stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זוג משמיים
ביקורות

זוג משמיים קיבל ביקורות חיוביות בזכות הכימיה בין וית'רספון לרופאלו והטון הקליל והקסום של הסרט. ב-Rotten Tomatoes, הסרט קיבל ציון של 55%, וב-Metacritic, ציון של 47 מתוך 100.
הערות שוליים

↑  "If Only It Were True (Et si c'était vrai #1)". Goodreads Inc. ארכיון מ-2012-04-29. נבדק ב-2011-07-10.
חיים רבינוביץ (פרופסור)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1940 (בן 84 בערך) 
 מקום לימודים:  הפקולטה לחקלאות, מזון וסביבה ע"ש רוברט ה. סמית 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים (1 בנובמבר 1965)  הפקולטה לחקלאות, מזון וסביבה ע"ש רוברט ה. סמית 
 פרסים והוקרה:  פרס רוטשילד (2002) 
 
חיים דוד רבינוביץ (נולד ב-1940) הוא גנטיקאי צמחים, פרופסור אמריטוס בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית בירושלים ורקטור האוניברסיטה לשעבר, זוכה פרס רוטשילד.
ביוגרפיה

למד בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1967 קיבל תואר שני בחקלאות, על עבודת גמר שכותרתה "הפריה מועדפת בעגבניות", ובשנת 1973 קיבל תואר דוקטור לחקלאות, על עבודה שכותרתה "השפעות תנאי סביבה על היווצרות נזקי חום בפרי העגבנייה". בפרוץ מלחמת יום הכיפורים גויס למילואים, ושירת במשך חצי שנה. באוקטובר 1976 הצטרף לסגל האקדמי של הפקולטה. תחומי מחקרו הם פיזיולוגיה של הצמח, ייצור זרעים, במיוחד של תפוחי אדמה, שומים ועגבניות, שיפור יבולים במדינות מתפתחות. בסוף שנות ה-80 הצטרף לצוות טיפוח עגבניות שבראשות פרופ קידר בפקולטה לחקלאות.
בתחילת שנות ה-80 פנה נתן גולדנברג (שבספרו הגדיר את עצמו כציוני שהתעניין בהתפתחות תעשיית המזון בישראל) לפרופ' קידר ופרופ' רבינוביץ עם הרעיון לפתח זן משופר של עגבניות שרי. עוד לפני הפנייה עבדו השניים על פיתוח זנים שיתאימו לגידול באקלים הישראלי החם, בהם זן עגבניות רגילות בעלות חיי מדף ארוכים, זאת בעידוד ממשלת ישראל שקידמה את הנושא. לדברי רבינוביץ', הרצון בפיתוח זן עגבניות שרי היה הדדי; גולדנברג סיפק מימון ואת כל הזרעים שהיו זמינים באותה תקופה לגידול ביתי. הזן שפיתח הצוות של קידר היה עתיר טעם, בעל חיי מדף ארוכים, ונוח לאריזה מסחרית (שני טורים מסודרים סביב הגבעול) רישיונות לשיווק הזרעים נמכרו למספר חברות ישראליות.
כיהן כדיקאן הפקולטה לחקלאות וכרקטור האוניברסיטה העברית.
בשנות ה-20 של המאה ה-21 עוסק, יחד עם פרופ' ליעוז אתגר מהמכון לכימיה של אוניברסיטה העברית, בפיתוח של פאנל סולארי להנחה מעל שטחים חקלאיים
ספריו

Edible Alliums: Botany, Production and Uses, CABI, 2022 (editor, with Brian Thomas)
Onions and Allied Crops, Routledge, 2019 (editor, with James L. Brewster)
Allium Crop Science: Recent Advances, CABI, 2002 (with Lesley Currah)
הוקרה

2007 – תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ז'אן מולין (אנ') שבצרפת.
1994 – פרס קיי לפיתוחים חדשניים מהאוניברסיטה העברית בירושלים (עם פרופ' נחום קידר)
2002 – פרס רוטשילד בחקלאות (עם פרופ' נחום קידר)
לקריאה נוספת

גלית חמי וסופי שולמן, להמציא כל בוקר מחדש - סיפורה של החדשנות הישראלית, ידיעות ספרים, 2018, הפרק "שוות את משקלן בזהב", עמ' 110–113
הערות שוליים

1 2 3 4  Wexler, Anna, Seeding Controversy: Did Israel Invent the Cherry Tomato?, Gastronomica: The Journal for Food Studies, summer 2016
↑  Nicola Twilley, Cynthia Graber Gastropod, Who Invented the Cherry Tomato?, The Atlantic, ‏2016-06-14 (באנגלית)
↑  עגבניות דניאלה וצ'רי: המהפכה האדומה, באתר CallText
↑  פיתוח חדש: תא סולארי סלקטיבי המייצר חשמל ירוק ומאפשר ייצור חקלאי תחתיו, באתר new.huji.ac.il
↑  שני אשכנזי, החשמל גדל על העצים: בדרך למהפכה בתחום הפאנלים הסולאריים?, באתר כלכליסט, 15 בינואר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007430402305171  LCCN: n88259706  ORCID: 0000-0002-3402-4073  VIAF: 6500505   WorldCat (עם VIAF): 6500505
חבלה (נפת קלקיליה)

| --- | --- |

 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  קלקיליה
 שטח:  6 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  6,150 (2006)
 קואורדינטות:  32°10′35″N 35°03′34″E﻿ / ﻿32.176483°N 35.059564°E﻿ / 32.176483; 35.059564
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת נתניה מוגדלת) חבלה(למפת נתניה רגילה) חבלה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חבלה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חבלה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
חַבְּלֶה (בערבית: حبلة) הוא כפר פלסטיני במזרח השרון השוכן מדרום לקלקיליה ושייך לנפת קלקיליה. חבלה הסמוך לראס עטייה נמצאת ממזרח למתן וממערב לאלפי מנשה ולראס א-טירה. נכון לשנת 2006 חיו בכפר 6,150 תושבים.
שרידים קדומים של מסגד ובתים נמצאו בכפר. בתקופות שונות עברה בסמוך לכפר דרך יפו-שכם.
בקיץ 2003 הושלמה בניית גדר ההפרדה באזור. הגדר מקיפה את חבלה ואת הכפר הסמוך ראס עטייה מצפון, ממזרח וממערב, ובפרט חוסמת את המעבר לעיר המחוז הסמוכה קלקיליה. תכנון זה נעשה בעיקרו על מנת לכלול את אלפי מנשה בצידה הישראלי של הגדר. בסוף יולי 2004 נפתח מעבר תת-קרקעי המחבר בין קלקיליה לחבלה, מתחת לכביש 55 ולגדר ההפרדה.
הערות שוליים

↑  מפת האזור עם סימון הכפר, 1919. הוכנה ע"י צבא בריטניה, באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
| Flag of Senegalיישובי נפת קלקיליה |
| --- | --- | --- |
| ערים | קלקיליה |  |
| מועצות מקומיות | חבלה • כפר ת'ולת' • עזון |  |
| כפרים | אבו סלמאן • אימאתין • אל-פונדוק • באקת אל-חטב • בית אמין • ג'יוס • ג'ינסאפוט • ג'ית • עזון • חג'ה • כפר לאקף • כפר קדום • נבי אליאס • סניריא • עזון עתמה • עיזבת א-טביב • ערב א-רמאדין • פלאמה • פרעתא • ראס א-טירה • ראס עטייה |  |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007584248605171
ורבונקוש

וֶרְבּוּנקוֹש או וֶרבּונְק (בהונגרית: verbunkos או verbunk, ברומנית: bărbunc) הוא ריקוד גברים עממי הונגרי לרגל גיוס הגברים בכפר, וסגנון מוזיקלי שקיבל השראה מריקוד זה. מקור שמו הוא במילה הגרמנית "Werbung", כלומר "גיוס".
לריקוד ורבונקוש גרסאות שונות אופייניות לכפרים שונים. עם זאת משותף לכולם תנועות ההכאה על המגפיים.
לכל כפר ורבונקוש, ריקוד בנות ("ליאנטאנץ" - leánytánc, "קאריקאזו" karikázó) וצ'רדש האופייניים לו.
לרוב הוורבונקוש בוצע על ידי נגנים ותזמורות עממיות שחבריה מוזיקאים צוענים.
על אף אמונות מקובלות, מקורן של מנגינות הוורבונקוש הם בפולקלור ובמוזיקה העממית ההונגרית והן יוחסו לצוענים, מכיוון שליווים הכלי נעשה על ידי נגנים צוענים בסגנונם האופייני.(Bellman)
אחד המוזיקאים הידועים שהפיץ את הוורבונק במאה ה-19 היה הכנר הראשי ("פרימאש") הצועני יאנוש ביהרי (1827-1764) ולהקתו. נותרו 84 מנגינות שהוא יצר. ביהרי היה בתקופתו כנר מושלם והוא ניגן בחצר בווינה לכל אורך הקונגרס של וינה בשנת 1814. מלחין אחר של ורבונקוש היה יוז'ף קושוביץ (מת בערך ב-1819) הטכניקה והרפרטואר של מלחינים אלה נתנו השראה לפרנץ ליסט.
בלה בארטוק כלל ורבונקוש בכמה מיצירותיו, במיוחד בקונצ'רטו לתזמורת משנת 1943 וב"ניגודים לכינור, קלרנית ופסנתר".
הוורבונקוש המפורסם ביותר במוזיקה הקלאסית הוא זה ששילב בטהובן בסיום (פינאלה) של הסימפוניה השלישית של בטהובן ("ההרואית") בין התיבות 225-210.
היסטוריה

בשנת 1715, מיוזמת הקיסר משושלת הבסבורג, הוחל במסע גיוס לצבא הקיסרי בהונגריה. לשם כך ההוסרים האחראים לגיוס רקדו במרכז הכפרים "ריקודי גיוס" בליווי נגנים צועניים. ריקודים אלה נועדו למשוך את הנערים המקומיים לרקוד ולהרים כוסיות. מי שהתפתה לחצו לו את היד, הניחו על ראשו כובע של הוסר ולקחו אותו לצבא.
ריקוד כפרי בהתחלה, המבוצע בעיקר על ידי מוזיקאים צוענים, נפוץ הוורבונקוש עם הזמן בערים ובחוגי המעמדות הגבוהים, כולל בארמונות האצילים, בהם בוצע בין קטעי בלט.
מוזיקה זו נודעה כמוזיקה "צוענית" הונגרית. במוזיקה הקלאסית האירופית "שפת הוורבונקוש" הזאת הוכרה בשם "סגנון הונגרי".
עם ראשוני מבצעי הוורבונקוש הצוענים נמנו הכנרים שוגאר והיריפי.
אחד מראשוני היוצרים המשכילים בסגנון הזה היה יוז'ף בנגראף (1745 - 1791), מנהל מקהלת הכנסייה הפארוכית מרובע Belváros בבודה, שפרסם "שנים עשר הריקודים ההונגרים" לצ'מבלו, אחד מקבצי הוורבונקוש הראשונים שפורסמו
יאנוש ביהרי, כנר ומלחין ממוצא צועני, הלחין קטעי ורבונקוש רבים, בין היתר, גם בסגנון שיר לכת כמו זה המוכר כ"שיר הלכת של ראקוצי" שאומץ על ידי מלחינים קלאסיים כמו פרנץ ארקל והקטור ברליוז (ב"קללת פאוסט"). שיר לכת זה כולל נושאים מן השיר על ראקוצי, קטעים לטארוגאטו ומקצביורבונקוש בשלישייה.
מלחינים רבים כתבו קטעי ורבונקוש והותאמו להם כוריאוגרפיות שונות. הופיעו גרסאות כמו הוורבונקוש-פאלוטאש והוורבונקוש-צ'רדש.
הכנר והמלחין ההונגרי יאנוש לאבוטה (1820-1764) שכיהן בשנים 1792–1793 כמנהל המוזיקלי של החברה ההונגרית לתיאטרון בבודה ופשט, כתב כמו ביהרי קטעי ורבונקוש, אותם שילב במוזיקה קאמרית, כמו למשל ברביעיות מיתרים. כך נהג הכנר הווירטואוז ומלחין הצועני אנטאל צ'רמאק (1822-1774).
מרק רוז'אוולדי, יהודי- הונגרי במוצאו, שכונה "כנר החופש" (1787-1848 או 1789 כתב גם כן ורבונקוש משולבים ברביעיות בסגנון צרפתי והלחין גם את הצ'רדש הראשון.
ורנובקוש פאלוטאש היא גרסה כלית בלבד לבמה ונשפים. מוזיקת צ'רדש הייתה במקור לחנים עם מילים, שנוצרו על ידי מלחינים שרובם היו בני המעמד הגבוה. מקצבם היה לרוב איטי יותר, אבל קיימת גם גרסה במקצב "רענן" ("פריש") שהיא גם כן כלית בלבד.
עם הקמתו בשנת 1837 של התיאטרון הלאומי ההונגרי בפשט, סגנון הוורבונקוש התחיל להשתנות בהשפעת המנהל הראשון של התיאטרון וגדול מלחיני האופרות בהונגריה, פרנץ ארקל. האופרות הידועות ביותר שלו היו "לאסלו הוניאדי" (1844) ו"באנק באן" (1861)
ה"ניגודים" של בלה ברטוק משנת 1938 הוא שלישייה לקלרינט, פסנתר וכינור, כולל שלושה חלקים, מהם הראשון הוא ורבונקוש. גם הקונצ'רטו השני לכינור שלו הוא דוגמה לסגנון וורבונקוש.[דרוש מקור]
אפיונים מוזיקליים

הוורבונקוש עובר לסירוגין מחומרים עם צעדים איטיים, ומנגינות דמויות שיר - הקרויים בהונגרית lassú ("לאשו") וריקודים מהירים (gyors - גיורְש), "רעננים" (בהונגרית: friss -פריש), מלווים בקפיצות.
המלחין זולטאן קודאי התייחס אליהם כאל הקטע "parlando rubato" ובהתאמה "tempo giusto" האיזומטרי. בקטע האיטי lassú הכינור או הקלרינט זוכה לחופש לשם ביצוען של קדנצות וירטואוזיות.
גרסאות של ורבונקוש אצל עמים שכנים > "וורבונק סלובצקו" בסלובקיה ובצ'כיה

ה- Slovácko verbuňk (סלובצקו ורבונק) הוא ריקוד קפיצות גברי עממי מאולתר במחוזות סלובקיה המורבית או סלובצקו (דרום מורביה וזלין) של צ'כיה. הוא נרשם בשנת ב-2008 ברשימה הייצוגית של מורשת התרבות העולמית של אונסק"ו. בדרך כלל מקדים אותו שיר ריקודי.

קיימים 6 סוגים של ורבונק סלובצקו עם מגוון רחב של תנועות ומקצבים. הם עומדים גם במרכז התחרות שבפסטיבל הפולקלור הבינלאומי השנתי בסטרז'ניצה.
גרסאות של ורבונקוש אצל עמים שכנים > ה"ברבונק" אצל הרומנים בטרנסילבניה

Bărbunc (מיודע:Bărbuncul) הוא אחד מ"ריקודי הנערים" (dansuri feciorești) בטרנסילבניה ברומניה, לצד ריקודים כמו "באיצה" (Băița), רארה (Rara). יובא לטרנסילבניה מהונגריה כריקוד של החיילים בתקופת הגיוס לצבא. נקלט גם בכפרים הרומניים ונחשב לריקוד מורכב, עם תנועות נמרצות ורחבות שהיו רוקדים אותו בחגיגות כפריות. ידועים למשל הברבונק בכפרים בעמק הסומש, במחוז ביסטריצה-נסאוד ובאזורים אחרים של טרנסילבניה. בשנת 2015 ריקודי הנערים הרומניים בטרנסילבניה, כולל ברבונק הוכרו על ידי האונסק"ו כמורשת תרבות עולמית.
לקריאה נוספת

Etienne Bours Musiques du mondes Fayard, Paris,2002
Bellman, Jonathan. 2001. "Verbunkos". The New Grove Dictionary of Music and Musicians, second
2001 edition, edited by Stanley Sadie and John Tyrrell. London: Macmillan Publishers
ורבונקוש - רפסודיה בלה מז'ור מאת אנטל צ'רמאק - בביצוע להקת לקטוש
Bence Szabolcsi - A Concise History of Hungarian Music, Corvina, Budapest 1974
Shay Loya- Liszt's Transcultural Modernism and the Hungarian-gypsy Tradition
Rochester University Press
הערות שוליים

↑  Sh.Loya
1 2 3 4 5 6  Z.Pongrácz
↑  ורבונק במורשת אונסק"ו של צ'כיה
↑  כתבה בעיתון אדוורול 3.11.2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph224490
חולדה אוגרת אפריקנית

| חולדה אוגרת אפריקנית |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכרסמים
תת־סדרה:: דמויי עכבר
על־משפחה:: עכברים
משפחה:: נסומיים
סוג:: חולדה אוגרת ענקית
מין:: חולדה אוגרת אפריקנית
שם מדעי
 Cricetomys emini ‏Wroughton, 1910

חולדה אוגרת אפריקנית (שם מדעי: Cricetomys emini) הוא מין של מכרסם אפריקני ממשפחת הנסומיים וקרוב משפחה של חולדה אוגרת גמביאנית. למרות השם הוא איננו סוג של חולדה אך מכונה "חולדה" עקב דמיונו לה.
זו חולדה באורך 25-35 ס"מ ואפילו עד 40 ס"מ. משקלה מגיע ל-1 קילוגרם. החולדה אפורה ודומה לחולדה למעט גודלה ולחייה הגדולות המזכירות אוגר. היא פעילת לילה.
החולדה חיה בטבע ביערות בקצה השדות והסוואנות באפריקה. הם יודעות לטפס על עצים היטב. החולדות הן אוכלות כל.
לעיתים היא מוכלאת עם החולדה האוגרת הגמביאנית ויוצרת צאצאים פוריים איתה. בדומה לחולדה הגמביאנית גם חולדה זו הפכה למין פולש באזורים שונים בעולם.
הערות שוליים

↑  חולדה אוגרת אפריקנית באתר הרשימה האדומה של IUCN
חולד שק המישורים

| חולד שק המישורים |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכרסמים
תת־סדרה:: דמויי בונה
משפחה:: חולדי השק
סוג:: Geomys
מין:: חולד שק המישורים
שם מדעי
 Geomys bursarius ‏שו, 1800
תחום תפוצה


חולד שק המישורים (שם מדעי: Geomys bursarius) הוא מין של מכרסם מהמשפחה חולדי שק, החי באמריקה הצפונית שלאורך המישורים הגדולים. זהו אחד המכרסמים הנפוצים ביותר באזור זה ומהיונקים המתחפרים הנפוצים ביותר באמריקה הצפונית.
מאפיינים

חולד השק בעל פרווה צמרית בצבע חום עד שחור בפלג הגוף העליון וחום בהיר עד שזוף בפלג התחתון. הוא בעל כפות קצרות ולבנות וזנב קצר כמעט נטול פרווה. לחולד התאמות לחיי קרקע הכוללת עיניים ואוזניים קצרות ומנוונות, טפרים חדים וחזקים לחפירה והוא בעל כיסי לחיים גדולים מאוד ושיניים חותכות ארוכות ובולטות העוזרות לו לכרסם מבעד לדרכו. הלסתות שלו חזקות מספיק כדי לשאת מזון באורך של עד 7 ס"מ. בנוסף הוא בעל התאמות לחיים בתנאים קשים עם חילוף חומרים נמוך ועמידות לרמות חמצן נמוכות, פחמן דו-חמצני גבוה וירידה בצורך במים.
החולדים בעלי דו-צורתיות זוויגית כשהזכרים גדולים משמעותית מהנקבות, עם אורך גוף כולל של 25 עד 35 ס"מ ומשקל של בין 230 ל-473 גרם, לעומת אורך של 21 עד 32 ס"מ ומשקל של 128 עד 380 גרם בנקבות.
החולדים חיים במנהרות מתחת לאדמה וניזונים בעיקר משורשים ושתילי צמחים שוכני קרקע, ביניהם גם של צמחים רעילים. הם עצמם נטרפים בידי טורפים רבים הכוללים קויוטים, גיריות, סמוריים, עופות דורסים, חתולים, עכסנים וזעמן מלכותי. החולדים עמידים ביותר ומסוגלים לגרום לנזק קשה לחקלאות, מה שגורם להם להירדף בידיהם.
תת-מינים

Geomys bursarius bursarius
Geomys bursarius illinoensis
Geomys bursarius industrius
Geomys bursarius major
Geomys bursarius majusculus
Geomys bursarius missouriensis
Geomys bursarius ozarkensis
Geomys bursarius wisconsinensis
הערות שוליים

↑  חולד שק המישורים באתר הרשימה האדומה של IUCN
וילפריד האפיו

וילפריד האפיו (בצרפתית: Wilfried Happio; נולד ב-22 בספטמבר 1998) הוא אתלט צרפתי, סגן אלוף אירופה (מינכן 2022) ומקום רביעי באליפות העולם (יוג'ין 2022) בריצת 400 מטר משוכות.
ביוגרפיה

סג'אתי נולד בבור-לה-רן שבצרפת.
ביוגרפיה > 2017 > אלוף אירופה עד גיל 20

באליפות אירופה עד גיל 20 שנערכה בגרוסטו, איטליה הוא זכה במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 49.93 שניות.
ביוגרפיה > 2019 > אלוף אירופה עד גיל 23

באליפות אירופה עד גיל 23 שנערכה ביבלה שבשוודיה ביולי זכה האפיו במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 49.03 שניות.
באליפות העולם שנערכה בדוחה שבקטר בספטמבר סיים במקום 33 בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 51.25 שניות.
ביוגרפיה > 2021

באולימפיאדת טוקיו שנערכה סיים במקום 21 בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 49.49 שניות, ולא העפיל לריצת הגמר.
ביוגרפיה > 2022

באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון, ארצות הברית ביולי סיים במקום רביעי בריצת 400 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 47.41 שניות.
ביוגרפיה > 2022 > סגן אלוף אירופה

באליפות אירופה שנערכה במינכן שבגרמניה באוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית כסף בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 48.56 שניות, אחרי קרסטן ורהולם מנורווגיה (47.12 שניות) ולפני יסמאני קופלו מטורקיה (48.78 שניות).
ביוגרפיה > 2023

באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ב-21 באוגוסט 2023 הוא סיים במקום 16 בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 48.83 שניות. שבועיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בבלינזונה, שווייץ ב-4 בספטמבר הוא סיים שני בריצת 400 מטר משוכת שיא עונה חדש של 47.58 שניות, אחרי אליסון דוס סנטוס מברזיל (47.50 שניות) ולפני בן ארצו לודבי ואיו (47.92 שניות).
שיאים אישיים > אצטדיון

ריצת 400 מטר: 46.59 שניות (2023)
ריצת 400 מטר משוכות: 47.41 שניות (2022)
חלדרלנד

חלדרלנד (בהולנדית: ‏Gelderlandקובץ:Nl-Gelderland.ogg‏Ⓘ‏) הוא מחוז במזרח הולנד. בירת המחוז היא העיר ארנהם, והעיר הגדולה ביותר בו היא ניימכן. מחוז זה הוא הגדול בהולנד מבחינת שטחו, והוא משתרע על פני 4,975 קמ"ר, אך אוכלוסייתו היא הרביעית בגודלה בלבד ומונה 1,975,704, מה שהופך את המחוז לשישי בצפיפותו (397 איש לקמ"ר).
לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של הולנד משנת 2002/2003, ל-35% מאוכלוסיית המחוז אין דת, 30% מהתושבים פרוטסטנטים, 28% קתולים, 4% מוסלמים ו-3% מגדירים את עצמם אחרת.
במחוז חלדרלנד נמצא הפארק הלאומי הוכה פלוהה ובו גם מוזיאון קרולר-מילר.
חיים שני

אין תמונה חופשית
חיים שני (נולד ב-1957) הוא מהנדס ומנהל ישראלי. כיהן כמנכ"ל חברת נייס מערכות וכמנכ"ל משרד האוצר.
ביוגרפיה

שני סיים ב-1982 תואר ראשון בהנדסת תעשייה וניהול מהטכניון וב-1987 סיים תואר שני במנהל עסקים מ-INSEAD.
לאחר לימודי התואר הראשון עבד שני ב-IBM ישראל ובסאיטקס. ב-1992 מונה לנשיא אורבוטק אירופה, ב-1993 מונה לנשיא שלוחת אורבוטק במזרח הרחוק, בשנים 1995 עד 1998 כיהן כסגן נשיא לשיווק, מכירות ופיתוח עסקי גלובלי באורבוטק. ב-1998 מונה לסגן נשיא באפלייד מטיריאלס ומנהל פעילות החברה בישראל. ב-2001 מונה למנכ"ל נייס מערכות וכיהן בתפקיד עד אוקטובר 2009. הוא נכנס לתפקיד בתקופה בה שווי השוק של החברה ותחת הנהגתו הוביל מהלך של צמיחה, רכישת חברות וגידול ניכר בשווי השוק.
בנובמבר 2009 מונה למנכ"ל משרד האוצר, הוא כיהן כיו"ר משותף של הוועדה להגברת התחרותיות במשק יחד עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה אייל גבאי. ביולי 2011 התפטר מתפקידו כמנכ"ל המשרד על רקע חילוקי דעות עם שר האוצר יובל שטייניץ.
ב-2012 הקים את קרן ההון סיכון Israel Growth Partners עם משה ליכטמן, קרן שמשקיעה בחברות טכנולוגיה ישראליות בשלב הצמיחה. באותה שנה מונה ליו"ר מרכז הטכנולוגיות בריטניה-ישראל.
הערות שוליים

↑  אמנון אטד, מנכ"ל האוצר חיים שני התפטר מתפקידו "בגלל חילוקי דעות מהותיים", באתר כלכליסט, 31 ביולי 2011
חברת החלל הלאומית

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  2019–2022 (כ־3 שנים)
 מנכ"ל:  מקסים קוליקוב
  
 http://space-nsc.com
 
חברת החלל הלאומית (רוסית: Национальная космическая компания) היא חברת חלל רוסית פרטית העוסקת בייצור רכבי שיגור קלים, לוויינים ולוויינים זעירים ופיתוח מנועים לכלי שיגור וחלליות. מטה החברה והמפעל ממוקמים בעיר קרסנויארסק.
היסטוריה

בספטמבר 2019 השתתפה החברה בתערוכת התעופה והחלל הבינלאומית בז'וקובסקי, כאשר הציגה את טיל השיגור "סיביר" (במסגרת הצגת הפרויקט נקרא "אדלר"). הוצג טיל שני שלבים המיועד לשיגור מטענים שמשקלם עד 1,000 קילוגרמים למסלול לווייני נמוך מסונכרן-שמש. הטיל נועד לשגר לווייני חישה מרחוק, לווייני תקשורת, לוויינים מטאורולוגיים והתקנים אחרים, רצוי בגודל מיקרו וננו. בשלב הראשון נעשה שימוש במנוע סדרתי RD-108A (המשמש גם ביחידה המרכזית של רכב השיגור "סויוז") ובשלב השני מנוע המבוסס על תא ההיגוי RD-108 עם סיבי פחמן. כדי לחסוך כסף, הטיל פותח במפעל תעשייתי אזרחי.
ביוני 2020 בוצע שיגור לדגם אב טיפוס של טילים מדגם "ויאטקה" באתר הניסויים במחוז קירוב. הטיל המריא לגובה של 15 ק"מ, מהירות של 2,500 קמ"ש. במהלך הניסוי נבדקה מערכת הטלמטריה ומערכת החילוץ.
באוגוסט 2020 הושלמו בדיקות של מנוע הטיל לשלב השני של רכב השיגור "סיביר". המנוע הוא מוצר מונוליטי, שנוצר במדפסת תלת מימד תוך שימוש באיתור נקודתי שכבה אחר שכבה של אבקת מתכת INCONEL 718. מעיל הקירור בעל עיצוב סגור עם אספקת נוזל קירור במחזור ומתאן שמהווה מרכיב של הגז הדליק.
החברה הפסיקה להתקיים בשנת 2022 בעקבות מעצר הנהלה.
מימון

החברה ממומנת על ידי משקיעים רוסים פרטיים. תקציב הפיתוח לשנים 2020–2024 הסתכם במאה מיליון דולר.
עלות פרויקט רכבי השיגור מדגם "סיביר" נאמדת בכ-60 מיליון דולר, אותם מתכננת החברה ליישם באמצעות השקעה פרטית. על פי הבטחות הנהלת החברה, עלות שיגור אחד היא 5.83 מיליון דולר, והחזר הפרויקט של רכב השיגור יהיה 2.5 שנים. הפרויקט מיושם במשותף עם חברת Lin Industrial (ברוסית: «Лин Индастриал»), שמשרדיה ממוקמים בעיר החדשנות סקולקובו.
הערות שוליים

↑  כתבה ברשת MIR על התפתחות תעשיית החלל הפרטית ברוסיה
↑  Ответ Илону Маску. Частная компания из России испытала прототип ракеты // רדיו ספוטניק, 25.06.2020
↑  "Русский SрасеХ: НКК и частная космонавтика в России". 360tv.ru (ברוסית). נבדק ב-2020-10-12.
↑  https://krsk.aif.ru/society/v_krasnodare_zaderzhali_predsedatelya_kpk_sovet
↑  "«Космические частники и „Роскосмос" не конкуренты, а партнеры!»". www.kommersant.ru (ברוסית). 2020-10-29. נבדק ב-2020-11-21.
↑  "Максим Куликов: «Частная космонавтика в России – уже реальность»". www.kommersant.ru (ברוסית). 2020-03-20. נבדק ב-2020-10-12.
↑  ""Лин Индастриал" и "Национальная космическая компания" создадут легкую космическую ракету". ТАСС. נבדק ב-2020-10-12.
חורבת כור

| --- | --- |
שרידי בית הכנסת בחורבת כורשרידי בית הכנסת בחורבת כור
 היסטוריה
 תקופות:  התקופה הרומית בארץ ישראל, התקופה הביזנטית בארץ ישראל 
 מיקום
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  32°53′05″N 35°32′13″E﻿ / ﻿32.884722222222°N 35.536944444444°E﻿ / 32.884722222222; 35.536944444444
  (למפת הגליל העליון מוגדלת) חורבת כור(למפת הגליל העליון רגילה) חורבת כור(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חורבת כור(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חורבת כור
 
חורבת כור או חורבת קור (באנגלית: Horbat Kur) היא אתר ארכאולוגי על יד חוף הכנרת הצפון-מערבי, בה נתגלו שרידי יישוב יהודי ובית כנסת. האתר נמצא על ראש גבעה בגדה המזרחית של נחל כור סמוך לתל כינרות, בתחום שטחי החקלאות של מושב כחל הר כור.
היסטוריית חפירה

באתר ביקרו במאה ה-19 ויקטור גרן (שקרא למקום "קוק") ואנשי הקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל, בשנות ה-50 ב' רבני במסגרת סקר מערב כנרת, וצבי אילן שטען בספרו בתי כנסת קדומים בארץ ישראל כי ייתכן ובאתר נמצא בית כנסת גלילי עתיק, מאחר שבשאר האתרים בסביבה נמצאו גם בתי כנסת. ב-2008 החלו חפירות ארכאולוגיות באתר כהרחבה ל"פרויקט אזורי בכנרת" המנוהל על ידי ארכאולוגיים אירופאים מאוניברסיטאות ברן, הלסינקי ומיינץ. מטרת החפירה הייתה לשפר את ההבנה של המרחב הכפרי בגליל בתקופות ההלניסטית, הרומית והביזנטית. החפירה חשפה את הפוטנציאל הארכאולוגי של האתר ונערכו עוד חפירות מדי שנה עד 2013. בחפירות אלו נחשפו רוב שרידי היישוב וגובשה המסקנה הסופית שבמקום אכן שכן בית כנסת בתקופה הרומית והביזנטית.
ארכאולוגיה

האתר לא נמצא על גבי דרך עתיקה ולכן לא היו בו מבקרים רבים. מקור השם אינו ידוע. שטח האתר כ-30 דונם ועל פניו ניתן לראות שרידים חשופים של יישוב מהתקופה הרומית-ביזנטית וכמו כן גם שרידים של מכלאה ערבית מאוחרת. שרידי היישוב כוללים פריטים אדריכליים מעשרות מבנים כגון משקופים, ראשי קירות ושברי עמודים, שרידי מתקנים לאגירת מים, בית בד ומקווה טהרה. מסביב לגבעה מצויות מערות קבורה עם כוכים, כמתאים ליישובים יהודיים בתקופת התלמוד. אחד המבנים שנמצאו הוא בעל פתח כניסה גדול (90 ס"מ) ורצפתו הייתה עשויה פסיפס צבעונית. על פי מתארו נראה כי מודבר או בבית מגורים מפואר או במבנה ציבורי. אפשרות אחת לשימשו היא שהיה בית מדרש. חפירות שנערכו באתר אכן חשפו שרידים של בית כנסת שנבנה במאה ה-5 לספירה והוסיפו את חורבת כור לרשימת היישובים היהודיים מהתקופה הרומית-ביזנטית באזור שמצפון לכנרת.
לאחר גילוי בית הכנסת, הציע פרופסור בן ציון רוזנפלד את חורבת כור כמיקומו האפשר של כפר הנזכר בסוף תקופת בית שני בשם "קוראי" (Koreai), המזוהה עם תל מזאר שבצפון בקעת הירדן. לטענתו, בתלמוד מוזכרים שלושה חכמים שייתכן ששם הכפר מופיע בשמם (אבא חלפי בן קרויא, אבא חלפיי בר קורייה ורבי בר קוריאי), דבר המעיד על מוצאם מן הכפר הזה. דבר המחזק את הטענה שאכן מדובר בחורבת כור הוא ששניים מן אותם חכמים מוזכרים בהקשר לאזור הכנרת.