ג'יימס פולק
הבחירות לנשיאות

לאחר שהפסיד את תפקיד המושל, היה פולק נחוש לכהן כסגן נשיא ארצות הברית הבא. מרטין ואן ביורן נחשב למועמד המוביל מטעם הדמוקרטים ב-1844, ופולק ניסה להיבחר לסגנו. ואן ביורן אמנם היה הנשיא לשעבר, אולם הפלג הדרומי במפלגה התנגד אליו בגלל עמדותיו כלפי העבדות, ואופן טיפולו במשבר הכלכלי של 1837 גרם גם הוא להתנגדות. דרומיים רבים העדיפו לתמוך בסגן הנשיא לשעבר, ג'ון קלהון מקרוליינה הדרומית. התעשיינים התאחדו מאחורי לואיס קאס, הסנאטור ממישיגן, וגם סגן הנשיא לשעבר ריצ'רד ג'ונסון נחשב למועמד חזק. פולק היה מוכן להיות סגן של כל אחד מהם, והיה צריך לזכות בשליטה במשלחת מטנסי לוועידה הדמוקרטית הלאומית. הוא הצליח לנצח את מתנגדיו בסניף המקומי והנחה את ציריו לתמוך בו לתפקיד סגן הנשיא בכל מחיר, תחת כל מועמד שלא יהיה. הדבר פתח אפשרות לחתום על עסקה עם ואן ביורן, בה טנסי תתמוך בואן ביורן בתמורה למינויו של פולק לסגנו. הסנאטורים תומאס בנטון ממיזורי וג'יימס ביוקנן מפנסילבניה, שרצו סגן נשיא פחות בולט כדי שיוכלו להתמודד על הנשיאות ב-1848, התנגדו לפולק. נושא סיפוח רפובליקת טקסס בידי הנשיא ג'ון טיילר שלט במירוץ. ואן ביורן והמועמד הוויגי המוביל, הנרי קליי, התנגדו לסיפוח ולמלחמה עם מקסיקו שתבוא בעקבותיו, אולם פולק ואנדרו ג'קסון תמכו בהתרחבות. ג'קסון, מאוכזב מעמדתו של סגנו לשעבר, ואן ביורן, החליט לתמוך בפולק כמועמד, אף על פי שפולק לא חשב שיוכל להפוך למועמד. אולם ההתנגדות שואן ביורן זכה לה מהמערב ומהדרום, הובילה לכך שפולק ייחשב למועמד פשרה.
כשהוועידה החלה ב-27 במאי 1844, השאלה הייתה האם הוועידה תקבע חוק שיצריך מועמד נשיאותי להשיג שני שלישים מקולות הצירים. הדרום תמך בכך, והחוק עבר, וכך הכשיל את מועמדותו של ואן ביורן. ואן ביורן אמנם זכה ברוב בסיבוב הראשון, אולם לא ברוב המיוחס, והתמיכה בו החלה לרדת. קאס, ג'ונסון, קלהון וביוקנן גם הם קיבלו קולות בסיבוב הראשון, ואחרי הסיבוב החמישי החל קאס להוביל. כשההצבעה נמשכה, מתנגדי קאס מצפון מזרח המדינה הודיעו על תמיכתם בפולק. בסיבוב השמיני, פולק זכה ב-44 מתוך 266 צירים. לאחר הסיבוב השמיני, כמה צירים נאמו לטובת פולק, והוא נבחר להיות המועמד בסיבוב התשיעי. הוא בחר בג'ורג' דאלאס, סנאטור לשעבר מפנסילבניה, כסגנו. פולק כונה "סוס אפל" (dark horse) עקב האנונימיות הכלליות ששררה סביבו קודם הבחירות לנשיאות, שכן לא היה ידוע לאוכלוסייה הכללית.
פולק לא נכח בוועידה, וכששמע על מועמדותו, טען שאסור לו לדחות את המועמדות. מפני שהמפלגה הדמוקרטית הייתה מפולגת בתוך עצמה, הבטיח פולק לשרת רק כהונה אחת בתפקיד, וקיווה ששאר הדמוקרטים יתמכו בו אם ידעו שבעוד ארבע שנים יבחר מועמד אחר. הוויגים לעגו לפולק ולאלמוניותו. אף על פי שהיה יושב ראש בית הנבחרים ומושל טנסי, כל הנשיאים הקודמים היו סגני נשיאים, מזכירי המדינה או גנרלים בכירים. פולק נחשב למועמד ה"סוס השחור" הראשון, אולם מועמדותו לא הייתה מפתיעה כמו זו של פרנקלין פירס. למרות השסעים במפלגתו, הנרי קליי, שהיה המועמד הוויגי ומזכיר המדינה בעברו, ידע שפולק יוכל לאחד את הדמוקרטים.
הנשיא היוצא ג'ון טיילר- וויגי שהיה דמוקרט לשעבר- סולק ממפלגתו בספטמבר 1841. אף על פי שפולק תמך בסיפוח טקסס, שקל טיילר לרוץ כמועמד עצמאי, אולם הסכים לפרוש לאחר שג'קסון עודד את הדמוקרטים לקבל את תומכי טיילר למפלגה. לאחר שהאיום מצד טיילר נעלם, התמקד פולק באיחוד המפלגה. הוא הכריז שישרת כהונה אחת, וקיווה שדבר זה ישיג לו תמיכה מצד קלהון, קאס, בנטון וביוקנן, שרצו להיבחר לנשיאות אחריו. פולק נמנע מלדבר על נושא המכסים, אולם משך את פנסילבניה, מדינת מפתח, כשנאם נאומים לטובת המכס. בניו יורק, עוד מדינה חשובה, המושל הדמוקרטי איחד את הפלגים במפלגה המקומית מאחוריו. נושא סיפוח טקסס איים לפלג את המפלגה בין צפון ודרום, אולם פולק הצליח לפייס את הדרום ללא פגיעה במנהיגי המפלגה הצפוניים. ככל שהבחירות התקרבו יותר, התברר שרוב המדינה תמכה בסיפוח, וכמה מנהיגים וויגיים דרומיים תמכו בפולק בגלל התנגדותו של קליי לסיפוח. ביוני 1844, ניסה קליי לרכך את עמדתו בנוגע לסיפוח, אולם ניסיונו גרם לכעס מצד מתנגדי הסיפוח הצפוניים ולא פייס את הדרום. פולק השיג 49.5 אחוזים מהקולות ו-170 מתוך 275 אלקטורים.
פולק הפסיד במדינת לידתו, קרוליינה הצפונית, ובמדינת מגוריו, טנסי, והוא המועמד היחיד שעשה כן. למרות זאת, הוא ניצח בפנסילבניה ובניו יורק, לאחר שמפלגת החירות, שהתנגדה לעבדות, לקחה קולות מקליי. בנוסף, תמיכת המהגרים, שהתנגדו לוויגים, עזרה לפולק. פולק ניצח בבחירות בהפרש של 39,000 קולות מתוך 2.6 מיליון, והשיג 170 אלקטורים לעומת 105 לקליי. הוא זכה ב-15 מדינות, וקליי ב-11.
לאחר ששמע על ניצחונו ב-15 בנובמבר 1844, החליט פולק ליצור קבינט מאוזן מבחינה גאוגרפית. הוא החליט לא להכניס אל הקבינט שלו אישים שרצו להתמודד לנשיאות, אף על פי שבחר למנות את ביוקנן לתפקיד מזכיר המדינה. פולק כתב לואן ביורן וקיבל את המלצתו למינוי מזכיר האוצר. אנדרו ג'קסון תמך בפולק במהלך הליך המינויים, והשניים נפגשו בפעם האחרונה בינואר 1845, לפני שג'קסון מת ביוני. המינויים שביצע פולק גרמו לכעסו של ואן ביורן.
כשפולק הרכיב את הקבינט שלו, הנשיא טיילר ניסה להשלים את סיפוח טקסס. כשהסנאט דחה הסכם לסיפוח הרפובליקה, ניסה טיילר להעביר החלטה בשני בתי הקונגרס. בגלל אי הסכמה בנושא העבדות, נאלץ פולק לפשר בין הצדדים. בעזרת פולק, הסיפוח עבר ברוב דחוק בסנאט. במהלך מפתיע, יומיים לפני כניסתו של פולק לתפקיד, שלח טיילר לטקסס מכתב סיפוח רשמי.