stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
All for Us
רקע וקומפוזיציה

השיר נכתב והופק אך ורק על ידי לאברינת'. לאברינת' תיאר את השיר כ"רפלקציה על הנישואים הגרועים של הוריו". גרסה מחודשת, הכוללת את השחקנית והזמרת האמריקאית זנדאיה, יצאה באוגוסט. הגרסה המחודשת הופיעה באלבום האולפן השני של לאברינת', Imagination & the Misfit Kid.
הופעות במדיה נוספת

"All for Us" הופיע במהלך סיום העונה הראשונה של סדרת הדרמה האמריקאית "אופוריה". זנדאיה, שמככבת בסדרה, ביצעה את השיר במהלך הפרק. היא מתרחשת בסצנה שבה דמותה "מועברת לעולם אחר", "נשענת על קהל של רקדנים", ו"קמה, ואז נופלת לזרועותיהם". עבור הסצנה הזו, השיר זכה בפרס פרס אמי לבידור בפריים טיים עבור מוזיקה ומילים מקוריות יוצאות מן הכלל בשנת 2020.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  עולמי | בילבורד גלובל 200 | 58 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 49 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 24 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | – |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים הדיגיטליים | 40 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 52 |  |
|  ליטא | AGATA | 40 |  |
|  פורטוגל | מצעד הסינגלים הפורטוגזי | 182 |  |
נתוני מכירות

| אזור | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| ארצות הברית (RIAA) | זהב | 500,000 |
סיכום
| בכל העולם | — | 500,000 |
הערות שוליים

↑  "Credits / All For Us / Labrinth". Tidal. נבדק ב-3 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Caraan, Sophie (3 ביולי 2019). "Labrinth Drops Dark & Gritty Track "All For Us"". Hypebeast. נבדק ב-3 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Nied, Mike (5 באוגוסט 2019). "Zendaya Links Up With Labrinth On "All For Us" For 'Euphoria' Finale". Idolator. נבדק ב-3 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Saponara, Michael (22 בנובמבר 2019). "Labrinth Unleashes 'Imagination & the Misfit Kid' Album Featuring Sia & Zendaya: Stream it Now". Billboard. נבדק ב-3 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  D'Alessandro, Anthony (19 באוגוסט 2020). "'Euphoria': Two-Time Emmy-Nominated Composer Labrinth On Capturing The Highs & Hot Mess Lows Of Teenage Excess – Crew Call Podcast". Deadline Hollywood. נבדק ב-3 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Renshaw, David (5 באוגוסט 2019). "Listen to Zendaya and Labrinth's Euphoria song, "All For Us"". The Fader. נבדק ב-3 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Spruch, Kirsten (5 באוגוסט 2019). "'Euphoria' Season Finale Featured a New Song by Zendaya and Labrinth: Listen to 'All For Us'". Billboard. נבדק ב-3 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Yang, Rachel (5 באוגוסט 2019). "Euphoria season finale ends on cliffhanger with new song by Zendaya and Labrinth". Entertainment Weekly. נבדק ב-3 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hipes, Patrick (17 בספטמבר 2020). "Creative Arts Emmy Awards: 'Big Mouth', '#FreeRayshawn' Lead Night 4 – Winners List". Deadline Hollywood. נבדק ב-18 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gold & Platinum, RIAA (באנגלית אמריקאית)
עין כחל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  מעיין 
 מידע נוסף
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל 
 קואורדינטות:  32°55′15″N 35°29′29″E﻿ / ﻿32.92081°N 35.49145°E﻿ / 32.92081; 35.49145
  (למפת הגליל העליון מוגדלת) עין כחל(למפת הגליל העליון רגילה) עין כחל(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עין כחל(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עין כחל
 
עין כחל הוא מעיין השוכן לרגלי הר כחל בתוך מבנה של בריכת בטון מקורה, גדולה ועמוקה, עם פתח כניסה למעלה.
תיאור המקום

מעיין "עין כחל" או "עין כחילה", כפי שנקרא בתקופה הקדומה, נובע בתוך מבנה של בריכת בטון מקורה, גדולה ועמוקה, עם פתח כניסה למעלה. על קיר המבנה יש סולם. על שם המעיין נקרא היישוב "כחל", שנמצא סמוך לצומת עמיעד.
עד אמצע המאה ה-20 המעין הזין נחל שופע, שמימיו הפעילו את טחנות סירין. כיום הנחל יבש.
ההיסטוריה של המקום בדת היהודית

מסוף המאה ה-16 התפתחה מסורת שמקורה כנראה, בקהל מקובלי צפת, הרואה בנחל "עין כחל", בנחל עכברה שבסביבתו ובמצוקיו את המקום שבו נטמנו כלים ואוצרות מבית המקדש. מסורת זו נשענת על שלושה מקורות. האחד, ספרו של רבי חיים הורוביץ "חיבת ירושלים" (1844) המציין את מרחב נחל עכברה כמקום האוצר, השני ספרו של המקובל רבי נפתלי בן יעקב אלחנן "עמק המלך" שנדפס באמסטרדם ב-1648 הרומז על הימצאות אוצרות גנוזים ליד עין-כחל, וספר שלישי, "שערי ירושלים" שבו מספר הרב נפתלי ריישר על חיילי נפוליאון בונפרטה המחפשים אוצרות בנחל בעת המצור הגדול על עכו, בשנת 1799 כאשר הפנה נפוליאון חלק מצבאו לכיבוש הגליל, חלק מחייליו התפנה לחפש את אחר אוצרות המקדש הנעלמים. לילות וימים נשמעו למרחוק קולות החציבה בסלע שעלו מערוץ הנחל, אך לאוצרות לא היה זכר.
וכך כותב רבי חיים הורביץ בספרו "חיבת ירושלים": "סמוך לעכברא, בדרך שהולכים בה מהעיר צפת לטבריה יש בקעה גדולה ועמוקה מאד ובתחתית הבקעה יש מעיין מים צלולים שנקרא "עין כחל" ועוברים דרכו ובצידו המזרחי יש הר גבוה מאד ובראש ההר חצוב כדמות שער סתום ובהר זה נגנזו הכלים הקדמונים והיקרים של בית המקדש…"
מתוך "עמק המלך", נפתלי בן יצחק אלחנן, שיצא לאור באמסטרדם בשנת 1648: "...ואלה פירוט אוצרת בית המקדש אחר חורבנו אותם הסתירו בשמם של חמישה צדיקים: ואלו משקלי הכסף הגנוזים בעין כחל, על ידי ברוך וצדקיהו: כיכרי כסף מאה ועשרים ריבוא, ושל כסף טוב מאה ושישים ריבוא, כלים של נחושת, סירים של נחושת טוב מאתיים ריבוא... כרובים שאין להם משקל, כיורים של נחושת שאין להם משקל, מחבת של זהב טוב ג' אלפים... זהב מזוקק שזקק דוד מלך ישראל, כל אלה גנזם צדקיהו... ואיש לא ידע באיזה מקום נגנזו... עד שיקום דוד בן דוד וימסרו בידו את כל כסף וזהב ומרגליות שהטמינו בשעה שיתקבצו גלויותיהם של ישראל מד' רוחות העולם ויעלו בגדולה... על ארץ ישראל".
הערות שוליים

↑    ערן ודוד גל־אור, טיול: עין כחל, באתר "ידיעות אחרונות", 9 ביוני 2016
1 2  דובי זכאי, אוצר מן הטבע, באתר nrg
↑  בור כחל עין כחל, באתר עמוד ענן
↑  עין כחל... מעיין ברכס החרמון, עין כחל, באתר מסלולים
↑  בעקבות אוצרות המקדש בנחל עכברה, באתר טיולי. למטייל
יצחק דמן עכו

| --- | --- |

שער ספרו אוצר החיים
 לידה:  1250 ארץ ישראל, ישראל 
 פטירה:  1340 (בגיל 90 בערך) נווארה, ספרד 
 תקופת הפעילות:  ?–1340 
 רבותיו:  רבי שלמה פטיט
 
רבי יצחק בן שמואל דְּמִן עכו (ארץ ישראל שנים ה'י – ה'ק 1250 – 1340), נחשב לאחד מגדולי וחכמי העיר עכו בדורו. התפרסם בין היתר בזכות מחקר ההתחקות שלו על מקורותיו של ספר הזוהר, שהופץ לראשונה בזמנו על ידי רבי משה די ליאון, המתואר בספר יוחסין השלם. חיבר ספרים רבים, אך רובם הגדול לא נדפס.
תולדותיו

רבי יצחק דמן עכו נולד בעכו בשנת ה'י (1250) לחכם בשם רבי שמואל. רבו המובהק היה רבי שלמה בן שמואל צרפתי הקטן (Petit) מעכו. התגורר בעיר עכו, שבאותה תקופה נחשבה כעיר החוף החשובה ביותר בארץ ישראל, ופעלה בה קהילה יהודית חשובה ומשגשגת, ונחשב בין גדולי חכמיה. יש המחשיבים אותו כתלמיד חבר של הרמב"ן, אך הדבר מסופק. יש המונים כרבו גם מקובל בן אותו דור, בשם רבי אבנר.
כשנכבשה העיר עכו על ידי הסולטאן הממלוכי אל-אשרף ח'ליל בן קלאוון בשנת ה'נ"א (1291) ורוב תושביה היהודים והנוצרים נהרגו או נלקחו בשבי, היה רבי יצחק בין השבויים. לא ברור באיזו מדינה השתחרר ונפדה משביו, אך קיימות עדויות על הימצאו בשנת ה'ס"א (1301) באיטליה, ובאותה שנה עקר מאיטליה ונסע לספרד כדי להתחקות אחר מקורו של ספר הזוהר שהתגלה בזמנו. השתקע בנווארה שבספרד, שם חי עד יומו האחרון, ובה נפטר בשנת ה'ק' (1340) והוא בן תשעים שנה.
חיבוריו והגותו

חיבר ספרים רבים אך כמעט ולא נדפס מתוכם דבר. ספרו האחד הוא ספר מאירת עיניים ובו ביאר את הסודות שבפירוש הרמב"ן לתורה. נדפס במלואו לראשונה בירושלים (שנת תשל"ה, 1975), ובמהדורה מדעית על ידי עמוס גולדרייך בשנת תשמ"א (1981). ליקוטים מספר זה פרסם עוד קודם לכן אהרן ילינק בסוף ספר דרשות הרמב"ן.
החיד"א כותב כי הראה לו חכם אחד בכתב היד של החיבור מאירת עיניים, ובו הוא מביא דברי ספר כתר שם טוב שכתב הרב שם טוב בן אברהם גאון (מחבר ספר "מגדל עוז" על משנה תורה לרמב"ם) והוא כותב עליו ביטויים חריפים. החיד"א מעיר כי מוזר הדבר שרבי יצחק דמן עכו שהיה בן דורו וחברו של הרמב"ן, מביא מדברי רבי שם טוב שהיה תלמידו של הרשב"א, תלמידו של הרמב"ן.
בספר זה (בפרשת וישלח), תוך שהוא מאריך בגנות הפילוסופיה, הוא מביא את האגדה המעשייה על פיליס ואריסטו כפי ששמע מפי רבו, רבי שלמה הצרפתי, על אריסטו שחיזר אחרי אשתו של אלכסנדר מוקדון, והיא ניאותה אליו בתנאי שתרכב עליו כסוס, וכך הייתה רוכבת עליו עד שבא בעלה וראה את המעשה, שהוביל בסופו של דבר למותו של אריסטו.
כמו כן חיבר ספר מוסר, המצוטט רבות על ידי רבי אליהו די וידאש בספרו "ראשית חכמה". כן חיבר ספר היסטוריה בתולדות דברי הימים וספר בתורת הקבלה. שלושת ספרים אלו אבדו, וציטוטים מתוכם מובאים בספרים שונים שבדפוס ושבכתבי יד. כינוי בכתבי יד רבים הוא 'הידו"ע', ראשי תיבות של "הרב יצחק דמן עכו".
החיד"א כותב עוד שראה קונטרסים בכתב יד ממנו, ובהם תיאור של פעולות שהיה עושה על ידי חכמת הצירוף, והיו באים אליו מלאכים ומגלים לו סודות ופעולות. אחרי הסבר קצר על מהות חכמת הצירוף הזו (מבית מדרשו של המקובל רבי אברהם אבולעפיה), כותב החיד"א שרבי יצחק קיבל מרבותיו את חכמת הצירוף והיה בקי בה ולכן היו באים אליו מלאכים ומגלים לו הפעולות, ולעומת זאת
חכם מופלג בדורו של החיד"א, רך בשנים, למד מזקן מקובל חכמת הצירוף ונשתמש בחכמה זו לצרכיו ומת בדמי ימיו.
רבי אהרן קוידאנובר כותב בספרו "ברכת שמואל" (פרשת מטות) שבנו רבי צבי הירש (מחבר ספר "קב הישר") מצא בעליית הגג של ביתו בעיר ורנקבורט חיבור בכתב יד של ליקוטים מדברי רבי יצחק דמן עכו.
חיבר גם פירוש לספר יצירה, שנדפס על ידי גרשם שלום בקריית ספר (לא, עמודים 379–396).
בספרו 'אוצר החיים', המהווה יומן מיסטי של חוויות אקסטטיות, מפרש רבי יצחק את תורת השמיטות הקבלית, שלפיה העולם קיים 6,000 שמיטות, כלומר 42,000 שנה. על פי הפסוק "כי אלף שנים בעיניך כיום אתמול כי יעבור", חישב רבי יצחק דמן עכו את גיל העולם לפי הנוסחה 42,000*365*1,000. התוצאה, 15.33 מיליארד שנים, קרובה להערכה המודרנית על גיל היקום, כ־13.819 מיליארד שנים.
ריד"ע נוהג לכתוב בראש כל פירוש ויה"ב שנ"ר דעת"ו שפירושו: ואני יצחק הצעיר בן, שמואל נטריה רחמנא, דמן עכו תבנה ותכנן.
מדבריו המובאים בשמו בספר "ראשית חכמה"

"יום אחד מן הימים יצאה בת המלך מן המרחץ וירא אותה איש מיושבי קרנות ויאנח אנחה גדולה ויאמר מי יתן אותה ברשותי לעשות בה כטוב בעיני. ותען בת המלך ותאמר לו, בבית הקברות יהיה זה ולא הנה. כשמעו דבריה אלה שמח כי חשב שאמרה לו ללכת אל בית הקברות ולשבת לו שם, והיא תלך אצלו ויעשה בה כטוב בעיניו. והיא לא לזה נתכונה אבל רצתה לומר כי שם דווקא ישוו הקטן והגדול הנער והזקן הנקלה והנכבד (איוב ג, יט) קטון וגדול שם הוא, שמה יהיו שוים הכל, אבל הנה לא. כי בת מלך לא ייתכן שיקרב אליה אחד מן ההמון. ויקם האיש ההוא וילך אל בית הקברות וישב לו שם ויקשר מחשבת שכלו בה ותמיד יחשב בצורתה, ומרב חשקו בה הפשיט את מחשבתו מכל מרגש ושם אותה כלה בצורת האשה ההיא וביפיה ויום ולילה תמיד ישב בבית הקברות, ושם יאכל וישתה ושם יישן כי אמר אם לא תבא היום תבא למחר, כן עשה ימים רבים. ומרב פרישותו מכל מרגש לקשירת מחשבת שכלו בדבר אחד תמיד והתבודדותו וחשקו הגמורה, נתפשטה נפשו מהמרגשות ושבה להדבק במשכלות עד שמכל מרגש נתפשטה, ואפלו מהאשה ודבקה בשם יתברך, עד שלימים מעטים פשטה כל מרגש וחשקה במשכל האלהי ושב להיות עובד שלם איש האלהים קדוש, עד שתפלתו נשמעת וברכתו פועלת לכל עוברי דרכים אשר יעברו דרך שם, וסוחרים ופרשים ורגליים אשר יעברו דרך שם יטו אליו ויקבלו ברכתו עד שהלך שמו למרחוק".
עדותו על מהימנותו של ספר הזוהר

מקור ספרותי חשוב התוהה על אמינות ייחוסו של ספר הזוהר כמקור חז"לי קדום כביכול, נמצא בדבריו של רבי יצחק דמן עכו, המדווח על כך בחיבורו 'דברי הימים'. חיבור זה לא שרד, אך הקטע הרלוונטי מצוטט ומופיע במהדורה הראשונה של 'ספר היוחסין' לרבי אברהם זכות ב-בקושטאנדינא (איסטנבול) בשנת שכ"ו (1566). בקטע זה, ר' יצחק, שספר הזוהר הגיע אליו בצורת קונטרסים (מגילות), מתאר כיצד ביקש לחקור את מקורו של החיבור, והפליג לספרד למקום מושבו של הרב משה די לאון. רבי יצחק מתאר כי כבר בצאתו מארץ ישראל היו קיימות שתי גרסאות לגבי זהות המחבר. היו שטענו כי מדובר, כטענת הספר עצמו, במדרש ארץ ישראלי שנתחבר על ידי תלמידי רבי שמעון בר יוחאי במאה השנייה לספירה, מדרש שנשלח על ידי הרמב"ן לספרד בעלותו לארץ והועתק ונתפרסם על ידי רבי משה די לאון. מצד שני, נשמעה הטענה כי מדובר במעשה זיוף. בהגיעו לספרד, הצליח רבי יצחק לפגוש את די-לאון שנשבע בפניו כי ברשותו נמצאים עותקים קדומים של החיבור וכי הוא אך ורק העתיקם והפיצם. רבי משה הבטיח להראות את כתבי היד לרבי יצחק אלא שלרוע המזל, רבי משה נפטר בפתאומיות קודם שעשה זאת. רבי יצחק המשיך בחיפושיו ושמע גרסאות סותרות. מצד אחד, שמע מרבי דוד רפאן קרובו כי אשתו ובתו של רבי משה די לאון הודו כי לא היה לפני רבי משה די לאון כתב יד שממנו העתיק וכי הוא מחבר הזוהר. על פי עדות זו, כשנשאל רבי משה מדוע הוא מסתיר את זהותו, נימק זאת במניעים כלכליים. מצד שני, הגיעה לרבי יצחק עדות הפוכה על "ניסוי" שנערך ובו הוכח כי היו לפני רבי משה די לאון כתבי יד קדומים. רבי יצחק פקפק במידת האמינות של אותו "ניסוי". מספריו המאוחרים של רבי יצחק ניכר כי בסופו של דבר השתכנע בקדמותו של ספר הזוהר. אין לדעת מה הניע אותו להשתכנע בכך, הואיל והאיגרת נקטעת בדיוק בשלב שבו עמד רבי יצחק לתאר זאת.
רשימה קצרה של חיבוריו

להרחבה ראו למעלה בפרק חיבוריו והגותו.
ספר מאירת עיניים באתר היברובוקס.
אוצר החיים
פירוש לספר יצירה
ליקוטים וקונטרסים שונים
תרגום לפירושו של רבי יהודה בן ניסים אבן מלכה מפאס על פרקי דרבי אליעזר
לקריאה נוספת

אברהם משה לונץ, ירושלים עמ' 57.
אברהם כהנא, ספרות ההיסטוריא הישראלית, כרך ב עמוד 88.
אפרים גוטליב, הארות דבקות ונבואה בספר אוצר החיים לר' יצחק דמן עכו, בתוך מחקרים בספרות הקבלה, תל אביב תשל"ו, עמ' 231–247.
יוסף ינון פנטון, 'פירוש פרקי דרבי אליעזר לר' יהודה אבן מלכה: עם תרגום והשגות ר' יצחק דמן עכו', ספונות ו, תשנ"ג, עמ' 115–165.
הערות שוליים

↑  החיד"א כתב בספר שם הגדולים (עמ' קכב): "כתב בספר 'נובלות חכמה' דהיה תלמיד חבר ובעל סודו של הרמב"ן". אך ב"אוצר הגדולים" הקשה על דבר זה, שהרי הוא לא מזכיר את הרמב"ן בכינוי "מורי" בשום מקום בכתביו, ומשער שהכינוי "בעל סודו" מתייחס רק לכך שהוא ראשון מפרשי סודותיו של הרמב"ן. מסדר הזמנים עולה שאפשר שהוא שמע מהרמב"ן כמה דרשות בבחרותו, כשהגיע זה לעכו בסביבות 1267.
↑  ראו אשכול - אנציקלופדיה ישראלית, כרך א עמ' 287
↑  ראו בנימין זאב קדר, 'יהודים ושומרונים בממלכת ירושלים
הצלבנית', תרביץ נג (תשמ"ד), עמ' 405 והערה 72. הנוסח מסתמך על החיבור האבוד 'ספר דברי הימים' של ר' יצחק דמן עכו.
↑  מכאן ראיה נוספת לכך שר"י דמן עכו לא היה תלמידו של הרמב"ן.
↑  תהילים צ' פסוק ד'
↑  גיל היקום לפי שיטת רבי יצחק, באתר קטיף נט.
↑  נדפס לראשונה מכתב היד על ידי מכון חכמי ירושלים והמערב לאחר 700 שנה.
| ספר הזוהר |
| --- | --- | --- |
| חלקי הספר | רעיא מהימנא • תיקוני הזוהר • זוהר חדש • אדרא • אדרא רבא • אדרא זוטא • ספרא דצניעותא |  |
| דמויות | רבי שמעון בר יוחאי • רבי אלעזר ברבי שמעון • רב המנונא סבא • רבי חזקיה • הינוקא מכפר סכנין |  |
| חיבור ספר הזוהר | רבי משה די לאון‎ • מטפחת ספרים • רבי יצחק דמן עכו |  |
| פירושים | כתם פז • הסולם • מתוק מדבש |  |
| שונות | כגוונא • בריך שמיה • פתיחת אליהו הנביא • פרישי מדברא • עולימתא שפירתא |  |
| ראשוני המקובלים בימי הביניים |
| --- | --- | --- |
| חוג פרובנס | אברהם בן דוד מפושקירה • יצחק סגי נהור • אשר בן דוד •  יהודה בר יקר |  |
| חוג גירונה | רמב"ן • עזרא ועזריאל בני שלמה • יעקב בן ששת |  |
| חוג קסטיליה | משה מבורגוס • טודרוס בן יוסף אבולעפיה |  |
| ספרד | יצחק אבן סהולה • יצחק אבן לטיף • ברוך התוגרמי • אברהם אבולעפיה |  |
| חוג הזהר | משה די ליאון • יוסף ג'יקטיליה • יוסף אנג'לט • בחיי בן אשר • יוסף בן שלום אשכנזי • יוסף הבא משושן הבירה •  דוד בן יהודה החסיד |  |
| בעקבות הזהר | יצחק דמן עכו • מנחם רקנאטי • שם טוב אבן גאון • יהושע אבן שועיב • פרץ הכהן |  |
ראשוני המקובלים נוספים
| רמב"ן |
| --- | --- | --- |
| כתביו | פירוש הרמב"ן לתורה • חידושי הרמב"ן לתלמוד • מלחמות ה' • תורת האדם • השגות לספר המצוות לרמב"ם • דרשות הרמב"ן • איגרת הרמב"ן • אגרת הקודש • איגרת הרמב"ן לחכמי צרפת |  |
| אירועים בולטים | ויכוח ברצלונה (פבלו כריסטיאני • חיימה הראשון, מלך אראגון) • פולמוס הרמב"ם |  |
| רבותיו | רבי יהודה בר יקר • רבי נתן בן מאיר |  |
| חבריו | הרבנים עזרא ועזריאל בני שלמה • בן בלימה • רבי יונה גירונדי • משפחת רמב"ן |  |
| מתלמידיו | רא"ה • רשב"א • רבי שמואל הסרדי • רבי יצחק דמן עכו • רבי יצחק בן טודרוס • רבי ששת דסמרקדיל • רבי יצחק בן אברהם מנרבונה • רבי דוד בונפיד • רבי מאיר המעילי • רבי נתן בן יוסף • רבי משה דאשקולה גירונדי |  |
| חוקרי הרמב"ן  (מחברי ספרים) | שרגא אברמסון • משה הלברטל • שלם יהלום • יהונתן יעקבס • עודד ישראלי • יעקב שלום ליכט • מרים סקלרץ • חביבה פדיה • עמוס פונקנשטיין • חיים דוב שעוועל • יצחק אונא • רוברט חזן (אנ') |  |
| אתרים על שמו | בית כנסת הרמב"ן (הרובע היהודי) • בית כנסת הרמב"ן (קטמון) • קבר הרמב"ן • מערת הרמב"ן • רחוב רמב"ן |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007270165505171  BnF: cb143681538 (data)  GND: 139445439  LCCN: n80032612  VIAF: 170313067   WorldCat (עם VIAF): 170313067
שלום עכשיו

| --- | --- |


 
 דגל ש.ע.ל – שלום עכשיו לישראל מפעלים חינוכיים
 מדינה:  ישראל
 מטה הארגון:  תל אביב-יפו תל אביב-יפו, ישראל
 מייסדים:  צלי רשף, יולי תמיר, אבשלום וילן, עמירם גולדבלום, תלמה אליגון-רוז, ערן שנדר, עמר בר לב, דוד טרטקובר
 מנכ"ל:  ליאור עמיחי
 תקופת הפעילות:  1978–הווה (כ־47 שנים) 
 פרסים והוקרה:  פרס אולוף פלמה (1995)
 peacenow.org.il
 
ש.ע.ל – שלום עכשיו לישראל מפעלים חינוכיים (מכונה: שלום עכשיו) היא עמותה ותנועת שמאל ציונית ישראלית, הפועלת לקידום פתרון שתי מדינות לשני עמים ולסיום הסכסוך הישראלי-פלסטיני. התנועה מתנגדת לטרור הפלסטיני ולמפעל ההתנחלויות הישראלי.
שלום עכשיו נוסדה בעקבות ביקור נשיא מצרים סאדאת בישראל בנובמבר 1977, בהמשך התפרסמה בפעילותה נגד מלחמת לבנון הראשונה, וכעשור לאחר מכן בפעילותה בקידום תהליך אוסלו. בנוסף, התנועה מקיימת מאבק הסברתי ומשפטי נגד ההתנחלויות והרחבתן. מספר מפעיליה השתלבו במפלגות שונות, והגיעו לעמדות השפעה.
מפברואר 2023 מנכ"ל העמותה הוא ליאור עמיחי.
היסטוריה > ייסוד התנועה

בחודש מרץ 1978, בעקבות ביקור סאדאת בישראל, פנו 348 חיילים וקצינים במילואים לראש הממשלה, מנחם בגין, בקריאה שיחתור לשלום עם מצרים ויעדיף את השגת השלום על פני קיום יישובים מעבר לקו הירוק. בעקבות מכתב זה, שנודע בשם "מכתב הקצינים", הוקמה תנועת שלום עכשיו, לפעולה לגיוס תמיכה ציבורית ב"תהליך השלום", גם במחיר של ויתור על שטחים. בהפגנה שהתקיימה בכיכר מלכי ישראל, קראו המשתתפים לבגין להגיע לשלום עם מצרים בתמורה להחזרת סיני.
עם מייסדי התנועה נמנים צלי רשף, שהיה דובר התנועה, יולי תמיר, אבשלום וילן, עמירם גולדבלום, תלמה אליגון-רוז, ערן שנדר, נפתלי רז, יוסי בן-ארצי, דדי צוקר, עמר בר-לב, עמרי פדן, דוד טרטקובר, מוטי פרי, עמוס אריאלי, ירון בן ארי, עדי בן ארי, יובל נריה, עמרם ירושלמי, עדי אופיר, יגאל סרנה, אורלי לובין, אורגד ורדימון, גרי ברנר, גיורא יעקובוביץ, מייקל סולטמן ואלישע ילין-מור.
את הלוגו של שלום עכשיו, המשלב בין "אות קורן" לגופן "חיים", יצר הגרפיקאי דוד טרטקובר.
ב־1980 הוקמו אגודות ידידות של יהודים תומכי שלום עכשיו, בקהילות מערב אירופה. בכינוס שנערך בפריז הגיעו תומכים מקהילות אלו, ובהם הברון אריק דה רוטשילד והסופר אלבר ממי.
היסטוריה > פעילות התנועה עד בחירות 1981

בראשית דרכה קראה התנועה לתמוך ביוזמת סאדאת כדי לממש את ההזדמנות ההיסטורית להשגת שלום עם מצרים. על התנועה נמנו בשלב זה פעילים ממפלגות ותנועות שונות, על בסיס מכתב הקצינים. לאחר הסכמי קמפ דייוויד המשיכה התנועה לקרוא לחתימת הסכם השלום עם מצרים באביב 1979, ולקראת מועד היציאה מסיני פעלה נגד פעולות המחאה שביקשו למנוע את הנסיגה מסיני. התנועה פעלה גם נגד ההתנחלויות שהיו בראשית דרכן. בין השאר הפגינה בשילה והציבה בכניסה ליישוב פסל שלום של יגאל תומרקין. התנועה פרסמה ניירות עמדה כגון "1000 מילים על הציונות", שבו הציגה את עקרונותיה והוקיעה את מה שתיארה כהתדרדרות בערכי הציונות שבאה לידי ביטוי במדיניות ממשלת בגין. בהמשך פרסמה את "המסמך הפלסטיני" שבו קראה למציאת דרכים להסדר עם אש"ף בתנאי שייסוג בפומבי מהטרור ויכיר בזכות קיומה של מדינת ישראל. לקראת בחירות 1981 החליטה התנועה לא להפוך למפלגה. בבחירות התמודדו אחדים מראשיה, בהם עמרי פדן במפלגת העבודה, ויולי תמיר ודדי צוקר ברשימתה של שולמית אלוני.
היסטוריה > מלחמת לבנון

במהלך מלחמת לבנון הראשונה, בשנים 1982–1984, מחתה התנועה נגד השהייה בלבנון לאחר השגת מטרות המלחמה כפי שהוצהרו. שיאה של פעילות זו היה בהפגנת ה-"ארבע מאות אלף" שהתקיימה בכיכר מלכי ישראל ב-25 בספטמבר 1982, בדרישה להקים ועדת חקירה לאחר הטבח במחנות הפליטים סברה ושתילה.
אירוע מפורסם בהתנגדות לפעילות הממשלה ותוצאותיה אירע בהפגנת התנועה שנערכה בירושלים ב-10 בפברואר 1983, עת החליטו פעילי שלום עכשיו לצאת במצעד לפידים בתביעה ליישום המלצות ועדת כאהן. אלפי מפגינים צעדו מכיכר ציון במרכז העיר אל בניין ראש הממשלה בקריה כשהם נושאים כרזות בתביעה לפיטורי אריאל שרון וליציאת צה"ל מביירות. קבוצות מהימין הקיצוני, בניצוחו של הרב מאיר כהנא, ניסו להפריע להתקדמות ההפגנה ופרצו מספר אירועי אלימות. לקראת תום ההפגנה, כשהפעילים החלו להתפזר, השליך איש הימין, יונה אברושמי, רימון יד לעבר המפגינים. אחד המפגינים, אמיל גרינצווייג, נרצח ותשעה אחרים נפצעו, בהם אברהם בורג ויובל שטייניץ.
בינואר 1985 נסוג צה"ל מקו האוואלי בלבנון לעבר רצועת הביטחון, ובכך תמה מלחמת לבנון הראשונה. עבור שלום עכשיו היה זה סיום פרק חשוב בתולדותיה.
היסטוריה > האינתיפאדה הראשונה והסכמי אוסלו

בשנת 1987 חלה דעיכה בפעילותה של שלום עכשיו, ונראה היה שהיא יורדת מהבמה הציבורית. סירובו של יאסר ערפאת להכיר במדינת ישראל, וגל הטרור הקשה ששטף את הארץ, הכבידו על פעילי התנועה לנסח מצע ברור וחד משמעי. ואולם בשלהי שנות השמונים ובראשית שנות התשעים קראה שלום עכשיו להכיר 'בזכות הפלסטינים לקיום לאומי' ולהכרה באש"ף כנציג הלאומי של העם הפלסטיני. התנועה תבעה ניהול משא ומתן עם ההנהגה הפלסטינית להשגת הסדר שיסיים את השליטה הישראלית בשטחים.
לאורך כל שנות קיומה נאבקה התנועה בהתנחלויות, שבהן ראתה מכשול לשלום.
הסכמי אוסלו מהווים ציון דרך בפעילות התנועה, שצידדה בהתלהבות בממשלת יצחק רבין. לתנועה הייתה נוכחות בעצרת השלום בכיכר מלכי ישראל בה נרצח יצחק רבין. לאחר עליית נתניהו לשלטון, התנגדה התנועה לממשלתו שהסתייגה מההסכמים.
היסטוריה > האינתיפאדה השנייה

בתקופת האינתיפאדה השנייה התמקדה התנועה בעיקר במעקב אחרי הבנייה בהתנחלויות. מאבקה כלל מאבקים משפטיים ופרסום נתונים על הרחבת הבנייה ועל הקמת מאחזים חדשים, הפך אותה לשנואה בקרב מתנחלים והימין בישראל. במהלך 2003 פורסמו יוזמות חדשות, שנועדו להביא לסוף הסכסוך, בדמותם של "המפקד הלאומי" ו"יוזמת ז'נבה", אשר זכו לתמיכת התנועה. ב-2003 פורסם "מכתב הטייסים" ובו קריאה לסרבנות לבצע סיכול ממוקד. שלום עכשיו גינתה את הוקעת החותמים ומכתב הסרבנות, וטענה שהסיכולים הממוקדים הם בלתי מוסריים.
היסטוריה > תוכנית ההתנתקות

בשנת 2004 הכריז אריאל שרון על תוכנית ההתנתקות שזכתה אף היא לתמיכתה של שלום עכשיו, שארגנה מספר עצרות תמיכה בתוכנית.
בחודש מאי 2004, לקחה שלום עכשיו, במסגרת "מטה הרוב", חלק בארגון הפגנה הקוראת ליציאה מעזה בה השתתפו 100-150 אלף איש. הפגנה זו התקיימה בצל נפילתם של 13 חיילים בשני אסונות התפוצצות הנגמ"שים ברצועת עזה בשבוע שקדם לה.
בנובמבר 2004 עתרה שלום עכשיו לבג"ץ נגד השימוש בתקציב רשויות מקומיות לשם מימון פעילות של מועצת יש"ע נגד תוכנית ההתנתקות. בג"ץ הוציא צו ביניים האוסר על העברת הכספים מהרשויות, אך במאי 2006 נפסק שהעברת הכספים היא חוקית, וכיום מקור המימון העיקרי של מועצת יש"ע הוא דמי החבר של הרשויות המקומיות.
בדצמבר 2004 יצאה בקמפיין להחתמת אנשים המוכנים להתנדב למילואים כדי להחליף את החיילים הסרבנים ולפנות התנחלויות כחלק מתוכנית ההתנתקות. ב־19 במרץ 2005, לקחה שלום עכשיו, במסגרת "מטה הרוב", חלק בארגון הפגנה נוספת הקוראת ליציאה מעזה. בהפגנה נכחו כ-10,000 משתתפים. במהלכה דיבר מזכ"ל שלום עכשיו, יריב אופנהיימר, על נכונות תנועתו להתגייס למאבק.
ביוני 2005, בעקבות קמפיין הסרט הכתום של מועצת יש"ע (שמסמל את ההתנגדות לתוכנית ההתנתקות), יצאה התנועה בקמפיין לחלוקת סרטי-בד כחולים, לתמיכה ביציאה מרצועת עזה, במקביל לקמפיין דומה של המפקד הלאומי. הקמפיין של שלום עכשיו זכה להצלחה פחותה מהקמפיין של הסרטים הכתומים.
היסטוריה > מלחמת לבנון השנייה

עם פרוץ מלחמת לבנון השנייה, רבים מאנשי התנועה תמכו בעמדת ממשלת ישראל ובתגובתה הצבאית נגד חזבאללה על רקע חטיפת החיילים וירי הקטיושות המאסיבי כלפי יישובים אזרחיים שביצע הארגון עם פרוץ הקרבות ב-12 ביולי 2006. עם זאת, עם התמשכות המלחמה החלו ויכוחים בתנועה לגבי העמדה אשר עליה להמשיך ולהציג. חלקים בתנועה טענו כי התנגדות למלחמה תקבע את התנועה בתודעה הישראלית כפציפיסטית וככזו התומכת באופן עקבי בצד המתנגד למדינת ישראל. חוגים אחרים בתנועה, טענו כי על התנועה להתנגד למלחמה - חלקם מחשש להסתבכות ישראלית נוספת בלבנון, וחלקם משום שחשבו שהתקפות חזבאללה לא הצדיקו פעולות נגד בסדר גודל כזה.[דרוש מקור]
רק לקראת סופה של המלחמה, כאשר הסתמנה האפשרות לפעילות קרקעית נרחבת בלבנון יצאה התנועה רשמית בעמדה כנגד המלחמה, ויחד עם מרצ קיימה ב-10 באוגוסט הפגנה נגד המלחמה מול משרד הביטחון.
עם תום המלחמה החלה שלום עכשיו בקמפיין למען הסכם מדיני עם סוריה תמורת נסיגה מלאה מרמת הגולן תחת הסיסמה: "אסד מחכה לאולמרט". בין השאר תלו את דגלי סוריה וישראל בירושלים.