stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לואיג'י לוקני
ביוגרפיה > תחילת דרכו

לוקני היה בנה של לואיג'ייה לוקני, אשר הרתה אותו בגיל 18 מחוץ לנישואים. לואיג'ייה נסעה לפריז וילדה שם את בנה, ולאחר מכן חזרה בחשאי לפארמה והותירה אותו בבית יתומים. לאחר מכן היא הפליגה לארצות הברית ומעולם לא יצרה קשר עם בנה. בגיל תשע החל לוקני לעבוד כפועל במסילת הברזל האיטלקית. כשהתבגר, עבד בעבודות מזדמנות ובגיל 20 התגייס לגדוד פרשים בצבא המלכותי האיטלקי ולחם בהצטיינות במלחמה האיטלקית-אתיופית הראשונה. הוא פרש מהצבא ב-1897 בדרגת קורפורל (רב"ט).
לאחר שחרורו הפך לשלישו של מפקדו לשעבר, הנסיך ד'ארגונה. לאחר שהנסיך דחה את בקשתו להעלאת שכרו, התפטר לוקני. בהיעדר פרנסה אחרת, הוא ניסה לחזור לעבודה, אך הנסיך ראה בו בלתי ממושמע וסירב לקבלו לעבודה בשנית. הוא היגר לשווייץ והתיישב בלוזן, שם החל לקרוא חוברות ועיתונים מהפכניים ואנרכיסטיים. הוא התרשם ממאמרים אשר טענו שהחברה הבורגנית מושחתת מבפנים, וכי דרוש מעשה אחד גדול שיזעזע את העולם ויפיל אותה סופית. לוקני השתתף בכנסים של אנרכיסטים איטלקים אשר דנו בדמויות שונות שניתן לרצוח כדי לעורר רעש בעולם. הקורבן המועדף היה אומברטו הראשון, מלך איטליה. לוקני עצמו התוודה פעם באוזני חבר "הייתי רוצה להרוג מישהו! אבל זה חייב להיות מישהו חשוב כדי שיכתבו על כך בעיתונים."
ביוגרפיה > הרצח

בתחילת ספטמבר 1898 נפצע לוקני במהלך עבודתו כפועל בניין, והובא לבית החולים בלוזאן. בבית החולים גמלה בו ההחלטה לרצוח את הנסיך פיליפ, דוכס אורליאן, אשר היה אמור לבקר בז'נבה. משנודע לו שהנסיך ביטל את ביקורו בז'נבה, החליט לרצוח את הדמות המלכותית הראשונה שתזדמן לו. בעיתונים הוא קרא שאליזבת, קיסרית אוסטריה ומלכת הונגריה (אשר נודעה בכינוי "סיסי"), אשתו של פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה ומלך הונגריה, אמורה לבקר בז'נבה אצל חברתה הברונית אדולף דה רוטשילד, אשר התגוררה בווילה ליד אגם ז'נבה. הוא החליט לרצוח אותה במקום. זמן קצר לאחר שעזב את בית החולים, פנה שרת בבית החולים למשטרת שווייץ לאחר שמצא בין חפציו של לוקני פנקס שכלל שירים אנרכיסטיים וציור של אלה אשר עליה נכתב "אנרכיה" ומתחתיה "עבור אומברטו הראשון". משטרת שווייץ לא מצאה בדיווח זה סיבה מספקת למעקב או למעצר.
לוקני רצה לקנות סכין, אך לא היו לו 12 הפרנקים הדרושים לכך. לפיכך הוא לקח פצירה ישנה, ולאחר שהשחיז אותה בקפידה חיבר אותה לידית עשויה מפיסת עץ הסקה. ב-9 בספטמבר 1898 ביקרה הקיסרית אצל הברונית רוטשילד, ולמחרת התכוונה לעלות על ספינת מעבורת לכיוון העיר מונטרה בצדו המזרחי של האגם. הקיסרית הייתה מרדנית מטבעה, ונהנתה מתשומת הלב של האוכלוסייה. לפיכך היא הסתובבה ברחוב לאורך אגם ז'נבה ללא שומרי ראש, אלא רק עם בת הלוויה שלה הרוזנת אירמה סטרי. לוקני המתין לה בהמשך הרחוב, ולאחר שהבחין בה מתקרבת, רץ לכיוונה, ולאחר שהציץ לרגע מבעד לשמשייתה כדי לוודא את זהותה, נעץ את הפצירה היישר בלבה. בשל המחוך ההדוק שלה, הקיסרית כלל לא הבינה שנפגעה. ובעוד לוקני ממהר להימלט, היא קמה מהרצפה ומיהרה לעלות לספינתה. הספינה החלה להפליג, אולם לפתע פלטה הקיסרית "מה קרה לי?" ואיבדה את הכרתה. מיד הבינו אנשי הצוות שהקיסרית פצועה ומיהרו לחזור. היא נישאה חזרה לבית המלון שלה על גבי אלונקה, ובשעה 2:10 קבעו הרופאים את מותה.
כאשר נודע לקיסר פרנץ יוזף על מותה של אשתו, הוא לקה בשבץ. הוא לא התאושש ממותה כל ימי חייו, ונהג לומר לעיתים קרובות: "אף אחד לא יכול לדעת כמה אהבתי אותה". הקיסרית הייתה פופולרית בקרב כל השכבות בווינה, ומותה הכה באבל את האימפריה האוסטרו-הונגרית כולה.
בעקבות רציחתה של הקיסרית, כונסה ברומא בין 24 בנובמבר ל-21 בדצמבר של אותה שנה ועידה בינלאומית למלחמה באנרכיזם.
ביוגרפיה > גורלו

לוקני מיהר להימלט, ובדרכו השליך את הנשק לפתח אחד הבתים. הוא נתפס על ידי שני נהגי מוניות ומלח, ולאחר מכן נעצר בידי שני ז'נדרמים. עובר אורח צילם אותו נלקח מהאזור בידי הז'נדרמים. בתצלום הוא נראה צועד בראש מורם, כשחיוך של שביעות רצון מרוח על פניו. בתחנת המשטרה הוא תיאר בפרוטרוט את כל מעשיו והכנותיו, וכאשר סיפרו לו שהקיסרית מתה, הוא יכול היה להגיד רק "מאושר". הוא הדגיש שוב ושוב שהוא פעל על דעת עצמו ולא כחלק מקבוצה. כאשר נשאל מדוע עשה זאת, השיב: "כחלק מן המלחמה נגד העשירים והמיוחסים... הבא בתור הוא אומברטו". מאוחר יותר מצא שרת מקומי את כלי הנשק של לוקני. בתחילה הוא סבר שהוא שייך לפועל מקומי, ולפיכך לא הביא אותו למשטרה אלא רק יום לאחר מכן. הכלי מוצג כיום ב"מוזיאון סיסי" בווינה. חודו נשבר כאשר לוקני השליך אותו.
מתא כלאו כתב לוקני מכתבים לעיתונות ולנשיא שווייץ, ופרש בהם את משנתו האנרכיסטית וניבא נבואות זעם על גורלו של מוסד המדינה. על מכתבים אלו נהג לחתום "לואיג'י לוקני, אנרכיסט, ואחד המסוכנים ביותר שבהם." למעבידתו לשעבר, הנסיכה ד'ארגונה, כתב: "אף פעם בחיי לא חשתי סיפוק כמו עכשיו... הבהרתי לעולם כי לא רחוק היום שבו שמש חדשה תזרח על כל בני האדם באשר הם". כמו כן הוא טען ש"המקרה שלי דומה לפרשת דרייפוס".
בהיעדר הסכם הסגרה בין שווייץ ואוסטריה לא הוסגר לוקני לידי האוסטרים. לוקני השתוקק למות מות קדושים ולקבל פרסום נרחב, ולפיכך ביקש להישפט בקנטון לוצרן אשר בו היה עונש מוות. אולם בקשתו נדחתה והוא נשפט למאסר עולם בקנטון ז'נבה. לוקני ערער על פסק הדין אך משך את הערעור. בשנת 1900 הוא תקף את סוהריו והושם בצינוק. ב-19 באוקטובר 1910, כעבור יותר משתים-עשרה שנות מאסר, רב לוקני עם אחד מסוהריו, ולפיכך נשלח לבידוד לפרק זמן קצוב. הוא תלה את עצמו בחגורתו. גופתו שימשה לבדיקות מעבדה, וראשו נשמר בצנצנת באוניברסיטת ז'נבה. ב-1985 הועבר הראש למוזיאון בווינה, וב-2000 נקבר בבית הקברות המרכזי בווינה.
הערות שוליים

1 2  ברברה טוכמן, המגדל הגאה, כנרת זמורה-ביתן דביר, 1998. עמ' 124.
↑  ברברה טוכמן, המגדל הגאה, כנרת זמורה-ביתן דביר, 1998. עמ' 124-125.
1 2 3 4  ברברה טוכמן, המגדל הגאה, כנרת זמורה-ביתן דביר, 1998. עמ' 125.
↑  Caroline Julie Anselme (Julie) von Rothschild (1830-1907), באתר ארכיון משפחת רוטשילד
1 2  תמירה צדקיהו-חסון, ‏טיול באירופה בעקבות הנסיכה סיסי, באתר GoTravel.
↑  אומברטו הראשון אכן נרצח שנתיים מאוחר יותר בידי האנרכיסט גאטנו ברשי
↑  מות הקיסרית, מחזיקי הדת, 16 בספטמבר 1898
↑  חדשות שונות (גענף), מחזיקי הדת, 2 בדצמבר 1898
↑  תלגרמות של הצפירה, גענף 13, הצפירה, 26 בפברואר 1900
↑  חדשות שונות (גענף), מחזיקי הדת, 9 במרץ 1900
↑  רוצחה של הקיסרית האוסטרית, הצפירה, 21 באוקטובר 1910
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810593334705606  BIBSYS: 13008843  BnF: cb13330612c (data)  GND: 120183307  HDS: 027901  ISNI: 0000 0000 7249 0054  LCCN: n85284483  NKC: jo20211121192  NTA: 175154155  RERO: 02-A003534614  SUDOC: 035702699  VIAF: 95151084   WorldCat (עם VIAF): 95151084 
לוקני דוקר את הקיסרית אליזבת
ז'נדרמרים שווייצרים מובילים את לוקני למעצר
מבחר (אלבום של אריק איינשטיין)

מבחר הוא אלבום אוסף המאגד את הקריירה שהקליט הזמר אריק איינשטיין בין השנים 1980–1984. האלבום יצא לאור בשנת 1986.
האוסף מלקט את השירים הבולטים בקריירה של איינשטיין מהאלבומים "חמוש במשקפיים", "יושב על הגדר", "שביר", ו"פסק זמן" שיצא שנתיים לפני אוסף זה. בנוסף באוסף נמצא גם השיר "עוד ניפגש" שנראה לראשונה באלבום "ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ה' - נוסטלגיה".
לודוויג השני, הדוכס הגדול של באדן

לודוויג השני, הדוכס הגדול של באדן (גרמנית Großherzog Ludwig II. von Baden ‏, 15 באוגוסט 1824 - 22 בינואר 1858) היה הדוכס הגדול החמישי של באדן.
ביוגרפיה

לודוויג נולד ב-15 באוגוסט 1824 בקרלסרוהה, ללאופולד, הדוכס הגדול של באדן (1790–1852) ורעייתו הדוכסית הגדולה סופיה, נסיכת שוודיה, בתו של גוסטב הרביעי אדולף, מלך שוודיה.
בשנת 1852 עלה לודוויג לשלטון, לאחר מות אביו. אולם, בעקבות מחלת הנפש בה לקה לודוויג הפך אחיו פרידריך לעוצר הדוכסות וב-1856 מונה באופן רשמי לדוכס.
ב-28 בינואר 1858 מת לודוויג, ובמקומו עלה לשלטון אחיו פרידריך הראשון, הדוכס הגדול של באדן.
לימוד בעל פה

לימוד בעל פה היא שיטת לימוד שבה מתמקדים בשינון החומר כך שהתלמיד יהיה מסוגל לחזור על החומר הנלמד בדיוק בדרך שבה הוא נקרא או נשמע, בדרך כלל על חשבון הבנה עמוקה או טובה יותר של הטקסט.
יתרונות וחסרונות

הטכניקה העיקרית של לימוד בעל פה היא בדרך של חזרה, מתוך ההנחה כי ככל שהתלמיד יחזור על החומר הנלמד, הוא יהיה מסוגל לזכור אותו יותר טוב. הנחה זו נשענת על העובדה שחשיפה חוזרת ונשנית למידע מסוים הנמצא בזיכרון לטווח קצר אכן מגדילה את הסיכוי שישלף בצורה מוצלחת מהזיכרון לטווח הארוך.
בתחומי לימוד מסוימים, לימוד בעל פה היא שיטת הלימוד היחידה המאפשרת ללמוד חומר במהירות וביעילות. שיטה זו מתאימה במיוחד למידע מילולי (כמו למידת רשימות מילים) משום שהמידע בזיכרון לטווח הקצר מקודד באופן צלילי-פונולוגי המבוסס על השמיעה. כך למשל, כאשר יש ללמוד אלפבית בשפה חדשה, או אוצר מילים בשפה זרה, או הטיה של פעלים יוצאי-דופן, זאת כיוון שלרשימות אלה אין מבנה פנימי ברור, או שהמבנה הפנימי שלהן סבוך מכדי שניתן יהיה ללומדו באופן ישיר ובזמן קצר (דוברי שפת אם ואלה הדוברים שפות רבות, מסוגלים לתפוס באופן אינטואיטיבי את חוקי השפה ויכולים להטות אפילו פעלים יוצאי דופן אשר לא שמעו בעבר).
עם זאת, שינון משמר שבו נעשית חזרה על החומר ללא פיתוח שלו, אינו משפר את יכולת השליפה והזיכרון לטווח הארוך. בנוסף, בשטחי לימוד רבים, במיוחד במתמטיקה ומקצועות דומים, לימוד בעל פה הוא בעל תועלת נמוכה יחסית. לעיתים תכופות מתייחסים ללימוד בעל פה בדרך מזלזלת, המפחיתה מערכו ובכינויים כגון "לומד כמו תוכי", או "חמור נושא ספרים", מכיוון שהלומד בעל פה עשוי ליצור את הרושם של מי שמבין את החומר הנלמד. מסיבות אלו נעשה בו שימוש בעיקר עבור מידע שלא ניתן ללמוד בצורה יעילה יותר.
שיטת הלימוד בעל פה, כשיטת לימוד מובילה, מקובלת עדיין במערכות חינוך רבות בעולם, כך למשל, בהודו, פקיסטן, סין, סינגפור, יפן, רומניה ויוון. בדין וחשבון מיוחד של האומות המאוחדות על פיתוח אנושי בעולם הערבי, לשנת 2004, טוענים המחברים כי הלימוד בעל פה הוא אחד הגורמים העיקריים המעכבים התפתחות בשטחי המדע והמחקר בארצות ערב.
לימוד בעל פה בחינוך התורני

בחינוך התורני מייחסים חשיבות רבה ללימוד בעל פה של מקצועות הקודש, בשל החשיבות הרבה שיש לכך ביהדות. להלן חלק מהמאמרים המובאים בגמרא: "אם ישאלך אדם (בענייני התורה) אל תגמגם ותאמר לו אלא אמור לו מיד" כלומר זכור את דברי התורה בעל פה בצורה שתוכל לאומרם מיד. "רבי דוסתאי ברבי ינאי משום רבי מאיר אומר: כל השוכח דבר אחד ממשנתו, מעלה עליו הכתוב כאילו מתחייב בנפשו, שנאמר: 'רק הישמר לך ושמר נפשך מאד פן תשכח את הדברים אשר ראו עיניך, ופן יסורו מלבבך כל ימי חייך'". "אשרי מי שבא לכאן (העולם הבא) ותלמודו בידו" כלומר אשרי מי שמגיע לאחר מותו לעולם הבא וזוכר את מה שלמד בעל פה. עם זאת עיקר החשיבות אינה בזכירת הדברים מילה במילה, אלא בזכירת התוכן ובהבנה בסיסית לפחות.
במרבית התלמודי תורה מעודדים את התלמידים להיבחן בעל פה על משניות וגמרא, בהענקת סכום כסף סמלי. בישיבות קטנות פועל ארגון ארצי "מאן דירית" (אשר שמו לקוח מדברי ספר הזוהר "מאן דירית מסכתא חדא, ירית עלמא חדא" שביאורם: "מי שיודע מסכת אחת בתלמוד בעל-פה מקבל עולם שלם"). הארגון מצמיד לכל תלמיד החפץ בכך אברך שבוחן אותו מדי שבוע על דפי גמרא בעל פה, במספר דפים המותאם אישית לתלמיד. פעם בשנה נערך כנס גדול ובו מוענקים ספרי קודש לנבחנים. בישיבות גדולות ובכוללים פועל ארגון ארצי "ושננתם", אשר עורך פעמים בשנה בחודשים תשרי וניסן מבחנים בכתב, ברמת שאלות המצריכה שליטה בעל פה. במבחן הראשון נבחנים על 50 דף, ובכל מבחן נבחנים על החומר הקודם בתוספת 50 דף. לנבחנים מוענקת מלגה בסך שקל אחד לדף.
לימוד בעל פה בחינוך המוסלמי: חפיז

חאפז או חפיז (ערבית حافظ قرآن או حافظ; בתעתיק מדויק: חאפט') אשר משמעותו המילולית "שומר", הוא מונח מוסלמי המתייחס לאדם אשר הצליח לשנן את כל הקוראן בעל פה.
בתקופת הנביא מוחמד, במאה ה-7 לספירה, תושבי חצי האי ערב היו ברובם אנלפביתים. לכן, שימור ההיסטוריה, תולדות המשפחה, שירה ורבים משאר היבטי התרבות נעשה באמצעות לימוד בעל פה. כך גם השתמרו נבואותיו של מוחמד עד אשר קובצו לספר הקוראן.
אף בשעה שהועלו דברי הנביא על הכתב, היה עדיין הכתב הערבי בשלבי התהוותו וחסר תנועות וסימני פיסוק המאפשרים להבחין בין מילים. לכן, אף אז הייתה חשיבות לשימור הקוראן שבעל פה, כמקור מהימן. החוּפאז (רבים של חפיז) זכו להערכה רבה בחברה המוסלמית כמדקלמים שדבריהם היו נגישים אף להמוני העם הבורים. שינון בעל פה לא דרש אמצעי עזר יקרים (נייר היה נדיר בעולם המוסלמי וכתיבה נעשתה על מגילות עור). שינון בעל פה נחשב אף אמצעי בטוח יותר לשימור המידע – בעוד שמסמך כתוב עלול היה ללכת לאיבוד; אף אם יאבד חפיז בודד עדיין ייוותרו חופאז רבים שהקוראן חרות בזכרונם.
אף לאחר שהח'ליף עות'מן בן עפאן ארגן והחליט על נוסח אחיד לקוראן בין השנים 650–656 לערך, עדיין נותר שינון הקוראן בעל פה עיסוק מוערך שיש לעודדו. קיימות מסורות רבות של שינון הקוראן בעל פה. רוב החופאז משננים את הקוראן בגרסה אחת בלבד, אולם מומחים יכולים לשנן את הקוראן במספר מסורות (נגינות).
החופאז זוכים להערכה רבה בקהילה המוסלמית. הם זכאים להקדים את התואר "חפיז" לשמם. בתואר זה הם זוכים לאחר שהם עוברים בהצלחה מבחן אחד או יותר. באחד ממבחנים אלה הם מתבקשים להשלים פסוק הנבחר באופן אקראי מן הקוראן. כיוון שאינם יודעים איזה פסוק ייבחר, עליהם לדעת את מלוא הטקסט כדי להבטיח הצלחה בבחינה זו. בבחינה אחרת שבה עשוי המבקש לשאת בתואר "חפיז" לעמוד, הוא נדרש לדקלם פסוקים המכילים מילה מסוימת או צירוף מילים מסוים.
רוב החופאז למדו בילדותם בבתי מדרש מוסלמיים, מדרסה, שם אף למדו את כללי התייוויד (כללי השינון) ואת ההטעמה שיש לתת למילים בתהליך הלימוד בעל פה. משימה זו אינה פשוטה, כי הקוראן מחולק ל-114 סורות (פרקים), המכילות כ-6,200 פסוקים (בהם כ-80,000 מילים או כ-330,000 אותיות).
ראו גם

זיכרון
דיבור פנימי
מנמוניקה
הלכה למשה מסיני
תורה שבעל פה
אוטומטיות (למידה)
הערות שוליים

1 2 3  יונתן גושן־גוטשטיין ודן זכאי (2006). פסיכולוגיה קוגניטיבית - כרך ב – זיכרון. רעננה: האוניברסיטה הפתוחה.
↑  דו"ח ה-UNDP לשנת 2004.
↑  תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף ל', עמוד א'
↑  משנה, מסכת אבות, פרק ג', משנה ח'
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף י', עמוד ב'
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4143676-3 
תלמידים מאוריטנים צעירים במדרסה משננים פסוקי קוראן הכתובים על לוחות עץ
לפטקודון

| לפטקודון> תקופה |
| --- | --- |
קרטיקון
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: דגי-לטאים
סוג:: לפטקודון
שם מדעי
 Leptecodon

לפטקודון (שם מדעי: Leptecodon; מילולית: "שיניים קטנות") הוא סוג של דג קטן דמוי-מקרל שחי בימים בעידן המזוזואיקון. הוא משתייך לסדרה דגי-לטאים.
מאובני דג זה התגלו ב-1899 בארצות הברית ותוארו על ידי הפלאונטולוג סמואל וונדל וויליסטון (Samuel Wendell Williston).
ככל הנראה שימש דג זה כטרף למגוון יצורי ים, אך גם הוא עצמו היה טורף. הוא היה בעל מבנה גוף מוארך ולסתות ארוכות, אך בעלות שיניים קטנות. מאובני הדג התגלו לצד צדפה ענקית נכחדת מהסוג Inoceramus. ייתכן שדג זה חי לצדה של הצדפה ואולי אף יצר עמה יחסי גומלין ולא נאכל על ידה. לצידם נמצאו גם מאובני דגי קפרובריקס.
בתרבות

דג זה מופיע בסרט מפלצות ים.
ליאור כרמי

ליאור כרמי (נולדה ב-1 בנובמבר 1975) היא קיאקיסטית ישראלית. היא אלופת ישראל ובעלת מדליית ארד מאליפות העולם (גיינסוויל 2003). ייצגה את ישראל בשתי אולימפיאדות (אטלנטה 1996 וסידני 2000).
ביוגרפיה

כרמי נולדה וגדלה בקיבוץ מסדה לחניתה ולאבינועם, שנולד ב-1938 והיה לבן הראשון של הקיבוץ. היא התאמנה בשחייה בקבוצת הפועל עמק הירדן עד גיל 14 ולאחר מכן, עברה לחתור בקיאק בקבוצה המקומית.
כרמי התחרתה משנות ה-90 עד לאמצע שנות ה-2000.
באולימפיאדת אטלנטה (1996), הגיעה כרמי לשלב חצי הגמר במקצה ל-500 מטר יחיד וסיימה במקום 13
(מוקדמות – 1:57.67 דקות, חצי גמר – 1:54.89 דקות).
באולימפיאדת סידני (2000), היא הגיעה לשלב חצי הגמר במקצה ל-500 מטר זוגות ביחד עם לריסה פסחוביץ' והן סיימו במקום 11 (מוקדמות – 1:48.647 דקות, חצי גמר – 1:48.120 דקות).
באליפות אירופה בקאנו/קיאק שנערכה בהונגריה בשנת 2002 סיימה כרמי במקום שישי במקצה ל-500 מטר יחיד בתוצאה של 1:51.367 דקות.
ביוגרפיה > מדליית ארד עולמית

באליפות העולם בקאנו/קיאק שנערכה בגיינסוויל שבג'ורג'יה ארצות הברית ב-13 בספטמבר 2003 זכתה כרמי במדליית ארד במקצה ל-1000 מטר יחיד בתוצאה של 4:03.104 דקות, אחרי קטלין קובאץ' מהונגריה, בעלת 8 מדליות אולימפיות, מהן 3 זהב (4:00.955 דקות), וקטרין וגנר מגרמניה, בעל 6 מדליות אולימפיות, מהן 4 זהב (4:02.122 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שלישי בשלב המוקדמות במקצה ל-500 מטר יחיד בתוצאה של 1:56.572 דקות, אך פסלה בשלב חצי הגמר.
ביוגרפיה > המשך הקריירה

באליפות אירופה ביולי 2005 סיימה במקום התשיעי בגמר 1,000 מטר לנשים.
במסגרת אליפות העולם שנערכה בזאגרב, באוגוסט 2005, סיימה יחד עם עדי גפני במקום השמיני בגמר ל-1,000 מטר לזוג.
חיים אישיים

במקביל לעיסוק בספורט תחרותי למדה כרמי פיזיקה ומדעים פלנטריים באוניברסיטת תל אביב, היא מתגוררת עם משפחתה ברמת גן ובעלת חברת בנייה.
במהלך הפסקות החשמל הארוכות בשל הסופה הגדולה בירושלים בדצמבר 2013 נפרצה בלילה דירתם בירושלים של הוריה של כרמי, ונגנבו ממנה המדליות של כרמי מ-20 שנות הקריירה שלה ובהן מדליות מתחרויות בינלאומיות ומדליות ההשתתפות באולימפיאדת סידני ואולימפיאדת אטלנטה.
הערות שוליים

1 2 3  חיים שדמי, פספוס בסידני, סתם פסילה באליפות העולם והרבה אימונים בירקון, באתר הארץ, 17 בפברואר 2004
↑  אליפות אירופה בקיאקים: קלגנוב סיים רביעי, ליאור כרמי שישית, באתר ynet, 21 ביולי 2002
↑  רמי היפש, קיאקים: ארד לליאור כרמי באליפות העולם, באתר הארץ, 13 בספטמבר 2003
↑  תוצאות סופיות, באתר הרשמי של אליפות העולם, גיינסוויל 2003
↑  תוצאות סופיות, באתר הרשמי של אליפות העולם, גיינסוויל 2003
↑  רמי היפש, רועי ילין חמישי, ליאור כרמי תשיעית, באתר הארץ, 31 ביולי 2005
↑  יאיר בן עמי, קיאקים: כרמי וגפני סיימו במקום השמיני, באתר הארץ, 28 באוגוסט 2005
↑  בזמן הסופה: מדליות אולימפיות נגנבו מדירה בירושלים, באתר ‏מאקו‏, 18 בדצמבר 2013
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת אטלנטה (1996)  |
| --- | --- | --- |
|  איגרוף | ולדיסלב ניימן |  |
|  אתלטיקה | קונסטנטין מטוסביץ' • רוגל נחום • קונסטנטין סמיונוב • דני קרסנוב |  |
|  ג'ודו | יעל ארד • אורן סמדג'ה |  |
|  היאבקות | גוצ'ה ציציאשווילי |  |
|  הרמת משקולות | סלבה איוונובסקי |  |
|  סיף | איילת אוחיון • לידיה חטואל-צוקרמן • לילך פריסקי |  |
|  קיאק | ליאור כרמי |  |
|  קליעה | אלכס טריפולסקי • בוריס פולק • גיא סטריק |  |
|  שחייה | איתן אורבך • ודים אלכסייב • יואב ברוק • דן קוטלר |  |
|  שיט | ענת פבריקנט •  גל פרידמן • שני קדמי • ניר שנטל • רן שנטל |  |
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת סידני (2000)  |
| --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | אלכס אברבוך • כפיר גולן • גדעון יבלונקה • טומי כפרי • קונסטנטין מטוסביץ' • רוגל נחום • אלכסנדר פורחומובסקי • דני קרסנוב |  |
|  ג'ודו | אורית בראון • אריק זאבי • גיל עופר |  |
|  היאבקות | מיכאל ביילין • יורי יבסייצ'יק • גוצ'ה ציציאשווילי |  |
|  התעמלות אמנותית | אור טוקייב |  |
|  סיף | איילת אוחיון |  |
|  קליעה | אלכסנדר דנילוב • גיא סטריק |  |
|  קיאק | רועי ילין • ליאור כרמי • לריסה פסחוביץ' • רמי צור •  מיכאל קולגנוב |  |
|  שחייה | אורן אזרד • איתן אורבך • ורד בורוכובסקי • עדי ביכמן • יואב ברוק • יואב גת • מיקי חליקה • יואב מאירי • אלכסיי מנז'ולה • טל שטריקר |  |
|  שיט | עמית ענבר • מיכל היין • אלעד רונן • אלי צוקרמן • ענת פבריקנט • שני קדמי |  |
כיסוי האוריינטציות

כיסוי האוריינטציות של משטח  M במרחב: נדמיין שהמשטח עשוי מנייר דו-שכבתי, ונפריד את השכבות. היריעה שתתקבל תהיה המרחב המכסה  \operatorname {orient} _{M}. העתקת הכיסוי  \,p:\operatorname {orient} _{M}\to M היא ההדבקה של שתי השכבות בחזרה. 
במקרה ש  M היא טבעת מביוס (זאת אומרת טבעת עם חצי פיתול) היריעה המתקבלת לאחר הפרדת השכבות היא טבעת עם פיתול שלם. יריעה זאת דיפאומורפית לטבעת רגילה, ובפרט היא אוריינטבילית
בטופולוגיה, כיסוי האוריינטציות של יריעה הוא מרחב כיסוי של היריעה שאפשר להפוך גם לאגד או לאלומה. באמצעות כיסוי האוריינטציות ניתן להגדיר קרקטר כפלי של החבורה היסודית  \pi _{1}(M) המודד באיזו מידה היריעה אינה אוריינטבילית. קרקטר זה נקרא קרקטר האוריינטציות. אפשר לזהות דרך כיסוי האוריינטציות את כל האוריינטציות האפשריות של היריעה. ניתן להתייחס אל כיסוי האוריינטציות כאל תחליף אוריאנטבילי עבור יריעה לא אוריאנטבילית.
רקע

אוריינטציה היא מבנה מופשט שניתן (לעיתים) להגדיר על יריעה. לא על כל יריעה ניתן להגדיר אוריינטציה. יריעה שעליה ניתן להגדיר 
אוריינטציה נקראת אוריינטבילית (Orientability). על יריעה אוריינטבילית קשירה ניתן להגדיר בדיוק שתי אוריינטציות. שתי האוריינטציות האלה נקראות מנוגדות (או לעיתים הפוכות). אם מסמנים אחת מהן ב- o אז את השנייה מסמנים ב- -o. יריעה אוריינטבילית שעליה נקבעה אוריינטציה נקראת מכוונת (oriented).
המשמעות האינטואיטיבית של אוריינטציה היא כיוון. לדוגמה, בחירת אוריינטציה על עקום, שקולה לבחירת כיוון התקדמות לאורך העקום. בממדים גבוהים יותר, מושג האוריינטציה הופך מורכב, אך במקרים מסוימים עדיין ניתן לתארו בצורה אינטואיטיבית. לדוגמה, בחירת אוריינטציה על משטח במרחב, שקולה לבחירת "צד" של המשטח. כיוון שלטבעת מביוס לא ניתן "לבחור צד", היא אינה אוריינטבילית.
הגדרת הכיסוי > אוריינטציה בנקודה

כיסוי האוריינטציות מבוסס על מושג האוריינטציה בנקודה. תהי  M יריעה חלקה. ו- x נקודה עליה. אוריינטציה של  M ב- x מוגדרת בתור אוריינטציה על המרחב המשיק  .T_{x}M באופן כללי יותר אם  M יריעה טופולוגית אז אוריינטציה של  M ב- x מוגדרת בתור יוצר של חבורת ההומולוגיה היחסית  .H_{n}(M,M-\{x\};\mathbb {Z} )
הגדרת הכיסוי > כיסוי האוריינטציות

נסמן את קבוצת האוריינטציות בנקודה  x ב- \operatorname {orient} _{M}(x) (זו קבוצה בת שני איברים). ניתן לאגד קבוצות אלו למרחב כיסוי  \operatorname {orient} _{M} באופן הבא:
\operatorname {orient} _{M}:=\bigcup _{x\in M}\operatorname {orient} _{M}(x).,
כאשר הטופולוגיה על  \operatorname {orient} _{M} מוגדרת מקומית על ידי זיהוי של סביבה פתוחה  U\subset M עם  \mathbb {R} ^{n}, ודרכה זיהוי של  \operatorname {orient} _{U} עם  U\times \{1,-1\}. קל לראות שהטופולוגיה המתקבלת על  orient_{U} אינה תלויה בזיהוי.
המרחב  \operatorname {orient} _{M} מצייד בהעתקה טבעית
ולפי הבנייה, העתקה זו היא כיסוי. הזוג  (\operatorname {orient} _{M},p) נקרא כיסוי האוריינטציות, זהו כיסוי דו-יריעתי.
כיסוי האוריינטציות הוא טריוויאלי (זאת אומרת איזומורפי ל- M\times \{1,-1\}) אם ורק אם  M אוריינטבילית. אם  M קשירה אז כיסוי האוריינטציות קשיר אם ורק אם  M לא אוריינטבילית. ניתן להראת כי בחירת חתך (Section) רציף של כיסוי האוריינטציות שקול לבחירת אוריינטציה.
החבורה  S_{2}=\{1,-1\} פועלת על הסיבים (Fiber) של כיסוי האוריינטציות באופן חופשי וטרנזיטיבי. כיסוי עם פעולה כזאת נקרא  S_{2}-טורסור.
הגדרת הכיסוי > אפיון של כיסוי האוריינטציות

המרחב המכסה  \operatorname {orient} _{M} הוא תמיד אוריינטבילי. יתר על כן, מרחב זה מצויד באוריינטציה טבעית
מאידך, אם  M יריעה קשירה לא אוריינטבלית ו- \pi :{\widetilde {M}}\to M כיסוי דו-יריעתי אוריינטבילי שלה, אז הכיסוי  ({\widetilde {M}},\pi ) איזומורפי לכיסוי האוריינטציות.
דוגמאות

| יריעה לא אוריינטבילית | כיסוי האוריינטציות שלה |
| --- | --- |
 טבעת מביוס:  טבעת רגילה (זאת אומרת גליל)
 מישור פרויקטיבי מוטבע במרחב,,:  ספירה
 מרחב פרויקטיבי ממשי מממד זוגי:  ספירה מאותו ממד
 בקבוק קליין הדבקה של בקבוק קליין. על מנת לקבל את היריעה, יש להדביק כל צלע לצלע שצבועה באותו צבע, לפי כיוון החץ.:  טורוס הדבקה של הטורוס. מתאור ההדבקה קל לראות שהטורוס הוא כיסוי האוריינטציות של בקבוק קליין.
 משטחים לא אוריינטבילים – סכום קשיר של מישורים פרויקטיבים  משטח (קשיר) לא אוריינטבילי  \Sigma '_{n+1} מגנוס  {n+1}. ניתן לתאר אותו בתור הסכום הקשיר (Connected sum)  \Sigma '_{n+1}={\underset {{n+1}{\text{ copies }}}{\underbrace {\mathbb {RP} ^{2}\#\dots \#\mathbb {RP} ^{2}} }} כאשר  \mathbb {RP} ^{2} הוא המישור הפרויקטיבי.:  משטח (קשיר) אוריינטבילי  \Sigma _{n} מגנוס  n. המשטח נראה כספירה שחיברו אליה  n ידיות. לחלופין ניתן לתאר אותו בתור  \Sigma _{n}=S^{2}\#{\underset {n{\text{ copies }}}{\underbrace {T^{2}\#\dots \#T^{2}} }} כאשר  S^{2} היא הסיפרה ו T^{2} הוא הטורוס.
קרקטר האוריינטציות

נקבע נקודה  x\in M. אנו מקבלים פעולת מונודרומיה (Monodromy)
של החבורה היסודית  \pi _{1}(M) על הסיב של  \operatorname {orient} _{M}. פעולה זו מגדירה קרקטר כפלי,
 \chi :\pi _{1}(M)\to \{1,-1\}.
קרקטר זה נקרא קרקטר האוריינטציות. הוא שולח כל (מחלקה של) מסילה סגורה אל  1 אם היא שומרת על האוריינטציה, ואל  -1 אחרת. יריעה קשירה  M היא אוריינטבלית אם ורק אם קרקטר האוריינטציות שלה טריוויאלי, כלומר כל איבר של החבורה היסודית (ואף של ההומולוגיה הראשונה של היריעה) שומר על האוריינטציה.
אגד האוריינטציות

את כיסוי האוריינטציות  orient_{M} ניתן להפוך לאגד האוריינטציות  Orient_{M}. באופן אינטואיטיבי הסיב של  Orient_{M} בנקודה  ,x\in M הוא ישר העובר דרך שתי הנקודות של  .orient_{M}(x) באופן פורמלי  Orient_{M} מוגדר להיות מרחב המנה של  orient_{M}\times \mathbb {R}  תחת יחס השקילות הבא:  .((x,o),r)\sim ((x,-o),-r) זהו אגד קווי.
קיים איזומורפיזם קנוני בין  Oreint_{M}\otimes Oreint_{M} לאגד הטריוויאלי. במילים אחרות  Oreint_{M}\cong Oreint_{M}^{*}.
לבניה זאת יש גם גרסה ליניארית: עבור מרחב ליניארי  V ניתן להגדיר את ישר האוריינטציות עליו  Orient(V). זהו מרחב ליניארי חד־ממדי שקבוצת האוריינטציות על  V היא תת-קבוצה בתוכו. התכונות של אגד האוריינטציות מתקיימות גם עבור ישר האוריינטציות.
אגד האוריינטציות > אגד הצפיפויות

באופן אינטואיטיבי אפשר לחשוב על תבנית בתור נפח מכוון (זאת אומרת נפח עם סימן). לדוגמה אם  \omega  היא התבנית הסטנדרטית על  \mathbb {R} ^{n} אז  |\omega (v_{1},\dots ,v_{n})| הוא הנפח של המקבילון הנפרס על ידי  .\{v_{1},\dots ,v_{n}\} אולם  \omega (v_{1},\dots ,v_{n}) לאו דווקא חיובי. אפשר לחשוב על אוריינטציה בתור זיקוק הסימן מהתבנית. באופן דומה אפשר להגדיר את מושג הצפיפות שהוא זיקוק הנפח מהתבנית.
את אגד הצפיפויות ניתן להגדיר בעזרת אגד האוריינטציות:
 ,D_{M}:=\Omega _{M}^{top}\otimes Orient_{M}^{*}=\Omega _{M}^{top}\otimes Orient_{M}
כאשר  \Omega _{M}^{top} הוא אגד התבניות הדיפרנציאליות.
מכאן אנו מקבלים את הפירוק:
ניתן להפוך את הפירוק הזה למפורש יותר באופן הבא: תהי  \omega \in \Omega _{M}^{top}(M) תבנית דיפרנציאלית הפיכה. נסמן ב- sign(\omega ) את האוריינטציה המתאימה. ניתן לחשוב על  sign(\omega ) כעל חתך של  orient_{M} או לחלופין של  Orient_{M}. נסמן 
 |\omega |=\omega \times sign(\omega )\in \Omega _{M}^{top}\otimes Orient_{M}(M)=D_{M}(M).
אנו מקבלים 
 \omega =sign(\omega )|\omega |
במילים אחרות, ניתן לחשוב על תבנית דיפרנציאלית הפיכה בתור שילוב של האוריינטציה (הסימן של התבנית) וצפיפות (הערך המוחלט של התבנית). אינטואיטיבית, צפיפות היא אפשרות להגדיר נפח. להבדיל מתבניות דיפרנציאליות, ניתן להגדיר אינטגרל של צפיפות גם ללא בחירת אוריינטציה. מכאן, צפיפות מגדירה מידה (לאו-דווקא חיובית). למעשה מושגים אלה כמעט שקולים.