stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרכז עדן-תמיר למוזיקה
הקמת המרכז

המרכז הוקם בתמיכתו של טדי קולק, ראש עיריית ירושלים, אשר שאף לבסס את עין כרם כשכונת אמנים ולשם כך העמיד לרשות הזוג את המבנה, שהיה קודם בית המוכתר, והשטח. המסורת אומרת, כי צ'ארלס גורדון, קצין בריטי שהיה שליט סודאן, נטע עץ בחצר הבית בביקורו בארץ ישראל בשנת 1883. בסיוע "עמותת מרכז למוזיקה ע"ש פאני מקס טארג" הוקם המרכז ונקרא "מרכז טארג למוזיקה". לאחר מותה של ברכה עדן בשנת 2006 הוסב שם המרכז ל"מרכז עדן-תמיר למוזיקה".
פעילות

המרכז מהווה מוקד לפעילות מוזיקלית ענפה, הכוללת בין היתר רסיטלים, כיתות אמן, קונצרטים קאמריים ותחרויות. המרכז פועל לקידום מוזיקאים צעירים בראשית דרכם וקונצרטים בביצועם משודרים תדיר בקול המוסיקה.
מוזיקאים רבים הופיעו במרכז, ביניהם הכנר אייזק שטרן, הזמרים יאן פירס, ג'ני טורל ומורין פורסטר ואמנים ישראלים מן השורה הראשונה.
תמיר עצמו התגורר במקום ונהג להציע לאורחים המגיעים למופעים כיבוד קל, שהכין בעצמו.
מיקאל (כדורגלן)

מיקאל פונטס מוריירה (בפורטוגזית: Mycael Pontes Moreira; נולד ב-12 במרץ 2004 בפורטו וליו שבברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת השוער בקבוצת אתלטיקו פרנאאנסה מליגת העל הברזילאית.
קריירת מועדונים

מיקאל גדל במחלקות הנוער של טריסטה ואתלטיקו פרנאאנסה. בעונת 2023 עלה לקבוצה הבוגרת של אתלטיקו פרנאאנסה.
קריירה בינלאומית

נכלל בסגל נבחרת ברזיל עד גיל 20 לטורניר אליפות אמריקה הדרומית עד גיל 20 בשנת 2023. נבחרת ברזיל זכתה בטורניר, ומיקאל שימש בו כשוער הפותח של הנבחרת.
הערות שוליים

↑  Athletico promotes goalkeeper Mycael to the first team and continues to bet on names revealed at the club באתר Globo, ‏ 23 בנובמבר 2022 (בפורטוגזית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מיקאל (כדורגלן)".
מרסל בוכל

מרסל בוכל (בגרמנית: Marcel Büchel; נולד ב-18 במרץ 1991) הוא כדורגלן ליכטנשטייני יליד אוסטריה המשחק בעמדת הקשר בספאל.
קריירת מועדונים

בוכל התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של סנט גאלן ובגיל 18 עבר לקבוצת הנוער של סיינה. עוד בטרם הצטרף לקבוצה הבוגרת, הושאל ליובנטוס, במדיה רשם שתי הופעות בלבד במסגרת הליגה האירופית. ב-2 ביולי 2011 הושאל לגוביו מהסרייה ב', וב-27 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בהפסד 2-0 לגרוסטו. ב-6 בינואר 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בתיקו 2-2 נגד בארי. בעונה שלאחר מכן הושאל לקרמונזה מהסרייה ג'.
ב-31 בינואר 2013 נרכש כרטיסו על ידי יובנטוס, אך בוכל נשאר בקרמונזה כשחקן מושאל מהמועדון עד לתום העונה. בתום העונה חזר ליובנטוס והצטרף תחילה לקבוצת המילואים של המועדון. ב-2 בספטמבר 2013 הושאל ללנסיאנו מהסרייה ב', במדיה כבש שער אחד ב-33 משחקים ורשם 15 כרטיסים צהובים. ב-26 באוגוסט 2014 הושאל לבולוניה עד לסיום העונה, עמה חזר לסרייה א'. ב-31 באוגוסט 2015 הושאל לאמפולי מהסרייה א'. בתום העונה רכשה אמפולי את כרטיס השחקן של בוכל.
ב-24 ביולי 2017 הושאל להלאס ורונה עד לסיום העונה.
ב-16 בספטמבר 2020, בוכל חתם באסקולי במדיה שיחק שלוש עונות.
בינואר 2024 חתם בספאל מהסרייה ב'.
קריירה בינלאומית

בוכל אמנם נולד באוסטריה ושיחק בנבחרת הנוער שלה, אך בסופו של דבר החליט לייצג את ליכטנשטיין. ב-9 באוקטובר 2015 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 2-0 לשוודיה במסגרת מוקדמות יורו 2016. ב-9 באוקטובר 2016 הבקיע את שערו הראשון בנבחרת בהפסד 2-1 לישראל במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018.
מתי ניקנן

מתי אנסיו ניקנן-פאנלה (בפינית: Matti Ensio Nykänen-Paanala ‏האזנהקובץ:Fi-Matti Nykänen.ogg‏Ⓘ‏;‏ 17 ביולי 1963 – 4 בפברואר 2019) היה קופץ סקי פיני, מגדולי קופצי הסקי בהיסטוריה של הספורט.
ניקנן נולד ביובסקולה שבפינלנד. הוא היה אלוף אולימפי בעל 5 מדליות, מתוכן 4 זהב, אלוף עולם בעל 15 מדליות, אלוף פינלנד בעל 22 מדליות, מתוכן 13 זהב ולזכותו 46 ניצחונות בגביע העולם.
ניקנן הוכתר פעמיים כ"ספורטאי השנה" בפינלנד בשנים 1985 ו-1988.
חייו כסלבריטאי

חייו של ניקנן כסלבריטאי היו רצופים בתקריות, מעצרים ונישואים וגירושין. עד למותו ניקנן מילא דפים בצהובוני פינלנד ונתפס בעיני הציבור כליצן ופרובוקטור, על אף שהפינים קראו בשקיקה את קורותיו. קריירה מוזיקלית כושלת, ניסיון לשחק בסרט פורנו, נישואין לסלבריטאיות, עבודה כחשפן ואולי מעל לכל, משפטים מפורסמים ואווילים שהוא פיזר בתקשורת עד למותו.
ניקנן הוציא שני אלבומים ושלושה סינגלים, האחרון שלהם ב-2004.
ניקנן היה נשוי חמש פעמים, מתוכן פעמיים לאותה אישה (מרוי טפולה). יש לו שני ילדים, בן ובת משתי נשים שונות.
ניקנן נעצר באוגוסט 2004 בחשד לניסיון לרצח של חבר. הוא נמצא אשם ונשלח לכלא ל-26 חודשים באוקטובר 2004. הוא שוחרר בספטמבר 2005 וארבעה ימים לאחר מכן נעצר שוב בחשד להכאת אשתו.
בפינלנד יצא ב-2006 סרט על חייו של ניקנן.
נפטר ב-4 בפברואר 2019.
מלחמת אוכל

פסטיבל טומטינה, 2006
קרב התפוזים, 2007
מלחמת אוכל (באנגלית: Food fight) היא התנהגות קולקטיבית כאוטית בה המשתתפים משליכים אוכל זה על זה.
השלכת האוכל אינה מיועדת לפגוע במשתתפים, אלא להצית קטטה של השלכות אוכל הדדיות. במריבות אוכל מאורגנות, בדרך כלל "כלי הנשק" הם כולם מסוג אחד, או במגוון מוגבל. במאבק אוכל מאולתר ישתמשו המשתתפים בכל המזון העומד לרשותם.
אף שלרוב מלחמת האוכל היא בהשתתפותם של צעירים, למלחמות אוכל יש היסטוריה ארוכה של קיום כסוג של בידור או בילוי ציבורי. קרבות אוכל היו נפוצים באירופה כבר בראשית ימי הביניים, בעיקר בפסטיבלים עונתיים בקיץ. מלחמות אוכל התרחשו גם כחלק מאלימות מחוקקים, והן גם מהוות מוטיב חוזר בקרבות ב-WWE.
קרבות האוכל המאורגנים הגדולים ביותר הם פסטיבל טומטינה שנערך מדי שנה בוולנסיה שבספרד וקרב התפוזים שנערך בעיר איווריאה שבאיטליה.
מלחמות אוכל קיבלו תפקיד מרכזי בקומדיות סלפסטיק, כשצורתן המקובלת ביותר היא באמצעות הטחת עוגה. מלחמות אוכל מופיעות לעיתים בסדרות טלוויזיה ובספרות ילדים, בדרך כלל כדוגמה להתנהגות ילדותית ופזיזה.
הערות שוליים

↑  New York Times
↑  "Taiwanese MPs hold a food fight". BBC News. 2004-10-26. נבדק ב-2006-07-08.
↑  "Food fight leads to suspensions at Dixon school". Sauk Valley Newspapers. 2010-04-30. נבדק ב-2010-04-30.
משפחת היראיאמה

משפחת היראיאמה היא כל אחת מחמש משפחות אסטרואידים שנתגלו על ידי האסטרונום היפני קיוצוגו היראיאמה. קבוצות אסטרואידים אלה כוללות כוכבי לכת קטנים בעלי אלמנטים מסלוליים דומים, כגון ציר חצי-ראשי, אקסצנטריות ונטיית מסלול. חברי משפחות אלו נחשבים לשברים מהתנגשויות אסטרואידים בעבר.
למעשה, משפחות והחברות בהן מזוהות על ידי ניתוח האלמנטים המסלוליים הקבועים הנקראים אלמנטים מסלוליים ראויים, ולא על ידי האלמנטים המסלוליים הנוכחיים, המשתנים באופן קבוע בטווחי זמן של עשרות אלפי שנים. האלמנטים המסלוליים הראויים הם קבועים הקשורים לתנועה, הנחשבים להישאר כמעט קבועים בטווחי זמן של עשרות מיליוני שנים לפחות.
קיוצוגו היראיאמה (1874–1943) היה החלוץ בהערכת אלמנטים מסלוליים ראויים לאסטרואידים, וזיהה לראשונה כמה ממשפחות האסטרואידים הבולטות בשנת 1918.
היראיאמה זיהה תחילה את משפחות קוֹרוֹניס, אֶאוֹס ו תֶמִיסואחר-כך את משפחות פלורה ומריה.
הערות שוליים

1 2  1918AJ.....31..185H Page 185, articles.adsabs.harvard.edu
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
משבר החוב האירופי

מחירי החלפי חדלות פירעון (CDS) ממשלתיים עבור מדינות אירופאיות נבחרות מיוני 2010 ועד ספטמבר 2011. הציר השמאלי נמדד בנקודות בסיס: רמה של 1,000 נקודות משמעותה עלות של 1 מיליון דולר לביטוח 10 מיליון דולר של חוב למשך חמש שנים.
משבר החוב האירופי, או משבר האירו (באנגלית: Eurozone crisis), הוא משבר תקציבי במדינות גוש האירו.
רקע

החל מסוף שנת 2009 התפתחו חששות ממשבר חוב ממשלתי בקרב משקיעים שמרניים מבחינה פיסקאלית. חברות גוש האירו לגביהן התבססו החששות היו יוון, אירלנד, איטליה, ספרד ופורטוגל (המכונות לעיתים קרובות, בהקשר זה, בראשי התיבות PIIGS). איסלנד, המדינה שספגה את ההשפעה הקשה ביותר מהמשבר הכלכלי העולמי ב-2008 כאשר כלל מערכת הבנקאות הבינלאומית שלה קרסה, הושפעה פחות ממשבר החוב האירופי, משום שבשונה מהמדינות האחרות, ממשלתה לא יכלה להתערב מלכתחילה במצב הבנקים כדי לחלצם.
המשבר

המצב נהיה מתוח במיוחד בתחילת שנת 2010. באיחוד האירופי, במיוחד במדינות בהן החוב הממשלתי גדל באופן חד על רקע הניסיונות לחלץ את הבנקים בהן, החל משבר אמון עם התרחבות מרווחי האשראי על האיגרות חוב, ועם התייקרות ביטוח הסיכון על החלפי חדלות פירעון (CDS) בין אותן המדינות לבין מדינות אחרות מהאיחוד, ובמיוחד גרמניה. החששות בשל גירעונות ממשלתיים ורמות חוב עולות ברחבי העולם, יחד עם גל הורדות דירוג לחובות הממשלתיים של מדינות האיחוד האירופי, יצרו בהלה בשווקים הפיננסיים. משבר החוב התרכז ב-2010 בעיקר באירועים שאירעו ביוון, שעלויות מימון החוב הממשלתי שלה גדלו.
זהו המשבר הראשון באיחוד האירופי מאז הקמתו בשנת 1999. העליות בחוב הממשלתי התבטאו אמנם בעיקר רק במדינות ספורות מהאיחוד האירופי, אך הן הפכו לבעיה של גוש האירו כולו, מה שיצר חששות להיווצרות משבר אמון בעולם הפיננסי כולו. ההיסטוריון הכלכלי ניל פרגוסון כתב ב-2010 כי "משבר החוב הממשלתי שמתחולל... הוא משבר פיסקאלי של העולם המערבי".
צעדי מנע

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ב-2 במאי 2010 הסכימו מדינות האיחוד האירופי וקרן המטבע הבינלאומית להעניק הלוואה בסך 110 מיליארד אירו ליוון, בתמורה לכך שתנהיג תוכנית צנע מחמירה. ב-9 במאי 2010 גיבשו שרי האוצר של אירופה "חבילת הצלה" מקיפה בסך 750 מיליארד אירו (בעת ההסכמה קרוב לטריליון אירו) במטרה להבטיח יציבות פיננסית ברחבי אירופה באמצעות יצירת קרן החילוץ האירופית (EFSF). כמו כן סופקה "חבילת הצלה" שכללה סך 85 מיליארד אירו לאירלנד בנובמבר 2010, הוענק סיוע בפירעון חובותיה של פורטוגל בסך 78 מיליארד אירו במאי 2011, ובוצעו פעולות להתמודדות עם המשבר המתמשך ביוון, בספרד ובמדינות נוספות.
במאי 2011 עלה המשבר מחדש לפני השטח, בעיקר בהקשר של מדינות ה-PIIGS ובמיוחד מימון החוב הציבורי של יוון. העם היווני דחה ברובו את גזירות הצנע שהוטלו עליו, והביע את חוסר הרצון שלו באמצעות הפגנות רחוב אלימות. בשלהי יוני 2011 קיבלה ממשלת יוון תוכנית צנע חדשה, ומנהיגי האיחוד האירופי התחייבו לספק משאבים לתמיכה במדינה.
בחודש אוקטובר 2011 הגיעו מנהיגי גוש האירו להסכם בבריסל, שבמסגרתו הוחלט על חבילת צעדי מנע, ובכללם הצעה למחוק 50% מהחוב היווני, הגדלת קרן החילוץ האירופית לטריליון יורו, היוון מחדש של הבנקים באירופה, הרחבת תחומי התפקיד של קרן המטבע הבינלאומית, והתחייבות מצד איטליה להגביר את מאמציה לצמצום החוב.
צעדי מנע > התוכנית למימון מחודש ארוך טווח (LTRO)

בסוף 2011 ובתחילת 2012, במסגרת תוכנית למימון מחודש ארוך טווח (LTRO), הזרים הבנק המרכזי האירופי למעלה מטריליון אירו לבנקים ברחבי אירופה בריבית נמוכה של 1% כהלוואה לשלוש שנים. הבנקים מצידם ניצלו את הכסף כדי לקנות איגרות חוב ממשלתיות, והפעולה הורידה את התשואות על אג"ח של ספרד ואיטליה, שנסקו קודם לכן לגבהים, וסיכנו את יכולתן של ממשלות מדינות אלו ללוות כספים נוספים. למשך כמה חודשים הפעולה תרמה להתאוששות בשוק, אך באמצע 2012 שב המשבר לשיאו, בעקבות החרפת משבר החוב היווני, אחרי בחירות ללא הכרעה שהתקיימו במדינה, וכן אחרי שספרד נזקקה לחבילת חילוץ בסך מאה מיליארד אירו שהופנו לשמירת יציבות הבנקים שלה.
היחלצות אירלנד מהמשבר

בשנת 2008 הייתה אירלנד, כמו חברותיה בקבוצת PIGS, נתונה בחובות חיצוניים גבוהים ובקשיים קשיים להחזרתן. כחלק מהמשבר זינקה האבטלה באירלנד ל-14.8%, התמ״ג צנח בכ-15%, הגרעון עמד על 32%, הבורסה צנחה לשפל של 1,987 נקודות והציבור איבד לחלוטין את אמונו במערכת הבנקאות במדינה. במקביל הועלתה הצעה לסלק את אירלנד מגוש היורו "כגדיעת איבר אחד להצלת כל הגוף״.
למרות זאת אירלנד נחלצה לחלוטין מהמשבר כבר בשנת 2015, בעוד חברותיה בקבוצת PIGS נותרו בו. אותה שנה זינק שיעור הצמיחה באירלנד ב-7.8% ונותר במגמת עליה. בשנת 2016 ירד שיעור הגרעון באירלנד ל-0.9% (לעומת 32% בשיאו של המשבר).
בין ההסברים להיחלצות אירלנד מהמשבר בניגוד לחברותיה בקבוצת PIGS מנומק במאפיינים הייחודיים של הכלכלה האירית; רגולציה מקלה (אירלנד מדורגת במקום הראשון באיחוד האירופי על פי מדד החופש הכלכלי של מכון 'הֶרייטֶג'), מיסוי נמוך (בייחוד לחברות התורמות לצמיחה הכלכלית), מדיניות מיסים פשוטה (לפי הבנק העולמי דורגה אירלנד במקום 5 בקלות תשלום המיסים), שיעור הוצאה ממשלתית נמוך (על פי ה-OECD אירלנד מוקמה במקום ה-3 באיחוד האירופי בשיעור הוצאה ממשלתית נמוך), חוקי עבודה מקלים וסיוע ממשלתי לחברות היי-טק וחברות הזנק (קרן המטבע הבין-לאומית דרגה את אירלנד במקום הראשון כמדינה הידידותית לחברות הזנק), העדר שחיתות שלטונית, שמירה על קניין רוחני ומערכת משפט יעילה (אירלנד מדורגת במקום ה-3 בעולם בשמירה על זכויות הקניין וביישוב סכסוכים בתחום העסקי).
הערות שוליים

1 2 3  מיכאל פרל, ‏"הרחק מהים התיכון: הזינוק של אירלנד", השילוח, 3, פברואר 2017
מרסל גנס

מרסל שמואל גנס (בהולנדית: Marcel Gans‏; נולד ב-1947) הוא מנהל ישראלי, שהיה ראש המועצה המקומית אלקנה בין השנים 1998–2003.
ביוגרפיה

נולד באמסטרדם, הולנד ב-1947 לדוד ושושנה, ניצולי השואה שהיגרו להולנד מגרמניה זמן קצר לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה. אחיו הגדול נספה בשואת יהודי הולנד. למד בבית ספר ציבורי, והשלים לימודי יהדות ועברית באופן פרטי, והיה חבר בבני עקיבא.
עלה לישראל ב-1971. התגייס לצה"ל ושרת בחיל התותחנים. הוא בעל תואר שני במינהל עסקים באוניברסיטה העברית. החל לעבוד במחלקת ניירות הערך של בנק אגוד, ובהמשך עבד בתפקידי ניהול בחברת השקעות ובמקומות נוספים. בשנותיו הראשונות של היישוב אלקנה התנדב לעזור בשמירה על היישוב.
ב-1979 עבר עם משפחתו לאלקנה. ב-27 באוקטובר 1998 נבחר לראשות המועצה המקומית. כיהן בתפקידו עד 2003.
חיים אישיים

נשוי ליעל (יוהנה), אחות ותזונאית, ואב לחמישה. מתגורר כיום במושבה הגרמנית בירושלים.
הערות שוליים

↑  אהבה פז-כהן, אל העיר: מה הסיבה שבני הגיל השלישי עוזבים את יו"ש לטובת ירושלים, מקור ראשון, 1 בפברואר 2023
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
משה אשכנזי (ראש מועצה)

משה אשכנזי היה ראש המועצה האזורית יזרעאל (לפני האיחוד עם מועצה אזורית קישון שיצר את מועצה אזורית עמק יזרעאל) בין השנים 1968–1974.
ביוגרפיה

נולד בבולגריה ב-13 ביולי 1903 להוריו אברהם ובוקה. עלה עם הוריו בשנת 1929, והתיישבו בקיבוץ מרחביה. ב-1932 נסע לאזור הבלקן לצורך עידוד העלייה. הוא הקים סניף של השומר הצעיר בביטולה (מונסטיר) וכן ייסד שם הכשרה לקראת עלייה לארץ. הוא ארגן עלייה חלוצית של בני המקום והכווין אותם לקיבוצי השומר הצעיר.
ב-26 באוקטובר 1951 נבחר כסגן ראש המועצה האזורית יזרעאל. ב-17 במאי 1968 נבחר לכהן כראש המועצה. ב-1977 התפטר מתפקידו, במחאה על עיכוב מערכת הבחירות למועצה (שנגרם כתוצאה מהמגעים לאיחודה עם מועצה אזורית הקישון).
נפטר ב-14 בינואר 1985 (כ"א בטבת ה'תשמ"ה), ונטמן בבית הקברות במרחביה.
חיים אישיים

היה נשוי לפנינה ואב לשלושה ילדים.
ב-1969 נפטר בנו רב-סרן אפרים אשכנזי, טייס חיל האוויר וחתן פרס ביטחון ישראל.
הערות שוליים

↑  יעקב קלדרון, העליה ממונסטיר, הד-המזרח, 12 באוקטובר 1945
↑  נבחרה הנהלה למועצת אזור יזרעאל, דבר, 31 באוקטובר 1951
↑  מ. אשכנזי - יו"ר מועצת יזרעאל, על המשמר, 21 במאי 1968
↑  מחאה על עיכוב הבחירות במועצה האזורית יזרעאל, על המשמר, 1 בינואר 1971
↑  קברו באתר BillionGraves
↑  נפטר רב-סרן אפרים אשכנזי, על המשמר, 17 בדצמבר 1969
מיק רונסון

| --- | --- |

מיק רונסון בהופעה עם איאן הנטר, 1988
 לידה:  26 במאי 1946 האל, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  29 באפריל 1993 (בגיל 46) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Michael Ronson 
 מקום קבורה:  האל 
 מוקד פעילות:  יורקשיר, אנגליה
 תקופת הפעילות:  1969–1993 (כ־24 שנים)
 סוגה:  פולק רוק רוק
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה, צ'לו, כינור, פסנתר, חליל צד 
 חברת תקליטים:  אפיק רקורדס, וירג'ין רקורדס, רייקודיסק, RCA רקורדס 
 בן או בת זוג:  Suzi Ronson 
 www.mickronson.com
 פרופיל ב-IMDb
 
מיק רונסון (באנגלית: Mick Ronson‏; 26 במאי 1946 - 29 באפריל 1993) היה מוזיקאי, גיטריסט, מעבד ומפיק, שהתפרסם בזכות שיתוף הפעולה הפורה עם המוזיקאי דייוויד בואי.
ביוגרפיה

רונסון נולד בעיירה הול שביורקשייר שבצפון אנגליה, וכבר מגיל צעיר למד לנגן על שלל כלי נגינה (מפוחית, פסנתר, כינור וגיטרה).
על פי רוב מוכר רונסון כנגן הגיטרה שליווה את דייוויד בואי במחצית הראשונה של שנות ה-70, בתקופת הגלאם רוק. באלבומים של בואי שהוקלטו באותה התקופה, לא רק ליווה רונסון את בואי בגיטרה, אלא אף עיבד מוזיקלית וכן הוסיף לאווירה המחשמלת בהופעות החיות.
באלבום "עלייתו ונפילתו של זיגי סטארדאסט והעכבישים ממארס", שימש רונסון בתפקיד מפתח כמעבד המיתרים וכן כנגן גיטרה מוביל, אלמנטים בולטים במיוחד באלבום לאורך כל אורכו. רונסון אחראי גם לריף הפתיחה של שיר הנושא מהאלבום וקטעי גיטרה רבים נוספים.
באותה תקופה שיתף רונסון פעולה עם בואי בהפקת מספר אלבומים לכמה מהמוזיקאים החשובים באותה תקופה: לו ריד (Transformer) וכן להקת מוט דה-הופל.
עד לסוף חייו שיתף רונסון פעולה עם מספר מוזיקאים חשובים כדוגמת מוריסי, רוג'ר דלטרי, איאן האנטר, אלטון ג'ון ובוב דילן.
רונסון מת ב-1993 מסרטן. הופעתו האחרונה התקיימה במופע ההצדעה לסולן להקת קווין - פרדי מרקיורי.
הוא נחשב אחד הגיטריסטים הגדולים בהיסטוריה ונבחר על ידי המגזין "רולינג סטון" למקום ה 41
ברשימת הגיטריסטים הגדולים ביותר אי פעם.
אלבומי סולו

במהלך הקריירה המצליחה שלו כנגן גיטרה מוביל, ניסה רונסון לבצע מספר גיחות סולו אשר במהלכן הוציא שלושה אלבומים, ושניים נוספים יצאו לאחר מותו:
Slaughter on 10th Avenue - אלבום מופתי משנת 1973 שנכשל מסחרית, על אף ההפקה המוקפדת והלהיטים הפוטנציאלים שהתאימו לרוח התקופה. האלבום כלל שיר שניכתב במיוחד עבורו על ידי דייוויד בואי וכן חידוש ללהיט ישן של אלביס פרסלי. הסגנון המאפיין את האלבום הוא הסגנון העוטף את אלבומו של בואי Hunky Dory - בו לקח רונסון חלק מרכזי בעיבודים.
Play Don't Worry - אלבום מינורי יחסית לקודמו, משנת 1974, בו השתתפו בנגינה בין השאר חבריו של רונסון מלהקת הליווי של בואי באותה התקופה.
Indian Summer - פסקול שהוקלט בשנים 1981–1982 לסרט שלבסוף לא יצא. רובו של האלבום, שיצא בשנת 2000 לאחר מותו של רונסון, הכיל קטעי נגינה אינסטרומנטליים וכן שני שירים חדשים.
From Heaven and Hull - אלבום הסולו השלישי, הגדול ורחב ההיקף שהקליט רונסון בשנת חייו האחרונה והכיל בעיקר גרסאות חדשות ועדכניות לשירים שרונסון אהב. רשימת המשתתפים המכובדת באלבום שיקפה היטב את הכבוד וההערכה להם זכה רונסון בקרב יוצרים ומוזיקאים מן השורה הראשונה ובהם דייוויד בואי, ג'ו אליוט - סולן להקת דפ לפרד, כריסי היינד - סולנית הפריטנדרס, ואיאן האנטר - סולן מוט דה הופל.
Hard Life - אוסף שירים שיצא בשנת 2003 לאחר מותו וברובם לא הוצאו עד אז לאור.
הערות שוליים

↑  רונסון בראיון במסגרת הפרק שהוקדש לבואי בסדרת התעודה של ה-B.B.C על ההיסטוריה של הרוק
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX1097335  BnF: cb13967143m (data)  GND: 128935766  ISNI: 0000 0000 8372 2981  LCCN: n92006434  MusicBrainz: 5a150caa-fe13-4590-a50e-7778ee29b587  NKC: xx0197001  NTA: 070532907  SNAC: w64535s9  SUDOC: 16916912X  VIAF: 35521676   WorldCat (עם VIAF): 35521676
מרכז ספורט המים (לונדון)

| --- | --- |

מרכז ספורט המים, 2014
 מיקום:  סטרטפורד, לונדון, הממלכה המאוחדת
 קואורדינטות:  51°32′23″N 0°00′38″W﻿ / ﻿51.539722°N 0.010556°W﻿ / 51.539722; -0.010556
 אבן יסוד:  יולי 2008
 תקופת הפעילות:  27 ביולי 2011 – הווה (13 שנים)
 עלות הבנייה:  269 מיליון לירה שטרלינג
 בעלים:  אולימפיאדת לונדון 
 מפעיל:  Olympic Delivery Authority, Everyone Active 
 אדריכל:  זהא חדיד 
 מושבים:  17,500 (באולימפיאדה)   2,500 (לאחר האולימפיאדה)
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסמרכז ספורט המים(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסמרכז ספורט המים(למפת רובע ניוהאם רגילה) מרכז ספורט המים(למפת רובע ניוהאם מוגדלת) מרכז ספורט המים  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מרכז ספורט המים (באנגלית:  The Aquatics Centre) הוא מבנה המכיל את מתקני ספורט המים של תחרויות המשחקים האולימפיים והמשחקים הפאראלימפיים שנערכו בלונדון, בירת הממלכה המאוחדת, בשנת 2012.
מרכז השחייה נבחר לארח גם את אליפות אירופה בשחייה 2016.
תיאור המתקן

המתקן מכיל שתי בריכות שחייה אולימפיות שאורכן 50 מטרים, ובריכת קפיצה למים שאורכה 25 מטרים. המרכז נבנה בפארק האולימפי שמוקם בסטרטפורד שברובע ניוהאם, בסמוך למבנה האצטדיון האולימפי.
במתחם נערכו תחרויות השחייה, הקפיצה למים, השחייה הצורנית וגמר הכדורמים. במבנה הוקמו מקומות ישיבה ל-17,500 צופים, אשר הופחתו ל-2,500 מקומות ישיבה לאחר האולימפיאדה.
תכנון המבנה, הנעשה על ידי האדריכלית זהה חדיד, השתנה ב-1 בדצמבר 2005, וגודלו המתוכנן הוכפל. עקב שינוי הגודל עלות המתקן עלתה: בעוד שהעלות המקורית הוערכה ב-75 מיליון ליש"ט, העלות הסופית הייתה 269 מיליון ליש"ט.
עבודות הקמת המבנה החלו ב-17 ביולי 2008 על ידי החברה הקבלנית בלפור ביטי (Balfour Beatty) והם הסתיימו ב-27 ביולי 2011.
הערות שוליים

↑  כתבה של רשת ה-BBC המתארת את המבנה המתוכנן
| אתרי אולימפיאדת לונדון (2012) |
| --- | --- | --- |
| האזור האולימפי | האצטדיון האולימפי • מרכז ספורט המים • ולופארק • ריברבאנק ארנה • הארנה לכדורסל • קופר בוקס • הארנה לכדורמים |  |
| אזור הנהר | מרכז התערוכות אקסל • צפון גריניץ' ארנה • פארק גריניץ' • קסרקטיני חיל התותחנים המלכותי |  |
| אתרים אחרים בלונדון | אצטדיון ומבלי • הארנה של ומבלי • אצטדיוני הטניס בווימבלדון • מגרש הקריקט לורדס • ריג'נטס פארק • רחבת משמר הסוסים • הייד פארק • מרכז התערוכות ארלז קורט • מסלול המרתון |  |
| אתרים מחוץ ללונדון | מרכז החתירה במים סוערים עמק לי • אגם דורני • אקדמיית השיט הלאומית ויימות' ופורטלנד • טירת האדלי |  |
| אצטדיוני כדורגל | אצטדיון ומבלי • האמפדן פארק • אצטדיון המילניום • אולד טראפורד • סנט ג'יימס פארק • ריקו ארנה |  |
מראה המתקן בשנת 2012, עת הכיל 17,500 מקומות ישיבה
מצעד שירי הרדיו

מריה קארי, האמנית היחידה בתולדות המצעד שהחליפה את עצמה פעמיים במקום הראשון.
מצעד שירי הרדיו הוא מצעד שבועי של מגזין בילבורד, אשר מציג את השירים שצברו את כמות המאזינים הגדולה ביותר באותו שבוע ברדיו. עד 1991 המצעד היה קרוי בשם "Top 40 Radio Monitor" ולאחר מכן שם המצעד שונה ל-"Hot 100 Airplay" עד 2014. הנתונים של מצעד זה משוקללים גם במצעד בילבורד הוט 100.
הישגים של השירים > השירים שדורגו בשבוע הראשון שלהם במצעד במיקום הכי גבוה

מקום שני
מדונה – "Erotica" (17 באוקטובר 1992)
מקום רביעי
מריה קארי בהשתתפות טריי לורנז – "I'll Be There" (30 במאי 1992)
ג'נט ג'קסון – "That's the Way Love Goes" (1 במאי 1993)
מקום שישי
ליידי גאגא – "Born This Way" (26 בפברואר 2011)
מקום שמיני
מריה קארי – "Fantasy" (9 בספטמבר 1995)
מקום תשיעי
ג'נט ג'קסון – "All for You" (17 במרץ 2001)
הישגים של השירים > הכי הרבה שבועות במקום הראשון

| מספר שבועות | אמנ/ית | שיר | שנה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 26 | דה ויקנד | "Blinding Lights" | 2020 |  |
| 18 | גו גו דולס | "Iris" | 1998 |  |
| 16 | נו דאוט | "Don't Speak" | 1996–1997 |  |
| 16 | מריה קארי | "We Belong Together" | 2005 |  |
| 16 | מארון 5 בהשתתפות קארדי בי | "Girls Like You" | 2018 |  |
| 14 | סלין דיון | "Because You Loved Me" | 1996 |  |
| 14 | אלישיה קיז | "No One" | 2007–2008 |  |
| 14 | פאניק! אט דה דיסקו | "High Hopes" | 2018–2019 |  |
הישגים של השירים > שירים עם הכי הרבה מאזינים בשבוע אחד

228.9 מיליון, "Blurred Lines", רובין ת'יק בהשתתפות טי. איי. ופארל ויליאמס, 31 באוגוסט 2013
225.9 מיליון, "Happy", פארל ויליאמס, 12 באפריל 2014
212.1 מיליון, "We Belong Together", מריה קארי, 9 ביולי 2005
196.3 מיליון, "Irreplaceable", ביונסה, 20 בינואר 2007
196.0 מיליון, "All of Me", ג'ון לג'נד, 10 במאי 2014
192.5 מיליון, "No One", אלישיה קיז, 22 בדצמבר 2007
189.8 מיליון, "Uptown Funk", מארק רונסון בהשתתפות ברונו מארס, 14 במרץ 2015
189.6 מיליון, "Let Me Love You", מריו, 5 בפברואר 2005
185.0 מיליון, "Shape of You", אד שירן, 29 באפריל 2017
175.6 מיליון, "Gold Digger", קניה וסט בהשתתפות ג'יימי פוקס, 22 באוקטובר 2005
הישגים של אמנים > האמנים שהגיעו הכי הרבה פעמים למקום הראשון (מאז דצמבר 1990)

| מספר שירים | אמנ/ית | מקור |
| --- | --- | --- |
| 13 | ריהאנה |  |
| 12 | מריה קארי |  |
| 9 | ברונו מארס |  |
| 7 | אשר |  |
| 7 | קייטי פרי |  |
| 7 | מארון 5 |  |
| 6 | לודקריס |  |
| 6 | קניה ווסט |  |
| 6 | טיילור סוויפט |  |
| 6 | ביונסה |  |
הישגים של אמנים > האמנים עם הכי הרבה שבועות במקום הראשון

| מספר שבועות | אמנ/ית | מקור |
| --- | --- | --- |
| 91 | מריה קארי |  |
| 72 | ריהאנה |  |
| 51 | ברונו מארס |  |
| 50 | אשר |  |
| 50 | בויז טו מן |  |

| 49 | מארון 5 |  |
| 39 | דה ויקנד |  |
| 37 | ביונסה |  |
הישגים של אמנים > אמנים שהצליחו להכניס הכי הרבה שירים ברצף למקום הראשון

קייטי פרי (5)
ריהאנה (5)
הישגים של אמנים > האמנים עם הכי הרבה שירים בעשירייה הפותחת

| מספר שירים | אמנ/ית | מקור |
| --- | --- | --- |
| 29 | ריהאנה |  |
| 24 | דרייק |  |
| 23 | מריה קארי |  |
| 20 | ליל ויין |  |
| 18 | ביונסה |  |
| 17 | ג'יי זי |  |
| 17 | לודקריס |  |
| 17 | פינק |  |
| 17 | טי-פיין |  |
| 17 | אשר |  |
| 17 | מארון 5 |  |
| 17 | ברונו מארס |  |
הישגים של אמנים > אמנים שהחליפו את עצמם במקום הראשון

בויז טו מן – "On Bended Knee" ⇒ "I'll Make Love to You" (דצמבר 1994)
מריה קארי – "One Sweet Day" ⇒ "Fantasy" (דצמבר 1995)
נלי – "Dilemma" ⇒ "Hot in Herre" (אוגוסט 2002)
אשר – "Confessions Part II" ⇒ "Burn"---> "Yeah!" (מאי, יולי 2004)
מריה קארי – "We Belong Together" ⇒ "Shake It Off" (ספטמבר 2005)
טי. איי. – "Whatever You Like" ⇒ "Live Your Life" (נובמבר 2008)
ריהאנה – "Only Girl (In the World)" ⇒ "What's My Name?" (ינואר 2011)
דה ויקנד – "The Hills" ⇒ "Can't Feel My Face" (אוקטובר 2015)
ג'סטין ביבר – "Sorry" ⇒ "Love Yourself" (פברואר 2016)
קארדי בי – "Girls Like You" ⇒"I Like It" (אוגוסט 2018)