stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ביולנטה
היסטוריה > גודזילה נגד ספייסגודזילה

לאחר שנמלטה לחלל, ה-DNA של ביולנטה מתערבב עם הקרינה של מות'רה ומקרינה של חור שחור וכתוצאה מכך נולדת מחדש כספייסגודזילה. ביולנטה גם מוזכרת בקצרה באותו סרט, שם משערים כי ה-DNA שלה (המורכב גם מתאי G) תרמו ליצירתו של ספייסגודזילה.
אריק איידל

| --- | --- |

אריק איידל במפגש עם מעריצים
 לידה:  29 במרץ 1943 (בן 81) סאות' שילדס, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1967 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קיימברידג'  מכללת פמברוק  Royal Wolverhampton School 
 בן או בת זוג:  טניה קוסביץ' (1981–?) 
 פרסים והוקרה:  פרס מפעל חיים של האקדמיה האירופית לקולנוע (2001) 
 http://ericidle.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
אריק איידל (באנגלית: Eric Idle; נולד ב-29 במרץ 1943) הוא שחקן, קומיקאי ובמאי קולנוע וטלוויזיה אנגלי. הוא עוסק גם בכתיבה ובהלחנה.
חייו

איידל התפרסם בעיקר במסגרת מונטי פייתון, בה כיכב במספר רב של דמויות ועסק בכתיבה של מערכונים שונים. המערכונים שכתב מתאפיינים בטקסטים ארוכים מאוד, הנאמרים במהירות וברצף, אשר אותם היה אומר בעצמו בדרך כלל. איידל כתב והלחין רבים משירי מונטי פייתון, ביניהם את הלהיט מתוך הסרט בריאן כוכב עליון: Always look on the bright side of life, שאותו גם שר, בנוסף לשירים אחרים של החבורה.
איידל היה חברו הקרוב של המוזיקאי ג'ורג' האריסון, יוצא להקת הביטלס. הקשר האישי ההדוק בין השניים אפשר את הפקתו של הסרט "בריאן כוכב עליון". כאשר פנה איידל להריסון וסיפר לו כי ה-BBC ביטלו את השתתפותם בהפקת הסרט, הסכים הריסון להשקיע את כל רכושו בסרט, ואף הקים לשם כך חברת הפקות עצמאית. לימים כינה איידל את הצעד של הריסון: "כרטיס הקולנוע היקר ביותר ששולם אי פעם".
לאחר ההתפרקות של חבורת מונטי פייתון, הופיע איידל בסרטים שונים ובטלוויזיה, וגם דיבב בסרטים החרב הקסומה (את הדרקון דבון), ובשרק השלישי (את מרלין הקוסם).
ביולוגיה של אוכלוסיות

המונח ביולוגיה של אוכלוסיות (באנגלית: Population Biology) משמש במשמעויות שונות.
בשנת 1971 אדוארד א' וילסון השתמש במונח במובן של יישום מודלים מתמטיים על גנטיקה של אוכלוסיות, אקולוגיה קהילתית ודינמיקה של אוכלוסיות. אלן הייסטינגס השתמש במונח בשנת 1997 ככותרת ספרו על המתמטיקה המשמשת בדינמיקה של אוכלוסיות. השם שימש גם עבור קורס שניתן באוניברסיטת קליפורניה בדייוויס בסוף שנות ה-2010, שמתאר זאת כנושא בינתחומי המשלב את תחומי האקולוגיה והביולוגיה אבולוציונית. הקורס כלל מתמטיקה, סטטיסטיקה, אקולוגיה, גנטיקה וסיסטמטיקה. סוגים רבים של אורגניזמים נחקרים במסגרת הניסיון לגבש ממצאים, מסקנות ותובנות בנושא.
כתב העת Theoretical Population Biology עוסק בביולוגיה של אוכלוסיות.
ראו גם

ברירה קבוצתית
הערות שוליים

↑  Edward O. Wilson, N. A. Wilson, William H. Bossert, Willam A. Bossert. (1971). A Primer of Population Biology. Sinauer.
↑  "About Our Program". UC Davis. Population Biology Graduate Group. UC Regents Davis campus. 2017-10-27. נבדק ב-2019-07-30.
בזיליונאי

| --- | --- |

 מדינה:  ליטא ליטא
 מחוז:  מחוז שאולאי
 מחוז משנה:  שאולאי
 גובה:  128 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  390 (2011)
 קואורדינטות:  55°47′30″N 23°8′0″E﻿ / ﻿55.79167°N 23.13333°E﻿ / 55.79167; 23.13333
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ליטא מוגדלת) וילנה קלייפדה שיאוליאי מריאמפולה קובנה פוניבז' אוטנה אליטא טלז טאורגה לטביה בלארוס פולין רוסיה מחוז קלינינגרד בזיליונאי(למפת ליטא רגילה) וילנה קלייפדה שיאוליאי מריאמפולה קובנה פוניבז' אוטנה אליטא טלז טאורגה לטביה בלארוס פולין רוסיה מחוז קלינינגרד בזיליונאי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
בזיליונאי (בליטאית: Bazilionai; בפולנית: Bazyliany; ביידיש: באזיליאן) היא עיירה קטנה במחוז שאולאי שבליטא, על גדת נהר דוביסה (Dubysa), בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
בשנת 1744 הוענקה לעיירה זכות לקיים בה ירידים שנתיים, בידי המלך אוגוסט השלישי. בשנת 1749 התיישבו בעיירה נזירים ממסדר בזיליוס הגדול, ומכאן שמה הנוכחי של העיירה.
יהודי בזיליאן

בין מלחמות העולם חיו בבזיליאן כ-130 יהודים, ובעיירה התקיים בית ספר יהודי.
עם כיבוש האזור בידי הגרמנים ביוני 1941, ריכזו לאומנים ליטאים את יהודי העיירה בבניין בית המדרש בה, ושדדו את רכושם, תוך מעשי רצח.
בסוף אוגוסט 1941 גורשו יהודי העיירה לזאגר הסמוכה, וב-2 באוקטובר 1941 נרצחו בידי הליטאים.
בומביי (חתול)

| --- | --- |

 ארץ מוצא:  קנטקי
 מיון
 משפחה:  חתוליים
 מין:  חתול בר
 
בומביי הוא גזע של חתול הבית. הגזע פותח על ידי ניקי הורנר מקנטקי שבארצות הברית, במטרה לפתח גזע של חתול שיראה בדיוק כמו הפנתר השחור. לצורך זה הכליאה הורנר את הגזע הבורמזי עם גזע אמריקאי קצר שיער בצבע שחור, ולאחר חמש שנים של ניסויים, בשנת 1958, הגיעה לבסוף לתוצאה המבוקשת. בשנת 1976 הוכר לראשונה גזע זה.
שמו של הגזע ניתן לו על שם העיר בומביי (כיום מומבאי) שבהודו, מאחר שהוא דומה מאוד לנמר השחור המופיע במקרים רבים בהודו (וידוע בתרבות מדמותו של הנמר ההודי בגירה).
גופו של חתול בומביי שרירי וחזק, פרוותו קצרה, צמודה לגופו ונוצצת כסטן וצבעה שחור פחם. עיניו עגולות בצבע נחושת או זהוב, אוזניו מעוגלות נוטות מעט קדימה, עור האף שחור וכך גם ריפוד הכפות. למרות חזותו הפראית, גזע זה הוא רגוע וחברותי, ומתאים לגידול בבית עם חיות אחרות.
בזיל לנו גילדרסליב

| --- | --- |

 לידה:  23 באוקטובר 1831 צ'ארלסטון, ארצות הברית 
 פטירה:  9 בינואר 1924 (בגיל 92) בולטימור, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  לימודים קלאסיים, בלשנות
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 מקום קבורה:  University of Virginia Cemetery and Columbarium 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פרינסטון  אוניברסיטת בון 
 מוסדות:  אוניברסיטת ג'ונס הופקינס 
 תרומות עיקריות
 חיבור ספרי לימוד חשובים לדקדוק ותחביר של לטינית ויוונית.
 חתימה:   
 
בזיל לנוֹ גִילְדֶרְסְלִיב (Basil Lanneau Gildersleeve;‏ 23 באוקטובר 1831 – 9 בינואר 1924) היה פילולוג ואיש לימודים קלאסיים אמריקאי, שחיבר מספר ספרי לימוד חשובים לדקדוק ותחביר של לטינית ויוונית.
גילדרסליב נולד בעיר צ'ארלסטון שבמדינת קרוליינה הדרומית. אמו הייתה אמה לואיזה לָנוֹ ואביו היה בנג'מין גילדרסליב (1791–1875), מטיף פרסביטריאני ועורך של מספר עיתונים.
גילדרסליב סיים את לימודיו באוניברסיטת פרינסטון ב־1849, והמשיך את לימודיו אצל יוהנס פרנץ (Johannes Franz) בברלין, אצל פרידריך ריטשל (Friedrich Wilhelm Ritschl) בבון ואצל פרידריך שניידווין (Friedrich Wilhelm Schneidewin) בגטינגן, ושם קיבל תואר דוקטור ב־1853. מ־1856 עד 1876 הוא היה פרופסור ליוונית באוניברסיטת וירג'יניה; מ־1861 עד 1866 גם ניהל באוניברסיטה זו את הוראת הלטינית.
במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית הצטרף לצבא הקונפדרציה, ובשנת 1864 נפצע ברגלו בקרב בעמק שננדואה ונשאר צולע עד סוף ימיו. הפסד הקונפדרציה במלחמת האזרחים אכזב אותו מאוד, והוא שקל לפרוש מהקריירה האקדמית ולהצטרף למלחמה נגד מקסימיליאן הראשון, קיסר מקסיקו, אך לבסוף חזר בכוחות מחודשים להוראה באוניברסיטת וירג'יניה, שנזקקה לאחר המלחמה לשיקום.
גילדרסליב התנגד בחריפות לשיטות ההוראה שהיו נהוגות בצפון ארצות הברית, למשל לספרי הלימוד של צ'ארלס אנתון, שלדעתו עודדו "ידענות זעירה" (sciolism). התנגדותו זו הניעה אותו לחבר סדרת ספרי לימוד חדשה ללטינית, שתתמקד בהבנה מעמיקה של הדקדוק. ב־1867 הוציא את המהדורה הראשונה של הספר Latin Grammar ("דקדוק לטיני"), שהיה לאחד מהמדריכים המקיפים והנפוצים ביותר לדקדוק השפה הלטינית. את המהדורות הבאות שלו הוציא בשיתוף גונסלס לודג' (Gonzalez Lodge); מהדורת 1903 מוסיפה לשמש תלמידי לטינית גם במאה ה-21. הוא פרסם גם את Latin Series – סדרת ספרי לימוד לתלמידים מתחילים של לטינית. עבודתו הבולטת האחרת בתחום השפה הלטינית היא מהדורה מחודשת של כתבי המשורר הרומי־אטרוסקי פרסיוס.
גילדרסליב נודע כמורה קפדן שהעיר על כל שגיאה לתלמידים שציפה מהם להישגים גבוהים יותר, אך למרות זאת תלמידיו העריכו אותו מאוד. עם השנים גם אופיו התרכך. ב־1875 הציע נשיא אוניברסיטת ג'ונס הופקינס דניאל קויט גילמן (Daniel Coit Gilman) לגילדרסליב את תפקיד הפרופסור ליוונית שם, ולאחר משא ומתן ארוך קיבל גילדרסליב את התפקיד, והיה מרוצה ממנו מאוד – לדבריו, בג'ונס הופקינס הוא קיבל חופש פעולה רב, חיים עשירים יותר, הזדמנויות רבות יותר לנסיעות ויחסים אישיים, ואלה אפשרו לו להיות יצרני יותר.
ב־1880 ייסד בג'ונס הופקינס את כתב העת האמריקאי לפילולוגיה (The American Journal of Philology). הוא ערך אותו במשך 40 שנה וביטא בו את אישיותו הייחודית, שלפיה מטרת הלימוד היא החיפוש של "מה שיש".
למרות תרומתו הגדולה ללימודי לטינית, גילדרסליב עצמו חיבב בעיקר את לימודי היוונית. הוא חקר רבות את היוונית של הנוצרים, הוציא מחדש את כתבי יוסטינוס מרטיר, והשתמש במובאות רבות ממנו בתור דוגמאות ב־Syntax of Classic Greek – ספר התחביר יווני, שהוציא ב־1900. הוא גם ערך את האודות האולימפיות והפיתיות של פינדארוס.
גילדרסליב פרש מהוראה בשנת 1915, ונפטר בשנת 1924.
הערות שוליים

↑  ההקדמה מאת וורד בריגז (Ward Briggs) לספר הדקדוק הלטיני של בזיל לנו גילדרסליב, 1997.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308259505171  BIBSYS: 99009024  BnF: cb12042590x (data)  CANTIC: a11736240  CiNii: DA01951733  GND: 119374129  ICCU: MILV112480  ISNI: 0000 0000 8338 8119  LCCN: n85130219  NLA: 35732315  NLG: 233078  NTA: 068637098  RERO: 02-A003296264  SNAC: w6z89d5w  SUDOC: 028764935  Trove: 1062383  VcBA: 495/11687  VIAF: 2490055   WorldCat (עם VIAF): 2490055
אריק אוסבורן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 בפברואר 1997 (בן 27) אושווה, קנדה 
 מדינה:  קנדה 
 פרופיל ב-IMDb
 
אריק אוסבורן (באנגלית: Eric Osborne נולד ב-25 בפברואר 1997) הוא שחקן ומוזיקאי קנדי.
ביוגרפיה

אוסבורן נולד בפברואר 1997 באושאווה, אונטריו. ילדותו עברה משפחתו לניוקאסל, שם גדל.
בשנים 2013–2015 גילם אוסבורן את מיילס הולינגסוורת השלישי בדרמת הנעורים הקנדית "דגראסי - הדור הבא". הוא המשיך לגלם את דמותו של מיילס גם בסדרת ההמשך "דגראסי - הכיתה הבאה". אוסבורן שיחק בתפקיד ראשי בעונות 13–14 של "דגראסי" ובעונות 1–4 של "דגראסי: הכיתה הבאה".
אוסבורן הוא גם מוזיקאי המנגן על מגוון כלי נגינה.
פילמוגרפיה

| שנה | סדרה/סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015-2013 | דגראסי: הדור הבא (אנ') | מיילס הולינגסוורת השלישי | 53 פרקים |
| 2017-2016 | דגראסי: הכיתה הבאה | מיילס הולינגסוורת השלישי | סדרת טלוויזיה |
| 2017 | Pyewacket | אהרון | סרט קולנוע |
| 2019 | Thicker Than Water | ברנדון וילקוקס | סרט טלוויזיה |
| 2019 | Random Acts of Violence | אדם | סרט קולנוע |
| 2019 | Boys vs. Girls | דייל | סרט קולנוע |
| 2020 | I Do, or Die - A Killer Arrangement | ריי | סרט טלוויזיה |
| 2021 | Queen of Spades | סבסטיאן | סרט קולנוע |
| 2021 | Night Raiders | פייר | סרט קולנוע |
אריה סיון

ערך זה עוסק במורה, משורר, סופר ומתרגם. אם התכוונתם לאדריכל, ראו .
| --- | --- |

סיון ב-1991  תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  4 באוגוסט 1929 תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  19 ביוני 2015 (בגיל 85) 
 שם לידה:  אריה בומשטיין 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  רמת השרון 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 שפות היצירה:  עברית 
 תקופת הפעילות:  1952–2015 (כ־63 שנים)
 צאצאים:  אלוף בן 
 פרסים והוקרה:  פרס ביאליק (1998)  פרס ברנר (1989)  פרס ישראל (2010) 
 
אריה סיון (4 באוגוסט 1929 – 19 ביוני 2015) היה מורה, משורר, סופר ומתרגם ישראלי. חתן פרס ישראל לשירה עברית לשנת ה'תש"ע (2010).
ביוגרפיה

נולד בשם אריה בומשטיין בתל אביב לחיים בומשטיין וסוניה לבית סורקין-ריטוב. אביו היה איש גדוד העבודה שעלה לארץ ישראל בקיץ 1920, עם שני אחים ושלוש אחיות. אמו עלתה ארצה, ב-1925, יחד עם סבתו, הרבנית לאה פרומה ריטוב, ושלושת אחיה למחצה (אברהם, אביגיל וגרשון).
בשנת 1947 הצטרף, במסגרת בוגרי תנועת "המחנות העולים", להכשרה המגויסת של הפלמ"ח לקיבוץ מעוז חיים. השתתף במלחמת העצמאות כרגם בגדוד הראשון של הפלמ"ח, במחלקה של המ"מ רחבעם "גנדי" זאבי. בשנת 1953 קיבל תואר ראשון בלשון עברית ובספרות מהאוניברסיטה העברית בירושלים. לפרנסתו עבד, משנת 1955 ועד פרישתו לגמלאות ב-1990, כמורה לספרות, לשון ותנ"ך בתיכון כצנלסון בכפר סבא.
היה בחבורה הספרותית "לקראת" עם משה דור, נתן זך, בנימין הרשב (הרושובסקי) ואחרים. אוסף שיריו הראשון של סיון יצא לאור ב-1953 בקובץ "בשלושה" בשיתוף עם משה דור ונתן זך, בהוצאת 'לקראת'.
פרסם ספרי שירה, תרגומים, וספר מתח בשם "אדוניס", 1992. כל אלה יצאו לאור תחת שם העט "אריה סיון". לאחר מכן, שינה את שמו בתעודת הזהות לשם זה.
בשנת 1989 זכה בפרס ברנר, ובשנת 1998 - בפרס ביאליק.
בשנת ה'תש"ע 2010 הוענק לו פרס ישראל לשירה עברית.
משפחתו

סיון התגורר ברמת השרון, היה נשוי לעתידה ולהם שני בנים. בנם אלוף בן הוא עורך העיתון "הארץ".

אבנר, אחיו הצעיר של אריה, נפטר בילדותו מטיפוס, אחותו היא תמר רודנר (אשתו של עמוס רודנר).
ספריו > ספרי שירה

בשלושה (עם נתן זך ומשה דור), 1953
שירי שריון, 1963
ארבעים פנים, 1970
אשרורים, 1981
חיבוקים, 1983
לחיות בארץ ישראל, 1984
ארץ מעלה, 1988
כף הקלע, 1989 (זוכה פרס ברנר תשנ"א)
גבולות החול, 1994
דייר לא-מוגן, 1998
ערבון: מבחר 1957-1997, בעריכת לאה שניר, 2001
חוזר חלילה, 2004
על ים ועל חול, הוצאת קשב לשירה, 2009
ספריו > פרוזה

אדוניס, 1992
ספריו > תרגומיו

המתופף בחוצות, מבחר שירים מאת משה-לייב הלפרן, בתרגום בנימין הרשב ואריה סיון.
בשבח הזקנים, שירו של אירווינג לייטון, הליקון מס' 14, קיץ 1995.
מועדון הפיקוויקים מאת צ'ארלס דיקנס, הוצאת טברסקי (ארבעה כרכים), 1947
לקריאה נוספת

שלמה הרציג, ילידות בלא נחת - עיונים ביצירתו של אריה סיון, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2013.
תמר רודנר, שירה כמעשה תשבץ, שירי אריה סיון - תכנים ודרכי ביצוע מהיבט בינטקסטואלי, (עבודת מ"א באוניברסיטת תל אביב, 1996).
יונה בחור, טבע, חיים, היסטוריה וחידותיהם: הערות לפואטיקה של אריה סיון, מאזנים ס"ב, 1993.
עדה קינסטלר, "על שיר אהבה אחד של אריה סיון", כרמל 10, 2005.
נורית גוברין, "בין אשם למאשימיו: על 'מפגש קפקאי בסביליה' לאריה סיון", אפיריון 13, 1989. כונס: 'כתיבת הארץ: ארצות וערים על מפת הספרות העברית', הוצאת כרמל, תשנ"ט 1998, עמ' 218 - 223. וכן בפרק: "הסופר כתייר ישראלי ויהודי בספרות", שם, עמ' 195 - 217.
אילן שיינפלד, "דיוקן המשורר כעובד קהילתי", עלי שיח, 1990.
רנה ליטוין, "אחד בשיירה: על היבט מרכזי בשירת אריה סיון, במיוחד על פי 'כף הקלע'", מאזנים ס"ד, 1990. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
רפי ויכרט, "ריבוי פניו של דייר לא מוגן", עיתון 77 228, 1999.
יערה בן-דוד, "ארבעים שנה בדרך - אל אהבתו: אריה סיון, 'ארץ מעלה', מבחר שירים", בתוך: אהבה ממבט שני, 1997.
אילת נגב, אריה סיון: החוקר הפרטי בן חורין, בתוך שיחות אינטימיות, תל אביב: משכל, 1995. גרסה דיגיטלית בפרויקט בן־יהודה
"הרגשתי שמדגדג לי להתבטא" – שיחה עם אריה סיון, דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך ט', 2018.
אריה סיון – מניפסטו יוק! (רשימה מעיזבון המשורר), דחק, כרך טז, 2023.
הערות שוליים

↑   אלוף בן, תפסיקו לפחד מהנכבה, באתר הארץ, 29 באפריל 2021
↑  פרס ישראל לשירה יוענק לאריה סיון, באתר ynet, 18 בפברואר 2010
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: יהושע קנז | פרס ביאליק לספרות יפה במשותף עם נורית גוברין, אפרים קישון  1998 | הבא: אהרן אלמוג, נורית זרחי, יורם קניוק |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268245305171  PLWABN: 9810678495405606  BnF: cb150017857 (data)  GND: 1047451913  ISNI: 0000 0000 7846 9301  LCCN: n84072709  SUDOC: 118403036  VIAF: 98220447   WorldCat (עם VIAF): 98220447
בול ארנה

| --- | --- |


 על שם:  Ball Corporation 
 שמות קודמים:  פפסי סנטר
 מיקום:  ארצות הברית דנוור, קולורדו, ארצות הברית
 קואורדינטות:  39°44′55″N 105°0′27″W﻿ / ﻿39.74861°N 105.00750°W﻿ / 39.74861; -105.00750
 אבן יסוד:  20 בנובמבר 1997
 תקופת הפעילות:  1 באוקטובר 1999 – הווה (25 שנים)
 עלות הבנייה:  187 מיליון דולר
 בעלים:  יזמות הספורט קרונקי
 אדריכל:  פופולוס
 קבוצות:  דנוור נאגטס מליגת ה-NBA קולורדו אוולאנש מליגת ה-NHL קולורדו מאמות' מליגת הלקרוס האמריקאית קולורדו קראש מליגת ה-AFL
 מושבים:  כדורסל: 19,520 הוקי ולקרוס: 17,809) זירת כדורגל: 17,417 קונצרטים: 20,000 ויותר אירועים מיוחדים: 21,000
 ממדי משטח:  62,700 מ"ר
 www.pepsicenter.com
 he
 
בול ארנה (באנגלית: Ball Arena) הוא אולם ספורט רב תכליתי הממוקם בדנוור, קולורדו. האולם הוא אולמה הביתי של קבוצת דנוור נאגטס מליגת ה-NBA, קולורדו אוולאנש מליגת ה-NHL, קולורדו מאמות' מליגת הלקרוס האמריקאית (NLL) וקולורדו קראש מליגת ה-AFL. בנוסף, באולם נערכים קונצרטים והופעות.
האולם נקרא "פפסי סנטר" מאז הקמתו ועד 22 באוקטובר 2020, אז הוחלף שמו לשמו הנוכחי. הוא בבעלות יזמות הספורט קרונקי של סטן קרונקי.
היסטוריה

האולם הוקם כחלק משדרוג הספורט בדנוור יחד עם קרוס פילד, אולמה של קולורדו רוקיס מליגת ה-MLB, ו-Sports Authority Field at Mile High, אולמה של דנוור ברונקוס מליגת ה-NFL. המקום נבנה על מנת להיות נגיש בקלות. לפני הקמת האולם, דנוור נאגטס וקולורדו אוולאנש שיחקו באולם הספורט מק'ניקולס.
הקמת המבנה ארכה 21 שבועות. השלמתו נחגגה ב-1 באוקטובר 1999 על ידי הופעה של סלין דיון.
האולם אירח את משחקי הגמר של גביע סטנלי ב-2001 בין ניו ג'רזי דווילס לקולורדו אוולאנש, שהסתיימו בניצחון האוולאנש לאחר 7 משחקים. ב-2011 וב-2012 האולם אירח את אירוע UFC.
האולם אירח את ועידת המפלגה הדמוקרטית ב-2008.
המקום

המבנה ממוקם בשדרות שפיר, רחוב ראשי במרכז העיר דנוור. באולם ישנם פסלים המתארים שחקנים במצבים אופייניים למשחק ההוקי והכדורסל.
במקום גם 3 מסעדות: בלו סקיי גריל, לאנד רובר דנוור קלאב ודה רידג'ליין.
הערות שוליים

↑  "Coaches and Staff". Kroenke Sports Enterprises. 2017. נבדק ב-14 באוקטובר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "2017-2018 Colorado Avalanche Media Guide" (PDF). Kroenke Sports Enterprises. נבדק ב-4 באוקטובר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  עובדות על האולם מהאתר הרשמי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: ccd2c499-edb1-448d-b4fd-0ba650f27663
אסטון מרטין

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 בורסה:  OTC Markets Group (ARGGY) 
 מייסדים:  הממלכה המאוחדת ליאונל מרטין, רוברט במפורד
 תקופת הפעילות:  1913–הווה (כ־111 שנים)
 חברות בנות:  לגונדה  David Brown Corporation  Aston Martin Racing 
 מיקום המטה:  הממלכה המאוחדת גיידון, אנגליה, הממלכה המאוחדת
 ענפי תעשייה:  יצרנית בתעשיית כלי הרכב
 מוצרים עיקריים:  מכוניות
 הכנסות:  1,381,500,000 לירה שטרלינג (נכון ל־2022) 
 רווח תפעולי:  −117,900,000 לירה שטרלינג (נכון ל־2022) 
 רווח:  −527,700,000 לירה שטרלינג (נכון ל־2022) 
 יו"ר:  לורנס סטרול 
 מנכ"ל:  Amedeo Felisa 
 עובדים:  1,850 (2017)
  
 www.astonmartin.com
 
אַסְטוֹן מַרְטִין (באנגלית: Aston Martin) היא חברה בריטית לייצור מכוניות יוקרה, החברה נוסדה בשנת 1913.
מקור שמה של החברה הוא בניצחונו של מייסד החברה, ליאונל מרטין, במרוץ אסטון קלינטון עם דגם מכונית שיצר. משנת 1994 עד שנת 2007 הייתה החברה תחת חטיבת היוקרה של חברת פורד, ב-12 במרץ 2007 אסטון מרטין נמכרה לאיל המרוצים דייוויד ריצ'רדס בעל סדנת המרוצים פרודרייב תמורת 925 מיליון דולר, מטה החברה נמצא בגיידון, ווריקשייר שבאנגליה.
מעצב החברה לשעבר, מיילס נורנברגר, עבר לחברת דאצ'יה ביוני 2021 לאחר שעבד כמעצב אסטון מרטין במשך 4 שנים, בין עיצוביו אסטון מרטין DBX, אסטון מרטין ואלקירי וחלק מאסטון מרטין DB11.
התחלה

חברת "אסטון מרטין" נוסדה בשנת 1913 על-ידי ליאונל מרטין ורוברט במפורד, מרטין שהיה מומחה למרוצים באסטון היל החליט ביחד עם במפורד להקים חברת מכוניות עצמאית. הרכב הראשון שנקרא אסטון מרטין היה כשהכניסו מנוע ארבע צילינדר ברכב מסוג איסוטא-פראשיני, הם הבטיחו לייצר את הרכב הראשון ביצור מסחרי אך מלחמת העולם הראשונה מנעה בעדם כאשר מרטין ובמפורד התגייסו לשירות הממלכה.
אחרי המלחמה החברה הוקמה שוב ואף הצליחה לייצר רכב שקבע בזמנו שיא עולמי חדש במהירות במרוץ הגראנד פרי הצרפתי, אך למרות ההצלחה החברה כשלה ופשטה רגל. בשנת 1926 קבוצת משקיעים פרטית קנו את החברה ושינו את שמה לאסטון מרטין מוטור והעבירו את היצור למפעל סיטרואן בשנת 1929 חברת אסטון מרטין הצליחה במרוץ לה מאן החברה העבירה מספר בעלויות עד מלחמת העולם השנייה ויצרה כ-700 מכוניות עד המלחמה.
מאז המלחמה עד רכישת פורד

לאחר המלחמה, החברה נמכרה לדייוויד בראון. בראון צירף את חברת לגונדה לאסטון מרטין ושתי החברות החלו לחלוק ידע ויצור.
בשנות החמישים בראון החל את סדרת המכוניות הקלאסית "DB". הDB הראשון הוצג ב-1950. החברה הכריזה על DB2 ואחר כך על גרסת המרוצים DB3 בשנת 1957, ואת DB4 שחלקה עיצוב איטלקי ומנוע 3.7 ליטר בשנת 1958. ה-DB5 הוצגה בשנת 1963, והיא הייתה המכונית הכי פופולרית בסדרה עד אז. החברה החלה לפתח גם גרסאות גראנד טורינג GT בשם DBS ואחר כך DBS V8 עם מנוע 8 צילינדרים.
תחת בעלות פורד > דגמים

2 ליטר ספורט (יוצרה בין השנים 1948–1950)
DB2 - (יוצרה בין השנים 1950–1953)
DB2/4 - (יוצרה בין השנים 1953–1957)
DB Mark III - (יוצרה בין השנים 1957–1959)
DB4 - (יוצרה בין השנים 1958–1963)
DB5 - (יוצרה בין השנים 1963–1965)
DB6 - (יוצרה בין השנים 1965–1970)
V8  - (יוצרה בין השנים 1969–1989)
DBS - (יוצרה בין השנים 1967–1972)
DB9 - מכונית מסוג גראן טורינג שהוצגה בשנת 2004.
V8 Vantage - המכונית הזולה והקטנה בהיצע. מיועדת להתחרות בפורשה 911. ב-2006 הוצגה גרסת רודסטר (פתוחה).
DBS - מכונית על גראן טוריסמו שהוצגה לראשונה בסרט קזינו רויאל. המכונית החליפה את דגם הואנקוויש S.
ראפיד - סדאן-קופה ארוכה בעלת ארבע דלתות וארבעה מושבים.
V12 Vantage - מכונית המבוססת על ה-V8 עם מנוע של V12 שמספק 510 כ"ס.
ויראג' - דגם שיצא למלא את הפער בין ה-DB9 ל-DBS, הופסק לאחר זמן קצר.
Cygnet - מכונית קומפקטית יוקרתית המבוססת על טויוטה IQ, תוכנן כדי להוריד את ממוצע פליטת הפחמן דו-חמצני במותג.
One-77 - מכונית על קיצונית המשווקת משנת 2010. הוצגה לראשונה בתערוכת פריז ב-2008 בעוד שהמכונית חשופה רק בצידה הימני מקדימה. רק 77 מכוניות מתוכננות לייצור.
וולקן - מכונית על המיועדת למסלול בלבד אבל קיימת חברה המאפשרת להמיר את המכונית לגרסה המותרת לנהיגה בבריטניה וחזרה לגרסת מסלול. הוולקן יוצרה במהדורה מוגבלת של 25 רכבים במחיר של 2.3 מיליון דולר. למכונית מנוע אטמוספירי בתצורת V12 בעל נפח של 7 ליטר בעל מנגנון המאפשר בחירת הספק מדורג של 500 כ"ס ,675 כו"ס והספק מקסימלי של 820 כו"ס. למכונית שילדת אלומיניום ומרכב קרבון פייבר
תחת בעלות פורד > סדרת DB

סדרת הדגמים DB שנוצרה עם הצגת ה-DB1 הייתה המוכרת ביותר של החברה ביחס לשאר הדגמים. סדרת DB, הייתה קרויה על שמו של David Brown אשר רכש את חברת אסטון מרטין. הדגם הראשון אשר היה קרוי 2 ליטר ספורט וגם "DB1" יוצר משנת 1948.
החל מה-DB5, דגמי הסדרה השתתפו בצילומי סרטי ג'יימס בונד, שם הם נחשפו לראשונה, ואחרי כן נמכרו לציבור (חוץ מה-DB10 שתוכננה ויוצרה רק בשביל הצילומים).
את הסדרה חותמת ה-DB11 שנחשפה ב-2016 ונמכרת במקביל ל-DB9.
אסטון מרטין בסרטים

מכוניות מתוצרת אסטון מרטין הופיעו עד 2020 בשמונה סרטי ג'יימס בונד. כמו כן, הם הופיעו בסרט הג'וב האיטלקי, ובסרט מהיר ועצבני: הובס ושואו
דגמים

רפיד S - רכב פאר ספורטיבי, הוצג לראשונה בשנת 2009, ודור שני יצא ב-2013. מתחרה במזראטי קווטרופורטה, מרצדס S-קלאס, ב.מ.וו סדרה 7, פורשה פאנאמרה ודומותיהם. בתחילת 2017 הוצגה גרסת קיצון בשם AMR שמגיעה למהירות מרבית של 338 קמ"ש.
ואנקוויש - מכונית GT שהוצגה לראשונה בשנת 2001. הדור השני הוצג ב-2012, והוא מצויד במנוע 5.9 ליטר המפיק 576 כ"ס. התאוצה מעמידה למאה קמ"ש עומדת על 3.8 שניות, והמהירות המרבית היא 323 קמ"ש.
ואנטאז' S - רכב ספורט-על שהוצג ב-2005, והדור השני יצא בשנת 2011. לרכב מנוע V8 בנפח 4.7 ליטר המפיק 436 כ"ס. ביצועי המכונית הם תאוצה מעמידה ל-100 קמ"ש תוך 4.6 שניות, ומהירות מרבית של 305 קמ"ש.
DB9 - רכב ספורט שדורו השני הוצג בשנת 2012, ומצויד במנוע V12 בנפח 6 ליטרים המפיק 540 כ"ס. הרכב מוצע בתצורת קופה או קבריולה בעלת גג בד נפתח חשמלית.
DB11 - רכב ספורט GT, האחרון בסדרת DB הוותיקה. הרכב הוצג לראשונה בשנת 2016, והוא מבוסס על שיתוף הפעולה החדש בין אסטון מרטין למרצדס. לרכב מנוע V12 בנפח 5.2 בעל מגדש טורבו המפיק 600 כ"ס. החברה הוציאה לדגם גרסה פתוחה בסוף שנת 2017, ובאפריל 2018 הוצגה גם גרסת AMR בעלת ביצועים עדיפים.
וואלהאלה - מכונית על תוכננה תוך שיתוף פעולה עם אדריאן ניואי, ממתכנני הרכבים של קבוצת המרוצים של רד בול והיא בעלת עיצוב אווירודינמי מתקדם והיא מבוססת על שילדת הקרבון פייבר של הוואלקירי. משקל מכונית 1350 ק"ג והיא מונעת על ידי מנוע טורבו בתצורת V6 שפותח על ידי אסטון מרטין עצמה לראשונה מזה 60 שנה וע"י מנוע חשמלי המשותף לוואלקירי. הוואלהאלה מיועדת להימכר במהדורה של 500 כלי רכב מסוף 2021, אבל כבר התקבלו הזמנות.
ואלקירי - מכונית קיצון במהדורה מוגבלת של 150 רכבים שמחירה 3.2 מיליון דולר שפותחה בשיתוף פעולה בין אסטון מרטין לקבוצת המרוצים רד בול. המנוע בנפח 6.5 ליטרים בתצורת V12 אשר פותח על ידי חברת קוסוורת שהייתה בין מפתחות מנועי הפורמולה 1 המצליחות בעולם. במטרה ליצור רכב עם יחס הספק-משקל של 1:1, עם 1,000 כ"ס. אליו נוסף מנוע חשמלי המוסיף 160 כו"ס בנוסף, אסטון מרטין תייצר 25 מכוניות מגרסת PRO עם ביצועים משופרים ללא רישוי לכביש. ביצועי הגרסה הרגילה הם: תאוצה מ-0 ל-320 קמ"ש תוך 10 שניות, ומהירות מרבית של יותר מ-350 קמ"ש. אבל היתרון של הרכב הזה על רכבים קיימים בקטגוריה יהיה על המסלול בזכות אירודינמיקה מתקדמת וטכנולוגיה מתקדמת נוספת שהובאה ממכוניות הפורולה 1 בזכות אדריאן ניואי מתכנן רכבי המרוצים המחונן של רד בול. מאחר שרכב כזה יהיה יוצא דופן לאסטון מרטין מדיניות שמיועדת לצמצם מכירת זכות שניתנה לרוכש פוטנציאלי ורוכש שיבצע מכירת זכות תמנע ממנו האפשרות של רכישת רכבים מיוחדים בעתיד.
ונטאג' - הוצגה בנובמבר 2017.
DBS סופרלג'רה - הוצגה ביוני 2018.
וואלהלה - הוצגה ביולי 2021.
שיווק בישראל

דגמי אסטון מרטין החלו את שיווקם בישראל בספטמבר 2014 באמצעות חברת "אוטו דיל"
שיווק בישראל > נתוני מכירות

על פי נתוני קארזון (עיבוד מאגר רכבים פרטים ומסחרים עד 3.5 טון):
| שנה | מכירות | מיקום כללי |  % שינוי |
| --- | --- | --- | --- |
| 2019 | 7 | 47 | -30.0 |
| 2018 | 10 | 42 | -50.0 |
| 2017 | 20 | 42 | 66.7 |
| 2016 | 12 | 43 | -42.9 |
| 2015 | 21 | 43 | 320.0 |
| 2014 | 5 | 47 |  |
גלריה

אסטון מרטין DB2/4, קבריולט, שנת 1955
1967V8
2001 Aston Martin DB7 Vantage
2004 Aston Martin DB9 קופה
DB AR1 רודסטר
V12 ונקוויש
2003 DB7 Zagato (קופה) and DB AR1 (רודסטר)
2006 Aston Martin DB9 Volante (גרסת גג נפתח)Cheltenham
הסמל של אסטון מרטין
אסטון מרטין DB9, מבט מאחור
ראו גם

אסטון מרטין בפורמולה 1
הערות שוליים

↑  ASTON MARTIN, אנגלית, ‏2017 (ארכיון)
↑  בוריס רוזנר, המעצב של אסטון מרטין עובר לדאצ'יה, באתר פורטל הרכב גיר, ‏27 ביוני 2021
↑  מכירות אסטון מרטין בישראל, קארזון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4300126-9  VIAF: 158453434   WorldCat (עם VIAF): 158453434