stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פיגועי התאבדות בישראל
רשימה של פיגועי התאבדות בישראל > העשור השלישי של המאה ה-21 > 2024 (פיגוע אחד)

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| תאריך | מיקום | הרוגים | פצועים | ארגון מבצע |
| 18 באוגוסט | שכונת התקווה בתל אביב. | 0 | 1 | חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני |
| סך הכל הרוגים לשנת 2024 | סך הכל הרוגים לשנת 2024 | 0 | 0 | 0 |
| --- | --- |
סך הכל הרוגים מפיגועי התאבדות לכל השנים: 725
| --- | --- |
מספר פיגועי ההתאבדות בכל השנים: ‏151, מתוכם 49 פיגועים ללא הרוגים
ראו גם

טרור פלסטיני
האינתיפאדה השנייה
שימוש בילדים בפיגועי התאבדות פלסטיניים
דוקטור דוליטל

דוקטור ג'ון דוליטל (באנגלית: Doctor John Dolittle) הוא הדמות המרכזית בסדרת ספרים שכתב הסופר האנגלי יו לופטינג. דוקטור דוליטל הוא רופא הנזנח על ידי לקוחותיו האנושיים בעקבות מנהגו לאסוף בעלי חיים חולים למרפאתו ולטפל בהם. הוא מגלה כי הוא בעל כישרון מיוחד לטיפול בבעלי חיים ואף מצליח ללמוד את שפתם ולדבר איתם.
במסגרת הרפתקאותיו הוא נתקל לעיתים קרובות בבעלי חיים כלואים: בחנויות חיות מחמד, בקרקסים וכדומה. הוא אף מוציא את פרוטותיו האחרונות כדי לרכוש את בעלי החיים מבעליהם ולשחררם, או על הקמת מקומות מרגוע ומחסה לבעלי חיים מזדקנים (למשל לסוסי כרכרה). דוליטל בז לחלוטין לכסף וטוען בכל הזדמנות כי "הכסף הוא מטרד בלבד". בספרי ההמשך שבסדרה אף הופך דוליטל לנטורליסט ומנצל את היכולת שלו לתקשר עם בעלי החיים לשם הבנת הטבע וההיסטוריה של העולם.
הספר הראשון בסדרה, "עלילות דוליטל הרופא", נכתב כמכתבים מאוירים על ידי לופטינג לילדיו בעת ששירת כקצין בחפירות בצרפת ובפלנדריה בזמן מלחמת העולם הראשונה. מאוחר יותר, ב-1923, אמר לופטינג כי שלח את המכתבים לילדיו בעת שהחדשות מהחזית היו נוראות מדי או משעממות מדי, וכי המקור לסיפור נולד מכך שהתרשם מהתנהגות הסוסים והפרדים תחת האש בחזית וכך חשב על דמותו של רופא דמיוני שיטפל בחיות, בניגוד לחוסר הטיפול המוחלט ממנו סבלו בהמות פצועות בשדה הקרב:
סוסים למדו להשלים עם נפילתן התכופה של פצצות בקרבם. אבל הגורל שלהם היה שונה משל בני האדם. כשחייל נפצע אנושות, איש לא הפקיר אותו למוות. כל המשאבים שפותחו לטיפול רפואי במלחמות גויסו לעזרתו. סוס פצוע היה זוכה לכדור רובה בראש... זה לא הוגן. אם אנחנו מכריחים בעלי חיים להסתכן כמונו, למה לא ניתן להם את אותו טיפול כשהם נפצעים?
רשימת ספרי דוליטל

The Story of Doctor Dolittle - 1920
The Voyages of Doctor Dolittle - 1922
Doctor Dolittle's Post Office - 1923
Doctor Dolittle's Circus - 1924
Doctor Dolittle's Zoo - 1925
Doctor Dolittle's Caravan - 1926
Doctor Dolittle's Garden - 1927
Doctor Dolittle in the Moon - 1928
Gub-Gub's Book, An Encyclopaedia of Food - 1932
Doctor Dolittle's Return - 1933
Doctor Dolittle's Birthday Book - 1936
Doctor Dolittle and the Secret Lake - 1948
1950 - דוקטור דוליטל והכנרית הירוקה
Doctor Dolittle's Puddleby Adventures - 1952
שני הספרים האחרונים ברשימה יצאו לאור לאחר מותו של לופטינג מחומר שנמצא בעזבונו.
הדמויות

הרקע לסיפורים הוא התרבות האנגלית של התקופה הוויקטוריאנית (סוף המאה ה-19). בסיפורים, מתגורר דוקטור דוליטל בעיירה הדמיונית "Puddleby-on-the-Marsh" אשר תורגמה לעברית כ"מדמנה בגיא השלוליות". יש לו, לרופא, ידיד אנושי אחד - מוכר מזון לחתולים וידידים רבים מבין בעלי החיים. הבולטים בבעלי החיים, אשר מלווים בקביעות את דוליטל, הם: התוכית פולינזיה, גב-גב החזיר, ג'יפ הכלב, דב-דב הברווז, טו-טו הינשוף, צ'י-צ'י הקוף ודחיק-סליק - בעל החיים הדמיוני בעל שני הראשים.
ג'ון דוליטל - בדמותו של ג'ון דוליטל מגולמות דמות הגיבור והאנטי גיבור. הוא עמל קשות להציל ולרפא בני אנוש ובעלי חיים, ומצד שני הוא טיפוס אקסצנטרי אשר אינו מוצא עניין רב בתחומים אחרים ואף בעל נטייה להסתבכויות ולנפילות מיותרות (מה שכמובן מביא להרפתקאות חדשות). גם איוריו של לופטינג מציירים אותו כטיפוס עגלגל הרחוק מדימוי הגיבור הנאה והספורטיבי. שמו - Dolittle (להבדיל מהאיות הרגיל לשם: Doolittle), "עשה מעט", מציין אולי את משנתו, לענות לצורכי הפרט והציבור מתוך צניעות ולא להתיימר לפתור את בעיות העולם כולו.
פולינזיה - התוכית פולינזיה היא הבולטת מבין בעלי החיים, הן בשכלה והן במעשיה. היא זו אשר מלמדת את דוליטל את שפת החיות והיא זו אשר מצילה את הרופא וחבורתו מן הצרות אשר פוקדות אותם. המחבר אף שם בפיה הערות סרקסטיות והומוריסטיות לגבי טיבן של דמויות מסוימות ואף של מזג האוויר האנגלי.
גב-גב - החזיר נושא על גבו את דמות הנהנתן הילדותי. בכל מקום הוא תר אחרי אוכל ומקום מנוחה נוח וכך מכניס את החבורה כולה לצרות. כשאלו מגיעות, הוא נוטה להתעייף, לפרוץ בבכי ולחשוש מכל איום פיזי.
ביקורת על דמותו של דוליטל

בשנות ה-60 וה-70, בעת שגברה המודעות החברתית בארצות הברית לזכויות האפרו אמריקאים, טענו מבקרים מסוימים כי הטקסט בספריו של לופטינג נגוע בגזענות. טענה זו הסתמכה בייחוד על שרטוט דמותו של "הנסיך בומפו" - בנו שחום העור של מלך ג'וליגינקי. בספר הראשון בסדרה מבקש הנסיך מדוקטור דוליטל כי ישנה את צבע עורו ללבן וזאת, אחרי שאשה לבנה, היפהפייה הנרדמת לטענתו של בומפו, דחתה אותו רק בשל צבע עורו. בומפו, העסוק רוב יומו בקריאת ספרי אגדות, משורטט כדמות ילדותית, תמהונית ואף טיפשה והוא זוכה אמנם להתייחסות מכובדת ורצינית מצד הרופא אך ללעגן של חיותיו. הימצאות המילים Coon ו-Nigeress בטקסטים של לופטינג חיזקה, לדעת המבקרים, את טענתם לגזענותו וגם לגבי דמויותיהם של שחורי העור באיוריו של לופטיג, שליוו באופן קבוע את ספריו, נטען כי הן גרוטסקיות ומעליבות. לופטינג אף הואשם בכך שכמו רודיארד קיפלינג, ספריו מייצגים את הקולוניאליזם הבריטי.
אמנם מתברר בספרי ההמשך כי בומפו הוא בוגר של אוניברסיטת אוקספורד וניכרת אף חיבתו של הסופר לבומפו וכי דמותו משורטטת בהומור. אולם, לדעת המבקרים, היה על לופטינג להציג דמות שחומת עור אינטליגנטית ומצליחה כדי לאזן את התמונה. מחנכים בארצות הברית אף העלו את השאלה האם ראוי שילדים יחשפו לספרי דוליטל בעקבות ביקורת זו. ואכן, במהדורות שיצאו באותן שנים שונו הקטעים שנגעו לנסיך בומפו והפכו את דמותו לנלעגת. אפילו במהדורה מיוחדת שיצאה לכבוד ציון 100 שנים להיוולדו של לופטינג, ב-1986, שוכנע בנו, כריסטופר לופטינג, להסכים לכך שחלק מהאיורים יוצאו מן המהדורה וכי ישונו סיפור "היפהפייה הנרדמת" וסיפור "התלבושת הפנטסטית" (מ"מסעותיו של דוקטור דוליטל") הנוגעים לבומפו. באותן שנים, פג קסמם של ספרי דוליטל בארצות הברית וממילא הפסיקו לצאת מהדורות חדשות של הספרים.
כריסטופר לופטינג נלחם בביקורת על אביו וטען כי: "יו לופטינג היה נעלב מהרעיון שחלק כלשהו מעבודתו יכול לפגוע והיה אז הראשון לעשות את השינויים בעצמו... המסר שיו לופטינג שלח באמצעות ספריו היה כזה של כבוד לחיים ולזכויות של כל מי שחולק את הגורל המשותף של עולמנו."
דוקטור דוליטל בתיאטרון ובקולנוע

מאז נכתב הספר הראשון ב-1920, עובדו דמותו ועלילותיו של ג'ון דוליטל למספר מדיומים:
ב-1928 יצא סרט אנימציה שחור-לבן בן 25 דקות "Dr. Dolittle und seine Tiere" (ד"ר דוליטל ובעלי החיים שלו), בהפקה שווייצרית שביימה הבמאית הגרמנית לוטה רייניגר. את המוזיקה לסרט הלחינו קורט וייל, פאול הינדמית ופאול דסאו.
ב-1933–1934 שידרה רשת NBC סדרה של תסכיתים.
ב-1967 יצא סרטו של הבמאי ריצ'רד פליישר, דוקטור דוליטל, בכיכובו של רקס הריסון. הסרט היה כישלון מסחרי מהדהד, בייחוד בגלל מורכבותו הטכנית שדרשה תקציב גבוה. הפסקול שהכיל שירים שנכתבו על ידי לסלי בריקוס זכה להצלחה. סיפור הסרט הכיל הרפתקאות מתוך מספר ספרים שבסדרת דוקטור דוליטל. שירי הסרט יצאו בישראל על תקליט בגרסה עברית, כשאת תפקיד הרופא ממלא שייקה אופיר. בשנת 2016 קטעים מקוריים מהסרט הוצגו בסוג של הופעת אורח בסדרה המונפשת משפחת סימפסון.
ב-1968 שר אריק איינשטיין באלבומו מזל גדי את השיר "האדון הרופא" למילים וללחן של שלום חנוך.
ב-1970–1972 סדרת סרטים מצוירים לילדים שהוקרנה אף בטלוויזיה הישראלית בשנותיה הראשונות.
ב-1986 יצאה הצגה של דוקטור דוליטל שבה כיכבו בין היתר גדי יגיל ואיילת לוין.
ב-1998 יצא סרט לקולנוע שנשא גם הוא את השם "דוקטור דוליטל" בכיכובו של אדי מרפי. סרט זה שאל את כישוריו של דוליטל בהבנת שפת החיות, אך העלילה בו מתרחשת בסן פרנסיסקו ודמיונה לעלילותיו המקוריות של רופא החיות הוא קלוש. ב-2001 יצא סרט המשך לקולנוע, גם הוא בכיכובו של אדי מרפי, בשנים 2006, 2008 ו-2009 יצאו סרטי המשך ל-DVD בשם דוקטור דוליטל 3, דוקטור דוליטל: זנב לאריות ודוקטור דוליטל: לאקי שווה מיליונים, והפעם את מקומו של מרפי תפסה קיילה פראט שגילמה את מאיה, בתו של דוליטל.
בשנת 1999 העלה תיאטרון צוותא בשיתוף לירן הפקות בתל אביב מחזמר לילדים על פי כתיבה, בימוי ופזמונים של דני שגב ושיחקו בו גדי יגיל, קרן שמש, וזהר סדן.
בשנת 2004 עלה מחזמר נוסף בהפקת צח-כרמלי הפקות וחברים הפקות ובכיכובם של נתן נתנזון ,דנה מרמור, וסער בדישי.
בשנת 2020 יצא לאקרנים סרט בשם "דוליטל", בכיכובם של רוברט דאוני ג'וניור ואנטוניו בנדרס ובדיבובם של טום הולנד, ראמי מאלק ואמה תומפסון.
תרגום לעברית

כיוון שמדובר בספרים לילדים יצאו במשך השנים נוסחאות מקוצרות רבות של ספרי דוליטל השונים. בין התרגומים המלאים ניתן לציין:
"דוליטל הרופא ומאורעותיו", תרגם אברהם סולודר, הוצאת עולם הילדים, 1929 ו-תשט"ז
"מסעי דוליטל הרופא", תרגם ראובן אבינעם (גרוסמן), הוצאת אמנות, 1945, 1954 ו-1965
"הקרקס של דוליטל הרופא", תרגם משה יחיאל בר און, הוצאת אמנות, 1946
"הדאר של דוליטל הרופא", תרגם משה יחיאל בר און, הוצאת אמנות, 1946, 1953 ו-1964
"הזירנדה של דוליטל הרופא", תרגם משה יחיאל בר און, הוצאת אמנות, 1954
"גן החיות של דוליטל הרופא", תרגם משה יחיאל בר און, הוצאת אמנות, 1956
"דוליטל הרופא על הירח", תרגמה מרים ארן, הוצאת אמנות, 1961
"דוליטל הרופא חוזר מן הירח", תרגמה מרים ארן, הוצאת אמנות, תשכ"ו
"עלילות דוליטל הרופא", תרגמה זהר שביט, הוצאת מסדה, 1975
"דוקטור דוליטל והכנרית הירוקה", תרגמה ענבה קנטור, הוצאת עם עובד (ספרית דן חסכן), 1970
"דוקטור דוליטל והאגם הנעלם", תרגמה ענבה קנטור, הוצאת עם עובד (ספרית דן חסכן), תשל"ב ו-1975
"הרפתקאות דוקטור דוליטל", תרגם אוריאל אופק, הוצאת מ. מזרחי, 1986
"דוקטור דוליטל המלך", תרגם אוריאל אופק, הוצאת מ. מזרחי, 1986
"מסעות דוקטור דוליטל", תרגם אוריאל אופק, הוצאת מ. מזרחי, 1986
"ספורו של דוקטור דוליטל", תרגמה חנה לבנת, הוצאת מחברות לספרות, 1998
"סיפורו של דוקטור דוליטל", תרגמה עטרה אופק, סדרת הרפתקה: סופרים מתרגמים קלאסיקה, הוצאות מודן ואוקיינוס, 2013
הערות שוליים

↑  עונה 27 פרק 2
Drowned World Tour

Drowned World Tour הוא סיבוב ההופעות החמישי של הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה, אשר התקיים באירופה ובאמריקה הצפונית. סיבוב ההופעות כלל בתוכו כ-47 הופעות בסך הכול, והוא החל ב-9 ביוני 2001, והסתיים, ב-15 בספטמבר 2001.
סיבוב הופעות זה נועד לקדם את שני אלבומיה של מדונה, Music ו-Ray of Light.
רקע

ביוני 2001, יצאה מדונה לסיבוב ההופעות. את ההופעה הראשונה היא קיימה בברצלונה שבספרד. בין היתר, שרה מדונה במהלך הסיבוב שירים משלל אלבומיה; Ray of Light, True Blue, Music ו-Madonna.
כמו כן, סיבוב ההופעות גרף 76.8 מיליון דולר.
רשימת השירים

להלן רשימת השירים אשר בוצעו במהלך סיבוב ההופעות:
"Drowned World/Substitute for Love" (מסתיים עם קטעים מתוך השירים "Music", "Human Nature", "Ray of Light" ו-"Impressive Instant")
"Impressive Instant"
"Candy Perfume Girl"
"Beautiful Stranger" (מסתיים עם קטע מתוך השיר "Soul Bossa Nova (Dim's Space-A-Nova)")
"Ray of Light" (מסתיים עם קטע מתוך השיר "Drowned World/Substitute For Love")
"Paradise (Not for Me)" (וידאו קליפ)
"Frozen" (רמיקס)
"Open Your Heart Swell"
"Nobody's Perfect"
מחרוזת:
"Mer Girl" (חלק ראשון)
"Sky Fits Heaven"
"Mer Girl" (חלק שני)
"What It Feels Like for a Girl" (רמיקס) (וידאו קליפ)
"I Deserve It"
"Don't Tell Me"
"Human Nature"
"The Funny Song"
"Secret"
"Gone"
"Don't Cry for Me Argentina" (קטע אינסטרומנטלי)
"Lo Que Siente La Mujer" (גרסה ספרדית לשיר "What It Feels Like for a Girl")
"La Isla Bonita"
"Holiday" (משלב בתוכו את השירים "Music Sounds Better with You" ו-"Fate")
"Music" (משולב בתוכו את השיר "Trans-Europe Express")
הופעות שבוטלו

| תאריך | עיר | מדינה | מיקום | סיבה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 5 ביוני 2001 | קלן | גרמניה | לנקסס ארנה | בעיות טכניות |
| 6 ביוני 2001 | קלן | גרמניה | לנקסס ארנה | בעיות טכניות |
| 3 באוגוסט 2001 | מזרח רד'רפורד | ארצות הברית | ארנה קונטיננטל איירליינס | מחלה |
Heart Strings Tour

Heart Strings Tour הוא סיבוב ההופעות הרביעי של הזמרת הולשית בוני טיילר. בדומה לסיבוב ההופעות הקודם של טיילר "Free Spirit Tour", גם בסיבוב הזה הופיעה טיילר בגרמניה בלבד, שם נערכו כ-10 מופעים בסך הכל.
סיבוב ההופעות נועד לקדם את אלבום האולפן ה-13 של טיילר Heart Strings, שעליו גם נקרא סיבוב ההופעות.
רקע

האלבום שעליו נבנה סיבוב ההופעות, הוקלט בפראג ביחד עם התזמורת הפילהרמונית של פראג, אבל בשל קשיים רבים שבהם נתקלה טיילר, הוחלט כי היא תצא לסיבוב בלעדיהם, ואליה יצורפו נגנים ואנשים אחרים.
סיבוב הופעות זה הוא הקצר ביותר שערכה טיילר בכל הקריירה שלה.
רשימת השירים

"Have You Ever Seen the Rain?"
"Human Touch"
"I Still Haven't Found What I'm Looking For"
"To Love Somebody"
"Lost in France"
"In My Life"
"Learning to Fly"
"Straight From The Heart"
"Everybody Hurts"
"Need Your Love So Bad"
"It's a Heartache"
"Bitterblue"
"Total Eclipse of the Heart"
"Faster Than the Speed of Night"
"Turtle Blues"
"Amazed"
"Holding Out for a Hero"
תאריכי הופעות

| תאריך | עיר | מדינה |
| --- | --- | --- |
| 28 באפריל 2003 | קמניץ | גרמניה |
| 29 באפריל 2003 | המבורג | גרמניה |
| 30 באפריל 2003 | קרפלד | גרמניה |
| 2 במאי 2003 | בון | גרמניה |
| 3 במאי 2003 | גלזנקירכן | גרמניה |
| 4 במאי 2003 | דרזדן | גרמניה |
| 5 במאי 2003 | שטוטגרט | גרמניה |
| 9 במאי 2003 | פדרבורן | גרמניה |
| 11 במאי 2003 | במברג | גרמניה |
| 12 | טוטלינגן | גרמניה |
להתבגר ולהתגבר

| --- | --- |

 סוגה:  קומדיית מצבים 
 יוצרים:  ניל מרלנס 
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית 
 מקום התרחשות:  לונג איילנד 
 מספר עונות:  7 
 מספר פרקים:  166 
 תוכנית המשך:  Just the Ten of Us 
 הפקה
 הפצה:  האחים וורנר טלוויזיה 
 טכניקת צילום:  מערך מרובה מצלמות 
 אורך פרק:  30 דק' 
 שידור
 רשת שידור:  ABC 
 תקופת שידור מקורית:  24 בספטמבר 1985 – 25 באפריל 1992 
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
להתבגר ולהתגבר (באנגלית: Growing Pains) היא קומדיית מצבים אמריקאית שנוצרה על ידי ניל מרלנס ושודרה במקור ברשת ABC מ-24 בספטמבר 1985 עד 25 באפריל 1992.
בישראל הסדרה המקורית שודרה בערוץ המזרח התיכון בשנות השמונים ובשנות התשעים.
תקציר העלילה

עלילת הסדרה מתמקדת במשפחת סיבר אשר גרה בעיירה הנטינגטון שבלונג איילנד אשר במדינת ניו יורק. ד"ר ג'ייסון סיבר (מגולם על ידי אלן ת'יק) הוא פסיכיאטר שמתחיל לעבוד מהבית ולקחת חלק פעיל יותר בגידול הילדים לאחר שאשתו, מגי (מגולמת על ידי ג'ואנה קרנס), חוזרת לעבוד ככתבת.
מייק המרדן (מגולם על ידי קירק קמרון) הוא הבן הבכור של המשפחה. קרול (מגולמת על ידי טרייסי גולד) היא הבת האמצעית, אינטליגנטית, אחראית ותלמידה מצטיינת. בן (מגולם על ידי ג'רמי מילר) הוא בנם הצעיר והשובב.
בעונות המאוחרות יותר הצטרפו למשפחה שתי דמויות חדשות:
כריסי סיבר (בתחילה גילמו אותה התאומות קלסי וקירסטן דוהרינג כאשר הדמות הייתה תינוקת ובעונות המאוחרות יותר הדמות גולמה על ידי אשלי ג'ונסון) - הבת הצעירה של משפחת סיבר שנולדה בעונה הרביעית.
לוק ברואר (מגולם על ידי לאונרדו דיקפריו) - נער חסר בית שמאומץ על ידי משפחת סיבר בעונה האחרונה.
La Luna World Tour

La Luna World Tour הוא סיבוב ההופעות העולמי השני של הזמרת-יוצרת האנגלייה שרה ברייטמן, אשר נועד לקדם את אלבומה השביעי, La Luna. סיבוב ההופעות החל ב-20 באוגוסט 2000, והסתיים ב-10 במאי 2001.
כמו כן, בסיבוב הופעות זה נכחו למעלה מ-500,000 צופים, ואף הופנו כלפיו ביקורות חיוביות.
רשימת השירים

להלן רשימת השירים אשר בוצעו במהלך סיבוב ההופעות:
"La Lune"
"Winter in July"
"Scarborough Fair"
"Who Wants to Live Forever"
"Hijo de la Luna"
"Figlio Perduto"
"La Luna"
"La Califfa"
"Pie Jesu"
"Nessun dorma"
הפסקה
"Siren"
"Deliver Me"
"He Doesn't See Me"
"A Whiter Shade of Pale"
"There for Me"  (ביחד עם ג'וש גרובן בחלקו הראשון של סיבוב ההופעות)
"First of May" (עם השיר הופיעה שרה בלג ה-2 של סיבוב ההופעות)
מחרוזת "פנטום האופרה":
"Twisted Every Way"
"Overture"
"Little Lottie"
"Wishing You Were Somehow Here Again"
"The Music of the Night"
"A Question of Honour"
"Moon River"
"Time to Say Goodbye"
הערות
"All I Ask of You" במקור היה חלק מרשימת השירים, אך הוחלט שלא לבצע אותו באף הופעה מסיבוב ההופעות.
"Deliver Me" היה השיר שפתח את ההופעות שהתקיימו בשנת 2000 במסגרת סיבוב ההופעות.
"A Whiter Shade of Pale" היה השיר שפתח את ההופעות שהתקיימו בשנת 2001 במסגרת סיבוב ההופעות.
"First of May" בוצע במקום "There for Me" במהלך הלג השני של סיבוב ההופעות, שהתקיים באמריקה הצפונית.
"Time to Say Goodbye" היה השיר הראשי איתו סגרה ברייטמן את הלג השני של סיבוב ההופעות, שהתקיים באמריקה הצפונית.
אלבום וידאו

ב-13 במרץ 2001, הוציאה שרה ברייטמן, את אלבום הווידאו La Luna: Live in Concert, בו ניתן לראותה במהלך סיבוב ההופעות.
יאן ויקטורס

| --- | --- |

 לידה:  13 ביוני 1619 אמסטרדם 
 פטירה:  שנות ה־70 של המאה ה־17 איי הודו המזרחיים ההולנדים, הרפובליקה ההולנדית 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  ריאליזם 
 הושפע על ידי:  רמברנדט 
 יצירות ידועות:  חלום שר המשקים ושר האופים מפוענח על ידי יוסף, The greengrocer at the sign of 'De Buyscool', The swine butcher 
 
יאן ויקטורס (13 ביוני 1619 – דצמבר 1679) היה צייר הולנדי, אשר הרבה לצייר דיוקנאות, וציורים בהשראת סיפורי התנ"ך. ויקטורס היה מתלמידיו של רמברנדט. ציוריו מתארים את נוכחות האל.
ביוגרפיה

ויקטורס נולד למשפחה של אמנים. הוא החל כשוליה של הצייר רמברנדט. ציוריו מומנו על ידי פטרונים קלוויניסטים אשר הזמינו ציורים המתארים סיפורים תנכ"ים. ויקטורס היה נשוי ולו ולאשתו נולדו שישה ילדים. לאחר מותה של אשתו היגר לאיי הודו המזרחיים ההולנדיים ושם שירת ככומר בקהילה וטיפל בחולים.
ויקטורס מת בשנת 1679.
יצירותיו

רות נשבעת אמונים לנעמי
ברכת יעקב לאפרים ומנשה
עשו ונזיד העדשים, ציור המתאר את הסיפור המקראי של מכירת הבכורה
חלום שר המשקים ושר האופים מפוענח על ידי יוסף
סצנה מתוך מגילת אסתר
גירוש הגר וישמעאל
הערות שוליים

↑  יעל מאלי, אמנות כפרשנות, תל אביב, ידיעות אחרונות, 2017, עמ' 48
↑  Rijksbureau voor Kunsthistorische Documentatie - databases, archive.md, ‏2012-09-13
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007513293405171  BNE: XX1627691  BPN: 06122878  GND: 135892295  ISNI: 0000 0001 1631 0669  LCCN: nr93051176  RKD: 80890  SNAC: w68m9gwc  ULAN: 500007951  VIAF: 44176730   WorldCat (עם VIAF): 44176730 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ציירים ובנושא הולנדים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
Free Spirit Tour

Free Spirit Tour הוא סיבוב ההופעות השלישי של הזמרת הוולשית בוני טיילר. בסיבוב ההופעות הופיעה טיילר בגרמניה בלבד, כ-22 מופעים בסך הכל. בכל אחד מתוך המופעים הופיעה טיילר עם הלהיטים "Total Eclipse of the Heart" ,"It's a Heartache" ועוד.
סיבוב ההופעות נועד לקדם את אלבום האולפן התשיעי של טיילר Free Spirit, שעליו גם נקרא סיבוב ההופעות.
רקע

טיילר הודיעה בשנת 1995, כי תצא לסיבוב הופעות שיכלול מופעים בגרמניה בלבד. סיבוב ההופעות שנמשך לאחר מכן היה "Heart Strings Tour", שנערך כמעט עשור לאחר סיבוב ההופעות הזה.
בנוסף לכך, ברוב המופעים ניתן היה לראות גיטריסט הצמוד לטיילר, ומנגן את שיריה.
רשימת השירים

"Driving Me Wild"
"Hide Your Heart"
"?Have You Ever Seen the Rain"
"Sexual Device"
"All Night to Know You"
"Nothing to Do with Love"
"Making Love Out of Nothing at All"
"To Love Somebody"
"Lost in France" (הופעה אקוסטית)
"It's a Heartache" (הופעה אקוסטית)
"Time Mends a Broken Heart"
"Straight From The Heart"
"Notes From America" (הופעה אקוסטית)
"What You Got" (הופעה אקוסטית)
"Total Eclipse of the Heart" (הופעה אקוסטית)
"Faster Than the Speed of Night" (הופעה אקוסטית)
הדרן
"Turtle Blues"
"Holding Out for a Hero"
תאריכי הופעות

| תאריך | עיר |
| --- | --- |
1 באפריל 1996: נירנברג
3 באפריל 1996: אשפנבורג
4 באפריל 1996: מנהיים
6 באפריל 1996: מינכן
7 באפריל 1996: אאוגסבורג
8 באפריל 1996: ראבנסבורג
10 באפריל 1996: שטוטגרט
11 באפריל 1996: דורטמונד
12 באפריל 1996: דיסלדורף
13 באפריל 1996: בילפלד
15 באפריל 1996: ברמן
16 באפריל 1996: הנובר
17 באפריל 1996: רוסטוק
20 באפריל 1996: בראונשווייג
21 באפריל 1996: המבורג
22 באפריל 1996: דרזדן
23 באפריל 1996: ארפורט
25 באפריל 1996: מגדבורג
26 באפריל 1996: האלה
28 באפריל 1996: קוטבוס
29 באפריל 1996: ברלין
11 במאי 1996: הוף
מלחמת האזרחים הכורדית

מלחמת האזרחים הכורדית (בכורדית: شەڕی براکوژی; תעתיק: שַׁרִי בְּרַאקוֹזִ'י; תרגום מילולי: "סכסוך האחים") הייתה עימות צבאי רחב בין פלגים כורדים יריבים, בעיקר בין המפלגה הדמוקרטית הכורדית (KDP) בהנהגתו של מסעוד בארזאני לבין מפלגת האיחוד הפטריוטי של כורדיסטן (PUK) בהנהגתו של ג'לאל טאלבאני, שהתרחש משנת 1994 עד חתימת הסכם וושינגטון, הסכם הפסקת אש בתיווך אמריקאי שהסדיר את יחסי הכוחות בין הפלגים הכורדיים, בספטמבר 1998. בעימות לקחו חלק מיליציות כורדיות נוספות ובנוסף גם כוחות טורקיים, עיראקיים, איראניים ואמריקאיים שניצלו את העימות בצפון עיראק על מנת לפעול באזור. כמו כן, העימות עיצב במידה רבה את יחסי הכוחות הפנימיים בין הפלגים הכורדים השונים ואת היחסים למול הממשל העיראקי, המדינות השכנות והקהילה הבינלאומית עד היום.
רקע היסטורי > פיצול ה-KDP, פרישתו של טאלבאני והקמת ה-PUK

לאחר הקמת מפלגת ה-KDP בשנת 1946 החל מאבק פנים-מפלגתי על משרת המזכיר הכללי בין חמזה עבדאללה, המזכיר הכללי של המפלגה שנבחר לתפקיד עם הקמת המפלגה ב-1946, לבין אבראהים אחמד שהצטרף למפלגה לאחר שעזב את ה-KDPI, המפלגה המייצגת את המיעוט הכורדי באיראן. המאבק יצר פילוג במפלגה בין המחנה השמרני של ה-KDP שהיה מזוהה עם מוסטפא בארזאני, נשיא המפלגה שתמך בעבדאללה, לבין המחנה האינלקטואלי-מרקסיסטי בהנהגתו של אחמד וחתנו טאלבאני. מחנה בארזאני היה מזוהה עם הכורדים בצפון ההררי, בעוד שמחנה אחמד-טאלבאני היה משויך לכורדים של אזור סולימאניה הדרומי יותר, שנחשבו ממעמד חברתי גבוה יותר. שתי הקבוצות הללו החזיקו בדעות קדומות האחת על השנייה, מטען אשר העמיק את הקרע בין המחנות.
בזמן שהותו של בארזאני בברית המועצות לאורך מרבית שנות ה-50, ביצע אחמד השתלטות על המפלגה, ולאחר שובו של בארזאני החל מאבק עיקש ביניהם על השליטה במפלגה שנגמר בגירושם של תומכי אחמד-טאלבאני לאיראן, מהלך שלאחריו איראן העבירה את תמיכתה מאחמד לבארזאני, מה שאפשר לאחרון לחזק את שליטתו במפלגה. בתגובה לכך, כמו גם מתוך הזדהות אידאולוגית מסוימת, מחנה אחמד-טאלבאני יצר קשרים עם מפלגת הבעת' העיראקית. לאחר שהשיג את השליטה בעיראק ב-1968, הגיע משטר הבעת' העיראקי להסדר עם טאלבאני שלפיו תועבר לידיו השליטה באזורים סולימאניה-כירכוכ. יתרה מכך, הפשמרגה שהיו תחת שליטתו של טאלבאני שיתפו פעולה פעמים רבות עם כוחות המשטר בלחימה נגד תומכיו של בארזאני, דבר שגרר ביקורת חריפה וטענות כי טאלבאני בוגד בעם הכורדי.
לאחר תבוסתו של בארזאני לכוחות המשטר במרץ 1975 בלחימה שפרצה לאחר כישלון המשא ומתן סביב יישום "המניפסט של מרץ", שהיה הסכם בין הכורדים למשטר העיראקי שנועד להסדיר את מעמדם במדינה תמורת קבלת אוטונומיה בצפון עיראק, המפלגה התפצלה למספר פלגים. גלגולה הישיר של המפלגה המקורית הפך ל-KDPPC (ר"ת KDP Provisional Command) שהוקמה על-ידי שני בניו של מלא מוסטפא, מסעוד ואידריס, יחד עם מוחמד עבד אל-רחמאן בנובמבר 1975 ובשנת 1979 שינתה את שמה ל-KDP. לאחר מותו של אידריס בשנת 1987, הפך מסעוד למנהיגה הבלעדי של המפלגה. הפלג המשמעותי הנוסף הוא ה-PUK בהנהגתו של ג'לאל טאלבאני שהוקם בדמשק ב-1975, ושנתיים לאחר מכן העביר את המטה שלו לאזור סולימאניה. כבר בשלב זה התקיים מאבק מזוין בין הפלגים כאשר לוחמי KDP נשלחו לסכל משלוחי נשק שיועדו ל-PUK. לאחר פרוץ מלחמת איראן-עיראק, כל אחד מהצדדים תמך במיליציות הכורדיות שלחמו במיליציות של הצד האחר וכך המאבק בין הפלגים הכורדיים הסלים לכדי לחימה כוללת כבר בשנת 1981 שנמשכה לעד חתימת הסכם הפסקת האש בין הצדדים בשנת 1986 והקמת ארגון גג משותף בשם החזית הכורדית העיראקית (IKF). המטרה המוצהרת של ה-IKF הייתה הפלת שלטונו של סדאם חוסיין, כינון שלטון דמוקרטי בעיראק והסדרת מצבם המדיני של הכורדים. טאלבאני ומסעוד בארזאני כיהנו שניהם כנשיאי הארגון.
רקע היסטורי > בחירות והקמת ממשלת החבל הכורדי (KRG)

כתוצאה מלחצים הולכים וגוברים על משטר צדאם, הן עקב האינתיפאדה הכורדית של 1991 והן עקב האמברגו האווירי שהטילו האמריקאים, התקיימו במאי 1992 בחירות ב-IKF שהובילו להרכבת פרלמנט ביוני וממשלה, ה-KRG, ביולי. יחסי הכוחות בין ה-KDP ל-PUK התחלקו שווה בשווה ושתיהן החזיקו ב-50% מהקואליציה שישבה בארביל. בשנת 1993 התחוללו תמורות פוליטיות וכלכליות משמעותיות שהגבירו את המתח בין מחנות ה-KRG:
בזירה הפוליטית התרחשו שני אירועים משמעותיים: ראשית, התקיימו חילופי משרות ב-PUK במסגרתם קוסרת רסול, שהיה מבכירי המפלגה, נכנס למשרת ראש הממשלה במקומו של פואד מעסום. כמו כן, מפלגת ה-KUP, שהייתה איחוד של שלוש מפלגות קטנות שהשתייכו בעבר ל-IKF, הצטרפה אל ה-KDP. המהלך שביצעה ה-KUP שינה את מאזן ה-50/50 בין המפלגות ויצר חשש בקרב ה-PUK.
מבחינה כלכלית, מבצע אל-אנפאל שהוביל סדאם חוסיין בשלהי מלחמת איראן-עיראק הותיר את האוכלוסייה הכורדית בחורבן כלכלי מוחלט והנסיבות הכלכליות הקשות הובילו את שתי המפלגות למאבק על משאבים ועל כסף. בהיעדר כלכלה מתפקדת, מרבית התפוקה הכלכלית נבעה מסחר והברחות בגבול הצפוני של עיראק. ואמנם, הגבול היה בשליטה כמעט בלעדית של ה-KDP ולכן הרוב המוחלט של הרווחים הגיע לידיהם, מה שהגביר את המתיחות בין המפלגות.
העימותים של שנת 1994

בשנת 1993 החלה לחימה בין ה-PUK ל-IMK, קבוצה כורדית שנתמכה על-ידי איראן. על אף בקשותיו של בארזאני להרגעת הרוחות, הפשמרגה (כוחות מיליציה כורדיים) של ה-PUK תקפו את מעוזי ה-IMK בחלבג'ה. הלחימה נמשכה כחודש ובמהלכה נהרגו כ-200 איש. התגובה החריפה של ה-PUK הובילה לקרע ביניהם לבין ה-KDP, וכך, התפצל החבל הכורדי בצפון עיראק בין אזור סולימאניה שהיה בשליטת ה-PUK ובין אזור ארביל שהיה בשליטת ה-KDP. במאי 1994 החל עימות צבאי בין שתי המפלגות שבמהלכו ה-PUK השתלטה על בניין הפרלמנט בארביל. עד לתחילת חודש יוני, כ-600 איש נהרגו בעימות. ארצות הברית ניסתה לתווך כדי להשיג הפסקת אש בין הצדדים, אך מאמצים אלה העלו חרס ובמהלך שנת 1995 מניין ההרוגים עלה ל-2,000.