stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרעוני מצרים
הממלכה הקדומה > השושלת השישית

מלכי השושלת השישית שלטו במצרים משנת 2345 לפנה"ס ועד ל־2181 לפנה"ס:
| שם | תאריכי שלטון | הערות |
| --- | --- | --- |
| תתי | 2345–2333 לפנה"ס | - |
| אוסר כא רע | 2333–2332 לפנה"ס | - |
| פפי הראשון | 2332–2283 לפנה"ס | ידוע גם בכינוי מרי רע |
| מר נ רע | 2283–2278 לפנה"ס | - |
| פפי השני | 2278–2184 לפנה"ס | ידוע גם בכינוי נפר כא רע |
| נפר כא | 2200–2199 לפנה"ס |  |
| מר נ רע השני | 2184 לפנה"ס שנה וחודש |  |
| ניטיקרטי סיפטה | 2184–2181 לפנה"ס | בעלה של ניטוקריס המצרית |
תקופת הביניים הראשונה

תקופת הביניים הראשונה הוא השם שניתן לתקופה שבין הממלכה הקדומה לממלכה התיכונה. לאחר מותו של פפי השני הלכה ממלכת הפרעונים והתמוטטה: איחוד הממלכות קרס וברחבי הממלכה קמו שליטים מקומיים. בסביבות שנת 2160 לפנה"ס ניסו פרעוני שושלת חדשה לאחד את מצרים התחתונה וזאת בזמן ששושלת מקבילה מאחדת את מצרים העליונה. בין השושלות פרצו עימותים חריפים אשר נמשכו כמאה שנים ובסופם הובסו פרעוני הממלכה העליונה בידי מנתו חותפ הראשון אשר נחשב למיסד הממלכה התיכונה. כתוצאה מפילוג היסטורי זה, התקשו החוקרים להסכים באשר לשאלה מי היה השליט המצרי באותה התקופה, בעיקר בקרב השושלות ה-7 וה-8.
מפאת ריבוי הגרסאות בנוגע לפרעונים בתקופה זו לא ניתן להציג תמונה אחידה בחלק זה של הרשימה. סברה אחת מני רבות מונה בתקופה זו את המלכים הבאים:
תקופת הביניים הראשונה > השושלת השביעית והשמינית

המידע לגבי השלטון בתקופה זו אינו ברור. על פי מנתון, היסטוריון מצרי מהמאה השלישית לפנה"ס, בזמן השושלת השביעית מלכו במצרים 70 מלכים, כל אחד מהם מלך יום אחד בלבד - ידיעה שמהימנותה מוטלת בספק. על פי מנתון בשושלת השמינית מלכו 27 מלכים במרכזם היה בעיר ממפיס ממצרים התחתונה. מלכים אלה שלטו 146 שנים. מקור אחר מתקופה זו המצטט את מנתון מציין שבתקופה זו מלכו 5 מלכים ושתקופת שלטונם ארכה 100 שנים. בסקארה ששימשה כנקרופוליס של ממפיס נמצאה פירמידה של המלך איבי מהשושלת השמינית. מלכי השושלת השמינית טענו שהם צאצאים של מלכי השושלת השישית. אחת העדויות החשובות מתקופה זו הוא פפירוס ליידן המספר על התמרדויות של גדודים זרים, אי סדר פנימי ופלישות של שבטים.
נטריקר
מנכר
נפרקר השני
נפרקר השלישי
ג'דקר השני
נפרקר הרביעי
מרנהור
מנקמין הראשון
ניקר
נפרקר החמישי
נפרקהור
נפרקר השישי
נפרקמין השני
איבי הראשון
נפרקאור
נפרקאוהור
נפרירקר השני
תקופת הביניים הראשונה > עוד מלכים שאינם ידועים

וואדג'קר
סקמקר
איטי
אימחותפ
איסו
איתנו
תקופת הביניים הראשונה > השושלות התשיעית והעשירית

על פי מנתון היו בשושלות אלה 19 מלכים. השושלת התשיעית כללה שליטים מ"בית אכטואס". מלכים אלה ידועים משלושה מונומנטים שנשאו את שמם. החשוב בהם הוא אכטואס הראשון שאיחד תחת שלטונות את מחוזות מצרים העליונה עד יב שבאזור אסואן. מלך זה הפך את העיר הרקליאופוליס שבמצרים התחתונה לעיר בירה. העיר המשיכה לשמש כעיר בירה גם בתקופת השושלת העשירית. בתקופת שלטונם התחזקה משפחת לוחמים במצרים העליונה ששלטה בתבאי שנשאו את השמות "אַנתֶפ" ו"מֶנת-חותֶפּ". משפחה זו הייתה מרכז ההנגדות לשלטון הרקליאופוליס.
נפרקר השביעי
שלושה מלכים ששמם אַכטואֶס (שם אלטרנטיבי חֶטי)
מרי-חטור
מרי כא רע
תקופת הביניים הראשונה > השושלת ה-11

מקורם של מלכי השושלת ה-11 במצרים העליונה והם שלטו החל משנת 2134 לפנה"ס ועד לשנת 1991 לפנה"ס:
| שם | תאריכי שלטון | הערות |
| --- | --- | --- |
| אנתפ הראשון | 2134–2117 לפנה"ס | - |
| אנתפ השני | 2117–2069 לפנה"ס | - |
| אנתפ השלישי | 2069–2060 לפנה"ס | - |
| מנתוחותפ הראשון | 2060–2010 לפנה"ס | ידוע גם בכינוי נב-ח'תפ-רע. כבש את כל מצרים והקים את הממלכה התיכונה |
| מנתוחותפ השני (אנ') ‏ | 2010–1998 לפנה"ס | ידוע גם בכינוי סנחקה-רע |
| מנתוחותפ השלישי | 1998–1991 לפנה"ס | ידוע גם בכינוי נב-טאוי-רע |
הממלכה התיכונה

תקופת הממלכה התיכונה היא התקופה שבין תקופת הביניים הראשונה לבין תקופת הביניים השנייה. בנוסף לשושלת השתים עשרה אשר מהווה את עיקר תקופת הממלכה התיכונה ישנם חוקרים המונים גם את השושלות האחת עשרה, השלוש עשרה והארבע עשרה כחלק מתקופה זו.
הממלכה התיכונה > השושלת ה-12

תקופת השושלת השתים עשרה הייתה תור זהב במצרים העתיקה. פרעוני השושלת שלטו בממלכה משנת 1991 לפנה"ס ועד 1782 לפנה"ס:
| שם | שנות חיים | הערות |
| --- | --- | --- |
| אמנמחת הראשון | 1991–1962 לפנה"ס | - |
| סנוסרת הראשון | 1971–1926 לפנה"ס | - |
| אמנמחת השני | 1929–1895 לפנה"ס | - |
| סנוסרת השני | 1897–1878 לפנה"ס | - |
| סנוסרת השלישי | 1878–1841 לפנה"ס | - |
| אמנמחת השלישי | 1842–1797 לפנה"ס | - |
| אמנמחת הרביעי | 1798–1786 לפנה"ס | - |
| סובקנפררע | 1785–1782 לפנה"ס | בתו של אמנמחת השלישי |
תקופת הביניים השנייה

תקופת הביניים השנייה היא תקופה המפרידה בין תקופות הממלכה התיכונה והחדשה. תקופה זו החלה עם תחילתה של השושלת ה-13 שהייתה שושלת חלשה ונמשכה עם כיבוש מצרים בידי החיקסוס אשר היוו בשלטונם את השושלות ה-15 וה-16.
השושלת ה-13 הייתה חלשה בצורה ניכרת ביחס לקודמתה, ונכשלה בהחלת השלטון הממלכתי על חלקים רבים בממלכה. חולשה זו נוצלה בידי השליטים המקומיים באזור כמואיס שבדלתא להקמת השושלת ה-14 כשושלת נבדלת מזו של שאר מצרים. צעד זה הוא הסנונית המבשרת את בואה של תקופת הביניים השנייה. כאשר כבשו החיקסוס את ממפיס, הכריזו פרעוני מצרים בתבי על הקמת השושלת ה-17, שושלת אשר הדפה לבסוף את החיקסוס ממצרים חזרה לאסיה.
תקופת הביניים השנייה > השושלת ה-13

בשל חולשתה של השושלת ה-13 קשה ליצור רשימה מדויקת של השליטים בה. איגרות שנמצאו מהתקופה מרמזות שרבים ממלכי השושלת נשאו שמות בעלי זיקה לפרעוני השושלת ה-12 וזאת כדי לנסות ולחזק את מעמדם החלש בקרב העם. שם נוסף שהיה נפוץ בקרב מלכי השושלת ה-13 היה סובחוטפ שמשמעותו: "האל סובח מרוצה". שם זה מציין את החשיבות שהייתה לאל סובח (אל תנין) בתקופה זו. פרעוני השושלת ה-13 מלכו במצרים משנת 1876 לפנה"ס ועד לשנת 1650 לפנה"ס לערך:
אמנ מ חאת - סבכ חתפ נרצח. (ראו סיפורו של שאנהת)
אמנ מ חאת - סנבפ
סקמר-קוטבי
אמנמאט החמישי
סהטפיבר הראשון
יופני
אמנמאט השישי
סמנקר
סהטפיבר השני
סוודג'קר
נדג'מיבר
סובחוטפ הראשון
רניסנב
חור הראשון
אמנמאט השביעי
סובחוטפ השני
קנדג'ר
אימירה-משה
אנטף הרביעי
סת'
סובחוטפ השלישי
נפרחוטפ הראשון
סיהטור
סובחוטפ הרביעי
סובחוטפ החמישי
אייב
אי הראשון
איני הראשון
סוודג'טו
אינב
חורי
סובחוטפ השישי
דדומס הראשון
איבי השני
חור השני
סנבמיו
סחנר הראשון
מרחפר
מרירקר
תקופת הביניים השנייה > השושלת ה-14

השושלת ה-14 הוקמה בעיר כמואיס שבשפך נהר הנילוס. שליטיה שהיו אישים ממוצא כנעני שלטו בצפון מצרים במקביל לשליטי השושלת ה-13, בין השנים 1785–1633 לפנה"ס:
ששי
נחסי
חטיר
נבפאור
סנבר
מרירדג'פר
סוודג'קר
הריבר
סנחיבר
קנפרטמר
נפרירבר
אנקר
נבסנרע
השושלות ה-15, ה-16 וה-17

בתקופת שלטונם של שושלות אלה מצרים הייתה מחולקת לשני אזורי שליטה נפרדים: מצרים העליונה (הדרומית) שמרכזה היה בתבאי, ומצרים התחתונה (הצפונית). השושלות שלטו במקביל.
השושלות ה-15, ה-16 וה-17 > השושלת ה-15

השושלת ה-15, הייתה שושלת החיקסוס הראשונה. אנשים ממוצא שמי שהגיעו מאזור הסהר הפורה (ככל הנראה מכנען). הם הקימו ממשל באזור מצרים התחתונה, ומרכזם היה בעיר אווריס. על פי רשימת המלכים מטורינו היו בשושלת 6 מלכים. אין ביטחון בשמות וסדר המלכים. מלכי השושלת מלכו במאה ה-17 וה-16 לפנה"ס.
סליטיס
בנון
אפכנן
אפופיס (אנ')
ח'מודי
ככל הנראה בשושלת זו נמנה גם יעקב-הר (ידוע גם במקורות שונים כ"יעקב-בעל")
השושלות ה-15, ה-16 וה-17 > השושלת ה-16

שושלת מקומית ששלטה במצרים העליונה ומרכזה היה בתבאי, במקביל לשלטון השושלת ה-15 במצרים התחתונה. תקופת מלוכתם מוערכת ב-50 עד 100 שנים.
ענת-הר
אסר-אנט
סמקן
זקט
וואסה
קר
פפי השלישי
בבנק'
נבמאאטר
ניקר השני
אהוטפר
אנטריר
נובנק'ר
נובוסר
קאוסר
קמור (פרעה)
יקבאם
יואם
אמ'ו
השושלות ה-15, ה-16 וה-17 > השושלת ה-17

מסמכים שנמצאו במצרים מתארים המשכיות בין פרעוני השושלת ה-13 לאלו של השושלת ה-17. מכאן ניתן להסיק כי בחלקים של מצרים אשר לא נכבשו בידי החיקסוס המשיך להתקיים שלטון הפרעונים. גם בשושלת זו נמצאות גרסאות רבות של השליטים בה ועל רובם המידע דל מאוד. סופה של השושלת הגיע עם גירושם של החיקסוס והקמת הממלכה החדשה בשנת 1580 לפנה"ס. השושלת שלטה במצרים העליונה ומרכזה היה בתבאי.
אנתפ החמישי
רע חוטפ
סובכ מזף
ג'הוטי
אמנ טו חוטפ השביעי
נביראו השני
סמננר
סוסרנר
סובכ מזף השני
אנתפ השישי
אנתפ השביעי
טאו הראשון
טאו השני
כא מוס
הממלכה החדשה (האימפריה המצרית)

הממלכה החדשה היא התקופה בה שלטו במצרים השושלות ה-18, ה-19 וה-20. הייתה זו התקופה בה ראתה מצרים את ההתפשטות הטריטוריאלית הגדולה ביותר בתולדותיה והממלכה השתרעה מנוביה בדרום ועד לסוריה בצפון, שם נלחמו צבאות המצרים בצבאות החיתים. מבין הפרעונים החשובים בתקופה זו ניתן לציין את אחנתון (אמנחותפ הרביעי) אשר יסד דת מונולטריסטית סביב האל אתן ואת הפרעה רעמסס השני אשר הצטיין בכיבושיו בתחומי ארץ ישראל וסביבותיה.
הממלכה החדשה (האימפריה המצרית) > השושלת ה-18

פרעוני השושלת ה-18 שלטו במצרים מ־1580 לפנה"ס ועד ל־1320 לפנה"ס:
| שם | תמונה | שנות השלטון | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| יעחמס הראשון |  | 1580–1546 לפנה"ס | ידוע גם בכינוי נב-פחתי-רע. גרש את החיקסוס ואיחד את מצרים מחדש תחת שלטון נא אמון התחיל את מסעות הכיבושים לכנען |
| אמנחותפ הראשון |  ‏ | 1546–1526 לפנה"ס | כבש ביחד עם יורשו את כנען ומשם המשיכו לכבוש את מיתני. |
| תחותמס הראשון |  ‏ | 1525–1512 לפנה"ס | הרחיב את גבולות מצרים בדרום, וצרף את נוביה לאימפריה המצרית, הגיע במסעותיו עד נהר הפרת. |
| תחותמס השני |  ‏ | 1512–1504 לפנה"ס | - |
| חתשפסות |  ‏ | 1503–1482 לפנה"ס | בתו של תחותמס הראשון. הייתה עוצרת המלוכה לאחר מותו של בעלה ואחיה למחצה, תחותמס השני, ובהמשך הפכה לאישה הראשונה שהמליכה עצמה לפרעונית. |
| תחותמס השלישי |  ‏ | 1490–1450 לפנה"ס | בנו של תחותמס השני. מלך בשיתוף עם חתשפסות עד מותה. אחד מממלכיה הבולטים של מצרים העתיקה. בימיו השתרעו גובלות הממלכה מהפרת עד נוביה |
| אמנחותפ השני |  ‏ | 1450–1425 לפנה"ס | - |
| תחותמס הרביעי |  ‏ | 1425–1417 לפנה"ס | - |
| אמנחותפ השלישי |  ‏ | 1417–1379 לפנה"ס | - |
| אחנתון (אמנחותפ הרביעי) |  ‏ | 1379–1362 לפנה"ס | שינה את שמו מאמנחותפ הרביעי לאחר הרפורמה בדת שהנהיג. לפי מספר  תאוריות בתקופתו התרחשה יציאת מצרים. תאוריה נוספת (החוקר גראהם פיליפס) גורסת כי רבים מבני מצריים שהאמינו במונולטריזם יצאו את מצריים ביחד עם בני ישראל. |
| סמנח כא רע |  ‏ | 1364–1361 לפנה"ס | ישנה תאוריה הגורסת כי סמנח כא רע היא בתו של אחנתון והאשה שיועדה לתות ענח' אמון |
| תות ענח' אמון |  ‏ | 1361–1352 לפנה"ס | החזיר את עיר הבירה לתבאי, ואת האל הראשי אמון |
| איי |  ‏ | 1352–1348 לפנה"ס | היה יועצו הפוליטי של הפרעה תות ענח' אמון וירש ממנו את המלוכה; חשוד ברציחתו |
| חורם ח'ב |  ‏ | 1348–1320 לפנה"ס | היה שר הצבא של תות ענח' אמון; חשוד ברציחתו |
הממלכה החדשה (האימפריה המצרית) > השושלת ה-19

השושלת ה-19 החלה בהמלכתו של רעמסס הראשון, אשר היה מפקד צבאי, בידי חורם ח'ב. מלכי השושלת שלטו במצרים משנת 1293 לפנה"ס ועד 1185 לפנה"ס:
| שם | תמונה | שנות השלטון | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| רעמסס הראשון |  ‏ | 1320–1318 לפנה"ס | הומלך על ידי חורם ח'ב ומלך יחד עם בנו סתי בשל גילו המופלג |
| סתי הראשון |  ‏ | 1318–1304 לפנה"ס | יצא למסעות כיבוש בארץ כנען |
| רעמסס השני |  ‏ | 1304–1237 לפנה"ס | יש הטוענים כי בתקופתו החלה יציאת מצרים |
| מרנפתח |  ‏ | 1236–1223 לפנה"ס | הראשון לתאר בכתביו את "ישראל" בתעודה שאינה עברית. |
| אמנ מסס |  ‏ | -1223 1218? | השתלט על השלטון בכח. שלטונו נחשב כלא חוקי |
| סי פתח הראשון |  | 1218 ?1216- | שלט שלטון לא חוקי בממלכה |
| סתי השני |  ‏ | 1216–1210 לפנה"ס | החזיר את המלוכה לבני השושלת |
| סי פתח השני |  | 1210–1200 לפנה"ס | מלך תחת עוצרות של אימו החורגת תאוסרת |
| תאוסרת |  | 1210-1197 | מלכה במקביל לקודמה ועוד כ-3 שנים לבדה - אחרונה בשושלת ה-19 |
הממלכה החדשה (האימפריה המצרית) > שלטון חורי קצר

שליט ירסו (אנ') - מהגר חורי (במצרית: ח'ארו) אשר המליך עצמו למלך במצרים בתקופת האנרכיה של סוף תקופת שלטון השושלת ה-19. הוא עלה לגדולה בתקופת מלכותו של סתי השני. כפה על כל מצרים מס כבד. שליט זה מוזכר בפפירוס האריס א.
הממלכה החדשה (האימפריה המצרית) > השושלת ה-20

פרעוני השושלת ה-20 שלטו במצרים משנת 1200 לפנה"ס ועד לשנת 1085 לפנה"ס:
| שם | שנות שלטון | הערות |
| --- | --- | --- |
| סת נ אחת' | 1200–1198 לפנה"ס | הרג את המורדים במצרים, וטהר את כס המלכות |
| רעמסס השלישי | 1198–1166 לפנה"ס | על פי תיאוריו במקדש במדינת האבו לחם בגויי הים, נצחם והפכם לנתיני מצרים |
| רעמסס הרביעי | 1166–1160 לפנה"ס | בנו החמישי של רעמסס השלישי ויורשו |
| רעמסס החמישי | 1160–1156 לפנה"ס | בנו של רעמסס הרביעי |
| רעמסס השישי | 1156–1148 לפנה"ס | בנו של רעמסס השלישי |
| רעמסס השביעי | 1158–1156 לפנה"ס | בנו של רעמסס השישי |
| רעמסס השמיני | 1148–1141 לפנה"ס | בנו של רעמסס השלישי |
| רעמסס התשיעי | 1141–1123 לפנה"ס | נכדו של רעמסס השלישי מבנו Mentuherkhepeshef |
| רעמסס העשירי | 1123–1114 לפנה"ס | - |
| רעמסס האחד עשר | 1114–1085 לפנה"ס | - |
תקופת הביניים השלישית > השושלת ה-21

בזמן כהונתו של רעמסס האחד עשר נחלש מאוד כוחה של השושלת ה-20, ובעקבות כך הכריז על הכהן הגדול מנוא אמון, חרי-חור, כפרעה. אירוע זה הביא לחלוקתה של מצרים בקרב השושלת החדשה שצמחה בדרום מצרים (מצרים העליונה) ובירתה נא אמון (תבאי), לבין יורשי השושלת הקודמת בצפון המדינה (מצרים התחתונה) שבירתם הייתה טאניס. כיום ניתן לבנות רשימה של שליטיהם הראשונים של השושלות המקבילות, אולם סופן קשה למעקב וזאת בשל חוסר תיעוד שנבע מתוהו ובוהו שלטוני במדינה.
הממלכה מתחלקת לצפון ולדרום.
תקופת הביניים השלישית > השושלת ה-21 > השושלת שמלכה בטאניס

| שם | תמונה | שנות השלטון | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| סמנדס (Smendes) |  ‏ | 1077–1051 לפנה"ס | מייסד השושלת |
| אמנמניסו (Amenemnisu) |  ‏ | 1051–1047 לפנה"ס |  |
| פסוסנס הראשון |  ‏ | 1047–1001 לפנה"ס |  |
| אמנופ (Amenemope (pharaoh)) |  ‏ | 1001–992 לפנה"ס | בנו של פסוסנס הראשון |
| אוסורכון (Osorkon the Elder) |  ‏ | 992–986 לפנה"ס |  |
| סיאמון |  ‏ | 986–967 לפנה"ס |  |
| פסוסנס השני (Psusennes II) |  ‏ | 967–943 לפנה"ס |  |
תקופת הביניים השלישית > השושלת ה-21 > שושלת חרי-חור של כוהני נוא אמון

שליטי השושלת הזאת לא היו באופן רשמי פרעונים אלא כוהנים בנו-אמון (אנ') שבפועל שלטו על מצרים העליונה.
חרי-חור
פיאנק (יש הטוענים שהיה רק כוהן גדול ולא שליט בפועל בממלכה)
פינצ'ם הראשון
מחסרתא
מנ חפ רע
סמנדס השני
פינצ'ם השני
פסוסנס השלישי (כיום יש הסכמה לגבי היותו למעשה פאוסנס השני).
תקופת הביניים השלישית > השושלת ה-22

רוב מלכי השושלת ה-22 היו למעשה מלכים ממוצא לובי שהשתלטו בהדרגה על הממלכה
| שם | שנות שלטון | הערות |
| --- | --- | --- |
| שושנק הראשון | 935–914 לפנה"ס | מוכר בתנ"ך כ"שישק", אצלו מצא ירבעם בן נבט מקלט מפני עונש המוות שהטיל עליו שלמה |
| אוסורכון הראשון | 914–874 לפנה"ס | - |
| תקלות הראשון | 874–860 לפנה"ס | - |
| אוסורכון השני | 860–837 לפנה"ס | - |
| ששנוק השני | 837 לפנה"ס | גם הוא ידוע כ"שישק" |
| תקלות השני | 837–813 לפנה"ס | - |
| ששנוק השלישי | 822–770 לפנה"ס | - |

פאמי: -
ששנוק הרביעי: -
אוסורכון הרביעי: -
תקופת הביניים השלישית > השושלת ה-23

כבר בסוף תקופת השושלת ה-22 החל השלטון המרכזי בממלכה מתפורר. מצב זה נוצל על ידי שליטי העיר בובסטיס שבצפון להקמת שושלת מקבילה לשושלת ה-22, השושלת ה-23. פילוג זה התווסף על הפילוג הקיים בין הצפון לדרום מתקופת השושלת ה-21 ולמעשה בתקופה זו היו במצרים מלכים כמספר משפחות האצולה.
ברשימה המובאת כאן מצוינים השליטים המתייחסים למלכי השושלת ה-22:
פדיבאסטט
שושנק הרביעי
אוסורכון השלישי
תקלות השלישי
רודאמון
איופוט
תקופת הביניים השלישית > השושלת ה-24

השושלת ה-24 הייתה שושלת קצרה בת שני פרעונים בלבד אשר התקיימה בשנים 727-715 לפנה"ס במצרים התחתונה:
| שם | שנות שלטון | הערות |
| --- | --- | --- |
| תפנ אח'ת | 727–720 לפנה"ס | - |
| בוכחוריס | 720–715 לפנה"ס | מוכר גם בשמו המצרי: ואח-כא-רע |
תקופת הביניים השלישית > השושלת ה-25

במקביל לשושלת ה-24 שמלכה בצפון המדינה, התקיימה בדרום השושלת ה-25, שושלת של מלכים אשר פלשו לאזור מנוביה. תקופה זו הייתה משופעת במלחמות פנים ארציות כמו גם באיום מתמיד מצפון של ממלכת אשור. ואמנם, סופה של השושלת הגיע מאשור אשר כבשה את האזור כולו והבריחה את שליטי השושלת חזרה לנוב. זהו למעשה סוף תקופת שלטון המצרים במצרים ותחילת שלטון הזרים במדינה.
| שם | שנות שלטון | הערות |
| --- | --- | --- |
| פ-ענח'י | 751–716 לפנה"ס | מוכר גם בשם פיי |
| שא בא כא | 716–702 לפנה"ס | - |
| שא בא תא כא | 702–690 לפנה"ס | - |
| תהרקה | 690–664 לפנה"ס | מוזכר בספר מלכים בשם תרהקה |
| תנות אמון | 664–656 לפנה"ס | - |
התקופה המאוחרת > השושלת ה-26

שליטי השושלת ה-26 (אנ') (השושלת הסאיטית) היו אלו אשר גירשו את האשורים בעזרת צבאות של שכירי חרב יוונים. מלכי שושלת זו היו בעלי מעורבות גבוהה במתרחש באזור המזרח התיכון כולו באותה התקופה.
| שם | תמונה | שנות השלטון | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| נכו הראשון |  | 671–664 לפנה"ס | שליט בובה של האשורים, נהרג בידי תנות אמון |
| פסמתיך הראשון (אנ') |  | 664–610 לפנה"ס | מגרש האשורים ממצרים. נקרא גם ואח-יב-רע |
| נכו השני |  | 610–595 לפנה"ס | הביס את צבא יהודה בראשות יאשיהו במגידו |
| פסמתיך השני (אנ') |  | 595–589 לפנה"ס | - |
| אפריס |  | 589–570 לפנה"ס | מופיע בספר ירמיהו כ"חפרע" |
| יעחמס השני |  ‏ | 570–526 לפנה"ס | מוכר גם בכינוי היווני "אמסיס". היה מפקד בצבא שניצל את חולשת הפרעה המכהן ועלה לשלטון במקומו |
| פסמתיך השלישי (אנ') |  | 526–525 לפנה"ס | אחרון מלכי השושלת שנכנע לצבאותיו של כנבוזי השני |
התקופה הפרסית > השושלת ה-27

בשנת 525 לפנה"ס נכבשה מצרים בידי הפרסים והממלכה סופחה לשטח פרס עד לשנת 404 לפנה"ס. בתקופה זו ראו המלכים הפרסים בעצמם כפרעוני מצרים בני השושלת ה-27 (אנ'):
| שם | שנות שלטון | הערות |
| --- | --- | --- |
| כנבוזי השני | 525–522 לפנה"ס | מושל מצרים הראשון מטעם הפרסים |
| דריווש הראשון | 521–486 לפנה"ס |  |
| חשיארש הראשון | 486–466 לפנה"ס |  |
| ארתחששתא הראשון | 465–424 לפנה"ס |  |
| דריווש השני | 424–404 לפנה"ס |  |
התקופה הפרסית > השושלת ה-28

לשושלת ה-28 היה פרעה אחד: אמירתאיוס, אשר מרד בשליטים הפרסיים וחידש את השלטון המצרי במדינה
אמירתאיוס (404–398 לפנה"ס)
התקופה הפרסית > השושלת ה-29

שושלת ששליטיה היו ממוצא מצרי, אך הסתמכו רבות על עזרת היוונים במלחמתם נגד הפרסים
| שם | שנות שלטון | הערות |
| --- | --- | --- |
| נפריתס הראשון | 398–393 לפנה"ס | - |
| פסמותיס | 393 לפנה"ס | - |
| אכוריס | 393–380 לפנה"ס | - |
| נפריתס השני | 380 לפנה"ס | - |
התקופה הפרסית > השושלת ה-30

ידועה גם כשושלת האחרונה של הפרעונים המצרים. בתקופה זו הפנו המצרים עורף ליוונים ובתגובה חברו האחרונים לפרס במלחמתה מול מצרים:
| שם | שנות שלטון | הערות |
| --- | --- | --- |
| נכתנבו הראשון | 380–362 לפנה"ס | - |
| טאוס | 362–360 לפנה"ס | - |
| נכתנבו השני | 360–343 לפנה"ס | ויתר על כיסאו בעקבות פלישת הפרסים השנייה |
התקופה הפרסית > השושלת ה-31

השלטון הפרסי החדש במצרים מעמיד את פרעוני השושלת ה-31:
| שם | שנות שלטון | הערות |
| --- | --- | --- |
| ארתחששתא השלישי | 343–338 לפנה"ס | - |
| ארתחששתא הרביעי (ארסס) | 338–336 לפנה"ס | שליט מצרים התחתונה בלבד |
| חבש | 338–335 לפנה"ס | נסיך נובי שהנהיג מרד מוצלח בפרסים שהביאו למלכות קצרה במצרים העליונה |
| דריווש השלישי | 336–332 לפנה"ס | השיב את שליטת הפרסים במצרים העליונה |
מצרים ההלניסטית לאחר הכיבוש בידי אלכסנדר הגדול

יש המונים את המלכים המקדונים אשר הביסו את פרס כחלק ממלכי השושלת ה-31:
| שם | שנות שלטון | הערות |
| --- | --- | --- |
| אלכסנדר מוקדון "הגדול" | 332–323 לפנה"ס | כובש פרס ומצרים |
| ארהידאיוס | 323–317 לפנה"ס | אחיו למחצה של אלכסנדר הגדול |
| אלכסנדר הרביעי | 317–309 לפנה"ס | בנו של אלכסנדר הגדול |
מצרים ההלניסטית לאחר הכיבוש בידי אלכסנדר הגדול > עץ משפחה שושלת בית תלמי

| תלמי פילדלפוס | תלמי פילדלפוס | תלמי פילדלפוס | תלמי פילדלפוס | תלמי פילדלפוס | תלמי פילדלפוס |   |   | קלאופטרה סלנה השנייה | קלאופטרה סלנה השנייה | קלאופטרה סלנה השנייה | קלאופטרה סלנה השנייה | קלאופטרה סלנה השנייה | קלאופטרה סלנה השנייה |   |   | אלכסנדר הליוס | אלכסנדר הליוס | אלכסנדר הליוס | אלכסנדר הליוס | אלכסנדר הליוס | אלכסנדר הליוס |   |   | תלמי החמישה עשר, קיסריון | תלמי החמישה עשר, קיסריון | תלמי החמישה עשר, קיסריון | תלמי החמישה עשר, קיסריון | תלמי החמישה עשר, קיסריון | תלמי החמישה עשר, קיסריון |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  Darrell Baker, The Encyclopedia of the Pharaohs, American University in Cairo Press, 2008, ISBN 978-977-416-221-3. (באנגלית)
↑  פסל ספינקס ייחודי התגלה בחפירות תל חצור, אלי אשכנזי, הארץ חושפי הספינקס בחצור: "מישהו ניתץ אותו" דליה מזורי, מעריב, 9 ביולי 2013
1 2  ייתכן שמדובר באותה אישה
↑  אימו היתה, כנראה, פילגשו של תלמי התשיעי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533492305171  LCCN: sh85041313 
פלטת נערמר, בה מתואר איחוד מצרים התחתונה ומצרים העליונה
חרפושית עם הכתובת "בן רע, יעקב-הר, נחון בחיים", נמצא בתל שקמונה, המוזיאון הימי הלאומי
מסכת חלה

מסכת חַלָּה היא המסכת התשיעית בסדר זרעים. במסכת זו ארבעה פרקים אשר עוסקים בפרטי ההלכות של הפרשת חלה ונתינתה לכהנים. כמרבית המסכתות בסדר זה, היא מופיעה במשנה בלבד, ולא נכתב לה תלמוד בבלי אלא תלמוד ירושלמי ותוספתא בלבד.
מיקומה של המסכת בסדר זרעים

לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, סודרה מסכת חלה אחרי מסכת מעשר שני, מפני "שאחר שמוציאין מן הזרע כל אלו המתנות, שהם תרומה ומעשר ראשון ושני, אז יטחנוהו, ועושין אותו קמח, ולשין אותו, ואז יתחייב בחלה".
פרקי המסכת

חֲמִשָּׁה דְּבָרִים (תשע משניות) – אילו עיסות חייבות בחלה.
פֵּרוֹת (שמונה משניות) – אופן הפרשת החלה.
אוֹכְלִין (עשר משניות) – דיני מעילה בחלה.
שְׁתֵּי נָשִׁים (אחת עשרה משניות) – צירוף עיסות, ודיני נתינה לכוהן.
בסה"כ במסכת 38 משניות.
בחלק בכתבי היד של המשנה (כולל כתב יד קאופמן) נוספה בסוף המסכת ברייתא המובאת בתוספתא ובתלמודים, המונה את עשרים וארבע מתנות כהונה.
מפרשים וחיבורים על מסכת חלה והלכותיה

שלא כמסכתות אחרות בסדר זרעים, על מסכת חלה נכתבו כמה וכמה חיבורים. הדבר נובע מכך שמצוות הפרשת חלה נוהגת גם בחוץ לארץ וגם בזמן הגלות. מלבד מפרשי המשנה והירושלמי ופסקי הרמב"ם, על מסכת חלה כתב הרמב"ן הלכות (כעין פסקי הרי"ף לשאר המסכתות) ואחריו גם הרשב"א והרא"ש. למקום מיוחד זוכה פירושו של המהרי"ט אלגזי להלכות חלה של הרמב"ן.
מלבד זאת, גם הפוסקים כגון הטור והשולחן ערוך ומפרשיהם כתבו על הלכות חלה בחלק יורה דעה.
הערות שוליים

↑  מספר המשניות בכל פרק הוא לפי הספירה במשניות קהתי. בדפוסים אחרים תיתכן חלוקה שונה.
↑  ראו: משנת ארץ ישראל, חלה, פרק ד', משנה י"ב.
| מסכתות ששה סדרי משנה |
| --- | --- | --- |
| זרעים | ברכות (ב י) • פאה (י) • דמאי (י) • כלאיים (י) • שביעית (י) • תרומות (י) • מעשרות (י) • מעשר שני (י) • חלה (י) • ערלה (י) • ביכורים (י) |  |
| מועד | שבת (ב י) • עירובין (ב י) • פסחים (ב י) • שקלים (י) • יומא (ב י) • סוכה (ב י) • ביצה (ב י) • ראש השנה (ב י) • תענית (ב י) • מגילה (ב י) • מועד קטן (ב י) • חגיגה (ב י) |  |
| נשים | יבמות (ב י) • כתובות (ב י) • נדרים (ב י) • נזיר (ב י) • סוטה (ב י) • גיטין (ב י) • קידושין (ב י) |  |
| נזיקין | מסכת נזיקין: בבא קמא (ב י) • בבא מציעא (ב י) • בבא בתרא (ב י) • סנהדרין (ב י) • מכות (ב י) • שבועות (ב י) • עדיות • עבודה זרה (ב י) • אבות • הוריות (ב י) |  |
| קדשים | זבחים (ב) • מנחות (ב) • חולין (ב) • בכורות (ב) • ערכין (ב) • תמורה (ב) • כריתות (ב) • מעילה (ב) • תמיד (ב) • מידות • קינים |  |
| טהרות | כלים • אהלות • נגעים • פרה • טהרות • מקואות • נידה (ב י) • מכשירין • זבים • טבול יום • ידיים • עוקצים |  |
ב – מסכת שיש עליה תלמוד בבלי     י – מסכת שיש עליה תלמוד ירושלמי
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרות תורנית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מור באלאז'

| --- | --- |

 לידה:  5 במרץ 1849 פשט, ממלכת הונגריה 
 פטירה:  1 באוגוסט 1897 (בגיל 48) רמאגן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 שם לידה:  Kohn Mózes 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 
מור באלאז' מוורצה (תואר אצולה) (במקור משה כהן (קוֹהְן), בהונגרית: Balázs Mór;‏ פשט, 6 באפריל 1849 – רמגן (אנ') 1 באוגוסט 1897) היה ייזם עצמאי, מהנדס תחבורה יהודי-הונגרי בולט של המאה ה-19. עבודתו עדיין קובעת את התחבורה והנוף העירוני של בירת הונגריה בודפשט.
ביוגרפיה

משה כהן נולד במשפחה יהודית כבנם של ארמין כהן (קוהן) ושל רוז'ה לוריא. הוא סיים לימודי התחבורה ותעבורה בממלכה המאוחדת. הוא פיתח תוכנית תחת הכותרת "רשת החשמלית של זרם בודפשט", בו התווה את הבסיס להובלה מתקדמת מבוססת מסילה. הוא חשב להכניס רכבת עירונית חשמלית, אשר היה רעיון מהפכני באותה תקופה. כך הפך למנכ"ל המייסד של חברת החשמליות העירונית של בודפשט (Budapesti Városi Villamosvasút Társaság). בעקבות רעיונותיו, החלה החשמלית הראשונה לנסוע בבודפשט ב-30 ביולי 1889, ונסעה בין כיכר האוניברסיטה (Egyetem tér) לבין כיכר אורצי (Orczy tér) ואחריה קו החשמלית ברחוב פודמניצקי (Podmaniczky utca).
הרעיון והיישום של רכבת התחתית של המילניום (1896 - אלף שנה להתיישבות המדיארים במרכז אירופה) מקושר גם כן לשמו של מור באלאז'. קו המטרו הראשון ביבשת אירופה נבנה תוך 20 חודשים בלבד עד 1896
לאורך מסלול של 3,228 מטר הששירתה את המכוניות הראשונות התת-קרקעיות שהיו למעשה חשמליות עם קומה נמוכה. מלך הונגריה, פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה העניק את תואר האצולה לבאלאז' על הישגיו. הוא כבר לא היה מסוגל לממש את תוכניותיו האחרות כי מת צעיר יחסית באחת מנסיעותיו. באלאז' הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.
מור באלאז' תרם רבות להפיכת בודפשט לכרך ולמטרופולין עולמי, אבל למרבה הצער, לא הייתה לו הזדמנות לממש את התוכניות האחרות שלו, שכן הוא חי רק 48 שנים. כעת מונצח גם שמו גם על ידי פרס שנוסד על ידי חברת התחבורה של בודפשט (BKV Zrt) החל משנת 1997, מוענק הפרס לעובדיה בעלי הישגים יוצאי דופן בתחבורה ציבורית.
הנצחתו

קברו נמצא כאמור בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה.
על שמו קרויה תוכנית מור באלאז', קונספט פיתוח התחבורה של בודפשט, שנמצא בפיתוח.
פרס מור באלאז'
עבודותיו

רשת רכבות קטרי הקיטור (חשמלית קיטור) של בודפשט. בודפשט, 1886 (אותו הדבר בגרמנית. בודפשט, 1886)