ג'ון מקללן
ביוגרפיה > הסנאט של ארצות הברית

בשנת 1942, לאחר שג'. לויד ספנסר החליט שלא להתמודד מחדש על כהונה בסנאט, התמודד מקללן, שהכריז על עצמו כגזען, שוב לסנאט והפעם ניצח. הוא כיהן כסנאטור מטעם ארקנסו מ-1943 ועד מותו בתפקיד בשנת 1977. במהלך כהונתו, שימש כיושב ראש ועדת ההקצבות של הסנאט וכיהן במשך 22 שנים כיושב ראש ועדת הפעולות הממשלתיות. מקללן היה הסנאטור בעל הכהונה הארוכה ביותר בתולדות ארקנסו. בשנים המאוחרות של שירותו בסנאט, נחשבה ארקנסו לאחת המדינות בעלות המשלחת הקונגרסיאלית החזקה ביותר, עם מקללן כיושב ראש ועדת ההקצבות של הסנאט, ג'יימס ויליאם פולברייט כיושב ראש ועדת יחסי החוץ של הסנאט, וילבור מילס כיושב ראש ועדת הדרכים והאמצעים של בית הנבחרים, אורן האריס כיושב ראש ועדת המסחר של הבית, איזיקיאל סי. "טוק" גאת'ינגס כיושב ראש ועדת החקלאות של הבית, וג'יימס ויליאם טרימבל כחבר בוועדת הכללים החזקה של בית הנבחרים.
מקללן כיהן במשך שמונה-עשרה שנים כיושב ראש ועדת המשנה הקבועה לחקירות של הסנאט (1955–1973). במהלך כהונתו, המשיך לקיים שימועים בנוגע לפעילויות חתרניות בקבוצת חיל הקשר של צבא ארצות הברית, פורט מונמות', ניו ג'רזי, שם עבדו מרגלים סובייטים, בהם יוליוס רוזנברג, אל סאראנט וג'ואל באר בשנות ה-40.
מקללן היה מעורב בשימועי "צבא-מקארתי" המפורסמים והוביל מחאה דמוקרטית שבאה לידי ביטוי ביציאה קולקטיבית מהוועדה, במחאה על התנהלותו של הסנאטור ג'וזף מקארתי באותם דיונים.
ב-2005 הופיע מקללן בסרט Good Night, and Good Luck בצילומים מתוך השימועים האמיתיים.
מקללן הוביל שתי חקירות נוספות, שתיהן שודרו בטלוויזיה וחשפו עבירות חוק ושחיתות מרשימות. הראשונה מבין החקירות הללו נערכה במסגרת ועדת הסנאט לבדיקת פעילויות בלתי הולמות בעבודה וניהול, הידועה גם כ"וועדת מקללן". ועדה זו חקרה שחיתות באיגודים המקצועיים, התמקדה בג'ימי הופה, ונמשכה מינואר 1957 עד מרץ 1960.
באפריל 1961, במהלך שימוע של ועדת המשנה לחקירות, הקבלן הנרי גייבל טען כי אפילו קומוניסטים לא יוכלו להסב נזק משמעותי למאמץ הטילים האמריקאי כפי שעשו האיגודים בכף קנוורל. מקללן ציין כי הערות אלה קרובות להאשמות בדבר פעילות חתרנית, וקרא להמשך עדויות מצד נציגי האיגודים.
החקירה הגדולה השנייה שהוביל מקללן, ששודרה בטלוויזיה, התקיימה בשנת 1964 ונודעה כ"שימועי ולאצ'י". חקירה זו התמקדה בפעילות הפשע המאורגן וכללה את עדותו של ג'וזף ולאצ'י, דמות ממאפיה אמריקאית שהייתה הראשונה להעיד על פעילויותיה הפליליות.
מקללן המשיך במאבקו נגד הפשע המאורגן, כולל תמיכתו בחוק RICO (חוק למאבק בארגוני פשע מאורגן), עד שנת 1973, אז התמקד בחקירת חתרנות פוליטית. במהלך תקופה זו, הוא שכר את רוברט פ. קנדי לתפקיד היועץ המשפטי הראשי, דבר שהכניס את קנדי לראשונה לתודעה הלאומית.
מקללן חקר מקרים רבים של שחיתות ממשלתית, כולל חקירות נגד קבלני הגנה שונים ואיש הכספים מטקסס בילי סול אסטס.
בשנת 1957, מקללן התנגד להחלטתו של נשיא ארצות הברית דווייט ד. אייזנהאואר לשלוח חיילים פדרליים לאכיפת ביטול ההפרדה הגזעית בבית הספר התיכון סנטרל בליטל רוק. לפני שליחת הכוחות בהנהגת הגנרל אדווין א. ווקר, הביע מקללן חרטה על השימוש בכוח מצד הממשלה הפדרלית לאכיפת האינטגרציה. הוא אמר:
"אני מאמין שזה נעשה ללא סמכות חוקית. אני חושש מאוד שפעולה כזו עלולה לגרום ליותר בעיות מאשר למנוע אותן."
מקללן, יחד עם הסנאטור רוברט ס. קר מאוקלהומה, היו יוזמי החוק שאישר את בניית מערכת הניווט של נהר ארקנסו, הידועה בשם McClellan-Kerr Arkansas River Navigation System, שמנוהלת על ידי חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית. מערכת זו שינתה את נהר ארקנסו, שהיה לעיתים רדוד ולעיתים יבש, לנתיב תחבורה מרכזי ולמקור מים חשוב.
אף על פי שוועדת הבחירה שלו לפעילויות בלתי הולמות בעבודה וניהול פורקה כבר בשנת 1960, מקללן החל בשנת 1963 בחקירה קשורה שנמשכה שלוש שנים, דרך ועדת המשנה הקבועה לחקירות. החקירה התמקדה בתוכניות ההטבות של מנהיג האיגוד המקצועי ג'ורג' בראש, והועלו בה האשמות על שימוש לרעה והסטת כ-4,000,000 דולר מקרנות ההטבות.
הכישלון הבולט של מקללן במציאת עבירה חוקית הוביל אותו להציג מספר הצעות חוק חדשות, כולל הצעת החוק האישית שלו ב-12 באוקטובר 1965, שהציבה סטנדרטים פידוציאליים חדשים למנהלי תוכניות.  הסנאטור ג'ייקוב ק. יעבץ (רפובליקני-ניו יורק) הציג הצעות חוק ב-1965 וב-1967 במטרה להגביל את שליטת מנהלי התוכניות והממונים. סעיפים משלוש הצעות החוק התפתחו בסופו של דבר לכדי הקווים המנחים שחוקקו במסגרת חוק אבטחת הכנסה לגמלאים (ERISA) של 1974.
בשנת 1977, מקללן היה אחד מחמישה דמוקרטים שהצביעו נגד מינויו של פ. ריי מרשל למזכיר העבודה של ארצות הברית.