stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרכז ברקאי
תוכנית ההכשרה לרבנים

תוכנית ההכשרה כוללת שיטות לימוד מגוונות: שיעורים, סדנאות, סיורים, פרויקטים אישיים, ועוד. בכל מחזור משתתפים כעשרים רבנים.
התוכנית מורכבת משלושה ממדים: הממד התורני הלכתי, שבו נלמדים נושאים הלכתיים מעשיים שרב קהילה פוגש בעבודתו היומיומית, בדגש על היבטים עכשוויים ורלוונטיים שלא תמיד נידונו במפורש ובמסודר בספרות הפסיקה לדורותיה, וביניהם: רפואה והלכה, טכנולוגיה והלכה, מצוות התלויות בארץ, מדיניות פסיקה הלכתית; הממד הקהילתי, שבו נלמדים נושאים קהילתיים וחברתיים, וביניהם: מיפוי צורכי קהילה, בניית תוכנית עבודה לפעילות קהילתית, עקרונות בבריאות הנפש, עבודה עם נוער, מתבגרים וילדים; הממד המנהיגותי, שבו נלמדים נושאים אישיים ובין-אישיים, וביניהם: ניהול עצמי, גישור, אימון אישי, ייעוץ זוגי, תורת הנאום, התמודדות עם שחיקה, ועוד.
במהלך התוכנית מתקיימים מפגשים ושיתופי פעולה עם רבנים ואנשי מקצוע מארגונים מגוונים שיש השקה בינם ובין תפקידי הרב, כגון: מכון פועה, מכון התורה והארץ, מקימי, מכון צומת, הסתדרות הרבנים דאמריקה, בית הספר לדיבור מול קהל, אתנחתא, מכון חרוב, ועוד.
המרכז מוציא לאור סדרת ספרי מאמרים שנכתבו על ידי משתתפי התוכנית. כל הספרים נקראים: "ספר ברקאי: רבנות וקהילה בעולם משתנה", נכון לתשפ"ד, יצאו לאור חמישה כרכים.
הכשרה לנשות רבנים, לימודי המשך וימי עיון

המרכז מקיים גם הכשרה ייעודית לנשות הרבנים במקביל להכשרה של הרבנים, מתוך תפיסה שמשימת הרבנות היא משימה משפחתית הדורשת גיבוש וטיפוח תפיסת עולם וחזון רוחני ומעשי, לצד רכישת ידע וכלים להתמודדות עם אתגרי התפקיד.
המרכז מקיים ימי עיון ייעודיים להעשרה והדרכה בנושאים ששייכים לפעילותם של רבני הקהילות, כגון: פעילות חסד קהילתית יעילה ומועילה, אתגרים והזדמנויות בזקנה בקהילה, זיהוי אובדנות והתמודדות עימה, מוגנות בקהילה, רווקות מאוחרת, ועוד.
בכל שנה, בוחר המרכז נושאים ללימוד והעמקת הידע עבור הבוגרים שסיימו את ההכשרה הבסיסית. כגון, קדושת החיים (בשיתוף מכון פועה), ייעוץ זוגי (בשיתוף מכון נתיבות).
פרס ברקאי

אחת לשנתיים, המרכז מקיים טקס ובו מעניק פרס הוקרה משולש: מפעל חיים לרב קהילה, גבאי למופת, קהילת למופת. בין הזוכים בפרס במשך השנים: רב השנה - הרב אורי שרקי, הרב יונה פודור, הרב גדעון פרל. קהילת השנה – חצרות גנים (פתח תקווה), רמת אשכול (לוד).
מיזמים נוספים

המרכז מקיים מיזם 'קהילות תאומות', לחיזוק הקשר בין רבני קהילות ברקאי וקהילותיהם בישראל, לבין רבני קהילה וקהילותיהם בחוץ לארץ.
המרכז מקיים כנס שנתי לגבאים וחברי ועד קהילות, בשיתוף עם איחוד בתי הכנסת והקהילות בישראל.
המרכז הפיק מחזור תפילה ליום הכיפורים בנוסח מקוצר, המיועד למתפללים שמגיעים לבית הכנסת ביום הכיפורים והנוסח המלא ארוך מדי עבורם.
המרכז קיים סקר על ציפיות וצרכים של רווקים ורווקות מרבני הקהילה שאליה הם משתייכים. ופרסם את תוצאותיו.
במהלך התפשטות נגיף הקורונה בישראל, הוטל סגר על שכונות בעיר מודיעין, וכעשרה מרבני המרכז המתגוררים בעיר התגייסו להקמת מערך מתנדבים עירוני לסיוע למבודדים ונזקקים. המרכז מסייע בהתנדבות גם להקמת סוכות כשרות לפני חג הסוכות.
בתקופת מלחמת חרבות ברזל, המרכז נרתם לעזור לחיילי צה"ל ובני משפחותיהם. המרכז גייס כסף על מנת לקנות ציוד לחיילים. היוזמה החלה כתמיכה בחיילים של קהילות ברקאי ברחבי הארץ שלא היה להם כסף לרכישת ציוד, והמשיכה לחלוקת ציוד ליחידות רבות בצה"ל ולכיתות כוננות.
בעקבות מלחמת חרבות ברזל, המרכז יזם הכשרה מיוחדת לרבני הקהילות בנושא טראומה ואובדן במעגלי החיים, בשיתוף עם היחידה ללימודי המשך בבית הספר לעבודה סוציאלית באוניברסיטת בר-אילן.
הערות שוליים

↑  רשימת הקהילות, כ-75 במספר, מופיעה באתר המרכז.
↑  נימוקי ועדת הפרס, באתר פרס כץ.
↑  בית מדרש שלנו - Barkai, באתר israelrabbis.org
↑  "היכולת פשוט להיות ולהעניק מליבך הינה בעלת ערך עצום", באתר ערוץ 7, 10 במרץ 2021
↑  כיצד מסתכלת החברה על ילדי הרבנים?, באתר ערוץ 7, 29 בדצמבר 2020
↑  "מכשירים את רבני הקהילות גם בנושא החסד", באתר ערוץ 7
↑   הרב דוד פיין I כנס לרבני קהילות וישובים - 'אתגרים והזדמנויות בזקנה בקהילה', סרטון  באתר יוטיוב
↑   הרב שלמה סובול, מייסד מרכז רבני ברקאי, בראיון ל'כאן מורשת' על הכנס "ובחרת בחיים" למניעת אובדנות, סרטון  באתר יוטיוב
↑   הרב דוד פיין, מייסד מרכז רבני ברקאי, בראיון לפארלי שחר בכאן מורשת על כנס המוגנות בקהילה, סרטון  באתר יוטיוב
↑  פרס ברקאי - Barkai, באתר israelrabbis.org
↑  הרב אורי שרקי זכה בפרס מפעל חיים לרב קהילה, באתר "סרוגים", 18 ביוני 2018
1 2  טקס פרסי ברקאי: רב השנה, גבאי השנה וקהילת השנה, באתר ערוץ 7
↑  הרב גדעון פרל זכה בפרס מפעל חיים, באתר "סרוגים", 10 ביולי 2016
↑  טקס פרס ברקאי: "פועלים להפיכת הקהילות למקומות אכפתיים וטובים יותר", באתר "סרוגים", 29 ביוני 2020
↑  מיזם קהילות תאומות, באתר Barkai
↑  התחבר/י או הירשם/הירשמי כדי לראות., באתר m.facebook.com
↑  אלפי מחזורים בנוסח מקוצר חולקו במודיעין, באתר ערוץ 7
↑   תפקיד רב הקהילה בעזרה לרווקים - חלק א I הרב שלמה סובול, ראש מרכז ברקאי וברק דרור-כהן, סרטון  באתר יוטיוב
↑  הרבנים התגייסו למען מבודדי מודיעין, באתר ערוץ 7
↑   המהדורה המרכזית של חדשות 2 על הפעילות של מרכז רבני ברקאי לקראת חג הסוכות, סרטון  באתר יוטיוב
ראיו ואיקאנו

ראיו ואיקאנו דה מדריד (בספרדית: Rayo Vallecano de Madrid) הוא מועדון כדורגל ספרדי משכונת ואיקאס (Vallecas) במדריד. המועדון נוסד בשנת 1924 ומשחק בלה ליגה. האצטדיון הביתי של המועדון, שנקרא על שם השכונה, אצטדיון ואיקאס, מכיל כ-14,700 מקומות ישיבה.
היסטוריה

ב-29 במאי 1924 נוסד המועדון בשם "אגרופסיון דפורטיבה אל ראיו". בשנת 1947 שונה שמו ל"אגרופסיון דפורטיבה ראיו ואיקאנו", ובשנת 1995 נקבע שמו הנוכחי "ראיו ואיקאנו דה מדריד". בתחילת דרכה שיחקה קבוצת המועדון בהתאחדות כדורגל מדרידאית מקומית.
בעונת 1999/2000 סיימה הקבוצה את הליגה הראשונה בספרד במקום התשיעי, שהוא המקום הגבוה ביותר שאליו הגיעה בליגה הראשונה בספרד עד לאותה עונה. בעקבות כך, המועדון שיחק בפעם הראשונה במפעלים האירופאיים, במסגרת גביע אופ"א בעונת 2000/2001. הקבוצה הגיעה עד לרבע הגמר, כשבשלב שמינית הגמר ניצחה את ז'ירונדן דה בורדו מצרפת. בשלב רבע הגמר הפסידה לקבוצת דפורטיבו אלבס מספרד והודחה מהטורניר.
בעונת 2006/2007 הגיעה הקבוצה לשלב שמינית גמר הגביע הספרדי, בו הפסידה לסביליה. בעונת 2009/2010 הגיעה הקבוצה שוב לשלב שמינית גמר הגביע הספרדי והפסידה למיורקה. בעונת 2011/2012 חזרה ראיו ואיקאנו לליגת העל לאחר היעדרות של שמונה עונות, כאשר סיימה בעונה החולפת במקום השני בליגת המשנה, ובכך, לראשונה שיחקו ארבע קבוצות מקהילת מדריד בליגת העל הספרדית: ראיו ואיקאנו, ריאל מדריד, אתלטיקו מדריד וחטאפה.
בעונת 2015/2016 שינתה הקבוצה את מדי החוץ שלה והסיפה את צבעי הקהילה הגאה בפס המופיע על החולצה.
פאקו חאמס מונה לתפקיד מאמן הקבוצה בקיץ 2012, ובעונת 2012/2013 סיימה הקבוצה במקום השמיני בליגה הראשונה. זהו המקום הגבוה ביותר אליו הגיעה בספרד. הקבוצה הייתה אמורה להשתתף בליגה האירופית בעונת 2013/2014, אך הושעתה מפעילות במפעלים האירופאיים של אופ"א עקב אי-עמידה בתנאים הפיננסיים שמציבה ההתאחדות האירופית. בעונה זו הגיעה למקום ה-12.
בסיום עונת 2020/2021 שבה ללה ליגה לאחר שהגיעה למקום השישי בליגה השנייה וגברה בגמר הפלייאוף שבין הקבוצות שהגיעו במקומות 3–6 על ז'ירונה. במשחק הראשון היא הפסידה בתוצאה 1–2 אך בגומלין היא ניצחה בתוצאה 2–0 והעפילה לליגה הראשונה (3–2 בסיכום שני המשחקים).
את עונת 2021/2022 פתחה הקבוצה בצורה טובה, ואת העונה סיימה במקום ה-12. את עונת 2022/2023 סיימה במקום ה-11.
סגל הקבוצה

נכון ל-22 בספטמבר 2024
שחקנים ידועים

אלברו נגרדו
הוגו סאנצ'ס
ויקטור אונופקו
קייסי קלר
ראול טאמודו
גרגוריו בניטו
ראול דה תומאס
אלכסנדר מורנו
רדאמל פלקאו
הישגים באירופה

גביע אופ"א :
רבע גמר (1): 2000/2001
הערות שוליים

↑  המועדון הספרדי ראיו ואייקנו יתרום 7 יורו לצדקה על כל "חולצת קשת" שתמכור, באתר כלכליסט, 2 ביולי 2015
↑  Jugadores, www.rayovallecano.es (בספרדית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX105354  LCCN: nb2018024043  VIAF: 149749552   WorldCat (עם VIAF): 149749552
קורט ולדהיים

קורט ולדהיים (בגרמנית: Kurt Waldheim; ‏21 בדצמבר 1918 – 14 ביוני 2007) היה דיפלומט ופוליטיקאי אוסטרי, מזכ"ל האו"ם (1972–1981) ונשיא אוסטריה (1986–1992). בעת התמודדותו על תפקיד נשיא אוסטריה נחשף כי במלחמת העולם השנייה שירת כקצין ביחידות ורמאכט שביצעו פשעי מלחמה, ועובדה זו גרמה להחרמתו על ידי מנהיגי המערב.
ביוגרפיה

ולדהיים נולד בכפר ליד וינה בשנת 1918, ולמד משפטים ודיפלומטיה באוניברסיטת וינה. שם גם היה חבר בברית הסטודנטים הנציונל-סוציאליסטים של גרמניה. במלחמת העולם השנייה שירת בוורמאכט (שירות שלימים התגלה כנגוע בפשעי מלחמה ובפשעים נגד האנושות). לאחר המלחמה הצטרף לשירות החוץ, ושירת כמזכיר ראשון בשגרירות אוסטריה בצרפת (1948–1951) ומאוחר יותר כשגריר ארצו בקנדה (1956–1960). בשנת 1964 מונה כשגריר אוסטריה באו"ם, ובשנת 1968 מונה כשר החוץ של אוסטריה מטעם "מפלגת העם האוסטרית". בשנת 1970 חזר לתפקידו כשגריר באו"ם, ובשנת 1971 התמודד על תפקיד נשיא אוסטריה, אך הפסיד לפרנץ יונאס.
ב-1972 נבחר כמזכ"ל האו"ם, וב-1976 נבחר לקדנציה שנייה בתפקיד למרות התנגדות מצד מדינות העולם השלישי. ניסיון לקדנציה שלישית ב-1981 נבלם בגלל וטו של סין.
בשנת 1976, כמזכ"ל האו"ם כינה בהתבטאות אנטי-ישראלית את מבצע אנטבה לחילוץ בני הערובה כ"תוקפנות משוועת".
ב-1986 הציג שוב את מועמדותו לנשיאות אוסטריה. בשלב הזה החלו לעלות האשמות על עברו הנאצי ומעורבותו בפשעי מלחמה ובפשעים נגד האנושות בתקופת שירותו כקצין במלחמת העולם השנייה. חרף ההאשמות הוא נבחר לתפקיד, אותו מילא עד 1992. בתקופת נשיאותו נחשב "אישיות בלתי רצויה" ברוב מדינות המערב, ולכן מיעט בביקורים ממלכתיים.
ולדהיים מת בשנת 2007 באוסטריה.
גילויים על פעילותו במלחמת העולם השנייה

בתקופת מערכת הבחירות לנשיאות אוסטריה ב-1986, החל כתב עת אוסטרי בשם "פרופיל" לפרסם סדרת כתבות תחקיר, שלפיהן השמיט ולדהיים מהביוגרפיה שלו פרטים שנגעו לפעילותו בתקופת המלחמה. באוטוביוגרפיה שהוציא לאור חודשים מספר לפני כן, סיפר ולדהיים כי במשך מרבית תקופת המלחמה עסק בלימודי משפטים בווינה, כשהוא מחלים מפציעה. העיתון, ובהמשך עיתונים נוספים בעולם והקונגרס היהודי העולמי, חשפו ממצאים לפיהם ולדהיים היה בשרות פעיל כקצין ביחידות הצבא הגרמני במדינות הבלקן. יחידות אלה היו מעורבות בפשעי מלחמה נגד אוכלוסייה אזרחית, פרטיזנים ויהודים ביוגוסלביה וביוון. ולדהיים אמנם לא הואשם בביצוע ישיר של פשעי מלחמה, אך התקשו לקבל את טענותיו כי הועסק כמתרגם בלבד, לא ידע על המתרחש, היה בחופשה בעת ביצוע הפשעים ו"רק מילא את חובתו כחייל".
החשיפה לא מנעה את בחירתו לנשיאות, אך בחירתו ותקופת נשיאותו נחשבות פרק מביך בתולדות אוסטריה. באפריל 1987, בעקבות בחינת המידע על ידי מחלקת המשפטים של ארצות הברית, הוצב ולדהיים ב"רשימת מעקב" של זרים לא-רצויים בארצות הברית. מדינות רבות הלכו בעקבות ארצות הברית. באוסטריה נשמעו קולות להתפטרותו, בצד קולות אחרים שהתנגדו לכך בטענה שנבחר בבחירות דמוקרטיות. לבסוף הוחלט על הקמת ועדה בינלאומית של היסטוריונים ומומחי זכויות אדם לבחינת הנושא. בפברואר 1988 פרסמה הוועדה את מסקנותיה, לפיהן אין ראיה חד-משמעית למעורבותו של ולדהיים בפשעי מלחמה, אך מן הסתם ידע על פשעים שבוצעו. ולדהיים פירש את מסקנות הוועדה כטיהור שמו והמשיך בתפקידו עד סוף הקדנציה, אך לא הציב את מועמדותו לבחירה מחדש ב-1992.
ישראל צמצמה את יחסיה עם אוסטריה בתקופת נשיאותו, וכאשר סיים שגריר ישראל בווינה את תפקידו, לא נשלח לו מחליף אלא לאחר תום כהונתו של ולדהיים. מצד אוסטריה, לא נשלח שגריר חדש עד תום כהונתו של ולדהיים אלא מונה ממונה על היחסים.
הערות שוליים

↑  „אוסטרייך איבר אָלֶס“ - הריעו האוסטרים שבחרו בואלדהיים לנשיאם, מעריב, 9 ביוני 1986
↑  יגאל אבידן, האוסטרים בוחרים מחליף לולדהיים, חדשות, 26 באפריל 1992
↑  עמירם ברקת, מת מזכ"ל האו"ם ונשיא אוסטריה לשעבר, קורט ולדהיים, באתר הארץ, 14 ביוני 2007
↑  Dinah A. Spritzer / JTA, Exposing Waldheim's Nazi past awakened Austrians, ג'רוזלם פוסט, Jun 17, 2007
↑  ⁨שבשבת ⁩ | ⁨מעריב⁩ | 23 מרץ 1990 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
| האומות המאוחדות מזכ"לי האומות המאוחדות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| בריטניה גלאדווין ג'ב (זמני) | נורווגיה טריגווה לי | שוודיה דאג המרשלד | בורמה או תאנט | אוסטריה קורט ולדהיים | פרו חוויאר פרז דה קוויאר | מצרים בוטרוס בוטרוס ראלי | גאנה קופי אנאן | קוריאה הדרומית באן קי-מון | פורטוגל אנטוניו גוטרש |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007280419105171  PLWABN: 9810629065605606  BIBSYS: 90260798  BNE: XX1156698  BnF: cb11928798p (data)  CiNii: DA00905763  GND: 118771000  ICCU: RAVV012094  ISNI: 0000 0001 1451 414X  LCCN: n79063069  MusicBrainz: 5aa06cb6-5aae-4e02-932e-72fb78fe18ba  NARA: 10583195  NDL: 00460019  NKC: jn20040202024  NLA: 35586962  NLG: 96362  NSK: 000325729  NTA: 071910913  RERO: 02-A003954468  SELIBR: 262927  SNAC: w6rx9f8b  SUDOC: 027191818  Trove: 1005036  VcBA: 495/90624  VIAF: 89613090   WorldCat (עם VIAF): 89613090
סביליה (כדורגל)

מועדון הכדורגל סביליה (בספרדית: Sevilla Fútbol Club) הוא מועדון כדורגל שמושבו בסביליה שבספרד. המועדון נוסד ב-14 באוקטובר 1905. קבוצת הכדורגל משחקת כיום בלה ליגה. הקבוצה עורכת את משחקיה הביתיים באצטדיון רמון סאנצ'ס פיחואן, אשר מכיל 43,883 מקומות ישיבה.
סביליה אתלטיקו

סביליה אתלטיקו (ידועה גם כסביליה ב') היא קבוצת המילואים של מועדון הכדורגל סביליה, אשר נוסדה בשנת 1958. כיום היא משחקת בליגה הספרדית השלישית.
בין השחקנים שעלו בצעירותם מסביליה אתלטיקו לקבוצה הראשונה נמצאים סרחיו ראמוס וחסוס נבאס, לימים שחקני נבחרת ספרד שזכתה במונדיאל 2010 וביורו 2012.
סגל שחקנים

נכון ל-30 בספטמבר 2024
תארים

לפני שהחלו התחרויות הלאומיות של ספרד, זכתה סביליה ב-17 אליפויות אנדלוסיות והוכתרה פעמיים כאלופת סביליה.
אליפות ספרד: 1945/1946
גביע המלך הספרדי (5): 1934/1935, 1938/1939, 1947/1948, 2006/2007, 2009/2010
הסופר קאפ הספרדי: 2007
גביע אופ"א/הליגה האירופית (7) (שיא): 2005/2006, 2006/2007, 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016, 2019/2020, 2022/2023
הסופר קאפ האירופי:
זכייה: 2006
סגנויות: 2007, 2014, 2015, 2016, 2020, 2023
הערות שוליים

↑  קיבל קידום: וינצ'נזו מונטלה סיכם בסביליה, באתר ערוץ הספורט, 28 בדצמבר 2017
↑  עלה כיתה: פאבלו מאצ'ין מונה למאמן סביליה. ספורט 1. 28 במאי 2018
↑  ONE, ההולנדי והמעופף: 2:3 לסביליה שזכתה באירופית, באתר ONE, ‏21 באוגוסט 2020
↑  מונטיאל שוב הוכתר לגיבור: סביליה ניצחה את רומא וזכתה בליגה האירופית, באתר וואלה, 1 ביוני 2023
↑  Primer equipo | Sevilla FC, www.sevillafc.es
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009116576405171  LCCN: nb2021003064  NKC: xx0305338  VIAF: 169438292   WorldCat (עם VIAF): 169438292 
אצטדיון רמון סאנצ'ס פיחואן
דמיסקסואליות

דגל הדמיסקסואליות
דמיסקסואליות (באנגלית: Demisexuality) היא נטייה מינית שבה אדם אינו חווה משיכה מינית ראשונית, סוג המשיכה שמתבסס על מאפיינים הניתנים לצפייה מידית כמו מראה או ריח ונחווה מיד לאחר דייט ראשון. אדם דמיסקסואל יכול לחוות רק משיכה מינית משנית, סוג המשיכה המתרחשת לאחר התפתחות קשר רגשי. משך הזמן שאדם דמיסקסואל צריך להכיר אדם אחר לפני שהוא מפתח משיכה מינית כלפיו משתנה מאדם לאדם. דמיסקסואליות מסווגת בדרך כלל בקשת הא-מינית אפורה.
המונח נטבע לראשונה בפורומים של רשת הנראות והחינוך הא-מינית (אנ') בפברואר 2006. בהתבסס על התיאוריה לפיה אלוסקסואלים (אנ') חווים משיכה מינית ראשונית ומשנית וגם א-מיניים אינם חווים, המונח דמיסקסואל הוצע עבור אנשים שחווים את המשני ללא הראשוני.
דמיסקסואליות, כמרכיב בספקטרום הא-מיני, נכלל בקבוצות אקטיביסטיות קוויריות של הארגונים הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה ופרויקט טרוור.
מאז 2019, אפליקציית השידוכים טינדר מאפשרת לציין דמיסקסואליות כאופציה לתיאורים עצמיים של נטייה מינית בפרופילים. כמו כן, דמיסקסואליות באנגלית מופיעה במילון האנגלי של אוקספורד מאז מרץ 2022.
ראו גם

ג'נדרקוויר
פאנסקסואליות
נזילות מינית
זהות מינית
הערות שוליים

↑  "Explore the spectrum: guide to finding your ace community". GLAAD. 2018-06-25. נבדק ב-2022-07-20.
↑  "Sexual orientation - APA Style". apastyle.apa.org. נבדק ב-2024-02-12.
1 2 3  Demmer, Jenna (22 בפברואר 2023). "Everything You Need to Know About Demisexuality". Health. אורכב מ-המקור ב-20 במרץ 2023. נבדק ב-7 באוגוסט 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "What Is Demisexuality?". WebMD. נבדק ב-2022-09-04.
1 2  Iqbal, Nosheen (7 בספטמבר 2019). "No lust at first sight: why thousands are now identifying as 'demisexual'". The Guardian. אורכב מ-המקור ב-7 בספטמבר 2019. נבדק ב-7 ביולי 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "What Is Demisexuality?". Feeld. נבדק ב-2022-07-20.
↑  Decker, Julie Sondra (2015). "Grayromanticism". The Invisible Orientation: An Introduction to Asexuality. Simon and Schuster. ISBN 978-1510700642. ארכיון מ-22 באוקטובר 2020. נבדק ב-24 באפריל 2020. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Kurowicka, Anna; Przybylo, Ela (2020). "Polish Asexualities: Catholic Religiosity and Asexual Online Activisms in Poland".  In Buyantueva, Radzhana; Shevtsova, Maryna (eds.). LGBTQ+ Activism in Central and Eastern Europe: Resistance, Representation and Identity. Palgrave Macmillan. p. 297. ISBN 978-3030204013. ארכיון מ-28 באוקטובר 2020. נבדק ב-24 באפריל 2020. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Pasquier, Morgan (2018-10-18). "Explore the spectrum: Guide to finding your ace community". glaad.org. ארכיון מ-1 באוגוסט 2020. נבדק ב-22 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Asexual". ארכיון מ-6 באפריל 2021. נבדק ב-22 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  O'Brien, Sara Ashley (2019-06-04). "Tinder adds sexual orientation feature to aid LGBTQ matching | CNN Business". CNN (באנגלית). נבדק ב-2023-01-06.
↑  "Content warning: May contain notes on the OED March 2022 update". 15 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
שקנדיה

מועדון הכדורגל שקנדיה טטובו (במקדונית: ФК Шкендија Тетово) הוא מועדון כדורגל מהעיר טטובו שבמקדוניה הצפונית, המשחק בליגת העל הצפון מקדונית.
היסטוריה

המועדון נוסד ב-1979 על ידי לאומנים אלבנים מטטובו, כדי שיאפשר לאלבנים המקומיים להתאחד בתמיכה סביב מועדון אחד. הרקע הלאומני של המועדון יצר יריבות עם רוב המועדונים בליגה, ובעיקר עם וארדאר סקופיה וטטקס טטובו. המועדון מפורסם גם בזכות האולטראס שלו, שמקפידים לנגן במשחקים את המנון אלבניה. המועדון נדד בליגות השונות, ובעונת 2010/2011 זכה באליפות ראשונה, לאחר 16 משחקים ללא הפסד. הקבוצה סיימה כסגנית האלופה בעונות 2015/2016 ו-2016/2017, וזכתה באליפויות נוספות בעונות 2017/2018, 2018/2019 ו-2020/2021.
בפעמים הראשונות שהתמודדה במפעלים האירופיים לא זכתה הקבוצה להצלחה, ובעונת 2016/2017 בליגה האירופית עברה סיבוב לראשונה והגיעה עד לשלב הפלייאוף, בו הפסידה במצטבר 1–6 לגנט. גם בעונת 2017/2018 הצליחה הקבוצה להגיע עד לשלב הפלייאוף, בו הפסידה במצטבר 0–7 למילאן. בעונת 2018/2019 בליגת האלופות הפסידה לרד בול זלצבורג בסיבוב המוקדמות השלישי, נשרה לליגה האירופית והודחה על ידי רוזנבורג בשלב הפלייאוף.
תארים

זכייה (4): 2010/11, 2017/18, 2018/19, 2020/21.
סגנות (3): 2015/16, 2016/17, 2023/24.
זכייה (2): 2015/16, 2017/18.
סגנות (3): 2005/06, 2012/13, 2016/17.
זכייה (1): 2011
מארק קרדונה

מארק קרדונה אי רובירה (בקטלאנית: Marc Cardona i Rovira, נולד ב-8 ביולי 1995 בליידה שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי-קטלאני המשחק בעמדת החלוץ בלאס פאלמאס מהלה ליגה.
קריירה

קרדונה נולד בליידה שבקטלוניה ובצעירותו הצטרף למחלקת הנוער של סאן בניטו. ב-2014 עבר לאתלטיקו סאנלוקניו, קבוצה מחבל אנדלוסיה ששיחקה באותם ימים בליגה הרביעית בספרד. בעונת 2015/2016 היה לחלוץ המוביל בקבוצה. ב-41 הופעות במהלך העונה הבקיע 20 שערים, כולל שלושער נגד סביליה ג' ב-24 בינואר 2016, והוא היה משמעותי מאוד בהעפלתה של סנאלוקניו לליגה השלישית.
יכולתו הטובה משכה את עיניה של ברצלונה, מהבכירות שבכדורגל בספרד, שהחתימה אותו בקיץ לקבוצת המילואים שלה, ברצלונה אתלטיק, שהייתה אז בליגה השלישית. כבר בהופעת הבכורה בקבוצתו החדשה כבש קרדונה שלושער, בניצחון 3–1 על אתלטיקו סגונטינו. קרדונה שיחק בתדירות גבוהה בהרכב ברצלונה ב'. במהלך עונתו הראשונה שם הבקיע 15 שערי ליגה בדרכה למקום הראשון בביתה, ממנו הגיעה לפלייאוף ההעפלה לליגה השנייה. בפלייאוף עצמו כבש שני שערים נוספים ועזר בהשלמת המשימה. במקביל, זכה למספר הזדמנויות בקבוצה הבוגרת של המועדון, שהודרכה על ידי לואיס אנריקה. ב-30 בנובמבר 2016 ערך את הופעת הבכורה בקבוצה כשנכנס כמחליף במשחק הגביע הספרדי נגד הרקולס אליקנטה. ב-6 בדצמבר נכנס כמחליף במשחק ליגת האלופות נגד בורוסיה מנשנגלדבך שהסתיים בניצחון 4–0 לזכות קבוצתו. בסוף העונה זכתה ברצלונה בגביע המלך, תואר שנזקף לזכות קרדונה בזכות ההופעה שלו בתחילת העונה.
בעונת 2017/2018, עת חוותה ברצלונה ב' קשיים רבים בליגה השנייה, גם קרדונה התקשה להציג את היכולת שאפיינה אותה בעונה הקודמת. קרדונה הבקיע 7 שערי ליגה בלבד ב-29 הופעות, בעוד ברצלונה ב' סיימה את העונה במקום ה-20 וירדה חזרה לליגה השלישית. נוסף על כך, קרדונה לא ערך אף הופעה במהלך העונה בקבוצה הבוגרת של המועדון, אותה אימן ארנסטו ואלוורדה. בקיץ 2018 הושאל קרדונה למשך עונה אחת לאייבר. כבר בהופעת הבכורה שלו בקבוצתו החדשה, ב-31 באוגוסט, הבקיע קרדונה בניצחון קבוצתו 2–1 את ריאל סוסיאדד. את שערו השני במדי אייבר כבש קרדונה ב-9 במרץ 2019, בתיקו 1–1 עם דפורטיבו אלאבס.
ב-25 ביוני 2019 חתם על חוזה לארבע שנים במדי העולה החדשה ללה ליגה, אוססונה.
בפתיחת עונת 2020/2021 הושאל למיורקה (במקביל אנטה בודימיר הושאל לאוססונה).
תארים

הגביע הספרדי: 2016/17
הערות שוליים

↑  Del Sanluqueño a la 'Champions' con el FC Barcelona,‏ J. M. Aguilera,‏ La Voz De Cádiz,‏ 5.9.2016
↑  Marc Cardona, de la Primera Andaluza a la Champions a base de goles,‏ Ivan San Antonio,‏ ספורט, 7.2.2016
↑  אתר ערוץ הספורט – sport5.co.il, באתר m.sport5.co.il
אולסלו השני, מלך בוהמיה והונגריה

אולסלו השני, מלך בוהמיה והונגריה (בהונגרית: II. Ulászló magyar király, בפולנית: Władysław II Jagiellończyk, בצ'כית: Vladislav II. Jagellonský, בסלובקית: Vladislav II. Jagelovský, בקרואטית: Vladislav II. Jagelović;‏1 במרץ 1456 –  13 במרץ 1516), היה מלך בוהמיה בין השנים 1471–1516, ומלך הונגריה בין השנים 1490–1516. נמנה, דרך אביו, עם בני השושלת היגלונית, ממוצא ליטאי-פולני. מצד אמו היה ממוצא אוסטרי-גרמני.
ביוגרפיה > ראשית חייו

אולסלו נולד ב-1 במרץ 1456 בקרקוב בשם ולדיסלב, לקז'ימייז' הרביעי, מלך פולין ואליזבת מאוסטריה, בתם של אלברכט השני, מלך גרמניה ואליזבת מלוקסמבורג. בשנת 1457 מת דודו לסלו החמישי, מלך הונגריה, והוריו תבעו כיורשיו את הכתר, אולם בהונגריה נבחר מתיאש הוניאדי, ואילו בבוהמיה נבחר גאורגה פודבראדי. אביו רצה להכינו לקראת שלטונו בממלכה, והטיל על ההיסטוריון יאן דלוגוש לחנכו.
ביוגרפיה > מלך בוהמיה

בסוף 1466 הטיל האפיפיור פאולוס השני נידוי על ייז'י פודבראדי, וקרא לאצילים הבוהמיים להדיחו. האצילים הבוהמיים פנו למתיאש הראשון, מלך הונגריה לעזרה, ובמרץ 1468 פלש מתיאש למוראביה. גאורגה פודבראדי פנה לקז'ימייז' הרביעי, מלך פולין, והציע לו להכיר בבנו ולדיסלב כיורשו, בעד לתמיכתו נגד מתיאש הוניאדי. בתחילת 1469 הכריח ייז'י פודבראדי את מתיאש הוניאדי לחתום על הסכם שלום, אולם בתגובה הכתירו האצילים הבוהמיים את מתיאש למלך בוהמיה. ייז'י פודבראדי חזר על הצעתו לקז'ימייז' הרביעי, והוא פתח בדיונים על כך עם פרידריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, אולם ב-22 במרץ 1471 מת לפתע ייז'י פודבראדי.
לאחר שאישר ולדיסלב את קיומן של שתי דתות בבוהמיה; קתולים והוסיטים, כפי שנקבע בהסכם בזל בשנת 1462, הוא נבחר ב-28 במאי בדיאט הבוהמי למלך בוהמיה. הכס הקדוש סירב להכיר בבחירתו של ולדיסלב, ותמך בטענתו של מתיאש הוניאדי לכתר, אולם פרידריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה תמך בוולדיסלב.
מכיוון שוולדיסלב נסמך על כוחם של האצילים ולא על כוח צבאי כלשהו, הדיאט הבוהמי קיבל כוח רב, ואף היה ממונה על חקיקת חוקים.
ביוגרפיה > מלחמת בוהמיה-הונגריה

קזימייז' הרביעי שתמך בבנו, הרשה לבנו קז'ימייז' הקדוש לפלוש להונגריה העליונה, לאחר שאצילים הונגריים הבטיחו לו את הכתר. אולם, עד לסוף שנת 1471 הביס מתיאש הוניאדי את קז'ימייז', והאפיפיור סיקסטוס הרביעי הורה לשליחו מרקו ברבו לפעול להדחת ולדיסלב ואביו אם ימשיכו להילחם במתיאש. כתוצאה מכך ב-31 במאי 1472 חתמו קזימייז' וולדיסלב על הפוגה, וב-21 בפברואר 1474 חתמו על הפסקת אש לשלוש שנים. אולם, עד מהרה נפגש ולדיסלב עם פרידריך השלישי בדיאט הקיסרי בנירנברג וכרת עמו ברית נגד מתיאש, ובנוסף קז'ימייז' הרביעי הצטרף לקואליציה. הצבאות הפולנים והבוהמיים פרצו לשלזיה וצרו באוקטובר אותה שנה על מתיאש בוורוצלב. אולם, הכוחות ההונגריים ניתקו את נתיבי האספקה של הפולשים, ואילצו את ולדיסלב וקז'ימייז' לחתום ב-8 בדצמבר על שביתת נשק חדשה.
בשנת 1476 התחתן ולדיסלב על ידי שליח עם ברברה מברנדנבורג, בתו של אלברכט השלישי, הנסיך הבוחר מברנדנבורג, ואלמנתו של הנריק האחד עשר, דוכס גלוגוב שירשה את נחלות בעלה בשלזיה. עד מהרה פלש יאן השני, דוכס ז'אגאן, שהיה אחיינו של הנריק האחד עשר, לדוכסות גלוגוב בתמיכת מתיאש וכבש אותה, ובעקבות זאת אסרה המועצה המלכותית הבוהמית על ברברה מברנדנבורג להגיע לבוהמיה.
בעקבות הניסיון של ולדיסלב לתפוס את דוכסות גלוגוב, פרץ סכסוך חדש. ולדיסלב ופרידריך השלישי אישרו את בריתם נגד מתיאש ב-5 בדצמבר 1476, אולם נציג האפיפיור, בלדזארה דה פישיה, איים על ולדיסלב בנידוי, אם יפלוש לתחומי הונגריה. ב-10 ביוני 1477 נתן פרידריך השלישי לוולדיסלב את התואר נסיך בוחר של האימפריה הרומית הקדושה, ויומיים לאחר מכן הכריז מתיאש מלחמה נגד הקיסר ופלש לאוסטריה. ולדיסלב שלח תגבורת לפרידריך שהיה בעל בריתו, אך הוא החזיר את חייליו מאוסטריה בסוף יולי, ובעקבות כך נאלץ פרידריך ב-1 בדצמבר להכיר במתיאש כמלך החוקי של בוהמיה.
ב-15 בינואר 1478 בלדזארה דה פישיה נידה את ולדיסלב ותומכיו, ובעקבות כך נציגי ולדיסלב ומתיאש החלו במשא ומתן חדש, והם הגיעו לפשרה שהתקבלה על ידי שני המלכים; לשניהם ניתנה הזכות להשתמש בתואר מלך בוהמיה, אך רק מתיאש נדרש להתייחס כך אל ולדיסלב בהתכתבותם. אדמות הכתר הבוהמי נחלקו: ולדיסלב שלט בבוהמיה ומתיאש שלט במוראביה, שלזיה ולוסאטיה. הפשרה גם הסמיכה את ולדיסלב לפדות את שלושה המחוזות עבור 400,000 פלורינים זהב לאחר מותו של מתיאס. מתיאש וולדיסלב אשררו את הסכם השלום בכבוד רב ובפגישה רשמית באולומואוץ ב-21 ביולי 1479.