stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טקס פרסי אופיר לשנת 1991
מועמדים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.  לא נמצאו המועמדים אלא רק הזוכים.
מקור:
| הסרט הטוב ביותר | הבמאי הטוב ביותר |
| --- | --- |
 "מעבר לים" – מרק רוזנבאום, רון אקרמן:  יעקב גולדווסר – "מעבר לים"
השחקן הטוב ביותר: השחקנית הטובה ביותר
 אריה מוסקונה – "מעבר לים":  דפנה רכטר – "מעבר לים"
שחקן המשנה הטוב ביותר: שחקנית המשנה הטובה ביותר
 ששון גבאי – "עונת הדובדבנים":  מילי אביטל – "מעבר לים"
התסריט המקורי הטוב ביותר: העריכה הטובה ביותר
 חיים מרין – "מעבר לים":  ענת לוברסקי – "מעבר לים"
הסרט התיעודי הטוב ביותר: הצילום הטוב ביותר
 "שאנן שיא" – אורי סיון וארי פולמן:  אורן שמוקלר – "עונת הדובדבנים"
הפסקול הטוב ביותר: המוזיקה המקורית הטובה ביותר
 דוד ליס, ערה לפיד ודוד אוז'כוב – "עונת הדובדבנים":  שלמה גרוניך – "מעבר לים"  עדי כהן – "אבא גנוב 3"
העיצוב האמנותי הטוב ביותר: 
 עמנואל עמרמי – "מעבר לים":
הערות שוליים

↑  היוצרים הזוכים, באתר www.israelfilmacademy.co.il
↑   טקס פרסי אופיר לשנת 1991, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
| פרס אופיר |
| --- | --- | --- |
| פרסי קולנוע | הסרט העלילתי הטוב ביותר • הסרט העלילתי הטוב ביותר מסלול פרינג' • הבימוי הטוב ביותר • התסריט הטוב ביותר • השחקן הראשי הטוב ביותר • השחקנית הראשית הטובה ביותר • שחקן המשנה הטוב ביותר • שחקנית המשנה הטובה ביותר • הצילום הטוב ביותר • העריכה הטובה ביותר • הליהוק הטוב ביותר • העיצוב האמנותי הטוב ביותר • עיצוב התלבושות הטוב ביותר • האיפור הטוב ביותר • המוזיקה המקורית הטובה ביותר • הפסקול הטוב ביותר • הסרט התיעודי הטוב ביותר • הסרט התיעודי הקצר הטוב ביותר • הסרט העלילתי הקצר הטוב ביותר • פרס על מפעל חיים • פרס על הישגים מקצועיים בקולנוע • פרס על מצוינות |  |
| טקסים | 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 |  |
| זוכים בעלי ערך | במאים • עורכים • מלהקים • מוזיקאים • מפעל חיים • סרטים • עיצוב אמנותי • עיצוב פסקול • עיצוב תלבושות • צלמי קולנוע • שחקנים בתפקיד ראשי • שחקנים בתפקיד משני • תסריטאים • הישגים מקצועיים |  |
טיסת ניסוי

עמדת מהנדס ניסוי במטוס הניסיוני של האיירבוס A380
טיסת ניסוי הוא תחום בהנדסת אווירונאוטיקה המתמקד באיסוף נתונים ומידע במהלך טיסה כחלק מתהליך הפיתוח וההסמכה של כלי טיס או מערכות מוטסות. התחום מתעסק בבניית מכשור, כלי טיס ניסיוניים, אפיון ניסויים וניתוח הנתונים המופקים מהם.
ניסויי הטיסה הם שלב בתכון אווירונאוטי המתבצע לרוב לאחר פיתוח ראשוני וייצור או התאמת כלי טיס לניסוי ובחינה מתאימים שיאפשרו למלא שתי מטרות עיקריות:
זיהוי כשלים הנדסיים בעיצוב כלי הטיס או המערכת.
הוכחת העיצוב, יכולת, ביצועים ותכונות בטיחות בהתאם לדרישות ולמפרט הלקוח, הרשויות ותוכנית הפיתוח.
לעיתים מייצרים כלי טיס ניסיוני ייעודי למטרות מחקר ופיתוח וטיסותיו מיועדות לבחינת האלמנטים הניסיוניים בשביל לחקור את התכונות שלהם.
טיסות ניסוי יכולות לנוע מבחינה של רכיב ספציפי, מערכת או אף כלי טיס שלם. כלי הטיס המשמשים לניסוי כוללים רקטות, טילים, מטוסים וכלי טיס חלליים בעלי יכולת שימוש חוזר. לכן טיסות ניסוי יכולות לארוך החל מכמה שניות וכלה במספר שנים.
למרות התפתחות בדיקות קרקעיות של הציוד על ידי סימולציה, מנהרת רוח וכדומה, עדיין קיים צורך בטיסה מאוישת במתארי אמת על מנת להכניס כלי טיס, או מכלול בכלי, לשירות.
בישראל > מרכז ניסויי טיסה

בחיל האוויר הישראלי פועל מרכז ניסויי טיסה, שמבצע את כל ניסויי הטיסה של החיל. המרכז, הפועל כטייסת מחזיק את רוב סוגי מטוסי הקרב הקיימים בחיל האוויר, וקולט מסוקים ומטוסי תובלה כשמתעורר צורך לניסוי. הטייסת שוכנת בבסיס תל נוף של חיל האוויר.
מטוסי הטייסת נושאים מכשירי מדידה וניסוי רבים ומכונים "מטוסים ממוכשרים". בין המכשירים נמצאים מדי זווית התקפה (זווית אלפא) וזווית החלקה (זווית בטא) רגישים במיוחד, מכשירי טלמטריה העוקבים, מתעדים ומשדרים לתחנת קרקע הממוקמת במבנה הטייסת את כל נתוני הטיסה בזמן אמת, ומצלמות ייחודיות המכוונות אל גוף המטוס לצורך תיעוד ניסויי הטלת חימוש. מכשור מוסף מותקן במטוסים על פי הצורך. כך, לדוגמה, בעת ניסויי סחרור, מותקן בזנב מטוס הניסוי מצנח מיוחד המיועד לייצב את המטוס במקרה של אובדן שליטה. על המטוסים יש סימוני ייחוס (ריבועים שחורים־לבנים בגודל אחיד) לצורך מדידת מרחקים והשוואה בעת פענוח הצילומים. סימונים אלה מוצמדים בעת הצורך גם על חימוש או מכשור חיצוני אחר.
בישראל > יחידת ניסוי טילים

יחידת ניסוי טילים 151 היא יחידה בחיל האוויר הישראלי, שיעודה הוא ביצוע ניסויי טיסה בטילים ובאמצעי לחימה אחרים עבור חיל האוויר הישראלי וגופים נוספים כגון תעשיות הנשק הישראליות. היחידה שוכנת בבסיס פלמחים, שם ישנו שדה ניסויים המשמש אותה (מסומן במפות טיסה כ"מטווח 82"). לעיתים פורסת היחידה לאתרים אחרים, כאשר מתעורר צורך לבצע ניסויים מסוכנים במיוחד, או כשמתעורר הצורך בטווח גדול יותר של מרחק כדי למדוד נתונים מסוימים.
היחידה מצוידת במערכות מכ"ם ומערכות תצפית אלקטרואופטיות המאפשרות לבצע מעקב אחר שיגורם ומעופם של אמצעי הלחימה. על חלק מאמצעי הלחימה מותקנים משדרי טלמטריה, המשדרים נתונים שונים כמו מהירות וגובה הטיסה.
בישראל > התעשייה האווירית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
התעשייה האווירית לישראל עורכת טיסות ניסוי למטוסים שהיא מפתח או משביחה. בטיסת הניסוי ה-92 של המטוס "ערבה" שפיתחה התעשייה האווירית, שנערכה ב-19 בנובמבר 1970, התרסק המטוס, ושלושה מארבעת אנשי הצוות שבו נהרגו.
בינואר 2012 התרסק כטב"ם מדגם "איתן" מתוצרת התעשייה האווירית, במהלך טיסת ניסוי. יתר המטוסים מדגם זה הושבתו עד לפתרון הבעיה, וכעבור שמונה חודשים תוקנה התקלה והמטוסים חזרו לטוס.
ראו גם

אב טיפוס
טיסת בכורה
טייס ניסוי
הערות שוליים

↑  דויד מושיוב, שלושה נספו בהתרסק מטרם "ערבה" בעת טיסת ניסוי מעל שומרון, דבר, 20 בנובמבר 1970, המשך
↑  יואב זיתון ואביאל מגנזי, המל"ט הענק של חיל האוויר התרסק ליד גדרה, באתר ynet, 29 בינואר 2012
↑  יואב זיתון, אחרי חצי שנה: מטוסי "איתן" שבים למסלול. צפו, באתר ynet, 6 בספטמבר 2012
| תעופה • תעופה צבאית • תעופה אזרחית |
| --- | --- | --- |
| עקרונות | אווירודינמיקה • כוח עילוי • גרר • מספר מאך • זווית התקפה • הזדקרות • פרופיל אווירודינמי • עומס כנף • מערבולת • אפקט קואנדה • יחס גלישה • פינת ארון המתים | מטוס פעלולים ציור של כדור פורח מסוק |
| כלי טיס | מטוס • מסוק • כדור פורח • ספינת אוויר • דאון • המראה ונחיתה אנכית (VTOL) • המראה ונחיתה קצרה (STOL) | מטוס פעלולים ציור של כדור פורח מסוק |
| מבנה | כנף • כנפון קצה־כנף • מדף • מאזנות • ספוילר • מעצור אוויר • מוטת כנפיים • כונס אוויר • כני נסע • הגה גובה • הגה כיוון • תא הטייס • משטחי היגוי • קנארד | מטוס פעלולים ציור של כדור פורח מסוק |
| הנעה | מנוע בעירה פנימית • מנוע כוכבי (רדיאלי) • מדחף • מנוע סילון • היפוך דחף • מנוע מגח סילון • מנוע על-מגח סילוני • מנוע רקטי • חשמל | מטוס פעלולים ציור של כדור פורח מסוק |
| תופעות | גלגול הולנדי • צימוד אינרציאלי • בום על-קולי • התעבות סביב כלי טיס • אוסצילציה • ורטיגו • התקרחות | מטוס פעלולים ציור של כדור פורח מסוק |
| מערכות | מחווני טיסה • צינור פיטו • מכל דלק נתיק • מצנח בלימה • אוויוניקה • מערכת בקרת טיסה • חיווט תעופתי • קופסה שחורה | מטוס פעלולים ציור של כדור פורח מסוק |
| שלבי טיסה | הסעה ודחיפה • המראה • טיפוס • הנמכה • שיוט • נחיתה • אווירובטיקה • הקפה | מטוס פעלולים ציור של כדור פורח מסוק |
| מקצועות | צוות אוויר • טייס  • מהנדס טיסה • צוות קרקע • הנדסת אווירונאוטיקה | מטוס פעלולים ציור של כדור פורח מסוק |
מונחים בתעופה
אולם הבקרה הישן של יחידת ניסוי טילים, שפעל עד 2010
יום הקוסמונאוטיקה

| --- | --- |

 מדינה:  רוסיה, ברית המועצות 
 סוג:  חג 
 מועד
 תאריך:  12 באפריל
 
גליונית זיכרון מברית המועצות עם בול המתאר את יורי גגארין, שהונפקה לציון יום הקוסמונאוטיקה בשנת 1981
יום הקוסמונאוטיקה (ברוסית: День Космонавтики) הוא חג בו מציינים את טיסתו הראשונה של הקוסמונאוט יורי גגארין, האדם הראשון בחלל שטס בחללית ווסטוק 1,  את החג מציינים בעיקר ברוסיה ובארצות ברית המועצות לשעבר. יום הקוסמונאוטיקה נקבע רשמית כיום חג ואזכור ממלכתי בברית המועצות ב-12 באפריל 1962.
בשנת 2011, בעצרת הכללית של האו"ם 12 באפריל הוכרז כיום הטיסות המאוישות לחלל הבינלאומי
טקסים ממלכתיים ברוסיה

במסגרת יום הקוסמונאוטיקה מצוין זכרם של חלוצי חקר החלל ברוסיה, ובהן סרגיי קורוליוב, קונסטנטין ציולקובסקי וקוסמונאוטים שאינם עוד בחיים, ובהם יורי גגארין, ולדימיר קומארוב ואחרים.
טקס רשמי נערך בעיר קורוליוב, ליד פסלו של גגארין.
טקס נוסף נערך בכיכר האדומה ובבית הקברות של חומת הקרמלין, שם טמון אפרם של קוסמונאוטים שנספו.
טקס מרכזי נערך באנדרטת ציולקובסקי, שלצידה מוזיאון קטן המנציח את חקר החלל בברית המועצות.
ראו גם

הלילה של יורי
חשבונייה

חשבונייה בת ימינו לילדים
חשבונייה סינית
חשבונייה היא כלי חישוב המורכב ממסגרת ובה צירים, עליהם מחליקים חרוזים. חשבונייה יכולה לשמש כעזר מנייה, ובשימוש מתוחכם יותר לביצוע ארבע פעולות החשבון ופעולות חישוב מורכבות יותר. חשבוניות ידועות מהתקופה הקדומה, והיו בשימוש בבבל, סין ותרבויות נוספות במזרח, ביוון ורומא העתיקה, ועם הזמן, בעולם כולו. גם כיום משתמשים בחשבונייה מפעילים מיומנים שמוצאים אותה נוחה יותר מכלי חישוב מודרני כמו מחשבון, בעיקר במזרח. חישוב בעזרת חשבונייה נלמד בבתי ספר במקומות שונים בעולם. ביפן, קוריאה, ואולי במקומות נוספים נערכות תחרויות חישוב בעזרת חשבונייה, והמתחרים מבצעים פעולות מורכבות כמו חילוק וכפל במהירות דומה לחישוב במחשבון.
תיאור

מסגרת החשבונית עשויה לרוב מעץ או פלסטיק ובעבר גם ממתכת; הצירים הם בדרך כלל מוטות אופקיים לאורכם מוזחים החרוזים, אך קיימות שיטות נוספות, כמו למשל הסורובן היפני, בו הצירים אנכיים.
בחשבונייה פשוטה, מושחלים על כל ציר תשעה חרוזים. כשכל החרוזים בצד אחד, הציר מייצג אפס. הזחת חרוז אחד לצד השני היא 1, וכשכל החרוזים בצד השני, הספרה היא 9.
כדי לחבר שני מספרים, "רושמים" את הראשון על החשבונייה, על ידי "כתיבת" כל ספרה לציר, לפי הסדר, ומוסיפים את השני על ידי הזחת חרוזים במספר הנדרש לכל ספרה. כשצריך להוסיף 1 לציר עליו כבר יש 9, מחזירים את כל החרוזים לצד שני, ומוסיפים 1 לציר הבא.
בחשבוניות מורכבות יותר יש שני צירים עבור כל ספרה, כאשר החרוזים על אחד מהם מייצגים 1, והחרוזים על השני מייצגים מספר גדול יותר, בדרך כלל 5. באופן זה, הסורובן היפני משתמש בחמישה חרוזים בלבד לזוג הצירים: בציר האחדות ארבעה חרוזים, ובציר החמישיות חרוז בודד.
היסטוריה של החשבונייה

מקורה של החשבונייה לוט בערפל, כיוון שבמקומות ובעמים רבים עשו שימוש בחשבוניות. ידוע כי החשבונייה שימשה בתרבויות בבל וסין, והומצאה בזמן כלשהו בין שנת 2400 לפנה"ס לשנת 300 לפנה"ס. העדות המוקדמת ביותר המצויה בידינו לשימוש בחשבונייה מבוססת על "לוח סלמיס" מיוון העתיקה, המתוארך לסביבות שנת 300 לפנה"ס.
החשבונייה היוונית הייתה מבוססת על מניה בשיטה האקרופונית, והחשבוניות הרומיות שעוצבו בעקבות היווניות השתמשו בשיטה דומה.
החשבונייה המוכרת לנו היום, בה ישנם שני חרוזים בחלק העליון וחמישה בתחתון, התבססה על דגם סיני מן המאה ה-12 בשם שואן פן. דגם זה נותר בעינו עד אמצע המאה ה-19, אז החל שימוש בשיטה בה יש רק חרוז אחד בחלק העליון. היפנים, שייבאו את החשבונית הסינית דרך קוריאה, אימצו שיטה משוכללת יותר שבה חרוז אחד בחלק העליון וארבעה בתחתון בתחילת המאה ה-17.
השימוש בחשבונייה כשיטה לחישוב נדחק במערב מפני חישוב במספרים, והחשבוניות המשיכו לשמש באסיה, שימוש הנמשך במקומות מסוימים עד היום, ונלמד בבתי הספר.
שיחזור של חשבונייה רומית עשויה ברונזה
שרטוט של חשבונייה רומית
חשבונייה עתיקה שנמצאה ביוון
סורובן

חשבוניות עדיין נמצאות בשימוש, בעיקר באסיה. ביפן מיומנות בשימוש בחשבונייה נלמדת בבית ספר יסודי כחלק מתוכנית הלימוד, ומשרד המסחר מקיים בחינות בשימוש בחשבונייה, ומעניק תעודות לפי רמת המיומנות של הנבחן, בין רמה 5 (מפעיל מיומן) ורמה 1 (מסטר). מפעילי חשבונייה מומחים הם בדרך כלל, כמעט אוטומטית, מומחים גם בחישוב בעל-פה. בבית הספר מלמדים לדמיין בעיני רוחם חשבוניות כעזר לחישוב בעל פה.
כמצוין למעלה, בחשבונייה היפנית, שנקראת "סורובן", כל טור מחולק לשניים: בחלק העליון חרוז בודד, המציין 5, ובחלק התחתון ארבעה חרוזים. מצב ה"אפס" של חרוז ה-5 הוא למעלה, ומצב האפס של ארבעת החרוזים הוא למטה: כך, אם כל החרוזים מרוחקים מהמחיצה האופקית, העמודה מציינת "אפס", וכשכולם צמודים אליה, העמודה מציינת "9".
| הספרות 9 – 0 בסורובן |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 9 | 8 | 7 | 6 | 5 | 4 | 3 | 2 | 1 | 0 |
שיטת ספירה זו מכונה "דו-חמשית" או בי-קווינרי, היא עידון של שיטת הספירה העשרונית, בה ה"אטומים" הן הספרות. בשיטה הדו-חמשית, הספרה עצמה מחולקת לשני חלקים, חלק אחד שיכול לקבל את הערכים אפס עד ארבע, וחלק שני שיכול להיות אפס או חמש. כך למשל "3" יהיה "שלוש/אפס", ו-"7" יהיה "שתיים/חמש". חלוקה זו מפשטת את פעולת החיבור, והופכת אותה לפעולה טכנית שמפעיל מיומן מסוגל לבצע במהירות שלא ניתנת להשגה בחשבונייה מערבית, עם תשעה או עשרה חרוזים בעמודה
שימוש

יש טכניקות רבות לשימוש בחשבונייה, שמאפשרות ביצוע חישובים מורכבים. צורת השימוש המתוארת אינה בהכרח היחידה או הטובה ביותר לביצוע הפעולות.
שימוש > חיבור

פעולת החיבור היא הפעולה הבסיסית של החשבוניה: כמתואר למעלה, החיבור מתבצע על ידי "כתיבת" המחובר הראשון לחשבוניה, על ידי הזחת החרוזים, והמשך הזחת חרוזים, לפי ספרות המחובר השני, והעברת הנשא במעבר מ-9 ל-0.
שימוש > חיסור

בחיסור, רושמים את המחוסר לחשבונייה, וממשיכים בהזחת החרוזים בכיוון ההפוך עבור ספרות המחוסר השני. כאשר במוט רשום "0" ויש לחסר עוד אחד, מחזירים את החרוזים למצב "9", ו"שואלים" אחד מהמוט הבא, בדומה לאופן בו מעבירים את הנשא בחיבור.
שימוש > כפל

כפל מבוצע על ידי חזרה על חיבור: כדי לכפול ב-3, רושמים את הנכפל לחשבונייה, ואז מחברים אותו פעמיים נוספות. כדי לכפול ב-13, מחברים אותו לעצמו שלוש פעמים, ופעם נוספת, ב"הסטה" של אחד, כלומר את ספרת האחדות שלו מחברים לציר שמייצג את ספרת העשרות בחשבונייה, וכן הלאה.
המשמעות היא שכדי לבצע כפל יש לבצע מספר פעולות חיבור, אך מספרן אינו הכופל, אלא סכום הספרות של הכופל: כדי לכפול ב-1306, יש צורך לבצע עשר פעולות חיבור, ולא אלף.
יש טכניקות רבות לקיצור והקלת הפעולה: למשל, כדי לכפול ב-19, ניתן לבצע עשר פעולות חיבור. אפשר, במקום זאת, לבצע שתי פעולות חיבור, ופעולת חיסור אחת: כופלים ב-20, כלומר מחברים את הנכפל פעמיים, בהסטה של ציר אחד, כלומר כפל ב-10, ואז מחסרים את הנכפל פעם אחת: עשרים פחות אחד הם 19.
כאשר נחוץ לכפול את אותו המספר במספרים שונים בזה אחר זה, ניתן לכפול אותו בספרות 1 עד 9, ולרשום את התוצאות. בעזרת הרשימה מתקצרות פעולות הכפל הבאות: מספר הפעולות הנחוץ הופך למספר הספרות, ולא סכום הספרות של הכופל בשיטה שתוארה למעלה.
שימוש > חילוק

חילוק בחשבונייה מתבצע על ידי הזנת המונה לחשבונייה, החל בספרה הגבוהה ביותר, על ידי השלמה באפסים של הספרות הנמוכות. מבצעים חיסור כאשר המכנה ב"הזחה" המרבית בה הוא עדיין קטן מהמונה. ממשיכים בחיסור עד שהמכנה גדול יותר מהמספר שרשום בחשבונייה. מספר פעולות החיסור שבוצעו בהצלחה הוא ערך הספרה. ממשיכים לחסר את המכנה בהזחה קטנה יותר, עד ששוב הוא גדול מהמספר שרשום בחשבונייה, ומספר הפעולות שבוצעו בהצלחה הוא הספרה הבאה. ממשיכים כך עד ש"נגמרות ההזחות". ניתן לסיים את החילוק בנקודה זו, כאשר המנה היא המספר שנצבר במשך הפעולה, והשארית היא המספר שרשום בחשבונייה. אם השארית אינה אפס, ניתן להמשיך את הפעולה על ידי סימון נקודה עשרונית בתוצאה, והמשכת הפעולה כאשר המכנה מוזח מימין לנקודה. דיוק הפעולה תלוי רק במספר הצירים שיש בחשבונייה: בחשבונייה עם שמונים צירים, אפשר לקבל בפעולת חילוק עד שמונים ספרות, או ליתר דיוק, שמונים פחות מספר הספרות של המכנה.
כמו בכפל, גם לחילוק יש שיטות משוכללות יותר, שמאפשרות למפעיל מיומן לבצעו במהירות רבה בהרבה מהשיטה הפשטנית שתוארה.
אטימולוגיה

מקור המונח הלועזי Abacus ("אבקוס") כשם לחשבונייה, מקורו במילה היוונית άβακας ("אבקס", לוח חישוב). למונח יש גם פירוש נוסף, "לוח שעליו אבק או חול" לצורך שרטוט גאומטרי ואריתמטי, ישנם בלשנים המשערים כי המילה היוונית מבוססת על השורש השמי "א-ב-ק" המצוי במילה העברית והפיניקית "אבק", שמשמעותה חול.
ראו גם

היסטוריה של האריתמטיקה
היסטוריה של המתמטיקה
עצמות נפייר
מכונת חישוב
מחשבון
הערות שוליים

↑   תלמיד יפני משתמש בסורובן לביצע פעולות חילוק וכפל בבית ספר (כנראה במבחן), סרטון  באתר יוטיוב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007292975705171  BNC: 000000005  BnF: cb11958604v (data)  GND: 4000030-8  LCCN: sh85000041  NKC: ph1086474 
סורובן יפני מודרני. המספר שמוזן בעשרת הצירים הימניים הוא 1234567890, כשהספרות הגבוהות יותר כולן 0
טקס פרסי אופיר לשנת 1990

| --- | --- |
 תאריך:  1990
 מיקום:  ישראלישראל
 המועמדים והזוכים הבולטים
 סרט עלילתי:  "שורו"
 הבמאי הטוב ביותר:  שבי גביזון
 תסריט:  שבי גביזון, יונתן ארוך ויוחנן רביב
  1991← פרס אופיר
 
טקס פרסי האקדמיה לקולנוע ה-1 על שם השחקן ואיש הקולנוע הישראלי שייקה אופיר, המכונה גם "האוסקר הישראלי", התקיים ב-1990 בישראל. הפרסים מוענקים מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה. הזוכה בפרס אופיר בקטגוריה הסרט הטוב ביותר יישלח כנציג ישראל בתחרות על פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.
מועמדים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.  לא נמצאו המועמדים אלא רק הזוכים.
מקור:
| הסרט הטוב ביותר | הבמאי הטוב ביותר |
| --- | --- |
 "שורו" – יונתן ארוך, יוחנן רביב:  שבי גביזון – "שורו"
השחקן הטוב ביותר: השחקנית הטובה ביותר
 משה איבגי – "שורו":  ריטה זוהר – "אהבתה האחרונה של לורה אדלר"
התסריט המקורי הטוב ביותר: העריכה הטובה ביותר
 שבי גביזון, יונתן ארוך ויוחנן רביב – "שורו":  טלי הלטר-שנקר – "שורו"
הפסקול הטוב ביותר: המוזיקה המקורית הטובה ביותר
 אלי טרגן – "שורו":  שם טוב לוי – "אהבתה האחרונה של לורה אדלר"
העיצוב האמנותי הטוב ביותר: הצילום הטוב ביותר
 אבישי אביבי וענת אביבי – "המיועד":  אילן רוזנברג – "המיועד"
הערות שוליים

↑  היוצרים הזוכים, באתר www.israelfilmacademy.co.il
| פרס אופיר |
| --- | --- | --- |
| פרסי קולנוע | הסרט העלילתי הטוב ביותר • הסרט העלילתי הטוב ביותר מסלול פרינג' • הבימוי הטוב ביותר • התסריט הטוב ביותר • השחקן הראשי הטוב ביותר • השחקנית הראשית הטובה ביותר • שחקן המשנה הטוב ביותר • שחקנית המשנה הטובה ביותר • הצילום הטוב ביותר • העריכה הטובה ביותר • הליהוק הטוב ביותר • העיצוב האמנותי הטוב ביותר • עיצוב התלבושות הטוב ביותר • האיפור הטוב ביותר • המוזיקה המקורית הטובה ביותר • הפסקול הטוב ביותר • הסרט התיעודי הטוב ביותר • הסרט התיעודי הקצר הטוב ביותר • הסרט העלילתי הקצר הטוב ביותר • פרס על מפעל חיים • פרס על הישגים מקצועיים בקולנוע • פרס על מצוינות |  |
| טקסים | 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 |  |
| זוכים בעלי ערך | במאים • עורכים • מלהקים • מוזיקאים • מפעל חיים • סרטים • עיצוב אמנותי • עיצוב פסקול • עיצוב תלבושות • צלמי קולנוע • שחקנים בתפקיד ראשי • שחקנים בתפקיד משני • תסריטאים • הישגים מקצועיים |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חקיקה

ערך זה עוסק בתהליך יצירתם של חוקים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
חקיקה היא תהליך יצירתם של חוקים, בדרך כלל על ידי הפרלמנט, אך גם בדרכים נוספות, כגון קביעת חוק על ידי מלך או מושל צבאי.
תהליך חקיקה שגרתי מתחיל עם הגשתה של הצעת חוק, וממשיך בשלבים אחדים של אישורה ברשות המחוקקת. במדינות רבות רק מעטות מהצעות החוק עוברות בהצלחה את כל שלבי החקיקה והופכות לחוקים. את פעולת הרשות המחוקקת משלימות הרשות המבצעת, העוסקת בביצוע החוקים ובפיקוח על הציות להם, והרשות השופטת העוסקת בשפיטה - מתן פרשנות לחקיקה, לשם יישומה על המקרים המובאים בפני בית המשפט, כלומר הכרעה במקרה של חשד לעבירה על החוק, הכרעה בסכסוכים בין התושבים לבין רשויות השלטון והכרעה בסכסוכים בין התושבים לבין עצמם. לעיתים נדרש בית המשפט ליותר מאשר לשמש פה למחוקק בפרשנות דבריו, ולהשלים את החסר בחוק, בסוגיות שבהן המחוקק טרם אמר דברו. פעולת פרשנות זו קרויה חקיקה שיפוטית, ובמסגרתה מקבל בית המשפט תפקיד גדול יותר בקביעת הנורמות שישררו במדינה.
דרכי חקיקה > חקיקה באמצעות הפרלמנט

הדרך המקובלת בימינו לחקיקה היא חקיקה באמצעות הפרלמנט, שהוא מוסד פוליטי המורכב מנציגיהם של אזרחי המדינה, ומשמש כרשות המחוקקת במדינות שהן דמוקרטיות יצוגיות. קיימים גופים דומים גם במדינות שאינן דמוקרטיות, כמו המג'לס באיראן או האספה העממית הלאומית ברפובליקה העממית של סין.
דרכי חקיקה > חקיקה באמצעות הפרלמנט > וטו

בשיטת וסטמינסטר וברוב המלוכות החוקתיות, נתונה זכות וטו, כלומר זכות לביטול חקיקה שאושרה בפרלמנט, למונרך, שלוחו, או לנשיא דמוי מונרך. באוסטרליה, למשל, המלך יכול להטיל וטו, בעזרת המושל הכללי, על חקיקה תוך שנה מיום קבלתה. למלך יש זכות דומה גם בקנדה. זו זכות שכמעט לא משתמשים בה.
הסעיף הראשון בחוקת ארצות הברית קובע שכל חקיקה שהתקבלה על ידי שני בתי הקונגרס תועבר לנשיא ארצות הברית לשם אישורו. אם הנשיא מחזיר את הצעת החוק לקונגרס בתוך עשרה ימים (לא כולל ימי ראשון) הצעת החוק לא הופכת לחוק. רוב של שני שלישים של שני בתי הקונגרס יכול לקבל חוק גם בלי אישורו של הנשיא.
דרכי חקיקה > חקיקה באמצעות הפרלמנט > בישראל

על פי שיטת המשפט בישראל מאז הקמת המדינה מחוקקת הכנסת את חוקיה, אך מערכת החוקים בישראל כוללת גם חוקים שמקורם בשלטון המנדט הבריטי בארץ ישראל, ובמידה מצומצמת גם חקיקה שמקורה עוד בשלטון העות'מאני. כיום יש בישראל יותר מ-1,000 חוקים תקפים.
סדרי החקיקה של הכנסת אינם מעוגנים בחוק ופועלים בעיקר מכוח תקנון הכנסת ותקנון הממשלה. מאז שנת 1975 הוגשו מספר הצעות לחוק יסוד: החקיקה, אך אף אחת מהן לא עברה את שלב הקריאה הראשונה.
הצעות חוק מוגשות לאישור הכנסת על ידי חברי הכנסת ועל ידי הממשלה. הצעת חוק שהוגשה על ידי חבר הכנסת מצריכה קריאה טרומית כשלב ראשון בחקיקתה. המשך התהליך (להצעה שהוגשה על ידי חבר הכנסת או על ידי הממשלה) כולל אישור בקריאה ראשונה, דיון בוועדה מוועדות הכנסת ואישור בקריאה שנייה ושלישית. בכל אחד מהשלבים ייתכן שההצעה לא תאושר והדיון בה ייפסק בלי שתהפוך לחוק. לאחר אישורה של הצעת חוק בקריאה שלישית היא מתפרסמת בספר החוקים. גם שלבים קודמים של החקיקה מתפרסמים ב"רשומות" ובאתר האינטרנט של הכנסת.
דרכי חקיקה > חקיקה על ידי מושל

אף שבממלכה המאוחדת החקיקה נעשית באמצעות הפרלמנט, הרי במדינות שהיו נתונות לשליטתה, ובהן ארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי, נעשתה החקיקה על ידי המושל המקומי. עם כינון המנדט הבריטי בארץ ישראל, פורסם בלונדון, ב-10 באוגוסט 1922, "דבר המלך במועצה על פלשתינה (א"י)" (באנגלית: The Palestine Order-in-Council). קובץ חוקים זה נוסח באנגלית, אך תורגם והתפרסם גם בעברית ובערבית. החוקים שפורסמו ב"דבר המלך במועצה" משנת 1922 הסדירו עניינים עקרוניים באופי שלטון המנדט ואופן ניהולו, ולפיכך הוא שימש מעין חוקה למנדט הבריטי. קבצים נוספים של "דבר המלך במועצה" פורסמו מדי פעם על-פי דוחות הממשלה הבריטית שכונו "ספר לבן". שלטון המנדט לא כלל גוף מחוקק מקומי, ולפיכך עיקר החקיקה המנדטורית נעשה בשיטה זו. חלק מחוקי "דבר המלך במועצה" הסמיכו את הנציב העליון הבריטי לנקוט צעדים שונים או לקבוע תקנות מסוימות שיחולו בשטח המנדט.
בשטחי יהודה ושומרון שבשליטת ישראל נתונות סמכויות החקיקה באפן חלקי בידי המושל הצבאי (מפקד פיקוד המרכז), והחוקים המתקבלים בכנסת טעונים אישור מצידו על מנת שיחולו בהם.
דרכי חקיקה > חקיקה דתית > במדינות מוסלמיות

השריעה היא הדין האסלאמי, המסדיר את כל תחומי החיים והחברה. במהלך ההיסטוריה של האסלאם, היה נהוג כי העניינים הנ"ל נמסרים בידי מנהיג חילוני (אמיר או מלך), אולם הוא היה מחויב לפעול במסגרת שהתוו לו חכמי-הדת, העולמא, שהם המוסמכים לקבוע את דיני השריעה. הפרדה מוחלטת בין דת למדינה הוא רעיון בהשראת התרבות האירופית, שהחל להופיע בעולם המוסלמי רק בסוף המאה ה-19. כיום הוא מיושם במלואו רק בטורקיה. בשאר המדינות המוסלמיות יש השפעה מסוימת של השריעה גם על חוקי המדינה החילוניים לכאורה. בערב הסעודית, באיראן ובכמה אזורים מוסלמיים נוספים ברחבי העולם, ממשיכה המסורת שעל-פיה השריעה הנקבעת בידי העולמא, מגבילה ותוחמת את סמכויות ההנהגה החילונית. בעקבות המהפכה האסלאמית באיראן הוכרזה השריעה כחוקת המדינה ואילו בערב הסעודית הביא הלחץ של גורמי הדת ליתר הקפדה על יישומה.
כניסה לתוקף של החקיקה

כברירת מחדל, חקיקה נכנסת לתוקף עם פרסומה. במקרים מעטים ניתן לחקיקה תוקף למפרע, כלומר תחילת תוקפה נקבעת למועד שקדם להשלמתה. ייתכנו שני סוגים של חקיקה למפרע: חקיקה רטרואקטיבית, שמשנה את המצב החוקי למפרע, וחקיקה רטרוספקטיבית, שאינה משנה את המצב החוקי למפרע, אך היא משנה את תוצאותיהן של פעולות שנעשו בעבר. חוק רטרוספקטיבי, שבא לתת תוקף חוקי למעשים חסרי תוקף כזה שנעשו בעבר, נקרא חוק תשריר.
חקיקה רטרואקטיבית נחשבת קיצונית יותר מחקיקה רטרוספקטיבית, שכן משמעותה היא שאדם נהג בהתאם למצב חוקי מסוים, ובדיעבד התברר שהמצב החוקי היה שונה. עם זאת, ייתכנו גם מקרים שבהם האינטרס הציבורי יצדיק חקיקה מסוג זה. דוגמה בולטת לכך היא החוק לעשיית דין בנאצים ובעוזריהם. חוק זה נחקק ב-1950, ותחולתו היא לגבי פשעים שהתרחשו בתקופת השלטון הנאצי, בין 1933 ל-1945.
לעיתים נקבעים חוקים שמועד תחולתם מאוחר ממועד פרסומם, על מנת לתת לציבור את הזמן הנדרש להיערכות לקיום החוק.
הערות שוליים

↑  רשימת החוקים התקפים בישראל באתר הכנסת
↑  צבי ענבר, הליכי החקיקה בכנסת, המשפט, כרך א', עמ' 91–109
↑  ת"א (מחוזי ירושלים) 4103/02, עיזבון המנוח ג'סאן יוסף מוסא עזיזה ז"ל נ' אמג'ד עיסא מוחמד אלעזה, תק-מח 2009(3), 3400, 3415 (2009)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560400605171  BNE: XX548810  BnF: cb13319331k (data)  LCCN: sh85075801  NARA: 10638711  NDL: 00569544  NLK: KSH1998020945