stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בל בואינג קווד טילטרוטור
הערות שוליים

1 2 3  "Diversity in Design: Boeing offers 2 of 5 development options in rotorcraft program". Boeing Frontiers magazine, January 2007.
1 2 3  Norton 2004, p. 86.
↑  Hirschberg, Mike. "On the Vertical Horizon: Bell Designs Are Accelerating at Full Tilt". vtol.org.
↑  Radhakrishnan, Anand and Fredric Schmitz. "An Experimental Investigation of Ground Effect on a Quad Tilt Rotor in Hover and Low Speed Forward Flight". University of Maryland, 2006.
↑  Gupta, Vinit. "Quad Tilt Rotor Simulations in Helicopter Mode using Computational Fluid Dynamics". University of Maryland, 2005.
↑  Boeing: Boeing receives two study contracts from U.S. Army for Joint Heavy Lift, web.archive.org, ‏2013-05-01
↑  Boeing: Bell Boeing QuadTiltrotor selected for Joint Heavy Lift study contract, web.archive.org, ‏2013-01-29
↑  ערן בלכר, ‏שחקן כבד, באתר חיל האוויר הישראלי, 28/12/05
1 2 3 4 5 6  Fein, Geoff. "Bell-Boeing Quadtiltrotor completes first wind tunnel testing". Defense Daily, 13 October 2006.
↑  "Wind Tunnel testing completed on Bell Boeing quad tiltrotor". Helis.com, September 13, 2006.
↑  "Heavy duty: US Army backs tiltrotor as future battlefield airlifter". Flight International, 14 January 2008.
↑  Osborn, Kris. "USAF, Army Merge Heavy-Lift Efforts"(הקישור אינו פעיל, August 2021). Defensenews.com, 14 April 2008.
↑  Brannen, Kate. "Pentagon Sheds Some Light on JFTL Effort". Defense News, 15 July 2010.
↑  Joint Future Theatre Lift (JFTL) Technology Study (JTS) Capability Request for Information (CRFI). USAF via fbo.gov, 20 October 2010.
↑  "Joint Future Theater Lift (JFTL) Technology Study (JTS)". US Air Force, 20 October 2010.
בנט סמואלסון

| --- | --- |

 לידה:  21 במאי 1934 האלמסטד, שוודיה 
 פטירה:  7 ביולי 2024  (בגיל 90) Mölle, שוודיה 
 שם לידה:  Bengt Ingemar Samuelsson 
 ענף מדעי:  ביוכימיה
 מקום מגורים:  שוודיה
 מקום לימודים:  מכון קרולינסקה  אוניברסיטת לונד  אוניברסיטת סטוקהולם 
 מנחה לדוקטורט:  סונה ברגסטרם 
 מוסדות:  מכון קרולינסקה 
 פרסים והוקרה:  פרס אלברט לסקר למחקר רפואי בסיסי (1977)  פרס היינריך וילנד (1981)  מדליית סיר הנס קרבס (1998)  חבר זר של החברה המלכותית (28 ביוני 1990)  פרס רוזנסטיל (1980)  פרס קרן גיירדנר הבינלאומי (1981)  פרס לואיזה גרוס הורביץ (1975)  פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (1982)  הרצאת  ג'ורג' מ. קובר (1982) 
 תרומות עיקריות
 גילויו לגבי פרוסטגלנדינים
 
בנט אינגמר סמואלסון (בשוודית: Bengt Ingemar Samuelsson;‏ 21 במאי 1934 – 7 ביולי 2024) היה ביוכימאי שוודי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1982.
ביוגרפיה

נולד בהאלמסטד שבדרום-מערב שוודיה. הוא למד באוניברסיטת סטוקהולם, שם קיבל תואר פרופסור בשנת 1967.
ב-1975 הוענק לסמואלסון ולסונה ברגסטרם פרס על שם לואיזה גרוס הורוביץ מטעם אוניברסיטת קולומביה. בשנת 1977 זכה בפרס לסקר יחד עם ברגסטרם וג'ון ר. ויין.
בשנת 1982 זכה בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה, יחד עם ברגסטרם וג'ון ר. ויין (אשר איתם גם זכה בפרס לסקר, ועם ברגסטרם גם בפרס על שם לואיזה גרוס הורוביץ), על גילוייהם לגבי פרוסטגלנדינים.
ב-1990 נבחר כעמית החברה המלכותית.
ברד (מאכל)

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  shaved ice 
 
כוס ברד
ברד (הידוע באזורים שונים בעולם בשם "מי קרח") הוא קינוח מתוק קר עשוי סירופ מרוכז קפוא למחצה, או קרח כתוש בתוספת תרכיז בטעמים שונים. מיוצר בתהליך שונה מזה שבו מיוצרת גלידת סורבה וגם טעמו שונה ממנה. הברד גס מהסורבה ולא תמיד נחשב לגלידה.
בניגוד לברד בארצות הברית (Snow Cone), הברד בישראל עשוי ממיץ קפוא, ולא מקרח קפוא שעליו ישנם חומרי טעם וצבע, ושמו של סוג הברד הזה נקרא Slushie.
הברד מיוצר על ידי ערבוב החומרים והכנסתם לתוך המקפיא, על ידי כתישת קרח וערבובו לאחר כתישתו עם חומרי טעם, או הכנסתו למכשיר מיוחד המקפיא ומערבב אותו בו זמנית כך שלא יקפא לגמרי. טעמים נפוצים כוללים: פטל, ענבים, דובדבן, לימון ועוד. בטורקיה נהוג לשתות ברד של תה בתוספת סילאן.
בניגוד לגלידות, הברד לא מוגש בגביע ופל. הוא מוגש לרוב בכוס חד פעמית בתוספת קשית, כפית או שני כלים אלה גם יחד.
ראו גם

שלוקים
ערך זה הוא קצרמרבנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ברוטיים

הבּרוּטִיים (ביוונית: Βρέττιοι, בּרֶטִיאוֹי; בלטינית: Bruttii; באיטלקית: Bruzi) היו עם קדום, שישב בקצה הדרומי של איטליה, מגבולות לוקאניה ועד מצרי מסינה וכף לאוקופטרה, בשטח החופף בערך את קלבריה של ימינו.
בן יוסף מייטה

בן יוסף מייטה (באנגלית: Ben Youssef Meïté, נולד ב-11 בנובמבר 1986) הוא אצן מחוף השנהב. אלוף אפריקה בריצת 100 מטר (ניירובי 2010) ובריצת 200 מטר (פורטו נובו 2012) ושיאן חוף השנהב בריצת 100 מטר.
ביוגרפיה > 2009

באליפות העולם שנערכה בברלין, גרמניה באמצע אוגוסט 2009 הוא סיים במקום 37 בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.41 שניות ובמקום 20 בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.78 שניות.
ביוגרפיה > 2010

באליפות אפריקה שנערכה בניירובי, קניה בסוף יולי 2010 זכה מייטה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.08 שניות ומדליית כסף בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.39 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי בריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 40.77 שניות.
ביוגרפיה > 2011

באליפות העולם שנערכה בדאיגו, קוריאה הדרומית בסוף אוגוסט ובתחילת ספטמבר 2011 הוא סיים במקום 28 בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.45 שניות ובמקום 33 בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.97 שניות.
שבוע וחצי לאחר מכן, במשחקי אפריקה שנערכו במפוטו, מוזמביק באמצע ספטמבר 2011 זכה מייטה בשתי מדליות כסף, בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.28 שניות ובריצת 200 מטר בואצה של 20.76 שניות.
ביוגרפיה > 2012

באליפות העולם באולם שנערכה באיסטנבול, טורקיה ב-10 במרץ 2012 הוא סיים במקום עשירי בריצת 60 מטר בתוצאה של 6.71 שניות.
באליפות אפריקה שנערכה בפורטו נובו, בנין ב-1 ביולי אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.62 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 40.10 שניות.
באולימפיאדת לונדון (2012) הוא סיים במקום 16 בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.13 שניות. בשלב רבע הגמא הוא קבע שיא אישי ושיא לאומי חדש של 10.06 שניות.
ביוגרפיה > 2015

באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג, ב-23 באוגוסט 2015 הוא סיים במקום 18 בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.17 שניות. בשלב המוקדמות הוא קבע שיא אישי ולאומי חדש של 10.05 שניות ועלה מהמקום ה-14 לשלב חצי הגמר.
במשחקי אפריקה שנערכו בברזוויל, רפובליקה של קונגו באמצע ספטמבר אותה שנה הוא זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר בשיא אישי ולאומי חדש של 10.04 שניות ובריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 38.93 שניות.
ביוגרפיה > 2016

בתחרות שנערכה בצ'כיה ירד מייטה לראשונה בריצת 100 מטר מ-10 שניות וקבע שיא אישי חדש של 9.99 שניות.
באליפות אפריקה שנערכה בדרבן, דרום אפריקה בסוף יוני 2016 זכה מייטה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בריצת 100 מוטר בתוצאה של 9.95 שניות, אך עם מהירות רוח גבית מעל המותר (2.4+ מ'/שנ') ומדליית כסף בריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 38.98 שניות.
חודש וחצי לאחר מכן, באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הוא סיים במקום שישי בריצת 100 מטר בשיא אישי ושיא לאומי חדש של 9.96 שניות. כבר בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא אישי ושיא לאומי חדש של 9.97 שניות.
ביוגרפיה > 2017

באליפות העולם שנערכה בלונדון, ב-5 באוגוסט 2017 הוא סיים במקום עשירי בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.12 שניות. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 10.02 שניות ועלה שלישי לשלב חצי הגמר.
ביוגרפיה > 2018

בתחרות שנערכה באולם במץ, צרפת ב-11 בפברואר 2018 קבע מייטה בריצת 60 מטר שיא אישי חדש של 6.55 שניות.
באליפות העולם באולם שנערכה בבירמינגהאם, הממלכה המאוחדת ב-3 במרץ 2018 הוא סיים במקום עשירי בריצת 60 מטר בתוצאה של 6.59 שניות.
באליפות אפריקה שנערכה באסבה, ניגריה בתחילת אוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית ארד בריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 38.92 שניות וסיים במקום רביעי בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.36 שניות, מאית השנייה איטי ממדליית ארד.
שיאים אישיים > אצטדיון

ריצת 100 מטר: 9.96 שניות (2016), שיא חוף השנהב
ריצת 200 מטר: 20.37 שניות (2009)
שיאים אישיים > אולם

ריצת 60 מטר: 6.55 שניות (2018)
בנט סקוליק

| --- | --- |

 השתייכות:  צבא ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1981–2016 (כ־35 שנים)
 דרגה:   לוטננט גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד כוח דלתא  מפקד המרכז ובית הספר ללוחמה מיוחדת על שם ג'ון פ. קנדי  סגן ראש המרכז הלאומי ללוחמה בטרור
 עיטורים
   מדליית השירות העילאי של מחלקת ההגנה  לגיון ההצטיינות   כוכב הארד
בנט ס. סקוליק (באנגלית: Bennet S. Sacolick) הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל ששירת כסגן ראש המרכז הלאומי ללוחמה בטרור וכמפקד כוח דלתא.
ביוגרפיה

סקוליק התגייס לצבא ארצות הברית ב-1981 ושירת בגדוד השני של רגימנט הריינג'רס ה-75. ביוני 1982 סיים קורס קצינים ושירת בגדוד הראשון של רגימנט הצנחנים 509 באיטליה. הוא שוכנע להתנדב לכוחות המיוחדים והצטרף לקבוצת הכוחות המיוחדים השביעית, שירת בפלגת הכוחות המיוחדים המבצעית אלפא (A-TEAM) במשימות בפרו, קולומביה ובאל סלוודור. במהלך שירותו בגדוד השלישי של הקבוצה, שהוצב בפנמה, השתתף ב"מבצע מטרה צודקת". הוא שב לפורט בראג וגויס לכוח דלתא, עמו השתתף במלחמת המפרץ במשימות איתור משגרי טילי סקאד. ב-1993 נטל חלק במשימה בסומליה שהובילה לקרב מוגדישו, סקוליק אמור היה לשמש מפקד הכוח הקרקעי, אך ימים קודם לכן הוזעק לארצות הברית בעקבות מות אביו והחמיץ את הקרב בו ספג הכוח הרוגים ופצועים רבים.
בזמן פיגועי 11 בספטמבר ב-2001 שימש קצין מבצעים בפיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים ונשלח עם כוח דלתא לדרום אפגניסטן. במהלך 2002 התגלתה אצלו לימפומת הודג'קין והוא נאלץ לשוב לארצות הברית, שם עבר ניתוח ושהה קרוב לשנה בהתאוששות. הוא החל ללמוד במכללת המלחמה של הצבא, אך בעקבות מפרצת שפקדה את מפקד כוח דלתא הוזעק להחליפו. הוא תפס את הפיקוד בשלבי ההכנות לפלישה לעיראק באפריל 2003 ולחם עמו במהלך מלחמת עיראק עד יולי 2005.
בשנים 2005–2008 שירת כעמית מטעם הצבא ב-CIA ושימש סגן ראש המרכז ללוחמה בטרור של הארגון. ביוני 2008 מונה לסגן מפקד המרכז ובית הספר ללוחמה מיוחדת על שם ג'ון פ. קנדי בפורט בראג ובאוגוסט 2010 מונה למפקד המרכז. באוגוסט 2012 מונה לראש אגף ניהול ופיתוח הכוח בפיקוד המבצעים המיוחדים, הראשון בתפקיד זה. באפריל 2014 מונה לסגן ראש המרכז הלאומי ללוחמה בטרור. ביולי 2016 פרש מהשירות הצבאי.
לאחר פרישתו הקים חברת ייעוץ בשם "Cape Fear Global Consulting".
סקוליק בעל תואר ראשון בפסיכולוגיה מאוניברסיטת המדינה סן פרנסיקו (1978) ובעל תואר שני במינהל ציבורי מאוניברסיטת מרכז מישיגן (1996). כמו כן הוא בוגר תוכנית הלימודים של אגף המבצעים החשאיים ב-CIA. הוא יהודי ונשוי לג'ויס.
הערות שוליים

↑  PHOTOS: Aleph Institute Holds Conference For Chaplain and Lay Leader Training, ‏theyeshivaworld.com, ‏14 בפברואר 2014
בל דלפין

| --- | --- |

 לידה:  23 באוקטובר 1999 (בת 24) קייפטאון, דרום אפריקה 
 כינוי:  Belle Delphine 
 שם לידה:  Mary-Belle Kirschner 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 השכלה:  Priestlands School 
 תקופת הפעילות:  מ-2015 
 פרסים והוקרה:  Pornhub Award (2019) 
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  bunnydelphine
 
מארי-בל קירשנר (באנגלית: Mary-Belle Kirschner; נולדה ב-23 באוקטובר 1999), הידועה יותר בכינויה המקוון בל דלפין (Belle Delphine), היא אישיות אינטרנט, דוגמנית, קוספליירית, שחקנית פורנו וכוכבת אינסטגרם בריטית ילידת-דרום אפריקה. הפוסטים שלה מאופיינים באסתטיקה אלטרנטיבית המושפעת מתרבות האנימה, הפנטזיה, תרבות ה-"E-girls" וממים אינטרנטיים. כתוצאה מפעילותה המקוונת, היא הפכה למם אינטרנטי בפני עצמה.
ביוגרפיה

קירשנר נולדה בקייפטאון שבדרום אפריקה, משם עברה לבסוף לבריטניה. גדלה במשפחה נוצרית אדוקה. קירשנר פתחה חשבון אינסטגרם ב-2015, וחשבון יוטיוב ביולי 2016.
בשנת 2018 קירשנר החלה להעלות באופן קבוע תמונות שלה מדגמנת. הסגנון שלה מאופיין באביזרים כמו פאות ורודות, גרביים בגובה הירך ואוזני חתול, והבעות פנים בהשפעת תרבות האנימה (לדוגמה אהגאו). במארס 2018 השיקה קירשנר חשבון פטראון, דרכו תומכים יכולים לתרום לה על בסיס חודשי. התוכן שלה זיכה אותה במעל 4,400 תומכים באתר. מגזין "פוליגון" ציין כי עוקב אחד הוציא 2,500 דולר בתמורה לשיחת סקייפ אישית עם קירשנר.
עם התפתחות המעמד שלה כאושיית רשת, חשבון האינסטגרם שלה צמח מ-850,000 עוקבים בנובמבר 2018 ל-4.2 מיליון ביולי 2019. התוכן שלה החל גם לכלול באופן ניכר ולעיתים קרובות הבעות פנים הנקראות "Ahegao". אלו הן הבעות מוגזמות, מגולגלות עיניים, המסמנות אורגזמה ומופיעות לעיתים קרובות באנימה למבוגרים. בנוסף, קירשנר מייצרת תוכן קוספליי, עם דמויות פופולריות כגון הארלי קווין ו-D.Va. מגזין "Complex" תיאר עוד יותר את אופי התוכן של קירשנר, ומפרט כי "יחד עם התמונות המסורתיות שלה יותר, היא פרסמה קטעים של עצמה שאכלה ביצה חיה, קליפה והכל. גלילה בפוסטים שלה עשויה למצוא "מלכודות צמא" (סלנג המתאר תמונות בעלות אופי מיני) צבעוניות באותה מידה שהיא תמצא תמונות שלה משחקת בתמנון מת".
ביוגרפיה > פתיחת חשבון "פורנהאב" ומכירה של מי אמבט

ביוני 2019 פרסמה קירשנר באינסטגרם הבטחה ליצור חשבון Pornhub אם הפוסט שלה יגיע למיליון לייקים. Pornhub הגיב לפוסט וכינה אותו "החדשות הטובות ביותר". הפוסט זכה במהירות ליותר מ־1.8 מיליון לייקים; בתגובה, קירשנר קימה את הבטחתה ויצרה חשבון Pornhub, אליו העלתה 12 סרטונים.
הסרטונים גררו תגובות מעורבות, מכיוון שהעלאותיה היו סרטוני טרול שהכילו כותרות ותמונות ממוזערות מטעות, לדוגמה: סרטון בו נראית קישרנר מלטפת תרנגול, כאשר הכותרת עושה שימוש מטעה במשמעות הכפולה של המילה Cock. "בל דלפין" היה המונח הרביעי ברשימת המונחים המחופשים ביותר בפורנהאב באותה שנה.
ב־1 ביולי 2019, קירשנר השיקה את החנות המקוונת שלה, יחד עם מוצר שכונה "מי אמבט של גיימרית". המוצר שווק כמי האמבט שבהם רחצה, ומחירו היה 30 דולר. קירשנר הצהירה כי הרעיון למכור את מי האמבט שלה נבע מתגובות של המעריצים בתמונותיה, שאמרו שהם ישתו את מי האמבט שלה. לאחר זמן מה, הוסיפה קירשנר את ההערה: "מים אלה אינם מיועדים לשתייה ויש להשתמש בהם רק למטרות סנטימנטליות." המוצר זכה להצלחה מסחרית עבור קירשנר- אזל מלאי מי האמבט בשלושה ימים (כ-500 יחידות). התגובות באינטרנט כללו חיקויים, זיופים (לדוגמה: שתן, מסטיק לעוס וכו'), פארודיות ומוצרי "ספין אוף". ניתן למצוא סרטוני יוטיוב בהם אנשים שתו, בישלו ואידו את מי האמבט.
ביוגרפיה > חסימת חשבון האינסטגרם

ב־19 ביולי 2019, חשבון האינסטגרם של קירשנר הושעה מהפלטפורמה. במגזין "Business Insider" דווח כי השעיית החשבון של קירשנר הגיע "לכאורה לאחר קמפיין דיווח מתואם נגדה." עם זאת, דובר אינסטגרם מסר כי חשבונה לא הוסר עקב הקמפיין הנ"ל, אלא משום שהוא מפר את הנחיות הקהילה של החברה. הסיבה הספציפית שהובילה להסרת החשבון של קירשנר לא נמסרה על ידי הדובר, מסיבות של שמירה על פרטיות. החשבון "belle.delphine" צבר למעלה מ-4.5 מיליון עוקבים טרם הוסר.
בית נורטון

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מבנה
 מיקום:  תל אביב-יפו
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1867–הווה (כ־157 שנים)
 קואורדינטות:  32°03′25″N 34°45′45″E﻿ / ﻿32.057061787983°N 34.762476558899°E﻿ / 32.057061787983; 34.762476558899
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) בית נורטון(למפת תל אביב רגילה) בית נורטון(למפת גוש דן רגילה) בית נורטון(למפת גוש דן מוגדלת) בית נורטון  he בית נורטוןhe בית נורטוןמפת  דרום __ תל אביב (in English: Tel Aviv) ויפו (in English: Jaffa) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) מדרום: __ פארק אריאל שרון (in English: Ariel Sharon Park), __ חולון (in English: Holon), __ בת ים (in English: Bat Yam) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בית נורטון הוא שמו של בניין היסטורי במושבה האמריקאית ביפו, הניצב ברחוב אורבך 4 בתל אביב. המבנה עשוי העץ הוקם בשנת 1866, ולאורך השנים שימש הבניין כבית המגורים של משפחת נורטון האמריקאית, כתחנת מיסיון של החברה הלונדונית להפצת הנצרות בקרב היהודים וכמסעדה יוקרתית בשם "מסעדת קרן". בית העץ המיוחד מוכר כמבנה לשימור, והחל מ-2018 פועל בו מלון בוטיק.
הרקע להקמת הבית

מאז ראשית המאה ה-19 התגבשו במקומות שונים ברחבי אירופה וארצות הברית קבוצות של נוצרים פרוטסטנטים שביקשו לקדם את בואו של המשיח על ידי כך שיקימו חברת מופת ויחיו על פי העקרונות הנוצריים הנעלים בהם האמינו. אחת מאותן קבוצות, אשר כינתה את עצמה בשם "כנסיית המשיח", התגבשה במדינת מיין שבצפון מזרח ארצות הברית סביב דמותו של מטיף כריזמטי בשם ג'ורג' אדמס. לאחר תלאות רבות וקשיים אין ספור התגבשה קבוצה בת 157 גברים, נשים וילדים אשר הפליגה לארץ ישראל והקימה מושבה חקלאית סמוך לעיר יפו. חברי הקבוצה הגיעו כשהם מצוידים בכל הדרוש על מנת להתקיים, החל במזון וכסף מזומן, עבור דרך מכשירי עבודה וכלים חקלאיים, וכלה בבתי מגורים עשויים עץ שהובלו לארץ ישראל כשהם מפורקים.
בית משפחת נורטון > משפחת נורטון

אחד מחברי קהילתו של ג'ורג' אדמס היה אַקְלֵי נוֹרְטוֹן, אדם אמיד ששימש כרב חובל של הספינה אֶלְוִוירָה קַאנַאנְט. הוא נמנה עם חסידיו של אדמס, ותמך ביוזמה להקמת המושבה ביפו. מסקר הרכוש שערכה הקונסוליה האמריקאית ביפו בשנת 1867 בקרב המתיישבים האמריקאים עולה כי אקלי נורטון נמנה עם עשירי המושבה, והיו ברשותו למעלה מ-2500 דולר.
נוכח התנהלותו הבעייתית של ג'ורג' אדמס בניהול המושבה, והכישלונות הרבים שחוו המתיישבים האמריקאים בניסיונותיהם להיאחז בקרקע המושבה שהקימו, שינה אקלי נורטון את דעתו, הפך למתנגד חריף של אדמס, ונמנה עם ראשי קבוצת המתיישבים שביקשו לסיים את המיזם הכושל ולחזור לארצות הברית. ב-28 ביוני 1867 השתתף בפגישה בביתו של סגן הקונסול האמריקאי ביפו, במהלכה ייצג כשלושה רבעים מן המתיישבים שביקשו סיוע שיאפשר להם להפליג חזרה למיין.
בחודש ספטמבר 1867 הפליגו 13 משפחות של מתיישבים אמריקאים (44 נפשות) מנמל יפו חזרה לארצות הברית. 8 משפחות (25 נפשות) מתוכן היו חסרות כל, ונדרש סיוע של נדיבים על מנת לאפשר את רכישת כרטיסי הנסיעה עבורן. חמש משפחות (19 נפשות), וביניהן משפחתו של אקלי נורטון, יכולות היו לרכוש את כרטיס ההפלגה בכוחות עצמן.
בית משפחת נורטון > הקמת הבית

קפטן אקלי נורטון הגיע ליפו ב-22 בספטמבר 1866 על סיפון האנייה נלי צ'פין, כשהוא בן 38. משפחתו כללה את אשתו בת ה-37 וחמש בנותיו (אליס בת ה-18, אסתר בת ה-14, יוג'ין בת ה-8, לוויטוס בת ה-5 ולואלה בת ה-3). כדי לאפשר למשפחתו הגדולה חיי נוחות ורווחה, צירף אקלי נורטון שני בתים והפך אותם למבנה אחד גדול. כל חלקי העץ הדרושים להקמת הבית נרכשו מראש בארצות הברית, סומנו בקפידה, והועלו על סיפון הספינה נלי צ'פין שהובילה את המתיישבים האמריקאים לארץ ישראל. עם הגעת הספינה ליפו נפרקו ממנה חלקי העץ, ואוכסנו באופן זמני על חוף הים עד לאישור רכישת האדמה ותחילת הקמת המבנים.
בית נורטון הוקם בקצה המושבה, סמוך לדרך הראשית המובילה לכיוון שכם. מתרשים שהתגלה בשנת 1990 בעליית הגג של הבית עולה כי למבנה היה גג שטוח מוקף במעקה, אליו הוליך גרם מדרגות חיצוני. גג הרעפים המשופע ומרפסות העץ שמקיפות את הבניין הנוכחי לא היו חלק מן הבית המקורי, אלא נוספו לו בשלב מאוחר יותר. מחקר בוטני שנערך בשנת 1988 ובדק את חלקי העץ מהם הורכב המבנה, העלה כי כל חלקי הבית נבנו מעצים שמקורם בצפון אמריקה, ואכן הובאו לארץ ישראל מארצות הברית. עובדה זו מעידה כי תוספת הבנייה של המרפסות, אשר התאימה את הבתים לתנאי האקלים בארץ, נערכה על ידי המתיישבים האמריקאים בעצמם, או על ידי אחרים שהשתמשו במלאי של עצים אמריקאים שנותרו במושבה לאחר חזרת המתיישבים לארצות הברית
מרכז המיסיון הבריטי ביפו

כחלק מן ההתארגנות של המתיישבים האמריקאים לחזור לארצות הברית, הם מכרו את הרכוש, חלקות הקרקע, והבתים שהקימו לפטר מרטין מצלר, מיסיונר שפעל ביפו מטעם מיסיון עולי הרגל של בזל. מרבית שטחה של המושבה האמריקאית נמכרה על ידי מצלר לטמפלרים, אשר הגיעו לארץ ישראל מדרום גרמניה במטרה להקים בה מושבה חקלאית, ורק מיעוט הרכוש עבר לידי גורמים אחרים.
ביתו של אקלי נורטון וחלקת הקרקע הצמודה אליו נרכש על ידי מצלר בשנת 1867, ובחודש דצמבר אותה שנה הוא מכר אותו ברווח נאה לאנשי החברה הלונדונית להפצת הנצרות בקרב היהודים. ג'וזף ברקלי, ששימש כנציג החברה הלונדונית בירושלים, עקב אחר שקיעתה של המושבה האמריקאית ביפו והמליץ למנהלי החברה בלונדון לרכוש את אחד מבתי המושבה שנעזבה על מנת שישמש כבסיס לתחנת מסיון ביפו. מנהלי החברה הלונדונית קיבלו את ההמלצה, וב-10 בדצמבר 1867 נרכש הבית וחלקת הקרקע תמורת סכום של 150 לירות אנגליות. ב-9 במרץ 1869 רכשו אנשי החברה הלונדונית ממצלר, בעלות של 22 לירות אנגליות, שטח קרקע נוסף שהיה צמוד לבית.
מרכז המיסיון הבריטי ביפו > פעילות המיסיון בשנים 1870-1869

בעקבות רכישה זו נשלח ליפו על ידי החברה הלונדונית מיסיונר בשם קלמן פ' פדואה (Calmann P. Padua), שהיה יהודי מומר. הוא המליץ למנהלי החברה הלונדונית להגדיל את שטח תחנת המיסיון על ידי רכישת חלקת קרקע נוספת שהועמדה למכירה. גם המלצה זו התקבלה, וב-24 ביוני 1869 נרכשה הקרקע שהייתה בבעלות האחים גרגורי וג'ון לררד. בזכות רכישה זו שלטה החברה הלונדונית בפינה הדרום מערבית של המושבה האמריקאית לשעבר, האזור שגבל בדרך הראשית שהוליכה מיפו לשכם. הישיבה על הדרך הראשית הקלה על אנשי המיסיון ליצור קשר עם התושבים היהודים שהלכו בה.
המיסיונר קלמן פדואה ארגן את תחנת המיסיון שהקים על פי העקרונות הבאים, אותם פירט במכתב ששלח לנציג החברה בירושלים:
יש צורך לארגן את ביתנו במושבה בצורה פשוטה.
צריך לייחד שני חדרים כדי לשכן בהם את עולי הרגל היהודים למשך שניים או שלושה לילות.
שלושה חדרים נוספים צריך לייחד לאירוח המיסיונרים של החברה.
מיסיונרים של החברה שיגיעו לביקור בארץ, רצוי שיבקרו בבית המיסיון שלנו.
ברצוני לקבל היתר לשכן בביתנו משפחה נוצרית אשר תתגורר בבית ללא תמורה בעבור שמירתה על המבנה.
אבקשך לשלוח לי מספר עותקים של כתבי הקודש בלשונות עברית וספרדית, וכמה חוברות הסברה בשפות עברית, ספרדית, גרמנית וערבית כדי שאוכל לחלקם לעוברי אורח יהודיים.
פעילות תחנת המיסיון של קולמן ביפו נמשכה שנה אחת בלבד, ובשנת 1870 הוא חזר לירושלים. מנהלי החברה הלונדונית החליטו להשכיר את מרבית חדרי הבית לטמפלרים רווקים אנשי המושבה הגרמנית, ולהשאיר ברשותם רק חלק קטן מן הבית לשימוש המיסיונרים של החברה הלונדונית שיעברו ביפו.
מרכז המיסיון הבריטי ביפו > פעילות המיסיון אחרי שנת 1882

עם תחילת העלייה הראשונה והגידול העצום במספר היהודים שעלו במסגרתה והתיישבו ביפו וסביבתה, שבה העיר יפו והפכה למרכז של פעילות מיסיונרית בקרב העולים החדשים. תחילה ניסה המיסיון הלונדוני לפעול בקרב היהודים בסיוע תושבים מקומיים שהתגוררו במושבה הגרמנית, אולם ב-3 באפריל 1883 הוחלט לחדש את פעילות תחנת המיסיון ולשלוח נציג קבוע שיישב ביפו לתקופת ניסיון. יהודי מומר בשם ל"פ ויינברג התמנה לנציג האגודה הלונדונית ביפו, ועיקר פעילותו התמקדה בשיחות שכנוע עם יהודים שהגיעו לנמל יפו וחלוקת חוברות הסברה וכתבי קודש. בחודש דצמבר 1893 נשלח ליפו מסיונר נוסף בשם ג'יימס אוולד הנאואר על מנת לסייע לוויינברג להתגבר על עומס העבודה בקרב היהודים הרבים שעברו בנמל יפו מאז תחילת שנות ה-90. בחלקת הקרקע שלצד בית המיסיון הוקמה קפלה ששימשה הן את המיסיון הבריטי והן את אנשי הקהילה האוונגלית הגרמנית שנוצרה בקרב המושבה הטמפלרית.
מרכז המיסיון הבריטי ביפו > סיום פעילות המיסיון הבריטי בבית

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה גורשו מן הארץ המיסיונרים הבריטים, שהיו נתיני מדינות אויב, והמבנה של בית נורטון שימש את אנשי המושבה הגרמנית (בעלי בריתה של האימפריה העות'מאנית). בתקופת המנדט הבריטי עבר מוקד הפעילות של המיסיון הבריטי למבנים אחרים ביפו, והבניין שימש למטרות שונות. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הפך הבית, כמו גם יתר בתי המושבה הגרמנית, לשטח ששימש את הצבא הבריטי.
לאחר הקמת מדינת ישראל עבר האזור לבעלות המדינה. תקופה מסוימת שימש הבית למגורי עולים חדשים, אולם הידרדרות מצבו הפיזי של בית העץ הוביל להפסקת השימוש בו. במשך עשרות שנים הוא עמד נטוש ומט ליפול, והוא הוגדר כמבנה מסוכן ותוכנן להריסה.
חידוש המבנה בשנת 1990

בשנת 1988 נרכש המבנה, שעמד על סף התמוטטות, על ידי חברת ד.י.א.נ, שהחלה לשפצו באופן מקיף ויסודי. לארץ הגיע משפץ בתים מומחה ממדינת מיין בשם מרק היינס, אשר קיבל על עצמו את המשימה. במשך שלוש שנים נמשכה עבודת השיקום והשחזור של הבניין, במהלכן חוזק המבנה, ושוקמו חלקי העץ המקוריים שכללו דלתות, קירות, רצפות, לוחות מצופים וחלונות. מרק היינס סיים את עבודתו בשנת 1990, ומלאכת השיקום החריגה באיכותה זכתה בפרס הנשיא לשימור אתרים בטקס שנערך ב-1 במאי 1991.
במהלך עבודות השיקום של הבית התגלו על קורות העץ של המבנה כתובות עם שמו של בעל הבית - אוקלי נורטון, אשר נרשמו ככל הנראה עוד בארצות הברית בעת העמסת הקורות על הספינה, וזאת כדי לסמן את שייכות הקורות לביתו של נרטון. בנוסף התגלה בעליית הגג של המבנה ציור שהוכן על ידי אנדרו טאבוט, אחד ממתיישבי המושבה האמריקאית, ואשר העיד כי המבנה המקורי שהובא מארצות הברית היה ללא מרפסות ועם גג שטוח.
חידוש המבנה בשנת 1990 > מסעדת קרן

בשנת 1985 הקימה המסעדנית קרן קרמרמן את מסעדת "קרן" ברחוב אבן גבירול בתל אביב. המסעדה הוגדרה מאז הקמתה כמסעדת יוקרה ונחשבה לאחת המובילות בתחומה. בשנת 1990 מכרה קרן קרמרמן את המסעדה לאירית שנקר ולשף חיים כהן, אשר העבירו אותה אל המבנה המשופץ של בית נורטון. המסעדה היוקרתית הפכה לסימן ההיכר של אזור המושבה האמריקאית, ורבים הכירו את "בית נורטון" כ"מסעדת קרן". לאחר כ-13 שנים החליטו הבעלים להפסיק את פעילותה, והמסעדה נסגרה ב-28 בפברואר 2003.
המבנה כיום

בשנת 2007 נרכש בית נורטון (יחד עם המבנה הנטוש של "מלון ירושלים" הסמוך) מיזם הנדל"ן זאב סוקולובסקי על ידי אבי זק, מבעלי חברת אורשל אחזקות, וזאת במטרה להפוך אותו לחלק ממלון יוקרתי חדש. שני המבנים עברו שיפוץ מקיף בעלות כוללת של כ-120 מיליון שקלים, וב-29 במאי 2018 נחנך "בית נורטון" כאחד האגפים של "מלון דריסקו". נכון לשנת 2019 נקרא "בית נורטון" בשם "וילה דריסקו" וממוקמים בו מספר חדרים יוקרתיים במיוחד של המלון החדש, דוגמת "סוויטת נורטון".
לקריאה נוספת

ריד מ. הולמס, הנחשונים - קורות המושבה האמריקאית ביפו, מוזיאון הארץ, תל אביב, 1985
ג'יין ל. הולמס, "חלום בהתהוותו - אפילוג למהדורה השנייה של הנחשונים", בתוך: ריד מ. הולמס, הנחשונים - קורות המושבה האמריקאית ביפו, מהדורה שנייה, 2003
אייל יעקב אייזלר, המושבה האמריקאית-גרמנית ביפו וייחודה במסגרת פעילות העולם הנוצרי בא"י בשלהי השלטון העות'מאני (1866-1914), עבודת גמר לקראת תואר מוסמך, אוניברסיטת חיפה
נילי ליפשיץ, שמחה לב-ידון וגדעון ביגר, "מקור העץ וגיל עצים במושבה האמריקאית ביפו", בתוך: קתדרה, גיליון 47 (תשמח), עמ' 70–78