stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנדריי שלייפר
קורות חיים

שלייפר נולד ב-1961 במוסקבה בירת ברית המועצות במשפחה יהודית, בנו של מהנדס. בשנת 1976, כשהיה בן 15, היגר עם הוריו לרוצ'סטר שבניו יורק. את השפה האנגלית למד מתוכניות טלוויזיה. בשנת 1982 סיים תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת הרווארד, וב-1986 סיים עבודת דוקטורט ב-MIT. במהלך התואר הראשון שלו פגש את פרופ' לורנס סאמרס, עמו עבד שנים רבות. בשנת 1991 החל לכהן בסגל של אוניברסיטת הרווארד. הוא משמש עורך ראשי בכתב העת The Quarterly Journal of Economics.
עבודתו של שלייפר מתמקדת בכלכלה של שווקים פיננסיים ובפרט מימון התנהגותי. באחרונה הוא עוסק במשפט וכלכלה, ובפרט בהשפעה של מסורת החקיקה של מדינה על הפיתוח הכלכלי. כן כתב בהרחבה עם כמה עמיתים על ממשל תאגידי. בשנת 1994 ייסד שלייפר יחד עם עמיתים קרן לניהול נכסי הון, ונכון ל-2006 הקרן מנהלת 50 מיליארד דולר.
קורות חיים > פרשיית מכון הרווארד לפיתוח בינלאומי

בראשית שנות ה-90 שימש שלייפר יועץ לאנטולי צ'ובאיס, סגן ראש ממשלת רוסיה דאז ומאדריכלי ההפרטה. בתקופה זו ייעץ לממשלה הרוסית מכון הרווארד לפיתוח בינלאומי בשליחות הסוכנות האמריקאית לפיתוח בינלאומי. מתקציב הפרויקט שעמד על 300 מיליון דולר קיבל שלייפר 40 מיליון דולר. שלייפר גם מונה להקים ולפתח את שוק ההון הרוסי, והועלו טענות כי הפרויקט נוהל בשחיתות וניגודי אינטרסים. במקביל לכהונתו בפרויקט הייעוץ, שלייפר היה גם יועץ לוועדת נכסי המדינה, חבר מועצת המנהלים של מרכז ההפרטה הרוסי ויועץ בתשלום של הסוכנות האמריקאית לפיתוח בינלאומי.
כ-20 שנים לאחר ששלייפר וסאמרס נפגשו בהרווארד, שימש סאמרס כסגן שר האוצר האמריקאי ומינה את שלייפר לעצב מדיניות כלכלית, בתנאים שהקלו על שלייפר להמשיך את כהונתו בפרויקט הרווארד. כמו כן פורסם כי סאמרס עזר לשלייפר ולאוניברסיטת הרווארד "לזכות בפרסים ממשלתיים בתנאי תחרות לא הוגנת." תלונות אלה הובילו את הקונגרס האמריקאי לפתוח בחקירה של משרד החשב הכללי, שלפי מסקנותיו מכון הרווארד לפיתוח בינלאומי פעל בשליטת הממשל האמריקאי ולא באופן עצמאי ואובייקטיבי, באופן שהיה "חריג ביותר".
ממשלת ארצות הברית תבעה את אוניברסיטת הרווארד בגלל ניגוד העניינים שבו היו נתונים שלייפר ואחרים שרכשו מניות רוסיות על-אף עבודתם בפרויקט, בניגוד לכאורה להסכם של האוניברסיטה עם הסוכנות האמריקאית לפיתוח בינלאומי. בית משפט פדרלי דחה בשנת 2001 את ההאשמות האישיות כלפי המשתתפים בפרויקט, וכן שעל-אף שהאוניברסיטה הפרה את החוזה עם הממשלה, היא לא נושאת באחריות לנזק. עם זאת קבע בית המשפט כי שלייפר ועמיתיו יישאו בנזקים בשווי של עד כ-100 מיליון דולר אם חבר מושבעים יקבע זאת. ביוני 2005 הגיעו ממשלת ארצות הברית ואוניברסיטת הרווארד להסכם עקרוני, ובהמשך הוסכם כי האוניברסיטה תשלם לממשלת ארצות הברית 26.5 מיליון דולר. שלייפר עצמו הוכרח לשאת בשווי של 2 מיליון דולר מתוך סכום זה.
התנהלותו של שלייפר נבחנה על ידי ועדת אתיקה מטעם אוניברסיטת הרווארד, שהחליטה כי שלייפר יישאר חבר סגל באוניברסיטה אולם יחדל מלכהן בקתדרה ע"ש ויפל ו"נ ג'ונס (Whipple V. N. Jones).
הערות שוליים

↑
↑  David Warsh (The Boston Globe), Chicago School Sidewalk To Russian Privatization, Chicago Tribune, May 02, 1999.
1 2  Wedel, Janine. Shadow Elite: How the World's New Power Brokers Undermine Democracy, Government, and the Free Market. New York: Basic, 2009.
↑  Harvard’s role in US aid to Russia, The Boston Globe.
↑  ["Who Taught Crony Capitalism to Russia?" http://janinewedel.info/harvard_cronycapitalismWSJ.html], The Wall Street Journal Europe, 19.3.2001
↑  "The Harvard Crimson: Harvard To Pay $26.5 Million in HIID Settlement" Thecrimson.com, 29.7.2005
↑  Bombardieri, Marcella, ["Harvard professor loses honorary title in ethics violation" http://www.boston.com/news/local/articles/2006/10/14/harvard_professor_loses_honorary_title_in_ethics_violation/], 14.10.2006 Boston Globe
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268013305171  BnF: cb12487740n (data)  CiNii: DA09116864  GND: 124567495  ISNI: 0000 0001 1069 1931  LCCN: n85378704  LNB: 000055574  MGP: 177732  NDL: 00847255  NKC: vse2005270973  NTA: 072924683  SUDOC: 034085718  VIAF: 69032571   WorldCat (עם VIAF): 69032571
אנטואן-לורן דה ז'יסייה

| --- | --- |

 לידה:  12 באפריל 1748 ליון, ממלכת צרפת 
 פטירה:  17 בספטמבר 1836 (בגיל 88) פריז, צרפת 
 ענף מדעי:  בוטניקה
 מקום מגורים:  צרפת
 מקום קבורה:  בית הקברות מונפרנאס 
 מקום לימודים:  סורבון 
 מוסדות:  Jardin botanique de la Ville de Paris 
 פרסים והוקרה:  חבר זר של החברה המלכותית (29 בינואר 1829) 
 צאצאים:  אדריאן-אנרי דה ז'יסייה 
 תרומות עיקריות
 מיון עולם הצומח
 
אנטואן-לורן דה ז'יסְיֶיה (בצרפתית: Antoine-Laurent de Jussieu;‏ 12 באפריל 1748 – 17 בספטמבר 1836) היה בוטנאי צרפתי, הזכור בעיקר בשל היותו הראשון שהציע חלוקה סיסטמטית טבעית של הצמחים בעלי הפרחים. חלק ניכר משיטתו עודה בשימוש כיום.
הקיצור לשמו של דה ז'יסייה בבוטניקה הוא "Juss".
חייו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
דה ז'יסייה נולד בעיר ליון כאחיינם של הבוטנאים אנטואן, ברנאר וז'וזף דה ז'יסייה. הוא למד רפואה בפריז, והוסמך בשנת 1770. הוא כיהן כפרופסור לבוטניקה בגן הבוטני המפורסם של פריז, ז'רדן דה פלאנט, בשנים 1770–1826. בנו, אדריאן-אנרי, היה אף הוא לבוטנאי.
היה חבר במסדר הבונים החופשיים.
תרומתו המחקרית

במחקרו על אודות הצמחים בעלי הפרחים, Genera plantarum ("סוגי הצמחים"), סיגל דה ז'יסייה שיטה המבוססת על מיון קבוצות צמחים על-פי תכונות מרובות – רעיון שהושפע מחוקר הטבע הצרפתי-סקוטי מישל אדנסון. שיטה זו מהווה שיפור ניכר בהשוואה למערכת המיון שהגה קארולוס ליניאוס, שמיין צמחים למחלקות וסדרות על-פי מספר אברי הפרח בלבד. לעומת זאת, שמר דה ז'יסייה על המערכת הדו-שמית של ליניאוס.
הישגיו של דה ז'יסייה בולטים על רקע חלוקת עולם הצומח שהייתה מקובלת בזמנו – לעשבים ועצים. דה ז'יסייה הציע חלוקה של עולם הצומח לשלוש קבוצות עיקריות: מחוסרי פסיג (אצות, פטריות, טחבים ושרכים), חד-פסיגיים ודו-פסיגיים. במבט לאחור, תפיסתו של דה ז'יסייה היוותה קפיצת דרך מרשימה, אם כי הכללת כלל הצמחים הנחותים בקבוצה אחת הייתה גסה באופן יחסי, ומעידה על דלות הידיעות באותה תקופה על אודות הצמחים הנחותים.
לעבודתו של דה ז'יסייה נודעת השפעה רבה, ורבות ממשפחות הצמחים של ימינו עדיין נסמכות על החלוקה שקבע. בספרו של מרטון 'היסטוריה של המחקר הבוטני' (1981) נמנו 76 משפחות שאיגד, שעדיין נמצאות בשימוש על-פי החלוקה המוכרת - זאת המפורסמת והמעודכנת על ידי ה-ICBN. לשם השוואה, מבין המשפחות שאיגד ליניאוס, 11 עדיין בשימוש.
במהלך חייו פרסם כ-60 חיבורים, כולם בצרפתית או לטינית.
לקריאה נוספת

מיכאל זהרי (1982). כל עולם הצמחים: מורפולוגיה, ביולוגיה, סיסטמטיקה ואבולוציה, תל אביב: עם עובד, תשמ"ב, עמ' 276.
ארץ הנהר

| --- | --- |


 מיקום:  פלורידה, ארצות הברית
 תאריך פתיחה:  20 ביוני 1976
 אתר נופש:  דיסניוורלד
 תמה:  אתר קיט כפרי בראשית המאה ה-20
 מפעיל:  חברת וולט דיסני
 אתרי מפעיל נוספים:  וולט דיסני
 קואורדינטות:  28°24′41″N 81°33′53″W﻿ / ﻿28.4113°N 81.5647°W﻿ / 28.4113; -81.5647
  (למפת אורלנדו מוגדלת) ארץ הנהר(למפת אורלנדו רגילה) ארץ הנהר
 
ארץ הנהר (באנגלית: River Country) היה פארק המים הראשון שנבנה באתר הנופש וולט דיסני וורלד. הפארק נפתח ב-20 ביוני 1976 ונסגר ב-1 בספטמבר 2001 (ההודעה הרשמית על סגירתו באה ב-2005), ככל הנראה בגלל הידלדלות מספר המבקרים אחרי פתיחת חוף סופת השלגים ולאגונת הטייפון, שני פארקי המים הנוספים של דיסני.
היסטוריה

הפארק הוקם על גדת אגם, סמוך לאי התגליות, והיה בפועל חלק מאתר הנופש מצודת השממה של דיסני. בהתאם לתמה של אתר הנופש, נבנה הפארק בסגנון כפרי פשוט, ברוח שאיזכרה במשהו את המערב הפרוע ואת הנופים שתוארו בספרי מארק טוויין. במהלך בניית הפארק נבנה סכר בעל מראה טבעי בין האגם לפארק, ונוצרה לגונה פנימית. מערכת סינון תת-קרקעית אפשרה מעבר מים מהאגם לתוך הלגונה הפנימית. בשטחי הפארק הוצבו סלעי ענק מלאכותיים, בדומה למתקן רכבת הר הרעם הגדול שבממלכת הקסם). הצלחתו הגדולה של הפארק, שהדמות שזוהתה איתו הייתה כוכב הסרטונים המונפשים "גופי," הובילה את חברת דיסני לפתוח שני פארקי מים נוספים, ששטחם גדול יותר, ואלו משכו בהתמדה קהל מבקרים גדול יותר. חברת דיסני ניסתה להחיות את הפופולריות של הפארק, בשנות התשעים של המאה הקודמת, באמצעות כינון מסורת של "מסיבת מים כל-אמריקנית", אך הניסיון לא צלח.
מוקדי עניין בפארק

הפארק כלל מספר מוקדי עניין ומתקנים, עמם ניתן למנות את:
"וופ אן הולר הולו" (Whoop 'n' Holler Hollow) - שתי מגלשות מים שגובהן 79 מטרים ואורכן 49 מטרים. מוצא המגלשות היה לתוך הלגונה המלאכותית, ששטחה היה 2,000 מ"ר.
"מפלי המגלשה החלקלקה" (Slippery Slide Falls) - שתי מגלשות מים שמוצאן לתוך בריכה גבוה יותר שנקראה "בריכת מעלה הזרם" (Upstream Plunge) - בריכה שהכילה 1,250 מ"ק מים.
"האשדות המקציפים" (White Water Rapids) - מגלשה מקורה, שאורכה 100 מטרים.
"שביל הטבע נקודת הברוש" (Cypress Point Nature Trail) - מסלול נופים על טיילת עץ מוגבהת, אל תוך ביצת הברושים.
אקיאפולאו

| אקיאפולאו |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: פרושיים
סוג:: Hemignathus
מין:: אקיאפולאו
שם מדעי
 Hemignathus wilsoni ‏רוטשילד, 1893
תחום תפוצה


אקיאפולאו (שם מדעי: Hemignathus wilsoni) הוא מין של ציפור ממשפחת הפרושיים האנדמית להוואי ומצויה בטבע בסכנת הכחדה. זהו אומנם לא המין היחיד בסוגו אך ייתכן שהוא היחיד שעוד קיים, בהנחה שהמינים הקרובים: Hemignathus affinis ו-Hemignathus hanapepe כבר נכחדו לאחרונה.
ציפור זו בעלת מקור עבה וכפוף הדומה במראהו למקור צלוב-מקור. היא מגיעה לאורך של 14 ס"מ ולמשקל 17–37 גרם, כאשר לרוב הזכרים מעט כבדים יותר מהנקבות. צבע הנוצות בחלק העליון ירוק-כהה והחזה והבטן צהבהבים עד לבנים, קצוות הכנפיים, הזנב והרגליים שחורים. הראש צהוב עם "מסיכה" שחורה סביב העיניים וגם המקור והעיניים שחורים. ציפור זו משמיעה צליל שריקה גבוהה וקצרה בעודה מעופפת.
ציפור זו חיה רק ביערות עננים, יערות גשם ויערות יבשים וראשוניים באי הוואי. בעבר היה נפוץ גם במאונה קיאה, אך האוכלוסייה שבו נכחדה וכיום הוא מצוי רק עד לגובה 2,900 מטרים.
למרות מראה המקור שמותאם ליניקת צוף הוא דווקא צייד של חרקים ועוד חסרי חוליות שהוא מחפש הן על הענפים והן על קרקע היער, וכן משלים את תזונתו בצוף. כדי להגיע לחרקים היא מנקרת את קליפת הגזעים במקורה הכפוף ואז משתמשת בחלק התחתון כדי לחטוף את החרקים מחוריהם.
הציפור מתרבה באיטיות, רק פעם בשנתיים ובכל פעם הנקבה מטילה ביצה אחת.
הציפור מצויה כיום בסכנת הכחדה הן בשל רבייתה האיטית והן בשל השינויים בהוואי בין השאר עקב בירוא יערות, הפצת מינים פולשים שחלקם פוגעים ביערות האי וחלקם כמו חולדות, נמיות, חתולים וכלבים ניזונים מהביצים, הגוזלים ואף מהבוגרים. בנוסף הבאת יתושים גרמה להתפשטות של מחלות להם הציפור אינה מחוסנת.
הערות שוליים

↑  אקיאפולאו באתר הרשימה האדומה של IUCN
אנתוני האווי

| --- | --- |

American Kinetic Sculptor, Anthony Howe in 2019
 לידה:  1954 (בן 70 בערך) סולט לייק סיטי, יוטה
 לאום:  אמריקאי
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קורנל בית הספר לציור ופיסול סקאוהיגן, מדיסון, מיין
 תחום יצירה:  פיסול
 זרם באמנות:  פיסול קינטי
 יצירות ידועות:  קדירת האש האולימפית ופסל השמש באולימפיאדה בברזיל, 2016
 פרסים והוקרה:  פרס מפעל חיים בביאנלה בפירנצה 2019
 https://www.howeart.net/
אנתוני האווי (באנגלית: Anthony Howe; נולד ב-1954) הוא פסל אמריקאי, המתמחה ביצירות קינטיות מתכתיות הנעות כמערבולות או פועמות באמצעות הרוח.
בשנת 2016 עיצב האווי את קדירת הלהבה האולימפית לצד פסל קינטי גדול בדמות השמש, עבור טקס הפתיחה של אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו.
ביוגרפיה

האווי נולד בסולט לייק סיטי, שביוטה. בין השנים 1969 – 1973 הוא למד בבית הספר הפרטי טאפט (Taft) בווטרטאון (Watertown), קונטיקט, ומאוחר יותר למד במשך 6 שנים באוניברסיטת קורנל באית'קה, ניו יורק ובבית הספר לציור ופיסול סקאוהיגן (Skowhegan) במדיסון שבמדינת מיין. בשנת 1979 הוא בנה בעזרת אחיו פטריק, בית מבודד על פסגת הר בניו-המפשייר ובמשך 5 שנים עסק שם בציור נוף, בעיקר בצבעי מים. עבודותיו הוצגו בגלריה (Gallery on the Green) בלקסינגטון מסצ'וסטס ונרכשו לאוספים פרטיים וציבוריים. מבין האוספים הציבוריים ניתן למנות את אוסף ויליאם סמול (William Small), אוסף האמנות של אוניברסיטת הרווארד, והאוסף המצוי בידי חברת טרהדיין (Teradyne).
ביוגרפיה > אמנות קינטית

בשנת 1985 נטש האווי את הציור ועבר להתגורר בניו-יורק, במנהטן. הוא עבד למחייתו בחברת מחסנים בה עסק ביצור מערכות מדפי מתכת לאחסון, והתגורר על גג הבניין בו עבד. מתוך ההתעסקות היומיומית במתכת החל להתעניין באפשרויות ליצירה אומנותית מחומרים מתכתיים. ארבע שנים מאוחר יותר הציג עבודה ראשונה שנתלתה באמצעות כבלי מעלית ישנים מגג ביתו אל בנין סמוך. בשנת 1993 הצטרף לאמנים המציגים בגלריית קים-פוסטר (Kim Foster Gallery) בניו-יורק. שנה מאוחר רכש שטח של כ-40 דונם באי אורקס (Orcas Island) שבמדינת וושינגטון, שם שב ובנה את ביתו ופתח במקום בית מלאכה, גלריה וגן פסלים בו מוצגות כמה מעבודותיו. הוא מעצב את עבודותיו בעזרת תוכנת מחשב (CAD), חותך את רכיבי המתכת בעזרת מכשירי פלזמה ולייזר-סיב, ומשלים את עבודתו בטכניקות עיבוד מתכת מסורתיות. לדבריו אחת משיטות הניסוי של יצירותיו היא באמצעות התקנתן על גג טנדר הפורד שלו, ונסיעה לאורך הכביש הראשי הסמוך למקום מגוריו.
האווי צוטט בראיון עימו: "אני מנסה לבנות באמצעים של טכנולוגיה פשוטה עצמים השואבים את חזותם מהתווך שבין אביזרי מדע בדיוני ועד מודלים מיקרוביולוגים או אסטרונומיים. אני מקווה שהשימוש בחלקים מחזוריים, בעיקר מפלדת אל-חלד, היוצרים תנועה של צורות מפותלות או משטחים מצופים פיברגלס, מעניק לפסל העומד אלגנטיות ליניארית, ההופכת לסוערת ומלהיבה כאשר הרוח מניעה אותו. מערכת רב-צירית מאוזנת בקפידה של צורות א-סימטריות וסימטריות מתגבשת לחוויה חזותית של הרמוניה תלת-ממדית."
ביוגרפיה > הישגים

בשנים 2002–2003 זכה במקום הראשון בתחרות פיסול קינטי. עד שנת 2006 הציב למעלה מ-300 פסלים מעשה ידיו באתרים ציבוריים ובאוספים פרטיים. פסליו הוצגו במוזיאונים, ומותקנים דרך קבע, בערים רבות בעולם בהן:
ריאד, ערב הסעודית
אבו דאבי, איחוד האמירויות
טרנטו, איטליה
מונטריאול, קנדה
איסטנבול, טורקיה
מוסקבה, רוסיה
ריו דה ז'ניירו, ברזיל
בארצות הברית:
וושינגטון די.סי
בלינגהם, וושינגטון
סיאטל, וושינגטון
דאלאס, טקסס
בולטימור, מרילנד
מייסון, אוהיו
סן פרנסיסקו, קליפורניה
בשנת 2015 הוזמן האווי לתכנן את קדירת הלהבה האולימפית למשחקים האולימפיים שנערכו בריו דה ז'ניירו, ברזיל, בקיץ 2016. מארגני האולימפיאדה החליטו, משיקולים של התחשבות בסביבה, להימנע מהצבת קדירת אש גדולה בטקס הפתיחה. כתוצאה מכך עיצב האווי קדירה קטנה שעוטרה בפסל קינטי גדול. הפסל, במשקל של למעלה מ-1,800 ק"ג, נבנה מטבעת בקוטר של כ-12 מטרים ועליה סבבו מוטות מעוצבים שכללו משטחים וכדורים מחזירי-אור שנועדו להעצים את אורה של האש האולימפית, ולשוות ביצירה כולה מופע את האנרגיה הפועמת וההחזרים של אור השמש. למעשה הכין האווי שתי מערכות של קדירות ופסלים כאלה לאולימפיאדה, הראשונה הוצגה בטקסים הרשמיים שהתקיימו באצטדיון המרקנה, ומערכת נוספת, קטנה יותר, הוצבה במרכז ריו דה ז'ניירו. במהלך הטקסים באולימפיאדה הונע הפסל הקינטי באמצעות שני מנועים חשמליים. חלקי הפסלים יוצרו בסדנא של האווי באי אורקס ולאחר מכן הורכבו בבית מלאכה במונטריאול לפני שנשלחו לברזיל.
בשנת 2017 שימשה יצירה של האווי שנקראה "Luca II" כרקע על במת טקס חלוקת פרס האוסקר ה-89 לשיר הטוב ביותר.
בשנת 2019 הוצבה יצירה של הוואי כתפאורה בתצוגת אופנה עילית של המעצבת ההולנדית איריס ואן הרפן.
בביאנלה של פירנצה, בשנת 2019, הוענק להאווי פרס "Lorenzo il Magnifico" על מפעל חיים בתחום אומנותו.
האווי אינו מיוצג על ידי גלריה או סוכנות אמנים. הוא עושה שימוש נרחב במדיה הדיגיטלית להפצת אומנותו, ומציין כבר למעלה מ-20 מיליון כניסות לעמודים באינטרנט הכוללים מידע על עבודותיו. חלק מסרטוני הווידאו והתמונות של עבודותיו הפכו לוויראליים ברשת.
אנתוני האווי מתגורר באורקס עם רעייתו לין, שהיא גם שותפתו העסקית, ועם בנם טאג' (Taj).
הערות שוליים

1 2 3  ביוגרפיה באתר הרשמי של אנתוני האווי (באנגלית)
↑  ציור של אנתוני האווי שנמכר במכירה פומבית
1 2  Biography, באתר web.archive
↑  Chloeuden, Anthony Howe – Kinetic sculptures, באתר power-culture.com, ‏מאי 2016
1 2  Matthew Ponsford, Giant squid? Solar system? Enter the garden of hypnotizing sculptures, האתר CNN, ‏מאי 2014
↑  חיתוך פלזמה הוא תהליך לחיתוך חומרים מוליכים חשמליים באמצעות סילון מואץ של פלזמה חמה. חומרים טיפוסיים שנחתכים במכשירי פלזמה כוללים פלדה, נירוסטה, אלומיניום, פליז ונחושת. הפלזמה נוצרת בסילון לחץ גבוה של גז מחומם ומיונן חשמלית (חמצן או אוויר) הנפלט מפיית ראש החיתוך של המכשיר אל החומר או המוצר שיש לחתוך. הפלזמה בסילון הגז נוצרת כתוצאה מקשת חשמלית בין פיית המכשיר (המחוברת למקור מתח חשמלי) לבין החומר הנחתך (נסגר מעגל חשמלי בין פיית יציאת הגז לבין החומר הנחתך). הקשת החשמלית מייננת חלק מהגז, ובכך יוצרת סילון פלזמה, מוליכה חשמלית, בטמפרטורה גבוהה מאוד. החום מספיק כדי להמיס את החומר הנחתך ובמקביל, הפלזמה המהירה והגז הדחוס מסלקים את המתכת המומסת ובכך מפרידים, כלומר חותכים את החומר.
↑  Christopher Jobson, Hypnotic new kinetic sculptures by Anthony Howe, באתר thisiscolossal.com, ‏ינואר 2016
↑  Zach Sokol, Anthony Howe's Kinetic Wind Sculptures Pulse And Hypnotize, באתר vice.com, ‏אוקטובר 2013
↑  Alien Creatures: Anthony Howe And His Kinetic Wind Sculptures, באתר artselectronic.wordpress, ‏נובמבר 2013
↑  James Brillon, Diminutive Rio 2016 cauldron complemented by massive kinetic sculpture, באתר dezeen.com, ‏אוגוסט 2016
1 2  ראיון עם אנתוני האווי ברדיו Yale.
↑  Dana Thomas, Anthony Howe, left, an American kinetic sculptor, and Ms. van Herpen during the finale of her fall 2019, באתר הניו-יורק טיימס nytimes.com, ‏אוקטובר 2019
↑  Anthony Howe International Award “Lorenzo il Magnifico” from the President 2019, באתר הביאנלה florencebiennale.org
↑  Brainard Carey, Anthony Howe, באתר museumofnonvisibleart.com, ‏אוגוסט 2016
האש האולימפית ופסל השמש של אנתוני האווי בטקס הסיום של האולימפיאדה בריו דה ז'ניירו בשנת 2016.
ארץ העוגות

"ארץ העוגות" פרי מכחולו של פיטר ברויגל האב. נמצאת כעת באוסף פינקוטק הישן במינכן שבגרמניה.
ארץ העוגות או ארץ הממתקים (נקראת גם קוקניה או קוקאניה) היא ארץ מיתית שמקורה בימי הביניים, שבה ניטלו כל הקשיים של חיי האיכר וכל מזון וצורך סופקו בן רגע ובלא כל מאמץ.
שם הארץ מקורו במילה בצרפתית עתיקה "ארץ העוגות" או "ארץ השפע", païs de cocaigne. למילה מקבילות בשפות אחרות כמו בהולנדית ("ארץ העצלות," Luilekkerland), בגרמנית ("ארץ חלב ודבש", Schlaraffenland) ובספרדית, בה ארץ העוגות ממוקמת בחאוחה (Jauja), ארץ מכרות עשירה בהרי האנדים.
ארץ העוגות, כמו אטלנטיס או אל דוראדו, היא אוטופיה בדיונית, מקום שבו הבטלה והזלילה הם העיסוק העיקרי. לפי שיר צרפתי מן המאה השלוש עשרה, הייתה זו:
בספרות מאוחרת יותר שימשו תיאורים דמויי אלו של "ארץ העוגות" לא כחלום אוטופי מתוק אלא כסוג של אזהרה מוסרית, מפני עצלות, זללנות ובטלנות, במיוחד כלפי ילדים שנחשבו נוטים לכך במיוחד. כך, בסיפור "הנזל וגרטל" ביתה של המכשפה העשוי ממתקים וסוכר הוא פיתוי שאחריתו אסון, ואילו "הר הממתקים" שאחריו נוהה פינוקיו ב"פינוקיו" הופך מגן שעשועים שבו כל אחד מקבל לפי צרכיו ורצונו, לממלכת עבדות בה המתפתים לחלום המתוק הופכים אט-אט לחמורים, ומשתעבדים לנוגשי העבדים.
בספרו "שלושים וחמישה במאי" מתאר אריך קסטנר את ארץ העצלנים: ארץ בה המזון זמין לכל דורש. לקראת סוף חייהם הופכים התושבים שמנים כל כך, עד שקשה להם לזוז כדי לאכול, והם ניזונים מכדורים כדי לחסוך את הטרחה שבאכילה. שתי גרסאות ישראליות לארץ העוגות הן "ארץ פומפורנל", של גלעדה לב (1970; לחן: דפנה אילת, ביצוע: שלמה ארצי) בה מתוארת הארץ כמקום בו "בחנויות קונים צעצועים בלי לשלם/ בובה גדולה או נדנדה או חיל צבא שלם/ וסוכריות צבעוניות על העצים גדלות/ אוכלים בלי סוף והשיניים לא מתקלקלות"; והארץ הדמיונית המתוארת ב"כל מה שהיה (כמעט) וכל מה שקרה (אולי) לקרשינדו ולי" של דבורה עומר (1970), בה ילדים חיים ללא הורים ויכולים לאכול ממתקים ללא הגבלה.
ראו גם

אוטופיה
ארקאדיה
אטלנטיס
גן עדן
לקריאה נוספת

אומברטו אקו, תולדות האגדות - סיפורם של מקומות אגדיים, כנרת זמורה-ביתן דביר, 2016, הפרק "ארץ קוקיין", עמ' 286–301.
אפרים זלמן הלוי סלוצקי

ספר 'אור חדש' לרבי אפרים זלמן הלוי, תרס"ה
הרב אפרים זלמן הלוי סלוצקי (ה'תר"ב, 1842 - סביב ה'תרע"ח, 1918) היה פוסק הלכה ומורה צדק בוילנא, בלשן, מחבר ספרים, ממפרשי ספר 'הלכות גדולות' וספר 'הערוך', ופעיל ציוני.
קורותיו

נולד במיר לאביו הרב נחום דוד. סבו היה הרב בצלאל שהיה אב בית הדין של סלוצק. בילדותו משפחתו היגרה לווילנא. למד בישיבות, ושילב לימודי מדעים. בשנת תרט"ז, נשא את ביתו של רבי יוסף סקוביץ. תחילה לא רצה לקבל תפקיד רבנות, ופנה למסחר. בשנת תרמ"ח, התמנה למורה צדק בווילנא. בשנת תר"ן, לאחר פטירתו חותנו, התמנה תחתיו למסדר הגיטין בעיר. לעיתים פרסם את מאמריו התורניים בירחון שערי תורה שנדפס בקרקוב.
קורותיו > מפסיקותיו

התיר להדליק חשמל ביום טוב. סבר שלא יוצאים ידי חובה בשמיעת מגילה מרמקול. סבר שחלזון התכלת שמצא האדמו"ר מראדזין, אינו החלזון הכשר למצוות ציצית.
בתחילת המאה העשרים, תיקנו כמה מרבני צרפת קידושין על תנאי, שכשהממשלה תחליט להפריד את הזוג, הקידושין יתבטלו למפרע, ובכך ביטלו את הצורך במתן גט. בשנת תרס"ח יצא כתב מחאה כנגד תקנתם שהוחתם על ידי מאות רבנים מרחבי העולם, רבי אפרים נמנה עם חותמי המחאה.
קורותיו > תמיכתו בציונות ובהסתדרות הלאומית

בד' אב תרע"ז (23 ביולי 1917), התקיימה בווילנה אספה גדולה שהשתתפו בה חמישה עשר מורי צדק, בה הוחלט להקים 'הסתדרות לאומית' ששמה לה למטרה: לעזור ליהודי ארץ ישראל לקבל זכויות עצמיות, להפיץ את רעיון שיבת ציון, לדרוש זכויות לאומיות בכל ארצות הגולה. וכן להפיץ את השפה העברית וקורות עם ישראל ברוח המסורת, לחנך את הדור הצעיר על יסודות הדת והלאומיות, להקים מערכת חינוך מסודרת המשלבת לימודים כלליים הכוללת תלמודי תורה, בתי מדרש למורים ורבנים. הרב אפרים זלמן סלוצקי לקח חלק בתעמולה שנערכה בבתי הכנסת בווילנא ודרש בשבת נחמו, בעד ההסתדרות הלאומית.
בכ"א אב תרע"ז (9 באוגוסט 1917) עמד בראש החותמים על הצהרה להתאחד ולעבוד יחד עם הציוניים.
חיבוריו

אגודת אזוב - על המשניות, ורשה תרכ"ח.
שו"ת עץ אפרים - נדפס רק על חלק אורח חיים.
שו"ת אור חדש - תשובות בענייני חשמל, מכוניות, טלפון, פונוגרף וגרמופון. תרס"ה.
שו"ת אבני שוהם
אמת ושלום
מערכה לקראת מערכה - פירושים והערות לספר 'הערוך' - וילנא תרל"א. רוב החיבור נותר בכתב יד.
יד אפרים - פירוש לספר הלכות גדולות, ורשה תרל"ה.
תוספות להלכה - על פסקי התוספות לתלמוד.
הערות שוליים

↑  ראו 'דור רבניו וסופריו' חלק ב עמ' 35.
↑  ראו שערי תורה תרס"ג-ד, קונטרס יא.
↑  שו"ת אור חדש עמ' 54 ב, והלאה.
↑  שו"ת עץ אפרים עמ' 58.
↑  שו"ת דבר אפרים סימן א.
↑  ראו קובץ 'אין תנאי בנישואין' וילנא תר"ץ, עמ' 44.
1 2  ראו: יצחק ברוידס, 'וילנה הציונית ועסקניה' פרק לב.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297014205171  VIAF: 299511050   WorldCat (עם VIAF): 299511050
ארץ המלכה מוד

ארץ המלכה מוד (בנורווגית: Dronning Maud Land) היא השם לחלק של אנטארקטיקה שממלכת נורווגיה טוענת לשליטה עליו.
שטח ארץ המלכה מוד הוא 2,500,000 קילומטרים רבועים, והיא ממוקמת בין 20° מערב ל-44° מזרח, 60° דרום לבערך 85° דרום.
כרונולוגיה היסטורית

14 בדצמבר 1911 - רואלד אמונדסן הגיע אל הקוטב הדרומי באנטארקטיקה וקרא לרמה שדרכה הוא עבר על-שם המלכה מוד, רעייתו של הוקון השביעי, מלך נורווגיה ובתו של אדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת.
14 בינואר 1939 - ארץ המלכה מוד באנטארקטיקה הופכת לתביעה רשמית של ממלכת נורווגיה.
19 בינואר 1939 - גרמניה הנאצית תובעת שטח הכולל, בין השאר, 60% משטח ארץ המלכה מוד, וקוראת לו שוואביה החדשה, דבר שלא הוכר בידי שום מדינה.
7 במאי 1945 בשעה 02:41 - גרמניה הנאצית נכנעת לבעלות הברית, ותביעתה על שוואביה החדשה בוטלה.
1985 - נורווגיה מקימה את תחנת-המחקר "תּור".
2005 - נורווגיה מקימה את תחנת-המחקר "טרול".
2009 - נוסד המרכז הבלגי לחקר אנטארקטיקה על שם אליזבת, נסיכת בלגיה.
ספטמבר 2015 נורווגיה מצהירה כי בכוונתה להרחיב את תחום טביעת הבעלות שלה בארץ המלכה מוד כך שתכלול את השטח מהחוף ועד מרכז הקוטב (כמו כל שאר הטריטוריות באנטארקטיקה.
הערות שוליים

↑  Norge utvider Dronning Maud Land helt frem til Sydpolen, www.aftenposten.no, ‏2015-09-19 (בנורווגית ספרותית)
| אנטארקטיקה |
| --- | --- | --- |
| היסטוריה | העידן ההרואי של חקר אנטארקטיקה • המשלחת האנטארקטית הבלגית • המשלחת השוודית לאנטארקטיקה • משלחת הקוטב הדרומי • משלחת טרה נובה • אמנת אנטארקטיקה |  |
| תביעות טריטוריאליות |  ארץ אדלי •  אנטארקטיקה הארגנטינאית • אוסטרליה הטריטוריה האנטארקטית האוסטרלית •  הטריטוריה האנטארקטית הבריטית • צ'ילה אנטארקטיקה צ'ילנה • ניו זילנד שטח חסות רוס • ברזיל "אזור האינטרסים" של ברזיל באנטארקטיקה • נורווגיה ארץ המלכה מוד ואי פטר הראשון •  שוואביה החדשה (1939–1945) • ארץ מרי בירד |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567400905171  GND: 4393524-2  LCCN: n90685158  NKC: ge329565  VIAF: 134765552   WorldCat (עם VIAF): 134765552
אקי ירושלים

אקי ירושלים (לאדינו Aki Yerushalayim - "כאן ירושלים") הוא כתב עת בלאדינו, אחת היוזמות של עמותת "ספרד" - העמותה לשימור, טיפוח ולהפצת המורשת היהודית-ספרדית של מגורשי ספרד וארצות פזוריהם.
עיתונים בלאדינו יצאו לאור בעבר הרחוק בריכוזים בהם חיו יהודים ספרדיים דוברי לאדינו. אך שלא כמו אותם עיתונים שהביאו בעיקר דברי חדשות לצרכני השפה ולדובריה, מביא כתב העת "אקי ירושלים" תיעוד תרבותי, ספרותי ופולקלורי אודות תרבות הלאדינו עצמה ותולדותיה, מתוך רצון לשמר את הזיכרון ואת התרבות.
כתב העת יצא לאור ב-4 באפריל 1979 כביטאון של מדור הלאדינו ברשת הרדיו של קול ישראל. החל משנת 1986 הופיעה עמותת "ספרד" כשותפה בהוצאת הביטאון ומשנת 1992 עד 2015 עמדה מאחורי הוצאתו. מאז הקמתו עורך את הביטאון משה שאול ששימש כמנהל שידורי הלאדינו בקול ישראל, ושימש כסגן יו"ר הרשות הלאומית לתרבות הלאדינו.
בחלוף השנים התרחב כתב העת, שיפר את עיצובו הגרפי והגביר את תדירות הופעתו: כשלושה גיליונות בשנה בני יותר ממאה עמודים. במקביל לכך משמש הביטאון במה ליוצרים ותיקים וחדשים בלאדינו ומתפרסמים בו מאמרים קצרים, מדורי תרבות, סקירות על פעילויות בתחום חקר ותרבות הלאדינו וכן שירים וסיפורים מקוריים. הביטאון הוא כתב העת היחיד בעולם המופיע כולו בשפת הלאדינו. כתב העת יוצא בתעתיק של אלפבית לטיני.
בזמן מגפת הקורונה דווחה עלייה בשימוש באתר המגזין, לאור התעוררות מחדש של העניין בשפה.
ראו גם

שלום (כתב עת)
הערות שוליים

↑  Çilli, Kenan Cruz (5 בינואר 2021). "'Ladino's Renaissance': For This Dying Jewish Language, COVID Has Been an Unlikely Lifesaver". Haaretz (באנגלית). נבדק ב-2021-12-16. {{cite news}}:  (עזרה)