stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הרי העפרה
היסטוריה > אטימולוגיה של השם

הכינוי Saltusbohemicus ("יער בוהמי") לאזור הופיע במאה ה-12. בשפה הגרמנית השתמשו בשמות Böhmischer Wald, Beheimer Wald, Behmerwald או Böhmerwald (כולם ואריאציה על "יער בוהמי"), בצ'כית בשם Český les ("יער צ'כי"). השמות האחרונים שהוזכרו משמשים כיום לרכס ההרים לאורך הגבול הדרום-מערבי של צ'כיה (ראו: יער בוהמיה).
ממחקר מוקדם יותר, שמות אחרים להרי העפרה הופיעו גם בכמה תיעודים ישנים יותר. עם זאת, השמות Hircanus Saltus ("יער הרציאני") או Fergunna ("פרגונה"), שהופיעו במאה ה-9, שימשו רק במובן כללי עבור היערות העצומים של הרמות המרכזיות. לעיתים קרובות משתמשים במונח מיריקידי (אנ') כדי להתייחס ישירות להרי העפרה, אך הוא צץ רק פעמיים במאה ה-10 ובתחילת המאה ה-11, ומקורות אלו אינם מאפשרים זיהוי ברור עם היער העתיק שכיסה בעבר את כל הרי העפרה והחזית שלהם.
בעקבות גילוי מרבצי עפרות גדולים (אנ') שונה שמו של האזור במאה ה-16. פטרוס אלבינוס (אנ') השתמש בשם Erzgebirge ("הרי העפרה") לראשונה בשנת 1589, בכרוניקה שלו. בתחילת המאה ה-17 נעשה שימוש זמנית בשם Meißener Berge ("הרי מייסן"). רבע מאה לאחר מכן התבססו השמות Erzgebirge בגרמנית ו-Rudohoří ("הרים אדומים") בצ'כית. השם הצ'כי כיום הוא Krušné hory (קְרוּשְׁנֶה הוֹרִי), שמקורו בביטוי צ'כי ישן krušec, שפירושו "עפרה".
ההרים מחולקים לעיתים להרי העפרה הסקסוניים והרי העפרה הבוהמיים. רכס בעל שם דומה בסלובקיה מכונה בדרך כלל הרי העפרה הסלובקיים (אנ').
אקולוגיה

החלק המערבי העליון של הרי העפר, המכונה בגרמנית Erzgebirge, שייך לפארק הטבע הרי העפרה/פוגטלנד. החלק המזרחי, הנקרא הרי העפרה המזרחיים (Osterzgebirge), הוא נוף מוגן. שטחים קטנים נוספים הם שמורות טבע ומונומנטים טבעיים, ומוגנים על ידי המדינה.
אקולוגיה > שמורות טבע

גרמניה (מבחר)
אזור מוגן מיוחד של הרי העפרה המערביים (SPA Westerzgebirge)
אזור שימור מיוחד עמק גרוסה בוקאאו (FFH-Gebiet Tal der Großen Bockau)
פרויקט מרכזי לשימור הטבע כרי דשא בהרי העפרה המזרחיים (Naturschutzgroßprojekt Bergwiesen im Osterzgebirge)
שמורת הטבע גייסינגברג (Geisingberg), 3,140 דונם
שמורת הטבע גאורגנפלדר הוכמור, 124.5 דונם
שמורת הטבע פירסטנאור היידה (Fürstenauer Heide) (אזור שימור השכווי השחור ליד פירסטנאו) 72.4 דונם
שמורת הטבע קליינר קרניכזה (Kleiner Kranichsee)‏, 289.7 דונם
שמורת הטבע גרוסר קרניכזה ( Großer Kranichsee)‏, 6,110 דונם
שמורת הטבע כרי דשא הרמנסדורף ( Hermannsdorfer Wiesen)‏, 1,850 דונם
צ'כיה (מבחר)
שמורת הטבע הלאומית Božídarské rašeliniště‏, 9,295.7 דונם (1965)
שמורת הטבע הלאומית Velké jeřábí jezero‏, 269 דונם (1938)
שמורת הטבע הלאומית Velký močál‏, 502.7 דונם (1969)
שמורת הטבע הלאומית Novodomské rašeliniště‏, 2,300 דונם (1967)
שמורת הטבע Černý rybník‏, 325.6 דונם (1993)
שמורת הטבע Malé jeřábí jezero‏, 60.2 דונם (1962)
שמורת הטבע Ryžovna‏, 200 דונם
אקולוגיה > כרייה וזיהום

מאז ההתיישבות בימי הביניים עבדו בהרי העפר באופן אינטנסיבי. זה הוביל לבירוא נרחב של היער הצפוף במקור, גם כדי לעמוד בקצב הצורך העצום בעץ בכרייה ובמטלורגיה. כרייה, לרבות בניית אתרי פסולת, סוללות ותעלות במקומות רבים, גם עיצבה ישירות את הנוף ואת בתי הגידול של צמחים ובעלי חיים.
עדות למוות של עצי היער (אנ') עקב עשן מתנורי התכה צוין לראשונה במאה ה-19. במאה ה-20 נעלמו כמה יערות מקו הרכס בגלל מיקומם החשוף מבחינה אקלימית. כך, במאה ה-21 נוטעים יערות מעורבים עמידים יותר לפגעי מזג האוויר ולמזיקים מאשר המונוקולטורה המסורתיות של אשוחיות.
אקולוגיה > הרי העפרה/פארק הטבע פוגטלנד

התערבויות אנושיות יצרו נוף תרבותי ייחודי עם מספר רב של בתי גידול אופייניים הראויים להגנה כמו כרי דשא הרריים ואדמות ביצות. כיום, אפילו ערמות פסולת כרייה ישנות מציעות סביבת מחיה למגוון צמחים ובעלי חיים. 61% מהשטח של פארק הטבע הרי העפרה/פוגטלנד (אנ') מכוסה ביער. במיוחד בהרי העפרה המערביים, חורשות עצומות רצופות פרושות כל הדרך לגבהים הגבוהים ביותר ומשמשות לייעור. יתרה מכך, באזור זה נמצאות כמה ביצות כבול המוזנות במי גשמים. רבים מהאזורים המוגנים הללו מציעים מפלט למינים נדירים עם התאמות סביבתיות מיוחדות כמו מינים שונים של סחלבים וגנציאנה, ינשוף ננסי אירואסייתי (אנ') ושלדגים. כמה מינים אלפיניים של צמחים ובעלי חיים שנמצאו בגבהים גבוהים יותר של הרי העפרה מוכרים רק ממקומות רחוקים יותר בהרי הסודטים או בהרי האלפים. לאחר שיפור בתנאים, מינים שנעלמו מהרכס בעבר כמו אוח וחסידות שחורות חזרו בתחילת המאה ה-21.
כלכלה

החלק הגרמני של הרי העפרה הוא אחד ממרכזי העסקים בסקסוניה. באזור יש צפיפות גבוהה של פעולות תעשייתיות. מאז שנת 2000, מספר עובדי התעשייה עלה לעומת המגמה הכללי בגרמניה בכ-20 אחוזים. אופייני להרי העפרה הם בעיקר עסקים קטנים, לרוב בניהול עצמי.
החוזקות הכלכליות של הרי העפרה הן בעיקר בייצור. 63 אחוזים מכוח העבודה בתעשייה מועסקים בתעשיית המתכת והחשמל.
לתעשיית הטקסטיל וההלבשה, הדומיננטית בעבר, יש רק חשיבות שולית (5 אחוזים מהתוצר הנקי התעשייתי), כמו גם לתעשיית המזון. תעשיות הכימיה, העור והפלסטיק החדשות שהוקמו והתעשיות המבוססות באופן מסורתי בהרי העפרה - עץ, נייר, רהיטים, זכוכית וקרמיקה - תורמות כל אחת כ-14% מהתוצר הנקי האזורי.
הכרייה, הבסיס ההיסטורי החיוני לפיתוח תעשייתי בהרי העפרה, ממלאת כיום רק תפקיד כלכלי שולי בצד הסקסוני של הגבול. לדוגמה, בהרמסדורף (Hermsdorf) בהרי העפרה המזרחיים כורים  קלציט, וליד לנגפלד (אנ') בהרי העפרה המרכזיים חוצבים שיש דולומיטי. לראשונה מזה שני עשורים, נפתח מכרה עפרות בניידרשלג (Niederschlag) ליד אוברוויזנטאל (אנ') ב-28 באוקטובר 2010. צפוי כי יחצבו בו 50,000–130,000 טון פלואוריט בשנה.
בחלק הצ'כי של הרי העפרה, התיירות משחקת תפקיד חשוב, אף על פי שהרי הענק (אנ') חשובים יותר לתיירות הפנים. בנוסף, הכרייה עדיין משחקת תפקיד גדול יותר, במיוחד כריית הפחם בחזיתות הדרומיות של הרי העפרה. המרבצים הגדולים ביותר באירופה של נציץ צינוולדיט המכיל ליתיום נמצאים בצ'ינובץ' (Cínovec), לשעבר צינוולד (Zinnwald), כפר צ'כי השוכן בין העיירה דובי (אנ') לגבול עם גרמניה, שהעניק למינרל את שמו. כריית המינרל תוכננה, נכון ליוני 2017, להתחיל ב-2019.
תיירות

כאשר שודרגו כמה מעברי הרים להרי העפרה במאה ה-19, והחלק העליון של הרי העפרה הפך נגיש באמצעות הרכבת, החלה התיירות להתפתח. אחד ממקדמי התיירות המוקדמים בהרי העפר היה אוטו דליטש (Otto Delitsch). בשנת 1907 הוקמה לו אנדרטה בווילדנטאל (אנ'). במקומות רבים הוקמו אכסניות הרים ומגדלי תצפית על הפסגות הגבוהות ביותר. באותה תקופה, השתמשו גולשי סקי ברכסים שבהם היה מובטח שתמיד יהיה שלג. כיום, רכבות הנעות על מסילות צרות והנמשכות על ידי קטר קיטור המתוארכות לאותה תקופה, כמו רכבת עמק פרסניץ' (אנ'), הן אטרקציות תיירותיות פופולריות.
בשנת 1924 הפך רכבל פיכטלברג (אנ') לרכבל הראשון בגרמניה, והוא עדיין לוקח את המבקרים אל ההר הגבוה ביותר בסקסוניה. "שביל קו הרכס" (Kammweg (אנ')) היה אחד השבילים הראשונים למרחקים ארוכים שנסללו. הוא התחיל פעם מהיינסברג (אנ') ליד אש (אנ') על הרי העפרה, שווייץ הבוהמית (אנ') והרי לאוזיצר (אנ') ועד סנז'קה (אנ') שבהרי הענק (אנ'). כיום ישנה לא רק רשת צפופה של מסלולים, אלא גם רשת סקי קרוס קאנטרי נרחבת ומדרונות סקי לספורט חורף. אתר הסקי החשוב ביותר הוא אוברוויזנטאל (אנ') שעל הר פיכטלברג. ומסלול הסקי של הרי העפרה (אנ') הוא מסלול קרוס קאנטרי גרמני-צ'כי לאורך כל קו הרכס של הרי העפרה.
על בסיס דרך הכסף (אנ') ההיסטורית נוצר בשנת 1990 כביש תיירותי העובר מצוויקאו לדרזדן החוצה את כל הרי העפרה ומקשר בין האטרקציות המרכזיות שלהם. אלה כוללים ביקור במכרות, שבילי כרייה, מוזיאונים טכניים והיסטוריים מקומיים ועוד מספר רב של אטרקציות קטנות יותר, במיוחד מרכזי העיירות מימי הביניים בעיירות הכרייה (אנ') העתיקות והכנסיות הגדולות שלהן, כגון קתדרלת פרייברג (אנ'), כנסיית זנקט אנה (אנ') באנאברג-בוכהולץ (אנ') או כנסיית זנקט וולפגנגס (אנ') בשניברג (אנ'). בצד הבוהמי והסקסוני של הגבול ישנן גם טירות רבות, הבנויות בסגנונות אדריכליים שונים, בהן ניתן לבקר. אחת הדוגמאות הידועות ביותר היא טירת הציד אוגוסטוסבורג (אנ').
בעונת הציפייה וחג המולד, הרי העפרה, עם מסורותיו הייחודיות, שווקי חג המולד ומצעדי כורים (אנ') גם הם יעד פופולרי לחופשות קצרות.
עם 960,963 תיירים ששהו במשך 2,937,204 לילות בשנת 2007 הרי העפרה ומערב סקסוניה הם יעד הנופש הסקסוני החשוב ביותר אחרי הערים, והתיירות היא גורם כלכלי חשוב באזור. מאז 2004 אגודת התיירים של הרי העפרה (Tourismusverband Erzgebirge) מציעה את כרטיס הרי העפרה (ErzgebirgsCard) שבאמצעותו ניתן לבקר ללא תשלום נוסף במעל 100 מוזיאונים, טירות, רכבות מורשת ואתרים אחרים.
תרבות

התרבות של הרי העפרה עוצבה בעיקר על ידי כרייה שמקורה בימי הביניים. האמרה הישנה, שהוטבעה כאן, לפיה "הכל בא מהמכרה" (Alles kommt vom Bergwerk her!) מתייחסת לתחומי חיים רבים באזור, מהנוף שלו, ועד למלאכת היד, התעשייה, המסורות החיות והאמנות העממית שלו. המבקר עשוי לזהות זאת בבואו מהברכה היומיומית הרגילה Glück auf (אנ') שנמצאת בשימוש באזור.
לתושבים בהרי העפרה יש ניב משלהם Erzgebirgisch (אנ'), שיושב על הגבול בין גרמנית עילית (אנ') לגרמנית מרכזית (אנ') ולכן אינו אחיד.
המשורר הראשון שכתב בניב המקומי של הרי העפרה היה כריסטיאן גוטלוב וילד (Christian Gottlob Wild) בתחילת המאה ה-19. בתחילת המאה ה-20 היו פעילים הנס זוף (Hans Soph), סטפן דיטריך (Stephan Dietrich) ובעיקר אנטון גינתר (Anton Günther); ליצירותיהם יש השפעה מתמשכת עד היום בשירים ובכתבים של הר העפרה. שירי Erzgebirgisch זכו מאוחר יותר לפופולריות על ידי קבוצות מקומיות שונות. המפורסמות ביותר כוללות את Preßnitzer Musikanten‏, Geschwister Caldarelli‏, Zschorlauer Nachtigallen‏, Erzgebirgsensemble Aue ו-Joachim Süß והאנסמבל שלו. היום זה בעיקר De Randfichten, אבל גם קבוצות כמו Wind‏, Sand und Sterne‏De Ranzn‏, De Krippelkiefern‏De Erbschleicher‏ ו-Schluckauf ששרות בניב ה-Erzgebirgisch.
הרי העפרה ידועים בגרמניה בשל מגוון המנהגים שלהם במהלך הציפייה ובזמן חג המולד. זה מתבטא באמנות עממית מסורתית של הרי העפרה (אנ'), בצורה של דמויות מעשנות (אנ'), פירמידות חג המולד (אנ'), קשתות נרות (אנ'), מפצחי אגוזים ודמויות כורים ומלאכים (אנ'), שכולם משמשים כקישוטים לחג המולד. מעל לכל, מקומות בהרי העפרה העליונים מקשטים את חלונותיהם במהלך עונת חג המולד בצורה כזו שהם הופכים ל"ים של אור". בנוסף, חגיגות כריית חג המולד המסורתיות כגון Mettenschicht (אנ') ו-Hutzenabende מושכות מבקרים רבים וגרמו להרי העפרה להיות ידועים כ"ארץ חג המולד" (Weihnachtsland).
בנוסף לשווקי חג המולד ופסטיבלים קטנים יותר עממיים מסורתיים ומודרניים אחרים, ה-Annaberger Kät (אנ') הוא הפסטיבל העממי המפורסם והגדול ביותר בהרי העפרה. הוא התחיל בשנת 1520 על ידי הדוכס גאורג המזוקן, הוא מתקיים מדי שנה מאז.
מעניין גם המטבח של הר העפרה (אנ'), שהוא פשוט, אבל עשיר במסורת.
בשנת 2019, הוכרזו חלקים מהאזור כאתר מורשת עולמית של ארגון אונסק"ו בשם אזור הכרייה ארצגבירגה/קרושנוהוז'י.
גלריה

הר שטורמר במרץ 2008
עיריית יחימוב
קרלובי וארי (קרלסבד בגרמנית) הוא אחד ממרחצאות הספא המפורסמים בעולם. הם ממוקמים מתחת להרי העפרה על הנהר אוהז'ה (אנ')
הר קלינובץ'
פיצ'בלנדה מהרי העפרה
מבצר קרופקה (צ'כיה)
פתח ניקוז מכרה ישן ליד יוהאנגאורגשטאדט
ביאורים

1 2  Berggeschrey, מילולית "צעקת ההרים", המונח בגרמנית המקביל למונח "הבהלה למתכת" כמו בהלה לזהב
הערות שוליים

1 2  "Erzgebirge/Krušnohoří Mining Region". UNESCO World Heritage Centre.
↑  משה ברור, "אטלס אוניברסיטאי חדש" מהדורת 1997, עמוד 82 ה 2
↑  הערך קְרוּשְׁנֶה הוֹרִי, באנציקלופדיה העברית, כרך ל' עמוד 119
↑  Map of natural regions in Saxony (אורכב 19.07.2011 בארכיון Wayback Machine) at www.umwelt.sachsen.de (pdf, 859 kB)
↑  Penhallurick, R.D. (1986). Tin in Antiquity: its Mining and Trade Throughout the Ancient World with Particular Reference to Cornwall. London: The Institute of Metals. ISBN 0-904357-81-3.
1 2  Gerrard, S. (2000). The Early British Tin Industry. Stroud: Tempus Publishing. ISBN 0-7524-1452-6.
↑  Origin of the word dollar
↑  Zoellner, Tom (2009). Uranium. New York: Penguin Books. pp. 17–22, 38, 55, 135–142, 161–165, 173–176. ISBN 9780143116721.
↑  Williams, Susan (2016). Spies in the Congo. New York: PublicAffairs. p. 187. ISBN 9781610396547.
↑  Peter Diehl: Altstandorte des Uranbergbaus in Sachsen pdf file
↑  Seidler, Christoph (2 במאי 2012). "Mining Revival: German Solar Firm Goes Hunting For Lithium". Der Spiegel. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Editorial, Reuters (8 ביוני 2017). "RPT-Miners eye Europe's largest lithium deposit in Czech Republic". reuters.com. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553188705171  GND: 4015476-2  LCCN: sh85044762  NKC: ge134291  VIAF: 135359320   WorldCat (עם VIAF): 135359320 
מבט מ"מיקנטרמשן" (Mückentürmchen) בהרי העפרה המזרחיים ממערב. משמאל: המתלול היורד לגראבן של האגר (אנ'); מימין: המדרון הצפוני המתון.
הרי העפרה ואזורים סמוכים
מבט על ברייטברון (אנ') בהרי העפרה, משביל יואכימסטאלר
הר בוז'נק (אנ') בחורף
כסף מנפת פרייברג
מהמחצית השנייה של המאה ה-13 התבסס ייצור הזכוכית בהרי העפרה, אך הוא איבד את משמעותו עם תנופת הכרייה.
תיאור היסטורי של כרייה על מזבח הכרייה אנאברג (1522)
המוזיאון הטכנולוגי של פרונאור האמר (אנ') - מבט מבחוץ על הנפחייה
העתק של משאבת מים מונעת על ידי סוסים מעל פיר רודולף (Rudolphschacht) בכפר לאוטה
בעקבות דעיכת הכרייה התפתח ייצור מוצרי עץ וצעצועים, בעיקר בהרי העפרה המזרחיים.
גם ייצור תחרת סלילים וגזרות התרחב ככל שתעשיית הכרייה הצטמצמה.
מפעל הצבע הגדול הראשון בסקסוניה נוסד בשנת 1635 ב-Niederpfannenstiel, שממנו התפתח מאוחר יותר מפעל הצבע הכחול.
מפעל כלי המתכת של לואיס קראוס, שנוסד בשנת 1887, בשוורצנברג. התפתח עד לאיחוד גרמניה מחדש לאחד ממתקני הייצור החשובים ביותר של מכונות כביסה במזרח אירופה.
מפת שבילים של אתר הסקי קלינובץ' (Klinovec-Oberwiesenthal).
מתקן ההיתוך העתיק ביותר שעדיין פעיל בגרמניה במולדנהיטן (Muldenhütten) ליד פרייברג.
מכרה בור פתוח VEB Zinnerz באלטנברג (1982).
בוז'י דאר (בגרמנית: Gottesgab) בצד הצ'כי, היא למעשה העיר הגבוהה ביותר במרכז אירופה.
כנסיית זנקט אנה באנאברג-בוכהולץ (אנ')
מלון רדיום פאלאס ביחימוב
מכרה סבורנוסט ביחימוב (צ'כיה) (1525) הוא המכרה העתיק ביותר שעדיין פעיל באירופה
מצעד הכורים במרינברג
חג המולד בהרי העפרה: קשת נרות עם מפצח אגוזים ופסלונים מעשנים בזייפן
אורי משגב

| --- | --- |

אורי משגב, 2023
 לידה:  15 באפריל 1974 (בן 50) ישראל חפציבה, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1999
 עיסוק:  עיתונאי
 סוג כתב:  פובליציסט, בלוגר וכתב "משגב לעם", בלוג באתר הארץ
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  nhavip123
 טוויטר (X):  UriMisgav
אוּרִי מִשְׂגָּב (נולד ב-15 באפריל 1974) הוא עיתונאי, פובליציסט, מרצה, מורה ובמאי ישראלי. כיום עיתונאי בעיתון "הארץ" וממובילי מחאת הדגלים השחורים.
ביוגרפיה

משגב נולד בקיבוץ חפציבה לחיים, מנהל וגזבר, ולחנה, מזכירה טכנית. למד בתיכון אורט עמק חרוד. שירת בצה"ל כקצין מודיעין בחיל התותחנים. בעל תואר ראשון במדע המדינה ובהיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב.
קריירה > בעיתונות

בשנת 1999 הצטרף משגב למערכת העיתון "העיר", ושימש בו ככתב מגזין, פרשן מדיני-פוליטי, מבקר מוזיקה ובעל טור במדור הספורט. בהמשך מונה לתפקיד עורך מדור הספורט וסגן עורך העיתון. בשנת 2001 שימש ככתב העיתון בניו יורק וסיקר את פיגועי 11 בספטמבר.
ב-2004 הצטרף לחברת החדשות של ערוץ 10 ושימש ככתב מגזין ותרבות במהדורת החדשות המרכזית. בשנת 2005 הצטרף לשבועון "Time Out תל אביב", וכיהן כסגן עורך העיתון.
בשנת 2006 הצטרף לעיתון "הארץ", וכיהן בתפקיד עורך וכותב. בשנת 2007 עבר ל"ידיעות אחרונות" כחבר מערכת המוסף לשבת וכותב מאמרי דעה. בתום ארבע שנות עבודה, הופסקה עבודתו על ידי העורך הראשי רון ירון. בשנת 2012 חזר למערכת "הארץ". הוא מפרסם בעיתון מאמרי דעה, טורי פרשנות וכן את הבלוג הפוליטי "משגב לעם".
קריירה > כבמאי

בשנת 2014, ראה אור סרטו התיעודי "חייו מלאי שיר: סיפורו של אברהם חלפי". הסרט הופק לערוץ 8 על ידי חברת קסטינה תקשורת, והוצג בהקרנת בכורה בפסטיבל הקולנוע ירושלים.
קריירה > מורה ומרצה

משגב לימד בין השנים 2006–2015 בבית הספר הדמוקרטי "קהילה", ובעבר שימש כמרצה בחוג לתקשורת של מכללת ספיר, והוא מרבה להרצות בפורומים שונים על נושאים בתחום העיתונות והמוזיקה. בשנת 2010 ייסד יחד עם האוזן השלישית את "אקדמיית הביטלס", שבמסגרתה הוא מרצה ברחבי ישראל על סיפור הלהקה וחבריה.
קריירה > בטלוויזיה

בסוף 2022 הצטרף לצוות המגישים של התוכנית "מבקרי המדינה" בערוץ כנסת לצד גדי טאוב, נוה דרומי ואחרים.
פעילות פוליטית וציבורית

ב-27 ביולי 2017 עתר לבג"ץ נגד היועץ המשפטי לממשלה ופרקליט המדינה, בדרישה שיקבלו החלטה בפרשת מעונות ראש הממשלה, לאחר שחלפו 14 חודשים מהמלצת המשטרה על הגשת כתבי אישום. העתירה נמחקה חודשיים אחר כך לאחר שהודיע היועץ על כוונתו להגיש כתבי אישום בפרשה.
בשנת 2020 היה מיוזמי מחאת הדגלים השחורים, אליה קרא להצטרף בפוסט שפרסם בעמוד הפייסבוק שלו.
דעותיו הציבוריות

בטוריו ב"הארץ" מביע משגב עמדות שמאליות ואנטי-דתיות. כתב טור שבו הסביר מדוע לא מל את בנו. משגב כינה את שופט בית המשפט העליון נעם סולברג "עבריין בינלאומי" מאחר שהוא גר ביהודה ושומרון, דבר שהביא לגינויו בידי משרת המשפטים איילת שקד.
בחודש ינואר 2021 כתב בעיתון הארץ מאמר כנגד הציבור החרדי סביב מגפת הקורונה בו כתב כי ”החרדים הורסים ומביסים את המדינה. מי שיצית פה אינתיפאדה חילונית ייהפך לכוכב עליון... החרדים מסוכנים כיום להווה ולעתיד של ישראל יותר מהטילים של חיזבאללה ומהגרעין האיראני”. בעקבות כך הוגשו כנגדו תלונות ובית הדין לאתיקה של מועצת העיתונות קבע כי המאמר גזעני, מסית ומעודד מלחמת אחים. בית הדין גם נזף בהארץ והורה להסיר את המאמר מאתר האינטרנט של העיתון.
באוקטובר 2023, בעקבות מלחמת חרבות ברזל, האשים את ממשלת נתניהו באחריות על המתקפה. לטענתו הביטחון בעוטף הופקר, ושרי הממשלה היו עסוקים בלנפוש, ולא בענייני ביטחון.
משגב הוא אחד המתנגדים הגדולים לראש הממשלה בנימין נתניהו, ונוהג לכתוב עליו ביקורות רבות.
ב-11 במרץ 2023 עיכבה המשטרה את משגב בעקבות ציוץ בטוויטר בו המליץ לנתניהו לא להגיע לברלין.
חשיפות עיתונאיות

בתקופת הקורונה, ב-2021, יצא בתחקיר על מערך "טיסות החילוץ" שאישרה הממשלה בכפוף לאישור ועדת חריגים, ובו טען כי חרדים רבים הגיעו לישראל בטיסות חילוץ, כאשר ישראלים שנתקעו בחו"ל ואינם חרדים לא קיבלו אישורים לכך, ובכך מתבצעת אפליה כלפי לא-חרדים. התחקיר הכה גלים ותחקירי המשך של עיתונאים עסקו בנושא.
ב-2023 חשף משגב כי בנימין נתניהו לא החזיר למדינת ישראל מתנות לאחר עזיבתו את משרד ראש הממשלה ב-2021, בהן תנ"ך יקר ערך אותו קיבל מוולדימיר פוטין.
חיים אישיים

מתגורר ביפו, נשוי לסיוון ולהם ארבעה ילדים.
הערות שוליים

↑  אתי שכטמן‏, אורי משגב מצטרף ל"הארץ", באתר וואלה, 20 ביולי 2006
↑  אורי משגב עוזב את עיתון הארץ, באתר וואלה, 4 ביולי 2007
↑  אמילי גרינצווייג‏, ידיעות אחרונות: אורי משגב פוטר, באתר וואלה, 3 בינואר 2012
אורן פרסיקו, העתיד של "ידיעות", באתר העין השביעית, 8 בפברואר 2012
↑  אני יוצא למחאה. דגל שחור., בעמוד הפייסבוק של Uri Misgav, 15 במרץ 2020
↑   אורי משגב, למה חסכתי מבני ברית מילה, באתר הארץ, 3 בינואר 2014
↑  מערכת ישראל היום, איילת שקד נגד עיתון "הארץ", באתר ישראל היום, 10 ביוני 2016.
↑   אורי משגב, מי שיצית פה אינתיפאדה חילונית ייהפך לכוכב עליון // דעה | דעה, באתר הארץ, 21 בינואר 2021
↑  יהונתן גוטליב, בית הדין לאתיקה של מועצת העיתונות נזף בעיתון הארץ: הטור נגד החרדים - גזעני ומסית, באתר ערוץ 7, ‏28/4/2022
↑  החלטת מועצת העיתונות
↑   אורי משגב, ממשלת המחדל של נתניהו חתומה על מתקפת אוקטובר 2023, באתר הארץ, 7 באוקטובר 2023
↑   אורי משגב, במקום לטוס על חשבוננו בעולם, טוסו לנו מהעיניים, באתר הארץ, 5 באוקטובר 2023
↑   אורי משגב, לא השבויים ולא חמאס. הוא מגויס אך ורק להישרדותו בשלטון, באתר הארץ, 16 באוקטובר 2023
↑   אורי משגב, מי שאישר את השהות בוולדורף אסטוריה צריך לספק הסברים, באתר הארץ, 7 בספטמבר 2023
↑   אורי משגב, ואז הובאה איילה חסון — כך התאגיד שילם פרוטקשן לנתניהו, באתר הארץ, 4 באפריל 2023
↑   אורי משגב, נתניהו מדבר על השתמטות? זה בדנ"א המשפחתי, באתר הארץ, 20 ביולי 2023
↑   אורי משגב, מסעות בנימין: הטיסה לארה"ב היא קו אדום של שחיתות, באתר הארץ, 11 בספטמבר 2023
↑   עיתונאי "הארץ" אורי משגב עוכב מחוץ לביתו ותושאל על ציוץ בטוויטר, באתר הארץ, 11 במרץ 2023
↑   אורי משגב, נתב"ג לא באמת סגור, ורוב החוזרים מחו"ל הם חרדים, באתר הארץ, 21 בפברואר 2021
↑  אילן לוקאץ' אלי הירשמן, ‏תחקיר | מחדל סגירת השמיים: מאכערים, קומבינות ופרוטקציות כדי להיכנס לישראל, באתר ‏מאקו‏, 26 בפברואר 2021
↑   נעה שפיגל, "סורבנו תוך דקה": האזרחים שוועדת החריגים הותירה מחוץ לישראל, באתר הארץ, 3 במרץ 2021
↑   אורי משגב, איסמן, איפה התנ"ך שפוטין נתן לנתניהו?, באתר הארץ, 31 באוגוסט 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007396206905171  MusicBrainz: eea8cfe6-4c74-4fa0-b8f3-216abc79f885  VIAF: 34153530981248702835   WorldCat (עם VIAF): 34153530981248702835
ניסיון הפיגוע בטיסת בריטיש איירווייז (1974)

| --- | --- |

מטוס מדגם הוקר סידלי טריידנט של חברת בריטיש איירווייז, זהה למטוס שהיה מעורב באירוע
 תאריך:  23 ביולי 1974 
 מיקום:  מעל הים האירי
 גורם:  ניסיון פיגוע באמצעות מטען חבלה
 הרוגים:  0
 פצועים:  0
 ניצולים:  92
 המעורבים באסון

 כלי טיס:  הוקר סידלי טריידנט
 מוצא:  בלפסט, בריטניה
 יעד:  נמל התעופה לונדון הית'רו
 מפעיל:  בריטיש איירווייז
 
ניסיון הפיגוע בטיסת בריטיש איירווייז התרחש ב-23 ביולי 1974. מטען חבלה הוטמן במטוס נוסעים של חברת בריטיש איירווייז על ידי ארגון הצבא האירי הרפובליקני הזמני, אך לא התפוצץ וסולק. היה זה הניסיון הראשון של הצבא האירי הרפובליקני הזמני לבצע חבלה במטוס נוסעים.
המטוס, מדגם הוקר סידלי טריידנט, המריא מנמל התעופה של בלפסט שבצפון אירלנד בטיסת פנים שיעדה נמל התעופה לונדון הית'רו. נמצאו עליו 92 נוסעים ואנשי צוות. בין היתר נמצאו במטוס מפקד כוח השיטור המלכותי של אלסטר, אחד מחברי הפרלמנט של בריטניה ופוליטיקאי קנדי בכיר.
בעת שהמטוס נמצא מעל הים האירי צלצל אלמוני אל מערכת העיתון Irish News בבלפסט, והודיע כי פצצה הוטמנה במטוס ועתידה להתפוצץ. טייסי המטוס הוזהרו, הסיטו את המטוס מנתיבו והנחיתו אותו בנמל התעופה של מנצ'סטר. יושבי המטוס פינו אותו באמצעות מגלשות החירום. המשטרה סרקה את המטוס וגילתה מתחת לאחד המושבים שקית נייר ובה מטען חבלה במשקל של 900 גרם. הוא לא התפוצץ לאחר שמנגנון הזמן שבו לא פעל כמתוכנן. המטען הורחק מהמטוס והושמד בפיצוץ מבוקר.
הדרך שבה הוטמן המטען במטוס לא התבררה מעולם. ארגון הצבא האירי הרפובליקני הזמני טען לאחר האירוע כי לא התכוון להפעיל את המטען, אלא רק להוכיח כי ביכולתו להתגבר על אמצעי האבטחה בנמל התעופה בבלפסט. בעקבות האירוע דרש איגוד טייסי מטוסי הנוסעים הבריטי מהממשלה להדק את סידורי הביטחון בנמל התעופה.
ראו גם

ניסיון הפיגוע בטיסת אל על מלונדון
אן האת'וויי

ערך זה עוסק בשחקנית אמריקאית. אם התכוונתם לרעייתו של ויליאם שייקספיר, ראו .
| --- | --- |

האת'וויי, 2016
 לידה:  12 בנובמבר 1982 (בת 42) ברוקלין, ניו יורק, ארצות הברית
 שם לידה:  Anne Jacqueline Hathaway 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1999 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ניו יורק (1998)  האקדמיה האמריקאית לאמנויות הדרמה (1993)  מכללת ואסר  Millburn High School 
 בן או בת זוג:  Adam Shulman (2012–?) 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (2012)  פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע (2013)  Hasty Pudding Woman of the Year (2010)  פרס אמי לבידור בפריים טיים  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
אן ז'קלין האת'וויי (באנגלית: Anne Jacqueline Hathaway; נולדה ב-12 בנובמבר 1982) היא שחקנית קולנוע אמריקאית, זוכת פרס אוסקר, פרס גלובוס הזהב ופרס גילדת שחקני המסך לשנת 2012 עבור תפקידה בסרט "עלובי החיים". האת'וויי הייתה גם מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר לשנת 2008 על משחקה בסרט "רייצ'ל מתחתנת". בשנת 2010 זכתה בפרס אמי לדיבוב הטוב ביותר על תפקידה כנסיכה פנלופי בסדרה "משפחת סימפסון".
ראשית חייה

האת'וויי נולדה בברוקלין, ניו יורק למשפחה קתולית. אביה עורך דין ואימה שחקנית. היא גדלה בניו ג'רזי ולמדה בתיכון במגמת תיאטרון, וכן מספר שנים בבית-ספר לאמנויות משחק. יש לה אח גדול ואח צעיר ממנה. בגיל 15, לאחר שגילתה שאחיה הגדול הוא הומוסקסואל, הרגישה שאינה יכולה להשתייך לדת שאינה מקבלת את הנטיות המיניות של אחיה, ומאז הגדירה עצמה כנוצרית ללא שיוך ספציפי.
קריירה

האת'וויי, זמרת סופרן, הופיעה פעמיים בשנת 1998 בקונצרטים גדולים, אחד מהם בקרנגי הול. שלושה ימים לאחר ההופעה בקרנגי הול היא לוהקה לסדרה "Get Real". לאחר עונה אחת ירדה הסדרה. תפקידה הראשון בקולנוע היה בסרט "The Other Side of Heaven" שיצא בשנת 2001. לפני שהשתתפה בסרט, נבחנה האת'וויי והתקבלה לתפקיד הראשי בסרט "יומני הנסיכה", אשר בעקבותיו זכתה לפרסום והכרה. לאחר שלוש שנים השתתפה בסרט ההמשך "יומני הנסיכה 2: אירוסין מלכותיים" ובסרט המשפחה המוזיקלי "הקסם של אלה". לאחר מכן קיבלה תפקידים רציניים יותר שכללו גם עירום, בהם בסרט "הר ברוקבק", בסרט "משחקי גנגסטה" ובסרט "על אהבה וסמים אחרים".
בשנת 2005 השתתפה בסרט האנימציה "כיפה אדומה: הסיפור האמיתי" שבו דיבבה את הדמות הראשית. בשנת 2006 כיכבה בקומדיה "השטן לובשת פראדה" לצד מריל סטריפ. באותה שנה השתתפה בסרט "להיות ג'יין". בשנת 2009 שיחקה בסרט "מלחמת הכלות", שלא זכה להצלחה רבה. בשנת 2010 שיחקה האת'וויי בסרטים "אליס בארץ הפלאות" (את המלכה הלבנה) ו"יום האהבה", והופיעה כשחקנית אורחת בתור עצמה בסרט "PoliWood". בהמשך אותה שנה יצא לאקרנים סרט ביוגרפי על חייה של השחקנית והזמרת ג'ודי גרלנד, בו כיכבה האת'וויי בגילום דמותה של גרלנד.
בפברואר 2011 הנחתה את טקס פרסי אוסקר יחד עם השחקן ג'יימס פרנקו. ב-2012 השתתפה בסרט "עלייתו של האביר האפל" בתפקיד סלינה קייל (אשת החתול), וכן גילמה את פנטין בסרט הדרמה מוזיקלי, "עלובי החיים". על תפקידה זה זכתה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, פרס גלובוס הזהב ובפרס גילדת שחקני המסך בקטגוריית שחקנית המשנה הטובה ביותר בסרט קולנוע.
בשנת 2015 שיחקה לצד רוברט דה נירו בסרט הקומדיה "המתמחה", הסרט זכה להצלחה רבה. בשנה זו קיבלה כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
בשנת 2016 חזרה לשחק את המלכה הלבנה, בסרט ההמשך "אליס מבעד למראה" ובמותחן "קולוסאל".
בשנת 2018, אחרי שנתיים היעדרות מהמסכים בעקבות לידת בנה הבכור, שיחקה בסרט "אושן 8"
בשנת 2019 שיחקה בסרטים "נוכלות עם סגנון" ו"מים שקטים", אשר לא התקבלו יפה בקרב מבקרי הקולנוע.
באוקטובר 2024, פורסם כי האת'וויי תשוב לגלם את דמותה של מיה תרמופוליס בסרט "יומני הנסיכה 3". האת'וויי אישרה את חזרתה לסרט באמצעות פוסט באינסטגרם. האת'וויי צפויה לשחק גם בסרט המשך נוסף לסרט "השטן לובשת פראדה".
חיים אישיים

בנובמבר 2011 התארסה האת'וויי עם בן זוגה זה שלוש שנים, השחקן האמריקאי-יהודי אדם שולמן. ב-29 בספטמבר 2012 הם התחתנו בטקס משולב של נצרות ויהדות. ב-24 במרץ 2016 ילדה את בנם הבכור. בנובמבר 2019 ילדה את בנם השני.