stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המחאה נגד ממשלת ישראל השלושים וחמש

| --- | --- |
 תאריכי המאבק:  9 במאי 2020 – 13 ביוני 2021 (הקמת הממשלה ה-36)
 עילה:  השפעות מגפת הקורונה בישראל, משפט נתניהו
המחאה נגד ממשלת ישראל השלושים וחמש החלה ב-9 במאי 2020, בסמוך להקמת הממשלה.
המחאה עסקה במספר נושאים:
חלק ממחאה רחבה יותר נגד ראש הממשלה בנימין נתניהו, בדרישה להתפטרותו עקב כתב האישום נגדו, ובדרישה להקים ועדת חקירה בפרשת הצוללות.
מחאה נגד שחיקת מוסדות המדינה, בדגש על פגיעה במערכת שלטון החוק, עקב המשבר הפוליטי שאליו נקלעה מדינת ישראל.
מחאה נגד הטיפול במשבר הכלכלי שנוצר בישראל עקב מגפת הקורונה.
מחאות של מגזרים שנפגעו מהמשבר הכלכלי, בהם עצמאים, שכירים, מורים, עובדים סוציאליים, מסעדנים ואנשים בתחומי הספורט והתרבות.
הפסל "גיבור ישראל" של האמן איתי זלאיט מתאר מפגין בהפגנות המחאה כנגד נתניהו. הפסל שמשקלו 6 טון הוצב על ידי האמן איתי זלאיט ביום שישי בערב 4 בדצמבר 2020, בכיכר פריז (כיכר ההפגנות) בירושלים ליד בית ראש הממשלה ברחוב בלפור כמיצג המתאר את המחאה.
חלק מהמשתתפים במחאה ניצלו את הסיקור הציבורי למחאה בנושאים נוספים, בהם זכויות האישה ומחאה על אלימות נגד נשים, מחאה נגד מתווה הגז, מחאה על הריגת סלומון טקה, מחאה על הריגת איאד אלחלאק, מחאה נגד השלטון הישראלי ביהודה ושומרון ומחאה נגד קיפוח הישובים הדרוזים בישראל.
המחאה היא תנועה שורשית ורוב המשתתפים בה הגיעו לפעילויות על בסיס התנדבותי. מספר ארגונים נטלו חלק במחאה, העיקריים שבהם הם תנועת "הדגלים השחורים", התנועה לאיכות השלטון, תנועת "אין מצב" של אמיר השכל שהתחילה כ"מחאת היחידים", תנועת "קריים מיניסטר" או בשם "חוזה חדש" שהוקמה על ידי ישי הדס ואחרים, ותנועת "קומי ישראל" שייצגה את מחאת הצעירים.
התנועה האזרחית "זזים" שמתנגדת לכיבוש ביצעה קמפיין התרמה לתמיכה במחאה ברכישת שילוט.
מוקדי המחאה העיקריים בתחילתה היו כיכר הבימה וכיכר רבין בתל אביב, אך לאחר מכן רוב פעילויות המחאה נערכו ברחוב בלפור בירושלים, סמוך לבית ראש הממשלה (מיקומה המדויק של ההפגנה היא שדרות בן מימון, רחוב הגובל ברחוב בלפור. מטה המאבק משתרע בין פינת הרחובות בן מימון ובלפור, עד לכיכר צרפת). הפגנות מקומיות נוספות נערכו בערים רבות בעקבות מעצרו של אמיר השכל, בצמתים ועל גבי גשרים ברחבי המדינה. באוגוסט 2020 החלו הפגנות הזדהות גם בקרב ישראלים ברחבי העולם, בין היתר בברלין, לונדון, פריז וסן פרנסיסקו. נוסף על כך, החלו הפגנות באמצע השבוע בקרבת ביתו של השר לביטחון הפנים אמיר אוחנה בתל אביב וגם מחוץ לביתם של שרים אחרים בממשלה כמו שר המשפטים אבי ניסנקורן, שר החוץ גבי אשכנזי וראש הממשלה החלופי ושר הביטחון, בני גנץ.
בנוסף למקרי האלימות המשטרתית הייתה אלימות מצד אנשי ימין שתקפו מפגינים. באוקטובר 2020 הוטל לראשונה עונש מאסר כלפי אדם שפגע באלימות במפגינים נגד נתניהו.
על פי סקר שנערך על ידי המכון הישראלי לדמוקרטיה, אחד מכל עשרה ישראלים לקחו חלק בפעולות המחאה נגד מדיניות הממשלה. מתוכם 46.5% ממחנה השמאל, 27.5% מהמרכז וכרבע מהם (26%) מגוש הימין. פילוח המשתתפים לפי גיל מעלה כי בגל המחאה משתתפים בעיקר צעירים עד גיל 34, ומבוגרים מעל גיל 55. 33% מהנשאלים בסקר סבורים שהמפגינים הם האחראים העיקריים לעימותים בהפגנות, ו-31% סבורים שהמשטרה היא האחראית.
ב-13 ביוני 2021 תמה המחאה עקב הקמת ממשלת ישראל השלושים ושש ותום כהונת בנימין נתניהו כראש ממשלת ישראל, לאחר 12 שנים רצופות בתפקיד.
רקע

המחאה נגד ממשלת ישראל השלושים וחמש הייתה המשך למחאות שהחלו לפני כן, בהן מחו על מתווה הגז, על פרשת הצוללות וכן המחאה נגד היועץ המשפטי לממשלה. בפברואר 2018 נערכו הפגנות רבות בהן קראו לנתניהו להתפטר והביעו מחאה נגד היועץ המשפטי לממשלה. ההפגנות העיקריות היו בכיכר הבימה ובכיכר רבין בתל אביב. הפגנות אלה נערכו בקביעות מדי שבוע, והתגברו בשנים 2018 ו-2019.
בנובמבר 2019, בעקבות כתבי האישום שהוגשו נגד נתניהו בגין שוחד, מרמה והפרת אמונים בתיקים 1000, 2000 ו-4000, התקיימה בתל אביב הפגנה בה השתתפו אלפי בני אדם בקריאה להתפטרותו.
נושאי המחאה

הנושאים העיקריים שעלו במחאה הם דרישה להתפטרותו של ראש הממשלה בנימין נתניהו עקב כתבי האישום נגדו, עקב השחיתות השלטונית, התערערות המשטר הדמוקרטי והחלשות מעמד הכנסת, מחאה נגד אופן הטיפול במגפת הקורונה בישראל, והמשבר הכלכלי שנוצר בעקבותיה. כמו כן עלתה הדרישה להקים ועדת חקירה שתבדוק את חלקו של נתניהו בפרשת הצוללות.
במקביל לה התקיימו אירועי מחאה של מגזרים שנפגעו מהמשבר הכלכלי, בהם עצמאים, מורים, עובדים סוציאליים, מסעדנים ואנשים בתחומי הספורט והתרבות. כמו כן הובעה מחאה נגד אלימות משטרתית שננקטה נגד המפגינים.
נושאי המחאה > מחאה נגד בנימין נתניהו

הקריאה המרכזית בהפגנות הייתה דרישה להתפטרותו של ראש הממשלה בנימין נתניהו, עקב כתבי האישום נגדו. כמו כן, עלתה הדרישה להקים ועדת חקירה שתבדוק את חלקו של נתניהו בפרשת הצוללות.
במאי 2020 הוקם ברחוב בלפור בירושלים מאהל מחאה בו רוכזה פעילות הארגונים השותפים למחאה. ב-13 ביולי הגיעו למקום פקחים של עיריית ירושלים וכוחות משטרה, ופינו את המפגינים ממתחם המאהל. חמישה מפגינים נפצעו באורח קל בעימותים עם הפקחים, ואחד מהם פונה לבית החולים. למחרת שוב הוקם המאהל, ושוב בוצע פינויו.
נושאי המחאה > מחאה נגד התערערות המשטר הדמוקרטי בישראל

במחאה הובעה התנגדות לפגיעה בזכויות האזרח בצעדים שבהם נקטה הממשלה בטיפול בקורונה, בהם מגבלות תנועה חמורות, הפעלת אמצעי מעקב של שב"כ על אזרחים, ומגבלות על הפגנות ועל פעילות בתי המשפט.
נושאי המחאה > מחאה נגד הטיפול במשבר הקורונה

עם התפרצות נגיף הקורונה בישראל הורה בנימין נתניהו על סגירת גבולות המדינה ואכיפת סגר ואמצעים נוספים למיגור המגפה. צעדים אלה האטו את התפשטות התחלואה, אבל גרמו למשבר כלכלי. בתוך חודש עלה שיעור האבטלה מ-4% ל-25%. נוסף על כך, נמתחה ביקורת על היעדר ההיערכות לגל שני ועל תהליך קבלת החלטות פגום. אלה נחשבים בין הגורמים להתפרצות המחודשת של נגיף הקורונה שהחלה במאי 2020. עד לאמצע יולי 2020 התחלואה עלתה ממספר דו ספרתי לכ-2,000 נדבקים חדשים ביום.
נושאי המחאה > המחאה ליד ביתו של בני גנץ

ב-27 באוקטובר 2020 התחילה קבוצה קטנה מבין המוחים להפגין בצומת מול רחוב מגוריו של ראש הממשלה החלופי, בני גנץ, בראש העין. המחאות התמקדו בדרישה להקמת ועדת חקירה לפרשת הצוללות. המוחים הבודדים עמדו בצומת מול הרחוב בו גר גנץ ונושאים שלטים. זאת למרות פסיקת בג"ץ שאין להפגין ליד ביתו של גנץ, מאחר שאינו מעון רשמי. לאחר ביצוע מעצרים בנקודה, כתב גנץ בטוויטר: "לעולם אגן על זכותו של כל אדם להביע דעתו" והוסיף שפנה למשטרה שתאפשר את המחאה "תוך הפעלת שיקול דעת מרחיב לפני כל מעצר או הרחקה". הציוץ גרר תגובות נזעמות ובאותו ערב הגיע קהל רב, ביניהם חבר הכנסת יוראי להב הרצנו, המחאה הפכה להפגנה ובהוראת המשטרה המפגינים עברו להפגין ליד קניון סמוך. לפי ניצב עמיחי אשד, גנץ ביקש להימנע ממעצרים בהפגנות ליד ביתו, אך אמר שלגנץ אין סמכות חוקית לבקש זאת.
כשלושה שבועות אחרי תחילת המחאות בראש העין דווח שהמשטרה העלתה מפגינים לניידת, ובמקום להביא אותם לתחנת המשטרה הורידה אותם במקום מרוחק. עורך הדין גונן בן יצחק הגיש תלונה למח"ש בטענה שנוהל זה הוא בגדר חטיפה.
ארגוני המחאה > ארגונים נוספים

עמותת "חוזה חדש" הוקמה על ידי משתתפי המחאה נגד היועץ המשפטי לממשלה בפתח תקווה. סימני הזיהוי של העמותה הם שלטים וחולצות עליהם נכתב "Crime Minister" ("קריים מיניסטר", משחק מילים באנגלית המאחד את תואר ראש הממשלה עם המילה "פשע").
התנועה לאיכות השלטון שותפה לפעילויות המחאה, והציבה בחלק מההפגנות במה ומערכת הגברה.
תנועת "אין מצב" התגבשה סביב אמיר השכל, שהחל להפגין לבדו נגד נתניהו באוקטובר 2016, בשם "מחאת היחידים", בכניסה לעיר מגוריו יבנה ובמקומות נוספים. היא הדפיסה לקראת ההפגנות ב־2020 שלטים בהם נכתב "אין מצב שנאשם בפלילים יהיה ראש ממשלה".
תנועת "קומי ישראל" אשר התגבשה סביב קונסטנטין צ'סטה, המכונה "קוסטה בלאק" וקבוצת צעירים וצעירות אקטיביסטים נוספים אשר מייצגים את בני הדור שנפגעו בעוצמה רבה מהמשבר הכלכלי והמנהיגותי. "קומי ישראל" לפעמים בקיצור למילה אחת - "קומי", מתאפיינת בארגון צעדות מחאה ברחובות ירושלים ותל אביב וסמלה הוא הצבע הורוד.
במחאה היו שותפים ארגונים המייצגים מגזרים שנפגעו מהמשבר הכלכלי, בהם התאגדויות של שכירים כמו מורים, עובדים סוציאליים והתאגדויות של עצמאים, כמו עמותת "אני שולמן" או "התאחדות העצמאיים", וכן קבוצות נוספות של מסעדנים ואנשים בתחומי הספורט והתרבות.
נוסף על כך, החל מיולי 2020 התקיימו הפגנות סולידריות באופן שבועי באירופה, ארצות הברית, קנדה ואוסטרליה. את ההפגנות יזמו יחידים ויחידות שפעלו במשותף תחת שתי תנועות עיקריות: Defend Israeli Democracy ו-UnXeptable - Saving the Israeli Democracy .
ההפגנות התקיימו מול שגרירויות ישראל (למשל לונדון, פריז, ברלין) וכן בנקודות מרכזיות בערים כמו סן פרנסיסקו וניו יורק.
בדצמבר 2020 התאגדה קבוצת רופאים ומדענים תחת השם 'מועצת החרום הציבורית למשבר הקורונה' (מח"צ) והחלה לפרסם ביקורת נוקבת נגד מדיניות הסגרים של הממשלה.
ארגוני המחאה > מימון

פעילות המחאה בתחילתה הייתה תנועה שורשית שלא נזקקה למימון, והמשתתפים במחאה הגיעו לפעילויות על בסיס התנדבותי. ברם, בתוך זמן קצר עברה התנועה להתבסס על מימון בסך עשרות מיליוני שקלים, להערכת פרופ' תמר הרמן, מהמכון הישראלי לדמוקרטיה. בין הגורמים המממנים שהודו בתמיכתם הכלכלית במחאה נמנים המיליארדר קובי ריכטר, והיזם איל וולדמן. הקרן החדשה לישראל לבדה פרסמה שתרמה למעלה מ-770,000 $ (למעלה מ-2.7 מיליון ש"ח) לארגונים שונים "לתמיכה במחאה ובפעילויות נוספות לחיזוק החברה האזרחית והדמוקרטיה בישראל".
בהמשך, בין היתר בעזרת מימון המונים, גויסו לפחות כ-25 מיליון ש"ח למטה המאבק המארגן את ההפגנות בקפלן, עמותת "אחריות לאומית" שהוקמה על ידי אהוד ברק תרמה לתנועת "הדגלים השחורים" קרוב ל-100 אלף שקלים עבור ציוד, שירותי דוברות והוצאות נוספות, והתנועה גייסה עוד לפחות כמיליון ש"ח באמצעות מימון המונים.
ארגוני המחאה > מפלגות

לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע, הוקמה "המפלגה הדמוקרטית החדשה" על ידי פעילים מהמחאה. בינואר 2021 התקיימה בתל אביב הפגנת מחאה של העצמאים והעסקים קטנים, המוחים נגד התנהלות הממשלה. בהפגנה דווח על הקמת מפלגת "תנופה" שתייצג אותם, בשיתוף עם חבר הכנסת עפר שלח. שתי הרשימות פרשו לפני מועד הבחירות.
כמו כן, הצטרף אביר קארה מאני שולמן לרשימה ימינה. הם קיבלו שריונים בשתי העשיריות הראשונות ברשימה. אביעד בן סדון, ממייסדי העמותה, הצטרף לתל"ם – תנועה לאומית ממלכתית.
אלימות בהפגנות

בהפגנות בחודש יולי בירושלים הופעלו מכת"זיות נגד המפגינים, ותועדה אלימות משטרתית. ההפגנות ב-14 ביולי וב-16 ביולי היו סוערות, ונעצרו בהן עשרות בני אדם. לטענת המשטרה מאות מפגינים הפרו את הסדר במרכז העיר, יידו אבנים, ביצים וחפצים לעבר כוחות המשטרה, ונוסף על כך, גרמו נזק רב וונדליזם לרכוש בתי העסק.
בהפגנה ב-25 ביולי בצומת שער הנגב נדקר בצווארו אדם מקיבוץ גבים, לאחר שקבוצת אנשים פגעה במפגינים וקרעה את השלטים שנשאו. באותה עת תועד במחלף אלוף שדה ברמת גן רכב חולף המרסס מפגינים בגז פלפל.
בהפגנות ב-26 ביולי עצרה המשטרה שישה בני אדם שתקפו מפגינים.
לאחר הפגנה שנערכה ב-28 ביולי מול ביתו של השר לביטחון הפנים אמיר אוחנה בתל אביב, נפצעו חמישה מפגינים בידי חבורת בריונים, שחלקם היה מעורב באירועים אלימים במשחקי כדורגל. בעקבות טענות מפגינים על אי סיוע של המשטרה ותיעוד שהופץ ברשתות החברתיות ולפיו השוטרים נמנעו מלעצור את התוקפים, נפתחה בדיקה במח"ש.
ב-30 ביולי איימו חברי ארגון הימין "לה פמיליה" על מפגינים ברחוב בלפור בירושלים, כשהם קוראים "מוות לשמאלנים" ו"מוחמד מת".
במאות מקרים נוספים דיווחו מפגינים של תנועת הדגלים השחורים בגשרים ובצמתים על אירועי תקיפה כלפיהם. בין אלו ב-1 באוגוסט 2020 בוצע ניסיון דריסה של מפגינים בצומת בילו סנטר, ב-17 בספטמבר 2020 התקיים ניסיון לבצע פיגוע דריסה של מפגינים בכביש 784, המפגינים הספיקו לזוז לפני שנפגעו. ב-20 בספטמבר עצרה המשטרה נהג נוסף שהתקרב למפגינים בירושלים ונחשד בניסיון דריסה. החשוד שוחרר לבסוף.
בהפגנה במוצאי שבת ב-23 באוגוסט בירושלים תועדו אירועי אלימות חלק מהמפגינים היו בכיכר פריז וחלק צעדו לכיכר מגשר המיתרים. כשהצועדים היו סמוכים לכיכר חסמה המשטרה את דרכם ומנעה מהם לחבור למפגינים בכיכר פריז, הדהירה פרשים לתוך הקהל ועצרה מפגינים באלימות. פרופסור אוריאל צור נפצע בראשו ואושפז. המשטרה דיווחה כי נפצעו שלושה שוטרים.
בהפגנות שהיו בתחילת אוקטובר דווח מקרי תקיפה של מפגינים. דווח שהיו עימותים עם שוטרים בעיקר בתל אביב.
בראיון בערוץ 13 דיווח סגן ניצב במשטרה כי עמוד קריים מיניסטר בפייסבוק קרא להצטייד בגז פלפל ובשוקרים נגד שוטרים. בהמשך המשטרה חזרה בה מהטענה.
באוקטובר, נתגלו הקלטות והודעות של פעילי ימין בהן איימו לפגוע פיזית במפגינים באירועי המחאה ברחבי הארץ.
בהפגנות, המשטרה הרבתה להשתמש בטקטיקת קטלינג השנויה-במחלוקת כדי לסגור את היציאות והכניסות של מתחם ההפגנה.
במהלך ההפגנות נגד ראש הממשלה נערכו עימותים, חלקם אלימים, בין המפגינים לשוטרים: היו מפגינים שאיימו על שוטרים קיללו אותם והשוו אותם לנאצים.
ראש מדור חקירות של המשטרה תיאר מקרים של אלימות מצד חלק מהמפגינים כלפי המשטרה: "יורקים על שוטרים, תוקפים אותם, דוחפים אותם, מקללים אותם."
תגובות במערכת הפוליטית

ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, תיאר את פעולות המחאה כ"הפגנות שמאל אנרכיסטיות", טען שהן נושאות אופי אלים, קוראים בהן לרצח, והן זוכות לסיקור יתר. הוא אף תיאר מפגינים כמפיצי מחלות. זאת בגלל ההתקהלות במהלך מגפה הקורונה ובאמצעות עשיית צרכים.
חברת הכנסת תמר זנדברג אמרה במהלך המחאה שהסיבה שהמפגינים הגיעו היום היא כדי להילחם בנגיף ההסתה.
שר הביטחון וראש ממשלת ישראל החלופי בני גנץ דיבר על מחויבות הממשלה להיות קשובה לאנשים. נאמר גם שזכות המחאה היא נשמת אפה של הדמוקרטיה ואלימות היא כרסום יסוד הדמוקרטיה. הוא ביקש מראש הממשלה והשרים - לא להקצין ולא לתקוף רק לשם התקיפה.
השר לביטחון הפנים, אמיר אוחנה, ביקש לבדוק צעדים לצמצום ההפגנות, ובין השאר טען שמנכ"ל משרד הבריאות אמר שההפגנות הן "מדגרות קורונה". הוא גם הזהיר מפני פגיעה בראש הממשלה: "אלמלא היחידה לאבטחת אישים - מישהו היה עושה מעשה".
יאיר נתניהו פרסם ברשת טוויטר הודעה ובה פרטיהם של אנשי עמותת "חוזה חדש" וקרא להגיע לבתיהם ולהטרידם. אנשי העמותה הגישו תביעה נגד יאיר נתניהו, ובית המשפט קבע כי הוא ייאלץ למחוק את ההודעה שפרסם, והוציא נגדו צו למניעת הטרדה מאיימת למשך 6 חודשים. בראיון שהעניק לגלי ישראל כינה מפגינים כ"חייזרים" ואמר שהוא מראה לאביו קטעים נבחרים מצילומי ההפגנות וכי "זה מבדר אותו".
ראש האופוזיציה ח"כ יאיר לפיד אמר בנאומו בכנסת כי המפגינים הם הבוסים של ראש הממשלה ואינם מרוצים.
בסגר הראשון, נתניהו התנגד להגבלת חופש ההפגנה. בסגר השני תמך כחלק מהדוק הסגר. היועמש טען שניתן להגביל עד 2,000 איש בבלפור גם בסגר הקיים תוך שמירה על הנחיות כמו קפסולות ומרחק. במסגרת המתווה גובשו תקנות שמגבירות את יכולתה של המשטרה לאכוף את כללי הריחוק החברתי והמסכות באמצעות קנסות. הידוק הסגר איפשר הגבלות נוספות: במרחק של עד 1,000 מטר מהבית ולא יותר מההתקהלות המותרת (בקפסולה של עד 20 איש). אף על פי כן, שינוי החוק כך שהפגנות יוגבלו נדחה בשל עיכוב של חברי הליכוד והאופוזיציה. אושר אחרי יום הכיפורים. הגבלת המרחק מהבית ביחס להפגנות בוטלה ב-12 באוקטובר. כעבור כמה חודשים, נפסק שהתקנה שמנעה הפגנות במרחק יותר מקילומטר מהבית אינה חוקית.
ראו גם

המחאה נגד ממשלת ישראל השלושים ושש
המחאה נגד ממשלת ישראל השלושים ושבע
המועדון המסחרי והתעשייתי

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  תל אביב-יפו 
 תקופת הפעילות:  10 בפברואר 1938 – הווה (87 שנים) 
 www.ci-club.org.il
 
המועדון המסחרי והתעשייתי הוא מועדון חברים ישראלי של אנשי כלכלה, תעשיינים, מנהלים, אנשי עסקים ובעלי מקצועות חופשיים. המועדון הוקם בשנת 1938 על ידי אנשי כלכלה וחזון, מראשי הסוחרים והתעשיינים של המדינה שבדרך.
המועדון פועל ללא כוונת רווח, ובשנת 1981 התאגד כחברה לתועלת הציבור. הוא מנוהל בהתנדבות על ידי הנהלה נבחרת מתוך חברי המועדון שבראשה נשיא ומנכ"ל.
פעילות

ליבת הפעילות של המועדון היא חברתית ועסקית. המפגשים החברתיים מהווים קרקע פורייה ליצירת פרויקטים חברתיים לקידום הדור הבא של יזמים צעירים, כמו גם ליצירת קשרים עסקיים בין חברי המועדון לקידום כלכלת ישראל.
בפני חברי המועדון מופיעים אישי ציבור בכירים מתחומי הממשל והפוליטיקה, ראשי חברות גלובליות, אנשי כלכלה מובילים, אנשי עסקים, מדע ורוח, העוסקים בנושאים הרלוונטיים לסדר היום הלאומי ובסוגיות המקדמות את המשק.
היסטוריה

המועדון נוסד ב-10 בפברואר 1938, על ידי ראשי התעשיינים, בעלי המקצועות החופשיים ואנשי המסחר היהודים, כמועדון בעל צביון בריטי. על מגילת היסוד חתומים התעשיין יעקב בוטקובסקי, סוחר העצים משה סבירסקי ומאיר אריסון. על המייסדים נמנה גם איש הביטוח הרצל (הרץ) גולדנברג, ממייסדי חברת הביטוח "ירדניה" שהיה פעיל שנים רבות במועדון.
תחילה שימש המועדון מקום קבוע למפגש חברתי בימי שישי. משתתפיו היו גברים בלבד, הוחלפו בו דעות ורעיונות ונוצרו קשרים בתחומים מדיניים, כלכליים ומשפטיים.[דרושה הבהרה]
ב-20 במאי של אותה השנה התכנסה אספה מייסדת ומטרות הארגון הורחבו ליצירת יחסי מסחר הוגנים ופעילות לטובת פיתוח המסחר והתעשייה בלשכות המסחר והממשלה. בדו"ח של אותה השנה הציג הנשיא בוטקובסקי את הצלחת המועדון במגבית "כופר הישוב".
כחלק מפעילות המועדון הועברו הרצאות בנושאים שונים, ונערכו סיורים בעזרת הקרן הקיימת להכרת יישובים ברחבי ארץ ישראל.
בשנת 1941 רכש המועדון את מבנה הקבע שלו ברחוב נחמני 17 בתל אביב, ובסוף שנות ה-60, לאחר שהמבנה נמכר, העביר את פעילותו לבית ציוני אמריקה, בית הרופאים, בית העיתונאים, מלון שרתון תל אביב ומלון קראון פלאזה. משנת 2010 פועל המועדון במלון הילטון תל אביב.
לצד נשיא המועדון הנבחר אחת לשנתיים ויכול לכהן שתי קדנציות רצופות בלבד פועלת הנהלה בת 12 חברים המקימה מתוכה ועדות בנושאים: מלגות, קשרי חוץ, פעילות בקהילה, ועדת קבלה ואירועים שונים.
במהלך השנים התארחו במועדון נשיאים, ראשי ממשלות, שרים, חברי כנסת, רמטכ"לים, שגרירים, שופטים, סופרים, אנשי רוח ואנשי עסקים. שיא ההופעות במועדון, 39 במספר, נקבע על ידי שמעון פרס.
בשנת 2007 חגג המועדון שבעים שנים לקיומו, באירוע מיוחד במשכן הנשיא.
עם נשיאי המועדון נמנו: יעקב בוטקובסקי, הלל הילמן, ד"ר ארנון רוז'נסקי, ישראל לוין, אפרים גוזמן, אריה וינברג, ד"ר חיים טייכמן, ד"ר אשר הלפרין, משה נוידרפר, משה שמיר, יצחק גטניו, רמי גוזמן, מירה פרידמן חמו, חיים אהרן, עמיר מקוב, רפי פריאל, אורלי אברהמי, דן ברניצקי, אמנון דותן, יונה ברטל וד"ר דוד גבראלוב.
המועדון הקים קרן מלגות על שם אל"ם אילן רמון ומחלק מלגות לסטודנטים ותלמידי תיכון מצטיינים ונזקקים בתל אביב בעיקר בשכונות של דרום תל אביב ויפו. הסכומים עבור הקרן נתרמים על ידי חברי המועדון ובשיתוף עם גופים עסקיים. בנוסף מעניק המועדון מדי שנה מלגות לתלמידי רשת "עמל".
תמונות מאירועים במועדון

דוד בן-גוריון באירוע של המועדון
משה דיין נואם במועדון, לימינו נשיא המועדון ד"ר ארנון רוז'נסקי
יצחק רבין נואם (שנות ה-90)
אבא אבן נואם במועדון
מפגש במועדון המסחרי והתעשייתי
הנשיא יצחק בן-צבי (הרביעי משמאל) מתארח במועדון ולימינו נשיא המועדון ד"ר ארנון רוז'נסקי (שנות החמישים)
קרן המלגות ע"ש אילן רמון ז"ל בבית השגריר 2008
נשיאי המועדון בחגיגת 80 למועדון 31 באוגוסט 2024 בהילטון תל אביב
סמליל המועדון הישן
האגודה לפיתוח בין-לאומי

| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1957–הווה (כ־68 שנים) 
 www.sidint.net
 
האגודה לפיתוח בין-לאומי (באנגלית: Society for International Development - SID) מהווה פורום עולמי של יחידים ומוסדות העוסקים בפיתוח כלכלי וחברתי בר-קיימא. האגודה נוסדה בעיר וושינגטון בשנת 1957, ומיקמה את מושבה ברומא מאז שנת 1978. האגודה ממלאת תפקיד מכריע בקידום דיאלוג בין בעלי עניין וקבוצות אינטרס שונות, באמצעות תוכניות ויוזמות המתקיימות במוקדי קביעת מדיניות הפיתוח הן ברמה המקומית והן ברמה הבינלאומית ברחבי העולם.
רשת הקשרים של הארגון

מה שהופך את הארגון לשחקן ייחודי בזירת הפיתוח הבינלאומי הוא רשת הקשרים הענפה שלו המונה למעלה מ-3000 חברים הנפרסים על גבי כ-80 מדינות וכ-45 שלוחות ברחבי העולם. הארגון עובד עם למעלה מ-100 עמותות, רשתות ומוסדות אקדמיים, חברי פרלמנט, סטודנטים, מנהיגים פוליטיים ומומחים לפיתוח, הן ברמה המקומית והן ברמה הבינלאומית. רשת ענפה זו היא שמיצבה את SID כארגון בעל גישה הוליסטית, רב-תחומית ורב-מגזרית לפיתוח ויצירת שינוי חברתי.
המעמד המייעץ של הארגון

במהלך השנים, הארגון עמד בחזיתו של תחום הפיתוח הבינלאומי, ותרם רבות לעיצוב של תאוריות ופרקטיקות הנוגעות לתחום. ארגון סיד העולמי, זוכה למעמד מייעץ מיוחד בארגונים בינלאומיים רבים כגון UNFPA, UNICEF, ILO, FAO, ECOSOC, UNEP ועוד.
סיד ישראל

האגודה לפיתוח בינלאומי - סיד ישראל הוא ארגון ללא מטרות רווח. סיד-ישראל הוא הסניף הישראלי של ארגון סיד הבינלאומי המהווה פורום עולמי של אנשים ומוסדות העוסקים בפיתוח כלכלי וחברתי בר-קיימא. סיד-ישראל הוא ארגון הגג של הקהילה המקצועית הישראלית בתחומי הפיתוח הבינלאומי והסיוע ההומניטרי. הארגון פועל ליצירת סביבה מקצועית תומכת, מבוססת על שיתוף ידע וניסיון, מתוך מטרה להעצים את העשייה הישראלית בזירה הבינלאומית. סיד-ישראל ממלא תפקיד מרכזי בהנגשת ידע וכלים מקצועיים, פיתוח הדור הבא של אנשי ונשות מקצוע בתחום, וחיזוק הקשרים בין האקדמיה, השטח והמגזרים השונים.
הסניף הישראלי של הארגון חידש את פעילותו בשנת 2011 ומהווה פלטפורמה לפעילות, לימוד ובניית קשרים עבור קהילה רחבה של אנשי אקדמיה, סטודנטים, מומחי פיתוח, ארגונים לא ממשלתיים והמגזר העסקי. חזונו של הסניף הוא סיוע ופיתוח בינלאומי מקצועי ופורה המבוצע על ידי חברה ישראלית ערכית ומעורבת באמצעות יחידים, ארגונים ומוסדות ממלכתיים הפועלים בשיתוף עם חברות בעולם המתפתח ובאזורי מצוקה על בסיס כבוד והדדיות.
סיד ישראל > פעילות

בסיד ישראל עורכים סדנאות והכשרות בתחומים מגוונים המיועדים לקהל הרחב בחברה הישראלית שמטרתם היא הגברת המודעות הציבורית לתחום הפיתוח הבינלאומי.
הארגון הישראלי פועל במספר רבדים שונים:
שינוי מדיניות מול המערכות הממלכתיות בישראל כדי להסיר חסמים ביורוקרטיים המגבילים את התפתחותם של ארגוני סיוע ופיתוח בינלאומי בישראל.
חינוך והעלאת מודעות בקרב הציבור הישראלי לתחום הסיוע והפיתוח הבינלאומי באמצעות קידום לימודי הפיתוח הבינלאומי בישראל הן באקדמיה והן בתוכניות החינוך בבתי הספר כחלק מחיבור לערכים אוניברסליים בד בבד עם ערכים יהודיים של "תיקון עולם".
בניית יכולות בקרב ארגונים ישראליים כדי לשפר את יכולתם להשתלב בתחום הפיתוח הבינלאומי בצורה מקצועית וייחודית. זאת באמצעות אימוץ סטנדרטים בינלאומיים, הכרת התחום ויצירת רשת קשרים עם שותפים בעולם מסייעים לאנשים וארגונים מישראל להשתלב בתחום ולהוביל בו.
סיד ישראל > ארגונים חברים בסיד ישראל

Fair Planet
INNOVATION: AFRICA
Israel Dev.
עזרה ישראלית מוטסת
MAZE CONSULTING
א.נ.ב. ניהול פרויקטים בע”מ
אג'יק מכון הנגב
אגודת מועדוני האו"ם בישראל
אורט ישראל והיחידה הבינלאומית
איידס ירושלים
אמאר מאג'ולי
אשוקה
בית הספר לבריאות הציבור ורפואה קהילתית של האוניברסיטה העברית בהדסה
בצדק
ברית עולם
ג'וינט ישראל
תוכנית ללימודי פיתוח קהילות - אוניברסיטה העברית
הודו מתנדבים = ובחרת בחיים
הוועד היהודי האמריקאי
המודל החברתי הישראלי
הפקולטה למדעי החקלאות, המזון והסביבה ברחובות
הקואליציה הישראלית לטראומה
הקרן הישראלית למען יוניסף
התאחדות התעשיינים
לב אחד
לוחמים ללא גבולות
מכון הערבה
מפעלות חינוך וחברה
מצילים ללא גבולות
מרכז אפריקה - אוניברסיטת בן-גוריון
מרכז הכרמל
מרכז וויץ
המשרד לשיתוף פעולה בינלאומי - משרד החוץ
נתן
סינדקו
עדן אייד
עין מציון
פירס
פר"ח בינלאומי
פרויקט תן
קרן ויטל
קרן נאלא
תבל בצדק
תוכנית ללימודי הגירה - אוניברסיטת תל אביב
תוכנית לימודי טראומה וחוסן - מכללת תל חי
תוכנית ללימודי אפריקה באוניברסיטת תל אביב
תפוח
הערות שוליים

↑  www.sidint.net, www.sidint.net
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268110405171  ISNI: 0000 0004 1759 1492  LCCN: n50074967  VIAF: 155954551   WorldCat (עם VIAF): 155954551
המחלקה לאיסוף המכס

המחלקה לאיסוף המכס (רוסית: Департамент таможенных сборов) הייתה הגוף לניהול המכס וענייני הסגר באימפריה הרוסית מ-26 באוקטובר 1864 ועד ל-29 ביוני 1918.
היסטוריה

הסוכנות הממשלתית הראשונה לסחר, לשכת המסחר, הוקמה על ידי פיוטר הגדול בשנת 1715 והייתה קיימת עד 1810. משרדים ממשלתיים הוקמו בשנת 1802 ולשכת המסחר הפכה למשרד המסחר. בשנת 1810 הוכפפה הלשכה לשר האוצר עם העברת ענייני משרד המסחר למשרד האוצר ומשרד הפנים.
ב-23 בספטמבר 1811 - הוקמה המחלקה הזמנית של לשכת המסחר. המחלקה הזמנית קיבלה תיקים ממחלקת משרד המסחר. ב-25 באוקטובר 1811 נפתחה מחלקת סחר חוץ במשרד האוצר. המחלקה הזמנית של לשכת המסחר בוטלה בשנים 1823–1829. המחלקה לאיסוף מכס הוקמה ב-26 באוקטובר 1864 תוך שינוי שמה של מחלקת סחר חוץ עם העברת כל ענייני סחר חוץ למחלקה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הופקדה המחלקה על פיתוח וניטור צעדים הקשורים לאיסור ייצוא סחורות בקשר למלחמה - הישיבה הבין-מחלקתית במחלקת המכס דנה בסוגיות הקשורות לאיסור ייצוא סחורות באוקטובר-דצמבר 1916. בשנת 1917 נוצרה מחלקה מיוחדת לייצוא סחורות שונות. בתקופת מלחמת האזרחים ברוסיה, אורגנה המחלקה מחדש כמנהל ראשי לבקרת מכס (Главное управление таможенного контроля) בסמכות הקומיסריון העממי לסחר ותעשייה.
מנהלים

קניאז דמיטרי אלכסנדרוביץ 'אולובנסקי (בין 26 באוקטובר 1864 ל--3 במרץ 1870)
פיודור גוסטבוביץ 'טרנר (מ -3 במרץ 1870 עד 16 באוקטובר 1870)
ניקולאי אלכסנדרוביץ 'קכלוב (מ -16 באוקטובר 1870 עד 12 בפברואר 1882)
לב פדורוביץ 'טולולקה (מ 12 בפברואר 1882 עד 16 במרץ 1894)
ניקולאי איבנוביץ 'בליוסטין (מ־18 במרץ 1894 עד 1908)
סרגיי דמיטרייביץ 'גן (מ־21 ביוני 1908 עד 10 בפברואר 1914)
סרגיי אנדרייביץ 'שטלן (מ -3 במרץ 1914 עד 7 באוקטובר 1916)
סרגיי אלכסנדרוביץ 'גרינוולד (בין 17 באוקטובר 1916 ל--1917)
ראו גם

שירות המכס הפדרלי של רוסיה
שירות המיסים הפדרלי של רוסיה
לקריאה נוספת

Krzystof Latawiec, Artur Górak, Jacek Legieć, Stanisław Bogdanov. Naczelnicy organów rosyjskiej administracji specjalnej w Królestwie Polskim w latach 1839-1918 (польск.). — Lublin: UMCS, 2016. — Т. 2: Ministerstwo finansów. — С. 106-108. — 282 с. — ISBN 978-83-7784-928-6.
המטבעה המלכותית של ספרד

| --- | --- |

הבניין הראשי של המטבעה במדריד
 מידע כללי
 סוג:  מטבעה, בניין 
 מיקום:  מדריד 
 מדינה:  ספרד 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1893
 תאריך פתיחה רשמי:  1893 
 
 קואורדינטות:  40°25′N 3°40′W﻿ / ﻿40.42°N 3.67°W﻿ / 40.42; -3.67
 www.fnmt.es
  (למפת מדריד מוגדלת) המטבעה המלכותית של ספרד(למפת מדריד רגילה) המטבעה המלכותית של ספרד
 
מפעל המטבעות והבולים הלאומי – המטבעה המלכותית (בספרדית: Fábrica Nacional de Moneda y Timbre – Real Casa de la Moneda, ובראשי תיבות FMNT-RCM) הוא המטבעה הלאומית של ספרד. זהו תאגיד ציבורי המנוהל על ידי משרד הכלכלה והעסקים הספרדי.