stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גנגאן
תרבות

בעיר נערך פסטיבל סן-לו (Festival de la Saint-Loup) – פסטיבל ריקודים ומוזיקה שנתי הנחגג בסוף חודש אוגוסט מאז המאה ה-19. מאז 1957 מוקדש הפסטיבל לריקוד הברטוני ((אנ')), סוג של ריקודים שמסורתיים לאזור ברטאן.
הערות שוליים

↑  על המורשת האדריכלית בגנגאן, הפרק על ימי הביניים, פסקה ראשונה, (בצרפתית)
↑  ההיסטוריה של פסטיבל סן-לו, (בצרפתית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562332405171  BnF: cb152510710 (data)  GND: 4286263-2  LCCN: n85221470  MusicBrainz: a7005bee-bcea-4c79-a54d-40f6cd2fe044  VIAF: 127912372   WorldCat (עם VIAF): 127912372
אביגדור קפלן

קפלן (באמצע) יחד עם פרופ' יצחק פטרבורג ופרופ' משה גרון
אביגדור קפלן (נולד ב-23 ביולי 1939) הוא מנהל ישראלי. כיהן כמנכ"ל המרכז הרפואי הדסה בשנים 2013–2014, כיו"ר כלל עסקי ביטוח ממרץ 2008 ועד יוני 2013, כמנכ"ל כלל עסקי ביטוח במשך 11 שנים, כמנכ"ל קופת חולים כללית במשך כ-4 שנים, כראש מינהל כוח האדם במשטרת ישראל, משנה למנכ"ל התעשייה האווירית לישראל וכמנכ"ל משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים במשך כ-5 שנים.
ביוגרפיה

קפלן נולד בישראל. שירת בצה"ל בחיל הקשר. לאחר שחרורו מהצבא, עבד בתעשייה האווירית לישראל, במשך השנים התקדם בתפקידים, עד ששימש ראש אגף תכנון כוח אדם. בשנת 1976 עבר לשרת במשטרת ישראל כראש מינהל כוח האדם בדרגת תת-ניצב. חזר לתעשייה האווירית ב-1978 ושימש סמנכ"ל כוח אדם ומינהל, סמנכ"ל לתכנון ומערכות מידע, משנה למנכ"ל לכוח אדם ומינהל ומנכ"ל חברת-הבת של התעשייה האווירית בארצות הברית.
בנובמבר 1992 מונה למנכ"ל קופת חולים כללית. הוא שימש בתפקיד זה בתקופה בה נותק הקשר בינה להסתדרות הכללית ונחקק חוק ביטוח בריאות ממלכתי ששינה את מערכת הבריאות בישראל. תוכנית הבראה שהוביל קפלן הביאה להקטנת הגירעון הגבוה של הקופה. בפברואר 1997 מונה למנכ"ל חברת אפריקה ישראל להשקעות אך התפטר לאחר מספר חודשים בלבד, לאור מחלוקת עם בעל השליטה בחברה, לב לבייב. באותה שנה מונה למנכ"ל כלל החזקות עסקי ביטוח ומילא תפקיד זה במשך 11 שנים. במהלך כהונתו הפכה כלל ביטוח לחברת הביטוח הגדולה בישראל. כמו כן הורחבה הפעילות גם מחוץ לישראל, עם רכישה חברת הביטוח הבריטית, Broadgate Underwriting Limited ורכישת קבוצת הביטוח האמריקאית גארד. במרץ 2008 התפטר מתפקיד המנכ"ל ומונה ליו"ר דירקטוריון החברה. בשנת 2011, בה הפסידה כלל ביטוח 127 מיליון ש"ח, הסתכמה עלות שכרו של קפלן ב-2.3 מיליון ש"ח.
ביוני 2013 נבחר למנכ"ל מרכז רפואי הדסה והתפטר מתפקיד יו"ר כלל ביטוח. בתקופתו כמנכ"ל התפוצץ המשבר בהדסה בעקבות גירעון גבוה שנצבר לאורך שנים, ההנהלה בראשותו פנתה לבית המשפט בבקשה שהתקבלה להקפאת הליכים ועובדי בית החולים פתחו בשביתה ומחאה חריפה. ביוני 2014 התפטר מתפקידו לאחר מינוי חשב מלווה למרכז הרפואי.
בתחילת 2015 מונה קפלן למנכ"ל של קבוצת אלון במקומו של דודי ויסמן. בתקופת ניהולו נקלעה חברת הבת מגה קמעונאות למשבר עסקי והגישה בקשה הקפאת הליכים עקב חדלות פרעון.
בחודש ינואר 2017 מונה קפלן לתפקיד מנכ"ל משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים במקומו של אליעזר יבלון שנפטר במפתיע כחודש לפני כן. כיהן בתפקיד עד חודש אוגוסט 2021 והוחלף בידי סיגל מורן.
משנת 2021 מכהן כיו"ר איילון חברה לביטוח.
בנו ראובן קפלן כיהן כמנכ"ל עמידר, מנכ"ל כלל בריאות ומנכ"ל פסגות בית השקעות.
ביוגרפיה > השכלה ואקדמיה

קפלן בעל תואר ראשון בכלכלה ובסטטיסטיקה מהאוניברסיטה העברית בירושלים (1964), תואר מוסמך מהאוניברסיטה במנהל עסקים ותואר מוסמך בהנדסת תעשייה וניהול מהטכניון (1973). ביוני 2011 הוענק לו תואר דוקטור מהפקולטה למדעי הבריאות שבאוניברסיטת בן-גוריון, נושא עבודת הדוקטורט שלו, אותה כתב בהנחייתן של פרופסור שפרה שורץ וד"ר רויטל גרוס, היה "התפתחות שוק ביטוח הבריאות הפרטי בישראל לצידו של ביטוח הבריאות הציבורי - בעידן חוק ביטוח בריאות חובה". הוא כיהן כפרופסור באוניברסיטת חיפה, ועמד בראש תוכנית לימודים חדשה בתחום ההתמחות בביטוח וניהול סיכונים במסגרת לימודי MBA בבית הספר לניהול של האוניברסיטה.
הערות שוליים

↑  טל כרמון, ‏הממשלה אישרה את מינוי אביגדור קפלן לתפקיד מנכ"ל משרד הרווחה, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 9 בינואר 2017
↑  מנכ"ל אפריקה ישראל, אביגדור קפלן, הודיע על פרישה מתפקידו עקב מחלוקת עם לבייב, באתר גלובס, 1 במאי 1997
↑  גולן חזני, "המדינה צריכה לעזור בסגירת הגירעון של הדסה", באתר כלכליסט, 30 ביולי 2013
↑  שאול אמסטרדמסקי, מחגיגות השכר עד היעדר הפיקוח: כך קרס הדסה, באתר כלכליסט, 9 בפברואר 2014
↑  חדשות 2, ‏מהבוקר: שביתה כללית בבית החולים הדסה, באתר ‏מאקו‏, 10 בפברואר 2014
↑  מיקי פלד, אביגדור קפלן התפטר מתפקיד מנכ"ל ביה"ח הדסה, באתר כלכליסט, 9 ביוני 2014
↑  אילנית חיות ואביב לוי, ‏קבוצת אלון: אביגדור קפלן יחליף את דודי ויסמן כמנכ"ל, באתר גלובס, 2 בדצמבר 2014
גולן חזני, דודי ויסמן מנמק הקרע עם שרגא בירן: "לחץ למשוך דיבידנד ענק", באתר כלכליסט, 7 בינואר 2015
↑  נורית קדוש וגולן חזני, טלטלה במשק: רשת מגה פונה להקפאת הליכים, באתר כלכליסט, 17 בינואר 2016
↑   ז'נאן בסול, הממשלה אישרה: אביגדור קפלן ימונה למנכל משרד העבודה והרווחה, באתר TheMarker‏, 8 בינואר 2017
↑  בוגרי הפקולטה להנדסת תעשייה וניהול - בוגרים מספרים, אתר הטכניון
↑  חדשות הביטוח ליום 20/6/2011 - אביגדור קפלן, ד"ר לפילוסופיה ;
אביגדור קפלן ' ללכת על כל הקופה ' הוצאת מנדלי ספרים אלקטרוניים 2011
↑  פרופ' אביגדור קפלן, אתר אוניברסיטת חיפה
↑  רון שטיין, ‏אביגדור קפלן מנהל סיכונים, באתר גלובס, 14 במרץ 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307789505171  ISNI: 0000 0003 6984 3535  VIAF: 234390718   WorldCat (עם VIAF): 234390718
אביגדור קלנר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 בנובמבר 1943 (בן 81) ברה"מ 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 תפקיד:  מנהל כללי 
 
אביגדור קלנר (נולד ב-23 בנובמבר 1943) הוא איש עסקים ישראלי ויזם בתחום הנדל"ן. עמד בראש החברות פולאר השקעות, הזרע ומיזם הולילנד פארק. ממורשעי פרשת הולילנד.
חיים אישיים

קלנר נשוי ואב לשלוש בנות ובן.
הערות שוליים

1 2  "אביגדור קלנר אהב מאוד להתגאות בקשרים שלו", באתר כלכליסט, 11 באפריל 2010
↑  כלל בנין (איטונג) תגייס בבורסה כ־178 מיליון שקל, דבר, 2 בנובמבר 1982
↑  פאר־לי שחר, אלעזר לוין, אבי קרטין, עושים שבוע, חדשות, 29 בנובמבר 1987
↑  אלעזר לוין, אזורים: פרויקטים חדשים, חדשות, 17 באוקטובר 1988
↑  שלומי גולובינסקי, עשור לקבוצה שהפכה לקונצרן, באתר TheMarker‏, 8 במאי 2001
↑  צימרמן חוגג 80, באתר הארץ, 9 בדצמבר 2007
↑  יורם גביזון, שלוש העסקות שגרמו נזק של 370 מיליון שקל, באתר הארץ, 2 בפברואר 2002
↑  מאת אמיר אייזנברג, ‏אורדן: איך הופכים תוך שנה מחברה תעשייתית לקונצרן, באתר גלובס, 5 באוקטובר 1997
↑  שם הוועדה הרשמי היה "הוועדה הממשלתית לבחינת ההיבטים של אחזקות הבנקים בתאגידים ריאליים" והיא כונסה בשנת 1995
↑  אורדן - %2.4 מפועלים השקעות באופציית פוט, באתר גלובס, 6 בינואר 1997
↑  שי שלו, ‏אורדן הגישה הצעת רכש למניות פועלים השקעות בהיקף של 140 מיליון שקל, באתר גלובס, 18 בספטמבר 1997
אורדן השקיעה 107 מ' ש' והגדילה חלקה ל-35% מפועלים השקעות, באתר גלובס, 5 באוקטובר 1997
↑  אמיר אייזנברג, ‏מנכ"ל פועלים השקעות, אורי לויט, עובר לקבוצת דנקנר, באתר גלובס, 21 בדצמבר 1997
↑  שי שלו, ‏איציק שרם שובר שתיקה: "כדי לשרוד בשוק צריך לשנוא סיכון, לא להיות 'גרידי', וגם קצת כישרון", באתר גלובס, 10 בינואר 2002
↑  פולאר השקעות מקבוצת שרם פודים קלנר השלימה הנפקת איגרות חוב וכתבי אופציות בהיקף של כ-100 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 9 בדצמבר 2001
↑  מירב ארלוזורוב, ‏הושלמה עיסקת רכישת קלד"ש בידי פועלים השקעות, באתר גלובס, 21 ביולי 1997
עמי גינזבורג, ‏מעלות על פועלים השקעות: לא צפויות עיסקאות בעלי עניין נוספות עם קבוצת דוברת-שרם, באתר גלובס, 7 בדצמבר 1997
↑  שלומי גולובינסקי, חברת הנדל"ן קלד"ש ממשיכה להעיק על פועלים השקעות: הפסידה בשנה החולפת 14.8 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 27 במרץ 2001
↑  דפנה צוקר, ‏פועלים השקעות תשקיע בנדל"ן במזרח אירופה, באתר גלובס, 27 בינואר 2000
יורם גביזון, קבוצת שרם - עתודות העבר מחפות על השקעות כושלות בנדל"ן ובהיי-טק, באתר TheMarker‏, 30 במרץ 2003
↑  יורם גביזון, שרם לא מאמין באסטרטגיה, אבל גם לא מכה את תשואת השוק, באתר הארץ, 2 בפברואר 2002
גיא רולניק, האם גנדן תהיה הקלד"ש של נוחי דנקנר?, באתר TheMarker‏, 8 בספטמבר 2005
↑  גולן פרידנפלד, השנה השחורה של שרם: מחיקת 245 מיליון שקל בפולאר השקעות הובילו להפסד של 217 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 26 במרץ 2002
↑  עידו אלון, פולאר קוטפת בקלות את תואר ההשקעה האומללה של העשור, באתר הארץ, 8 בפברואר 2004
↑  אתי אפללו, התקדמות בחקירת המשטרה בפרשת קלנר ובן גור: חשד - קלנר סיבך את פולאר בעסקות מלאכותיות, באתר TheMarker‏, 15 ביולי 2007
↑  אסף מליחי, אביגדור קלנר, החשוד בשימוש במידע פנים, משעה עצמו, באתר ynet, 4 ביוני 2007
↑  שירה חורש, ‏בצל חקירת המשטרה: אביגדור קלנר עוזב את פולאר השקעות ויוצא לדרך עצמאית, באתר גלובס, 12 ביולי 2007
↑  אפרת נוימן, שרפ"ק בלי ק' - שרם ופודים מוחקים את קלנר, באתר הארץ, 2 בספטמבר 2007
↑  חגי עמית, שבוע לפני מכירת השליטה - פולאר השקעות זינקה ב-17%, באתר הארץ, 4 ביוני 2007
↑  שרון שפורר, המלאך השומר של אביגדור קלנר: הקשרים של אהוד אולמרט - מרומניה עד חירייה, באתר TheMarker‏, 10 באפריל 2010
↑   מה הביאו דני דנקנר והלל צ'רני לכלא? כך נראו היום אסירי הולילנד, באתר TheMarker‏, 15 בפברואר 2016
↑   אביגדור קלנר, ממורשעי פרשת הולילנד, זכה בשחרור מוקדם מן הכלא, באתר TheMarker‏, 27 במרץ 2017
אביגדור משאלי

השופט אביגדור משאלי
אביגדור משאלי (17 בדצמבר 1931 – 12 בינואר 2009) היה שופט בית המשפט המחוזי בתל אביב (1996–2002) ובנצרת (1984–1996).
ביוגרפיה

אביגדור משאלי נולד בדצמבר 1931 בתל אביב לשלמה ולבלה משאלי. הוא למד בבית הספר היסודי "בילו" בתל אביב, ובמדרשיית "נועם" בפרדס חנה. שירת שירות סדיר בצה"ל ועם תום שירותו הצבאי למד משפטים בבית הספר הגבוה למשפט וכלכלה בתל אביב (לימים אוניברסיטת תל אביב). לאחר תקופת התמחות במשרד עורכי הדין א. רוזנבלום הוסמך כעורך דין. הוא עבד כשש שנים במשרד עורכי הדין ש. הורוביץ ושות' בתל אביב ואחר כך כעורך דין עצמאי, זאת עד למינויו כשופט בית משפט מחוזי בשנת 1984.
מאז שחרורו משרות בצה"ל משאלי שרת במילואים בפרקליטות הצבאית בתפקידי סניגור, תובע, עוזר יועץ משפטי ואב בית דין צבאי ברצועת עזה ובצפון סיני ואחר כך כשופט ביחידת בתי הדין בפיקוד צפון, עד לשחרורו בדרגת סגן-אלוף. במהלך מלחמת לבנון הראשונה, שרת במילואים בכלא אנצאר בלבנון כיו"ר ועדה למיון והחלטה בגורל שבויים (על פי אמנת ז'נבה).
משאלי היה נשוי ואב לשלושה ילדים.
ביוגרפיה > תקופת כהונתו כעו"ד

בתקופת עבודתו כעו"ד מילא שורה של תפקידים ציבוריים בהתנדבות, בין היתר: חבר מועצת עיריית גבעתיים והנהלתה (13 שנים), חבר ועדת בנין ערים ויו"ר ועדות עירוניות, חבר המועצה הדתית בגבעתיים, נשיא לשכת בני ברית בגבעתיים, חבר ועדות שונות של לשכת עורכי הדין בישראל ועוד.
בשנת 1983 - טרם מינויו כשופט - כיהן כחבר בוועדת החקירה הממלכתית לחקירת אירועי כפר שלם.
ביוגרפיה > תקופת כהונתו כשופט

בין השנים 1984–2002 כיהן כשופט מחוזי, תחילה בבית המשפט המחוזי במחוז הצפון ומאז 1996 כשופט בית המשפט המחוזי בתל אביב-יפו. הוא שימש דן יחיד, ראש הרכב ערעורים אזרחיים ופליליים, ראש הרכב פשעים חמורים ובהרכב ערעורי בית המשפט למשפחה. אף במהלך עבודתו כשופט מילא שורה של תפקידים ציבוריים בהתנדבות: חבר הנהלת תנועת ארץ ישראל הטובה, חבר נציגות השופטים בישראל, חבר דירקטוריון קרן השתלמות לשופטים.
בד בבד עם עבודתו השיפוטית כיהן בשנים 1990–1992 כמרצה למשפטים באוניברסיטת חיפה ומשך כ-6 שנים שימש כמרצה לדיני עונשין בקורס קציני משטרה בשפרעם. כמו כן הרצה בפני פורומים שונים, כגון פקידי סעד במחוז הצפון, קורסים שונים של המשטרה, המועצה הלאומית לקידום ערכי שלטון החוק והדמוקרטיה ועוד. משאלי כיהן כ-5 שנים כיו"ר ועדה בבחינות התמחות של לשכת עוה"ד. משך שנות כהונתו כשופט מחוזי דן ופסק במשפטים רבים שחלקם זכה להד תקשורתי נרחב, ביניהם משפטים של חברי כנופיית מע"צ.
ביוגרפיה > לאחר פרישתו מכס השיפוט

כיהן כיו"ר ועדת החקירה מטעם משרד הפנים לעניין גבולות הכנרת וטבריה.
כיהן כיו"ר ועדה מייעצת מטעם משרד התמ"ת לעניין עו"ז בתעשייה ובשירותים ובתפקידים נוספים.
כיהן בהתנדבות כיו"ר הוועד הפועל של המועצה הלאומית למניעת תאונות.
כיהן כנשיא בית הדין העליון של הליכוד.
ראו גם

כנופיית מע"צ
אונס מתקן

אונס מְתַקֵּן (באנגלית: Corrective rape) הוא כינוי לפרקטיקה פושעת הנהוגה בדרום אפריקה, ובה גברים מבצעים מעשי אונס בנשים לסביות על מנת "לרפא" או "לטהר" אותן מנטייתן המינית. ברוב המקרים, מדובר בכנופיות המבצעות בנשים אונס קבוצתי. המונח נטבע לראשונה בשנת 2001 על ידי ארגוני זכויות האדם, ואלה מוציאים מאז דו"חות העוקבים אחר התופעה.
המקרה המפורסם ביותר וזה שהעלה את הסוגיה לסדר היום הציבורי היה של אודי סמליין (Eudy Simelane), שחקנית בנבחרת הכדורגל לנשים של דרום אפריקה ("בויאנה בויאנה"). סמליין, שהייתה לסבית מוצהרת ופעילה למען זכויות להט"ב באפריקה, נרצחה ב-28 באפריל 2008 בדקירות סכין על ידי כנופיה שביצעה בה 'אונס מתקן' בסמוך ליוהנסבורג. דבר הירצחה פורסם בהרחבה בכלי התקשורת באירופה, בדגש על כך שממשלת דרום אפריקה מנסה להסתיר את התופעה ובמשך זמן רב הצליחה להעלים את הרצח מהתקשורת. במשפטם של הרוצחים לא הועלתה לדיון נטייתה המינית של סמליין, על אף שזו היוותה את המניע לאונס הקבוצתי ולרצח.
בעיתון הבריטי הגארדיאן צוטט מחקר מקיף שנערך בדרום אפריקה בשם "פשעי שנאה: עלייה בממדי האונס המתקן בדרום-אפריקה", ובו נמצא כי 86 אחוזים מהלסביות השחורות במדינה חיות בחשש מתקיפה מינית וכי כל שבוע מתרחשים בממוצע 10 מקרי "אונס מתקן" במדינה. נתונים דומים נמסרו על ידי ארגוני להט"ב במדינה, ואלה מדווחים כי הם נאלצים להתמודד בכל שבוע עם לפחות עשרה מקרים של לסביות שנפלו קורבן לאונס מתקן או ניסיון אונס, וזאת בקייפטאון לבדה. ארגוני הסיוע מעריכים כי באופן כללי, חצי מיליון מקרים של אונס מבוצעים מדי שנה בדרום אפריקה, אולם רק מעטים מהם מסתיימים בהרשעתו של האנס.
ראו גם

אלימות מינית בדרום אפריקה
הומופוביה
טיפול המרה
אלימות נגד נשים
תרבות אונס
הערות שוליים

1 2  ספורט5 ספורט5, כוכבת העבר נאנסה ונרצחה כי היא לסבית, באתר News1 מחלקה ראשונה, 13 במרץ 2009
↑  דרום-אפריקה: אונסים לסביות "כדי לתקן אותן", באתר ynet, 13 במרץ 2009
↑  דרא"פ: לסביות נאנסות כדי ""שיתרפאו", אתר GoGay, ‏15/3/2009
אבנר ירקוני

| --- | --- |

 לידה:  18 בדצמבר 1957 (בן 67) קרית טבעון‏‎, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב 
 מספר צאצאים:  3 
 השתייכות:  פיקוד המרכז, חיל האוויר הישראלי 
 דרגה:  אלוף־משנה 
 
אבנר (נרי) ירקוני (נולד ב-18 בדצמבר 1957) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, שירת כטייס קרב (1977–2013) ועורך דין משנת 1991. בשנים 1995–1998 שימש פרקליט פיקוד המרכז ובשנים 1998–2001 שימש ראש מנהל התעופה האזרחית (רשות התעופה האזרחית).
ביוגרפיה

אבנר (נרי) ירקוני נולד בקריית טבעון למשה (מוסה) ירקוני (1928–2018), יליד ירושלים, שלחם ונפצע כקצין במלחמת העצמאות, בקרבות על ירושלים, וליהודית ירקוני (ילידת 1927), ילידת ירושלים, שעבדה כאחות ב"הדסה הר הצופים" ושכלה אח יחיד (אליהו גרוסברג) ובעל (עזריה מרימצ'יק), בקרבות על ירושלים.
ירקוני גדל והתחנך בנווה שאנן שבחיפה, וסיים את לימודיו במגמה הריאלית, במקביל ללימודי העשרה בטכניון. בשנת 1976 התגייס לקורס טיס, אותו סיים כטייס קרב בשנת 1977 וכטייס סקייהוק. שנה לאחר מכן הוסמך כטייס יירוט במטוס 'כפיר'. בשנת 1982 חזר לשרת כטייס סקייהוק ומונה לסגן מפקד טייסת (סמ"ט ב'). במבצע שלום הגליל, בעודו סגן מפקד טייסת, לחם כמוביל רביעייה בתקיפת והשמדת מערך הטילים הסורי בבקעת הלבנון ב-9 ביוני 1982[דרוש מקור]. בשנת 1983 מונה כמוביל רביעייה וסמ"ט ב' בטייסת 16-F.
בשנת 1987 השתחרר משירות קבע, והמשיך לשרת במילואים כמוביל רביעייה בטייסת F-16 עד שנת 2013, בכל המבצעים והפעילות המבצעית השוטפת, וביצע כ-100 גיחות בשטח אויב. בשנים אלה הוא השלים 30 שנות טיסה מבצעית ב-F16, האחרונה שבהן מעל גיל 55 כמוביל.
בשנת 1990 סיים את לימודי התואר הראשון במשפטים באוניברסיטת תל אביב, בשנת 1991 הוסמך כעורך דין ובשנת 1993 סיים את לימודי התואר השני במשפטים, גם הוא באוניברסיטת תל אביב. את ההתמחות ערך בפרקליטות הצבאית וניהל כתובע את התיק על ניסיון הרצח של עופר פעיל, ב"פרשת רמי דותן", בפרשת "רולטת הרשת", בתביעה בעקבות אסון צאלים ב', ב"פרשת יחידת דובדבן", ב"אסון הכבל" ועוד. בשנת 1995 מונה כפרקליט פיקוד המרכז, תפקיד אותו מילא עד שנת 1998. בהמשך כיהן במינוי מיוחד של הרמטכ"ל כפרקליט צבאי בשרות המילואים.
בשנת 1998 מונה לראש מינהל התעופה האזרחית. הוא כיהן בתפקיד זה עד שנת 2001. במסגרת תפקידו פעל רבות בהצלחה בהולנד, אל מול ועדת חקירה פרלמנטרית, לניקוי סופי של אל על וממשלת ישראל מכל חשד הנוגע לאסון ביילמר[דרוש מקור].
עם סיום תפקידו כראש מנהל התעופה האזרחית בשנת 2001, פתח משרד עורכי דין המתמחה בענייני תעופה. ניהל תיקים משפטיים הנוגעים לזכויות טיס, פתיחת השמיים לתחרות, ומפגעי הרעש סביב נמל התעופה בן-גוריון וסגירתו בלילה להמראות.
ירקוני הוא חוקר תאונות מוסמך (משנת 1987), ובוגר השתלמות במשפט תעופתי בז'נבה (במרכז יאט"א, משנת 2000). בנוסף עבד כטייס בואינג 747 (מטען) בחברת ק.א.ל., והוא פרשן ומרואיין בענייני תעופה ובפרט בענייני תאונות אוויריות.
נשוי לדלית עופר, ולהם שלושה ילדים.
בשנת 2015 אובחן כחולה דיסטוניה נדירה ביותר הממוקדת בשרירי הבטן (בעברית: פֶּרַע מֶתַח שְׁרִירִים, פֶּרַע מֶתַח. הפרעה נוירולוגית-תנועתית), שהתפתחה עקב ריבוי הטיסות שעשה ב-F16 ב-G גבוה לאורך שנים. לאחר שהיה מוגבל ביותר בתנועותיו במשך מספר שנים והוכר כנכה, הוא השתקם לאחר שהייה בת מספר חודשים בקוריאה הדרומית אצל נוירולוג המומחה בהפרעה זו וחזר לתפקד באופן מלא למרות המחלה (שאינה בת ריפוי).
הערות שוליים

1 2    מתי סיבר, ‏תולה את הכנפיים, באתר "ידיעות אחרונות", 10 במרץ 2013 (הקישור אינו פעיל)
↑  אבנר בורוכוב‏, "נראה שחוטף המטוס הוא אדם מיומן שפעל כחלק מתכנית", באתר וואלה, 15 במרץ 2014
↑   נרי ירקוני, לוינסון, אכן עדיף "המשעממים לטיס", באתר הארץ, 11 ביולי 2021
↑  רמי טל ורונה רענן-שפריר, צאלים ב' - הטיוח הגדול, באתר ynet, 10 בדצמבר 2009
↑  יעקב הכט, נרי ירקוני קורא להקים רשות תעופה עצמאית, באתר ynet, 15 בדצמבר 2000
↑  יסמין גיל, "נתב"ג לא ייפתח כל כך מהר להמראות בלילה", באתר כלכליסט, 26 באפריל 2010
↑  אורנית עצר, "התרסקו שתי משפחות", באתר ערוץ 7, 12 במרץ 2013
בר שם אור, צפו: כמעט תאונה בין שני מטוסים בשדה התעופה בברצלונה, באתר nana10‏, 7 ביולי 2014
נעם דהן, ‏נותק הקשר עם מטוס אינדונזי שטס לסינגפור, באתר גלי צה"ל, 28 בדצמבר 2014
ניר נאמן, "תגובת יתר לטרור": השאלות הקשות בעקבות התרסקות המטוס, באתר nana10‏, 23 במרץ 2015
חבלים

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  חיים באר
 שפת המקור:  עברית
 תורגם לשפות:  הולנדית, גרמנית, אנגלית, איטלקית וסינית
 סוגה:  רומן אוטוביוגרפי
 הוצאה
 הוצאה:  עם עובד
 תאריך הוצאה:  1998
 מספר עמודים:  332
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002719616, 001803365
חבלים הוא רומן אוטוביוגרפי מאת חיים באר, שיצא לאור בשנת 1998 במסגרת "ספריה לעם" של הוצאת "עם עובד". הספר מספר את סיפורם של סבתו ושני הוריו של באר, כפי שסיפרו אותו לבאר הילד וכפי שחווה אותו, בעיקר בילדותו ובנעוריו, אך גם בבגרותו (שבה נותרה בחיים רק אמו).
מבנה הספר

לספר שלושה חלקים:
היסוד הנקי של הזמן: חלק זה מתרחש בירושלים בתחילת שנות ה-50, והדמות הראשית בו היא סבתו של המספר, אמהּ של אמו. חלק זה עוסק ביחסיו של המספר עם סבתו, בסיפורים הרבים שהיא מספרת לו על תולדות המשפחה ובתגובתה הביקורתית של האם לסיפורים אלה ("נקודת התצפית של הסבתא מציגה את הפנטסטי, הסמוי מן העין, ואילו נקודת התצפית של האמא מדגישה את המציאות המפוכחת", מתארת זאת דליה רק).
החלק מסתיים במותה של הסבתא, בשלהי חורף 1959.
חזקת הבתים: חלק זה מתרחש במהלך שנות ה-50, והדמות הראשית בו היא אמו של המספר, אך יש בו מקום גם לאביו. חלק זה עוסק ביחסים שבין האב לאם, שהמספר הוא בנם היחיד, וביחסים של הבן עם כל אחד מהם.
בסופו של חלק זה, המדלג לשנת 1988, הורס יזם בנייה את הבית ברחוב גאולה 12 (בשכונת גאולה), שבו גדל המספר.
אוויר שאין סופו לנוח: חלק זה מתחיל בשלהי שנות ה-50, ונמשך אל שנות ה-60 וה-70, עד לתחילת כתיבתו של "נוצות", הרומן הראשון של באר, ומותה של אמו.
אבנר הולצמן מתאר מבנה זה: "'חבלים' בנוי כמין ציור טריפטיכון ששני חלקיו הצדדיים והמשניים ממסגרים את הסצנה האמצעית והעיקרית".
לכל אחד מחלקי הספר סגנון משלו, כדברי יוסף אורן: "כל חלק ב"חבלים" מסופר בנימה ההולמת את תוכנו, וגיוון זה מעניק אופי אגדי לחלק הראשון, אופי דרמטי לחלק השני ואופי וידויי לחלק השלישי".
על אופן הסיפור העירה ניצה בן-דב: "חבלים הוא סיפור מורכב הנע קדימה ואחורה במסלול הזמן בין חוויותיו התמימות של ילד לבין הפרספקטיבה הצינית, המפוכחת והאירונית של הסופר המבוגר המספר עליהן. [...] חבלים הוא רומן 'עגנוני' הבנוי משלל סיפורים, אנקדוטות והיזכרויות ומחבלים-חבלים של עדויות – לאו דווקא מהימנות – של סבתא פנטזיונרית, אם רציונליסטית ומניפולטיבית ואב רומנטיקן".
הדמויות העיקריות שבספר

בספר ארבע דמויות עיקריות: המספר, סבתו, אמו ואביו.
המספר: ילד הגדל בירושלים, ובבגרותו עובר לרמת גן. שמו אינו מוזכר בגוף הספר, אך כיוון שמדובר ברומן אוטוביוגרפי, יודע הקורא שזהו הילד חיים רכלבסקי, שבבגרותו שינה את שמו לחיים באר.
הסבתא, חנה, כבת 80, אמהּ של אמו של המספר. מתגוררת בבתי אונגרין. "ארבעה מתוך שמונת ילדיה שנותרו בחיים היגרו לאמריקה". רק כשמלאו לה 50 שנה, לאחר שהתאלמנה, למדה קרוא וכתוב. היא מספרת לילד סיפורים נפלאים מתולדות המשפחה, המגיעים עד לרבי ישראל משקלוב וחתנו, רבי ישעיה ברדקי, ועד רבי קלונימוס בן משולם בן המאה ה-11.
האם, הנמצאת במרכז הרומן. המספר הוא בנה היחיד מנישואיה השניים. בנישואיה הראשונים, שנמשכו כעשר שנים, ילדה האם שתי בנות, שמתו בילדותן, ולאחר שבמות הבת השנייה ראתה האם את בעלה הראשון מתנשק עם אחות בבית החולים, נפרדה ממנו וחזרה לבית הוריה. כאבה הרב הוביל אותה למחשבות התאבדות, שברגע האחרון נמנעה מלממשן. היא נישאה בשנית וילדה בן יחיד, הוא המספר. על נישואיה אמרה: "לאבא לא היה מה להציע לי". גישתה לחיים רציונליסטית ומפוכחת (נפתלי הרץ טוקר העיר על כך: "הראציונליות המפוכחת של האם הייתה לה מכבר ובכל התחומים תחפושת נוחה וקלה להסוות ולהדחיק נפש כאובה ומסוכסכת של עצמה שמתענגת על עוינות ומדון כלפי הכול מכול וכול".) חרף זאת, גם היא מושפעת מנבואתו של מקובל זקן שניתנה לה בנעוריה. האם מתאפיינת בלשון חריפה והומוריסטית; כאשר הוצעה לה פאה נוכרית, לאחר ששערותיה נשרו עקב מחלתה, אמרה: "אני מעדיפה להיראות כמו יול ברינר, מלחבוש שייטל כמו פּוילישע דריפּקע מקרקוב".
האב עלה לארץ ישראל מאוקראינה באמצע שנות ה-30. גם לאב אלה נישואים שניים: קודם לכן היה נשוי ללוּבּה בת-ציון, שנפטרה בדמי ימיה. בבית הכנסת שהקים לזכרה הוא מטפח פרחי חזנים. האב מבוגר ב-15 שנה מהאם, ושניהם מנהלים מכולת (סניף "תנובה") בצמוד לביתם. האב סייע בדרכים שונות לנזקקים, פעילות שהגיעה לשיא גרוטסקי בחגיגת הבר מצווה של בנו (המספר).
האב היה מבוגר ב-15 שנים מהאם, והגורם היחיד שאיחד אותם היה תשוקתם המשותפת לילד. האב והאם הרבו לריב, כדברי המספר: "כחוקות שמים וארץ היו המריבות הדבר היציב היחיד בחיי נישואיהם וכהמה בלתי מובנות לחלוטין". על נסיבות הולדתו של הילד העירה יהושבע בנטוב: "הילד בא אל העולם מלווה בצללי בעלה הראשון של האם, אחיותיו המתות, והאשה האהובה שמתה והייתה רעייתו הראשונה של אביו".
אף שהספר מלא וגדוש בשמותיהן של דמויות משנה הממלאות אותו (שכנים, קרובי משפחה וכו'), שמותיהם של הגיבורים הראשיים נסתרים (הם קרויים "סבתא", "אמא" ו"אבא"), ורק בדוחק נזכרים חלק מהם. שם המשפחה נודע לקורא רק כאשר האב מציין "שמנו רַכלֶבסקי" ומסביר את מקורו: "לאבות אבותי לא היה די ממון לקנות להם שם יפה יותר מידי הפריץ האוקראיני והמשומד העוזר על ידו, אבל לפחות דאגנו שלא נהיה מוגי-לב, רק רכי-לב". רק בתיאור ימיו האחרונים של האב לומד הקורא שהאם קראה לאב "אברם". את שמה של הסבתא, חנה, לומד הקורא מסיפורה על תולדות משפחתה, לפיו היא קרויה על שם סבתהּ, חנה. דמות נוספת, בעלה הראשון של האם, מופיעה רק בכינוי הגנאי "השוואַרץ יאָר", המשמש את האם בהתייחסותה אליו.
בספר דמויות נוספות של אישים שחיו במאה שערים ובהם המשורר זרח הלוי (עמ' 279).
"נוצות" ו"חבלים" – בין בדיון למציאות

הרומן הראשון של באר, "נוצות", שיצא לאור 19 שנה לפני "חבלים", יונק מאותו עולם שממנו נוצר "חבלים" – גם "נוצות" מספר את סיפורם של ילד והוריו. אך בעוד "חבלים" הוא רומן אוטוביוגרפי, "נוצות" הוא רומן בדיוני, שאינו נצמד לקורות החיים של באר והוריו. כדי להדגיש שהמשפחה ב"נוצות" אינה משפחתו של באר, מתוארת ב"נוצות" גם משפחה מקבילה, משנית לעלילה, שבה הילד קרוי חיים רכלבסקי (כשמו של באר בילדותו). את התחבולה הספרותית הזו הוא מייחס ב"חבלים" לאמו, שלאחר שהגיש לה את הפרק הראשון של "נוצות" והביע חשש מהדמיון שבין הוריו של הדובר בסיפור ובין הוריו שלו, יעצה לו: "אני מציעה שבפרקים הבאים תכניס אותנו, אותי ואת אבא, כדמויות-משנה לא חשובות במיוחד. אילה והשכנים ישמחו למצוא אותנו שם, זוהרים ויפים ובעיקר אופטימיים ושופעים אהבת הבריות, ואילו אתה תהיה חופשי לעשות לאבא ולאמא של הגיבור שלך כל מה שמתחשק לך".
על הזיקה שבין שני הספרים כתב באר ב"חבלים": "את ייסורי גוויעתה ומותה של אמא שהענקתי בפחזותי לדמות האם בספר, אשר אל כתיבתו שבתי לאחר פטירתה, ביקשתי עתה לחלץ משם ולהעתיקם לכאן, אל מקומם הראוי".
לא רק ב"נוצות" הִתְחרה הסיפור הבדיוני בסיפור האוטוביוגרפי, כפי שמעיד באר המבוגר על סצנת הבוטנים שב"חבלים":
על הקושי שבכתיבת רומן אוטוביוגרפי עמד יוסף אורן:
אורן מוסיף ומעיר, על חלקו השני של הספר: "אלמלא ידענו שמדובר באירועי חייהם של הוריו של חיים באר, היה חלק זה נקרא כעלילה שרק דמיונו המפותח של סופר יכול לבדותה."
אף שחבלים הוא רומן אוטוביוגרפי, ניכרת בו גם חירות מסוימת שנטל הסופר לעצמו, כפי שמעיר יוסף אורן:
ניצה בן-דב עוסקת בשאלה עד כמה גדולה החירות שנטל הסופר לעצמו:
"חבלים" כסיפור חניכה

"חבלים" הוא רומן חניכה, המתאר את הכשרתו של המספר, חיים באר, לסופר, החל מילדותו וכלה בפרסום כתביו הראשונים בשירה ובפרוזה.
יוסף אורן עוסק במאפיין זה של הספר: "התבנית שמלכדת את שלושת חלקיו של הרומן היא התבנית של עלילת חניכות, וביתר דיוק: עלילת החניכות של סופר עברי". דרך זו עשה המספר תחילה בעידודה של הסבתא, שהועידה אותו "לרשום בעתיד את סדר הדורות" וממנה ירש את כישרון המספר, ולאחר מכן בעידודה ובתמיכתה של האמא, שהרבתה לשוחח איתו על מלאכתו של הסופר, ובין השאר הנחתה אותו: "ולכן תהיה חייב להכיר את החיים. לא די שתצטיין בכשרון של מסַפֵּר, בדמיון, בידיעת השפה, אלא תהיה חייב להכיר את החיים על כל צדדיהם ...", אך במקומות הנכונים ידעה גם לשמור מרחק ולתת למספר להתפתח באופן עצמאי. גם לאב הייתה השפעה, בדרכים שונות, על הכשרתו של המספר לייעודו כסופר.
חנן חבר מציג תמונה מורכבת יותר: