stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מגילות מדבר יהודה
כותבי המגילות > האיסיים

עד שנות ה-90 של המאה ה-20 הדעה המקובלת הייתה שהמגילות נכתבו בידי אנשי כת האיסיים שהתגוררו באזור קומראן, והחביאו את המגילות במערות הקרובות לקומראן בזמן המרד הגדול. הראשון שהציג השערה זו, עם הפרסום הראשון של המגילות, היה סוקניק, שזמן קצר לאחר קריאת קטעי המגילות הראשונים שכללו מספר פסקאות ממגילת סרך היחד, ראה בהם דמיון לתיאורי יוסף בן מתתיהו. תמכו בדעתו בין השאר האב רולאן דה וו, כומר דומיניקני שהיה אחראי על הצוות הראשון של חוקרי המגילות, והאפיגרפים ז'וזף מיליק ופרנק מור קרוס, דוד פלוסר, ואחרים. תאוריה זו נתמכת בכמה טענות:
קיים דמיון רב בין תיאור טקסי החניכה לחברים חדשים בקהילה בסרך היחד, ובין התיאור של יוסף בן מתתיהו לטקסי חניכה של האיסיים.
בן מתתיהו מציין כי לאיסיים היה רכוש משותף, וגם סרך היחד מדבר על כך (אמנם, ישנם הבדלים בנושא זה בין המגילות לבין התיאור של בן מתתיהו).
בחפירות בקומראן נמצאו שתי קסתות דיו, ומתחם במכלול המבנים הקומראני זוהה כחדר כתיבת ספרים.
פליניוס (גאוגרף רומי שכתב לאחר כישלון המרד) מתאר קבוצה של איסיים שחיה בקהילה במדבר ליד עין גדי. יש הרואים בכך תמיכה לטענה שח'רבת קומראן אכן הייתה יישוב איסיי.
מחקרים המוכיחים כי הדיו שבה השתמשו לכתיבת חלק מהמגילות מכיל מים בעלי רמת מליחות והרכב מינרלי הדומה למי ים המלח.
אך ישנן גם ראיות הסותרות השערה זו: ח'רבת קומראן היא יישוב קטן, בו לא יכלו להתגורר יותר מ-150 איש בזמן נתון. מאחר שעל פי כתבי היד במגילות זוהו כמה מאות סופרים שונים, אין האוכלוסייה האפשרית גדולה דיה כדי להסביר את מגוון הסגנונות בכתבי היד. בקומראן קבורים גם נשים וילדים, ונמצאו בה עדויות לרמת חיים גבוהה - בסתירה לתיאוריו של יוסף בן מתתיהו. בנוסף, קשה לקשור באופן ברור בין תיאורו של פליניוס לבין קומראן; התיאורים של בן מתתיהו אינם מתאימים לחלוטין למתואר בסרך היחד; אין עדות בכתבים יהודיים על קיומם של האיסיים. בשל בעיות אלה, יש הטוענים כי כותבי המגילות לא היו האיסיים שמתאר בן מתתיהו, אלא קבוצה אחרת קדומה שהאיסיים התפצלו מהם.
כותבי המגילות > זיהויים אחרים לתושבי קומראן

לפי תאוריה אחרת, המגילות נכתבו בידי כוהנים צדוקיים. תאוריה זו מסתמכת על מגילת מקצת מעשי התורה, בה מפורטים חוקי טומאה וטהרה הזהים בהשקפותיהם לאלה של הצדוקים. במגילה זו אף מופיע לוח שנה הקובע את מועדי החגים בהתאם להשקפות הצדוקים. בשנת 1951 פרסם חוקר הלשונות השמיות משה גושן-גוטשטיין את דעתו כי אין שום הוכחות לקשר בין האיסיים לבין המגילות, וכי למגילות זיקה הדוקה לכהנים בני צדוק.
גם חוקר לשון המקרא חיים רבין גרס כי אין לראות במגילות שיוך איסיי, אך הוא טען כי המגילות מעידות על קרבה לפרושים, בעקבות תיאור דרכי קבלת חברים חדשים.
כותבי המגילות > סופרי בית המקדש וירושלים

בשנת 1963 הציע פרופסור קרל היינריך רנגסטורף מאוניברסיטת מינסטר שבגרמניה תאוריה ולפיה המגילות הן חלק מספריית בית המקדש השני בירושלים. חוקרים אחרים באותה עת דחו את התאוריה, אולם בשנות ה-80 של המאה ה-20 הציגו חוקרים אחרים (ביניהם נורמן גולב, יזהר הירשפלד, יצחק מגן, יובל פלג ורחל אליאור) ראיות חדשות התומכות בתאוריה זו. הראיות של גולב ואחרים לתאוריה זאת הן:
מגילת הנחושת שנמצאה במערה 3, כוללת רשימה של אוצרות. החוקרים טוענים שמגילה זו יכלה להיכתב רק בירושלים, בשל אופי המקומות והאוצרות הרשומים בה.
במגילות יש מגוון רב של רעיונות סותרים, מה שמראה שהן נכתבו בידי קבוצות שונות.
מלבד מגילת הנחושת אין כל מסמכים היסטוריים או מכתבים בין המגילות, אלא רק העתקי סופרים של טקסטים דתיים שונים, דבר המעיד על כך שמדובר בשאריות מספריות, ושהן לא נכתבו קרוב למקום שנמצאו בו.
גולב טוען כי מגוון כזה של מגילות יכול היה להגיע רק מהמרכז האינטלקטואלי והדתי הראשי בתקופה זו - ירושלים, וכי מדובר בהעתקים שהוחבאו כהכנה למרד הגדול או במהלכו. הוא דוחה את דעותיו של רנגסטורף, שכן לדעתו גיוון רב של דעות, כפי שרואים במגילות, לא יכול היה להגיע כולו מהמקדש. הירשפלד טוען כי קומראן הייתה אחוזה של עשיר ירושלמי. גולב עצמו טוען שהמקום היה מבצר צבאי, חלק משורה של מבצרים שהגנו על ירושלים. לפי גולב, לאחר נפילת הגליל במהלך המרד הגדול, אזרחי ירושלים ידעו שכיבוש עירם היה בלתי נמנע, לכן הם אספו טקסטים מספריות ואוספים אישיים והסתירו אותם ברחבי מדבר יהודה, כולל במערות הסמוכות לים המלח. אם זה המקרה, ככל הנראה קומראן היה אתר חילוני ולא דתי, והמגילות משקפות לא רק את השקפותיהם של אנשי כת בודדת, אלא מגוון רחב של דעות יהודיות.
כותבי המגילות > נוצרים

לפי סברה של החוקרים האמריקנים מייקל באיג'נט וריצ'רד לי, המגילות שנכתבו בידי הנוצרים הראשונים.
הנזיר הישועי הספרדי גוזה אוקלהאן טען שקטע מגילה המסומן 7Q5 הוא פסקה מהבשורה על פי מרקוס מתוך הברית החדשה. אם עובדה זו תוכח כנכונה, מדובר בטקסט הקדום ביותר של הברית החדשה שהתגלה, והוא נכתב כנראה בין השנים 30 עד 60 לספירה. קטע זה, הכתוב ביוונית, הוא זעיר ומקוטע (המילה היחידה המופיעה בשלמותה היא המילה היוונית "קאי" שמשמעה ו' החיבור), ועל כן קשה להבין את הכתוב בו. כמו כן, רוב החוקרים מאחרים את חיבור הבשורה על פי מרקוס לתקופת חורבן הבית, מה שמקשה עוד יותר על סבירותה של השערה זו.
המגילות שהתגלו > כתבי יד שלא נודעו טרם גילויים

(רשימה חלקית)
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  אפוקריפון דוד  אפוקריפון יהושע  אפוקריפון לוי  דברי המאורות  מגילות הברכות  מגילות המזמורים  מגילות המשמרות  מגילת התהילים הגדולה  מגילת מלכי צדק  המגילה החיצונית לבראשית  אפוקריפון של ירמיה |  מגילת ההודיות  מגילת המקדש  מגילת הנחושת  מגילות הסרכים: סרך היחד, סרך העדה, סרך הברכות  מגילת מלחמת בני אור בבני חושך  סיפור המבול נוסח קומראן  ספר המלחמה  ספר מהלך המאורות  פסידו יחזקאל  מגילת ירושלים החדשה |  סרך שירות המלאכים  פלורילגיום  דברי המאורות  מגילת הרזים  מגילת מקצת מעשי התורה  ספר הענקים  צוואת משה  צוואת עמרם  צוואת קהת  שירי עולת השבת  שירת שלוש לשונות האש  תפילת אנוש |  תפילת לוי  תרגום לארמית של ספר איוב  ספרות הפשרים פשר הושע - פשר על ספר הושע  פשר חבקוק - פשר על ספר חבקוק  פשר ישעיה - פשר על ספר ישעיהו  פשר מיכה - פשר על ספר מיכה  פשר לבראשית, מ"ט, י'  פשר לספר שמואל ב', פרק ז'  פשר תהילים - פשר על ספר תהילים |
המגילות שהתגלו > כתבי יד שלראשונה נחשף המקור העברי/ארמי שלהם

ספר היובלים
ספר טוביה
צוואות השבטים (מקור ארמי)
ספר חנוך החבשי (מקור ארמי)
ספר בן סירא
המגילות שהתגלו > כתבי יד שהיו מוכרים ממקורות אחרים

מגילת ישעיהו א'
מגילת ישעיהו ב'
ספר ברית דמשק
צוואת לוי
חלוקת המגילות על פי נושאים

החוקרת רחל אליאור מחלקת את המגילות על פי נושא המגילה:
ספרות מקראית. כאמור לעיל, נמצאו קטעים מכל ספרי התנ"ך, פרט למגילת אסתר. המגילות מתוארכות לתקופה שבין המאה השלישית לפנה"ס ועד 70 לפנה"ס. רוב המגילות קרובות בנוסחיהן לנוסח המסורה, אם כי ישנם שינויים רבים. נראה כי המגילות הן משלבים שקדמו להתקבעות נוסח המסורה.
מגילות פסאודו-מקראיות השונות מנוסח המסורה. בין מגילות אלו ניתן למצוא את המגילות החיצוניות לבראשית, אפוקריפון יהושע, מזמורי תהילים, מגילת המזמורים, ועוד.
מגילות ובהן סיפורים המרחיבים את המקרא. במגילות אלו מופיעות דמויות הידועות לנו מן המקרא, המשולבות בסיפורים ובמסורות שלא נודעו עד לגילוי. בין דמויות אלו - לוי, חנוך בן ירד, למך, מתושלח, נח, עמרם, קהת, פנחס ובניו, ועוד. המשותף לרבים מקטעים אלו הוא הפירוט הניתן לשרשרת הכהונה העוברת מחנוך בן ירד, דרך האבות, ועד לכהנים בני צדוק.
מגילות ליטורגיות ומיסטיות. מגילות אלו מתארות את עבודת הכוהנים כנציגי המלאכים שבשמיים. בין מגילות אלו כוללת אליאור את מגילת ההודיות, מגילות המזמורים, עולת השבת, מגילת הברכות, וכן שירים מתוך מגילות אחרות.
מגילות פולמוסיות. כאן ניתן למצוא את סרך היחד, סרך המלחמה, מגילת המלחמה, רוב ספרות הפשרים, ועוד.
מסקנתה של אליאור מתוך ניתוח החלוקה לעיל היא שכותבי המגילות התעניינו בשלושה נושאים עיקריים:
המקום המקודש - מבנהו, תבניתו הארצית והשמיימית, המרכבה וגן העדן, ועוד. מקום מיוחד יוחס לירושלים ולמקדש על הר ציון שתואר כשוכן מול גן עדן. לירושלים ולהר ציון או ציון הוקדשו המנוני תהילה נשגבים במגילות כמקום שבו בחר ה' לשכון וכמקום המקדש מול גן עדן. על נושאים אלו ניתן לקרוא בעיקר מתוך מגילת תהילים מקומראן מהמערה ה-11; מגילת המקדש, שירות עולת השבת, סרך הברכות, ספר היובלים, ספר חנוך-א, אפוקריפון יהושע, פסידו-יחזקאל, ועוד.
הזמן המקודש - הוא לוח השנה השמשי בן 364 הימים ו-52 השבתות/שבועות, שראשיתו בחודש האביב, שכל תאריכיו קבועים מראש, הוא הלוח שעמד בבסיס עבודת הכהנים במקדש. על הלוח ניתן ללמוד בפירוט מספר מהלך המאורות, מספר היובלים פרקים ד-ו, ממגילות משמרות הכהונה, ממגילת המקדש, מסיפור המבול ומהקדמת מגילת מקצת מעשי תורה, ועוד.
הזיכרון המקודש - הקשור בהשתלשלות מסורת הכהונה - כותבי המגילות פירטו במגילות רבות את מסורת הכהונה העוברת מחנוך בן ירד ומלכיצדק 'כהן לעולם', דרך האבות אל לוי בן יעקב, סבו של אהרון הכהן, אביהם של כל הכהנים בני צדוק, שושלת הכהונה הגדולה, וכ"ד משמרות הכהונה, ועד ל"מורה הצדק" או "כהן הצדק", שהם ראו כממשיך המסורת.
לוח השנה של כת קומראן

חברי "עדת היחד" השתמשו בלוח שנה משלהם - שתיאם בין מחזור השבוע למחזור השמש והתעלם ממחזור הירח. בלוח זה, השנה כללה 364 ימים (מספר המתחלק ב-7), ולפיכך החלה תמיד ביום רביעי ולכל חג היה יום קבוע בשבוע. השנה החדשה החלה באחד בניסן, שאמור היה לחול תמיד בתחילת האביב, קרוב למועד שוויון היום והלילה, אבל השיטה האסטרונומית בספר מהלך המאורות אינה מדויקת וקצרה ביום ורבע מהשנה הטרופית. כנראה לא היו מעברים את השנה כי תלו את הפער בחטאי בני האדם שעיוותו את הזמן האלוהי. חלק מהמועדים של לוח האיסיים חלו בהפרשים של שבעה שבועות (ספירת העומר) ובהם כמה שאינם נוהגים בזמננו: מועד ביכורי התירוש ומועד ביכורי היצהר. מועדי הלוח מתוארים בפירוט רב בספר היובלים ובמגילת המקדש.
ראו גם

| --- | --- |
פורטל ארכאולוגיה של המזרח הקרוב:  לפורטל ארכאולוגיה של המזרח הקרוב
ביקורת נוסח המקרא
גניזת קהיר
לוחיות ברכת כהנים
מורה הצדק
לקריאה נוספת

פרסומים של המגילות
אלישע קימרון, מגילות מדבר יהודה: החיבורים העבריים, סדרת "בין מקרא למשנה", הוצאת יד יצחק בן-צבי, תש"ע 2010. (xlv + 267 עמודים) ISBN 9789652173058
בלהה ניצן, הגות ומעשה במגילות קומראן, תאולוגיה, חכמה, חוק ופרשנות המקרא, הוצאת יד בן צבי, 2014
(DJD) Discoveries in the Judaean Desert‏
Florentino García Martínez, Eibert J.C. Tigchelaar, The Dead Sea Scrolls, Volume 1 (1Q1-4Q273); Volume 2 (4Q274-11Q31), Wm. B Eerdmans Publishing, 2000
Bilhah Nitzan, Qumran Prayer & Religious Poetry, E.J. BRIL
מחקרים
חנן אשל, מגילות קומראן והמדינה החשמונאית, יד בן-צבי, תשס"ד מסת"ב 9789652172310
גרשון ברין, סוגיות במקרא ובמגילות, חלק שלישי: מגילות ים המלח ויחסן למקרא, אוניברסיטת תל אביב, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשנ"ד
יגאל ידין, המגילות הגנוזות ממדבר יהודה , הוצאת שוקן, תשי"ח
מגן ברושי, גילוין של מגילות מדבר יהודה וזיהוי בעליהן, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח (מאמר נבחר)
עמנואל טוב, המגילות המקראיות ממדבר יהודה, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח (מאמר נבחר)
לאה מזור (עורכת), על מגילת ספר: מאמרים על מגילות מדבר יהודה, הוצאת מאגנס, 1997
מנחם זהרי, גניזה וספר – פרקי עיון במגילות מדבר יהודה, ארבעה מאמרים, הוצאת כרמל, 2000
גרשון ברין, בלהה ניצן (עורכים), יובל לחקר מגילות ים המלח, שמונה-עשר מחקרים, הוצאת יד בן צבי, 2001
מאיר בר-אילן, '(ביקורת על) מגילות מדבר יהודה א', קתדרה, 117 (תשס"ו), עמ' 151–156
מאיר בר-אילן, תהליך כתיבתה של מגילת הנחושת, George J. Brooke and Philip R. Davies (eds.), Copper Scroll Studies, Sheffield: Sheffield Academic Press, 2002, pp. 198-209
דוד פלוסר, יהדות בית שני - קומראן ואפוקליפטיקה, אסופת מחקרים, הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2002
מגילות: מחקרים במגילות מדבר יהודה, שנתון בהוצאת אוניברסיטת חיפה, 2003
מיכאל חיוטין, מגילת ירושלים מקומראן, הוצאת בבל, 2003
רחל אליאור, זיכרון ונשייה: סודן של מגילות מדבר יהודה, מכון ון ליר והוצאת הקיבוץ המאוחד, 2009
מגילות קומראן: מבואות ומחקרים, בעריכת מנחם קיסטר, הוצאת יד בן-צבי, 2009
דבורה דימנט, כלים שלובים: מגילות מדבר יהודה וספרות ימי הבית השני, אסופת מחקרים, מוסד ביאליק, תש"ע 2010
מגן ברושי, המגילות הגנוזות, קומראן והאיסיים, הוצאת יד בן צבי, 2010
הערות שוליים

↑  צפורה טלשיר, "המגילות המקראיות במדבר יהודה", מגילות קומראן א, ירושלים: יד בן צבי, תשס"ט, עמ' 133.
↑  The Digital Dead Sea Scrolls.
↑  הספרייה המקוונת של מגילות מדבר יהודה ע"ש ליאון לוי
1 2 3  יגאל ידין, המגילות הגנוזות ממדבר יהודה, חלק שלישי, תיאור כללי של המגילות, עמ' 95-91
↑  אוסביוס, היסטוריה כנסייתית, כרך 6, פרק 16.
↑  ירושלים לדורותיה, יחידה 5 (כתבו: יורם ארדר, אביבה חלמיש, דפנה אפרת), האוניברסיטה הפתוחה, תשע"ז–2016, עמ' 148: "איגרת שכתב ראש הנסטוריאנים בבגדאד, הקתוליקוס טימותאוס, בשנת 815 בערך".
↑  '"`UNIQ--nowiki-0000000D-QINU`"'הניו יורק טיימס,'"`UNIQ--nowiki-0000000E-QINU`"'חוקר ישראלי גילה עדויות שמשנות את כל התמונה, באתר הארץ, 17 במרץ 2021
↑  יגאל ידין, המגילות הגנוזות ממדבר יהודה, עמ' 20-16
↑  יגאל ידין, המגילות הגנוזות ממדבר יהודה, עמ' 45–57
↑  עדנה אברמסון,'"`UNIQ--nowiki-00000012-QINU`"'זיכרון מצולם: הרופאים היקים הראשונים בי-ם, באתר ynet, 27 ביוני 2014
↑  התגלו עדויות חדשות מהמגילות הגנוזות במדבר יהודה, באתר ynet, 8 בפברואר 2017
↑  'Dead Sea Scrolls' at the Museum of the Bible are all forgeries, באתר נשיונל ג'יאוגרפיק
↑  ‏מעורבות יחידה 504 במציאת המגילות הגנוזות, כולל כתבת טלוויזיה של גלעד שלמור
↑  ירדן לאו"ם: ישראל גנבה את המגילות הגנוזות, באתר ynet, 13 בינואר 2010
↑  אלדד בק,'"`UNIQ--nowiki-00000018-QINU`"'הפלשתינים ידרשו הכרה במגילות קומראן כ"מורשת פלשתינית", באתר ישראל היום, 8 בדצמבר 2017.
↑  Palestinians make a play for Dead Sea Scrolls at UNESCO, באתר הג'רוזלם פוסט, ‏6 בנובמבר 2016'"`UNIQ--nowiki-0000001A-QINU`"'(באנגלית)'"`UNIQ--templatestyles-0000001B-QINU`"'
↑  על המגילות, באתר רשות העתיקות
1 2 3 4  על המגילות, באתר רשות העתיקות
↑  Mladen Popović ,Maruf A. Dhali ,Lambert Schomaker, Artificial intelligence based writer identification generates new evidence for the unknown scribes of the Dead Sea Scrolls exemplified by the Great Isaiah Scroll (1QIsaa), Plos One, ‏April 21, 2021
1 2  Andrew Lawler, Who Wrote the Dead Sea Scrolls?, Smithsonian Magazine, ‏January 2010
↑  עדנה אולמן-מרגלית, התאוריה שכבשה את המגילות
↑  ארכיאולוגים שסיימו חפירות בקומראן: האיסיים לא חיו שם ולא הם כתבו המגילות, באתר הארץ, 30 ביולי 2004
↑  עיונים במגילות ים המלח, הצופה, 1 בנובמבר 1957
↑  בין תכלת ללבן, הצופה, 20 בדצמבר 1957
↑  דוד פלוסר, הלוח המיוחד של כת מדבר יהודה, מחניים צ' תשכ"ד
↑  מגילות קומראן מבואות ומחקרים, כרך שני, עמודים 454-455.
↑  Roger T. Beckwith, Calendar and Chronology, Jewish and Christian 137-140.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265098105171  PLWABN: 9810650597305606  BIBSYS: 90143307  BNE: XX3563634  BnF: cb12008383q (data)  CANTIC: a12127978  GND: 4048098-7  LCCN: n79071139  NKC: unn2006374776  NSK: 000686298  SELIBR: 157605  SUDOC: 028200500  VcBA: 492/15267  VIAF: 185489183   WorldCat (עם VIAF): 185489183 
קציני יחידה 504 שמואל גורן, רפי סיטון וסמי נחמיאס עם הסוחר כנדו בסיום מבצע הבאת המגילות הגנוזות לישראל
קטע מהמגילה
מגילות המוצגות במוזיאון ישראל
שרידי בתי מגורים בקומראן
מערה מס' 4 בה התגלו רוב המגילות
לוח הכהנים לבית צדוק, על פי יגאל ידין
מוסיכף

| --- | --- |

צילום מסך מתוך התוכנית
 סוגה:  ילדים, מוזיקה קלאסית, מחול
 כותבים:  עמית ליאור 
 בימוי:  שוקי לרר, בני כרמלי
 מנחים:  ניצה שאול 
 משתתפים:  תזמורת סימפונט רעננה בניצוחו של ירוחם שרובסקי
 ארץ מקור:  ישראל 
 שפות:  עברית 
 מספר עונות:  1 
 הפקה
 מפיק:  עומר לקנר
 חברת הפקה:  אולפני הרצליה, רשת
 אתר צילומים:  אולפני הרצליה 
 אורך פרק:  25 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 2, רשת
 תקופת שידור מקורית:  1993–1994 
 
מוסיכף היא תוכנית טלוויזיה לילדים בנושא מוזיקה קלאסית ומחול, בהנחייתה של ניצה שאול ובהשתתפות תזמורת סימפונט רעננה בניצוחו של ירוחם שרובסקי.
כל פרק בתוכנית עסק בנושא אחר כגון: חיות, צעצועים, סיפורים וכו' ובמהלכו הושמעו קטעים מיצירות קלאסיות שונות שהותאמו לנושא הפרק ובליווי שחקנים, ליצנים ורקדנים.
התוכנית מוסיכף שודרה בערוץ 2 תחת זכיינית השידור רשת בין השנים 1993–1994 והופקה על ידי אולפני הרצליה.
חלק מהפרקים של מוסיכף שוחררו בקלטות וידאו על ידי חברת קלסיקלטת, אשר כל קלטת מציגה שני פרקים נבחרים מתוך התוכנית.
גאודה (מלך)

גאודה (המאה ה-2 לפנה"ס) היה נסיך נומידי, בנו של מסטנבל (אנ'), ואחיו למחצה של יוגורתה. לאחר מלחמת יוגורתה הפך למלך נומידיה, בנו היה היימפסל השני, ונכדו היה יובה הראשון.
ביוגרפיה

גאודה היה בנו של מסטנבל (אנ'), שהיה בנו של מסיניסה. מלבד מסטנבל למסיניסה נולדו עוד שני ילדים, גולוסה, ומיקיפסה. למסטנבל היה בן נוסף לא חוקי בשם יוגורתה. אולם מסטנבל וגולוסה מתו ממגפה, ומיקיפסה תפס את השלטון ואימץ את יוגורתה. לאחר מותו של מיקיפסה, חלקו את הממלכה אדהרבעל, היימפסל, ויוגורתה. אולם יוגורתה נפטר משני שותפיו, והפך למלך היחיד של נומידיה. הוא פתח ברצח שיטתי של קרובי משפחתו, גאודה ניצל ככל הנראה משום שבגלל מצבו החולני לא נחשב לאיום. יוגורתה גם הסתכסך עם הרפובליקה הרומית, מה שהוביל למלחמת יוגורתה.
במהלך המלחמה, הציע גאודה למצביא הרומאי  קווינטוס קאיקיליוס מטלוס להכתיר אותו כמלך נומידיה ולהעניק לו משמר של פרשים רומאים. מטלוס סירב בנימוק שגאודה אינו מלך ומשמר כזה יהווה עלבון לפרשים רומאים. גאודה היה ממורמר מסירוב זה. ניצל זאת אחד מקציניו של מטלוס גאיוס מריוס, שרצה להיבחר לקונסול ולהחליף את מטלוס בפיקוד. הוא שכנע את גאודה להפיץ שקרים על מטלוס, ופרסם ברומא שמטלוס מעכב את המלחמה יותר מדי. בתמורה הבטיח מריוס לגאודה להפוך אותו למלך נומידיה. לאחר המלחמה הוא אכן קיים את הבטחתו ומינה את גאודה למלך של ממלכה מצומצמת שנותרה לנומידים. גאודה מלך משנת 105 לפנה"ס עד שנת 88 לפנה"ס. בנו היימפסל השני, ונכדו יובה הראשון, ימלכו אחריו.
לקריאה נוספת

גאיוס סאלוסטיוס קריספוס. קאטילינה, יוגורתא, קטעים מדברי הימים. תרגמה מרומית שרה דבורצקי. ירושלים, מוסד ביאליק, תשכ"ח (1968).
הערות שוליים

↑  גאיוס סאלוסטיוס קריספוס, "מלחמת יוגורתה", סעיף 65
כביש 667

| --- | --- |

 מידע כללי
 כינוי:  דרך נוף הגלבוע
 סיווג:  כביש אזורי
 ציר:  כביש רוחב
 אורך:  27.5 ק"מ
 מיקום
 ערים ראשיות:  מועצה אזורית הגלבוע 
 נקודת התחלה:  צומת נורית
 נקודת סיום:  צומת מירב
 
 קואורדינטות:  32°29′25″N 35°24′57″E﻿ / ﻿32.490222222222°N 35.415833333333°E﻿ / 32.490222222222; 35.415833333333
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת עמק בית שאן מוגדלת) כביש 667(למפת עמק בית שאן רגילה) כביש 667(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כביש 667(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כביש 667  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כביש 667 הוא כביש רוחב אזורי החוצה את הרי הגלבוע ומכונה גם דרך נוף הגלבוע. הכביש מתחיל במפגש עם כביש 675 מזרחית לקיבוץ יזרעאל, עובר בסמוך לפסגות הגלבוע ומסתיים בכביש 90 מדרום למושב שדי תרומות. אורכו של הכביש הוא 27.5 ק"מ.
תוואי הכביש

תוואי הכביש הוא הררי ומפותל. בחלקו הצפון-מערבי הוא צר ומרובה מעברי בקר.
הכביש עובר בסמוך לפסגות רכס הגלבוע ובהן הר שאול, הר מלכישוע, הר גיבורים, הר לפידים, הר ברקן, הר אחינועם והר יצפור.
מסלול הכביש

| ק"מ | שם | סוג מפגש | מיקום | דרכים מצטלבות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
כביש 667 מצפון-מערב לדרום-מזרח
| 0 | צומת נורית |  | יזרעאל |  כביש 675 |
| 1.5 | צומת ללא שם |  | גן נר | כניסה לגן נר |
| 2.5 | צומת ללא שם |  | נורית | כניסה לנורית |
| 5.5 | צומת ללא שם |  | הגלבוע | גישה להר שאול |
| 14 | צומת ללא שם |  | נחל יצפור | כביש 6666 |
| 15.5 | צומת ללא שם |  | מעלה גלבוע | כניסה למעלה גלבוע |
| 18.5 | צומת ללא שם |  | מירב | כניסה למירב ולמלכישוע |
| 27.5 | צומת מירב |  | שדי תרומות |  כביש 90 |
ראו גם

הר הגלבוע
כבישי ישראל
מצפור אבינדב
מצפור דובי וערן שמיר
הר מלכישוע
הערות שוליים

ערך זה הוא קצרמרבנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רונן ברגמן

| --- | --- |

 לידה:  16 ביוני 1972 (בן 52)  קריית ביאליק 
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיסוק:  עיתונאי, חוקר, מרצה, סופר
 מקום לימודים:  קורפוס כריסטי קולג', קיימברידג', אוניברסיטת חיפה 
 שפות היצירה:  עברית, אנגלית 
 יצירות בולטות:  נקודת האל-חזור, הבור (ספר), Rise and Kill First 
 פרסים והוקרה:  פרס סוקולוב (יוני 2017)  פרס פוליצר (מאי 2024)  פרס ג'ורג' פולק (פברואר 2024) 
 www.ronenbergman.com
 
רונן ברגמן (נולד ב-16 ביוני 1972) הוא עיתונאי ישראלי, העוסק בנושאי ביטחון לאומי בעיתונות המודפסת, בטלוויזיה ובספרי עיון. זוכה פרס סוקולוב (2017), פרס ג'ורג' פולק לעיתונות (אנ') (2024), (2025), ופרס פוליצר (2024). דוקטור להיסטוריה מטעם אוניברסיטת קיימברידג'.
ביוגרפיה

רונן ברגמן נולד בשנת 1972 וגדל בקריית ביאליק. הוא הצעיר מבין שלושה ילדים. אימו מרים הייתה מורה, ואביו שמואל רואה חשבון. הוריו הם ניצולי שואה ילידי פולין.
ברגמן למד בתיכון אורט קריית ביאליק. בהיותו נער שימש כתב צעיר בתוכנית הטלוויזיה לנוער "שמיניות באוויר", בשבועון העולם הזה, ובמקומון "כלבו" בחיפה.
שירת ביחידת המודיעין של מצ"ח.
קריירה

ברגמן בוגר אוניברסיטת חיפה במשפטים והוסמך לעריכת דין. הוא בעל תואר שני ביחסים בינלאומיים, ובשנת 2007 קיבל תואר דוקטור בהיסטוריה מאוניברסיטת קיימברידג' בבריטניה. עבודת הדוקטורט שלו עסקה ביחסים הביטחוניים והמודיעיניים בין ישראל לאפריקה.
בשנת 1990 נסע לארצות הברית במשלחת נוער, ופרסם את רשמיו בכתב העת "פוליטיקה". במאמר נעשה שימוש על ידי משרד החינוך בבחינת הבגרות ב"חיבור עברי" בשנת 1995. בתביעה שהגיש ברגמן בשנת 1998 נגד משרד החינוך טען שהמשרד פגע בזכויות היוצרים שלו. ברגמן זכה בתביעתו (תיק מספר 12595/98).
קריירה > כתב עיתון

ברגמן כתב בשבועון "העולם הזה", במקומוני רשת שוקן ובעיתון "הארץ", ומשנת 2000 הוא כותב במוסף "7 ימים" של "ידיעות אחרונות", וחבר במערכת העיתון, שם מתפרסמים מאמרים ותחקירים מפרי עטו.
ברגמן מומחה בנושאי מודיעין, ביטחון, טרור והמזרח התיכון. מרצה בפורומים שונים בישראל ובארצות הברית. במהלך הקריירה שלו חשף מספר פרשיות, בהן מחדלים במכון לרפואה משפטית, קשריו של נחום מנבר לתעשיית הנשק האיראנית, חשבון הבנק הסודי של יאסר ערפאת, פרשת חיסוני האבעבועות השחורות המקולקלים שהוכנו לקראת מלחמת המפרץ, וקשריו של טדי קולק עם הביון הבריטי.
אחד הנושאים שברגמן עסק בו שנים רבות הוא המקור המצרי הבכיר שדיווח על התוכניות למלחמת יום הכיפורים לראש "המוסד" צבי זמיר, וזכה לכינוי "בבל" על ידי ברגמן. בעקבות חשיפותיו של ברגמן ושל עיתונאים אחרים נודע כי האיש הוא אשרף מרואן. ברגמן טען, בדומה לאלי זעירא, ראש אמ"ן באותה עת, כי מרואן היה סוכן כפול. החשיפות הובילו לסכסוך משפטי בין זעירא לזמיר, ובפסק בוררות של שופט בית המשפט העליון בדימוס תאודור אור בסכסוך זה נכתב כי קיים "חשש כבד של תיאום עדויות" בין ברגמן לזעירא. בנובמבר 2013 הגיש ברגמן תביעה נגד הסופר מיכאל בר-זהר והעיתונאי ניסים משעל בגין פגיעה בזכויות יוצרים שלו, לאחר שלטענתו העתיקו השניים קטעים נרחבים מעבודותיו, בספרם "המוסד".
ב-17 בפברואר 2018, התעמת עם ראש ממשלת פולין מטאוש מורבייצקי בוועידת מינכן על החוק הפולני, ובעקבות כך עבר מתקפת רשת אנטישמית ופוגענית, שלטענת חברת Cyabra ("סיאברה"), ייתכן שבוצעה על ידי ממשלת פולין.
ב-27 במרץ 2018 הצטרף כחבר מערכת למגזין האמריקאי הניו יורק טיימס. ברגמן מונה לכתב המגזין במזרח התיכון, ומשמש ככתב המוסף השבועי של העיתון NYT Magazine.
בחודש יוני 2023 פורסם שברגמן פנה לפרקליטות ולמשטרה, והציע למסור מידע על פרשת הצוללות.
קריירה > הנחיה ופרשנות בטלוויזיה

ב-2005 החל להנחות את "ערב חדש" בטלוויזיה החינוכית, לצדם של דן מרגלית, טלי ליפקין שחק ומיה בנגל, ב-2011 עזב את התוכנית.
בשנת 2018 שימש ברגמן כפרשן באופן קבוע במהדורת החדשות "שישי עם איילה חסון" ששודרה בערוץ עשר.
פרסים והוקרה

ברגמן זכה בפרסים ובציונים לשבח בתחום העיתונות:
פרס העיתונות הבינלאומי של ארגון "בני ברית".
2017 - פרס סוקולוב בתקשורת כתובה "על שורה של חשיפות עיתונאיות חשובות ואמיצות החל מהנעשה במכון הפתולוגי ועד לראיון הבלעדי עם תת-אלוף (מיל') יצחק יעקב דרך שערוריית החיסונים המסוכנים נגד אבעבועות שחורות, חשיפת קלטות הקשר של מלחמת יום הכיפורים והשיחות האחרונות עם ראש המוסד לשעבר מאיר דגן".
2017 - אות פול הריס, מטעם ארגון רוטרי העולמי.
2021 - ציון מיוחד לשבח מטעם איגוד המו"לים של אסיה.
מרץ 2024 - פרס ג'ורג' פולק לעיתונות (אנ') (אחד משני הפרסים החשובים בתחום, ביחד עם הפוליצר), יחד עם צוות נרחב של "הניו יורק טיימס"על חלקו בסיקור המלחמה בין ישראל לחמאס.
מאי 2024 - פרס פוליצר בקטגוריית הדיווח הבינלאומי ביחד עם צוות "הניו יורק טיימס" על שורת תחקירים וחשיפות הקשורים למלחמת חרבות ברזל, בין היתר חשיפות אודות הכישלון המודיעני שקדם למלחמה, העברת כסף קטארי לחמאס והטבח בקיבוץ בארי.
פברואר 2025 זכה בפרס ג'ורג' פולק לעיתונות יחד עם מארק מאזטי, מהניו יורק טיימס, על כתבה עליה עבדו שמונה שנים, בנושא אכיפת החוק ביו״ש.
חיים אישיים

בין השנים 2009–2010 ברגמן היה במערכת יחסים עם הזמרת ריטה.
ברגמן נשוי ליאנה.
ספריו

והרשות נתונה, העוסק בתהליך אוסלו והרשות הפלסטינית, הוצאת ידיעות אחרונות, 2002
רונן ברגמן וגיל מלצר, מלחמת יום כיפור - זמן אמת, הוצאת ידיעות אחרונות, 2003
נקודת האל-חזור, המתאר את מלחמתו של המודיעין הישראלי באיראן ובחזבאללה, הוצאת כנרת, 2007
מדינת ישראל תעשה הכל - הקרב החשאי על השבויים והנעדרים, הוצאת כנרת, 2009
הבור - הסודות האפלים מאחורי משבר המנהיגות החמור בתולדות צה"ל, כנרת, זמורה-ביתן, 2011 (יחד עם דן מרגלית)
Operation Red Falcon (ספרון דיגיטלי באנגלית)
Rise and Kill First: The Secret History of Israel's Targeted Assassinations, Random House, January 23, 2018