stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ויליאם מיינור
אחרית ימיו ותרומתו למילון

כנראה בעקבות ההתכתבות שלו עם מוכרי ספרים בלונדון, נודע למיינור כי דרושים מתנדבים לתרום לערכים במה שעתיד להיות מילון אוקספורד. מיינור הקדיש את רוב שארית חייו למטרה זו.
הוא התברר כאחד התורמים היעילים ביותר למילון. מיינור עבר באופן שיטתי על כל הספרים ברשותו וסקר את תדירות המילים השונות. הוא התאים את הרשימה שלו לרשימת הערכים שחסר להם ציטוט במילון אוקספורד. ככל שרשימתו גדלה כך יכול היה לספק ציטוטים רבים יותר למילה מסוימת. לאחר זמן התיידד מיינור באופן אישי עם עורך המילון ג'יימס מארי, שאף הגיע לבקרו במוסד.
מצבו הנפשי המשיך להידרדר וב-1902 כרת לעצמו את איבר המין. בריאותו התערערה והותר לו לחזור לארצות הברית, למוסד לחולי נפש סיינט אליזבת, שם אובחן כחולה סכיזופרניה. הוא נפטר ב-1920 בניו הייבן, קונטיקט.
לקריאה נוספת

הפרופסור והמשוגע מאת סיימון וינצ'סטר, תרגם מאנגלית מאיר ויזלטיר, בהוצאת כנרת, 2000
המבשלה שבה עבד מיינור ושבסמוך אליה ירה בג'ורג' מרט
ויליאם קומינג

| --- | --- |

 לידה:  1769 
 פטירה:  5 באפריל 1852 (בגיל 83 בערך) דבלין, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 
ויליאם קומינג, באנגלית: William Cuming (1769–1852) היה צייר דיוקנאות אירי, נשיא האקדמיה המלכותית היברניאן.
ביוגרפיה

קאמינג נולד בשנת 1769, הצעיר מבין ארבעת בניו של ויליאם קאמינג. הוא הפך לתלמיד בבתי הספר של אגודת דבלין ב-1785, שם זכה במדליית כסף ב-1790 עבור רישום דמויות. לאחר שסיים את הכשרתו הוא התבסס כצייר היסטורי ודיוקנאות בדבלין. בשנת 1793 הוא הוזמן על ידי תאגיד דבלין לצייר את דיוקנו של ראש עיר לשעבר.
בשנת 1795 עבר קאמינג לביתו של אחיו יו ברחוב אנגלסי, שם נשאר עד 1808, אז עבר לרחוב קלייר 15. בשנת 1800, הוא תרם את תרומתו הראשונה לתערוכות שערכו אמני דבלין ברחוב דאם. הוא הציג אחד-עשר דיוקנאות בתערוכה באותה שנה, ועבודותיו הופיעו ברוב התערוכות עד 1813. הוא זכה לציון מיוחד בזכות דיוקנאותיו של יושבות. עם זאת, הוא היה מבוסס כלכלית מספיק כדי לא להיות לחוץ בעבודתו, ובילה זמן רב בנסיעות ברחבי אירופה.
ב-1811 הוא היה נשיא אגודת האמנים בדבלין, ובשנת 1823 הוא נבחר להיות אחד החברים המקוריים של האקדמיה המלכותית היברניאן שנוסדה באותה העת. הוא הציג באקדמיה מהתערוכה הראשונה שלה ב-1826 עד 1831, ותרם חמש עשרה תמונות בסך הכל. באפריל 1829 הוא נבחר לנשיא האקדמיה, תפקיד שמילא עד אוקטובר 1832, אז התפטר ופרש מציור. באותה שנה הוא ביקר את אחיו הבעלים של מטע סוכר, באיי הודו המערבית. עם שובו, המשיך במעורבותו באקדמיה, והפך לאוצר ב-1835. לבסוף הוא התפטר מחברותו בינואר 1837, והפך לחבר כבוד. בשנת 1827, הוא נבחר לאקדמיה הלאומית לעיצוב כאקדמי לשם כבוד.
הוא מת בביתו בדבלין, ב-5 באפריל 1852.
צ'ארלס סי אינגהם היה תלמידו.
הערות שוליים

↑  Strickland, Walter S. "William Cuming". A Dictionary of Irish Artists. Library Ireland.
↑  Dunlap, William (1834). History of the Rise and Progress of the Arts of Design in the United States. New York: George P. Scott and Co. p. 271
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 6791 7965  RKD: 19370  ULAN: 500006345  VIAF: 95719470   WorldCat (עם VIAF): 95719470 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ויליאם קומינג".
חופמיים

| חופמיים |
| --- | --- |
 חופמי צווארון
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: חופמאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: חופמיים
שם מדעי
 Charadriidae ‏ויגורס, 1825
תחום תפוצה


חופמיים (שם מדעי: Charadriidae) היא משפחה בסדרת החופמאים. עופות אלה שוכנים בחופי ימים, בשדות ובערבות והם בעלי רגליים קצרות ומקור קצר. הם חוטפים תולעים, רכיכות וחרקים מהחול או הבוץ. הם אינם יודעים לשחות.
החופמים מקננים על הקרקע ומסווים את ביציהם ואת קינם בדוגמאות מורכבות של אבנים מנומרות.
מיון

סוג בו מין יחיד חופמי עקום-מקור (Anarhynchus frontalis)
סוג חופמי (Charadrius)
סוג בו מין יחיד תמירון אוסטרלי (Cladorhynchus leucocephalus)
סוג בו מין יחיד חופמי שחור-סינר (Elseyornis melanops)
סוג בו מין יחיד קיווית אדומת-ברך (Erythrogonys cinctus)
סוג בו מין יחיד חופמי כתום-חזה (Oreopholus ruficollis)
סוג בו מין יחיד חופמי אוסטרלי (Peltohyas australis)
סוג בו מין יחיד חופזי לבן-גבה (Phegornis mitchellii)
סוג חופזי (Pluvialis)
סוג Thinornis
סוג קיווית (Vanellus)
מיון > בישראל

בישראל מופיעים 16 מינים ממשפחת החופמיים:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  חופמי חוף (Charadrius leschenaultii)  חופמי מונגולי (Charadrius mongolus)  חופמי אלכסנדרי (Charadrius alexandrinus)  חופמי אפריקני (Charadrius pecuarius)  חופמי גדות (Charadrius dubius)  חופמי צווארון (Charadrius hiaticula)  חופמי ערבה (Charadrius morinellus)  חופמי אסיה (Charadrius asiaticus) |  חופזי מנומר (Pluvialis squatarola)  חופזי זהוב (Pluvialis apricaria)  חופזי קטן (Pluvialis fulva)  קיווית מצוייצת (Vanellus vanellus)  קיווית אדומת-משקפיים (Vanellus indicus)  סיקסק (Vanellus spinosus)  קיווית לבנת זנב (Vanellus leucurus)  קיווית להקנית (Vanellus gregarius) |  |
בנוסף המין חופמי תלת-צווארון נצפה לראשונה בישראל באפריל 2020.
גלריה

חופמי אסיה (Charadrius asiaticus)
חופזי אמריקאי
קיווית נפחית
Charadrius montanus
Thinornis novaeseelandiae
חופמי כפול צווארון
חופמי גדות
חופמי חוף (Charadrius leschenaultii)
חופמי מונגולי (Charadrius mongolus)
חופמי אלכסנדרי (Charadrius alexandrinus)
חופמי אפריקני (Charadrius pecuarius)
חופמי צווארון
חופמי ערבה (Charadrius morinellus)
חופזי מנומר (Pluvialis squatarola)
חופזי זהוב (Pluvialis apricaria)
חופזי קטן (Pluvialis fulva)
קיווית מצוייצת
קיווית אדומת משקפיים
סיקסק
קיווית לבנת זנב (Vanellus leucurus)
קיווית להקנית (Vanellus gregarius)
הערות שוליים

↑  אילנה קוריאל, לראשונה: חופמי תלת צווארון נצפה בישראל, באתר ynet, 13 באפריל 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546461405171  GND: 4177391-3  NKC: ph912526 
ערך זה הוא קצרמרבנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ויליאם מקאסקיל

| --- | --- |

 לידה:  24 במרץ 1987 (בן 37) גלאזגו, סקוטלנד, הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קיימברידג', סנט אן קולג' (אוקספורד), סנט אדמונד הול, אוקספורד, ג'יזס קולג', קיימברידג' 
 מנחה לדוקטורט:  Krister Bykvist 
 מוסדות:  80,000 שעות
 תחומי עניין:  פילוסופיה, פילוסופיה של המוסר, זולתנות 
 עיסוק:  פילוסוף, אתיקאי 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 www.williammacaskill.com
 
ויליאם דייוויד מקאסקיל (באנגלית: William David MacAskill; נולד כ-ויליאם דייוויד קראוץ' ב-24 במרץ 1987) הוא פילוסוף ואתיקאי סקוטי, מהוגי תנועת האלטרואיזם האפקטיבי. מקאסקיל פרופסור חבר לפילוסופיה באוניברסיטת אוקספורד, חוקר במכון לעדיפויות גלובלי באוקספורד, ומנהל קרן Forethought לחקר העדיפויות העולמי.
מקאסקיל הקים מספר ארגונים: ארגון 80,000 שעות, היוזמה לתת כמה שאנחנו יכולים (Giving What We Can) ומכהן גם כסגן נשיא, והמרכז לאלטרואיזם אפקטיבי מכהן כנשיא.
ראשית חיים והשכלה

מקאסקיל נולד בשם ויליאם קראוץ', בשנת 1987 וגדל בגלאזגו. אמו עבדה בשירות הבריאות הלאומי ואביו עבד בטכנולוגיות מידע (IT); הוא הצעיר משלושת הילדים במשפחה. מקאסקיל למד בביתי ספר פרטי. בנעוריו החל להתנדב עם אנשים עם מוגבליות ועבד בבית אבות. ב-2008 הוא סיים את תואר בוגר בפילוסופיה במכללת ג'יזס בקיימברידג; המשיך בשנת 2010 לתואר מוסמך בפילוספיה במכללת סנט אדמונד הול, אוקספורד, ואת הדוקטורט בהנחיית ג'ון ברום וקריסטר ביקוויס קיבל מקולג' סנט אן אוקספורד, בשנת 2014. לאורך כך שנות לימודיו, מקאסקיל התנדב במסגרות שונות אולם הוא לא הרגיש שרבים מהאנשים סביבו מבינים את העוני והתחלואה שאנשים ברחבי העולם סובלים ממנה. במקביל, החל לתרום אחוז הולך וגדל מהכנסותיו. עם סיום הלימודים, מקאסקיל חקר בעמנואל קולג', קיימברידג', עד שהפך פרופסור חבר בלינקולן קולג', אוקספורד.
קריירה ומחקר

מחקריו האקדמיים של מקאסקיל מתמקדים בקבלת החלטות תחת אי ודאות נורמטיבית, אלטרואיזם האפקטיבי ו-Longtermism.
אי וודאות נורמטית היא נושא הדוקטורט של מקאסקיל. אי ודאות נורמטית אינה עוסקת בשאלה מה ייקרה, על בסיס אילו עובדות יתקבלו החלטות אלא מבקשת לבדוק מה הם הנורמות העומדות מאחורי ההחלטות או האם למקבלי החלטות יש ידע נורמטיבי על מנת לקבל את ההחלטה. למשל, האם אנשי העתיד יפגעו משינויי האקלים (ידע אמפרי) לעומת מהי החשיבות המוסרית היחסית של האינטרסים של אנשי בהווה ושל האינטרסים של אנשי עתיד (ידע נורמטיבי)?
בתחום אלטרואיזם אפקטיבי, מקאסקיל פרסם בשנת 2015 את הספר Doing Good Better. בספר הוא טוען שדרכים רבות של עשיית טוב משיגות מעט מאוד בגלל חוסר מידע, נתונים גרועים ודעות קדומות. אך באמצעות איסוף מידע וניתוחו ניתן להגדיל את עשיית הטוב בעולם. לטענתו, רוב הדרכים לחולל שינוי משיגות מעט, אבל על ידי מיקוד המאמצים לעשות טוב בצורה אפקטיבית, לכל אחד יש כוח להפוך את העולם למקום טוב יותר. מקאסקיל מציע חמש שאלות לבחינת הדרך הטובה ביותר לעשות טוב: כמה אנשים יהנו מהתרומה / העשייה, ובכמה? האם זה הדבר היעיל ביותר שאני יכול לעשות? האם התחום הזה מוזנח? מה היה קורה אחרת? מהם סיכויי ההצלחה, וכמה תועלת תביא ההצלחה?
ספרו "What We Owe the Future" יצא בשנת 2022 ודן ברעיון האתי Longtermism, שהוא הרעיון שהשפעה חיובית על העתיד הרחוק היא עדיפות מוסרית מרכזית של זמננו. ההשפעה שיש למעשינו היום על העתיד מחייבת אותנו לקחת בחשבון את אנשי העתיד והציוויליזציה כולה. שינויי אקלים, פסולת גרעינית רדיואקטיבית ודלדול משאבים משפיעים לא רק על האנשים החיים היום אלא הם משפיעים כבר עכשיו על חיי הדורות הבאים הקרובים (הנכדים) והרחוקים (והנכדים שלהם). מקאסקיל מבקש לכלול את אנשי העתיד בפיתוח טכנולוגיות חדשות, השקעה במדיניות בתכנון העתיד וברמת הפרט תמיכה בארגונים האפקאיבים הפועלים להפסקת הפגיעה בסביבה ובדיקה האם העבודה שהם עושים תפגע בעתיד או לא. אם כן, הוא ממליץ לבחון שינוי קריירה.
הערות שוליים

↑  Thompson, Derek (2015-06-15). "The Greatest Good". The Atlantic. ISSN 1072-7825. נבדק ב-2020-07-29.
↑    Tony Diver, ‏While the papers whine about Oxbridge debauchery, student altruism gets ignored, The Telegraph, 1 March 2017
1 2 3 4 5  Lewis-Kraus, Gideon (2022-08-08). "The Reluctant Prophet of Effective Altruism". The New Yorker (באנגלית). נבדק ב-2022-08-10.
↑  "People". Global Priorities Institute (באנגלית). נבדק ב-2020-07-29.
↑  "About us". Forethought Foundation (באנגלית). נבדק ב-2020-07-29.
↑  Matthews, Dylan (2015-07-29). "You have 80,000 hours in your career. Here's how to do the most good with them". Vox (באנגלית). נבדק ב-2020-07-29.
↑  Quaade, Sebastian (2018-04-05). "An Interview with William MacAskill, Founding Member of Effective Altruism". The Politic (באנגלית). נבדק ב-2020-07-29.
↑  Bajekal, Naina (2022-08-10). "Want to Do More Good? This Movement Might Have the Answer". Time (באנגלית). נבדק ב-2022-08-10.
↑  MacAskill, William. "Curriculum Vitae". oxford.academia.edu. נבדק ב-2021-12-12.{{cite web}}:  תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  William MacAskill (Oxford University) - PhilPeople, philpeople.org (באנגלית)
↑  David Shariatmadari, Doing Good Better by William MacAskill review – if you read this book, you'll change the charities you donate to, the Guardian, ‏2015-08-20 (באנגלית)
↑  Doing Good Better: How Effective Altruism Can Help You …, Goodreads (באנגלית)
↑  William MacAskill, What is longtermism?, www.bbc.com, ‏8th August 2022 (באנגלית)
↑  Gharib, Malaka (2022-08-16). "How can we help humans thrive trillions of years from now? This philosopher has a plan". NPR (באנגלית). נבדק ב-2022-08-20.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010679482305171  PLWABN: 9811243052605606  GND: 1077779550  ISNI: 0000 0004 4540 4324  LCCN: no2015017448  NKC: xx0268191  SUDOC: 235293296  VIAF: 313506425   WorldCat (עם VIAF): 313506425
חטפית יתושים

| חטפית יתושים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: פוליופטילים
סוג:: חטפית יתושים
שם מדעי
 Polioptila ‏סקלטר, 1855

חטפית יתושים (שם מדעי: Polioptila) הוא סוג של ציפורים ממשפחת הפוליופטילים, הקרובה לחטפיתיים, הנפוצות באמריקה הצפונית.
עופות אלה קטנים מאוד ומזכירים במראם גדרונים. אורכם 10-13 ס"מ ומשקלם 4-9 גרם. הם בעלי גוף אפור עם ראש כהה ופס על העיניים. המקור דק ושחור, מעוצב לתפיסת טרף קטן במהירות.
באורח חייהם הם מזכירים את החטפיתיים.  הם אורבים לחרקים מעופפים העוברים סמוך שיעופו לענפים, עליהם הם עומדים, ואז עטים עליהם מאחור.
חטפיות יתושים נפוצות ממרכז ודרום ארצות הברית, דרך מקסיקו ועד ליערות אמריקה הדרומית. רובן חיות באזורים סובטרופיים וחלקן גם במדבריות.
מינים

Polioptila caerulea
Polioptila lembeyei
Polioptila californica
Polioptila melanura
Polioptila nigriceps
Polioptila albiloris
Polioptila guianensis
Polioptila clementsi
Polioptila plumbea
Polioptila lactea
Polioptila schistaceigula
Polioptila dumicola
השושלת היוליו-קלאודית

השושלת היוליו-קלאודית היא השושלת הראשונה של קיסרים ששלטו באימפריה הרומית משנת 27 לפנה"ס עד שנת 68 לספירה. מקור שמה של השושלת הוא משני בתי אב, היוליים – שהייתה משפחתו של הקיסר אוגוסטוס, והקלאודיים – שהייתה משפחתה של אשתו ליוויה ובניה. אולם למרות שמה, הלגיטימיות של השושלת נבעה מהשתייכותה לבית האב של היוליים.
קיסרי השושלת > אוגוסטוס

גַּאיוּס יוּלְיוּס קֵיסָר אוֹקְטַבְיָאנוּס הידוע בשם אוגוסטוס היה מייסד השושלת ומשטר הקיסרות ברומא, השתייך לבית האב היוליאני אחרי אימוצו על ידי דודה של אמו, יוליוס קיסר ולכן נשא את השם קיסר אשר הפך ברבות הימים לתואר שליטי רומא ושליטי אימפריות בכלל.
תחילה בחר כיורש את אחיינו, מרקוס קלאודיוס מרקלוס ואף חיתן אותו עם בתו יוליה, אולם מרקלוס מת בשנת 23 לפנה"ס, אחרי מותו של מרקלוס אוגוסטוס השיא את בתו למרקוס ויפסניוס אגריפה והוא נחשב כיורשו עד מותו בשנת 12 לפנה"ס.
יורשו הבא היה בנו החורג טיבריוס שחותן עם יוליה ככל הנראה מתוך מחשבה שהוא ישמש קיסר ביניים בין אוגוסטוס לנכדיו-בניו המאומצים גאיוס ולוקיוס אולם בסופו של דבר סר חינו של טיבריוס ואוגוסטוס החל לקוות שגאיוס ולוקיוס יוכלו לרשתו באופן ישיר.
עוד מועמד אפשרי לירושה היה נירון קלאודיוס דרוסוס, בנו החורג של אוגוסטוס מליוויה. הוא חיתן אותו עם אחייניתו יוליה אנטוניה, אולם דרוסוס נהרג בשנת 9 לפנה"ס בעת מסע מלחמה בגרמניה.
בעקבות מותם של גאיוס ולוקיוס אוגוסטוס אימץ בשנת 4 את טיבריוס לבן והוא ירש את אוגוסטוס עם מותו בשנת 14.
קיסרי השושלת > טיבריוס

טיבריוס השתייך ליוליים כתוצאה מאימוצו על ידי אוגוסטוס ולקלאודיים על פי מוצאו מלידה.
בפקודת אוגוסטוס הוא אולץ לאמץ כבן את אחיינו גרמניקוס, ולכן העדיף אותו כיורש על פני דרוסוס שהיה בנו הטבעי. אולם גרמניקוס נפטר בסוריה בשנת 19, וטיבריוס אף נחשד בהרעלתו מכיוון שלא אהב את הפופולריות הרבה שלה זכה גרמניקוס בקרב העם והצבא אולם ככל הנראה חשדות אלו היו חסרי בסיס.
עם מותו של גרמניקוס הפך דרוסוס ליורשו של טיבריוס אולם הוא נפטר בשנת 23.
טיבריוס העביר את מרבית ניהולה היום-יומי של האימפריה לידיו של סיאנוס מפקד המשמר הפרטוריאני בשעה שהוא פרש לאי קאפרי, בשנת 30 הוא השיא אותו לנכדתו וסיאנוס אף נחשב ליורשו עד שטיבריוס ציווה להוציא אותו להורג בשנת 31.
כיורשיו החדשים בחר את קליגולה, בנו של גרמניקוס ואת נכדו גמלוס ואלה ירשו אותו עם מותו בשנת 37.
קיסרי השושלת > קליגולה

קליגולה היה הקיסר הראשון מהשושלת שהשתייך לשני בתי האב, הוא היה נינם של אוגוסטוס וליוויה. עם עלותו לשלטון הוא הצליח להדיח את גמילוס ולשלוט שלטון יחיד באימפריה.
עד מהרה שלטונו של קליגולה התדרדר לשלטון עריצות מטורף עד שבסופו של דבר הוא נרצח על ידי שומרי ראשו מהמשמר הפרטוריאני. אחרי רציחתו דודו קלאודיוס נבחר לקיסר על ידי הצבא.
קיסרי השושלת > קלאודיוס

קלאודיוס השתייך לקלאודיים והיה נכדם של ליוויה ובעלה הראשון טיבריוס נירון (למרות שבמהלך שלטונו החיה את השמועה שסבו האמיתי היה אוגוסטוס).
תחילה יורשו המיועד היה בנו בריטניקוס, אולם עם נישואיו לאגריפינה הצעירה הוא אימץ את בנה נירון ומינה אותו ליורשו, נירון עלה לכס הקיסר לאחר שקלאודיוס הורעל בשנת 54.
קיסרי השושלת > נירון

אמו של נירון הייתה נינתו של אוגוסטוס והשתייך ליוליים.
תחילה נירון היה שליט בובה הנתון להשפעתם של יועציו ואימו, אולם עם הזמן הצליח להשתחרר מהשפעתם והפך לקיסר נהנתן שהתעניין יותר בתענוגות החיים מאשר בניהולה המוצלח של האימפריה. הוא עסק בחיסול מתחרים אפשריים מתוך השושלת.
התנהגותו של נירון הביאה בסופו של דבר לפריצת מרד כנגדו וכשהוא הבין כי לא יוכל לדכא אותו התאבד בשנת 68. עם מותו בא הקץ על השושלת היוליו-קלאודית.
אישים בולטים אחרים בשושלת

ליוויה
מרקוס ויפסניוס אגריפה
נירון קלאודיוס דרוסוס
גרמניקוס
אגריפינה הצעירה
ועדת רנדל

ועדת רנדל (באנגלית: Rendel Commission), או בשמה המלא הוועדה להתפתחות החוקתית של סינגפור (באנגלית: The Commission on the Constitutional Development of Singapore) היא ועדה בראשותו של הדיפלומט הבריטי בדימוס סר ג'ורג' ויליאם רנדל, אשר נוצרה בשנת 1953 על מנת לשים קץ למשטר החירום ששרר בסינגפור במשך 12 שנה ולהציע רפורמה פוליטית-מינהלית במושבה הבריטית.
חברי הוועדה היו בני הקבוצות המרכיבות את אוכלוסיית סינגפור: סינים, מלזים, הודים, ואירופאים, כמו כן הפרקליט הכללי וראש מועצת העיר סינגפור.
הדו"ח שהוצג על ידי הוועדה המליץ על הקמתן של ממשלה מרכזית של המושבה, נפרדת ממועצת העיר סינגפור, ושל אספה מחוקקת חד-ביתית שתכלול 25 חברים נבחרים, 3 חברים מתוקף התפקיד ו-34 חברים ממונים. כמן כן המליצה הוועדה על הרחבת זכות ההצבעה.
בעקבות אישור המלצות הוועדה על ידי הממשלה הבריטית, התקיימו באפריל 1955 בסינגפור בחירות פרלמנטריות שהביאו להקמת הממשלה בראשותו של דייוויד שאול מרשל, ראש הממשלה הראשון.
לקריאה נוספת

Corfield, Justin. Historical Dictionary of Singapore. Scarecrow Press, 2010. ISBN 0810873877
ויליאם מקדונלד

ויליאם קלהון מקדונלד (באנגלית: William Calhoun McDonald; 25 ביולי 1858 – 11 באפריל 1918) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כמושל הראשון של מדינת ניו מקסיקו.
ביוגרפיה

מקדונלד נולד בג'ורדנוויל שבמדינת ניו יורק. בנערותו, גדל בעיר ניו יורק, שם למד משפטים ועסק בהוראה בבית ספר יסודי.
קריירה

בשנת 1878 עבד מקדונלד לפוקט סקוט שבקנזס, שם עבד במשרד עורכי הדין של ג'וזף לורנס. בשנת 1880 נסע לטריטוריית ניו מקסיקו והתגורר שם באחוזת "ווייט אוקס". במרוצת השנים, רכש את חוות הבקר "קאריזוזו" ועבד בתחום המינרלים. בשנת 1881, מונה לסגן המינרלים של ניו מקסיקו מטעם המפלגה הדמוקרטית.
בין השנים 1885–1887, עבד כפקיד שומה בבנק מקומי. בשנת 1891 הפך מקדונלד לחבר בבית הנבחרים של טריטוריית ניו מקסיקו, וב-31 באוגוסט נישא לפרנסיס ג'יי מק'קורט. במרוצת השנים, נולדו לזוג חמישה ילדים. בין השנים 1895–1897 כיהן מקדונלד כיושב ראש ועדת הנציבים של מחוז לינקולן בניו מקסיקו, ובין השנים 1905–1911 היה חבר בוועדת תברואת הבקר של המדינה. ב-7 בנובמבר 1911, תחת נשיאותו של ויליאם הווארד טאפט, מונה מקדונלד למושל הראשון של מדינת ניו מקסיקו. בתקופת כהונתו, נבנתה ממשלת המדינה וכן שירותיה הצבאיים, שטיפלו בבעיית המסתננים ממקסיקו.
לאחר כהונתו מונה מקדונלד למנהל הדלקים במדינה, תפקיד בו מילא עד יום מותו.
מותו

מקדונלד נפטרה ב-11 באפריל 1918. הוא נטמן בבית העלמין סידרווייל בווייט אוקס.
הערות שוליים

↑  "William C. McDonald". The Political Graveyard. נבדק ב-9 באוקטובר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1199512842  VIAF: 3933157416857516710001   WorldCat (עם VIAF): 3933157416857516710001
ויליאם קולבי

| --- | --- |

 לידה:  4 בינואר 1920 סיינט פול, מינסוטה, ארצות הברית 
 נהרג:  27 באפריל 1996 (בגיל 76) Rock Point, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות הלאומי ארלינגטון 
 השכלה:  אוניברסיטת פרינסטון  בית הספר למשפטים קולומביה  תיכון ברלינגטון 
 מעסיק:  המשרד לשירותים אסטרטגיים 
 תפקיד:  ראש ה-CIA (4 בספטמבר 1973–30 בינואר 1976) 
 מפלגה:  פוליטיקאי עצמאי 
 בן או בת זוג:  Sally Shelton-Colby (1984–1996) 
 מספר צאצאים:  5 
 פרסים והוקרה:  כוכב הכסף 
 
ויליאם איגן קולבי (באנגלית: William Egan Colby; ‏4 בינואר 1920 – 27 באפריל 1996) היה פעיל ציבור אמריקאי, שכיהן כראש ה-CIA בין השנים 1973–1976 תחת נשיאי ארצות הברית ריצ'רד ניקסון וג'רלד פורד.
ביוגרפיה

קולבי נולד וגדל בסיינט פול. הוא השלים תואר ראשון מטעם אוניברסיטת פרינסטון ותואר נוסף במשפטים מטעם אוניברסיטת קולומביה בשנת 1940. בשנת 1941 התגייס לצבא ארצות הברית, הוסמך כקצין חי"ר והוצב ב-OSS. קולבי לקח חלק במבצע ג'דבורו ושימש כמפקד צוות כוחות מיוחדים בצרפת ונורווגיה, שביצע פשיטות על מטרות צבאיות של גרמניה הנאצית. לקולבי הוענק כוכב הכסף על גבורתו במלחמה. לאחר המלחמה עבד קולבי זמן קצר כעורך דין במשרד עורכי הדין של ויליאם דונובן ולאחר מכן התגייס לסוכנות הביון המרכזית. הוא שימש במגוון תפקידי שטח, מטה ופיקוד. במהלך מלחמת וייטנאם, שימש קולבי כראש שלוחת הסוכנות בסייגון וכראש אגף המזרח הרחוק שלה והיה מעורב במבצע פניקס. כסגן ראש הסוכנות למבצעים ניסח קולבי צו המחייב את עובדי ה-CIA לדווח על כל חשד לפגיעה בחוק או בהצהרות היסוד של הסוכנות, שכונה "תכשיטי המשפחה".
בשנת 1973 מינה אותו הנשיא ניקסון לראש הסוכנות. במהלך כהונתו נדרש קולבי להתמודד עם המתיחות בין המעצמות במהלך מלחמת יום הכיפורים ועם טענות הסנאט של ארצות הברית כי הסוכנות מטייחת פעילות חשאית לא חוקית. בשל טענות אלו העביר קולבי את המסמך שחיבר, "תכשיטי המשפחה", לקונגרס משום שחשב שזוהי הדרך להבריא את הסוכנות ממבצעים שכאלו. ב-4 בנובמבר 1975, במסגרת מה שכונה טבח ליל כל הקדושים והיה ארגון מחדש שעשה נשיא ארצות הברית, ג'רלד פורד, בעקבות פרשת ווטרגייט החליט הנשיא על סיום תפקידו של קולבי. לקולבי הוצע להתמנות לנציג הקבוע של ארצות הברית בנאט"ו, אך הוא סירב. קולבי טבע בעת שחתר בקאנו שלו בנהר הפוטומק בשנת 1996.
הערות שוליים

↑   אמיר אורן, יום הכיפורים של הסי־איי־אי: מה שלא סיפרו לניקסון, באתר TheMarker‏, 26 באוגוסט 2016.
↑  יוסי מלמן, ‏סיפורו החידתי של המרגל וכוכב הבייסבול היהודי בסרט חדש, באתר מעריב אונליין, 15 ביוני 2019.
↑  וא"ב גריפין, "סוכני הביון הלוחמים", הוצאת מטר, 2001, עמוד 5, "ולסגן ויליאם קולבי, חי"ר, צבא היבשה של ארצות-הברית, סופח ל-OSS (לימים שגריר וראש ה-CIA). ראשי "צוות ג'דברג" שפעלו בצרפת ובנורווגיה הכבושות בידי הגרמנים, שהכתיבו את אמות-המידה לאומץ, תבונה, לפטריוטיות וליושרה אישית, נושא לחיקוי לאלפים שפסעו בעקבותיהם ב-OSS וב-CIA".
↑  דגנית אנילי, "נמצאה גופתו של ראש ה-C.I.A לשעבר", מבט מל"מ, גיליון 14, ספטמבר 1996, עמוד 13.
↑  כלילה מגן, "חשופים בעלטה : המוסד, השב"כ והתקשורת הישראלית", ידיעות ספרים, 2017, עמוד 51.
↑  אמיר אורן, זו לא היכולת, זה הרצון, באתר הארץ, 3 ביולי 2014.
↑  כלילה מגן, "חשופים בעלטה : המוסד, השב"כ והתקשורת הישראלית", ידיעות ספרים, 2017, עמוד 72.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259849905171  PLWABN: 9810636515905606  BIBSYS: 90842744  BnF: cb11897239t (data)  CiNii: DA03413583  GND: 124364969  ICCU: DDSV045957  ISNI: 0000 0001 2144 2666  LCCN: n84016403  NARA: 10570392  NKC: js20090326001  NLA: 35804527  NTA: 070408971  RERO: 02-A000037385  SELIBR: 222129  SNAC: w6542kph  SUDOC: 026793814  Trove: 1091212  VIAF: 95322923   WorldCat (עם VIAF): 95322923 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חיבת ציון (מושב)

| --- | --- |

מדינה: ישראל ישראל
מחוז: המרכז
מועצה אזורית: עמק חפר
גובה ממוצע: ‎30 מטר
תאריך ייסוד: 1933
תנועה מיישבת: התאחדות האיכרים
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 875 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎3.7% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת נתניה מוגדלת) חיבת ציון(למפת נתניה רגילה) חיבת ציון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חיבת ציון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חיבת ציון32°23′52″N 34°54′45″E﻿ / ﻿32.3976982282191°N 34.9125763678771°E﻿ / 32.3976982282191; 34.9125763678771  heמפת היישובים של מועצה אזורית עמק חפר (in English: Hefer Valley Regional Council) באדום - חיבת ציון בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 9 מתוך 10

יישובים בעמק חפר. תצלום אוויר, דצמבר 2013
חיבת ציון (חִבַּת צִיּוֹן) הוא מושב בעמק חפר ליד העיר חדרה. חיבת ציון ממוקם מצפון לכביש 581, כק"מ מזרחית לכביש 4, מצפון לכפר הרא"ה ומדרום לחרב לאת. המושב שייך למועצה אזורית עמק חפר וקרוי על שם אגודת חיבת ציון.
היסטוריה

המושב הוקם בשנת 1933 על ידי ארגון "אחוזת חקלאים של מרכז ציוני רוסיה". לאחר מכן, עם השנים, נוספו אליו גם עולים ממרכז אירופה. למושב אופי מעורב מבחינה דתית.
תעסוקה ומסחר

המושב, ששטחו הוא כ-4,500 דונם, שייך ל"התאחדות האיכרים". ענפי החקלאות העיקריים של היישוב הן: מטעים, לול ופרחים. מטע האנונה האורגני הראשון והגדול ביותר בארץ נמצא ביישוב.
במושב קיים מרכז חינוכי להפקת ביו-דיזל באמצעים ביתיים.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  מפת היישוב, 1939, הוכנה על ידי מחלקת המדידות של ממשלת המנדט, באתר הספרייה הלאומית, ארכיון עזרא רוטמן, מפות מדידה - אזור  חדרה וחיפה - מפות מס' 5 ו-6
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588269505171
וולפסבורג

ערך זה עוסק בעיר בגרמניה. אם התכוונתם למועדון כדורגל מעיר זו, ראו .
ווֹלְפְסְבורג (בגרמנית: Wolfsburg) היא עיר עצמאית בת כ-120 אלף תושבים הממוקמת על גדת הנהר אלר במדינת סקסוניה התחתונה, גרמניה כ-50 ק"מ מזרחית להאנובר. בעיר וולפסבורג ממוקמים ההנהלה הראשית והמפעל המרכזי של ענקית המכוניות הגרמנית "פולקסווגן".