stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הקבינט של ארצות הברית
הערות שוליים

↑  3 U.S. Code § 302 - Scope of delegation of functions, באתר בית הספר למשפטים באוניברסיטת קורנל (באנגלית)
↑  5 U.S. Code § 3110 - Employment of relatives; restrictions, באתר בית הספר למשפטים באוניברסיטת קורנל (באנגלית)
↑  אולגה פירס, Who Runs Departments Before Heads Are Confirmed?, באתר ProPublica‏, 22 בינואר 2009 (באנגלית)
↑  5 U.S. Code § 5312 - Positions at level I, באתר בית הספר למשפטים באוניברסיטת קורנל (באנגלית)
↑  5 U.S. Code § 5313 - Positions at level II, באתר בית הספר למשפטים באוניברסיטת קורנל (באנגלית)
| הקבינט של ארצות הברית ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| בעלי תפקידים על פי חוק | נשיא ארצות הברית: דונלד טראמפ   סגן הנשיא: ג'יי. די. ואנס   מזכיר המדינה מרקו רוביו • מזכיר האוצר סקוט בסנט • מזכיר ההגנה פיט הגסת' • התובעת הכללית פאם בונדי • מזכיר הפנים דאג בורגום • מזכירת החקלאות ברוק רולינס • מזכיר המסחר הווארד לוטניק • מזכירת העבודה לורי צ'אבס-דרימר • מזכיר הבריאות ושירותי האנוש רוברט קנדי ג'וניור • מזכירת השיכון והפיתוח העירוני סקוט טרנר • מזכיר התחבורה שון דאפי • מזכיר האנרגיה כריס רייט • מזכירת החינוך לינדה מקמהן • המזכיר לענייני חיילים משוחררים דאג קולינס • מזכירת ביטחון המולדת קריסטי נואם |  |
| בעלי תפקידים ברמת קבינט | מנהלת הסוכנות לעסקים קטנים קלי לפלר • ראש ה-CIA ג'ון רטקליף • מנהל הסוכנות להגנת הסביבה לי זלדין • ראש סגל הבית הלבן סוזי ויילס • מנהל משרד הניהול והתקציב ראסל ווט • השגרירה באו"ם בפועל דורותי שיאה • נציב הסחר ג'יימיסון גריר • ראשת המודיעין הלאומי טולסי גבארד • היועץ לביטחון לאומי מייקל וולץ |  |
| הקבינטים של ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| המאה ה-18 | וושינגטון • אדמס |  |
| המאה ה-19 | ג'פרסון • מדיסון • מונרו • אדמס • ג'קסון • ואן ביורן • הריסון • טיילר • פולק • טיילור • פילמור • פירס • ביוקנן • לינקולן • ג'ונסון • גרנט • הייז • גרפילד • ארתור • קליבלנד • הריסון • קליבלנד • מקינלי |  |
| המאה ה-20 | תאודור רוזוולט • טאפט • וילסון • הרדינג • קולידג' • הובר • פרנקלין רוזוולט • טרומן • אייזנהאואר • קנדי • ג'ונסון • ניקסון • פורד • קרטר • רייגן • בוש (האב) • קלינטון |  |
| המאה ה-21 | בוש (הבן) • אובמה • טראמפ (I) • ביידן • טראמפ (II) |  |
הקבינט בנשיאותו של ג'יימס פולק, 1846. היה זה הקבינט הראשון שצולם בתמונה משותפת
ההתקוממות הגדולה על נהר האוגרה

ההתקוממות הגדולה על נהר האוגרה
ההתקוממות הגדולה על נהר האוּגרה (רוסית Великое cтояние на реке Угре, מכונה גם Угорщина - אוּגוֹרשינה) היה עימות בין כוחותיו של אחמט חאן, החאן של אורדת הזהב, לבין כוחותיו של הנסיך הגדול של רוסיה איוואן השלישי בסתיו-חורף 1480, במסגרת מלחמות קרים-רוסיה. העימות הסתיים בנסיגה של המונגולו-טטרים ולהתפוררותה של האורדה, אך למעשה ללא קרב. שני הצדדים היו מוכנים בעמדות קרב משני צידיו של נהר האוגרה, בלי שמי מהם יעשה את הצעד הראשון ויתקיף. אירוע זה, נחשב לצד קרב קוליקובו, לאירוע מכונן בבניית האימפריה הרוסית.
ברקע לעימות, החלטתו של איוון ב-1476 להפסיק לשלם את המס השנתי לאורדה. מיסים אלו נאספו על ידי המונגולים מאז תקופת באטו חאן. אחמט חאן, שהיה עסוק במאבק נגד חאנות קרים, לא הגיב. ארבע שנים לאחר מכן, ב-1480, החליט אחמט חאן להגיב נגד הרוסים המרדנים. הוא הצליח להגיע להסכם צבאי עם מלך פולין, קז'ימייז' הרביעי, על תקיפה משותפת של רוסיה. הכוחות הפולנים לא הגיעו לאוגרה בעיקר בגלל שהיו עסוקים בהגנת הממלכה מפני כוחות של חאנות קרים.
בשנת 1481 אחמט חאן נהרג והחלה התפוררות פנימית של אורדת הזהב.
פרחים לאלג'רנון

| --- | --- |

עטיפת המהדורה הראשונה
 מידע כללי
 מאת:  דניאל קיז
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  מדע בדיוני
 נושא:  גאון, נפש, אדם, מוגבלות שכלית התפתחותית, intelligence amplification 
 הוצאה
 הוצאה בשפת המקור:  הרקורט
 תאריך הוצאה:  סיפור קצר: 1959 רומן: 1966
 מספר עמודים:  307 (רומן)
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  מסדה
 פרסים
 פרס הוגו לסיפור הקצר (1960) 
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 0-15-131510-8
 הספרייה הלאומית:  001065593
 
פרחים לאלג'רנון (באנגלית: Flowers for Algernon, ידוע גם בשמות "פרחים לעכבר לבן" ו"צ'ארלי") הוא סיפור קצר מסוגת המדע הבדיוני שנכתב על ידי דניאל קיז ב-1958 ופורסם לראשונה באפריל 1959 במגזין "The Magazine of Fantasy & Science Fiction". הסיפור זכה בפרס הוגו לסיפור הקצר ביותר ב-1960. דניאל קיז הרחיב את הסיפור, שפורסם כרומן ב-1966, וזכה בפרס נבולה לרומן הטוב ביותר לאותה שנה (יחד עם בבל-17).
הסיפור כתוב כיומנו של צ'ארלי גורדון, אדם מוגבל שכלית, שהופך לאדם הראשון שעובר ניתוח להעלאת רמות האינטליגנציה. דפי היומן של צ'ארלי, שנקראים "דוחות התקדמות", מתארים כרונולוגית את עלייתה וקריסתה של יכולתו השכלית, כמו-גם של אלג'רנון - עכבר מעבדה שעליו נוסה ההליך הכירורגי, קודם שבוצע על צ'ארלי. בדומה לצ'ארלי, גם אלג'רנון מציג בתחילה שיפור מטאורי ביכולותיו המוטוריות והקוגניטיביות ולאחר-מכן נסיגה והידרדרות מהירה. מאחר שאלג'רנון עבר את ההליך הרפואי לפני צ'ארלי, הרי שהוא מקדים את צ'ארלי בשיפור (ובכך נוטע מוטיבציה בצ'ארלי) אך יחד עם זאת הוא מקדימו גם בהידרדרות (ובכך נוטע חרדה ותסכול בצ'ארלי). הסיפור נוגע בשאלה הפילוסופית של "הברכה שבבורות" (האם אי-הידיעה היא קללה המונעת מהאדם מלהתפתח או ברכה המונעת ממנו חרדות ועוגמת נפש), מציג את חוסר התוחלת ויכולת המימוש שממנה סובל מי שנמצא בתחתית סולם היכולות השכליות לעומת הבידוד, הניכור והתסכול שחווה מי שנמצא בקיצוניות השנייה של הטווח. הסיפור גם מציב מראה בפני החברה, בה משתקפת חוסר יכולתה לקבל ולהכיל את האדם "השונה", בין אם הוא מוגבל שכלית ובין אם הוא גאון. העובדה כי כמה דמויות משנה בסיפור דווקא מגלות חמלה כלפיו רק מדגישה זאת.
צ'ארלי מנסה במהלך כל הסיפור ליצור קשר אנושי "רגיל" ויציב עם הסובבים אותו, אך נכשל בכך שוב ושוב. באופן אירוני, הדמות היחידה שאיתה הוא מזדהה בהצלחה היא דמותו של אלג'רנון, עכבר המעבדה שעבר גם הוא הליך כירורגי לשיפור האינטליגנציה. לאחר שהידרדרותו הקוגניטיבית החדה של אלג'רנון מביאה בסופו של דבר למותו, צ'ארלי הוא זה שקובר אותו ומניח פרחים על קברו של העכבר ומכאן שמו של הסיפור.
הספר עובד ב-1968 לסרט קולנוע בשם "צ'ארלי", בכיכובו של קליף רוברטסון שזכה בפרס האוסקר לשחקן הטוב ביותר על תפקידו בסרט.
תקציר העלילה

הסיפור הקצר והרומן חולקים אלמנטים זהים רבים בעלילה, אך הרומן מרחיב בהתפתחות הרגשית והנפשית של צ'ארלי, יחד עם ההתפתחות האינטליגנטית שלו, זכרונות מילדותו, ויחסיו עם משפחתו ומיס קיניאן, מורתו (Miss. Kinnian).
תקציר העלילה > הסיפור הקצר

הסיפור מסופר בצורת יומן הנכתב על ידי גיבור הסיפור, צ'ארלי גורדון, אדם עם מנת משכל של 68, העובד כמנקה במאפיה. הוא נבחר לעבור ניתוח נסיוני שיעלה את רמת האינטליגנציה שלו, ניתוח שנוסה בהצלחה על עכבר מעבדה בשם אלג'רנון (Algernon). הניתוח עובר בהצלחה גם על צ'ארלי והוא מתחיל להחכים מיום ליום.
צ'ארלי מתאהב במורתו לשעבר בבית הספר לאנשים מוגבלים שכלית, אליס קיניאן, אך עם חוכמתו הגוברת מיום ליום הוא עוקף אותה אינטלקטואלית והם אינם מצליחים למצוא שפה משותפת. חוכמתו הפורחת מפחידה את עמיתיו לעבודה במפעל שמבקשים לפטרו. כאשר מגלה זאת צ'ארלי הוא מתפטר בעצמו. בעוד חוכמתו של צ'ארלי מגיעה לשיאה, אלג'רנון מתחיל לאבד לפתע מהאינטליגנציה שלו ומת זמן קצר לאחר מכן. כך מגלה צ'ארלי כי חוכמתו המלאכותית היא זמנית בלבד. ללא יכולת למנוע את השינוי, צ'ארלי חוזר בסופו של דבר למצב הקוגניטיבי בו היה לפני הניתוח. הוא מנסה לחזור לעבודתו ולחייו הקודמים אך הוא אינו מצליח להתמודד עם הרחמים של הסובבים אותו ומחליט להמשיך הלאה. משאלתו האחרונה של צ'ארלי לפני שהוא עוזב היא שלא ישכחו להניח פרחים על קברו של אלג'רנון.
תקציר העלילה > הרומן

הסיפור פותח בציטטה מספרו של אפלטון "המדינה", המרפה את ידיהם של אנשים הצוחקים על אנשים מבולבלים וחסרי חזון.
צ'ארלי גורדון הוא אדם בן 32, מוגבל שכלית, ובעל מנת משכל של 68, העובד כמנקה במאפיה. את העבודה מצא עבורו דודו, כדי שלא יאולץ להישלח למוסד מיוחד. מתוך רצון לשפר את השכלתו, הולך צ'ארלי לשעורי קריאה וכתיבה ב"מרכז ביקמן למבוגרים מפגרים". מורתו היא אליס קיניאן, אישה צעירה ומושכת. שני חוקרים ממרכז ביקמן, המחפשים מועמד לניתוח להגדלת האינטליגנציה, לאחר שהניתוח עבר בהצלחה על עכבר מעבדה בשם אלג'רנון, בוחרים בצ'ארלי כמועמד, לאחר שקיבלו המלצות מאליס קיניאן ולאחר שהבחינו במוטיבציה שלו להחכים.
הניתוח עובר בהצלחה, ותוך שלושה חודשים עולה מנת המשכל של צ'ארלי ל-185. אך תוך עליית הבנתו את העולם, מערכות היחסים שלו עם חבריו והאנשים הקרובים אליו מתדרדרים. שותפיו לעבודה במאפיה, שנהגו לצחוק עליו ולבזותו, מפחדים ומתרעמים על האינטליגנציה המפותחת שלו, ומשכנעים את מעסיקם לפטרו. לילה אחד במהלך מסיבת קוקטייל, צ'ארלי, שהשתכר, מתעמת עם חונכיו החוקרים על יחסם המתנשא כלפיו. צ'ארלי מתחיל גם ביחסים רומנטיים כלפי אליס, יחסים שנתקלים בקשיים. מכיוון שאינו יכול להתייחד עם אליס, בה הוא מאוהב, צ'ארלי מתחיל במערכת יחסים המבוססת על מין בלבד עם פיי לילמן, אומנית הגרה בדירה השכנה.
כשהוא אינו שותה בלילות, עובד צ'ארלי במשך שבועות וממשיך ומפתח בעצמו את מחקרם של החוקרים שניתחו אותו, ועוקב אחר התפתחותו של אלג'רנון, הגר עמו בדירה. עבודתו של צ'ארלי מגלה פגם בתאוריה של הגברת האינטליגנציה, פגם שעתיד לגרום לירידת מנת המשכל שלו, ומצבו הנפשי והמנטלי, חזרה למצבם המקורי. מסקנותיו מוכחות כנכונות כאשר אלג'רנון מדרדר עד שהוא מתנהג כעכבר רגיל, ולבסוף מת.
צ'ארלי מנסה לתקן את מערכות היחסים שלו עם הוריו, שאותם לא ראה שנים רבות, אך ללא הצלחה. הוא מתחיל להיזכר בזכרונות מילדותו והתבגרותו, ביניהן הזכרונות על אימו, שניסתה להכניסו למוסד מיוחד על אף התנגדותו של אביו. צ'ארלי חוזר, לאחר שנים רבות, לבית משפחתו בברוקלין, ומגלה כי אימו סובלת משיטיון, אך בכל זאת מזהה אותו ואף מנסה לדקור אותו. אביו של צ'ארלי לעומת זאת, שניתק את קשריו עם משפחתו שנים רבות לפני כן, לא מזהה את צ'ארלי כשזה בא ומבקר אותו במספרה בה הוא עובד. היחידה עימה מצליח צ'ארלי לתקשר היא אחותו הצעירה, שבילדותם שנאה אותו מפני מוגבלותו השכלית. צ'ארלי מגלה כי אחותו ידידותית כלפיו, ומבטיח לשלוח לה כסף שיעזור לה להשגיח על אימם.
עם נסיגתו המנטלית והשכלית של צ'ארלי, פיי מתחילה לנתק את קשריה עמו, בעיקר בגלל מצבי רוחו המשתנים, אך יחד עם זאת הוא מגיע לבגרות רגשית מספיקה למערכת יחסים קצרה אך משמעותית עם אליס, הגרה איתו עד שההרעה במצבו המנטלי גורמת לצ'ארלי לבקש ממנה לעזוב אותו. למרות נסיגתו ל"עצמו" המקורי, צ'ארלי עדיין זוכר כי בעבר היה גאון. מכיוון שאינו יכול לסבול את רחמיהם של חבריו וידידיו החוקרים, מחליט צ'ארלי לעבור למוסד מיוחד, בו אף אחד לא יודע על הניתוח שעבר. בהערתו האחרונה ביומנו, מבקש צ'ארלי מאליס קיניאן להניח פרחים על קברו של אלג'רנון, בגינה האחורית של ביתו לשעבר של צ'ארלי.
סגנון כתיבה

"פרחים לאלג'רנון" כתובה בצורת רומן מכתבים, בה נאספו "דוחות ההתקדמות" שכתב צ'ארלי בהוראת אליס והחוקרים המנתחים, החל ממספר ימים לפני הניתוח, עבור דרך הנסיקה המטאורית ביכולותיו השכליות ותחילת הדעיכה המהירה ועד להידרדרות המוחלטת שבסוף הסיפור. דוחות ההתקדמות שבתחילת הסיפור מלאים בשגיאות כתיב ותחביר, בהתאם ליכולותיו השכליות של צ'ארלי טרם הניתוח. בהמשך, לאחר הניתוח, חל אט-אט שיפור בכתיבתו של צ'ארלי ובמשלב הלשוני שבו הוא מתבטא. לאט-לאט כתיבתו הופכת רהוטה יותר וחפה משגיאות. צ'ארלי מתחיל לראות נכוחה את אופיים של האנשים שסובבים אותו ואף שלו עצמו ולגלות הבנה טובה יותר של המניעים העומדים מאחורי התנהגותם. בהמשך, השכלתו של צ'ארלי פורצת לתחומי מדע ותרבות ועולה אף על השכלתם של המדענים הסובבים אותו. בשלב זה, דוחות ההתקדמות של צ'ארלי משלבים ביקורת ברורה על אותם מדענים ועל חוסר השכלתם יחד עם תחושת תסכול וניכור ל"אנשים הרגילים" שסביבו. עם תחילת הנסיגה ביכולותיו השכליות והמוטוריות ובהשכלתו, חוזרות ומופיעות בדוחות ההתקדמות שגיאות הכתיב והתחביר והמשלב הלשוני הנמוך.
פרסים

הסיפור הקצר המקורי זכה בפרס הוגו לסיפור הקצר הטוב ביותר לשנת 1960. הרומן המורחב זכה בפרס נבולה (יחד עם בבל-17) לרומן הטוב ביותר לשנת 1966, והיה מועמד לפרס הוגו לרומן הטוב ביותר לשנת 1967 (הזוכה היה הספר "עריצה היא הלבנה").
ארגון כותבי המדע הבדיוני והפנטזיה של אמריקה (Science Fiction and Fantasy Writers of America בקיצור - SFWA) החליטו בסוף שנות ה-60 להעניק פרסי נבולה בצורה רטרואקטיבית לספרים שנכתבו עד ל-31 בדצמבר 1964, אז נוסד פרס נבולה. גרסת הסיפור הקצר של "פרחים לאלג'רנון" זכה במקום השלישי מבין 132 מועמדים ופורסם בכרך הראשון (1929–1964) של היכל התהילה לספרי המדע הבדיוני ב-1970. בשנת 2000 קיבל דניאל קיז את התואר "סופר אמריטוס" - תואר כבוד של SFWA, על תרומה משמעותית לסוגת המדע הבדיוני והפנטזיה.
תרגומים לעברית

הסיפור הקצר תורגם לעברית שלוש פעמים:
באוסף "מבחר הסיפורת הבדיונית" בעריכת רוברט סילברברג, בהוצאת עם עובד (1981) בשם "פרחים לאלג'רנון", ובתרגום עמנואל לוטם.
באוסף "מדע בדיוני, הטוב שבטוב – 2" בעריכת אייזק אסימוב, בהוצאת לדורי, בשם "פרחים לעכבר הלבן", ובתרגום: אילנה בינג.
בגיליון מס' 18 של המגזין הישראלי "פנטסיה 2000" (1980-81), בשם "פרחים לאלג'רנון", ובתרגום שירה טמיר.
הספר המלא תורגם לעברית, ופורסם בשם "צ'רלי", מאת דניאל קיז. הוצאת מסדה (1988). בתרגום דן שליט
בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20 העלה שחקן התיאטרון, אלכס פלג, את הצגת היחיד "פרחים לעכבר לבן" בתרגום של אהוד מנור ובימוי של יצחק שאולי.
ב-2004 העלה ארז גוטליב הצגת יחיד חדשה, בעיבודו, שנקראה "צ'ארלי".
ב-2017 הספר תורגם על ידי ד"ר יורי פונר בשם "פרחים לעכבר לבן".
עיבודים נוספים

פרחים לאלג'רנון עובד פעמים רבות לסרטי קולנוע, סדרות טלוויזיה, מחזות ותוכניות רדיו, אשר חלקם מצוינים כאן:
סדרת דרמה ששודרה בטלוויזיה בשנת 1961 בשם: "The Two Worlds of Charlie Gordon" (שני העולמות של צ'ארלי גורדון).
סרט קולנוע בשם "צ'ארלי" משנת 1968 בכיכובו של קליף רוברטסון (שכיכב גם בסדרת הטלוויזיה משנת 1961) שזכה בפרס האוסקר לשחקן הטוב ביותר על תפקידו בסרט.
תסכית רדיו משנת 1991 בשם "פרחים לאלג'רנון" בכיכובו של טום קורטני, ששודר ב-BBC Radio 4.
מחזה בשם "פרחים לאלג'רנון" משנת 1969 שעובד על ידי דייוויד רוג'רס.
סרט טלוויזיה משנת 2000 בשם "פרחים לאלג'רנון" בכיכובו של מת'יו מודין.
בעונתה התשיעית בסדרת הטלוויזיה פילדלפיה זורחת היה פרק פארודי על הספר שנקרא "פרחים לצ'ארלי".
דמותו של Swan ("ברבור") ממשחק הווידאו "Fallout 4" מבוססת ברפרוף על דמותו של צ'ארלי. Swan בעבר היה עובד ניקיון בשם אדגר סוואן בארגון בשם "המוסד" (אחת מהאגודות במשחק) שעבר ניסויים עם וירוס בשם "Forced Evolutionary Virus" ששינה אותו למוטאנט אכזרי. לאחר שברח מהמוסד, Swan מתגורר באגם בפארק בבוסטון הדיסטופית והשחקן יכול להילחם בו ולמצוא את היומן שאדגר כתב בזמן שעבר את הניסוי (שדומה ליומנו של צ'ארלי מהספר).
הערות שוליים

1 2  1960 Hugo Awards
↑  1967 Hugo Awards
↑  Silverberg, Robert, ed (1970). The Science Fiction Hall of Fame, Volume One, 1929-1964. Tom Doherty Associates.
↑  Daniel Keyes Biography
↑  חוה נובק, העכבר הלבן של אלכס פלג, דבר, 20 בספטמבר 1977, ההצגה רצה לפחות מ-1974 ועד 1985
↑  שי בר-יעקב, עוד פרחים לעכבר לבן, באתר ynet, 20 ביולי 2004
1 2 3  Flowers for Algernon
↑  Swan, Fallout Wiki (באנגלית)
↑  电子计算机-教育-IT 電腦班, Fallout 4: 10 References To Famous Literature You May Have Missed, ITTeacherITFreelance.hk, ‏2021-01-23 (ב־Chinese (Taiwan))
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb165311318 (data)
יעל עמית

| --- | --- |

 לידה:  7 באוקטובר 1958 (בת 66)
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1977
 מקום לימודים:  בית צבי 
 בן או בת זוג:  מיקי יוסף 
 צאצאים:  תמר עמית יוסף, אבינועם עמית יוסף 
 https://www.yaelamit.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
יעל עמית (נולדה בשם יעל סלוצקי ב-7 באוקטובר 1958) היא שחקנית קולנוע ותיאטרון, קומיקאית ומדבבת ישראלית.
ביוגרפיה

במהלך שירותה הצבאי שיחקה ושרה בלהקת פיקוד מרכז (1977).
מיד עם תום לימודיה ב"בית צבי" השתלבה בתיאטרון, בטלוויזיה ובקולנוע.
לצד עיסוקיה כשחקנית, למדה טיפול באמנויות בסמינר הקיבוצים ובמכללת תל חי. לעמית תואר BA בפסיכולוגיה ותיאטרון מאוניברסיטת חיפה, תואר MA בהנחיית קבוצות בשילוב אמנויות מאוניברסיטת לסלי והסמכה כמאמנת הוליסטית ממכללת רידמן.
היום משלבת עמית טיפול ואימון אישי לצד משחק.
תיאטרון

עמית שיחקה בתיאטראות הרפרטואריים: הבימה, הקאמרי, תיאטרון באר שבע, ציפי מייזלר הפקות, תיאטרון חיפה ותיאטרון בית ליסין, ולקחה חלק בהצגות רבות: "פילומנה", "מכולת", "המתלבט", "סאלח שבתי", "קופסה שחורה", "מועדון האלמנות העליזות", "הלם קרב", "מהומה רבה על לא דבר", "פטריית הרעל", "תמונות ציד מבוואריה התחתית", "תזמורת על תנאי", "מקהלת אי הסכמה", "על קלות דעת וצביעות", "דון ז'ואן חוזר מהמלחמה", "פאל ג'ואי", "אוליבר!", "בילבי", "שמריהו - הילד מקופסאת השימורים", "מעלה קרחות", "חתונה מושלמת", "גבעת חלפון אינה עונה" ועוד.
בפסטיבל עכו 1985 זכתה עם ההצגה "זהבה ושלושת בעליה" בציון לשבח וב"תיאטרונטו" 1999 שיחקה ב"חבר" - מחזה יחיד פרי עטה. ההצגה המשיכה לרוץ בתיאטרון הבימה משך 3 עונות.
דיבוב

עמית דיבבה בגרסאות בעברית של עשרות סרטים מבית היוצר של דיסני, פיקסאר, דרימוורקס והאחים וורנר, כמו כן סדרות טלוויזיה, ביניהם: "אצבעונית", "בילבי", "היפהפייה הנרדמת", "חתולים בצמרת", "אצבעונית", "סינדרלה", "הארי פוטר ואבן החכמים", "פיטר פן", "מכושפת", "קובי קובי", "הטירה הנעה", "אמיצה", "שרק השלישי", "בית ספר למפלצות", "מדגסקר 2", "שרק לנצח", "הארי פוטר וחדר הסודות", "תפוס ת'גלים", "סטיוארט ליטל", "הקסם של אלה", "משפחת סופר-על", "לרדת מהפסים", "הארי פוטר והאביר מאזקבאן", "הקיסר נפל על הראש", "מרי פופינס חוזרת", "סיפורי נרניה: האריה, המכשפה וארון הבגדים", "קונג פו פנדה 3", "חיים בזרם", "טינקרבל", "טינקרבל והאוצר האבוד", "טינקרבל וסוד הכנפיים", "טינקרבל: תחרות אפייה", "המחנה הקסום", "הסנדקית הקסומה", "האגדה של מורדו" ועוד.
קולנוע וטלוויזיה

בטלוויזיה החינוכית לקחה חלק בתוכנית "זהו זה!" בפינה "סערה בכוס תה", ובערוץ הראשון נמנתה עם צוות תוכנית הסאטירה "מוצ"ש", לצידם של ספי ריבלין, אלי יצפאן, דב רייזר ודפנה ארמוני. בתוכנית זו יצרה עם ריבלין את הזוג הקומי "יעל ויוסף", שם תפקדה כזוגתו השתלטנית וטבעה את הקריאה המיתולוגית: "יוס-הף!".
בקולנוע שיחקה עמית בשנת 1983 בתפקיד אורח בסרט "סבבה". בשנת 1987 שיחקה בסרט "אבא גנוב 1" לצד יהודה ברקן, וכן בסרטים: "תושב"ע בקריית שמונה", "מזל דגים" ועוד. כמו כן, השתתפה בתפקידי אורח בסדרות "שמש" (כמנהלת בית ספר), "לחיי האהבה" (כעוזרת בית), "איצ'ה", "הבורר", "בטי בן בסט", "דני הוליווד", "סטרייט ולעניין", "החברים של נאור", "קופה ראשית", וגם שיחקה את אשתו של מר אפל בסדרה "עממיות".
בשנת 2011 השתתפה בסדרת הנוער "מה בכריש?" בתפקיד קפטן גבי וב-2012 גילמה את חיותה בסדרת הילדים "מקס ומוזה". ב-2013 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "בלתי הפיך".
בשנת 2014 שיחקה בעונה השנייה של "שנות ה-80".
חיים אישיים

יעל עמית היא בתו של אבינועם סלוצקי (בנו של נח סלוצקי), שהיה מאנשי פלגות הלילה המיוחדות, אחותה הצעירה של השדרנית רויטל עמית, ואם לבת ובן - תמר ואבינועם, שניהם עוסקים בדיבוב.
דודה, אח אביה, היה רס"ן זאב "זאבל'ה" עמית (סלוצקי) אשר עליו ועל יוסף "יוסל'ה" רגב (גרבר) כתבה נעמי שמר את השיר "אנחנו שנינו מאותו הכפר".
הערות שוליים

↑  עופר אדרת, מה עושה האקדח של וינגייט בדירה בצפון תל אביב?, באתר הארץ, 7 באוקטובר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007295923905171  ISNI: 0000 0003 6949 2173  LCCN: no2014066075  VIAF: 243248337   WorldCat (עם VIAF): 243248337
גאלפסטרים G100

טקס החשיפה של "האסטרה" בספטמבר 1983, באחד ההאנגרים בחצר החברה.
ה"אסטרה 1125" בסלון האווירי בפריז בשנת 1988
"גאלפסטרים G150" משנת ייצור 2008 ברישוי ספרדי EC-KTK
"אסטרה SPX" בשירות חיל האוויר של ארצות הברית
גאלפסטרים G100 (באנגלית: Gulfstream G100), היה הידוע בעבר בשם "אסטרה" (באנגלית: IAI Astra) הוא מטוס מנהלים דו-מנועי אשר יכול לשאת בין שישה לתשעה נוסעים. המטוס יוצר על ידי התעשייה האווירית לישראל החל משנת 1985. בין השנים 1997 ו-2001 יוצר עבור חברת "גלקסי איירוספייס" (שותפות של התעשייה האווירית ו"הייאט קורפ"), והחל מ-2001 עבור חברת גאלפסטרים איירוספייס שרכשה את חברת "גלקסי איירוספייס". בשנת 2002 החל פיתוח גרסה משופרת של המטוס, "גאלפסטרים G150", המטוס האחרון יוצר בשנת 2016, והמסירה האחרונה ללקוח הייתה בשנת 2017.
היסטוריה > פיתוח המטוס

תכנונו של G100 מתבסס על ניסיון שרכשה התעשייה האווירית בייצור מטוס הווסטווינד. פיתוח האסטרה החל בשנת 1980 על בסיס ה"וסטווינד 2" (דגם 1124) תוך הכנסת שיפורים רבים, הגדלת טווח הטיסה והמהירות בעיקר על ידי עיצוב חדש של מבנה כנפיים, שיתן ביצועים טובים יותר ויאפשר חסכון בדלק.
אב טיפוס של המטוס טס לראשונה ב-18 במרץ 1984. ב-24 בספטמבר 1984 שבר מטוס האסטרה את שיא המהירות בטיסה מחוף לחוף בארצות הברית למטוס מנהלים, כאשר טס מיו יורק ללוס אנג'לס ב-4 שעות ו-24 דקות.
המטוס הראשון מייצור סדרתי טס לראשונה ב-20 במרץ 1985 וקיבל את אישור רשות התעופה הפדרלית של ארצות הברית ב-29 באוגוסט 1985. המטוס נכשל מבחינה שיווקית, שנתיים לאחר השקתו נמכרו רק עשרה מטוסים מתוכם סופקו עד אז רק שישה. זאת עקב מיתון שפקד את ארצות הברית ומחירו הגבוה של המטוס.
בשנת 1989 הושק דגם חדש של האסטרה ה-SP, ב-1994 הוחל בפיתוח הדגם המשופר SPX, המסוגל לטוס במהירות של 0.87 מאך, קרוב למהירות הקול, ושטווח הטיסה שלו הוא 2,950 מייל ימי. המטוס קיבל את רישוי רשות התעופה הפדרלית של בדצמבר 1998.
היסטוריה > גאלפסטרים G100/G150

בשנת 1996 עבר ייצור המטוס לחברה חדשה - "גלקסי איירוספייס", שותפת של התעשייה האווירית ו"הייאט קורפ", שבשליטת משפחת פריצקר משיקגו. במאי 2001 רכשה גאלפסטרים איירוספייס את חברת "גלקסי איירוספייס". מאז שווקה "האסטרה" בשם "גולפסטרים-G100".
ב-18 בינואר 2005 נערך טקס הגלילה של ה"גאלפסטרים G150", דגם משופר של האסטרה, מטוס מנהלים מקטגוריה בינונית שיכול להטיס עד שמונה נוסעים. ב-3 במאי 2005, בוצעה בהצלחה טיסת הבכורה של המטוס. בשנת 2009 הפכה התעשייה האווירית ההודית ("הינדוסטאן אירונאוטיקס") לספק משנה בייצור המטוס.
דגמים

| דגם | יצרן | תאריך אישור שירות | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| אסטרה 1125 | התעשייה האווירית | 20 במרץ 1985 | הדגם הראשון ממנו יוצרו 32 מטוסים. |
| אסטרה 1125 SP | התעשייה האווירית | 1990 | דגם בו שופרה האווירודינמיקה של המטוס כך שטווח הטיסה גדל ב-98 קילומטר, שודרגה האוויוניקה ועיצוב הפנים. יוצרו 36 מטוסים מדגם זה. |
| אסטרה 1125 SPX | גלקסי איירוספייס |  | שולבו מנועים חדשים מתוצרת חברת האניוול ושולב כנפון קצה-כנף. |
| Gulfstream G100 | גאלפסטרים איירוספייס |  | השם החדש של האסטרה 1125 SPX לאחר הרכישה בידי "גאלפסטרים איירוספייס", בסך הכל יוצרו 77 מטוסים מדגם G100/1125 SPX. |
| Gulfstream G150 | גאלפסטרים איירוספייס | 2005 | הגרסה המשופרת של ה-G100, הוגדל תא הנוסעים ושופר חרטום המטוס. בשנת 2016, 120 מטוסים מדגם זה היו בשירות. |
כל הדגמים ייצורו במפעלי התעשייה האווירית, אך החל משנות ה-90 שווקו על ידי "גלקסי איירוספייס" ואחר כך על ידי "גאלפסטרים איירוספייס".
מפעילים

בשנת 1997 רכש חיל האוויר של ארצות הברית את "אסטרה" והוא קיבל את הכינוי C-38. המטוס נרכש למטרת הטסת מפקדים, כאמבולנס אווירי ולאימון טייסים.
חיל האוויר של אריתריאה רכש את המטוס כמטוסו הרשמי של נשיא המדינה. בשנת 2012 ערקו שני טייסים יחד עם המטוס לערב הסעודית.
הערות שוליים

↑  דוד מושיוב, "אסטרה" יירש את " ווסטווניד" כמטוס־מנהלים מתוצרת ישראל, דבר, 30 באוקטובר 1980
↑  יעקב בן-אמיר ומאיר כהן, 10 מטוסים נמכרו עוד לפני טיסת הניסוי, חדשות, 18 במרץ 1984
↑  דן ארקין, מטוס המנהלים "אסטרה" השיג שיא טיסה עולמי, מעריב, 4 באוקטובר 1984
↑  אבי קרטין, מטוס האסטרה – כישלון שיווקי, חדשות, 29 ביוני 1987
↑  דרור מרום, ‏תאגיד תעופה דרום-קוריאני רכש מתע"א מטוס "אסטרה-SPX", באתר גלובס, 24 בפברואר 2000
↑  רן דגוני, ‏תע"א ופריצקר מסרבות לפרסם את מבנה הבעלות בחברה המשותפת למטוסי מנהלים, באתר גלובס, 24 בנובמבר 1996
↑  דרור מרום, ‏ג'נראל-דיינמיקס רוכשת את חברת מטוסי המנהלים גלאקסי של תע"א ומשפ' פריצקר, באתר גלובס, 1 במאי 2001
↑  דרור מרום, ‏ג'נרל-דיינמיקס משנה את מותגי מטוסי הגלאקסי והאסטרה מתוצרת תע"א למותגי גולפסטרים, באתר גלובס, 21 ביוני 2001
↑  רן דגוני, ‏התעשייה האווירית תחשוף מחרתיים בנתב"ג את מטוס המנהלים 150-G, באתר גלובס, 16 בינואר 2005
↑  אורה קורן,אמנון ברזילי, מטוס המנהלים של התעשייה האווירית השלים בהצלחה טיסת בכורה, באתר הארץ, 4 במאי 2005
↑  אורה קורן, הינדוסטאן אירונאוטיקס הפכה ספק משנה של תע"א בייצור מטוסי מנהלים, באתר TheMarker‏, 10 באפריל 2009
↑  "C-38 Courier". www.globalsecurity.org. נבדק ב-24 באפריל 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Oliva, Leandro (7 באוקטובר 2012). "REPORT: Air Force Captains Steal Eritrean Presidential Jet, Defect to Saudi Arabia". Business Insider. Allure Media. {{cite news}}:  (עזרה)
| כלי טיס מתוצרת התעשייה האווירית לישראל |
| --- | --- | --- |
| מטוסי קרב | נשר • כפיר • נמר • אריה • לביא • F/A-259 סטרייקר |  |
| מטוסים צבאיים | ערבה •  סי-סקאן • צוקית |  |
| מטוסים אזרחיים | וסטווינד • גאלפסטרים G100 (אסטרה) • גאלפסטרים G200 (גלקסי) |  |
| כטב"מים | בירד-איי • I-View |  |
| כטב"מים טקטיים | מוסקיטו • סקאוט • RQ-2 פיוניר • האנטר • סרצ'ר • פנתר • תעתוע • הרון-T |  |
| כטב"מים ארוכי טווח | הרון 1 • איתן • סופר הרון • הרון 2 • יסעורון ירוק |  |
| חימוש משוטט | הארפי • הארופ • ברקן ירוק |  |
| טילים | שביט (משגר לוויינים) • יריחו • להט • נמרוד • ברק 8 • ברק MX • גבריאל • לורה • חץ 2 • חץ 3 • חץ 4 • ג'אמפר • SkySniper • (אנ') Wind Demon |  |
באבל בובל

| --- | --- |

 כללי
 תאריך הוצאה:  1986 (יפן)   1987 (ארצות הברית)
 סוגה:  משחק פלטפורמה
 פיתוח:  Taito
 הוצאה לאור:  Romstar 
 ארץ מקור:  יפן 
 הפצה:  Romstar
 סדרה:  Bubble Bobble 
 דרישות תוכנה
 מצבי משחק:  2 שחקנים בו זמנית
 דירוג:  לכל הגילאים
 פלטפורמות:  ארקייד, מחשב אישי, Nintendo Entertainment System, גיימבוי, אטארי, ספקטרום סינקלייר, קומודור 64 ועוד
 
באבל בובל (באנגלית: Bubble Bobble) הוא משחק ארקייד של חברת טאיטו היפנית שיצא בשנת 1986. באבל בובל יצא במקור למכונות הארקיד ובהמשך ראה אור בפלטפורמות שונות, ובהן DOS, גיימבוי ואטארי.
משחקיות

המשחק כולל שני דרקונים - בוב ובאב (ביפנית בובלון ובאבלון) אשר מנסים להציל את חברותיהם שנחטפו. כדי לעבור שלב במשחק, השחקן צריך לכלוא את כל האויבים במסך בבועות ואז לפוצץ את הבועות ביחד עם האויבים שבתוכן. עם כל חיסול אויב, האויב שחוסל נהפך לפרי שמעניק ניקוד בהתאם לכמות האויבים שחוסלו בעת ובעונה אחת והניקוד מוכפל פי 2 בהתאם לכמות האויבים שחוסלו בעת ובעונה אחת (כלומר חיסול אויב אחד נותן בננה שמעניקה 500 נקודות, חיסול שני אויבים בו זמנית נותן בננה (500 נקודות) ותפוח (1000 נקודות) וכן הלאה.
בשלבים מופיעות מדי פעם בועות מיוחדות, למשל בועות מים אשר יוצרות מפל המסוגל להרוג חלק מהאויבים. כמו כן, כשהשחקן אוסף את כל האותיות של המילה EXTEND, הוא מקבל חיים נוספים ועובר אוטומטית לשלב הבא (במשחק לשני שחקנים, שני השחקנים עוברים לשלב הבא, אך רק השחקן שהשלים EXTEND מקבל חיים).