קורנל וסט
ביוגרפיה

וסט נולד בטולסה שבאוקלהומה.
הוא נכדו של מטיף. וסט צעד כצעיר בהפגנות זכויות האזרח וארגן הפגנות שדגלו בהכנסת קורסים ללימודי שחורים לתוכניות הלימודים בבתי הספר התיכוניים. וסט כתב מאוחר יותר שבצעירותו הוא העריץ את "המיליטנטיות השחורה והכנה של מלקולם אקס, את המחאה הזועמת של תנועת הפנתרים השחורים והתאולוגיה השחורה הזועמת של ג'יימס קון".
לאחר שהשלים את חוק לימודיו בבית הספר התיכון על שם ג'ון פיצג'רלד קנדי שבסקרמנטו, קליפורניה, שם הוא שירת כנשיא כיתתו בתיכון, הוא נרשם לאוניברסיטת הרווארד בגיל 17. הוא האזין לשיעורים של הפילוסופים רוברט נוזיק וסטנלי קאבל והשלים את לימודיו תוך שלוש שנים בהצטיינות בשפות ובתרבויות של המזרח הקרוב בשנת 1973. הוא היה נחוש בדעתו להשפיע על האוניברסיטה ועל המסורות האינטלקטואליות שלה על מנת שישרתו את האג'נדות הפוליטיות שלו ולא בדרך האחרת ששררה: שהאג'נדות החינוכיות ייכפו עליו. "בהיותי חייב למשפחתי, לכנסייה, ולתנועות החברתיות השחורות של שנות השישים," הוא אומר, "הגעתי להרווארד גאה בהשקפותיי האפריקאית, הנוצרית, והמיליטנטית הלא-קולוניאלית. אם לחדד את הנקודה התוודיתי והדגשתי את הסגנונות, המאניירות ונקודות ההשקפה השחורות שלי, הערכים הנוצריים שלי בדבר השירות, האהבה, הענווה, המאבק והתחושה האנטי קולוניאליים של זכות ההגדרה העצמית של עמים ואומות מדוכאות ברחבי תבל."
הוא קיבל את הדוקטורט שלו בשנת 1980 באוניברסיטת פרינסטון, שם הושפע מהפרגמטיזם של ריצ'רד רורטי. מאוחר יותר פרסם את עבודת הדוקטורט שלו (שהושלמה ב-1980) כ"ממדים המוסריים של החשיבה המרקסיסטית" (The Ethical Dimensions of Marxist Thought).
באמצע שנות העשרים לחייו, הוא שב להרווארד כ'עמית דה בואס' וכמורה מן החוץ ב-Union Theological Seminary בעיר ניו יורק. ב-1985 הוא הצטרף ל-Yale Divinity School באוניברסיטת ייל במה שנעשה לבסוף למינוי כמרצה בלימודים אמריקאיים. בעת היותו בייל, הוא לקח חלק במחאות בקמפוס של האיגוד מקצועי של הכמורה שדגלו ביציאה מהשקעות במשטר האפרטהייד בדרום אפריקה, דבר שהוביל לבסוף למאסרו ולכליאתו. כעונש ביטל מנהל האוניברסיטה את המינוי שלו באביב 1987, וגרם לו לנדוד בין ייל (שם הוא הורה בשני קורסים) לבין הסורבון.
בשלב זה הוא שב לאיגוד והורה בקולג' האברפורד, במשך שנה אחת לפני שהגיע לאוניברסיטת פרינסטון ונעשה פרופסור לדתות ומנהל התוכנית ללימודים אפרו-אמריקאים, שם הוא החיה את שיתוף הפעולה עם מלומדים כמו הסופרת טוני מוריסון. הוא כיהן כמנהל התוכנית מ-1988 עד 1994.
בזמן זה הוא התמנה לפרופסור ללימודים אמריקאים-אפריקאים באוניברסיטת הרווארד, עם מינוי משולב בבית הספר לכמורה. וסט לימד באחד הקורסים הפופולריים ביותר באוניברסיטה, שיעור מבוא ללימודים אמריקאים-אפריקאים. ב-1998 הוא היה הראשון שהופקד על הקתדרה על שם אלפונס פלטשר באוניברסיטה, משרה שהציבה אותו בין כשני תריסרי הפרופסורים הבכירים של האוניברסיטה ושחררה אותו ממגבלות מחלקתיות. וסט השתמש בחירות שניתנה לו להורות לא רק לימודים אמריקאים-אפריקאים, אלא גם תאולוגיה, דתות, ופילוסופיה (שם הוא העביר קורס במשותף עם הילרי פטנאם).
ב-2001, לאחר ריב פומבי עם נשיא הרווארד לורנס סאמרס, שב וסט לפרינסטון, שם הוא מלמד מאז.
וסט זכה ללמעלה מעשרים תוארי כבוד ול-American Book Award. הוא חבר בתנועה הדמוקרטית-סוציאליסטית של אמריקה, שבה הוא כעת מכהן כיושב ראש של כבוד. הוא גם משתתף בעריכת כתב העת כתב העת תיקון וממנהלי הארגון 'הרשת הרוחנית המתקדמת' (Network of Spiritual Progressives). וסט הוא חבר במועצת המנהלים של 'הגשרים הבין-לאומיים לצדק' (International Bridges to Justice). וסט הוא גם נואם וכותב מבוקש.
מבקרים, הידוע שבהם הוא לאון ויזלטיר, העורך הספרותי של ניו ריפבליק, האשימו אותו באופורטוניזם, רהבתנות ובאי-רצינות אקדמית.
וסט הוא אקדמאי שמצוטט רבות בעיתונות הפופולרית, בלימודים אמריקאים-אפריקאים, ובלימודי תאולוגיה שחורה, אף על פי שהתעלמו כמעט לחלוטין מעבודתו כפילוסוף אקדמי (כשהיוצא מן הכלל הוא ההיסטוריה המוקדמת שלו בפרגמטיזם האמריקאי, 'החמקמקות של הפילוסופיה האמריקאית' The American Evasion of Philosophy).
קורנל וסט הוא חבר באחוות האלפא פי אלפא, האחווה הוותיקה ביותר שהוקמה עבור סטודנטים אפרו-אמריקאים.