stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יד (תשמיש מצווה)

אצבע לקריאה בספר התורה
אצבע לקריאה בספר תורה בצילום תקריב
שימוש ביד בקריאת מגילת אסתר בפורים.
יד (או: אצבע) לקריאה בתורה היא תשמיש קדושה המשמש להצבעה על הטקסט במהלך קריאה בספר תורה על ידי בעל קורא. היא נועדה גם למנוע מהקוראים צורך לגעת בקלף, דבר האסור בעקבות אחת מגזרות חכמים הקשורה לטומאה וטהרה (שמונה עשר דבר). בנוסף, אם אצבעות הקורא תיגענה בכתב, עלול הכיתוב להיפגע, היות שהקלף אינו סופג דיו, דבר העשוי לפסול זמנית את ספר התורה. האצבע אינה נדרשת לקריאה (ניתן להצביע על הכתב באמצעות האצבעות או לא להצביע כלל), אך השימוש בה הוא נפוץ.
היסטוריה

מאז ימי קדם השתמשו המורים היהודים במצביע מחודד קלות בקצהו, בדומה לכלי ההצבעה שקיימים היום לצורך הצבעה על מפות או לוחות. האזכור הראשון שנמצא להצבעה בעזרת האצבע נמצא בביתר לפני הריסת העיר במרד בר כוכבא (136-132). מספר התלמידים בביתר ובתי הספר בה היו הגדולים ביותר בכל אזור יהודה. השימוש באצבע על ידי המורים בבתי ספר יסודיים או בחדרי תלמוד תורה היה עדיין נפוץ בתחילת המאה העשרים במדינות מזרח אירופה. גם כיום, ה"מארי", מלמד הילדים בעדה התימנית, נהוג שמסמן לילדים הלומדים לקרוא בתורה על ידי אצבע ממתכת או מעץ המכונה "מכוואט".
הכנת היד

את האצבע מכינים ממספר חומרים אפשריים, אולם הכסף הוא הנפוץ שבהם. ובצורתה היא מזכירה מוט ארוך, עם יד קטנה ואצבע המצביעה מקצהו העליון. מכאן השם אצבע, בדמיון המכוון ליד האנושית. ישנם דגמים שונים לאצבע כאשר האורך הממוצע הוא כ-12 ס"מ והוא בצורת מקל או מוט המתכווץ לקצה אחד. לעיתים הוא בדומה לשרביט עשוי כסף ומעוטר בזהב, לעיתים אף בתכשיטים, אולם משתמשים גם במקלות עץ, רצוי עץ זית מארץ הקודש. עם ציפוי עשוי שנהב.
לעיתים על האצבע מופיעים ציטוטים מהתנ"ך כדוגמת: "תּוֹרַת ה' תְּמִימָה, מְשִׁיבַת נָפֶשׁ, עֵדוּת ה' נֶאֱמָנָה, מַחְכִּימַת פֶּתִי" (תהילים י"ט,ח'), או שמו של תורם האצבע לבית הכנסת.
בקצה האצבע ישנה טבעת המחוברת לשרשרת.
לקריאה נוספת

סיני תוראן, לתולדות ה"יד" המורה באצבע בספר העברי ובמנהגי קריאת התורה, בתוך כנישתא ג, עמ' שיז-שמד.
מזלדאן

| --- | --- |
סמל מזלדאןסמל מזלדאן
 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  המישור הגדול הצפוני
 מחוז:  סבולץ'-סטמאר-ברג סבולץ'-סטמאר-ברג
 נפה:  נפת קישווארדה
 שטח:  14.04 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  899 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  48°17′00″N 22°13′00″E﻿ / ﻿48.283333333333°N 22.216666666667°E﻿ / 48.283333333333; 22.216666666667 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://mezoladany.hu/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.מזלדאן(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.מזלדאן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מזלדאן (בהונגרית: Mezőladány) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
יהודי מזלדאן

יהודים התחילו להתיישב במזלדאן בתחילת המאה ה-19. רובם התפרנסו ממסחר ומלאכה, ואחדים היו בעלי משקים חקלאיים. הקהילה השתייכה לזרם האורתודוקסי, והיו בה בית קברות יהודי, בית כנסת, "חדר", ובית ספר "תלמוד תורה".
החל משנת 1867 יהודי הכפר הוכפפו לקהילה היהודית במאנדוק.
עם החלת "החוקים היהודיים" שהיפלו לרעה את היהודים בתחומי החברה והכלכלה, איבדו רוב יהודי מזלדאן את מקורות פרנסתם. אחרי פרוץ מלחמת העולם השנייה הוכרז גיוס כללי בהונגריה והיהודים גויסו ל"פלוגות עבודה", שבמסגרתן בצעו עבודות ביצורים ושירותים לצבא ההונגרי.
בקיץ 1941 נשלחו צעירים יהודים ממזלדאן לחזית אוקראינה, שם לחמו ההונגרים לצד הגרמנים, והועסקו בפירוק מוקשים, רובם נהרגו.
כמה שבועות אחרי כניסת הצבא הגרמני להונגריה הובלו יהודי מזלדאן לגטו קישווארדה שם רוכזו כ-7,000 יהודי האזור. כעבור כמה שבועות שולחו יהודי הגטו למחנה ההשמדה אושוויץ.
אחרי המלחמה שבו לכפר כמה יהודים ששרדו, חיי הקהילה לא חודשו.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 75 |  |
| 1880 | 135 | 967 |
| 1910 | 102 |  |
| 1920 | 118 |  |
| 1930 | 133 |  |
| 1941 | 103 | 1,420 |
לקריאה נוספת

מזלדאן בפנקס הקהילות הונגריה,  עמוד 344
מאזו'-לאדאן', בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 205-206. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944)
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  תיעוד יהודים ממזלדאן שנרצחו בשואה באתר יד ושם
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | נירג'האזה  |  |
| ערים |  איאק •  בקטלוראנטהאזה •  בלקאן •  צ'נגר •  דמצ'ר •  דומבראד •  פהרגיארמט •  איבראן •  קמצ'ה •  קישווארדה •  מאנדוק •  מאריאפוץ' •  מאטסלקה •  נאג'אצ'ד •  נג'הלאס •  נאג'קאלו •  נירבאטור •  נירלוגוש •  נירמדה •  נירטלק •  רקמז •  טיסלק •  טיסוושווארי •  אויפהרטו •  ואיה •  ואשארושנמן •  זאהון |  |
| כפרים | קנטוריאנושי • נירקאראס • אופאי • אפג' • הודאס • נירטורה • יאנד • נירבוגדאני • פאביאנהאזה • פילפשדרוץ • גבריין • גיורטלק • יארמי • קוצ'ורד • מרק • נאג'דובוש • נירצ'הוי • נירקאטה • נירמגייש • נירפרסניה • אקריטופילפש • פפוש • ראפולט • סמושסג • טיבורסאלאש • ואלאי • אנרץ' • דגה • פניישליטקה • גיולהאזה • יקה • קקצ'ה • לוופטרי • מזלדאן • נירלווה • נירטש • פפ • פאטרוהה • רטקזברנץ' • סבולצ'באקה • סבולצ'וורשמרט • טיסקניאר • אוידומבראד • אויקנז • נג'צ'רקס • נפקור • נירפזון • שנייה • סבולץ' • טימאר • טיסנג'פלו • בשנייד • לשקוד • לוולק • מג' • ניריברון • ניריאקו • נירקרץ' • פטנהאזה • רמוצ'האזה • רוהוד • ברבאש • ברגדרוץ • ברגשוראן • צ'רודה • גלנש • גמז'ה • גולאץ' • גיירה • הטפיירצ'ה • אילק • קישוורשאן • לוניה • מארוקפפי • מאטיוש • נג'וורשאן • אולצ'ווה • פוסטדובוש • טאקוש • טרפה • טיסאדון • טיסקרצ'ן • טיססלקה • טיסוויד • ואמושאטיה • ברקס • בסטרץ • גגן • קק • נירטט • סקיי • טיסראד • ושמגייר • בוטפלאד • צגנדאניאד • צ'הולץ • צ'אסלו • צ'גלד • דרנו • פילשד • גצ'אי • גרבולץ • גיגייה • יאנקמאיטיש • קרשמיין • קישר • קישהודוש • קישנמן • קישפלאד • קישסקרש • קלצ'ה • קמרה • מגושליגט • מאנד • מהטלק • מילוטה • נאבראד • נגיאר • נג'הודוש • נג'סקרש • נמשבורזובה • אולצ'וואפאטי • פניולה • פניגה • רוז'אי • שונקאד • סמושאיי • סמושאוילק • סטמארצ'קה • טיסבץ' • טיסצ'צ'ה • טיסקורוד • טיסטברק • טוניוגמטולץ' • טיוודר • טורישטוואנדי • טוריצ'ה • ואמושורוסי • זייטה • ז'רויאן • באטורליגט • אנצ'נץ' • קישלטה • נירבלטק • נירבוגאט • נירצ'אסארי • נירדרז' • נירגלשה • נירגיולאי • נירפיליש • נירוושווארי • אמביי • פנסלק • פיריצ'ה • פוצ'פטרי • טרם • בלשה • בוי • גאוואוונצ'לה • פסב • פורצ'למה • טיסברצל • טיסטלק • צ'נגרשימה • צ'נגראויפלו • קומלודטוטפלו • פאטיוד • סמושאנגיאלוש • סמושבץ' • סמושטטארפלווה • טיוקוד • אורה • בלקאן • בירי • בקן • ארפטק • גסטרד • קאלושמיין • סקוי • בנק • אפריישקה • גיירצ'קה • קומורו • טיסבזדד • טיסמוגיורוש • טיססנטמארטון • טוז'ר • ז'ורק • סורגלמטוש • טיסדדה • טיסדוב • טיסאסלאר |  |
| יישובים בנפת קישווארדה |
| --- | --- | --- |
| יישובים | קישווארדה • איאק • אנרץ' • דומבראד • דגה • פניישליטקה • גיולהאזה • יקה • קקצ'ה • לוופטרי • מזלדאן • נירקאראס • נירלווה • נירטש • פפ • פאטרוהה • רטקזברנץ' • סבולצ'באקה • סבולצ'וורשמרט • טיסקניאר • טורניושפאלצה • אוידומבראד • אויקנז |  |
מוט

ערך זה עוסק בחפץ ארוך. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
מוטות-סקי
מוט (ברבים מוטות) הוא מונח כללי לכל חפץ ארוך, דק וקשיח - לרוב גלילי - המשמש לדבר-מה, על פי רוב בהקשר מכני כלשהו. תכונותיו של מוט והחומרים שמהם הוא עשוי משתנים בהתאם לצורך שלו הוא נועד לשמש.
מוט מאפשר להעביר הן כוחות משיכה והן דחיפה, אולם רק במסלול ישר (בשונה מחבל, שמאפשר העברת כוח בכיוון משיכה בלבד ובמסלול לא ישר).
מוט יכול להיות מקל, טריז או תורן, כמו גם להצביע על חלק במכניקה של רכב - כמוט הילוכים, מוט היגוי או סרן (ציר-גלגלים); מוט גמיש במיוחד משמש למשל כחכת דיג, או כאביזר בציוד סקי, או כעמוד לתמיכת אוהל.
עד לסוף הרנסאנס שימשו מוטות מחודדים בעלי ראש קרב ככלי נשק. כלי נשק אלו ידועים כנשק מוט ונעים מרמחים פשוטים, דרך חניתות ועד מוטות-גרזן והאלברדות בעלי ראשי קרב שכללו מגוון גרזנים, פטישים, להבים, חודים ומגוון קרסים שנועדו נגד שריון לוחות.
מטה הוא מוט או מקל המשמש כסמל מנהיגות, בעיקר בעת העתיקה.
ראו גם

קשר מוט
נשק מוט
לום
מקל
קטניה (עיר)

קטניה (באיטלקית: ‏Cataniaקובץ:It-Catania.ogg‏Ⓘ‏, בצרפתית: Catane) היא עיר נמל בסיציליה, איטליה.
קטניה היא בירת נפת קטניה, מתגוררים בה כ-290,000 תושבים והיא השנייה בגודלה בסיציליה לאחר פלרמו. קטניה שוכנת לחופי מפרץ קטניה ולרגלי הר הגעש אטנה ובעבר נפגעה על ידיו מספר פעמים, למשל בשנת 1669. בשנת 1693 נהרסה העיר ברעידת אדמה ונבנתה כמעט מחדש.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
שמה של העיר נגזר משם שבט היוונים "קאטאנה" (Κατάνη) (Katánē)
שמשמעה "(Αἴτνη (Aítnē".
קטניה נוסדה בשנת 729 לפני הספירה על ידי היוונים מאֶוּבּוֹיָה.
ב-11 בינואר 1693 נהרסה קטניה ברעידת אדמה בה נהרגו 18,000 נפשות ונהרסו מעל 85% מהעיר (ראו: רעידת האדמה בסיציליה 1693 (אנ')). לאחר רעידת האדמה נבנתה העיר מחדש בסגנון הבארוק לפי תוכניותיו של אנטוניו אמטו (Antonio Amato) שהיה אדריכל של מסינה, מגדולי אמני המנייריזם. אנטוניו אמטו תכנן כנסיות רבות, למשל מנזר בנדטינים (Monastero Benedettini), כמו גם וילות וארמונות, למשל ארמון ביסקרי (Palazzo Biscari).
אתרים בעלי חשיבות > מבנים וארמונות בקטניה

ארמון הישועים (Collegio dei gesuiti)
פאלאצו דיי אלפאנטי, מילולית: "ארמון הפילים" (Palazzo degli Elefanti)
בית המשפט (Palazzo di Giustizia)
ארמון בית הספר לכמרים (Palazzo del Seminario dei Chierici)
פאלאצו מצונה – ארמון שהוקם בשנים 1902–1904.
פאלאצו מרנו ג'ופרידה – ארמון שהוקם בשנים 1906–1907.
ארמון ביסקארי (Palazzo Biscari)
ארמון טוסקנה (Palazzo del Toscano)
ארמון רבורדונה (Palazzo Reburdone)
האוניברסיטה (Palazzo dell'Università di Catania)
ארמון סן ג'וליאנו (Palazzo San Giuliano)
מנזר בנדטינים (Monastero Benedettini)
אתרים בעלי חשיבות > כנסיות בקטניה

קתדרלת קטניה סנט אגטה (Cattedrale Sant'Agata)
סן דומניקו (San Domenico)
סן בנדטו (San Benedetto)
קולג'טה (Collegiata)
סנט אגטה פורנצ'י (Sant'Agata alla Fornace)
סן פרנצ'יסקו אימקולטה (San Francesco all' Immacolata)
סן פרנצ'יסקו בורג'יו (San Francesco Borgia)
סן ניקולו (San Nicolo)
אתרים בעלי חשיבות > תיאטראות

תיאטרו מאסימו בליני – בית אופרה ותיאטרון שהוקם בשנים 1888–1890.
תיאטרון סנג'ורג'י – בית אופרה ותיאטרון בקטניה.
אקלים

האקלים בקטניה הוא אקלים ים תיכוני. הקיץ חם ויבש וטמפרטורת השיא בו מגיעה ל-C°‏ 40 ויותר מספר פעמים בשנה. מרבית המשקעים (כ-500 מ"מ בשנה בממוצע) יורדים בחורף, בין החודשים אוקטובר למרץ. הר אתנה חוסם את הרוחות הצפוניות הקרות ולכן שלג הוא אירוע נדיר בקטניה, על אף שהטמפרטורה בחורף יכולה לרדת אל מתחת ל-C°‏ 0.
יהודי קטניה

בקטניה התקיימה קהילה יהודית עוד מהתקופה הרומית.
ערים תאומות

ארצות הברית פיניקס, אריזונה, ארצות הברית
ארמון ביסקרי
קתדרלת קטניה סנט אגטה
חורבת עלק

| --- | --- |
שרידי קירות ומבניםשרידי קירות ומבנים
 מידות
 גובה מעל פני הים:  141 מ' 
 היסטוריה
 תקופות:  התקופה הפלאוליתית, התקופה ההלניסטית בארץ ישראל, התקופה הביזנטית בארץ ישראל, התקופה הפרסית בארץ ישראל 
 אתר ארכאולוגי
 ארכאולוגים:  יזהר הירשפלד 
 מיקום
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  32°33′04″N 34°57′06″E﻿ / ﻿32.551028508249°N 34.951530314819°E﻿ / 32.551028508249; 34.951530314819
  (למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חורבת עלק(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חורבת עלק
 
שרידי בית המרחץ
חורבת עלק ממוקמת באזור הדרום מזרחי של רמת הנדיב, בקצה הדרומי של הכרמל ובגובה של 141 מטר מעל פני הים. זהו אתר רב שכבתי בו התקיימה פעילות אנושית ממושכת וכמעט רציפה החל מהתקופה הפלאוליתית התיכונה ועד לתקופה הביזנטית ולאחריה בתקופה העות'מאנית. חורבת עלק שולטת על התוואי של שתי דרכים היסטוריות – האחת נמשכת ממישור החוף מזרחה לאורך נחל תנינים ועד לעמק יזרעאל, והאחרת נמשכת צפונה לאורך מישור החוף ועוקפת את רכס הכרמל מצפון. שתי הדרכים נסללו כבר בתקופה הרומית הקדומה כחלק ממערך הדרכים הרומי האימפריאלי. בסביבת האתר במרחק של עד 10 ק"מ מצויות הערים דור, קיסריה ונמליהן, תל תנינים ותל מבורך ממערב ותל בורגה מדרום-מזרח.
היסטוריה

בחורבת עלק יש היסטוריית התיישבות כמעט רציפה החל מהתקופה הפלאוליתית ועד לתקופה העות'מאנית. היישוב במקום נהנה לאורך ההיסטוריה מהעובדה שהוא שוכן ליד מקור מים שופע וקבוע לכל אורך השנה ושולט על שתי דרכים היסטוריות. חפירות ארכאולוגיות באתר החלו בשנת 1989 על ידי יזהר הירשפלד ונמשכו כמעט ברציפות עד לשנת 2007. השרידים העיקריים שנתגלו ונחקרו בחפירות באתר, משויכים בעיקר לשלהי התקופה הפרסית בה ניכרים שרידי חומה מבוצרת ולתקופה ההלניסטית והרומית, כאשר מתקופות אלו עיקר הממצאים והשרידים הקיימים כיום באתר. בתקופה הרומית המוקדמת מגיע האתר לשיאו מבחינת הבנייה וההתיישבות במקום. האתר ניטש לאחר המרד הגדול למרות שלא נתגלו במקום שכבות הרס וחורבן, כמו גם המספר המועט של אבני הקלע וראשי החץ שנמצאו בחפירה אינם יכולים להצביע על מצור או קרב שהתרחשו במקום. מן התקופה העות'מאנית המאוחרת וימי המנדט הבריטי תועדו שרידי הכפר אם אל-עלק המשתרע על כשני דונמים בראש הגבעה ובית האחוזה המכונה 'בית-חורי' מצפון לו, שהוקמו במאה ה-19. לאחר מלחמת העולם הראשונה התיישבו חלוצים על אדמות שרכשו יק"א והברון רוטשילד, אך המקום נעזב בשנת 1923.
ארכאולוגיה

בין השנים 1989 ל – 2007 נערכו חפירות ארכאולוגיות באופן רציף. הממצאים שנתגלו במקום הם בעיקר בין חמש תקופות זמן שמתחילות בשלהי התקופה הפרסית, ממנה ניתן לראות שרידי חומה מבוצרת, ומסתיימות בתקופה העות'מאנית, עת ניטש היישוב היהודי שהוקם במקום. השכבה השנייה מייצגת את התקופה ההלניסטית הקדומה לה מיוחסים שרידי בריכת מים ליד פתח המעיין וכתריסר קירות. מצפון ומדרום נחשפו מכלולים אדריכליים מתקופה זו שזוהו כשייכים ליישוב כפרי. הממצא הקטן כולל כלי חרס מקומיים וכלי יבוא שמוצאם בים האגאי וביוון, וזמנם ימי השלטון התלמי והסלבקי בארץ ישראל המאות ה-3-–2 לפנה"ס היעדר מטבעות מימי החשמונאים הוביל להערכה כי האתר חרב במסע הכיבוש של אלכסנדר ינאי ועמד בשיממונו עד לימי הורדוס.
בשכבה השלישית התקופה הרומית הקדומה שזוהתה, על ידי הירשפלד, כתקופת השיא באתר. במהלך החפירות נחשפה החומה ההיקפית למלוא אורכה בצפון, במזרח ובדרום החומה נבנתה מאבני דולומיט מסותתות והוערך שגובהה היה כ – 8 מ'. שטחם של מגדלי הפינות כ-5 מ"ר, להוציא את המגדל הדרומי-מזרחי שמידותיו 8 × 9 מטר. אורכם של מגדלי הביניים במרכזי צלעות החומה הוא כ-5 מטר. מעבר שנחשף בחומה הדרומית ורוחבו כ-3 מ' כונה "שער המים", כיוון שפנה לעבר המעיין. למכלול זה נקשרו גם הממצאים בשטח החקלאי שלמרגלות המכלול מוקף החומה – בית בד, בריכה, בית מרחץ, מעיין ונקבה. במקום נתגלו גם שרידיו של מגדל קולומבריום, שנבנה המאה הראשונה לסה"נ. מגדל הדומה לזה שנתגלה בחורבת אבו חוף, ליד להב. תוצאות החפירה הובילו להערכה כי מדובר במכלול שנבנה בימיו של המלך הורדוס 37–4 לפנה"ס וכי במאה ה-1 לספירה, ככל הנראה בימיו של אגריפס הראשון 41–44 לספירה נערכו מספר שינויים בתוכניתו. נטישתו של האתר נקשרה באירועים של המרד הגדול 66–70 לספירה. הממצא הקטן מתקופה זו כלל מטבעות וכלי חרס, חלקם מיובאים, כלי זכוכית ופריטים אדריכליים שונים.
בשכבה הרביעית שרידים מן התקופה הרומית המאוחרת והתקופה הביזנטית זוהו בעיקר במתקני המים: נקבת המעיין, האמה והבריכות אשר המשיכו להיות בשימוש בתקופות אלו. בנוסף נתגלו שני קברים מן התקופה הרומית בשולי האתר ממערב. הממצא העיקרי מתקופה זו הוא מטמון מטבעות גדול אשר נתגלה בנקבת המעיין וכלל למעלה מ-2,100 מטבעות מהמאות ה-4–7 לספירה. ממצא זה עולה בקנה אחד עם עדותו של הנוסע מבורדו מן המחצית הראשונה של המאה ה-4 על אודות מעיין הפוריות הנובע בעין סינא, כשלושה מילין מהעיר קיסריה.
בשכבה החמישית תועדו שרידים מן התקופה העות'מאנית המאוחרת וימי המנדט הבריטי של הכפר אם אל-עלק המשתרע על כשני דונמים בראש הגבעה ובית האחוזה המכונה 'בית-חורי' מצפון לו, שהוקמו במאה ה-19. לאחר מלחמת העולם הראשונה התיישבו חלוצים על אדמות שרכשו יק"א והברון רוטשילד, אך המקום נעזב בשנת 1923.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13  יותם טפר ואורית פלג-ברקת, המכלול המבוצר בחורבת עלק שברמת הנדיב – הערכה מחודשת, "City Fortified to Tower Watch From" 3, 2014, עמ' 65-74
1 2 3  Arise, walk through the Land: Studies in the Archaeology and History of the Land of Israel in Memory of Yizhar Hirschfeld on the Tenth Anniversary of his Demise, Jerusalem, 2016, עמ' 183-196, ISBN 978-965-221-110-1
1 2 3 4  יותם טפר אורית פלג ברקת, המכלול המבוצר בחורבת עלק: הערכה חדשה לאור החפירות המחודשות באתר, קדמוניות 158, 2019, עמ' 92-98
↑  בועז זיסו, שני מגדלי קולומבאריום הרודיאניים בחורבת עלק ובחורבת אבו ח'ף, קדמוניות 2, 1996, עמ' 101-106
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007526176405171  VIAF: 316602936   WorldCat (עם VIAF): 316602936 
התחלת אמת המים ליד המעין
זלזאל

| --- | --- |

רקטת זלזאל במצעד צבאי, ספטמבר 2016
 מידע בסיסי
 ייעוד:  ארטילריה רקטית 
 ארץ ייצור:  איראן איראן  סוריה סוריה
 יצרן:  משרד ההגנה האיראני
 פעילות מבצעית:  מלחמת האזרחים בסוריה, מלחמת האזרחים בתימן, החזית הצפונית במלחמת חרבות ברזל
 פלטפורמת שיגור:  משאית MB LA-911
 
זלזאל (בפרסית: زلزال, תעתיק: Zelzal, ופירושו: "רעידת אדמה", מוכרת גם בשם מושאק) היא סדרת רקטות ארטילריות עתירות משקל ארוכות טווח מתוצרת משרד ההגנה האיראני, בעלות טווח בין 160–250 ק"מ ויכולת נשיאת חומר נפץ של כחצי טון.
מפרט ויכולות

רקטות הזלזאל מבוססות על הרקטה הסובייטית פרוג-7 (M-Luna) ומשוגרות ממשגר המבוסס על משאית MB LA-911. לרקטה מספר גרסאות: זלזאל-1, זלזאל-2 וזלזאל-3. הרקטות נחשבות לא מדויקות ובעלות חתימת שיגור גבוהה יחסית, מה שהופך אותן לפגיעות לתקיפות נגד. עם זאת, כמות חומר הנפץ הגדולה שנושאות הופכות אותן לאיום משמעותי. הרקטות הן בעלות מנוע דלק מוצק, ומאפשרות שיגור תוך זמן הכנה מועט של 15 דקות. נטען שלחלקן יכולת נשיאת נשק מצרר.
היסטוריה

תחילת פיתוח סדרת הרקטות במלחמת איראן–עיראק בשנות ה-80, במהלכן נרכשו טילי סקאד והחל ייצור על סדרת טילי השיהאב. סדרת הזלזאל נועדה להיות גרסה מייצור מקומי זולה יותר מרכישת טילים מברית המועצות, סין או צפון-קוריאה.
גרסאות הרקטה השונות פותחו במהלך שנות ה-90, ובתחילת שנות ה-2000 החלו משמרות המהפכה לשגר את הרקטות במסגרת סדרת התרגילים "הנביא הגדול". בהמשך, הופצו לסוריה ברכבת אווירית ודרכה לחזבאללה בלבנון. ב-2017 דווח כי גרסאות מתקדמות של הרקטות סופקו לחות'ים בתימן.
גרסאות

לרקטה מספר גרסאות, אשר לחלקן שמות שונים בהתאם לגרסת הייצור:
גרסאות > זלזאל-1

על פי הערכות, גרסת הרקטה הזלזאל-1 היא הראשונה שהוסבה מהרקטה הסובייטית המקורית פרוג-7 (M-Luna). ניסוי מוצלח ראשון ברקטה, בשם "מושאק-160", נערך ב-1988.
גרסאות > זלזאל-2

רקטת זלזאל-2 היא בעלת התפוצה הרחבה ביותר במזרח התיכון מבין גרסאות הרקטה, קרויה גם "מושאק-200". על פי הערכות שונות, היא מבוססת על רקטת הזילזאל-1, בעלת משקל שיגור גבוה יותר, טווח מוארך ושיפור הדיוק באמצעות סחרור מייצב בעת השיגור.
תחילת ייצור גרסה זו של הרקטה ב-1996 במפעלים שהוקמו באיראן בסיוע טכנולוגי מסין ומצפון-קוריאה. הוצג לראשונה בפומבי במצעד צבאי הטהראן ב-1998.
גרסאות > זלזאל-3

הגרסה המתקדמת ביותר של הרקטה, שתוכננה להגיע לטווחים של מעל 300 ק"מ. מבוססת על רקטת זלזאל-2 שקדמה לה. הוצגה לראשונה בפומבי במצעד צבאי בספטמבר 2007.
גרסאות > גרסאות נוספות

על פי הערכות, טילי הרעד ופאתח 110 המדויקים מבוססים על רקטת זלזאל-2.
תפוצה

איראן איראן
חזבאללה חזבאללה
סוריה סוריה
עיראק עיראק - מיליציות שיעיות
חות'ים
תפוצה > לבנון

זלזאל-1 וזלזאל-2 נמצאים גם בשימוש ארגון הטרור השיעי חזבאללה בלבנון. מאחר שאיראן היא המדינה היחידה המייצרת את הרקטה, ישראל האשימה אותה באספקת נשק לחזבאללה. לטענת עלי אכבר מוחתשמיפור, שגריר איראן בלבנון במהלך שנות ה-80 ומי שנטען ש"הקים" את חזבאללה, רקטות הזלזאל בלבנון נשמרות בבונקרים תת-קרקעיים, החסינים ליכולות התקיפה של חיל האוויר. ב-2006 הערכות ישראליות קבעו כי בידי חזבאללה עשרות עד מאות בודדות רקטות זלזאל, הערכות מ-2016 קבעו כי בידי הארגון בין 2,000 ל-3,000 רקטות זלזאל מסוגים שונים.
הרקטות הועברו לחזבאללה בתחילת שנות ה-2000 דרך סוריה לאחר שהוטסו מאיראן. לטענת ישראל, הרקטות נצפו לראשונה בלבנון במהלך 2002.
במלחמת לבנון השנייה בוצעה מתקפה אווירית מוצלחת אשר כונתה "ליל הפאג'רים", בה הושמדו מספר רקטות זלזאל. המתקפה התאפשרה הודות למודיעין מדויק בדבר פריסת רקטות הפג'ר במבנים (שחלקם מבני מגורים) בדרום לבנון. בנוסף, ב-17 ביולי 2006, במהלך מלחמת לבנון השנייה, התקיף מטוס של חיל האוויר הישראלי משאית שהובילה רקטות זלזאל לשימוש חזבאללה בלבנון. אחת מהרקטות ניצתה בעקבות הפיצוץ והתפוצצה בשטח לבנון. חזבאללה פירשו באופן שגוי את הפיצוץ כהצלחה ליירוט מטוס ישראלי. אף שהיו בידי חזבאללה בזמן המלחמה, נמנע הארגון מלהשתמש בהן, ככל הנראה בעקבות השפעה איראנית ששאפה למנוע הידרדרות של הלחימה או עקב חשש מתגובת נגד ישראלית לשימוש ברקטה הכבדה.
תפוצה > סוריה

רקטות הזלזאל הראשונות הגיעו לידי הצבא הסורי בתחילת שנות ה-2000 ברכבת אווירית מאיראן. בידי סוריה יכולת ייצור עצמית של רקטות זלזאל-2 הקרויות "מייסלון". רקטות כאלו הושמדו בתקיפה של חיל האוויר ב-2019.
תפוצה > תימן

לטענת החות'ים בתימן, בשנת 2017 הצליחו להחזיק בידיהם כמות מסוימת של רקטות זלזאל-1. בנוסף, נטען כי בידי החות'ים גרסה מייצור מקומי המזכירה את רקטת זלזאל-3. אולם גורמי ביטחון באיראן ובמערב טענו שמדובר ברקטות זלזאל-3 מקוריות שנמסרו לארגון מידי משמרות המהפכה.
ראו גם

רקטת פג'ר
נאסר-1
הערות שוליים

1 2 3 4  שי לוי, ‏בדרך לעימות כולל: הטילים האיראניים שמכוונים לישראל, באתר ‏מאקו‏, 10 במאי 2018
1 2 3 4 5  Zelzal-2 / Mushak-200, באתר גלובל סקיוריטי (באנגלית)
1 2 3 4 5 6 7 8 9  Missiles and Rockets of Hezbollah, באתר missilethreat (באנגלית)
1 2 3 4  Weapons: Zelzal-2 Rockets in Lebanon, באתר סטרטגי פייג', 4 באוגוסט 2006 (באנגלית)
1 2 3 4  בנהאם בן טלאבלו ואמיר טומאג', Analysis: IRGC implicated in arming Yemeni Houthis with rockets, יומן המלחמה FDD,‏ 21 באוגוסט 2016 (באנגלית)
1 2 3 4  Iran Missile Milestones: 1985-2020, באתר Iran Watch,‏ 24 במרץ 2020 (באנגלית)
↑  The Oryx Handbook of Iranian Ballistic Missiles and Artillery Rockets, באתר Oryx,‏ 6 באוקטובר 2019 (באנגלית)
1 2  בתקיפה בשבת השמידה ישראל נשק איראני מתנייע חדיש שלראשונה הגיע לסוריה, באתר נציב.נט, 4 באפריל 2019
1 2  בתקיפה בשבת על פי מקורות זרים השמידה ישראל נשק איראני מתנייע חדיש שלראשונה הגיע לסוריה, באתר ישראל ניוז, 15 באפריל 2019
↑  Iran Tests Missiles in Exercise, מפרסומי אתר Missilethreat,‏ 22 בינואר 2007 (באנגלית)
1 2  Design Characteristics of Iran’s Ballistic and Cruise Missiles, באתר NTI,‏ ינואר 2013
1 2  דודי כהן, 'מייסד' חיזבאללה: יש יכולת ואומץ לשגר זילזאל-2, באתר ynet, 3 באוגוסט 2006
↑  רויטרס, דיווח: איראן העבירה למיליציות בעיראק טילים שמגיעים עד תל אביב, באתר ynet, 31 באוגוסט 2018
↑  ארנת כהן, ‏אחרי עשור: זה מאגר הנשק של חיזבאללה, באתר ‏מאקו‏, 15 ביוני 2016
↑  לילך גונן, אתר חיל האוויר, כך השמיד חיל האוויר את רוב מערך הרקטות של חיזבאללה, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 15 ביולי 2012
↑  דיווח: חיל האוויר הפציץ משאית שהובילה טילי "זילזאל", באתר ynet, 17 ביולי 2006
↑  זלזאל 1 בתימן באתר חדשות תימני, 6 בנובמבר 2017 (באנגלית)
שיגור רקטת זלזאל-3 במסגרת תרגיל צבאי, 26 ביוני 2011
קונגס

| --- | --- |

קונגס בריאיון ברדיו
קונגס בריאיון ברדיו
 לידה:  17 בדצמבר 1996 (בן 27) צרפת צרפת
 שם לידה:  וָלַנְטַן בּרוּנל
 מוקד פעילות:  צרפת 
 תקופת הפעילות:  מ-2015
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אקס-מרסיי 
 סוגה:  האוס
 שפה מועדפת:  צרפתית, אנגלית 
 חברת תקליטים:  יוניברסל מיוזיק גרופ
 http://kungs-music.com
 פרופיל ב-IMDb
 
וָלַנְטַן בּרוּנל (בצרפתית: Valentin Brunel; נולד ב-17 בדצמבר 1996), הידוע יותר בשם הבמה שלו קוֹנגּס (Kungs), הוא די ג'יי, מפיק ומוזיקאי צרפתי.
את האלבום הראשון שלו, Layers, הפיץ קונגס בשנת 2016, לאחר הצלחת הסינגל "This Girl" שהיה לשיתוף פעולה עם Cookin' on 3 Burners והפך ללהיט בין לאומי. השירים שיצאו לאחר מכן, "Don't You Know" יחד עם ג'יימי נ' קומונס ו-"I Feel So Bad" יחד עם ההרכב המוזיקלי אפמרלס זכו להצלחה בין לאומית גם כן.
קריירה

ולנטן ברונל נולד בטולון אשר בצרפת. ברונל בחר את שם הבמה "קונגס" ("מר"/מיסטר) בלטבית, לאחר שחיפש באינטרנט תרגום למילה ג'נטלמן בשפות שונות. הוא החל לנגן כשהיה בן חמש, כשהוריו רכשו לו דג'מבה במתנה. כשגדל נה להאזין לקלאסיקות רוק אנד רול יחד עם אביו, במיוחד The Who והקוקס. הוא החל לכתוב ולפרסם באינטרנט יצירות משלו כשהיה בן שבע עשרה. הוא הכין רמיקסים לשירים "Jamming" של בוב מארלי והוויילרס, "West Coast" של לנה דל ריי, שניהם זכו למיליוני צפיות בעמודי היוטיוב וה-SoundCloud. הרמיקס שלו לשיר "Are You with Me" של Lost Frequencies הגיע ל-25 מיליון צפיות בעמוד היוטיוב.
האלבום "Layers" כולל את הלהיט הגדול "This Girl", עיבוד של שיר השייך במקור ל-Cookin’ On 3 Burners, הרכב פאנק אוסטרלי. תוך חודש הסינגל כבש את המקום הראשון בצרפת ולאחר מכן ב-39 מדינות נוספות. עד 2016 הוא זכה למעל 300 מיליון השמעות בשירותי הסטרימינג, 1.5 מיליון הורדות, וסך מכירות של כ-4 מיליון סינגלים.
בעקבות ההצלחה של להיט הבכורה "This Girl", האמן דייוויד גטה הזמין את קונגס להצטרף לסיבוב ההופעות שלו "Listen" בקיץ 2016. שלושה סינגלים של קונגס יצאו לאור ביום פרסום אלבום הבכורה שלו, Layers, שפורסם ב-4 בנובמבר 2016.
ב-23 במרץ 2018 קונגס הופיע על הבמה הראשית בפסטיבל המוזיקה האלקטרונית אולטרה מיאמי. ב-22 ביולי 2018 הוא הופיע בפסטיבל המוזיקה האלקטרונית Tomorrowland בבלגיה.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

| כותרת | פרטים | מיקומי שיא> FRA | מיקומי שיא> AUT | מיקומי שיא> CAN | מיקומי שיא> GER | מיקומי שיא> UK | מיקומי שיא> US |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Layers |  יצא לאור: 4 בנובמבר 2016  חברת תקליטים: ברקלי (אנ')  פורמט: CD, הורדה דיגיטלית | 8 | 74 | 33 | 56 | 4 | 196 |