stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
התנועה הלאומית-דמוקרטית האמהרית
היסטוריה

התנועה הוקמה במחתרת ב-1980 במחוז באגמדיר תחת השם "התנועה העממית-דמוקרטית האתיופית" ודגלה באידאולוגיה מרקסיסטית-לניניסטית, תנועה זו הייתה כפופה ליחאפה, מפלגה שהונהגה על ידי אדיסו לאגסה ואיתגרה את כוחות הממשלה במחוז גוג'אם. בתקופה מאוחרת יותר, המפלגה דחתה את הגישה המיליטנטית של היחאפה ודרשה להפסיק בכוח צבאי את מלחמת אריתריאה ולאחד את כל הארגונים תחת ארגון גג שילחם כנגד הדרג. עקב השינוי האידאולוגי, המפלגה התאחדה עם הארגון הצבאי וויאנה. הקבוצה המאוחדת יכלה לעמוד מול הדרג מבחינה צבאית. המפלגה שלטה באזורים נרחבים שבהם חיים האמהרים במחוזות באגמדיר, וואלו ושאווה. ב-1989 שתי המפלגות הקימו יחדיו את האיחדג ויחד עם ארגוני הגרילה האחרים פעלו להפיל את שלטון הדרג ב-1991. בסתיו 1994 התנועה העממית-דמוקרטית האתיופית שינתה את שמה לתנועה הלאומית-דמוקרטית האמהרית.
הערות שוליים

↑  אתר בית הנבחרים האתיופי
↑  בחירות באפריקה
↑  בנוסף לאידאולוגיה של האימפריה האתיופית שאפיינה את הארגונים האמהרים.
↑  כיום שר החקלאות ופיתוח הכפר האתיופי, סגן ראש ממשלת אתיופיה ויושב ראש התנועה.
| המחתרות במלחמת האזרחים האתיופית |
| --- | --- | --- |
| כללי | המפלגה העממית-מהפכנית האתיופית • התנועה הסוציאליסטית הכלל-אתיופית • החזית העממית-מהפכנית הדמוקרטית |  |
| אריתריאים | החזית לשחרור אריתריאה • החזית העממית לשחרור אריתריאה |  |
| טיגראינים | הארגון לשחרור תיגראי • האיחוד הדמוקרטי-אתיופי • החזית העממית לשחרור תיגראי |  |
| אמהרים | התנועה העממית-דמוקרטית האתיופית • חזית קאפגן הפטריוטית |  |
| אורומו | החזית לשחרור אורומו • ארגון האורומו העממי-דמוקרטי • החזית האסלאמית לשחרור אורומיה |  |
| עפרים | החזית לשחרור עפר • החזית הלאומית לשחרור עפר • ארגון העפר העממי-דמוקרטי |  |
| סומלים | החזית לשחרור מערב סומליה • החזית לשחרור אבו סומלי • המפלגה הדמוקרטית של סומליה המערבית • החזית הלאומית לשחרור אוגדן • החזית לשחרור יאסה וגורגרה |  |
הטרור האדום
האמהרים, הקבוצה האתנית המשפיעה ביותר באתיופיה.
הפורום המתאם של ארגוני הסגל האקדמי הזוטר באוניברסיטאות

סמליל הפורום
הפורום המתאם של ארגוני הסגל האקדמי הזוטר באוניברסיטאות הוא ארגון הגג של ארגוני הסגל האקדמי הזוטר באוניברסיטאות בישראל. בפורום חברים ארגוני הסגל האקדמי הזוטר באוניברסיטת תל אביב, האוניברסיטה העברית, ואוניברסיטת בן-גוריון.
הפורום מייצג כ-6,000 חברי סגל אקדמי במעמד ארעי הכוללים מאסטרנטים, דוקטורנטים, מורים מן החוץ, מרצים במסלול המקביל לסגל אקדמי בכיר, מרצים בחוזה אישי ואף מלגאים. הפורום משמש כפלטפורמה לדיונים משותפים, תיאום פעילויות ומאבק משותף ברמה הארצית. הפורום נוסד בשנת 1995, בימים שלאחר סיום שביתת הסגל האקדמי המשותפת ב-1994, בעקבות הסכמי שכר אליהם הגיעו ארגוני הסגל האקדמי הבכיר, אשר לא כללו את ארגוני הסגל האקדמי הזוטר.
בשנת 2007 נבחר אלי להר ליו"ר הארגון ובמסגרת תפקיד זה הנהיג את המאבק להסדרת תנאי ההעסקה של המורים "מן החוץ" באוניברסיטאות, מאבק שהסתיים ביצירת מסלול העסקה נורמטיבי חדש.
הנסיכה מייקל מקנט

| --- | --- |

 לידה:  15 בינואר 1945 (בת 79) קרלובי וארי, צ'כיה 
 שם לידה:  Marie Christine Anna Agnes Hedwig Ida von Reibnitz 
 מדינה:  אוסטריה, הממלכה המאוחדת 
 בן או בת זוג:  הנסיך מייקל מקנט (30 ביוני 1978–?) Thomas Troubridge (15 בספטמבר 1971–?) 
 פרסים והוקרה
 מדליית יובל היהלום של המלכה אליזבת השנייה  המסדר הריבוני הצבאי של מלטה  מסדר צלב הכוכב 
 חתימה:   
 
מריה כריסטינה אנה אגנס הדוויג אידה, הנסיכה מייקל מקֶנְט (נולדה הברונית פון רַייבְּניץ ב-15 בינואר 1945;‏ באנגלית: Princess Michael of Kent, בגרמנית: Marie Christine Anna Agnes Hedwig Ida Freiherrin von Reibnitz) היא בת אצולה סופרת ונדבנית אוסטרלית-בריטית ילידת צ'כיה. היא אשתו של הנסיך מייקל מקנט, דודנה של המלכה וה-49 בסדר הירושה, ונמנית עם משפחת המלוכה הבריטית.
הערות שוליים

↑  Ronald Allison, Sarah Riddell.‏ The Royal Encyclopedia. הוצאת מקמילן, 1991. עמ' 297-298.
↑  Pushy's first husband takes secrets to the grave. דיילי מייל, 17 בדצמבר 2015.
↑  Sarah Bradford, Elizabeth: A Biography of Her Majesty the Queen. הוצאת פינגווין, 2002. עמ' 409.
↑  Historical Dictionary of the British Monarchy, James Panton.‏ Scarecrow Press, 2011. עמ' 348. לדוגמה קלאסית במיוחד ראו כאן, 00:55.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007401151105171  PLWABN: 9810651880805606  BNE: XX932690  BnF: cb12067774v (data)  CiNii: DA01876004  GND: 132212838  ISNI: 0000 0001 1075 6272  LCCN: n86104312  NTA: 072416858  RERO: 02-A012574916  SUDOC: 085265209  VIAF: 87880015   WorldCat (עם VIAF): 87880015 
שלט האצולה של הנסיכה.
הסנדק מוות

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  האחים גרים, יעקב גרים, וילהלם גרים 
 שפת המקור:  גרמנית 
 סוגה:  מעשייה 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1812 
 
הסנדק מוות או מלאך המוות (בגרמנית: Der Gevatter Tod) הוא סיפור שלוקט על ידי האחים גרים, והוא מספר 44 במעשיות האחים גרים. מאפיינים רבים בסיפור מזכירים את הסיפור "האדון הסנדק" המופיע גם הוא באסופה.
תוכן הסיפור

לאדם עני אחד היו שנים עשר ילדים והוא מתקשה מאוד לפרנסם. כאשר נולד הילד השלושה עשר הוא אינו יודע מה לעשות. הוא מחפש סנדק לבנו, האלוהים מציע את עצמו, אולם האיש דוחה אותו בטענה שהוא אינו הוגן כיוון שנותן את כל הכסף לעשירים. לאחר מכן מגיע השטן ומציע את עצמו, אולם האיש דוחה אותו כיוון שהוא מרמה אנשים. לאחר מכן מגיע המוות ומציע את עצמו, האיש מכריז שהוא אכן רוצה בו כיוון שהמוות הוגן ואינו מבדיל בין עשירים לעניים. המוות מופיע ביום הטבילה כסנדק רגיל לכל דבר ולאחר מכן נעלם.
כאשר הנער מתבגר, מגיע אליו המוות ומציע לו הצעה: הוא יהפוך לרופא, ובכל פעם שהמוות יופיע למראשות המיטה יהיה עליו להעניק לחולה סם קסמים שיגרום לו להחלמה מהירה, אולם אם המוות יופיע למרגלות המיטה יהיה על הרופא לוותר ולהניח למוות לקחת אותו, וכך היה והנער הפך לרופא מפורסם. פעם אחת המלך חלה והזמין את הרופא הצעיר, כאשר הגיע הרופא גילה את המוות למרגלות המיטה, אולם הוא החליט להפר את ההסכם, הוא הפך את המלך כך שהמוות היה בכיוון הראש, והשקה את המלך בסם הקסמים. הסנדק הזועם מזהיר את הנער שבפעם הבאה שיעז לעשות דבר כזה יעניש אותו, אולם כאשר בת המלך היפה חולה גם היא, מכריז המלך שמי שירפא אותה יוכל להינשא לה. הרופא הצעיר מפר את הבטחתו בפעם השנייה, הופך את הנסיכה ומשקה את החולה בסם. המוות הזועם מוביל אותו למנהרה תת-קרקעית בה הוא מגלה אלפי נרות שעווה. המוות מסביר שהנר מסמל את שארית חייו של האדם: לצעירים ישנו נר גדול, למבוגרים נר בינוני, ולזקנים נר קטן. הנער מבקש לראות את הנר שלו, ומגלה שהנר קטן מאוד ועומד להיגמר. הוא מבקש מהמוות לשים את הנר הקטן על נר גדול יותר כדי שיוכל להמשיך לחיות, המוות מסכים, אולם כאשר הוא מרים את הנר הקטן הוא מכבה אותו וגורם למותו של הרופא.
עיבודים בטלוויזיה

בסדרה היפנית אגדות האחים גרים, אחד הפרקים עוסק בסיפור סנדק המוות.
עלילת הפרק הראשון בסדרה סיפורי עמים (החייל והמוות), נכתב בהשראת הסיפור סנדק המוות
הפארק הלאומי סרה דה בוקיינה

הפארק הלאומי סרה דה בוקיינה הוא פארק לאומי בברזיל. הפארק הוכרז כאזור מוגן בשנת 1971. הפארק מנוהל על ידי מכון צ'יקו מנדס לשימור המגוון הביולוגי (ICMBio). ב-2019 הוכרז אתר מורשת עולמית כחלק מאתר המורשת "פאראטי ואיליה גראנדה – תרבות ומגוון ביולוגי"
מקום

הפארק ממוקם בגבול בין מדינות ריו דה ז'ניירו לסאו פאולו בדרום מזרח ברזיל. שטח הפארק הוא 104,000 הקטאר. מטה הפארק ממוקם בסאו חוסה דו בריירו (São José do Barreiro), מדינת סאו פאולו, ברזיל. ההערכה היא כי 60% מהצמחייה מורכבת מיער אטלנטי מקומי, והשאר הוא יער המתחדש (משני) במשך למעלה מ-30 שנה.
אקולוגיה

בין מיני הצומח בפארק נמצאים אורנים, ארזים ודקלים. בין בעלי החיים בפארק ניתן למצוא חתוליים, עצלנים, צבאיים, קופים, נחשים וציפורים. בפארק חיים גם מספר דו-חיים הייחודים לפארק וחיים רק באזור הפארק, המקיים תנאים הדרושים להישרדותם.
הנסיכה מרגרט, רוזנת סנודן

סמלה של הנסיכה
הנסיכה מרגרט, רוזנת סנודן (באנגלית: Princess Margaret, Countess of Snowdon;‏ 21 באוגוסט 1930 – 9 בפברואר 2002) הייתה בתם הצעירה של ג'ורג' השישי, מלך הממלכה המאוחדת ואליזבת, המלכה האם. לאחר נישואיה החזיקה בתואר "רוזנת סנודן" ולאורך השנים מילאה תפקידים ייצוגיים שונים מטעם בית המלוכה הבריטי.
ביוגרפיה

מרגרט נולדה ב-21 באוגוסט 1930 בטירת גלאמיס שבסקוטלנד לדוכס ולדוכסית מיורק. היא הוטבלה בארמון בקינגהאם על ידי הארכיבישוף מקנטרברי. חונכה חינוך פרטי יחד עם אחותה, הנסיכה אליזבת. בהיותה בת שש ויתר דודה, המלך אדוארד השמיני, על המלוכה ואביה הושבע למלך. מתוקף היותה בתם הצעירה הייתה מרגרט שנייה בסדר הירושה לכתר הבריטי (עד ללידת אחיינה הבכור, הנסיך צ'ארלס, בשנת 1948). במהלך מלחמת העולם השנייה נותרה מרגרט בטירת וינדזור עם הוריה.
לאחר מות אביה בשנת 1952 הוכתרה אליזבת למלכת אנגליה. מרגרט סייעה לה במילוי תפקידיה הממלכתיים. בשנת 1955 נשלחה מרגרט לסיור במדינות חבר העמים הבריטי באיים הקריביים. לאורך השנים היא ייצגה את בית המלוכה בחגיגות העצמאות של הקולוניות הבריטיות. באנגליה התמקדה פעילותה בתחום הרווחה והתרבות, בין היתר בהיותה נשיאת הארגון הלאומי למניעת אלימות כלפי ילדים ולמען ילדים מוגבלים. כמו כן היא החזיקה בתפקידים ייצוגיים במסגרת הצבא הבריטי.
בשנת 1954 עוררה מרגרט סערה ציבורית בעקבות מערכת יחסים עם פיטר טאונסנד, קצין בחיל האוויר הבריטי. לאור נישואיו הקודמים של טאונסנד, שהסתיימו בגירושין, היה על מרגרט לקבל את הסכמת הפרלמנט הבריטי להינשא לו, ובכך לאבד את זכויותיה כבת משפחת המלוכה. בעקבות לחץ ציבורי ומשפחתי הודיעה מרגרט על סיום יחסיהם.
בשנת 1960 נישאה לצלם אנתוני ארמסטרונג-ג'ונס וכעבור שנה הוענק להם התואר רוזן ורוזנת סנודן. בשנת 1978 השניים התגרשו. מנישואים אלה נולדו שני ילדיה של מרגרט, דייוויד ושרה.
הנסיכה מרגרט סבלה ממספר התקפי שבץ משנת 1998 ועד להתקף שהביא למותה, ב-9 בפברואר 2002.
הסחת דעת

הסחת דעת או מוסחות היא תופעה שבה הקשב מוסט מאובייקט הקשב העיקרי אל גורם מסיח. הסחת דעת היא אחד המנגנונים של ויסות רגשי. היא מאפשרת להסיט את הקשב מאספקט שלילי של מצב לאספקט חיובי או נייטרלי, ובכך להפחית רגשות שליליים. בהסחת דעת ניתן להפנות את הקשב החוצה (אל גורמים מחוץ לאדם), או פנימה (אל מחשבות נייטרליות או חיוביות). משום כך, הסחת דעת מהווה אסטרטגיה יעילה לוויסות רגשות. הסחת דעת מערבת אזורים ספציפיים במוח כמו האמיגדלה וקליפת המוח הקדם־מצחית.
גורמים להסחת דעת

הסחת הדעת יכולה להיגרם ממקורות חיצוניים או פנימים כאחד.
בין הגורמים להסחת דעת יכולים להיות קשיי קשב והנמכה ביכולת הקשב, חוסר עניין במושא הקשב או החידוש והאטרקטיביות של הגורם המסיח. בקרב תלמידים בבתי-ספר, הסחת הדעת עשויה להיגרם מבחינה חברתית, כתוצאה מהצקות והקנטות, למשל.
גורמים להסחת דעת > הפרעת קשב

הפרעת קשב היא הפרעה נוירו-התפתחותית שתסמיני הליבה שלה הם: קשיי קשב, היפראקטיביות (פעלתנות יתר) ואימפולסיביות.
אחד המאפיינים של הפרעת קשב הוא נטייה מוגברת להסחת דעת. בנוסף, הפרעת קשב מקושרת לנדידת מחשבות ספונטנית ואינטנסיבית, בעקבות קשיי ויסות של רשת ברירת המחדל.
הנטייה למוסחות בקרב אנשים עם הפרעת קשב יכולה להיגרם בעקבות חוסר יכולת לדכא בצורה מספיקה את הפעילות של רשת ברירת המחדל כתגובה לעלייה ברמת הקושי של משימה מסוימת. בהתאם לכך, מוסחות רבה מעוררת חשד לקיומה של הפרעת קשב. במקרה זה יש לפנות לאבחון הפרעת קשב על מנת לברר את המקור לקשיים.
השפעות של הסחת דעת

להסחת דעת יכולות להיות השפעות שליליות או חיוביות, בהתאם למצב ולהקשר בו נמצא האדם. בהתאם לכך, ישנם מקרים בהם עולה הצורך להימנע מהסחת דעת ולצדם ישנם מקרים בהם עולה הצורך לעודד ואף ליצור הסחת דעת.
השפעות של הסחת דעת > השפעות חיוביות

בטיפול קוגניטיבי התנהגותי, מטופלים לומדים איך להסיח את דעתם ממצבים שליליים העלולים לפגוע במצב הרוח.
הסחת דעת יכולה להפחית תחושת כאב. לדוגמה, מאמר סקירה של 11 מחקרים מצא שהסחת דעת בעזרת מציאות מדומה מפחית כאב בניסויי מעבדה וכן בטיפול בכוויות. עם זאת, הממצאים לגבי כאב מדקירת מחט לא היו עקביים.
הסחת דעת יכולה לסייע להתמודד עם מצב רוח שלילי. בניסוי שנערך על 60 סטודנטים, הכניסו אותם למצב רוח שלילי ואז הקצו אותם לשלושה תנאים: רומינציה (חשיבה מוגזמת), הסחת דעת וקשיבות (מיינדפולנס). רומניציה פגעה במצב הרוח, קשיבות לא שינתה אותה ואילו הסחת הדעת שיפרה אותה.
השפעות של הסחת דעת > השפעות שליליות

משום שההתמדה היא מרכיב חיוני של החשיבה היצירתית, מוסחות עלולה לפגוע ביצירתיות של האדם.
הימנעות מהסחת דעת

ניתן לצמצם את כמות הסחות הדעת על ידי מעבר לסביבה שקטה יותר שבה יש פחות גורמים מסיחים.
הקשב הסלקטיבי מאפשר למידע רלוונטי להנחות את ההתנהגות של האדם, תוך כדי צמצום ההשפעה של מידע מסיח או לא רלוונטי.
פעולה זו של הפניית הקשב לגירויים המתאימים בלבד מכונה "סינון" (Filtering).
אחד הגורמים העיקריים שמסייעים בעבודה בסביבה אלטרנטיבית וריכוז במשימות הוא שיטה של הצבת גבולות שתמנע מהאדם להתפתות להסחות הדעת שסביבו. לטענתה, יש לשמור על הגבול בין בית ובין עבודה כשעובדים מרחוק, וכך להישאר מרוכזים ולפעול ביעילות בשני התחומים בנפרד.
אנשים הנמצאים במצב של זרימה מדווחים על היעדר הסחת דעת.
יצירת הסחת דעת

פעוטות בגילאי 3–6 חודשים כבר מסוגלים ליצור הסחת דעת עצמית מגירויים לא נעימים.
אסקפיזם היא הסחת דעת נפשית המכוונת לבריחה ממצבים שנתפסים מלחיצים או לא נעימים במציאות היומיומית.
עורבא פרח הוא ביטוי שהמקבילה הנכונה שלו היא בלשון העממית של ימינו היא "ראה, ציפור!", שאומרו עושה בו שימוש במטרה לחמוק מדיון בנושא העיקרי להסיט את תשומת לבו אל עניין אחר.
ראו גם

פיזור הדעת
רומינציה
הסטת קשב
הפלוטוניון בהייראפוליס

| --- | --- |

הריסות הפלוטוניון בהיירפוליס
 שמות נוספים:  "שער פלוטו"
 היסטוריה
 עשוי מ:  אבן
 נבנה:  המאה ה-2 לפני הספירה
 ננטש:  המאה ה-6 לספירה
 אתר ארכאולוגי
 התגלה:  1965
 מיקום
 מדינה:  טורקיה טורקיה
 קואורדינטות:  37°55′36.48″N 29°07′36.53″E﻿ / ﻿37.9268000°N 29.1268139°E﻿ / 37.9268000; 29.1268139
 he
  (למפת טורקיה מוגדלת) אנקרה איסטנבול איזמיר בורסה אדנה גזיאנטפ קוניה אנטליה דיארבקיר קייסרי סמסון ארזורום גאורגיה אר. א. עיראק סוריה יוון בולגריה הים האגאי  הים התיכון הים השחורהייראפוליס(למפת טורקיה רגילה) אנקרה איסטנבול איזמיר בורסה אדנה גזיאנטפ קוניה אנטליה דיארבקיר קייסרי סמסון ארזורום גאורגיה אר. א. עיראק סוריה יוון בולגריה הים האגאי  הים התיכון הים השחורהייראפוליס
 
הפּלוּטוֹנִיוֹן בהייראפּוֹליס (ביוונית עתיקה: Πλουτώνειο Ploutōneion תרגום: "המקום של פלוטו", בלטינית: Plutonium) או שער פּלוּטוֹ היה פלוטוניון (אתר דתי המוקדש לאל פלוטו) בעיר ההיסטורית הייראפוליס אשר ליד פמוקלה, במחוז דניזלי שבטורקיה המודרנית. האתר התגלה בשנת 1965 על ידי ארכאולוגים איטלקים. בשנת 2013, הוא נחקר שוב על ידי ארכאולוגים איטלקיים בראשות פרנצ'סקו ד'אנדריאה, פרופסור לארכאולוגיה באוניברסיטת סלנטו. במסגרת פרויקט השיקום, העתק של פסל השיש של האדס וקרברוס הונח במקום בו הוצב בימי קדם.
לפי המסורת הרומית, המערה באתר היא הכניסה אל הגיהנום.
היסטוריה

גילו המדויק של האתר איננו ידוע, אך העיר הצמודה הייראפוליס נוסדה בערך בשנת 190 לפני הספירה על ידי מלך פרגמון, אאומנס השני (אנ'). האתר מוזכר בכמה כתבים עתיקים, כולל דיו קסיוס, סטראבון ודמסקיוס. באתר מערה קטנה, גדולה דיה למעבר של אדם אחד. הכניסה מגודרת, מעבר לה יש גרם מדרגות היורד לעבר מאגר גז מסוג פחמן דו-חמצני. מאחורי חדר בגודל 3 מ"ר ישנו סדק עמוק בסלע שדרכו יש זרם עז של מים חמים וממנו דולף גז. מכיוון שהגז היה קטלני, הרומאים חשבו שהגז נשלח על ידי פלוטו, אל השאול.
ה"גאלי", כוהנים סריסים של האלה אם הפריגית סיבל (אנ'), ירדו אל הפלוטוניון וזחלו על הרצפה לכיסי חמצן, או שעצרו את נשימתם. משום שפחמן דו-חמצני כבד מהאוויר הוא מתיישב בשקעים באדמה, ולכן הכהנים לא נפגעו ממנו. ההמון הסיק מכך שהם חסינים מפני הגז בזכות ההגנה אלוהית. בכניסה היה שטח סגור בגודל 2 קילומטר רבוע. הוא כוסה בשכבה עבה של גז מחניק, שהרג את כל מי שהעז להיכנס לאזור. הכמרים מכרו למבקרים ציפורים וחיות אחרות כדי שיוכלו לראות עד כמה קטלני האזור סגור. המבקרים יכולים (תמורת תשלום) לשאול שאלות את האורקל של פלוטו, מה שהיה מקור הכנסה משמעותי למקדש. המקדש נהרס בעקבות רעידות אדמה בשנים 17 ו-60, אך נבנה מחדש במימונו של האמפרור הרומאי. בתקופה הנוצרית הכניסה לפלוטוניון נסגרה.
הרומאים קראו למערת פלוטוניון "השער של פלוטו", והם סברו שזהו פתח אל העולם הבא. לפי האגדה, כל מי שנכנס פנימה לא יוצא בחיים - למעט כוהני הגאלי אשר התגוררו במתחם. ההיסטוריון היווני סטראבון תיאר אותה באחד הכתבים שלו: ”חלל המערה מלא באדים וערפילים דחוסים כל כך עד שבקושי ניתן לראות את הקרקע. כל בעלי החיים שנכנסים אל תוך הפלוטוניון מוצאים את מותם באופן מידי”. הוא הוסיף שהוא שחרר בתוך המערה כמה ציפורי דרור, אך כולן מתו מיד. תיאור זה תואם ממצאים ארכאולוגיים של פגרי חיות בסמוך למערה, בעיקר ציפורים שנחנקו למוות. ראיות ארכאולוגיות מראות כי המזבח היה בשימוש של כוהני הגאלי עד למאה ה-4 לספירה. 200 שנים מאוחר יותר, האתר הושמד על ידי הנוצרים ומאוחר יותר נגרם נזק נוסף לפתח המערה כתוצאה מרעידות אדמה.
פרופ' הרדי פאנז, גאולוג מאוניברסיטת דיסבורג-אסן הגרמנית אשר מתמחה בפעילויות וולקניות, סבור כי התופעה מתחוללת בעקבות פעילות ערה מתחת לקרקע המערה. לטענתו, קיים סדק עמוק מתחת לאדמת האירפוליס אשר פולט כמויות גדולות של פחמן דו-חמצני שנאגר בשטח המערה. בדיקות שהתבצעו בפלוטוניון לאורך השנים גילו רמות גבוהות מן הרגיל של הגז הרעיל. יותר מזה, הם גילו כי הגז בפנים סמיך כל כך, עד שהוא יוצר מעין אגם בעומק של כ-40 ס"מ. לטענתו של פרופ' פאנז, הזמן המסוכן ביותר להיכנס אל תוך המערה הוא ממש לפני הזריחה, הזמן שבו הגז נמצא בריכוז הגבוה ביותר ויכול בקלות גם להרוג בן אדם בתוך דקה. פרופ' פאנז מסביר: "באותה תקופה, כוהני הגאלי נהגו להוביל פנימה את קורבנותיהם, לרוב שוורים ועיזים. בפנים, הם נהגו לעמוד על אבנים גבוהות, וכך למעשה הם יכלו להישאר במערה במשך 40 דקות מבלי לסכן את חייהם".
הערות שוליים

↑  נכתב גם: Πλουτώνιον Ploutōnion
↑  Discovery News, 'Gate to Hell' found in Turkey, ‏1 באפריל 2013 (באנגלית)
↑  Hades and his dog return to Gate of Hell
↑  Ben Witherington, Ann Witherington, Papias and the Mysterious Menorah: The Third Art West Adventure (עמ' 6-7), Wipf and Stock Publishers, ‏7 במאי 2010
1 2  "כל בעלי החיים שנכנסים אל הפלוטוניון מוצאים את מותם מיד", באתר ‏מאקו‏, 20 בפברואר 2018
↑  Lorenzi, Rossella (29 March 2013). "Pluto's Gate Uncovered in Turkey". Discovery News. Archived from the original on 1 April 2013. Retrieved 2 April 2013.
הסנדלרייה בגבעת ברנר

הסנדלרייה בגבעת ברנר היוותה מקום לקנייה ולתיקון נעליים בגבעת ברנר. היא הוקמה בשנת 1934 על ידי אנשל ניר וכיום היא משמשת כמועדון לבני נוער.
מייסד הסנדלרייה- אנשל ניר

אנשל ניר (שמו הקודם אנשל גלובנצ'יק) נולד בפולין בשנת 1899 ונפטר ב-1970. אנשל למד בפולין בבית ספר יהודי דתי והתחנך בחינוך ציוני. בשנת 1926 עלה לארץ ישראל והתמקם בתל אביב.
לאחר כשש שנים בשנת 1932 הצטרף ניר לקבוצת החלוצים בגבעת ברנר והיה לחבר קיבוץ נאמן, שהשקיע זמנו העבודה בקיבוץ ובעזרה לאחר. בשנת 1927 נולד בנו הבכור אלחנן, ובמלחמת העולם השנייה הביא לארץ את אשתו רבקה טאדריס ואת בנם שלמה, יחד הם הקימו בית עם שני ילדיהם בגבעת ברנר. בשנת 1934 הקים ניר את הסנדלרייה בגבעת ברנר.
הסיבות להקמת הסנדלרייה

החלוצים הראשונים שהיו בגבעת ברנר היו מצוידים אך ורק בזוג נעליים אחד, לכן ניר שלמד את מקצוע הסנדלרות מאביו סייע בתיקון נעליי חבריו והוספת פרסות בעקב הנעליים.
ניר ראה המקצוע הסנדלרות כיעדו ולכן בשנת 1934 פתח חנות לתיקון וייצור נעליים וסנדלים, כאמור "הסנדלרייה בגבעת ברנר".
סנדלרייתו התרחבה והצטרפו אליה עובדים רבים. בזכותו של אנשל ניר זכו כול ילדי גבעת ברנר בזוג סנדלי עור חדשים ומבריקים תוצרת הסנדלרייה. כיום הסנדלרייה אינה פועלת, והמבנה משמש למועדון לבני נוער.
קשיים בהקמת הסנדלרייה

בשנת 1934 נבנה החלק הראשון והדרומי של הסנדלרייה אך המועצה סירבה לאפשר את המשך הבנייה לפני שיוקם בגבעת ברנר חדר תרבות. בעקבות כך מתנדבים רבים מגבעת ברנר נשאו דליים מלאים במלט ויצקו בעצמם את היסודות של המבנה. מאוחר יותר בשנת 1950 הוקם החלק השני של הסנדלרייה.
הערות שוליים

↑  אנשל ניר, באתר www.givat-brenner.co.il (ארכיון)
1 2  סיפורי גבעת ברנר, באתר www.givat-brenner.co.il (ארכיון)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "הסנדלרייה בגבעת ברנר".
הפורום העירוני העולמי

הפורום העירוני העולמי (באנגלית: The World Urban Forum, בראשי תיבות: WUF) הוא אירוע בינלאומי בנושא אורבניזם הנערך כל שנתיים, מאורגן ומנוהל על ידי תוכנית ההתיישבות האנושית של האו"ם (אנ') ומתקיים באחת מערי העולם. הפורום נוסד בשנת 2001, על ידי סוכנות האו"ם ליישובים עירוניים והתיישבות עירונית, כדי לבחון את אחד הנושאים הדוחקים ביותר העומדים בפני העולם כיום: עיור מהיר והשפעתו על קהילות, ערים, כלכלות, שינויי אקלים ומדיניות. הקהילה הבינלאומית נאלצת להתמודד עם האתגר של צמצום העוני הגובר ושיפור הנגשת העניים לשירותים בסיסיים, כגון מים, מחסה ותברואה.
הפורום הראשון נערך בקניה בעיר ניירובי בשנת 2002. נושא הכנס השלישי של הפורום העירוני העולמי (אנ') היה: "ערים בנות קיימא - הפיכת רעיונות לפרקטיים". פורום מספר 10 התקיים באיחוד האמירויות הערביות, אבו דאבי, בפברואר 13-8, 2020, בנושא - "ערי הזדמנויות - חיבור בין תרבות וחדשנות" והשתתפו בו נציגים מ-168 מדינות. בימי הכנס של הפורום התקיימו מספר אירועים, הכוללים: מושבים מיוחדים, אסיפות, ישיבות בעלי עניין, אירועי רשת והדרכה, דיונים ביוזמות משולבות, תערוכות ודיאלוגים סביב שישה נושאים להשגת יעדי הפורום העשירי. החל משנת 2014, במהלך ימי הכנס מתקיים, "פסטיבל הסרטים לערים טובות יותר".שמוצגים בו סרטים המיועדים לעורר לאור סדר היום העולמי, את תחום ההתפתחות העירוני. כל הסרטים מתמקדים בנושא הפיכת ערים והתיישבויות אנושיות לכלולות, בטוחות, עמידות וברי קיימא. פורום מספר 11 יתקיים בקטוביץ, פולין, בשנת 2022.
יעדי הפורום העירוני העולמי:
העלאת המודעות לעיור בר-קיימא בקרב בעלי העניין, כולל הקהל הרחב.
שיפור הידע הקולקטיבי של פיתוח עירוני בר-קיימא באמצעות דיונים פתוחים כוללים, שיתוף הלקחים שנלמדו והחלפת מדיניות ושיטות עבודה מומלצות.
הגדלת התיאום ושיתוף הפעולה בין בעלי עניין שונים לקידום ויישום של עיור בר-קיימא.
ראו גם

הפורום הישראלי לעירוניות
הפורום העירוני של מוסקבה
ועידת ערי העולם
הערות שוליים

↑  Wuf.Unhabitat.org, About WUF, Wof10.
ערך זה הוא קצרמרבנושא אדריכלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הפארק הלאומי סלונגה

הפארק הלאומי סלונגה (צרפתית: Parc national de la Salonga) הוא פארק לאומי השוכן באגן נהר קונגו שברפובליקה הדמוקרטית של קונגו. סלונגה הוא שמורת יער הגשם הטרופי הגדולה ביותר באפריקה, והשנייה בגודלה בכדור הארץ. סלונגה הוכרז כאתר מורשת עולמית מטעם אונסק"ו ב-1984, ובין השנים 1999 עד 2021 נכלל ברשימת האתרים בסיכון בשל מלחמות האזרחים שפקדו את האזור.
גאוגרפיה ואקלים

הפארק מחולק לשני אזורים המופרדים זה מזה על ידי רצועה ברוחב של עד 45 קילומטרים. האזור הצפוני משתרע על פני למעלה מ-17,000 קמ"ר, והאזור הדרומי משתרע על פני יותר מ-19,000 קמ"ר. הרצועה המפרידה בין שני החלקים משתרעת על פני קבוצת קווי פרשת מים מכיוון דרום-מזרח לכיוון צפון-מערב, ומתחלקת לשלושה סוגים: רמות לא מיוערות ורמות מיוערות וביצתיות, וכן טראסות נהר.
החלק הצפוני של הפארק משתרע בין הנהרות לוילה ולומלה. חלקו המזרחי גבוה יותר, והנהרות זורמים בעמקים התלולים, מתחת לצוקים בגובה עשרות מטרים. העמקים השוכנים באזור המערבי של חלק זה מאופיינים בשוליים בוציים. החלק הדרומי של הפארק משתרע בין הנהרות לולה ולוילאקה. מבחינה גאולוגית הקרקע בחלק זה מורכבת משכבה דקה של הומוס הנמצאת מעל חולות חרסיתיים.
אקלים הפארק הוא בעל מאפיינים משווניים-יבשתיים. כמות המשקעים השנתית היא בממוצע 2,000 מילימטרים, והיא קטנה יותר בחלקו הדרומי של הפארק. ברוב ימות השנה יורדים גשמים. ברחבי הפארק שוררת לחות ממוצעת של 86%. הטמפרטורה הממוצעת לאורך היממה היא בין 20°C בלילה ל-30°C במשך היום. הסערות והערפל שבפארק נובעים, בין השאר, מכך שבמשך שעות אחדות ברוב ימות השנה מכוסים השמים בעננים.
המערכת האקולוגית

בעבר היה סלונגה בית גידול עבור הזנים של פיל סוואנה אפריקני ופיל יער אפריקני, אך נכון לשנת 2003 שרדו רק כ-2,000 פרטים של הזנים האלה.
סלונגה הוא בית גידול עבור כ-50 מינים של יונקים בינוניים וגדולים. היונק המפורסם ביותר הוא השימפנזה הננסי, שהוא מין אנדמי למדינה כולה ונכון ל-2003 אוכלוסייתו מונה כ-15,000 פרטים המפוזרים בשני חלקי הפארק. מלבד השימפנזה הננסי יש בפארק פרימטים נוספים כמו קולובוס ומספר מיני גנון. פאונת הסוואנה תלויה בצמחיית הדשא הגדלה בו. בין מיני בעלי החיים האחרים הגדלים בשטחי הפארק ניתן למנות מספר מינים של פנגולינאים, נמרים, חתול זהוב אפריקני, תן לבן-פס, קרנף רחב-שפה, חזיר נהרות והיפופוטם. בשטחי הפארק תועדו למעלה מ-100 מינים של עופות, מספר מינים של זוחלים וכ-400 מינים של דגים.
הפארק משתרע על פני שליש משטחו של יער סלונגה-לוקני-סאנקורו. העצים המשווניים הגדלים בו מתנשאים לגובה של עד 45 מטרים, ומפוזרים בהתאם למאפיינים הגאומורפולוגיים של האזור בו הם גדלים. בפארק יש שלושה סוגים שונים של יערות - יערות יבשים, יערות ביצתיים ויערות נהר. האזורים שבין הנהרות מאופיינים בעיקר בצמחיית יער נשירה למחצה. ערבות הדשא משתרעות על פני מחצית האחוז משטח הפארק. הקרקעות הלחות של הפארק הן בית גידול עבור פלורה ממשפחת הדגניים. בחלק הדרומי של הפארק ישנם מספר אזורי סוואנה.
האדם

בפארק מתגוררת אוכלוסייה דלילה של בני אדם, והם מתחלקים בין שני כפרים מסודרים, שבכל אחד מהם בין 3,000 ל-4,000 תושבים, ובשמונה כפרים בדרום-מזרח הפארק שבהם מתגוררים בסך הכל כ-800 תושבים מבני אייאלימה (Iyalima), שהם ילידי המקום. בעקבות ההכרזה על סלונגה כפארק לאומי וכאתר מורשת עולמית נוצרו מספר בעיות משפטיות בכל הנוגע לקיום הכפרים, אך בשנת 2003 החלה יוזמה של פרויקט מקומי להכנת תוכנית שימור חדשה שבה הכפרים יוותרו במקומם. החקלאות המקומית מבוססת על מגוון גידולים כגון מניהוט מצוי, קפה ואורז, וכן דיג וציד.
שימפנזה ננסי בפארק
התנועה היהודית הליברלית של צרפת

| --- | --- |
 מדינה:  צרפת 
 מטה הארגון:  Synagogue de Beaugrenelle 
 מייסדים:  Roger Benarrosh, דניאל פרחי, קולט קסלר 
 מנכ"ל:  פלוריאן צ'ינסקי 
 תקופת הפעילות:  1977–הווה (כ־47 שנים) 
 www.mjlf.org
 
התנועה היהודית הליברלית של צרפת (בצרפתית Mouvement juif libéral de France או בקיצור MJLF) היא אגודה ליברלית תרבותית ודתית יהודית המזוהה עם האיגוד העולמי ליהדות מתקדמת. התנועה, שנוסדה בשנת 1977, מקדמת חיי דת ותרבות יהודיים באמצעות מרכז קהילתי ושני בתי כנסת מרכזיים.
ה-MJLF הוקם ביוני 1977 על ידי חמישים משפחות בהנהגתם של הרב דניאל פרחי. רבנים רבים תרמו לפיתוח ה-MJLF, ביניהם הרב פרחי (1977–2009) סטיבן ברקוביץ', (1989-92; 1995-1997; 2004-2013), אורן פוסטל, פאולין בבה (1990–1995), גבריאל פרחי (1995) וסליה סורגט (2007).
כיום בראש התנועה עומדים שלושה רבנים: פלוריאן צ'ינסקי, יאן בויסייר ודלפין הורווילר.