stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוסי בידץ
קורות חייו

יוסי בידץ נולד ביבנאל ב-1961, בן לדקלה (לבית גלובמן) ולאלוף-משנה אורי בידץ. הוא גדל בשיכון הצנחנים ברמת גן. לאחר שנת שירות התגייס לצה"ל והתנדב לסיירת מטכ"ל בעקבות אחיו שלמה, שהיה מפקד צוות ביחידה ונהרג במלחמת יום הכיפורים. בעקבות בעיות בריאות עבר לשרת במודיעין. כיהן בשורה של תפקידים בכירים באגף המודיעין, ובכלל זאת כקמ"ן בסיירת מטכ"ל במערך המבצעים המיוחדים וקצין המודיעין של פיקוד הצפון עד ינואר 2006. ביוני באותה שנה מונה לראש חטיבת המחקר וכיהן בתפקיד במשך 5 שנים. בדצמבר 2011 קודם לדרגת אלוף ומונה למפקד המכללה לביטחון לאומי והמכללות הצבאיות. באוגוסט 2015 הוחלף על ידי תמיר היימן ופרש מצה"ל.
בידץ הוזכר באמצעי התקשורת כמי שהזהיר את ראשי מערכת הביטחון מפני הרחבת המבצע הקרקעי בסוף מלחמת לבנון השנייה וכמי שהצהיר מספר חודשים לאחר המלחמה על שיבת חזבאללה ליכולותיו מלפני המלחמה.
באוגוסט 2018 נכנס בידץ לתפקיד מנכ"ל המרכז לטכנולוגיה חינוכית.
בידץ הוא בעל תואר ראשון בביולוגיה וחקלאות מהאוניברסיטה העברית בירושלים ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב. בשנים 2000–2001 היה עמית מחקר במכון וושינגטון למדיניות המזרח התיכון (WINEP) . בשנת 2016 היה עמית מחקר במכון ברוקינגס בוושינגטון.
הוא חבר ב"ועדת השלושה" - ועדה לבירור תקריות בין הצנזורה הצבאית לאמצעי התקשורת.
בוגר התוכנית לבכירים בשירות הציבורי מטעם קרן וקסנר, באוניברסיטת הרווארד.
חיים אישיים

בידץ הוא בן דוד של הסופרת מיכל גוברין. דודו של אביו היה עקיבא גוברין. נשוי ואב לשלושה.
ראיון עם יוסי בידץ על מבצע מחוץ לקופסה - השמדת הכור הסורי ב-2007.
טקס סיום מחזור מ"ב של המכללה לביטחון לאומי - יולי 2015.
טקס חילופי מפקד המכללה לביטחון לאומי, אוגוסט 2015. .
ביאורים

↑  עומדים מימין לשמאל: אלוף יוסי בידץ - מפקד המכללות, שר הביטחון - משה יעלון, הרמטכ"ל – גדי איזנקוט, פרופ' גבי בנדור - מאוניברסיטת חיפה. קרדיט - דובר צה"ל
↑  מימין לשמאל: אלוף יוסי בידץ מסיים תפקיד, הרמטכ"ל גדי איזנקוט,  אלוף תמיר הימן המפקד הנכנס.
הערות שוליים

↑  משה (בוגי) יעלון - דרך ארוכה קצרה. הוצאת ידיעות אחרונות, 2008. עמ' 61
↑  מפקד חדש למכללות: אלוף תמיר היימן, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 17 באוגוסט 2015.
↑  אריק בנדר, בכיר באמ"ן: חיזבאללה השתקם, באתר nrg‏, 19 בפברואר 2007
↑  יוסי מלמן, איש התקשורת שהפר את הוראות הצנזורה: שמעון ריקלין, באתר העין השביעית, 26 ביוני 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007451701305171  ISNI: 0000 0003 8071 0901  LCCN: no2012098487  VIAF: 260116149   WorldCat (עם VIAF): 260116149
Technicolour

"Technicolour" (בעברית: "טכניקולור") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת האוסטרלית מונטיין. השיר יצג את אוסטרליה באירוויזיון 2021.
רקע

ב-8 בפברואר 2020, מונטיין זכתה בקדם האוסטרלי לאירוויזיון 2020 עם השיר "Don't Break Me". ב-18 במרץ 2020, תחרות האירוויזיון לשנת 2020 בוטלה עקב מגפת הקורונה. ב-2 באפריל רשות השידור האוסטרלית אישרה כי מונטיין תמשיך לייצג את אוסטרליה גם באירוויזיון 2021. השיר יצא לאור ב-5 במרץ 2021.
באירוויזיון

ב-18 במאי 2021, מונטיין ביצעה את השיר בחצי הגמר הראשון של התחרות וכשלה להעפיל לגמר, לאחר שהגיעה למקום ה-14 עם 28 נקודות. זו הייתה הפעם הראשונה בה אוסטרליה נכשלה בהעפלה לגמר.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 29 |  |
|  ליטא | AGATA | 42 |  |
הערות שוליים

↑  MY EUROVISION SONG ’TECHNICOLOUR’ OUT TOMORROW, חשבון הטוויטר של מונטיין, טוויטר
↑  שגיא בן נון‏, בעקבות התפשטות הקורונה: בוטל אירוויזיון 2020, באתר וואלה, 18 במרץ 2020
↑  Australia: SBS confirms Montaigne for Eurovision 2021
תיכון בליך

תבנית:מוסד לימודי
החזית הדרומית ומגרש הספורט
המבנה הראשי
בית הספר העירוני על שם בליך הוא בית ספר תיכון עירוני בשכונת רמת-חן בעיר רמת גן ותל אביב נכון לשנת תש"פ (2020) לומדים בו כ-2,300 תלמידים בכיתות ט'-י"ב. בכל שכבה יש כ-15–17 כיתות (סה"כ 65 כיתות). כ-19% מהתלמידים לומדים במסגרת תוכנית עתודה מדעית טכנולוגית, לשעבר פעלה בבית הספר כתת-נחשון שהוחלפה בשנים האחרונות לכתת רמון. אחוז הזכאות לבגרות הוא כ-90% ואחוז המצטיינים כ-10%. סגל בית הספר מונה כ-200 מורים ובראשו עומדת המנהלת הילה רומש (החל משנת ה'תשע"ט).
אל בית הספר מגיעים תלמידים בעיקר ממרכז ודרום רמת גן לצד תלמידים מתל אביב-יפו, רמת אפעל, כפר אז"ר, גבעת שמואל, קריית אונו וגבעתיים. נבחרות הכדורסל הבית-ספריות של הבנים והבנות משתתפות בליגות העל לתיכונים, והוא היה בית הספר הראשון בארץ שפתח בפני התלמידים את האפשרות ללמוד סינית.[דרוש מקור] שליש מתלמידי בליך חברים בתנועות נוער שונות, וכרבע מהמתנדבים לשנת שירות ממחוז דן - הם מבית הספר.[דרוש מקור]
היסטוריה > אזור בליך במלחמת העצמאות

בליך נמצא על גבעה בשכונת רמת חן, שבזמנו הייתה החלק המזרחי של העיירה הערבית סלמה. באותה תקופה הגבעה הייתה חשופה ונקראה "גבעת חמשת הבתים". מאותם בתים, צלפים ערבים ירו על רמת גן, גבעתיים, אפעל וכפר אז"ר.
בליל 18 בינואר 1948 יצא לפועל אחד המבצעים הראשונים של חטיבת אלכסנדרוני - מבצע נזלת. עם שחר, כוח בגודל של מחלקה כבש את הגבעה ופוצץ את הבתים. מפקד הכוח אריאל אנקלביץ נפצע קשה בפעולה, וכעבור שלושה ימים נפטר מפצעיו. הוא היה החלל הראשון של חטיבת אלכסנדרוני במלחמת העצמאות.[דרוש מקור]
בינואר 2008, במלאת 60 שנים לקרב, הוצב לוח הנצחה ב"בליך" לזכר הפעולה ולזכרו של אנקלביץ.
היסטוריה > לאחר קום המדינה

בעבר התיכון נקרא "תיכון גזית" ושכן ברמת יצחק, עד שב-1962 עבר למיקומו החדש ושונה שמו. הוא קרוי על שם משה בליך, שהיה ראש מחלקת החינוך ברמת גן בתקופתו של ראש העיר אברהם קריניצי.
ישראל זינגר, ראש עיריית רמת גן לשעבר, ניהל בעבר את בית הספר בשנים 1985-2003.
מקצועות הלימוד והמגמות

בתיכון בליך מספר רב של מקצועות לימוד, ביניהם:
בתחום המדעים והטכנולוגיה: הנדסת תוכנה, מדעי הרפואה, מדעי המחשב, Data analysis, פיזיקה, רמון, כימיה וביולוגיה.
בתחום האמנויות: תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה, מחול ומוזיקה.
בתחום מדעי הרוח והחברה: כלכלה, סוציולוגיה, פסיכולוגיה, חוק ומשפט, ערבית, צרפתית, תנ"ך, ספרות, גאוגרפיה והיסטוריה.
בתחום הספורט: כדורעף, כדורסל וחינוך גופני.
הישגים

בפסקה זו אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב בה וייתכן שמדובר במחקר מקורי. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפסקה באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפסקה בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים.
מגמת הרובוטיקה זכתה במקום השישי ברובונר, תחרות לבניית רובוטים מכבי שרפות ב-29 באפריל 2004, הרובוט שנבנה נקרא 'זושה'. התחרות נערכה בטריניטי קולג' בהרטפורד, קונטיקט, ארצות הברית.
גיל דולברג זכה, כתלמיד בליך, במקום הראשון בתחרות קודגורו בשנת 2006 ו-2007.[דרושה הבהרה]
הסרט "מעל פני המים", שהפיקו תלמידות מגמת הקולנוע: אפרת רז (תסריט ובימוי), שירן הדדי (צילום ותאורה) נוי קרולינסקי (סאונד ועריכה) ולירון טלמור (הפקה וארט), זיכה את יוצרותיו בפרס הראשון בפסטיבל הסרטים "ואן-ליר" ובפסטיבל "הרצל הזהב" לשנת 2008.
קבוצת הכדורסל של בית הספר משתתפת באופן קבוע בליגת הכדורסל של בתי-הספר התיכונים. בשנת 1995 זכתה נבחרת הכדורסל של תיכון בליך באליפות המדינה לבתי ספר תיכוניים לאחר שגברה במשחק הגמר על תיכון עירוני ט' תל אביב, ומאז (נכון ל-2019) זכתה 4 פעמים בסגנות הליגה.
מחלוקות > תופעת דירוג החמשושיות

במשך שנים התקיימה בבליך מסורת, במסגרתה בשבוע הראשון ללימודים עשרות שמיניסטים הוציאו שולחנות מהכיתות לאזור מסוים בבית הספר, ודירגו בכתב את המראה החיצוני של כל התלמידות החדשות (החמשושיות) שעברו בו. בספטמבר 2019, שתי בוגרות של התיכון הוציאו קליפ ספוקן וורד שמתאר מסורת זו ומבקר אותה. פרסום הסרטון גרר סערה תקשורתית וביקורת רבה על הנהלת בית הספר, שבתגובה קראה לתופעה "תופעה נלוזה", והצהירה שלא תעבור עליה לסדר היום, ושמארגניה יענשו בחומרה.
בחירות הדמה בתיכון בליך

תיכון בליך מוכר בעיקר בזכות בחירות הדמה שהוא מקיים בקרב תלמידיו, כבר עשרות שנים. בשנת 1969 בחירות הדמה נערכו יום לפני הבחירות לכנסת, ומשנת 1992 הן נערכות בסמוך למועד קיומן של הבחירות האמיתיות.
המסורת צברה תאוצה לאחר שבחירות הדמה טרם הבחירות לכנסת התשיעית ב-1977 חזו את "המהפך". מאז, הן מעוררות עניין ומושכות אליהן כלי תקשורת ומועמדים לכנסת.
בבחירות הדמה ב-1986 (שלא הייתה שנת בחירות) גוש השמאל קיבל 269 קולות וגוש הימין 208.
בבחירות הדמה ב-1988 ניצחו המערך ורצ (67 מנדטים) את הליכוד והתחייה (41).
בבחירות הדמה ב-1990 (שלא הייתה שנת בחירות) גוש השמאל קיבלו 45.6% מהקולות וגוש הימין ב-44.8%.
בחירות הדמה ב-1992 חזו את עליית ממשלת רבין, ובבחירות הדמה לראשות הממשלה טרם בחירות 1996 הביס שמעון פרס את בנימין נתניהו.
בבחירות הדמה לראשות הממשלה טרם בחירות 1999 ניצח אהוד ברק (56%) את בנימין נתניהו (25%) ואיציק מרדכי (11%). בבחירות הדמה לכנסת באותה שנה ניצחה מפלגת העבודה (31.5%) את הליכוד (20.6%), מרצ (17.3%), פנינה רוזנבלום (11.3%) ומפלגת המרכז (7.9%).
בחירות הדמה בתיכון בליך > שנות האלפיים

בבחירות הדמה טרם הבחירות האישיות ב-2001 ניצח אהוד ברק (58%) את אריאל שרון (42%).
בבחירות הדמה טרם בחירות 2003 קיבל גוש המרכז-שמאל 56.8% מהקולות וגוש הימין 43.1%.
בבחירות הדמה טרם בחירות 2013 ניצחה יש עתיד. תוצאות אלו חזו את מגמת ההצלחה המפתיעה של יש עתיד שזכתה ל-19 מנדטים (למרות שבבחירות לכנסת המפלגה הגדולה ביותר הייתה הליכוד). תוצאות בחירות הדמה חזו את תוצאות הבחירות בעיר רמת גן.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| בחירות 2006 | קדימה (36%) | העבודה (18%) | הליכוד (12%) | מרצ-יחד (8.9%) | האיחוד הלאומי-מפד"ל (7.4%) | הירוקים (6.6%) |
בחירות 2009: לא נערכו עקב מבצע עופרת יצוקה.
| בחירות 2013 | יש עתיד (27%) | הליכוד-ביתנו (25%) | העבודה (23%) | הבית היהודי (11%) | מרצ (4%) | ש"ס (3%) |
| בחירות 2015 | המחנה הציוני (32%) | יש עתיד (28%) | הליכוד (14%) | הבית היהודי (10%) | מרצ (9%) | כולנו (5%) |
| בחירות 2019 | כחול לבן (47%) | הליכוד (21%) | מרצ (10%) | כולנו (7%) | זהות (5%) | העבודה (3%) |
| בחירות 2022 | יש עתיד (45.1%) | הליכוד (24%) | המחנה הממלכתי (12.4%) | העבודה (5%) | הציונות הדתית (4.6%) | צעירים בוערים (2.9%) |
ראו גם

בוגרי תיכון בליך
הערות שוליים

↑  נועם (דבול) דביר, נכנסו ל(בית) ספר השיאים של מוסדות החינוך בישראל, באתר ישראל היום, 20 באוגוסט 2018
↑  התיכון העירוני ע"ש בליך – אחוזי זכאות לבגרות, באתר blich.tik-tak.net
↑  משרד החינוך, נתונים כלליים לעירוני ע"ש בליך, באתר שקיפות בחינוך
↑  איתן הבר, זאב שיף: לקסיקון לביטחון ישראל, הוצאת זמורה ביתן מודן, 1976
↑  תשובה באתר KOL
↑  הסרט באתר יצירות תלמידים של משרד החינוך
↑  מערכת ערוץ הנשים, ‏"תופעה נלוזה": שמיניסטים בתיכון בליך ברמת גן מדרגים תלמידות חדשות לפי מראה חיצוני, באתר ‏מאקו‏, 3 בספטמבר 2019
↑  ענבל הכט, תלמידות חדשות בבליך מקבלות 'ציונים' על המראה שלהן: "לא הפסקתי לבכות כל היום", באתר ישראל היום, 4 בספטמבר 2019
↑  נורית דברת, נצחון למערך - בבחירת בבי"ס התיכון "בליך", מעריב, 4 בפברואר 1988
↑  7 - מעריב, 09/02/1990, באתר www.jpress.nli.org.il
↑  הבחירות בתיכון בליך ר"ג: %56 לברק ו-%25 לנתניהו, באתר גלובס, 18 במרץ 1999
↑  התלמידים רצו את ברק, באתר ynet, 23 בינואר 2001
ברק ניצח ב"בחירות" בתיכון בליך; שרון סירב לדבר בתיכון חדש על לבנון, באתר גלובס, 23 בינואר 2001
↑  ענבל אביב, הבחירות בבליך: הליכוד מנצח, שינוי מפתיעה, באתר News1 מחלקה ראשונה, 17 בדצמבר 2002
↑  לילך ויסמן, קדימה ניצחה בבחירות הדמה בתיכון בליך עם 36%, באתר הארץ, 27 בפברואר 2006
↑  גלעד מורג, התיכוניסטים עם לפיד: בליך בחר יש עתיד, באתר ynet, 6 בדצמבר 2012
↑   ירדן סקופ, המחנה הציוני ניצח בבחירות הדמה בתיכון בליך; הליכוד במקום השלישי, באתר הארץ, 22 בפברואר 2015
↑  דפנה ליאל, ‏ניצחון סוחף לגנץ וללפיד בתיכון "בליך", באתר ‏מאקו‏, 5 במרץ 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300760505171  VIAF: 130722781   WorldCat (עם VIAF): 130722781 
שלט הנצחה ב"בליך" ללוחם אריאל אנקלביץ שנפל בקרב במקום זה במלחמת העצמאות
תיכון בליך
מרדכי אברהמוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 באוגוסט 1920 נובה זאגורה, ממלכת בולגריה 
 פטירה:  6 בנובמבר 2013 (בגיל 93) יקום, ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1961 
 תחום יצירה:  צילום 
 
מרדכי (מורדו) אברהמוב (21 באוגוסט 1920–6 בנובמבר 2013) היה צלם ישראלי, ממייסדי קיבוץ יקום, ממקימי מורשת - בית עדות ע"ש מרדכי אנילביץ'.
ביוגרפיה

אברהמוב נולד בנובה זאגורה בבולגריה להוריו שלמה וקדונה, התייתם בילדותו מאמו ועבר עם אביו לסופיה. התאמן בנעוריו במועדון מכבי בסופיה, נחשף לפעילות ציונית בזכות היכרות עם ויקטור שם-טוב והצטרף לתנועת השומר הצעיר. עלה לארץ ישראל עם חבריו ב-1939 באוניית המעפילים טייגר היל, עבדו יחד במספר קיבוצים וב-1941 הצטרפו לקבוצת "הקיבוץ הארצישראלי ד'" בחדרה, שעתידה הייתה להיות הגרעין המייסד של קיבוץ יקום.
ב-1942 התנדב לצבא הבריטי, שירת בארץ ישראל ובמצרים, ובשנת 1944 לחם במסגרת הבריגדה היהודית בחזית האיטלקית. במהלך שירותו הצבאי קיבל כמתנה את המצלמה הראשונה שלו, מתנה שהתוותה את מסלול חייו העתידי כצלם. לאחר המלחמה השתתף בפעולות הברחת ניצולי השואה לארץ ישראל. ב-1946 חזר לארץ. ב-11 במרץ 1947 עלה עם חברי קבוצתו להקמת נקודת הקבע של קיבוץ יקום, ובצילומיו הנציח את יום העלייה.
ביקום הקים את ענף גן הירק וניהל אותו כעשור. בסוף שנות החמישים הקים את ענף הנוי וניהל אותו עד פרישתו.
במקביל לעבודתו בקיבוץ הקדיש מחצית מזמנו לצילום. ב-1961 הקים יחד עם אבא קובנר מקיבוץ עין החורש ודב בן ארי מקיבוץ מסילות, את "מורשת - בית עדות ע"ש מרדכי אנילביץ'" והיה הצלם המתעד של הארגון. אברהמוב כיהן גם כמזכיר “ארגון צלמי הקבוץ הארצי”, צילם עבור השבועון “השבוע בקבוץ הארצי” והעיתון “בחטיבה” והיה בין מייסדי מוסף התרבות של על המשמר “חותם” וצלם המערכת. צילומיו פורסמו גם ברבעון הדים. משנת 1973 ובמשך כשלושה עשורים, פרסם מדי שבוע בחדר האוכל של יקום צילומים מחיי הקיבוץ.
ב-1958 הוצגה עבודה של אברהמוב, "עקבות", בתערוכת העשור, שנערכה במסגרת חגיגות העשור למדינת ישראל. צילומין נכללו באלבום צילומים שהופק לרגל שנת העשור, "מבוקר עד בוקר: מראות חיים בישראל", בעריכת צבי זוהר וטוביה ריבנר.
ב-1961 השתתף בתערוכה ע"ש קאפא-שים עם מספר עבודות, ביניהן הסדרה "שני חברים". ב-1966 זכה בציון לשבח בתערוכה ע"ש קאפא-שים על צילומו "ביס: קיבוצאי ינוקא נוגס בתפוח", והוצגה תערוכה מצילומיו בצוותא.
צילומים מאת אברהמוב נכללו במוסף מיוחד של מעריב לרגל יום העצמאות ה-40.
ב-2001 נערכה תערוכת הצילומים "מרדכי אברהמוב, סיפורו של קיבוץ - צילומים 1947-2001".
ספרי צילומיו

"ידיים", מאת המלחין ומנצח המקהלות הנרי קלאוזנר, חבר קיבוץ יקום. הספר כולל צילומי מקהלות בקיבוץ יקום מאת אברהמוב. הוצאת יקום, 2006.
"מורדו אברהמוב - צילומים: סיפורו של מקום, סיפורה של מדינה" (עורך: שלמה אברהמוב), הוצאת יקום, 2007.
"מורדו אברהמוב: צילומי ילדים בקיבוץ יקום 1960-1947", בעריכת עוזי ורון, הוצאת קיבוץ יקום, 2017. עם הקדמה מאת עוזי ורון, ומאמרים על האמן ויצירתו מאת שירלי משולם וגלעד אופיר.
חייו הפרטיים

נישא ב-1954 לציפורה (17 בינואר 1919–16 במאי 1994) וגידל עמה את בתה חגית שקדי ואת ילדיהם המשותפים: שלמה אברהמוב (14 באוקטובר 1954–13 ביוני 2014), אדוה הר גיל.
הערות שוליים

↑  הופיעה חוברת 56 הדים, למרחב, 7 בפברואר 1958
↑  מתערוכת העשור, למרחב, 20 ביוני 1958
↑  מבקר עד בקר : מראות-חיים בישראל, באתר worldCat
↑  במוקר עד בוקר, על המשמר, 6 ביוני 1958
↑  הצלם ד. רהנבלום זכה בפרס ראשון בתחרות הצילומים ע"ש קאפא־שים, על המשמר, 16 בנובמבר 1961
↑  אורי קיסרי, הפיוט של הצלמניות, מעריב, 23 בנובמבר 1961
↑  צבי אלגת, החיים כהרף עין, מעריב, 4 בנובמבר 1966
↑  בקברט הפוליטי ב"צוותא" ת"א, על המשמר, 8 בפברואר 1966
↑  ארבעים למדינת ישראל, מעריב, 29 בנובמבר 1987
↑  כרזת התערוכה, באתר הספרייה הלאומית
↑  הספר "מורדו אברהמוב - צילומים: סיפורו של מקום, סיפורה של מדינה", באתר מדיטק
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303880405171  LCCN: no2019003880  VIAF: 298425783   WorldCat (עם VIAF): 298425783
המינרטים בהר הבית

המינרטים ממוקמים סביב מתחם הר הבית. בתמונה זו ניתן לראות שלושה מינרטים משמאל, ואחד בחלק העליון.
ארבעה מינרטים נמצאים ברחבת הר הבית (בערבית: "חראם א-שריף"). הם בנויים על החומה המקיפה אותו, שלושה בחלקו המערבי ואחד בחלקו הצפוני.
מסגד אל-אקצא שונה באופיו ממרבית המסגדים בכך שאין בו מינרט, וכמו כן חסרים בו מספר מאפיינים אחרים הצמודים בדרך כלל למסגד כגון חצר עמודים ומדרסות, מתקנים ומוסדות מנהליים. הסיבה לכך היא שאלו מצויים ברחבת הר הבית, הנחשבת כולה למסגד במסורת המוסלמית.
המינרטים נועדו לקרוא למאמינים לתפילה, ומשום כך הם ממוקמים בכיוון הפונה לעיר ירושלים, באופן שקריאת המואזין תישמע בכל מקום בצורה הטובה ביותר. מסיבה זו נבנו שלושה מינרטים בחומה המערבית, הפונה לעיר, בעוד שבחומה הדרומית והמזרחית, הפונות לשדה בור, אין אף מינרט. המינרטים בנויים לגובה רב ומתאפיינים בצורה מרשימה ורבת עוצמה, הן מסיבות דתיות והן מסיבות תכליתיות, כדי שייראו ויישמעו היטב, שכן הר הבית נמצא במקום נמוך יחסית. כיום הקריאה לתפילה נעשית באמצעים אלקטרוניים, וניתן לראות את הרמקולים הגדולים בחלק העליון של כל מינרט.
ארבעת המינרטים > מינרט אל-פח'ריה

מינרט אל-פח'ריה, הסמוך לשער המוגרבים, נבנה בשנת 1278, כחצי שנה לאחר שהממלוכים כבשו את ירושלים והביסו את הצלבנים. זהו אחד משמונה מינרטים גדולים בירושלים שנבנו או שופצו על ידי הממלוכים. הוא נבנה בנקודת המפגש של הכותל הדרומי והכותל המערבי, מעל מסגד פח'ריה ("מסגד הנשים"), בהוראת הסולטאן הממלוכי חסאם אל-דין לאג’ין (אנ') ונקרא על שמו של פח'ר א-דין אל-חלילי, אביו של שריף אל-דין עבדול רחמן, שפיקח על בניית המינרט. פח'ר א-דין אל-חלילי היה שופט מוסלמי נודע במאה ה-13. המינרט המקורי נהרס, אך הוא נבנה מחדש בשנת 1920, בראשית השלטון המנדטורי הבריטי. בשנת 1924 שיפץ הווקף את הקומה העליונה ואת יציע המואזין.
תיארוך המינרטים בירושלים נעשה על פי הסגנון והצורה. מינרטים מתקופת השושלת הממלוכית הם בדרך כלל בעלי צורה מרובעת, וממוקמים סמוך לחומה המקיפה את הר הבית. מינרט אל-פח'ריה נבנה בסגנון סורי מסורתי, עם בסיס ריבועי ופיר המחולק לשלוש קומות ביניים ומעליהן מרפסת המואזין, מעוטרת בשתי שורות של עיטורי מוקרנס. מעל למרפסת כיפת אבן דמוית בצל ומעליה סהר מוסלמי. הכיפה צופתה בלוחות עופרת לאחר שהמינרט נפגע ברעידת אדמה שהייתה בירושלים בשנת 1834.
גובה המינרט הוא 23 מטר. למרות היותו הנמוך מבין המינרטים בהר הבית, הוא גבוה ביחס לבסיס חומת מתחם הר הבית, ולכן הוא נראה בולט למתבוננים מבחוץ.
ארבעת המינרטים > מינרט בני ע'ואנימה

מינרט בני ע'ואנימה ניצב בפינה הצפון-מערבית של ההר. בסיסו חצוב בסלע והוא חלק ממסגד ע'ואנימה (בני שייח' ע'אנם אבן עלי), שהוקם בשנים 1297–1298. חלקו העליון של המינרט וגג יציע המואזין שוקמו ב-1924. המינרט והמסגד נבנו מספוליה צלבנית על מנת לחגוג את הניצחון על הצלבנים. הוא בסגנון סורי-ריבועי טיפוסי, עם מרפסת ועיטורי מוקרנס.
על פי כתבים היסטוריים, שער בני עו'אנימה ומינרט בני עו'אנימה נבנו על ידי עבד אל-מלכ. המינרט שופץ כמה פעמים, בין השאר על ידי קלאוון. מינרט ריבועי זה נחשב למעוטר ביותר מבין המינרטים שסביב מסגד אל-אקצא. הוא הגבוה ביותר מבין הארבעה – גובהו 38.5 מטר, כבניין בן 6 קומות, ובו גרם מדרגות בן 120 מדרגות. הוא עשוי כולו אבן, פרט לחופת עץ מעל מרפסת המואזין. חלקו העליון מתומן, ובו עמודי שיש רבים. בגלל מבנהו האיתן, מינרט בני עו'אנימה כמעט ולא נפגע ברעידות האדמה שפקדו את ירושלים. עיטורי אבן ומוקרנס מחלקים את המינרט למספר מפלסים. שני המפלסים התחתונים רחבים יותר ומהווים את בסיס המבנה, ומעליהם ארבעה מפלסים גליליים וכיפה. גרם המדרגות מתחיל בצד החיצוני של המפלסים הנמוכים, ואז הופך למבנה ספירלי פנימי המגיע למרפסת המואזין.
על פי החברה האקדמית הפלסטינית לחקר עניינים בינלאומיים, יסודות המינרט נזקקו לשיפוץ בשנת 2001 לאחר שהם ניזוקו במהלך חפירות מנהרות הכותל.
ארבעת המינרטים > מינרט שער השלשלת

מינרט שער השלשלת (באב א-סלסלה) נבנה בשנת 1329 בקטע המערבי של החומה סביב רחבת הר הבית, כחלק ממכלול אל-מדרסה א-תנכזיה ("המחכמה"). המינרט, בסגנון סורי-ריבועי, נבנה בהוראת תנכיז, אמיר סוריה הממלוכי. ייתכן שהוא נבנה במקומו של מינרט קדום יותר, מתקופת בית אומיה. המינרט ניזוק בראשית התקופה העות'מאנית בארץ ישראל ושוקם בסגנון טורקי אופייני עם כיפה חרוטית. כיפה זו נחרבה ברעידת אדמה בשנת 1894 ובמקומה הותקנה כיפה חצי-עגולה. המינרט שופץ שוב על ידי מנהלת הווקף לאחר שניזוק ברעידת אדמה שהייתה בירושלים בשנת 1922. הכיפה חוזקה וצופתה בלוחות עופרת בשנים 1923–1924.
מינרט זה חשוב מאוד לתפילה המוסלמית בירושלים. מאז המאה ה-16 נהוגה בעיר מסורת לפיה המואזין הטוב ביותר קורא את האד'אן ממינרט שער השלשלת, חמש פעמים ביום, ושאר המואזינים במסגדים ברחבי ירושלים קוראים בעקבותיו.
מינרט שער השלשלת גובל בכניסה הראשית לרחבת הר הבית, והגישה אליו היא דרך מדרסת אשרפיה. משטרת ישראל אוסרת כניסת מוסלמים למינרט זה מטעמי ביטחון, שכן הוא משקיף אל עבר הכותל המערבי.
ארבעת המינרטים > מינרט אל-אסבט

מינרט אל-אסבט ("מינרט שער השבטים") הוא הגבוה מבין המינרטים בהר הבית. הוא נבנה בשנת 1367 על ידי האמיר סיף א-דין קטלובע'אה ומורכב מבסיס מלבני שנבנה על ידי הממלוכים, בתקופת שלטונו של אל-אשרף א-דין שעבאן (אנ'), ומעליו מגדל אבן גלילי דקיק וגבוה שנבנה ב-1924, בתקופה העות׳מאנית. על פי כתבים היסטוריים, המינרט הממלוכי היה ריבועי. על פי התיאור של ההיסטוריון מוג'יר א-דין הוא "המינרט היפה ביותר במתחם הר הבית". בשנת 1599 הוא נחרב והעות'מאנים בנו במקומו מינרט בצורת גליל, שגם הוא נחרב. המינרט כיום הוא בן חמש קומות ובו מדרגות לולייניות המובילות למרפסת המואזין, בראש המינרט. מרפסת המואזין מוקפת חלונות מקושתים ומעליה כיפה בצלית. הכיפה שוחזרה על ידי מנהלת הווקף לאחר שניזוקה ברעידת אדמה בשנת 1927. המינרט נזקק לשיפוץ נוסף בשנת 1967 לאחר שניזוק במהלך הקרב על ירושלים במלחמת ששת הימים.
המינרט מכונה גם "שבטי ישראל" (אל-אסבאט) על שם שער השבטים הסמוך אליו. על פי אחת הסברות, שם זה הוענק לו כי המוסלמים האמינו שהיהודים יצאו משער זה בתום התפילה בבית המקדש. לפי סברה אחרת, הצריח והשער נקראים כך על שם בריכת ישראל הסמוכה.
הצעה למינרט חמישי

בחלק המזרחי של רחבת מסגד אל-אקצא אין אף מינרט. בשנת 2006 הודיע עבדאללה השני, מלך ירדן, על כוונתו להקים מינרט חמישי בסמוך למסגד מרוואן, צמוד לכותל המזרחי, שישקיף על הר הזיתים. על פי התוכנית, מינרט זה היה צפוי להיות המבנה הגבוה ביותר בעיר העתיקה של ירושלים. ירדן ביקשה בשנת 2018 אישור לבנות את המינרט החמישי.
לקריאה נוספת

אלי שילר, הר הבית ואתריו, הוצאת ספרים אריאל, ירושלים, 1989.
הערות שוליים

↑  אלי שילר, מסגד אל אקצא: השער הכפול ואורוות שלמה, הוצאת ספרים אריאל, ירושלים, 1978, עמוד 7.
↑  אלי שילר, הר הבית ואתריו, הוצאת ספרים אריאל, ירושלים, 1989, עמוד 142.
↑  מסגד אל אקצא: השער הכפול ואורוות שלמה, עמ' 25.
↑  Al-Aqsa Mosque, Al-Haram Ash-Sharif, ‏אוגוסט 2013 (באנגלית).
↑  Minarets – Aqsapedia, ‏26 בפברואר 2021 (באנגלית).
↑  הר הבית ואתריו, עמ' 143.
↑  Israel allows minaret over Temple Mount, באתר Ynetnews, ‏2 באפריל 2007 (באנגלית).
↑  נדב שרגאי, ירדן חידשה את בקשתה להקמת צריח חמישי בהר הבית, באתר המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה, ‏2 בנובמבר 2018.
| הר הבית |
| --- | --- | --- |
| מבני הר הבית | מסגד אל-אקצא • כיפת הסלע • אורוות שלמה • כיפת השלשלת • כיפת שלמה • כיפת הרוחות • כיפת הדקדוק • כיפת העלייה • המינרטים בהר הבית • הכוס • מוזיאון האסלאם |  |
| הר הבית בדתות המונותאיסטיות | הר הבית ביהדות • הר הבית בנצרות • הר הבית באסלאם |  |
| הכותל המערבי | שער קיפונוס • רחבת הכותל המערבי • הכותל הקטן • קשת רובינסון • שער ברקלי • קשת וילסון • שער וורן • שער המוגרבים • שער השלשלת • שער הטהרה • שער מוכרי הכותנה • שער הברזל • שער המשגיח • שער בני ע'ואנימה • מנהרות הכותל |  |
| הכותל הדרומי | שערי חולדה • השער הכפול • העופל • הגן הארכאולוגי ירושלים |  |
| הכותל המזרחי | שער הרחמים • שער שושן |  |
| הכותל הצפוני | שער טדי • השער החשוך • שער הסליחה • שער השבטים |  |
| מבנים בהר בעבר | בית המקדש הראשון • בית המקדש השני • מקדש הורדוס • מקדש יופיטר • בית המקדש של יוליאנוס |  |
| מבנים מתוכננים בעתיד | מעלית הכותל • הרכבל לכותל • בית המקדש השלישי |  |
| עליית יהודים להר הבית | כניסה להר הבית (הלכה) • הגבלת כניסה להר הבית |  |
| שונות | הסטטוס קוו בהר הבית • זיהוי מקום המקדש • פגיעה ארכאולוגית בעתיקות הר הבית |  |
מינרט אל-פח'ריה, העתיק ביותר מבין המינרטים בהר הבית, נבנה בשנת 1278.
מינרט בני ע'ואנימה
מינרט שער השלשלת
מינרט אל-אסבט
פארק מוסקאו

פארק מוסקאו (שם רשמי: Fürst-Pückler-Park, בגרמנית: Muskauer Park, בפולנית: Park Mużakowski) הוא הפארק האנגלי הגדול ביותר בגרמניה ובפולין. שטחו הכולל של הפארק הוא 5.4 קמ"ר, כאשר 3.5 מתוכם נמצאים בפולין והיתר בגרמניה. הפארק משתרע על שתי גדותיו של הנהר נייסה, המהווה את הגבול בין שתי המדינות. בחלקו המערבי של אזור החיץ המקיף את הפארק נמצאת העיר הגרמנית באד מוסקאו (אנ') (שבשמה נקרא הפארק והבונה שלו), ובחלקו המזרחי נמצאת העיר הפולנית לקניצה. מרכז הפארק הוא רמות מיוערות למחצה, והן נמצאות בסמוך לגדה המזרחית של הנהר ומכונות הפארק על הטראסות.
ב-2 ביולי 2004 העניק אונסק"ו לפארק מעמד של אתר מורשת עולמית.