stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ריקרדו מונטוליבו
קורות חייו

ריקרדו מונטוליבו נולד ב-1985 בקראבאג'ו באיטליה כבן לאנטייה, אישה גרמנייה ילידת קיל ולמרצ'לו מונטוליבו, רופא מרדים איטלקי יליד ברגמו שעבד בבית החולים גליאצי במילאנו. אחי הכדורגלן, לוקה, הוא עורך דין, אך גם מאמן כדורגל. ריקרדו התחיל לימודי כלכלה בברגמו אך עזב אותם לטובת הספורט.
מונטוליבו הוטבל בלידתו בדת הלותרנית אולם הוא מרגיש אתאיסט
קריירת מועדונים

מונטוליבו התחיל את הקריירה שלו באטאלנטה ששיחקה אז בסרייה ב'. בגיל 18, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בעונת 2003/2004. הוא שחק 41 משחקים וכבש ארבעה שערים, ועזר למועדון לעלות לסרייה א'. בעונתו הראשונה בסרייה א', הוא שיחק 32 משחקים וכבש שלושה שערים. למרות זאת בסיום העונה שבה אטלנטה לסרייה ב'.
בקיץ 2005 עבר מונטוליבו לפיורנטינה, כאשר אטלנטה שמרה חלק מכרטיס השחקן אבל שנה לאחר מכן פיורנטינה רכשה 100% מכרטיס השחקן. במהלך עונת 2005/2006 התקשה לקבל דקות משחק מאחר שמאמן פיורנטינה צ'זרה פראנדלי לא בטח בו בשל חוסר ניסיונו ונתן קרדיט לשחקנים הוותיקים. עונת 2007/2008 התחילה טוב עבור מונטוליבו. במחזור הראשון הוא היה מבין המצטיינים במשחק נגד אמפולי ואף כבש שער יוצא דופן. בתחילת שנת 2010, עקב עזיבתם של אז קפטן דריו דניאלי וסגן קפטן מרטין יורגנסן, התמנה מונטוליבו לקפטן של המועדון. בסוף של 2010/2011, מונטוליבו סירב לחתום על הארכת חוזה, ובקיץ 2012 הפך לשחקן חופשי.
במאי 2012 הודיעה מאמן מילאן מאסימו אלגרי על צירופו של מונטוליבו למועדון לקראת העונה הקרובה.
ב-30 באוקטובר 2012, כבש את השער הראשון שלו במילאן בדקה ה-69 אחרי שמילאן נקלעה לפיגור 2-0 מול פלרמו והצליחה לחזור ל-2:2.
ב-25 בנובמבר 2012 לבש לראשונה את סרט הקפטן של המועדון עקב פציעתם של הקפטן הראשי מאסימו אמברוזיני והקפטן המשני כריסטיאן אביאטי.
בסיום עונת 2018/2019 שוחרר מהמודעון. ב-13 בנובמבר 2019 הודיע מונטוליבו על פרישה.
קריירה בינלאומית

בצעירותו מונטוליבו שיחק בנבחרת איטליה עד גיל 21. ב-10 באוקטובר 2006 הבקיע את שער הניצחון בניצחון 1-2 נגד נבחרת ספרד במסגרת מוקדמות אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2007. שבוע לאחר מכן הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון 0-2 על דרום אפריקה.
הוא נכלל בסגל המורחב של איטליה ליורו 2008 על ידי המאמן רוברטו דונאדוני אך לא נכלל בסגל הסופי ליורו.
בקיץ 2008 מונטוליבו השתתף במשחקים האולימפיים. הוא הבקיע שער אחד בארבעה משחקים והודח ביחד עם איטליה ברבע הגמר על ידי בלגיה. מונטוליבו שיחק במדי הנבחרת האיטלקית גם בגביע הקונפדרציות 2009 ובמונדיאל 2010 כאשר שיחק בכל שלושת המשחקים עקב פציעתו של אנדראה פירלו.
ב-10 באוגוסט 2011 הבקיע מונטוליבו את השער הבינלאומי הראשון שלו במשחק ידידות נגד נבחרת ספרד שנגמר ב-1:2 לאיטליה.
ביורו 2012 ערך מונטוליבו 4 משחקים והגיע עם איטליה לגמר, שם הפסידה 4-0 לנבחרת ספרד.
מונטוליבו זומן לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2014, אך שבר את קרסולו במשחק הכנה מול נבחרת אירלנד והחמיץ את המונדיאל.
הערות שוליים

↑  ynet ספורט, עצב באיטליה בגלל מונטוליבו: "איבדנו מנהיג", באתר ynet, 1 ביוני 2014
| נבחרת איטליה – אולימפיאדת בייג'ינג 2008 |
| --- | --- | --- |
|  1 ויוויאנו •  2 מוטה •  3 דה צ'לייה •  4 נוצ'רינו •  5 סיגאריני •  6 קרישיטו •  7 מונטוליבו •  8 מרקיזיו •  9 רוקי •  10 ג'ובינקו •   11 רוסי •  12 דסנה • 13 קודה •  14 אקוופרסקה • 15 בוקטי • 16 דה סילבסטרי • 17 אבאטה • 18 קונסילי • 20 קאנדרבה • 21 רוסוטו • מאמן: קזיראגי |  1 ויוויאנו •  2 מוטה •  3 דה צ'לייה •  4 נוצ'רינו •  5 סיגאריני •  6 קרישיטו •  7 מונטוליבו •  8 מרקיזיו •  9 רוקי •  10 ג'ובינקו •   11 רוסי •  12 דסנה • 13 קודה •  14 אקוופרסקה • 15 בוקטי • 16 דה סילבסטרי • 17 אבאטה • 18 קונסילי • 20 קאנדרבה • 21 רוסוטו • מאמן: קזיראגי | איטליה |
| נבחרת איטליה – מונדיאל 2010 |
| --- | --- | --- |
|  1 בופון •  2 מאג'ו •  3 קרישיטו •  4 קייליני •  5 קנבארו •  6 דה רוסי •  7 פפה •  8 גאטוזו •  9 יאקווינטה •  10 די נטאלה •   11 ג'ילארדינו •  12 מרקטי • 13 בוקטי •  14 דה סאנטיס • 15 מרקיזיו • 16 קאמורנזי • 17 פאלומבו • 18 קוואליארלה • 19 זמברוטה • 20 פאציני • 21 פירלו • 22 מונטוליבו • 23 בונוצ'י • מאמן: ליפי |  1 בופון •  2 מאג'ו •  3 קרישיטו •  4 קייליני •  5 קנבארו •  6 דה רוסי •  7 פפה •  8 גאטוזו •  9 יאקווינטה •  10 די נטאלה •   11 ג'ילארדינו •  12 מרקטי • 13 בוקטי •  14 דה סאנטיס • 15 מרקיזיו • 16 קאמורנזי • 17 פאלומבו • 18 קוואליארלה • 19 זמברוטה • 20 פאציני • 21 פירלו • 22 מונטוליבו • 23 בונוצ'י • מאמן: ליפי | איטליה |
| נבחרת איטליה – יורו 2012 (מקום שני) |
| --- | --- | --- |
|  1 בופון •  2 מאג'ו •  3 קייליני •  4 אוגבונה •  5 מוטה •  6 בלזארטי •  7 אבאטה •  8 מרקיזיו •  9 באלוטלי •  10 קסאנו •   11 די נטאלה •  12 סיריגו • 13 ג'אקריני •  14 דה סאנטיס • 15 ברצאלי • 16 דה רוסי • 17 בוריני • 18 מונטוליבו • 19 בונוצ'י • 20 ג'ובינקו • 21 פירלו • 22 דיאמנטי • 23 נוצ'רינו • מאמן: פראנדלי |  1 בופון •  2 מאג'ו •  3 קייליני •  4 אוגבונה •  5 מוטה •  6 בלזארטי •  7 אבאטה •  8 מרקיזיו •  9 באלוטלי •  10 קסאנו •   11 די נטאלה •  12 סיריגו • 13 ג'אקריני •  14 דה סאנטיס • 15 ברצאלי • 16 דה רוסי • 17 בוריני • 18 מונטוליבו • 19 בונוצ'י • 20 ג'ובינקו • 21 פירלו • 22 דיאמנטי • 23 נוצ'רינו • מאמן: פראנדלי | איטליה |
קסטריז

| --- | --- |
דגל קסטריזדגל קסטריז

 מדינה:  סנט לוסיה סנט לוסיה
 מחוז:  מחוז קסטריז
 תאריך ייסוד:  1650
 על שם:  Charles Eugène Gabriel de La Croix 
 שטח:  79 קמ"ר
 גובה:  2.0 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  70,000 (2013)
  ‑ צפיפות:  776.5 נפש לקמ"ר (2001)
 קואורדינטות:  14°01′00″N 60°59′00″W﻿ / ﻿14.016666666667°N 60.983333333333°W﻿ / 14.016666666667; -60.983333333333 
 אזור זמן:  UTC-4
 http://www.castriescitycouncil.org/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סנט לוסיה מוגדלת) גרו איסלט וויו פור סופרייר הים הקריבי דנריקסטריז(למפת סנט לוסיה רגילה) גרו איסלט וויו פור סופרייר הים הקריבי דנריקסטריז  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קסטריז (בצרפתית: Castries) היא בירת סנט לוסיה והעיר הגדולה ביותר בה. בעיר מתגוררים 61,341 תושבים (2001).
גאוגרפיה

העיר נוסדה על ידי מתיישבים צרפתיים בשנת 1650 ונקראה בתחילה "קארנאז'" (Carenage - נמל בטוח). ב-1756 שונה שם העיר והיא נקראה קסטריז על שם שארל אז'ן גבריאל דה לה קרואה, המרקיז של קסטריז שבצרפת.
העיר נהרסה בשריפה מספר פעמים במהלך ההיסטוריה. ביניהן גרמו נזק במיוחד השריפות ב-1796, 1813 והשריפה שגרמה נזק רב ביותר לעיר אירעה ב-19 ביוני 1948.
האתרים המעניינים בעיר:
המרכז העתיק.
כיכר דרק וולקוט Derek Walcott Square. הכיכר נקראה על שמו של זוכה פרס נובל לספרות בשנת 1992 שהיה יליד סנט לוסיה.
כנסיית Cathedral of the Immaculate Conception משנת 1897.
הספרייה הלאומית, בניין גדול ומרשים בו אוספי מפות עתיקות של האיים הקריביים.
הרחוב הראשי - שדרת וילאם פטר William Peter Boulevard
השוק של קסטריז.
"גבעת המזל הטוב" - אחד המקומות שידע את הקרבות הקשים ביותר בקריביים כאשר האנגלים והצרפתים נלחמו זה בזה על השליטה במקום. כיום יש במקום מוזיאון קטן המתאר את התקופה ההיא.
עיקר כלכלת העיר מבוססת על תיירות. העיר משמשת מעגן לספינות טיולים. שדה התעופה העיקרי של האי הוא שדה התעופה ג'ורג' צ'ארלס.
בעיר ממוקמת המזכירות של ארגון מדינות מזרח הקריביים וכן בית המשפט העליון של מזרח הקריביים (אנ').
תמונות

מבט על העיר
קסטריז
בתי העיר
הערות שוליים

↑  הקריביים - מדריך למטייל, באתר סנט לוסיה St. Lucia
| בירות מדינות איי הודו המערבית |
| --- | --- | --- |
| מדינות האיים הקריביים | אנטיגואה וברבודה: סנט ג'ונס • בהאמה: נסאו • ברבדוס: ברידג'טאון • גרנדה: סנט ג'ורג'ס • דומיניקה: רוזו • הרפובליקה הדומיניקנית: סנטו דומינגו • האיטי: פורט-או-פרנס • ג'מייקה: קינגסטון • טרינידד וטובגו: פורט אוף ספיין • סנט וינסנט והגרנדינים: קינגסטאון • סנט לוסיה: קסטריז • סנט קיטס ונוויס: באסטר • קובה: הוואנה |  |
| שטחים תלויים | איי הבתולה הבריטיים: רואוד טאון • איי הבתולה של ארצות הברית: שארלוט אמאלי • איי קיימן: ג'ורג' טאון • אנגווילה: הוואלי • ארובה: אורנייסטאד • גוואדלופ: באס-טר • איי טרקס וקייקוס: קוקבורן טאון • מרטיניק: פור-דה-פראנס • מונטסראט: פלימות' (בריידס) • סן ברתלמי: גוסטביה • סן מרטן: מריגו • סנט מארטן: פיליפסבורג • פוארטו ריקו: סן חואן  • קוראסאו: וילמסטאד |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553073105171  BnF: cb12072891q (data)  GND: 7543968-2  LCCN: n83227629  MusicBrainz: bcad4d14-ffa4-4e33-aef8-17138d73043f  VIAF: 123801175   WorldCat (עם VIAF): 123801175
רצח נוסעי האירוואן

| --- | --- |
 תאריך:  18 ביולי 1948
 מקום:  חולות נבי רובין
 הרוגים:  5
 פצועים:  1
 
מטוס מיילס אירוואן
ב-18 ביולי 1948 נרצחו חמשת נוסעיו של מטוס אֶירוֹוָאן (Aerovan) של חיל האוויר הישראלי, שטס מסדום לתל אביב ונאלץ לנחות נחיתת אונס בחולות נבי רובין.
רקע

בקיץ 1948 הייתה סדום נצורה ומנותקת משאר חלקי ישראל. היא הוקמה מלכתחילה כמפעל משלים למפעל האשלג שבצפון ים המלח. לאחר ההחלטה על פינוי אזור צפון ים המלח באמצע חודש מאי, הוכפל למעשה מספר האנשים בסדום, שכן אליה הצטרפו אנשי פלמ"ח, אנשי בית הערבה ופועלים מצפון ים-המלח שפונו אליה בדרך הים, בחיפזון ובחשכת לילה. הצטרפותם של אנשי שלוש הקבוצות הללו לאוכלוסיית סדום, הביאה להקמתה של הפלוגה הלוחמת, אשר ביצעה את כל קרבות ההתקפה וההגנה באזור.
סדום עצמה הפכה למעין "סיר לחץ". מאות אנשים הצטופפו בה, מנותקים לחלוטין מהעולם החיצון וללא כל דרך לצאת ולבוא: הן הגישה היבשתית והן הגישה הימית לסדום וממנה היו חסומים לחלוטין. ונותר לאנשי סדום רק אמצעי קשר אחד עם הארץ – דרך האוויר.
במישור עמיעז הסמוך, הוכשר מסלול נחיתה מיוחד, ובו נחתו והמריאו מטוסים בעלי כושר המראה במסלול קצר. בטייסת בתל אביב, שאנשיה הפעילו את קו הטיסות לסדום, פעלו אנשי מח"ל רבים – מתנדבים מחוץ-לארץ, יהודים ונוצרים. בשל המצב, התקבלו כולם בזרועות פתוחות.
תלותה של סדום במטוסים מתל אביב הייתה מוחלטת: הם שימשו לפינוי אותו חלק של האוכלוסייה שלא היה כוח לוחם, וכן לצורך הבאת אספקה, תרופות, דברי דואר וכלי-נשק ממרכז הארץ.
את התלות והציפייה תיאר אחד מאנשי הפלמ"ח שנמצאו אז בסדום:
"... מתקופת הפינוי נותרה לאנשי סדום מחלה משונה המכונה "אווירוניטיס". כלומר, צפייה חולנית למטוס בו עתיד פלוני לצאת מן האזור. כינוי זה בא לציין מצב נפשי בלתי יציב, עצבנות מוגברת ושיחות אין-קץ על 'מתי נטוס מפה'? נדמה כי שלוש המילים השימושיות והפופולריות ביותר באותם ימים היו 'מים, חופש, אווירון!' ובייחוד זו האחרונה..."
רשימת הנוסעים היוצאים מסדום בדרך האוויר, נקבעה מראש על ידי המפקדה המקומית. במילים אחרות, כדי לעלות על אחד המטוסים שיצאו מסדום, צריך היית שתהיה לך סיבה מספיק טובה...."[דרוש מקור]
פרשת האירוואן

ב-18 ביולי 1948, בשעה 01:00 אחר חצות, המריא מטוס תובלה קטן מדגם "אירוואן" (Aerovan, מיילס, 57-M) מסדום לכיוון שדה דב. במטוס הייתה תפוסה מלאה: מלבד הטייס (נוצרי אמריקאי בשם אנדרו ספנסר בויד), היו שבעה נוסעים: חנק'ה אברך - פלמ"ח, חברת בית הערבה, אמנון-משה ונטיק - פלמ"ח, מ.כ. בית הערבה וחבר לשעבר בהכשרת בית הערבה, מוטק'ה (מומו) גליקסון - פלמ"ח, חבר בית הערבה, פסח אוקראיניץ - חייל ופועל בחברת האשלג, הייני (צבי) גלזר - חייל, חבר קיבוץ מעגן מיכאל ופועל ב"פלוגה המגויסת" בסדום מטעם הקיבוץ המאוחד, גרי רווה (גרשון סטרוסטה) - פלמ"ח, מחלקת בית הערבה ובן עמרם יוסף - מפעיל ציוד מכני במפעל האשלג. לכל אחד מהנוסעים הייתה סיבה מיוחדת שבזכותה נכלל ברשימת הטסים. מנהל שדה התעופה של סדום זכר היטב כי העלה את הנוסעים על פי רשימה שקיבל ממפקדת סדום.
זמן הנחיתה המשוער של ה"אירוואן" היה 02:00. המטוס לא הגיע בשעה זו וגם לא אחריה. כל קשר לא נוצר בין המטוס ובין מגדל הפיקוח בשדה דב.
בשעה 02:15 נחת המטוס נחיתת אונס בחולות נבי רובין (ליד קיבוץ פלמחים של היום), לא הרחק משפת-הים. באותה תקופה, היה זה שטח הפקר, ששרץ כנופיות ופליטים ערבים. חלק מהנוסעים נפצעו במהלך הנחיתה.
בהמשך החליטו שניים מהנוסעים לצאת ולהזעיק עזרה. הם החלו במסע רגלי מפרך לכיוון בת ים (מרחק של כ-18 ק"מ), כשבידם כלי הנשק היחיד שהיה במטוס – אקדחו של הטייס.
עם עלות השחר, החליטו ששת הנוסעים הנותרים להתחיל לנוע צפונה, לאורך חוף הים. לא היה בידיהם כל כלי נשק וביניהם בחורה אחת ונוסע שנפגע קשה יותר מהאחרים בזמן הנחיתה.
כעבור שעתיים, לא הרחק מנחל רובין, הם נתקלו בכנופיה ערבית חמושה. הנוסעים הובלו בידי אנשי הכנופיה לעבר דיונות החול באזור ונורו אחד-אחד. כולם נהרגו, מלבד אחד הנוסעים שנפצע קשה. הוא נמצא בהכרה מלאה והיה מודע היטב למתרחש: אחד מאנשי הכנופיה (בדואי שעבד עבור הש"י של ההגנה) לחש באוזנו להעמיד פני מת ושכנע את שאר הכנופיה שהנוסע חוסל.
שני הנוסעים האחרים הגיעו לבת ים ודיווחו על נחיתת האונס לחיל האוויר ולכוחות שנמצאים במקום. כוחות חילוץ יצאו בדרכם לחולות נבי רובין, בלי לדעת את שהתרחש בינתיים.
במקביל נפרד הבדואי מאנשי הכנופיה ומיהר לדווח על הרצח למפעילו בש"י, השומר אביגדור יוסיפון, שהתגורר בבית עובד. זה האחרון מיהר ליבנה, לכוח של חטיבת גבעתי שחנה במקום ובהמשך יצאה כיתת חיילים ועמה חובשת לאזור ההרג. בשעות אחר הצהרים הם חילצו את הפצוע והותירו אחריהם תלוליות עפר שכיסו את גופותיהם של שאר הנוסעים.
אז התחיל מבצע משולב לחילוץ גופות הנרצחים. ב-19 ביולי 1948, בשעת צהרים מוקדמת, הגיעה ספינת חיל הים למקום. סירה הורדה למים והגופות הועמסו עליה, אך בשל גלי-חוף גבוהים היא התהפכה. הגופות נקברו שוב בחול והספינה חזרה לנמל יפו. כל אותה עת ניסה נציג סדום בתל אביב נואשות לארגן דרך חילוץ. ב-20 ביולי עלה בידו לגייס כוח של גדנ"עים היושבים בצריפין ונספחים לגדוד החמישי של הפלמ"ח. הם הגיעו לשטח וגילו את תלוליות העפר. הגופות חולצו והועברו לתל אביב.
הרצח המזעזע הביא לפעולת תגמול של צה"ל. בסוף חודש אוגוסט 1948, ביצעה חטיבת גבעתי את מבצע "נקיון" לטיהור שטח החולות שבין נחל שורק (נבי רובין) לנחל לכיש (ואדי סוכריר), בו נצפו כנופיות ערבים חמושים. הפעולה בוצעה ב-28 באוגוסט 1948 על ידי שתי פלוגות חי"ר, פלוגת פרשים ומחלקת ג'יפים. השטח נסרק, רוב בתי האבן פוצצו והצריפים הועלו באש. עשרה ערבים נהרגו ושלושה נלקחו בשבי.
לקריאה נוספת

רס"ן אבי כהן, תולדות חיל-האוויר במלחמת העצמאות. ממטוסים קלים – למטוסי קרב והפצצה, בהוצאת משרד הביטחון, תל אביב 2004
דוד קורן, ההגנה על סדום 1934-1948 (עמ' 103–105), בהוצאת משרד הביטחון ויד טבנקין, 1989
אביגדור שחן, כנפי הניצחון (לתולדות חיל-האוויר ומח"ל), בהוצאת עם הספר, 1966
רפושקה

| --- | --- |
סמל רפושקהסמל רפושקה
 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  מרכז טרנסדנוביה
 מחוז:  וספרם (מחוז) וספרם
 נפה:  נפת טפולצה
 שטח:  4.9 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  234 (1 בינואר 2020)
 קואורדינטות:  46°50′56″N 17°25′32″E﻿ / ﻿46.849011111111°N 17.425480555556°E﻿ / 46.849011111111; 17.425480555556 
 אזור זמן:  UTC +1
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.רפושקה(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.רפושקה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
רפושקה (בהונגרית: Raposka) הוא כפר קטן על גדות אגם בלטון במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
ברפושקה חיו שלושה יהודים בשנת 1880.
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז וספרם |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | וספרם  |  |
| ערים |  אייקה •  בדצ'ונטומאי •  בלטונאלמאדי •  בלטונפירד •  בלטונפיזפה •  בלטונקנשה •  ברהידה •  דווצ'ר •  הרנד •  פאפא •  שימג •  טפולצה •  וארפלוטה •  זירץ |  |
| כפרים | סנטגאל • נמשסאלוק • יאשד • אשקי • אשי • פטפירדה • טש • וילוניה • צ'הבאניה • פרקשגייפי • הלימבה • קישלד • מגיארפולאן • ניראד • אץ' • סץ • אורקוט • וארושלד • אדוריאנהאזה • אגראליה • אפאצטורנה • בורסרצ'ק • צ'גלה • דברון • דובה • איסקאז • קמונד • קרקוסרצ'ק • קרטה • קישברז'ן • קישצ'ס • קישפיריט • קישסלש • קולונטאר • נגיאלאשון • נג'פיריט • נוסלופ • אורוסי • פוסטמישקה • שומלוינה • שומלוסלש • שומלובאשארהיי • שומלובצ'ה •  ויד • טישקוואר • אברהאמהג' • בדצ'ונטרדמיץ • בלטונאדריץ' • בלטונהניה • בלטונרנדש • גיולקסי • הגיישד • הג'מגש • קפולץ' • קאפטלנטוטי • קקוט • קישפאטי • קוואגוארש • קוושקאל • לשנצפלו • לשנצאישטוואנד • לשנצטומאי • מונושטורפאטי • נמשוויטה • רפושקה • רוופילפ • שלפלד • שאשקה • סנטבקאלה • סיגליגט • טליאנדרגד • אוז'ה • ויגאנטפטנד • זלהלאפ • בלטונאקרטיה • בלטונקנשה • בלטונפיזפה • צא'יאג • פלשארש • קיראיסנטאישטוואן • טיהאן • קינגש • ליטר • פפקסי • אלשוארש • אסופה • בלטונאקלי • בלטונצ'יצ'ו •  בלטונספזד • בלטונסלש • בלטונאודווארי • צ'ופק • לובאש • מונוסלו • אובודוואר • ארוונייש • פלוזנק • פצ'יי • סנטאנטלפה • סנטיאקבפה • טגיון • ואסוי • זאנקה • באנד • אפלן • היימאשקר • הארשקוט • הרנד • הידגקוט • מארקו • מנצ'היי • נג'וואז'ון • נמשוואמוש • פולה • שוי • סנטקיראיסבדיה • טוטוואז'ון • וספרמפאיס • ורשטו • אדאסטוול • בקוניאקו • בקונקופאן • בקונפלשקה • בקונשאג • בקונסנטאיוואן • בקונסיץ' • בקונטמאשי • בב • בקאש • צ'וט • דאקה • דברנטה • אג'האזשקסה • גנה • גצ'ה • גיץ • הומוקבדגה • קמנשהגייס • קמנשסנטפטר • קופ • קילשווט • לובאספטונה • מגיארגנץ' • מלומשוק • מרצלגרגיי • מרצלטה • מזלק • מיהאיהאזה • נג'אצ'אד • נג'דם • נג'גיימוט • נג'טבל • נמשגרז'ן • נמטבאניה • נוראפ • ניאראד • פאפדרשקה • פאפקובאצ'י • פאפשלמון • פאפטסר • טקאצ'י • אוגוד • ואניולה • וארקסה • וסר • וינאר • בז'י • בודורפה • צ'אברנדק • דברונץ • גוגאנפה • גייפיקאיאן • הטייפה • הוסטוט • קאפטלנפה • מגייר • נמשהן • ריגאץ' • שימגפראגה • סנטאימרפלווה • אוק • וספרמגלשה • זלארדד • זלגיימרה • זלמגייש • זלסגוואר • בקונבל • בקונאנה • בקוניאוסלופ • בקונסנטקיראי • בורזוואר • צ'סנק • צ'טן • דודר • לוקוט • נגייסטרגאר • אולספלו • פנזשגיור • פורווה • סאפאר |  |
| יישובים בנפת טפולצה |
| --- | --- | --- |
| יישובים | טפולצה • אברהאמהג' • בדצ'ונטומאי • בדצ'ונטרדמיץ • בלטונאדריץ' • בלטונהניה • בלטונרנדש  • גיולקסי • הגיישד • הג'מגש • קפולץ' • קאפטלנטוטי • קקוט • קישפאטי • קוואגוארש • קוושקאל • לשנצפלו • לשנצאישטוואנד • לשנצטומאי • מינדסנטקאלה • מונושטורפאטי • נמשגולאץ' • נמשוויטה • רפושקה • רוופילפ • שלפלד • שאשקה • סנטבקאלה • סיגליגט • טליאנדרגד • אוז'ה • ויגאנטפטנד • זלהלאפ |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רב חנא בר ביזנא

| --- | --- |
 מקום פעילות:  פומבדיתא
 תקופת הפעילות:  הדור השני-שלישי לאמוראי בבל
 רבותיו:  רבי שמעון חסידא
 בני דורו:  רב ששת
 
רב חנא בר ביזנא היה אמורא בדור השני-שלישי לאמוראי בבל. היה דיין בפומבדיתא, וכשפסק שיתומות ניזונות ממטלטלי אביהן, ביטל רב נחמן את הדין, וכן כשגבה חוב של אדם שנפטר מעבדים שהוריש לבניו, ביטל רב נחמן את הדין. מסר את רוב שמועותיו בשם רבי שמעון חסידא, וכולן עוסקות בענייני אגדה, עד שפעם אחת, לאחר שניצח את רב ששת בוויכוח באגדה, אמר רב ששת: "בהני חנא באגדתא למה לי?" כלומר: רב חנא בקיא ממני באגדה.
מאמרותיו

אמר ליה אליעזר לשם רבא: כתיב: 'למשפחותיהם יצאו מן התבה', אתון היכן הויתון? אמר ליה: צער גדול היה לנו בתיבה, בריה שדרכה להאכילה ביום האכלנוה ביום, שדרכה להאכילה בלילה האכלנוה בלילה. האי זקיתיא לא הוה ידע אבא מה אכלה, יומא חד הוה יתב וקא פאלי רימונא, נפל תולעתא מינה, אכלה. מיכן ואילך הו הגביל לה חזירא, וכי מתלע אכלה. אריא אשתא זינתיה...אורשינ אשכחיניה האבא דגני בספנא דתיבותא, אמר ליה: לא בעיית מזוני? אמר ליה: חזיתיך דהות טרידא אמינא לא אצערך, אמר ליה: יהא רעוא שלא תמות, שנאמר: 'ואומר עם קני אגוע וכחול ארבה ימים' (פירוש: שאל אליעזר עבד אברהם את שם בן נח: כיצד הצלחתם לדאוג למזונה של כל חיה וחיה בזמן המבול? ענה לו שם: אכן היה לנו צער גדול, חיה שרגילה לאכול ביום האכלנו אותה ביום, וחיה שרגילה לאכול בלילה האכלנו אותה בלילה. הזיקית, לא ידע אבי מה היא אוכלת, עד שיום אחד חתך רימון ונפלה מתוכו תולעת ואכלה אותו הזיקית, ומאז היה מכין לה בלילה עשויה סובין וממתין עד שתתליע ומגיש לה. האריה לא טרף את שאר החיות כי היה חולה, וניזון מהחום של עצמו. והעוף שנקרא אורשינה היה ספון בתאו ולא אכל, וכששאל אותו אבי מדוע לא אכל ענה לו שלא רצה להטריחו, וכששמע זאת אבי ברכו שלא ימות לעולם).
נוח לו לאדם שיפיל עצמו לתוך כבשן האש ואל ילבין פני חברו ברבים.
כל המונע הלכה מפי תלמיד - אפילו עוברין שבמעי אמו מקללין אותו, שנאמר: 'מונע בר יקבוהו לאום'.
המתפלל צריך שיראה עצמו כאילו שכינה כנגדו, שנאמר 'שויתי ה' לנגדי תמיד'.
מאי דכתיב: 'כה אמר ה': צום הרביעי וצום החמישי וצום השביעי וצום העשירי יהיה לבית יהודה לששון ולשמחה', קרי להו צום וקרי להו ששון ושמחה, בזמן שיש שלום – יהיו לששון ולשמחה; אין שלום – צום".
'והסירותי את כפי וראית את אחורי': אמר רב חנא בר ביזנא אמר רבי שמעון חסידא: מלמד שהראה הקב"ה למשה קשר של תפילין".
כינור היה תלוי למעלה ממטתו של דוד, וכיוון שהגיע חצות לילה בא רוח צפונית ונושבת בו ומנגן מאליו, מיד היה עומד ועוסק בתורה עד שעלה עמוד השחר. כיוון שעלה עמוד השחר נכנסו חכמי ישראל אצלו, אמור לו: אדונינו המלך, עמך ישראל צריכים פרנסה. אמר להם: לכו והתפרנסו זה מזה. אמרו לו אין הקומץ משביע את הארי ואין הבור מתמלא מחולייתו. אמר להם: לכו ופשטו ידיכם בגדוד. מיד יועצים באחיתופל ונמלכין בסנהדרין ושואלין באורים ותומים.
'ויראני ה' ארבעה חרשים' – אמר רב חנא בר ביזנא אמר רבי שמעון חסידא: משיח בן דוד ומשיח בן יוסף ואליהו וכהן צדק.
אילמלא לא נצטננו גחלים מידו של כרוב לידו של גבריאל, לא נשתייר משונאיהן של ישראל (כלומר: מישראל) שריד ופליט.
העבירום לפני הציץ. כל שפניה מוריקות – בידוע שהיא ראויה ליבעל; כל שאין פניה מוריקות – בידוע שאין ראויה ליבעל
רחל שור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 באפריל 1945 
 פטירה:  4 באוגוסט 2014 (בגיל 69) 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  1956–2014 (כ־58 שנים)
 מקום לימודים:  סטודיו למשחק ניסן נתיב 
 בן או בת זוג:  גדעון גנני 
 צאצאים:  אילן גנני 
 http://raquelshore.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
רחל שוֹר בן צוּר (ה' באייר תש"ה, 18 באפריל 1945 – ח' באב תשע"ד, 4 באוגוסט 2014) הייתה שחקנית, מורה למשחק, משוררת וסופרת ישראלית.
ביוגרפיה

ילידת תל אביב. מילדותה שיחקה בתיאטרון, בקולנוע ובטלוויזיה. בוגרת המחזור הראשון של סטודיו למשחק ניסן נתיב. נמנתה על הצוות המקורי של תיאטרון החאן בהנהלתם של מייקל אלפרדס ואילן רונן. מאוחר יותר הייתה מורה למשחק ולטכניקת אלכסנדר (הנחיית כיוונים) בסטודיו למשחק ניסן נתיב. הופיעה בתוכנית הטלוויזיה ניקוי ראש. עבדה כהומיאופתית מ-2002.
ב-1989 הופיעה בתפקיד ראשי בסרט הטלוויזיה "הצטמצמות" לפי סיפור של רות אלמוג.
הייתה נשואה לגדעון גנני מייסד קרן מקור לסרטי קולנוע וטלוויזיה. לשניים בן ובת משותפים. בנם הוא השחקן אילן גנני.
הלכה לעולמה ב-2014 לאחר מאבק של כשנה במחלת הסרטן. נטמנה בבית העלמין קריית שאול.
תפקידים בולטים

פיטר פן (1957)
טיטניה (חלום ליל קיץ, 1961)
ג'ני (אופרה בגרוש, 1966)
קלייר (המשרתות, 1966-67)
אלמיר (טרטיף, ת. חיפה, 1969-70)
אסתר/ושתי (ת. החאן, 1972)
אשת פוטיפר (קאקויאניס 1973, סרט קולנוע ודרמה לטלוויזיה האמריקאית)
איזבלה (דון קרלוס, ת. הקאמרי, 1976)
שרה אהרנסון (גיבורת ניל"י, תיאטרון אורנה פורת, 1976-7)
אמה צונץ (בורחס במוזיאון תל אביב, 1978)
יילנה אנדרייבנה (צ'כוב – הדוד וניה, ת. הקאמרי, 1978)
הלן (ז'אן קלוד גרומברג - בית מלאכה, ת. הבימה, 1981-2)
רומן זעיר (סרט קולנוע בבימויו של דן וולמן, 1983)
בר 51 (בבימויו של עמוס גוטמן 1986)
מריה (וויצק במנזר רטיסבון, פסטיבל ישראל, 1989)
החתול (פרודו, 1990-1991)
אביגיל (הצטמצמות - רות אלמוג, 1989, דרמה לטלוויזיה הישראלית)
וויני (בקט - אח, הימים היפים, 1998)
ד"ר קרפלר (ברכה רוזן, פסטיבל עכו 1999)
דוכסית יורק (ריצ'רד השלישי, 2008)
שירה ומחזות

חיים על העצים (הוצאת עקד, 1970)
קיץ אינדיאני ועוד שירים (סימן קריאה, 1979)
עמק המצלבה (רבעון פרוזה, 1981)
חיי חתול (מוזיאון ת"א, 1985)
אני המפלצת (תיאטרונטו, 1992)
סיפורי תשוקה ודיכאון (קברט הכפפה, בית ציוני אמריקה, 1997)
ברכה רוזן (פסטיבל עכו, 1999)
ספרה

חיים על העצים: שירים, תל אביב: עקד, תש"ל.
רץ אחורי

מיקומו של הרץ האחורי במערך ההתקפה בפוטבול
רץ אחורי (באנגלית: Running Back; בתעתיק לעברית: ראנינג בק) היא עמדה במשחק הפוטבול האמריקאי. העמדה היא חלק מעמדות ההתקפה. תפקידו העיקרי של הרץ האחורי הוא לקדם את משחק הריצה של קבוצתו, כאשר התקדמותו בריצה מותנית בהענקת כדור מוצלחת (האנדאוף) מהקוורטרבק. כמו כן, הרץ האחורי יכול לקבל את הכדור במסירה, ובמקרים מסוימים גם לבצע חסימות על מנת להגן על הקוורטרבק. במערך התקפה ממוצע ישנם בין רץ אחורי אחד לשניים בכל מהלך. דבר זה תלוי במערך ההתקפה שנבחר. עמדת הרץ האחורי, בדומה לעמדות אחרות במשחק הפוטבול היא עמדה מגוונת ובעלת כמה דפוסי משחק.
מאפייניו של הרץ האחורי

המאפיינים של הרץ האחורי מגוונים גם-כן, ובעיקר במשחק המודרני, זה המשוחק בליגת ה-NFL, ניתן לחזות בדפוסים פיזיים מגוונים. סוג אחד של רצים אחוריים הוא רצים קטנים, שגובהם נע בין 168-178 סנטימטרים בממוצע. אלו ניחנים בדרך כלל ביכולות תמרון ותנועה מהירות, מה שמאפשר להם יכולת לחמוק בין שחקני ההגנה של הקבוצה היריבה. דוגמה מפורסמת לרצים מסוג זה מסוג זה הוא מאוריס ג'ונס דרו (אנ'), שחקן ה-NFL לשעבר ששיחק בג'קסונוויל ג'אגוארס ובאוקלנד ריידרס. הסוג ההפוך לאלו הוא הרצים הפיזיים, המכונים גם "פאוורבקס" (Power Backs; רצים חזקים). ראנינגבק מסוג זה ניחן בתכונות פיזיות משמעותיות יותר, בגובה ובמשקל, שאותן הם מנצלים על מנת לחדור דרך תיקולים ולהתקדם גם במידה של היתקלות בשחקן הגנה יריב. משחק הריצה שלהם הוא איטי יותר, אך כוחם החזק מאפשר להם לשבור חסימות ולהתקדם עם הכדור. דוגמה מפורסמת לרצים מסוג זה הוא אדריאן פיטרסון, שחקן ה-NFL לשעבר ששיחק בקבוצת מינסוטה ויקינגס.
קסטרטו

קַסְטְרָטוֹ (מאיטלקית: Castrato) הוא זמר עם קול התואם קולות נשיים כמו קול הסופרן או מצו סופרן המופקים כתוצאה מסירוס או מצב הורמונלי חריג שלא מאפשר לזמר להגיע לבגרות מינית.