stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גמר גביע אירופה לאלופות 1967
הדרך אל הגמר > אינטר מילאנו

אינטר פתחה את משחקיה בסיבוב הראשון בהגרלה קשה יחסית, במיוחד לסיבוב הראשון, ופגשה את טורפדו מוסקבה נציגת ברית המועצות. במשחק הראשון בבית ניצחה אינטר על חודו של שער, בזכות שער עצמי של ואלרי וורונין בתוך המחצית השנייה. משחק הגומלין במוסקבה הסתיים ללא שערים, ושלח את אינטר לשמינית הגמר.
שמינית הגמר הפגישה בין אינטר לבין ואשאש, אלופת הונגריה. במשחק הראשון בסן סירו נטלה אינטר את היתרון בדקה ה-59, אך שמונה דקות לסיום הצליחה ואשאש להשוות. עם זאת, השוויון החזיק מעמד שלוש דקות בלבד, עד שמריו קורסו קבע 2-1 בדקה ה-85. במשחק הגומלין השלימה אינטר ניצחון כפול, לאחר שגברה 2-0 על ואשאש מצמד של סנדרו מאצולה. עם 4-1 בסיכום, עלתה אינטר לרבע הגמר.
בשלב רבע הגמר פגשה אינטר את האלופה המכהנת, ריאל מדריד הספרדית. במשחק הראשון בסן סירו קבע רנאטו קאפליני את תוצאת המשחק בדקה ה-54, 1-0 לאינטר. עם יתרון מינימלי הגיעה אינטר לאצטדיון סנטיאגו ברנבאו, וכבר בדקה ה-24 כבש קאפליני פעם נוספת לרשתה של ריאל והעלה את קבוצתו ליתרון. שער עצמי של איגנסיו סוקו במהלך המחצית השנייה קבע את תוצאת המשחק, 2-0 לאינטר ו-3-0 בסיכום שני המפגשים, ניצחון מהדהד שהדיח את אלופת אירופה.
הניצחון המרשים על ריאל העניק לאינטר את הכרטיס לחצי הגמר, שם פגשה את צסק"א סופיה הבולגרית (אז תחת השם "צסק"א הדגל האדום"). במשחק הראשון בסן סירו כבש ג'אצ'ינטו פאקטי בדקות הסיום של המחצית והעלה אינטר ליתרון. בדקה ה-65 הצליחה צסק"א לכבוש את השוויון, והעבירה את ההכרעה לסופיה. במשחק הגומלין, שוב היה זה פאקטי שהעלה את אינטר ליתרון, בדקה ה-62. על אף היותה קבוצת הגנה מצוינת, לא הצליחה אינטר לשמור על שערה עד לסיום וספגה את השוויון רבע שעה אחר כך. עם שוויון מוחלט בין שתי הקבוצות בסיום, הלכו אינטר וצסק"א למשחק הכרעה בבולוניה שבוע אחר כך. במשחק הפלייאוף עלתה אינטר ליתרון משער של קאפליני לאחר 12 דקות, ושמרה עליו עד לסיום - 1-0 במשחק הפלייאוף העניק לאינטר את הכרטיס לגמר השלישי בתולדותיה בתוך ארבע עונות בלבד.
| סקוטלנד סלטיק | סקוטלנד סלטיק | סקוטלנד סלטיק | סקוטלנד סלטיק | סיבוב | איטליה אינטר מילאנו | איטליה אינטר מילאנו | איטליה אינטר מילאנו | איטליה אינטר מילאנו | איטליה אינטר מילאנו |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| יריבה | סיכום | משחק ראשון | משחק שני |  | יריבה | סיכום | משחק ראשון | משחק שני | פלייאוף |
| שווייץ פ.צ. ציריך | 5 – 0 | 2 - 0 (בית) | 3 - 0 (חוץ) | סיבוב ראשון | ברית המועצות טורפדו מוסקבה | 1 – 0 | 1 - 0 (בית) | 0 - 0 (חוץ) |  |
| צרפת נאנט | 6 – 2 | 3 - 1 (חוץ) | 3 - 1 (בית) | שמינית הגמר | הונגריה ואשאש | 4 – 1 | 2 - 1 (בית) | 2 - 0 (חוץ) |  |
| הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה וויבודינה נובי סאד | 2 – 1 | 0 - 1 (חוץ) | 2 - 0 (בית) | רבע הגמר | ספרד ריאל מדריד | 3 – 0 | 1 - 0 (בית) | 2 - 0 (חוץ) |  |
| צ'כוסלובקיה דוקלה פראג | 3 – 1 | 3 - 1 (בית) | 0 - 0 (חוץ) | חצי הגמר | בולגריה צסק"א הדגל האדום | 2 - 2 | 1 - 1 (חוץ) | 1 - 1 (בית) | 1 - 0 |
סיכום המשחק > רקע

סלטיק של המאמן ג'וק סטיין הגיעה למשחק לאחר שכבר זכתה בארבעה תארים מקומיים באותה העונה. היא הבטיחה את הזכייה באליפות סקוטלנד, וזכתה גם בגביע, גביע הליגה וגביע גלאזגו. עם זאת, מי שהגיעה כפייבוריטית למשחק הגמר היא אינטר של המאמן הארגנטינאי הלניו הררה, שכבר הוביל אותה לשתי זכיות רצופות בתואר שנתיים קודם לכן. הניסיון והעוצמה של המועדון האיטלקי הפך אותה למועמדת בכירה להשלים טריפטה, זכייה שלישית בתואר.
המשחק הפגיש בין שני סגנונות כדורגל שונים בתכלית. סלטיק התעקשה על משחק התקפי עם כלים רבים בחלק הקדמי. סטיין הציב מערך של 4-2-4, עם ג'ימי ג'ונסטון ובובי לנוקס המהירים והטכניים באגפים שתפקידם להזין את שחקני האמצע, וילי וולאס וסטיבי צ'אלמרס. מי שחסר לקבוצה במשחק היה ג'ו מקברייד, שכבר בחודש דצמבר חצי שנה קודם לכן נפצע בברכו ולא התאושש בזמן. יכולתו של מקברייד הייתה גבוהה כל כך באותה העונה, שעל אף שהחמיץ חצי עונה הוא סיים כמלך השערים של הליגה המקומית, עם 35 כיבושים ב-26 הופעות בלבד.
מול הסגנון ההתקפי של סלטיק, ניצבה אינטר ושיטת הקטנאצ'ו. סגנון המשחק ההגנתי באופן מובהק, עם חמישה שחקנים בקו האחורי, היה יעיל והעניק לאינטר תארים רבים, גם אם לא היה שובה עין. אינטר נהגה להתגונן עם מספר רב של שחקנים, במיוחד כשצעדה ביתרון, ולתסכל שוב ושוב את התקפת היריבות. לראיה, עד למעמד הגמר כבשה אינטר 11 שערים בלבד בתשעה משחקים (סלטיק כבשה 16 שערים בשמונה משחקים בלבד), אך ספגה שלושה בלבד לכל אורך הטורניר. הבדלי הסגנונות הטו את דעת הקהל האובייקטיבי לטובתה של סלטיק, ורבים רצו לחזות בניצחון היופי על השיטה ההגנתית המתסכלת של שחקניו של הררה. אינטר חסרה במשחק שני שחקני מפתח בגלל פציעות, ז'איר דה קוסטה ולואיס סוארס מירמונטס, אך גם בלעדיהם הייתה פייבוריטית ברורה להניף את הגביע בסוף הערב.
סיכום המשחק > תקציר המשחק

אינטר פתחה את המשחק כשהיא מסוכנת יותר מיריבתה, והתקרבה לכיבוש כבר בהתקפה המסוכנת הראשונה במשחק. רנאטו קאפליני הגביה כדור לרחבה וסנדרו מאצולה נגח היטב למסגרת, אך הכדור נעצר בברכיו של רוני סימפסון, שוערה של סלטיק. רגעים ספורים אחר כך זכתה אינטר בפנדל. קאפליני הוכשל ברחבה על ידי המגן הימני של סלטיק ג'ים קרייג, ומאצולה כבש בקלות וקבע 1-0 לאינטר כבר לאחר שבע דקות.
השער המוקדם קירב את אינטר משמעותית לעבר הזכייה. במצב כזה, היא יכולה הייתה להתרכז במשחק ההגנה היעיל והחזק שלה, לתסכל את התקפת סלטיק ולצאת להתקפות מעבר והתקפות מתפרצות מהירות. עם זאת, מול סגנון המשחק ההתקפי של סלטיק וללא סוארס היצירתי שהיה אמון על הוצאת התקפות המעבר והיה חסר מאוד במערך של אינטר, השער שירת דווקא את שחקניו של סטיין. הקבוצה ההתקפית ממילא של סטיין השתמשה כעת בכל הכלים ההתקפיים שעמדו לרשותה, והכריחה את אינטר לסגת עד לקו הרחבה שלה. אינטר מיעטה מאוד להוציא התקפות, וסלטיק שלטה ללא עוררין בנעשה במגרש. שיטת המשחק של אינטר שהשאירה שחקן אחד בלבד בחלק הקדמי ותשעה שחקנים מאחורי הכדור, אפשרה לשני קשרי המרכז ללחוץ קדימה, ולשני המגנים לעלות שוב ושוב לחלק ההתקפי.
על אף השליטה המוחלטת, סגנון המשחק של אינטר הגביל את סלטיק שהתקשתה לפרוץ את המערך והסתמכה בעיקר על בעיטות ממרחק. כאשר הצליחה להגיע למסגרת, נתקלה ביום מצוין של השוער ג'וליאנו סארטי, שמנע שוב ושוב מהכדור לחדור לשערה של אינטר. סלטיק הגיעה למספר הזדמנויות מצוינות, בהן הבעיטה של ברטי אאולד שנעצרה במשקוף, נגיחה של ג'ונסטון שנהדפה על ידי סארטי בקצות האצבעות ובעיטה חופשית חזקה של טומי גמל ששוב מצאה את סארטי מוכן. ההזדמנות הטובה מכולן הייתה של גמל, שהקשית כדור מרהיב מעל לראשו של סארטי, אך החמיץ במעט את המסגרת ונעצר במשקוף. ההגנה החזקה של אינטר והיכולת המצוינת של סארטי השאירו את התוצאה על כנה בתום המחצית הראשונה, 1-0 לאינטר.
בדקה ה-63 מצאה סלטיק את השוויון. המהלך החל עם קרייג, המגן שגרם לפנדל לזכותה של אינטר, שפרץ לתוך הרחבה והסית קרייג את הכדור במסירה לקו 16 המטרים. לשם הגיע טומי גמל, שבבעיטה חזקה ברגל ימין מצא את הפינה השמאלית של השער, וקבע 1-1.
שער השוויון הכריח את אינטר, שאיבדה את יתרונה, להמר יותר על החלק ההתקפי, אך המומנטום נח באותן דקות אצל סלטיק, שהמשיכה לתקוף את השער ביתר שאת. בדקות הסיום נדמה היה כי סלטיק לא תצליח לשבור את ההגנה החזקה של האיטלקים, אך בדקה ה-84 השלימה סלטיק את המהפך. טומי גמל חדר לרחבה מצד שמאל, ומסר לאחור לכיוונו של בובי מרדוק. הקשר המרכזי בעט בעוצמה לעבר השער, סטיבי צ'אלמרס הסית בנגיעה קלה את הכדור והכניע את סארטי, 2-1 לסלטיק.
סלטיק שמרה על התוצאה עד לסיום. עם 42 ניסיונות הבקעה לעומת חמש בלבד של אינטר, ועם שליטה מוחלטת בנעשה במגרש, הפכה לבריטית הראשונה אי פעם שמניפה את גביע אירופה לאלופות, ואלופה הראשונה שאינה ספרדית, פורטוגלית או איטלקית.
סיכום המשחק > לאחר המשחק

עם שריקת הסיום פרץ הקהל של סלטיק למגרש, הניף את השחקנים ואף לקח מחלקם את חולצות המשחק. הענקת הגביע על ידי נשיא פורטוגל התעכבה בכעשר דקות, ולבסוף התבצעה בפודיום שהוקם ביציע. הניצחון של סלטיק הוגדר כניצחון הכדורגל ההתקפי והיפה וכסוף עידן הקטנאצ'ו. גם מאמן אינטר, הלניו הררה, הודה כי הניצחון הגיע לסלטיק וכי זהו ניצחון לכדורגל.
קבוצת סלטיק מחזיקת הגביע לזכתה לכינוי "אריות ליסבון" בעקבות ההופעה בגמר. המאמן ג'וק סטיין זכה לשבחים רבים ולמחוות רבות על זכייתה של סלטיק. בין היתר, נקרא על שמו יציע באצטדיון סלטיק פארק לאחר המשחק, והוא זכה לתואר מפקד במסדר האימפריה הבריטית. מאמנה של ליברפול ביל שאנקלי הרעיף שבחים על סטיין, ואף כינה אותו "אלמותי" בעקבות הזכייה, ולימים הגדיר אותו אלכס פרגוסון כגדול מאמני הכדורגל הסקוטים בכל הזמנים. סלטיק של 1967, אשר כל שחקניה נולדו ברדיוס של כחמישים קילומטרים מגלאזגו, נחשבת עד היום לטובה בהיסטוריה של המועדון.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 25 במאי 1967 | סקוטלנד סלטיק | 2 - 1 | איטליה אינטר מילאנו | אסטאדיו נסיונאל, ליסבון, פורטוגל צופים: 45,000 שיפוט: גרמניה המערבית קורט צ'נשר |
| 25 במאי 1967 | טומי גמל  63'   סטיבי צ'אלמרס  84' | (סיקור) | סנדרו מאצולה  7' (פ) | אסטאדיו נסיונאל, ליסבון, פורטוגל צופים: 45,000 שיפוט: גרמניה המערבית קורט צ'נשר |
סיכום המשחק > הרכבי הקבוצות

| --- | --- |
              סלטיק :               אינטר מילאנו
ד'רנ"ג

ד'רנ"ג (4253)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-8 בספטמבר 492 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 27 באוגוסט 493. שנה מסוג גכה, איננה מעוברת, ואורכה 354 ימים. זו שנה רביעית לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג גכה, ובה 354 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
היסטוריה של עם ישראל
דוכסות סקסוניה-גותה

דוכסות סקסוניה-גותה (בגרמנית: Sachsen-Gotha, נהגה "זקסן-גותה") הוא שמה של דוכסות גרמנית בתורינגיה, שנוצרה על ידי פיצול מדוכסות סקסוניה-ויימאר, ופוצלה לאחר מכן לשבע דוכסויות שונות.
היסטוריה

בשנת 1601 מת יוהאן השני, דוכס סקסוניה-ויימאר, ובנו יוהאן ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-ויימאר עלה לשלטון במקומו.  עם פרוץ מלחמת שלושים השנים הצטרף יוהאן ארנסט לפרוטסטנטים, ואף השתתף בקרב ההר הלבן. בשנת 1620 מונה אחיו וילהלם לעוצר במקומו, ולאחר שנהרג יוהאן ארנסט בהונגריה בשנת 1626 עלה וילהלם לשלטון במקומו. בשנת 1640 פוצלה הדוכסות בין שלושת האחים; וילהלם, דוכס סקסוניה-ויימאר, אלברכט הרביעי, דוכס סקסוניה-אייזנך, וארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-גותה.
ארנסט קיבל את אזור גותה, ובשנת 1643 החל בבניית טירה למגוריו. ארנסט פעל בחוכמה, ועל אף שהפחית את המיסים, הצליח ליצור כלכלה חזקה ויציבה בדוכסות. ארנסט הגביל את העינויים בדוכסות, והפחית כמעט לחלוטין את ציד המכשפות. כמו כן אסר ארנסט על האלכימיה בדוכסות, וחוקק עונש מוות על רצח. כמו כן שיפר ארנסט את החקלאות, המסחר, החינוך, והאמנות ברחבי הדוכסות, וספרייתו הייתה מהגדולות בגרמניה.
לאחר מותו של פרידריך וילהלם השלישי, דוכס סקסוניה-אלטנבורג ללא יורשים בשנת 1672, חולקה דוכסות סקסוניה-אלטנבורג בין דוכסות סקסוניה-ויימאר לדוכסות סקסוניה-גותה, אולם, ארנסט  קיבל את החלק הגדול יותר, מכיוון שהיה צאצא של אליזבת סופיה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג בתו של יוהאן פיליפ, דוכס סקסוניה-אלטנבורג שציווה שהיא תירש את הנחלה בהיעדר יורשים זכרים.
בשנת 1675 מת ארנסט בגותה, ושבעת בניו שלטו בדוכסות במשותף. בשנת 1680 פוצלה הדוכסות בין שבעת בניו; פרידריך הראשון, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג, אלברכט, דוכס סקסוניה-קובורג, ברנהרד הראשון, דוכס סקסוניה-מיינינגן, היינריך, דוכס סקסוניה-רמהילד, כריסטיאן, דוכס סקסוניה-אייזנברג, ארנסט השלישי, דוכס סקסוניה-הילדבורגהאוזן, ויוהאן ארנסט, דוכס סקסוניה-זאלפלד.
לאחר מכן

בשנת 1825 מת פרידריך הרביעי, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג ללא יורשים, ובעקבות כך התעוררה מחלוקת ירושה בין הדוכסויות השונות בתורינגיה: ארנסט השלישי, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד, היה זכאי לרשת את הדוכסות מכוח נישואיו לאחייניתו של הדוכס האחרון, אך כיוון שהיה בהליכי גירושין ממנה, התנגדה המשפחה להעברת דוכסות גותה לחזקתו. ב-1826 התקבלה פשרה שלפיה יחולקו מחדש הדוכסויות; ארנסט ויתר על זאלפלד שהייתה ברשותו קודם לכן והועברה לדוכסות סקסוניה-מיינינגן, וקיבל את גותה בלבד, ללא אלטנבורג, שהועברה לפרידריך, דוכס סקסוניה-הילדבורגהאוזן, שנאלץ להעביר את נחלותיו לדוכסות סקסוניה-מיינינגן.
שליטי סקסוניה-גותה

ארנסט הראשון (1640–1675)
פרידריך הראשון (1675–1691)
הערות שוליים

↑  בשנת 1680 פוצלה הדוכסות, ופרידריך הפך לדוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SUDOC: 116349093  VIAF: 508144783199551167580   WorldCat (עם VIAF): 508144783199551167580
גמר גביע אירופה לאלופות 1974

גמר גביע אירופה לאלופות 1974 התקיים באצטדיון הייזל בבריסל שבבלגיה, ובו נקבע כי הזוכה בטורניר גביע אירופה לאלופות לעונת 1973/1974 היא באיירן מינכן הגרמנית, שניצחה את אתלטיקו מדריד הספרדית. במשחק שנערך ב-15 במאי 1974 לא הושגה הכרעה, והקבוצות נפרדו בשוויון 1-1 לאחר הארכה. בפעם היחידה בתולדות הטורניר נקבע משחק חוזר ליומיים אחר כך, ובו הביסה באיירן את אתלטיקו בתוצאה 4-0. הגמר נעל את המהדורה ה-19 של גביע אירופה לאלופות.
באיירן מינכן זכתה בתואר בפעם הראשונה מתוך שלוש זכיות רצופות, בשלוש הופעותיה הראשונות בגמר. הייתה זו הזכייה הראשונה של נציגת גרמניה המערבית בטורניר. באיירן הייתה לנציגה השנייה מגרמניה שמעפילה לגמר, לאחר שקודמתה, איינטרכט פרנקפורט, העפילה לגמר ב-1960 אך הובסה 7-3 על ידי ריאל מדריד. מנגד, אתלטיקו מדריד הייתה לנציגה הספרדית השלישית בגמר המפעל, וקדמו לה ריאל מדריד (צברה עד אז שש זכיות משמונה הופעות בגמר) וברצלונה (הפסידה 3-2 לבנפיקה ליסבון ב-1961). אתלטיקו עצרה רצף של שמונה עונות ללא נציגה ספרדית בגמר.
שתי הקבוצות העפילו לטורניר בזכות זכייתן באליפות המקומית בעונת 1972/1973. באיירן זכתה באליפות גרמניה המערבית באופן משכנע, מרחק 11 נקודות מסגניתה פ.צ. קלן. אתלטיקו מדריד הקדימה את ברצלונה בשתי נקודות כדי לזכות באליפות ספרד.
במשחק הראשון הסתיימו תשעים הדקות בשוויון 0-0. שש דקות לסיום ההארכה כבש לואיס אראגונס את שער היתרון לאתלטיקו, אך בדקה האחרונה של ההארכה הציל הבלם האנס-גאורג שוורצנבק את באיירן עם שער שוויון. מאחר שלא הושגה הכרעה, ושיטת דו-קרב בעיטות עונשין עוד לא הייתה בשימוש במשחקי הגמר, נקבע משחק חוזר ליומיים אחר כך, ובו הביסה באיירן את אתלטיקו בתוצאה 4-0. אולי הנס קבע את תוצאת המחצית עם שער יתרון, גרד מילר כבש צמד במחצית השנייה לפני שהנס השלים צמד אישי משלו, וקבע את תוצאת המשחק.
הדרך אל הגמר > באיירן מינכן

באיירן, שזכתה לבסוף בתואר, הייתה קרובה להדחה כבר בסיבוב הראשון. היא פגשה את אוטבידברג השוודית וגברה עליה 3-1 במשחק הראשון בבית, עם צמד לגרד מילר. בגומלין כבר הובילו השוודים בתוצאה 3-0, עד שרבע שעה לסיום כבש אולי הנס את השער ששלח את המשחק להארכה. בתום הארכה נטולת שערים, הבטיחה באיירן את מקומה בשלב הבא בזכות 4-3 בדו-קרב בעיטות עונשין.
בשמינית הגמר פגשה באיירן לדו-קרב טעון את דינמו דרזדן מגרמניה המזרחית. באיירן אירחה את המשחק הראשון, שהיה מרתק ומלא תהפוכות. דרזדן נטלה את היתרון, באיירן השלימה מהפך ועלתה ליתרון 2-1, אך עוד לפני המחצית כבשה דרזדן פעמיים וחזרה להוביל, 3-2 בהפסקה. באיירן התעוררה כעשרים דקות לסיום, כבשה פעמיים וניצחה 4-3. גם הגומלין התנהל באופן דומה. באיירן עלתה ליתרון 2-0 מצמד של הנס תוך 12 דקות בלבד, אך דרזדן חזרה למשחק ועלתה ליתרון 3-2 כעשר דקות בתוך המחצית השנייה. יתרון כזה היה מספיק לה כדי להעפיל, אך שתי דקות בלבד אחר כך קבע מילר 3-3, ששלח את באיירן לשלב הבא עם 7-6 בסיכום שני המפגשים.
ברבע הגמר פגשה באיירן את צסק"א סופיה הבולגרית, אז תחת השם "צסק"א דגל ספטמבר". במשחק הראשון בבית הביסה באיירן את צסק"א 4-1 (צמד לקוני טורסטנסון), ובגומלין, על אף שהובילה, נוצחה 2-1 שלא הפריע לה להעפיל לשלב הבא, עם 5-3 בסיכום.
בשלב חצי הגמר פגשה באיירן את אויפשט ההונגרית. במשחק הראשון בחוץ נפרדו הקבוצות בשוויון 1-1, שהעביר את ההכרעה למינכן. שם, במשחק הגומלין, ניצחה באיירן 3-0 חלק ומרשים והעפילה לגמר גביע אירופה הראשון בתולדותיה.
הדרך אל הגמר > אתלטיקו מדריד

אלופת ספרד החלה את דרכה בסיבוב הראשון מול גלאטסראיי הטורקית. המשחק הראשון במדריד הסתיים בשוויון 0-0, והגומלין באיסטנבול הסתיים בתוצאה זהה. הקבוצות עברו להכרעה בהארכה, ושם כבש איגנסיו סאלסדו בדקה ה-100 את השער היחיד בדו-קרב, ששלח את אתלטיקו לשלב הבא.
שלב שמינית הגמר הפגיש בין אתלטיקו לדינמו בוקרשט. הרומנים נוצחו בביתם 2-0 במשחק הראשון, ובגומלין השלימה אתלטיקו את העפלתה עם שוויון 2-2, וניצחון 4-2 בסיכום שני המפגשים.
ברבע הגמר התמודדה אתלטיקו עם נציגת יוגוסלביה, הכוכב האדום בלגרד. במשחק הראשון בחוץ גברה אתלטיקו 2-0 על הכוכב האדום, ובתום גומלין ללא שערים הבטיחה את מקומה בשלב הבא.
בחצי הגמר פגשה אתלטיקו את סלטיק הסקוטית. המשחק הראשון בגלאזגו הסתיים בשוויון 0-0, וההכרעה עברה למדריד. לאחר קרוב לשמונים דקות מאופסות, הצליחה אתלטיקו לפרוץ את ההגנה הסקוטית, ועשתה זאת פעמיים, מרגליהם של חוסה אאולוחיו גארטה ואדלרדו רודריגס. המשחק הסתיים בניצחון 2-0 לאתלטיקו, ששלח אותה לראשונה בתולדותיה לגמר גביע אירופה.
| גרמניה המערבית באיירן מינכן | גרמניה המערבית באיירן מינכן | גרמניה המערבית באיירן מינכן | גרמניה המערבית באיירן מינכן | סיבוב | ספרד 1939 אתלטיקו מדריד | ספרד 1939 אתלטיקו מדריד | ספרד 1939 אתלטיקו מדריד | ספרד 1939 אתלטיקו מדריד |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| יריבה | סיכום | משחק ראשון | משחק שני |  | יריבה | סיכום | משחק ראשון | משחק שני |
| שוודיה אוטבידברג | 4 – 4 (4 - 3פ) | 3 - 1 (בית) | 1 - 3ה (חוץ) | סיבוב ראשון | טורקיה גלאטסראיי | 1 – 0 | 0 - 0 (בית) | 1 - 0 (חוץ)ה |
| גרמניה המזרחית דינמו דרזדן | 7 – 6 | 4 - 3 (בית) | 3 - 3 (חוץ) | שמינית הגמר | רומניה (1965-1989) דינמו בוקרשט | 4 – 2 | 2 - 0 (חוץ) | 2 - 2 (בית) |
| בולגריה צסק"א דגל ספטמבר | 5 – 3 | 4 - 1 (בית) | 1 - 2 (חוץ) | רבע גמר | הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה הכוכב האדום בלגרד | 2 – 0 | 2 - 0 (חוץ) | 0 - 0 (בית) |
| הונגריה אויפשט | 4 – 1 | 1 - 1 (חוץ) | 3 - 0 (בית) | חצי הגמר | סקוטלנד סלטיק | 2 – 0 | 0 - 0 (חוץ) | 2 - 0 (בית) |
סיכום המשחק הראשון

שתי הקבוצות הגיעו לאצטדיון הייזל בבריסל ללא ניסיון במעמד גמר גביע אירופה. באיירן הציגה סגל חזק בראשותו של המאמן אודו לאטק, עם הקפטן פרנץ בקנבאואר, החלוץ גרד מילר, וכוכבים רבים מנבחרת גרמניה המערבית שזכתה זמן קצר לאחר מכן במונדיאל 1974.
מנגד התייצבה הקבוצה האטרקטיבית של המאמן הארגנטינאי חואן קרלוס לורנסו, ששלטה בקצב במחצית הראשונה של ההתמודדות, עם מסירות מדויקות ותנועה נכונה. עם פתיחתה של המחצית השנייה הגבירה באיירן את הקצב והשתלטה על המשחק, וחלוציה מילר ואולי הנס אף הגיעו למספר הזדמנויות כיבוש, שלא נוצלו. עם סיומן של 90 הדקות נותרה התוצאה על שוויון 0-0, שסיכם משחק לחוץ ועצבני מצד שתי הקבוצות.
המשחק נכנס להארכה, וככל שנקפו הדקות נדמה היה כי שתי הקבוצות לא יצליחו לשבור את ההגנות החזקות ולמצוא את הרשת. בדקה ה-114, שש דקות בלבד לסיום ההארכה, הצליחה לבסוף אתלטיקו לכבוש את השער הראשון. היא זכתה בבעיטה חופשית אלכסונית מצד שמאל. לואיס אראגונס סובב את הכדור בחצי גובה מעבר לחומה והכניע את שוער באיירן ספ מאייר, 1-0 לאתלטיקו סמוך לסיום.
האוהדים שהגיעו מספרד החלו לחגוג ביציעים את הניצחון הדרמטי של קבוצתם. השוער חשב שהשופט שרק לסיום ויצא מהשער והוריד את הכפפות כשבאיירן יצאה להתקפה אחרונה, בלם הקבוצה, האנס-גאורג שוורצנבק, פרץ קדימה עם הכדור, ובניסיון אחרון בעט מכ-30 מטרים כדור חזק לפינה של מיגל ריינה. הכדור קפץ פעם אחת על הארץ לפני השוער וחדר לרשת, 1-1 דרמטי כשנותרו שניות בלבד לסיום המשחק.
באותן שנים נקבע כי במקרה של שוויון בהארכה במשחק הגמר, ההכרעה תושג במשחק חוזר ולא בדו-קרב בעיטות עונשין. כך, שבסיומה של ההארכה נקבע כי הקבוצות יתמודדו פעם נוספת על התואר.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 15 במאי 1974 | גרמניה המערבית באיירן מינכן | 1–1‏ה | ספרד 1939 אתלטיקו מדריד | אצטדיון הייזל, בריסל, בלגיה צופים: 48,722 שיפוט: בלגיה ויטאל לורו |
| 15 במאי 1974 | האנס-גאורג שוורצנבק  120' | (סיקור) | לואיס אראגונס  114' | אצטדיון הייזל, בריסל, בלגיה צופים: 48,722 שיפוט: בלגיה ויטאל לורו |
סיכום המשחק הראשון > הרכבי הקבוצות

| --- | --- |
              באיירן מינכן :               אתלטיקו מדריד
סיכום המשחק החוזר > הרכבי הקבוצות

| --- | --- |
              באיירן מינכן :               אתלטיקו מדריד
דיאגרמת עין

בתקשורת דיאגרמת עין (באנגלית: Eye pattern או Eye diagram) היא תמונת אוסצילוסקופ המורכבת ממספר רב של סריקות בקטעים שונים של אות ספרתי הנקלט במקלט. היא נקראת כך מכיוון שעבור סוגים שונים של קידוד היא מקבלת התנהגות הדומה בצורתה לעין פתוחה. זהו כלי אמפירי המאפשר הערכה של השפעת הערוץ הרועש והשפעת ההפרעות בין הסימנים (ISI) על היכולת לפענוח איכותי של האות.
רקע

דיאגרמת עין משמשת לאבחנת נקודת הדגימה המועדפת יחסית לזמן העירור. 
בנוסף ניתוח הדיאגרמה יניב מדדי ביצועים נוספים לגבי אורך האות, סינכרון האות עם שעון המערכת, מידת הרעש באות ועוד. 
ככל שהעין פתוחה יותר כך יקטן הסיכוי לטעות בקביעת רמת המתח הנכונה ברגע הדגימה.
דיאגרמת העין נותנת אינפורמציה נוספת על:
השגיאה המותרת (timing error) בתזמון נקודת הדגימה. השגיאה המותרת גדלה ככל שהרוחב האופקי של העין גדול יותר.
הרגישות (sensetivity) לשגיאת התזמון, שמתקבלת משיפוע קו העין בקרבת נקודת הדגימה.
שולי הרעש (noise margin) של המערכת, הנקבעים על ידי גובה מפתח העין.
ראו גם

הפרעה בין סימנים
תורת הדגימה
דיאגרמת עין עבור אות בינארי
השפעת ISI על דיאגרמת עין
דחיית שירות

דחיית שירות (דח"ש) הוא סטטוס של חיילים שהתגייסו לצה"ל לפרק זמן מסוים ושל מועמדים לשירות ביטחוני (מלש"ב), אשר יתרת שירותם הצבאי נדחתה על ידי צה"ל מסיבה כלשהי לתקופה מאוחרת יותר.
חייל בדחיית שירות נמנה עם כוחות המילואים של צה"ל, ומעמדו דומה לזה של חייל במילואים.
חייל ומלש"ב הנמצאים בדחיית שירות אינם זכאים להטבות של חיילים בשירות.
סיבות לדחיית שירות

צעירים הלומדים במסגרת העתודה האקדמית נמצאים בסטטוס של דחיית שירות במהלך שנות לימודיהם. עתודאים אלה עוברים חיול לפני תחילת לימודיהם.
צעירים אשר השלימו למעלה ממחצית התואר הראשון לפני גיוסם לצבא וקיבלו אישור להשלים את לימודיהם לתואר בכוחות עצמם בשנה הנותרת. צעירים אלה אינם עוברים חיול, ואינם נחשבים לחיילים אלא בתום דחיית השירות.
חיילים שיש פער גדול בין סיום הטירונות שלהם לתחילת קורס או הצבה.
תלמיד ישיבה גבוהה שתורתו אומנותו המשתייך למסלול הסדר מרכז בתקופות שלפני ואחרי שירותו הצבאי.
תלמידי מכינות קדם צבאיות
תלמידי ישיבות הסדר
מי שבוחר לעשות שנת שירות לפני שירות צבאי
נופלי יחידות מובחרות כגון: טייס, חובלים וצוללות אשר ישנו פער גדול בין תאריך עזיבתם את היחידה ובין תאריך הגיוסים הקרביים בצה"ל.
תלמידי חינוך מיוחד אשר על פי החוק אמורים לסיים את לימודיהם בסביבות הגילאים 19-21 אם הם רוצים להשלים את לימודיהם.
מועמד המופיע בבחירות לרשימה בכנסת או ברשויות המקומיות
חבר כנסת או חבר מועצה ברשות המקומית מכהן
קיצור שירות

במצבים מסוימים, חייל היוצא לדח"ש כפוי רשאי לקבל "אישור קיצור שירות".
אישור זה מאפשר לחייל להגיש בקשה לקיצור שירות כמשך התקופה בה הוא שהה בדח"ש, כשישה חודשים לפני תום שירותו הצבאי.
את הבקשה יש להגיש למש"קית ת"ש בבסיס היחידה, וזו מחויבת לאשר אותו במידה וכך סוכם לפני היציאה לדח"ש.
עם זאת, הצבא לא מחויב להציע לכל חייל אפשרות לקיצור שירות, והוא עושה זאת רק במקרים חריגים.
כמו כן, יחידות מסוימות כגון יהל"ם דורשות ויתור על קיצור השירות כחלק מתנאי הקבלה אליהן.
ראו גם

עתודה אקדמית
הסדר מרכז
שירות ללא תשלום
דגל ויילס

| --- | --- |

 כינוי:  הדרקון האדום (אי דרייג קוך)
 סוג הדגל:   דגל מדיני ואזרחי
 יחס אורך/גובה:  2:3
 הונף לראשונה:  המאה ה-15
 קבלת מעמד רשמי:  1959
 מוטיבים עיצוביים:  דרקון אדום פוסע על שדה ירוק ולבן
הדרקון האדום של ויילס
דגל ויילס על זנב מטוס אייר ויילס
דגל ויילס הוא הדרקון האדום (בוולשית: Y Ddraig Goch, אי דרייג קוך) אשר מתאר דרקון אדום פוסע על שדה לבן וירוק. כמו מטענים הרלדיים רבים, צורתו של הדרקון אינה מתוקננת וקיימות לו גרסאות רבות.
היסטוריה

הדגל קיבל מעמד רשמי כדגל ויילס בשנת 1959, אך הדרקון האדום עצמו מקושר לוויילס כבר מאות בשנים ולעיתים נטען כי הדגל הוא הדגל הלאומי העתיק ביותר, אף על פי שמקורותיו אבדו בנבכי ההיסטוריה והפכו למיתוס. על פי אחת הסברות, הסמל הגיע לוויילס של ימינו על ידי הרומאים כדגלם של הפרשים הרומים, אשר בעצמו הושפע כנראה מסמלי הפרתים או הדאקים. הפסים הלבנים והירוקים שעל הדגל נוספו על ידי בית טיודור, שושלת ולשית אשר החזיקה בכס אנגליה משנת 1485 ועד 1603. לבן וירוק הם צבעי הכרישה, הצמח הלאומי של ויילס.
האזכורים הראשונים של הדרקון כסמל ויילס הם בהיסטוריה בריטונום אשר נכתב בשנת 830 לערך, אך הוא נחשב לדגל הקרב של המלך ארתור או מנהיג קלטי/רומי-בריטי עתיק אחר. הדרקון מוזכר עוד קודם לכן בשירה הוולשית ומקושר לקד'וולאדר אפ קדוולון(אנ') (655–682).
אגדות רבות מזכירות את הדרקון הוולשי. המפורסמת ביותר משייכת אותו לנבואתו של הקוסם מירדין (מרלין) על קרב ארוך בין דרקון לבן לדרקון אדום. על פי הנבואה, הדרקון הלבן ישלוט בקרב אך יובס לבסוף בידי הדרקון האדום. ניצחון זה, יחד עם תפיסת השליטה על לואגר (Lloegr) (בריטניה) מיוחס למאב דרוגאן (בן הנבואה, אשר יגרש את האנגלו-סקסונים מבריטניה וישיב את שלטון הקלטים) - נבואה המשויכת כיום לסכסוך בין הקלטים הבריטים (אשר הפכו במרוצה הזמן לוולשים) לפולשים הסקסונים במרוצת המאות החמישית והשישית לספירה.
שימוש

ניתן לראות את הדגל מונף על בניין האספה הלאומית של ויילס בקארדיף ועל משרד ויילס בווייטהול, לונדון מדי יום.
דגלה של ויילס הוא דגל הלאום היחיד מבין ארבע האומות המרכיבות את הממלכה המאוחדת שאינו שותף בדגל האיחוד. זאת כיוון שוויילס סופחה לממלכה אנגליה על ידי אדוארד הראשון עוד בשנת 1282 ומאז חוקי ויילס 1542–1535 (אנ') היא נחשבה חלק מממלכת אנגליה. לאחרונה הועלו הצעות שונות לכלול את סמל הדרקון האדום או את צלב דייוויד הקדוש בדגל האיחוד אך הן לא זכו להצלחה.
ויילס ובהוטן הן שתי המדינות היחידות בעולם כיום שעל דגלן מופיע דרקון. בעבר, דגל שושלת צ'ינג הסינית הכיל גם הוא דרקון.
המחלוקת

בשנת 2007 ג'ורג' הארגראבס (אנ'), יוצרה של המפלגה הנוצרית של ויילס(אנ'), פתח במערכה במסגרת הבחירות לאספה הלאומית של ויילס, ואמר כי אם ייבחר לאספה, דגל הדרקון האדום יוחלף בדגל דייוויד הקדוש. הוא אמר גם כי הדרקון הוא "סמלו של השטן, המתואר בחזון יוחנן, פרק י"ב, ג'".
דגלי ויילס נוספים

דגל ויילס בין 1953–1807
דגל ויילס משנת 1953 עד שהוחלף על ידי הדגל הנוכחי בשנת 1959
דגלו של ליואלין הגדול, נסיך ויילס האחרון טרם כיבושה בידי אנגליה
דגל דייוויד הקדוש, פטרונה של ויילס, דגלה הלא רשמי של ויילס
ראו גם

סמל ויילס
גלריית דגלי הממלכה המאוחדת
גלריית דגלי ויילס
לקריאה נוספת

Collins Gem Flags (1994). Haper Collins Publishers pp 218. ISBN 0-00-470723-0