stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'יימס פיקנס

| --- | --- |

 לידה:  26 באוקטובר 1954 (בן 69) קליבלנד, אוהיו, ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1986 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת המדינה באולינג גרין 
 מספר צאצאים:  2
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'יימס פיקנס הבן (באנגלית: .James Pickens Jr; נולד ב-26 באוקטובר 1954) הוא שחקן אמריקאי. פיקנס ידוע בעיקר על גילום תפקידו של ד"ר ריצ'רד וובר בסדרת הדרמה של רשת ABC, האנטומיה של גריי, ועל גילום תפקידו של סגן המנהל אלווין קרש בעונות המאוחרות של סדרת המדע הבדיוני של רשת FOX, תיקים באפלה.
ביוגרפיה

פיקנס נולד בקליבלנד, אוהיו. פיקנס הוא אפריקני-אמריקאי. הוא החל לשחק בהיותו סטודנט באוניברסיטת באולינג גרין סטייט. התפקיד הראשון שלו היה בהפקה של "עניין של בחירה" מאת צ'אק גורדון. פיקנס קיבל תואר ראשון באומנות מאוניברסיטת באולינג גרין סטייט ב-1976.
קריירה

פיקנס החל את קריירת המשחק המקצועית שלו בתיאטרון "Roundabout" בעיר ניו יורק, שם שיחק את וולטר לי במחזה "A Raisin in the Sun". ב-1981, הופיע פיקנס לצד דנזל וושינגטון וסמואל ל. ג'קסון בהפקה למחזה בשם "A Soldier's Play".
ב-1990, פיקנס עבר לחוף המערבי של ארצות הברית והחל את הקריירה ההוליוודית שלו, בגילום דמותו של זאק אדוארדס באופרת הסבון "עולם אחר" בשנים 1986 עד 1990. הוא שיחק בתפקיד סגן המנהל אלווין קרש בסדרה תיקים באפלה, וכן בסדרות תרגיע, הבית הלבן, רוזאן, בוורלי הילס 90210, ג'אג ועמוק באדמה.
ב-2002, הופיע פיקנס בתפקיד אורח בסרט דרקון אדום בתור הווטרינר של גן החיות.
ב-28 בפברואר 2007, במופע צדקה של שחקנים רבים ששמו "מתנת השלום" בתיאטרון של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, גילם פיקנס גבר שחווה בחייו דברים שיובילו אותו להתנדב בתנועת השלום, שם הוא שיחק לצד השחקנים אדוארד אסנר, ברברה ביין, אמי ברנמן, ונדי מאליק וג'ורג' קו. המחזה קורא לקבל את החלטת בית הנבחרים של ארצות הברית, המבקש להקים "מחלקה לשלום" בממשלת ארצות הברית, שימומן על ידי 2 אחוזים מהתקציב השנתי של מחלקת ההגנה של ארצות הברית.
ב-2005 פיקנס נבחר לגלם את ד"ר ריצ'רד וובר בסדרת הדרמה הרפואית של רשת ABC, האנטומיה של גריי.
חיים אישיים

פיקנס נשוי לג'ינה טיילור, חברה לשעבר ב-Musique. לזוג יש שני ילדים. בשעות הפנאי של פיקנס, ניתן למצוא אותו רוכב על סוסים. הוא חבר באגודת הרכיבה על סוסים של ארצות הברית והוא מתחרה באירועים שמתקיימים במדינה. הוא בעלים של סוס הקווטר אמריקאי בשם סמוקי.
ילדיו של ג'יימס, קארל וגווין פיקנס, שניהם בעלי קריירה בעסקי שעשועים. בנו קארל הוא רקדן היפ הופ וניתן לראות אותו בהופעות טלוויזיה שונות. אביו של ג'יימס, עבד בעיר קליבלנד.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם הסרט | תפקיד |
| --- | --- | --- |
| 1986 | תעלול קטלני | נהג אמבולנס |
| 1987 | Hotshot |  |
| 1992 | הסגת גבול | קצין המשטרה ריס |
| 1993 | נקודת רתיחה | סוהר |
| 1993 | מינס החברה השנייה | אדם |
| 1994 | כוונות עוינות | קפטן קונור |
| 1994 | ג'ימי הוליווד | קוק |
| 1995 | שטרות לוהטים | אדון קורטיס |
| 1995 | ניקסון | איש שנואם |
| 1996 | פאוור 98 | הבלש וילקינסון |
| 1996 | סליפרס | מארלבורו |
| 1996 | פסק דין | מדגר אוורס |
| 1997 | גרידלוק'ד | מפקח |
| 1997 | איש הרקטה | בן סטיבנס |
| 1998 | ספרה | מדריך של ה-O.S.S.A |
| 1998 | בולוורת' | דוד דייוויד |
| 1998 | איך סטלה קיבלה את הגרוב בחזרה | וולטר פיין |
| 1999 | ליברטי הייטס | האבא של סילביה |
| 2000 | טראפיק | בן ויליאמס |
| 2002 | הום רום | פרינסיפל רובינס |
| 2003 | הבהלה ללבן | דני |
| 2005 | ונום | שריף |
| 2008 | כדור, אל תשקר | רוברטו |
| 2010 | רק רייט | לויד רייט |
| 2013 | 42 | מיסטר ברוק |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם התוכנית | תפקיד |
| --- | --- | --- |
| 1986–1990 | עולם אחר | זאק אדוארדס |
| 1990–1996 | רוזאן | צ'אק מיטצ'ל |
| 1991–1992 | בוורלי הילס 90210 | הנרי תומאס |
| 1992 | בלוסום | ויני |
| 1992 | פרקר לואיס | פרד |
| 1992 | בלעדי | ג'ונתן הגלין |
| 1992 | פרקליטי אל איי | ג'וסף ראסל |
| 1992 | דוגי האוזר | ברט |
| 1993 | רצח, היא כתבה | סוני גרין |
| 1994 | מחוץ לחוק |  |
| 1994 | קואוץ | ריק ויליאמס |
| 1994 | סאבבאסטרס | יצחק |
| 1994 | אני והבנים | מאמן |
| 1994 | ילד בוכה לעזרה | בראד קורי |
| 1994 | לילי בחורף | צ'יק |
| 1995 | Trial by Fire |  |
| 1995 | הסוד של שרון | אשמוור |
| 1995 | מגע של מלאכים | ג'ורג' |
| 1996 | כלבי גישוש | הסוכן ג'ון דיגרף |
| 1996 | בתוך הבית | ראסל |
| 1996 | The Lazarus Man |  |
| 1996 | One West Waikiki |  |
| 1996 | מחשבות מסוכנות | המאמן באטץ' קלי |
| 1996–1997 | משהו כל כך נכון | ג'ים |
| 1997 | Pacific Palisades | ג'וש סמית' |
| 1997 | ווקר | סמ"ר לות'ר פאריש |
| 1997–1998 | דרום ברוקלין | בלש |
| 1998 | המתחזה | קלארק ת'ומס |
| 1998 | סיינפלד | הבלש יודסון |
| 1998 | ילדה קטנה ומבולבלת - סרט טלוויזיה | הבלש וולטר אנג'להארט |
| 1999 | נקמה ללא הגבלה | מר הובס |
| 1999 | מקרה קל של רצח | בלש לארי גריי |
| 1999 | ג'אג | מפקד וואלאס בורק |
| 2000 | עיר של מלאכים | וילסון פטרסון |
| 2000 | Daddio | דאג גרייסון |
| 2000 | המחוז | מר ליין |
| 2000 | דיני משפחה |  |
| 1993–2000 | NYPD Blue | נתן פוסטר, סגן ג'ו אבנר |
| 1997–2000 | הפרקליטים | בלש מארק מקרוו |
| 1998–2000 | בכל יום | השופט לוציוס פרל |
| 2001–2002 | פילי | קלייד קולמאן |
| 2001 | במארינס | מר מדוקס |
| 2002 | רפואה חזקה | ד"ר אוורט סלואן |
| 2002 | Crossing Jordan | הסוכן הוקינס |
| 2002 | MDs | מר פארל |
| 1998–2000 | תיקים באפלה | סגן מנהל ה-FBI - קלווין קרש |
| 2002–2003 | עמוק באדמה | רודריק צ'ארלס |
| 2002–2003 | בקר | קליף בנט |
| 2003 | CSI: מיאמי | מנהל בית הסוהר |
| 2003 | מאורת האריות | טרנס כריסטנסון |
| 2004 | קו האש | קנת' סטיבנס |
| 2004 | הבית הלבן | ראש העיר |
| 2004 | ג'ק ובובי | מרקוס רייד |
| 2005–הווה | האנטומיה של גריי | ריצ'רד ובר |
| 2007–2009 | מרפאה פרטית | ריצ'רד ובר |
| 2008 | תרגיע | רופא |
| 2018 | ילוסטון | קאובוי מבוגר |
| 2019–2018 | הקונרים | צ'אק מיטשל |
הערות שוליים

1 2 3 4  האנטומיה של שחקן, מגזין BGSU, קיץ 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2001055272  VIAF: 19330100   WorldCat (עם VIAF): 19330100
גראלט מריוויה

| --- | --- |

 הופעה ראשונה:  The Witcher (סיפור קצר משנת 1986)
 הופעה אחרונה:  חבילת ההרחבה Blood and Wine
 יוצרים:  אנדז'יי ספקובסקי
 גילום הדמות:  הנרי קאביל (סדרת הטלוויזיה של נטפליקס, עונות 1-3) מיכאל זברובסקי (סרט וסדרת טלוויזיה "The Hexer")‏
 דיבוב:  ג'אסק רוזנק  (סדרת המשחקים של CD Projekt, דיבוב בפולנית)  דאג קוקל  (סדרת המשחקים של CD Projekt, דיבוב באנגלית)
 מידע
 כינויים:  הזאב הלבן גווינבלייד (Gwynbleidd)‏ הקצב מבלאביקן
 גזע:  אדם (witcher)
 מין:  זכר
 מקצוע:  מכשף (Witcher)
 מומחיות:  לחימה, שימוש בסימני קסם
 כוחות:  כוח, זריזות ומהירות תגובה מעל לקצה היכולת האנושית. חושים מחודדים וביניהן יכולת ראיית לילה. עמידות בפני רעלים ושיקויים שעשויים להרוג אדם רגיל, וכן מפני מחלות. כוחות קסם פשוטים שבאים לידי ביטוי ב"סימני הוויטצ'ר". מומחיות בסיוף ושימוש בנשק קר. אריכות ימים.
 דמויות קשורות
 משפחה:  יינפר (בת זוג)  סירי (בת מאומצת)
 אויבים:  Rience, Vilgefortz of Roggeveen, Emhyr var Emreis 
 
גראלט מריוויה (בפולנית: Geralt z Rivii) הוא דמות בדיונית מסדרת הספרים "המכשף" שכתב הסופר הפולני אנדז'יי ספקובסקי, ומופיע בהתאם בסדרת משחקי הווידאו של החברה CD Projekt המבוססת על אותם ספרים ונושאת את אותו השם.
ביוגרפיה בדיונית > בסדרת הספרים

גראלט, הפרוטגוניסט, הוא מכשף - Witcher, אדם אשר עבר מוטציות כדי להגן על בני אדם מפני המפלצות השורצות בעולם בו מתרחשת סדרת הספרים. זמן קצר לאחר שנולד, גראלט נמסר על ידי אמו, המכשפה ויסנה, לעבור אימונים ולהפוך לבסוף למכשף במבצר קאר מורהן - בית ספר "בשיטת הזאב" למכשפים. גראלט שרד מספר מוטציות גנטיות שנערכו כחלק ממבחן העשבים בתקופת שהותו שם, והודות להן זכה לכוחות על אנושיים הן פיזית ומנטלית, לצד תופעות לוואי מינימליות. הוא שרד את השינויים הללו שנעשו עליו במבחן העשבים בצורה יותר טובה משאר התלמידים, מה שעודד את ממוניו לבצע עליו הליכים ניסויים יותר ויותר מסוכנים. כתוצאה מכך איבד את כל הפיגמנטים בגופו. בגלל עורו ושיערו החיוורים, הוא נקרא בשפה הישנה "גווינבלייד", הזאב הלבן.
על אף שמו, גראלט לא מגיע מריוויה (למרות שלמד לדבר במבטא של ממלכה זו): המתלמדים הצעירים עודדו ליצור לעצמם כינויים שכאלה על ידי ווזמיר, המכשף הוותיק ביותר בקאר מורהן, על מנת להוסיף אמינות לשמותיהם.
לאחר שגראלט סיים את הכשרתו כמכשף, הוא קיבל את מדליון הזאב (הסמל של קאר מורהן) ויצא לדרכו רכוב על גבי סוסתו רואץ' (הוא מכנה כך כל סוס שנמצא בבעלותו) על מנת להיות מחסל מפלצות בתשלום.
אף על פי שגראלט לא האמין בגורל, הוא קיבל לאומנה (לכשזה ייוולד) את עוברם של הנסיכה פאווטה מממלכת סינטרה, ובעלה דוני, בתור פרס לשירותו מכורח הפעלת "חוק ההפתעה" (חוק שעל פיו אדם שלא יכול לשלם על שירותיו של Witcher, ה-Witcher חייב לדרוש מהם דבר שאינם יודעים שיש בבעלותם). זמן מה לאחר מכן פאווטה יולדת בת, ושמה סירי (כינוי, שם מלא: סירילה).
הוא בחר שלא לקחת אותה עמו מאחר שלא נהוג לאמן נשים לתפקיד כ-Witcher.
עם זאת, לאור הגורל דרכיהם של גראלט וסירי אכן הצטלבו, ולאחר נפילת ממלכת סינטרה לידי אימפריית נילפגארד ומותה של המלכה קלאנתה, סבתה, גראלט אימץ לבסוף את סירי ואהב אותה כאילו הייתה בתו הביולוגית.
הסאגה, שכוללת חמישה ספרים, ממשיכה את העלילה מאותה הנקוד ובמסגרתה גראלט נגרר למערבולת של אירועים בנסיונותיו להגן על סירי מבעלי מזימות הזוממים לנצל את כוחותיה המיוחדים למטרותיהם הם, כגון קוסמים, גורמים מטעם האימפריה ושכירי חרב, ותוך כדי כך מוצא את עצמו בתסבוכות מדיניות ופוליטיות שונות, ולמזימותיהם של מלכים וקיסרים ביבשת.
ביוגרפיה בדיונית > בסדרת המשחקים של CD Projekt RED

הרפתקאותיו של גראלט ממשיכות בסדרת המשחקים מאת CD Projekt RED (המכשף, המכשף 2: קוטל המלכים והמכשף 3: ציידי הפרא) מהנקודה בה הסתיימה סדרת הספרים. בספר האחרון מתואר איך חייו של גראלט ניצלים כאשר הוא נהרג לכאורה במהלך פוגרום שהתבצע כנגד יצורים לא-אנושיים בריוויה.
במשחק הראשון, חבריו של גראלט מוצאים אותו סמוך למבצר קאר מורהן, שם מתברר כי הוא איבד את זכרונו. על גראלט לנסות ולהשיב את סודות בית הספר למכשפים, שנגנבו סמוך לתחילת המשחק על ידי שודדים שהתקיפו את בית הספר. מאוחר יותר, במשחק השני, מתואר על סוף המסע של גראלט להשבת זכרונותיו, תוך כדי טיהור שמו מאשמת רצח פולטסט מלך טמריה. במשחק השלישי על גראלט למצוא את בתו סירי, ולהגן עליה מפני האיום האולטימטיבי על העולם: ציידי הפרא, המנסים אף הם למצוא אותה כדי להשתמש בכוחותיה ובאמצעותם להמיט חורבן על העולם.
במהלך המשחקים, גראלט יכול לקיים אינטראקציות עם דמויות שהופיעו קודם לכן בסדרת הספרים, כולל יחסים רומנטיים עם טריס ועם ינפר, וכן לפגוש בדמויות חדשות שלא הופיעו עד כה.
הערות שוליים

↑  סרט וסדרת טלוויזיה שיצאו בפולין בלבד בשנות ה-2000 המוקדמות.
↑  "הזאב הלבן" בלשון קדומים, שפה אותה דוברים האלפים בעולם של הוויטצ'ר.
↑  בעולם בו מתרחשת סדרת הספרים, ישנם מספר בתי ספר נוספים (בשיטת ה"חתול" או בשיטת ה"גריפין" למשל) שמכשירים מכשפים
↑  הכוונה לאלפים, בני מחצית וגמדים.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810660550905606  VIAF: 57148752230141201783   WorldCat (עם VIAF): 57148752230141201783
גיל אנידג'אר

| --- | --- |
 מעסיק:  אוניברסיטת קולומביה 
 
גיל אנידג'אר (Gil Anidjar; נולד בצרפת ב-1964) הוא פרופסור חבר במחלקה ללימודי דתות ובמחלקה למזרח התיכון באוניברסיטת קולומביה.
אנידג'אר למד אצל ז'אק דרידה. הוא סיים דוקטורט בספרות השוואתית באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בין השנים 2010 ל-2011 משמש כחוקר אורח במכון למחקר מתקדם בפרינסטון.
מספריו

Semites: race, religion, literature, Stanford University Press, 2008
The Jew, the Arab:a history of the enemy, Stanford University Press, 2003
"Our place in al-Andalus": Kabbalah, philosophy, literature in Arab Jewish letters, Stanford University Press, 2002
Jacques Derrida: Acts of Religion, Routledge, 2001 (editor)
גאורג אוגוסט ואלין

| --- | --- |

גאורג אוגוסט ואלין כרופא המוסלמי עבּד אל-וַלי; ציור מ-1853 שנעשה על סמך רישום דיוקנו בחייו
 לידה:  24 באוקטובר 1811 אולנד, הדוכסות הגדולה של פינלנד, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  23 באוקטובר 1852 (בגיל 40) הלסינגפורס 
 מקום קבורה:  בית הקברות הייטניימי (אנ'), הלסינקי
 עיסוק:  בלשן, מגלה ארצות
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הלסינקי  Katedralskolan i Åbo 
 מוסדות:  אוניברסיטת הלסינקי 
 פרסים והוקרה:  מדליית המייסדים של החברה הגאוגרפית המלכותית (1851)  מדליית כסף של החברה הגאוגרפית הצרפתית (1852)
 תרומות עיקריות
 חקר הערבית המדוברת בקרב הבדואים של ערב
 
מצבתו של ואלין בבית הקברות הייטאניימי (Hietaniemi) בהלסינקי 
ועליה חרות שמו הערבי
גאורג אוגוסט ואלין (בשוודית: Georg August Wallin; בפינית: Yrjö Aukusti Wallin; כינויו בערבית: عبد الولي (עבּד אל-וַלי); ‏ 24 באוקטובר 1811 – 23 באוקטובר 1852) היה מזרחן, אתנוגרף ובלשן פֿינוֹ-שוודי שערך מסעות במצרים, בסיני ובערב בשנות ה-40 של המאה ה-19 לשם חקר ניבי השפה הערבית, בעיקר בקרב הבדואים. ואלין נודע כאחד האירופים הלא-מוסלמים הבודדים שחדר למכה.
קורות חייו ופועלו

ואלין נולד בעיר סונד (אנ') שבחבל אולנד, הדוכסות הגדולה של פינלנד, למשפחה שוודית. ב-1836 קיבל תואר מוסמך בשפות המזרח באוניברסיטת הלסינקי, החל בעבודת מחקר לתואר שלישי בבלשנות הלשונות ערבית ופרסית והועסק בספריית האוניברסיטה. ב-1839 עבר לסנקט פטרבורג שם השתלם בידיעת השפה הערבית אצל הבלשן המצרי מוחמד עיאד אל-טנטאווי (1810–1861) ובהשראתו יצא למזרח.
בתמיכת מלגה שהעניקה לו אוניברסיטת הלסינקי, בהיותו דוצנט (אנ') של הפקולטה לספרות בה, נסע ב-1843 למצרים והשתקע בקהיר כדי לשכלל את ידיעותיו בערבית. במטרה להתקרב למושאי תצפיותיו הציג עצמו כנתין של האימפריה הרוסית ממרכז אסיה בשם עבּד אל-וַלי (عبد الولي, אולי בשל הדמיון בעיצורים לשמו השוודי Wallin). למרות השמועות, אין הוכחה להתאסלמותו.
באפריל 1845, אחרי שהות של כשנתיים בקהיר, יצא למסעו הראשון לערב, ובו עבר דרך סיני לעבר הירדן והגיע למעאן ומשם פנה דרומה והמשיך בדרך השיירות עד אל-מדינה, מכה וג'דה. בדרכו שהה במקומות שונים כדי להעיר ולתעד ניבי דיבור בדוויים. ואלין ביקש להגיע לתוככי מדבר א-רובע אל-ח'אלי, אך מחסור במימון אילץ אותו לקצר את מסעו. אחרי הפלגה בים סוף ונחיתה בסואץ חזר לקהיר ב-14 במרץ 1846.
למכה נכנס בתוך קבוצת עולי רגל ועל מעשיו בה כתב שמרוב פחד מחשיפת זהותו חלה, ומשום כך לא הפיק מהביקור תועלת למחקריו. מאז תחילת המאה ה-16, שאז תועד הנוצרי הראשון שביקר במכה, נמנו עד ואלין כ-20 אירופים שהצליחו לחדור אליה למרות סכנת המוות שנשקפה ללא-מוסלמים.
בדצמבר 1846 יצא למסעו השני, ובמהלכו ביקר במנזר סנטה קתרינה בסיני והמשיך לארץ ישראל, שם פקד כמה מהמקומות הקדושים לדתות האברהמיות. בירושלים, שלא נשאה חן בעיניו, שהה ימים לא מעטים, ובסוף מסעו בארץ, בצאתו מנמל יפו, כתב ביומנו: "ישמרני האל מכל הערים הקדושות – – – כל אחד בירושלים תוהה על אמונתך ועל דתך". לקהיר חזר ביוני 1847 בדרך הים מיפו.
במסעו השלישי והאחרון, שהחל בדצמבר 1847, שאף לחזור לערב ולהגיע עד לדרומהּ. במסע זה הוצג בשם עבּד אל-מולא (عبد المولى), אך מכיוון שזהותו נודעה נאלץ לשנות את תוכניתו, ובמקום להגיע עד עומאן עשה את דרכו לפרס.
בשובו לאירופה ב-1849 התעכב בלונדון ושם שקד על עיבוד רשימותיו והשלים את כתיבת התיזה שלו על המשורר הסופי אבן אל-פריד (ער') (אנ'). ביוני 1851 חזר לארצו לאחר שהתמנה לפרופסור לשפות המזרח באוניברסיטה של הלסינקי. ואלין התכונן למסע נוסף לערב וקיווה לתמיכה כספית של החברות הגאוגרפיות הבריטית והרוסית. הרוסים דרשו שיערוך מסע חקר נפרד לארצות המוסלמים של מרכז אסיה והוא לא נענה לכך, ומכל מקום תוכניתו לא הספיקה להבשיל. ואלין מת ב-1852, שלוש שנים לאחר שובו מהמזרח ויום אחד לפני שמלאו לו 41 שנים.
הערכתו

ואלין היה האירופי הראשון שליקט שירה בדואית והתעמק בחקר הערבית המדוברת, אך ברבות הימים היה להערת שוליים, מה גם שהרשומות שהותיר נכתבו בשפות שאינן נגישות לקהל הרחב. פרסומו בימיו בא בשל מסעותיו החלוציים בערב, ולאו דווקא על מחקריו הבלשניים שעדיין לא פורסמו. ב-1851 העניקה לו החברה הגאוגרפית המלכותית הבריטית מדליית זהב (המייסדים) (אנ') על "מסעותיו המעניינים והחשובים בערב". ב-1852 הוענקה לו מדליית כסף מטעם החברה הגאוגרפית הצרפתית (אנ') על "מסעו בערב". ריצ'רד פרנסיס ברטון, טרם ביקורו ב-1853 בערים הקדושות לאסלאם בערב, פנה לוואלין במכתב ארוך רצוף שאלות, אך איחר את המועד. המזרחן וקצין המודיעין הבריטי דייוויד הוגארת, בספרו "החדירה לערב", מנה את ואלין בנשימה אחת עם הנוסעים המלומדים קרסטן ניבור, אולריך יאספר זטצן, יוהאן לודוויג בורקהרדט, ריצ'רד פרנסיס ברטון ויוסף הלוי, כמי שהבקיע את הדרך לתוככי ערב. ואלין נחשב לחלוץ המזרחנים הפֿינים, ולכבודו נערך הכנס השנתי של החברה המזרחנית הפינית ביום הולדתו.
כתביו

ואלין ניהל יומן מפורט וכתב מכתבים לרוב. אלה שימשו בסיס למאמרים שתיארו את מסעותיו. את מחקריו המדעיים לא הספיק לפרסם בחייו. שלושת המאמרים על מסעותיו במזרח פורסמו בשפה האנגלית בכתב העת של החברה הגאוגרפית המלכותית הבריטית. אחד פורסם עוד בחייו, ושניים מהם נערכו וראו אור אחרי מותו.
חלק ממכתביו ומפרקי יומניו של ואלין, שנכתבו בשוודית, נערכו ופורסמו בארבעה כרכים ב-1864, שתים-עשרה שנים לאחר מותו, על ידי אנשי הספרייה הלאומית של פינלנד, שבה נשמר עזבונו.
מכלול כתביו למיניהם נערכו וראו אור בשבעה כרכים בשנים 2010–2017 בידי צוות האגודה לספרות השוודית בפינלנד (פי').
לקריאה נוספת

G.A. Wallin (with introductory material by W.R. Mead and M. Trautz), Travels in Arabia (1845 and 1848), Cambridge: Falcon-Oleander, c. 1979
Patricia Berg et al., Dolce far niente in Arabia: Georg August Wallin and His Travels in the 1840s, Helsingfors: Swedish Literary Society in Finland, 2014 ISBN 978-87-635-4304-0
Alastair Hamilton, "The Metmorphoses of Georg August Wallin", Arabs and Arabists: Selected Articles, Leiden: Brill, 2021, Ch. 9, pp. 191–201 ISBN 978-90-04-49820-4
הערות שוליים

1 2  ואלין היה האירופי הרביעי במאה 19 שנכנס למכה, אחרי הספרדי דומינגו באדיה אי לבליך (עלי ביי אל-עבאסי) (אנ') ב-1807 ואחרי יוהאן בורקהרדט ואלברטו פֿינאטי (אנ') שהיו שם ב-1815, וכשמונה שנים לפני ריצ'רד פרנסיס ברטון שחדר למכה רק ב-1853
↑  בשנים 1828–1919 נקראה בשם "האוניברסיטה הקיסרית ע"ש אלכסנדר"
↑  הבלשן האנגלי אדוארד ויליאם ליין (1801–1876) גם הוא למד ערבית אצל טנטאווי, אבל עדיין בקהיר, לפני שהאחרון השתקע ברוסיה בהזמנת משרד החוץ הרוסי ולימד ערבית באוניברסיטת סנט פטרסבורג (אנ')
↑  אין לכך כל אזכור ביומניו ובמכתביו; ואלין נקבר בחלקה נוצרית בבית הקברות בלב הלסינקי (אנ'), אם כי על מצבתו נחרת לימים גם שמו הערבי
1 2  פרטי מסעו (עד צפון נג'ד) פורסמו על סמך יומניו כתשע שנים מאוחר יותר במאמר בכתב העת של החברה הגאוגרפית המלכותית "תיאור מסע מקהיר למדינה ולמכה"
1 2  פרטים על המסע הזה לוקטו מתוך מכתביו של ואלין, נערכו, תורגמו לאנגלית ופורסמו ב-1855 בכתב העת של החברה הגאוגרפית המלכותית במאמר "תיאור מסע מקהיר לירושלים"
↑  عبد المولى גם הוא שם משורש ولي (ולי) כשמו הקודם של ואלין – عبد الولي
1 2  ואלין תיאר את מסעו זה במאמר שפורסם עוד בחייו ב-1850 בכתב העת של החברה הגאוגרפית המלכותית "הערות שנרשמו במסע דרך חלק מצפון ערב ב-1848"
↑  בשנה שקדמה הוענקה מדליה זו לדייוויד ליווינגסטון
↑  The penetration of Arabia; a record of the development of western knowledge concerning the Arabian Peninsula , London: Lawrence and Bullen, 1904
↑  Georg August Wallins, Reseanteckningar från Orienten, åren 1843–1849: Dagbok och bref, Helsingfors, 1864–1866 (בשוודית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306184305171  BIBSYS: 90575289  BnF: cb11214550r (data)  GND: 115658025  ISNI: 0000 0000 7973 7232  LCCN: n84159398  NKC: jx20100608011  NTA: 162280467  SELIBR: 291373  SUDOC: 077505158  VcBA: 495/263712  VIAF: 39370491   WorldCat (עם VIAF): 39370491 
כרכי כתביו של גאורג אוגוסט ואלין שכונסו ונדפסו בשנים 2010–2017
ג'ורג' לוסטיג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 במאי 1946 (בן 78) טימישוארה, חבל באנאט, ממלכת רומניה 
 ענף מדעי:  מתמטיקה, תורת החבורות, תורת ההצגות 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פרינסטון  אוניברסיטת בוקרשט 
 מנחה לדוקטורט:  מייקל עטיה, ויליאם בראודר 
 מוסדות:  אוניברסיטת ווריק (1971–1978)  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס 
 תלמידי דוקטורט:  יאן גרוינובסקי, Kirsten Bremke, C. Kenneth (Chenteh) Fan, Eric Nathan Sommers, Konstanze Christina Rietsch, Julia Chislenko, Kevin Rory McGerty, Anthony Henderson, John Columba Kelly, Ting Xue, Paul Lees, Nigel Robert O'Brian, Xuhua He, Corrado de Concini, Oh Kang Kwon, Nicolas Spaltenstein, Gregory Michael Lawton, Robert Bedard, James Michael Smelt, Dongkwan Kim 
 פרסים והוקרה:  פרס שאו במדעי המתמטיקה (2014)  פרס סטיל למפעל חיים (2008)  פרס וולף למתמטיקה (2022)  עמית האגודה האמריקאית למתמטיקה (2013)  פרס בריק (1977)  פרס קול באלגברה (1985)  פרס שאו (24 בספטמבר 2014)  מדליית בראואר (1999)  העיטור הלאומי לשירות נאמן  עמית החברה המלכותית  מלגת גוגנהיים 
 
ג'ורג' לוסטיג (באנגלית: George Lusztig; שמו בלידה: Gheorghe Lusztig (ברומנית, כתיב שם המשפחה הוא בהונגרית); נולד ב-20 במאי 1946 בטימישוארה, ברומניה) הוא מתמטיקאי אמריקאי יהודי יליד רומניה, שנודע בתרומותיו לתורת ההצגות, במיוחד בתחום החבורות האלגבריות. הן כוללות מושגי יסוד כמו יריעת דלין-לוסטיג ופולינומי קשדן-לוסטיג.
הוא פרופסור למתמטיקה בקתדרת עבדון-נור במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. בשנים כיהן שם כפרופסור בקתדרה על שם נורברט וינר.
להערכתו של רוג'ר וו. קרטר שעבד איתו, "התרומה של לוסטיג מתאפיינת ברמה גבוהה של מקוריות, הקיף עצום של נושאים, וירטואוזיות טכנית ניכרת ועומק מיוחד בגישתו לסוגיות. אין כל הפרזה בטענה כי ג'ורג' לוסטיג הוא אחד מגדולי המתמטיקאים של תקופתנו". לדעת סולומון מרכוס, לצד יאנוש בויאי ווירג'יל ווייקולסקו, לוסטיג הוא אחד מ"שלושת גדולי המתמטיקאים" שנולדו בשטחי רומניה של ימינו.
קורות חיים

ג'ורג' לוסטיג נולד בשנת 1946 במשפחה יהודית בעיר טימישוארה, שבחבל באנאט בדרום-מערב רומניה.
כתלמיד תיכון השתתף וזכה במדליות כסף באולימפיאדות בינלאומיות למתמטיקה בשנים 1963 ו-1962.
לימים בריאיון לעיתון הזכיר באסירות תודה את מוריו בתיכון, ובייחוד את מורתו למתמטיקה, מריה נוימן, שהייתה מאוחר יותר מרצה באוניברסיטת טימישוארה.
קריירה מקצועית

בשנת 1968 סיים לוסטיג תואר ראשון בפקולטה למתמטיקה באוניברסיטת בוקרשט.
שני מחקריו הראשונים, שפורסמו בשפה הרומנית היו: Un mod de geometrie plană afină pe un câmp finit (סוג גאומטרית מישור אפינית על שדה סופי) (1965) ו-Construcția unui fascicul universal pe poliedre arbitrare (בניית אגד אוניברסלי בפאונים שרירותיים) (1966)
מאמריו של לוסטיג (חלקם פורסמו בצרפתית) עוררו את תשומת לבו של המתמטיקאי הבריטי מייקל עטייה.
אחרי שסיים לוסטיג את התואר הראשון בשנת 1968 נאמר לו כי לא יוכל להישאר במרכז אוניברסיטאי וכי לכל היותר יוכל להתמנות מורה בתיכון בעיר סיביו. עם זאת בסופו של דבר מומחה בגאומטריה באוניברסיטת טימישוארה, הפרופסור דן פפוק, הציע לו להישאר באוניברסיטה. לוסטיג הסכים בשמחה. מאוחר יותר הורשה על ידי השלטונות לנסוע לחו"ל ולהשתתף בכנס באיטליה, משם הוא נסע לאנגליה, לאוניברסיטת ווריק ואוקספורד. באוקספורד, בה שהה חודשיים, פגש לוסטיג את פרופ' מייקל עטייה, שהזמין אותו לפרינסטון, בארצות הברית, למכון למחקר מתקדם, מוסד שבו עטייה התמנה זה עתה כפרופסור.
בשובו לטימישוארה פנה לוסטיג לשלטונות הקומוניסטים עם בקשה לאשר לו יציאה לפרינסטון, אך בקשתו נדחתה. באותה תקופה הוא קיבל אישור נסיעה לכנס בעיר בון בגרמניה למשך שבוע. מבון החליט לוסטיג לנסוע לפרינסטון ולא לחזור לרומניה ולמשטר השרירותי שלה.
במכון למחקר מתקדם בפרינסטון השתלם לוסטיג אצל מייקל עטייה למשך שנתיים. הוא סיים את התואר השני ואחר כך, בשנת 1971 את הדוקטורט, תחת הדרכתו של ויליאם בראודר, עם עבודה שדנה ב"משפט האינדקס של אופרטורים אליפטיים, תחת הכותרת „Novikov's Higher Signature and Families of Elliptic Operators”.
קריירה מקצועית > המשך פעילותו המדעית והאקדמית

בשנת 1978 קיבל לוסטיג משרת הוראה בפקולטה למתמטיקה של MIT. בשנים 1999–2009 הוא כיהן כפרופסור מן המניין כראש הקתדרה על שם נורברט וינר ואחר כך בראש הקתדרה על שם עבדון-נור.
המשיך לעסוק בתורת ההצגות. בשנת 1984 הוא הצביע על כל הצגות החבורות לי השפוטות הסופיות. במאמר "הצגת החבורות קוקסטר והאלגברות הקה" (Representation of Coxeter groups and Hecke algebras,‏ (Inventiones Mathematicae כרך 53, 1979, ע'165) הנהיגו קשדן ולוסטיג את הפולינום הנושא את שמם (וניסחו את ההשערות קשדן-לוסטיג). בשנת 1980 הם מצאו פירוש לקוהומולוגיית חיתוך של גורסקי ומקפרסון.
בכנס הבינלאומי של המתמטיקאים בקיוטו בשנת 1990 דיווח לוסטיג על יישום שיטות "גאומטריות" אלו בתורת ההצגות (Intersection Cohomology Methods in Representation Theory). בסוף שנות ה-1980 הוא עסק גם בחבורות קוונטיות (שהוגדרו על ידי ולדימיר דרינפלד ומיצ'יו ג'ימבו).
עם תלמידיו נמנים קוראדו דה קונצ'יני ויאן גרוינובסקי.
חיים אישיים

בשנת 1972 התחתן לוסטיג עם מיכל-נינה אברהם ומנישואים אלו נולדו שתי בנות. בשנת 2000 הוא התגרש ובשנת 2003 נשא לאישה את גונגג'ין לי.
אחת מבנותיו היא אייריני לוסטיג, אשת קולנוע, במאית הסרט התיעודי "בנייה מחדש" ("Reconstruction").
החל משנת 1994 בזמנו הפנוי עושה לוסטיג תרגילי יוגה. כמו כן הפך לצמחוני.
בנוגע לחווייתו כיהודי, התבטא פעם לוסטיג בריאיון:
"אינני דתי. אבל יהדותי מילאה תפקיד חשוב, גם בבחירתי במתמטיקה, שנראתה לי העיסוק הרחוק ביותר מן המגע עם פוליטיקה, וכן תחום שבו היו לי הסיכויים הגדולים ביותר להיות מוערך באובייקטיביות. הייתה ליהדותי משקל גם בעזיבתי את רומניה. העובדה שלא קיבלתי משרת מחקר ברומניה נגרמה במאה אחוז על ידי מוצאי היהודי, נאמר לי זאת אז ואישרו לי את העובדה הזאת גם מאוחר יותר. בעת הדיונים על בקשתי לקבל המלצה לפרינסטון, סברו שהוזמנתי לשם בגלל הקשרים שלי כיהודי.
פרסים ואותות הוקרה

1977 - פרס בריק של החברה המתמטית בלונדון
1983 - חבר בחברה המלכותית של לונדון
1985 - פרס קול לאלגברה, מטעם החברה האמריקאית למתמטיקה
1989 - פרופסור לשם כבוד של אוניברסיטת קורדובה
1991 - חבר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
1992 - חבר באקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
1997 - דוקטור לשם כבוד של אוניברסיטת פריז VII
1999 - מדליית בראוור של החברה ההולנדית למתמטיקה
2003 - עיטור המסדר הלאומי להצטיינות של רומניה, בדרגת מפקד
2005 - חבר לשם כבוד של המכון למתמטיקה של האקדמיה הרומנית
2007 - דיפלומת "ההצטיינות האקדמית" של האקדמיה הרומנית
2008 - פרס לרוי פ. סטיל מטעם החברה האמריקאית למתמטיקה "על הניסוח השלם מחדש של תורת ההצגות ותוך כדי כך השינוי של חלק גדול מהמתמטיקה
2014 - פרס שאו למדעים מתמטיים (בשווי מיליון דולר) על תרומותיו היסודיות לאלגברה, לגאומטריה האנליטית, ולתורת ההצגות ולשילוב נושאים אלה בפתרון שאלות ישנות ובגילוי קשרים חדשים ואלגנטים
2014 - מלגת סיימונס למתמטיקה
2022 - פרס וולף למתמטיקה