stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סידור הבעל שם טוב
גלגוליו

הסידור נכתב בכתב ידו של רבי גרשון מקיטוב, גיסו של הבעל שם טוב. בברכת "שמע קולנו" המודפסת בסידור, כתב הבעל שם טוב שמות של כמה מתלמידיו ושמות אימותיהם לתפילה עבורם. בדפים של הכוונות של תקיעת שופר יש כתמים של שתי טיפות דם.
יש שכתבו שהסידור עבר בירושה מהבעל שם טוב לבנו רבי צבי, וממנו לנכדו רבי ישראל. זמן קצר לפני פטירתו, הורה רבי ישראל להעביר את הסידור לרבי מרדכי מטשרנוביל. הסידור עבר מאדמו"רי בית צ'רנוביל[דרושה הבהרה] לגביר יצחק ליפסון, סקווירא מהעיר קמינקה, שהיה מצאצאי הבעל שם טוב וקיבל מחפציו בירושה, וגם היה בעצמו אספן יודאיקה וחפצי רבנים.
על קיומו של הסידור נודע לראשונה בשנת ה'תרס"א (1900), עם פרסומו של הספר "רבי ישראל בעל שם טוב" מאת אברהם כהנא (שהודפס בז'יטומיר). לאחר שליפסון ירד מנכסיו, הוא מכר את הסידור לאדמו"ר מליובאוויטש רבי יוסף יצחק שניאורסון תמורת 1,500 דולר. הריי"צ הציגו לראווה בוורשה בעת מגוריו שם; כשעבר לגור בניו יורק לקח עמו את הסידור, שם הגיע לספרייתו.
בשנת ה'תשמ"ה נגנב מהספרייה מספר דברים. לאחר הגניבה, נשא רבי מנחם מנדל שניאורסון שיחה פומבית בפני חסידיו, בה דיבר על חשיבותו של הסידור, והזהיר את הציבור מלגעת בו.
באדר ה'תשפ"ב (2022) הועלו הצילומים של הסידור לאתר ספריית חב"ד.
סידורים נוספים

החוקר יהושע מונדשיין שיער כי קיים סידור נוסף מהבעל שם טוב, הנזכר במספר מקורות. בשנת ה'תשע"ב נחשף סידור המיוחס להבעש"ט, שנכתב על ידי רבי מרדכי מצ'רנוביל, ונמכר במכירה פומבית בחצי מיליון דולר.
הערות שוליים

↑  יצחק אלפסי, "נוסח תפילתו של הבעש"ט", בתוך מחקרי החסידות עמ' 74, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
↑  מתוך הסכמתו לסידור, סלאוויטא ה'תקס"ח.
↑  באיזה סידור התפלל הבעש"ט? באתר חב"ד און ליין. הגהות על הסידור התפרסמו על ידי הרב ברוך אבערלאנדער, הגהות האדמו"ר מליובאוויטש על סידור הבעש"ט, בתוך "היכל הבעש"ט", גיליון מס' י"א, עמ' י', באתר אוצר החכמה.
↑  רבי יהודה חיטריק, רשימות דברים, חלק ד', עמ' ע"ו, ברוקלין ה'תשנ"ב.
↑  יצחק דוב בער, קהל החסידים החדש, לבוב ה'תרס"ו, עמ' 83 - 84, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
↑  ליפסון זה החזיק ברשותו גם תפילין של רבי משה חיים אפרים מסדילקוב (ה"דגל מחנה אפרים"), והוא העניקם בשנת ה'תרע"ב לרבי יעקב יוסף טברסקי, בן רבו האדמו"ר מסקווירא רבי דוד טברסקי.
↑  שיחה מפרשת בלק ה'תשמ"ה.
↑  הסידור
↑  דרישת שלום מהבעל שם טוב, בתוך שבועון כפר חב"ד, גיליון 1946, עמ' 24 , באתר חב"ד און ליין.
↑  יהושע מונדשיין, "סידורו הק' של מרן הבעל שם טוב נ"ע", בתוך קובץ שפתי צדיקים, עמ' 88, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
↑  ישראל כהן, ‏סידור נדיר של ה'בעל שם טוב' נמכר אמש בכחצי מיליון דולר, באתר כיכר השבת, 16 בדצמבר 2011
מחזור ויטרי

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  שמחה בן שמואל מוויטרי 
 נושא:  מחזור תפילה 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1208 
 
מחזור ויטרי הוא ספר הלכה ומחזור תפילות, שערך רבנו שמחה בן שמואל מוויטרי, תלמידו של רש"י. המחזור, שהעותק הקדום ביותר שלו הוא מאמצע המאה ה-12, הוא הגדול והמקיף שבכל ספרי דבי רש"י, ונחשב לאחד המקורות החשובים ביותר בתולדות ספרות התפילות.
זהות המחבר

עדות ראשונה למחבר המחזור מובאת בתשובת רבינו תם אל רבינו משולם:
וימצא כתוב במחזור שתיקן הנדיב ר' שמחה... ומצוי הוא ברוב מקומות
כן במחזור עצמו נמצא כתוב (כנראה על ידי עורך המחזור) ”עד כאן הוספתי לפרש אני יצחק בן דורבלו,...מכאן ואילך ממחזור רבי שמחה מויטרי”.
אמנם בתוספות ישנה לשון ממנה מתשמע כי מחבר המחזור הוא רבי שמעיה ובמקום אחר רבי שמריה. לדעת אפטוביצר, אכן היו שני מחזורים, האחד התחבר על ידי רבי שמחה, והשני על ידי רבי שמעיה.
לדעת תא שמע מחבר הספר הוא נכדו של רבי שמחה מויטרי תלמיד רש"י.
דניאל גולדשמידט סבור כי המחבר הוא רבי שמחה מויטרי תלמיד רש"י.
תוכן החיבור

בדומה לסדר רב עמרם גאון ולסידורים נוספים, המחזור כולל הן את נוסחי התפילה לכל השנה, והן הלכות. בין היתר נכללים דיני שבת ועירובין, זמירות, פירוש על עשרת הדיברות, על פרקי אבות מאת יעקב בן שמשון, סדר מקבלי התורה ולומדיה, פיוטי מערבית לימים טובים כולל הפיוט "ליל שכורים" לפורים, תשובות מרש"י, תגין, אותיות גדולות וקטנות בתנ"ך ועשר נקודות, דרך ארץ, גן עדן, מלחמות ה' בזמן המשיח, דיני שחיטה וטרפות, יין נסך, נוסח הגט, חליצה, נוסחי שטרות. נמצאים בו גם פיוטים שונים שאינם מופיעים במחזורים אחרים.
נוסח התפילה במחזור הוא נוסח צרפת הקדום. זהו אחד המקורות החשובים ביותר שלו, והוא מתאשר על פי עדויות של ראשונים אחרים המזכירים את מנהג צרפת. חרף זאת, חלק התפילות כולל שינויי נוסח מרובים בין כתבי היד, וככל הנראה שלא יצאו ממש מתחת ידו של רבי שמחה מוויטרי אלא שונו על ידי המעתיקים בהתאם לנהוג במקומם (כפי שקרה בסדר רב עמרם גאון, בכתבי היד של התלמוד ובחיבורים רבים אחרים). הראיה לכך היא סתירות בין התפילות המובאות בנוסח, לקביעות מפורשות בחלק ההלכתי, ששומר על אחידות רבה יותר בין כתבי היד.
מחזור ויטרי שימש כ"אב טיפוס" לסידורים ולמחזורים שהתחברו בדורות הבאים. הוא מהווה אחד מן היסודות לנוסח אשכנז (אזור הגבול שבין צרפת לגרמניה) ומשם התפשט לארצות הסלביות, פולין וליטא.
הסידור נפוץ ונתקבל בצרפת מיד עם כתיבתו, וכבר רבנו תם כותב עליו: ”וימצא כתוב במחזור שתיקן הנדיב ר' שמחה, שיש בו פירוש רוב דברים מסדר ר' עמרם והלכות גדולות ורבינו שלמה ושאר גאונים, ומצוי הוא ברוב מקומות”. לפי דברים אלו ניתן לקשר את מחזור ויטרי גם למסורות גאוני בבל.
במשך השנים הוספו קטעים שונים ומאוחרים, פעמים רבות ללא כל ציון על כך שהם תוספת. אלו סומנו במהדורת הרב אריה גולדשמידט.
מהדורות

המחזור יצא לאור לראשונה בשנת ה'תרנ"ו (1896) בברלין על ידי "חברת מקיצי נרדמים" עם הערות ומבוא שנכתבו על ידי שמעון הלוי איש הורוויץ. מהדורה זו הודפסה על פי כתב יד יחיד, אשר ככל הנראה מרוחק מאוד מהנוסח המקורי שיצא מתחת ידו של המחבר. בשנת 1923 יצאה מהדורה נוספת הנשען על כתב היד שבמוזיאון הבריטי.
בשנת ה'תשס"ד (2004) החלה לצאת מהדורה חדשה של מחזור ויטרי בעריכת הרב אריה גולדשמידט, המבוססת על כתבי יד נוספים שלא היו לפני המוציא לאור הראשון, ונחשבים מדויקים יותר, ובתוספת הערות והרחבות רבות. מהדורה זו, בשונה מקודמותיה, מתאפיינת גם בעיצוב חדשני ובעימוד מתקדם ונוח, לתועלת המעיינים. בשנת ה'תשפ"ג (2023) הסתיימה הכנת המהדורה ויצאה לאור עולם ב-6 כרכים.
ראו גם

בית הכנסת בוויטרי-לה-פרנסואה
לקריאה נוספת

אריה גולדשמידט, מבוא למחזור ויטרי, בתוך: מחזור ויטרי בהוצאת "מכון אוצר הפוסקים", כרך א', עמ' 19-56, ירושלים תשס"ד.  מהדורה זו של מחזור ויטרי כוללת מהדורה חצי מדעית של מחזור ויטרי עצמו, 6 כרכים.
דניאל גולדשמידט, נוסח התפילות של מחזור ויטרי לפי כתב-יד רג'יו, בתוך מחקרי תפילה ופיוט, עמ' 66-79.
הערות שוליים

↑  רבי שמואל, בנו של רבי שמחה מוויטרי, נישא לבתו של רבי מאיר בן שמואל חתן רש"י, ובנו היה ר"י הזקן, מחשובי בעלי התוספות.
↑  יש לציין שמחזור ויטרי הוא בעצם סידור עם תפילות הקבע.  אין בו פיוטים, חוץ מאותם הפיוטים הנמצאים בסידורים של אותה תקופה, כגון מערבית.
↑  ראו תוספות תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף ס"א, עמוד א'. וכן מובא בב"ח (אורח חיים סימן צא) בפשטות.
1 2 3  ראו בהקדמה למחזור במהדורתו של גולדשמידט.
↑  ספר הישר, תשובה מ"ה.
↑  זה עתה יצא לאור מהדורה חדשה של מחזור ויטורי, העולם, 28 במרץ 1923
| נוסחי תפילה ביהדות |
| --- | --- | --- |
| נוסחים קדומים | נוסח ארץ ישראל • סדר רב עמרם גאון • סידור רב סעדיה גאון • סידור רש"י • מחזור ויטרי • סידור רבי שלמה בן נתן |  |
| נוסחי עדות | נוסח הספרדים • נוסח אשכנז • תכלאל (נוסח תימן) • נוסח איטליה • נוסח רומניא • נוסח צרפת (צפון צרפת) • נוסח פרובאנס (דרום צרפת) • נוסח קטלוניה • נוסח ארם-צובא • נוסח פרס • נוסח צפון אפריקה |  |
| נוסחי זרמים חדשים | נוסח האר"י •  נוסח ספרד • נוסח אדמו"ר הזקן • נוסחים לא אורתודוקסיים • נוסח צה"ל האחיד |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007597464605171  VIAF: 316606788   WorldCat (עם VIAF): 316606788
אמריקן איירליינס

בואינג 777-200ER של אמריקן איירליינס בצביעת ברית חברות התעופה Oneworld
בואינג 737–800 בצביעה הישנה
איירבוס A330-300 של החברה
לוגו החברה שהיה בשימוש עד לשנת 2013
אמריקן איירליינס (באנגלית: American Airlines) היא חברת תעופה אמריקאית. לאחר האיחוד עם יו אס איירווייז, אמריקן איירליינס היא חברת התעופה הגדולה בעולם לשנת 2013 לפי כמות הנוסעים (193.7 מיליון נוסעים בשנת 2013), לפי מספר הקילומטרים שטסה (346,878 מיליון ק"מ-נוסעים בשנת 2013), לפי צי המטוסים שברשותה ולפי מספר היעדים אליהם החברה טסה.
תולדות החברה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
החברה נוסדה בשנת 1930 בשם אמריקן איירווייז כתוצאה מאיחודן המתמשך לאורך זמן של 82 חברות תעופה קטנות לכדי אשכול תעופה ענקי שנקרא בסוף אמריקן איירליינס. בשנות ה-90 של המאה ה-20 הציגה החברה רווחיות שיא. ב-1996 הרווח הנקי שלה היה כמיליארד דולר. באותה שנה ביצעה הזמנת ענק של 103 מטוסים מחברת בואינג, בעלות של כ-6.6 מיליארד. בשנת 1998 הייתה בין חברות התעופה הראשונות שהזמינו מטוסים מדגם בואינג ER777-200.
בשנת 2002, לאחר פרוץ משבר בענף התעופה העולמי, לאחר מתקפת הטרור של ה-11 בספטמבר 2001, הפסידה החברה 3.5 מיליארד דולר, אך הצליחה לחמוק, מהליך של פשיטת רגל, לאחר שוועד העובדים של הדיילים הצטרף לשני הוועדים האחרים ואישר תוכנית רחבת היקף לקיצוצים בשכר.
ב-29 בנובמבר 2011 הודיעה החברה על הליך פירוק על פי צ'פטר 11 במטרה להגיע להסדרים כספיים עם בעלי החוב שלה, ללא הפסקת פעילותה הסדירה.
בפברואר 2013 הודיעו אמריקן איירליינס וחברת התעופה יו אס איירווייז, כי שתי החברות ימוזגו בעסקה שצפויה ליצור את חברת התעופה הגדולה בעולם. בעסקה, שצפויה להיסגר ברבעון השלישי של שנת 2013, בעלי מניות חברת האם של אמריקן איירליינס; AMR יחזיקו ב-72% ממניות החברה החדשה, ובעלי המניות של יו אס איירוויז יחזיקו ב-28% הנותרים. החברה הממוזגת תישאר בשם אמריקן איירליינס.
הסכמי שותפות קוד

מלבד לחברותה בברית חברות התעופה Oneworld, לחברה הסכמי שותפות קוד עם החברות הבאות:
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  OpenSkies (צרפת)  אייר פסיפיק (פיג'י)  אייר טהיטי נוי  איתיחאד איירווייז |  אלסקה איירליינס  גאלף אייר  ג'טסטאר איירווייז (אוסטרליה)  האינאן איירליינס (סין) |  הוויאן איירליינס  הורייזון אייר  ווסט ג'ט  קייפ אייר (ארצות הברית) |  אל על |
צי המטוסים

צי המטוסים של החברה נכון לינואר 2021:
| כלי טיס | בצי | בהזמנה | נוסעים> F | נוסעים> B | נוסעים> PE | נוסעים> MCE | נוסעים> MC | נוסעים> סה"כ | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| איירבוס A319-100 | 134 | — | 8 | — | — | 24 | 96 | 128 |  |
| איירבוס A320-200 | 48 | — | 12 | — | — | 18 | 120 | 150 |  |
| איירבוס A321-200 | 219 | — | 16 | — | — | 38 | 127 | 181 |  |
| איירבוס A321-200 | 219 | — | 16 | — | — | 18 | 153 | 187 |  |
| איירבוס A321-200 | 219 | — | 10 | 20 | — | 36 | 36 | 102 | בשימוש בעיקר בקווים בין ניו יורק לחוף המערבי |
| איירבוס A321neo | 29 | 69 | 20 | — | — | 47 | 129 | 196 |  |
| איירבוס A321neoXLR | — | 50 | אין מידע | אין מידע | אין מידע | אין מידע | אין מידע | אין מידע | יתקבלו בין השנים 2023 - 2025 |
| בואינג 737–800 | 304 | — | 16 | — | — | 30 | 114 | 160 |  |
| בואינג 737-8MAX | 40 | 60 | 16 | — | — | 30 | 126 | 172 |  |
| בואינג 777-200ER | 47 | — | — | 45 | — | 55 | 160 | 260 |  |
| בואינג 777-200ER | 47 | — | — | 37 | 24 | 66 | 146 | 273 |  |
| בואינג 777-300ER | 20 | — | 8 | 52 | — | 48 | 202 | 310 |  |
| בואינג 8–787 | 29 | 13 | — | 28 | — | 55 | 143 | 226 |  |
| בואינג 9–787 | 22 | 25 | — | 30 | 21 | 34 | 200 | 285 |  |
| סה"כ | 892 | 189 |  |  |  |  |  |  |  |
פעילות החברה בישראל

בשנת 1996 חתמה על הסכם שותפות קוד עם חברת אל על, אך ההסכם לא יושם עקב דרישה של משרד התחבורה האמריקני מאל-על, להסיר את התנגדותה ליישום בישראל של הסכם שותפות קוד בין "נורת'ווסט" ו"ק.ל.מ", להטסת נוסעי נורת'ווסט מארצות הברית לישראל דרך הולנד. במאי 2000, ביקשה "אמריקן איירליינס" אישור להתחיל בטיסות ישירות לישראל, ובתגובה הודיעה אל על הסכם שותפות קוד עם "דלתא" במקום "אמריקן איירליינס". לבסוף החליטה לא לטוס ישירות לישראל, אלא בשותפות קוד עם חברת "סוויס".
בשנת 2007, לאחר "דלתא" החלה לטוס ישירות לישראל חתמה על הסכם שותפות קוד עם אל על.
בשנת 2014 לאחר האיחוד עם יו אס איירווייז המשיכה החברה להפעיל טיסה יומית מתל אביב לפילדלפיה (קו שהחל לפעול ב-2009). הטיסות הופעלו במטוסי איירבוס A330-200. בינואר 2016 הפסיקה החברה את פעילותה בקו.
ביולי 2020 הודיעה החברה על פתיחת קו יומי חדש בין ניו יורק לתל אביב, הקו החל לפעול ב-9 במאי 2021, הקו מבוצע במטוסי הבואינג 777-200.
בפברואר 2021 הודיעה החברה על פתיחת קו חדש בין מיאמי לתל אביב, הקו החל לפעול ב-4 ביוני 2021 במתכונת של 3 טיסות שבועיות במטוסי הבואינג 777-200. בסביבות חודש ספטמבר 2022 עבר הקו להיות מופעל במטוסי הבואינג 787-8 דרימליינר ובמתכונת יומית. בינואר 2023 הודיעה החברה על הפסקת הפעלת הקו בין מיאמי לתל אביב שהופסק החל מ-26 במרץ 2023.
ראו גם

טיסה 587 של אמריקן איירליינס
טיסה 11 של אמריקן איירליינס
טיסה 77 של אמריקן איירליינס
טיסה 965 של אמריקן איירליינס
טיסה 293 של אמריקן איירליינס
טיסה 191 של אמריקן איירליינס
טיסה 1420 של אמריקן איירליינס
הערות שוליים

↑  World's largest airlines
↑  אמריקן איירליינס הרוויחה מיליארד ד' ב-96' - פי-6 מב-95', באתר גלובס, 21 בינואר 1997
↑  דרור מרום ויעקב שרגל, ‏חברת אמריקן איירליינס "מצדדת" בבואינג: תקנה ממנה 103 מטוסים ב-6.6 מיליארד ד', באתר גלובס, 25 בנובמבר 1996
↑  אמריקן-איירליינס הזמינה 15 מטוסי בואינג-200–777 ב-2.1 מיליארד ד', באתר גלובס, 18 באוגוסט 1998
↑  ברגע האחרון: אמריקן איירליינס, חב' התעופה הגדולה בעולם, לא תפשוט רגל, באתר גלובס, 17 באפריל 2003
↑  סוכנויות הידיעות, תודה שטסתם: אמריקן איירליינס הודיעה על פשיטת רגל, באתר TheMarker‏, 29 בנובמבר 2011
↑   רויטרס, עכשיו זה רשמי: אמריקן איירליינס ו-US איירווייס יתמזגו, באתר TheMarker‏, 14 בפברואר 2013
↑  פרטי צי המטוסים של אמריקן איירליינס, באתר airfleets.net (באנגלית)
↑  דרור מרום, ‏מאמצע 1999: אמריקן איירליינס ואל-על יאחדו את טיסותיהן בקווי ישראל-ארה"ב, באתר גלובס, 28 ביוני 1998
↑  דרור מרום, ‏אמריקן איירליינס ביקשה אישור להתחיל בספטמבר בטיסות בקו מארה"ב לישראל, באתר גלובס, 22 במאי 2000
אמריקן איירליינס: קיבלנו רישוי לטוס לישראל מכל מקום בארה"ב - ולא רק מניו-יורק, באתר גלובס, 24 במאי 2000
↑  אל-על תחתום על הסכם עם דלתא האמריקנית במקום עם אמריקן-איירליינס, באתר גלובס, 2 באוגוסט 2000
↑  החברות אמריקן-איירליינס וסוויס יטיסו במשותף נוסעים מישראל ליעדים בארה"ב, באתר גלובס, 25 בדצמבר 2002
↑  אל-על תחתום על הסכם "קוד משותף" עם אמריקן איירליינס; יאפשר טיסה ל-23 יעדים בכרטיס אחד, באתר גלובס, 5 בדצמבר 2007
↑   רינה רוזנברג קנדל, חברת התעופה אמריקן איירליינס מפסיקה את טיסותיה לישראל מינואר הקרוב, באתר TheMarker‏, 20 באוגוסט 2015
↑  אמריקן איירליינס חזרה להפעיל את קו ת״א - ניו יורק, באתר פספורטניוז, ‏9 במאי 2021
↑  American Airlines Becomes the Only US Carrier with Nonstop Service from Miami to Tel Aviv and Paramaribo, Suriname, news.aa.com, ‏8 בפברואר 2021 (באנגלית)
| Oneworld |
| --- | --- | --- |
| מייסדות | אמריקן איירליינס • בריטיש איירווייז • קוואנטס • קת'אי פסיפיק |  |
| חברות | פינאייר • איבריה • LATAM צ'ילה • ג'פאן איירליינס • רויאל ג'ורדניאן • מלזיה איירליינס • LATAM ברזיל • סרילנקן איירליינס • קטר איירווייז • LATAM אקוודור • LATAM אקספרס • LATAM ארגנטינה • LATAM פרגוואי • LATAM פרו • LATAM קולומביה • אייר נוסטרום • BA סיטיפלייר • קת'אי דראגון • קומאייר • גלובוס איירליינס • איבריה אקספרס • J אייר • JAL אקספרס • ג'פאן טרנסאושן אייר • ג'טקונקט • ניקי • OpenSkies • קוואנטס לינק • סאן אייר • נורדי רז'יונל איירליינס • אלסקה איירליינס |  |
| חברות עבר | אייר ברלין • אייר לינגוס • מאלב • מקסיקנה • קנדיאן איירליינס  • US Airways |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257646805171  GND: 1087509998  ISNI: 0000 0000 8520 8572  LCCN: n50073506  NLA: 35668947  SNAC: w6j75pzx  Trove: 1034869  VIAF: 123076625   WorldCat (עם VIAF): 123076625
נובאיה גאזטה

| --- | --- |


 תדירות:  תלת שבועי - שני, רביעי, שישי
 סוגה:  אקטואליה 
 פורמט:  A2 
 מייסד:  עיתונאים מקומסומולסקאיה פראבדה
 בעלים:  צוות פרסום נובאיה גאזטה (76%)  אלכסנדר לבדב (14%)  מיכאיל גורבצ'וב (10%)
 עורך ראשי:  דמיטרי מוראטוב
 תאריכי הופעה:  1 באפריל 1993 – הווה (31 שנים) 
 שפה:  רוסית
 מערכת:  מוסקבה, סמטת פוטפובסקי 3
 תפוצה:  90,000 (נכון לשנת 2021)
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 ISSN:  1606-4828, 1682-7384
 www.novayagazeta.ru
 
נובאיה גאזטה (ברוסית: Новая газета) הוא עיתון רוסי ידוע במדינתו שמסקר באופן ביקורתי וחוקר עניינים פוליטיים וחברתיים ברוסיה. בשנים האחרונות חלה פגיעה משמעותית בחופש העיתונות ברוסיה בעקבות רדיפה ורצח של עיתונאים עצמאיים ובגלל סגירת כלי תקשורת ועיתונים. העיתון הוגדר בתור העיתון האחרון ברוסיה שביקר את המדינה באופן חופשי.
העיתון מתפרסם בבירה מוסקבה, באזורים נוספים בתוך רוסיה, ובכמה מדינות זרות. המהדורה המודפסת יוצאת לאור בימים שני, רביעי ושישי ואילו המאמרים באנגלית באתר מתפרסמים על בסיס שבועי בצורת ניוזלטר תחת הכותרת "Russia, Explained".
מאז שנת 2000 נרצחו כשבעה עיתונאים של נובאיה גאזטה, בהם: יורי שצ'קוצ'יקין, אנה פוליטקובסקיה, סטניסלב מרקלוב, אנסטסיה בבורובה, נטליה אסטמירובה, איגור דומניקוב, ויקטור פופקוב. הרציחות התרחשו לאחר פרסומי חקירותיהם או פעילותיהם השונות עבור העיתון.
באוקטובר 2021, הוענק לעורך הראשי של נובאיה גאזטה, דמיטרי מוראטוב, פרס נובל לשלום, לצד העיתונאית הפיליפינית מריה רסה, על "תרומתו לפיתוח ושמירת חופש הביטוי במדינות מולדתם".
בספטמבר 2022, בית המשפט הרוסי שלל את רישיון ההדפסה של העיתון. מוראטוב הצהיר שיערער על ההחלטה.
אנשי מפתח

על פי העורך הראשי של נובאיה גאזטה, דמיטרי מוראטוב, לארגונו של העיתון היו 76% מניות, אלכסנדר לבדב החזיק ב-14% מהמניות ומיכאיל גורבצ'וב כ-10%.
נכון לשנים 2018–2019, לארגון של נובאיה גזטה יש שני כותרות ברשימות החברות המקוונות הרוסיות,
ארגון לא מסחרי אוטונומי "בית ההוצאה לאור נובאיה גאזטה" אשר שולט במדיניות העריכה בעיתון ומיכאיל גורבצ'וב אשר מוגדר כחבר בגוף המנהל של הארגון האוטונומי הלא מסחרי.
החברה למלאי מוגבל 'בית הוצאה לאור' נובאיה גאזטה ('Limited Stock Society 'Publishing House 'Novaya Gazeta) שבבעלות 100% (כאמור ב-2017) של החברה המוגבלת "Informbyuro", בבעלות זוגית של דמיטרי מוראטוב וסרגיי קוז'יורוב, אוספת תרומות ציבוריות לתקציב העיתון שלה.
בחירות לעורך הראשי נערכות בעיתון מאז 2009. בנובמבר 2017 הודיע מוראטוב כי הוא עוזב את תפקיד העורך הראשי, אך ימשיך לעבוד בעיתון. הוא הוחלף על ידי סרגיי קוז'ירוב, המנהל הכללי של העיתון. עם זאת, נבחר מוראטוב שוב לתפקיד בנובמבר 2019.
רצח עיתונאים

איגור דומניקוב היה ידוע בנובאיה גאזטה בקרב עמיתיו בשל חיבוריו השנונים והטון החריף שלו. הוא הותקף בדרכו לדירתו במוסקבה, ליד פתחה, ב-12 במאי 2000. במהלך התקיפה, נפגע על ידי חפץ קשה, ככל הנראה פטיש על ידי תוקף אלמוני ושכב מחוסר הכרה בבריכת דמו עד שמצא אותו שכנו. דומניקוב נמסר לבית חולים עם פציעות גולגולת ומוח עבורה העברת ניתוח, אך נותר בתרדמת. ב-16 ביולי 2000, נפטר מפציעותיו. 5 חברי כנופיה נעצרו באוגוסט 2007 בחשד לרצחו ונידונו לעונשי מאסר שנעו בין 18 שנים למאסר לכל החיים בגין הרצח כמו גם פשעים אחרים. ב-11 במרץ 2015, סגן מושל מחוז ליפצק לשעבר, סרגיי דורובסקוי, הואשם על ידי ועדת החקירות של רוסיה בהסתה לרצח, אך דורובסקוי מעולם לא נענש בשל תקופת ההתיישנות. חקירות בנושא מצאו כי דומניקוב כתב שורה של דיווחים על החיים המחוז ליפצק בשנים 1999-2000, שם מתח העיתונאי ביקורת על הממשל המקומי בנוגע לשחיתות, שהייתה המניע של דורובסקוי להסית אחרים לרציחתו.
ויקטור פופקוב, תורם פעיל בעיתון, נורה למוות בצ'צ'ניה ב-2001.
יורי שצ'קוצ'יקין, עיתונאי וסגן בדומא הממלכתית, עבד גם בעיתון כעיתונאי חוקר והיה סגן העורך הראשי עד שמת מאלרגיה מסתורית וקשה ב-3 ביולי 2003. חלק מתרומתו שפורסמה בעיתון הייתה קשורה לחקירת שערוריית השחיתות של שלושת הלווייתנים (שערוריית שחיתות גדולה ברוסיה המערבת מספר חברות רהיטים וגופים ממשלתיים פדרליים שהתחוללה מאז שנת 2000).
העיתונאית אנה פוליטקובסקיה, שהייתה ביקורתית באופן רחב בנוגע לפעולות רוסיה בצ'צ'ניה, בהם על מנהיג הרפובליקה רמזן קדירוב ונשיא רוסיה וולדימיר פוטין, כתבה עבור נובאיה גאזטה עד לרציחתה בכניסה לדירתה במוסקבה ב-7 באוקטובר 2006. פוליטקובסקיה כתבה במאמר שקיבלו העורכים: "מבקרים מדי יום במערכת שלנו שאין להם לאן להביא את שלהם. צרות, כי הקרמלין מוציא את הסיפורים שלהם מחוץ למסר, כך שהמקום היחיד שהם יכולים להיות משודרים הוא בעיתון שלנו, נובאיה גאזטה". בעקבות מותה כתב העיתונאי גאי צ'ייזן מאמר נרחב על העיתון בוול סטריט ג'ורנל "רוסיה היא אחד המקומות המסוכנים בעולם עבור עיתונאים. המקום המסוכן ביותר להיות עיתונאי ברוסיה הוא 'נובאיה גזטה'". 15 שנים לאחר הירצחה, פרסם נובאיה גאזטה סרט קצר שחוקר את מותה, המתעד כשלים בכל רמה של החקירה שלאחר מכן.
העיתונאי ועורך הדין לזכויות אדם סטניסלב מרקלוב נורה למוות במוסקבה ב-19 בינואר 2009 בזמן שעזב מסיבת עיתונאים על ערעורו ברגע האחרון נגד שחרורו המוקדם של יורי בודאנוב, קצין צבא רוסי לשעבר שהורשע בחטיפה ורצח בנסיבות מחמירות של צעיר צ'צ'ני. אנסטסיה בבורובה, עיתונאית עצמאית של נובאיה גאזטה הייתה עם מרקלוב באותה עת ונרצחה גם כן.
נטליה אסטמירובה, חוקרת זכויות אדם ועורכת דין שהתגוררה בצ'צ'ניה, פגשה לפעמים את העיתונאית הידועה פוליטקובסקיה ועורך הדין סטניסלב מרקלוב, מכיוון שכולם חקרו פשעים בצ'צ'ניה והגנו על זכויות הקורבנות, היא גם כתבה דוחות על נושאים אלה בנובאיה גאזטה. אסטמירובה נחטפה ב-22 ביולי 2009 בבירת צ'צ'ניה, גרוזני, וכעבור שעתיים נהרגה ברפובליקת אינגושטיה השכנה.
מוספים

"Svobodnoe Prostranstvo" (עברית: "חלל פנוי", רוסית: Свободное Пространство), שהיה מוסף צבעוני לנובאיה גאזטה, נכלל בגיליון שישי.
נובאיה גאזטה מכילה באופן קבוע תוספות חינם של פרויקטים צדדיים שלה או עיתונים אחרים שהושקו לאחרונה. החזית האזרחית המאוחדת (על ידי התנועה המקבילה) ועיתונה של מפלגת יאבלוקו פורסמו בעבר בצורת תוספות. התוספות הנוכחיות כוללות את פרויקט הצד של Shofyor (בעברית: "נהג", ברוסית: Шофёр) ואת המדע הפופולרי Kentavr (בעברית: "קנטאור", רוסית: Кентавр).
הגרסה הרוסית של העיתון החודשי הצרפתי "Le Monde diplomatique" קודמה על ידי הוצאה כתוספות מסוגים אלה למשך שנה. נובאיה גאזטה גם מפרסם את הניו יורק טיימס הבינלאומי השבועי בימי שישי מאז 2009. מוסף זה בן שמונה העמודים כולל מבחר מאמרים מהניו יורק טיימס שתורגמו לרוסית.
ראו גם

חופש העיתונות
ספין-דיקטטורים
זאב יפת

| --- | --- |

 לידה:  28 בספטמבר 1935 ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  13 באפריל 2021 (בגיל 85) 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 תקופת הפעילות:  מ-1970
 מעסיק:  "העולם הזה" "הארץ"
 
זאב יפת (28 בספטמבר 1935 – 13 באפריל 2021) היה מו"ל וכותב מדריכי התיירות "פספורט לאירופה", עיתונאי-חוקר בשבועון "העולם הזה" ובעיתון "הארץ".
ביוגרפיה

(בנימין) זאב יפת נולד, גדל והתחנך בירושלים. אביו, חיים יפת, היה עוזרה הראשי של הנרייטה סאלד, פעיל בוועד הלאומי וסמנכ"ל משרד הסעד בשנותיה הראשונות של המדינה.
אמו, שושנה יפת (לבית ברא"ז) סיימה את מחזור לימודי האחיות הראשון בארץ.
זאב יפת למד בגימנסיה העברית רחביה, שירת בחטיבת ירושלים ולאחר תום שירותו הצבאי פנה ללימודים אקדמיים באוניברסיטה העברית בירושלים. בתקופה זו שימש כיו"ר ועדת העבודה של תלמידי האוניברסיטה מטעם תנועת החרות וכמבקר ספרים בעיתון "חרות" של מפלגת חרות.
ביוגרפיה > סופר ומו"ל צעיר

בתחילת שנות ה-60, יסד את הוצאות הספרים "ספיח" ו"מוקד" וכתב את הספרים הבאים: "הסיסמה אומץ לב" (הוצאת מרכוס ירושלים), "נעליים מסומרות" (הוצאת יסוד בע"מ, תש"ך),
"קורות טרימסטר אחד" (הוצאת ספיח, 1960),
"טילים במדבר" (הוצאת ספיח, תשכ'א), "יש לי בן יחיד, אלוהים שמור לי עליו" (הוצאת מוקד, 1970). במסגרת "מוקד " הוציא לאור, בין היתר, את הג'יימס בונד הראשון בארץ (שהיה לרב-מכר), את "יחידת קומנדו 101" ו"צנחנים בכלא הסורי", שניהם מאת דן מרגלית (1968).
ביוגרפיה > עיתונאי חוקר

בתחילת שנות ה-70 החל זאב יפת לכתוב בשבועון "העולם הזה" והפך לאחד הכותבים הבכירים של השבועון, בין חברי המערכת הבודדים שכתבותיו ותחקיריו פורסמו בלווית שמו. בהמשך היה בעל טור שבועי בשם "מבקר העולם הזה בא לביקור". במלחמת יום כיפור גויס לשירות מילואים ושהה כשמונה חודשים בחזית באיסמעיליה, על גבול מצרים. תוך כדי שירותו בתקופה זו כתב סדרת כתבות אשר תיארה את חוויות החיילים המשרתים כלוחמים במילואים.
לאורך שנות כתיבתו העיתונאית התמקד יפת במינהל לא תקין של רשויות הממשל, רמאויות ושחיתות של בכירים וגופים ציבוריים.
באמצע שנות השבעים עזב יפת את שבועון "העולם הזה" וב-1976 גויס לעיתון "הארץ" על ידי העורך הראשי גרשום שוקן. ב"הארץ" המשיך יפת בעבודתו העיתונאית בחקר וחשיפת שחיתויות, כשלים, מחדלים ומנהל לא תקין במגוון נושאים, בהם: תפקוד והתנהלות מכון התקנים, רשויות עירוניות, שוק מכירת המכוניות, שוק הבשר, המצב בבית אבות, מחדלי בנייה ותכנון, ענייני פלילים.
לאורך הקריירה שלו כעיתונאי חוקר התמודד יפת עם איומים ועם תביעות דיבה אשר בכולן זכה.
ביוגרפיה > פסק דין 677/83 בורוכוב נגד יפת – לשון הרע פלילי

יפת חשף בסדרת כתבות, פרשיית זיוף מסמכים הקשורים למועצה לשיווק ירקות.
שמואל בורוכוב, עוזר המנהל הכללי של המועצה הגיש נגד יפת קובלנה פלילית פרטית בגין לשון הרע.
בפסק הדין התקדימי ע"פ 677/83 בורוכוב נגד יפת (1.8.85, 10.10.84), קבע בית המשפט שהאיזון בין חופש הביטוי לבין הזכות לשם טוב נקבע בסעיף 6 לחוק, ולפיו חופש הביטוי נסוג בפני הזכות לשם טוב, רק אם המפרסם לשון הרע התכוון לפגוע בכבוד הזולת. בעניין הביטוי "הכוונה לפגוע" קבע השופט גולדברג שפירושו "המטרה לפגוע, היינו השאיפה לפגוע בכבוד", ואילו השופט ברק גרס שפירושו "מתוך רצון, או מתוך מטרה, או מתוך מניע לפגוע בכבוד". חשיבותו של פסק דין זה בכך שהוא מאפשר שיח ציבורי חופשי ומאפשר לעיתונאים זירת פעולה רחבה, כל עוד הם פועלים על מנת למלא את חובתם המקצועית, ללא אימת הענישה הפלילית.
ביוגרפיה > חשיפה ראשונה מלאה של רשימת ה-11 במשפט לשון הרע - מוניה שפירא נגד זאב יפת והעיתון הארץ

רשימת ה-11 הייתה מסמך שהוכן בידי משטרת ישראל בשנת 1977 ובו שמות 11 אנשים שנחשדו כראשי הפשע המאורגן בישראל. למרות צו איסור הפרסום והחיסיון שהוטל על הרשימה הציג וחשף אותה זאב יפת במרץ 1978 כמוצג במשפט תביעה על לשון הרע שתבע מוניה שפירא את יפת ועיתון הארץ, אחרי שיפת פרסם כתבה ובה טען כי שפירא נמנה עם ראשי הפשע המאורגן. כיוון שהמסמך הוגדר סודי ונציג היועץ המשפטי הודיע כי הוצא צו חיסיון על ידי שר הפנים, הוצג המסמך באמצעות הנתבע עצמו, זאב יפת, ופרקליטיו, ולא באמצעות עד משטרה.
בהמשך פרסם אבי ולנטין ב"הארץ" את תוכן הרשימה כחלק מסדרת כתבות שכתב בנושא הפשע המאורגן.