stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אקסל שפרינגר (הוצאה לאור)
הקשר לישראל

כל עיתוני קבוצת אקסל שפרינגר מביעים בהתמדה עמדות פרו ישראליות. אחד מעקרונות היסוד עליהם מתחייב כל עיתונאי המועסק בקבוצה הוא לפעול למען פיוס עם העם היהודי והגנה על זכויותיה של מדינת ישראל. ב-2010 אף קיימה הנהלת הקבוצה ישיבה מיוחדת בישראל להפגנת תמיכתה זו. קבוצות שמאל ואסלאם רדיקלי שונות האשימו עקב כך את הקבוצה שהיא "שופרה של הציונות" והן מנסות להטיל חרם על עיתוני הקבוצה, בדרך כלל ללא הצלחה רבה.
ב-2008 נמצאו בדירה נטושה בברלין 29 שרטוטים מקוריים של מבנים בְּאושוויץ-בירקנאו, שהוכנו ברובם בסתיו 1941. אחד השרטוטים אף נושא הערה בכתב ידו של הימלר וחתימתו. העיתון בילד של תאגיד אקסל שפרינגר רכש את השרטוטים, דאג לוודא את נכונותם, והעורך הראשי של העיתון, קאי דיקמן, החליט להעבירם למשמרת עולם בארכיון יד ושם. ב-27 באוגוסט 2009 התקיים בבית תאגיד אקסל שפרינגר בברלין טקס הענקת השרטוטים, בו העניק אותם דיקמן, לראש הממשלה בנימין נתניהו והחל מה-25 באוגוסט 2010 הם מוצגים בתערוכה "ארכיטקטורה של רצח - תוכניות הבנייה של אושוויץ-בירקנאו" ב"יד ושם".
ב-2019 אוזכר שמו של מנכ"ל הקבוצה, מתיאס דופנר, כעד בתיק 2000 ותיק 4000, בהקשר של השקעה בידיעות אחרונות ורכישת אתר יד2.
ביוני 2021 הציב המנכ"ל מתיאס דפנר דגל ישראל על מבנה החברה בברלין, והכריז כי עובד שזה מפריע לו "מוזמן לחפש מקום עבודה אחר".
ראו גם

גרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה
הערות שוליים

↑  פורטרט קצר על החברה באתר שלה
↑  שערי המניה בעת המסחר בבורסה
↑  אורה קורן, מנכ"ל אקסל שפרינגר: עיתון שיחסום פעילות אונליין ויראה בה תחרות יפסיד בסופו של דבר, באתר TheMarker‏, 21 באוגוסט 2008
↑  אריאנה מלמד, אקסל שפרינגר: הגרמני שהעריץ ישראלים, באתר ynet, 7 במאי 2012
↑  עופר אדרת, ענקית המדיה הגרמנית "שפרינגר" תקיים ישיבה בארץ, באתר הארץ, 2 במרץ 2010
↑  מוסלמים נגד קבוצת אקסל שפרינגר - גרמנית
↑  באתר יד ושם
↑  באתר "יד ושם"
↑  איתמר ב"ז, "הגרמני צלצל אליך, לא שלח עדיין משהו?", באתר העין השביעית, 6 בדצמבר 2019
↑
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007511396605171  GND: 1045949736  ISNI: 0000 0004 0391 1344  LCCN: n97082539  SUDOC: 032308531  VIAF: 312850721   WorldCat (עם VIAF): 312850721 
דוגמת מניה באקסל שפרינגר - מיועדת למכירה לאספנים בלבד
בורות גרזי

| --- | --- |

"בור גדול" בשמורת בורות גרזי
 מיקום המעיין
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  30°04′22″N 34°55′18″E﻿ / ﻿30.072747468227°N 34.92167160131°E﻿ / 30.072747468227; 34.92167160131
 גישה למעיין
  (למפת דרום הנגב מוגדלת) בורות גרזי(למפת דרום הנגב רגילה) בורות גרזי(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בורות גרזי(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בורות גרזי
בורות גרזי הוא מקבץ של עשרה בורות מים בערבה.
אתר בורות גרזי (נ"צ 14222/94274) הוא ריכוז של כעשרה בורות יבשים המקובצים במרכז ערוץ נחל גרזי שמצוי בשמורת הנחלים הגדולים בערבה.
בורות גרזי ניכרים בשטח לפי עמודי ברזל המוצבים סביב פתחיהם, וחלקם מכוסים בלוחות פח גלי. בסמוך לבורות מצויים שלטים של רשות הטבע והגנים.
הבורות הרדודים חפורים בסחף החולי של האפיק לעומק של כמה מטרים ונועדו לנקז את מי השיטפונות הזורמים באפיקי הנחל. הבורות היבשים, שאינם בשימוש כיום, מעידים על אגירת מים בעבר לצורך השקיית עדרים וככל הנראה על קיומה של חקלאות קדומה באזור מדברי זה.
אתר בורות גרזי הוא אחד מני רבים מהבורות הפתוחים באזורי הר הנגב והערבה שנחפרו לרוב בתוך שכבות רכות ואטומות של חוואר או חרסית.
באתר הבורות ולאורך הנחל נמצאים גם עצי אלה אטלנטית. בחודשי החורף והאביב, יש פריחה לאורך הערוץ. האזור הוא אחד המבודדים בישראל וכמות זיהום האור בו מזערית. הביקור בשמורת הנחלים הגדולים ובבורות גרזי בתוכם, אפשרי עם רכב בעל הנעה 4X4 ובעל הילוך כוח וחייב להעשות בתאום עם רשויות הצבא בלבד.
שילוט באתר בורות גרזי
הגעה לבורות גרזי אפשרית, בין היתר, דרך כביש 40, מעט מערבית לצומת ציחור ובסמוך לחניון הלילה, ניתן להיכנס לנחל ציחור בשביל סימון שבילים אדום לכיוון דרום מערב. נסיעה על השביל האדום לאורך נחל ציחור ובהמשך לתוך נחל חיון עד הכניסה לערוץ נחל גרזי במפגש עם השביל הכחול. בורות גרזי נמצאים במרכז ערוץ הנחל ומימין לערוץ.
ראו גם

בורות לוץ
הערות שוליים

↑  הנגב מזריחה לשקיעה, באתר וואלה, 25 ביולי 2002
אלזרנוג–אבו קוידר

| --- | --- |

השכונה המערבית של הכפר
 מדינה:  ישראל ישראל
 מועצה אזורית:  מועצה אזורית בני שמעון
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר בלתי מוכר:  5,000
 קואורדינטות:  31°11′57″N 34°55′13″E﻿ / ﻿31.199166666667°N 34.920277777778°E﻿ / 31.199166666667; 34.920277777778 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צפון הנגב מוגדלת) אלזרנוג(למפת צפון הנגב רגילה) אלזרנוג(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אלזרנוג(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אלזרנוג  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אלזרנוג–אבו קוידר (בערבית: الزرنوق – ابو قويدر) הוא כפר ערבי בדואי לא מוכר בצפון הנגב, הממוקם כ־14 ק"מ מדרום־מזרח לבאר שבע בסמוך לכביש 25 המחבר בין באר שבע לדימונה.
מיקום ורקע היסטורי

אל־זרנוג ישוב על תערובת של אדמות מדינה, אדמות בבעלות בדואים שאינם משבט אבו קוידר, וכן שטח של כ–650 דונם שנקנו בשנות ה–30 של המאה הקודמת על ידי יהודים. החלק בבעלות יהודית הוא 12.5% מכלל שטחי אדמות הכפר.
בכפר גובלים מספר כפרים לא מוכרים: ביר אל-משאש ממזרח, הכפר ח'שם זנה ממערב, ביר אל-חמאם מצפון והכפר אבו תלול מדרום. מקור השם בוואדי אלזרנוג הממוקם מצפון לכפר (קרוב לוואדי באר שבע) ומשמעות המילה אלזרנוג בערבית היא "נהר קטן".
אוכלוסייה

לפי אומדנים לא רשמיים, גרים בכפר כ-5,000 תושבים אוכלוסיית אלזרנוג-אבו קוידר מורכבת ממספר משפחות: ממשפחת אבו קוידר, אל-אעסם, אל-ראפאייעה, אבו מאדי ומשפחות נוספות. משפחת אבו קוידר היא המשפחה הגדולה ביותר ומונה כ-3,000 נפשות ומשום כך הכפר מוכר גם כן בשם אבו קוידר.
תושבי הכפר מתפרנסים בעיקר מעבודות בנייה, תשתיות, נהיגה על משאיות, רעיית צאן וחקלאות.
מוסדות ושירותים

אלזרנוג–אבו קוידר אינו ישוב מוכר על ידי רשויות המדינה, תושבי הכפר אינם זכאים לשירותים בסיסיים כתחבורה, בריאות חינוך, חיבור למערכת ביוב וחשמל. החשמל בכפר מבוסס על אמצעי ייצור סולאריים.
לאחר מאבק ממושך של תושבי הכפר ועתירה לבג"ץ, בשנת 2000 נוסד בית ספר יסודי, בשם "נווה מדבר" (בערבית: واحة الصحراء). בשנת 2004 הוקמה בכפר מרפאה במבנים זמניים המשרתת את תושבי הכפר ותושבים מהכפרים הסמוכים, ובשנת 2019 נבנה בכפר בית ספר תיכון.  בעקבות בניית התיכון נבנה כביש המחבר בין כביש 25 לבין בית הספר התיכון. מעבר לכך, אין מערכת כבישים סלולה בכפר.
בכפר פועל מועדון לאמנויות לחימה בשם "גיבורי המדבר" (בערבית: أبطال الصحراء) אשר נוסד בשנת 2004 והשתתף בתחרויות מקומיות ובינלאומיות.
בכפר מסגד ותיק שנבנה בשנת 1979 ונחשב למסגד הראשון שנבנה בכפרים הבלתי מוכרים.
הסכסוך סביב הבעלות על אדמות הכפר

מדינת ישראל החליטה להעביר את תושבי אלזרנוג–אבו קוידר לרהט. תושבי אלזרנוג–אבו קוידר ועיריית רהט תנגדו למהלך. התוכנית שנדונה בוועדה המחוזית לתכנון ובניית דרום בתאריך 29 בינואר 2017 ביקשה לאשר את תוכנית מתחם 11, המבקשת להעביר את תושבי הכפר למתחם 11 בעיר רהט. התוכנית נתקלה בהנגדויות מצד המועצה האזורית בני שמעון הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה רהט ותושבי הכפר.
עיריית רהט התנגדה לתוכנית וטענה שהיא תגביר את מצוקת הדיור בעיר וכי לרהט אין את אפשרות לקלוט כפר שלם. תושבי אלזרנוג הגישו, יחד עם עמותת במקום, התנגדות לתוכנית וטענו כי הכפר, על אף השירותים הציבורים הדלים בו, הוא קהילה אורגנית של משפחת אבו קוידר, המבקשת להמשיך להתגורר בכפר ולשמור על אורח חיים כפרי-חקלאי. התושבים ביקשו להכיר אלזרנוג כישוב קבע. כן, תוכנית מטרופולין באר שבע ייעדה את מרחב הכפר אלזרנוג לאזור שניתן להסדיר בו יישובים בדואים.
הוועדה המחוזית קיימה חמישה דיונים בהתנגדויות, והורתה ל"רשות להתיישבות הבדואים" להגיע להסכמות עם עיריית רהט בעניינים שונים. ב-27 בנובמבר 2017 קיימה הוועדה המחוזית דיון בתוכנית, שבו התברר כי הושגו הסכמות בכמה נושאים, אולם הנושאים העיקריים בהתנגדות עיריית רהט נותרו שנויים במחלוקת.
בכפר אירעו כמה מקרים של הריסות בתים בשל בנייה בלתי חוקית. במסגרת תוכנית פראוור, עתידו של הכפר אינו ברור.
לטענת ארגון רגבים, היישוב הוקם בתחילת שנות ה-80 על ידי משפחת אבו קווידר על אדמה שבחלקה הקטן בבעלות מארק שלמה שמחה איסמעילוף, יהודי יליד פרס, שרכש אותה בשנת 1935. בשנת 2012 הגישה תנועת רגבים בקשה לשר הפנים אלי ישי ופנתה לבית המשפט בדרישה להריסת כל מבני הכפר בטענה שהם נבנו על אדמות פרטיות של איסמעילוף. תביעה נוספת הוגשה ב-2012 על ידי בעל הקרקע היהודי בסיוע תנועת רגבים בדרישה מהמדינה לפנות את מבני בית הספר אותו בנתה בשטחו. בתשובת משרד הפנים נמסר כי המדינה הודיעה לבית המשפט שבסוף שנת הלימודים הנוכחית יועתקו המבנים לשטח שבבעלות המדינה.
לקריאה נוספת

חיה נח, "הכפרים שישנם ואינם - הכפרים הבדואים הלא-מוכרים בנגב", הוצאת פרדס, 2009
הערות שוליים

1 2   אור קשתי, המדינה ועמותת ימין חברו יחדיו כדי לפנות כפר לא מוכר, באתר הארץ, 11 בפברואר 2017
↑  אלזרנוג, באתר azzarnug
↑  ידיעון פורום דו-קיום בנגב, גיליון 13, נובמבר 2010
↑  פרוטוקול בג"ץ 4540/00
↑  אתר בית הספר באתר משרד החינוך, מחוז דרום
↑  אתר Budo For Peace
↑  אתר אלערב, 17 ביוני 2009
1 2 3  תכנית מס' 625–0191858 - מתחם 11 דרום רהט, באתר psakdin אתר המשפט הישראלי, ‏05/03/2019
↑  תושבי אלזרנוג נגד מעבר בכפייה לרהט | עדכון חדשות | הטלוויזיה החברתיתידיעה כתובה, באתר הטלוויזיה החברתית, ‏2017-01-29
↑  חן פטר, דיווח: תושבי אלזרנוג נגד מעבר בכפייה לרהט, באתר החברתית לשאול. לדעת. לשנות., ‏29/01/2017
↑  אתר דו קיום, מאמר "הריסות בתים", 11 ביוני 2011
↑  אילנה קוריאל ואטילה שומפלבי, אושרה הרפורמה בנגב: "מלחמה נגד הבדואים", באתר ynet, 11 ביוני 2009
↑  עותק משרד עו"ד בראונר, גלפרין, פישר, מתוך אתר רוטר
↑  "אדם גילה שהמדינה בנתה בי"ס על קרקע שלו", טל יחזקאלי, 17 בדצמבר 2012 באתר גלי צה"ל און ליין. מקור נוסף
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012617072905171
ארנה סולברג

ארנה סולברג. אוגוסט 2013
אֶרְנַה סוּלְבֶּרְג (בנורווגית: Erna Solberg; נולדה ב-24 בפברואר 1961), כיהנה כראש ממשלת נורווגיה מאוקטובר 2013 עד אוקטובר 2021. סולברג מכהנת כמנהיגת מפלגת השמרנים הנורווגית החל מ-2004.
בבחירות הפרלמנטריות בספטמבר 2013 זכה גוש הימין בהובלת מפלגתה בניצחון וסולברג הייתה לראש הממשלה האישה השנייה בנורווגיה. בעבר כיהנה כשרת הפיתוח האזורי והממשל המקומי, בשנים 2001–2005, בממשלת קייל מגנה בונדוויק השנייה. ב-2005 הוענק לה אות אולאף הקדוש.
ראשית חייה

ארנה נולדה בברגן, שבמערב נורווגיה וגדלה בשכונת קלפארט בעיר. אביה, אסביורן סולברג (Asbjørn Solberg) עבד כיועץ לחברת התחבורה Bergen Sporvei AS. אמה, אינגר ונץ' טורגרסן הייתה מזכירה ולסולברג שתי אחיות.
בגיל 16, סולברג אובחנה כלוקה בדיסלקסיה, אולם חרף זאת הייתה פעילה מאוד. בעת לימודיה בבית ספר תיכון נבחרה מטעם בית הספר לאגודת התלמידים של נורווגיה. ב-1986 השתלמה במדע המדינה, סוציולוגיה, סטטיסטיקה וכלכלה באוניברסיטת ברגן ובשנתה האחרונה באוניברסיטה עמדה בראש ליגת הסטודנטים של המפלגה הקונסרבטיבית בברגן.
קריירה פוליטית

סולברג הייתה חברת מועצת העיר ברגן בשנים 1979–1983 ובשנים 1987–1989. היא נבחרה לראשונה לסטורטינג, הפרלמנט הנורווגי מטעם מחוז הורדלאנד ב-1989 ונבחרה מחדש לא פעם. היא אף עמדה בראש התאחדות הנשים של המפלגה הקונסרבטיבית, מ-1994 ועד 1998.
מ-2001 ועד 2005 כיהנה כשרת השלטון המקומי והפיתוח האזורי תחת ראש הממשלה קיל מגנה בונדוויק. בשל מדיניות קשיחה שנקטה בעת כהונתה כשרה בעיקר במדיניות המקלט העניקו לה כלי התקשורת במדינה את הכינוי "אשת הברזל" (או "ארנה הפלדה", Jern-Erna, בנורווגית). אף שלמעשה ממשלת בונדוויק בשנים 2001–2005 העניקה מקלט לאלפי מבקשי-מקלט.
ב-2003 סולברג הציעה להקים מועצות של השריעה האסלאמית בנורווגיה, לאחר שדווח לה על קיומן של מועצות כאלה בבריטניה וב-2004 ביקשה להרחיב את ההגירה לנורווגיה.
בשנים 2002–2004 הייתה סגנית יו"ר המפלגה הקונסרבטיבית והחל מ-2002 היא יו"ר המפלגה.
ראש ממשלה

בבחירות הפרלמנטריות שנערכו ב-9 בספטמבר 2013 זכתה מפלגת השמרנים ב-30 מושבים בפרלמנט והייתה למפלגה השנייה בגודלה לאחר מפלגת הלייבור שזכתה ב-64 מושבים. מפלגת השמרנים הייתה למפלגה הגדולה בגוש הימין-ליברלים וסולברג הצליחה להרכיב קואליציה שהביאה למינויה לראש ממשלה באוקטובר 2013.
בבחירות בשנת 2017, זכתה מפלגת השמרנים ב-45 מושבים בפרלמנט והייתה למפלגה השנייה בגודלה לאחר מפלגת הלייבור שזכתה ב-49 מושבים. מפלגת השמרנים הייתה למפלגה הגדולה בגוש הימין-ליברלים וסולברג הצליחה להרכיב קואליציה שהביאה למינויה לראש ממשלה בינואר 2018. כך, לראשונה מאז שנת 1985 הצליחו השמרנים לשמור על השלטון.
בספטמבר 2021, גוש המרכז-שמאל בנורווגיה ניצח בבחירות לפרלמנט. סולברג כיהנה בתפקיד במשך 8 שנים.
פרשת ואנונו

באפריל 2008 נחשף כי ב-2004 סולברג, שכיהנה כשרת השלטון המקומי והפיתוח האזורי, דחתה את בקשתו של מרדכי ואנונו למקלט בנורווגיה. כאשר מינהל ההגירה הנורווגי הכין מסמכים לקליטת ואנונו, הוחלט כי לא יוענק לו מקלט. במסמך פנימי נחשף כי סולברג והממשלה באותה עת העריכו כי הענקת מקלט לוואנונו עלולה להתפרש כפעולה נגד מדינת ישראל באופן שאינו תואם את מדיניותה של ממשלת נורווגיה כידידה של ישראל ופעילה מדינית במזרח התיכון.
הערות שוליים

↑  הראשונה הייתה גרו הרלם ברונדטלנד, שכיהנה לראשונה כראש ממשלה ב-1981.
↑  Vilde Helljesen, Erna Solberg: Her er den blågrønne regjeringens plattform, NRK, ‏2018-01-14 (ב־)
↑  אנגלה מרקל של נורבגיה עשתה היסטוריה, באתר ynet, 12 בספטמבר 2017
↑  הועברת לכתבה, באתר ישראל היום
↑   מהפך בנורווגיה: המרכז-שמאל ניצח את השמרנים שבשלטון בבחירות שבמרכזן עמד משבר האקלים, באתר הארץ, 14 בספטמבר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 98002256  GND: 1075029600  ISNI: 0000 0003 6233 3372  KulturNav: e762d909-5cce-4d2b-892b-258272514fde  LCCN: no2012156844  VIAF: 222728950   WorldCat (עם VIAF): 222728950
ארקוס דוראדוס

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית NYSE:ARCO
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בניו יורק (ARCO) 
 תקופת הפעילות:  2007–הווה (כ־17 שנים)
 חברת אם:  מקדונלד'ס 
 מיקום המטה:  מונטווידאו 
 משרד ראשי:  אורוגוואי מונטווידאו, אורוגוואי
 ענפי תעשייה:  תעשיית המזון
 מוצרים עיקריים:  המבורגר
 רווח:  2.65 מיליארד דולר (2021)
 נשיא:  מרסלו רבאח
 עובדים:  81,250
  
 אתר החברה
 
ארקוס דוראדוס (באנגלית: Golden Arches; בספרדית: Arcos Dorados Holdings) היא חברה המחזיקה בזיכיון הבלעדי להפעלת מסעדות מקדונלד'ס ברחבי אמריקה הלטינית והקריביים.
החברה נחשבת לזכיינית מקדונלד'ס הגדולה בעולם, מפעילה מסעדות ב-20 מדיניות באמריקה הלטינית והאיים הקריבים ומספקת שירות לכ-4.3 מיליון לקוחות ביום.
נכון לשנת 2021 מעסיקה החברה כ-81,250 עובדים ובעלת כ-4500 סניפים בברזיל, ארגנטינה, מקסיקו, צ'ילה, קולומביה, קוסטה ריקה, קוראסאו, אקוודור, גיאנה הצרפתית, גוואדלופ, מרטיניק פוארטו ריקו ועוד.
פעילות החברה בברזיל מהווה את השוק הגדול ביותר של החברה, עם יותר מ-40% מההכנסות.
מטה החברה הראשי נמצא בעיר מונטווידאו, אורוגוואי.
היסטוריה

החברה הוקמה בשנת 2007, לאחר רכישת הזיכיונות של מקדונלד'ס באמריקה הלטינית על ידי קבוצת משקיעים שבראשה ווד סטאטון (Woods Staton). רכישה זו התבצעה כחלק מתהליך ארגון מחדש של רשת מקדונלד'ס העולמית, במטרה לשפר את הרווחיות ולהתאים את הפעילות לשוק המקומי.
בשנת 2011, החלה להיסחר בבורסה לניירות ערך בניו יורק, תחת השם ARCO.
בשנת 2012, דיווחה החברה על הכנסות של כ-3.8 מיליארד דולר וייצגה כ-5.6 אחוזים מסך כל המכירות של חברת מקדונלד'ס בעולם.
בשנת 2016, התובע הברזילאי מרקוס חוזה גומז קוריירה פתח בחקירה נגד החברה כדי לבדוק אם הפרה חוקי מס וחוקי זיכיון במדינה.
בשנת 2021, דיווחה החברה על הפעלת כ-298 סניפי McCafé במדינות אמריקה הלטינית.
בחודש נובמבר 2021, הגיעה החברה להסכם עם חברת יו. בי. קיו - צאלים לרכישת כ-18 אלף מגשים למסעדותיה בברזיל.
תפריט

תפריטי ארקוס דוראדוס כוללים את פריטי הליבה הקלאסיים של מקדונלד'ס, כגון המבורגרים, צ'יפס, סלטים וכריכי עוף, לצד מנות ייחודיות המותאמות לטעם המקומי:
מקמולייטס (McMolletes) – מנה ייחודית המוגשת במסעדות במקסיקו, המורכבת ממאפה שמעליו שעועית, גבינה ורוטב סלסה.
דולצ'ה דה לצ'ה (Dulce de Leche) – קינוח ייחודי המוגש במסעדות בארגנטינה ואורוגוואי ומורכב מריבת חלב ומוגש לצד גלידה ועוגה.
פלאן (Flan) – קרם קרמל המוגש כקינוח במסעדות החברה בפרו.
פאו דה קייז'ו (Pão de Queijo) – לחמניות קטנות בטעם גבינה המוגשות במסעדות בברזיל.
ראו גם

Feastables
מקדונלד'ס
ברגר קינג
מזון מהיר
הערות שוליים

↑  ARCOS DORADOS, web.archive.org, ‏2017-11-02
↑  הזכיינית הגדולה ביותר של מקדונלד'ס מתכננת לגייס מיליארד דולר בהנפקה ראשונה לציבור, באתר TheMarker‏, 9 בפברואר 2011
↑  ארקוס דוראדוס
↑  Arcos Dorados Holdings Inc.
↑  Chairman and CEO of Arcos Dorados, Woods Staton | Latin Trade Group, web.archive.org, ‏2014-01-06
1 2  SEC Info - Arcos Dorados Holdings Inc. - ‘20-F’ for 12/31/12, secinfo.com
↑  "McDonald's Operator Arcos Dorados Soars After Initial Offer". Bloomberg.com (באנגלית). 2011-04-14. נבדק ב-2024-11-29.
↑  מניית ארקוס דוראדוס | ARCO בזמן אמת - Investing.com, באתר Investing.com Israel, ‏2024-11-27
↑  הזכיינית הגדולה ביותר של מקדונלד'ס מתכננת לגייס מיליארד דולר בהנפקה ראשונה לציבור, באתר וואלה, 9 בפברואר 2011
↑   מכת שחיתות בברזיל: המדינה פתחה בחקירה נגד מקדונלד'ס, באתר TheMarker‏, 5 במרץ 2016
↑  Arcos Dorados Reports Fourth Quarter & Full Year 2012 Financial Results
↑  neri brand, רשת מקדונלד'ס בברזיל מכניסה למסעדות 18 אלף מגשים שהוכנו מפסולת של תושבי ישראל, באתר פלסטיק טיים, ‏26 בינואר 2021
↑  מגשים מזבל: החומר החדשני שיחליף פלסטיק, באתר ‏מאקו‏, 26 בינואר 2021
↑  יהודה לוינגר, איך האשפה של תושבי ישראל הגיעה דווקא למקדונלד'ס בברזיל?, באתר אייס, 27 בינואר 2021
בית הכנסת אסמרה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 מיקום:  אסמרה
 מדינה:  אריתריאה אריתריאה
 זרם:  יהדות אורתודוקסית
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1906
 תאריך פתיחה רשמי:  1906 
 סגנון אדריכלי:  נאו-קלאסיציזם 
 קואורדינטות:  15°20′14″N 38°56′27″E﻿ / ﻿15.337309°N 38.940728°E﻿ / 15.337309; 38.940728
 he
 
בית הכנסת אסמרה (בערבית: معبد أسمرا) הוא השריד היחיד ששרד מקהילת יהדות אריתריאה באריתריאה. בית הכנסת נבנה בשנת 1906, עם התבססותה של הקהילה הצעירה, שרובה הגרה לאריתריאה מעדן שבתימן בסוף המאה ה-19. המתחם כולל בית קברות יהודי, כיתות לימוד ואולם ראשי שיכול להכיל עד 200 איש. הקהילה מנתה בשיאה כמה מאות אנשים, ורובם ככולם עזבו את המדינה או נפטרו. את בית הכנסת מתחזק כיום היהודי היחיד שנשאר מהקהילה, שמואל כהן.
הבניין נבנה בתקופה הקולוניאלית האיטלקית, כחלק מהנסיון של איטליה להקים במזרח אפריקה אימפריה איטלקית. חזית המבנה, בסגנון נאו-קלאסי, מכוסה באבני פסיפס לבנות, ובה חלון רוזטה עגול שבמרכזו מגן דוד. לצד הכניסה ישנן שתי גומחות שבהן עיטוי פסיפס של מנורת שבעת קנים, ולוחות הברית. המבנה מוקף בחומות הסגורות בשער ברזל יצוק עם עיטורים יהודיים.
הערות שוליים

↑  Gutman, Matthew (2001-09-21). "4-member Cohen family is the last of Eritrean Jews". Jewish Telegraph Agency. אורכב מ-המקור ב-2007-09-30. נבדק ב-2007-05-25.
↑  Harris, Ed (2006-04-30). "Asmara's last Jew recalls 'good old days'". BBC News. נבדק ב-2007-05-25.
ערך זה הוא קצרמרבנושא בתי כנסת ובנושא אפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אנשי פוטין

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  קתרין בלטון 
 שפת המקור:  אנגלית 
 הוצאה
 הוצאה:  הרפר קולינס 
 תאריך הוצאה:  אפריל 2020 
 מספר עמודים:  640 
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  978-0-374-71278-5
 
אנשי פוטין: איך הק.ג.ב. החזיר לעצמו את רוסיה ותקף את המערב (באנגלית: Putin's People: How the KGB Took Back Russia and Then Took on the West) הוא ספר מאת העיתונאית הבריטית קתרין בלטון, שפורסם באפריל 2020. הספר מדבר על עלייתו לשלטון של ולדימיר פוטין ועל האנשים שהקיפו אותו בתקופה זו. פרסום הספר עורר שורה של תביעות משפטיות מצד האנשים והארגונים המוזכרים בו.
תיאור

הספר נכתב על ידי העיתונאית הבריטית קתרין בלטון, שהייתה כתבת במוסקבה מטעם הפייננשל טיימס והתגוררה ברוסיה במשך 16 שנים, שם פגשה אוליגרכים, פקידים, אנשי מודיעין ומקורבים לקרמלין.
הספר מספר כיצד "קבוצה של קציני ק.ג.ב לשעבר וגורמי ביטחון המקורבים לנשיא רוסיה ולדימיר פוטין כללה חברות מפתח בכלכלה הפוסט-סובייטית ומוסדות מדינה בתחום השפעתן".
הספר בעל פורמט של תחקיר עיתונאי, מכיל מקורות רבים, כגון הערותיהם של מקורבים בקרמלין, דיפלומטים, סוכני ביון, תובעים, פושעים ואוליגרכים, בעיקר אנונימיים. פרק המפתח של הספר הוא ההיסטוריה של חברת YUKOS.
תביעות משפטיות

במרץ-אפריל 2021, הוגשו נגד הרפר קולינס, המוציאה לאור של הספר, מספר תביעות דיבה הקשורות לספר. התביעות הוגשו על ידי:
רומן אברמוביץ', מיליארדר ובעלים של מועדון הכדורגל צ'לסי
מיכאיל פרידמן, בעלים משותף של קבוצת אלפא
פיוטר אוון, יו"ר מועצת המנהלים של אלפא-בנק ,
שלווה צ'יגירינסקי, איש עסקים ויזם נדל"ן שברח לישראל ואחר כך עבר לארצות הברית
חברת רוסנפט
אברמוביץ' טען שהספר מכיל הצהרות "שקריות ומשמיצות"; ממסמכי בית המשפט עולה כי התביעה חולקת על המידע שמועדון צ'לסי נקנה על ידי אברמוביץ' בשמו של פוטין.
לדברי דוברו של פרידמן, "לא לאוון ולא לפרידמן היה כל ידע מוקדם על תביעות אחרות" הקשורות לספר, ו"הם לא דנו או תיאמו אסטרטגיה משפטית עם תובעים אחרים או עורכי דינם".
נציגי הפרסום של הרפר קולינס כינו את ספרה של בלטון "עבודה חשובה וכנה" והבטיחו להגן עליו בבתי משפט.
הדיונים בתביעות החלו בבית המשפט המלכותי של לונדון ב־28 ביולי 2021.
ב-29 ביולי התקשרו הצדדים בהסכם טרום משפט לפיו הושגה הסכמה כי כל קטעי הספר בו אנשי עסקים פונים לק.ג.ב יוסרו בהדפסות חוזרות, וההוצאה תתנצל בפני אנשי עסקים על כך. זאת משום שמחברת הספר, קתרין בלטון, לא ביקשה מהם תגובה לפני פרסום הטקסט.
הערכות

הטיימס ופייננשל טיימס כינו את הספר בתור הספר הטוב ביותר על רוסיה העכשווית, פוטין וחוג מקורביו.
הגרדיאן כינה את הספר אנטומיה נלמדת היטב של משטר פוטין והשווה אותה לרומנים של ג'ון לה קארה.
לפי ה־Spectator, בלטון "לא רק תיעדה את עלייתו של מנגנון הק.ג.ב לפסגת הכוח, אלא גם עקבה כיצד חוג מקורביו ביצע פשיטה על המדינה כולה ועל כספיה".
פרסים

בשנת 2020, הספר הוכתר לספר השנה על פי הטיימס, סאנדיי טיימס ודיילי טלגרף.
לקריאה נוספת

איש ק.ג.ב עד הסוף. מקורות השקפת עולמו של פוטין - ועליית המעמד השליט החדש ברוסיה // האטלנטיק (באנגלית)
Breakingviews - סקירה: הקפיטליזם הרוסי מחייב את "אנשי פוטין" // רויטרס (באנגלית)
איך פוטין דחק הצידה את האוליגרכים והפך את רוסיה לשלו // וושינגטון פוסט (באנגלית)
מוסקבה שולטת בלונדון: כיצד השחיתו סוכני פוטין את האליטה הבריטית // The Spectator (באנגלית)
סקירת "אנשי פוטין" מאת קתרין בלטון - מחקר פורץ דרך שעוקב אחר הכסף // הגרדיאן (באנגלית)
Julian Evans, ‏Putin’s People by Catherine Belton review: the book that reveals the truth about Russia, The Telegraph, 25 April 2020
ביקורת אנשי פוטין מאת קתרין בלטון - הספר החשוב ביותר על רוסיה המודרנית // הטיימס (באנגלית)
"אנשי פוטין" מתעד את הישגה חסר הרחמים והבלתי פוסק של השחיתות בקרמלין // הניו יורק טיימס (באנגלית)
אנשי פוטין: איך הק.ג.ב. החזיר לעצמו את רוסיה ואז תקף את המערב // Financial Times (באנגלית)
הערות שוליים

1 2 3 4 5  «Люди Путина»: одиссея офицера КГБ, который навсегда остался в Дрездене // BBC
1 2 3  Два миллиардера и «Роснефть» подали в суд на издателя книги «Люди Путина» // РБК
↑  רומן אברמוביץ' ניצח בתביעת דיבה: פוטין דחף אותו לעסקאות?, באתר אייס, 26 בנובמבר 2021
↑  סוכנויות הידיעות, "אינדיפנדנט": איל הנדל"ן והנפט הרוסי שלווה צ'יגירינסקי נמלט לישראל, באתר הארץ, 14 באוקטובר 2009
1 2 3  FT: Российские миллиардеры и «Роснефть» подали иски к издателю книги «Люди Путина» // Новая газета
↑  Фридман, Авен, Чигиринский и «Роснефть» подали в суд на издателя книги «Люди Путина» // Meduza
↑  В Лондоне начался суд по искам Романа Абрамовича и "Роснефти" к автору книги "Люди Путина", BBC
↑  «Люди Путина» не выдержали напора. Почему российских бизнесменов возмутила книга Кэтрин Белтон // Коммерсант
צבי בן יעקב (רב)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1959 (בן 65 בערך) 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מקום מגורים:  בני ברק
 מקום פעילות:  רמת גן, חיפה, תל אביב
 השתייכות:  חרדים ליטאים
 תחומי עיסוק:  דיינות
 תפקידים נוספים:  דיין ואב בית דין בחיפה ובתל אביב; דיין בבית הדין הרבני הגדול; דיין בבית הדין לעגונות מלחמת חרבות ברזל
 חיבוריו:  משפטיך ליעקב
 בת זוג:  שושי לבית לב
 אב:  יעקב
 אם:  חיה אסתר
 
הרב צבי יהודה בן יעקב (נולד ב-1959) הוא דיין ישראלי, מכהן כאב בית דין בבית הדין הרבני בתל אביב, כדיין במינוי זמני בבית הדין הרבני הגדול וכחבר בית הדין המיוחד לעגונות מלחמת חרבות ברזל.
ביוגרפיה

נולד לנתן בן יעקב וחיה אסתר לבית זילברברג. מצד אביו הוא נצר לרבי יצחק אייזיק חבר ומצד אמו נצר לרבי משה יהודה לייב זילברברג ובנו רבי אברהם בנימין.
למד בישיבת כנסת חזקיהו. בשנות ה-90 של המאה ה-20 כיהן כדיין בבית הדין לממונות של המועצה הדתית רמת גן.
ב-1998 התמנה לדיין בבית הדין בחיפה, ובהמשך התמנה לאב בית דין. לימד בכולל "כתר שם טוב" של הרב עמינדב קריספין בקריית ביאליק.
בשלהי שנת 2005 התמנה לדיין בתל אביב, ובהמשך מונה לאב בית הדין.
ב-2020 התמנה על ידי נשיא בית הדין הרבני הגדול, הרב דוד לאו, והשר לשירותי דת, יעקב אביטן, למינוי זמני בבית הדין הרבני הגדול, בנוסף לכהונתו כאב בית דין בתל אביב.
בדצמבר 2023 התמנה על ידי הרב דוד לאו לחבר בבית הדין המיוחד שהוקם להתרת עגונות טבח שבעה באוקטובר ומלחמת חרבות ברזל, לצד הרב לאו והרב אליעזר איגרא.
נשוי לשושי לבית לב. מתגורר בבני ברק.
ספרו

שו"ת משפטיך ליעקב - 11 כרכים. מאמרים שכתב בבמות שונות ופסקי דין שנתן. זכה בפרס לספרות תורנית ע"ש השר חיים משה שפירא מטעם הפועל המזרחי לשנת ה'תשנ"ז.