stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דבורה עומר
הערות שוליים

↑  פלוגת החוגים רעננה, דבר, 14 במרץ 1938
↑  קורות חייה באתר פרס ישראל
↑  סמדר שיר,'"`UNIQ--nowiki-00000002-QINU`"'סיפרו לי שאמא נהרגה, מעריב, 21 באוקטובר 1976
↑  יורי ילון,'"`UNIQ--nowiki-00000004-QINU`"'"כָּל לְבָטַי אֲשֶׁר אֵין אֲנִי יְכוֹלָה לְסַפְּרָם": התום, האובדן והמדינה ביומן הנעורים של דבורה עומר, באתר ישראל היום, 22 במרץ 2023
↑  מרים גורן,'"`UNIQ--nowiki-00000006-QINU`"'כיצד כתבה דבורה עומר את "דפי תמר", דבר, 18 באוגוסט 1971
↑  פרס יציב לדבורה מוסינזון, דבר, 8 בפברואר 1959
1 2  פרסי אקו"ם: פרס מפעל חיים יוענק לדבורה עומר, באתר nana10‏, 7 בינואר 2013
↑  דבורה עומר תובא היום למנוחות, אתר "הבמה", 5 במאי 2013
↑  ארכיון דבורה עומר, בספרייה הלאומית
↑   ינון מילס, סיפור העומר: ילדותה הגנוזה של סופרת הילדים דבורה עומר, באתר nana10‏, 17 במאי 2014; במקור, מתוך "המגזין", חדשות 10
↑  יונתן ריגר,'"`UNIQ--nowiki-0000000C-QINU`"'‏סרט חדש מתאר את סיפור חייה של דבורה עומר, ואת השנים האחרונות והקשות, באתר ‏מאקו‏, 4 בספטמבר 2020
↑  חמישה רחובות יונצחו על שמות נשים, אתר עיריית תל אביב-יפו, 25 בינואר 2022
↑  עדנה אברמסון,'"`UNIQ--nowiki-0000000F-QINU`"'הנשיקה שעמדה במבחן הזמן, באתר ynet, 3 במאי 2014
↑  עירית רמת-גן קבעה פרסים ספרותיים, דבר, 23 באוגוסט 1968
1 2 3  דבורה עומר, בתוך: שמעון לב-ארי, "מדריך 100 שנה לתיאטרון העברי", באתר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב.
↑  IBBY, IBBY Honour List (1986), 1986, p.9
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266146005171  PLWABN: 9810651722405606  BnF: cb15055880s (data)  CiNii: DA14776771  GND: 1089895410  ISNI: 0000 0001 0939 2360  LCCN: n84221052  NDL: 00472533  NLA: 35752690  NTA: 182923746  SUDOC: 233451382  VIAF: 118653214   WorldCat (עם VIAF): 118653214
מדבר צל גשם

איור ממחיש של תופעת "מדבר צל גשם". 
משמאל: האוויר הלח חודר מן הים ונתקל במחסום הפיזי הגבוה. 
מימין: תופעת המדבר בצדו השני של ההר
נוף ממדבר גובי הקר יחסית, אשר נחסם בידי הרי ההימלאיה מגשם.
נוף צחיח במדבר יהודה, בישראל.
מדבר צל גשם היא תופעת טבע מטאורולוגית, בה נוצר מדבר למרגלות רכס הרים גשום, אשר כמות המשקעים בו נמוכה יחסית לכמות הגשם בצידו השני של הרכס. לפעמים ההפחתה בכמות הגשמים היא כה גדולה עד אשר יורדים בצד הפחות גשום פחות מ-200 מ"מ גשם בשנה.
מדבר צל גשם, היא תופעת אקלים מקומית, שנוצרת כאשר אוויר לח החודר מן הים לתוך היבשה נתקל במחסום פיזי כדוגמת רכס הרים וכהמשך התנועה מכיוון הים הוא צובר גובה במעלה הרכס כדי לחלוף מעליו בתהליך המכונה עננות אורוגרפית. עם הגובה יורד לחץ האוויר, ולכן במהלך הטיפוס מתקרר האוויר, במעלת צלזיוס אחת לכל 100 מטר, תהליך הנקרא קירור אדיאבטי (אותו תהליך העומד בבסיס הפעולה של מקרר ומזגן). המים מתעבים, וכשטמפרטורת הענן יורדת מספיק והלחות היחסית מגיעה ל-100% לחות, נוצרת עננות ממטירה. מעבר לקו פרשת המים האוויר גולש במורדות הרכס ומתחמם במעלת צלזיוס כל 100 מטר. ההתחממות מביאה לתופעת התמוככות מן העבר השני של הרכס. הענן שהכיל אוויר קר נע כלפי מטה, האוויר מתחמם (חימום אדיאבטי) והמים המצויים בו מתאדים, וכך כמות הגשמים במדרון ה"מרוחק" פחותה במידה ניכרת מזו היורדת על גבי המדרון הפונה לכיוון הים.
מבחינה בלשנית, השם "צל גשם" (באנגלית: Rain shadow), כשמו כן הוא: התצורה ההררית מטילה צל המונע (מסתיר) ירידת משקעים, בדומה לצל המסתיר את האור.
מדבר צל גשם בישראל

מדבר יהודה, להבדיל מהנגב שנמצא ברצועת המדבריות העולמית, הוא "מדבר צל גשם". הוא נמצא למרגלות המדרונות המזרחיים של הרי יהודה. אוויר לח מן הים התיכון מתגבש לעננים הממטירים כמות מעטה יחסית של גשם בדרכם ממישור החוף לאזור השפלה ואת כמות הגשם הרבה ביותר הם מורידים על הרי יהודה. מעבר לקו פרשת המים של הרי יהודה ומשום הפרש הגבהים בין הרי יהודה למדבר יהודה השוכן למרגלותיו המזרחיים חל תהליך משמעותי יחסית של התמוככות (התחממות האוויר והתאדות טיפות מים) ולכן כמות המשקעים שנותרת בעננים כשהם מגיעים למדבר יהודה מועטה יחסית לזו במפנה המערבי של הרכס ועליו.
מדרון צל גשם

מדרון צל גשם הוא מקום בו יורדים מעל 200 מ"מ גשם בשנה וכמות ההתאדות לא עולה על כמות המשקעים.
רשימה חלקית של מדבריות צל גשם

מדבר יהודה
טקלה מקאן
חילה-אריזונה
מדבר אטקמה
מדבר גובי
מדבר מוהאבי
מודול פרויקטיבי

באלגברה הומולוגית, מודול פרויקטיבי מעל חוג  R הוא מודול  P בעל התכונה הבאה: כל הומומורפיזם  g:P\rightarrow M מתפצל דרך כל הטלה  f:N\rightarrow M; כלומר - במקרה כזה תמיד קיים הומומורפיזם  h:P\rightarrow N כך ש- g=f\circ h.
מודולים פרויקטיביים מהווים הכללה של המודולים החופשיים (אלו שיש להם בסיס): כל מודול חופשי הוא פרויקטיבי. ההגדרה של מודולים פרויקטיביים בשפה של מורפיזמים מאפשרת גמישות רבה, והופכת אותם למרכיב יסודי באלגברה הומולוגית. מנקודת המבט הזו, התכונה המרכזית היא שמודול  P הוא פרויקטיבי אם ורק אם הפונקטור  \operatorname {Hom} (P,-) הוא מדויק.
חוג הוא פשוט למחצה אם ורק אם כל המודולים שלו פרויקטיביים. כל מודול חסר פיתול מעל חוג דדקינד הוא פרויקטיבי.
תכונות בסיסיות

אם  F=P\oplus Q הוא מודול חופשי, אז  P פרויקטיבי, ולהפך - כל מודול פרויקטיבי הוא מחובר ישר של מודול חופשי (וכל מודול פרויקטיבי נוצר סופית הוא מחובר ישר של מודול חופשי נוצר סופית). מכאן נובע שסכום ישר של מודולים הוא פרויקטיבי, אם ורק אם כל אחד מן המחוברים פרויקטיבי. כמו כן נובע מכך שכל מחובר ישר של מודול פרויקטיבי הוא בעצמו פרויקטיבי.
מודול  P הוא פרויקטיבי אם ורק אם כל סדרה מדויקת קצרה  0\longrightarrow A\longrightarrow B\longrightarrow P\longrightarrow 0 מתפצלת. כלומר, אם  P מופיע כמנה של  B, אז הוא מחובר ישר שלו.
חופשיות מוגדרת לפי בסיס. יש הגדרה דומה למודולים פרויקטיביים: מודול  P הוא פרויקטיבי אם ורק אם יש איברים  x_{i}\in P והומומורפיזמים  f_{i}\in \operatorname {Hom} (P,R) כך שלכל  x\in P מתקיים  x=\sum f_{i}(x)x_{i}.
תת-מודולים

חוג שמעליו פרויקטיביות עוברת בתורשה לתת-מודולים, נקרא חוג תורשתי. אם התורשה פועלת רק על תת-מודולים נוצרים סופית, החוג הוא תורשתי למחצה. קפלנסקי הוכיח שכל מודול פרויקטיבי אפשר לפרק לסכום ישר של מודולים נוצרים-מנייתית. מעל חוג תורשתי למחצה (ואפילו תורשתי למחצה חלש), מודול פרויקטיבי הוא סכום ישר של מודולים נוצרים סופית
.
החבורה  K_{0}

את אוסף המודולים הפרויקטיביים של חוג  R אפשר ללמוד באמצעות החבורה  K_{0}(R), המוגדרת באמצעות הפונקטור K0: זוהי חבורת גרותנדיק של מונואיד המודולים הפרויקטיביים הנוצרים סופית, ביחס לפעולת הסכום הישר.
מעל חוג עם חילוק (לרבות שדה), חוג מקומי (גם אם אינו קומוטטיבי), או חוג שבו כל אידיאל שמאלי הוא ראשי (לרבות תחום ראשי), כל מודול פרויקטיבי נוצר סופית הוא חופשי. במקרים כאלה  K_{0}(R)\cong \mathbb {Z} .
"הטריק של איילנברג" מראה מדוע מוכרחים להגביל הגדרה זו למודולים נוצרים סופית: אם  P פרויקטיבי, אז  P\oplus Q=F חופשי עבור מודול (פרויקטיבי) מתאים  Q, ולכן  Q\oplus F^{\infty }\cong F^{\infty }; לכן  P שקול לאפס בחבורת גרותנדיק של כל המודולים הפרויקטיביים מעל  R.
אם  R חוג קומוטטיבי עם ספקטרום קשיר, אז כל מודול פרויקטיבי מעל  R שאינו נוצר סופית, הוא חופשי.
החבורה  K_{0} > מכפלה טנזורית

המכפלה הטנזורית  P\otimes _{C}Q של שני מודולים פרויקטיביים  P,Q מעל החוג הקומוטטיבי  C, היא מודול פרויקטיבי. פרויקטיביות נשמרת תחת הרחבת סקלרים, במובן הבא: אם  P מודול פרויקטיבי מעל החוג הקומוטטיבי  C, ו- R אלגברה מעל  C, אז  R\otimes _{C}P הוא מודול פרויקטיבי מעל  R.
השערת סר

"השערת סר" (Serre), שאותה הוכיחו Quillen ו- Suslin (בנפרד, ב-1976), קובעת שכל מודול פרויקטיבי מעל חוג הפולינומים בכמה משתנים מעל שדה הוא חופשי. ההשערה הייתה אחד הגורמים החשובים בהתפתחות תורת המודולים מעל חוגים קומוטטיביים. אם מחליפים את השדה בחוג עם חילוק, התוצאה אינה נכונה.
תכונות דומות > כיסוי פרויקטיבי

מודול פרויקטיבי  P עם העתקה מ- P למודול  M שהגרעין שלה הוא תת-מודול קטן נקרא כיסוי פרויקטיבי של  M. לא תמיד קיים כיסוי כזה, אבל אם קיים אז הוא יחיד (עד כדי איזומורפיזם). חוג שמעליו לכל מודול (נוצר סופית) יש כיסוי פרויקטיבי נקרא מושלם (למחצה).
תכונות דומות > קוואזי-פרויקטיביות

מודול נקרא קוואזי-פרויקטיבי אם כל הומומורפיזם מתת-מודול שלו אל עצמו, ניתן להרחבה לאנדומורפיזם מן המודול כולו. כל מודול פרויקטיבי הוא קוואזי-פרויקטיבי, אבל המשפחה האחרונה כוללת גם את כל המודולים הפשוטים למחצה. כל סכום ישר סופי של עותקים איזומורפיים של מודול קוואזי-פרויקטיביים, הוא קוואזי-פרויקטיבי.
מודול שאפשר להרים אליו כל אנדומורפיזם של מודול מנה, נקרא דמוי-פרויקטיבי (אנ'). כל מודול קוואזי-פרויקטיבי הוא דמוי-פרויקטיבי.
מודול  M הוא  \pi -פרויקטיבי, אם לכל פירוק  M=N+N' (הסכום לאו-דווקא ישר), יש אנדומורפיזם  f כך ש- f(M)\subseteq X ו- (1-f)M\subseteq Y. כל מודול דמוי-פרויקטיבי הוא כזה, וכך גם כל מודול יוניסריאלי (מודול שבין כל שני תת-מודולים שלו אחד מכיל את השני). מעל חוג השלמים,  \pi -פרויקטיביות שקולה לדמוי-פרויקטיביות. חוג שמעליו כל מודול הנוצר על ידי שני איברים הוא  \pi -פרויקטיבי, הוא פשוט למחצה.
תכונות דומות > פרויקטיביות נאמנה

מודול פרויקטיבי  P מעל  R הוא "פרויקטיבי נאמנה" (faithfully projective) אם  IP\neq P לכל אידיאל  I של  R (השווה למודול נאמן). תכונה זו מועילה למשל כאשר  P הוא בעצמו חוג: אם  R הוא תת-חוג של  P, ו- P הוא פרויקטיבי בנאמנות מעל  R, אז  R הוא מחובר ישר ב- P
.
ראו גם

מודול אינג'קטיבי -- התכונה הדואלית
לקריאה נוספת

Lectures on modules and ring \ T.Y.Lam
Wolfraim Math world
Handbook of Algebra, Chapter C.20.
הערות שוליים

↑  P.M. Cohn, Free Rings and Their Relations, Sec. 0.3
↑  L.H.Rowen, Ring Theory, 1988, Prop. 2.11.29.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538596705171  GND: 4175892-4  LCCN: sh85107381
רוברט סגוסו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 במאי 1963 (בן 61) מיניאפוליס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית
 מקום מגורים:  בוקה רטון 
 בן או בת זוג:  Carling Bassett-Seguso (26 בספטמבר 1987–?) 
 גובה:  1.91
 יד חובטת:  ימין
 פעילות כמקצוען:  1983–1999 (כ־16 שנים) 
 סה"כ פרסים שצבר:  1,888,353 דולר אמריקאי 
 יחידים
 מאזן קריירה:  92-88
 דירוג שיא:  22 (1987)
 זוגות
 מאזן קריירה:  151-361
 זכיות בטורנירים:  29
 שיאי גראנד סלאם
 זכיות 4 - בתחרות זוגות גברים
 אליפות אוסטרליה הפתוחה:  הסיבוב הרביעי
 אליפות צרפת הפתוחה:  הסיבוב השלישי
 וימבלדון:  הסיבוב הרביעי
 אליפות ארצות הברית הפתוחה:  הסיבוב השני
 
רוברט סגוסו (באנגלית: Robert Arthur Seguso; ‏ נולב ב-1 במאי 1963) הוא טניסאי עבר אמריקי. הוא זכה במקום ראשון בתחרות זוגות גברים בתחרויות גרנאד סלא] ומדליית זהב באולימפיאדת סיאול.
ביוגרפיה

רוברט סגוסו נולד במינאפוליס בשנת 1963. במזן הלימודים בקולג' הוא התחיל לשחק זוגות לצד קן פלאק, הם זכו להצלחות בתחרויות סטודנטים ועבוד לטניס מקצועי.
זוג סגוסו/פלאק ניצח באליפות ארצות הברית הפתוחה 1985 וסגוסו דורג מס' 1 בתחרויות זוגות גברים. במהשך הם ניצחו באליפות וימבלדון 1987 ואליפות וימבלדון 1988. בנוסף סגוסו ניצח באליפות צרפת הפתוחה 1987 לצד אנדרס יאריד. ביחד עם פלאק הם היו בעוד 2 משחקי גמר אך הפסידו.
בשנת 1988 טניס נכלל במשחקים האולימפיים וזוג סגוסו/פלאק זכו במדליית זהב באולימפיאדת סיאול בתחרות זוגות גברים.
בשנת 1990 סגוסו נפצע. בהמשך הוא חזר להתחרות אך לא הצליח להגיע להישגי העבר. הוא פרש בשנת 1996.
סגוסו היה חבר בנבחרת גביע דייוויס של ארצות הברית.
הקומדיה היוונית החדשה של מנאנדרוס

הקומדיה היוונית החדשה של מנאנדרוס היא תקופה בהתפתחות הקומדיה היוונית. הקומדיה היוונית התחלקה לשלוש תקופות, הקומדיה היוונית העתיקה, הקומדיה היוונית התיכונית והקומדיה היוונית החדשה. התשתית של הקומדיות בימינו נותרה זהה לקומדיה החדשה. הקומדיה הופכת ל"קומדיה בורגנית" אשר הקהל המגיע אליה נתפס בתקופות מאוחרת יותר כבורגני.
מאפייני הקומדיה החדשה של מנאנדרוס

ישנם יסודות מקובלים לקומדיה היוונית העתיקה, בהם היפוך קומי ויחסי אהבה.
יסוד פנטסטי שהסתברות ההתממשות שלו היא קלושה, להבדיל מהקומדיה היוונית העתיקה (שם ההסתברות היא אפסית). למשל, התפיסה כי האהבה יכולה לנצח כל מכשול ולהפוך את פני המציאות אילו רק אדם יתאהב. בכך מצליח המחזאי לשמר את האשליה שבמחזה. לכן כבר בעת העתיקה, מנאנדרוס נחשב לאמן הריאליזם ”הו מננדרוס, מי מחקה את מי? אתה את החיים, או החיים את המחזות שלך?”
הנושא המרכזי הוא אהבה, הקשיים לממש אותה והתחבולות למימושה.
הקומדיה החדשה שואפת לשמר את הסדר החברתי המקובל, למשל, במחזה הנרגן, האב בסופו של דבר מאושר.
מעמד דורי - הקומדיה עוסקת בדרך כלל באנשים מאותו מעמד. הקשיים נובעים מפער בין דורות ולא בין מעמדות.
מיקומה של בת החורין נשתמר, היא אינה מדברת כפי שהיה מקובל ביוון.
דמויות קבועות (Stock character): עבד תחבלן, נער מאוהב, זקן נרגן ועוד.
לשון נקייה ביחס לזו של אריסטופאנס.
דוד בר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1870 ה'תר"ל טרנוב, האימפריה האוסטרו-הונגרית
 נרצח:  1942 (בגיל 72 בערך) גטו ורשה
 מקום פעילות:  נאשיילסק, גראבוב, אוזורקוב
 תקופת הפעילות:  ?–1942 
 השתייכות:  חסידות גור; אגודת ישראל
 רבותיו:  סבו הרב יוסף בֶּר
 חיבוריו:  זכר דוד
הרב דוד בֶּר (בכתיב יידי: בער או בעער; ה'תר"ל, 1870–1942) היה רב פולני שכיהן כרבה של אוזורקוב, סגן נשיא אגודת הרבנים בפולין וחבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל. נספה בגטו ורשה.
ביוגרפיה

נולד בטרנוב שבגליציה. אביו יששכר דב היה עשיר ולמדן, בנו של רבי יוסף ששימש כדיין ומורה צדק בטרנוב. למד תורה מפי סבו ובבית המדרש בטרנוב, וגילה כישרון רב. כשהגיע זמנו להתגייס לצבא האוסטרו-הונגרי, החליט להימלט מתחומי האימפריה כדי להתחמק מחובת הגיוס. בחסות חשכת הלילה הוא חצה את הגבול לפולין שהייתה אז חלק מהאימפריה הרוסית. הוא הגיע לעיר דוברה, שם כיהן דודו הרב צבי מאיר בר כרב המקום, ועזר לדודו בעריכת ספרו "אמרי הצבי" והבאתו לדפוס. לאחר נישואיו לימד תורה בנשלסק, ובסביבות 1895 או 1898 התקבל כרב בקהילת גראבוב. באותה תקופה החל לנסוע אל האדמו"ר מגור. קרוב לעשרים שנה כיהן כרב בגראבוב, וב-1913 נבחר לכהן כרבה של אוזורקוב הסמוכה ללודז', שם גם ניהל ישיבה לבחורים צעירים מהעיר ומסביבתה.
שמו החל להתפרסם מחוץ לגבולות קהילתו, ולא פעם שימש כבורר בסכסוכים בין יהודים מאוזורקוב ומחוצה לה. לאחר הקמת אגודת ישראל הצטרף לפעילויותיה, ובשנות ה-30 היה חבר מועצת גדולי התורה. כמו כן, נבחר לסגן נשיא אגודת הרבנים בפולין. במסגרת זו, חתם על מכתב של האגודה הקורא לנדות את הרב מאיר הלר מירושלים על שפגע בכבודו של הרבי מגור אברהם מרדכי אלתר.
לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה וכיבוש פולין בידי גרמניה הנאצית, נמלטו רבים מתושבי אוזורקוב. הרב בר עבר לגטו ורשה, שם חי שנים מספר אצל מחותנו הרב מנחם זמבה. ב-1942 נספה בגטו.
משפחתו ותלמידיו

היה נשוי לבתו של הגביר זאב וולף רינגווירץ מנשלסק. לאחר פטירתה נשא את בתו של רבי יעקב משה תאומים אב"ד נובידבור (נינו של רבי יצחק מאיר אלתר). לפי עדות המצויה ביד ושם, רעייתו הייתה ראצה לבית טימוב, ולהם נולדו שישה ילדים. אברהם טננבוים טוען כי שם משפחתה היה טיבען.
כל בניו נספו בשואה.
בנו הרב ישכר דב משה היה רבה של זדונסקה וולה. בנו שמואל אריה היה נשוי לבתו של הרב מנחם זמבה.
מתלמידיו בגראבוב היה הרב אליהו לסקובסקי, רב בטולישקוב, גלובנו וורטה.
מתלמידיו באוזרקוב היה ראובן אהרונוביץ, יליד העיר, לימים ראש העירייה השלישי של בני ברק.
כתביו

שרידים מכתביו שרדו את השואה וראו אור בקבצים שונים.
בשנת ה'תשנ"ח יצא לאור בבני ברק הספר זכר דוד ובו נדפסו חידושיו על סוגיות הש"ס ותשובות בהלכה (מכתב יד ומספרי חכמי דורו).
לקריאה נוספת

יהודה אריה לייב לוין הגאון רבי דוד בר הי"ד, בתוך: "מגילת פולין: ספר אוזרקוב", ירושלים-תל אביב תשכ"ז, עמ' 35 - 42. הודפס גם אצל יצחק לוין (עורך), אלה אזכרה: אוסף תולדות קדושי ת"ש-תש"ה, חלק ג, ניו יורק תשי"ט, עמ' 193 - 199.
דוד אברהם מנדלבוים (עורך), תולדות הגאון רבי דוד בער זצ"ל-הי"ד, בתוך: "זכר דוד", בני ברק תשנ"ח, עמ' יא-כח.
הערות שוליים

↑  פנחס זליג גליקסמן, רבי זאב ליפשיץ, לודז' תרצ"ד, עמ' מח
↑  גראבוב GRABOW, באתר מרכז מורשת יהדות פולין
↑  הד ההתנפלות על הרבי מגור בירושלים, הארץ, 3 באוקטובר 1927
↑  דף עד באתר יד ושם
↑  אברהם טננבוים, "הקברניט הנאמן", פרק ב' עמ' 9
↑  אלה אזכרה חלק ז, עמ' 196 - 172.
↑  יהושע אייבשיץ, בקרובי אקדש, ירושלים תשס"ה, עמ' 54 - 55
↑  האיש ופעולותיו, שערים, 7 בינואר 1955
↑  למשל: "בל יראה בחמץ של הקדש", נר מערבי ב, תשנ"א, עמ' מ-מג;
ולטר קאופמן

| --- | --- |

 לידה:  1 ביולי 1921 פרייבורג, רפובליקת באדן, רפובליקת ויימאר 
 פטירה:  4 בספטמבר 1980 (בגיל 59) פרינסטון, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  ויליאמס קולג', אוניברסיטת הרווארד 
 מוסדות:  אוניברסיטת פרינסטון 
 מונחה לדוקטורט:  פריטיוף ברגמן 
 זרם:  פילוסופיה קונטיננטלית, פילוסופיה מערבית 
 תחומי עניין:  אקזיסטנציאליזם, פילוסופיה של הדת, טרגדיה 
 עיסוק:  מתרגם, סופר, מרצה באוניברסיטה, פילוסוף, משורר 
 מדינה:  גרמניה, ארצות הברית 
 פרסים והוקרה:  פרס ליאו בק (1960) 
 
ולטר ארנולד קאופמן (בגרמנית: Walter Arnold Kaufmann;‏ 1 ביולי 1921 – 4 בספטמבר 1980) היה פילוסוף, מתרגם, משורר וצלם יהודי גרמני-אמריקאי. עסק רבות בפרידריך ניטשה, בגאורג הגל, באקזיסטנציאליזם ובפילוסופיה של הדת. הוא פעל להעלאת המודעות לתרומתם של הגל וניטשה בקרב הפילוסופים האנליטיים בארצות הברית, וריכוך העוינות כלפיהם. גם סגנונו היה יותר קולח ופרובוקטיבי מהנהוג בסביבתו המקצועית.
קורות חייו

קאופמן נולד בפרייבורג שבגרמניה לאם יהודייה ולאב ממוצא יהודי שהמיר דתו לנצרות. הוא גדל כנוצרי פרוטסטנטי, אולם החל לפקפק בשילוש הקדוש בגיל אחת-עשרה, החליט לקבל את היהדות ועזב בגיל שתים עשרה את הכנסייה באופן פורמלי. הוא קרא אודות הדת ולמד בשנים 1937–1938 בבית המדרש הגבוה ללימודי יהדות בברלין במטרה להפוך לרב. אולם בינואר 1939 היגר קאופמן לארצות הברית, בעקבות עליית הנאצים לשלטון בגרמניה. תוך לימודיו בוויליאמס קולג' הוא הפסיק להאמין באלוהים, אבל לא הפסיק להתעניין בדתות, לצד הפילוסופיה. במלחמת העולם השנייה שירת בחיל האוויר האמריקני ובשירות המודיעין הצבאי. לאחריה, השלים עבודת דוקטורט תוך שנתיים באוניברסיטת הרווארד. מ-1947 עד מותו לימד קאופמן פילוסופיה באוניברסיטת פרינסטון, וערך ביקורים באוניברסיטאות בהיידלברג, קנברה, והעברית.
יצירתו

עבודת הדוקטורט של קאופמן עסקה במשנתו של ניטשה בנוגע לערכים. דיסרטציה זו שימשה גרעין לספרו (1950) על ניטשה.
מאוחר יותר נתפרסמה יצירה רחבה ומקיפה יותר שלו: Discovering the Mind, ובה שלושה כרכים: (א) גתה, קאנט, והגל (ב) ניטשה, היידגר, ובובר (ג) פרויד לעומת אלפרד אדלר ויונג.
קאופמן תרגם מגרמנית לאנגלית כתבים מאת ניטשה, הגל, ליאו בק ומרטין בובר, וכן חלק מהמחזה "פאוסט" של גתה. הוא טען שהשפעתו של גתה על הפילוסופים הגרמנים במאה התשע-עשרה, דומה לזו של סוקרטס על הפילוסופיה היוונית. את ליאו בק, שהכיר מנעוריו והתכתב עמו, החשיב קאופמן לאחד הרבנים הגדולים של זמנו, ועם זאת שלל את היהדות הרפורמית כפשרנית וקונפורמיסטית.
את משנתו האישית, בתחומי המוסר והדת (או הכפירה בדת), תיאר קאופמן בשני ספרים: 'אמונתו של כופר' (1961) וכן 'ללא אשם וצדק: מחרדת החלטה לאוטונומיה' (1973). ארבעת הערכים להם הטיף כערכי החיים הנכונים: אמביציה תוך ענווה, אהבה, אומץ, וכנות.
על משנתו של הגל

על הגל הגן מטענותיו של קרל פופר, לפיהן שיטתו הפילוסופית אחראית במידה רבה להתפתחות אידאולוגיות טוטליטריות במאה ה-20, ולנאציזם בפרט. קאופמן הצביע על בעיות מתודולוגיות ופרשנויות בעייתיות בספרו של פופר החברה הפתוחה ואויביה, כגון שימוש בתרגומים חופשיים ומקטועים, חוסר עדויות נסיבתיות לכך שהגל השפיע על אנשים מסוימים, התעלמות מכתבים נאציים מקובלים (למשל של אלפרד רוזנברג) והפילוסופים שנידונים בהם (למשל ארתור שופנהאואר), כמו גם ממחקרים קודמים על הגל, התייחסות יתרה למניעיו של הגל וביטול כמה מדעותיו כמס שפתיים.
קאופמן התנגד לפרשנות כתבי הגל כהגנה על המלוכה הפרוסית. הוא ציין, כי הגל משתמש במושג "המדינה" לציון אוטופיה שתתגשם עם ההתפתחות ההיסטורית, ואילו מדינות נוכחיות הן בהכרח פחות צודקות. "המדינה" גם לא תהיה טוטליטרית כפי שפופר טוען, אלא תממש את החירות כמטרה עליונה ותשמור על שלטון החוק והזכויות המהותיות של כל בני האדם. הגל לא מעריך את "המדינה" והעמים השונים שבלטו במהלך ההיסטוריה על פי הצלחתם או עוצמתם, אלא מבקרם, בהשפעת הנצרות, באופן תוכני-מוסרי, וטוען שהצליחו בהתאם למידה בה איפשרו חירות אישית. מלבד זאת, הוא התנגד נחרצות ל"נאציונל-ליברליסטים", קבוצה לאומנית קיצונית בזמנו ולפילוסוף האנטישמי יאקוב פרידריך פריס (Fries), ותמך בשוויון זכויות ליהודים.
קאופמן מצא בהגל אישוש לאתאיזם שלו עצמו: אין לחפש ישות אלוהית הקיימת כביכול בעולמות אחרים מעבר לרוח הקיימת בעולמנו.
ביבליוגרפיה חלקית > בתרגום לעברית

ניטשה: פילוסוף, פסיכולוג, אנטיכרייסט, תרגם ישראל אלדד, הוצאת שוקן, תשמ"ג 1982.
ביבליוגרפיה חלקית > באנגלית > ספרים

(1950) Nietzsche: Philosopher, Psychologist, Antichrist
(1958) Critique of Religion and Philosophy
(1959) From Shakespeare to Existentialism
(1961) The Faith of a Heretic
(1962) Cain and Other Poems
(1965) Hegel: A Reinterpretation
(1968) Tragedy and Philosophy
(1973) Without Guilt and Justice: From Decidophobia to Autonomy
(1976) Existentialism, Religion, and Death:  Thirteen Essays
(1976) Religions in Four Dimensions
(1977) The Future of the Humanities
(1978) Man's Lot: A Trilogy , consisting of
Life at the Limits
Time is an Artist
What is Man?
Discovering the Mind. New York. (1980)
vol. 1 Goethe, Kant, and Hegel
vol. 2 Nietzsche, Heidegger, and Buber
vol. 3 Freud Versus Adler and Jung
לקריאה נוספת

יוחנן גלוקר, ‏זיכרון לראשונים: וולטר קאופמן, קתרסיס 9, אביב תשס"ט 2008, עמ' 134–136.
הערות שוליים

↑  Walter A. Kaufmann, The Faith of a Heretic: Updated Edition, Princeton University Press, 2015-06-09, ISBN 978-0-691-16548-6. (באנגלית)
↑  Kaufmann, W., The Faith of a Heretic, Harper's Magazine, February 1959
↑  Kaufmann, W., The Hegel Myth and Its Method, in From Shakespeare to Existentialism: Studies in Poetry, Religion, and Philosophy, Boston 1959, page 88-119, Chapter 7
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007285209605171  PLWABN: 9810587491905606  BIBSYS: 97001398  BNE: XX985846  BnF: cb123010513 (data)  CANTIC: a10108440  GND: 128630329  ISNI: 0000 0003 6709 8439  LCCN: n79081320  LNB: 000002572  NDL: 00445289  NKC: skuk0003353  NLA: 35795121  NLG: 70575  NLK: KAC199614514  NSK: 000508455  NTA: 068473702  PIC: 310860  RERO: 02-A000097429  SELIBR: 193076  SNAC: w6wt14f1  SUDOC: 031877885  VcBA: 495/26612  VIAF: 230545509   WorldCat (עם VIAF): 230545509
מיכל סנונית

| --- | --- |

 לידה:  16 ביולי 1940 (בת 84) עין החורש, פלשתינה (א"י) 
 שם לידה:  Michal Lerner = מיכל לרנר 
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  משוררת, סופרת לילדים, עיתונאית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 שפות היצירה:  עברית, אנגלית 
 בן או בת זוג:  צבי אל-פלג 
 צאצאים:  טל סנונית 
 
מיכל סנונית (נולדה ב-1940) היא משוררת, סופרת לילדים, ועיתונאית ישראלית.
ביוגרפיה

מיכל סנונית נולדה וגדלה בקיבוץ עין החורש שבעמק חפר. אביה, ממשפחת לרנר - יהלומנים אמידים מאנטוורפן ואמה, גם היא יוצאת בלגיה, היו ממייסדי הקיבוץ.
בנערותה עבדה כרועת צאן בקיבוץ. לאחר שירותה הצבאי חזרה לקיבוץ והחלה ללמוד ספרות ותיאטרון.
קריירה מקצועית

סנונית החלה את כתיבתה כבר בגיל צעיר, והוריה שמרו מחברות שירים וסיפורים שלה, כבר מכיתה ג',
לאחר שסיימה את לימודיה, עבדה כעיתונאית בעיתון "על המשמר", במסגרתו ניהלה ראיונות וערכה את נושאי התרבות, ובמשך כארבע שנים ערכה את המוסף השבועי שלו "חותם".
במשך שנים רבות עבדה סנונית במסגרת "אמנות לעם", מרצה ומשוחחת עם ילדים ותלמידים בכל הארץ בנושאי ספרות.
היא כתבה 12 ספרי שירה לקוראים מבוגרים, שזכו להצלחה רבה, וספרים רבים לילדים, בהם עבדה עם מיטב המאיירים. ספריה לילדים זכו לתפוצה רבה.
בשנת 2021 קיבצה 500 שירים מפרי עטה במשך כ-55 שנים בספרה "שירת מיכל - כל השירים"
קריירה מקצועית > ציפור הנפש

בשנת 1985, בזמן שהותה באיטליה, כתבה סנונית את הספר "ציפור הנפש". במקור נכתב הספר לילדים, ועד מהרה תורגם לעשרות שפות, הפך לרב-מכר בינלאומי וזכה בפרסים רבים. בישראל נמכר הספר בכ-100 אלף עותקים תוך פחות משנתיים. בשנת 1986 הוא עובד להצגה על ידי דניאלה מיכאלי, רחל שיין ארגמן ומיכל ורד, הן גם הפיקו לאחר מכן קלטת וידאו של ההצגה, שיצאה ב-1991. בינואר 1988 יצא אלבום של יוסי בנאי ונורית גלרון המבוסס על הספר, הכולל שירים שהולחנו על ידי אילן וירצברג ויוני רכטר וקטעי קריינות של יוסי בנאי. בשנת 1993 זכה הספר במקום הראשון בעולם בתחרות לספרי ילדים. בשנת 2004 הופקה סדרת אנימציה על פי הספר. בשנת 2009 עלה שוב כמחזה בפסטיבל ישראל, שזכה לביקורות אוהדות.
קריירה מקצועית > משיריה שהולחנו

"תחת עץ האהבה" (לחן: אילן וירצברג, ביצוע: נורית גלרון ויוסי בנאי), "בסוף כל הדרכים" (לחן: דרורה חבקין, ביצוע: הפרברים), "כשנגעת בי" (לחן: יסמין אבן, ביצוע: יסמין אבן וסימה לוי דוכין). בשנת 2008 עובד ספרה "ירמיאו החתול" ליצירה מוזיקלית שהלחין אייל באט וביצעה התזמורת הקאמרית הישראלית.
פרסים

1993, מקום ראשון בעולם בתחרות לספרות ילדים, על ספרה "ציפור הנפש"
2005, פרס ראש הממשלה
פרס קרן יהושע רבינוביץ לאומנויות תל אביב
2014, "פרס רנה לי" לזכרה של המשוררת, הפרוזאיקונית והחוקרת פרופסור רנה לי, בחסות איגוד כללי של סופרים בישראל.
חיים אישיים

דודה מצד אביה נספה בשואה, ואביה הקפיד לשמור על שם משפחתם לרנר, לזכרו, למרות הבקשה לעברות השם באותם ימים בארץ
סנונית הייתה חברה בעין החורש כ-20 שנה. נישאה ליהודה סנונית (הנדסאי בניין), שהיה ילד חוץ בקיבוץ שלה, ולהם 7 נכדים משלושת ילדיהם: השחיין ושחקן הכדורמים טל סנונית, לליב, מנכ"לית הקרן לפיתוח לוד, ותמר פורר-סנונית, שופטת לענייני משפחה
נישאה נישואים שניים לצבי אל-פלג, עד לפטירתו ב-2015. אחותה היא העיתונאית ניבה לניר.
מתגוררת בתל אביב.