stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ספריית מסגד אל-אקצא
אוסף הספרייה

בספריית מסגד אל-אקצא ישנם חומרים מסוגים שונים:
כתבי יד: בספרייה 4,000 כתבי יד, חלק גדול מהם כתבי יד של הקוראן. בנוסף ישנם כתבי יד בשפה הטורקית העותמאנית, אשר 80% מהם הועתקו בתקופה העותמאנית, חלקם הועתקו באיסטנבול.
ספרים נדירים: כ־2000 אשר יצאו לאור לפני מאה שנה או יותר, חלקם בשפה הטורקית העותמאנית.
ספרים מודרניים: כ־160 אלף ספרים בנושאים שונים: סדרות בנושאי מדעים, חינוך ותרבות, מילונים בשפות שונות, מדעי המדינה, רפואה, סוציולוגיה, משפחה ונשים, פילוסופיה, מנהל עסקים וחשבונאות, ספורט, תיירות, כדור הארץ, היסטוריה וגאוגרפיה, מוזיאונים אסלאמיים, קטלוגים של כתבי יד.
ספריית הילדים: כ־9000 פריטים הכוללים ספרי ילדים ונוער ומשחקים.
מחלקות הספרייה

לספרייה שלוש מחלקות:
הספרייה הראשית
ספריית אלח'תניה המצויה מתחת למסגד אלקבלי
מחלקת ילדים ונוער
מחלקות הספרייה > ספריית אלח'תניה

ספרייה זו היא הספרייה הוותיקה ביותר, והיא קרויה על שמו של השיח' אלח'ותני מהמאה השמינית אשר התגורר בחדר בו שוכנת הספרייה כעת.
ספרייה זו כוללת ספרי לימוד שרעים בנוסף לספרי לימוד לשפה וספרות ערבית. אוסף ספריית אלח'תניה כולל : פיקה (משפט אסלאמי), אוסף חדית', מדע ופרשנות הקוראן, הנסים והתאג'וויד, ביוגרפיה של הנביא וקורות חייהם של חבריו, הלכה, המחשבה האסלאמית, סופיות, התרבות האסלאמית וחלקיה, שפה, שירה וספרות ערבית, חומר הקשור לעניין הפלסטיני, ביבליוגרפיה של חכמי האסלאם, כתבי עת אסלאמיים וכלכלה אסלאמית.
מחלקות הספרייה > מחלקת ילדים ונוער

מחלקת הילדים והנוער נפתחה בתחילת שנת 2016 במטרה לעודד את הקריאה והלימוד הלא פורמלי. הספרייה מיועדת לילדים ובני נוער מגיל שנה עד 15. הספרייה נמצאת בצד הדרומי במסגד אל-אקצא, מקום מסגד אלנסאא' לשעבר.
האוסף כולל 9,000 פריטים: סדרות מדעיות, אטלסים, ספרי תרבות וספרות ילדים בשפה הערבית והאנגלית, ספרי תמונות לפעוטות, משחקי מדע ותרבות.
פעילויות מחלקת הילדים והנוער כוללות:
פרויקטים ופעילויות תרבותיות לילדים והוריהם
עידוד קריאה בקרב ילדים
עידוד לימוד חופשי ולא פורמלי
שיתוף פעולה בין בתי הספר ומרכזי התרבות השונים והספרייה
פעילויות לעידוד למידה משפחתית
מרחב לא פורמלי לילדים
שירותי הספרייה

שירותי השאלה
שירותי חיפוש בקטלוג המקוון
שירותי יעץ
מחשבים ציבוריים, אינטרנט אלחוטי, שירותי צילום והדפסה
גישה למאגרי מידע: הספרייה מספקת גישה למאגר המידע "מערפה", מאגר מידע מדעי הכולל מאמרים אקדמיים בערבית ממאות פרסומים בעולם הערבי.
מחלקת כתבי יד מאפשרת לחוקרים שירותים שונים:
עיון בכתב יד בתיאום מראש
אמצעי צילום ייעודיים לכתבי יד
קישור לעותקים אחרים בספריות שונות בירושלים
תקשורת עם ספריות ומרכזי לימוד המתמחים בכתבי יד
שירותי מחלקת הילדים:
סיורים לתלמידי בתי ספר
שעת סיפור לילדים באופן פרטני או קבוצתי
פרויקטים שונים לתלמידי בתי ספר, וקבוצות חיצוניות
השאלה
הדרכה על ספרי ילדים בנושאים שונים
הערות שוליים

↑  خليفة، أحمد فتحي, دليل أولى القبلتين، ثاني المسجدين وثالث الحرمين, طبعة رابعة, القدس: مؤسسة الأقصى, 2012, עמ' 53
↑  معروف، عبدالله, اطلس معالم المسجد الاقصى, الاردن: مؤسسة الفرسان للنشر والتوزيع, 2010
↑  האתר הרשמי של ספריית מסגד אלאקצא
↑  כתבה באתר פוסחה על ספריית מסגד אל-אקצא
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007606043505171  ISNI: 0000 0001 0745 939X  LCCN: n85133578  VIAF: 155316187   WorldCat (עם VIAF): 155316187 
אוסף ספרים נדרים ספריית מסגד אל-אקצא
ספריית הילדים מסגד אל-אקצא
סלייטר מרטין

| --- | --- |

מרטין ב-1953
 לידה:  22 באוקטובר 1925 אלמינה שבטקסס
 פטירה:  18 באוקטובר 2012 (בגיל 86) יוסטון, ארצות הברית 
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.78 מטר
 מספר:  22, 7
 מכללה:  אוניברסיטת טקסס באוסטין
 היכל התהילה:  נבחר כשחקן בשנת 1982
 קבוצות כשחקן
 1949–1956   1956   1956–1960:  מיניאפוליס לייקרס   ניו יורק ניקס   סנט לואיס הוקס
 הישגים כשחקן
 5 אליפויות NBA‏ (1950, 1954-1952, 1958)   7 הופעות במשחק האולסטאר (1959-1953)   5 בחירות לחמישיית העונה השנייה (1959-1955)
 קבוצות כמאמן
 1957   1967–1969:  סנט לואיס הוקס   יוסטון מאבריקס (‏ABA)
 
סלייטר נלסון מרטין הבן (באנגלית: .Slater Nelson Martin Jr;‏ 22 באוקטובר 1925 - 18 באוקטובר 2012) היה כדורסלן אמריקאי ששיחק במשך 11 עונות בליגת ה-NBA מעמדת הרכז, והוא חבר היכל התהילה של הכדורסל משנת 1982. לאורך הקריירה זכה בחמש אליפויות NBA במדי מיניאפוליס לייקרס וסנט לואיס הוקס.
נעורים ומכללות

כנער למד מרטין ב"תיכון ג'פרסון דייוויס" שביוסטון, טקסס, והוביל את קבוצת הכדורסל שלה לאליפות התיכונים של טקסס בעונות 1942 ו-1943. בסיום לימודיו התיכוניים היה גובהו של מרטין 1.70 מטרים בלבד ומשקלו היה נמוך מ-60 קילוגרם, אך לאחר שהרשים במבחנים לקבוצת אוניברסיטת טקסס באוסטין הוחלט להעניק לו מלגת לימודים. לאחר 8 משחקים במדי המכללה גויס לחיל הים האמריקאי, ובזמן שירותו במלחמת העולם השנייה גבה מרטין ב-8 סנטימטרים לגובה של 1.78 מטרים. עם סיום שירותו הצבאי חזר מרטין לאוניברסיטת טקסס והוביל את קבוצתה בשנת 1947 לחצי גמר טורניר אליפות המכללות בכדורסל. במשחק נגד אוניברסיטת טקסס כריסצ'ן ב-1949 קלע מרטין 49 נקודות, ובכך קבע שיא מועדון לנקודות במשחק בודד.
קריירה מקצועית

מרטין, שהצטרף ל-NBA בעונת 1949/1950, נודע כאחד השומרים הטובים ביותר ב-NBA בשנות ה-50, כששיחק כרכז קבוצת מיניאפוליס לייקרס. כתב ה"סטאר טריביון מיניאפוליס" הוותיק, סיד הארטמן, קבע כי מרטין הוא "הגארד ההגנתי הטוב אי פעם... הוא היה זריז כמו חתול. מרטין לא היה קלעי מצוין, אך הוא היה רכז פנטסטי". לאחר פרישתו סיפר מרטין עצמו כי "הדבר היחיד שציפו ממני בקבוצה הוא לשמור את בוב דייוויס, בובי וונזר, ביל שרמן או בוב קוזי על 12 נקודות כדי שננצח במשחק". בתקופתו של מרטין בלייקרס הייתה מיניאפוליס הקבוצה הדומיננטית בליגה, ולצידם של ג'ורג' מייקן, ורן מיקלסן וג'ים פולארד זכה מרטין בארבע אליפויות NBA בין 1950 ל-1954. באוקטובר 1956 נשלח מרטין בטרייד לניו יורק ניקס, ולאחר כחודשיים הועבר לסנט לואיס הוקס. בסנט לואיס חבר מרטין לבוב פטיט וקליף הייגן, ובעונת 1957/1958 זכה עם ההוקס באליפות היחידה בתולדות המועדון, והחמישית בקריירה של מרטין. במהלך עונתו הראשונה בהוקס תפקד מרטין כמאמן הקבוצה במשך 8 משחקים, בין פיטוריו של רד הולצמן לבין מינויו של אלכס האנום. בסיום עונת 1959/1960 הודיע על פרישה ממשחק, בגיל 34.
ב-1967 מונה מרטין למאמן קבוצת יוסטון מאבריקס (אנ') מליגת ה-ABA, אותה אימן במשך עונה וחצי.
ב-18 אוקטובר 2012, שישה ימים לפני יום הולדתו ה-87, מת מרטין בבית חולים ביוסטון, טקסס.
מורשת

ממוצעיו של מרטין לאורך קריירת ה-NBA עומדים על 9.8 נקודות ו-4.2 אסיסטים למשחק. בעת פרישתו דורג במקום ה-20 ברשימת קלעי ה-NBA בכל הזמנים, עם 7,337 נקודות, ורביעי ברשימת המוסרים, עם 3,160 אסיסטים בסך הכול. לאורך הקריירה שותף מרטין ב-7 משחקי אולסטאר רצופים, בין 1953 ל-1959, ונבחר 5 פעמים ברציפות לחמישייה השנייה של העונה, בין 1955 ל-1959. ב-3 במאי 1982 הוצג כחבר היכל התהילה של הכדורסל כשחקן.
הערות שוליים

1 2 3  ההודעה על מותו של מרטין, באתר ניו יורק טיימס
↑  ההודעה על מותו של מרטין, באתר לוס אנג'לס טיימס
↑  סטטיסטיקת הקריירה של מרטין ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  רשימת הקלעים המובילים ב-NBA, נכון ל-1960, באתר basketball-reference.com
↑  רשימת המוסרים המובילים ב-NBA, נכון ל-1960, באתר basketball-reference.com
↑  דף השחקן של מרטין באתר היכל התהילה של הכדורסל
פאבלה גוראנין

| --- | --- |

פאבלה גוראנין-איליה
 לידה:  13 באוקטובר 1915 ואראז'דין, האימפריה האוסטרו-הונגרית האימפריה האוסטרו-הונגרית
 נהרג:  2 בינואר 1944 (בגיל 28) ז'ונובי, בוסניה ממלכת יוגוסלביה ממלכת יוגוסלביה הכבושה
 כינוי:  איליה (Илија)
 השתייכות:  הפרטיזנים היוגוסלבים
 תקופת הפעילות:  1941–1944 (כ־3 שנים)
 דרגה:  פּוֹטפּוּקוֹבְנִיק
 תפקידים בשירות
 מפקד חטיבת פרטיזנים  קומיסר של אוגדת פרטיזנים
 עיטורים
 גיבור יוגוסלביה
פָּאבְלֶה גוֹרָאנִין (בסרבו-קרואטית: Pavle Goranin, בסרבית קירילית: Павле Горанин; ‏13 באוקטובר 1915, ואראז'דין, האימפריה האוסטרו-הונגרית – 2 בינואר 1944, ז'ונובי, בוסניה, ממלכת יוגוסלביה הכבושה) היה פרטיזן יוגוסלבי ממוצא יהודי, חבר במפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה אשר נהרג בקרבות לשחרור יוגוסלביה. ב-1944 זכה לעיטור גיבור יוגוסלביה.
קורות חייו

פאבלה גוראנין נולד בוואראז'דין ורכש השכלה תיכונית בסרייבו. הוא סיים תואר במשפטים באוניברסיטת בלגרד, שב לסרייבו והתמחה בעריכת דין. ב-1936, במהלך לימודיו, הצטרף למפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה והיה פעיל בקרב האיגודים המקצועיים.
לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית וכינון מדינת קרואטיה העצמאית בשלטון האוסטאשה הצטרף גוראנין לכוחות הפרטיזנים של טיטו. הוא לחם כמפקד גדוד ובהמשך כמפקד חטיבה עד למינויו לקומיסר אוגדת הפרטיזנים ה-27. בינואר 1944 נהרג פאבלה גוראנין מהפצצה גרמנית על מפקדת אוגדתו בכפר ז'ונובי. ב-18 באפריל 1944 קיבל את עיטור "גיבור יוגוסלביה" והיה אחד מהפרטיזנים הראשונים שעוטר בעיטור זה. אחיו הצעיר של פאבלה, סרצ'קו גוראנין הצטרף אף הוא לכוחות הפרטיזנים וב-1942 נהרג בקרב.
הערות שוליים

↑  מפקד אגדי של יחידת הפרטיזנים הראשונה של בוסניה, באתר "ארגון הפרטיזנים, לוחמי המחתרות והגטאות", אוחזר ב-20 באוגוסט 2014.
| יהודים גיבורי יוגוסלביה יוגוסלביה |
| --- | --- | --- |
|  | נסים אלבחרי • אליאס אנגל • איזידור ברוך • פאבלה גוראנין • רוברט דומאני • סלאבישה ויינר • וויו טודורוביץ' • אסתר עובדיה • פאבלה פאפ • משה פיאדה • אדולף שטיינברגר |  |
סטיוארט יודול

סטיוארט לי יודול (באנגלית: Stewart Lee Udall;‏ 31 בינואר 1920 –  20 במרץ 2010) היה פוליטיקאי ופקיד ממשל אמריקאי. לאחר שכיהן שלוש תקופת בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם אריזונה, הוא כיהן כמזכיר הפנים של ארצות הברית בשנים 1961–1969 בממשליהם של הנשיאים ג'ון פיצג'רלד קנדי ולינדון ג'ונסון.
ראשית חייו

סטיוארט יודול נולד בסנט ג'ונס, אריזונה ללואיזה לי יודול וללוי סטיוארט יודול. היו לו חמישה אחים ואחיות, ביניהם מוריס "מו" יודול, גם הוא פוליטיקאי. כנער צעיר הוא עבד בחווה המשפחתית. אמו זכרה אותו כילד בעל אנרגיות עצומות וסקרנות בלתי נלאית.
יודול למד באוניברסיטת אריזונה במשך שנתיים עד לכניסת ארצות הברית למלחמת העולם השנייה. הוא שירת ארבע שנים בחילות האוויר של צבא ארצות הברית כתותחן במפציץ B-24 ליברייטור בשמי אירופה ביותר מחמישים משימות שיצאו מאיטליה במסגרת טייסת ההפצצה ה-736 של קבוצת ההפצצה ה-454 של חיל האוויר ה-15 של ארצות הברית, שירות שעליו הוא עוטר במדליית האוויר עם שלושה ענפי עץ אלון. ב-1946 הוא שב ללימודיו באוניברסיטת אריזונה, שם הוא למד בבית הספר למשפטים ושיחק כרכז בנבחרת הכדורסל של האוניברסיטה. ב-1947, יחד עם אחיו מו, הוא סייע להקים את הקפיטריה של האוניברסיטה. השניים היו בין הספורטאים האהודים באוניברסיטה ומו היה נשיא אגודת הסטודנטים. באחד הימים, בדרכם לארוחת הצהריים, הם ראו קבוצה של סטודנטים אפרו-אמריקאים סועדים את ארוחתם מחוץ לבניין. לסטודנטים השחורים הותר לקנות מזון בקפיטריה, אך לאכול אותו מחוצה לה. כאשר הזמינו סטיוארט ומו את מורגן מקסוול הבן, סטודנט שחור שנה ראשונה, להצטרף אליהם לשולחנם בקפיטריה, סייע הדבר להרגיע סוגיות בנוגע להפרדה הגזעית שזמן רב סערו מתחת לפני השטח.
חבר בית הנבחרים של ארצות הברית

ב-1948 סיים אודול את לימודיו והתקבל ללשכת עורכי הדין של אריזונה. זמן קצר לאחר מכן הוא החל לעסוק בעריכת דין בטוסון. בהדרגה הוא החל להיות פעיל בשירות הציבורי, כאשר נבחר ביוני 1951 לחבר במועצת החינוך של טוסון. כחבר מועצת החינוך, הוא השתתף בתהליכי ביטול ההפרדה הגזעית עוד לפני שבית המשפט העליון של ארצות הברית נתן את פסק דין בראון נגד מועצת החינוך. ב-1954 נבחר יודול לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הבחירה השני של אריזונה. הוא כיהן בבית הנבחרים שלוש תקופות כהונה, והיה חבר בוועדת הפנים ובוועדת החינוך והעבודה של בית הנבחרים.
חיים אישיים

יודול היה נשוי לארמלי ווב. לזוג נולדו שתי בנות וארבעה בנים. יודול היה אחיו של חבר בית הנבחרים והמועמד לנשיאות בבחירות של 1976. סטיוארט יודול ניהל את מסע הבחירות של אחיו בבחירות המקדימות במפלגה הדמוקרטית, אך הפסיד לג'ימי קרטר. בנו של סטיוארט יודול, טום יודול, ואחיינו (בנו של מו), מארק יודול, נבחרו שניהם ב-2008, כסנאטורים מטעם ניו מקסיקו וקולורדו, בהתאמה. מארק נוצח בבחירות של 2014 ואיבד את מושבו, וטום פרש בתום תקופת הכהונה השנייה שלו ב-2021.
מותו והנצחתו

סטיוארט יודול נפטר בביתו שבסנטה פה בשעות הבוקר של יום השוויון של האביב, 20 במרץ 2010. באותו יום אמר עליו הנשיא ברק אובמה, "במשך רובם של שלושה עשורים, שירת סטיוארט יודול את האומה בכבוד. בין אם בשמי איטליה במלחמת העולם השנייה, בין אם בקונגרס, ובין אם כמזכיר הפנים, הותיר סטיוארט יודל חותם בלתי ניתן למחיקה על האומה ונתן השראה לאמריקאים רבים שימשיכו במאבקו למען אוויר נקי וישמרו על אוצרות הטבע הרבים שלנו". ב-8 ביוני אותה שנה חתם הנשיא אובמה על חוק לקריאת בניין מחלקת הפנים של ארצות הברית על שמו של יודול.
ב-1968 נקראה יודול פוינט בסנט קרואה שבאיי הבתולה של ארצות הברית, כהוקרה על תמיכתו של יודול בכלכלת קבוצת האיים. נקודה זו היא המזרחית ביותר מבחינת מרחק נסיעה בארצות הברית. הנקודה המערבית ביותר בגואם, פוינט יודול, קרויה על שמו של אחיו, מו. זוהי הנקודה המערבית ביותר בארצות הברית מבחינת מרחק נסיעה.
יודול היה האחרון מבין החברים המקוריים של הקבינט של קנדי שנותר בחיים. עם מותו של יודוול נותר ויליאם וילארד וירץ אחרון כל חברי הקבינט של קנדי.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  Stewart Lee Udall:Advocate for Planet Earth, Career Chronology, Special Collections at the University of Arizona Libraries
↑  Morgan Maxwell - tucson.com
↑  "Stewart Udall memorial: Friends and family honor champion of the envi…". archive.is. February 2, 2013. Archived from the original on February 2, 2013.
↑  Monmonier, Mark (September 15, 2008). From Squaw Tit to Whorehouse Meadow: How Maps Name, Claim, and Inflame. University of Chicago Press. pp. 44–45.
↑  "US Geological Survey (USGS) briefing materials on Derogatory Names Policy, 2017"
↑  William Taubman, Khrushchev: The Man and His Era, W. W. Norton & Company, 2004, p. 539.
↑  Janson, Donald (August 4, 1975). "Tocks Dam: Story Of 13‐Year Failure". New York Times.
↑  Stewart Udall Quotes - BrainyQuote
↑  Karen Meyers (January 31, 1920). "Stewart Lee Udall: Biography". Library.arizona.edu.
↑  Udall, Stewart (October 1972), "The Last Traffic Jam: Too many cars, too little oil. An argument for the proposition that 'less is more'", The Atlantic Monthly.
↑  Udall: A Letter to My Grandchildren - Santa Fe Conservation Trust
↑  Stewart Udall 20 June 2009 - Viemo
↑  Udall Cousins Elected To Senate In N.M., Colo, NPR, November 5, 2008.
↑  Stewart L. Udall, 1920-2010 - Morris K. Udall and Stewart L. Udall Foundation
↑  "Statement by the Press Secretary on H.R. 5128 and H.R. 5139". whitehouse.gov. June 8, 2010. Archived from the original on February 16, 2017.
↑  Point Udall – St. Croix, U.S. Virgin Islands - Atlas Obscura
↑  Earth Month: Point Udall Named for “Advocate of the Planet Earth”
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007441869405171  BnF: cb157762893 (data)  CiNii: DA00589211  GND: 129809837  ISNI: 0000 0000 8131 0238  LCCN: n50046798  NARA: 10581659  NDL: 00516688  NKC: mzk2005279479  NTA: 06810121X  SNAC: w6f22s4m  SUDOC: 081542615  US Congress: U000002  VIAF: 262597869   WorldCat (עם VIAF): 262597869 
טקס ההשבעה של הקבינט של ג'ון פיצג'רלד קנדי. יודול חמישי משמאל.
סטיוארט יודול בטיול יחד עם הגברת הראשונה ליידי בירד ג'ונסון בפארק הלאומי גרנד טיטון, אוגוסט 1964.
יודול (משמאל), עם הנשיא לינדון ג'ונסון.
סטיוארט יודול בביתו ב-23 בינואר 2010, פחות מחודשיים לפני מותו בגיל 90.
סלייטר-קיני

| --- | --- |

 מקום הקמה:  אולימפיה 
 תקופת הפעילות:  1994–2006 • 2014
 סוגה:  אינדי רוק 
 חברת תקליטים:  סאב פופ 
 www.sleater-kinney.com
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 קארי בראונשטיין Corin Tucker 
 חברים לשעבר
 Laura MacFarlane Janet Weiss 
 
סלייטר-קיני (באנגלית: Sleater-Kinney, בעברית נכתב לעיתים בטעות "סליטר-קיני") היא להקת רוק אמריקאית מאולימפיה, וושינגטון. הלהקה הוקמה בשנת 1994 על ידי קורין טאקר (שירה וגיטרה), קארי בראונשטיין (גיטרה ושירה) וג'נט וייס (שירה, תופים ומפוחית). וייס פרשה בשנת 2019.
להקת סלייטר-קיני הייתה חלק מתנועת הריוט גירל וזכתה להצלחה והערכה בסצנת האינדי רוק האמריקאית. הלהקה ידועה גם בעמדותיה הפמיניסטיות ובנטייה לשמאל הפוליטי.
הלהקה הוציאה שבעה אלבומי אולפן בין 1994 ל-2005. בשנים שלאחר מכן חברות הלהקה השתתפו בפרויקטים מוזיקליים שונים, ובראונשטיין עסקה בעיקר בסדרת הטלוויזיה פורטלנדיה. הן התאחדו בשנת 2014 והוציאו מאז ארבעה אלבומי אולפן ואלבום בהופעה חיה.
היסטוריה

להקת סלייטר-קיני הוקמה בתחילת 1994 באולימפיה, וושינגטון, על ידי קורין טאקר וקארי בראונשטיין. שם הלהקה נקבע כשמו של רחוב בסמוך לאולפן החזרות שלהן. טאקר ובראונשטיין ניגנו בלהקות ריוט גירל אחרות, Heavens to Betsy ו-Excuse 17, והקימו את סלייטר-קיני כפרויקט צדדי. כאשר הלהקות האחרות התפרקו, סלייטר-קיני הפכה לפרויקט המרכזי, בתחילה עם המתופפת לורה מקפרלן, שלאחר מכן הוחלפה בג'נט וייס באלבום "Dig Me Out" (אם כי מדי פעם מתופפות אחרות החליפו אותה).
אלבום הבכורה הוקלט בשנת 1994, לאחר סיום לימודיה של טאקר בקולג'. הסגנון המוזיקלי היה צעקני ורועש, והושפע מרוק קלאסי ופאנק רוק. באלבומים הבאים הסגנון התמתן בהדרגה, עד לאלבום One Beat משנת 2002 שהצליח מסחרית וזכה לאהדת המבקרים. באותה שנה יצאו לסיבוב הופעות עם פרל ג'ם.
בשנת 2005 יצא האלבום The Woods, שהיה שונה מקודמיו והתאפיין בצליל דחוס ועמוס בדיסטורשן.
בשנת 2006 חדלו להקליט ולהופיע ביחד, מסיבה לא ברורה. משנה זו ועד 2014 השתתפו חברות הלהקה בפרויקטים מוזיקליים שונים, ובראונשטיין עסקה בעיקר בסדרת הטלוויזיה פורטלנדיה.
הן התאחדו בשנת 2014 ושנה לאחר מכן הוציאו את האלבום "No Cities to Love", שנבחר לאחד מחמשת האלבומים הטובים של אותה שנה על ידי Time Out תל אביב. לאחר מכן ראו אור אלבום אולפן נוסף, ואלבום בהופעה חיה.
ביולי 2019 פרשה וייס מהלהקה עקב חילוקי דעות אמנותיים, והוחלפה על ידי אנג'י בוילן.
סגנון מוזיקלי

סלייטר-קיני נחשבת לאחת הלהקות המאוחרות בסגנון הריוט גירל, וסגנונה המוזיקלי הושפע מלהקות הפאנק רוק והאינדי של סצנת הרוק באולימפיה. מילות השירים נסובות סביב נושאים מגוונים, בהם נושאים אישיים, פמיניזם וליברליזם חברתי. בין השאר כתבו שיר מחאה לאוסף "Rock Against Bush" ושיר שהכנסותיו נתרמות לארגון "הורות מתוכננת". שיר נוסף שלהן נכלל באלבום שהכנסותיו נתרמות לבית הספר התיכון הארווי מילק.
חברות הלהקה שיתפו פעולה עם מוזיקאים רבים, בהם פיטר באק. הסרטון לשיר A New Wave משנת 2015 נוצר בשיתוף פעולה עם ההמבורגרים של בוב.
דיסקוגרפיה

אלבומי אולפן:
Sleater-Kinney (1995)
Call the Doctor (1996)
Dig Me Out (1997)
The Hot Rock (1999)
All Hands on the Bad One (2000)
One Beat (2002)
The Woods (2005)
No Cities to Love (2015)
The Center Won't Hold (2019)
Path of Wellness (2021)
Little Rope (2024)
הערות שוליים

↑  חמשת האלבומים הכי טובים של 2015, באתר Time Out תל אביב, ‏31 בדצמבר 2015.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 0309 6245  LCCN: no99022105  MusicBrainz: e36e78eb-3ace-4acd-882c-16789e700ab7  VIAF: 153928517   WorldCat (עם VIAF): 153928517
ספריית מנדל

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  ספרייה
 שימוש:  ספרייה עירונית
 על שם:  קרן מנדל
 כתובת:  התקומה 1
 מיקום:   תל אביב-יפו
 מדינה:  ישראל
 בעלים:  עיריית תל אביב-יפו
 נגישות:  נגיש
 מנהל:  מירי אריה
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1965
 תאריך פתיחה רשמי:  1965
 מידות
 קומות:  2
 קואורדינטות:  32°03′06″N 34°45′36″E﻿ / ﻿32.051568156209°N 34.760061657798°E﻿ / 32.051568156209; 34.760061657798
 אתר רשמי
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) ספריית מנדל(למפת גוש דן רגילה) ספריית מנדל(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ספריית מנדל(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ספריית מנדל  he ספריית מנדלhe ספריית מנדלמפת  דרום __ תל אביב (in English: Tel Aviv) ויפו (in English: Jaffa) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) מדרום: __ פארק אריאל שרון (in English: Ariel Sharon Park), __ חולון (in English: Holon), __ בת ים (in English: Bat Yam) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ספריית מנדל היא ספרייה עירונית בתל אביב-יפו, ממוקמת בסמוך לשדרות ירושלים ואצטדיון בלומפילד. במרחק קצר מתחנת אצטדיון בלומפילד של הקו האדום.
ספריית מנדל היא אחת מתוך 21 ספריות עירוניות הפועלות בתחומי תל אביב ושלוחה של הספרייה המרכזית בבית אריאלה.
מבנה ספריית מנדל בשנת 1965
צילום פינה היסטורית בתוך הספרייה (2022)
תולדות הספרייה

אבן הפינה של הספרייה הונחה ב-2 בינואר 1963, ראש עיריית תל אביב-יפו מרדכי נמיר, ציין במעמד זה כי הספרייה ביפו תקדים את הספרייה העירונית המרכזית של תל אביב-יפו, שתקום בקריית מאיר לאחר שיעמדו לרשות העירייה האמצעים הדרושים לכך.
ספריית מנדל נפתחה לקהל הרחב בשנת 1965, והיוותה ציון דרך בדרכן של הספריות הציבוריות בתל אביב.
זוהי אחת הספריות הראשונות בעיר תל אביב-יפו, והיא הוקמה עשר שנים לפני הקמתה של הספרייה המרכזית בבית אריאלה.
בתחילת דרכה, נקראה הספרייה "הספרייה המרכזית ביפו" והיא נחשבה לממשיכתה של הספרייה העברית הציבורית הראשונה "שער ציון", אשר נוסדה ביפו בשנת 1891.
בטקס הפתיחה של הספרייה נחכו ראש הממשלה השלישי של מדינת ישראל, לוי אשכול, שר התרבות אבא אבן וראש עיריית תל אביב מרדכי נמיר. לאחר הטקס נפתחה בספרייה תערוכה של תמונות מיפו.
הספרייה נחשבה אז לאחת הספריות החדשניות בישראל. ספרנים מכל הארץ באו לראותה וקברניטי העיר היו גאים להציגה לפני אורחיהם. למן הימים הראשונים זרם קהל רב, וידי הספרנים היו מלאות עבודה. בשנה הראשונה הגיע מספר הקוראים הרשומים ל-3,500 ו-200 איש השתמשו מדי יום באולמות הקריאה.
ליד השדרה פעלה ספרייה עירונית קטנה בשנות ה-50-60,בסמטת בן תרדיון. על פי עיתוני התקופה, מלבד ספרייה זו פעלה בשדרה גם ספרייה בולגרית נודדת בשם "העתיד" וספרייה של בנק"י (ברית הנוער הקומוניסטי). כמו כן פעלה ספרייה עירונית לספרים בשפה הערבית במסגד נוזהה עד אמצע שנות ה-80.
בשנת 1966 פורסם בעיתון "דבר" מכתב של אחת מקוראות העיתון, אשר סיכמה את ביקורה בספרייה כך:
בעקבות תשובתו של דובר עיריית תל אביב-יפו, במדור זה, על ספריות בתל אביב ("דבר", 7 בדצמבר) רואה אני צורך וחובה לחזק דבריו לאחר ביקורי בספרייה העירונית ביפו, לעת ערב, לפני שבועות מספר. בית הקומות, המוצנע בפינה שקטה ובנוי בטעם טוב ומצויד בחמימות ונועם, רכש אותו ערב חול רגיל חיי תרבות ופעילות עירונית של בני כל הגילאים. מלאים ושקטים היו גם החדרים המיועדים להכנת שיעורים בעזרת ספרי עזר המוצגים לרשות הכלל תוך שירות עצמי.
למראה הסידורים הנוחים והשיטות החדישות העלתי בזכרוני ביקורים דומים שלי בספריות ציבוריות בשני קצווי עולם, בפקין הקומוניסטית בשנת 1955, ובמרכז ניו יורק רבתי ב 1961. וסיכמתי לעצמי, מתוך סיפוק רב, כי פינה זו, על כל פנים, יש בה כדי קורת רוח לכל אזרח שוחר דעת בישראל.
ברכה חבס, חיפה (מתוך "קוראים כותבים") דבר, 1966.
מבנה הספרייה

מבנה הספרייה תוכנן על ידי האדריכל ביקל, ומשרד המהנדסים מילשטיין- זינגר. עלות הקמת המבנה הייתה למעלה מחצי מיליון לירות ישראליות.
ביום הקמת הספרייה, השתרעה הספרייה על שתי קומות המבנה. הספרייה כללה אולם בן 200 מקומות ישיבה, אולמות להשאלה, עיון וקריאה וחדרי חוגים.
בתחילת שנות ה-90 בוצעו במבנה שיפוצים נרחבים, בעזרת כספי התרומות של קרן מנדל, והמבנה הפך ממבנה המשמש לצורכי הספרייה בלבד למרכז תרבות ערבי-יהודי. לאחר השיפוץ, שטח הספרייה צומצם ועבר לקומה השנייה במבנה.
בשנת 2021 שופץ שוב מבנה הספרייה על ידי עיריית תל אביב-יפו, ופנים הספרייה עבר מתיחת פנים משמעותית.
כיום שטח הספרייה משתרע על פני כ 160 מ"ר.
אוסף הספרייה

בשנת פעילותה הראשונה של הספרייה, כללה הספרייה כ 32,000 כותרים.
כיום כוללת הספרייה כ 7,000 כותרים, בעברית, ערבית ואנגלית. כמו כן, כוללת הספרייה גישה למאגרי מידע ממוחשבים הכוללים עוד עשרות אלפי כותרים נוספים.
בספרייה ניתן למצוא כותרים לכל הגילים, ספרות יפה, שירה וספרי עיון. הספרייה כוללת, מלבד מדפי ספרים, גם חדר עיון, חדר סדנאות ופינת הגיל הרך. כלל שירותי הספרייה ניתנים גם בשפה העברית וגם בשפה הערבית.
פעילויות

בשנת 2015 נחנך בספרייה פרויקט "בלשונותיים", שהיא שעת סיפור דו לשונית, בעברית וערבית, המועברת בו זמנית באמצעות שני שחקנים. פעילות זו מתקיימת גם היום.
כיום מקיימת הספרייה שעות סיפור שבועיות, הן בעברית והן ערבית.
הספרייה מקיימת גם מועדוני קריאה, המועברים הן באופן פרונטלי והן באופן מקוון, סדנאות יצירה הקשורות לעולם הספר, וכן מקיימת פעילויות לבתי הספר הפועלים בעיר תל אביב-יפו.
ראו גם

בית אריאלה
קרן מנדל
עיריית תל אביב יפו
לקריאה נוספת

נבון ורד, השדרה - שדרות ירושלים בעיני הצלמים https://verednavon.com/project/the-boulevard/, יפו, 2019
אחימאיר אורה, עיר וספר- ספריית שער ציון-בית אריאלה, הוצאת כתר
הערות שוליים

↑  ורד נבון, השדרה - שדרות ירושלים בעיני הצלמים, כר: כתר, 2019
↑  מאת חמוטל לוין, בלשונותיים: שעת סיפור חדשה שתתקיים בעברית ובערבית, באתר טיים אאוט, ‏2015-01-22
צילום פנים הספרייה כיום (2022)
מגילת היסוד של הספרייה