stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אסטרטגיית צה"ל
עקרונות התפיסה

המרכיב הצבאי של התפיסה נשען על ארבעה עמודי התווך: הרתעה, התרעה, התגוננות והכרעה מיושמים באופן הבא:
אסטרטגיה ביטחונית הגנתית שמטרתה הבטחת קיומה של ישראל תוך יצירת הרתעה אפקטיבית המנטרלת איומים במידת הצורך ודוחה עימותים.
תפיסה צבאית התקפית המושתת על הנחת היסוד כי לא ניתן להביס אויב במגננה. על כן יש להפעיל את כוח התקפי להשגת תוצאות צבאיות ברורות שיסייעו להשגת היעדים המדיניים. הפעלת הכוח תיעשה על פי כללי המשפט הבינלאומי, דיני המלחמה ובמטרה לשמר את הלגיטימציה של מדינת ישראל.
שיתוף פעולה אסטרטגי - חיזוק שיתוף הפעולה עם ארצות הברית ופיתוח יחסים אסטרטגיים עם מדינות מפתח כמו גם עם מוקדי תמיכה בעולם.
חיזוק מעמדה של ישראל בזירה האזורית תוך שימור הסכמי השלום, ויצירת שיתוף פעולה עם גורמים מתונים במזרח התיכון.
שימור היתרון היחסי של מדינת ישראל באזור הנשען על איכות כוח האדם, יכולות טכנולוגיות מתקדמות ומודיעין מסוגים שונים.
אסטרטגיית צה"ל גורסת כי יש לחתור להשגת:
תקופות רגיעה ביטחונית ארוכות ככל האפשר במטרה לאפשר את פיתוח החברה, המדע והכלכלה בישראל ולשפר את מוכנותה לחירום ולמלחמה.
יצירת הרתעה במרחב האזורי כמו גם אל מול גורמים מרוחקים הנשענת על עוצמה צבאית מתקדמת ועל הנכונות והנחישות להפעיל בעת הצורך כוח צבאי.
בשגרה – יש לממש להעמיק ולחזק את ההרתעה באמצעות בניין הכוח ועל ידי איום אמין ביחס לנכונות ולמוכנות להפעיל כוח הצבאי. במקביל יש להפעיל את כלל מערכת הביטחון הישראלית במתואם כדי לפגוע ביכולות האויב ובבניין כוחו.
בחירום ובמלחמה – יש להסיר במהירות את האיום, תוך צמצום הנזק למדינת ישראל ובמטרה לחזק את ההרתעה של ישראל במרחב.
עיקרי המסמך

היעדים הלאומיים - המסמך מגדיר את יעדיה הלאומיים של מדינת ישראל:
שמירת קיומה של המדינה, שלמותה הטריטוריאלית וביטחונם של אזרחיה ותושביה.
שמירת ערכיה של המדינה ואת צביונה כמדינה יהודית ודמוקרטית וכבית לעם היהודי.
הבטחת חוסנה החברתי והכלכלי של המדינה.
חיזוק מעמדה הבינלאומי והאזורי של המדינה, במקביל לחתירה לשלום והסדרה עם שכניה.
איומים - המסמך מגדיר את האיום האסטרטגיים על המדינה:
מדינות רחוקות ובהן איראן, מדינות קרובות ובהן לבנון ומדינות כושלות בתהליכי פירוק דוגמת סוריה.
ארגונים טרור אסלאמיים תת-מדינתיים דוגמת חזבאללה וחמאס.
ארגוני טרור ללא זיקה לקהילה מסוימת ובהם הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, אל-קאעידה ודאעש.
הישגים - התפיסה מגדירה את שיפור המצב הביטחוני כהישג נדרש בלחימה מול האיומים שהוגדרו וזאת בניגוד לתפיסה כי יש למוטט את היריב או לכבוש שטח.
כפיפות וסמכות - המטה הכללי כפוף לדרג המדיני ועליו בלבד לעמוד בקשר עמו ולנהל איתו שיח אסטרטגי על מטרות הלחימה.
לחימה - התפיסה קובעת כי בלחימה יפעיל צה"ל את מאמץ האש מנגד ואת מאמץ התמרון היבשתי. התפיסה קובעת כי במקרה של לחימה בלבנון יותקפו עשרות אלפי מטרות ויעדים, במקרה של לחימה בעזה יותקפו אלפי יעדים. עוד קובעת התפיסה כי על צה"ל לפתח תוכניות מגירה של מבצעים מיוחדים לשעת מלחמה.
בניין הכוח - על המטה הכללי לבנות את הכוח הלוחם של צה"ל כך שיהיה מבוסס על גמישות מבצעית רב זירתית.
הערות שוליים

↑  אמיר בוחבוט‏, לראשונה: הרמטכ"ל חשף בפני הציבור את "אסטרטגיית צה"ל", באתר וואלה, 14 באוגוסט 2015.
↑  אסטרטגיית צה"ל, באתר צה"ל, ‏אוגוסט 2015
↑  אסטרטגיית צה"ל, באתר צה"ל, ‏אפריל 2018
בויאנה סטמנוב

| --- | --- |
סטמנוב, 2015
סטמנוב, 2015
 לידה:  24 ביוני 1986 (בת 38) בלגרד, הרפובליקה הסוציאליסטית סרביה, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה 
 מוקד פעילות:  סרביה 
 תקופת הפעילות:  מ-2009 
 סוגה:  מוזיקת נשמה, רית'ם אנד בלוז, ג'אז
 שפה מועדפת:  סרבית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 פרופיל ב-IMDb
 
בויאנה סטמנוב (בסרבית: Bojana Stamenov או Бојана Стаменов; נולדה ב-24 ביוני 1986 בבלגרד) היא זמרת סרבית.
שיריה של סטמנוב הם בעיקר מסוגות מוזיקת נשמה, רית'ם אנד בלוז וג'אז. בנוסף, היא מופיעה בפני ילדים בתיאטרון בושקו בוהה בבלגרד.
בשנת 2012 השתתפה בתוכנית הטלוויזיה "!Ja imam talenat", הגרסה הסרבית ל-"America's Got Talent, וסיימה במקום הרביעי.
בשנת 2015 נבחרה לייצג את סרביה באירוויזיון שנערך באותה שנה בווינה. היא הופיעה עם השיר "Beauty Never Lies" ("יופי לעולם אינו משקר"), וסיימה במקום העשירי.
אסטריד, נסיכת בלגיה

| --- | --- |

אסטריד, נסיכת בלגיה
 לידה:  5 ביוני 1962 (בת 62) טירת בלוודר, לייקן, ממלכת בלגיה בלגיה
 שם מלא:  אסטריד ז'וזפין שרלוט פאבריציה אליזבת פאולה מארי, נסיכת בלגיה
 מדינה:  בלגיה בלגיה
 השכלה:  אוניברסיטת ז'נבה  St. John's International School  הקולג' הישועי על שם ז'אן ברכמן הקדוש 
 בן זוג:  הנסיך לורנץ מבלגיה, ארכידוכס אוסטריה-אסטה
 
 פרסים והוקרה
 מפקד עליון במסדר לאופולד (6 ביולי 1997)  הצלב הגדול של מסדר המופת האזרחי (2000)  הצלב הגדול במסדר ההצטיינות של הונגריה  הצלב הגדול של מסדר הנסיך אנריקה  הצלב הגדול דרגה ראשונה של מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 
אסטריד, נסיכת בלגיה, ארכידוכסית אוסטריה אסטה (בצרפתית: Astrid Joséphine-Charlotte Fabrizia Elizabeth Paola Marie de Belgique; נולדה ב-5 ביוני 1962) היא בתו של מלך בלגיה לשעבר, אלברט השני, ואחותו של פיליפ, מלך הבלגים הנוכחי.
ביוגרפיה

אסטריד נולדה ב-5 ביוני 1962 בטירת בלוודר (Kasteel Belvédère) השוכנת בפרבר של העיר בריסל ומשמשת כאחד מהמעונות הרשמיים של משפחת המלוכה הבלגית, לאלברט, נסיך לייז' ופאולה, נסיכת לייז'. אסטריד נקראה על שם סבתה מצד אביה המלכה אסטריד שהייתה אהודה מאוד על העם הבלגי, וסנדקיה היו דודתה ז'וזפין שרלוט, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג ודודה פבריציו, נסיך רופו די קלאבריה.
הנסיכה אסטריד משמשת סנדקית לנסיך סבסטיאן מלוקסמבורג (בנו הצעיר של אנרי, הדוכס הגדול מלוקסמבורג) ולנסיך גאסטון מאורליאן (בנו הבכור ז'אן רוזן פריז, ראש בית אורליאן וטוען לכתר צרפת), והיא שימשה בעבר כנשיאת ארגון הצלב האדום הבלגי וזכתה בעבר לתוארי כבוד ממספר מסדרים מלכותיים ברחבי אירופה וכיום מתגוררת עם בעלה וילדיה בעיר לייקן הסמוכה לבריסל.
משפחתה

ב-22 בספטמבר 1984 התחתנה אסטריד בבריסל עם לורנץ, ארכידוכס אוסטריה-אסטה, נכדם של קרל הראשון, קיסר אוסטריה והנסיך אמדאו, דוכס אאוסטה ששימש כמשנה למלך איטליה במזרח אפריקה האיטלקית בתקופת הפאשיזם, ונולדו להם חמישה ילדים:
הנסיך אמדאו מריה יוזף קרל פיליפ פייר פאולה מרקוס ד'אביאנו, ארכידוכס אוסטריה-אסטה (נולד ב-21 בפברואר 1986)
הנסיכה מריה לאורה זיטה ביאטריס גרהרד, ארכידוכסית אוסטריה-אסטה (נולדה ב-26 באוגוסט 1988)
הנסיך יואכים קרל מריה ניקולאוס איזבל מרקוס ד'אביאנו, ארכידוכס אוסטריה-אסטה (נולד ב-9 בדצמבר 1991)
הנסיכה לואיזה מריה אנה מרטין פילאר, ארכידוכסית אוסטריה-אסטה (נולדה ב-11 באוקטובר 1995)
הנסיכה לטיטיה נורה מריה אנה יואכים זיטה, ארכידוכסית אוסטריה-אסטה (נולדה ב-23 באפריל 2003).
ארתור אוונס

| --- | --- |

 לידה:  8 ביולי 1851 נאש מילס, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  11 ביולי 1941 (בגיל 90) בית יולברי, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Arthur John Evans 
 ענף מדעי:  ארכאולוגיה
 מקום מגורים:  אנגליה
 מקום לימודים:  קולג' ברייזנוז  בית הספר הארו 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית (1901)  עמית האקדמיה הבריטית (1902)  מדליית הנטינגטון (1940)  מדליית לייל (1880)  מדלייה לזכר האקסלי (1925)  Knight Bachelor (1911)  מדליית החברה המלכותית לנומיסמטיקה (1902)  מדליית הזהב המלכותית (1909)  מדליית קופלי (1936)  עמית אגודת חוקרי העתיקות של לונדון 
 תרומות עיקריות
 גילוי ארמון קנוסוס והתרבות התרבות המינואית בכרתים
 
סר ארתור ג'ון אוונס (Arthur John Evans;‏ 8 ביולי 1851 – 11 ביולי 1941) היה ארכאולוג בריטי הידוע בעיקר בזכות גילוי הארמון בקנוסוס שעל האי כרתים, משכנה של התרבות המינואית לה נתן את שמה.
ביוגרפיה

אוונס נולד בנאש מילס שבהרטפורדשייר, אנגליה, בנם הבכור של הרייט-אן לבית דיקינסון וג'והן אוונס, בני דודים ממשפחות משכילות. את השכלתו רכש בבית הספר הארו, במכללת ברייזנוז של אוניברסיטת אוקספורד (אנ') ובאוניברסיטת גטינגן. בין השנים 1884 ו-1908 כיהן כאוצר מוזיאון אשמוליאן באוקספורד. ב-1909 היה לפרופסור לארכאולוגיה פרה-היסטורית באוניברסיטת אוקספורד.
גילוי התרבות המינואית

קיומו של האתר בקנוסוס (בסמוך להרקליון), היה ידוע עוד קודם לחפירות של אוונס. מילוס קלוקיירינוס חפר בו החל משנת 1878, אולם לא חשף את כולו, בגלל קשיים שהערימו השלטונות הטורקים. אוונס, שהגיע לאי לראשונה ב-1894, בעקבות עניינו בכתב על חותמים ומטבעות עתיקים, רכש את שטח האתר ב-1900, לאחר שזכה האי לעצמאות מדינית. שלוש שנים קודם לכן, העלה את ההשערה לפיה מקורותיה של התרבות המיקנית הוא בכרתים.
אוונס חפר בקנוסוס במשך כשלושה עשורים, אולם כבר לאחר שנים בודדות נחשף הארמון העתיק בכל גודלו והדרו. ברור היה מהפאר והעושר שמצא, כי היה הארמון מרכז פוליטי ותרבותי של חברה מפותחת. המבנה הסבוך של חדרי הארמון הזכיר לאוונס את הלבירינת המיתולוגי של המלך מינוס, ועל כן קרא את שמה של התרבות שגילה מינואית.
בין הממצאים הרבים בארמון, התגלו 3,000 חרסים כתובים בכתב עתיק. אוונס סיווג ותיעד אותם, מחולקים לפי שלושה כתבים מובחנים: ליניארי א', ליניארי ב' וכתב שלישי, הירוגליפי (כלומר ציורי). מאמציו של אוונס לפענח את הכתבים שחשף לא עלו יפה. מי שפענחו לבסוף, בראשית שנות החמישים, את ליניארי ב', והראו כי הוא צורה מוקדמת של כתב יווני, היו צמד המלומדים האנגלים מייקל ונטריס וג'ון צ'דוויק (אנ'). הדעה המקובלת במחקר היא שהתרבות המינואית הקדומה כתבה ליניארי א' (שטרם פוענח במלואו), ואילו ליניארי ב' הובא לקנוסוס עם הכיבוש המיקני.
בשנים 1921–1935, במקביל להמשך החפירות, פרסם ארבעה כרכים של ממצאי החפירה בארמון. בחיבור נפרד בן שני כרכים, תיאר את הכתב המינואי.
ב-1911 הוענק לאוונס תואר "אביר" מסדר האימפריה הבריטית על שירותיו לארכאולוגיה.
ב-1936 זכה במדליית קופלי על עבודתו בכרתים ובמיוחד על תרומתו לחקר התרבות המינואית.
אריתריאה במשחקים האולימפיים

אריתריאה משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת סידני (2000), שנערכה שבע שנים לאחר שקיבלה את עצמאותה מאתיופיה.
לשלוש האולימפיאדות הראשונות בהן השתתפה שלחה אריתריאה רק ספורטאים מתחום האתלטיקה, ענף בו באופן מסורתי זוכות שכנותיה במזרח אפריקה בהישגים גבוהים, ולאולימפיאדת לונדון (2012) שלחה לראשונה גם רוכב אופניים. באולימפיאדת אתונה (2004) זכה זרסנאי טדסה במדליית ארד בריצת 10000 מטר. עד כה, זוהי המדליה האולימפית היחידה בה זכה ספורטאי המייצג את אריתריאה. טדסה גם סיים במקום השביעי בריצת 5000 מטר. באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיים טדסה במקום החמישי בריצת 10000 מטר. ספורטאים אריתראים נוספים שבלטו בבייג'ינג כללו את יארד אסמרום, שסיים במקום השמיני בריצת המרתון, ואת קידאנה טדסה, אחיו של זרסנאי טדסה שסיים במקום העשירי בריצת 5000 מטר. באולימפיאדת לונדון (2012) סיים טדסה במקום השישי בריצת 10000 מטר, וטקלמריאם מדהין סיים במקום השביעי. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) בלט רץ המרתון גירמיי גבריסלסי, שסיים במקום הרביעי. זרסנאי טדסה סיים במקום השמיני בריצת 10000 מטר, ונגוסה טספלדט סיים במקום התשיעי
אריתריאה השתתפה לראשונה באולימפיאדת חורף בשנת 2018 באולימפיאדת פיונגצ'אנג בענף סקי אלפיני.
מדליות

| --- | --- |
 :  ראו גם – מדליות במשחקים האולימפיים
מדליות > לפי אולימפיאדה

באולימפיאדות הקיץ:
| אולימפיאדה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
אולימפיאדת סידני (2000): 0
| אולימפיאדת אתונה (2004) | 0 | 0 | 1 | 1 |
אולימפיאדת בייג'ינג (2008): 0
אולימפיאדת לונדון (2012): 0
אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016): 0
אולימפיאדת טוקיו (2020): 0
| סך הכל | 0 | 0 | 1 | 1 |
מדליות > לפי ענף

בענפי הקיץ:
| ענף | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| סך הכל | 0 | 0 | 1 | 1 |
ראו גם

אריתריאה במשחקים האולימפיים לנוער
הערות שוליים

↑  "Medals by Games" [מדליות לפי משחקים]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-5 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  "Medals by Sports" [מדליות לפי ענפי ספורט]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-5 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
ארמון מרדקה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  ארמון הנשיאות 
 שימוש:  מעון המגורים של ראש ממשלת אינדונזיה
 מיקום:  ג'קרטה 
 מדינה:  אינדונזיה אינדונזיה
 בעלים:  ממשלת אינדונזיה
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1873
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות נאו-קלאסית 
 קואורדינטות:  6°10′13″S 106°49′27″E﻿ / ﻿6.170167°S 106.824097°E﻿ / -6.170167; 106.824097
 he
 
ארמון מרדקה (באינדונזית: Istana Merdeka) הוא מקום מגוריו של נשיא אינדונזיה ואחד מתוך שישה מעונות המשמשים את הנשיא. הקומפלקס שימש כמעונו של מושל איי הודו המזרחיים ההולנדיים. הוא שוכן בצידה הצפוני של כיכר מרדקה במרכז ג'קרטה, בירת אינדונזיה. ארמון מרדקה הוא חלק מקומפלקס נשיאותי בשטח של 6.8 הקטר (17 אקרים) הכולל גם את ארמון נגארה, וויסמה נגארה (בית הארחה ממלכתי), סקרטריאט נגארה ובניין בינה גראהאה. בקרבת הקומפלקס, בכיכר מרדקה שוכנת האנדרטה הלאומית של אינדונזיה.
היסטוריה

המבנה שהוא כיום ארמון מרדקה נבנה בהנחת היסוד של ארמון רייזוויק (איסטנה נגארה הנוכחית) כאשר הוא נחשב כבר לא מספיק למטרות אדמיניסטרטיביות. קבלות פנים וכנסים גדולים במהלך אמצע המאה ה-19. בשנת 1869 ניתנה ההנחיה להקמת ארמון חדש על ידי המושל הכללי פיטר מייר. הבנייה התרחשה על המדשאה הדרומי של ארמון רייזוויק ב-23 במרץ 1873 בתקופת כהונתו של המושל הכללי ג'יימס לודון.
הארמון הנאו-פלדיאני תוכנן על ידי Jacobus Bartholomeus Drossaers ונבנה על ידי המחלקה לעבודות ציבוריות והחברות הקבלניות Drossaers & Company בעלות של 360,000ƒ. הבניין החדש הוקם בחלק הדרומי של שטח ארמון רייזוויק, מול כיום כיכר מרדקה.
בניית הארמון הסתיימה בשנת 1879 בתקופת כהונתו של המושל הכללי יוהאן וילהלם ואן לנסברגה. הארמון החדש קיבל את השם הרשמי פליס ואן דה גוברנור גנראאל ("ארמון המושל הכללי"), מקום מגוריו הרשמי של המושל הכללי של הודו המזרחית ההולנדית ומשפחתו.
המושל הכללי יוהאן וילהלם ואן לנסברגה (1875–1881) היה הראשון שהתגורר בבניין. המושל הכללי צ'ארדה ואן שטרקנבורגה סטאכואר (1936–1942) היה המושל הכללי ההולנדי האחרון שהתגורר בארמון.
הערות שוליים

↑  "Istana Jakarta" [Jakarta Palace]. National website (באינדונזית). אורכב מ-המקור ב-2015-10-23. נבדק ב-11 בספטמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007394679005171  LCCN: sh2016000916  VIAF: 24152329180902670653   WorldCat (עם VIAF): 24152329180902670653 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אינדונזיה ובנושא מבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אריתריאה במשחקים האולימפיים לנוער

אריתריאה משתתפת בכל המשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער האריתריאים שלושה מדליות, מהן מדליית זהב אחת. אריתריאה משתתפת גם במשחקי החורף האולימפיים לנוער. אולם, עד כה לא זכה ספורטאי נוער אולימפי אריתריאי במדליה במשחקי החורף.
השתתפות במשחקים > משחקי הקיץ > אולימפיאדת הנוער סינגפור (2010)

המשלחת הראשונה של אריתריאה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור. המשלחת כללה שבעה ספורטאים שהתחרו בשני ענפי ספורט והייתה המשלחת הגדולה ביותר שאריתריאה שלחה עד כה. המשלחת זכתה ב-2 מדליות, מתוכן מדליות זהב אחת. המשלחת הגיעה להישגים בענף האתלטיקה, בה היא זכתה במדליית זהב בריצת 3000 מטר נערים, מדליית ארד בריצת 3000 מטר נערות ומקום רביעי בריצת 1000 מטר נערים. המשלחת השתתפה גם בענף האופניים בה היא לא הגיעה להישגים משמעותיים והשתתפותה הייתה סמלית.
השתתפות במשחקים > משחקי הקיץ > אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014)

המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מתנה שלושה ספורטאים שהתחרו בשני ענפי ספורט. בניגוד לאולימפיאדת הנוער סינגפור, המשלחת סיימה במקום העשירי בתחרות ריצת 3000 מטר נערות בענף האתלטיקה. בענף האופניים ההשתתפות הייתה סמלית.
השתתפות במשחקים > משחקי החורף > אולימפיאדת הנוער אינסברוק (2012)

אריתריאה השתתפה לראשונה במשחקי החורף האולימפיים לנוער באולימפיאדת הנוער אינסברוק ושלחה משלחת המונה ספורטאי יחיד שהשתתף בענף סקי אלפיני בהם הוא לא הצליח לסיים אף מקצה.
מדליות

| --- | --- |
 :  ראו גם – מדליות במשחקים האולימפיים לנוער
ראו גם

אריתריאה במשחקים האולימפיים
| מדינות העולם במשחקים האולימפיים לנוער |
| --- | --- | --- |
| המזרח התיכון | איחוד האמירויות הערביות • איראן • אלג'יריה • בחריין   • הרשות הפלסטינית • טורקיה • ירדן • ישראל • כווית • לבנון • לוב • מצרים • מרוקו • סוריה • עומאן • ערב הסעודית • עיראק  • קטר  • תוניסיה • תימן |  |
| אסיה | אוזבקיסטן • אינדונזיה • אפגניסטן • בהוטן • בנגלדש • ברוניי • הודו • הונג קונג • המלדיביים • הפיליפינים • טאיוואן • הרפובליקה העממית של סין • וייטנאם • טג'יקיסטן • טורקמניסטן • יפן • לאוס • מונגוליה • מזרח טימור • מיאנמר • מלזיה  • נפאל • סינגפור • סרי לנקה • פקיסטן • קוריאה הדרומית • קוריאה הצפונית • קזחסטן • קירגיזסטן • קמבודיה • תאילנד |  |
| אירופה | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בוסניה והרצגובינה • בלארוס • בלגיה • גאורגיה • גרמניה • דנמרק  • הולנד • הונגריה • הממלכה המאוחדת • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • ליכטנשטיין • מולדובה • מונטנגרו • מונקו • מלטה • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סן מרינו • סלובניה • סלובקיה • ספרד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קוסובו • קפריסין • קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| אפריקה | אוגנדה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה • בוטסואנה • בורונדי • בורקינה פאסו • בנין • גאנה • גבון • ג'יבוטי • גינאה • גינאה ביסאו • גינאה המשוונית • גמביה • דרום אפריקה • דרום סודאן • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • טוגו • טנזניה • כף ורדה • ליבריה • לסוטו • מאוריטניה • מאוריציוס • מאלי • מדגסקר • מוזמביק • מלאווי • הרפובליקה המרכז-אפריקאית • ניגריה • ניז'ר • נמיביה • סאו טומה ופרינסיפה • סודאן • סומליה  • סיירה לאון • סיישל • סנגל • צ'אד • קומורו • הרפובליקה של קונגו • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו • קמרון • קניה • רואנדה |  |
| אמריקה | אורוגוואי • איי בהאמה • איי הבתולה של ארצות הברית • איי הבתולה הבריטיים • איי קיימן • אל סלוודור • אנטיגואה וברבודה • אקוודור • ארגנטינה • ארובה • ארצות הברית • בוליביה • בליז • ברבדוס • ברזיל  • ברמודה • ג'מייקה • גואטמלה • גיאנה • גרנדה  • דומיניקה • האיטי • האנטילים ההולנדיים • הונדורס • הרפובליקה הדומיניקנית • ונצואלה • טרינידד וטובגו • מקסיקו • ניקרגואה • סורינאם • סנט וינסנט והגרנדינים • סנט לוסיה • סנט קיטס ונוויס • פוארטו ריקו • פנמה • פרגוואי • פרו • צ'ילה • קובה • קולומביה • קוסטה ריקה • קנדה |  |
| אוקיאניה | אוסטרליה • איי מרשל • איי קוק  • איי שלמה • גואם • ונואטו • טובאלו • טונגה • מיקרונזיה • נאורו • ניו זילנד • סמואה • סמואה האמריקנית • פיג'י • פלאו • פפואה גינאה החדשה • קיריבטי |  |
אשלגן חמצני

| --- | --- |

מבנה גבישי של אשלגן חמצני. ירוק - יוני אשלגן, אפור - יוני חמצן
 שם סיסטמטי:  Potassium oxide
 כתיב כימי:  K2O
 מסה מולרית:  94.196 גרם/מול
 מספר CAS:  12136-45-7
 צפיפות:  2.32 גרם/סמ"ק
 מסיסות:  מגיב עם מים ליצירת KOH
 ממסים:  דיאתיל אתר
 טמפרטורת היתוך:  740 °C   1013.15 K
 אנתלפיית התהוות סטנדרטית:  363.17− קילוג'ול למול
 אנטרופיה מולרית תקנית:  94.03 ג'ול למול למעלה
 NFPA 704:       0 W 3 1 
אשלגן חמצני (Potassium oxide) היא תרכובת יונית של אשלגן וחמצן שנוסחתו K2O.  החומר הוא מוצק צהוב בהיר המגיב כבסיס, החומר היגרוסקופי, עם מים התגובה מהירה ואקסותרמית  K_{2}O+H_{2}O\rightarrow 2K^{+}+2OH^{-}. את תכולת האשלגן בחומרים תעשייתיים כדשנים או מלט מבטאים כאחוז המשקלי של K2O אילו היה האשלגן בחומר בתרכובת זו.
ייצור

מגיבים אשלגן מתכתי עם חמצן לקבלת אשלגן פראוקסיד K2O2 ואותו מגיבים על אשלגן לקבלת אשלגן חמצני
K_{2}O_{2}+2K\rightarrow 2K_{2}O
מאותו חומר גלם ניתן להפיק אשלגן חמצני גם בחימום ל-500°C:  2K_{2}O_{2}\rightarrow 2K_{2}O+O_{2}
תהליך נפוץ יותר הוא הפקה מאשלגן חנקתי ואשלגן מתכתי:  2KNO_{3}+10K\rightarrow 6K_{2}O+N_{2}
בוניפיקה הול

| --- | --- |

 מיקום:  קופר, סלובניה
 קואורדינטות:  45°32′37″N 13°43′36″E﻿ / ﻿45.543483°N 13.7268°E﻿ / 45.543483; 13.7268
 תקופת הפעילות:  1999–הווה (כ־25 שנים)
 הורחב:  2013
 משטח:  פרקט
 מושבים:  5,000 (אחרי השיפוץ)
 he
 
בוניפיקה הול הוא אחד ממתקני הספורט ברובע בוניפיקה הסמוך לחוף הים של עיר הנמל קופר בסלובניה ולרובע העתיק של העיר. ברובע בוניפיקה מתחם מלונות וטיילת חוף ולצידם קריית ספורט. קריית הספורט בקופר כוללת אצטדיון כדורגל קומפקטי שמכיל 4,047 מקומות, מרכז שחייה, מגרשי טניס והיכל ספורט רב תכליתי למשחקי כדורעף, כדוריד ועוד שלצידו גם חדרי סטודיו לאימונים ועוד.
היכל הספורט של העיר נפתח ב-1999 והכיל בתחילה כ-4,500 מקומות לצופים (כולל מקומות עמידה) אך בהמשך נקבע מספר המקומות הקבועים בו ל-2,475 מקומות, חלקם ביציעים מתקפלים. במופעי מוזיקה האולם יכול לארח עד 6,000 איש. ב-2004 היה אחד מהאולמות בסלובניה בהם נערכה אליפות אירופה בכדוריד.
במסגרת התוכנית לארח בקופר את אחד הבתים בשלב הראשון של אליפות אירופה בכדורסל 2013, תוכנן להיבנות בקריית הספורט בקופר היכל ספורט חדש בשם "ארנה בוניפיקה" שנועד להכיל 8,000 מקומות. אך בהמשך הוחלט להסתפק בהרחבת היכל הספורט הישן לכ-5,000 מקומות. במסגרת השיפוץ שנמשך כחודשיים הוחלפו המושבים באולם, שודרגה מערכת מיזוג האוויר באולם ונבנו יציעי עיתונות ומכובדים חדשים וגם היציעים המתקפלים סביב לפרקט הוחלפו במושבים קבועים. על פי התוכניות חלק מיציעי העיתונות נבנו למעשה מחוץ לאולם וחוברו במסכים לאולם. גם סביב לאולם נעשו עבודות גימור חיצוניות למבנה ולשטחים סביבו.
בוב לוגמן

בוב לוגמן (באנגלית: Bob Loughman;‏ נולד ב-8 במרץ 1961) הוא פוליטיקאי שכיהן כראש הממשלה של ונואטו.
ביוגרפיה

נולד באי טאנה. חבר מפלגת ונואקו פטי (אנ').
לוגמן נבחר לראשונה לפרלמנט כנציגה של טאנה בבחירות הכלליות שנערכו ב-6 ביולי 2004. הוא נבחר לפרלמנט פעמיים נוספות בבחירות שנערכו ב-2008 וב-2012. במרץ 2013, עם החלפת הממשלה, מונה לוגמן על ידי ראש הממשלה מואנה קרקאסס (אנ') לשר החינוך.
בדומה לחברים נוספים במפלגת ונואקו פטי, ב-15 במאי 2014, חצה לוגמן את הקווים כאשר תמך בהפלת ממשלתו של קרקאסס. בממשלתו של ראש הממשלה החדש ג'ו נטומן (אנ'), המשיך לכהן לוגמן כשר החינוך. ב-11 ביוני 2015, הודח לוגמן מתפקידו כאשר ממשלתו של נטומן הופלה בהצעת אי אמון.
בשנת 2018 נבחר לוגמן לראש מפלגת ונואקו פטי. ב-20 באפריל 2020 ועד ל-4 בנובמבר 2022 כיהן לוגמן כראש ממשלת ונואטו.
ארתור אונגנד

| --- | --- |

 לידה:  3 באוגוסט 1879 מגדבורג, הקיסרות הגרמנית 
 התאבד:  26 באפריל 1947 (בגיל 67) ברלין, שטח הכיבוש הסובייטי בגרמניה 
 שם לידה:  Arthur Franz Eduard Ungnad 
 מדינה:  גרמניה 
 השכלה:  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
 מעסיק:  אוניברסיטת פרידריך שילר, אוניברסיטת פנסילבניה, אוניברסיטת גרייפסוואלד, אוניברסיטת ורוצלב 
 
ארתור אונגנד (בגרמנית: Arthur Ungnad;‏ 3 באוגוסט 1879 מגדבורג – 26 באפריל 1947 פאלקנזה) היה מזרחן וחוקר שפות שמיות גרמני.
קורות חייו

למד אשורולוגיה אצל היינריך צימרן ופרידריך דליטש וקיבל את הדוקטורט שלו בברלין בשנת 1903. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בתחביר של חוקי חמורבי. לאחר מכן הוא המשיך את עבודתו כעוזר מחלקת מערב אסיה במוזיאונים המלכותיים בברלין. ב-1909 הוא קיבל משרה של פרופסור חבר לשפות שמיות באוניברסיטת ינה. בשנת 1913 הוא הפך לפרופסור מן המניין באוניברסיטת פנסילבניה. בשנת 1919 התמנה לפרופסור מן המניין באוניברסיטה של גרייפסוואלד וב־1921 באוניברסיטת ורוצלב.
תחומי מחקרו

עניינו היה בעיקר באשור ובבבל, בעיקר בטקסטים הדתיים שלהם. הוא היה אחד העורכים של אוסף כתבי המזרח הקדום ותמונות לברית הישנה. הוא תרגם את האפוס של עלילות גילגמש ופרסם מהדורת טקסט של הפפירוסים הארמיים של יב.
כתב ספרי דקדוק של השפה העברית והסורית.
ספריו

Babylonisch-assyrische Grammatik. Beck, München 1906; 2. Auflage (= Clavis linguarum semiticarum. P. 2) 1926; seit der 3. Auflage 1949 als Grammatik des Akkadischen; 6. Auflage, völlig neubearbeitet von Lubor Matouš, 2007, ISBN 978-3-406-02890-8.
Die Deutung der Zukunft bei den Babyloniern und Assyrern (= Der Alte Orient. Bd. 10.3). Hinrichs, Leipzig 1909.
Aramäische Papyrus aus Elephantine. Kleine Ausgabe unter Zugrundelegung von Eduard Sachau’s Erstausgabe, bearbeitet von Arthur Ungnad. Hinrichs, Leipzig 1911.
Das Gilgamesch-Epos. Neu übersetzt von Arthur Ungnad und allgemeinverständlich erklärt von Hugo Gressmann. Vandenhoeck & Ruprecht, Göttingen 1911.
Hebräische Grammatik. Mohr, Tübingen 1912.
Syrische Grammatik (= Clavis linguarum semiticarum. P. 7). Beck, München 1913, 2., verbesserte Auflage 1932; zahlreiche Nachdrucke.
Die Religion der Assyrer und Babylonier (= Religiöse Stimmen der Völker. Band 3). Diederichs, Jena 1921.
Die ältesten Völkerwanderungen Vorderasiens. Ein Beitrag zur Geschichte und Kultur der Semiten, Arier, Hethiter und Subaräer (= Kulturfragen. Band 1). Selbstverlag, Breslau 1923.
Babylonisch-assyrisches Keilschriftlesebuch (= Clavis linguarum semiticarum. P. 8). Beck, München 1927.
Subartu. Beiträge zur Kulturgeschichte und Völkerkunde Vorderasiens. De Gruyter, Berlin/Leipzig 1936.
ארתור אנגל

| --- | --- |

 לידה:  12 בינואר 1928 
 פטירה:  11 בנובמבר 2022 (בגיל 94) 
 ענף מדעי:  תחרות מתמטית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת שטוטגרט (1952) 
 מוסדות:  אוניברסיטת גתה בפרנקפורט 
 תלמידי דוקטורט:  Horst Sewerin 
 פרסים והוקרה:  צלב מסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (1990)  פרס דויד הילברט (1991) 
 
ארתור אנגל (בגרמנית: Arthur Engel;‏ 12 בינואר 1928 - 11 בנובמבר 2022) היה מתמטיקאי ומורה גרמני, שנודע, בין השאר, בתרומתו להוראת המתמטיקה.
ביוגרפיה

אנגל סיים בשנת 1952 לימודי מתמטיקה באוניברסיטת שטוטגרט, והיה למשך 18 שנה מורה למתמטיקה בתיכון (גימנסיה). אחרי 1970 הוא לימד בבית הספר הפדגוגי בלודוויגסבורג. בשנים 1972–1993 כיהן כפרופסור במכון להוראת מתמטיקה ומדעי המחשב באוניברסיטת פרנקפורט.
החל משנת 1965 השתדל למען הקמתה בגרמניה המערבית של תחרות כלל-פדרלית למתמטיקה. התחרות הראשונה התקיימה בשנת 1970. בשנת 1977 הוא ניהל את הצוות המערב-גרמני הראשון באולימפיאדת המתמטיקה הבינלאומית שהתקיימה בבלגרד. ב-1989 היה יושב ראש חבר השופטים באולימפיאדה למתמטיקה בבראונשווייג. הקדיש חלק מחייו לשימוש בסטוכסטיקה, מחשבים ואלגוריתמים בהוראת המתמטיקה.
עם תלמידיו נמנה הורסט סוורין.
נפטר ב-11 בנובמבר 2022.
פרסים ואותות הוקרה

1990 - עיטור צלב של מסדר הכבוד של גרמניה הפדרלית
1991 - פרס דוד הילברט של הפדרציה העולמית לתחרויות לאומיות למתמטיקה