stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גוסטב השלישי, מלך שוודיה
מונרכיה אבסולוטית

ישיבת הפרלמנט משנת 1786 היוותה תפנית בתולדות שלטונו של גוסטב השלישי. הפעם כל הצעותיו נדחו או שונו עד כדי כך שהמלך נאלץ למשוך אותן בחזרה.
מאותו היום גוסטב נראה נחוש למשול ללא הפרלמנט ואכן, חולל בהדרגה מעבר זוחל מחצי-חוקתיות אל חצי-אבסולוטיזם.
במקביל מדיניות החוץ של המלך הפכה יותר הרפתקנית.
תחילה ביקש להשיג את תמיכת רוסיה בניסיון לחטוף את נורווגיה מידי דנמרק. אך יקטרינה השנייה סרבה לנטוש את בת בריתה הדנית.
אז ביוני 1788 הכריז גוסטב השלישי מלחמה על רוסיה, בעוד מעצמה זו הייתה מרוכזת במלחמתה נגד האימפריה העות'מאנית בדרום.
היציאה למלחמה נעשתה ללא אישור ה"מעמדות", תוך הפרת החוקה מ-1772, מה שגרם למרד – "הקשר אניאלה" (Anjala) – בקרב קצינים אריסטוקרטים ששרתו בפינלנד. תוך תמיכה בבת בריתה הרוסית, גם דנמרק הכריזה מלחמה נגד שוודיה, אך נוטרלה מהר הודות למאמצים דיפלומטיים בריטיים ופרוסיים.
בחזרתו לשוודיה, גוסטב גינה בפומבי את התנהגות הקצינים המורדים, עורר נגדם את זעם העם, דיכא את מרידתם ועצר את מנהיגיהם.
תוך ניצול המומנטום שנוצר מבחינת עליית העוינות כלפי האריסטוקרטים, גוסטב כינס מוקדם את ה"מעמדות" בשנת 1778. שם הצליח ב-17 בפברואר 1778 להעביר בתמיכת שלושה מהמעמדות את "צ'רטר האיחוד והביטחון". מסמך זה חיזק את כוח המלך, ביטל את מרבית הפריבילגיות של האצילים והשאיר בידי הפרלמנט את הסמכויות בנוגע להוצאות המדינה.
המלחמה בין שוודיה ובין רוסיה 1788–1790

בשנת 1788, החייט הראשי של האופרה המלכותית השוודית קיבל הוראה לתפור מספר מדים של הצבא הרוסי. באמצעות מדים אלו, ביים המלך השוודי מתקפה רוסית לכאורה על מאחז שוודי בגבול בין שוודיה לרוסיה. מתקפה "רוסית" זו התקבלה בזעם רב בסטוקהולם, והאסיפה הלאומית השוודית אישרה למלך, שהיה נטול סמכות לקבל כזו החלטה בכוחות עצמו, לצאת למלחמה נגד רוסיה.
גוסטב ניהל בין השנים 1788–1790 מלחמה נגד רוסיה שהסתיימה בקרב בסבנסקונד ב-9 ביולי 1790 הנחשב הניצחון הגדול בכל הזמנים של חיל הים השוודי. הרוסים איבדו שליש מאניותיהם ו-7,000 אנשים. כעבור חודש, ב-14 באוגוסט 1790 נחתם בוורלה (Värälä) הסכם השלום בין שתי השכנות היריבות. רק שמונה חדשים לפני כן הקיסרית הרוסית הכריזה כי "התוקפנות המרושעת והמקוממת" של מלך שוודיה לא תיסלח אלא אם כן יכפר את מעשיו על ידי הסכם שלום שבו יבטיח חנינה כללית ובלתי מוגבלת לכל אלה שמרדו בו בארצו ויסמיך את הפרלמנט השוודי לשמור על השלום בעתיד ("כי יהיה מאוד לא זהיר מצדנו לסמוך על תום לבו בלבד"). הסכם השלום בוורלה הציל את שוודיה מהשפלה כזאת ובאוקטובר 1791 גוסטב כרת ברית הגנה עם רוסיה ל-8 שנים, בעוד הקיסרית התחייבה לשלם לבן בריתה החדש סיבסוד שנתי של 300,000 רובל.
בו זמנית באותן השנים אירועי המהפכה הצרפתית עוררו במלך השוודי דאגה גדולה. התחיל להקדיש מחשבה רבה איך לגייס ברית של נסיכים למלחמה נגד המהפכנים הצרפתים. ההיכרות הקרובה עם רוח האסיפות העממיות נתנה לו להבין טוב יותר ממלכים אחרים את פסיכולוגיית ההמונים ואת המנוע של התהליך המהפכני. לא מצא באירופה את התמיכה שציפה במאמצים אלה ואחרי ישיבת פרלמנט שכונסה בגבלה (Gävle) ב-22 בינואר – 24 בפברואר 1792 נפל הוא עצמו קרבן, אבל לקנוניה אריסטוקרטית.
הקשר

בחצות 16 במרץ 1792 אורגן נשף מסיכות בבניין האופרה בסטוקהולם. המלך הגיע באותו ערב מוקדם יותר על מנת ליהנות בחברת ידידים. במשך ארוחת הערב קיבל מכתב מאלמוני שבו איומים על חייו, אבל מפני שהיה רגיל לקבל מכתבים כאלה, התעלם ממנו ואחרי הארוחה יצא מחדר האוכל כדי להשתתף בנשף המסיכות. מיד עם כניסתו לאולם הוקף על ידי אנקארסטרם (Anckarström) וחבריו לקנוניה, הרוזן קלאס פרדריק הורן (Claes Fredrik Horn) והרוזן אדולף לודביג ריבינג (Adolf Ludvig Ribbing). הם זיהו אותו בקלות מפני שנשא על חזו את עיטור המסדר המלכותי של השרפים מכסף שהבהיק מעל גלימתו. הקושרים היו מחופשים עם מסיכות שחורות וקיבלו את גוסטב במילים בצרפתית: "שלום לך, מסיכה יפה!" ("!Bonjour, jolie masque").
אנקרסטרם שעמד מאחורי המלך ירה בו באקדח בצד השמאלי של הגב. המלך קפץ הצידה תוך קריאה בצרפתית: "אה, נפצעתי, משכו אותי מפה ועצרו אותו!" ("!Ah, je suis blessé, tirez moi d'ici et arrêtez-le".) המלך נלקח מיד לחדריו ושערי האופרה ננעלו. אנקרסטרם נעצר בבוקר למחרת והודה בהתנקשות אבל הכחיש כי מדובר בקנוניה. רק כשנודע לו ששותפיו, הורן וריבינג, נעצרו גם כן, מסר הודאה מלאה.
המלך לא נהרג והמשיך למלא את סמכויותיו כראש הממלכה. לטווח קצר נראה שההתנקשות נכשלה. אבל מהר הפצע הזדהם וגרם למותו של גוסטב ב-29 במרץ 1792. מילותיו האחרונות היו: "אני מרגיש רדום, כמה רגעי מנוחה יעשו לי טוב" ("Jag känner mig sömnig, några ögonblicks vila skulle göra mig gott")
תרומתו של גוסטב השלישי לתרבות השוודית

על אף חולשותיו וגחמותיו, כאיש "עידן האורות", נחשב גוסטב השלישי בין המלכים המובילים במאה ה-18 בתחום עידוד האמנויות והמדע.
גוסטב השלישי בעצמו היה בעל סגנון כתיבה משובח, הבא לידי ביטוי במכתביו לידידיו ובמסות ההיסטוריות שכתב, במיוחד בהספד המפורסם לזכרו של לנארט טורסטנסון שהוכתר בפרס האקדמיה השוודית.
התעניין בכל ענפי הספרות והאמנויות והעניק חסות לכל המשוררים והאמנים בני תקופתו.
גוסטב כתב גם מחזות והקים את התיאטרון המלכותי בסטוקהולם Kongliga Teatern, שבו הוצגו גם הדרמות ההיסטוריות שלו.
דאג לקדם כישרונות חדשים בתחום המשחק והזימרה, ביניהם כוכבים כמו השחקנים פרדריק לוון ולארס טיורטסברג וזמרי האופרה אליזבת אולין וכריסטופר כריסטיאן קארסטן, שביצעו תפקידים גם ביצירותיו.
בשנת 1773 ייסד את האופרה המלכותית השוודית ואת הבלט המלכותי השוודי, תחת מטריית התיאטרון המלכותי.
בניין אופרה חדש נבנה ונחנך בשנת 1782. הוא מחובר על ידי גשר נורברו אל הארמונו. עד 1788 הועלו גם מחזות וגם אופרות על במת בית האופרה.
החל מאותה שנה פעל התיאטרון המלכותי לדרמה בבניין חדש הנמצא מאחורי בית האופרה.
בזמנו של המלך הוקמה האקדמיה השוודית (1786) ובית המלוכה תרם תרומות נדיבות לקידום המדעים ולאוניברסיטת אופסלה.
אוסף ציורי האדריכלות שברשותו של גוסטב השלישי שכלל ציורי בניינים מאת מיטב אדריכלי שוודיה בתקופתו, וגם, כמה ציורים מאת המלך עצמו, יצא לגלות ב-1809 יחד עם המלך גוסטב הרביעי אדולף
הוא הוחזר לשוודיה ב-1925 אחרי שנרכש על ידי האחים הליה ואקסל אקסון יונסון ושעבר בירושה לבתו של אקסל, מרי קלר קרונסטדט. הוא נמצא כיום המפעלי הברזל אנגלסברג.
כחלק מהסלידה שהייתה בחצר המלכות משתיית קפה ותה הורה גוסטב לערוך ניסוי שיוכיח את ההשפעות הבריאותיות השליליות של שתיית קפה. הניסוי שבמהלכו חויבו שני תאומים זהים, לשתות כמויות גדולות של קפה ותה לא הצליח להוכיח את התזה, להפך, שני התאומים חיו שנים רבות אחרי שהמלך והרופאים שהופקדו על הניסוי מתו.
מושבה שוודית בים הקאריבי

בשנת 1784 בימי מלוכתו של גוסטב השלישי השיגה שוודיה מצרפת, תמורת זכויות מסחר, את המושבה סן ברתלמי בים הקריבי. היא נמכרה בחזרה לצרפת בשנת 1878
הנצחה

גוסטביה, בירת סן ברתלמי, קהילה צרפתית שמעבר לים, בים הקריבי, חלק מאיי הודו המערבית הצרפתיים, נקראה לכבודו של המלך בתקופה שהאי היה שייך לשוודיה.
דמותו במדיה האמנותית > תיאטרון

אוגוסט סטרינדברג – המחזה "גוסטב השלישי"
דמותו במדיה האמנותית > מוזיקה

האופרה נשף מסכות מאת ורדי (ליברית: אז'ן סקריב) נכתבה במקור לפי סיפור ההתנקשות במלך גוסטב. פרטי העלילה והגיבורים שונו בהשפעת הצנזורה.
לקריאה נוספת

Hildor Arnold Barton Scandinavia in the Revolutionary Era, 1760-1815
U. of Minnesota Press, Minneapolis 1986
(הילדור ארנולד בארטון - סקנדינביה בעידן המהפיכות, 1760-1815, הוצאת אוניברסיטת מינסוטה, מיניאפוליס, 1986)
Christopher O'Regan
Gustaf III:s Stockholm. Glimtar ur 1700-talets stadsliv. Forum, 2004. ISBN 91-37-12597-4.(כריסטופר או'רגאן - "סטוקהולם של גוסטב השלישי:הבזקים מחיי העיר בשנות ה-1700" - בשוודית)
Christopher O'Regan
En bädd av dun : livet vid Gustav III:s hov. Forum, 2005. ISBN 91-37-12749-7.
"החיים בחצרו של גוסטב השלישי"
Hildor Arnold Barton Gustav III of Sweden and the Enlightment
Eighteenth century Studies, Jophns Hopkins University Press 1972
(הילדור ארנולד בארטון - "גוסטב השלישי ועידן האורות", הוצאת אוניברסיטת ג'ון הופקינס, 1972 - באנגלית)
Auguste Geffroy Gustave III et la cour de France 2 vol 1867
(אוגיסט ז'פרואה "גוסטב השלישי וחצר צרפת" 2 כרכים, 1867
N. Bain, Gustavus III and His Contemporaries, 1746-1792:An* Overlooked Chapter of Eighteenth Century History (2 vols., 1894),
(נ. ביין - "גוסטבוס השלישי ובני תקופתו, 1746-1792": פרק עלום מתולדות המאה הי"ח, 2 כרכים, 1894)
Carl Hallendorf and Adolf Schück, A History of Sweden  1929; rev. ed. 1938
(קרל האלנדורף ואדולף שיק - "תולדות שוודיה", 1929
(Andrew A. Stomberg, A History of Sweden (1931
(אנדרו א. סטומברג - היסטוריה של שוודיה (1931)
A.D. Harvey -
Gustav III of Sweden: the forgotten despot of the age of enlightenment, History Today, December 1, 2003
(א.ד. הרווי - "גוסטב השלישי של שוודיה: הדספוט הנשכח של עידן האורות" - באנגלית)
Odhner - Sveriges politiska historia under konung Gustaf IIIs regering (2 vols., Stockholm, 1885-96);
(אודנר - "ההיסטוריה הפוליטית השוודית תחת גוסטב שלישי" 2 כרכים,
1885-96, בשוודית)
Stavenow, Frih Gustaff III (Stockholm 1901
הערות שוליים

↑  Robert Aldrich, Garry Wotherspoon (Ed.), Who's who in Gay and Lesbian History: From Antiquity to World War II, Psychology Press 2001
↑  George E. Haggerty, Encyclopedia of Gay Histories and Cultures (vol.2), Taylor & Francis, 2000
↑  Marcus Olausson The Collection of King Gustav III: Architectural Drawing Bokforlaget Arena 2021
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: אדולף פרדריק | מלכי שוודיה | הבא: גוסטב הרביעי אדולף |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007273063305171  PLWABN: 9810558024905606  BIBSYS: 90561146  BNE: XX1333531  BnF: cb106300224 (data)  GND: 118543725  ICCU: UBOV580888  ISNI: 0000 0001 0800 3466  KulturNav: 6a79a64a-0bc4-4b78-91a0-c7899fd6e59e  LCCN: n80056900  LNB: 000245415  MusicBrainz: 9da5f8c0-a2ee-4b36-be4c-598968da9697  NDL: 01072567  NKC: jn20030606007  NLA: 66121758  NTA: 070529965  RERO: 02-A005490187  RKD: 34720  SELIBR: 188980  SNAC: w6sz749z  SUDOC: 028741463  TePapa: 68732  ULAN: 500104262  VcBA: 495/114125  VIAF: 54138074   WorldCat (עם VIAF): 54138074 
טקס הכתרתו של גוסטב השלישי ב-29 במאי 1772 בציור מאת קארל גוסטב פילו
מדיו של גוסטב השלישי בשנת 1772
השלל מהקרב הימי בסבנסקונד מובא לקתדרלה של סטוקהולם, ציור מאת פר הילסטרם
הביתן של גוסטב השלישי בפארק האגה מצפון לסטוקהולם, דוגמה של האדריכלות הנאו-קלאסית השוודית
רומן כצמן

| --- | --- |

 לידה:  26 בנובמבר 1969 (בן 55) ז'יטומיר, ברה"מ 
 ענף מדעי:  ספרות עברית, ספרות רוסית, לימודי ספרות, ספרות ישראלית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בר-אילן 
 מוסדות:  אוניברסיטת בר-אילן (1 בנובמבר 1998) 
 מספר צאצאים:  2 
 אתר רשמי
 
רומן כצמן (נולד ב-26 בנובמבר 1969) הוא חוקר ספרות ישראלי, פרופסור מן המניין במחלקה לספרות עם ישראל באוניברסיטת בר-אילן, העוסק בספרות עברית וכן בספרות רוסית.
קורות חיים

רומן כצמן נולד בעיר ז'יטומיר שבאוקראינה ב-26 בנובמבר 1969. לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים בשנת 1986, למד הנדסת מכונות במוסקבה (MASI) ושירת בצבא הסובייטי. בנובמבר 1990 עלה לישראל. בשנת 1991 החל לימודי תואר ראשון באוניברסיטת בר-אילן, במחלקה לספרות משווה. בשנת 1999 קיבל תואר דוקטור (בציון מעולה). נושא הדוקטורט: "מיתופואסיס: תאוריה, שיטה וישום במבחר היצירות של פיודור מיכאילוביץ' דוסטויבסקי ושמואל יוסף עגנון". משנת 2000 מלמד במחלקה לספרות עם ישראל באוניברסיטת בר-אילן. משנת 2016 – פרופסור מן המניין במחלקה זאת. בשנים 2014 - 2017 כיהן כראש המחלקה. משנת 2020 מכהן כראש המגמה לספרות יהודית-רוסית באוניברסיטת בר-אילן.
רומן כצמן נשוי לטטיאנה ואב לשניים.
פרסומים > ספרים

Elusive Reality: A Hundred Years of Russian-Israeli Literature (1920-2020). (In Russian). Series: Contemporary Western Rusistika. Brighton MA: Academic Studies Press, 2020. [Неуловимая реальность: Сто лет русско-израильской литературы (1920–2020).]
Nostalgia for a Foreign Land: Studies in Russian-Language Literature in Israel. Series: Jews of Russia and Eastern Europe and Their Legacy. Brighton MA: Academic Studies Press, 2016.
"נבואה קטנה": כנות ורטוריקה בעיר ומלואה לש"י עגנון, סדרת אופקי מחקר, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 2013.
שחוק בשמים: סמלי צחוק ביצירתו של ש"י עגנון, הוצאת מאגנס, 2018.
Literature, History, Choice:The Principle of Alternative History in Literature (S.Y. Agnon, The City with All That is Therein, Book Two). Cambridge Scholars Publishing, 2013.
At the Other End of Gesture: Anthropological Poetics of Gesture in Modern Hebrew Literature, Begengung/Jüdische Studien, Frankfurt am Main, Peter Lang GmbH, 2008.
Poetics of Becoming: Dynamic Processes of Mythopoesis in Modern and Postmodern Hebrew and Slavic Literature, Heidelberg University Publications in Slavistics, Frankfurt am Main, Peter Lang GmbH, 2005.
The Time of Cruel Miracles: Mythopoesis in Dostoevsky and Agnon, Heidelberg University Publications in Slavistics, Frankfurt am Main, Peter Lang GmbH, 2002.
פרסומים > עריכה

Hillel Weiss, Roman Katsman, Ber Kotlerman, eds., Around the Point: Studies in Jewish Literature and Culture, Cambridge Scholars Publishing, 2014.
פרסומים > תרגומים > לעברית

דוד שרייר-פטרוב, מבחר שירים. מגפון.
http://megafon-news.co.il/asys/archives/186500
פרסומים > תרגומים > לרוסית

Shmuel Yosef Agnon, ‘Poka ne pridiot Elijahu,’ (‘Ad she-yavo Elijahu’), trans. and afterword by Roman Katsman, Ierusalimsky zhurnal, 48 (2014), pp. 155-170
‘The Speech of Yakov Maze in Honor of Hermann Cohen,’ (in Russian), translation and preface by Roman Katsman, in Issledovaniya po istorii russkoy mysli, vol. 10, Edited by Modest A. Kolerov and Nikolay S. Plotnikov, Moscow, Modest Kolerov, 2014, pp. 465-478.
ייעוץ אסטרטגי

ייעוץ אסטרטגי (לעיתים גם ייעוץ מנהלים) הוא תחום מקצועי העוסק בסיוע לארגונים, לחברות ולממשלות לפתח אסטרטגיה על מנת להתאים את עצמם לתנאי השוק והסביבה המשתנים, לשפר ביצועים, להעמיק יתרון תחרותי ולממש את מטרותיהם.
תהליך אסטרטגי מתקיים בארגונים רבים דרך קבע (בין אם על-ידי פונקציות ייעודיות בארגון ובין אם באמצעות מיקור חוץ ליועצים או חברות חיצוניים) ואלו שלביו המרכזיים: (א) פיתוח תוכנית אסטרטגית, (ב) תחילת יישום התכנית, (ג) בקרה ומדידה של המדדים המרכזיים אליהם מתייחסת התכנית, אנליזה והערכה של התנאים המשתנים בארגון ובסביבתו, (ד) עדכון האסטרטגיה לפי הצורך וחוזר חלילה.
חשיבותו של ייעוץ אסטרטגי גבוהה במיוחד כאשר עולות שאלות קריטיות לגבי עתידו של הארגון - למשל כשהארגון עומד מול שינוי בסיסי בסביבת הפעולה, כאשר יש רצון להתרחב לשווקים או למוצרים חדשים, לנוכח משבר מתהווה וכיוצא בזה.
תוכנית אסטרטגית

התוצר המלא של עבודת ייעוץ אסטרטגי הוא תוכנית אסטרטגית - מסמך ניהולי המגדיר את החזון, היעדים והדרכים למימוש מטרות ארגוניות לתקופת זמן מוגדרת בטווח הבינוני-ארוך. תוכנית כזו יכולה ללבוש צורות רבות, אולם בדרך כלל היא כוללת את המרכיבים הבאים:
חזון: תמונת עתיד ברורה של הארגון בתום תקופת הזמן המוגדרת לתוכנית.
תחומי מיקוד אסטרטגיים: תחומי הפיתוח בעדיפות עליונה.
מהלכים אסטרטגיים מרכזיים תחת כל תחום מיקוד אסטרטגי.
מתוך תוכנית אסטרטגית ניתן לגזור תוכניות עבודה מפורטות לארגון ומדדים לניטור ההתקדמות בהתאם ליעדים.
בהתאם לאופיי הארגון, מצבו וההזדמנויות והאתגרים העומדים בפניו, תוכנית אסטרטגית יכולה להתייחס לאספקטים של צמיחה והתרחבות או של צמצום ומיקוד, למבנה הפעילות של תאגידים כולל מיזוגים ורכישות, לבניית או הרחבת שתופי פעולה, להתייעלות ושיפור תהליכים פנימיים וכיוצא בזה.
כלים ומתודולוגיות נפוצים

הייעוץ האסטרטגי מתבסס על גישות וניתוחים כמותיים ואיכותניים, בין המוכרים שבהם:
ניתוח SWOT – זיהוי חוזקות, חולשות, הזדמנויות ואיומים.
מודל חמשת הכוחות של פורטר – ניתוח התחרותיות בענף מסוים.
ניתוח שרשרת הערך – הבנת תהליכים בארגון לשיפור פרודוקטיביות ורווחיות.
ניתוח PEST או PESTEL - ניתוח תנאי המאקרו בסביבה בה פועל הארגון - תנאים פוליטיים, כלכליים, חברתיים וטכנולוגיים, ולעיתים גם משפטיים וסביבתיים .
ההיסטוריה של הייעוץ האסטרטגי

הייעוץ הניהולי החל לצמוח בארצות הברית במקביל לצמיחת המקצוע הניהולי במהלך המאה ה-19. חברות הייעוץ הראשונות נוסדו בסוף המאה ה-19, וחברת מקינזי הנחשבת כסוללת דרך בתחום נוסדה במהלך שנות ה-20 כפירמת ראיית חשבון במהלך שנות ה-30 החלה להתבסס כגוף ייעוץ. התחום נהנה מצמיחה הדרגתית במהלך המאה ה-20. במהלך שנות ה-80, במקביל לצמיחה מואצת בשוק האמריקני, ולעליית העיסוק באסטרטגיה עסקית כתחום אקדמי, בעיקר על בסיס עבודתו של מייקל פורטר החלה פריחה בענף הייעוץ האסטרטגי שהובילה לצמיחה מואצת בענף.
העלייה בכוחן של חברות הייעוץ האסטרטגי הובילה לשכירת שירותיהן לא רק על ידי חברות עסקיות, אלא גם על ידי ממשלות וגופים ציבוריים גדולים.
הייעוץ האסטרטגי בישראל

בישראל פועלות מספר עשרות חברות ייעוץ אסטרטגי - חברות בינלאומיות לצד חברות מקומיות. תחום הייעוץ האסטרטגי התרחב בישראל משמעותית בעשורים האחרונים, כשבוגרי רבות מחברות הייעוץ הוותיקות הקימו חברות חדשות. גם בישראל השימוש בשירותי ייעוץ אסטרטגי התרחב מהמגזר הפרטי גם למגזר הציבורי. כנקודות ציון משמעותיות, ניתן לציין את המכרז לתכנון החזון הכלכלי של ישראל (חזון ישראל 15) בו זכו חברת שלדור ותאגיד ראנד בשנת 2011 ואת תוכנית ההתייעלות לצה"ל אותו סיפקה חברת מקינזי. מיקור החוץ של שאלות ייסוד בעיצוב המדיניות הממשלתית הוביל גם לביקורת על הפקעת תחומי ליבה מבעלי התפקידים בממשל, מן המומחים באקדמיה ומן המעורבות החברתית הרחבה לכדי גורמים בעלי אינטרס עסקי צר.
הבחנה בין ייעוץ אסטרטגי וייעוץ ארגוני

ה'מה' מול ה'איך' – הייעוץ האסטרטגי מבקש לדון ב'מה': ביעדי הארגון ובמטרותיו, בעוד שייעוץ הארגוני דן באופן שבו משיגים את היעדים הללו.
פנים ארגוני או חוץ ארגוני – הייעוץ האסטרטגי עוסק בראש ובראשונה בסביבת הארגון (השוק, המתחרים, קהל היעד וכו'), ורק לאחר מכן באופן שבו הארגון מתאים עצמו אליה ואילו הייעוץ הארגוני עוסק בראש ובראשונה בנעשה בארגון פנימה.
מוטבים – ההנהלה הבכירה או הארגון בכללותו – לקוחות הייעוץ האסטרטגי (או בשמו השני – ייעוץ מנהלים) הם בעיקר הדרג הניהולי הבכיר, בעוד שהייעוץ הארגוני מבקש לשרת את הארגון בכללותו, גם כאשר הוא נדרש לספק דין וחשבון למנהלים בדרגים השונים.
ראו גם

אסטרטגיה עסקית
ייעוץ ארגוני
לקריאה נוספת

Carl W. Stern (Editor), The Boston Consulting Group on Strategy: Classic Concepts and New Perspectives, Wiley 1998
Ethan Rasiel, The McKinsey Way, McGraw-Hill 1999
Ghemawat, P. ,Strategy and the Business Landscape, Pearson, 2006
הערות שוליים

↑  Why Is Strategic Planning Important? | HBS Online, Business Insights Blog, ‏2020-10-06 (באנגלית)
↑  M. E. Porter, Competitive Strategy: Techniques for Analyzing Industries and Competitors, New York: Free Press, 1980
↑  Tim Stobierski, What Is a Value Chain Analysis? 3 Steps, Harvard Business School Online, ‏2020
↑  The origins of modern Management Consulting – ScienceOpen'"`UNIQ--nowiki-00000006-QINU`"'(עמ' 54), www.scienceopen.com
↑  מכון המחקר הבינלאומי "ראנד" יסייע לצוות הממשלתי בגיבוש אסטרטגיה ארוכת טווח למשק הישראלי באתר Funder.
↑  ערן ויגודה-גדות וחיים כהן, הפרטת עיצוב המדיניות: צעד אחד רחוק מדי?, ון ליר, 2011.
↑  יו"ר ועדת השקיפות, ח"כ סתיו שפיר: הממשלה הפריטה את המוח שלה והעבירה אותו לחברות בעלות אינטרסים אחרים, באתר הכנסת, ‏19 בספטמבר 2016
↑  שאול אמסטרדמסקי,'"`UNIQ--nowiki-0000000B-QINU`"'ב־17 במרץ בחרו בחברת הייעוץ האהובה עליכם, באתר כלכליסט, 3 במרץ 2015
| מנהל עסקים |
| --- | --- | --- |
| תחומים | ניהול • מימון • שיווק • חשבונאות • התנהגות ארגונית • אסטרטגיה עסקית • מערכות מידע • יזמות • לוגיסטיקה • חקר ביצועים • קבלת החלטות |  |
| מושגים כלליים | ניהול סיכונים • אסטרטגיה תפעולית • ייעוץ אסטרטגי • SWOT • קרן הון סיכון • תוכנית עסקית • נתח שוק • משאבי אנוש • יועץ עסקי • דירקטוריון • מנכ"ל |  |
| אישים בולטים | פיטר דרוקר • הנרי מינצברג • פרדריק טיילור • ויליאם שארפ • הנרי פורד • מילטון פרידמן • מייקל פורטר |  |
| מוסדות לימוד ומחקר בולטים | הרווארד • וורטון • סטנפורד •  MIT • קלוג • דיוק (פיוקווא) • INSEAD • בית הספר לעסקים של לונדון |  |
| שיטות מחקר | אתנוגרפיה • מחקר איכותני  • מחקר כמותי  • ניתוח אירוע • ניתוח נתוני ארכיון • ניתוח תוכן |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007292517605171  BnF: cb11935609f (data)  GND: 4078592-0  LCCN: sh85018276
ניקולאיה גריגורסקו

| --- | --- |

 לידה:  15 במאי 1838 פיטארו, רומניה 
 פטירה:  21 ביולי 1907 (בגיל 69) קמפינה, רומניה 
 מקום לימודים:  בית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות 
 זרם באמנות:  נאו-קלאסיציזם, אימפרסיוניזם, ריאליזם, הרומנטיקה, אסכולת ברביזון 
 הושפע על ידי:  Anton Chladek, סבסטיאן-מלכיור קורנו 
 חתימה:   
 
ניקוֹלאַיֶה יון גריגורֶסקוּ (ברומנית: Nicolae Ion Grigorescu; ‏15 במאי 1838 – 21 ביולי 1907) היה צייר רומני, ממייסדי הציור הרומני המודרני, לצד יון אנדרייסקו ושטפאן לוקיאן. בצעירותו התנסה באומנות ציורי הקיר הכנסייתיים בעלת מסורת עתיקה ברומניה, ובהמשך בתקופת צמיחת האימפרסיוניזם בצרפת, גיבש שפה פלסטית חדשנית שהשפיעה רבות על התפתחות האמנויות היפות בארצו.
הכנסייה "הווייבודים הקדושים" במנזר אגאפיה
רקע משפחתי, ילדותו וצעירותו כצייר איקונין

ניקולאיה גריגורסקו נולד בשנת 1838 ביישוב פיטארו, המשתייך לכפר פוטלוג' במחוז דמבוביצה בנסיכות ולאכיה או מונטניה דאז, כיום ברומניה. היה בנם השישי מבין שבעת ילדיהם של הזוג יון ומריה גריגורסקו.
בגיל 7 כשהתייתם מאביו, עבר עם משפחתו לבוקרשט,
בשכונת קרמידארילור (מייצרי הלבנים) בבית של אחת מדודותיו. אמו לימדה אותו קרוא, כתוב וחשבון. מגיל 10,יחד עם אחיו, גאורגה, ניקולאיה נכנס למשך שנתיים כחניך בסטודיו של הצייר ממוצא צ'כי אנטון חלאדק (Chladek). למד מחלאדק הרבה, אך נכון להגיד ש"גנב" את המקצוע בניגוד לרצון המורה הקנאי וחמור הסבר, שדרש ממנו למלא יותר תפקיד של משרת ומיעט ללמדו. לכן החליט ניקולאיה בן ה-12 לעזוב בסופו של דבר ולסלול את דרכו לבד. התחיל מוקדם לצייר איקונין בסגנון שמיזג השפעה ביזנטית מסורתית עם הנאו-קלסיציזם, ולמוכרן בימי ראשון ביריד "אוֹבּוֹר" בבוקרשט ובירידים אחרים
בשנת 1853, בגיל 15 שמו הלך לפניו אחרי שצייר את הכנסייה שבנתה הנסיכה קלאופטרה טרובצקאיה באחוזתה ביישוב בייקוי (Băicoi). בייקוי. אחר כך קיבל הזמנות לעבודות לקישוט ה"אגיאזמטאר" (אגן המים הקדושים) של המנזר קלדרושאן (Căldăruşani).
בשנת 1856 יצר את התמונה ההיסטורית "מיכאל שומט את הדגל" שהוצגה בפני השליט ברבו שטירביי יחד עם בקשה למימון לימודיו.
בשנים 1856–1857 צייר את הכנסייה החדשה של מנזר זמפירה במחוז פרחובה שבה התחיל להיעזר בדמויות אמיתיות שהכיר. גריגורסקו צייר שם גם "אפיטף" עשוי ממשי כחול. אחרי שאם המנזר אגאפיה, טביתה אורסאקה התרשמה מאוד מתמונת "אם האדון" שצייר, חתמה איתו חוזה לצורך עבודות קישוט הכנסייה תמורת 2000 צהובים. בין השנים 1858–1861 גריגורסקו עבד בציור קירות הכנסייה "הווייבודים הקדושים" של מנזר אגאפיה, בעזרת אחיו גאורגה ושל צייר איטלקי בשם לואיס ג'ירארדלי. לבסוף מיכאיל קוגלניצ'אנו, שפגש אותו באגאפיה והעריך את כישרונו, התערב למענו והשיג בשבילו מלגת השתלמות בפריז.
שנות ההשתלמות בצרפת ופעילותו האמנותית

בסתיו 1861 נסע גריגורסקו באניה לצרפת. בהגיעו לפריז השתלם בסטודיו של הצייר ממוצא שווייצרי שארל גֱלֶר (Charles Gleyre), מורה דגול, שעם תלמידיו נמנו גם מונה,
רנואר, סיסלי וויסלר. ובהמשך נרשם לבית הספר לאמנויות יפות בפריז. שם למד אצל סבסטיאן קורני Sebastien Cornu, תלמיד של אנגר שאצלו השתלם גם רנואר. ניצל את ההזדמנות כדי להשתכלל במיוחד בהיבטים שהיו עדיין חלשים בחינוכו האומנותי: הגרפיקה והקומפוזיציה. בימי הקיץ ביקר בלובר על מנת להעתיק מיצירותיהם של ז'ריקו, רובנס, רמברנדט ואמנים קלאסיים אחרים המוצגים במוזיאון.
ברגע מסוים עזב את הסטודיו של קורני ובהיותו נמשך על ידי אסכולת ברביזון, התיישב ביישוב זה והשלים את השכלתו האמנותית על ידי התוועדות ליצירותיהם של מילה,קורו, קורבה, ותאודור רוסו. את חלק מהאמנים האלה (מילה, דוביני, קורו) פגש באכסניה של גאן על יד פונטבלו.
שמר על גישה אמנותית עצמאית, אם כי ייתכן כי הושפע במשהו מעמיתיו הפוסט-רומנטיים - בחר בנושאים ריאליסטיים, שאב השראה אולי "מהמשיכה לחיי הכפר של מילה, מהאהבה לנופים של דיאס דה לה פניה (צר') ושל רוסו, משירת הצבעים של קורו, מעוצמת המודלאז' של קורבה, מהעניין לאטודים של בעלי חיים היקרים לטרואיון (צר'), ואולי גם ממשיחת המכחול הארוכה והעצבנית של אדואר מאנה.
בהשראת סביבה אמנותית זו אימץ גריגורסקו שיטות חדשניות לביטוי, למשל בסוגת הציורים הנקראת "מתחת לכיפת השמיים" "en plein-air", שבישרה את פריצת האימפרסיוניזם. אחרי זמן מה פעל בסביבת האמנים במארלוט, גם כן בקרבת יער פונטנבלו.

בתקופת ה"ברביזון" שלו משיחות מכחולו או מברשתו היו לרוב קצרות ורחבות, תוך השארת עקבות בולטים, וצבעיו הפכו לבהירים יותר. באמצעות היכרות עם המצנט של האימפרסיוניסטים, ז'ורז' דה בליו, הכיר את סגונותיהם של מונה, רנואר וסיסלי. עם הזמן צבעיו נעשו עוד יותר בהירים אך המשיך לבחור בריאליזם ישיר ובנושאים כפריים.
לרגל התערוכה העולמית בפריז ב-1867, הציג שבע עבודות. בשנת 1868 הציג ב"סלון הפריזאי" את הציור "צועניה צעירה".
שנות ה-1890-1870

חזר לארץ פעמים מספר והחל משנת 1870 השתתף ב"תערוכות האמנים בחיים" (מאוחר יותר קרויות "הסלונים הרשמיים,") בבוקרשט.
תערוכות אלה אורגנו על ידי בתי הספר לאמנויות שבחסות המדינה, שגישתם לאמנות הייתה שמרנית ומגבילה ניסיונות לחידושים. לכן בתערוכה ב-1870 שבו הציג גריגורסקו 26 תמונות, הוא לא זכה בשום סוג של פרס או הערכה חיובית.
בנסיבות אלה קם פורום חדש - "חברת ידידי האמוניות היפות" שארגנה את התערוכה הקיבוצית הראשונה שלה בבוקרשט בשנת 1873. כאן הורשה גריגורסקו להציג 146 ציורים שהביאו לו הצלחה רבה בקרב הקהל, אך זכו גם לבקורת חריפה מצד חסידי האמנות האקדמיסטית. תערוכה זו משנת 1873 נחשבת לנקודת ציון בהתפתחות האמנות ברומניה שהתחילה לצאת מהמסגרת המגבילה של ה"סלונים הרשמיים"
צעד נוסף קדימה נעשה בשנת 1896 כשקבוצת אמנים צעירים - ובראשם לוקיאן, ורמונט וארטאקינו פתחו, בנוכחותו של גריגורסקו את "תערוכת האמנים העצמאיים".
בינתיים, בשנים 1873–1874 ערך הצייר מסעות לימוד באיטליה- ברומא, נאפולי, פומפיי, יוון ובווינה.
בשנת 1877 הוזמן ללוות את צבא מולדתו כ"צייר חזית" וביצע בעת קרבות מלחמת העצמאות של רומניה, בגריביצה וראחובה (אוריאחובו), בשטח בולגריה, ציורים ורישומים שהיוו את הבסיס לקומפוזיציות עתידיות (שחלקם נאספו ב"אלבום מלחמת העצמאות"). מפורסמות במיוחד הפכו התמונות "המתקפה בסמרדן", "החצוצרן" ו"הזקיף".
בין השנים 1879–1890 עבד בעיקר בצרפת, חלק מן הזמן ביישוב ויטרה Vitré בברטאן, וחלק בסטודיו שלו בפריז.
היה נשוי למריה דנצ'ו. לזוג נולד בן, גאורגה גריגורסקו.