stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלדאר קומלוש
כתביו > מחקרים, מאמרים, מונוגרפיות

אלדאר קומלוש: יאנוש דמטר ; אתנאיום ניו., ב., 1918
יהודים בצומת דרכים (בודפשט, 1920)
הליריקה ההונגרית החדשה (בודפשט, 1928)
סופרים ועקרונות (בודפשט, 1937)
הרקע החברתי של ספרותנו (בודפשט, 1948)
יאנוש ויידה (בודפשט, 1954)
דיולה רביצקי (בודפשט, 1955)
תנועות אופוזיציה ספרותיות במאה ה -19. במחצית השנייה של המאה העשרים (בודפשט, 1956)
אתמול והיום. לימודי ספרות ; בדיוני, עמ ', 1956
שירה הונגרית משאנדור פטופי ועד אנדרה אדי (בודפשט, 1959)
בסדנת השירה (בודפשט, 1961)
הסמליות והליריקהה ההונגרית (בודפשט, 1965)
סמליות ; עלות, בחר Aladár Komlós; Gondolat, Bp., 1965
מדיולאי עד לביקורת מרקסיסטית. שבעה עשורים של ביקורת ספרותית הונגרית ; Academic, Bp., 1966 (ספריית היסטוריה ספרותית)
ספרות מתרחבת. מחקרים, מאמרים, ביקורות ; Seeder, Bp., 1967 (עקרונות ודרכים)
מ- Verecké ל- Devény (בודפשט, 1972)
שירה וביקורת (בודפשט, 1973)
דין וחשבון ביקורתי (בודפשט, 1977)
בעיות סביב המערב (בודפשט, 1978)
שירה הונגרית משאנדור פטופי ועד אנדרה אדי ; מהדורה שנייה; Gondolat, Bp., 1981
ההיסטוריה של הרוח יהודית הונגרית מהרפורמציה עד לשואה (בודפשט, 1997)
ביקורת ומבקרים (בודפשט, 2004)
הפעילות הספרותית של יהדות הונגריה במאה ה-19. מאה ; הקדמה מאת יאנוש קבאנאי, אינדקס גבריאלה קורמנדי; עבר ועתיד, עמ ', 2008 (האג)
מבוא לספרות הונגרית-יהודית ; העורך: יאנוש קבאנאיאי; עבר ועתיד, עמ ', 2009 (האג)
כתביו > קובצי שירה, סיפורים, דרמות

כנפיים מתעוררות (1910)
הייתי משורר בעצמי. שירים ועדויות של משורר נטוש (1921)
הפרצוף של המטורף השקט (בודפשט, 1931)
העץ שומר האוצר. מעשיות וסיפורים יהודיים ; צוות מעלה. אלדאר קומלוש, בלה ויהר, ואחרים. אנדרה ואדאס; איגוד המורים היהודים הארצי, בודפשט, 1940
מזמור לחיוך (בודפשט, 1941)
הכוכב הראשון. דרמה ; Nádor Ny., Bp., 1941 ( ספרנו )
שירים על היהדות ; לאסוף. Aladár Komlós; הפדרציה הפרו-פלסטינית של יהודי הונגריה, בודפשט, 1944 (ספרים סהוצאת יבנה)
ספר השירים היפים ביותר ; SEL. פרנץ ינקוביץ', אלדאר קומלש, פטר רובין; המכון הספרותי בבודפשט, בודפשט, 1946 (הספרייה לספרות הונגרית)
ספר שירים זרים ; הרשימה, חולה. לאיוש קונדור; Móra, Bp., 1964 (הספרייה שלי. יצירות מופת של ספרות נוער)
ספרות הונגרית בראשית המאה ; לערוך, לערוך Aladár Komlós, Mihály Czine; הוצאת ספרי לימוד, Bp., 1962 (ספריית בתי ספר)
מבוקר ועד ערב (בודפשט, 1963 )
בודפשט בשירה. האנתולוגיה ; לערוך, לערוך, לערוך Aladár Komlós, הערה István Tótfalusi; Athenaeum Ny., Bp., 1968 (פניני הספרות ההונגרית)
האלון והכינור (בודפשט, 1981 )
סיפור על אליהו. סיפורי עם יהודיים על אלדר קומלוש ובלה ויהר ; SEL. Éva T. Aszódi; עבר ועתיד, עמ ', 1998
העץ שומר האוצר. מעשיות וסיפורים יהודיים ; Aladár Komlós, Bla Vihar; הדפסת גביאנו, עמ ',
כתביו > רומנים

הרפתקה רומאית. גיבורי ברית קוריאטיוס ; בהתאמה. Lipót Gedő; אתנהאום, ב ', 1933
ניאו ו- VII. א ; פנתאון, עמ ', 1935 (ספרים טובים)
פרסים והוקרה

דוקטורט בספרות Az irodalomtudományok doktora (1954)
עיטור העבודה Munka Érdemrend (1962)
עיטור העבודה דרגת זהב Munka Érdemrend arany fokozata (1967, 1970, 1972)
פרס הרבובליקה העממית ההונגרית A Magyar Népköztársaság Állami Díja II. fokozat (1973) – Irodalomtörténeti és kritikai munkásságáért, életművéért
לקריאה נוספת

מיהו מי בספרות ההונגרית? גניבת ספרים מסת"ב 9638607106
הניוגט בן 100 שנה (2008-2008)
סופרים הונגרים עכשוויים, 1945-1997
לקסיקון ביוגרפי הונגרי
לרינץ סבו: אלדאר קומלוש: הייתי גם משורר. . . מערב, 1921 מס '17.
לקסיקון יהודי הונגרי. אלדאר קומלוש
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263810705171  PLWABN: 9810693342105606  BnF: cb12781925c (data)  CiNii: DA08030843  ISNI: 0000 0001 0899 1564  LCCN: n90666029  NKC: xx0028047  NTA: 163628122  SUDOC: 185908063  VIAF: 300954144   WorldCat (עם VIAF): 300954144
טירת ליובליאנה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  טירה 
 כתובת:  Ljubljana Castle Hill 
 מיקום:  ליובליאנה 
 מדינה:  סלובניה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – המאה ה־9
 תאריך פתיחה רשמי:  המאה ה־9 
 חומרי בנייה:  אבן 
 קואורדינטות:  46°02′55″N 14°30′31″E﻿ / ﻿46.048712065°N 14.508634679°E﻿ / 46.048712065; 14.508634679
 www.ljubljanskigrad.si
  (למפת סלובניה מוגדלת) ליובליאנה מריבור צליה קרשקו נובו מסטו  פוסטוינה קראן נובה גוריצה  קופר א י ט ל י ה  אוסטריה הונ. קרואטיה הים האד. טירת ליובליאנה(למפת סלובניה רגילה) ליובליאנה מריבור צליה קרשקו נובו מסטו  פוסטוינה קראן נובה גוריצה  קופר א י ט ל י ה  אוסטריה הונ. קרואטיה הים האד. טירת ליובליאנה
 
חצר הטירה
מבט על הטירה בראש הגבעה מכיוון כיכר הקונגרס
הטירה בשעות הערב
טירת ליובליאנה (בסלובנית: Ljubljanski grad) היא טירה בליובליאנה, בירת סלובניה. הטירה נבנתה בימי הביניים על גבעה בעיר, ומשקיפה על העיר העתיקה של ליובליאנה.
היסטוריה

מחפירות שבוצעו בגבעה עליה הוקמה הטירה, עלה כי המקום היה מיושב ברציפות החל משנת 1200 לפנה"ס. בתקופת השליטה הרומית שמשה הגבעה כמאחז עבור לגיון של הצבא הרומי.
האזכור המוקדם ביותר לטירת ליובליאנה, תחת השם הלטיני castrum Leibach מופיע בקלף ה-Nomina defunctorum ("שמות המתים"), ושמור בארכיון של קתדרלת אודינה אשר באיטליה. הקלף מתוארך לתקופה בין שנת 1112 ל-1125. מסופר בו על אציל בשם רודולף מטרצנטו, יועץ לבישופות של העיר אקוויליה (כיום באיטליה), אשר העניק לבישופות 20 חוות חקלאיות למרגלות טירת ליובליאנה.
ב-1144 מוזכרת הטירה כמקום מושבם של הדוכסים הקרינתיים מבית ספאנהיים. בשנת 1335 עברה הטירה לבעלות בית הבסבורג. במאה ה-15 נהרסה הטירה כמעט בכללותה ונבנתה מחדש, הפעם עם חומה המקיפה אותה ומגדלים מעל השער, אשר מולו הוקם גשר מתרומם.
בתקופה זו, תפקידה של הטירה היה להגן על האזור מפני פלישה עות'מאנית כמו גם מפני מרד איכרים. במאות ה-17 וה-18 שינתה הטירה את יעודה והפכה לנשקייה ולבית חולים צבאי. הטירה ניזוקה בתקופת נפוליאון, וכאשר שבה לידי האימפריה האוסטרית הפכה לבית סוהר, יעוד אותו מילאה עד שנת 1905 ובהמשך גם במהלך מלחמת העולם השנייה.
העובדה כי הטירה לא הייתה מקום מושבו של שליט או של אציל מוכר, ועלויות התחזוקה הגבוהות לביצורים שכבר לא היה בהם צורך, הביאו לכך שהמבנה החל להתפורר. בנוסף, העובדה כי הטירה החלה לשמש כבית סוהר, הורידה את קרנה בעיני הציבור.
מגדל התצפית של הטירה, הקיים עד היום, נבנה ב-1848. בראש המגדל הוצב תצפיתן אשר תפקידו היה לירות בתותח במקרה שהבחין בשריפה או כדי לבשר על ביקור אורחים חשובים או על אירוע משמעותי.
בשנת 1905 נרכשה הטירה על ידי עיריית ליובליאנה, בהוראתו האישית של ראש העיר, איוון הריבר, אשר תכנן להקים בשטח הטירה מוזיאון עירוני. התוכנית לא יצאה לפועל, ובמקום זאת הוחלט להושיב במקום משפחות קשות יום.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 החלו עבודות שיפוץ נרחבות בטירה, אשר נמשכו למעלה מ-35 שנה.
בשנת 2006 נחנך פוניקולר העולה מכיכר קרק בעיר העתיקה לטירה. זמן הנסיעה בפוניקולר הוא 60 שניות.
כאתר תיירות

במאה ה-21 פועל בשטח הטירה מוזיאון המספר את תולדות המקום והעיר, באמצעות תצוגות קבע וגם באמצעות סרט. מגדל התצפית מאפשר מבט של 360 מעלות על ליובליאנה וסביבותיה וגם על הרי האלפים היוליאניים בצפון המדינה. בנוסף משמשת חצר הטירה לאירועים.
הנס קלזן

| --- | --- |

 לידה:  11 באוקטובר 1881 פראג 
 פטירה:  19 באפריל 1973 (בגיל 91) ברקלי, ארצות הברית 
 מדינה:  ציסלייטניה (ארצות אוסטריה), אוסטריה, ארצות הברית, צ'כוסלובקיה 
 השכלה:  אוניברסיטת וינה  אוניברסיטת היידלברג  אוניברסיטת הרווארד  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 תקופת כהונה:  ? – 19 באפריל 1973 
 תקופת הפעילות:  ? – 19 באפריל 1973 
 תחומי מחקר:  דין, משפט חוקתי, legal theory, הדין הבין־לאומי 
 תפקידים בולטים:  חבר בית משפט לחוקה האוסטרי 
 בן או בת זוג:  Margarete Kelsen 
 צאצאים:  Hanna Renate Kelsen, Maria Beate Feder 
 www.hanskelsen.com
 
הַנְס קֶלְזֶן (בגרמנית: Hans Kelsen;‏ 11 באוקטובר 1881 – 19 באפריל 1973) היה משפטן אוסטרי-אמריקאי יהודי.
קורות חיים

קלזן נולד בפראג להורים יהודים. הוא עבר עם משפחתו לווינה כשהיה בן שנתיים. בסיום לימודיו התיכוניים למד משפטים באוניברסיטת וינה שם השלים את הדוקטורט בשנת 1906. בשנת 1911 השלים את הפוסט-דוקטורט (שלב הקרוי Habilitation בשיטות הגרמניות) עם התמחות במשפט ציבורי ותורת המשפט ופרסם את מחקרו המשמעותי הראשון – "בעיות עיקריות בתאוריה של המשפט הציבורי" (Hauptprobleme der Staatsrechtslehre). בשנת 1912 נשא קלזן לאשה את מרגרט בונדי, ולזוג נולדו שתי בנות.
קלזן החל ללמד משפטים באוניברסיטת וינה בשנת 1911 ובשנת 1919 מונה לפרופסור מן המניין למשפט ציבורי ומנהלי באוניברסיטת וינה. הוא ייסד וערך את כתב העת למשפט ציבורי (Zeitschrift für Öffentliches Recht). לבקשת קרל רנר, ראש ממשלת אוסטריה, עסק קלזן בניסוח חוקה חדשה לאוסטריה וזו נתקבלה בשנת 1920 ומהווה את הבסיס למשפט החוקתי האוסטרי עד עצם היום הזה. קלזן מונה לבית המשפט החוקתי למשך כל חייו.
בעקבות התגברות המחלוקות הפוליטיות על כמה מפסקי דינו של בית המשפט לחוקה, בעיקר בנושאי גירושין, והאקלים הציבורי השמרני, הודח קלזן, שנחשב לסוציאל-דמוקרט, מבית המשפט בשנת 1930. מיד לאחר מכן קיבל קלזן הצעה לשמש פרופסור באוניברסיטת קלן. כשעלו הנאצים לשלטון בגרמניה בשנת 1933 הוא הודח גם ממשרה זו ועבר לז'נבה, שם לימד משפט בינלאומי במכון ללימודים בינלאומיים בין 1934 ל-1940 ובמקביל כיהן כפרופסור באוניברסיטת קארל בפראג, עד להשתלטות הנאצים על צ'כוסלובקיה. בשנת 1940 עבר לארצות הברית, הרצה במשך שנתיים באוניברסיטת הרווארד ולאחר מכן היה לפרופסור מן המניין במחלקה למדע המדינה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי עד צאתו לגמלאות בשנת 1952. בשנים אלה עסק בעיקר במשפט בינלאומי ובמוסדות בינלאומיים. בין 1953–1954 שימש מרצה אורח למשפט בינלאומי בבית הספר של חיל הים האמריקני. בשנת 1953 הציעה לו ממשלת ישראל לכהן כיועץ של מדינת ישראל לענייני משפט בינלאומי, אולם סירב בנימוק שבגילו הוא עלול לא למלא את התפקיד כראוי.
במהלך שנות עבודתו פרסם מספר ספרים בנושאי משפט. בשנת 1925 פרסם את הספר "תאוריה פוליטית כללית" (Allgemeine politische Theorie) בברלין ובשנת 1934 פרסם את המהדורה הראשונה של ספרו תורת משפט טהורה (Reine Rechtslehre). גרסה נוספת של ספר זה הוא הוציא לאור בשנת 1960. לאחר פרישתו הוא הכין ספר על תאוריה כללית של הנורמות, אך החליט לא להוציאו לאור.
בשנת 1971 הקימה ממשלת אוסטריה מכון למחקר משפטי על שם קלזן בווינה.
פרסים

דוקטור לשם כבוד מאת אוניברסיטת פריז (1963)
דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת הרווארד (1936)
דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה הלאומית האוטונומית של מקסיקו (1951)
העיטור האוסטרי למדע ואמנות (1961)
דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת אוטרכט
דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת זלצבורג
מדליית הכסף הגדולה עם כוכב להוקרה על שירות הרפובליקה האוסטרית
דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת וינה
עיטור  מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה בדרגת מפקד בכיר
טבעת הכבוד של העיר וינה
ספריו

על מהותה וערכה של הדמוקרטיה, תרגום עברי.
תורת משפט טהורה, תרגום אנגלי.
לקריאה נוספת

ד"ר עומר שפירא, "תורת המשפט" (בורסי הוצאה לאור, 2007), עמ' 134-99
יצחק קלינגהופר, הנס קלזן - חייו ומשנתו בקצירת האומר, משפטים, אב תשל"ו, עמודים 231-229
אלוהים, מדינה, טבע, אדם: הנס קלזן על תאולוגיה פוליטית ומשפט טבעי - יצחק אנגלרד (ערך ותירגם מגרמנית). הוצאת המכון הישראלי לדמוקרטיה, 2010.
יוז'ף הטווני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 בנובמבר 1926 בודפשט, ממלכת הונגריה 
 פטירה:  11 ביולי 1987 (בגיל 60) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מדינה:  הונגריה 
 פרסים והוקרה:  פרס הרפובליקה העממית ההונגרית (1978) 
 
הברון יוז'ף הטווני מהטוון (בהונגרית: Hatvani báró Hatvany József; בודפשט, 18 בנובמבר 1926 – בודפשט, 11 ביולי 1987) היה פיזיקאי, מהנדס יהודי-הונגרי, פרופסור באוניברסיטה, ואחד מחלוצי התכנון בעזרת מחשב (Computer-aided design). הוא היה אחיינו של הברון לאיוש הטווני.
ביוגרפיה

הטוואני שנולד במשפחה מפורסמתá משפחה שבלטה עם הרקע האינטלקטואלי הארוך של שושלת הברונים היהודים-הונגרים הטווני. הוא החל את לימודיו בהונגריה, המשיך באנגליה משנת 1938 וסיים בדוקטורט כפיזיקאי בטריניטי קולג' באוניברסיטת קיימברידג' בשנת 1947. אחרי שובו לארץ הולדתו הונגריה, הפך לראש מחלקת החינוך של "איגוד המהנדסים והטכנאים החופשי של הונגריה". בין 1948 לבין 1950 היה פרופסור חבר באוניברסיטה ההונגרית לכלכלה (היום אוניברסיטת קורווינוס של בודפשט). בין השנים 1952–1956 הוא נשפט ונכלא באשמות מפוברקות. עם שחרורו בראשית 1956 ועד 1960 הוא היה ראש מזכירות הנשיאות של האקדמיה ההונגרית למדעים ואחר כך הצטרף לצוות קבוצת מחקר קיברנטיקה של האקדמיה ההונגרית למדעים (KKCS) עד שהקבוצת המחקר נסגרה. לאחר מכן עבד במעבדת המחקר המרכזית של טכנולוגיות המדידה של האקדמיה ההונגרית למדעים. משנת 1965 עבד במכון למחקר האוטומציה (AKI) ולאחר מכן במכון למדעי המחשב והאוטומציה (SZTAKI), שהוקם בשנת 1973. בינתיים גם לימד באוניברסיטאות.
ביוגרפיה > חבר מערכת בכתבי עת

הטווני היה חבר במערכת בכמה כתבי עת זרים אחדים כגון:
עיצוב בעזרת מחשבים (Computer Aided Design)
כתב עת בינלאומי ללימודי מכונות אדם (International Journal of Man-Machine Studies)
מחשבים וגרפיקה (Computers and Graphics)
מחשבים בתעשייה (Computers in Industry)
רובוטיקה ותעשייה משולבת מחשבים (Robotics and Computer-Integrated Manufacturing)
ביוגרפיה > פרסומיו

יותר מ-170 פרסומיו ראו אור, שניים מהם עוררו עניין רב ברחבי העולם:
(World Survey of Computer-aided Design, Computer Aided Design, 1977. No.2., pp.79-98. [co-writers: Newman, W. M. és Sabin, M.A.]
Computer-aided Manufacturing: an International Comparison, Washington, National Academy Press, 1981., 71p. [co-writers: Yoshikawa, H. és Rathmill, K.].
פרסים והוקרה

פרס המדינה (1978)
מדליית הנצחה גזה פטנטוש-אברהם (1984)
דוקטור לשם כבוד של אוניברסיטת טולוז (1985)
פרס ה-National Academy of Engineering האמריקאי
עבודותיו

לוראנד אטווש (1951)
Hatvany, József (1982). mputer-aided manufacturing: An international comparison . Coauthors : Keith Rathmill, Yamazaki Hiroyuki   .
הנצחה

בית הספר לדוקטורט לאינפורמטיקה של אוניברסיטת מישקולץ נקרא על שמו.
תבליט פניו באולם המועצה הגדול של האקדמיה ההונגרית למדעים. יצירתו של טמאש ויג.
לקריאה נוספת

"Hatvany József életrajza". Informatikatörténeti Fórum. (ביוגרפיה של יוז'ף הטווני בפורום האינפורמטיקה)
"Hatvany Lajos életrajza". Magyar Életrajzi Lexikon. (ביוגרפיה של יוז'ף הטווני בלקסיקון הביוגרפי ההונגרי)
יוז'ף הטווני באתר National Academy of Engineering
JÓZSEF HATVANY DOCTORAL SCHOOL FOR COMPUTER SCIENCE AND ENGINEERING
יוזף הטווני באתר Névpont
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007371071005171  ISNI: 0000 0001 1685 4703  LCCN: n84070313  NTA: 070070229  SUDOC: 170787508  VIAF: 91786844   WorldCat (עם VIAF): 91786844
אמילי בלאנט

| --- | --- |

בלאנט, 2019
 לידה:  23 בפברואר 1983 (בת 41) בריטניה לונדון, אנגליה, הממלכה המאוחדת
 שם לידה:  Emily Olivia Laura Blunt 
 מדינה:  ארצות הברית, הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2001
 מקום לימודים:  הרטווד האוז (2001)  Ibstock Place School 
 בן או בת זוג:  ג'ון קרסינסקי (10 ביולי 2010–?)   מייקל בובלה (2005–2008) 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס סאטורן לשחקנית המשנה הטובה ביותר (2024)  פרס גילדת שחקני המסך לשחקנית המשנה הטובה ביותר (2019)  פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (2024)  פרס גילדת שחקני המסך לשחקנית המשנה הטובה ביותר (2024)  פרס סטלייט (2015)  פרס גותהם (2012)  פרסי בחירת המבקרים (2015)  פרס סאטורן לשחקנית המשנה הטובה ביותר (2012)  טקס פרסי גלובוס הזהב ה-64  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 https://emilyblunt.net
 פרופיל ב-IMDb
 
אמילי אוליביה לורה בלאנט (באנגלית: Emily Olivia Laura Blunt; נולדה ב-23 בפברואר 1983) היא שחקנית בריטית-אמריקאית זוכת פרס גלובוס הזהב על משחקה בתפקיד נטאשה בסרט הטלוויזיה "בתו של גדעון" (2005). הופעתה המשמעותית הראשונה הייתה בסרט הבריטי "אהבה של קיץ" (2004). פריצתה הגדולה הייתה בסרט "השטן לובשת פראדה" (2006) שזיכה אותה במועמדויות לפרסי גלובוס הזהב ובאפט"א. בנוסף, היא שיחקה בסרטים "מלחמתו של צ'ארלי וילסון" (2007), "ויקטוריה הצעירה" (2009), "איש הזאב" (2010), "כנגד כל הסיכויים" (2011), "לופר" (2012), "קצה המחר" (2014), "סיקאריו "(2015) "מרי פופינס חוזרת" (2018), "מקום שקט" (2018), "מקום שקט 2" (2021) ו״אופנהיימר״ (2023) עליו הייתה מועמדת לפרס האוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
ביוגרפיה

בלאנט נולדה בלונדון. אביה פרקליט ואמה מורה. יש לה שלושה אחים: פליסיטי, סבסטיאן וסוזנה.
מגיל 7 עד 14, סבלה בלאנט מגמגום. המורה למשחק בבית הספר סייעה לה להתגבר על הגמגום דרך משחק.
קריירה

את הופעת הבכורה שלה עשתה בלאנט ב-2001 במחזה התיאטרון "The Royal Family" (אנ'). פריצתה הייתה בשנת 2004 בסרט "קיץ של אהבה" (אנ'), בו שיחקה בתפקיד טמזין. הסרט מגולל את סיפור אהבתן של שתי נערות: מונה, בת מעמד העובדים, וטמזין, בת המעמד הגבוה. היא חלקה עם שותפתה לסרט, נאטלי פרס, מועמדות לפרס פריצת השנה בסרט הבריטי העצמאי. באותה שנה התארחה בפרק בסדרה "פוארו".
ב-2005 זכתה בלאנט בפרס גלובוס הזהב על תפקידה בסרט הטלוויזיה "בתו של גדעון".
ב-2006 היא גילמה בסרט "השטן לובשת פראדה" את אמילי, העוזרת הראשונה של מירנדה פריסלי, לצד מריל סטריפ ואן האת'וויי. על תפקידה זה קיבלה בלאנט מועמדות נוספת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע.
בשנת 2007 שיחקה בלאנט לצד טום הנקס וג'וליה רוברטס בסרט המועמד לפרס אוסקר "מלחמתו של צ'ארלי וילסון", ובשנת 2008 שיחקה שוב לצד הנקס בדרמה הקומית "באק האוורד הגדול". בשנת 2009 שיחקה בסרט "ויקטוריה הצעירה" בו היא מגלמת את המלכה ויקטוריה בצעירותה, תפקיד שהביא לה מועמדות שלישית לפרס גלובוס הזהב. בנוסף, היא שיחקה בסרט "מטרה פראית" בו היא מגלמת את רוז, אישה המתאהבת במתנקש שנשכר להרוג אותה. באותה שנה היא דיבבה את ג'ולייט בסדרה "משפחת סימפסון".
בתחילת 2010 שיחקה בלאנט בסרט "איש הזאב" לצד בניסיו דל טורו ואנתוני הופקינס. הסרט נחל אכזבה בקופות אך זכה בפרס אוסקר בקטגוריית האיפור. באותה שנה היא שיחקה בסרט "מסעות גוליבר" שלטובתו היא ויתרה על תפקיד בסרט "איירון מן 2". בשנת 2011 היא שיחקה בסרטים: "החבובות" ו"נגד כל הסיכויים" ודיבבה את דמותה של יוליה בסרט ההנפשה "נומיאו ויוליה".
בשנת 2012, היא כיכבה בסרטים: "עד החתונה זה יעבור", "לופר", "לדוג סלמון בתימן", "האחות של אחותך" ו"ארתור ניומן". ב-2014 שיחקה בלאנט בסרטים "קצה המחר" ו"אל תוך היער" ודיבבה את דמותה של נאוקו בגרסה האנגלית לסרט "הרוח העולה".
בשנת 2016 שיחקה בלאנט בתפקיד ראשי במותחן "הבחורה על הרכבת", תפקיד עליו קיבלה מועמדות לפרס גילדת שחקני המסך. בשנת 2018 הופיעה בתפקיד הראשי בסרט האימה "מקום שקט", לצד בעלה ג'ון קרסינסקי, שגם ביים את הסרט. על תפקידה בסרט זכתה בפרס גילדת שחקני המסך.
בשנת 2018 בלנאט שיחקה בסרט: ״מרי פופינס חוזרת״ סרט ההמשך לסרט: ״מרי פופינס", בסרט זה שיחקה בתפקידה של מרי פופינס. על תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי.
בשנת 2023 שיחקה בסרטו של כריסטופר נולאן "אופנהיימר" בתפקיד קתרין אופנהיימר. על תפקידה קיבלה מועמדות לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע ומועמדות לפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה ומועמדות בפרס גילדת שחקני המסך.
חיים אישיים

בלאנט חיה בלונדון ובוונקובר לסירוגין. ב-2005 היא הכירה את הזמר הקנדי מייקל בובלה בטקס פרסי הטלוויזיה האוסטרלים במלבורן, ואף השתתפה באלבומו "Call Me Irresponsible". הם נפרדו ב-2008, ובנובמבר באותה שנה התחילה בלאנט לצאת עם השחקן האמריקאי ג'ון קרסינסקי. הם התארסו באוגוסט 2009 ונישאו ביולי 2010. לזוג שתי בנות: הייזל, שנולדה ב 2014, ובשנת 2016 נולדה בתם השנייה, ויולט.
ב-2015 בלאנט התאזרחה כאמריקאית בנוסף על אזרחותה הבריטית, והיא בעלת אזרחות כפולה.
השחקן סטנלי טוצ'י נשוי לאחותה של בלאנט, פליסיטי.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004 | אהבה של קיץ | טמסין |  |
| 2006 | השטן לובשת פראדה | אמילי צ'רלטון |  |
| 2006 | המפתה | מארה |  |
| 2007 | משב רוח | הבחורה |  |
| 2007 | מועדון הקריאה של ג'יין אוסטן | פרודי |  |
| 2007 | העולם על פי דן | רותי דראפר |  |
| 2007 | מלחמתו של צ'ארלי וילסון | ג'יין לידל |  |
| 2008 | באק האוורד הגדול | ולרי בראנן |  |
| 2008 | סאנשיין בע"מ | נורה לורקווסקי |  |
| 2009 | ויקטוריה הצעירה | ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת |  |
| 2010 | איש הזאב | גוון קונליף |  |
| 2010 | מטרה פראית | רוז |  |
| 2010 | מסעות גוליבר | הנסיכה מארי |  |
| 2011 | נומיאו ויוליה | יוליה | דיבוב |
| 2011 | נגד כל הסיכויים | אליז סאלאס |  |
| 2011 | לדוג סלמון בתימן | הארייט טלבוט |  |
| 2011 | האחות של אחותך | איריס |  |
| 2011 | החבובות | המזכירה של פיגי |  |
| 2012 | עד החתונה זה יעבור | ויולט בארנס |  |
| 2012 | לופר | שרה |  |
| 2012 | ארתור ניומן | מישל / שרלוט |  |
| 2014 | הרוח העולה | נאוקו סאטומי | דיבוב |
| 2014 | קצה המחר | סמלת ריטה ווראטאסקי |  |
| 2014 | אל תוך היער | אשת האופה |  |
| 2015 | סיקאריו | קייט מייסר |  |
| 2016 | הצייד: מלחמת החורף | פריה |  |
| 2016 | הבחורה על הרכבת | רייצ'ל ווטסון |  |
| 2017 | קרקס החיות | זואי האנטינגטון | דיבוב |
| 2017 | הפוני הקטן שלי: הסרט | צל סופה | דיבוב |
| 2018 | מקום שקט | אוולין אבוט |  |
| 2018 | עולמם הסודי של גמדי הגינה | יוליה | דיבוב |
| 2018 | מרי פופינס חוזרת | מרי פופינס |  |
| 2020 | סיפור אהבה | רוזמרי מאלדון |  |
| 2021 | מקום שקט 2 | אוולין אבוט |  |
| 2021 | קרוז בג'ונגל | לילי הות'ון |  |
| 2023 | אופנהיימר | קתרין אופנהיימר |  |
| 2023 | סוחרי הכאב | ליזה דרייק |  |
| 2024 | חברים דמיוניים |  | דיבוב |
| 2024 | הכפיל | ג'ודי מורנו |  |
| TBA | Not Fade Away |  |  |
| TBA | Live Die Repeat and Repeat | סמלת ריטה ווראטאסקי |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2003 | בודיקה: מלכה לוחמת | איזולדה | סרט טלוויזיה של ITV |
| 2003 | המלחמה של פויל | לוסי מרקהאם | פרק: "War Games" |
| 2003 | הנרי השמיני | קתרין הווארד | מיני-סדרה |
| 2004 | פוארו | לינט רידג'ווי דויל | פרק: "Death on the Nile" |
| 2005 | אימפריה | קרמיין | מיני-סדרה |
| 2005 | The Strange Case of Sherlock Holmes & Arthur Conan Doyle | ג'ין לאקי | סרט טלוויזיה של BBC |
| 2006 | בתו של גדעון | נטשה | סרט טלוויזיה של BBC |
| 2009 | משפחת סימפסון | יוליה | דיבוב; פרק: "Lisa the Drama Queen" |
| 2022 | האנגלייה (אנ') | קורנליה לוק | מיני-סדרה גם מפיקה בפועל  מועמדת פרס גילדת שחקני המסך לשחקנית הטובה ביותר בסרט טלוויזיה או במיני-סדרה (אנ') (2022) |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | פרויקט | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | פרס גלובוס הזהב | שחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע | אופנהיימר | מועמדות |  |
| 2024 | פרסי איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי | שחקנית המשנה הטובה ביותר | אופנהיימר | מועמדות |  |
| 2024 | פרס סאטורן | שחקנית המשנה הטובה ביותר בסרט | אופנהיימר | זכייה |  |
| 2024 | פרס האקדמיה הבריטית לקולנוע | השחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה | אופנהיימר | מועמדות |  |
| 2024 | פרס גילדת שחקני המסך | ההופעה הטובה ביותר של שחקנית בתפקיד משנה | אופנהיימר | מועמדות |  |
| 2024 | פרס גילדת שחקני המסך | הביצוע הטוב ביותר של צוות שחקנים בסרט קולנוע (עם קייסי אפלק, קנת בראנה, מאט דיימון, רוברט דאוני ג'וניור, ג'וש הארטנט, ראמי מאלק, קיליאן מרפי, ופלורנס פיו) | אופנהיימר | זכייה |  |
| 2024 | פרס סטלייט | השחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה | אופנהיימר | מועמדות |  |
| 2024 | פרס אוסקר | שחקנית המשנה הטובה ביותר | אופנהיימר | מועמדות |  |
דן אמבויר

| --- | --- |

 לידה:  28 בדצמבר 1984 (בן 39) דטרויט, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2007 
 מקום לימודים:  מרכז אינטרלוכן לאמנויות  אוניברסיטת קרנגי מלון  Roeper School 
 http://www.danamboyer.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
דן אמבויר (באנגלית: Dan Amboyer נולד ב-28 בדצמבר 1985) הוא שחקן אמריקאי.
ביוגרפיה

אמבויאר נולד בדטרויט לקלאודיה וד"ר דונלד אמבויר. הוא למד בבית הספר היסודי "רופר"  ובמרכז אינטרלוכן לאמנויות". לאחר מכן המשיך אמבויר את לימודיו בבית הספר לדרמה אוניברסיטת קרנגי מלון.  לאחר סיום הלימודים, הוא עבר לניו יורק.
אמבויר הופיע בסדרות טלוויזיה וסרטים רבים ושיחק בתיאטרון בין היתר במחזמר קברט, ובמחזה רומיאו ויוליה. אמבויר הוא חבר מייסד של להקת התיאטרון אקזיט. בשנת 2019, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בבימוי במהלך הבכורה העולמית של המחזה "Whirlwind" באוף ברודוויי, אותה כינתה אליזבת וינסנטלי מהניו יורקר "80 דקות מענגות".
הוא כיכב בסדרת הלהיט של דארן סטאר יאנגר ובסדרת הספין-אוף של NBC, "רשימה שחורה:גאולה". הוא גם גילם את הנסיך וויליאם מוויילס בסרט הטלוויזיה "ויליאם וקתרין: רומן מלכותי".
חיים אישיים

ב-7 באוקטובר 2017, אמבוייר יצא מהארון והודיע שהוא התחתן עם בן זוגו, אריק פ. ברגר    יציאתו של אמבויר מהארון עוררה תשומת לב תקשורתית.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | Lily in the Grinder | בין | סרט קצר |
| 2015 | כולם אוהבים את הקופרס | צעיר נאה במסעדה |  |
| 2016 | באטמן נגד סופרמן: שחר הצדק | טייס מזל"ט |  |
| 2017 | Brawl in Cell Block 99 | לונגמן |  |
| 2018 | The Wrong Son | איאן |  |
| 2020 | Killer Daddy Issues | לוק |  |