הדס מצוי
מאפיינים > ענפים ועלים

עלי ההדס, בדרך כלל נגדיים, פשוטים, אליפטיים ומחודדים בקצותיהם, שפתם תמימה וצבעם ירוק כהה מבריק. אורך העלים נע בין 1 עד 5 ס"מ, ובמין הבר אורכם לרוב 2 ס"מ. עלי ההדס נחשבים לעלים בינוניים בגודלם בחורש ים תיכוני ושטחם 226 עד 1,225 מילימטרים מרובעים. העלים הַגִּלְדָּנִיִּים (נוקשים) קירחים, חסרי לְוָואִים, ובעלי פטוטרת קצרה או חסרי פטוטרת (במין הבר). העורק הראשי שלהם ברור, אבל העורקים המשניים כמעט ולא נראים. העלים זרועים בנקודות לבנבנות מבהיקות, אלה הן בלוטות שמכילות שמן אֶתֶרִי (ניתן להבחין בהן מול השמש). כאשר ממוללים את העלים האָרוֹמָטִיים (הבְּשָׂמְתִּיים), הבלוטות מפיצות ריח נעים וחריף – סימן ההיכר של ההדס. העלים מרירים, בגלל השמן האתרי, וקשים לאכילה ואיכול, ולכן ההדס עמיד בפני רעייה של צאן ובקר.
עלי ההדס ערוכים על ענף בסדורים שונים: עלה אחד בכל מפרק (מסורגים); שני עלים בכל מפרק (נגדיים); או בְּדוּרִים של שלושה. לפעמים ניתן לראות את כל הסידורים על אותו ענף. לעיתים רחוקות העלים מסורגים, ובדרך כלל העלים נגדיים וכל זוג עלים מסורג לזוג שמתחתיו (צומחים בכיוונים מצטלבים ולא עוקבים). לעיתים רחוקות העלים מסודרים בשלישייה, ואז אחד העלים בשלישייה מסורג לזה שמתחתיו, וחופה במקצת על העלה העליון ועל הענף שמתחתיו. מנקודת היציאה של כל אחד משלושת העלים יכולים לצאת עוד שני עלעלים ובכך להגיע עד ל-9 עלים בדור.
עונת חידוש העלווה היא באביב, והיא נמשכת זמן קצר יחסית. צבע העלים הצעירים הוא ירוק מבריק, ומשתנה לירוק כהה מבריק בבגרותם. הפסקת הצימוח היא בחודשי הקיץ עקב אובדן מים זמינים, ולאחריה נושרים עלים בודדים. צבע העלים בזן הדס מצוי "מגוון" הוא ירוק בהיר, קרם, או משולב גוונים. גוני העלים בולטים יותר בשמש מלאה. הסרת ענפים עם עלים ירוקים מונעת את השתלטותם על הצמח המגוון.
מידע בוטני רב הצטבר בחקר גידול ההדס לצורך קבלת הדסים משולשים לקראת חג הסוכות, והוא מובא כאן בקצרה. צמיחת הענפים מתרחשת במהלך הקיץ והיא נעצרת עם בוא החורף ומסתיימת בהתעצות הענפים. הדס הגדל בבית גידול מוצל, מצמיח פרקי ענפים ארוכים ועלים גדולים יותר, ובשמש ההדס עָנֵף יותר, פרקי ענפיו קצרים, ועליו קטנים יותר, אך עדיין חופים זה על זה. ענפים משניים צומחים מקודקודי הצמיחה של הענף או מחיק העלים. ולכן, קצוץ קודקודי הצמיחה בקיץ גורם להצמחת ענפים מפוצלים רבים.
כל אחד מענפי ההדס מתחיל את התפתחותו עם עלים נגדיים (שני עלים במפרק). בשלב מסוים צומח עלה אחד במפרק, ולאחריו צומחים שלושה עלים במפרק, ובתנאי שהענף ארוך מספיק, היום ארוך ועוצמת האור גבוהה. צמיחת שלושה עלים בדור מתחילה בחודש יוני.
כדי לקבל ענף ארוך עם שלושה עלים בדור (הדסים משולשים) בכמות טובה, בעת התחדשות ההדס בתחילת הקיץ (לקראת חג הפסח) עם התארכות היום ועלייה בעוצמת האור, יש צורך קודם לכן, בגיזום נמוך מאוד עד פני הקרקע או בגובה של 5 ס"מ מהקרקע (תלוי בזן) או בשרפה של שיחי ההדס בסוף החורף (מחצית שנייה של מרץ ולא יאוחר מתחילת האביב). גיזום או שרפה גורמים לשינוי במאזן ההורמונלי של הצמח (יחס ציטוקינין לאוקסין), ובכך, מעודדים פריצה של מספר נצרים קטן בעוצמת צימוח חזקה מצוואר השורש. הקטנת מספר הנצרים מאפשרת לנצרים המועטים להתארך ולהצמיח שלושה עלים במפרק בחלקם העליון.
בהשוואה ניסיונית בין שרפה לגיזום התברר ששרפה יעילה יותר מאשר גיזום. תופעת שריפת הדסים מוכרת מאזור צפת ונחל עמוד. באזור זה גדלים הדסי בר וסוחרי הדסים נוהגים לשרוף אותם כדי לקבל הדסים משולשים לקראת חג הסוכות. במהלך המאה העשרים עם תחילת תנופת העלייה ופיתוח ההתיישבות והדרישה המוגברת להדסים משולשים החלו לרבות ולגדל את ההדס באופן יזום באמצעות ייחורים, ואז גם נטעו אותו בהיקפים נאים. כיום מגדלים את ההדס בהיקף של כמה מאות דונמים. קיימים בישראל כמה "זנים" שונים אשר בוררו על ידי מגדלי הדסים ביישוב נוב שברמת הגולן ובכפר חסידים וגם על ידי חוקרים במרכז וולקני.