stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ספרטק מוסקבה (כדורגל נשים)
היסטוריה

ספרטק הוקמה בשנת 1989 וכבר בשנת 1990 השתתפה באליפות הראשונה בברית המועצות וסיימה במקום השלישי. בשנת 1991, באליפות ברית המועצות שחזרה את התוצאה.
בזכות התוצאות שהושגו, ספרטק נכללה באליפות רוסיה הראשונה בשנת 1992. אבל המועדון התמודד בשם "ספרטק-פראובראז'ניה" וסיים אז במקום השמיני. באותה השנה הגיע המועדון עד לגמר גביע רוסיה, בו, בתוספת הזמן, הפסידה לאלופה אינטרוס באצטדיון טורפדו במוסקבה בתוצאה 3–4.
בגלל קשיים כלכליים, המועדון התפרק ובעונת 1993 חלק משחקני הקבוצה עברו למועדון "SKIF-Femina" ממלאחובקה שליד מוסקבה.
חזרתה של ספרטק התרחש בשנת 1997, אז הופיע מועדון בשם קטיושה-ספרטק. בעונת 2001, נרכשה הקבוצה דיאנה וכתוצאה מהרכישה, שמה שונה ל"ספרטק".
בשנת 2005, ספרטק סיימה לראשונה במקום החמישי בליגה הבכירה, ובשנת 2006 המועדון השיג את התוצאה הגבוהה ביותר באליפויות רוסיה, כשסיים במקום השני. בנוסף, ספרטק העפיל פעמיים לגמר גביע רוסיה, אך בשתי הפעמים הפסיד לקבוצת רוסיאנקה.
עם זאת, לאחר עונת 2006 המועדון חדל להתקיים. ספרטק הוקמה שוב בשנת 2014, אך לא מצליחה לשחזר את ההישגים ההיסטוריים והתמודדה בליגות הנמוכות.
באוקטובר 2023, הושקה מחדש כקבוצת בת של ספרטק מוסקבה, הקבוצה התמודדה באליפות כדורגל הנשים מעונת 2024. בעונת הבכורה סיימה במקום השלישי.
תארים > אליפות רוסיה

מקום שני: 2006
תארים > גביע רוסיה

גמר: 1992, 2005, 2006
הישגים לפי עונה

| עונה | שם | חטיבה | מקום | גביע |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1992 | ספרטק-פראוברז'ניה | ליגה בכירה | 8 | גמר |  |  |  |  |  |  |
1997-1999: התפרקה
| 2001 | ספרטק | שלב 1 מהליגה העליונה | 6 | רבע גמר |  |  |  |  |  |  |
| 2001 | ספרטק | שלב 2 מהליגה העליונה | 6 | רבע גמר |  |  |  |  |  |  |
| 2001 | ספרטק | ליגת העל | 6 | רבע גמר |  |  |  |  |  |  |
| 2002 | ספרטק | ליגת העל | 5 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2005 | ספרטק | ליגת העל | 5 | גמר |  |  |  |  |  |  |
| 2006 | ספרטק | ליגת העל |  | גמר |  |  |  |  |  |  |
| 2014 | ספרטק 2 | ליגה שנייה | 5 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2015 | ספרטק 2 | ליגה שנייה | 4 |  |  |  |  |  |  |  |
2016—2023: התפרקה
| 2024 | ספרטק | ליגת העל |  | שמינית גמר |  |  |  |  |  |  |
סגל > שחקניות נודעות

אירינה אלכסנדרובה
ולנטינה ברקובה
אירינה גנטובובה
ילנה פומינה
ילנה דנילובה
ילנה טרחובה
קסניה ציבטוביץ'
סגל > מאמנים מפורסמים

יורי ביסטריצקי
ויקטור קפלצקי
איגור פרבזנצב
הערות שוליים

↑  ЧР-1998 на rsssf.com
↑  ЧР-1992 на womenfootball.ru
↑  ЧР-2001 на rsssf.com
↑  ЧР-2002 на rsssf.com
↑  ЧР-2005 на womenfootball.ru
↑  ЧР-2006 на womenfootball.ru
↑  Женщины московского «Спартака» начинают футбольный сезон
אמר רבי עקיבא

"אָמַר רַבִּי עֲקִיבָא" הוא קטע ממשניות המופיע בסיום מסכת היא מסכת יומא שנאמרה על ידי רבי עקיבא, והוא מבטא את הקשר החזק של אב ובן בין הקדוש ברוך הוא לעם ישראל שנתן מתנה לעם ישראל במחילה של יום הכיפורים.
למרות שיום ההילולא של רבי עקיבא הוא ביום הכיפורים אין שרים את זה ביום הילולתו, אלא נוהגים לשיר את הקטע הזה בהילולת תלמידו המובהק רבי שמעון בר יוחאי שיום ההילולא שלו בל"ג בעומר בהסתמך על דברי התלמוד והגמרא: "וכן אמר רבי שמעון לתלמידיו: בניי, שְנו מידותי, שמידותי תרומות מתרומות מידותיו של רבי עקיבא". כלומר רבי שמעון בר יוחאי העיד על תורתו שלו, שהיא תמצית-תמציתה של תורת רבו, רבי עקיבא.
הקשר לל"ג בעומר

הטעם למנהג בתפוצות ישראל לשיר שיר זה ביום ל"ג בעומר, ובפרט במירון בהילולת רבי שמעון בר יוחאי נאמרו לכך מספר טעמים, אך עיקר הטעם הוא:
לציון היום בו פסקו כ"ד אלפים תלמידי רבי עקיבא למות ונהפך היום לחיים טובים.
בל"ג בעומר סמך רבי עקיבא את חמשת תלמידיו הנקראים "רבותינו שבדרום", ובתוכם רבי שמעון בר יוחאי, והם המשיכו את המסורה מסורת התורה, וזה טעם השמחה בל"ג בעומר, ולכן ראוי לשיר מתורתו.
הערות שוליים

↑  יחזקאל לו כה
↑  ירמיה יז יג
↑  מסכת יומא (פרק ח משנה ט)
↑  מסכת גיטין דף סז, עמוד א
↑  המאירי בספרו בית הבחירה למסכת יבמות, וכן נמצא בספר 'המנהיג' בשם רבנו זרחיה הלוי הנקרא הרז"ה
↑  רבי יוסף ליברמן, משנת יוסף, דרשות ומאמרים, חלק ב', מאמר ע' אות ז'.
↑  מרן רבי יעקב חיים סופר, בספרו וחיבורו כף החיים, אורח חיים סימן תצג ס"ק כו
↑  פרי חדש, סימן תצג, סעיף ב
יורם אורון

| --- | --- |

 לידה:  מאי 1948 (בן 76) באר שבע, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל  אוניברסיטת תל אביב 
 מספר צאצאים:  2 
 
יורם אורון (נולד במאי 1948) הוא מחלוצי תעשיית ההיי-טק בישראל. מכהן כיושב ראש ושותף-מייסד בקרנות ההון סיכון "ורטקס ישראל" שהוקמה ב-1997, ו"רד-דוט קפיטל פרטנרס" (Red Dot Capital Partners) שהוקמה ב-2016.
ביוגרפיה

יורם גדל והתחנך בבאר שבע, ואת לימודיו התיכוניים עשה בתיכון מקיף א' בעיר. בשנת 1966 סיים את לימודיו והתגייס לצה"ל במסגרת העתודה האקדמית, במהלכה למד הנדסת חשמל בטכניון. באותן שנים כיהן אורון גם כיו"ר אגודת הסטודנטים בטכניון. ב-1970 השלים את לימודיו והחל את שירותו במערכת הביטחון ובחיל התותחנים. בשנת 1975 השתחרר מהצבא בדרגת סרן ופנה ללימודי תואר שני במנהל עסקים (MBA) בפקולטה לניהול על שם רקנאטי באוניברסיטת תל אביב, אותם השלים בשנת 1976.
ביוגרפיה > קריירה

עם סיום שירותו בקבע במשרד הביטחון, החל אורון לעבוד בחברת "טלכור" (חברת בת של כור תעשיות), שם שימש כמנהל הייצור של מפעל המרעומים שלה. בשנת 1983 נסע ללימודי המשך בוורטון, בית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת פנסילבניה שבארצות הברית. בזמן לימודיו, החל בגיוס ההשקעה הראשונית לחברה שהקים יחד עם ירון איתן, "רשף טכנולוגיות". החברה עסקה בפיתוח מרעומים אלקטרוניים למרגמות ותותחים. עם חזרתו לישראל, שימש אורון כמנכ"ל החברה. ירון איתן שימש כאיש הכספים והצליח לגייס השקעה ראשונית מחברה אמריקאית בשם "פטלקס" (Patlex) שעסקה ברישוי פטנטים ללייזר, ובקיץ 1985 גויסו 2 מיליון דולר נוספים בהנפקה פרטית ששימשו להשלמת הפיתוח והקמת קו ייצור. באוקטובר 1988 חנכה החברה, בהשתתפות שר הביטחון יצחק רבין, מפעל ייצור מתקדם בשדרות⁩. באותה עת חברת "פטלקס" החליטה לרכוש את מלוא הבעלות של "רשף טכנולוגיות" והיא נתנה בתמורה לבעלי המניות של רשף, מניות שלה. במרץ 1989, החליטה "פטלקס" לפצל את פעילותה של רשף וחברות אזרחיות וביטחוניות נוספות שרכשה לחברה חדשה בשם "ג׳יאוטק", אותה ניהל ירון איתן. יורם אורון ניהל את הפעילות הביטחונית של החברה.
לצורך גיוס הון לרכישות נוספות, "ג׳יאוטק" גייסה ב-1990 הון מחברת ארית תעשיות, שנסחרה בנאסד"ק ובבורסה לניירות ערך בתל אביב. ב-1992 רכשה ארית את הפעילות הביטחונית של "ג׳יאוטק" אותה ניהל אורון. אחר כך בארית, שימש אורון כמנכ"ל החברה, עד לשנת 1997. במסגרת תפקידו בארית, היה שותף להקמת חברת "טלגייט" (Telegate) שעסקה בתקשורת טלפוניה, על גבי תשתית הכבלים. אורון כיהן כיושב ראש החברה מיום הקמתה ועד למכירתה כחמש שנים מאוחר יותר, לחברת "טריון", תמורת 135 מיליון דולר במניות.
ביוגרפיה > קריירה > קרן ורטקס

ב-1997 ייסד את קרן ההון סיכון "ורטקס" (Vertex Ventures), במסגרת "תוכנית יוזמה", תוכנית הממשלתית לעידוד השקעות הון סיכון במדינת ישראל. הקרן זכתה להצלחה שהביאה לגיוסי קרנות המשך, והפיכתו של אורון לאחר מאנשי ההון סיכון הבולטים בישראל. במהלך השנים הקרן השקיעה בחברות רבות בהן: ווייז, סייברארק, סולאראדג', אקטימייז, ארגוס ועוד.
קרן ורטקס היא אחת מקרנות ההון סיכון הגדולות, הוותיקות והמובילות בארץ, ומנהלת הון בהיקף של למעלה ממיליארד דולר, במסגרת שש קרנות שונות. בין השנים 2005–2006 כיהן אורון כיו"ר איגוד קרנות ההון סיכון בישראל. ב-2006 קיבל אורון את פרס "מנכ"ל השנה בהיי-טק" מטעם המרכז הישראלי לניהול, לצד דב מורן, חיים שני, קובי בן צבי, ואלכס קורנהאוזר.
ביוגרפיה > קריירה > קרן רד דוט קפיטל פרטנרס

בשנת 2016 מונה אורון כיו"ר ושותף מנהל בקרן "רד דוט קפיטל פרטנרס" (Red Dot Capital Partners), קרן אותה הקימה חברת ההשעקות של ממשלת סינגפור - טמסק אחזקות. היא קוריה על שם הכינוי של סינגפור, שניתן לה מתוקף היותה נקודה קטנה במפת העולם באזור דרום־מזרח אסיה. הקרן מתמקדת בהשקעות בחברות הזנק טכנולוגיות בשלב הצמיחה.  הקרן הראשונה של רד דוט, בסך של 151 מיליון דולר, גויסה ב-2016. הקרן השנייה, בסך של 217 מיליון דולר, גויסה ב-2020, ובינואר 2024 החלה בגיוס קרן שלישית בסך רבע מיליארד דולר.
ביוגרפיה > חיים אישיים

יורם אורון נשוי ואב לשניים.
הערות שוליים

↑  צורי דאר, יורם אורון: "לא אתפלא אם נשמע בקרוב על הנפקות של חברות ישראליות בבורסה בסינגפור", באתר TheMarker‏, 8 במאי 2002
יורם אורון, ורטקס ישראל, באתר גלובס, 2 בספטמבר 2001
↑  ענבל אורפז, עמרי זרחוביץ', חברת האחזקות של ממשלת סינגפור תשקיע 150 מיליון דולר בחברות ישראליות, באתר TheMarker‏, 25 בינואר 2016
↑  מרעום קירבה לפצצות מרגמה מיוצא לחו"ל, דבר, 21 בנובמבר 1980
1 2 3  עדית ויטמן, מבלי לפגוש את המיניסטר, חדשות, 28 באוגוסט 1990
אורי גינוסר, איתן על הרגליים, מעריב, 10 במרץ 1992
↑  הנפקה פרטית בארה"ב תושקע בחברת נשק בארץ, חדשות, 12 ביוני 1985
↑  נווית זומר, רשף: השקעה של ארבעה מיליון דולר, חדשות, 11 באוקטובר 1988
↑  נווית זומר, ג'ריקו מנופקטורינג יזמין מערכות צבאיות ב־2 מי דולר, חדשות, 13 בדצמבר 1990
אורי גינוסר, לוחמה אלקטרונית - משקיעים אמריקנים ומהנדסים ישראלים הקימו בשדרות את מפעל רשף לייצור מרעומים אלקטרוניים, מעריב, 23 במאי 1991
↑  השקעות ארית בג'אוטק, מעריב, 27 באוגוסט 1990
↑  אורי גינוסר, אודי נחשון, ארית - למי שרוצה ללמוד איך עושים עסקה סיבובית, מעריב, 4 בפברואר 1992
↑  מאת עמי גינזבורג, ‏טלגייט: החלום הופך למציאות, והמלחמה על הכסף הגדול מתחילה, באתר גלובס, 17 ביוני 1998
↑  מאת שי שלו, ‏מניות טריון זינקו, וטלגייט נמכרה תמורת 135 מיליון דולר, באתר גלובס, 5 בינואר 2000
איי אונליין, טראיון רוכשת את רדוויז וטלגייט תמורת 150 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 13 באוקטובר 1999
↑  קרן יוזמה מגייסת 200 מיליון דולר להקמת קרן יוזמה 3, באתר TheMarker‏, 24 בספטמבר 2000
↑  רחלי בינדמן, אסף גלעד ומאיר אורבך, בלעדי ל"כלכליסט": קרן ההון סיכון ורטקס נחשפת: תשואה של 15% בעשר שנים, באתר כלכליסט, 10 באוגוסט 2010
↑  Vertex Ventures, Crunchbase (באנגלית)
↑  צורי דאר, יורם אורון, מייסד ורטקס ישראל, יחליף את חמי פרס כיו"ר איגוד קרנות ההון סיכון, באתר הארץ, 3 בינואר 2005
↑  גיא גרימלנד, מנכ"לי השנה בהיי-טק: דב מורן, חיים שני, קובי בן צבי, אלכס קורנהאוזר ויורם אורון, באתר TheMarker‏, 8 בינואר 2007
↑  ענבל אורפז, עמרי זרחוביץ', חברת האחזקות של ממשלת סינגפור תשקיע 150 מיליון דולר בחברות ישראליות, באתר TheMarker‏, 25 בינואר 2016
↑  ג'ון בן-זקן, ‏רד דוט מגייסת קרן צמיחה מוקדמת בסך רבע מיליארד דולר, באתר "אנשים ומחשבים", 22 בינואר 2024
מיטל וייזברג, ‏רד דוט קפיטל פרטנרס מגייסת 250 מיליון דולר להשקעה בחברות טק ישראליות, באתר גלובס, 22 בינואר 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009046384005171  VIAF: 12160362812163502910   WorldCat (עם VIAF): 12160362812163502910
PICO-8

| --- | --- |


 מפתח:  Lexaloffle Games
 מחזור חיים:  אפריל 2015 – הווה (כ־9 שנים)
 מערכת הפעלה:  Windows, Mac OS, Linux
 סוג רישיון:  רישיון קנייני 
 https://lexaloffle.com/pico-8.php
 
PICO-8 הוא מכונה וירטואלית ומנוע משחק שנוצרו על ידי Lexaloffle Games. זוהי קונסולת משחקי וידאו פנטזיה. המחקה את היכולות הגרפיות והסאונד המוגבלות של מערכות 8 סיביות של שנות ה-80 כדי לעודד יצירתיות וכושר המצאה בהפקת משחקים מבלי להציף את האפשרויות הרבות של מנועי משחק מודרניים. מגבלות כאלה גם מעניקות למשחקי PICO-8 מראה ותחושה מסוימים, של משחקי רטרו, למרות שכולם מהעשור האחרון.
משתמשים יכולים לייצא את המשחקים שלהם כמשחקי אינטרנט HTML5 או להעלות את היצירות שלהם ל־BBS הרשמי של Lexaloffle, שם משתמשים אחרים יכולים לשחק במשחקים בדפדפן אינטרנט ולהציג את קוד המקור. ניתן לייצא משחקי PICO-8 גם כתוכנה עצמאית, שיפעלו ב-Windows, macOS או Linux.
יכולות

תוכנית PICO-8 משלבת עורך קוד Lua, כלים ליצירת ספרייט ומפות, ועורך אפקט קול אודיו ומוזיקה. התוכנה יכולה לטעון משחקים שנשמרו באופן מקומי במחשב, בצורה של טקסט או כתמונות .png מקודדות במיוחד. הממשק תומך גם במצב עילוי, שבו ניתן לצפות במשחקים שהועלו ל-BBS ולאחר מכן לשחק בתוכנית PICO-8.
משחקי PICO-8, כמו גם ממשק התוכנית עצמה, מוגבלים ל-128 × 128 פיקסלים, תצוגה של 16 צבעים ופלט אודיו של 4 ערוצים.
החל מגרסה 0.1.11, משתמשים רשאים לייצא מחסניות Pico-8 כקובצי הפעלה עצמאיים עבור Windows, Linux (64 סיביות), Mac ו-Raspberry Pi.
יכולות > פלטת צבעים

פלטת PICO-8 מכילה 16 צבעים בלבד. ניתן להחליף את הצבעים בלוח הצבעים בסט צבעים שונה על ידי הוספת עדכון פלטה עם מזהה צבע גדול מ-128. צבעים אלה אינם מוכרים רשמית על ידי היוצרים; עם זאת, הם מאומצים על ידי הקהילה ומקבלים שמות לא רשמיים.
התפתחות

ג'וזף קיבל השראה ממערכת ישנה יותר תוך הגדרת מגבלות ל-PICO-8. פלטת 16 צבעים נוצרה בהשראת Commodore 64, מעקבים עם 4 ערוצים מ־Amiga 500 ואסתטיקה כללית מחומרה אחרת משנות ה-80 כמו Apple II ו-Famicom. הוא טבע את המונח קונסולת פנטזיה כדי לתאר מערכות כמו PICO-8 שיש להן מגבלות מכוונות כדי להתאים לחומרה היפותטית.
חוּמרָה

בתור קונסולת פנטזיה, ל-PICO-8 אין חומרה רשמית שהיא מבוססת עליה וכל המגבלות שלה הן חיקוי גרידא. חובבי מחשב וחומרה של Homebrew בכלל מנסים להתאים את PICO-8 במכשירים מתקדמים. ל-PICO-8 יש תמונה רשמית עבור Raspberry Pi ו־CHIP (נשלח מותקן מראש ב-Pocket CHIP), והקהילה הצליחה להריץ ישירות את התוכנה הרשמית או את המשחקים באמצעות אמולטורים של PICO-8 הזמינים ב-RetroArch במחשבי לוח אחרים.
למרות שלא ניתן להפעיל את PICO-8 בעצמו על מכשירים שאינם לפחות i386 / amd64 או ARM-64 בגלל מספר ספריות, אנשים הצליחו לחקות משחקי p8 בקונסולות כף יד שונות בעלות נמוכה באמצעות אמולטורים בקוד פתוח כגון Fake-08 ו-tac08, שיכולים לתפקד אפילו במכשירים המבוססים על מיקרו-בקרים של 32 סיביות (בעיקר ESP32).
אימוץ

שחרורו של PICO-8 משך את תשומת לבם של מתכנתים ומפתחי משחקי וידאו שנהנו מהאתגר של פיתוח תחת מגבלות אלו, ודרבן את הפיתוח של מנועי משחקים דומים עם מגבלות מכוונות בסגנון רטרו. מנועים אלו מכונים כיום בדרך כלל "קונסולות פנטזיה", בהתבסס על הגדרת המונח באתר של PICO-8, ומדמות באופן גס את המגבלות הנוקשות של קונסולות ומחשבים ישנים. בין אלה ניתן למנות את TIC-80, שמעצב את עצמו כ"מחשב פנטזיה", ו-Pixel Vision 8, המאפשר למשתמש לציין את מגבלות החומרה המדומות שבהן הוא מעוניין לפתח. הפיתוח של קונסולות פנטזיה, כמו גם פיתוח משחקים עבורן, התפתח לתת-קהילת פיתוח ותכנות משחקים משלה, כמעט אך ורק חובבים.
PICO-8 זכה לתשומת לב נוספת בשנת 2018 עם שחרורו של Celeste . נוצר במקור כמשחק PICO-8 למשחק ג'אם, Celeste Classic הפך לאחד המשחקים הפופולריים ביותר ב-PICO-8 BBS, מה שגרם למפתחים להרחיב את הקונספט למשחק רחב יותר וממומש במלואו. גרסת ה-PICO-8 המקורית של Celeste ניתנת להפעלה מלאה כביצת פסחא בגרסה המלאה של המשחק.
תוכנת פולי קאד נמוכה בשם picoCAD מבוססת על PICO-8 וניתן להשתמש בה לייצור דגמים לשימוש ב-PICO-8 בפנים ובחוץ, מסוגל לייצא דגמים OBJ/MTL וכן GIF כהנפשת מודל מסתובבת. מאז השקתו, נעשה שימוש ב-picoCAD במשחקי PICO-8 תלת-ממדיים רבים ביצירת דגמים. התוכנה זכתה לפופולריות בקהילת פיתוח משחקי רטרו ופיקסלים כללית בשל אסתטיקת הרטרו הייחודית שלה.
מספר רימייקים ועיצובים של משחקי רטרו ומודרניים ידועים כאחד נעשים ב-PICO-8. הבולטים שבהם כוללים Terra (Terraria), Poom (Doom), Fuz (Fez), Low Mem Sky (No Man's Sky) ו-unDUNE II (Dune II).
במרץ 2024, מספר משחקי PICO-8 נוספו כעמדות משחק ל־Arcade Legend, משחק VR שבו שחקנים יכולים לשחק במשחקי ארקייד רטרו.
הערות שוליים

↑  Debock, Arnaud (באוגוסט 2015). PICO-8 Zine #1. נבדק ב-17 בנובמבר 2016. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "PICO-8 website". PICO-8 Fantasy Console. נבדק ב-12 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "PICO-8 BBS". Lexaloffle. נבדק ב-20 בפברואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "PICO-8 Fantasy Console". www.lexaloffle.com. נבדק ב-2020-05-15.
↑  "PICO-8 Manual". www.lexaloffle.com. נבדק ב-2024-06-03.
↑  Hossam, Mostafa (16 באוגוסט 2016). "Alone in the Dark is still creepy in its brightly-colored remake". Kill Screen. ארכיון מ-17 בנובמבר 2016. נבדק ב-17 בנובמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "about 0.1.11 binary exports".
↑  "Nerdy Guide | PALETTES". nerdyteachers.com. נבדק ב-2024-06-03.
1 2  Altice, Nathan (22 בינואר 2016). "The Modest Fantasy of the PICO-8". Paste. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "PocketCHIP online documentation". Next Thing Co. אורכב מ-המקור ב-8 באפריל 2018. נבדק ב-19 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "PICO-8 for Raspberry Pi". www.lexaloffle.com. נבדק ב-2024-06-03.
↑  "PICO-8 For PocketCHIP". www.lexaloffle.com. נבדק ב-2024-06-03.
↑  "RetroArch announce the Open Hardware project, plus a new fantasy console core". GamingOnLinux (באנגלית). 2021-02-22. נבדק ב-2024-06-03.
↑  "Simple handheld PICO-8 devices (summer 2021)". www.lexaloffle.com. נבדק ב-2024-06-03.
↑  Labs, peX (2024-06-01). "PeX Labs: Building my own game console for PICO-8". Medium (באנגלית). נבדק ב-2024-06-03.
↑  "TIC80 - A Better Pico8?". 8bitnews.io (באנגלית). נבדק ב-2024-06-04.
↑  "FEATURE: Our favourite Easter Eggs on Switch | Switch Player" (באנגלית אמריקאית). 2020-04-11. נבדק ב-2024-04-19.
↑  "Arcade Legend Indie Update Brings Pico-8 Retro Cabinets Into VR". UploadVR (באנגלית). 2024-03-07. נבדק ב-2024-04-19.
פלטת ברירת המחדל של 16 צבעים של PICO-8 יחד עם 16 צבעים נסתרים
בדיקת פלטות על LEX500, קודמו של PICO-8
Celeste Classic, פותח עבור PICO-8
תהליך עיצוב של משאית תלת־ממדית עם טקסטורות על picoCAD
מקרר קהילתי

מקרר קהילתי בבית המרכז לצדק חברתי ברחוב הרצל ברחובות
מקרר קהילתי וספרייה זעירה בניו יורק
מקרר קהילתי או מקרר חברתי הוא מקרר הממוקם במרחב ציבורי, כמיזם של עזרה הדדית המאפשר לחלוק מזון בקהילה. לצד חלק מהמקררים הקהילתיים יש גם אפשרות אחסון מזון יבש. מיזמים אלו מעודדים מסירת ואיסוף מוצרי מזון ללא הגבלה, ועוזרים להסיר את הסטיגמה הנלווית לקבלת צדקה. המקררים מנוהלים בגישה מבוזרת, מתוחזקים לרוב על ידי רשת של מתנדבים, חברי קהילה, עסקים מקומיים וארגונים גדולים יותר. המזון במקררים קהילתיים נתרם בעיקר על ידי יחידים או ארגוני הצלת מזון וניתן להשיגו ממגוון מקומות. למשל בארצות הברית רשתות מזון גדולות כמו טריידר ג'ו והול פודס מרקט תורמים כמויות גדולות של עודפי מזון, שהיו נזרקים לולא נתרמו, לארגוני הצלת מזון שמעבירים את המזון למקררים קהילתיים.
המטרה העיקרית של מקררים קהילתיים היא להפחית את חוסר הביטחון התזונתי, תוך הפחתת בזבוז מזון. המקררים מאפשרים לאנשים המתמודדים עם קשיים לקבל גישה נוחה למזון טרי ומזין. תכולת המקררים החברתיים מגוונת, החל משימורים, דרך ירקות ופירות טריים ועד ארוחות מבושלות מראש. מקררים רבים הם חלק ממרכז סיוע, בו נמסרים גם כלי בית (כגון כלי מטבח ומוצרי טקסטיל), מוצרי היגיינה, ובמהלך מגפת הקורונה הציעו מסכות וציוד מגן אישי אחר. מקררים קהילתיים יכולים לשמש גם כמרחבים חברתיים המאפשרים חיבור לקהילה; מגזין "Shelterforce" מציין כי "נראה כי המקררים הקהילתיים מצאו את נקודת האיזון בשירות שהם מספקים: קרוב מספיק כדי להעביר את החום האנושי, אך מרוחק דיו באופן שמונע תחושת טינה או לחץ". מקררים רבים עוטרו על ידי אמנים מקומיים.
מקרר קהילתי בכנסייה בבוטלי (הממלכה המאוחדת) עם ארגז לחם מעליו וקופסה כחולה למוצרים יבשים לצידו
המקררים הקהילתיים הראשונים הוקמו בגרמניה, על ידי קבוצה בשם Foodsharing. המקרר הקהילתי הבא הוצב בספרד בשנת 2015. מקררים קהילתיים שואבים השראה מיוזמות מזון קודמות. בממלכה המאוחדת, רשת ארצית של מקררים קהילתיים הוקמה ביולי 2017 על ידי ארגון הצדקה הסביבתי Hubbub UK, המציע שירות תמיכה חינם למיזמים חדשים. מקררים קהילתיים הם תופעה שצומחת במהירות, מקררים הוקמו גם בניו זילנד, הודו, ישראל, הולנד, וקנדה.
חלוקת מזון במקרר הקהילתי של דורצ'סטר בבוסטון בתקופת מגפת הקורונה
בארצות הברית הוקמו מקררים קהילתיים במהלך מגפת הקורונה. גם בתאילנד הושקו בעקבות המגפה במאי 2020 מזווים קהילתיים, וריאציה על המקררים הקהילתיים. בשנה שלאחר מכן בפיליפינים, כשהמגפה נמשכה, צצה מגמה שמשתמשת בקונספט דומה ברחבי המדינה. עגלות קטנות שנשאו חפצים חיוניים חנו לאורך המדרכות כדי שהמקומיים יוכלו להשיג כל אחד מהפריטים ללא תשלום. העגלה הראשונה שכזו שדווחה הוצבה ב-14 במרץ 2021. בהמשך הוקמו מאות יוזמות דומות שכונו "מזווה קהילתי". בעקבות היוזמה בפיליפינים, מזווים קהילתיים שונים הוקמו במזרח טימור.
אתגרים וביקורת

האתגרים סביב מקררים קהילתיים כוללים שמירה על ניקיון, הבטחת בטיחות המזון והקפדה על כך שמודל העזרה ההדדית של מקררים קהילתיים לא ינוצל לרעה (למשל שאף אחד לא ירוויח מהמזון). בממלכה המאוחדת, הקמת מקרר קהילתי מצריכה הקמת קבוצת מתנדבים לניקוי המקרר ובדיקת המזון; ביטוח; ליווי של פקח בריאות הציבור ברשות המקומית; ופחי אשפה נלווים. מספר מקררים קהילתיים בגרמניה אוימו בסגירה עקב סוגיות בריאותיות.
מקררים קהילתיים זוכים לעיתים לביקורת על כך שאינם מספקים פתרון מערכתי לחוסר ביטחון תזונתי. מקררים מועילים לסובלים מרעב או מי שאין להם אמצעים להשגת מזון מזין, אך אינם מטפלים בגורמים הבסיסיים של חוסר ביטחון תזונתי.
ביקורת נוספת היא על אי מתן מענה לצורכי הקהילה. לעיתים קרובות, מזון המסופק למקרר אינו עונה על הצרכים התרבותיים והתזונתיים של הקהילה. בנוסף, לעיתים קרובות יש מחלוקת סביב החוקיות של מקררים קהילתיים. המדיניות המתייחסת לתחזוקת מקרר קהילתי שונה מאוד מקהילה לקהילה. במקומות בהם נדרש להציב את המקררים ברכוש פרטי, הפרויקט תלוי בנכונות הבעלים לשתף פעולה. בשכונת אולסטון בבוסטון, המקרר הקהילתי של אולסטון נאלץ לעבור מיקום כיוון שהבעלים החדשים של הנכס כבר לא היו מוכנים לשכן את המקרר.
אל-בתאר

|  מידע בסיסי |
| --- | --- |
 ייעוד:  רקטה 
 
אל-בתאר (בערבית: البتار) הוא משגר רקטות נגד טנקים שפותח על ידי גדודי עז א-דין אל-קסאם, הזרוע הצבאית של חמאס, במהלך האינתיפאדה השנייה. לפי הדיווחים, הנשק נוצר ויוצר בבתי מלאכה חשאיים ברצועת עזה בניצוחו של עדנאן אל-ע'ול עד שנהרג על ידי ישראל. הוא שימש לשיגור רקטות פלסטיניות לעבר ישראל.
אל-בתאר מורכב מצינור שיגור פשוט הנתמך בחצובה ויורה טיל בעל יכולות נ"ט. חלקה האחורי של הרקטה מחובר לחוט, המאפשר לחמושי חמאס לירות את הרקטה ממרחק בטוח.
עם זאת, אל-בתאר הוכח כלא יעיל נגד שריון ישראלי.
הערות שוליים

↑  "קסאם" רביעי בנגב המערבי, באתר ערוץ 7, 26 בינואר 2003
ערך זה הוא קצרמרבנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עשרים העקרונות המנחים של הקראטה

גיצ'ין פונאקושי 1925
עשרים העקרונות המנחים של הקראטה הנה רשימה של כעשרים עקרונות שביסס מאסטר הקראטה גיצ'ין פונאקושי, מייסד זרם השוטוקאן. כללים אלה מהווים את הנחות היסוד שעל כל מתאמן בקראטה לאמץ באימוניו ובחייו, במטרה "להפוך לבני אדם טובים יותר", וכדי לחקור באופן מלא יותר את היבטיה הרוחניים של דרך הקראטה (הקראטה-דו).
היסטוריה

גיצ'ין פונאקושי, שייסד את זרם השוטוקאן, התבסס על מגוון אמנויות לחימה אוקינאוויות שנפוצו בתחילת המאה העשרים. כחלק ממפעל חייו, הסדיר את פרקטיקת אימון הקראטה, והקפיד לטפח את ההיבט הרוחני של אמנות הלחימה, ועשרים העקרונות שמהווים בסיס לכך. אלו שימשו את פונאקושי בהוראתו לתלמידיו, ופורטו בספר בשם זה, אשר יצא לאור בשנת 1938.
העקרונות

אל תשכח כי הקראטה-דו מתחיל ומסתיים עם ריי (קידה).
אין התקפה ראשונה בקראטה.
הקראטה ניצב לצד הצדק.
ראשית דע את עצמך, ואז דע את האחר.
מנטליות קודמת לטכניקה.
על התודעה להיות משוחררת.
אסון נובע מפזיזות.
הקראטה מתקיים מעבר לדוג'ו.
הקראטה הוא מרדף בלתי פוסק.
יישם את דרך הקראטה בכל; שם מתגלה יופיו.
הקראטה הוא כמו מים רותחים: ללא חימום, הוא חוזר למצבו הפושר.
אל תחשוב על איך לנצח. חשוב, במקום, על איך שלא להפסיד.
התאם את עצמך ליריבך.
תוצאתו של קרב תלויה בכמה אדם מתמודד עם ריקנות ומלאות (חולשה וחוזק).
חשוב על ידיו ורגליו של היריב כעל חרבות.
כשאתה יוצא משערך, אתה ניצב מול מיליון אויבים.
עמידה דרוכה היא למתחילים; בהמשך, אדם עומד בעמידה טבעית.
בצע את הקאטה במדויק; קרב אמיתי הוא עניין אחר.
אל תשכח את השימוש בכח או הוויתור עליו, את מתיחת הגוף וכיווצו, את היישום הזריז או הנינוח של הטכניקה.
תמיד היה מודע, אוהב, ובעל תושייה בעודך הולך בדרך.
לקריאה נוספת

Funakoshi, Gichin (1975). The Twenty Guiding Principles of Karate: The Spiritual Legacy of the Master. translated by John Teramoto. Tokyo: Kodansha International. ISBN 978-4770027962.
הערות שוליים

↑  קרטה : דרך חיים / ג’יצ’ין פונאקושי ; עברית - שרה הניג. ירושלים : כתר, 1988.
↑  Funakoshi, Gichin (1975). The Twenty Guiding Principles of Karate: The Spiritual Legacy of the Master, translated by John Teramoto. Kodansha International Ltd. ISBN 4-7700-2796-6.
בייטוללה מחסוד

בייטוללה מחסוד (בערבית: بیت الله محسود) (1974 – 5 באוגוסט 2009) היה מנהיג ארגון הטליבאן הפקיסטני והמבוקש מספר 1 בפקיסטן, עד מותו ב-5 באוגוסט 2009 במתקפת טילים אמריקאית בסמוך לגבול עם אפגניסטן.
ביוגרפיה

מחסוד נולד בכפר במחוז באנו שבצפון מערב פקיסטן, אחד מחמישה אחים. הוא מעולם לא רכש השכלה גבוהה, אולם למד במדרסה כשהיה צעיר.
בצעירותו נסע לעיתים קרובות לאפגניסטן וזאת כדי לעזור לארגון הטליבאן להחיל את חוקי השריעה באזור. בשנת 2004, לאחר מותו של נק מוחמד, הפך מחסוד למנהיג שבט גדול באזור פקיסטן. מספר חודשים לאחר מכן מונה על ידי מוחמד עומאר, המבוקש מספר 2 בעולם באותו הזמן, למושל אזור מחסוד, במערב המדינה.
לאחר מותו של מוחמד נק, נאבק מחסוד עם עבדוללה מחסוד על הנהגת ארגון הטליבאן בפקיסטן. כשנהרג עבדוללה מחסוד, עלה שמו של בייטוללה בקשר למעורבות בהריגתו. בסופו של דבר תפס מחסוד את השליטה על הארגון בשלהי 2004.
במהלך 5 שנותיו כמנהיג הטליבאן ערך מחסוד מספר פיגועי ראווה בפקיסטן שגבו מספר רב של קורבנות, פעולות הטרור הבולטות שבהן היה מעורב היו הפיגוע במלון מריוט באיסלאמבאד, שבו נהרגו יותר מ-50 בני אדם, והריגת מנהיגת האופוזיציה וראש ממשלת פקיסטן לשעבר בנזיר בוטו בסוף דצמבר 2007.
בספטמבר 2008 דווח בכלי התקשורת שמחסוד נפטר כתוצאה מכשל בכליות, אך מקורביו הכחישו את הדיווח. מאוחר יותר הוכחו הדיווחים כשקריים.
בתחילת שנת 2009 פתח צבא פקיסטן במבצע נרחב להפלת שלטון הטליבאן, שהשתלט על אזורים שלמים בצפון-מערב המדינה והציב אולטימטום לממשלה ליישם את החוק האיסלמי באותם אזורים. כ-2.5 מיליון בני אדם נאלצו להימלט מבתיהם בעקבות הקרבות.
אחת המטרות המוצהרות של המבצע הייתה להרוג את מחסוד, מנהיג הטליבאן באותם אזורי קרבות, שעל ראשו הציעה ממשלת ארצות הברית 5 מיליון דולר.
בתחילת חודש אוגוסט 2009 נהרג מחסוד, עם אחת מנשותיו, ממתקפת טילים אמריקאית על ביתו שבכפר נרדוסאי בדרום מחוז וזיריסטן בצפון המדינה, בסמוך לגבול עם אפגניסטן.
הדיווחים על מותו היו סותרים, ומקורות בארגון הטליבאן דיווחו שמחסוד עדיין בחיים, אולם לאחר מספר ימים הודיעו גורמים בארגון על מותו. מחליפו של בייטוללה מחסוד כמנהיג הטליבאן בפקיסטן היה חכימוללה מחסוד, שנהרג אף הוא ממתקפת טילים אמריקאית בנובמבר 2013.