stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אריה טרנסוואל
תפוצה ואקולוגיה

התפוצה ההיסטורית הוודאית של אריה טרנסוואל השתרעה לאורך שטחה של דרום אפריקה, סווזילנד, לסוטו, חלקה הדרומי והמרכזי של בוצוואנה, דרום זימבבואה ומוזמביק ודרום מזרח נמיביה. התפוצה הנוכחית מוגבלת בעיקר לאוכלוסיות גדולות בבוצוואנה ודרום אפריקה ולכיסים מבודדים בזימבבואה ומוזמביק. מניתוח גנטי עולה, כי תת-המין אריה הכף שהיה אנדמי לאזור הכף המערבי ונכחד מן העולם, ייצג למעשה את האוכלוסייה הדרומית ביותר של אריה טרנסוואל.
בית הגידול של אריה טרנסוואל הוא בעיקר סוואנות, אזורים מדבריים למחצה כדרום מדבר קלהרי, חורשות דלילות ואזורי סבך ואזורים הרריים בעיקר בדרום אפריקה. הוא מצוי גם באזורים מוצפים בדרום דלתת האוקבנגו בבוצוואנה בעוד שהאזורים הצפוניים של הדלתא מאוכלסים על ידי אריה קטאנגה. הטמפרטורה בתחומי מחייתו 20–30 מעלות, וכמות המשקעים הממוצעת היא 250–500 מילימטר לשנה.
אריה טרנסוואל כשאר האריות הוא בעל חיים חברתי, והמערכת החברתית מורכבת מלהקת נקבות אשר ביניהן מתקיים קשר חזק. הן מתגוררות יחד ומגרשות זכרים המנסים להשתלט על הלהקה ושטח הפעילות שלה. לרוב, אריות מצליחים להדיח את השליט המכהן על ידי חבירה לזכר אחר (נפוץ בעיקר בין אחים). החלפת השליטה מתבצעת על ידי קרבות עזים ולעיתים קטלניים עם הזכר המכהן, ולאחר מכן, בעצימות נמוכה יותר, עם הנקבות. אף על פי שהלביאות מגנות על צאצאיהם, הריגת הגורים על ידי הזכרים השליטים החדשים נפוצה מאוד. הנקבות יכולות להתרבות בגיל 4 שנים, וזכרים בגיל חמש. כ-5 גורים נולדים לאחר תקופת הריון של כ-110 ימים. הנקבות מטפלות בגורים עד גיל 16 חודשים. לרוב, הגורים מגורשים לאחר מכן, ומחפשים להקה חדשה.
את הציד מנהלות בעיקר הלביאות - לרוב בלילה, על מנת להקשות על הטרף לזהותם. ההמתה מתבצעת על ידי חניקה עם השיניים, שבירת מפרקת או על ידי הצמדת נחיריו ופיו של הקרבן בחוזקה בעזרת לסתות האריה.
בין פריטי הטרף הפוטנציאלים של אריה טרנסוואל ניתן למנות את בעלי החיים הבאים: גנו שחור, גנו כחול, דאמאליסק הצבי, בובאל הכף, זברה מצויה, זברת הרים, דלגן, קודו גמלוני, אילנד מצוי, אנטילופה איילית, אימפלה, ראם הצבי, חזיר יבלות, אוריבי, דוקרן שארפי, תאו אפריקני, צבי סוף ההרים, דלקרן המושק ועוד. הם גם עלולים לטרוף בעלי חיים גדולים יותר כקרנף רחב-שפה, ג'ירף דרום אפריקני ויענים. בקלהרי אריות טרנסוואל ידועים כטורפי בבונים.
שימור

מצבו של אריה טרנסוואל לא הוגדר על ידי IUCN, אך סביר להניח שמצבו הוא מהטובים שבתת-מיני האריה, בהתחשב בכך שמגמת אוכלוסייתו יציבה בחלק מהאזורים ואף נמצאת בעלייה בדרום אפריקה. אריה טרנסוואל מצוי במספר אזורים מוגנים. הבולטים שבהם: הפארק הלאומי קרוגר (2,000 פרטים), פארק הפילים אדו, הפארק הלאומי זברת ההרים, הפארק הלאומי מפונגובווה, והפארק הלאומי לימפופו.
ישנם בשבי 100 אריות הרשומים תחת השם אריה טרנסוואל על ידי המערכת הבינלאומית למידע על מיני בעלי חיים. ביוני 2015, רשות השימור של רואנדה העבירה פרטים של אריה טרנסוואל לפארק הלאומי אקגרה שבמדינה, לאחר שהאוכלוסייה המקורית הוכחדה; אף על פי שתת-המין המקורי באזור זה היה האריה המסאי, קשיים בירוקרטיים בקבלת אריות מטנזניה גרמה לרשויות השימור בפארק להביא אריות מדרום אפריקה.
נקבת אריה לבן בגן חיות
אריה טרנסוואל בפארק הלאומי קרוגר
זוג אריות טרנסוואל ניזונים מגופת ג'ירף
בית החולים הפרטי בהובארט

| --- | --- |

 היסטוריה
 תאריך ייסוד:  1999 
 שירותים
 מיטות:  146 
 אתר רשמי
 גאוגרפיה
 מיקום:  הובארט, אוסטרליה
 קואורדינטות:  42°52′51″S 147°19′48″E﻿ / ﻿42.880777°S 147.329928°E﻿ / -42.880777; 147.329928
 he
 
בית החולים הפרטי בהובארט (באנגלית: Hobart Private Hospital) הוא בית חולים פרטי, הממוקם במרכז העיר הובארט, בירת טסמניה שבאוסטרליה. בבית החולים ישנן 146 מיטות.
בעבר, בית החולים נקרא אגף המלכה אלכסנדרה, והוא היה שייך לבית החולים רויאל הובארט, ולפני כן הוא היה בית החולים המלכה אלכסנדרה, אך בשנת 1999, הוא נשכר לעשרים שנים, על ידי חברי תחומי בריאות, והפך לבית החולים הפרטי.
בית החולים הפרטי הובארט מספק שירותי בריאות פרטיים המתמחים בתחומי חירום, לב, יולדות, אורתופדיה, גסטרואנטרולוגיה, אורולוגיה, כירורגיה פלסטית, רפואת נשימה, גמילה וכירורגיה כללית.
בשנת 2019, התקיימו דיונים לגבי המשך השכירות של בית החולים, ולבסוף הוכרז כי חוזה השכירות יתחדש לעוד עשרים שנים נוספות.
הערות שוליים

↑  Tasmanian Government hunting for new operator for Hobart Private Hospital, www.abc.net.au, ‏2019-01-29 (באנגלית אוסטרלית)
↑  New agreement to commence at Hobart Private Hospital, www.premier.tas.gov.au (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 0632 636X 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רפואה ובנושא מבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בית גמליאל

| --- | --- |

מדינה: ישראל ישראל
מחוז: המרכז
מועצה אזורית: חבל יבנה
גובה ממוצע: ‎30 מטר
תאריך ייסוד: 1949
תנועה מיישבת: הפועל המזרחי
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 994 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎-3.1% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) בית גמליאל(למפת גוש דן רגילה) בית גמליאל(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית גמליאל(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית גמליאל31°51′24″N 34°45′41″E﻿ / ﻿31.8565485821477°N 34.7614021675175°E﻿ / 31.8565485821477; 34.7614021675175  heמפת היישובים של מועצה אזורית חבל יבנה (in English: Hevel Yavne Regional Council) באדום - בית גמליאל בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 8 מתוך 10
http://www.beitgamliel.org.il
בֵּית גַּמְלִיאֵל הוא מושב של הפועל המזרחי, שנוסד בשנת 1949. בית גמליאל גובל בעיר יבנה  צמוד לכביש 410, כביש יבנה-רחובות. חובקים אותו נחל שורק ויובלו, נחל גמליאל. המושב משתייך למועצה האזורית חבל יבנה והוא המזרחי ביותר מבין יישוביה.
בתחילה נקרא היישוב "יבנה ב'", אך לאחר מכן שונה שמו, על שם רבן גמליאל דיבנה, נשיא הסנהדרין ביבנה אחרי חורבן בית שני, שקבור בעיר יבנה הסמוכה.
אוכלוסייה

תושבי המושב חיים לאור תפיסת "תורה ועבודה": השמירה על אורח חיים דתי-לאומי, יחד עם עבודת האדמה ואהבת ארץ ישראל.
המושב הוקם על ידי משפחות עולים יוצאי אירופה ששרדו את השואה. המתיישבים הראשונים עלו מרומניה, הונגריה וצ'כיה. מספר משפחות הגיעו מצפון אפריקה, אלג'יר ומתוניס. המתיישבים הראשונים קיבלו משקים בגודל של שני דונם וחצי, לול ופרה. המושב מנה 93 משפחות שהתפרנסו מענפי חקלאות שונים: רפת, ירקות, גידולי שדה, לול ומטעים. במשך השנים הצטרפו למושב משפחות של מתיישבים חדשים שלא עסקו בחקלאות.
מיעוט קטן מהחברים מתפרנס מחקלאות. מרבית התושבים עוסקים במקצועות חופשיים מחוץ למושב.
בתחילת שנות ה-90 קלט המושב גל מתיישבים חדש במסגרת תוכנית ההרחבה הראשונה. בסוף שנות התשעים, במסגרת תוכנית ההרחבה לבני המושב ולתושבי חוץ, הוכפל מספר תושבי המושב והגיע לכ-270 משפחות.
שירותים ביישוב

במושב ספרייה ציבורית ("ספריית הילדה"), מועדון לאירועי המושב, מגרש כדורסל/קט-רגל מקורה, מגרש דשא סינתטי, סניף בני עקיבא וארבעה בתי כנסת פעילים. רב המושב הוא הרב אליהו סלומון.
באוקטובר 2019 הוקם במושב מקווה טהרה מודרני ומונגש.
ילדי המושב מתחנכים בבתי ספר הממוקמים ביישובי הסביבה, בעיקר בבית הספר הממלכתי דתי בקבוצת יבנה.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  צפו: ביקור ראשון במקווה החדש והמפואר, באתר ערוץ 7, 5 באוקטובר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588165605171
אתר ניסויים רייגן

| --- | --- |

שיגור ניסוי -2001
 נתוני השדה
 תקופת הפעילות:  1959–הווה (כ־65 שנים)
 על שם:  רונלד רייגן 
 מפעיל:  US Army Kwajalein Atoll 
 קואורדינטות:  8°43′00″N 167°44′00″E﻿ / ﻿8.71666667°N 167.73333333°E﻿ / 8.71666667; 167.73333333
 מסלולי טיסה
  (למפת איי מרשל מוגדלת) מג'ורו ביקיני קווג'לין מילי איילינגלאפלאפ ארנו ג'לואיט מיקרונזיה האוקיינוס השקטאתר ניסויים רייגן(למפת איי מרשל רגילה) מג'ורו ביקיני קווג'לין מילי איילינגלאפלאפ ארנו ג'לואיט מיקרונזיה האוקיינוס השקטאתר ניסויים רייגן
 
אתר ניסויים רייגן (אנגלית: Ronald Reagan Ballistic Missile Defense Test Site, Reagan Test Site), הוא אתר ניסוי ונמל החלל שממוקם באיי מרשל בשטח של כ-1,900,000 קמ"ר וכולל מתקנים פרוסים במספר אטולים.
היסטוריה

במהלך מלחמת העולם השנייה באזור הוקם בסיס של צי ארצות הברית. בשנת 1959 האתר הועבר לאחריות חיל האוויר של ארצות הברית שבנה מתקן לניסוי מערכות נשק מתקדמות. השטח הושכר למשרד ההגנה של ארצות הברית עד לשנת 2066. האתר כולל מתקנים שונים בתחום מכ"ם, תחנות בקרה וכני שיגור. סיב אופטי ייעודי מקשר את האתר עם מתקנים באי גואם. המתקן הראשי ממוקם באטול קוואג'לין.
עיקר הפעילות הוא שיגורי ניסוי של טילים בליסטיים ושיגורי טילי מזג אוויר לטיסה תת-מסלולית. בשנת 2000 בוצע המראה של מטוס לוקהיד L-1011 ממנו שוגר משגר מדגים פגאסוס עם לוויינים. בשנת 2005 החלו שיגורים של משגר פאלקון 1 של חברת ספייס X. לאחר מספר שיגורים שנכשלו בשנת 2009 בוצע שיגור מוצלח. בהמשך החברה עברה לשימוש באתרי שיגור אחרים.
האתר קיבל את שמו הנוכחי בשנת 1999.
בהתאם להארכה אמריקאית החל משנת 2035 קיימת סכנה להצפת השטח על ידי האוקיינוס.
הערות שוליים

↑  Scott Waldman,E&E News, Key Missile Defense Installation Will be Uninhabitable in Less Than 20 Years, Scientific American (באנגלית)
| נמלי חלל |
| --- | --- | --- |
| ארצות הברית | בסיס חיל החלל ונדנברג •  נמל האוויר והחלל מוהאבי • נמל החלל האזורי המרכז-אטלנטי • נמל החלל הפסיפי - אלסקה • נמל החלל קייפ קנוורל • מרכז החלל קנדי • אתר השיגור של SpaceX בדרום טקסס • נמל החלל אמריקה • מתקן הטיסות וולופס • אתר ניסויים רייגן • נמל החלל וייט סנדס |  |
| ברית המועצות/רוסיה | קוסמודרום בייקונור • קוסמודרום ווסטוצ'ני • קוסמודרום פלסצק • קפוסטין יאר • קוסמודרום סבובודני • אתר שיגורים יאסני |  |
| סין | מרכז שיגור הלוויינים ג'יוצ'ואן • מרכז שיגור הלוויינים ונצ'אנג • מרכז שיגור הלוויינים טאיואן • מרכז שיגור הלוויינים שיצ'אנג |  |
| מדינות אסיה | יפן מרכז החלל אוצ'ינורה • מרכז החלל טנגשימה קוריאה הדרומית אתר שיגורים טונחה ישראל בסיס פלמחים קוריאה הצפונית מרכז החלל נרו • אתר שיגורים סוחה הודו מרכז החלל סאטיש דאוון איראן מרכז החלל סמנאן • מרכז החלל שאהרוד |  |
| אמריקה דרומית | צרפת מרכז החלל הגיאני ברזיל מרכז החלל אלקנטרה |  |
| אוסטרליה ואוקיאניה | אוסטרליה מתחם וומרה ניו זילנד רוקט לאב - מתחם שיגורים 1 |  |
| אסדות ימיות | איטליה מרכז החלל לואיג'י ברוליו • מים בין-לאומיים Sea Launch |  |
פריסת המתקנים
בית החולים העירוני 40 (ססטרורצק)

| --- | --- |

 היסטוריה
 תאריך ייסוד:  1748
 שירותים
 מיטות:  1,000 
 https://www.gb40.ru
 גאוגרפיה
 מיקום:  סנקט פטרבורג, רוסיה
 קואורדינטות:  60°06′14″N 29°58′05″E﻿ / ﻿60.104°N 29.968°E﻿ / 60.104; 29.968
 he
 
בית החולים העירוני מספר 40 של סנקט פטרבורג, רוסיה (ברוסית: Городская больница №40) הוא אחד ממוסדות הרפואה הגדולים ביותר בצפון מערב רוסיה. השם הרשמי הוא "מכון הבריאות הממלכתי של סנקט פטרבורג, בית החולים העירוני מספר 40 של נפת הנופש".
בית החולים ממוקם בתחומי העיר ססטרורצק.
היסטוריה

בית החולים התחיל את דרכו ב-14 בנובמבר 1748, עם פתיחת בית החולים הראשון במפעל הנשק בססטרורצק ובו 50 מיטות. זה היה אחד מבתי החולים הראשונים ברוסיה.
במהלך המאות ה־18 וה־19, רק מספר המיטות, השם והמיקום של המוסד הרפואי השתנו. מבחינת תפקודו, בית החולים היה יורשם של המוסדות הרפואיים הקודמים ונשאר בית החולים היחיד עבור תושבי ססטרורצק.
לאחר מלחמת האזרחים ברוסיה (1917–1923) עמד בראש בית החולים סרגיי יולביץ' מלבסקי (1869—1934). הוא היה מנתח רוסי מוכשר שניתח אינטנסיבי, שהה עם חולים קשים אחרי חצות, השקיע את אמצעיו המועטים ברכישת מכשירים כירורגיים, תרופות ואוכל. כמעט כל תושבי ססטרורצק התכנסו כדי לחלוק את מחוותם האחרונות לסרגיי יולביץ' עם מותו.
שיפוץ בית החולים לאחר הרס מלחמת העולם השנייה נערך ביוזמת הרופא הראשי ניקולאי יבגנייביץ' סלופסקי (1899–1964).
במהלך מלחמת העולם השנייה העיר נפגעה קשות. היו כמה פגיעות ישירות בבניין בית החולים. בתקופה הראשונה של המלחמה, כאשר התנהלו קרבות עזים סמוך לעיר, לפני פריסת בתי החולים לפינוי בססטרורצק, כל זרם הפצועים נשלח לבית החולים אוליצקי. תוך פחות מחודש, חובשי בית החולים העניקו טיפול רפואי ל־223 אנשי צבא.
מאמצע שנות השישים החל בית החולים להתרחב. נבנו מבנים חדשים לשירותי ילדים, מטופלי ריאה, כירורגיה ורפואה פנימית . היחידה הפרוקטולוגית המתמחה הראשונה נפתחה בלנינגרד בבית חולים זה. תכולת בית החולים הוגדלה עד 680 מיטות.
ב-11 במאי 1974, במקום בית החולים, נפתח המרכז השיקומי ובו 520 מיטות בברית המועצות. בתוך 35 שנים לקיומו של מרכז זה, למעלה מ-250,000 חולים קיבלו בו טיפול שיקומי.
באוקטובר 2005 מונה פרופסור סרגיי גריגורייביץ' שצ'רבק לרופא הראשי של בית החולים. לפני מינויו, פעילות בית החולים הייתה קשורה לאקדמיה הרפואית הצבאית והמחלקה לטיפול שדה צבאי. עם בואו של שצ'רבק החל שיפוץ רחב היקף של כל בית החולים ובפרט, מרכז השיקום.
בבית החולים יש יחידות המתמחות בהרדמה והחייאה (2), טיפול נמרץ (3), ניתוחי כלי דם, נוירולוגיה (3), אורתופדיה (2), טראומטולוגיה, גינקולוגיה, קולופרוקטולוגיה, שיקום (4), שיטות טיפול פיזיות (2), וחלקן אחרות.
מדי שנה 20,000 חולים מקבלים טיפול בבית החולים. בבית החולים קיימים שיטות אבחון וטיפול מודרניות, כולל טומוגרפיה ממוחשבת רנטגן ותהודה מגנטית, וסדרת מכשירים שנקלטו מתעשיית ההיי-טק לרבות רובוט המסייע לשיקום חולים לאחר שבץ מוחי או פגיעה בחוט שדרה, טיפול בגלי הלם לב לטיפול עמיד בפני אנגינה, גירוי מגנטי גולגולתי ולטיפול בחולים עם שבץ ובפגיעות ראש.
מאז שנת 2010 מפרסם בית החולים את ספר השנה שלו שכולל את העבודות המדעיות של רופאי בית החולים לאותה שנה. תוכן העניינים ותמצית הפרקים ברוסית ובאנגלית זמינים באופן חופשי באתר האינטרנט של בית החולים (https://www.gb40.ru).
במהלך מגפת הקורונה ברוסיה, בשנת 2020 הוסב בית החולים לבית חולים עבור חולים בנגיף הקורונה.
אתר שיגורים טונחה

| --- | --- |

פריסת מתקנים באתר: כן שיגור בצד ימין, מתקן הרכבה בצד שמאל
 מידע כללי
 מדינה:  קוריאה הצפונית 
 סוכנות אם:  סוכנות החלל הברזילאית
 קואורדינטות:  40°51′21″N 129°39′57″E﻿ / ﻿40.85583333°N 129.66583333°E﻿ / 40.85583333; 129.66583333
 he
 
מרכז שיגורים טונחה (בקוריאנית: 동해위성발사장), ידוע גם כ-"Musudan-ri" (בקוריאנית: 무수단리, לפי היישוב הקרוב) הוא מרכז שיגורים בצפון-מזרח קוריאה הצפונית המותאם לשיגורים של טילים בליסטיים ומשגרי לוויינים.
היסטוריה

עבודות בניה באתר החלו בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 על ידי יחידות הנדסה קרבית של צבא קוריאה הצפונית. בשנת 1985 בוצע לראשונה ניסוי של שיגור טיל בליסטי. מתקני בקרה ושליטה, מחסנים ומתקנים נוספים הורחבו עד לתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20. ביוני 1990 בוצע שיגור טיל נוסף. בהמשך בתדירות שנתית בוצעו שיגורים נוספים.
ב-31 באוגוסט 1998 בוצע שיגור טיל תלת-שלבי עם לוויין. ככל הנראה הוא הסתיים בכשל.
ב-5 באפריל 2009 בוצע ניסיון נוסף. דיווחים רשמיים היו על הצלחת השיגור. דיווחים שהתקבלו מארצות הברית ורוסיה ציינו שאין סימן לנוכחות לוויין בחלל.  כל הנראה הייתה טיסה תת-מסלולית עקב תקלה טכנית בשלב השלישי של משגר.
מאז 2009 לא בוצעו שיגורים נוספים ופעילות עברה לאתר שיגורים סוחה
הערות שוליים

↑  ארצות הברית על שיגור לוויין בשנת 1998
↑  שיגור לוויין בשנת 2009
| נמלי חלל |
| --- | --- | --- |
| ארצות הברית | בסיס חיל החלל ונדנברג •  נמל האוויר והחלל מוהאבי • נמל החלל האזורי המרכז-אטלנטי • נמל החלל הפסיפי - אלסקה • נמל החלל קייפ קנוורל • מרכז החלל קנדי • אתר השיגור של SpaceX בדרום טקסס • נמל החלל אמריקה • מתקן הטיסות וולופס • אתר ניסויים רייגן • נמל החלל וייט סנדס |  |
| ברית המועצות/רוסיה | קוסמודרום בייקונור • קוסמודרום ווסטוצ'ני • קוסמודרום פלסצק • קפוסטין יאר • קוסמודרום סבובודני • אתר שיגורים יאסני |  |
| סין | מרכז שיגור הלוויינים ג'יוצ'ואן • מרכז שיגור הלוויינים ונצ'אנג • מרכז שיגור הלוויינים טאיואן • מרכז שיגור הלוויינים שיצ'אנג |  |
| מדינות אסיה | יפן מרכז החלל אוצ'ינורה • מרכז החלל טנגשימה קוריאה הדרומית אתר שיגורים טונחה ישראל בסיס פלמחים קוריאה הצפונית מרכז החלל נרו • אתר שיגורים סוחה הודו מרכז החלל סאטיש דאוון איראן מרכז החלל סמנאן • מרכז החלל שאהרוד |  |
| אמריקה דרומית | צרפת מרכז החלל הגיאני ברזיל מרכז החלל אלקנטרה |  |
| אוסטרליה ואוקיאניה | אוסטרליה מתחם וומרה ניו זילנד רוקט לאב - מתחם שיגורים 1 |  |
| אסדות ימיות | איטליה מרכז החלל לואיג'י ברוליו • מים בין-לאומיים Sea Launch |  |
באר יעקב (בריסטול)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מקווה 
 מיקום:  בריסטול 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 קואורדינטות:  51°27′12″N 2°36′37″W﻿ / ﻿51.4533°N 2.6102°W﻿ / 51.4533; -2.6102
  (למפת אנגליה מוגדלת) לונדון ברמינגהאם לידס ברדפורד מנצ'סטר ליברפול בריסטול לסטר פורטסמות' פלימות' ניוקאסל סקוטלנד צרפת ויילס צ. אירלנד  איר. תעלת למאנש הים הצפוני  הים האירי באר יעקב(למפת אנגליה רגילה) לונדון ברמינגהאם לידס ברדפורד מנצ'סטר ליברפול בריסטול לסטר פורטסמות' פלימות' ניוקאסל סקוטלנד צרפת ויילס צ. אירלנד  איר. תעלת למאנש הים הצפוני  הים האירי באר יעקב
 
באר יעקב (באנגלית: Jacob's Well) הוא מבנה ברובע קליפטון (Clifton) שבבריסטול, אנגליה, המתוארך לימי הביניים המוקדמים, יש המשערים כי במהלכם שימש המבנה כמקווה יהודי.
בעיר בריסטול התקיימה קהילה יהודית לסירוגין החל מהמאה ה-12 לערך. מבנה האבן בנוי סביב מעיינות חמים טבעיים, ועל אחד ממשקופי המבנה קיימת חריטה שיש המפרשים אותה כמילה ”זחלים” בעברית (דהיינו: "זוחלים", מונח הלכתי בהקשר לדיני מקוואות). עובדות אלה הובילו לתאוריה לפיה המקום שימש כמקווה בתקופה הקדומה. עם זאת, יש המפרשים בצורה אחרת את הכיתוב על המשקוף, ואף טוענים כי המבנה עמוק מדי על מנת לשמש כמקווה. על פי תאוריה נוספת, המבנה שימש לטהרת המת לקראת קבורתו, ככל הנראה בבית הקברות היהודי שבגבעת ברנדון (Brandon Hill) הסמוכה.
בשנת 1142 הפכו המעיינות לרכושו של המנזר על שם אוגוסטינוס הקדוש (שהפך מאוחר יותר לקתדרלת בריסטול), ובמהלך המאה ה-18 והמאה ה-19 שופץ המבנה ונבנה מחדש. המבנה התגלה מחדש בשנת 1987, והוא מוגדר כיום כמונומנט רשום של הממלכה המאוחדת.
לקריאה נוספת

A. Foyle, Bristol, Pevsner Architectural Guides (2004) ISBN 978-0-300-10442-4
J. Hillaby and R. Sermon, Jacob's Well, Bristol: Mikveh or Bet Tohorah?, Transactions of the Bristol and Gloucestershire Archaeological Society 122  (2004) 127-152
J. Lea-Jones. Historical account of the area known as Jacob’s Wells, Clifton, Bristol, England: from twelfth century to modern times (1999) ISBN 0-951-00689-4
S. Watson, Secret underground Bristol (Bristol 1991) ISBN 0-907145-01-9
אשוח

| אשוח |
| --- | --- |
 אשוח סיצילי
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: מחטנאים
מחלקה:: מחטניים
סדרה:: מחטיים
משפחה:: אורניים
סוג:: אשוח
שם מדעי
 Abies ‏מילר, 1754

אשוח (שם מדעי: Abies) הוא סוג של עץ מחטני ירוק עד ממשפחת אורניים. קיימים כ-50 מיני אשוח, כולם עצים המתנשאים לגובה (החל מ-10 מטרים ועד 80 מטרים).
גזרון

ישנם חוקרים שגוזרים את שמו של האשוח מן התיבה המצרית שתעתיקה (ꜥš), בהגיית "אָשׁ" בהוראה כללית: "עץ". דעה נוספת גורסת שמדובר בעץ ממשפחת האורניים ששרפו שימש לפולחן המצרי. בכתובת מן השושלת הפרעונית הראשונה מתחילת האלף השלישי לפנה"ס מופיעה התיבה "אָשׁ" (ꜥš) על כד אלבסטר של המלך אָדְגִ'-אִיבּ (adj-ib). מעט מאוחר יותר, במלוך השושלת השנייה, מופיעה באסטלת הלוואן (helwan) התיבה "אָשׁ" (ꜥš) בהקשר של שרף העץ שהוקדש למנחה לאל
מאפיינים

ניתן להבדיל בין אשוחים לסוגי אורניים אחרים על ידי עליהם האופייניים, הדומים למחטים עבות ומחוברות בבסיסן.
לאשוח אצטרובל ייחודי בצורתו, בקוטר הנע בין 5 ל-25 סנטימטרים, המכיל את זרעיו. הזרעים קלים ומנוצים, על מנת לאפשר פיזור עם הרוח ותנועת אדמה.
האשוח מהווה מזון טבעי למספר זחלי פרפרים ועשים, אשר מתקיימים עליו עד לגלגולם.
מבחינה גנטית, האשוח קרוב יותר לארז מאשר לאורן.
אשוח דאגלס, על אף שמו, אינו אשוח אמיתי, ומשויך טקסונומית לסוג נפרד הקרוי צוגנית (Pseudotsuga), הכולל חמישה מינים.
תפוצה

אשוחים נפוצים באירופה, אסיה וחלקים מצפון אמריקה וצפון אפריקה. הם אינם סוג מצוי בישראל. האשוח צומח לרוב באדמה גבוהה, על גבעות וצלע הר.
המין הגדל באגן מזרח הים התיכון נקרא אשוח קיליקי (Abies cilicica), המצוי בהרים של דרום טורקיה ולבנון. המין ככל הנראה גדל בחרמון בעבר יחד עם ערער ברושי, אך נכחד עקב כריתה. ישנן עדויות שגדל בתקופות קדומות בהרי ארץ ישראל.
שימושים נפוצים

מרבית מיני האשוח אינם מתאימים כעץ לנגרות, אך לעיתים עיסת תאית מקליפת האשוח משמשת בעץ לבוד.
רוב השימוש לעץ הוא כקישוט לגנים (במיוחד המין אשוח קוריאני) וכעצי חג מולד. ענפיהם הרבים ופקעות המחטים שלהם מאפשרות תליית קישוטים רבים בקלות, והיותם לא נשירים מפחיתה את הלכלוך בהכנסתם לבית.
מינים

שמות המינים המנויים מטה הם תרגומים מקורבים של השמות האנגליים. היות שהאשוח אינו סוג עץ הנפוץ בישראל, לא לכל המינים שם עברי רשמי.
לא כל המינים מובאים מטה, אלא רק מספר מהקבוצות הנפוצות באמריקה ובאירופה. לרשימה המלאה, ראו את הערך באנגלית.
בלזמאים - Balsamea (מרכז אסיה וצפון אמריקה, העדפה לאדמות גבוהות)
אשוח פרייזר
אשוח ריחני (Abies balsamea)
אשוח תת-אלפיני (Abies lasiocarpa )
אשוח שעם (Abies lasiocarpa arizonica)
אשוח סיבירי
אשוח סכלין
אשוח קוריאני
אשוח כינגאן
אשוח ויץ'
אשוח שיקוקו
אשוחים גדולים (צפון אמריקה, מקסיקו, גוואטמלה. העדפה לגבהים מתונים)
אשוח ענק (Abies grandis )
אשוח ענק פנימי (Abies grandis idahoensis)
אשוח לבן (Abies concolor )
אשוח לבן של לאו (Abies concolor lowiana)
אשוח אדום (Abies magnifica)
אשוח דורנגו (Abies durangensis)
אשוח מקסיקני (Abies mexicana)
אשוח חליסקו
אשוח גואטמלי
אשוחיים (אסיה ומרכז אירופה)
אשוח סיציליאני
אשוח כסוף
אשוח בולגרי
אשוח יווני
אשוח נורדי
אשוח טורקי
אשוח סליסיאני
מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
בית החולים העירוני לילדים טושינו

| --- | --- |

 על שם:  Zoya Bashlyaeva 
 היסטוריה
 תאריך ייסוד:  1984 
 שירותים
 www.tdgb-mos.ru
 גאוגרפיה
 מיקום:  טושינו הצפונית, רוסיה
 קואורדינטות:  55°51′08″N 37°24′15″E﻿ / ﻿55.852131°N 37.404172°E﻿ / 55.852131; 37.404172
  (למפת מוסקבה מוגדלת) בית החולים העירוני לילדים טושינו(למפת מוסקבה רגילה) בית החולים העירוני לילדים טושינו he
 
בית החולים הקליני העירוני לילדים טושינו (ברוסית: Тушинская детская городская клиническая больница) הוא אחד מבתי החולים הגדולים באירופה, הממוקם ברובע טושינו הצפונית במחוז הצפון-מערבי של מוסקבה.
היסטוריה

באפריל 1976 התקיים ברובע טושינו של מוסקבה אירוע ההתרמה "הסובוטניק הקומוניסטי של כל האיחוד". בכספים שנאספו נבנה בניין בית החולים לילדים, שנקרא טושינסקאיה. המוסד הפך למתחם בית החולים הרב-תכליתי הראשון עם 1,000 מיטות.
באפריל 1984 החל בית החולים לקבל את מטופליו הראשונים. בשנת הפתיחה עבדו בבית החולים כ-150 איש. נפתחו ארבע מחלקות ילדים, מחלקה סומטית ורדיולוגית, מעבדה ובית מרקחת. במקביל הפך בית החולים לבסיס המכון המרכזי לשיפור רופאים.
במהלך ארבע השנים הבאות צויד בית החולים בציוד הרפואי העדכני ביותר מהמדינות החברות במועצה לסיוע כלכלי הדדי. כמו כן, נפתחו במוסד ארבע מחלקות ילדים נוספות, ארבע מחלקות כירורגיות עם 60 מיטות כל אחת ובניין מחלות זיהומיות עם 350 מיטות, שלוש מחלקות טיפול נמרץ עם 30 מיטות וחדר ניתוח עם שמונה יחידות ניתוח.
ביוני 1995 ביקרה הנסיכה הבריטית דיאנה, בבית החולים ותרמה ציוד רפואי כצדקה.
הערות שוליים

↑  История ГБУЗ «ДГКБ им. З.А. Башляевой ДЗМ», ДГКБ имени З.А. Башляевой
↑  Виктория Гринько, Диана в Москве: как прошел единственный визит принцессы в Россию | MARIECLAIRE, www.marieclaire.ru
ערך זה הוא קצרמרבנושא רפואה ובנושא מוסקבה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אשלי ספנסר

אשלי ספנסר (באנגלית: Ashley Spencer, נולדה ב-8 ביוני 1993) היא אתלטית אמריקאית המתחרה בריצת 400 מטר ובריצת 400 מטר משוכות. זוכת מדליית ארד אולימפית בריצת 400 מטר משוכות (ריו דה ז'ניירו 2016). אלופת העולם לנוער (ברצלונה 2012) בריצת 400 מטר ובריצת שליחות 4x400 מטר.
קריירה

באליפות העולם לנוער שהתקיימה בשנת 2012 בברצלונה זכתה ספנסר בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר בשיא אליפות חדש של 50.50 שניות ובריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:30.01 דקות, לפני ג'מייקה ורוסיה. בשנת 2013 סיימה שלישית בריצת ה-400 מטרים באליפות ארצות הברית באתלטיקה, הישג שהבטיח לה את המקום באליפות העולם שהתקיימה במוסקבה. באליפות היא זכתה במדליית זהב בריצת שליחות 4x400 מטר (לאחר פסילת הנבחרת הרוסית) וסיימה במקום 16 בריצת 400 מטר בתוצאה של 51.80 שניות.
באליפות העולם באולם שהתקיימה בפורטלנד, אורוגון, ארצות הברית ב-2016 סיימה את ריצת ה-400 מטר בזמן של 51.77 שניות וזכתה במדליית הכסף. בנוסף, זכתה במדליית הזהב בריצת שליחות. במבחנים האמריקאיים לקראת אולימפיאדת ריו סיימה במקום השני בריצת 400 מטר משוכות, בשיא אישי חדש של 54.02 שניות ובכך נכללה במשלחת האמריקאית למשחקים האולימפיים. במשחקים האולימפיים עצמם, היא זכתה במדליית ארד בריצת 400 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 53.72 שניות, אחרי בת ארצה דלילה מוחמד (53.13 שניות) ושרה סלוט פטרסן מדנמרק (53.55 שניות).
ביוני 2017 קבעה שיא אישי של 53.11 שניות בריצת 400 מטר משוכות.
הערות שוליים

↑  Another track gold for Illini's Spencer, Chicago Tribune, 15 July 2012
↑  Women's 400 Meter Dash Senior, 22 June 2013
↑  Team USA Named for World Championships in Moscow, 27 July 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14476234
בודוג שומלו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 ביולי 1873 ברטיסלאבה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 התאבד:  28 בספטמבר 1920 (בגיל 47) קלוז'-נאפוקה, ממלכת רומניה 
 שם לידה:  Fleischer Bódog 
 מדינה:  הונגריה, אוסטריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות המרכזי האז'ונגארד בקלוז' 
 מעסיק:  אוניברסיטת באבש-בויאי 
 
בודוג (פליקס) שומלו (במקור פליישר, בהונגרית: Somló Bódog; ברטיסלאבה, 21 ביולי 1873 – קלוז'-נאפוקה, 28 בספטמבר 1920) היה עורך דין, פילוסוף למשפט, אתנוגרף, סוציולוג, פרופסור באוניברסיטה הונגרי-יהודי. 
 יחד עם אדה הרקאני ודיולה פיקלר היה בין מקימי "האגודה למדעי החברה".