stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ויליאם או'דוויר
ביוגרפיה

נולד בבוהולה (אנ'), במחוז מאיו באירלנד. היגר לארצות הברית ב-1910, שם תחילה עבד כפועל, ואחר כך כקצין במשטרת ניו יורק. בשנת 1923 השלים תואר במשפטים באוניברסיטת פורדהם (אנ'). לאחר מכן עבד במשרד עורכי דין פרטי, ואחר כך כשופט. ב-1939 נבחר אודוויר לתובע המחוזי של ברוקלין.
אחרי שהפסיד בבחירות לראשות העיר ניו יורק ב-1941 לפיורלו לה גוארדיה, התגייס לצבא והגיע לדרגת תת-אלוף. הוא כיהן כחבר ועדת המפקחים של בעלות הברית באיטליה ובינואר 1945 מונה לראש המועצה האמריקנית לפליטי מלחמה. בתחילת פברואר 1945 הוא אמר שידרוש מהנשיא לחזור על האזהרה שפושעי המלחמה יועמדו לדין על פשעים נגד אזרחי ארצותיהם.
בנובמבר 1945 נבחר או'דוויר לראש העיר, בתמיכת ארגון טמאני הול, והחליף את לה-גוארדיה, שלא התמודד בשנית. הוא מינה את רוברט מוזס למנהל מחלקת התכנון של עיריית ניו יורק. כמו כן פעל להקמת מטה האומות המאוחדות במנהטן. בנובמבר 1949 הוא נבחר לכהונה שנייה. תקופת כהונתו השנייה של או'דוויר לוותה בחשיפת פרשיות שחיתות רבות. והוא התפטר ב-31 באוגוסט 1950.
עם התפטרותו מראשות העיר הנשיא הארי טרומן מינהו לשגריר ארצות הברית במקסיקו. בשנת 1951 הוא שב לזמן קצר לניו יורק על מנת להעיד על קשריו לפשע מאורגן, האשמות שליוו אותו עד יומו האחרון. ביוני 1952 התפרסמה במקסיקו סדרת כתבות שהאשימה את או'דוויר בקשרים עם המאפיה. ב-6 בדצמבר 1952, התפטר מתפקידו כשגריר. הוא נשאר במקסיקו ועבד בייעוץ משפטי, כדי לא להחקר על קשריו עם העולם התחתון. בשנת 1960 הוא שב לניו יורק.
בשנת 1946 נפגש עם נציגים של יהדות פולין ופעל לסייע ליהודים בפולין לאחר השואה.
בתחילת 1948 פעל למען הקמת מדינת ישראל ובין השאר נפגש עם הנשיא טרומן כדי לבקש ממנו לבטל את האמברגו על משלוח נשק לישראל.
ביקר בישראל למשך 34 יום בשנת 1951. סייע לקהילה היהודית בניו יורק בארגון המצעד הראשון להקמת מדינת ישראל.
או'דוויר מת ב-24 נובמבר 1964 בבית החולים בית ישראל כתוצאה מאי ספיקת לב. הוא נקבר בבית הקברות הלאומי בארלינגטון.
הערות שוליים

↑  אודווייאר־ראש המועצה האמריקנית לפליטי מלחמה, המשקיף, 30 בינואר 1945
↑  הרבדט פל פוטר אבל ראש מועצת פליטי המלחמה דורש הענשת הנאצים על פשעיהם נגד יהודי גרמניה, המשקיף, 2 בפברואר 1945
↑  אודוויאר ראש עיריית ניו יורק, הארץ, 8 בנובמבר 1945
↑  להמאן - דאליס, הד-המזרח, 18 בנובמבר 1949
↑  מכל העולם, דבר, 16 באוגוסט 1950
↑  ישעיהו אוסטרי דן, וויליאם או'דווייר הדיפלומאט בסימן שאלה, על המשמר, 19 ביוני 1952
↑  ניקסון סירב להפגש עם השגריר אודוייר, שערים, 2 בדצמבר 1952
↑  אודווייר מודה בעקיפין באשמות שהוטחו נגדו, חרות, 22 בפברואר 1953
↑  בתפוצות, לחייל, 7 ביוני 1946
100 אלף יהודים פולנים חזרו כבר מס.ס.ס.ר, לחייל, 16 ביוני 1946
↑  והציונים על טרומאן, מעריב, 3 במרץ 1948
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007273662705171  GND: 1135920753  ISNI: 0000 0000 6326 4215  LCCN: n79091923  NARA: 10583206  SNAC: w6g16fsg  Trove: 817087  VIAF: 3754722   WorldCat (עם VIAF): 3754722
דניס ג'ונסון (כדורסלן)

| --- | --- |

דניס ג'ונסון במדי בוסטון סלטיקס
 לידה:  18 בספטמבר 1954 סן פדרו שבקליפורניה
 פטירה:  22 בפברואר 2007 (בגיל 52) אוסטין, ארצות הברית 
 עמדה:  קלע
 גובה:  1.93 מטר
 מספר:  3, 24
 מכללה:  אוניברסיטת פפרדיין
 דראפט:  בחירה מספר 29, 1976 סיאטל סופרסוניקס
 היכל התהילה:  נבחר כשחקן בשנת 2010
 קבוצות כשחקן
 1976–1980   1980–1983   1983–1990:  סיאטל סופרסוניקס   פיניקס סאנס   בוסטון סלטיקס
 הישגים כשחקן
 3 אליפויות NBA‏ (1979, 1984, 1986)   MVP של סדרת הגמר (1979)   החמישייה הראשונה של העונה (1981)   החמישייה השנייה של העונה (1980)   חמישיית ההגנה הראשונה (1979–1983, 1987)   חמישיית ההגנה השנייה (1984–1986)   5 בחירות למשחק האולסטאר (1979–1982, 1985)
 
דניס ויין ג'ונסון (באנגלית: Dennis Wayne Johnson;‏ 18 בספטמבר 1954 – 22 בפברואר 2007), שנודע בכינוי די ג'יי, היה כדורסלן אמריקאי ששיחק בעמדות הקלע בליגת ה-NBA. בצעירותו היה מבוגרי בית ספר תיכון דומינגז, מכללת לוס אנג'לס הרבור ואוניברסיטת פפרדיין, בטרם עבר ל-NBA ושיחק בקבוצות סיאטל סופרסוניקס, פיניקס סאנס ובוסטון סלטיקס. ג'ונסון נחשב לאחד מהשומרים ההגנתיים הטובים בליגה בדורו, ולאורך הקריירה שלו אף ביצע מהלכים מכריעים רבים בסיומם של משחקי פלייאוף.
ג'ונסון נבחר במקום ה-26 בדראפט ה-NBA בשנת 1976 על ידי סיאטל סופרסוניקס, והחל את הקריירה שלו בעמדת הקלע. הוא הוביל את סיאטל לזכייה באליפות ה-NBA היחידה בתולדותיה בשנת 1979, ואף זכה בתואר ה-MVP של סדרת הגמר של הליגה. לאחר ששיחק במשך תקופה קצרה בפיניקס סאנס הוא הפך לרכז הפותח של בוסטון סלטיקס, עמה זכה בשתי אליפויות נוספות בשנים 1984 ו-1986. במהלך הקריירה שלו זכה ג'ונסון בחמש השתתפויות במשחק האולסטאר של ה-NBA, בבחירה אחת לחמישייה הראשונה של העונה ואחת לחמישייה השנייה, וכן תשע בחירות רצופות לאחת מחמישיות ההגנה של העונה.
כהוקרה על הישגיו הרבים במדיה, תלתה בוסטון את מספר חולצתו של ג'ונסון (3) באולמה, כשמשמעות הדבר היא שאף שחקן לא יילבש את החולצה עם מספר זה. הוא הוכנס להיכל התהילה של הכדורסל בשנת 2010. ג'ונסון נחשב בעיני פרשני כדורסל רבים לאחד מהשחקנים הגדולים ביותר שלא זכו להערכה רבה מספיק ביחס ליכולתם ולהישגיהם על המגרש.‏
ראשית חייו

דניס ג'ונסון נולד בקומפטון שבלוס אנג'לס, קליפורניה לעובדת סוציאלית ולבנאי, והיה השמיני מבין שישה-עשר ילדיהם. בתחילה היה ג'ונסון חובב גדול של בייסבול ובהמשך למד מאביו לשחק גם כדורסל, אך נראה היה כי אין לו את הממדים הגופניים והכישרון על מנת להצליח במשחק - כאשר למד בבית ספר תיכון דומינגז גובהו היה נמוך ביחס לחבריו לקבוצה והוא שותף, לדבריו, כשתי דקות בלבד בכל משחק. לאחר סיום לימודיו בתיכון הוא עבד במספר משרות תמורת שכר נמוך, ובמקביל השתתף יחד עם אחיו במשחקים במסגרת ליגת קיץ. במהלך תקופה זו הוא צמח לגובה במידה רבה, ובנוסף פיתח יכולת גופנית המאפשרת לו לקפוץ ללקיחת ריבאונדים מעל שחקנים הגבוהים ממנו.
כאשר שיחק ג'ונסון כדורסל רחוב צפה בו ג'ים ווייט, מאמן הכדורסל של מכללת לוס אנג'לס הרבור, וחש כי יש לשחקן יכולת הגנתית עילאית. בעקבות כך הצטרף ג'ונסון, לבקשתו של ווייט, לנבחרת הכדורסל של המכללה. ג'ונסון התפתח עד מהרה לקלע כשרוני ומבטיח, והוביל את מכללת הרבור לזכייה באליפות ליגת המכללות המחוזית לאחר שהעמיד ממוצעים של 18.3 נקודות ו-12 ריבאונדים למשחק. עם זאת, הוא היה בעייתי מבחינה משמעותית ונקלע מספר פעמים לסכסוכים עם ווייט, שבעקבותיהם הושעה שלוש פעמים מסגל הקבוצה במשך שנתיים.
לקראת סיום קריירת המכללות שלו קיבל ג'ונסון הצעה למלגת כדורסל הן מאוניברסיטת אזוסה פסיפיק והן מאוניברסיטת פפרדיין, ובחר לבסוף בפפרדיין. בשנה היחידה שלו באוניברסיטה הוא העמיד ממוצעים של 15.7 נקודות, 5.8 ריבאונדים ו-3.3 אסיסטים למשחק, ופיתח תדמית של שומר חזק במיוחד בהגנה. לאחר אותה שנה, ב-1976, הוא הציע את מועמדותו לבחירה בדראפט ה-NBA, אך בעצמו הטיל ספק בסיכוי שייבחר על ידי קבוצה כלשהי - קבוצות ה-NBA נמנעו לרוב מבחירת שחקנים בעלי אופי בעייתי מסוגו של ג'ונסון.
קריירה ב-NBA > סיאטל סופרסוניקס

בדראפט ה-NBA של 1976 נבחר ג'ונסון במקום ה-29 על ידי סיאטל סופרסוניקס, וחתם בקבוצה על חוזה לארבע שנים לפיו קיבל 4.5 מיליון דולר בעונה הראשונה ו-9 מיליון בכל אחת מהעונות הבאות. בעונתו הראשונה ב-NBA, עונת 1976/1977, שיחק ג'ונסון בתור מחליף לצמד הקלעים הוותיקים של סיאטל, סליק ווטס ופרד בראון, והשיג ממוצעים של 9.2 נקודות ו-5.1 אסיסטים למשחק. הקבוצה סיימה באותה עונה עם מאזן של 40 ניצחונות ו-42 הפסדים ולא העפילה למשחקי הפלייאוף, מה שהוביל להתפטרות המאמן ביל ראסל. בעונה הבאה, הפסידה סיאטל ב-17 מתוך 22 משחקיה הראשונים תחת המאמן בוב הופקינס. הופקינס הוחלף בתפקיד המאמן על ידי לני וילקינס, שנתן לג'ונסון מקום בחמישייה הפותחת של הקבוצה לצד גאס ויליאמס. ג'ונסון התאים לתפקידו החדש כשחקן פותח ושיפר את ממוצעיו באותה עונה ל-12.7 נקודות ו-2.8 אסיסטים למשחק. באותה תקופה שיחק ג'ונסון בעמדת הקלע ונודע ביכולת ההטבעה החזקה שלו, בניגוד לתפקיד המחושב יותר שקיבל בחלק המאוחר של הקריירה. מאחר שבסיאטל שיחקו שני שחקנים נוספים בשם ג'ונסון, ג'ון ג'ונסון ו-ויני ג'ונסון, כרוז הקבוצה נהג לקרוא לו "די ג'יי" על מנת להבדיל בין השחקנים וכך קיבל ג'ונסון את כינויו.
את אותה עונה סיימה סיאטל בצורה טובה עם מאזן של 47 ניצחונות ו-35 הפסדים בסיום העונה הסדירה, והעפילה למשחקי הפלייאוף של 1978. ג'ונסון סייע לקבוצה לנצח בפלייאוף את לוס אנג'לס לייקרס, את האלופה המכהנת פורטלנד טרייל בלייזרס ואת דנוור נאגטס, והעפיל עמה לסדרת הגמר שם פגשה הקבוצה את וושינגטון בולטס. סיאטל הייתה קרובה לניצחון באותה סדרה כאשר עלתה ליתרון של 2-3; במשחק השלישי בסדרה שהסתיים בניצחון 92–93 של סיאטל רשם ג'ונסון שבע חסימות - כמות החסימות הגבוהה ביותר לקלע בתולדות סדרת הגמר של ה-NBA.‏ אף על פי כן, סיאטל הפסידה בסדרת הגמר בתום שבעה משחקים, בעיקר בשל יכולת הקליעה הירודה שהציג ג'ונסון במשחק השביעי, בו החטיא את כל 14 זריקותיו מהשדה. לאחר אותו משחק הצהיר ג'ונסון כי לא יחזור פעם נוספת על התצוגה הרעה, וכי משחק זה מהווה שיעור חשוב בדרך להפיכתו לכדורסלן טוב יותר.
בעונת 1978/1979 הצליח ג'ונסון לזכות עם סיאטל באליפות ה-NBA הראשונה שלו. לאחר שזכתה באליפות הבית הפאסיפי עם מאזן של 52 ניצחונות ו-30 הפסדים, פגשה הקבוצה את וושינגטון בולטס בסדרת גמר הפלייאוף שנה שנייה ברציפות. לאחר הפסד במשחק הראשון בסדרה ניצחה סיאטל בארבעת המשחקים הבאים וזכתה באליפות, בהובלתו של ג'ונסון, שהעמיד ממוצעים של קרוב ל-23 נקודות, 6 ריבאונדים ו-6 אסיסטים למשחק בסדרה. ג'ונסון קלע 32 נקודות בניצחון קבוצתו בהארכה במשחק הרביעי בסדרה, וזכה בתואר ה-MVP של סדרת הגמר ב-NBA. באותה עונה ביסס ג'ונסון את מעמדו כאחד מהקלעים הטובים בליגה; הוא השיג באותה עונה ממוצעים של 15.9 נקודות ו-3.5 אסיסטים למשחק, השתתף לראשונה במשחק האולסטאר ונבחר לחמישיית ההגנה הראשונה של העונה.
בעונת 1979/1980 שיפר ג'ונסון את ממוצעיו ל-19 נקודות ו-4.1 אסיסטים למשחק, השתתף במשחק האולסטאר השני שלו ונבחר לתוארי החמישייה השנייה של העונה וחמישיית ההגנה הראשונה של העונה. אף על פי כן, סיאטל הודחה בשלב גמר המערב בפלייאוף על ידי לוס אנג'לס לייקרס, אשר שחקניה המובילים היו מג'יק ג'ונסון וכרים עבדול-ג'באר. בשל הכישרון הקבוצתי הרב שהיה לסיאטל, ג'ונסון הגדיר את הפסד זה כאחד מהאכזבות הגדולות ביותר בקריירה שלו. במהלך העונה הרבה ג'ונסון להיכנס לסכסוכים עם המאמן וילקינס, ובשל כך, בין היתר, הוא הועבר בסיומה לקבוצת פיניקס סאנס בתמורה לפול וסטפאל ובחירות דראפט. סיאטל נחלשה במידה רבה בעונות הבאות לאחר עזיבתו של ג'ונסון.
קריירה ב-NBA > פיניקס סאנס

ג'ונסון שיחק בפיניקס במשך שלוש עונות, והמשיך לבסס עצמו כשחקן רב יכולות. הוא היה שחקן ההגנה הקשוח והמצטיין של הקבוצה וקלע בין 14–20 נקודות בממוצע למשחק בכל עונה, כשלשיאו הגיע בעונת 1981/1982, עת השיג ממוצעים של 19.5 נקודות, 4.6 אסיסטים ו-5.1 ריבאונדים למשחק. באותה תקופה שיחק ג'ונסון בעמדת הקלע והחזיק בתפקיד הקולע המוביל של הקבוצה, בניגוד לאופציה שנייה או שלישית בקליעה כפי שהיה בסיאטל. כשחקן פיניקס נבחר ג'ונסון לחמישייה הראשונה של העונה ב-1981, השתתף בשני משחקי אולסטאר נוספים בשנים 1981 ו-1982, ונבחר שלוש פעמים רצופות לחמישיית ההגנה הראשונה של העונה.
בשתי עונותיו הראשונות בקבוצה סייע ג'ונסון לפיניקס להגיע להצלחה יחסית בדמות שתי העפלות רצופות לשלב חצי גמר המערב, אך בעונת 1982/1983 הודח עמה כבר בסיבוב הראשון של הפלייאוף, על ידי דנוור נאגטס. לקראת סיום תקופתו בפיניקס מעמדו של ג'ונסון בקבוצה התערער - בדומה לתקופתו בסיאטל הוא הסתכסך לעיתים עם המאמן ג'ון מקלאוד, ולבסוף הועבר על ידי המנהל המקצועי של הקבוצה, ג'רי קולאנג'לו, לקבוצת בוסטון סלטיקס, כאשר ריק רובי עבר תמורתו לפיניקס יחד עם בחירות דראפט. גם פיניקס נחלשה בשנים שלאחר עזיבת ג'ונסון, על אף צירופו של רובי.
קריירה ב-NBA > לאחר הפרישה

לאחר פרישתו ממשחק עבד ג'ונסון כסקאוט עבור בוסטון סלטיקס. ב-1993 הוא מונה לעוזר המאמן של הקבוצה, תפקיד בו החזיק עד שנת 1997. לאחר שבמשך מספר שנים נותר מחוץ ל-NBA, מונה ג'ונסון לעוזר המאמן של לוס אנג'לס קליפרס בשנת 2000, והחזיק בתפקיד במשך ארבע שנים. במשך 24 משחקים בסיום עונת 2002/2003 שימש ג'ונסון כמאמן הראשי הזמני של הקבוצה, לאחר פיטוריו של אלווין ג'נטרי. מאוחר יותר הוא עבד כסקאוט עבור פורטלנד טרייל בלייזרס, ובשנת 2004 מונה למאמן קבוצת פלורידה פליים מהליגת הפיתוח של ה-NBA. כעבור שנה הוא עבר לאמן את אוסטין טורוס מאותה ליגה.
ב-22 בפברואר 2007 מת ג'ונסון בפתאומיות, לאחר שלקה בהתקף לב והתמוטט בסיום אימון של אוסטין טורוס. לאחר שפונה לבית חולים קרוב, הוא לא שרד את התקף הלב, ורופאיו הוציאו הודעה על מותו. ג'ונסון הותיר אחריו אישה ובן אחד. לאחר מותו אמר עליו חברו לקבוצה בבוסטון, דני איינג': "הוא אחד מהשחקנים הבלתי מוערכים הגדולים בהיסטוריה ואחד מטובי השחקנים של בוסטון", ואילו ביל למבייר, יריבו מדטרויט פיסטונס, אמר עליו: "שחקן גדול במועדון גדול".
מורשת

במהלך הקריירה שלו השתתף ג'ונסון ב-1,100 משחקי NBA, בהם קלע 15,535 נקודות, הוריד 4,249 ריבאונדים ומסר 5,499 אסיסטים - ממוצעי קריירה של 14.1 נקודות, 3.9 ריבאונדים ו-5 אסיסטים למשחק. הוא נודע כשחקן הגנה חזק ונבחר תשע פעמים רצופות לחמישיית ההגנה הראשונה או לחמישיית ההגנה השנייה של העונה. ג'ונסון התפרסם גם כשחקן המצטיין ברגעים המכריעים והחשובים של משחקים, כדוגמת קליעת 32 נקודות עבור סיאטל סופרסוניקס במשחק הרביעי בסדרת הגמר של 1979, השמירה ההגנתית הצמודה שהפגין מול מג'יק ג'ונסון מלוס אנג'לס לייקרס בסדרת הגמר של 1984, וקליעת סל ניצחון בשנייה האחרונה, כתוצאה מחטיפה של לארי בירד, בסדרת גמר המזרח ב-1987.
ג'ונסון זכה לשבחים מפי אנשי כדורסל רבים כשחקן רב יכולות וכזה המתמחה בכל תחומי המשחק. הוא נודע גם בשל כוח העמידות שלו - ב-14 עונותיו ב-NBA הוא החמיץ 48 משחקים בלבד של קבוצותיו, וכן השתתף ב-180 משחקים במסגרת הפלייאוף, הכמות ה-11 בגובהה בהיסטוריה. בעת פרישתו היה ג'ונסון אחד מ-11 שחקנים בלבד בתולדות ה-NBA שקלעו לפחות 15,000 נקודות והורידו לפחות 5,000 ריבאונדים במהלך הקריירה.
ב-13 בדצמבר 1991 הודיעה בוסטון סלטיקס כי היא תולה את מספר החולצה של ג'ונסון (3), כלומר, אף שחקן לא יילבש את החולצה עם מספר זה. לאחר הודעה זו אמר ג'ונסון כי תליית מספר חולצתו נותנת לו הרגשה ייחודית, וכי הוא יישאר תמיד אוהד של בוסטון. עם זאת, במשך כל חייו ג'ונסון לא זכה להיכנס להיכל התהילה של הכדורסל. פרשן ESPN, ביל סימונס, כינה את אי-הכנסתו של ג'ונסון להיכל התהילה כ"עוול מתמשך", והסביר את עמדתו בכך שג'ו דיומרס, שבדומה לג'ונסון הצטיין גם הוא במשחק ההגנה יותר מאשר בקליעה ולא היה שחקן כדורסל טוב יותר, הוכנס להיכל התהילה, בניגוד לג'ונסון. אחד מחבריו לקבוצה, קן שולר, אמר כי ג'ונסון הוא אחד מהשחקנים הראשונים שהיה מכניס להיכל התהילה. עם זאת, בשנת 2010 הוכנס ג'ונסון להיכל התהילה של הכדורסל. לארי בירד, שבעצמו נכלל בהיכל התהילה, שיבח את ג'ונסון באופן קיצוני כאשר תיאר אותו כשחקן הטוב ביותר ששיחק לצידו באוטוביוגרפיה שלו בשם "Drive".
באוקטובר 2007 נחנך מרכז למידה על שמו של ג'ונסון בסניף הראשי של ימק"א במחוז בוסטון רבתי. מספר כדורסלני עבר, בנוסף לבני משפחתו של ג'ונסון ונציגים של ימק"א, נכחו בטקס החניכה המיוחד.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  ESPN, "The Sports Guy: RIP, DJ"
↑  ESPN, "Hall of Fame still neglecting a few greats"
1 2 3 4 5 6 7 8  NBA.com, "Dennis Johnson Bio"
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Celtic-nation.com, "The Long Shot: The Dennis Johnson Interview", 1.10.2002
1 2 3 4  ESPN, "Shouler: DJ deserving of praise"
↑  Schey, Bill. "D.J. had yen for big shots, big-time 'D'". The News Tribune: p. C.1
↑  USA Today, "NBA Finals records"
↑  basketball-reference.com, "1979 NBA Finals Composite Box Score"
↑  basketball-reference.com, "Phoenix Suns Team Indexs"
↑  NBA.com, "Larry Bird Bio"
1 2 3  The New York Times, Dennis Johnson, 52, N.B.A. Defensive Wizard, Dies, 23.02.2007
↑  NBA.com, "Larry Bird & M.L. Carr Open WARM2Kids Learning Center in Memory of Teammate Dennis Johnson", 26.10.2007
קלטניסטה

ערך זה עוסק בעיר בסיציליה. אם התכוונתם לנפה בה שוכנת העיר, ראו .
| --- | --- |
סמל קלטניסטהסמל קלטניסטה

 מדינה:  איטליה איטליה
 מחוז:  סיציליה סיציליה
 נפה:  קלטניסטה
 ראש העיר:  Michele Campisi
 תאריך ייסוד:  המאה ה-8 לפנה"ס
 שטח:  416 קמ"ר
 גובה:  568 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  58,532 (1 בינואר 2023)
  ‑ צפיפות:  146 נפש לקמ"ר (2004)
 קואורדינטות:  37°29′29″N 14°03′45″E﻿ / ﻿37.491472222222°N 14.062444444444°E﻿ / 37.491472222222; 14.062444444444 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.comune.caltanissetta.it
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת איטליה מוגדלת) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןקלטניסטה(למפת איטליה רגילה) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןקלטניסטה(למפת סיציליה רגילה) פלרמו קטניה מסינה סירקוזה מרסלה ג'לה רגוזה טרפאני אטנה ק. מלטה הים היוני  הים הטירני הים התיכוןקלטניסטה(למפת סיציליה מוגדלת) פלרמו קטניה מסינה סירקוזה מרסלה ג'לה רגוזה טרפאני אטנה ק. מלטה הים היוני  הים הטירני הים התיכוןקלטניסטה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קלטניסטה (באיטלקית: Caltanissetta; בסיציליאנית: Nissa) היא עיר בסיציליה שבאיטליה, ומשמשת כבירת נפת קלטניסטה. העיר, שבה 60,692 תושבים, הוקמה על ידי הפיניקים ב-406 לפנה"ס, בשם "קסטרה ניסיה" (Castra Nissia) שמשמעו, "ארמון הנשים". העיר נכבשה בשנת 829 על ידי המוסלמים, שכינו אותה "חאלד-א-ניסה" (Khalad an-Nisa). בשנת 1086 נכבשה העיר על ידי הנורמנים. תקופת הזוהר של העיר הייתה בעת בה שגשגה באזור זה כריית הגפרית. המכרות הפסיקו פעילותם ב-1988. זוהי העיר ה-14 בגודלה באיטליה לפי שטח, העיר השישית בגובהה באיטליה לפי גובה (568 מ'), הגובה השני בגובהו בסיציליה אחרי העיר אנה.
ערים תאומות

לעיר 2 ערים תאמות:
ארצות הברית ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית
איטליה רג'ו די קלבריה, קלבריה, איטליה
הערות שוליים

↑  גרסאות אחרות הן   Cartanissitta  ,Caltanissitta, Caltanissetta, או Cartanissetta.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564319905171  BnF: cb12228708t (data)  GND: 4229141-0  LCCN: n80046127  MusicBrainz: 8a00716d-e05a-4cb3-915e-c7de7fc99f99  NKC: ge1168316  VIAF: 133686903   WorldCat (עם VIAF): 133686903 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים באיטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מלאכים (קבוצה חסידית)

המלאכים היא קבוצה חסידית קטנה שהתפלגה מחסידות חב"ד, השוכנת בוויליאמסבורג ובמונסי. מייסד הקבוצה הוא הרב דובער לוין. הקבוצה מחזיקה בהשקפה המבוססת על תורת חב"ד בדורות הראשונים, עד האדמו"ר הרביעי רבי שמואל שניאורסון. אנשיה מאופיינים גם בהתנגדות קנאית לציונות.
היסטוריה

המנהיג הראשון של הקבוצה היה הרב חיים אברהם דוב בער לוין הכהן, המכונה "המלאך", שהיגר לניו יורק בשנת 1923. הוא היה חסיד של רבי שמואל שניאורסון, אולם התנגד לבנו, רבי שלום דובער שניאורסון. בהגיעו לניו יורק מונה לוין לרב קהילת 'נוסח האר"י' בברונקס. הרב שרגא פייבל מנדלוביץ', ראש מתיבתא תורה ודעת, למד עימו תניא, ועודד את תלמידי הישיבה לבקרו וללמוד ממנו. "תורה ודעת" שילבה בין קרבה לרעיונות תורה עם דרך ארץ למסורות המזרח-אירופאיות, ושירתה קהל של מהגרים ששאפו להיטמע באמריקה. קבוצה מבין התלמידים שביקרו אצל "המלאך" החלו להעריץ אותו, ובהשפעתו החלו לאמץ לבוש חסידי, האריכו את פאותיהם וגידלו זקנים. התפתחות כזו בקרב ילידי ארצות הברית הייתה חסרת תקדים, ועוררה את מורת רוחם של הורי שאר התלמידים ב"תורה ודעת", שחששו שילדיהם יושפעו מהחבורה, שכונתה "מלאכים". הרב מנדלוביץ' הורה להם לעזוב את הישיבה. בשנת 1936 עזבו "המלאכים" את ישיבת תורה ודעת והקימו ישיבה חדשה בשם "נתיבות עולם".
קבוצת "המלאכים" למדה את תורת חב"ד המוקדמת, ללא ספריהם של אדמו"רי חב"ד האחרונים, מהרב שלום דובער שניאורסון ואילך. השקפת הקבוצה היא אנטי ציונית, בדומה לחסידות סאטמר.
לאחר מותו של הרב לוין בשנת 1938 מילא הרב יעקב שור את מקומו. בחלוף השנים הקבוצה התדלדלה. רבים מצאצאי ה"מלאכים" הצטרפו לחסידות סאטמר בשל השקפותיהם הדומות, ואחרים חזרו לזרם המרכזי של חסידות חב"ד.
ישיבת נתיבות עולם נמצאת בשכונת ויליאמסבורג. היא התנהלה על ידי הרב מאיר ווברמן. באמצע העשור הראשון של המאה ה-21 החליפו בנו הרב מרדכי זאב, איש נטורי קרתא.
מנהיגה הנוכחי של הקבוצה הוא הרב מלך פלור ממונסי.
הערות שוליים

1 2  Hasidic people: a place in the new world, עמ' 21–26. עמ' 26: Jerome R. Mintz - 1992 "They were too conscious of the Malach's sense of rejection from Lubavitch. Instead, new leadership of the M'lochim came from within the group. Rabbi Yankev Schor, one of the early students, was named as rabbi, but he shared..."
↑  הרב יהושע בוימל פסק כי אכן בסמכותו לעשות זאת. ראו: שו"ת עמק הלכה, חלק ב סימן כח
↑  Untitled, web.archive.org, ‏2005-11-23
↑  Rabkin, Yakov M. (2006). A Threat from Within: A Century of Jewish Opposition to Zionism. Fernwood Publishing. p.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007517151605171
אילומינטי (אלבום)

אילומינטי הוא אלבום היפ הופ וראפ של הרכב ההיפ הופ והמוזיקה האלקטרונית עידו בי וצוקי, הכולל את עידו בן דב (Ido B) וצוק אלגזי (Zooki). האלבום כולל רצועה המורכבת מ-10 שירים. זהו האלבום השני של הצמד, והוא יצא לאור ב-7 במאי 2020.
רשימת רצועות

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | אילומינטי  | 3:06 |
| 2. | מה ציפית?  | 2:57 |
| 3. | פרנציפ  | 3:16 |
| 4. | יאללה לעבודה (בהשתתפות נורוז)   | 2:54 |
| 5. | רוקטשיפ  | 4:02 |
| 6. | לשיא  | 3:19 |
| 7. | היפראקטיבי  | 4:15 |
| 8. | מגבת באוויר (בהשתתפות נורוז)   | 2:56 |
| 9. | מלך (בהשתתפות אסף גורן)   | 3:19 |
| 10. | אם אתם שומעים (בהשתתפות אביעדוס)   | 3:08 |
| משך כולל: | משך כולל: | 33:12 |
הגישה הטכנולוגית בחקר התקשורת

הגישה הטכנולוגית בחקר התקשורת היא גישה בתחום חקר התקשורת המסבירה תופעות ושינויים החלים בחברה האנושית. הגישה נמנית עם יחד עם שתי גישות נוספות בחקר התקשורת בכלל ובתחום טכנולוגיות מידע ותקשורת בפרט:
הגישה החברתית בתקשורת
הגישה הסביבתית בחקר התקשורת (אקולוגית)
רקע

הגישה הטכנולוגית מזוהה עם מספר סוציולוגים, חוקרי תקשורת והוגים אשר ביניהם: דניאל בל אשר כתב על ההשפעות החברתיות שמחוללות מערכות התקשורת ומנואל קסטלס אשר טען כי העולם נכנס ל"עידן המידע" בו טכנולוגיית המידע הדיגיטלי מהווה בסיס להרחבת התפוצה של תצורת רשתות בכל תחום במבנה החברתי.
הגישה מעמידה במרכז את חשיבותה של הטכנולוגיה בתחום התקשורת וכן את השלכות הפיתוחים אשר חלים בה על החברה. יחידת הניתוח על-פי הגישה היא החברה האנושית. הגישה למעשה מסתכלת על הטכנולוגיה ובאמצעותה על החברה.
זרמים שונים

הגישה הטכנולוגית מכילה קשת רחבה של טענות באשר לעוצמת ההשפעה שיש לטכנולוגיה ולהתפתחויות הטכנולוגיות השונות.
דטרמיניזם טכנולוגי

הזרם הקיצוני אשר משויך לגישה הוא זרם הדטרמיניזם הטכנולוגי אשר טוען בבסיסו כי המדיום, אמצעי התקשורת, הוא המסר העיקרי ולא התכנים המועברים באמצעותו. הזרם רואה את הטכנולוגיה כמחוללת שינוי חברתי דרמטי. הטכנולוגיה תמיד מקדימה למהלכים, רעיונות ומחשבות הקשורות לחברה. עם זרם הדטרמיניזם הטכנולוגי מזוהים בין היתר הרולד איניס (1894-1952) ומרשל מקלוהן (1911-1980) המזוהים עם אסכולת טורונטו.
הזרם המתון

החלק המתון בגישה טוען כי הטכנולוגיה היא בבחינת כלי עזר. התפתחויות טכנולוגיות עשויות לשקף תמורות החלות בחברה ומהוות מדד מרכזי בעיני הגישה בבואה להסביר שינויים חברתיים.
השפעות טכנולוגיות המידע והתקשורת על החברה

הגישה מצביעה על מספר מאפיינים של טכנולוגיות תקשורת ומידע וההשלכות של ההתפתחויות בהן על החברה:
דחיסת זמן-מרחב: בעידן הטכנולוגי מתקצר, ישנה יכולת לתקשר באופן מיידי, בכל זמן ובכל מקום.
שינוי צורות חברתיות: בעבר הסביבה הייתה ממשית יותר זאת בהשוואה להופעת קהילות ברשת.
בישור ושינוי צורות השליטה: ישנם הבדלים באופן בו כל צורת שלטון עושה שימוש בטכנולוגיות המידע והתקשורת.
אינטראקטיביות והתאמה אישית: התוצר הטכנולוגי נובע מצורכי הפרט. התאמה איית זו עשויה להביא גם להתפרקות הקהילות המדומיינות שכן כל פרט מקבל מידע שונה אשר מותאם לתחומי העניין המושכים אותו. במציאות כזו המידע ש"כולם" יודעים ומשמש כמכנה משותף נחלש עד נעלם לחלוטין ומפרק את הקהילה.
הפרדה בין תקשורת רציפה לתקשורת שאינה רציפה: מעבר לניהול מערכות יחסים מרחוק התלויות בטכנולוגיה. הסתמכות זו על הטכנולוגיה מחלישה, על- פי הגישה, את הקשרים והופכת אותם לפחות רציפים.
דוגמאות

דוגמה לאופן בו התפתחות טכנולוגית משפיעה על החברה ניתן למצוא בסדרת הטלוויזיה "מראה שחורה". סדרת הטלוויזיה מאירה בכל אחד משלושת הפרקים שבה השפעה חברתית שונה כתוצאה מטכנולוגיה קיימת או בדיונית בתחום המידע והתקשורת.
לקריאה נוספת

DiMaggio P., Hargittai E., Neuman W.R. and Robinson J.P. (2001). Social Implications of the Internet. Annual Review of Sociology, August 2001, Vol. 27, pp. 307-336.
ג'וזף סמית' הבן

| --- | --- |

ג'וזף סמית' הבן
 לידה:  23 בדצמבר 1805 שרון, ארצות הברית 
 נרצח:  27 ביוני 1844 (בגיל 38) קרת'ג, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Smith Family Cemetery 
 מפלגה:  פוליטיקאי עצמאי, Council of Fifty 
 השקפה דתית:  כנסיית ישוע המשיח של קדושי אחרית הימים 
 בן או בת זוג:  Sarah Ann Whitney (27 ביולי 1842–?)  Eliza Maria Partridge Lyman (8 במרץ 1843–ערך בלתי־ידוע)  Emily Dow Partridge (4 במרץ 1843–ערך בלתי־ידוע)  Lucinda Morgan Harrisová  זינה יאנג  אלייזה רוקסי סנואו  Helen Mar Kimball  Emma Smith 
 חתימה:   
 josephsmith.net
 
ג'וזף סמית' הבן (באנגלית: Joseph Smith, Jr;‏ 23 בדצמבר 1805 – 27 ביוני 1844) היה איש דת אמריקאי, מייסד תנועת קדושי אחרית הימים, הידועה גם כתנועת המורמונים. מאמיניו של סמית' הכריזו עליו כ"נביא אחרית הימים הראשון" אשר משימתו הייתה לשחזר את כנסיית ישו הנוצרי המקורית. כמו כן, סמית' היה חבר במסדר הבונים החופשיים.
תולדות חייו

סמית' נולד בשרון שבורמונט לג'וזף סמית' האב ולוסי מק סמית'. זמן קצר אחרי לידתו המשפחה עברה לגור במערב מדינת ניו יורק שם המשיכו לעסוק בחקלאות.
תולדות חייו > ההתגלות

לפי אמונת המורמונים, התגלו האל ובנו ישו בפני סמית' באביב של 1820, כשהיה נער בן 14, כמענה לתפילתו שבה ביקש לדעת האם הכנסייה היא כנסיית אמת. הם ציוו עליו לא להצטרף לכנסיות הקיימות, ולאחר מופעים אלוהיים נוספים הוכרז סמית' כנביא הראשון של הכנסייה המחודשת. מאורע זה נחשב על ידי המורמונים למחוללם של שורת מאורעות, שהובילו לחידוש הכנסייה המקורית של ישו ולחידוש "הכהונה", או הסמכות לפעול בשם האל.