מאובן עקבות
איכנוגנרה נפוצה

אנגיומאיכנוס (Anoigmaichnus) הוא ביוקלאוסטרציה. תהליך זה מתרחש בחיטחבים מתור האורדוביק. הפתחים של אנגיומאיכנוס מוגבהים מעל משטחי הצמיחה של המארחים שלהם, ויוצרים מבנים קצרים דמויי ארובה.
אראכנוסטגה הן המחילות הבלתי סדירות המסועפות שנמצאות במילוי המשקעים של קונכיות. הן נראות על פני השטח של מאובנים (steinkerns) שנוצרים ממשקעים שמילאו מבנה חלול, למשל קונכייה. עקבותיהן נמצאו מתור הקמבריון ואילך.
אסטריאציטים (Asteriacites) הם מאובנים עם חמש קרניים שנמצאו בסלעים ומתעדים את מיקום כוכבי הים על קרקעית הים. אסטריאציטים מצויים בסלעים באירופה ואמריקה, מהאורדוביק ואילך, ובעיקר בסלעים בגרמניה מתקופת היורה.
בוריניוקיה (Burrinjuckia) היא ביוקלאוסטרציה. היא כוללת גדילה של הקליפה המשנית של הברכיופוד עם פנים חלול בחלל המעטפת של ברכיופוד.
כונדריטים (לא להתבלבל עם מטאוריטי אבנים באותו שם) הם מחילות מסועפות קטנות באותו קוטר, המזכירות באופן שטחי שורשי צמח. סביר שאת המחילות האלו בנתה נמטודה (תולעת עגולה). כונדריטים מצויים במשקעים ימיים מתקופת הקמבריון, מהפלאוזואיקון ואילך. הם נפוצים במיוחד במשקעים ששקעו בסביבות מופחתות חמצן.
קלימאקטיכניטים (Climactichnites) הם שבילי שטח ומחילות המורכבים מסדרה של מוטות צולבים מוגבהים בצורת שברון (דמוי בומרנג), שבדרך כלל מוקפים משני צדדיהם ברכס מקביל. הם דומים במקצת למסלולי צמיגים, והם גדולים יותר (בדרך כלל ברוחב של כ-10 ס"מ או 4) מרוב מאובני העקבות האחרים שנוצרו על ידי חסרי חוליות. השבילים נוצרו על משטחי גאות חוליים בזמן הקמבריון. זהות החיה עדיין משוערת, אך ייתכן שמדובר בחיה גדולה דמוית שבלול - עקבותיה נוצרו כשהיא זחלה על חול רטוב כדי להשיג מזון.
קרוזיאנה (Cruziana) הם סימני עקבות חפירה שנעשו על קרקעית הים ויש להם מבנה דו אונתי (של שתי אונות) עם חריץ מרכזי. האונות מכוסות בסימני שריטה שנעשו על ידי רגליו של האורגניזם החופר, בדרך כלל טרילוביט או פרוקי-רגליים דומים. קרוזיאנה נפוצות בעיקר במשקעים ימיים שנוצרו בתקופת הפליאוזואיקון, במיוחד בסלעים מתקופות הקמבריון והאורדוביק. יותר מ-30 מינים של קרוזיאנה זוהו. ראו גם איזופודיכנים (Isopodichnus).
אנתוביה (Entobia) הוא חפישה שיוצרה על ידי ספוגי קליונאיד אנדוליתיים (endolithic clionaid sponges) המורכבים ממערכים שנחפרו במצע קרבונט; לעיתים קרובות יש חדרים תפוחים עם תעלות מקשרות.
גסטרוכאנוליטים (Gastrochaenolites) הם קידוחים קלאבטיים (בצורת מקלות) המיוצרים גם במצעים קשים גירניים, בדרך כלל על ידי צדפות דו קשוותיות.
אויקובסלון (Oikobesalon) הוא מחילה לא מסועפת ומוארכת עם כניסה יחידה וחתך רוחב עגול המיוצר על ידי רב-זיפיות מסדרת הטרבלידה (Terebellida). הם מכוסים בטנה דקה בעלת עיטור רוחבי בצורה של גליל מעוך בקצוותיו (fusiform annulation).
פטרוקסטס (Petroxestes) הוא מחילה רדודה המיוצרת על ידי צדפה דו קשוותית ממשפחת המיטילידה (Mytilidae) במצעי קרבונט קשים.
פלנוליטים (Planolites) הם מאובני מחילה קטנים בגודל 1–5 מ"מ, מאורה מוארכת לא מרופדת ולעיתים רחוקות מסועפת, עם מילוי השונה מהסלע המארח, ונמצאת בכל האדיקר והפנרוזואיקון.
פרוטיכניטס (Protichnites) מורכב משתי שורות של מסלולים ושקע קווי (ליניארי) בין שתי השורות. על פי ההערכות, המסלולים נוצרו על ידי איברי הליכה של פרוקי רגליים. משערים שהשקע הקווי הוא תוצאה של גרירת זנב. המבנים בשם זה נוצרו בדרך כלל על משטחי גאות ושפל של הים הפלאוזואיקאי, אך מבנים דומים משתרעים לתוך הקנוזואיקון.
ריזוקוראליום (Rhizocorallium) הוא סוג של מאורה, שהנטייה שלה היא בדרך כלל בטווח של 10° ממישורי המצע של המשקעים. מחילות אלו יכולות להיות באורך של למעלה ממטר במשקעים שהשתמרו בסלעי היורה של חוף יורקשייר (מזרח בריטניה), ברוחב עד 2 סנטימטרים בדרך כלל, מוגבל על ידי גודל האורגניזמים המייצרים אותו. הם כנראה מייצגים פודיניצ'ניה שנוצרו כאשר החיה (כנראה נמטודה) סרקה את המשקעים לאיתור מזון.
רוג'רלה (Rogerella) היא מאורה בצורת כיס קטן עם צמצם דמוי חריץ המיוצר כיום על ידי חבטות של אקרוטורקיסה (Acrothoracica; סוג של סרטנאים).
רוסופיקוס (Rusophycus) הם "עקבות מנוחה" דו-שכבתיים הקשורים לטרילוביטים ופרוקי רגליים אחרים כגון סרטני פרסה.
סקוליתוס (Skolithos): אירוע של מאובני עקבות קמבריון מתקופה זו הוא 'סלע הצינור' של צפון מערב סקוטלנד. ה'צינורות' שנותנים לסלע את שמו הם צינורות ישרים צפופים שנעשו ככל הנראה על ידי סוג של אורגניזם דמוי תולעת. השם שניתן לסוג זה של צינור או מאורה הוא סקוליתוס. שאורכו עשוי להיות 30 ס"מ ובקוטר של בין 2 ל-4 ס"מ. עקבות כאלה ידועים ברחבי העולם בחולות ואבני חול ששקעו בסביבות מים רדודים, מתקופת הקמבריון ואילך.
תלסינואידים (Thalassinoides) הם מאורות המתהוות במקביל למישור המצע של הסלע ונפוצות מאוד בסלעים מתקופת היורה ואילך. הם מסועפים עם נפיחות קלה בצמתי הצינורות. המחילות הן גליליות וקוטרן נע בין 2 ל-5 ס"מ. התלסינואידים מכילים לפעמים סימני שריטה, גללים או שרידי גוף של סרטנים שיצרו אותם.
ל"טייכינוס" (Teichichnus) יש צורה ייחודית שנוצרת על ידי ערימה של לשונות דקות של משקעים, זו על גבי זו. אולי הם פודיניצ'ניה, שנוצרו כאשר האורגניזם אימץ את ההרגל לחזור על אותו מסלול דרך גבהים משתנים של המשקעים, מה שאיפשר לו להימנע מלעבור על אותו אזור. ה"לשונות" הללו הן לעיתים קרובות מתפתלות למדי, ומשקפות אולי סביבה דלה יותר בחומרים מזינים שבה החיות נאלצו לכסות שטח גדול יותר של משקעים, כדי לרכוש מספיק הזנה.
טרמיכנוס (Tremichnus) הוא מבנה הטבעה (ביולוגית) שנוצר על ידי אורגניזם שעיכב את הצמיחה של סטריאום (שלד העשוי סידן פחמתי) של המארח, חבצלת ים.
טריפניטים (Trypanites) הם קידוחים גליליים מוארכים במצעים גירניים, למשל קונכיות, קרקע קשה קרבונטית ואבני גיר. יוצר בדרך כלל על ידי תולעים מסוגים שונים, בהן תולעים סיפוניות.