stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צ'אק גראסלי

צ'ארלס ארנסט גראסלי (באנגלית: Charles Ernest Grassley; נולד ב-17 בספטמבר 1933) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כנשיא הזמני של הסנאט האמריקני מ-3 בינואר 2025 ומשמש גם כנציגה של מדינת איווה בסנאט האמריקני מאז שנבחר ב-1980, מטעם המפלגה הרפובליקנית. הוא נבחר לתפקיד שש פעמים ברציפות.
כותיק הסנאטורים מטעם המפלגה הרפובליקנית הוא כיהן בשנים 2019–2021 כנשיא הזמני של הסנאט.
לפני בחירתו לסנאט היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השלישי של איווה (1975–1981) ובבית הנבחרים של איווה (1959–1975). הוא ישב בראש הוועדה הפיננסית של הסנאט מינואר עד יוני 2001 ומינואר 2003 עד דצמבר 2006, בקונגרס ה-115 של ארצות הברית הוא ישב בראש ועדת המשפט של הסנאט של ארצות הברית, ובקונגרס ה-116 כיהן שוב כיושב ראש הוועדה הפיננסית בסנאט.
ביוגרפיה

גראסלי נולד בעיר ניו הרטפורד שבאיווה ללואיס ארתור ורות' (לבית קרואין) גראסלי. הוא סיים את לימודיו התיכוניים בבית הספר התיכון העירוני. באוניברסיטת צפון איווה, שנקראה באותה עת בשם המכללה להוראה של מדינת איווה (Iowa State Teachers College), קיבל תואר ראשון ב-1955 והיה למוסמך אוניברסיטה ב-1956. בעתו סטודנט, הצטרף לאחווה החברתית-מקצועית אלפא גמא רו. בשנות ה-50 של המאה ה-20 עבד בבתי חרושת אחדים באיווה, תחילה כחותך פחי מתכת ולאחר מכן כעובד פס ייצור. הוא שקד על לימודי דוקטורט במדע המדינה באוניברסיטת איווה, אך לא השלים את התואר.
גראסלי ייצג חלקים ממחוז בטלר בבית הנבחרים של איווה מ-1959 עד 1975. לאחר מכן הוא היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המחוז השלישי של איווה. ב-1980 נבחר לסנאט של ארצות הברית תוך שהוא גובר על הסנאטור הדמוקרטי המכהן ג'ון קולבר. במרץ 2009, במסגרת שערורייה בה היו מעורבים מנהלים בחברת AIG ובמסגרתה קיבלו מענקי שכר על חשבון משלם המיסים למניעת קריסתה של AIG, המליץ לבכירי החברה לנקוט בגישה היפנית, להתנצל בפומבי ואז להתפטר או להתאבד. ב-2015 החליף את פטריק לייהי בראשות ועדת המשפט של הסנאט. כיושב ראש הוועדה, זימן את בנו של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ, דונלד טראמפ ג'וניור, להעיד בפני ועדת המשפט בעניין התערבות רוסיה בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2016.
גראסלי הוא הסנאטור הרפובליקני הוותיק ביותר בסנאט של ארצות הברית עם פרישתו של אורין האץ' ובעקבות התפטרותו של ת'אד קוקרן. בינואר 2019 מונה לנשיא הזמני של הסנאט, אך לאחר שהרפובליקנים איבדו את הרוב בסנאט, הוחלף בידי הסנאטור פטריק לייהי, אשר ותיק ממנו בשש שנים, ובקונגרס ה-117 גראסלי נושא התואר "הנשיא הזמני של הסנאט בדימוס".
הערות שוליים

↑  סוכנויות הידיעות, סנאטור אמריקני מציע לבכירי AIG: התאבדו, באתר ynet, 17 במרץ 2009
↑  דיווח ב-CNN: הסנאט יזמין את בנו של טראמפ להעיד בפניו, באתר ערוץ 7, 13 ביולי 2017
↑  ארה"ב: הסנאטור הרפובליקני הוותיק ביותר הודיע על פרישה, באתר ynet, 2 בינואר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1350404152  ISNI: 0000 0000 2677 6166  LCCN: n82225328  NARA: 189693634  SNAC: w6m62zps  US Congress: G000386  VIAF: 38275783   WorldCat (עם VIAF): 38275783
מבנה (גאולוגיה)

שכבות אנכיות כתוצאה מקימוט
מבנה גאולוגי הוא תוצר של היערכות סלעי קרום כדור הארץ במרחב תלת-ממדי כתוצאה מפעולתם של תהליכים גאולוגיים. מבנים גשמיים אלה מבטאים תכונות גאומטריות המאפשרות לתאר את צורתם, עיצובם ותפוצתם וכן את היחס בינם לבין מבנים אחרים בסביבתם. תחום המחקר העוסק בחקר מבנים גאולוגיים הוא גאולוגיה מבנית.
צירוף של מבנים באזור מסוים מרכיב את המבנה הגאולוגי שלו.
מאפיינים

מבנה גאולוגי הוא קונפיגורציה גאומטרית של חומר סלעי. גודלם של מבנים גאולוגיים נע ממיקרונים אחדים לקילומטרים רבים. חקר המבנים מבוסס על היחסים בין חלקים שונים בסלע או בין גופים סלעיים שונים. הגדרתו של מבנה גאולוגי אינה קשורה למסלע המצוי בתשתיתו, אם כי לרוב קיים קשר עז ביניהם.
המבנים הגאולוגיים נחלקים לשתי קבוצות עיקריות:
מבנים ראשוניים שנוצרו כתוצאה מהצטברות של מסה סלעית
מבנים שניוניים שנוצרו כתוצאה ממאמץ מאוחר שחל במבנים הראשוניים
חלוקה נוספת נובעת ממיקום המבנה:
מבנה אוטוכתוני (autochthon) – מבנה או מסלע המצוי במיקומו המקורי
מבנה אלוֹכתוני (allochthon) – מבנה או מסלע שהועתק ממיקומו המקורי למיקום חדש
מאפיינים > מיון מבנים

ניתן למיין מבנים גאולוגיים באמצעות מאפיינים שונים שלהם בכמה אופנים:
מאפיינים > מיון מבנים > גאומטריה

המיון הבסיסי של מבנים גאולוגיים מתבצע על-פי הגאומטריה שלהם ומחלק אותם לפי מספר הממדים לתוואים ליניאריים, למשטחים מישוריים ולפני שטח מעוקמים.
מיון זה מחלק את המבנים ליחידות בעלות מבנה גאומטרי משותף, דוגמת קמטים, העתקים ומישורי לווחיות.
מאפיינים > מיון מבנים > משמעות גאולוגית

המיון על-פי משמעות גאולוגית מתייחס בהרחבה לנסיבות, למיקום היחסי ולאופן ההיווצרות של המבנה. מיון זה מחלק את המבנים הראשוניים לשלושה חלקים:
מבנים שנוצרו באמצעות כבידה מקומית כתוצאה מהחלקה על משטח משופע, התמוטטות או היווצרות עודף פוטנציאל כבידתי
מבנים שנוצרו כתוצאה מהיפוך צפיפות הגורם לציפה מקומית
מבנים דוגמת שנוצרו באמצעות הזרקה של חומר לא מגובש כתוצאה משחרור פתאומי של לחץ
בנוסף להם מוגדרים בשיטת מיון זו מבנים שניוניים שנוצרו כתוצאה מתנועה טקטונית או פיצוי איזוסטטי.
מאפיינים > מיון מבנים > זמן היווצרות

מיון זה מחלק את המבנים לשלושה חלקים על-פי עיתוי היווצרותם:
מבנים סינגנטיים שנוצרו בו-זמנית עם החומר הסלעי המרכיב אותם
מבנים פנה-עכשוויים שנוצרו לאחר הצטברות החומר הסלעי אך לפני התמצקותו המלאה
מבנים אפיגנטיים שנוצרו באמצעות תהליכים שונים לאחר שהחומר הסלעי סיים את התגבשותו
מאפיינים > מיון מבנים > תהליך היווצרות

מיון זה נוגע לתהליכים האחראים באופן ישיר להיווצרות המבנים:
שבירה והיווצרות סדקים
החלקה של סלעים זה על-גבי זה תוך חיכוך במישור המגע ביניהם
מעוות פלסטי הנובע מתנועת חלקיקים בתוך החומר
זרימה וזחילה פנימית של חלקיקים במסלע באמצעות פעפוע או הזחה
מאפיינים > מיון מבנים > לכידות במהלך מעוות

מיון זה מתייחס לסוג המעוות – גמיש ופריך – וללכידות החלקיקים במהלכו, ומחלק את המבנים באופן הבא:
פריך – מבנה הנוצר באמצעות אובדן לכידות על פני השטח
גמיש – מבנה הנוצר ללא אובדן לכידות על פני השטח
גמיש/פריך – מבנה הנוצר במעוות שבמהלכו מתרחשים אובדן לכידות מיקרוסקופי והחלקת חיכוך של החלקיקים
מאפיינים > מיון מבנים > משמעות המעוות

מיון זה מתייחס לתוצאות המעוות המשתקפות באורכו של המקטע הקרומי עליו הוא פועל:
מתיחה והידקקות של הקרום כתוצאה ממאמץ מתיחה היוצר לדוגמה העתקים נורמליים
התקצרות והתעבות של הקרום כתוצאה ממאמץ לחיצה היוצר לדוגמה קמטים והעתקים הפוכים
תנועה שאינה מותחת ואינה מקצרת את הקרום היוצרת לדוגמה העתקי חילוף
מאפיינים > מיון מבנים > חלוקת המעוות

מיון זה מבוסס על חלוקת המעוות בנפח הסלע:
מעוות רציף הנוצר בגוף סלעי בגדלים שונים
מעוות החודר לתוך חלקים שונים של הגוף הסלעי ויוצר בו כמה מבנים וביניהם אזורים ללא שינוי
מעוות מקומי מתמשך או חודר היוצר מבנים באזור מוגדר
מעוות לא רציף היוצר מבנים יחידים מבודדים
היווצרות

מרבית סלעי המשקע, הסלעים הפירוקלסטיים והסלעים הגעשיים נוצרים כשהם ערוכים בשכבות אופקיות. לעומתם נוצרים מרבית הסלעים הפלוטוניים ללא מבנה שכבתי אלא יוצרים גושים מסיביים של מסלע. במבנים ראשוניים אלה עשויים לחול תהליכים מאוחרים של קימוט, העתקה והסרה של חומר סלעי באמצעות בליה וסחיפה.
תוצריהם של תהליכים אלה ניכרים במבנים שניוניים, לדוגמה:
קמט – מבנה הנוצר לאחר שבשכבות חל מעוות גמיש
העתק – שבר הנוצר במעוות פריך שלאורכו מתקיימת תזוזה של המסלע לכיוונים מנוגדים
סדק – שבר הנוצר במעוות פריך שלאורכו לא מתקיימת תזוזה של המסלע
אי התאמה – אזור המייצג פער בין יחידות שונות במסלע שנוצרו באופנים או בזמנים שונים
היווצרות > תהליכים

מבנים גאולוגיים הם תוצר של תהליכים המשנים את צורתו של המסלע ואת הארגון הגאומטרי שלו ביחס לסביבתו.
היווצרות > תהליכים > קימוט

קמטים נוצרים במגוון של תנאים ותהליכים הפועלים על מסלע ראידי:
מעוות הנגרם מהפעלת מאמצים מסוגים שונים – בעיקר מאמצי מתיחה ולחיצה – או בשל שינויים במשטר מאמץ קיים
מחדרים פלוטוניים ודיאפירים הגורמים להתחממות המסלע, לעיוותו ולדחיקתו
תנועה טקטונית הכוללת לחיצה והתרוממות
התרוממות פוסט-קרחונית הגורמת לשכבות צעירות להתקמט לאחר הפשרה קרחונית, בעקבותיה שב הקרום ומתרומם בהיעדר משקל הקרחון
שני תהליכי הקימוט הפעיל האחראים להיווצרות קמרים נבדלים זה מזה בכיוון פעולתם: עיקום – הפועל במקביל למבנה השכבות, וכיפוף – הפועל בניצב או באלכסון למבנה השכבות. תהליכים אלה עשויים להתרחש בקנה מידה גדול היוצר רכסי הרים או בקנה מידה קטן היוצר חרקרקוּת – קמטים זעירים וצפופים
היווצרות > תהליכים > שבירה, העתקה וסידוק

שבירה והעתקה מתרחשות כאשר המאמץ עובר את גבול החוזק של הסלע והחלקיקים המרכיבים אותו כושלים בהיערכות מחודשת. מעוות פריך מתרחש בעיקר במהלך תנועה טקטונית בגבולות חילוף.
היווצרותם של העתקים וסדקים מתרחשת בשלושה שלבים:
השמת כוח על הסלע באמצעות מאמץ
הסלע סופג את האנרגיה עד גבול המעוות הפלסטי
הסלע נסדק או נשבר על מנת לשחרר את האנרגיה העודפת
העתקים נוצרים כאשר בשלב השלישי משתחררת כמות גדולה של אנרגיה עודפת, ואילו סדקים נוצרים בשלב זה כאשר מדובר בכמות קטנה של אנרגיה עודפת. הבדל נוסף בין היווצרות העתקים וסדקים נעוץ בתנועת המסלע במהלך המעוות: העתקים נוצרים לרוב במעוות פריך שנוצר בעת תנועה של המסלע, לעומת סדקים הנוצרים לרוב במעוות פריך שנוצר כשהמסלע היה במנוחה.
היווצרות > תהליכים > בליה וסחיפה

בליה וסחיפה הם שני תהליכים גאולוגיים הגורמים להתפרקות והתפוררות המסלע ולהסעת תוצרי הבליה למקומות אחרים. שני תהליכים אלה – בשילוב עם תהליכים מגמטיים, סייסמיים, טקטוניים והתמרה – אחראים להיווצרות אי התאמה ולחשיפת המסלע על פני השטח.
סוגים של מבנים גאולוגיים

בסופם של התהליכים נוצרים מבנים מסוגים שונים בנוסף לקמטים, העתקים, סדקים ואי התאמות. לדוגמה:
אגן מבני – שקע נרחב שראשיתו בקער בו מצטברים משקעים חדשים
גראבן והורסט – מבנים הנוצרים בין העתקים, האחד שקוע והשני מורם, בהתאמה
גלישון – יריעת סלע או גוף סלעי גדול שהוסטו אופקית למרחק רב ממיקומם המקורי בעקבות העתקה או קימוט חריף
קטקלסט – מבנה הנוצר בתוך סלע באמצעות מאמצי מתיחה כבדים הנגרמים במהלך התמרה
קמר וקער – שני מבני קימוט, האחד קמור והשני קעור, בהתאמה
לעיתים נכללים בהגדרת המבנה הגאולוגי גם תוצרים געשיים ואף סדימנטריים, אולם באלה עוסקים תחומי מחקר אחרים: וולקנולוגיה וסדימנטולוגיה.
ראו גם

גאולוגיה - מונחים
אורוגנזה
אי התאמה
בליה
גאולוגיה מבנית
טקטוניקת הלוחות
סחיפה
לקריאה נוספת

עמנואל מזור, גיאולוגיה בפטיש ישראלי, האוניברסיטה הפתוחה, 1994, מסת"ב 965-06-0276-3
שלמה שובאל, צפונות כדור הארץ, האוניברסיטה הפתוחה, 2006, מסת"ב 965-06-0872-9
עקיבא פלכסר, גיאולוגיה, יסודות ותהליכים, אקדמון, 1992, מסת"ב 965-350-026-0
Encyclopedia of Geology, Elsevier Academic Press, First edition 2005, ISBN 0-12-636380-3
הערות שוליים

↑  הגדרת "מבנה" במילון המונחים של האוניברסיטה הפתוחה
↑  קונפיגורציה (configuration) – עיצוב צורה או תבנית
1 2  Geologic Structure
↑  Earth Structure, עמ' 4–6
↑  איזוסטזיה – ציפה של מסה מוצקה בצפיפות נמוכה על-פני מסה נוזלית וצפופה
↑  penecontemporaneous
↑  דיאפיר (diapir) – גוף משקעי ששקע וחדר לסלעי הסביבה
קמט ב"סטייר הול" (Stair Hole), מפרץ לולוורת (Lulworth) בדורסט, אנגליה
"אצבע אלוהים" בנחל עתק
העתק גלרוס
קמטים בחוף הדרום-מערבי של קורנוול
העתק בגדת נחל רמון, מכתש רמון
אי התאמה זוויתית בסיקר פוינט, סקוטלנד
מנגנוני קימוט: עיקום (באדום) וכיפוף (בירוק)
מבנה רישאת בצילום לוויין מעובד, NASA
קטקלסט בשיש
דירת שותפים (אלבום)

דירת שותפים הוא אלבום הבכורה של ההרכב הישראלי הלם תרבות.
האלבום כולל 13 רצועות שהופקו על ידי כמה מפיקים: סטילה (חבר ההרכב), איתי גלדי, זי. קיי וג'ייקוב.
באלבום מתארחים איזי ושרק.
רשימת השמעה

| מס' | שם | מפיקים | משך |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | סבאח אל חיר [אינטרו]  | סטילה | 0:45 |
| 2. | שקט  | Z.K | 3:15 |
| 3. | החשבון עליי  | סטילה | 3:14 |
| 4. | תקוע בפקק  | איתי גל | 2:35 |
| 5. | לך תביא ת'וויסקי  | סטילה | 4:35 |
| 6. | גראס (עם שרק)   | סטילה | 2:45 |
| 7. | גריינדר [סקיט]  | Sink | 2:54 |
| 8. | שתאק  | סטילה | 2:48 |
| 9. | דיזנגוף סנטר (עם איזי)   | איתי גל | 2:43 |
| 10. | קטאן [סקיט]  | סטילה | 1:37 |
| 11. | מעניין לי  | Jacob | 3:46 |
| 12. | אחרי הלב (עם חובי)   | חובי | 3:40 |
| 13. | כפיות בכיור  | סטילה | 3:50 |
גג (כתב עת)

| --- | --- |

עטיפת הגיליון הראשון של "גג"
 מו"ל:  איגוד כללי של סופרים בישראל 
 תאריכי הופעה:  1998–הווה (כ־27 שנים) 
 שפה:  עברית 
 מדינה:  ישראל 
 
גג הוא כתב עת ספרותי הרואה  אור מאז קיץ 1998. בשנת 2019 יצא הגיליון ה-49.
את כתב העת מוציא לאור האיגוד כללי של סופרים בישראל, עמותה שהוקמה בשנת 1995, בעקבות פיצול באגודת הסופרים העבריים. שמו של כתב העת נועד לסמל את היותו של האיגוד 'ארגון גג' לסופרים הכותבים בישראל בשפות שונות, לא רק בעברית.
את כתב העת עורך חיים נגיד, הוא מודפס בכ-1,400 עותקים ומתפרסמים בו שירים, סיפורים ומסות במגוון שפות. כמו כן נערכו בתל אביב ערבי ספרות מטעם כתב העת, אותם ניהל פסח מילין.
מועצת המערכת: פרופ' גד קינר, פרופ' זיוה שמיר, ורדה גנוסר, פרופ' פארוק מואסי, ד"ר איבון קוזלובסקי-גולן.
גן פרחים

שער הכרך הראשון
גן פרחים (כותרת המשנה: "בו יבואו פרחים ושושנים, נטעי נעמנים. מגדולי הרבנים, משכילים ומאמינים, חכמים ונבונים") היה מאסף ספרותי והגותי של בני תקופת התחייה, אשר ראה אור בארבעה כרכים בין השנים 1881–1892 בעריכתו של הסופר והעיתונאי יהושע מזח (מייזאח).
תוכן המאסף ומבנהו

כל כרך נחלק לארבעה חלקים ("ויצא נהר מעדן להשקות את הגן ומשם ייפרד והיה לארבעה (שהם שמונה) ראשים"):
ביאורי המקרא ומאמרי מדע פופולרי;
ביקורת וביוגרפיות של אנשי שם;
שירים ומשלי חכמים;
סיפורים מחיי היהודים ומכתבים שונים.
עם התורמים למאסף נמנו המשכילים קלמן שולמן, שמואל יוסף פין, הלל נח מגיד שטיינשניידר, משה שמעון אנטוקולסקי, ראובן אשר ברודס (ראובן אבי"ב) ומרדכי רבינוביץ' וכן אב"ד מוסקבה הרב חיים ברלין.
הכרכים

כרך א', וילנה: דפוס ר' ליב יהודא ליב המחוקק, תרמ"ב 1881.
כרך ב', וילנה תר"ן 1890; ורשה: דפוס ד’ טורש, תרנ"א 1890.
כרך ג', וילנה תרנ"א; ורשה: דפוס מ"י האלטער, תרנ"א 1891.
כרך ד' (נקרא "פרחים ושושנים"), ברדיצ'ב: דפוס יעקב שעפטיל, תרנ"ב 1892.
ננסי קאסבאום

ננסי לנדון קאסבאום בייקר (באנגלית: Nancy Landon Kassebaum Baker; נולדה ב-29 ביולי 1932) היא פוליטיקאית אמריקאית שייצגה את מדינת קנזס בסנאט של ארצות הברית בשנים 1978–1997. היא בתו של אלף לנדון, שכיהן כמושל קנזס בשנים 1933–1937 ומועמד המפלגה הרפובליקנית לנשיאות ארצות הברית ב-1936, ואלמנתו של הסנאטור והדיפלומט הווארד בייקר. היא הייתה האישה הראשונה שנבחרה אי פעם לכהונה מלאה בסנאט, מבלי שבעלה כיהן בעבר בקונגרס.
ביוגרפיה

בייקר נולדה בשם ננסי לנדון בטופיקה, בירת קנזס, בתם של תיאה (לבית קוב) והמושל אלף לנדון. היא למדה בבית הספר התיכון של טופיקה וסיימה את לימודיה התיכוניים ב-1950. היא בוגרת אוניברסיטת קנזס ב-1954, שם היא הייתה חברה באחוות קאפא אלפא תיטה. ב-1956 הייתה למוסמכת בהיסטוריה דיפלומטית מאוניברסיטת מישיגן, שם פגשה את בעלה הראשון, פיליפ קסבאום והשניים נישאו ב-1956. הם התיישבו בעיר מייז שבקנזס, שם גידלו ארבעה ילדים.
היא עבדה כסגנית נשיא קאסבאום תקשורת, חברה בבעלות משפחתית שהפעילה תחנות רדיו אחדות. קאסבאום הייתה אף חברה במועצת בית הספר התיכון של מייז. ב-1975 קאסבאום ובעלה נפרדו באופן חוקי; ותהליך הגירושין הגיעו לידי גמר ב-1979. היא עבדה בוושינגטון הבירה, כעוזרתו של הסנאטור ג'יימס פירסון מקנזס (שלימים תחליפו בסנאט) ב-1975, אולם קאסבאום שבה לקנזס בשנה שלאחר מכן.
קאסבאום הייתה האישה הראשונה שנבחרה לכהונה מלאה בסנאט של ארצות הברית, מבלי שבעלה שירת בעבר בקונגרס, האישה השנייה שנבחרה למושב בסנאט שאויש קודם לכן על ידי בעלה (מרגרט צ'ייס סמית ממיין נבחרה לראשונה לבית הנבחרים של ארצות הברית על-מנת למלא את המושב הריק שהותיר בעלה, אך מאוחר יותר זכתה בארבע מערכות בחירות לסנאט) והראשונה שלא מונתה להשלים את כהונת בעלה המנוח. נוסף על כך, הייתה האישה הראשונה שייצגה את קנזס בסנאט.
בזמן שהכריזה על מועמדותה לסנאט מטעם קנזס, קאסבאום נפרדה מבעלה פיליפ מבחינה משפטית. אך, עם זאת, עדיין לא התגרשה. היא בחרה להשתמש בשם "ננסי לנדון קאסבאום" בתכלית לנצל את התהילה הפוליטית של אביה. היא גברה על שמונה רפובליקנים אחרים בבחירות המקדימות ב-1978 שנערכו על מנת לבחור מחליף להלכה לסנאטור הפורש ג'יימס ב. פירסון, ולאחר מכן הביסה את חבר הקונגרס הדמוקרטי לשעבר ביל רוי (שהפסיד בבחירות הקודמות לסנאטור הזוטר של קנזס בוב דול, ב-1974) בבחירות הכלליות. במשך כל הקריירה הפוליטית שלה, נודעה בשם ננסי קאסבאום. היא נבחרה מחדש למושבה בסנאט שלה ב-1984 וב-1990, אך לא ביקשה להיבחר מחדש ב-1996.
קאסבאום הצביעה בעד מינויו של קלרנס תומאס לבית המשפט העליון של ארצות הברית ב-1991. באותה השנה, הוזכרה קאסבאום על ידי מגזין טיים כמועמדת פוטנציאלית לעמיתתו למרוץ של הנשיא ג'ורג' הרברט ווקר בוש, אך בסופו של דבר נבחר הסנאטור הצעיר דן קווייל מאינדיאנה.
ב-1996 נישאה לסנאטור לשעבר הווארד בייקר, שייצג את טנסי. הוא נפטר ב-2014. בנה, ויליאם קסבאום, היה חבר בבית הנבחרים של קנזס. בנה השני, הבמאי ריצ'רד קאסבאום, מת מגידול מוחי ב-27 באוגוסט 2008, בגיל 47. נכון ל-2015, מתגוררת קאסבאום בחווה משפחתית בסמוך לעיירה בורדיק שבקנזס.
הערות שוליים

↑  ננסי קאסבאום והווארד בייקר, באתר הניו יורק טיימס, 8 בדצמבר 1996 (באנגלית)
↑  ביוגרפיה של ננסי קאסבאום, באתר משרד ההיסטוריון של ארצות הברית (באנגלית)
↑  ננסי לנדון קאסבאום מכוונת להשתמש בשם אביה, פורט סקוט טריביון, 22 במרץ 1978 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 2677 4953  LCCN: n82208664  NARA: 10568958  SNAC: w6vb90cc  US Congress: K000017  VIAF: 38273743   WorldCat (עם VIAF): 38273743
קרמטים

הקָרַמָטִים (בערבית: قرامطة, מילולית: הכותבים באותיות הקטנות) הם חברי כת מוסלמית שנוסדה במאה ה-9 לספירה על ידי מוסלמים פרסים ששילבו בין הזרם האיסמאעילי לבין מיסטיקה פרסית.
תיאורים מסוימים על חיי הכת אומרים כי הקרמטים חיו חיי שיתוף בסגנון קומונה, הם הנהיגו בעלות משותפת על הרכוש והחזיקו בקופה משותפת שאליה הוכנסו כספי חברי הכת. הקרמטים נקראו "הירקנים", מפני שהיו צמחונים.
על-פי חברי כת זו, אללה נטש את הערבים, שדתם הייתה האסלאם, מפני שרצחו את חוסיין, בנם של עלי בן אבי טאלב ופאטמה בת מוחמד. במקום זאת הם טענו כי כעת תומך האל בפרסים ובצאצאי מלכם חוּסראו, המלך הפרסי. מקורות מוסלמיים מתארים את הכת ככזו שזנחה את האסלאם לחלוטין. פעילותם של הקרמטים החלה להתבלט במיוחד בשנת 890, כאשר מנהיגם, חמאדן קרמט (קרמט מלשון מורה סוד בניב ארמי שהיה מדובר באזור איראן ועיראק) הקים, תוך ניצול היחלשות הח'ליפות העבאסית עקב מרד הזאנג', בסיס בסביבת כּוּפָה וקרא לו "דאר אל-הג'רה" (בית ההג'רה), על שם ההגירה של מוחמד מחוץ למכה, מתוך כוונה להדגיש את פרישתו שלו, כלומר של מנהיג הכת, ואת הקמתו של סוג חדש של אסלאם. ראש הכת זכה לתמיכתם של איכרים ושל שבטים ערביים מהאזור. ב-899 הקימו הקרמטים רפובליקה[דרוש מקור] אוטופית דתית במזרח חצי האי ערב (אזור אל-אחסא).
הקרמטים פשטו על אזורים שונים: החל עם הקמת הרפובליקה החלו בפשיטות על העיר כופה, ובשנת 906 ארבו לשיירה החוזרת ממכה, והרגו 20,000 מאמינים. בשנת 930 פשטו הקרמטים על הערים מדינה ומכה, ואף שדדו את האבן השחורה, ולא החזירו אותה עד שנת 951, תמורת כופר. ב-964 פשטו על ארץ ישראל.
במשך מרבית המאה העשירית היו הקרמטים הכוח השליט במפרץ הפרסי ובחופי עומאן, וגבו מכס הן מבית עבאס והן מהשושלת הפאטמית במצרים.
בשנת 931 אירע מאורע בעל חשיבות רבה לקרמטים: צעיר פרסי טען שהוא המהדי המצופה. מנהיג הקרמטים קיבל את מרותו, בהתאם לאמונה כי המהדי עתיד להיות פרסי. אך הצעיר הורה על סדרת פעולות יוצאות דופן: הוא ביטל את האסלאם, הנהיג את פולחן האש והוציא להורג רבים ממנהיגי הקרמטים. אחרי 80 יום בלבד הוצא הצעיר להורג.
הקרמטים נעלמו לחלוטין לפני המאה ה-14, כשכבר ב-1078 קרסה מדינתם לחלוטין.
הערות שוליים

1 2  Qarmatiyyah, Overview Of World Religions, Division of Religion and Philosophy, University of Cumbria
| אסלאם |
| --- | --- | --- |
| חמשת עמודי האסלאם | שהאדה (העדות) • אלצלאה (התפילה) • אלזכאה (הצדקה) • צום • אלחאג' (העלייה לרגל) | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| פלגים עיקריים | אסלאם סוני • אסלאם שיעי | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| אישים מרכזיים | מוחמד • ח'ליף ושושלות הח'ליפים • נביאי האסלאם • אימאם שיעי • מהדי • בני לווייתו של מוחמד • נשות מוחמד | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| דמויות היסטוריות נוספות | פאטמה בת מוחמד • עבדאללה אבן א-זובייר • אבו להב | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| קרבות בראשית האסלאם | קרב בדר • קרב אוחוד • קרב השוחה • קרב ח'ייבר | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| אנשי דת (עולמא) | מאלכ אבן אנס • אל נעמאן בן ת'אבת אבו חניפה • אחמד אבן חנבל • מוחמד אבן אידריס א-שאפעי • אבן חג'ר אל-עסקלאני • אל-ע'זאלי | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| ערים קדושות | מכה • אל-מדינה • ירושלים • נג'ף • כרבלא • כופה • כאט'מיה • משהד • סאמרא | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| האתרים הקדושים ביותר | מסגד אל-חראם • מסגד הנביא • מסגד אל-אקצא | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| חגים | הג'רה • לוח השנה המוסלמי • עיד אל-פיטר • עיד אל-אדחא • עשוראא • ארבעין • לילת אל-קאדר | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| מבנים | מסגד • מינרט • מחראב • הכעבה • אדריכלות איסלאמית | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| תפקידים דתיים | אייתולה • מרג'ע • אימאם • מולא • קאדי • מופתי • מואזין |  |
| טקסטים וחוקים | קוראן • חדית' • אסנאד • מתן • תפסיר • סונה • פיקה • פתווה • שריעה |  |
| אסכולות השריעה | חנפית • חנבלית • ג'עפרית • מאלכית • שאפעית |  |
| אסכולות הכלאם | אשעריה • ג'בריה • מאתורידי • מורג'יאה • מֻעתזילה |  |
| פלגים שיעים | את'נא עשריה • אסמאעיליה • זיידים |  |
| פלגי הח'וארג' | צאפריים • אזארקה • איבאדיה |  |
| תנועות | סופיות • והאביה • סלפיה • אסלאמיזם • אסלאם ליברלי |  |
| פלגים אחרים | אומת האסלאם • חמשת האחוזים • המסורים • אחמדים • זקרי • עלווים |  |
| אמונות קשורות | באביזם • בהאאים • יזידים • סיקיזם |  |
פורטל אסלאם • מונחים בסיסיים • כל הערכים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541066805171  LCCN: sh85071658  TDVİA: karmatiler 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אסלאם. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יוסף אהרן רבינוביץ

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  1853 ה'תרי"ג סלוצק 
 פטירה:  22 בדצמבר 1921 (בגיל 68 בערך) כ"א בכסלו ה'תרפ"ב ורשה, הרפובליקה הפולנית השנייה 
 מדינה:  פולין 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בוורשה 
 השכלה:  ישיבת וולוז'ין 
 השקפה דתית:  יהדות 
 
הרב יוסף אהרן רבינוביץ (ה'תרי"ג, 1853 – כ"א בכסלו ה'תרפ"ב, 22 בדצמבר 1921) היה רב ליטאי-חסידי, מחבר ספרי פרשנות על התורה ועל התלמוד הבבלי.
תולדות חייו

נולד בעיר סלוצק (אז בפלך מינסק של האימפריה הרוסית, כיום בבלארוס), בן לדוד דוב-בר רבינוביץ', סוחר שישב רוב ימיו במוסקבה, ולדבורה ינטה, שנפטרה כשהיה בן 3. סבו, הרב דב-בר הכהן שפירא, היה אב בית הדין של ניאסוויז' וכונה "ראש הברזל". למד בישיבת וולוז'ין והיה תלמיד הרב יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק, מחבר "בית הלוי". בעקבות רבו עבר לסלוצק, ובהמשך עבר איתו לבריסק. בשנת ה'תרמ"ד (1885) נסע לעיר ורשה והדפיס בהוצאתו של יצחק גולדמן חידושים על מסכתות הש"ס בספרו "פרי דוד", על שם אביו. מחברי ההסכמות על הספר הם הנצי"ב, ה"בית הלוי", הרב יהושע רבינוביץ מניאסוויז', הרב אליהו חיים מייזל מלודז', הרב יום טוב ליפמן בסליאנסקי ממיר והרב ירוחם יהודה ליב פרלמן ממינסק. גם חלק הדרושים של הספר יצא באותה שנה, והוא נישא לבילא פויגל, בתו של שלמה שטרן, שוחט מהעיר לוביץ'.
הרב רבינוביץ התיישב לזמן קצר בלוביץ', ולאחר מכן בוורשה. עוד בצעירותו החל להתלבש בלבוש חסידי, ובוורשה התפרסם כבעל מופת, החל לערוך טישים כמנהג האדמ"ורים, ולפיכך נודע בכינוי "דער ליטווישער רבי" או "דער מתנגדישער רבי" (הרבי הליטאי). בשנת ה'תר"ן (1890) יצא לאור ספרו "פרי דוד" מחדש, בתוספת חלק העוסק בחידושים על מסכת חולין בשם "ויוסף אהרן". ספרו "שם אנוש" על התורה התפרסם בשנת ה'תרס"ב (1902) בוורשה. החידושים בספריו מבוססים על שיטת רבו, הרב סולובייצ'יק, פיתוח מוקדם של שיטת בריסק.
בשנות חייו האחרונות סבל ממחלת ריאות קשה. נפטר בכסלו ה'תרפ"ב בגיל 68, ועל קברו בבית הקברות היהודי בוורשה הוקם אוהל. בעלה של בתו דבורה, הרב מרדכי שרייבמן, הקים בוורשה ישיבה בשם "בית אהרן" על שם חתנו.
בנו, משה, הוציא מחדש את ספרי אביו, והוסיף מכתב היד של האב ספר על מסכת כתובות. את ספרו על מסכת פסחים "זכר לדוד" החל הרב יוסף אהרן רבינוביץ להדפיס בשנות חייו האחרונות, אך גליונות הדפוס אבדו במהלך השואה. ארבעה מדפי הספר מצא בנו, משה, והוא הוציאם בתוך ההדפסה המחודשת של "פרי דוד".
נכדו הוא העיתונאי יוסף אהרון פרנקל ונינתו היא שיאנית ישראל בקפיצה לגובה דניאל פרנקל.
הערות שוליים

↑  מאגר מידע על הקברים בבית הקברות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007513535205171  ISNI: 0000 0000 5409 2159  LCCN: nr94019881  VIAF: 4812348   WorldCat (עם VIAF): 4812348 
האוהל שעל קברו בבית הקברות היהודי בוורשה
מקדש קשווה

מקדש קשווה המכונה גם מקדש צ'נאקשווה (בקאנדה: ಚೆನ್ನಕೇಶವ ದೇವಸ್ಥಾನ) הוא מקדש הינדי מזרם הווישנויזם על גדות הנהר קאוורי (אנ') בסומנאתפורה (אנ') שבמדינת קרנאטקה שבהודו. המקדש נחנך בשנת 1258 לספירה על ידי סומנתה דנדנאיאקה, מצביא של נרסימהה השלישי, קיסר אימפריית הויסלה (אנ'). הוא ממוקם 38 קילומטרים מזרחית לעיר מייסור.
המקדש המעוטר הוא דוגמה של אדריכלות הויסלה (אנ'). המקדש תחום בחצר עם מסדרון עמודים של מקדשים קטנים (פגומים). המקדש הראשי במרכז נמצא על במה גבוהה בצורת כוכב עם שלושה קודש קודשים סימטריים (גרבה-גרייה (אנ')), הממוקמים בריבוע המכוון לאורך הצירים מזרח–מערב וצפון–דרום. קודש הקודשים המערבי היה עבור פסל של קשווה (חסר), קודש הקודשים הצפוני של ג'נרדהאנה וקודש הקודשים הדרומי של וונוגופאלה, כל צורותיו של וישנו. שלושת קודש הקודשים חולקים אולם קהילתי משותף (סבהה-מנדאפה) עם עמודים רבים. הקירות החיצוניים, הקירות הפנימיים, העמודים ותקרת המקדש מגולפים בצורה מורכבת באיקונוגרפיה תאולוגית של ההינדואיזם ומציגים אפריזים נרחבים של טקסטים הינדיים כמו הראמאיאנה (החלק הדרומי), המהאבהארטה (החלק הצפוני) והבהאגווטה פוראנה. (החלק המערבי של המקדש הראשי).
מקדש קשווה, קובע ג'ורג' מיטשל (George Michell), מייצג את שיא ההתפתחות בסגנון מקדש הויסלה, ועם זאת הוא גם ייחודי במובנים רבים.
בשל האדריכלות יוצאת דופן, הפסלים ההיפר-ריאליסטיים וגילופי אבן, נוסף מקדש זה, יחד עם מקדש צ'נאקשווה בבלור (אנ') ומקדש הויסלשוורה בהלבידו (אנ') לרשימת המורשת העולמית של אונסק"ו, בשם "מכלולי ההויסלה הקדושים", ב-17 בספטמבר 2023 במהלך המושב ה-45 של ועדת המורשת העולמית בריאד בערב הסעודית.