stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פלורנס פוסטר ג'נקינס (סרט)
השחקנים

פלורנס פוסטר ג'נקינס - מריל סטריפ
סנט קלייר בייפילד - יו גרנט
קוסמיי מק'מון - סיימון הלברג
קתלין וות'רלי - רבקה פרגוסון
אגנס סטארק - נינה אראדנה
ארטורו טוסקניני - ג'ון קוונה
קרלו אדוארדס - דייוויד הייג
קיטי - בריד ברנן
סטנלי סטארק - סטנלי טאונסנד
ג'ינו - קמרון קאף
ג'ון טוטן - אלן קורדונר
הדוכס וילסון - כריסטאן מקיי
ד"ר הרמן - ג'ון סשנס
גרטרוד וונדבילט וויטני - פאט סטאר
לילי פונס - איידה גריפולינה
קול פורטר - מארק ארנולד
טלולה בנקהד - נאט לורצמה
ביקורות

הסרט זכה בעיקר לביקורות חיוביות. באתר עגבניות רקובות הוא זכה לציון של 87. בביקורת נאמר כי זהו סרט דרמה חביב, שעושה צדק עם שחקניו. באתר מטהקריטיק הוא זכה לציון של 71. לירון סיני כותב שהסרט מצליח להציג דמות שהיא גם מעוררת חמלה, אך גם אהובה. לעומתם אורון שמיר טוען כי יש בעיה בלהציג את המבקר כאיש הרע. הסרט זכה לשתי מועמדויות לאוסקר ה-89 עבור פרס השחקנית הטובה ביותר למריל סטריפ ואוסקר עבור עיצוב התלבושות, ולארבע מועמדויות לפרס גלובוס הזהב.
הערות שוליים

↑  ביקורת סרט באתר עגבניות רקובות 2016
↑  ביקורת סרט באתר מטה קריטיק 2016
↑  לירון סיני, "פלורנס פוסטר ג'נקינס": מריל סטריפ מזייפת - ומרגשת, באתר ynet, 29 במאי 2016
↑   אורון שמיר, "פלורנס פוסטר ג'נקינס": סרט שמזייף, באתר הארץ, 27 ביוני 2016
פעילות על-טבעית 2

| --- | --- |

 מבוסס על:  פעילות על-טבעית 
 בימוי:  טוד ויליאמס
 הופק בידי:  אורן פאלי ג'ייסון בלום עקיבא גולדסמן
 תסריט:  מיכאל ר. פרי כריסטופר ב. לנדון טום פבסט
 עריכה:  גרגורי פלוטקין
 שחקנים ראשיים:  קייטי פיטרסטון מיכה סלוט בריאן וולנד מולי אפרים ספראג' גריידן
 צילום:  מיכאל סיימונדס
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  פרמאונט 
 חברה מפיצה:  סרטי פרמאונט
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  22 באוקטובר 2010
 משך הקרנה:  100 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט אימה, Found Footage 
 תקציב:  3,000,000 $
 הכנסות:  177,512,032 $
 הכנסות באתר מוג'ו:   paranormalactivity2
 סרט קודם:  פעילות על-טבעית (2007)
 סרט הבא:  פעילות על-טבעית 3 (2011)
 סרטים בסדרה:  פעילות על-טבעית
 www.paranormalmovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
פעילות על-טבעית 2 (באנגלית: Paranormal Activity 2) הוא סרט אימה על-טבעי אמריקאי משנת 2010 שבויים על ידי טוד ויליאמס ונכתב על ידי מייקל ר. פרי. הסרט הוא פריקוול לקודמו, "פעילות על-טבעית", שהתחיל כחודשיים לפני עלילת הסרט הראשון. הסרט יצא לאקרנים בחצות ב-22 באוקטובר 2010 בארצות הברית, הממלכה המאוחדת, קנדה, מקסיקו, ברזיל, פולין ואירלנד.
צוות השחקנים

| שם השחקן | שם הדמות |
| --- | --- |
קייטי פיטרסטון: קייטי
ספראג גריידן: קריסטי
בריאן וולנד: דניאל ריי
מולי אפריים: אלי ריי
מיכה סלוט: מיכה
סת' גינסברג: בראד
ויויז קורטז: מרטין
ג'קסון קסניה פרייטו ויליאם חואן פרייטו: האנטר
הפקה

החברות סרטי פרמאונט ודרימוורקס שכרו את התסריטאי מיכאל ר. פרי, כדי שייצור את "פעילות על-טבעית 2". אורן פאלי, הבמאי של הסרט הראשון, שימש כמפיק הסרט. קווין גראוטרט, במאי "המסור 6", נשכר הוא תחילה כדי לביים את הסרט; עם זאת, Lionsgate Entertainment מימשו סעיף בחוזה של גראוטרט כך שהוא יביים את הסרט האחרון בסדרת סרטי המסור. לבסוף טוד ויליאם נבחר כבמאי והחל את יצירת הסרט במאי 2010.
ראו גם

פעילות על-טבעית (סדרת סרטים)
את חסרה לי

| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
יוסי חרסונסקי: 
"את חסרה לי" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי עדן חסון. השיר יצא לאור ב-25 בפברואר 2020, כסינגל מתוך אלבום 2, על ידי חברת התקליטים Mobile1 Music. שיר זה יצא כחלק מקידום מהופעתו של חסון בהיכל מנורה מבטחים, שעתידה להתקיים ב-27 במאי 2020.
רקע וכתיבה

השיר נכתב והולחן על ידי עדן חסון, דולב רם ופן חזות והופק על ידי רם וחזות. השיר הוא בסגנון הפופ אשר משלב בתוכו גם את סגנון הים-תיכוני.
הסינגל עצמו סוקר על ידי יוסי חרסונסקי אשר ציין את השיר בחיוב והעניק לו שלושה כוכבי זהב מתוך חמישה.
וידאו קליפ

טרם פורסם הווידאו קליפ המלא של השיר. העלה חסון לערוץ היוטיוב שלו את האודיו הרשמי של השיר אשר מציג בתוכו את מילותיו של השיר.
תוך ימים ספורים, צבר הקליפ למעלה ממיליון צפיות. נכון למאי 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-6 מיליון.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2020–2023)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2020–2023)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2020–2023)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2020–2023)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 2 |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ | 1 |  |
|  ישראל | היטליסט | 64 |  |
|   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2020)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2020)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2020)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2020)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | גלגלצ | 13 |  |
|  ישראל | כאן גימל | 7 |  |
|  ישראל | מאקו ורדיו תל אביב | 19 |  |
מיקומי שיא > הגרסה "את חסרה לי & אורות"

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | – |  |
|  ישראל | היטליסט | 62 |  |
הערות שוליים

↑  עדן חסון - כרטיסים למופע בהיכל מנורה תל אביב, באתר 2207* קופת תל אביב
↑  את חסרה לי - יוסמיוסיק עדן חסון, אתה חסרה לי, באתר יוסמיוסיק, ‏2020-02-25
1 2 3  עדן חסון - את חסרה לי | Eden Hason - At Hasera Li, באתר YouTube
| עדן חסון |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | שמישהו יעצור אותי • אלבום 2 |  |
| עדן חסון - סינגלים |
| --- | --- | --- |
| שמישהו יעצור אותי | "שמישהו יעצור אותי" • "ילדים כאלה" • "שיכורים" • "מתפוצץ לי הראש" • "אני מבולבל" • "היי DJ" • "כפיות" • "איך את אוהבת" • "עיניים" |  |
| אלבום 2 | "כשנגמרת הסופה" • "שמפניה" • "מה עבר עליי" • "את חסרה לי" • "איתך" • "אל תשברי לי את הלב" • "שבועיים" • "סיבובים" • "שקיעות אדומות" • "גדל לי קצת זקן" • "נוריד ת'חולצה" • "שימי פס" • "מבטיח" • "מדליקה לי הכל" |  |
| סינגלים אחרים | "לא מרגיש טוב" • "מה פספסתי" • "כולם רוצים אהבה" • "ככה כל יום" • "בואי נישן על זה" • "עושה לי צרות" • "מטפסים על הקירות" • "עד שתבואי עד אליי" • "שוב" • "אז מה עכשיו" • "חישגוזים" • "החיים לפניי" • "לא תראה אותי בוכה" • "ישיבות" • "לא שותה לא מעשן" • "שניפגש רק בשמחות" • "אנחנו זה גורל" • "אהובה שלי" • "צוחקת ובוכה" • "אין אותי" • "שיבולים" • "מה עשית לי" • "חורף באילת" • "לב שביר" • "אין מרחק בינינו" |  |
| שירים אחרים | "אין יותר מועדונים" |  |
פונטיאק לה מאן

| --- | --- |
Pontiac LeMans
Pontiac LeMans
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פונטיאק
 שנות ייצור:  1962–1981, 1988–1993
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית (1962-1981)  איחוד דרום אפריקה דרום אפריקה  ניו זילנד ניו זילנד (1988-1993)
 מודל קודם:  פונטיאק 1000
 מודל אחריו:  פונטיאק בונוויל
 חברת אם:  ג'נרל מוטורס
 אורך:  5,263 מ"מ (דור שלישי)
 בסיס גלגלים:  2,845 מ"מ (דור שני) 2,845 מ"מ (דור שלישי) 2,845 מ"מ (דור רביעי)  2,743 מ"מ (דור חמישי)
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע 3,200 סמ"ק,  מנוע V8 צילינדרים 5,500 סמ"ק (דור ראשון 1961-1963) מנוע 3,500 סמ"ק, 3,800 סמ"ק  מנוע  מנוע V8 צילינדרים 5,300 סמ"ק, 5,700 סמ"ק, 6,400 סמ"ק (דור שני 1964-1967)  מנוע V8 צילינדרים 5,700 סמ"ק, 6,600 סמ"ק המפיק 265 כ"ס, 7,500 סמ"ק המפיק 152 כ"ס ו-253 כ"ס (דור שלישי 1968-1972) מנוע V6 צילינדרים 3,800 סמ"ק, המפיק 112 כ"ס, 4,100 סמ"ק, מנוע V8 צילינדרים 4,300 סמ"ק, המפיק 122 כ"ס, 4,900 סמ"ק,  מנוע V8 צילינדרים 5,700 סמ"ק, 6,600 סמ"ק, 7,500 סמ"ק (דור רביעי 1973-1977) מנוע שברולט V6 צילינדרים 3,800 סמ"ק, מנוע "ביואיק" V6 צילינדרים 3,800 סמ"ק, מנוע V8 צילינדרים 4,900 סמ"ק,   מנוע שברולט V8 צילינדרים 5,000 סמ"ק, מנוע שברולט V8 צילינדרים 5,700 סמ"ק  (דור חמישי 1978-1981)  מנוע 4 צילינדרים בטור, 1,600 סמ"ק, המפיק 75 כ"ס, מנוע 2,000 סמ"ק המפיק 95 ו- 97 כ"ס (יוצר על ידי "דייהו" בין השנים  1988-1993)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 2 מהירויות, תמסורת ידנית - 3 מהירויות, תמסורת ידנית - 4 מהירויות, תמסורת אוטומטית - 2 מהירויות, תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות (דור שני) תמסורת ידנית 3-4 מהירויות, תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות (דור רביעי)  תמסורת ידנית 3-4 מהירויות, תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות (דור חמישי)
פונטיאק לה מאן, שנת 1966
פונטיאק לה מאן, שנת 1973
פונטיאק לה מאן, שנת 1976
פונטיאק לה מאן, 2 דלתות, שנת 1981
פונטיאק לה מאן (באנגלית: Pontiac LeMans) היא מכונית סלון,  אשר יוצרה על ידי חטיבת הרכב האמריקאית פונטיאק מבית ג'נרל מוטורס, בין השנים 1962–1981.
בנוסף, הדגם יוצר  בגרסאות קופה, קבריולה וסטיישן.
בין השנים 1988-1993 יוצר הדגם על ידי חברת "דייהו" מקוריאה הדרומית.
ארצות ייצור

בין השנים 1988–1993 יוצר הפונטיאק לה מאן בדרום אמריקה ובניו זילנד על ידי חברת "דייהו" הדרום־קוראנית, לאחר שיתוף פעולה בין חברת "דייהו" וג'נרל מוטורס,  חברת ג'נרל מוטורס השתלטה על חברת "דייהו" בשנת 2002.
הדגם התבסס על דגם ה"אופל קדט".
הדגם היה קרוי:  Asüna GT, Asüna SE, Daewoo 1.5i, Daewoo Fantasy, Daewoo Pointer, Daewoo Racer,  Passport Optima.
בניו זילנד הדגם היה קרוי "פונטיאק לה מאן".
דורות וגרסאות

דור ראשון (1961-1963)
(2 דלתות סדאן, 2 דלתות קבריולה)
דור שני   (1967-1964)
(2 דלתות קופה,  2 דלתות סדאן, 4 דלתות סטיישן)
דור שלישי (1972-1968)
(2 דלתות קופה, 2 דלתות קבריולה, 2 דלתות סדאן, 4 דלתות סדאן,, 4 דלתות סטיישן)
דור רביעי (1977-1973)
(2 דלתות קופה, 2 דלתות סדאן, 4 דלתות סטיישן)
דור חמישי (1978-1981)
(2 דלתות קופה, 4 דלתות סדאן, 5 דלתות סטיישן)
דורות וגרסאות > בין השנים 1988–1993

3 דלתות - הצ'בק
4 דלתות - סדאן
תמונות

פונטיאק לה מאן 1962, קבריולט
פונטיאק לה מאן 1962, קבריולט
מנוע דגם פונטיאק לה מאן 1962
פונטיאק לה מאן, 1966 - מבט לתוך הרכב
פונטיאק לה מאן, 1966
פונטיאק לה מאן, קבריולט, דור שני
פונטיאק לה מאן 1969, קבריולט
פונטיאק לה מאן, 4 דלתות, 1970
פונטיאק לה מאן 1972, קופה
פונטיאק לה מאן 1973, קופה
פונטיאק לה מאן, סטיישן
פונטיאק לה מאן, 2 דלתות, שנת 1980
פונטיאק לה מאן 1989, דגם GLE סלון, ניו-זילנד תוצרת חברת דייהו
פונטיאק לה מאן, 1989 תוצרת חברת דייהו
פונטיאק לה מאן, סדאן תוצרת חברת דייהו
פונטיאק לה מאן בתרבות

בסרט המפורסם, "הקשר הצרפתי", שיצא למסכים ב-1971, מחרים הגיבור, בלש משטרה, מכונית פונטיאק לה מאנס מנהג מזדמן ופותח במרדף אחרי הרכבת בה נמצא הפושע, כשהוא נוסע בפראות בכביש שמתחת לפסי הרכבת העיליים. מרדף זה נחשב לאחד המפורסמים בהיסטוריה של הקולנוע.
ראו גם

פונטיאק
ג'נרל מוטורס
שברולט
ביואיק
פונטיאק סולטיס
פונטיאק 2+2
פונטיאק 6000
פונטיאק אקזקיוטיב
פונטיאק סאן-פייאר
פונטיאק סנברד
פונטיאק ונטורה
פונטיאק טמפסט
פונטיאק גראנד וילה
פונטיאק בונוויל
הערות שוליים

↑  שירות בלומברג, ‏ג'נרל מוטורס קונה את דייהו, באתר גלובס, 9 ביוני 2002
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560411805171  LCCN: sh85075421
פעילות על-טבעית 4

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  פעילות על-טבעית 
 בימוי:  הנרי ג'וסט, אריאל שולמן 
 הופק בידי:  אורן פאלי ג'ייסון בלאם סטיבן שניידר
 תסריט:  כריסטופר ב. לאנדון 
 שחקנים ראשיים:  קייטי פיטרסטון קתרין ניוטון אלן בריידי
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  חדר 101
 חברה מפיצה:  סרטי פרמאונט
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  18 באוקטובר 2012
 משך הקרנה:  88 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט אימה, Found Footage 
 תקציב:  5,000,000 $
 הכנסות:  135,607,000 $
 הכנסות באתר מוג'ו:   paranormalactivity4
 סרט קודם:  פעילות על-טבעית 3 (2011)
 סרט הבא:  פעילות על-טבעית: המסומנים (2014)
 סרטים בסדרה:  פעילות על-טבעית
 www.paranormalmovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
פעילות על-טבעית 4 (באנגלית: Paranormal Activity 4) הוא סרט אימה על-טבעי אמריקאי בבימויים של אריאל שולמן והנרי ג'וסט, אשר הוקרן לראשונה בארצות הברית ובמדינות נוספות בעולם, ביניהן ישראל, ב-18 באוקטובר 2012. הסרט ממשיך את עלילת הסרט השני, בו קייטי חוטפת את האנטר מבית הוריו.
שחקנים

| שם השחקן | שם הדמות |
| --- | --- |
קתרין ניוטון: אלכס נלסון
מאט שיוולי: בן
קייטי פיטרסטון: קייטי
בריידי אלן: רובי
איידן לאבקמפ: וויאט נלסון/האנטר ריי
אלכסנדרה לי: הולי נלסון
סטיבן דנהאם: דאג נלסון
סרט המשך

ב-21 באוקטובר 2012, חברת סרטי פרמאונט הודיעה שקיימות תוכניות לסרט חמישי בסדרה, שתאריך שחרורו נקבע לחודש אוקטובר 2013. קייטי פיטרסטון תמשיך לגלם את תפקידה של קייטי, שעדיין רדופה על ידי השד. עלילת הסרט נמצאת כרגע בגדר שמועות באתרי הרשתות החברתיות, שם מרמזים עליה ועל מה שככל הנראה יתרחש בה.
ראו גם

פעילות על טבעית (סדרת סרטים)
פורין (חלבון)

מבט צד של מונומר יחיד של אותו חלבון. ניתן לראות את מבנה משטח בטא המאפיין חלבון זה.
בביוכימיה, פורינים (אנגלית: Porins) הם חלבונים בעלי מבנה "חבית בטא", אשר חוצים ממברנות של תאים ומשמשים כנקבים המאפשרים דיפוזיה של מולקולות. בניגוד לנשאים ממברנליים אחרים, פורינים הם גדולים מספיק כדי לאפשר דרכם דיפוזיה פסיבית.
פורינים מבקרים את הדיפוזיה של מטבוליטים קטנים כמו סוכרים, יונים וחומצות אמינו. ניתן למצוא פורינים בממברנה החיצונית של חיידקים גראם שליליים, במיטוכונדריה ובכלורופלסט.
מבנה

פורינים בנויים ממשטחי בטא, המחוברים ביניהם על ידי פניות בטא (beta turns) בצד הציטופלסמתי, ועל ידי שרשראות ארוכות יותר בצד החוץ תאי. משטחי הבטא ערוכים בסידור אנטי-מקבילית ויוצרים צינור הנקרא "חבית בטא" (beta barrel).
רצף חומצות האמינו במשטחי הבטא של פורין מאופיין בחזרה של שיירים פולריים ולא פולריים של חומצות אמינו אחד אחרי השני. סידור זה גורם ליצירת מבנה אמפיפטי, כלומר צד אחד של משטח הבטא הידרופובי וצדו השני הידרופילי. השיירים הלא פולריים (הידרופוביים) פונים כלפי חוץ ויוצרים אינטראקציות עם החלק הליפידי (גם כן לא פולרי) של הממברנה, בעוד שהשיירים הפולריים (הידרופיליים) פונים כלפי פנים מבנה החבית ויוצרים בכך תווך הידרופילי, המאפשר את הדיפוזיה דרך הממברנה.
בררניות (סלקטיביות)

במבנה של כל תעלת פורין יש בליטה שסוגרת אותה חלקית. קבוצה זו קובעת את הסלקטיביות של הפורין לגבי סוג המולקולה שתוכל לעבור דיפוזיה דרך חלבון זה. הברירה מתבססת על הבדלי הגודל ולפעמים אף ההבדלים הכימיים של המומס אשר מיועד לעבור דרך הממברנה באמצעות הפורין.
בורקה

ערך זה עוסק בלבוש מסורתי אסלאמי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
נשים לובשות בורקה באפגניסטן
בּוּרְקָה (בערבית: برقع; בתעתיק מדויק לעברית: בֻּרְקַע) הוא הלבוש המסורתי של נשים במספר מדינות אסלאמיות.
תיאור

הבורקה היא פיסת לבוש אחת המכסה את האשה מהראש ועד הרגליים. בדרך-כלל, גם העיניים מכוסות ברשת שקופה למחצה. לבישת הבורקה היא חלק מהמנהג העתיק של לבישת הרעלה, הדורש את הסתרת הנשים בציבור מעיני הגברים.
הבורקה אומנם מזוהה עם האסלאם אך הם אינם התרבות הראשונה שהשתמשה בלבוש המסורתי כחלק ממנהג הרעלה. המנהג החל הרבה לפני בתרבויות הביזנטים, הסאסנים ואחרות במזרח התיכון ואף שבטים בתקופות שקדמו לאסלאם. הצעיף היה סימן למעמד חברתי של הנשים בחברה המבדיל אותם מעבדים ומנשים לא טהורות אשר נאסר עליהם להסתיר את עצמם. מנהג הרעלה התפשט ברחבי בעולם במהירות ופלש לתרבויות אחרות שאימצו את רעלת הנשים.
כיום קיימת מחלוקת בין תושבי מערב הרואים בבורקה צעיף המסמל דיכוי, עבדות והפרת זכויות נשים, לעומת המוסלמים המקשרים את הבורקה לציות, צניעות וטוהר.
מעמד הבורקה בחוק > באסיה

בעקבות סדרת הפיגועים בסרי לנקה שהתרחשו ב-2019 הוחלט לאסור לבישת כיסוי פנים (בניהם הבורקה) ברחבי המדינה, גם סין העממית אסרה על לבישת הבורקה באזור שינג'יאנג, בו רוב תושביו הם מוסלמים.
משטר הטליבאן המוסלמי-קיצוני, אשר שלט באפגניסטן בין השנים 1995‏-2001, ושולט מ-2021 מחייב את כל נשות המדינה ללבוש את הבורקה. נשים שלא מצייתות לחוק נענשו בחומרה.
מעמד הבורקה בחוק > באירופה

באפריל 2010 נאסרה בבלגיה ההליכה עם בורקה במקומות ציבוריים. בצרפת החל מאפריל 2011 ובהולנד החל מאוגוסט 2019 נאסרה ההליכה עם מסיכות וכיסויי פנים מכל סוג, כולל בורקה, במקומות ציבוריים. בהתאם לחוק הצרפתי, נקבע שלובשי מסכה במצבים שהחוק לא מאפשר זאת ייקנסו ב-150 אירו. במקרה בו אדם הכריח בגיר ללבוש מסכה, כגון בעל המחייב את אשתו ללכת עם בורקה, מחייב הלבישה ייקנס ב-30,000 אירו, ובמקרה בו אדם הכריח קטין ללבוש מסכה, הקנס יכול היה להגיע ל-60,000 אירו.
לבישת כיסוי פנים נאסרה גם באוסטריה ובגרמניה. בגרמניה נאסר על עובדות מדינה ועובדות ציבור ללבוש בורקה בעת מילוי תפקידן. הנימוק לאיסור הוא שעל המדינה מוטלת החובה להציג את עצמה בצורה נייטרלית מבחינה דתית.
במרץ 2021 נאסרה בשווייץ לבישת בגדים המסתירים את פניהם של נשים, לאחר משאל עם בעניין.
ראו גם

חג'אב
ניקאבמיזמי קרן ויקימדיה ערך מילוני בוויקימילון: בורקה ציטוטים בוויקיציטוט: בורקה תמונות ומדיה בוויקישיתוף: בורקה
צ'אדור
רעלה
הערות שוליים

1 2  "China bans burqas and 'abnormal' beards in Muslim province". 30 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Amitabhvikram Dwivedi, Burqa, 2015 doi: 10.11606/issn.2446-5240.malala.2015.107836
↑  "Sri Lanka Bans Face Coverings After Easter Sunday Attacks". NPR.org (באנגלית). נבדק ב-2019-04-30.
↑  עומר רבין, ‏מלחמת דת? צרפת הוציאה את ה"בורקה" המוסלמית מחוץ לחוק, באתר גלובס, 15 בספטמבר 2010
↑  AP, הולנד אוסרת בורקה, מוסלמים: "תלבשו, אנחנו נשלם", באתר ynet, 1 באוגוסט 2019
↑  עדו בן פורת, הפרלמנט קבע כי עובדות בתי המשפט, נשות צבא, עובדות בקלפיות ובוועדות הבחירות ובתפקידים ציבוריים נוספים לא יורשו ללבוש בורקה., באתר ערוץ 7, 28 באפריל 2017
↑  סוכנויות הידיעות, שווייץ אישרה איסור לבישת בורקה בציבור, באתר ynet, 7 במרץ 2021
↑  הבנחה דומה לגבי קושי להחבין בין הסתברות של אחד למיליון לבין אחד למאה מיליארד מצויה בספר "לחשוב מהר לחשוב לאט" של דניאל כהנמן"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007549674605171  GND: 7730863-3  LCCN: sh2006002622 
נשים אפגניות לובשת את הלבוש המסורתי
בנו של האדם

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  רנה מגריט
 תאריך יצירה:  1964
 טכניקה וחומרים:  שמן על בד
 ממדים בס"מ
 רוחב:  89 ס״מ 
 גובה:  116 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  סוריאליזם 
 מיקום:  אוסף פרטי
 
"בנו של האדם" (בצרפתית: Le Fils de l'homme) הוא אחד מציוריו המפורסמים של רנה מגריט. זהו ציור שמן על בד, שגודלו 116 × 89 ס"מ, וצויר בשנת 1964.
בתמונה דמות של אדם החובש כובע באולר ולבוש חליפה, כפי הנראה פורטרט עצמי. ברקע מופיעה חומת באר (לפי גובהה) וכן ים כחול. אלא שאת פניה של הדמות, שהם לכאורה הדבר העיקרי בציור, מסתיר תפוח ירוק ועסיסי, הצף מול פניו של האדם וקורא בכך תיגר על כוח המשיכה. התפוח מצויר במרכז הפנים, ומסתיר את רובן (פרט לעין שמאל) ועשוי להיחוות גם כחלק אינטגרלי מפניה של הדמות.
תמונת "בנו של האדם" שייכת לסוגת הסוריאליזם הווריסטי – שהוא סוריאליזם פיגורטיבי העושה שימוש בדימויים הלקוחים מן המציאות כדי ליצור יצורי כלאיים. כלומר, צירוף חלקי דימויים חסרי הקשר למכלול משותף אחד. כל דימוי בנפרד מוכר מהמציאות היומיומית, אך צירופם יחד יוצר מציאות חדשה שהיא מעל למציאות הקיימת. היוצרים המזוהים עם סגנון זה, מלבד רנה מגריט, הם סלבדור דאלי ומקס ארנסט.
בציור מייצג מגריט את הפן האשלייתי של המציאות. יצירה זו מעלה פרדוקסים רבים בנוגע למשמעות סמליות התפוח בקונוטציה זו. התפוח מסמל את הדעת בסיפור גן העדן, וניתן לשאול האם הדעת היא חלק אינטגרלי מהאדם או שהיא "צפה" בנפרד ממנו, או האם הדעת מונעת מהאדם מלראות את המציאות והאמת כמו שהן.
ראו גם

בגידת הדימויים
בנו ממייסן

| --- | --- |

ויטראז' של בנו ממייסן בכנסייה במינכן
 לידה:  1010 בערך האימפריה הרומית הקדושה הילדסהיים, האימפריה הרומית הקדושה
 פטירה:  16 ביוני 1106 האימפריה הרומית הקדושה מייסן, האימפריה הרומית הקדושה
 קדוש עבור:  הכנסייה הקתולית
 קאנוניזציה:  1523
 חג:  16 ביוני
 פטרון של:  דייגים, אריגה, הערים דרזדן, מייסן ומינכן
בֶּנוֹ ממייסן (1010  כנראה - 16 ביוני 1106) הוא קדוש נוצרי.
ביוגרפיה

על פי סיפורי הקדושים, בנו ממייסן היה בן למשפחת אצולה סקסונית וכבר בצעירותו הפך לנזיר במנזר מיכאל הקדוש בהילדסהיים. אין עדויות התומכות במידע זה וקיימות עדויות סותרות. על פי המסמך הראשון המזכיר אותו, הוא היה קנון (כומר) בגוסלאר ונזיר ואב מנזר במנזר מיכאל הקדוש (1042). ב-1066 מינה אותו המלך היינריך לבישוף מייסן; אך כבר ב-1073 נקלע בנו לסכסוך בין זה האחרון לבין שושלת וטין והאצולה הסקסונית, דבר אשר הוביל בסופו של דבר למלחמת סקסוניה. המלך האשים את בנו בבגידה (בין אם הוא אכן היה מעורב במרד, או כפי שסופרי התקופה טוענים, שמשקלו במרד היה נמוך). ב-1076 הסתכסך היינריך עם האפיפיור גרגוריוס השביעי, על רקע מינוי בישופים חדשים בסקסוניה. לא מוזכר במקורות באילו נסיבות שוחרר בנו, אך הוא תמך בטוען לכתר על חשבון היינריך - רודולף מריינפלדן ואחרי מותו של הלה, תמך בהרמן מסאלם.
בתגובה, הכריז היינריך על מינוי בישופים חדשים (ועל מינויו של האנטי-אפיפיור קלמנס השלישי) ועל הטלת נידוי על בנו והתומכים האחרים של האפיפיור גרגוריוס. בנו התנצל, וחזר לתפקידו. ב-1084 מונה היינריך לתפקיד קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בנו תמך במדיניות של המרת דת ללא שימוש בכוח, ותמך בקיסר. ב-1097 הסתכסך שנית עם הקיסר, הפעם על רקע מינויו של אורבאנוס השני לאפיפיור. מאותה שנה ואילך, אין למעשה תיעוד רשמי על פעילותו של בנו, והמידע עליו מסתמך על מעשיות הגיוגרפיות.
הסיפורים על העשור האחרון לחייו של בנו מתארים את פעילותו המיסיונרית ואת תמיכתו ביצירת מוזיקה כנסייתית ובבניית כנסיות. מספר מקומות בסקסוניה מצביעים לכאורה על פעילותו באזור למשל העיר בישופסוורדה ו"דרך המלך (ויה רגיה)" באזור אוברלאוזיץ, שנקראת גם "דרך הבישוף", מכיוון שמסופר שבנו הלך בדרך זו לעיתים קרובות במסעותיו המיסיונריים.
בוריס קנצלר

| --- | --- |

 לידה:  16 באפריל 1962 (בן 62) בישקק, ברה"מ 
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב-אמן (מ-1999)
 מד כושר מרבי:  2562 (יולי 1999)
 מד כושר נוכחי:  2378 (אפריל 2024}
 מדינה:  ברית המועצות, קירגיזסטן, ישראל
 
בוריס קנצלר (ברוסית: Борис Канцлер‏; נולד ב-16 באפריל 1962 בפרונזה שבברית המועצות, כיום בקירגיזסטן) הוא שחמטאי סובייטי-קירגיזי-ישראלי בדרגת רב-אמן.
נכון לאפריל 2024, מדורג במקום ה-81 בישראל לפי מד כושר.
ביוגרפיה

בוריס קנצלר נולד בפרונזה. בשנת 1979 הוא זכה באליפות ברית המועצות לנוער ובשנת 1980 סיים במקום השלישי. הוא התחרה בתחרויות שונות בברית המועצות. לאחר התפרקות ברית המועצות הוא נכלל בנבחרת ארצו לאולימפיאדת השחמט.
בשנת 1995 עלה לישראל. תחרות בתל אביב בשנת 1995 הוא סיים במקום הרביעי. בשנת 1996 הוא חלק את המקום הראשון-שני עם דב צפרוני. באותה שנה בפתח תקווה הוא חלק מקום 1–3 עם אביגדור ביחובסקי. באליפות ישראל 1996 הוא סיים במקומות 7–9 לצד מיכאל אורטובסקי. בשנת 1997 בבאר שבע הוא חלק מקום 2–3 עם סמיון דבויריס (ניצח אדוארד רוזנטליס). באליפות ישראל בשנת 1998 הוא סיים במקום החמישי.
בשנת 2017 ניצח בתחרות בבודפשט.
קבלת דרגות בינלאומיות

1987 - אמן בינלאומי
1999 - רב אמן.
בוריס קנצלר באולימפיאדת השחמט

בשנת 1992 השתתף קנצלר באולימפיאדת שחמט:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | לוח | קבוצה | מד כושר | נקודות | תוצאות |  % | מקום |
|  1992 | 2 | קירגיזסטן | 2445 | 6 מ-12 | 2+ 8= 2- | 50.0 | 38 קבוצתי, 49 אישי |
הערות שוליים

↑  Kantsler, Boris - Men's Chess Olympiads, באתר אולימפבייס (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא שחמטאים ובנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
את ואני והמלחמה הבאה

"את ואני והמלחמה הבאה" הוא "קברט סאטירי על המלחמה" מאת המחזאי הישראלי חנוך לוין, שהוצג לראשונה באוגוסט 1968, כשנה לאחר מלחמת ששת הימים. המחזה מביע ביקורת סרקסטית על המלחמה, ערכיה ותוצאותיה.
חלקי היצירה

היצירה מורכבת מארבעה עשר קטעים – חלק משוחקים וחלקם מושרים. כמילות פתיחה ליצירה כותב לוין:
הרואה את המתים, אין לו מלים להגיד,
 הוא הולך הצידה וממשיך לחיות, כמי שהפסיד.
מסדר הניצחון של מלחמת 11 הדקות – אלוף בצבא נושא נאום לוחמני ואלים מול מגרש ריק מחיילים, אשר לא שבו מהמלחמה. פרודיה על הספד של מפקד חטיבה 7 במלחמת ששת הימים, לחללי החטיבה הבמלחמה, שנודע בשם "אחי גיבורי התהילה".
הפרידה – דיאלוג של נער הנפרד מחברתו טרם צאתו למלחמה, בעוד זו האחרונה אינה מקשיבה לו כלל וכבר ממשיכה הלאה בחייה במחשבות.
כי גם במלחמה צודקת – שיר המדבר על כך שבמלחמה אין מנצחים אלא רק מפסידים.
מקס גוטמן פוגש את הזמרת בוליביה השמנה – דיאלוג בין אדם שלחם במלחמה לבין זמרת אקזוטית. בדיאלוג זה מנסה לוין להצביע בדרך סמלית על כך שערכי ההרואיות והפטריוטיות של המלחמה מטשטשים בקרב האנשים את ההכרה בתוצאות ההרסניות שהיא טומנת בחובה.
ובבוקר נפלא – שיר על אודות מלחמה ומוות הכתוב בצורת פזמון קליל בהברות החוזרות על עצמן; כך בעצם מוחה לוין על זילות החיים בעיניי החברה.
הבן חוזר הביתה משדה הקרב – קטע של טקסט ומשחק דלילים אך נוקבים על אודות הכאב הנצור בלב החוזרים משדה הקרב.
שחמט – שיר הפותח במילים ”לְאָן הָלַךְ יַלְדִּי, יַלְדִּי הַטּוֹב לְאָן? / חַיָּל שָׁחֹר מַכֶּה חַיָּל לָבָן”, שפשרו המצמרר, על אודות משחקם של שליטי הארצות באזרחים הפשוטים כבכלי שחמט, מתברר עם שורתו האחרונה. שיר זה מוכר בביצועה של חוה אלברשטיין לאותה מנגינה שבה הושר בגרסת היצירה. לאחר מכן הלחינו אותו ושרו אותו אבי טולדנו (באלבום המוקדש לשיריו של לוין) ויהודה פוליקר. השיר נכתב למעשה קודם לקברט - עבור להקת בנות ורק לאחר מכן שולב בהצגה.
האלמנה רובינזון – קטע סאטירי על בעל ואישה הבאים לביתה של ידידתם ששכלה את בעלה חמש שנים קודם לכן. הזוג שוקל כל מילה ובלבד שלא להזכיר לה את בעלה המת, בעוד זו מספרת להם כי היא נישאת מחדש. לוין מנסה להעביר מסר לפיו המנטליות הישראלית מתרפקת על המלחמה והשכול ומנסה להנציח אותם.
שישה מרובעים – שישה שירים מחורזים בארבע שורות במבנה מרובעים (בדומה ל"מרובעים" או "רֻבעיאת" של עומר ח'יאם). רובם ככולם קינות ציניות על תוצאותיה ההרסניות של המלחמה. מתוכם הושרו בהצגה שלושה.
מקאמה לאלוף בום – מקאמה סרקסטית על האדרת הדרגות הצבאיות והפעולות ההרואיות בקרב.
שיר הטבח הגדודי – שיר גדוש תיאורי לוחמה ברוטאלית.
דואט "על מה נלחמנו?" – בדואט זה מנסים גברת פוקס ואדון גורביץ' לתת צידוקים למלחמה זה בפני זה, אך בעיקר בפני עצמם.
ביקור במקומות הקדושים אחרי המלחמה – שיר לויני טיפוסי קצרצר על אודות אדם המבקר במקומות הקדושים לו באמת (בית הכיסא).
את ואני והמלחמה הבאה – שיר שנתפרסם אף בזכות עצמו, על אודות נוכחותה של המלחמה בכל ההווייה הישראלית. בשנת 2008 יצא השיר בביצוע המקורי באוסף השירים של לוין "כשתחשכנה עיניי". בשנת 2024 הופיע השיר בסרט "המנצחים" בביצועה של יעל שטולמן.