מרכז ההתנגדות של השן
המשמעות האורתודונטית

לעומת גוף חופשי, שבו מרכז המסה, כל עוד הגוף לא עבר שינוי מהותי, מהווה נקודה קבועה וברורה במרחב המסה, אזי מיקומו של מרכז ההתנגדות של השן כגוף מרוסן, מתעתע. הסיבה לכך נובעת מכך שאמצעי הריסון של השן, שהם העצם האלבאולרית, והליגמנט הפריודונטאלי, הם גופים חיים, שמשנים כל העת את תכונותיהן הפיזיקאליות, ובכך, משנים גם את עוצמת האחיזה של השן במקומה. שינוי התכונות הפיזיקאליות, כמו צמיגות הליגמנט פריודנטלי וחוזק העצם האלבאולרית, כרקמות מרסנות, בולט במיוחד בעת טיפול יישור-שינים, שבו, עקב הפעלת הכוחות על השיניים, השיחלוף הביולוגי של הרקמות הללו משנה את תכונותיהן הפיזיקאליות כל העת. הריסון בעזרת שתי הרקמות הללו, נקרא הריסון הטבעי (הביולוגי) של השיניים. מאחר שמיקום מרכז ההתנגדות של השן תלוי ברקמות חיות ופעילות, (ויטאליות ואקטיביות) עם השנים, בעקבות תהליכים נורמליים (של התבגרות והזדקנות), או פתולוגיים (מחלות החניכיים וומחלות העצם האלבאולרית למשל) שמתחוללים סביב השיניים, כמו נסיגת חניכיים, ספיגת עצם אלבאולארית, וכדומה, מיקום מרכז ההתנגדות של השן, נע לכיוון קצה השורש (האפקס) של השן.
שינויים נוספים במיקום מרכז ההתנגדות של השן, מתחוללים, גם כאשר משנים את מהותה של השן כגוף מרוסן טבעית בלבד. למשל, שחזור חלק מהשן באמצעות סתימת אמלגם דנטלי או סתימה מחומר מורכב, או הכתרת השן באמצעות חומר מתכתי למשל, כל אלו משנים את מיקום מרכז ההתנגדות של השן, שנע מהמקום המשוער שבו הוא נמצא למקום אחר, בטווח מרחק קטן יחסית בשורש עצמו. כל עוד השן חופשיה, ולא מוסיפים לריסונה שום רכיב חיצוני, התנודתיות, של מיקום מרכז ההתנגדות של השן בשורש, שתלויה רק במטבוליזם של הרקמות המרסנות, היא מזערית. אולם כאשר מדביקים לשן את המיכשור הקבוע ליישור שיניים, כמו סמכי מתכת או סמכי חרסינה, שאליהם מצרפים קשתות אורתודונטיות מתכתיות, שמחברות יחדיו את כל קשת השיניים, או את חלקה, ושתפקידם העיקרי הוא להניע את השיניים ממקום למקום, על מנת לשפר את מראה ואת תפקוד קשתות השיניים, קרי, לבצע טיפול יישור שיניים, מגדילים בצורה ניכרת את רמת הריסון של השיניים. כל הגדלה של מידת ריסון שן או שיניים, משנה, בהכרח, את מיקום מרכז ההתנגדות של השיניים בהתאם: הגדלת הריסון מעבירה את מרכז ההתנגדות של השן לכיוון הכותרת ואפילו לכותרת עצמה. מיקום מרכז ההתנגדות החדש תלוי בתכונות הפיזיקאליות של קשתות המתכת, (לדוגמה: החומרים ממנה היא עשויה, כמו פלדת אל-חלד או ניקל-טיטניום למשל, וכן גודל החתך שלהן שמתחזק ככל שממדי החתך גדולים יותר). מנגד, שחרור הריסון, למשל על ידי הוצאת הקשת המתכתית מהסמכים או ניתוק הסמכים מהשיניים, 'מחזירים' את מרכז ההתנגדות של השן למקומה הבסיסי שבשורש.
עוצמת הריסון של המיכשור הקבוע (הריסון המלאכותי) שמניעה את מרכז ההתנגדות של השן ממיקומו בשורש למרכז הסמך למשל, משנה כמובן את המערכת הפיזיקאלית שמורכבת על השן, בכך שהיא מאפשרת לשן, שכאשר מופעל עליה למשל וקטור להטיה או זוגי, להסתובב סביב מרכז ההתנגדות במקומו החדש שנמצא כבר על כותרת השן. כאשר מפעילים וקטור להטיה, במצב שבו רק הריסון הטבעי פועל, ומרכז ההתנגדות ממוקם בשורש, במחצית אורך חותכת או ניב לערך, אזי הווקטור יגרום בעיקר לרוטציית השן סביב מרכז ההתנגדות שלה, כך שקצה הכותרת מחד והאפקס מנגד, ינועו במידה שווה בכיוונים מנוגדים. תנועת הטיה זו משנה את שיפוע השן. (בניגוד להפעלת כוח על גוף חופשי שבו הפעלת וקטור גורמת לרוטציה של הגוף סביב מרכז המסה, ובנוסף להעתקתו במרחב, אזי הפעלת וקטור דומה על שן, גורמת כמעט אך ורק לרוטציה שלה מאחר שהריסון מונע כמעט לחלוטין את תנועת ההעתקה). וכך, כאשר מרכז ההתנגדות של השן נמצא בסמך עצמו שמודבק לכותרת, אזי וקטור הטיה או הזוגי שיפעלו על השן, יגרמו לרוטציה של השן סביב ציר הסיבוב שיימצא במרכז הסמך, כאשר קצה השורש (אפקס) נע פי כמה מאשר קצה הכותרת, בכיוון הפוך. תנועה זו, בכל הממדים, שמשנה גם היא את שיפוע השן, אך ציר הסיבוב שלה נמצא בכותרת, במרכז הסמך ולא במרכז השן. שינוי השיפוע של השן בצורה זו נקרא באורתודנטיה טורק. שילוב התנועות, אחת אחרי השנייה, רוטציה סביב נקודת מרכז ההתנגדות בעת מיקומה בשורש, ולאחריה רוטציה כאשר מרכז ההתנגדות עובר למרכז הסמך, וחוזר חלילה, מייצר את תנועת ההעתקה, טרנסלציה, האורתודונטית. שילוב שתי התנועות הללו נקראת "הליכה" (Walking), שחשיבותה באורתודנטיה לא תסולא בפז. נחזור ונדגיש, שתנועת ה'הליכה' יכולה להיווצר אך ורק בעת טיפול באמצעות מיכשור קבוע שיכול לשנות את מיקום מרכז ההתנגדות. שום מיכשור נייד, בשום מצב, אינו יכול לבצע תנועה שכזו.
המושגים הקשורים לריסון הביולוגי ולריסון המלאכותי, והמידע על תכונותיהם הקשור לטיפול יישור שינים, כמו האפשרות להניע את מרכז ההתנגדות של השן מהשורש לכותרת ולהפך, ושהשליטה על מיקומו של מרכז ההתנגדות מאפשרת להניע את השיניים, לבד או בשילוב עם תנועות אחרות, לכל הכיוונים בכל התנועות האפשריות 'פותחו' על ידי ד"ר נפתלי ברזניאק וד״ר נועם פרוטר ב-2024.