stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סעדיה בהט
ביוגרפיה

בהט נולד בשנת 1928 באליטוס שבליטא. הוא שרד את השואה (גטו וילנה, מחנות אסטוניה, מחנה הריכוז שטוטהוף, צעדת המוות מערבה), ובתחילת שנת 1946 עלה דרך צרפת לארץ ישראל ונקלט על ידי עליית הנוער במשק הפועלות בפתח תקווה. בשנת 1947 התגייס לפלמ"ח. תחילה שירת בהכשרת "גזר", ולאחר מכן שויך לגדוד החמישי בחטיבת הראל ולחם במסגרת פלוגה א' ופלוגה ג'. השתתף בליווי שיירות, מבצע נחשון וכיבוש שועפאט ושייח ג'ראח. הוא נפצע במהלך הקרב בבית נשאשיבי. לאחר מכן הוכשר כמפקד, והצטרף לפלוגה ג' כסמל מחלקה. בתפקיד זה הוא נותר עד תום הלחימה ועסק בקליטה ואימון אנשי גח"ל ופיקוד עליהם בלחימה, כולל במבצע חורב ובקרבות נוספים בחזית הדרום.
לאחר המלחמה שוחרר בהט והיה בין מייסדי קבוצת "עמלים" בתל גזר, שממנה יצא ללימודי הנדסה בטכניון. לאחר לימודיו (1952–1956) התקבל לעבודה ברפא"ל. עבודתו נמשכה עד פרישתו לגמלאות, בשנת 1993. במהלך 37 השנים היה בהט איש מחקר ופיתוח, ראש יחידה לפרויקטים ביטחוניים ומהנדס מחקר ראשי של לוחמת יבשה. בשנים 1973–1975 למד לימודי הנדסה מתקדמים במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT) שבארצות הברית. על עבודתו ברפא"ל הוא זכה בשני פרסי רפא"ל ובפרס ביטחון ישראל.
לאורך שנות חייו עסק באמנות, החל בגילוף בעץ במחנות הריכוז בשואה ודרך סדנאות וחוגים ברישום, בציור ובפיסול במהלך שנותיו בישראל. בשלוש תקופות שונות שהה בהט בשבתון בארצות הברית, כחוקר אורח באוניברסיטת סטנפורד, ובמהלך תקופות אלו הוא גם השתלם בלימודי אמנות. בשנת 1967 הוצגה בעיר מגוריו קריית ביאליק תערוכת יחיד הראשונה מעבודותיו. בתחום הפיסול הוא עוסק בחומרים שונים, בהם אבן, עץ ומתכת. בשנת 1989 התקבל בהט לאגודת הציירים והפסלים בישראל.
בשנת 1993, עם פרישתו מרפא"ל, החל לעסוק באמנות באופן נרחב. 26 תערוכות יחיד נוספות של עבודותיו הוצגו במקומות שונים בישראל ומחוצה לה. הוא השתתף בתערוכות קבוצתיות רבות בארץ, בארצות הברית, ביפן, בצרפת, באיטליה ובאוסטריה. 19 פסלי החוצות שלו נמצאים, בין היתר, באוניברסיטת סטנפורד, בלימסול שבקפריסין, במכוני רפא"ל וביישובים ברחבי הארץ. כמו כן הוא זכה פעמיים בפרס הרמן שטרוק מטעם עיריית חיפה (1996, 2009), בציון לשבח על הצעתו לתחרות בינלאומית לאנדרטה "ירושלים דליטא" (1990), במקום שלישי בסימפוזיון הבינלאומי לפיסול שהתקיים במעלות-תרשיחא (1999) וכן בפרס על מפעל חיים בפררה, איטליה.
ביוגרפיה > חיים אישיים

בשנת 1955 נישא בהט ליהודית (לבית מיכלין), ולהם שלושה ילדים.
נחל ארבל

ערך זה עוסק בנחל בגליל התחתון. אם התכוונתם לכפר ערבי בבקעת גינוסר, ראו .
| --- | --- |

נחל ארבל בין הר ארבל להר ניתאי
 מידע כללי
 אורך:  12 קילומטרים
 אגן ניקוז:  24 קמ"ר 
 מוצא:  שדה עמודים 
 יובלים:  נחל אוזנית, נחל סביונה, נחל נמרים, נחל מזגה 
 שפך:  הכנרת (he) 
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל 
  מפה דינמית  מפת מיקום  he   (למפת הגליל העליון מוגדלת) נחל ארבל(למפת הגליל העליון רגילה) נחל ארבל(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל ארבל(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל ארבל tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
נחל ארבל בין הר ארבל להר ניתאי
נחל ארבל במפת הקרן לחקר ארץ ישראל, 1870
נחל ארבל (בערבית: ואדי אל-חמאם) הוא נחל בגליל התחתון הנשפך לכנרת. אורכו כ־12 ק"מ ושטח אגן הניקוז שלו הוא 24 קמ"ר. בעבר היה הנחל איתן וניזון ממי מעיינותיו לאורך כל השנה. כיום נשאבים מי המעיינות לשימוש יישובי הסביבה וכמות המים הזורמים לאפיק הנחל נמוכה.
שם הנחל

הנחל נקרא ארבל על שם הר ארבל והיישוב העתיק ארבל הסמוכים לנחל. בערבית הוא נקרא "ואדי אל-חמאם" שפירושו "נחל היונים", על שם יוני הסלע המקננות בקטע התחתי של הנחל.
תוואי הנחל

מוצא הנחל סמוך לחורבת עמודים בבקעת בית נטופה. משם ממשיך הנחל בכיוון צפון מזרח בערוץ פתוח ורדוד, בקרקעיתו של עמק קירטון רך מתקופת הסנון, ועובר בין הר נמרה (מדרום) להר קוץ (מצפון). לאחר כ־3 ק"מ, ליד חורבת אסעד, פונה הנחל לדרום-מזרח ונובע בו מעיין קטן – עין אסעד. אחרי 1.5 ק"מ הוא אוסף אליו את נחל אזנית. כעבור 1.5 ק"מ נוספים מתנקזים אליו נחל מזגה ונחל נמרים סמוך לחורבת מזגה – שרידי יישוב מן התקופה הרומית-ביזנטית ולעין מזגה, שמימיו נקווים לבור אגירה (באר מזגה). בור זה משמש להשקיית מקנה וחלקות חקלאיות קטנות. כקילומטר מזרחה משם פונה הנחל בחדות דרומה. בנקודת תפנית זו נובע עין ניתאי, בעבר - מקור המים החשוב של הנחל. כיום מימיו נתפסים על ידי מתקן שאיבה ורק מעט עודפים ניגרים אל ערוץ הנחל. משם מתחתר הנחל בתוך סלעי גיר קשים מתקופת האאוקן,  נתיבו נהיה צר ומשני עבריו מצוקי גיר זקופים: מצוקי הר ניתאי (מצפון) ומצוקי הר ארבל (מדרום). הנחל עובר מצפון לשרידי היישוב היהודי ארבל, נוטה צפונה אל עבר עין ארבל וח'רבת ואדי חמאם ונפגש עם יובלו נחל סביונה מדרום לכפר ואדי אל-חמאם. אז יוצא הנחל מבין המצוקים אל דרום בקעת גינוסר, יורד אל הכנרת ונשפך אליה בין חוף מגדל לבין חוף רסטל.
בעלי חיים

בעבר היו בנחל ארבל מינים רבים של בעלי חיים, כפי שתיאר החוקר האנגלי הנרי בייקר טריסטראם את ביקורו בנחל בשנת 1864 בספרו החי והצומח של ארץ ישראל: ”מעולם לא פגשנו חיות בר רבות כמו באחד משלושת הימים האלה. ראשון הופיע חזיר בר מתוך הסבך... אחר כך הוחרד אייל למטה, רץ במעלה הצוק, וחלף סמוך לנו, בשביל המתפתל על פי התהום. אחר כך נמייה גדולה... ובעודני מתאמץ לעקוב אחריה ראיתי להפתעתי דוב חום סורי יורד בכבדות... יכולנו לראות צבאים טופפים בגיא למטה... לוטרה שיצאה מן המים... 14 קני נשרים... פרסים... ועוזנייה...”.
כיום, מגוון בעלי החיים בנחל הצטמצם, וחלקם ונכחדו משם. היום נמצאים שם יונקים כגון שועל, תן ודלק, עדרים של שפני סלעים, צבאים וחזירי בר. בצוקים מקננים עופות דורסים כגון בז מצוי, בז אדום ועקב עיטי. מקננים בנחל גם סיס הגליל וכמובן, יונת הסלע,  על שמה נקרא הנחל בערבית "נחל היונים". בחורף מגיעות לנחל ציפורי השיר כותלי וסתרי צוקים. עד לא מזמן קיננו באזור נשרים ורחמים.
צמחייה

לאורך הקטעים הלחים שבערוץ הנחל גדלים צמחי מים כגון הרדוף הנחלים, פטל קדוש ועצי ערבה מחודדת ובגדות צומחים שיזף מצוי ולבנה רפואי. במדרונות נחל ארבל הצמחייה דלילה בשל סלעי הגיר האאוקניים הבונים את העמק והקרקע העשירה בחרסית שעליהם, וגדלה שם חברת צומח ערבתית שבולטים בה שיחי שיזף השיח וביניהם צמחייה עשבונית מפותחת.
בחורף ובאביב פורחים באזור עץ השקד, יקינתון מזרחי, רקפת מצויה, עירית גדולה, חלבלוב מגובשש, נרקיסים, כרכומים, כלניות, תורמוסים, צבעונים וגאופיטים נוספים.
גלריה

נחל ארבל משמאל ובמרכז התמונה, ואדי אל-חמאם במרכז ומגדל בתחתית
נחל ארבל מתחת להר ארבל
קברים עתיקים ליד הנחל
נחל ארבל בין הר ארבל להר ניתאי במבט מח'רבת ואדי חמאם
נחל ארבל מתחת למצוק הארבל
עין ארבל, ברקע ואדי אל-חמאם
עין ניתאי
פרות רועות במדרונות הנחל
לקריאה נוספת

"נחל ארבל" מדריך ישראל החדש כרך 4: הגליל התחתון וחופו ובעקת כנרות, בעריכת מושון גבאי ויצחקי גל, כתר הוצאה לאור, ידיעות אחרונות, הוצאת משרד הביטחון 2001, עמ' 149–151.
הערות שוליים

1 2 3 4  נחל ארבל, באתר רשות ניקוז ונחלים כינרת
1 2 3 4 5 6  "נחל ארבל" מדריך ישראל החדש כרך 4: הגליל התחתון וחופו ובעקת כנרות, בעריכת מושון גבאי ויצחקי גל, כתר הוצאה לאור, ידיעות אחרונות, הוצאת משרד הביטחון 2001, עמ' 149–151.
1 2 3  דפדפת גן לאומי ושמורת טבע ארבל, רשות הטבע והגנים
1 2  גלעד כרמלי, זה לא מסלול קל, אבל הוא שווה את המאמץ: הכירו את נחל ארבל, באתר ynet, 7 בינואר 2022
↑  טרק ארבלי - הצעה למסלול טיול, באתר רשות הטבע והגנים
| נחלי הגליל |
| --- | --- | --- |
| הגליל העליון | נחל עמוד • נחל עכברה • נחל אביב • נחל גוש חלב • נחל דישון • נחל חצור • נחל יראון • נחל מורן • נחל מחניים • נחל מירון • נחל נריה • נחל צבעון • נחל ראש פינה • נחל רבי ינאי • נחל פשחור • נחל סתר • נחל חנניה • נחל ליבנים • נחל הוזים • נחל שכוי • נחל שמאי • נחל חוקוק • נחל רזים • נחל עצבונית • נחל חלב • נחל עלמון • נחל קציון • נחל ברעם • נחל בן זמרה • נחל מרות • נחל פרוד • נחל עפאים • נחל פקיעין • נחל זבד • נחל זווית • נחל ברתות • נחל חירם • נחל אדמונית • נחל שפנים • נחל זוך • נחל יצהר • נחל אזהב • נחל דלתון • נחל סוד • נחל בר יוחאי • נחל בירנית • נחל משמש • נחל מתת • נחל שרך • נחל בצת • נחל חניתה • נחל נמר • נחל גליל • נחל מצובה • נחל שעל • נחל אשחר • נחל נחת  • נחל יסף • נחל כזיב • נחל מרווה • נחל מירב • נחל אשרת • נחל געתון • נחל ביריה |  |
| הגליל התחתון | נחל אבליים • נחל אדמי • נחל ארבל • נחל גדורה • נחל דנה • נחל השבעה • נחל חילזון • נחל חרוד • נחל יבנאל • נחל ימה • נחל יששכר • נחל כבול • נחל נהלל • נחל נון • נחל ציפורי • נחל צלמון • נחל שונם • נחל שיזפים • נחל שכניה • נחל שרונה • נחל תבור • נחל קנקן • נחל כמון • נחל חזון • נחל שבע • נחל הארי • נחל ממלח • נחל אוזנית • נחל סביונה • נחל נמרים • נחל מזגה • נחל עקב • נחל חמוד • נחל אזנות • נחל קשת  • ואדי אל-חסין • נחל מורסן • נחל נעיאל • נחל סח'נין • נחל שגב • נחל תמרה • נחל חנינה • נחל צוף • נחל עביד • נחל חנה • נחל שזור • נחל יפתחאל • נחל סרגונה • נחל זורעים • נחל שובב • נחל פוריה • נחל חרצית • נחל צידתה • נחל אלות • נחל ברית • נחל תולע • נחל יחמי • נחל גבול • נחל צבאים • נחל זיקה • נחל גבע • נחל נעורה • נחל עכין • נחל רכש • נחל כוכב • נחל סליל • נחל הקוסמת • נחל אוכל • נחל קיש • נחל יזיר • נחל ברק בן אבינעם • נחל קמה • נחל חמוד • נחל עין דור • נחל דבורה • נחל שומר |  |
| אצבע הגליל | נחל דן • נחל שניר • נחל חרמון • נחל עיון • נחל קדש • נחל משגב • נחל השומר • נחל מרגליות • נחל קורן |  |
| הגליל המערבי | נחל שרך • נחל בצת • נחל געתון • נחל יחיעם • נחל שעל • נחל יסף • נחל כזיב |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007339370805171  GND: 1235177092  VIAF: 70149616595303750552   WorldCat (עם VIAF): 70149616595303750552
סעדיה אזנקוט

רבי סעדיה אָזַנְקוֹט היה פילולוג, משורר, מתרגם ומזרחן מיהדות מרוקו. פעל במרקש שבמרוקו ובאמסטרדם שבהולנד, במחצית הראשונה של המאה ה-17.
חייו ופועלו

רבי סעדיה נולד לאביו רבי לוי בעיר מרקש שבמרוקו. בשלב מסוים בחייו הוא היגר להולנד והתיישב בעיר אמסטרדם. הוא היה למורו של המזרחן יוהאן היינריך הוטינגר (אנ') לספרות עברית. הוטינגר העיד כי על ידי מכתביו של רבי סעדיה הוא התעורר ללמוד שפות שמיות. מתשרי ועד סוף טבת ה'ת"ה (1645) הוא שקד בישיבה הגדולה בליידן על תמלול הספר "מורה הנבוכים" שבשפה ערבית לכתב ערבי, עבור המזרחן יעקובוס גוליוס (אנ'). בסיום החיבור הוא כתב לכבוד המלאכה שיר בעברית עם אקרוסטיכון של שמו. הוא תרגם לערבית בכתב ערבי את הספרים בראשית, תהילים ודניאל, עבור חכם בשם ג'ון פאגר. עבור חכם בשם הארן פאג'ט הוא תרגם מספר יצירות של סופרים ערבים לעברית, אותן כלל בקובץ אחד ולו הוא נתן את השם "עץ המוסר מדבר הערבים". בשנת ה'ת"ז (1646/1647) הוא הדפיס באמסטרדם פרפרזה לסיפור מגילת אסתר בשיר וחרוז עם אקרוסטיכון, תחת השם "אגרת הפורים".
ראו גם

אזנקוט
קהילת יהודי מרקש
הקהילה היהודית באמסטרדם
לקריאה נוספת

אליקים גוטהולד וייל, ערך על רבי סעדיה ב: אשכול: אנציקלופדיה ישראלית כרך ב, עמ' 56, ברלין, 1932
דויד דורון, "על תרגום שלושה ספרי מקרא לערבית בהולנד בידי יהודי ממראכש; מסורת ושינוי; דברי מבוא ועיון בכתיב ובפונוטיקה." בתוך: יהושע בלאו ודויד דורון (עורכים), מסורת ושינוי בתרבות הערבית-היהודית של ימי הביניים, עמ' 103–118, ירושלים, תש"ס
המזרחן יוהאן היינריך הוטינגר, תלמידו של רבי סעדיה לספרות עברית
ספין אחורי

בספורט, ספין אחורי מתייחס לסיבוב הפוך של כדור, ביחס למסלול הכדור, שמועבר לכדור על ידי זריקת חיתוך או סלייס (slice). ספין אחורי יוצר כוח כלפי מעלה המרים את הכדור (ראה אפקט מגנוס ).  בעוד שמכה רגילה גורמת לכדור לקפוץ היטב גם קדימה וגם למעלה, זריקות ספין אחורי גורמת לו לקפוץ גבוה יותר ופחות קדימה. ספין אחורי הוא ההפך מספין קדמי (topspin).
הערות שוליים

↑  Tennis Science: How Player and Racket Work Together. University of Chicago Press. 26 באוקטובר 2015. ISBN 9780226136400. {{cite book}}:  (עזרה)
ססטו סנטו

| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  מ-2001 
 סוגה:  טראנס פסיכדלי 
 חברים
 מתן קדוש אבירם סחראי איתי ספקטור
 
ססטו סנטו (Sesto Sento) הוא הרכב טראנס ישראלי מעפולה שחברים בו מתן קדוש, אבירם סחראי ואיתי ספקטור. ב-2011 ספקטור חזר בתשובה ופרש מהלהקה. בעקבות זאת קדוש וסחראי הקימו את ההרכב Vini Vici.
היווצרות הלהקה

חברי הלהקה החלו להתעניין בטראנס בגיל צעיר, ובשלב מסוים השלושה התאספו יחדיו ושחררו את הטראק הראשון שלהם "Soap Bubbles". בעקבות שחרור הטראק החליטו השלושה ליצור מוזיקה באופן מקצועי והתאגדו להרכב טראנס אחד - Sesto Sento. בנוסף, הם יצרו מוזיקה שנוטה יותר לסגנון טכנו, תחת השם Ferbi Boys.
דיסקוגרפיה

תחת השם Sesto Sento הם שחררו שני דיסקים, "BPM" ו"BPM2" ומיני-אלבום (EP) הנושא את שמם. באוקטובר 2002 הם שחררו את האלבום "The Inner Light" תחת הלייבל Com.pact. חודש לאחר מכן, בנובמבר, הם שחררו EP תחת השם Ferbi Boys, תחת הלייבל Hadshot Hahizar. בנובמבר 2003 הם שחררו את אלבומם השני "The Bright Side" תחת השם Sesto Sento. את האלבומים וה-EP השונים הם שחררו בזמן מסעי הופעות עמוסים במיוחד בישראל ובעולם כולו.
בנוסף לדיסקים ול-EP הראשונים שנשאו את שמותיהם המסחריים של השלושה, הם הוציאו עשרות תקליטורי EP שברובם נמצאים טרקים שהם גרסאות שונות לטרקים קיימים, מיקסים רבים ומוזיקה אלקטרונית מסוגים שונים.
בנוסף, ישנו פרויקט צד של מתן קדוש הנקרא Gataka. והוא יצר מספר טרקים עם אבירם סחראי ואיתי ספקטור תחת השם Sesto Sento & Gataka.
2002 - The Inner Light*
2003 - The Bright Side*
2005 - Remixer*
2006 - Come Together*
2008 - Key To The Universe*
2012 - P.L.U.R
ניצן תנעמי

ניצן תנעמי גלבוע (נולדה ב-21 ביולי 1975) מזכ"לית משותפת בכוח לעובדים, ארגון עובדים כללי המייצג כ-35,000 עובדות ועובדים בישראל. מכהנת בתפקיד משנת 2015.
ביוגרפיה

נולדה ב-1975 בקיבוץ נחשולים, מתגוררת בנתניה עם בן זוגה ושני ילדיהם. בוגרת תואר במדעי החברה, לימודי הנחיית קבוצות ולימודי יישומים ארגוניים של אנליזה קבוצתית.
פרסומים

עבודה מארגנת: בניית כוח וקהילה בהתארגנות עובדים דמוקרטית – נמלה הוצאה לאור, 2024
פעילות חברתית וציבורית

עבדה בעמותת אלון, אשר פעלה לצמצום פערים חברתיים, כרכזת מבצע לימודי במפתן אלון בשכונת התקווה, כמנחה וכמנהלת פרויקטים.
עבדה ברבנים לזכויות אדם ובעמותת סיכוי כמקדמת מדיניות. ריכזה את הקואליציה הארצית להעסקה ישירה, קואליציה של ארגונים אשר פועלת למיגור תופעת עובדי הקבלן. פעילה במאבק כנגד תוכנית מהל"ב (תוכנית וויסקונסין) שהייתה ניסיון הפרטה של שירות התעסוקה והפקירה מובטלים בידי חברות למטרות רווח. פעלה במסגרת קואליציה של ארגונים אשר עבדו בשטח עם נפגעי התכנית, ובקידום מדיניות. המאבק בשיתוף קואליציית חברי כנסת הביא לביטולה של התכנית ב-2010.
פעילה במאבק למען דיור ציבורי, כחלק מפורום דיור ציבורי. פעלה בקידום מדיניות בתחום, למען הרחבת הקריטריונים לזכאות לדיור ציבורי ולשינוי הסכמי המדינה עם החברות המשכנות.
פעילות חברתית וציבורית > כוח לעובדים

תנעמי החלה דרכה בכוח לעובדים כמתנדבת בשנת 2008, מעט אחרי הקמת הארגון. בשנת 2011 נבחרה תנעמי לראשונה להנהגת הארגון, ובשנת 2015 נבחרה לתפקיד של מזכ"לית משותפת.
ב-2024 הוציאה לאור את ספרה "עבודה מארגנת" על עבודת ארגון עובדים בישראל.
ראו גם

כוח לעובדים
לקריאה נוספת > ראיונות לתקשורת

עושים סדר – עובדי קבלן – גורל אחד למורים ולשומרים, 8 במאי 2012
עושים סדר – שינוי במגמה – נשים מתאגדות, 2 במאי 2013
עושים סדר – ניצן תנעמי ודר' איציק ספורטא על העובדים בשכר מינימום, 19 באוגוסט 2013
"כבוד העורך דין" – 103FM‏, 14 בנובמבר 2022
לקריאה נוספת > מאמרי דעה

ניצן תנעמי, ‏העובדים נוהרים בהמוניהם לקלפיות, ניצן תנעמי, באתר גלובס, 9 באפריל 2019
ניצן תנעמי‏, ומי יטפל בקשישים בפריפריה?, באתר וואלה, 29 במרץ 2011
ניצן תנעמי, שר הרווחה דואג למפוטרי "טבע". ומה עם מפוטרי משרדו?, באתר הארץ, 24 בדצמבר 2017
ניצן תנעמי, תוכניות האוצר: שוב לעשירים בלבד, באתר ynet, 2 בדצמבר 2008
ניצן תנעמי, למה הם כל כך מפחדים מארגוני עובדים?, באתר "שיחה מקומית", 9 באפריל 2023
ניצן תנעמי, המכרזים הממשלתיים הם גם הזדמנות לשינוי חברתי, באתר כלכליסט, 31 ביולי 2015
ניצן תנעמי, תוכנית ויסקונסין - 82% כישלון, באתר TheMarker‏, 16 במאי 2007
ניצן תנעמי, לפיד קובר סופית את הדיור הציבורי, באתר TheMarker‏, 10 ביוני 2013
הערות שוליים

↑  ניצן תנעמי מכוח לעובדים | שיחה 8 – רוזה מדיה روزا ميديا, באתר Rosa Media
↑  תני גולדשטיין, "תחשבו על המשמעות של אנשים שייזרקו לרחוב במגיפה, זו קטסטרופה", באתר זמן ישראל, 26 במרץ 2020
סיארה (כדורגל)

סיארה הוא מועדון כדורגל ברזילאי המייצג את העיר פורטלזה שבברזיל. נכון לשנת 2018 משחק המועדון בסריה ב’ בברזיל.
המועדון הוקם בשנת 1914. בהיותו המועדון הוותיק במדינת סיארה הוא קיבל כינוי "סבא". בשנת 1971 הקבוצה לראשונה השתתפה בליגה הבכירה ונשרה ממנה לאחר עונה בודדת. בשנת 1985 הקבוצה זכתה במקום ה-7, הגבוה ביותר בתולדות המועדון. בשנת 1994 הקבוצה הגיעה לגמר גביע ברזיל. בעקבות כך בשנת 1995 היא השתתפה בתחרות גביע קונמבול.
לזכותו של המועדון 44 זכיות באליפות סיארה.
נתיב (גיור)

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  ירושלים 
 מייסדים:  ממשלת ישראל, הסוכנות היהודית 
 תקופת הפעילות:  1999–הווה (כ־25 שנים) 
 www.nativhagiur.org.il
 
נתיב - המרכז הלאומי לזהות וגיור הוא גוף ממלכתי ללימודי יהדות לישראלים המבקשים להתגייר.
הרקע להקמת הארגון

הרקע לוועדת נאמן ולהקמת הארגון הוא עתירותיהם לבג"ץ של הזרמים הלא-אורתודוקסיים בישראל שדרשו להכיר בגיוריהם הנעשים בישראל. בג"ץ דרש מהכנסת לתשובה בנושא מיהו יהודי, וסיעות חרדיות ניסו להעביר תיקון לחוק המבהיר כי גיור תקף הוא אך ורק גיור אורתודוקסי. הדבר הוביל לסערה בקרב הציבור היהודי בארצות הברית ולחשש למשבר ונתק.
ראש הממשלה דאז בנימין נתניהו החליט בשנת 1997 על הקמת "הוועדה לגיבוש רעיונות והצעות בנושא הגיור בישראל" (ועדת נאמן). הוועדה הייתה מורכבת נציגים ורבנים אורתודוקסים, קונסרבטיבים ורפורמים. בדו"ח הוועדה ניסתה להגיע לפשרה בכך שיופרדו ההכנה לגיור (שיעברו על ידי נציגים מכל זרמי היהדות) ותהליך ההכרה בגיור (שיהיה לפי כללי היהדות האורתודוקסית). אולם עקב ההחלטה לשלב בהכנה לגיור זרמים שונים ביהדות סירבה מועצת הרבנות הראשית להתחייב על מדיניות גיור מקלה.
בהחלטת ממשלה מספר 3613 מ-7 באפריל 1998 לאור המלצות הוועדה, הוחלט על הקמת בתי הדין המיוחדים לגיור ואת המכון המשותף ללימודי היהדות.
הארגון הוקם בשנת 1999 תחת השם המכון המשותף ללימודי יהדות ובשנת 2015 שונה שמו לנתיב.
בראש הארגון פועלת הנהלה ציבורית בראשות פרופסור בנימין איש שלום  ובה ויושבים נציגים משלושת הזרמים המרכזיים ביהדות.
פעילות הארגון

הארגון מופעל על ידי הסוכנות היהודית ואגף הגיור במשרד ראש הממשלה. נתיב משמש כמסגרת ההכנה המרכזית לגיור בישראל ומופקד על תוכנית הגיור בצה"ל. בתור גוף ממלכתי, הלימודים בו ניתנים ללא תשלום. הארגון מפעיל עשרות כיתות לימוד בפריסה ארצית ומציע קורסים מותאמים לאוכלוסיות שונות לרבות סטודנטים ואנשים עם מוגבלות. משך הלימודים במסגרות האזרחיות הוא כעשרה חודשים עד שנה ומפגשי הלימוד נערכים פעם עד פעמיים בשבוע. במהלך הלימודים מלווים המורים את המתגיירים בכל שלבי תהליך הגיור.
תוכנית נתיב בצה"ל כוללת את:
קורס נתיב - קורס זהות יהודית ישראלית
סמינר גיור א' - עבור חיילים המעוניינים להמשיך בתהליך גיור
סמינר גיור ב'  - עבור חיילים המעוניינים להשלים את הגיור בצה"ל
ביקורת

התוכנית ספגה ביקורת קשה על כך שהיא משדלת אזרחים ישראלים להמיר את דתם, מהלך שגונה כמיסיונרי. ב-2018 פסק בית-המשפט העליון שאסור לצבא לחייב חיילים להשתתף בפעילויותיה, לאחר שהקצין חסר הדת סטניסלב יורובסקי עתר בדרישה שהממונים עליו יפסיקו להטרידו בהצעות להמרת דת. צה"ל ממשיך להציע לחיילים לא-יהודים לפנות אל "נתיב." ואף מתגמל אותם על כך.
הערות שוליים

↑  Defying High Court, the Israeli Army Still Presses non-Jewish Soldiers to Convert. הארץ, 25 ביוני 2020.
לוגו המכון ללימודי היהדות
נשים קטנות (סדרה, 2017)

| --- | --- |

 מבוסס על:  נשים קטנות מאת לואיזה מיי אלקוט
 סוגה:  דרמה
 כותבים:  היידי תומאס
 בימוי:  ונסה קזוויל
 שחקנים:  אמילי ווטסון וילה פיצג'רלד מאיה הוק אנס אלווי קתרין ניוטון ג'ונה האוור-קינג
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת ארצות הברית
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  3
 הפקה
 חברת הפקה:  Playground Television UK
 עורכים:  מתיו טברן הייזל ביילי
 צלמים:  פירס מקגרייל
 מוזיקה:  סטיוארט ארל רבקה דייל אנדרו בירד
 אורך פרק:  57 דקות
 שידור
 רשת שידור:  BBC One PBS Masterpiece
 פורמט (תמונה):  2:1 1080p
 פורמט (קול):  סטריאו
 תקופת שידור מקורית:  26 בדצמבר 2017 – 28 בדצמבר 2017
 קישורים חיצוניים
 אתר הסדרה
 דף התוכנית ב-IMDb
נשים קטנות (באנגלית: Little Women) היא דרמה תקופתית של ה-BBC משנת 2017, עיבוד לרומן באותו שם מאת לואיזה מיי אלקוט שיצא לאור ב-1868. את התסריט כתבה היידי תומאס וביימה ונסה קזוויל. המיני-סדרה כוללת שלושה פרקים והיא שודרה לראשונה בערוץ BBC One ביום הקופסאות של שנת 2017 ובשני הימים הבאים. צוות השחקנים כולל את וילה פיצג'רלד, אמילי ווטסון, מייקל גמבון, ג'ונה האוור-קינג ואנג'לה לאנסברי.
צוות השחקנים

מרגרט "מרמי" מארץ' – אמילי ווטסון
רוברט מארץ' – דילן בייקר
מג מארץ' – וילה פיצג'רלד
ג'ו מארץ' – מאיה הוק
בת' מארץ' – אנס אלווי (Annes Elwy)
איימי מארץ' – קתרין ניוטון
לורי לורנס – ג'ונה האוור-קינג
ג'יימס לורנס – מייקל גמבון
הדודה ג'וזפין מארץ' – אנג'לה לאנסברי
האנה – אלינור מת'וון
ג'ון ברוק – ג'וליאן מוריס
אסטל ולנור – נלי הנריון
פרנק ווהן – פליקס מקנזי-בארו
קייט ווהן – מיי ביגנול
חייל – פטריק פלאנרי
איש צעיר פצוע – פודה סימבו
ספר – ריצ'רד פפל
הדודה קרול – קתלין וורנר ייטס
פרופסור בהר – מארק סטנלי
הפקה

הסדרה "נשים קטנות" הוזמנה על ידי מחלקת הדרמה של ה-BBC במאי 2017, יחד עם עשר דרמות טלוויזיוניות נוספות. היידי תומאס, יוצרת הסדרה "מיילדת", עיבדה את הרומן למיני-סדרה, והבימוי נעשה בידי ונסה קזוויל. המפיקים היו Playground Television UK יחד עם PBS Masterpiece.
מקום ההתרחשות של "נשים קטנות" הוא בקונקורד שבמסצ'וסטס, אבל הסדרה צולמה במחוז ויקלו שבאירלנד. הצילומים נערכו בעיר החוף בריי ובאולפני ארדמור החל מיולי 2017.
מעצבת התלבושות האירית Eimer Ní Mhaoldomhnaigh יצרה את התלבושות למיני-סדרה.
קבלה וביקורת

בבריטניה קיבלה הסדרה תגובות חיוביות מהתקשורת. בן לורנס מהדיילי טלגרף תיאר את הסדרה כ"דבר הטוב ביותר היחיד בטלוויזיה בחג המולד... תענוג מתחילתו עד סופו - גרסה נוקבת ומצחיקה של הרומן משנת 1869 של לואיזה מיי אלקוט, שבה ארבע האחיות לבית מארץ' נראות הן כדמויות חדשות ומרגשות והן כחברות ותיקות". אלכס או'קונל מעיתון הטיימס כתב: "התסריטאית היידי תומאס ("תקראו למיילדת", "קרנפורד") מזכירה לנו למה אנחנו אוהבים את זה ומראה לנו את הסיפור הקלאסי באור חדש ובהיר."
לפי נתוני הצפייה של B צפו בפרק הראשון 5.17 מיליון איש, ובפרק השלישי צפו 4.38 מיליון איש. בפרק השני צפו פחות מ-4.31 מיליון ולכן הסדרה לא נכללה ברשימת 30 התוכניות הנצפות ביותר של ערוץ BBC1 עבור השבוע שהסתיים ב-31 בדצמבר 2017.
הערות שוליים

↑  "Episode 1, Series 1, Little Women - Credits - BBC One". BBC.
↑  Ellis, Samantha (22 בדצמבר 2017). "The big trouble with Little Women". The Guardian. נבדק ב-26 בדצמבר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Clarke, Stewart (26 בדצמבר 2017). "New BBC, PBS Adaptation of 'Little Women' Puts Women Before and Behind the Camera". Variety. נבדק ב-26 בדצמבר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3  Mitchell, Robert (4 במאי 2017). "BBC Announces New Adaptations of 'War of the Worlds,' 'Little Women'". Variety. נבדק ב-27 בדצמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Bley Griffiths, Eleanor (26 בדצמבר 2017). "Where is Little Women filmed?". Radio Times. נבדק ב-27 בדצמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑    Emily Cronin, ‏Little Women: the story behind the 'homemade' costumes- and why Maya Hawke still wears her Victorian coat out and about in New York, The Telegraph, 26 December 2017
↑    Ben Lawrence, ‏Little Women, episode 3 review: poignant, funny, and the single best thing on TV this Christmas, The Telegraph, 29 December 2017
↑  O'Connell, Alex (27 בדצמבר 2017). "TV review: Little Women". The Times (באנגלית בריטית). נבדק ב-4 בינואר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  http://www.barb.co.uk/viewing-data/weekly-top-30
סעדיה איתין

סעדיה איתין
סעדיה (איסיי) איתין (לעיתים אתין) (20 באפריל 1890 – 11 באפריל 1971) היה המהנדס הראשון של חברת החשמל וראשון למתכנני רשת החשמל בארץ ישראל, וכן המהנדס הראשי שלה מפתיחתה הרשמית ועד לפרישתו לגמלאות באוגוסט 1955.
קורות חייו

סעדיה איתין נולד בבריאנסק שבפלך אוריול ברוסיה להוריו רבקה ואהרן איתין. אביו היה בעל בית דפוס גדול בבריאנסק, ציוני נלהב ומורשה של חובבי ציון בעירו. בשנת 1906 עלתה המשפחה לארץ ישראל והתיישבה ביפו, ברחוב בוסטרוס היוקרתי דאז. אביו, אהרן, שהיה חלוץ הדפוס העברי בעיר העברית הראשונה, פתח בית דפוס ביפו ועם הקמת תל אביב העביר אליה את בית הדפוס שלו לדרך יפו 5. בשנת 1909 נמנתה משפחת איתין עם 66 המשפחות אשר ייסדו את העיר תל אביב. ביתה נבנה ברחוב יהודה הלוי 19, ובית שני בעיר נבנה ברחוב לוינסקי 69.
סעדיה היה הבן הבכור במשפחה. הוא עלה ארצה בגיל בוגר יחסית ואת לימודיו התיכוניים סיים עוד ברוסיה. אחרי העלייה ארצה נסע סעדיה לגרמניה, במימון אביו, ללימודים אקדמאיים. הוא בחר בהנדסת חשמל, בתקווה לפתח תחום זה בארץ ישראל, וסיים את לימודיו האקדמיים בגרמניה בשנת 1912. באוקטובר 1921 נשא סעדיה את רבקה חנוך לאישה. רבקה הייתה מורה לנגינה בפסנתר ובתם של מלכה ואברהם-גרשון חנוך אשר נמנו גם הם בין 66 המשפחות המייסדות של תל אביב. בדצמבר 1924 נולדה בתם אריאלה, שהייתה הנכדה הראשונה לשניים ממייסדי העיר.
מאוחר יותר עבר סעדיה איתין לחיפה, ובנה את ביתו על הר הכרמל, ברחוב ווג'ווד 13 א' (תוכנן על ידי משה חת). הבית כלל 6 דירות ש-5 מתוכן הושכרו, ובחזיתו הייתה נטועה חורשת עצים. בתקופה טרם נישואיו לא הייתה בארץ ישראל תעסוקה למהנדסי חשמל, ובמשך 4 שנים (1914–1918) מצא איתין את פרנסתו בהוראת מתמטיקה ופיזיקה בבית הספר הריאלי בחיפה. הוא כתב, קרא ודיבר בחמש שפות: עברית, גרמנית, רוסית, אנגלית וצרפתית.