stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המוזיאון לאמנות ולהיסטוריה של היהדות
מטרות המוזיאון

להציג את אלפיים שנות חייהן של הקהילות היהודיות בצרפת. לשמר, לתעד, ללמד ולהפיץ יצירות הקשורות לאמנות ולהיסטוריה של היהודים. לעצב וליישם פעולות חינוכיות להכרת תרבויות יהודיות.
היצירות

לתצוגת המוזיאון שלושה מקורות עיקריים: אוסף היודאיקה של שטראוס-רוטשילד, אוספים שהועברו מהמוזיאון לאמנות יהודית בפריז לאחר סגירתו בשנת 1998 וכ-3,000 פריטים מגנזכו של אלפרד דרייפוס. כתוצאה מכך קיימת במוזיאון התמקדות מיוחדת בפרשת דרייפוס.
במוזיאון מוצגות יצירות של אמנים יהודים חשובים, בהם: מארק שאגאל, אמדאו מודיליאני וחיים סוטין.
בשנת 2011 אירח המוזיאון תערוכה של מארק שאגאל.
במבנה המוזיאון

ספרייה עם 20 אלף מסמכים ולמעלה מ-3,000 פריטים אורקוליים. כמו כן, חנות ספרים על יהדות בתחומי האומנות, ההיסטוריה, הספרות, התרבות והפילוסופיה, ואולם הרצאות של כ-200 מקומות.
המוזיאון פתוח מדי יום, פרט לשבת. המוזיאון שוכן ב-rue du Temple מספר 71, לא רחוק ממרכז פומפידו.
ראו גם

מוזיאון השואה (פריז)
הערות שוליים

↑  אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון לאומנות ולהיסטוריה של היהדות, באתר Musée d'Art et d'Histoire du Judaïsme (בצרפתית)
↑  L’affaire Dreyfus. Engagement et propagande, Musée d'Art et d'Histoire du Judaïsme, ‏2017-08-17 (בצרפתית)
↑  קתרין לה נבה, כריסטופר פיטס, ניקולה וויליאמס, פאריז המדריך הממוקד, נתניה: שטיינהרט-שרב, 2013, עמ' 148
לוגו המוזיאון
ה'תכ"א

ה'תכ"א (5,421) ובקיצור תכ"א – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-6 בספטמבר 1660, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 23 בספטמבר 1661.
המולד של תשרי חל ביום ראשון, 2 שעות ו-1072 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג בחה. היא מעוברת, ואורכה 383 ימים.
זו שנה שלישית לשמיטה, ושנת 6 במחזור העיבור ה-286. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 17 (סימנה יזלגא) במחזור השמש ה-194.
שנה זו היא שנת 1,592 לחורבן הבית, ושנת 1,972 לשטרות.
אירועים

ל' בשבט – טקס הוצאה להורג לאחר המוות נערך לאוליבר קרומוול, 3 שנים לאחר מותו.
רבי אהרן לפפה מונה לכהן כרבה של אזמיר.
נולדו

ז' בכסלו – רבי יהודה מילר, רב ופוסק יהודי-גרמני, אב"ד דייץ (אנ') ומדינת קלן. (נפטר בי"ב בניסן ה'תקי"א)
כ"ד בניסן – יששכר ברנד להמן, יהודי החצר של אוגוסט השני מלך פולין והנסיך הבוחר מסקסוניה, שתדלן ונדבן יהודי גרמני. (נפטר בכ"ד בתמוז ה'ת"ץ)
רבי אברהם בן דוד יצחקי, הראשון לציון, פוסק, שד"ר וראש ישיבה ירושלמי. (נפטר בי"ג בסיוון ה'תפ"ט)
נפטרו

ב' בשבט – רבי מנחם מנדל קרוכמל, רבן של ניקלשבורג וקהילות נוספות ורב ראשי ליהדות מוראביה, מחבר שו"ת 'צמח צדק'.
כ"ב באב – רבי יחיא בשירי, מחכמי יהדות תימן, פרשן ומעתיק.
רבי יצחק הצרפתי (השני), דרשן, אב בית הדין וראש הישיבה של יהדות פאס.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג בחה, ובה 383 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "חסרה": שבה חשוון וכסלו בני 29 יום כל אחד
היסטוריה של עם ישראל
הנס טרופש

| --- | --- |

 לידה:  7 באוקטובר 1889 פלאנה, צ'כיה 
 פטירה:  8 באוקטובר 1935 (בגיל 46) אסן 
 מדינה:  גרמניה 
 השכלה:  אוניברסיטת קארל בפראג 
 מעסיק:  German Technical University in Prague 
 
הנס טרופש (7 באוקטובר 1889 - 8 באוקטובר 1935) היה כימאי שפיתח, יחד עם פרנץ פישר, את תהליך פישר-טרופש.
ביוגרפיה

טרופש נולד בבוהמיה, שבאותה תקופה הייתה חלק מאוסטריה-הונגריה וכיום היא חלק מצ'כיה. הוא למד באוניברסיטת קארל בפראג ובאוניברסיטה הטכנית הגרמנית בפראג מ-1907 עד 1913. הוא קיבל את הדוקטורט שלו על עבודתו עם הנס מאייר.
בשנים 1916–1917 עבד עבד במפעל לצביעה במילהיים, ולאחר מכן במשך כמה חודשים במכון מקס פלאנק לחקר הפחם. מ-1917 עד 1920, טרופש עבד במזקקת זפת של חברת Rütgers בנידראו. הוא חזר למכון מקס פלאנק לחקר הפחם ב-1920, ונשאר שם עד 1928. במכון הוא עבד גם עם פרנץ פישר וגם עם אוטו רולן. בתקופה זו הוא המציא את תהליך פישר-טרופש.
בשנת 1928, טרופה התמנה לפרופסור במכון החדש לחקר פחם בפראג. ב-1931 קיבל משרה בארצות הברית במעבדות של 'מוצרי נפט אוניברסליים' ובמכון הטכנולוגי לשריון בשיקגו. עקב מחלה קשה חזר טרופש לגרמניה ב-1935. הוא נפטר, זמן קצר לאחר חזרתו לגרמניה, בבית חולים בעיר אסן.
הערות שוליים

↑  The return of a classic to fuel production, www.mpg.de (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810645425505606  GND: 127637192  VIAF: 3501591   WorldCat (עם VIAF): 3501591
המפלגה האדומה של נורווגיה

| --- | --- |

 מדינה:  נורווגיה
 מנהיגים:  ביורנר מוקסנס (2012–)  טוריד תומאסן (2010–2012)  טורסטין דאלה (2007–2010)
 תקופת הפעילות:  11 במרץ 2007 – הווה (17 שנים)
 אידאולוגיות:  סוציאליזם  קומוניזם
 נוצרה מתוך:  הברית האלקטורלית האדומה  מפלגת העובדים הקומוניסטית
 מטה:  דרונינגנס גייט 22, אוסלו
 מיקום במפה הפוליטית:  שמאל רדיקלי
 צבעים רשמיים:  אדום
 נציגויות בפרלמנטים
 סטורטינג:  8 / 169
 https://roedt.no
המפלגה האדומה (בנורווגית ספרותית: Rødt, נורווגית חדשה: Raudt) היא מפלגה בנורווגיה. המפלגה נוסדה במרץ 2007 על ידי איחוד של "מפלגת העובדים הקומוניסטית" ו"הברית האלקטורלית האדומה".
אידאולוגית, המפלגה תוארה כמפלגה השייכת לשמאל הפוליטי, וספציפית לאגף הרדיקלי בספקטרום הפוליטי. במצע הפוליטי של המפלגה, האדומים מציבים את הקמתה של "חברה ללא מעמדות" כיעדה האולטימטיבי, כאשר המפלגה אומרת  "לזה קרל מרקס קרא קומוניזם". יעדיה האחרים של המפלגה הם להחליף את הקפיטליזם בסוציאליזם, מגזר ציבורי רחב, והלאמה של תעשיות גדולות. למפלגה אידאולגיה סוציאליסטית מהפכנית, אשר מכוונת לכך שהרשות המחוקקת תישלט על ידי מעמד העובדים. עם זאת, המפלגה לא תומכת ב"מהפכה מזוינת" ואלימה, בניגוד למנהיגי המפלגה בשנות השבעים והשמונים. המפלגה מתנגדת בתקיפות להצטרפות נורווגיה לאיחוד האירופי.
למפלגה האדומה יש בסך הכל 10 נציגים במועצות המחוזיות בכל נורווגיה ו-80 נציגים במועצות המוניציפליות. בבחירות הכלליות בנורווגיה ב-2013, היא הייתה מפלגה הגדולה ביותר אשר כשלה בהשגת מושב בבחירות. המפלגה נכנסה לפרלמנט הנורווגי בבחירות הכלליות של 2017, בהן זכתה ב-2.4% מהקולות ובמושב הראשון שלה אי פעם בסטורטינג. הפעם האחרונה בה מפלגת שמאל רדיקלי זכתה בייצוג בסטורטינג הייתה "הברית האלקטורלית האדומה" שזכתה בכיסא בבחירות הכלליות של 1993. בבחירות הכלליות של 2021 המפלגה הגיעה לתוצאת הבחירות הטובה ביותר שלה אי פעם, 4.69% מהקולות, אשר זיכו אותה בשמונה מושבים בפרלמנט.
אידאולוגיה ועמדות

המפלגה מצדדת במנגנון מדינת רווחה ובמיסוי גבוה של בעלי ההון והעשירים כאמצעי לחימה באי השיויון המתמשך בנורווגיה. מאז הקמתה, התמזגו קבוצות מסוימות במפלגה. הדוגמה הבולטת ביותר היא "הסוציאליסטים הבין-לאומיים" הטרוצקיסטים. במפלגה כמה מחנות פנימיים, בין היתר הטרוצקיסטים, המרקסיסטים-לניניסטים והדמו-סוציאליסטים.
אחד היעדים החשובים של המפלגה האדומה הוא הגנה על מדינת הרווחה הנורווגית. היא קראה לממשלה להוציא 30–40 מיליארד כתרים נורווגים על המגזר הציבורי כדי להילחם בהשלכות המשבר הכלכלי של 2008. הפוליטיקאי האדום מימיר קריסטיאנסון טען ש"מפלגות הימין הוכיחו את נכונותן לפרק את הבסיס של מדינת הרווחה שלנו". לפי קריסטיאנסון, המפלגות הסוציאליסטיות, יחד עם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הנורווגית, צריכות לאמץ מדיניות אשר מגנה בחוזקה על המודל הנורדי עבור העניים.
תוצאות הבחירות הכלליות של 2009, אשר היו מאכזבות עבור המפלגה, גרמו למהומות במפלגה ולכך שכמה חברי מפלגה רצו להזיז את האידאולוגיה של המפלגה קרוב יותר לזו של מפלגת השמאל הסוציאליסטי.
היסטוריה > גיבוש המפלגה

המפלגה האדומה נוסדה ב-7 במרץ 2007 על ידי מיזוג של "האיחוד האלקטורלי האדום" ו"מפלגת העובדים הקומוניסטית". שתי המפלגות חלקו את אותה ההיסטוריה עשרות שנים, מפני שמפלגת העובדים הקומוניסטית יסדה את האיחוד האלקטורלי האדום כמפלגה שתקדם ערכים סוציאליסטים וקומוניסטים.
האגף הצעיר של המפלגה הוא "הנוער האדום", אשר נוסד ב-1963, לפני הקמתם של האיחוד האלקטורלי האדום ומפלגת העובדים הקומוניסטית. הנוער האדום תמך במיזוג של שתי המפלגות.
היסטוריה אלקטורלית וסקרים

בבחירות המחוזיות של 2007, המפלגה האדומה זכתה ב-2.1% מהקולות. לאחר הבחירות, קנוט הנינג ט'ייגסן נהיה ראש העיר הראשון והיחיד של המפלגה אשר נבחר בבחירות ישירות לראשות המחוז ריסור. בבחירות המחוזיות של 2011, המפלגה זכתה ב-1.7% מהקולות. בבחירות הכלליות של 2009, המפלגה זכתה ב-1.3% מהקולות, מה שלא זיכה את המפלגה במושבים בפרלמנט. המפלגה הייתה הכי קרובה לזכות במושב באוסלו, שם היא זכתה בכמעט 4% מהקולות. בבחירות שהתקיימו בשנת 2021 זכתה המפלגה ב-8 מקומות בסטורטינג.
הערות שוליים

↑  Nordsieck, Wolfram (2017). "Norway". Parties and Elections in Europe. נבדק ב-13 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Björk, Tord (12 בינואר 2019). "How Integrity Initiative and Atlantic Council is exposed in Norway". Steigan.no. נבדק ב-24 ביוני 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Youth Quotas and other Efficient Forms of Youth Participation in Ageing Societies.
↑  "Norway - Political parties". Norsk Senter For Forskningsdata. נבדק ב-24 ביוני 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Fossum, John (4 בפברואר 2009). "Norway's European Conundrum" (PDF). נבדק ב-24 ביוני 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Moxnes ny partileder i Rødt". NRK/NTB (בנורווגית). 6 במאי 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Rødt - Fordi fellesskap fungerer". xn--rdt-0na.no (בנורווגית ספרותית). נבדק ב-4 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jan-Arve Overland, Inga Berntsen Rudi, Ragnhild Tønnessen. "Hva står de politiske partiene for?". Nasjonal digital læringsarena (בנורווגית).{{cite web}}:  תחזוקה - ציטוט: שימוש בפרמטר authors (link)
↑  "Dropper væpnet revolusjon".
↑  Hellesnes, Pål (12 בספטמבר 2009). "Dette står det om". Klassekampen (בנורווגית). p. 6. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Aspevoll, Tone Foss (25 בספטמבר 2007). "IS in i Rødt". Klassekampen (בנורווגית). {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Sjøli, Hans Petter; Bratlie, Tom Henning (4 באפריל 2009). "Vil ha et liberalt Rødt". Klassekampen (בנורווגית). p. 11. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Horn, Anders; Larsen, Christiane Jordheim (9 באוקטובר 2009). "Noen må kreve mindre". Klassekampen (בנורווגית). p. 4. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Larsen, Christiane Jordheim (23 בספטמבר 2009). "Krever endring i Rødt". Klassekampen (בנורווגית). p. 4. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Brox, Johan; Bratlie, Tom Henning (12 באוגוסט 2009). "Rødt på vippen?". Klassekampen (בנורווגית). p. 8. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Valgresultat 2007". NRK (בנורווגית). 10 באוקטובר 2007. נבדק ב-13 בפברואר 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Norges første RV-ordfører". Aftenposten (בנורווגית). 7 במרץ 2007. אורכב מ-המקור ב-19 בספטמבר 2008. נבדק ב-12 בפברואר 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 7043954  VIAF: 91145970168532251392   WorldCat (עם VIAF): 91145970168532251392
הפועל אשקלון (כדוריד נשים)

הפועל אשקלון הייתה קבוצת כדוריד נשים ישראלית מהעיר אשקלון, שהשתתפה בליגה הלאומית לנשים.
הקבוצה נוסדה בשנת 1968 ובעונת 1975/1976 זכתה בגביע המדינה, שזיכה אותה להשתתף במשחקים אירופאים.
בהמשך הקבוצה הייתה ממוקמת בתחתית הליגה ולא הצליחה להתרומם עקב מחסור בתשתית של מחלקת נוער. בסופו של דברק הקבוצה פורקה.
משחקי הבית של הקבוצה היו נערכים ב"היכל הספורט העירוני" באשקלון.
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורט בישראל ובנושא כדוריד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הוקאן אריקסון

הוקאן גאורג אריקסון (בשוודית: Håkan Georg Ericson; נולד ב-29 במאי 1960) הוא כדורגלן עבר שוודי ומאמנה של נבחרת איי פארו.
הוא בנו של מאמן העבר גאורג אריקסון (אנ'), שאימן במשך שמונה שנים את נורשפין וכן אימן את נבחרת שוודיה במונדיאל 1974 ובמונדיאל 1978.
קריירה

אריקסון נולד בנורשפין שבשוודיה, ושיחק כדורגל במועדונים קטנים מקומיים.
הוא החל את קריירת האימון שלו בשנת 1983, ואימן מועדונים קטנים מקומיים מהליגות הנמוכות בשוודיה.
באוקטובר 2001 החל לראשונה לאמן קבוצה בליגת העל השוודית, כשמונה כעוזר מאמן בנורשפין, וזמן קצר לאחר מכן הפך למאמן הראשי. בתום עונתו הראשונה כמאמן הבכיר ירדה הקבוצה לליגת המשנה, אך הוא המשיך לאמן אותה עונה נוספת.
ב-2011 החל לאמן את נבחרת שוודיה הצעירה, ובשנת 2015 זכה עמה באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21.
בשנת 2019 הפך למאמנהּ הראשי של נבחרת איי פארו.
תארים

אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 (1): 2015
הערות שוליים

↑  Norrköpingstränare sparkas, www.expressen.se (בשוודית)
↑  "Guldtränaren Håkan Ericson bekräftar - nära nytt jobb utanför fotbollen: "Rör på sig ganska mycket"".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 5097147312830037970006   WorldCat (עם VIAF): 5097147312830037970006 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים ובנושא שוודים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
החמור של מגדנה

| --- | --- |

 בימוי:  תנגיז אבולדזה, רוואז צ'חיידזה 
 תסריט:  Karlo Gogodze 
 מוזיקה:  ארצ'יל קרסלידזה 
 צילום:  Aleksandre Dighmelovi 
 מדינה:  ברית המועצות 
 חברת הפקה:  כרתולי פילם 
 הקרנת בכורה:  1956 
 משך הקרנה:  67 דק' 
 שפת הסרט:  רוסית, גאורגית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
החמור של מגדנה (בגאורגית მაგდანას ლურჯა) הוא סרט קולנוע דרמטי בשחור לבן של הבמאים תנגיז אבולדזה ורוואז צ'חיידזה, על פי הנובלה של אקתרינה גבשווילי.
עלילה

הסרט מתאר את חיי היומיום בגאורגיה דרך סיפורה של משפחת מגדנה, משפחה פשוטה שחייה ממכירת יוגורט שאלמנת מגדנה לוקחת לשוק העירוני. יום אחד שני ילדיה, מיכו וקאטו, מוצאים חמור עזוב בכביש המוביל לכפר שלהם.
לאחר שטיפלו בחמור והאכילו אותו, הוא פקח את עיניו ונגלה לעיניהם חמור כחול עיניים, והם החליטו לקרוא לו "לורג'ה" (בגאורגית: "כחול עיניים"). החמור היה לעזר רב למשפחה עד שמסתבר שהיה שייך לסוחר פחם ובני המשפחה נאלצים לכתת רגליהם לבית המשפט.
הסרט זכה לפרס מיוחד לסרטים קצרים בפסטיבל קאן.
הפועל אשקלון (סיוף)

הפועל אשקלון על שם ערן גואטה היא קבוצת סיוף ישראלית מהעיר אשקלון, העוסקת במקצועות חרב, דקר ורומח.
הקבוצה הוקמה באמצע שנות השישים על ידי אוריאל בר יוסף (1936- 2024). בר יוסף, עלה מרומניה סייף רומני נולד ב-1936, בשמו הרומני, ארתור. הוא עלה לישראל וסייף במכבי רמת גן. בסיוע אגודתו ומנהלה באותה עת, בן ציון עמיצור, ובנו יעקב עמיצור, הוקמה אגודת הפועל אשקלון. בשנים הראשונות לקיומה הוסכם עם הפועל כי כל הכנסות הקבוצה יועדו לרכישת ציוד. בשלהי שנות השישים, החלו בנות אשקלון לצבור תארים, אולם לא הצליחו להימנות על שורות נבחרת ישראל. בשנת 1972 זכתה קבוצת הגברים לראשונה באליפות ישראל לקבוצות, כאשר בהרכבה אוריאל בר יוסף ששימש כמאמן-שחקן, וסייף צעיר בשם שרלי אופלגר, שהיה אז בן 15. שנתיים לאחר מכן, כשהוא בן 17, זכה אופלגר לראשונה בתואר אלוף ישראל לבוגרים. לאחר מכן אוהד בלוה זכה אף הוא בגיל זה בתואר, אנטון גורביץ מספר שנים לאחר מכן זכה בתואר ומאוחר יותר גם גרגורי בסקין ומרט ישראליאן זכו בתואר זה.
ספורטאים ברמה בינלאומית

שרלי אופלגר - אלוף ישראל והשתתף בגמר אליפות אירופה דקר גברים
שירלי דראי לאסט - אלופת ישראל, השתתפה בגמר אליפות העולם ואירופה לקדטים בסיוף דקר לנשים
בני ליפסיקס - השתתף בגמר אליפות העולם בסיוף דקר לקדטים
אנטון גורביץ - אלוף ישראל וזכה במדליית ארד בגביע העולם לנוער
מרט ישראליאן - אלוף ישראל והשתתף בגמר אליפות אירופה לנוער ובשיאו מדורג 3 בעולם לנוער. אלוף המכללות של ארצות הברית 2010 2011 NCAA
אלכסיי צ'רמסקי - אלוף ישראל ומדליות לרוב בגביעי עולם.
ויאצ'סלב זינגרמן - זכה 3 שנים ברציפות באליפות המכללות של ארצות הברית NCAA 2007-9 ובמדליית ארד בגביע העולם, בשיאו מדורג שני בעולם לנוער
גרגורי בסקין - אלוף ישראל והשתתף בגמר אליפות העולם, זכה במדליית ארד באליפות העולם לקדטים, סגן אלוף אירופה לנוער ובשיאו מדורג שני בעולם.
עדו אייזנשטדט - אלוף המכביה 2009, חצי גמר אליפות אירופה וחבר הסגל האולימפי הישראלי.
אירה לוין - סיימה במקום החמישי באליפות אירופה לקדטיות שותפה למקום הרביעי באליפות עולם לנוער קבוצות 2010, 2011
אביטל מרניוק - אלופת ישראל, גמר אליפות אירופה לנוער, גמר אליפות עולם לנוער מדליית ארד אליפות אירופה לנוער 2012. שותפה למקום הרביעי באליפות עולם לנוער קבוצות 2010, 2011. זוכת מדליית הזהב, בתחרות גביע העולם שנערכה בבלגרד באוקטובר 2014
אריאל ויניצקי - סגן אלוף ישראל לנוער, פעמיים אלוף ישראל לקבוצות בוגרים, מדליית ארד באליפות אירופה לנוער 2014 ומקום רביעי באליפות העולם 2014.
המוזיאון לאמנויות שימושיות (בודפשט)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  המוזיאון לאמנויות שימושיות (בודפשט) 
 כתובת:  Üllői út 33-37. 
 מיקום:  פרנצווארוש (רובע 9) 
 מדינה:  הונגריה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1896
 תאריך פתיחה רשמי:  1896 
 אדריכל:  אדן לכנר, גיולה פרטוש 
 סגנון אדריכלי:  אר נובו, אר נובו 
 קואורדינטות:  47°29′10″N 19°04′06″E﻿ / ﻿47.48611111°N 19.06833333°E﻿ / 47.48611111; 19.06833333
 www.imm.hu
  (למפת בודפשט מוגדלת) המוזיאון לאמנויות שימושיות(למפת בודפשט רגילה) המוזיאון לאמנויות שימושיות he
 
הלובי הפתוח
האופיון הרב-מפלסי של הלובי הפנימי
המוזיאון לאמנויות שימושיות (בהונגרית: Iparművészeti Múzeum) הוא מוזיאון לאומי בבודפשט ברובע 9, בדרך אילאי 37-33. המוזיאון הוא מוסד של האוסף ושל מקום התצוגה מספר אחד לאמנות שימושית ועיצוב הונגרי ובינלאומי בהונגריה, הן ישן והן עכשווי כאחד. האוסף העשיר שלו הופך אותו לאחד המוזיאונים החשובים ביותר של פרופיל זה באירופה, וחלק מאוספיו, כגון זכוכית אר נובו וקרמיקה, או אוסף השטיחים האיסלאמי-טורקי, הם ברמה עולמית. המוזיאון משמר את האוצר היחיד ששרד של משפחת אצולה מהונגריה של ימי הביניים והתקופה המודרנית המוקדמת, של משפחת בית אסטרהאזי.
בנוסף לבניין הראשי בדרך אילאי, שתוכנן על ידי אדן לכנר ודיולה פארטוש, שהוא אחת הדוגמאות הטובות ביותר לארכיטקטורה הונגרית בסגנון אר נובו, מוזיאון פרנץ הופ לאמנות אסייתית, היה שייך בעבר לאמנויות שימושיות, עבר משנת 2014 למוזיאון לאמנות יפה. הבניין בדרך אילאי שיכן כמה יחידות מוסדיות של אוניברסיטת מוהולי-נאג' לאמנות ועיצוב מאז הקמתו, וגם מערכת המגזין Applied Arts של הונגריה פועל משם.
המוזיאון לאמנויות שימושיות סגור עקב עבודות השחזור של הבניין, לפיכך משנת 2017. לא ניתן לבקר בו.
היסטוריה > במאה ה-19

המוזיאון המלכותי ההונגרי לאמנויות שימושיות בבודפשט היה מהראשונים מסוגו באירופה ונוסד ב-1872, בעקבות הדוגמה של מקביליו בלונדון (1857) ובווינה (1864), ביוזמתם של רומר פלוריס ופרנץ פולסקי. ליבת האוסף ההיסטורי היה "העתיקות האוניברסליות" שהועברו מהמוזיאון הלאומי של הונגריה, בעוד שהאוסף מאותה התקופה כלל רכישות בתערוכות העולמיות (1873, וינה; 1878, פריז ; 1885, אמסטרדם ; 1889, פריז) וחברות מקומיות ידועות (תעשיית החרסינה של הרנד, מפעל ז'ולנאי) ביססו אותו על ידי מתנותיהם.
האוסף נשמר במוזיאון הלאומי עד 1877, ולאחר מכן שוכן בגלריה הישנה של החברה לאמנויות יפות בשדרת אנדראשי. האוסף שגדל בהדרגה הצריך עד מהרה בניין עצמאי. בשנת 1890 פרסמה הממשלה מכרז לעיצוב המוזיאון לאמנויות שימושיות ובית הספר לאמנויות שימושיות. הפרס הראשון הוגש על ידי אדן לכנר ושל דיולה פארטוש, אבל רק לאחר דיונים ארוכים, הם קיבלו את ברכת ועדת העיצוב ורק ב-1893. הבנייה החלה בסתיו באותה השנה, ובה גם חברות הונגריות וזרות שיחקו תפקיד. המבנה נפתח לציבור שנה לאחר מכן, בסיום עבודות עיצוב הפנים.
היסטוריה > במאה ה-20

לאחר מלחמת העולם הראשונה הצטמצם היקף האוסף של המוזיאון, ואז הוא גם איבד את עצמאותו הממסדית: בין 1934 לבין 1948 הוא פעל כחלק מאוניברסיטת האוספים הלאומית ההונגרית שהוקמה ב-1922, וכמוזיאון לאמנויות שימושיות של המוזיאון הלאומי של הונגריה. עם זאת, הודות לאגודת ידידי המוזיאון הוא צמח בחפצים והרכבים חשובים גם בתקופה זו.
במהלך מלחמת העולם השנייה נגרם לבניין נזק חמור. התקרה והרצפת של האולם נהרסו, הכיפה ברחוב Hőgyész והלובי הפתוח נפגעו מפגזים. רוב הנזק תוקן עד 1949, אך לא בהכרח בצורתו המקורית. גם במהלך המרד ההונגרי בשנת 1956 נפגע הבניין מפגזים.
היסטוריה > במאה ה-21

לשנת ה-135 להקמת המוסד, בשנת 2006, נפתחה תערוכת הקבע המסודרת מחדש בשם "אספנים ואוצרות" שהמציגה, בניגוד למסורת, את 400 היצירות והתוספות החשובות ביותר באוסף, לא לפי טכנולוגיות או קטגוריות של אמנות שימושית, אלא היסטורית, כרונולוגית.
המוזיאון נסגר ב-3 בספטמבר 2017 עקב שיפוץ וחידוש. לאחר המעבר, שתוכנן לשנה, העבודות היו אמורות להימשך שלוש שנים, והוקצתה שנה למעבר חזרה (בסך הכל סגירה של חמש שנים). בנוסף לשיפוץ, נבנה גם אגף חדש (עיצוב ואמנות שימושית עכשווית) וחניון תת-קרקעי. שטח הרצפה של חללי התצוגה גדל מ-3,000 מ"ר ל-10,000 מ"ר. בסתיו 2021, כשהמעבר בחזרה תוכנן לביצוע, השיפוצים אפילו לא החלו, כך שהפתיחה המחודשת צפויה לכל המוקדם בסתיו 2027.
מאוסף המוזיאון

שטיחי קיר פרסיים מאוצר אסטרהאזי.
(ואן מרוין גביע בסביבות 1600 ו 1640)
מגן, איראן (1796-1925)
:וולטר קריין, כד, 1885
ז'ולנאי 1895–1896
אמיל גלה: ואזה, 1896
אוטו אקמן: חמישה ברבורים. שטיח קיר, 1897
לואי קומפורט טיפני: ואזה, 1898 לפני
שטיח קיר, 1898
ואזה, 1899
אלכנדר ביגו: התערוכה העולמית פריז 1900
ראול-פרנסואה לארש: מנורה שולחנית חשמלית, 1905
חלון זכוכית, 1910
ספרות

Ács Piroska: A budapesti Iparművészeti Múzeum gyűjteményeinek kialakulása, önálló épületének születése (1872–1897). Tanulmányok Budapest múltjából 28. Budapest, 1999. 261–284. o.
Horváth Hilda: Nemzeti kincstárunk, az Esterházy hercegi kincstár 20. századi története. Budapest: Iparművészeti Múzeum, 2014
Nemes Márta: Lechner Ödön Iparművészeti Múzeuma. Tanulmányok Budapest múltjából 24. Budapest, 1991. 65–114. o.
Ács Piroska: "Keletre magyar". Az Iparművészeti Múzeum palotájának építéstörténete a kordokumentumok tükrében; fotó Kolozs Ágnes, Barka Gábor, graf. Sára Ernő; Iparművészeti Múzeum, Bp., 1996
Pataki Judit (szerk.): Az idő sodrában (Az Iparművészeti Múzeum gyűjteményeinek története). Budapest, Iparművészeti Múzeum, 2006
ראו גם

אתר האינטרנט של המוזיאון
אתר של מוזיאונים הונגריים
תערוכת עיצוב בשנת 2005 במוזיאון ההונגרי לאמנויות שימושיות
muzeum.lap.hu
פנורמה כדורית מהקומה הראשונה
מאמר על כיכר מרקוסובסקי
SZMSZ (2014)
הערות שוליים

↑  Fidelio/MTI. "A Szépművészetihez kerül a Hopp Ferenc Gyűjtemény". fidelio.hu. Fidelio. אורכב מ-המקור ב-2014-02-05. נבדק ב-2014-08-27.
↑  www.dotsamazing.com, Dots Amazing -. "Közérdekű közlemény | Iparművészeti Múzeum". www.imm.hu (בהונגרית). נבדק ב-2017-09-21.
↑  "Kiállítás mutatja be az Iparművészeti Múzeum történetét". mult-kor.hu. Múlt-kor. נבדק ב-2014-08-27.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 1275 588X  LCCN: n50053613   WorldCat (עם LCCN): n50-053613 
הפסל של אדן לכנר מול המוזיאון
צילום אוויר
חזית קדמית
קטע של הלובי
אולם התצוגה הגדול
קטע מבנה האולם
הפיתום

| --- | --- |

הפיתום ופני צלקת, כפי שופיעו בחוברת Batman #475 ממרץ 1992. אמנות מאת נורם ברייפוגל.
 סוג:  נבל-על
 הוצאה לאור:  DC קומיקס
 הופעה ראשונה:  וסקר: Detective Comics #583 (פברואר 1988) ריילי: Detective Comics #827 (מרץ 2007) בלזר: Batgirl Vol.4 #20 (יולי 2013) לאחר פלאשפוינט: Batman Vol.2 #1 (נובמבר 2011)
 הופעה אחרונה:  לפני פלאשפוינט: Detective Comics #818 (יוני 2006)
 יוצרים:  אלן גראנט, ג'ון וגנר ונורם ברייפוגל (וסקר) פול דיני ודון קריימר (ריילי) גייל סימון, דניאל סמפרי וקרלוס רודריגז (בלזר)
 מידע
 שם אמיתי:  ארנולד וסקר פייטון ריילי שאונה בלזר
 סטטוס:  פעיל
 מקום לידה:  גות'אם סיטי 
 מקצוע:  מורשע בעבירות סמים
 כוחות:  ללא כוחות-על (וסקר וריילי) אינטלקט ברמה גאונית בלזר: טלקינזיס ושינוי קול
 חבר בקבוצה:  ששת הסודיים (בלזר)
 חבר לשעבר בקבוצה:  החברה הסודית של נבלי-העל, חיל הפקחים השחורים (וסקר)
 אזרחות:  ארצות הברית 
 דמויות קשורות
 משפחה:  ריילי: שון ריילי (אב) ג'וני סבטינו (בעל לשעבר, מת)
 אויבים:  באטמן 
 
הפיתום (באנגלית: Ventriloquist) הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס באטמן ביקום DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Detective Comics #583 מפברואר 1988 ונוצרה על ידי צמד הכותבים אלן גראנט וג'ון וגנר והמאייר נורם ברייפוגל.
הפיתום הוא האלטר אגו של ארנולד וסקר, אדם צנוע ושקט שנולד למשפחת פשע רבת השפעה והחל לפתח הפרעת זהות דיסוציאטיבית לאחר שחזה ברצח אמו בידי בריונים ממשפחת פשע יריבה. וסקר מתכנן ומבצע את פשעיו דרך בובה בשם "פני צלקת", בעלת אישיות של גנגסטר ואשר לבושה בחליפה מחויטת בנוסח שנות ה-20 של המאה ה-20. לקראת אירועי "המשבר האינסופי", וסקר נרצח בידי מתנקש בשירות הלבן הגדול.
בתקופה שלאחר המשבר האינסופי הוצגה דמותה של פייטון ריילי, בתו של ראש משפחת פשע אירית בגות'אם סיטי, אשר נטלה את זהותו של הפיתום. בהבדל מוסקר, שנחרד מהאפשרות להזיק לבובתו "פני צלקת", ריילי ממלכדת את בובותיה להתפוצץ והיא נכונה לבצע פעולות אלימות יותר. מאוחר יותר נישאה לג'וני סבטיני, מאפיונר ממשפחת הפשע האיטלקית, כסימן להשכנת שלום בין משפחות הפשע. אולם, נישואיהם היו נטולי רגש והיא ניסתה להרוג אותו מספר פעמים בעזרתו של "פני צלקת". נחשבת למתה לאחר שהשניים נאבקו ונפלו למים.
באתחול המחודש של חברת DC קומיקס לאחר אירועי פלאשפוינט, ארנולד וסקר הוחזר לחיים וחזר לחיי הפשע. במקביל, פיתום חדשה בשם שאונה בלזר הוצגה בחוברות "באטגירל", אשר משתמשת בבובה שונה בשם פרדי על שם אחיה התאום אשר היה קורבנה הראשון. אחיה היה שחקן צעיר, אביה היה נגן פסנתר ואמה הייתה בלרינה, והיא גדלה בקנאה ובתחושת בדידות. לאחר שהרגה את אחיה מקנאה, היא הרגה ליצן במסיבת יום הולדת של תלמיד בכיתתו של אחיה, לקחה את בובת הפיתום שלו והפכה אותה ל"שותפה בפשע".
הוצאת קסת

ערך זה עוסק בהוצאה לאור. אם התכוונתם לפרויקט לספרות ביכורים, ראו .
הוצאת קסת הוקמה בירושלים בשנת 1986 על ידי גרשון בן עמי ופעלה במשך 15 שנים. לאורך השנים הוציאה לאור קסת מגוון ספרים בשורה של תחומים ובהם לימודי שפות, תאולוגיה, מוזיקה וספרי ילדים. כמו כן עסקה קסת בהפקה והוצאה לאור של ספרי לימוד ועיון עבור מוסדות שונים ובהם האקדמיה הישראלית למדעים, מכון ויצמן, מכון רטיסבון, משרד החינוך, המרכז לתוכניות לימודים והחברה לכתבי קודש.
בין השאר הוציאה קסת לאור ספרי לימוד ומילונים לשפה העברית ולשפה הערבית פלסטינית שחיבר יוחנן אליחי, ספרי ילדים שתורגמו על ידי חוקר ספרות הילדים מנחם רגב, מילון עברי-ערבי-אנגלי למונחים כלכליים פרי עטו של יריב לוין, תרגום אינטרלינארי של ספר בראשית לשפה הפינית, ועיתון שבועי לימודי בערבית לתלמידי השפה הערבית הספרותית בבתי הספר התיכוניים בעריכת יצחק שניבוים. בתקופת שיא פעילותה העסיקה ההוצאה כעשרים עובדים.
בשנת 2001 הפסיקה קסת את פעילותה. בשנת 2009 נרכשה קסת על ידי מינרוה בית הוצאה לאור והתמזגה לתוכו.