לאחר שרכש השכלה בבית, בהנחיית פרופסורים מבית ספר לבני האצולה בסנט פטרבורג, השלים צ'יחצ'יוב את השכלתו באירופה, השתתף בהרצאות של גאולוגים ומינרלוגים מפורסמים, ולאחר מכן עבד בפריז. הוא לא היה מדען מקצועי, אבל היה לו מספיק כסף והכנה מדעית, כך שלא ויתר לחלוטין על העניין שלו במסעות מדעיים ובמחקר. מסעותיו הניבו תוצאות מדעיות טובות, עקב כושר ההתבוננות שלו והטיפול הזהיר בחומר המדעי שנאסף במהלך המשלחות, שאליהן משך צ'יחצ'יוב מומחים בולטים בתחומים שונים.
משלחות ומחקר

פעילותו המדעית העצמאית של צ'יחצ'יוב החלה בשנת 1841, כאשר פרסם תיאורים גאולוגיים של מונטה גרגאנו בדרום איטליה וסביבתה של העיר ניס. ב-1842 פרסם תיאור גאולוגי של המחוזות הדרומיים של אזור נאפולי.
באותה שנה הוא ארגן משלחת גדולה להרי אלטאי. בנסיעה על פני דרום אלטאי, צ'יחצ'יוב הגיע לשטחים שלא התגלו עד כה. הוא חקר גם את הרי סאיין, שעליהם סופרו סיפורים פנטסטיים, לא רק במערב אירופה אלא גם ברוסיה. בצפון אלטאי הוא מצא את מרבצי הפחם העשירים ביותר בעולם, אותם כינה אגן הפחם של קוזנצק. הוא גם חקר את התרבות, החיים והמנהגים של שבטי הנוודים ומתיישבים שונים באזור זה.
בשנת 1845, הוא פרסם עבודה נרחבת על הרי אלטאי, בשם Voyage scientifique dans l'Altai Oriental et les parties adjacentes de la frontière de Chine, והציג דו"ח על מחקריו בסיביר ותוצאות המחקר של החומר שנאסף.
עד מהרה החל צ'יחצ'יוב במחקר מקיף על אסיה הקטנה (טורקיה), לה הקדיש עשרים שנות חייו. לאחר המסע באלטאי, הוא הפך לנספח של שגרירות רוסיה בקונסטנטינופול. הוא ניצל את שהותו בת שנתיים שם כדי ללמוד טורקית, ולאחר מכן, כשעזב את השירות הדיפלומטי, ערך במהלך 1847–1863 סדרה של משלחות באסיה הקטנה, במהלכן ערך מחקרים מדעיים נרחבים וריכז אוספים שונים. התוצאות פורסמו על ידו בעבודה גדולה, Asie Mineure: Description physique, statistique et archéologique de cette contrée. עבודה זו, הכוללת את הגאוגרפיה, הגאולוגיה, האקלים, הזואולוגיה, הבוטניקה והפליאונטולוגיה של אסיה הקטנה, מייצגת את עבודתו הקלאסית של צ'יחצ'יוב בשיתוף פעולה עם מומחים רבים בענפים שונים של מדעי הטבע.
לאחר שסיים את מחקריו באסיה הקטנה, סיים צ'יחצ'יוב את מסעותיו הגדולים. אבל גם שהגיע לגיל מבוגר, לא הפסיק את עבודתו המדעית. ב־1878, בגיל 71, הוא ביקר באלג'יריה ובתוניס, וב-1880 פרסם תיאור של מסעותיו בספר Espagne, Algérie et Tunisie. מלבד יצירותיו הגאוגרפיות, פרסם צ'יחצ'יוב מספר יצירות פוליטיות על השאלה המזרחית.
מוות

ב-1890 הוא פרסם כמה מאמרים מדעיים בכותרת Etudes de géographie et d'histoire naturelle. אלה מייצגים קטעים ממה שצ'יחצ'יוב חקר במדבריות העולם שאותו לא הספיק לסיים.
הוא מת ב-1890 מדלקת ריאות.
מורשת

צ'יחצ'יוב השאיר לאקדמיה הצרפתית למדעים סכום של 100,000 פרנק.
רכס צ'יחצ'יוב - רכס באלטאי ליד גבול רוסיה, סין וקזחסטן, נקרא על שמו.
Centaurea tchihatcheffii - צמח פורח המצוי בטורקיה, קיבל את שמו.
פרס המוענק על ידי האקדמיה הצרפתית למדעים.
הערות שוליים

↑  Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Tchihatcheff, Pierre Alexandrowitsch de". Encyclopædia Britannica. Vol. 26 (11th ed.). Cambridge University Press.
↑  The Quest for Forbidden Lands: Nikolai Przhevalskii and his Followers on Inner Asian Tracks by Alexandre I. Andreyev, Mikhail Baskhanov, Tatyana Yusupova, BRILL, 30 Aug 2018, p. 236.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007272135705171  PLWABN: 9810536636205606  BnF: cb153361868 (data)  Botanist: Tchich.  GND: 11887117X  ICCU: CUBV152200  ISNI: 0000 0000 8050 4102  LCCN: n87116618  NKC: jx20090331012  NLG: 219246  NTA: 075050986  SELIBR: 283391  SUDOC: 130431400  Trove: 969166  VIAF: 13818840   WorldCat (עם VIAF): 13818840 
קארל בריליוב, דיוקן של פיוטר צ'יחצ'יוב, 1835