stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קיפוד המדבר
תיאור

זהו קיפוד בינוני בגודלו שבהשוואה לשני קרוביו בישראל, הוא גדול מקיפוד החולות אך קטן מקיפוד מצוי. הקיפוד בעל אוזניים גדולות, פרווה לבנה ועל פניו ישנה "מסכה" שחורה. לאורך הראש והגב ישנם רעמת קוצים שחורה המקריחה מעל המצח. הקיפוד בעל רגליים גבוהות והוא מסוגל לנוע במהירות לטווחים קצרים.
הקיפוד חי לאורך אזורי מדבר ואזורים יבשים שונים לאורך צפון אפריקה וחצי האי ערב והוא נפוץ גם בישראל לאורך הנגב, ערבה ובקעת הירדן, אשר היא גבול תפוצתו הצפוני.
קיפוד המדבר עובר כ-5 עד 15 קילומטר בלילה בחיפוש מזון, ובמשך היום מסתתר מתחת לסלעים או במחילה. הוא אוכל כל המתבסס בעיקר על חרקים כגון טרמיטים, נמלים, חיפושיות ועוד ויגוון גם בצמחייה כמו פירות.
הקיפוד מתגונן מטורפים בעיקר בבריחה מהירה למחילה ורק כאשר הוא נתפס בשטח הוא מתכדרר ומבליט את קוצי הגב שלו. הטורפים העיקריים שלו הם דורסי יום ודורסי לילה שונים אך גם חתולים, נמיות, גיריות, תנים ואפילו קיפודים גדולים יותר ינסו לצוד אותו.
הערות שוליים

↑  קיפוד המדבר באתר הרשימה האדומה של IUCN
| יונקים בארץ ישראל  |
| --- | --- | --- |
| טורפים בישראל | גירית הדבש • גירית קוואקזית • דלק הסלעים • חמוס השלגים • סמור משויש • לוטרה אירופית • זאב מצוי • זאב זהוב אפריקאי • תן זהוב • שועל החולות • שועל מצוי • שועל צוקים • כלב ים נזירי מצוי • נמייה מצויה • צבוע מפוספס • חתול חולות • חתול ביצות • חתול בר • קרקל • נמר |  |
| אוכלי חרקים בישראל | חדף הרמון • חדף זעיר • חדף לבן-שיניים • חדף קטן • קיפוד מצוי • קיפוד המדבר • קיפוד חולות מצוי |  |
| לווייתנאים בישראל | גרמפוס אפור • דולפין מצוי קצר-חוטם • דולפינן מצוי • דולפינן אנקולי • עבשן קטלני • סטנלה מפוספסת • סטנו תלום שן • זיפיוס חלול-חרטום • ראשתן גדול-ראש • לווייתן מצוי • לווייתן גוץ |  |
| פרסתנים בישראל | ערוד • פרא • חזיר בר • אייל הכרמל • יחמור פרסי • יעל נובי • צבי הנגב • צבי מצוי • ראם לבן |  |
| מכרסמים בישראל | סנאי זהוב • יערון גדול • יערון חרמוני • יערון קטן • יערון צהוב-צוואר • חולדה מצויה • חולדת חוף • עכבר מצוי • עכבר מקדוני • קוצן מצוי • קוצן זהוב • נסוקיה • גרביל החולות • גרביל החוף • גרביל דרומי • גרביל זעיר • גרביל הערבה • גרביל סלעים • יפה זנב • מריון מצוי • מריון חולות • מריון המדבר • מריון לובי • פסמון • חולד ארץ ישראלי • בר אוגר מצוי • נברן השדה • נברן השלג • ירבוע מצוי • ירבוע גדול • נמנמן סלעים • נמנמן העצים • דורבן מצוי • נוטריה |  |
| עטלפים בישראל | עטלף פירות מצוי • יזנוב גדול • יזנוב קטן • אשמן מצוי • אשמן מצרי • לילן מצרי • פרסף גדול • פרסף הנגב • פרסף מצוי • פרסף בהיר • פרסף חיוור • פרסף גמדי • פרספון מצוי • נשפון גדול • נשפון מצוי • נשפון דק-אוזן • נשפון הגדות • נשפון פגום-אוז • כנפן מצוי • אוזנן הנגב • אוזנן החרמון • אודנן • עטלפון לבן-שוליים • עטלפון בודנהיימר • עטלפון ריפל • עטלפון אריאל • עטלפון אירופי • עטלפון סאבי • אפלול מצוי • אפלול הנגב • בלומף שחור • רמשן לילי • אשף מצוי |  |
| יונקים נוספים | שפן סלעים • ארנבת מצויה • תחש המשכן |  |
  
ערך זה הוא קצרמרבנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קיפוד מדבר מהצד.
קשת סרגיוס

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  שער ניצחון 
 על שם:  ניצחון הרומאים על המצרים בקרב אקטיום
 מיקום:  פולה 
 מדינה:  קרואטיה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 27 לפני הספירה
 תאריך פתיחה רשמי:  27 לפנה״ס? 
 קואורדינטות:  44°52′06″N 13°50′49″E﻿ / ﻿44.86827778°N 13.84694444°E﻿ / 44.86827778; 13.84694444
  (למפת קרואטיה מוגדלת) זאגרב ספליט רייקה אוסייק זאדאר דוברובניק הונגריה ס ר ב י ה  מונטנגרו אל. בוסניה והרצגובינה  אוסטריה סלובניה אי. איטליה הים האדריאטי קשת סרגיוס(למפת קרואטיה רגילה) זאגרב ספליט רייקה אוסייק זאדאר דוברובניק הונגריה ס ר ב י ה  מונטנגרו אל. בוסניה והרצגובינה  אוסטריה סלובניה אי. איטליה הים האדריאטי קשת סרגיוס
 
שער סרגיוס בציור של פיראנזי, 1750
קשת סרגיוס (לטינית: Arcus Sergii, "קשת הסֶרגִיים") היא שער ניצחון רומי עתיק בעיר פולה, בקצהו הדרומי של חצי האי איסטריה שבצפון-מערב קרואטיה. הקשת קרויה על שמם של שלושה אחים בני משפחת סרגיה (Sergia gens) בעלת ההשפעה בעיר, שהשתתפו בקרב אקטיום (31 לפנה"ס). הקשת נבנתה בשנים 27–29 לפנה"ס.
הקשת הוקמה בצמוד לשער העיר כסמל לניצחון הקרב המכריע באקטיום בין הצי של אוקטביאנוס (לימים אוגוסטוס קיסר) לבין הצי של מרקוס אנטוניוס. בנייתה מומנה בידי סַלביה פוֹֹסטוּמה סרגיה, רעייתו של אחד האחים, הטריבון לפידוס. שמות בני המשפחה חרותים על אבני הקשת. השער הקטן עם העמודים הקורינתיים נבנה כחזית של שער גדול יותר בחומות העיר, והעיטורים עוצבו בצד הפונה אל העיר. התגליפים ששרדו הם מן התקופה ההלניסטית המאוחרת.
השער משך, ועודו מושך, את תשומת לבם של אמנים רבים, בהם מיכלאנג'לו ופיראנזי.
פרט מקשת סרגיוס
כתובת על השער: "סַלביה פוֹסטוּמה סרגיה [בנתה] בכספה"
שער סרגיוס באיור אדריכלי של ריצ'רד פוקוק, 1745
קקורה קירישיטן

פסלון של מרים הבתולה וישו, עשוי בסגנון בודהיסטי המזכיר את האלה קאנון
קקורה קירישיטן (ביפנית: 隠れキリシタン, "נוצרים נחבאים") הוא הכינוי המודרני לחברי הכנסייה הקתולית ביפן, שנאלצו לרדת למחתרת לאחר מרד שימאברה בשנות ה-30 של המאה ה-17.
היסטוריה

ב-1614 פרסם טוקוגאווה איאיאסו צו שקרא לגירוש הכמרים הנוצרים מיפן ואסר על האמונה הנוצרית. הפרה של צו זה דינה היה מוות. האיסור נאכף בדרגות חומרה שונות באזורים שונים במדינה, והכמרים הזרים אכן עזבו את יפן. מרד שימאברה, שפרץ בשלהי 1637 החל כמחאה כלכלית של פשוטי העם, אך מכיוון שהאזור היה נוצרי ברובו, עוד מימי פעילותה של הכנסייה הקתולית במקום, קיבל המרד גוון דתי. לאחר דיכויו האלים של המרד חשדה השוגונות בכנסייה הקתולית במעורבות במרד, ובעקבות זאת גורשו גם כל הסוחרים הפורטוגזים מיפן. מדיניות ההסתגרות של יפן נאכפה ביתר שאת, ואיתה גם מדיניות רדיפת הנוצרים. לפיכך, נאלצו הקירישיטן, הנוצרים היפנים, לרדת למחתרת.
הקקורה קירישיטן נהגו להתפלל בחדרי תפילה סודיים שהיו מתקינים בבתיהם, ולכן קיבלו את הכינוי "נחבאים". מכיוון שכל הכמרים הזרים גורשו מיפן, נאלצו הקקורה קירישיטן לשמר את הקהילה בכוחות עצמם, והיו להם מנהיגים מבין האנשים, שהיו אמונים על עריכת הטקסים. פסלונים בדמות ישו ומרים, אם ישו, שהיו בשימוש בתקופת פעילותה של הכנסייה ביפן, הוחלפו בפסלונים שדמו לפסלים מסורתיים של הבודהה ושל הבודהיסטווה. התפילות עצמן שונו על מנת שישמעו כתפילות בודהיסטיות, אף על פי שמילים רבות מלטינית, פורטוגזית וספרדית נותרו בהן. מכיוון שלהחזיק עותק של התנ"ך היה מלווה בסיכון רב בעקבות הרדיפות מצד הרשויות, עברו סיפוריו מפה לאוזן.
במקרים אחדים, עברה הקהילה הנוצרית שינוי במהלך הזמן, שנבע מהניתוק מהכנסייה ברומא. מילות התפילות איבדו ממשמעותן, והנצרות הפכה למעין פולחן אבות, בו היו אבות המאמינים למעשה למרטירים.
רבים מהקקורה קירישיטן, בהם גם אלה שאימצו גרסה שונה של הנצרות, יצאו ממחבואם לאחר מתן חופש דת במסגרת הרסטורציה של מייג'י. רבים מהם שבו לחיק הכנסייה הקתולית, אך אחרים שמרו על צביונם הדתי, והם קיבלו את הכינוי הנארה קירישיטן (離れキリシタン, "נוצרים נפרדים").
לאחר מתן חופש דת ותהליך החילון שחל ביפן, נעלמו קהילות של הנארה קירישיטן. באופן מסורתי למדו הבנים את המנהגים ואת התפילות מאביהם, אך בעקבות תהליכי המודרניזציה, איבדו הראשונים עניין במסורת.
ראו גם

קירישיטן
תקופת אדו
קרפטנים

קישוט מברונזה שנמצא על קברים קרפטניים
קרפטנים (בלטינית: Carpetani) היה שמו של שבט קלטי שחי בחצי האי האיברי בתקופה הקדם-רומית.
על פי חפירות שנערכו, מעריכים שהם חיו בעיקר בצפון ובמערב ספרד של ימינו. לא ברור מתי היגרו לחצי האי האיברי, אולם על פי דברי פוליביוס במאה השלישית לפני הספירה הם היו השבט החזק ביותר בספרד. הם נאבקו באומץ בקרתגים שפלשו לאדמתם, עד שהמצביא הקרתגי המפורסם חניבעל ברקה הביס אותם בקרב נהר הטחו. אולם עדיין הם היוו מטרד רציני, עד שבמהלך המצור על סגונטום, נאלץ חניבעל לעזוב את המצור ולדכא מרידה שלהם. חלקם גויסו כשכירי חרב לצבא קרתגו, אולם הם היו לא צייתנים, ידוע ש-11,000 מהם ערקו מצבאו של חניבעל במהלך מסעו לאיטליה. כאשר הרומאים פלשו להיספניה במהלך המלחמה הפונית השנייה, הקרפטנים סייעו להם במאבקם נגד הקרתגים. וכאשר היספניה סופחה באופן רשמי לרומא, הם קיבלו זאת בצייתנות ולא ידוע על מרידות רבות שלהם נגד הרומאים. הם נטמעו בהדרגה בקרב השבטים האחרים עד שנעלמו לגמרי.
ראו גם

אולקאדים
ואקים
הערות שוליים

↑  פוליביוס, ספר שלישי, 13-14.
↑  פוליביוס, ספר שלישי, 35.
קרפיון גדול-ראש

קרפיון גדול-ראש המכונה גם נַמְרוּן (שם מדעי: Hypophthalmichthys nobilis) הוא מין יחיד בסוגו של דג, השייך למשפחת הקרפיוניים ומצוי בנהרות ואגמים במזרח אסיה. דג זה הוא קרובו של המין כסיף שפל-עין.
מאפיינים

אורך קרפיון זה מגיע ל-60 סנטימטרים בממוצע אך פרטים גדולים נרשמו באורך 146 סנטימטרים ומשקל של מעל 40 קילוגרם. הדג בעל קשקשים כסופים אפורים עם ראש עבה חסר קשקשים ועיניים הממוקמות נמוך. הוא בעל סנפירים נמוכים ורחבים עם סנפירי חזה מעוגלים.
הדג מצוי בטבע במזרח אסיה בין סין לנהר אמור שברוסיה. עם זאת הוא הופץ בידי האדם גם לכמה אגמים בארצות הברית, שם הוא נחשב מין פולש המתחרה בדגים הטבעיים, לפיכך הם אסורים לייבוא (בעודם חיים) במדינות רבות. הקרפיון מסנן מזון בפיו ומחלץ מסביבתו זואופלנקטון, פיטופלנקטון ושאריות צפות.
דג זה הוא דג מאכל הנמכר בכמויות גדולות בסין, כשהייצור העולמי שלו מפיק 3 מיליון טון של בשר.
הערות שוליים

↑  קרפיון גדול-ראש באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  לפי החלטות האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548826905171
קקצ'ה

קקצ'ה (בהונגרית: Kékcse) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בקקצ'ה מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 1,624 ובשנת 2020 רק 1,421 תושבים.
יהודי קקצ'ה

יהודים חיו בקקצ'ה בתקופות זמן שונות ומשנת 1885 היהודים בכפר היו כפופים מבחינה קהילתית לקהילת קישווארדה.
ישנם יהודים מהכפר שנרצחו בשואה.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 4 |  |
| 1880 | 49 | 745 |
| 1910 | 24 |  |
| 1920 | 27 |  |
| 1930 | 19 |  |
| 1941 | 20 | 1,566 |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  ספר זיכרון לקהילת קליינווארדיין והסביבה
↑  תיעוד יהודים מקקצ'ה שנרצחו בשואה באתר יד ושם
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | נירג'האזה  |  |
| ערים |  איאק •  בקטלוראנטהאזה •  בלקאן •  צ'נגר •  דמצ'ר •  דומבראד •  פהרגיארמט •  איבראן •  קמצ'ה •  קישווארדה •  מאנדוק •  מאריאפוץ' •  מאטסלקה •  נאג'אצ'ד •  נג'הלאס •  נאג'קאלו •  נירבאטור •  נירלוגוש •  נירמדה •  נירטלק •  רקמז •  טיסלק •  טיסוושווארי •  אויפהרטו •  ואיה •  ואשארושנמן •  זאהון |  |
| כפרים | קנטוריאנושי • נירקאראס • אופאי • אפג' • הודאס • נירטורה • יאנד • נירבוגדאני • פאביאנהאזה • פילפשדרוץ • גבריין • גיורטלק • יארמי • קוצ'ורד • מרק • נאג'דובוש • נירצ'הוי • נירקאטה • נירמגייש • נירפרסניה • אקריטופילפש • פפוש • ראפולט • סמושסג • טיבורסאלאש • ואלאי • אנרץ' • דגה • פניישליטקה • גיולהאזה • יקה • קקצ'ה • לוופטרי • מזלדאן • נירלווה • נירטש • פפ • פאטרוהה • רטקזברנץ' • סבולצ'באקה • סבולצ'וורשמרט • טיסקניאר • אוידומבראד • אויקנז • נג'צ'רקס • נפקור • נירפזון • שנייה • סבולץ' • טימאר • טיסנג'פלו • בשנייד • לשקוד • לוולק • מג' • ניריברון • ניריאקו • נירקרץ' • פטנהאזה • רמוצ'האזה • רוהוד • ברבאש • ברגדרוץ • ברגשוראן • צ'רודה • גלנש • גמז'ה • גולאץ' • גיירה • הטפיירצ'ה • אילק • קישוורשאן • לוניה • מארוקפפי • מאטיוש • נג'וורשאן • אולצ'ווה • פוסטדובוש • טאקוש • טרפה • טיסאדון • טיסקרצ'ן • טיססלקה • טיסוויד • ואמושאטיה • ברקס • בסטרץ • גגן • קק • נירטט • סקיי • טיסראד • ושמגייר • בוטפלאד • צגנדאניאד • צ'הולץ • צ'אסלו • צ'גלד • דרנו • פילשד • גצ'אי • גרבולץ • גיגייה • יאנקמאיטיש • קרשמיין • קישר • קישהודוש • קישנמן • קישפלאד • קישסקרש • קלצ'ה • קמרה • מגושליגט • מאנד • מהטלק • מילוטה • נאבראד • נגיאר • נג'הודוש • נג'סקרש • נמשבורזובה • אולצ'וואפאטי • פניולה • פניגה • רוז'אי • שונקאד • סמושאיי • סמושאוילק • סטמארצ'קה • טיסבץ' • טיסצ'צ'ה • טיסקורוד • טיסטברק • טוניוגמטולץ' • טיוודר • טורישטוואנדי • טוריצ'ה • ואמושורוסי • זייטה • ז'רויאן • באטורליגט • אנצ'נץ' • קישלטה • נירבלטק • נירבוגאט • נירצ'אסארי • נירדרז' • נירגלשה • נירגיולאי • נירפיליש • נירוושווארי • אמביי • פנסלק • פיריצ'ה • פוצ'פטרי • טרם • בלשה • בוי • גאוואוונצ'לה • פסב • פורצ'למה • טיסברצל • טיסטלק • צ'נגרשימה • צ'נגראויפלו • קומלודטוטפלו • פאטיוד • סמושאנגיאלוש • סמושבץ' • סמושטטארפלווה • טיוקוד • אורה • בלקאן • בירי • בקן • ארפטק • גסטרד • קאלושמיין • סקוי • בנק • אפריישקה • גיירצ'קה • קומורו • טיסבזדד • טיסמוגיורוש • טיססנטמארטון • טוז'ר • ז'ורק • סורגלמטוש • טיסדדה • טיסדוב • טיסאסלאר |  |
| יישובים בנפת קישווארדה |
| --- | --- | --- |
| יישובים | קישווארדה • איאק • אנרץ' • דומבראד • דגה • פניישליטקה • גיולהאזה • יקה • קקצ'ה • לוופטרי • מזלדאן • נירקאראס • נירלווה • נירטש • פפ • פאטרוהה • רטקזברנץ' • סבולצ'באקה • סבולצ'וורשמרט • טיסקניאר • טורניושפאלצה • אוידומבראד • אויקנז |  |
קיפוד חולות מצוי

| קיפוד החולות |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: אוכלי חרקים
משפחה:: קיפודיים
סוג:: קיפוד חולות
מין:: קיפוד חולות מצוי
שם מדעי
 Hemiechinus auritus ‏גמלין, 1770
תחום תפוצה


קיפוד חולות
קיפוד חולות מצוי (שם מדעי: Hemiechinus auritus) הוא הקטן בקיפודי ישראל. אוזניו ורגליו ארוכות מאוד וקוציו גבשושיים. קיפוד החולות חי בחולות ובאדמות קלות. הקיפוד המצוי דחק את רגליו מיישובים ומסביבתם. קיפוד החולות נפוץ בצפון אפריקה עד הודו, דרום רוסיה ומונגוליה עד ערב.
קיפוד החולות פעיל בעיקר בערב ובבוקר, אך גם בלילה. ביום חבוי הקיפוד במחילות. משקלו של קיפוד החולות 220-190 (160-130) גרם.
קיפוד החולות הוא יחידאי. תחום המחיה לזכר הוא כ-50 דונם, ולנקבה כ-25 דונם. תחומי המחיה חופפים זה את זה במידה רבה.
בעת סכנה יכול לברוח במהירות של 12 קמ"ש.
תפוצה בעולם

קיפוד החולות נפוץ מלוב במערב עד הודו ומונגוליה במזרח ומדרומה של רוסיה עד לצפון חצי האי ערב. בנוסף, קיפוד החולות מצוי גם בקפריסין.
תפוצה בישראל

בעבר אכלס הקיפוד חולות ואדמה קלה באזור החוף מקיסריה בצפון ועד החולות של מערב הנגב בדרום. דרומה ומזרחה לבאר שבע הוא נפגש עם המין קיפוד המדבר. נפוץ היה גם בבקעת ערד. עם התרחבות השטחים החקלאיים חדר הקיפוד המצוי לחולות ולאזורי האדמות הקלות שיוצבו על ידי החקלאות ודחק משם את קיפוד החולות.
על פי בדיקה של החברה להגנת הטבע, שבוצעה בין השנים 2001 ל-2006, קיפוד החולות מצוי בסיכון באזור החוף.
הערות שוליים

↑  קיפוד החולות באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  מישור החוף: קיפוד החולות, באתר החברה להגנת הטבע
| יונקים בארץ ישראל  |
| --- | --- | --- |
| טורפים בישראל | גירית הדבש • גירית קוואקזית • דלק הסלעים • חמוס השלגים • סמור משויש • לוטרה אירופית • זאב מצוי • זאב זהוב אפריקאי • תן זהוב • שועל החולות • שועל מצוי • שועל צוקים • כלב ים נזירי מצוי • נמייה מצויה • צבוע מפוספס • חתול חולות • חתול ביצות • חתול בר • קרקל • נמר |  |
| אוכלי חרקים בישראל | חדף הרמון • חדף זעיר • חדף לבן-שיניים • חדף קטן • קיפוד מצוי • קיפוד המדבר • קיפוד חולות מצוי |  |
| לווייתנאים בישראל | גרמפוס אפור • דולפין מצוי קצר-חוטם • דולפינן מצוי • דולפינן אנקולי • עבשן קטלני • סטנלה מפוספסת • סטנו תלום שן • זיפיוס חלול-חרטום • ראשתן גדול-ראש • לווייתן מצוי • לווייתן גוץ |  |
| פרסתנים בישראל | ערוד • פרא • חזיר בר • אייל הכרמל • יחמור פרסי • יעל נובי • צבי הנגב • צבי מצוי • ראם לבן |  |
| מכרסמים בישראל | סנאי זהוב • יערון גדול • יערון חרמוני • יערון קטן • יערון צהוב-צוואר • חולדה מצויה • חולדת חוף • עכבר מצוי • עכבר מקדוני • קוצן מצוי • קוצן זהוב • נסוקיה • גרביל החולות • גרביל החוף • גרביל דרומי • גרביל זעיר • גרביל הערבה • גרביל סלעים • יפה זנב • מריון מצוי • מריון חולות • מריון המדבר • מריון לובי • פסמון • חולד ארץ ישראלי • בר אוגר מצוי • נברן השדה • נברן השלג • ירבוע מצוי • ירבוע גדול • נמנמן סלעים • נמנמן העצים • דורבן מצוי • נוטריה |  |
| עטלפים בישראל | עטלף פירות מצוי • יזנוב גדול • יזנוב קטן • אשמן מצוי • אשמן מצרי • לילן מצרי • פרסף גדול • פרסף הנגב • פרסף מצוי • פרסף בהיר • פרסף חיוור • פרסף גמדי • פרספון מצוי • נשפון גדול • נשפון מצוי • נשפון דק-אוזן • נשפון הגדות • נשפון פגום-אוז • כנפן מצוי • אוזנן הנגב • אוזנן החרמון • אודנן • עטלפון לבן-שוליים • עטלפון בודנהיימר • עטלפון ריפל • עטלפון אריאל • עטלפון אירופי • עטלפון סאבי • אפלול מצוי • אפלול הנגב • בלומף שחור • רמשן לילי • אשף מצוי |  |
| יונקים נוספים | שפן סלעים • ארנבת מצויה • תחש המשכן |  |
קשת קופידון

| --- | --- |

סימון קשת קופידון באדום מעל השפה העליונה
 שיוך:  שפתיים 
 על שם:  קשת
 
קשת קופידון (באנגלית: Cupid's bow) היא תו פנים המדמה את הקימור הכפול של השפה העליונה האנושית לקשתו של קופידון, אל האהבה והתשוקה המינית במיתולוגיה הרומית. פסגות הקשת חופפות את העמודות הפילטרום (crista philtrae) המעניקות מראה בולט לשפה.
המונח נפוץ בספרות, לרוב משתמשים בו הקשורים לדיבור ולפה.
הערות שוליים

↑  Your Quick Guide to Lip Anatomy, Dr. Leslie Baumann – The Science of Natural Beauty
ערך זה הוא קצרמרבנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קשת פרינגיאלית

3 הקשתות הפרינגיאליות הראשונות (הבליטות המסומנות מצד שמאל)
קשתות פרינגיאליות (באנגלית: Pharyngeal arches או visceral arches) הן אזורי מוצא למגוון מבנים בהתפתחות אזור הפנים והצוואר של בעלי חוליות. בעובר אדם הן נוצרות החל מהשבוע ה-4 להפריה, כבליטות מזודרם משני צדי הלוע המתפתח. בפועל קיימות שש קשתות, אך אצל בני אדם הקשת החמישית נעלמת מהר ועל כן אינה נימנת כאחת הקשתות. אצל דגים הקשתות הופכות בסוף לזימים.
הערות שוליים

↑  Anthony Graham et al, A reappraisal and revision of the numbering of the pharyngeal arches, Journal of Anatomy 235(6), 2019, עמ' 1019–1023 doi: 10.1111/joa.13067
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4323330-2  TE: E5.4.2.0.0.0.2 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קוקונינו (מחוז)

| --- | --- |
סמל קוקונינו

בית המשפט הישן של מחוז קוקונינו בפלגסטף
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  אריזונה אריזונה
 בירת המחוז:  פלגסטף
 תאריך ייסוד:  18 בפברואר 1891
 שטח:  48,332 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  145,101 (1 באפריל 2020)
  ‑ צפיפות:  2.7 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  35°42′N 111°30′W﻿ / ﻿35.7°N 111.5°W﻿ / 35.7; -111.5 
 אזור זמן:  UTC -7
 אתר המחוז
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
פסגת המפריז, הנקודה הגבוהה ביותר במדינת אריזונה
מחוז קוקונינו (באנגלית: Coconino County) הוא מחוז בצפון החלק המרכזי של מדינת אריזונה. נכון ל-2010 התגוררו במחוז 134,421 תושבים. בירת המחוז היא העיר פלגסטף. שטחו 48,332 קמ"ר ובכך הוא המחוז השני בגודלו ב-48 המדינות הרציפות של ארצות הברית (לא כולל אלסקה והוואי) לאחר מחוז סן ברנרדינו בקליפורניה, והוא גדול מכל אחת מתשע המדינות הקטנות ביותר בארצות הברית.
בתחומי מחוז קוקונינו מצוי הפארק הלאומי גרנד קניון, שמורת אומת ההוואסופאי וחלקים משמורת הנאוואחו, ושמורות הוואלאפאי וההופי. מקור השם משפת הוואסופאי ופירושו "מעט מים".
חלק גדול, כ-30%, מאוכלוסיית המחוז הם אינדיאנים, בעיקר נאוואחו, כשמספר התושבים בני השבטים האחרים - הוואסופאי, הופי ואחרים - קטן הרבה יותר.
היסטוריה

ממצאים ארכאולוגיים מעידים על התפשטות של ציידים נוודים מהמישורים הגדולים לעמק הקולורדו הקטן לפני כ-12,000 שנים. לפני כ-3,000 שנים הופיעה באזור תרבות האנסאזי והתפשטה ברחבי רמת קולורדו, המהווה חלק גדול ממחוז קוקונינו. לפני כ-400 שנים היו מרבית התושבים בני שבטי הפאיוט, ההופי, ההוואסופאי, הייוואפיי והוולאפאי.
משלחות צבאיות ומשלחות שבראשם עמדו אנשי צבא מיפו את האזור בשנות ה-50 של המאה ה-19: משלחת לורנזו סיטגרייבס (Lorenzo Sitgreaves) ב-1851, משלחת אדוארד ביל (Edward F. Beale) ב-1857, ובאביב 1869, המשלחת הידועה של ג'ון וסלי פאוול שהפליגה לאורך נהר הקולורדו, שחלק גדול ממנו עובר במחוז קוקונינו. פאוול היה בין הראשונים להצביע על הסכנה הנשקפת לתרבות האינדיאנים.
מתיישבים אירופאים החלו להופיע באזור בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-19. ראשונים היו מתיישבים מורמונים שהגיע מצפון וחצו את הקולורדו בליז פרי (Lee’s Ferry), והמשיכו דרומה על מנת להקים יישובים דוגמת פרדוניה (Fredonia), וטובה סיטי (Tuba City).
לאחר שנבנתה מסילת הברזל האטלנטית והפסיפית (אנ') ב-1883 חל גידול מהיר במספר התושבים של אזור צפון מחוז יוואפיי. התושבים של האזורים הצפונים עייפו מהמסע הארוך לפרסקוט בירת מחוז יוואפיי, (כ-160 קילומטרים דרומית מערבית לפלגסטף) בכל פעם שהיו צריכים לסדר עניינים עם הנהלת המחוז. בנוסף, הם האמינו שהם מהווים ישות משמעותית מספיק על מנת שיהוו מחוז עצמאי. ב-1887 הם הגישו עצומה לניתוק מיוואפיי ויצירת מחוז חדש שיקרא מחוז פריסקו. בקשתם אושרה ב-1891 כשנוצר מחוז קוקונינו ופלגסטף הוכרזה בירתו. במחוז התגוררו אז כ-4,000 תושבים.
גאוגרפיה

שטח המחוז מסתכם ב-48,332 ק"מ מרובעים. מתוכם 48,218.9 ק"מ מרובעים אדמה (99.77%) ו-113.4 ק"מ מרובעים מים (0.23%). קוקונינו הוא המחוז השני בגודלו ב-48 המדינות הרציפות של ארצות הברית (לא כולל אלסקה והוואי) לאחר מחוז סן ברנרדינו בקליפורניה. המחוז גובל בצפון במחוז קיין, ובצפון מזרח במחוז סן חואן שביוטה. המחוז גובל במזרח במחוז נאוואחו, בדרום במחוזות גילה ויוואפיי ובמערב במחוז מוהאבי שבאריזונה.
בין אתרי הטבע הבולטים במחוז: הפארק הלאומי גרנד קניון, פסגת המפריז (Humphreys Peak‏; 3,852 מטרים), הפסגה הגבוהה ביותר באריזונה, מכתש ברינגר, מכתש הפגיעה הידוע ביותר והיער הלאומי קאיבאב.
גאוגרפיה > שמורות אינדיאנים

18,498.8 קמ"ר משטח מחוז קוקונינו הוקצו על ידי הממשל הפדרלי עבור שמורות אינדיאנים, ובכך המחוז שני רק למחוז אפאצ'י. השמורות במחוז הן (על פי סדר יורד של גודל השטח): שמורת נאוואחו, שמורת הולאפאי, שמורת הופי שמורת הוואסופאי ושמורת קאיבאב. שמורת הוואסופאי היא היחידה מביניהם השוכנת כולה בתוך תחומי המחוז.
גאוגרפיה > שמורות טבע לאומיות

היער הלאומי אפאצ'י-סיטגרייבס (Apache-Sitgreaves National Forest, חלקי)
היער הלאומי קוקונינו (Coconino National Forest, חלקי)
אזור הנופש הלאומי קניון גלן (Glen Canyon National Recreation Area, חלקי)
הפארק הלאומי גרנד קניון (חלקי)
היער הלאומי קאיבאב (Kaibab National Forest, חלקי)
היער הלאומי פרסקוט (Prescott National Forest, חלקי)
המונומנט הלאומי הר הגעש סנסט קרייטר (Sunset Crater Volcano National Monument)
המונומנט הלאומי צוקי השני (Vermilion Cliffs National Monument)
המונומנט הלאומי קניון וולנאט (Walnut Canyon National Monument)
המונומנט הלאומי וופאטקי (Wupatki National Monument)
גאוגרפיה > דמוגרפיה

על פי נתוני 2011 התגוררו במחוז 134,511 תושבים, צפיפות אוכלוסין של 2.7 תושבים לקמ"ר. על פי מפקד האוכלוסין של 2010 התחלקה האוכלוסייה כלהלן:
61.7% - לבנים ממוצא אירופי
27.3% - אינדיאנים
13.5% - היספאנים או לטינו אמריקנים
השאר בני גזעים שונים (שחורים, אסיאתיים, רב-גזעיים וכו')
השפה הנפוצה היא אנגלית, אם כי במפקד האוכלוסין של שנת 2000 דיווחו 18.59% כי שפת אימם היא נאוואחו ו-6.58% נהגו לדבר בביתם בספרדית.
גאוגרפיה > יישובים עיקריים

פלגסטף
פייג'
סדונה (מרבית סדונה היא במחוז יוואפאי)
ויליאמס
תחבורה

פלגסטף היא צומת תחבורה חשובה. בסמוך לה עוברים: כביש בין מדינתי 40 (Interstate 40) שכיוונו מזרח מערב וחוצה את כל ארצות הברית מברסטו שבקליפורניה במערב ועד בנסון בקרוליינה הצפונית במזרח, כביש בין-מדינתי 17 המחבר בין לפלגסטף לפיניקס בירת אריזונה. כמו כן, מחברים כבישים מספר 89 ו-180 את פלגסטף עם הפארק הלאומי גרנד קניון.
תעופה - בתחומי המחוז יש שני שדות תעופה: "שדה התעופה של הפארק הלאומי גרנד קניון" (Grand Canyon National Park Airport) בסמוך לכניסה הדרומית לפארק ו"שדה התעופה פוליאם פלגסטף" (Flagstaff Pulliam Airport) בסמוך לפלגסטף.
שירות אוטובוסים - לקווי גרייהאונד יש תחנה בפלגסטף שממנה יוצא שירות אוטובוסים סדיר מערבה ומזרחה על כביש I-40 ודרומה לפיניקס. חברת אוטובוסים נוספת המשרתת נוסעים באזור פלגסטף היא "מאונטיין ליין" (Mountain Line).
רכבות נוסעים - לאמטרק יש תחנת רכבת בפלגסטף שממנה יוצא שירות נוסעים סדיר מזרח לשיקגו ומערבה ללוס אנג'לס. רכבת תיירים מיוחדת פועלת מדי יום בין העיר ויליאמס לבין הגדה הדרומית של הגרנד קניון.
הערות שוליים

↑  פרטים עדכניים על המחוז. יש להקליד Coconino בתיבת החיפוש וללחוץ על הקישור ‏Coconino County, AZ
↑  William C. Barnes,  Arizona Place Names, Page 101, University of Arizona Press, 1988, ISBN 9780816510740
↑  History
| דגל אריזונה מדינת אריזונה |
| --- | --- | --- |
| בירת המדינה | פיניקס |  |
| אזורים גאוגרפיים | אזור ספורד • גרנד קניון • דרום אריזונה • המטרופולין של פיניקס • ההרים הלבנים • השדה הגעשי סן פרנסיסקו • מדבר מוהאבי • מדבר סונורה • עמק מוניומנט • עמק ורדה • פרוזדור השמש של אריזונה • צפון אריזונה • צפון-מזרח אריזונה • צפון מרכז אריזונה • קניון אוק קריק • רמת מגיון • רמת קאיבאב • רמת קולורדו • רמת קוקונינו • רצועת אריזונה • שולי מגיון |  |
| היישובים הגדולים ביותר | פיניקס • טוסון • מסה • צ'נדלר • גלנדייל • סקוטסדייל • גילברט • טמפה • פאוריה • סופרייז • יומה • אבונדייל • פלגסטף • גודייר • לייק האווסו סיטי • באקאיי • קאסה גראנדה • סיירה ויסטה • מריקופה • אורו ואלי |  |
| נושאים נוספים | מחוזות • היסטוריה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007566820305171  GND: 7714145-3  ISNI: 0000 0004 0646 0446  LCCN: n81144581  NARA: 10038592  VIAF: 148939007   WorldCat (עם VIAF): 148939007 
רכבת התיירים לגרנד קניון בתחנת ויליאמס
קר (מיני-אלבום)

"קר" הוא המיני-אלבום השני של הזמר הישראלי רם אוריון. את האלבום הוציאה לאור חברת התקליטים נענע דיסק. רק לסינגל המוביל מתוכו, "קר", הופק וידאו קליפ, שפורסם בערוץ היוטיוב הרשמי של אוריון. הוא פורסם בפורמט תקליטור בלבד, ולא יצא בפלטפורמות הסטרימינג, כמו ספוטיפיי ואפל מיוזיק. כל ששת השירים נכללו כרצועות 13–18 באלבום "כן", שפורסם ב-2007.
רשימת השמעה

| קר> מס' | קר> שם | קר> משך | קר>  | קר>  | קר>  | קר>  | קר>  | קר>  | קר>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | תופסת  | 2:36 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | קר  | 3:43 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | קרוע  | 4:44 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | בנו של הקטן  | 3:01 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | רגע  | 3:47 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | תיכף ישוב  | 2:00 |  |  |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  רם אוריון - קר, יוטיוב
| רם אוריון |
| --- | --- |
אלבומי אולפן: כן • האחרון • Inballance • גרמנים באוגנדה
מיני-אלבומים: גיבור גיטרה • קר
אלבומי הופעה: לייב טריו
ערכים קשורים: הפה והטלפיים