stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רותם המדבר
מחזור החיים והתאמות לעונות השנה > עיתוי הפריחה

רותם המדבר פורח מסוף ינואר ועד תחילת אפריל, עם שיא פריחה בפברואר, ומתכסה בפרחים פרפרניים קטנים, לבנים עם כתם סגול עדין. פרחים אלה עשירים בצוף, המשמש פיתיון לחרקים דווקא בעונה שבה פעילותם נמוכה יחסית. עם זאת, מספר הצמחים המתחרים על המאביקים בתקופה זו גם הוא מצומצם, ולכן סיכויי האבקה מוצלחים אינם נפגעת.
כדי להגדיל את יעילות ההאבקה, מופיעים סימני צבע על המפרש (העלה הגדול העליון בפרח הפרפרני). סימנים אלה, המכונים "נתיבי צוף" (Nectar guides), אינם רק תכונה אסתטית, אלא התאמה אבולוציונית המסייעת למשיכת חרקים מאביקים. הם מכוונים אותם ישירות אל מקור הצוף שבמרכז הפרח, מסייעים לנחיתה יציבה,.
מחזור החיים והתאמות לעונות השנה > השרת חלקי צמח

לאחר הפריחה, מראהו של רותם המדבר הופך פחות בולט, בדומה לרוב הצמחים המדבריים באזור הנגב. הגבעולים הירוקים, בהם מתבצע תהליך ההטמעה, נושרים עם הזדקנותם ומצטברים סביב בסיס השיח. בנוסף, רותם המדבר מסוגל לווסת את משאביו בתנאי יובש קיצוניים באמצעות השלה מבוקרת של ענפים. תהליך זה יוצר לעיתים את הרושם שהצמח "ממית חלקים מעצמו", אך בפועל, הענפים היבשים אינם מתחדשים, אלא ניצנים רדומים מתעוררים עם הגשמים וצומחים מחדש. השלת ענפים היא מנגנון הסתגלותי חשוב המאפשר לרותם המדבר לחסוך במים ובאנרגיה, ומוכר גם בצמחי מדבר אחרים.
מחזור החיים והתאמות לעונות השנה > חיוניות הזרעים

בדומה לצמחים רבים ממשפחת הקטניות, זרעי רותם המדבר שומרים על חיוניותם לאורך זמן, הודות למעטפת קשה ועמידה. קליפה זו מגנה על הזרע מפני התייבשות, מצמצמת חדירת גורמים מיקרוביאליים, ומקטינה את הסיכון להיאכל על ידי מכרסמים.
המעטפת הקשיחה מסייעת גם בשימור הלחות הפנימית של העובר, מה שמאפשר לזרעים לשרוד לאורך תקופות ממושכות, גם בתנאי יובש קיצוניים. בנוסף, היא מאריכה את תקופת התרדמה של הזרע ומונעת נביטה מוקדמת בתנאים שאינם מיטביים. רק כאשר תנאי הסביבה הופכים מתאימים - כלומר, רמת הלחות גבוהה דיה והטמפרטורה מאפשרת נביטה - הקליפה נחלשת, והזרע מסוגל להתחיל את תהליך הנביטה. מנגנון זה מגדיל משמעותית את סיכויי ההצלחה של הצמח במדבר, שבו זמינות המים בלתי צפויה ומשתנה מעונה לעונה.
תיאור

בעת פריחת רותם המדבר בחודשי החורף הוא מתכסה בתפרחת מרהיבה של פרחים פרפרניים קטנים, לבנים עם כתם סגול קטן. פרחי הרותם עשירים בצוף. ההאבקה נעשית על ידי חרקים. ללא הפריחה, מראהו אינו מרשים, כמו רוב סוגי הצמחים האופייניים לאזור הנגב. ברוב עונות השנה אין רואים עליו עלים כלל. רק בתקופה קצרה בעת הלבלוב, מצמיח הרותם עלעלים קטנטנים, המתייבשים עם עונת היובש. הפירות מכילים זרע אחד או שניים בצבע צהוב, אשר שומרים על חיוניותם תקופה ארוכה. ענפי הרותם ולא עליו הם אלה המבצעים את תהליך הפוטוסינתזה - תכונה הנקראת רותמיות.
כיוון שרוב השנה הצמח חסר עלים, מתבצע תהליך ההטמעה (פוטוסינתזה) על ידי הגבעולים. גבעולי הרותם חרוצים לאורכם, והפיוניות יושבות בתוך חריצי הגבעולים.
תכונה נוספת המשותפת לצמחי מדבר נוספים: הרותם מסוגל להמית חלק מעצמו כדי לחסוך במים ובאנרגיה. וכך, לאחר תקופת היובש, כשמגיע הגשם, הרותם מסוגל לשוב ולהחיות את החלק שיבש.
רותם המדבר הוא צמח מוגן על פי החוק בישראל.
שימוש ברותם ברפואה העממית והמודרנית

באגן הים התיכון נעשה שימוש מסורתי ברותם לטיפול בכאבים ובמגוון מחלות, תוך שימוש בשיטות שונות כגון אמבט אדים, משחה, מרתח – תמצית צמחית המתקבלת לאחר הרתחת חלקי הצמח במים וסינונם, ומשרה – נוזל שבו הושרו חלקי צמח שונים.
שימוש ברותם ברפואה העממית והמודרנית > שימושים רפואיים בצפון אפריקה

בצפון אפריקה לרותם שימושים רפואיים מגוונים:
חום גבוה ופצעים מטופלים באמצעות משרה המופקת מהענפים, אשר מסייעת הן בהורדת החום והן בריפוי פצעים.
טיפול ביתר לחץ דם (Hypertension) – בשל פעילות משתנת משמעותית.
בעיות עיכול מטופלות באמצעות מרתח המופק משורשי הצמח, המשמש כסם משלשל.
ניקוי קיבה מתבצע על ידי שתיית תערובת של ענפים יבשים וטחונים המעורבבים בדבש, הגורמים להקאה.
נגד הכשות נחשים – בתוניסיה הצמח משמש כתרופה עממית להכשות נחשים.
מחלות כליה – בתוניסיה משמש כתרופה מסורתית נגד מחלות כליה.
טיפול בכאבי גב, כאבי פרקים ועקרות – הבדואים באזורים מסוימים משתמשים בצמח כתרופה עממית לכאבי גב, כאבי מפרקים ואף להשראת הפלות בשל השפעתו על כיווץ הרחם (אפקט אוקסיטוצי).
הפלה עלולה להיגרם מצריכה מופרזת של ענפים יבשים טחונים.
טיפול בסוכרת ובלחץ דם גבוה – בערב הסעודית ובמרוקו נעשה שימוש בצמח ברפואה מסורתית לטיפול במחלות אלה.
שימוש ברותם ברפואה העממית והמודרנית > הרפואה העממית הערבית ושימושיה ברותם

ברפואה העממית הערבית, חלקי הצמח העל-קרקעיים משמשים לטיפול במחלות שונות:
כאבי בטן מטופלים באמצעות שתיית מרתח מעלי הצמח.
סחרחורת מטופלת באמצעות שתיית מרתח מזרעים או באמצעות אפיית זרעים ושאיפת העשן הנפלט מהם.
שיתוק מקומי מטופל על ידי הרתחת שורש במים ומריחת המיצוי על אזור השיתוק.
שיתוק גפיים מטופל באמצעות אמבט אדים מהענפים העליונים.
עקרות בנשים מטופלת על ידי אמבט אדים מהענפים.
כאבי גב מטופלים באמבט אדים מעלי הצמח.
כאבי גב ושיגרון (ראומטיזם) – מטופלים על ידי כתישת עלים, ערבובם עם קמח והדבקת העיסה על האזור הכואב.
טיפול במחלות כליה – חליטות הצמח משמשות כתרופה מסורתית למחלות כליה.
פצעים מודלקים מטופלים על ידי ייבוש עלים, הרתחתם ומריחתם, או כתישתם והשמתם על הפצע.
לרותם מיוחסות תכונות רפואיות רבות, אך חשוב לזכור שמדובר בצמח שבשימוש לא נכון, זרעיו רעילים למאכל אדם. הבדואים משתמשים ברותם כתרופה נגד כאבים שונים, נגד פצעים וכתרופה למחלות ילדים אולם יש לציין שהזרע רעיל למאכל.
שימוש ברותם ברפואה העממית והמודרנית > השימוש הרפואי ברותם בטיפול בצהבת יילודים במסורת תימן

לרותם המדבר שימושים רפואיים שונים בקרב כמה חברות מסורתיות ובקרב כמה מקהילות ישראל שבהן היה מוכר. בקרב יהודי תימן נהגו להשתמש בו כטיפול מסורתי לצהבת ילודים, הנגרמת מעודף בילירובין בשל פירוק מוגבר של כדוריות דם אדומות, וזאת במטרה לאפשר קיום ברית מילה במועד. הטיפול כלל מתן מספר טיפות מתמצית המופקת לאחר הרתחת חתיכות מענפי הרותם וסינונן.
מסורת ריפוי עתיקה זו הייתה מסורה במשך כמה דורות בידי בני משפחת מוסא בן חיים בדיחי, שהתגוררו בצנעא והעניקו את שירותיהם חינם לכל דורש כגמילות חסדים. עם עלייתם לארץ ישראל, הם מצאו את הצמח בחולות נתניה וגבעת אולגה, המשיכו במסורת קטיפת הגבעולים וייבושם, ואף סיפקו את הצמח לנזקקים לו בצירוף דף הוראות. בני המשפחה טיפלו, לפי ההערכה, במאות מניקות וילודים, ורבים דיווחו על הצלחה ביעילות השיקוי ללא תופעות לוואי מיוחדות.
עם זאת, השימוש ברותם המדבר למטרות רפואיות אינו נטול סכנות. הצמח עלול להיות רעיל ואף לגרום למוות, שכן שימוש במינון גבוה מדי של התרופה הנעשית ממנו עשוי להביא לכשל נשימתי. דווח על מקרה של כשל נשימתי ביילוד שהושקה בתמצית ענפי רותם המדבר, המכילים את האלקלואידים הרעילים Retamine ו-Sparteine (אנ').
שימוש ברותם ברפואה העממית והמודרנית > ממצאים במחקר המודרני

במחקרים מודרניים נמצאו ברותם שני אלקלואידים עיקריים: רתמין (Retamine) וספרטאין (Sparteine) – המצוי גם באחירותם החורש ובמיני תורמוס. חומרים אלה נמצאו כבעלי השפעה מעכבת על חלוקת תאים, אך בשל רעילותם, לא נעשה בהם שימוש רפואי.
בשל השימוש הרחב בצמח ברפואה המסורתית, נערכו מחקרים רבים לבחינת התרכובות הפיטוכימיות הפעילות בו. נמצא כי:
מיצויים מחלקים שונים בצמח מכילים ריכוז גבוה של תרכובות פנוליות (Phenolic compounds) הכוללות חומצות פנוליות (Phenolic acids) ופלאבנואידים (Flavonoids).
נמצאו אלקלואידים (Alkaloids), פלאבנואידים ופיניטולים (Pinitols).
הפרחים מכילים שמן אתרי (Essential oil) בעל תכונות אנטיספטיות (Antiseptic) ונוגדות מיקרואורגניזמים (Antimicrobial).
זוהו פלאבנואידים חדשים בצמחים שגדלו בערב הסעודית וכן בחלקים העיליים של הצמח.
זוהו מטבוליטים משניים (Secondary metabolites) בעלי פעילות משככת כאבים (Analgesic) בחלקים העיליים של הצמח.
הרכב הכימי של השמן האתרי מהפרחים נבחן ונמצא כבעל תכונות נוגדות חיידקים ופטריות.
במטרה לאמת את השימושים המסורתיים בצמח, נערכו מחקרים רבים אשר אישרו את התכונות הפרמקולוגיות הבאות:
פעילות נוגדת חמצון (Antioxidant activity) במיצויים מהחלקים העיליים של הצמח.
פעילות אנטי-בקטריאלית (Antibacterial activity).
פעילות אנטי-דלקתית (Anti-inflammatory activity).
השפעות על מערכת העצבים (Effects on the nervous system).
פעילות מורידת סוכר בדם (Hypoglycaemic activity).
השמן האתרי מהפרחים הציג תכונות:
אנטי-בקטריאליות (Antibacterial)
אנטי-פטרייתיות (Antifungal)
אנטיספטיות (Antiseptic)
נוגדות מיקרואורגניזמים (Antimicrobial)
חלק מהמחקרים מצאו כי הפלאבנואידים בצמח מעכבים את פעילות האנזים α-גלוקוזידאז (α-glucosidase inhibitory activity), הקשור במטבוליזם של סוכרים.
נצפתה רעילות נמוכה לכליות (Low nephrotoxic potential) במינונים תת-חריפים.
אושרה פעילות אנטי-סוכרתית (Antidiabetic activity).
שימושי נוספים ברותם

תושבי המדבר מכינים גחלים משורשי הרותם. ראו הרחבה בערך רותם.
הבדואים הכינו מלכודות חוגלות משורשי רותם המדבר, שנקראו בערבית "פַחְ מַן עָרוּג' א-רַתֶם". הקשתות הגדולות, שחוברו באמצעות מיתר, הוכנו משורשים לחים. לעומתן, הקשתות הקטנות הוכנו משיח מתנן שיח.
תמונות

פרח אופייני של פרח המדבר
לקריאה נוספת

אבי שמידע ודוד דרום, מדריך העצים והשיחים בישראל. הוצאת כתר.
זאב וילנאי, אנציקלופדיה אריאל לידיעת ארץ ישראל, הוצאת עם עובד, 1980, עמוד 7406.
עזריה אלון (עורך), החי והצומח של ארץ ישראל. משרד הביטחון – ההוצאה לאור והחברה להגנת הטבע. כרך 10 עמוד 157–158.
הערות שוליים

1 2  Retama raetam (Forssk.) Webb & Berthel., POWO plants of the World Online. Published on the Internet
1 2  רותם המדבר, באתר צמחיית ישראל וסביבתה
↑  Lamin H, Alami S, Bouhnik O,  ElFaik S, Abdelmoumen H,  Bedmar EJ and Missbah-El Idrissi M, [file:///C:/Users/aries/AppData/Local/Temp/MicrosoftEdgeDownloads/7131bc69-eb74-4a78-bb0e-9b7cc16714e2/fmicb-10-01456.pdf Nodulation of Retama monosperma by Ensifer aridi in an Abandonned Lead Mine Soils in Eastern Morocco], Front. Microbiol 10:1456, 2019
1 2 3 4  Nayef Al-Sharari, Ahmed A S Bakhashwain, Abdalla Elfeel, Profiling and importance of underutilized neglected species of hyper arid climate of Saudi Arabia (Retama raetam -Retem): A review, Life Science Journal 17(7), July 2020, עמ' 35 - 42 doi: 0.7537/marslsj170720.06
↑  Retama raetam subsp. raetam, POWO plants of the World Online. Published on the Internet
↑  Retama raetam subsp. gussonei (Webb) Greuter, POWO plants of the World Online. Published on the Internet
↑  G. Caruso, C. Gangale, S. Sciandrello e D. Uzunov, Retama raetam (Forssk.) Webb & Berthel. subsp. gussonei (Webb) Greuter, Informatore Botanico Italiano (2) 42, 2010, עמ' 539-613
↑  Retama raetam subsp. bovei, POWO plants of the World Online. Published on the Internet
↑  Zohary, M., Flora Palaestina – Part Two, Jerusalem: The Israel Academy of Sciences and Humanities, 1972, עמ' 47-48
1 2 3 4 5 6 7  א. פאהן, אנטומיה של הצמח, מהדורה שניה, מורחבת ומעודכנת, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1989, עמ' 317, 374, 226, 249-251, 227
1 2  עזריה אלו, מיכה לבנה, דוד הלר (ע), החי והצומח של ארץ ישראל, רמת גן: משרד הבטחון - ההוצאה לאור, החברה להגנת הטבע, 1982, עמ' 157
1 2  נעמי פינברון-דותן, אבינעם דנין, המגדיר לצמחי בר בארץ ישראל, ירושלים: כנה, 1998, עמ' 305
↑  האינציקלופדיה של האדם והחי בארץ ישראל
↑  אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), ה'תשס"ה-2005, ק"ת 6369, ה'תשס"ה, 15 בפברואר 2005 (תוקן ב־17 בדצמבר 2019), בספר החוקים הפתוח
1 2  דן פלביץ' וזהרה יניב, צמחי המרפא של ארץ ישראל, תל אביב: מודן בע"מ, 1991, עמ' 306-307
↑  זוהר עמר, רותם המדבר בטיפול צהבת ילודים בתימן, באתר קדמוניות הטבע והריאליה בישראל
↑  להרחבה: זהר עמר, "השימוש ברותם בטיפול בצהבת ילודים במסורת יהודי תימן", תהודה, 28 (תשע"ב), עמ' 132- 136.
↑  Schmid T., Turner D., Oberbaum M. ,Finkelstein Y., Kleid D. "Respiratory Failure in a neonate after folkloristic treatment with Broom Bush (Retama raetam) extract". Israel Neurotoxology Association
↑  רשימות בנושא הבדווים, רשימות בנושא הבדווים / (לקט הרצאות מימי עיון לזכרו של יצחקי נצר ז"ל שהתקיימו בב"ס שדה בוקר בתאריכים: 27.1.69, 27.1.70, 27.1.71, 27.1.72 וכן חומר נוסף שצורף בשל קרבתו לנושא)., ירושלים: מדרשת שדה בוקר בית ספר שדה, משרד החנוך והתרבות - אגף הנוער, תשל"ג-תשל"ט
שחייה של רותם המדבר במערב נס ציונה
תקריב של שיח רותם המדבר
תקריב פרח של רותם המדבר
שיח של רותם במדבר בחולות מישור החוף
ענף עם פרחים של רותם הדבר
אבקנים בסירה של פרח פרפרני של רותם המדבר
מפרש אופייני של רותם המדבר במישור החוף
פקעיות פרח של רותם המדבר
רותם המדבר בפריחה
רותם המדבר בפריחה
דונליאלה

| דונליאלה |
| --- | --- |
 Dunaliella salina שצבעה כתום
מיון מדעי
על־ממלכה:: אוקריוטיים
ממלכה:: צומח
מערכה:: ירוקיות
מחלקה:: אצות ירוקניות
סדרה:: כלמידומונדאלות
משפחה:: דונליאלניות
סוג:: דונליאלה
שם מדעי
 Dunaliella
דונליאלה (שם מדעי: Dunaliella) היא אצה ירוקית, יצור חד תאי המסוגל להתקיים בתנאים קיצוניים של חום ומליחות. כהתמודדות עם תנאי הסביבה הקשים מייצר תא הדונליאלה חומרים המסייעים לו לשרוד. אותם חומרים מסייעים בשיקום עור האדם. הדונליאלה התגלתה על ידי מישל פליקס דונל ב-1838.
בין מיני הדונליאלה נמנים: דונליאלה ווירדוס, דונליאלה סאלינה, דונליאלה פארווה, דונליאלה מדיה, דונליאלה מינוטה, ודונליאלה אחלורה.
הדונליאלה מצויה בישראל, איטליה, צרפת ועוד. היא מצויה באגמים, בריכות, לגונות ומאגרי מים נוספים המכילים מים מלוחים או מתוקים. האצה יכולה לשרוד גם בים ואפילו בים המלח על אף שמו הלועזי "ים המוות".
אף על פי שהאנזימים של הדונליאלה אינם עמידים למלח היא מצליחה לחיות גם בסביבות בעלות מליחות גבוהה שהרי היא יצור סביל למלח. בשביל להתגבר על הלחץ האוסמוטי הדונליאלה אוגרת גליצרול. האצה מווסתת את יצירת הגליצרול בהתאם לריכוזי המלח בסביבתה החיצונית. בזכות התכונה המאפשרת לה לווסת את כמות הגליצרול, האצה מותאמת לסביבות מחיה שונות בעלות רמות מליחות מגוונות.
בטא-קרוטן

בעת גירוייה האצה מפרישה בטא-קרוטן עשיר במיוחד המשמש את תעשיית הקוסמטיקה והתרופות.
לאחר העקה האצה הופכת להיות עקרה, כלומר אינה מסוגלת להתרבות.
להפקה מרבית של בטא קרוטן מהדונליאלה נדרשים התנאים הבאים:
מים עם מליחות גבוהה.
תזוזה.
חשיפה לשמש.
על מנת לספק לדונליאלה את התנאים הללו מכניסים אותה לבריכות רדודות שבהן נע גלגל פדלים הגורם לתזוזה מתמדת. כיוון שהבריכות רדודות קרני השמש מגיעים עד הקרקעית, מכאן שכל תאי הדונליאלה מקבלים את קרני השמש הדרושים. בנוסף בבריכות ישנם מי ים מלוחים.
דונליאלה בישראל

בשנות ה-80 הובאה לישראל לראשונה אצת דונליאלה. האצה שגדלה באופן טבעי בתעלת סואץ, הובאה למכון ויצמן בבקבוקי מים על ידי אנשי מילואים ששרתו בתעלה. לאחר בדיקות במכון ויצמן הוחלט להקים מפעל לגידול האצות והפקת הגליצרול. הקמת המפעל נמסרה על ידי המדען הראשי של משרד התעשייה והמסחר לחברת כור, והוקצה לו שטח של ארבעים דונם צפונית לנמל התעופה של אילת. המפעל הוקם על ידי ד"ר עמיאור (עמי) דולב, ולאחר שלוש שנות נסיון כושלות בגידול האצות במיכלי אזבסט, נכנס לניהול המפעל מלאכי אלמוגי, שהסב את הייצור לבריכות. במקביל, החלו לגדל בברכות אצות ספירולינה.
זכויות מיעוטים

מצעד למען זכויות העמים הילידים, וושינגטון די. סי., ינואר 2019
זכויות מיעוטים (באנגלית: Minority rights, בצרפתית: Droits des minorités) הן זכויות אדם המוקנות לבני מיעוטים גזעיים, אתניים, מעמדיים, דתיים, לשוניים או מגדריים ומיעוטים מיניים, וכן הזכויות הקולקטיביות המוענקות לכל קבוצת מיעוט.
תנועות לזכויות אזרח מבקשות לא פעם להבטיח שזכויות הפרט לא יישללו על בסיס חברות בקבוצת מיעוט. תומכי זכויות אזרח כאלה כוללים את התנועות העולמיות לזכויות נשים וזכויות להט"ב, ותנועות שונות לזכויות מיעוטים גזעיים ברחבי העולם (כגון התנועה לזכויות האזרח בארצות הברית).
היסטוריה

לפני ועידת השלום בפריז (1919–1920), המונח "מיעוט" התייחס בעיקר למפלגות פוליטיות בבתי המחוקקים הלאומיים, לא לקבוצות אתניות, לאומיות, לשוניות או דתיות. בוועידת פריז נטבע לראשונה המושג זכויות מיעוטים ובה הן נידונו לראשונה על ידי הקהילה הבין-לאומית.
סוגיית זכויות המיעוט הועלתה לראשונה בשנת 1814, בקונגרס של וינה, שדן בגורלם של יהודי גרמניה ובמיוחד של העם הפולני ששוב נחלק בין מספר מדינות ולא קיבל זכות הגדרה עצמאית. הקונגרס הביע תקווה שפרוסיה, רוסיה ואוסטריה יעניקו הגנה למיעוטים שלהן ויתחסו אליהן בסובלנות, אך בסופו של דבר מדינות אלו התעלמו מהם, ויישמו אפליה מאורגנת כלפי מיעוטים.
הקונגרס של פריז ב-1856 הקדיש תשומת לב מיוחדת למעמדם של היהודים והנוצרים באימפריה העות'מאנית. בבריטניה, ויליאם גלדסטון הפך את מעשי הטבח בבולגרים על ידי האימפריה העות'מאנית לנושא לקמפיין ודרש תשומת לב בינלאומית לטבח. הקונגרס של ברלין ב-1878 עסק במעמדם של היהודים ברומניה, במיוחד, וגם בסרביה ובבולגריה. ככלל, הקונגרסים של המאה ה-19 לא הצליחו לכפות רפורמות משמעותיות.
זכויות המיעוט הראשונות הוכרזו ונחקקו על ידי הפרלמנט המהפכני של הונגריה ביולי 1849. זכויות מיעוטים קודדו בחוק האוסטרי בשנת 1867. רוסיה הייתה פעילה במיוחד בהגנה על נוצרים אורתודוקסים ועמים סלאבים תחת שליטת האימפריה העות'מאנית. אולם ממשלת רוסיה אפשרה פוגרומים אכזריים ביהודים בתחומה. רוסיה הותקפה בהרחבה בשל מדיניות זו. לעומת זאת, זעם בינלאומי היה מועט או בכלל לא קיים לגבי היחס למיעוטים אחרים, כמו שחורים בדרום ארצות הברית לפני שנות ה-50, כאשר המושבות האפריקאיות הפכו לעצמאיות.
לפני מלחמת העולם הראשונה, רק שלוש מדינות אירופיות הכריזו על מתן זכויות למיעוטים האתניים שבתחומן, וחוקקו חוקים להגנה על מיעוטים: הראשונה הייתה הונגריה (1849 ו-1868), השנייה הייתה אוסטריה (1867), והשלישית בלגיה (1898). בעידן שלפני מלחמת העולם הראשונה, מערכות המשפט של מדינות אחרות באירופה לא אפשרו שימוש בשפות מיעוטים אירופיים בבתי ספר יסודיים, במוסדות תרבות, במשרדי המינהל הציבורי ובבתי המשפט.
היסטוריה > זכויות מיעוטים בעקבות ועידת השלום בפריז ב-1919

בוועידת השלום של ורסאי הוקמה "הוועדה למדינות חדשות ולהגנה על מיעוטים". כל 14 המדינות החדשות שהוקמו באותה עת נאלצו לחתום על אמנות זכויות מיעוטים כתנאי מוקדם להכרה דיפלומטית בהם. הוסכם שאף על פי שהמדינות החדשות הוכרו, הן לא 'נוצרו' לפני החתימות של הסכמי השלום הסופיים. סוגיית הזכויות הגרמנית והפולנית היוותה נקודה למחלוקת שכן זכויות פולין בגרמניה נותרו ללא הגנה, בניגוד למיעוט הגרמני בפולין. כמו עקרונות אחרים שאומצה על ידי חבר הלאומים, אמנות המיעוטים היו חלק מהגישה האידיאליסטית של נשיא ארצות הברית וודרו וילסון ליחסים בינלאומיים; כמו חבר הלאומים עצמו; כך לדוגמה עלתה דרישה שברית המועצות תוכל להתקבל לחבר הלאומים רק לאחר שתעניק זכויות למיעוטים העברים שבשטחה.
אך הסכמים לזכויות מיעוט זכו להתעלמות גוברת על ידי ממשלות, כאשר המערכת כולה קרסה בעיקר במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20. כאשר גרמניה הנאצית הודיעה באספת חבר הלאומים שהיא שוללת זכויות מיעוטים, בעיקר בהקשר ליהודים, וב-1935 חוקקה את חוקי נירנברג, שמטרתם הייתה לשלול זכויות אזרח מכל מי שאינו עונה להגדרה זו מכיוון שאיננו ממוצא ארי. גם שאר מדינות הציר שללו זכויות מיעוטים; ובעקבות אירופה גם באמריקה הלטינית. למרות הכישלון בתקופה זו עקרונות זכויות המיעוטים, נותרו הבסיס למשפט הבינלאומי. לאחר מלחמת העולם השנייה, העקרונות המשפטיים שלהם שולבו במגילת האומות המאוחדות ובשורה של אמנות לזכויות אדם בינלאומיות והסכמים בין-לאומיים.
היסטוריה > התפתחות זכויות מיעוטים במשפט הבינלאומי

זכויות מיעוטים, כפי שחלות על מיעוטים אתניים, דתיים או לשוניים ועל עמים ילידים, הן חלק בלתי נפרד מחוק זכויות האדם הבינלאומי (אנ'). כמו זכויות ילדים, זכויות נשים וזכויות פליטים, זכויות מיעוטים הן מסגרת חוקית שנועדה להבטיח שקבוצה ספציפית שנמצאת בעמדה פגיעה, מקופחת או מודרת בחברה, תוכל להשיג שוויון ומוגנת מפני רדיפות. האמנה הבינלאומית הראשונה לאחר המלחמה להגנה על מיעוטים, שנועדה להגן עליהם מפני האיום הגדול ביותר על קיומם, הייתה האמנה למניעת וענישה של פשע רצח עם .
תקני זכויות אדם נוספים המבטיחים את זכויות המיעוטים כוללים את: האמנה הבין-לאומית בדבר זכויות אזרחיות ומדיניות (סעיף 27), הצהרת האומות המאוחדות בדבר זכויותיהם של אנשים השייכים למיעוטים לאומיים או אתניים, דתיים ולשוניים, שתי אמנות של מועצת אירופה (אמנת המסגרת להגנת המיעוטים הלאומיים או האמנה האירופית לביטחון המיעוטים הלאומיים והארגון למיעוטים לאומיים ואירופה). ומסמך שיתוף פעולה באירופה (OSCE) קופנהגן משנת 1990.
זכויות מיעוטים מכסות הגנה על הקיום של מיעוטים, הגנה מפני אפליה ורדיפה, הגנה וקידום זהות והשתתפות בחיים הפוליטיים. למען הזכויות של להט"בים, עקרונות יוגיאקרטה אושרו על ידי מועצת זכויות האדם של האו"ם. למען זכויותיהם של אנשים עם מוגבלות, האמנה בדבר זכויותיהם של אנשים עם מוגבלות אומצה על ידי העצרת הכללית של האומות המאוחדות.
כדי להגן על זכויות מיעוטים, למדינות רבות יש חוקים ספציפיים ו/או ועדות או מוסדות נציב קבילות הציבור (למשל הנציב הפרלמנטרי ההונגרי לזכויות מיעוטים לאומיים ואתניים והנציב פדרלי למיעוטים לאומיים בגרמניה, שאחראי על הטיפול בסוגיות הנוגעות למיעוטים לאומיים בתוך גרמניה וכן לענייני המיעוט הגרמני שמחוץ לגבולותיה.
בעוד בתחילה, האומות המאוחדות התייחסו לעמים ילידים כתת-קטגוריה של מיעוטים, קיים גוף מתרחב של חוק בינלאומי המוקדש במיוחד להם, בפרט אמנה 169 של ארגון העבודה הבין-לאומי והצהרת האו"ם בדבר זכויות העמים הילידים (שאומצה ב-14 בספטמבר 2007).
בשנת 2008 הוצגה הכרזה על זכויות להט"ב בעצרת הכללית של האו"ם, ובשנת 2011 התקבלה החלטה לזכויות להט"ב במועצת זכויות האדם של האומות המאוחדות (ראה זכויות להט"ב באו"ם).
זכויות מיעוטים ליהודים

קהילות יהודיות רבות ברחבי העולם זכו לקבל זכויות מיעוטים, בתהליך שהחל עם הוצאת כתב הסובלנות בידי קיסר אוסטריה בשנת 1782; סדרת צוים שהוציא יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בשנים 1781–1782 שהביאו לרפורמות מקיפות בנושאי זכויות מיעוטים ובין היתר הגדירו את זכויות היהודים. ועם העובדה שכבר ב-1787 קיבלו יהודי ארצות הברית זכויות אזרחיות מלאות. התהליך קיבל תאוצה עם המהפכה הצרפתית (1789); והתהליכים שהתרחשו אחריה באירופה במהלך המאה ה-19. האמנציפציה של היהודים הייתה קשורה לרעיונות הליברליים, מדיניים וחברתיים, שנפוצו באירופה בעקבות ההשכלה. הלך רוח זה השפיע על העידן המודרני, ברוח רעיונות הנאורות והשוויון בין כל בני האדם. אם כי במאה ה-20 חלה נסיגה בזכויות היהודים בהגוש המזרחי וברית המועצות.
זכויות מיעוטים באירופה

בעקבות תהליך התפרקות ברית המועצות שיצר מדינות לאום שבהן חיים מיעוטים ועל רקע תביעות בדלניות של מיעוטים לאומיים בתוך האיחוד האירופי (דוגמת הבסקים והקטלונ ים בספרד, הפלמים בבלגיה והקורסיקאים בצרפת) יזמה מועצת אירופה אמנות המגינות על זכויות המיעוטים: הראשונה מבטיחה את זכותו של מיעוט לאומי להשתמש בשפתו והתקבלה ב-1992 (European Charter for Regional or Minority Languages) (אנ'); והשנייה - אמנת המסגרת להגנה על זכויות מיעוטים (Framework Convention for the Protection of National Minorities) (אנ') שהתקבלה ב-1998 - שואפת להסדיר באופן כולל את זכותו של מיעוט לאומי לחיות ללא קיפוח ואפליה. זאת מבלי לגרוע מזכותו של היחיד שלא להיות כבול לקבוצתו ולחיות כאזרח שווה זכויות בזכות עצמו.
הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה גם הקים ב-1992 את מוסד הנציב העליון לענייני מיעוטים לאומיים (High Commissioner on National Minorities) (אנ')
זכויות מיעוטים בישראל

עקרונות מגילת העצמאות של מדינת ישראל כללו הכרה בזכויות מיעוטים, בהם:
קיום של שוויון זכויות חברתי ומדיני גמור לכל האזרחים בלי הבדל דת, גזע ומין.
הבטחת חופש דת, חופש מצפון, חופש לשון, חינוך ותרבות.
נאמנות לעקרונותיה של מגילת האומות המאוחדות הכוללת הכרה בזכויות מיעוטים.
ב-1991 אשררה ממשלת ישראל את האמנה הבין-לאומית בדבר זכויות אזרחיות ומדיניות, הכוללת סעיף (27) המגדיר את זכויותיהם של מיעוטים אתניים, דתיים ולשוניים ליהנות מתרבותם, לבטא את דתם ולהשתמש בשפתם.
ב-2002 קרא חבר הכנסת אמנון רובינשטיין להכיר בערביי ישראל כמיעוט לאומי שיש להעניק לו, בצד הזכויות האישיות, גם זכויות קבוצתיות של מיעוט לאומי, ובתוך כך גם בפלסטינים נוצרים כמיעוט בתוך מיעוט.
החל מהעשור השני של המאה ה-21 חלה נסיגה ביחס לזכויות מיעוטים בישראל, ששיאה בחקיקת חוק יסוד: ישראל – מדינת הלאום של העם היהודי ב-2018, שקיבע את עליונות היהדות במדינת ישראל והגדיר את מדינת ישראל כמדינת הלאום של העם היהודי בלבד, בנוסף קבע שערבית לא תהיה שפה רשמית בישראל.
הפגיעה בזכויות מיעוטים החלה להיות מופנות כם כלפי מיעוטים יהודים. מדינת ישראל מעולם לא הכירה בזרמים לא-אורתודוקסים ביהדות - רפורמים וקונסרבטיבים, אך הצעת חוק שונות מבקשות גם לפגוע בזכויות קולקטיביות שלהם; בין השאר אי הכרה בגיור רפורמי וחסימה של ניסיונות לרפורמיה בחוקי הגיור; ו"הצעת חוק שמירת הקדושה של הכותל המערבי ורחבתו" של חבר הכנסת אוריאל בוסו, המבקשת לאסור בחוק את פעילות נשות הכותל, כולל: "תפילה מעורבת של גברים ונשים בכותל", ו"עריכת טקס הכולל הוצאת ספר תורה וקריאה בו, תקיעה בשופר, התעטפות בטלית או הנחת תפילין בתחום עזרת הנשים".
ראו גם

מיעוט
חופש לשון
עריצות הרוב
מיעוטים בישראל
עמים ילידים בקנדה
עמים ילידים בארצות הברית