stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תיאטרון וייה-קולומבייה
1929–1970

בשנת 1929 יסד קופו קבוצת תיאטרון נוספת, בשם "חבורת החמישה-עשר" (La Compagnie des Quinze) בראשות מישל סן-דני, שפתח מחדש את תיאטרון וייה-קולומביה. בעונת 1934 העלה התיאטרון שני מחזות משל איבסן, בית בובות וברווז הפרא וב-1944, זמן לא רב לפני שחרור פריז מעול הכיבוש הנאצי, העלה את בדלתיים סגורות מאת ז'אן-פול סארטר.
בשנת 1948 נפתח במרתף המבנה מועדון הג'אז "מועדון וייה-קולומבייה", המועדון אירח בין היתר את סידני בשה, בוריס ויאן, קלוד לוטר ואחרים.
ב-1952 הועלה בתיאטרון לראשונה בתרגום לצרפתית מחזרו של ארתור מילר "מותו של סוכן" בבימויו של ריימון ג'רום (Raymond Gérôme).
ב-1961 נקרא התיאטרון על שמו של ז'אק קופו והועלו בו מספר מחזות אוונגרד, בהם "המרפסת" מאת ז'אן ז'נה, "ג'ונגל הערים" מאת ברטולט ברכט ומחזות של לואיג'י פיראנדלו. באותה שנה החלו לאו פרה (Léo Ferré) וקתרין סובאז' (Catherine Sauvage) להעלות על בימת התיאטרון מופעי שאנסון. ב-1963 הועלתה בהצלחה הפקה של חתונת הדמים מאת פדריקו גארסיה לורקה ומגמת האוונגרד נמשכה עם הפקות צרפתיות-גרמניות של קבוצת "חבורת מנדרייק" (La Compagnie de la Mandragore) שהעלתה את "וויצק" מאת גאורג ביכנר ו"החתול" על פי לודוויג טיק. ב-1969 הועלה "סיפור גן החיות" מאת אדוארד אלבי.
בדצמבר 1970 סגר התיאטרון את שעריו, עד שנפתח שנית ב-1993 כאולם של הקומדי פראנסז.
כרזת הפרסומת לפתיחת תיאטרון וייה-קולומבייה שעוצבה כמנשר לצעירים
תחנת קייבסקאיה (קו קולצביה)

| --- | --- |

 מידע על הבנייה
 חנוכת התחנה:  14 במרץ 1954 
 אדריכל:  Evgeny Katonin, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מיקום
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 קואורדינטות:  55°44′37″N 37°33′59″E﻿ / ﻿55.743583°N 37.566488°E﻿ / 55.743583; 37.566488
 תחנות סמוכות:  Krasnopresnenskaya, תחנת פארק קולטורי 
 מידע על התחנה
 רציפים:  2 
 קווים העוברים בתחנה:  קו קולצביה 
 קוד התחנה:  077 
  (למפת מוסקבה מוגדלת) תחנת קייבסקאיה(למפת מוסקבה רגילה) תחנת קייבסקאיה
 
קייבסקאיה (ברוסית: Киевская) היא תחנת הרכבת התחתית של מוסקבה בקו קולצביה.
תחנת קייבסקאיה נפתחה ב-14 במרץ 1954, והיא קרויה על שם תחנת הרכבת קייבסקי.
התחנה ממוקמת ברובע דורוגומילובו, והיא מקושרת במעבר עם שתי תחנות בשם זהה, אחת בקו ארבטסקו פוקרובסקאיה, והשנייה בקו פיליובסקאיה.
זו היא התחנה היחידה בקו קולצביה, שלא ממוקמת במחוז האדמיניסטרטיבי המרכזי של מוסקבה.
הערות שוליים

↑  https://um.mos.ru/houses/stantsiya-metro-kievskaya-koltsevaya/
ערך זה הוא קצרמרבנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שריר העכוז האמצעי

| --- | --- |

שריר העכוז האמצעי ושריר העכוז הגדול במבט אחורי
 שיוך:  superficial gluteal muscles 
 אספקה עורקית:  עורק העכוז העליון 
 עצבוב:  superior gluteal nerve
 פעולת שריר:  abducting of the hip joint, סיבוב פנימי 
 שריר נגדי:  adductor muscles of the hip 
 תחל שריר:  iliac crest 
 אחז שריר:  תל הירך הגדול 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (474) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  m. gluteus medius 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A04.7.02.007 
 TA2 (2019):  2599 
 FMA:  22315 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0224425 
 
שריר העכוז האמצעי (TA: Musculus gluteus medius) ממוקם בחלקו העליון והצידי של העכוז, חלקו העליון שטחי לעור וכשני שלישים ממנו מתחת לשריר העכוז הגדול. השריר הוא מניע חזק של הירך לכיוון צידי (הרחקה) ומסובב החוצה (לטראלי) את הירך, ומאידך משמש כמייצב של האגן בזמן הליכה. על פי מספר ממצאים, השריר פועל יותר כמיצב של מפרק הירך בזמן הליכה מאשר כמניע של הירך.
פעולת השריר מונעת את נפילת האגן מטה בצד הנגדי (קונטרה-לטרלי) לצד של הרגל נושאת המשקל. פעילות יתר של השריר תרים את האגן בצד הנגדי ותאפשר את מעבר הרגל הנגדית מבלי שתתנגש בקרקע, פעילות יתר של השריר בהליכה אופיינית כתנועה מפצה על ליקויים שונים במפרקי הגפה התחתונה.
חלקו העליון והשטחי לעור של השריר משמש כאתר בטוח לזריקות תוך שריריות שכן אין בעומקו מבנים אנטומיים כגון כלי דם ראשיים ועצבים העלולים להיפגע מהזריקה.
תיאור

לשריר העכוז האמצעי מבנה דמוי מניפה משולשת המשתרעת מהאגן לעצם הירך.
תחילתו של השריר בפן החיצוני של עצם הכסל, בין קו העכוז האחורי לקו העכוז הקדמי.
השריר נאחז בחלק הצידי של תל הירך הגדול.
עצבוב

שריר העכוז האמצעי מעוצבב על ידי שורש העצב המותני החמישי (L5) ועל ידי שורש העצב של העצה הראשון (S1) דרך עצב העכוז העליון (Nervus gluteus superior).
תמונות נוספות

מבט צידי אל עצמות האגן ואל אזורי החיבור של השרירים הנאחזים בהן
שרירי העכוז וירך במבט אחורי, שריר העכוז הגדול ורובו של שריר העכוז האמצעי הוסרו
ציון השרירים הנראים במבט אחורי על הגו
ראו גם

אנטומיה - מונחים
הערות שוליים

↑  Gottschalk F, Kourosh S, Leveau B. The functional anatomy of tensor fasciae latae and gluteus medius and minimus. Journal of anatomy. 1989 Oct;166:179-89. PMID 2621137
↑  כך למשל תזוהה חולשת שריר עכוז אמצעי בצד ימין: בזמן הדריכה על רגל ימין, ישמט מטה יתר על המידה צידו השמאלי של האגן. נפילת הצד הנגדי של האגן מטה מכונה סימן טרנדלנבורג חיובי.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TA98: A04.7.02.007
תחנת קפלן

תחנת קפלן היא תחנת רכבת קלה תת-קרקעית המתכוננת להיחפר בעיר תל אביב-יפו במסגרת הקמת הקו הירוק של הדנקל. היא תהיה אחת מארבע התחנות הנחפרות מתחת לאדמה בקו זה ותשרת את הנוסעים בו המגיעים לאזור היכל התרבות, הבימה, הסינמטק, ובית ציוני אמריקה.
לתחנה מתוכננות שלוש כניסות:
צפונית, במפגש הרחובות קפלן ואבן גבירול, בצמוד לבית יכין.
דרומית, במפגש הרחובות לסקוב, קרליבך ואבן גבירול.
מערבית, ברחוב טוסקניני.
תחילת העבודות להקמת התחנה צפויה להיות ברבעון הרביעי של שנת 2021.
תחנת קייבסקאיה (קו ארבטסקו-פוקרובסקאיה)

| --- | --- |

 מידע על הבנייה
 חנוכת התחנה:  5 באפריל 1953 
 מיקום
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 קואורדינטות:  55°44′38″N 37°33′54″E﻿ / ﻿55.743888888889°N 37.565°E﻿ / 55.743888888889; 37.565
 תחנות סמוכות:  תחנת סמולנסקאיה, תחנת פארק פובדי 
 מידע על התחנה
 רציפים:  2 
 קווים העוברים בתחנה:  קו ארבטסקו פוקרובסקאיה 
 קוד התחנה:  042 
  (למפת מוסקבה מוגדלת) תחנת קייבסקאיה(למפת מוסקבה רגילה) תחנת קייבסקאיה
 
קייבסקאיה (ברוסית: Киевская) היא תחנת הרכבת התחתית של מוסקבה בקו ארבטסקו פוקרובסקאיה.
תחנת קייבסקאיה נפתחה ב-5 באפריל 1953, והיא קרויה על שם תחנת הרכבת קייבסקי.
התחנה ממוקמת ברובע דורוגומילובו, והיא מקושרת במעבר עם שתי תחנות בשם זהה, אחת בקו פיליובסקאיה, והשנייה בקו קולצביה.
עיצוב התחנה מוקדש לאוקראינה הסובייטית ולאיחודה מחדש של אוקראינה עם רוסיה. התחנה מעוטרת במספר רב של ציורים.
הערות שוליים

↑  https://um.mos.ru/houses/stantsiya-metro-kievskaya-arbatskopokrovskoy-linii/
ערך זה הוא קצרמרבנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תחנת צסק"א

| --- | --- |

 מידע על הבנייה
 חנוכת התחנה:  26 בפברואר 2018 
 מיקום
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 קואורדינטות:  55°47′12″N 37°32′00″E﻿ / ﻿55.786666666667°N 37.533333333333°E﻿ / 55.786666666667; 37.533333333333
 תחנות סמוכות:  Khoroshyovskaya, Petrovsky Park 
 מידע על התחנה
 קווים העוברים בתחנה:  הקו הטבעתי הגדול 
  (למפת מוסקבה מוגדלת) תחנת צסק"א(למפת מוסקבה רגילה) תחנת צסק"א
 
תחנת צסק"א (ברוסית: ЦСКА) היא תחנת הרכבת התחתית של מוסקבה בקו הטבעת הגדול.
התחנה נמצאת ברובע חורושיובסקי, וקרויה על שם מתקני הספורט של אגודת הספורט צסק"א הנמצאים בקרבה.
בפברואר 2016 שלחו אוהדים מכתב גלוי לראש עיריית מוסקבה, סרגיי סוביאנין, וביקשו ממנו לאשר את ההחלטה לקרוא לתחנה "צסק"א". 8072 אנשים חתמו על המכתב.
ב-6 באפריל 2016, על פי צו ראש עיריית מוסקבה סרגיי סוביאנין, נקראה התחנה באופן רשמי "צסק"א".
התחנה נפתחה ב-26 בפברואר 2018.
הערות שוליים

↑  https://www.sport-express.ru/football/rfpl/news/964767/
ערך זה הוא קצרמרבנושא רוסיה ובנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שמואל מיקוניס

שמואל מִיקוּנִיס (10 באוגוסט 1903 – 20 במאי 1982, כ"ז באייר תשמ"ב) היה פוליטיקאי ישראלי ואחד מהמנהיגים הקומוניסטים היהודים הבולטים בישראל. הוא שימש מזכיר כללי למפלגה הקומוניסטית הישראלית, והיה חבר הכנסת מטעמה.
כתביו

שרה ברייטשטיין (עורכת), בסער תקופות:: מבחר כתבים ודברים, 1942–1969, תל אביב: הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית הישראלית, 1969.
על: 1) סתירות ומסקנות (פ.ק.פ. - מק"י) 2) על זהות לאומית יהודית והמאבק על העיקר, תל אביב: 1976.
על מה נטוש המאבק, תל אביב: 1977.
הערות שוליים

↑  מיקוניס: "שני אחי נרצחו בימי סטלין", דבר, 29 בדצמבר 1961.
↑  בנימין תמוז, אנג'יוכסיל, תרופה נדירה, עמוד 202
↑  הכבישים של האלוף יקותיאל אדם, מעריב, 29 בינואר 1980
↑  איסר הראל, ריגול סובייטי – קומוניזם בארץ-ישראל, עמ' 238.
↑  התחזק מעמדו של משה סנה במק"י, דבר, 11 בנובמבר 1968.
| חברי הכנסת הראשונה |
| --- | --- | --- |
| מפא"י | דוד בן-גוריון • משה שרת • אליעזר קפלן • (דוד רמז) • יוסף שפרינצק* • גולדה מאיר • יצחק בן-צבי • זלמן שזר • דב יוסף • חיים בן אשר • אברהם הרצפלד • עדה מימון • שלמה לביא • שמואל דיין • יוסף ברץ • יחיאל דובדבני • בבה אידלסון • פרץ נפתלי • פנחס לבון • זלמן ארן • בן-ציון דינור • אליהו הכרמלי • נטע הרפז • (יהודית שמחוני) • (אבא חושי) • יזהר סמילנסקי • ראובן שרי • יונה כסה • אפרים תבורי • (יוסף מיכאל לם) • (אריה שפטל) • (אברהם טביב) • צבי יהודה • עקיבא גוברין • יוסף אפרתי • אריה בהיר • חסיה דרורי • אליעזר ליבנה • דוד הכהן • ישראל גורי • עמי אסף • מאיר ארגוב • דבורה נצר • שרגא גורן • השל פרומקין • דוד בר-רב-האי • (יצחק קנב) • (הרצל ברגר) • (ז'ניה טברסקי) • (ישראל ישעיהו-שרעבי) • (ברוך אזניה) • (מנחם כהן) • (רפאל בש) |  |
| מפ"ם | (יצחק טבנקין) • מאיר יערי • יעקב חזן • נחום ניר-רפאלקס • אהרן ציזלינג • מרדכי בנטוב • ישראל גלילי • יעקב ריפתין • משה סנה • ברל רפטור • אליעזר פרי • משה ארם • חנה למדן • חנן רובין • ישראל בר-יהודה • מנחם בדר • פייגה אילנית • יצחק בן-אהרן • (דב בר-ניר) • (מנחם רצון) • (דוד ליבשיץ) |  |
| החזית הדתית המאוחדת | יהודה לייב פישמן מימון • יצחק מאיר לוין • חיים משה שפירא • משה אונא • בנימין מינץ • דוד צבי פנקס • מאיר דוד לוונשטיין • זרח ורהפטיג • אליהו-משה גנחובסקי • קלמן כהנא • מרדכי נורוק • יוסף בורג • אהרן-יעקב גרינברג • אברהם יהודה גולדראט • אברהם-חיים שאג • (משה קלמר) • (אליהו מזור) |  |
| תנועת החירות | מנחם בגין • אורי צבי גרינברג • יעקב מרידור • אריה בן-אליעזר • אברהם רקנאטי • יוחנן בדר • הלל קוק • חיים לנדאו • שמואל מרלין • חיים כהן-מגורי • אליהו לנקין • שמואל כץ • ערי ז'בוטינסקי • אסתר רזיאל-נאור |  |
| הציונים הכלליים | פרץ ברנשטיין • ישראל רוקח • שושנה פרסיץ • יוסף ספיר • יעקב קליבנוב • יעקב גיל • יוסף סרלין |  |
| המפלגה הפרוגרסיבית | פנחס רוזן • אברהם גרנות • אידוב כהן • יזהר הררי • ישעיהו פורדר |  |
| ספרדים ועדות מזרח | בכור-שלום שטרית • אליהו אלישר • אברהם אלמליח • משה בן-עמי |  |
| מק"י | שמואל מיקוניס • תופיק טובי • אליעזר פרמינגר • מאיר וילנר |  |
| הרשימה הדמוקרטית של נצרת | סיף א-דין א-זועבי, אמין-סלים ג'רג'ורה |  |
| מפלגת הלוחמים | נתן ילין-מור |  |
| ויצו | רחל כהן-כגן |  |
| התאחדות התימנים בישראל | זכריה גלוסקא |  |
בסוגריים - כהונה חלקית, * יו"ר הכנסת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265447905171  BnF: cb11987926c (data)  GND: 1059422956  ISNI: 0000 0000 7829 7386  LCCN: no96010202  SUDOC: 07675605X  VIAF: 97400992   WorldCat (עם VIAF): 97400992
תחנת קיטאי-גורוד

| --- | --- |

 מידע על הבנייה
 חנוכת התחנה:  3 בינואר 1971 
 אדריכל:  Alexander Strelkov, Iraida Petukhova, Leopold Vladimirovitsj Malasjonok, Ivan Taranov 
 מיקום
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 קואורדינטות:  55°45′20″N 37°37′57″E﻿ / ﻿55.755555555556°N 37.6325°E﻿ / 55.755555555556; 37.6325
 תחנות סמוכות:  Kuznetsky Most, תחנת טורגנייבסקאיה, Taganskaya, Tretyakovskaya 
 מידע על התחנה
 רציפים:  4 
 קווים העוברים בתחנה:  קו טגנסקו-קרסנופרסננסקאיה, קו קלוז'סקו-ריז'סקאיה 
 קוד התחנה:  096 
  (למפת מוסקבה מוגדלת) תחנת קיטאי-גורוד(למפת מוסקבה רגילה) תחנת קיטאי-גורוד
 
תחנת קיטאי-גורוד (ברוסית: Китай-город) היא תחנה חוצה פלטפורמות של הרכבת התחתית של מוסקבה בקו קלוז'סקו-ריז'סקאיה וקו טגנסקו-קרסנופרסננסקאיה.
התחנה ממוקמת על גבול רובע טברסקוי ובסמאני, חלק מהיציאות מובילות לרובע טגנסקי. קרויה על שם רובע היסטורי באותו שם.
היא נמצאת בעומק של 29 מטר מתחת לפני הקרקע והיא אחת מהתחנות העמוסות במטרו של מוסקבה.
תחנת קיטאי-גורוד נפתחה ב-3 בינואר 1971. שמה הראשון של התחנה (עד 5 בנובמבר 1990) היה "פלושצ'אד נוגינה" (בתרגום מרוסית:כיכר על שם פאבל נוגין (מהפכן רוסי)).
הערות שוליים

↑  https://um.mos.ru/houses/stantsiya-metro-kitay-gorod/
ערך זה הוא קצרמרבנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תחנת קראנדירו (ספר)

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  דראוזיו וארלה 
 שפת המקור:  פורטוגזית 
 סוגה:  רומן 
 מקום התרחשות:  כלא קראנדירו 
 תקופת התרחשות:  שנות ה-90 של המאה ה-20 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1999 
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  978-85-7164-897-5
 
"תחנת קראנדירו" (בפורטוגזית: Estação Carandiru) הוא ספר זיכרונות משנת 1999 בעל 368 עמודים מאת הרופא הברזילאי ומומחה האיידס דראוזיו וארלה. הסיפור מבוסס על תקופתו של ורלה כרופא שהתנדב בכלא קראנדירו בסאו פאולו משנת 1989 ועד לטבח בשנת 1992 שהותיר 111 אסירים הרוגים, אך הספר מורכב מאירועים ודמויות בדיוניות.
עם יותר מ-500,000 עותקים שנמכרו, תחנת קראנדירו הוא אחד הנמכרים ביותר בכל הזמנים בברזיל ועובד לסרט קראנדירו מ-2003 בבימויו של הקטור באבנקו (Héctor Babenco). וארלה מגולם על ידי לואיס קרלוס וסקונסלוס בסרט. הספר זכה בפרס הספרות הברזילאית פרמיו ז'בוטי בשנת 2000.
הספר, הוא הראשון בטרילוגיה, אחריו יצא Carcereiros ("הסוהרים") בשנת 2012 המתעד את חיי הכלא על פי עדותם של פקידי הכלא. Prisioneiras ("אסירות"), על כלא הנשים בסאו פאולו, שסיים את הטרילוגיה.
הערות שוליים

↑  "Drauzio Varella volta ao universo das prisões em 'Carcereiros'". O Estado de S. Paulo (בפורטוגזית). 25 בספטמבר 2012. נבדק ב-19 באפריל 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Michael Wilmington (28 במאי 2004). "'Carandiru' a prison drama that grips viewers". Chicago Tribune. נבדק ב-19 באפריל 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Tragédia do Carandiru inspirou livros, filmes e músicas". Globo.com (בפורטוגזית). 2 באוקטובר 2012. נבדק ב-19 באפריל 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Drauzio Varella recria 'Estação Carandiru' com a versão dos carcereiros". Universo Online (בפורטוגזית). 5 בספטמבר 2012. נבדק ב-19 באפריל 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תורוואלד לאמרס

| --- | --- |

 לידה:  15 בינואר 1841 Modum Municipality, נורווגיה 
 פטירה:  8 בפברואר 1922 (בגיל 81) אקר, נורווגיה 
 מקום קבורה:  Vår Frelsers gravlund 
 מוקד פעילות:  נורווגיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1873 
 סוגה:  אופרה 
 סוג קול:  בריטון 
 בן או בת זוג:  Mally Lammers (1881–ערך בלתי־ידוע) 
 חתימה:  
 
תורוואלד לאמרס (בנורווגית: Thorvald Lammers; ‏ 15 בינואר 1841 – 8 בפברואר 1922) היה זמר בריטון, מנצח מקהלה, מלחין וביוגרף.
חייו

לאמרס נולד במודום והופיע לראשונה על במה באוסלו, בשנת 1873. הוא ייסד את המקהלה המוכרת בשם "קורפורנינגן" בשנת 1879 וניצח עליה עד 1909. בסביבות 1900, נחשב לאמרס לזמר החשוב ביותר בנורווגיה. בין יצירותיו השירים "Gamle Norig" ו-"Der ligger et land".
לאמרס היה גיסה של הזמרת אוה ננסן, אשתו של חוקר הקוטב פריטיוף ננסן.
הערות שוליים

↑  אנציקלופדיה "סטורה נורסקה לקסיקון", הוצאת קונסקאפספורלאגט, אוסלו, "תורוואחד אמונד לאמרס", עורך: פטר הנריקסן, בנורווגית
↑  "תורוואלד לאמרס", לקסיקון ביוגרפי של נורווגיה, סווין ביורקוי, עורך קנוט הלה, הוצאת הוצאת קונסקאפספורלאגט, אוסלו, בנורווגית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810637055705606  KulturNav: 317467b8-5714-48ea-aabf-3580e32dc4ee  VIAF: 303788093   WorldCat (עם VIAF): 303788093
תחנת קומסומולסקאיה

| --- | --- |

 מידע על הבנייה
 חנוכת התחנה:  30 בינואר 1952 
 אדריכל:  אלכסיי שצ'וסב, Viktor Dmitrievitsj Kokorin 
 מיקום
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 קואורדינטות:  55°46′35″N 37°39′22″E﻿ / ﻿55.776486111111°N 37.656169444444°E﻿ / 55.776486111111; 37.656169444444
 תחנות סמוכות:  תחנת פרוספקט מירה, תחנת קורסקאיה 
 מידע על התחנה
 רציפים:  2 
 קווים העוברים בתחנה:  קו קולצביה 
 קוד התחנה:  070 
  (למפת מוסקבה מוגדלת) תחנת קומסומולסקאיה(למפת מוסקבה רגילה) תחנת קומסומולסקאיה
 
קומסומולסקאיה (ברוסית: Комсомольская) היא תחנת הרכבת התחתית של מוסקבה בקו קולצביה. ממוקמת ברובע קראסנוסלסקי במחוז המרכזי.
תחנת קומסומולסקאיה מחוברת במעבר עם תחנה באותו שם בקו סוקולניצ'סקאיה (אנ').
קומסומולסקאיה היא אחת מתחנות המטרו העמוסות ביותר במוסקבה (בעיקר בשל תחנות הרכבת הממוקמות בסמוך: לנינגרדסקי, ירוסלבסקי, וקזנסקי).
גלריה

פביליון התחנה
הערות שוליים

↑  https://www.the-village.ru/city/transport/168737-metro
ערך זה הוא קצרמרבנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פרס פגיון הזהב

| --- | --- |
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 הגוף המעניק:  איגוד מחברי ספרי הפשע 
 תקופת הפרס:  1955–הווה (כ־69 שנים) 
 נקרא על שם:  פגיון 
 thecwa.co.uk
 
פגיון הזהב הוא פרס המוענק מדי שנה, מאז 1960, על ידי איגוד מחברי ספרי הפשע של הממלכה המאוחדת לרומן הפשע הטוב ביותר של השנה. אותו ארגון מעניק גם את "פגיון הזהב לספרי עיון" וכמה קטגוריות נוספות.
גלגולי השם

מ־1955 עד 1959 כינה הארגון את הכיבוד העליון שלהם פרס ההרינג האדום המוצלב. משנת 1995 עד 2002 נוסף לפרס מענק כספי בחסות מזקקת מקאלאן, והפרס נקרא פגיון הזהב של מקאלאן.
בשנת 2006 השתנה נותן החסות הכספית לפרס לבנק Duncan Lawrie, ולכן שונה שם הפרס באופן רשמי ל־פגיון דנקן לורי, והוא כלל מענק בגובה 20,000 ליש"ט, מה שהפך אותו לפרס ספרות הפשע הגדול ביותר בעולם במונחים כספיים. בשנת 2008 הסיר הבנק את חסותו מהפרסים. כתוצאה מכך, שב הפרס להיקרא פגיון הזהב, ושוב אינו כולל מענק כספי.
מ־1969 עד 2005 הוענק גם פגיון כסף לספר שדורג שני בידי ועדת הפרס. פרס זה בוטל כאשר בנק דאנקן לורי פרש את חסותו. לאחר ביטול החסות, לא שבו להעניק את פרס פגיון הכסף.
זוכים

להלן רשימת הזוכים לפי שנים, וכן הספרים מן הרשימה הקצרה לפרס באותה שנה, כשאלו ידועים:
זוכים > שנות ה־20 של המאה ה־21

2022
Jacqueline Bublitz, Before You Knew My Name
Ray Celestin, Sunset Swing
S. A. Cosby, Razorblade Tears
John Hart, The Unwilling
Abir Mukherjee, The Shadows of Men
William Shaw, The Trawlerman
זוכים > שנות ה־20 של המאה ה־21 > 2021

פגיון זהב: כריס וויטאקר, We Begin at the End
ס"א קוסבי, Blacktop Wasteland
בן קריד, City of Ghosts
ניקי פרנץ', House of Correction
רוברט גלבריית', דם חם
אלי גריפית'ס, The Postscript Murders
תומאס מאלן, Midnight Atlanta
זוכים > שנות ה־20 של המאה ה־21 > 2020

פגיון זהב: מייקל רובות'ם, Good Girl Bad Girl
קלייר אסקיו, What You Pay For
לו ברני, November Road
ג'ון פיירפקס, Forced Confessions
מיק הרון, Joe Country
אביר מוקרג'י, Death in the East
זוכים > שנות העשרה של המאה ה־21 > 2019

פגיון זהב: מ"ו קרייבן, The Puppet Show
קלייר אסקו, All the Hidden Truths
כריסטובל קנט, What We Did
דונה לאון, Unto Us a Son is Given
דרק ב' מילר, American by Day
בנג'מין ווד, A Station on the Path to Somewhere Better
זוכים > שנות העשרה של המאה ה־21 > 2018

פגיון זהב: סטיב קאוואנה, The Liar
מיק הרון, London Rules
דניס להיין, Since We Fell
אטיקה לוק, Bluebird, Bluebird
אביר מוקרג'י, A Necessary Evil
אמה ויסקיץ', Resurrection Bay
זוכים > שנות העשרה של המאה ה־21 > 2017

פגיון זהב: ג'יין הארפר , The Dry
בלינדה באואר, The Beautiful Dead
ריי סלסטין, Dead Man's Blues
מיק הרון, Spook Street
דרק ב' מילר, The Girl In Green
אביר מוקרג'י, A Rising Man
זוכים > שנות העשרה של המאה ה־21 > 2016

פגיון זהב: ביל בוורלי, Dodgers
כריס ברוקמייר, Black Widow
דניס מינה, Blood Salt Water
מיק הרון, Real Tigers
זוכים > שנות העשרה של המאה ה־21 > 2015

פגיון זהב: מייקל רובות'ם, Life or Death
בלינדה באואר, The Shut Eye
ג'יימס קרלוס בלייק, The Rules of Wolfe
רוברט גלבריית', תולעת המשי
סם הוקן, Missing
סטיבן קינג, Mr. Mercedes
אטיקה לוק, Pleasantville
זוכים > שנות העשרה של המאה ה־21 > 2014

פגיון זהב: ויילי קאש, This Dark Road to Mercy
פאולה דיילי, Keep Your Friends Close
פול מנדלסון, The First Rule of Survival
לואיז פני, How the Light Gets In
זוכים > שנות העשרה של המאה ה־21 > 2013

פגיון זהב: מיק הרון, Dead Lions
בלינדה באואר, Rubbernecker
לורן ביוקס, The Shining Girls
בקי מאסטרמן, Rage Against the Dying
זוכים > שנות העשרה של המאה ה־21 > 2012

פגיון זהב: ג'ין קריגן, The Rage
נ"ג' קופר, Vengeance in Mind
מת'יו הול, The Flight
כריס וומרסלי, Bereft
זוכים > שנות העשרה של המאה ה־21 > 2011

פגיון זהב: טום פרנקלין, Crooked Letter, Crooked Letter
סטיב המילטון, The Lock Artist
א"ד מילר, Snowdrops
דניס מינה, The End of the Wasp Season
זוכים > שנות העשרה של המאה ה־21 > 2010

פגיון זהב: בלינדה באואר, Blacklands
שרון בולטון, Blood Harvest
ג'ורג' פלקאנוס, The Way Home
קארן קמפבל, Shadowplay
זוכים > שנות ה־2000 > 2009

פגיון זהב: וויליאם ברודריק, A Whispered Name
קייט אטקינסון, When Will There Be Good News?
מארק בילינגהם, In the Dark
לורנס בלוק, Hit and Run
מת'יו הול, The Coroner
ג'ין קריגן, Dark Times in the City
זוכים > שנות ה־2000 > 2008

פגיון דאנקן לורי: פרנסס פייפילד, Blood From Stone
ג'יימס לי ברק, The Tin Roof Blowdown
קולין קוטריל, The Coroner's Lunch
סטיב המילטון, Night Work
לורה ליפמן, What the Dead Know
RN מוריס, A Vengeful Longing
זוכים > שנות ה־2000 > 2007

פגיון דאנקן לורי: פיטר טמפל, The Broken Shore
ג'יילס בלאנט, The Fields of Grief
ג'יימס לי ברק, Pegasus Descending
גיליאן פלין, Sharp Objects
קרייג ראסל, Brother Grimm
כריסטופר ג'ון סאנסום, Sovereign
זוכים > שנות ה־2000 > 2006 (לאחר שינוי שם הפרס)

פגיון דאנקן לורי: אן קליבס, Raven Black
סיימון בקט, The Chemistry of Death
תומאס ה' קוק, Red Leaves
פרנסס פיפילד, Safer Than Houses
ביל ג'יימס, Wolves of Memory
לורה וילסון, A Thousand Lies
זוכים > שנות ה־2000 > 2005

פגיון זהב: ארנלדור אינדרידאסון, Silence of the Grave
פגיון כסף: ברברה נאדל, Deadly Web
קארין פוסום, Calling Out for You
פרידריך גלוזר, In Matto's Realm
קרל היאסן, Skinny Dip
פרד ורגס, Seeking Whom He May Devour
זוכים > שנות ה־2000 > 2004

פגיון זהב: שרה פארצקי, Blacklist
פגיון כסף: ג'ון הארווי, Flesh and Blood
מו היידר, Tokyo
ואל מקדרמיד, The Torment of Others
ג'יימס ו' ניקול, Midnight Cab
לורה וילסון, The Lover
זוכים > שנות ה־2000 > 2003

פגיון זהב: מינט וולטרס, Fox Evil
פגיון כסף: מוראג ג'וס, Half-Broken Things
בוריס אקונין, עזאזל
רוברט ליטל, The Company
קרלו לוקרלי, Almost Blue
רוברט וילסון, The Blind Man of Seville
זוכים > שנות ה־2000 > 2002

פגיון זהב: חוסה קרלוס סומוסה, The Athenian Murders
פגיון כסף: ג'יימס קראמלי, The Final Country
מארק בילינגהם, Scaredy Cat
ג'יימס לי ברק, Jolie Blon's Bounce
מייקל קונלי, City of Bones
מינט וולטרס, Acid Row
זוכים > שנות ה־2000 > 2001

פגיון זהב: הנינג מנקל, Sidetracked
פגיון כסף: ג'יילס בלאנט, Forty Words for Sorrow
סטיבן בות', Dancing with the Virgins
דניס דנקס, Baby Love
ג'ורג' פלקאנוס, Right as Rain
סקוט פיליפס, Ice Harvest
זוכים > שנות ה־2000 > 2000

פגיון זהב: ג'ונתן לת'ם, Motherless Brooklyn
פגיון כסף: דונה ליאון, Friends In High Places
ג'יימס לי ברק, Purple Cane Road
אליוט פטיסון, The Skull Mantra
לוסי ואדהאם, Lost
מרטין קרוז סמית', Havana Bay
זוכים > שנות ה־90 של המאה ה־20 > 1999

פגיון זהב: רוברט ווילסון, A Small Death in Lisbon
פגיון כסף: אדריאן מתיוס, Vienna Blood
ואל מקדרמיד, A Place of Execution
איאן רנקין, Dead Souls
מייקל קונלי, Angels Flight
דניס דנקס, Phreak
פרנסס פיפילד, Staring at the Light
זוכים > שנות ה־90 של המאה ה־20 > 1998

פגיון זהב: ג'יימס לי ברק, Sunset Limited
פגיון כסף: ניקולס בלינקו, Manchester Slingback
מייקל דיבדין, A Long Finish
ג'פרי ארצ'ר, Fire Hawk
רג'ינלד היל, On Beulah Height
ג'ורג' פלקאנוס, King Suckerman
זוכים > שנות ה־90 של המאה ה־20 > 1997

פגיון זהב: איאן רנקין, Black and Blue
פגיון כסף: ג'נט אוואנוביץ', Three to Get Deadly
פרנק לין, The Reluctant Investigator
זוכים > שנות ה־90 של המאה ה־20 > 1996

פגיון זהב: בן אלטון, Popcorn
פגיון כסף: פיטר לאבסי, Bloodhounds
ג'סיקה מאן, A Private Enquiry
זוכים > שנות ה־90 של המאה ה־20 > 1995

פגיון זהב: ואל מקדרמיד, The Mermaids Singing
פגיון כסף: פיטר לאבסי, The Summons
אליזבת איירונסייד, "Death in the Garden"
מינט וולטרס, החדר החשוך
זוכים > שנות ה־90 של המאה ה־20 > 1994

פגיון זהב: מינט וולטרס, The Scold's Bridle
פגיון כסף: פטר הוג, Miss Smilla's Feeling for Snow
ואל מקדרמיד, Crack Down
שרה פארצקי, Tunnel Vision
זוכים > שנות ה־90 של המאה ה־20 > 1993

פגיון זהב: פטרישה קורנוול, Cruel and Unusual
פגיון כסף: שרה דאננט, Fatlands
רוברט ריצ'רדסון, The Hand of Strange Children
ג'נט ניל, Death Among the Dons
זוכים > שנות ה־90 של המאה ה־20 > 1992

פגיון זהב: קולין דקסטר, The Way Through the Woods
פגיון כסף: לייזה קודי, Bucket Nut
זוכים > שנות ה־90 של המאה ה־20 > 1991

פגיון זהב: ברברה ויין, King Solomon's Carpet
פגיון כסף: פרנסס פיפילד, Deep Sleep
ג'נט ניל, Death of a Partner
מייקל דיבדין, Dirty Tricks
זוכים > שנות ה־90 של המאה ה־20 > 1990

פגיון זהב: רג'ינלד היל, Bones and Silence
פגיון כסף: מייק פיליפס, The Late Candidate
ג'ון הארווי, Rough Treatment
זוכים > שנות ה־80 של המאה ה־20 > 1989

פגיון זהב: קולין דקסטר, The Wench is Dead
פגיון כסף: דזמונד לודן, The Shadow Run
זוכים > שנות ה־80 של המאה ה־20 > 1988

פגיון זהב: מייקל דיבדין, Ratking
פגיון כסף: שרה פארצקי, Toxic Shock
זוכים > שנות ה־80 של המאה ה־20 > 1987

פגיון זהב: ברברה ויין, A Fatal Inversion
פגיון כסף: סקוט טורו, Presumed Innocent
לייזה קודי, Under Contract
זוכים > שנות ה־80 של המאה ה־20 > 1986

פגיון זהב: רות רנדל, Live Flesh
פגיון כסף: פ.ד. ג'יימס, A Taste for Death