stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אסיף עלי זרדארי
ביוגרפיה

זרדארי הוא האלמן של בנזיר בהוטו, אשר כיהנה פעמיים כראש ממשלת פקיסטן, ובנו של הפוליטיקאי הפקיסטני חכים עלי זרדארי, שהיה מנהיג העם הסינדי בפקיסטן ובעל ממון רב. זרדארי התחנך במיטב בתי הספר בפקיסטן ולאחר סיום לימודיו בתיכון למד בבית הספר ללימודי הכלכלה בלונדון. הודות לעושרו הרב של אביו הפעיל זרדארי דיסקוטק פרטי בביתו, ואף נודע כשחקן פולו.
בשנת 1987 נשא לאשה את בנזיר בהוטו, שהייתה באותה עת ראש מפלגת העם הפקיסטני. שנה לאחר מכן היא נבחרה לראשות הממשלה, ופעם נוספת נבחרה ב-1993. נישואיו לבהוטו נעשו בהתערבות שתי המשפחות, ורבים ראו בהם נישואי נוחות.
זרדארי כיהן פעמיים כחבר באספה הלאומית בין השנים 1990–1993 ובין השנים 1993–1996.
הוא נכלא מספר פעמים בשל האשמות בשחיתויות, וכונה "אדון 10 אחוזים" בשל נטייתו לקחת לעצמו אחוזים מעסקאות מפוקפקות. ב-1990 הואשם בסחיטה על ידי הצמדת פצצה לרגלו של איש עסקים תוך שהוא שולח אותו למשוך בעבורו מהבנק סכום כסף גדול.
בשנת 1993, לאחר שנבחרה אשתו בפעם השנייה לראשות הממשלה, שוחרר זרדארי מהכלא ומונה לשר לאיכות הסביבה.
ב-1996 הואשם ברציחתו של מיר מורטאזה בהוטו, אחי אשתו, וריצה מאסר בגין רצח זה עד ששוחרר ב-2004 בעקבות הסדר פוליטי בין פרבז מושארף, הנשיא באותה עת, לבין בנזיר בהוטו, שהייתה בגלות פוליטית מרצון והנהיגה עדיין את מפלגתה מהגלות.
לאחר שחרורו מהכלא שמר זרדארי על פרופיל ציבורי נמוך, תוך שהוא מגיע לטיפולים רפואיים בארצות הברית במחלת הסוכרת שלו.
לאחר רצח אשתו, בנזיר בהוטו, בדצמבר 2007 על ידי מתנקש, מונו זרדארי ובנו לראשות המפלגה. זרדארי הפך תוך זמן קצר למנהיג היחיד של המפלגה והחל לפעול על מנת ליצור לחץ ציבורי ופוליטי להדחת הנשיא פרבז מושארף. הלה הודיע על התפטרותו באוגוסט 2008, ובבחירות שהתקיימו כחודש לאחר מכן זכתה מפלגת העם של פקיסטן ברוב קולות וזרדארי היה לנשיא פקיסטן.
בבחירות שנערכו ב-2013, לא התמודד לנשיאות. ב-10 במרץ 2024 נבחר לתקופת כהונה שנייה.
אסיפוביצ'י (מחוז משנה)

מחוז משנה אסיפוביצ'י (בבלארוסית: Асіповіцкі раён; ברוסית: Осиповичский район) הוא אחד מ-21 מחוזות משנה מנהליים של מחוז מוהילב שבמזרח בלארוס. מרכזו המנהלי היא העיר אסיפוביצ'י.
דמוגרפיה

בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) (אנ'), מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה אסיפוביצ'י 52,447 בני אדם. האוכלוסייה הצטמצמה ובשנת 2018 נמנו במחוז המשנה 47,347 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה ב-2009: 87.07% בלארוסים, 9.58% רוסים, 2.12% אוקראינים ו-1.23% אחרים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (51.95%) ורוסית (46.04%).
אסיף בן ישי

אסיף בן ישי (נולד ב-22 בספטמבר 1975) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן השמאלי.
קריירה

בן ישי התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מכבי יבנה מהליגה השנייה. בקיץ 1995 חתם בהפועל חיפה מהליגה הראשונה. ב-18 בנובמבר 1995 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-4 נגד מכבי יפו.
בקיץ 1997 הושאל למכבי עירוני אשדוד עד לסיום העונה. ב-9 באוגוסט 1997 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה הראשונה בניצחון 0-1 נגד הפועל חיפה. באותה עונה אף רשם 5 בישולים.
בקיץ 1998 הצטרף להפועל פתח תקווה וכעבור שנה חתם בצפרירים חולון.
בקיץ 2001 חזר לשחק בליגת העל כאשר חתם במכבי קריית גת במדיה שיחק שנתיים. בהמשך חזר לקדנציה שנייה במכבי יבנה במדיה שיחק ארבע שנים עד לפרישה בשנת 2008 בגיל 33.
בשנת 2013 חזר לשחק כדורגל עונה אחת כאשר שיחק בבית"ר יבנה.
בורופגוס

| בורופגוס |
| --- | --- |
 איור של בורופגוס עם גמל שנטרף
תקופה
אמצע מיוקן- סוף פליוקן 12–2 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: כלביים
סוג:: בורופגוס
מינים
 Borophagus diversidens  Borophagus dudleyi  Borophagus hilli  Borophagus littoralis  Borophagus orc  Borophagus parvus  Borophagus pugnator  Borophagus secundus
שם מדעי
 Borophagus ‏קופ, 1892
תחום תפוצה


בורופגוס (שם מדעי: Borophagus; מילולית: "כלב גרגרני") הוא סוג טורף נכחד ממשפחת הכלביים ותת-משפחת הבורופגיים. הוא חי באמריקה הצפונית בתקופת המיוקן עד לסוף הפליוקן לפני 2–12 מיליון שנה מזמננו. סוג זה תואר לראשונה ב-1892 בידי החוקר אדוארד קופ ונקרא Osteoborus, אך מאובנים אלה עברו לכלביים אחרים כמו זאב בלהות או זאב אדוארד.
כלב קדום זה היה קרובו של האפיסיון, גדול הכלביים מעולם. בורופגוס הגיע לאורך 80 ס"מ בדומה לקויוט אך היה בעל מבנה מחוזק יותר והגיע למשקל 35–43 קילוגרם בממוצע. מבנה שיניו ולסתותיו היו מחוזקות מאוד ודמו לאלה של צבועים וכך יכלו לפצח עצמות מטרפם.
מאובניו של כלב זה היו נפוצים לאורך מרבית אמריקה הצפונית, מה שמעלה שהם היו טורפים עיקריים במערכת ולא רק אוכלי נבלות, כמו הצבועים המנומרים. הלסתות החזקות היו עוזרות להם גם לאכול פגרים ולנקות את המערכת האקולוגית. באזור הם ניזונו ממיני גמליים, אנטילוקפריים, סוסיים, פקאריים וקרנפיים נכחדים.
לצידם חיו טורפים נוספים כמו ההאינדון, האגריותריום, הברבורופליס והשנחרבים בעלי ניבי החרב. ייתכן שלהקות הזאבים יכלו לחטוף את טרפם של האחרונים או שהתחרות איתם גררה אותם להכחדה בסוף הפליוקן.
גולגולת הבורופגוס
אנטול קרקובסקי

אין תמונה חופשית
אנטול קרקובסקי (שם מלא: אנטולי נפתלי (טולקה) קרקובסקי) (1924 – 1 בדצמבר 2002) היה רופא עור, פרופסור לדרמטולוגיה, בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר של אוניברסיטת תל אביב, מנהל מחלקת עור ומחלות מין, בית החולים איכילוב (1967-1988).
מעיסוקו הקליני והמחקרי: פוטוביולוגיה
קורות חיים

קרקובסקי נולד לאסתר ואהרן. בוילנה, בליטא. בשנת 1924. לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה למד קרקובסקי בגימנסיה "תושיה"
לאחר הכיבוש הגרמני נכלא עם משפחתו בגיטו. משפחתו של קרקובסקי הושמדה ביער פונאר. בגיטו הצטרף למחתרת של הפ.פ.או (ארגון הפרטיזנים המאוחד) ובהמשך יצא ליערות רודניקי והצטרף לפרטיזנים. קרקובסקי השתייך ל-"יחידה גדוד לניצחון" (זא פוביידו),
בין השנים 1946–1951 קרקובסקי למד רפואה. קרקובסקי התחיל את לימודי הרפואה בוילנה וסיים את לימודיו ב-ז'נבה.
בין השנים 1951–1955 התמחה קרקובסקי במחלות עור ומין במחלקתו של הפרופ' רודולף בר.
במדינת ישראל

בשנת 1955 עלו בני הזוג קרקובסקי למדינת ישראל, ונקלט כרופא עור בכיר במחלקת עור ומחלות מין בניהולו של הפרופ' ליאו אריה ציפרקובסקי בבית חולים תל השומר. גם רעייתו נחמה, נקלטה כרופאה פסיכיאטרית בבית החולים תל-השומר.
בין השנים 1963–1967 כיהן קרקובסקי כסגנו של הפרופ' ליאו אריה ציפרקובסקי בבית החולים תל השומר.
בין השנים 1967–1988 כיהן קרקובסקי כמנהל מחלקת עור ומין בבית החולים הדסה (תל אביב) (המחלקה סיפקה שירותי ייעוץ בתחום הדרמטולוגיה לכל המרכז עירוני ממשלתי בתל אביב) ובסוף שנות ה-70 המחלקה הועברה ל-בית החולים איכילוב
במקביל החל קרקובסקי להרצות בחוג לדרמטולוגיה, בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר, ב-אוניברסיטת תל אביב והגיע לדרגת פרופסור-חבר.
קרקובסקי כיהן כחבר הפקולטה ללימודי המשך ברפואה של אוניברסיטת תל אביב.
קרקובסקי נפטר ב-1 בדצמבר 2002.
מתלמידיו ותלמידותיו: פרופ' שרה ברנר, פרופ' רוני וולף, ד"ר י. קובו, ד"ר ז. רוזנסקי.
משפחה

נחמה, רעייתו של קרקובסקי הייתה רופאה פסיכיאטרית, לזוג נולדה בת. הזוג התגורר ברחוב דובנוב 24 ב-תל אביב.
בתו אורלי קרקובסקי (2020-1970), הייתה עורכת דין בשירות המדינה.
סבו של קרקובסקי היה הרב מנחם קרקובסקי רב בכמה ערים בליטא ומחבר הספרים: "ארזי הלבנון" על התורה, ו"עבודת המלך" (על הרמב"ם)
בן דודו של אביו של קרקובסקי היה הרב יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק מ-בוסטון
את חייו הבוגרים של קרקובסקי ליווה משחק הברידג' שבו הצטיין ואף ייצג את ישראל בתחרויות בינלאומיות.
מספריו

"חזרה לשנים 1939-1945", מו"ל: המחבר, 2001 (73 עמודים)
""נער הייתי" - הוצאת גפן,
הערות שוליים

↑  תולדות רפואת עור ומין בישראל - פרופ' אנטול קרקובסקי, עמוד 31 פרופ' אריה אינגבר / מנהל מחלקת עור ומין בית החולים האוניברסיטאי הדסה (slideserve.com/sancha)
↑  פוטוביולוגיה - תחום מדעי העוסק באינטראקציות בין אור לתהליכים ביולוגיים
↑  תולדות רפואת עור ומין בישראל - פרופ' אנטול קרקובסקי, עמודים 33-34 פרופ' אריה אינגבר / מנהל מחלקת עור ומין בית החולים האוניברסיטאי הדסה (slideserve.com/sancha)
↑  גימנסיה תושיה - בבית ברחוב שאפען כיום Sopeno 8 הייתה הגימנסיה לבנים "תושיה" בין השנים 1926–1940. הגימנסיה הייתה שייכת ל"וועד המאוחד תחכמוני" איגוד יוצאי וילנה והסביבה בישראל
↑  אנטולי, נפתלי קרקובסקי טולקה ארגון הפרטיזנים - לוחמי המחתרות והגטאות
↑  שיח פרטיזנים / אנטול קרקובסקי מכון ז'בוטינסקי בישראל, תרבות לאומית - מורשת ציונית
↑  "מרכז רפואי עירוני ממשלתי (ביה"ח ע"ש איכילוב,  ביה"ח "הדסה", בית היולדות ע"ש אשרמן - תל אביב יפו") - ספר השנה 1971/1972, הוצאת המחלקה ליחסי ציבור של בתי החולים העירוניים - ממשלתיים, העורך: אריה תורג'מן, מחלקת עור, מנהל: א. קרקובסקי, עמודים 125-126
↑  אנטול קרקובסקי - "חזרה לשנים 1939-1945" ארגון הפרטיזנים לוחמי המחתרות והגטאות
↑  "נער הייתי" -  (טולה) קרקובסקי אנטול
↑  "נער הייתי" - אנטול (טולה) קרקובסקי גפן בית הוצאה לאור
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264146805171  BnF: cb14492929z (data)  GND: 128899409  ISNI: 0000 0000 4811 7452  LCCN: nr2003007311  RERO: 02-A003471942  SUDOC: 07230068X  VIAF: 12534794   WorldCat (עם VIAF): 12534794 
אנטולי קרקובסקי כילד עם הוריו וסבו הרב מנחם קרקובסקי בווילנה
בונד 875

| --- | --- |

בונד 875 - ואן, שנת 1970
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Bond Cars Ltd
 שנות ייצור:  1965-1970
 הרכבה:  פרסטון, הממלכה המאוחדת
 מודל קודם:  Bond Minicar
 מודל אחריו:  Bond Bug
 מרכב:  2 דלתות, תלת אופן
 פלטפורמה:  פיברגלס
 אורך:  2,946 מ"מ
 רוחב:  1,392 מ"מ
 משקל:  400 ק"ג
 בסיס גלגלים:  1,981 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  875 סמ"ק
 הילוכים:  תמסורת ידנית 4 מהירויות
 מהירות מרבית:  153 קמ"ש
 צריכת דלק:  5.6 ליטר ל-100 ק"מ
 מעצב:  לורנס בונד
בונד 875, שנת 1968
בונד 875
בונד 875, (Bond 875) היא מכונית מיני, בעלת 3 גלגלים (מוגדרת כתלת אופן) העשויה מפיברגלס, שיוצרה על ידי חברת "בונד מכוניות" הבריטית משנת 1965–1970. בפברואר 1969 השתלטה עליה חברת מוטור רליאנט. סך הכול יוצרו 3,431 יחידות.
עם השתלטותה של חברת "מוטור רליאנט" על חברת "בונד מכוניות", חברת מוטור רליאנט המשיכה לייצר עד שנת 1970, את דגם הבאג בונד.
מחירה של הבונד 875 בזמן השקתה היה כ-500 לירות שטרלינג.
דגמי בונד 875

2 דלתות סדאן
2 דלתות ואן (ריינג'ר)
מפרט טכני ומידות

מנוע 4 צילינדרים, 4 פעימות, 875 סמ"ק, (מנוע הילמן אימפ), המפתח 34 כ"ס
מנוע זהה לדגם ה-הילמן הסקי, (אשר יוצר בין השנים 1967-1970) מבוסס על דגם הילמן אימפ)
יחס דחיסה : 1:8
תמסורת ידנית - 4 מהירויות
תאוצה 0-60 קמ"ש - 14 שניות
מהירת שיא - 129 קמ"ש לדגם סדאן
מהירות שיא - 153 קמ"ש לדגם ואן
אורך הרכב - 2,946 מ"מ
רוחב - 1,392 מ"מ
בסיס גלגלים - 1,981 מ"מ
משקל - 400 ק"ג
2 דלתות אלומיניום
עיצוב הרכב - לורנס בונד
ראו גם

תלת אופן
באג בונד
אסתר לבנון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1946 (בת 78 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  בית הספר לעסקים של הרווארד 
 השתייכות:   שירות הביטחון הכללי
 תקופת הפעילות:  1973–1985 (כ־12 שנים)
 תפקידים בשירות
 ראש אגף המחשוב
 תפקידים אזרחיים
 מנכ"לית הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 
אסתר לבנון (נולדה ב-1946) הייתה מנכ"לית הבורסה לניירות ערך בתל אביב החל מיוני 2006 ועד דצמבר 2013.
ביוגרפיה

למדה בשנת 1972 קיבלה תואר שני במתמטיקה מהאוניברסיטה העברית בירושלים. החלה לעבוד בחברת המחשוב קונתהל.
בשנים 1973–1985 הקימה וניהלה את אגף המחשוב של השב"כ, אליו הצטרפה בהזמנת סגן ראש השב"כ, אברהם אחיטוב.
בשנת 1986 מונתה לסמנכ"לית למחשוב בבורסה לניירות ערך בתל אביב, והתקדמה לתפקיד משנה למנכ"ל לטכנולוגיות מידע ותפעול וממלאת מקום מנכ"ל. בתפקיד זו הפכה את הבורסה לניירות ערך בתל אביב לבורסה ממוחשבת במלואה, אחת מהמעטות המאפשרות ביצוע מסחר ממוחשב מלא בכל השווקים: מניות, איגרות חוב, נגזרים ומק"מ לצד מערכת סליקה ממוחשבת לחלוטין.
בשנת 1998 השתתפה בקורס ניהול בכיר בבית הספר למינהל עסקים של אוניברסיטת הרווארד שבארצות הברית.
ביוני 2006 מונתה למנכ"לית הבורסה. במהלך כהונתה חתמה הבורסה על הסכמי שיתוף פעולה עם הבורסה לניירות ערך בלונדון, נאסד"ק, הבורסה לניירות ערך בניו יורק, בורסת שנחאי, בורסת טורונטו והבורסה של קפריסין. החלה בהקמתו של בניין חדש לבורסה, ברחוב אחוזת בית בתל אביב. ביולי 2013 הודיעה על התפטרות מתפקידה, על רקע ביקורת על תפקודה. ההתפטרות נכנסה לתוקף ב-31 בדצמבר 2013.
היא דירקטורית בגופים רבים כזאפ גרופ. בינואר 2016 מונתה לדירקטורית בחברת "מלם תים". בספטמבר 2016 מונתה לדירקטורית בבנק לאומי. בשנת 2023 מונתה לדירקטורית בבנק אש ישראל.
נשואה לישי לבנון, שהיה ראש אגף רישוי ובטיחות בוועדה לאנרגיה אטומית.
הערות שוליים

↑  עירית אבישר, ‏התייבשות הבורסה גובה מחיר אישי: מנכ"לית הבורסה אסתר לבנון מתפטרת מתפקידה, באתר גלובס, 17 ביולי 2013
 שלי אפלברג, על רקע ביקורת על תפקודה: מנכ"לית הבורסה אסתר לבנון מתפטרת, באתר TheMarker‏, 17 ביולי 2013
↑  אביב לוי, ‏מנכ"לית הבורסה לשעבר אסתר לבנון - דירקטורית במלם תים, באתר גלובס, 20 בינואר 2016
↑  קבוצת esh מציגה: דירקטוריון בנק שוויוני-מגדרי, באתר כלכליסט, 22 באוגוסט 2023
באב אל-עזיזיה

בּאבּ אַל-עזיזיה (בערבית: باب العزيزية, שמשמעותו "השער הנוצץ") הוא מתחם מבוצר בפאתי דרום טריפולי, בירת לוב, המורכב ממחסומים צבאיים ומתחם ממשלתי ששימש כמעונו הרשמי של שליט לוב, הקולונל, מועמר קדאפי ב-42 שנות שלטונו (1969–2011).
גדוד מוחמד אל-מכריף הוא היחידה הצבאית שהייתה אחראית על אבטחת המתחם, אלא שעם פרוץ המורדים למתחם באוגוסט 2011, במסגרת ההתקוממות בלוב (2011) התפרק הגדוד מנשקו.
המבנה

שטח המתחם הוא 6 קילומטרים מרובעים. מיקומו בדרום טריפולי קרוב לקצה הצפוני של הכביש המהיר המוביל אל נמל התעופה הבינלאומי של טריפולי. המתחם, מורכב ממבני ממשל ובניינים אשר שירתו את משפחת קדאפי. בנוסף, במתחם שוכן בית "א-סומוד" (בית העמידה האיתנה), ששימש כבניין מגוריו הרשמי של קדאפי, וממבואות תת-קרקעיים.
היסטוריה

המתחם היה נתון כמה פעמים להתקפות אוויריות, לראשונה בשנת 1986, ולאחר מכן בשנת 2011 במסגרת התקיפה הצבאית הבינלאומית בלוב.
היסטוריה > ההפצצות ב-1986

באב אל-עזיזיה היה מוקד ההפצצות של ה-15 באפריל 1986 כאשר מטוסי חיל האוויר האמריקני הפגיזו מטרות בלוב, בהוראת נשיא ארצות הברית רונלד רייגן, כתגובה לפיצוץ הדיסקוטק בברלין זמן-מה קודם על ידי סוכנים חשאיים לובים, כשבדיסקוטק שהו חיילים אמריקניים.
בעקבות התרעות מצד ראש ממשלת מלזיה קרמנו מיפסוד בוניצי וראש ממשלת איטליה בטינו קראקסי, משפחת קדאפי הספיקה לעזוב את המתחם ממש לפני שהופצץ. על פי הדיווחים, מועמר קדאפי עצמו ושניים מבניו נפצעו, אך בתו חנה נהרגה בהתקפה.
במשך זמן רב המתחם לא שוקם ושופץ ומשפחת קדאפי עברה להשתכן אחר כך במבנים צבאיים בתוך המתחם. בעקבות המתקפה הוצבה אנדרטה במתחם המציגה אגרוף קפוץ מזהב סביב מטוס אמריקני, באזור ששימש את מועמר קדאפי רבות בעת נאומיו בפברואר-מרץ 2011.
היסטוריה > ההפצצות ב-2011

ב-20 במרץ 2011 המתחם הופצץ על ידי כוחות הקואליציה של ברית נאט"ו, על מנת לפגוע בפיקוד הצבאי הבכיר של לוב שמשתכן במתחם.
למחרת הייתה כוונה לבצע הפגזה נוספת, אך כיוון שהמתחם היה מוקף באזרחים, המבצע בוטל והטלוויזיה הלובית הציגה פסטיבלים שנערכו סביב המתחם. ב-24 באפריל כוחות נאט"ו יצאו שוב לפשיטה אווירית, לאחר שהזהירו את אזרחי לוב והם הפציצו שוב את מתחם באב אל-עזיזיה. במהלך ההפגזות הופצצו אולפני הטלוויזיה הלובית ומבני צבא, אך הטלוויזיה הלובית הציגה 19 גופות בבתי החולים וטענה כי אלה אזרחים שנהרגו בהפגזות נאט"ו, כך למשל גם טען דובר ממשלת קדאפי, מוסא איברהים.
ב-25 במאי חמישה טילים נורו על המתחם, סמוך למקום שהותו של הקולונל קדאפי. דובר ברית נאט"ו טען כי שלטון קדאפי עשה שימוש במתחם כמטה ליחידות צבאיות ורכבים משוריינים שביצעו התקפות על אזרחים, מה שחייב את התערבות כוחות נאט"ו, כאשר מנגד המשיכו דובריו של קדאפי לטעון כי כוחות נאט"ו מנסים לחסל את קדאפי בכל מחיר. ב-28 במאי הופגז באב אל-גאשיר, מתחם סמוך לבאב אל-עזיזיה וכוחות נאט"ו טענו כי הפציצו רכב אספקה שהיה בדרכו אל המתחם של קדאפי.
מועמר קדאפי החזיק במעון רשמי נוסף בעיר בנגזי, אך זה נהרס בעת התקפות המורדים.
ב-21 באוגוסט 2011 דווח כי כוחות המורדים נכנסו אל העיר טריפולי משני כיוונים, בדרכם ללכוד את מועמר קדאפי במעונו. בהמשך היום דווח כי המורדים פרצו למתחם באב אל-עזיזיה והחלו בחיפושים קדחתניים אחרי המנהיג הלובי במבואות התת-קרקעיים של המתחם המבוצר, שגודלו כפרבר שלם.
מועמר קדאפי החזיק במעון רשמי גם בעיר הולדתו, סירת.
בעת שהתבצר בארמונו, במהלך ההתקוממות, קדאפי - הידוע כחובב שחמט מושבע - הזמין אליו את קירסאן איליומז'ינוב, יו"ר פיד"ה, למשחק שחמט משותף. ב-23 באוגוסט 2011, כאשר כוחות המורדים ביצעו חיפושים אחריו, הועלו השערות כי קדאפי נמלט, אך קירסן אילומז'ינוב טען כי שוחח בטלפון עם קדאפי וזה הצהיר באוזניו כי הוא עדיין בטריפולי ואינו מתכוון לעזוב. חרף החיפושים הקדחתניים אחריו, קדאפי לא נמצא והועלו השערות כי הוא נמלט במנהרה תת-קרקעית אל מעונו בסירת.
הערות שוליים

↑  מתחם המגורים שבו נמצא ארמונו של קדאפי הופצץ מהאוויר, באתר ‏מאקו‏, 20 במרץ 2011
↑  תיעוד מבפנים: הרס וחורבן בארמונו של קדאפי, באתר ‏מאקו‏, 25 בפברואר 2011
↑  הארץ , ג'קי חורי, קרבות ליד ארמון קדאפי; בית הדין הבינ"ל למורדים: הסגירו את סיף אל-אסלאם, באתר הארץ, 21 באוגוסט 2011
↑  AP, מלחמה במורדים? קדאפי מעדיף לשחק שחמט, באתר ynet, 13 ביוני 2011
↑  צור שיזף, שליח ynet ו"ידיעות אחרונות" ללוב, קדאפי ברח, ולא נכנע: "מוות או ניצחון", באתר ynet, 23 באוגוסט 2011
ארמון טבריצ'סקי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  ארמון 
 על שם:  טאוריס 
 מיקום:  סנקט פטרבורג 
 מדינה:  רוסיה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1783
 תאריך פתיחה רשמי:  1783 
 אדריכל:  איוואן סטראוב 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות נאו-קלאסית 
 קואורדינטות:  59°56′52″N 30°22′33″E﻿ / ﻿59.947777777778°N 30.375833333333°E﻿ / 59.947777777778; 30.375833333333
  (למפת סנקט פטרבורג מוגדלת) ארמון טבריצ'סקי(למפת סנקט פטרבורג רגילה) ארמון טבריצ'סקי
 
ארמון טבריצ'סקי (ברוסית: Таврический дворец) הוא ארמון במרכז סנקט פטרבורג, שנבנה בסוף המאה ה-18.
היסטוריה

הארמון נבנה בשנים 1783–1789 בהתאם לתכנון של האדריכל איוואן סטסוב. הארמון נבנה בתקופת יקטרינה הגדולה לטובת גריגורי פוטיומקין וקיבל את שמו מתואר הרשמי של פוטיומקין "טבריצ'סקי" לכבוד כיבוש חצי האי קרים. בזמן הקמתו הארמון היה פתוח לכיוון ניווה אך במחצית השנייה של המאה ה-18 בין הנהר לבין הארמון נבנו מבנים נוספים. אף על פי שמראה החיצוני של הארמון פשוט, חלקו הפנימי מעוצב בעושר רב. מאחורי הכניסה הראשית נבנה חדר גדול שמוביל לאולם העמודים הלבנים. מאחורי האולם בעבר היה קיים גן החורף. בחלק מחדרי הארמון שרדו אלמנטים של העיטור המקורי.
לאחר פטירת פוטיומקין הארמון הוחזר להיות רכוש המשפחה הקיסרית. הוא היה הארמון האהוב על יקטרינה הגדולה. בשנת 1797 בהתאם לפקודת פאבל הראשון רהיטים ופסלים שהיו בארמון הועברו לטירת מיכאילובסקי ובארמון הוצבה יחידה צבאית. בשנת 1801 הארמון חזר להיות אחד מארמונות הקיסרים.
בשנת 1906 החלק הפנימי של הארמון הוצב מחדש לאור כך שבארמון התקיימו ישיבות של הדומה. לאחר מהפכת אוקטובר בארמון התקיימו ישיבות של הממשלה הזמנית והתמקמו מוסדות שלטון נוספות. תקופה מסוימת בארמון התקיימו ישיבות של סובייט פטרבורג.
בפברואר 1918 בארמון היו מתוכננות להתקיים ישיבות של האספה המכוננת של רוסיה החדשה. אספה זו פוזרה בכוח של ידי השלטון הקומוניסטי כבר בתחילת דרכה.
בשנים 1918–1920 בארמון התקיימו קונגרסים של הסובייטים, קונגרסים של המפלגה הבולשביקית וקונגרסים של קומינטרן. בשנות ה-30 של המאה ה-20 בחדרי הארמון התמקמה אוניברסיטה חקלאית. בשנים 1945–1990 בבניין התמקם בית הספר הגבוה של המפלגה.
החל משנת 1990 הארמון הוא מקום מושבה של האספה הבין-פרלמנטרית של חבר המדינות העצמאיות.
מאחורי הארמון נמצא גן טבריצ'סקי – אחד הגנים הגדולים במרכז העיר.
ארמון טו

ארמון טו (בצרפתית: Palais du Tau) בריימס, צרפת היה ארמון הבישוף של ריימס. הוא מקושר גם עם מלכי צרפת, שהכתרתם נערכה בקתדרלת ריימס הסמוכה.
היסטוריה

באתר הארמון הייתה וילה גאלו-רומי עד המאה ה-7 ומאוחר יותר נהפכה לארמון קרולינגי. התיעוד הראשון של שימוש בשם "ארמון טו" מתוארך ל-1131 ונובע מתוכנית הבניין, שדומה לאות היוונית טאו (T). רוב הבניין הקדום נעלם, החלק העתיק ביותר ששרד הוא הקפלה ב-1207. הבניין נבנה ברובו מחדש בסגנון גותי בשנים 1498-1509, וקיבל את צורת הבארוק הנוכחית שלו בשנים 1671-1710 על ידי ז'ול הארדואין-מנסאר ורובר דה קוט. הארמון ניזוק בשרפה ב-19 בספטמבר 1914 ותוקן רק אחרי מלחמת העולם השנייה.
בארמון גרו מלכי צרפת בימים שלפני ההכתרה בקתדרלת ריימס הסמוכה. המלך הולבש בבגדי ההכתרה בארמון, לפני שהלך אל הקתדרלה; אחרי ההכתרה נערך משתה בארמון. משתה ההכתרה הראשון המתועד בארמון נערך ב-990 והאחרון ב-1825.
הארמון מכיל שלוחה של מוזיאון הלובר החל מ-1972 ומציג פסלים ושטיחי קיר מהקתדרלה, ביחד עם חפצי דת ועצמים הקשורים להכתרת מלכי צרפת.
ארמון טו, ביחד עם קתדרלת ריימס וכנסיית סן רמי, נכללו ברשימת אתרי מורשת עולמית של אונסק"ו ב-1991. בארמון מבקרים 100,000 איש מדי שנה.
אנתוקוריים

| אנתוקוריים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: חרקים
סדרה:: פשפשאים
תת־סדרה:: פשפשים
אינפרא־סדרה:: Cimicomorpha
משפחה:: אנתוקוריים
שם מדעי
 Anthocoridae ‏פיבר, 1836

אנתוקוריים (שם מדעי: Anthocoridae) היא משפחה של פשפשים טורפים המונה יותר מ-600 מינים בכ-93 סוגים, בישראל ידועים כ-30 מינים. המשפחה בעלת תפוצה עולמית בעיקר באזורים טרופיים והאזור ההולארקטי. הם דומים לרכנפיים בכך שכנפיהם בעלות cuneus אך נבדלים מהם מאחר שהם בעלי שתי עיניות.
מאפיינים

האנתוקוריים הם חרקים קטנים שאורכם 2 עד 5 מ"מ בלבד. צבעם גוני שחור או חום, ולרוב הם בעלי כנפיים מפותחות. הם טורפים פרוקי-רגליים זעירים כגון כנימות, טריפסים, זחלים הנוברים בעלים, אקריות וביצי חרקים. מינים אחדים, בעיקר מהשבטים Anthocorini ו-Oriini, ניזונים לעיתים גם ממזון מהצומח במיוחד אבקת פרחים, לכן חלקם מעדיפים צמחים מסוימים על אחרים. מאפייני התזונה שלהם הופכים אותם לאידיאליים כמדבירים ביולוגיים. הם אינם ניזונים מדם או בעלי ארס כלשהו הפוגע באדם, אך במקרים מסוימים, למרות גודלם הצנוע, הם מסוגלים לעקוץ. העקיצה איננה מסוכנת ואיננה מעבירה מחלות, אך עלולה להתנפח לבעלי רגישויות או כתוצאה מתגובה אלרגית.
בזמן תהליך הרבייה הזכר משתמש באיבר מיוחד בקצה בטנו כדי לנקב את בטן הנקבה ולהזריק את הזרע ישירות לחלל הבטן שלה. תהליך דומה קיים גם אצל המשפחות Polyctenidae ופשפשיים. הנקבה מחדירה את הביצים ישירות לתוך רקמת הצמח או במינים אחדים ליד הצמח. הנימפות לרוב ניזונות מביצים של פרוקי-רגליים זעירים.
מינים בולטים בישראל (רשימה חלקית)

תת-משפחה Anthocorinae
שבט Anthocorini
אנתוקור הפסילות Anthocoris nemoralis
אנתוקור הכנימות Elatophilus hebraicus
שבט Oriini
פרחש Orius laevigatus
תת-משפחה Lyctocorinae
שבט Dufouriellini
שבט Lyctocorini
שבט Scolopini
אנתוקור יפהפה Scoloposcelis pulchella
שבט Xylocorini
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007295584605171 
אנתוקור הפסילות לאחר שמצץ את תוכן הטרף
אנתלפיית התהוות סטנדרטית

אנתלפיית התהוות סטנדרטית (standard enthalpy of formation, מסומנת °ΔHf) היא שינוי האנתלפיה במהלך יצירת מול אחד של חומר מהיסודות המרכיבים אותו במצבם הסטנדרטי. אנתלפיית היצירה מחושבת עבור תגובת היצירה בלחץ של 105 פסקל (כלומר 1 בר). עד לשנת 1982 חושבה אנתלפיית היצירה הסטנדרטית עבור לחץ של אטמוספירה אחת. מבטאים לרוב את אנתלפיית היצירה הסטנדרטית ביחידות של קילוג'ול (1,000 ג'ול) למול.
התנאים הסטנדרטים

עבור גז: המצב בהנחה של קיום משוואת הגז האידיאלי בלחץ של 1bar
עבור מומס: תמיסה אידיאלית בריכוז 1 מולר
עבור נוזל או מוצק: נוזל או מוצק טהורים בלחץ 1bar
עבור יסוד: המצב היציב ביותר בלחץ של 1bar  למשל עבור חמצן המצב הסטנדרטי הוא O2 ולא אוזון (O3) ועבור פחמן המצב הסטנדרטי הוא גרפיט. אנתלפיית ההתהוות של יסוד במצב סטנדרטי שווה ל 0.
למשל אנתלפיית ההתהוות הסטנדרטית של פחמן דו-חמצני תהיה אנתלפיית התגובה הבאה המבוצעת בלחץ של 1bar
C_{(graphite,s)}+O_{2(g)}\rightarrow CO_{2(g)}
שימוש באנתלפיות התהוות לחישוב הפרש אנתלפיה של תגובה

ניתן להשתמש באנתלפיות היצירה הסטנדרטיות של המגיבים והתוצרים לחישוב אנתלפיה של תגובה כלשהי. לפי חוק הס ניתן לפרק את התגובה לתגובות פירוק של המגיבים ליסודות במצב הסטנדרטי (אנתלפיות ההתהוות בסימן מינוס) ולתגובות יצירה של התוצרים מאותם יסודות (אנתלפיות ההתהוות הסטנדרטית).
\Delta H^{0}=\Sigma \Delta H_{f(product)}^{0}-\Sigma \Delta H_{f(reactants)}^{0}
הערות שוליים

↑  יוצא מן הכלל הזרחן שהמצב הסטנדרטי מחושב כזרחן לבן אף על פי שאינו היציב ביותר בתנאים סטנדרטיים
בונדוקו

| --- | --- |
סמל בונדוקו

מסגד האימאם בבונדוקו
 מדינה:  חוף השנהב חוף השנהב
 ראש העיר:  קוֹנֶה אִילְיָאסוּ (Kone Hiliassou)
 גובה:  343 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  141,568 (2021)
 קואורדינטות:  8°03′00″N 2°59′00″W﻿ / ﻿8.05°N 2.9833333333333°W﻿ / 8.05; -2.9833333333333
 אזור זמן:  UTC
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת חוף השנהב מוגדלת) יאמוסוקרו אביג'אן קורוגו בואקה דאלואה סן פדרו גאנה בורקינה פאסו  מאלי גינאה ליבריה מפרץ גינאהבונדוקו(למפת חוף השנהב רגילה) יאמוסוקרו אביג'אן קורוגו בואקה דאלואה סן פדרו גאנה בורקינה פאסו  מאלי גינאה ליבריה מפרץ גינאהבונדוקו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
בּוֹנדוּקוּ (בצרפתית: Bondoukou) הוא שמה של עיר הבירה של מחוז זנזאן בחוף השנהב שבמערב אפריקה. העיר הממוקמת במרחק של 522 ק"מ, צפונית מזרחית מאביג'אן, כשבע שעות נסיעה, התפרסמה בגלל מספר המסגדים הרב שבה, ואף זכתה לשם העיר בת אלף המסגדים.
שכונות בבונדוקו

בונדוקו מורכבת מ-20 שכונות.
ליסי (lycèe) -
רזידאנסייל (Residentiel) -
לה פרזידנס (La Presidence) - בשכונה זאת נמצא בית הנשיא (הבית בו גר נשיא חוף השנהב, כשהוא מבקר בבונדוקו).
טי.פי. - (TP) - בשכונת טי.פי. נמצא בית החולים של בונדוקו.
דונזוסוֹ - (Donzosso) -
בּאמבּאראסוֹ - (Bambarasso) -
דג'ימיניסוֹ - (Djiminisso) - בדג'ימיניסו ממוקם בניין עיריית בונדוקו
זאנזאן - (Zanzan) -
לַאבָּיאה - (Labaya) - בשכונה זאת נמצא מסגד האימאם, שברחבה שלפניו, מתקיימות מדי שנה, חגיגות הקורבי.
קאדיולאסוֹ - (Kadioulasso) -
דייא דונה (הָאֵל נָתַן) (Dieu Donne) -
קאמאגאיאה - (Kamagaya) - בשכונה זאת ממוקם קולג' מודרֶן (College Moderene)
בֵּינְסוֹ - (Gbinsso) -
קאמפּ מיליטְר (המחנה הצבאי) - (Camp Militaire) - השכונה סמוכה לבסיס הצבאי של בונדוקו.
רוּט אַבֶּמָה - (Route Abema) -
קווארטיר קומרס - (Quartier Commerce) - המרכז המסחרי של בונדוקו.
קומאלאסוֹ - (Koumalasso) -
מאלאגאסוֹ - (Malagasso) -
קוקו - (Kôkô) - בקוקו נמצא השוק הגדול של בונדוקו, וגם המגרש בו נערך מדי שנה פסטיבל זנזן.