stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרי אדוארדס ווקר
לקריאה נוספת

Bloch, Raphael S. Healers and Achievers: Physicians Who Excelled in Other Fields and the Times in Which They Lived. [Bloomington, IN]: Xlibris Corp, 2012. ISBN 1-4691-9247-0
Conner, Jane Hollenbeck. Sinners, Saints, and Soldiers in Civil War Stafford. Stafford, Va.: Parker Pub., 2009. ISBN 0-9708370-1-1
Eggleston, Larry G. Women in the Civil War: Extraordinary Stories of Soldiers, Spies, Nurses, Doctors, Crusaders, and Others. Jefferson, North Carolina: McFarland and Company, Inc., Publishers, 2003. ISBN 0-7864-1493-6
Fitzgerald, Stephanie. Mary Walker: Civil War Surgeon and Feminist. Minneapolis, Minn.: Compass Point Books, 2009. ISBN 0-7565-4083-6
Frank, Lisa Tendrich. Women in the American Civil War. Santa Barbara, Calif: ABC-CLIO, 2008. ISBN 1-85109-600-0
Goldsmith, Bonnie Zucker. Dr. Mary Edwards Walker: Civil War Surgeon & Medal of Honor Recipient. Edina, Minn: ABDO Pub, 2010. ISBN 1-60453-966-6
Graf, Mercedes, and Mary Edwards Walker. A Woman of Honor: Dr. Mary E. Walker and the Civil War. Gettysburg, PA: Thomas Publications, 2001. ISBN 1-57747-071-0
Hall, Richard C. Women on the Civil War Battlefront. Lawrence, Kansas: University Press of Kansas, 2006. ISBN 978-0-7006-1437-0
Hall, Marjory. Quite Contrary: Dr. Mary Edwards Walker. New York: Funk & Wagnalls, 1970.
Harper, Judith E. Women During the Civil War: An Encyclopedia. New York: Routledge, 2004. ISBN 0-415-93723-X
Joinson, Carla. Civil War Doctor: The Story of Mary Edwards Walker. Greensboro, N.C.: Morgan Reynolds Pub., 2006. ISBN 1-59935-028-9
LeClair, Mary K., Justin D. White, and Susan Keeter. Three 19th-Century Women Doctors: Elizabeth Blackwell, Mary Walker, Sarah Loguen Fraser. Syracuse, N.Y.: Hofmann, 2007. ISBN 0-9700519-3-X
Massey, Mary Elizabeth. Women in the Civil War. Lincoln: University of Nebraska Press, 1994. ISBN 0-8032-8213-3
Mendoza, Patrick M. Extraordinary People in Extraordinary Times: Heroes, Sheroes and Villains. Englewood, Colo: Libraries Unlimited, 1999. ISBN 1-56308-611-5
Mikaelian, Allen, and Mike Wallace. Medal of Honor: Profiles of America's Military Heroes from the Civil War to the Present. New York: Hyperion, 2002. ISBN 0-7868-6662-4
Nash, J. V. Famous Eccentric Americans. Girard, Kan: Haldeman-Julius Publications, 1930.
Schroeder-Lein, Glenna R. The Encyclopedia of Civil War Medicine. Armonk, N.Y.: M.E. Sharpe, Inc, 2008. ISBN 0-7656-1171-6
Snyder, Charles McCool. Dr. Mary Walker: The Little Lady in Pants. New York: Arno Press, 1974. ISBN 0-405-06122-6
Tsui, Bonnie. She Went to the Field: Women Soldiers of the Civil War. Guilford, Connecticut: TwoDot, 2006. ISBN 0-7627-4384-0
United States, Mary Edwards Walker, Edward T. Taylor, and Jane Addams. Woman Suffrage, No. 1: Hearings Before the Committee on the Judiciary, House of Representatives, Sixty-Second Congress, Second Session, Statement of Dr. Mary E. Walker. February 14, 1912. Washington: Govt. Print. Off, 1912.
Walker, Dale L. Mary Edwards Walker: Above and Beyond. New York: Forge, 2005. ISBN 0-7653-1065-1
Walker, Mary Edwards. Hit: Essays on Women's Rights. Amherst, N.Y.: Humanity Books, 2003. ISBN 1-59102-098-0
נוט (מיתולוגיה נורדית)

במיתולוגיה הנורדית, נוט (בנורדית עתיקה: Nótt) היא בתו של הענק נרפי מקבוצת הוואניר המשמשת כהאנשה של הלילה. נוט היא אשתו של דלינג, אמו של דאג ושל יורד וסבתו של ת׳ור.
הערות שוליים

↑  Haukur Thorgeirsson (2008). "Hinn fagri foldar son" as published in Gripla XIX, pages 159—168. Árni Magnússon Institute for Icelandic Studies
נחל עיזים

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 אורך:  כ־10 ק"מ
 גובה מוצא הנהר:  כ־600 מטרים
 יובלים:  נחל צמר 
 שפך:  נחל עדרים 
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל 
  (למפת צפון הנגב מוגדלת) נחל עיזים(למפת צפון הנגב רגילה) נחל עיזים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל עיזים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל עיזים
 
נחל עיזים הוא נחל אכזב בנגב הצפוני. אורכו כ־10 קילומטרים.
תוואי הנחל

מוצא הנחל ממוקם בגובה של כ־600 מטרים מעל פני הים, כ־5.5 קילומטרים מצפון־מזרח לדימונה. כיוון זרימתו הכללי הוא לצפון־מערב. הנחל חולף בשטחי הפזורה הבדואית ואז מתחת לכביש 80, כשני קילומטרים מזרחית לערערה בנגב. בגובה של כ־440 מטרים מעל פני הים, בסמוך לכניסה הדרומית לבסיס נבטים, נשפך נחל עיזים לנחל עדרים.
הערות שוליים

↑  החברה הלאומית לתשתיות תחבורה בע"מ, נספח ניהול נגר עילי לפי תמ"א 34 ב',3/ ב'4
↑  נחל עיזים, באתר המפות הישראלי
ערך זה הוא קצרמרבנושא נהרות ונחלים ובנושא גאוגרפיה של ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נזויה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 אורך:  257 ק"מ
 אגן ניקוז:  12,903 קמ"ר 
 מוצא:  הר אלגון, קניה
 שפך:  אגם ויקטוריה 
 מדינות באגן הניקוז:  קניה
 
 תוואי הנהר במפת קניה
 
נהר נזויה (בסוואהילית: Mto wa Nzoia ובאנגלית Nzoia River) הוא נהר באורך 257 קילומטרים הזורם מהר אלגון בקניה. הנהר זורם דרומה ולאחר מכן מערבה ונשפך לאגם ויקטוריה בסמוך לפורט ויקטוריה.
השטח שבסביבתו זורם הנהר מיושב בלמעלה ממיליון וחצי תושבים. מימיו מהווים מקור להשקיה ושתייה לאורך כל ימות השנה. במהלך העונות הגשומות, אדמות הסחף באזור בודלנג'י מעשירות את אדמות החקלאות במורד הנהר.
באזור התעשייתי של וובויה, הנהר קולט זיהום ממפעלי הנייר והסוכר באזור.
נבחרת ברוניי בכדורגל

נבחרת ברוניי בכדורגל, הידועים כ"הצרעות", היא נבחרת הכדורגל הלאומית של ברוניי. הנבחרת הוקמה בשנת 1959 וצורפה לפיפ"א בשנת 1969.
נבחרת זו נחשבת לאחת החלשות בעולם הדירוג הנוכחי של נבחרת ברוניי ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-183 בעולם, נכון ל-19 בספטמבר 2024; הניקוד הוא 906.83 – עלייה של 7 נקודות לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 145 נמדד לראשונה באוגוסט 1993, והדירוג הנמוך ביותר 203 נמדד לראשונה באוקטובר 2012.
כל גביעי העולם

1930 עד 1982 - לא נכנסה
1986 - לא העפילה
1990 עד 1998 - לא נכנסה
2002 - לא העפילה
2006 עד 2010 - לא נכנסה
2014 - הושעתה
2006 עד 2026 - לא העפילה
כל גביעי אסיה

1956 עד 1968 - לא נכנסה
1972 - לא העפילה
1976 - לא העפילה
1980 עד 1996 - לא נכנסה
2000 - לא העפילה
2004 - לא העפילה
2007 - לא נכנסה
2011  עד 2023 - לא העפילה
כל גביעי האתגר של ה-AFC

2006 - סיבוב ראשון
2008 עד 2010 - לא העפילה
2012 - הושעתה
2014 - פרשה
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א
1 2  החל מאוגוסט 1993 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרות גברים בכלל
נחל עלמון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 אורך:  כ־1.85 ק"מ
 גובה מוצא הנהר:  כ־675 מטרים
 שפך:  נחל דישון 
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל 
  (למפת אצבע הגליל מוגדלת) נחל עלמון(למפת אצבע הגליל רגילה) נחל עלמון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל עלמון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל עלמון
 
נחל עלמון הוא נחל אכזב קצר בגליל העליון. אורכו כ־1.85 קילומטרים.
תוואי הנחל

מוצא הנחל ממוקם בגובה של כ־675 מטרים מעל פני הים בסמוך לקבר רבי אלעזר בן עזריה, כחצי קילומטרים מהכפר ריחאניה וכ־700 מטרים מהמושב עלמה. הנחל זורם לכיוון צפון–צפון־מערב. הנחל חולף בסמכות לשמורת נחל דישון. במרחק של כשני קילומטרים מזרחית לקיבוץ יראון ובגובה של כ־440 מטרים מעל פני הים, הנחל נשפך אל נחל דישון (שנשפך לנהר הירדן).
הערות שוליים

↑  דישון-דלתון, סקר טבע, נוף ומורשת האדם
| נחלי הגליל |
| --- | --- | --- |
| הגליל העליון | נחל עמוד • נחל עכברה • נחל אביב • נחל גוש חלב • נחל דישון • נחל חצור • נחל יראון • נחל מורן • נחל מחניים • נחל מירון • נחל נריה • נחל צבעון • נחל ראש פינה • נחל רבי ינאי • נחל פשחור • נחל סתר • נחל חנניה • נחל ליבנים • נחל הוזים • נחל שכוי • נחל שמאי • נחל חוקוק • נחל רזים • נחל עצבונית • נחל חלב • נחל עלמון • נחל קציון • נחל ברעם • נחל בן זמרה • נחל מרות • נחל פרוד • נחל עפאים • נחל פקיעין • נחל זבד • נחל זווית • נחל ברתות • נחל חירם • נחל אדמונית • נחל שפנים • נחל זוך • נחל יצהר • נחל אזהב • נחל דלתון • נחל סוד • נחל בר יוחאי • נחל בירנית • נחל משמש • נחל מתת • נחל שרך • נחל בצת • נחל חניתה • נחל נמר • נחל גליל • נחל מצובה • נחל שעל • נחל אשחר • נחל נחת  • נחל יסף • נחל כזיב • נחל מרווה • נחל מירב • נחל אשרת • נחל געתון • נחל ביריה |  |
| הגליל התחתון | נחל אבליים • נחל אדמי • נחל ארבל • נחל גדורה • נחל דנה • נחל השבעה • נחל חילזון • נחל חרוד • נחל יבנאל • נחל ימה • נחל יששכר • נחל כבול • נחל נהלל • נחל נון • נחל ציפורי • נחל צלמון • נחל שונם • נחל שיזפים • נחל שכניה • נחל שרונה • נחל תבור • נחל קנקן • נחל כמון • נחל חזון • נחל שבע • נחל הארי • נחל ממלח • נחל אוזנית • נחל סביונה • נחל נמרים • נחל מזגה • נחל עקב • נחל חמוד • נחל אזנות • נחל קשת  • ואדי אל-חסין • נחל מורסן • נחל נעיאל • נחל סח'נין • נחל שגב • נחל תמרה • נחל חנינה • נחל צוף • נחל עביד • נחל חנה • נחל שזור • נחל יפתחאל • נחל סרגונה • נחל זורעים • נחל שובב • נחל פוריה • נחל חרצית • נחל צידתה • נחל אלות • נחל ברית • נחל תולע • נחל יחמי • נחל גבול • נחל צבאים • נחל זיקה • נחל גבע • נחל נעורה • נחל עכין • נחל רכש • נחל כוכב • נחל סליל • נחל הקוסמת • נחל אוכל • נחל קיש • נחל יזיר • נחל ברק בן אבינעם • נחל קמה • נחל חמוד • נחל עין דור • נחל דבורה • נחל שומר |  |
| אצבע הגליל | נחל דן • נחל שניר • נחל חרמון • נחל עיון • נחל קדש • נחל משגב • נחל השומר • נחל מרגליות • נחל קורן |  |
| הגליל המערבי | נחל שרך • נחל בצת • נחל געתון • נחל יחיעם • נחל שעל • נחל יסף • נחל כזיב |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא נהרות ונחלים ובנושא גאוגרפיה של ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נ.ק.ו.ד.

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  ברית המועצות ברית המועצות
 סוכנות אם:  סובנארקום 
 סוכנות בת:  גולאג 
 תאריך הקמה:  10 ביולי 1934
 סוכנות קודמת:  או.ג.פ.או. 
 תאריך פירוק:  1946
 סוכנות מחליפה:  שר הפנים של ברית המועצות 
 שר:  לברנטי בריה (אחרון)
 מטה מרכזי:  לוביאנקה 
 
נ.ק.ו.ד. (קרי: אֶן-קָה-וֶה-דֶּה) או קומיסריון הפנים העממי של ברית המועצות (ברוסית: Народный комиссариат внутренних дел СССР, НКВД СССР) היה המשרד הממשלתי והגוף המרכזי לענייני ביטחון ושיטור של ברית המועצות והגוף העיקרי שעסק בריגול פנים. מטה הארגון היה בכיכר דזרז'ינסקי 1 במוסקבה (לימים, כיכר לוביאנקה).
הנקו"ד ריכז תחתיו סמכויות אכיפה רבות, לרבות אחזקת מערך הגולאג, דיכוי ורדיפת מתנגדים למשטר ותפקידי ביטחון המדינה וביקורת הגבולות.
הנקו"ד הוקם ב-10 ביולי 1934 והתקיים לאורך שנות ה-30 ותקופת מלחמת העולם השנייה והיה המנגנון העיקרי שניהל את מדיניות הטיהורים של סטלין עד לפירוק הארגון בשנת 1946.
הנקו"ד לא היסס לענות את נחקריו ולהשתמש נגדם בשיטות כוחניות לחילוץ הודאות, כולל רצח בני משפחתם או הגלייתם לסיביר. החקירות נמשכו ברציפות במשך ימים ולילות ארוכים ללא מזון או שינה, עד אשר הנחקר המותש הסכים להודות בכל דבר על מנת להפסיק את ייסוריו.
היסטוריה

הנקו"ד הוקם בקיץ 1934 לאחר שכוחות ביטחון הפנים בברית המועצות אורגנו מחדש תוך הקמת "אֶן-קָה-וֶה-דֶּה" (להלן: נקו"ד) ושילוב הג.פ.או. (ברוסית ГПУ) בארגון זה.
למפקד הנקו"ד הראשון התמנה גנריך יגודה, אשר החל מיד במעצרים נרחבים, שכללו בין היתר את מעצרם של לב קמנייב, גרגורי זינובייב ואיוון סמירנוב, ממנהיגי הקומוניזם הוותיקים והאשים אותם יחד עם 13 נאשמים אחרים בקשר לרציחת סטלין ומנהיגים אחרים בניצוחו של לאון טרוצקי. כל הנאשמים נמצאו אשמים והוצאו להורג ב-25 באוגוסט 1936.
יגודה כשל במציאת ראיות מספיקות להאשמת ניקולאי בוכארין בפשע כלשהו ועל כן הודח בידי סטלין ותחתיו נתמנה לתפקיד ניקולאי יז'וב.
בשנת 1936 נעצרו ניקולאי בוכארין, אלכסיי ריקוב, גנריך יגודה, ניקולאי קרסטינסקי וכריסטיאן רקובסקי בחשד לניסיון נוסף להתנקש בחיי סטלין, שוב כביכול בניצוחו של טרוצקי. הם נמצאו אשמים והוצאו להורג.
הנקו"ד היה מעורב גם במלחמת האזרחים בספרד ואלכסנדר אורלוב פעל לתמיכה בכוחות הרפובליקניים ולאימונם.
הטיהורים הגדולים שערך סטלין באמצעות הנקו"ד הגיעו לממדים מבהילים עם רצח טרוצקי במקסיקו ב-20 באוגוסט 1940. לאחר מותו של טרוצקי נותר סטלין לבדו מכל 15 חברי הממשלה הבולשביקית המקורית. 10 מהם הוצאו להורג ו-4 מתו, לעיתים בנסיבות מסתוריות.
מתוך 1,966 משתתפי ועידת המפלגה הקומוניסטית ב-1939, נעצרו בחמש השנים שלאחר מכן 1,108. רק 70 מתוכם נשפטו במשפט פומבי; כל היתר נשפטו בדלתיים סגורות לפני הוצאתם להורג. מקורות רשמיים טוענים כי בין ינואר 1935 ליוני 1941 עצר הנקו"ד 19.8 מיליון איש בברית המועצות, מתוכם כ-7 מיליון הוצאו להורג.
בשנת 1938 הוחלף יז'וב (לאחר שגם הוא הוצא להורג) בלברנטי בריה. בעקבות כך רוב מפקדי הנקו"ד של יז'וב הוצאו להורג. בריה פיקד על הארגון עד 1953, כאשר כבר נקרא "ק.ג.ב.".
בפברואר 1941 פוצל המשרד לשניים: משרד הפנים, בראשות בריה, והמשרד לביטחון המדינה, בראשות וסבולוד מרקולוב. עם תחילת השתתפותה של ברית המועצות במלחמת העולם השנייה ב-20 ביולי 1941 אוחד המשרד בראשות בריה, ומרקולוב מונה לסגנו הראשון. ב-17 באוקטובר 1941 קיבלה הוועדה המיוחדת של המשרד רשות להחליט על עונשים כולל עונש מוות. לא היה ניתן לערער על ההחלטה. הנחיה זו הייתה בתוקף עד 1 בספטמבר 1953. הוועדה טיפלה במספר רב של תיקים. כך, למשל, דווח שבישיבה שהתקיימה ב-10 בפברואר 1950 הוועדה טיפלה ב-1,592 תיקים וקיבלה החלטות לגבי העונש.
מבנה

בנקו"ד נכללו היחידות הבאות:
ענף ראשי לביטחון המדינה - גה-פה-או לשעבר
ענף ראשי למשטרה
ענף ראשי למשמר הגבול
ענף ראשי לכבאות
ענף ראשי למחנות עבודה (גולאג)
ענף לרישום אוכלוסין
ענפי מינהל
לאחר פירוק הנקו"ד

בשנת 1943 קוצצו סמכויות הנקו"ד והוקם המשרד לביטחון המדינה (מ.ג.ב.) (ברוסית: Министерство государственной безопасности, Ministerstvo Gosudarstvennoi Bezopasnosti) שהיה שמה של המשטרה החשאית הסובייטית בשנים 1943–1953. בתקופת 1943 (כאשר הוא פוצל ממשרד הפנים) ועד לשנת 1946 הוא נקרא "נ.ק.ג.ב." – נרודני קומיסריאט גוסודרסטוונוי בזופסנוסטי – Народный комиссариат государственной безопасности). עם שינוי שמו בשנת 1946 ומינוי שר חדש, החלו להעביר לאחריותו של המשרד תפקידים שונים של האם. וה. דה (המשרד לענייני פנים), ובמקביל, תפקידי ביון חוץ הוצאו מאחריותו של המשרד לידי ועדת המודיעין של משרד החוץ. ביון חוץ חזר לאחריות המשרד רק בשנת 1951. ב-4 ביולי 1951 ויקטור אבאקומוב, שעמד בראש המשרד, הועבר מתפקידו, וב-11 ביולי אותה שנה נעצר. במהלך סתיו 1951 נעצרו רבים מראשי המשרד.
בשנת 1953, ביום פטירת יוסיף סטלין, המשרד אוחד עם משרד הפנים ובראש המשרד המאוחד הועמד לברנטי בריה.
באותה תקופה עמדו בראש הארגון וסולוד מרקולוב (1946), ויקטור אבאקומוב (1946 - 1951), סרגיי אגולצוב (1951), סמיון איגנטייב (1951 - 1953).
ראשי נ.ק.ו.ד.

ראשי הנ.ק.ו.ד. היו למעשה שרים ותפקידם כונה רשמית 'הקומיסר העממי לענייני פנים'.
גנריך יגודה עד 1936
ניקולאי יז'וב עד 1938
לברנטי בריה עד 1946
ראו גם

משרד הפנים (רוסיה)
ק.ג.ב.
מרטין לופז זוברו

מרטין לופז זוברו (באנגלית: Martin López-Zubero; נולד ב-23 באפריל 1969) הוא שחיין עבר אמריקאי-ספרדי שהתחרה עבור ספרד. הוא אלוף אולימפי, אלוף עולם ושיאן עולם שהתמחה בסגנון גב.
ביוגרפיה

מרטין לופז זוברו נולד בג'קסונוויל שבפלורידה. משפחתו בעלת אזרחות כפולה אמריקאית ספרדית. השחייה הייתה במרכז החיים של משפחת זוברו. כבר בגיל 11 הוא ראה את דוד, אחיו הבכור, זוכה במדליית ארד באולימפיאדת מוסקבה (1980) במשחה ל-100 מטר פרפר. אחותו ג'ולי הייתה שחיינית אולימפית שייצגה את ספרד. הוא התאמן תחת הדרכתו של המאמן גרג טרוי בתקופת לימודיו בבית ספר בולס, (קולג' בינלאומי מפורסם ששחו בו אלופים אולימפיים רבים בשחייה כמו: טרינה ג'קסון, דייוויד לארסון, אנתוני נסטי, פרד טיילר ואשלי ויטני). ותחת הדרכתם של רנדי ריס וסקיפ פוסטר כשלמד באוניברסיטת פלורידה.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בבון שבגרמניה בשנת 1989 הוא זכה במדליית זהב ב-100 מטר גב (56.44 שניות) מאית לפני סרגיי זאבולוטנוב מברית המועצות ומקום חמישי ב-200 מטר גב (2:02.31 דקות), ראשון סיים סטפאנו באטיסטלי מאיטליה (1:59.96 דקות).
באולימפיאדת סיאול (1988) שחה זוברו חמישה משחים. הוא סיים במקום 11 במשחה ל-200 מטר גב הבתוצאה של 2:03.70 דקות. בשלב המוקדמות הוא שחה מהר יותר (2:03.33 דקות). במקום 23 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 58.06 שניות, במקום 31 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:10.52 דקות, במקום 27 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:35.68 דקות ובמקום 12 במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:49.47 דקות, זמנו כשחיין ראשון בגב היה 58:05 שניות.
במשחקי הרצון טוב שנערכו בסיאטל, וושינגטון בשנת 1990 זכה זוברו בשתי מדליות זהב במשחים ל-100 מטר גב ול-200 מטר גב.
ביוגרפיה > אלוף עולם

באליפות העולם בשחייה שנערכה בפרת' שבאוסטרליה בשנת 1991 זכה זוברו בשתי מדליות. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:59.52 דקות לפני באטיסטלי (1:59.98 דקות) וסלקוב (2:00.33 דקות) ובמדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 55.61 שניות אחרי המנצחים ג'ף ראוס מארצות הברית (55.23 שניות) ומארק טוקסברי מקנדה (55.29 שניות). בנוסף הוא מסיים במקום השביעי ב-4x100 מטר מעורב (3:45.19 דקות) אחרי המנצחים מארצות הברית (3:39.66 דקות).
ביוגרפיה > שיאן עולם

ב-13 באוגוסט 1991 בפורט לודרדייל קבע זוברו לראשונה במשחה ל-200 מטר גב שיא עולם חדש של 1:57.30 דקות, שיפור לשיאו בן ה-6 שנים של איגור פוליאנסקי מברית המועצות והיה לשחיין הראשון בהיסטוריה ששחה משחה זה מתחת ל-1:58.0 דקות,
לאליפות אירופה בשחייה שנערכה באתונה, בירת יוון, ב-18 באוגוסט אותה שנה הגיע זוברו כשיאן עולם טרי וזכה בשלוש מדליות. מדליות זהב במשחה ל-100 מטר גב (55.30 שניות) לפני דירק ריכטר מגרמניה (56.04 שניות) ובמשחה ל-200 מטר גב (1:58.66 דקות) לפני ולדימיר סלקוב מרוסיה וריכטר (2:00.18 דקות). מדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר (54.30 שניות) אחרי ולדימיר קוליקוב מרוסיה (54.22 שניות).
שלושה חודשים מאוחר יותר, ב-23 בנובמבר אותה שנה שיפר זוברו במשחה ל-200 מטר גב את השיא העולמי שוב כשקבע זמן של 1:56.57 דקות בטסקלוסה, אלבמה שיא שהחזיק מעמד 8 שנים.
ביוגרפיה > אלוף אולימפי

באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכה זוברו במדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב בשיא אולימפי חדש של 1:58.47 דקות, לפני סלקוב (1:58.87 דקות) ובאטיסטלי (1:59.40 דקות). הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 54.96 שניות אחרי טוקסברי המנצח שקבע שיא אולימפי חדש (53.98 שניות), ראוס (54.04 שניות) ודייוויד ברקוף האמריקאי (54.78 שניות). הוא סיים במקום שביעי במשחה ל-100 מטר פרפר (54.19 שניות) המנצח היה פאבלו מוראלס מארצות הברית (53.32 שניות). במוקדמות זמנו היה 54.04 שניות, תוצאה שהייתה מדרגת אותו במקום חמישי. בנוסף, הוא סיים במקום תשיעי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:03.34 דקות), במוקדמות (2:03.07 דקות) וכן מקום עשירי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב (3:44.12 דקות).
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בשפילד שבבריטניה בשנת 1993 זכה זוברו בשתי מדליות. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בפעם השלישית ברציפות בתוצאה של 55.03 שניות, לפני סלקוב (55.58 שניות) ומדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:58.51 דקות, אחרי סלקוב (1:58.09 דקות).
באליפות העולם בשחייה שנערכה ברומא שבאיטליה בשנת 1994 זכה זוברו בשתי מדליות. במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 55.17 שניות לפני ראוס (55.51 שניות) וטמש דויטש מהונגריה (55.69 שניות) ובמדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:58.75 דקות, אחרי המנצח סלקוב (1:57.42 דקות) ולפני רויס שארפ מארצות הברית (1:58.86 דקות). בנוסף, הוא סיים במקום שמיני במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של (3:45.33 דקות) אחרי המנצחים מארצות הברית (3:37.74 דקות).
במשחקי הרצון הטוב שנערכו בסנקט פטרבורג, ברוסיה בשנת 1994 זכה זוברו בשתי מדליות זהב במשחים ל-100 מטר גב ול-200 מטר גב .
באולימפיאדת אטלנטה (1996) הוא לא זכה במדליה. הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 55.22 שניות, המנצח היה ראוס (54.10 שניות) לפני הקובנים רודולפו פאלקון (54.98 שניות) ונייסר בנט (55.02 שניות). במשחה ל-200 מטר גב הוא סיים במקום שישי בתוצאה של 2:00.74 דקות, המנצח היה השחיין האמריקאי בראד ברידג'ווטר (1:58.54 דקות).
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בסביליה, ספרד בשנת 1997 זכה זוברו בפעם הרביעית במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 55.71 שניות, לפני השחיין איתן אורבך מישראל (55.88 שניות) וסלקוב (55.97 שניות).
בשנת 1998 סיים זוברו את לימודיו באוניברסיטה עם תואר בבריאות. הוא עוזר מאמן ראשי בבית ספר בולס בו למד וזכה לתואר מאמן השנה לגילאים בפלורידה על ידי איגוד מאמני השחייה האמריקאי ב-1998, 1999 וב-2002.
תארים

זוברו שבר 4 שיאי עולם במשחה ל-200 מטר גב, זכה ב-20 תוארי אליפות ספרד ו-4 תוארי NCAA.
זוברו זכה בשנת 1991 בתואר שחיין השנה ב-NCAA.
בשנת 2004 זכה זוברו להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
ראו גם

התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר גב
הערות שוליים

↑  MARTIN LOPEZ ZUBERO (ESP) - 2004 Honor Swimmer, באתר International Swimming Hall of Fame
מתן כצמן

מתן כצמן (נולד ב-14 בדצמבר 1986) הוא ראש המועצה המקומית אבן יהודה. בנוסף הוא פעיל חברתי, קצין מילואים, ומייסד ארגון האמת שלי.
ביוגרפיה

גדל והתחנך באבן יהודה. הוא למד בבית הספר היסודי ע"ש בכר ובתיכון הדסים. בצעירותו היה מדריך בשבט אבן יהודה של תנועת הצופים ובזמן שמשפחתו יצאה לשליחות בארצות הברית היה ממייסדי שבט הצופים בקהילת מטרווסט במדינת ניו ג'רזי.
ביוגרפיה > שירות צבאי

בשנת 2005 התגייס לצה"ל ושירת כלוחם וקצין בפלוגת עורב גבעתי. השתתף בשורה של מבצעים ברצועת עזה, וביניהם כמפקד במבצע ענני סתיו ובמבצע עופרת יצוקה. בתפקידו האחרון שימש בתפקיד סגן מפקד פלוגת העורב.
ביוגרפיה > שירות מילואים

שירת במילואים כמפקד מחלקה, מפקד פלוגה וסגן-מפקד גדוד בסיירת חטיבת הנגב (חטיבה 12). במילואים גויס בצו 8 והשתתף כמפקד במבצעים עמוד ענן וצוק איתן. באוקטובר 2021 קודם לדרגת סגן אלוף ומונה למפקד גדוד חי"ר 134 בחטיבה 769 באוגדה הגליל. באוקטובר 2024 הוביל את הגדוד שלו בתעסוקה מבצעית בזמן מלחמת חרבות ברזל.
ביוגרפיה > פעילות חברתית

במאי 2015 ייסד את ארגון האמת שלי, עמותה של לוחמי צה"ל במילואים במטרה להציג עדויות גלויות של חיילי מילואים באופן המתאר את פעילות צה"ל בסיטואציות מורכבות וקשות. הארגון מבצע פעולות הסברה והגנה על חיילי צה"ל.
ביוני 2015 יצא בשליחות משרד החוץ להעיד בפני הוועדה לזכויות אדם באיחוד האירופי לבדיקת אירועי מבצע צוק איתן.
במהלך לימודיו באוניברסיטה השתתף בתוכנית המנהיגות StandWithUs ויצא למספר משלחות הסברה בקמפוסים ברחבי ארצות הברית מטעמה.
במרץ 2023, לקראת הבחירות לרשויות המקומיות, הכריז על מועמדותו לראשות מועצת אבן יהודה בראשות סיעת קידמה. בבחירות גבר כצמן על ראש המועצה המכהן אבי הררי ונבחר לראשות המועצה.
ביוגרפיה > חיים אישיים

כצמן בוגר תוכנית המצטיינים לתואר ראשון ותואר שני במשפטים באוניברסיטת בר-אילן והוסמך כעורך דין. הוא מתגורר באבן יהודה. נשוי לנופר ואב לארבעה ילדים.
הערות שוליים

↑  נינה פוקס, מהמילואים - לכיסא ראש העיר: "המשימה בעזה הייתה שליחות של המדינה", באתר ynet, 28 בפברואר 2024
מתיאס לסור

מתיאס מישל לסור (בצרפתית: Mathias Michel Lessort; נולד ב-29 בספטמבר 1995) הוא כדורסלן צרפתי המשחק בעמדת הסנטר בפנאתינאיקוס.
קריירה > נאנטר

בעונת 2016/2017 חתם לסור בנאנטר הצרפתית ששיחקה בליגת העל הצרפתית וביורופקאפ.
קריירה > הכוכב האדום בלגרד

בדראפט ה-NBA‏ 2017 נבחר לסור בבחירה ה-50, על ידי פילדלפיה 76', אולם לא זכה לחוזה בקבוצה. בשנים הבאות עברו זכויות הדראפט שלו בטריידים שונים ללוס אנג'לס קליפרס, למינסוטה טימברוולבס ולניו יורק ניקס.
בעונת 2017/2018 חתם לסור על חוזה לשלוש שנים בכוכב האדום בלגרד, אך בסוף שיחק רק עונה אחת ובה העמיד ממוצעים של 8.5 נקודות, 5.7 ריבאונדים ו-1.7 חסימות ב-21 דקות למשחק (ביורוליג). בסוף אותה עונה נשרה הכוכב האדום בלגרד ליורוקאפ עם מאזן של 11 ניצחונות מול 19 הפסדים (מקום 13).
קריירה > אוניקאחה מאלגה

בעונת 2018/2019 חתם לסור באוניקאחה מאלגה ששיחקה אז בליגת העל הספרדית וביורוקאפ. באותה עונה מאלגה הגיע עד שלב רבע גמר היורוקאפ שם הודחה על ידי אלבה ברלין שסיימה במקום השני. באותה עונה העמיד לסור ממוצעים של 11 נקודות, 5.4 ריבאונדים, 1.9 חסימות ו-1.1 אסיסטים ב-21 דקות למשחק.
קריירה > באיירן מינכן

בעונת 2019/2020 חתם לסור בבאיירן מינכן הגרמנית אשר שיחקה בבונדסליגה וביורוליג. באותה עונה באיירן מינכן סיימה במקום ה-18 ביורוליג לפני שהעונה נקטעה על ידי מגפת הקורונה. באותה עונה העמיד לסור ממוצעים של 3.8 נקודות, 2.2 ריבאונדים ו-1.1 חסימות ב-11 דקות למשחק.
קריירה > מונקו

בעונת 2020/2021 חתם לסור במונקו אשר שיחקה בליגת העל הצרפתית וביורוקאפ. באותה עונה זכתה מונקו ביורוקאפ בפעם הראשונה בתולדותיה. באותה עונה העמיד לסור ממוצעים של 12.5 נקודות, 6.1 ריבאונדים, 1.7 חסימות ו-1.1 אסיסטים ב-24 דקות למשחק.
קריירה > מכבי תל אביב

בעונת 2021/2022 חתם לסור במכבי תל אביב לחודשיים (עם אופציה לכל העונה) כדי להחליף את אנטה ז'יז'יץ' הפצוע.
תארים

יורוליג: 2023/2024
הערות שוליים

↑  מכבי תל אביב מחתימה את לסור על חוזה לטווח קצר, באתר היורוליג, 27 בספטמבר 2021