פמיניזם סוציאליסטי
בגל הראשון של הפמיניזם > הפמיניזם הסוציאליסטי של מעמד הביניים – 'המטרנליסטיות'

הנשים הפמיניסטיות של מעמד הביניים היו חלק מרכזי באקטיביזם החברתי שהתרחש בעידן הפרוגרסיבי בין השנים 1870-1920. אחת הפמיניסטיות של מעמד הביניים ששינתה לעד את פניה של עבודת הרווחה החברתית והרגולציה האדמיניסטרטיבית הייתה ג'יין אדמס, רפורמטורית שנולדה ב-1860 באילינוי למשפחה אמידה והייתה בעלת השכלה גבוהה. החשיפה שלה לעוני הובילה אותה לבחון מחדש את תפקידה בחברה האמריקנית, והמריצה אותה לדרוש שינוי חברתי.
ב-1889 הקימה אדמס את 'בית האל' (Hull House) בשיקגו שהייתה מרכז אורבני ותעשייתי עם עוני משמעותי בתוכה. אדמס קיוותה, שיהיה זה מקום שבו אנשים מכל המעמדות ורמות ההשכלה יסתמכו זה על זה וישפרו את תנאי החיים התעשייתיים. היא חשה שותפות גורל עם חבריה לקהילה וראתה את בית האל כמרכז שיכול לסייע לאנשים להתמודד עם בעיות כלכליות וחברתיות שעולות מתוך החיים בעיר גדולה ומתפתחת. בית האל ארגן מגוון פעילויות: מעונות יום, אירועים חברתיים, כיתות לימוד, ושיעורים בספרות, היסטוריה ותיאטרון. בנוסף לפעילויות אלו, אדמס ועמיתיה סייעו לאנשים לנווט במוסדות המשפטיים והחברתיים של החיים העירוניים, עזרו לעובדים שנפצעו לקבל פיצויים, חקרו ופרסמו את תופעת מפעלי היזע, וסיפקו שירותי ייעוץ. כמו כן, המרכז סיפק מסגרת שבה נשים רפורמיסטיות יכלו לדון ביזמות חקיקתית בסיוע של עורכי דין מקצועיים. עם הזמן, ולאחר שהשתכנעה בצורך בחקיקה לתנאי עבודה הגונים עברה אדמס לפעילות פוליטית ורגולטורית.
רפורמטורית נוספת שפעלה לשינוי המצב הייתה פלורנס קלי. קלי שהייתה בעלת השכלה גבוהה, תרגמה את כתביו של פרידריך אנגלס לאנגלית. לאחר שנישואיה כשלו, היא הגיעה לבית האל ב-1891 והקימה שם לשכת עבודה. משרד העבודה שהקימה הכשיר מהגרות צעירות לעבודות בית ולאחר מכן סייע להן למצוא עבודה בתחום. היא חיפשה מידע באופן שיטתי על צורת העבודה במפעלי היזע, למדה על חייהם של הפועלים, ושכנעה את משרד העבודה של שיקגו לעשות מחקר מקיף על תנאי העבודה במפעלי היזע ונבחרה להוביל אותו. קלי הופתעה מהתנאים המזעזעים של נשים וילדים באותם מפעלים, והדו"ח שלה עודד לבצע רגולציה בנוגע לשעות עבודה ושכר עבור פועלים ובעיקר נשים וילדים.
בעקבות הדו"ח שפרסמה נפתחה ועדת חקירה שם העידה קלי על ההשלכות הבריאותיות של תנאי העבודה ועל השכר הזעום שלא מאפשר חיים הגונים. האיגודים הביעו התנגדות לרגולציות הללו כי סברו שיש בכך פגיעה בוולונטריות. אך קלי שניסחה הצעת חוק בנושא תנאי העבודה, עבדה עם עמיתותיה על מנת להפיץ את הצעת החוק שלהן ברחבי המדינה ולנסות לשכנע מחוקקים לאסור על עבודת ילדים במפעלים, להגביל את שעות עבודה עבור נשים ולשפר את תנאי העבודה במפעלים. החוק שעבר ב-1893 – עם קלי שהייתה אחראית לאכיפתו – בוטל ב-1897, ורק ב-1917 נחקק חוק מקסימום שעות עבודה במדינת אורגון, וזאת בהשפעת נשים אלו והתערבותן ברגולציה של חוקי עבודה ושכר.
לצד שיתוף הפעולה ביניהן, הפמיניסטיות של מעמד הפועלות והפמיניסטיות המטרנליסטיות נבדלו ביחס שלהן לגבי ייעודה של האישה. אדמס וקלי היו אקטיביסטיות בספירה הציבורית אך עבודתן נבעה מתוך אמונה שנשים הן מטפחות מטבען ושאמריקה בעידן התעשייה זקוקה לאימהוֹת שלה. הן האמינו שלנשים יש טבע נפרד, אימהי, ומזין ונתפסו כמטרנליסטיות שמבקשות להגן על האומה ולספק לה ערכים.
האקטיביזם שלהן למעשה העלה ביקורת על המדינה ודרש ממנה להרחיב את סמכויות האחריות שלה על אזרחיה, ופעילותן ליצירת רגולציה עבור נשים וילדים למעשה סייעה לקדם נושאים שקשורים לאנשים העובדים בשוק העבודה באופן כללי, אך הן החזיקו במודל המשפחה המסורתית של מעמד הביניים ולפיו על הגבר מוטל תפקיד המפרנס בעוד האישה צריכה לתחזק את הספירה הביתית על כל היבטיה. לדידן, לנשים מסוגלות הורית טובה יותר, וקשה היה להן לדמיין מצב בו יתאפשר לגברים ונשים ליטול חלק שווה בשוק העבודה ובמבנה המשפחה. הן פעלו למתן קצבאות עבור עבודת האימהות ולהעברת חקיקה מתאימה, וזכו לכינוי 'מטרנליסטיות' משום שהדגישו את התפקיד המרכזי של נשים כאימהות.
לעומתן, הפמיניסטיות של מעמד הפועלות, התמקדו בשוק העבודה בשכר וברגולציות שהן ביקשו לקדם בו. הן הדגישו שנשים לא יסתפקו במילוי תפקידי הבית משנפתחו להן אפשרויות בשוק העבודה בשכר, וכי היבטים רבים יש לחיי האישה ומנעד רחב של תחומי עניין מעבר להיותה אם. במשך חייהן, המשיכו אנדרסון, ניומן ושניידרמן לקדם שכר עבודה שווה וחופש בחירה מקצועית עבור נשים במסגרות שונות.