stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קתרין אשטון
מדיניות כלפי ישראל

בשנת 2010 קראה אשטון לשחרורו המיידי של החייל הישראלי החטוף גלעד שליט ודרשה מהחמאס לאפשר לצלב האדום לבקר אותו. אשטון גם נפגשה עם הוריו של החייל החטוף. קריאתה זו של אשטון באה בהמשך לקריאתו של הפרלמנט האירופי לשחרורו המיידי של שליט, ולפגישתו של נשיא הפרלמנט האירופי, יז'י בוז'ק, עם אביו של החייל, נועם שליט, בה הציע את עזרתו בשחרור.
בשנת 2012, לאחר פיגוע בקהילה היהודית בטולוז, התייחסה אשטון למות ילדים באירוע לפני פלסטינים בבריסל ואמרה: ".. אנו זוכרים צעירים שנהרגו בכל מיני נסיבות איומות – הילדים הבלגים שאיבדו את חייהם בטרגדיה איומה וכשאנו חושבים על מה שקרה היום בטולוז, כשאנו זוכרים מה קרה בנורווגיה לפני שנה, כאשר אנו יודעים מה קורה בסוריה, כאשר אנו רואים מה קורה בעזה ובחלקים אחרים של העולם – אנו זוכרים צעירים וילדים שמאבדים את חייהם". הדברים עוררו סערה בישראל ובקהילה היהודית בצרפת. ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו אמר בתגובה לדברים: "לא ניתן להשוות בין פעולת טבח ממוקדת על ילדים, כולל וידוא הריגה בילדה בת 8, לבין פעולות המגן הכירורגיות של צה"ל, שנועדו לפגוע במחבלים המשתמשים בילדים כבמגן חי". בעקבות כך הבהירה אשטון כי היא מגנה את הרצח בטולוז וטענה כי דבריה, שכוונו לטרגדיות שבמותם של ילדים בכל העולם, הוצאו מהקשרם.
הערות שוליים

↑  שרת החוץ של האיחוד האירופי אשטון תיפגש היום עם משפחת שליט, אתר גלי צה"ל.
↑  אירופה קוראת לשחרורו המיידי של החייל החטוף גלעד שליט, אתר נענע 10
↑  ב"ילדים הבלגים" הכוונה ל-22 ילדים בלגים שנהרגו בתאונת דרכים בשווייץ באותו השבוע ; בהערה בנוגע לנורווגיה הכוונה למתקפת הטרור בנורווגיה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810617820505606  BIBSYS: 1675320984120  GND: 1191212556  LCCN: no2023046871  UKPARL: 74ks53Cm  VIAF: 289331888   WorldCat (עם VIAF): 289331888
רגשות באינטראקציה חברתית

רגשות באינטראקציה חברתית מתייחס להיבטים של הרגש במסגרת קשרים בין-אישיים וקבוצה חברתית.
רגש כצורת תקשורת בין אישית

פסיכולוגים אבולוציוניים טוענים שהיכולת המורכבת לקרוא רגשות של אחרים התפתחה כאמצעי תקשורת.
הפגנת רגשות היא מרכיב חיוני באינטראקציה ותקשורת בין אנשים. רגש הוא תהליך דינמי שמשרת את היחסים בין היחיד לבין סביבה חברתית משתנה. הרגש הוא תהליך של יצירה, תחזוקה וניתוק של יחסים בין האדם לסביבה בנושאים המשמעותיים לאדם.
מנגנונים פיזיולוגיים ועצביים

בעוד שההמיספרה השמאלית של המוח הגדול היא הדומיננטית עבור תפקודי השפה בקרב כ-90% מהאוכלוסייה,
ההמיספרה הימנית מעורבת בשליטה על הפרוזודיה ובהבעה וזיהוי של רגשות בטון הדיבור.
רגש בתהליכים קבוצתיים

תהליכים בין-אישיים, בין יחידים וגם בתוך קבוצות ובין קבוצות, הם רבים ומגוונים. אפשר להתייחס אליהם בכלליות כתהליכים שבהם יש אוסף של "סוכנים" (אנשים) היוצרים קשר ישיר או עקיף זה עם זה ועם הסביבה לאורך זמן. תוצאות ההתנהגות של כל סוכן נמצאות בקשרי גומלין עם התנהגות הסוכנים האחרים.
אחד המקורות לאותם תהליכים בין-אישיים הוא תחום הרגשות. הרגשות שיש לאדם ("סוכן") מסוים יכולות להשפיע ולעצב התנהגות, מחשבות והרגשות של אנשים אחרים. התגובות של האחרים ישפיעו גם על האינטראקציות העתידיות שלהם עם "סוכן" הרגש וגם על ההתנהגות והרגשות של אותו "סוכן".
כתוצאה מהתהליך הנ"ל נוצרים מעגלי רגשות. במעגלים, יכולים להיות מעורבים מספר אנשים, על ידי תהליך של השפעה הדדית.
הרגשות של האדם עוברים אל הסובבים אותו על ידי הבעות פנים, טון דיבור, התנהגות מילולית ושפת גוף. אוסף 'אמצעי הפרסום' האלה מאפשר לסובבים לחוות את הרגש המופגן ולהיות מושפעים ממנו.
יש להדגיש שכאשר עוסקים באינטראקציות מונעות רגש, מדובר על הרגש הנתפס על ידי המתבוננים. הרגש הנתפס, הוא לא בהכרח הרגש האותנטי (ראו עבודת רגשות). האנשים שנחשפו לרגש מושפעים בכמה אופנים:
מפתחים בעצמם רגש זהה או שונה.
מסיקים מסקנות לגבי משדר הרגש.
מתנהגים בהתאם למה שקלטו.
היחסים והאינטראקציה בינם לבין משדר הרגש מושפעים מהרגש שהופגן.
הרגשות משפיעים לא רק על האדם אליו כוונו הרגשות, אלא גם על אחרים בסביבתו שראו את ביטוי הרגש. הרגש המופגן יכול להשפיע על קבוצה או צוות. יכולה להיווצר שרשרת של רגשות והשפעות בין "סוכן" הרגש לבין מספר קבוצות. שרשרת התגובות הנוצרת יכולה לכלול גם רגשות שנוצרים בקרב הסובבים וגם אלמנטים אחרים, קוגניטיביים והתנהגותיים. כל ההשפעות הנ"ל שמתחוללות אצל הסובבים, קרוב לוודאי, יגרמו משוב חוזר אל האדם ששידר את הרגש מלכתחילה ויגרמו גם אצלו, לרגשות נוספים או לחיזוק הרגש המקורי.
המנגנונים שבהם רגש של ה"סוכן" גורם לרגשות בקרב האחרים:
הדבקה רגשית – הרגש המובע על ידי אחד עובר אל האחרים, כלומר, אותו רגש, מתפשט.
תגובה רגשית משלימה – אדם מסוים מביע רגש. האחר קולט את המצב, מפענח אותו ומגיב ברגש שונה או משלים לרגש המקורי. לדוגמה – אחד האנשים בקבוצה מביע כעס. שאר הנוכחים בקבוצה יכולים להרגיש נבוכים או מוטרדים.
בנוסף לכך שרגש גורר רגשות זהים או שונים בחברה הסובבת, ישנה גם השפעה חברתית הנוצרת על ידי הסקת מסקנות. המסקנות שאנשים מסיקים יכולות להיות לגבי מעמדו החברתי ומידת הכוח החברתי שיש למפגין הרגש, מסקנות לגבי הכישורים שלו ומסקנות לגבי האמינות שלו. דוגמאות – במחקרים נמצא שהפגנת כעס, גורמת לאחרים לתפוס את הכועס כבעל מעמד וכוח בעוד שהפגנת צער ופחד נתפסת כחולשה.
המסקנות האלה גורמות לאינטראקציות חברתיות.
הרגש כגורם לאינטראקציות בעולם הארגוני

מחקרים מתחום ההתנהגות הארגונית חקרו סיטואציות רבות שבהן לרגש יש חשיבות כמניע או משפיע על אינטראקציות. דוגמאות:
מצב של משא ומתן – אם אחד הצדדים מרגיש אשמה הצד השני יעלה את דרישותיו. לעומת זאת, אם אחד הצדדים יפגין רגש של אכזבה, הצד השני יסתפק בדרישות נמוכות.
מתן שרות – הפגנת רגשות מסוימים מצד הלקוח גורמות לתגובות רגשיות והתנהגותיות אצל נותן השרות ובכך מושפע מתן השרות.
פוליטיקה – הרגשות המופגנים על ידי מועמד לבחירות או על ידי נושא משרה, גורמות לתגובה רגשית בקהל שתשפיע על היחס כלפיו.
יחסים בתוך צוות עבודה – לדוגמה: עובד כועס או ממורמר יכול "להדביק" את שאר הצוות באותו רגש.
יחסי ממונה-כפופים – הרגש שהממונה משדר, ישפיע על ההתנהגות לכפופים לו ועל היחסים ביניהם (ע"ע מנהיגות). עובד המפגין כעס יכול להיחשב בטעות כבעל מעמד וראוי לקידום.
ראו גם

עבודת רגשות
רגשות כמידע חברתי
אילמות סלקטיבית
הערות שוליים

↑  Turner JH (2000) On the origin of human emotions: A sociological inquiry into the evolution of human affect.(
↑  Keltner D. & Haidt J. (1999) Social Functions of Emotions at Four Levels of Analysis ;COGNITION AND EMOTION,13(5),505-521
↑  Campos J.,Campos R. G., Barrett, K. (1989) Emergent themes in the study of emotional development and emotion regulation, Developmental Psychology. Vol 25(3) 394-402
↑  Neil R. Carlson, (2013). Physiology of Behavior. Boston: Pearson.
↑  Smith R. & Conrey F.R. (2007)
Agent-Based Modeling: A New Approach for Theory Building in Social Psychology; Personality and Social Psychology Review, 11: 87-104
↑  Rafaeli A. & Hareli S. (2007) Emotion cycles: On the social influence of emotion in organizations; Research in Organizational Behavior
↑  Van Kleef G.A., De Dreu C., Manstead A, Supplication and appeasement in conflict and negotiation: The interpersonal effects of disappointment, worry, guilt and regret ; Journal of Personality and Social Psychology vol 91(1) 124-142
↑  Glaser J, Salovey P (1989):Affect in electoral politics Personality and Social Psychology Review Vol. 2(3), 156-172 -
↑  Felps W., Mitchell TR, Byington E. (2006)How when and why bad apples spoil the barrel:Negative group members and dysfunctional groups ; Research in Organizational Behavior Vol 27
↑  Sy, T. & Cote, S & Saavedra R. 2005. The contagious leader: Impact of the leader’s mood on the mood of group members, group affective tone, and group processes. Journal of Applied Psychology, 90(2): pp. 295-305
רמפוסוכוס

| רמפוסוכוס |
| --- | --- |
 איור של רמפוסוכוס לצד נהרתן הגנגס
תקופה
מיוקן 14–12 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: תנינאים
משפחה:: גוויאליים
סוג:: רמפוסוכוס
שם מדעי
 Rhamphosuchus

רמפוסוכוס (שם מדעי: Rhamphosuchus) הוא סוג של תנין ענק שחי בתור המיוקן בתת-היבשת ההודית. מבחינה פילוגנטית הוא קרוב לגוויאל חקיין. רמפסוכוס היה תנינאי ענק: בהתחלה אורכו הוערך כ-15–18 מטרים (49–59 רגל), דבר שהיה מציב  אותו כתנינאי הגדול ביותר אי-פעם, אך הערכות מודרניות העמידו את אורכו על 8–11 מטרים (26–36 רגל) ולא יותר מ-12 מטר, ואת משקלו ב-3–4.3 טונות. לפי הערכות אלו הרמפוסוכוס היה גדול בערך כמו הדיינוסוכוס, הפורוסזאורוס והמורסוכוס, הנחשבים לתנינאים הגדולים ביותר אי-פעם ואולי גם האגיסוכוס. הוא ידוע מחומר מאובנים חלקי שכולל בעיקר גולגולות ושיניים. תזונתו הייתה כנראה כללית יותר מאשר קרובו הגוויאל חקיין וכללה חולייתנים נוספים מלבד דגים. פירוש שמו המדעי "תנין מקור", הוא בגלל חרטומו הצר.
מאובנים של רמפוסוכוס
רון פלאר

רון פטר פלאר (הולנדית: Ron Peter Vlaar; נולד ב-16 בפברואר 1985) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בא.ז. אלקמאר. ייצג את בנבחרת הולנד ביורו 2012 ובמונדיאל 2014.
קריירה

פלאר החל לשחק בגיל שש בקבוצת אפולו 68' המשחקת בעיר הולדתו הנסברואק. ב-1996 הוא מצטרף לאקדמיית הנוער של א.ז. אלקמאר וב-2004 הוא מצטרף לקבוצה הבוגרת. בעונתו הראשונה הוא משחק רק בסוף העונה בעקבות הרחקות ופציעות של השחקנים הבכירים ולכן משחק רק 3 משחקי ליגה ושני משחקים בגביע אופ"א. גם בעונה השנייה המאמן לואי ואן חאל מעדיף את השחקנים הבכירים ופלאר משחק רק בשבעה משחקי ליגה. בדצמבר 2005 הוא חותם בקבוצת פיינורד על חוזה לשלוש עונות וחצי. בפיינורד, פלאר הופך מהר מאוד לשחקן הרכב ראשון ועד לתום אותה עונה משחק 16 משחקים. בתחילת עונת 2007/8 הוא נפצע בצורה חמורה ונדרש לניתוח ברצועה הצולבת שמשביתה אותו לכל העונה. הוא חוזר לאימוני טרום עונת 2008/9 אך נפצע באימונים ונזקק לניתוח נוסף הפעם ברצועה העקיפה התיכונה, גם פציעה זו משביתה אותו לעונה נוספת. לאחר שתי עונות בהן הושבת, פלאר חוזר ליכולתו הקודמת ואף כובש שער מ-60 מטר במשחק גביע בספטמבר 2009.
פלאר חותם באוגוסט 2012 חתם באסטון וילה מהפרמייר ליג. בעונת 2012/13 הוא מונה לקפטן הקבוצה לאחר היעדרותו של סטיליאן פטרוב בעקבות מחלת הסרטן בו לקה. בתום עונת 2014/15 הוצא לפלאר חוזה חדש באסטון וילה אולם הוא דחה אותו ואפשר לשחקן חופשי. ב-7 בדצמבר 2015 חתם בקבוצת נעוריו אלקמאר.
הוא שיחק בנבחרות הצעירות של הולנד ואף היה שותף בזכיות נבחרת הולנד בכדורגל עד גיל 21 באליפות אירופה על גיל 21 - 2006 וב-2007. פלאר הרשים את מאמן הולנד מרקו ואן באסטן וזומן לנבחרת ב-2005. בעקבות שתי עונות ההשבתה בגלל פציעה הוא לא זומן לנבחרת אך שב לאחר מכן לסגל הולנד. הוא היה בסגל המורחב לפני מונדיאל 2010, אך לא היה חלק מ-23 השחקנים שהשתתפו במונדיאל. הוא זומן לטורניר יורו 2012 ולמונדיאל 2014 שם הצטיין בשורות נבחרת האוראנג' והיה בורג ראשי במרכז ההגנה והוליכם לחצי הגמר.
תארים

הגביע ההולנדי: 2008
אליפות אירופה לנוער עד גיל 21 (2): 2006, 2007
ריצ'רד קוסוויי

| --- | --- |

 לידה:  5 בנובמבר 1742 Tiverton, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  4 ביולי 1821 (בגיל 78) לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מקום לימודים:  בית הספר בלאנדל'ס 
 תקופת הפעילות:  1757–1821 (כ־64 שנים) 
 בן או בת זוג:  מריה קוסוויי 
 
ריצ'רד קוסוויי (באנגלית: Richard Cosway;‏ 5 בנובמבר 1742 – 4 ביולי 1821) היה צייר פורטרטים אנגלי של תקופת הריג'נסי, שהתפרסם בזכות המיניאטורות שלו. הוא היה בן זמנו של ג'ון סמארט, ג'ורג' אנגלהארט, ויליאם ווד וריצ'רד קרוס. אשתו הייתה הציירת ילידת איטליה מריה קוסוויי, ידידה הקרובה של תומאס ג'פרסון.
שנים מוקדמות

ריצ'רד קוסוויי נולד בטיברטון, דבון, בנו של מנהל בית ספר. תחילה התחנך בבית הספר של בלונדל, אך בגיל שתים-עשרה הותר לו לנסוע ללונדון לקחת שיעורים בציור. הוא זכה בפרס מטעם אגודת האמנים בשנת 1754 ובשנת 1760 הקים עסק משלו. הוא הציג את עבודותיו הראשונות בגיל 20 בשנת 1762 ונוצר ביקוש לעבודותיו.
הוא היה מהקבוצה הראשונה של חברים מקורבים לאקדמיה המלכותית, שנבחר כחבר מלא במרץ 1771 לאחר מכן, בהמלצת נשיא האקדמיה סר ג'ושוע ריינולדס. הוא נכלל בדיוקן הקבוצתי של יוהאן זופני של חברי האקדמיה (1771), הוא צויר כתוספת מאוחרת לקומפוזיציה, ונצבע על רצועת בד נוספת, המחוברת לצד הימני של הציור.
קריירה באמנות

הוא צייר את המלך העתידי ג'ורג' הרביעי בשנת 1780 ומונה לצייר של הנסיך מוויילס בשנת 1785 - הפעם היחידה שבה הוענק תואר כזה אי פעם. נושאי ציוריו כללו את אשתו הראשונה של הנסיך, מריה אן פיצ'רברט, ואריסטוקרטים אנגלים וצרפתים שונים, בהם מאדאם דו בארי, פילגשו של המלך לואי ה-16 מצרפת.
בשנים 1995–1996 קיימה גלריית הפורטרטים הלאומית בלונדון תערוכה בשם ריצ'רד ומריה קוסוויי: אמני ריג'נסי עם 250 יצירות מוצגות.
חיים אישיים

ב-18 בינואר 1781 התחתן קוסוויי עם האמנית האנגלו-איטלקית מריה הדפילד. מריה הייתה מלחינה, מוזיקאית ובעלת סמכות בחינוך בנות. היא הייתה ביחסים קרובים מאוד עם תומאס ג'פרסון, שכתב לה מכתבי אהבה. ג׳פרסון שמר על חריטה של דמותה, שנעשתה מאחד מדיוקנותיה שצייר ריצ׳רד קוסוויי.
נישואיהם נחשבים כנישואי נוחות בעקבות העובדה שריצ׳רד היה מבוגר ממנה בעשרים שנה. ריצ'רד היה "ידוע ככינוי ליברטין, ומתואר לרוב כדומה לקוף." הסרט ״ג'פרסון בפריז״ מתאר את היחסים רומנטיים של מריה קוסוויי עם תומאס ג'פרסון וגם מתאר את ריצ'רד קוסוויי כאיש מפוזר ומבולבל, משהו שאינו בטוח נכון מבחינה היסטורית.
בשנת 1784 ריצרד ומריה עברו לבית שומברג, לא רחוק מארמון המלוכה בלונדון, מקום שהפך לסלון אופנתי לחברה הלונדונית. בשנת 1791 הם עברו לבית גדול יותר בסטרטפורד פלייס. עם זאת, הנישואין לא נמשכו ובסופו של דבר בוטלו.
מאוחר יותר סבל ריצ׳רד קוסוויי מהפרעות נפשיות ובילה זמן רב במוסדות שונים.
הוא נפטר בלונדון בשנת 1821 ונקבר בכנסייה החדשה במרילבו.
סר ג'ון סואן קנה יותר משלושים חפצים שהוצגו למכירה במכירה פומבית לאחר מותו של קוסוויי.
עבודות

דיוקן של ארמני,1771
רישום של אשתו מריה קוסוויי, 1785
דיוקן עצמי, 1820
דיוקן של הלן דה מונטג'רו, בסיבות 1890
הערות שוליים

↑  Chisholm, Hugh, ed., Cosway, Richard, 1911 Encyclopædia Britannica Volume 7
↑  Johan Zoffany: Finding the founders - Spring 2012 - RA Magazine and Blog - Royal Academy of Arts, web.archive.org, ‏2012-11-08
↑  "An artistic alliance - Richard and Maria Cosway - English artists", findarticles.com
↑  Jefferson's Monticello: Engraving of Maria Cosway, web.archive.org, ‏2007-07-13
↑  AmericanHeritage.com / JEFFERSON’S PARIS, web.archive.org, ‏2007-09-29
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007281241705171  PLWABN: 9810554694005606  AAG: 1280  BNE: XX1517912  BnF: cb149545537 (data)  DSI: 1606  GND: 119547317  ISNI: 0000 0001 1626 2345  KulturNav: ed93955e-69c8-47a7-ba62-e6ae565a92ee  LCCN: n93108180  NGV: 6554  NKC: ola2003188642  NLA: 35510021  NTA: 153121602  RERO: 02-A022251604  RKD: 18641  SNAC: w6bp015g  SUDOC: 035162449  Trove: 979188  ULAN: 500115280  VIAF: 40191108   WorldCat (עם VIAF): 40191108
רלף ענבר

| --- | --- |

 לידה:  24 בדצמבר 1938 האג, הולנד 
 פטירה:  15 במרץ 2004 (בגיל 65) הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מקום קבורה:  עינת 
 מדינה:  ממלכת ארצות השפלה ממלכת ארצות השפלה
 
רלף ענבר (בהולנדית: Ralf Jacob Kamp‏; 24 בדצמבר 1938 – 15 במרץ 2004) היה במאי, מפיק ומנחה טלוויזיה יהודי הולנדי-ישראלי שגם השתתף וסייע בהקמת הטלוויזיה הישראלית.
קורות חיים

נולד בשם ראלף יאקוב קמפ לפריץ ואנגלינה קמפ בעיר האג שבהולנד. אביו הגיע במקורו מגרמניה ואימו הייתה יהודיה מקומית.
בשנות הכיבוש הנאצי בהולנד הוא שהה במקום מסתור וניצל, אולם הוריו ומשפחתו נספו.
לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר התיכון עלה ענבר לישראל בשנת 1956. הוא החזיק באזרחות כפולה, הולנדית וישראלית.
התיישב בקיבוץ ושירת בנח"ל במסגרת שירותו הצבאי.
בתום שירותו הצבאי למד באקדמיה לאמנות בצלאל בירושלים. בשנת 1962 נסע ענבר לפריז ולמד שם קולנוע וטלוויזיה במכון הגבוה ללימודי סינמטוגרפיה (בצרפתית: L'Institut des hautes études cinématographiques, היה ידוע בר"ת IDHEC, ובימינו La Fémis). בצרפת הוא גם עבד כעוזר במאי בתוכנית הטלוויזיה הפופולרית Télé Dimanche (טלוויזיה של יום ראשון), בה הופיעו כמה מכוכבי הבמה הבולטים באותה תקופה, בין היתר ז'אק ברל, שארל אזנבור וג'וני האלידיי. ב-1964 הוא חזר להולנד והחל לעבוד כבמאי ברשת השידור ההולנדית VARA.
בשנת 1967 שב ענבר לישראל כדי להשתתף בהקמת הטלוויזיה הישראלית. הוא ביים בין היתר את תוכנית יום העצמאות "אולפן עגול" בשנת 1969 ואת התוכנית הראשונה שצולמה בצבע: "ספיישל אילנית" בשנת 1973.
בשנים 1968–1971 היה נשוי לסוניה בארנד (Sonja Barend), כוכבת ומנחת טלוויזיה הולנדית.
בשנת 1974 הוא שב להולנד והחל לעבוד ברשת השידור ההולנדית TROS. מדי פעם שב לסירוגין לישראל לביים תוכניות בידור לטלוויזיה, הידועה שבהן "אולפן קיץ", אשר כללה 3 תוכניות שצולמו בשנת 1977, ואשר כל אחת מהן הוקדשה לאמן צמרת של אותה תקופה: שוקולד מנטה מסטיק, ג'וזי כץ ולהקת הכל עובר חביבי. בשנת 1979 הוא סייע לרשות השידור לארגן את תחרות האירוויזיון, ששודרה באותה שנה מירושלים. במהלך שנות ה-80 הפיק ענבר והנחה את תוכנית המתיחות "בננה-ספליט" שזכתה לפופולריות רבה בהולנד ובבלגיה. בזכות התוכנית הזאת הפך ענבר לדמות מוכרת בהולנד. בנוסף, הפיק ענבר וביים תוכניות מוזיקה ובידור בטלוויזיה ההולנדית. בשנת 1992 הוענק לו פרס רוז דור (Rose d'Or) במסגרת הפסטיבל לתוכניות בידור שנערך מדי שנה בשווייץ.
בשנת 1991, בזמן מלחמת המפרץ הראשונה, אסף רלף ענבר זמרים בולטים בהולנד להקלטת שיר עידוד לאזרחי ישראל שהיו נתונים להתקפות טילי סקאד מעיראק. ענבר ביים את הווידאו קליפ שליווה את השיר ושלח אותו לטלוויזיה הישראלית.
ענבר התראיין מדי פעם בתוכניות אירוח ישראליות, וקטעים מתוכניתו "בננה-ספליט" שולבו מדי פעם בתוכניות מתיחות בטלוויזיה הישראלית. עם הקמת ערוץ 2 בשנת 1993 ניסה להפיק ולהגיש גרסה ישראלית של "בננה-ספליט" במסגרת שידורי חברת טלעד, אולם הניסיון נכשל, והתוכנית ירדה מלוח השידורים של ערוץ 2 בתוך זמן קצר. בשנת 1999 הוא שב ועזר לטלוויזיה הישראלית (ערוץ 1) בהפקת תחרות האירוויזיון, כששוב ניתנה לרשות השידור הזכות לארח אותה, ושימש כמנהל האמנותי של המופע.
רלף ענבר נפטר ב-15 במרץ 2004 מהתקף לב בבית חולים בהמבורג, שבו עבר ניתוח בליבו כחודשיים לפני כן. הלווייתו נערכה בישראל.
הערות שוליים

↑  פרט זה ופרטים אחרים בפסקה זו מופיעים במאמר שנכתב לזכרו בהולנדית באתר ההולנדי CIDI - המרכז למידע ולתיעוד על ישראל.
↑  אורי דן, ענבר מצפה לטלוויזיה בישראל, מעריב, 7 באוקטובר 1966
↑   סוניה ענבר מנחה תוכנית "טל סתיו", באתר כאן ארכיון, 20 בנובמבר 1970
↑  עם ראלף עינבר באולפן הקיץ, דבר, 29 ביולי 1977
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0003 9033 5906  NTA: 07386854X  VIAF: 283914712   WorldCat (עם VIAF): 283914712
ריצ'רד קורדרי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  המאה ה־20 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1978
 פרופיל ב-IMDb
 
ריצ'רד קורדרי (באנגלית: Richard Cordery) הוא שחקן אופי בריטי המופיע בקולנוע, בטלוויזיה ובתיאטרון.
קריירה > קולנוע וטלוויזיה

בטלוויזיה הופיע קורדרי בין השאר בתפקיד דניס דודס בסדרה "דוק מרטין", בדמות ג'ורג' קולייר בסדרת הדרמה "וייטצ'אפל", בתפקיד סר סמפסון רייט בפרק בסדרה "Garrow's Law", ובתפקיד ד"ר ג'ון קול בסדרה "רציחות במידסומר". הוא גילם את דוק דה ראגוס בסרט "עלובי החיים" משנת 2012. בסדרה המבוססת על דמויות מספריו של צ'ארלס דיקנס, "עלילות דיקנס" שיחק קורדרי בתפקיד סר לסטר דדלוק.
ב-2013 הופיע קורדרי בסרט "כל הזמן שבעולם" בתפקיד הדוד דזמונד, "חביב אבל מאותגר שכלית", דודו של הפרוטגוניסט טים.
קריירה > תיאטרון

חלק גדול מהקריירה של קורדרי הייתה בתיאטרון. הוא הופיע בתפקידים שייקספיריים רבים כגון בטרגדיה "רומיאו ויוליה" (1991), בטרילוגיה "הנרי השישי" (2000), בדרמה "ריצ'רד השלישי" (2001), במחזה "מקבת'" (2004), ובקומדיה "אגדת חורף". ב-2002 גילם קורדרי את מנניוס בהפקה של תיאטרון סוואן למחזה "קוריולנוס" מאת שייקספיר. עוד באותה שנה הופיע בתפקיד פלסטאף במחזה שייקספירי נוסף "נשות וינדזור העליזות". ב-2005 שיחק קורדרי בתפקיד מלווליו בהפקה של תיאטרון רויאל שייקספיר למחזה "הלילה השנים עשר".
ב-2008 שיחק קורדרי בתפקיד ראסל בלקבורו במחזה "Waste" בתיאטרון אלמיידה. בשנה לאחר מכן הופיע במחזמר "האביב מתעורר" בתיאטרון ליריק. ב-2011 גילם קורדרי את הכומר קאנון צ'זיובל בהפקה של המחזה "חשיבותה של רצינות" בתיאטרון רוז שברובע קינגזטון בלונדון. הדיילי טלגרף שיבח את הופעתו במחזה.
קריירה > חיים אישיים

קורדרי היה בעבר מורה שלימד בבית ספר תיכון בלונדון.
הערות שוליים

↑   A flying piano, a sinking heart, The Telegraph, 3 May 2005
↑  Felperin, Leslie (8 באוגוסט 2013). "Film Review: 'About Time'". Variety. נבדק ב-1 בדצמבר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Butler, Robert (9 בנובמבר 1997). "The Critics: Death in Life with Marguerite Duras, Life in Death with Romeo and Juliet". The Independent. אורכב מ-המקור ב-2013-12-01. נבדק ב-1 בדצמבר 2013 – via Highbeam. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Smallwood, Robert Leo (2004). Players of Shakespeare 6: Essays in the Performance of Shakespeare's History Plays. p. 184. ISBN 9780521840880.
↑    Charles Spencer, ‏The Importance of Being Earnest, Rose Theatre, Kingston, review, The Telegraph, 10 October 2011
↑  Coveney, Michael (4 ביולי 2005). "Young bards". The Guardian. נבדק ב-1 בדצמבר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2012043271  VIAF: 233192753   WorldCat (עם VIAF): 233192753
רובן גונזלס גלייגו

| --- | --- |

 לידה:  20 בספטמבר 1968 (בן 56) מוסקבה, ברה"מ 
 שם לידה:  Rubén David González Gallego 
 מדינה:  רוסיה, ספרד 
 שפות היצירה:  ספרדית, רוסית, אנגלית 
 פרסים והוקרה:  פרס בוקר הרוסי (2003) 
 
רובן גונזלס גלייגו (שם מלא: רובן דויד גונזלס גלייגו, Rubén David González Gallego; נולד ב-20 בספטמבר 1968) הוא סופר רוסי ממוצא ספרדי, חתן פרס "בוקר" הרוסי לשנת 2003, מתגורר בישראל.
ביוגרפיה

גלייגו נולד בבית החולים של הקרמלין במוסקבה לאורורה גלייגו, כשהוא סובל משיתוק מוחין. אחיו התאום נפטר עשרה ימים אחרי הלידה.
גלייגו נחטף מאמו אורורה, נדד בין בתי ילדים (משולבים עם בתי זקנים) לנכים ברחבי ברית המועצות, הגיע לבית זקנים בעיר נובוצ'רקסק
גלייגו נחלץ מבית הזקנים בחסות הפרסטרויקה. בשנת 2001 פגש לראשונה את אמו, והתגורר איתה ועם בתה הצעירה אניה במשך כ-8 שנים, במדריד שבספרד ובפרייבורג שבגרמניה.
גלייגו נישא לאשתו הראשונה, נולדה בתו הראשונה.
גלייגו הפך למתכנת מחשבים (באצבע אחת), התגרש והתחתן בשנית, נולדה בתו השנייה, ובהמשך התגרש בשנית.
עם אשתו השלישית רינה ובתם סופיה, עלה למדינת ישראל. משפחת גלייגו מתגוררת באשקלון.
סיפרו "לבן על גבי שחור" הוא סיפורו האוטוביוגרפי הוא סיפור אמיתי מזעזע על רובן, ילד רוסי נכה, שננטש בידי משפחתו כתינוק וגדל בבתי יתומים אכזריים.
משפחה

סבו, אב אמו איגנסיו גלייגו היה בכיר במפלגה הקומוניסטית של ספרד שהיה בגלות בפריז לאחר נפילת משטר פרנקו ולימים שימש כסגן יו"ר הבית התחתון של הפרלמנט, ומזכיר המפלגה הקומוניסטית של עמי ספרד.
אמו, אורורה (Aurora Gallego Rodríguez) עיתונאית ומתרגמת נפטרה בשנת 2009.
אביו, היה סטודנט מוונצואלה, בן למשפחה מעורבת של אינדיאנים וצ'ינוס - סינים ממוצא לטינו-אמריקנו.
אשתו רינה, לשעבר עורכת דין במשרד המשפטים ובמשרד לביטחון המולדת של ארצות הברית, כולל שירות ביטחוני בעיראק. עוסקת בישראל ברתכות.
רינה, פרסמה בשנת 2017 את הספר "My Shabbat Candle in Iraq"
= חיים אישיים

ביתו, סופיה אוטיסטית בתפקוד נמוך, תלמידת בית ספר.
פרסים

לגלייגו הוענק פרס "בוקר" הרוסי (שנת 2003) שעוצב במתכונתו של פרס הבוקר האנגלי, והוא פרס ספרותי נחשב ברוסיה, שפירושו 15 אלף דולר וקידום הספר
מספריו

"לבן על גבי שחור" הוצאת ספרית הפועלים, 2008 (ספרות מתורגמת), במקור: הוצאת לימבוס, תורגם לרוב השפות האירופיות,
"אני יושב על שפת הים", הוצאת לימבוס 2005
"אורח נצחי" (צפוי לצאת בשבועות הקרובים)
הערות שוליים

↑  "סטיבן הוקינג של הספרות", ליזה רוזובסקי, מוסף הארץ, יום שישי, 9 בנובמבר 2018, עמודים 42-46
↑  "מקורבן לגיבור" theguardian.com/books/2006/jan/29/biography.features2
↑  רינה גונזלס גלייגו "" amazon.es/Shabbat-Candle-Iraq-Gonzalez-Gallego/dp
↑  אנה איסאקובה, שיעור נהדר בגבורה, באתר הארץ, 31 במאי 2004
↑  לבן שחור - רובן גונזלס גלייגו booknet.co.il/prodtxt.asp
↑  לבן על גבי שחור סימניה
↑  "לבן על גבי שחור" מאת רובן דויד גונזלס גלייגו: יצירה מכוננת, רפלקסיבית מאין כמוה, מפעימה ומרגשת עד דמעות, המעוררת בקורא מניפה אדירה של תחושות, דורון בראונשטיין, בבלוג חי תרבות
↑  Я сижу на берегу — вторая книга Рубена Гальего (изд. Лимбус Пресс, 2005 г.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301693205171  PLWABN: 9810532146205606  BIBSYS: 5019988  BNE: XX1648121  BnF: cb14474556t (data)  GND: 128926848  ICCU: LO1V274778  ISNI: 0000 0000 7825 7130  LCCN: nr2003026667  LNB: 000161710  NKC: ola2009548180  NLA: 40126158  NTA: 270762833  RERO: 02-A011036574  SELIBR: 265570  SUDOC: 08304664X  Trove: 1346167  VIAF: 102172673   WorldCat (עם VIAF): 102172673
שיגיונות זיגפלד

כרזת עונת 1912
שיגיונות זיגפלד (באנגלית: Ziegfeld Follies) היו סדרת מופעי רביו שהפיק פלורנץ זיגפלד בברודוויי בין השנים 1907 עד 1931, עם עונות נוספות ב-1934 ו-1936 (לאחר מותו של זיגפלד, בהרשאת אלמנתו). המופעים הועלו כניסיון לשחזר את מופעי הבורלסקה של מועדון הפולי ברז'ר הפריזאי, תוך התאמתם לרוח הקהל האמריקאי וזכו להצלחה גדולה. המופעים שילבו מופעי וודוויל בדגש מוזיקלי, שירים, קסמים, להטוטנות ומופעי רקדניות-שורה מרהיבים, בתלבושות ססגוניות. הרקדניות נבחרו בקפידה לפי מראן החיצוני ונקראו "נערות זיגפלד".
עם האמנים שהחלו את דרכם בשיגיונות נמנים וו. סי. פילדס, אדי קנטור, ז'וזפין בייקר, פאני ברייס, ריי בולג'ר, סופי טאקר ורבים אחרים. עם הכותבים למופעים נמנו, בין השאר, ג'רום קרן, ורנון דיוק, אירווינג ברלין וג'ורג' גרשווין. עם "נערות זיגפלד" נמנו בצעירותן כוכבות הקולנוע פולט גודארד וברברה סטנוויק.
בשנת 1927 פתח זיגפלד את "תיאטרון זיגפלד" בפינת רחוב 54 והשדרה השישית במנהטן. עונת 1931 של ה"פולי'ס" הועלתה על בימתו של תיאטרון זה (שנהרס ב-1966).