stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי גרמניה–נמיביה

| יחסי גרמניה–נמיביה |
| --- | --- |
גרמניה: נמיביה


גרמניה: נמיביה
שטח (בקילומטר רבוע)
357,022: 824,292
אוכלוסייה
84,431,715: 3,045,810
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,456,081: 12,351
תמ"ג לנפש (בדולרים)
52,777: 4,055
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה

יחסי גרמניה–נמיביה מתייחסים לקשרים הדו-צדדיים של גרמניה ונמיביה. קשר זה הוא בעל חשיבות מיוחדת שכן נמיביה נכבשה על ידי הקיסרות הגרמנית במאה ה-19, וגרמניה היא כעת התורמת הגדולה ביותר של נמיביה לסיוע בפיתוח.
פיטר קת'ביווי, נשיא אוניברסיטה הראשון של אוניברסיטת נמיביה וחבר SWAPO ותיק (ארגון העם של דרום מערב אפריקה), היה שגריר נמיביה בברלין מאז 2006.
היסטוריה > יחסים קדם-קולוניאליים

קשרים ראשונים בין שתי המדינות התרחשו כאשר מיסיונרים גרמנים נשכרו על ידי האגודה המיסיונרית בלונדון, כדי להתחיל לעבוד בדרום נמיביה במהלך סוף המאה ה-18 ותחילת המאה ה-19.
היסטוריה > דרום מערב אפריקה הגרמנית

כחלק מההמרוץ לאפריקה הגיעה האימפריה הגרמנית לאזור שכעת הוא נמיביה, כמעצמה מיישבת בשנות ה-80 של המאה ה-19, והקימה את דרום-מערב אפריקה הגרמנית. השלטון הקולוניאלי הגרמני סומן על ידי מתחים והביא לרצח העם של ההררו והנאמה בין השנים 1904 עד 1907, והתוצאה הייתה מותם של 65,000 אנשי הררו (80% מכלל אוכלוסיית הררו), ו-10,000 נאמה (50% מכלל אוכלוסיית נאמה). המושבה נשלטה על ידי גרמניה עד שנת 1915 כאשר נכבשה על ידי כוחות איחוד דרום אפריקה.
היסטוריה > מלחמת העולם הראשונה עד לעצמאות נמיביה

בתקופת השלטון בדרום אפריקה הייתה גרמנית אחת משלוש השפות הרשמיות של נמיביה, לצד אנגלית והולנדית, והאחרונה הוחלפה באפריקאנס בשנת 1925.
העצמאות של נמיביה בשנת 1990 הייתה במקביל לאיחוד הגרמני, מה שהביא להתפתחות איטית של יחסים דיפלומטיים. עם זאת, בשנים 1989 וגם 2004, ממשלת גרמניה הכירה באחריותה לנמיביה כמדינת שותפות בעדיפות.
בשנת 2004 ביקרה בנמיביה שרת הפיתוח הגרמנית היידמארי וויצזורק-זאול, וביקש את סליחת העבר מהמדינה. בנאומה במלאת מאה שנה לרצח העם של ההררו והנאמה באוקקרארה היא הייתה האישיות הרשמית הראשונה בממשלת גרמניה שהתנצלה רשמית, וכינתה את האירוע "וולקרמורד" (רצח עם), מילה שנמנעה בעבר בזהירות על מנת לא להזמין טענות פיצויים.
כיום לא מעט בגלל שיתוף הפעולה והחילופים המשופרים באופן משמעותי, כמו גם בגורל הנוכחות הקבועה של "הקהילה הגרמנית בנמיביה", שתי המדינות מנהלות דיאלוג חדש, שלעיתים גם הוא קופא על שמריו.
כלכלה > סיוע בפיתוח

לפי חישוב על בסיס לנפש, נמיביה היא המקבלת הגדולה ביותר של סיוע בפיתוח מגרמניה באפריקה. משנת 1990 ועד 2004, נמיביה קיבלה יותר מ-500 מיליון € (619 מיליון $) כסיוע, current התרומה השנתית היא 11.5 מיליון אירו.
מלבד התרומות הרגילות עבור נמיביה (העומדות כעת על סכום של 11.5 מיליון אירו בשנה), גרמניה תומכת בקמפיינים מיוחדים, למשל "יוזמה לפיוס", שמטרתה ליצור או לשפר את קידוחי העיר, מוזיאוני מורשת, מרכזי יצירה ותרבות וכן בתי ספר, אכסניות ומרפאות. יוזמה זו גורמת לגרמניה לתת 20 מיליון אירו נוספים במשך עשר שנים משנת 2007 עד 2016.
כלכלה > תיירות

בשנת 2008 העריך משרד החוץ הגרמני כי בממוצע 60,000 תיירים גרמנים ביקרו בנמיביה בשנה, והתוצאה היא מאזן תשלומים חיובי בין המדינות.
יעקב פייגנבוים

אין תמונה חופשית
הרב יעקב מנחם הלוי פייגנבוים (נולד בשנת תש"י, 1949) הוא נשיא מכינה קדם-צבאית קשת יהודה. בעבר היה ראש המכינה במשך כעשרים שנה, וכן רב המושב קשת ברמת הגולן.
ביוגרפיה

נולד וגדל ברמת גן. למד בתיכון הדתי צייטלין. התגייס לשירות קרבי בנח"ל המוצנח והמשיך לשרת במילואים בחטיבת הצנחנים ובהגנה מרחבית ברמת הגולן. במסגרת שירות המילואים לחם במלחמת ההתשה ובמלחמת יום הכיפורים. לאחר שחרורו מצה"ל למד מספר שנים בישיבת מרכז הרב בירושלים וכשלוש שנים בכולל האידרא בחיספין. נחשב לתלמידם של הרב צבי יהודה קוק, הרב צבי טאו, הרב יהושוע צוקרמן, הרב שלמה אבינר והרב אברהם דב אוירבך.
בשנת 1986 תמך ב"נעלה" לחידוש התנועה הדתית לאומית. לקראת הבחירות לכנסת ה-18 תמך במפלגת האיחוד הלאומי. לקראת הבחירות לכנסת ה-23 הביע תמיכה באיחוד רשימות הבית היהודי, האיחוד הלאומי, נעם ועוצמה יהודית. מתנגד לעלייה להר הבית. אחד מתלמידיו הוא יוסף רוסו, עורך הגיליון הנפוץ עולם קטן.
בין השנים תשמ"ב – תשנ"א שימש כרב היישוב קשת ברמת הגולן. עמד בראש המכינה הקדם צבאית קשת יהודה.
ביוגרפיה > חיים אישיים

לרב פייגנבוים ולרעייתו דבורה שבעה ילדים. בתו חוה נשואה לתא"ל יאיר פלאי.
חיבורים תורניים

הוציא לאור את החיבור "אלה חמדה: שאלות, תשובות ובירורים בחיי יישוב תורני", שיצא בשני כרכים בשנים תשס"ב-תשס"ד.
בשנת תש"פ הוציאו תלמידיו לאור אוסף מאמרים שלו על פרשת השבוע ומועדים, "כל דברי תלמוד תורתך באהבה".
הרב יעקב פיינגבוים, 'מפתחות לאגרות הראיה' – כרכים א-ד, בתוך: אוצרות הראי"ה ז, ראשון לציון תשע"ה, עמ' 309–339
הערות שוליים

↑  הרב הראשי לישראל - שלמה גורן - רב' (1) - ענייני הרבנות הראשית - כרך ב' 1982, באתר ארכיון המדינה, עמ' 136
↑  התנועה הדתית לאומית, קום ועשה!, מעריב, 3 בינואר 1986
↑  רבנים בכל הארץ לימין האיחוד הלאומי, 8 בפברואר 2009, באתר כתום
↑  ראשי מכינות: בלי חרמות ופילוגים, באתר ערוץ 7
↑  ראשי מכינות נגד העלייה להר הבית, באתר ערוץ 7
↑  צביקה קליין, עשור לעולם קטן: העורך מתפלל על כל גיליון, באתר nrg‏, 18 ביוני 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007397174105171  VIAF: 74156675019633582147   WorldCat (עם VIAF): 74156675019633582147 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טייריק אוונס

| --- | --- |

אוונס בשנת 2013
 לידה:  19 בספטמבר 1989 (בן 35) צ׳סטר שבפנסילבניה
 עמדה:  קלע
 גובה:  1.98 מטר
 מכללה:  אוניברסיטת ממפיס
 דראפט:  בחירה רביעית, 2009 סקרמנטו קינגס
 קבוצות כשחקן
 2009–2013   2013–2017   2017   2017–2018   2018–2019:  סקרמנטו קינגס   ניו אורלינס פליקנס   סקרמנטו קינגס   ממפיס גריזליס   אינדיאנה פייסרס
 הישגים כשחקן
 זוכה פרס רוקי העונה (2010)   בחירה לחמישיית הרוקיז של העונה (2010)
טייריק ג'אמיר אוונס (באנגלית: Tyreke Jamir Evans; נולד ב-19 בספטמבר 1989 בצ'סטר שבפנסילבניה) הוא כדורסלן אמריקאי ששיחק בעמדת הקלע.
נעורים וקריירת מכללות

אוונס נולד וגדל בצ'סטר, והחל לשחק כדורסל עבור קבוצת בית הספר התיכון "כריסטיאן אמריקן אקדמי" באסטון. במדי התיכון הוא הפגין יכולות עילאיות של קלע מצטיין ובעל יכולת טובה של החזקה בכדור, וקלע למעלה מ-3,000 נקודות במהלך קריירת התיכונים שלו. בעונתו האחרונה בכריסטיאן אמריקן, 2007/2008, הוא העמיד ממוצעים של 32.1 נקודות, 8.8 ריבאונדים ו-5.5 אסיסטים, ודורג על ידי כלי תקשורת רבים בין שחקני התיכונים המצטיינים בארצות הברית.
באפריל 2008 הודיע אוונס על הצטרפותו לקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת ממפיס, לאחר ששקל גם מספר אוניברסיטאות אחרות. אוונס היה השחקן המוביל של האוניברסיטה בעונת ה"פרשמן" (כינוי לתלמיד בשנתו הראשונה באוניברסיטה) שלו, 2008/2009, והוביל את הקבוצה לרצף ניצחונות ארוך שהסתיים רק בהפסד לאוניברסיטת מיזורי בטורניר אליפות המכללות. הוא נבחר באותה עונה לפרשמן השנה מטעם התאחדות העיתונאים, והיה גם הפרשמן היחיד שהועמד לתואר שחקן השנה במכללות.
קריירה מקצועית > סקרמנטו קינגס

לאחר שנה אחת בלבד באוניברסיטה, אוונס העמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA ‏2009, ונבחר במקום הרביעי על ידי סקרמנטו קינגס. כבר מתחילת דרכו ב-NBA ביסס אוונס את מעמדו כרכז הפותח של סקרמנטו והפגין יכולת מרשימה, מה שהוביל לזכייתו בתואר "רוקי" החודש במערב בנובמבר. הוא אף הוביל את סקרמנטו לחזרה מפיגור של 35 הפרש מול שיקגו בולס, תוך שהוא קולע 23 נקודות. בהמשך העונה הוא השתתף במשחק המסורתי בין הרוקיז לשחקני השנה השנייה במסגרת סוף-שבוע האולסטאר. אוונס סיים את העונה עם ממוצעים של 20.1 נקודות, 5.3 ריבאונדים ו-5.8 אסיסטים, והיה לרוקי הרביעי בהיסטוריה שמסיים עם ממוצע 5-5-20, אחרי אוסקר רוברטסון, מייקל ג'ורדן ולברון ג'יימס. הוא זכה בתואר רוקי השנה ב-NBA.
ב-3 העונות הבאות בסקרמנטו רשם ממוצעים של 16.4 נקודות, 4.6 ריבאונדים ו-4.5 אסיסטים למשחק, והציג יכולת מאכזבת מעט ביחס לעונת הרוקי המרשימה שלו.
קריירה מקצועית > ניו אורלינס פליקנס

לקראת עונת 2013/2014 נשלח לניו אורלינס פליקנס בטרייד משולש בו רובין לופז הועבר לפורטלנד טרייל בלייזרס, וגריבס ואסקז נשלח לסקרמנטו.
קריירה מקצועית > החזרה לסקרמנטו

במהלך עונת 2016/2017, לאחר כ-3 וחצי עונות בניו אורלינס, נשלח אוונס בחזרה לסקרמנטו, יחד עם באדי הילד ולנגסטון גאלוויי, בתמורה לדמרקוס קאזינס ועומרי כספי.
קריירה מקצועית > ממפיס גריזליס

לקראת עונת 2017/2018 חתם על חוזה לעונה אחת בממפיס גריזליס, עבור כ-3.3 מיליון דולר.
קריירה מקצועית > אינדיאנה פייסרס

ביולי 2018 חתם על חוזה לעונה אחת באינדיאנה פייסרס, עבור כ-12.4 מיליון דולר. במאי 2019 הושעה מליגת ה-NBA לשנתיים בשל שימוש בחומרים אסורים.
סטטיסטיקות הקריירה ב-NBA

נכון לסוף עונת 2018/2019.‏
סטטיסטיקות הקריירה ב-NBA > בעונה הסדירה

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009/2010 | סקרמנטו | 72 | 72 | 37.2 | 0.458 | 0.255 | 0.748 | 5.3 | 5.8 | 1.5 | 0.4 | 20.1 |
| 2010/2011 | סקרמנטו | 57 | 53 | 37.0 | 0.409 | 0.291 | 0.771 | 4.8 | 5.6 | 1.5 | 0.5 | 17.8 |
| 2011/2012 | סקרמנטו | 63 | 61 | 34.3 | 0.453 | 0.202 | 0.779 | 4.6 | 4.5 | 1.3 | 0.5 | 16.5 |
| 2012/2013 | סקרמנטו | 65 | 61 | 31.0 | 0.478 | 0.338 | 0.775 | 4.4 | 3.5 | 1.4 | 0.4 | 15.2 |
| 2013/2014 | ניו אורלינס | 72 | 22 | 28.2 | 0.436 | 0.221 | 0.771 | 4.7 | 5.0 | 1.2 | 0.3 | 14.5 |
| 2014/2015 | ניו אורלינס | 79 | 76 | 34.1 | 0.447 | 0.304 | 0.694 | 5.3 | 6.6 | 1.3 | 0.5 | 16.6 |
| 2015/2016 | ניו אורלינס | 25 | 25 | 30.6 | 0.433 | 0.388 | 0.796 | 5.2 | 6.6 | 1.3 | 0.3 | 15.2 |
| 2016/2017 | ניו אורלינס | 26 | 0 | 18.2 | 0.401 | 0.300 | 0.776 | 3.3 | 3.5 | 0.9 | 0.2 | 9.5 |
| 2016/2017 | סקרמנטו | 14 | 6 | 22.4 | 0.413 | 0.438 | 0.706 | 3.6 | 2.4 | 0.9 | 0.4 | 11.6 |
| 2017/2018 | ממפיס | 52 | 32 | 30.9 | 0.452 | 0.399 | 0.785 | 5.2 | 5.2 | 1.1 | 0.3 | 19.4 |
| 2018/2019 | אינדיאנה | 69 | 18 | 20.3 | 0.389 | 0.356 | 0.719 | 2.9 | 2.4 | 0.8 | 0.3 | 10.2 |
| קריירה |  | 594 | 26 | 30.7 | 0.440 | 0.323 | 0.757 | 4.6 | 4.8 | 1.2 | 0.4 | 15.7 |
סטטיסטיקות הקריירה ב-NBA > בפלייאוף

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014/2015 | ניו אורלינס | 4 | 4 | 31.3 | 0.326 | 0.182 | 0.588 | 5.0 | 5.0 | 1.3 | 0.3 | 10.0 |
| 2018/2019 | אינדיאנה | 4 | 0 | 21.0 | 0.438 | 0.550 | 0.571 | 4.3 | 0.8 | 0.5 | 0.3 | 15.3 |
| קריירה |  | 8 | 4 | 26.1 | 0.385 | 0.419 | 0.581 | 4.6 | 2.9 | 0.9 | 0.3 | 12.6 |
↑  בשל שביתת שחקנים ב-NBA התקיימו בעונת 2011/2012 66 משחקים בלבד
הערות שוליים

↑  אוונס מושעה מליגת ה-NBA, באתר הרשמי, 17 במאי 2019
↑  סטטיסטיקות הקריירה של אוונס, באתר ה-NBA
↑  הדקות, הריבאונדים, האסיסטים, החטיפות, החסימות והנקודות הם בממוצע למשחק.
יעקב יוסף הלחמי

| --- | --- |

 לידה:  19 באפריל 1933 כ"ד בניסן ה'תרצ"ג תל אביב, ישראל
 פטירה:  29 בספטמבר 2019 (בגיל 86) א' בתשרי ה'תש"ף רמת השרון, ישראל
 פעילות בולטת:  חוקר והיסטוריון קולנוע, במאי, עורך ומפיק טלוויזיה
 http://www.filmography.co.il
יעקב יוסף הלחמי (19 באפריל 1933, כ"ד בניסן תרצ"ג – 29 בספטמבר 2019, ערב ראש השנה תש"פ) היה במאי ומפיק טלוויזיה, חוקר עצמאי והיסטוריון קולנוע. בנו של הבמאי חיים הלחמי.
משנת 1953 עסק בקולנוע וטלוויזיה באולפני הסרטה לישראל, ובשנים 1965–1998 היה במאי, מפיק ועורך בטלוויזיה החינוכית הישראלית וחבר בצוות המייסד שלה. חוקר ומרצה להיסטוריה של הסרט הארץ-ישראלי והיהודי המוקדם, חיבר ספרים בתחום הלימוד והמחקר, והיה חבר "DOMITOR" (האיגוד הבינ"ל למחקר הסרט הקדום).
ביוגרפיה

הלחמי נולד בתל אביב לחיים ולדבורה הלחמי. למד בבית חינוך בתל אביב, היה חניך בתנועת גורדוניה וכנער היה רץ (שליח אופניים) במחתרת ההגנה ופעל ביפו ובתל אביב.
בשירות הצבאי התגייס לגרעין נח"ל קיבוץ צרעה. בשירות המילואים שלו שירת ובין היתר ביחידת ההסרטה של דובר צה"ל כצלם צבאי במלחמות ששת-הימים, ההתשה ויום כיפור. בהמשך שימש כקצין בטיחות בדרכים וכן היה אחראי יחידת שידורי החירום של הטלוויזיה הלימודית.
בשנת 1970, עבר להתגורר ברמת-השרון עם מיכל אשתו ושלושת ילדיו, ושימש כחבר ודרשן בקהילה הרפורמית ובית-הכנסת "דרכי נועם" ברמת-השרון. בהמשך, השלים תואר MSPC בתקשורת ובנוסף לתואר BA במדע המדינה וסוציולוגיה.
הוא נפטר ברמת השרון בערב ראש השנה תש"פ, 29 בספטמבר 2019. לאחר מותו הוקדשה הקרנה לזכרו בסינמטק תל אביב וחברי ארגון Domitor הקדישו לו פרסום.
קריירה מקצועית

הקריירה המקצועית של יוסי הלחמי עיקרה במקצועות הטלוויזיה השונים ומאוחר יותר כחוקר ואקדמאי. ב־1953–1961 פעל בתפקידים שונים בתעשיית סרטים, חלקם טכניים וחלקם אמנותיים, באולפני הסרטה הרצליה. ב־1961–1965 למד באוניברסיטה B.A. סוציולוגיה ומדע המדינה. עבד כפרילנסר בצילום, הפקה ובימוי של סרטי הוראה, עריכת פוזיטיב ונגטיב, תסריטים והדרכה. ב־1965–1998 היה במאי, תסריטאי, מפיק ועורך בטלוויזיה החינוכית והיה חבר בגרעין המייסד שלה ('נאמנות הטלוויזיה הלימודית, הטלוויזיה הלימודית - בשמותיה הקודמים).
בטלוויזיה הלימודית היה שותף כבמאי, מפיק ותסריטאי לתוכניות לימוד האנגלית ("EVERY MAN'S ENGLISH" עם הופעתו הראשונה של דודו טופז על המסך) תוכניות הזהירות בדרכים כמו "אלכסון הוא אסון", "אדום הוא עצור, ירוק זה עבור", "הפוך לאוטו גרר", "עצור בטרם תעבור" בשנות ה-1970 וכן "הדוברמן החברמן" בשנת 1981.
במלחמת לבנון הראשונה, כמי שהיה כאחראי יחידת שידורי החירום של הטלוויזיה, שימש גם ככתב שטח של מגזין 'הערב החדש' וצילם בלבנון.
ב־1998–2019 חקר את תחומי הקולנוע, הציונות וההיסטוריה, עם דגש על הסרט הארץ-ישראלי המוקדם וקולנוע יהודי.
היה חבר בארגון "DOMITOR" (האיגוד הבינ"ל למחקר הסרט הקדום) והשתתף והרצה בפסטיבלים של בולוניה ופורדנונה (כיום: סצ'ילה) שבאיטליה, ובכינוסים בין-לאומיים לנושא הסרט הקדום, בסינמטק הצרפתי בפריז ובמוזיאון הקולנוע הבריטי בברדפורד.
קריירה מקצועית > בית הסרט העברי

בשנת 2007, ייסד את האתר "בית הסרט העברי", אתר לחקר הקולנוע העברי, והיה העורך הראשי שלו.
פרסומים

"ויהי מה" (ספר) קובץ מאמרים בהוצאת האוניברסיטה העברית בירושלים, על ראשית הקולנוע הציוני והארץ-ישראלי (1995).
"רוח רעננה" (ספר), פרשת הסרט הציוני הראשון בארץ ישראל, 1902-1899.
סדרת "ילקוט מקורות לדברי ימי הסרט הארץ-ישראלי", המרכזת פרסומים בעיתונות בנושא קולנוע בשנים 1921–1934.
הערות שוליים

↑  יעקב (יוסי) הלחמי, יעקב יוסף (יוסי) הלחמי - ביוגרפיה, באתר בית הסרט העברי, ‏7.3.2007
↑  יעקב הלחמי, יעקב יוסף (יוסי) הלחמי - ביוגרפיה, באתר בית הסרט העברי, ‏7 במרץ 2007
↑  יוסי הלחמי, על חוויותיו כצלם צבאי במלחמת יום כיפור, באתר בית הסרט העברי, ‏28.4.2018
↑  יוסי הלחמי, אחראי יחידת שידורי החירום של הטלוויזיה הלימודית, באתר בית הסרט העברי, ‏9.4.1977
↑  סינמטק תל אביב, ערב הוקרה לזכר חוקר והיסטוריון הקולנוע יוסף הלחמי, באתר סינמטק תל אביב, ‏1/2020
↑  Valentine Robert, Tribute to Joseph Halachmi, Domitor, ‏4.9.2019
↑  יוסי הלחמי, איך מצאתי את דרכי לטלוויזיה החינוכית, באתר בית הסרט העברי, ‏6.6.2018
↑  על דודו טופז, באתר בית הסרט העברי, ‏22.7.2020
↑  זהירות בדרכים בחינוכית, ‏14.2.2023
↑  יעקב הלחמי, אחראי יחידת שידורי החירום של הטלוויזיה הלימודית, באתר בית הסרט העברי, ‏9.4.1977
↑  בית הסרט העברי – אתר לחקר הקולנוע העברי והיהודי המוקדם, באתר בית הסרט העברי
↑  יוסי הלחמי, ויהי מה, היסטוריה של הקולנוע הארצישראלי, באתר בית הסרט העברי, ‏20.7.2007
↑  יוסי הלחמי, רוח רעננה - פרשת הסרט הציוני הראשון בארץ ישראל, באתר בית הסרט העברי, ‏26.5.2009
↑  ילקוט מקורות לדברי ימי הסרט הארץ-ישראלי, באתר בית הסרט העברי
כרטיס ביקור, נאמנות הטלוויזיה החינוכית
יעל צ'ילטאני

| יעל צ'ילטאני |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: סכנת הכחדה חמורה סכנת הכחדה חמורה (CR) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: פריים
תת־משפחה:: יעלים
שבט:: יעלים
סוג:: יעל
מין:: עז הבר
תת־מין:: יעל צ'ילטאני
שם מדעי
 Capra aegagrus chialtanensis
תחום תפוצה


יעל צ'ילטאני (שם מדעי: Capra aegagrus chialtanensis; מוכר יותר כעז בר צ'ילטאנית או כעז צ'ילטאן), הוא אחד מ-6 תת-המינים של עז הבר האנדמי למערב פקיסטן. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1913 על ידי הזואולוג האנגלי ריצ'רד לידאקר, ושמו הרשמי והמדעי ניתן לו על שם מקום חיותו העיקרי - מורדות הר צ'ילטאן הסמוך לעיר קוויטה.
תת-מין זה של עז הבר היה ידוע היטב לציידים המקומיים בפקיסטן עוד לפני התיאור המדעי של לידאקר, וכמה טקסונומים הציעו שמקורו של תת-המין הוא בהכלאה טבעית היסטורית שהתרחשה בין תת-המין הדרומי יעל סינדי לבין יעל בורג החי באותו אזור; בשל כך יש המכנים אותו עד היום "מארקור צ'ילטאני" ("מארקור" הוא כינוי ליעל בורג). סיווג מוצע זה התבסס על הצורה המעוותת והייחודית של קרני היעל הצ'ילטאני - שנראות כשילוב בין קרני עז הבר לקרני יעל הבורג. טקסונומים אחרים הציעו שהוא מהווה תת-מין של יעל בורג או לחלופין כלאיים בין עז הבית ליעל הבורג. עם זאת, בסביבות 1980 הטקסונומים הגיעו הגיעו למסקנה שהיעל הצ'ילטאני מהווה תת-מין נפרד של עז הבר ולא כתוצאה מכלאיים, בהתבסס על שינויים מורפולוגיים משמעותיים בין קרניו לקרני יעל הבורג.
יעל צ'ילטאן הוא תת-המין הנדיר והמאוים ביותר בקרב עיזי הבר.
קרניים

הקרניים הגדולות והספיראליות של זכרי היעל הצ'ילטאני הם המאפיין הבולט ביותר של תת-המין, ובשל כך ניתן לזהותו בקלות מתת-המינים האחרים בפקיסטן כיעל סינד או יעל בזואר. הקרן צומחת בזווית אלכסונית לכיוון הצדדים, והיא מתחילה בשלב מסוים להתעקל לכיוון פנימה מעלה תוך כדי השלמת ספיראלה אחת לכל היותר; בסופו של דבר קצוות הקרן מתעקלים שוב החוצה או פנימה, וכתוצאה מכך הקרניים נראות במבט חזיתי בצורה של לירה. לעיתים קרובות הקרניים "מתמוטטות" כביכול לאחור, וקצוות הקרן עשויות לצמוח אחד לכיוון השני. לדברי חוקר טבע האורך המרבי של קרני הזכרים הוא 73 ס"מ - קטן יותר משל תת-מינים אחרים, אך עם זאת השיא שתועד עד היום הוא אורך של 101.6 ס"מ.
מיקום קרניו של יעל צ'ילטאן הוא על פני מרבית הקרקפת - מעל העיניים ובצידי האוזניים. בבסיס הקרניים סמוכות אחת לשנייה עם רווח של סנטימטרים בודדים, אולם ככל שהן גדלות המרחק ביניהן יעלה - תלוי בגודל הקרן; לעיתים דווקא בסוף הקצוות יהיו סמוכות שוב בשל העקמומיות של הקרן. הקרניים של תת-מין זה עבות יותר מאשר אצל תת-מינים אחרים, והדבר בולט במיוחד בבסיס. הקרניים של יעל צ'ילטאן מתאפיינות במשטח חזיתי שטוח ומשטח אחורי עגלגל, וכן יש להם לאורך המשטח החזיתי שידרה בולטת בדומה לעיזי הבר. מלבד חריצים עמוקים או עדינים לאורך הקרן, שידרת הקרניים של יעל צ'ילטאן חלקה יותר משל תת-מינים אחרים, ורק בצד האחורי של הקרן הסמוך לקצוות יש לעיתים מספר בליטות - בניגוד לעיזי בר אחרות שמתאפיינות בבליטות דווקא בצד החזיתי.
לנקבות יעל צ'ילטאן יש קרני דקות וקצרות דמויות פגיון, והן מעוקלות מעט לצדדים ונראות מלפנים בצורת "V". אין להן כלל שידרה בולטת אלא חריצים דקים בלבד והקרניים שלהן דומות יותר לקרניים של נקבות עיזי בר מאשר לנקבות של יעל הבורג. צבע הקרניים של שני הזוויגים הוא חאקי, אפור כהה, אפור בהיר, חלודה בהירה או ברונז'ה. קצוות הקרן של הזכר עשויות להיות כהות במעט.
אנטומיה ומראה

הפרווה של יעל צ'ילטאן בקיץ קצרה ודקה ומורכבת משערות דלילות יחסית, בעוד שבחורף היא הופכת לעבה וגסה יותר. הצבע הכללי של הפרווה הוא אדמדם/צהבהב-אפרפר עם פס חום כהה לאורך השידרה - מהכתף עד לזנב. הרגליים של היעל בצבע קרם-לבן והן בעלות דפוס חום כהה בולט בחלק החזיתי של הרגל להוציא את הברך לבנה. גם המותניים, הגחון והמפשעה נוטים להיות בצבע לבנבן. לזכרים בוגרים החל מהחורף השלישי או הרביעי לחייהם, יש כמות הולכת וגדלה של שערות לבנות ואפורות בצדדי הגב, בצלעות ובעורף. באותו זמן החזה והגרון מתכהים לצבע חום כהה או דהוי ומעל המותניים הבהירות מופיע פס כהה. בנוסף, לפרטים מבוגרים ישנה רצועה חומה כהה שמקיפה את אזור הכתף עד לחזה ויוצרת מעין "צווארון" כהה בדומה לעיזי בר; עם זאת הסימונים של היעל הצ'ילטאני פחות ברורים משל תת-מינים אחרים והם די מתמזגים אחד לתוך השני. בניגוד ליעל בורג, לזכרי יעל צ'ילטאן אין רעמת שיער באזור הגרון ובחזה, ומאפיין זה יחד עם צבעי הפרווה שלו תומכים בטענה שהוא מהווה תת-מין של עז הבר ולא של יעל הבורג. זנבו של יעל צ'ילטאן בצבע חום כהה ובולט היטב על רקע הפרווה הבהירה שסביבו.
צבע ראשו של היעל הצ'ילטאני צהבהב או אדמדם באזור הלחיים וחום כהה באזור החרטום והמצח. זכרים מבוגרים נוטים להיות כהים בכל הפנים. מהעיניים ועד ללוע ישנם שני פסים בהירים בדומה לצבי, ולעיתים גם יש ליעל גבות לבנות מעל כל עין. הזכרים מתאפיינים בזקן גדול ועבה, וצבעו זהה לצבע הלוע - חום שוקולד כהה. האוזניים מתחלקות בין חום כהה בצד החיצוני ללבנבן בצד הפנימי.
מבנה גופו של היעל הצ'ילטאני מוצק ושרירי, ויש לו צוואר קצר ועבה התומך בראש מוארך ומשולש. יש לו אוזניים צרות וארוכות וזנב קצרצר. רגליו קצרות, דקות וחזקות ובעלות פרסות קצרות וגדולות, והן מותאמות לבית הגידול ההררי בגלל כרית הגומי שבתחתית הפרסה המספקת ליעל אחיזה טובה בזיזי הסלעים. הלוע מעוגל והנחיריים מחורצות. לא ידוע על מידות גוף ספציפיות ליעל צ'ילטאן, אולם סביר להניח שהם דומים לאלו של עיזי בר אחרות: גובה הכתפיים עד 95 ס"מ אורך ראש וגוף עד 140 ס"מ, אורך זנב עד 15 ס"מ, ומשקל של עד 90 ק"ג. הזכרים גדולים וכבדים במידה ניכרת מהנקבות.
יעל בורג

יעל הבורג (Capra falconeri) המכונה גם מארקור, דומה כאמור ליעל צ'ילטאן עד שהלה היה נחשב כתת-מין שלו. עם זאת בסופו של דבר היעל הצ'ילטאני סווג כתת-מין של עז הבר על בסיס 3 מאפיינים מורפולוגיים: 1) הקרניים של יעל צ'ילטאן מתאפיינות כאמור בשידרה בולטת בחלק החזיתי בדומה לעז הבר, שלא כמו השידרה האחורית אצל קרני יעל הבורג. 2) הפרווה של תיישי צ'ילטאן הבוגרים חסרה רעמה פרועה בחזה, בגרון ובגחון, ויש לה נטייה להתבהר בצלעות ובעורף ולהתכהות בכתף, בחזה ובקו האמצע הגבי - כל התכונות שמזכירות עז בר ונעדרות אצל יעל הבורג. 3) החתך של ליבת הקרן הגרמית של יעל צ'ילטאן דומה לזו עז הבר ולא ליעל הבורג. מעבר לשינויים המורפולוגים ניתן להבדיל ביניהם בקלות גם במבט שטחי: ליעל הבורג קרניים ארוכות דמויות בורג או חולץ פקקים והן משלימות לפחות 3 ספירלות; פרוותו גם נוטה להיות ארוכה ושעירה יותר. הנקבות של שניהם די דומות לבד ממבנה הקרניים. יעל הבורג מצוי בהודו, פקיסטן, אפגניסטן, טג'יקיסטן, טורקמניסטן ואוזבקיסטן, והוא חופף עם היעל הצ'ילטאני.
תפוצה ואקולוגיה

יעל צ'ילטאן אנדמי למערב פרובינציית בלוצ'יסטן שבפקיסטן בקרבת הגבול עם אפגניסטן. עד 1970 הוא היה מצוי במספר רכסי הרים בדרום מחוז קוויטה כמו הר צ'ילטאן, הר מורדאן, הר קאו-אי-מרן והר קאו-אי-ג'יסנק, אך כיום הוא מוגבל לחלוטין להר צ'ילטאן שנמצא בתחומי הפארק הלאומי הזרגנג'י - צ'ילטן וסמוך לעיר קוויטה (בירת הפרובינציה). ישנם דיווחים של ציידים מקומיים על שרידים קטנים מאוד של אוכלוסייה מאוד השורדת בהר מורדאר הנתמכים על ידי הקרניים שהוצגו. וזה יכול להיות גם ארבעה עד חמישה אנשים. התפוצה הגאוגרפית שלו מוגבלת למרכז הרי סולימאן ברמת בלוצ'יסטן המהווים חלק מהרי הינדו-כוש.
בית הגידול של יעל צ'ילטאן הוא באזור האקלים המדברי והצחיח למחצה, ומורכב ממדרונות הרריים עם פסיפס של צוקים, גבעות, חורשים דלילים, שיחים, אדמה טרשית, מחשופי סלע, בגבהים של 1,500 מטר מעל פני הים. הטמפרטורות בתחומי מחייתו 40-20 מעלות וכמות המשקעים הממוצעת היא 250 מילימטר לשנה.
התזונה של היעל הצ'ילטאני כוללת עשבי תיבול, שיחים, עשבים, עלים, ענפים וצמחייה טרשית נוספת. היא משתנה בין העונות בהתאם לזמינות המזון. היעל כנראה מסוגל לשרוד זמן ניכר ללא שתיית מים בדומה ליעל סינד. היעל פעיל בשעות הבוקר ואחר הצהריים, והשעות החמות של היום מנוצלות למנוחה. הוא חי בעדרים של כתריסר פרטים. מרבית האקולוגיה שלו דומה ליעל בורג ולשאר עיזי הבר. עונת הרבייה מתחילה באמצע אוקטובר ונגמרת בשבוע השלישי של נובמבר. הגדיים נולדים בסוף מרץ עד תחילת אפריל לאחר תקופת הריון של 160 ימים, ותאומים מתרחשים בתדירות די גבוהה. הגדיים נגמלים לאחר 6-5 חודשים ומגיעים לבגרות לאחר כשנתיים.
תוחלת החיים של היעל הצ'ילטאני היא כ-13 שנים.
הטורפים הפוטנציאלים של יעל צ'ילטאן בוגר הם נמר הודי, זאב הודי וקרקל, בעוד שטורפים קטנים יותר כ-שועל בנגלי ותן זהוב מהווים איום לגדיים. בעבר הטורפים הפוטנציאלים שלו כללו גם דוב שחור אסייתי וברדלס אסייתי.