stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פאטרוקלוס (אי)

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  הים האגאי 
 קואורדינטות:  37°39′02″N 23°57′02″E﻿ / ﻿37.65069444°N 23.95041667°E﻿ / 37.65069444; 23.95041667
 שטח:  2.8 קילומטר רבוע
 אורך:  2.5 קילומטר
 רוחב:  1.5 קילומטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  יוון 
 אוכלוסייה:  0 (2021)
  (למפת יוון מוגדלת) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןפאטרוקלוס(למפת יוון רגילה) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןפאטרוקלוס
 
ערך זה עוסק באי ביוון, בפתח המפרץ הסרוני. אם התכוונתם לגיבור יווני במלחמת טרויה, ראו .
האי פאטרוקלוס - מבט מכף סוניון
פאטרוקלוס (ביוונית: Πάτροκλος) הוא אי הנמצא בפתח המפרץ הסרוני שביוון, סמוך לכף סוניו בקצה הדרומי ביותר של אטיקה. האי מרוחק 850 מטר מהיבשה, ושטחו 2.8 קמ"ר. האי קרוי על שם פאטרוקלוס, שר הצי המקדוני של תלמי השני במאה השלישית לפנה"ס. האי שומם וסלעי ברובו הגדול.
אי זה נחשב כבעל פוטנציאל תיירותי רב, בין היתר עקב קרבתו הרבה אל החוף, ועקב מיקומו כ-40 ק"מ דרומית לאתונה. ערכו של האי הוערך בשנת 2006 ביותר מ-100 מיליון אירו.
בשנים 1998–2000 ניסה איש העסקים הישראלי דוד אפל לרכוש את האי, כדי להקים עליו מרכז נופש ותיירות גדול, אך בסופו של דבר, העסקה לא יצאה לפועל, מכיוון שרוב האי הוכרז כשטח עתיקות מוגן, ומכיוון שחלק מהאי היה שייך לכנסייה היוונית. לימים נודע ניסיון רכישה זה ואירועים שונים שנקשרו לאותו מיזם - כפרשת האי היווני.
הערות שוליים

↑  The House of Ptolemy, chapter III - E. R. Bevan
↑  Private islands a top target for investors - HomeboyMediaNews
ספרות הילדים של לאה גולדברג

לאה גולדברג החלה לכתוב לילדים באופן שיטתי לאחר עלייתה לארץ ישראל, בשנת 1935. עד אז התרכזה בכתיבת ספרות יפה למבוגרים, אם כי יומניה מלמדים שבילדותה ובנערותה הרבתה לכתוב יצירות לילדים, אך זנחה אפיק כתיבה זה. לאחר עלייתה ארצה, ובעזרתם של חברי חבורת "יחדיו" (אברהם שלונסקי, נתן אלתרמן ואחרים), יצרה קשר עם עורכו של עיתון "דבר לילדים" יצחק יציב. במהלך שיחתם, הציע יציב לגולדברג לכתוב ולערוך במדור הילדים של עיתון "דבר", הצעה שנענתה בחיוב מצד גולדברג. כבר בגיליון הבא של "דבר" פורסם שירה הראשון של גולדברג לילדים – "פילי הקטן". כעבור שנים פרסמה גולדברג מיצירותיה לילדים גם בעיתון משמר לילדים, ואף ערכה גם את עיתון ״אורות קטנים״ שהופץ לילדי הגולה. ספרות ילדים הייתה לאחד מעיסוקיה המרכזיים והיא כתבה בז׳אנרים שונים ורבים בתחום זה, החל בכתיבת סיפורת, שירה ומחזות לילדים, ועד לכתיבת מאמרים תאורטיים בנושא.
כתיבתה הלירית של גולדברג נתפסה במשך שנים כפשטנית, ככזאת המחזיקה בעמדה נאיבית לעומת כתיבתם של שאר חברי חבורת "יחדיו". עמדה נאיבית זו הייתה נדירה לתקופתה. חוקר הספרות אריאל הירשפלד טען שעמדה נאיבית זו קשורה בטראומה שחוותה במהלך ילדותה: בזמן מלחמת העולם הראשונה ברחה גולדברג עם משפחתה מקובנה לפנים רוסיה, ובחזרתם לקובנה נעצר אביה בחשד שהוא קומוניסט. במהלך מעצרו עונה, עד שחווה התמוטטות נפשית, שהרחיקה אותו ממשפחתו. מבחינת גולדברג הילדה, כותב הירשפלד, הייתה זו טראומה של ממש. איבוד דמות האב, והקפיצה המיידית מן הילדות לבגרות הן התוצאות הישירות של טראומה זו, כשלמעשה העמדה הנאיבית שנוקטת גולדברג בכתיבתה היא לטענת הירשפלד הגישור על הפער שנוצר. לדבריו, ״על רקע המשבר הזה ועל רקע הפתרון הפואטי־פסיכי שנבנה עליו, מובנת הנטייה הנאיבית של גולדברג, אבל בעיקר – מוחשת עד כמה היא כרוכה באבל, בהבלגה ובהגלדה״. מרחב הגישור הנאיבי כביכול בכתיבה של גולדברג הוא שעשה את כתיבה לילדים, לדברי הירשפלד, נגישה יותר – בעוד שלמעשה, מדובר במנגנון שאינו פשטני או נאיבי כלל, המייצר את תפיסת המציאות הפסיכו-פואטית, ואת הכּנות של גולדברג.
ייחודה של גולדברג בכתיבתה לילדים

כתיבתה של גולדברג לילדים הפכה נכס צאן ברזל והתבלטה מעל לכתיבתם של שאר חברי חבורת "יחדיו", עד ימינו. זאת בזכות גישתה לכתיבה עבור ילדים ונוער. חוקרת ספרות הילדים יעל דר מציינת שבתקופה שבה העמידה גולדברג את עיקר כתיבתה לילדים – מסוף שנות השלושים עד שנות החמישים של המאה העשרים – נכתבו ספרי הילדים בשפה שנועדה להוות את הבסיס לשפה ״הצברית״ החדשה שתתפתח בארץ ישראל. כתיבתה של גולדברג, לעומת כתיבתם של חברי ״יחדיו״ האחרים, הייתה פשוטה יותר וקלה יותר להבנה – כך שעד ימינו יכולים ילדים לקרוא בקלות ולהבין את סיפורה ואת שיריה. דר מציגה סיבה נוספת להפיכה של גולדברג לסופרת ילדים מוּכּרת ואהובה כל כך: לפי תפיסתה, גולדברג מציבה את עצמה בכתיבתה לילדים מהחוץ – היא אינה תובעת מקוראיה את החיבה שהיא מרעיפה עליהם. ניתן לראות זאת בדימוי שבחרה גולדברג לעצמה כ״דודה של שום איש״ (מתוך הספר ידידַי מרחוב ארנון), וכן בפירוש שמעניקה דר לשירה של גולדברג ״הירח הצהוב״ (מתוך מה עושות האיילות): היא מדמה את גולדברג לירח, מציבה אותה כצופה מהצד על הילדים; לא דמות האם החמה והמכילה, אלא דמות הצופה המעוניינת בטובתם. מתוך כך – נוצרה השפה האלמותית של ספרות הילדים שלה.
כתיבתה העיונית של לאה גולדברג על אודות ספרות הילדים

במהלך השנים פרסמה גולדברג מאמרים תאורטיים רבים בנוגע לספרות ילדים, שאותם חקרה לאה חובב וכינסה בספר בין סופר ילדים לקוראיו. חובב מחלקת את האזכורים של גולדברג לספרות הילדים על פי קטגוריות שונות של התייחסות – מאמרים פרגמטיים, מאמרי ביקורת פרקטית, אזכורים כלליים בתוך מאמריה התאורטיים האחרים, הערות והארות בתוך רשימות ויצירות לילדים שפרסמה וראיונות. מתוך קטגוריות אלו מנסה חובב לדלות קו אחיד שיאגד את ספרות הילדים של גולדברג מבחינה תאורטית פרגמטית, אך אין היא מצליחה לחלוטין. המאמרים בנוגע לספרות הילדים אצל גולדברג מאופיינים בפלואידיות מסוימת ובהכרעות שלאו דווקא מתקבלות. באחד ממאמריה, ״הבחינה הספרותית של ספרות הילדים״ שהוא גם המאמר הפרגמטי הגדול ביותר בנוגע לספרות ילדים שכתבה, טוענת גולדברג שספרות ילדים מוגדרת בהכרח כספרות המותאמת בתוכן ובסגנון להבנתם של ילדים "מגיל 5 עד 13 בערך". מצד שני, באותו מאמר היא מציגה את התהליך שבו ז'אנרים שלא יועדו במקור לילדים, "נכבשים" על ידיהם והופכים לתת-ז'אנר לגיטימי בספרות המיועדת עבורם. המשל, לדוגמה, הוא ז'אנר שעבר את התהליך הזה ממש: ז'אנר שבמקור לא נוצר עבור ילדים אך הקריאה שלהם בו כבשה אותו לצרכיהם ואפשרה נדידה שלו מספרות מבוגרים אל ספרות ילדים. היא גם משנה במהלך השנים את הגילים אליהם היא מתייחסת כגילי ילדים בספרות.
ספרות הילדים ככלי להשגת מטרות לאומיות

ההשפעה של הספרות הרוסית על גולדברג, זאת הנובעת בין היתר משנות ילדותה שלה ברוסיה ומתבטאת בין השאר באזכוריו הרבים של סופר הילדים הרוסי קוֹרנֵיי צ'וּקוֹבסקי בכתביה – כאילו מתפוגגת אל מול הפלואידיות שהיא עצמה מעניקה לספרות הילדים. הספרות מותאמת אמנם לילדים עצמם, אך אינה נענית לחוקים קבועים וחקוקים בסלע כפי שהיה נהוג ברוסיה בצעירותה, שם ועדות ספרותיות מקצועיות קבעו כללים לכתיבה של ספרות ילדים. גולדברג עשתה שימוש בכוחה של הספרות כדי לתווך לילדים את המציאות בה הם חיים. כך בספרה ידידי מרחוב ארנון ניתן לראות בסיפור השלישי את יונה, הילדה מהמעברה ואת אורי מרחוב ארנון מקיימים ביניהם קשר של גילויים המוביל בסופו של דבר להקלה בקשיי הקליטה של יונה, הגם שאין זו קליטה מוחלטת (היות שיונה נותרת היתומה מהמעברה, בעוד המציאות של ילדי השמנת נותרת ללא פגע). לעומת זאת, הקשר הנרקם ביניהם, הנמצא במוקד הסיפור, הוא האופטימיות הפרגמטית המאופיינת לילדים ומכינה אותם למציאות החיים החדשה הצפויה להירקם סביבם.
יעל דר מציינת כי רוב כתביה של גולדברג לילדים נוגעים לילדים ולדמויות בהתיישבות העובדת. כך, למעשה, נרתמה גולדברג לקו הלאומי המקובל – שבו ה״צבר״, הילד שבקיבוץ, הוא היחיד שברשותו גישה אל הילדות המאושרת האמיתית, זאת אף על פי שגולדברג עצמה הייתה עירונית. ספרות כזאת יוצרת את התדמית הלאומית הרצויה של דורה. סיפורה דירה להשכיר, על פי פרשנות מסוימת, מציג פן דידקטי נוסף של ספרות הילדים בארץ, פן המנסה לעורר את התפיסה הלאומית הכוללנית של ארץ ישראל לאחר מלחמת העולם השנייה, כהכנה לקראת קליטתם של יהודי התפוצות. כך, למעשה, גולדברג מנסה לכונן ישראליות לאומית חדשה באמצעות שימוש במוטיב הקיבוצי הקיים והכנסה של מוטיבים חדשים נוספים המעודדים הכללה של לאומיות ישראלית חדשה.
היבטים פסיכולוגיים בספרות הילדים

מספרות הילדים של גולדברג עולים הכבוד וההערכה שהיא חשה כלפי ההיבטים הפסיכולוגיים של ספרות זו. עינת יקיר הציגה את הרטוריקה של גולדברג כרטוריקה של חוסר אל מילוי: גולדברג מבטאת את העצב הקיים בעולם גם בסיפוריה שלה, ומציגה גם את האפשרות לשיפור המצב. עם זאת, הרטוריקה חסרה. תמיד יש שמץ של עצב בסיפורים, כפי שניתן לראות מהציטוט "חזרתי הביתה ובליבי שמחה, שמחה רבה מאוד וצער מעט – רק טיפ־טיפה" (מתוך ניסים ונפלאות). הכבוד שלה אל הילדים, במקרה הזה, בא לידי ביטוי בהצגת העולם כפי שהיא תופסת את האמת שבו – הספרות אין מטרתה "לכבס" עבור הילדים את המציאות לכדי פיסות הניתנות לעיכול קל, אלא פיסות המסייעות להבנת המציאות האנושית שמסביבם.
אחד הספרים הבולטים לילדים מאת לאה גולדברג, מתוך התפיסה הפסיכולוגית של וידוע המציאות לילדים וכן כספר הקרוב ביותר לכאורה לחייה במציאות, הוא ידידי מרחוב ארנון. גולדברג חייתה עם אמה ברחוב ארנון מס' 15 בתל אביב, ובהקדמה לספר היא כותבת: "[ב]ספר זה יש הרבה מאד דברים שבאמת היו באמת. [...] גם ידידיי הקטנים מרחוב ארנון כולם היו במציאות. והיינו ידידים". היא מכניסה את הקוראים אל חייה ומעניקה להם את היכולת להכיר את הפרסונה הביוגרפית שלה בצורה שהיא אולי אינטימית יותר מכל שיר פרי עטה המופנה למבוגרים. רבים רואים בתיאורה את עצמה כ"דודה של שום איש" (בספר נסים ונפלאות) תיאור שבדיעבד מציג את חייה כרווקה ערירית. ניתן להניח שלא רק מתוך הערכה לכוחה של הספרות להכיר לילדים את המציאות סביבם, אלא גם מתוך הערכה עצומה וכבוד אדיר לילדים עצמם, היא נותנת להם את הגישה אל חייה האישיים כמעין מפתח להיכרות איתה.
ספרי הילדים של לאה גולדברג

דאר, ח. מרגולין את אלכסנדר כהן (ספרית פז), 1940.
ספר גן החיות, יואכים גולדשטיין ובנימין גרינבוים, 1942.
ידידי מרחוב ארנון, ספרית פועלים, 1943.
נשמור על ארצנו, דפוס קופסיה, תש"ד
הביתן הקטן, ספרית פועלים (אנקורים), 1945.
בבקשה, ח. מרגולין (ספרית פז), תש"ו.
הביבר העליז, נ. טברסקי, תש"ז.
תריסר צברים, פ. רושקביץ, 1949.
כך ישיר עולם צעיר, על פיו איוריו של ארפד איזינגר ועם לחנים של קטה יעקב, ספרי צבר, 1950.
מה עושות האיילות, ספרית פועלים (אנקורים), 1949.
מור החמור, ספרית פועלים, 1951
מלכת שבא הקטנה, ספרי צבר, 1956.
איה פלוטו, ספרית פועלים, תשי"ז
צריף קטן, ספרית פועלים, 1959
דירה להשכיר, ספרית פועלים (ספרית חלון), תשי"ט
נסים ונפלאות, ספרית פועלים, 1960
הרפתקה במדבר, הקיבוץ המאוחד, 1964
המפוזר מכפר אז"ר, ספרית פועלים, תשכ"ח
בנים, בנות, בובות, על פי תצלומי הבובות של אדית סמואל, עם עובד, 1968.
דירה להשכיר; כך ולא כך; מעשה בשלושה אגוזים, ספרית פועלים, 1970.
לקריאה נוספת

לאה גולדברג, בין סופר ילדים לקוראיו: מאמרים בספרות ילדים, כינסה והקדימה דברים: לאה חובב, תל אביב: ספרית פועלים, 1978.
אריאל הירשפלד, ״על משמר הנאיביות״, פגישות עם משוררת, עורכות: רות קרטוּן-בלום וענת ויסמן, תל אביב וירושלים: ספרית פועלים והאוניברסיטה העברית, 2000, עמ' 135–151.
לאה חובב, יסודות בשירת הילדים בראי יצירתה של לאה גולדברג, כרטא, 1987.
יעל דר, קנון בכמה קולות: ספרות הילדים של תנועת הפועלים, 1950-1930, יד יצחק בן-צבי, 2013.
הערות שוליים

↑  גדעון טיקוצקי, האור בשולי הענן: היכרות מחודשת עם יצירתה וחייה של לאה גולדברג, הוצאת הקיבוץ המאוחד - ספרית פועלים, 2011, עמ' 109
↑  אריאל הירשפלד, "על משמר הנאיביות: על תפקידה התרבותי של שירת לאה גולדברג", פגישות עם משוררת, 2000, עמ' 146
↑  יעל דר, דודה של שום איש: קלסיקה וקלסיקונים בספרות הילדים העברית, סל תרבות ארצי - הוצאה לאור, 2014, עמ' 104-99
↑  לאה חובב, תורת ספרות הילדים של לאה גולדברג, בין סופר ילדים לקוראיו: מאמרים בספרות ילדים
↑  לאה גולדברג, לאה חובב (ע), בין סופר ילדים לקוראיו: מאמרים בספרות ילדים, 1978, עמ' 55
↑  לאה גולדברג, ידידַי מרחוב ארנון, 1966, עמ' 6-5
עדי זילברברג

זילברברג בינואר 2015
עדי זילברברג (נולד ב-18 בנובמבר 1975 ברחובות) הוא מוזיקאי מגוון, מלחין ונגן בכלים שונים, מורה, מרצה וחוקר. התמחה בנגינת חליליות, אך נוסף לכך מנגן גם בכלים שונים ממשפחות כלי הקשת והפריטה, כלי מקלדת וכלי נשיפה.
ביוגרפיה

במשפחתו של עדי לא הייתה מסורת של מוזיקאים מקצועיים, אבל אוהבי מוזיקה היו והמוזיקה הייתה חלק מחייו מילדות. בגיל 7 נרשם לראשונה לחוג חלילית בקונסרבטוריון העירוני של רחובות ובאותה שנה כבר החל גם לכתוב מנגינות קטנות. במהלך ילדותו ונערותו למד במסגרת הקונסרבטוריון ואצל מורים פרטיים חלילית וכלים נוספים. בין מוריו הראשונים אפשר להזכיר את איתן רביד ורבקה חורן, ולאחר מכן החל ללמוד אצל גרשון פרנסקי, ממורי החלילית הבולטים והוותיקים בארץ, אצלו למד במקביל גם נגינה בכינור. לימוד אוטודידקטי היה גם הוא חלק מדרכו כבר בשנים אלה, ומלווה אותו ביתר שאת גם בשנות בגרותו.
בבית הספר היסודי היה פעיל בתזמורת ובמקהלת בית הספר, בהדרכת משה אהרון, מורה נלהב ומסור. פעילותו המוזיקלית של עדי נמשכה גם בחטיבת הביניים ובחטיבה העליונה, במסגרתה לקח בין השאר חלק מרכזי בארגון ובביצוע הפן המוזיקלי של הטקסים בבית הספר. במקביל כתב שירים, והיה חבר-מקים בהרכב אקוסטי של מוזיקה קלה מקורית בשם "שחור לבנבן" ביחד עם דן צפורי, עמו המשיך לאחר מכן לשתף פעולה בפרויקטים רבים לאורך הקריירה. בשנים אלה החל להשתתף באופן קבוע בסדנאות למוזיקה עתיקה בירושלים, שם נחשף לאמנים ידועי שם בתחום המוזיקה העתיקה בעולם, וזכה להדרכה ישירה מחלקם במסגרת כיתות אמן ועבודה בהרכבים שונים.
בשנים 1994–1996 שירת בצה"ל בחיל התחזוקה בימ"ח צאלים, אך גם שם, נהג לעיתים להופיע בנגינה בטקסים שונים.
במהלך שנים אלה זכה עדי במלגות קרן התרבות אמריקה ישראל.
ביוגרפיה > לימודים, מחקר והוראה במוסדות להשכלה גבוהה

בשנת הלימודים 7–1996 למד עדי בחוג למוזיקולוגיה באוניברסיטת בר-אילן, אך המערכת שהרכיב בשנה זו לא הייתה סטנדרטית. היא הייתה דחוסה במיוחד וכללה בנוסף לשיעורים עיוניים גם שיעורי נגינה בצ'מבלו, פורטה-פיאנו, לאוטה, ויולה דה גמבה ועוד. בשנה זו גם הופיע לראשונה כסולן עם תזמורת רמת השרון בקונצ'רטו של ויוואלדי.
בשנה שלאחר מכן יצא להשתלם בנגינת חלילית בקונסרבטוריון של בית הספר הגבוה לאמנויות באוטרכט, הולנד. מוריו לחלילית שם היו היקו טר סככט וליאו מיילינג, אותם הכיר מן הסדנאות למוזיקה עתיקה בירושלים. את התואר בהולנד סיים תוך שנתיים (1997-9) בציון טוב, ובדגש להערכה גבוהה ליכולותיו הטכניות והמוזיקליות. תואר הנגינה כלל מלבד לימודי מוזיקה עתיקה גם לימודי תעודת הוראה וניצוח אנסמבלים. כמו כן גילה עדי בשנים אלו עניין רב במוזיקה מודרנית, השתתף בקורסים בתחום זה וכתב יצירות מודרניות לכלים שונים, שאת חלקן אף ביצע בעצמו על הבמה.
לאחר הפסקה ארוכה חזר עדי ללמוד באוניברסיטת בר-אילן בשנת 2016 במגמה לטכנולוגיות מוזיקליות, ומחקר בתחום נטיות כיוון בקרב מוזיקאים במסגרת תואר שני ושלישי.
במקביל הוזמן זילברברג ללמד ולהדריך כמרצה קבוע, מרצה מחליף ומרצה אורח במוסדות שונים. ביניהם, מכללת לוינסקי, אוניברסיטת בר-אילן, והמסלול להנדסת קול של בית הספר להנדסאים באוניברסיטת אריאל.
ביוגרפיה > קריירה מוזיקלית

בשנים 1999 עד 2005 עסק עדי בעיקר בהוראת מוזיקה, תחום בו הוא ממשיך לעסוק עד היום, הן במוסדות שונים ובאופן פרטי, וכן המשיך להקליט ולהופיע בתחום המוזיקה הקלה עם אמנים שונים, הן בחלילית והן בכלים אחרים. בין השאר השתתף ביצירת מוזיקה מקורית לקולנוע ולהופעות מחול והופיע במועדונים ובפסטיבלי מוזיקה. עדי זילברברג יוצר חלק מן המוזיקה שלו באולפן ביתי צנוע. ביצירתו החל בשנים אלה גם מוזיקה מחתרתית, שפורסמה באינטרנט באתרים כמו "במה חדשה" (שם נתן ביטוי גם לתחומי יצירה אחרים כמו כתיבת פרוזה ושירה, ציור ויצירה ויזואלית דיגיטלית). מוזיקה זו נעה על הציר שבין פופ לאוונגארד, עם השפעות תרבותיות מגוונות - החל ממוזיקת עולם, ג'אז, פופ ורוק, מוזיקה יהודית, מוזיקה אלקטרונית ומוזיקה קלאסית לסוגיה. בעקיפין גם נוצר דרך הפעילות ב"במה חדשה" קשר, שסלל את דרכו בחזרה לבמות המרכזיות בארץ בתחום המוזיקה העתיקה, כאשר מירנה הרצוג מאנסמבל פניקס למוזיקה עתיקה, מורתו לוויולה דה גמבה באוניברסיטת בר-אילן, הזמינה אותו להשתתף במיזם שלה.
בשנים אלה המשיך עדי גם לכתוב יצירות מתוות המיועדות לביצוע חי. יצירותיו בוצעו בעיקר בהולנד ובגרמניה, לעיתים בהשתתפותו, כאשר נסע להופיע בעצמו מספר פעמים במדינות אלה, בין השאר בפסטיבל גאוקן בבורגשטנברג בגרמניה. חלק מיצירתו יצא גם על גבי דיסקים בהוצאה עצמית.
עדי ממשיך בקוי עשייה אלו עד ימינו, אך משנת 2005, בעקבות פעילותו בפניקס, החל לעבוד בקביעות עם מיטב האמנים וההרכבים בתחומי המוזיקה העתיקה בישראל, ביניהם "בארוקדה", "תזמורת הבארוק ירושלים", "נשפני רנסאנס ירושלים" ו"ריתמו אנימה". כמו כן, היה חבר יוזם במספר אנסמבלים כגון "טריו שמש מוגבהת", "יהודים טובים" ו"דואו מראה". בהפקות אלה מנגן עדי, נוסף לחלילית, גם בכלים נוספים כגון כינור, ויולה דה גמבה, קרומהורן, ראושפייפה, קולשון ועוד. עם פרויקטים אלו ואחרים השתתף לאורך השנים בהקלטות לתקליטורים (למשל עם בארוקדה, פניקס, או אנסמבל בית הגת), תוכניות רדיו וטלוויזיה (למשל בקונצרטי אתנחתא של קול המוזיקה או אינטרמצו עם אריק), פסטיבלים (למשל פסטיבל יחיעם או פסטיבל אבו גוש) ובקונצרטים רבים בסדרות או בהפקה פרטית. רבים מהפרויקטים בהם השתתף עוסקים במוזיקה יהודית עתיקה בדגש זה או אחר.
במקביל ממשיך עדי לעסוק בתחום המוזיקה הקלה, בין השאר עם ההרכב "ראשם בעננים", המבצע שירים מהקלאסיקה של הזמר העברי. במוזיקה מקורית משל עצמו הוציא מאז שנת 1996 מספר סינגלים פרטיים לרדיו. כמו כן הקים את "אנסמבל ליירה", המבצע שירים מקוריים בהשראת מוזיקת עולם מגוונת. בנוסף, החל משנת 2015 מריץ עדי על במות שונות גם מופע סולו בו המוזיקה מאולתרת במלואה בכל פעם מחדש בהשראת המקום, הקהל והרגע, באמצעים אלקטרונים ובשילוב כלים אקוסטיים שונים.
עדי נשוי למיכל (שפיגל), אמנית זכוכית ומעצבת פנים. השניים הורים לבת ולבן ומתגוררים בחיפה. לביתו בחיפה צמוד אולפן הופעות.
פאטרה

| --- | --- |

חורבות פאטרה
 שמות נוספים:  ארסינואי
 היסטוריה
 תקופות:  האימפריה הרומית 
 נבנה:  המאה ה־8 לפנה״ס? 
 אתר ארכאולוגי
 אתר אינטרנט:  https://pataraexcavations.org/ 
 מיקום
 מדינה:  טורקיה טורקיה
 קואורדינטות:  36°15′37″N 29°18′51″E﻿ / ﻿36.260278°N 29.314167°E﻿ / 36.260278; 29.314167
  (למפת טורקיה מוגדלת) אנקרה איסטנבול איזמיר בורסה אדנה גזיאנטפ קוניה אנטליה דיארבקיר קייסרי סמסון ארזורום גאורגיה אר. א. עיראק סוריה יוון בולגריה הים האגאי  הים התיכון הים השחורפאטרה(למפת טורקיה רגילה) אנקרה איסטנבול איזמיר בורסה אדנה גזיאנטפ קוניה אנטליה דיארבקיר קייסרי סמסון ארזורום גאורגיה אר. א. עיראק סוריה יוון בולגריה הים האגאי  הים התיכון הים השחורפאטרה(למפת נפת אנטליה רגילה) אנטליהפאטרה(למפת נפת אנטליה מוגדלת) אנטליהפאטרה
 
פאטרה ביוונית: Πάταρα, בטורקית: Patara) הייתה עיר נמל לחופי הים התיכון, בדרום-מערב ליקיה שבאסיה הקטנה ובשטחי טורקיה המודרנית.
היסטוריה

לעיר הייתה חשיבות רבה בעולם היווני העתיק. לפי האגדה, פאטרוס, בנו של אפולו, בנה את העיר. בעיר פעל אורקל שהיה בכיר ביותר, השני אחר האורקל בדלפי.
בשנת 333 לפנה"ס נכנעה העיר לאלכסנדר מוקדון.
בנצרות מוזכרת העיר כעיר בה החליף פאולוס את האוניות. בנוסף, בעיר נולד ניקולאוס הקדוש שהיה בעל השפעה רבה על העולם הנוצרי.
עגוראים

| עגוראים |
| --- | --- |
 עגור כחול
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
תת־מחלקה:: עופות בתראים
סדרה:: עגוראים
תת־סדרה:: תרופודה
שם מדעי
 Gruiformes ‏בונפרטה, 1854
תחום תפוצה


עֲגוּרָאִים (שם מדעי: Gruiformes) היא סדרה במחלקת העופות שבתוכה מגוון עופות החיים בקרבת המים או על הקרקע ועפים לעיתים רחוקות. הסדרה אינה קרובה לאף סדרת עופות אחרת, והיא מהפרימיטיביות שבקבוצות הנאואווס. בעבר קיבצו אותה בקבוצה שבוטלה גרואה, לצד ההואצינאים והחופמאים, אך כיום היא נחשבת לסדרה פרימיטיבית בין דמויי יונאים לאקוורליטורניטס, בה מצויים מרבית עופות המים.
המינים הגדולים בסדרה הם מבין הגדולים שבעופות המעופפים, והגדול שבהם הוא עגור אדום-ראש (Grus antigone) שיכול להגיע למשקל של 7.3 קילוגרם ולמוטת כנפיים של 250 סנטימטרים. הקטן ביותר הוא רלית סווינהו (Coturnicops exquisitus) שמשקלה מגיע ל-24 גרם.
משפחות הסדרה

משפחה ארמיים (Aramidae) בה מין יחיד ארמוס (Aramus guarauna)
משפחה עגוריים (Gruidae)
משפחה טמשניים (Heliornithidae)
משפחה סארוטרוניים (Sarothruridae)
משפחה פסופיים (Psophiidae)
משפחה רליתיים (Rallidae)
משפחה אפטורניים (Aptornithidae) - נכחדה
משפחה אאוגרואידיים (Eogruidae) - נכחדה
משפחה Songziidae - נכחדה
משפחה Parvigruidae - נכחדה
משפחה Geranoididae - נכחדה
משפחות שהיו בסדרה בעבר

Tomb relief-Feeding of cranes.jpg
משפחת הקריאמיים (Cariamidae), קרוביהם של הפורוסרקוסיים משויכת לסדרת הקריאמאים,  משפחת החובתיים (Otididae) עברה לסדרת החובתאים (Otidiformes) ומשפחת המסיטיים (Mesitornithidae) עברה לסדרת המסיטאים (Mesitornithiformes).
המשפחות אורופיגיים (Eurypygidae) וקגואיים (Rhynochetidae) עברו לסדרה סופיות שמש (Eurypygiformes).
גלריה

ארמוס
עגור אדום-ראש
טמשן המסיכה
טבלן השמש
סופית כהה
פסופי אפור כנף
עגורי כתר לבני לחיים
טקהה
הערות שוליים

↑  מילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543314605171  BnF: cb12295107j (data)  GND: 4647371-3  LCCN: sh85057541  NKC: ph241930 
ערך זה הוא קצרמרבנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
האכלה בכח של עגוראי בתבליט מהמאה ה-25 לפנה"ס במוזיאון המצרי בברלין
עבד א-רחמן ואיס

עבד א-רחמן ואיס (בערבית: عبد الرحمن وايس, ביוונית: Αμπντούλ Ραχμάν Ουές; נולד ב-14 ביוני 1998 באתונה שביוון) הוא כדורגלן סורי-יווני המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת אתונה קליטיה מהליגה היוונית השנייה ובנבחרת סוריה.
חיים אישיים

ואיס נולד באתונה שביוון להורים ממוצא סורי.
קריירת מועדונים > תחילת הקריירה

ואיס החל את קריירת הכדורגל שלו במחלקות הנוער של פנאתינאיקוס וברנטפורד.
קריירת מועדונים > פלאטניאס

בשנת 2015 חזר ואיס ליוון והצטרף למחלקת הנוער של פלאטניאס. בחודש פברואר 2017 הוא חתם על החוזה המקצועני הראשון שלו במועדון. ב-20 בספטמבר 2017 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-0 על אפולון סמירניס במסגרת הגביע היווני. ב-27 בנובמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל היוונית, בהפסד 3-0 לא.א.ק. אתונה במסגרת המחזור ה-12 בליגה לעונת 2017/2018. הוא שיחק במועדון במשך שלוש עונות, בהן ערך 54 הופעות ליגה והבקיע שני שערים.
קריירת מועדונים > OFI כרתים

ב-8 בינואר 2020 חתם ואיס על חוזה לארבע עונות ב-OFI כרתים מליגת העל היוונית החל מ-1 ביולי 2020. ב-12 בספטמבר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד פאנטוליקוס במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2020/2021. בעונתו הראשונה במועדון ערך ואיס 31 הופעות ליגה.
קריירת מועדונים > וולוס

ב-18 באוגוסט 2022 חתם בוולוס היוונית.
קריירה בינלאומית

ואיס ערך חמש הופעות במדי נבחרת יוון עד גיל 21.
ב-2 בספטמבר 2021 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סוריה, בהפסד 1-0 לנבחרת איראן במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת סוריה לטורניר גביע אסיה 2023.
הערות שוליים

1 2  Π.Α.Ε. ΠΛΑΤΑΝΙΑΣ ΧΑΝΙΩΝ » Ουές Αμπντούλ Ραχμάν באתר הרשמי של פלאטניאס, 17 במאי 2019 (ביוונית)
1 2  Επαγγελματίες ο 18χρονος Ουές και ο 19χρονος Σάαντο στον Πλατανιά באתר Football Academies, ‏ 1 בפברואר 2017 (ביוונית)
↑  ΟΦΗ: Πήρε τον Αμπντούλ Ραχμάν Ουές באתר Creta Post, ‏ 8 בינואר 2020 (ביוונית)
↑  Βασικοί με την Ελπίδων Ουές και Ιατρούδης באתר Flash News, ‏ 17 במאי 2019 (ביוונית)
↑  قائمة نسور قاسيون لنهائيات كأس آسيا - قطر 2023 בחשבון האינסטגרם הרשמי של התאחדות הכדורגל הסורית, 31 בדצמבר 2023 (בערבית)
| נבחרת סוריה – גביע אסיה בכדורגל 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 עאלמה •  2 אוסו •  3 עג'אן •  4 אל-עם •  5 מידאני •  6 ג'ניאת •  7 ח'ריבין •  8 חמישה •  9 דאלי •  10 אל-חלאק •   11 סבאג •  12 רמדאן • 13 כרומא •  14 ענז • 15 כורדגלי • 16 אברהם • 17 יוסף • 18 אליאס • 19 אל-ח'ולי • 20 יעקוב • 21 חסאר • 22 מדניה • 23 מוסא • 24 ואיס • 25 אל-אסווד • 26 סראף • מאמן: קופר |  1 עאלמה •  2 אוסו •  3 עג'אן •  4 אל-עם •  5 מידאני •  6 ג'ניאת •  7 ח'ריבין •  8 חמישה •  9 דאלי •  10 אל-חלאק •   11 סבאג •  12 רמדאן • 13 כרומא •  14 ענז • 15 כורדגלי • 16 אברהם • 17 יוסף • 18 אליאס • 19 אל-ח'ולי • 20 יעקוב • 21 חסאר • 22 מדניה • 23 מוסא • 24 ואיס • 25 אל-אסווד • 26 סראף • מאמן: קופר | סוריה |
עבד א-רחמן ח'אן, אמיר אפגניסטן

עַבֶּד א-רַחְמָן חָ'אן (בפשטו/דארי: عبدالرحمن خان;‏ 1840 – 1 באוקטובר 1901) היה אמיר אפגניסטן לבית שושלת ברכזאי בין השנים 1880–1901. לאחר המלחמה האנגלו-אפגנית השנייה, כוחות פנימיים בראג' הבריטי תמכו בהפיכתו של עבד א-רחמן לאמיר. שלטונו התאפיין בהבאת סדר והפלת מרידות ממושכת ברחבי אפגניסטן כמו גם תחילת תהליכי מודרניזציה שיימשכו לתוך המאה ה-20 עד לפלישה הסובייטית לאפגניסטן. הודות לסגנון שלטונו האוטוקרטי ניתן לו הכינוי "אמיר הברזל".
ביוגרפיה > שנותיו הראשונות

עבד א-רחמן נולד בין השנים 1840–1844 (התאריך המדויק לא ידוע) בבירת אמירות אפגניסטן, קאבול. עבד א-רחמן היה בנו של מוחמד אפזל ח'אן, בכור בניו של דוסת מוחמד ח'אן, אמיר אפגניסטן שהעלה את שושלת ברכזאי לשלטון באמירות לאחר נפילתה של האימפריה הדוראנית. אמנם דוסת לא מינה יורש עצר, הייתה הנחה כי אפזל ח'אן, בשום שהיה הבכור בבניו, יירש אותו. לפני מותו בשנת 1863, דוסת החליט למנות את בנו השלישי, שיר עלי ח'אן, ליורש העצר. תחילה עלייתו לשלטון של שיר התקבלה בקרב האחים אך עם הזמן מאבקי כוח החלו. כאשר הבטיח לבסוף את שלטונו, שיר גירש את אחיינו עבד א-רחמן לגלות מחשש שיהווה סכנה לכוחו.
עבד א-רחמן עבר תחילה לסמרקנד ומאוחר יותר לטשקנט באמירות בוכרה, כל זאת בעוד ניתנה לו חסות מידי אלכסנדר השני, קיסר רוסיה (אמירות בוכרה הייתה מדינת חסות של האימפריה הרוסית). בשנת 1878 החלה המלחמה האנגלו-אפגנית השנייה שהתרחשה עם משבר ירושה בשלטון האפגני. המלחמה נגמרה עם הפיכתה של אפגניסטן למדינת חסות של האימפריה הבריטית, משמע שהאחרונה תשלוט בכל יחסי החוץ של אפגניסטן. בסופו של דבר, איוב ח'אן הפך לאמיר אפגניסטן במותו של אביו, שיר. איוב היה מצביא ופעל רבות נגד הבריטים מה שהותיר אותם חשדנים לגבי שלטונו. בשנת 1880, המושל הכללי של הודו, רוברט בולוור, רוזן ליטון, יצר קשר עם עבד א-רחמן ויצא בהפיכה נגד איוב שהסדירה את עבד א-רחמן בשלטון.