stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קונסטרוקטיביזם חברתי
פילוסופיה, היסטוריה וסוציולוגיה של המדע > הבניה חברתית של תגליות > המחקר של קולינס

בעיית רגרסיית הנסיין נידונה בהרחבה על ידי הסוציולוג הארי קולינס. קולינס עקב במשך שנים אחר המחקר בנושא גלי כבידה. תורת היחסות הכללית מנבאת את קיומן של תנודות מזעריות בצורת גלים בעקמומיות של המרחב-זמן, כתוצאה מתנועת גופים בעלי מסה. עוצמתם של גלי הכבידה נמוכה, ועל מנת לגלות אותם דרוש מכשור רגיש ביותר שידע להפריד בין גלי הכבידה לרעש הרקע. בסוף שנות השישים של המאה העשרים ובתחילת שנות השבעים בנה הפיזיקאי בעל המוניטין ג'וזף ובר (Joseph Weber) מכשור מתוחכם לגילוי גלי כבידה. הוא טען שגילה גלי כבידה, אולם הקהילה המדעית קיבלה את טענתו בספקנות, וסירבה להכיר בתגלית ובתקפות הגלאי שבנה. בנוסף, תוצאותיו של ובר לא חזרו על עצמן בניסויים מקבילים שבהם השתמשו בגלאים אחרים, ובמהלך השנים התערער המוניטין המדעי של ובר.
קולינס טוען שבהיעדר קריטריון ברור ומוכן מראש לשאלה "כיצד אמורים להֵרָאות גלי כבידה" או "איזה מכשיר הוא גלאי כבידה ואיזה לא", ההכרה בטענה מסוימת כתגלית היא תוצאה של תהליכים חברתיים, ומושפעת בהתאם מאינטרסים חברתיים של המדענים המעורבים, כגון אינטרסים קוגניטיביים, לאומיים ואישיים. רק בשנת 2016 התגלו שוב גלי כבידה על ידי צוות פרויקט LIGO, זאת על אף שלאורך השנים הושקעו סכומי כסף אדירים בבניית גלאים גדולי ממדים ורגישים ביותר, שבמידה רבה מבוססים על רעיונותיו המקוריים של ובר. המבקרים את טענותיו של קולינס טוענים שהתהליכים החברתיים שהוא מתאר הם למעשה דיון ביקורתי ורציונלי על אופן פעולתם של הגלאים. לחלופין, הם טוענים שמצב עניינים מסוג זה אינו טיפוסי במדע, וברוב המקרים יש הסכמה לגבי תקפות המכשור המדעי.
פילוסופיה, היסטוריה וסוציולוגיה של המדע > הבניה חברתית של תגליות > המחקר של פיקרינג

השפעתם של אינטרסים חברתיים על תגליות נדונה גם בעבודתו של הסוציולוג אנדרו פיקרינג. פיקרינג עקב אחרי פעילותם של הפיזיקאים שעסקו בפיתוח מודל החלקיקים האלמנטריים. הוא צפה מקרוב אחר הדיונים בקהילת הפיזיקאים שנסובו סביב בחירה בין תאוריות אלטרנטיביות, כפי שהם באו לידי ביטוי במאמרים מדעיים ובכנסים. לטענתו, היה למדענים "מרחב תמרון" בפרשנות של תוצאות הניסויים שבוצעו במאיצי חלקיקים. מדענים נטו לפרש את התוצאות לאור התאוריות שבהן תמכו ושבהן כבר צברו מומחיות, וכן לאור ההעדפות התאורטיות הכלליות של חברי הקהילה. מתיאורו עולה כי במידה רבה, גילויים לכאורה של חלקיקים אלמנטריים היו בבחינת נבואה המגשימה את עצמה: המדענים מצאו את החלקיקים שציפו למצוא. לכן, יותר משעסקו המדענים בגילוי חלקיקים יסודיים הקיימים בעולם באופן עצמאי, הם עסקו בהבנייתם באופן שמתיישב עם העדפותיהם התאורטיות והאינטרסים הקוגניטיביים שלהם מחד, ועם תוצאות הניסויים מאידך.
מנגד, טוענים המתנגדים לתיאורו של פיקרינג, כי הוא מייחס מרחב תמרון רב מדי למדענים בפירושיהם. בפרט, הרטוריקה הקונסטרוקטיביסטית שלו אינה עולה בקנה אחד עם העדויות ההיסטוריות שהוא עצמו מביא לתמיכה בטענותיו. לטענת המתנגדים, בסופו של דבר העדויות המצטברות אינן מאפשרות יותר ממספר מצומצם של פרשנויות (בעיה זו ידועה בשם underdetermination או תת ההיקבעות של תאוריה על ידי הנתונים), והעולם ממלא תפקיד מכריע בבחירת הפרשנות הנכונה, גם אם בחירת התאוריה עצמה היא תהליך חברתי.
פילוסופיה, היסטוריה וסוציולוגיה של המדע > הבניה חברתית של תגליות > הביקורת על תקפות מושג התגלית העולה מתוך המחקרים

התמונה העולה ממחקרים אלה מערערת מושגים כגון תגלית, ניסוי, חזרה על ניסויים, תחזית, אישוש והפרכה, הנפוצים בפילוסופיה המסורתית של המדע ובתפישה המקובלת של הציבור את המדע. הערעור הוא קודם כל ברמה העקרונית, כלומר: המעגליות האינהרנטית הכרוכה בקביעת קריטריונים לשאלות כגון "מה נחשב לחזרה על ניסוי", "כיצד יודעים שתחזית מתממשת", העולה מבעיית רגרסיית הנסיין. הערעור הוא גם ברמה המעשית: החוקרים מצביעים על כך שבעידן הנוכחי של "מדע גדול", שבו נדרש ציוד יקר ורגיש מאוד כדי לבצע ניסויים, למרבית המדענים אין מספיק משאבים לבצע ניסויים בעצמם או לחזור על ניסויים. על כן, ההחלטות המתקבלות בקהילה המדעית לגבי תקפותן של תגליות נעשות בעיקר בתהליכים של משא ומתן חברתי, שבו לקבוצות מצומצמות קטנות של מדענים יש בעלות על הנתונים האמפיריים ועל הגישה להפקתם. במשא ומתן זה משמשים בערבוביה אינטרסים קוגניטיביים (אינטרסים הנובעים מהעדפות תאורטיות), אינטרסים כלכליים ואינטרסים אישיים כבדי משקל.
פילוסופיה, היסטוריה וסוציולוגיה של המדע > הבניה חברתית של תגליות > התמודדות הקהילה המדעית עם הביקורת

הקהילה המדעית מנסה להתמודד עם אספקט מסוים של הביקורת הנוגע להטיה לא מודעת בעבודתה. לאור זאת, ננקטים אמצעים שאמורים לשפר את האובייקטיביות של עבודת המדענים ולמנוע הטיות כאלה. כיום מתרחבת ההכרה בקרב המדענים בדבר קיומן של שגיאות מדידה סיסטמטיות (שגיאות מדידה שיטתיות, הנובעות מהמכשור) שלא ניתן לשער מראש את גודלן, ולקיומה של תופעת הטיית הנסיין. בעיות מובְנות אלה עלולות לגרום לתוצאות מסוימות להיחשב כגילויים. דוגמה לכך היא שאלת קיומו של הפנטאקווארק שהתגלה במספר ניסויים, אך לא שוחזר בניסויים אחרים, וכיום (2007) קיומו מוטל בספק. במקרה זה, ביצוע ניסויים נוספים אמור להכריע בשאלת התגלית. טקטיקה נוספת להתמודדות עם הטיות שונות שעלולות להשפיע על הכרזה שגויה של גילוי חלקיק חדש היא ניתוח עיוור של תוצאות, שבו החוקרים שמבצעים את האנליזה ניגשים לתוצאות ניסוי מקודדות ולא יכולים לדעת את משמעות מסקנותיהם. שיטה נוספת היא עבודה במקביל של מספר קבוצות על אותן תוצאות ניסוי על מנת לוודא את תקפות המסקנות.
אספקטים אחרים של הביקורת, כמו המחסור בקריטריונים ברורים לתקפותם של ניסויים ושל מכשירי מדידה, והריכוזיות בהקשר של התהליכים הנוגעים להחלטות על תקפות התוצאות, לא זכו עדיין להתייחסות נרחבת מצד המדענים.
מדע המדינה

קונסטרוקטיביזם חברתי היא גישה תאורטית ליברלית-ריאליסטית במדע המדינה שהציע אלכסנדר ונדט, הרואה במדינות הדואגות לתועלתן העצמית את שחקני המפתח בפוליטיקה העולמית.
מעשיהן של מדינות אלה נגזרים לא מאנרכיה, אלא מהדרכים שבהן הן "בונות" מן הבחינה החברתית את המשמעויות שהן מקנות למדיניות הכוח, ואחר כך מגיבות למשמעויות האלה, כך שעם שינוי הגדרותיהן יכולים להתפתח נוהלי שיתוף פעולה.
ראו גם

המבנה של מהפכות מדעיות
עמנואל אדלר
מאיר זורע

| --- | --- |

מאיר זורע, 1958
 לידה:  14 במרץ 1923 קישינב, ממלכת רומניה 
 פטירה:  24 ביוני 1995 (בגיל 72) מעגן מיכאל, ישראל 
 תאריך עלייה:  1926
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  זרו
 השכלה:  בית הספר הריאלי העברי בחיפה 
 בן או בת זוג:  נעמי זורע 
 השתייכות:   ההגנה  הבריגדה היהודית הבריגדה היהודית  צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1939–1953, 1956 – 1962
 דרגה:   קפטן   אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד בה"ד 1  מפקד גייסות השריון  ראש אגף ההדרכה  ראש אג"ם  אלוף פיקוד הצפון
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה   מלחמת העצמאות   מבצע קדש  פעולות התגמול
 עיטורים
 עיטור הצלב הצבאי (הצבא הבריטי)
 תפקידים אזרחיים
 נציב קבילות חיילים, מבקר מערכת הביטחון, ראש מינהל מקרקעי ישראל, חבר הכנסת
 
מאיר (זרו) זורע (זארודינסקי) (14 במרץ 1923 - 24 ביוני 1995) היה קפטן במלחמת העולם השנייה ואלוף בצה"ל, איש ציבור וחבר הכנסת, ממייסדי ד"ש.
ביוגרפיה > ילדות ונעורים

זורע נולד בקישינב שבבסרביה (אז ברומניה; כיום במולדובה) ועלה עם הוריו, בלה ולוי, ארצה כשהיה בן שלוש. הוא למד תחילה בבית הספר אליאנס תל אביב ואחר כך עבר לבית הספר הריאלי בחיפה, שם היה אחד מראשי שבט הצופים "משוטטי בכרמל". הוא היה בין חברי קבוצת הצופים א' שהייתה גרעין ההתיישבות הראשון של הצופים, שעבד במכון אילון, המפעל הסודי לתחמושת של ארגון ההגנה בגבעת הקיבוצים וב-1949 הקימה את קיבוץ מעגן מיכאל. בגיל 16 הצטרף להגנה והיה חבר בפלגות הלילה המיוחדות. כבר בגיל צעיר זה קיבל עליו את הפיקוד על נקודת משמר הכרמל, תוך לימודיו בריאלי. לאחר שסיים את לימודיו ב-1941 עשה שנת שירות בדגניה וגניגר אחר כך שימש כנוטר במשטרת המנדט בקריית חיים.
ביוגרפיה > קריירה צבאית

בסוף 1942 הצטרף לצבא הבריטי, הוא שירת תחילה בפלוגה מס' 20 של מתנדבי היישוב בבאפס והשתתף בקרבות בצפון אפריקה נגד קורפוס אפריקה, אחר כך נשלח לקורס קצינים. בקיץ 1944 היה בין עשרת הקצינים הראשונים שהצטרפו לבריגדה היהודית ושירת כקצין בגדוד השני. זורע לחם עם הבריגדה בחורף שנת 1945 במערכה על נהר סניו (ליד בולוניה שבאיטליה) מול הורמאכט במשך חודשיים שבסופם נסוגו הגרמנים. זורע, שהיה אז קצין בדרגת סגן משנה, זכה בעיטור הצלב הצבאי על כך שהוביל את אנשיו מול אש תופת. בעת שחרורו עם פירוק הבריגדה כבר נשא זורע דרגות קפטן (סרן).
בשוך הקרבות היה בבלגיה וכמו רבים מיוצאי הבריגדה סיפק זורע, כחייל לשעבר, כיסוי לפעולות ההגנה, בעיקר הברחת נשק ליישוב שהיה תחת שלטון המנדט הבריטי כמו גם העלייה הבלתי לגאלית של ניצולי שואה מאירופה לארץ ישראל.
זורע גם לקח חלק בפעולות הנוקמים ללכידת אנשי המשטר הנאצי והוצאתם להורג. חברי הנוקמים נעו באירופה בקבוצות של שלושה-ארבעה אנשים. זורע העיד שהנוקמים הרגו רק אנשים שהיו מעורבים ישירות ברצח יהודים. בתחילה נהגו לירות כדור בראשם, אחר כך עברו לחניקה בידיהם החשופות. הנוקמים נהגו לא לומר למוצאים להורג דבר לפני הביצוע, לא מי הם ולא את סיבת הריגתם. הריגתם נתפסה כמו הריגת חרק[דרוש מקור].
ב-1946 חזר לארץ ישראל לגרעין וניהל בית מלאכה של תע"ש. ב-1947 הצטרף שוב להגנה והקים את מחלקת ההדרכה שלה.
ביוגרפיה > שנותיו בצה"ל

במלחמת העצמאות השתתף בקרב נבי סמואל כנספח לגדוד הרביעי של הפלמ"ח. שירת כמפקד גדוד 62 - "בית חורון", בחטיבת עציוני בירושלים בתחילת המלחמה הגדוד היה אחראי על הפרוזדור לירושלים וזרו השתתף קרבות לטרון, הקסטל וגבעת הרדאר בהמשך עלה הגדוד לירושלים וזרו פיקד ב"מבצע קדם" על ניסיון הפריצה לעיר העתיקה דרך שער ציון, פיקד על הדיפת התקפת הלגיון באזור שער מנדלבאום, פיקד על קרב ארמון הנציב והשתתף במבצע "יקב". לאחר תום המלחמה היה מפקד בית הספר לקצינים של צה"ל עד 1950, נשלח ללמוד במכללת הצבא הבריטי לפיקוד ומטה בקימברלי, ואחר עמד בראש מחלקת ההדרכה. הוא פרש מצה"ל בשנת 1953 וחזר לקיבוץ. בשנת 1956 חזר לשירות הקבע ומונה למפקד גייסות השריון, באפריל 1958 מונה לראש אגף ההדרכה, ובאוקטובר אותה שנה לראש אגף המטה הכללי בדרגת אלוף. בשנת 1959, בעקבות "ליל הברווזים" הודח זורע מאגף המטה הכללי ומונה לאלוף פיקוד הצפון עד שנת 1962.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית

לאחר שחרורו מצה"ל, חזר זורע לקיבוץ ושילב בין עבודה בקיבוץ לפעילות ציבורית. בקיבוץ עבד בשדה ובמסגריה והיה מרכז משק ומזכיר פנים, בשנים 1972–1977 עמד בראש מינהל מקרקעי ישראל, עם הפסקה בשנים 1973–1974, אז שימש ממלא מקום נציב קבילות חיילים, עקב עיסוקו של חיים לסקוב כחבר ועדת אגרנט. בשנים 1981–1984 שימש כמבקר מערכת הביטחון. בתוקף תפקידו היה מעורב בהחלטה להקים את מִפקדת חֵילות השדה (מפח"ש), כתוצאה מלקחי מלחמת לבנון הראשונה.
זורע השתתף גם בוועדות ציבוריות:
בנובמבר 1971 היה זורע חבר בוועדת החקירה הממלכתית שבדקה מקרי שחיתות בחברת "נתיבי נפט" הממשלתית.
ב-12 בנובמבר 1982 מונה לעמד בראש בוועדת החקירה לבדיקת הנסיבות שהביאו אסון צור הראשון. הוועדה מונתה יום לאחר האסון. החקירה התנהלה ונגמרה בתוך שבוע שהמסקנה הייתה שפיצוץ בלוני גז גרמו לאסון.
באפריל - מאי 1984 עמד בראש ועדת זורע, יחד עם יוסי גינוסר מהשב"כ ואילן שיף נציג צה"ל, שבדקה את מותם של שני מחבלים שעל פי עדויות נשבו חיים בעת השתלטות צה"ל על האוטובוס בפרשה שלימים נודעה כפרשת קו 300. זורע, שלא היה מודע לכך שגינוסר מדליף לאנשי השב"כ מידע פנימי מהוועדה, האמין לעדותו השקרית של אברהם שלום ובמסקנותיו כתב שלא ניתן לברר מי גרם למותם של המחבלים. אחד מבכירי השב"כ סיפר שבעת שהלך לבקש את סליחתו של זורע, לאחר שהפרשה התפוצצה, אמר לו זורע שלא יסלח לעולם ליוסי גינוסר ולאברהם שלום על ששיטו בו.
ביוגרפיה > פעילות פוליטית

זורע היה מזוהה בתחילה עם מפ"ם, אולם בשנת 1976 הצטרף לפרופסור יגאל ידין להקמת התנועה הדמוקרטית לשינוי (ד"ש) ולצורך כך התפטר בדצמבר 1976 מתפקידו במנהל המקרקעין. זורע היה ראש מחלקת הארגון של המפלגה ונבחר לכנסת התשיעית. היה ממחייבי ההצטרפות לממשלתו של בגין. באוגוסט 1977 תקף זורע בפומבי את אמנון רובינשטיין ומאיר עמית על שטרפדו לטענתו את כניסת ד"ש לממשלתו של בגין. עם הצטרפות ד"ש לממשלה סירב זורע לכהן כסגן שר במשרדו של ידין. זורע כיהן בוועדת הכנסת, ועדת הכספים וועדת החוץ והביטחון. הוא היה סמן ניצי בד"ש, ועורר עליו את חמתם של אנשי מפלגת שינוי. בתחילת פברואר 1978, בעקבות ניסיון להדיחו מוועדת החוץ והביטחון, הודיע על פרישתו מד"ש. לאחר שבועיים התפטר זורע מהכנסת והחזיר בכך את המנדט שלו לד"ש. בהמשך 1978 במהלך השיחות על הסכם השלום בין ישראל למצרים היה חבר בקבוצה של קצינים בכירים שהתנגדה לוויתורים בסיני.
הנצחה

על שמו רחוב בחיפה בו ממוקמת תחנה מרכזית חוף הכרמל.
חיים אישיים

מאיר זורע נישא לנעמי לבית ויינשטוק, אחותה של ההיסטוריונית שולמית שחר. נולדו להם שישה ילדים, וילד נוסף, עולה מתימן, אותו אמצו. שניים מהבנים נהרגו במלחמות ישראל. יונתן, שהיה טייס קרב בחיל האוויר, נהרג בשמי רמת הגולן במלחמת ששת הימים ויוחנן, שהיה קצין מבצעים בגדוד טנקים, נהרג בקרבות הבלימה ברמת הגולן במלחמת יום הכיפורים. בנם הבכור של נעמי ומאיר זורע הוא גיורא זורע, שהיה מפקד סיירת מטכ"ל וקצין מודיעין ראשי. זורע היה סנדק של יונתן (יוני) ברנס שנקרא על שם בנו יונתן, ונהרג בהתקלות עם חוליית מחבלים על גבול הצפון בינואר 1988.
מאיר זורע הלך לעולמו בקיבוצו בשנת 1995, בגיל 72, ונקבר בקיבוץ מעגן מיכאל.
לקריאה נוספת

חנוך פטישי, זרו - האלוף מאיר זורע: מפקד, איש אדמה, הומניסט, בני ברק: הקיבוץ המאוחד, 2013.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  דרכו של אלוף מאיר זורע, הארץ, 15 באפריל 1959
↑  ספר ההגנה בחיפה, עמ' 172
↑  כנס הגדוד ה־2 של הבריגדה, למרחב, 17 באוגוסט 1960
1 2 3   יגאל אייל, מאיר זורע - לוחם ללא חת, באתר הארץ, 13 בפברואר 2014
1 2  יוחנן גולדסרג, "זרו" חוזר לצה"ל, למרחב, 13 באפריל 1958
↑  עינת ברקוביץ, אבא לא בגד, חדשות, 13 בספטמבר 1991
↑  גיא ארליך, מי רצה שנשכח את מבצע יקב?, כל העיר, 23 בנובמבר 1990
↑  אל'מ זורע - ראש אג"ם, הארץ, 23 בספטמבר 1958
↑  א/מ זורע, א/מ הרכבי וא/מ ברלב הועלו בדרגה וקבלו דרגת אלוף, הארץ, 28 באוקטובר 1958
↑  אלוף א. יפה מונה אלוף פיקוד הצפון, הארץ, 27 ביוני 1962
↑  אלוף מאיר זורע חזר לתפקידו, על המשמר, 5 במרץ 1974
↑  אבי קרטין, ריגול תעשיתי: לא בפעם הראשונה בישדאל, חדשות, 24 ביוני 1986
↑  אמיר אורן, צה"ל בלבנון / הספד-ביניים - ועכשיו, מלחמת־הסחה, כותרת ראשית, 17 במאי 1983
↑  שמעון וייס, מבית המימשל שהפך תל חורבות נותר רק משטח אדמה נקי ושומם, דבר, 15 בנובמבר 1982
↑  מאיר זורע בראש ועדת החקירה, דבר, 12 בנובמבר 1982
↑  חוקר האסון בצור: אין צורך לחדש ההקירה, כותרת ראשית, 26 באוקטובר 1983
אמיר אורן, ועדת חקירה - גז, הוי גז, כותרת ראשית, 8 בדצמבר 1982
טלי זלינגר, פגמים בערנותו של צה"ל, דבר, 25 בנובמבר 1982
↑  גיל רונן, "עד שלא יהייה סדר, השב"כ על קביים", כותרת ראשית, 4 ביוני 1986
↑  גידי וייץ, פרשת קו 300: עדויות חסויות של חיילים ואנשי שב”כ נחשפות, באתר הארץ, 28 בפברואר 2013
↑  טוביה מנדלסון, ידין: המטרה הרכבת הממשלה הבאה, דבר, 23 בנובמבר 1976
↑  מ. זורע התפטר ממנהל המקרקעין, דבר, 7 בדצמבר 1976
↑  ד"ש מודיעה על הצטרפות 870 ערבים, דבר, 8 בפברואר 1977
↑  בד"ש רוב ברור, דבר, 14 ביוני 1977
מחייבי ההצטרפות לממשלה בד"ש, דבר, 9 בספטמבר 1977
↑  זורע תקף קשות את רובינשטיין, דבר, 5 באוגוסט 1977
↑  זורע מסרב להיות סגן שר, דבר, 26 באוקטובר 1977
↑  כך נחתמה ברית האחים, מעריב, 20 בינואר 1978
↑  זורע פורש מד"ש, דבר, 2 בפברואר 1978
↑  זורע החזיר המנדט לד"ש, דבר, 16 בפברואר 1978
↑  יוסף חריף, קצינים בכירים (מיל.) דנו עם בגין נגד ויתורים בסיני, מעריב, 3 באוגוסט 1978
↑  עופר אדרת, בן אחד נפל בששת הימים, השני בכיפור, באתר הארץ, 10 באוקטובר 2016
↑  אהרן אורגד, יונתן ברנס הובא למנוחות בחלקה הצבאית בפרדס חנה, חדשות, 26 בינואר 1988
↑  מצבת מאיר זורע באתר billiongraves
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007465382205171  GND: 1042767696  ISNI: 0000 0004 1724 1978  LCCN: no2013084583  VIAF: 305130189   WorldCat (עם VIAF): 305130189
קוסה (שפה)

| --- | --- |
 מדינות:  דרום אפריקה, זימבבואה, לסוטו 
 אזורים:  קוסה, המדינה החופשית, הכף הצפוני, קוואזולו-נטאל, הכף המזרחי, Quthing District, קאצ'ה'ס נק, Pondoland 
 דוברים:  8,177,300 (נכון ל־2011) 
 כתב:  אלפבית לטיני 
 מוסד:  הוועדה הלשונית הכלל־דרום־אפריקאית 
 קוד שפה:  xh 
 קוד ISO 639-1:  xh 
 קוד ISO 639-2:  xho 
 קוד ISO 639-3:  xho 
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
קוסה היא שפה משפות בנטו הכוללת עיצורים מצוצים, והיא אחת השפות הרשמיות של דרום אפריקה וזימבבואה. קוסה מדוברת כשפה ראשונה על ידי כ-8.2 מיליון איש, ועל ידי 11 מיליון נוספים כשפה שנייה בדרום אפריקה, בעיקר במחוז הכף המזרחי.
תפוצה גאוגרפית

קוסה היא השפה האפריקאית הנפוצה ביותר בדרום אפריקה, אם כי השפה האפריקאית המדוברת ביותר היא זולו. זוהי שפת הבית השנייה הנפוצה ביותר בדרום אפריקה כולה. נכון ל-2003 כ-5.3 מיליון דוברי קוסה, הרוב, חיים בכף המזרחי, ואחריו קייפ המערבי (כ-2 מיליון), Gauteng (671,045), את המדינה החופשית (246,192), קוואזולו-נטאל (219,826), צפון מערבי (214,461), מפומלאנגה (46,553), את הכף הצפונית (51,228), ואת לימפופו (14,225). יש קטן אך משמעותי קהילה Xhosa של כ-200,000 בזימבבואה. כמו כן, קהילה קטנה של דוברי קוסה (18,000) מתגוררת במחוז קוטהינג, לסוטו.
פונולוגיה > תנועות

בקוסה יש 10 תנועות:
[a], כתיב: a
[ɛ~e], כתיב: e
[i], כתיב: i
[ɔ~o], כתיב: o
[u], כתיב: u
ולכולן גרסה קצרה וגרסה ארוכה.
|  | קדמית> קצרה | קדמית> ארוכה | אחורית> קצרה | אחורית> ארוכה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| סגורה | (i (i | (iː (ii | (u (u | (uː (uu |
| אמצעית | (ɛ (e | (eː (ee | (ɔ (o | (oː (oo |
| פתוחה |  |  | (a (a | (aː (aa |
פונולוגיה > טונים

קוסה היא שפה טונאלית, עם 2 טונים פונמיים שונים: נמוך וגבוה. טונים מסומנים בכתב לעיתים נדירות בלבד. אך ניתן לסמנם כך: [à], á [á], â [áà], ä [àá].
הארכת התנועה בדרך כלל אינה נכתבת למרות היותה פונמית (מלבד â ו - ä שהן תוצר של מיזוג תנועות בעלות טונים שונים).
פונולוגיה > עיצורים

בקוסה יש עיצורים נדירים רבים, מלבד עיצורים ריאתיים, המצויים בכל השפות המדוברות, יש בה 18 עיצורים מצוצים (clicks). בקוסה יש גם עיצורים מסודקים ועיצורים מפונמים.
6 הראשונים הם עיצורים מצוצים-שיניים (המיוצגים על ידי האות c), ומבוצעים עם הלשון על הצד הפנימי של השיניים, והם דומים קצת לצליל הצקצוק "צטטט" המבוטא בפי דוברי עברית להבעת צער.
6 נוספים הם עיצורים הם עיצורים מצוצים-צידיים (המיוצגים על ידי האות x), ומבוצעים כשהלשון בצידי הפה.
וששת האחרונים הם עיצורים מצוצים-וילוניים (המיוצגים על ידי האות q), ומבוצעים כשקצה הלשון נוגעת בחלק העליון של הפה.
טבלת עיצורים:
|  |  | שפתי | שיני/מכתשי> מרכזי | שיני/מכתשי> צידי | בתר-מכתשי | וילוני | סדקי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מצוץ | מסודק |  | kǀʼ] c] | kǁʼ] 'x] | kǃʼ] q] |  |  |
| מצוץ | מנושף |  | kǀʰ] ch] | kǁʰ] xh] | kǃʰ] qh] |  |  |
| מצוץ | קול רפוי (slack voice) |  | ɡ̊ǀʱ] gc] | ɡ̊ǁʱ] gx] | ɡ̊ǃʱ] gq] |  |  |
| מצוץ | אפי |  | ŋǀ] nc] | ŋǁ] nx] | ŋǃ] nq] |  |  |
| מצוץ | קול רפוי - אפי |  | ŋǀʱ] ngc] | ŋǁʱ] ngx] | ŋǃʱ] ngq] |  |  |
| מצוץ | סדוק-אפי |  | ŋǀˀ] nkc] | ŋǁˀ] nkx] | ŋǃˀ] nkq] |  |  |
| סותם | מסודק | pʼ] p] | tʼ] t] |  | t̠ʲʼ] ty] | kʼ] k] |  |
| סותם | מנושף | pʰ] ph] | tʰ] th] |  | t̠ʲʰ] tyh] | kʰ] kh] |  |
| סותם | קול רפוי | b̥ʱ] bh] | d̥ʱ] d] |  | d̠̥ʲʱ] dy] | ɡ̊ʱ] g] |  |
| סותם | מפונם | ɓ] b] |  |  |  |  |  |
| מחוכך | מסודק |  | tsʼ] ts] |  | tʃʼ] tsh] | kxʼ] kr] |  |
| מחוכך | מנושף |  | tsʰ] ths] |  | tʃʰ] thsh] | kxʰ] krh] |  |
| מחוכך | קול רפוי |  | 3 d̥zʱ] dz] |  | d̥ʒʱ] j] |  |  |
| חוכך | אטום | f] f] | s] s] | ɬ] hl] | ʃ] sh] | x] rh] | h] h] |
| חוכך | קול רפוי | v̤] v] | z̤] z] | ɮ̈] dl] | 2 ʒ̈] zh] | ɣ̈] gr] | ɦ] hh] |
| אפי | קוליות מלאה | m] m] | n] n] |  | n̠ʲ] ny] | ŋ] ngʼ] |  |
| אפי | קול רפוי | m̤] mh] | n̤] nh] |  | n̠̈ʲ] nyh] | 4 ŋ̈] ngh] |  |
| מקורב | קוליות מלאה |  |  | l] l] | j] y] | w] w] |  |
| מקורב | קול רפוי |  |  | l̤] lh] | j̈] yh] | w̤] wh] |  |
| רוטט | קוליות מלאה |  | 1 r] r] |  |  |  |  |
| רוטט | קול נשוף |  | 1 r̤] r] |  |  |  |  |
שני עיצורים נוספים [r] ו-[r̤] מצויים במילים שאולות, שניהם מאויתים כ-r.
שני עיצורים נוספים [ʒ] ו-[ʒ̈] מצויים במילים שאולות, שניהם מאויתים כ-zh.
שני עיצורים נוספים [dz] ו-[dz̤] מצויים במילים שאולות, שניהם מאויתים כ-dz.
עיצור נוסף [ŋ̈] מצוי במילים שאולות ומאוית ngh.
בנוסף לעיצור המחוכך-מסודק [tʃʼ] האיות tsh עשוי עם לייצג עיצור מחוכך - מנושף [tsʰ] ו-[tʃʰ].
הקול הנשוף החוכך [ɦ] לפעמים נכתב כ-h.
הפונמות של העיצורים המצוצים מבוטאות כמצוצים רק בהגייה מוקפדת או בסביבה מבודדת, וגם אז רק אצל חלק מהדוברים.
במקרים אחרים הן מבוטאות כ- עיצורים אטומים לא מנושפים "פשוטים" (tenuis).
מורפולוגיה

בדומה לשפות בנטו דרומיות רבות, גם קוסה היא שפת מִדְבק (agglutinative language (אנ')),עם מערכת תחיליות וסופיות המתחברות לצורות היסוד של המילים. שמות העצם מסווגים לקבוצות מורפולוגיות (מין דקדוקי). בקוסה יש 15 קבוצות מורפלוגיות כאלה, עם תחיליות שונות ליחיד ולרבים. חלקי דיבר רבים המתייחסים לשמות עצם מותאמים למין הדקדוקי. סדר המילים במשפט הוא נושא-פועל-מושא.
הפועל מחובר למוספיות המסמנות נושא, מושא, זמן, אספקט ומודוס.
חלקי המשפט מותאמים למין הדקדוקי ולמספר הדקדוקי.
מורפולוגיה > שם העצם

שמות העצם בקוסה מורכבים משני חלקי יסוד: תחילית וגזע (stem). באמצעות התחיליות ניתן לסווג את שמות העצם לקבוצות, הממוספרות ברצף כדי להקל את ההשוואה עם שפות בנטו אחרות.
הטבלה הבאה מציגה את קבוצות שמות העצם קוסה, מסודרות לפי זוגות יחיד-רבים
| קבוצה | יחיד | רבים |
| --- | --- | --- |
| 1/2 | um- | aba-, abe- |
| 1a/2a | u- | oo- |
| 3/4 | um- | imi- |
| 5/6 | i-, ili- 1 | ama-, ame- |
| 7/8 | is(i)- 2 | iz(i)- 2 |
| 9/10 | iN- 3 | iiN- 3, iziN- 4 |
| 11/10 | u-, ulu- 1, ulw-, ul- | iiN- 3, iziN- 4 |
| 14 | ubu-, ub-, uty- |  |
| 15 | uku- |  |
| 17 | uku- |  |
לפני גזע חד-הברתי. דוגמאות: iliso (עין), uluhlu (רשימה).
התחילית is- והתחילית iz- מחליפות את isi- ואת izi- בהתאמה, לפי גזע שמתחיל בתנועה. לדוגמה: isandla (יד) ו-izandla (ידיים).
N בתחיליות אלה הוא m, n או ללא אות כלל.
לפני גזע חד-הברתי בכמה מילים.
מורפולוגיה > הפועל

פעלים מצטרפים אל התחיליות הבאות לנושא ולמושא:
| גוף/מין דקדוקי | נושא | מושא |
| --- | --- | --- |
| גוף ראשון, יחיד | ndi- | -ndi- |
| גוף שני, יחיד | u- | -wu- |
| גוף ראשון, רבים | si- | -si- |
| גוף שני, רבים | ni- | -ni- |
| 1 | u- | -m- |
| 2 | ba- | -ba- |
| 3 | u- | -m- |
| 4 | i- | -yi- |
| 5 | li- | -li- |
| 6 | a- | -wa- |
| 7 | si- | -si- |
| 8 | zi- | -zi- |
| 9 | i- | -yi- |
| 10 | zi- | -zi- |
| 11 | lu- | -lu- |
| 14 | bu- | -bu- |
| 15 | ku- | -ku- |
| 17 | ku- | -ku- |
| רפלקסיבי | — | -zi- |
דוברי קוסה ילידיים בדרום אפריקה:
   0–20%
  20–40%
  40–60%
  60–80%
  80–100%
מונולוג בקוסה
קוריקה

| --- | --- |

 מדינה:  איטליה איטליה
 מחוז:  קלבריה קלבריה
 נפה:  קוזנצה
 שטח:  4 קמ"ר
 גובה:  18 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ביישוב:  700 (2017)
  ‑ צפיפות:  180 נפש לקמ"ר (2017)
 קואורדינטות:  39°05′05″N 16°05′16″E﻿ / ﻿39.08471°N 16.08772°E﻿ / 39.08471; 16.08772 
 אזור זמן:  UTC +1
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת איטליה מוגדלת) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןקוריקה(למפת איטליה רגילה) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןקוריקה(למפת קלבריה רגילה) קטנזארו רג'ו די קלבריה קוזנצה קרוטונה בזיליקטה קמפניה סיציליה מפרץ טאראנטו  הים הטירני  הים היוניקוריקה(למפת קלבריה מוגדלת) קטנזארו רג'ו די קלבריה קוזנצה קרוטונה בזיליקטה קמפניה סיציליה מפרץ טאראנטו  הים הטירני  הים היוניקוריקה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קוריקה (באיטלקית: Coreca או Corica, בניב המקומי) הוא פרציונה בקומונה (רשות מקומית) אמנטאה בנפה קוזנצה שבמחוז קלבריה, איטליה, ממוקמת בקרבת היישוב קמפורה סן ג'ובאני. אוכלוסיית היישוב מונה כ-700 נפש (פחות מ-150 משפחות).
גאוגרפיה

קוריקה ממוקמת לחופו של דרום הים הטירני. שטח העיירה מורכב בעיקר מצוק סלעי, אך מרכז העיירה שוכן במישור. בסביבת היישוב ניתן למצוא נופים הרריים וכן חופים רחבים. האקלים הוא ים תיכוני טיפוסי, מאופיין על ידי קיץ חם וחורף מתון וגשום. יש במקום אחוז גבוה של ימים שטופי שמש.
כלכלה

בדומה ליישוב הסמוך קמפורה סן ג'ובאני, גם בקוריקה מהווה התיירות משאב עיקרי. במקום בתי מלון וצימרים. בנוסף, יש בעיירה גם כמה מפעלים קטנים לייצור מזון, ריהוט, ומכונות.
אתרים עיקריים > כנסיית גבירתנו והמלאכים

ב-1 באוקטובר 1964, החלו עבודות הבנייה של הכנסייה של קוריקה. העבודות הסתיימו ב-1965. הכנסייה המודרנית מכילה 65 מקומות.
אתרים עיקריים > כיכר המדונה של המלאכים (Madonna degli Angeli)

כיכר מרהיבה המשמשת כמוקד תיירות.
אתרים עיקריים > המערות של קוריקה

במקום מכרות ברזל עתיקים. במהלך מלחמת העולם השנייה הם שימשו כמקום מפלט עבור תושבים מקומיים שנאלצו להימלט מהפצצות. בהמשך השתמשו בהם חיילי בנות הברית כמחסנים. עד שנות האלפיים שימשו המערות גם לצורך חגיגות חג המולד והפסחא.
אתרים עיקריים > מגדל קוריקה ("Turriella")

מגדל קוריקה ממוקם בצפון העיירה, במורדות הר. מגדל זה, שקומתו הראשונה התמוטטה באופן חלקי, הוא בעל חשיבות היסטורית. שימש כנקודת לחימה עוד בימי הביניים, ונכבש על ידי צבאות שונים.
גלריית תמונות

כנסייה בקוריקה
כיכר בקוריקה בשעת ערב
כיכר בקוריקה בשעת לילה
מגדל טוריאלה ("Turriella")
מפרץ קוריקה
חוף ים בקוריקה
שונית ים בחוף קוריקה
מערה בקוריקה
סאלטו דה זיטה
נופי קורקה בשנת 1950
תאופיק אבו אל-הודא

תאופיק אבו אל-הודא (ערבית: توفيق ابو الهدى; 1894 – 1 ביולי 1956; כונה גם: תאופיק פאשא אבו אל-הודא) היה פוליטיקאי ירדני, ראש ממשלת ירדן בארבע כהונות לאורך השנים 1938–1955, במהלכן הרכיב 12 ממשלות. כהונתו הראשונה הייתה בשנים 1938–1944, כאשר ירדן עדיין הייתה חלק מהמנדט הבריטי של עבר הירדן. שלוש כהונותיו האחרות היו לאחר קבלת עצמאותה של ממלכת ירדן מידי בריטניה, בשנים 1947–1950, 1951–1953 ו־1954–1955. שימש כראש ממשלת ירדן בזמן מלחמת העצמאות והסכמי שביתת הנשק.