הסכם התאגדות האיחוד האירופי–ישראל
הוראות הסכם ההתאגדות

1. מבוא- כמקובל בהסכמים בינלאומיים, ההסכם נפתח במבוא שמהווה הצהרת עקרונות הבסיס לכריתת ההסכם. מבוא זה יכול להעיד על כוונת הצדדים בעת כריתתו ולשמש ככלי בפירוש הוראותיו. העקרונות הנמנים במבוא להסכם האסוציאציה (סעיפים 1 ו-2) הם:
חשיבות הקשרים המסורתיים בין הצדדים והערכים המשותפים שהם חולקים;
הידוק הקשרים בין הצדדים על בסיס הדדיות ושותפות, והמשך קידום שילובה של כלכלת ישראל לתוך הכלכלה האירופית;
הצורך בשילוב מאמצים לחיזוק היציבות הפוליטית והפיתוח הכלכלי באמצעות עידוד שיתוף הפעולה האזורי;
הרצון לפתח דיאלוג מדיני סדיר בנושאים בילטרליים ובינלאומיים;
מחויבות הצדדים לסחר חופשי ולעקרונות הסכם גאט"ס (חופש תנועה של הון וחוקי תחרות);
תקווה כי ההסכם ייצור אווירה חדשה ביחסים הכלכליים בין הצדדים, ובעיקר בפיתוח הסחר, ההשקעות ושיתוף הפעולה הכלכלי והטכנולוגי;
חשיבות החופש הכלכלי ועקרונות מגילת האו"ם, בעיקר השמירה על זכויות אדם ודמוקרטיה.
2. פרק I- עוסק בקיום דיאלוג מדיני רציף בין ישראל והאיחוד האירופי (סעיפים 3–5).
3. פרקים II עד VII- עוסקים בשינוע חופשי של סחורות על ידי חיזוק אזור הסחר החופשי בין המדינות, ובשיתוף פעולה כלכלי ותרבותי (סעיפים 6–66).
ההיתר מכללא שהיה קיים בהסכם מ-1975 להטיל מגבלות כמותיות על הייצוא בוטל בהסכם ההתאגדות החדש, ונאסרה כל מגבלה כמותית או אמצעי בעל השפעה שוות ערך הן על יבוא והן על יצוא (סעיפים 16–18). מאידך, אזור הסחר החופשי לא הורחב עדיין למוצרי חקלאות (סעיפים 10–15). עם זאת, הסכימו הצדדים להנהיג בהדרגה ליברליזציה רבה יותר בסחר ביניהם במוצרים חקלאיים (סעיף 11). בשנת 2003, כשלוש שנים לאחר אשרור הסכם ההתאגדות, הצדדים כרתו הסכם ליברליזציה לסחר הדדי של מרבית המוצרים החקלאיים. מעת לעת נחתם בין ישראל והאיחוד האירופי פרוטוקול חקלאי, המשפר את תנאי הכניסה לשוק של מוצרים חקלאיים באופן הדדי. הפרוטוקול החקלאי האחרון נחתם בשנת 2010.
הסכם ההתאגדות כולל גם הוראות באשר למחסומי סחר לא מכסיים בסוגיות כגון:
יבוא בהיצף (סעיף 22);
הרחבת הגישה לשוקי רכש ממשלתי מעבר להסכם הרכישות הממשלתי של ה-WTO – ארגון הסחר העולמי (סעיף 35)
במקביל לחתימת הסכם ההתאגדות נחתמו בין הצדדים גם שני הסכמים ספציפיים בנושא רכישות ממשלתיות, אחד ביחס לרכישות של מפעילי תקשורת והשני ביחס לרכישות של מפעילי תחבורה יבשתית (נוגע בעיקר לרכבות);
הרמוניזציה בתקינה (סעיף 47);
סובסידיות ודיני תחרות (סעיפים 36–38)
נוסף על כך, ישנה התפשטות לעבר תחומים החורגים מתחום הסחר המסורתי. כך למשל יש בהסכם הרחבת היקף ההסכם לכיסוי זכות כינון (right of establishment) של פירמות של צד אחד בשטח הצד השני. מדובר בהרחבת ההסכם לליברליזציה של אספקת שירותים על ידי פירמות של צד אחד בשטח הצד האחר, מעבר לאמור בהסכם גאט"ס (GATS)(סעיף 29). ואולם, לשם כך מועצת האסוציאציה הייתה אמורה לגבש את ההמלצות הנחוצות ליישום יעד זה (ס' 29(ב)) והיא עדיין לא עשתה זאת.
ישנן הוראות הבאות להסיר מגבלות הדדית על תנועות הון (סעיפים 31–34), וכן הגנה על קניין רוחני (סעיף 39). ישנה גם הגברת שיתוף הפעולה במדע וטכנולוגיה (סעיף 40).
ההסכם מכיל גם הוראות ביחס לשיתוף פעולה בין הצדדים בתחומים נרחבים. תחומים אלו כוללים: תעשייה (סעיף 45), חקלאות (סעיף 46), איכות הסביבה (סעיף 50), אנרגיה (סעיף 51), תשתיות מידע ובזק (סעיף 52), תחבורה (סעיף 53), תיירות (סעיף 54), קירוב דינים (סעיף 55), המלחמה בסמים ובהלבנת כספים (סעיף 56), מדיניות הגירה (סעיף 57) ותרבות (פרק VII).
4. פרק VIII- הוראות ביחס לעניינים סוציאליים, כגון הבטחת זכויותיהם של עובדים העובדים במדינה האחרת ועוד (סעיפים 63–66).
5. פרק IX - מנגנון הפיקוח ויישוב סכסוכים - מדובר בהוראות המוסדיות של ההסכם. ההסכם מקים את "מועצת האסוציאציה", אשר תפקידה להתכנס בדרג של שרים לפחות פעם בשנה (סעיף 40). על מנת לאפשר טיפול שוטף יותר ויעיל בעניינים הרבים הנידונים בהסכם, מוקמת גם "ועדת האסוציאציה" הפועלת בדרג של פקידים (סעיפים 70–71). סמכויות הוועדה הן לקבל החלטות לניהול ההסכם, וכן בתחומים בהם מועצת האסוציאציה אצלה לה מסמכויותיה. שני גופים אלו מקבלים החלטות בהסכמה בין שני הצדדים בלבד. אולם, משהתקבלו החלטות בהסכמה, הן מחייבות את הצדדים, והם חייבים לנקוט באמצעים הדרושים ליישמן.
ההסכם החדש מאפשר הפניית מחלוקת הקשורה להסכם לבוררות (סעיף 75), כאשר מועצת האסוציאציה לא יישבה מחלוקת בהסכמה. החלטות הבוררות מחייבות. במקרה של חוסר הסכמה, על כל צד להודיע לצד האחר על מינוי בורר, ואז הצד האחר חייב למנות בורר שני תוך חודשיים. מועצת האסוציאציה ממנה בורר שלישי. בהליך זה יש פגם עיקרי - היעדר הוראה בדבר סמכות ייחודית ועליונה - שכן צד נתבע יכול להשהות את הסכמתו למינוי בורר שלישי או לסרב לכל מועמד מוצע, ובכך לחסום את ההליכים, שהרי החלטת מועצת האסוציאציה צריכה להתקבל פה אחד. על כן ישנה הצהרה מפורשת על פיה "הצדדים ישתדלו להבטיח שמועצת האסוציאציה תמנה בורר שלישי בתוך חודשיים ממינוי הבורר השני" (סעיף 75(4)).
מלשון הסכם ההתאגדות משתמע כי הפניית סכסוך למועצת האסוציאציה היא זכות, ולא חובה, ואין בהסכם הוראה האוסרת על נקיטת צעדים חד צדדיים ללא הסכמה של הבוררים. מנגנון הבוררות לא הופעל מעולם.