stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קומדי סנטרל
תוכניות עבר > תוכניות רכש

באנזאי
ביוויס ובאטהד
המופע של בני היל
בוב ומרגרט (הגרסה הבריטית)
דילברט
פיוצ'רמה (ב-2008 הם קנו את הזכויות של הסדרה, שלשעבר הייתה של רשת FOX)
לייט נייט עם קונאן או'בריין (כבר לא משודרת)
מאד טי וי
הקרקס המעופף של מונטי פייתון (כבר לא משודרת)
סאטרדיי נייט לייב
סקראבס
של מי השורה הזאת? (הגרסה הבריטית)
מופע שנות ה-70
חברים
כולם אוהבים את ריימונד
מרוששות
סדנה לעצבים
המופע של דרו קארי
וויטני
תוכנית השואוביז עם דייוויד ספייד
הקולבר ריפור
מוחו של מנסיה
התוכנית של שרה סילברמן
ראו גם

קומדי סנטרל 100
הערות שוליים

↑  אלכסנדר כץ, HOT שוברת את הכלים: מחליפה את ערוץ ביפ של 'קשת' ב'קומדי סנטרל', באתר ביזפורטל, 29 ביולי 2010
↑  רותה קופפר, באיחור של שנים: ערוץ קומדי סנטרל מגיע לישראל, באתר הארץ, 23 בדצמבר 2010
| רשתות טלוויזיה עיקריות בארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| רשתות מסחריות | ABC • CBS • FOX •‏ NBC • The CW • MyNetworkTV |  |
| רשתות ציבוריות | PBS • ‏PBS Kids • ‏C-SPAN |  |
| כבלים ולוויין | כבלים ולוויין |  |
| ערוצי בידור | USA • SyFy • E! • AMC •‏ TNT •‏ TBS‏ • HBO‏ • Showtime • Comedy Central •‏ FX |  |
| ערוצי חדשות | CNBC • MSNBC • CNN • פוקס ניוז |  |
| ערוצי ספורט | Versus‏ • ESPN‏ |  |
| ערוצי מוזיקה | MTV • VH1 |  |
| ערוצי ילדים ונוער | Cartoon Network • ניקלודיאון • דיסני • Freeform |  |
| ערוצי טבע ומדע | דיסקברי • נשיונל ג'יאוגרפיק |  |
הסמליל הקודם של הערוץ, בין השנים 2011–2018
הלוגו הראשון של הערוץ בתחילת 2011
הלוגו השני של הערוץ בשנים 2011–2018
ליסה גיי המילטון

| --- | --- |

 לידה:  25 במרץ 1964 (בת 60) לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  ויוו פארק-וינדזור הילס 
 השכלה:  בית הספר ג'וליארד  אוניברסיטת קרנגי מלון  בית הספר לאמנויות ע"ש טיש 
 תקופת הפעילות:  מ-1985 
 בן או בת זוג:  Robin Kelley 
 פרסים והוקרה:  פרס פיבודי 
 www.lisagayhamilton.com
 
ליסה גיי המילטון (באנגלית: LisaGay Hamilton, נולדה ב-1964) היא שחקנית אמריקאית שגילמה תפקידים בסרטים, בטלוויזיה ועל הבמה. היא ידועה בעיקר בתפקידה כמזכירה/עורכת דין רבקה וושינגטון בדרמה המשפטית "הפרקליטים" (1997–2003). היא גם גילמה את סיליה ג'ונס ב-"בית הקלפים" (2016) והשופטת מארי הולדר ב"סנגור במבחן".
בקולנוע המילטון הופיעה ב-"12 קופים" (1995), "ג'קי בראון" (1997), "חמדת" (1998), "פשע אמיתי" (1999), "כל הפחדים כולם" ו"סגן הנשיא" (2018). בתיאטרון התפרסמה בהופעותיה במחזות "מידה כנגד מידה" (איזבלה), "הנרי הרביעי"חלקים I ו-II (ליידי הוטספר), "שיר העמק" של אתול פוגארד ו"רציחות מדינת אוהיו". המילטון הייתה גם בחבר השחקנים המקורי בהפקות בברודוויי של "שיעור הפסנתר" של אוגוסט ווילסון ו"פנינת האוקיינוס" .
בשנת 2005 היא זכתה בפרס פיבודי על יצירה ובימוי של הסרט התיעודי Beah: A Black Woman Speaks משנת 2003.
ביוגרפיה

המילטון נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה, אך בילתה את רוב ילדותה בסטוני ברוק, ניו יורק על החוף הצפוני של לונג איילנד. אביה, איירה וינסלו המילטון, ג'וניור, הגיע מבסמר, אלבמה, ואמה, אלינור אלברטין "טינה" בלקוול לשעבר, הייתה ממרידיאן, מיסיסיפי. שני ההורים סיימו את לימודיהם בקולג'ים שחורים היסטוריים - טינה למדה בטלדגה בזמן שאיירה הלכה למורהאוס. איירה עבדה במשך זמן מה כמהנדס ולאחר מכן נכנס לעסקים כקבלן. טינה סיימה תואר שני בעבודה סוציאלית ועבדה שנים רבות עבור הצופים.
המילטון התאהבה בתיאטרון בגיל צעיר. במהלך שנות ה-70, היא ראתה כמה הפקות באוף ברודוויי של חברת נגרו אנסמבל. היא נרשמה לאוניברסיטת קרנגי מלון כדי ללמוד תיאטרון, אך לאחר שנה התקבלה לבית הספר לאמנויות על שם טיש של אוניברסיטת ניו יורק, שם קיבלה תואר ראשון בתיאטרון ב-1985. לאחר מכן היא המשיכה ללימודי תואר שני בבית הספר ג'וליארד, שם קיבלה תואר שני בדרמה בשנת 1989.
קריירה

באחד מתפקידיה הבולטים הראשונים, היא שיחקה מול קווין קליין ב"מידה כנגד מידה" בפסטיבל שייקספיר בניו יורק. ההופעות הבימתיות של המילטון ב-"מהומה רבה על לא דבר", "טרטיף" ו"שני אדונים מוורונה", הקנו לה מוניטין של שחקנית דרמטית רצינית. בשנים 1995–1996, גילמה זמרת דרום אפריקאית צעירה ושאפתנית ב"שיר העמק" של אתול פוגארד מה שהקנה לה פרס אובי, פרס קלרנס דרוונט, ומועמדויות נוספות. על תפקידה בתור סוזן אלכסנדר בסרט של אדריאן קנדי, "The Ohio State Murders" זכתה המילטון לשבחי המבקרים, לפרס האובי השני שלה, ולמועמדות לפרס.
המילטון הופיעה בעשרות סרטי קולנוע, כולל "האמת על צ'רלי" ו"אהובה" של הבמאי ג'ונתן דמה, "פשע אמיתי" של קלינט איסטווד, סרטים העצמאיים ועוד. היא עבדה על כמה פרויקטים עם הבמאי רודריגו גרסיה, בעיקר סרטיו "עשרת סיפורי אהבה זעירים", ו"אמא וילד".
המילטון זכתה בפרס פיבודי בשנת 2005 על יצירה ובימוי של הסרט התיעודי "Beah: A Black Woman Speaks" משנת 2003. הסרט מספר את סיפורה של השחקנית השחורה החלוצה בי ריצ'רדס, שפרצה דרך עבור שחקניות אפרו-אמריקאיות. שתי הנשים נפגשו על הסט של Beloved" (1998)". במהלך השנתיים הבאות, המילטון רשמה יותר מ-70 שעות מהשיחות שלהם. סרטה של המילטון חקר את האקטיביזם הפוליטי של ריצ'רדס כמו גם את שירתה. הסרט זכה בפרס הגדול של חבר השופטים בפסטיבל הסרטים האמריקאי. לאחר מותה של ריצ'רדס בשנת 2000, המילטון שיתפה פעולה עם המאייר ר' גרגורי כריסטי כדי להפוך את אחד משיריה לספר ילדים. הספר "Keep Climbing Girls" יצא לאור על ידי סיימון ושוסטר ב-2006.
המילטון שיחקה את התפקיד של מליסה בסדרת הטלוויזיה "Men of a Certain Age", סדרת טלוויזיה קומית בכיכובם של ריי רומנו, אנדרה בראואר וסקוט באקולה שרצה בין השנים 2009 ל-2011.
בסתיו 2010, המילטון החלה לשמש כסגל בבית הספר לתיאטרון של המכון לאמנויות בקליפורניה.
חיים אישיים

היא נשואה מ-2009 להיסטוריון רובין קלי (אנ').
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1985 | Krush Groove | איידה |  |
| 1990 | תהפוכות הגורל | מארי |  |
| 1993 | Naked in New York | מרטי |  |
| 1995 | Drunks | ברנדה |  |
| 1995 | Palookaville | בטי |  |
| 1995 | Clarissa | פורטר ראסל | סרט טלוויזיה |
| 1995 | 12 קופים | טדי |  |
| 1997 | Nick and Jane | ויקי |  |
| 1997 | Lifebreath | ד"ר קווינתן |  |
| 1997 | ג'קי בראון | שרונדה |  |
| 1998 | The Defenders: Choice of Evils | Jeanne Baptiste | סרט טלוויזיה |
| 1998 | ליל המסכות: 20 שנה אחרי | Shirley 'Shirl' Jones (voice) |  |
| 1998 | חמדת | סת' הצעירה |  |
| 1999 | True Crime | Bonnie Beechum |  |
| 1999 | Swing Vote | Virginia Mapes | סרט טלוויזיה |
| 2000 | A House Divided | ג'וליה | סרט טלוויזיה |
| 2000 | Hamlet | אופליה | סרט טלוויזיה |
| 2002 | The Sum of All Fears | קפטיין לורנה שירו |  |
| 2002 | Ten Tiny Love Stories | Three |  |
| 2002 | האמת אודות צ'רלי | לולה ג'נסקו |  |
| 2005 | Nine Lives | הולי |  |
| 2007 | Honeydripper | דליילה |  |
| 2008 | הונאה | הבלשית ג'יי רוסו |  |
| 2009 | The Soloist | ג'ניפר איירס |  |
| 2009 | Mother and Child | לטיסיה |  |
| 2011 | Take Shelter | קנדרה |  |
| 2011 | ביסטלי | זולה דייוויס |  |
| 2013 | לאבלייס | מרשה |  |
| 2013 | Go for Sisters | ברניס |  |
| 2013 | Life of a King | שילה קינג |  |
| 2013 | Redemption Trail | טס |  |
| 2014 | Line of Sight | רובי ג'נסן | סרט טלוויזיה |
| 2016 | Indiscretion | קרן וואיט |  |
| 2016 | The Wilding | אמילי ברגום | סרט טלוויזיה |
| 2018 | ילד יפה | רוז |  |
| 2018 | סגן הנשיא | קונדוליזה רייס |  |
| 2019 | אד אסטרה | Adjutant General Amelia Vogel |  |
| 2019 | The Last Full Measure | סליה אוניל |  |
| 2019 | Ghosting: The Spirit of Christmas | דב | סרט טלוויזיה של Freeform |
| 2023 | The Boogeyman | ד"ר וולר |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1993 | רצח מאדום לשחור | לה טויה קנדי | בפרק: "A Dog and a Pony Show" |
| 1994 | כל ילדיי | סליה וילסון | תפקיד ראשי |
| 1994 | New York Undercover | סוקי | בפרק: "To Protect and Serve" |
| 1995 | חוק וסדר | דניס ג'ונסון | בפרק: "Purple Heart" |
| 1996 | One Life to Live | ד"ר לורה ריד | תפקיד ראשי |
| 1997-2003 | הפרקליטים | רבקה וושינגטון | תפקיד ראשי: עונות 1–7 |
| 1998 | אלי מקביל | רבקה וושינגטון | בפרק: "The Inmates" |
| 2002 | Intimate Portrait | עצמה | בפרק: "LisaGay Hamilton" |
| 2002 | תשע בריבוע | עצמה | תפקיד משנה |
| 2002 | סקס והעיר הגדולה | קנדל | בפרק: "Critical Condition" |
| 2004 | ישנן בנות | Art Show Attendee | בפרק: "Losing It" |
| 2005 | Independent Lens | Herself/Narrator | בפרק: "Red Hook Justice" |
| 2005 | ER | נדין הופקינס | בפרק: "All About Christmas Eve" |
| 2006 | ללא עקבות | שריס גיבס | בפרק: "The Calm Before" |
| 2006-13 | חוק וסדר: מדור מיוחד | תרזה רנדל | Guest Cast: עונות 7–8 & 14 |
| 2007 | מספ7ים | סארי קינשסה | בפרק: "Money for Nothing" |
| 2009-11 | Men of a Certain Age | מליסה טורו | תפקיד ראשי |
| 2012 | Southland | מלני | בפרק: "Identity" |
| 2013 | האנטומיה של גריי | ד"ר קוני ראיין | בפרק: "Readiness Is All" & "Perfect Storm" |
| 2014 | גרים | גברת פיטמן | בפרק: "The Last Fight" |
| 2014 | סקנדל | שגרירה | בפרק: "Where the Sun Don't Shine" |
| 2016 | בית הקלפים | סליה ג'ונס | תפקיד חוזר: עונה 4 |
| 2016 | Chance | סוזן סילבר | תפקיד ראשי: עונה 1 |
| 2016 | קוד בלאק | ד"ר קים קארי | בפרק: "Exodus" |
| 2018 | אלמנטרי | לוטננט קולונל רובין דיקינס | בפרק: "Give Me the Finger" |
| 2018 | The First | קיילה פרינס | תפקיד ראשי |
| 2018-19 | Sorry for Your Loss | בובי גריר | תפקיד חוזר |
| 2019 | הרשימה השחורה | ד"ר גריי | בפרק: "The Ethicist (No. 91)" |
| 2021 | החיים עצמם | הדודה מיה | בפרק: "Birth Mother" |
| 2021 | הטירון | הרופאה של הנרי | בפרק: "Brave Heart" |
| 2022 | עלייתה ונפליתה של אליזבת' הולמס | ג'ודית' בייקר | תפקיד חוזר |
| 2022 | סנגור במבחן | השופטת מארי הולדר | תפקיד חוזר: עונה 1 |
| 2022-23 | לייקרס: קבוצה מנצחת | גריסטין ג'ונסון | תפקיד חוזר |
| 2023 | וויל טרנט (אנ') | אוולין מיטשל | 3 פרקים |
| 2023 | Class of '09 | Tayo's Mom | תפקיד חוזר |
| 2024 | גאון | אלברטה ויליאמס קינג | תפקיד חוזר: עונה 4 |
| 2024 | נאשמים (אנ') | לנור סקילינג | פרק: "Marcus' Story" |
פילמוגרפיה > תיאטרון

| שנה | הצגה | תפקיד | תיאטרון |
| --- | --- | --- | --- |
| 1990 | שיעור הפסנתר | חן | תיאטרון וולטר קר |
| 2004 | פנינה של האוקיינוס | מרי השחורה | תיאטרון וולטר קר |
| 2019 | אל תיגע בזמיר | קלפורניה | תיאטרון שוברט |
פרסים ומועמדויות

| שנה | איגוד | קטגוריה | עבודה מועמדת | תוצאות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1996 | פרס קלרנס דרוונט | שחקנית משנה הכי טובה (ארצות הברית) | — | זכייה |  |
| 1999 | פרס גילדת שחקני המסך | ביצוע יוצא דופן של אנסמבל בסדרת דרמה | הפרקליטים | מועמדות |  |
| 2000 | פרס גילדת שחקני המסך | ביצוע יוצא דופן של אנסמבל בסדרת דרמה | הפרקליטים | מועמדות |  |
| 2000 | פרסי Black Reel | שחקנית דרמטית הטובה ביותר - תיאטרון | פשע אמיתי (אנ') | מועמדות |  |
| 2000 | פרס NAACP Image | שחקנית יוצאת דופן בסרט | פשע אמיתי (אנ') | מועמדות |  |
| 2000 | פרס NAACP Image | שחקנית משנה יוצאת דופן בסדרה דרמטית | הפרקליטים | מועמדות |  |
| 2001 | פרס גילדת שחקני המסך | ביצוע יוצא דופן של אנסמבל בסדרת דרמה | הפרקליטים | מועמדות |  |
| 2003 | מכון הסרטים האמריקאי | פרס תיעוד | Beah: A Black Woman Speaks (אנ') | זכייה |  |
| 2004 | פסטיבל הסרטים של מיאמי | תכונות תיעודיות | Beah: A Black Woman Speaks (אנ') | מועמדות |  |
| 2005 | פרס אמי לסרט תיעודי | הישג פרטי יוצא דופן במקצוע: בימוי | Beah: A Black Woman Speaks (אנ') | מועמדות |  |
| 2005 | פרסי Black Reel | סרט טלוויזיה או מיני-סדרה מצטיינת | Beah: A Black Woman Speaks (אנ') | מועמדות |  |
| 2005 | פרסי Black Reel | הבמאי הטוב ביותר, טלוויזיה ברשת/טלוויזיה בכבלים | Beah: A Black Woman Speaks (אנ') | מועמדות |  |
| 2005 | פרסי Black Reel | התסריט הטוב ביותר, מקור או עיבוד, רשת/כבלים | Beah: A Black Woman Speaks (אנ') | מועמדות |  |
| 2005 | פרסי גות'הם | ביצועי הלהקה הטובים ביותר | Nine Lives (אנ') | מועמדות |  |
| 2005 | פסטיבל לוקרנו | שחקנית טובה ביותר | Nine Lives (אנ') | זכייה |  |
| 2011 | פרסי גות'הם | ביצועי הלהקה הטובים ביותר | Take Shelter (אנ') | מועמדות |  |
| 2012 | פרס נאמיק ויזון | הופעה טובה ביותר - דרמה | Men of a Certain Age (אנ') | מועמדות |  |
| 2014 | פרסי Black Reel | שחקנית יוצאת דופן, סרט | Go for Sisters (אנ') | מועמדות |  |
| 2014 | הפסטיבל האמריקאי לסרטים שחורים | שחקנית טובה ביותר | Go for Sisters (אנ') | מועמדות |  |
| 2014 | Lady Filmmakers Film Festival | סרט תיעודי (השחקנית הטובה ביותר) | Redemption Trail (אנ') | זכייה |  |
הערות שוליים

↑  S. Torriano Berry (2015). Historical Dictionary of African American Cinema. Rowman & Littlefield. p. 198. ISBN 9781442247024.
↑  "Filmography". lisagayhamilton.com.
↑  Isherwood, Charles (7 בנובמבר 2007). "A College is Stalked By Attitude". The New York Times. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  השחקנית הלכה לעולמה שבועיים אחרי שזכתה ב"אמי", באתר ynet, 17 בספטמבר 2000
↑  "Hamilton Joins CalArts Faculty". Broadway World.
↑  "The 5th Annual Screen Actors Guild Awards". Screen Actors Guild Awards. נבדק ב-30 ביוני 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The 6th Annual Screen Actors Guild Awards". Screen Actors Guild Awards. נבדק ב-30 ביוני 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The 7th Annual Screen Actors Guild Awards". Screen Actors Guild Awards. נבדק ב-30 ביוני 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007438056205171  PLWABN: 9810698019205606  ISNI: 0000 0000 4142 4230  LCCN: no99070744  SUDOC: 145025829  VIAF: 51328254   WorldCat (עם VIAF): 51328254
אלפא רומיאו

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  קבלרה הוגו סטלה אלכסדר דאראק ניקולא רומיאו
 תקופת הפעילות:  24 ביוני 1910 – הווה (114 שנים) 
 חברת אם:  פיאט
 מיקום המטה:  טורינו 
 ענפי תעשייה:  תעשיית הרכב
 מוצרים עיקריים:  מכוניות
 מנכ"ל:  Jean-Philippe Imparato 
  
 www.alfaromeo.com
 
אלפא רומיאו 8C
אלפא רומיאו היא חברה איטלקית לייצור מכוניות, שנוסדה ב-1910 במילאנו, איטליה. היא נמצאת בבעלות קבוצת פיאט שהחל מינואר 2021 היא חלק מתאגיד הרכב הבינלאומי סטלנטיס.
דגמים נוכחיים

אלפא רומיאו טונאלה דגם קרוסאובר אשר נושא את השם Tonale (על שם מעבר הרים ידוע בצפון איטליה), הדגם הושק ב 2022 עם מנוע היברידי מתון מבוסס סוללה ללא טעינה חיצונית המאפשרת הנעה / תנועה במהירות נמוכה על כוח החשמל הנצבר בה. הטונאלה משווקת עם מנוע 1.5 ליטר בתוספת טורבו ב 2 גרסאות המספקות 130 כ"ס ו 160 כ"ס.
אלפא רומיאו ג'וליה מכונית סלון שהושקה בשנת 2016 ומחזירה שם מהעבר. לדגם מנוע בנפח 2.0 ליטר בעל מגדש טורבו שמפיק 200 או 280 כ"ס, בהתאם לגרסה, ומשודך לתיבת שמונה הילוכים אוטומטית. בנוסף, מתחילת שנת 2017 מוצעת גרסת "עלה תלתן ירוק" עם מנוע בנפח 2.9 ליטר שמפיק 510 כ"ס. בגרסה זו הרכב מאיץ למאה תוך 3.7 שניות ומגיע למהירות מרבית של 307 קמ"ש. בשנת 2020 הודיעה החברה על שני דגמי ביצועים נוספים שישאו את סמל עלה התלתן הירוק ויקראו על שמן של מכוניות אגדתיות מאמצע ושלהי שנות השישים. הדגם הראשון יקרא ג'וליה GTA (האות A לציון alleggerita כלומר קלה) שמנועה יפיק 540 כ"ס ומשקלה יקטן במאה ק"ג כתוצאה משימוש נרחב בסיבי פחמן וחומרים קלים אחרים. כן תכלול המכונית שיפורים נוספים כבסיס גלגלים רחב יותר ועוד. הדגם השני יקרא ג'וליה GTAm (האות m לציון modificato) שיהיה דו מושבי וממותקן למרוצים (כלוב נגד התהפכות, רתמות ועוד) אולם יהיה מורשה לנוע בכביש. משני הדגמים גם יחד ייוצרו חמש מאות יחידות.
אלפא רומיאו סטלביו דגם פנאי שהושק בשנת 2016 במטרה להגדיל את מכירות החברה, ובעיקר בשוק האמריקאי. הרכב חולק מכלולים רבים עם הג'וליה, ומצויד במנועים ותיבות הילוכים זהות. גם לו, בדומה לג'וליה, הוצגה גרסת "עלה תלתן ירוק" עם מנוע בנפח 2.9 טורבו-בנזין שמפיק 510 כ"ס ומאיץ את הרכב מ-0–100 קמ"ש תוך 3.8 שניות.
Alfa Romeo 33 Stradale דגם שהושק ב 2023 כגרסת מחווה למכונית הספורט ההיסטורית של אלפא רומיאו משנת 1967 שנשאה שם זהה. הסטרדלה מתוכננת להיות מהדורה מוגבלת של 33 יחידות בלבד כאשר הרוכשים יוכלו לבחור בין הנעה חשמלית לבין מנוע V6.
דגמי עבר

אלפא 12 HP
אלפא 15 HP
אלפא רומיאו 20–30 HP
אלפא רומיאו G1
אלפא רומיאו RL
אלפא רומיאו RM
אלפא רומיאו רומיאו
אלפא רומיאו דופין
אלפא רומיאו מאטה
אלפא רומיאו מיטו
אלפא רומיאו 1900
אלפא רומיאו ג'ולייטה (1954)
אלפא רומיאו 2000 (1958–1962)
אלפא רומיאו ג'ולייטה ספצאלה  (1959–1966)
אלפא רומיאו 33 סטרדלה (1967–1969)
אלפא רומיאו 1750/2000 ברלינה
אלפא רומיאו ג'וליה GT
אלפא רומיאו ג'וליה (1962–1976)
אלפא רומיאו גרנד ספורט קוואטרו רוטה (1965–1967)
אלפא רומיאו אלפאסוד ספרינט (1976–1989)
אלפא רומיאו מונטראל (1970–1977)
אלפא רומיאו ג'ולייטה (1977) 116 (1977–1985)
אלפא רומיאו אלפא 6 (1979–1986)
אלפא רומיאו ג'וניור
אלפא רומיאו ג'וניור זאגטו
אלפא רומיאו מונטריאול
אלפא רומיאו SZ
אלפא רומיאו RZ
אלפא רומיאו ספיידר
אלפא רומיאו אלפאסוד
אלפא רומיאו ארנה
אלפא רומיאו אלפתא
אלפא רומיאו אלפתא GTV
אלפא רומיאו GTV ו GTV6
אלפא רומיאו קאמאל (קונספט ב-2003)
אלפא רומיאו 33 (1983 עד 1995)
אלפא רומיאו 90 (1984–1987)
אלפא רומיאו 75 (1985 עד 1992)
אלפא רומיאו 145 (1994 עד 2001)
אלפא רומיאו 146 (1995 עד 2000)
אלפא רומיאו 147 (2000 עד 2010)
אלפא רומיאו 155 (1992 עד 1998)
אלפא רומיאו 156 (1996 עד 2007 [מתיחת פנים ראשונה ב-2002, מתיחת פנים שנייה ב-2003])
אלפא רומיאו GT (2003-2010)
אלפא רומיאו 159 (2004 עד 2011)
אלפא רומיאו 164 (1987 עד 1998)
אלפא רומיאו 166 (1998 עד 2006 [מתיחת פנים ב-2004])
אלפא רומיאו GT (מ-2004 עד 2011 [דגם Blackline החל מ-2009])
אלפא רומיאו בררה (2007 עד 2012)
אלפא רומיאו ג'ולייטה (2010–2019)
אלפא רומיאו ג'וליה (2016–הווה)
דגמי קונספט

אלפא רומיאו דיסקו וולנטה (1952–1953)
אלפא רומיאו באט (סדרת באט: 1953, 1954, 1955, 2008)
אלפא רומיאו אלפאסוד קיימנו
אלפא רומיאו 1000 אבארט ברטונה קופה (1958)
אלפא רומיאו סוג 103 (1960)
אלפא רומיאו קנגורו (1964)
אלפא רומיאו סקראבאו (1966)
אלפא רומיאו קאראבו (1968)
אלפא רומיאו איגואנה (1969)
אלפא רומיאו פרוטאו (1991)
אלפא רומיאו נובולה (1996)
אלפא רומיאו ספורטוט (1997)
אלפא רומיאו שיגירה (1997)
אלפא רומיאו בלה (1999)
אלפא רומיאו וולה (2000)
אלפא רומיאו כמאל (2003)
אלפא רומיאו ויסקונטי (2004)
אלפא רומיאו 2אטואוטנטה (2010)
אלפא רומיאו פנדיון (2010)
אלפא רומיאו גלוריה (2013)
אלפא רומיאו דיסקו וולנטה ביי טורינג (2013)
אלפא רומיאו טונלה קונספט (2019)
דגמי טרוליבוס

אלפא רומיאו 140AF
אלפא רומיאו 1000 AF
אלפא רומיאו 1000 Aerfer
דגמי אוטובוסים

אלפא רומיאו 40A
אלפא רומיאו 85A
אלפא רומיאו 110A
אלפא רומיאו 140A
שיווק בישראל

אלפא רומיאו נכנסה לפעילות בישראלת ביוני 1964, לאחר שמינתה יבואן מקומי בשם חברת "איטיש (איטליה-ישראל)". באוגוסט 1964 הגיעה משלחת של החברה לביקור בישראל, במטרה לבדוק אפשרות לייצור מקומי של רכביה. אלפא רומיאו הגישה הצעה לייצור מקומי למפעל אוטוקרס מחיפה, אך הוא דחה אותה. בשנת 1969, לאחר שחברת "איטיש" פשטה את הרגלת עבר זיכיון השיווק של החברה בישראל לחברת "קפריש" של האחים אילין. בשנת 1988 נקלעו עסקי האחים אילין לקשיים והזיכיון עבר לחברת סמלת, שהייתה כבר נציגה של חברת פיאט בישראל.
שיווק בישראל > נתוני מכירות

על פי נתוני קארזון (עיבוד מאגר רכבים פרטים ומסחרים עד 3.5 טון):
| שנה | מכירות | מיקום כללי |  % שינוי |
| --- | --- | --- | --- |
| 2019 | 328 | 33 | −53.2 |
| 2018 | 701 | 28 | −3.3 |
| 2017 | 725 | 28 | 41.6 |
| 2016 | 512 | 29 | −1.9 |
| 2015 | 522 | 30 | 2.6 |
| 2014 | 509 | 27 | 1.8 |
| 2013 | 500 | 28 | 2.7 |
| 2012 | 487 | 27 | −24.8 |
| 2011 | 648 | 28 | 27.8 |
| 2010 | 507 | 29 | 56.0 |
הערות שוליים

↑  לוגו החברה הראשון
↑  דגמי אלפא רומיאו בשנות השישים שבעים  web.archive.org/web/20070219155731/http://www.alfaromeo.com.au/default
↑  "דופין " באיטליה, הארץ, 25 בנובמבר 1958
↑  אמנון אשר, פורד ופיאט רוצות לקנות את אלפא רומיאו, חדשות, 9 באוקטובר 1986
↑  הלל פוסק, מלחמת ההישרדות של אלפא: רק חשמליות בעוד שש שנים, באתר ynet, 8 באוגוסט 2021
↑  "אלפא רומיאו" מתחילה בשיווק סדיר בישראל, למרחב, 25 ביוני 1964
הוצגו 3 דגמי מכונית "אלפא רומיאו", דבר, 31 ביולי 1964
↑  אלפא רומיאו בודקת אפשרות ייצור רכב בישראל, הַבֹּקֶר, 31 באוגוסט 1964
↑  חב'אוטוקרם" דחתה הצעת ,,אלפא " רומיאו" לייצור משותף, למרחב, 20 באוקטובר 1964
↑  שלמה אברמוביץ, פראיירים מודל 88, כותרת ראשית, 17 באוגוסט 1988
↑  נווית זומר, המועצה לצרכנות  נגד אלפא רומיאו, חדשות, 9 באוקטובר 1988
↑  מרדכי אלקן, איה אורן, אברהם גולדשטיין ממילנו עשוי למכור בארץ גם את אלפא רומיאו, מעריב, 23 באוגוסט 1988
↑  מכירות אלפא רומיאו בישראל, קארזון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX4576697  LCCN: n82148036  NKC: ph339346  NLA: 36265539  VIAF: 264662741   WorldCat (עם VIAF): 264662741
ג'יימס סטיוארט מרטין

ג'יימס סטיוארט מרטין (באנגלית: James Stewart Martin‏; 19 באוגוסט 1826 – 20 בנובמבר 1907) היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מאילינוי.
ביוגרפיה

מרטין נולד ב-19 באוגוסט 1826 באסטיוויל (כיום גייט סיטי), מחוז סקוט, וירג'יניה, והיה בנם של ג'ון ס. מרטין ומלינדה מוריסון. אשתו השנייה של אביו הייתה ננסי בראונלו, מה שהפך אותו לאחיין חורג של מושל טנסי הרדיקלי, ויליאם "פרסון" בראונלו. הוא למד בבתי הספר הציבוריים ובמכללת אמורי והנרי באמורי, וירג'יניה. הוא עבר לסיילם, אילינוי, ב-1846. הוא שירת במהלך מלחמת ארצות הברית–מקסיקו בפלוגה C של הרגימנט הראשון של מתנדבי אילינוי. לאחר מכן הוא למד משפטים, התקבל ללשכת עורכי הדין ב-1861 והחל לעסוק בכך בסיילם, אילינוי, ואף מונה לפקיד בבית המשפט במחוז מריון.
במהלך מלחמת האזרחים שירת מרטין בצבא האיחוד ומונה לקולונל של רגימנט הרגלים המתנדבים של אילינוי ה-111 ב-18 בספטמבר 1862. הוא קיבל דרגת כבוד של בריגדיר גנרל ב-26 בפברואר 1865 ולאחר מכן שוחרר בכבוד ב-7 ביוני. לאחר המלחמה שימש מרטין כשופט של בית המשפט המחוזי של מריון. הוא מונה לסוכן פנסיה של ארצות הברית על ידי הנשיא גרנט ב-13 באפריל 1869.
מרטין נבחר כרפובליקני לקונגרס ה-43, וכיהן מ-4 במרץ 1873 עד 3 במרץ 1875, כשהביס את סילאס ל. ברייאן, אביו של ויליאם ג'נינגס ברייאן, בהצבעה של 12,266 מול 12,016. הוא נכשל בניסיונו להיבחר מחדש ולאחר מכן הפך לנציב הכלא הדרומי של אילינוי במנרד ב-1879.
מרטין מת בסיילם, אילינוי ב-20 בנובמבר 1907, ונקבר בבית הקברות איסט לאן.
ארתור היין

ארתור פרונו היין (באנגלית: Arthur Peronneau Hayne‏; 12 במרץ 1788 – 7 בינואר 1867) היה חבר הסנאט של ארצות הברית מקרוליינה הדרומית שהשתייך למפלגה הדמוקרטית.
ביוגרפיה > ראשית חייו

היין נולד בצ'ארלסטון, קרוליינה הדרומית ב-12 במרץ 1788, והיה בנם של ויליאם היין, בעל מטעים בשפלה, ואשתו אליזבת פרונו. היין היה ממוצא אנגלי והוגנוטי צרפתי. הוא למד לימודים קלאסיים ולאחר מכן היה מעורב בעסקים.
ביוגרפיה > קריירה צבאית

ארתור היין החל את הקריירה הצבאית שלו ב-1807. כשהפריגטה "צ'ספיק" הותקפה, הוא השיג מינוי כלוטננט ראשון ברגימנט דרגונים קלים, בפיקודו של קולונל וייד המפטון גיבור מלחמת העצמאות. בשנת 1809, הוא נשלח על ידי המפטון למיסיסיפי, שם הניח את הבסיס לקריירה המאוחרת שלו. הוא לחם בקרב סאקטס הארבור, הועלה לדרגת מייג'ור על גבורתו בקרב, ליווה את גנרל וילקינסון במורד נהר סנט לורנס במסגרת התוכנית לתקוף את מונטריאול ושירת גם תחת גנרל בראון. בשנת 1814, מונה למפקח כללי עם פקודה להצטרף לגנרל אנדרו ג'קסון באומת קריק. בהיעדרו של קולונל באטלר, שימש גם כעוזר מפקח כללי. ג'קסון שלח אותו לפורט מונטגומרי לארגן כוחות לצורך תקיפת פנסקולה. במהלך הסתערות על העיר, היה קולונל היין אחד הראשונים להשתלט על סוללת אויב תחת אש כבדה. לאחר נפילת העיר, הוא הופקד על ניהולה. בקרב המפורסם בניו אורלינס, היין בחר את האתר להתגוננות של ג'קסון ומילא תפקיד מרכזי בהדיפת הבריטים ובהצלת העיר, לצד מייג'ור וייד המפטון מקולומביה. לאחר הקרב, שלח ג'קסון את היין לוושינגטון לגייס חיילים נוספים להמשך הגנת העיר, מבלי לדעת שהמלחמה כבר הסתיימה. במהלך המלחמה, זכה היין שלוש פעמים בעיטורי כבוד על אומץ לבו. הוא קיבל דרגת כבוד של לוטננט קולונל על אומץ ליבו בניו אורלינס.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

הוא למד משפטים עם תומאס דאנקן בקרלייל, פנסילבניה, התקבל ללשכת עורכי הדין והחל לעסוק במקצוע. הוא שירת במלחמת פלורידה כמפקד מתנדבי טנסי ופרש מהצבא ב-1820. היין היה חבר בבית הנבחרים של קרוליינה הדרומית והיה נציב צי ארצות הברית בים התיכון במשך חמש שנים. הוא דחה מינוי כשגריר ארצות הברית בבלגיה, ומונה לחבר הסנאט של ארצות הברית כדי למלא את המושב שהתפנה בשל מותו של ג'וזיה ג'. אוונס וכיהן מ-11 במאי 1858 עד 2 בדצמבר 1858; הוא לא הועמד לבחירה על מנת למלא את שארית הקדנציה של המושב הפנוי. היין מת בצ'ארלסטון, קרוליינה הדרומית ב-7 בינואר 1867 ונקבר בחצר סנט מייקל, צ'ארלסטון.
משפחתו

ארתור היין היה אחיו הגדול של רוברט יאנג היין, גם הוא סנאטור ומושל קרוליינה הדרומית; שהתפרסם בוויכוח ובסטר-היין על זכויות המדינות שנערך במשך מספר ימים בסנאט האמריקני ב-1830. הוא היה בן דודו של אייזק היין, שנתלה על ידי הבריטים במהלך המהפכה, ודודו של המשורר והעורך פול המילטון היין. ארתור היין נישא לפרנסס גיבסון דאנקן, בתו של תומאס דאנקן מקרלייל, פנסילבניה, שופט בית המשפט העליון של פנסילבניה (1817–1827). הוא התחתן בשנית עם אליזבת לורה אלסטון, בתו של ויליאם אלסטון מצ'ארלסטון, קרוליינה הדרומית. בתו היחידה פרנסס דאנקן היין התחתנה עם לויד ג'יימס ביל, קצין לשעבר בצבא ארצות הברית מרוד איילנד שצידד בקונפדרציה ושירת כמפקד חיל הנחתים של ארצות הברית.
דודג'

| --- | --- |


בניין דודג' בניובריפורט, מסצ'וסטס
 נתונים כלליים
 מייסדים:  John Francis Dodge, Horace Elgin Dodge 
 תקופת הפעילות:  1900–1928 (כ־28 שנים) 
 חברת אם:  קרייזלר 
 מיקום המטה:  אובורן הילס, מישיגן ארצות הברית ארצות הברית
 ענפי תעשייה:  תעשיית הרכב 
 מוצרים עיקריים:  מכונית 
  
 www.dodge.com
 
הרכב הראשון של דודג' משנת 1915, "דגם 30"
אוטובוס דודג' FK6 משנת ייצור 1946 במוזיאון אגד בחולון
נ"נ דודג' "פארגו" משנת ייצור 1942. דגם זה הורכב בישראל בשנים 1966–1972
הדודג' וייפר
דודג' (באנגלית: Dodge) היא חברה אמריקנית לייצור כלי רכב שהתקיימה באופן עצמאי בין 1914–1927 תחת השם האחים דודג' אוטומוביל (Dodge Brothers Company). בשנת 1928 נרכשה חברת דודג' על ידי קונצרן קרייזלר. בשנת 2021 נרכשה על-ידי ענקית הרכב האמריקנית והתאגיד הרב-לאומי – סטלנטיס.