לואיג'י גלאני
פעילותו בארצות הברית

זמן קצר לאחר שהגיע לארצות הברית התבלט גלאני בחוגים אנרכיסטים רדיקליים כנואם כריזמטי שהאמין שאלימות הכרחית על מנת לסלק מהשלטון את הקפיטליסטים, המדכאים את האדם העובד. גלאני התיישב בפטרסון שבניו ג'רזי ופעל כעורך "השאלה החברתית" (La Questione Sociale), כתב עת איטלקי אנרכיסטי מוביל בארצות הברית באותה תקופה. הוא התגאה בגלוי כי הוא חתרן, תועמלן מהפכני שחייו מוקדשים לחתירה תחת אושיות המוסדות והממשלה הקיימים באמצעות הפצת פילוסופיה פוליטית המבוססת על פעולה ישירה אלימה. על פי כל התיאורים בני זמנו היה גלאני נואם מוכשר וסנגור אפקטיבי מאוד של מדיניות האלימות המהפכנית. קרלו בודה (Carlo Buda), אחיו של מריו בודה, גלאניסט שייצר פצצות, אמר על גלאני. "היית שומע את גלאני נואם והיית נכון לרצוח את השוטר הראשון שנקרה בדרכך".
ב-1902 פתחו עובדי מפעל המשי בפטרסון בשביתה, גלאני השתמש ביכולות הנאום שלו וניסה לשכנע את העובדים להכריז על שביתה כללית וליזום מהפכה שתפיל את החברה הקפיטליסטית האמריקנית. כשהמשטרה פתחה באש על השובתים נפצע גלאני בפניו ומאוחר יותר הורשע בהסתה למרד. הוא נמלט לקנדה, אך זמן קצר אחר כך נאסר על ידי השלטונות שם והם גירשו אותו מיד בחזרה מעבר לגבול.
גלאני מצא את מקומו בקרב הקהילה האיטלקית בעיירה בארה (Barre) שבורמונט, שם המהגרים מאיטליה מצאו עבודה כסתתים במחצבות המקומיות. עובדים אלו היוו את עיקר קהיליית הסוציאליסטים והאנרכיסטים בבארה. גלאני השתתף במפגשי אנרכיסטים מקומיים, תקף סוציאליסטים "רכים", נשא נאומי חוצבי להבות, והמשיך לכתוב מאמרים ומסות פולמוסיות. הוא התפרסם כדוגל ב"תעמולה באמצעות מעשים" (לשון נקייה לפעולות טרור), והיה המייסד והעורך של עלון החדשות "כרוניקה חתרנית" (Cronaca Sovversiva), שהוא הדפיס ושלח בדואר ממשרדים בבארה. גלאני הדפיס את העלון האנרכיסטי במשך 15 שנים עד שהממשל הפדרלי של ארצות הברית סגר את העלון מתוקף "החוק נגד הסתה" של 1918.
כל גיליון של "כרוניקה חתרנית" כלל לא יותר מ-8 דפים. בשלב מסוים נטען בעלון כי יש לו 5,000 מינויים. העלון הציג נקודות השקפה על מגוון נושאים רדיקלים, כולל טענות כנגד קיומו של אלוהים, תמיכה באהבה חופשית, והתנגדות לרודנות ההיסטורית ובת זמננו של המדינה, כמו גם לסוציאליסטים פסיביים מדי. לעיתים קרובות כלל העלון רשימת כתובת ופרטים אישיים של אנשי עסקים, "מרגלים קפיטליסטיים", שוברי שביתה, ומגוון של "אויבי העם". כמה ספרים מפרי עטו של גלאני, דוגמת "הסוף לאנרכיזם?" (?La Fine dell'anarchismo), הם הרחבה של מאמרים שהופיעו קודם לכן ב"כרוניקה חתרנית" או אפילו קטעים נבחרים מהם.
בדפי ה"כרוניקה חתרנית" הרחיב גלאני את תורתו בדבר פעולה ישירה ותעמולה באמצעות מעשים. הוא שיבח את פעולותיו של גאטנו ברשי (Gaetano Bresci), חסיד נוסף של פעולה ישירה שעזב את ארצות הברית לאיטליה במטרה להתנקש בחייו של אומברטו הראשון, מלך איטליה. ספרו של גלאני "אנחות והתייפחויות: דיוקנים" (Aneliti e Singulti: Medaglioni), שהודפס לאחר מותו, נאסף ממאמרים שפרסם ב"כרוניקה חתרנית" שבהם הוא פיאר כמה ממניחי הפצצות והמתנקשים כגיבורי האנרכיזם.
אחת התוספות המעניינות ל"כרוניקה חתרנית" בגיליונותיו האחרונים הייתה פרסומת שהציעה לרכוש ספרון בעל השם התמים "הבריאות היא בתוכך!" (!La Salute è in voi) במחיר של 25 סנט. במודעה נכתב כי הספרון חייב להימצא בכל משפחה פרולטרית. ההקדמה לספרון, שהודפס לראשונה ב-1905, הסבירה בצורה ברורה את כוונתו. לתקן את "השגיאה" של המלצה על אלימות מבלי לתת לחתרנים את האמצעים הממשיים בהם ישתמשו להרוס מוסדות ופקידי ממשל. בפועל היה הספרון "הבריאות היא בתוכך!" מדריך מפורט להכנת פצצות, שבו, בין השאר, סיפק גלאני לקוראיו את הנוסחה הכימית לייצור ניטרוגליצרין כפי שהתקבל מחבר ומומחה לחומרי נפץ, פרופ' אטורה מולינרי (Ettore Molinari). הספרון נבחן על ידי יחידת ניטרול הפצצות במשטרת ניו יורק ונמצא מדויק ומעשי, אם כי טעות שביצע גלאני בעת שהעתיק את הנוסחה של מולינרי לייצור ניטרו גליצרין גרמה להתפוצצויות מוקדמות, כאשר יצרני הפצצות לא הבחינו בטעות (גלאני פרסם אזהרה ואת הנוסח הנכון בגיליון 1908 של ה"כרוניקה חתרנית").