stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בועז סנג'רו
מאמרים נבחרים > מאמרים נבחרים באנגלית

A New Defense for Self-Defense, 9 BUFFALO CRIMINAL LAW REVIEW 475-559 (2006).
Miranda Is Not Enough: A New Justification for Demanding “Strong Corroboration” To A Confession”,, 28 CARDOZO LAW REVIEW 2791 - 2828 (2007).
Are All Forms of Joint Crime Really ‘Organized Crime’? On The New Israeli Combating Criminal Organizations Law and Parallel Legislation in the U.S. and Other Countries, 29 LOYOLA LOS ANGELES INTERNATIONAL AND COMPARATIVE LAW REVIEW 61-104 (2007).
In Defence of Self-Defence in Criminal Law; and on Killing in Self-Defence – A Reply to Fiona Leverick, 44 CRIMINAL LAW BULLETIN 3 - 28 (2008).
Heller's Self-Defense, 13 THE NEW CRIMINAL LAW REVIEW 449 – 484 (2010).
Safety in Post-Conviction Proceedings 51 The John Marsall Law Review 773 (2019).
Safety from False Confessions 54 Criminal Law Bulletin 25 (2018).
Safety from Flawed Forensic Sciences Evidence 34 Georgia St. U. L. Rev. 1129 (2018).
Safety from Plea-Bargains' Hazards 38 PACE LAW REVIEW 301 (2018).
Safe Convictions, Criminal Law Forum (2020) .
Applying the STAMP Safety Model to Prevent False Convictions Based on Eyewitness Misidentifications, 83 Albany Law Review 931 (2020).
From Beccaria to Negation of Incarceration for Non-Violent Property Offenses, 37 Arizona Journal of International and Comparative Law 329 (2020).
Safety from False Convictions, Criminal Justice Theory Blog (2021).
Safety in Forensic Science, 82 Ohio State Law Journal Online (2021).
הערות שוליים

↑  בועז סנג'רו, "שידול במחדל - האומנם בלתי אפשרי?", משפטים ט"ז (תשמ"ז) 482–493. (המאמר נכתב בשנה השנייה ללימודי התואר הראשון במשפטים).

בשנת 2013 פורסם מאמרו של ד"ר רוני רוזנברג, העוסק במאמר זה: שידול במחדל – האומנם אפשרי הוא?, דין ודברים ‏ז (תשע"ג) 1.

בועז סנג'רו, "היהפכו המטרות למניעים ? ומה צפוי להלכת הצפיות? (עוד על 'בכוונה לפגוע' כסימן ייחוד של עבירת לשון-הרע ועל פרשנות המשפט הפלילי)", משפטים י"ח (תשמ"ח) 337–354. (המאמר נכתב בשנה השלישית ללימודי התואר הראשון במשפטים).
↑  עוזי ברוך, הכסא "הספרדי" בעליון, באתר ערוץ 7, 1 בדצמבר 2011
↑  מכון לבטיחות במשפט הפלילי
↑  אלה לוי-וינריב, ‏"הפרקליטות סוחטת נאשמים; השופטים שכחו מה זה זיכוי", באתר גלובס, 19 ביולי 2012
↑  בועז סנג'רו, הרשעת חפים מפשע בישראל ובעולם: גורמים ופתרונות (הוצאת "רסלינג", 2014)
↑  על ספרו זה של סנג'רו כתבו פרופסור דורון מנשה וד"ר סיון ביבר הערת ספרות : Doron Menashe, Sivan Biber  : Safety from False Convictions by Boaz Sangero - Book Review
THE JOURNAL JURISPRUDENCE, 2017
https://papers.ssrn.com/sol3/papers.cfm?abstract_id=3031912
↑  פרופסור אורן גזל אייל 'הטענה נכונה, המסקנה שגויה'
↑  בועז סנג'רו, הגנה עצמית במשפט הפלילי (נבו הוצאה לאור, ירושלים, תש"ס-2000)
↑  בועז סנג'רו, הרשעת חפים מפשע בישראל ובעולם: גורמים ופתרונות
↑  עו"ד אריאל עטרי, על הספר "ביקורת דיני העונשין הישראליים"
↑  (Boaz Sangero, SAFETY FROM FALSE CONVICTIONS, 2006
↑  (Boaz Sangero, Self-Defence in Criminal Law (Hart Publishing, Oxford, 2006
↑  Antje du Bois-Pedain, Book Reviews
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302830905171  LCCN: no2006100744  LNB: 000106133  SUDOC: 123345677  VIAF: 68692763   WorldCat (עם VIAF): 68692763
לאנס הנריקסן

| --- | --- |

לאנס הנריקסן
 לידה:  5 במאי 1940 (בן 84) מנהטן, ניו יורק, ארצות הברית
 סוגה מועדפת:  מערבון 
 מדינה:  ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1961
 מקום לימודים:  אולפן השחקנים 
 צאצאים:  Alcamy Henriksen 
 מספר צאצאים:  4
 פרסים והוקרה:  פרס סאטורן לשחקן המשנה הטוב ביותר
 פרופיל ב-IMDb
 
לאנס ג'יימס הנריקסן (באנגלית: Lance James Henriksen; נולד ב-5 במאי 1940) הוא שחקן אמריקאי אשר נודע במיוחד בזכות הדמויות שגילם לאורך השנים בסרטי מדע בדיוני, סרטי פעולה וסרטי אימה שונים, כמו דמות האנדרואיד בישופ בזיכיון סרטי "הנוסע השמיני", ודמותו של סמל המשטרה האל ווקוביץ' בסרט "שליחות קטלנית".
ביוגרפיה

הנריקסן נולד במנהטן שבניו יורק. אביו היה מלח ומתאגרף נורווגי שבילה את רוב חייו בים, בעוד שאמו עבדה לאורך השנים בעבודות שונות כולל מדריכת ריקוד, מלצרית ודוגמנית. הוריו התגרשו כאשר הוא היה בן שנתיים, ואמו התקשתה לגדל אותו ואת אחיו, ובשל כך הוא גדל בחלק מילדותו גם בבית ילדים. הנריקסן הפסיק ללמוד בבית הספר בכיתה א', והיה אנאלפבית עד גיל 30. בשנים 1955–1958 שירת בצי האמריקני והוא סיים את הקריירה הצבאית כאשר היה בדרגת "Petty officer third class".
לאחר הקריירה הצבאית הנריקסן הצליח למצוא עבודה כצייר של ציורי קיר וכפועל בספינות. בתקופה מסוימת אף עבד באירופה. את העבודה הראשונה שלו בענף התיאטרון כמעצב תפאורה קיבל כאשר היה בן 30, והוא קיבל את תפקיד המשחק הראשון שלו בין היתר משום שהוא לקח חלק בבניית התפאורה להצגה. עד לאותו המועד הנריקסן לא ידע קרוא וכתוב, ובאותה התקופה הוא החל ללמד את עצמו לקרוא. עבור התפקיד הראשון שהוא שיחק הוא הקליט על קלטת אודיו את כל השורות שהוא היה צריך לשנן והצליח לעשות זאת בעזרתו של חבר. באותה התקופה הוא סיים גם את לימודיו באולפן השחקנים ובעקבות כך החל לשחק בעיר ניו יורק.
ההופעה הקולנועית הראשונה של הנריקסן הייתה בסרט משנת 1972 "It Ain't Easy". בהמשך גילם תפקידי משנה במגוון סרטים, כולל "אחר צהריים של פורענות" בשנת 1975, ו"מפגשים מהסוג השלישי" בשנת 1977. בשנת 1982 הוא גילם גם את מפקד המשטרה סטיב קימברו בסרט "פיראנה 2 (אנ')", ובשנת 1983 גילם את האסטרונאוט וולטר שירה בסרט "הצוות המובחר".
כאשר כתב ג'יימס קמרון את התסריט לסרט "שליחות קטלנית" הוא רצה בתחילה שהנריקסן, אשר עימו הוא עבד בסרט "פיראנה 2", יגלם את תפקיד המחסל, אך לבסוף בחר לתת את התפקיד לארנולד שוורצנגר. אף על פי כן קמרון בחר לשלב את הנריקסן בסרט בתפקיד משנה כסמל המשטרה האל ווקוביץ'.
הנריקסן גילם את האנדרואיד בישופ בסרטו של קמרון משנת 1986 "שובו של הנוסע השמיני", וכמעצב של בישופ בסרט "הנוסע השמיני 3" משנת 1992. בסרט "הנוסע השמיני נגד הטורף" משנת 2004 גילם הנריקסן גם את צ'ארלס בישופ ווילנד, האיש שעליו התבססו כאשר יצרו את האנדרואיד בישופ.
בשנים 1996–1999 שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "מילניום (אנ')" בה הוא גילם את דמותו של פרנק בלאק, סוכן FBI לשעבר אשר מסוגל לראות לתוך מוחם של רוצחים.
ב-2011 פרסם את ספרו האוטוביוגרפי "Not Bad for a Human".
בשנת 2012 קיבל הנריקסן כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
בשנת 2020 כיכב בסרט הדרמה של ויגו מורטנסן "נפילה"(אנ') בתור וויליס פיטרסון, המגלה סימני דמנציה ועובר להתגורר עם בנו ההומוסקסואל (מורטנסן).
ביוגרפיה > חיים אישיים

הנריקסן היה נשוי שלוש פעמים. אשתו הנוכחית היא לואיז לונדה. הנריקסן היה נשוי למרי ג'יין אוונס בשנים 1985–1989 ולג'יין פולק בשנים 1995–2006.
להנריקסן ארבעה ילדים ושני נכדים.
פילמוגרפיה > משחקי וידאו

| שנה | שם משחק הווידאו | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2002 | Run Like Hell(אנ') | ניק קונר |  |
| 2002 | Red Faction II(אנ') | מולוב |  |
| 2002–2004 | Four Horsemen of the Apocalypse(אנ') | אבאדון |  |
| 2005 | Gun(אנ') | מייג'ור תומאס מגרודר |  |
| 2007 | Mass Effect | האדמירל סטיבן האקט |  |
| 2008 | Transformers Animated: The Game(אנ') | Lockdown |  |
| 2009 | The Chronicles of Riddick: Assault on Dark Athena(אנ') | מקס דאקר |  |
| 2009 | Call of Duty: Modern Warfare 2 | הגנרל שפרד |  |
| 2010 | Aliens vs. Predator(אנ') | קארל בישופ ווילנד | דיבוב ומראה דומה לשחקן |
| 2011 | Mass Effect 2: Arrival(אנ') | האדמירל סטיבן האקט |  |
| 2011 | Star Wars: The Old Republic(אנ') | המאסטר ג'די גנוסט-דורל |  |
| 2012 | Mass Effect 3 | האדמירל סטיבן האקט |  |
| 2012 | Infex | הייזלטון |  |
| 2013 | Aliens: Colonial Marines(אנ') | בישופ | דיבוב ומראה דומה לשחקן |
| 2013 | Aliens: Colonial Marines(אנ') | מייקל ווילנד | דיבוב ומראה דומה לשחקן |
| 2018 | Detroit: Become Human | קרל מנפרד | דיבוב, לכידת תנועות השחקן, ומראה דומה לשחקן |
| 2022 | The Quarry | ג'דייה האקט | דיבוב, לכידת תנועות השחקן, ומראה דומה לשחקן |
הערות שוליים

↑  Myatt, Sue (6 בפברואר 2004). "Short Early Biography of Lance Henriksen". Lance Henriksen Magic. נבדק ב-9 ביולי 2007. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Lance Henriksen biography". Filmreference.com. נבדק ב-8 במאי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lipton, Michael A. (30 בנובמבר 1992). "Misfit No More". People magazine. נבדק ב-5 בינואר 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Misfit No More". People magazine. נבדק ב-27 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Beresford, Phil (4 ביולי 2011). "Lance Henriksen: Not Bad For A Human book review". Den of Geek. נבדק ב-26 בנובמבר 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Scott, Vernon (21 בספטמבר 1988). "A case of literacy". United Press International. נבדק ב-12 ביוני 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Myatt, Sue (6 בפברואר 2004). "The Web Magic Interview with Lance Henriksen: Frankly Speaking". Lance Henriksen Magic. נבדק ב-9 ביולי 2007. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Ross, Dalton (10 באוקטובר 2001). "Boiling a Lance". Entertainment Weekly. נבדק ב-1 בדצמבר 2006. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Miska, Brad (21 ביולי 2010). "SD Comic-Con '10: Enter the 'Alien' Pods at the Fox Booth!!". bloody-disgusting.com. נבדק ב-2 ביוני 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Miller, Bruce R. (25 באוקטובר 1996). "The Other Side: Writer creates 'Millennium' to show the havoc humans — not aliens — wreak". Sioux City Journal. נבדק ב-6 במרץ 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007337819205171  PLWABN: 9810686824705606  BNE: XX1169462  BnF: cb139879766 (data)  GND: 140757244  ISNI: 0000 0001 1477 3598  LCCN: no96025219  NKC: xx0098717  NTA: 159321425  SNAC: w6rj5fmh  SUDOC: 051639599  VIAF: 90624389   WorldCat (עם VIAF): 90624389
חוק למניעת אלימות במשפחה

| --- | --- |

 פרטי החוק
 מדינה:  ישראל
 תאריך חקיקה:  28 במרץ 1991
 תאריך חקיקה עברי:  י"ג בניסן ה'תשנ"א
 גוף מחוקק:  הכנסת השתים עשרה
 הצעת חוק:  פרטית
 משרד ממונה:  משרד המשפטים
 מספר תיקונים:  19
 
החוק למניעת אלימות במשפחה, שנחקק בכנסת ב-1991, עוסק במקרים של אלימות קשה פיזית ונפשית המתרחשים במסגרת המשפחתית.
עיקרי החוק

החוק מאפשר לבית המשפט להעניק צו זמני במטרה להרחיק בין בן זוג אלים לבין בן הזוג המבקש הגנה.
עיקרי החוק > צו הגנה כולל את הפעולות שלהלן

איסור הגעה של מרחק מסוים מן הבית של המבקש (איסור על האלים להתקרב לבית המבקש במרחק הנקבע על פי השופט)
איסור הטרדת בן משפחה - בית המשפט אוסר מהצד האלים לפגוע בצורה אלימה כלשהי בבני משפחתו.
איסור להקשות על שימוש בנכס המשמש כדין את בן המשפחה הסובל מהאלימות - (איסור זה אומר שאסור לאלים להקשות על המתלונן להשתמש בנכס שלו. לדוגמה בדירה משותפת לאלים לא ניתן לאסור על המתלונן כניסה לדירה).
צו איסור הטרדה מאיימת - ניתן גם לתת צו מכוח חוק איסור הטרדה מאיימת. חוק זה מאפשר לתת צו המונע הטרדה, איום, בילוש, יצירת קשר או נשיאת נשק וכן הימצאות ממרחק מסוים ממקומות הקשורים לנפגע.
בנוסף, הצו מכיל גם דרישה לערובה (דרך להוכיח בה שהאלים יקיים את האיסורים החלים עליו).
לפי החוק, אם הנפגע הוא קטין, ההוראות והאיסורים השונים ייקבעו על פי הראיונות שערך העובד הסוציאלי, וזאת במטרה לבדוק האם ניתן לשמור קשר בין הקטין לאחראי עליו גם אם האחראי פגע בקטין ובבן משפחה אחר.
עיקרי החוק > החוק קובע שבית המשפט רשאי לתת צו הגנה כאשר אחד מהתנאים להלן מתקיים

ההתנהגות של הצד האלים נותנת בסיס להניח כי הוא מהווה סכנה גופנית לבני משפחתו.
הצד האלים התעלל בבן משפחתו התעללות נפשית מתמשכת או שלא נתן לו לנהל את חייו באופן סביר.
הצד האלים נהג באלימות בבית משפחתו.
במקרים אלה, ניתן לפנות לבתי משפט השלום, לבתי המשפט ענייני משפחה ובתי דין רבניים.
כמו כן, החק קובע שמי שרשאי לבקש מבית המשפט צו הגנה הם: כל בני המשפחה, עובד סוציאלי, יועץ משפטי לממשלה או נציגו או גורם משטרתי. צו הגנה תקף למשך שלושה חודשים אך ניתן להאריכו לכל היותר לשנה. כמו כן, במקרים של הפרת צו ניתן לפנות למשטרה או לבית המשפט.
החוק קובע שאם בית המשפט דחה את הבקשה לקבלת הצו וקבע שהיא הוגשה מסיבות נקמניות ולא כנות (לא בתום לב), אז בית המשפט רשאי לחייב את המבקש בהוצאות של המדינה או הצד השני במשפט.
עיקרי החוק > קטינים

אם הצד האלים הוא הקטין, החוק קובע שעל הצדדים לנסות למצוא הסכמה בעזרתה של יחידת הסיוע בבית המשפט לענייני משפחה. במצב בו שני הצדדים לא יגיעו להסכמה אז בית המשפט יכול לתת צו הגנה, אך לפני שהוא נותן צו הגנה לקטין צריך לעשות את הפעולות להלן:
לשקול מדוע עניין זה קרה.
לשקול את טובתו של הקטין.
לתת לקטין הזדמנות להסביר את עצמו.
לקבל רעיונות מעובד סוציאלי.
למצוא סידור מחוץ לבית לקטין.
כאשר הנפגע הוא קטין לא ניתן לפנות לבית משפט השלום, אלא יש לפנות למזכירות בית המשפט או שבית הדין מגיש טופס בקשה לצו הגנה, הגשת הבקשה אינה כרוכה בתשלום אגרה.
עיקרי החוק > נשיאת נשק

על מנת שלא תהיה החמרה במצב האלימות במשפחה ואם נפסק צו הגנה על ידי בית המשפט, בית המשפט חייב להחרים את הנשק מהצד האלים מיידית.
החוק קובע שבמקרים חריגים, ניתן לאפשר המשיך לשאת את הנשק: כאשר מתקיימים מקרים לא חמורים במיוחד (מצב בו בצו ההגנה אין איסור על כניסה לדירת הנפגע), וכן כאשר יש לצד האלים צורך לנשק לשם עבודה או הגנה עצמית. איסור נשיאת הנשק יכול להיות ארוך יותר על פי המקרה.
תיקונים חשובים בחוק

במשך השנים, החוק עבר שינויים רבים. להלן השינויים המרכזיים:
צו הגנה יכול להכיל דרישה להבטחה של התנהגות טובה, או כל הוראה אחרת הדרושה, לדעת בית המשפט, להבטחת שלומו וביטחונו של בן משפחה. (2000)
בית המשפט צריך נימוקים מיוחדים ומפורטים כדי לאשר את הארכת תקופת התוקף של ההתחייבות להתנהגות טובה לתקופה שלא תעלה על שנה מהיום שיפוג תוקפו של צו ההגנה. (1997)
ניתן להביא צו הגנה להגנתו של קטין, תימסר הודעה על כך על ידי בית המשפט, לעובד סוציאלי שמונה לפי חוק הנוער. (2010)
כאשר בית המשפט נותן צו הגנה לנפגע, הוא יכול (כאשר נתן את הצו או לאחר מכן) לתת התחייבות לקבלת טיפול (פסיכולוגי, בריאותי וכדומה...) מגורם שיקבע על ידי בית המשפט. (1996)
יישום החוק והשלכותיו

לפי נתוני משטרת ישראל, בשנים 2018–2020 היו 69 מקרי רצח של נשים, בתקופת הקורונה כמות מקרי האלימות במשפחה עלו ביותר מפי 2.
לפי סטטיסטיקות של השנים האחרונות, נראה שהחוק לא מרתיע אנשים ממשפחות רבות לבצע אלימות (בעיקר כלפי נשים) ושישנם עדיין מקרים רבים של אלימות פיזית ונפשית כלפי בני המשפחות, שהגיע ליותר מ-70 מקרי רצח בשנתיים האחרונות.
הערות שוליים

↑  חוק למניעת אלימות במשפחה, תשנ"א-1991, באתר www.nevo.co.il
↑  סעיפים חשובים בחוק למניעת אלימות במשפחה, באתר עו"ד אמיר מורשתי
1 2  המאבק באלימות במשפחה, באתר הכנסת
דגי זהב (מאטיס)

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  אנרי מאטיס 
 תאריך יצירה:  1912 
 טכניקה וחומרים:  קנבס, צבע שמן 
 ממדים בס"מ
 רוחב:  98 ס״מ 
 גובה:  140 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 מספר יצירה:  Ж-3299 (מוזיאון פושקין) 
 מיקום:  מוזיאון פושקין
 
דגי זהב (בצרפתית: Les Poissons rouges) הוא ציור טבע דומם בשמן על בד מאת האמן הצרפתי אנרי מאטיס. הציור נוצר בשנת 1912 והוא חלק מסדרה שמאטיס יצר בין האביב לתחילת הקיץ של אותה שנה.
רקע

בתחילת המאה ה-20, מאטיס ביסס את עצמו כמנהיג זרם הפוביזם, תנועה אמנותית שהדגישה שימוש עז בצבע ובאיכות ציורית חופשית, בניגוד לנטורליזם שאפיין את האימפרסיוניזם. בשנת 1912, מאטיס ביקר בטנג'יר שבמרוקו, שם הבחין בהתפעלות המקומיים מדגי זהב השוחים בקערות זכוכית.
זמן קצר לאחר ביקורו במרוקו, בין האביב לתחילת הקיץ של אותה שנה, יצר מאטיס סדרת ציורים שעסקה בנושא זה, ובהם "דגי זהב". הציור נוצר בתוך חממת הגן שבביתו באיסי-לה-מולינו, לשם עבר במטרה להתרחק מהלחץ של פריז.
המוטיב של דגים באקווריום היה דומיננטי בעבודותיו של מאטיס והפך לחלק חוזר ביצירתו בראשית ובאמצע העשור השני של המאה ה-20.
תיאור והרכב

הציור "דגי זהב" משנת 1912 שונה מעבודות אחרות של מאטיס שבהן הופיעו דגי זהב, משום שהדגים עצמם מהווים את מרכז היצירה. הצבעים הבולטים בציור משקפים את סגנון הפוביזם של מאטיס: כתום עז של הדגים מנוגד בחדות לגוונים הרכים יותר של ורוד וירוק סביב קערת הזכוכית, ולרקע הכחלחל-ירקרק.
הציור הוא טבע דומם שבו מתוארים צמחיו של מאטיס, ריהוט גנו האישי ואקווריום הדגים שלו. אחת מהתכונות הבולטות בציור היא הדרך בה מאטיס מציג את החלל: דגי הזהב נראים משני כיוונים שונים בו-זמנית – מזווית חזיתית, שבה ניתן לזהותם בקלות, ומבט-על, שבו הם מופיעים כרמזים מופשטים במשיחות מכחול צבעוניות.
נושאים וניתוח

באתר Smarthistory תואר "דגי זהב" כציור המשקף כמה מהנושאים המרכזיים ביצירתו של מאטיס: שימוש בצבעים משלימים, חיפוש אחר אידיליה אוטופית, הזמנה של הצופה להתבוננות רגועה, ומבנה מרחבי מורכב.
בעלות והשפעה

הציור נרכש מפריז על ידי סרגיי שצ'וקין בשנת 1912 והוצג כחלק מהאוסף הפרטי שלו ב"חדר הציורים הוורודים" בביתו. מאז שנת 1948, "דגי זהב" מוצג במוזיאון פושקין במוסקבה, רוסיה. לציור חשיבות מיוחדת בהוראת תולדות האמנות, והוא נכלל בתוכנית AP Art History של ה-College Board.
הערות שוליים

↑  Smith, Roberta (30 בנובמבר 2012). "Evolving Toward Ecstasy". New York Times. אורכב מ-המקור ב-30 בנובמבר 2012. נבדק ב-20 בספטמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  Wilkins, Charlotte (9 באוגוסט 2015). "Matisse, Goldfish". Smarthistory. נבדק ב-20 בספטמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Henri Matisse Goldfish. 1912". Pushkin Museum. נבדק ב-20 בספטמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Michalska, Magda (29 בדצמבר 2021). "Why Was Matisse Obsessed with Goldfish?". Daily Art Magazine. נבדק ב-20 בספטמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Linker, Kate (באוקטובר 1980). "Meditations on a Goldfish Bowl: Autonomy and Analogy in Matisse". Artforum. pp. 65–73. נבדק ב-23 בספטמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4  Wilkins, Charlotte (9 באוגוסט 2015). "Matisse, Goldfish". Smarthistory. נבדק ב-20 בספטמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Henri Matisse Goldfish. 1912". Pushkin Museum. נבדק ב-20 בספטמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  Bildindex: 30133941
אברהם דוב גרינבוים

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1979 (בן 46 בערך) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מעסיק:  הדרך, עולם החסידות, בקהילה, המודיע 
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  avraham_dov
 
אברהם דוב גרינבוים (נהגה גם: "אברוּם דׂויב"; נולד ב-1979) הוא עיתונאי, עורך, פובליציסט ובעל טור חרדי-ישראלי, לשעבר עורך ביטאונה של תנועת ש"ס "הדרך"  עורך "בקהילה", משמש גם כרב הקמפוס החרדי בגן יבנה, שלוחת המכללה האקדמית אשקלון.
ביוגרפיה

נולד בניו יורק להורים יוצאי פולין. אמו היא בתו של הרב מאיר מנדלסון מוורשה משמר תורת אדמו"רי ראדזימין ורבה של שכונת רמות פולין בירושלים.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 עלתה משפחתו ארצה והתיישבה בירושלים. כאן למד גרינבוים במוסדות גור, השתלם בהוראה, והתקרב אל רבו הפני מנחם מגור, שגרינבוים מרבה להזכירו במאמריו. לצד לימודיו בכולל להוראה ודיינות, החל להשתלב בעריכת ספרים תורניים. במסגרת זו היה בחבר עורכי כתביו של הרב אריה לייב צינץ מווארשה.
ב-2008 החל לערוך את המגזין החרדי-חסידי "עולם החסידות" שתחת ידיו שודרג ושמו שונה ל'מורשה'.
ב-2009 מונה לסגן עורך של המגזין החרדי בקהילה שבו כתב בשלל שמות עט. במסגרת זו ערך ראיונות עם מנהיגי הציבור החרדי בישראל ומחוצה לה ועם ראשי המדינה כמו שמעון פרס וראובן ריבלין. ב-2012, עם עזיבתו של העורך בנימין ליפקין, קודם גרינבוים לתפקיד העורך הראשי של העיתון. באותן שנים נהג לפרסם טור פובליציסטיקה בשם "הישורת האחרונה" שלא פעם עורר פולמוסים וזעם תקשורתי. ב-2016 הודיע על סיום תפקידו בעיתון ונטילת פסק זמן מהעיתונות. עם פרישתו עבר לכהן כרב השלוחה החרדית של המכללה האקדמית אשקלון - הקמפוס החרדי למצוינות בגן יבנה תחת הכוונת הרב יצחק דוד גרוסמן. גרינבוים נמנה עם חברי ההנהלה בארגון הגג של "מפעלות הרב גרוסמן".
ב-2017 נקרא על ידי ראש תנועת ש"ס אריה דרעי להקים ולערוך את מגזין התנועה הדרך, תפקיד שבו כיהן עד שנת 2025. בד בבד הוא מפרסם טורים קבועים בירחון הישראלי "ליברל" שבו הוא מציג את עמדות הציבור החרדי. כך גם מפרסם טור קבוע בשפה האנגלית בעיתון "המודיע" המתפרסם בארצות הברית. לצד זה הוא מרבה לפרסם טורי דעה לא קבועים בשלל המדיות הישראליות.
ב-2020 השתתף גרינבוים בסדרה נייעס על עולם התקשורת החרדי.
בפברואר 2025 פרש מתפקידו כעורך עיתון "הדרך" לטובת תפקיד עורך ראשי בהוצאת הספרים 'צוף ספרים' והוחלף בשמעון ליברטי.
גרינבוים נשוי ומתגורר בבית שמש.
כתיבתו

טוריו הפובליציסטיים של גרינבוים - הידועים בסגנונם הנשכני - עוררו לא פעם ביקורת וסערה תקשורתית. במקרה קיצון אף הביאו את הנפגעים לערוך מעמדים של שריפת העיתון.
ב-2015, בעקבות הבחירות לכנסת העשרים, עורר זעם כשכתב שראוי לארגוני החסד החרדיים לא להעניק תרומות לאלו שלא מצביעים לרשימות החרדיות. בעקבות הסערה, פרסם טור הבהרה נוסף שבו ריכך את דבריו.
ב-2016, לקראת יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל, פרסם מאמר באתר "וואלה" על תרומתם של בחורי הישיבות לביטחון ישראל שבו טבע את המונח "לוחמי התורה".
במאמר שכתב באתר "כיכר השבת" הסביר גרינבוים את הצורך בעיתונות נפרדת לכל מגזר וקרא לש"ס לייסד עיתון יומי משלה.
בריאיון לאתר האינטרנט של רדיו קול חי חשף גרינבוים שבעברו הסיר ברגע האחרון ריאיון של אחד ממועצת חכמי התורה שבו נמתחה ביקורת על הרב עובדיה יוסף.
ב-2017, כאשר פורסם שהוא עתיד לערוך את ביטאונה של תנועת ש"ס, "הדרך", קמה מחאה מטעם קבוצה מנאמניו של הרב שלמה משה עמאר שניסו לסכל את המינוי, בטענה שגרינבוים כתב בעבר דברים שעשויים להשתמע כפגיעה ברבם.
במאמר שכתב בעקבות מגפת הקורונה בישראל והשפעתה על הישיבות החרדיות, הציע לשקול מחדש את מודל 'הישיבה לכול' בציבור החרדי.
הערות שוליים

↑  חיים גפן, אחרי 8 שנים: גרינבוים פורש – ליברטי ימונה לעורך הראשי, באתר המחדש, ‏17 בפברואר 2025
↑  מחאה: תלמידי הרב עמאר שרפו גיליונות 'בקהילה', בחדרי חרדים
↑  "לא לסייע למשפחה נזקקת שלא הצביעה לחרדים", פורסם במקור ראשון
↑  אברהם דב גרינבוים‏, לוחמי התורה הם השכפ"ץ וחיילי צה"ל הם אפוד המגן, באתר וואלה, 21 באפריל 2015
↑  כשהפלס נסגר לטובת המודיע(הקישור אינו פעיל, 17.4.2021)
↑  מקורבים להגרש"מ עמאר דורשים: לפטר את העורך הראשי של 'הדרך'
↑  אברהם דוב גרינבוים, הישיבות לאחר הקורונה: לאן?, באתר צריך עיון, ח' שבט תשפ"א
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007506379505171  VIAF: 308270306   WorldCat (עם VIAF): 308270306
פרס אנני לדיבוב הטוב ביותר

| --- | --- |
 תיאור:  הדיבוב הטוב ביותר
 מיקום הטקס:  אסיפ"א - הוליווד
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 הגוף המעניק:  האגודה הבין-לאומית לסרטי הנפשה
 תקופת הפרס:  1998–הווה (כ־27 שנים)
 annieawards.org
 
פרס אנני לדיבוב הטוב ביותר (באנגלית: The Annie Award for Voice Acting in a Feature Production או Annie Award for Voice Acting in an Animated Feature Production) הוא פרס אנני המוענק מדי שנה לסרט האנימציה הטוב ביותר והוצג בשנת 1998 עבור משחק קולי מתגמל לסרטי אנימציה.
היסטוריה

פרסים למשחק קולי הוענקו בטקס פרסי האנני עד לשנת 1998, אך הקטגוריה הייתה מאוחדת עבור קולנוע וטלוויזיה. הפרס חולק לשתי קטגוריות משנה נפרדות לגברים ולנשים, בשנים 1998, 2000 ו־2001. בין השנים 2001-1998, הפרס נקרא "הישג אישי יוצא מן הכלל בגין משחק קול בהפקת סרטים מונפשת" ובשנים 2002–2004 הפרס נקרא "קול מצטיין בהפקת אנימציה".
בטקס הפרסים השנתי ה־33 (2005), וולאס וגרומיט והארנב הקטלני, היה המועמד היחיד לקבלת הפרס.
הפעם היחידה שבו הוענק הפרס ליותר מזוכה אחד, החולקים את הפרס בקטגוריה זו, התרחש בטקס ה־44 (2016) לשני הסרטים: מואנה וזוטרופוליס.
בתאריך 25 בינואר 2020, ג'וש גד הפך למקבל הפעמיים הראשון בקטגוריה, כאשר השחקן זכה על גילומו הקולני של איש השלג אולאף בסרט לשבור את הקרח (2013) ושל צ'יף בסרט לשבור את הקרח 2 (2019).
הזוכים והמועמדים

להלן רשימת הזוכים והמועמדים:
• הזוכה מסומן בצהוב • בסוגריים מספר הטקס ולידו השנה שבגינה הפרס מוענק
הזוכים והמועמדים > העשור העשירי של המאה ה־20

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| (טקס) שנה | שחקן/שחקנית | דמות | סרט |
| (ה־26) 1998 (גבר) | האנק עזריה | ברטוק | אנסטסיה |
| (ה־26) 1998 (גבר) | טים קארי | פוֹרטֶה | היפה והחיה 2: חורף קסום |
| (ה־26) 1998 (גבר) | ג'רי אורבך | לומייר | היפה והחיה 2: חורף קסום |
| (ה־26) 1998 (גבר) | כריסטופר פלאמר | ברנבי קרוקדנם | תינוקות בארץ הצעצועים |
| (ה־26) 1998 (גבר) | פול וינצ'ל | טיגר | פו הדב: ההרפתקה הגדולה ביותר |
| (ה־26) 1998 (אשה) | מינג-נה ון | מולאן | מולאן |
| (ה־26) 1998 (אשה) | קתי קבדיני | מרי לאמב | תינוקות בארץ הצעצועים |
| (ה־26) 1998 (אשה) | אנג'לה לאנסברי | דאגמאר, נסיכת דנמרק | אנסטסיה |
| (ה־26) 1998 (אשה) | פייג או'הרה | בל | היפה והחיה: עולמה הקסום של בל |
| (ה־26) 1998 (אשה) | מג ראיין | אנסטסיה ניקולאייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה | אנסטסיה |

| (ה־27) 1999 | אלי מרינטאל | הוגארת יוז | ענק הברזל |
| (ה־27) 1999 | מרי קיי ברגמן | ג'רלד ושילה ברופלובסקי | סאות' פארק: גדול יותר, ארוך יותר ולא מצונזר |
| (ה־27) 1999 | מיני דרייבר | ג'יין פורטר | טרזן |
| (ה־27) 1999 | רייף פיינס | רעמסס השני | נסיך מצרים |
| (ה־27) 1999 | סוזן פלאשט | מלך האריות | מלך האריות 2: מלכות סימבה |