stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בה מרטינס
תארים > קבוצתיים

גביע אירופה לאלופות בכדורגל חופים (3): 2017, 2018, 2019
מונדיאליטו למועדונים (3): 2017, 2019, 2020
אליפות פורטוגל (4): 2018, 2019, 2020, 2022
הגביע הפורטוגלי (2): 2019, 2021
הסופר קאפ הפורטוגלי (1): 2022
הגביע הפולני (1): 2020
תארים > אישיים

גביע העולם בכדורגל חופים (1):
כדור הארד: 2019
כוכבי כדורגל החופים (2):
הכוכב העולה: 2015
נבחרת החלומות העולמית: 2021
אליפות אירופה בכדורגל חופים (2):
סופרפיינל
השחקן הטוב ביותר: 2016
העונה הרגילה
השחקן הטוב ביותר: 2018
מונדיאליטו למועדונים (1):
השחקן הטוב ביותר: 2019
הערות שוליים

↑  בה ולאו, סיפורם של אלופי העולם הפורטוגלים (בפורטוגזית)
↑  אוזו, גורי ואנדרדה זוכים בהישגים אישיים
↑  אלופת העולם: דוגמה טובה לכל הפורטוגלים (בפורטוגזית)
בית הספר לטייסי ניסוי של חיל האוויר של ארצות הברית

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 שיוך:   חיל האוויר של ארצות הברית
 סוג:  בית ספר לטייסי ניסוי
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  9 בספטמבר 1944 – הווה (80 שנה)
 פיקוד
 מפקד נוכחי:  ג'יימס ולפיני
בית הספר לטייסי ניסוי של חיל האוויר של ארצות הברית (באנגלית: U.S. Air Force Test Pilot School) הוא בית הספר לאימון טיסה מתקדם של חיל האוויר של ארצות הברית המכשיר טייסי ניסוי, מהנדסי טיסה ניסויים ונווטים ניסויים. בית הספר הוקם ב-9 בספטמבר 1944 כיחידת אימוני ניסויי טיסה בבסיס חיל האוויר רייט-פטרסון (אנ') בדייטון, אוהיו. בית הספר הועבר רשמית למיקומו הנוכחי בבסיס חיל האוויר אדוארדס במדבר מוהאבי בדרום קליפורניה ב-4 בפברואר 1951.
בית הספר הוקם כדי למסד ולתקן את הכשרת טייסי הניסוי, להפחית את שיעור אסונות התעופה הגבוה במהלך שנות ה-40 של המאה ה-20, ולהגדיל את מספר טיסות הניסוי הפוריות. בתגובה למורכבות ההולכת וגוברת של כלי הטיס והמערכות האלקטרוניות שלהם, בית הספר הוסיף תוכניות הכשרה למהנדסי מבחני טיסה ולנווטי מבחני טיסה. בין השנים 1962 ו-1972 כלל בית הספר הכשרה לאסטרונאוטים לטייסי ניסוי של הכוחות המזוינים של ארצות הברית, אך הכשרות אלה הופסקו כאשר תוכנית טיסות החלל של חיל האוויר האמריקאי הושעתה. גודל הכיתות בבית הספר היה די קטן באופן אחיד, כאשר בכיתות האחרונות היו כעשרים תלמידים. בית הספר הוא חלק מאגף המבחן ה-412 (אנ') של פיקוד הציוד של חיל האוויר האמריקאי (אנ').
הערות שוליים

↑  U.S. Air Force Test Pilot School History, United States Air Force
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2012156607  VIAF: 293749351   WorldCat (עם VIAF): 293749351
בוקר (ציור)

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  קארל פרידריך שינקל
 תאריך יצירה:  1813
 טכניקה וחומרים:  שמן על קנבס
 ממדים בס"מ
 רוחב:  102 ס״מ 
 גובה:  76 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 מספר יצירה:  A I 1135 (הגלריה הלאומית הישנה) 
 מיקום:  הגלריה הלאומית הישנה (ברלין) ברלין שבגרמניה
 
בוקר (גרמנית: Der Morgen) הוא ציור מאת קארל פרידריך שינקל, מגדולי הציירים, האדריכלים והמעצבים של גרמניה בתקופה הרומנטית בפרט ובאומנות הגרמנית בכלל. הוא נוצר בשנת 1813 (עוד בתקופת המלחמות הנפוליאוניות), ומתאר סצנת בוקר שלווה בה רצים ילדים בלווי של שתי נשים דרך שביל העובר דרך עצים לאור השמש. לפי סגנון לבושם של האנשים בציור, סביר להניח כי התקופה עליה הוא מדבר היא תקופת הרנסנאס האירופאי. כך גם משתקף מהאדריכלות המופיעה מעט באופק שמאחורי העצים בציור. הנוף המתפרש עד לאופק מראה מבנים ועיר מפותחת באירופה, בעלת נמל וגישה לים. אל היצירה "בוקר" לוותה יצירה נוספת המתארת את הערב, אך הושמדה במלחמת העולם השנייה, כשהיא הייתה בשעותיה האחרונות - שנת 1945.
הערות שוליים

↑  "Morning - Karl Friedrich Schinkel - Google Arts & Culture". Google Cultural Institute (באנגלית). נבדק ב-2016-10-10.
ערך זה הוא קצרמרבנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ג'אצ'ינטו פאקטי

ג'אצ'ינטו פקֶטִי (18 ביולי 1942 – 4 בספטמבר 2006) היה כדורגלן איטלקי ששיחק בעמדת המגן השמאלי, הנחשב לאחד מגדולי שחקני ההגנה בהיסטוריה.
קריירה

פאקטי נולד בטרוויליו שבצפון איטליה ושיחק תחילה כחלוץ בקבוצה מקומית בעיר הולדתו, עד אשר הלניו הררה, מאמן אינטר מילאנו, שם לב אליו והעבירו לאינטר. במאי 1961 הוא ערך את משחק הבכורה שלו מול רומא כקשר. פאקטי לא הצטיין במשחק אך הררה התעקש ואמר אז כי הוא עתיד להיות אחד מעמודי התווך עליו תבנה הקבוצה. ואמנם, הוא שיחק באינטר עד סוף הקריירה שלו והיה מנהיג ההגנה של אינטר ונדבך מרכזי בפיתוח הטקטיקה ההגנתית אותה יישם ושכלל הררה בקבוצתו - הקטנאצ'ו, טקטיקה אשר מאפיינת מאז חלק גדול מהקבוצות האיטלקיות ואת הנבחרת האיטלקית. בנוסף הרבה לתרום למשחק ההתקפה של הקבוצה, ונחשב לאחד מהראשונים שפיתחו את תפקיד המגן ההתקפי.
פאקטי היה אחד מהגורמים העיקריים לזכייתה של אינטר באליפות איטליה בשנים: 1963, 1965, 1966 ו-1971, בגביע אירופה לאלופות בשנים 1964 ו-1965 ובגביע הביו יבשתי בשנים 1965 ו-1966. באותן שנים זכתה אינטר לכינוי "לה גרנדה אינטר" והיא זכורה עד היום כאחת הקבוצות הגדולות בתולדות הכדורגל האירופי. פאקטי פרש מהמשחק ב-1978 לאחר 634 משחקים במדי אינטר בכל המסגרות בהם גם כבש 75 שערים.
את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איטליה ערך פאקטי במרץ 1963 כנגד טורקיה. הוא שיחק במדי איטליה במונדיאל 1966 והיה שותף להדחה הסנסציונית והמשפילה שספגה איטליה מנבחרת צפון קוריאה. במונדיאל 1970 היה קפטן הנבחרת שסיימה כסגנית אלופת העולם והשתתף גם במונדיאל 1974. כמו כן, היה שותף לזכייתה של איטליה ביורו 1968. הוא פרש מהנבחרת במסגרת המשחקים המוקדמים למונדיאל 1978. בסך הכול שיחק פאקטי 94 משחקים במדי הנבחרת (מספר שהיה בזמנו שיא ושנשבר בשנים מאוחרות יותר על ידי דינו זוף, פאולו מלדיני, פאביו קנבארו וג'אנלואיג'י בופון) וכבש שלושה שערים.
למרות ששימש כמגן, תפקיד הגנתי הדורש לא פעם קשיחות פיזית, נודע פאקטי במשחקו ההוגן והורחק רק פעם אחת בכל הקריירה הארוכה שלו. נודע גם במשחקו האלגנטי ובמשחק הראש בו הצטיין הודות לקומתו הגבוהה (1.88 מטר). פאקטי גם שימש במשך תקופה ארוכה כקפטן של אינטר ושל נבחרת איטליה (70 משחקים כקפטן בנבחרת הלאומית) וכנשיא אינטר מילאנו.
ב-4 במרץ נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם. נפטר מסרטן ב-4 בספטמבר 2006, בעיר מילאנו. כמחווה לשחקן, קבוצת אינטר החליטה כי את חולצתו מספר 3, לא ילבש אף שחקן לעולם.
הערות שוליים

↑  http://archivio.inter.it/cgi-bin/primatisti?L=en
| נבחרת איטליה – מונדיאל 1966 |
| --- | --- | --- |
|  1 אלברטוסי •  2 אנזולין •  3 בריסון •  4 בולגרלי •  5 בורניץ' •  6 פאקטי •  7 פוגלי •  8 גוארנרי •  9 יאניש •  10 ג'וליאנו •   11 לנדיני •  12 לאונסיני • 13 לודטי •  14 מאצולה • 15 מרוני • 16 פסקוטי • 17 פרני • 18 פיזבלה • 19 ריברה • 20 ריזו • 21 רוסטו • 22 סלבדורה • מאמן: פאברי |  1 אלברטוסי •  2 אנזולין •  3 בריסון •  4 בולגרלי •  5 בורניץ' •  6 פאקטי •  7 פוגלי •  8 גוארנרי •  9 יאניש •  10 ג'וליאנו •   11 לנדיני •  12 לאונסיני • 13 לודטי •  14 מאצולה • 15 מרוני • 16 פסקוטי • 17 פרני • 18 פיזבלה • 19 ריברה • 20 ריזו • 21 רוסטו • 22 סלבדורה • מאמן: פאברי | איטליה |
| נבחרת איטליה – יורו 1968 (מקום ראשון) |
| --- | --- | --- |
|  1 אלברטוסי •  2 אנסטסי •  3 אנקילטי •  4 ברצלינו •  5 בורניץ' •  6 בולגרלי •  7 קסטאנו •  8 דה סיסטי •  9 דומנגיני •  10 פאקטי •   11 פריני •  12 גארנרי • 13 ג'וליאנו •  14 לודטי • 15 מאצולה • 16 פראטי • 17 ריבה • 18 ריברה • 19 רוסאטו • 20 סלבדורה • 21 ויירי • 22 זוף • מאמן: ולקארג'י |  1 אלברטוסי •  2 אנסטסי •  3 אנקילטי •  4 ברצלינו •  5 בורניץ' •  6 בולגרלי •  7 קסטאנו •  8 דה סיסטי •  9 דומנגיני •  10 פאקטי •   11 פריני •  12 גארנרי • 13 ג'וליאנו •  14 לודטי • 15 מאצולה • 16 פראטי • 17 ריבה • 18 ריברה • 19 רוסאטו • 20 סלבדורה • 21 ויירי • 22 זוף • מאמן: ולקארג'י | איטליה |
| נבחרת איטליה – מונדיאל 1970 (מקום שני) |
| --- | --- | --- |
|  1 אלברטוסי •  2 בורניץ' •  3 פאקטי •  4 פולטי •  5 צ'רה •  6 פרנטה •  7 ניקולאי •  8 רוסטו •  9 פויה •  10 ברטיני •   11 ריבה •  12 זוף • 13 דומנגיני •  14 ריברה • 15 מאצולה • 16 דה סיסטי • 17 ויירי • 18 ג'וליאנו • 19 גורי • 20 בונינסניה • 21 פורינו • 22 פראטי • מאמן: ולקרג'י |  1 אלברטוסי •  2 בורניץ' •  3 פאקטי •  4 פולטי •  5 צ'רה •  6 פרנטה •  7 ניקולאי •  8 רוסטו •  9 פויה •  10 ברטיני •   11 ריבה •  12 זוף • 13 דומנגיני •  14 ריברה • 15 מאצולה • 16 דה סיסטי • 17 ויירי • 18 ג'וליאנו • 19 גורי • 20 בונינסניה • 21 פורינו • 22 פראטי • מאמן: ולקרג'י | איטליה |
| נבחרת איטליה – מונדיאל 1974 |
| --- | --- | --- |
|  1 זוף •  2 ספינוסי •  3 פאקטי •  4 בנטי •  5 מוריני •  6 בורניץ' •  7 מאצולה •  8 קאפלו •  9 קינאליה •  10 ריברה •   11 ריבה •  12 אלברטוסי • 13 סבאדיני •  14 בלוג'י • 15 וילסון • 16 ג'וליאנו • 17 רה צ'קוני • 18 קאוזיו • 19 אנסטסי • 20 בונינסניה • 21 פוליצ'י • 22 קסטליני • מאמן: ולקארג'י |  1 זוף •  2 ספינוסי •  3 פאקטי •  4 בנטי •  5 מוריני •  6 בורניץ' •  7 מאצולה •  8 קאפלו •  9 קינאליה •  10 ריברה •   11 ריבה •  12 אלברטוסי • 13 סבאדיני •  14 בלוג'י • 15 וילסון • 16 ג'וליאנו • 17 רה צ'קוני • 18 קאוזיו • 19 אנסטסי • 20 בונינסניה • 21 פוליצ'י • 22 קסטליני • מאמן: ולקארג'י | איטליה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 132421143  ICCU: RAVV033489  ISNI: 0000 0000 4716 576X  LCCN: no2006121068  NKC: jo2016917383  VIAF: 62708437   WorldCat (עם VIAF): 62708437
ג'אפט טנגנגה

ג'אפט מנזאמבי טנגנגה (באנגלית: Japhet Tanganga; נולד ב-31 במרץ 1999 בלונדון שבאנגליה) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת מילוול.
קריירת מועדונים

טנגנגה גדל במחלקת הנוער של טוטנהאם הוטספר מהפרמייר ליג. ב-11 בינואר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בהפסד 1-0 לליברפול במסגרת המחזור ה-22 בליגה לעונת 2019/2020. ב-10 במרץ ערך טנגנגה את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בהפסד 3-0 לר.ב. לייפציג במסגרת שלב שמינית הגמר לעונת 2019/2020. בשתי עונותיו הראשונות בקבוצה הבוגרת של המועדון ערך טנגנגה 12 הופעות ליגה.
ב-1 בספטמבר 2023 הושאל לעונה אחת לאאוגסבורג, אך לא שותף בשום משחק.
ב-18 בינואר 2024 הושאל למילוול. ב-10 ביולי 2024, חתם במילוול כשחקן חופשי.
קריירה בינלאומית

טנגנגה היה חלק מסגל נבחרת אנגליה עד גיל 21 בטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2021, וערך שתי הופעות בטורניר.
הערות שוליים

↑  Millwall Football Club confirmed the signing of Japhet Tanganga on Wednesday 10th July.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ג'אפט טנגנגה".
ארז'בט פזקאש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 במרץ 1900 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  25 במאי 1967 (בגיל 67) הג'ווידק, הונגריה 
 שם לידה:  Funk Erzsébet 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 השכלה:  אוניברסיטת מוהולי-נג'י לאמנות ולעיצוב 
 תפקיד:  פרופסור 
 בן או בת זוג:  ארנו גרו (1936–1967) 
 פרסים והוקרה:  מסדר העמל (1955) 
 
ארז'בט פזקאש (במקור עד 1904 פונק-Funk, בהונגרית: Fazekas Erzsébet; בודפשט, 10 במרץ 1900 – בודפשט, 25 במאי 1967) הייתה היסטוריונית, פרופסור באוניברסיטה, דוקטור למדעים היסטוריים (1952), אשתו של ארנה גרה, אחותה של הסופרת והעורכת אנה פזקאש, דודתו של הסופר והעיתונאי אישטוואן קולצ'אר הבן.
ביוגרפיה

ארז'בט פונק נולדה במשפחה יהודית כבתם של עמנואל (מנו) פזקאש (פונק) (1861–1930), פקיד ושל סידוניה (שרולטה) הירש (1870–1944). היא החלה את לימודיה באקדמיה ההונגרית לאמנויות שימושיות. בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההוהגרית, הצטרפה לתנועת הנוער הקומוניסטית. לאחר נפילת הדיקטטורה של הפרולטריון ברחה לווינה בסתיו 1919 ובילתה בה את השנתיים שלאחר מכן בעבודות מפלגתיות בלתי חוקיות. ועדת החוץ של מפלגת הקומוניסטים של הונגריה שלחה אותו לרומניה ב-1921, גם שם ביצעה תפקידים מפלגתיים בלתי חוקיים. לאחר שנעצרה מספר פעמים על ידי השלטונות הרומניים, חזרה ב-1924 לבירת אוסטריה. בשנות ה-30 של המאה ה-20 כבר התגוררה בפריז, שם עבדה במפלגה הקומוניסטית של צרפת ובארגוני הכיסוי של ההגירה הקומוניסטית ההונגרית. היא המשיכה את לימודיה בסורבון, שם למדה היסטוריה צרפתית. היא השתתפה במלחמת האזרחים בספרד. ב-1939 חזרה לזמן קצר לפריז, ומשם עברה לברית המועצות. בשנים 1940–1941 הייתה מתמחה במכון ההיסטוריה של האקדמיה הסובייטית למדעים. במהלך מלחמת העולם השנייה הייתה מתנדבת בצבא האדום, שם עסקה בעבודת תעמולה פוליטית במחנות שבויים הונגרים ורומניים. חזרה להונגריה בינואר 1945. שם עבדה כפעילת מפלגה של מארגני הסיוע הלאומי. ב-1949 הפכה למזכירת המועצה האקדמית ובתפקיד זה מילאה תפקיד משמעותי בשינוי האקדמיה ההונגרית למדעים. ממרץ 1950 עד פברואר 1953, כיהנה כפרופסור הראשי וראש החוג של המחלקה להיסטוריה אוניברסלית של אוניברסיטת סגד, ומפברואר 1953 ועד פרישתו לגמלאות ב-1957 הייתה הפרופסור הראשי של המחלקה להיסטוריה אוניברסלית וראש המחלקה להיסטוריה מודרנית של אוניברסיטת אטווש לוראנד. במחצית השנייה של שנות ה-50 ביקר מספר פעמים במכון להיסטוריה של האקדמיה הסובייטית למדעים כחוקרת אורחת.
בלווייתה ספדו לה אישטוואן פלדש בשם ועדת המפלגה המחוזית, לאסלו נוואי בשם פדרציית הפרטיזנים ההונגרית ואימרה טרנצ'ניי-ולדאפפל בשם חברים ועמיתים.
ביוגרפיה > תחומי המחקר שלה

כהיסטוריונית עסקה בהיסטוריה ההונגרית המודרנית והמוקדמת וכן בהיסטוריה המודרנית והאוניברסלית, בעיקר בעידן המהפכות הגדולות, 1789–1793 המהפכה הצרפתית הגדולה וכן במהפיכת 1848 בהונגריה. פזקאש חקרה את ההשפעה הבינלאומית של המהפכות האירופיות ואת שאלת הלאום ההונגרי. בשנים האחרונות לחייה עבד כמתרגמת, ובעיקר תרגמה להונגרית כתבים הקשורים לתנועת הפועלים הלאומית, יצירות היסטוריות וזיכרונות (למשל הרומן האוטוביוגרפי של דולורס איבארורי).
עבודותיה העיקריות

בדרך לשחרור. ספר דיווחים. ההקדמה נכתבה על ידי בלה אילש. (בודפשט, 1945)
השוואה בין חוק הלאומיות משנת 1849 ו-1868 מנקודת מבטם של הכוחות הפרוגרסיביים של ההיסטוריה (כתב העת "מאות", 1948 וכן בודפשט, 1949)
מוצא המדיארים. שיחתה של ארזיבטפזקאש עם שני מדענים סובייטים מצטיינים - ולרי ניקולאייביץ' צ'רנצוב וסרגיי פבלוביץ' טולסטוב - על מוצאם של המדיארים. (בלשנות הונגרית, 1949)
עריכה נודדת. דיווחים. ההקדמה נכתבה על ידי בלה אילש. אייר: Tamás Szekskó. (בודפשט, אנשים תרבותיים, 1955)
שחרור הונגריה וכמה סוגיות של המהפכה הדמוקרטית של עמנו (Századok, 1955)
כמה סוגיות של התנאים המוקדמים של המהפכה הדמוקרטית העממית לפני השחרור (שנתון של אוניברסיטת אטווש לוראנד. 1955. בודפשט, 1956)
עבודותיה העיקריות > תרגומיה

תנועת הפועלים במדינות קפיטליסטיות. 1959–1961. אוסף מאמרים. (בודפשט, 1962)
דולורס איברורי : הדרך היחידה. רומן אוטוביוגרפי. (בודפשט, קושוט, 1964)
היסטוריה של המפלגה הקומוניסטית הספרדית. עורכת. קהילת הפועלים שנוצרה על ידי הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית הספרדית בהנהגתה של דולורס איברורי. (בודפשט, קושוט, 1964)
רולף בורמן: נעורים ואהבה. תרגמה עם ג'רג' גלרט. (בודפשט, קושוט, 1967)
פיטר בולס: חוטים מובילים לוושינגטון . (בודפשט, HM, 1967)
היסטוריה של המפלגה הקומוניסטית הצרפתית. חובר על ידי. הוועדה ההיסטורית של המפלגה הקומוניסטית הצרפתית בראשות ז'אק דוקלוס ופרנסואה בילו. (בודפשט, קושוט, 1968)
פרסים והוקרה

עיטור מסדר החירות ההונגרי דרג כסף (1946)
עיטור מסדר העמל (1955)
לקריאה נוספת

Gulyás Pál: Magyar írók élete és munkái – új sorozat I–XIX. Budapest: Magyar Könyvtárosok és Levéltárosok Egyesülete. 1939–1944., 1990–2002, a VII. kötettől (1990–) sajtó alá rendezte: Viczián János (פאל גויאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים - סדרה חדשה I-XIX. בודפשט: אגודת הספרנים והארכיונאים ההונגרים. 1939–1944)
Magyar életrajzi lexikon III: Kiegészítő kötet (A–Z) . Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1981. ISBN 963-05-2500-3 (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
Névpont (אתר נקודת שם)
Új magyar életrajzi lexikon II. (D–Gy). Főszerk. Markó László. Budapest: Magyar Könyvklub. 2001. ISBN 963-547-414-8 (לקסיקון ביוגרפי הונגרי חדש)
הערות שוליים

↑  Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 44719/1904. Forrás: MNL-OL 30792. mikrofilm 683. kép 1. karton. Névváltoztatási kimutatások 1904. év 15. oldal 9. sor
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest XII. kerületi állami halotti akv. 1188/1967. folyószáma alatt".
↑  "Fazekas Manó halotti bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári halotti akv. 178/1930. folyószáma alatt".
↑  "Eltemették G. Fazekas Erzsébetet". Népszabadság. 1967-06-01. p. 8.
בודהידהרמה

| --- | --- |

 לידה:  כנראה בין 440 ל-470 קנצ'יפוראם, הודו 
 פטירה:  כנראה בין 528 ל-545 מנזר שאולין, הרפובליקה העממית של סין 
 תקופת הפעילות:  ?–540 
 תלמידים:  Dazu Huike, טאן לין 
 יצירות ידועות:  Long Scroll of the Treatise on the Two Entrances and Four Practices 
 
במגילה היפנית הזו המתארת את בודהידהרמה נכתב: "הזן מכוון הישר אל הלב, התבונן אל תוכך והפוך לבודהה"
בּוׂדהידהרמה (סנסקריט: बोधिधमृ, סינית: פוּטידאמוֹ 菩提達摩, יפנית: דארוּמַה ダルマ) הוא שמו של נזיר בודהיסטי הודי אשר חי במאות ה-5 או ה-6 לספירה. על פי המסורת ייסד את הצ'אן בודהיזם (המוכר במערב וביפן כזן בודהיזם) בסין, ולפי האגדה פיתח את הקונג פו של מנזר השאולין.
ביוגרפיה

מסופר כי בודהידהרמה נולד בדרום הודו, באזור מדינת טאמיל נאדו של ימינו. קיימות מספר השערות לגבי התקופה בה חי - לפי אחת מהן בין השנים 440–528 לספה"נ ולפי אחרת בין השנים 470–543 . הוא נולד למשפחה אצילה ואומן היטב באמנויות לחימה שונות. בשלב מסוים נסע בודהידהרמה ללמד בסין. הוא עבר בין מנזרים שונים בסין כאשר בכל אחד מהם דרש ולימד את תורתו.
האזכור ההיסטורי הראשון של בודהידהרמה הוא בכתביו של יָאנְג שְׂוֵ'נְגְ'ה משנת 547 (אשר עסקו במנזרים בודהיסטים באזור לווֹיָאנג שבחנאן). שם הוא מתואר כפרסי ממרכז אסיה.
סיפורים ואגדות

מסופר כי בשנת 520 לספה"נ הגיע בודהידהרמה לראיון אצל קיסר סין וו די משושלת ליאנג הדרומית במטרה להמיר את דתו לבודהיזם, אך הקיסר כבר היה בודהיסט. במהלך הראיון שאל הקיסר את בודהידהרמה כמה עושר הוא צבר במהלך בניית המקדשים והמנזרים ברחבי הארץ. הנזיר השיב "לא הרווחתי כלל". "ובכן, מה הוא העיקרון היסודי של הבודהיזם?" שאל הקיסר הנבוך. "ריקנות עצומה" אמר הנזיר. "הקשב" אמר הקיסר שהחל מאבד את עשתונותיו, "מי בכלל אתה חושב שהינך?". "אינני יודע" השיב הנזיר. לאחר ראיון זה, בו ערער בודהידהרמה את שלוותו של הקיסר, הוא גורש מחצר הקיסרות.
נאמר כי במהלך מסעותיו הגיע בודהידהרמה למנזר בודהיסטי בצפון ממלכת וויי, מנזר שאולין. לאחר שנמנע ממנו להיכנס, או "נזרק" לאחר זמן קצר, מצא משכנו במערה הסמוכה למנזר השאולין וביצע בה מדיטציה במשך 9 שנים רצופות למול אחת מקירות המערה. במנזר נתגלו לפניו נזירים עצלים ומנוונים משגרת חיים שכללה למידה והעתקת מגילות עתיקות. כדי לשפר את מצבם לימד בודהידהרמה את הנזירים את אמנויות הלחימה שהכיר. אלו שימשו כבסיס לאסכולת השאולין בקונג פו.
האגדה מספרת כי בודהידהרמה היה הראשון להביא את שיחי התה לסין. בעודו יושב ומבצע מדיטציה, מרט בודהידהרמה את ריסיו כדי שלא להרדם. בנקודה בה פגעו ריסיו התלושים בקרקע צמחו שיחי התה הראשונים.
עוד מספרת האגדה כי בודהידהרמה ישב במדיטציה במשך תשע שנים רצופות במהלכן רגליו נשרו ממנו מרוב ריכוז.
ראו גם

בובת דארומה
הערות שוליים

↑  "תמצית שיעור הצ׳אן של יום השבת ה-24 באוקטובר 2015, אודות הקרמה – המשך". דפי הדהרמה של שלמה שנטידווה. 2016-01-08. נבדק ב-2018-12-01.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007433563605171  PLWABN: 9810591532005606  BNE: XX950618  BnF: cb12114090k (data)  CANTIC: a11161164  CiNii: DA04230228  GND: 119017172  ISNI: 0000 0000 5953 5342  LCCN: n79095450  NDL: 00314107  NKC: jn20010525129  NLK: KAC201006766  NTA: 10542949X  SELIBR: 179995  SUDOC: 029534526  VIAF: 29565694   WorldCat (עם VIAF): 29565694
בהריגנגה

| --- | --- |
 מדינה:  נפאל נפאל
 פרובינציה:  קרנאלי
 מחוז:  סורקהט
 תאריך ייסוד:  2 בדצמבר 2014
 שטח:  256.2 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  48,203 (2021)
  ‑ צפיפות:  188.1 נפש לקמ"ר (2021)
 קואורדינטות:  28°27′31″N 81°43′11″E﻿ / ﻿28.458607°N 81.719811°E﻿ / 28.458607; 81.719811 
 http://bherigangamun.gov.np
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת נפאל מוגדלת) קטמנדו לליטפור פוקהרה דהאנגדי נפאלגאנג' בוטוואל דהאראן בירגאנג' ג'נקפור אוורסט הרפובליקה העממית של סין  הודובהריגנגה(למפת נפאל רגילה) קטמנדו לליטפור פוקהרה דהאנגדי נפאלגאנג' בוטוואל דהאראן בירגאנג' ג'נקפור אוורסט הרפובליקה העממית של סין  הודובהריגנגה(למפת קרנאלי רגילה) בירנדרנגר גורבהקוט דולו בנגד קופינדה סודורפשצ'ים סין גנדאקי לומביני הודובהריגנגה(למפת קרנאלי מוגדלת) בירנדרנגר גורבהקוט דולו בנגד קופינדה סודורפשצ'ים סין גנדאקי לומביני הודובהריגנגה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בהריגנגה (בנפאלית: भेरीगंगा) היא עיר במחוז סורקהט שבדרום-מערב פרובינציית קרנאלי שבמערב נפאל.
היסטוריה

העיר הוקמה ב־2 בדצמבר 2014 כתוצאה מאיחוד של 3 עיריות. בשנת 2017 אוחדה לה עירייה נוספת.
גאוגרפיה

העיר נמצאת כ־20 קילומטרים מדרום־מזרח לבירת הפרובינציה בירנדרנגר, כ־42 קילומטרים מהגבול עם מדינת אוטר פרדש בהודו וכ־360 קילומטרים מעיר הבירה קטמנדו.
דמוגרפיה

על פי מפקד האוכלוסין האחרון של נפאל משנת 2021, התגוררו בבהריגנגה 48,203 תושבים.
תחבורה

בעיר עובר נהר בהרי. בנוסף, היא נמצאת על צומת כבישים המובילים, בין היתר, לנפאלגאנג' ולמדינות אוטראקהאנד ואוטר פרדש בהודו. כמו כן ניתן להגיע ממנה לקטמנדו ולערים הסמוכות לבירה.
הערות שוליים

↑  Nepal: Municipal Division (Districts and Local Units) - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de
↑  "Bheriganga Profile" (PDF). www.bherigangamun.gov.np. נבדק ב-12 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "בהריגנגה".
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים באסיה ובנושא נפאל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בו-באסין רוז-איל

| --- | --- |

 מדינה:  מאוריציוס מאוריציוס
 מחוז:  מחוז פליינס וילהלמס
 ראש העיר:  קן פט פונג סוק קון
 תאריך ייסוד:  1868 
 שטח:  20.2 קמ"ר
 גובה:  164 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  104,610 (2015)
  ‑ צפיפות:  5,111.5 נפש לקמ"ר (2015)
 קואורדינטות:  20°14′00″S 57°28′00″E﻿ / ﻿20.233333333333°S 57.466666666667°E﻿ / -20.233333333333; 57.466666666667 
 אזור זמן:  UTC +4
 http://www.bbrh.org
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מאוריציוס מוגדלת) פור לואי בל אייר גודלנדס האוקיינוס ההודיבו-באסין רוז-איל(למפת מאוריציוס רגילה) פור לואי בל אייר גודלנדס האוקיינוס ההודיבו-באסין רוז-איל  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בו-באסין רוז-איל (באנגלית: Beau Bassin-Rose Hill) היא עיירה במחוז פליינס וילהלמס (אנ') שבמאוריציוס.
מינואר 1941 שהו במחנה בעיירה מעפילים יהודים, שהוגלו למאוריציוס על ידי המנדט הבריטי. הם עזבו את האי ב-1945.
גאוגרפיה

העיירה נמצאת כ-0.26 ק"מ מעיר הבירה פור לואי. בנוסף, העיירה ממוקמת ליד נהר הגראנד צפוני-מערבי.
תנועה ותחבורה

העיירה ממוקמת ליד הכביש הראשי A1.
מוסדות בעיירה

בעיירה יש בית חולים, בית מרקחת, סניף משטרה, סניף דואר ומספר רב של כנסיות, מסגדים, מקדשי הינדו, בתי מלון, מרכזי קניות, סופרמרקטים, חנויות בגדים, ומסעדות.
ערים תאומות

הרפובליקה העממית של סין צ'אנגג'ואו (אנ'), הרפובליקה העממית של סין
צרפת סן-פייר, צרפת
מאוריציוס קוורטייה-מיליטר (אנ'), מאוריציוס
הערות שוליים

↑
↑  Guide: Grand River North West (Port Louis District) in Mauritius | Tripmondo, www.tripmondo.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562157105171  LCCN: n82042588  MusicBrainz: 48a87d81-a910-464b-a7f8-e3751ae8e24c  VIAF: 145435484   WorldCat (עם VIAF): 145435484 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים באפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בית הספר לטבע, סביבה וחברה

| --- | --- |


 בית ספר יסודי
 תקופת הפעילות:  ספטמבר 1986 – הווה (כ־38 שנים)
 שכבות לימוד:  א'-ט'
 מספר כיתות:  18
 בעלי תפקידים
 מנהלת:  שרון מיכאלי רמון
 באחריות:  תל אביב-יפו
 תלמידים
 :  כ-700 תלמידים
 מיקום
 מיקום:  תל כביר, תל אביב
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°02′55″N 34°46′12″E﻿ / ﻿32.04848889°N 34.77010833°E﻿ / 32.04848889; 34.77010833
 אתר בית הספר
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) בית הספר לטבע, סביבה וחברה(למפת גוש דן רגילה) בית הספר לטבע, סביבה וחברה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית הספר לטבע, סביבה וחברה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית הספר לטבע, סביבה וחברה  he בית הספר לטבע, סביבה וחברהhe בית הספר לטבע, סביבה וחברהמפת  דרום __ תל אביב (in English: Tel Aviv) ויפו (in English: Jaffa) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) מדרום: __ פארק אריאל שרון (in English: Ariel Sharon Park), __ חולון (in English: Holon), __ בת ים (in English: Bat Yam) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בית הספר לטבע, סביבה וחברה הוא בית ספר השוכן ברחוב הרצל 155 בשכונת תל כביר בתל אביב.
היסטוריה

בית הספר לטבע הוקם על ידי דינה בנקלר בספטמבר 1986, אשר שימשה כמנהלת הראשונה של בית הספר וכיהנה בתפקיד עד 1996, אז החליפה אותה שרה קוך. בנובמבר 2007 הוחלפה קוך על ידי דפנה ברעם, ובספטמבר 2019 הוחלפה ברעם על ידי מאיה גבעון, החל מספטמבר 2021 מנהלת את בית הספר הגב' ורד גצלר. בספטמבר 2022 נכנסה לתפקיד מנהלת בית הספר הגברת שרון מיכאלי רמון.
בית הספר לטבע הוא בית ספר עירוני על-אזורי, ולומדים בו תלמידים מכל רחבי העיר. בית הספר מחולק לשני חלקים: בית ספר יסודי (כיתות א' - ו') וחטיבת ביניים (ז' - ט'). סך הכול לומדים בבית הספר כ-700 תלמידים ב-18 כיתות, 2 כיתות בשכבה.
בבית הספר מספר מרכזי למידה ייחודיים לו, המשמשים את תלמידי בית הספר. גינה לימודית, המשמשת ללימודי חקלאות נמצאת בכניסה לבית הספר וחממה מתקדמת נמצאת בחצר האחורית שלו. המעבדות שנמצאות בבית הספר לטבע נחשבות למתקדמות ומאובזרות במיוחד.
במבנה פעל בית חולים אשר טיפל בעיקר בחיילים. לאחר מכן, נסגר ומבנהו שימש את אוניברסיטת תל אביב. גובל בבית הספר הגן הבוטני המוכר כגני הטבע ומשמש כגן לימודי לתלמידים.
בית הספר נחשב לבית ספר "ירוק" המחנך לשמירה על הסביבה ותלמידיו משתתפים בפרויקטים חינוכיים בנושא איכות הסביבה. הם לוקחים חלק פעיל בהגברת המודעות הסביבתית בבית הספר ומחוצה לו.
חלק מהחצר הקדמית של בית הספר