stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חיים שבתי
קורות חייו > תלמידיו

בין תלמידיו נמנו: המקובל רבי שלמה הלוי (מרבני סלוניקי, מחבר שו"ת מהר"ש הלוי), רבי יהושע חנדאלי (מרבני סלוניקי, מחבר שו"ת פני יהושע). רבי אליהו אלפנדארי (מרבני קושטא, מחבר ״מכתב מאליהו״ "אליהו רבא" ו"אליהו זוטא"), ורבים נוספים. רבי דוד קונפורטי (בעל "קורא הדורות") נהג להפנות אליו שאלות ונחשב גם הוא לתלמידו.
משפחתו

בגיל צעיר נשא את אשתו הראשונה שמתה עליו בלא בנים. לאחר מכן נשא אישה שנייה שמתה במגפה בשנת שע"ח. מאשתו זו נולדו ארבעת בניהם:
רבי משה - ממלא מקום אביו ומוציא כתביו. מחבר ספר התשובות תורת משה. חתנו הוא רבי אליהו קובו.
רבי יוסף – נפטר חודשים מספר לאחר פטירת אביו.
רבי דוד חיים – למד אצל אביו והיה חבירו של רבי דוד קונפרטי לימים היה מרבני סלוניקי.
רבי שבתי - מוציא לאור ספרי אביו. נפטר בשנת תמ"ט
שני בניו רבי חיים ורבי משה הם המוציאים לאור של ספריו וכתבו יחד את ההקדמה לספר תורת חיים.
חיבוריו

רבי חיים היה מחבר פורה וכתב מאות תשובות, דרשות וחידושים. חלק גדול מהם נשרפו או אבדו.
תורת חיים (מהרח"ש) - שאלות ותשובות בארבעה חלקים. זהו ספרו העיקרי והוא עוסק בעיקר בנושאים של אבן העזר וחושן משפט. לספר נספחים מספר קונטרסים בנושאים הלכתיים מורכבים (קונטרס עגונא דאיתתא, קונטרס מודעה ואונס, קונטרס עוללות הכרם). ספרו זה נחשב לאחד מספרי התשובות החשובים, והקונטרס עגונא דאיתתא העוסק בהתרת עגונות, מהווה את אחד המקורות העיקריים לדון בנושא. בשנת 2004 נדפס ספרו במהדורה חדשה ומתוקנת על ידי הוצאת "זיכרון אהרן".
תורת הזבח – על הלכות שחיטה. נותר בכתב יד.
סדר גיטין – נותר בכתב יד.
מודעה ואונס – הודפס בלבוב בשנת ה'תקנ"ח עם הפירושים "מודעה רבה" לרב ירמיהו רוזנבוים ו"מודעה זוטא" לבנו הרב יואב רוזנבוים.
בנוסף כתב ספר פירושים לרוב התלמוד אך רובו אבד ומעט ממנו נדפס בספר 'תורת משה' לבנו רבי משה. כן כתב ספר דרשות לשבתות ולמועדים אשר לפי עדות תלמידו רבי דוד קונפורטי הייתה כַמוּתו כגודל הספר מדרש רבה.
ראו גם

יהדות סלוניקי
הערות שוליים

↑  שו"ת תורת חיים (מהרח"ש) חלק ב סימן לג.
↑  ראו שו"ת תורת חיים (מהרח"ש) חלק ב סימנים לא-לד.
↑  נדפס לראשונה בסלוניקי תקנ"ז, ובפעם השנייה צורף לספרו של אביו שו"ת תורת חיים ח"א במהדורת זיכרון אהרן)
↑  קורא הדורות, מד, ב: "ואני הכותב הלכתי יום אחד לדבר עם הרב ז"ל לדבר על עניין אחד, וראיתי ספר הדרושים בידו, והיה כמו קובץ מדרש רבה ויותר גדול".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307934805171  GND: 1089705735  ISNI: 0000 0000 7986 5445  LCCN: nr91009804  NTA: 244590869  VIAF: 21996001   WorldCat (עם VIAF): 21996001
בית הנבחרים של איווה

| --- | --- |
 מדינה:  ארצות הברית 
 הרכב
 מספר מושבים:  100 
  
 משכן
  
 Iowa State Capitol 
 
בית הנבחרים של איווה (באנגלית: Iowa House of Representatives) הוא הבית התחתון של האספה הכללית של איווה, במקביל לבית העליון, הסנאט של איווה. בית הנבחרים מכיל כ-100 נציגים הנבחרים במחוזות חד-נציגיים (כאשר כל מחוז בחירה של הסנאט מחולק לשני מחוזות בחירה לבית הנבחרים). בכל מחוז יש אוכלוסייה של כ-30,464 תושבים, בהתאם למפקד האוכלוסין של ארצות הברית מ-2010. בית הנבחרים נפגש בקפיטול מדינת איווה בבירה דה מוין.
חבר בית הנבחרים חייב להיות בן 21 לפחות, אזרח אמריקאי, תושב איווה למשך שנה אחת לפחות ותושב מחוז הבחירה במשך 60 יום טרם הבחירות.
בניגוד לבית העליון, (הסנאט של איווה), חברי בית הנבחרים מכהנים כהונת בת שנתיים כאשר כל הנציגים עומדים לבחירה מחדש כל שנתיים זוגיות, ללא מגבלת כהונה. השכר השנתי עומד על כ-$25,000.
נכון לפברואר 2025, למפלגה הרפובליקנית יש רוב של כ-67 נציגים, אל מול 33 נציגי המפלגה הדמוקרטית.
חברים בולטים בעבר

וויליאם ס. בירדסלי, מושל איווה מ-1949 עד 1954
וויליאם וו. בלקנאפ, מייג'ור גנרל בצבא ארצות הברית ומזכיר המלחמה הפדרלי מ-1869 ועד שהתפטר תחת איום בהדחה ב-1876.
טרי ברנסטאד, מושל איווה מ-1983 עד 1999 ומ-2011 עד 2017
אבי פינקנאואר, נציג ארצות הברית לשעבר, 2019 עד 2021
רוברט די פולטון, מושל איווה במשך 16 ימים ב-1969
צ'אק גראסלי, סנטור פדרלי המכהן מ-1981
וויליאם מ. סטון, שבוי מלחמה במלחמת האזרחים ומושל איווה מ-1864 עד 1868.
הערות שוליים

↑  Iowa Legislative Services Agency (2011-03-31). "First Redistricting Plan" (PDF). p. 3. נבדק ב-2012-11-17.
| בתי מחוקקים בארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| הקונגרס | בית הנבחרים של ארצות הברית • הסנאט של ארצות הברית |  |
| מדינות | אוהיו (בית הנבחרים • הסנאט) • אוקלהומה (בית הנבחרים • הסנאט) • אורגון (בית הנבחרים • הסנאט) • איווה (בית הנבחרים • הסנאט) • איידהו (בית הנבחרים • הסנאט) • אילינוי (בית הנבחרים • הסנאט) • אינדיאנה (בית הנבחרים • הסנאט) • אלבמה (בית הנבחרים • הסנאט) • אלסקה (בית הנבחרים • הסנאט) • אריזונה (בית הנבחרים • הסנאט) • ארקנסו (בית הנבחרים • הסנאט) • ג'ורג'יה (בית הנבחרים • הסנאט) • דלאוור (בית הנבחרים • הסנאט) • דקוטה הדרומית (בית הנבחרים • הסנאט) • דקוטה הצפונית (בית הנבחרים • הסנאט) • הוואי (בית הנבחרים • הסנאט) • וושינגטון (בית הנבחרים • הסנאט) • ויומינג (בית הנבחרים • הסנאט) • ויסקונסין (אספת המדינה • הסנאט) • וירג'יניה (בית הנבחרים • הסנאט) • וירג'יניה המערבית (בית הנבחרים • הסנאט) • ורמונט (בית הנבחרים • הסנאט) • טנסי (בית הנבחרים • הסנאט) • טקסס (בית הנבחרים • הסנאט) • יוטה (בית הנבחרים • הסנאט) • לואיזיאנה (בית הנבחרים • הסנאט) • מונטנה (בית הנבחרים • הסנאט) • מיזורי (בית הנבחרים • הסנאט) • מיין (בית הנבחרים • הסנאט) • מינסוטה (בית הנבחרים • הסנאט) • מיסיסיפי (בית הנבחרים • הסנאט) • מישיגן (בית הנבחרים • הסנאט) • מסצ'וסטס (בית הנבחרים • הסנאט) • מרילנד (בית הנבחרים • הסנאט) • נבדה • נברסקה • ניו ג'רזי (האספה הכללית • הסנאט) • ניו המפשייר (בית הנבחרים • הסנאט) • ניו יורק (האספה • הסנאט) • ניו מקסיקו (בית הנבחרים • הסנאט) • פלורידה (בית הנבחרים • הסנאט) • פנסילבניה (בית הנבחרים • הסנאט) • קולורדו (בית הנבחרים • הסנאט) • קונטיקט (בית הנבחרים • הסנאט) • קליפורניה (אספת המדינה • הסנאט) • קנזס (בית הנבחרים • הסנאט) • קנטקי (בית הנבחרים • הסנאט) • קרוליינה הדרומית (בית הנבחרים • הסנאט) • קרוליינה הצפונית (בית הנבחרים • הסנאט) • רוד איילנד (בית הנבחרים • הסנאט) |  |
| אחרים | מחוז קולומביה • איי הבתולה של ארצות הברית • איי מריאנה הצפוניים (בית הנבחרים • הסנאט) • גואם • סמואה האמריקנית (בית הנבחרים • הסנאט) • פוארטו ריקו (בית הנבחרים • הסנאט) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007354720105171  GND: 252924-5  LCCN: n80129013  VIAF: 138996977   WorldCat (עם VIAF): 138996977
Best Part

Best Part הוא שיר של הזמר הקנדי דניאל סיזר והזמרת האמריקאית H.E.R.‎, שיצא לאור בשנת 2017 כחלק מאלבום האולפן של סיזר, Freudian. הוא נכלל גם באלבומה של H.E.R.‎ הנושא את שמה, שיצא ב-2017.
שבחים

השיר זכה בפרס "שיתוף הפעולה הטוב ביותר" בטקס פרסי המוזיקה של סול טריין לשנת 2018, ובמקביל הועמד לפרס כותבי השירים של אשפורד וסימפסון.
השיר אף זכה בפרס גראמי בקטגוריית "ביצוע ה-R&B הטוב ביותר" בטקס פרסי גראמי ה-61.
נשיא ארצות הברית לשעבר ברק אובמה כלל את השיר בפלייליסט שלו לקיץ 2019.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2017–2020)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2017–2020)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2017–2020)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2017–2020)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 75 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי ה-R&B/היפ הופ | 32 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי ה-R&B למבוגרים | 1 |  |
|  פורטוגל | מצעד הסינגלים הפורטוגזי | 184 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2018)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2018)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2018)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2018)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | - |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי ה-R&B/היפ הופ | 91 |  |
נתוני מכירות

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| ברזיל (Pro-Música Brasil) | זהב | 20,000 |
| קנדה (Music Canada) | פלטינה ×4 | 320,000 |
| דנמרק (IFPI Danmark) | זהב | 45,000 |
| פורטוגל (AFP) | פלטינה | 10,000 |
| הממלכה המאוחדת (BPI) | פלטינה | 600,000 |
| ארצות הברית (RIAA) | פלטינה ×6 | 6,000,000 |
הערות שוליים

↑  Charmaine Noronha (10 בפברואר 2019). "Toronto's Daniel Caesar Wins 1st Grammy For 'Best Part' With H.E.R." HuffPost. HuffPost. נבדק ב-25 בפברואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  @barackobama (24 באוגוסט 2019). "With summer winding down, here's a sampling of what Michelle and I have been listening to — some new, some old, some fast, some slow. Hope you enjoy" (Tweet). נבדק ב-4 באוגוסט 2021 – via Twitter. {{cite web}}:  (עזרה)
| H> E.R. |
| --- | --- | --- |
דיסקוגרפיה
| אלבומי אולפן | Back of My Mind |  |
| אלבומי אוסף | H.E.R. • I Used to Know Her |  |
| מיני-אלבומים | H.E.R. Volume 1 • H.E.R. Volume 2 • H.E.R. Volume 2, The B Sides • I Used to Know Her: The Prelude • I Used to Know Her: Part 2 |  |
| סינגלים | "Something to Prove" • "Pigment" • "Focus" • "2" • "Best Part" • "My Song" • "This Way" • "Could've Been" • "Hard Place" • "Racks" • "21" • "Slide" • "Slow Down" • "Sometimes" • "Comfortable" • "Wrong Places" • "I Can't Breathe" • "Do to Me" • "Damage" • "Fight for You" • "Hold Us Together (Hope Mix)" • "Come Through" |  |
| השתתפות בסינגלים | "Right Now" • "Mine Luv" • "Go" • "Go 2.0" • "Thursday" • "Make the Most" • "B.S." • "Smile" • "Gotta Move On" • "Girl Like Me" |  |
| סיבוב הופעות | Lights on Tour • I Used to Know Her Tour |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 6ff0b59f-6d61-4784-8195-1104f72b0831
טבח חולא

טבח חולא התרחש בזמן מלחמת העצמאות בין 31 באוקטובר ל-1 בנובמבר 1948 בכפר חולא בדרום לבנון. בין 34 ל-58 מתושבי הכפר נהרגו על ידי קצינים ישראלים.
לוח זיכרון לקורבנות הטבח בכפר
הטבח

הכפר חולא נכבש על ידי חטיבת כרמלי ב-24 באוקטובר, ללא התנגדות. הפעולה נעשתה במהלך השתלטות על רצועת הגבול עם לבנון במבצע חירם. רוב תושבי הכפר ברחו צפונה.
ב-1 בנובמבר ריכזו החיילים את הגברים שנותרו בכפר, שהיו כולם אזרחים פרט לאחד שלבש מדים. הסמג"ד דב ירמיה נסע להתייעצות במפקדת החטיבה שישבה בכפר הנטוש אל-ח'אלצה, ולקח איתו את השבוי לובש-המדים. כאשר חזר למחרת ושאל היכן השבויים, ענו לו חיילי החטיבה: "המ״פ והרס״פ ירו בכולם בתת-מקלע ואחר-כך פוצצו את הבית עליהם, כדי שיהיה להם קבר אחים." לפי הגרסה הישראלית נהרגו 34 לבנונים, ולפי גרסה לבנונית נהרגו 58 לבנונים.
ירמיה עצר את סגן ראשון שמואל להיס, ששימש כמפקד פלוגה. הוא דיווח על הפשע לחטיבה ושלח קצין חדש שיפקד על הפלוגה.
העמדה לדין

להיס הועמד לדין באשמת רצח של אנשים אחדים בבית דין צבאי מיוחד בחיפה. במשפטו טען שהפשע בוצע מחוץ לגבולות ישראל, ולכן מחוץ לתחום שיפוטו של בית הדין. בית הדין הצבאי דחה טענה זו אבל אפשר דחייה במשפט, על מנת לאפשר עתירה לבג"ץ. בדיון בבג"ץ טענה המדינה כי אין לבג"ץ סמכות לפרש את החוק הצבאי. בפברואר 1949 דחה בג"ץ את הטענה של להיס ואת טענת הממשלה, ואפשר למשפט להמשיך.
להיס הואשם שב-31 באוקטובר רצח 18 אנשים, ולמחרת רצח 15 אנשים. הוא זוכה מחמת הספק מהאשמה הראשונה, אך הורשע באשמה השנייה ונדון לשבע שנות מאסר. להיס ערער על ההרשעה ועל העונש בפני בית הדין הצבאי העליון שבראשות האלוף איתן אבישר. בית הדין הותיר את ההרשעה בעינה, אך הפחית את העונש לשנת מאסר אחת, שאותה ריצה במעצר פתוח במחנה פיקוד הצפון.
בג' באייר ה'תש"י (יום העצמאות) ביטל נשיא המדינה, חיים ויצמן, את העונש שהוטל על להיס. ב-1955 קיבל להיס חנינה בדיעבד מנשיא המדינה. באותה שנה הוסמך לעורך דין. בשנת 1978 מונה למנכ"ל הסוכנות היהודית. בשנת 1989 קיבל את פרס יושב-ראש הכנסת לאיכות החיים.
התייחסויות לפרשה

בעת מינויו של להיס לסוכנות היהודית, כתב דב ירמיה לאריה דולצין, יו"ר הסוכנות, על תפקידו של להיס בטבח חולא. מכתבו של ירמיה פורסם בעיתון על המשמר (הציטוט להלן אינו זהה למקור, משום שזה תרגום לעברית מהתרגום לאנגלית של המקור):
בתגובתו של דולצין למכתבו של ירמיה, הוא טען כי עברו של להיס היה ידוע לסוכנות היהודית מאז 1961. הוא גם גילה כי כאשר להיס נרשם כעורך דין בשנת 1955, הנושא נבדק על ידי המועצה המשפטית, והוחלט כי המעשה שבגינו להיס נשפט "לא נושא עמו קלון". לאחר שלהיס מונה לתפקיד, המחלוקת בעניין מינויו דווחה לתקשורת ואף גררה דיון בכנסת.
יוסף שי-אל, מפקד אחת משלוש המחלקות בפעולה, כתב בזכרונותיו:
להיס עצמו שינה במהלך השנים את גרסתו לגבי מה שהתרחש בטבח חולא, כדי להצדיק את מעשיו, ובריאיון איתו מ-2010 טען טענות המנוגדות לאירועים שפורטו בכתב האישום. לדבריו התרחש כביכול קרב קשה לכיבוש הכפר, והטבח לא בוצע על ידי חטיבת כרמלי אלא על ידי חיילים מחטיבה אחרת.
הערות שוליים

1 2  בני מוריס, 1948: תולדות המלחמה הערבית-הישראלית הראשונה, פרק 8: מבצע יואב ומבצע חירם: אוקטובר-נובמבר 1948, עמ' 374
↑  חירבת להיס, "העולם הזה", גיליון 2113 מ-1 במרץ 1978, עמוד 27
↑  ראובן ארליך, בסבך הלבנון, עמ' 214 והערה 180 בעמ' 623
↑  קצין הנאשם ברצח שבויים בפני בית הדין העליון, הצופה, 10 בינואר 1949
↑  בג"ץ 27/48 שמואל להיס נגד שר הביטחון ואחרים, ניתן ב-1 בפברואר 1949
צבי ענבר, מאזניים וחרב: יסודות המשפט הצבאי בישראל, תל אביב: מערכות; צה"ל – הפרקליטות הצבאית הראשית, 2005, עמ' 301–305
↑  יעקב העליון, "גילוי אמריקה" של מנכ"ל הסוכנות היהודית, מעריב, 2 בינואר 1981
↑  צבי ענבר, מאזניים וחרב: יסודות המשפט הצבאי בישראל, תל אביב: מערכות; צה"ל – הפרקליטות הצבאית הראשית, 2005, עמ' 659–661
↑  שמואל להיס נבחר למנכ"ל הסוכנות, דבר, 3 בפברואר 1978
↑  מקבלי הפרסים של קרן פרס יושב ראש הכנסת לאיכות החיים, באתר הכנסת
↑  ר. [רפל] ברקן, "המקרה המוזר של שמואל להיס", על המשמר, 3 במרץ 1978
↑  No Stigma Attached, Journal of Palestine Studies, 7,4 (Summer 1978), pp. 143-146.
↑  יוסף שי-אל, שמונים השנים הראשונות בחיי, עמ' 36
↑   שמואל להיס - ראיון מלא, ראיון  באתר יוטיוב, 13 באפריל 2010
אסף לביא צנעני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 בינואר 1979 (בן 46) תל אביב-יפו, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 שפה מועדפת:  עברית 
 
אסף צנעני (נולד ב-24 בינואר 1979) הוא כותב, מלחין ומפיק מוזיקלי ויוצר מוזיקה ומלחין וגם יוצר מוזיקה. בין יצירותיו "אז מה?!" שכתב והפיק לאמו, מרגלית צנעני, והלהיטים "באש ובמים" שכתב והלחין לזמר קובי פרץ, "רוצה אותך" בביצועו של ישי לוי ו"אל תבכי" בביצועו של עומר אדם.
ביוגרפיה

אסף לביא צנעני נולד וגדל בשכונת תל כביר בדרום תל אביב כבן יחיד לזמרת מרגלית צנעני ומורדי לביא, שהתגרשו בהיותו בן חמש. אביו ריצה מספר שנים בבתי סוהר שונים.
בצעירותו גילה צנעני עניין רב במוזיקה ועסק כתחביב בעריכת רמיקסים של להיטים לועזיים מוכרים באותה תקופה. הרמיקסים שיצר התנגנו רבות במועדונים וברחבות הריקודים למרות שהופקו באופן מחתרתי. באוגוסט 1997 התגייס לשירות קרבי במשמר הגבול ונאלץ לנטוש את המוזיקה. עם שחרורו מהצבא בשנת 2000 נרשם לבית הספר למוזיקה של יואב גרא ובמקביל עבד באולפני הקלטות שונים. בשנת 2004 החליט לנסות את מזלו בכתיבת שירים והתחיל להפיק את האלבום "גלה לי" של אמו. האלבום זכה להצלחה גדולה והתאפיין בשירים קליטים ובהפקות מוזיקליות צעירות המשלבות אלמנטים אלקטרוניים. בין הלהיטים הגדולים באלבום נמנים "אין לי כוח למשחקים" ו"אז מה?!", העוסק בפרידה מבן זוג.
בעקבות הצלחת האלבום "גלה לי", קיבל צנעני פניות רבות מצד אומנים בז'אנר הים תיכוני. בין האומנים איתם שיתף פעולה נמנים אייל גולן, שלומי שבת, קובי פרץ, ישי לוי, עומר אדם ועידן יניב. בין להיטיו הגדולים נמצאים "באש ובמים" בביצועו של קובי פרץ, "קחי אותי" בביצועו של אייל גולן, "רוצה אותך" בביצועו של ישי לוי ו"אל תבכי" בביצועו של עומר אדם. במקביל התפרסם צנעני בשם "קפוצ'ינו הג'וקר" והיה אחראי לפרודיות מצליחות כגון "תנו צ'אנס לערס" (פרודיה לשיר "תתנו לו צ'אנס" של שלישיית מה קשור?, ו"מצ'מע פפייה" ("מה נשמע יפהפייה") בשיתוף עם רון שלום, הידוע כ"הרון הרון" מתוכניתו של דידי הררי ברדיו ללא הפסקה.
בשנת 2009 שוב שיתף פעולה עם אמו בהפקת אלבומה דווקא היום, בין השירים שהפיק וכתב באלבום נמצאים "אל תשברי", "צועקת אליך" ו-"אתה יודע". באותה שנה החל לעבוד עם הזמר עומר אדם, לו כתב והפיק את הלהיטים "אל תבכי" ו"את בליבי" שנכללו באלבום הבכורה שלו.
בשנת 2010 כתב והפיק לאמו את השיר "הלילה", שהיה לשיר הנושא של העונה השנייה של "זמר חתונות" בערוץ 24.
באוגוסט 2011 נעצר צנעני בחשד לסחיטה באיומים בפרשה שזכתה לכינוי "פרשת מרגול" באמצעות העבריינים מיכאל חזן ובן כהן. הפרשה סוקרה על ידי אמצעי התקשורת בצורה נרחבת למדי. בעקבות הפרשה הסתיים שיתוף הפעולה בינו לבין הזמר עומר אדם.
לאחר הפרשה המשיך צנעני לעבוד במרץ, הפיק וביים לאמו את הקליפ לשיר "ילד", השיר זכה להצלחה גדולה. כתב והלחין את השיר "רגע אמיתי" בביצועו של מושיק עפיה, כתב והלחין גם את השיר "באתי לכאן" בביצועו של שיר לוי, וכתב לאמו את השיר "רגשות מזויפים".
במהלך שנת 2012 החל לעבוד עם הזמר רן שפיר, בוגר התוכנית כוכב נולד 10. כיום צנעני משמש כמנהלו האישי של שפיר. צנעני גם כתב את שיר הבכורה של שפיר "דף חדש".
בתחילת שנת 2013 קיבל צנעני זימון לנבחרת האמנים בכדורגל. בנבחרת משחקים אמנים כמו אושרי כהן, אקי אבני, אנחל בונני, קובי אפללו ועוד.
ביוני 2016 כתב, הלחין והפיק את השיר "רחוק מכאן" בביצועה של אמו.
ביוגרפיה > המעצר והחקירה

ב-16 באוגוסט 2011 נעצרו צנעני ואימו מרגלית צנעני בחשד לסחיטה באיומים. צנעני הבן נעצר בחשד לסחיטה באיומים, איומים, קשירת קשר לביצוע פשע ואחזקת נשק. על פי החשד, צנעני האם פנתה לעבריינים בכירים של העולם התחתון מארגון הפשע של עמיר מולנר, כדי לגבות כספים שלטענתה חייב לה האמרגן שלה ושל הזמר עומר אדם, אסף אטדגי. צנעני הבן שוחרר ממעצר לאחר 18 יום ותיק החקירה נגדו נסגר בשל חוסר ראיות.
הערות שוליים

↑  א' סניור, צנעני נעצרה: חשד לסחיטת אמרגנו של עומר אדם, באתר ynet, 16 באוגוסט 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: d4ebb130-f7aa-4948-9773-d072c454c301
האשמיה

הנס השחור של ההאשמיה
ההאשמיה הייתה תנועה דתית ופוליטית במחצית הראשונה של המאה ה-8 לספירה. התנועה החלה את דרכה כפלג של הקיסאניה, כת ע'לאת שיעית, מיסודם של תלמידי אל-מח'תאר אשר מרד באומיים והאמין כי מחמד בן אל-חנפיה, אחד מבני עלי, זכאי לשלטון.
ההאשמיה הייתה בעלת השפעה דומיננטית, ואומצה על ידי בית עבאס, שניכס אותה ככלי לחיזוק התמיכה בו. לאחר המהפכה העבאסית בהובלת אבו מוסלם בשנת 750 לספירה, העבאסים התנכרו לתנועה, וזו ירדה מבמת ההיסטוריה.
תנועת ההאשמיה

ראשיתה של תנועת ההאשמיה במאורעותיה של מלחמת האזרחים האסלאמית השנייה בימיו של יזיד וממשיכיו (680-692). לאחר מותו של מעאויה פרצה שורת מרידות בכל רחבי הח'ליפות. אחת מהמרידות הללו התרחשה באזור כופה שבעיראק. המרד פרץ בשנת 686 בראשותו של אל-מח'תאר אל-ת'קפי, הדאעי או המטיף הדתי של מוחמד בן אל-חנפיה, בנו של עלי מאשתו חולה שמשבט אל-חנפיה. לאחר שהמרד הובס וצבאותיו של אל-מח'תאר פוזרו כמוץ ברוח בידי מצעב בן אל-זביר, מורד אחר מחצי האי ערב בשנת 687, החלה אמונה שמוחמד בן אל-חנפיה המשיך לחיות בהסתר ושהוא או אחד מצאצאיו עתידים יהיו לבוא ולגאול את העולם באחרית הימים. הקבוצה שהתפתחה כונתה בתחילה מח'תאריה על שם אל-מח'תאר אך בהמשך אימצה את השם אל-קיסאניה על שם אחד מתלמידיו של אל-מח'תאר ושומר ראשו המולא אבו עמרא אל-קיסאני שהמשיך את דרכו לאחר מותו.
בעשורים הבאים התפצלה תנועת הקיסאניה למספר פלגים שהכירו בצאצאים שונים של מוחמד בן אל-חנפיה כאימאם, מושג אשר באותה התקופה הייתה משמעותו טוען למנהיגות הלגיטימית על הקהילה מבית מוחמד ועלי (אהל אל-בית). הכת העיקרית קיבלה עליה את עולו של עבדאללה אבו האשם, בנו הבכור של מוחמד בן אל-חנפיה. הם פעלו בעיקר בקרב המואלי של דרום עיראק ופרס. הם גילו עמדה אנטי-אומאית נחרצת וביקשו להשיב לשלטון למשפחת הנביא. ההאשמיה הייתה הכת השיעית הגדולה בימיה וממרכזה שבכופה הפיצה את רעיונותיה המהפכניים הרחק עד לח'וראסאן. לאחר מותו של אבו האשם נחלקה העדה ל-5 כתות, אשר אחת מהן הכירה במוחמד בן עלי בן עבדאללה בן אל-עבאס מבית עבאס כאימאם. הם האמינו בכך שערב פטירתו חשוך-ילדים בשנת 716 מינה אבו האשם את מוחמד בן עלי (אביו של הח'ליף העבאסי הראשון א-ספאח) כיורש ("וצי"). מוחמד בן עלי נפטר בשנת 744 והנהגת התנועה עברה לבנו אבראהים. הלהט המשיחי וההתמרמרות משלטון בית אומיה המושחת התפרצה באזור איראן בשלהי העשור החמישי של המאה השמינית.
המהפכה העבאסית

המהפכה העבאסית החלה את דרכה כמרידה אחת מני רבות שפרצו ברחבי העולם האסלאמי בימיו של מרואן השני, אחרון ח'ליפי בית אומיה. בשנת 744 פרצה מרידה קיסאנית של כת החרביה בראשות חסידי בן דודו של אבו האשם. המרידה התפשטה ברחבי מחוזות פארס ואספהאן שבפרס. בנוסף למרידה הקיסאנית מרדו גם זידים, ח'וארג' ותומכים קיסאניים בבית עבאס (ההאשמיה הנזכרת). המרד העבאסי בראשותו של אבו מוסלם מח'וראסאן התחזק והוא גבר על המרידה החרבית המחתרתית שמרכזה בעיר אסתח'ר בשנת 748. המרד העבאסי זכה לתמיכה רחבה מקרב שדרות בחברה שסבלו מעולם של האומיים, ובמיוחד מצד מואלים שהופלו בשל היותם לא-ערבים. המרד הובל בתחילה בידי אבראהים, אך לאחר נפילתו בידי האומיים עברה ההנהגה לאחיו עבדאללה, אשר היה לח'ליף העבאסי הראשון תחת הכינוי (המאוחר) א-ספאח. בנובמבר 749 נפלה כופה לידי המורדים, ועבדאללה הוכרז כח'ליף במסגד העיר. המרד המשיך והתפשט מערבה לכיוון סוריה, מרכז כוחו של בית אומיה.
הח'ליף האומיי מרואן השני גייס את כוחותיו מחרן ויצא בראש צבאו לעבר עיראק. האומיים והעבאסים נפגשו בקרבת נהר הזב הגדול בינואר 750 והאומיים הובסו. דמשק נפלה לעבאסים באפריל אותה השנה ובאוגוסט נתפש מרואן וחוסל במצרים. שארית בני אומיה כונסו ל"משתה" באפק וחוסלו. קברי האומיים חוללו ושלטונם חדל. הניצול היחידי ברח לאנדלוסיה ושם כונן אמירות תחת התואר עבד א-רחמאן הראשון.
א-ספאח פתח את שורות הצבא והבירוקרטיה למואלים לא ערביים והעביר את מרכז האימפריה מזרחה לעיראק. מנגד, הוא בגד בתומכיו הקיסאניים והכריז על עצמו כ"מהדי ממשפחת הנביא" שהבטיח להעלות לשלטון. המאבק נתפש במקור כ'מלחמת בני אור ובני חושך'; העבאסים נשאו נס שחור למול הנס הלבן של בית אומיה. עתה נקרע קרע עמוק בין העבאסים ותומכיהם המקוריים. לאחר מותו של א-ספאח ב-754 עלה אחיו אל-מנסור לשלטון והוציא את אבו מוסלים להורג בשל חששו מכוחו הנותר.
ח'ראג'

בהלכה האסלאמית, ח'ראג (בערבית: خراج) הוא מס על אדמה חקלאית. לח'ראג' אין בסיס חוקי בקוראן או בחדית' אך הוא זכה להכרה מסוימת מכורח האיג'מאע (קונצנזוס ששרר בין חכמי ההלכה) והעורף (אנ'), הנוהג המקובל.
בתחילה, בימי הכיבושים האסלאמיים, ציין המונח ח'ראג' מס שנגבה באופן חד פעמי ממחוזות כבושים על ידי שרידי הפקידות הביזנטית וסאסאנית. באופן יותר רחב, שימש המונח לציון כל מס שנגבה מהנתינים הלא מוסלמיים של הח'ליפות, שזכו למעמד של בני חסות. בתקופה זו, ח'ראג' היה מילה נרדפת לג'זיה, מס הגולגולת שחויבו בו כל "בני הספר" היהודים והנוצרים בקוראן. בעלי קרקעות מוסלמיים שילמו אך ורק "עֻשרְ", או מעשר מהיבול - רמה נמוכה בהרבה של מיסוי.
לאחר שהחלה התאסלמות המונית של נוצרים וזורואסטריים נשחק הבסיס הכלכלי של האימפריה שהתבסס במידה רבה על הכנסות הג'זיה מהנתינים הלא-מוסלמיים. לאחר מסע מלחמה כושל נגד ביזנטיון בשנת 717 בידי הח'ליף האומיי  סלימאן היה מצבה הכלכלי של הח'ליפות בכי רע. אף קודם לכן, בימי אל-חג'אג' בן יוסף שהיה מושל עיראק תחת מעאויה ויורשיו, נערך ניסיון לחייב מוסלמים לשלם שיעורי מס מלאים, אך הצעד נתקל בעוינות וטינה.
החל מ-719 ביצע עומר השני, יורשו של הח'ליף סלימאן רפורמה לפיה מס (ח'ראג') ייגבה מכל האדמות המעובדות שבבעלות לא-מוסלמית. לא יהיה ניתן למכור אדמות אלה למוסלמים, אך יינתן להם רכוש להחכירן בתמורה לתשלום מלא של מס הח'ראג'. בפועל, בחלוף השנים נגבה מס הח'ראג' מרוב האדמות החקלאיות ללא קשר לדת של בעליהן. נטל המיסוי הכביד והיקפם הגיע עד לכדי שליש עד רבע מכלל התוצרת החקלאית. הרפורמות של עומר השני הושלמו בימי בית עבאס, כשהמס הח'ראג' נהפך לאב הטיפוס למס אדמות אסלאמי. המונח ח'ראג' אף נהיה לכינוי גנרי לכלל המיסים.
בימי האימפריה העות'מאנית כמה מדינות שכנות שלה אולצו לשלם מס שנקרא ח'ראג'  - בטורקית "חאראץ'" -   לסולטאן הטורקי.
זולטאן ואש (פוליטיקאי)

זולטאן ואש (במקור ויינברגר, בהונגרית: Vas Zoltán;‏ בודפשט, 30 במרץ 1903 – בודפשט, 13 באוגוסט 1983) היה פוליטיקאי קומוניסטי, סופר, עיתונאי, ראש עיר. הוא הצטרף לקומוניסטים בגיל צעיר, בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית. במשך רוב תקופת שלטון מיקלוש הורטי היה בכלא או בגלות. בשנת 1940 היגר לברית המועצות, משם חזר להונגריה רק בסוף 1944 כקצין צבא סובייטי. בתקופת מתיאש ראקושי מילא תפקידים חשובים במדיניות הכלכלית: הוא היה ראש המועצה הכלכלית הראשית (1945–1949) וראש המשרד הלאומי לתכנון (1949–1953). באותה תקופה הוא היה אחד מחברי המפלגה המשפיעים ביותר, אך בשנת 1953 איבד את חסדי ראשי המפלגה והצטרף לחוג אימרה נאג'. בשל תפקידו בשנת 1956, במרד ההונגרי, הוא נדחק מהפוליטיקה ובילה את זמנו בכתיבה עד למותו.
ביוגרפיה > לפני מלחמת העולם השנייה

זולטאן ויינברגר נולד במשפחה יהודית אמידה ודתית, אביו היה מור ויינברגר ואמו קרולין רוזנברג. כבר בגיל 16, בשנת 1919, הצטרף למפלגת הקומוניסטים של הונגריה ולחם בצבא האדום ההונגרי; בהמשך השתתף בארגון מחדש של תנועת הנוער של המפלגה הבלתי חוקית. מסיבה זו הורחק בשנת 1920 מבית הספר התיכון ברחוב בארצ'אי. זמן מה הוא עבד בגלות בצ'כוסלובקיה ואחר כך חזר להונגריה בשנת 1921, אך נעצר ונידון ל-10 שנות מאסר באשמת מרד. בשנת 1922, במסגרת חילופי שבויים ההונגרי-סובייטי, נסע לברית המועצות, שם למד באוניברסיטה. משקלו במפלגה גבר גם הוא ובשנת 1925 הפך למזכיר האיגוד ההונגרי של פועלי הנוער הקומוניסטי (KIMSZ) ולחבר בוועד המרכזי של המפלגה. הוא חזר להונגריה מאוחר יותר באותה השנה מטעם הקומינטרן, אך נעצר שוב במהירות ובשנת 1926 נידון לשש שנות מאסר, אשר בשנת 1929 הוגדלו ל-13.5 שנים. הוא שוחרר בשנת 1940 יחד עם מתיאש ראקושי ונסע עמו שוב לברית המועצות. שם עבד עבור הקומינטרן, ואז בשנת 1942 (בעקבות מבצע ברברוסה) הצטרף לצבא האדום, שם ניהל תעמולה קדמית וארגן קורסים "אנטי-פשיסטים". הוא חזר להונגריה באוקטובר 1944 כקצין סובייטי.