stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חלוסיה
הערות שוליים

↑  C. R. (Claude Reignier) Conder, Palestine Exploration Fund, Horatio Herbert Kitchener Kitchener, Edward Henry Palmer, The survey of Western Palestine : Arabic and English name lists collected during the survey, London : Committee of the Palestine Exploration Fund, 1881, עמ' 21
↑  Guérin, V., Description Géographique Historique et Archéologique de la Palestine (in French). Vol. 3: Galilee, pt. 2., Paris: L'Imprimerie Nationale, 1880, עמ' 92-91
↑  Guérin, 1880, p. 251; as translated in Conder and Kitchener, 1881, SWP I, pp. 91-92
↑  C. R. (Claude Reignier) Conder, Horatio Herbert Kitchener Kitchener, Edward Henry Palmer, Walter Besant, The survey of western Palestine : memoirs of the topography, orography, hydrography, and archaeology, London : Committee of the Palestine exploration fund, 1881-1883, עמ' 116
↑  أسماء العائلات في بلدة الحلوسية، قضاء صور، محافظة الجنوب في لبنان, إعْرَفْ لبنان (בערבית)
החלפת מפתחות קוונטית

החלפת מפתחות קוונטית היא שיטה (פרוטוקול) לתיאום מפתח הצפנה בין שני משתתפים, המבוססת על עקרונות הצפנה קוונטית ומכניקת הקוונטים.
שני סוגי סכמות החלפת מפתח קוונטית דומות הומצאו בהתבסס על תכונות פיזיקליות-קוונטיות כגון עקרון השזירה ועקרון אי-הוודאות.
השיטה הראשונה של צ'ארלס בנט וז'יל ברסרד (BB84), מנצלת את הקיטוב (פולריזציה) של פוטונים כדי לקודד סיביות מידע ומסתמכת על ההתנהגות האקראית של החלקיקים כדי למנוע מהמצותת לחלץ את המפתח.
השנייה של ארתור אקרט (1991) מנצלת את תכונת השזירה הקוונטית ומסתמכת על הקשר הקיים בין מצבם הקוונטי של זוגות פוטונים שנוצרו ממקור אחד, שלמרות המרחק ביניהם המצב המתקבל במדידה הנעשית במקומות מרוחקים, זהה. תופעה שכונתה על ידי אלברט איינשטיין "פעולה מבהילה ממרחק". הוא טען כי התכונה הפיזית של החלקיקים שלכאורה אין קשר ביניהם, מתחילה להתקיים רק לאחר המדידה, כאשר לפני המדידה מצבם הפיזי אינו מוגדר. כל הפרעה במדידת זוג הפוטונים משבשת את אי-הוודאות ובעצם קוטעת את הקשר ביניהם. מה שמאפשר את חשיפת הציתות.
קיטוב וסופרפוזיציה

ההסבר לרעיון הבסיסי של ההצפנה הקוונטית מתבסס על תופעה ידועה במכניקה הקוונטית. חלקיקים אינם קיימים במצב יחיד אלא למעשה קיימים בכמה מצבים או מקומות בו זמנית בהסתברות שווה, מצב המכונה סופרפוזיציה קוונטית. אולם מצב זה של החלקיקים חדל להיות כאשר מתבוננים בהם, אז החלקיקים למעשה "קורסים" באופן אקראי לאחד מן המצבים האפשריים של החלקיק. כלומר תהליך המדידה גורם לחלקיק לאבד את תכונת הסופר-פוזיציה. הבעיה היא שמבחינה פיזיקלית, לא ניתן למדוד כל היבט של החלקיק בו זמנית. עקרון אי הוודאות של הייזנברג קובע כי לא ניתן למדוד במקביל זוגות משתנים מדידים של חלקיק (כגון מיקום ותנע), אפילו באמצעות כלי מדידה מדויקים. עצם המדידה הורסת את מצב החלקיק כך שלא ניתן לבצע מדידה אחרת.
בזמן תנועתם במרחב, פוטונים שאינם מקוטבים, יכולים להימצא בכל זווית אפשרית. לדוגמה הפוטונים המרכיבים את אלומת אור השמש מסתחררים באופן אקראי, אנכית, אופקית או באלכסון, כלפי מעלה או מטה. כאשר פוטון נע בכיוון זהה וקבוע הוא נקרא מקוטב. ניתן לקטב פוטונים על ידי מסננת הקרויה מקטב (פולרויד). כאשר מעבירים פוטונים דרך מקטב בזווית מסוימת, רק הפוטונים המצויים בזווית זו יעברו דרכו בעוד שאחרים יחסמו. כאשר הפוטון עובר דרך המקטב הוא מתייצב בדיוק בכיוון הנקבע על ידי המקטב. לדוגמה מקטב אופקי יאפשר רק לפוטונים המצויים במצב אופקי בפוגעם בו, לעבור דרכו (בוודאות), בעוד שפוטונים אנכיים יחסמו לגמרי. אם נטיל אלומת פוטונים אופקיים במקטב ונסובב אותו בתשעים מעלות מספר הפוטונים שיעברו דרכו ילך ויפחת בהדרגה, עד כי יחסמו לגמרי. זה נשמע אולי מנוגד להיגיון, אנו נוטים לחשוב כי אם מטים אפילו במעט את זווית המקטב, לא אמורים פוטונים האופקיים לעבור דרכו כלל. אולם כאמור לפי עקרון אי הוודאות, עשויים להתרחש שינויי פתע. בזמן המדידה הפוטון יקרוס למצב יחיד באופן אקראי וככל שזווית הקיטוב של הפוטון קרובה יותר לזווית המקטב כן יגדלו סיכוייו לעבור דרכו. כלומר במקטב אופקי, לפוטון אנכי יש אפס סיכויים לעבור. בעוד שלפוטון המצוי בזווית 45 מעלות, יש סיכויים של חמישים אחוז לעבור.
אפשר לחלק את הקיטוב לשני סוגים. קיטוב אורתוגונלי שהוא קיטוב ישר-זווית המסומן (+), קרי מצבים אנכיים ואופקיים בלבד של הגל האלקטרומגנטי. קיטוב מעגלי או קיטוב אלכסוני של הגל המסומן (x), הוא מצב בו נמדדים הקיטובים האלכסוניים, למשל אלכסון ימני או אלכסון שמאלי. ניתן לקבוע בוודאות באיזה מצב הפוטון מקוטב רק אם נמדד במקטב בעל בסיס מתאים. בבסיס אורתוגונלי, פוטון המקוטב אנכית או אופקית ניתן למדידה וודאית. בעוד שמדידת פוטון אלכסוני תניב תוצאה אקראית לגמרי ולא ניתן לדעת מה באמת היה קיטובו לפני המדידה. כזכור, לאחר המדידה מצב הפוטון נהרס כליל, לא ניתן לחזור ולמדוד את הפוטון שנית. זהו חוק הפיזיקלי. מכניקה קוונטית פשוט אינה מאפשרת זאת, המדידה הורסת את מצב אי הוודאות של החלקיק.
העברת מפתח קוונטית

ניתן לנצל את התכונות הפיזיקליות האמורות לצורך הכנה ושיתוף של מפתח הצפנה סודי.  נניח אליס משדרת לבוב באמצעות ערוץ אופטי מיוחד, זרם של פעימות פוטונים. כל פוטון מקוטב באופן אקראי באחד מארבעת הכיוונים האפשריים קרי: אופקי, אנכי, אלכסון-ימני או אלכסון-שמאלי. לבוב יש גלאי קיטוב. כאמור הוא יכול לכוון את בסיס הגלאי כך שימדוד קיטוב ישר-זווית או קיטוב אלכסוני אך לא שניהם בו זמנית. הוא מחליט לבצע את המדידות באופן אקראי, כאשר עם כל מדידה הוא משנה את בסיס הגלאי. כעת אם בוב קבע את הגלאי באופן הנכון (בהתאם לבסיס הקיטוב שנקבע על ידי אליס) מדידתו תהיה נכונה, הוא יקבל את הקיטוב הנכון של הפוטון. אולם אם קבע בסיס שגוי, יקבל תוצאה אקראית.
לאחר שאליס שדרה די פוטונים לבוב, כל שעליהם לעשות הוא להתקשר זה עם זה בערוץ פתוח שאינו מאובטח (כגון בטלפון) ולהסכים ביניהם על סדר המדידות הנכון, עבור כל הפוטונים. אליס תיידע את בוב אילו מבין המדידות שביצע נכונות, כך שתוצאתם תהיה זהה אצל שניהם. אם בוב יפטר מכל הפוטונים שמדד באופן שגוי, יקבל זרם של פוטונים המקוטבים באופן זהה לזה של אליס. ניתן להכין מפתח הצפנה מתוך זרם הפוטונים אם מסכימים מראש על דרך המרתם לסיביות כגון פוטון אנכי או אלכסון-ימני שווה 1, פוטון אופקי או אלכסון שמאלי שווה 0. היות שהתנהגות הפוטונים אקראית, יצליח בוב לבצע מדידה נכונה במחצית מן המקרים בממוצע, כך שניתן להמיר כמחצית מזרם הפוטונים למפתח הצפנה אפקטיבי. ליתר ביטחון הם יכולים גם לוודא התאמה של רצף הסיביות שבידיהם, על ידי בדיקה מדגמית של כמה סיביות, באמצעות הערוץ הפתוח. מפתח ההצפנה שהופק מהפוטונים, יכול לשמש לאחר מכן להצפנה בטוחה בעזרת פנקס חד-פעמי. בכך הצליחו בוב ואליס לשתף מפתח להצפנה מושלמת, באופן בטוח לחלוטין.
פרוטוקול זה הוגדר לראשונה בשנת 1984 על ידי צ'ארלס בנט וז'יל ברסר ונודע בשם BB84.
בטיחות

קרול (המצותת) אינה יכולה עם כל כח החישוב שבעולם ליירט את המפתח. כמובן, כמו בוב, גם קרול יכולה לחבר גלאי לערוץ התקשורת שיקלוט את זרם הפוטונים שמשדרת אליס, למדוד את קיטוביותם ולאחר מכן לשדרם הלאה לבוב. מן הסתם כמו בוב גם היא, כמחצית מן המדידות שתעשה יהיו נכונות. אולם זו בדיוק הבעיה, קרול אינה מסוגלת לדעת מה סדר המדידות שיקבע בוב אצלו, כל שהיא יכולה לעשות הוא רק לנחש, כאשר כל מדידה של קרול למעשה הורסת את מצב הפוטון, באופן כזה שבוב עלול לקבל תוצאות שגויות גם במדידה בבסיס נכון. עובדה זו יוצרת בעיה לקרול, כיוון שבבדיקה שלאחר השידור אליס ובוב יכולים לזהות, כי זרם הפוטונים שבידיהם אינו זהה, משמע מישהו צותת לערוץ. לדוגמה: על ידי חשיפת מספר מועט של סיביות בערוץ הפתוח, כדי לוודא כי הן זהות (סיביות אלו יוצאו מכלל סיביות מפתח ההצפנה), הם יגלו כל ציתות אם בוצע בהסתברות גבוהה. הם יכולים לבחור בשיטות אחרות לבדיקת ההתאמה, כמו בדיקת זוגיות (Parity). קיימות שיטות התאמה מעל ערוץ פתוח תוך חשיפה מינימלית של סיביות. בכל מקרה, הרעיון הוא שבהצפנה קוונטית לא קיים מושג של "ציתות פסיבי". מצותת המנסה לחלץ את סיביות המפתח מתוך הפוטונים, ישבש בהכרח את ערוץ התקשורת ויגרום לאי התאמה בין זרם הסיביות שבידי אליס ובוב.
מגבלות

על סמך תאוריות אלו בנו בנט וברסר, מודל מעשי של העברת מפתח קוונטית ואף הצליחו לשתף סיביות מפתח בטוחות בעזרת שולחן לייזר. אולם כדי ליישם הצפנה קוונטית באופן מסחרי, דרושה תשתית מיוחדת ויקרה. מדובר על קישור בעזרת סיב אופטי. סיב אופטי מסוגל להעביר חלקיקי אור ממקום למקום גם בעיקולים. כאמור לא ניתן ליירט את חלקיקי האור באמצע הדרך ולמדוד את תכונותיהם מבלי לשבשם. בטכנולוגיה הנוכחית סיבים אופטיים מסוגלים להעביר חלקיקי אור למרחק מוגבל בלבד.
קיימות חברות המתמחות ביצור כבלים אופטיים המסוגלים לקשר מרחקים של עשרות או מאות קילומטרים. כאשר הטכנולוגיה הזו תתפתח בעתיד, ייתכן שמרחק זה יוארך אף יותר באמצעות מתקני הגברה מיוחדים. נכון להיום הטכנולוגיה הזו עדיין בחיתוליה ועלותה גבוהה ביותר. מה שמונע ממרבית הצרכנים הפוטנציאליים למעט מספר אנשים נלהבים, מלנסות להשתמש בה.
ג'לו ביאפרה

| --- | --- |
ביאפרה בהופעה בפסטיבל Fun Fun Fun Fest ב-2014
ביאפרה בהופעה בפסטיבל Fun Fun Fun Fest ב-2014
 לידה:  17 ביוני 1958 (בן 66) בולדר, קולורדו, ארצות הברית
 שם לידה:  אריק ריד בוצ'ר
 שם במה:  Jello Biafra 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1976
 מקום לימודים:  תיכון בולדר 
 עיסוק:  זמר, דובר, פוליטיקאי
 סוגה:  פאנק רוק, ספוקן וורד, הארדקור פאנק
 שפה מועדפת:  אנגלית אמריקאית, אנגלית 
 חברת תקליטים:  אלטרנטיב טנטקלס
 חלק מההרכבים המוזיקליים:  דד קנדיז, The Witch Trials, Tumor Circus, The No WTO Combo, Brujeria, לארד, Jello Biafra and the Guantanamo School of Medicine
 פרופיל ב-IMDb
 
אריק ריד בושר (באנגלית: Eric Reed Boucher; נולד ב-17 ביוני 1958) הוא זמר, אמן ספוקן וורד ופעיל פוליטי ממוצא יהודי-אמריקאי. הוא הסולן וכותב השירים לשעבר של להקת הפאנק רוק דד קנדיז מסן פרנסיסקו.
דד קנדיז, שהיו פעילים בתחילה מ-1979 עד 1986, נודעו במוזיקה מהירה שבראשה המילים העוקצניות של ביאפרה והפרשנות החברתית הנושכת, שנמסרה ב"רעד הייחודי של קולו". כשהלהקה התפרקה ב-1986, הוא השתלט על חברת התקליטים העצמאית המשפיעה אלטרנטיב טנטקלס, אותה ייסד ב-1979 עם חברו ללהקת דד קנדיז, איסט ביי ריי. בתביעה משנת 2000, שנדחתה בערעור בשנת 2003 על ידי בית המשפט העליון של קליפורניה, נמצא ביאפרה אחראי להפרת חוזה, הונאה וזדון במניעת תמלוגים בשווי עשור מחבריו לשעבר ללהקה, וחויב לשלם יותר מ-200,000 דולר פיצויים ופיצויים עונשיים; לאחר מכן הוקמה הלהקה מחדש ללא ביאפרה. למרות שכיום הוא מתמקד בעיקר במופעי ספוקן וורד, ביאפרה המשיך כמוזיקאי בשיתופי פעולה רבים. בשנים 1979–1981 תרם ללהקת הפאנק Damage. הוא גם הופיע מדי פעם בתפקידי קמע בסרטים.
מבחינה פוליטית, ביאפרה הוא חבר במפלגת הירוקים של ארצות הברית ותומך במטרות פוליטיות שונות. הוא התמודד על מועמדות המפלגה לנשיאות בשנת 2000, וסיים שני רחוק מראלף ניידר. ב-1979 התמודד על ראשות עיריית סן פרנסיסקו, קליפורניה. הוא תומך בחברה חופשית ומשתמש בערך ההלם ודוגל בפעולה ישירה ובמעשי קונדס בשם מטרות פוליטיות. ביאפרה משתמש בטקטיקות תקשורתיות אבסורדיות, כמיטב המסורת השמאלנית של הייפים (Yippies), כדי להדגיש סוגיות של זכויות אזרח וצדק חברתי.
ראשית חייו

אריק ריד בושר נולד בבולדר, קולורדו, בנם של וירג'יניה בושר (לבית פרקר), ספרנית, וסטנלי ויין בושר, עובד סוציאלי ומשורר פסיכיאטרי. אחותו, ג'ולי בושר, הייתה מנהלת שותפה של שירות המחקר של הספרייה באוניברסיטת המדינה של קולורדו; היא נהרגה בתאונת טיפוס הרים ב-12 באוקטובר 1996. יש לו סבא רבא יהודי, אך לא היה מודע לכך עד שהיה באמצע שנות ה-40 לחייו. בשל חינוכו החילוני וחוסר הכרת מוצאו היהודי הרחוק עד בגרותו, הוא אינו מחשיב את עצמו יהודי.
בילדותו פיתח בושר עניין בפוליטיקה בינלאומית בעידודם של הוריו. כצופה נלהב בחדשות, אחד הזיכרונות המוקדמים ביותר שלו היה מרצח ג'ון קנדי. בושר הפך למעריץ של מוזיקת רוק לאחר ששמע אותה לראשונה בשנת 1965, כאשר הוריו האזינו בטעות לתחנת רדיו רוק. כנער, יועצת ההדרכה שלו בתיכון יעצה לו לבלות את גיל ההתבגרות שלו בהכנות להיות שינני.
קריירה מוזיקלית > להקות קולורדו

ב-1977 הוא עבד כרואדי בלהקה מקומית בשם The Ravers (שמאוחר יותר שינתה את שמה ל-The Nails) ועזר לארגן את הציוד שלהם בהופעות, כולל הופעה פותחת עבור הראמונס. העבודה הסתיימה זמן קצר לאחר ההופעה של הראמונס, כאשר ל-The Ravers הוצע חוזה הקלטות והם עזבו את קולורדו. ג'ואי ראמון היווה לבושר כהשראה להפוך לזמר, ואת המילים של הראמונס על כך שהיוו השראה לשימוש בהומור בשיריו שלו.
זמן קצר לאחר שסיים את לימודיו בתיכון, הוא הקים להקה בשם The Healers, עם ג'ון גרינוויי וחבר שלישי לא ידוע. בושר תיאר את המוזיקה של The Healers כ"דפיקות על כלים שלא ידענו לנגן בהם כשההורים שלנו לא היו בבית". אף על פי שהלהקה מעולם לא הופיעה בהופעה, היא הקליטה הקלטות, כולל גרסה מוקדמת של "California Über Alles", אך לא רצתה שאף אחת מהן תשוחרר לציבור. חלק מהמוזיקה שלהם הייתה זמינה באלבום אוסף של להקות פאנק מקולורדו מסוף שנות ה-70 בשם Rocky Mountain Low, כולל הגרסה המקורית של "California Über Alles", שאותה תיארו מקסימום רוק אנד רול כאלתור ניסיוני בסקירה.
בושר עזב את בולדר כדי ללמוד באוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז, אך נשר לאחר הרבעון הראשון של שנת הלימודים.
פוליטיקה

ביאפרה סירב להזדהות עם אידאולוגיה מסוימת, ואמר: "אני לא מתייג את עצמי אנרכיסט או סוציאליסט למהדרין, שלא לדבר על ליברטריאן או משהו כזה" בריאיון ב-2012 אמר ביאפרה כי "אני מאוד בעד מיסוי כל עוד זה הולך על הדברים הנכונים. לא אכפת לי לשלם יותר כסף כל עוד זה הולך לספק מחסה לאנשים שישנים ברחוב או לתקן את בתי הספר מחדש, להעלות את התשתיות לסטנדרטים של מדינות אחרות, כולל מערכת רכבות מהירות.". מבקר המוזיקה אנתוני פנטנו זוקף לזכותו של ביאפרה את "האליל הפוליטי" שלו.
פוליטיקה > קמפיין לראשות העיר

לאלה מהם שראו במועמדותי תעלול יחצ"ני או בדיחה, כדאי שיזכרו שזו לא יותר בדיחה, ולא פחות כבדיחה, מכל אחד אחר שחשוב להם לנקוב בשמו.

—ג'לו ביאפרה, Dead Kennedys: The Early Years
בסתיו 1979 התמודד ביאפרה לראשות עיריית סן פרנסיסקו, תוך שימוש בסיסמת מסע הפרסום של Jell-O, "תמיד יש מקום לג'לו", כסיסמת הקמפיין שלו. לאחר שנכנס למרוץ לפני שיצר מצע קמפיין, ביאפרה כתב מאוחר יותר את המצע שלו על מפית בזמן שנכח בהופעה של פר אובו, שם אמר מתופף דד קנדיז טד לביאפרה, "ביאפרה, יש לך פה כל כך גדול שאתה צריך לרוץ לראשות העיר". במהלך מסע הבחירות שלו לבש ביאפרה חולצות קמפיין מהקמפיין הקודם של יריבו קוונטין קופ, ובשלב מסוים שאב עלים מהמדשאה הקדמית של יריבה אחרת, דיאן פיינסטיין, כדי ללעוג לתעלול הפרסום שלה ששטף רחובות במרכז סן פרנסיסקו במשך כמה שעות. הוא גם ערך סיור בקמפיין משרוקית לאורך קו BART. התומכים ביצעו מעשים מוזרים לא פחות; על שני שלטים ידועים שהחזיקו תומכיו נכתב: "אם הוא לא ינצח אני אהרוג את עצמי" ו"מה אם הוא ינצח?".
באותה תקופה, בסן פרנסיסקו, כל אדם יכול היה לרוץ באופן חוקי לראשות העיר אם עצומה נחתמה על ידי 1500 אנשים או אם שולמו 1500 דולר. ביאפרה שילם 900 דולר והשיג חתימות עם הזמן ובסופו של דבר הפך למועמד חוקי, כלומר הוא קיבל הצהרות שהוכנסו לעלוני הבוחרים וסיקור חדשותי שוויוני.
המצע שלו כלל נקודות לא שגרתיות כמו אילוץ אנשי עסקים ללבוש חליפות ליצן בתוך גבולות העיר, הצבת פסלים של דן וייט, שהתנקש בראש העיר ג'ורג' מוסקון ובמפקח העירוני הארווי מילק ב-1978, ברחבי העיר ומתן אפשרות למחלקת הפארקים למכור ביצים ועגבניות שבאמצעותן אנשים יוכלו להשליך על הפסלים, העסקת עובדים שאיבדו את מקום עבודתם בשל יוזמת מס להתחנף לשכונות עשירות (כולל זו של פיינסטיין), ואיסור עירוני על מכוניות. ביאפרה הביע תרעומת על כך שחלקים אלה במצע שלו זכו לפרסום כה רב, והעדיף במקום זאת להיזכר בהצעות רציניות כמו לגליזציה של פלישה בבניינים ריקים ועברייני מס וחיוב שוטרים להתמודד בבחירות על ידי תושבי השכונות שבהן הם מפטרלים.
הוא סיים במקום הרביעי מתוך עשרה קולות, וקיבל 3.79% מהקולות (6,591 קולות); הבחירות הסתיימו בהתמודדות שלא הייתה מעורבת בו (פיינסטיין הוכרזה כמנצחת).
פוליטיקה > מסע הבחירות לנשיאות

בשנת 2000 גייסה מפלגת הירוקים של מדינת ניו יורק את ביאפרה כמועמד למועמדות המפלגה הירוקה לנשיאות, וכמה מתומכיה נבחרו לוועידת המועמדים של המפלגה בדנוור, קולורדו. ביאפרה בחר באסיר הנידון למוות מומיא אבו ג'אמאל כשותפו למרוץ. המפלגה בחרה באופן גורף בראלף ניידר כמועמד לנשיאות עם 295 מתוך 319 קולות הצירים. ביאפרה קיבל 10 קולות.
ביאפרה, יחד עם צוות צילום (שכונה על ידי ביאפרה "ג'יהאד האמת של מצלמת הווידאו"), דיווחו מאוחר יותר עבור מרכז התקשורת העצמאית בוועידה הרפובליקנית והדמוקרטית.
פוליטיקה > חרם על ישראל

באמצע 2011 ג'לו ביאפרה ולהקתו היו אמורים לנגן במועדון הבארבי בתל אביב. הם נכנסו ללחץ מצד קמפיין החרם, משיכת ההשקעות והסנקציות הפרו-פלסטיני (BDS), ולבסוף החליטו לבטל את ההופעה – לאחר ויכוח שלדברי ביאפרה "קרע עמוקות את מרקם הלהקה שלנו... כל המחלוקת הזו הייתה אחת הסיטואציות האינטנסיביות בחיי - ואני פורח בסיטואציות אינטנסיביות".
ביאפרה החליט לנסוע לישראל ולשטחים הכבושים, על חשבונו, ולשוחח עם פעילים ישראלים ופלסטינים וכן עם אוהדים מאוכזבים מביטולו. במאמר בו פירט את מסקנותיו כתב: "לא אופיע בישראל אלא אם כן מדובר באירוע פרו-זכויות אדם, אנטי-כיבוש, שאינו מפר את רוח החרם. כל מוזיקאי, אמן וכו' צריכים להחליט זאת בעצמם. אני מתרחק בינתיים, אבל אני גם ממש מתגנב מהעמדות של חלק מהקיצונים ומקווה יום אחד למצוא דרך לתרום כאן משהו חיובי. אני לא אצעד ולא אחתום עם אף אחד שמתרוצץ וקורא לאנשים ציונים ומעוניין יותר לאיים מאשר להתיידד".
סטארי גראד

סטארי גראד (בקרואטית: Stari Grad; באיטלקית: Cittavecchia - בשתי השפות "עיר עתיקה") היא עיירה בצפון-מערבו של האי הקרואטי הוואר, השוכן בים האדריאטי. היא שוכנת בקצהו המזרחי של מפרץ קטן, ארוך וצר, שהוא המשכו של מפרץ סטארי גראד הרחב יותר. אורכו הכולל של המפרץ הוא 8 ק"מ. מדרום לעיר שוכן רכס ההרים המרכזי של האי הוואר ומצפון לה משתרע אזור גבעי. בעורפה של העיר, ממזרח לה, משתרע מישור פורה, שנודע בעת העתיקה בשם "אגר" (Ager, כיום Starogradsko polje). אורכו של המישור כ-7 ק"מ ורוחבו המרבי מגיע ל-3 ק"מ.
שטחה של העיר הוא 52.59 קמ"ר ובשנת 2001 התגוררו בה 2,817 תושבים; 1,906 מהם בעיר עצמה, והיתר בארבעה כפרים השייכים לה. העיר היא השלישית בגודלה באי ונמלה הוא החשוב בו. חלקה העתיק של העיר והמישור סביב לה, בשטח כולל של 33,290.4 דונם הוכרזו כאתר מורשת עולמית בשנת 2008. בין הנימוקים להכרזה נכתב כי:
"מישור סטארי גראד... הוא נוף תרבותי שנותר ללא שינוי מאז יושב לראשונה בידי האיונים מפארוס במאה ה-4 לפנה"ס. הפעילות החקלאית המקורית של מישור פורה זה, המתמקדת בעיקר בגידול גפנים וזיתים, המשיכה מאז תקופת היוונים ועד ההווה... האתר ממחיש את השיטה הגאומטרית העתיקה לחלוקת קרקע בה עשו היוונים הקדומים שימוש".
תושבי העיר עוסקים גם כיום בחקלאות ובדיג לצד התיירות, ומגדלים גפנים, זיתים ופירות, ומעבדים אותם.
היסטוריה

העיר היא מקום היישוב העתיק ביותר באי הוואר ואחד ממקומות היישוב העתיקים בים האדריאטי כולו. עובדה זו העניקה לה את שמה שמשמעותו "עיר עתיקה".
במקום שכן יישוב אילירי מהמאה ה-6 לפנה"ס. יוונים איונים מהאי פארוס התיישבו במקום בשנת 385 או 384 לפנה"ס, וכינו אותו פארוס. התיארוך מבוסס על כך שהמתיישבים הפליגו מיוון בתקופת המשחקים האולימפיים ה-99. היוונים ביצרו את העיר, ובד בבד החלה התיישבות חקלאית בשדות סביב לה. המישור חולק ל-75 חלקות מלבניות בשטח של 160 דונם כל אחת, ואלה חולקו הלאה לחלקות משנה. באמצע המאה ה-4 לפנה"ס הפכה המושבה לעצמאית. לאחר ששליט העיר בסוף המאה ה-3 לפנה"ס התגרה ברומאים, כבשו אותה האחרונים והחריבו אותה בשנת 219 לפנה"ס. העיר קמה מחדש בשמה הלטיני "פאריה" (Pharia) או "פאריס" (Pharis), ונמלה היה לנמל צבאי רומי חשוב במלחמתם כנגד האילירים והדלמאטים. פסיפסים מהמאות הראשונות לספירה שנמצאו בעיר מתארים את שדותיה של העיר (Ager) אשר הוריקו מגפנים, ואלה יושבו בידי חיילים רומים משוחררים אשר הקימו בהם את אחוזותיהם. העדויות הראשונות להגעת הנצרות למקום הן מהמאה ה-5.
הקרואטים שהגיעו לאזור בתחילת ימי הביניים כינו את העיר בשם "הוארה" (Huarra), אך היא נודעה בעיקר בשמה הלטיני הרשמי - "אגר קיוויטס ווטוס" (Ages Civitas vetus) - שהתגלגל בסוף התקופה לשמה המודרני באיטלקית ובקרואטית. במאה ה-12 הייתה העיר למקום מושבו של בישוף. עם הקמת העיר הוואר בקצהו המערבי של האי ב-1278, נקלעה העיר לקיפאון, והעיר הוואר שנקראה "קיוויטאס נובה" (Civitas Nova - "העיר החדשה"), תפסה את מקומה. האי נכבש בידי ונציה במאה ה-13, ואלה החזיקו בו כמעט ברציפות עד סופה של הרפובליקה ב-1797. במאה ה-15, עם התפתחות התחבורה הימית באזור, חוותה העיר התפתחות מחודשת.
אתרי העיר

שרידי העיר היוונית הקדומה נותרו קבורים תחת בתיה הנוכחיים של העיר, ורק במקומות בודדים ניכר המתאר של היישוב העתיק. במרתף יין שוכן חלק מהחומה היוונית העתיקה באורך של 11 מטר, ושרידים נוספים ממנה, כמו גם בסיסו של המגדלור היווני, שוכנים עדיין בסמוך לכנסיית יוחנן הקדוש. מבנה העיר היוונית שוחזר באופן תאורטי, ורק בחלקה הדרום-מזרחי של סטרי גראד נערך מחקר ארכאולוגי של ממש. כיכר סקור (Skor) בצידה המזרחי של העיר מוקפת בבתי מהמאה ה-16 עד המאה ה-18, ואלה בנויים בסגנון הבארוק.
אתרי העיר > כנסיות העיר

כנסיית יוחנן הקדוש (Crkva sv. Ivana) הוקמה על שרידיה של בזיליקה נוצרית מוקדמת מהמאה ה-5 או ה-6. הכנסייה שימשה כמעוזו של הבישוף מאז שנוסדה במקום דיוקסיה ב-1147. היא נזכרה לראשונה בכתובים ב-1332 אך ברי מאופיו של המבנה כי קדם למועד זה, והוא מעוצב בסגנון רומאנסקי אופייני למאה ה-11 ול-12. בכנסייה פסיפסים ובפטיסטריום קדום בצורת צלב יווני שהתגלה ב-1957.
כנסיית הירונימוס הקדוש (crkva sv. Jerolima) היא קפלה מימי הביניים ובמאה ה-15 נוסף לה מנזר. לפי המסורת היא הפכה לאחר מכן לעמדת שמירה שממנה נמתחה שרשרת לרוחבו של מפרץ סטארי גראד, שנועדה לחסום את הכניסה אליו. כיום משמש המבנה כגלריה ובו תבליט של הקדוש.
כנסיית לוצ'יה הקדושה (Crkva sv. Lucije) היא השריד היחיד ממנזר מהמאה ה-15 אשר הוחרב בידי העות'מאנים ב-1571.
כנסיית רוקו הקדוש (Crkva sv. Roka) הוקמה ב-1569 והוקדשה לאחד הקדושים המגנים של העיר. מתחת למדרגות הכנסייה שרדה רצפת פסיפס שהייתה בעבר חלק מבית מרחץ רומי.
כנסיית פטרוס הקדוש והמנזר הדומיניקני (Crkva sv. Petra s Dominikanskim samostanom) הוקמו ב-1482, אך נשרפו בעת התקיפה העות'מאנית ב-1571. חומות המבנה בצידו המערבי והמזרחי שוקמו מיד לאחר מכן. מגדל הכנסייה הוקם במאה ה-16 מאבניה של חומת העיר היוונית העתיקה, והיא חודשה לחלוטין במאה ה-19. קברו של פטאר הקטורוביץ' (Petar Hektorović; ‏1487-1572), המשורר הקרואטי בן העיר, שכן בעבר סמוך למזבח. לצד לכנסייה פועל מוזיאון קטן המציג, בין היתר, את כתובת האבן העתיקה ביותר בקרואטית.
כנסיית הרובע של סטפנוס הקדוש (Crkva sv. Stjepana) הוקמה ב-1605 במקום בו ניצבה מאז המאה ה-12 הקתדרלה הראשונה של העיר. קומת הקרקע של המבנה נבנתה מאבני החומה של העיר העתיקה, והכניסה למבנה שוכנת במקום בו שכנה בעבר הכניסה לעיר. מגדל הפעמונים נוסף בסמוך למבנה הכנסייה ב-1753.
אתרי העיר > טירת טוורדלי

ב-1520 הקים הקטורוביץ' את טירת טוורדלי (Tvrdalj) בסגנון הרנסאנס. הטירה היא אחוזת האצילים החשובה בעיר, וחזיתה פונה אל המפרץ. במרכזה בריכת נוי שסביבה ארקאדה, וחדרי המגורים, מספר בארות ואזורי השירות ערוכים סביב לבריכה. בטירה כתובת המעידה לאמור:
PETRVS HECTOREVS MARINI FILIVS"

PROPRIO SVMPTV ET INDVSTRIA

AD SVVM ET AMICOR, VSVM CONSTRVXIT."
"פטאר הקטורוביץ', בנו של מרינוס
הקים (את המבנה) הזה על חשבונו ומרצונו שלו
למען שימושו שלו ושל חבריו"
אתרי העיר > מישור סטארי גראד

היוונים אשר התיישבו בסטארי גראד בתחילת המאה ה-4 לפנה"ס חילקו את המישור ל-75 חלקות בשטח של 160 דונם כל אחת. אורכה של כל חלקה היה 905 מטר ורוחבה עמד על 181 מטר. כל חלקה חולקה הלאה לחמש חלקות משנה רבועות באורך וברוחב של 181 מטר כל אחת. לאורך גבולות החלקות הוקמו גדרות אבן אשר השתמרו היטב עד היום בשל כך שתוחזקו משך אלפי שנים, ושיטת חלוקה זו מכונה "חורה". חלק מהגדרות רחבות במידה המאפשרת לעשות בהן שימוש כשבילים, ובנוסף אפשר גובהן לפקח על המישור. ברחבי המישור שוכנות בקתות קטנות ששימשו לאחסון כלי עבודה ולמקלט מפני פגעי מזג האוויר. בנוסף מצויים במישור בורות מים לאיסוף מי הגשמים.
סביב המישור שוכנים כיום חמישה כפרים, והוא נחצה על ידי כביש ממזרח למערב ומסלול טיסה קטן למטוסי ריסוס. הכפרים מקושרים אל שדות המישור באמצעות שבילים עתיקים, אך האזכור המוקדם ביותר של הכפרים עצמם הוא מהמאה ה-13 ומהמאה ה-14 בלבד. הבתים העתיקים ביותר בכפרים אלה מתוארכים לסוף ימי הביניים. המישור מעובד באינטנסיוויות גם כיום, ומגדלים בו בעיקר גפנים וזיתים.
ערים תאומות

צ'כיה לטוביצה, צ'כיה
צ'כיה וליקה אופטוביצה, צ'כיה
הונגריה סנטאנדרה, הונגריה
קרואטיה סמובור, קרואטיה
קפריסין ירמסויה, קפריסין
הערות שוליים

↑  מתוך נימוקי ההכרזה
↑  לשכת התיירות של האי הוואר
↑  Tvrdalj
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 10138399-X  NKC: xx0115541  VIAF: 140906917   WorldCat (עם VIAF): 140906917 
כנסיית הירונימוס הקדוש
בריכת נוי ובה דגים בשטח טירה
ה"אגר", המישור הפורה של סטארי גראד
בית 1000 הגופות

| --- | --- |

 בימוי:  רוב זומבי
 הופק בידי:  אנדי גולד
 תסריט:  רוב זומבי
 עריכה:  קתרין הימוף  רוברט ק. למברט  שון ק. למבר
 שחקנים ראשיים:  סיד הייג  ביל מוסלי  שרי מון  קארן בלק
 מוזיקה:  סקוט האמפרי
 צילום:  אלכס פופאס  טום ריצ'מונד
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  Goodrights
 חברה מפיצה:  Lionsgate Films
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  11 באפריל 2003
 משך הקרנה:  89 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  אימה, קומדיה שחורה
 תקציב:  7 מיליון דולר
 הכנסות:  16 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   houseof1000corpses
 סרט הבא:  The Devil's Rejects 
 דף הסרט ב־IMDb
 
"בית 1000 הגופות" (באנגלית: House of 1000 Corpses) הוא סרט אימה וקומדיה שחורה אמריקאי משנת 2003, שנכתב ובוים על ידי רוב זומבי. זה גם היה הסרט הראשון שזומבי ביים והסרט הראשון בסדרת הסרטים Firefly. הסרט בכיכובם של סיד הייג, ביל מוזלי, שרי מון, קארן בלק, ריין וילסון, כריס הארדוויק ודניס פימפל בתפקיד האחרון שלו. העלילה מתמקדת בקבוצת בני נוער שנחטפים ונענים על ידי משפחה פסיכוטית, במהלך ליל כל הקדושים, לאחר שנסעו ברחבי הארץ לכתוב ספר.
הסרט שאב השראה מסרטי אימה משנות ה-70 כמו המנסרים מטקסס וגבעת הפחד. זומבי הגה את הרעיון לסרט כאשר בנה עבור Universal Studios Hollywood אטרקציה של בית רוחות בשנת 2000. לאחר מכן הוא כתב את התסריט לסרט ומכר אותו עבור יוניברסל עצמם. הסרט עצמו צולם באותה אטרקציה אותה בנה בקליפורניה אך בסופו של דבר יוניברסל גנזו את הסרט מחשש שיקבל הגבלת גיל גבוהה מדי ולכן מכירות הכרטיסים יהיו נמוכות. כתוצאה מכך זומבי רכש מחדש את הזכויות לסרט מיוניברסל ומכר אותם ל־Lions Gate Entertainment שהוציאו את הסרט באפריל 2003. הסרט קיבל ביקורות שליליות וגרף רווח של 16 מיליון דולר בלבד. אך למרות זאת הסרט זכה לעדת מעריצים גדולה, לפתיחת בית הרוחות באולפני יוניברסל שהתרחשה בעקבות יציאת הסרט ואף לסרט יצא שני סרטי המשך נוספים.