stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דבש בישראל
היסטוריה > אחרי הכרזת העצמאות

לאחר קום המדינה גדל הענף בצורה משמעותית. לארץ הובאה דבורת הדבש האיטלקית (Apis mellifera lingusta) הנחשבת לרגועה יותר ומניבה יותר מדבורת הדבש הארצישראלית. ענף הדבוראות הישראלי מאורגן תחת "ארגון מגדלי דבורים בישראל", המסונף ל-Apimondia, ארגון הגג הבינלאומי של הדבוראים. הארגון פועל לצד "המועצה לייצור ולשיווק דבש" (הידועה בשם המקוצר, "מועצת הדבש") – חברה פרטית האחראית על רישוי הדבוראים, ייבוא דבש לישראל, פיקוח על טוהר תוצרתם ווויסות כמות הדבש המיוצרת בארץ. גופים נוספים העוסקים בדבורת הדבש הם מחלקת ההדרכה לדבוראות במשרד החקלאות, לה גם כוורות ניסיוניות בצריפין, והמחלקה לחקר הדבורים במרכז טריוואקס בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית ברחובות.
בשנת 2004 החליט ארגון מגדלי הדבורים בישראל לשנות את שם המקצוע מ"כוורן" (שנשמע כמו קברן) ל"דבוראי". השם "דבוראי" מיוחס לנעמי שמר ואומץ בחום על ידי העוסקים בתחום.
בשנת 2005 היו בארץ כ-500 דבוראים וכ-90,000 כוורות שייצרו 3,600 טון דבש לשנה. המכוורת הגדולה ביותר בארץ מצויה בקיבוץ יד מרדכי (הנשלטת על ידי קבוצת שטראוס) ולה כ-3,000 כוורות.
בגלל סיבות שונות, בהן תנופת עיור ותיעוש, חוסר כדאיות כלכלית, מחסור בכוח עבודה לקטיף ומשבר המים נעקרו עשרות אלפי דונמים של פרדסים. במקביל, עקב הרחבת כבישים נעקרו עצי אקליפטוס רבים. תהליך דומה עבר גם על צמחי הכותנה ופרחי הבר שהתמעטו. לכך התווספה העובדה שמחלקת הייעור של הקרן הקיימת מיעטה בנטיעת עצים בעלי פרחים והרבתה בנטיעת אורנים שאינם תורמים צוף או אבקה לדבורים[דרוש מקור]. צמצום מספר הפרחים והעצים מהם יכולות הדבורים ללקט צוף גרם להקטנת כמות הדבש המופקת בישראל ובמקביל להקטנת מגוון הטעמים. בשנת 2009 קמה יוזמה חדשה בשם "נטיעות צופניות" (מהמילה צוף) המשותפת למגדלי הדבש ולקק"ל, במטרה לנטוע עצים שיהוו מרעה לדבורים.
נכון לתחילת שנות ה-20 של המאה ה-21, אחד המקורות העיקריים לדבש הישראלי הוא האקליפטוס, ובמיוחד המין אקליפטוס המקור. דבש מיוצר בישראל גם ממינים של שיזף, מחרוב מצוי, מכליל החורש, ממינים של ינבוט, ממינים של אשל, ובשטחים חקלאיים - מאבוקדו.
שוק הדבש בישראל

נכון לראשית המאה ה-21 שוק הדבש בישראל ריכוזי מאוד, ופועל תחת אסדרה מקיפה מצד מועצת הדבש, אשר מקבלת את סמכותה מתוקף צו הפיקוח על מצרכים ושירותים. 55% משוק הדבש בישראל מוחזק בידי מכוורת יד מרדכי השייכת לקבוצת שטראוס ו-20% לעמק חפר נכון ל-2019.
כל פעילות של דבוראות, מסחר, ייבוא ואף החזקת דבש דבורים או מוצרי דבורים אחרים מחייבים אישור של מועצת הדבש על בסיס צו הפיקוח על מצרכים ושירותים, המהווה חלק מהתקנות למצב חירום, אשר מאושרות מחדש מדי שנה, מאז קום המדינה. כתוצאה מחקיקה זו, לא קיימת תחרות בין היצרנים, ולצד מכסי מגן גבוהים של עד 255%, מחירי הדבש בישראל גבוהים במאות אחוזים ממחירי הדבש במדינות רבות בחו"ל. בתקופות בהן נוצר מחסור בדבש (לרוב בתקופת ראש השנה), מוענקים לפי החלטת מועצת הדבש פטורים מיוחדים ממכס על דבש למשווקים המרכזיים בתחום, ובמיוחד למכוורת יד מרדכי.
בשנת 2019 עמדה תפוקת הדבש בישראל על 4,000 טון וענתה על מרבית הביקוש לצריכה מקומית (80%), יתרת הצריכה המקומית (20%) מקורה ביבוא. בשנת 2023 עמדה תפוקת הדבש בישראל על 3,500 טון, והיבוא עמד על 3,000 טון.
שוק הדבש בישראל > דו"ח מבקר המדינה לשנת 1991

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
דו"ח מבקרת המדינה, מרים בן-פורת, משנת 1991 העלה ביקורת רבה על התנהלות בלתי מאורגנת, קבלת החלטות שרירותית ובלתי מנומקת או מתועדת (על אף טענות מגדלים על אפליה בין המגדלים), התנהגות כלכלית בלתי אחראית ובלתי מתועדת, אי פיקוח קיום תנאי הרישיונות שהוענקו למגדלי דבורים מצד אחד, ואי שימוש בסמכותה לביטול רישיונות מגדלים אשר התברר כי לא עמדו בדרישות שהוטלו עליהן מצד שני (בתחומים רבים, הנסקרים בדו"ח המבקר), ועוד.
המבקרת קבעה כי מאחר שהדבש אינו מצרך יסוד, אין הצדקה לרגולציה הקיימת, ומלבד מנגנון לקליטת עודפי דבש, אם ייווצרו כאלה (בתהליך ההאבקה, הנדרש על ידי החקלאות ללא קשר לשוק הדבש), היא אינה רואה צורך בפעולה מיוחדת. עם זאת, האמינה שאין הכרח שמנגנון זה יהיה ממשלתי, והציע שחברת דבשים אשר הוקמה באותה השנה תמלא אותו.
בפרט, הומלץ על ביטול הצורך ברישיונות להפקת דבש, הקצאת שטחי מרעה ושיווק שלו. כמו כן, המליצה מבקרת המדינה על סגירת מועצת הדבש, אשר גם אם נדרש פיקוח על תוצרת הדבש בישראל, היא אינה מבצעת זאת.
שוק הדבש בישראל > דו"ח מבקר המדינה לשנת 1998

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
דו"ח מבקר המדינה, אליעזר גולדברג, משנת 1998 העביר ביקורת קשה על פעילות מועצת הדבש, וציין כי מרבית הביקורת שהועלתה בדו"ח משנת 1991 נותרה ללא שינוי.
תקן ישראלי לדבש

בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 הוקמה ועדת תקינה לדבש שבה ישבו תשעה גופים ציבוריים. ביוני 1970 פורסם התקן הישראלי לדבש: ת"י 373 שעודכן מאז שלוש פעמים.
התקן קובע הן את צורת גידול הדבורים (למשל איך ומתי מותר להאכילן בסוכר), ובעיקר את התכולה הכימית של הדבש. לדוגמה: ריכוז המים שלא יעלה על 20%, חומציות הדבש שלא תעלה על 4.0 pH, ריכוז הסוכר הלבן (סוכרוז) שלא יעלה על 6%, שלא יהיה גלוקוז מסחרי בדבש ועוד. בנוסף לתקן מתבצע פיקוח על ייצור הדבש בארץ באמצעות "המועצה לייצור ולשיווק דבש" ו"ארגון מגדלי הדבורים בישראל".
ראו גם

ארגון מגדלי דבורים בישראל
לקריאה נוספת

קרן הראל- הררי, מלכודת דבש, מכון ירושלים לחקר השוק, ספטמבר 2011
הערות שוליים

↑  עדו תמיר, דבש בארץ ובעולם, באתר פתורה בוטיק משפחתי - שמן זית, דבש, יין וחבילות שי, ‏2015-05-20
1 2 3  בת חן רוטנברג, ‏תיאור וניתוח שוק הדבש, באתר מרכז המחקר והמידע (ממ"מ) של הכנסת, 17 בספטמבר 2024
↑  עידן ארץ, ‏חצי מהמחיר שנמכר בישראל: פורסמו תוצאות מכרז יבוא הדבש, באתר גלובס, 10 באוגוסט 2023
↑  מעיין פרתי, ‏שורת רשתות ייבאו דבש עם פטור ממכס: "יוזיל את המחיר בכ-60%", באתר ‏מאקו‏, 10 באוגוסט 2023
↑  Addison Southard, Special Consular Reports No. 83, Palestine, Washington, 1922, page 15
↑  רוביק רוזנטל, הזירה הלשונית: הצ'ופצ'יק של הלחם, באתר nrg‏, 31 בדצמבר 2004
↑  עמירם כהן, בשל הבצורת הדבורים כמעט ולא ייצרו כלל דבש בקיץ האחרון; נטיעה של מיליון עצים אמורה לשנות זאת, באתר TheMarker‏, 16 בספטמבר 2009
1 2  רחלי ווקס, ממה מיוצר הדבש שאנחנו אוכלים?, באתר זווית - סוכנות ידיעות למדע ולסביבה, ‏15 בספטמבר 2023
↑  למעשה, אף הובלת מעל ל-6 ק"ג דבש ללא אישור מהמועצה אסורה על ידי סעיף 4ה' של צו הפיקוח על מצרכים ושירותים (ייצור דבש ומכירתו), התשל"ז-1977
↑  צו הפיקוח על מצרכים ושירותים (ייצור דבש ומכירתו), התשל"ז-1977
↑  קרן הראל- הררי, מלכודת דבש, מכון ירושלים לחקר השוק, ספטמבר 2011
↑  סקירה ענפית מיוחדת - ענף הדבש, באתר Dun & Bradstreet
↑  מבקר המדינה, המועצה לייצור ולשיווק של דבש, דוח שנתי 42 לשנת 1991, עמ' 462
↑  מבקר המדינה, המועצה לייצור ולשיווק של דבש, דוח שנתי 49 לשנת 1998, עמ' 248
חוות דבורים
פוינטר גרמני קצר שיער

| --- | --- |

 ארץ מוצא:  גרמניה
 שימושים:  ציד ולוויה
 קבוצה:  כלבי ציד
 תכונות
 משקל:  35-25 ק"ג
 גובה כתפיים:  70-60 ס"מ
 גובה:  62 ס״מ 
 תוחלת חיים:  12-14 שנים
 אופי:  רגוע
 אילוף:  הסתגלות בינונית עד גבוהה
 תיאור:  אוזניו ארוכות וממוקמות גבוה על ראשו, חוטמו ארוך
 
פוינטר גרמני קצר השיער הוא גזע כלבים השייך למשפחת הכלביים. הגזע פותח במאה ה-19 בגרמניה למטרת ציד. כלב רובה זה פותח על ידי הכלאה של גזע פוינטר גרמני קודם עם פוינטר אנגלי, ליצירת גזע אתלטי, צנום ונענה. יש המחשיבים אותו לורסטילי ביותר מבין כלבי הרובה. תבונתו וחיבתו הטבעית הופכים אותו לבן לוויה נפוץ לבעלים פעילים.
מראה

הגזע צנום, בעל מראה אתלטי וחינני, אך עם זאת בעל עוצמה ורגליים אחוריות חזקות המאפשרות לו תנועה זריזה ופניות מהירות. אזניו הארוכות יחסית ממוקמות גבוה על ראשו. חוטמו הארוך, הרחב והחזק מאפשר לו להחזיר גם ציד כבד. צדודיתו צריכה להיות ישרה או מעט דמוית אף רומאי. על העיניים להיות בהירות ככל שניתן. עיניים כהות מהוות מגרעת. זנבו נקצץ בדרך כלל, אף כי הדבר אסור במדינות מסוימות (הפוינטר הוא גזע מאוד חזק ומאוד גבוה).
כנפי עוף באפלו

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מנת עוף 
 על שם:  באפלו 
 מטבח:  המטבח האמריקאי 
 מוצא:  ארצות הברית 
 מרכיבים עיקריים:  כנפי עוף, חמאה 
 
כנפי עוף באפלו (באנגלית: Buffalo wing) במטבח האמריקאי הם כנפי עוף שבדרך כלל מטוגנים בשמן עמוק.
מאפיינים

כנפי העוף לאחר הטיגון מצופות או נטבלות ברוטב המורכב מרוטב חריף של פלפל קאיין על בסיס חומץ וחמאה מומסת לפני ההגשה. הכנפיים מוגשות באופן מסורתי כמנה חמה, יחד עם מקלות סלרי ומקלות גזר, ומטבל של רוטב גבינה כחולה או, בעיקר מחוץ לניו יורק, רוטב ראנץ'. כנפי עוף באפלו נקראות על שם העיר באפלו, שם הומצאו, ואין להן קשר לביזון. לעיתים קרובות הן נקראות פשוט כנפי עוף, כנפיים חמות, או סתם כנפיים.
פופולריות ומוניטין

כנפי עוף באפלו צברו פופולריות בארצות הברית ומחוצה לה, כאשר כמה רשתות מסעדות באמריקה הצפונית מציגות אותן כפריט עיקרי בתפריט. השם "באפלו" מוכל כיום גם על מזונות מטוגנים מתובלים אחרים המוגשים עם רטבי טבילה, כולל "כנפי עוף" ללא עצמות (עשויות מבשר חזה עוף ולא מכנף עוף), מקלות עוף מטוגן, חטיפי עוף, עוף פופקורן, שרימפס, וכרובית. הרוטב משמש גם למנות אחרות, כגון פיצה, שמתובלות ברוטב הזה בסגנון באפלו או בתיבול בטעם באפלו.
היסטוריה > מקור

ישנן כמה טענות שונות לגבי המצאת כנפי עוף באפלו. האחת היא שכנפי עוף באפלו הוכנו לראשונה ב-Anchor Bar בבאפלו, על ידי תרזה בליסימו, שהייתה בעלת פאב עם בעלה פרנק בשנת 1964. באותה תקופה, כנפי עוף היו זולות ולא רצויות, ובדרך כלל נזרקו או נשמרו לציר או למרק.
מספר גרסאות של סיפור ההמצאה הופצו על ידי משפחת בליסימו ואחרות.
היסטוריה > צמיחה ופופולריות

בשנת 1977, העיר באפלו פרסמה כרוז רשמי לכבוד הבעלים השותף של Anchor Bar, פרנק בליסימו, והכריזה על 29 ביולי 1977 כיום כנפי העוף. במהלך שנות ה-70 ושנות ה-80, כנפי עוף באפלו צברו פופולריות כאוכל פאבים ומתאבנים ברחבי ארצות הברית וקנדה. קמו זיכיונות גדולים שהתמחו בכנפי עוף באפלו, ובראשן Buffalo Wild Wings שנוסדה ב-1982 והוטרס ב-1983. מקדונלד'ס החלה למכור את Mighty Wings כאופציה בשנת 1990 במסעדות שלה בארצות הברית. ב-1994, בעקבות ארבע הופעות בסופרבול על ידי קבוצת הפוטבול באפלו בילס, רשת הפיצה דומינו'ס הוסיפה את כנפי עוף באפלו לתפריט הלאומי שלה, ואחריה פיצה האט בשנה שלאחר מכן.
הכנה > עוף

כנפי העוף המשמשות לכנפי עוף באפלו מחולקות בדרך כלל לשלושה חלקים: תוף, שטוח וכנף, כשהאחרון שבהם בדרך כלל מושלך. באופן מסורתי, הכנפיים מטוגנות בשמן עמוק, ללא ציפוי פירורי לחם או קמח עד שהן משחימות היטב. לחלופין, הן יכולות להיות אפויות, או צלויות.
הכנה > רוטב

רוטב חריף על בסיס פלפל קאיין, חמאה מומסת וחומץ הם הבסיס הסטנדרטי של רוטב כנפי עוף באפלו, שעשוי להיעשות עדין, בינוני או חריף. מרכיבים אחרים נפוצים גם הם, אם כי פחות דומיננטיים, הם רוטב ווסטרשייר ואבקת שום.
רוטב כנפיים מסחרי מוכן לשימוש עשוי ברמות שונות של חריפות.
ראו גם

עוף לוליפופ
הערות שוליים

↑  Horwitz, Jeremy (1 בינואר 2008). "Chicken Wings, or, Why people Know About Buffalo". Buffalo Chow.com. אורכב מ-המקור ב-31 בדצמבר 2009. נבדק ב-18 בנובמבר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Chicken Wings – A Hot Topic! New 2012 Wing Report!". National Chicken Council. נבדק ב-30 באפריל 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Birdsall, John. "America, You're Getting Two-Thirds of the Hot Wing". Chowhound. נבדק ב-30 באפריל 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Horovitz, Bruce (8 באוקטובר 2009). "Spicy buffalo flavors stampede into gobs of new food products". USA Today. נבדק ב-30 באפריל 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Anthony, Ted (2023-02-10). "How the 'boneless wing' became a tasty culinary lie". Associated Press.
↑  Banfield, Kelsey. "17 Hot & Spicy Buffalo Sauce-Flavored Foods". babble.com. נבדק ב-30 באפריל 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Harmon, John E. "On the Wings of a Buffalo or "Mother Teresa's Wings"". Atlas of Popular Culture in the Northeastern United States. אורכב מ-המקור ב-28 ביולי 2012. נבדק ב-20 בינואר 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Trillin, Calvin (25 באוגוסט 1980). "An Attempt To Compile A Short History of the Buffalo Chicken Wing". The New Yorker Magazine. נבדק ב-2008-01-22. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Primal Grill with Steven Raichlen, PBS, August 8, 2008
↑  Claiborne, Craig; Franey, Pierre (30 באוגוסט 1981). "Food; Winging It In Buffalo". The New York Times. נבדק ב-30 באפריל 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Harmon, John E. "On the Wings of a Buffalo or "Mother Teresa's Wings"". Atlas of Popular Culture in the Northeastern United States. נבדק ב-1 במאי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Carlyle, Erin (9 במרץ 2011). "Buffalo Wild Wings and the triumph of the chicken wing". City Pages. נבדק ב-5 במאי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Sozzi, Brian (30 באפריל 2016). "McDonald's Brings Back Mighty Wings". The Street. נבדק ב-5 במאי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Stromberg, Joseph. "A Brief History of the Buffalo Chicken Wing". Smithsonian.com. נבדק ב-30 באפריל 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Upton, Emily (21 באוקטובר 2013). "Why Buffalo Wings Are Called That". Today I Found Out. נבדק ב-30 באפריל 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Barrow, Cathy. "These wings are called 'irresistible' for a reason". The Washington Post. נבדק ב-17 בספטמבר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Zimmer, Erin. "Taste Test: Buffalo Wing Sauce". Serious Eats. נבדק ב-30 באפריל 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
טבח משמר החופים של ארצות הברית מכין כנפי עוף באפלו במטבח של אונייה USCGC ברטהולף (2009)
המטבח הגאנאי

המטבח הגאנאי הבסיסי מכיל מנות עשירות בעמילן המשלבות תוספת כגון רוטב או מרק המהווים מקור חלבון. לרוב, בבסיס המזון יימצאו בטטות, עלי טארו, תירס ושעועית.
cassava
באזורים גאוגרפיים שונים בגאנה מוגשות מנות שונות. כך למשל בחלקה הדרומי נהוג להגיש "קסאבה" (cassava – שיח בעל שורשים מלאי עמילן הגדל באזורים טרופיים ומהווה מקור שלישי בגודלו לפחמימות עבור למעלה מחצי מיליארד בני אדם החיים בהם). בנוסף לקסאבה נהוג להגיש מאכלים המורכבים מבננות, ואילו בחלקה הצפוני של גאנה נהוג להגיש מנות המכילות דוחן ותירס.
עם כניסתה של גאנה לתהליך הגלובליזציה, שולבו יותר ויותר יבולים כגון אורז וחיטה לתוך המטבח הגאנאי. המנות העיקריות הן:
מאכלים מתירס

ה"אפקה" (Akple), כפי שמכונה על ידי אנשי היו (Ewe) נקרא גם "בנקו" (Banku) או "אטסה"(Etsew) בקרב אנשי הפאנטי (Fanti), מבושל מבצק תירס מותסס היכול לכלול בתוכו גם בצק קסאבה (cassava) או רק קמח תירס.
קנקיי/דוקונו (Kenkey/Dokonu)- בצק תירס מותסס עטוף שנפוץ בקרב אנשי הגא (Ga)- קראו לו קומי (komi) או לחילופן גא קנקיי (Ga kenkey).
צורה נוספת למאכל היא כשהוא עטוף בעלי בננה אשר מוסיפים לו מרקם, טעם וצבע שונים בהשוואה לגא קנקיי (Ga kenkey). צורת הגשה זו נפוצה בקרב אנשי הפאנטי ונקראת פאנטהדוקונו או לחלופין פאנטי קנקיי (Fante Dokono/Fanti Kenkey).
שתי צורות ההגשה מבושלות במשך זמן רב ומוגשות בצורת כדורים קשיחים:
טואו זאפי (Tuo Zaafi) מנת תירס שמקורה בצפון גאנה.
פונפום (Fonfom) - מנת תירס שמקורה בדרום מערב גאנה.
מאכלי אורז

וואקי (Waakye) אורז ושעועית מוגשים עם עלים מקומיים למענק צבע סגלגל-חום.
אומו טאו/כדורי אורז (Omo Tuo/Rice ball) - אורז מבושל מרוסק מוגש בצורת כדורים.
אורז פשוט - אורז מבושל רגיל.
אורז ג'ולוף (Jollof rice) - מנת אורז אשר מותאמת לטעם הגאנאי המקומי מבושלת יחד עם עגבניות, תבלינים ובשר. מקורות המנה מסוחרי ג'אולוף מסנגל שהתיישבו בזונוגוס שבאזורה הצפוני של גאנה לפני התקופה הקולוניאלית.
מאכלי קסאבה

קונקונטה (Konkonte) - קסאבה ופה ומיובשת אשר רוסקה לכדי אבקה
פופו (Fufu)- קסאבה ובננות או בטטה ובננות או טארו ובננות כתושים יחד.
גארי (Gari) - מאכל נפוץ במערב היבשת עשוי מפקעות קסאבה.
פלקלי (Plakali) ואקייקה (Akyeke) - מאכלי קסאבה אשר נפוצים בקרב האנשים המדברים של חוף השנהב: אהנטה (Ahanta), נזמה (Nzema) ואקן (Akan).
מאכלי שעועית

השעועית מהווה מקור לחלבון צמחי נפוץ בקרב המנות הגאנאיות:
אדום אדום (red red) - מנת שעועית ובשר אשר מוגשת עם בננות בשלות מטוגנות ולעיתים קרובות מלווה בשום ואבוקדו. מקור השם הוא משמן הדקלים אשר צובע את המנה בצבע כתום בהיר של בננות בשלות מבושלות.
מוימוי (moimoi) או טובאני (Tubaani) - תבשיל פודינג שעועית מאודה עשוי תערובת לוביה, בצל ופלפלים טחונים טריים.
מאכלי בטטה

אמפסיה (Ampesie) - בטטה העשויה להתבשל לבד או לחלופין עם טארו בננות או קסאבה.
יאם פופו (Yam fufu) - מנת פופו (Fufu) אשר נפוצה בחלקים הצפוניים והדרומיים של גאנה- עשויה מבטטה במקום קסאבה (cassava) או בננות או טארו
מרקים ותבשילים

רוב המנות הגאנאיות מוגשות עם תבשיל, מרק או תבלין חריף עשוי צ'ילי טרי ירוק או אדום, בצלים ועגבניות. התבשילים הגאנאיים מתוחכמים למדי, מאופיינים בשימוש מעודן של מרכיבים אקזוטיים, מגוון רחב של טעמים תבלינים ומרקמים.
המרכיבים העיקריים במרקים הגאנאיים הם קטניות המהוות מקור חלבון עקרי במנות וירקות כגון אגוזי דקל, בוטנים עלי טארו, תרד, פטריות בר, במיה, חצילים ועגבניות. והנפוצים שבהם הם: מרק בוטנים, מרק עגבניות קל, מרק עלי טארו- קונטומיר (kontomire). מרק אגוזי דקלים ומרק במיה.
בנוסף ניתן למצוא מגוון רחב של בשרים ודגים בתבשילים ובמרקים המקומיים כגון בשר בקר, בשר חזיר ורגלי חזיר, בשר עז, בשר כבש, עופות ודגים אקזוטיים מסוגים שונים. לעיתים משלבים כמה סוגי בשרים בתוך מנה אחת. זאת ועוד, המנות יכולות להכיל פירות ים כגון סרטנים, שרימפס, חלזונות, תמנונים, צדפות וסוגי זחלים שונים.
עבור שיפור הטעם ושימור המזון, בשר, פטריות ופירות ים יכולים להיות מעושנים, מומלחים או מיובשים. ישנו שימוש נפוץ בתבלינים כגון טימין, פלפל, קארי, שום, בצל, בזיליקום, אגוז מוסקט וסומבלה (sumbala). בעלי דפנה משתמשים בעדינות כדי להשיג את הטעמים האקזוטיים והפיקנטיים המאפיינים את המטבח הגאנאי.
שמן דקלים, שמן קוקוס, חמאת שיאה, שמן גלעיני דקלים ושמן בוטנים הם שמנים חשובים המשמשים לבישול או טיגון. לחלקם אין תחליף גם לא בעקבות כניסתם של שמנים מזוקקים וייחצונם בתקשורת. כך למשל שימוש בשמן דקלים הכרחי בהכנת מנת האדום אדום, פאנטה ומנות רבות נוספות. מנגד, שמן קוקוס, שמן גלעיני דקלים וחמאת שיאה איבדו את הפופולריות שלהם במטבח הגאנאי עקב כניסתם של שמנים מזוקקים ותקשורת גאנאית שלילית כלפי שמנים אלו. השימוש העיקרי של השמנים הוא בבישול בבתים מסורתיים, אוכל רחוב ובישול על ידי ספקים מסחריים כתחליף זול לשמנים האחרים בבישולים מעודנים. שימוש נוסף לשמנים שנשאר נפוץ הוא לצורך הכנת סבונים.
ארוחות בוקר

על אף שרוב המזונות שיוצגו מוגשים לארוחת צהריים וערב בגאנה המודרנית, גם העוסקים בעבודות כפיים, בני מעמד הפועלים ומספר רב של תושבים עירוניים עדיין אוכלים את המאכלים הללו לארוחות בוקר ובדרך כלל יקנו אותם ברחוב.
בערים גדולות בגאנה, ארוחות בוקר אופייניות לבני מעמד הפועלים כוללות פירות, תה, משקאות קקאו, שיבולת שועל, דייסת אורז הנקראת אורז מים (rice water) בקרב המקומיים, קוקו (kooko)- דייסת תירס מותסס,
קוס/אקרה/מאסה (koose/akara/masa)- מאכלי אורז, תירס בננה ולביבות. מרכיבים נוספים בארוחות בוקר כוללות גריסים, טומבראון (tombrown)- דייסת תירס קלויה, ודייסת דוחן.
לחם

הלחם הגאנאי אשר ידוע באיכותו הגבוהה הוא מצרך חשוב בארוחות הבוקר הגאנאיות ובמזונות אפויים. הלחם נאפה מקמח חיטה ולפעמים מוסיפים לו קמח קסאבה (cassava) כדי לשפר את הטעם והמרקם. ישנם ארבעה סוגים עיקריים של לחם בגאנה: לחם תה הדומה בצורתו לבאגט, לחם סוכר (מתוק בטעמו), לחם חום העשוי קמח מלא ולחם חמאה. לחמים נוספים בגאנה הם לחם שיבולת שועל, שיפון ולתת.
אוכל רחוב

מזונות רחוב פופולריים בגאנה באזורים כפריים ועירוניים כאחד. רוב המשפחות הגאנאיות אוכלות לפחות שלוש פעמים בשבוע בדוכני אוכל רחוב. כמעט שאין מאכל שלא ניתן למצוא בקרב יצרני אוכל הרחוב. מאכלי רחוב נפוצים הם קנקיי (kenkey), אדום אדום (red red), ו-וואקי (waakye) בנוסף ניתן למצוא קבב, קלח תירס מבושל ובננות מבושלות.
מאכלים מלוחים

מאכלים מקומיים מלוחים רבים נדחקו לשוליים בשל הביקוש הנמוך אליהם ותהליך ההכנה הארוך שהם מצריכים. מזונות גאנאיים מלוחים יכולים להיות מטוגנים, מבושלים, צלויים אפויים או מאודים.
מזונות מלוחים מטוגנים אופייניים הם הקלוואלה (kelewele)- בננות בשלות מתובלנות חתוכות לריבועים לפעמים המנה מוגשת עם בוטנים, קוס (koose)- מאכל העשוי מפולי שעועית קלופים או האקארג'ה/אקארה (acaraje'/akara)- שעשויים מפולי שעועית שאינם קלופים, פאפ פאף (puff-puff)- פחזניות עשויות בצק המכיל קמח, שמרים, סוכר, חמאה, מלח, מים וביצים מטוגנים בשמן עמוק. קולי קולי (kuli kuli)- חטיף מטוגן העשוי בוטנים וטטלה (tatale)- לביבות העשויות בננות בשלות.
מאכלי קונדטוריה אופייניים הם פודינג קיוב או טופי קיוב ((kube/toffee kube –עוגות בעל מרקם סמיך העשויות קוקוס. עוגיות באנקי, קראקרו וגארי (bankye,krakro,gari) עשויות קסאבה, חלב מרוכז, טופי, בננות בשלות או מטוגנות ופצפוצי שוקולד. בנוסף מוגשת הווגאשי (wagashi)- גבינה חקלאית מטוגנת.
מאכל צלוי פופולרי הוא הקבב הגאנאי שיכול להיות מורכב מבשר בקר, עזים וחזיר או לחלופין גרסה צמחונית העשויה קמח סויה.
מאכלים מלוחים קלויים אחרים כוללים בננות מבושלות, בטטות, תירס וטארו. האפויים יכללו בדרך כלל לחם מתוק העשוי בננות, ופאי בשר המזכיר את קציצות הבשר הג'מייקניות ואמפנדס (empanadas).
מאכלים מאודים מלוחים כוללים תירס טרי מאודה, טובאני/מוי מוי (tubani/moimoi)- עוגת שעועית מבושלת, דוקונו (dokonu)- עוגת אורז ואסיקירה דוקונו (esujyre dikinu)- בצק תירס מותסס ממותק.
משקאות

באזורים עירוניים של המדינה, משקאות גאנה עשויים לכלול מיצי פירות, משקאות קקאו וחלב סויה, מיץ, קוקוס טרי, יוגורט, גלידה, משקאות מוגזים ומשקאות לתת שעורה. בנוסף, מזקקות בגאנה נוהגות לייצר משקאות אלכוהוליים מקקאו, לתת, קני סוכר, עשבי תיבול, צמחי מרפא מקומיים ואף מהצמחייה הגדלה על קליפות עצים. הם כוללים ביטר, ליקר, ג'ין יבש, בירה ואפריטיפים.
בחלקים שונים במדינה נפוצים משקאות שונים:
בחלקה הדרומי של גאנה נהוג לשתות אסאנה (assana)- משקה תירס מותסס. יין דקלים המופק מעצי דקל נהוג להגיש לאורכו של אגם וולטה הגאנאי ומדרום. היין תוסס יחסית מהר ואז משמש כדי לזקק את האקפטשי (akpeteshie)- ג'ין מקומי. בנוסף, ניתן לזקק את הג'ין בעזרת דבשה (בלעז: molasses- סירופ סמיך כהה הנוצר כתוצאה מבישול ממושך של קנה סוכר). משקה נפוץ נוסף הוא קנקיי מוקפא (iced kenkey)-משקא העשוי תירס מותסס.
משקאות קלים הנפוצים בחלקה הצפוני של גאנה הם ביסאב/סורל (bisaab/sorrel), טוס (toose) ולאמוג'י (lamujee)- כולם משקאות מתוקים מעט פיקנטיים. מנגד, משקה אלכוהולי נפוץ בצפון המדינה הוא פיטו (pitoo)- בירה מקומית עשויה דוחן מותסס.
הערות שוליים

↑  BetumiBlog: Search results for fante fante
↑  BetumiBlog: Search results for peanut butter soup
↑  BetumiBlog: Ghanaian Gourmet--Recipe #49, continued: Palmnut Soup, betumiblog.blogspot.co.il
↑  BetumiBlog: Ghana's Tea Bread Secrets, www.betumi.com
↑  selling pinkaso and kose, Flickr - Photo Sharing!
↑  BetumiBlog, www.betumi.com
↑  How to Make Ghanaian Peanut Brittle, WonderHowTo
| מטבחים בעולם |
| --- | --- | --- |
| אוקיאניה | אוסטרליה • ניו זילנד |  |
| אירופה | אוסטריה • איסלנד • אירלנד • איטליה • אסטוניה • בלארוס • בולגריה • בלגיה • בריטניה (אנגליה • סקוטלנד) • גרמניה • הונגריה • הולנד • יוון • לוקסמבורג • ספרד • סקנדינביה (דנמרק • נורווגיה • שוודיה) • פולין • פורטוגל • צ'כיה • צרפת • רומניה • רוסיה • שווייץ |  |
| אמריקה | ארצות הברית • ארגנטינה • ברזיל • האיטי • ונצואלה • מקסיקו • פרו |  |
| אסיה | אינדונזיה • גאורגיה • הודו • וייטנאם • טורקיה • יפן • קוריאה • ירדן • ישראל • לבנון • מונגוליה • סוריה • סין • סינגפור • עיראק • פרס • קזחסטן • קטר • תאילנד • תימן |  |
| אפריקה | אריתראה • אתיופיה • דרום אפריקה • לוב • מדגסקר • מצרים • מרוקו • תוניסיה • גאנה |  |
| שונות | המטבח היהודי • מטבחי אמריקה הלטינית • המטבח המזרח-תיכוני • המטבח הים-תיכוני • המטבח האסייתי • המטבח ביוון העתיקה • מטבח ימי הביניים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007544468905171  LCCN: sh95003371 
מיקומה של גאנה
balls of Kenkey
וואקי (waakye)
jollof rice
red red dish
fufu
pulm nut soup
kelewele
puff-puff
Akpeteshie local distillation process
Fried Ripe Plantain the Ghanaian way
נסטי

| --- | --- |

 סוג:  תה קר
 יצרן:  שווייץ Nestle (חברת נסטלה)
 מפיץ:  לשעבר: חברת קוקה קולה
 מוצא:  שווייץ 
 מועד הכנה ראשוני:  10 במאי 1977
 צבע:  כתום
 טעם:  אפרסק לימון פסיפלורה-מנגו מנגו-אננס
 
נסטי (באנגלית: Nestea) הוא משקה תה קר, המיוצר על ידי תאגיד נסטלה השווייצרית וזכייניות שלה.
היסטוריה

נסטי הוצג לראשונה ב-1977. הוא שווק על ידי חברת קוקה-קולה באמריקה הצפונית ובמקומות נוספים החל מ-1991, אך בשנת 2012 הגיע לקצו שיתוף הפעולה של החברות קוקה קולה ונסטלה בארצות הברית.
חברת נסטלה נותרה עם הזכויות על שם המוצר ועיצוב הבקבוק, והשיווק וההפצה של נסטי בארצות הברית עברו לחברה הבת של נסטלה, NWNA, בעוד חברת קוקה קולה קיבלה את הזכויות על נוסחת הטעם, והשיקה את אותו המשקה בשם "FUZE tea"..
טעמים

בישראל שווקו עד שנת 2011 ארבעה טעמים ולחלקם גם גרסאות דיאט. "החברה המרכזית לייצור משקאות קלים" שיווקה את המשקה בישראל כחלק משיתוף פעולה בין נסטלה לחברת קוקה-קולה העולמית, האחראית להפצת המשקה מחוץ לארצות הברית. בשנת 2011, הוחלט בחברת נסטלה להרחיב את מגוון הטעמים בכמה גרסאות שונות. הטעם הנמכר ביותר הוא נסטי אפרסק, שגם מופיע ברובן המוחלט של הפרסומות לנסטי. באותה עת הוצעו תשעה טעמים:
נסטי אפרסק.
נסטי דיאט אפרסק.
נסטי מנגו אננס.
נסטי לימון.
נסטי אקזוטי עם תה ירוק - מיוצר מאז שנת 2011.
נסטי דיאט תפוח עם תה ירוק - מיוצר מאז שנת 2011.
נסטי תפוח - מיוצר מאז שנת 2013.
נסטי פסיפלורה מנגו - הופסק הייצור[דרוש מקור].
נסטי דיאט לימון - הופסק הייצור[דרוש מקור].
נסטי מנטה - הופסק לייצור בשנת 2010.
ישראל, מקסיקו, קנדה וארצות הברית, היו המדינות היחידות בהן משווק משקה נסטי דיאט, אך נסטי עצמו משווק בכ-47 מדינות.
באוגוסט 2012, כחלק מהיפרדותן של חברת קוקה קולה ונסטלה, נפסק, באופן זמני, שיווקו של נסטי בישראל, והוחל בשיווקו של FUZE tea, בטעם זהה, על ידי "החברה המרכזית לייצור משקאות קלים".
ב-15 באוקטובר 2012 אסם בעזרת חברת סן פלגרינו התחילו בשיווק המשקה החדש אשר משווק בשלושה טעמים: אפרסק, לימון ומנגו אננס. המשקה מיוצר ממים מינרליים באיטליה. בעקבות ההיפרדות של נסטי מקוקה קולה חלה ירידה תלולה בחלקו של נסטי בשוק התה הקר, מכ-70% לפני ההיפרדות לכ-20%
לאחר מכן.
הערות שוליים

↑  Nestea to Change Hands While Coke Grows FUZE, באתר BevNet
↑  שלי פריצקר, תה קר בטעם קאמבק: מאחורי הקלעים של החדרת נסטי המחודש, באתר כלכליסט, 28 באוקטובר 2012
↑  ליזה שיפרין, ‏סערה בכוס תה קר, באתר ‏מאקו‏, 28 באוגוסט 2012
נסטי אפרסק