stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דיכאון פסיכוטי
התמונה הקלינית

כיום, דיכאון פסיכוטי נחשב לביטוי חמור של דיכאון מז'ורי, אף על פי שגם חולים בדיכאון מתון עשויים לחוות סממנים פסיכוטיים. אנשים רבים עם דיכאון פסיכוטי חווים אמונות שווא (דלוזיות) – אמונות או תחושות לא נכונות או כאלה שאינן נתמכות במציאות. אמונות שווא פרנואידיות או אמונות שווא של אשמה הן מהתסמינים הפסיכוטים הנפוצים ביותר בדיכאון הפסיכוטי. החולים בדיכאון פסיכוטי מודאגים לעיתים קרובות מכך שאנשים מתעניינים בהם יתר על המידה או מנסים לרדוף אותם. חולים החווים אמונות שווא של אשמה מאמינים שהם נענשים על חטאים שביצעו בעבר או שהם אחראים לבעיות שונות שבמציאות אין להם כל השפעה עליהם.
אמונות שווא נפוצות נוספות כוללות אנשים שחוששים שיש בעיות חמורות במצבם הבריאותי, למרות שלמעשה אין זה כך.
בשונה מהפרעות פסיכוטיות אחרות, אמונות השווא בדיכאון הפסיכוטי אינן כה בולטות לעין, אך בהחלט קיימות ואף נוטות להיות נפוצות יותר מהזיות. הזיות אודיטוריות (שמיעת קולות) הן הנפוצות ביותר מבין סוגי ההזיות. הזיות של מגע, ראייה או ריח נפוצות פחות. תסמינים נוספים הנפוצים בדיכאון פסיכוטי הם עצבנות, קשיים בהירדמות והתעוררויות תכופות במהלך הלילה. בנוסף, חולים בדיכאון פסיכוטי נמצאים בסיכון אובדני גבוה יותר מחולים בדיכאון שאינו פסיכוטי. לבסוף, הראשונים נוטים יותר להראות לקויות קוגניטיביות (לדוגמה בעיות זיכרון).
התמונה הקלינית > הבחנה בין אבחנות (אבחנה מבדלת)

דיכאון פסיכוטי עשוי להיראות כמו דיכאון שאינו פסיכוטי, הפרעה סכיזואפקטיבית, סכיזופרניה או הפרעות פסיכוטיות אחרות. הפרעות אלה מובחנות מדיכאון פסיכוטי בכך שהן כוללות תסמינים פסיכוטיים המתרחשים מחוץ לאפיזודה הדיכאונית. בחולים סכיזואפקטיביים, למשל, הזיות ואמונות שווא יתרחשו רק כאשר לא מתקיימת אפיזודה של דיכאון מז'ורי. סכיזופרניה כוללת יותר חשיבה לא מאורגנת ותסמינים של אמונות שווא מאשר דיכאון פסיכוטי. זה יוצא דופן עבור חולי דיכאון פסיכוטי להראות תסמינים של מעוף מחשבות, חשיבה רפויה, "סלט מילים" (אמירות חסרות משמעות), אקולילה (חזרה על דבריהם של אחרים) ואלמנטים נוספים של הפרעות בחשיבה שמאפיינים חולי סכיזופרניה. בדומה לכך, נראה שנוכחותן של אמונות שווא יוצאות דופן (למשל, "חייזרים טמנו מקלט בראשי") הן נפוצות פחות בדיכאון הפסיכוטי מאשר בסכיזופרניה.
עם זאת, שלילתן של חשיבות ההפרעה ואמונות השווא שלעיל לא מספיקה כדי לשלול בוודאות את האבחנה של דיכאון פסיכוטי. הפרעות דו-קוטביות יכולות לעיתים להתרחש יחד עם דיכאון פסיכוטי. ההערכה היא שכ-42% מהחולים עם דיכאון פסיכוטי בגיל ההתבגרות הם בסבירות גבוהה לפתח סוג כלשהו של אפיזודה מאנית בהמשך. לכן חשוב לבדוק היסטוריה של תסמינים מאנים בכל חולה מתבגר הסובל מדיכאון פסיכוטי.
הפרעות פסיכוטיות נוספות העשויות להיראות כמו דיכאון פסיכוטי כוללות הפרעות של אמונות שווא, הפרעות פסיכוטיות הנובעות משימוש בחומרים אסורים והפרעה פסיכוטית קצרת מועד. הדרך העיקרית להבחין בין דיכאון פסיכוטי לבין ההפרעות השונות שלעיל טמון יותר בבחינה של מהלך ההפרעה מאשר בזיהוי תסמינים ספציפיים של החולים בה.
פתופיזיולוגיה

ישנם מספר סממנים ביולוגיים היכולים להבחין בין דיכאון פסיכוטי לבין דיכאון שאינו פסיכוטי. ההבדל המשמעותי ביותר הוא אבנורמליות בציר יותרת המוח האדרנלית. ציר זה, המכונה לעיתים "ציר הורמוני הלחץ", מופעל יתר על המידה באופן כרוני במצב הדיכאון הפסיכוטי. אבנורמליות נוספות הנוכחות בדיכאון הפסיכוטי הן הפרעות שינה ושינויים באזורים נוספים הקשורים לתפקוד מוחי.
טיפול > היסטוריה של טיפולים

עד שנות השלושים של המאה העשרים טופלו החולים הסובלים מאמונות שווא בשילוב עם דיכאון בתרופות שונות, אך נראה היה שלטיפול תרופתי ישנה השפעה מעטה עליהם. בעשור השלישי של המאה העשרים פותח הטיפול באמצעות נזעי חשמל (ECT ‏– Electroconvulsive Therapy), שהייתה לו השפעה דומה על חולים הסובלים מדיכאון, בין אם הוא פסיכוטי ובין אם לאו. העניין בדיכאון פסיכוטי החל לגבור לאחר המצאתן של התרופות האנטי-דיכאוניות הטריציקליות (TCA – Tricyclic Antidepressants), אשר היו בעלות השפעה על חולים שסבלו מדיכאון שאינו פסיכוטי, אך לא הביאו לשינוי עבור אלה החולים בדיכאון פסיכוטי.
ב-40 השנים האחרונות ישנה התעניינות מחודשת בנושא בעקבות התפתחותו של ידע חדש הנוגע למערכת הביולוגית הספציפית הקשורה לדיכאון הפסיכוטי, ומתוך כך פיתוח טיפול תרופתי הפונה לטיפול בהפרעה באופן ישיר. מחקרים רבים הראו שדיכאון פסיכוטי שונה מדיכאון מז'ורי בתגובה שלו לטיפול תרופתי, כך ששימוש רק בנוגדי דיכאון או רק בנוגדי פסיכוזה עשוי להשפיע היטב על מצבים של דיכאון שאינו פסיכוטי, אך לא תהיה השפעה משמעותית על דיכאון פסיכוטי. טיפול יעיל עבור החולים בדיכאון פסיכוטי חייב לכלול שימוש בשני סוגי הטיפול גם יחד. מחקרים מראים על תגובתיות של 80–90 אחוז עבור חולים המטופלים בטיפול משולב.
טיפול > אסטרטגיות טיפול מבוססות

ישנן הוכחות מסוימות כי טיפול באמצעות נוגדי דיכאון המשלבים מעכבי ספיגת סרוטונין בררניים (Selective Serotonin Reuptake Inhibitors – SSRI) ונוגדי דיכאון טריצקלים (TCA) עשוי להיות יעיל בטיפול בדיכאון פסיכוטי,, אך חולים רבים לא מגיבים לסוג טיפול יחידני זה וזקוקים לשילוב של נוגדי דיכאון ונוגדי פסיכוזה.
טיפול בנזעי חשמל בשילוב עם נוגדי דיכאון ופסיכוזה הוא טיפול נפוץ נוסף עבור דיכאון פסיכוטי. יחד עם זאת, התיוג וכן המחיר ותופעות הלוואי הקוגניטיביות גורמים לעיתים קרובות לוויתור על השימוש בנזעי חשמל, למעט נסיבות מיוחדות (למשל, כאשר הדיכאון הפסיכוטי מביא את האדם למצב מסכן חיים כתוצאה מחשש לאובדנות, או מטופל שאינו יכול לקבל טיפול תרופתי מסיבות שונות).
טיפול > אסטרטגיות טיפול ניסיוניות

שיטות הטיפול הנוכחיות בדיכאון פסיכוטי נחשבות מועילות באופן סביר, אך כוללות גם תופעות לוואי רבות ונדרש זמן רב עד שמתחילות להשפיע באופן משמעותי. כמו כן, שימוש משולב של נוגדי דיכאון ופסיכוזה נוטה להיות קשור לעלייה במשקל ובעיות בתפקוד המיני.
טריצקלים (TCA) הם קטלניים בשימוש יתר וקשורים למגוון תופעות לוואי. לבסוף, לשימוש בנזעי חשמל (ECT) יש תופעות לוואי הקשורות לליקויים קוגניטיביים זמניים (למשל, בלבול, בעיות זיכרון ועוד), בנוסף לעול הכרוך בחשיפה חוזרת ונשנית להרדמה כללית.
שיטות הטיפול הניסיוניות החדשות כוללות שימוש בהורמונים וסטרואידים (glucocorticoid antagonists & milfepriston). ייתכן שאסטרטגיות מסוג שכזה יצליחו על ידי תיקון פעולתו הכרונית של ציר יותרת המוח האדרנלית. כלומר, על ידי חסימתם של נוירו-רצפטורים מסוימים, תרופות אלה מפחיתות את השפעתו הישירה של הקורטיזול על המוח.
גירוי מגנטי למוח (Transcranial Magnetic Stimulation – TMS) נבחן כחלופה לשימוש בנזעי חשמל כטיפול בדיכאון. גירוי זה הוא טכניקה לא פולשנית לגירוי מוחי הנמצאת בשימוש מחקרי וקליני נרחב בעולם בעשור האחרון. בטכניקה זו מופק שדה מגנטי באמצעות העברת זרם חשמלי בסליל המוחזק בקרבת ראש המטופל. שדה זה מעורר פעילות חשמלית באזורי מוח שונים. מספר מחקרים הראו כי לסוג טיפול זה הצלחה רבה עם תופעות לוואי מעטות. השימוש בטכניקה זו אינו מצריך הרדמה כללית ועד כה לא קושר עם תופעות לוואי קוגניטיביות משמעותיות.
קרחון A-68

| --- | --- |

 מידע כללי
 אורך:  175 ק"מ 
 רוחב:  50 ק"מ 
 שטח:  5,800 קמ"ר (נכון ל־12 ביולי 2017) 
 סוג קרחון:   קרחון ימי
 
תצלומי לוויין המציגים את הסחפות הקרחון צפונה בין ה-1 במאי 2018 וה-26 באוגוסט 2018
קרחון א-68 (באנגלית: Iceberg A-68) הוא קרחון צף ענק, הנסחף בדרום האוקיינוס האטלנטי. קרחון זה מקורו במדף הקרח לארסן C, והוא התנתק ממדף הקרח ביולי 2017.
ההתנתקות אירעה ב-12 ביולי 2017.
שטחו של הקרחון 5,800 קילומטרים רבועים (פעמיים שטחה של לוקסמבורג); משקלו של הקרחון מוערך בטריליון טון; והוא הקרחון הצף השני בגודלו שתועד, אחרי קרחון B-15.
בהתנתקותו צומצם השטח הכולל של מדף הקרח לארסן C ב-12 אחוזים.
נתונים היסטוריים מראים שקרחונים שהתנתקו מחצי האי האנטארקטי מסוגלים להגיע לאיי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים.
בדצמבר 2020 התפצל הקרחון לשני חלקים נפרדים.
ההיסטוריה

בנובמבר 2016 מדענים גילו את הסדק במדף הקרח לארסן C, והחלו לצפות את התנתקותו של A-68.
תצלומי לוויין של סוכנות החלל האירופית ושל תוכנית קופרניקוס של האיחוד האירופי, הראו כי הקרחון הצף החל לצוף צפונה, תוך שהוא נשבר, וייצר קרחונים צפים נוספים תוך כדי כך.
על פי תצלומי לוויין, החל מנובמבר 2017, הפער בין הקרחון למדף הקרח היה כ-3 קילומטרים, ובפער זה נוצרו 11 קרחונים צפים אשר התנתקו ממדף הקרח, עקב ההתנגשויות בין הקרחון הצף למדף הקרח, ושכבה דקה של קרח ביניהם.
משלחת מחקר בריטית הפליגה על ספינת המחקר המלכותית ג'יימס קלארק רוס (RRS James Clark Ross) במטרה לחקור את בעלי החיים הימיים שבין הקרחון הצף לבין מדף הקרח, אולם הספינה לא הגיעה לייעדה בשל קרח ים עבה.
במהלך שנת 2018 הקרחון הצף המשיך לנוע צפונה. גוש גדול ממנו (שאורכו 14 קילומטרים ורוחבו 8 קילומטרים) נשבר מקרחון A-68, וקיבל את השם A-68B (ואילו שמו של קרחון A-68 שונה ל-A-68A).
במהלך השנים שבין 2017 ו-2020 הקרחון נע צפונה מרחק של 1,000 קילומטרים.
ב-4 בנובמבר 2020 התברר כי A-68A מתקדם לעבר האי ג'ורג'יה הדרומית, והוא צפוי להתנגש בקו החוף או לעלות על השרטון של המדף היבשתי הסמוך לאי, ולגרום לפגיעה קשה בבעלי החיים המקומיים (ביחוד פינגווינים וכלבי ים).
דובר הסקר האנטארקטי הבריטי ציין כי הקרחון יכול להיות תקוע על השרטון מספר שנים, תוך פגיעה קשה לחיות הבר המקומיות, ולתעשיית הדיג המקומית.
ההיסטוריה > מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי מרכז הקרח הלאומי (National Ice Center) של ארצות הברית.
כאשר הקרחון התפצל לשלושה חלקים, קרחון האם נקרא A-68A ווהקרחון שהתפצל ממנו נקרא A-68B.
באפריל 2020 התפצל קרחון נוסף מקרחון האם, ונקרא בשם A-68C.
בין ה-5 ביולי וה-11 ביולי 2020, חלק נוסף מהקרחון התפצל וקיבל את השם A-67D.
גלריית תמונות

תצלום לוויין מלוויין סנטינל-1B שצולם ב-12 ביולי 2017, מראה את התנתקותו המוחלטת של A-68 ממדף הקרח.
A-68 ב-12 ביולי 2017
תצלום לוויין של A-68 ב-20 ביולי 2017
צילום מקרוב של A-68 ב-9 בדצמבר 2019
תצלום לוויין של A-68A ב-9 בפברואר 2020
צילום של  A-68A (ובסמוך לו לווייתן גדול-סנפיר, הקופץ מעל פני הים) שצולם על ידי אוניית המחקר אקספלורר (MS Explorer) בים ודל, ב-10 במרץ 2020
תצלום לוויין של A-68A צף צפונה ב-5 ביולי 2020
סנטיאגו ברנבאו

ערך זה עוסק בנשיא ריאל מדריד. אם התכוונתם לאצטדיון הכדורגל על שמו, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  8 ביוני 1895 Montealegre del Castillo, ספרד 
 פטירה:  2 ביוני 1978 (בגיל 82) מדריד, ספרד 
 שם לידה:  Santiago Bernabéu 
 מדינה:  ספרד 
 השכלה:  Alfonso XII Royal College  האוניברסיטה המרכזית  Instituto Cardenal Cisneros 
 תקופת הפעילות:  1914–1978 (כ־64 שנים) 
 תפקיד:  president of Real Madrid CF (15 בספטמבר 1943–2 ביוני 1978) 
 
סנטיאגו ברנבאו דה ייסטה (בספרדית: Santiago Bernabéu de Yeste; ‏8 ביוני 1895 - 2 ביוני 1978) היה כדורגלן ספרדי, מהאישים הבולטים בהיסטוריית קבוצת הכדורגל ריאל מדריד. ברנבאו שימש בתור נשיא המועדון במשך 35 שנים (1943-1978) ולזכותו נזקפת הפיכתו לאחד ממועדוני הכדורגל המצליחים ביותר באירופה בעולם. בשנת 1955 נקרא אצטדיון הקבוצה על שמו כהוקרה על תרומתו למועדון.
ביוגרפיה

ברנבאו נולד באלמנסה, עיר הממוקמת בנפת אלבסטה בקסטיליה-לה מנצ'ה שבדרום מזרח ספרד. עבר בצעירותו עם משפחתו להתגורר במדריד, ובגיל 14 הצטרף לקבוצת הנוער של ריאל מדריד. בשנת 1912, כשהמועדון עבר לכתובתו החדשה ברחוב אודונל, היה ברנבאו בין המתנדבים שעזרו לזפת ולצבוע את הגדרות. באותה שנה, בעודו בן 17, הצטרף לקבוצה הבוגרת של ריאל מדריד, בה שיחק בתפקיד חלוץ והבקיע במרוצת השנים כ-200 שערים. ברנבאו אף שימש כקפטן הקבוצה עד פרישתו ממשחק פעיל ב-1927.
עד שנת 1935 כיהן ברנבאו כסגן מנהל הקבוצה ולאחר מכן כמנהלה. בשנת 1936, עם פרוץ מלחמת האזרחים בספרד, הופסקה פעילות הכדורגל המקצועני בספרד. ברנבאו, שהיה לאומן קיצוני, נלחם במלחמת האזרחים כחייל לצד הפשיסטים, תחת הגנרל אוגוסטין מוניוס גרנדס. עם חידוש הפעילות הספורטיבית בתום המלחמה נתקל מועדון הכדורגל ריאל מדריד בקשיים רבים שנבעו ממשבר כספי, ולא זכה לסיוע מהממשלה בשיקום הקבוצה.
ב-1955 היה ממקימי ליגת האלופות (שנקראה אז "גביע אירופה לאלופות"), בהתבסס על המודל של הגביע הלטיני ("קופה לטינה"). ברנבאו שימש במשך 35 שנים, עד מותו, כנשיא מועדון ריאל מדריד. בשנים אלו זכה המועדון בגביע ביניבשתי אחד, ב-6 גביעי אירופה לאלופות, ב-6 גביעי ספרד וב-16 תוארי אליפות הליגה הספרדית.
ברנבאו נפטר ב-1978,  ב-2002 הוענק לברנבאו אות מסדר ההצטיינות של פיפ"א (FIFA Order of Merit).
קרחון קורנוול (ארץ קואטס)

ערך זה עוסק בקרחון בארץ קואטס שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  ג'יימס מארשל-קורנוול 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 אורך:  9 מיל 
 קואורדינטות:  80°47′00″S 26°16′00″W﻿ / ﻿80.7833°S 26.2667°W﻿ / -80.7833; -26.2667
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון קורנוול(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון קורנוול
 
קרחון קורנוול (באנגלית: Cornwall Glacier) הוא קרחון שאורכו כ-14 ק"מ בארץ קואטס שבאנטארקטיקה. הקרחון זורם ממעבר קרוסאובר שבהרי שקלטון, לתוך קרחון ריקאברי מזרחית לצוקי ראם בואו.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הקרחון

הקרחון מופה לראשונה על ידי המשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי בשנת 1957.
היסטוריה > מקור השם

הקרחון נקרא על שם הגנרל סר ג'יימס הנדיסייד מארשל-קורנוול, שהיה חבר ועד הניהול של המשלחת-הטראנס אנטארקטית בין השנים 1955-1958.
קרחון דינסמור

| --- | --- |

מיקום חוף נורדנשלד
 מידע כללי
 על שם:  Charles Dinsmoor 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  64°22′00″S 59°59′00″W﻿ / ﻿64.3667°S 59.9833°W﻿ / -64.3667; -59.9833
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון דינסמור(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון דינסמור(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון דינסמור(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון דינסמור
 
קרחון דינסמור (באנגלית: Dinsmoor Glacier) הוא קרחון הזורם מהקצה הדרומי של מישור דיטרויט בחוף נורדנשלד בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה. הקרחון זורם מזרחה בין פסגת דארזאלאס להר אליוט, ונשפך אל מפרץ מונדראגה.
גובהו של הקרחון 533 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה

הקרחון מופה מתוך סקרים שבוצעו על ידי הסקר האנטארקטי הבריטי (שנערך בין השנים 1960–1961). הוא נקרא על שם צ'ארלס דינסמור, ממציא מהעיר וורן בפנסילבניה שבארצות הברית, אשר המציא בשנת 1886 את המזקו"ם (המאפשר לכלי רכב לנוע באנטארקטיקה).
לקריאה נוספת

• Jeffrey S. Kargel, Gregory J. Leonard, Michael P. Bishop, Andreas Kääb, Bruce H. Raup, Editors , P 725
קפיצה (ביולוגיה)

בביולוגיה, קפיצה (או סלטציה, מלטינית: saltus) היא שינוי מוטציוני פתאומי וגדול מדור לדור, שעלול לגרום להיווצרות מינים בפסיעה אחת. "קפיצה" הוצעה בעבר כחלופה לדרוויניזם. צורות מסוימות של מוטציות היו למעשה קפיצות, מה שמרמז על קפיצות לא רציפות גדולות, כמו בתאוריית שיווי המשקל המקוטע של גולד ואלדריג'.
מין נוצר לפעמים בפוליפלואידיות, שמתרחשת לפעמים בצמחים, בצעד אחד ובמה שבמונחים אבולוציוניים נחשב היווצרות פתאומית. קיימות עדויות לצורות שונות של קפיצה במגוון אורגניזמים.
מצב המחקר > מנגנונים ידועים

דוגמאות לאבולוציה בקפיצה כוללות מקרים של בני כלאיים מיוצבים שיכולים להתרבות ללא הצלבה (כגון אלוטטרפלואידים) ומקרים של סימביוגנזה. גם לשכפול גנים וגם להעברת גנים לרוחב יש יכולת לחולל שינויים גדולים יחסית. פוליפלואידיה (הנפוצה בצמחים אך לא ידועה בבעלי חיים) היא קפיצה: שינוי משמעותי במספרי הגנים יכול לגרום לספציאציה, כלומר יצירת מין חדש, בדור בודד.
מצב המחקר > דוגמאות במחקר

עדויות לקפיצה פנוטיפית נמצאו בנדלים וכמה מדענים סבורים שיש ראיות למקרים עצמאיים של אבולוציה בקפיצה בעש הרפרף. שינויי קפיצה התרחשו בחלל החזה של התולעת העגולה Caenorhabditis elegans. תהליכים של תורשה אפיגנטית יכולים לייצר שינויי קפיצה. לא ברור אם ניתן להסביר חיקוי בפרפרים וחרקים אחרים על ידי אבולוציה הדרגתית או קפיצתית. לפי נורסטרם (Norrström, 2006) יש עדויות לקפיצה במקרים מסוימים של חקיינות. התיאוריה האנדוסימביוטית נחשבת לסוג של אבולוציה בקפיצה. סימונדס ואלגר (Symonds and Elgar, 2004) הציעו את האפשרות שהתפתחות פרומונים בחיפושיות קליפה מאופיינת בשינויי קפיצה גדולים. אופן האבולוציה של פרומונים מיניים בבקטרוסרה (Bactrocera), סוג של זבוב פירות התרחש על ידי שינויי קפיצה מהירים ולאחר מכן התבדלות הדרגתית (ספציאציה). שפציאציית קפיצה הוכרה בסוג Clarkia (לואיס, 1966), פרח ממשפחת נר-הלילה. הוצע (Carr, 1980, 2000) שמקורו של ה-Calycadenia pauciflora ממשפחת המורכבים היה ישירות מגזע אב דרך אירוע קפיצה בודד הכולל שבירות כרומוזומים מרובות. מקרים ספציפיים של הומאוזה (Homeosis, שינוי צורה) בפרחים יכולים להיגרם על ידי אבולוציה בקפיצה. במחקר על פרחי סחלב משתנים (Bateman and DiMichele, 2002) הוזכר כיצד צורות הומיאוטיות פשוטות באוכלוסייה יכולות להוביל לצורות שנוצרו לאחרונה ואלה מתקבעות ובסופו של דבר מובילות להיווצרות מינים חדשים. הם תיארו את הטרנספורמציה כתהליך של אבולוציה בקפיצה, שבו מוטציה של גנים התפתחותיים מרכזיים מובילה לשינוי פנוטיפי עמוק, המייצר שושלת אבולוציונית חדשה בתוך מין.
מצב המחקר > הסברים

בסוקרו את ההיסטוריה של תיאוריות מאקרו-אבולוציוניות, הביולוג האבולוציוני האמריקאי דאגלס ג'יי פוטוימה (Futuyma) ציין שמאז 1970 הוצעו שתי חלופות להדרגתיות דרוויניסטית, שתיהן על ידי סטיבן ג'יי גולד: מוטציות ושיווי משקל מקוטע. תאוריית המאקרומוטציה של גולד הייתה מחווה לקודמו וכללה "דילוג גולדשמידט" בין אבולוציה בתוך מין לבין ספציאציה. סינגורו על גולדשמידט הותקף ב"הערות לא מחמיאות" על ידי צ'ארלסוורת' וטמפלטון. פוטוימה הסיק, בעקבות ביולוגים אחרים שסוקרים את התחום כמו קים סטרלני (Sterelny) ומינלי (Minelli), שניתן להסביר את כל הטענות על אבולוציה המונעות ממוטציות גדולות בתוך הסינתזה האבולוציונית הדרוויניסטית.
ראו גם

קטסטרופיזם
לב ברג
אנטוניו לופס דה סנטה אנה

ערך זה עוסק במושל מקסיקו. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
אנטוניו לופס דה סנטה אנה פרס דה לברון
אנטוניו לופס דה סנטה אנה פרס דה לברון (בספרדית: Antonio de Padua María Severino López de Santa Anna y Pérez de Lebrón), המוכר יותר כסנטה אנה (21 בפברואר 1794 – 21 ביוני 1876) היה פטריוט מקסיקני ורודן מקסיקו שהשפיע רבות על הפוליטיקה והממשל המקסיקנית. בתחילה נלחם למען עצמאות מהשלטון הספרדי עת שמקסיקו הייתה קולוניה ספרדית כחלק ממלכות המשנה של ספרד החדשה, ומאוחר יותר כמפקד הצבא.
סנטה אנה היה נשיא מקסיקו במשך 11 קדנציות לא רצופות ובפועל שימש דיקטטור לאורך קריירה פוליטית בת יותר מארבעים שנה. בתקופת שלטונו הביא לסדרת חקיקות שנועדו להעשיר את הממשל המקסיקני ואת האליטות השליטות במקסיקו סיטי. כאשר הפך לנשיא בפעם הרביעית פעל במטרה להשעות את החוקה המקסיקנית, פעולה שגררה את מקסיקו לתוך מלחמת אזרחים ממושכת והיוותה את הגורם הסופי לפריצתה של המהפכה הטקסנית של מקסיקנים בצפון המדינה (נורטנוס) ומתיישבים שהיגרו מארצות הברית. במהלך קרב סן חסינטו נתפס סנטה אנה וכדרישת ההנהגה הטקסנית נסוג עם צבאו לגדות נהר הריו גראנדה. לאחר עצמאותה של רפובליקת טקסס, המצב הפוליטי הפנימי במקסיקו החריף עוד יותר ופרצו מרידות לקבלת עצמאות בחבל ריו גראנדה, קואווילה, סונורה, באחה קליפורניה ואפילו יוקטן בדרום מקסיקו.
בשנת 1846, סנטה אנה סירב להסדיר הסכם שלום עם רפובליקת טקסס שנפלה למשבר כלכלי בעוד שפרצו מרידות של מהגרים אמריקאים באלטה קליפורניה. בתגובה ממשלת ארצות הברית תחת ג'יימס פולק פלשה לתוך מקסיקו (מלחמת ארצות הברית–מקסיקו) ולאחר ניצחון מוחץ קבעה גבול חדש אשר חצץ כמעט מחצית משטחה של מקסיקו לפי הסכם גואדלופה אידלגו שנחתם בידי סנטה אנה עצמו. ארצות הברית לא סיפחה שטחים נוספים מעבר להסכם מכיוון שהגבול בהסכם בפועל נקבע בתור פשרה פוליטית בין תומכי העבדות ומתנגדיה בתוך ארצות הברית.
לאחר המלחמה סנטה אנה נאבק לשמור על שלטונו בתוך מקסיקו לנוכח מרידות ממושכות. בהמשך השתמש במכירת שטחים לארצות הברית (רכישת גדסדן) במטרה להעשיר את הממשל המקסיקני ואת האליטה השלטת. אף על פי שהצליח להפיל את המרידות לעצמאות ברחבי מקסיקו, לא הצליח לשמור על שלטונו לנוכח מהפכה ליברלית בראשותו של בניטו חוארס ולבסוף פגש בהתנגדות מקרב האליטה של מקסיקו סיטי, הודח ונשלח לגלות בקובה, שעדיין הייתה מושבה של האימפריה הספרדית. במהלך המלחמה הפרנקו-מקסיקנית חבר לממשלת הבובות הצרפתית של מקסימיליאן הראשון, קיסר מקסיקו אך לא צלח במטרתו להשיב לעצמו סמכות ומעמד פוליטי בהנהגת מקסיקו. סנטה אנה שב למקסיקו בשנות השבעים כאשר ניתנה לו חנינה בידי הנשיא סבסטיאן לרדו דה טחאדה.
בשנותיו האחרונות התעוור ממחלת הקטרקט וחי בעוני במקסיקו סיטי. הוא נפטר בביתו בשנת 1876. ימיו בתפקידי מפתח ונשיאותו גררו את מקסיקו למספר משברים ממושכים אשר חצו את שטחה. כמו כן, סנטה אנה פעל רבות למען עושרו הפרטי והעושר של תומכיו באליטה המקסיקנית. דוגמה לכך היא כאשר העביר חקיקה שהסדירה שכדי שאזרח יהיה חבר קונגרס עליו להרוויח 1,500 פסו בחודש (שווה ערך ל-160,000 דולר אמריקאי נכון לשנת 2021), ובכך ביטל את האפשרות לאופוזיציה פוליטית סדירה מצד המעמדות החלשים במדינה. תקופת שלטונו של סנטה אנה נחשבת לראשונה משלוש הדיקטטורות הגדולות בהיסטוריה של מקסיקו, לצד הדיקטטורה של פורפיריו דיאס ("הפורפיריאטו") והשלטון הדיקטטורי הממושך של המפלגה המוסדית המהפכנית (PRI).
ביוגרפיה > שנותיו הראשונות וקריירה צבאית

סנטה אנה נולד בחלפה (שנמצאת במדינת וראקרוס של היום) לחופי הים הקריבי ב-21 בפברואר 1794 לאנטוניו לופס דה סנטה אנה ומנואלה פרז דה לברון, והיה קריאולי במוצאו. בצעירותו הייתה מקסיקו חלק ממלכות המשנה של ספרד החדשה, המושבה בעלת היוקרה הגדולה ביותר של האימפריה הספרדית אשר התמשכה מסן פרנסיסקו ועד לפנמה סיטי. לאחר תקופה קצרה בה לימד בבית ספר במחוז, עסק סנטה אנה במסחר.
הקריירה הצבאית של סנטה אנה החלה ב-1810, כשהיה בן 16 הוא הצטרף לגדוד חיל רגלים בפיקודו של חוזה חואקין דה ארדונדו. בדומה למרבית החיילים הקריאולים, נשאר סנטה אנה נאמן לספרד ולשליטיה, והתנגד לתנועות הנלחמות למען עצמאותה של ארצו. שנה מאוחר יותר נפצע בזרועו מחץ שנורה לעברו במהלך קרב מול שבט נוודים אינדיאנים. שנת 1810 היא גם השנה שבה מקסיקו הכריזה על עצמאותה, אך ספרד לא הסכימה להכיר בכך.
ב-18 באוגוסט 1813 השתתף בקרב מדינה (Medina) תחת פיקודו של ארדונדו לדיכוי מרד בטקסס. היסטוריונים רבים רואים במדיניות ההוצאות להורג שהנהיג ארדונדו בקרב כבסיס למודל ההוצאות להורג עליו התבסס סנטה אנה מאוחר יותר בקריירה שלו. בשנים שלאחר מכן, כאשר מלחמת העצמאות המקסיקנית הגיעה למבוי סתום ולא הוכרעה, בנה סנטה אנה כפרים והתיישבויות במחוז הולדתו וורקרוס. בתקופה זו גם התמכר להימורים.
ב-1821 ערק סנטה אנה לצד לוחמי החירות והכריז על נאמנות ל"ליברטדור" - המשחרר: שליט האימפריה המקסיקנית לעתיד, אגוסטין דה איטורבידה. איטורבידה גמל לסנטה אנה בכך שהעניק לו דרגת גנרל ומינה אותו למושל של מדינת יוקטן ב-1824. האימפריה המקסיקנית הראשונה שהוקמה הונהגה בפועל בידי האליטות של מקסיקו סיטי ששלטו כלכלית באזור עוד בתקופה הספרדית. המדינה המקסיקנית החדשה הייתה הרוסה לגמרי מן המלחמה בספרד ולא היה ביכולת הסמכויות השלטוניות לאכוף את ההנהגה על אזורי הגבולות. הפרובינציות המאוחדות של מרכז אמריקה החלו במלחמת עצמאות משל עצמן זמן קצר לאחר השגת העצמאות של מקסיקו.
באותה התקופה תכנן סנטה אנה פלישה צבאית לקובה, שהייתה עדיין תחת שלטון ספרדי - פלישה שלא יצאה אל הפועל בגלל היעדר מימון. ב-1829 הכניס הצבא הספרדי כוח המונה 2,600 חיילים על מנת לנסות בפעם האחרונה לכבוש את מקסיקו בקרב המוכר כקרב טמפיקו. סנטה אנה, עם כוח קטן אך מאומן היטב, הדף את הפלישה הספרדית ונעזר בקדחת צהובה, ממנה סבלו הפולשים עם הגעתם לחופי מקסיקו. סנטה אנה הוכרז רשמית כגיבור, וכינה את עצמו "המנצח של טמפיקו" ו"מציל המולדת".
ביוגרפיה > פעילותו הפוליטית

סנטה אנה החל בפועל את דרכו הפוליטית כאשר הרים מרד מזוין נגד הקיסר אוגוסטין דה איטורבידה, הביא להדחתו ותמך בסופה של המונרכיה המקסיקנית ובהקמתה של הרפובליקה המקסיקנית הראשונה. סנטה אנה נבחר לנשיא ב-1833 לאחר הפיכה מוצלחת שביצע עם חברו אנסטסיו בוסטמנטה נגד הנשיא המכהן, ויסנטה גררו. בפועל ניהל את המדינה סגנו, ולנטין גומז פריאס. מספר ימים לאחר שמונה לראשונה לנשיאות, סנטה אנה העביר את הנשיאות לתומכו, ולנטין גומז. גומז היה "נשיא בפועל" בעוד סמכויות השלטון נותרו למעשה בידי סנטה אנה. גומז נותר נשיא לשבועיים בלבד עד אשר השיב את הנשיאות לסנטה אנה, שהחל בכך את הקדנציה השנייה שלו, שנמשכה פחות מחודש עד שהשיב פעם נוספת את הנשיאות לגומז. השניים המשיכו להחליף את ההנהגה ביניהם ובמאחורי הקלעים ביצעו הונאות ממושכות שהובילו להעשרה שלהם עצמם.
לנוכח קריסת מערכת ההונאות ויתר סנטה אנה על הנשיאות ב-1835 באופן זמני והחליף אותו מיגאל ברגאן, בנו של איש האליטה הקולוניאלית גם כן.