stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רוד בלאגוייביץ'
כהונתו כמושל > אופרה וינפרי

בראשית 2009 דווח שבלאגוייביץ' התרשם מאוד מתמיכתה של אופרה וינפרי בבחירתו של ברק אובמה, עד שהוא שקל להציע לה את מושבו הפנוי של אובמה בסנאט של ארצות הברית. בלאגוייביץ' סיכם את הסיבות להצעתו זו במספר תוכניות טלוויזיה:
דבר ראשון, היא ככל הנראה האדם שהועיל יותר מכולם לבחירתו של ברק אובמה לנשיאות. היא דמות גדולה מהחיים באמריקה וברחבי העולם. יש לה עמדה ותמיכה רחבה ברחבי אמריקה ...יש לה קול חזק יותר מכל מאה הסנאטורים גם יחד. ואם היא תהיה סנאטורית, היא תהיה הקול של התוכנית של אובמה, שבה היאת תומכת, והיא תהיה בעמדה שבה היא תוכל ליישם אותה באופן בל יאמן. ברור שלא ניתן לקנות אותה. ולפי מיטב שיפוטי, ברור שלמעשה היא אישה מרשימה וחביבה מאוד.מצד שני, מה הסיכוי שהיא תוותר על מה שהיא עושה בשביל זה? אני מתכוון, להיות סנאטורית זה עניין גדול, אבל זה לא בשביל אופרה".
וינפרי ציינה שאף על פי שהיא לא הייתה מעוניינת, היא חשה שהיא הייתה מסוגלת להיות סנאטורית.
הפרשן הפוליטי כריס מתיוס שיבח את הרעיון של בלאגוייביץ', ואמר שבמהלך אחד זה יגרום לגיוון של הסנאט ויעלה את מנת המשכל של חבריו. בהמשך הוא פירט יותר ואמר:
כל מי שלא חושב שווינפרי תהיה סנאטורית גדולה, מאילינוי או מכל מקום אחר, הוא משוגע. היא מסתדרת עם כולם. היא מחברת בין אנשים. היא מוצאת מכנה משותף. היא הרבה מעבר לפוליטיקת הגזע שלפני עשרים שנה. עד כה היא מקדימה הרבה אנשים ביחסי אנוש. והיא מקשיבה ...אני חושב שהיא שם למעלה עם ויל רוג'רס (אנ') ובוב הופ וכמה מאישי הציבור הגדולים ביותר שלנו במאה האחרונה.
ההדחה והמשפט

לאחר שבלאגוייביץ' איים להפסיק את יחסי אילינוי עם בנק אוף אמריקה על רקע סגירת מפעל בשיקגו, הוא נעצר ב-9 בדצמבר 2008 בביתו, בהוראת התובע הפדרלי פטריק פיצג'רלד, על ידי סוכנים פדרליים, והואשם בשחיתות. מחלקת המשפטים של ארצות הברית הגישה קובלנה שהוא לכאורה קשר קשר למעשה שוחד, כולל ניסיון "להשיג טובת הונאה אישית ...באמצעות שימוש מושחת" בסמכותו להחליט על איוש המושב בסנאט של ארצות הברית שהתפנה בעקבות בחירתו של ברק אובמה לנשיאות, בטענה שבהאזנת סתר עלה שבלאגוייביץ' דן ברצונו להשיג משהו בתמורה למינוי מחליפו של הנשיא הנבחר. לאחר מאמצים לבדוק את זהות המועמד, הוא מינה את התובע הכללי לשעבר של אילינוי, רולנד בריס בערב ראש השנה 2009. לאחר כמה התנגדויות שהובעו באמצע ינואר, אויש המושב ובריס החל לכהן כסנאטור. משפטו של בלאגוייביץ' נקבע ל-3 ביוני 2010, פיצג'רלד הכריז על סעיפי האישום ואפיין את מעשיו של המושל כניסיון למכור את המושב הפנוי לכל המרבה במחיר.
בית הנבחרים והסנאט של אילינוי פעלו במהירות כדי להדיח את בלאגוייביץ' מתפקידו על שימוש לרעה בסמכותו ובשחיתות. ב-8 בינואר הצביע בית הנבחרים ברוב של 114 תומכים מול מתנגד אחד ושלושה נמנעים להדיח את בלאגוייביץ'. האישומים שהובאו בפני הבית הדגישו את השימוש לרעה לכאורה של המושל ואת ניסיונותיו לכאורה למכור אישורים חקיקתיים או צעדי וטו, ומינויים מטעם המושל כולל זה של המושב בסנאט של אובמה שהתפנה. בלאגוייביץ' הוקלט על ידי ה-FBI באומרו "יש לי את הדבר הזה, וזה דבר מזוין ששווה זהב. אני לא מוותר על זה בשביל שום דבר מזוין".
ב-27 בינואר 2009 החל בלאגוייביץ' במערכה מתוקשרת שתוכננה על ידי העיתונאי גלן זליג. במהלך מערכה זו, שנמשכה יומיים, הוא הופיע בתוכניות הטלוויזיה "היום" (Today), בוקר טוב אמריקה, "התוכנית המוקדמת" (The Early Show), "ההשקפה" (The View), מספר תוכניות ברשתות פוקס ניוז, CNN ו-MSNBC, שם הוא טען לחפותו ועמד על כך שהוא יצא זכאי.
ב-29 בינואר הודח בלאגוייביץ' מכהונתו ונאסר עליו לתמיד לכהן בשום משרה ציבורית באילינוי, זאת לאחר הצבעה של הסנאט של אילינוי שהתקבלה פה אחד לאחר ש-59 סנאטורים הצביעו בעד. סגן המושל שלו, פאט קווין הושבע במקומו כמושל הבא של אילינוי. למשפט ההדחה וההעברה מהתפקיד של בלאגוייביץ' לא הייתה שום השפעה על הגשת כתב האישום נגדו בבית המשפט הפדרלי של המחוז הצפוני של אילינוי, שכן הליך ההדחה הוא הליך פוליטי, בניגוד לעונש הפלילי, ובמקרה הזה הוא עונש שהוטל על ידי מדינת אילינוי.
ההדחה והמשפט > לאחר ההדחה

לאחר הדחתו על ידי הסנאט, הופיע בלאגוייביץ' בתוכנית לייט נייט (אנ') עם דייוויד לטרמן ובדיילי שואו עם ג'ון סטיוארט, שם הוא הצהיר מחדש על חפותו וטען שהחלטת בית המחוקקים של אילינוי להדיחו מתפקידו נבעה ממניעים פוליטיים, זאת בשל אי-רצונו להעלות מיסים. הוא האשים את יורשו בתפקיד פאט קווין, בשימוש מוגזם בכספי המדינה לצרכים אישיים. דוח שפורסם מאוחר יותר על ידי משרד המושל הראה שרוב הוצאות הנסיעה של קווין שולמו על ידו ושקווין מעולם לא קיבל את הסכום של 32 דולר לארוחות שמגיעים לו על פי חוק.
בלאגוייביץ' ניסה לסגור עסקה לככב בעונת קיץ 2009 של תוכנית המציאות של רשת NBC "אני ידוען... תוציאו אותי מכאן!" (I'm a Celebrity...Get Me Out of Here!) הוא הגיש בקשה לשופט שדן בעניינו להקל על מגבלות התנועה שלו כדי שהוא יוכל לנסוע לקוסטה ריקה כדי להופיע בתוכנית, בטענה שמשפחתו זקוקה לכסף. בקשתו נדחתה רשמית על ידי השופט הפדרלי המחוזי ג'יימס זגל, שגילה רגישות למצבו הפיננסי של בלאגוייביץ', אך ציין כי "אני לא סבור שנאשם זה מבין, ואני לא חושב שהוא יכול להבין... את המצב שהוא נקלע אליו". השופט זגל ציין גם שבלאגוייביץ' חייב להכין את הגנתו. על אף פסיקה זו, הביעה רשת NBC עניין בניהול משא ומתן עם השופט לאפשר לבלאגוייביץ' להיות חלק מהתוכנית. רעייתו מילאה את מקומו בתוכנית, ששידורה החל ב-1 ביוני 2009. הוא אמר לעיתונאי שראיין אותו שהיה לו קשה לצפות באשתו אוכלת טרנטולה בשידור, אך העיר שרצונה להשתתף בתוכנית הייתה "צעד של אהבה", שכן היא הרוויחה כספים כדי להקל על מצבם הכספי הקשה.
ב-13 ביוני 2009 כיכב בלאגוייביץ' במחזמר של קבוצת האימפרוב The Second City "רוד בלאגוייביץ' כוכב עליון". הוא שיחק במחזמר כדי לתמוך בגוף הצדקה "קבוצת הגילדה" משיקגו, המסייע לאנשים המתמודדים עם מחלת הסרטן.
ב-19 ביולי החל בלאגוייביץ' להנחות בתחנת הרדיו WLS משיקגו, תוכנית רדיו בת שעתיים ששודרה אחת לשבוע בצהרי יום ראשון. קודם לכן, במרץ אותה שנה, הוא התארח בתוכנית הבוקר של דון וויד ורומה באותה תחנת רדיו. ביוני 2010 השעתה תחנת הרדיו באופן זמני את שידור התוכנית עקב התנהלות משפטו של בלאגוייביץ'.
ב-8 בספטמבר 2009 יצאה לאור האוטוביוגרפיה של בלאגוייביץ', "המושל: האמת מאחורי השערורייה הפוליטית שממשיכה לזעזע את האומה" במכירה באמזון כספר אלקטרוני באמזון קינדל.
בלאגוייביץ' הופיע בעונה התשיעית של התוכנית המתמחה באביב 2010, בטענה שיש לו את "המיומנות ואת הידע להביא דברים לידי גמר". כוכב ומפיק הסדרה דונלד טראמפ שיבח את "האומץ והתעוזה העצומים" של בלאגוייביץ', וחזה שהוא יהיה אחד מהכוכבים הבולטים בתוכנית. בסופו של דבר פיטר טראמפ את בלאגוייביץ' בפרק הרביעי של העונה ששודר ב-4 באפריל 2010.
בראיון שנתן למגזין אסקווייר בינואר 2010, אמר בלאגוייביץ' בנוגע לנשיא אובמה, "כל דבר שהוא אומר מופיע על הטלפרומפטר. אני שחור יותר מברק אובמה. אני כמו נעל מצוחצחת. גדלתי בדירה של חמישה חדרים. לאבי הייתה מכבסה באזור של הקהילה השחורה לא רחוק מהמקום בו הוא גר. ראיתי את הכל צומח". עד מהרה הוא נסוג מאמירת הביטוי "שחור יותר", באומרו שבחירת המילים שלו הייתה גרועה, אך הוא עמד מאחורי אמירתו ש"התסכול הוא אמיתי, והתסכול הוא שעדיין, היום, האנשים הממוצעים לא זוכים ליחס הגון".
באוגוסט 2010 הופיע בלאגוייביץ' בכנס החובבים Wizard World Chicago, שם הוא שוחח עם המשתתפים והצטלם איתם. הוא דרש סכום של 50 דולר לחתימה ו-80 דולר לתצלום. הוא גם קיים ראיון טלוויזיוני הומוריסטי עם אדם וסט.
ההדחה והמשפט > המשפט וההרשעה

באפריל 2009 הוגש לחבר מושבעים גדול כתב האישום נגד בלאגוייביץ'. רוב סעיפי האישום היו קשורים לניסיונות למכור את המושב בסנאט שהתפנה בעקבות בחירתו של אובמה לנשיאות. ב-17 באוגוסט 2010 הוא הורשע בסעיף אחד מתוך ה-24 שהוגשו נגדו, על כך ששיקר ל-FBI, וחבר המושבעים לא הצליח להגיע לידי החלטה ב-23 סעיפי האישום האחרים. ההגנה לא זימנה ולו עד אחד, בטענה שהתביעה לא הוכיחה את האשמה. בשל העובדה שחבר המושבעים לא הסכים על שאר הסעיפים, הם הוכרזו כעיוות דין. תוך 15 דקות לאחר הכרזה זו, הודיע צוות התביעה שהם בהחלט ידרשו קיום משפט חוזר על 23 סעיפי האישום הנותרים. הדיון הבא נקבע ל-23 באוגוסט 2010.
במשפט החוזר הפחיתה התביעה את מספר סעיפי האישום, וב-27 ביוני 2011 נמצא בלאגוייביץ' אשם ב-17 מתוך 20 סעיפי האישום הנותרים, נמצא זכאי בסעיף אחד, ובשני סעיפים לא הוצא פסק דין. מבין הסעיפים בהם הוא הורשע נמנו כל הסעיפים שנגעו לפרשת המושב בסנאט ובנוגע למעשי הסחיטה שנגעו למימון המדינה לבית החולים לילדים ולמסלול המרוצים. עם זאת, הוא זוכה מסעיפי האישום שנגעו לסחיטת אגרת הכבישים ומסעיף האישום שנגע לניסיון לסחוט את רם עמנואל.
ב-15 במרץ 2012 החל בלאגוייביץ' לרצות את עונשו בבית הסוהר הפדרלי שבאינגלווד, קולורדו. הוא היה אמור לרצות לפחות 85 אחוזים מתקופת מאסרו, כלומר 12 שנים, שלאחריהן, במרץ 2024, הוא היה זכאי לבקש שחרור מוקדם בגין התנהגות טובה.
בלאגוייביץ' היה מושל אילינוי הרביעי שריצה עונש מאסר בבית כלא פדרלי לאחר אוטו קרנר, דן ווקר וג'ורג' ראיין.
ההדחה והמשפט > הערעור

בלאגוייביץ' ערער על הרשעתו, בטענה להטיה שיפוטית ולזיהום דעותיהם של חבר המושבעים. הוא גם טען במשך זמן רב שהייתה עדות קריטית שלא נשמעה מעולם בבית המשפט, כולל עדות והקלטות שיחות טלפון שהשופט זגל לא התיר להשמיע במהלך המשפט. נטען גם שהעדות של בלאגוייביץ' עצמו הוגבלה עקב פסיקות השופט.
ביולי 2013 הגיש בלאגוייביץ' ערעור בבית המשפט הפדרלי השביעי לערעורים של ארצות הברית בשיקגו בו הוא ערער על ההרשעה בשחיתות ועל אורך תקופת מאסרו. מותב של שלושה שופטים שמע את הטיעונים בתיק בדצמבר אותה שנה. ביולי 2015 ביטל בית המשפט פה אחד חמישה סעיפי הרשעה בשחיתות, כולל הסעיף בניסיון למכור את המושב בסנאט של הנשיא אובמה, אך הותיר על כנם את שאר הסעיפים. בית המשפט דחה את בקשתו של בלאגוייביץ' שערעורו יישמע בהרכב המלא של בית המשפט, ובמרץ 2016 דחה בית המשפט העליון של ארצות הברית את בקשתו של בלאגוייביץ' לצו עיון מחדש.
באוגוסט 2016 התנהל שימוע בבית המשפט הפדרלי המחוזי לקציבת עונשו של בלאגוייביץ' מחדש. השופט זגל הטיל מחדש את אותו עונש של 14 שנות מאסר שהוא הטיל על בלאגוייביץ' ב-2011. השופט הכיר בסבל שעבר על משפחתו של בלאגוייביץ' ועל התנהגותו הטובה של בלאגוייביץ' כאסיר, אך עדיין מצא את התנהלותו המושחתת כראויה לעונש של 14 שנות מאסר. פרקליטיו של בלאגוייביץ' עתרו לבית המשפט הפדרלי השביעי, אך כשלו, והגישו ערעור נוסף ב-3 בנובמבר 2017 לבית המשפט העליון של ארצות הברית. במקביל המשיך בלאגוייביץ' להאבק בהרשעתו ובעונשו בתקשורת. רעייתו פטי הצטרפה אליו במאמצים למשוך את תשומת לב התקשורת לעניינו ולביקורת על מערכת השיפוט הפדרלית. ב-16 באפריל 2018 דחה בית המשפט העליון של ארצות הברית את בקשתו של בלאגוייביץ' לשמיעת ערעורו, הפעם השנייה בשנתיים.
ההדחה והמשפט > המתקת העונש

ב-31 במאי 2018, שעות ספורות לאחר שהעניק חנינה נשיאותית לדינש ד'סוזה, אמר הנשיא דונלד טראמפ לכתבים שהוא שוקל להמתיק את עונשו של בלאגוייביץ' (מבלי לחנון אותו) וכן לחנון את מרתה סטיוארט. טראמפ תיאר את גזר דינו של בלאגוייביץ' כבלתי הוגן, באומרו שאמירותיו של בלאגוייביץ' על כך שהוא העשיר את עצמו היו מטופשות, אך גם סוג של דברים "שפוליטיקאים רבים אמרו". ב-5 ביוני אותה שנה הגיש בלאגוייביץ' בקשה לנשיא טראמפ להמתקת עונשו. באוגוסט 2019 העיר טראמפ בפני כתבים שהוא בהחלט שוקל להמתיק את העונש.
ב-18 בפברואר 2020 החליט טראמפ על המתקת עונש המאסר של 14 השנים של בלאגוייביץ'. הוא מחק את העונש, אך לא את ההרשעה. "אני לא מכיר אותו היטב, פגשתי אותו מספר פעמים, הוא היה לזמן קצר בהמתמחה לפני שנים, נראה כאדם מאוד נחמד, לא מכיר אותו, אך הוא ריצה שמונה שנים בכלא, ויש לו עוד זמן להיות שם". אמר טראמפ לכתבים. כמה מקורות עיתונאיים ציינו שבנוסף להיכרות בין טראמפ לבלאגוייביץ' ב"המתמחה", טראמפ והארגון שלו תרמו למערכות הפוליטיות של בלאגוייביץ', כולל למסע הבחירות שלו למשרת המושל ב-2002.
באותו יום שוחרר בלאגוייביץ' מהכלא, וטס לביתו בשיקגו באותו לילה. בדברו עם כתבים לאחר שחרורו, הוא הצהיר, "אני אסיר תודה לנשיא טראמפ, ואמשיך להיות כזה כל עוד אני חי". הוא אמר שטראמפ היה "אדם קשוח וגלוי לב, אך גם טוב לב", והכריז על עצמו כ"טראמפ-וקרט". ביום המחרת קיים בלאגוייביץ' מסיבת עיתונאים בביתו בשיקגו, בה הוא המשיך להתריס נגד הרשעתו, תיאר את עצמו כ"אסיר פוליטי", והבטיח לעשות שימוש בהתנסותו בבית הסוהר כדי לתקן את מערכת המשפט הפלילי הקלוקלת".
מנהיג סיעת הרפובליקנים בבית הנבחרים של אילינוי, ג'ים דרקין, מתח ביקורת על החלטת הנשיא להמתיק את עונשו של בלאגוייביץ', בציינו שבלאגוייביץ' היה "נוכל על סטרואידים" כאשר הוא "עשה שימוש לרעה בתפקידו", ושלטראמפ "לא היה אכפת מתושבי אילינוי עד נובמבר". בעקבות המתקת העונש, מצאה נציבות הרישום והמשמעת של עורכי הדין באילינוי שבלאגוייביץ' היה מעורב ב"דפוס של התנהלות בלתי ישרה ומאכזבת" והמליצה בפני בית המשפט העליון של אילינוי לשלול את רישיון עריכת הדין שלו. ב-18 במאי 2020 שלל בית המשפט העליון של אילינוי באופן רשמי את רישיון עריכת הדין של בלאגוייביץ'.
באוגוסט אותה שנה הוכרז שבלאגוייביץ' יהיה נואם מרכזי באירוע גיוס כספים לטובת המועמד לחברות בסנאט המדינתי, הרפובליקני טום מקקלה. במטה מסע הבחירות של המועמד ציינו ש"מקקלה מקדם בברכה את בלאגוייביץ' לשולחן כדי לתת לנו נקודת מבט מבפנים כיד לעזור להבין את העומק של המנגנון של מדיגן וכיצד לשים קץ לשחיתות באילינוי".
לקריאה נוספת

Rod Blagojevich, The Governor, Phoenix Books, 2009
Jeff Coen, John Chase, Golden: How Rod Blagojevich Talked Himself out of the Governor's Office and into Prison, Chicago Review Press
Roger Eddy, A Front Row Seat: The Impeachment of Rod Blagojevich, Sonofillinois, 2020
Natasha Korecki, Only in Chicago: How the Rod Blagojevich Scandal Engulfed Illinois and Enthralled the Nation, 2013
Bernard Sieracki, A Just Cause: The Impeachment and Removal of Governor Rod Blagojevich, Southern Illinois University Press, 2015
Matthew D. Hutcheson, Hero - Man in the Arena: The Untold Story of Rod Blagojevich, 2020
צבי לידסקי

| --- | --- |

 לידה:  1935 
 פטירה:  26 ביולי 2002 (בגיל 67 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת כהונה:  ? – 26 ביולי 2002 
 תקופת הפעילות:  ? – 26 ביולי 2002 
 תפקידים בולטים:  עורך דין
 
צבי לידסקי (1935 – 26 ביולי 2002) היה עורך דין פלילי ישראלי ידוע ובולט, שהתפרסם בכך שנהג להגן על נאשמים בעבירות קשות, וגם כסופר וכותב פורה, שפרסם עשרות ספרים.
ביוגרפיה

צבי לידסקי גדל והתחנך באורח חיים מסורתי, ולמד בתיכון צייטלין. לאחר מכן, למד משפטים ומדעי המדינה באוניברסיטת תל אביב. הוא קיבל את הרישיון לעריכת דין בשנת 1958. בשנות השישים והשבעים, זכה לידסקי לחשיפה גדולה בתקשורת בישראל לאור החשודים והנאשמים שייצג. לידסקי עסק בעיקר בתיקי רצח, סמים, אלימות ועבירות מין. בין לקוחותיו הידועים ניתן למנות את אורי זוהר, נחמן פרקש ואריק איינשטיין, נאשמי ואדי סאליב ו"כושי רימון".
ללידסקי היה משרד עורכי דין בתל אביב-יפו, סמוך לכיכר רבין. במסגרת שירות המילואים שלו הוא שימש כשופט בבית משפט צבאי בדרגת סגן-אלוף. כסניגור פרטי הוא ייצג חיילים רבים.  בין החיילים שייצג, סרן צבי לייבוביץ', קצין ששימש מפקד יחידת הכיבוי של בסיס תל נוף ונתפס אחרי שגרם לכעשר הצתות בבסיס. בשנים האחרונות בלטו בעיקר לקוחותיו שהיו עולים מחבר המדינות.
היה בעלה לשעבר של השופטת נירה לידסקי. הוא היה גרוש פעמיים ואב לארבעה ילדים.
במקביל לעיסוקו כעורך דין כתב 26 ספרים, בהם ספרים שעסקו ביחסים בינו לבין גרושתו. פרקים מהם פורסמו בשבועון "לאשה" תחת הכותרת "סיפורים מן החיים".
הערות שוליים

↑  Yehudah Ṿinshṭain, ha-Yoʿets: = The attorney general, Rishon le-Tsiyon: Yediʿot aḥaronot, 2022, Yediʿot sefarim, עמ' 69-70, ISBN 978-965-564-615-3
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300348905171  ISNI: 0000 0000 7150 2658  LCCN: n84074776  VIAF: 100649010   WorldCat (עם VIAF): 100649010
לילי לעבאסי

| --- | --- |
לילי לאבאסי - תמונה על עטיפת אלבום
לילי לעבאסי תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  17 בספטמבר 1897 מרסיי, צרפת 
 פטירה:  28 באפריל 1969 (בגיל 71) הרובע העשרים של פריז, צרפת 
 מוקד פעילות:  צרפת 
 עיסוק:  זמר-יוצר, כנר, מלחין
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 כלי נגינה:  קול, כינור
 צאצאים:  רובר קסטל 
 
לילי לעבאסי, או "מועלם לילי אל-עבאסי", בשמו האמיתי אלי מויאל (בערבית: ليلي العباسي – לילי אל-עבאסי, בצרפתית: Lili Labassi או Lili El Abassi;‏ 1897, סידי בל עבס – 1969, ניס) היה זמר-יוצר בעל קול טנור, מלחין וכנר יהודי אלג'ראי-צרפתי שנודע כאחד היוצרים הבולטים של מוזיקת השעבי האלג'יראית.
קורות חיים

לילי לעבאסי נולד ב־1897 בשם אלי מויאל במשפחה יהודית. לגבי מקום הולדתו קיימות מחלוקות. בדרך כלל נחשב יליד העיר סידי בל עבאס במערב אלג'יריה, שממנה נגזר שמו האמנותי - "אל עבאסי". אולם יש הטוענים כי הוא יליד מרסיי בצרפת ושהוא גדל בסידי בל עבאס. גרסה אחרת טוענת שנולד במרוקו ושבגיל 5 הגיע עם משפחתו לעיר תלמסאן באלג'יריה. ואחר כך לסידי בל עבאס.
לעבאסי חי תחילה באוראן, ואחר כך באלג'יר בה התגורר בשכונה הקוסמופוליטית באב אל ווד. הוא למד שם מוזיקה למשך מספר שנים. שר וניגן באירועים משפחתיים, בחתונות ובאתרי בידור של בירת אלג'יריה. הצטרף ללהקת מוטריביה של מוזיקה ערבית אנדלוסית, שנוהלה על ידי אדמונד נתן יאפיל (Edmond Nathan Yafil) (1928-1874) היהודי ומוחיאדין באשטרזי המוסלמי. כמו כן חבר לתזמורת "אל אנדלוסיה" ושימש כמנהל אמנותי של בית ההקלטות Parlophone באלג'יריה.
בהמשך הקים להקה משל עצמו, שאיתה ערך סיורי הופעות באלג'יריה, מרוקו, צרפת ובארצות אחרות. הצטיין במוזיקת השעבי האלג'יראית, סוגת "מוזיקה קלה" שנגזרה מהמוזיקה הערבית האנדלוסית, ושמייסדה היה חאג' מוחמד אל-אנקה.(1978-1907)
אחד הלהיטים הפופולריים שלו, שיר האהבה, Lellah Yal Ghadi Lessahra Shuf ley al ghazal
החשדות של הצרפתים היו חסרי בסיס מכיוון שהשיר נכתב כבר ב-1936, שנה לפני הגלייתו של אל-פאסי.
שיר אחר שלו ברוח דומה "מזל חי מזל" (הוא עדיין חי) זכה לגורל דומה, ונאסר גם הוא במרוקו בחשד לרמזים פוליטיים מרדניים:
בשנים 1938–1940 השלטונות הקולוניאליים הצרפתית במרוקו אסרו על הפצת התקליטים עם השיר הזה, בטענתם כי הוא שיר מחאה מוסווה נגד הגלייתו של המנהיג הפטריוטי המרוקאי אלאל אל-פאסי, שנשלח לגלות גבון בסוף שנת 1937
בימי מלחמת העולם השנייה והשואה נפגעה פעילותם של המוזיקאים היהודים באלג'יריה. אחרי המלחמה יחד עם מוחמד אל אנקה ניהל לילי לעבאסי תזמורת ברדיו אלג'יר עדיין תחת השלטון הקולוניאלי הצרפתי. בשנת 1946 יחד עם בנו, רובר, אז בן 12, ערך לעבאסי סיורי הופעות בערים לאורך המסלול שבין אלג'יר לקזבלנקה וזכה בהצלחה רבה.
בשנת 1958 הקדיש לעבאסי שיר לפריז "פריז, פריז" - עיר המעוררת בגולה קסם וחרדה :
את אוספת אנשים מכל האופקים...
בשנים 1961–1962 שבהן השיגה אלג'יריה את עצמאותה נאלצו יהודיה לעזוב לצרפת. לעבאסי הצטרף לשאר המוזיקאים היהודים שיצאו את אלג'יריה ועמד במרכז הקבוצה שהתכנסה במסעדת Le Poussin Bleu שברחוב פובור-מונמארטר בפריז. זמן קצר אחרי הגירתו נפטרה אשתו מהתקף לב. הוא המשיך להיות מוכר על ידי קהל רחב ממוצא אלג'יראי בצרפת. למשך תקופה הופיע יחד עם בנו, רובר, שליווה אותו בגיטרה ועם מוריס אל מדיוני שליווה אותו בפסנתר. הוא נפטר בשנת 1969 בעיר ניס.
עם מבצעי שיריו נמנו בלון-בלון (בלונד-בלונד), לוק שרקי, מוריס אל-מדיוני, פרנסואז אטלן, בנו רובר קסטל, ואחרים.
שיריו

עם להיטיו בשנים
Achki fezine en'saha
Ana bellah ou bechraa
Adabtouna ya lebnat
Ana endif
Bombe Atomique
Cheftek fel mnem
Djani bechar
Houli ou mahanti
Ghir adjini wadjini
Ghir adjini wadjini (גרסה אחרת)
Koulchi mâa el flouss הכל בכסף
لله يا لغادي لصحرا شوف لغزال Lellah Yal Ghadi Lessahra Shuf Ley Al Ghazal
Lalla Ezhor
Mazal mansite
Mazal hay mazal (הוא עדיין חי)
Massaad dek nhar
Mafiha béss
Maleh ma djeb khbar
Ma nensash ebladi (אינני שוכח את מולדתי)
Moulet el meqyassa
Mal houbi ma djani
Nar el forka
L’Orientale
Ô ma gitane
Paris Paris
Qsamtina bled laalali
Quelbi mekoui blajmar
Wahran el bahia לרגל חניכת היכל הספורט באוראן - 1955
Ya qalbi testhel el koua
Ya lahbib aalach
Ya bechar edi lebrya
Ya saad deken'har
Zenzla khlet Orleansville
Zinek ouin kan
חיים אישיים

בנו, רובר קסטל (צר'), (יליד 1933) הוא שחקן, קומיקאי ומוזיקאי צרפתי.
מבחר דיסקוגרפיה

Lili Labassi - Le Génie du Chaâbi Vol.1 - 1932-1939 - Silver Blue - 1995
01. Ma Fiha Bass  [1934]
02. El Guelsa Di Fes [1939]
03. Ya Bechar [1934]
04. Djani Bechari Dja [1939]
05. Ya Saâd Ennar Dak [1933]
06. M'Name Fel Cheftek [1934]
07. Ââfou Ââfou Ya Lebnats [1932]
08. Ya Kelbi Testehal [1937]
09. Moulat El Messiassa  [1937]
10. Malheubi [1937]
11. Ana Bellah Ou Bechrââ [1933
Lili Labassi - Le Génie du Chaâbi Vol.2 - 1940-1958 - Silver Blue - 1995
01. Ââchqui Fezine Ensaha (1958)
02. Paris-Paris (1958)
03. Houli Ou Mahannti (1958)
04. Ghiz Ajini Ouah Jini (1954)
05. Ezhiro (1948)
06. Zinek Ouine Kan (1956)
07. Ana Endif (1957)
08. Nar el Ferka (1954)
09. Ya Lahbiba Ââlach (1954)
לקריאה נוספת

Maurice el Medioni A Memoir : From Oran to Marseilles (1938-1992)
Chris Silver Listening to the Past Music as a Source for the Study of North African Jews, "Héspéris -Tamuda" L1, 2, 2016, pp.243-255
Hisham Aidi Rebel Music Race Empire and the New Muslim Youth Culture Random House 2014
הערות שוליים

1 2  לפי עדות פריד חמידי
↑  Chris Silver עמ' 243 הערה 3
↑  על החרמת תקליטיו של לילי לעבאסי במרוקו בשנים 1938–1940 באתר יהודי מרוקאי 8.12.2015
↑  H.Aidi 2014 עמ' 279
↑  ציטוט לפי H.Miliani 2002
↑  2014 H. Aidi עמ' 284
↑  M.El Medioni
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009829289905171  BnF: cb14024206q (data)  ISNI: 0000 0000 1010 1535  MusicBrainz: 96620d69-1abf-40ac-b087-2dd0c39e7e31  SUDOC: 196816459  VIAF: 46959489   WorldCat (עם VIAF): 46959489
פארוק א-שרע

פארוק א-שרע (בערבית: فاروق الشرع; נולד ב-10 בדצמבר 1938) הוא מדינאי סורי אשר כיהן כסגן נשיא סוריה משנת 2006 עד 2014.
ביוגרפיה

א-שרע נולד בדרעא. לאחר שהשלים תואר ראשון באנגלית, עבד כעשר שנים באירופה, כנציג של חברת התעופה הסורית. בשנות השבעים הפך לחבר פעיל במפלגת הבעת' הסורית, והתקבל לעבודה במשרד החוץ הסורי. בשנים 1976–1980 שירת כשגריר באיטליה, בשנים 1984-1980 היה סגן שר החוץ, ובמרץ 1984 מונה לתפקיד שר החוץ, על ידי הנשיא חאפז אל-אסד. במקביל התחזק מעמדו במרכז מפלגת הבעת', והוא מונה לסגן ראש הממשלה.
א-שרע נטל חלק בוועידות השלום עם ישראל, בוועידת מדריד בשנת 1991, בקמפ דייוויד ובוועידת שפרדסטאון בשנת 2000. במהלכן הצהיר כי החזרת השטח שנכבש במלחמת ששת הימים בשנת 1967 (רמת הגולן) היא תנאי הכרחי לחתימה על הסכם שלום.
לאחר מותו של חאפז אל-אסד בשנת 2000, החליף בנו בשאר רבים מבכירי הממשל, אך השאיר את א-שרע. בכך היה לאחד משרי החוץ הוותיקים בעולם.
באוקטובר 2005, בעקבות האשמות כי הטעה את החוקרים הבינלאומיים בנוגע לחקירה על מעורבות סורית אפשרית ברצח ראש ממשלת לבנון לשעבר רפיק אל-חרירי, הייתה ציפייה כי יתפטר מתפקידו. עם זאת, מאז 2009, נראה כי טענת א-שרע התקבלה, במיוחד לאחר שחרורם של ארבעה לבנונים בכירים שהואשמו בעבר במעורבות ברצח.
ב-11 בפברואר 2006 עזב את תפקידו כשר החוץ והתמנה לסגן נשיא סוריה. תפקיד שלא היה מאויש במשך מספר חודשים, מאז עזיבתו של עבד אל-חלים ח'דאם, אשר שימש גם שר החוץ במשך זמן רב לפני שהפך סגן נשיא. היו שראו במינויו של א-שרע לסגן נשיא הורדה בדרגה, שכן יש בתפקיד זה פחות קשר עם דיפלומטים רבים ומנהיגים בעולם. סגן נשיא סוריה הוא בדרך כלל תפקיד טקסי. עם זאת, אחרים מאמינים כי מאז מינויו לסגן הנשיא, יש לא-שרע תפקיד גדול יותר בקבלת ההחלטות, שכן הוא נמצא בסוריה לעיתים קרובות יותר. כסגן הנשיא, ימלא א-שרע את תפקיד הנשיא במקרה שאסד יפסיק לשמש בתפקידו.
בנובמבר 2018, לאחר שנים שלא נראה בציבור ונפוצו שמועות לגביו, נראה א-שרע לצד הנשיא הסורי אסד.
דודו מדרגה שנייה של פארוק א-שרע הוא אחמד א-שרע, נשיאה של סוריה החל מ-2025.
הערות שוליים

↑  אהוד יערי, ‏צפו: אסד מתפלל, סגנו פארוק א-שרע - נעדר, באתר ‏מאקו‏, 19 באוגוסט 2012
ניר יהב‏, אסיר בביתו: לאן נעלם סמל המשטר הסורי?, באתר וואלה, 20 בספטמבר 2014
 ציוץ של רועי קייס ברשת החברתית אקס (טוויטר), 21 בנובמבר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007520971105171  BnF: cb17054485f (data)  CiNii: DA18833469  GND: 1135929440  ISNI: 0000 0004 5428 4934  LCCN: no2016002757  SUDOC: 202378241  VIAF: 132145541844996601429   WorldCat (עם VIAF): 132145541844996601429
חיל הרגלים

ערך זה עוסק בחיל הרגלים בצה"ל. אם התכוונתם לחיל רגלים כללי, ראו .
| --- | --- |
  
סמל הכומתה, תג ודגל חיל הרגלים.
 פרטים
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   צה"ל
 סוג:  חיל
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1948–הווה (כ־77 שנים) 
 נתוני היחידה
 ציוד עיקרי:  נשק קל של צה"ל, נגמ"שים, רכבי שטח טקטיים
 פיקוד
 יחידת אם:   זרוע היבשה
 דרגת המפקד:    תת-אלוף
 מפקד נוכחי:  תא"ל ערן אוליאל
 מפקדים:  ראו בהמשך
לוחם חי"ר בחטיבת הנח״ל
חיל הרגלים (נקרא גם חיל הרגלים והצנחנים) הישראלי הוא חיל מתמרן בזרוע היבשה של צה"ל ועיקר כוחו מושתת על חיילים אשר נלחמים בצורה רגלית. ידוע בכינויו בראשי תיבות: חי"ר.
לחיל הרגלים כפופים מקצועית מספר חטיבות, גדודים ויחידות חי"ר בסדיר ובמילואים אשר פועלים תחת פיקוד מבצעי של פיקודיו המרחביים של צה"ל.
קצין חי"ר וצנחנים ראשי הנוכחי הוא תא"ל ערן אוליאל.
היסטוריה > תולדות התג

התג של מקחצ"ר (מפקדת קצין חי"ר וצנחנים ראשי) השתנה במהלך השנים. ב-1983 עם הקמת חטיבת גבעתי נוסף פס בצבע סגול לתג. ב-2005 עם הקמת חטיבת כפיר נוסף פס בצבע הסוואה לתג.
תג מקחצ"ר לפני הקמת חטיבת גבעתי
תג מקחצ"ר לפני הקמת חטיבת כפיר
תג מקחצ"ר היום
מבנה חטיבת חי"ר סדירה בצה"ל

חטיבות החי"ר בצה"ל בנויות כולן באופן דומה. תחת מפקדת החטיבה (ה"מפח"ט" מכונה גם ה"מח"ט"), קיימים ארבעה גדודים - שלושה גדודי חי"ר וכן גדוד סיור. החל משנת 2002, גדוד חי"ר מורכב משתי פלוגות רובאיות, הכוללות מחלקות של לוחמי חי"ר, פלוגה צעירה ופלוגה מסייעת (המורכבת ממחלקת מרגמות, מחלקת סיור, ומחלקת נ"ט המפעילה בין היתר טילי "גיל"). כמו כן, קיימת בגדוד פלוגת סיוע מנהלתי, בה נמצאים כל תומכי הלחימה, בתחומי הלוגיסטיקה, הטנ"א, השלישות, הרכב, הקשר, האוכל, אג"מ, מודיעין ועוד.
בנוסף, תחת מטה החטיבה, קיים בא"ח - בסיס אימונים חטיבתי, האחראי להכשרת הטירונים ואימון כלל הלוחמים והמפקדים בחטיבה. מבנה חטיבת כפיר יוצא דופן: היא מורכבת מארבעה גדודים וסיירת.
פיקוד על חטיבת חי"ר נחשב לתפקיד בעל יוקרה רבה בצה"ל. ביטוי לחשיבותו של התפקיד ניתן למצוא בעובדה ש-12 רמטכ"לים, 3 ראשי מוסד ורבים מאלופי צה"ל פיקדו במהלך שירותם על אחת מחטיבות החי"ר. עדות נוספת לחשיבות התפקיד היא הקידום של המפקדים: מאז שנות ה-90 של המאה ה-20, למעלה מ-90% ממפקדי החטיבות הסדירות קודמו לדרגת תת-אלוף בסיום תפקידם.
בנוסף לחטיבות קיימים גם גדודי חי"ר עצמאיים. יחידות מובחרות ומיוחדות מופעלות לעיתים, כגון בזמן מלחמה וחירום, כגדודי חי"ר. גם לוחמי חיל ההנדסה הקרבית מוכשרים כלוחמי חי"ר ופועלים באופן דומה בלחימה ובשגרה בנוסף למשימות ההנדסיות שהם מבצעים (כגון הריסת תשתיות טרור, חבלה ופריצת צירים).