stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טיסה 990 של איג'יפטאייר
פרטי הטיסה > צוות תא הטייס

צוות תא הטייס כלל את הקברניט אחמד אל-חבשי בן 57, טייס המשנה אדל אנוואר בן 36, הקברניט המחליף רעוף נורלדין בן 52, טייס המשנה המחליף ג'אמל אל-באטוטי בן 59 והקברניט חאטים רושאדי, הטייס הראשי של חברת התעופה למטוסי בואינג 767. אל-חבשי היה טייס ותיק באיג'יפטאייר עם יותר מ-35 שנות ניסיון וביצע כ-14,400 שעות טיסה, כ-6,300 מהן במטוסי בואינג 767. טייס המשנה המחליף אל-באטוטי ביצע כ-12,500 שעות טיסה, מתוכן קרוב ל-5,200 במטוסי בואינג 767.
כיוון שמשך הטיסה הוא 10 שעות, נדרשים שני צוותי טיסה מלאים, כל אחד מהם כולל קברניט וטייס משנה. איג'יפטאייר הגדירה צוות אחד כ"צוות פעיל", ואת הצוות השני כ"צוות שיוט" (נקרא גם צוות חלופי). אומנם לא היה נוהל רשמי לחלוקת העבודה בין הצוותים, אך היה נהוג שהצוות הפעיל יבצע את ההמראות ובין השעה הראשונה ועד 5 השעות הראשונות של הטיסה. לאחר מכן הצוות החלופי לוקח שליטה על המטוס עד שעה לפני הנחיתה אז לוקחים את השליטה הצוות הפעיל. איג'יפטאייר הגדירה את הקברניט של הצוות הפעיל כמפקד הטיסה.
למרות שהצוות החלופי היה אמור לקחת שליטה בשלב מאוחר בהרבה בטיסה, טייס המשנה החלופי נכנס לתא הטייס כ-20 דקות לאחר ההמראה והציע להחליף את טייס המשנה. טייס המשנה בהתחלה סירב אך לאחר מכן נעתר לבקשה.
פרטי הטיסה > נוסעים

על סיפון המטוס היו 203 נוסעים מ-7 מדינות, כולל 33 קצינים מצריים שחזרו מתרגיל, בין היתר היו שני בריגדיר גנרל, קולונל, מייג'ור ו-4 קצינים נוספים מחיל האוויר המצרי. אחרי ההתרסקות עיתונים בקהיר צונזרו על מנת שלא ידווחו על הקצינים שנהרגו בטיסה.
| מדינה | נוסעים |
| --- | --- |
ארצות הברית ארצות הברית: 100
מצרים מצרים: 75
קנדה קנדה: 21
סוריה (1980–2024) סוריה: 3
סודאן סודאן: 2
גרמניה גרמניה: 1
זימבבואה זימבבואה: 1
סך הכול: 203
בנוסף היו על המטוס 14 אנשי צוות ממצרים.
הרשויות בנמל התעופה הבינלאומי ג'ון פ. קנדי שיכנו את קרובי המשפחות של ההרוגים במלון הממוקם בשדה התעופה.
פרטי הטיסה > פיקוח טיסה

התקשורת בין טיסה 990 למרכז פיקוח טיסה בניו יורק הייתה שגרתית. לאחר ההמראה טופלה טיסה 990 על ידי שלושה פקחי טיסה שונים בזמן שעלתה לגובה השיוט שנקבע לה. המטוס צויד במשדר שדיווח באופן אוטומטי על הגובה למכ"ם של פיקוח הטיסה. בשעה 01:44 ציין המשדר כי הטיסה יציבה בגובה 33,000 רגל. 3 דקות לאחר מכן ביקש פקח הטיסה לשנות את תדר הרדיו על מנת לשפר את הקליטה. הטייס ביצע את הפעולה ואישר אותה. זה היה השידור האחרון שהתקבל מהטייסים.
התיעוד של המכ"ם הצביע על ירידה חדה בגובה:
01:49:53 - 32,900 רגל
01:50:05 - 31,500 רגל
01:50:17 - 25,400 רגל
01:50:29 - 18,300 רגל (זה היה שידור הגובה האחרון שנקלט בפיקוח הטיסה)
המטוס צנח 14,600 רגל (כ-4,500 מטר) ב-36 שניות. ב-01:54 ניסה פקח הטיסה להודיע לטיסה 990 שאבד קשר המכ"ם איתם אך לא הייתה תשובה.
פרטי הטיסה > הקופסה השחורה

על פי מקליט הקול בתא הטייס, הקברניט קם ממקומו ופנה לשירותים, 30 שניות לאחר מכן טייס המשנה אמר בערבית מצרית: "אני מסתמך על אלוהים (אללה)". דקה לאחר מכן הטייס האוטומטי נותק ומיד לאחר מכן שוב אמר טייס המשנה: "אני מסתמך על אלוהים". 3 שניות לאחר מכן, שני המנועים עברו למצב סרק והגה הגובה כיוון את המטוס כך שפנה 30 מעלות כלפי מטה. טייס המשנה חזר על המשפט "אני מסתמך על אלוהים" עוד 7 פעמים, לפני שהקברניט התפרץ במפתיע ושאל "מה קורה? מה קורה?". על פי נתוני הקופסה השחורה, בשלב זה הגה הגובה עבר למצב מפוצל, כאשר הצד השמאלי היה כלפי מעלה והימני כלפי מטה. מצב זה מתרחש כאשר על שני מוטות השליטה מופעל לחץ מנוגד של 23 ק"ג לפחות. בשלב זה שני המנועים כובו, הקברניט שאל: "מה זה? מה זה? אתה כיבית את המנועים?" לאחר מכן הקברניט אמר: "עזוב את המנועים". טייס המשנה ענה "הם סגורים". המילים האחרונות שהוקלטו הן של הקברניט שאמר "משוך (למעלה) איתי", אך נתוני המקליט מצביעים על כך שהגה הגובה נותר במצב מפוצל עד להפסקת ההקלטה. לא היו כלי טיס אחרים באזור, לא היה סימן לפיצוץ על המטוס, המנועים פעלו בצורה תקינה במשך כל הטיסה עד שכובו.
החקירה

לפי תקנות הארגון הבינלאומי לתעופה אזרחית, הסמכות לחקירת תאונה אווירת שהתרחשה במים בינלאומיים נתוני בידי המדינה שבה רשום כלי הטיס. לבקשת ממשלת מצרים, ה-NTSB הובילו את החקירה בשיתוף רשויות התעופה המצריות. החקירה נתמכה על ידי רשות התעופה הפדרלית, ה-FBI, משמר החופים של ארצות הברית, מחלקת ההגנה של ארצות הברית, מנהל האוקיינוסים והאטמוספירה הלאומי, חברת בואינג, איג'יפטאייר ומהנדסים של חברת פראט אנד ויטני.
שבועיים לאחר תחילת החקירה, ה-NTSB הציע להכריז על אירוע פשע בטיסה ולהעביר את החקירה לידי ה-FBI. מצרים התנגדה בתוקף, ועומר סולימאן, ראש המודיעין המצרי, טס לארצות הברית על מנת להשתתף בחקירה.
החקירה > העריקה של חמדי חנפי טהא

בפברואר 2000, קברניט חמדי חנפי טהא, שהיה טייס בואינג 767 באיג'יפטאייר, ביקש מקלט מדיני לאחר שנחת בלונדון. בהצהרתו לרשויות בריטניה, הוא טען שיש לו מידע לגבי הנסיבות שהביאו להתרסקות טיסה 990. דווח שהוא אמר שצריך "לעצור את כל השקרים בקשר לאסון", והטיל את מרבית האשמה על הנהלת איג'יפטאייר.
ה-NTSB וה-FBI הגיעו ללונדון על מנת לראיין אותו. על פי טהא, מספר שעות לפני הטיסה, הורד בדרגה טייס המשנה אל-באטוטי על ידי מנהל איג'יפטאייר שהיה על סיפון המטוס.
יועצו של חוסני מוברק, אוסאמה אל-באז אמר: "הטייס לא יכול לדעת שום דבר על המטוס, הסיכוי שיש לו מידע כלשהו הוא קלוש מאוד". גם בכירי איג'יפטאייר הכחישו את טענותיו של טהא. נעשה שימוש מועט במידע שמסר טהא לצורך החקירה ובקשתו למקלט מדיני נדחתה.
החקירה > חקירת ה-NTSB והמסקנות

חקירת ה-NTSB התמקדה במהירות בפעולותיו של טייס המשנה אל-באטוטי והדבר עורר ביקורת קטנה יחסית מצד מצרים. ה-NTSB קבעה כי הדרך היחידה להשיג מצב מפוצל בהגה הגובה היה אם ההגה במושב שמאל (מושב הקברניט) מכוון את המטוס כלפי מעלה, וההגה במושב ימין (מושב טייס המשנה), מכוון את המטוס כלפי מטה. כל השערה לכשל מכני שהועלתה על ידי הרשויות המצריות, נבחנה על ידי ה-NTSB ולא נמצאו הוכחות תומכות. ה-NTSB הצביע על כך ששום כשל מכני שהם או שהרשויות המצריות העלו לא תאם לממצאים באתר ההתרסקות, ושגם אם היה קשר מכני בהגה הגובה, מטוסי בואינג 767 יכולים להתגבר על מצב זה.
הדוח הסופי של ה-NTSB הופץ אחרי שנתיים של חקירה, ב-22 במרץ 2002, ואלה היו מסקנותיו:
המועצה הלאומית לבטיחות בתעבורה קובעת כי הסיבה הסבירה להתרסקות טיסה 990 של איג'יפטאייר היא יציאה של המטוס ממצב שיוט בגובה נורמלי ופגיעה במי האוקיינוס האטלנטי, כתוצאה מפעולות השליטה של טייס המשנה במטוס. הסיבה לפעולות טייס המשנה לא נקבעה.
החקירה > חקירת ה-ECAA והמסקנות

לאחר העברה רשמית של החקירה לידי ה-NTSB, הרשויות המצריות לא היו מרוצות מהכיוון שהחקירה לוקחת והחליטו לפתוח בחקירה משלהם. דוח ה-ECAA קבע: "טייס המשנה החלופי לא התרסק במכוון לאוקיינוס", ושכשל מכני הוא "גורם סביר שככל הנראה גרם לתאונה".
פרופיל הטיסה
סוכן FBI בודק את הקופסה השחורה של טיסה 990 שנמשתה על ידי צי ארצות הברית.
שומרניים

| שומרניים |
| --- | --- |
 סיירן קיסרי זכר
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: חרקים
סדרה:: שפיראים
תת־סדרה:: Epiprocta
משפחה:: שומרניים
שם מדעי
 Aeshnidae ‏רמבו, 1842

שׁוֹמְרָנִיִּים (שם מדעי: Aeshnidae) היא משפחה של שפיריות, הנפוצה כמעט בכל העולם, עם יותר מ-50 סוגים ולמעלה מ-450 מינים. המשפחה כוללת כמה ממיני השפיריות הגדולים ביותר.
בישראל מצויים 7 מינים מהמשפחה.
אטימולוגיה

השם "Aeshnidae" הוצע לראשונה כמשפחה על ידי אלפורד ליץ' בשנת 1815. ייתכן שהאיות של Aeshnidae נבע משגיאת הדפסה באיות המילה היוונית Aechma, "חנית". האיות Aeschnidae גם היה בשימוש לסירוגין במשך זמן מה, אך כעת הוא ננטש עבור השם המקורי Aeshnidae. עם זאת, שמות נגזרים של חלק מהסוגים (כגון Rhionaeschna) שומרים על האיות 'sch', שכן כך הם תוארו לראשונה.
בעברית חודש השם שׁוֹמְרָנִיִּים, שכן השפיריות במשפחה מתאפיינות בגודלן הבולט ובמעוף טריטוריאלי הלוך ושוב הדומה לסיורי משמר. לפיכך השמות שהוצעו למשפחה זו הם בלשון זכר ומתייחסים לדפוס התנהגות החרקים: ׁשומרן, סיירן, ומשקיפן.
תיאור

בדרך כלל השפיריות במשפחה זו גדולות עד גדולות מאוד; במשפחה המין Tetracanthagyna plagiata האסייתי, אשר לפי מוטת כנפיו ומשקלו הוא המין הגדול ביותר מהשפיריות.
הבטן שלהן ארוכה ודקה. רובם בצבע כחול או ירוק, מעורב עם שחור ולעיתים צהוב. עיניהן הגדולות, חצי כדוריות ומורכבות, נוגעות בקו האמצע וכמעט מכסות את ראשן. יש להן ראייה טוב במיוחד, והן טורפות חרקים מומחות; לכן הן נחשבות מועילות מאוד. אצל זכרים, בסיס הכנף האחורית בדרך כלל זוויתי. בבסיס הבטן, לזכרים בדרך כלל יש שיניים צדדיות (יוצא מן הכלל הסוג סיירן (Anax)). אצל נקבות, צינור ההטלה מפותח היטב.
השפיריות מזדווגות במעוף. הביצים מוטלות במים או בקרבתם. הפגיות (נימפות או נאיאדות) בדרך כלל דקות בהשוואה לאלו של משפחות אחרות, עם שפה תחתונה (לביום) ארוכה ושטוחה. הן נחשבות לטורפים מימיים, הניזונים מחרקים אחרים ואפילו דגים קטנים.
הבוגרים מבלים זמן רב באוויר ונראה שהם עפים עם ארבע הכנפיים הגדולות והחזקות שלהם. הם מסוגלים לעוף קדימה או אחורה או לרחף כמו מסוק. הכנפיים מוחזקות אופקית תמיד.
קשה מאוד לתפוס אותן בשל יכולות התעופהה והראייה החדה שלהן.
סוגים במשפחה

משפחת השומרניים מכילה את הסוגים הבאים:
Acanthaeschna Selys, 1883
Adversaeschna Watson, 1992
Aeschnophlebia Selys, 1883
Aeshna Fabricius, 1775 – שומרן
Afroaeschna Peters & Theischinger, 2011
Agyrtacantha Lieftinck, 1937
Allopetalia Selys, 1873
Amphiaeschna Selys, 1871
Anaciaeschna Selys, 1878
Anax Leach, 1815 – סיירן
Andaeschna De Marmels, 1994
Antipodophlebia Fraser, 1960
†Antiquiala Archibald & Cannings, 2019
Austroaeschna Selys, 1883
Austrogynacantha Tillyard, 1908
Austrophlebia Tillyard, 1916
Basiaeschna Selys, 1883
Boyeria McLachlan, 1895
Brachytron Evans, 1845
Caliaeschna Selys, 1883 – משקיפן
Castoraeschna Calvert, 1952
Cephalaeschna Selys, 1883
Coryphaeschna Williamson, 1903
Dendroaeschna Tillyard, 1916
Dromaeschna Förster, 1908
†Eoshna Archibald & Cannings, 2019
Epiaeschna Hagen in Selys, 1883
Gomphaeschna Selys, 1871
Gynacantha Rambur, 1842
Gynacanthaeschna Fraser, 1921
Heliaeschna Selys, 1882
†Idemlinea Archibald & Cannings, 2019
Indaeschna Fraser, 1926
Limnetron Förster, 1907
Linaeschna Martin, 1908
Nasiaeschna Selys in Förster, 1907
Neuraeschna Hagen, 1867
Notoaeschna Tillyard, 1916
Oligoaeschna Selys, 1889
Oplonaeschna Selys, 1883
Oreaeschna Lieftinck, 1937
Periaeschna Martin, 1908
Petaliaeschna Fraser, 1927
Pinheyschna Peters & Theischinger, 2011
Planaeschna McLachlan, 1896
Plattycantha Förster, 1908
Polycanthagyna Fraser, 1933
Racenaeschna Calvert, 1958
Remartinia Navás, 1911
Rhionaeschna Förster, 1909
Sarasaeschna Karube & Yeh, 2001
Spinaeschna Theischinger, 1982
Staurophlebia Brauer, 1865
Telephlebia Selys, 1883
Tetracanthagyna Selys, 1883
Triacanthagyna Selys, 1883
†Ypshna Archibald & Cannings, 2019
Zosteraeschna Peter & Theischinger, 2011
הערות שוליים

↑  Dijkstra, Klaas-Douwe B.; Bechly, Günter; Bybee, Seth M.; Dow, Rory A.; Dumont, Henri J.; Fleck, Günther; Garrison, Rosser W.; Hämäläinen, Matti; Kalkman, Vincent J.; Karube, Haruki; May, Michael L. (2013). "The classification and diversity of dragonflies and damselflies (Odonata). In: Zhang, Z.-Q. (Ed.) Animal Biodiversity: An Outline of Higher-level Classification and Survey of Taxonomic Richness (Addenda 2013)". Zootaxa (באנגלית). 3703 (1): 36–45. doi:10.11646/zootaxa.3703.1.9. ISSN 1175-5334.
1 2  Paulson, D., Schorr, M., Abbott, J., Bota-Sierra, C., Deliry, C., Dijkstra, K.-D. and Lozano, F., World Odonata List, OdonataCentral, University of Alabama
1 2  בלכר, מיכאל, שמות עבריים לחרקים למען חינוך סביבתי ושמירת הטבע: שפיריות ושפריריות כמקרה בוחן, מחקרי הנגב, ים המלח והערבה 7 (3), 2015, עמ' 58–65
↑  "Dragonflies of the Family Aeshnidae in British Columbia" (PDF). נבדק ב-25 באוגוסט 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293951805171 
תרשים של מחזור החיים
תקריב ראש של סיירן קיסרי נקבה; ניתן להבחין בעיניים הצמודות זו לזו האופייניות לבני המשפחה
פורט בנינג

|  מידע על המבנה |
| --- | --- |
 סוג:  מרכז ללוחמת חיל הרגלים של צבא ארצות הברית
 על שם:  הרולד מור 
 מיקום:  ליד העיר קולומבוס בג'ורג'יה
 תקופת הבנייה:  ?–1911
 בשימוש פעיל:  כן
 בעלות נוכחית:  צבא ארצות הברית
 קואורדינטות:  32°21′58″N 84°58′09″W﻿ / ﻿32.366111111111°N 84.969166666667°W﻿ / 32.366111111111; -84.969166666667
  (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה פורט בנינג(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה פורט בנינג(למפת ג'ורג'יה רגילה) אטלנטה אוגוסטה קולומבוס סוואנה את'נס מייקון אולבני וורנר רובינס ולדוסטה רום דלטון קרוליינה הדרומית  צפ. קר. טנסי אלבמה פלורידה האוק. האטלנ. פורט בנינג(למפת ג'ורג'יה מוגדלת) אטלנטה אוגוסטה קולומבוס סוואנה את'נס מייקון אולבני וורנר רובינס ולדוסטה רום דלטון קרוליינה הדרומית  צפ. קר. טנסי אלבמה פלורידה האוק. האטלנ. פורט בנינג
 
פורט בנינג (באנגלית: Fort Benning, לשעבר פורט מור, באנגלית Fort Moore) הוא בסיס צבאי של צבא ארצות הברית הממוקם דרומית מערבית לעיר קולומבוס במחוזות מסקוג'י וצ'טהוצ'י במדינת ג'ורג'יה ומחוז ראסל במדינת אלבמה בארצות הברית. הבסיס מהווה חלק מהמרחב העירוני של קולומבוס ונהר הצ'טהוצ'י זורם דרך שטח הבסיס.
הבסיס ידוע כמרכז ללוחמת חיל הרגלים של הצבא (US Army Infantry Center) ובו מתקיימת טירונות החי"ר, קורס קציני החי"ר וכן בית הספר לסיירים של הצבא אשר בוגריו מאיישים בעיקר את רגימנט הריינג'רס ה-75. כמו כן מתקיימים בו אימונים ותוכניות השתלמות גם לקצינים בכירים מצבאות אחרים, ביניהם קצינים מצה"ל (ובהם למשל, גיורא איילנד). בשטח הבסיס גם מכון חצי הכדור המערבי לשיתוף פעולה ביטחוני, השנוי במחלוקת בשל האימונים שעברו בו קציני צבא ממדינות לא דמוקרטיות באמריקה הלטינית, בין היתר אימונים בעינויים, חטיפה, והפרות אחרות של זכויות האדם.
במרכז הקליעה שבבסיס מתקיים גביע העולם בקליעה, בו השתתפה גם נבחרת מישראל. ב-2005 זכה הקלע הישראלי גיא סטריק במדליית ארד בתחרות ירי ברובה 50 מ"מ.
בין מפקדיו הידועים בעבר של הבסיס נמצא הגנרל עומר בראדלי. גם השחקן ג'יימס ארל ג'ונס שירת כצוער וכקצין במחנה.
במאי 2023 שונה באופן רשמי שמו של המחנה מ"פורט בנינג" ל"פורט מור" על שמם של הגנרל האל מור ואשתו ג'ולי כהוקרה על פועלם במלחמת וייטנאם (האל בשדה הקרב וג'ולי בתמיכה במשפחות השכולות). שינוי זה הוא חלק משינוי נרחב שבו צבא ארצות הברית מתנער מדמויות שהיו מזוהות עם הקונפדרציה במלחמת האזרחים האמריקאית ובראשם הנרי בנינג שעל שמו המחנה היה קרוי עד אז. ב-2025 הודיע מזכיר ההגנה פיט הגסת' כי הבסיס ישוב להיקרא פורט בנינג הפעם על שם החייל פרד בנינג שעוטר בצלב השירות המצוין על פועלו במלחמת העולם הראשונה.
הערות שוליים

↑  קליעה: מדליית ארד לסטריק בתחרות בארה"ב, באתר ynet, 12 במאי 2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555166505171  GND: 4492066-0  LCCN: n81109250  MusicBrainz: 44548724-d1af-4a94-82ae-078bc25383d4  NARA: 10040382  VIAF: 139062115   WorldCat (עם VIAF): 139062115
בורגזדה

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  ים מרמרה 
 קואורדינטות:  40°52′46″N 29°03′42″E﻿ / ﻿40.879444444444°N 29.061666666667°E﻿ / 40.879444444444; 29.061666666667
 שטח:  1.5 קילומטר רבוע
 אורך:  1.7 קילומטר
 רוחב:  1.6 קילומטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  טורקיה טורקיה
 אזור זמן:  UTC+3
 he
 
בורגזדה (טורקית: Burgazada) הוא אחד מתשעת איי הנסיכים בים מרמרה, והשלישי בגודלו. ארכיפלג איי הנסיכים נמצא כעשרים עד שלושים קילומטרים דרומית-מזרחית לעיר איסטנבול שבטורקיה.
הקשר בין האי לאיסטנבול מתבצע באמצעות קווי מעבורת.
בעבר נקראה האי אנטיגוני (ביוונית (Αντιγόνη) לכבודו של אנטיגונוס הראשון מונופתלמוס, מצביא בצבאו של אלכסנדר הגדול ואחד הדיאדוכים שנלחמו על ירושת ממלכתו.
האי משתרע על שטח של 1.615 קמ"ר. הנקודה הגבוהה ביותר באי היא הגבעה בייראקפטה (גבעת הדגל), שהייתה ידועה גם בשם "גבעת ישו", שגובהה 170 מ' מעל פני הים. אוכלוסיית האי הייתה 1,655 נפש בשנת 2022.
במרחק חמישה מטרים מהאי בורגזדה נמצא האי קומברוס (אי הכפית) אי קטנטן לא מאוכלס המחובר אל האי הגדול באמצעות רכס סלעי תת-מימי.
האי היה מכוסה יערות מחטניים אדומים שנשרפו כמעט כליל בשריפה שהתרחשה בשנת 2003.
בעבר הרחוק, תושבי האי היו בעיקר יוונים. במאה ה-20 התחילו להגיע לאי תושבים עמידים מאיסטנבול, ביניהם גם יהודים, שבנו בו בתי קיץ.
מקומות בעלי עניין באי

ביתו של סופר הסיפורים הקצרים סאיט פאיק אבשיאניק (1906 – 1954) (אנ') שהפך למוזיאון אישי.
כנסיית יוהנס פרודרומוס (יוחנן המטביל), הוקמה ב-1899 במקום בו עמדה כנסייה ביזנטית שנבנתה במאה השישית לספירה על ידי הקיסרית תאודורה, אשת הקיסר הביזנטי תיאופילוס. הכנסייה שוחזרה בשנת 1999 לאחר רעידת האדמה באיזמיט ונמצאת בשימוש הקהילה היוונית.
מנזר האג'יוס גאורגיוס גאריפי . משערים כי המנזר נבנה בתקופה הביזנטית, שוקם במאה ה-17 ושוחזר בשנת 1897.
על ראש גבעת בייראקפטה ניצב מנזר ישו (מנזר השינוי) שנבנה במאה התשיעית לספירה על ידי הקיסר הביזנטי בסיליוס הראשון. הוא שימש במאה ה-19 מעון לשני פטריארכים לאחר ששוקם ושופץ על ידי הקהילה היוונית אורתודוקסית.
בית היתומים היווני הוא בניין העץ הגדול ביותר באירופה והשני בגודלו בעולם. הבניין נבנה בשנת 1898 על ידי חברה צרפתית שהתכוונה לפתוח בו בית מלון וקזינו. לאחר שהסולטן עבדול חמיד השני אסר את פתיחתו, הוקם בו בשנת 1903 בית יתומים. בית היתומים נסגר בשנת 1964.
בית הכנסת אוהל יעקב נבנה בשנת 1968 לטובת הקהילה היהודית באי. כמו כל בתי הכנסת האחרים באיי הנסיכים, בית הכנסת פתוח רק בחודשי הקיץ. בית הכנסת מנוהל על ידי קרן נווה שלום.
הערות שוליים

↑  Burgazada (Neighborhood, Turkey) - Population Statistics, Charts, Map and Location, citypopulation.de
↑  Abasıyanık, Sait Faik (2014). A Useless Man: Selected Stories (באנגלית) (1st ed.). New York: Archipelago Books. ISBN 9780914671077.
↑  Teknevia, Burgazada: Peace and Scenery - Teknevia, ‏2023-03-30 (באנגלית אמריקאית)
↑  Büyükada - Princes' Islands Tourism Development Center, adalarturizm.org
↑  Ohel Yaakov (Burgazada) Synagogue, We Love Istanbul, ‏2020-03-09 (באנגלית בריטית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007551758705171  LCCN: sh97008400  VIAF: 315137706   WorldCat (עם VIAF): 315137706
ג'ונו (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  ג'ייסון רייטמן 
 הופק בידי:  ג'ון מלקוביץ'
 תסריט:  דיאבלו קודי 
 עריכה:  דנה גלוברמן 
 שחקנים ראשיים:  אליוט פייג'   מייקל סרה   ג'ניפר גארנר   ג'ייסון בייטמן   ג'יי קיי סימונס   אליסון ג'ני
 מוזיקה:  מתיאו מסינה 
 צילום:  אריק סטילברג 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרצ'לייט פיקצ'רס, Mandate Pictures, Mr. Mudd 
 חברה מפיצה:  סרצ'לייט פיקצ'רס, נטפליקס, דיסני+ 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  20 במרץ 2008 
 משך הקרנה:  96 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט נעורים, סיפור התבגרות, קומדיה רומנטית, סרט קומדיה, סרט דרמה, סרט רומנטי 
 מקום התרחשות:  מינסוטה, אלק ריבר 
 תקציב:  6.5 מיליון $
 הכנסות באתר מוג'ו:   juno
 פרסים:  פרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר (דיאבלו קודי)  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
ג'ונו (באנגלית: Juno) הוא סרט דרמה-קומי שיצא בדצמבר 2007, בוים על ידי ג'ייסון רייטמן ונכתב על ידי דיאבלו קודי.
הסרט, שהופק בתקציב נמוך, זכה להצלחה קופתית, להערכת המבקרים, זכה בפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר, והיה מועמד במספר קטגוריות נוספות, לרבות הסרט הטוב ביותר. השחקן ג'ון מלקוביץ' נמנה עם מפיקי הסרט.
עלילת הסרט

במרכז העלילה עומדת ג'ונו מקגאף (אליוט פייג'), נערה סרקסטית בת 16, אשר מגלה שנכנסה להריון. הסרט עוקב אחר ההתמודדות שלה עם מצב זה שכוללת מספר מערכות יחסים: עם אבי התינוק, פולי בליקר (מייקל סרה), בו היא מאוהבת אך לא מודה בכך; עם אביה מאק (ג'יי קיי סימונס)
ואימה החורגת ברן (אליסון ג'ני); ועם ונסה ומארק (ג'ניפר גארנר וג'ייסון בייטמן), זוג בורגנים להם היא מתכוונת למסור את התינוק. במהלך הסרט מתחברת ג'ונו עם מארק, איתו היא חולקת את אהבתה לנגינה, שמיעת מוזיקה וצפייה בסרטים. כשוונסה ומארק נפרדים, ג'ונו מוצאת עצמה בדילמה.
פרסים, מועמדויות וביקורות

הסרט היה עטור מועמדויות ופרסים. מלבד זכייתו בפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר, הוא היה מועמד גם לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר, לבמאי הטוב ביותר ולשחקנית הראשית, בשלוש מועמדויות לפרס גלובוס הזהב, זכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל רומא ועוד.
מגזין "Paste" ציין את הסרט כ"הסרט הטוב של השנה".
באתר Rotten Tomatoes, הסרט קיבל דירוג של 94%, בהתבסס על 216 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 8.10 מתוך 10. הסרט קיבל ציון של 81 מתוך 100 באתר Metacritic, בהתבסס על 38 ביקורות.
הפסקול: Music from the Motion Picture Juno

אלבום הפסקול של הסרט "ג'ונו" יצא ב-8 בינואר 2008, ונקרא "Music from the Motion Picture Juno" ("מוזיקה מסרט הקולנוע ג'ונו"). הפסקול זכה בפרס גראמי לשנה זו.
| --- | --- |
 אלבום אולפן מאת אומנים שונים
 יצא לאור:  8 בינואר 2008
 הוקלט:  1959–2007
 סוגה:  אינדי רוק
 אורך:  46:42
 חברת תקליטים:  Rhino Entertainment
 הפקה:  ג'ון מלקוביץ', ליאן האלפון, מייסון נוביק, ראסל סמית
הפסקול: Music from the Motion Picture Juno > רשימת השירים באלבום

בארי לואיס פוליסר – "All I Want Is You"
קימיה דוסון – "My Rollercoaster"
הקינקס – "A Well Respected Man"
באדי הולי – "(Ummm, Oh Yeah) Dearest"
מתיאו מסינה - "Up the Spout"
קימיה דוסון – "Tire Swing"
בל וסבסטיאן – "Piazza, New York Catcher"
קימיה דוסון – "Loose Lips"
סוניק יות' – "Superstar"
קימיה דוסון - "Sleep"
בל וסבסטיאן – "Expectations"
מוט דה הופל – "All the Young Dudes"
קימיה דוסון – "So Nice So Smart"
קאט פאוור – "Sea of Love"
קימיה דוסון ואנטזי פנטס – "Tree Hugger"
הוולווט אנדרגראונד – "I'm Sticking with You"
המולדי פיצ'ז – "Anyone Else but You"
אנטזי פנטס - "Vampire"
מייקל סרה ואליוט פייג' – "Anyone Else but You"
עמיר

ערך זה עוסק בקיבוץ באצבע הגליל בישראל. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
קיבוץ עמיר, נהר הירדן והר החרמון
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הצפון
מועצה אזורית: הגליל העליון
גובה ממוצע: ‎76 מטר
תאריך ייסוד: 1939
תנועה מיישבת: התנועה הקיבוצית
סוג יישוב: קיבוץ
מוצא המייסדים: ליטא, פולין
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 682 תושבים
    - מתוכם, תושבי ישראל: 676 תושבי ישראל
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת אצבע הגליל מוגדלת) עמיר(למפת אצבע הגליל רגילה) עמיר(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עמיר(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עמיר33°10′41″N 35°37′13″E﻿ / ﻿33.1780318293385°N 35.6203478151776°E﻿ / 33.1780318293385; 35.6203478151776  heמפת היישובים של מועצה אזורית הגליל העליון באדום - עמיר בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10

חברי הקיבוץ רוקדים הורה, בהתיישבות ליד ח'יאם אל וליד, 1940
תושבים ערבים מהכפרים הסמוכים בביקור במשק עמיר, 1940
חברי קיבוץ עמיר עובדים באגם החולה, 1940
עָמִיר הוא קיבוץ באצבע הגליל בצפון עמק החולה, מזרחית לעיר קריית שמונה. הוא שייך לתנועת הקיבוץ הארצי השומר הצעיר שהיא חלק מהתנועה הקיבוצית ונמצא בתחום השיפוט של מועצה אזורית הגליל העליון. הקיבוץ החל את דרכו כקיבוץ שיתופי וכיום הוא קיבוץ מופרט.
היסטוריה > היווסדות הקבוצה והקמת הקיבוץ

ראשיתו של קיבוץ עמיר הוא בהתלכדותן של שתי חבורות עולים חדשים מליטא ופולין בין השנים 1932-1934, כקבוצה שיתופית ללא יישוב קבע, אשר השתייכו לארגון השומר הצעיר.
בשנת 1932, התיישבה במגרש הקיבוצים בנתניה קבוצה ראשונה של עולים מליטא. השם שבחרו לקבוצתם היה "קיבוץ השומר הצעיר הליטאי המקביל ב", אך לאחר זמן לא רב שם הקבוצה שונה ל"משמר הואדי" על שם ואדי סמוך.
בשנת 1934 קבוצה זו התאחדה עם קבוצה של עולים מפולין אשר התגוררו לפני כן בעין שמר והגיעו בשלב מאוחר יותר גם כן למגרש הקיבוצים.
ב-29 באוקטובר 1939 הוקם הקיבוץ כיישוב האחרון במתכונת יישובי חומה ומגדל, על שטח הכפר הערבי ח'יאם אל-וליד (כיום קיבוץ להבות הבשן) אשר נקנה מהאמיר פאעור, ראש שבט אל-פאדל. בתחילה, רק הגברים עבדו וגרו במשק ואילו הנשים והילדים שהו בכפר גלעדי. בשנת העלייה מנה הקיבוץ 158 חברים ו־13 ילדים. בתקופה זו נבחר שם הקבוצה החדש, "עמיר" אשר משמעותו היא אלומת שיבולים. תושבי הכפרים הערביים הסמוכים חשבו בשוגג שהשם הנבחר הוא לכבודו של האמיר ממנו נרכשו האדמות. חברי הקיבוץ נהגו לכנות את היישוב "חיאמ'ל", כקיצור של שם הכפר.
ביום עליית הקבוצה על הקרקע, פרסמו חברי הקבוצה הכרזה המשקפת את תפיסת עולמם ואת הסיבה בה בחרו להתיישב באזור:
"קמנו ועלינו לפרוץ שערים לתשוקת החיים להיאחז בקרקע, לייבש הביצות הממאירות, לזרוע גרעיני חיים בישימון הנצח, בניין כפר פועלים קיבוצי על גבול שיממון העולם"
מיקומו של הקיבוץ על שפת ביצות החולה, גרם להתפשטות מחלת המלריה בקרב כמעט כל חברי המשק ולשטפונות תכופים. בשנת 1941, כ-40 חברי קיבוץ שהו בקיבוץ עצמו ולא בכפר גלעדי.
בשנת 1942 הקיבוץ הועבר למיקומו הנוכחי על אדמות שנקנו גם כן מהאמיר פעאור, במיקום בו שכן הכפר הערבי א-דווארה. רק לאחר המעבר למיקומו החדש, התאחדו קבוצת הגברים וקבוצת הנשים והילדים ששהתה בכפר גלעדי. בשנים שלאחר המעבר חברי הקיבוץ התמודדו עם קשיים רבים בשל המלריה, הצפות בשל הקרבה לנהר הירדן, המצב הביטחוני המאיים וריחוק יחסי מאדמותיו של הקיבוץ (שכן לאחר המעבר עתה שכנו מספר קילומטרים מריכוז היישוב).
בשנת 1944 נבנה בקיבוץ סליק.