stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית הקברות מירוגוי
היסטוריה

ב-1872 רכשה הרשות המקומית זאגרב חלקת אדמה אשר הייתה בבעלותו של ליודביט גאי לצורך הקמת בית עלמין עירוני מרכזי. האדריכל הרמן בולה (בגרמנית: Hermann Bollé) תכנן את המבנה והמבואה המרכזיים וב-6 בנובמבר 1876 נחנך בית העלמין. ביצוע הארקדות והקמת הכנסייה החלו ב-1879 אך בשל בעיות מימון הושלמו רק ב-1929. בית העלמין הוא בבעלות עירונית ועל כן הוקצו חלקות קבורה לבני כל הדתות.
היסטוריה > החלקה היהודית

ב-1878 נחנכה החלקה היהודית בבית העלמין ומשנה זו הובאו לקבורה בבית העלמין הנפטרים מקרב יהודי זאגרב. בחלקה היהודית מצויים 10 גושי קבורה לבני הקהילה האשכנזים-נאולוגים, 2 גושים לבני הקהילה הספרדית וגוש אחד לבני הקהילה האורתודוקסית. נכון ל-2009 אותרו בבית העלמין כ-1,500 מצבות, אף על פי שטרום מלחמת העולם השנייה היו 4,000–5,000 מצבות. בחלקה קיימת אנדרטה לזכר הנספים בשואה.
הערות שוליים

↑  יהדות זאגרב, באתר jewish cemetery project (באנגלית).
↑  צילום החלקה היהודית בבית העלמין מירוגוי (2000), באתר המרכז לאמנות יהודית.
↑  אתרי מורשת יהודית בקרואטיה (2005), באתר heritageabroad.gov (באנגלית).
אנדרטה לזכר ניצולי שואה בבית הקברות מירוגוי
בוריס גריזלוב

בוריס גריזלוב
בוריס ויאצ'סלבוביץ' גריזלוב (ברוסית: Бори́с Вячесла́вович Грызло́в‏; נולד ב־15 בדצמבר 1950) הוא מדינאי ודיפלומט רוסי, יושב־ראש הדומה הרביעית והדומה החמישית משנת 2003 ועד 2011. לאחר בחירות לדומה ה-6 הודיע שלא יתמודד לתפקיד היו"ר כי לא סביר להיות בתפקיד זה יותר מ-2 קדנציות ברציפות. כמו כן, הודיע שאינו מעוניין לכהן בדומה זו בכלל וזאת ללא פירוט לסיבה. מאז 2015 שימש כנציגו של נשיא רוסיה, פוטין במשא ומתן עם אוקראינה להסדרת משבר אוקראינה. בדצמבר 2021 הדומה השמינית אישרה את מועמדותו כשגריר רוסיה בבלארוס.
מאז 2003 הוא גם מכהן כיושב־ראש המועצה העליונה של מפלגת השלטון רוסיה המאוחדת (Единая Россия) הנתמכת על ידי ולדימיר פוטין.
חייו

נולד בעיר ולדיווסטוק. אביו היה טייס קרב ואמו מורה. ב־1954 עבר עם משפחתו ללנינגרד. בשנת 1973 סיים לימודים במכון להנדסת־חשמל ותקשורת בלנינגרד (Ленинградский электротехнический институт связи) וקיבל תואר מהנדס רדיו עם התמחות בתקשורת בחלל. בשנים 1977–1996 התקדם בקריירה של מהנדס במפעלים שונים בתעשיית האלקטרוניקה של ברית המועצות ורוסיה, הגיע לדרגת מנהל מחלקה.
משנת 1996 עבר מהתעשייה לקריירה ציבורית. ב-1996 היה למנהל המרכז לטכנולוגיות חדשות באוניברסיטה הטכנולוגית הבלטית הממלכתית על שם דמיטרי אוסטינוב (Балтийский государственный технический университет имени Д.Ф. Устинова). ב־1999 התמנה למנהל הקרן הבין־אזורית "פיתוח האזורים" (Развитие регионов) לשיתוף פעולה עסקי. באוקטובר באותה שנה התמנה לראש מפלגת אחדות (Единство) במחוז לנינגרד ובדצמבר נבחר מטעם המפלגה לדומה השלישית. ובשנת 2000 נבחר ליושב־ראש המועצה הפוליטית של המפלגה, וליושב־ראש סיעתה בדומה.
בשנת 2001 קיבל תואר קנדידט (מקביל לדוקטור לפילוסופיה) במדע המדינה מאוניברסיטת סנקט פטרבורג. עבודת המחקר שהגיש עסקה בנושא המפלגות הפוליטיות ברוסיה בתנאים של רב־מפלגתיות. באותה שנה מפלגת "אחדות" התאחדה עם מספר מפלגות אחרות למפלגה בשם "רוסיה המאוחדת" ובנובמבר 2002 גריזלוב נבחר לתפקיד יושב־ראש המועצה העליונה של המפלגה המאוחדת. מ־2001 עד 2003 שימש בתפקיד שר הפנים של רוסיה (והמפקד על המשטרה).
ב-2003 נבחר לדומה הרביעית והיה ליושב ראש הדומה עד 2011 וכן כיושב ראש סיעת "רוסיה המאוחדת".
בשנת 2015 הוא מונה להיות נציג רוסיה בוועדה בינלאומית לפתרון משבר אוקראינה. בדצמבר 2021 מונה לשגריר רוסיה בבלארוס.
בדיקת הקשה

בדיקת הקשה (באנגלית: Tap Testing) נועדה לצורך איתור בועות אוויר והפרדות בין שכבות חומר מרוכב ומבנים מתכתיים.
פטיש הקשה סטנדרטי. ניתן להשתמש בשני צדדיו לאיתור הפרדות בגדלים שונים
זוהי אחת ממגוון שיטות הבדיקה שאינן הורסות את האובייקט הנבדק, והיא מבוססת על הקשה קלה, באמצעות פטיש הקשה תקני, על האובייקט הנבדק והאזנה לצליל המתקבל.
עקרון השיטה מבוסס על הבדלים בצליל המופק בהקשה מעל בועת אוויר אל מול הצליל המופק בעת הקשה על חלק תקין, כפועל יוצא של אקוסטיקה שונה.
השיטה מיושמת בתעשייה בתחומים נרחבים.
עקרונות השיטה ויישומיה

הקשה על משטח מפיקה הד קולי אחיד. לעומת זאת, בהקשה על אזור שבו יש אי רציפות או חלל ישמע הד קולי עמום או רוטט, השונה מהצליל של המשטח התקין. בודק מנוסה יכול להבחין בהבדלים הקוליים שבין אזור תקין ואזור פגום, ועל ידי הקשה זהירה, יכול גם לקבוע במידת הערכה סבירה את גבולות האזור הפגום.
הבודק מקיש בפטיש בדיקה מיוחד (למרות שניתן להשתמש בכל חפץ צר ואטום, כגון מטבע) על קטע משטח מוגדר ומסומן מראש, במהירות גבוהה ובתדירות קבועה, ממרחק קצוב ומקשיב מקרוב לצליל המתקבל.
מטרות הבדיקה

הבדיקה משמשת להערכה מהירה של כל משטח הניתן לגישה, לצורך גילוי הפרדת שכבות (Delamination), היפרדות הדבקות (Debonding), או איתור חלל בחומר (Voids). במובנים רבים, מקבילות מטרות בדיקת ההקשה לשימושי בדיקה אולטרסונית בתעשייה.
כמרבית הבדיקות הלא הורסות, גם בדיקה זו משמשת לגילוי פגמים בעת תהליך הייצור, בזמן ההרכבה או בעת ביקורת תקופתית.
אמינות

אמינות הבדיקה בהקשה, תלויה ביכולת ובניסיון של הבודק. הבודק חייב לדעת כיצד לחפש כשלים של הדבקות מבנה, וכיצד לזהות אזורים בהם סביר שיתרחשו כשלים כאלה.
יכולת הגילוי של פגמים נמצאת ביחס הפוך לעובי המעטה הנבדק - מגבלת העובי המקסימלי של מעטים הניתנים לגילוי פגמים הוא עד 2 מ”מ. גם גודל המבנה וצורתו משפיעים על יכולת האיתור.
יתרונות וחסרונות > יתרונות

משך בדיקה קצר.
עלות בדיקה נמוכה (עלות חד פעמית של פטיש הקשה, ועלות הסרת החלק הנבדק).
ניתן לבדוק חלקים מרובי צדדים וצורות מורכבות.
ניתן לבדוק את כל סוגי ההדבקות.
דרושה הכנה מינימלית לחלק הנבדק.
יתרונות וחסרונות > חסרונות

הבדיקה תלויה רבות בכישורי הבודק ובמיומנותו.
הבודק צריך לפעול על פי טכניקת בדיקה קבועה.
חייבת להיות גישה אל האזור הנבדק, להבדיל מבדיקות כגון רדיוגרפיה.
קשה לגלות פגמים קטנים (בקוטר של 1 מ"מ עד 7 מ”מ), או פגמים בעומק האובייקט.
הבדיקה אפשרית במשטחים ישרים וברדיוסים רחבים בלבד.
בירגיטה האוקדל

| --- | --- |

 לידה:  28 ביולי 1979 (בת 45) הוסאוויק, איסלנד 
 מוקד פעילות:  איסלנד 
 תקופת הפעילות:  מ-1999 
 סוגה:  מוזיקת פופ 
 פרופיל ב-IMDb
 
בירגיטה האוקדל (באיסלנדית: Birgitta Haukdal; נולדה ב-28 ביולי 1979) היא זמרת איסלנדית.
ביוגרפיה

האוקדל נולדה בעיירה בצפון איסלנד.
ב-1999 החלה לשמש כסולנית בלהקת הפופ "Írafár", ב-2000 הוציאה במסגרת הלהקה את הסינגל הראשון שלה " "Hvar er ég?"".
ב-2002 חתמה הלהקה על חוזה עם חברת התקליטים הגדולה ביותר באיסלנד "Sena".
בטקס פרסי המוזיקה האיסלנדי ב-2003 זכתה בשני פרקים בקטגוריית כוכבת הפופ של השנה וכמבצעת השנה.
ב-2003 זכתה במקום הראשון ב-Söngvakeppni, תחרות הגמר הלאומית של איסלנד לאירוויזיון עם השיר ""Segðu mér allt".
באירוויזיון שרה את הגרסה באנגלית של השיר "Open Your Heart" והייתה במקום ה-8.
ב-2006 ו-2008 התמודדה על ייצוג המדינה באירוויזיון בשנית.
ב-2007 הופיעה בפרק של המיני סדרה "Næturvaktin".
ב-2012 הופיעה בסרט המוזיקלי "Ávaxtakarfan ".
היא גילמה את סנדי במחזמר גריז לצד יון יוסף סנייביינסון שגילם את דני.
ב-2015 הייתה חברה בצוות השיפוט האיסלנדי באירוויזיון.
חיים אישיים

ב-23 באוקטובר 2008 נישאה לבנדיקט איינארסון.
בירונוזאורוס

| בירונוזאורוס |
| --- | --- |
 
תקופה
קרטיקון עליון 80–75 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: טרודונטיים
סוג:: בירונוזאורוס
מין:: Byronosaurus jaffei
שם מדעי
 Byronosaurus ‏2002

בירונוזאורוס (שם מדעי: Byronosaurus) הוא סוג דינוזאור ממשפחת הטרודוניים שהתקיים במרכז אסיה של סוף הקרטיקון לפני 80 עד 75 מיליון שנה מזמננו. הסוג תואר בשנת 2000 בידי החוקרים מארק נורל (אנ'), פיטר מקוביקי (Peter Makovicky) וג'יימס קלארק והכיל מין בודד - Byronosaurus jaffei, להוקרת החוקר ביירון ג'פה, שעל שמו נקרא גם הסוג ("לטאת ביירון").
דינוזאור זה התגלה בידי משלחת של המוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע למציאת מאובנים במדבר גובי ב-1993. הממצאים כללו שרידי תרופוד בעל חוטם ארוך וגפיים קלילות. הממצאים כללו גולגולת חלקית, שרידי גפיים, חוליות צוואר וגב וצלעות. בתחילה דמו הממצאים לאלה של ולוצירפטור אך בהמשך קיבלו אפיונים כמו בליטה קלה מעל הלסת העליונה.
היה זה דינוזאור קטן מאוד באורך 1.5 עד 2 מטרים, גובה של 50 ס"מ ומשקל של כ-4 עד 20 ק"ג. מבנה לסתותיו היה בעל חריצים בולטים והמבנה היה ארוך ומותאם לליקוט טרף קטן. ככל הנראה היה מכוסה נוצות.
הבירונוזאורוס התקיים בקרטיקון העליון של הקמפן לפני 80 עד 75 מיליון שנה מזמננו. לצידו נמצאו פריטי צ'יטיפטי, שמהם אולי שדד ביצים או שהאחרונים דווקא ניזונו ממנו.
בוריס גוריאל

בוריס גוריאל
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
בוריס גוריאל (1 באפריל 1903 - 8 באוקטובר 1983) היה ראש המחלקה המדינית של הש"י, שירות המודיעין של ארגון "ההגנה", שעל בסיסו קמו שירותי הביטחון והמודיעין של מדינת ישראל. לאחר קום המדינה עמד בראש המחלקה המדינית של משרד החוץ, שקדמה למוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים כארגון ביון החוץ של ישראל.
לקריאה נוספת

זאב שיף ואיתן הבר, לקסיקון לביטחון ישראל. הוצאת זמורה, ביתן, מודן 1976 עמ' 114-113.
גד שמרון, המוסד והמיתוס. הוצאת כתר 2011 עמ' 38.
בל קנטו

בל קנטו (באיטלקית: Bel Canto; בתרגום חופשי: "שירה יפה") היא טכניקת שירה שהתפתחה באיטליה בביצוע והלחנת מוזיקת אופרה.
המשמעות היא ביצוע השיר או האריה בקול מלא ובפה פתוח, תוך כדי שימוש בתהודת החזה והראש על מנת להפיק צליל חזק ורב-גוני. בטכניקה זו יש דגש רב על הלגטו, והכוונה לזרימה והמשכיות של הצליל ללא הפסקות ועצירות.
ג'ואקינו רוסיני, גאטנו דוניצטי ווינצ'נצו בליני (במחצית הראשונה של המאה ה-19) נחשבים למלחיני הבל קנטו המובהקים ביותר, ביצירותיהם הבל-קנטו הגיע לשיאו, אך עקרונות הבל קנטו ניכרים בכל האופרות האיטלקיות של המאה ה-19 גם אחרי 1840.
הסיבה להתפתחות טכניקה זו בעיקר באיטליה, קשורה גם לשפה האיטלקית, שבה התנועות והעיצורים קשורים יחדיו, וכך השפה זורמת בחופשיות על הלשון, וכשהיא נהגית נכון נוצר הדהוד בחללי הפנים.
בוראואאותריה

| בוראואאותריה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
קבוצה:: בוראואאותריה
שם מדעי
 Boreoeutheria

אגוטי מרכז אמריקאי
קרנף הודי.
בוראואאותריה (שם מדעי: Boreoeutheria; מילולית: "Boreas" - האלה היוונית של רוח הצפון, "eu" - נכון/ישר, "thēríon" - חיה/בהמה. כלומר: "חיות אמיתיות צפוניות") הוא ענף של יונקי שליה ממחלקת היונקים. בתוכו ישנם 2 קבוצות גדולות: אאוארכונטוגליריים ולאורסיאתריה, מהם התפתחו רוב מיני השלייתנים וכל המינים הקיימים כיום, למעט בני קבוצת האפרותריה, מהמוצא האפרוטרופי והדלשינאים, ממוצא נאוטרופי. הדלשינאים נחשבים לקרובים יותר לקבוצה, ושתי הקבוצות שייכות לקבוצת השלייתנים Exafroplacentalia (אם כי לא כל החוקרים מסכימים על כך). החוקרים קובעים את הקרבה של המינים באמצעות ריצוף DNA וגורמי רטרוטרנספוזון דומים בבני הקבוצה.
בני הקבוצה התפתחו כבר בתחילת הפלאוקן לפני 65 מיליון שנה וכמה מהחוקרים סוברים שהם עוד יותר קדומים, כך שהם חיו כבר בקרטיקון ושרדו את ההכחדה הגדולה בסופו. קבוצה זו היא על כן אחת מהעתיקות ביותר מבין היונקים והיא התפתחה למגוון של צורות חיים מיונקים ימיים ענקיים, עד עטלפים מעופפים וחדפיים קטנים. גם הפרימטים ובכללם האדם שייכים לקבוצה זו.
מיון

קבוצה בוראואאותריה (Boreoeutheria)
על-סדרה: אאוארכונטוגליריים (Euarchontoglires)
סדרה: Anagaloidea- נכחדה
סדרה: Arctostylopida - נכחדה
סדרה: חדפי עצים (Scandentia)
סדרה: פרימטים (Primates)
סדרה: גלשנאים (Dermoptera)
סדרה: מכרסמים (Rodentia)
סדרה: ארנבאים (Lagomorpha)
סדרה: פלסיאדפאים (Plesiadapiformes) - נכחדה
על-סדרה: לאוראסייתריה (Laurasiatheria)
סדרה: אוכלי חרקים (Soricomorpha)
סדרה: עטלפים (Chiroptera)
סדרה: קונדילרסים (Condylarthra) - נכחדה
סדרה: דינוצרטים (Dinocerata) - נכחדה
סדרה: מזוניכידים (Mesonychia) - נכחדה
סדרה: מפריטי פרסה (Perissodactyla)
סדרה: מכפילי פרסה (Artiodactyla)
סדרה: לווייתנאים (Cetacea)
סדרה: טורפים (Carnivora)
סדרה: פנגולינאים (Pholidota)
תרשים קבוצה אפשרי:
ארצ'יבלד בולוק

ארצ'יבלד סטובו בולוק (באנגלית: Archibald Stobo Bulloch;‏ 1 בינואר 1730 –  22 בפברואר 1777) היה עורך דין, איש צבא ופוליטיקאי אמריקאי מג'ורג'יה, שכיהן כמושל ג'ורג'יה השביעי (הראשון למניין מושלי המדינה מאז כינונה כמדינה בארצות הברית) בשנים 1776–1777. הוא נולד בפרובינציית קרוליינה הדרומית, ולחם בשורות המיליציה של ג'ורג'יה במהלך המהפכה האמריקאית. הוא היה הסבא-רבא של מרתה בולוק רוזוולט, אימו של תאודור רוזוולט, נשיא ארצות הברית ה-26.
ראשית חייו

ארצ'יבלד בולוק נולד בצ'ארלסטון, פרובינציית קרוליינה הדרומית, כבנם של ג'יימס בולוק וג'ין (בתו של הכומר ארצ'יבלד סטובו), שניהם סקוטים, ונקרא על שם סבו מצד אמו. לאחר שסיים את לימודיו בצ'ארלסטון, הוא החל לעסוק בעריכת דין ומונה כלוטננט במיליציה של קרוליינה הדרומית.
ב-1758 עברה משפחת בולוק לפרובינציית ג'ורג'יה, שם ב-1764 עבר בולוק לסוואנה. ב-1768 הוא נבחר לבית המחוקקים הקולוניאלי של הפרובינציה.
המהפכה האמריקאית

בולוק היה מראשוני התומכים במהפכה האמריקאית כחבר אגודת ידידי החירות. הוא שימש כנשיא של הקונגרסים הפרובינציאלים הראשון והשני של ג'ורג'יה, וב-1775 היה נציג בקונגרס הקונטיננטלי. שם הוא זכה לשבחים מג'ון אדמס על "יכולותיו ועל עוז רוחו". בקונגרס הקונטיננטלי הוא היה חבר הוועדה הסודית, שהייתה אחראית על איסוף אספקה למלחמה. בדברו בפני הקונגרס הפרובינציאלי, אמר בולוק, "אין זה זמן לדבר על מתינות. במקרה הנוכחי הזה מפסיקה המוסריות".
בולוק היה גם חבר הבונים החופשיים בג'ורג'יה. שמו רשום ברשימת התפקידים של הבונים החופשיים ב-1779 בלשכה מספר 1 של סוואנה יחד עם ג'ורג' וולטון, ג'ון טראוטלן, ג'יימס ג'קסון, נתניאל פנדלטון והגנרל סמואל אלברט.
בולוק היה אמור להיות אחד מחותמי הכרזת העצמאות של ארצות הברית, אך החליט לשוב לג'ורג'יה כדי לסייע למהפכה שם. הוא כתב לג'ון אדמס, "סדרה כזאת של ניצחונות של הכוחות האמריקאים, מחזקת אותנו עוד יותר לבטוח בהשגחה העליונה, שהתערבה לטובתנו באופן כה יוצא דופן, ואין אנו יכולים אלא להתענג על התקוות הכי מרגשות, שאנו עדיין נשמור על החירויות היקרות ביותר שלנו". אדמס התאכזב מכך שבולוק לא הצליח להגיע למעמד חתימת הכרזת העצמאות, באומרו, "אני מאוד מאוכזב, אדוני, מהמידע שהעברת לי, שנמנע ממך לבקר שוב בפילדלפיה".
ב-1776 לחם בולוק תחת פיקודו של קולונל לכלן מקינטוש בקרב סירות האורז (אנ') ובקרב האי טיבי. ב-20 ביוני אותה שנה הוא נבחר כנשיא הראשון והמפקד העליון של ג'ורג'יה תחת הממשלה הרפובליקנית הזמנית של המדינה. ב-20 בפברואר 1777, כאשר הוא חתם על חוקת המדינה, שונה תפקידו מנשיא למושל ג'ורג'יה. לפיכך הוא היה ראש הרשות המבצעת הראשון תחת הממשלה החוקתית, אך הנשיא השלישי של ג'ורג'יה לאחר ויליאם איוון וג'ורג' וולטון.
חיים אישיים

ב-10 באוקטובר 1764 נשא בולוק לאישה את מרי דה וו, בתם של אן (לבית פיירצ'יילד) דה וו וקולונל ג'יימס דה וו, בעל קרקעות בולט בסוואנה. בנם של השניים היה ויליאם בלינגר בולוק, שכיהן בסנאט של ארצות הברית מטעם ג'ורג'יה במשך כמה חודשים ב-1813.
ארצ'יבלד בולוק נפטר בסוואנה ב-22 בפברואר 1777 כאשר עסק בהכנות לפלישה הבריטית לג'ורג'יה. קיימות כמה השערות שהוא הורעל, אף על פי שהן מעולם לא הוכחו. מותו היה מכה קשה למדינה הצעירה. הוא נטמן בבית הקברות קולוניאל פארק שבסוואנה.
בן נינתו של בולוק היה נשיא ארצות הברית ה-26 תאודור רוזוולט. נכדת נינתו היית הגברת הראשונה של ארצות הברית אלינור רוזוולט. בנו של תאודור רוזוולט, ארצ'יבלד, נקרא על שמו של בולוק. מחוז בולוק בג'ורג'יה קרוי על שמו.
הערות שוליים

↑  Schmidt, Jim (September 19, 2002). "Archibald Bulloch (1730-1777)". New Georgia Encyclopedia.
↑  "Archibald Bulloch historical marker". Digital Library of Georgia.
↑  Niles, Hezekiah (1822). Principles and acts of the Revolution in America. Baltimore: W.O. Niles. p. 160.
↑  Bulloch, Archibald. "To John Adams from Archibald Bulloch, 1 May 1776". Founders Online. National Archives.
↑  Bulloch, Joseph Gaston Baillie (1907). A Biographical sketch of Hon. Archibald Bulloch, president of Georgia, 1776-77. n.p. p. 15.
↑  "Bulloch, Archibald, Appointment as President and Commander-in-Chief of the Colony of Georgia". Commissions, State Officers Appointments, Assembly, Colony of Georgia, RG 49-1-10. Georgia Archives.
↑  "BULLOCH, William Bellinger - Biographical Information". bioguide.congress.gov. Biographical Directory of the United States Congress.
↑  Krakow, Kenneth K. (1975). Georgia Place-Names: Their History and Origins. Macon, GA: Winship Press. p. 28.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1193272513  LCCN: n2001024642  SNAC: w6f874nf  US Congress: B001050  VIAF: 53492283   WorldCat (עם VIAF): 53492283
אתה (איש השנה של מגזין טיים)

שער מגזין טיים שבו מופיע "אתה", איש השנה לשנת 2006. הכיתוב הוא "איש השנה של טיים הוא אתה. כן, אתה. אתה שולט בעידן המידע. ברוך הבא לעולם שלך". המלבן האפור בתמונה הוא משטח דמוי מראה בשער המקורי.
"את/ה" (באנגלית: You.) היה איש השנה של מגזין טיים בשנת 2006. הרעיון מאחורי הבחירה היה לציין את מיליוני האנשים שתורמים באופן אנונימי תוכן גולשים שנוצר על ידם לאתרי אינטרנט כגון יוטיוב, מייספייס, פייסבוק, ויקיפדיה ואתרי ויקי אחרים, ושלל אתרי אינטרנט נוספים שמכילים תוכן שנוצר על ידי גולשים.
זוהי לא הייתה הפעם הראשונה שתואר "איש השנה" לא ניתן לאדם ספציפי אלא לקבוצה, רעיון מופשט או חפץ (למשל, המחשב האישי היה "מכונת השנה" לשנת 1982), אך החלטה זו גררה ביקורות שליליות, בין השאר בשל קיומם של מועמדים בולטים יותר לאיש השנה ב-2006, כמו הוגו צ'אווס ומחמוד אחמדינז'אד, ותחושה שהבחירה הייתה גימיקית מדי. למרות הביקורת, נתוני המכירות של גיליון זה של המגזין היו מוצלחים.
רקע

בעוד שרוב אנשי השנה הקודמים היו בני אדם בעלי חשיבות היסטורית, כאשר רבים מהם ידועים לשמצה ולא בהכרח אהודים בציבור (למשל, אדולף היטלר היה "איש השנה" של 1938, ורוחאללה ח'ומייני ניצח בשנת 1979), כמה מהם היו חפצים דוממים. המחשב האישי היה "מכונת השנה" של שנת 1982, בעוד ש"כדור הארץ הנתון בסכנה" היה "כוכב הלכת של השנה" בשנת 1988. קבוצות של מספר אנשים, כמו גם נציגים סמליים של קבצות כאלו זכו בפרס בעבר. לדוגמה, "מדעני ארצות הברית" הוכרזו כ-"גברי השנה" ב-1960, ודור הבייבי בום זכה בתואר בשנת 1966.
הרעיון לתת למשתמשי אינטרנט תואר של "אנשי השנה" היה קיים גם לפני ההחלטה של מגזין טיים - כשנתיים לפני כן, חדשות ABC בחרה בכותבי בלוגים בתור אנשי השנה שלה לשנת 2004.
ההחלטה

בהתאם להליך השנתי של מגזין טיים לבחירת איש השנה, לשכות שונות במגזין הציעו מועמדים שונים, וביניהם "את/ה" ו"החבר'ה מיוטיוב". בנוסף, הועלה לאתר של מגזין טיים סקר קוראים שביקש מהקוראים לבחור מתוך 8 מועמדים את מי שלדעתם מתאים ביותר להיות איש השנה. ההחלטה הסופית התקבלה על ידי ריצ'רד שטנגל, העורך הראשי של המגזין.
ההחלטה הוכרזה בגיליון של מגזין טיים שיצא ב-25 בדצמבר 2006. השער של המגזין כלל מחשב iMac עם נגן וידאו דמוי יוטיוב שמופעל במחשב. במקום סרטון, הנגן מכיל מלבן מחומר מחזיר אור דמוי מראה, שמשקף את פניו של מי שמתבונן בו. משך הזמן הכולל של הסרטון בתמונת השער הוא "20:06", שמתייחס לשנת 2006 שבה יצא הגיליון. בגיליון הופיעו כתבות בנושא תוכן גולשים שנכתבו על ידי עורך NBC בריאן ויליאמס ועורכי מגזין טיים לב גרוסמן וריצ'רד שטנגל. כפי שמתאר גרוסמן, "מדובר ברבים שמנסים לקחת כוח מהמיעוט השולט ועוזרים זה לזה בלי לקבל תמורה, ואיך זה לא רק ישנה את העולם, אלא גם ישנה את הדרך שבה העולם משתנה."
ביקורות

בחירה זו הייתה שנויה במחלוקת, וספגה ביקורות שליליות בשל התעלמותה מאנשים רבים שהשפיעו על שנת 2006, כמו מחמוד אחמדינז'אד, קים ג'ונג-איל וננסי פלוסי. בדצמבר 2012, העיתונאי דייוויד א. גרהאם כתב באטלנטיק שלדעתו הבחירה ב"את/ה" הייתה חלק מ"דפוס של בחירות חסרות ברק" שנעשו על ידי מגזין טיים ושאין להתייחס לבחירת איש השנה בתור חדשות, אלא בתור מהלך שיווקי בלבד. הוא ציין, "האם יש מישהו בעולם שלא נמאס לו מאנשים שמוסיפים בתור בדיחה את הביטוי 'איש השנה של מגזין טיים לשנת 2006' לפרופיל שלהם בטוויטר, אזכור לבחירה הגימיקית של 'את/ה' באותה שנה?"
בנוסף, ההחלטה נחשבה על ידי חלק מהמבקרים לצבועה. כמה שבועות לפני ההכרזה, פורסם סקר באתר טיים ששאל את המשתמשים "מי צריך להיות איש השנה?", אם כי הסקר לא הוצג כסקר מחייב. לאחר מספר שבועות, הזוכה בסקר בפער גדול היה הוגו צ'אבס, נשיא ונצואלה, עם 35% מהקולות. נשיא איראן, מחמוד אחמדינז'אד, הגיע למקום השני. "החבר'ה מיוטיוב" הגיע למקום הרביעי. מגזין טיים לא הזכיר את התוצאות הללו כלל בהכרזה שלו על "איש השנה", ומבקריו טענו כי הבחירה של המגזין לציין את כוחם של משתמשי האינטרנט, תוך התעלמות מוחלטת מהצבעותיהם של משתמשי אינטרנט אחרים, הייתה צבועה.
ביאורים

↑  מכיוון שכינוי הגוף you בשפה האנגלית לא מבדיל בין מגדר או כמות, ניתן לתרגם את המילה הזאת לעברית בתור "את", "אתה", "אתם" או "אתן", ובמקרה זה היא נבחרה בתור "את" או "אתה".
הערות שוליים

1 2 3 4  Lev Grossman (13 בדצמבר 2006). "Time's Person of the Year: You". Time. אורכב מ-המקור ב-5 במרץ 2012. נבדק ב-14 בפברואר 2008. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5  "Time Magazine's 10 most controversial People of the Year". Daily News. New York. 10 בדצמבר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "TIME Magazine Cover: The Computer, Machine of the Year". Time. 3 בינואר 1983. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Everyone Should Ignore Time's Person of the Year". The Atlantic. 19 בדצמבר 2012. נבדק ב-13 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Person of the Year: A Photo History". Time. נבדק ב-5 באוגוסט 2015. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "TIME Magazine Cover: Endangered Earth, Planet of the Year". Time. 2 בינואר 1989. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "People of the Year: Bloggers". ABC News. 30 בדצמבר 2004. נבדק ב-3 באפריל 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Cohn, David (19 בדצמבר 2007). "Behind Time Magazine's Choice for Person of the Year—An Interview with Stephen Koepp". אורכב מ-המקור ב-6 באפריל 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  ?Person of the Year Preview 2006 - Who Will It Be, מגזין טיים (באנגלית) (ארכיון)
↑  Williams, Brian (16 בדצמבר 2006). "Enough About You". Time. אורכב מ-המקור ב-11 בינואר 2007. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Stengel, Richard (16 בדצמבר 2006). "Now It's Your Turn". Time. אורכב מ-המקור ב-9 בינואר 2007. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Kedrosky, Paul (16 בדצמבר 2006). "I Call 'Market Top' on 'You'". Infectious Greed. אורכב מ-המקור ב-7 בפברואר 2008. נבדק ב-14 בפברואר 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Chavez wins 'Person of the Year' poll ... Time magazine ignores result". Hands Off Venezuela. 18 בדצמבר 2006. נבדק ב-5 בדצמבר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
בורא עולם (אלבום)

"בורא עולם" הוא אלבום האולפן השלישי של הזמר הישראלי קובי פרץ. את האלבום הוציאה בשנת 1997 לאור חברת התקליטים הליקון. כולל את השירים "בגדה באהבה", "חביבי" (גרסת כיסוי עברית לשירו של עמר דיאב) ו"אין לי עוד אביב בלעדייך", כולם בליווי של תזמורת טורקית. הוא עובד על ידי מומין ססלר.
רשימת רצועות

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | בורא עולם  | 3:11 |
| 2. | בגדה באהבה  | 5:35 |
| 3. | אני שר  | 4:22 |
| 4. | אל תבכי  | 5:45 |
| 5. | חביבי חביבי  | 5:10 |
| 6. | אין לי אביב בלעדייך  | 5:01 |
| 7. | ווי ווי ווי  | 3:43 |
| 8. | עוד אלף שנות אור  | 4:45 |
| 9. | באתי לעולם לשמח  | 3:32 |
| 10. | הנשמה זועקת  | 5:28 |
| 11. | נעימה  | 1:24 |
הערות שוליים

↑  בורא עולם - קובי פרץ, אמזון מיוזיק
| קובי פרץ |
| --- | --- |
אלבומי אולפן: טעות של החיים • את כמו אש • בורא עולם • חי איך שבא לי • בלבלי אותו • משוגע עלייך • כל מה שיש בי • כמה אהבה • כתוב בשמיים • סה לה וי
אלבומי אוסף: חץ האהבה • המיטב
אלבומי הופעה: כמה אהבה בקיסריה • היכל נוקיה Live!
סינגלים: "בלבלי אותו" • "כמה אהבה" • "האחת של חיי" • "יחד" • "אולי" • "Je t'aime, I Love You Baby"
אנרכה-פמיניזם

אנרכה-פמיניזם בדרך כלל מיוצג על ידי דגל שחור-סגול
הסמל של האנרכה-פמיניזם הוא ה"A" של אנרכיסט בתוך סמל ונוס
אנרכה-פמיניזם, הידוע גם כאנרכו-פמיניזם וכאנרכיזם פמיניסטי, משלב ערכים אנרכיסטים עם פמיניזם. המונח הוטבע, והפילוסופיה נוצרה במהלך הגל הפמיניסטי השני בשנות ה-60 של המאה ה-20.
הפילוסופיה האנרכה-פמיניסטית רואה בפטריארכיה התגלמות של היררכיה כפויה, ולכן רואה אותה גם כבעיה בסיסית בחברה, ומאמינה שהמאבק נגד הפטריארכיה הוא חלק אינטגרלי ממלחמת המעמדות ומהמאבק האנרכיסטי נגד המדינה והקפיטליזם. על פי אידאולוגיה זו, המאבק האנרכיסטי מרכיב הכרחי לפמיניזם, ובמאבק הפמיניסטי מרכיב הכרחי לאנרכיזם - שמכיוון שאנרכיזם מתנגד לכל סוג וצורה של היררכיה ויחסי כוחות, הוא במהותו פמיניסטי, וכי אנרכיזם שאינו מכיר ביחסי כוחות מגדריים נופל מהאידיאל וסופו להיכשל.
התנועה האנרכה-פמיניסטית אינה בהכרח מיליטנטית, אלא היא אנטי-סמכותנית, אנטי-קפיטליסטית, אנטי פילוסופיות דכאניות מכל סוג, ומטרתה לבנות חברה בה כל חבריה עומדים על "קרקע שווה".
אנרכה-פמיניזם קיבל את השראתו מהוגי דעות ותאורטיקנים של תחילת המאה ה-20 כדוגמת אמה גולדמן. במלחמת האזרחים בספרד, התארגנה קבוצה אנרכה-פמיניסטית בשם "מוחרס ליברס" (נשים חופשיות) על מנת להגן על רעיונות אלו.
אנרכה-פמיניסטים מבקרים את ראיית העולם של אנרכיסטים מסורתיים רבים כגון פייר-ז'וזף פרודון ומיכאל באקונין. אלו ראו בפטריארכיה כבעיה מינורית שקיימת רק כחלק מהקפיטליזם וצפו שתעלם יחד איתו. פרודון אף תמך בפטריארכיה, בראייתו את המשפחה כיחידה הבסיסית ביותר של החברה ואת הנשים, כבעלות האחריות למלא את תפקידן המסורתי בתוך המשפחה.
היסטוריה

אמה גולדמן הייתה אנרכיסטית ותומכת נלהבת בזכויות נשים ובפמיניזם. היא נחשבת למייסדות הזרם האנרכה-פמיניסטי, הקורא להתנגדות למעמדות ולפירוק הפטריארכיה וההיררכיה. בשנת 1897, אמה גולדמן כתבה: ”אני דורשת עצמאות לנשים, הזכות של כל אישה לתמוך בעצמה, לחיות למען עצמה, לאהוב את כל מי שתחפוץ, וכמה שתחפוץ. אני דורשת את החירות לשני המינים, חופש הפעולה, חופש באהבה וחופש מהאמהות”
בישראל

בישראל פועלת קבוצה בשם "אנרכה-פמיניסטיות לזכויות בעלי חיים", הפועלת למען שחרור בעלי חיים ומאבק בסקסיזם בתנועה לזכויות בעלי חיים. בין השאר ארגנו פעילות הקבוצה אירועי מסה קריטית, סדנאות להתמודדות עם הטרדה מינית ומיצגים שונים.
קבוצה אנרכה-פמיניסטית נוספת היא הקולקטיב הקווירי "משפריצות", שהחלה פעילותה בפייסבוק ב-2012, ועסקה בעיקר בהבניית קהילה ובהסברה, אך הרחיבה את פעילותה גם לפעולות מחאה במסגרות להט"ביות כמו ה-"die in" (מיצג בו פעילות מעמידות פני מתות כדי להעביר מסר או לשבש אירוע) שערכה במצעד הגאווה בתל אביב ב-2013, וחסמה את התקדמות הצעדה למשך כחצי שעה, כמחאה על סדרי העדיפויות הקהילתיים.
ראו גם

אנרכיזם
פמיניזם רדיקלי
מוחרס ליברס
אנרכיזם-קווירי
לואיז מישל
אמה גולדמן