stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'סטין פרישמן

| --- | --- |

 לידה:  16 בספטמבר 1969 (בת 55) קנזינגטון, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Justine Elinor Frischmann
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1989 
 מקום לימודים:  יוניברסיטי קולג' לונדון, Naropa University 
 סוגה:  רוק אלטרנטיבי, בריטפופ
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  Vocals, guitar
 בן או בת זוג:  Ian Faloona (2008–?)  דיימון אלברן (1991–1998) 
 http://www.justinefrischmann.net
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'סטין אלינור פרישמן (נולדה ב-16 בספטמבר 1969)  היא אמנית ומוזיקאית אנגלית-יהודייה. היא הייתה הסולנית של להקת בריטפופ Elastica, לפני שפרשה מתעשיית המוזיקה ופיתחה קריירה כציירת.
שנים מוקדמות

פרישמן נולדה ב־16 בספטמבר 1969 בקנסינגטון, לונדון, בתו של וילם פרישמן, ניצול שואה הונגרי, מי שהיה יו"ר חברת פלש פרישמן של מהנדסים יועצים ואם רוסית .
 הוריה שניהם יהודים. היא גדלה בטוויקנהאם, לונדון,  ולמדה בבית הספר לבנות סנט פול, לפני שלמדה בבית הספר לאדריכלות בארטלט באוניברסיטת קולג 'בלונדון .
קריירה > אומנות

פרישמן אמרה, "הנושאים והרעיונות שאיתם אני עובדת קשורים ישירות לנרטיב אישי מתמשך. השאלות הגדולות באות לידי ביטוי בבחירות שאני עושה באמנותי ... [כולל] מערכת היחסים שלי המתפתחת עם הרוחניות שלי. אני חושבת שהגישה והאסתטיקה שלי חושפים מאבקים פנימיים ומדברים עם המקורות וההיסטוריה של המשפחה שלי. "
בשנת 2005 עברה פרישמן לבולדר, קולורדו, שם למדה אומנות חזותית באוניברסיטת נרופה, מכללה קטנה לאומנויות ליברליות בודהיסטיות.
בשנת 2012 נכנסו יצירותיה לרשימת המועמדים לפרס Marmite בבריטניה לציור.
קריירה > מוזיקה

פרישמן החלה לכתוב וללמוד מוזיקה בגיל אחת עשרה.
היא הייתה חברה מייסדת בלהקת סווייד עם ברט אנדרסון, אותו הכירה ב- UCL בשנת 1988. היא עזבה את הלהקה באוקטובר 1991. בסרט התיעודי משנת 2018 "The Insatiable Ones" אנדרסון מציין אותה כהשפעה עצומה על אלבומה הראשון של הלהקה.
בהמשך הקימה פרישמן את הלהקה שלה, Elastica . אלבומם הראשון, Elastica, שיצא בשנת 1995, הפך לאלבום הבכורה הנמכר ביותר בתולדות בריטניה. הם הוחתמו ב Deceptive Records בבריטניה, ובהמשך עם גפן רקורדס באירופה ובארצות הברית. בשנת 1994 נבחרה אלסטיקה על ידי קוראי ה-NME כלהקה החדשה הטובה ביותר. בשנת 1995, אלסטיקה הייתה מועמדת לפרס המוזיקה של מרקורי על אלבומם Elastica . האלבום המשיך למכור יותר ממיליון עותקים ברחבי העולם. בשנת 2001 הודיעה הלהקה על פרידה ידידותית, תוך שהיא מצטטת, בין השאר, שחיקה מסיבוב הופעות מפרך.
בשנת 2017 הוציאה Rough Trade Records גרסה מחודשת לאלבום הראשון של אלסטיקה. בשנת 2019, Rough Trade הוציאה אלבום הפעלות של ה-BBC על אלסטיקה במהדורה מוגבלת ביום חנות התקליטים בבריטניה.
חיים אישיים

פרישמן הייתה בת זוגו של חברה ללהקה סוויד, ברט אנדרסון. לאחר מכן יצאה עם דיימון אלברן, סולן להקת Blur, משנת 1991 עד לפרידתם בשנת 1998, ששימשה השראה לסינגל הלהקה " No Distance Left to Run " מ -1999.
פרישמן כיום נשואה למדען האקלים, איאן פאלונה, וחיה ועובדת בארצות הברית.
הערות שוליים

↑  Jews Who Rock (2016) ISBN 978-1-250-13869-9
1 2 3  Guardian staff reporter, Elastica limits, The Guardian, ‏בפברואר 2002
↑  "The after-life... musicians who decided to go and get a day job". Independent.ie. 2008-12-13. נבדק ב-2014-08-24.
↑  "Justine Frischmann". Somethingjewish.co.uk. 2003-12-22. נבדק ב-2014-08-24.
↑  "Justine Frischmann | In The Make | Studio visits with West Coast artists". In The Make. 2013-05-29. נבדק ב-2014-08-24.
↑  "Interview: Justine Frischmann | New Linear Perspectives". Newlinearperspectives.wordpress.com. נבדק ב-2014-08-24.
↑  Trendell, Andrew (2018-02-26). "Suede's Brett Anderson opens up about his relationship with Elastica's Justine Frischmann | NME". NME (באנגלית בריטית). נבדק ב-2020-05-11.
↑  Wilson, MacKenzie (2010). "Justine Frischmann Finds a Peaceful 'Connection' in the US". BBC America (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2019-06-26.
↑  "Stereogum". www.stereogum.com.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1095685929  MusicBrainz: eab76697-ffed-4276-9ca4-08a29a2c7f2f  VIAF: 102146029476535821539   WorldCat (עם VIAF): 102146029476535821539
השוואה

השוואה בין שני עצמים נעשית באמצעות זיהוי נקודות של דמיון ושוני ביניהם. בתמונה ניתן לראות שני תפוחים שגודלם זהה, אך הם שונים בצבעם.
תרשים המציג השוואת איכות של מגוון שמני בישול, שמטרתו לעזור לקורא לבחור בשמן הטוב ביותר לבריאותו.
השוואה היא בחינת הדומה והשונה בין שני דברים או יותר. ההשוואה מתבצעת באמצעות בחירת מאפיינים הניתנים להשוואה, וזיהוי הדמיון והשוני בהקשר של כל מאפיין. כאשר ישנם הבדלים בין אובייקטים, ניתן להשתמש בהשוואה כדי לבחור את המתאים מביניהם בהתאם לצורך.
כדי לאפשר השוואה בין דברים, עליהם להיות בעלי מאפיינים דומים מספיק. אם שני דברים שונים מכדי להשוות ביניהם בצורה שהיא בעלת משמעות, ניסיון להשוות ביניהם מכונה "השוואת תפוחים ותפוזים". הכשל הלוגי המייחס שקילות בין שני דברים על סמך נימוק פגום או כוזב נקרא "שקילות כוזבת".
השוואה נמצאת בשימוש נרחב בחברה, במדע ובאמנויות ולאורך ההיסטוריה התפתחו תחומי מחקר רבים העושים שימוש בהשוואה.
שימוש כללי

השוואה היא פעולה טבעית המשמשת גם בעלי חיים בקבלת החלטות, למשל כאשר הם מחליטים איזה מזון לאכול. משחר הימים עסקו בני אדם בהשוואה בעת ציד או בליקוט מזון. בעת החדשה מתבטאת ההשוואה בפעילויות המצריכות בחירה, כמו קניות של מזון, של בגדים ושל פריטים אחרים; וכן בחירת מועמד למשרה, בחירת בן זוג ועוד. אדם העוסק בשופינג מנסה לרוב להשיג את העסקה המשתלמת ביותר על ידי השוואת האיכות של גרסאות שונות של מוצר מסוים, וניסיון לקבוע איזו מהן ממקסמת את ההחזר על הכסף ששולם. במאה העשרים ואחת, כאשר קניות באינטרנט הפכו לנפוצות, נוצרו אתרי השוואת מחירים כדי לסייע לקונים לבחור את העסקה המשתלמת בצורה אוטומטית. השקעה מוגזמת בביצוע השוואות עשויה לגרום לבעיה שנקראת analysis paralysis (אנ'), תופעה שמתארת חוסר יכולת להחליט הנובע מניתוח יתר של האפשרויות השונות.
בני אדם נוטים להשוות את עצמם לאחרים - התנהגות שנצפתה גם בבעלי חיים מסוימים. היכולת להשוות את עצמך לאחרים מתחילה להתפתח אצל ילדים בגילי בית הספר היסודי. כאשר אדם תופס את הדברים שיש לאחרים ואין לו כבלתי מושגים, ההשוואה עשויה להוביל לתחושת אומללות ולתחושת קנאה. בעולם השיווק קיימת טכניקה המסתמכת על ביצוע השוואות כאלה ואחרות כדי לפתות אנשים לרכוש מוצרים.
ב-1954 הציע הפסיכולוג החברתי ליאון פסטינגר את תאוריית ההשוואה החברתית המתמקדת באמונה שקיים דחף אנושי של אדם ללמוד על עצמו, על יכולותיו ועל דעותיו, על ידי ההשוואה של עצמו לאחרים. התיאוריה מסבירה כיצד ההשוואה העצמית לאחרים עוזרת להפחית את אי הוודאות הנוגעת להערכת הדעות והיכולות האישיות, ועוזרת לאדם להגדיר את עצמו. בעקבות פרסום התיאוריה החל המחקר האקדמי להתמקד בהשוואה חברתית כדרך לשיפור עצמי.
השפה האנושית התפתחה בצורה שמאפשרת השוואה דקדוקית נוחה, והיא כוללת צורות השוואתיות המאפשרות לאדם לתאר דבר כ"יותר" או "פחות" מאשר דבר אחר, או לתאר אלמנט בקבוצה כ"הכי הרבה" או "הכי פחות" ביחס לקבוצה.
בספרות

אחד מהשימושים העיקריים בהשוואה בספרות הוא השימוש באמצעי הספרותי דימוי. דימויים משמשים בין היתר להשוואה בין החי לבין הדומם, וכן להמחשה הומוריסטית או אבסורדית של דמיון כדי להציג לקורא הקבלה בין שני דברים שאין ביניהם קשר ישיר בהכרח.
ההשוואה באה לידי ביטוי ביצירות ספרותיות רבות. השיר "שתי בנות" מאת חיים נחמן ביאליק הוא דוגמה לשיר שעוסק בהשוואה. המספר בשיר משווה בין שתי בנות, צילי וגילי, ושואל מי משתיהן יפה יותר מכיוון שהוא מתלבט את מי משתיהן לשאת לאישה.
לאורך ההיסטוריה, מספר יצירות ספרותיות התייחסו לפרקטיקת ההשוואה באופן שלילי. לדוגמה, המשורר האנגלי ג'ון לידגייט שחי במאה ה-15, כתב את השורה "[o]dyous of olde been comparsionis" (בתרגום לעברית: השוואות הן נתעבות), אשר הופיעה גם ביצירות של סופרים שפעלו בתקופות מאוחרות יותר כמו ויליאם שייקספיר, שכלל את השורה במהומה רבה על לא דבר.
בין תחומי המחקר של הספרות ניתן למצוא את הספרות ההשוואתית - דיסציפלינה שמסתכלת על הספרות כעל ביטוי תרבותי גלובלי של האדם, ללא מגבלות של שפה, לאום או מקום.
בהיסטוריה

אחד השימושים החשובים בחקר ההיסטוריה האנושית הוא חקר המיתולוגיה ההשוואתית החוקרת מיתוסים דומים שהתפתחות בתרבויות שונות על מנת להבין התפתחותן של תרבויות שונות, כגון מיתוס המבול. חקר המיתולוגיה ההשוואתית מגלה מקורות לשוניים קדומים דומים בין שפות שונות אשר יכולים להעיד על שפה קדומה משותפת או על נדידה של שפה מחברה אחת אל חברה אחרת. חקר המיתולוגיה ההשוואתית נועד לחקור גם את המשותף התודעתי של בני אנוש מתרבויות שונות.
סיפור המבול במיתולוגיות השונות
האל וישנו בדמות דג מציל את מאנו ושבעת החכמים באחד מסיפורי המבול במיתולוגיה ההינדואית, בגרסת המהאבהארטה.
התיאור האפי של גילגמש של המבול, The Sulaymaniyah Museum, עיראק
סיפור המבול המקראי - ציור מאת גוסטב דורה.
במדעי הטבע

מחקרים השוואתיים במדעי הטבע נעשים בתחומים שונים.
תחום הפיזיולוגיה ההשוואתית (Comparative physiology) משווה תפקודים פיזיולוגיים ותהליכים ביוכימיים של איברים בבעלי חיים הממלאים אותם התפקידים, במטרה למצוא קשרים אבולוציוניים בין בעלי חיים אלה. מחקרים בתחום הפיזיולוגיה נועדו לבדקו השפעה של תנאים חיצוניים על תפקוד איברים שונים בבעלי חיים שונים, למשל, חשיפה לתנאים קיצוניים של טמפרטורות ויובש באורגניזמים שונים.
גם תחום הגנומיקה ההשוואתית הוא תחום מחקר שמבוסס על השוואה. התחום הוא אחד מתתי התחומים של הגנומיקה, העוסק בניתוח של גנים בעלי אותו תפקיד ובהשוואה של מידע גנטי בין יצורים שונים, בהתחקות אחר ההבדלים ביניהם, ובהבנת הארגון שלהם בגנום ומקורם. חלק גדול מהמחקר בתחום מבוסס על השוואת המיקום הכרומוזומי של קבוצות גנים ועל השוואת החומר הגנטי בכרומוזומים בין מינים שונים.
בתחום המחשבים

בפיתוח תוכנה, השוואת קבצים משמשת למציאת הדמיון והשוני בין שני קבצים, בדרך כלל קובצי טקסט או קובצי קוד.
השיטה להשוואת קבצים וגם תצוגת ההבדלים ביניהם נקראת בדרך כלל diff ,על שם הפקודה Diff שקיימת במערכת ההפעלה Unix.
בשוק קיימות תוכנות רבות להשוואת קבצים שנמצאות בשימוש נרחב, למשלcmp, FileMerge, WinMerge, Beyond Compare ו-File Compare. עורכי טקסט ומעבדי תמלילים רבים מבצעים השוואת קבצים לצורך הדגשה של השינויים במסמך. בניהול גרסאות של תוכנה, הכלי גיט מאפשר השוואה בין שתי גרסאות של קובץ או בין שני קבצים.
יעקב סטפנסקי

| --- | --- |

 לידה:  1960 (בן 64 בערך) ה'תש"ך ארצות הברית 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  ישיבת פוניבז' 
 השתייכות:  חרדים ליטאים 
 תחומי עיסוק:  ראש ישיבת תורה בתפארתה
 חיבוריו:  אמרי הדף על מסכתות הש"ס
 
הרב יעקב סטפנסקי (נולד בשנת ה'תש"ך, 1960) הוא ראש ישיבת תורה בתפארתה באלעד, בעבר כיהן כראש ישיבת אמרי צבי במודיעין עילית.
ביוגרפיה

נולד בארצות הברית ליששכר מאיר סטפנסקי. בצעירותו למד בישיבת פוניבז' והיה מתלמידי הרב שך. נשא את בתו של הרב שלמה זלמן אולמן רב שכונת משכנות יעקב בבני ברק, לאחר נישואיו למד בכולל פוניבז'.
בשנת תש"ס (2000) מונה לר"מ בישיבת אמרי צבי במודיעין עילית, ובשנת תשס"ג (2003) מונה לראש הישיבה. בתפקיד זה כיהן עד לסגירת הישיבה בשנת תשע"ב (2012), לאחר מכן עמד בראשות כולל אברכים במודיעין עילית.
בניסן תשע"ד (2014) מינה אותו הרב שטיינמן לראש ישיבת תורה בתפארתה שהקים. הכתרתו התקיימה בבתיהם של הרב שטיינמן והרב חיים קניבסקי.
במקביל למשרתו, משנות ה-90 מוסר הרב סטפנסקי מדי יום שיעור עיוני לאברכים בדף היומי בבית הכנסת הליכות חיים בבני ברק, חלק מהשיעורים יצאו לאור בספר "אמרי הדף".
גיסו הוא הרב אברהם יצחק הכהן רובין.
הערות שוליים

↑  הכתרת ראש ישיבת תורה בתפארתה הרה"ג יעקב סטפנסקי שליט"א על ידי גדולי ישראל, שלמה זינגר באתר JDN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007516768305171  LCCN: n81056003  VIAF: 45621187   WorldCat (עם VIAF): 45621187
ניצן זעירא

אין תמונה חופשית
ניצן זעירא (נולד ב-29 במרץ 1958) הוא מפיק מוזיקלי ובעל חברת התקליטים נענע דיסק.
שנים ראשונות

זעירא נולד בחיפה. אמו, תהילה הלוי אפשטיין, היא נכדתו של דוד משה הלוי אפשטיין, מייסד מלונות הרצליה וצאצאית למשפחת הלוי שמקורה בספרד. לאחר גירוש ספרד היגרה המשפחה לעיר אפשטיין בגרמניה והוסיפו את שם העיר לשם משפחתם. בהמשך השנים, היגרה המשפחה לרוסיה והקימה שם עם משפחות נוספות קהילה של חסידי חב"ד. בשנת 1848 עלתה המשפחה לארץ ישראל והתיישבה בחברון. בשנת 1887 עברה המשפחה לירושלים. דוד משה התחתן עם רחל לבית רוזין. בשנת 1908 עבר עם משפחתו ליפו שם פתח מלון בשם "יפה נוף". בשנת 1910 עברה המשפחה לחיפה והקימה בה את מלון הרצליה הראשון. ניצן הוא גם צאצא למשפחת קובלסקי, שהקימה בראשית המאה ה-20 חנויות לכלי נגינה ותקליטים. אביו, דב זעירא, הקים ב-1962 חנות תקליטים בחיפה, "התקליט חיפה". בשנת 1971 פתח זעירא סניף בתל אביב ("בזאר התקליט", ברחוב בן-יהודה). הייתה זו חנות התקליטים הראשונה שעסקה גם בייבוא תקליטים לארץ וכך נמכרו בה באופן בלעדי תקליטים של האבנים המתגלגלות, פרנק זאפה ופינק פלויד שלא יצאו בהוצאה ישראלית וכן תקליטי ג'אז של מיילס דייוויס וצ'ארלי מינגוס. ניצן למעשה גדל בחנות התקליטים והאזין למוזיקה רוב שעות היום.
הפקה מוזיקלית

בשנות ה-80 סיקר את סצנת הרוק של מועדון הפינגווין, קולנוע דן ומועדון הליקוויד בתל אביב, הוציא לאור כתב עת בשם "ווליום" והפיק הופעות לאמנים מתרבות השוליים דאז כמו להקת הקליק.
בשנת 1988, עם דעיכת סצנת המועדונים, הקים את נענע דיסק ששימשה בית לאמנים רבים מאותו דור ובהם רמי פורטיס, ברי סחרוף, דן תורן, יוסי אלפנט (עם "להקה רטורית") ומאור כהן. מאוחר יותר הפיק תקליטים ללהקות הצעירות של ראשית שנות ה-90 ("דור ה'רוקסן'"), כרמלה גרוס ואגנר, נקמת הטרקטור, רעש, כנסיית השכל ורוקפור. בנוסף הפיק מופעים של אמנים אלה וניהל חנות תקליטים מצליחה בשם "בית התקליט".
בשנת 1998, לרגל חגיגות החמישים לישראל הפיק את הפרויקט עבודה עברית, במסגרתו ביצעו אמנים ישראלים גרסאות כיסוי לשירים שונים, שזכה להד רחב ומכירות בהיקף של למעלה מ-200,000 עותקים. בפרויקט זה הכיר את שגית מיכאלי, בת זוגו ואם ילדיו.
ב-1999, כחלק מהתקרבות חוזרת ליהדות הקים את חברת "מי"ם" (ראשי תיבות של מוזיקה יהודית מקורית) המוציאה את תקליטיהם של יוצרים דתיים כאהרון רזאל, עדי רן ואחרים.
בשנת 2003 הפיק את אלבום המחווה למשוררת לאה גולדברג, "שרות לאה גולדברג", ובהמשך את אלבום המחווה למירון ח. איזקסון, "סימנים".
משנת 2005, חבר הנהלת אקו"ם.
ב-29 בנובמבר 2006 הפיק את המופע "יהודה הלוי פינת אבן גבירול" בו הלחינו ושרו זמרים שונים (אהוד בנאי, מיכה שטרית, ברי סחרוף, אתי אנקרי, אביתר בנאי, מאור כהן, מאיר בנאי, מוש בן ארי ואחרים בליווי נגנים מהתזמורת האנדלוסית הישראלית), משירי משוררי תור הזהב בספרד.
בשנת 2020 עם התפרצות נגיף הקורונה בישראל, ניהל זעירא, ביוזמת ובמימון "קרן נכט" של ענבר ומריוס נכט, את פרויקט "צו השעה".
הערות שוליים

↑  שי להב, שדות גולדברג, באתר nrg‏, 3 ביולי 2003
↑  גבע קרא עוז, סימנים של כבוד, באתר ynet, 13 ביולי 2004
↑  דויד פרץ, "אם הממשלה לא תשמור על המוזיקה, זה יוביל לקריסת הזהות שלנו", באתר ישראל היום, 8 באוקטובר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: c9d707af-6a35-4a68-bdcc-63edc3ec040a
להב משונן

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  ריצ'רד מרקנד
 הופק בידי:  מרטין רנסוהוף
 תסריט:  ג'ו אסתרהאס
 עריכה:  קונרד באף, שון ברטון
 שחקנים ראשיים:  ג'ף ברידג'ס גלן קלוז פיטר קויוטי רוברט לוג'יה
 מוזיקה:  צ'ארלס פוקס
 צילום:  מת'יו לאונטי
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  סרטי קולומביה 
 חברה מפיצה:  קולומביה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  4 באוקטובר 1985
 משך הקרנה:  109 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט מתח, סרט פשע, סרט בית משפט, סרט בלשי 
 תקציב:  15,000,000 דולר
 הכנסות:  40,500,000 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   jaggededge
 דף הסרט ב־IMDb
 
להב משונן (באנגלית: Jagged Edge) הוא מותחן פשע אמריקאי משנת 1985 בבימויו של ריצ'רד מרקנד, עם גלן קלוז, ג'ף ברידג'ס, פיטר קויוטי ורוברט לוג'יה בתפקידים הראשיים. העלילה היא על עורכת דין שמקבלת על עצמה בחוסר רצון, להגן על בעל שנאשם ברצח אשתו. שם הסרט נובע מהמכשיר בו בוצע הרצח - סכין עם להב משונן.
הסרט קיבל ביקורות טובות והצליח באופן מסחרי. רוברט לוג'יה היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר, אך הפסיד לקלאוס מריה ברנדאואר על תפקידו בסרט "זיכרונות מאפריקה".
תקציר העלילה

פייג' פורסטר, אשתו של בעל עיתון נפוץ בסן פרנסיסקו ג'ק פורסטר (ג'ף ברידג'ס), נרצחת באופן אכזרי בווילה שלהם על החוף. אלמוני מכוסה פנים חודר לבניין, קושר אותה ומשסף את צווארה בסכין עם להב משונן.
ג'ק נעצר כחשוד ברצח אך מכחיש וטוען שלא היה במקום וכי לא היה לו כל סכסוך עם אשתו.
על התביעה מתמנה התובע המחוזי תומאס קראסני (פיטר קויוטי). ג'ק מבקש מעורכת הדין טדי בארנס (גלן קלוז) לייצג אותו. בארנס מסרבת בתחילה, היא עזבה את התחום הפלילי לפני חמש שנים כשהייתה סגניתו של קראסני לאחר שהוא הסתיר ממנה פרטים ממשפט של נאשם שלבסוף הורשע והתאבד בכלא. בארנס היא גרושה שמגדלת בביתה בן ובת.
לאחר הפצרות היא מסכימה לייצג את ג'ק ושוכרת את הבלש סם ראנסום (רוברט לוג'יה) לעבוד איתה.
עם הזמן מתפתח רומן אהבה לוהט בין ג'ק לבארנס. הם מקיימים יחסים והיא נוטה לחשוב שהוא אכן לא אשם.
במשך החקירות היא מקבלת מכתבים אנונימיים ובהם פרטים על אנשים שיכולים לתת עדות במקרה. ראנסום מזהה שהמכתבים הודפסו במכונת כתיבה מסוג קורונה משנת 1942.
במשפט נחקרות נשים שהיו בקשר עם ג'ק - וירג'יניה האוול (ליי טיילור-יאנג) ואיילין אוורי (דיאן אריקסון) ובארנס לומדת שג'ק הזה הוא רודף נשים ויחסה אליו משתנה, היא רוצה בתחילה להתפטר אבל לאחר שכנוע שלו היא חוזרת. התביעה מביאה את בובי סלייד (מרשל קוט) שהיה המאהב של פייג' וכן את השוער במועדון של ג'ף (לואיס ג'מבבלו) שהעיד שראה סכין משוננת בתא הבגדים של ג'ק אך בארנס מצליחה לבלבל אותו.
לבסוף בעקבות מכתב אנונימי שקבלה, מזמנת בארנס את ג'ולי ג'נסון (קארין אוסטין) מוורה קרוז שהותקפה 18 חודשים לפני כן באופן שבו נרצחה פורסטר. ההגנה מנסה להוכיח שמדובר כאן ברוצח סדרתי ולא בג'ק. קראסני מנסה לשכנע כי כל זה איננו אלא מניפולציה של ג'ק, אבל השופט קריגן (ג'ון דנהר) מזהיר אותו כי לטענתו אין ביסוס כי ישלול את רישיונו להופיע בבית משפט.
לבסוף מזכה חבר המושבעים את ג'ק פורסטר.
לאחר הזיכוי מבלים בארנס וג'ק בביתו של ג'ק וכאשר הוא יוצא לרכיבה מגלה בארנס בארון את מכונת הכתיבה קורונה 1942, בה נכתבו המכתבים האנונימיים. היא כעת בטוחה שג'ק הוא הרוצח ועוזבת במהירות את המקום בתירוץ שלילד שלה יש חום גבוה.
ג'ק מתקשר אליה והיא מטיחה בו את ההאשמה על הרצח לאור מציאת מכונת הכתיבה. ג'ק אומר שהוא מגיע אליה כדי להסביר לה. בארנס מתכוננת ומעירה את ראנסום, ונשכבת במיטה עם אקדח מתחת לשמיכה.
לחדר נכנס אלמוני מכוסה כולו, מצויד בחבלים וסכין משונן. הוא מתחיל להכין את החבלים אך היא יורה בו מספר יריות והורגת אותו. אז מגיע למקום ראנסום, מוריד את הכיסוי מפני התוקף ומתגלים פניו של ג'ק פורסטר.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| גלן קלוז | טדי בארנס | עורכת דין |
| ג'ף ברידג'ס | ג'ק פורסטר | נאשם ברצח |
| פיטר קויוטי | תומאס קרסני | תובע מחוזי |
| רוברט לוג'יה | סם ראנסום | בלש פרטי |
| ג'ון דנהר | קאריגן | שופט |
| מרשל קוט | בובי סלייד | עד |
| קארין אוסטין | ג'ולי ג'נסון | עדה |
| ליי טיילור-יאנג | וירג'יניה האוול | עדה |
| לואיס ג'אמבבלו | אנתוני פבריצי | עד |
קרב מאגר צ'וסין

קרב מאגר צ'וסין או קרב אגם צ'אנגג'ין (באנגלית: Battle of Chosin Reservoir; בקוריאנית: 장진호 전투; בסינית: 长津湖战役; בפין-יין: Cháng Jīn Hú Zhànyì) היה קרב מכריע במהלך מלחמת קוריאה. זמן קצר לאחר החלטתה של סין להצטרף למלחמה, כוחות של הארמייה התשיעית של צבא המתנדבים העממי חדרו לצפון-מזרח קוריאה הצפונית והחלו במתקפת פתע נגד הקורפוס ה-10 האמריקני באזור מאגר צ'וסין. מתקפה זו הובילה לקרב אכזרי במזג אוויר קיצוני שנמשך 17 יום; בין 27 בנובמבר ו-13 בדצמבר (1950) היו 30,000 חיילים מכוחות האו"ם (UN) תחת פיקודו של מייג'ור גנרל אדוארד אלמונד מכותרים על ידי כ-120,000 חיילים סינים תחת פיקודו של סונג שילון, אך אף על פי שהכוחות הסינים היו בעדיפות מספרית הצליחו כוחות האו"ם לפרוץ את הכיתור תוך שהם מסבים אבדות כבידות לצבא הסיני. פינויו של הקורפוס העשירי מנמל הונגנאם ציין את השלמת נסיגתם של כוחות האו"ם מצפון קוריאה.
רקע > תנאי השטח והאקלים

מאגר המים צ'וסין הוא אגם מלאכותי הממוקם בצפון-מזרח חצי האי הקוריאני. השם "צ'וסין" הוא למעשה צורת ההגיה היפנית של מקום זה, אשר בקוריאנית נקרא "צ'אנגג'ין" (장진), ושם זה נשתרש הודות למפות היפניות שהיו בידי כוחות האו"ם. הקרב התרחש באזור הכביש בן 126 הק"מ המחבר את מאגר צ'וסין אל עיר הנמל הונגנאם, שהיה מסלול הנסיגה האפשרי היחיד של כוחות האו"ם. הכפרים יודאם-ני וסינהאנג-ני, שממוקמים בגדה המערבית והמזרחית בהתאמה, התחברו לצומת המזלג שליד הגארו-רי (בקצהו הדרומי של המאגר), ומשם המשיך הכביש בכיוון דרום-מזרח דרך קוטו-רי, מאג'ון-דונג, אודו-רי, האמהונג ולבסוף הונגנאם. האזור שמסביב למאגר היה מיושב בדלילות.
הקרב על מאגר צ'וסין התרחש בתוואי שטח קשה ללחימה, במהלך החורף בעל מזג האוויר הקיצוני ביותר במהלך מלחמת קוריאה. בגלל תוואי השטח ההררי הבעייתי למעבר, כלל מסלול הכביש עליות וירידות חדות. תלוליות שולטות, דוגמת מעבר פונצ'ילין ומעבר טוקטונג, השקיפו על מסלול הכביש כולו. איכותו של הכביש הייתה ירודה ובמספר מקומות נצטמצמה הדרך לנתיב אחד המכוסה חצץ בלבד. ב-14 בנובמבר ירדה על מאגר צ'וסין חזית קרה שהגיעה מסיביר והטמפרטורה צנחה למינוס 27 מעלות צלזיוס. למזג האוויר הקר נלוו תופעות של כבישים המכוסים קרח, קרקע קפואה שיצרה סכנה בולטת של כוויות קור וכן תקלות בתפעול כלי הנשק. האספקה הרפואית קפאה; את שפופרות המורפיום נדרשו הרופאים להפשיר בטרם יוכלו להזריקן, ומנות פלזמה קפואות היו בלתי שמישות לחלוטין בשדה הקרב. אפילו פעולה פשוטה כמו גזירת בגדי הפצועים על מנת לטפל בפציעה עלולה הייתה להביא לנמק ולכוויות קור. בנוסף, הסוללות בהן השתמשו למכשירי הקשר לא תיפקדו היטב בקור וחדלו מלפעול במהירות, וכלי נשק רבים ששומנו, נקרש השמן והללו הפכו לבלתי שמישים בקרב.
רקע > רקע היסטורי

לאחר הניצחון המוחץ של כוחות האו"ם על צבא העם הקוריאני בקרב אינצ'ון בספטמבר 1950 והשמדתו, נדמה היה כי המלחמה עומדת לקראת סיום. כוחות האו"ם התקדמו במהירות אל תוך קוריאה הצפונית מתוך כוונה לאחד את הצפון והדרום עוד לפני תום השנה. בעקבות תנאי שטח בלתי עבירים באזור הרי טאיבייק התפצלו כוחות האו"ם; הארמייה ה-8 התקדמה צפונה דרך החוף המערבי של חצי האי הקוריאני ואילו הקורפוס ה-1 הדרום-קוריאני והקורפוס ה-10 האמריקני התקדמו צפונה דרך החוף המזרחי.
באותו הזמן החליטה סין להיכנס למלחמה לאחר ששלחה קודם לכן מספר אזהרות לכוחות האו"ם. ב-19 באוקטובר 1950, חצו את הגבול כוחות צבא סיניים גדולים שכונו "צבא המתנדבים העממי" ונכנסו אל תוך קוריאה הצפונית. סין לא הכריזה על מלחמה וניצלה את גורם ההפתעה; מטוסי הסיור של כוחות האו"ם לא הצליחו לאתר כוחות סינים שכן הללו נעו רק בשעות החשיכה (19:00–03:00). אחת מהיחידות הסיניות הראשונות שהגיעו אל מאגר צ'וסין הייתה הקורפוס ה-42, עליה הוטלה המשימה לעצור את התקדמות כוחות האו"ם בציר המזרחי. ב-25 באוקטובר יצר הקורפוס ה-1 הדרום-קוריאני מגע עם הסינים ונעצר במעבר פונצ'ילין, מדרום למאגר צ'וסין. את הדרום-קוריאנים החליפו חיילי דיוויזיית הנחתים הראשונה שנחתו בעיר הנמל וונסאן, וב-2 בנובמבר התפתח קרב בינם לבין הדיוויזיה ה-124 הסינית (שהשתייכה לקורפוס ה-42); הדיוויזיה הסינית סבלה אבדות כבידות בקרב זה. ב-6 בנובמבר קיבלה הדיוויזיה ה-124 פקודת נסיגה לכיוון צפון, כשהמטרה היא לנסות למשוך את כוחות האו"ם למאגר צ'וסין. עד ה-24 בנובמבר הצליחה דיוויזיית הנחתים ה-1 לכבוש את סינהונג-ני שבצידו המזרחי של המאגר ואת יודאם-ני שבצידו המערבי.
בגזרה המערבית, גיזרתה של הארמייה ה-8 האמריקנית, תקפה הארמייה ה-13 הסינית ב-25 באוקטובר את כוחות האו"ם המתקדמים ליד הגבול הסיני-קוריאני ("מתקפת השלב הראשון"). לאחר שהשמידה את הדיוויזיה ה-6 (מחצית מכוחו של הקורפוס ה-2) ואת רגימנט הרגלים ה-10 של הדיוויזיה ה-8 הדרום-קוריאניות בקרב אונג'ונג, תקפו כוחות מהקורפוס ה-39 שלה את רגימנט הפרשים ה-7 האמריקני בקרב אונסן. כוחות האו"ם המופתעים מהמתקפה נסוגו לנהר הצ'ונגצ'ון, בעוד הכוחות הסינים נעלמו במפתיע ולא המשיכו את מתקפתם. פיקוד האו"ם עדיין לא האמין שהיו אלה הסינים שהתערבו במלחמה במישרין, והנסיגה הפתאומית של התוקפים על אף המתקפה המוצלחת חיזקה השערה זאת. ב-24 בנובמבר הורה הגנרל דגלאס מקארתור לארמייה ה-8 לפתוח במבצע "בבית-עד-חג-המולד" (Home-by-Christmas Offensive) ולהתקדם לעבר נהר היאלו, ולקורפוס ה-10 הוא הורה לתקוף ממערב למאגר צ'וסין ולחתוך את קו האספקה הסיני החיוני מנפוג'ין—קנגיה—הויצ'ון. בהתאם לפקודתו של מקארתור, הגה מייג'ור גנרל אדוארד אלמונד, מפקד הקורפוס ה-10, תוכנית ולפיה דיוויזיית חיל הנחתים ה-1 תתקדם מערבה דרך יודאם-ני, בעוד הדיוויזיה ה-7 תיצור קבוצת קרב חטיבתית להגנת האגף הימני בסינהאנג-ני והדיוויזיה ה-3 תגן על האגף השמאלי ותאבטח את העורף.
מאו דזה-דונג, שליט סין, הופתע מנחיתתם של הנחתים בוונסאן והורה ב-31 באוקטובר למפקד הארמייה ה-9 הסינית, סונג שילון, להשמיד באופן מיידי את דיוויזיית חיל הרגלים הממוכנת הראשית והדיוויזיה ה-3 הדרום קוריאניות ואת דיוויזיית חיל הנחתים ה-1 ודיוויזיית חיל הרגלים ה-7 האמריקניות. תחת פקודותיו הדחופות של מאו, נחפזה הארמייה התשיעית ונכנסה לקוריאה הצפונית ב-10 בנובמבר, ומבלי שהבחין בה המודיעין של כוחות האו"ם הגיעה למאגר צ'וסין ב-17 בנובמבר.