stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מועצת הנגב
מייסדי מועצת הנגב

בפברואר 2019 סיים מיכאל ביטון את כהונתו כיושב ראש הארגון בשל מועמדתו לכנסת ה-21 ברשימת כחול לבן. בשנת 2019 מונה סגן ראש העיר באר שבע, טל אל-על כממלא מקום היו"ר ובתחילת שנת 2020 מונה ראש עיריית ערד, עו"ד ניסן בן חמו כיושב הראש הקבוע של המועצה.
| שם מלא | שם הארגון | שם מלא | שם הארגון |
| --- | --- | --- | --- |
| ניסן בן חמו | יו"ר מועצת הנגב וראש עיריית ערד | רוביק דנילוביץ | ראש עיריית באר שבע |
| יוהאן אטלן | מנכ"ל מועצת הנגב | רוביק דנילוביץ | ראש עיריית באר שבע |
| מיכאל ביטון | ראש מועצת ירוחם | עדי ניר שגיא | מכון מנדל למנהיגות בנגב |
| אלון דוידי | ראש עיריית שדרות | איציק דנינו | ראש עיריית אופקים |
| טלאל אל קרנאוי | ראש עיריית רהט | שמוליק יפרח | מנכ"ל ומנהל אמנותי שותף של תיאטרון באר שבע ומייסד ומנהל של גודמן - בית ספר למשחק בנגב |
| סיגל מורן | ראש מועצה אזורית בני שמעון | פרופ' יהודה חדד | המכללה האקדמית להנדסה סמי שמעון |
| יחיאל זוהר | ראש עיריית נתיבות | פרופ' רבקה כרמי | אוניברסיטת בן-גוריון בנגב |
| טל אל-על | מ"מ וסגן ראש עיריית באר שבע | פרופ' עמרי ידלין | המכללה האקדמית ספיר |
| שמוליק ריפמן | ראש מועצה אזורית רמת נגב לשעבר | אלי אביסרור | ארגון הקבלנים והבונים בבאר שבע והסביבה |
| ערן דורון | ראש מועצה אזורית רמת נגב | יוסי דלויה | לשכת המסחר והתעשייה |
| מאיר יצחק הלוי | ראש עיריית אילת | משה וחניש | התאחדות המלאכה והתעשייה בישראל |
| טלי פלוסקוב | ח"כ מטעם מפלגת כולנו, סגנית יו"ר הכנסת, ראש עיריית ערד לשעבר | מאיר בביוף | יו"ר ההסתדרות במרחב נגב |
| טומאן אבו רקייק | ראש מועצה מקומית תל שבע | רן גרשפלד | התאחדות התעשיינים בדרום |
| אבו ערער מטאוע | ראש מועצה מקומית ערערה לשעבר | עמיצור דמרי | מנהל תחום צעירים עולים- ג'וינט ישראל |
| נאיף אבו ערער | ראש מועצה מקומית ערערה | רוני פלמר | מנכ"ל תנועת אור |
| ד"ר מוחמד אלנבארי | ראש מועצה מקומית חורה | ח'יר אלבז | מנכ"ל אג'יק - מכון הנגב |
| סאלם אבו עייש | ראש מועצה מקומית לקייה | בלה אלכסנדרוב | ארץ עיר |
| רוני מרום | ראש מועצה מקומית מצפה רמון | אבי דבוש | שתיל |
| דב ליטבינוף | ראש מועצה אזורית תמר | יואב סמוחי | המכון למורשת בן-גוריון |
| אלון שוסטר | ראש מועצה אזורית שער הנגב | בתיה הצג'ס | נציגת ציבור |
| אהוד גת | ראש מועצה אזורית אילות | ניתאי שרייבר | מנכ"ל גוונים |
| אייל בלום | ראש מועצה אזורית ערבה תיכונה | יפעת הלל | נציגת ציבור |
| שי חג'ג' | ראש מועצה אזורית מרחבים | עדיאל אלגי | מנהל מרכז הצעירים בדימונה |
| איציק תומר | ראש מועצה אזורית אלקסום לשעבר | ניבה רעם | מנכ"ל קולות בנגב |
| יונה רחמים (בדימוס) | ראש מועצה אזורית נווה מדבר | נילי סורקיס | מנהלת מרכז צעירים ערד |
| תמיר עידאן | ראש מועצה אזורית שדות נגב | שלי סויסה | מנכ"ל צעירים בירוחם |
הערות שוליים

↑  מיכאל ביטון, שנה להקמת מועצת הנגב, באתר ישראל היום, ‏רביעי, דצמבר 30, 2015 - 16:11
↑  אודות, באתר מועצת הנגב
מושל אלסקה

| --- | --- |


 איוש נוכחי:  מייק דאנליבי
 תאריך כניסה לתפקיד:  3 בדצמבר 2018
 דרכי מינוי:  בחירות כלליות
 תחום שיפוט:  אלסקה אלסקה
 מושב המשרה:  ג'ונו
 משך כהונה קצוב:  4 שנים
 ייסוד המשרה:  3 בינואר 1959
 איוש ראשון:  ויליאם איגן
 
מושל אלסקה (באנגלית: Governor of Alaska) הוא המושל וראש הרשות המבצעת של מדינת אלסקה שבארצות הברית. המושל הוא גם המפקד העליון של הכוחות המזוינים של המדינה.
11 גברים ואישה אחת כיהנו עד כה כמושלי אלסקה ב-14 תקופות כהונה נפרדות מאז התקבלה אלסקה כמדינה בארצות הברית ב-1959, זאת בנוסף למעל 30 מושלים אזרחיים וצבאיים שכיהנו בה כאשר עוד הייתה טריטוריה. רק שניים מבין מושלי אלסקה, ויליאם איגן וביל ווקר, נולדו בה. שני מושלים, איגן ווולי היקל, נבחרו לשתי תקופות כהונה בלתי רצופות. היקל גם בולט כמקרה יוצא דופן של מושל שנבחר מטעם מפלגה שלישית, "מפלגת העצמאות של אלסקה". המושל שמשך כהונתו הייתה הארוכה ביותר היה איגן, שנבחר בשלוש מערכות בחירות וכיהן כמעט 12 שנים.
מושל אלסקה הנוכחי הוא מייק דאנליבי, שהושבע לתפקידו ב-3 בדצמבר 2018.
היסטוריה

אלסקה נרכשה על ידי ארצות הברית מידי האימפריה הרוסית ב-1867, כשההעברה הרשמית התבצעה ב-18 באוקטובר אותה שנה, תאריך שעד היום נחגג באלסקה כיום אלסקה. לפני כן היא הייתה קרויה אמריקה הרוסית או אלסקה הרוסית, ומשלו בה מושלים ומנהלים כלליים של החברה הרוסית-אמריקאית.
אזור עצום זה נקרא בתחילה "מחלקת אלסקה" (Department of Alaska), תחת שיפוטה של מחלקת המלחמה של ארצות הברית, והוא נוהל על ידי צבא ארצות הברית עד 1877, כאשר נסוג הצבא מאלסקה. לאחר מכן הועברה השליטה על המחלקה למחלקת האוצר, כאשר גובה המכס היה הפקיד הפדרלי בעל הדרגה הגבוהה ביותר בטריטוריה. ב-1879 עברה השליטה על מחלקת אלסקה לידי צי ארצות הברית.
ב-17 במאי 1884 שונה שמה של מחלקת אלסקה ל"מחוז אלסקה" (District of Alaska), טריטוריה מאוגדת אך לא מאורגנת עם ממשלה אזרחית. המושל היה ממונה על ידי נשיא ארצות הברית.
ב-24 באוגוסט 1912 הפכה אלסקה לטריטוריה מאורגנת. מושלי הטריטוריה המשיכו להיות ממונים על ידי הנשיא.
ב-3 בינואר 1959 התקבלה אלסקה כמדינה בארצות הברית.
חוקת אלסקה קובעת שהבחירות למשרת המושל ולמשרת סגן המושל מתקיימות אחת לארבע שנים, כאשר השניים מתמודדים באותו פתק הצבעה. תקופת כהונת המושל וסגנו מתחילה ביום שני הראשון של חודש דצמבר שלאחר הבחירות. המושלים רשאים להתמודד לתקופת כהונה רצופה נוספת אחת בלבד. בחירה לתקופת כהונה שלישית אפשרית רק לאחר המתנה של תקופת כהונה אחת. במקרה של התפנות משרת המושל, סגן המושל מושבע כמושל במקומו. החוקה המקורית של 1956 הגדירה את תפקיד מזכיר המדינה, שמבחינה תפקודית הייתה זהה לזו של סגן המושל. ב-1970 שונה שם המשרה לסגן המושל.
מושלי אלסקה לדורותיהם

| מס' | תמונה | שם   (שנות חיים) | תחילת כהונה | סיום כהונה | מפלגה | מפלגה | בחירות | סגן המושל/מזכיר המדינה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | ויליאם איגן   (1914 - 1984) | 3 בינואר 1959 | 5 בדצמבר 1966 |  |  המפלגה הדמוקרטית | 1958   1962 | יו וייד |
| 2 |  | וולי היקל   (1919 - 2010) | 5 בדצמבר 1966 | 29 בינואר 1969   (התפטר) |  |  המפלגה הרפובליקנית | 1966 | קית' הארווי מילר |
| 3 |  | קית' הארווי מילר   (1925 - 2019) | 29 בינואר 1969 | 7 בדצמבר 1970 |  |  המפלגה הרפובליקנית |  | רוברט וורד |
| (1) |  | ויליאם איגן   (1914 - 1984) | 7 בדצמבר 1970 | 2 בדצמבר 1974 |  |  המפלגה הדמוקרטית | 1970 | הנרי בוצ'ר |
| 4 |  | ג'יי המונד   (1922 - 2005) | 2 בדצמבר 1974 | 6 בדצמבר 1982 |  |  המפלגה הרפובליקנית | 1974   1978 | לואל תומאס   טרי מילר |
| 5 |  | ביל שפילד   (נולד ב-1928) | 6 בדצמבר 1982 | 1 בדצמבר 1986 |  |  המפלגה הדמוקרטית | 1982 | סטיב מק'אלפין |
| 6 |  | סטיב קופר   (נולד ב-1938) | 1 בדצמבר 1986 | 3 בדצמבר 1990 |  |  המפלגה הדמוקרטית | 1986 | סטיב מק'אלפין |
| (2) |  | וולי היקל   (1919 - 2010) | 3 בדצמבר 1990 | 5 בדצמבר 1994 |  | מפלגת העצמאות של אלסקה | 1990 | ג'ק קוגהיל |
| 7 |  | טוני נולס   (נולד ב-1943) | 5 בדצמבר 1994 | 2 בדצמבר 2002 |  |  המפלגה הדמוקרטית | 1994   1998 | פראן אולמר |
| 8 |  | פרנק מרקאוסקי   (נולד ב-1933) | 2 בדצמבר 2002 | 4 בדצמבר 2006 |  |  המפלגה הרפובליקנית | 2002 | לורן לימן |
| 9 |  | שרה פיילין   (נולדה ב-1964) | 4 בדצמבר 2006 | 26 ביולי 2009   (התפטרה) |  |  המפלגה הרפובליקנית | 2006 | שון פרנל |
| 10 |  | שון פרנל   (נולד ב-1962) | 26 ביולי 2009 | 1 בדצמבר 2014 |  |  המפלגה הרפובליקנית | 2010 | קרייג קמפבל   מיד טרידוול |
| 11 |  | ביל ווקר   (נולד ב-1951) | 1 בדצמבר 2014 | 3 בדצמבר 2018 |  | עצמאי | 2014 | ביירון מלוט   ולרי דייווידסון |
| 12 |  | מייק דאנליבי   (נולד ב-1961) | 3 בדצמבר 2018 | מכהן |  |  המפלגה הרפובליקנית | 2018 | קווין מאייר |
ביאורים

↑  התפטר כדי לכהן כמזכיר הפנים של ארצות הברית.
↑  התפטרה עקב חקירה משפטית.
הערות שוליים

↑  "Purchase of Alaska, 1867". United States Department of State Office of the Historian.
↑  Gates, Nancy (2007). The Alaska Almanac: Facts about Alaska (30th ed.). Graphic Arts Center Publishing Co. p. 86.
| מושלי מדינות ארצות הברית ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| מושלי מדינות ארצות הברית | אוהיו • אוקלהומה • אורגון • איווה • איידהו • אילינוי • אינדיאנה • אלבמה • אלסקה • אריזונה • ארקנסו • ג'ורג'יה • דלאוור • דקוטה הדרומית • דקוטה הצפונית • הוואי • וושינגטון • ויומינג •  ויסקונסין • וירג'יניה • וירג'יניה המערבית • ורמונט • טנסי • טקסס • יוטה • לואיזיאנה • מונטנה • מיזורי • מיין • מינסוטה • מיסיסיפי • מישיגן • מסצ'וסטס • מרילנד • נבדה • נברסקה • ניו ג'רזי • ניו המפשייר • ניו יורק • ניו מקסיקו • פלורידה • פנסילבניה • קולורדו • קונטיקט • קליפורניה • קנזס • קנטקי • קרוליינה הדרומית • קרוליינה הצפונית • רוד איילנד |  |
| ראו גם | נשיא ארצות הברית • זכויות המדינות בארצות הברית |  |
מוריס שמאס

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 מדינה:  ישראל 
 
מוריס שמאס ("אבו פריד"; 1930 – אוגוסט 2013) היה משורר, סופר, תסריטאי, עיתונאי ומפיק ישראלי ממוצא יהודי מצרי.
קורות חיים

שמאס נולד בשנת 1930 ברובע היהודי (חארת אל-יהוד) של קהיר, למשפחה יהודית קראית. העדה הקראית במצרים שימרה את הערבית בתור שפת דיבור (גם בעוד רוב יהודי מצרים עברו לצרפתית) וזאת גם הייתה שפת אמו של שמאס. לאחר שהשלים את לימודיו התיכוניים החל לעבוד כעיתונאי עבור שני עיתונים יהודים-מצרים בשפה הערבית; אל-כלים (ביטאון צעירי העדה הקראית) ואל-שמס (שבועון ציוני). לצד זאת היה בקשר קרוב עם המשורר היהודי-קראי מוראד פרג' שלקח אותו תחת חסותו. הוא לקח חלק בחוגים ספרותיים בקהיר, וביקר באופן תכוף בתיאטרון שהפעיל בקהיר נג'יב אל-ריחאני עד שהחל לעבוד בו כלחשן. במצרים התחתן שמאס עם צעירה בשם עזה, ולזוג נולד בן בכור לו קראו פריד. על כן הכינוי "אבו פריד" אשר ליווה אותו במהלך חייו. בשנת 1948 פרסם במצרים תחת שם העט מרסי איוב קובץ מחקרים בשם "רואד אל-נהצ'ה אל-מסרחיה פי מצר" (חלוצי התחייה של התיאטרון במצרים).
בזמן מלחמת העצמאות של ישראל, כאשר הרובע היהודי בקהיר הותקף על ידי מתפרעים מקרב חוגי האחים המוסלמים, שמאס לקח חלק במאמץ להגן עליו ולהדוף את המתפרעים ביחד עם צעירים יהודים אחרים.
בשנת 1951 עלה לישראל ביחד עם אשתו ובנו. בארץ נקלט שנים אחדות לאחר בואו בתחנת קול ישראל בערבית, ובמשך שנים רבות ניהל את מחלקת הדרמה בתחנה. כחלק מעבודה זאת כתב והפיק דרמות וקומדיות רבות בערבית. בעיתון דבר בשנת 1964 נכתב כי "תוכניותיו פופולריות מאוד, בישראל ובארצות ערב – זה כמעט שאינו מצריך אימות לאור כל האימותים הקיימים". אחת התוכניות שהפיק הייתה "אבו טרפיש" – הפלאח הישיש, שהתלבט בבעיות הזמנים החדשים, לחם בקנאות בעד הישן, אך בסופו של דבר נהנה אף הוא מחידושי המודרנה. תוכנית אחרת הייתה "תיבת נוח" – תוכנית של 12 ערבים מנצרת, מוסלמים ונוצרים, שעסקה בחיי היום יום של ערביי ישראל. מלבד עבודתו בקול ישראל בערבית, שמאס עבד גם בלימוד השפה והתרבות הערבית לערביסטים רבים ברשות השידור ובשירות המדינה.
בשנת 1979, לכבוד חתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים, פרסם שמאס אוסף סיפורים קצרים בערבית בשם "א-שייח' שבתאי וחכאיאית מן חארת אל-יהוד" (השייח' שבתאי וסיפורים משכונת היהודים). בשנת 1989 פרסם ספר שירה בערבית ספרותית בשם "סבע סנאבל הזילה" ("שבע שיבולים צנומות"), בו כ-40 שירים העוסקים במוסר, חברה ופוליטיקה, תוך שימוש במוטיביים תנ"כיים. על פי ששון סומך, שני ספרים אלו זכו לתהודה רבה במצרים, אך זכו לתפוצה מעטה בישראל.
בשנת 2003 פרסם את ספרו השלישי בערבית, ספר זכרונות בשם "עזה - חפידת נפרתיתי" ("עזה - נכדתה של נפרתיתי"). בספר מספר שמאס על נעוריו במצרים ועל חייו בישראל, בעיקר שנותיו הראשונות בה. הספר כתוב, כמו רבים מכתביו האחרים של שמאס, ברוח ההומור המצרי, אך גם מביא את סיפור האהבה בין שמאס לאשתו עזה, שנפטרה שנים אחדות קודם ליציאת הספר בייסורים קשים; התהוותה וצמיחתה של האהבה בין השניים, נישואיהם בניגוד לרצון אביו של מוריס, בואם לישראל, מאבקם להתאקלם בה, ועד הגיעם לסף הזקנה, מחלת האישה ומותה.
שמאס היה אחד היוצרים היחידים שעלו מארצות ערב והמשיכו ליצור בערבית בישראל. הוא נפטר באוגוסט 2013 בגיל 83, והותיר אחריו שני בנים, בת, עשרה נכדים ושלושה נינים. בן נוסף שלו נהרג בתאונה בצעירותו. הוא נקבר לצד רעייתו בנהריה.
ספריו

مرسي ايوب (موريس شماس), رواد النهضة المسرحية في مصر, الفيوم: مطبعة الفيوم, 1948
موريس شماس, الشيخ شبتاي وحكايات من حارة اليهود, دار قتيبة, 1979.
موريس شماس, سبع سنابل هزيلة, 1989.
موريس شماس, عزة ـ حفيدة نفرتيتي, 2003.
לקריאה נוספת

אבי רז, הקהילה היהודית במצרים ובני הארץ המוסלמים בראי הספרות היהודית-המצרית במחצית הראשונה של המאה העשרים, פעמים 101-102 (תשס"ה), עמ' 63–109.
Starr, Deborah. “Sensing the City: Representations of Cairo’s Ḥārat al-Yahūd,” Prooftexts 26 (2006): 138–162.
הערות שוליים

↑  שמואל מורה, חיבורי יהודים בלשון הערבית, ירושלים: מכון בן צבי והאוניברסיטה העברית, תשל"ד, עמ' 23.
 مرسي ايوب, "رواد النهضة المسرحية في مصر", الفيوم: مطبعة الفيوم, 1948.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284469905171  ISNI: 0000 0003 6038 2461  LCCN: no2011186413  NTA: 192630938  VIAF: 220754779   WorldCat (עם VIAF): 220754779
מה יהיה

מה יהיה הוא המיני-אלבום הראשון של הזמר-יוצר מרגי. האלבום יצא לאור ב-15 בספטמבר 2019, על ידי חברות התקליטים Mobile1 Music. האלבום כולו הופק בהפקתו של ג'וני גולדשטיין. האלבום מכיל את הסינגלים "הכל שקוף" ו"אסור".
רקע והפקה

שירי האלבום משלבים את סגנונות הפופ, רית'ם אנד בלוז והטראפ. את שירי האלבום כתב והלחין מרגי יחד עם ג'וני גולדשטיין, בחלק מהשירים הצטרפו לכתיבה וההלחנה טליסמאן, איתי שמעוני, רון ביטון ושי פינטו בין היתר.
סינגלים

"הכל שקוף" - יצא לאור ב-1 בספטמבר 2019 כסינגל הראשון מהמיני-אלבום. עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-3 במצעד של מדיה פורסט ואל המקום ה-10 במצעד השבועי של גלגלצ. השיר נכתב על ידי יהונתן מרגי, יונתן גולדשטיין ושי פינטו, הולחן על ידי מרגי וגולדשטיין, והופק על ידי גולדשטיין גם כן.
"אסור" - יצא לאור ב-8 בספטמבר 2019 כסינגל השני מהמיני-אלבום. עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-5 במצעד של מדיה פורסט השיר נכתב על ידי יהונתן מרגי, יונתן גולדשטיין וטליסמאן, הולחן על ידי מרגי וגולדשטיין, והופק על ידי גולדשטיין גם כן.
רשימת רצועות

| מה יהיה> מס' | מה יהיה> שם | מה יהיה> מילים | מה יהיה> לחן | מה יהיה> משך | מה יהיה>  | מה יהיה>  | מה יהיה>  | מה יהיה>  | מה יהיה>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | מה יהיה  | יהונתן מרגי, יונתן גולדשטיין, שי פינטו, איתי שמעוני | מרגי, גולדשטיין, שמעוני | 3:18 |  |  |  |  |  |
| 2. | פלוס אחד  | מרגי, גולדשטיין, רון ביטון | מרגי, גולדשטיין, ביטון | 3:40 |  |  |  |  |  |
| 3. | מדגסקר  | מרגי, גולדשטיין, טל בן נון | מרגי, גולדשטיין, בן נון | 2:37 |  |  |  |  |  |
| 4. | הכל שקוף  | מרגי, גולדשטיין, פינטו | מרגי, גולדשטיין | 3:35 |  |  |  |  |  |
| 5. | אסור  | מרגי, גולדשטיין, בן נון | מרגי, גולדשטיין | 3:08 |  |  |  |  |  |
| 6. | זה הסוף שלנו  | מרגי, גולדשטיין, ביטון | מרגי, גולשטיין, ביטון | 3:18 |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 19:36 |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  מאיה כהן, מוזיקה, באתר ישראל היום, 15 בספטמבר 2019
1 2  niv the tool, המצעד השבועי של מדיה פורסט, באתר mediaforest-group
| מרגי |
| --- | --- | --- |
דיסקוגרפיה
| מיני-אלבומים | מה יהיה • לא להיות לבד • Dark Side of the Rainbow • ‏Shadows of Blue • מרגיש כמו אהבה |  |
| סינגלים | "תני לי רגע" • "הזוג הזה" • "אני לא אני" • "הכל שקוף" • "אסור" • "דיבור נגוע" • "לא יוצא למסיבות" • "אמבולנס" • "סגול בהיר" • "אנג'ל" • "לא להיות לבד" • "Sucks to Know You (FU)" ‏• "Lie Like This" • "צונאמי" |  |
| השתתפות בסינגלים | "Hoodie" |  |
| ערכים קשורים | הכוכב הבא לאירוויזיון 2018 • טדי הפקות • Mobile1 Music • סבן מיוזיק גרופ |  |
מבזק חדשות

מבזק חדשות הוא מהדורת חדשות קצרה יחסית, בת כחמש עד עשר דקות (להבדיל ממהדורה מלאה הנמשכת כחצי שעה עד שעה). בנוסף למבזק חדשות שגרתי, המשודר במועדים שתוכננו מראש, מתקיימת לפעמים פריצת חדשות, בעקבות אירוע שהתרחש ומצדיק דיווח מיידי תוך הפסקת השידור הרגיל. מבזק חדשות מלווה בדרך כלל בשידור חי ממקום האירוע במטרה להפגיש את הצופה עם זירת ההתרחשות – דבר המעודד המשך צפייה ומהווה חלק בלתי נפרד מטקס הדיווח העיתונאי במיוחד במקרי חירום.
מבזק חדשות שגרתי

פורמט מבזק החדשות כמעט ואינו משתנה בין ערוץ אחד למשנהו. המבזקן יושב מול המצלמה ומקריא מתוך מכשיר הטלפרומפטר את המבזק שעמלו עליו במשך שעות עוד לפני שידורו. המבזק מלווה בדרך כלל באות פתיחה ובאות סגירה כמו כל תוכנית טלוויזיה. במהלך המבזק מוצג פסנוע חדשות – כתוביות בתחתית המסך (טיקרים) שמסכמות את דברי המבזקן בצורה קצרה וגם קטעי וידאו וקול בנושא האייטם שמוצג באותו הזמן.
המבזק עצמו אורך לא יותר מעשר דקות אך עם זאת מושקעות בהכנתו שעות רבות. במבזק מוצגים מספר אייטמים חדשותיים מרכזיים שהתרחשו באותו היום ובסופו של המבזק משודרת תחזית מזג האוויר. לעיתים, לאחר תחזית מזג האוויר מוצג אייטם שאינו חדשותי אלא בידורי כדי לסיים את המבזק בצורה נינוחה ושמחה יותר לעומת תחילת המבזק שעוסק רק בחדשות, הלא נעימות לעיתים.
מטרת המבזק היא להביא לצופה את כל אירועי היום בפחות מעשר דקות ולסכם עבורו את כל האירועים שנחשבים בעיני עורך המבזק (בדרך כלל המבזקן עצמו) כחשובים.
כל ערוצי השידור המרכזיים בישראל משדרים מספר מבזקי חדשות לאורך היום: עם תחילת היום במשדרי הבוקר, בערבו של יום ובסופו של יום בחצות. מגישי החדשות שמגישים את המבזק נקראים בעגה העברית 'מבזקנים'.
פריצת חדשות

לעיתים, עם התרחשותם של אירועי חדשות חשובים, פורצים ערוצי הטלוויזיה במבזק חדשות מיוחד עם דיווח נרחב על אותה התרחשות. במבזק מעדכנים הכתבים של אותו הערוץ שפורץ על האירועים ומדווחים על ההתרחשויות. עם משוך הזמן והמשך הדיווח (בעיקר בהתרחשות אירועים גדולים מאוד), המבזק משתנה והופך למשדר במתכונת גל פתוח שנמשך לעיתים שעות רבות או מספר ימים.
אירועים מסוג גודל כזה קורים כל הזמן ובכל העולם: מלחמות, פיגועים, תאונות דרכים (התנגשות רכבות, התרסקות מטוסים), אסונות טבע, וכו'. אירועים אלה יכולים להיות גם מתחום הספורט, הכלכלה, התרבות או המדע ולאו דווקא מסוג "החדשות הקשות" (לדוגמה: מבזק חדשות מיוחד של חברת החדשות של ערוץ 2 בזמן שנערך הניסוי לשחזור המפץ הגדול – תחום המדע, או בזמן זכייתו של שחר צוברי במדליית ארד באולימפיאדת בייג'ינג 2008 – תחום הספורט).
פריצת חדשות > בעולם

הפריצה המיוחדת לשידורי הטלוויזיה הרגילים עם עדכון מיוחד אינה פופולרית בעולם, שכן במדינות הללו קיימים ערוצי חדשות שכל מטרתם היא לספק את החדשות. בערוצים אלה, עם התרחשות אירועים גדולים, המגיש מודיע על "חדשות חמות" ומתחיל לדווח על ההתרחשות.
פריצת חדשות > בישראל

במדינת ישראל, במקרה של התרחשות אירוע חשוב, פורצים ערוצי הטלוויזיה המרכזיים (קשת 12, רשת 13, כאן 11, ערוץ 9 ועכשיו 14) במבזק חדשות מיוחד עם דיווחים על ההתרחשות. ברוב המקרים בישראל, הפריצות היו בגלל אירועים ביטחוניים כגון פיגועי התאבדות, פיגועי ירי, מלחמות, מסיבות עיתונאים וכדומה.
הערות שוליים

↑  Kristina Riegert, Eva-Karin Olsson, THE IMPORTANCE OF RITUAL IN CRISIS JOURNALISM, Journalism Practice 1, 2007-06, עמ' 143–158 doi: 10.1080/17512780701275457
תמונה של האולפן של מבזק השעה 16:00 של הערוץ הראשון בהגשת ליהיא שטויאר גלעד
פריצת חדשות בזמן פיגועי 11 בספטמבר ב- CNN
מזכיר הממשלה

| --- | --- |


 איוש נוכחי:  יוסי פוקס
 תאריך כניסה לתפקיד:  8 בינואר 2023
 דרכי מינוי:  ממונה על ידי הממשלה לפי הצעת ראש ממשלת ישראל
 תחום שיפוט:  ישראל ישראל
 מושב המשרה:  ירושלים ירושלים, משרד ראש הממשלה ישראל
 ייסוד המשרה:  1948
 איוש ראשון:  זאב שרף
 אתר רשמי
 
מזכיר הממשלה הוא בעל־תפקיד רשמי המלווה את ממשלת ישראל, וכפופה לו מזכירות הממשלה, שהיא יחידה במשרד ראש הממשלה. מזכיר הממשלה מכהן במשתמע מתוך סעיף 31 (ו) לחוק יסוד: הממשלה וכן לפי סעיף 8 לחוק הממשלה, התשס"א-2001. סמכויותיו ותפקידיו מפורטים, בין השאר, בתקנון הממשלה. הממשלה היא הממנה את מזכיר הממשלה, לפי הצעת ראש הממשלה. על אף אופיו הטכני והפקידותי, נחשב תפקיד מזכיר הממשלה לתפקיד יוקרתי בצמרת הממשל הישראלית.
תפקידים > ישיבות הממשלה

מזכירות הממשלה אחראית להכין וללוות את ישיבות הממשלה, וזאת על פי הנחיות ראש הממשלה ובהתאם למפורט ב"תקנון לעבודת הממשלה".
לפני הישיבות מבצעת המזכירות את המשימות הבאות:
הכנת סדר היום לישיבת הממשלה;
זימון מומחים ומשתתפים שנוכחותם בדיונים בנושאים מסוימים נדרשת;
הכנת חומר רקע וחומר נלווה לישיבות;
תאום של הצעות להחלטות הממשלה המוגשות על ידי השרים;
תמלול ישיבות הממשלה;
עריכת סיכומי הדיונים, לרבות ניסוחן וכתיבתן של החלטות ממשלה בפרוטוקול הממשלה;
מתן שירותים מזכירותיים לחברי הממשלה ולממשלה בעת קיום דיוני הממשלה.
תפקידים > ועדות השרים

מזכירות הממשלה אחראית גם לישיבות ועדות השרים, המתכנסות במזכירות הממשלה.
המזכירות ממנה לכל ועדה מזכיר, מבין אנשי צוות המזכירות. המזכיר אחראי כלפי הוועדה בתחומים הבאים, ובהתאם להנחיות יושב ראש הוועדה:
זימון פגישות הוועדה;
הכנת סדרי היום והחומר הנלווה;
מתן שירותים מזכירותיים לחברי ועדת השרים ולוועדות עצמן בעת קיום הישיבות;
עריכת סיכומי הדיונים, לרבות ניסוחן של החלטות הוועדות וכתיבתן בפרוטוקול ההחלטות;
תמלול הישיבה במידת הצורך.
תפקידים > הקשר בין הממשלה לכנסת

מזכירות הממשלה, יחד עם השר המקשר בין הממשלה לבין הכנסת, אחראית על הקשר בין הממשלה לבין הכנסת:
מזכירות הממשלה מעבירה לכנסת את הצעות החוק המוגשות מטעם הממשלה ומקבלת ממנה את הצעות החוק המוגשות על ידי חברי הכנסת;
המזכירות מקשרת בין הממשלה לכנסת בכל הקשור לקביעת עמדת הממשלה בנוגע להצעות חוק פרטיות;
מזכירות הממשלה, ביחד עם השר המקשר בין הממשלה לבין הכנסת, מייצגת את הממשלה בישיבות נשיאות הכנסת המתקיימות בימי שני ורביעי ובהן נקבע סדר יומה של הכנסת לאותו שבוע;
מזכירות הממשלה אחראית להודיע למזכירות הכנסת מי מהשרים ישיב על הצעות לסדר היום של הכנסת וכן מי יציג את עמדת הממשלה לגבי הצעות חוק פרטיות שעולות לדיון בכנסת.
תפקידים > הקשר בין הממשלה לנשיא המדינה

על פי חוק יסוד: נשיא המדינה, מזכיר הממשלה משמש כמקשר בין הממשלה לבין נשיא המדינה.
לפיכך, מזכיר הממשלה מעדכן את נשיא המדינה, לפחות אחת לשבוע, בכל הקשור להחלטות הממשלה וועדותיה.
תפקידים > דוברות הממשלה

מזכיר הממשלה משמש כדובר הממשלה ובהתאם לכך הוא אחראי לתדרך את נציגי התקשורת בתום ישיבת הממשלה השבועית.
תפקידים > תפקידים מיוחדים נוספים

מזכירות הממשלה ממלאת תפקידים נוספים וביניהם ניתן לציין את הנושאים הבאים:
מזכירות הממשלה דואגת להשתתפות נציגי הממשלה בלוויות אזרחים חללי פיגוע חבלני;
מזכירות הממשלה דואגת לשלוח נציגי ממשלה לקבלות פנים לרגל אירועים רשמיים הנערכים על ידי שגרירי מדינות לרגל חגים לאומיים של אותן מדינות;
למזכירות הממשלה מאגר ממוחשב ובו מצויות כל החלטות הממשלה מאז קום המדינה. החלטות הממשלה משנת 1998 מצויות גם באתר האינטרנט לעיון הציבור.
הערות שוליים

↑  מזכירות הממשלה, באתר "משרד ראש הממשלה".
↑  אודות מזכירות הממשלה, באתר GOV.IL
↑  מתוקף כהונתו כמזכיר ועדת המצב
↑  אושרה פרישת שרף ממזכירות הממשלה, הארץ, 28 באוקטובר 1957
↑  הודעה בדבר הסמכה בסמכות מזכיר הממשלה, ילקוט הפרסומים 570, התשי"ח, 25 בנובמבר 1957, עמ' 237
↑  מינוי מזכיר הממשלה, ילקוט הפרסומים 621, התשי"ח, 1 בספטמבר 1958, עמ' 1539
↑  מינוי ממלא מקום למזכיר הממשלה, ילקוט הפרסומים 942, התשכ"ב, 26 ביוני 1962, עמ' 1660
↑  הודעה על מינוי מזכיר הממשלה ועל פקיעת כהונתה של מזכירת הממשלה, ילקוט הפרסומים 1475, התשכ"ח, 9 בספטמבר 1968, עמ' 2236
↑  הודעה על מינוי מזכיר הממשלה ועל פקיעת כהונתו של מזכיר הממשלה, ילקוט הפרסומים 2007, התשל"ד, 26 באפריל 1974, עמ' 1382
↑  הודעה על מינוי מזכיר הממשלה ועל פקיעת כהונתו של מזכיר הממשלה, ילקוט הפרסומים 2350, התשל"ז, 15 ביולי 1977, עמ' 2008
1 2  הודעה על מינוי מזכיר הממשלה, ילקוט הפרסומים 3106, התשמ"ה, 23 בספטמבר 1984, עמ' 30
↑  הודעה על מינוי מזכיר ראש הממשלה, ילקוט הפרסומים 4236, התשנ"ד, 14 ביולי 1994, עמ' 4532
↑  הודעה על מינוי מזכיר הממשלה, ילקוט הפרסומים 4427, התשנ"ו, 27 ביוני 1996, עמ' 4090
↑  הודעה על מינוי מזכיר הממשלה, ילקוט הפרסומים 4730, התשנ"ט, 3 בפברואר 1999, עמ' 1862
↑  הודעה על מינוי מזכיר הממשלה, ילקוט הפרסומים 4799, התשנ"ט, 29 ביולי 1999, עמ' 5416
↑  הודעה על מינוי מזכיר הממשלה, ילקוט הפרסומים 4976, התשס"א, 18 במרץ 2001, עמ' 2140
↑  גלית יצחק-אוגנוב, גדעון סער התפטר מתפקיד מזכיר הממשלה, באתר News1 מחלקה ראשונה, 13 בנובמבר 2002
↑  ישראל מימון, באתר משרד ראש הממשלה
↑  מינוי מזכיר הממשלה, החלטה מספר 2065 של ממשלת ישראל, משנת 2007, באתר של משרד ראש הממשלה
↑  מינוי מזכיר הממשלה, החלטה מספר 32 של ממשלת ישראל, משנת 2009, באתר של משרד ראש הממשלה
↑  מינוי מזכיר הממשלה, החלטה מספר 136 של ממשלת ישראל, משנת 2013, באתר של משרד ראש הממשלה
↑  מינוי ממלא מקום מזכיר הממשלה, החלטה מספר 1077 של ממשלת ישראל, משנת 2016, באתר של משרד ראש הממשלה
↑  מינוי מזכיר הממשלה, החלטה מספר 2037 של ממשלת ישראל, משנת 2016, באתר של משרד ראש הממשלה
מושל אריזונה

| --- | --- |


 איוש נוכחי:  קייטי הובס
 תאריך כניסה לתפקיד:  2 בינואר 2023
 דרכי מינוי:  בחירות ישירות
 תחום שיפוט:  אריזונה אריזונה
 מושב המשרה:  אין מעון רשמי
 ייסוד המשרה:  14 בפברואר 1912
 איוש ראשון:  ג'ורג' האנט
  אתר האינטרנט הרשמי של מושל אריזונה
 
מושל אריזונה הוא ראש הרשות המבצעת במדינת אריזונה בארצות הברית. למושל הסמכות לאשר הצעות חוק שהועברו על ידי הרשות המחוקקת או להטיל עליהן וטו; כינוס בית המחוקקים של המדינה; ומתן חנינות (למעט מקרי הדחה). המושל הוא גם מפקד הכוחות הצבאיים של המדינה.
אריזונה היא אחת משבע מדינות שלא קיים בה תפקיד סגן מושל. במקרה של נבצרות, מוות או התפטרות, מזכיר המדינה ממונה במקומו של המושל. בהמשך סדר הירושה נמצאים התובע הכללי של המדינה, גזבר המדינה והמפקח הכללי על החינוך הציבורי.
המושלת הנוכחית היא קייטי הובס מן המפלגה הדמוקרטית, שנכנסה לתפקידה ב-2 בינואר 2023.