stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מבצע יהלום
הערות שוליים

↑  מרדכי חיימוביץ', קורותיו של אחד מראשי המוסד המבריקים שהיו, באתר nrg‏, 8 בספטמבר 2012
↑  אורי בר-יוסף, המלאך, הוצאת זמורה-ביתן 2010 (עמ' 71)
↑  מאחורי הקלעים של מבצע "יהלום", באתר חיל האוויר הישראלי, 16 באוגוסט 2016
↑  מכתבו של הטייס, דבר, 17 באוגוסט 1966
↑  עיראק פתחה במגעים למען החזרת המטוס, דבר, 19 באוגוסט 1966; ח. יעד, ירושלים: לא היתה שום פניה לישראל בענין ה"מיג 21" – לא מהמערב ולא מהמזרח, מעריב, 19 באוגוסט 1966
↑  אלי לנדאו, "מיג 21" ישראלי "גנב את ההצגה" במפגן חיל האויר, מעריב, 7 ביולי 1967
↑  Area 51 hosted tests for 'secretly acquired' Soviet fighter jets, "גארדיאן", 29 באוקטובר 2013
 גארדיאן, ישראל העבירה לארה"ב כלי טיס סובייטי ב-1968 למטרת ניסויים באזור 51, באתר הארץ, 30 באוקטובר 2013
↑  אורה מורג, היהלום המריא עם שחר, תל אביב: שוקן, 2018
הרמטכ"ל יצחק רבין, שר הביטחון משה דיין ומפקד חיל-האוויר מרדכי הוד צופים במפגן אווירי בו הוצג לראשונה מטוס מיג 21, יולי 1967
מטוס המיג-21 במוזיאון חיל האוויר
המכרז האולימפי 2032

בבחירת המארחת לאולימפיאדת קיץ 2032 נבחרה בריזבן באוסטרליה, כמארחת הצפויה, שהוסמכה רשמית על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי יומיים לפני אולימפיאדת טוקיו ב־21 ביולי 2021 בטוקיו, יפן.
העיר הזוכה > בריזבן

בעקבות ההצלחה במשחקי חבר העמים ב-2018 בגולד קוסט, באוסטרליה, אמר נשיא הוועד האולימפי האוסטרלי (AOC) ג'ון קואטס כי הוא תומך בתוקף בהצעה של קווינסלנד לאולימפיאדת הקיץ 2032. דו"ח ההיתכנות משנת 2019 מציין כי 80% מהמקומות הדרושים להצעה כזו כבר קיימים ברחבי קווינסלנד, כאשר יתרת המקומות צפויים להיבנות לפני 2032 בהתאם לצרכים מקומיים. המסמך מציע כי בבריזבן יהיו 21 אולמות לתחרויות, בגולד קוסט ובסאנשיין קוסט יהיו חמישה אולמות, כאשר שבעת המקומות הנותרים יהיו בדרום מזרח קווינסלנד. ראש עיריית בריזבן, גרהם קווירק, שם דגש על הצורך להפוך את המשחקים ליעילים באמצעות שימוש חוזר במתקנים קיימים ושימוש באירוע כזרז לתשתיות וליצירת מקומות עבודה. מחקר היתכנות שהתפרסם צפה כי יהיה צורך בכספים פדרליים בסך 900 מיליון דולר אוסטרלי בכדי לסייע לארח את המשחקים האולימפיים והפאראלימפיים בשנת 2032. ב-1 ביולי 2019 הודיע ראש ממשלת אוסטרליה סקוט מוריסון כי הממשלה הפדרלית תתמוך רשמית בהצעה האולימפית בקווינסלנד. ב־24 בפברואר 2021 נבחרה בריזבן על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי. לעיר מועמדת מועדפת לאירוח אולימפיאדת 2032. ב־10 ביוני 2021 דווח כי בריזבן אמורה לקבל את הזכויות לארח את המשחקים האולימפיים עד 21 ביולי 2021, מה שבסופו של דבר אכן קרה. היא הפכה לעיר המארחת הראשונה שזכתה בהצעה ברוב מוחלט של 72 תומכים 5 מתנגדים ו-3 נמנעים. דבר שלא קרה מאז אולימפיאדת לוס אנג'לס ב-1984.
ערים נוספות שהציעו את מועמדותן

אלו הערים שהתמודדו על אולימפיאדת הקיץ 2032 ולא התקדמו לאישור דירקטוריון הוועד האולימפי הבינלאומי. כל אחת מהן לקחה חלק בדיאלוג ממוקד עם הוועד האולימפי הבינלאומי והוועד האולימפי של מדינותיהן:
ערים נוספות שהציעו את מועמדותן > חבל הרוהר

מדינת נורדריין-וסטפאליה בגרמניה חשפה תוכנית לארח את משחקי 2032 ב-13 ערים. שמרכיבות את חבל הרוהר. המטרופולין הגדול בגרמניה ובין הגדולים באירופה עם 11 מיליון תושבים. הערים שהופיעו היו דיסלדורף, דורטמונד, קלן, בון, אאכן, דיסבורג, אסן, גלזנקירכן, קרפלד, לברקוזן, מנשנגלדבך, אוברהאוזן ורקלינגהאוזן. מעל 90% מהמתקנים הנדרשים כבר קיימים, כולל 16 אצטדיונים עם קיבולת של יותר מ-30,000 מושבים, וגם 24 אולמות ספורט גדולים. זו גם הפעם הראשונה שבה הצעה כוללת מספר כה גדול של ערים. שלוש מהערים הללו (דורטמונד, קלן וגלזנקירכן) אירחו כבר את מונדיאל 2006. בדומה לאולימפיאדות קודמות שנערכו בגרמניה, תחרויות השיט יתקיימו בקיל כ-400 קילומטרים צפונית לחבל, ו-80 קילומטרים צפונית להמבורג שהייתה גם בהצעה של המבורג לאירוח המשחקים ב-2024. הצעה ממנה פרשה. הבעיה עם ההצעה זה שאין בחבל אצטדיוני אתלטיקה בגודל מספק, וכן אף על פי שמדובר בערים לא תיירותיות, אין בהן כמות גדולה של בתי מלון. היו גם הצעות להרחבת אצטדיונים זמנית לעד 50,000 צופים, שיפורקו לאחר המשחקים או צמצומם בהתאם לצרכים המקומיים. האפשרות הפוטנציאלית היחידה היא הרחבתו של אצטדיון ריין אנרגי, האצטדיון הביתי של פ.צ. קלן, מ־50,000 ל-73,000 מושבים, מה שמקנה לו מספיק קיבולת לתחרויות האתלטיקה. ניתן להשיג זאת באמצעות פלטפורמת כיסוי זמנית של יציע תחתון לעד 40,000 איש, בדומה להרחבת הקיבולת בהאמפדן פארק במשחקי חבר העמים 2014 בגלאזגו. ללא קשר למקום האתלטיקה הנבחר, המקום הסביר לטקסים בדומה לריו 2016 בו גם מגרש האתלטיקה לא שימש לטקסים נשאר אצטדיון הכדורגל זיגנאל אידונה פארק בדורטמונד עם 65,000 מושבים.
ערים נוספות שהציעו את מועמדותן > מדריד

ב־17 ביוני 2019 הודיע ראש עיריית מדריד כי יבדוק הצעה למשחקי 2032. שיהיו כ-40 שנים לאחר אולימפיאדת 1992 שהתקיימה בברצלונה ו-50 שנה למונדיאל 1982. זה יהיה גם אירוע הספורט המלכותי הראשון שעבורו הן מדריד והן ברצלונה יהיו ערים מארחות. במדריד אין מקומות לספורט ימי או ולודרום, וגם לא אצטדיון אתלטיקה קבוע גדול. המרכז הימי מההצעות 2012, 2016 ו-2020 עבר שיפור. את תחרויות האתלטיקה ניתן לקיים באצטדיון ונדה מטרופוליטנו עם הסבה.
ערים נוספות שהציעו את מועמדותן > אחמדאבאד

במהלך פגישה עם נשיא הוועד האולימפי הבינלאומי, תומאס באך, נשיא הוועד האולימפי ההודי, נרינדר בטרה, הביע את התעניינותה של הודו לארח את אולימפיאדת הקיץ 2032. בתגובה אמר באך כי הודו יכולה לארח את האירוע אך המליץ להמתין עד שמתחיל הליך ההתמחרות. מתחם ספורט בן 230 דונם באחמדאבאד, נמצא נכון ל-2021 בבנייה, מתחם שעשוי לארח את המשחקים האולימפיים. עלות המתחם היא 630 מיליון דולר אמריקאי.
ערים נוספות שהציעו את מועמדותן > הצעות נוספות

הצעות נוספות ניתנו על ידי דוחה, וג'קרטה. על סמך ניסיון שלהן באירוח אירועים בינלאומיים גדולים.
אלברט פיאמנטה

| --- | --- |

אלברט פיאמנטה בהופעה ב-2013
 לידה:  6 ביולי 1938 (בן 86) ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 פרופיל ב-IMDb
 
אלברט פִּיאָמֶנטָה (נולד ב-6 ביולי 1938) הוא מוזיקאי ג'אז, מלחין, ומעבד ישראלי. מחלוצי זרם הג'אז בישראל.
ביוגרפיה

פיאמנטה נולד בשכונת נחלת צבי בירושלים ליוסף, מפקח על בריאות הציבור, ולרחל לבית כהן-סית, כבן הזקונים למשפחה בת עשרה ילדים. אביו היה חובב מוזיקה וניגן בעוד ובקָאנוּן.
בילדותו בנה בעצמו מעין מנדולינה מאולתרת ולמד לנגן בה. בגיל 12 קנו לו הוריו אקורדיון והוא למד לנגן בו משמיעה בלבד. בגיל 15 החל פיאמנטה לנגן בסקסופון שהשיג ובגיל 16 עבר לקלרינט.
הוא החל ללמוד לנגן באופן מקצועי בקלרינט אצל יהודה פולצ'ק, ששימש כנגן בתזמורת המשטרה בירושלים. את שיעורי הנגינה קיבל חינם בבוקר מוקדם, לפני שהלך לבית הספר.
לפני שהתגייס, נחשף לראשונה למוזיקת הג'אז ונמנה עם אחד מתלמידיו הראשונים של מל קלר, שעלה לארץ והחל אז ללמד נגינה בסגנון זה. פיאמנטה הקים שלישיית ג'אז חובבנית עם נחמיה וחיים חיון וזו ניגנה תכופות מוזיקה לריקודים במועדונים ובנשפים.
את שירותו הצבאי החל ב-1957 ושירת כנגן קלרינט במסגרת תזמורת צה"ל, בזמנו, תחת ניצוחו של שלום רונלי ריקליס.
לאחר שהשתחרר ב-1959, הצטרף לתזמורת המשטרה (בה ניגן במשך כשנה) ומקביל החל לנגן יחד עם דני גוטפריד במועדונים שונים כמו "פוס פוס" ו"סוראמלו" בירושלים ו"בית ציוני אמריקה" בתל אביב.
ביוגרפיה > שנות ה-60

בשנת 1960 הצטרף פיאמנטה לתזמורת הריקודים של מוריץ (פי.סי.) אושרוביץ, שניגנה במלון "דן" בתל אביב בקביעות. התזמורת בנתה את הרפרטואר שלה בעיקר על ג'אז.
ב-1961 עבר פיאמנטה לנגן בהרכב עם רוני כהן, ברוך לוי וג'ורג' טאובנר בנהריה.
בשנת 1963 הקים יחד עם דני גוטפריד, ג'ו ישראל ויוסי פפו לוי (מתופף) את "רביעיית כרמל" שהופיעה בהולנד ובשוודיה וזכתה להצלחה רבה. בשנת 1965 התפרקה הרביעייה ופיאמנטה שב לישראל.
בשנת 1964 הצטרף ללהקת הסלסה "לוס סינקו אמיגוס" מהרפובליקה הדומיניקנית שהופיעה בארץ במשך למעלה משנה.
לאחר שפגש את ד"ר צבי קרן, לקח אצלו שיעורי הלחנה במשך שמונה שנים.
ב-1967 הצטרף פיאמנטה לאבי פארין, ולריו סגל וסטו הכהן ואלה הקימו את ההרכב "רביעיית אלברט פיאמנטה" עמו הופיעו במועדון של אריס סאן. באותה שנה אף עיבד את שירי תקליטה של עליזה עזיקרי "נערה ממש אוצר". מאוחר יותר שינו את שם ההרכב ל"הברנשים של פיאמנטה".
בשנת 1968 הזמין אהרל'ה קמינסקי את פיאמנטה להצטרף אליו ולנגן במועדון ה"בר-ברים" בערבי שישי ושבת מוזיקה לריקודים. ההרכב כלל בנוסף גם את ולריו סגל, שמוליק ארוך, זאב דיקוורט ועוזי מלמד. קמינסקי המליץ לאריק איינשטיין שההרכב ילווה אותו בהופעותיו בישראל ובהקלטות האלבום "מזל גדי".
ב-1968 גם תרם לחנים לשני שירים ("רק על עצמי" ו"אשתו") ל"ערב שירי רחל" - ערב שביצעו חוה אלברשטיין ודני גרנות, שהוקדש לשירי רחל המשוררת וזכה להצלחה גדולה.
ביוגרפיה > שנות ה-70

בשנת 1971 הקים פיאמנטה, יחד עם דני גוטפריד את רביעיית "סדנת הג'אז". באותה שנה גם עיבד יחד עם דוד קריבושי את אלבומו השני של שלמה ארצי, "על אנשים".
ב-1972 הצליח פיאמנטה לשכנע את אבשלום רובין, מנכ"ל חברת התקליטים "ישראדיסק", להפיק תקליט ג'אז. לצורך ההפקה הוקצבו לו 3,000 לירות. בהקלטות השתתפו מעבר לפיאמנטה ולגוטפריד גם טדי קלינג וג'רי גרבל. התקליט "מזרה ישראל יקבצנו" היה תקליט הג'אז האינסטרומנטלי הראשון בישראל.
כמו כן, שילב לראשונה לחנים ישראליים ויהודיים עם אלמנטים של מוזיקה יוונית, טורקית וערבית וג'אז. את המוזיקה המזרח-תיכונית ספג פיאמנטה במועדונים שפעלו ביפו לפני מלחמת ששת הימים. השילוב בין מוזיקה אתנית לג'אז היה באותה תקופה תופעה חריג.
באותה עת, הקימו פיאמנטה והכוריאוגרפית שרה לוי תנאי את להקת "פינג'אז", שבה השתתפו דודו אלהרר, עליזה עזיקרי ותזמורת בת תשעה נגני ג'אז. הלהקה שאפה להציג שירים מוכרים בעיבוד ג'אז חדש והופיעה בכל רחבי הארץ במסגרת "אמנות לעם". היוזמה לא זכתה להצלחה בציבור והלהקה נאלצה להתפרק תוך זמן קצר.
ב-1970 עיבד חלק משירי אלבום הבכורה של צילה דגן, "צילה דגן", כולל השירים "ולא היה בינינו אלא זוהר", "יום בו יקום", "נחל שלי", "לתמונת אמא" ו"כוכבים בדלי". עיבודיו בלטו בשילוב כלי נשיפה. ב-1971 עיבד את "לך איתה" בביצוע אילנה רובינא שהיה ללהיט. ב-1972 עיבד ארבעה שירים לאלבומו השלישי של שלמה ארצי "פתאום אחר ימים רבים", כולל "דרך שתי נקודות" ו"אהבה (שני דגים)".
ב-1974 הלחין את הפסקול לסרט "אור מן ההפקר" בבימויו של נסים דיין.
בשנת 1974 יצא פיאמנטה לארצות הברית והשתקע בניו יורק. שם, בעזרתו של סטו הכהן החל לעבוד במועדון למוזיקה ארמנית וערבית. הוא עסק בעיבודים והפקות לזמרים ישראלים שגרו שם כמו רן אלירן וסמיר שוקרי והופיע עם התזמורות של דון פינטו וטיטו פואנטה. במקביל למד מוזיקה אלקטרונית במנהטן ומוזיקה ערבית קלאסית בלונג איילנד.
כמו כן, הלחין מוזיקה לסרטים תיעודיים.
החזן דוד אביכזר פנה לפיאמנטה ב-1977 לצורך עיבוד והפקת תקליט. פיאמנטה יצא לחופשה בישראל והקליט את העיבודים. בניו יורק הוסיף אביכזר את קולו לעיבודים וכך הסתיימה הכנת התקליט. כיוון שפיאמנטה היה מרוצה מאוד מן העיבודים הוא השתמש בהם והפיק את התקליט האינסטרומנטלי הראשון שלו "מאוואל אימפרוביזציה" (יצא לאור בשנת 1981 בישראל). התקליט סיכם את תקופת שהותו בניו יורק ושילב בסגנונו בין ג'אז ניו יורקי לים-תיכוני.
ב-1979 הצטרף להרכב "ליבי שייך לברודוויי" והגיע עמו לסיבוב הופעות בן 4 חודשים בישראל. בסוף אותה שנה שב פיאמנטה לישראל.
ביוגרפיה > שנות ה-80 והלאה

בעשור זה הכין עיבודים לזמרים מוכרים, שימש כמנהל המוזיקלי בפסטיבלי הזמר המזרחיים והחל ללמד מוזיקה.
הוא התמנה כמנהל "מרכז המוזיקה תל אביב-יפו", שבו לומדים כ-500 בני נוער.
במרכז הקים פיאמנטה הרכב דיקסילנד ג'אז והרכב ביג בנד.
באמצע שנות ה-80 התמנה כמנהל המוזיקלי וכמנצח תזמורות הנוער הייצוגיות של הערים תל אביב
וירושלים.
בשנת 1983 הקים עם שלושה מתלמידיו, נח רוזנצוויג, אילן ברקוביץ וגן לב את "רביעיית הסקסופונים הישראלית".
הפיק מוזיקלית כמחצית משירי אלבומו של אבנר גדסי "דף חדש" שיצא ב-1984, בהם בלטו עיבודיו ל"נערה מספרד" ו"יום רודף יום".
בשנת 1986 שימש כמנהל המוזיקלי של פסטיבל הכליזמרים בצפת.
בשנות ה-90 הקים מספר הרכבים ולהקות כ"השלישייה הקאמרית" ו"להקת כמון". על חברי כמון נמנו המתופף יוסי "פפו" לוי, נגן העוד עזרא ברהום, הפסנתרן לאוניד פטשקה ונגן הקלידים שי מרום. מאוחר יותר של פעילות הלהקה הצטרפו ללהקה נגן הקונטרבס אמיר מסריק (חבר להקת שש בש) ונגן כלי ההקשה עמית ליסאי. הלהקה פעלה בשנים 1997–2001.
ב-2006 זכה בפרס שר החינוך והתרבות לשנת 2005.
פיאמנטה הופיע רבות בפסטיבל "ג'אז בים האדום".
חיים אישיים

נשוי לרוחמה, בת קיבוץ משמר העמק. אחיו, משה פיאמנטה, היה פרופסור לבלשנות השפה הערבית וחתן פרס ישראל לחקר המזרחנות, ואח נוסף, יהודה פיאמנטה, היה איש יחידה 101 ולאחר מכן איש השב"כ. אחייניו, בניו של יהודה, יוסי ואבי פיאמנטה פעלו כלהקת פיאמנטה.
דיסקוגרפיה

"מזרה ישראל יקבצנו", תקליט ג'אז אינסטרומנטלי, ישראדיסק, 1972; Fortuna 2014
"מאוואל אימפרוביזציה", סי בי אס ישראל, 1981
מוזיקה קלאסית ועכשווית, עם רביעיית הסקסופונים הישראלית, (MCI) אם.סי.אי, 1990
ג'אז ומוזיקה אתנית (ערבית, יהודית-ספרדית, סטנדרטים ומוזיקה מקורית) עם רביעיית הסקסופונים הישראלית, 1990 ,MCI
הערות שוליים

1 2  יעקב בר-און, ‏"מנגן באותה תשוקה כמו בעבר": אלברט פיאמנטה חוזר לתחנות בעברו, באתר מעריב אונליין, 23 במרץ 2023
↑  חגי חיטרון, חיים טאוב, אלברט פיאמנטה ודני קרפל - בין מקבלי פרס שר החינוך, באתר הארץ, 21 במרץ 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007288570405171  GND: 1179722426  ISNI: 0000 0000 4904 5876  LCCN: no2004004889  MusicBrainz: 6594f5dc-163b-4312-9ad3-4b594760be10  VIAF: 41542945   WorldCat (עם VIAF): 41542945
אותניו אבל

| --- | --- |

 לידה:  20 ביוני 1875 וינה, אוסטריה
 פטירה:  4 ביולי 1946 (בגיל 71) מונדזה, אוסטריה
 שם לידה:  Othenio Lothar Franz Anton Louis Abel 
 ענף מדעי:  פלאונטולוגיה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וינה
 מוסדות:  אוניברסיטת וינה אוניברסיטת גטינגן
 פרסים והוקרה:  Erzherzog Rainer-Medaille (1921)  מדליית דניאל אליוט (1920)  מדליית ביגסבי (1911) 
 צאצאים:  וולפגנג אבל, אלפרד ארנברג-אבל 
 תרומות עיקריות
 ייסוד הפליאוביולוגיה
 
אוֹתֶניוֹ לוֹתָר פְרַנְץ אַנְטוֹן לוּאִיס אַבֶּל (בגרמנית: Othenio Lothar Franz Anton Louis Abel;‏ 20‏ ביוני 1875–4 ביולי 1946) היה פלאונטולוג וביולוג אבולוציוני אוסטרי, אשר יחד עם לואי דולו ייסד את ענף הפלאוביולוגיה וחקר את החיים והסביבה של אורגניזמים מאובנים.
חייו

אבל נולד בווינה לפרנציסקה אנטוניה לבית שניידר ולאדריכל הנוף לותר אבל. הוא קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה לאחר לימודי משפטים ומדעים באוניברסיטת וינה, ושם נשאר לעבוד כעוזר של הגאולוג האלפיני אדוארד זיס, עד שמונה לפרופסור לפלאונטולוגיה. שלוש שנים לאחר מכן סיים את עבודת ההביליטציה שלו כפלאונטולוג באוניברסיטת וינה. מ-1900 עד 1907 עבד במכון הלאומי הגאולוגי (Geologische Reichsanstalt).
בשנת 1907 התמנה אבל לפרופסור מחוץ למניין באוניברסיטת וינה, ובין השנים 1917–1934 כיהן שם כפרופסור מן המניין לפלאונטולוגיה. כפרופסור הוביל מספר משלחות חקר, ובכלל זה ליוון ב-1912, לאמריקה ב-1925 ולדרום אפריקה ב-1929.
פעילותו המדעית

אבל חקר בעיקר חולייתנים מאובנים. הוא תמך בגישה הנאו-לאמארקיסטית לאבולוציה, אולם תרומתו העיקרית לתחום הייתה ייסודה, יחד עם לואי דולו, של הפליאוביולוגיה, המשלבת בין שיטות חקר מתחום הביולוגיה ומדעי הטבע לבין שיטות חקר מתחום הפלאונטולוגיה ומדעי כדור הארץ. החל משנת 1928 הוציא אבל לאור כתב עת שהוקדש לפלאוביולוגיה, Paläobiologica.
בשנת 1914 הציע אבל שפילים ננסיים מאובנים היוו השראה למיתוס של קיקלופים ענקיים, מכיוון שפתח האף המרכזי נראה כארובת העין הקיקלופית. בשנת 1920 הוענקה לו מדליית דניאל ז'ירו אליוט מטעם האקדמיה הלאומית למדעים. הוא גם גילה עניין רב בשרידי דובי מערות במה שכונה "מערת הדרקון" בשטיריה.
אבל היה חסיד של האורתוגנזה, והוא האמין שיש מגמות באבולוציה שהן מובנות באורגניזם.
השקפה פוליטית ונאציזם

עוד בהיותו סטודנט השתתף אבל במהומות אנטישמיות באוניברסיטת וינה שהתרחשו במהלך משבר באדני בשנת 1897. לאחר מלחמת העולם הראשונה, כשכבר אחז בתואר פרופסור, הוא הביע את חששו מהשתלטות על השלטון מצד "קומוניסטים, סוציאל-דמוקרטים ויהודים הקשורים לשניהם". אבל היה אחראי להקמתה של קבוצה סודית בת 18 פרופסורים שביקשה לסכל את המחקר והקריירה של מדענים שמאלנים ויהודים. העלייה באלימות מצד קבוצות סטודנטים נציונל-סוציאליסטיות כלפי סטודנטים יהודים ב-1934 זכתה לאהדה מצד אבל. כשהתקפות כאלה החלו להיות מכוונות גם כלפי סטודנטים קתולים ובינלאומיים, בפרט אמריקנים, אולץ אבל לפרוש מתפקידו כרקטור על ידי הוועד המנהל האוסטרופשיסטי. הדבר הביא אותו להגר לגרמניה ולקבל את המשרה בגטינגן.
אבל ביקר בווינה שנית ב-1939, לאחר האנשלוס עם גרמניה הנאצית. לאחר שצפה בהנפת הדגל הנאצי בבניין האוניברסיטה, הוא ביטא זאת כ"רגע המאושר בחייו". המשטר הנאצי חלק לו כבוד ביצירת המשרה "סנאטור של כבוד", תואר שבוטל לאחר מלחמת העולם השנייה ב-1945. מכתב המלצה למתן פרס גתה מציין כיצד אבל "נלחם בשורה הראשונה" נגד "ייהוד" האוניברסיטה. לאחר המלחמה נאלץ שוב לפרוש יחד עם פרופסורים נאצים בולטים אחרים ובילה את ימיו האחרונים במונדזה (אנ').
בנו, וולפגנג אבל, היה אנתרופולוג וחבר אס אס, שהיה מעורב בעיקורם של בני תערובת אשר אמותיהם היו גרמניות ואבותיהם ממוצא צפון אפריקאי או אסיאתי.
הערות שוליים

1 2  Rieppel, Olivier (2013). Othenio Abel (1875–1946): the rise and decline of paleobiology in German paleontology. Historical Biology, 25(3), 313–325. doi:10.1080/08912963.2012.697899
1 2  Paul Weindling, 2022: The Dangers of White Supremacy: Nazi Sterilization and Its Mixed-Race Adolescent Victims, American Journal of Public Health 112, 248_254
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007272741305171  PLWABN: 9810565472005606  BIBSYS: 90551983  BNC: 000436982  BNE: XX1171238  BnF: cb12285252f (data)  CiNii: DA02888654  DSI: 108  GND: 116001844  ICCU: RAVV063018  ISNI: 0000 0001 0907 2885  LCCN: n87820074  LNB: 000192017  NKC: ola2003199664  NLA: 35968204  NLG: 245333  NTA: 069533520  RERO: 02-A002903847  SELIBR: 278990  SNAC: w63b7d4m  SUDOC: 031684211  Trove: 1167161  VIAF: 61609070   WorldCat (עם VIAF): 61609070
סמליל גוגל

הסמליל הנוכחי של חברת גוגל מאז 1 בספטמבר 2015. ההבדל בינו לבין הלוגו הקודם הוא מעבר לגופן Sans-serif וצבעים רכים יותר, בדומה ללוגו של חברת האם של גוגל, אלפאבית.
סמלילה של חברת גוגל מוצג בכל דפי האינטרנט של החברה, ובצורה בולטת במנוע החיפוש של החברה, בו הלוגו הוא האלמנט הגרפי הכמעט יחידי והעיקרי. הלוגו זוכה לחשיפה של מאות מיליוני גולשים מדי יום. גוגל החליפה את הלוגו שלה פעמים מעטות.
במנוע החיפוש של גוגל נהוג להחליף מפעם לפעם את הלוגו בווריאציה עליזה, לכבוד חג הנחגג באותו יום, יום הולדת של דמות היסטורית, אירועים חשובים וכדומה. לוגו זה מכונה "גוגל דודל" (Google Doodle). עד למאי 2014 נוצרו יותר מאלפיים דודלים.
היסטוריה

בשנת 1998 יצר סרגיי ברין גרסה ממוחשבת של השם Google, באמצעות התוכנה הגרפית GIMP. בסוף השם נוסף סימן קריאה, כחיקוי ללוגו של Yahoo!‎. מעצבת הלוגו, רות קדר, ציינה: "היו המון איטרציות צבע. ולבסוף החלטנו על צבעי היסוד, אך במקום להמשיך בסדר זה, הוספנו צבע משני באות l, שהחזיר את הרעיון שגוגל אינה צועדת בתלם".
ב-1 באוגוסט 1999 נכנס לשימוש הלוגו המבוסס על הגופן Catull (גופן שעוצב בשנת 1982 על ידי המעצב הגרמני גוסטב יגר).
ב-6 במאי 2010 נכנסה לשימוש, במקביל ללוגו זה, וריאציה של לוגו זה, שבה האות o נצבעה בכתום במקום בצהוב, ושונתה ההצללה של האותיות.
ב-1 בספטמבר 2015 נכנס לשימוש הלוגו החדש והשטוח המתיימר להיות חלק משיטת צבעי הנקודות של גוגל, המשמשת את גוגל במגוון עזרים ובראשם מערכת הדואר האלקטרוני ג'ימייל.
הלוגו הראשוני של גוגל ששימש את החברה מ-15 בספטמבר 1997 ועד 27 בספטמבר 1997.
הלוגו הראשון של גוגל ששימש אותה עד 31 ביולי 1998.
הלוגו של גוגל מ-1 באוגוסט 1999 עד 5 במאי 2010.
הלוגו של גוגל מ-6 במאי 2010 עד 18 בספטמבר 2013. ההבדלים בינו ללוגו הקודם הם הפחתה במרחק של הצל שמושלך מאחורי המילה "Google" והשינוי בצבע ה-"o" השני מצהוב לגוון צהוב-כתום
הלוגו של גוגל מ-19 בספטמבר 2013 עד 31 באוגוסט 2015. ההבדל בינו לבין הלוגו הקודם הוא השטחה של הצללות האותיות.
הלוגו של גוגל מ-1 בספטמבר 2015 עד היום. ההבדל בינו לבין הלוגו הקודם הוא ריכוך צבעי האותיות ומעבר לגופן מסוג Sans-serif. הלוגו החדש מודרני יותר, ומזכיר יותר את הלוגו של חברת האם של גוגל, Alphabet, בכך שאימצו ממנה את הגופן "Product Sans".
גוגל דודל

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. עיקר המידע המצוי בפרק זה עדכני ל־3 ביוני 2023.
הדודל הראשון הוצג בשנת 1998 לכבוד פסטיבל ברנינג מן. הוא עוצב על ידי מייסדי גוגל, סרגיי ברין ולארי פייג', ונועד לרמוז למשתמשים, במקרה של קריסת השרתים, על סיבת היעדרותם. דודלים נוספים עוצבו על ידי גרפיקאי חיצוני, עד להטלת המשימה של עיצוב לוגו לכבוד יום הבסטיליה 2000 על הגרפיקאי של גוגל, דניס הואנג. הואנג המשיך מאז בעיצוב הדודלים.
קליק על הדודל מביא את תוצאות החיפוש של גוגל לנושאו של הדודל, ובכך מגביר מאוד את הצפייה בדפים שבראש תוצאות החיפוש.
דודלים נוצרו לכבוד ימי הולדת של ידוענים רבים. ביניהם:
מדענים וממציאים: אלברט איינשטיין, ניקולא טסלה, סמואל מורס, לואי ברייל, פרסיוול לוול, הנס כריסטיאן ארסטד, פייר דה פרמה, דיאן פוסי, חנה ארנדט
ציירים: לאונרדו דה וינצ'י, אנדי וורהול, אדוורד מונק, רנה מגריט, מרי בלייר
סופרים ומשוררים: רבינדרנת טאגור, ה. ג. ולס, ז'ול ורן
מוזיקאים: בלה בארטוק, אנטוניו ויוואלדי, ג'ון לנון, מייקל ג'קסון
במאי קולנוע: צ'ארלי צ'פלין, אקירה קורוסאווה
דודלים נוצרו גם לציון יום התרחשותם של אירועים היסטוריים, כגון 50 שנה להמצאת לגו וצאתו לאור של הרומן מלחמת העולמות, ולציון ימים מיוחדים, כגון חג המולד, שעת כדור הארץ ויום ולנטיין.
באחדים מהדודלים משתמשים בהנפשה:
ב-21 במאי 2010 ציין הלוגו 30 שנה ליצירתו של משחק הארקייד "פק-מן", ואפשר לשחק במשחק.
ב-9 באוקטובר 2010 ציין הלוגו 70 שנה להולדתו של הזמר ג'ון לנון, בסרטון אנימציה המלווה בצלילי שירו של לנון, "Imagine".‏
ב-8 בפברואר 2011 ציין הלוגו את יום הולדתו ה-183 של הסופר ז'ול ורן. משיכת מנוף שנכלל בלוגו הוציאה את הגולש למסע וירטואלי בצוללת נאוטילוס, פרי רוחו של ורן.
ב-15 באפריל 2011 ציין הלוגו את יום הולדתו ה-122 של צ'ארלי צ'פלין באמצעות לוגו שלחיצה עליו הציגה סרטון YouTube (מיזם נוסף שבבעלות גוגל) שהוא מחווה לצ'פלין.
ב-16 ביוני 2011 ציין הלוגו את ליקוי הלבנה שהתרחש לילה קודם לכן. מתחת לאות O השנייה (google) הופיע מד זמן הניתן להזזה. המד הציג סרטון של ליקוי הלבנה.
ב-5 בספטמבר 2011 ציין הלוגו את יום הולדתו ה-65 של פרדי מרקיורי באמצעות לוגו שלחיצה עליו הציגה קליפ מצויר של השיר Don't Stop Me Now.
בנוסף לדודלים גלובליים, המוצגים לכל משתמשי גוגל, מוצגים גם דודלים למשתמשיה של שפה מסוימת בלבד, בהתאם לתרבותם:
בגוגל בשפה העברית הוצג דודל לציון 101 שנה להולדתה של מרים רות, שצויר בהשראת איוריה של אורה איל לספרה הנודע של רות, "מעשה בחמישה בלונים".
לוגו אפור הוצג לעיתים לציון השתתפות בצער. לראשונה הוצג לוגו כזה בגוגל בפולנית, עם מותו של נשיא פולין, לך קצ'ינסקי. ימים אחדים לאחר מכן שימש לוגו זה בסין ובהונג קונג לזכר קורבנותיה של רעידת אדמה שפקדה אזור זה.
לא הכל מקבלים בשמחה את הדודל. כאשר הוצג דודל המשקף את יצירתו של הצייר ז'ואן מירו, לציון יום הולדתו ה-113, בני משפחתו דרשו להסיר את הדודל, בנימוק שיש בו הפרה של זכויות יוצרים, וגוגל נענתה לדרישה.
תחרות "מציירים Google"

תחרות "מציירים Google" היא תחרות לתלמידים מכיתות א'-י"ב, לציור דודל בנושא מסוים, שנערכה במדינות שונות, ובהן בריטניה, ארצות הברית והודו. לכבוד חגיגות שנת ה-60 למדינת ישראל התקיימה בישראל תחרות לציור דודל בנושא "ישראל שלי". הדודל הזוכה הוצג בדף הבית של Google ישראל ב-30 ביוני 2008.
הערות שוליים

↑  "Google blunder over D-Day doodle", BBC, ‏6 ביוני 2014
↑  Sonia Zjawinski, How Google Got Its Colorful Logo, Wired, February 12, 2008
↑  הסבר על ה"דודל" (שרבוט גוגל) שפרסמה גוגל לציון האירוע, באתר מנוע החיפוש "גוגל" (באנגלית)
↑  Dennis Hwang, Oodles of doodles, Official Google Blog, June 8, 2004
↑  עינת חורשי, גוגל-דודל מיוחד לג'ון לנון, באתר nana10‏, 8 באוקטובר 2010
↑  בר בן-ארי, גוגל בהומאז' לצ'פלין: סרט אילם במקום לוגו, באתר TheMarker‏, 15 באפריל 2011
↑  Google Removes Joan Miró Doodle, בבלוג Google Operating System,‏ 21 באפריל 2006
↑  מציירים Google, באתר גוגל
נץ גדול

| נץ גדול |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: דורסי יום
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: נציים
סוג:: נץ
מין:: נץ גדול
שם מדעי
 Accipiter gentillis ‏לינאוס, 1758
תחום תפוצה


פרט צעיר של נץ גדול בתעופה
נץ גדול
Accipiter gentilis
נץ גדול (שם מדעי: Accipiter gentillis) הוא אחד מארבעת מיני הניצים המזדמנים לישראל. כנרמז בשמו, הוא מין גדול של העוף הדורס נץ. נקבת הנץ הגדול דומה לנקבת הנץ המצוי, אך גדולה ממנה.[דרושה הבהרה]
אנטומיה

הנץ הגדול הוא אחד מהניצים הגדולים ביותר בעולם ובישראל. הנקבות גדולות יותר מהזכרים. אורכו של הנץ נע בין 51.6 ל-60.8 ס"מ, ומשקלו נע בין 850 ל-1,300 גרם, כאשר הנקבות כבדות יותר מהזכרים. גם הזנב וגם מוטת הכנפיים של הנקבות ארוכים יותר מאלו של הזכרים.
לנץ הגדול 5–11 נוצות זנב עם כתמים חומים דהויים. הוא נבדל בגחון בהיר וכנפיים רחבות. רוחב הכנפיים 13.5-19.1 ס"מ בזכרים ו-23.1-29.5 ס"מ בנקבות. גבו חום אפרפר בנקבות וחום חולי בזכרים. סוככות הכנפיים מנוקדות חום כהה.
לנקבת הנץ הגדול מבנה מוצק יותר מהזכר. יש מופע נדיר עם גב כחול, דונגית כתומה ומקור כחלחל. מופע זה מופיע ב-14% מהזכרים ו-7% מהנקבות, ולו רגליים ארוכות יותר. לנץ כתמים לבנים ועיניים כתומות. בצפון רוסיה וסיביר יש מופע בהיר עם גחון מפוספס.
תפוצה ובית גידול

הנץ הגדול נפוץ בעיקר בצפון-מרכז אירופה ובאסיה, כאשר תפוצתו מצומצמת יותר מרוב הניצים. רוב האוכלוסייה נודדת, ובישראל הוא חולף נדיר וחורף נדיר אף יותר. באירופה הוא נפוץ יותר בקיץ, בעוד שבאסיה הוא נחשב נדיר יותר, במיוחד בצפון-מזרח, כיוון שאוכלוסייתו מתפרסת על שטח רחב יותר. רוב הניצים חורפים וחולפים בדרום ובמרכז אסיה.
הנץ הגדול הוא שוכן יערות. הוא הסתגל לחיות במגוון סוגי יערות, כולל טאיגה (שילוב של יער דליל, שטח פתוח ואזור שיחים), יערות דלילים, יערות סבוכים ויערות סובטרופיים. הוא נדיר יותר ביערות עבותים ולעיתים אף נמצא בטונדרה (אזור שיחים ארקטי ומושלג). כריתת יערות מצמצמת את אוכלוסייתו וכיום מוערכים 300,000 פרטים הנפוצים ברחבי המדינות הבאות: איסלנד, אוקראינה, רוסיה, הונגריה, איטליה, צרפת, בריטניה, אנגליה, גרמניה, בלגיה, בולגריה, מקדוניה, סלובניה, סלובקיה, סן מרינו, שווייץ, שוודיה, ליכטנשטיין, ליטא, לטביה, לוקסמבורג, ישראל, הודו, הונג קונג, מקאו, סין, קוריאה הדרומית, צפון קוריאה, עיראק, עומן, לבנון, סוריה, ירדן, טורקיה, גאורגיה, ארמניה, בהוטן, בנגלדש, נפאל, ברוניי, לאוס, מיאנמר וווייטנאם.