stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מסלול פצאל
הערות שוליים

↑  ניר בן זקן, מסלול המירוץ הישראלי - הפתיחה בסוף החודש, באתר ynet, 9 במאי 2016
↑  מסלול מירוץ יושק בספטמבר סמוך לפצאל, באתר אוטו, ‏01.06.2017
↑  ארז ליבן, נהיגה ראשונה: מסלול המירוץ המחודש בפצאל הוא תענוג, באתר ynet, 16 ביוני 2022
צ'ארלס גלובר ברקלה

| --- | --- |

 לידה:  7 ביוני 1877 וידנס, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  23 באוקטובר 1944 (בגיל 67) אדינבורו, הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  פיזיקה אטומית, פיזיקה גרעינית 
 מקום מגורים:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  טריניטי קולג'  אוניברסיטת קיימברידג'  אוניברסיטת ליברפול  קינגס קולג' 
 מנחה לדוקטורט:  אוליבר ג'וזף לודג' 
 מוסדות:  קינגס קולג' לונדון  אוניברסיטת לונדון  אוניברסיטת קיימברידג'  אוניברסיטת אדינבורו 
 תלמידי דוקטורט:  Robert Dunbar 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית  מדליית יוז (1917)  פרס נובל לפיזיקה (1917)  הרצאת בייקר (1916) 
 בן או בת זוג:  Mary Esther Cowell 
 תרומות עיקריות
 גילוי קרינת הרנטגן האופיינית ליסודות.
 
צ'ארלס גלובר ברקלה (באנגלית: Charles Glover Barkla; ‏7 ביוני 1877 – 23 באוקטובר 1944) היה פיזיקאי אנגלי, זוכה פרס נובל לפיזיקה בשנת 1917, על גילוי קרינת הרנטגן האופיינית ליסודות.
ברקלה נולד בעיר וידנס (Widnes) שבמערב אנגליה. ב-1894 החל ללמוד מתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטת ליברפול וב-1899 סיים את התואר השני. לאחר סיום לימודיו קיבל מלגת מחקר לשנה באוניברסיטת קיימברידג', שם עבד תחת הפיזיקאי ג'יי ג'יי תומסון. לאחר מכן עבד באוניברסיטאות שונות ושב לליברפול ב-1902. ב-1913 מונה לפרופסור באוניברסיטת אדינבורו, משרה בה החזיק עד מותו.
מחקריו הראשונים של ברקלה עסקו במהירות של גלים אלקטרונים לאורך תיל, אך ב-1902 פנה לחקר קרני רנטגן, תחום בו התרכז מאותו רגע ולמשך רוב חייו. כבר ב-1903 הראה כי פיזור של קרני רנטגן בגז תלוי במסה המולקולרית של הגז. בעזרת קרינת רנטגן הראה כי ליסודות קווי ספקטרום אופייניים לכל אחד מהם וב-1906 הצליח למצוא באמצעות פיזור קרני הרנטגן את מספר האלקטרונים באטום של פחמן. כמו כן גילה את הקיטוב של קרני הרנטגן, גילוי חשוב שהראה כי ניתן להתייחס לקרינת הרנטגן בצורה דומה לאור נראה.
ב-1907 נישא למארי אסתר קוול ולזוג נולדו שני בנים ובת.
הלוויית אדוארד השביעי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  הלוויה ממלכתית 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תאריך:  20 במאי 1910 
 
הלווייתו הממלכתית של אדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד וקיסר הודו, התרחשה ביום שישי, 20 במאי 1910.
ההלוויה הממלכתית הייתה ההתכנסות הגדולה ביותר של בני המלוכה האירופים אי פעם, עם נציגים של 70 מדינות, והאחרונה לפני שמשפחות מלכותיות רבות הודחו במלחמת העולם הראשונה ובעקבותיה.
מהלך ההלוויה

המלך אדוארד השביעי מת ב-6 במאי, ולאחר מכן הוצב ארונו בחדר הכס בארמון בקינגהאם, ב-17 במאי נלקח הארון בתהלוכה אל וסטמינסטר הול, שם הוצב ארונו. זה היה המקרה הראשון שנערך בארמון עבור בן משפחת המלוכה ונערך בהשראת הצבת ארונו של ויליאם גלדסטון שהוצב שם ב-1898. ביום הראשון עמדו אלפי אנשים בסבלנות בגשם כדי לחלוק כבוד; כ-25,000 אנשים נדחו כאשר השערים נסגרו בשעה 22:00. ב-19 במאי רצה הקיסר וילהלם השני מגרמניה לסגור את האולם בזמן שהוא מניח זר; עם זאת, המשטרה הודיעה שייתכן שיהיה אי סדר אם זה יקרה, אז הקיסר נלקח דרך כניסה אחרת בזמן שהציבור המשיך להסתובב. על פי ההערכות, כחצי מיליון איש ביקרו באולם במהלך שלושת הימים שבהם הוא היה פתוח.
ההלוויה נערכה שבועיים לאחר מות המלך ב-20 במאי. המונים עצומים, המוערכים בין שלושה לחמישה מיליון, התאספו לצפות בתהלוכה, שבמסלולה היו 35,000 חיילים. התהלוכה עברה מארמון בקינגהאם לארמון וסטמינסטר, שם נערך טקס קטן על ידי הארכיבישוף מקנטרברי, רנדל דיווידסון, בפני קבוצה קטנה של אבלים רשמית - אלמנתו של המלך המנוח המלכה אלכסנדרה, בנו המלך ג'ורג' החמישי, בתו הנסיכה ויקטוריה, אחיו הדוכס מקונוט, ואחיינו הקיסר הגרמני. שאר משתתפי ההלוויה המתינו מחוץ לאולם. ביג בן, הפעמון במגדל השעון הסמוך, הושמע 68 פעמים, אחת לכל שנת חייו של אדוארד השביעי. זו הייתה הפעם הראשונה שבה נעשה בו שימוש בדרך זו בהלוויה של מונרך.
התהלוכה כולה המשיכה אז מווסטמינסטר הול, דרך וייטהול והמאל, מהייד פארק קורנר עד למארבל ארץ', ומשם לתחנת פדינגטון; משם, רכבת הלוויה העבירה את האבלים לווינדזור. האבלים השתמשו ברכבת המלכותית, אשר יחד עם קרון הלוויה שנבנה עבור המלכה ויקטוריה, נגררה על ידי הקטר GWR 4000 Class King Edward. מהתחנה, התהלוכה המשיכה לטירת וינדזור, וטקס הלוויה מלא נערך בקפלת סנט ג'ורג'. טקס ההלוויה נערך לפי הפורמט שבו השתמשו בהלוויית המלכה ויקטוריה, אלא שהוא כלל את הקבורה בתוך הקפלה, בעוד שוויקטוריה נקברה במאוזוליאום המלכותי, פרוגמור. הליטורגיה התבססה באופן הדוק על "מסדר קבורת המתים" מתוך "ספר התפילה המשותפת". המלכה אלכסנדרה ביקשה במפורש המנון מאת סר ארתור סאליבן, "אח, אינך לפנינו", אולם הארכיבישוף דוידסון ואנשי דת בכירים אחרים חשבו שהיצירה חסרה מספיק משיכה ואלכסנדרה שוכנעה לקבל במקום זאת "את גופתו קבורה בשלום", המקהלה מתוך "המנון הלוויה" של ג'ורג' פרידריק הנדל למלכה קרוליין.
מנהלי הלוויות של בית המלוכה שמונו לסייע באירוע זה היו העסק המשפחתי של ויליאם באנטינג מרחוב סנט ג'יימס, לונדון. משפחת באנטינג ערכה גם את הלוויות המלך ג'ורג' השלישי ב-1820, המלך ג'ורג' הרביעי ב-1830, הדוכס מגלוסטר ב-1834, הדוכס מוולינגטון ב-1852, הנסיך אלברט ב-1861, הנסיך לאופולד ב-1884 והמלכה ויקטוריה ב-1901. צו ההתחייבות המלכותי למשפחת באנטינג הסתיים ב-1928 עם פרישתו של ויליאם ווסטפורט באנטינג.
גופתו של אדוארד נקברה זמנית בכספת המלכותית בווינדזור מתחת לקפלת אלברט. בהוראת המלכה אלכסנדרה, אנדרטה תוכננה והוקמה על ידי ברטרם מקנאל בשנת 1919, הכוללת דמות קבר של המלך והמלכה בשיש לבן המותקן על סרקופג שיש שחור וירוק, שם נקברו שתי הגופות לאחר מות המלכה האם ב-1925 במעבר הדרומי. האנדרטה כוללת תיאור של הכלב האהוב על אדוארד, קיסר, שוכב לרגליו.
הערות שוליים

1 2 3 4  Range, Matthias (2016). British Royal and State Funerals: Music and Ceremonial since Elizabeth I. Boydell Press. pp. 277=278. ISBN 978-1783270927.
↑  "Plaque: Westminster Hall - Edward VII". www.londonremembers.com. London Remembers. נבדק ב-23 בנובמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hibbert, Christopher (2007). Edward VII: The Last Victorian King. Basingstoke, Hampshire: Palgrave Macmillan. p. 318. ISBN 978-1-4039-8377-0.
↑  Quigley, Christine (2005). The Corpse: A History. Jefferson NC: McFarland & Co. p. 67. ISBN 978-0786424498.
↑  Hopkins, John Castell (1910). The Life of King Edward VII. Palala Press (2016 reprint). p. 342. ISBN 978-1356057740.
↑  Weinreb & Hibbert 1992, p. 66
↑  Maggs, Colin (2011). The Branch Lines of Berkshire. Stroud, Gloucestershire: Amberley Publishing. p. 10. ISBN 978-1848683471.
↑  Todd Van Beck, "The Death and State Funeral of Sir Winston Leonard Spencer Churchill", part II, in Canadian Funeral News (October 2012), Vol. 40 Issue 10, p. 10 (online (אורכב 16.03.2014 בארכיון Wayback Machine))
↑  Dodson, Aidan (2004). The Royal Tombs of Great Britain: An Illustrated History. Gerald Duckworth & Co Ltd. p. 145. ISBN 978-0715633106.
↑  "The London Gazette, Supplement:28401, Page:5471". www.thegazette.co.uk. TSO. 26 ביולי 1910. נבדק ב-24 בנובמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
ארונו של המלך אדוארד השביעי באולם ווסטמינסטר, 17–19 במאי 1910.
גופתו של המלך המנוח שוכבת על המיטה, 20 במאי 1910
תשעת המלכים בווינדזור לקראת הלווייתו של המלך אדוארד השביעי, צולם ב-20 במאי 1910. עומדים, משמאל לימין: הוקון השביעי, מלך נורווגיה, פרדיננד הראשון, מלך בולגריה, מנואל השני, מלך פורטוגל, וילהלם השני, קיסר גרמניה, גאורגיוס הראשון, מלך היוונים ואלברט הראשון, מלך הבלגים. יושבים, משמאל לימין: אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד, ג'ורג' החמישי, מלך הממלכה המאוחדת ופרדריק השמיני, מלך דנמרק.
"תהלוכת תשעת המלכים", התרשמות אמן מאת הארי פיין .
ישראל לוין (שופט)

ישראל לוין בכנס של המועדון המסחרי והתעשייתי (שנות ה-70)
ישראל לוין (1 בדצמבר 1904 – 28 בדצמבר 1997) היה מראשוני השופטים במדינת ישראל.
ביוגרפיה

נולד בירושלים, בן למשה גוטל לוין וציפורה לוין (בתו של יואל משה סלומון). בתום לימודיו התיכוניים, בבית הספר הריאלי בחיפה, הוא למד לימודי משפטים באוניברסיטת ליברפול שבאנגליה והוסמך לעריכת דין.
לאחר קום המדינה נבחר לוין לכהן כשופט בית המשפט המחוזי בתל אביב, בו כיהן עד 1952. בשנים 1951–1952 היה שופט בפועל בבית המשפט העליון. לאחר מכן הוא פנה לעסוק בעריכת דין באופן פרטי, עד מינויו בשנת 1969 לסגן נשיא בית הדין הארצי לעבודה. בתפקיד זה נותר עד לפרישתו, בשנת 1975.
לאורך השנים היה לוין פעיל במוסדות וארגונים מקצועיים וציבוריים. בין תפקידיו נמנים: נשיא בני ברית ישראל ומפקח הלשכה הגדולה, חבר המועצה לעניינים בינלאומיים בארגון בני ברית העולמי, יושב ראש האגודה הישראלית לטרשת נפוצה, יושב ראש כבוד של בית הדין המפלגתי במפלגה הליברלית, יושב ראש סניף תל אביב של הסתדרות עורכי הדין בישראל, וכן נשיא המועדון המסחרי והתעשייתי.
מנישואיו של לוין עם ונדה לבית לבקוביץ נולדו שלושה ילדים. לימים הוא נישא בשנית.
מתתיהו ואלכסנדר

מתתיהו ואלכסנדר הוא האלבום השביעי של המוזיקאי והזמר הישראלי מתי כספי, שיצא בשנת 1984.
הפקה

את האלבום המתבסס כולו על לחניו של המוזיקאי סשה ארגוב, הקליט כספי כהמשך לאלבומו הקודם "מתי כספי שר סשה ארגוב" וכהמשך למופע משותף שהעלה עם ארגוב. בשונה מהאלבום הקודם שהורכב כמעט כולו מגרסאות לשירים ותיקים, קובצו לאלבום החדש שירים חדשים שהלחין ארגוב במיוחד. לצורך הקלטת האלבום, חברו כספי וארגוב לעבודה משותפת בקיבוץ העוגן, כשעל עטיפת האלבום הקדמית והאחורית מתועדים השניים כשהם חולבים פרה ברפת הקיבוץ. באלבום מלווה ארגוב את כספי בנגינת פסנתר, כשרק בשיר אחד, "הם בזמר הזה", מצטרף כספי ומנגן על מלוטרון.
"עוד בנעורי הערצתי את המוזיקה של סשה ארגוב", כתב כספי לימים, "הגאוניות והמקוריות של סשה היוו את אחד המניעים העיקריים לדרך בה אני יוצר".
השירים באלבום

המוזיקה לשירים הולחנה על ידי סשה ארגוב.
| מתתיהו ואלכסנדר> מס' | מתתיהו ואלכסנדר> שם | מתתיהו ואלכסנדר> מילים | מתתיהו ואלכסנדר> משך | מתתיהו ואלכסנדר>  | מתתיהו ואלכסנדר>  | מתתיהו ואלכסנדר>  | מתתיהו ואלכסנדר>  | מתתיהו ואלכסנדר>  | מתתיהו ואלכסנדר>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | עד  | אהוד מנור | 3:05 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | מילים  | נתן יונתן | 3:05 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | מחכה עד הקיץ  | קובי לוריא | 3:11 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | עייפתי  | עמוס אטינגר | 2:57 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | שיר משמר  | נתן אלתרמן | 3:24 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | מעבר לתכלת  | רחל שפירא | 2:41 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | את ואני  | קובי לוריא | 3:00 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | כן היו הדברים  | תרצה אתר | 2:18 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | וידוי  | אלכסנדר פן | 3:15 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | אהבה אחרונה  | חיים חפר | 3:27 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | האהבה אשר איתי  | קובי לוריא | 1:59 |  |  |  |  |  |  |
| 12. | הם בזמר הזה  | קובי לוריא | 1:45 |  |  |  |  |  |  |
| 13. | ערב  | קובי לוריא | 3:43 |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 37:50 |  |  |  |  |  |  |
איידן דודסון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 בספטמבר 1962 (בן 62) צ'לסי, הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  אגיפטולוגיה, היסטוריה, ארכאולוגיה 
 מקום לימודים:  כרייסט'ס קולג' 
 מוסדות:  אוניברסיטת בריסטול 
 פרסים והוקרה:  עמית אגודת חוקרי העתיקות של לונדון 
 
איידן דודסון (באנגלית Aidan Dodson; נולד ב-11 בספטמבר 1962) הוא אגיפטולוג אנגלי.
הוא סיים את לימודיו בשנת 1985 באוניברסיטת ליברפול בתחום ארכאולוגיה של מזרח הים התיכון וקיבל את הדוקטורט באוניברסיטת קיימברידג' על מחקר של אדריכלות מצרית בתקופת הביניים השלישית.
פרסומים

Egyptian Rock-cut Tombs - Princes Risborough, Shire, 1991
The Canopic Equipment of the Kings of Egypt - Kegan Paul International, London 1994
Monarchs of the Nile - Rubicon, London 1995 - American University in Cairo Press, Cairo 2001 (second edition)
Royal Mummies in the Egyptian Museum, with S. Ikram - American University in Cairo Press, Cairo, 1997
The Mummy in Ancient Egypt, with S. Ikram Thames and Hudson, London 1998
After the Pyramids London: Rubicon, London, 2000
The Hieroglyphs of Ancient Egypt (London: New Holland, London 2001
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007475364205171  BnF: cb12398215b (data)  GND: 136525423  ISNI: 0000 0000 8181 7573  LCCN: n92074299  NKC: jx20081215009  NTA: 096431369  ORCID: 0000-0003-3754-2076  SUDOC: 03307948X  VIAF: 113799032   WorldCat (עם VIAF): 113799032 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
צמר צ'ירו

צעיף מצמר צ'ירו
צמר צ'ירו עשוי מפרווה אנטילופה טיבטית איור משנת 1894.
צמר צ'ירו (בפרסית: شاهتوش, תעתיק מדויק: שאהתוש; באנגלית: Shahtoosh), צמר צ'ירו נגזז מפרוות האנטילופה צ'ירו או האנטילופה הטיבטית (Pantholops hodgsonii). כמו כן, צעיפים העשויים מצמר האנטילופה הטיבטית נקראים שאהתוש בפרסית שפירושו בפרסית "מלך הצמר". צמר זה מוערך כצמר הטוב ביותר, ואחריו צמר הויקוניה (סוג של למה החיה בהרי האנדים).
כחיות בר לא מבויתות, לא ניתן לגזוֹז את צמר האנטילופה הטיבטית כשהיא בחיים. לכן הציידים מעדיפים להרוג את הפרטים שניצודים למטרת הגז. (העוסקים בצייד הזה מציינים שגם הבשר של האנטילופה הזאת מבוקש ביותר). עקב הירידה החמורה באוכלוסיית האנטילופות ב-90% במחצית השנייה של המאה ה-20, הן סווגו בינלאומית כמין בסכנת הכחדה חמורה עד 2016. מאז 2016, הם סווגו כמין כמעט מאוים בשל התוכניות לשימור בעלי החיים והמינים והתאוששות חלקית של אוכלוסיית האנטילופה הטיבטית. הצמר משמש בעיקר לאריגת צעיפים מהודרים, זאת אף על פי שהייצור, המכירה והרכישה של השאהתוש הם בלתי חוקיים ומוגנים תחת אמנת וושינגטון (חיות מוגנות) CITES מאז 1979. בשוק השחור, צעיפי שאהתוש מגיעים למחירים הנעים בין 5,000$ ל-$20,000.
תכונות הצמר

קוטר סיב השיער הממוצע בפרוות הצ'ירו עומד על 11.45 מיקרון עם סטיית תקן של 1.78 מיקרון, מקדם השונות הוא 15.55% והטווח מ-6.25 עד 16.25 מיקרון. בגלל קוטר הסיבים הקטן, השערה של הצ'ירו היא השערה העדינה ביותר מבין כל שערות היונקים. השיער של הצ'ירוס בצבע בז' עד אפור, ולבן באזור הבטן. 14-12% מהשיער הלבן מאזור הבטן יקר יותר. ככל שצבע השיער בהיר יותר, ניתן לצבוע אותו בגוונים בהירים יותר.
השיער הארוך של האנטילופה נקרא שיער המגן (אנ') מופרד משיער הפּוּךְ הרך והעדין בתהליך מיון ידני. עם זאת, בשל העדינות וחוזק המתיחה הנמוך של הסיב, המיון יכול להתבצע רק באופן ידני שאינו מושלם, וכתוצאה מכך מבחינים בצעיפים בשערות המגן הארוכות והעבות יותר.
שימושים

האנטילופה הטיבטית, שחיה בבר במישורים הטיבטים, באזורי צ'אנגטאנג (אנ'), טיבט, שינג'יאנג וצ'ינגהאי, סין, מוגנת תחת האמנה הבינלאומית להגנה על בעלי החיים והמינים, ניצודה כדי להשיג את שיער הצמר המחמם העדין במיוחד של הפרווה, לצורך ייצור בלתי חוקי של אריגי טקסטיל. צמר של שלוש עד חמש אנטילופות נחוץ לצעיף אחד, שכן כל אנטילופה מייצרת רק כ-125–150 גרם מהצמר הגולמי. לפיכך, בשנות החמישים של המאה העשרים אוכלוסיית האנטילופות פחתה באופן דרסטי ל-45,000 פרטים (הערכה 1998) או 75,000 פרטים (הערכה 2000) והתאוששה לכ-150,000 פרטים עד 2009 עקב האמנה להגנת על בעלי החיים והמינים. הצמר נשלח מאזור צ'אנגטנג הטיבטי לקשמיר שבהודו, שם הוא מעובד לצעיפים באזור סרינגאר. בשנת 2003 הוערך כי 14,293 בני אדם היו מעורבים במישרין או בעקיפין בייצור של צעיפי שאהתוש. בהודו נערכים מאמצים לביית את האנטילופה הטיבטית כדי שניתן יהיה להשתמש בצמר שלה שנגזז, לייצור צעיפי שאהתוש באופן חוקי.
צמר צעיפי השאהתוש נטווה ונארג, באריגה פשוטה מלבנית או באריגה בצורת יהלום (המכונה Chashme bulbul 'עין הזמיר' או 'מארג יהלום'). ניתן להעביר את צעיפי השאהתוש דרך טבעת נישואין בשל קוטרם הקטן של הסיבים (בדיקה זו נקראת 'מבחן הטבעת'), במבחן הזה עומדים גם צעיפים ארוגים דק העשויים מצמר אחר. על ידי אריגה מעורבת של צמר צ'ירו עם צמר פשמינה (אנ'), ניתן לרקום על צעיפי השאהתוש באופן נרחב. אריגים מעורבים של שאהתוש ופשמינה מיועדים לנשים וגברים. הצעיפים לנשים הם לרוב בגודל 2 מ' × 1 מ' ומשקלם מגיע לכדי 100 גרם, בעוד שהצעיפים לגברים הם לרוב במידות 3 מ' × 1.5 מ' (הם נקראים דושאלה-Doshala).
אכיפת החוק

בשנת 1994 שירות הדגה וחיות הבר של ארצות הברית ביצע חקירת לאיתור משתמשים בצעיפי השאהתוש תוך כדי אירוע צדקה, בניו יורק. בתום האירוע זומנו לחקירה ידוענים שרכשו או השתמשו בצעיפי שאהתוש. החקירה הובילה לפתיחת התיקים הפליליים הראשונים כנגד מכירת מוצרים מצמר צ'ירו בארצות הברית. באפריל 2000, הרשויות הבריטיות קנסו חברת סחר מלונדון בגין החזקה בלתי חוקית של 138 צעיפי שאהתוש מצמר צ'ירו. בין השנים 2010 ל-2018 הוחרמו בשווייץ בסך הכל 295 צעיפים, שהם כ-33 צעיפים בממוצע בשנה. למרות המעצרים המוצלחים של שרשרות הסחר הבלתי חוקי, מספר רב של "פושעים קטנים" חמקו בשלום מאכיפת האמנה להגנה על חיות הבר. בדרך כלל הטענות שנטענו בבתי המשפט שמדובר באריגי פשמינה או טענות משפטיות דומות. בבתי המשפט כדי לברר טענות שכאלה היה צורך בבדיקות מעבדה מסוג בדיקות סקר גנטיות DNA, מדידות במיקרוסקופ אור או במיקרוסקופ אלקטרונים סורק למדידת מבנה וקוטר סיבי הצמר.
היסטוריה

תחת הקיסר אכבר, המלתחה הקיסרית החלה להשתמש אריגי שאהתוש בקנה מידה נרחב. צעיף שאהתוש נחשב כבר בימי הקיסר לצעיף היקר, החם והעדין ביותר. הוא היה רך מספיק כדי לעבור דרך טבעת אצבע. הצבעים הטבעיים שלו היו שחור, לבן ואדום. הקיסר אכבר נתן פקודה לצבוע את צמר הצ'ירו הלבן לאדום, אבל הצבע לא נקלט בצמר. מימי הקיסר אכבר השימוש באריגי שאהתוש נשאר בצבעים הטבעיים שלהם.
ראו גם

פרווה
שיער
צמר
בד קשמיר
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9  Demand for luxury shahtoosh scarves is endangering Tibetan antelope, web.archive.org, ‏2021-02-25
↑  Kashmir rethinks shahtoosh ban
↑  Gordon Rayner (21 במאי 2013). "Buyers of £4,000 shahtoosh shawls are fuelling illegal wildlife trade, Prince Charles warns". The Daily Telegraph. {{cite journal}}:  (עזרה)
1 2  Kenneth D. Langley: Shahtoosh Fibres, The James Hutton Institute. Accessed 24 January 2013.
↑  Ivana Markova: Textile Fiber Microscopy: A Practical Approach. John Wiley & Sons, 20 February 2019. ISBN 978-1-119-32008-1. p. 62.
1 2 3  Wildlife Protection Society of India: Fashioned for Extinction – An Exposé of the Shahtoosh Trade. 1997.
↑  "Kashmir rethinks shahtoosh ban". The Washington Times. 2004-06-18. נבדק ב-2022-10-15.
1 2 3  Saloni Gupta: Contesting Conservation. In: Advances in Asian Human-Environmental Research, Springer, 2018, ISBN 3-319-72257-3. p. 39, 51, 69.
↑  IANS, India Today: Shahtoosh: Can the prized industry be revived again?, New Delhi/Srinagar, 10 April 2012.
↑  Kashmiri Shahtoosh Shawls, 2 April 2016.
↑  Susan Saulny: Shawls Sold at Charity Event: So Soft, So Rare and So Illegal, The New York Times, 3 January 2001.
↑  Helen Williams: Firm fined for illegal Shahtoosh shawls. The Independent, 13 April 2000.
↑  Dina Fine Maron (2019-04-24). "A rare antelope is being killed to make $20,000 scarves". nationalgeographic.com. אורכב מ-המקור ב-25 בפברואר 2021. נבדק ב-2022-10-15. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  J. C. Lee, L. C. Tsai, C. Y. Yang, C. L. Liu, L. H. Huang, A. Linacre, H. M. Hsieh: DNA profiling of shahtoosh. In: Electrophoresis (2006), volume 27(17), S. 3359–3362. PMID 16888711.
↑  Private Lives of the Mughals of India (1526-1803 A.D.) by R. Nath
אנטילופה טיבטית
השוואה בין שיער אנטילופה טיבטית (משמאל) לבין שיער גמל קשמיר דו דבשתי (מימין) כפי שנצפים במיקרוסקופ אלקטרוני סורק
השוואת שיער מגן של צ'ירו לא צבוע וצבוע באמצעות מיקרוסקופ אור
מתי כספי שר סשה ארגוב

מתי כספי שר סשה ארגוב הוא האלבום השישי של המוזיקאי והזמר הישראלי מתי כספי, שיצא בשנת 1982.
אלבום זה הוא שיתוף הפעולה הראשון מתוך שני אלבומים בין המלחין סשה ארגוב, כאשר האלבום השני, "מתתיהו ואלכסנדר" יצא שנתיים מאוחר יותר (ב-1984), ושני האלבומים יצאו לאחר מכן יחד באלבום כפול ב-1990.
צמד אלבומים זה הוא בין היחידים בקריירה של כספי אשר הוא המבצע את השירים ולא המלחין בהם.
שירי האלבום

המוזיקה לשירים הולחנה על ידי סשה ארגוב.
| מתי כספי שר סשה ארגוב> מס' | מתי כספי שר סשה ארגוב> שם | מתי כספי שר סשה ארגוב> מילים | מתי כספי שר סשה ארגוב> משך | מתי כספי שר סשה ארגוב>  | מתי כספי שר סשה ארגוב>  | מתי כספי שר סשה ארגוב>  | מתי כספי שר סשה ארגוב>  | מתי כספי שר סשה ארגוב>  | מתי כספי שר סשה ארגוב>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | האהבה שלי אינה תלויה בדבר  | חיים חפר | 4:26 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | כשאור דולק בחלונך  | עמוס אטינגר | 3:35 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | חופשה באדום  | עמוס אטינגר | 3:11 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | שיר ערש  | נתן אלתרמן | 3:05 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | אנחנו לא רקדנים  | דוד אבידן | 2:45 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | אם תרצי  | חיים חפר | 3:55 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | זמר המפוחית  | נתן אלתרמן | 4:11 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | אהובתי שלי לבנת צוואר  | יעקב שבתאי | 2:39 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | השמלה הסגולה  | חיים חפר | 3:57 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | שיר ההפלגה  | לאה גולדברג | 1:44 |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 33:28 |  |  |  |  |  |  |
קרדיטים

מתי כספי - עיבודים, פסנתר, פסנתר חשמלי, קלרינט, בס, תופים, גיטרות, קולות ליווי, מנדולינה, אקורדיון
יוריק בן דוד - הפקה
אתי אנטה - ניהול הפקה
יעקב מורנו - הקלטות, מיקס
אורית זולוטוב - עוזרת הקלטה
עודד קליין - צילומים לכריכה
מנחם רגב - עיצוב גרפי
מונומנט לאומי (ארצות הברית)

המונומנט הלאומי מגדל השטן בוויומינג
מונומנט לאומי של ארצות הברית (באנגלית: United states National Monument) הוא אזור מוגן בדומה לפארק לאומי של ארצות הברית, אך יכול להיווצר בכל שטח השייך לממשל הפדרלי של ארצות הברית, או הנשלט על ידיו, באמצעות צו נשיאותי. רמת ההגנה הניתנת לאזורים המוכרזים כמונומנט לאומי דומה לרמת ההגנה הניתנת לפארק לאומי, אם כי יש שוני בין הסוכנויות. לשכת ניהול הקרקעות של ארצות הברית מתירה ציד בשטחי המונומנטים הלאומיים בפיקוחה, בעוד ששירות הפארקים הלאומיים אוסר על ציד בשטחי המונומנטים הלאומיים בפיקוחו.
הסמכות להכריז על מונומנט לאומי הוענקה לנשיא באמצעות חוק העתיקות מ-1906. הנשיא תאודור רוזוולט השתמש בסמכות זו על מנת להכריז על מגדל השטן כמונומנט הלאומי הראשון של ארצות הברית. מונומנט לאומי יכול להיות מנוהל בידי אחת מכמה סוכנויות פדרליות: שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית, שירות היערות של ארצות הברית, שירות הדגה וחיות הבר של ארצות הברית, לשכת ניהול הקרקעות של ארצות הברית או מנהל האוקיינוסים והאטמוספירה הלאומי. בעבר נוהלו כמה מונומנטים לאומיים על ידי מחלקת המלחמה של ארצות הברית.
מונומנטים לאומיים

נכון ל-2021 יש 129 מונומנטים לאומיים השוכנים ב-31 ממדינות ארצות הברית כמו גם וושינגטון די. סי., איי הבתולה של ארצות הברית, סמואה האמריקנית ואיי מריאנה הצפוניים. המדינה עם מספר המונומנטים הרב ביותר היא קליפורניה עם 19 מונומנטים, אחריה אריזונה עם 18 וניו מקסיקו עם 14. לפחות 65 מונומנטים לאומיים מגינים על אזורי טבע בעלי חשיבות, כולל 12 אתרים גאולוגיים, שבעה אתרים ימיים, וחמישה אתרים געשיים. עשרים ושלושה מונומנטים לאומיים קשורים לילידים. שלושים ושלושה הם אתרים היסטוריים אחרים, כולל שתים-עשרה מצודות.
מונומנטים לאומיים > הסוכנויות המטפלות במונומנטים הלאומיים

שמונה סוכנויות פדרליות בחמש מחלקות של הממשל הפדרלי מנהלים את 131 המונומנטים הלאומיים. מאלו, 117 מונומנטים מנוהלים על ידי סוכנות אחת, בעוד ש-14 מנוהלות על ידי שתי סוכנויות.
| סוכנות | מחלקה | מנוהל במשותף | סך כל המונומנטים |
| --- | --- | --- | --- |
| שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית (NPS) | פנים | 2 יחד עם BLM‏, 1 עם FWS, 1‏ 1 עם USFS | 85 |
| לשכת ניהול הקרקעות של ארצות הברית (BLM) | פנים | 2 יחד עם NPS‏, 5 יחד עם USFS | 28 |
| שירות היערות של ארצות הברית (USFS) | חקלאות | 5 יחד עם BLM‏, 1 עם NPS | 14 |
| שירות הדגה וחיות הבר (FWS) | פנים | 5 יחד עם NOAA‏, 1 יחד עם NPS‏, 1 יחד עם DOE | 9 |
| מחלקת האנרגיה של ארצות הברית (DOE) | אנרגיה | 1 יחד עם FWS | 1 |
| בית האבות של הכוחות המזוינים (AFRH) | הגנה | 1 יחד עם הקוטג' של הנשיא לינקולן בבית החיילים | 1 |
| מנהל האוקיינוסים והאטמוספירה הלאומי (NOAA) | מסחר | 5 יחד עם FWS | 5 |
| חיל האוויר של ארצות הברית (USAF) | הגנה |  | 1 |
| (כפילויות) |  |  | (15) |
| סך הכול | סך הכול | סך הכול | 129 |
הארי אנג'למן

| --- | --- |

 לידה:  13 באוגוסט 1915 בירקנהד, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  8 באוגוסט 1996 (בגיל 80) פורטסמות', הממלכה המאוחדת 
 תפקידים:  רופא ילדים 
 בת זוג:  אודרי אנג'למן
 
הארי אנג'למן (13 באוגוסט 1915 - 8 באוגוסט 1996) היה רופא ילדים בריטי שגילה את תסמונת אנג'למן ועל שמו היא נקראת.
ביוגרפיה

אנג'למן נולד בבירקנהד, מרזיסייד, ב-1915, הוא החמישי מששת ילדיהם של סמואל ואליזבת אנג'למן. הוא למד במכון בירקנהד ובאוניברסיטת ליברפול. הוא החליט להתמחות ברפואת ילדים בעקבות החשיפה שלו לבריאות הלקויה של ילדים בעירות תעשייתיות. לאחר סיום הלימודים וההתמחות התחיל אנג'למן לעבוד בבית החולים לילדים בות' הול, מנצ'סטר. לאחר מכן עבר לעבוד בבית החולים לילדים של המלכה מרי, קרשאלטון. בבית החולים שוכנו מאות ילדים, שרבים מהם סבלו משחפת וממחלות לב, בבונגלואים. במהלך הבליץ' על לונדון הגיעו עוד ילדים לבית החולים.
במהלך מלחמת העולם השנייה התנדב הארי לחיל הרפואה של הצבא הבריטי. בהתחלה הוא שירת בבתי חולים צבאיים באנגליה ואז הוא העובר לאזור המזרחי של המלחמה, שם שירת בהודו. בין השאר הוא היה הרופא של שבויי המלחמה האיטלקים.
לאחר שחרורו מהצבא הוא התחיל לעבוד בבית החולים סנט מרי אבוט בלונדון. לאחר מכן הוא עבר לעבוד כרשם בכיר בבית החולים המלכותי ליברפול לילדים.
בשנת 1950 הוא מונה לרופא ילדים יועץ בקבוצת בתי החולים וורינגטון.
ב-1964 הארי התחתן עם אודרי, מרצה, פסנתרנית וסופרת. בזמנו הפנוי התעסק הארי בתחביביו: נגרות, רתכות, צילום ואיטלקית. אנג'למן נפטר ב-8 באוגוסט 1996, בגלל גידול במעי הגס.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  Harry Angelman, Munk's Roll, accessed September 2010
↑  Obituary, British Medical Journal
ערך זה הוא קצרמרבנושא בריטים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.