stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליזבת, הנסיכה מטורו
ביוגרפיה

אליזבת היא בתם של המלכה קזיה ושל רוקידי השלישי, מלך טורו, אחת מארבע ממלכות לשעבר הכלולות כיום בתחומיה של אוגנדה. היא התחנכה בבתי ספר בארצה וכן בבית הספר שרבורן לבנות בדורסט שבאנגליה, שם הייתה התלמידה האפריקאית היחידה. בהמשך למדה בקולג' גירטון שבאוניברסיטת קיימברידג'. בשנת 1962 סיימה שם את לימודיה לתואר ראשון במשפטים. שלוש שנים אחר כך התקבלה כ-Barrister ללשכת עורכי הדין של אנגליה, האשה הראשונה ממזרח אפריקה לעשות כן.
בשנת 1965 מת אביה של אליזבת ואחיה הוכתר כאולימי השלישי, מלך טורו. לה הוענק התואר "נסיכה מלכותית" (Princess Royal). שנה אחת אחר כך הדיח ראש ממשלת אוגנדה מילטון אובוטה את מלך אוגנדה מוטסה השני ומינה עצמו לנשיא. אובוטה גם ביטל את כל הממלכות המסורתיות באוגנדה לרבות טורו. המלך אולימי השלישי נמלט מהמדינה. תנועותיה של אליזבת באוגנדה הוגבלו.
אליזבת הייתה לעורכת הדין הראשונה באוגנדה. הנסיכה הבריטית מרגרט שלחה לה הזמנה להופיע כדוגמנית במופע אופנה לצדקה. אליזבת זכתה להצלחה רבה והפכה לדוגמנית מבוקשת. לפי הצעתה של ז'קלין קנדי עברה אליזבת לגור בניו יורק. היא גם שיחקה בסרט קולנוע.
בשנת 1971, לאחר שאידי אמין הדיח את אובוטה, שבה אליזבת לאוגנדה. היא שימשה כשליחה מדינית של אמין תוך ניצול הניסיון שצברה בחייה במערב והקשרים שיצרה עם אישים שם. מפברואר ועד נובמבר 1974 שימשה אליזבת כשרת החוץ בממשלתו של אמין ובין היתר נשאה נאום בעצרת האו"ם. לאחר מכן פיטר אותה אמין מתפקידה והיא נכלאה. בשנת 1975 נמלטה לקניה ומשם עברה לווינה וללונדון. היא שבה לאוגנדה ב-1979, לאחר הדחתו של אמין, אך לאחר שאובוטה שב לשלטון נמלטה שוב ללונדון ב-1980. שנה אחר כך נישאה שם לנסיך וילברפורס ניאבונגו. בשנים הבאות פעלה לסייע לאופוזיציה למשטרו של אובוטה.
שליט אוגנדה החדש יוורי מוסווני מינה את אליזבת בשנת 1986 לשגרירת אוגנדה בארצות הברית. היא כיהנה בתפקיד עד 1988. בהמשך השנה נהרג בעלה בהתרסקות מטוס.
לאחר מות בעלה פנתה אליזבת לפעילות צדקה. היא שימשה אפוטרופוסית של בן אחיה שנולד ב-1992 וב-1995 היה למלך רוקידי הרביעי מטורו. בהמשך כיהנה אליזבת כשגרירת אוגנדה בגרמניה, בוותיקן ובניגריה, וכן שימשה כיועצת לנשיא אוגנדה לענייני תרבות.
בשנת 1983 יצאה לאור אוטוביוגרפיה של אליזבת בשם "African Princess".
אלכסוני רוח

כנסיית טרליסטן, מונטגומרישייר. אלכסוני רוח קשתיים דקורטיביים בין קורות המשנה - המאה ה-15–16
באדריכלות, אלכסוני רוח הם חיזוקים אלכסוניים המחברים וקושרים את קורות הגג יחד במטרה למנוע קריסה. בגגות מימי הביניים צורת אלכסוני הרוח הייתה קשתית, היוצאת מן הקורות הראשיות ותופסת את קורות המשנה האופקיות.
הערות שוליים

↑  One or more of the preceding sentences incorporates text from a publication now in the public domain: Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Wind Braces". Encyclopædia Britannica. Vol. 28 (11th ed.). Cambridge University Press. p. 708.
ערך זה הוא קצרמרבנושא אדריכלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אל נלך כצאן לטבח!

"אל נלך כצאן לטבח!" (במקור ביידיש: לאָמיר ניט גיין ווי שאָף צו דער שחיטה) הוא כרוז שפורסם על ידי אבא קובנר בליל השנה החדשה 1942 (31 בדצמבר 1941 – 1 בינואר 1942) בגטו וילנה לקריאה למרד יהודי בשואה.
רקע

לאחר מבצע ברברוסה, פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות ביוני 1941, האיינזצגרופן החלו בהוצאה להורג של יהודים. אחד המקומות הראשונים שבהם התבצע רצח המוני של יהודים, ביולי-אוגוסט 1941, היה פונאר - שטח מיוער במרחק של כעשרה ק"מ מווילנה. 40,000 מ-70,000 היהודים של וילנה נטבחו בתוך מספר חודשים ונטמנו בקברי אחים ענקיים (העדויות על כך הגיעו לאנשי הגטו מאלה שניצלו בזכות החטאת הכדורים). פרנסי הגטו ניסו ככל יכולתם להסתיר את המידע מההמונים, להרגיע את הרוחות ולפקפק באמיתותם של סיפורי הניצולים.
הכרוז

בליל השנה החדשה 1942 התכנסו במטבח ברחוב סְטְרָשוּן 2 כ-150 מחברי תנועות הנוער החלוציות. במהלך האספה הוקרא ביידיש ובעברית כרוז שחיבר אבא קובנר, והושמעו דעות בדבר האחריות הקולקטיבית והתוצאות שעלולות להיות להפעלת נשק ולהחזקתו. חלק טענו כי ייתכן שיהודי הגטו לא יתנו גיבוי למורדים, וזאת משום שיראו בהם כאלה המאיצים את הקץ וסיבה לשואה המתקרבת. למרות כל הלבטים, התקבלו לבסוף דבריו של אבא קובנר.
המשפט הבולט בכרוז הוא ”אל נלך כצאן לטבח!” שמהדהד לביטוי המקראי "כצאן לטבח" המתאר המון של אנשים שמובלים למותם ללא התנגדות.
השפעת הכרוז

הארגון הלוחם הראשון שנוסד בגטאות מזרח אירופה (ב-21 בינואר 1942) היה ארגון הפרטיזנים המאוחד (פֿ-פ-אָ), שהוקם בגטו וילנה לאחר קריאתו המפורסמת של אבא קובנר. הארגון צירף אל שורותיו את חברי כל הפלגים, כהוכחה שהכול החליטו להתאחד לצורך התנגדות מזוינת להשמדה. הייתה זו החלטה שמשמעה מאבק על החיים ושמירת הכבוד הלאומי בתוך הגטו לנוכח כוונות חיסולו. אבא קובנר היה למפקדו השני של הארגון, לאחר שהמפקד הראשון, חבר המפלגה הקומוניסטית יצחק ויטנברג, נפל בידי הנאצים ביולי 1943.
דבריו של קובנר הופצו בקרב חברי התנועה ויהודי הגטו ככרוז, שהועבר בהמשך על ידי שליחים לגטאות אחרים. הייתה זו הפעם הראשונה בה הוצגו בפומבי מעשי האיינזצגרופן כחלק מתוכנית השמדה של כל יהדות אירופה. ואכן, שלושה שבועות לאחר מכן התכנסה בברלין ועידת ואנזה בה הוחלט על דרך ביצועו של הפתרון הסופי - תוכנית השמדתם של יהודי אירופה.
הכרוז זכה להדים, ורעיון המרד - התנגדות מזוינת להשמדה התקבל, הקריאה "לא נוּבַל כצאן לטבח!" הייתה לסיסמה שהתנוססה בכְרוּזים רבים שקראו להתנגדות יהודית נגד הכובש הנאצי.
אלכסון (כתב עת)

אלכסון, תחת המוטו "מחשבות מתחילות כאן", הוא כתב עת באינטרנט המפרסם מאמרים עבריים ומתורגמים בתחומי המדע, הפילוסופיה, התרבות והאמנות. הוא שואב השראה מכתב העת המודפס "מחשבות" בעריכת צבי ינאי, שהוצאתו לאור נפסקה.
כתב העת מכיל מאמרים, טורי דעה והגיגים על רעיונות שונים, קטעי ספרות, מדריכי האזנה, ראיונות עם אנשי אקדמיה ישראליים ומידע על כנסים. כתב העת מציע תרגומים של מאמרים נבחרים מתוך כתבי עת שונים עימם יצר הסכם לשיתוף פעולה. הוא נגיש באינטרנט ללא תשלום.
כתב העת עלה לאינטרנט באפריל 2013, בעריכת דב אלפון. אחריו ערכה את "אלכסון" דניאל זילברברג ומדצמבר 2015 עורך אותו יורם מלצר.
"אלכסון" נוסד ביוזמתה של עמותת "מגדלור" ורואה אור במימונה. "מגדלור", בראשות יעקב בורק, שמה לה למטרה לעודד את יצירתם של תוכני תרבות בת-זמננו בשפה העברית.
את "אלכסון" עיצב ופיתח הטיפוגרף הישראלי אברהם קורנפלד.
עם הכותבים ב"אלכסון" נמנים לאה איני, חיים באר, יעקב בורק, עמי בן בסט, שלומית כהן-אסיף, אתגר קרת, ושמעון שוקן.
הערות שוליים

↑  כגון: בוריס גילטבורג, ‏אלוהים והמקהלה, באתר "אלכסון", 9 באפריל 2013
↑  דף המערכת באתר "אלכסון"
אליזבת, נסיכת בלגיה

הנסיכה אליזבת תרזה מריה הלנה, הדוכסית מבראבנט (בצרפתית: Élisabeth Thérèse Marie Hélène de Belgique, בהולנדית: Elisabeth Theresia Maria Helena; נולדה ב-25 באוקטובר 2001) היא יורשת העצר של בלגיה, בתם של פיליפ, מלך הבלגים ואשתו הנסיכה מתילדה, ונכדתם של אלברט השני, מלך בלגיה והמלכה פאולה. הנסיכה צפויה להיות המלכה הבלגית הראשונה.
ביוגרפיה

אליזבת נולדה בניתוח קיסרי בבריסל, בלגיה ב-25 באוקטובר 2001. היא נקראה על שם סבתו של סבה, הנסיכה אליזבת מבוואריה. הוטבלה לנצרות ב-9 בדצמבר 2001 בטירת סיארגנון (Château Ciergnon), המשמשת כמעונה הרשמי בקיץ של משפחת המלוכה הבלגית, על ידי ארכיבישוף בריסל וראש הכנסייה הקתולית בבלגיה. סנדקיה היו בן דודה הנסיך אמדאו (בנה של הנסיכה אסטריד) ודודתה הרוזנת הלנה ד'אודקם ד'אקוז (אחותה הצעירה של אמה).
אליזבת היא הבכורה מבין ארבעה ילדים שנולדו להוריה ולה שני אחים, הנסיך גבריאל (2003) והנסיך עמנואל (2005) ואחות, הנסיכה אלאונור (2008). לאחר שב-1991 כעשר שנים לפני הולדתה בוטל בבלגיה חוק העדפת הבן הבכור היא נמצאת ראשונה בסדר הירושה לכתר על אף שיש לה אחים זכרים. עם זאת היא לא כונתה בתואר "הרוזנת מאנו" (Comte de Hainaut) המוענק באופן מסורתי לבנו של יורש העצר, אך לאחר הכתרת אביה קיבלה את התואר של הדוכסית מבראבנט, תוארו של יורש העצר; מצד אביה אליזבת היא צאצאית של בתי אצולה איטלקים רבים כגון אורסיני וקולונה ולמספר אפיפיורים והיא בעלת קרבה משפחתית אל בית בורבון ובית ויטלסבאך ואל משפחת המלוכה הנורווגית, השוודית, הדנית, הבריטית וההולנדית. מצד אימה היא צאצאית של משפחות המלוכה של פולין שרבות מהן שלטו בעבר ברחבי מזרח אירופה, כגון רדזיוויל וזמויסקי והיא אף קרובת משפחה של נשיא פולין ברוניסלב קומורובסקי.
ב-2007 החלה אליזבת ללמוד בקולג' הישועי על שם ז'אן ברכמן הקדוש בבריסל שבו למדו גם בני דודיה. זו פעם ראשונה שיורשת עצר של בלגיה רוכשת את חינוכה והשכלתה בשפה ההולנדית. בנוסף, אליזבת לומדת מחול באקדמיה למוזיקה הלאומית של בלגיה. ב-2006 היא מילאה באופן רשמי את חובתה המלכותית הראשונה כשלקחה חלק בחגיגות יום העצמאות. בנוסף היא גם נכחה לצד אביה באירוע הפתיחה של מוזיאון המדע הבלגי והיא גם השתתפה בתחרות המוזיקה הנערכת מדי ארבע שנים בארמון המלכותי בבריסל. ב-2009 נוסד בארץ המלכה מוד שבאנטארקטיקה המרכז הבלגי לחקר אנטארקטיקה על שם הנסיכה אליזבת.
ב-2018-2020 היא למדה בפנימייה יוקרתית בוויילס, השייכת לרשת ה-United World Colleges.
אל נורא עלילה

אֵל נוֹרָא עֲלִילָה הוא פיוט הפותח את תפילת נעילה של יום הכיפורים בקהילות הספרדים והתימנים. 
הפיוט פותח בשורות: ”אל נורא עלילה אל נורא עלילה, המציא לנו מחילה בשעת הנעילה”.
הפיוט חובר על ידי רבי משה אבן עזרא, פיוט דומה קדום לו שנכתב בידי יוסף אבן אביתור נמצא בגניזת קהיר  ונראה שאבן עזרא השתמש בו כבסיס לפיוט המיוחס לו.
תוכן הפיוט

תוכן הפיוט הוא בקשה מאלוהים למחול על חטאי העם, וגם בקשה לגאולה קרובה. בשל מליצתו היפה של הפיוט הונהג לאחרונה לאומרו גם בכמה קהילות אשכנזיות[דרוש מקור].
האותיות הראשונות בכל מחרוזת בפיוט יוצרות אקרוסטיכון: "משה חזק".
המשורר פונה לבוראו בתואר "אל נורא עלילה", כלומר האל שמעשיו מעוררים יראה כלפיו, שמקורו בספר תהלים פרק סו: "לכו וראו מפעלות אלוהים, נורא עלילה על בני אדם".
חלקים בפיוט פונים אל הבורא, וחלקים אחרים פונים לקהל המתפללים ("תזכו לשנים רבות...) ולמלאכי מרום ("מיכאל שר ישראל, אליהו וגבריאל...).
נעימת הפיוט המסורתית קצבית ואופטימית, בשונה ממרבית פיוטי הימים הנוראים, ונועדה להפיח התעוררות רוחנית בקהל המתפללים המותשים מן הצום לקראת הישורת האחרונה של תפילות יום הכיפורים.
התייחסות בתרבות

הגיטריסט הישראלי אלי דאלי, ביצע את הלחן המסורתי של הפיוט בסגנון רוק כבד. העיבוד הוא חלק מאלבום שהוציא דאלי, שנקרא "תפילה מתכתית".
להקת המטאל הישראלית אורפנד לנד הוציאה אלבום הנקרא 'El Norra Alila' על שם פיוט זה, ובו שורה מהפיוט בשיר האחרון באלבום, "שיר השירים".
להקת הרוק הישראלית נקמת הטרקטור חותמת את כל הופעותיה בשני העשורים האחרונים בשירה מתוך הפיוט, שגם הוקלט ומופיע כשיר אחרון באלבום "מה לאהובי".
שירו של ישי ריבו, "תוכו רצוף אהבה", כולל אזכור של הפיוט - "מַמְצִיא לָנוּ מְחִילָה, לֹא רַק בִּשְׁעַת הַנְּעִילָה".
אל נורא עלילה, נוסח עיראק, בגדאד  שרים: יעקב חורי וקבוצה. מקליטה: א. גרזון-קיוי. הוקלט בירושלים, 1958.
אל נורא עלילה, נוסח יוון. הוקלט בלריסה שביוון ב-1970. שר: יצחק מיזן  מקליט: אמנון שילוח.
הערות שוליים

↑   עמרי לבנת, האם "אל נורא עלילה" של משה אבן עזרא הוא גניבה ספרותית?, באתר הארץ, 14 בספטמבר 2021
אלפהיים

במיתולוגיה הנורדית, אלפהיים (בנורדית עתיקה: Álfheimr) הוא מקום משכנם של האֶלפים הבהירים (אנ'). משוער כי הוא אחד מתשעת העולמות. באדה הפרוזאית אלפהיים מהווה ניגוד לסוורטאלפהיים (אנ'), שהוא עולם ה"אֶלפים האפלים" . משמעות השם "אלפהיים" היא "ארץ האֶלפים".
האֶלפים הם ישויות שסנורי סטורלוסון באדה הפרוזאית מחלק לשניים: האלפים הבהירים ה"טהורים", והאלפים האפלים הנמנעים מגע עם אור השמש. ייתכן שאלפים אפלים הוא ביטוי נוסף לגמדים. אלפהיים נמצא בשמיים, מעל מידגארד, בעוד סוורטאלפהיים נמצא עמוק באדמה. באלפהיים שולט האל פרייר, אל שקשור לפריון.
איסור עבודה במקדש בראש פרוע

| --- | --- |
 משנה תורה:  ספר עבודה, הלכות ביאת מקדש, פרק א'
 ספרי מניין המצוות:  ספר מצוות גדול, לאו שא
 
האיסור לכהן להיכנס למקדש ולעבוד את עבודת הקרבנות בראש פרוע, הוא מצוות לא תעשה מתוך תרי"ג מצוות התורה, לפיה אסור לכהן לעבוד במשכן או במקדש בעודו מגודל שיער.
מקור האיסור

לאחר מותם של נדב ואביהוא בני אהרון הכהן, שהקריבו אש זרה לפני ה', אמר משה לאהרון ולבניו הנותרים - אלעזר ואיתמר: ”רָאשֵׁיכֶם אַל תִּפְרָעוּ וּבִגְדֵיכֶם לֹא תִפְרֹמוּ וְלֹא תָמֻתוּ וְעַל כָּל הָעֵדָה יִקְצֹף וַאֲחֵיכֶם כָּל בֵּית יִשְׂרָאֵל יִבְכּוּ אֶת הַשְּׂרֵפָה אֲשֶׁר שָׂרַף ה'. וּמִפֶּתַח אֹהֶל מוֹעֵד לֹא תֵצְאוּ פֶּן תָּמֻתוּ כִּי שֶׁמֶן מִשְׁחַת ה' עֲלֵיכֶם וַיַּעֲשׂוּ כִּדְבַר מֹשֶׁה”.
בנוסף, כשהתורה מתארת את הכהן הגדול והמצוות המיוחדות שחלות עליו, היא אומרת: ”וְהַכֹּהֵן הַגָּדוֹל מֵאֶחָיו אֲ‍שֶׁר יוּצַק עַל רֹאשׁוֹ שֶׁמֶן הַמִּשְׁחָה וּמִלֵּא אֶת יָדוֹ לִלְבֹּשׁ אֶת הַבְּגָדִים אֶת רֹאשׁוֹ לֹא יִפְרָע וּבְגָדָיו לֹא יִפְרֹם. וְעַל כָּל נַפְשֹׁת מֵת לֹא יָבֹא לְאָבִיו וּלְאִמּוֹ לֹא יִטַּמָּא. וּמִן הַמִּקְדָּשׁ לֹא יֵצֵא וְלֹא יְחַלֵּל אֵת מִקְדַּשׁ אֱ-לֹהָיו כִּי נֵזֶר שֶׁמֶן מִשְׁחַת אֱ-לֹהָיו עָלָיו אֲנִי ה'”.
הפסוקים שבתורה מדברים על איסור פריעת ראש כדרך אבלות. נחלקו הראשונים מה המקור ההלכתי לאיסור, וכן מהו המקור לכך שהאיסור תקף גם על שיער המגודל שלא כדרך אבלות: הרמב"ם סובר שפסוקים אלו מהווים את המקור ההלכתי לאיסור, ומהכפילות של הציווי יש ללמוד כי הוא חל גם על כהן הפורע את ראשו שלא כדרך אבלות. הרמב"ן סובר שהפסוקים מדברים על הוראת שעה לאחים שלא להתאבל על נדב ואביהוא, בעוד המצווה לדורות נלמדת בהלכה למשה מסיני.
גם בתיאור דיני הכהנים שבספר יחזקאל כתוב איסור פריעת הראש במקדש, בלי קשר לאבלות: ”וְרֹאשָׁם לֹא יְגַלֵּחוּ וּפֶרַע לֹא יְשַׁלֵּחוּ כָּסוֹם יִכְסְמוּ אֶת רָאשֵׁיהֶם”.
טעמים למצווה

ספר החינוך מסביר שטעם האיסור הוא משום כבוד המקדש, שיש לבוא אליו בששון, שמחה ותענוג, ולא בדרך אבלות: ”כי כל עניני הבית ומעשיו לחזק ולציר בלב העושים מעשה הכשר, ולהרחיק מלבם וממחשבותם כל כעור וכל חטא. ועל כן בהיות כונת הבית בזה, ראוי לנו לבוא שם דרך כבוד ויראה וגדלה ושמחה, ומתוך קביעות מחשבתנו על חשיבות המקום וגדלו ותפארתו והודו יתרככו לבבנו שם ונהיה ראויים לקבלת הטוב”.
חומרת האיסור

כהן שנכנס למקדש ועבד בעבודת הקרבנות כששערו פרוע - חייב מיתה בידי שמים. ואם נכנס למקדש פרוע ראש כדרך אבלות אך לא עבד - הרמב"ם סובר שעבר באיסור תורה, ואילו הרמב"ן סבור שמדובר באיסור דרבנן בלבד.
דיני המצווה

כהן עובר על איסור זה אם לא הסתפר 30 יום ונכנס לעבוד בבית המקדש, כיוון שלאחר 30 יום שערו נחשב ל'פרוע'.
נחלקו לגבי המיקום בו חל האיסור: הרמב"ן סבור שהאיסור מהתורה הוא דווקא על מי שעובד ממש, ומדרבנן אסורה כניסה בלי עבודה רק בשטח שבין האולם למזבח, לא כולל השטח המקביל למזבח. הרמב"ם סבור שהאיסור מהתורה חל על כל השטח שמהמזבח ולפנים, כולל השטח שמקביל למזבח. בנוסף, לדעתו יש איסור מדרבנן על כל ישראל להיכנס לעזרת ישראל פרועי ראש באופן לא מכובד.
הערות שוליים

↑  ספר ויקרא, פרק י', פסוקים ו'–ז'.
↑  ספר ויקרא, פרק כ"א, פסוקים י'–י"ב.
1 2  ספר המצוות, לאו קס"ג.
↑  Hasagot HaRamban on Sefer HaMitzvot, Negative Commandments 163, www.sefaria.org
↑  ספר יחזקאל, פרק מ"ד, פסוק כ'.
1 2 3  ספר החינוך, מצווה קמ"ט.
1 2  משנה תורה לרמב"ם, ספר עבודה, הלכות ביאת מקדש, פרק א', הלכה ט"ו.
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר עבודה, הלכות ביאת מקדש, פרק א', הלכה י"א.
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר עבודה, הלכות ביאת מקדש, פרק א', הלכה י"ז.
אליזבת, דוכסית וירטמברג

אליזבת, דוכסית וירטמברג (Elisabeth von Württemberg, ‏21 באפריל 1767 - 18 בפברואר 1790), הייתה בתו של פרידריך השני אויגן, דוכס וירטמברג ואשתו של פרנץ השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
ביוגרפיה

אליזבת נולדה ב-21 באפריל 1767 בטרפטוב על הרגה שבפרוסיה, לפרידריך השני אויגן, דוכס וירטמברג ולפרדריקה דורותיאה, מרקיזת ברנדנבורג-שוודט, בתם של פרידריך וילהלם, מרקיז ברנדנבורג-שוודט וסופיה דורותיאה, נסיכת פרוסיה. בשנת 1769 עברה המשפחה להתגורר בטירת מונבליאר, הנמצאת ליד העיר בזל שבשווייץ (אז נמצאה בשטחה של דוכסות וירטמברג). מונבליאר נחשבה באותה התקופה למרכז תרבותי ודמויות אינטלקטואליות ופוליטיות רבות נהגו לבקר בטירה.
בשנת 1782 הוזמנה אליזבת על ידי יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לחצר הקיסרית בווינה, משום שיועדה לאחיינו פרנץ, ארכידוכס אוסטריה. ב-6 בינואר 1788 התחתנו השניים, ואליזבת שהייתה אהודה על הקיסר שהיה מאוד חולה, האירה את חייו בשנותיו האחרונות. בסוף 1789 נכנסה אליזבת להריון, אולם ההריון היה קשה ומצבה היה עדין מאוד. בליל ה-18 בפברואר 1790, ילדה אליזבת בטרם עת את בתה לודוביקה אליזבת, ארכידוכסית אוסטריה, שחיה רק 16 חודשים, אולם אליזבת עצמה לא שרדה את הלידה, שנמשכה יותר מ-24 שעות ומתה. היא נקברה בקריפטה הקיסרית, בווינה.
איסור סירוס

| --- | --- |
 מקרא:  ספר ויקרא, פרק כ"ב, פסוק כ"ד
 תלמוד בבלי:  מסכת שבת, דף ק"י, עמוד ב'; מסכת מנחות, דף נ"ו, עמוד ב'
 משנה תורה:  הלכות איסורי ביאה, פרק ט"ז, הלכות י'-י"ג
 שולחן ערוך:  אבן העזר, סימן ה', סעיפים י"א-י"ד
 ספרי מניין המצוות:  ספר המצוות, לאו שס"א ספר החינוך, מצווה רצ"א
 
איסור סירוס הוא מצוות לא תעשה מתוך תרי"ג מצוות, לפיה אסור לסרס אדם או בעל חיים. עיקרו של האיסור הוא על סירוס זכרים, בעוד סירוס נקבות נמצא בדרגת חומרה פחותה. האיסור הוא לאו מדאורייתא שנלמד מהפסוק: ”וּמָע֤וּךְ וְכָתוּת֙ וְנָת֣וּק וְכָר֔וּת... וּֽבְאַרְצְכֶ֖ם לֹ֥א תַעֲשֽׂוּ”.
הגדרת סירוס

הסירוס אסור בקרב כל בעלי החיים, בהמות, חיות, עופות, ובתלמוד נאמר שאיסור זה נאמר גם על בני אדם.
סירוס על ידי פעולה חיצונית, שאינה כרוכה במגע פיזי עם האיברים (גלולות, "כוס של עיקרין"), אסורה בגבר, ומותרת באישה, בעקבות כך דנו הפוסקים בהיתר לקיחת גלולות למניעת היריון.
קשירת צינורות הזרע נחשבת הלכתית כסירוס ואסורה, אף על פי שבכ-50% מהמקרים ניתן לחזור לתפקוד על ידי פתיחת הקשירה. אף לו היה ניתן להגיע ל-100% חזרה לתפקוד, היה אסור מכיוון שסירוס לזמן מוגבל, אם לא מתרפא מעצמו (כמו כאן שצריך פעולה נוספת כדי להתיר), נחשב סירוס בכל מקרה.
יש אומרים שלצורך ספק הצלת נשים או קטנים מאונס ובמקרים רחוקים אף רצח, מותר לסרס זכר שמועד לכך סירוס גמור שאסור מהתורה (שו”ת מנחם משיב ב, יח). ואם הסירוס הוא באופן כימי, כיוון שהוא זמני, איסורו מדברי חכמים, וברור שמותר לעשותו לשם מניעת אונס וניאוף גם במצב שאין חשש של סכנת נפשות.
סירוס על ידי גוי

התנאים נחלקו האם האיסור חל גם על בני אדם שאינם יהודים כתוספת לשבע מצוות בני נח.
גם להלכה נחלקו הראשונים בשאלה זו כאשר הרא"ש, הרשב"א והריצב"א פסקו שבן נח אינו מצווה על הסירוס. ואילו רב אחאי גאון, הראב"ד והסמ"ג פסקו שגם בן נח בכלל האיסור. הרמב"ם לא הזכיר איסור זה כחלק משבע מצוות בני נח, אולם פסק "שאין לומר לגוי לסרס בהמה שלנו" משום איסור שבות.
השולחן ערוך פסק כי "אסור לומר לכותי לסרס בהמה שלנו. ואם לקחה הוא מעצמו וסרסה, מותר. ואם הערים ישראל בדבר זה, קונסין אותו (ואפילו לא הערים, והכותי מכירו ומכוין לטובתו), ומוכרן לישראל אחר. ואפילו לבנו גדול מותר למוכרה, אבל לבנו קטן אינה מוכרה ולא נותנה לו".
ורמ"א הוסיף שם: "ומותר לתת בהמה לכותי למחצית שכר, אף על פי שהכותי בודאי יסרסנו (הגהות מיי' פט"ז מאיסורי ביאה), דהכותי אדעתיה דנפשיה קא עביד (ב"י). ומותר למכור לכותים בהמות ותרנגולים, אע"ג דבוודאי הכותי קונה אותם לסרסם. ויש אוסרים, תמצא מבואר בתרומת הדשן סימן רנ"ד. ומיהו אם אין הכותי הקונה מסרסם בעצמו, רק נותנו לכותי אחר לסרס, לכולי עלמא שרי".
על סמך פסיקתו זו של הרמ"א יש מן הפוסקים האחרונים – כגון רבה של השומרון הרב אליקים לבנון – המתירים סירוס בעל חיים זכר (כשיש בדבר צורך) על ידי מכירת בעל החיים לגוי (קנין הגבהה הוא המועדף ביותר), כאשר אותו גוי מוסר את בעל החיים לגוי נוסף – וטרינר – שמבצע בעצמו את הסירוס (הגוי שקונה את בעל החיים יכול למנות את בעלי הכלב המקוריים להיות שליחו לביצוע המסירה לוטרינר הגוי).
סריס בהלכה

גבר שסורס נקרא, בדרך כלל, פצוע דכא ובשל כך אסור לבוא בקהל. הרמב"ם סובר שפצוע דכא מותר בפסולי הספיקות כמו גם בגיורת, משוחררת ונתינה, אך אסור בממזרת ודאית. לעומתו הראב"ד והרשב"א מתירים פצוע דכא גם בממזרת ודאית.
סירוס נקבה

בתוספתא (וכן בתורת כהנים) מובאת מחלוקת בין תנא קמא לרבי יהודה (שפוסקים הלכה כמותו):
המסרס את האדם ואת הבהמה ואת החיה ואת העוף, בין גדולים בין קטנים, בין זכרים ובין נקבות – הרי זה חייב (מלקות).
רבי יהודה אומר: מסרס את הזכרים – חייב, ואת הנקבות – פטור (מהתורה, אבל אסור מדרבנן).
לדעת רוב הפוסקים, וכך פסק הרמב"ם, איסור סירוס נקבה הוא מדרבנן, אך לדעת הגר"א אמנם אין איסור לאו בסירוס, אך המסרס אישה עובר בעשה מן התורה.
לדברי המגיד משנה כריתת רחם או הרס רירית הרחם מוגדרים כסירוס אישה בידיים, אסורים מן התורה באיסור לאו לדעת תנא קמא, ואסורים מדרבנן לדעת רבי יהודה, שכאמור פוסקים כמותו. לעומת זאת לדברי הגר"א בנושא פעולות אלו, הלכה כתנא קמא, כלומר אסור מן התורה.
הערות שוליים

↑  ספר ויקרא, פרק כ"ב, פסוק כ"ד.
↑  דעת רבי חנינא תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף ק"י, עמוד ב'
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר קדושה, הלכות איסורי ביאה, פרק ט"ז, הלכה י"ב
↑  שו"ת בנושא איסור סירוס, באתר "דין"
↑  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף נ"ו, עמוד ב'
↑  כך למד המגיד משנה
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר קדושה, הלכות איסורי ביאה, פרק ט"ז, הלכה י"ג
↑  כך הסביר את האיסור המגיד משנה, מנגד דעת המבי"ט, בספרו קרית ספר על הרמב"ם (ט"ז, יג) שהסיבה שאין לומר לגוי לסרס בהמה שלנו משום איסור לפני עיוור לא תיתן מכשול, שלדעתו, בן נח מצווה על הסירוס
↑  שולחן ערוך, אבן העזר, סימן ה', סעיף י"ד
↑  סירוס באמצעות חיתוך דרכי הזרע בתוך הבטן התחתונה איננו יוצר מצב של פצוע דכא, למרות שפגיעה כזו נוטלת מן הגבר את יכולת ההולדה ובכך הופכת אותו לסריס. במילים אחרות, זו דוגמה לביצוע פעולה של סירוס שאיננה יוצרת מצב של פצוע דכא (עיין בחזון איש, אישות, סי' יב).
↑  ספר דברים, פרק כ"ג, פסוק ב'
↑  הלכות איסורי ביאה ט"ז, א-ב
↑  דעת הראב"ד בהשגות הראב"ד, שם. ודעת הרשב"א הובאה בכסף משנה, שם.
↑  פרשת אמור פרשתא ז, פרק ז, אות יב.
↑  החיד"א בברכי יוסף, אבהע"ז ה, ס"ק יד; אגרות משה אבהע"ז חלק ד סי' לד בדעת המגיד משנה על הרמב"ם שם, ובדעת פירוש רבנו הלל על הספרא, רע"ב (הובא בשו"ת יביע אומר חלק ח, אבהע"ז סי' יד אות ו.
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
אלכסורניס

| אלכסורניס |
| --- | --- |

תקופה
קרטיקון עליון 73 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
קבוצה:: מנירפטורים
קבוצה:: אננטיאורניתס
סדרה:: Alexornithiformes
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: Alexornithidae
סוג:: אלכסורניס
מין:: Alexornis antecedens
שם מדעי
 Alexornis

אלכסורניס (שם מדעי: Alexornis) הוא סוג של עוף נכחד מהקבוצה אננטיאורניתס שחי בקרטיקון העליון, לפני 73 מיליון שנה. מאובניו נתגלו בבאחה קליפורניה, מקסיקו. שמו ניתן לו על שם החוקר אלכסנדר וטמור (מילולית "Alex" - אלכסנדר וטמור (אנ'), ‏ "Ornis" - עוף, העוף של אלכסנדר).
האלכסורניס הוא עוף קדום בעל שיניים שהיה בגודל של דרור, ממנו נמצאו עצמות כתף, כנפיים ורגליים, אך ללא גולגולת. רוב עופות הקרטיקון היו עופות ימיים למעט האלכסורניס והגוביפטריקס (Gobipteryx).
תחילה נחשב האלכסורניס לדמוי עוף מודרני, שהיה קשור לכחלאים או לנקראים, אך מבנה עצמות השכם דמה לעופות קרטיקוניים, והוא סווג מחדש.[דרוש מקור]
האלכסורניס חי ביבשה, בסוף הקרטיקון, וככל הנראה היה אוכל חרקים או אוכל כל.
בתרבות

האלכסורניס מופיע בסרט מבית ה-BBC, "ללכת בין דינוזאורים", בתור העוף אלכס, המקביל הקרטיקוני לעורב מההווה. אלכס הוא דמות המספר בסרט ושם רוכב על גבו של פכירינוזאורוס. עלילת הסרט מתוארת בקנדה של הקרטיקון, אף שהאלכסורניס נמצא בחפירות במקסיקו ולכן ניתן לו מבטא מקסיקני. יוצרי הסדרה יצרו את מראהו על פי מיני עופות דומים מתקופתו.
בנוסף הוא מופיע במשחק ללכת עם דינוזאורים.
ראו גם

קונכואורניס - מעופף דומה מספרד
אינגריד בטנקור

אינגריד בטנקור (בספרדית: Íngrid Betancourt; נולדה ב-25 בדצמבר 1961) היא סנטורית קולומביאנית שהייתה מועמדת לנשיאות ונודעה כלוחמת בשחיתות בארצה. בטנקור נחטפה ב-23 בפברואר 2002 על ידי המחתרת המרקסיסטית בקולומביה, "הכוחות המזוינים המהפכניים של קולומביה" ("FARC - "Fuerzas Armadas Revolucionarias de Colombia), ביחד עם מנהלת הקמפיין שלה, קלרה רוחאס, בעיצומה של מערכת הבחירות שניהלה לנשיאות, והוחזקה בשבי במשך כ-6 וחצי שנים עד שחרורה במבצע צבאי ב-2 ביולי 2008, יחד עם 14 בני ערובה נוספים.
ביוגרפיה

בטנקור נולדה בבוגוטה. אמה, יולנדה פולסיו, הייתה בעבר מלכת היופי של קולומביה. לימים נבחרה האם לקונגרס של קולומביה וייצגה שם את שכונות העוני של דרום בוגוטה. אביה, גבריאל בטנקור, היה שר לענייני חינוך בממשלתו של הרודן הקולומביאני גוסטבו רוחאס פינייה (1957-1953), ואחר כך כיהן מטעם ארצו כסמנכ"ל אונסק"ו בצרפת.
אינגריד התחנכה בפריז בה התגוררה עם משפחתה בדירה מפוארת בשדרות פוש, מתוקף תפקידו של אביה. בין באי הבית היה המשורר הצ'יליאני פבלו נרודה שנהג להקריא מיצירותיו באוזני אינגריד והיא הקריאה לו שירים שחיברה. אינגריד למדה במכון היוקרתי למדעי המדינה ועם תום לימודיה נישאה לחברה לספסל הלימודים, פאבריס דלואה, צרפתי ששירת בשירות החוץ של ארצו. לזוג נולדו שני ילדים, מלני ולורנצו. בעקבות נישואיה קיבלה אינגריד אזרחות צרפתית. בשל תפקידו הדיפלומטי של בעלה נדדה המשפחה במקומות שונים בעולם, בהם שירת הבעל, ובהם ניו זילנד. ב-1989, לאחר הירצחו של לואיס קרלוס גלאן, מועמד לנשיאות בקולומביה שהניף את דגל המלחמה בסמים, החליטה בטנקור לשוב למולדתה ולסייע לארצה.
ב-1990 היא החלה לעבוד במשרד האוצר הקולומביאני, אולם בשלב מאוחר יותר החליטה לפרוש מעבודתה ולהיכנס לחיים הפוליטיים כדי להילחם בשחיתות. הקמפיין המתוקשר הראשון שלה היה חלוקת קונדומים, תוך שהיא מכריזה כי היא תהיה קונדום, אמצעי מניעה נגד השחיתות, אותה כינתה "האיידס של קולומביה". בטנקור זכתה לתמיכת השכבות העניות בבוגוטה, הרבה הודות לפעילותה של אמה בשכונות העוני של העיר.