stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דור צויגנבום
קריירה > טלוויזיה וקולנוע

ב-1985 שיחק בסרטו של נדב לויתן, "בנות", בתפקיד הש"ג. בשנת 1987 שיחק בסרטו של רנן שור, "בלוז לחופש הגדול", בתפקיד אהרל'ה שכטר. ב-1989 השתתף בסרטו הקצר של שחר סגל "גנימד" ובסרט "רחובות האתמול" של ג'אד נאמן. ב-1991 שיחק בסרטו של חיים בוזגלו "עונת הדובדבנים"[דרוש מקור] ובסרטו של אורי ברבש "זמן אמת". ב-1992 שיחק דמויות שונות בתוכנית הטלוויזיה "מוצ"ש". ב-1993 שיחק בתוכנית הטלוויזיה "קבלת שבת". ב-1994 שיחק את שלומק'ה בעונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה "קופיקו"; שיחק תפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה של ערן ריקליס "סטרייט ולעניין"; ושיחק דמויות שונות לצד טוביה צפיר ומיקי קם בתוכנית הטלוויזיה "צפיר הנפש".
ב-1996 שיחק את אליקום הכהן בסדרת הטלוויזיה "חצי המנשה" ששודרה בטלוויזיה החינוכית. ב-1997 שיחק את מינסקי בסדרה "מרחב ירקון" בבימויו של חיים בוזגלו; ושיחק בסרטו של יואב צפיר "מבחן אמריקאי" (צויגנבום אף השתתף בכתיבת התסריט לסרט זה). ב-1998 השתתף בסדרת הטלוויזיה "הסודות של כנרת", ודיבב את "חתול שטות". ב-2001 שיחק את צ'ורבה בסדרה "זינזאנה", גם היא בבימויו של חיים בוזגלו; והשתתף בדיבוב קולות נוספים בסדרת הטלוויזיה "החרצופים". ב-2002 שיחק את בסדרת הטלוויזיה "הוא והיא". ב-2004 שיחק את גבי בסרט הקולנוע של חיים בוזגלו "דיסטורשן". ב-2005 שיחק בסרט הקולנוע של חיים בוזגלו "ג'נאם ג'נאם" והשתתף בסדרה "כתב פלילי".
מ-2005 עד 2007 שיחק בסדרת הטלוויזיה "השמינייה" בתפקיד אבנר הלוי. ב-2009 השתתף בתוכנית הטלוויזיה של יהורם גאון "גאון של אבא" בתור תשבי התיש.
ב-2011 השתתף כשחקן אורח בתוכנית "מה בכריש?" בתור המנקד וכן בתפקיד אורח בסדרה החיים זה לא הכול. בשנת 2012 שיחק דמות משנה בגאליס בתור מוכר העתיקות. בשנת 2013 השתתף בעונה הרביעית של "השמיניה". ובשנת 2015 שיחק בתוכנית "ג'ינג'י" את מקס. בשנת 2017 שיחק בתפקיד אורח בסדרה "Greenhouse Academy" שהופקה עבור נטפליקס המבוססת על "החממה" הישראלית.
קריירה > תיאטרון

בתיאטרון שיחק בין היתר בהצגות "שוליית הקוסם", "יאנוש קורצ'אק", "מלחמת מגן ביצים", "פשעים מהלב", "הירושה", "החייל האמיץ שוויק", "פלסטינית", "שוליים קשים", "נעורי ורדל'ה", "החשפנית", "אהובתי הנשואה", "זעמו הגדול של פיליפ הוץ" '"רואים ת' סוף",ועוד.
כתב וביים בין היתר את הצגת הילדים "סיפורו של חזי החרגול" בכיכובה של תמי אלון בבית הספר למשחק ובידור של ענת ברזילי; את ההצגה "לילה בתל אביב" בתיאטרון צוותא, את ההצגה "אללה בית"ר" בתיאטרון הסמטה, "קוויאר ועדשים", "המפקח אמסטף", "קומדיה שחורה","שדה קרב","וילג'יאטורה", "נעורי ורדה'לה", "בגדי המלך", בבית הספר ניסן נתיב "תל אביב" ועוד.
בשנת 2014 כתב וביצע את המחזה ”מדוע הרגתי את אמא שלי” בפסטיבל תיאטרונטו, בבימויו של חנוך רעים.
בשנת 2015 השתתף במופע הסאטירי "רואים ת'סוף", ההצגה האחרונה שביים מוטי קירשנבאום זמן קצר לפני מותו.
קריירה > דיבוב

צויגנבום גם דיבב סרטים וסדרות רבים. ביניהם: "קלימרו" (1995, בתפקיד כפול: ברי ואבא של אפי), "המפחידנים" (1995, בתפקיד גלילי), "באג לייף" (1998 בתפקיד כפול: טאק ורול), "ספייס ג'אם" (1997, תפקיד כפול: טוויטי ומונסטר אדום), "עכבר העיר ועכבר הכפר" (1998, דמויות שונות), "כלבים נגד חתולים" (2001, בתפקיד פיק), "פוקימון" (2001, בתפקיד פרופסור אלם), "וולטר מלון" (2001, בתפקיד ביטרבוג), "פיטר פן 2" (2002, קולות רקע), "דיג'ימון - הסרט" (2002, בתפקיד ארמדילומון).
"לילו וסטיץ'" (2002, בתפקיד פליקלי), "אחי הדוב" (2003, בתפקיד ראט), "מרד החיות" (2004, בתפקיד ג'ק "בר המזל"), "דרגון בול Z" ו"דרגון בול סופר" (2004–2005, 2015, בתפקיד מג'ין בו השמן), בסרט תפוס ת'כריש (2004, בתפקיד לני הכריש), "מולאן 2" (2005, קולות רקע), "רובוטבוי" (2008, בתפקיד גאס), "חידה-מדע" (2008, ערוץ לוגי, בתפקיד מר קיו המנחה), "בן 10" (2008, בתפקיד חייזר שדומה לבילי מ"בילי ומנדי"), אליס בארץ הפלאות (2010, בתפקיד סטיין), דיגבי הדרקון (2016) ו"בייבי בוס" (2017, בתפקיד פרנסיס אי. פרנסיס).
דיבב גם בהרבה סדרות מצוירות בערוץ הילדים ובערוץ הופ!. בין השאר דיבב את החתול בסדרת הטלוויזיה "חתול שטות". צויגנבום גם דיבב את הדמות ניק כמעט בלי ראש מסדרת הסרטים של הארי פוטר.
חיים אישיים

צויגנבום נשוי לשחקנית תמי אלון, ולהם שני ילדים. בנו רני (יליד 1988) ובתו אופיר עוסקים גם הם במשחק.
בינואר 2024, פרסמה בתו אופיר כי חלה במחלת הסרטן.
פרסים והוקרה

פרס השחקן הטוב ביותר פסטיבל חיפה להצגות ילדים - 1999
פרס הרעיון המקורי פסטיבל הצגות ילדים חיפה - 2006
פרס הבמאי הטוב ביותר פסטיבל הצגות ילדים חיפה - 2006
צל"ש (מקום שני) בפסטיבל טריניטי קולג' למחזות ילדים עבור המחזה המסע המופלא - 2014
פרס שחקן המצטיין פסטיבל תיאטרונטו 2014
הערות שוליים

↑  עכבר העיר, הוכרזו הזוכים בפסטיבל תיאטרונטו 2014, באתר הארץ, 13 באפריל 2014
↑  רחל נאמן, בלוז לדור האבוד, כותרת ראשית, 8 ביולי 1987
מאיר שניצר, היד השנייה של טרומפלדור, חדשות, 26 ביוני 1987
↑  בכורה-  "גנימד", כותרת ראשית, 23 בנובמבר 1988
↑  רן בוקר, "בחצי המנשה חששו מהדתיים", 20 בדצמבר 2015
↑  מרב יודילוביץ', כנרת עוברת לגרמניה, באתר ynet, 21 בנובמבר 2000
↑  גיורא יהלום, ‏ספונטנית? כן. רגישה? כבר לא, באתר גלובס, 1 בינואר 2001
↑  אהוד אשרי, פלילי? אמנותי!, באתר הארץ, 2 בנובמבר 2005
↑  אלי אשד, ‏כשחסמב"ה פגשה את המורדים, באתר גלובס, 29 באוגוסט 2005
↑  רון שוורץ, ‏על לוין וגסויות אחרות, באתר גלובס, 13 ביוני 2010
↑   מיכאל הנדלזלץ, פסטיבל תיאטרונטו: אמא, אבא, שנאה, אהבה, באתר הארץ, 20 באפריל 2014
↑  רון שוורץ, ‏מסר מקירשנבאום, באתר גלובס, 8 באוקטובר 2015
 מיכאל הנדלזלץ, הסאטירה של מוטי קירשנבאום לא מתיישנת גם שנה אחרי מותו, באתר הארץ, 10 בספטמבר 2016
↑  פוסט בעמוד האינסטגרם של אופיר צויגנבום
↑  תמר רותם, דור צוינגבוים זכה בפרס השחקן הטוב ביותר, באתר הארץ, 20 באפריל 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300698005171  ISNI: 0000 0004 0293 3779  VIAF: 299082642   WorldCat (עם VIAF): 299082642
המרכז למדיניות הגירה ישראלית

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל
 מטה הארגון:  ירושלים
 מנהל פעילות:  עוה"ד ד"ר יונה שרקי
 תקופת הפעילות:  2012–הווה (כ־12 שנים)
 www.israeli-ipc.org.il
 
המרכז למדיניות הגירה ישראלית הוא ארגון ישראלי שנוסד ביולי 2012, במטרה לקדם מדיניות הגירה רשמית במדינת ישראל, בעקבות תופעת ההסתננות מאפריקה לישראל. המרכז נוסד על ידי אורלי יוגיר ועו"ד יונתן יעקובוביץ',  אשר שימש כמנהל המרכז הראשון עד יולי 2021. את פעילות המרכז מוביל כיום היועץ המשפטי של המרכז, עוה"ד ד"ר יונה שרקי.
בתחילת פעילותו של המרכז הוא נשא את השם "איתן - מדיניות הגירה ישראלית", וזהו השם שבו רשומה העמותה שמפעילה את המרכז.
פעילות העמותה

המרכז למדיניות הגירה ישראלית פועל במישור המשפטי, הציבורי, הפוליטי, האקדמאי והתקשורתי. בין היתר, המרכז מתמחה במחקר השוואתי בינלאומי ומשפטי בסוגיות הנוגעות למדיניות הגירה ומקלט בארץ ובעולם ומפרסם מחקרים ודו"חות בנושאים אלו. הדו"חות הראשונים שפרסם: "דו"ח נתוני פשיעת מסתננים: השוואה בין מחקרי הכנסת לבין נתוני המשטרה והלשכה המרכזית לסטטיסטיקה", ודו"ח בנושא השפעת ריכוז המסתננים על הסביבה האורבנית בדרום תל אביב.
בנובמבר 2013 היה המרכז בין היוזמים של קורס להגנה עצמית לקשישים בדרום תל אביב, בעקבות הירידה בביטחון האישי.
המרכז למדיניות הגירה ישראלית מייצג את עמדת המתנגדים לתופעת ההסתננות במסגרת עתירות שהוגשו לבג"ץ. ב-2013 הגיש המרכז עתירה, שביסודה הטענה כי המדינה אינה עושה די כדי להבטיח את זכויותיהם ושלומם של תושבי דרום תל אביב, נוכח תופעת ההסתננות. בדצמבר 2014 קיבל בג"ץ את עמדתו של המרכז בעניין עתירה שהוגשה כדי לעכב זימוני מסתננים למתקן חולות. בנוסף מספק המרכז מענה משפטי לתושבי דרום תל אביב המתמודדים עם תופעת ההסתננות.
ב-1 במרץ 2015 יזם המרכז בשיתוף תושבי דרום תל אביב, שינוי שמות של רחובות בדרום העיר לשמות של ערים ודמויות אריתראיות, כמחאה על המציאות עמה מתמודדים התושבים.
המרכז למדיניות הגירה ישראלית היה בין היוזמים לתיקון החוק למניעת הסתננות, שלפיו החל מאפריל 2017 יידרשו מעסיקי מסתננים לנכות 20% מהשכר המשולם למסתנן, ולהפקידו, בתוספת הפרשת מעסיק של 16%, בקרן פיקדון שאותה יקבל המסתנן רק כאשר יצא מישראל.
באוגוסט 2017, בעקבות עתירה שהגיש ארגון "המוקד לפליטים ולמהגרים" ופרסום בעיתון "הארץ", ביטלה רשות האוכלוסין וההגירה התקשרות עם המרכז בחוזה בשווי 49 אלף ש"ח בעבור כתיבת מחקר משווה על המצב באריתריאה. בנובמבר 2017 פרסם המרכז כי לצד תופעת ההסתננות מאפריקה, חל זינוק בבקשות המקלט בישראל של אזרחים ממדינות אחרות כמו אוקראינה, גאורגיה, הפיליפינים והודו.
במרץ 2019, פרסם המרכז למדיניות הגירה ישראלית דו"ח הסוקר את "פשיעת מסתננים בישראל", המבוסס על נתונים שהתקבלו ממשטרת ישראל בעקבות בקשת חופש מידע. הדו"ח מראה כי שיעור הפשיעה בקרב המסתננים בעבירות מין ואלימות נמצא במגמת עלייה משמעותית מאז 2010 ועד היום, והם גבוהים במאות אחוזים משיעור הפשיעה בקרב האוכלוסייה הכללית.
באפריל 2021, ערב יום העצמאות ה-73 למדינת ישראל, פרסם המרכז דו"ח החושף את שיעור היהודים באוכלוסיית ישראל אשר ירד לראשונה בהיסטוריה מתחת לסף של 74 אחוזים ואת המגמות השונות שהובילו לכך. הדו"ח זכה להתייחסות תקשורתית רחבה בארץ ובעולם.
ראו גם

בג"ץ איתן נגד ממשלת ישראל
הערות שוליים

↑  המרכז למדיניות הגירה ישראלית בקריאה דחופה לציבור תושבי דרום תל-אביב ! | האתר הקהילתי של שכונות דרום תל אביב, באתר www.south-tlv.co.il (ארכיון)
↑  אלקנה שור, תכירו: מי ששוברים את הסטיגמה על דרום ת"א, באתר nrg‏, 21 במרץ 2014
↑  איתן - מדיניות הגירה ישראלית, באתר "גיידסטאר ישראל"
↑  נתוני פשיעת מסתננים, באתר Scribd (באנגלית)
↑  גוף המחקר של ‘המרכז למדיניות הגירה ישראלית’ מפרסם: דוח בנושא השפעת ריכוז המסתננים על הסביבה האורבנית בדרום תל-אביב | האתר הקהילתי של שכונות דרום תל אביב, באתר www.south-tlv.co.il (ארכיון)
↑  חדש בדרום ת"א: קורס הגנה עצמית לקשישים, באתר nrg‏, 26 בנובמבר 2013
↑  חדשות 2, ‏בג"ץ: יחודשו זימוני מסתננים למתקן חולות, באתר ‏מאקו‏, 30 בדצמבר 2014
↑  מירב שלמה-מלמד, דרום ת"א: הרחובות קיבלו שמות אריתראיים, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 1 במרץ 2015
↑  חדשות 2, ‏אריתריאה זה כאן: מחאה בדרום ת"א, באתר ‏מאקו‏, 1 במרץ 2015
1 2  בת אל בנימין, המרכז למדיניות הגירה: "ניסיון ההשתקה לא יעלה", באתר ערוץ 20, 27 באוגוסט 2017
↑   אילן ליאור, הכנסת אישרה: מבקשי מקלט יחויבו להפריש 20% משכרם לפיקדון כתמריץ לעזיבת ישראל, באתר הארץ, 3 בינואר 2017
↑   אילן ליאור, רשות האוכלוסין ביטלה את ההתקשרות עם ארגון הקורא לגירוש מבקשי מקלט, באתר הארץ, 27 באוגוסט 2017
↑  שיטת ההסתננות, באתר ערוץ 7, 2 בנובמבר 2017
↑  המרכז למדיניות הגירה ישראלית, פשיעת מסתננים בישראל, 2019
↑  אמיר אלון, חשיפה: נתוני הפשיעה של הזרים מאפריקה, באתר ynet, 16 בדצמבר 2018
↑  העולם הבוקר, פשיעת אריתריאים וסודנים ביחס לשיעורם באוכלוסיית הזרים בשנת 2017, באתר רשת 13, ‏12 לדצמבר 2018
↑  המרכז למדיניות הגירה ישראלית, לראשונה מקום המדינה – שיעור היהודים באוכלוסיית ישראל ירד מתחת ל-74 אחוזים, באתר המרכז למדיניות הגירה ישראלית, ‏12 לאפריל 2021
↑  משה כהן, יובל בגנו, אוכלוסיית ישראל גדלה, אחוז היהודים קטן, באתר מעריב, ‏12 באפריל 2021
↑  היאלי יעקבי-הנדלסמן, אריאל כהנא, עצמאות להמונים: 9.3 מיליון חיים בישראל, באתר ישראל היום, ‏12 באפריל 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012803172705171
רמזים (סיבוב הופעות)

רמזים הוא סיבוב הופעות של הזמרת-יוצרת הישראלית ריטה אשר נתמך על אלבומה "רמזים" והתקיים ברחבי ישראל ובארצות הברית. המופע עלה בשנת 2008 והסתיים בשנת 2010. הוא נמשך כשלוש שנים וכלל כ-250 הופעות.
רקע

בינואר 2008 יצא לאור האלבום "רמזים", בהפקתו המוזיקלית של עברי לידר. האלבום יצא אחרי שנה קשה שעברה על ריטה, שכללה פרידה מחברת התקליטים "הליקון" וכן פרידה מתוקשרת מבעלה רמי. עם צאתו של האלבום התראיינה ריטה בספיישל מיוחד בערוץ 2, בו היא דיברה בגילוי לב נדיר על אחת השנים הטעונות בחייה, הראיון זכה לנתוני רייטינג גבוהים.
האלבום מתאפיין בקו שקט, מאופק ועדין שלא אפיין את אלבומיה הקודמים. כסינגלים ראשונים יצאו השירים: "אני גרה מול המים" שכתב יוסי בנאי והלחינה ענבל סמדר, "אחרי שאהב" שהלחין קלינשטיין למילים של יהונתן גפן, "הפעם" שכתב והלחין עברי לידר, ו-"מחכה" שהלחין עידן רייכל למילים שלה. "מחכה" זכה להצלחה גדולה והיה תקופה ארוכה השיר המושמע בישראל ועמד בראש כל מצעדי תחנות הרדיו, בהמשך יצאו גם "האם היית" שהלחין קלינשטיין למילים של נועה גולנדסקי, "סוף העונה" שכתבו אלי מורנו ועילי בוטנר ו"היינו גדולים" שכתבה רחל שביט והלחין קלינשטיין. בתוך שבועיים בלבד הגיע האלבום למעמד אלבום זהב וכחודשיים מרגע צאתו הגיע למעמד אלבום פלטינה עם מכירות של למעלה מ-50,000 עותקים, נתון נדיר לתעשיית המוזיקה הישראלית של אותם שנים.
ביולי 2008 במסגרת תוכנית סיום העונה של חדשות הבידור "Y בעשר", הוכתרה ריטה כאשת השנה בעקבות ההצלחה הגדולה והשינוי בחייה האישיים והמוזיקליים. בסוף אותה שנה נבחרה ריטה לזמרת השנה בארבעה מצעדי תחנות רדיו שונים. כמו כן, פורסם כי "רמזים" הוא האלבום הנמכר ביותר בישראל בשנת 2008 ושהיא האמן המושמע ביותר ברדיו בישראל בשנת תשס"ח.
רשימת השירים

רשימת השירים מתוך ההופעה ה-100, שהתקיימה בשנת 2008 בקיסריה ושודרה בגלי צה"ל:
"אחרי שאהב"
"סוף העונה"
"ימי התום"
"שיר אהובת הספן"
"הפעם"
"מחכה"
"אהבה גדולה"
"שרה ברחובות"
"ערב כחול עמוק"
"שביל הבריחה"
"בגידה"
"עבד של הזמן"
"ים הרחמים" (עם קובי אפללו)
"שיר געגועים" (סולו קובי אפללו)
"נוצה ברוח" (עם קובי אפללו)
"שירת הסירנה (אל תפחד)"
"בוא"
"רגע פרטי"
"עטוף ברחמים"
"תפתח חלון"
"אני חיה לי מיום ליום"
הפקה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  עברי לידר - מפיק מוזיקלי, מעבד  רונן נג'ר - עיצוב במה ותאורה |  עדי גולדשטיין - מפיק מוזיקלי, מעבד  יאיר גורן - עיצוב סאונד |  אלדד ציטרין - פסנתר, מחשב |  דני ויצפלד - גיטרות |  לידור לוי - גיטרות |  אורי מיילס - אקורדיון, כלי הקשה ונשיפה |  ירון גורן - בס |  איתן רז - תופים |
ביקורות

| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
יוסי חרסונסקי: 
יוסי חרסונסקי ביקר באופן חיובי את המופע: "היא לא צריכה להשתנות. אין כמו ריטה לעשות הכי טוב את ריטה. אני נסוג מכל דרישותיי הקודמות. תנו לריטה להיות ריטה. כמו שיש לתת לרביץ להיות רביץ...זוהי ריטה גם של שירים שהיא שרה מתוך עצמה. אבל בעיקר עדיין שרה ברחובות. בלי רמזים. הכל גלוי. ככה הקהל רוצה להתרגש איתה. שרה איתו ברחובות, על הבמה, ונותנת את כ ו ל ה".
גם יובל אברמוביץ' ביקר באופן חיובי את המופע: "ריטה מחודשת ומשובחת. בלי רקדנים בלי פירוטכניקה בלי עיבודים פומפוזיים. הקהל מאוהב בנטו הבשל הזה ומגיע בהמוניו, מחבק בחום, משליך זרי פרחים וממתין מחוץ לאולם בתקווה לזכות בחיבוק. האולמות שבהם היא מופיעה מלאים עד אפס מקום חודשים קדימה. רמזים הוא מופע המשאיר את הקהל דרוך לכל אורכו עד לסיום שכולו חגיגה אחת גדולה. אלבומה הנוכחי "רמזים" מכר תוך עשרה שבועות מעל חמישים אלף עותקים...".
לזלי זקס

| --- | --- |

 לידה:  25 באוגוסט 1958 (בת 66) יוהנסבורג
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  BA בפילוסופיה ובספרות BA בניהול בתי מלון
 תפקיד:  פעילה חברתית, מנכ"לית ואמנית
 
לזלי זקס (נולדה ב-25 באוגוסט 1958) היא פעילה חברתית, מובילה מאבקים למען שוויון מגדרי וחופש דת ואמנית ישראלית. כיהנה כמנכ"לית שדולת הנשים בישראל, כמנכ"לית המרכז הרפורמי לדת ומדינה וכמנכ"לית נשות הכותל.
ביוגרפיה

נולדה ב-25 באוגוסט 1958 ביוהנסבורג שבדרום אפריקה, מגיל חמש גדלה בחיפה. לאחר סיום הלימודים באוניברסיטת חיפה עברה לירושלים, למדה ניהול בתי מלון, ועבדה בתחום מספר שנים.
התנדבה במשך שנה בשדולת הנשים בישראל לאחריה מונתה לדוברת ומנהלת יחסי הציבור הראשונה של הארגון. עבדה שם מ-1989 ועד 1997, בתחילה בתפקיד זה ואחר כך כמנכ"לית העמותה. תפקיד בו פעלה להפיכת נושא מעמד האישה וזכויות הנשים לחשוב ולמרכזי בדיון הציבורי בישראל.
בין 1997 ל-2003 שימשה כמנכ"לית המרכז הרפורמי לדת ומדינה. המרכז פעל, בין השאר, למען תקינות חלוקת המשאבים הציבוריים, לקידום ערכי הפלורליזם והשוויון, חופש הדת והמצפון. המרכז יזם הצעות חוק ופעל לקידומן בכנסת, בשיתוף פעולה עם קואליציות של ארגונים חברתיים, השפעה על מקבלי החלטות ודעת הקהל. הוא נעזר בלובי בכנסת ובמשרדי הממשלה, פרסום ניירות עמדה בנושאים שונים של דת ומדינה.
בשנת 2003 מונתה לסגנית נשיא של האיגוד העולמי ליהדות מתקדמת ומנהלת בית שמואל - מרכז שמשון.
בשנת 2007 הובילה מחקר יישומי להקמת מרכז לקידום נשים בספירה הציבורית שהוביל להקמת "שוות - המרכז לקידום נשים בזירה הציבורית" במכון ון ליר.
בשנת 2008 הקימה בישראל את ארגון "פרויקט קשר ישראל". מטרתו להקים ולהפעיל רשת חברתית  לנשים שעלו לישראל, לסייע להן להתחבר זו לזו ולאפשר להן נגישות למשאבים להם הן זקוקות. משאבים שנועדו לשנות את חייהן, את הקהילה היהודית בה הן חיות ואת החברה בכלל, לעודד אקטיביזם בקרב נשים עולות לקידום שוויון מגדרי וסובלנות דתית ועדתית, ברוח הציווי היהודי של תיקון עולם.
זקס גם ציירת של פרשנות חברתית (Social commentary) ועובדת בשמן, אקריליק ומדיה מעורבת על קנבס. סגנון הציור הוא פיגורטיבי ריאליסטי.היצירות מתארות אינטראקציות וסיטואציות אנושיות בהן גלום גרעין של חוסר שוויון וצדק חברתי.
האקטיביזם החברתי בחייה בא לידי ביטוי ביצירותיה, שרבות מהן מאירות אפליה, דיכוי, צרות אופקים, אדישות לזולת, הדרה והשתקה של נשים.
ביוגרפיה > מנכ"לית נשות הכותל

ב-2008 החלה לשמש כמנכ"לית נשות הכותל, ארגון אקטיבי שמייצר מאבק שהחל לצבור תאוצה וחשיפה ציבורית עם פעילותו ברחבת הכותל המערבי.
לזלי זקס נעצרה ארבע פעמים לאחר שהתעטפה בטלית ברחבת הכותל המערבי. במעצר הרביעי שלה הובאה לפני השופט משה סובל, שנתן פסק דין תקדימי, המאשר את החוקיות של תפילת נשות הכותל, והמעצרים בשל התעטפות בטלית הופסקו. בשנת 2016 נעצרה שוב, בשל הכנסה וקריאה בספר תורה בעזרת נשים בכותל המערבי.
בעקבות פסק הדין, מינה ראש הממשלה בנימין נתניהו את מזכיר הממשלה אביחי מנדלבליט להקים ועדה להקמת עזרה פלורליסטית בחלק הדרומי של הכותל, קשת רובינזון. לאחר שלוש שנים של דיונים וחתימה על הסכם בין כל הצדדים, ביטל ראש הממשלה את ההחלטה ואת הקמת העזרה הפלורליסטית, ונשות הכותל ממשיכות להתפלל בעזרת הנשים.
במסגרת תפקידה, היא נתנה מאות הרצאות בישראל ומחוצה לה, רואיינה באמצעי תקשורת רבים והובילה באוקטובר 2014 קמפיין על גבי אוטובוסים, הקורא לנערות לבוא לחגוג בת מצווה בעלייה לתורה עם נשות הכותל.
פעילות ציבורית

לאחר שרותה הצבאי, היא הייתה אחת המתנדבות הראשונות במרכז סיוע לנפגעות תקיפה מינית בחיפה והייתה אחת מהיוזמות והפעילות המרכזיות בהקמתו של אשה לאשה - מרכז פמיניסטי חיפה.
בין השנים 1991- 1998 גם שימשה כחברת הנהלה במקלט לנשים מוכות "אישה לאישה" בירושלים.
בנוסף לקידום זכויות הנשים, פעלה לזלי זקס לאורך שנים לקידום מטרות ציבוריות נוספות לקידום פלורליזם יהודי בישראל.
מ-1999 ועד 2003 שימשה בהתנדבות כיושבת ראש של קואליציית עיקר למען עגונות ומעוכבות גט, בה פעלו 22 ארגונים (ארגוני נשים וארגונים דתיים ליברליים) לשינוי במצבן ההלכתי והחוקי של נשים מעוכבות גט ועגונות.
בין שאר התפקידים, היא שימשה בתנועה הרפורמית - יהדות מתקדמת בישראל בהתנדבות גם כיו"ר ועדת הביקורת בהיברו יוניון קולג' במשך עשר שנים, יו"ר עמותת גני חיים (חמישה גני ילדים במתחם בית שמואל וההיברו יוניון קולג') ויו"ר קרן בכבוד – הקרן ההומניטרית של התנועה הרפורמית. כמו כן היא שימשה גם כדירקטורית בקרן הקיימת לישראל.
לזלי זקס מכהנת כיום (2023) כסגנית ומ"מ יו"ר התנועה הרפורמית בישראל וכיו"ר המכינה הקדם צבאית תל אביב יפו וחולון.
תערוכות

זקס הציגה את תמונותיה במספר תערוכות, ביניהן:
לזלי זקס: עִצְרִי בְּשֵׁם הַשֵּׁם - תערוכת יחיד, מרץ - מאי, 2020, בית שמואל - מרכז שמשון, רעננה
Lesley Sachs: ‏Let Me Hear Thy Voice - תערוכת יחיד, ינואר 2020, בית דניאל, תל אביב-יפו
לזלי זקס: השמיעיני את קולך - תערוכת יחיד, אוגוסט - נובמבר, 2020, בית שמואל - מרכז שמשון, ירושלים
תערוכת פיסול וציור, תערוכה קבוצתית, אוגוסט 2016, אוגוסט 2017 ו-אוגוסט 2018 סדנת אומנות צ'רקוב, תיאטרון חולון
הערות שוליים

↑  פרויקט קשר ישראל, באתר "גיידסטאר ישראל"
↑  ארגון ליב"ה תוקף את נשות הכותל, באתר ערוץ 7, 4 ביוני 2020
↑  פסק הדין משה סובל נשות הכותל
↑  קובי נחשוני ונעם דביר, בית המשפט: לא הייתה עילה למעצר נשות הכותל, באתר ynet, 11 באפריל 2013
↑  מנדי גרוזמן, לראשונה בכותל: ספר תורה הוברח לרחבת הנשים, באתר nrg‏, 24 באוקטובר 2014
"הציבור הישראלי ויתר על הכותל המערבי", באתר ‏מאקו‏, 22 באוקטובר 2012
↑  לזלי זקס, ‏מתווה הכותל קרס, והנשים נשארו מתפללות סוג ב', באתר גלובס, 4 בפברואר 2019
↑  מקווים שהמשטרה תגן: נשות הכותל יעמידו דוכן הנחת תפילין לנשים בירושלים, בגלי צה"ל, 29-01-2019
↑  לזלי זקס, ‏כניעה לדרישות הרבנים להפרדה מגדרית תוביל למחיקת נשים מהמרחב הציבורי, באתר מעריב אונליין, 26 בדצמבר 2017
↑  צביקה קליין, נשות הכותל קוראות לקיים טקסי בת מצווה בכותל, באתר nrg‏, 13 באוקטובר 2014
↑  עיקר - קואליציה למען עגונות ומעוכבות גט
↑  קרן בכבוד
↑   נעמה ריבה, "כשהתגייסתי כולם ציפו שהבנות יהיו מזרן - בגלל זה נהייתי פמיניסטית", באתר הארץ, 4 בספטמבר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 90145304371478570304   WorldCat (עם VIAF): 90145304371478570304 
לזלי זקס מניפה ספר תורה בכותל
לזלי זקס, מנכ"לית נשות הכותל ורחל כהן ישורון נעצרות בשל התעטפות בטלית בכותל
היפוגאום

היפוגאום
היפוגאום (לטינית Hypogeum או Hypogaeum, רבים Hypogea; מיוונית "היפו" - תחתי ו"גאה" - קרקע) הוא מבנה תת-קרקעי, בדרך כלל קבר או מקדש, מהתקופה שקדמה לנצרות (מבנה זהה מהתקופה הנוצרית מכונה קטקומבה). בדרך כלל ישנן בהיפוגאום גומחות לשם הטמנת אפר או שרידי אדם, אם כי המושג עשוי להתייחס לכל מבנה עתיק או לחלק ממבנה כזה הבנוי מתחת לקרקע. ההיפוגאום הידוע ביותר הוא ההיפוגאום של חל-ספליני בפאולה שבמלטה.
סטיב אדלר (פוליטיקאי)

סטיב אדלר (באנגלית: Steve Adler; נולד ב-1956) הוא עורך דין ופוליטיקאי יהודי-אמריקאי שכיהן כראש עיריית אוסטין שבטקסס.
ביוגרפיה

אדלר נולד למשפחה יהודית בוושינגטון די. סי.
ב-1978 סיים תואר ראשון ביחסים בינלאומיים באוניברסיטת פרינסטון וב-1982 סיים לימודי משפטים באוניברסיטת טקסס באוסטין. לאחר הלימודים עבד כעורך דין בתחום זכויות האזרח, ב-1985 היה ממייסדי חברת עורכי הדין "Barron, Graham & Adler LLP". ב-1996 חבר לאליוט שפלי ושימש ראש מטהו ויועצו המשפטי בעת שכיהן בסנאט של מדינת טקסס. בשנים 2009–2014 כיהן בהנהלת שלוחת אוסטין של הליגה נגד השמצה ושימש כיושב ראש השלוחה בשנים 2009–2011. פעילות ציבורית נוספת שלו הייתה כחבר בוועד המנהל של בלט אוסטין בשנים 1999–2014 כולל כהונה כיושב ראש הוועד בשנים 2003–2005, וחבר בהנהלת עמותת "Breakthrough Austin" למניעת נשירה מלימודי התיכון וקידום לימודי השכלה גבוהה.
ב-2014 נבחר לראשות העיר אוסטין והחל לכהן בתפקיד בינואר 2015. ב-2018 נבחר לתקופת כהונה נוספת ברוב של 59%.
אדלר נשוי לדיאן והם הורים לשלוש בנות.
המלכודת (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  המחזה Elephant Song מאת ניקולס בילון
 בימוי:  צ'ארלס בינאם
 הופק בידי:  ריצ'רד גדרו מנון לבוי
 תסריט:  ניקולס בילון
 עריכה:  דומיניק פורטין
 שחקנים ראשיים:  ברוס גרינווד קסבייה דולן קתרין קינר קארי-אן מוס
 מוזיקה:  פטריס דובוק גיטן גרייבל
 צילום:  פייר גיל
 מדינה:  קנדה קנדה
 חברת הפקה:  Melenny Productions 
 הקרנת בכורה:  קנדה 6 בספטמבר 2014
 משך הקרנה:  110 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
המלכודת (אנגלית: Elephant Song) הוא סרט דרמה קנדי משנת 2014 בבימויו של צ'ארלס בינאם ובכיכובם של ברוס גרינווד, קסבייה דולן, קתרין קינר וקארי-אן מוס. התסריט הוא עיבוד קולנועי ממחזה באותו השם; את שניהם כתב ניקולס בילון. הסרט הוקרן בהקרנת בכורה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו בשנת 2014.‏ הסרט יצאה לאקרנים בישראל רק ב-18 באוגוסט 2016, בשם שונה מהשם המקורי.
תקציר העלילה

ד"ר טובי גרין (ברוס גרינווד) הוא פסיכיאטר עצמאי אשר נמשך בהדרגה לתוך משחק מוחות פסיכולוגי עם מייקל (בגילומו של קסבייה דולן), שאותו הוא מתשאל בנוגע להיעלמותו של עמיתו של גרין, ד"ר לורנס (קולם פאור). מייקל, גבר צעיר ומופרע, בנו של זמרת אופרה ואב מרוחק אותו הוא ראה רק פעם אחת, הוא בעל הילה של קסם על עצמו ומציג סימני רציונליות ואינטליגנציה שמושכים הרופא עמוק אל תוך העלילה, למרות אזהרותיה של האחות הראשית סוזן פיטרסון (קתרין קינר) כדי לשמור על מרחק מן המטופל.
מייקל מתאר בפני ד"ר גרין את נסיבות השהות הכפויה שלו בבית החולים הפסיכיאטרי, תוך כדי רמיזת ליחסי רופא-מטופל פסולים, וכן יחסי אהבה-שנאה מוזרות עם האחות הראשית. התכסיסים של מייקל כוללים גם ניסיון לנהל משא ומתן לשחרורו המוקדם מבית החולים, בתמורה למסירת פרטים אודות נסיבות היעלמותו של ד"ר לורנס. לאחר הופעתו של ד"ר לורנס הנעדר, מייקל משכנע את ד"ר גרין להעניק לו קופסת שוקולדים כפרס. בהיותו אלרגי לאגוזים, מייקל מת בידיו של הרופא והאחות הראשית לאחר שאכל מספר שוקולדים. זריקת אדרנלין וניסיונות ההחייאה של הרופא והאחות לא מצליחים להציל את חייו של מייקל.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ברוס גרינווד | ד"ר טובי גרין |  |
| קסבייה דולן | מייקל |  |
| קתרין קינר | סוזן פטרסון |  |
| קארי-אן מוס | אוליביה |  |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | פרס פסטיבל הקולנוע הבינלאומי של ונקובר | הסרט הקנדי הטוב ביותר - צ'ארלס בינאם | מועמדות |
| 2014 | פרס פסטיבל הקולנוע הבינלאומי של טאלין | ‏Grand Prize‏ - צ'ארלס בינאם | מועמדות |
| 2014 | פרס מבקרי הקולנוע - ונקובר | שחקן המשנה הטוב ביותר - ברוס גרינווד | מועמדות |
| 2015 | פרס הקולנוע הקנדי | התסריט המעובד הטוב ביותר - ניקולס בילון | זכייה |
| 2015 | פרס הקולנוע הקנדי | השחקן הראשי הטוב ביותר - ברוס גרינווד | מועמדות |
הערות שוליים

1 2  "Toronto Film Review: ‘Elephant Song’". Variety, September 15, 2014.
1 2  "TIFF 2014 to screen Xavier Dolan and Denys Arcand films". CBC News, August 6, 2014.
אחמד אבו נאהיה

אחמד אבו נאהיה (בערבית: أحمد أبو ناهية; נולד ב-7 ביולי 1991) הוא כדורגלן עבר ישראלי-פלסטיני ששיחק בעמדת החלוץ.