Need for Speed
משחקיות

כמעט כל המשחקים בזיכיון Need for Speed משתמשים באותם חוקים בסיסיים ומכניקה – השחקן שולט במכונית מרוץ ומשתתף במגוון רחב של מרוצים כשהמטרה הסופית היא לנצח במירוץ. במצב הטורניר/קריירה, השחקן צריך לנצח במהלך מספר מרוצים כדי לפתוח כלי רכב ומסלולי מרוץ נוספים. לפני כל מרוץ, השחקן צריך לבחור מכונית ושיטת היגוי (ידני/אוטומט). לכל המשחקים בסדרה יש מצב מרובה משתתפים על ידי שימוש במסך מפוצל, רשת מקומית או רשת האינטרנט. מאז המשחק Need for Speed: High Stakes הסדרה הוסיפה מאפיין של כוונון מכוניות בהתאמה אישית לתוך המשחקיות.
למרות שהמשחקים כולם נושאים את אותו שם, הטון והמיקוד שלהם משתנה בצורה זו או אחרת. כך למשך, במשחקים מסוימים, כלי הרכב יכולים לספוג נזקים מכניים וויזואליים, בעוד באחרים לא ניתן להינזק כלל. זאת ועוד, בכמה משחקים המערכת מדמה התנהגות של העולם האמיתי, בעוד אחרים מכילים פיזיקה קצת פחות ריאליסטית.
החל מהמשחק Need for Speed: Underground, הסדרה שינתה מיקוד ממרוצי מכוניות ספורט במסלולים עוצרי-נשימה מנקודה לנקודה לתת-תרבות של מכוניות מיובאות בהתאמה אישית המשתתפות במרוצים לא-חוקיים. נכון להיום, תמה זו נשארה עיקרית במשחקים הבאים בסדרה.
המשחק Need for Speed: Shift והמשכו נקט בגישה של סימולציה, וכלל מרוצים סגורים במסלולים ידועים בנורבורגרינג ולגונה סקה, כמו גם מסלולי רחוב בדיוניים בערים כדוגמת לונדון ושיקגו. רשימות המכוניות כוללות מכוניות מרוץ אקזוטיות, מכוניות ספורט ומכוניות מיובאות בהתאמה אישית.
מרבית המשחקים בסדרה כוללים מרדפים בצורה זו או אחרת. בכמה מאלה הכוללים מרדף משטרתי (כמו Need for Speed III: Hot Pursuit), השחקן יכול לשחק בתור הפושע או השוטר. אלמנטים נוספים שהוצגו לתוך המשחקים החל מהמשחק Need for Speed: Underground הם הדריפט והדראג. מכניקה חדשה זו נכללת במצב טורניר/קריירה לצד מרוצי הרחוב הרגילים. במרוצי הדריפט, על השחקן להביס את יריביו על ידי השגת הניקוד הגבוה ביותר, שנקבע לפי אורכו של המסלול ומשך הזמן בו מתבצע הדריפט. במרוצי דראג, השחקן צריך לסיים ראשון כדי לנצח במירוץ, למרות שאם הוא מתנגש לתוך מכשול או בקיר אז המירוץ מסתיים.
האלמנט של כוונון מכוניות התפתח בכל משחק חדש שיצא, ומה שהחל בהתמקדות במכניקה של המכוניות כעת התמקד גם במראה החיצוני שלה. בכל משחק למעט Need for Speed III: Hot Pursuit יש אלמנט לכוונון מכוניות שיכול לשנות את מערכות ה-ABS, מערכת בקרת משיכה וכוח עילוי, או לשדרג חלקי מכוניות כמו המנוע ותיבת ההילוכים. כוונון ויזואלי של רכב השחקן הופך לחשוב ביותר במצב טורניר/קריירה לאחר יציאתו של המשחק Need for Speed: Underground 2, כשחזות המכונית מקבלת דירוג בסקאלה מ-0 ל-12. כאשר מכונית מקבלת דירוג ויזואלי גבוה במיוחד, היא זוכה להופיע על שערי מגזינים בדיוניים.
כמו כל משחקי מרוצים, סדרת Need for Speed מכילה רשימת מכוניות רחבה ומגוונת הממודלת לפי מכוניות מרוץ אמיתיות. מכוניות אלו מחולקות לארבע קטגוריות – מכונית-על, מכונית שרירים, מכונית בהתאמה אישית ומכונית מיוחדת. מכוניות-על מתאפיינות במכוניות יוקרה עתירות ביצועים כדוגמת למבורגיני מורצ'יילאגו, מרצדס-בנץ SLR מקלארן, שברולט קורבט ופורד GT; מכוניות שרירים מתאפיינות ברכבים כדוגמת פורד מוסטנג, דודג' צ'אלנג'ר ושברולט קמארו; ומכוניות בהתאמה אישית מתאפיינות ברכבים כדוגמת ניסאן סקייליין ומיצובישי לנסר אבולושן; המכוניות המיוחדות הן מכוניות משטרה או אזרחיות שניתן להשתמש בהן בכמה מהמשחקים, כמו פורד קראון ויקטוריה ב-Need for Speed: Hot Pursuit, ומשאיות זבל, כבאיות ומוניות ב-Need for Speed: Carbon.
במקור, הסדרה התרחשה באתרים בינלאומיים סובבי עולם וכללה מסלולי מרוצים באוסטרליה, אירופה ואפריקה. החל מהמשחק Need for Speed: Underground, הסדרה מתרחשת בערי מטרופולין בדיוניים. המשחק הראשון הציג תנועה נגדית במצב של "התנגשות חזיתית". במשחקים מאוחרים ניתן היה לבטל את מצב התנועה והחל מ-Underground, התנועה מהווה מכשול קבוע. מרבית המשחקים המאוחרים בסדרה מתרחשים במיקומים בדיוניים בעולם האמיתי ובתקופות זמן שונות. מקומות אלה כוללים את בייוויו, רוקפורט, פלמונט סיטי, סיקרסט קאונטי, פיירהייבן סיטי, רדוויו קאונטי, ונטורה ביי ופורטון ואלי.