stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בלר
היסטוריה

בלר נוסדה בעיר קולצ'סטר (הנמצאת כ-90 ק"מ מלונדון) בשנת 1988 בשם "סימור".
האלבום הראשון (Leisure), אותו הוציאה הלהקה באוגוסט 1991, הופק בחלקו על ידי סטיבן סטריט (המפורסם בעיקר בגלל עבודתו עם הסמית'ס), קיבל ביקורות בינוניות אך בעיקרן חיוביות מעיתוני המוזיקה וזכה להצלחה מתונה בבריטניה.
האלבום השני (Modern Life Is Rubbish), בהפקת סטריט, הופץ במאי 1993. הוא זכה להצלחה בבריטניה ולהצלחה מעטה בארצות הברית.
האלבום השלישי (Parklife), שהופץ באפריל 1994, זכה להצלחה רבה והפך אותה לאחת הלהקות המצליחות ביותר בבריטניה. הצלחת האלבום תרמה להצלחתן של להקות בריטפופ אחרות, ביניהן אואזיס, פאלפ, וסווייד.
באוגוסט 1995 הופץ סינגל ראשון, Country House, מתוך האלבום הרביעי. האלבום (The Great Escape) זכה להצלחה, אך בלר איבדה את מעמדה כלהקה הבריטית המצליחה ביותר ללהקת אואזיס, שזכתה להצלחה גדולה יותר בבריטניה ובארצות הברית.
בפברואר 1997 הופץ האלבום החמישי (Blur), שכלל שירים בסגנון רוק אמריקני, וזכה להצלחה בעיקר בארצות הברית. הסינגל Song 2 מתוך האלבום הוא אחד השירים הפופולריים של הלהקה ואיפשר במידה רבה את פריצת הדרך שלה בארצות הברית ואף הגיע בשיאו למקום השישי במצעד הרוק של הבילבורד.
במרץ 1999 הופץ האלבום השישי (13), שנחשב לכבד יותר מהאלבומים האחרים. באותה שנה הופץ מארז מיוחד, לציון עשור להקמת הלהקה, שכלל 22 סינגלים.
באוקטובר 2000 הופץ אלבום אוסף (Blur: The Best Of).
בשנת 2002, הגיטריסט גראהם קוקסון הסתכסך עם חברי הלהקה, והודיע על פרישתו. הוא הוחלף על ידי סיימון טונג, שהיה גיטריסט בלהקת הוורב.
במאי 2003 הופץ האלבום השביעי (Think Tank), שהיה מועמד לפרס האלבום הבריטי הטוב ביותר בטקס פרסי הבריטס.
בדצמבר 2008 הודיעו ארבעת חברי הלהקה המקוריים על איחוד להופעה חד פעמית בהייד פארק בלונדון, אך לאחר שהכרטיסים אזלו לאחר 2 דקות מתחילת מועד מכירת הכרטיסים הודיעו על הופעה נוספת. לקראת האיחוד יצא אלבום האוסף Midlife: A Beginner's Guide to Blur. שתי ההופעות נערכו ביולי 2009, ולאחר מכן יצא האלבום All the People: Blur Live at Hyde Park עם שירים משתי ההופעות.
לכבוד יום חנות התקליטים, הלהקה שחררה את השיר "Fool's Day" באפריל 2010, הסינגל הראשון של הלהקה מאז 2003. הלהקה הודיעה כי תשחרר בעתיד עוד סינגלים, אך אלברן הודיע כי כרגע לא מתוכנן אלבום חדש, בגלל שאר העיסוקים של חברי הלהקה.
באפריל 2012 הוכרז שהלהקה תיקח חלק בחגיגות הסיום של אולימפיאדת לונדון 2012 בתאריך 12 באוגוסט 2012.
בשנת 2015 הכריזה הלהקה על אלבום חדש שייקרא "The Magic Whip" בהרכבה המקורי של הלהקה עם קוקסון, אלברן, ג'יימס ורוונטרי. האלבום יצא ב-27 באפריל 2015 וזכה לביקורות טובות ולהצלחה במכירות ברחבי העולם.
ב-2019 התאחדה הלהקה קצרות בהופעת הפתעה, בטקס של ארגון "אפריקה אקספרס" בלונדון, אותו ארגן אלברן.
ב-21 ביולי 2023 הוציאו את האלבום The Ballad of Darren.
הלהקה הופיעה בישראל בשנת 1994, במסגרת פסטיבל מוזיקה שנערך בנמל חיפה.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

Leisure‏ (1991)
Modern Life Is Rubbish‏ (1993)
Parklife‏ (1994)
The Great Escape‏ (1995)
Blur‏ (1997)
13 (1999)
Think Tank‏ (2003)
The Magic Whip ‏ (2015)
The Ballad of Darren ‏ (2023)
דיסקוגרפיה > אלבומי הופעה

Live at the Budokan‏ (1996)
All the People: Blur Live at Hyde Park‏ (2009)
Parklive‏ (2012)
דיסקוגרפיה > אוספים

The Special Collectors Edition‏ (1994)
Bustin' + Dronin'‏ (1998)
Blur: The Best of‏ (2000)
Midlife: A Beginner's Guide to Blur‏ (2009)
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | עבודה מועמדת | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1994 | פרס מרקיורי | פרס מרקיורי | Parklife | מועמדות |
| 1994 | פרסי המוזיקה של MTV אירופה | השיר הכי טוב | "Girls & Boys" | מועמדות |
| 1995 | פרסי המוזיקה הבריטית | אלבום השנה הבריטי | Parklife | זכייה |
| 1995 | פרסי המוזיקה הבריטית | סינגל השנה הבריטי | "Parklife" | זכייה |
| 1995 | פרסי המוזיקה הבריטית | סינגל השנה הבריטי | "Girls & Boys" | מועמדות |
| 1995 | פרסי המוזיקה הבריטית | קליפ השנה הבריטי | "Parklife" | זכייה |
| 1995 | פרסי המוזיקה הבריטית | הלהקה הבריטית | בלר | זכייה |
| 1996 | פרסי המוזיקה הבריטית | אלבום השנה הבריטי | The Great Escape | מועמדות |
| 1996 | פרסי המוזיקה הבריטית | סינגל השנה הבריטי | "Country House" | מועמדות |
| 1996 | פרסי המוזיקה הבריטית | קליפ השנה הבריטי | "Country House" | מועמדות |
| 1996 | פרסי המוזיקה הבריטית | הלהקה הבריטית | בלר | מועמדות |
| 1996 | פרסי אייבור נובלו | פזמונאי השנה | דיימון אלברן | זכייה |
| 1997 | פרסי הווידאו קליפים של MTV | הקליפ הטוב ביותר של להקה | "Song 2" | מועמדות |
| 1997 | פרסי הווידאו קליפים של MTV | הקליפ האלטרנטיבי הטוב ביותר | "Song 2" | מועמדות |
| 1998 | פרסי המוזיקה הבריטית | סינגל השנה הבריטי | "Song 2" | מועמדות |
| 1998 | פרסי המוזיקה הבריטית | קליפ השנה הבריטי | "Song 2" | מועמדות |
| 1999 | פרס מרקיורי | פרס מרקיורי | 13 | מועמדות |
| 1999 | פרסי המוזיקה של MTV אירופה | הקליפ הטוב ביותר | "Coffee & TV" | זכייה |
| 2000 | פרסי המוזיקה הבריטית | הלהקה הבריטית | בלר | מועמדות |
| 2000 | פרסי המוזיקה הבריטית | סינגל השנה הבריטי | "Tender" | מועמדות |
| 2000 | פרסי הווידאו קליפים של MTV | קליפ פורץ דרך | "Coffee & TV" | מועמדות |
| 2004 | פרסי המוזיקה הבריטית | אלבום השנה הבריטי | Think Tank | מועמדות |
| 2004 | פרסי המוזיקה הדנית | האלבום הטוב ביותר | Think Tank | מועמדות |
| 2004 | פסטיבל הסרטים הבינלאומי באדינבורו | פרס האנימציה של מקלארן | "Good Song" | זכייה |
| 2011 | פרס גראמי | הקליפ הארוך הטוב ביותר | "No Distance Left to Run" | מועמדות |
| 2012 | פרסי המוזיקה הבריטית | תרומה יוצאת דופן למוזיקה | בלר | זכייה |
| 2016 | פרסי המוזיקה הבריטית | הלהקה הבריטית | בלר | מועמדות |
| 2024 | פרסי המוזיקה הבריטית | אלבום השנה הבריטי | The Ballad of Darren | מועמדות |
| 2024 | פרסי המוזיקה הבריטית | הלהקה הבריטית | בלר | מועמדות |
| 2024 | פרסי המוזיקה הבריטית | אמן הרוק/אלטרנטיבי הטוב ביותר | בלר | מועמדות |
הערות שוליים

↑  Braudie Blais-Billie, Blur Play Surprise Show in London: Watch, Pitchfork (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007410253105171  BIBSYS: 6096768  BnF: cb13935991k (data)  GND: 5562242-2  ISNI: 0000 0001 1533 5813  LCCN: n92019924  MusicBrainz: ba853904-ae25-4ebb-89d6-c44cfbd71bd2  NKC: xx0021330  SUDOC: 077441516  VIAF: 127648109   WorldCat (עם VIAF): 127648109
בית הכנסת בזניצה

| --- | --- |

מבנה בית הכנסת בזניצה כפי שצולם ב-2006
 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת
 כתובת:  שדרת היהודים 1, זניצה  Jevrejska bb 1, Zenica
 מיקום:  זניצה
 מדינה:  בוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה
 רב בית הכנסת:  ליאון יהודה פינצי
 נוסח תפילה:  נוסח הספרדים
 מנהל:  יהודה מונטיליו, משה דאנון
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1903
 תאריך פתיחה רשמי:  1903 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות נאו-מורית 
 מידות
 גובה פנימי:  10 מטר
 שטח:  120 מטר מרובע
 קומות:  2
 קואורדינטות:  44°11′58″N 17°54′34″E﻿ / ﻿44.19944°N 17.90944°E﻿ / 44.19944; 17.90944
 zemuzej.ba/sinagoga
  (למפת בוסניה והרצגובינה מוגדלת) סרייבו ביחאץ' באניה לוקה מוסטאר סרייבו המזרחית  טרבינייה הים האדריאטי  קרואטיה סרביה מונטנגרו א.בית הכנסת בזניצה(למפת בוסניה והרצגובינה רגילה) סרייבו ביחאץ' באניה לוקה מוסטאר סרייבו המזרחית  טרבינייה הים האדריאטי  קרואטיה סרביה מונטנגרו א.בית הכנסת בזניצה
 
בית הכנסת בזניצה (בסרבו-קרואטית: Sinagoge u Zenici) היה בית כנסת, אשר פעל בעיר זניצה במרכז בוסניה והרצגובינה בין השנים 1903–1941.
היסטוריה

יהודים ספרדים הגיעו לזניצה במהלך המאה ה-18. המצבה הקדומה ביותר שאותרה בבית הקברות היהודי בזניצה היא מ-1747. ב-1880, לאחר סיפוח בוסניה בפועל על ידי האימפריה האוסטרו-הונגרית נוסדה רשמית הקהילה במקום. בשלהי המאה ה-19 היגרו לעיר משפחות של יהודים אשכנזים שראשיהן הועסקו במנגנון הממשל המקומי או שהיו בעלי מקצועות חופשיים. בראשית המאה ה-20 התגוררו בזניצה כ-300 יהודים, וערב הפלישה ליוגוסלביה כ-200. בשואת יהודי יוגוסלביה נספו 185 מבני הקהילה, והיא לא חודשה לאחר מלחמת העולם השנייה.
המבנה

בית הכנסת הוקם ב-1903 בסגנון אדריכלי נאו-מורי. המבנה היה בן שתי קומות. גובהו הפנימי היה 10 מטרים, שטחו 120 מטר מרובע, וקומתו השנייה שימשה לעזרת נשים. אף על פי שהקהילה היהודית הייתה מעורבת, היה בית הכנסת בעל צביון ספרדי והתפילות נוהלו בדרך כלל בנוסח הספרדים. בתקופת בין המלחמות כיהן ליאון יהודה פינצי כרב הראשי של הקהילה, החזנים היו מוריץ אלטרץ ומוריץ שלום, וראשי הקהל היו יהודה מונטיליו, משה דאנון והרמן לייב ליבלינג.
ב-1960 נמכר מבנה בית הכנסת לרשות המקומית זניצה. ב-1967 שוּכָּן במבנה המוזיאון האתנוגרפי של זניצה. כאשר נחנך המוזיאון האתנוגרפי הותקנה במקום לוחית זיכרון לזכר בני הקהילה שנספו בשואה. המבנה מתוחזק על ידי הרשות המקומית ובקומתו הראשונה מוצגת תערוכה ובה גם חפצי יודאיקה של הקהילה היהודית ובכללם שני כתרי רימונים משלהי המאה ה-19, וחנוכיה.
הערות שוליים

1 2  הקהילה  היהודית בזניצה, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמ' 157.
↑  בית הכנסת בזניצה, באתר המוזיאון העירוני זניצה (באנגלית).
↑  אתרי מורשת יהודית בבוסניה והרצגובינה, עמוד 8, באתר אוניברסיטת סירקיוז (באנגלית).
↑  אתרי מורשת יהודית בבוסניה והרצגובינה, באתר jewish-heritage-europe.eu (באנגלית).
בעשיקה

בַּעשִׁיקַה (בערבית: بعشيقة, באנגלית: Bashiqa), לעיתים מכונה גם בַּאשִׁיקַה, היא עיירה אשורית במחוז נינוה שבצפון עיראק כ-12 ק"מ ממוסול. שמה מגיע מאשורית, שפה ארמית חדשה והיא הלחם של המילים "בֶּת" ו"אַשִׁיקַה" שפירושן "בית האוהבים".
מרבית התושבים אשורים, יזידים, שבאקים ומעט ערבים מוסלמים. בשנת 2007 תושבת הכפר נרצחה על ידי ההמון על בסיס חילול כבוד המשפחה. אחד ההשערות שהיא התאסלמה. הדבר גרם לתסיסה באזור. כתגובה לכך, פעילים מוסלמים עצרו אוטובוס, נתנו למוסלמים ונוצרים לעזוב אותו והרגו 23 יזידים שהיו בין הנוסעים.
העיר נשלטה על ידי ארגון המדינה האסלאמית בשנים 2014–2016 אולם שוחררה על ידי הכורדים באוקטובר 2016 ומאז היא נמצאת בשליטתם.
ג'ון א. סקאלי

ג'ון אלפרד סקאלי (באנגלית: John Alfred Scali‏; 27 באפריל 1918 - 9 באוקטובר 1995) היה שגריר ארצות הברית באומות המאוחדות מ-1973 עד 1975. נוסף על כך, מ-1961 שימש במשך שנים רבות ככתב שטח עבור חדשות איי.בי.סי.
ביוגרפיה

סקאלי נולד בעיר קנטון (Canton) שבמדינת אוהיו. בתקופת שירותו ככתב שטח עבור מערך החדשות של רשת הטלוויזיה ABC נהפך סקאלי למתווך במהלך משבר הטילים בקובה ב-1962 ומאוחר יותר לחלק מממשלו של נשיא ארצות הברית דאז ריצ'רד ניקסון. סקאלי זכה לתהילה לאומית לאחר שנודע ב-1964 כי באוקטובר 1962, שנה לאחר שהצטרף לרשת הטלוויזיה ABC, נשא מסר קריטי מאלכסנדר פומין, קצין הקג"ב הסובייטי אל פקידים אמריקאים. ב-26 באוקטובר 1962 לאחר שארצות הבירת הטילה מצור ימי מסביב לחופי קובה קיבל סקאלי שיחת טלפון בהולה מחדר העיתונות במחלקת המדינה של ארצות הברית. המוען היה אלכסנדר פומין, שכיהן באותה העת כיועץ בשגרירות ברית המועצות בוושינגטון הבירה. פומין הביא בפני סקאלי הצעה לפתרון המצב החמור לפיה יפורקו בסיסי הטילים הסובייטים וישלחו חזרה לברית המועצות, פידל קסטרו יתחייב שלא לקבל בעתיד חימוש למען התקפה וארצות הברית תתחייב שלא לפלוש לקובה. פעולותיו של סקאלי בעת המשבר הביאו את הסובייטים ליישב את המשבר במהירות.
הוא עזב את ABC ב-1971 כדי לשמש יועץ למדיניות חוץ לנשיא ניקסון, ומונה לשגריר ארצות הברית באומות המאוחדות ב-1973. בתקופת כהונתו ארצות הברית הגבילה זמן שהייתה של משלחת הארגון לשחרור פלסטין באו"ם לפי התייעצותו של סקאלי עם מנהיגים יהודים מקומיים. הוא שב אל רשת ABC ב-1975, שם עבד עד לפרישתו ב-1993.
ב-9 באוקטובר 1995 נפטר. סקאלי נקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.
הערות שוליים

↑  ג'ון סקאלי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
↑  ביוגרפיה, באתר בית הקברות הלאומי ארלינגטון, 9 בדצמבר 2001 (באנגלית)
↑  דן פתיר, העיתונאי שתיווך בין ארצות הברית לברית המועצות בעת משבר הטילים בקובה - ייצג את ארצות הברית באו"ם, דבר, 17בדצמבר 1972
↑  פיליפ בן, ארצות הברית מגביל זמן השהייה של משלחת אש"ף לאו"ם, מעריב, 19 בפברואר 1975
↑  John A. Scali, 77, ABC Reporter Who Helped Ease Missile Crisis, באתר הניו יורק טיימס, 10 באוקטובר 1995 (באנגלית)
↑  ג'ון א. סקאלי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 4379 0664  LCCN: no93020602  NARA: 10576091  VIAF: 41411240   WorldCat (עם VIAF): 41411240
בע"מ 8236/21 פלונית נגד היועצת המשפטית לממשלה

בע"מ 8236/21 פלונית נ' היועצת המשפטית לממשלה הוא פסק דין שבו קבע בית המשפט העליון כי לא ניתן לקבל זכויות הורות ללא קשר גנטי או ביולוגי לילד, אלא בהליך של אימוץ.
רקע

המבקשת הביאה ילדים לעולם בהליך פונדקאות בארצות הברית באמצעות תרומת זרע ותרומת ביצית מתורמים אנונימיים. ניתן פסק דין הצהרתי בארצות הברית הנותן זכות בלעדית ורישום המבקשת כאימם של התאומים שנולדו על ידי פונדקאית. המבקשת דרשה לאכוף את פסק הדין הזר שניתן לה אך בישראל לא היה ניתן לרשום את המבקשת כאימם בהיעדר קשר גנטי לילדים. פסק דין זה ניתן לאחר שנדחו את שתי בקשותיה של המבקשת. לשם כך הגישה היא ערעור לבית משפט העליון במטרה להרחיב את הגדרת החוק להורות. בקשתה הייתה לאפשר הורות הסכמית גם למי שיזם ומימן הליך להולדת ילד ללא קשר גנטי או פיזיולוגי, אלא באמצעות תורמים אנונימיים ופונדקאית.
הכרעת בית המשפט

השופט ד' מינץ לעיתים יש לסטות מסייגים הרשומים מהרשום בחוק בבקשה זו אין הכרה בהורות הסכמית כפי שנחתם עם התורמים האנונימיים אלה יש לנתק קשר גנטי או ביולוגי בין ההורה ולבין הילדים. חוק אימוץ ילדים שומר על תורם הזרע או תורמת הביצית מפני הכרה בהורות. החוק מגן מהתופעה של סחר בילדים ופגיעה בכל המעורבים בהליך. בשנים האחרונות ביתי המשפט נדרשים לחפש פתרונות חדשניים ויצירתיים עקב הזמנים שהשתנו בנושא ההורות. בהתאם לזאת ניתן לאפשר למבקשת צו הורות כדי להגן על טובת הילד.
השופטת ע' ברון מסכימה עם רוב חוות דעתו של השופט מינץ ועם התוצאה שאליו הגיע שניתן לאפשר צו הורות לשם טובת הילד. נאמר כי הזכות להורות הוכרזה כזכות יסוד הנגזרת מכבוד האדם וחירותו שהינה זכות יסוד ורחבה על פי ההלכה.
"מתפרשת על כלל הטכניקות השונות שמסייעות להולדה ונתונה לכל אדם ללא תלות בזהותו המגדרית.."
. מאחר שהתחום הטכנולוגי בפריון והולדה משיגות לא בפעם את ההסדר המשפטי של הורות, ללא קשר גנטי וביולוגי ומאפשרות להורים לגדל ילדים. לכן אין לכפות על המבקשת את תהליך האימוץ כפי שהוא. אלה לאפשר לה הליך אימוץ מהיר תוך דילוג על השלב הראשון שבו מכריזים על הילדים כבני אימוץ. הליך זה מתבצע אחרי שמבצעים ניתוק קשר בינם לבין ההורים הביולוגיים. ביהמ"ש קבע כי השלב הזה מיותר במקרה הנוכחי מאחר שאין לילדים הורים ביולוגיים. ואם זאת יש להכיר בהורות הקטינים מכוח צו הורות פסיקתי.
השופט נ' סולברג מסכים עם חבריו השופטים ואומר כי יש פער בין עולם המשפט לבין חיי המעשה לכן יש לעצב את חוק האימוץ מחדש. מוסיף ואומר כי במערכת המשפט הישראלי אין אפשרות להליך הורות הסכמית עם התורמים האנונימיים והפונדקאית. אלה רק מתוך הליך אימוץ. ובמקרה זה יש לאפשר למבקשת הליך אימוץ מזורז לילדים ולוותר על התערבות סוציאלית מאחר שהילדים חיים עם המבקשת מיום לידתם. הפסיקה בתיק זה מהווה התפתחות משמעותית בחוק ומגדירה את הזכויות ההורות בישראל. הוא מבהיר שגם אם חד הורית שמביאה ילדים לעולם באמצעות פונדקאות או אמצעים אחרים, היא עדיין ההורה החוקי של אותם ילדים. זהו ניצחון גדול עבור אמהות חד הוריות הנתמכות בפונדקאות, וסביר להניח שתהיה לו השפעה חיובית על חייהן של משפחות רבות.
ביהמ"ש קבע כי ניתן להכיר במבקשת כאימם של התאומים באמצעות הליך אימוץ מזורז תוך דילוג על השלב הראשון שבו מכריזים על הילדים כבני אימוץ.
ראו גם

צו הורות פסיקתי
ביאורים

↑  בע"מ – "בקשת ערעור משפחה"
הערות שוליים

↑  בע"מ 2795/18 פלונית נ' היועץ המשפטי לממשלה, באתר תקדין, ‏10 במאי 2018
בית הכנסת בטראווניק

| --- | --- |
מבנה בית הכנסת בטראווניק כפי שצולם בעת הריסתו ב-2008
מבנה בית הכנסת בטראווניק כפי שצולם בעת הריסתו ב-2008  תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת
 כתובת:  Musala, Potur mahala St
 מיקום:  טראווניק
 מדינה:  בוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה
 רב בית הכנסת:  אברהם אבינון, אברהם אביטן  חזנים: דוד אלקלעי, משה רומאנו
 נוסח תפילה:  נוסח הספרדים
 מנהל:  יצחק ברוך, דניאל דאנון, שמואל אבינון, שלמה מונטיליו, יוסף קונפורטי
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1860
 תאריך פתיחה רשמי:  1860 
 תאריך פירוק:  2008
 מידות
 קומות:  2
 קואורדינטות:  44°13′41″N 17°39′55″E﻿ / ﻿44.22806°N 17.66528°E﻿ / 44.22806; 17.66528
  (למפת בוסניה והרצגובינה מוגדלת) סרייבו ביחאץ' באניה לוקה מוסטאר סרייבו המזרחית  טרבינייה הים האדריאטי  קרואטיה סרביה מונטנגרו א.בית הכנסת בטראווניק(למפת בוסניה והרצגובינה רגילה) סרייבו ביחאץ' באניה לוקה מוסטאר סרייבו המזרחית  טרבינייה הים האדריאטי  קרואטיה סרביה מונטנגרו א.בית הכנסת בטראווניק
 
בית הכנסת בטראווניק (בבוסנית: Sinagoge u Travniku) היה בית כנסת, אשר פעל בעיר טראווניק במרכז בוסניה והרצגובינה בין השנים 1860–1941, לאחר מלחמת העולם השנייה נמכר המבנה ושימש סדנא לעבודות מתכת. ב-2008 נהרס המבנה על ידי הרשות המקומיות, למרות מחאות חריפות של הקהילה היהודית בבוסניה והרצגובינה.
היסטוריה

בשלהי המאה ה-17, במהלך מלחמת האימפריה העות'מאנית–הליגה הקדושה (1683–1699) נכבשה העיר סרייבו על ידי צבא ממלכת הבסבורג בפיקודו של הנסיך אויגן מסבויה והועלתה באש. פליטים יהודים הגיעו לטראווניק מסרייבו ובהמשך התיישבו בה במגורי קבע. רבים מהם היו חלפני כספים עבור הממשל העות'מאני. באמצע המאה ה-19 מנתה הקהילה כ-250 נפשות. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) סיפחה בפועל האימפריה האוסטרו-הונגרית את בוסניה. בשלהי המאה ה-19 היגרו לעיר משפחות של יהודים אשכנזים וראשיהן השתלבו במנגנון הממשל המקומי, או שהיו בעלי מקצועות חופשיים. ב-1910 נמנו בטראווניק 472 יהודים שהיוו כ-10 אחוזים מכלל האוכלוסייה. לאחר מלחמת העולם הראשונה וכינון ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים, עזבו היהודים האשכנזים ברובם את טראווניק. בפרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו בטראווניק 261 יהודים ורובם נספו בשואת יהודי יוגוסלביה. הקהילה לא חודשה לאחר המלחמה.
המבנה

ב-1760 הוקם בית הכנסת הקהילתי שנקרא "El Kal Santo" או "Esnoga" והקהילה הייתה ברובה של יהודים פורטוגזים. ב-1860 חרב בית הכנסת בשריפה שפרצה בעיר העתיקה של טראווניק, ובני הקהילה התגייסו לבנייתו מחדש. בשלהי אותה השנה הוקם בית הכנסת החדש ולצידו מקווה ומֶלְדָארִי בו למדו ילדי הקהילה. לאחר מלחמת העולם השנייה נמכר המבנה ולאורך שנים שימש כסדנא לעבודות מתכת. ב-2008 נהרס המבנה לצורך הקמת מרכז קניות. קדמו להריסה מחאות נמרצות מראשי הקהילה היהודית בבוסניה והרצגובינה וכן מתושבים מקומיים, אך ללא הועיל.
הערות שוליים

↑  Yet More on Travnik Synagogue, באתר jewish-heritage-travel.blogspot.com (באנגלית).
1 2  הקהילה  היהודית בטראווניק, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמ' 165-162.
↑  אתרי מורשת יהודית בבוסניה והרצגובינה, עמוד 9, באתר אוניברסיטת סירקיוז (באנגלית).
↑  אתרי מורשת יהודית בבוסניה והרצגובינה, באתר jewish-heritage-europe.eu (באנגלית).
↑  Zaustavimo rušenje Sinagoge u Travniku, בעברית: "לעצור את הריסת בית הכנסת בטראווניק", באתר klix.ba (בבוסנית).
ג'ון (כפר)

| --- | --- |
 מדינה:  לבנון לבנון
 קואורדינטות:  33°35′00″N 35°28′00″E﻿ / ﻿33.58333333°N 35.46666667°E﻿ / 33.58333333; 35.46666667 
 he
 
ג'ון
ג'ון (בערבית: جون) הוא כפר לבנוני שיושב על גבעה בנפת שוף שבהר הלבנון במרחק של 13 קילומטרים מהעיר צידון. ג'ון פירושו "הפינה" בארמית, והוא ממוקם בין הר הלבנון לדרום לבנון, ויוצר צורת פינה.
ג'ון הוא כפר המונה כ-7,400 תושבים, שהם בעיקר יוונים קתולים, מתואלים ומארונים.[דרוש מקור]
היסטוריה

ג'ון הוא כפר עתיק הממוקם מעל מקדש האל הפיניקי אשמון ליד העיר צידון.
ב-1887 מינו העות'מאנים את חברי הוועדה המקומית הראשונה בג'ון במטרה להסדיר את איכות הסביבה, חיי חקלאות ומים, וכן לפקח על הביטחון המקומי. עד 1898, לוועדה היה לוגו משלה, ולכל חבר היה חותמת משלו, שבו השתמש כדי לחתום על הצהרות רשמיות.
בשנת 1903, האימפריה העות'מאנית חוקקה חוק שקבע כי יש לבחור את חברי העירייה. מאז, לג'ון יש נבחרי ציבור שדואגים לעניינים מקומיים וממונים על היחסים עם הממשל.
ג'ון כיום

בג'ון יש שלוש כנסיות ומסגד אחד. יש בכפר גם ארבעה בתי ספר, שניים ציבוריים ושניים פרטיים. ג'ון הוא כפר עשיר בעצי זית וענבים וידוע בייצור שמן הזית והסבון בו.
ג'ובת א-דיב

| --- | --- |
 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  בית לחם
 תאריך ייסוד:  1929
 גובה:  628 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  156 (2007)
 קואורדינטות:  31°39′48″N 35°14′52″E﻿ / ﻿31.663445°N 35.247797°E﻿ / 31.663445; 35.247797
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הרי ירושלים מוגדלת) ג'ובת א-דיב(למפת הרי ירושלים רגילה) ג'ובת א-דיב(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ג'ובת א-דיב(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ג'ובת א-דיב  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ג'ובת א-דיב (בערבית: جبة الذيب; פירוש השם: בור הזאב) הוא כפר פלסטיני בין זעתרה לתקוע. הכפר נמצא בנפת בית לחם בשטח C.
היישוב נוסד ב-1929. נכון ל-2007 גרות בכפר 27 משפחות, בעיקר מחמולת אל-וחש, ומספר התושבים הוא 156.
הכפר אינו מחובר לרשת החשמל. מאז 1988 מבקש הכפר שוב ושוב להתחבר לחשמל, אך בהיעדר תוכנית מתאר, מסרב המנהל האזרחי לטפל בעניין. תוכנית מתאר שהגיש הכפר ב-2009 נדחתה על ידי המנהל. נסיונותיו של הרב מנחם פרומן מההתנחלות הסמוכה, תקוע, להשתדל במנהל למען הכפר עלו בתוהו. ביוני 2017 החרים הצה"ל מערכת סולארית שסיפקה חשמל לכפר. ממשלת הולנד שמימנה את המיזם, מחתה בפני ישראל. לטענת המנהל האזרחי, המתקן הוקם ללא היתר.
הערות שוליים

↑  יאיר אלטמן, ילדים לומדים לאור נרות: כפר פלסטיני בלי חשמל, באתר ynet, 31 בדצמבר 2010
↑  איתן קלינסקי, המנהל האזרחי מתעלל בפלשתינים בשטח C, באתר News1 מחלקה ראשונה, 26 בפברואר 2012
↑  כתבה, באתר NLTimes,  יוני 2017
| Flag of Senegalיישובי נפת  בית לחם |
| --- | --- | --- |
| ערים |  בית לחם • בית ג'אלא • בית סאחור |  |
| מועצות מקומיות | בתיר • בית פג'אר • חוסאן • אל-ח'דר • נחאלין • תוקוע • עובידייה • זעתרה |  |
| כפרים | א-שוואוורה • אום סלמונה • אל-ולג'ה • אל-פורדיס • ארטאס • בית תעמר • ג'נאתא • ג'ובת א-דיב • ג'ודום • ג'ורת א-שמעה • דאר סלאח • הנדאזה • ואדי אל-עראיס • ואדי א-ניס • ואדי פוכין • חרבת בית זכריה • ח'רבת אל-דיר • מעסרה • מראח רבאח • ערב א-ראשידיה • אל-עסאכרה • אל-מניה • ג'בעה |  |
| מחנות פליטים | עאידה • דהיישה • אל-עזה (בית ג'יברין) |  |
נפות הרשות הפלסטינית
ג'ינג'ר פיש

| --- | --- |

 לידה:  28 בספטמבר 1965 (בן 59) פרמינגהאם, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1995 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת נבדה, לאס וגאס, Chaparral High School 
 סוגה:  אינדסטריאל מטאל 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  מערכת תופים 
 חברת תקליטים:  נופינג רקורדס 
 www.vjgingerfish.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ינג'ר פיש (באנגלית: Ginger Fish, נולד ב-28 בספטמבר 1966) הוא שם הבמה של קנת' רוברט וילסון, המתופף של להקת המטאל האלטרנטיבי מרילין מנסון. כינויו מורכב משמותיהם של השחקנית ג'ינג'ר רוג'רס והרוצח הסדרתי אלברט פיש.
פיש, יליד מסצ'וסטס, ארצות הברית, ניגן בכמה להקות בלאס וגאס וכן ניגן עם פול אנקה ובארי מנילו. הוא הצטרף למרילין מנסון ב-1995 כשהחליף את שרה לי לוקאס. הוא נפגע בראשו במהלך הופעה ב-2004 והוחלף זמנית בידי כריס ורנה. פיש מתופף בהרכב נוסף בשם "Martyr Plot".
בסתת

בסתת כחתול, המוזיאונים לארכאולוגיה של איסטנבול
פסל של בסתת כלביאה בלובר
בסתת או באסת (במצרית עתיקה: bꜣstjt, בפיניקית: 𐤀𐤁𐤎𐤕, אבסת או 𐤁𐤎𐤕, בסת) היא אלה במיתולוגיה המצרית.
פולחנה

לבסתת סגדו לפחות מאז תקופת השושלת השנייה, כלומר תחילת האלף ה-3 לפנה"ס. במקור דמותה הייתה של לביאה, או של אישה בעלת ראש של לביאה, והייתה האלה המגינה על מצרים התחתונה, וכך גם האלה המגנה על פרעה. תפקידה בפנתאון המצרי התעמעם כשסח'מת, אלה דומה שגם לה ראש לביאה, הפכה ליותר דומיננטית כשמצרים התחתונה אוחדה עם מצרים העליונה. באלף ה-1 לפנה"ס, כאשר הפופולריות של החתולים כחיות בית עלתה, הוחלפה דמותה של בסתת בזו של אישה בעלת ראש חתול והיא הפכה לאלת החתולים. לרוב היא מוצגת כחתולה בעלת פרווה זהובה-מנומרת.
בתקופה התלמיית בהשפעת פולחן האלה היוונית ארטמיס, הפכה בסתת לאלה המזוהה עם הירח. בשנת 2010, התגלה בעיר אלכסנדריה בשכונת קום-אל-דקה, מקדש גדול לאלה בסתת. במקדש שהיה שייך כנראה למלכה ברניקי השנייה אשתו של תלמי השלישי, התגלו פסלים רבים של חתולים.
ביחזקאל מוזכרת עיר מצרית בשם פי בסת, ששמה המצרי היה כנראה "פר בסתת" = בית בסתת, והייתה מרכז פולחן לאלה בסתת. העיר שכנה באזור הדלתה של מצרים התחתונה, והייתה בירת הנום ה-18 של מצרים התחתונה. כיום היא מזוהה עם תל בסטה.
במיתולוגיה המצרית

על פי המיתולוגיה המצרית, בסתת הייתה אמתו של אל השמש רע והמגינה עליו, והייתה כלואה עם אפופיס, אל-נחש ונלחמה בו. כשבסתת התחילה להיחלש מקרבותיה היא שוחררה מכלאה והצטרפה אל שאר האלים, בהגנה מפני הכאוס.
אזכורים בספרים

בסתת מופיעה בסדרת ספריו של הסופר ריק ריירדן, "משפחת קיין והאלים המצריים", כאפוטרופוסית של סיידי ואחיה קרטר לאחר ששוחררה ממחט קלאופטרה. כמו כן, היא מוזכרת בספר "האלכימאי" מסדרת "הסודות של ניקולס פלמל בן האלמוות" של מייקל סקוט, כאחת הקדמוניות המצריות שאותן העיר דוקטור ג'ון די.
ראו גם

אלוהויות במצרים העתיקה