stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מגן רקיע
תפעול

בישראל החליט משרד התחבורה בשנת 2013, בהתייעצות עם אנשי שב"כ והמטה ללוחמה בטרור, להתחיל לצייד מיד את מטוסי החברות הישראליות במערכת לטיסות חוץ ולטיסות פנים.
מאז תום שלב הניסויים נמצאת המערכת בשימוש במטוסי אל על, ועל מטוסים אחרים בהם מטוסו של נשיא צרפת ומטוס ראש הממשלה.
המערכת מותקנת בתחתית זנב המטוס. המערכת מגדילה את צריכת הדלק ומגבילה את כושר הנשיאה של המטוס, ולכן היא מותקנת במטוסי "אל על" רק בהתאם להערכת גורמי ביטחון, לפי יעד הטיסה.
הערות שוליים

↑  זוהר בלומנקרנץ, למרות המחלוקת הכספית: איגוד הטייסים נערך להפעלת מערכת "מגן רקיע", באתר TheMarker‏, 24 בספטמבר 2012
↑  ניר דבורי |, ‏צפו: המערכת שתגן על מטוסי נוסעים מפני טילים, באתר ‏מאקו‏, 18 במרץ 2012
↑  יובל אזולאי, ‏הבאנו שלום עליכם, באתר גלובס, 18 ביוני 2013
↑  הקרן להגנת מטוסים, באתר חיל האוויר הישראלי
↑  פריצת דרך עולמית בתחום ההגנה על התעופה האזרחית באתר משרד התחבורה
↑  עקיבא אלדר, ביקורת גבולות | חשופים ברקיע, באתר הארץ, 23 באוגוסט 2011
↑  ניר דבורי, ‏הושלמו בהצלחה ניסויים במערכת "מגן רקיע", באתר ‏מאקו‏, 26 בפברואר 2014
↑  ניר דבורי |, ‏מערכת "מגן רקיע" הוצגה בסלון האווירי בפריז, באתר ‏מאקו‏, 17 ביוני 2013
↑  הכרזות חשובות של התע"א ואלביט בסלון האווירי בפריס באתר chiportal
↑  אתר חדשות ערוץ 2, ‏מטוסי נוסעים שייצאו מאילת יצוידו במערכת הגנה, באתר גלובס, 18 באפריל 2013
↑   ענבל אורפז, זוהר בלומנקרנץ, המטוסים הישראלים ערוכים להתמודדות עם טילי כתף - לא עם הרקטות מעזה, באתר TheMarker‏, 24 ביולי 2014
↑  איתי בלומנטל, צפו: המערכת הישראלית שמגינה על מטוסו של נשיא צרפת, באתר ynet, 25 בינואר 2020
↑  אודי עציון, בואינג מערימה קשיים על התקנת מיגון נגד טילים ב-787 של אל על, באתר כלכליסט, 31 באוגוסט 2020
| הגנה מפני טילים בישראל  |
| --- | --- | --- |
| מערך ההגנה הרב-שכבתית של ישראל נגד רקטות וטילים | מערך ההגנה הרב-שכבתית של ישראל נגד רקטות וטילים |  |
| חץ 4 (בפיתוח) | טיל נגד טילים אקסו-אטמוספירי, מיועד לירוט טילים בליסטיים בעלי ראשי קרב מתפצלים בחלל |  |
| חץ 3 | טיל נגד טילים, מערכת הגנה אקסו-אטמוספירית נגד טילים בליסטיים ובפרט נגד טילים בליסטיים בין-יבשתיים |  |
| חץ 2 | טיל נגד טילים, מערכת הגנה נגד טילים ארוכי-טווח ובפרט נגד טילים בליסטיים |  |
| קלע חד (בפיתוח) | טיל נגד טילים, מערכת הגנה נגד טילים היפר-סוניים |  |
| קלע דוד | טיל נגד טילים, מערכת הגנה נגד רקטות וטילי קרקע-קרקע לטווחים בינוניים-ארוכים ונגד טילי שיוט וכלי טיס |  |
| יהלום | מערכת טילי MIM-104D פטריוט משופרים נגד מטוסים ונגד רקטות וטילים לטווחים בינוניים |  |
| כיפת ברזל | טיל נגד טילים, מערכת הגנה נגד רקטות וטילים לטווחים קצרים ובינוניים, וכן נגד מטוסים. התצורה הימית מכונה כיפת מגן. |  |
| מגן אור | מערכת הגנה מקומית מבוססת נשק לייזר נגד פצצות מרגמה ורקטות קצרות-טווח, ידועה גם כ"קרן ברזל". מערכת דומה, שככל הנראה בעלת יכולות קטנות יותר נקראת "להב אור". |  |
| מערכות ההגנה נגד טילים לכלי רכב, כלי טיס וכלי שיט | מערכות ההגנה נגד טילים לכלי רכב, כלי טיס וכלי שיט |  |
| לכלי טיס | לוחמה אלקטרונית • מוץ • נור • מגן רקיע |  |
| לכלי שיט | לוחמה אלקטרונית • ברק 1 • ברק 8 • ברק MX • כיפת מגן • תותח אוטומטי פלנקס (נוקמני) |  |
| לכלי רכב | מעיל רוח • חץ דורבן • מעגל איתן • כיפת רחפן |  |
| מערכות גילוי והתראה | מערכות גילוי והתראה |  |
| מכ"מים ומערכות התראה | מתקן המכ"ם בדימונה • מכ"ם אורן ירוק • מכ"ם אורן אדיר • מכ"ם ר"ז EL/M-2084‏ • מכ"ם EL/M-2083 • טל שמיים • הילה • צבע אדום |  |
| ערכים קשורים | ערכים קשורים |  |
| ראו גם |  מערך ההגנה האווירית של צה"ל • תעשייה ביטחונית בישראל • מנהלת חומה • רפאל מערכות לחימה מתקדמות • התעשייה האווירית לישראל • אלתא מערכות • אמפרסט מערכות • חץ (מערכת נגד טילים) |  |
מועצה אזורית אפעל

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל ישראל
 תאריך ייסוד:  1950 
 תאריך נטישה:  2008 
 קואורדינטות:  32°03′00″N 34°50′00″E﻿ / ﻿32.05°N 34.83333333°E﻿ / 32.05; 34.83333333 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גוש דן מוגדלת) מועצה אזורית אפעל(למפת גוש דן רגילה) מועצה אזורית אפעל(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מועצה אזורית אפעל(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מועצה אזורית אפעל  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מועצה אזורית אפעל הייתה מועצה אזורית בבקעת אונו שהתקיימה עד תחילת שנת 2008. המועצה גבלה בצפון בגבעת שמואל ובאוניברסיטת בר-אילן, במערב ברמת גן ובחירייה, בדרום באור יהודה, ביהוד ובנוה מונוסון ובמזרח בקריית אונו ובתל השומר.
המועצה הוקמה בשנת 1950 בשם "מועצה אזורית אונו" על שם היישוב המרכזי בה, כפר אונו, וכללה את היישובים כפר אונו, כפר אז"ר, רמת פנקס, קיבוץ אפעל ומעברת אונו שהייתה בשלב ראשון ועד מקומי נפרד. בשנת 1954, בעקבות הקמת שכונה של משוחררי צה"ל שלא הייתה חלק מכפר אונו (גבעת ברכה) ובעקבות מחלוקת עם תושבי כפר אז"ר על אופי פיתוח האזור, עירוני או חקלאי, פרשו כפר אונו, יחד עם השכונה החדשה והמעברה מהמועצה האזורית והפכו למועצה מקומית בשם קריית אונו. המועצה האזורית המשיכה להתקיים בראשות זלמן מסחרי מכפר אז"ר וכללה את הוועדים המקומיים של כפר אז"ר, קיבוץ אפעל ורמת פנקס. הקיבוץ היה בשלבי פירוק ובמקומו הצטרפו כיחידות מקומיות בית האבות אפעל, סמינר אפעל ומשנת 1969 גם רמת אפעל. בשנת 1984 שונה שם המועצה ל"מועצה אזורית אפעל" על שם היישוב הגדול במועצה, רמת אפעל.
פירוק המועצה

מועצה אזורית אפעל הייתה מועצה קטנה המוקפת בערים ובמשרד הפנים ביקשו לפרק אותה. בשנת 1998 קבעה ועדה בראשות פרופסור אריה שחר שיש לאחד את יישובי בקעת אונו. בשנת 1999 מונתה למועצה "ועדת הבראה כלכלית" שפעלה לצד ראש המועצה, אורה חכם, אך ההבראה לא צלחה. בשנת 2000 החליטה ועדת חקירה בראשות פרופסור אפרת ברוב דעות לחלק את שטחי המועצה בין המועצות הסמוכות.
בפברואר 2007, לנוכח גירעונות של המועצה, החליט משרד הפנים על פירוק המועצה, בהתאם המלצות ועדות חקירה שמינה. לפי החלטת משרד הפנים, רמת פנקס הועברה לתחום שיפוטה של עיריית אור יהודה, היישובים רמת אפעל וכפר אז"ר הועברו לתחום שיפוטה של עיריית רמת גן, השטח שמצפון לכפר אז"ר הועבר לעיריית קריית אונו (עליה הקימה את שכונת נאות אריאל שרון) והשטח הדרום-מערבי של צומת מסובים, מעבר לכביש גהה, הוסב לשטח גלילי, כחלק מפארק איילון. הפירוק נכנס לתוקפו ב-10 באפריל 2008.
יישובים שנכללו בתחום שיפוטה

כפר אז"ר
רמת אפעל
רמת פנקס
הערות שוליים

↑  תני גולדשטיין, מועצת אפעל חולקה בין שכנותיה, כפר אז"ר פוזר, באתר ynet, 25 במרץ 2008
↑  דליה טל, ‏ראש המועצה האיזורית רמת אפעל, אורה חכם, דורשת ביטול מינוי ועדת הגבולות, באתר גלובס, 26 בנובמבר 2000
↑  בג"ץ 2763/07 המועצה האזורית אפעל נ' שר הפנים
↑  תני גולדשטיין, תקדים: פורקה המועצה האזורית אפעל, באתר ynet, 1 במרץ 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312187205171  VIAF: 124868465   WorldCat (עם VIAF): 124868465
לאה ברינג

לאה ברינג (נולדה בשנת 1957) היא אתלטית ישראלית בעבר, אלופת ישראל בזריקת דיסקוס (1980, 1983, 1984 ו-1985) ובהדיפת כדור ברזל (1980, 1981, 1984 ו-1985) ובעלת 6 מדליות מהמכביות (1977, 1981 ו-1981), מהן 3 כסף ו-3 ארד.
ביוגרפיה

ברינג גדלה בפתח תקווה והתאמנה בקבוצת הפועל כפר סבא בהדרכתו של אמנון גור.
ביוגרפיה > 1974

באליפות ישראל שנערכה בווינגייט בתחילת יולי 1974 זכתה ברינג במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 11.01 מטר, אחרי מירה בולבה נהפועל עמק חפר (12.36 מטר) ולפני דורית מאיה ממכבי תל אביב (10.27 מטר).
ביוגרפיה > 1977

בתחרויות האתלטיקה של המכביה העשירית שנערכו ביולי 1977 זכתה ברינג בשתי מדליות, כסף וארד, מדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 12.59 מטר, אחרי מירה בולבה (13.06 מטר) ולפני פרלה כהן (11.14 מטר) ומדליית ארד, בזריקת דיסקוס בתוצאה של 32.86 מטר, אחרי מירה בולבה (43.78 מטר) ויפה סלמון (38.12 מטר).
ביוגרפיה > 1978

באליפות ישראל שנערכה בתחילת יוני 1978 זכתה ברינג בשתי מדליות כסף, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 12.12 מטר, אחרי מירה בולבה (13.38 מטר) ובזריקת דיסקוס בתוצאה של 39.06 מטר, אחרי מירה בולבה (44.18 מטר).
ביוגרפיה > 1979

באליפות ישראל שנערכה באצטדיון רמת גן בתחילת יולי 1979 זכתה ברינג בשתי מדליות כסף, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 13.44 מטר, אחרי מירה בולבה (13.80 מטר) ובזריקת דיסקוס בתוצאה של 42.90 מטר, אחרי מירה בולבה (44.76 מטר) ולפני תמר חקיה מהפועל עמק חפר (35.22 מטר).
ביוגרפיה > 1980 > אלופת ישראל

באליפות ישראל שנערכה במכון וינגייט בסוף יוני 1980 זכתה ברינג בשתי מדליית זהב, בהדיפת כדור ברזל בשיא אישי חדש של 13.89 מטר, התוצאה השנייה בטיבה בכל הזמנים באותה העת, אחרי השיא הישראלי של מירה בולבה שנקבע שנתיים קודם לכן, 13.96 מטר, לפני מירה בולבה (13.42 מטר) ובזריקת דיסקוס בתוצאה של 42.68 מטר, לפני מירה בולבה (40.70 מטר) ותמר חקיה (38.36 מטר).
ביוגרפיה > 1981

באליפות ישראל שנערכה בתחילת יולי 1981 זכתה ברינג בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 13.59 מטר, לפני מירה בולבה (13.16 מטר) ונטף דנדורף מהפועל ירושלים (11.38 מטר) ומדליית כסף בזריקת דיסקוס בתוצאה של 42.26 מטר, אחרי מירה בולבה (43.50 מטר) ולפני רעיה זוננפלד מהפועל ירושלים (34.76 מטר).
שבוע לאחר מכן, בתחרויות האתלטיקה של המכביה האחת-עשרה שנערכו ביולי היא זכתה בשתי מדליות כסף, בזריקת דיסקוס בתוצאה של 42.20 מטר, אחרי סינדי דורשלג (43.30 מטר) ולפני שרון מיטניק (41.30 מטר), שתיהן מארצות הברית ובהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 13.11 מטר, אחרי שרון מיטניק שקבעה שיא מכביה חדש של 13.96 מטר ולפני מירה בולבה (13.00 מטר).
ביוגרפיה > 1983

בתחרויות האתלטיקה של כינוס הפועל ה-12 שנערכו במאי 1983 זכתה ברינג במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאת השנה של 13.50 מטר וסיימה במקום רביעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 41.16 מטר.
באליפות ישראל שנערכה באצטדיון הדר יוסף ביולי אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 43.38 מטר, לפני מירה בולבה (42.26 מטר).
ביוגרפיה > 1985

בתחרויות האתלטיקה של המכביה השתים-עשרה שנערכו ביולי 1985 זכתה ברינג בשתי מדליות ארד, בזריקת דיסקוס בתוצאה של 37.70 מטר, אחרי סינדי דורשלג שקבעה שיא מכביה חדש של 48.14 מטר ולוריין אנדראוס מארצות הברית (45.44 מטר) ובהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 12.51 מטר, אחרי לוריין אנדראוס שקבעה שיא מכביה חדש של 14.65 מטר וסינדי דורשלג (13.60 מטר).
שיאים אישיים

זריקת דיסקוס: 45.34 מטר (1981)
הדיפת כדור ברזל: 13.89 מטר (1980)
הערות שוליים

↑  אירוע הוקרה מרגש לד"ר אמנון גור, באתר השרון פוסט | חדשות השרון, ‏7 ביוני 2021
↑  אורי ירון, הנערה אלה קציר ניצחה את אמא-אסתר ב-100 מטר, מעריב, 9 ביולי 1974
↑  יעקב פתאל, רמה ירודה וארגון לקוי בפתיחת תחרויות הא"ק בר"ג, דבר, 18 ביולי 1977
↑  יעקב פתאל, ביום השני של תחרויות האתלטיקה, דבר, 19 ביולי 1977
↑  יעקב דץ, רמה דלה גם ביומה השני של אליפות הא"ק, דבר, 5 ביוני 1978
↑  אלכס פרלסמן, 2.10 בדרך למוסקבה, מעריב, 6 ביולי 1979
↑  אלכס פרלסמן, קרבות ושיאים אישיים - לסיום האליפות, מעריב, 8 ביולי 1979
↑  יעקב דץ, בתחרויות היום הראשון באליפות ישראל בא"ק: הרמט ניתר ל-2.14 מ' ורוזנברג שיפר השיאים ב-100 ו-400 מטרים, דבר, 29 ביוני 1980
↑  יעקב דץ, סיום מאכזב באליפות הא"ק, דבר, 30 ביוני 1980
↑  יעקב פתאל, 2 שיאים לאומיים באליפות האתלטיקה בהדר יוסף: הרמט ניתר לגובה 2.16 מ', קריצשטיין 400 מ' משוכות ב-52.6 ש', דבר, 5 ביולי 1981
↑  יעקב פתאל, שיא ישראלי ב-110 משוכות (15.77 ש') נקבע בסיום אליפות ישראל בא"ק, דבר, 6 ביולי 1981
↑  יעקב פתאל, פתיחה מאכזבת ל"מלכת הספורט", דבר, 13 ביולי 1981
↑  דוד אייגר, עוז כץ - שווה את מדליית הכסף, מעריב, 5 במאי 1983
↑  דוד אייגר, הרומנים "גנבו את המלכה", מעריב, 6 במאי 1983
↑  זיו פירר, רוני מעוז שבר את השיא העתיק ב-1500 מ' 3:43.07 דקות, דבר, 18 ביולי 1983
↑  אלכס פרלסמן, פציעת איתי אילוז העיבה על הפתיחה, מעריב, 21 ביולי 1985
מוצ'ון

| --- | --- |
סמל מוצ'וןסמל מוצ'ון

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  צפון הונגריה
 מחוז:  בורשוד-אבאוי-זמפלן בורשוד-אבאוי-זמפלן
 נפה:  נפת קזינצברציקה
 שטח:  17.55 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  2,685 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  48°16′07″N 20°40′55″E﻿ / ﻿48.268661111111°N 20.681930555556°E﻿ / 48.268661111111; 20.681930555556 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://mucsony.hu
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.מוצ'ון(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.מוצ'ון  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מוצ'ון (בהונגרית: Múcsony) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. אוכלוסיית מוצ'ון קטנה משמעותית מ-3,423 תושבים בשנת 1990 עד 2,894 תושבים בשנת 2018 (ירידה של 529 תושבים).
במוצ'ון חיו יהודים בודדים ובמקום קיימות שאריות של בית קברות יהודי וידוע מיקומו של בית קברות נוסף בכפר שהיה ואיננו.
| שנה | כמות יהודים | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 10 |  |
| 1880 | 59 | 1,171 |
| 1910 | 47 |  |
| 1920 | 36 |  |
| 1930 | 19 |  |
| 1941 | 7 | 2,189 |
מולדתי

ערך זה עוסק ביצירה מוזיקלית צ'כית. אם התכוונתם לשיר "מולדתי" המשמש כהמנון העיראקי, ראו .
סביבת נהר הולטאבה בפראג
"מולדתי"
"מולדתי" (בצ'כית: Má vlast) היא יצירה מוזיקלית מאת המלחין הצ'כי בדז'יך סמטנה הבנויה משש פואמות סימפוניות. היצירה נועדה לפאר את מורשתה של צ'כיה, ונכתבה בין 1872 ל- 1879, בהיות המלחין חירש לחלוטין. מבין הפואמות, הידועה ביותר היא "ולטאבה" (Vltava; על שם הנהר העובר בפראג), המוכרת בעברית גם כ"מולדבה" (מהונגרית). בפואמה זו כלולה, כמוטיב, מנגינה הדומה לחלק הראשון של התקווה, ההמנון הלאומי של מדינת ישראל.
הפואמה ולטאבה היא השנייה במחזור והפופולרית ביותר מבין שש הפואמות המרכיבות את "מולדתי". היא מעיבה על השאר, עד שנוטים לשכוח את קיומן. אלה הן חמש הפואמות הנותרות: וישהראד, שארקה, משדות בוהמיה ויערותיה, טבור ובלאניק.
"וישהראד" מתארת את בוהמיה הישנה, וקרויה על שם מבצר עתיק שהוא היום חלק מהבירה פראג.
"ולטאבה" מתארת את שטף הנהר, שמקורו בשני מעיינות, האחד חם והשני צונן. הנהר עובר בין יערות עבותים, שציידים מודיעים שם על נוכחותם בצלילי קרן, חגיגת נישואים נערכת על גדתו בשירה ומחולות, נימפות יער ומים משתעשעות במימיו ומבצרים עתיקים משתקפים בהם, עד שהוא מגיע אל עיר הבירה.
"שארקה" (Šárka) מבוססת על אגדה צ'כית מוכרת, ומספרת על רצח בן אצולה בידי שארקה וחברותיה הלוחמות.
"משדות בוהמיה ויערותיה" היא תמונה של יום קיץ בשדות בוהמיה וחגיגת בני כפר בטבע במלוא פריחתו.
"טאבור" ו"בלאניק" משתמשות שתיהן במוטיבים צבאיים, ורבים רואים בהן פואמה אחת בשני חלקים, המהווים קריאה למרי של העם הבוהמי. "טאבור" היה אחד המאחזים של הלוחמים ההוסיטים. "טאבור" עושה שימוש במוטיב חוזר שלקוח משיר הקרב ההוסיטי "Ktož jsú boží bojovníci" ("אתם, לוחמי האלוהים", או "מי הם לוחמי האלוהים". בצ'כית מודרנית נכתב בדרך כלל: Kdo jsou boží bojovníci).
קישורים  חיצוניים

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
"ולטאבה"  מאת  סמטנה, סרטון  באתר יוטיוב
הערות שוליים

↑  לדעת מרבית המומחים, אין קשר בין הנעימות. מאחר ששתיהן מבוססות על לחן עממי, ייתכן שנוצרו מאותו השיר. ראו התקוה סעיף המנגינה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007581251805171  PLWABN: 9810543574605606  BNE: XX3385553  BnF: cb139193726 (data)  GND: 300149573  LCCN: n81059079  MusicBrainz work: be255a2d-85b1-4258-b78c-280e8739df95  NKC: aun2006373489  VIAF: 186316643   WorldCat (עם VIAF): 186316643
מבצר גבעה

מבצר מיידן שנחשב לאחד ממבצרי הגבעה הגדולים באנגליה.
מבצר גבעה (באנגלית: Hill Fort) היא צורת ביצור קדומה אשר שימשה לרוב להגנה על התיישבות או לצרכים צבאיים ומזוהה במיוחד עם תקופת הברונזה והברזל. מבצרים אלו היו נפוצים בעיקר ברחבי אירופה בתקופה שקדמה לשלטון האימפריה הרומית, עם זאת רבים ממבצרים אלו המשיכו להתקיים גם בתקופה הרומית ואף לאחריה, בנוסף ישנן מספר דוגמאות לסגנון ביצורים זה גם מחוץ לאירופה.
מבצרים אלו לרוב שימשו לצורכי התיישבות באזורי גבול או אזורים מסוכנים יותר, לעיתים מבצר גבעה שכזה שימש את היישוב המרכזי של שבט מסוים וכך גם את לוחמיו ואת ראש השבט. באופן זה, מבצרי גבעה הפכו למרכזים עירוניים חשובים בתקופה הטרום-רומית. לרוב כללו המבצרים מערך ביצורים בעל סוללות עפר ותעלות במספר טבעות סביב היישוב המרכזי, אשר לעיתים גם שילבו חומת עץ או אבן. מבצרי גבעה קטנים יותר היו עשויים לכלול רק סוללת עפר אחת, או חומה פשוטה מעץ.
טירות ומבצרים רבים שנבנו מאוחר יותר נבנו על יסודות המבצרים הקדומים, בעיקר משום ערכם האסטרטגי (כך לדוגמה במקרה של מבצר ביסטון באנגליה).
סוגים

מתאר גבעה: הסוג הנפוץ של מבצרי גבעה אשר מוקמו על ראש אזור מוגבע השולט בשטח מסביב ולפי קווי המתאר שלו (לרוב בצורה מעוגלת).
צוק: דומה למתאר גבעה, אך עושה שימוש בדופן מוגבעת בזווית יחסית ישרה (כגון צוק), כך שהביצורים מתרכזים רק בחלק המתון יותר.
מבצר שפלה: מבצר אשר לא נבנה על ראש גבעה, אלא באזור יחסית שטוח, מבצרים אלו לרוב עשו שימוש בגופי מים או ביצות למגננה סביב המבצר.
צוק ימי: מבצר אשר עשה שימוש בגבעה או צוק אשר היו צמודים לחוף ים ובכך הביצורים התרכזו רק לכיוון פנים היבשה. צורה נוספת של סוג זה הייתה שימוש באזור דמוי חצי אי אשר מוגן משלושה כיווני הים וגם כאן הביצורים התרכזו רק באזור הפונה לפנים היבשה.
דוגמאות

הרפורד ביקונס ('המחנה הבריטי'), הרפורדשייר, אנגליה.
אוסווסטרי העתיקה, שרופשייר, אנגליה.
קריג הוול, פוויס, ויילס.
מבצר מאוור, פמברוקשייר, ויילס.
טרר קיירי, חצי האי ל'ין, ויילס.
קרנאווה, ליטא.
מבצר גרינאן אלי, אירלנד.
קר דרווין, ויילס.
ראו גם

קראנוג - שיטת התיישבות מבוצרת מתקופת הברזל
מבוא כרמל

|  מידע |
| --- | --- |
 תאריך ייסוד:  2013
 שטח:  546 דונם
 קואורדינטות:  32°37′00″N 35°04′20″E﻿ / ﻿32.616773°N 35.072113°E﻿ / 32.616773; 35.072113
 he
 
פארק מדע ותעשייה מבוא כרמל הוא פארק תעשייה המצוי ברמות מנשה, מזרחית למחלף עין תות ומערבית לכביש 672, דרומית למושב אליקים. הפארק נמצא בבעלות משותפת של ארבע רשויות מקומיות: יקנעם עילית, דלית אל-כרמל, עספיא ומועצה אזורית מגידו, שוכן בתחום השיפוט של האחרונה ונכלל במרחב ביוספרי רמות מנשה. ב-2013 החל שיווק מגרשים בפארק ומאז הוקמו בו מרכזים לוגיסטיים, מתחם משרדים ומסחר ומתי מעט מפעלים, הגדול שבהם הוא מפעל אוניפארם, אשר נחנך ב-2017.
היוזמה להקמת פארק תעשייה במקום החלה להתגלגל בשנות ה-90 של המאה ה-20. התשובה לשאלה מי אחראי להקמת הפארק, יקנעם עילית, מועצה אזורית מגידו או הממשלות השונות שנויה במחלוקת, אך לא כך באשר לתכליתו: יצירת מקור הכנסה מארנונה לרשויות המקומיות מגידו ויקנעם עילית. עספיא ודלית אל-כרמל הוזמנו להשתתף בהכנסות, ככל הנראה על מנת לשפר את סיכויו של המיזם לזכות לאישור הגופים המאסדרים, מה שאכן קרה. ב-2002 עמותת "אדם טבע ודין" הגישה את התנגדותה להקמת הפארק במסגרת ההליך לשינוי תוכנית המתאר למחוז צפון וזו נדחתה. השטח אשר יועד להקמת הפארק הוא 1,000 דונם, כאשר בשלב הראשון פותחו 546 דונם, ובהם 46 מגרשים לשיווק. ב-2014 זכה הפארק במעמד של אזור פיתוח א', דבר המקנה הטבות שונות למפעלים המצויים בו.
הפארק תוכנן על ידי קייזר אדריכלים ופותח על ידי אולניק הובלה, עבודות עפר וכבישים. אדריכל הנוף הוא דוד אלחנתי.
הפארק מתופעל באמצעות מנהלת המשותפת לארבע הרשויות המחזיקות בו בחלקים לא שווים (35% בבעלות יקנעם עילית, 35% בבעלות מועצה אזורית מגידו, 15% בבעלות מועצה מקומית דלית אל-כרמל ו-15% בבעלות מועצה מקומית עספיא) ושמה: פ. מ. ת. מבוא כרמל בע"מ. מנכ"ל החברה הוא ניסים אפרים ובדירקטוריון יושבים נציגים מארבע הרשויות המקומיות. ב-2019 מועצה מקומית עספיא הגישה למשרד הפנים בקשה לבחינה מחדש של חלוקת ההכנסות מארנונה בין הרשויות המקומיות, בשאיפה להגדיל את חלקה. מועצה מקומית דלית אל-כרמל ומועצה אזורית מגידו הציעו אף הן לשנות את חלוקת ההכנסות והשתיים תמימות דעים באשר לחלוקה הרצויה (50% מגידו, 25% דלית אל-כרמל, 25% עספיא), כך בתשובה שהוגשה למשרד הפנים ביוני 2019.
הערות שוליים

↑  רחל הניג, ‏אושר שלב א' של אזה"ת מבוא כרמל ליד צומת אליקים, באתר גלובס, 10 בפברואר 2002
↑  אבי שמול, הירוקים מתנגדים לאזור תעשייה משותף לעוספיה, דלית אל כרמל ויקנעם עילית, באתר הארץ, 3 בינואר 2002
|  אזורי תעשייה בישראל |
| --- | --- | --- |
| אזורי תעשייה | מעלות (מעלות-תרשיחא) • מגדל תפן (חבל תפן) • צ.ח.ר (ראש פינה) • צ'ק פוסט (חיפה) • אלון תבור (עמק יזרעאל) • קריית ספיר (נתניה) • הרצליה פיתוח (הרצליה) • כפר סבא • נווה נאמן ׁ(הוד השרון) • פארק שרונים (הוד השרון) • עבר הירקון (תל אביב-יפו) • BBC בני ברק • סגולה (פתח תקווה) • קריית אריה (פתח תקווה) • קריית מטלון (פתח תקווה) • חולון • מתחם האלף (ראשון לציון) • מרכז עינב (מודיעין-מכבים-רעות) • עטרות (ירושלים) • הר חוצבים (ירושלים) • תלפיות (ירושלים) • הר טוב • (מטה יהודה) • עד הלום (אשדוד) • שער הנגב וספירים (מועצה אזורית שער הנגב) • תימורים (קריית מלאכי) • עידן הנגב (רהט) • אופקים • באר שבע • עמק שרה (באר שבע) • קריית יהודית (באר שבע) • אבשלום (חבל שלום) • נאות חובב • דימונה • מישור רותם (מישור ימין) • מצפה רמון |  |
| פארקי תעשייה | רמת דלתון (דלתון) • בר לב (אחיהוד) • משגב • קדמת גליל (טבריה) • ציפורת (נוף הגליל) • שגיא 2000 (מגדל העמק) • מת"ם (חיפה) • צבאים (בית שאן) • יקנעם • מבוא כרמל (רמות מנשה) • קיסריה • עמק חפר • יורופארק (יקום) • לב הארץ (כפר קאסם) • אפק (ראש העין) • עתידים (תל אביב-יפו) • אזורים (פתח תקווה) • חמן (חבל מודיעין) • (נתב"ג) • שורק (ראשון לציון) • פלמחים • קריית ויצמן (נס ציונה) • מודיעין • מלחה (ירושלים) • כנות (גדרה) • ראם (בני עי"ש) • קריית גת • נעם (נתיבות) • גב ים נגב (באר שבע) • עומר  • שחורת (אילת) |  |
| אזורי תעשייה ביהודה ושומרון | שח"ק (גוש שקד) • ניצני שלום (שומרון) • בראון (קדומים) • ברקן • אריאל מערב (אריאל) • שער בנימין (מטה בנימין) • מישור אדומים (מעלה אדומים) |  |
| אזורי ופארקי תעשייה עתידיים | רמת בקע • צומת שוקת • מעבר תרקומיא • עירון • גבעת ברנר • רג"מ • בוסתני חפץ • שער הירדן • שער שומרון |  |
| אזורי תעשייה לשעבר | קריית המלאכה (תל אביב-יפו) • ארז (מעבר ארז) • קרני (מעבר קרני) • נווה דקלים • קטיף • ימית • אופירה |  |
| מרחב עורפי | חוף שמן • איירפורט סיטי |  |
מוצ'יקורו

טבלת מוצ'יקורו לא פתורה
מוצ'יקורו (ביפנית: モチコロ) היא סוג של חידת היגיון שפורסמה על ידי ההוצאה לאור ניקולי.
חוקים

המשחק מתבצע על גבי טבלה מרובעת ללא גודל מוגדר. בחלק מהתאים יש מספרים וחלק ריקים. המטרה היא למלא חלק מהתאים הריקים כך שיתקיים:
לא יכול להיות ריבוע של 2X2 של תאים שחורים.
על התאים הלבנים ליצור "איים" מרובעים; שני איים לא יכולים להיות סמוכים במאונך או במאוזן (כלומר, לחלוק צלע); על כל האיים לחלוק אחד עם השני פינות.
תאים עם מספרים לא יכולים להיות שחורים. כל תא עם מספר חייב להיות חלק מאי בעל אותו מספר תאים. בכל אי יכול להיות לכל היותר מספר אחד (אף על פי שיכולים להיות איים ללא מספר).
ראו גם

רשימת החידות של ניקולי
הערות שוליים

↑  A Cleverly-Titled Logic Puzzle Blog: Rules - Block Band
↑  Rules for Nikoli Puzzles
טבלת מוצ'יקורו פתורה
מולדת (אוניית מעפילים)

"מולדת"
מסלול ההפלגה של "מולדת"
מולדת הייתה אוניית מעפילים שארגן המוסד לעלייה ב' של "ההגנה". נקראה על שם הרצון הלאומי היהודי למולדת בארץ ישראל.
קורותיה

נבנתה בשנת 1876 כאוניית פיורדים בעלת מבנה צר וגבוה; תפוסה 750 טון; מנוע דיזל; 7-10 קשר; שמות קודמים: "San Felipe", "הנשר". אנשי המוסד לעלייה ב' רכשו את האונייה בשוודיה. ובה החלו עבודות ההכנה של האונייה להפלגה, והושלמו במרסיי, כחלק מההכנות הוקמו בה 1600 מקומות לינה, חלקם במבנה נוסף מעל סיפונה העליון, שירותים ומטבח. רב החובל והצוות היו ספרדים. מפקד האונייה היה איש הפלי"ם פבי גבר ולצדו צבי כצנלסון מהפלי"ם – אחראי על המים וחלוקת המזון; אלכס שכט מהפלי"ם - הדריך מעפילים בפעילויות עזר שונות; שרגא - חבר קיבוץ דגניה - שליח, גדי הילברום - מהפלי"ם, ואהרן שכטמן, גדעוני מנחם בן-ימי, מעפיל שלמד אלחוט בקורס של פלי"ם במרסיי.
1,568 המעפילים הגיעו במשאיות אל אתר עגינת האונייה במטפונטו, דרום איטליה. כבל נמתח מן האונייה אל החוף, והמעפילים הועברו בסירות גומי לאורך הכבל. המעפילים, רובם צעירים, כללו קבוצות נוער מכל הזרמים, נשים רבות בהריון, מרביתן ממזרח אירופה. המעפילים התארגנו בקבוצות, והיו בעלי תפקידים שארגנו את החיים באונייה בעזרת המלווים.
קורותיה > ההפלגה

הספינה הפליגה ב-23 במרץ 1947, בשעה 02:00. נתיב ההפלגה המתוכנן כלל את כרתים, רודוס, כף אנאמור (החוף הדרומי של טורקיה), כף אנדריאס (הקצה הצפון-מזרחי של קפריסין), דרומה במקביל לחופי סוריה ולבנון, עד חופי ארץ ישראל.
היציאה הייתה בים סוער. מתחילת הפלגתה האונייה נטתה שמונה מעלות בגלל חוסר התאמתה למספר הנוסעים הגדול, מטען אחר, ופחם להנעתה. הצוות השליך את רפסודות ההצלה מהסיפון העליון, וחפצים מיותרים אחרים לים בניסיון לאזן אותה. אולם ככל שחלף הזמן כך גברה ההטיה של הספינה והפכה למסוכנת. במשך כל ימי ההפלגה נערכו ניסיונות לאזן את הספינה על ידי הנעת הנוסעים והעברת חפצים מצד לצד. המצב החמיר כאשר, נוסף על הפחם הניצרך, מחסני המזון ומכלי המים התרוקנו אף הם. באזור קפריסין, כאשר הספינה נטתה כ-20 מעלות ומעלה, החלו לחדור מים לחדר המכונות, ומשאבות המים חדלו מפעולתן. אז יצאה המכונה הראשית מכלל פעולה, והיה צורך להזעיק עזרה לאחר תיאום עם מפקדת "ההגנה" בארץ ישראל.
ב-29 במרץ 1947 בשעה 11:00, התגלתה הספינה על ידי מטוס בריטי. אחר הצהריים הגיעו שתי משחתות בריטיות. בחצות אותו יום, בהיותה באזור קפריסין, הודיעה האונייה על קלקול במכונותיה. ב-30 במרץ שידרה הספינה קריאות אס.או.אס, לאחר שנטתה בצורה מסוכנת לצדדים. בשעה 13:00 קרבו המשחתות, שנענו לקריאת החירום. התנהל דו-שיח עם אנשי הספינה. הבריטים הפצירו באנשי הספינה להסגיר את עצמם, מפני שמצבם מסוכן מאוד. משלחת מעפילים עברה למשחתת הבריטית כדי לנהל משא ומתן על העברתם. המשחתת הבריטית נצמדה אל האונייה, והחלו בהעברת המעפילים. תחילה הועברו נשים וילדים. בסך הכל הועברו 500 בני אדם למשחתת ו-250 בני אדם לספינות סיור. השאר נשארו באונייה שנגררה לחיפה. בזמן המפגש והעימות עם הבריטים המשיכו המלווים והגדעוני בקשר עם מפקדת "ההגנה" בארץ, והתמידו בכך עד לכניסתה של האונייה לנמל חיפה.
ב-31 במרץ הורדו המעפילים ורובם נשלחו לניקוסיה, לאחד ממחנות המעצר בקפריסין, מלבד החולים והנשים ההרות.
מפקדת ההגנה פקדה על המלווים אנשי הפלי"ם להסתתר כדי להתחמק ממעצר. שרגא, אלכס, צבי, אהרון והגדעוני מנחם בן-ימי הסתתרו בשיפולי ספינה ופרט לאחרון חולצו בשלום. פבי גבר והצוות הספרדי יצאו עם המעפילים לספינת הגירוש. מנחם קפץ לים וניסה לשחות לשובר הגלים, אך נתפס והועבר למחנה המעצר בעתלית. בשלב מאוחר יותר יצא גד וארבעה עובדי האונייה הזרים זרים לצרפת. פבי גבר יצא כעבור מספר שבועות בדרכון מזויף מחיפה לגנואה, אחר כך הגיע לצרפת.