stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כוונון מכוניות
תחומי כוונונים > כוונוני מנוע

מטרתם העיקרית של כוונוני מנוע היא שיפור בביצועים של המכונית, כגון תאוצה גבוהה יותר, מהירות סופית גדולה יותר ויצירת מומנט יותר גבוה.
כוונוני המנוע העיקריים הם:
מערכת הטורבו, שמטרתה להזרים אוויר בכמות ובלחץ גבוהים יותר למנוע כדי להגביר את תנועת הבוכנות. בשל ההגברה בכמות ההצתות במנוע ובשל הלחץ הגבוה נהוג להתקין בנוסף אינטרקולר (Intercooler), לקירור המנוע ולמניעת התחממות יתר והתכת חלקים. רכיב נוסף במערכת הטורבו הוא פורק הלחץ. מטרתו היא להוציא אוויר שנשאר בצינורות כאשר הנהג מרפה מדוושת הגז ונשמע רעש של פריקה (החביב על נהגים רבים). הפריקה עוזרת לשמור על אורך חיי מערכת הטורבו ושומרת על הלהבים שלה.
מערכת בקרה אלקטרונית (באנגלית: Electronic Control Unit, ECU), נקראת גם "צ'יפ". החל משנות ה-80 של המאה ה-20 מותקנת בכל רכב מערכת בקרה השולטת בכמות הדלק והאוויר הזורם לתא הבעירה ובתזמון מערכת הצתה ומבקרת את פליטת הגזים. הצ'יפ הוא רכיב מרכזי בתהליך כוונון המנוע, מכיוון שלאחר התקנת רכיב כלשהו (כגון טורבו, אגזוז לחץ וכו') יש לכוונן את הרכב מחדש לפעולה אופטימלית. כוונון הצ'יפ ברכבים מתחת לשנת 1996 נעשה על ידי הוצאת הצ'יפ הישן והתקנת צ'יפ חדש "צרוב" (פעולה המבטלת את אחריות היצרן). אך בדגמים שיוצרו אחרי 1996 ניתן לעשות זאת על ידי חיבור למחשב ותכנות מחדש ללא צורך בהחלפות. כיום זאת הדרך הנוחה והנפוצה ביותר. החלפה או תכנות של הצ'יפ ללא הוספת רכיבים למנוע אינה מועילה ויכול להוסיף רק עד כ-10 כוח סוס למנוע; ולהפך, התקנת אגזוז זרימה חופשית ופילטר אוויר פתוח לא תועיל ללא תכנות מחדש של הצ'יפ.
פילטר אוויר פתוח - אף על פי שמכניס אוויר במהירות גדולה יותר למנוע, הוא אינו מוסיף הרבה עוצמה לרכב. הפילטר הפתוח מחליף את הפילטר של היצרן (לא חוקי במספר ארצות) ומסנן יותר מהר את האוויר עם זאת רמת הסינון נמוכה יותר ונכנס יותר אבק למנוע, דבר שעלול לפגוע בו בעתיד.
מערכת הפליטה הישירה (דוד זרימה חופשית) - רכיב חשוב לפעולת הכוונון. הדוד מסנן באופן מופחת את הגזים הרעילים שיוצאים מתא הבעירה ומאפשר להם זרימה חופשית יותר החוצה. כך המנוע עובד באופן יעיל יותר (כיון שהגזים אינם מאטים את פעולת הפליטה), פעולה דומה נעשית גם על ידי הסרת הממיר הקטליטי בדוד המקורי. לאור שינוי התקנות החל משנת 2006 הוחמרו התקנות במבחני הרישוי השנתיים (טסטים) בנוגע לזיהום אוויר, תופעת לוואי הנגרמת מפעולתו של דוד הזרימה החופשית. כלי רכב רבים שבהם מותקנת מערכת פליטה זו נכשלים במבחן הרישוי השנתי. רבים מקשרים בין מערכת זו לבין המושג אגזוז לחץ, על אף שהטעות נפוצה אין קשר בין שני המושגים. אגזוז לחץ קיים רק במנועי 2 פעימות (אופנועים, אופנועי ים, מכסחת דשא) ובמכוניות בעלות מנועי 4 פעימות את התפקיד מבצעים השסתומים (יניקה, פליטה).
תחומי כוונונים > כוונוני שליטה

כוונוני השליטה מתבצעים לרוב על ידי החלפת בולמי הזעזועים, המתלים, הבלמים וכו'.
כוונוני השליטה מועילים בפניות אך באים על חשבון נוחות הנהיגה.
התקנת מתלים נמוכים יכולה להעלות את השליטה ברכב, להנמיך את מרכז הכובד ולהוסיף מראה ספורטיבי.
התקנת בלמים תעזור לרכב לבלום מהר יותר. בדרך כלל תותקן ערכה מלאה הכוללת קליפרים, רפידות בלימה חזקות יותר ודיסקי בלימה עם חורי אוורור, שמקטינים את התחממות הדיסק בעת עצירה חזקה וממושכת. אמצעי נוסף להגדלת שליטת הרכב הם הצמיגים. במכוניות מרוץ מתקינים צמיגים רחבים כדי להשיג אחיזה גדולה ככל הניתן בכביש, העוזרים גם לתאוצה ובפניות.
תחומי כוונונים > כוונוני גוף

כוונוני הגוף נעשים לרוב עבור שיפור המראה (בנסיעה ברחוב) ועבור שיפור האווירודינמיקה (במרוצים).
כוונוני הגוף כוללים:
טמבון/פגוש קדמי - החלפת הפגוש קדמי יכולה לעזור בהשגת אווירודינמיקה טובה יותר עקב זרימת האוויר מעל, מתחת ומצידי הרכב. עם זאת, רק פגושים בעלי עיצוב מסוים משפרים את האוויורודנמיקה.
טמבון/פגוש אחורי - משפר את האווירודינמיקה בדומה לפגוש הקדמי, ומוריד את התנגדות הרוח על ידי הזרמת האוויר מתחת לרכב.
חצאיות צד - לחצאיות צד, ברוב המקרים, אין תרומה מהותית לשיפור האווירודינמיקה, אך ברכבי ספורט בעלי מנועי V8 ומעלה מותקנים שקעים בחצאיות שדרכם עובר אוויר נוסף לקירור המנוע.
ספוילר/כנף - רכיב חשוב בנסיעות ופניות במהירויות גבוהות. הספוילר דוחף את הרכב כלפי מטה מייצב אותו ומגביר את אחיזתו בכביש. הפעולה מתבצעת על ידי ניצול הרוח הנגדית שנוצרת ודחיפת הרכב כלפי מטה בעזרת "הכנפיים" של הספוילר, דבר שיכול להביא למהירות סופית נמוכה יותר, עד בכ-15 קמ"ש. גם כאן, יש חשיבות לסוג ועיצוב הספוילר.
ההשפעה האווירודינמית של הרכיבים הנ"ל מתחילה במהירות של מעל 100 קמ"ש, כך שלבעלי רכב רגילים אין הצדקה לרכוש חלקי גוף יקרים, המועילים רק במסלול מרוצים. לכן טיונרים (אנשים שמשפרים את הרכב שלהם) רבים מתקינים חיקויים של חלקים למטרות אסתטיות.
מכסה מנוע - מכסה המנוע עשוי להשפיע על האווירודינמיות אך תפקידו העיקרי הוא להזרים אוויר למנוע ולעזור בקירורו. גם כאן, נדרש מכסה מנוע מיוחד בעל פתחי אוויר אמיתיים כדי להשיג את אפקט קירור, בניגוד להברגה של פתחי אוויר על מכסה מנוע רגיל, שאינם מועילים.
חלקים "קלים" הם חלקי גוף העשויים מסיבי פחמן (Carbon Fiber). משקלם קטן וחוזקם כחוזק החלק המקורי ואף יותר. בעזרת הקטנת המשקל ניתן להשיג תאוצות גבוהות יותר ושליטה טובה יותר ברכב.
בישראל > עמדת משרד התחבורה

משרד התחבורה בישראל לא מתיר, לרוב, לערוך שינויי ביצועים ברכב בטענה כי אלו יכולים לגרום לביטחון יתר בנהיגה ולהתנהגות לא אחראית בכביש. כמו כן נטען כי כלי הרכב אינם בנויים לשיפורים כאלו שמסכנים את הנהג ואת הסובבים אותו. המשרד אף מתנגד לחלק משיפורי המראה בטענה ששינויים קיצוניים יכולים להביא להסחת דעת ולגרום לתאונות דרכים.
כוס ברנדי סניפטר

קוניאק בכוס סניפטר
כוס ברנדי סניפטר (מאנגלית: snifter; נקראת גם "כוס בלון") היא כוס בעלת רגל קצרה ובית קיבול רחב כדי שיהיה קל לאחוז בו ביד. כשהיד עוטפת את בית הקיבול, המשקה מתחמם מהבל היד ומשחרר ארומות לאפו של הלוגם.
הכוס מיועדת בעיקר לקוניאק ולברנדי.
המשקאות המוגשים

קוניאק לשלל סוגיו
ברנדי
ארמניאק
ליקרים המבוססים על ברנדי
טקילה
רום מיושן (זהוב או כהה)
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  גדי אבקסיסי, שר המשקים, הוצאת ברטנדר, 2010
| קוקטיילים |
| --- | --- | --- |
| סוגי קוקטיילים | קוקטייל יין • קוקטיילי שלהבת • קוקטיילי חנקן נוזלי • סאוור • פונץ' |  |
| ציוד וכלים לקוקטיילים | שייקר •  כפית בר • מבחש • מסננת קוקטיילים • מגרסת קרח • ג'יגר |  |
| עיטורי קוקטייל | דובדבן מסוכר • מטריית קוקטייל • קשית שתייה |  |
| סירופים וציוד נוסף | מי סוכר • גרנדין • מכונת קפה • מסחטה • בלנדר |  |
| כוסות לקוקטיילים |  כוס מרטיני •  כוס אולד פאשנד •  כוס ברנדי סניפטר •  כוס הייבול •    כוס יין •  כוס מרגריטה •  כוס קולינס •  כוס שמפניה |  |
| אחר | בר • מסיבת קוקטייל • פליירינג • מוזג • איגוד הברמנים הבינלאומי • אנגוסטורה ביטרס • שמלת קוקטייל |  |
| כלי שתייה |
| --- | --- | --- |
| כוסות בסיס |  כוס אולד פאשנד  כוס הייבול  כוס ויסקי גלנקיירן  כוס קולינס  כוס שוט |  |
| כוסות בירה |   כוס פילזנר  כוס פוני  כוס פיינט |  |
| כוסות רגל |   כוס מרטיני  כוס ברנדי סניפטר  כוס יין  כוס מרגריטה  כוס שמפניה  כוס פוקו גראנדה  כוס גביע |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כליזמר (נגן)

ערך זה עוסק באדם המנגן במסורת הנגינה. אם התכוונתם למסורת מוזיקלית יהודית, ראו .
כליזמר הוא כינויו של נגן הפועל במסורת נגינת מוזיקת הכליזמרים. הכליזמר, הנגן היהודי הנודד, היה דמות מרכזית בחיי היהודים במזרח אירופה אשר ליוותה אירועי שמחה ואבל במעגל החיים היהודי. לרוב מנגנים הכליזמרים במסגרת להקה של שלושה עד שלושה עשר נגנים אך לעיתים גם כבודדים.
כלי נגינה והרכבים

כלי הנגינה העיקריים המשמשים כליזמרים הם קלרינט, כינור, תוף, קונטרבס ואקורדיון. בעבר היה הכינור הכלי הנפוץ ביותר, אך כיום נגינה על קלרינט היא הנפוצה ביותר בקרב כליזמרים.
מלבד כליזמרים אשר ניגנו כבודדים, כליזמרים רבים ניגנו בלהקות. גודל הלהקה היה משתנה ממקום למקום ולפי חשיבות הלהקה. להקות קטנות היו שלישיות אשר כללו כלי סולו (קלרינט/כינור), כלי בס (הקונטרבס) וכלי הקשה (תוף) ששימש למקצב. בלהקות שפעלו על בסיס משפחתי וכן בכאלו בהן הכנר הראשי או הקלרינטן היו מפורסמים הגיע מספר הנגנים לכדי 13 ויותר. בלהקות גדולות היו שני כינורות כאשר אחד מהם משמש כינור שני וכן שני חלילים או חצוצרות, קונטרבס וכלי הקשה מסוגים שונים, צימבאַל, תוף ומצלתיים.
דמותו של הכליזמר המזרח אירופי

דמותו של הכלייזמר המזרח אירופי נוכחת מאוד בספרות ובאמנות המתארות יהדות זו. בין היתר, מופיעה דמות הכליזמר בסיפוריו של שלום עליכם כמו סטמפניו ובכמה מיצירותיו של מארק שאגאל. כמו כן מופיעה דמותו גם ביצירותיהם של לא יהודים, דוגמת הכליזמר בסיפור "כינורו של רוטשילד" של אנטון צ'כוב. לרוב מתוארים הכליזמרים כעניים מרודים, להוציא את אלה שהתפרסמו במחוזם והיו מבוקשים במיוחד. בתיאורים אלה מוצג מצבו הכלכלי של הכליזמר כעומד ביחס הפוך לכישרונו. האופי המשפחתי של העיסוק בנגינת כליזמר סייעה בקיבוע מעמדם הכלכלי הנמוך.
לרוב, לא קיבלו הכליזמרים תשלום מראש עבור הופעתם ולעיתים הכליזמרים עצמם שילמו תמורת האפשרות להשתתף ולנגן. במהלך האירוע קיבצו הכליזמרים נדבות עבור נגינתם.
אירועי כליזמרים בהווה > הילולת רשב"י במירון

מדי שנה בל"ג בעומר במירון חוגגים בני עדות שונות את יום ההילולה של רשב"י בציון הקבר על הר מירון. האירוע השנתי נחשב גם כאירוע של הכליזמרים, כליזמרים רבים מגיעים למירון לנגן בחגיגות, הנמשכות כל הלילה וגם ביום שאחריו.
ההילולה מתחילה בצהרי היום שלפני ל"ג בעומר בתהלוכה והובלה של ספר תורה בלווי כליזמרים מחצר בית משפחת עבו בצפת אל קבר רשב"י במירון. הכליזמרים ממשיכים בנגינה וליווי של הריקודים וההדלקה בחצר הציון של קברו של רשב"י. עם סיום ההדלקה אחר חצות הלילה עולים הכליזמרים לציונו של התנא רבי יוחנן הסנדלר הסמוך, שם הם ממשיכים לנגן עד הזריחה. בבוקר ל"ג בעומר בחצר הקבר מלווים הכליזמרים את מנהג החאלקה בו גוזזים לראשונה, בטקס חגיגי, את שערות ראשיהם של הילדים שהגיעו לגיל שלוש. במשך השנים הולחנו ניגונים רבים המיוחדים לחגיגות במירון וניגוני מירון הפכו לז'אנר במוזיקה של הכליזמרים. מחרוזות של ניגונים אלו מנוגנות באירועים השונים בהם משתתפים הכליזמרים.
ראו גם

כליזמר (מסורת מוזיקלית)
פסטיבל הכליזמרים בצפת
פסל של כליזמרים בנתניה, פסל: לב סגל
כוונון מושווה

כוונון מושווה הוא שיטת הכוונון הנפוצה ביותר בעולם כיום. שיטה זו מחלקת את האוקטבה, שנחשבת למרווח המוזיקלי הבסיסי ביותר, ל־12 חלקים שווים בגודלם. שיטה זו נוצרה ליצור קירוב עבור כל המרווחים, ולאפשר לנגן במידה שווה בכל הסולמות.
הגדרות בסיסיות

מספר הגדרות בסיסיות בנוגע לתאוריית המוזיקה:
קיימים מרווחים נוספים הנחשבים למרווחים זכים, אך זכותם הולכת ופוחתת ככל שמתקדמים בסדרת הצלילים העילאיים. האוקטבה היא המרווח הראשון בסדרה זו, ולכן זכותה היא הגבוהה ביותר (יחס 1:2). אחריה מופיעות הקווינטה (הזכה) (יחס 2:3) והקוורטה (הזכה) (3:4). מכאן ואילך מידת הזכות של המרווחים היא קטנה מאוד ולכן הם כבר אינם נקראים זכים. המרווחים הבאים הם טרצה גדולה (4:5) וטרצה קטנה (5:6).
חלוקת האוקטבה למרווחים שווים

אם רוצים לחלק את המרווח אוקטבה ל־12 (מספר התווים במוזיקה המערבית) למרווחים שווים בגודלם וידוע שמרווח מוגדר כיחס בין התדירויות ולא כהפרש ביניהן, אז המרווח  r יקיים:
כלומר, המרווח  r הוא מרווח שכאשר נפעיל אותו על התו לה 12 פעמים נקבל את התו לה במרחק אוקטבה. במילים אחרות, המרווח שכאשר יוכפל בעצמו 12 פעמים ייתן בדיוק את המרווח אוקטבה (יחס של 2:1):
ניתן לראות שהיחס שיצא הוא  {\sqrt[{12}]{2}}. יחס זה נקרא חצי טון ו־12 חצאי טון הם אוקטבה אחת.
ניתן להסתכל על תדירויות התווים במוזיקה המערבית כסדרה הנדסית (סדרה שבה היחס בין זוג איברים עוקבים הוא קבוע), כאשר מנת הסדרה היא  q={\sqrt[{12}]{2}} מכיוון שהמרווח בין תדירויות כל זוג תווים עוקבים הוא קבוע, ומרווח מוגדר כיחס בין התדירויות. אם האיבר הראשון הוא  a_{1}=440 (התו לה) ניתן לחשב את האיבר שנמצא 12 חצאי טון ממנו, כלומר במקום  n=13:
a_{n}=a_{1}\cdot q^{n-1}
a_{13}=440\cdot ({\sqrt[{12}]{2}})^{13-1}=440\cdot ({\sqrt[{12}]{2}})^{12}=440\cdot 2
a_{13}=880
התוצאה היא התו לה במרחק אוקטבה מהתו המקורי, או במילים אחרות, לה באוקטבה גבוהה יותר.
חלוקת האוקטבה למרווחים שווים > סיבת החלוקה ל־12

במאה החמישית לפני הספירה המתמטיקאי פיתגורס גילה שהמרווחים שנשמעים נעים במיוחד לאוזן הם מרווחים ביחסים של 2:1 ו־3:2. מרווח של 2:1 מוכר כמרווח אוקטבה, המרווח הזך ביותר. מרווח של 3:2 נקרא קווינטה והוא המרווח השני הזך ביותר. ניתן לראות שבשיטת הפסנתר המושווה (שיטת הכיוון שהוצגה עד כה) המרווח 2:1 מופיע במרווח של 12 חצאי טון (אוקטבה). אך ליחס של 3:2 לא ניתן להגיע באמצעות חלוקת האוקטבה למרווחים שווים, אך אם תחולק האוקטבה ל־12 מרווחים, נקבל שמרווח של 3.5 טון (7 חצאי טון) יוצא קרוב מאוד ל־3:2. נחשב:
({\sqrt[{12}]{2}})^{7}=2^{\frac {7}{12}}=1.498...\approx 1.5
מרווח זה של שלושה וחצי טונים מייצג יחס תדירות - שמספיק קרוב אל פי שלושה חצאים - כדי שהאוזן האנושית לא תוכל להרגיש בהבדל שבין יחס תדירות מקורב זה לבין יחס תדירות מדויק של פי שלושה חצאים, לכן מחלקים את האוקטבה ל־12 מרווחים שווים.
תפישת האוזן האנושית

כמו שכבר ראינו, גובה כל אוקטבה הוא בדיוק פי שניים מהאוקטבה שקדמה לה. אם נסתכל על ציר התדר נראה:
אך האוזן האנושית שומעת את כל האוקטבות בצורה שווה, כאילו כולן מתפרשות על אותו תחום תדרים:
מכאן ניתן לראות שהאוזן האנושית אינה שומעת מרווחים בין צלילים כהפרש התדירויות אלא כהפרש לוגריתם התדירויות. בטבלה הבאה מוצגים כל התווים באוקטבה, התדירויות שלהם, הפרש התדירויות והפרש לוגריתם התדירויות, וניתן להבחין שמה שנשאר קבוע הוא הפרש לוגריתם התדירויות.
| התו | התדירות בהרץ | הפרש התדירות בין התו לתו הקודם | לוגריתם התדירות (לוגריתם בבסיס 2) | הפרש לוגריתם התדירויות בין התו לתו הקודם |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| לה | 110 | N/A | 6.781 | N/A |
| לה דיאז | 116.54 | 6.54 | 6.864 | 0.0833 (או 1/12) |
| סי | 123.47 | 6.93 | 6.948 | 0.0833 |
| דו | 130.81 | 7.34 | 7.031 | 0.0833 |
| דו דיאז | 138.59 | 7.78 | 7.115 | 0.0833 |
| רה | 146.83 | 8.24 | 7.198 | 0.0833 |
| רה דיאז | 155.56 | 8.73 | 7.281 | 0.0833 |
| מי | 164.81 | 9.25 | 7.365 | 0.0833 |
| פה | 174.61 | 9.80 | 7.448 | 0.0833 |
| פה דיאז | 185.00 | 10.4 | 7.531 | 0.0833 |
| סול | 196.00 | 11.0 | 7.615 | 0.0833 |
| סול דיאז | 207.65 | 11.7 | 7.698 | 0.0833 |
| לה | 220.00 | 12.3 | 7.781 | 0.0833 |
ראו גם

מוזיקה
מרווח
מונחים בתאורית המוזיקה
מוזיקה מיקרוטונאלית – על כוונון לא מושווה
תדירויות התו לה בארבע אוקטבות שונות מוצגים על ציר התדר
תדירויות התו לה בארבע אוקטבות שונות מוצגים בסקאלה לוגריתמית
כוחך הרם

| --- | --- |

 סינגל בביצוע אהובה עוזרי, יובל דיין
 יצא לאור:  7 בדצמבר 2020
 תאריך הקלטה:  2020
 מקום הקלטה:  Vibromonk East, תל אביב (תמיר מוסקט)
 סוגה:  זמר עברי • מוזיקה מזרחית
 שפה:  עברית 
 אורך:  3:20 (גרסת דיין) 4:08 (גרסת עוזרי)
 כתיבה:  אהובה עוזרי
 לחן:  אהובה עוזרי
 הפקה:  תמיר מוסקט (2020)
 עיבוד:  תמיר מוסקט
 
כוחך הרם הוא שיר של אהובה עוזרי, שנכלל באלבום הבכורה שלה, "היכן החייל", שיצא לאור ב־1975. בדצמבר 2020 חידשה יובל דיין את השיר, שיצא לאור כשיר הנושא של הסרט התיעודי על חייה של עוזרי "צלצולי פעמונים".
רקע

השיר הוא שיר הנושא של סרטו של הבמאי עופר פנחסוב "אהובה עוזרי: צלצולי פעמונים", המתאר את חייה של עוזרי. הסרט זכה בפרס המוזיקה בפסטיבל הקולנוע ה־37 ירושלים. השיר נכלל במקור באלבום הבכורה של עוזרי, "היכן החייל" שיצא ב־1975 (כמה משירי האלבום נכתבו כבר שמונה שנים קודם לכן, כתוצאה מרשמיה של עוזרי בת ה־17 ממלחמת ששת הימים, שחברים שגדלה איתם נפגעו בה. שירים אחרים בו נכתבו על רקע מלחמת יום הכיפורים). פנחסוב תיאר את השיר במילים: ”אולי השיר ה"אמוני" הראשון שנוצר כאן, עוד לפני שזה הפך לטרנד. בנוסף, הוא מתאים כמו כפפה ליד ליובל”.
בשנותיה האחרונות עוזרי שיתפה פעולה עם כמה מוזיקאים ישראלים, בהם יובל דיין. דיין סיפרה על החידוש:
השיר תפס אותי מהשמיעה הראשונה. הצטערתי שלא הכרתי אותו לפני כן. עבורי הוא תפילה אמיתית, כנה וישירה. זו זכות גדולה בשבילי לחדש אותו ובכלל להשתתף בכל הפרויקט החשוב והמרגש הזה. כשפגשתי את אהובה עוזרי ז"ל הרגשתי שמדובר ביוצרת שלא מתפשרת על פסיק מהאמנות שלה, והיא לימדה אותי שיעורים חשובים לחיים, על הכבוד שרוחשים לטקסט, ללחן, לביצוע ובכלל למוזיקה.
ביקורת

מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי העניק לשיר ציון של 3.5 מתוך 5. הוא כתב שדיין התאימה בו את עצמה למנעד וההבעה של "נוסח התפילה" של "הזמרת-יוצרת המופלאה" עוזרי, אך לדבריו סגנון זה אינו מתאים לדיין, ו”התוצאה: יותר הצדעה למוסיקה המסורתית ולאהובה עוזרי מאשר אינטרפרטציה ייחודית של יובל דיין. העיבוד וההפקה לקחו את השיר אל החפלה. השמחה גדולה, המוסיקה קולחת, מקדמת את יציאת הסרט. מה מעבר? לא הרבה”. אוראל סבג מעכשיו 14 תיאר את החידוש במילים ”גרסה מחודשת ומרעננת” ו”חידוש יפה כל כך” לשירה "המרגש" של עוזרי, וייחל לכך ש”השיר לא יהיה נשכח עוד ויקבל את הבמה הראויה לו”. במעריב אונליין תואר השיר כ”מחווה מרגשת” לעוזרי. כן נכתב שהביצוע הוא ”גרסה חדשה, מרעננת ועכשווית של יובל, שיחד עם המפיק המוזיקלי המוערך תמיר מוסקט מפיחה מחדש חיים בשיר”.
משתתפים

יובל דיין – זמרה וקולות
משה דעבול – סאזבוש, גיטרה
תמיר מוסקט – תופים, קלידים, דגימה
משתתפים > הפקה

תמיר מוסקט – הפקה, עיבוד, מיקס
עמרי עמדו – טכנאי הקלטות
הוקלט באולפני Vibromonk East בתל אביב
ארן לביא – מאסטרינג באולפני טן טן מיוזיק
מיקומי שיא במצעדים

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2020)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2020)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2020)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2020)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 10 |  |
ביאורים

↑  "צלצולי פעמונים" הוא שם של אלבום של עוזרי, וכן שיר הנושא של האלבום.
↑  עד להוצאת האלבום, שרה עוזרי את השירים בחפלות בכרם התימנים.
הערות שוליים

↑  "כוחך הרם" | צפו: יובל דיין מבצעת אהובה עוזרי, באתר "סרוגים", 7 בדצמבר 2020
↑  הזוכים בתחרויות בפסטיבל הקולנוע ה-37 ירושלים, באתר פסטיבל הקולנוע ירושלים, בדיקה אחרונה ב־19 במאי 2022
↑  אהובה עוזרי – היכן החייל, באתר Discogs, בדיקה אחרונה ב־18 במאי 2022
1 2  יוצר צלצולי פעמונים: "אנחנו חוזים באהובה האמיתית, כמו שאני הכרתי", באתר מעריב אונליין, 5 באפריל 2021
↑  אסף נבו, ‏עדי שורק ז"ל - החייל של אהובה עוזרי, באתר ‏מאקו‏, 14 באפריל 2013
1 2 3  בביצוע שלה ל"כוחך הרם" יובל דיין מעניקה מחווה מרגשת לאהובה עוזרי ז"ל, באתר מעריב אונליין, 6 בדצמבר 2020
↑  יוסי חרסונסקי, יובל דיין כוחך הרם – העיבוד וההפקה לקחו את השיר אל החפלה, באתר yosmusic.com, ‏9 בדצמבר 2020, בדיקה אחרונה ב־19 במאי 2022
↑  אוראל סבג, כוחך הרם: יובל דיין שרה אהובה עוזרי, באתר עכשיו 14, 8 בדצמבר 2020, בדיקה אחרונה ב־19 במאי 2022
↑  המצעד הישראלי השבועי של "מדיה פורסט" (יש לבחור "שירים מובילים – רדיו – ישראלי", לבחור שנה: 2020 ואז שבוע 51: 13 בדצמבר 2020 – 19 בדצמבר 2020), באתר מדיה פורסט, 13 בדצמבר 2020, בדיקה אחרונה ב־19 במאי 2022
ירג דמוס

| --- | --- |

 לידה:  2 בדצמבר 1928 סנקט פלטן, אוסטריה 
 פטירה:  16 באפריל 2019 (בגיל 90) וינה, אוסטריה 
 מקום קבורה:  וינה 
 מוקד פעילות:  אוסטריה 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה של וינה 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 פרסים והוקרה:  פרס רוברט שומאן של צוויקאו (1986)  Jakob Prandtauer Prize (1970) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ירג דמוס (בגרמנית: Jörg Demus;‏ 2 בדצמבר 1928 – 16 באפריל 2019) היה פסנתרן אוסטרי.
דמוס למד באקדמיה למוזיקה בווינה, ובעיר זו הייתה הופעת הבכורה שלו בשנת 1953. דמוס היה פעיל רבות כפסנתרן מלווה במוזיקה קאמרית לשני מבצעים. בין היתר ליווה אמנים בעלי שיעור קומה כגון הזמרים דיטריך פישר-דיסקאו ואליזבת שוורצקופף והכנר יוזף סוק. כסולן ניגן רבות הן בכלים מודרניים והן בכלים עתיקים. דמוס חבר לפסנתרן פאול בדורה-סקודה בנגינה משותפת על בימות הקונצרטים ואף בכתיבת ספר על הפרשנות לסונאטות לפסנתר של בטהובן. ירג דמוס הרבה לנגן מוזיקה מהתקופה הרומנטית בתפקיד פסנתרן מלווה ובהרכבים קאמריים. אחת מהקלטותיו הידועות ביותר היא ההקלטה משנת 1966 של מחזור השירים "מסע חורף" מאת פרנץ שוברט יחד עם זמר הבריטון דיטריך פישר-דיסקאו בחברת התקליטים דויטשה גרמופון. הקלטה היסטורית זו משווקת בסדרת "הקלטות המופת המקוריות" (Legendary recordings - the originals) של דויטשה גרמופון.
בהקלטה אחרת מ 1976 הוא מנגן את כל יצירותיו לפסנתר של רוברט שומאן.
יצחק אבן מר שאול

| --- | --- |
 לידה:  לוסנה
 שפות היצירה:  עברית
 סוגה:  פייטן, משורר, מדקדק
 יצירות בולטות:  אלהי אל תדינני כמעלי
 תקופת הפעילות:  המאה ה-10 – המאה ה-11
 השפיע על:  יונה אבן ג'נאח
 צאצאים:  לוי אבן מר שאול 
 
יצחק בן לוי אבן מר שאול אליסאני היה מדקדק, משורר ופייטן ספרדי בסוף המאה ה-10 ובתחילת המאה ה-11, מראשוני המשוררים בשירת ימי הביניים של יהדות ספרד וממניחי היסוד של האסכולה הפייטנית ספרדית. נודע בעיקר בשל פיוטו אלהי אל תדינני כמעלי.
ביוגרפיה

נולד בלוסינה שבספרד, שרוב תושביה היו יהודים, וכונתה על ידי משה אבן עזרא "עיר השירה". היה מחכמי העיר ולימד לשון מקרא ושירה, בין השאר את המדקדק יונה אבן ג'נאח, שהיה תלמידו בסביבות שנת 1000, והעיד עליו כי היה איש אמת עד כדי שכאשר הרהר בפירוש הביטוי "אליך כיסיתי" (ספר תהלים, פרק קמ"ג, פסוק ט') ולא מצא לו פירוש מניח את הדעת חדל מלומר את פרק התהלים 'בתפילת הלילה'. אבן ג'נאח מזכיר אותו ב'ספר הרקמה' שש פעמים, בין היתר שהתווכח עמו בענייני לשון שהיו מוזרים בעיניו בפיוטיו. היה פייטן נודע, ושיריו היו נפוצים בהעתקות רבות בספרד ומחוץ לה, והגיעו גם למדקדקי מצרים שהתווכחו עמו על צורה לשונית באחד מפיוטיו. ע' פליישר זיהה את המשורר בעל השבעתות והקדושתא לחתן יצחק בר לוי, עם אבן מר שאול. משה אבן עזרא מזכיר את אבן מר שאול יחד עם בן דורו ומקומו, יצחק אבן ג'יקטיליה, ומציין כי התחרו זה בזה וכי בקיאותו בספרות ערב של אבן ג'יקטיליה הייתה גדולה יותר משל אבן מר שאול.
ח' שירמן שיער כי המשורר לוי בן מר' שאול היה בנו.
יצירתו > שיריו

יצירתו של אבא מר שאול הייתה חדשנית; ראשית במשקל: בשירה הקדם ספרדית, לא הייתה שיטת שקילה סדירה אלא הפיוטים היו במשקל התיבות (בכל טור סכום מילים מסוים) או משקל ההטעמות (בכל טור מספר מילים עם הטעמה כבדה תוך התעלמות ממילות קישור, עזר, יחס ומילים קצרות או ללא חשיבות) או ללא משקל כלל. דונש הנהיג שיטת משקל כמותית (בכל טור סך הברות ארוכות וסך הברות קצרות). אבא מר שאול, בפיוטיו, הקפיד בעקביות על המשקל המדויק לפי המשקל ההברתי דקדוקי (בכל טור סך מסוים של הברות בין אם ארוכות ובין אם קצרות) הספרדי שנפוץ לאחר מכן, וייתכן שאף חידשו בספרות העברית. באופן חדשני לדורו אף 'כפה' אותו על סוגות שירה שונות, ועל רוב הסיומות המקראיות, דבר שאיננו מקובל בפייטנות הספרדית, והביא חלק מהחוקרים לחשוב שהוא הגזמה וירטואוזית במעשה השקילה כדי להנכיח את המשקל ההברתי.
בנוסף, היה מן הספרדים הראשונים, ואולי הראשון, שעיצב שירי קודש מעין אזוריים. חידש בפייטנות הספרדית את התבנית, הקדומה והמיושנת בזמנו, ה'שבעתא', וחידש את מבנה על ידי הרחבה של היקף המחרוזות הראשיות והוסיף על חלק מהחטיבות קטע שקול במשקל ההברתי. סגנונו בשירת הקודש דומה בכמה פרטים לשל בן דורו המבוגר, יוסף אבן אביתור. הושפע מדונש בשירי החול שלו.
בשיריו, בפרט בשירת החול, מרובים סימני ההשפעה הערבית, ורוב ההבאות של שיריו בספרות בני דורו ואחריה, מציגים את אבן מר שאול כמרובים במוטיבי השירה החילונית הערבית כמו "השריפה" שפורצת בקרבי האוהב, "סוד האהבה" ששומרים מפני הזולת, "הצבי" המתאר נער נאה הגורם ייסורים למאהבו - אבן מר שאול (ובן דורו יצחק אבן כ'לפון) היה הראשון להכניס דימוי זה אל הספרות העברית, ועוד. אבן מר שאול היה מהראשונים לחבר שיר חשק בספרד, והראשון לחבר שיר חשק טיפוסי.
התפרסם בעיקר בגלל הבקשה השקולה שכתב "אלהי אל תדינני כמעלי", שנקלטה במחזורים בהרבה מארצות אירופה המערבית ועד להודו, ותבניתה היה מודל לחיקוי לפייטנים רבים כמו ריה"ל ומשה אבן עזרא שחיברו שירים במתכונת דומה. החוקר ח' שירמן כתב, כי אבן מר שאול לא מביע מקוריות ועושר רעיונות חדשים, אך מיטיב לנסח את הרעיונות המוצגים בשיריו; ”הפייטן אינו חוצב להבות-אש בדבריו, אינו מדהים ומזעזע את הקורא. כנגד זה גורם הוא סיפוק רב לנפש הצמאה ליופי טהור. לשונו מזוקקת ומפכה בנחת, צליל מיליו וקצבן ערבים לאוזן”. גם פיוט ה"מי כמכה" שלו, מהווה אחד מהדוגמאות הראשונות בז'אנר זה הפותח ב"מי כמכה", כל מחרוזותיו נגמרות בפסוקים מהתנ"ך, הנגמרים באותה המילה (בפיוט זה - ה') ומתארים מאורעות היסטוריים או את סיפור תולדות העולם. אבן מר שאול מביע גם געגועים משיחיים בסליחה "ירצה נא את שועי", בו הוא מצפה ליום עליית הנגאלים להר ציון וליום נקמתו של ה' באויביהם האכזריים של ישראל.
עד לעת החדשה, נודעו רק מספר פיוטים קטן ממנו, ביניהם הבקשה "אלהי אל תדינני כמעלי" והתוכחה "הכל יפחדו וירהו". ח' שירמן וזיהה עוד מספר פיוטים, בין השאר מהגניזה הקהירית, כפיוטיו של אבן מר שאול, כמו הסליחה "ירצה נא את שועי", חלק של פיוט ל"מי כמכה", ושיר חשק "צבי חשוק באספמיה", ובנוסף כמה שירים מסופקים שייתכן שהם ממנו. חלקים משירים נוספים פרסם מנחם זולאי. ע' פליישר זיהה פיוטים נוספים עם אבא מר שאול, כמו כמה שזוהו בעבר עם יצחק בר לוי, או שנחתמו כ'יצחק' וסגנונן היה כשל ר' יוסף אבן אביתור, שפליישר, בעקבות זולאי ועוד, הצביע על הקרבה של סגנונו עם של אבן מר שאול. אריאל זינדר זיהה מספר סליחות כשל אבן מר שאול, והראה כי אבן מר שאול כתב סדרת סליחות ממוספרות למעמדי הסליחות בלילות חודש אלול. חלק מסליחות אלה היו ידועות קודם לכן, אך נחשבו כסליחות של רבי יצחק אבן גיאת.
יצירתו > חיבורים נוספים

מלבד פיוטיו, בעקבות ציטוטים ממנו, שיערו חלק מהחוקרים כי כתב ספר פירושים על התורה או על חלק ממנה, שלא הגיע לידינו.
לקריאה נוספת

חיים שירמן, יצחק בן מר שאול המשורר מלוסינה, בתוך: ספר אסף - קובץ מאמרי מחקר, ירושלים ה'תשי"ג, עמ' 496–514.
חיים שירמן, שירים חדשים מן הגניזה, האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, ירושלים ה'תשכ"ו 1965, עמ' 157–158
חיים שירמן, השירה העברית בספרד ובפרובאנס: מבחר שירים וסיפורים מחורזים בצירוף מבואות, מפתחות וציורים, כרך א, מוסד ביאליק, 1954, עמ' 49. (בiw)
אברהם מאיר הברמן, תולדות הפיוט והשירה, כרך א, רמת גן: מסדה, 1970, עמ' 158–160.
עזרא פליישר, "הפייטן ר' יצחק בר לוי ופיוטיו", בתוך: שרגא אברמסון ואהרן מירסקי (עורכים), ספר חיים שירמן, ירושלים ה'תש"ל, עמ' 285–318.
ע' פלישר, משה בר־אשר, אהרן דותן, דוד טנא, גד בן-עמי צרפתי (ע), חדשות ביצירתו של ר' יצחק בר לוי (אבן מר שאול), מחקרי לשון מוגשים לזאב בן־חיים בהגיעו לשיבה , ירושלים: מאגנס, תשמ"ג, עמ' 450-425 .
עזרא פליישר, "השלמות ליצירתו של ר' יצחק בר לוי אבן מר שאול", תרביץ סג [ג] (ניסן ה'תשנ"ד), עמ' 403–442.
חיים שירמן, תולדות השירה העברית בספרד המוסלמית, ערך השלים וליווה בהערות עזרא פליישר, ירושלים ה'תשנ"ו, פרק שני, עמ' 144–150.
אריאל זינדר, סליחות חדשות ליוסף אבן אביתור וליצחק בן לוי אבן מר שאול, קבץ על יד כה (לה), ירושלים ה'תשע"ז, עמ׳ 157–208.