stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עשרים אלף מיל מתחת למים

ערך זה עוסק בספר מאת ז'ול ורן. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

עטיפת הספר בהוצאת כתר (שנת 2011)
 מידע כללי
 מאת:  ז'ול ורן
 איורים:  אלפונסו דה נוביל, אדוארד ריו, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 שפת המקור:  צרפתית
 תורגם לשפות:  אנגלית, עברית ורבות אחרות
 סוגה:  מדע בדיוני
 נושא:  הרפתקאות, מדע בדיוני, ים
 מקום התרחשות:  ניו יורק, ים סוף, האוקיינוס הדרומי, הים התיכון, סרי לנקה, כרתים, האוקיינוס האטלנטי, צרפת, האוקיינוס השקט, הודו, נורווגיה, הקוטב הדרומי 
 הוצאה
 הוצאה:  פייר־ז'ול הצל
 תאריך הוצאה:  1870 (כספר שלם) 1869 עד 1870 (כסדרה)
 מספר עמודים:  312 או 435 (תלוי בגרסת ההוצאה)
 הוצאה בעברית
 תרגום:  ראו רשימה למטה
 פרסים
 100 ספרי המדע הבדיוני והפנטזיה הטובים ביותר של NPR 
 סדרה
 ספר קודם:  ילדי רב החובל גרנט 
 הספר הבא:  אי התעלומות, גיבורי הירח 
 
עשרים אלף מיל מתחת למים (בצרפתית: Vingt Mille Lieues sous les mers) הוא ספר מדע בדיוני קלאסי שנכתב על ידי הסופר הצרפתי ז'ול ורן ויצא לאור בשנת 1870. תרגום מדויק יותר של שם הספר הוא "עשרים אלף ליגות מתחת לים", כשהכוונה למרחק אותו עוברת הצוללת בסיפור. מרחק זה גדול פי שלושה מזה המופיע בשמו העברי של הספר, והגיוני יותר אם עוקבים אחר מסלול השיט.
הספר מספר על עלילותיו של קפטן נמו והצוללת שלו, נאוטילוס, שנקראה על שם הצוללת הראשונה של רוברט פולטון, מנקודת מבטו של אחד הנוסעים, פרופסור פייר ארונקס הצרפתי. הפרופסור נמצא בצוללת יחד עם משרתו הנאמן, קונסי וצייד לווייתנים (שתמיד מנסה לברוח מהצוללת) בשם נד לנד. השלושה ושאר הצוות הם אסירים בנאוטילוס.
עלילה

הספר נפתח בתיאור מהומה תקשורתית שהתרחשה בעולם בשנת 1866. נפוצו ידיעות שמקורן בכל רחבי תבל, מספינות באוקיינוס, לפיהן צופים על אוניות ראו "עצם ענקי" בים. התיאורים שהתקבלו היו דומים והעצם שצפו בו היה בעל ציר אורך, מפיץ אור זוהר, גודלו אינו נראה לעין והוא מהיר במהלכו יותר מלווייתן. אחת האוניות שנפגעה מהעצם הועלתה על מבדוק, ושם התגלה כי בשלד האונייה, שהיה מיציקת ברזל, בעומק של 2.5 מטר מתחת לפני המים, נוצר שקע בעומק של 4 ס"מ. הפתיעה העובדה כי לאחר ה"נגיחה" הצליח העצם שפגע באונייה לסגת מהמגע עם האונייה ולא נשאר תקוע בשלד. בדיקה של האסונות הימיים מאותה תקופה העלה כי 200 ספינות לפחות נעלמו מעל פני הים. מכאן עלתה השאלה האם ייתכן כי העצם עשה זאת.
עלילה > חלק ראשון: משלחת החקר

מספר הסיפור, פייר ארונקס (Pierre Aronnax), פרופסור מהמוזיאון של פריז, מקבל הזמנה להצטרף למשלחת חקר באוניית מלחמה של ארצות הברית על שם אברהם לינקולן כדי לעמוד על טיבו של העצם. על צוות החוקרים מוטל לבחון האם מדובר בבעל חיים, במפלצת או ב"אונייה" הנוסעת מתחת לפני המים. לאחר שארונקס מקבל את ההזמנה הוא יוצא לדרך עם משרתו קוֹנסֵי. על האונייה הוא פוגש את צייד הלווייתנים נד לנד (Ned Land). לאחר שלושה חודשים בים שבהם חיפושי הקברניט אחר העצם מעלים חרס, הוא מחליט לסיים את מסעו ואז באה ההפתעה – המשלחת גילתה את ה"מפלצת". הצופים על האונייה מבחינים באור חזק בוקע מתוך הים, מגוף בעל צורה מוארכת ובמרכזו מוקד אור שנדלק וכבה. כעת נוצר מגע בין אוניית המלחמה של ארצות הברית לבין העצם המסתורי ולבסוף, מול חופי יפן, 200 מיל מהחוף, אוניית המלחמה מוטבעת ושלושת הנוסעים נופלים לים. לאחר שהייה של לילה בים הם מוצאים עצמם על סיפונה של ה"מפלצת", ואז הם מגלים שהיא עשויה מתכת. הם ממתינים על גבה לישועתם עד שלבסוף מופיעים שמונה מלחים, המורידים אותם לתוך המפלצת שהיא בעצם צוללת ששמה נאוטילוס. בצוללת הם טועמים תבשילים לא מוכרים. הם מקבלים בגדים עשויים מאריג לא מוכר, ומערכת סכו"ם שעל כל אחד מכליה חרוט "Mobilis in Mobili" שפרושו "תנועה בתוך תנועה" ומתחת לכיתוב חרוטה האות N. האות N מסמלת את שם הצוללת. בהמשך הם פוגשים את מפקדה "קפיטן נֶמוֹ", המבשר להם כי הם יהיו חופשיים לנוע בצוללת הואיל ולא ישובו יותר ליבשה.
עלילה > חלק שני: בנאוטילוס

קפטן נמו מציג את עמדתו בפני הפרופסור וחבורתו ואומר להם כי ניתק את עצמו מהחברה ומבקש מהם כי לא יזכירו לו את חוקיה בצוללת. הוא לוקח את ארונקס לסיור באונייה ומראה לו חדר אוכל מפואר. על השולחן מונחים מאכלים עשירי זרחן מתוצרת החי והצומח הימי. קפטן נמו מסביר לו כי המוצרים שימצא בצוללת, כמו: בדים, בשמים ורהיטים, עשויים כולם מחומרי הגלם המצויים בים. רק הספרים, אוצרות האמנות והאוספים המדעיים שבנאוטילוס נקנו ביבשה. ארונקס מגלה, לפי כתבי העת שהוא מצא, כי הקנייה התבצעה שלוש שנים לפני כן.
הנושא המרתק את הפרופסור הוא מהו מקור האנרגיה של הצוללת. קפטן נמו מסביר לו כי את החשמל, הצוללת מפיקה בתהליכים פיזיקליים וכימיים. קפטן נמו מספר כיצד בנה את הצוללת: חלקיה השונים הוזמנו ממספנות ברחבי תבל, כאשר מכל אחת מהמספנות הוזמן החלק שבו היא מתמחה. כל החלקים הורכבו במקום סודי, שהועלה באש. בסיום הסיור מראה קפטן נמו לפרופסור כיצד הוא מנווט את הצוללת מתחת לפני האוקיינוס. קפטן נמו מספר לו כי מהירות הצוללת מגיעה לחמישים מיל ימי (80–90 ק"מ) לשעה. בסוף הסיור מזמין הקפטן את ארונקס למסע ציד ביערות תת־ימיים, שם הוא מגלה שלל צמחים ויצורים החיים בים.
לאחר מסע של 11,340 מיל מאז טביעת אוניית המלחמה האמריקאית "אברהם לינקולן" מול חופי יפן הם מגיעים לאיי גינאה החדשה ומבקשים מקפטן נמו לעלות ליבשה, אחרי חודשיים של "כליאה" בצוללת. באי הם נתקלים בילידים, המבריחים אותם חזרה לחוף. בעזרת נשק מיוחד מצליח קפטן נמו לחלץ אותם, והם חוזרים לנאוטילוס.
המחצית הראשונה של הספר מסתיימת במסתורין. קפטן נמו מביט במשקפת ומגלה באופק עצם מסתורי וכולא את נוסעיו בתאם. מתרחש אירוע שבמהלכו נפצע ומת אחד המלחים. הוא מובא לקבורה בטקס מכובד בבית הקברות של האלמוגים, מקום שם יהיה רחוק מטווח "הכרישים ובני האדם".
עלילה > חלק שלישי: בעולם התרבותי

הנאוטילוס מגיעה לסרי לנקה. הצוות והנוסעים יוצאים מהצוללת במטרה לשלות פנינים. הם מחלצים שולה פנינים משיני כריש, אך קפטן נמו מותקף על ידי כריש ונד לנד מציל אותו. הם ממשיכים בהפלגה מהאוקיינוס ההודי לים התיכון דרך מנהרה ימית המצויה מתחת לתעלת סואץ. לנד רוצה לנצל את ההזדמנות לברוח כאשר יגיעו לים התיכון, ובהתקרבם לחופי אירופה הוא מתכנן להימלט. באי כרתים יוצא קפטן נמו מהצוללת ומוסר לצולל מהאי שתושביו מורדים בטורקיה תיבה מלאה מטילי זהב. הפרופסור תוהה כיצד קפטן נמו ידע על כך, אך אינו מקבל הסבר. הצוללת חולפת בתוך זרם של מים רותחים, היוצאים מהר הגעש התת־קרקעי שבמרכז האי סנטוריני, ותוך 48 שעות הנאוטילוס חוצה את מצר גיברלטר ומגיעה לאוקיינוס האטלנטי. בטרם עזיבתם את מערב הים התיכון, בין צפון אפריקה לבין צרפת, נוסעיה צופים בשרידי אוניות טרופות, מכל הגדלים ומכל התקופות, מעין "בית קברות לאוניות". בכניסה לאוקיינוס האטלנטי הם מגלים מצבור של אוניות טבועות שמבטנן נשפכים מטילי זהב. היו אלה אוניות שהובילו שלל מאמריקה הדרומית לספרד, אך נטרפו בדרך. קפטן נמו מגלה לפרופסור כי מטילי הזהב שהוא נוטל מהאוניות נועדו לממן מרידות של עמים משועבדים, כמו היוונים שזכו קודם בתיבת הזהב. קפטן נמו ואורחיו יוצאים לסיור על קרקעית הים, ושם הם מגלים שרידים של עיר שלמה: אטלנטיס. במרחבי האוקיינוס הם מגיעים לנמל הבית של הצוללת, המצוי בלוע הר געש, והכניסה אליו היא בתעלה תת־ימית. שם הם מצטיידים בנתרן הדרוש להם להפקת אנרגיה בהמשך המסע. הם ממשיכים באוקיינוס, ופוגשים לווייתנים. לנד צד אחד מהם ומשפר את תפריט הנוסעים. הצוללת ממשיכה דרומה, והנוסעים מוצאים עצמם מתחת לקוטב הדרומי. הצוות והנוסעים עולים על הקרקע וקפטן נמו מכריז כי הוא בעל החזקה על שטחה של יבשת אנטארקטיקה.
עלילה > חלק אחרון: אסונות

לאחר חמישה חודשים מתחילת המסע יוצאת הנאוטילוס מאזור הקוטב הדרומי צפונה, בחזרה אל האוקיינוס האטלנטי, אך הפעם התוכנית היא הפלגה לאורך חופי אמריקה. הצוללת יוצאת מאזור הקוטב בנסיעה מתחת לקרחונים. הר קרח, הצף מעל הצוללת, מתהפך ועוצר את מסעה. קפטן נמו מנסה לחלץ את הצוללת, ללא הצלחה. הוא מגלה כי הצוללת נמצאת במנהרה תת־ימית, החסומה מכל צדדיה בקרחונים. הוא מחליט כי הנאוטילוס תעלה על פני המים, באופן אנכי. הוא מורה על חציבה ידנית של הקרח המצוי מעל הצוללת. הצוות מצליח לסלק את רוב הקרח המפריד בין הצוללת לבין פני הים אך אספקת האוויר לצוללת בסכנה. לאחר שישה ימים ללא מגע עם אוויר כדור הארץ מפעיל קפטן נמו את מנועי הצוללת, מזרים קיטור לעבר הקרח שחוסם את דרכה ומפלס לה דרך כלפי מעלה. נוסעי הצוללת ניצלו. הם עוברים את ארץ האש, שפך נהר האמזונאס, ומגיעים לאזור של בעלי חיים ימיים ענקיים. זרועות המפלצות הימיות נתקעות במדחפים והצוללת נעצרת. המפלצות, בעלות עור רך, אינן נפגעות מכדורי רובה. וכך 12 מלחי האונייה יוצאים לקרקע האוקיינוס, מצוידים בגרזנים, פוגעים במפלצות ומרחיקים אותן ממדחפי הצוללת. אחד המלחים נעלם בים. קפטן נמו מצטער כי המלח נפגע ולא יגיע ל"קברות האלמוגים". הוא עצמו נפצע ומצב רוחו ירוד. הצוללת ממשיכה עם זרם הגולף מול חופי צפון אמריקה. הם מגיעים להר בקרקעית האוקיינוס, וקפטן נמו מכריז: "זה המקום". ה"הר" מכסה על שרידי אונייה שרב החובל בחר להטביע, לאחר שהפסיד בקרב ימי. הנוסעים נחרדים מהגורל הצפוי להם. בינתיים הופיעה במקום, מול חופי אירלנד, אוניית מלחמה משוריינת הערוכה במיוחד ללחימה נגד נאוטילוס. הגיבורים מבקשים מקפטן נמו לחוס על צוות האונייה ולא לפגוע בה. אך הוא ממשיך, בהכריזו: "אני הצדק, אני המשפט, אני הסובל". הוא פוגע באונייה וצופה ביורדי הים הטובעים במצולות. ליבו נשבר, הצוללת ממשיכה בנסיעה ללא מנהיג, נעה ונדה, ליעד לא ידוע, כאשר הקברניט אינו שולט עוד במצב. קפטן נמו יושב ליד העוגב וגונח "אלי, הכול יכול, די ודי". גיבורי הספר מונים כבר שבעה חודשים את מסעם הכפוי. הצוללת מגיעה לים הצפוני והם מבקשים לעזוב את הצוללת. מפקדה משיב להם: "מי שבא לצוללת אינו יוצא לעולם". הם מכינים סירה במטרה לברוח מהצוללת. הצוללת נסחפת למערבולת, הסירה נחלצת ממנה, ויחד עם הגיבורים, מגיעה לחופי נורווגיה.
עלילה > גורלו של קפטן נמו

שאלת גורלו של קפטן נמו נענית בספר אי התעלומות – ספר אחר של ז'ול ורן.
היבטים מדעיים

כמו בכל ספריו, גם בספר זה עוסק ורן בסוגיות מדעיות. בספר זה הוא דן בעיקר במדעי הביולוגיה, פיזיקה, אוקיינוגרפיה וגאולוגיה. ורן מתאר בספר את התצפיות ואת חידושי המדע שמגלה פרופסור פייר ארונקס, מהמוזיאון של פריז, במסעו מתחת למים. חלק מהתצפיות או החידושים עודם, בגדר פרי דמיונו של מחבר הספר.
"הקיים בעל חיים ימי המסוגל לחולל נזק כזה?" – ארונקס העריך, בטרם פגש בצוללת, כי מדובר בחד־קרן ימי. הדג המוכר הוא באורך 18 מטר. הוא מוכן להכפיל את אורכו פי עשרה, לקבוע לו מידות פרופורציוניות ולהוסיף לו חרב שן באורך 2.5 מטר כמו שמוצג במוזיאון שלו. התוצאה של התנגשות דג כזה עם האונייה, להערכתו, עלולה לגרום לנזק שנצפה. (חלק ראשון, פרק 2)
קיום תותח משוכלל – התותח על האונייה יורה קליעים בצורה חרוט במשקל 4 ק"ג, למרחק ממוצע של 16 ק"מ. (חלק ראשון, פרק 4)
"בעל חיים ימי, אם הוא קיים, הרי חוזק עורו יהיה שקול ללוח ברזל רקוע בעובי של 20 סנטימטר" – חישוב הלחץ של מי הים על הדג מראה כי עליו לעמוד בלחץ של 17,568 ק"ג. בהנחה כי בעומק של 9,754 מטר או 32,000 רגל, על כל סמ"ר יש לחץ של 1,000 ק"ג. (חלק ראשון, פרק 4)
מאכלים מתוצרת החי והצומח בים – להלן רשימה חלקית: בשר ממותן צב ימי הנראה כבשר אדום, כבד דולפין הנחזה לבשר חזיר, מלפפון הים שהמלזים טוענים שאין לו מתחרים בעולם כולו, קרם חלב המופק מעטיני יונק ימי, סוכר המתקבל משטחי עצים גדולים בים הצפוני וריבה משושנת ים. (חלק ראשון, פרק 10)
מכשירים לניווט הצוללת – קפטן נמו מציג את אוסף המכשירים שברשותו ובין השאר: "כוס חיזוי סערות" – בחינת תוכן הכוס מאפשרת לחזות את התקרבות הסערות בים, משקפות יום ולילה לצפייה לכל מלוא האופק – בעת עליה על פני המים ומד טמפרטורה המסוגל למדוד חום בשכבות מי הים. ( חלק ראשון, פרק 12)
יצור החשמל – החשמל בצוללת נוצר בעזרת סוללות נתרן. הנתרן מופק ממי הים, מתרכב עם הכספית שאינה מתכלה. כל מה שעל צוות הצוללת לעשות הוא להפיק נתרן (ממי הים) עבור תאי יצור החשמל. זיקוק הנתרן ממי הים נעשה בעזרת שריפת הפחמים המצויים בים (Underwater Coal). קפטן נמו טוען שעצמתן של סוללות הנתרן הוא פי 2 מסוללות האבץ, המקובלות בעולם.( חלק ראשון, פרק 12).
חישוב משקל ונפח הצוללת במטרה שרק עשירית ממנה יצוף על פני המים (חלק ראשון, פרק 13)
ציוד האמודאי – כולל אספקת אוויר עד 10 שעות ורובה הפועל בלחץ אוויר ויורה כדורי זכוכית עם ציפוי פלדה. (חלק ראשון, פרק 15)
צפיפות המלחים במי האוקיינוסים שונה מאוקיינוס לאוקיינוס. (חלק ראשון, פרק 23)
אוקיינוגרפיה של הים התיכון – כיווני זרימת מי הים, היות אירופה ואפריקה יבשת אחת ופיצולו של הים התיכון לשתי ימות: אגן מזרחי ואגן מערבי, כאשר הגבול הוא קו סיציליה־תוניס. (חלק שני, פרק 7)
סרטים > הסרט "20,000 מיל מתחת למים"

הסרט 20,000 מיל מתחת למים הופק בשנת 1954 ומבוסס על הספר המתאר את מסע הצוללת נאוטילוס מתחת למים במשך כשבעה חודשים, מאיי יפן עד לחופי נורווגיה, דרך האוקיינוס השקט, האוקיינוס ההודי והאוקיינוס האטלנטי. הוא נחשב לסרט הראשון, בעל ממדים יוצאי דופן, בסדרת סרטי ז'ול ורן. הוא צולם באולפני וולט דיסני. חלקים מהתפאורה כמו הצוללת הוצגו באפקוט ב"אורלנדו" שבפלורידה ואפילו ניתן למבקרים בתערוכה לשוט בתוכה. דגם הצוללת היה לצורכי צילום חיצוניים. הוא היה קטן לאין שיעור מגודל הצוללת כפי שמתואר בספר. במאי הסרט היה ריצ'רד פליישר ולתפקידים הראשיים נבחרו השחקנים: קירק דאגלס בתפקיד נד לנד, ג'יימס מייסון כקפטן נמו ופול לוקאס היה פרופסור ארונקס. הסרט זכה בשני פרסי אוסקר והיה מועמד לשני פרסים נוספים. הסרט נחשב לאחד הסרטים הגדולים של חברת וולט דיסני.
סרטים > סרטים נוספים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
20,000 מיל מתחת למים – סרט הנפשה משנת 1985, שהופק על ידי אולפני ההנפשה ברבנק.
20,000 מיל מתחת למים – סרט הנפשה משנת 2002, שהופק כחלק מסדרת הסרטים "DIC Movie Toons".
תרגומים של הספר לעברית

לספר יצאו מספר תרגומים בעברית
במצולות ים, ישראל זאב שפערלינג. ורשה, חיים קעלטער, תרל"ז – 1876. עותק סרוק באוסף הספרייה הלאומית.
עשרים אלף מיל מתחת למים, אוריאל הלפרין – יונתן רטוש, אמנות, תל אביב, 1925, 1955.
שמונים אלף מיל מתחת למים, אוריאל הלפרין – יונתן רטוש, אמנות, תל אביב, 1930.
קאפיטן נמו, זאב הרטבי, הוצאת "תבל", תל אביב, 1953; הוצאת "יסוד", תל אביב, 1971
20,000 מיל מתחת לים, נחמיה פורת, יהושע צ'צ'יק, תל אביב, 1965.
20,000 מיל מתחת לפני הים, איטלה רימיני, מזרחי, תל אביב, 1967
20,000 מיל מתחת לפני המים, שלומית קדם, עורך אוריאל אופק, לפי אולפני וולט דיסני, שלגי, תל אביב, 1976.
20,000 מיל מתחת למים, עדית זרטל, כתר, ירושלים וספרית מעריב, תל אביב, 1977.
עשרים אלף מיל מתחת לפני־הים, אביטל ענבר, ספרית מעריב, תל אביב, 1990.
עשרים אלף מיל מתחת למים, בינה אופק, עופרים, תל אביב, 1999. גרסת ספר האודיו לתרגומה של אופק הופקה על ידי סוניקבוקס ב־2010.
20,000 מיל מתחת לפני הים, איטלה רימיני, דני ספרים, קריית גת, 2002.
עשרים אלף מיל מתחת למים, עמיחי הדרי, קוראים, 2005.
עשרים אלף מיל מתחת למים, מרים בן־שחר, כתר קלאסיקה, 2011.
הערות שוליים

↑  לפי ליגה השווה ל־4,800 מטר מתקבל אורך מסע של 96,000 ק"מ; כאשר נחשב המרחק לפי מיל רגיל השווה ל־1,609 מטר נקבל 32,180 ק"מ; לפי מיל ימי השווה ל־1,853 מטר נקבל 37,060 ק"מ;
↑  גידי רענן, נאוטילוס – מרכיכה לצוללת גרעינית
1 2  Zvi Har’El’s Jules Verne Collection
↑  שם הספר שונה אבל תוכן הספר הוא עשרים אלף מיל מתחת למים.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007603614405171  BNE: XX2034617  BnF: cb12100647x (data)  GND: 4557824-2  LCCN: no2013128368  MusicBrainz work: 7dafa7b9-b97e-41d2-9c53-ec992227f163  NLA: 35580385  SUDOC: 120478706  VIAF: 180410275   WorldCat (עם VIAF): 180410275 
‏"Le cortège suivait toujours la frégate"
תיאור מקורי מהספר: "השיירה עדיין המשיכה לעקוב אחרי הפריגטה",
איור מאת אדוארד רִיוּ (אנ') במהדורת הספר הראשונה (שנת 1870)
המסלול באוקיינוס האטלנטי
המסלול באוקיינוס השקט
נאוטילוס באורלנדו
גרסה בשני כרכים, בהוצאת כתר (שנת 1977)
פרנץ' האוס

| --- | --- |

 מקורות סגנוניים:  האוס, דיסקו, יורודיסקו
 מקורות תרבותיים:  תחילת עד אמצע שנות ה-90, צרפת
 מוצא:  צרפת
 נגזרות:  נו-דיסקו, סינת'ווייב
 נושאים קרובים
 נו-דיסקו, פאנקי האוס, פיוצ'ר פאנק
 
פרנץ' האוס (באנגלית: French house) או דיסקו האוס (Disco house) הוא סגנון של מוזיקת האוס שהומצא על ידי מוזיקאים צרפתים בשנות ה-90. פרנץ' האוס הוא סוג של יורודיסקו וזרם פופולרי של סצנת ה-EDM האירופית של סוף שנות ה-90 וה-2000. הז'אנר מתאפיין בעיקר עם אפקטים של פילטר ופייזר לצד דגימות של רצועות דיסקו אירופאיות משנות ה-70. הז'אנר גם מתאפיין במקצב 4/4 בטמפו שבין 110–130 פעימות לדקה. פרנץ' האוס דומה לתת-ז'אנר פיוצ'ר פאנק, אם כי ישנם כמה הבדלים מרכזיים. בין המפיקים הגדולים של פרנץ' האוס הם: דאפט פאנק, דייוויד גטה, בוב סינקלר, מרטן סולבג, סטארדאסט, קסיוס, הסופרמן לוברס, מודז'ו, ג'אסטיס, אייר ואטיין דה קרסי.
היסטוריה

פרנץ' האוס הושפע ממוזיקת דאנס אמריקאית, יורודיסקו וספייס-דיסקו. P-פאנק אמריקאי השפיע גם על הסאונד של הז'אנר, במיוחד עבודתם של ג'ורג' קלינטון ובוטסי קולינס. P-פאנק נוגן לצד דיסקו במועדוני לילה צרפתיים רבים, בעיקר לאחר שליל הריסת דיסקו התקיים בארצות הברית. השפעתה של מוזיקת הפופ הצרפתית של שנות ה-70, ניכרת גם בתוך הז'אנר.
השירים של תומא בנגלטר עבור חברת התקליטים שלו, Roulé, היו כמה מהדוגמאות המוקדמות ביותר של פרנץ' האוס. עבודות הסולו שלו, יחד עם עבודתו כחבר בלהקות דאפט פאנק וסטארדאסט, השפיעו על סצנת הפרנץ' האוס באמצע עד סוף שנות ה-90. הצמד הצרפתי מוטורבאס היו בין הראשונים בצרפת שהפיקו רצועות האוס שהתבססו בעיקר על סמפלים ולופים מסוננים והוציאו את האלבום Pansoul בשנת 1996. המפיק הפריזאי סנט ז'רמן הפיק גם שירי האוס בהשראת ג'אז.
דאפט פאנק, קסיוס ומאוחר יותר סטארדאסט היו האמנים המצליחים הראשונים בז'אנר, ויחד עם אייר הוחתמו בחברת התקליטים וירג'ין רקורדס. ההוצאות הראשונות של כל השלושה זכו לקליפים בבימויים של ספייק ג'ונז, מישל גונדרי ואלכס אנד מרטין. הודות למודעות הגוברת לסצנת המועדונים, יחד עם תמיכה של חברות תקליטים גדולות, אלבום הבכורה של דאפט פאנק, Homework, נכנס לטופ 10 של מצעד האלבומים הבריטי עם יציאתו. הצמד הפך בסופו של דבר לצמד הצרפתי הנמכר ביותר בבריטניה מאז ז'אן מישל ז'אר.
הצלחה מסחרית בינלאומית נוספת נמשכה לתוך שנות ה-2000 כאשר בוב סינקלר, אטיין דה קרסי, בנג'מין דיימונד ומודג'ו השיגו להיטים באירופה. בסוף 2005 הוציאה כוכבת הפופ מדונה את Confessions on a Dance Floor, אלבום עם השפעת פרנץ' האוס משמעותית בכמה מהשירים.
הערות שוליים

↑  סטן הוקינגס, Feel the Beat Come Down: HouseMusic As Rhetoric, Analyzing Popular Music
1 2  Guide to French House Music: 4 Notable French House Acts, ‏2022-02-24 (ארכיון)
↑  Village Voice: Daft Punk by Scott Woods (ארכיון)
↑  Exposition "Electro" à La Philharmonie : 5 clips emblématiques de la French Touch, CNEWS, ‏2019-04-08
↑  Sara Le Menestrel, The Color of Music: Social Boundaries and Stereotypes in Southwest Louisiana French Music, Southern Cultures 13, 2007, עמ' 87–105
1 2  Ewa Mazierska, Tony Rigg, Les Gillon, The Evolution of Electronic Dance Music, Bloomsbury Publishing USA, 2021-05-06, ISBN 978-1-5013-6638-3. (באנגלית)
↑  DAFT PUNK – HOMEWORK
פרנצה פרשרן

| --- | --- |

 לידה:  3 בדצמבר 1800 Vrba, ממלכת הבסבורג 
 פטירה:  8 בפברואר 1849 (בגיל 48) קראן, האימפריה האוסטרית 
 מדינה:  האימפריה האוסטרית, הפרובינציות האיליריות, ממלכת הבסבורג 
 אירועים משמעותיים:  מפגש (6 באפריל 1833) 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וינה 
 שפות היצירה:  סלובנית, גרמנית 
 זרם ספרותי:  הרומנטיקה 
 יצירות בולטות:  Baptism on the Savica, Poems of Dr. France Prešeren 
 הושפע מ:  ורגיליוס, יוהאן וולפגנג פון גתה, לואיש דה קמואש, פרידריך שילר, פרידריך שלגל, אדם מיצקביץ' 
 בן או בת זוג:  Ana Jelovšek 
 צאצאים:  Ernestina Jelovšek 
 
פרנצה פְּרֶשֶׁרֶן (בסלובנית: France Prešeren;‏ 3 בדצמבר 1800 – 8 בפברואר 1849), מחשובי המשוררים הסלובניים. מקובל כנציג בולט של התקופה הרומנטית בסלובניה בשל שיריו הנלהבים, היוצאים מהלב ועתירי הרגשות, אם כי אף פעם לא סנטימנטליים גרידא.
חייו

פרשרן נולד בכפר ורבה בסלובניה למשפחה ילידת המקום. אמו רצתה שיהיה כומר, אך הוא בחר ללמוד פילוסופיה ומשפטים באוניברסיטה בווינה. לאחר שקיבל דוקטורט במשפטים, הוא קיבל עבודה כאסיסטנט במשרד של עורכי דין בליובליאנה (אז לאיבך, בירת הפרובינציה האוסטרית). עם זאת, הוא מעולם לא הצליח להפוך לעורך דין עצמאי.
פרשרן כתב שירים בזמנו החופשי, ויצירתו המפורסמת ביותר, Sonetni Venec ("זר סונטות"), קיבלה השראה ישירות מאהבתו הנכזבת ליוליה פרמיץ ומות ידידו הקרוב, המשורר מתיה צ'ופ. כצפוי, ספוגות רבות מהשורות ביצירה זו בתשוקות מרירות. ליצירה יש מבנה מעניין שבו השורה האחרונה בסונטה אחת היא גם השורה הראשונה בסונטה הבאה. מבנה זה הופך את כל ארבע עשרה הסונטות באוסף ל"זר" משולב של פיוטיות רגשית, שבו אף סונטה לא יכולה להתקיים בנפרד מהשאר. השורות הראשונות של ארבע עשרה הסונטות יוצרות סונטה נוספת, והאותיות הראשונות של שורות אלה יוצרות את האקרוסטיכון "Primicovi Julji" ("ליוליה פרימיץ").
הבית השביעי של שירו של פרשרן Zdravljica ("לחיים") נבחר כהמנון הלאומי של סלובניה ב-1991. שיריו תורגמו לכמה שפות. פרשרן הרבה גם לכתוב בגרמנית. כאשר חלק משיריו הודפסו לראשונה בעיתון, הודפסו גם הגרסאות בגרמנית וגם הגרסאות בסלובנית, דבר המדגים את כישרונו כמשורר.
פרשרן מת ב-8 בפברואר 1849 בעיר קראן (Kranj) שבסלובניה. התאריך 8 בפברואר קרוי בסלובניה יום פרשרן והוא יום חג בסלובניה. פסל של המשורר ניצב בכיכר פרשרן בליובליאנה כשהוא צופה לנצח בתמונת תבליט של יוליה התלויה גבוה על קיר הבניין שבצדה הנגדי של הכיכר.
במסמכים מתקופתו ואחריה מאוית שמו בגרסתו הגרמנית כ"Franz Prescheren", זכר לתקופה בה שלטו האוסטרים בסלובניה.
הערות שוליים

↑  תמירה צדקיהו-חסון, לובליאנה: פרנץ פרשרן - האיש, ההמנון והכיכר, באתר ynet, 23 באוגוסט 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007278793305171  PLWABN: 9810594968605606  BIBSYS: 90521226  BNE: XX1098036  BnF: cb12041010t (data)  CiNii: DA13147555  GND: 118793306  ICCU: SBLV116412  ISNI: 0000 0000 8115 2719  LCCN: n50028230  LNB: 000168618  MusicBrainz: fb5b7272-35cd-4aa8-bf1f-4637d0ff194d  NKC: jn20000604509  NLA: 35432552  NSK: 000021646  NTA: 070195293  RERO: 02-A006164162  SUDOC: 028609115  Trove: 950827  VIAF: 36935785   WorldCat (עם VIAF): 36935785 
ערך זה הוא קצרמרבנושא משוררים ובנושא סלובניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פסלו של פרנצה פְּרֶשֶׁרֶן בכיכר הנושאת את שמו
פסלה של יוליה פרימיץ, ליד חלון הבניין בו היא גרה.
פרסי המוזיקה במדיה של הוליווד

| --- | --- |

 תיאור:  פרסים המוענקים למוזיקה מקורית בכל המדיה הוויזואלית ברחבי העולם
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפרס:  2009–הווה (כ־16 שנים)
 www.hmmawards.com
פרסי המוזיקה במדיה של הוליווד (HMMA) הוא ארגון פרסים לכבוד מוזיקה מקורית (שירים ופרטיטורה) בכל צורות המדיה החזותית כולל סרטים, טלוויזיה, משחקי וידאו, קדימונים, פרסומות מסחריות, סרטים תיעודיים, וידאו קליפים ותוכניות מיוחדות. ה-HMMA היה טקס הפרסים הראשון שכלל קטגוריית פיקוח על מוזיקה. המועמדויות והזוכים של HMMA יצגו היסטורית טקסי פרסים מרכזיים שנערכו חודשים לאחר מכן. האירוע המרכזי השנתי של HMMA, שנערך בשבוע שלפני חג ההודיה, כולל הופעות מוזיקה חיה, הגשת פרסים של ידוענים, מחווה לסמלים של תעשיית המוזיקה ופרסים למלחינים, פזמונאים ומבצעים.
היסטוריה

טקס פרסי המוזיקה במדיה של הוליווד השנתי ה-15 יתקיים ב-20 בנובמבר 2024 ב-The Avalon בהוליווד. הסרט "אמיליה פרז" מוביל במועמדויות בטקס עם חמש מועמדויות ושני שירים מהסרט מועמדים לפרס שיר מתוך סרט: "El Mal" ו-"Mi Camino". הסרט מועמד גם לפרס הפסקול. קלמן דוקול וקמיל, זוג צרפתי, כתבו והפיקו את הפסקול עבור "אמיליה פרז" וגם את השיר "El Mal" יחד עם במאי הסרט, ז'אק אודיאר. סרטים נוספים המועמדים הן בפרס השיר והן בפרס הפסקול כוללים את "בליץ", "מתחרים" ו"גדוד 6888". המלחינים טרנט רזנור ואטיקוס רוס מועמדים על הפסקול לסרט "מתחרים" וגם על כתיבת השיר "Compress/Repress" יחד עם הבמאי לוקה גואדנינו. דיאן וורן, מועמדת קבועה לאוסקר, מועמדת בפרס שיר מתוך סרט על השיר "The Journey" מתוך הסרט "גדוד 6888". אחת הקטגוריות הייחודיות בפרס, שאינה מוצגת בטקס האוסקר, היא שיר בביצוע קולנועי. מועמדים בקטגוריה זו כוללים את: סינתיה אריבו עם "Defying Gravity" מתוך "מרשעת", ניקולס גאליצין ואן-מארי עם "The Idea of You", סרשה רונאן עם "Winter Coat" מתוך "בליץ", טימותי שאלאמה עם "Blowin' in the Wind" מתוך הביוגרפיה על בוב דילן "אנונימי לגמרי" וזואי סלדנה עם "El Mal" מתוך "אמיליה פרז". ברני טופין יקבל את פרס הישג הקריירה בטקס וגם מועמד על כתיבת השיר "Never Too Late" מתוך "Elton John: Never Too Late". סרטים בולטים נוספים עם מועמדויות כוללים את "חולית: חלק שני" (פסקול לסרט מדע בדיוני), "מקום שקט: היום הראשון" (פסקול לסרט אימה), ו"מואנה 2" (שירים לסרט אנימציה). בקטגוריית סרט מוזיקלי, ביוגרפיה מוזיקלית או מחזמר מועמדים הסרטים "אנונימי לגמרי", "Back to Black", "Better Man", "בוב מארלי: One Love", "אמיליה פרז" ו"מרשעת".
הערות שוליים

↑  Scott Feinberg, Hollywood Music in Media Awards: Sam Smith, Lady Gaga, Brian Wilson Among Nominees (Exclusive), The Hollywood Reporter, ‏2015-10-20 (באנגלית אמריקאית)
↑  Paul Grein, ‘Emilia Pérez’ Leads 2024 Hollywood Music in Media Awards Nominations: Full List, Billboard, ‏2024-11-06 (באנגלית אמריקאית)
פלטשר הנדרסון

| --- | --- |

 לידה:  18 בדצמבר 1897  קתברט,ג'ורג'יה, ארצות הברית
 פטירה:  28 בדצמבר 1952  (בגיל 55)  ניו יורק, ניו יורק (מדינה), ארצות הברית
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1921–1952 (כ־31 שנים)
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קלארק אטלנטה 
 סוגה:  סווינג, ג'אז
 כלי נגינה:  פסנתר
 חברת תקליטים:  קולומביה רקורדס 
 פרופיל ב-IMDb
 
פלטשר המילטון הנדרסון הבן (.Fletcher Hamilton Henderson, Jr;‏ 18 בדצמבר 1897 - 28 בדצמבר 1952) היה מוזיקאי ג'אז, פסנתרן, מעבד מוזיקלי, מוביל הרכב ביג בנד ומלחין. אחת הדמויות החשובות בפיתוח הביג בנד של עידן הסווינג.
שנים ראשונות

הנדרסון נולד בג'ורג'יה, אביו היה פסנתרן וכל ילדי המשפחה למדו נגינה קלאסית כחלק מחינוכם. הנדרסון הונחה להתעלם מ"ההשפעות המזיקות" של הבלוז. ב-1916 התקבל לאוניברסיטת אטלנטה, למד מתמטיקה וכימיה ושיחק בייסבול. לאחר סיום הלימודים עבר לניו יורק והמשיך את לימודיו באוניברסיטת קולומביה במטרה להפוך לכימאי. בתור השלמת הכנסה עבד כפסנתרן במועדונים. לאחר מכן נשכר כפסנתרן על ידי הוצאה לאור של דפי תווים בסמטת טין פאן. כיוון שהדרך האקדמית לצעיר אפרו-אמריקאי לא הייתה פשוטה ובמקביל זכה לשבחים ולשכר כפסנתרן החליט הנדרסון בסביבות 1921 לזנוח את הקריירה האקדמית. הוא התקבל כאחראי על העיבוד המוזיקלי בחברת התקליטים Black Swan Records.
הנדרסון החל ללוות את הזמרת את'ל ווטרס תחילה בפסנתר ולאחר מכן בראש הרכב קטן שמנה, בין היתר, את הסקסופוניסט קולמן הוקינס ואת נגן הקלרינט דון רדמן. בין השנים 1922–1923 הייתה את'ל ווטרס כוכבת וההרכב זכה להצלחה והקלטות רבות יחסית. הנדרסון עצמו החל להתמחות במקביל כפסנתרן ניו יורקי, למד את סגנון הסטרייד פיאנו והרגטיים ושילב קטעים ברוח זו בנגינתו.