stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מנחם מילסון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1933 (בן 92 בערך) חיפה, פלשתינה (א"י) 
 ענף מדעי:  ספרות ערבית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד  האוניברסיטה העברית בירושלים  בית הספר הריאלי העברי בחיפה 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים  המנהל האזרחי ביהודה ושומרון 
 אתר רשמי
 
מנחם מילסון (נולד ב-1933) הוא פרופסור (אמריטוס) לספרות ערבית באוניברסיטה העברית בירושלים. תא"ל (במיל'), לשעבר ראש המנהל האזרחי ביהודה ושומרון. סופר ומזרחן, חוקר תרבות האסלאם והשפה הערבית, ומילונאי. מראשי ממרי.
קורות חיים

מילסון נולד בשכונת בת גלים, חיפה, בתקופת ארץ ישראל המנדטורית, ילדם השני של יוסף צבי מילסון (1896–1961) וחנה (לבית אדלר). אביו היה מאנשי הגדודים העבריים במלחמת העולם הראשונה, ממייסדי שכונת בת גלים, פעיל בהגנה, יו"ר ארגון הקבלנים והבונים בחיפה וחבר מועצת עיריית חיפה. רחוב מילסון, בשכונת בת גלים בחיפה, קרוי על שם האב.
מילסון החל את לימודי השפה הערבית בבית הספר הריאלי. שירת בצה"ל כקצין בצנחנים ובמלחמת סיני היה סמ"פ בגדוד 890 שצנח במעבר המיתלה (המ"פ שלו היה מרסל טוביאס והמג"ד - רפול). סיים תואר ראשון ושני באוניברסיטה העברית ואת הדוקטורט קיבל מאוניברסיטת הרווארד ב-1964. כיהן כמרצה באוניברסיטה העברית החל מאוקטובר 1963, ומרצה בכיר מ-1970. מונה לפרופסור לספרות ערבית באוניברסיטה העברית ב-1976 והחל מ-2002 הוא פרופסור אמריטוס. כיהן כראש החוג לשפה וספרות ערבית, וראש המכון ללימודי אסיה ואפריקה. בשנים 1991–1997 היה דקאן הפקולטה למדעי הרוח ובשנים 1999 - 2002 ראש בית הספר לתלמידים מחו"ל ע"ש רוטברג.
ביוני 1976, במקביל למינויו לפרופסור באוניברסיטה העברית מונה מילסון גם יועץ לענייני ערבים במפקדת אזור יהודה ושומרון ותאום הפעולות בשטחים. הוא כיהן בתפקיד זה עד ספטמבר 1978. בתקופת כהונתו זו, בנובמבר 1977 התקיים ביקורו ההיסטורי של אנואר סאדאת נשיא מצרים, בישראל וממשלת מנחם בגין מינתה את מילסון לשלישו של סאדאת לתקופת הביקור. מנובמבר 1981 עד ספטמבר 1982 כיהן כראש המנהל האזרחי של אזור יהודה ושומרון, בדרגת תא"ל. בספטמבר 1982 הגיש מילסון את התפטרותו מהתפקיד בנימוק שאינו יכול עוד לייצג את מדינת ישראל כלפי הציבור הפלסטיני לאור טבח סברה ושתילה ואי-נכונות הממשלה להקים ועדה לחקירת הטבח.
סגנו של מילסון, הן בתפקידו הראשון כיועץ לענייני ערבים והן בתפקיד השני כראש המנהל האזרחי היה יגאל כרמון, אז עדיין קצין מודיעין. השניים פעלו בתקופת כהונתם וכרמון המשיך לאחר מכן גם כששימש ראש המנהל האזרחי בפועל, לחיזוקן של "אגודות הכפרים" בראשות מוסטפא דודין, כחלופה פלסטינית שואפת שלום, לאש"ף בראשות יאסר ערפאת. עם כניסתו של שלמה איליה לתפקיד ראש המנהל האזרחי השתנתה המדיניות הישראלית, נאסר על אגודות הכפרים לעסוק בפעילות מדינית והן דעכו ונעלמו.
פרופ' מנחם מילסון מכהן כיום כיועץ האקדמי של המכון לחקר תקשורת המזרח התיכון (ממרי) ועורך החל מ-2004 מילון ערבי - עברי מקוון, שבסיסו הראשוני היה מילון איילון-שנער, המילון הוותיק (1947) של דוד איילון ופסח שנער. מכהן החל מ-2009 כיו"ר הוועדה של משרד החינוך, האחראית על תוכנית לימודי השפה הערבית בחטיבות הביניים ובבתי הספר התיכוניים בישראל.
ספריו

מנחם מילסון, עיונים בשפה וספרות ערבית, הוצאת האוניברסיטה העברית בירושלים, המכון ללימודי אסיה ואפריקה, 1965 (ומהדורות חוזרות: 1971, 1982 ועוד).
מנחם מילסון, האינטלקטואלים בעולם הערבי בימי הביניים ובעת החדשה, הוצאת מכון ון ליר, 1973.
מנחם מילסון (עורך), חברה ומשטר בעולם הערבי, הוצאת מכון ון ליר, 1977.
מנחם מילסון ושמואל מורה (עורכים ומתרגמים), על החוף שמנגד: מבחר סיפורים מצריים מודרניים, הוצאת עידנים, 1980.
מנחם מילסון, Najib Mahfuz, The Novelist-Philosopher of Cairo, הוצאת מאגנס, 1999.
מנחם מילסון, Kitab Adab Al-Muridin, הוצאת מאגנס, 2003.
מנחם מילסון, המילון הערבי־עברי החדש, הוצאת מאגנס, 2023
מאמרים וספרונים (חלקי)

מנחם מילסון, ג'האד כיום, ממר"י, 2007.
מנחם מילסון, על האנטישמיות הערבית בימינו, אתר ממרי, 2004.
מנחם מילסון, Reform vs. Islamism in the Arab World Today, ממר"י, 2004.
מנחם מילסון, ירדן והגדה המערבית (ספרון), הוצאת האוניברסיטה העברית בירושלים, המכון ליחסים בינלאומיים ע״ש לאונרד דייוויס, 1984.
מנחם מילסון, אליגוריה על משבר החברה במצרים : "וליד אל ענא" מאת נגיב מחפוז, "רבעון החברה המזרחית הישראלית", 1971.
מנחם מילסון, נג'יב מחפוז ורופא הלבבות (על "רוחו של רופא הלבבות")
מנחם מילסון, A European Plot On The Arab Stage.
מאיר מ' בר־אשר, בשבחי המילון המקוון לערבית, באתר הארץ, 20 באוגוסט 2015
לקריאה נוספת

אהוד מנור, לעשות שלום עם הפלסטינים, הוויכוח בישראל על הגדה המערבית, 1967- 1987, הוצאת כרמל, 2012
הערות שוליים

↑  דני רובינשטיין, כשפרופסור סוגר אונייברסיטה, דבר, 25 בנובמבר 1981
↑  מנחם מילסון, זכרונות מבת גלים משנות הארבעים של המאה הקודמת, 24 בנובמבר 2007
↑  דוד תדהר (עורך), "יוסף צבי מילסון", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ח (1957), עמ' 3060
↑  אמציה פלד, רחוב מילסון, בתוך "מדריך רחובות חיפה", באתר האינטרנט של עיריית חיפה
1 2  "לעשות שלום עם הפלסטינים – אודי מנור"
↑  מילסון התפטר, דבר, 23 בספטמבר 1982
↑  המילון הערבי - עברי המקוון
↑   מאיר בר־אשר, בשבחי המילון המקוון לערבית, באתר הארץ, 20 באוגוסט 2015
↑   "לשון ערבית, תוכנית לימודים לחטיבת הביניים ולחטיבה העליונה
בבתי הספר העבריים", משרד החינוך
↑   אמיר לרנר, מילונו החדש של מילסון רוכב על כתפי קודמיו אך עשיר מהם ועכשווי יותר, באתר הארץ, 28 ביוני 2023
↑  באתר ממר"י
↑  באתר ממר"י
↑
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265295105171  BIBSYS: 90082203  BnF: cb13578189p (data)  CiNii: DA12997689  GND: 1089197446  ISNI: 0000 0000 8164 780X  LCCN: n83206292  NKC: ola20241226851  NLA: 35354314  NTA: 075091259  RERO: 02-A000114199  SUDOC: 137049323  VIAF: 92200643   WorldCat (עם VIAF): 92200643
קולבן דאנס (להקה)

| --- | --- |

סמליל להקת קולבן דאנס
 מייסדים:  אמיר קולבן 
 תאריך הקמה:  1996
 kolbendance.co.il
 
קולבן דאנס היא להקת מחול ישראלית, הוקמה בשנת 1996 על ידי הכוריאוגרף והרקדן אמיר קולבן.
קולבן דאנס היא להקת מחול עכשווית המשלבת אומנויות נוספות ביצירותיה. שפת המחול שלה מאופיינת בפיזיות אתלטית ובמורכבות כוריאוגרפית. יצירות הלהקה מביאות נקודת מבט אישית וחודרת על מורכבות החיים בישראל בכלל ובירושלים בפרט, בשילוב אלמנטים תיאטרליים, וידאו ואנימציה ממוחשבת.
על הלהקה > אמיר קולבן

אמיר קולבן החל את הכשרתו כרקדן בלהקת בת דור ובלהקת בת שבע. בשנת 1980 למד בניו-יורק בבית הספר של מרס קנינגהם ואצל דייוויד האוורד, מגי בלק ולארי רודס. עם שובו לישראל, רקד כסולן בבת שבע ובבלט הישראלי. בשנת 1996 הקים והיה לכוריאוגרף של להקת "קומבינע" שהפכה בשנת 2006 ללהקת "קולבן דאנס".
קולבן יצר עבור הלהקה יותר מ-20 יצירות שזכו להצלחה והוצגו בארץ וברחבי העולם. הוא כיהן כראש החוג למחול באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים למשך מספר שנים, שבמהלכן יצר גם עבור להקת בת שבע, הבלט הישראלי, להקת תמ"ר, תיאטרון המחול של פרייבורג, גרמניה, להקת המחול הקיבוצית ועוד.
על הלהקה > רקדני הלהקה

סוניה זוולסקה, שרון כהן, צביקה היזיקיאס, עידן קוגן, מור בירגר חבצלת, נועה בנימין, צ'ארלי מורטון, ג'ושוע ריי סוטון.
יצירות הלהקה > כמהין

היצירה של אמיר קולבן בוחנת את נושא האוכל – אוכל כטרף, אמצעי תקשורת, דימויי גוף, תסכול ותשוקה. קולבן ורקדניו בודקים בדימויים כוריאוגרפים ותיאטרליים את יחסי האהבה/שנאה שיש לנו עם האוכל והארוחה שסביבו.
במופע כמהין צצים סיפורים וקרעי זיכרונות שהמשותף להם הוא אוכל והמשמעות שלו בחייהם ובחיי הסובבים אותם. חילופי הסיפורים והזיכרונות שבהם כל אחד הוא מרכיב בתבשיל של מישהו אחר מתרחשים סביב שולחן אוכל קיים או דמיוני, תוך שינוי המערכים החברתיים ותוך יצירה של טקסים תרבותיים שהופכים למאבק הישרדות של כל בכל ללא הסוואות וגינוני נימוס.
יצירות הלהקה > בבל

יצירת הלהקה נוגעת בסיפור מגדל בבל – מגדל שנבנה בידי אנשים שחלמו לגעת בשמים, ולהגיע למקום שבו שוכנים רק אלוהים ומלאכיו.
מגדל בבל קרס והיהירות האנושית נענשה באובדן התקשורת בין בני האדם - הם החלו לדבר בבליל שפות מבלי שיוכלו להבין אחד את השני. הטכנולוגיה והתקשורת, לכאורה פסגת ההישגים האנושיים, הופכות לעדות לסכלות האנושית. אמירה עכשווית, אישית ואוניברסלית, על חלומות ושברם ועל הכוח הטמון בהתרסקות.
היצירה הועלתה לראשונה לכבוד הציון ל-15 שנים ללהקה.
יצירות הלהקה > שערי ירושלים

שערי ירושלים הוא מופע מרהיב שמשקף את פניה הרבות והמנוגדות של ירושלים. הרקדנים לוקחים את הקהל למסע אמנותי בירושלים – העיר שמחולקת בין קודש לחול, בין ירושלים של זהב לירושלים של אבן, בין המביטים לשמים למביטים לתל אביב. המופע משלב ריקוד מודרני עם מוזיקה מקורית של פיוטים ותפילות. סצנות ריקוד בשערי העיר העתיקה משתלבות במופע בקטעי וידאו דאנס. הפיוט והתפילה מעצימים את המסע אל ירושלים רבת הפנים.
יצירות הלהקה > מי לקח את הגבינה שלי?

הסיפור מתחיל בקבוצת ילדים שובבים המגיעים לספרייה כדי להכין עבודה, אך מהר מאוד משתעממים ועושים בלגן. הם ננזפים על ידי הספרן ומשהם נשאלים על ידו לפשר התנהגותם הפרועה, הם עונים במקהלה: זה משעמם לקרוא! הספרן ההמום מתשובתם מחליט ללמד אותם לקח ויוצא מהחדר. הילדים הנותרים שומעים לחישות מוזרות, בניסיון לספק את סקרנותם, הם פותחים את הדלת ומגלים ספר גדול ומוזר. מתוך הספר יוצא הסופר ובידו חריץ גבינה. מרגע זה ואילך מופיעים המשלים בזה אחר זה. העורב והשועלה, הנמלה והצרצר והאריה והעכבר, עד לסוף הטוב שבו חוזרת הגבינה למקומה בספר והספרן נפרד מהילדים לשלום.
יצירות הלהקה > מחול צעיר

תחרות הכוריאוגרפיה ליוצרים צעירים של להקת קולבן דאנס.
במסגרת התחרות מוצגות יצירות נבחרות של יוצרים צעירים מכל מגמות המחול בירושלים וסביבתה. עם תום המופע מחליט חבר השופטים המקצועי על העבודה הזוכה, והפרס – הצגת העבודה לפני מופע של להקת קולבן דאנס. בנוסף, גם היצירה שנבחרת כחביבת הקהל על ידי הקהל מופיעה לפני מופע של להקת קולבן דאנס.
מחול צעיר בירושלים מתקיים כיוזמה משותפת של להקת קולבן דאנס והפיקוח על המחול במשרד החינוך.
התחרות מתקיימת כל שנה במהלך חודש מרץ.
יצירות הלהקה > צ'ארלי מנדלבאום

היצירה עוסקת בגבולות ובטריטוריות בפן הבין-אישי והחברתי. היצירה מחדדת את קיומם של גבולות (כאלה שאנחנו יצרנו לעצמנו וכאלה שאחרים כפו עלינו). היא חוקרת את המושגים: "שטח הפקר", "טריטוריה", ו"גבול".
יצירות הלהקה > צ'ארלי מנדלבאום > שם היצירה

"צ'רלי" יכול להיות כל אדם, ו"מנדלבאום" הוא כל מה שצ'ארלי לא יכול להיות – מנדלבאום מיוצג על ידי רקדני הלהקה. החלום של מנדלבאום הוא יום אחד להפוך להיות צ'ארלי.
יצירות הלהקה > לחודים

היצירה עלתה לראשונה לציון 25 שנים ללהקה.
היצירה עוסקת בבדידות, ובריחוק חברתי.
יצירות הלהקה > אגם 3.0

היצירה מבוססת על העלילה של יצירת הבלט הקלאסי "אגם הברבורים" – סיפור אהבתם של הנסיך זיגפריד והנסיכה אודט, שקוללה על ידי קוסם והפכה לברבור. היצירה הקלאסית מתפתלת דרך שקרים והתחזויות של הברבור השחר לברבור הלבן – זה שאהבתו של הנסיך מובטחת לו. גם היצירה של קולבן דאנס בהסתרת וחילופי זהויות, וחוקרת שבעולם הווירטואלי, החלפת זהויות היא דבר קל ונפוץ מאוד.
יצירות הלהקה > על הקצה

היצירה מתחילה כשהרקדנים משתלבים עם הקהל המחכה לפתיחת ומתחילים לאלתר (היצירה בעצם מתחילה מחוץ לאולם), לפעמים לבדם ולפעמים בשילוב עם הקהל. היצירה מבקשת לחקור את המרחב האישי של כל אדם ואת גבולות המרחב הזה. כאשר מרחבם הפרטי של הקהל נפרץ, חלק אהבו את זה ונכנסו לאלתור עם הרקדנים, וחלק אחר נרתעו. לאחר מכן היצירה נכנסת לתוך האולם שם הרקדנים ממשיכים לאלתר עם הקהל.
יצירות הלהקה > השתיקה

היצירה חוקרת את גבולות ההשתקה והשתיקה הפנימיות שכל אדם מציב לעצמו. היא עוסקת בהיררכיה ויחסי כוחות, ובמנגנונים הגלויים והסמויים שאדם מציב לעצמו שעלולים לגרום לשתיקה ו/או השתקה, היא גם חוקרת את ההבדלים בשתיקה פנימית של אדם כלפי עצמו ובשתיקה עצמית מול אנשים אחרים. בנוסף, היצירה חוקרת את זה ששתיקה היא שפה בפני עצמה, וחוקרת את ההשפעות של השתיקה.
יצירות הלהקה > אורפאוס

היצירה מבוססת על המיתולוגיה היוונית, ספציפית על מיתוס סיפור אהבתם הבלתי מושגת של אורפאוס ואורידיקה שבה הוא יוצא למסע בתוך השאול בחיפוש אחריה. היצירה חוקרת שאול ועל אהבות שנהרסות. היצירה מסופרת מנקודת המבט של אורפאוס.
קולבן אומר שיצירה זו היא יצירה יותר אישית שלו מאשר פוליטית, בשונה מרוב יצירותיו.
יצירות הלהקה > אורפאוס > שם היצירה

"אורפאוס" הוא שמה של הדמות המיתולוגיה היוונית שממנה מסופרת היצירה.
יצירות הלהקה > ממורנדום

היצירה עוסקת ברעיון של זיכרון ושכחה.
היצירה חוקרת את הגוף והנפש ומקלפת אט אט שכבות שונות. היוצר, אמיר קולבן, סיפר שאחד מהדברים שקורים עם קילופים אילו הוא שנוצרים חיבורים בין דברים שעד אז היו מנותקים ומופרדים. הוא מתאר את היצירה כ"שכבות ארכאולוגיות". חלקים רבים מהיצירה לקוחים מיצירות עבר של הלהקה.
יצירות הלהקה > ככה

עבודה שנוצרה כיצירה משותפת של אמיר קולבן והרקדנים. היצירה מבוססת על הריאיון שמעולם לא התקיים עם אמיר קולבן.
בתחילת המופע יש קטע של סולו של אמיר קולבן, שבמהלכו שאר הרקדנים מתיישבים מסביבו על ספסלים ומתחילים לשאול אותו שאלות ולהקליט אותו (כמו כתבים), לשאלות שהרקדנים שואלים אין תשובות והשאלות "נשארות באוויר" למהלך היצירה. במקום תשובות, הרקדנים מצטרפים בקטעי ריקוד כקבוצה ובקטעים אינדיבידואלים. סיום המופע נראה דומה להתחלתו, כאשר קולבן נמצא באמצע ושאר רקדני הלהקה מקיפים אותו.
יצירות הלהקה > ליהוק

יצירה זו היא חלק מהמופע "DUO" (בחלק מגלגולי המופע). יצירתה של נועה צוק. היצירה מבוצעת על ידי תשעה רקדנים ומתוארת כיצירה שתמיד קורה בה משהו, ללא שום רגע רגוע.
יצירות הלהקה > אדי

יצירה זו היא חלק מהמופע "DUO" (בחלק מגלגולי המופע). היצירה מבוססת באופן רפוי סיפור הטביעה של ספינת הטיטאניק. היצירה משתמשת בסיפור הספינה כמעין מטאפורה למלחמת חרבות ברזל ולאירועי השביעי באוקטובר, למרות שיוצר היצירה גם אומר שזוהי לא יצירה פוליטית. היוצר מתאר את היצירה כיצירה של געגוע לארץ אחרת, לארץ שלווה יותר, שהוא אומר שאולי הייתה קיימת רק בדמיונו.
יצירות הלהקה > אדי > שם היצירה

"אדי" זהו קיצור לשם "אדוארד" – שמו הפרטי של הקברניט בספינת הטיטאניק.
יצירות הלהקה > סיפורי סבתא

יצירה זו היא חלק מהמופע "DUO" (בחלק מגלגולי המופע). יצירה קצרה יחסית. היצירה מורכבת מסיפורים קטנים שאבדו בין דורות. היוצר אומר שלקח השראה מהסיפור של סבתו, שהייתה אישה משכילה מאוד אך לא ידעה לדבר עברית ובגלל זה הוא (אמיר קולבן) לא יכל לתקשר איתה בילדותו, מה שהוביל ששמע את סיפוריה רק דרך אנשים אחרים, שכן המסע הזה השמיט חלקים מהסיפור מאחור.
יצירות הלהקה > מלכת השלג

מופע המיועד לילדים ולכל המשפחה. למופע זוג דמויות ראשיות: קאי וגרדה. המופע שואב השראה מהסיפור של הנס כריסטיאן אנדרסן אך מתאים את הסיפור לסיטואציות המתאימות יותר לחיי הילדים. המוזיקה המשומשת במופע היא מוזיקה של מוצרט.
תקריות חברתיות

בשנת 2011 הלהקה, שממוקמת בעיר ירושלים חוותה התנכלויות רבות מצד החרדים בעיר והתבקשה לכסות את חלונות הסטודיו בעת החזרות. הנהלת הלהקה פעלה על פי בקשות החרדים עד שהיא החליטה שזה מספיק, ההנהלה הבינה שהפעילות של הלהקה היא פעילות תרבותית ולגיטימית ואין סיבה שיצטרכו להשאיר את החלונות מכוסים בכל זמן ביום.
ראו גם

האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
לקריאה נוספת

אשל, רות. "עשרים שנה לבמת "הרמת מסך" (2009–1989)". כתב עת מחול עכשיו, גיליון 17, מאי 2010, עמ' 3-8.
אשל, רות. "פריחת המחול העכשווי בישראל כיום". כתב עת מחול עכשיו, גיליון 14, אוקטובר 2008, עמ' 3-7
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  ענת זכריה, אמיר קולבן בין החיים לאגדה, באתר הבמה, ‏21 ביולי 2019
↑  סוניה זוולסקה, הגעתי מפולין והתאהבתי בתל אביב ממבט ראשון. החלטתי לא לעזוב, באתר TimeOut, ‏30 ביוני 2024
↑   שיר חכם, “קולבן דאנס” הירושלמית תופיע בסן פרנסיסקו עם להקת מרגרט ג’נקינס, באתר הארץ, 2 במאי 2013
1 2  כמהין, באתר הארכיון של להקת קולבן דאנס, ‏28 בינואר 2021
1 2  ענת מוניץ, מגדל שראשו בשמים, באתר הבמה, ‏2 ביוני 2011
↑  שערי ירושלים - קולבן דאנס, באתר הבמה
↑  רקדנים חדשים ב"קולבן דאנס", באתר הבמה, ‏28 באוקטובר 2010
1 2  צ'ארלי מנדלבאום, באתר ארכיון להקת קולבן דאנס, ‏18 בינואר 2021
↑  צ'רלי מנדלבאום - קולבן דאנס, באתר הבמה
↑  חגית פלג-רותם, ‏מחול תיאטרלי עמוס במיוחד: להקת קולבן דאנס עם מופע חדש, באתר גלובס, 31 בדצמבר 2013
1 2  אמיר קולבן, לחודים: מופע המחול שניבא את תחושת הבדידות בקורונה, באתר TimeOut, ‏23 ביוני 2021
↑  להקת קולבן דאנס - אגם 3.0, באתר הבמה
↑   טל לוין, "על הקצה" של קולבן דאנס: מתאים גם לאלה ש"לא מבינים במחול", באתר הארץ, 28 בנובמבר 2018
↑  השתיקה, באתר הארכיון של להקת קולבן דאנס, ‏18 בינואר 2021
↑  שמואל סרדינס, מופע "השתיקה" של להקת 'קולבן דאנס' בדרכו לאשדוד, באתר אשדודנט, ‏17 במרץ 2019
↑  קולבן דאנס במופע "שתיקה", באתר הבמה, ‏3 בדצמבר 2019
↑  ויקטוריה קונבסקי, זעקת השתיקה של קולבן דאנס, באתר כאן אשדוד, ‏26 במרץ 2019
↑  אורפאוס, באתר הארכיון של להקת קולבן דאנס, ‏28 בינואר 2021
1 2 3  מאיה נחום שחל, לרדת לשאוֹל בירושלים: מופע המחול אורפאוס בפסטיבל לאמנויות, באתר כלכליסט, 7 באפריל 2019
1 2  ממורנדום, באתר הארכיון של להקת קולבן דאנס, ‏28 בינואר 2021
1 2  שרה פלד, אמש במחול: "ככה" של להקת קולבן דאנס חוזרת להופיע, באתר מגפון, ‏28 בדצמבר 2023
↑  ככה - להקת קולבן דאנס, באתר עיריית חיפה
1 2 3 4   רן בראון, קולבן דאנס: יצירה מקורית לצד ייצוג פורנוגרפי ונעדר מורכבות של אסון, באתר הארץ, 26 ביולי 2024
1 2  DUO - להקת המחול קולבן דאנס, באתר עיריית חיפה
1 2 3  רותם שרון, אדי - יצירתו החדשה של אמיר קולבן תעלה בסוף החודש בב"ש, באתר באר שבע נט, ‏15 ביולי 2024
1 2  שרון מאירוביץ, להקת קולבן דאנס יוצאת במופע בכורה DUO: שתי יצירות מחול חדשות בערב אחד, באתר אפס שמונה חדשות, ‏8 ביולי 2024
1 2 3 4  אמיר קולבן, בקיץ 2023 לא העלתי בדעתי את ה-7.10, אבל חשבתי על הטיטאניק, באתר TimeOut, ‏9 בינואר 2025
1 2  להקת קולבן דאנס - DUO, באתר הבמה
1 2  רועי אלמן, החרדים נגד הסטודיו למחול, באתר mynet, ‏21 בנובמבר 2011
1 2  יוסי אלי, בלחץ החרדים: רקדניות מתאמנות מאחורי וילון, באתר nrg‏, 20 בנובמבר 2011
1 2  ניר חסון, Protest Against Exclusion of Women From Jerusalem's Public Spaces Brings Dance to the Street, הארץ, ‏20 בנובמבר 2011 (באנגלית)
משבר האופיואידים בארצות הברית

מקרי המוות ממנת יתר של אופיואידים לפי מגדר בשנים 1999–2019
שיעור התמותה כתוצאה ממנת יתר של אופיואידים בארצות הברית, לפי סוג, בין השנים 1999–2018
משבר האופיואידים בארצות הברית (מכונה גם: מגפת האופיואידים) הוא תיאור למשבר המתקיים בארצות הברית בו ישנו שימוש היתר בתרופות אופיואידיות, הן במרשם לשימושים רפואיים, והן ממקורות בלתי חוקיים המתרחש בארצות הברית. המשבר החל בארצות הברית בסוף שנות ה-90, כאשר תרופות אופיואידיות נרשמו בתדירות גוברת לטיפול בכאבים, מה שהביא לעלייה כוללת בשימוש באופיואידים בשנים לאחר מכן. משנת 1999 ועד ל-2020, מתו כמעט 841,000 איש כתוצאה ממנות יתר שכללו אופיואידים. מספר הקורבנות שמתים ממנת יתר הקשורה לאופיואידים עולה בהתמדה - בשנת 2006 מתו כתוצאה מכך 18 אלף איש, ב-2017, מתו 47,000. עד שנת 2021 הוא הגיע ל-81 אלף בשנה. ובשנת 2022 כ־109 אלף מקרי מוות.
בשנת 2017 הכריזו השלטונות בארצות הברית כי משבר האופיואידים מהווה מצב חירום בריאותי. הכרזה זו הוארכה שוב באוקטובר 2021. מחקר שנערך בארצות הברית בשנת 2015 מצא שיותר משליש מהתושבים הבוגרים במדינה צרכו אופיואידים במהלך השנה החולפת, אך רובם הגדול של הצרכנים סבורים כי הם משתמשים בהן בצורה תקינה.
השימוש באופיואידיים הופך רווח יותר בקרב נשים צעירות לבנות, ורווח יותר בקרב צעירים. הבעיה נפוצה יותר באזורים כפריים יותר של ארצות הברית. כתוצאה ממשבר האופיואידים, ירדה תוחלת החיים בארצות הברית בשנים 2015–2017.
בשנת 2011, החל ממשל אובמה להתמודד עם המשבר. בשנת 2016, אישר הנשיא אובמה הקצאת משאבים נרחבת למחקר וטיפול עבור ד"ר תומאס פרידן, מנהל המרכז לבקרת מחלות, שטען כי "אמריקה מוצפת באופיואידים, ונדרשת פעולת חירום". לאחר מכן, מושלים של מספר מדינות הכריזו על מצב חירום בטיפול במצב בתוך תחומי מדינתם. ב-2017 הכריז נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ, על "מלחמה במשככי כאבים" וטען: "זו מגפה עולמית, וזה דורש מאיתנו להתעמת עם המשבר על כל המורכבויות שלו. בשנה שעברה איבדנו 175 בני אדם ביום, שבעה מדי שעה כתוצאה ממנת יתר. זה גורם המוות הגדול ביותר - יותר מתאונות דרכים ורצח בנשק חם גם יחד". עד שנת 2022 שיעור התמותה עלה ל-300 אנשים ביום.
משבר האופיואידים חמור במיוחד בארצות הברית, אבל הוא מתפשט גם למדינות אחרות כולל קנדה ובריטניה.
רקע

אופיואידים הם קבוצה של תרכובות ממכרות מאוד, הנקשרות לקולטני האופיואיד במערכת העצבים ובמקומות אחרים בגוף. אופיואידים שימשו כמשככי כאבים, בהיותם אפקטיביים מאוד בשיכוך כאבים חזקים, אך פחות יעילים בטיפול בכאבים כרוניים. תרופות אלו מהוות סכנה חמורה מאוד להתמכרות, מנת יתר, וכן השפעות ארוכות טווח נוספות כמו סבילות לתרופה ופיתוח תלות פיזית בשימוש בה. בקבוצת חומרים זו ישנם אופיואידים סינתטיים וחצי סינתטיים, וישנם אופיאטיים - תרכובות הנוצרות בטבע, כגון מורפין. ספציפית, משבר האופיואידים בארצות הברית, מתייחס לעליה בשימוש בתרופות האופיואידיות, כאשר הכוונה בדרך כלל היא לאופיואידים סינתטיים כגון פנטניל, ובעיקר לאופיואידיים סינתטיים למחצה כגון הרואין, אוקסיקודון (אוקסיקונטין, פרקוסט, אנדוסט), הידרוקודון (Hydrocodone; (אנ')) ועוד.
הפוטנטיות והזמינות הרבה של תרופות אופיואידיות, הפכו אותן לפופולריות הן בשימושים רפואיים שונים, וכן כסמים המשמשים לבילוי, הנאה, אופוריה וכדומה. ב-2018, ניתנו 168 מיליון מרשמים לתרופות אופיואידיות בארצות הברית. כאשר המשתמשים בתרופה ממשיכים לצרוך אותה מעבר להנחיות הרפואיות שקיבלו, בין אם כדי להפחית כאבים ובין אם לצורך תחושת אופוריה, יש בכך כדי להוות סמן לתחילתה של התמכרות ופיתוח תלות בתרופה האופיואידית. ב-2018 נמצא שיותר מעשרה מיליון אמריקאים השתמשו בתרופות אלו מעבר להנחיות הרפואיות, ויותר מ-47,000 אמריקאים מתו כתוצאה מכך.
על פי נתונים של סוכנות המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן (CDC), בין נובמבר 2019 לאוקטובר 2023 מתו בארצות הברית כ–270,000 אנשים ממנת יתר של אופיואידים סינתטיים.
רקע > השלכות פוליטיות

המשבר הופך לסוגיה פוליטית והבוחרים האמריקאים מתייחסים למגפת האופיואידים כנושא בעדיפות גבוהה. בשבע מדינות מתנדנדות, כשמונה מתוך עשרה בוחרים סבורים שהשימוש בפנטניל הוא נושא חשוב לגבי בחירת המועמד שעבורו יצביעו בנובמבר 2024. הבוחרים רואים בדרך כלל את צרכני הסמים האמריקאים ואת קרטלי הסמים ממקסיקו כאחראים למשבר. בנושא זה יש הסכמה בקרב מצביעים משני צדי המתרס הפוליטי, שארצות הברית צריכה לנהל מאבק משותף עם מקסיקו וקנדה נגד הסחר בסמים.
על פי נתונים מארכיון חדשות הטלוויזיה של אתר Internet Archive, האזכורים של פנטניל בשלושת ערוצי החדשות הגדולים במדינה הגיעו לשיא במרץ 2023, שבו היו התייחסויות לפנטניל ב–1,900 קטעי וידאו בני 15 שניות.
על פי נתוני Google Trends, מאז תחילת 2022, החיפוש בגוגל בארצות הברית של המונח פנטניל עלה על זה של המונח אופיואידים, והגיע לשיא של כל הזמנים בספטמבר 2022.
גורמים > לאחר שינוי ההרכב של אוקסיקונטין

בשנת 2007 הפסידה פרדו לראשונה בתביעה שהוגשה נגד החברה בגין שיווק האוקסיקונטין. שלושה ממנהליה הבכירים של החברה הורשעו במסגרת הסדר טיעון שנחשב מקל, ובו שילמו קנסות בשווי 34 מיליון דולרים, וחברת פרדו הודתה בעבירה של "תיוג מטעה" ("misbranding"), ושילמה 600 מיליון דולרים כקנס. בעקבות תביעות רבות שהוגשו נגד פרדו ולחץ ציבורי נגד החברה, פרדו שינתה את הרכב הכדור אוקסיקונטין, כך שיהיה בלתי אפשרי לרסק את הכדור ולהסניף אותו או להזריק אותו לגוף, וניתן לצרוך אותו רק על ידי בליעה.
הגל השני של המשבר החל בשנת 2010, והתאפיין בעלייה בשימוש בהרואין ובמקרי מוות ממנת יתר. בין 2005 ל-2012, מספר המשתמשים בהרואין בארצות הברית עלה מ-380,000 ל-670,000. מספר מקרי המוות כתוצאה משימוש בהרואין ב-2010 עמד על 2,789, עלייה של 50% מהשנה שקדמה לה. עלייה זו שיקפה את העלייה באספקת הרואין בארצות הברית ואת הירידה במחיר הסם, מה שעודד משתמשים רבים שפיתחו תלות באופיואידים, וכן סבילות לאופיואידים, לעבור מצריכה של אופיואידים במרשם לשימוש בהרואין, כאלטרנטיבה זולה, זמינה ופוטנטית יותר. ב-2012 פרסם "ניו אינגלנד ג'ורנל אוף מדיסין" מחקר שמצא כי "76% מאלה המבקשים עזרה על רקע של התמכרות להרואין, החלו את ההתמכרות בתרופות מרשם אופיואידיות, בעיקר אוקסיקונטין".
הגל השלישי של המשבר החל בשנת 2013, ועודנו נמשך עד היום. גל זה התרחש במקביל לעלייה במקרי מוות כתוצאה מאופיואידים סינתטיים, ובפרט פנטניל שהופק בצורה לא חוקית. כתוצאה מן המבנה של מערכת הבריאות בארצות הברית, אזרחים אמריקאים רבים מקבלים את הטיפול הרפואי שלהם דרך חברות ביטוח בריאות פרטיות, אשר לרוב מעדיפות להפנות את המבוטחים לטיפול תרופתי, על חשבון מימון חלופות טיפול יקרות יותר. לפי פרופ' ג'ודית פיינברג, "מרבית הביטוחים, ובייחוד אלו של חסרי אמצעים, לא מוכנים לשלם על שום דבר מלבד כדורים". תרופות אופיואידיות במרשם ניתנות ב-40% יותר בארצות הברית מאשר מדינות מפותחות אחרות כמו גרמניה וקנדה. בעוד בשנים 2001 עד 2010 נרשמה עלייה בהתווית מרשמים לתרופות אופיואידיות, באותה תקופה גם נרשמה ירידה במתן משככי כאבים לא-אופיואידים (אספירין, איבופרופן וכדומה), אף על פי שלא נרשם שינוי מגמה כלשהו ברמת הכאב של אזרחי ארצות הברית.
כתוצאה מן המגמות המתוארות לעיל, החלו להתפרסם חוות דעת רפואיות שונות, לפיהן אין די ראיות לכך שתרופות אופיואידיות אכן מועילות בטיפול בכאבים כרוניים שלא נגרמו כתוצאה ממחלת הסרטן. החל משנת 2012, מספר המרשמים לתרופות אופיואידיות החל לרדת בכל שנה, אם כי המספרים עדיין גבוהים. ישנם עדיין 58 מרשמים לתרופות אופיואידיות על כל מאה אמריקאים (נכון לשנת 2017). המאפיינים של תחומי שיפוט בהם יש שיעורים גבוהים של מרשמים לתרופות אופיואידיות על כל תושב כוללים: ערים קטנות יחסית; ערים עם יותר רופאי שיניים ורופאים על כל תושב; ערים בהן יש אחוז גבוה יחסית של תושבים לבנים; ערים עם אחוז גבוה של אזרחים ללא ביטוח בריאות או מובטלים; ערים בהן יש שכיחות גבוהה באוכלוסייה של אנשים הסובלים מסוכרת, דלקת מפרקים או נכות.