stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
השרפה באונייה גנרל סלוקום
רקע

גנרל סלוקום הייתה אוניית משוטות שנבנתה בברוקלין שבניו יורק והושלמה ב-1891. היא נקראה על שמו של הנרי וורנר סלוקום (אנ'), ממפקדי צבא הצפון במלחמת האזרחים האמריקנית. האונייה הייתה בנויה עץ ובעלת מעמס של 1,284 טון. מידותיה היו 72 מטר באורך, 11.4 מטר ברוחב ו-3.7 מטרים בשוקע. היא הייתה בעלת שלושה סיפונים והייתה מורשית להוביל 2,500 נוסעים. היה בה מנוע קיטור אשר הניע שני גלגלי משוטות בקוטר של 9.4 מטרים, שהעניקו לה מהירות מקסימלית של 30 קילומטר לשעה. האונייה הייתה בבעלות חברת אוניות הקיטור ניקרבוקר (Knickerbocker Steamship Company) וצוותה מנה 22 איש. קברניט הספינה היה קפטן ויליאם ה. ון שייק (William H. Van Schaick), ימאי רב ניסיון, שבעת האסון ב-1904 היה בן 66.
האונייה שירתה כאוניית נופש, אשר השיטה תיירים בים שסביב העיר ניו יורק. היסטוריית השירות שלה הייתה רצופה בתאונות. בשנה הראשונה לפעולתה עלתה על החוף מדרום לברוקלין. ב-1894 עלתה פעם נוספת על החוף ונתקעה על שרטון. בהמשך השנה התנגשה באונייה אחרת באיסט ריבר ונגרם נזק גדול למערכת ההיגוי שלה. ב-1898 התנגשה שוב באונייה ליד פארק באטרי. ב-1901 החל קהל שיכורים שהיה על סיפון הספינה להתקוטט וניסה להשתלט עליה, אך צוותה מנע זאת. ב-1902 עלתה שוב על החוף.
השרפה

ביום רביעי, 15 ביוני 1904, הפליגה האונייה באיסט ריבר כשעל סיפונה כ-1,400 נוסעים (ואולי אף 1,800), רובם נשים וילדים. היו אלו אנשי קהילת כנסיית סנט מרק האוונגלית לותרנית משכונת גרמניה הקטנה במנהטן. הם נמצאו בדרכם לפיקניק מסורתי בחוף הצפוני של לונג איילנד, שכמוהו ערכו אנשי קהילתם מדי שנה במשך 17 שנים ברציפות.
האוניה הפליגה ממעגנה באיסט ריבר ליד רחוב 3 בדרום מנהטן בשעה 09:30. בשעה 10:00, בעת ששטה צפונה, מול רחוב 90, פרצה בה דליקה. היא פרצה בתא שהכיל עששיות, אולי בשל השלכת סיגריה, והחומרים הדליקים בתא וסביבתו ליבו אותה. ככל הנראה התפשטו הלהבות במהירות.
לקברניט ון שייק נודע על האש רק עשר דקות לאחר שפרצה. נער בן 12 ניסה להזהיר אותו מפניה קודם לכן אך הקברניט לא האמין לו. הוא לא ניסה לעגון ליד גדת הנהר או להעלות את האונייה עליה, אלא המשיך בשיט צפונה, מול הרוח, ועל ידי כך למעשה ליבה את האש. מאוחר יותר הוא טען שניסה למנוע מהאש להתפשט אל מבנים ומכלי דלק שעל גדת הנהר וכי החליט במקום זאת להעלות את הספינה על חוף האי נורת' ברד'ר (כפי שאירע לבסוף). לטענתו לא ניתן היה להשתמש בסירות ההצלה של האונייה שכן האש אחזה בהן במהירות, אך לפי טענה אחרת היו הסירות מקובעות לסיפונים בחוטי תיל ודבוקות אליהם בצבע.
לאחר פרוץ האש התברר כי ציוד הכיבוי וההצלה שעל הספינה היה פגום. צינורות הכיבוי היו חלודים ולא פעלו כשהצוות ניסה להפעילם כדי לכבות את האש. גלגלי ההצלה וחליפות הציפה שעל הסיפון היו מיושנים ופגומים והתפוררו כשניסו הנוסעים להשתמש בהם. לצוות גם לא נערך מעולם תרגול בכיבוי אש.
פאניקה התחוללה בקרב הנוסעים והצוות כאשר האש התפשטה. על ציוד ההצלה חסר הערך התווספה העובדה שהנוסעים, כמו רוב תושבי ניו יורק באותם ימים, לא ידעו לשחות, וכאשר הם קפצו למים כדי להימלט מהלהבות טבעו רבים מהם. גם בגדיהם הכבדים בסגנון אותם ימים תרמו לכך. רבים נפגעו כאשר קרסו רצפות הסיפונים של האונייה. גם גלגלי האוניה, שהמשיכו להסתובב, פגעו בנוסעים שהיו במים.
האונייה שקעה במים רדודים ליד חוף האי נורת' ברד'ר, כשמונה קילומטרים מצפון מזרח לנקודה שבה פרצה בה הדליקה, ובהמשך נסחפה בזרם כקילומטר מערבה, לחוף רובע הברונקס. על פי הערכת משטרת ניו יורק מתו למעלה מאלף מנוסעיה בגלל הדליקה או טבעו (הערכה אחרת העמידה את מספר הנספים על 930). גילויי גבורה רבים של נוסעים ואנשי כוחות ההצלה התרחשו במהלך פעולות ההצלה של הנפגעים. אנשי הצוות וגם המטופלים של בית החולים ששכן אז על האי נורת' ברד'ר השתתפו במאמצי ההצלה. עם זאת נשמעו טענות על מעשי ביזה של תכשיטים מהמתים על ידי עוברי אורח. קברניט האונייה, שלפי כמה דיווחים נטש את האונייה מיד לאחר ששקעה במים הרדודים, נפצע ואושפז. גופות הנספים נשטפו אל חופי העיר במשך ימים לאחר האסון.
תיאורי האסון ופעולות ההצלה מילאו את דפי העיתונים בעיר במשך ימים רבים לאחר מכן.
לאחר השרפה

בעקבות השרפה הועמדו לדין פלילי במשפט מושבעים בבית משפט פדרלי שמונה אנשים ובהם הקברניט ון שייק וכמה מבכירי החברה בעלת האונייה. רק הקברניט הורשע - ברשלנות פלילית באי הכנת האונייה לכיבוי אש כראוי. הוא נדון לעשר שנות מאסר, וריצה 3.5 שנים מהן בכלא סינג סינג בטרם שוחרר על תנאי ב-1911. בשנה שלאחר מכן ניתנה לו חנינה על ידי נשיא ארצות הברית ויליאם הווארד טאפט. הוא נפטר ב-1927. על החברה בעלת האונייה הוטל קנס כספי.
האסון הניע את השלטונות הפדרליים ואת שלטונות מדינת ניו יורק לשפר את החקיקה בנוגע לחובת החזקתו של ציוד הצלה תקין על גבי אוניות.
שרידי האונייה נמשו מהמים והותקנו לשמש כארבה. היא טבעה בסערה ב-1911.
האסון החיש את התפוררותה של קהילת גרמניה הקטנה, אשר רבים מחבריה נספו באסון. מבנה הכנסייה שאליה השתייכו הקרבנות משמש כיום כבית כנסת. בשנת 2004 נקבע על המבנה לוח זיכרון לאסון במלאת 100 שנים להתרחשותו.
שנה לאחר האסון נחנכה אנדרטה לנספים שנבנתה בבית הקברות Lutheran All Faiths ברובע קווינס, אשר בו נקברו חלק מקרבנות האסון. טקס אזכרה לנספים נערך שם מדי שנה. ב-1906 הוקמה גם מזרקה משיש כאנדרטה לאסון בפארק כיכר תומפקינס במנהטן, בתחומי שכונת גרמניה הקטנה דאז.
האסון נזכר במספר ספרים שיצאו לאור בארצות הברית, בעיקר מאז שלהי שנות התשעים, ושני ספרים נכתבו עליו. הוא הופיע גם בשני סרטים תיעודיים ובסצנה מסרט עלילתי שהופקו לימים בארצות הברית ובגרמניה.
השרפה באונייה גנרל סלוקום
האונייה בוערת כשלצידה ספינת כיבוי אש
גופות של נספי האסון שנסחפו לחוף האי נורת' ברד'ר
בת הים הקטנה (סדרת טלוויזיה של דיסני)

| --- | --- |

הלוגו של הסדרה, מתוך שיר הפתיחה
 מבוסס על:  בת הים הקטנה 
 סוגה:  אנימציה
 יוצרים:  חברת וולט דיסני
 מדבבים:  ג'ודי בנסון (אריאל) Danny Cooksey מוריס לאמרץ' (Scuttle) קנת' מארס (המלך טריטון) פאט קרול (אורסולה) Edan Gross (Flounder) סמואל רייט (סבסטיאן) ג'ים קומינגס בראדלי פירס 
 ארץ מקור:  ארצות הברית
 שפות:  אנגלית (הסדרה דובבה לשפות נוספות, ביניהן עברית)
 מספר עונות:  3
 מספר פרקים:  31
 הפקה
 חברת הפקה:  אולפני ההנפשה של וולט דיסני 
 הפצה:  Disney–ABC Domestic Television, דיסני+ 
 אורך פרק:  כ-22 דקות
 שידור
 רשת שידור:  CBS 
 רשת שידור בישראל:  ערוץ 2 (זמן דיסני) ערוץ דיסני
 תקופת שידור מקורית:  11 בספטמבר 1992 – 26 בנובמבר 1994
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
בת הים הקטנה (באנגלית: The Little Mermaid) היא סדרת הנפשה אמריקאית מבית חברת וולט דיסני, המבוססת על סרט בעל אותו שם. הסדרה שודרה במקור החל מ-11 בספטמבר 1992 עד 26 בנובמבר 1994. הסדרה עוסקת בבת הים אריאל וחבריה פלאונדר וסבסטיאן אשר יוצאים להרפתקאות במעמקי הים ונתקלים לפעמים באויבים.
בישראל הסדרה הופצה לראשונה בקלטות וידאו בדיבוב עברי, ולאחר מכן שודרה עם דיבוב שונה ברצועת זמן דיסני של זכיינית טלעד בערוץ 2, החל משנת 1995 עד שנת 1996. מאוחר יותר, בשנת 2011, היא שודרה בערוץ דיסני עם דיבוב חדש.
מבחינת קו העלילה של הסרטים, הסדרה מתרחשת בין העלילה של "בת הים הקטנה 3: סיפורה של אריאל" לעלילה של הסרט הראשון. כמו כן, אריק בעצמו מופיע במספר הופעות קטנות בסדרה. וכמו כן, בפרק "Metal Fish" נעשתה מחווה לכותב האגדה הנס כריסטיאן אנדרסן, כשדמותו חיפשה בצוללת בת ים ובסוף אותו פרק מספר את האגדה עליה.
נעימת הפתיח של הסדרה היא מחרוזת של מספר לחנים של שירי הסרט הראשון: בתוך הים, עולמם של בני האדם ונשק את הנערה.
הסדרה עלתה בדיסני+ עם השקתו בישראל ב-16 ביוני 2022.
תקציר העלילה

הסדרה מתרחשת טרם עלילת עלילת הסרט הראשון, ובה אריאל היא נערה מתבגרת שנוהגת לאסוף חפצים של בני האדם. באחד מפרקי הסדרה מוצג בפלאשבק הפגישה הראשונה שלה עם פלאונדר (דבר שמיוחס בהרחבה בסרט השלישי), ופרק אחר היא פוגשת לראשונה את סקיטל השחף. הנסיך אריק וכלבו מקס מופיעים בסדרה במספר הופעות קמע, טרם התאהבה בו אריאל. דמויות נוספות מוצגות בסדרה, ביניהן פרחח, בן ים יתום שהיה פושע בתחילת דרכו ומאוחר יותר אימץ אותו טריטון.
מדבבי הסדרה בגרסה העברית

אריאל (בדיבוב המקורי: רמה מסינגר, בדיבוב החדש: משי קלינשטיין).
פלאונדר (בדיבוב המקורי: יובל סגל, בדיבוב החדש: פלג רנד).
סבסטיאן (בדיבוב המקורי: אלי גורנשטיין, בדיבוב החדש: צביקה פורמן).
המלך טריטון (בדיבוב המקורי: אריאל פורמן, בדיבוב החדש: מיכה אוזין סליאן).
אורסולה (בדיבוב המקורי: רחל אטאס, בדיבוב החדש: טליה ברקאי).
שחקנים אורחים בדיבוב המקורי: שפרירה זכאי, חן חגי, גיל זמק, חיים צינוביץ' ועפרון אטקין.
שחקנים אורחים בדיבוב החדש: גדי לוי, ידידיה ויטל, שחר ישי, ערן מור, ליאת הר לב, יובל ינאי ורום מילשטיין.
שידור

| עונה | עונה | מספר פרקים | תקופת שידור מקורית ארצות הברית> שידור ראשון | תקופת שידור מקורית ארצות הברית> שידור אחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 14 | 11 בספטמבר 1992 | 5 בדצמבר 1992 |
|  | 2 | 9 | 18 בספטמבר 1993 | 11 בדצמבר 1993 |
|  | 3 | 8 | 17 בספטמבר 1994 | 26 בנובמבר 1994 |
פרקים > עונה 1

| מספר הפרק (בסדרה) | מספר הפרק (בעונה) | שם הפרק בעברית | שם הפרק באנגלית | תאריך שידור מקורי ארצות הברית |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 | סיפור לווייתני | Whale of a Tale | 11 בספטמבר 1992 |
| 2 | 2 | סבסטיאן הגדול | The Great Sebastian | 12 בספטמבר 1992 |
| 3 | 3 | סטורמי | Stormy | 19 בספטמבר 1992 |
| 4 | 4 | אורצ'ין | Urchin | 26 בספטמבר 1992 |
| 5 | 5 | כפיל | Double Bubble | 3 באוקטובר 1992 |
| 6 | 6 | הודעה בבקבוק | Message in a Bottle | 10 באוקטובר 1992 |
| 7 | 7 | חינני | Charmed | 17 באוקטובר 1992 |
| 8 | 8 | חתונה של אי נוחות | Marriage of Inconvenience | 24 באוקטובר 1992 |
| 9 | 9 | מנטה המרשעת | The Evil Manta | 31 באוקטובר 1992 |
| 10 | 10 | טינגה מג'יגר | Thingamajigger | 7 בנובמבר 1992 |
| 11 | 11 | אדום | Red | 14 בנובמבר 1992 |
| 12 | 12 | הועלה לחוף | Beached | 21 בנובמבר 1992 |
| 13 | 13 | קלשון האמת | Trident True | 28 בנובמבר 1992 |
| 14 | 14 | עיר הצלופחים | Eel-Ectric City | 5 בדצמבר 1992 |
פרקים > עונה 2

| מספר הפרק (בסדרה) | מספר הפרק (בעונה) | שם הפרק בעברית | שם הפרק באנגלית | תאריך שידור מקורי ארצות הברית |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 15 | 1 | אני מתפטר | Resigned to It | 18 בספטמבר 1993 |
| 16 | 2 | חלומות קאליופה | Calliope Dreams | 25 בספטמבר 1993 |
| 17 | 3 | הצלת הליוויתן! | !Save the Whale | 2 באוקטובר 1993 |
| 18 | 4 | נגד הגאות | Against the Tide | 9 באוקטובר 1993 |
| 19 | 5 | צחקוקים | Giggles | 16 באוקטובר 1993 |
| 20 | 6 | משאלת כוכב הים | Wish Upon a Starfish | 23 באוקטובר 1993 |
| 21 | 7 | זנב ושני סרטנים | Tail of Two Crabs | 30 באוקטובר 1993 |
| 22 | 8 | דג מתכת | Metal Fish | 6 בנובמבר 1993 |
| 23 | 9 | מודה לך, אריאל | T'ank You for Dat, Ariel | 11 בדצמבר 1993 |
פרקים > עונה 3

| מספר הפרק (בסדרה) | מספר הפרק (בעונה) | שם הפרק בעברית | שם הפרק באנגלית | תאריך שידור מקורי ארצות הברית |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 24 | 1 | טובע | Scuttle | 17 בספטמבר 1994 |
| 25 | 2 | מלך סרטנים | King Crab | 24 בספטמבר 1994 |
| 26 | 3 | אי הפחד | Island of Fear | 1 באוקטובר 1994 |
| 27 | 4 | ארץ הדינוזאורים | Land of the Dinosaurs | 8 באוקטובר 1994 |
| 28 | 5 | גיבורים | Heroes | 15 באוקטובר 1994 |
| 29 | 6 | החיה שבפנים | The Beast Within | 22 באוקטובר 1994 |
| 30 | 7 | האוצר של אריאל | Ariel's Treasures | 29 באוקטובר 1994 |
| 31 | 8 | רשע קטן | A Little Evil | 26 בנובמבר 1994 |
קווסט (מודול)

מודול "קווסט" מחובר לתחנת החלל
תיאור פנימי של המודול
קווסט (באנגלית:Quest) - מודול של תחנת החלל הבין-לאומית שנבנה בארצות הברית. הוא נבנה על ידי בואינג בשיתוף פעולה עם מרכז החלל מרשל. מודול שוגר לחלל בשנת 2001 בתא מטען של מעבורת החלל אטלנטיס במשימה STS-104. הוא מיועד ליציאה מתחנת החלל לצורכי פעילות חוץ רכבית. הוא יכול להיות מותאם ליציאה בחליפת חלל אמריקאית ורוסית. נכון לשנת 2024 ציוד שמאפשר שימוש בחליפת חלל רוסית טרם הותקן.
תיאור המודול

מודול נבנה על ידי בואינג בהתאם למפרט של נאס"א. חליפת חלל אמריקאית אינה מתאימה לשימוש ביציאה לחלל מהמודול הרוסי. לכן עד להגעת המודול, חברי צוות אמריקאים יכלו לצאת מתחנת החלל רק דרך מעבורת חלל כאשר היא הייתה מחוברת לתחנת החלל.
היחידה כוללת "תא ציוד" בה מאוחסנים חליפות חלל וציוד עזר ו"תא צוות" דרכה מבוצעת יציאה לחלל. מבנה המודול דומה מאוד למנעול אוויר שהותקן במעבורות חלל אך עם התאמות נדרשות. במודול הותקנו מכלי חמצן וחנקן. מודול מותאם ליציאה של 2 אנשים. לפני תחילת הליכת חלל אסטרונאוטים צריכים לשהות במודול מספר שעות כדי להתאים זרימת דם ולמנוע מחלת דה-קומפרסיה.
מודול נבנה מפלדה ואלומיניום. אורכו 5.5 מ' וקוטר עד 4 מ'.  הנפח הפנימי הוא כ-34 מ"ק.
עלות המודול הייתה 164 מיליון $.
בתקופת פעילות מעבורות חלל חידוש מלאי חנקן וחמצן עבור במכלי המודול בוצע תוך שימוש במעבורת חלל וצנרת מתאימה. לאחר סיום פעילות מעבורות חידוש מלאי גזים מבוצע על ידי חלליות מטען של שפותחו במסגרת התוכנית המאוישת המסחרית.
אנימניאקס

ערך זה עוסק בתוכנית טלוויזיה משנת 1993. אם התכוונתם לאתחול של הסדרה משנת 2020, ראו .
| --- | --- |

 סוגה:  אנימציה / קומדיה / סאטירה
 יוצרים:  סטיבן ספילברג   טום רוגר
 מדבבים:  רוב פולסן, ג'ס הרנל, טרס מק'ניל, ג'ון מריאנו, צ'יק ורנה, פול ראג, מוריס למארש, פרנק ולקר, בן שטיין, ג'ים קמינגס, ג'ף בנט, ברנדט פיטרס
 מדבבים בעברית:  אלון נוימן (יאקו וורנר, בובי), אוהד שחר (וואקו וורנר, סקוויט), שרית וינו-אלעד (דוט וורנר, סלאפי הסנאית), שמחה ברבירו (ד"ר חיטט קישקש), ענת וקסמן (האחות), עדי וייס (מוח), אבי חדש (פינקי, פסטו), אסתי ברעד-פורים (סקיפי הסנאי), מיכה מורים (תאודור פלוץ), אפי בן-ישראל, מיקי קם, יהויכין פרידלנדר, שרון כהן
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית 
 מקום התרחשות:  לוס אנג'לס 
 מספר עונות:  5 
 מספר פרקים:  99 
 תוכנית המשך:  פינקי והמוח פינקי, מירה והמוח אנימניאקס (2020)
 הפקה
 מפיק:  סטיבן ספילברג 
 מפיקים בפועל:  סטיבן ספילברג 
 חברת הפקה:  האחים וורנר הנפשה, אמבלין אנטרטיינמנט 
 הפצה:  האחים וורנר טלוויזיה, הולו 
 מוזיקה:  ריצ'רד סטון 
 אורך פרק:  30 דקות
 שידור
 רשת שידור:  FOX‏ (עונות 1-2)   Kids' WB‏ (עונות 3-5)
 רשת שידור בישראל:  ערוץ הילדים (1995-2003)
 תקופת שידור מקורית:  13 בספטמבר 1993 – 14 בנובמבר 1998
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
אנימניאקס (באנגלית: Animaniacs) היא סדרת אנימציה בת 99 פרקים שהופקה על ידי אולפני האחים וורנר בשיתוף עם סטיבן ספילברג לטלוויזיה מ-1993 עד 1998. הסדרה התחילה ברשת FOX ולאחר מכן עברה ל-Kids' WB של רשת The WB, ובישראל היא שודרה בערוץ הילדים באנגלית ולאחר מכן בדיבוב עברי ונחשבה לאחת מתוכניות הדגל של הערוץ בתחילתו. הסדרה זכתה לשבחים רבים ופופולריות מסביב לעולם כולל ישראל, הייתה מועמדת לפרסים רבים, ואף זכתה בשמונה פרסי אמי. בעקבות הצלחת הסדרה, הופק סרט המבוסס על הסדרה "המשאלה של וואקו".
בינואר 2018 הוכרז על אתחול לסדרה תחת אותו השם. הסדרה הופצה לשירות הזרמת המדיה הולו ב-20 בנובמבר 2020, עם עונה שנייה שעלתה לשירות בשנת 2021. ואילו העונה השלישית והאחרונה עלתה ב-2023.
עלילה

הסדרה עוקבת אחרי 3 דמויות מצוירות דוברות אנגלית, לא ברור מאיזה זן (הם בעצמם לא מסווגים את עצמם לשום סוג של חיה) המכונים בשם יאקו, וואקו האחים ודוט האחות הקטנה, המכונים גם ה"וורנרים", שגרים במגדל מים בהוליווד הנושא את הלוגו של האחים וורנר וגורמים לבעיות באולפני החברה. בין האנשים אותם הם מטרידים הם הפסיכיאטר ד"ר חיטט קישקש, ראלף השומר אשר מנסה כל הזמן לתפוס אותם ולהחזירם למגדל המים (ללא הצלחה) והאחות היפה בה התאהבו האחים יאקו וואקו ואליה פונים באמרת הכנף "שלום אחות".
בסדרה הופיעו דמויות נוספות כגון: "הסנדקאים", הכלב והחתולה "ריטה וראנט", סלאפי הסנאית העצבנית ואחיינה סקיפי, "פינקי והמוח" (שזכו להצלחה מסחררת ואף לסדרת ספין-אוף משלהם) ועוד דמויות נוספות.
הדמויות

יאקו וואקו ודוט: "האחים וורנר (והאחות וורנר)", יאקו הוא האח החכם מבין השלושה, דמותו מבוססת על הקומיקאי גראוצ'ו מרקס. וואקו האח השני והמטורלל יכול לזלול כל דבר ויש לו תיק שממנו הוא מוציא דברים משונים, ודוט האחות הצעירה והחמודה שמשיגה דברים בדרך שלה.
ד"ר אוטו חיטט קישקש: הפסיכיאטר האוסטרי של "אולפני האחים וורנר" בסדרה, הוא מנסה לחנך את הוורנרים ולשמור עליהם ללא הצלחה. הסיבה להתקרחותו היא שהוא מרט את שיערו שוב ושוב מתוך עצבים.
שלום אחות: אחות יפהפייה המושכת המוני גברים, בייחוד את וואקו ויאקו שמתאהבים בה בטירוף ואומרים לה "שלום אחות".
ראלף: השומר של "אולפני האחים וורנר" בסדרה, הוא כל הזמן מנסה ללכוד את הוורנרים ללא הצלחה. סובל מעודף משקל. באחד הפרקים מצוין שהוא בעל משפחה. הופיע במקור ב"עלילות טייני טון".
תאודור פלוץ: המנכ"ל של "אולפני האחים וורנר" בסדרה.
סלאפי הסנאית: סנאית זקנה מצחיקה ועצבנית שתמיד מפוצצת את היריבים שלה, בשביל הקומדיה.
סקיפי הסנאי: אחיינה של סלאפי. משמש לרוב כיד ימינה.
ריטה וראנט: ריטה היא חתולה אפורה ויפה שיודעת לשיר וראנט הוא כלב גדול וטיפש אשר חושב שריטה היא כלבה, יחד הם מסתובבים ברחובות. בדיחה חוזרת היא שכל פעם מזכירים לראנט את המילה "חתול", אז הוא חושב שיש חתול בסביבה.
בובי, פסטו וסקוויט: חבורת יונים הנקראת "הסנדקאים", פסטו רב הזמן היה מרביץ לסקוויט בשל אי הבנה, הדמויות שלהם מבוססות על המאפיונרים מהסרט "החבר'ה הטובים".
הסנדק-יונה: הבוס של בובי, פסטו וסקוויט. יונה קשיש המדבר בג'יבריש דמוי איטלקית ומשמש כבוס של כל היונים בסביבה. בובי משמש כמתרגמו. פארודיה על דמותו של מרלון ברנדו בסרט "הסנדק".
מינדי ו"באטנס" (כפתורים): באטנס הוא כלב נאמן שכל הזמן משגיח על מינדי הילדה שלא תסתבך, אבל בסוף הוא זה שחוטף בגדול. מינדי היא ילדה שנוהגת לקרוא להוריה בכינויים "גברת" ו"אדון".
פינקי והמוח: זוג עכברי מעבדה שחיים במעבדת "אקמי" ומנסים להשתלט על העולם. בעוד פינקי הוא משוגע מוח הוא גאון.
התרנגול בו: תרנגול מוזר שכל הזמן מתחפש אבל בסופו של דבר תמיד חושפים את התחפושות שלו ומגלים שהוא תרנגול.
קייטי קא-בום: נערה צעירה ויפה שמשתנה למפלצת בכל פעם שהיא עצבנית.
מר גולגולת: דמות של שלד, שהיה במקור ב"עלילות טייני טון", שמככב בפינה משלו בשם "רעיון טוב, רעיון רע ". פינה שהמוטיב הקומי בה הוא שברעיון הרע קורה לו משהו.
הפנטומימאי : דמות של פנטומימאי שמככב בפינה משלו בשם "זמן פנטומימה" שבה הוא תמיד נפגע במהלך תרגילי הפנטומימה שלו מאיזה חפץ.
פלאביו ומריתה- זוג היפופוטמים שמן, כשמריתה בכל פעם תוהה לגבי משקלה.
מינרווה מינק- חורפנית צעירה וחתיכה שכל גבר המביט בה משתגע ומתחרפן, וגם היא נוהגת כך כשמדובר בדברים שמוצאים חן בעיניה.
השירים

האנימניאקס הציגו כל מיני שירים, רובם חינוכיים כגון: "אמריקה של וואקו" שבו וואקו שר על כל מדינות אמריקה וערי הבירה שלהן, "הנשיאים" שבו הוורנרים שרים על נשיאי אמריקה החל מהנשיא הראשון ועד ביל קלינטון, ועוד שירים.
"עולמו של יאקו", מהפרק השני של הסדרה, הוא ככל הנראה השיר המפורסם בתולדותיה. השיר מתחיל במסך המציג את מפת העולם והכרוז אומר "ועכשיו קבלו את אומות העולם המוצגות על ידי יאקו וורנר!" ("And now, the nations of the world, brought to you by Yakko Warner!"). יאקו מופיע מיד לאחר מכן על המסך ופוצח בשיר מהיר שמילותיו הן שמותיהן של אומות העולם, בדרך כלל לפי יבשות או אזורים, ומצביע על מיקומה במפה של האומה שבשמה הוא קורא. מכיוון שיש מדינות המכילות מספר אומות ויש מספר מדינות המשתייכות לאותה אומה (למשל מדינות קוריאה), אין התאמה מלאה בין רשימת אומות העולם שמקריא יאקו, לבין רשימת מדינות העולם. כך למשל, אנגליה וסקוטלנד נזכרות במקום בריטניה, ופלסטין נזכרת אף שהרשות הפלסטינית אינה מוכרת באו"ם כמדינה. תחילה שר יאקו על אומות אמריקה הצפונית והדרומית, לאחר מכן אירופה והמזרח התיכון, אסיה ואוקיאניה, אפריקה, ולבסוף מספר אומות מאזורים שונים בעולם. המלודיה מבוססת על מנגינה מקסיקנית ידועה, ריקוד הכובע המקסיקני.
הערות שוליים

↑  Thorne, Will (7 באוגוסט 2020). "'Animaniacs' Reboot Sets Hulu Premiere Date". Variety. נבדק ב-7 באוגוסט 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
| סטיבן ספילברג |
| --- | --- | --- |
| סרטים שביים | שוגרלנד אקספרס (1974) • מלתעות (1975) • מפגשים מהסוג השלישי (1977) ‏• 1941 (1979) • שודדי התיבה האבודה (1981) • אי.טי. (1982) • אזור הדמדומים: הסרט (1983) • אינדיאנה ג'ונס והמקדש הארור (1984) • הצבע ארגמן (1985) • אימפריית השמש (1987) • אינדיאנה ג'ונס ומסע הצלב האחרון (1989) • תמיד (1989) • הוק (1991) • פארק היורה (1993) • רשימת שינדלר (1993) • פארק היורה: העולם האבוד (1997) • אמיסטד (1997) • להציל את טוראי ריאן (1998) • אינטליגנציה מלאכותית (2001) • דו"ח מיוחד (2002) • תפוס אותי אם תוכל (2002) • טרמינל (2004) • מלחמת העולמות (2005) • מינכן (2005) • אינדיאנה ג'ונס וממלכת גולגולת הבדולח (2008) • הרפתקאות טינטין: תעלומת החד-קרן (2011) סוס מלחמה (2011) • לינקולן (2012) • גשר המרגלים (2015) • העי"ג (2016) •‏ העיתון (2017) • שחקן מספר אחת (2018) • סיפור הפרברים (2021) • הפייבלמנים (2022) |  |
| סרטים שהפיק | פולטרגייסט (1982) • גרמלינס (1984) • בחזרה לעתיד (1985) • הגוניס (1985) • סיפור אמריקאי (1986) • זהירות הבית מתפרק (1986) • יום במלכודת (1987) • המסע לעמק החלומות (1988) • מי הפליל את רוג'ר רביט (1988) בחזרה לעתיד 2 (1989) • ארכנופוביה (1990) • בחזרה לעתיד 3 (1990) • ג'ו נגד הוולקנו (1990) • פסגת הפחד (1991) • פייבל במערב הפרוע (1991) • קספר (1996) • טוויסטר (1996) • גברים בשחור (1997) • פגיעה קטלנית (1998) • המסכה של זורו (1998) פארק היורה 3 (2001) • גברים בשחור 2 (2002) • האגדה של זורו (2005) • זכרונותיה של גיישה (2005) • גיבורי הדגל (2006) • מכתבים מאיוו ג'ימה (2006) • רובוטריקים (2007) • לכודים ברשת (2008) • רובוטריקים 2 (2009) • רובוטריקים 3: אפלת הירח (2011) • גברים בשחור 3 (2012) • מסע של מאה צעדים (2014) • עולם היורה (2015)  • העי"ג (2016) •‏ העיתון‏ (2017) • שחקן מספר אחת (2018) • עולם היורה: נפילת הממלכה (2018) • עולם היורה: עולם חדש (2022) • הפייבלמנים (2022) |  |
| סדרות שהפיק | עלילות טייני טון (1990-92) • אנימניאקס (1993-98) • פינקי והמוח (1995-98) • אחים לנשק (2001) • The Pacific (2010) • השמיים נופלים (2011-15) • עולם היורה: מחנה הקרטיקון (2020-22) • עולם היורה: תאוריית הכאוס (2024-) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: d6b4520c-903b-4332-8865-1eed9799aa82
סם פיצוציות

כרזה ממסיבת עיתונאים של מושל ניו יורק אנדרו קואומו ב-7 באוגוסט 2012 בה הכריז על הרחבת רשימת הסמים המסוכנים במדינה לשורה של סמי פיצוציות אשר חלקם מכונים "מלחי אמבטיה"
סמי פיצוציות הוא כינוי ישראלי למגוון רחב של חומרים כימיים שתוכננו כך שהשפעתם תהיה דומה לזו של סמים אסורים על פי חוק, אך מרכיביהם אינם כלולים בפקודת הסמים המסוכנים ועל כן ניתן לכאורה לייצר ולשווק אותם באופן חוקי. בהכנת סמי פיצוציות נעשה ניסיון ליצור סמים בעלי מבנה כימי אנלוגי, או נגזרת כימית של סמים פסיכואקטיביים מוכרים, על ידי שינוי מסוים במבנה הכימי של הסם הידוע. לעיתים נדירות יותר יצרן סם הפיצוציות מייצר חומרים כימיים אחרים היוצרים שינויים זמניים דומים בהכרה, בתפיסה, במצב רוח או בהתנהגות לאלה של סמים פסיכואקטיביים מוכרים. בתקופה בה סמים חדשים אלה אינם אסורים על פי חוק, הם נמכרים באופן גלוי, או גלוי למחצה, למשל בחנויות נוחות או בקיוסקים. בישראל ניתן לעיתים למצוא סמים אלה בפיצוציות ומכאן כינויים. במדינות אחרות בעולם זכו סמים אלה לכינויים שונים כגון סמי מעצבים (designer drugs) וסמי מסיבות.
סמי פיצוציות בישראל

אחד היסודות ההכרחיים להוכחת עבירות השימוש, ההחזקה, הייצור והסחר בסמים מסוכנים על פי פקודת הסמים המסוכנים [נוסח חדש], התשל"ג-1973, הוא ההגדרה החוקית של "סם מסוכן", המופיעה בסעיף 1 לחוק: ”חומר מן המפורטים בתוספת הראשונה לרבות כל מלח שלו, וכן כל תכשיר, תרכובת, תערובת או תמיסה של חומר כאמור ומלחיהם.” כדי להימנע מעבירה על פקודת הסמים המסוכנים נמכרים בפיצוציות חומרים כימיים הגורמים לתגובות פסיכואקטיביות באדם, שאינם מופיעים ברשימת הסמים המפורטת בתוספת הראשונה לחוק ואף אינם נגזרות כימיות של חומרים אלה. כל סם פיצוציות חדש שנתפס על ידי רשויות אכיפת החוק מובא לבחינת הוועדה לבחינת חומרים פסיכואקטיביים ברשות הלאומית למלחמה בסמים ואלכוהול והיא שממליצה לשר הבריאות לכלול חומר חדש זה ברשימה המופיעה בפקודת הסמים המסוכנים. החלטת השר מחייבת אישור של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת בטרם תיקון החוק.
בישראל נפוצו שני סוגים עיקריים של סמי פיצוציות: סטימולנטים בצורת אבקה המשווקת בקפסולות בשם "חגיגת", וקנבואידים מלאכותיים בצורת עשב מרוסס, המשווקים בשקיות הנושאות שמות שונים כדוגמת "מיסטר נייס גאי", "מבסוטון" ו"מסטולון". לרוב, חומרים אלו  משווקים תחת תיאורים תמימים כגון "חליטת צמחים ארומטית" תחת ההנחיות "לשימוש קטורת בלבד, לא למאכל אדם" כדי להקנות להם נופך חוקי. יחד עם זאת, הן "חגיגת" והן "נייס גאי" הוצאו מחוץ לחוק בישראל. כמו כן, בשנים האחרונות נפוץ השימוש גם בסם הסינתטי "דוסה" ונפוץ בעיקר כסם מסיבות, כתחליף לאסיד או לאקסטזי.
חוק המאבק בתופעת השימוש בחומרים מסוכנים

במסגרת המאמץ למנוע את ההפצה והשימוש בסמי פיצוציות חוקקה הכנסת ביולי 2013 את חוק המאבק בתופעת השימוש בחומרים מסוכנים, התשע"ג-2013. החוק נועד לתת מענה אפקטיבי לתקופת הזמן הנדרשת לשם הכנסתו של חומר לפקודת הסמים המסוכנים מעת כניסתו לשוק. החוק מאפשר למנכ"ל משרד הבריאות להכריז באופן זמני על חומר אסור בהפצה בהינתן שהוא מקיים תנאים מסוימים.
הערות שוליים

↑  Esters of Morphine. UNODC
↑  Snyder S H, et al., 2,5-Dimethoxy-4-methyl-amphetamine (STP): A New Hallucinogenic Drug. Science 1967;158:669-670
↑  United States v. Sand. 541 F.2d 1370, United States Court of Appeals, Ninth Circuit, Sept. 13, 1976.
↑  חמצן דו חנקני: "גז קצפת" (גז צחוק). באתר משרד הבריאות
↑  יובל בוגייסקי, סוגיות בתחום הטיפול של הוועדה למאבק בנגע הסמים. מרכז המידע והמחקר של כנסת, 25 באפריל 2013
מכל "גז קצפת" (חמצן דו-חנקני) נקור זרוק בשול הדרך. הגז משמש כסם פיצוציות בידי צעירים