stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צילה ירון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1948
 פטירה:  2024 (בגיל 76 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 פעילות בולטת:  אוסף אמנות ישראלית תמיכה באמנים
 
צילה ירון (1948 – 2024) הייתה פילנתרופית, אספנית אמנות ומעצבת ישראלית. היא פעלה לקידום האמנות הישראלית במספר מוזיאונים תוך סיוע ותמיכה כלכלית באמנים צעירים. ירון חיברה שני ספרי עיצוב ישראלי.
ביוגרפיה

צילה ירון נולדה ברחובות. היא הייתה בוגרת בית הספר תמ"ר ותנועת השומר הצעיר בעיר ובוגרת החוג לאמנות וספרות עברית באוניברסיטה העברית בירושלים.
הייתה נשואה לגיורא ירון, ואמא לגילי, נועה ותמר. התגוררה בקיסריה.
אוסף האמנות

עוד בהיותה סטודנטית, החלה ירון לרכוש יצירות אמנות למרות מצבה הכלכלי המוגבל. במהלך השנים בנתה אוסף גדול של אמנות ישראלית. מבקר האמנות גדעון עפרת תיאר את האוסף כשילוב של "עין ולב", המכיל מגוון סגנונות אמנותיים. הציירת חן שיש הגדירה את ירון כ"אספנית רומנטית" שיצרה עולם של הרפתקאות בנופים חושניים ופראיים.
קידום אמנות ישראלית > אמנים צעירים

ירון סייעה ותמכה כלכלית באמנים צעירים, וחיברה בין יצירותיהם לקהלים שונים. ביניהם הציירת מיכל ממיט-וורקה.
קידום אמנות ישראלית > תמיכה באמנות

ירון הייתה שותפה להקמת קרן למחקר של האמנות הישראלית באוניברסיטת תל אביב. היא הייתה חברה בוועדת הרכישה של מוזיאון ישראל וחברת מוזיאון תל אביב לאמנות, שם תרמה לקיום תערוכות והפקת קטלוגים. בנוסף, הייתה שותפה בקבוצת הרכישה בוחרים אמנות במוזיאון תל אביב.
קידום אמנות ישראלית > אמנות ישראלית בהודו

ירון פעלה לקידום המודעות ליצירה הישראלית בקרב אנשי עסקים הודים בכירים, בזכות פעילותו של בעלה, גיורא ירון, בפורום ההודי-ישראלי לשיתוף פעולה כלכלי ואקדמי.
הנצחה

לאחר פטירתה של ירון, הוקם פרס על שמה בשיתוף מוזיאון תל אביב לאמנות והמשכן לאמנות עין חרוד. הפרס, בסך 150,000 ש"ח, יוענק כל שנה לאמן ישראלי מבטיח החי ופועל בישראל. ועדת שיפוט של הפרס כוללת את רבקה סקר, מירה לפידות ואבי לובין.
האמנית יהודית סספורטס הייתה הזוכה הראשונה בפרס לשנת 2024.
לאחר פטירתה הופק ספר אמנות ישראלית ובו צילומי פרטי האמנות שאספה.
ספרים שערכה

אורלי רובינזון, צילה ירון, עיצוב מבראשית, הוצאת ידיעות אחרונות, 2011.
אורלי רובינזון, צילה ירון, לגור בתל אביב, אדריכלות, עיצוב, סגנון חיים, הוצאת מודן, 2012.
לקריאה נוספת

סרטונים בערוץ של אספנים - דר' מילי פרי, באתר יוטיוב
מילי פרי, מוציאים לאור – מכניסים לחושך - אספנות פרטית של אמנות ישראלית - מקורות, השפעות ודפוסי פעולה
הערות שוליים

1 2  טקסטים:גדעון עפרת, אמנות ישראלית אוסף צילה ירון, ישראל, 2024
↑  The Israeli Art (Zila Yoran), Jewish Museum Shop
↑  פרופ׳ יהודית סספורטס היא הזוכה בפרס ע"ש צילה ירון לאמנות ישראלית לשנת 2024, באתר בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים
↑   שני ליטמן, מסלול לימודים חדש באוניברסיטת ת"א יוקדש למחקר של האמנות הישראלית, באתר הארץ, 4 באוגוסט 2015
↑   שני ליטמן, מוזיאון ישראל רכש אמנות ישראלית בכ–850 אלף שקל, כולל סוכה של שבט בדואי, באתר הארץ, 12 ביולי 2015
↑  16 יצירות של אמנים ישראלים נרכשו לאוסף מוזיאון ישראל, באתר פורטפוליו, ‏28 ביוני 2016
↑  קבוצת "כאן עכשיו" רכשה 15 עבודות של אמנות ישראלית בכ-850 אלף ש"ח, באתר Scooper כל העיתונאים ויוצרי התוכן בישראל, ‏09/07/2015
↑  תערוכה: אנה לוקשבסקי - טיפוסים, באתר עיריית חיפה, ‏25.06.22
↑  דמיון חומרי: מרכז הכובד / אמנות ישראלית מאוסף המוזיאון, באתר מוזיאון תל אביב
↑  קבוצת הרכישה ״בוחרים אמנות“ משפיעה על הרכב אוסף המוזיאון ועדכונו ביצירות נבחרות של אמנות ישראלית, באתר מוזיאון תל אביב
↑  Nisha JamVwal, When I visited #TelAviv for the first time, אינסטגרם עם 226K עוקבים
↑  מיכל גלנטי, ‏הלאונג': השקת ספר ופרס לזכרה של צילה ירון ז"ל, באתר מעריב אונליין, 17 בדצמבר 2024
↑  Nisha JamVwalUpdated, Nisha's Mumbai: Nisha JamVwal Writes About Learning Life Lessons, Remembering A Lost Friend, And More, the free press journal, ‏December 17, 2024
1 2  אפי טריגר, פרס על שם צילה ירון ז"ל, באתר פופ טארטס
↑  מיכל יוסקוביץ, ‏לזכר אשתו: גיורא ירון במיזם לעידוד אומנות ישראלית, באתר "סרוגים", 24 בדצמבר 2024
↑  שני מוזיאונים התאחדו להענקת פרס לאמן ישראלי, באתר Da, ‏11/2024
↑  עידו לזרי, בפעם הראשונה: פרס צילה ירון הוענק ליהודית סספורטס, באתר msn
↑  ברכות ליהודית סספורטס, הזוכה בפרס ע"ש צילה ירון לאמנות ישראלית לשנת 2024, מטעם המשכן לאמנות, עין חרוד ומוזיאון תל אביב., באתר משכן לאמנות עין חרוד, ‏דצמבר 25, 2024
↑  150 אלף שקלים: הפרס היוקרתי שיוענק לאמן ישראלי, באתר ישראל היום, ‏20 בנובמבר 2024
↑  בסך 150 אלף שקלים: פרס צילה ירון לאומנות הוענק ליהודית סספורטס, באתר ynet, 24 בדצמבר 2024
↑  אורלי רובינזון, צילה ירון, עצוב מבראשית : עיצוב עכשווי בהשראת ארץ התנ"ך, באתר ידיעות ספרים, ‏2011
↑  אורלי רובינזון
צילה ירון, לגור בתל אביב, באתר מודן, ‏2012
מגדל השעון לזכר הנסיך אלברט

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מגדל, מגדל שעון, מגדל נטוי 
 מיקום:  בלפסט 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1869
 תאריך פתיחה רשמי:  1869 
 סגנון אדריכלי:  התחייה הגותית 
 
 קואורדינטות:  54°36′03″N 5°55′28″W﻿ / ﻿54.6008°N 5.92444°W﻿ / 54.6008; -5.92444
 he
 
מגדל השעון לזכר הנסיך אלברט (המכונה יותר שעון אלברט) הוא מגדל שעון הממוקם בכיכר המלכה בבלפסט, שבצפון אירלנד. בנייתו הושלמה ב-1869.
היסטוריה

ב-1865 זכה בתחרות לעיצוב אנדרטה לזכר בעלה המנוח של המלכה ויקטוריה, הנסיך אלברט. המבנה תוכהן על ידי ויליאם ג'וזף באר (אנ'). במקור, באר אינו זכה בתחרות והיה במקום השני אך בעקבות סערה ציבורית הפרס הוענק לבאר. עלות הקמת מגדל השעון הוערכה באותם ימים בכ-2500 לירות שטרלינג (בעקבות חישובי אינפלציה, סכום זה מוערך בכ-196,000 לירות שטרלינג).
המגדל נבנה במשך 4 שנים ונחנך ב-1869. המגדל נבנה על בסיס שילוב של אדריכלות גותית צרפתית ואדריכלות גותית איטלקית. על הקיר המערבי של המגדל נבנה פסל של הנסיך אלברט עם גלימה של מסדר הבירית. כמו כן, פעמון במשקל שני טון שוכן במגדל.
כתוצאה מהבנייה על כלונסאות עץ על אדמה ביצתית ומחוזרת סביב נהר פארסט, ראש המגדל נוטה ארבעה מטרים מהניצב. בשל תנועה זו, חלק מעבודות נוי שנבנו במגדל הוסרו ב-1924.
השעון ניזוק בפיצוץ שארגנו אנשי הצבא האירי הרפובליקני ב-6 בינואר 1992.
השעון שופץ במסגרת פרויקט שיקום בעלות של מילוני פאונד ב-2002, במסגרת העבודות חוזקו יסודות העץ של המגדל, הוחלפו הגילופים שנרקבו והמגדל עבר ניקוי יסודי.
הערות שוליים

↑  Foy, Marie. Albert clock calls time on upgrade Belfast Telegraph 29 May 2002
↑  "Albert Memorial Clock". Discover Northern Ireland. נבדק ב-16 בנובמבר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Larmour, P (1987). Belfast. An Illustrated Architectural Guide. Friar's Bush Press, Belfast. p. 26.
ערך זה הוא קצרמרבנושא הממלכה המאוחדת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בן הקטן

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מגדל שעון 
 מיקום:  הסיטי של וסטמינסטר 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1892
 תאריך פתיחה רשמי:  1892 
 חומרי בנייה:  ברזל יצוק 
 
 קואורדינטות:  51°29′47″N 0°08′34″W﻿ / ﻿51.49646174°N 0.142708953°W﻿ / 51.49646174; -0.142708953
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסבן הקטן(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסבן הקטן(למפת הסיטי של וסטמינסטר רגילה) הפרלמנט הבריטיבן הקטן(למפת הסיטי של וסטמינסטר מוגדלת) הפרלמנט הבריטיבן הקטן
 
בן הקטן (באנגלית: Little Ben) הוא מגדל שעון עשוי ברזל יצוק, במפגש הרחובות דרך גשר ווקסהול ורחוב ויקטוריה ברובע וסטמינסטר של לונדון שבאנגליה. השעון הוא חיקוי קטן של ביג בן, מגדל השעון של ארמון וסטמינסטר, בקצה השני של רחוב ויקטוריה.
השעון הוקם בשנת 1892, פורק בשנת 1964 והועבר למקומו הנוכחי בשנת 1981, במימון חברת אלף אקיטיין הצרפתית במטרה לסמל את הידידות הצרפתית-בריטית.
הזמן המוצג בשעון הוא שעה אחת קדימה מזמן גריניץ', כך שהשעון מציג נכונה את הזמן בבריטניה בזמן שמופעל בה שעון קיץ, ומציג נכונה את הזמן בצרפת בשאר הזמן. משמעות הדבר שהשעון מדויק רק חצי מהשנה, בהתייחסו לכל מדינה.
בתחתית השעון מופיע השיר "התנצלות עבור שעון הקיץ" המסביר זאת:
תרגום:
בשנת 1903 הוקם בוויקטוריה שבאיי סיישל העתק של בן הקטן לציון 60 שנות מלכותה של המלכה ויקטוריה.
הערות שוליים

↑  על השעון בוויקטוריה
לואיס גוזמן

| --- | --- |

לואיס גוזמן בפרימיירה של הסרט מסע אל האי המסתורי בצרפת, פברואר 2012
 לידה:  28 באוגוסט 1956 (בן 68) פוארטו ריקו קאיי, פוארטו ריקו 
 מדינה:  פוארטו ריקו 
 תקופת הפעילות:  מ-1977
 מקום לימודים:  הסיטי קולג' של ניו יורק  תיכון סיוורד 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
לואיס גוזמן (בספרדית: Luis Guzmán, נהגה "גוסמאן" במלרע; נולד ב-28 באוגוסט 1956) הוא שחקן פוארטו-ריקני. ידוע בעיקר בזכות תפקידיו בתור שחקן משנה במגוון של ז'אנרים קולנועיים.
לאורך הקריירה שלו, גוזמן נהג בעיקר לשחק תפקידי אופי מסוג בן הלוויה של הגיבור הראשי, פושע או שוטר. הוא שחקן קבוע בסרטיהם של הבמאים סטיבן סודרברג ופול תומאס אנדרסון והופיע בסרטי סודרברג כגון "רומן לא חוקי", "הקשר האנגלי" ו"טראפיק" וכמו כן בסרטיו של אנדרסון "לילות בוגי", "מגנוליה" ו"מוכה אהבה".
ביוגרפיה

גוזמן נולד בקאיי, עיר הררית במרכז האי פוארטו ריקו, למשפחה נוצרית. הוא גדל בגריניץ' וילג', ניו יורק שבארצות הברית. אימו, רוזה עבדה בבית חולים, ואביו-החורג בנג'מין קרדונה היה טכנאי טלוויזיה. החל לעבוד כעובד סוציאלי ומדי פעם עסק באופן מזדמן בעבודות משחק ובמה, עד שלבסוף נהיה מעורב באופן קבוע בתיאטרון רחוב כאמצעי להעביר מסרים פוליטיים וכן בסרטים עצמאיים.
ביוגרפיה > קריירה

לאחר סיום לימודיו, התחיל גוזמן לצבור הופעות רבות בתפקידים קטנים בסרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה. הופעתו הראשונה המשמעותית הייתה ב-1983 בסרט העצמאי "וראייטי". החל מהופעה זו ואילך, גוזמן התחיל לבסס את עצמו כשחקן. תחילה עבד בעיקר בתפקידים קטנים של פושעים, ולאחר שהתחיל להתפתח המוניטין שלו כשחקן, הוצעו לו תפקידים משמעותיים יותר בהפקות גדולות.
בשנת 2009 שיחק בסרט "לחימה", דרמת אקשן בכיכובו של צ'נינג טייטום. במהלך השנים השתתף בקליפי מוזיקה של ברונו מארס, מארק אנתוני, הראפר לוג'יק ואחרים.
לאחרונה גוזמן הופיע בסדרת המקור של HBO, "איך להצליח באמריקה", וכן ב"נרקוס", סדרת המקור של נטפליקס. כמו כן, בסוף שנות ה-90 השתתף ב-12 פרקים בדרמת הכלא "אוז", אף היא מבית היוצר של HBO.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ב-1985 נישא לאנג'ליטה גאלארזה, ולהם חמישה ילדים. מתגוררים בוורמונט.
פילמוגרפיה > קולנוע

עיניים קצרות (אנ')‏ (1977) בתפקיד אלמוני
וראייטי (1983) בתפקיד חוזה
שבע נשים, שבעה חטאים (1986) בתפקיד איש לוטו
אין פיקניק (1986) בתפקיד ארויו
שברון לב (1987) בתפקיד חבר כנופיה #2
נס ברחוב שמונה (1987) בתפקיד מתבונן
קרוקודיל דנדי 2 (אנ')‏ (1988) בתפקיד חוזה
מאמין אמיתי (אנ')‏ (1989) בתפקיד אורטגה
גגות (אנ')‏ (1989) בתפקיד מרטינז
גשם שחור (1989) - בתפקיד פרנקי
עסק משפחתי (אנ')‏ (1989) בתפקיד חוליו טורס
Q&A (אנ')‏ (1990) בתפקיד הבלש וולנטין
הדרך הקשה (אנ')‏ (1991) בתפקיד בני פול
מקביין (אנ')‏ (1991) בתפקיד פאפו
משחקים בבית הקברות (1992) בתפקיד נהג מונית
בלאדי מרי (אנ')‏ (1992) בתפקיד מוראלס
אשם כחטא (אנ')‏ (1993) בתפקיד הבלש מרטינז
עירומים בניו יורק (1993) בתפקיד נבחן לאודישן
איש נפלא שלי (1993) בתפקיד ג'ויס
דרכו של קרליטו‏ (1993) בתפקיד פצ'אנגה
דרכו של הקאובוי (אנ')‏ (1994) בתפקיד צ'אנגו
אקדח (1994) בתפקיד ריק
הנווד עם המזל (1994) בתפקיד לואיס
אדמת הלוטו (1995) בתפקיד ריקי
סטונוול (1995) בתפקיד ויטו
מורה מחליף (אנ')‏ (1996) בתפקיד ראם
דחף אמיץ (1997) בתפקיד לואיס
לילות בוגי (1997) בתפקיד מוריס טי.טי. רודריגז
רומן לא חוקי‏ (1998) בתפקיד צ'ינו
עיני נחש (אנ')‏ (1998) בתפקיד סיירוס
סיפורו של שוטר (אנ')‏ (1998) בתפקיד היורה פאפי
הקשר האנגלי (אנ')‏ (1999) בתפקיד אדוארדו רואל
אוסף העצמות (אנ')‏ (1999) בתפקיד אדי אורטיז
מגנוליה (1999) בתפקיד לואיס
בלוז לעיר המזל (2000) בתפקיד ג'ימי
טראפיק (2000) בתפקיד ריי קסטרו
שולחן מספר אחד (2000) בתפקיד חוויאר
צרות כפולות (2001) בתפקיד חואן בניטז
ברוכים הבאים לקולינווד (2002) בתפקיד קוסימו
הרוזן ממונטה קריסטו (2002)
טיפשים בהפסקה שנייה: כשהארי פגש לויד (2003) בתפקיד ריי כריסמס
סקס והמסעדה הגדולה (2005)
אומת המזון המהיר (2006)
בית ספר לנוכלים (2006)
Disappearances‏ (2006)
קלינר (2007)
אין כמו החגים (2008)
סקס והמסעדה הגדולה 2 (2009)
חטיפת הרכבת התחתית 123 (2009)
לחימה (2009)
מזל תאומים (2009)
ארתור (2011)
מסע אל האי המסתורי (2012)
תרבות נגדית (2012) - סרט טלוויזיה
אנחנו המילרים (2013)
Reclaim‏ (2014)
קריד (2015)
פורטוריקנים בפריז (2015)
Ana Maria in Novela Land‏ (2015)
המהפך (2016)
קיאנו (2016)
11 בספטמבר (2017)
בונז'ור מיאמי (2018)
עוגת יום הולדת (2021) בתפקיד ג'וצ'י
Lady of the Manor‏ (2021)
Alone at Night‏ (2023) - בתפקיד: ג'זי-לו
Story Ave‏ (2023) - בתפקיד: לואיס טורס
Genie‏ (2023) - בתפקיד: פרז
את מה-זה לא מוזמנת לבת מצווה שלי (2023) - בתפקיד: אלי רודריגז
Havoc‏ (2025)
Out of Order!‏ (TBA) - בתפקיד: גוסטב.
Pierre the Pigeon-Hawk‏ (TBA, דיבוב)
Dead Guy‏ (TBA)
פילמוגרפיה > טלוויזיה

המשווה (1985) בתפקיד גיפסי קאבי
מיאמי מחלק מוסר (1985-86) בתפקיד מיגל רווילה
האנטר (1990) בתפקיד קרלוס דלגדו
חוק וסדר (1991) בתפקיד סזאר פסקדור
רצח מאדום לשחור (1993) בתפקיד לורנזו מולרה
ווקר (1993) בתפקיד גומז
NYPD Blue (ב-1993) בתפקיד הקטור מרטינז
סיקווסט (1994) בתפקיד גנרל גוסמנו
ניו יורק בהסוואה (1996-1995) - בתפקיד: חואקין/הבלש לופז
מהדורה מוקדמת (1998) בתפקיד ג'ון הרננדז
אוז (2001-1998) בתפקיד: ראול הרננדז
פרייז'ר (2002) בתפקיד ג'ורג'
לואיס (2003) בתפקיד לואיס קורטז
ג'ון מסינסינטי (2007) בתפקיד רמון
איך להצליח באמריקה (2011-2010) בתפקיד רנה קלדרון
קומיוניטי (2011) בתפקיד עצמו
רפובליקת דויל (2013) בתפקיד צ'ארלס אלומאר
נרקוס (2015) בתפקיד גונזלו רודריגז גאצ'ה
קוד בלאק (2018-2015) בתפקיד ג'סי סלאנדר
רואדיז (2016) בתפקיד גוץ', נהג האוטובוס
הסנדק של הארלם (2019) בתפקיד אל גואפו וילהנואבה
חסרי בושה (2019) - בתפקיד מיקי אושאה
חסד נצחי בע"מ (2019) - בתפקיד: הקטור קונטררז.
Ultra City Smiths ‏ (2021) - בתפקיד רודריגו סמאלס (דיבוב)
Hightown‏ (2021-הווה) - בתפקיד: ג'ורג' קואבז.
ונסדיי (2022) - בתפקיד: גומז אדמס
The Resort‏ (2022) - בתפקיד: אילן איברה.
Justified: City Primeval‏ (2023) - בתפקיד: השוטר רמירז.
פוקר פייס (2023) - בתפקיד: ראול.
הערות שוליים

↑  ביוגרפיה מצומצמת של גוזמן+פילמוגרפיה חלקית, באתר פילם-רפרנס
1 2  הביוגרפיה של גוזמן, באתר סטאר פלוס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810560592705606  BIBSYS: 4010763  BNE: XX4905149  BnF: cb14184430j (data)  GND: 139085165  ISNI: 0000 0001 2135 4850  LCCN: no2003015471  NKC: xx0077928  SNAC: w6h42rs1  SUDOC: 066270480  VIAF: 61227146   WorldCat (עם VIAF): 61227146
שדה תעופה קדמי

שדה תעופה קדמי הוא מונח צבאי למנחתים מאולתרים ושדות תעופה ארעיים שהוקמו או נתפסו בשטח אויב. הם מאותרים, מסומנים ומופעלים על ידי כוחות מיוחדים.
שדה תעופה כזה בדרך כלל אינו כולל יחידות תחזוקה ושירות של בסיס אווירי והוא מתופעל על ידי כוחות מיוחדים של חילות האוויר. הוא משמש לתובלה צבאית לקידום כוחות, לתדלוק והתחמשות, כחלק מהמהלך המלחמתי.
היתרונות בשימוש בשדות תעופה קדמיים מגוונים: תקיפות אוויריות יכולות לחדור עמוק יותר לשטח המוחזק על ידי האויב, ולהפתיע מטווח לא צפוי. כוחות אוויר המוצבים קרוב לחזית יכולים להיענות במהירות רבה יותר לצרכים של כוחות ים ויבשה ידידותיים. מטוסים פגועים יכולים לנחות בשדה התעופה הקדמי כדי להציל את הנוסעים, ואולי את המטוס. ניתן להעניק טיפול רפואי לנפגעים לפני פינוים לקבלת טיפול בעורף ועוד.
בחיל האוויר הישראלי אחראית יחידת ההנחתה הקדמית (יה"ק) על איתור, סימון והפעלת שדות תעופה קדמיים.
ראו גם

צוות בקרת קרב בחיל האוויר של ארצות הברית
רגימנט חיל האוויר המלכותי
יחידת ההנחתה הקדמית
פאדי אלסייד

| --- | --- |

אלסייד, מרץ 2017
 לידה:  15 בספטמבר 1993 (בן 31) פדינגטון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2012 
 פרופיל ב-IMDb
 
פאדי אלסייד (באנגלית: Fady Elsayed; נולד ב-15 בספטמבר 1993) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אנגלי, הידוע בעיקר בזכות תפקידו כראם סינג בסדרת הטלוויזיה "Class"‏ (2016) סדרת ספין אוף של "דוקטור הו" של רשת BBC ומתפקידו בתור פאז בעונה השנייה של הסדרה "כנופיות לונדון" (2022).
ראשית חייו

אלסייד נולד ב-15 בספטמבר 1993 בבית החולים סנט מרי, בפדינגטון, לונדון, למשפחה-מוסלמית שהגיעה ממצרים. יש לו שלושה אחים ואחות. הוא חבר ילדות של הראפרית ליטל סימז  והופיע בכמה מהקליפים שלה.
בילדותו הוא רצה להיות כדורגלן. עם זאת, הוא גילה עניין במשחק בזמן שהופיע בהצגות בבית הספר. בגיל 16 אלסייד הצטרף לבית הספר לדרמה "תיאטרון השחקנים הצעירים" באיסלינגטון.
קריירה

בשנת 2012, לאחר שקיבל את התפקיד הראשי הראשון שלו בסרט  הקולנוע "אחי השטן", אלסייד התאהב במשחק וידע שהוא רוצה להיות שחקן. על תפקידו בסרט ב"אחי השטן" הוא היה מועמד לפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים של לונדון. הוא גם קיבל מועמדות לפרס "ALFS" כפרפורמר הצעיר הבריטי של השנה. לאחר מכן הופיע אלסייד  בכמה סדרות טלוויזיה, כמו "Casualty" ו"עדות אילמת".
בשנת 2014 הוא שיחק ערפד שדיבר ערבית בסדרה "פני דרדפול".
בשנת 2016 לוהק אלסייד לסדרה "Class", סדרת ספין אוף של הסדרה דוקטור הו.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012 | My Brother the Devil | מו |  |
| 2012 | Twenty8k | ריי |  |
| 2012 | נימוסים רעים (אנ') | חבר כנופיה |  |
| 2013 | Sixteen | ג'וש |  |
| 2016 | Brotherhood | ווינו |  |
| 2018 | מלחמה פרטית | מוראד |  |
| 2019 | Ser du månen, Daniel | ג'ורג' (ביטלס) |  |
| 2020 | Glia | סאטיש ג'ראל |  |
| 2025 | Words of War | אנזור |  |
| TBA | Baron Day Barracks | דואן |  |
| TBA | Faith |  |  |
| TBA | Edgware Road | שריף | גם מפיק שותף |
| TBA | Footprints | אש |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012 | חדר מיון (אנ') | זאק וודמה | פרק: "Life Goes On" |
| 2014 | עדות אילמת | נורי כאבור | 2 פרקים |
| 2014 | פני דרדפול | ליד פמילר | פרק: "Night Work" |
| 2014 | חוק וסדר: UK (אנ') | ג'מאל | פרק: "Repeat to Fade" |
| 2015 | ריבר | אתאן אולמה | פרק: "#1.1" |
| 2015 | Citizen Khan | מורה | פרק: "Chicken Shop" |
| 2016 | The Aliens | אנרי | פרק: "#1.5" |
| 2016 | Class | ראם סינג | תפקיד ראשי; 8 פרקים |
| 2020 | בגדאד סנטרל | איברהים ג'באני | 4 פרקים |
| 2020 | Little Birds | עזיז | 3 פרקים |
| 2022 | כנופיות לונדון | פאז | 6 פרקים |
| TBA | כאוס |  | סדרה עתידית של נטפליקס |
הערות שוליים

1 2  Ruwan, Ruwan. "Actor Interview: Fady Elsayed". Mojehmen. אורכב מ-המקור ב-2 בפברואר 2017. נבדק ב-27 באוקטובר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "My Brother the Devil - Identity, Brotherhood and Courage..." Worldview. נבדק ב-22 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "My Brother the Devil Awards". Greatmovies. אורכב מ-המקור ב-2 בפברואר 2017. נבדק ב-22 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Nika, Law (29 באוגוסט 2014). "Fady Elsayed". Siriusmode. אורכב מ-המקור ב-16 בספטמבר 2017. נבדק ב-22 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Avary, Ed. "Fady Elsayed talks doctors, demons and class". 1883 Magazine. אורכב מ-המקור ב-2 בפברואר 2017. נבדק ב-21 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2019147197  VIAF: 138157100642172740006   WorldCat (עם VIAF): 138157100642172740006
ארטיק (חברה)

ערך זה עוסק בחברה לייצור שלגונים. אם התכוונתם למעדן קפוא, ראו .
| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1951–1971 (כ־20 שנה)
 
מקפיא שלגונים מודרני של חבר גלידות קולורדו הנמכרות בשם המותג
ארטיק היה השם הרווח של חברה ישראלית לייצור שלגונים שהוקמה על ידי יהודים בלגים בשנת 1951. בשנת 1971 הגיעה החברה לפשיטת רגל. כיום נמכרים שלגונים וגלידות תחת שם החברה.
היסטוריה

המפעל הראשון של ארטיק הוקם על שטח של ארבעה דונם באזור התעשייה של בת ים. אבן פינה למפעל הונחה על ידי שר הפנים בנובמבר 1951 והוא החל לפעול באמצע שנת 1952. המפעל קיבל זכות לייבא מוצרי גלם במשך שנתיים ללא מכס, דבר שאפשר לו לחדור במהירות לשוק בישראל ולערער את מצבם של שאר יצרני הגלידה בישראל. במהרה היה המושג "ארטיק" לשם דבר בישראל ושם נרדף לשלגון חלבי.
יצרני גלידה האחרים בישראל התאחדו להקמת מפעל מתחרה בשם "קרטיב" או "מתוקר" בפתח תקווה. בעקבות זאת נוצרה מלחמת מחירים וארטיק יצא במבצע הגרלות גדול. בספטמבר 1953 החרימה המשטרה מספר רב של מקלות ארטיק במפעל עליהם הוטבעו אותיות לצורך הגרלה בין הקונים, בטענה שמדובר בהגרלה בלתי חוקית. הנהלת ארטיק העלתה את ההשערה שהפשיטה נעשתה בלחץ חברת קרטיב. החברה נכנסה לקשיים ועובדיה פוטרו, אולם לקראת האביב המפעל נפתח מחדש. באמצע 1954 בחרו היריבים להתאחד ולהעלות מחירים, דבר שנתקל בהתנגדות משרד המסחר והתעשייה שהביא לביטול עליית המחירים.
בשנת 1955 החברה הפיצה מיץ תפוזים קפוא של יפאורה, באמצעות המקררים שלה ברחבי ישראל. בשנת 1956 פרשו מחובר ושור מהקרטל והודיעו שיקימו מפעל משלהם בתל אביב. באותה שנה קיבלה החברה רישיונות יבוא ממשרד המסחר והתעשייה בתנאי שלא תארגן שוב קרטל. בסוף שנות ה-50 החזיקה החברה ב-80%–90% משוק השלגונים בישראל.
המפעל העסיק בעונות האביב והקיץ של 1962 כ-600 פועלים. בעונות החורף פוטרו רבים מהפועלים ובשנת 1956 החלה החברה לחפש מוצרים חלופיים לייצור בחורף. החל משנת 1962 ייצר המפעל בחורף קרמבו.
בתחילת 1963 הורשעו מנהלי המפעל בהעלמת המס הגדולה ביותר שנתגלתה עד אז בישראל, וראשיה נידונו למאסר. בעקבות ההרשעה נקבע לחברה חוב של כ-3 מיליון לירות למס הכנסה והמפעל נסגר עד מציאת משקיע. משרד האוצר דרש שהמשקיע ישלם את חובות מס הכנסה תוך שנה, דבר שעיכב את מכירת החברה. משא ומתן עם אברהם יוסף שפירא להשקעה במפעל, שנמשך מספר חודשים כשל, מונה מפרק לחברה ובינואר 1965 הוא נרכש על ידי משפחת הלר מאנגליה.
בשנת 1966 הקימה חברת ארטיק את חברת רינדה בשותפות עם מושבי הדרום שרכשה את חברת "אדניר" מידי מושבי הדרום. בעקבות זאת הוכרזה ארטיק כמונופול בתחום השלגונים.
בתחילת 1971 ביקש בנק ברקליס למנות לחברה כונס נכסים לאחר שצברה חובות כבדים למספר בנקים ובתחילת מרץ מונה כונס נכסים לחברה. החובות של החברה לבנק אגודת ישראל היו בין הגורמים לקריסת הבנק[דרוש מקור]. בשנת 1972 נמכרה החברה.
בשנת 1979 ארעה דליקה גדולה במפעל בנס ציונה.
כיום חברת "גלידות קולורדו בע"מ" משווקת שלגונים וגלידות תחת המותג ארטיק ותחת שמות הגלידות שהמפעל ייצר בעבר – לוקס, סנקור, ועוד.
הערות שוליים

↑  דיוויד סלע, ארטיק, באתר ישראל היום, 20 בספטמבר 2019
↑  24 מפעלי תעשייה יוקמו בבת ים, דבר, 3 ביוני 1951
↑  שר הפנים אורחה של בת ים, הצופה, 29 בנובמבר 1951
↑  מפעלי תעשייה חדשים בבת ים, על המשמר, 22 בפברואר 1952
↑  ארטיק, חרות, 27 באוקטובר 1952
↑  מוחים נגד ארטיק, חרות, 23 בדצמבר 1952
↑  כוחה של ההתחרות ומחירה, חרות, 19 בפברואר 1953
↑  בליזובסקי, בלי סוף, מעריב, 17 באפריל 1953
↑  א. בן דוד, המלחמה הקרה, מעריב, 20 באוגוסט 1953
↑  יוגבר הפיקוח על מחירי מוצרי החג, חרות, 14 באפריל 1954
↑  הגרלת ארטיק הוכרזה בלתי חוקית, חרות, 4 בספטמבר 1953
↑  משתפר מצב התעסוקה בבת ים, דבר, 8 באפריל 1954
↑  כאשר קארטל משתולל, חרות, 2 באוגוסט 1954

הם שומרים על בריאותך, מעריב, 26 ביולי 1954
↑  בוטלה ההעלאה במחירי השלגונים, דבר, 3 בספטמבר 1954
↑  מיץ תפוזים קפוא – מוצר תעשייתי חדש, דבר, 28 ביולי 1955
↑  י. שדמי, נתפרק הקרטל של שלגונים, מעריב, 11 בינואר 1956
↑  הוענק רשיון ייבוא, חרות, 29 באפריל 1956
↑  כרטיסי מפעל הפיס בחבילות ארטיק, דבר, 21 במאי 1959
↑  מוצרי חורף של ארטיק, דבר, 12 בספטמבר 1956
↑  זיופים רמאויות והעלמות מפני מס הכנסה, דבר, 31 ביולי 1964
↑  קנסות בסך 374 אלף לירות ועינשי מאסר-למנהלי <<אר־קר>, הארץ, 6 בפברואר 1963 גזר דין ארטיק ומנהליה ייחרץ ביום ג', חרות, 3 בפברואר 1963
חברת אר קר חשודה בהעלמת הכנסות, דבר, 16 ביולי 1962
↑  אר קר חויבה בתשלום הפרשי מס, חרות, 2 בספטמבר 1964
↑  מחריף המשבר סביב מפעלי ארטיק קרטיב, דבר, 8 באוקטובר 1964
↑  האוצר מציג תנאים קשים בפני המעונינים ברכישת ארטיק, חרות, 4 באוקטובר 1964
↑  מונה מפרק, חרות, 28 בדצמבר 1964
↑  ארטיק נרכש על ידי משקיעים זרים, דבר, 27 בדצמבר 1964
בעלי הון מאנגליה רכשו את ארטיק קרטיב, מעריב, 16 בפברואר 1965
↑  חברת העובדים מבררת מכירת מניות אדניר, דבר, 29 במאי 1966
חברת המושבים תציע דיבידנדים במזומנים, מעריב, 31 באוגוסט 1966
↑  בעל ארטיק ואדניר סירב לבטל ההעלאה, דבר, 19 ביוני 1966
↑  י. שדמי, שבעה בנקים יכריעו היום בגורל מפעל ארטיק אדניר, מעריב, 26 בפברואר 1971
↑  מונה כונס נכסים למפעלי ארטיק קרטיב, דבר, 8 במרץ 1971
↑  מפעל ארטיק נמכר לי. קרני ב-5.1 מליון ל"י, דבר, 11 במאי 1972
↑  היהלומן ערבליך - בעליו היחיד של ארטיק, דבר, 6 בספטמבר 1972
↑  דליקה גדולה במפעל ארטיק, דבר, 18 באוקטובר 1979
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011103067005171
גרג סולקין

| --- | --- |

 לידה:  29 במאי 1992 (בן 32) אנגליה לונדון, אנגליה, הממלכה המאוחדת
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2002
 מקום לימודים:  בית ספר הייגייט 
 בן או בת זוג:  בלה ת'ורן (2015–2016) 
 פרופיל ב-IMDb
 
גרג סולקין (באנגלית: Gregg Sulkin; נולד ב-29 במאי 1992) הוא שחקן יהודי-אנגלי. הופעת הבכורה שלו אירעה בגיל עשר במיני סדרה "דוקטור ז'יוואגו", אולם הוא גילם את התפקיד הראשי הראשון שלו בשנת 2006 כשכיכב בדרמה הקומית "שישים ושש". סולקין פרץ לתודעה כשהחל להופיע בערוץ דיסני; הוא לקח חלק בקומדיות המצבים "אחרי הצלצול" בגרסתה הבריטית ו-"המכשפים מוויברלי פלייס" האמריקאית, ובהמשך הופיע בסרט טלוויזיה מקורי של דיסני בשם "תיכון אבלון".
ביוגרפיה

גרג סולקין נולד בלונדון, אנגליה שבממלכה המאוחדת למשפחה יהודית ממוצא אשכנזי וספרדי, ואת בר המצווה שלו ערך סולקין בישראל ברחבת הכותל המערבי שבירושלים ביחד עם משפחתו המצומצמת. יש לו אח גדול בשם גרנט. הוא למד בתיכון הייגייט שבצפון לונדון.