מלאקה
היסטוריה > סולטנות מלאקה (1400–1511)

העיר נוסדה על ידי הנסיך המלאי-הינדי פרמסווארה, ששלט על העיר פלמבנג שבסומטרה כווסל של קיסר אימפריית מג'פהיט שבג'אווה. פרמסווארה ניסה למרוד בקיסר ונמלט מצבאותיו של האחרון אל טומסיק (Temasek וגם Tumasik - סינגפור העתיקה), אז בשלטון של שליט מלאי בחסות ממלכת סיאם. הוא השתלט על טומסיק ושלט בה 5 שנים, עד שהעיר הותקפה על ידי צי שנשלח מג'אווה על ידי אימפריית מג'פהיט. בעקבות ההתקפה, הפליגו הנסיך ואנשי חצרו צפונה במעלה חצי האי המלאי, עד שהגיעו לאתר שבו נשפך נהר הברטם (כיום הנהר מלאקה) לים, במקום הצר ביותר במצר ים שעתיד להיקרא מצר מלאקה. הנסיך החליט להקים במקום זה את בירתו החדשה בזכות התנאים הטופוגרפיים של המקום - גבעות המקיפות אותו ומגינות מרוחות המונסון, ביצות המונעות גישה לגבעות מצד היבשה ושפך הנהר שיכול היה לשמש כנמל מים עמוקים. על אחת הגבעות הוא הקים ארמון מבוצר.
הדעות חלוקות לגבי שנת הייסוד המדויקת. העיר עצמה חגגה את שנת ה-600 לייסודה באוגוסט 1990, כלומר על פי שלטונות העיר היא נוסדה ב-1390, אבל היסטוריונים שונים נוקבים בתאריכים שונים בין 1376 ל-1402, כשהשנה המקובלת ביותר היא 1396. גם מקור שם העיר שנוי במחלוקת. הסיפור המקובל על מקור שם העיר מתאר כיצד פרמסווארה נח מתחת לעץ במהלך מסע ציד וצפה בכלביו מנסים לתקוף איילון מלאי - מין יונק קטן - שהתגונן בפניהם בעוז. אומץ הלב שהראה האיילון הזכיר לנסיך את מצבו והוא החליט לקרוא למקום על שם העץ שתחתיו נח. העץ, אמבליקה שחורה (Phyllanthus emblica), קרוי במלאית "פוקוק מלאקה" (Pokok Melaka). מכאן שם העיר (שממנו נגזרו אחר כך שמות הנהר העובר בעיר, המדינה שבה היא נמצאת ומצר הים הסמוך).
היישוב החדש התפתח במהירות. אנשיו של פרמסווארה עיבדו את השדות שמסביב וגידלו בהם בננות, קני סוכר ובטטות. פרמסווארה טיפח את המסחר, ובתוך זמן קצר נפוצה השמועה בשווקים של דרום-מזרח אסיה והודו על נמל המסחר החדש. בתוך שנתיים מייסוד היישוב גדלה אוכלוסייתו ל-2,000 נפש. במקום התיישבו סינים, הודים, בורמזים, תושבים מג'אווה וממקומות אחרים. הידיעות על מרכז הסחר החדש הגיעו עד בייג'ינג בירת סין. ב-1405 ביקר במלאקה שליח מטעם קיסר סין. ביקורו אפשר לסוחרים סיניים להקים מחסנים בעיירה. שליח ששלח פרמסווארה לקיסר יונג לה, הקיסר השלישי משושלת מינג, חיזק את הקשרים עם האימפריה הסינית. יונג לה שלח עם השליח מכתב שבו הכיר רשמית בפרמסווארה כשליט מלאקה, ומלאקה הוכרה כמדינת חסות של סין. השליח חזר בצי של האדמירל ג'נג חה במסעו הראשון ב-1405. ג'נג חה עתיד היה לבקר במלאקה כמעט בכל שבעת מסעותיו הנודעים.
פרמסווארה נשא לאישה נסיכה מוסלמית מממלכת פסאי (Pasai) שבצפון סומטרה, נשואיו היו מוצלחים, ותרמו למעמדו. ב-1409 התאסלם, והוסיף לעצמו את השם הפרסי "אסכנדר שאה" ואת התואר סולטאן. שנתיים אחר כך ביקר הסולטאן וכל משפחתו, בלוויית פמליה בת 540 איש, בסין על מנת לחלוק כבוד לקיסר יונג לה. פרמסווארה מת ב-1414.
את פרמסווארה ירש בנו, שכונה הסולטאן מגאט איסקנדר שאה (Megat Iskandar Syah; שלט 1414–1424). מלאקה המשיכה לשגשג תחת שלטונו. בדיל נתגלה בחלקה הצפוני של מלאקה, מהיערות שבסביבה הפיקו פחמי עץ ושרף, בשדות גידלו בננות, קני סוכר, אננס, בצל, זנגביל, חרדל, דלעת, ומלון. דקלים כדוגמת דקל הסאגו גדלו במטעים. בנוסף גידלו במקום חיות משק כדוגמת ברווזים, תרנגולות, תאו ועזים. גם המסחר פרח והסוחרים שילמו מס תמורת השימוש בנמל מלאקה כנמל ביניים. העיר הוקפה בחומה ובמרכזה הוקמה מצודה, שבמחסניה נשמרו אוצרות הסולטנות ומלאי המזון שלה. מלאקה המשיכה להיות מדינת חסות של הסינים. והסולטאן הקפיד לשלוח לבייג'ינג משלחות בראשות אחד מבניו כמעט מדי שנה. על פי בקשתו, שלח קיסר סין ב-1419 אזהרה למלך סיאם שלא לתקוף את מלאקה.
עם מותו של מגאט איסקנדר שאה עלה על כיסאו בנו, שכונה הסולטאן מוחמד שאה (Muhammad Syah; שלט 1424–1444). כבר עם עלייתו לשלטון נסע הסולטאן החדש לבייג'ינג על מנת לבשר על מות אביו ועלייתו לשלטון. ב-1433 הוא נסע שוב ושהה בסין שנתיים. אלא שב-1434 השתנתה המדיניות בסין. סין נסגרה כלפי חוץ והפסיקה להתעניין במתרחש במדינות אחרות. תרומת הסולטאן הזה למורשת של סולטנות מלאקה הייתה בייצוב השלטון, כאשר קבע את מבנה האדמיניסטרציה העתידית של הסולטנות, שכללה: ראש ממשלה (Bendahara), שר אוצר, ממונה על ביטחון הפנים, מפקד צבא היבשה ומפקד צי, וכן קיבע סדרה ארוכה של מנהגים ואיסורים. בנו, ראג'א איברהים (Raja Ibrahim) עלה לשלטון וכונה הסולטאן אבו שהיד שאה (Abu Syahid; שלט 1445–1446), אף שלא היה בכור בניו. ראג'א קסים (Raja Kassim), אחיו החורג, שהיה בכור בניו של הסולטאן מוחמד שאה, קשר כנגדו יחד עם ראש הממשלה ושר האוצר ובהתקפה מתוכננת נרצח הסולטאן אבו שהיד בדקירות סכין. ראג'א קסים עלה לשלטון הסולטאן מט'פר שאה (Muzaffar Syah; שלט 1446–1456). בתקופתו הדפה הסולטנות שתי התקפות של ממלכת סיאם - ב-1446 התקפה מהיבשה, וב-1456 התקפה ימית.
את הסולטאן מט'פר ירש בנו, ראג'א עבדולה (Raja Abdullah), כסולטאן מנסור שאה (Mansur Syah; שלט 1456–1477). אשתו הייתה האנג לי פו (ה), בתו של שי דאן לי באו מפאלמבאנג. תקופתו נחשבת כתור הזהב של הסולטנות. מדינות רבות בחצי האי המלאי, בסומטרה, בבורנאו ובאיים נוספים, הפכו למדינות חסות של הסולטנות. מלאקה הפכה לגורם חשוב בסחר התבלינים בשל היותה גשר בין איי התבלינים לבין השווקים במזרח התיכון ובאירופה, והסולטנות הייתה למרכז הפצת האסלאם במלאיה ובסומטרה. הסולטאן הבא, עלאא אלדין קרי משובש "אלאודין", ריאיאת שאה (Alauddin Riayat Syah 1488–1477), מת בנסיבות מסתוריות, ועל כיסאו עלה בנו, ראג'א מחמוד, כסולטאן מחמוד שאה, סולטאן מלאקה (Mahmud Syah; שלט 1488–1511), הסולטאן השמיני והאחרון של סולטנות מלאקה. בתחילת המאה ה-16 הייתה סולטנות מלאקה בשיא כוחה ותהילתה. העיר הייתה לבירת אימפריה רחבה, מרכז מסחר בבדים מהודו, חרסינה ומשי מסין ותבלינים מאיי התבלינים, כמו גם מרכז להפצת האסלאם בארכיפלג של מלאיה. אך דווקא בתקופה משגשגת זו עתידה הייתה הסולטנות להסתיים בחטף.
ב-11 באוגוסט 1509 הגיעה לנמל מלאקה משלחת בת 5 ספינות פורטוגזיות, שבראשה עמד דיוגו לופש דה סקווירה (Diogo Lopes de Sequeira). קורות משלחת זו עתידות היו להתחיל תקופה חדשה במלאקה – תקופת השלטון הפורטוגזי.