stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הלם
שלבים בהלם > מוות

בסופו של דבר הגוף כבר אינו מסוגל להתמודד עם הפגיעה במערכותיו ומגיע לקריסת המערכות החיוניות בזו אחר זו, עד לכשל מערכות כללי ומוות.
ההלם ניתן לטיפול בשלביו המוקדמים בפעולות מצילות חיים, דוגמת חוסם עורקים בפציעות עם דימום מסיבי, ופעולות מתקדמות אחרות בבית חולים, אך בשלביו המאוחרים סיכויי ההצלה נמוכים וייגרם בסבירות גבוהה מוות. לפיכך, הלם מהווה סכנה ממשית ומיידית לחיי אדם.
סוגי הלם > הלם תת-נפחי (היפוולמי)

סוג ההלם השני בשכיחותו, נובע מירידה בנפח הדם בגוף. הלם זה יכול להיגרם מסיבות א-טראומטיות (שלשול, התייבשות) או מסיבות טראומטיות (פציעות הכוללות דימום מסיבי)
בין אם מדובר באובדן דם או באובדן נוזלים בלבד, הסימנים הקליניים דומים: הגוף מנסה לשמור על זרימת דם תקינה לרקמות, בעיקר ללב ולמוח, ועושה זאת על ידי עלייה בפעילות הסימפתטית, היפרוונטילציה, שחרור של הורמוני סטרס שונים וכן ירידה בתפוקת השתן כדרך לשמר את נפח הנוזלים בגוף.
היפוולמיה קלה מאופיינת בירידה בנפח הדם עד 20%, ובהיווצרות דופק מהיר (טכיקרדיה קלה יחסית) סימנים נוספים למצב זה כוללים גפיים קרות, הזעה וחרדה.
היפו-וולמיה בינונית מאופיינת באובדן נפח דם הנע בין 20% ל-40%. במצב זה המטופל הופך טכיקרדי יותר ויותר ונשימותיו הופכות מהירות. מתחילה ירידה בתפוקת השתן ויש שינויים בלחץ הדם במעבר משכיבה לעמידה.
במצב של אובדן חמור של דם או נוזלים, ההיפוולמיה חמורה (מעל 40%), מופיעים סימנים קלאסיים של הלם: ירידה בלחץ הדם, טכיקרדיה משמעותית, ירידה חמורה בתפוקת השתן וכן מצב של בלבול ואגיטציה עד כדי הגעה לקומה. זרימת הדם למערכת העצבים המרכזית (המוח) נותרת תקינה עד לשלבים יחסית מאוחרים.
שלבי התהליך:
דימום
ירידה בנפח הדם
ירידה בלחץ הדם
הקולטנים חשים בשינוי
שדר למערכת הסימפתטית
הפרשת אדרנלין/נוראדרנלין
כיווץ כלי דם פריפריים והרחבת כלי דם מרכזיים
שמירה על אספקת דם מספקת למוח ללב ולריאות. אם הדימום נמשך:
מנגנוני הפיצוי של הגוף אינם מספיקים
ירידה בלחץ דם סיסטולי
נזק רב-מערכתי הכולל פגיעה בחמצון המוחי, חמצת דם והתפרקות תאים
נזק בלתי-הפיך
מוות
אבחון היפוולמיה קל במקרים בהם יש עדות לאובדן דם ממקום כלשהו בגוף. האבחון מאתגר יותר כשאובדן הדם או הנוזלים סמוי, כמו במקרים של דימום לתוך מערכת העיכול, או במצבים בהם נפח הפלסמה בלבד יורד. לאבחנה המבדלת שבין הלם היפוולמי לעומת הלם קרדיוגני חשיבות נוספת, מאחר ששני סוגי ההלם מגיבים בשלב ההתחלתי באופן דומה למתן נוזלים, אולם הטיפול עצמו בסופו של דבר שונה לחלוטין- העמסת נוזלים נמשכת במצב של שוק קרדיוגני עלולה להביא לתוצאות קשות עוד יותר ולא לשיפור המצב, בשונה לחלוטין משוק היפו-וולמי. הכרעה בין שני מצבים אלו תעשה על ידי בדיקת החולה- הופעה של חרחורים בריאות וכן הרחבת ורידי צוואר מרמזות על שוק קרדיוגני (לרבות קולות הלב המאופיינים בקול לב שלישי- S3 gallop.
הטיפול בשוק היפוולמי יהיה מתן נוזלים- או על ידי מתן תמיסה איזוטונית או על ידי תמיסת רינגר לקטט. אינפוזיה של 2–3 ליטר במהלך 20–30 דקות לרוב מנרמלת את הפרמטרים. ירידה ברמות ההמוגלובין מתחת ל-10 מצריכה מתן מנות דם, עם עדיפות למנת דם תואמת לחלוטין. במקרים קיצוניים יש לתת מנת דם מסוג O מינוס. לאחר שיש תיקון של נפח הדם כאמור, יש לתת חומרים אינוטרופיים כדי לשמר את תפקוד הלב- כגון נוראפינפרין, ואזופרסין, או דופמין. לאחר שמצב החולה מיוצב והדימום נעצר, אין לתת מנות דם נוספות אלא אם רמות ההמוגלובין נמוכות מ-7, זאת לאור מחקרים שנעשו בנושא והדגימו עליה בתוחלת החיים אצל חולים שטופלו באופן זה.
סוגי הלם > הלם לבבי (קרדיוגני)

הלם לבבי חל כאשר יש ירידה בתפוקת שריר הלב, בשל הפרעת קצב או בשל ירידה בכושר ההתכווצות או ההרפיה של הלב, לאחר פגיעה בשריר הלב (כמו באוטם שריר הלב). הנפגע אינו מאבד דם, אולם הלב אינו מזרים לרקמות את כמות הדם הדרושה להן.
גורמים עיקריים:
בעיות ראשיות בלב עצמו (Intracardial)
בעיות בשריר (איסכמיה, אוטם, דלקת בשריר הלב)
בעיות חשמליות (הפרעות קצב)
בעיות מכניות (מסתמים, כלי דם, פגיעה במחיצה)
בעיות משניות מחוץ ללב (Extracardial)
תסחיפים
חזה אוויר בלחץ
טמפונדה לבבית
דלקת בכיס הלב (פריקדיטיס)
סימנים
דופק מהיר וחלש
לחץ דם נמוך
גודש ורידי צוואר
הפרש נמוך בין לחץ דם סיסטולי ללחץ דם דיאסטולי
שינויים באלקטרוקרדיוגרם (א.ק.ג)
בצקת ריאות
סוגי הלם > הלם זיהומי (ספטי)

ההלם הנפוץ ביותר. נגרם בשל הרחבה כללית של כלי דם בהשפעת זיהום בדם ולכן הוא הלם הקשור בכלי דם (Distributive).
זוהי תגובה לא מווסתת של הגוף לזיהום שגורמת לכשל איברי חריף. זהו תהליך שנמשך זמן רב שבו הנפגע אינו מאבד דם, אלא בשל הזיהום הופכים כלי הדם להיות מרושתים ולא אטומים, ומכיוון שכלי הדם הופכים להיות חדירים, לחץ הדם יורד, ופחות דם מגיע לרקמות. נראה בפציעות בטן חודרות שלא טופלו במשך זמן ממושך, זיהום של חלל הבטן בתכולת מעיים. אופייני לדרג בית החולים.
חדירות כלי הדם עולה בגלל ציטוקינים (גורמי חיסון) שמופרשים על מנת להילחם בזיהום גורמים לנזק לקירות כלי הדם (התרחבות ודליפה).
סימנים להלם זיהומי:
תת-נפח דם.
קצב לב מהיר.
כיווץ כלי דם עוריים.
ירידה במתן שתן.
לחץ דם סיסטולי נמוך.
Warm shock - שלב מוקדם בהלם שבו הגפיים יהיו חמות.
Cold shock - שלב מאוחר בהלם שבו הפרוגנוזה קשה יותר.
עור אדום וחם.
סוגי הלם > הלם נוירוגני (עצבי)

מקורו בפגיעה במערכת העצבים האוטונומית שיוצרת תנגודת כלי דם נמוכה. השליטה העצבית על כלי הדם אובדת, השכבה השרירית שבתוך כלי הדם מאבדת את טונוס השרירים, והרפייתה גורמת להרחבת כלי הדם. דבר זה גורם לירידת לחץ הדם ופחות דם מגיע לרקמות והנפגע נמצא בהלם. שוק זה שייך למשפחת השוקים הקשורים לכלי דם (Distributive Shock).
מצב זה יכול לנבוע מפגיעה בחוט השדרה הצווארי, פגיעת ראש קשה וכדומה. כתוצאה מכך יש הפרעה של הפעילות הסימפתטית ונוצרת הרחבה של כלי דם עורקיים וכלי דם וורידיים, מה שמוריד את החזרה הוורידית של דם ללב וכתוצאה מכך מוריד את תפוקת הלב. בשונה ממצבי שוק אחרים, שוק נוירוגני מאופיין בגפיים חמות (ולא קרות) לאור הרחבת כלי הדם כאמור, והטיפול כולל מתן נוזלים ונוראפינפרין (או פניל-אפרין) על מנת להביא לתנגודת וסקולרית מחודשת ולשמר את לחץ הדם.
סימנים להלם נוירוגני:
לחץ דם נמוך ללא קצב לב מואץ
עור מנומר
לרוב ברדיקרדיה (דופק איטי), אך גם יכול להיות נורמלי
צלילות הכרה
סוגי הלם > הלם אנאפילקטי (רגישותי)

תגובה אלרגית קשה של הגוף להימצאות אלרגן כלשהו. המנגנון הוא הרחבת כלי הדם, "בריחת" הדם אל המרווח הבין תאי, מה שיוביל לירידה בלחץ הדם.
נפוץ במקרים של תגובה לעקיצות, מזון ותרופות הגורמים לבעיה ב-IgE. זהו נוגדן שמשפעל תאי מאסט שתפקידם להפריש היסטמין. בין יתר פעולותיו, היסטמין מרחיב כלי דם. כשתגובת המערכת החיסונית לא פרופורציונלית, משתכפלים הרבה תאי מאסט ומתרחשת הרחבת כלי דם מערכתית שגורמת לירידה בלחץ הדם וירידה בפרפרוזיה.
סימנים להלם אנאפילקטי:
קוצר נשימה עם צפצופים.
נפיחות בגוף בפנים.
עור אדום, גרד.
לחץ דם נמוך.
סוגי הלם > הלם ואסוגני (Vasogenic)

הלם הקשור בכלי דם (Distributive). נגרם מווזודילטציה (הרחבת כלי דם) פריפריאלית חמורה שגורמת לירידה בפרפוזיה (זילוח) ובחמצון. בהלם זה ירד קודם לחץ הדם הדיאסטולי (בשונה מסוגי ההלם האחרים) ונראה דופק נמוך יותר.
אבחון הלם

האבחון נעשה בעיקר מתוך התבוננות בנפגע, אין צורך במכשירים מיוחדים ובבדיקות מעבדה.
הסימנים בתחילה הם חיוורון, זיעה (שתתגבר ולבסוף תיעלם), חוסר שקט ובלבול. הסימנים מתפתחים בהדרגה, לפי קצב אובדן הדם. ייתכן שכלל לא יראו שינויי גוף נראים בשל יכולת הגוף לפצות על המחסור הראשוני בדם, אובדן דם עד 750 מיליליטר במבוגר מפוצה על ידי שתייה ומנוחה. קצב הנשימה, מדידת דופק וסיפור המקרה יספקו מידע נחוץ על דרגת ההלם. לחץ הדם אינו המדד העיקרי לקביעת אבחנה של הלם כיוון שבשלבים הראשונים והמפוצים לחץ הדם יהיה תקין, ורק לאחר אובדן של 30%-40% מנפח הדם לחץ הדם הסיסטולי יהיה מתחת ל-90 מילימטר כספית.
הטיפול בהלם

הטיפול בהלם הוא למעשה זיהוי הגורם וניטרולו, עצירת שטפי דם, החזרי נוזלים וכו'. יש להביא נפגע בהלם בדחיפות לבית החולים, שם יקבל טיפול מתקדם. בהלם אנאפילקטי ניתן לעזור למצב הנפגע בתנאי שטח, באמצעות אינהלציות וסטרואידים, ובמצבים קיצונים של לחץ דם נמוך גם טיפול באדרנלין לשריר, אך דברים אלו רק יעזרו למצבו, אך לא יצילו אותו אם לא יפונה לבית חולים.
אצל אנשים הידועים כסובלים מתגובה אלרגית חריפה לאלרגן כלשהו, ישנו מזרק אוטומט המכיל אדרנלין הנקרא EPIPEN וניתן בחשיפה לחומר לשריר, אך גם הוא אינו פוטר מפינוי בהול לבית החולים.
הטיפול בהלם > עצירת שטפי דם

באמצעות שתי שיטות:
לחץ ישיר - לחיצה על המקום בעזרת גאזה סטרילית או הנחת תחבושת אישית וקשירה בלחץ ל-5–10 דקות.
לחץ עקיף - באמצעות חוסם עורקים. אחד החסרונות הבולטים של שיטה זו היא סכנת נמק ועל כן משתמשים בה רק כשאין תחבושת אישית בנמצא או כשהיא לא עוזרת (עריכה: אפשר ישר להשתמש בחוסם עורקים כאשר יש דימום כבד המאופיין בדם בהיר משפריץ, בגדים הנספגים במהרה בדם ושלולית דם או כאשר רגל או זרוע נקטעת/נקטעת חלקית). ניתן גם להשתמש בנקודות לחיצה (הפעלת לחץ על עורק כנגד עצם) אך אין השימוש בנקודות הלחיצה כנגד העצם מועדף (נקודות לחיצה כבר לא מומלצות ומועדף להשתמש בלחץ ישיר, דחיסת פצע/wound packing או בחוסם עורקים) [דרוש מקור].
נקודות הלחיצה הן:
עורק הזרוע (ברכיאלי).
עורק הירך (פמורלי).
העורק התת-בריחי (מתחת לעצם הבריח)
הטיפול בהלם > החזרת נוזלים

הנחיות ה-PHTLS האחרונות מנחות לתת נוזלים בצורה מבוקרת עד לעליית לחץ דם סיסטולי ל-90 מילימטר כספית בלבד.
שיטת החזרת הנוזלים הידועה והנפוצה ביותר היא על ידי עירוי תמיסת מלח או תמיסת הרטמן. בעבר הייתה נהוגה שיטה של העמסה בנוזלים אך בשנים האחרונות פחות מומלץ להחזיר נוזלים בתנאי שטח בצורה מוגזמת. העמסת נוזלים יכולה לגרום לפריצת קרישים שעד עכשיו עצרו דימומים, לדילול הדם או לקרישה תוך-כלית מפושטת.
הטיפול בהלם > הגישה לטיפול בהלם בבית החולים

ניטור החולה הוא קריטי ודורש אשפוז ביחידת טיפול נמרץ. אצל חלק מהחולים הסובלים מאובדן דם מתמשך ומשינויים בנוזלים או הפרעות לבביות, יש צורך בקתטר בעורק הריאתי הנקרא Swan-Ganz catheter - קתטר זה מאפשר הן מדידה של תפוקת הלב באופן ישיר והן אמצעי לאינפוזיה ישירה לכלי דם מרכזיים. בנוסף לכך יש הערכה של מידת הלחץ הקיים בעליה הימנית וכן מידת הלחץ הקיים בעליה השמאלית (מדידה של הלחץ בעליה השמאלית מבוצעת על ידי מדידת ה־pulmonary capillary wedge pressure, כלומר ה-PCWP. קתטר כאמור יחד עם מדד אוקסימטר מספק הערכה של סטורציה ורידית, או mixed venous oxygen saturation- אינדקס חשוב המשמש להערכה כללית של מידת אספקת הדם לרקמה.
שחזור אספקת דם וחמצן לרקמה הוא הטיפול העיקרי בשוק. אם נצפה אצל מטופל סימנים לתת לחץ דם או טכיקרדיה (המהווה סימן לאובדן נפח של דם ונוזלים בגוף) יש לפעול באופן הבא:
יש לדאוג למתן עירוי נוזלים עם או ללא מוצרי דם ומדידת הסימנים החיוניים של החולה.
היה ומצבו של החולה לא משתפר בעודו מקבל עירוי נוזלים (למשל, כאשר קצב הלב מעל 120 או לחץ הדם הסיסטולי נמוך מ-90) יש צורך בניטור מרכזי של החולה (מדידת central venous pressure על ידי הכנסת צנתר מרכזי). CVP נמדד ומלמד על רמת הדם החוזרת ללב ומכאן על רמת הנפח של הדם. על כן, CVP נמוך (מתחת ל-15 מ"מ כספית) מרמז על נפח נמוך של דם החוזר ללב ולכן יש לתת עירוי נוזלים נוסף (CVP גבוה המשולב עם סימנים חיוניים לא יציבים של החולה כגון טכיקרדיה או תת-לחץ דם מרמז מחד על נפח דם תקין החוזר ללב, ומאידך על הפרעה תפקודית של הלב- מצב זה יכול להיגרם למשל כתוצאה מטמפונדה או הלם לבביי).
אם לאחר מתן עירוי נוסף של נוזלים ה-CVP עודנו נמוך, יש להכניס Swan-Ganz catheter ולמדוד את ה-pulmonary capillary wedge pressure. מדד הנמוך מ-15 מ"מ כספית של ה-PCWP מרמז על לחץ תקין בעליה השמאלית ומכאן שיש לתת שוב נוזלים עם או ללא מוצרי דם. מדד גבוה של ה-PCWP (מעל 20 מ"מ כספית) מדגים לחץ גבוה הפועל בעליה השמאלית, המרמז על בעיה בתפקוד הלב. במקרים אלו יש לתת אינוטרופים- כלומר תרופות הפועלות על כיווץ הלב.
ראו גם

הלם (פסיכולוגיה פופולרית)
הערות שוליים

↑  מכיוון שישנה הרחבת כלי דם, ישנו תת-נפח. אפשר לדמות להחלפת כוס צרה מלאה עד סופה במים, בכוס רחבה - כאשר הכוס הרחבה יותר לא תהיה מלאה עד סופה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538966405171  BNE: XX532309  BnF: cb11949900b (data)  GND: 4209263-2  LCCN: sh85121705  NDL: 00572106  NKC: ph589802 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
בועז ביסמוט

בועז בִּיסְמוּט (נולד ב-25 בנובמבר 1964) הוא חבר הכנסת העשרים וחמש מטעם מפלגת הליכוד ויו"ר הוועדה לביטחון לאומי. לפני כניסתו לפוליטיקה היה עיתונאי ודיפלומט.
בין השנים 2017–2021 שימש כעורך הראשי של העיתון "ישראל היום", לצד תפקידו כפובליציסט ופרשן בחברת החדשות. בנוסף, כיהן כשגריר ישראל במאוריטניה בין השנים 2004–2008.
ביוגרפיה

ביסמוט נולד ברחובות למשפחה שעלתה לישראל מתוניסיה דרך מצרפת. הוריו, ברנרד מאיר וג'אקלין שמחה שלחו אותו ללמוד ביפו, בבית ספר הקתולי קולג' דה פרר ביסודי, ובית הספר טביתא של הכנסייה של סקוטלנד בתיכון. בהיותו תלמיד מחונן, השלים את בחינות הבגרות בגיל 15, ואת לימודי התואר הראשון בגיל 19.
הוא בוגר תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת בר-אילן, במסגרת העתודה האקדמית. את שירותו הצבאי עשה בחיל הים, כסגן ראש מרכז מידע ותיעוד במחלקת אמל"ח (קמ"א - קצין מקצועי אקדמאי). לאחר סיום שירותו הצבאי, טס לצרפת. יש לו שני תוארי מוסמך אוניברסיטה מאוניברסיטת סורבון שבפריז: הראשון ביחסים בינלאומיים (1988) והשני בלימודי אפריקה – התמחות בשיתוף פעולה עם מדינות מתפתחות, חוף השנהב (1990). הוא סיים בהצטיינות את בית הספר הגבוה לדיפלומטיה ואסטרטגיה של פריז (אנ') (מקביל לתואר מוסמך אוניברסיטה).
ביוגרפיה > קריירה עיתונאית

את הקריירה העיתונאית שלו החל בשנת 1983 ככתב לענייני ספורט בעיתון "מעריב". בהמשך עסק בתפקידי כתיבה ועריכה במדורי הספורט והכלכלה של עיתון מעריב עד לשנת 1988. באותה שנה החל לשמש כשליח "מעריב" בפריז שבצרפת, במקביל ללימודיו האקדמיים, כמו כן לימד עיתונאות בבית הספר הישראלי ע"ש משה שרת בפריז.
בשנת 1990 החל לעבוד עבור העיתון "ידיעות אחרונות". בשנים 1990–2004 היה שליח "ידיעות אחרונות" בפריז. בזכות דרכונו הצרפתי נכנס למדינות שאין לישראל יחסים דיפלומטיים עִמן. בין המקומות שדיווח מהן: איראן, לבנון, סוריה, תוניסיה, אלג'יריה, לוב, תימן, עיראק ואפגניסטן (שתי המדינות האחרונות בזמן הכיבוש האמריקאי).
הוא דיווח ממדינות ערב, סיקר חזיתות מלחמה שונות בעולם ומגוון אירועים פוליטיים, דיפלומטיים ובינלאומיים. ביסמוט כתב כתבות תחקיר והשיג ראיונות בלעדיים עם מנהיגים עולמיים ודמויות בינלאומיות. מסעותיו הרבים למדינות ערב החלו כתוצאה מאי-הבנה בינו לבין מערכת העיתון, כאשר ביוני 1991 ביסמוט התבקש לסקר את ביקורו של אייבי נתן בתוניסיה באמצעות הטלפון מפריז. ביסמוט הבין מהם כי עליו להגיע בעצמו לתוניסיה. כאשר הגיע לעיר תוניס הוא התקשר למערכת העיתון "ידיעות אחרונות" ממלון הילטון המקומי, וסיקר משם את המפגש בין אייבי נתן לראש הארגון לשחרור פלסטין, יאסר ערפאת.
משנת 2008 ועד אפריל 2017 שימש כעורך חדשות החוץ, כפרשן וככתב החוץ בעיתון "ישראל היום".
ב-30 באפריל 2017 מונה לעורך הראשי של "ישראל היום", כשהוא מחליף את עמוס רגב. תוך זמן קצר ערך שינויים בולטים במערכת העיתון, ובהם פיטורי הכתבים דן מרגלית ומוטי גילת ומינוי דרור אידר לעורך מדור הדעות. בשנת 2017 הגיש מדי יום שני יחד עם רזי ברקאי את התוכנית "מה בוער" בגלי צה"ל.
ממרץ 2020 ועד לבחירתו לכנסת בנובמבר 2022 השתתף בתוכנית "אולפן שישי" של חברת החדשות, לצד הכתבים והפרשנים של החברה.
בינואר 2022 עזב את תפקידו כעורך הראשי בעיתון "ישראל היום".
מאפריל ועד נובמבר 2022 הגיש את תוכנית האקטואליה השבועית "מחשבות בע"מ" לצד משה שלונסקי בגלי צה"ל.
בדצמבר 2022 השתתף בעונה השלישית של תוכנית המציאות "הזמר במסכה" בתחפושת החתול, והודח שני מהתוכנית.
ביוגרפיה > קריירה עיתונאית > הישגים עיתונאיים וראיונות בולטים שקיים

בפברואר 2018 היה הראשון לראיין את נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ לאחר נאום ירושלים.
בפברואר 2017 ראיין את הנשיא דונלד טראמפ בחדר הסגלגל, פחות מחודש לאחר תחילת כהונתו.
בשנת 2016 ראיין את דונלד טראמפ, שהיה אז המועמד הרפובליקני לנשיאות ארצות הברית, במהלך הבחירות בשנת 2016.
ב-23 בדצמבר 2010 פגש את נשיא איראן מחמוד אחמדינג'ד במהלך כינוס ועידת הארגון לשיתוף פעולה כלכלי (ECO) שהתקיימה באיסטנבול. ביסמוט הציג עצמו כעיתונאי צרפתי וראיין אותו למשך מספר דקות. אחמדינג'ד הצטלם עם ביסמוט למספר תמונות משותפות.
בחודש אוגוסט 2010, ביקר באפגניסטן וכתב על המציאות המורכבת ב"בית הקברות של האימפריות", על הנוכחות האמריקנית במדינה, על הקושי במלחמה נגד כוחות הטליבן. כמו כן ביקר אצל התושב היהודי האחרון במדינה – זבולון סימן-טוב.
ב-2003 ראיין ביסמוט את המנהיג הלובי מועמר קדאפי שציין בפניו כי "פניה של לוב לשלום" כשבוע לפני שהודיעה על ויתור מרצון על תוכנית הגרעין שלה.
ב-2002 ביקר לראשונה בעיראק שהייתה עדיין תחת שליטתו של העריץ סדאם חוסיין. שנה לאחר מכן, שב לאזור במקביל לפלישה האמריקנית למדינה. במהלך שהותו בחזית ביחד עם העיתונאי הישראלי דן סממה, נעצר ביסמוט על ידי הצבא האמריקני בחשד לריגול והוחזק במעצר.
ב-2001 ראיין את נשיא סוריה בשאר אל-אסד בעת ביקור שקיים בספרד.
ב-1999 נשלח לסקר את מלחמת קוסובו, שהה גם בשטחי סרביה, אלבניה ומקדוניה. באותה שנה ראיין את נשיא איראן מוחמד ח'אתמי במהלך ביקורו בפריז.
באפריל 1996 במהלך מבצע ענבי זעם שיזם צה"ל נגד ארגון חזבאללה הלבנוני, סיקר את הלחימה מלבנון ואף ביקר במטה החזבאללה במקום. באותה שנה ראיין את איליץ' רמירז סנצ'ז ("קרלוס") במקום מושבו בכלא הצרפתי.
ב-1993 היה לעיתונאי הישראלי הראשון שביקר ברפובליקה האסלאמית של איראן מאז ההפיכה של 1979. כבר אז תוכנית הגרעין האיראנית עניינה את הציבור הישראלי וביסמוט עסק בין השאר בסוגיית הסיוע הסיני לתוכנית הגרעין האיראנית. ב-1998 שב לאיראן כדי לתת תמונת מצב של המדינה בתקופת כהונתו של הנשיא ח'אתמי שנחשב למנהיג מתון והעלה תקוות במערב לגבי התקרבות איראנית לכיוון העולם המערבי. שנה לאחר מכן, הצליח לראיין את הנשיא חתאמי במהלך ביקורו בפריז.
ב-1991 עסק לראשונה בנושא יהודי תימן וביקר במדינה לראשונה. שנתיים לאחר מכן סיקר את עלייתם של 500 יהודים מתימן לישראל. ב-2010 שב בשלישית לתימן כשליח העיתון "ישראל היום" כדי לדווח על מצבה של הקהילה היהודית אותה הגדיר כ"נכחדת".
ביוני 1991 סיקר את ביקורו של אייבי נתן בתוניסיה, ואת מפגשו עם ערפאת.
ביוגרפיה > פוליטיקה ופעילות ציבורית

באפריל 2004 מונה לשגריר ישראל במאוריטניה ביוזמת שר החוץ סילבן שלום, במסגרת מכסת המינויים הפוליטיים מחוץ לסגל המקצועי הקבוע של משרד החוץ. ביסמוט כיהן בתפקיד מיולי 2004 ועד אוגוסט 2008. בתקופת כהונתו ידעה מאוריטניה מספר הפיכות ובפברואר 2008 ספגה השגרירות בנואקשוט פיגוע ירי. הפיגוע בוצע בידי אל-קאעידה אבל נכשל. הארגון פרסם הודעת נטילת אחריות שבו הוא הצהיר שהשגריר, ביסמוט, היה המטרה, הארגון טען כי הם ידאגו לכך שבפעם הבאה ביסמוט יחוסל.
ביולי 2022, לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש, הודיע ביסמוט על כוונתו להתמודד בבחירות המקדימות לרשימת הליכוד לכנסת במסגרת הרשימה הארצית. לאחר הבחירות המקדימות ב-10 באוגוסט, נבחר למקום ה-19 ושובץ במקום 27 ברשימה לכנסת. רשימת הליכוד השיגה בבחירות אלו 32 מנדטים וביסמוט נכנס לכנסת.
כיו"ר הוועדה לענייני התמכרויות, סמים ואתגרי הצעירים בישראל, ביטל ביסמוט במאי 2023 הוראה שהייתה קיימת מ-2017, ולפיה אסור לנציגי חברות הטבק ולוביסטים מטעמן להיכנס לדיוני הוועדה. ההחלטה גררה ביקורת מצד פרופ' חגי לוין, יו"ר איגוד רופאי בריאות הציבור.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ביסמוט, המתגורר בתל אביב, נשוי בשלישית, לרות, גיורת ילידת צרפת ממשפחה קתולית. הוא אב לארבעה ילדים, כשבתו הגדולה היא מאשתו הראשונה.
ידוע כאוהד של מועדון הכדורגל ליברפול.
ספרו

ב-ספטמבר 2012 יצא לאור ספרו "עובר כל גבול", המתמקד בחוויותיו במדינות המוסלמיות בהן ביקר, מפגשיו עם מנהיגים אזוריים כגון נשיא סוריה בשאר אל-אסד, נשיא לוב לשעבר מועמר קדאפי, נשיאי איראן לשעבר מחמוד אחמדינג'ד ומוחמד חתאמי, ונשיא מצרים לשעבר חוסני מובארכ. הספר מתייחס גם לנסיבות שהובילו למינויו כשגריר ישראל במאוריטניה ולתקופת שהותו שם, וכן לתופעת "האביב הערבי". הספר יצא לאור על ידי הוצאת אגם.
בית לאה

הצד המערבי של בית הפרדס בית לאה.
הצד המזרחי של בית הפרדס בית לאה.
בית לאה הוא בית פרדס היסטורי מהמאה ה-19, הניצב על הגדה הצפונית של נחל הירקון סמוך לסכר נווה ירק לא הרחק מהמושב נווה ירק.
תולדות המקום

המבנה הוקם במאה ה-19, בלב פרדסים. הוא בן שתי קומות. בקומה הראשונה שכן מתקן שאיבה שבאמצעותו שאבו מים מנחל הירקון להשקיית הפרדס הסמוך. כרבים מבתי הפרדס ההיסטוריים, גם בית זה נבנה בשלבים. ראשיתו במבנה בן קומה אחת, שבו שכן מכון שאיבה ששאב מים מנחל הירקון להשקיית הפרדס הסמוך. בחדר קטן, מצפון לחדר המשאבות, התגורר כנראה הביארג'י ("איש הבאר") שטיפל בפרדס. סקר שנערך במבנה גילה שתחילה שאבו מים במנוע קטן ואחר-כך החליפו אותו במנוע חזק יותר, ולשם חיזוק ועיגון המנוע נוספו ברצפה יציקות בטון. בשלב כלשהו הוסיפו בעלי הפרדס קומה שנייה. ייתכן שהקומה השנייה שימשה כבית קיט ונופש לבעלי הפרדס.
מצב המבנה כיום

המבנה נמצא בשטח המועצה האזורית דרום השרון, בסמוך למושב נווה ירק. במשך שנים הוא נמצא במצב כללי של הזנחה, נטוש וסדוק ושימש כמקום עשיית צרכים למטיילים בקטע זה של נחל הירקון. בסמוך למבנה הוצב שלט רשמי מטעם המועצה האזורית דרום השרון רשות נחל הירקון וגופים נוספים המתאר את עברו וייעודו של המבנה.
מקור השם "בית לאה" הוא בכתובת שרוססה על קיר הבית בשנת 1995 לערך.
לקריאה נוספת

אבי ששון ורפי רייש "בית לאה": בית באר היסטורי על גדות נחל הירקון, בשטח מושב נוה ירק: תיק מחקר ותיעוד, אשקלון: המכון לחקר מישור החוף, תשס"ו, 2006.
הערות שוליים

↑  במרחק פסיעה מפתח תקווה: טבלנו בפינה קסומה של הירקון, באתר ynet, 12 באוגוסט 2021
בני חבוט

ערך זה עוסק ברופא. אם התכוונתם לראש מועצה אזורית, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 ביולי 1938 יאסי, רומניה
 פטירה:  נובמבר 2003 (בגיל 65) ישראל
 תאריך עלייה:  1964
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת תל אביב
 התמחות:  גריאטריה
 תפקידים:  מנהל מחלקה גריאטרית בשמואל הרופא  פרופסור לגריאטריה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב  ראש אגף מחלות ממושכות וזיקנה במשרד הבריאות  מנהלו הראשון של בית החולים שמואל הרופא יו"ר האיגוד לרפואה גריאטרית
 הנצחה:  רחוב פרופ' בני חבוט בראשון לציון
 
בני חבוט (13 ביולי 1938 - נובמבר 2003) היה רופא מומחה בגריאטריה, ראש אגף מחלות ממושכות וזיקנה במשרד הבריאות ומנהלו הראשון של בית החולים שמואל הרופא במתכונתו כמרכז רפואי גריאטרי מרכזי מ-1980 ועד מותו, פרופסור לגריאטריה בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר, אוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה

חבוט נולד בעיר יאסי שברומניה. החל ללמוד רפואה באוניברסיטה כבר בגיל 15 (1953), אך לימודיו הופסקו ב-1958 בגין בקשת עלייה שהגישו הוריו. חבוט עבד כרופא כפרי בלתי מוסמך עד לעלייתו לישראל ב-1964. את לימודיו סיים במחזור השני של בית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב. במסגרת שירותו הצבאי עסק בפיתוח הרפואה הציבורית ברצועת עזה.
ב-1976 יצא להשתלם ברפואה גריאטרית בבית החולים היהודי בלונג איילנד, ניו יורק, ועם שובו ניהל את המחלקה הפנימית-גריאטרית בבית החולים אסף הרופא. בשנת 1980 התמנה למנהלו הראשון של המרכז הראשון בישראל שיועד לטיפול ייעודי בחולים קשישים - בית החולים שמואל הרופא, שם פיתח את הגישה של "החולה כמכלול", המטפל בכלל ההיבטים של אשפוזו של מטופל קשיש, על מכלול הבעיות המורכבות המאפיינות תחלואה בגיל המבוגר. בשנים 1994-1979 כיהן כראש אגף מחלות ממושכות וזיקנה במשרד הבריאות ופיתח את התשתית למערך המודרני של הטיפול הרפואי בזקן, המשמש דגם לחיקוי בעולם. כן הפך את הגריאטריה לתחום התמחות ופיתח תוכנית לקליטת רופאים עולים מברית המועצות לשעבר תוך הסבתם למומחים בגריאטריה. משנת 1980 כיהן גם כפרופסור באוניברסיטת תל אביב, הוביל את ההוראה והמחקר הגריאטרי והיה יו"ר האיגוד לרפואה גריאטרית עד לשנת 1998.
בשנת 1995 פרסם את ספר הלימוד "פרקים נבחרים ברפואה גריאטרית", ספר הלימוד הראשון בעברית בנושא זה.
על שמו נקרא רחוב פרופ' בני חבוט בראשון לציון.
הערות שוליים

↑  חבוט בני, באתר News1 מחלקה ראשונה, 20 בינואר 2003
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007287524605171  ISNI: 0000 0000 5014 0766  LCCN: nr94027425  VIAF: 76199424   WorldCat (עם VIAF): 76199424
בית הקיבוץ הארצי

ערך זה עוסק בבניין של התנועה הקיבוצית ברחוב לאונרדו דה וינצ'י בתל אביב. אם התכוונתם לבניין שמכונה "מגדל הקיבוץ הארצי" ברחוב דניאל פריש בתל אביב, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מבנה משרדים
 כתובת:  לאונרדו דה וינצ'י 13
 מיקום:  תל אביב-יפו
 מדינה:  ישראל
 בעלים:  קרן חבצלת
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1965–1969 (כ־4 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1969 
 חומרי בנייה:  בטון
 אדריכל:  שמואל מסטצ'קין
 סגנון אדריכלי:  ברוטליזם
 מידות
 קומות:  10 (כולל 3 קומות מרתף)
 
 קואורדינטות:  32°04′30″N 34°47′03″E﻿ / ﻿32.075°N 34.784194444444°E﻿ / 32.075; 34.784194444444
 תבנית:לשוניות2
 
בית הקיבוץ הארצי (נקרא גם בית התנועה הקיבוצית) הוא מבנה ברחוב לאונרדו דה וינצ'י 13 בתל אביב. המבנה, שתוכנן בסגנון הברוטליזם על ידי שמואל מסטצ'קין, נחנך בשנת 1969 והוא נכלל ברשימת המבנים לשימור של עיריית תל אביב. הוא שימש כמרכז אדמיניסטרטיבי ותרבותי של תנועת הקיבוץ הארצי השומר הצעיר מאז הקמתו עד שנת 2006 וכמרכז של התנועה הקיבוצית כולה מאז שנת 2006. בנוסף, הוא שימש להצגת יצירות אומנות של אנשי התנועות. באוגוסט 2021 חתמה התנועה הקיבוצית על חוזה להשכרת הבניין לחברת האחזקות אמפא לתקופה של עשרים שנה. בעקבות המהלך עבר הבניין חידוש פנימי מקיף, והחל מחודש אוקטובר 2022 הושכר לחברת הסייבר פרימיטר 81 שנרכשה בהמשך על ידי צ'ק פוינט. עם תחילתה של מלחמת חרבות ברזל העמידה צ'ק פוינט את הבניין לשימוש מטה המשפחות להחזרת החטופים והנעדרים.
קומת הקרקע של המבנה היא קומת עמודים שמשמשת ככניסה ראשית, מעליה נבנו שש קומות משרדים וקומת גג ששימשה לכינוסים; מתחת לקרקע קיימות שלוש קומות מרתף. בתיק התיעוד שהוכן למבנה בעיריית תל אביב-יפו צוין שלמבנה חשיבות היסטורית בהיבט האורבני, כמתחם מוסדי שפעל בעיר, בהיבט האדריכלי כבניין המייצג את הסגנון הברוטליסטי במיטבו ובהיבט התרבותי, כמבנה ששימש מטה ומוקד תרבותי וחברתי של התנועה הקיבוצית בישראל.
היסטוריה

מאמצע שנות ה-30 של המאה ה-20 ועד תום שנות ה-60 מטה הקיבוץ הארצי היה בבית השומר הצעיר בקיבוץ מרחביה. אנשי התנועה רצו לבנות בתל אביב מבנה חדש שישמש כמטה. הבחירה בתל אביב נבעה מרצונם של היזמים "להביא את הקיבוץ אל לב המטרופולין", והבניין תוכנן לשמש כ"חלון ראווה" של ערכי הקיבוץ. הם פנו לשמואל מסטצ'קין ששימש בשנים 1943–1973 כאדריכל הראשי במחלקה הטכנית של הקיבוץ הארצי. התוכנית הראשונה של הבניין הוכנה על ידי מסטקצ'ין בשנת 1964. בשנת 1965 החלה הבנייה ובשנת 1969 החל אכלוסו.
בשנות ה-80 הוכנו שתי תוכנית להרחבת הבניין על ידי האדריכל ערי גושן. הראשונה כללה הרחבה על חשבון החניון שנמצא מאחורי הבניין והשנייה כללה תוספת של שתי קומות. שתי התוכניות לא מומשו. הצעה של גושן ושל דן איתן לאחד את החלקה עם החלקה הסמוכה שמשמשת כחניון ולבנות בחלקה הסמוכה מבנה משרדים מדורג שיתחבר למבנה הקיים אושרה בתחילת שנות ה-90, אך נזנחה גם כן.
בשנת 1999 התאחדו התנועות הקיבוציות ובעקבות זאת, בשנת 2006, היה הבניין למטה מאוחד של התנועה הקיבוצית. בשנת 2021 נידונה תוכנית להקים מגדל בן 45 קומות בסמוך לבניין, שישמש למגורים, משרדים ומסחר. במסגרת זאת הוצע שיתבצע שימור של המבנה הקיים.