stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שיאן דונגמיי
הערות שוליים

↑  פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com
↑  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
|  אלופות אולימפיות בג'ודו – משקל חצי קל (נשים) |
| --- | --- | --- |
| עד 52 ק"ג | 1992: ספרד אלמודנה מוניוס   •   1996: צרפת מארי קלייר-רסטו   •   2000: קובה לגנה ורדסיה   •   2004: הרפובליקה העממית של סין שיאן דונגמיי   •   2008: הרפובליקה העממית של סין שיאן דונגמיי   •   2012: קוריאה הצפונית אן קום-א   •   2016: קוסובו מאילינדה קלמנדי   •   2020: יפן אוטה אבה   •   2024: אוזבקיסטן דיורה קלדיורובה |  |
שבחי הסכלות

| --- | --- |

עמוד מהספר
 מידע כללי
 מאת:  ארסמוס מרוטרדם
 שפת המקור:  לטינית
 סוגה:  סאטירה 
 נושא:  פילוסופיה 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1511 
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  ספריית פועלים
 תרגום:  חיים הלפרין
 מהדורות נוספות
 מספר כרכים:  1
 סדרה
 ספר קודם:  Handbook of a Christian Knight 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001833849, 001833709
 
שבחי הסִכלות (בלטינית: Moriae Encomium) הוא ספר שנכתב על ידי ארסמוס מרוטרדם בשנת 1509 ויצא לאור ב־1511 והפך לאחד מהספרים המשפיעים ביותר בתרבות המערב. הוא נכתב כסאטירה מניפאית.
עלילה

הספר כתוב כנאום ציני של אלת הסכלות (הטיפשות) היוונית "סטולטיציה" המסביר את עליונות הסכלות. האלה סוקרת באופן שיטתי את כל החברה ואת שלבי החיים החל מהלידה ועד לזקנה ולמוות. כמו כן, היא סוקרת את דרגות הכנסייה והאצולה ואת האמונות הקתוליות ומראה את השפעתה שם. למשל, "בלעדי לא היה קיים כל קשר בר קיימא- שום עם לא היה יכול לשאת זמן רב את מלכו, האדון את עבדו, לא שפחה את גבירתה". הספר מחולק לפרקים קצרים שאורכם כעמוד כל אחד בהם היא טוענת על חלקים שונים בחברה ועל השפעת הטיפשות בהן.
כתיבת הספר

הספר נכתב להנאתו האישית של ארסמוס ולידידו תומאס מור (אליו הספר גם מוקדש). הספר נכתב באנגליה בשנת 1509 בלילה אחד. הספר, משתמש באלת הסכלות כדרך להעביר ביקורת על החברה והכנסייה למרות האינקוויזיציה הקתולית שכן אי-אפשר להתייחס ברצינות למה שנאמר על ידי אלת הסכלות.
השפעה

הספר היה בעל השפעה אדירה. הוא הופץ במהירות ברחבי אירופה והיה ל"רב-מכר". הוא פרץ את הדרך לרפורמציה הפרוטסטנטית בכך שהציג את הכנסייה הקתולית כמושחתת ומגוחכת. כך למשל הוא כותב "כמה יתרונות היו נשללים מכס-האפיפיור, אילו נחה עליו, ולו לרגע קט החוכמה?... מה היה נשאר מכל העושר הזה, הכבוד, השלטון, הניצחונות, המשרות, התרת העבדות, המיסים, האינדולגנציות,..., התענוגות? במקומן היו באים נדודי שינה, תעניות, דמעות, דרשות, תפילות, לימוד, אנחות חרטה ואלף דאגות כבדות אחרות".
תרגום עברי

ארסמוס מרוטרדאם שבחי הסיכלות; תרגם מלאטינית: חיים הלפרין; העיטורים בספר מאת האנס הולבין הבן, מרחביה: ספרית הפועלים, תשכ"ו.
עיבוד:
שלמה ראָבין, תהלת הכסילים, או, צואת בעור בן חמור: הלצה בחמשה עשר פרקים, וינה: געארג בראג, תר"מ.
לקריאה נוספת

סטפן צוויג, ארסמוס מרוטרדם, כרמל, 2004, עמ' 83–94.
הערות שוליים

↑  ארסמוס מרוטרדם, תרגום: חיים הלפרין, שבחי הסיכלות, ספריית פועלים, 1966, עמ' 38
↑  סטפן צוויג, ארסמוס מרוטרדם, עמוד 93, הוצאת כרמל, 2004
↑  ארסמוס מרוטרדם, תרגום: חיים בלפרין, שבחי הסיכלות, ספריית פועלים, 1966, עמ' 144
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007406259505171  PLWABN: 9810548610905606  BNE: XX2015543  BnF: cb11936357q (data)  CANTIC: a16852060  GND: 4130735-5  LCCN: n85086992  NLA: 36120849  SUDOC: 060311452  VIAF: 314429617   WorldCat (עם VIAF): 314429617
שיאמן איירליינס

בואינג 787-9 של החברה
שיאמן איירליינס (בסינית: 厦门航空, בפין-יין:  Xiàmén Hángkōng, באנגלית: Xiamen Airlines) היא חברת תעופה סינית. החברה נוסדה ב-25 ביולי 1984.
ב-17 בנובמבר 2011 החלה החברה בתהליך ההצטרפות לברית חברות התעופה סקאיי טים, הליך שהסתיים בסוף שנת 2012.
לאורך רוב שנותיה התמקדה החברה בקווי תעופה קצרים בתוך סין ולמדינות השכנות, אך עם קבלת מטוסי הבואינג 787 החל משנת 2015 החלה החברה להפעיל גם קווי תעופה ארוכים לאירופה, אוסטרליה וצפון אמריקה
צי המטוסים

צי המטוסים של החברה נכון לינואר 2019:
| כלי טיס | בצי | בהזמנה | נוסעים> F | נוסעים> J | נוסעים> Y | נוסעים> סה"כ | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| בואינג 737-700 | 7 | — | — | 8 | 120 | 128 |  |
| בואינג 737-800 | 138 | — | — | 8 | 162 | 170 |  |
| בואינג 737-800 | 138 | — | — | 8 | 156 | 164 |  |
| בואינג 737-800 | 138 | — | — | — | 184 | 184 |  |
| בואינג 737-8MAX | 9 | 11 | — | — | 184 | 184 |  |
| בואינג 737-10MAX | — | 10 | טרם נקבע | טרם נקבע | טרם נקבע | טרם נקבע |  |
| בואינג 787-8 | 6 | — | 4 | 18 | 215 | 237 |  |
| בואינג 787-9 | 6 | — | — | 30 | 260 | 290 |  |
| סה"כ | 166 | 21 |  |  |  |  |  |
תאונות ותקריות

ב-2 באוקטובר 1990 חטף אזרח סיני שדרש מקלט מדיני בטאיוואן, מטוס בואינג 737-200 שהיה בטיסה 8301. בעת הנחיתה בגואנגג'ואו התנגש המטוס במטוס בואינג 757 של חברת צ'יינה סאות'ווסט איירליינס, 128 נספו ו-96 נצלו.
הערות שוליים

↑  פרטי צי המטוסים של שיאמן איירליינס, באתר airfleets.net (באנגלית)
| סקאיי טים |
| --- | --- | --- |
| מייסדות | אארומקסיקו • אייר פראנס • דלתא איירליינס • קוריאן אייר |  |
| חברות | אארולינאס ארחנטינס • איי.טי.איי. איירווייז • אייר אירופה • אירופלוט • גארודה אינדונזיה • וייטנאם איירליינס • טארום • מידל איסט איירליינס • סעודיה • צ'ק איירליינס • צ'יינה איירליינס • צ'יינה איסטרן איירליינס • KLM • קניה איירווייז • שיאמן איירליינס |  |
| חברות שותפות | אייר אירופה אקספרס (אנ') • אייר פראנס הופ • אארומקסיקו קונקט (אנ') • דלתא קונקשן (אנ') • דלתא שאטל (אנ') • KLM Cityhopper • מנדרין איירליינס (אנ') • שנגחאי איירליינס |  |
| חברות עבר | אליטליה • אליטליה אקספרס • אליטליה סיטיליינר (אנ') • אאוסטרל ליניאס אאריאס • בריט אייר • Joon • דונאוויה • נורת'ווסט איירליינס • סיטיג'ט • צ'יינה סאות'רן איירליינס • קונטיננטל איירליינס • קופה איירליינס • רז'יונל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2017044198  VIAF: 3392149235094276690003   WorldCat (עם VIAF): 3392149235094276690003
ריי פישר

| --- | --- |

ריי פישר בכנס "קומיק-קון" בסן דייגו, יולי 2017
 לידה:  8 בספטמבר 1987 (בן 37) בלטימור, מרילנד, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2008
 מקום לימודים:  האקדמיה האמריקאית למוזיקה ודרמה
 יצירות בולטות:  סייבורג
 פרופיל ב-IMDb
ריי פישר (באנגלית: Ray Fisher; נולד ב-8 בספטמבר 1987) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי, הידוע בעיקר בזכות גילום דמותו של ויקטור סטון / סייבורג בסרטי היקום הקולנועי של DC.
ביוגרפיה

ריי פישר נולד בבולטימור, מרילנד וגדל בלונסייד, ניו ג'רזי למשפחה אפרו-אמריקאית. הוא התחנך בבית הספר תיכון האדון הייטס. בבית הספר היה פעיל במגמת התיאטרון והשירה. לאחר סיום לימודי התיכון המשיך את לימודיו באקדמיה האמריקאית למוזיקה ודרמה (אנ') בניו יורק.
קריירה

משנת 2008 הופיע על במת תיאטרון שייקספיר בניו ג'רזי וכיכב כטום רובינסון בהצגה "אל תיגע בזמיר". ב-2009 שיחק בהצגה "מקבת'" בהפקת אוף ברודוויי, במחזה "Fetch Clay" גילם את מוחמד עלי ועבור התפקיד העלה 10 ק"ג של מסת שריר.
הוא גילם תפקיד ראשי בסרט הקצר בן 10 הדקות, "הטוב, הרע והמבולבל" משנת 2008.
בשנת 2019 בעונה השלישית של הסדרה "בלש אמיתי".
לפישר הייתה הופעת קמאו בתור גיבור העל ויקטור סטון/סייבורג בסרט "באטמן נגד סופרמן: שחר הצדק". הוא שוב גילם את הדמות ב"ליגת הצדק". הוא חתם על חוזה מול אולפני האחים וורנר לגילום הדמות בסרטים נוספים. בשנת 2020, פישר האשים את הבמאי ג'וס וידון בהתנהגות "פוגענית" ו"לא מקצועית", בזמן צילומי ליגת הצדק. הוא בנוסף קרא לנשיא DC Films, וולטר המאדה, "אדם המאפשר מהסוג המסוכן ביותר" וציין בדצמבר 2020, שהוא "לא ישתתף בשום הפקה הקשורה אליו (המאדה)". למרות שהוא תוכנן להופיע בסרט הפלאש, פישר הצהיר בינואר 2021 שהוא הוסר מהסרט עקב מעורבותו של המאדה. הוא שב לדמותו של סייבורג בליגת הצדק: גרסת סניידר, גרסת הבמאי לליגת הצדק. פישר השתתף בצילומים לקטעים החדשים לגרסה באוקטובר 2020. כשהוא ביקר את הסרט, טום ג'ורגנסן מאתר IGN, הדגיש את הגילום הניואנסי והצבעוני של פישר; ואלכס עבאד-סנטוס, מאתר Vox, שיבח את הופעתו של פישר כ"תערובת של זעם ופגיעות".
בשנת 2023 גילם את הלוחם דריאן בסרט הפנטזיה והאופרת חלל "ירח המרד", שם הוא מתאחד שוב עם זאק סניידר, שמביים את הסרט, לאחר עבודה משותפת בליגת הצדק.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | באטמן נגד סופרמן: שחר הצדק | ויקטור סטון / סייבורג |  |
| 2017 | ליגת הצדק | ויקטור סטון / סייבורג |  |
| 2021 | ליגת הצדק: גרסת סניידר | ויקטור סטון / סייבורג |  |
| 2023 | ירח המרד | דריאן בלאדאקס |  |
| 2024 | ירח המרד - חלק שני: המצלקת (אנ') | דריאן בלאדאקס |  |
| TBA | The Piano Lesson | לימון |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 | מועדון נשות האסטרונאוטים (אנ') | קפטן אדוורד דווייט | פרק: "In the Blind" |
| 2019 | בלש אמיתי | הנרי הייז | תפקיד ראשי (עונה 3); 8 פרקים |
| 2022 | Women of the Movement | ג'יני מובלי | 4 פרקים |
פילמוגרפיה > תיאטרון

| שנה | מחזה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2008 | Attorney for the Damned | מרקוס בלייק | תיאטרון קריין, ניו יורק |
| 2009 | מקבת' | לורד מקבת' (אנ') | תיאטרון שייקספיר של ניו ג'רזי (אנ') |
| 2010 | Fetch Clay, Make Man | האח ג'ייקוב X | תיאטרון מקרטר (אנ') באוניברסיטת פרינסטון |
| 2011 | אל תיגע בזמיר | טום רובינסון | תיאטרון שייקספיר של ניו ג'רזי (אנ') |
| 2012 | כטוב בעיניכם | ז'אק די בויס | פסטיבל שייקספיר באורגון (אנ') |
| 2013 | המלך ליר | הדוכס מבורגונדי | תיאטרון תומאס, מישיגן |
| 2013 | סימבלין | ארוויררגוס | פסטיבל שייקספיר באורגון (אנ') |
| 2013 | Fetch Clay, Make Man | מוחמד עלי | אוף ברודוויי |
| 2022 | The Piano Lesson | לימון | תיאטרון אתל ברימור (אנ'), ברודוויי |
הערות שוליים

↑  Vary, Adam B. (1 ביולי 2020). "'Justice League' Actor Ray Fisher: Joss Whedon Was 'Abusive' On Set". Variety. נבדק ב-7 באפריל 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kiefer, Halle (30 בדצמבר 2020). "Ray Fisher Calls DC Films President 'Most Dangerous Kind of Enabler,' Vows to Never Work Under Him". Vulture. נבדק ב-7 באפריל 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hibberd, James (14 בינואר 2021). "Ray Fisher reacts to being dismissed from The Flash with a lengthy statement slamming studio". Entertainment Weekly. נבדק ב-7 באפריל 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Brenzican, Anthony (12 במרץ 2021). "'Justice League': The Untold Story of Cyborg and Deathstroke". Vanity Fair. נבדק ב-7 באפריל 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kit, Borys (21 באוקטובר 2020). "Jared Leto to Play Joker in Zack Snyder's 'Justice League' (Exclusive)". The Hollywood Reporter. ארכיון מ-21 באוקטובר 2020. נבדק ב-19 בספטמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jorgensen, Tom (15 במרץ 2021). "Zack Snyder's Justice League Review". IGN. ארכיון מ-15 במרץ 2021. נבדק ב-19 בספטמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Abad-Santos, Alex (15 במרץ 2021). "The Snyder Cut review: Zack Snyder's Justice League rights a lot of wrongs". Vox. ארכיון מ-29 באפריל 2021. נבדק ב-19 בספטמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kit, Borys (9 בפברואר 2022). "Rebel Moon: Charlie Hunnam, Ray Fisher Join Zack Snyder Netflix Movie". The Hollywood Reporter. ארכיון מ-9 בפברואר 2022. נבדק ב-11 בפברואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX5646601  LCCN: no2018036747  SUDOC: 24062372X  VIAF: 5148449502615690161   WorldCat (עם VIAF): 5148449502615690161
שיבויה

שיבויה (ביפנית: 渋谷区) הוא אחד מ-23 הרבעים של טוקיו אשר יחדיו מהווים את לבה של טוקיו, בירת יפן. נכון ל-2024 נאמדה אוכלוסיית הרובע ב-230,609 נפש ב-142,443 בתי אב, וצפיפות האוכלוסייה הייתה 15,262 נפש לקמ"ר. שטח הרובע הוא 15.11 קמ"ר.
בשם "שיבויה" משתמשים לעיתים גם ביחס לאזור המסחר והקניות המפורסם הנמצא סביב לתחנת שיבויה, אחת מתחנות הרכבת העמוסות ביותר בטוקיו. אזור זה ידוע כאחד ממרכזי האופנה של יפן, במיוחד לצעירים וכאזור מרכזי לחיי הלילה בעיר.
היסטוריה

בעקבות פתיחת קו הרכבת ימאנוטה ב-1885 החלה לעלות חשיבותה של תחנת שיבויה כמסוף תחבורה לאזור דרום מערב טוקיו ובהמשך כמרכז בעל חשיבות בתחומי המסחר והבידור. ב-1889 היא הוכרזה תחילה כעיירה במחוז מינאמי-טושימה (מ-1896 הוסב שם המחוז לטויוטאמה), ב-1909 הוכרזה כעיר, ב-1932 כרובע בטוקיו וב-1943 כרובע במטרופולין טוקיו. לאחר מלחמת העולם השנייה, ב-15 במרץ 1947 היא קיבלה את מעמדה הנוכחי והוכרזה כאחד מ-23 הרבעים המיוחדים של טוקיו.
אחד מהסיפורים הידועים ביותר הנוגעים לשיבויה הוא הסיפור אודות האצ'יקו, כלב שנהג לחכות בכל יום לאדונו בתחנת שיבויה והמשיך במנהגו זה גם לאחר שאדונו מת, במשך כמעט 12 שנים, מ-1923 ועד 1935. סיפורו התפרסם והוא הפך לסמל לנאמנות ביפן. לכבוד הכלב הוקם פסל בסמוך לתחנה וכיכר האצ'יקו שבה נמצא הפסל, היא כיום נקודת מפגש פופולרית באזור.
יויוגי פארק, אחד הפארקים הגדולים בטוקיו, המצוי בתחומי הרובע, היה אחד האתרים המרכזיים באולימפיאדת טוקיו ב-1964. לכבוד המשחקים הוקם בו אולם הספורט הלאומי יויוגי בתכנונו של קנזו טנגה. כמו כן, היה הפארק חלק ממסלול ריצת המרתון והתחרות ב-50 ק"מ הליכה שנערכו במשחקים.
החל משנת 1972 פועלת בשיבויה אוניברסיטת האו"ם.
ב-30 השנים האחרונות זוכה שיבויה לפופולריות גדולה בקרב הדור הצעיר ביפן. מספר בתי כלבו מפורסמים המתמחים באופנה נמצאים בשיבויה. במיוחד בולט שיבויה 109 שהוא מרכז קניות גדול הנמצא בסמוך לתחנת שיבויה והתפרסם כמקור לתת-תרבות הקוגאל (Kogal) וכאתר קניות מבוקש עבור צעירות הנוהות אחרי אופנת הגיארו (Gyaru).
בסוף שנות ה-90 עלה שמו של רובע שיבויה כמרכז לטכנולוגיית מידע ונקרא לעיתים בכינוי "Bit Valley".
גאוגרפיה

רובע שיבויה גובל ב-7 רבעים מיוחדים של טוקיו (מצפון בכיוון השעון): שינג'וקו, מינאטו, שינאגאווה, מגורו, סטאגיה, סוגינאמי ונקאנו.
רובע שיבויה כולל רובעי משנה שלחלקם יצא שם בזכות עצמם, כגון: דייקנימה, אביסו, הרג'וקו, הירו, היגאשי, אומוטסנדו, סנדגאיה ויויוגי.
ממשל עירוני

הרובע מנוהל על ידי אספה בת 34 חברים.
ב-2013 עמד בראש האספה טושיטאקה קווהארה, איש ציבור עצמאי הנתמך על ידי המפלגה הליברלית-דמוקרטית. מאז 2015 עומד בראש האספה קן האסבה העצמאי.
תחבורה

תחנת הרכבת שיבויה היא בעלת חשיבות מרכזית בטוקיו. בסמוך אליה נמצא מעבר החצייה של שיבויה, מעבר החצייה העמוס בעולם.
בתחנה עוברים קווי רכבת של מספר חברות:
חברת המסילות של יפן המזרחית (East Japan Railway Company) - ‏3 קווים
טוקיו מטרו (Tokyo Metro) - ‏5 קווים
משרד התחבורה של מטרופולין טוקיו (Tokyo Metropolitan Bureau of Transportation) - קו אחד
תאגיד טוקיוּ (Tokyu Corporation) - ‏2 קווים
תאגיד קייו (Keio Corporation) - ‏3 קווים
המסילה החשמלית אודקיו (Odakyu Electric Railway) - קו אחד
כמו כן עוברים ברובע ארבעה כבישים מהירים מרכזיים בטוקיו:
כביש מהיר 3 וכביש מהיר 4 שהם חלק מדרך מהירה שוטו (Shuto Expressway).
כביש 20 וכביש 246 שהם חלק ממערכת הכבישים הלאומית (National highways of Japan)
גלריית תמונות

פארק יויוגי, צילום ממגדלי מלון פארק הייאט
הגימנסיום הלאומי בפארק יויוגי (אדריכל: קנזו טנגה)
נערות בשיבויה
מעבר החצייה של שיבויה ב-1952
שירות משמר הגבול הפדרלי

| --- | --- |
 סמל 
דגל משמר הגבול הרוסי
 פרטים
 כינוי:  שירות משמר הגבול הפדרלי
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 סוג:  משמר גבול
 בסיס האם:  מוסקבה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  30 בדצמבר 1993 – 1 ביולי 2003 (9 שנים)
 מלחמות:  מלחמת צ'צ'ניה הראשונה
 נתוני היחידה
 ציוד עיקרי:  נשק קל, ספינות, סיירות, מסוקים,נגמ"שים, מטוסים
טלאי משמר הגבול הרוסי בשנות ה-90
שירות משמר הגבול הפדרלי (ברוסית: Федера́льная пограни́чная слу́жба Росси́йской Федера́ции) היה שירות משמר גבול רוסי עצמאי שפעל מדצמבר 1993 ועד מרץ 2003 עת הפך לאגף של שירות הביטחון הפדרלי.
היסטוריה

| --- | --- |
 :  ראו גם – משמר הגבול של רוסיה
הגוף הוקם ב-30 בדצמבר 1993 כיורש משמר הגבול של ברית המועצות, שירש בתורו את שירות הקורפוס הנפרד של משמרות הגבול הקיסריים שהתקיימו מ-15 באוקטובר 1893. ב-1 ביולי 2003 הארגון איבד את עצמאותו והפך לאגף של שירות הביטחון הפדרלי.
ב-3 בדצמבר 1991 בוטל הק.ג.ב של ברית המועצות, שחיילי הגבול היו חלק מהם וחולק לשלוש מחלקות עצמאיות נפרדות: שירות הביטחון הבין-רפובליקני, שירות המודיעין המרכזי והוועדה להגנת גבולות המדינה של ברית המועצות. הסמכויות להגנת גבולות המדינה, יחד עם מספר סמכויות אחרות, הועברו מאחריות הק.ג.ב. לוועדה החדשה שהוקמה להגנת הגבול של ברית המועצות, שאורגנה מחדש מתוך המינהל הראשי של כוחות הגבול של הק.ג.ב.
בשנת 1992 בוטלה הוועדה הממלכתית להגנת גבולות של ברית המועצות וכוחות הגבול נכללו במנגנוני משרד הביטחון של הפדרציה הרוסית. המצב הפוליטי הקשה במדינה, המתיחות בחלקים רבים של גבולות המדינה שהתעוררה לאחר קריסת ברית המועצות, איפשרו ליצור שירות מיוחד עצמאי לביצוע פתרונות למשימות אבטחת גבולות הפדרציה הרוסית.
ב-30 בדצמבר 1993, על בסיס חיילי משמר הגבול הסובייטי שהיו בעבר חלק ממשרד הביטחון שבוטל בפדרציה הרוסית, הוקם שירות פדרלי מיוחד ועצמאי: "שירות הגבול הפדרלי - הפיקוד הראשי של כוחות הגבול של הפדרציה הרוסית". שנה לאחר מכן בדיוק, ב-30 בדצמבר 1994, שונה שם שירות הגבול הפדרלי - הפיקוד הראשי של כוחות הגבול של הפדרציה הרוסית ל"שירות משמר הגבול הפדרלי של הפדרציה הרוסית" שהמשיך לפעול באופן עצמאי.
בין ה-30 בדצמבר 1994 ל-11 במרץ 2003, השירות התקיים כשירות מיוחד עצמאי של רוסיה עם סמכויות ביצוע פדרליות שהיה אחראי על מתן פתרונות לאבטחת גבולות המדינה, כאשר מנהל שירות משמר הגבול הפדרלי של רוסיה היה כפוף ישירות לנשיא הפדרציה הרוסית.
קיומו של השירות נקבע בחוק הפדרציה הרוסית "אודות גבולות המדינה של הפדרציה הרוסית" (חוק 4730-I מיום 1 באפריל 1993). החוק אושר על פי צו נשיא הפדרציה הרוסית מספר 232 מ-2 במרץ 1995 והגוף הפך לשירות הממשלתי העיקרי ליישום מדיניות המדינה בנושאי גבול.
על רקע המצב הכלכלי הקשה במדינה, רשויות אכיפת חוק רבות של המדינה, כמו גם שירות משמר הגבול, התמודדו עם בעיות מימון משמעותיות ומשמר הגבול לא היה יוצא דופן מבחינה זו. בשנים 2000-2003 הוסדרו סמכויות שירות משמר הגבול הפדרלי ועוגנו בחוק הפדרלי מספר 55 "אודות שירות משמר הגבול של הפדרציה הרוסית" ובשנת 2001 שונה שם הארגון ל"שירות משמר הגבול של הפדרציה הרוסית".
ב-11 במרץ 2003, במסגרת הרפורמה הפדרלית שיזם פוטין, אומץ צו של נשיא הפדרציה הרוסית מספר 308 "אודות אמצעים לשיפור המינהל הציבורי בתחום הביטחון של הפדרציה הרוסית", שקבע את הקמת שירות הגבול של שירות הביטחון הפדרלי של הפדרציה הרוסית, המהווה חלק ממבנה שירות הביטחון הפדרלי וב-1 ביולי 2003 בוטל שירות משמר הגבול הפדרלי, כגוף עצמאי. תפקידיו הועברו לשירות הביטחון הפדרלי.
מפקדים

| שם | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- |
| ולדימיר שליאחטין | יוני 1992–1993 | ראש משמר הגבול הראשון של הפדרציה הרוסית. בתקופתו חילות משמר הגבול הפכו לגוף עצמאי נפרד |
| אנדריי ניקולאייב | 1993–1997 |  |
| אלכסנדר טימקו | 1997–1998 |  |
| ניקולאי בורדיוז'ה | 1998 | ממלא מקום ראש שירות משמר הגבול הפדרלי |
| קונסטנטין טוצקי | 1998-2003 |  |
ראו גם

משמר החופים הרוסי
משמר הגבול של האימפריה הרוסית
משמר הגבול הסובייטי
משמר הגבול של רוסיה, מאז 2003
שבועת היהודים

טקס שבועה של יהודי גרמני במאה ה-17
שבועת היהודים (בלטינית: juramentum more judaico) הייתה שבועה מיוחדת ומשפילה שיהודים אולצו להישבע בה בהתדיינויותיהם בבתי דין נוצריים או מוסלמיים.
הידיעות שנפוצו בין הגויים בנושא מנהג התרת הנדרים בתפילת כל נדרי וגם בדרכים אחרות, גרמו לכך שנוצר אי אמון כלפי שבועות של יהודים. אי האמון היה מבוסס על החשש שמכיוון שיש ליהודי דרכים לביטול הנדר, הוא לא חש מחויב לדבר אמת תחת שבועה או לקיים דברים שנשבע לעשות.
הנוסח הביזנטי

השבועה המיוחדת ליהודים, שנועדה לגבור על התרת הנדרים, הומצאה לראשונה בימי האימפריה הביזנטית, בתקופתו של הקיסר יוסטיניאנוס הראשון, ב-531. הקיסרים הביזנטים, שבאו אחרי יוסטיניאנוס, קונסטנטינוס השביעי פורפירוגנטוס וניקופורוס השני, קבעו טקס בעל סממנים משפילים, שהיהודי הנשבע היה חייב לעמוד בו. היהודי הנשבע היה חייב להקיף עצמו במקלעות קוצים, להחזיק את ספר התורה בידו ולהגיד:
בשם אלהים המבורך... אשר ברא את השמיים ואת הארץ, והנהיגנו בחרבה דרך ים סוף לארץ אשר הבטיח לנו, הנני נשבע שלא אשקר. והיה אם אמצא נשבע לשקר, יענישני ה' אלוקינו בצרעתו של גיחזי ונעמן ובעונשו של עלי, ותפתח האדמה את פיה ותבלעני חיים, כמו את דתן ואבירם.
היה גם טקס אחר, שבו חויב היהודי הנשבע לעמוד בעת שבועתו חגור חגורת קוצים בתוך חבית מים.
הנוסח הצרפתי

בתקופת קרל הגדול השתמשו בממלכתו בנוסחים הביזנטיים והשליטים שבאו אחריו הוסיפו מיני קללות ואיומים. בספר חוקים צרפתי מהמאה ה-11 נקבע שלצורך שבועה חייב יהודי לענוד זר קוצים על צווארו, לעמוד בברכיים כבולות וענף של שיח קוצני בין שוקיו. בעיר ארל, ב-1150, חויבו היהודים, בעת מתן השבועה, לשים אזור קוצים על מותניהם ועל צוואריהם, בעת שהרב קרא את כל הקללות הכלולות בתורה. על פי נוסח נוסף חויב היהודי לעמוד ברגליים יחפות על עור מדמם שנפשט מעגל או כבש ובו זמנית להצביע באצבעות ידו הימנית על ספר תורה פתוח.
הנוסח הגרמני

בגרמניה במאה ה-13, אולץ היהודי הנשבע לעמוד על עור של חזירה, מול ספר תורה פתוח. יהודי שהגיע לבית המשפט של ברסלאו היה חייב להישבע בגילוי ראש. ב־1555, בגרמניה, הוטלה חובת שבועה בבית הכנסת על כל יהודי שחובו עלה על 25 פלורין, בנוכחות רב ומניין מתפללים, בעת קריאת פרשת התוכחה.
חוק מ־1422 בשלזיה חייב את היהודי הנשבע לעמוד על ספסל בעל שלוש רגליים ועל כל נפילה מהספסל נקנס הנשבע, ואם נפל ארבע פעמים נמצא חייב במשפט.
לפי חוק של סקסוניה מ־1800, היה על היהודי להישבע על ספר תורה פתוח בפרק עשרת הדיברות, כשהוא מצביע בידו על הדיבר השלישי וזאת בנוכחות שלושה יהודים הגונים שאינם שארי בשר או שותפים של הנשבע.
הנוסח המוסלמי

הארון א-רשיד הטיל על היהודים שבממלכתו שבועה בזה הנוסח:
ואם לא [אם זאת שבועת שקר]... יהפוך האלהים את מאכלך לבשר חזיר... וישליט האלהים עליך ועל ביתך בפעם השנייה את נבוכדנצר, אשר יהרוג את המוכשרים למלחמה ויקח את הילדים בשבי ויחריב את הערים... וינקום בך האלהים נקמת כל לשון אשר בה כפרת ונקמת כל פסוק אשר סירסת... והשבועה הזאת חלה עליך ועל בניך עד יום תחיית המתים.
בשנות הארבעים של המאה ה-14 הועתקה השבועה הבאה עבור ספר לימוד שנועד לפקידי מזכירות ממשלת הממלוכים:
היהודי נשבע באלוהים, ששלח את משה ובתורה ומה שכתוב בה, שאם לא יאמר את האמת, יהיא דינו כדינם של עבדי פרעה והמן, כמי שעזר לנבוכדנצר להחריב את בית המקדש ולעשות טבח בבני ישראל, כמי שאינו מאמין באש שלהטה בסנה, כמי שמחלל את השבת ואינו מאמין בקדושת החגים, כמומר שעבר לנצרות ומאמין בישו ובמרים, הוא המשיח שעליו דיבר משה... ומתיר לאכול את בשר הגמל, החלב והמעיים... אם לא יאמר את האמת יהיה בחרם, יובל שוב למדבר ולא יזכה לטעום מהמן ומהשלווים ולא יהיה לו חלק בישראל.
לא ידוע על נוסחים נוספים בארצות מוסלמיות, ולכן משערים שזו הייתה בעיקר שבועה נפוצה בארצות נוצריות, כפי שמרמז גם אזכורו של ישו.
הנוסח הרומני

בנסיכות מולדובה הונהגה לראשונה שבועת היהודים בתקופת השליט גריגורה גיקה (1739–1741). אותר נוסח מ-1786, מתקופת שלטונו של אלכסנדרו מברוקורדאט, שהועתק פעם נוספת ב-1828, בתקופת שלטונו של יואן-סנדו סטורזה. נוסח זה הונהג ביאשי ובערים אחרות של נסיכות מולדובה. בטרם מתן השבועה, היה על היהודי לצום, לגזור את ציפורני ידיו ורגליו, לטבול במקווה, ללבוש תכריכי מת ולהתיצב בבית הכנסת ביום שני או ביום חמישי, כשקוראים את ספר התורה, להתעטף בטלית ולהניח תפילין של יד ושל ראש, לפתוח את ארון הקודש ולהוציא את ספר התורה בידיו. את בית הכנסת היו צריכים להכין עם רקע אפור על ידי הדלקת נרות שעווה שחורים, עבורו ועבור ילדיו. הנשבע היה אמור לשכב על מיטת מת ומעל ראשו החזיקו נר ותקעו בשופר שבע פעמים, תוך כדי הקראת כל הקללות מהתוכחה. הנשבע אמור היה לחזור אחרי הרב, להניח את אצבעותיו על ספר התורה ולהגיד שמע ישראל ופסוקים נוספים. השופט או בא כוחו איימו על הנשבע שאם ישקר תפתח האדמה את פיה ותבלע אותו, את רעיתו, את ילדיו, את הוריו ואת כל רכושו.
בנסיכות ולאכיה השכנה הנהיגו את השבועה מ-1800 והוסיפו כמה פרטים לטקס המשפיל: מיטת המת כוסתה באריג שחור ולידה הוצבו שני נרות שחורים, הנשבע עמד יחף, ובנוכחות מניין יהודים מהמכובדים ביותר קרא את השבועה, בעודו מחזיק בספר התורה ונוגע במיטת המת. בו זמנית תקע הרב בשופר וקרא את הקללות, ואחרי כל קללה נדרשו הנשבע ויתר היהודים להגיד "אמן".
במולדובה הודפס תוכן השבועה על דף מיוחד בזה הנוסח:
מה נורא המקום הזה, אין זה כי אם בית אלהים וזה שער השמיים לתפילתנו... על דעת המקום ועל דעת הבית דין של מעלה, באתי להישבע בבית הכנסת הקדוש הזה. אני נשבע לפני האלהים החי, שברא את השמיים ואת הארץ, אלוהי אברהם, יצחק ויעקב, כשם שאלהים אמת ובית הכנסת הקדוש הזה אמת והתורה הקדושה הזו אמת, כך אני נשבע אמת, אם אולי אני נשבע שבועת שקר או שיש לי עכשיו מחשבה אחרת ואיני נשבע בלב שלם ובכל נפשי או שיש לי מחשבה זרה ואיני נשבע באמת, תחולנה עלי כל הקללות של התוכחה שבתורה, אמן!
ואני אבלע כמו שנבלעו קורח וכל עדתו באדמה, אמן!
וכל החלומות הנוראים יחולו עלי, אמן!
ואלהים יביא בקרוב עלי, על ילדי וקרובי, שנה שחורה, אמן!
ברק יפגעני, אמן! ושמי ימחק מבין היהודים, אמן!
ולאחר מותי לא תקבלני האדמה, כשם שפלט הים את המצרים ולא אוכל לבוא לקבר ישראל וכל הצרות והצרעת שבאו על איוב תבואנה עלי, אמן!
ואלקה מידי הקדוש ברוך הוא בעשר מכות, כמו שהוכו פרעה והמצרים, אמן!
ואהיה נע ונד ולא תהיה לי פת-לחם בכל מקום שאהיה, אמן!
וחתימה שחורה ורעב ויכני בכל המחלות הקשות ולא תהיה לי שום הצלחה בכל אשר אפנה ויחולו עלי כל הבלבולים, אמן!
לא אזכה לבוא בביאת המשיח, אמן!
כשם שאלהים אמת והתורה הקדושה אמת, כך אני נשבע באמת, אמן, אמן, אמן, סלה!
שבועת היהודים בארצות אחרות

בפרשבורג, ב־1376, נקבעה שבועת יהודים מיוחדת רק על תביעות בשווי עשרה פונטים (דינרים) ומעלה ועל תביעות פחותות מכך הורשו היהודים להישבע על טבעת המנעול של שער בית הכנסת. כך נהגו גם בעיר קרמס.
במהלך המאה ה-12 והמאה ה-13 הונהגה בספרד הנוצרית השבועה על ידי מלכי קסטיליה, אלפונסו השמיני ואלפונסו העשירי. במספר קהילות ספרדיות ניתן היה לקבל פטור מהשבועה תמורת תשלום.
ב־1770, באחת מערי איטליה, לאחר סכסוך כספי בין יהודי לנוצרי, היהודי סירב להישבע לפי הנוסח המיוחד ליהודים, באולם שחור, מואר באור של נרות שחורים וכו'. המקרה נידון ברומא ונפסק נגדו, כי סירבו להאמין לשבועה רגילה של יהודי.
הרבנים שהשביעו טירונים יהודים בצבא האימפריה הרוסית חויבו בשבועה מיוחדת, חמורה במיוחד.