stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שוק הסחורות
הערות שוליים

↑  Soft Commodity. Investopedia
↑  hard commodities. BusinessDictionary
1 2  Robert O'Harrow, A primer on financial derivatives. Washington Post, April 21, 2010
↑  Opportunity and Risk: An Educational Guide to Trading Futures and Options on Futures. www.nfa.futures.org
↑  Richard Heckinger, Understanding Derivatives: Markets and Infrastructure. Federal Reserve Bank of Chicago
↑  Jasodhara Banerjee, Origins of Growing Money. India Forbes. January 16, 2013
↑  Edward Stringham, The extralegal development of securities trading in seventeenth-century Amsterdam. The Quarterly Review of Economics and Finance, 2003;43: 321-344
↑  History of the CFTC: U.S. Futures Trading and Regulation Before the Creation of the CFTC. U.S. Commodity Futures Trading Commission
↑  "CME Group Website". cmegroup.com. CME Group. Retrieved 2010-10-20.
↑  בורסת הסחורות האירופית
↑  cwt, שווה 45.359237 ק"ג בארצות הברית ו-50.802345 ביחידות משקל בריטיות.
↑  בורסת מרכנתיל בשיקגו
↑  Cotton No.2. ICE Futures U.S.
↑  סוכר לא מעובד מקנה סוכר. DEFINITION of 'Sugar No.11'
↑  נבדל מסוכר מס' 11 (Sugar No. 11) בכך שעלויות ההובלה והביטוח, לנמלי ים מוגדרים באוקיינוס האטלנטי ובאוקיינוס השקט, חלות על המוכר. האחריות למוצר עוברת לקונה מהרגע שהסוכר יצא מתחום האוניה.Sugar No. 14
↑  בורסת הסחורות של טוקיו
↑  חזיר המוכן לשיווק למשחטות לבשר חזיר
↑  נפט גולמי "קל" בהתאם למדד כבידת מכון הנפט האמריקאי, עם API של 39.6 לערך
↑  סולר הצבוע בדרך כלל באדום ואסור בו השימוש במנועי דיזל
↑  בנזין בדרגת זיקוק M‏ (87 אוקטן) הנסחר בפתח בתי הזיקוק על חוף מפרץ מקסיקו ומוזרם משם בצינור.
↑  חטיבה בתוך בורסת מרכנתיל של ניו יורק (NYMEX)
תקרית גלייביץ

תקרית גלייביץ (בגרמנית: Überfall auf den Sender Gleiwitz; בפולנית: Prowokacja gliwicka) הייתה מבצע דגל כוזב שבוצע על ידי גרמניה הנאצית, והוצג לציבור הגרמני ולעולם כאילו הייתה זו מתקפת פתע פולנית נגד תחנת רדיו של גרמניה. מטרת המבצע הייתה לשמש תירוץ לפתיחת המערכה בפולין שהחלה את מלחמת העולם השנייה.
רקע

מחודש מרץ 1939 העלתה גרמניה דרישות טריטוריאליות כלפי פולין, בנוגע למעמדה של העיר החופשית דנציג והמסדרון הפולני. ב-23 באוגוסט 1939 נחתם הסכם ריבנטרופ–מולוטוב אשר הכשיר את הקרקע לפלישה גרמנית לפולין. במקביל ניהלה גרמניה מסע תעמולה במשך מספר חודשים, שכלל סיפורי זוועה על גורלו של המיעוט הגרמני בפולין, בדומה לתעמולה בנוגע לגורלם של הגרמנים האתניים בחבל הסודטים אשר הביאה לביתורה של צ'כוסלובקיה.
מאז תחילת חודש אוגוסט עסק האס אס בהכנת הרקע התעמולתי לפלישה לפולין. היטלר הורה על פרובוקציה במסגרתה תבוים תקרית גבול, אשר האשמה בה תוטל על פולין ותכשיר את הפעולה הצבאית. תחת שם הקוד "מבצע הימלר" הוכנו מדים וכלי נשק פולניים, וכן רוכזו אסירים שיוכלו לשמש כקורבנות, אשר לכאורה "נהרגו" במהלך ההתקפה. אסירים אלו כונו בשם הקוד "שימורים".
האירוע

ב-31 באוגוסט 1939, בשעה שמונה בערב, נכנסו אנשי אס אס חמושים בפיקודו של שטורמבאנפיהרר (מקביל לדרגת רב-סרן) אלפרד נאויוקס, שלבשו מדים של פולנים, לתחנת הרדיו בעיר גלייביץ (כיום גליביצה, פולין), במחוז שלזיה שבגרמניה, בסמוך לגבול הפולני, ודאגו שצוות התחנה ישדר משדר קצר בפולנית לפיו "תחנת הרדיו בגלייביץ היא עתה בידיים פולניות". לאחר מכן הם הביאו למקום אזרח פולני למחצה בשם פרנצ'ישק הוניוק (Franciszek Honiok), שהורעל לפני כן והוצג כגרמני שנרצח. למחרת הוזמנו למקום נספחים אמריקאים להראות להם את האירוע.
ב-1 בספטמבר, בנאום שנשא ברייכסטאג, הודיע היטלר כי ביום הקודם היו 21 תקריות גבול, מהן שלוש "חמורות". תקריות אלו שימשו כתירוץ להתקפה ה"הגנתית" שהנחית הוורמאכט באותו הבוקר כנגד פולין.
המתקפה בגלייביץ שימשה את גרמניה הן כלפי חוץ, על מנת לא להיראות כתוקפנית, והן כלפי פנים, על מנת לאחד את העם הגרמני מאחורי הפלישה המתוכננת.
המתקפה בגלייביץ ידועה כאירוע שפתח את מלחמת העולם השנייה, בדומה לרצח הארכידוכס פרנץ פרדיננד לפני מלחמת העולם הראשונה, אם כי בניגוד לרצח הארכידוכס, לא היה זה אירוע ספונטני כי אם פרובוקציה נאצית מבוימת.
עיקר הידיעות על האירוע מגיעות מנאויוקס, חבר באס אס ובאס דה, שנתפס על ידי ארצות הברית בסוף שנת 1944 והעיד בתצהיר על פעולותיו. התצהיר הוגש כראיה במהלך משפטי נירנברג. נאויוקס סיפר כי בראשית אוגוסט 1939 קיבל הוראה מריינהרד היידריך, ומראש הגסטפו היינריך מילר, לביים התקפה פולנית על תחנת הרדיו הגרמנית בגלייביץ, שתשמש כתואנה לפלישה לפולין.
הערות שוליים

↑  James J. Wirtz, Roy Godson, Strategic Denial and Deception: The Twenty-First Century Challenge, Transaction Publishers, 2002, page 100
| ביון במלחמת העולם השנייה |
| --- | --- | --- |
| בעלות הברית המערביות | בעלות הברית המערביות |  |
| גופים | MI9 • MI6 • MI5 • מנהלת המבצעים המיוחדים • ועדת XX • המשרד לשירותים אסטרטגיים • קבוצת הארמיות הראשונה / הארמייה ה-14 (ארצות הברית) |  |
| אישים | ארצ'יבלד וייוול • ג'ספר מסקליין • דאדלי קלארק • ג'ון גודפרי • יו דלטון • איאן פלמינג • ג'ון לה קארה • יואן מונטגיו • חואן פויול גארסיה • אדי צ'פמן • אלן טיורינג • אנשי סגל בלצ'לי פארק • פריץ קולבה • אלן דאלס • אנשי המשרד לשירותים אסטרטגיים (OSS) |  |
| מבצעים | מבצע ברקלי / מבצע קציצה • מבצע שומר ראש / מבצע פורטיטיוד |  |
| מושגים קשורים נוספים | אניגמה • אולטרה • PURPLE • מג'יק • התזמורת האדומה (טרפר) |  |
| ברית המועצות | ברית המועצות |  |
| גופים | נקוו"ד • ג.ר.או • סמר"ש • המשרד לביטחון המדינה |  |
| אישים | לברנטי בריה • ויקטור אבאקומוב |  |
| גרמניה | גרמניה |  |
| גופים | אבווהר • גסטפו • אס דה • המשרד הראשי לביטחון הרייך |  |
| אישים | וילהלם קנריס • הנס אוסטר • הנס ברנד גיזביוס • ארווין פון לאהוסן • הנס פון דוהנאני • ריינהרד היידריך • אוטו אולנדורף • ארנסט קלטנברונר • ולטר שלנברג |  |
| מבצעים | תקרית גלייביץ • פרשת ציצרו • מבצע פסטוריוס • מבצע בוליבאר • מבצע נורדפול (אנ') |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810546678405606  GND: 4449864-0
שריפה לונה

| --- | --- |

 לידה:  25 בינואר 1989 (בת 35) אוורה, צרפת 
 מוקד פעילות:  צרפת 
 תקופת הפעילות:  מ-2007 
 סוגה:  R&B עכשווי 
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 חברת תקליטים:  יוניברסל מיוזיק גרופ 
 www.sheryfaluna.fr
 פרופיל ב-IMDb
 
שרִיפה לונה (Sheryfa Luna; בשמה המקורי Chérifa Babouche, נולדה ב-25 בינואר 1989 ב-Évreux, צרפת) היא זמרת צרפתייה השרה בסגנון רית'ם אנד בלוז מודרני. היא זכתה במקום ראשון בעונה ה-4 של Popstars (הגרסה הצרפתית) באוקטובר 2007.
אביה הוא אלג'יראי ממוצא בֶּרברי ואמה צרפתייה. ב-14 פברואר 2008 נולד בנה, ונוס ג'וניור.
קריירה מוזיקלית

שריפה לונה הוציאה בנובמבר 2007 את אלבומה הראשון, "שריפה לונה", שנמכר בלמעלה מ-350,000 עותקים והגיע למעמד של אלבום זהב. הסינגל הראשון מהאלבום נקרא: "Quelque part" (איפה-שהוא). הסינגל השני, "Il avait les mots" (היו לו את המילים) זכה להצלחה משמעותית (כמות צפיות גבוהה מ-100 מיליון ביוטיוב). הסינגל השלישי נקרא: "D'ici et d'Ailleurs" (מכאן וממקום אחר) שיצא במרץ 2008. באותה שנה היא הקליטה דואט: "Comme avant" (כמו קודם) עם הזמר הצרפתי Mathieu Edward.
בגיל 19 הוציאה שריפה לונה את אלבומה השני, "ונוס" (על שם בנה הבכור) ובו 14 שירים. האלבום נמכר בלמעלה מ-100,000 עותקים. הסינגל הראשון מהאלבום נקרא: "Si tu n'étais plus là" (אם לא היית פה יותר). הסינגל השני נקרא: "Ce qu'ils aiment" (מה שהם אוהבים) והסינגל השלישי נקרא: "Je reviendrai" (אני אחזור). האלבום השלישי של שריפה נקרא: "Si tu me vois" (אם אתה רואה אותי) והסינגל הראשון מאלבום זה נקרא: "Tu me manques" (אתה חסר לי).
האלבום ה-4 שלה: "Petite Fée De Soie" (משנת 2012) לא הצליח כמתוכנן ומכר כ-5,000 עותקים.
בשנת 2013 הודיעה שריפה במפתיע שהיא מפסיקה את קריירת השירה שלה. "היום אנחנו לא מתפרנסים כמו שהתפרנסנו לפני. אני רוצה חידוש למשהו לגמרי אחר. אני מתרחקת מעולם התקשורת", אמרה שריפה בריאיון לאתר NRJ12.
בשנת 2016, הודיעה שריפה בת ה-27 על חזרתה לעולם המוזיקה עם הסינגל "Wonder Human" שהופק על ידי T prod. השיר הוקדש לשני הבנים שלה: ונוס ג'וניור ואיברהים.
בשנת 2023 הודיעה שתצא לסיבוב הופעות ברחבי צרפת, בראיון לאתר הצרפתי OUEST FRANCE (צר') היא ציינה: "אני הולכת לסיבוב הופעות בצרפת כדי לראות את הקהל שלי שוב. במקביל אהיה גם בסטודיו. אני מכינה שירים חדשים, אבל אני לא רוצה להבטיח אלבום כרגע, כדי לא להפעיל על עצמי שום לחץ".
דיסקוגרפיה > אלבומים

2007: Sheryfa Luna
2008: Venus
2010: Si tu me vois
2012: Petite Fée De Soie
דיסקוגרפיה > סינגלים

2007:
Quelque part
Il avait les mots
2008:
D'ici et d'ailleurs
Comme avant (דואט עם הזמר Mathieu Edward)
Si tu n'étais plus là
2009:
Ce qu'ils aiment
(Say (À l'infini - דואט עם OneRepublic
Je reviendrai
2010:
Tu me manques
Yemma
(All Alone (Est-ce qu'un jour עם הזמר Quentin Mosimann
2011:
Viens avec moi
2012:
M'envoler
Le temps court
2016:
Wonder Human
הערות שוליים

1 2  Ouest-France, Sheryfa Luna, ancienne gagnante de Pop stars, sera en concert samedi dans les Côtes-d’Armor, Ouest-France.fr, ‏2023-09-22 (בצרפתית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb155883511 (data)  ISNI: 0000 0000 7103 6474  LCCN: no2009118190  MusicBrainz: 3250792b-e2e4-4058-adcb-e6b25d6523ad  SUDOC: 140761888  VIAF: 64325910   WorldCat (עם VIAF): 64325910
רכש ממשלתי

רכש ממשלתי מתייחס לכלל רכישות המוצרים, השירותים והעבודה שמבצעת ממשלה בשוק הפרטי. ממשלות נחשבות לקניינים הגדולים ביותר המבצעים רכש בשוק הפרטי. לרכש הממשלתי נתח משמעותי מכלל ההוצאה הציבורית ולתורת הרכש הממשלתית השפעה על התנהגות השוק. רכש ממשלתי מתבצע על ידי כלל גופי הממשלה ולרוב הוא מתוכלל על ידי גופי רכש מרכזיים. הרכש הממשלתי המרכזי מאפשר לממשלה למקסם את יתרון הגודל שלה ולהוזיל עלויות. ממשלות שונות מיישמות מדיניות באמצעות הרכש הממשלתי (התקשרות עם חברות שלהן ערכים התואמים את מדיניות הממשלה).
גופי רכש מרכזי

גופי רכש מרכזיים הם גופים הרוכשים מוצרים, שירותים ועבודה מהשוק הפרטי עבור הממשלה המרכזית, ובמדינות מסוימות עבור הממשלות או הרשויות המקומיות. מאז מפנה המאה ה-20 קיימים גופי רכש מרכזיים בכל מדינות ה-OECD וברוב מדינות העולם.
גופי רכש מרכזי > הרציונל הכלכלי בבסיס הקמת גוף רכש מרכזי

רכש ממשלתי מרכזי עשוי להוזיל עלויות תוך ניצול יתרון הגודל של הממשלה, ניצול כוח-המיקוח הממשלתי והגברת התחרותיות במשק. לפיכך, גופי רכש מרכזיים נתפסים כמנופים אפקטיביים לייעול ההוצאה הציבורית. בנוסף, הרכש המרכזי מפחית חשש מכפילויות ברכש הממשלתי, מונע בזבוז משאבים ציבוריים הכרוכים בהוצאת מכרזים ממשלתיים לרכישת אותם הטובין עבור גופים שונים בממשלה, מוזיל עלויות שינוע ואספקה, מגביר וודאות, תורם לפישוט ולהאחדת תהליכי הרכש תוך מתן האפשרות להתמקד במדיניות וביישום האסדרה הממשלתית. יתרון נוסף של הרכש המרכזי – הוא האפשרות לקדם מדיניות באמצעות הרכש.
גופי רכש מרכזי > תפקיד גופי הרכש המרכזי

מקובל לחלק את תפקידי גוף הרכש המרכזי לשלושה. [א] גופי הרכש המרכזיים מרכזים את כלל עבודת הרכש הממשלתית, בכמה מישורים. גופי הרכש המרכזיים כורתים הסכמים לרכישה מרכזית בפועל, עורכים הסכמים הקובעים את תנאי הרכש, תוך מתן האפשרות לכל רשות ומשרד ממשלתי לרכוש את המוצרים בהתאם לצרכיהם, וכורתים הסכמי מסגרת שיאפשרו התקשרויות עם רשויות ומשרדי ממשלה אשר מתוכם יגזרו חוזי-רכש פרטניים ללא מעורבות גוף הרכש המרכזי. [ב] גופי הרכש המרכזיים אמונים על הכשרת כוח האדם הממונה על רכש בכלל משרדי הממשלה. [ג] תפקיד אחר הוא גיבוש כלל מדיניות הרכש הממשלתית.
גופי רכש מרכזי > הסיכונים המשקיים ברכש מרכזי

רכש מרכזי עלול לפתח שוק ריכוזי בעל מבנה מונופוליסטי. ריכוז הרכש עלול לייצר העדפות לספקים גדולים תוך דחיקת ספקים קטנים וחדשים. הדבר עלול לפגוע בתחרותיות במשק, לפגיעה במקורות אספקה חליפיים. סיכון אחר, מגולם בחשש שגוף הרכש המרכזי ירכוש מוצרים ההולמים את המכנה המשותף של כלל הצרכנים הסופיים במשרדי הממשלה, אולם לא יהלום באופן מדויק את הצרכים הספציפיים של כל משרד ומשרד. סיכון מסחרי נוסף עלול לקרות כשגוף הרכש המרכזי יבקש להיפטר מהעודפים שצבר, וימכור אותם במחיר שוק נמוך ובכך יגרום לנזק כלכלי-מסחרי. סיכון אחר כרוך בתחולת הסכמי המסגרת שעורך גוף הרכש המרכזי, לתקופה ארוכה יחסית. התחייבות לשלם את עלות הרכש בעת רכישתו לתקופה ארוכה, מהווה הימור על עלותו בתום התקופה. היבט אחרון בהקשר זה כרוך בחסרון בהאחדת הרכש הכלל ממשלתי. רכש מרכזי מבטל את יתרון הקרבה הגאוגרפית של רשויות מסוימות למפעל הספק ולהזדהות החברתית של הספק עם ערכי המשרד-הצרכן. סטנדרטיזציה של רכש לכלל הממשלה עלולה להתגלות ככושלת שכן הסיכונים הטמונים בכל רכש מסוג שהוא, אינם מבוזרים.
יש התולים את כישלון תפקוד הרכש המרכזי בבריטניה בכל הקשור להתמודדות מערכת הבריאות הבריטית עם משבר קורונה (covid-19), בבעיות האינהרנטיות שנובעות מריכוז הרכש הממשלתי. פרופ' אלברט סנשז-גראלס (Prof. Albert Sanchez-Graells), מבית הספר למשפטים באוניברסיטת בריסטול באנגליה, סבור שהסתמכות המדינה על ספק אחד, בשל שיקולי מחיר ותנאים שנכרתו מראש, מבלי לצפות משבר עקב מגפה, הביאו לאי-תפקוד מערכת הבריאות במשבר קורונה בשנת 2020.
רכש ממשלתי אסטרטגי

לאחרונה, הולך וגובר השימוש ברכש הממשלתי כמכשיר לקידום מדיניות הממשלה במובנה הרחב. מטרות אלה הן מסדר גודל משני (Secondary Objectives), אך עם זאת הדיון התאורטי והמעשי בהן הולך וגובר. בין יתר המטרות ניתן למנות העדפת רכישת מוצרים המקדמים חדשנות והגברת הנתח של ה'רכש הירוק' מכלל הרכש הממשלתי, העדפת תוצרת מקומית והעדפת התקשרויות עם חברות המעודדות קידום שכבות חלשות באוכלוסייה לרבות קידום נשים.
רכש ממשלתי אסטרטגי > התנהלות עסקית אחראית

עידוד התקשרויות עם חברות בעלות התנהלות אתית מוכחת, המועילה לכלכלה, לסביבה ולחברה. הסטנדרטים הבינלאומיים ל-RBC, הכוללים הקפדה על זכויות אדם, שמירה על איכות הסביבה, והקפדה על זכויות העובדים, נוסחו ב'הצהרה בדבר השקעות בינלאומיות ומיזמים רב-לאומים' (25.5.2011), עליה חתמו כל מדינות OECD ומדינות נוספות.
רכש ממשלתי אסטרטגי > רכש ירוק

רכש ציבורי ירוק - Green Public Procurement, הוא רכש מוצרים על ידי גוף ציבורי שלפחות אחד ממאפייניהם בעל תרומה חיובית לסביבה. המועצה האירופית מגדירה רכש-ירוק, כתהליך-רכש מוצר המאופיין בפגיעה סביבתית מופחתת לאורך מחזור חייו בהשוואה למוצרים מקבילים. מדיניות רכש ירוק מכוונת לשיפור הביצועים הסביבתיים בהיבט הסביבתי, החברתי והכלכלי. רכש ירוק נכלל ב-'SDG 12', כחלק מהתוכנית הסביבתית של האו"ם (UNEP), ומכונה רכש-בר-קיימא (Sustainable Procurement).
רכש ממשלתי אסטרטגי > שיתוף מציעים קטנים ובינונים ברכש הממשלתי

מדיניות רכש המעודדת מציעים קטנים ובינוניים, להתמודד במכרזים ממשלתיים נועדה להרחיב את מאגר המציעים הפוטנציאלים הממשלתי ולעודד תחרות. מדיניות תמיכה ב-SME מהווה קריטריון עצמאי, אחד מתוך שישה, להערכת הרכש הממשלתי בהתאם למדד InCise הנערך בבית-ספר בלווטניק לממשל באוניברסיטת אוקספורד, אנגליה (Blavatnik School of Government Oxford).
גופי רכש מרכזי במדינות OECD

נכון לשנת 2020 לרוב מדינות OECD גופי רכש מרכזיים. ריכוז ותכלול המידע באשר לגופי הרכש המרכזיים נעשה באמצעות פורום משותף המכונה – Working Party of the Leading Practitioners on Public Procurement (LPP). פורום זה הוא במה להחלפת רעיונות בתחום הרכש הממשלתי בין שחקנים שונים בתחום הרכש: ארגוני רכש ממשלתיים, קובעי מדיניות בתחום הרכש ומומחים לרכש. הפורום אחראי לניסוח סטנדרטים בינלאומיים למסגרות רכש ציבורי וממשלתי לרבות קידום מדיניות באמצעות הרכש הממשלתי. פורום מצומצם ולא-פורמלי הפועל במסגרת OECD- מכונה G6. בפורום חברות שש מדינות מובילות בתחום הרכש המרכזי: בריטניה, ארצות הברית, קוריאה, קנדה, צ'ילה ואיטליה. הפורום מתכנס מדי כמה שנים (באופן לא סדיר). הכינוס האחרון נערך ב־10-11.10.2018 8 בוונקובר, קנדה.
מינהל הרכש הממשלתי בישראל

בישראל, גוף הרכש הממשלתי המרכזי הוא מינהל הרכש הממשלתי במשרד האוצר, המנהל התקשרויות בסך כ-30 מיליארד ש"ח בשנה[דרושה הבהרה] 
לרכישת מוצרים, שירותים ועבודה לכלל משרדי הממשלה ויחידות הסמך, למעט משרד הביטחון וצה"ל.
מינהל הרכש הממשלתי אחראי להתוות וליישם את מדיניות הרכש (האזרחי) הממשלתית, לתאם, ליעל ולפקח את כלל תהליכי הרכש בממשלה, לסייע לגופים הממשלתיים לבצע רכש, בין היתר, בהתאם לחוק חובת מכרזים, ולהקים תשתיות דיגיטליות לביצוע תהליכי רכש וקדם-רכש. מינהל הרכש הממשלתי מפרסם מכרזים מרכזיים ומכרזי מסגרת, אשר מכוחם נרכשים מוצרים ושירותים, לכלל משרדי הממשלה, בנוסף, מנהל הרכש מתכלל את כלל המכרזים של משרדי הממשלה.
מינהל הרכש הממשלתי הוקם בשנת 2004 במסגרת רה-ארגון ביוזמת החשב הכללי, ד"ר ירון זליכה. מינהל הרכש הממשלתי חבר במפגשי פורום מובילי הרכש הממשלתי (LPP), של גופי הרכש המרכזיים במדינות ה-OECD. עד היום פורסמו שני דוחות ציבוריים של נתוני הרכש הממשלתי מהם עולה כי הרכש הממשלתי האזרחי בשנת 2018 היה בסך 34 מיליארד ש"ח, והרכש הממשלתי האזרחי בשנת 2019 היה בסך כ-27 מיליארד ש"ח. הרכש הממשלתי בישראל מנוהל באמצעות מערכת מחשב (ERP), המכונה 'מרכב"ה'. המערכת משמשת את יחידות הרכש והכספים בכל משרדי הממשלה ויחידות הסמך.
מינהל הרכש הממשלתי בישראל > אסדרה רלוונטית

הרכש הממשלתי בישראל, כפוף לחוק חובת המכרזים, התשנ"ב-1992, ולתקנות חובת המכרזים, התשנ"ג-1993.
בנוסף, מפרסם החשב הכללי הוראות תקנון כספים ומשק, המכונות 'הוראות תכ"ם', ובהן הנחיות אופרטיביות, מקצועיות המתעדכנות מעת לעת, ומחייבות את כלל משרדי הממשלה ויחידות הסמך.
מינהל הרכש הממשלתי בישראל > מבנה ארגוני

מינהל הרכש הממשלתי הוא יחידה אחת מתוך 4 היחידות הכפופות לחטיבת נכסים, רכש ולוגיסטיקה, אחת מעשר החטיבות באגף החשב הכללי.
חטיבת נכסים, רכש ולוגיסטיקה כוללת בתוכה גם את מינהל הדיור הממשלתי, מינהל הבינוי הממשלתי ומינהל הרכב הממשלתי.
במינהל הרכש הממשלתי ארבע מחלקות: מדיניות וכלכלה, חדשנות ודיגיטל, ניהול התקשרויות ומחלקת מכרזים.
בראש מינהל הרכש הממשלתי עומד מנהל. כיום, מנהל מינהל הרכש הממשלתי – מר גל אמיר.
מינהל הרכש הממשלתי בישראל > דו"ח מבקר המדינה

בחודשים אוגוסט 2017 – פברואר 2018 ערך משרד מבקר המדינה ביקורת למינהל הרכש הממשלתי. ממצאי הדו"ח מבקרים את העובדה שמינהל הרכש הממשלתי לא פיקח ולא איחד את כלל פעילות הרכש בממשלה. בין הליקויים העיקריים הוצבע על היעדר חזון ותוכנית אסטרטגית רב-שנתית, ליקויים במבנה הארגוני ובאיוש משרות בתקן, ליקויים בתהליך הכנת המכרזים המרכזיים, אי-בחינת התאמת הרכש להחלטות הממשלה, אי-ביצוע ראוי של תהליכי פיקוח, בקרה והפקת לקחים במכרזים המרכזיים, אי-ליווי המשרדים הממשלתיים והיעדר שיתוף פעולה עימם וריבוי בקשות פטור מחובת מכרז.
בעקבות פרסום הדו"ח הקים מינהל הרכש הממשלתי תוכנית הכשרה לעובדי הרכש במשרדי הממשלה ופרסם דוחות שנתיים בדבר הרכש הממשלתי.
תחרות הפסנתר הבינלאומית ע"ש נאומבורג

תחרות הפסנתר הבינלאומית ע"ש נאומבורג (באנגלית: Naumburg International Piano Competition הוא השם הכולל שניתן לכל התחרויות במימון קרן וולטר ו. נאומבורג. זו היא תחרות לפסנתרנים צעירים, בני 17 עד 32, המתקיימת בניו יורק מאז 1926. זו אחת מתחרויות המוזיקה הוותיקות ביותר בעולם, שעזרה להזניק את הקריירה של כמה מגדולי הפסנתרנים במאה ה-20, בהם חורחה בולט, ויליאם קאפל, אבי סימון, תיאודור לטווין, קונסטנס קין, אדל מרכוס, קון-וו פייק, אנדרה-מישל שוב, סטיבן יו, אוואדאג'ין פראט (הזוכה האפרו-אמריקאי הראשון בתחרות זו) ועוד רבים.
הודות להיסטוריה הארוכה והעשירה שלה, נחשבת תחרות נאומבורג לאחת היוקרתיות ביותר בסוגה בעולם. הניו יורק טיימס תיאר אותה במילים אלה: "בדרכה השקטה, היא היוקרתית בכולן."
תחרות הפסנתר מקדשת את האידיאלים שהציב וולטר נאומבורג, כמוה כשאר התחרויות, הפרסים לביצועי סולו ומוזיקה קאמרית, הקלטות מלחינים, ניצוח והזמנת יצירות, כולם במימון קרן נאומבורג. וולטר נאומבורג החזיק בהשקפה, שתחרויות כאלה תורמות לא רק לרווחת כוכבים חדשים, אלא גם לעידוד אמנים צעירים ומוכשרים להיעשות לכוח מניע ראשון במעלה בפיתוח הסטנדרטים הגבוהים ביותר של מצוינות מוזיקלית ברחבי העולם. המשתתפים בתחרות הסולו משתנים בסבב קבוע משנה לשנה וכוללים פסנתרנים, כנרים, צ'לנים וזמרים.   
תחרות הפסנתר מתקיימת בשלב זה מדי חמש שנים.
הזוכה מקבל בדרך כלל פרס כספי, סבב הופעות, ניהול, חוזה הקלטות ובכורות ניו-יורקיות באולמות הקונצרטים החשובים ביותר בעיר. בשנים שעברו, קיבל עליו משרד הקרן את המשימה לנהל זוכים חדשים במשך שתי עונות או עד שסוכן מסחרי מתגייס לטפל בעסקיהם.
הזוכים

1926 פרס ראשון: סוניה קאלקה, מרגרט המילטון
1927 פרס ראשון: דורותי קנדריק, ויליאם זאובר
1928 פרס ראשון: אדל מרכוס
1930 פרס ראשון: רות קאלברסטון
1932 פרס ראשון: דאליס פראנץ, הודי ג'ונסון
1933 פרס ראשון: קתרין קרבר
1835 פרס ראשון: ג'ודית סידורסקי
1937 פרס ראשון: חורחה בולט, אידה קרם
1939 פרס ראשון: זיידל סקובולסקי
1940 פרס ראשון: תומאס ריצ'נר
1941 פרס ראשון: ויליאם קאפל
1942 פרס ראשון: אנט אלקנובה
1943 פרס ראשון: קונסטנס קין, רות גייגר
1944 פרס ראשון: ז'אן תרין
1946 פרס ראשון: לאוניד האמברו, ג'ין רוזנבלום
1947 פרס ראשון: אבא בוגין, ג'יין קרלסון
1948 פרס ראשון: תיאודור לטווין
1950 פרס ראשון: מרגרט ברתל
1951 פרס ראשון: ג'ון קובץ'
1954 פרס ראשון: ויליאם דופמן, ג'ין ונטוורת
1956 פרס ראשון: ג'ורג' כץ
1958 פרס ראשון: ג'וזף שוורץ
1959 פרס ראשון: הווארד אייבל, ראלף ווטאפק
1971 פרס ראשון: קון-וו פאק, זולה שאוליס
1974 פרס ראשון: אנדרה-מישל שוב
1975 פרס ראשון: דיקראן אטאמיאן
1979 פרס ראשון: פיטר אורת
1983 פרס ראשון: סטיבן האף
1987 פרס ראשון: אנטון נל
1989 פרס ראשון מיכאלה פוקאצ'ובה, צ'לנית
1992 פרס ראשון: אוואדאג'ין פראט
1997 פרס ראשון: סטיבן אוסבורן, אנטוני מולינארו
2002 פרס ראשון: גילס פונזאטל
2010 פרס ראשון: סויאון לי
הערות שוליים

↑  New York Times, February 5, 1991 ניו יורק טיימס, 5 בפברואר 1991
↑  רשימה מלאה של הזוכים naumburg.org
...Baby One More Time Tour

...Baby One More Time Tour הוא סיבוב ההופעות הראשון של זמרת הפופ האמריקאית בריטני ספירס. סיבוב ההופעות נועד לקדם את אלבום הבכורה של ספירס, ‎...Baby One More Time. במהלך סיבוב ההופעות הופיע ספירס בארצות הברית ובקנדה. סיבוב ההופעות הוכרז במרץ 1999, כשלושה חודשים לפני תחילתו.
האסיזות של ירושלים

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 שפת המקור:  צרפתית עתיקה 
 סוגה:  פרוזה 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  המאה ה־13 
 
סמל ממלכת ירושלים
האסיזות של ירושלים הוא קובץ חוקים בשפת צרפתית עתיקה העוסק בדיני משפט בממלכת ירושלים ובממלכת קפריסין. הם גובשו במהלך המאה ה-13 בעכו, ומהווים האוסף המשפטי הנרחב והמקיף ביותר מתקופת ימי הביניים.
היסטוריה

רוב האסיזות חוברו בידי שני משפטנים של הממלכה באמצע המאה ה-13, ז'אן ד'איבלין, רוזן יפו ואשקלון, ופיליפ דה נוברה. ספרו של ז'אן ד'איבלין מכיל מידע רב על פעילות בתי המשפט בממלכה, תיאורי המשרות הגבוהות בממלכה, ההייררכיה הכנסייתית, טקסי ההכתרה המלכותיים והחובות הצבאיות של אצילי הממלכה למלך כפי שהיו ב־1187. פיליפ דה נוברה מסכם את החוק הפאודלי בממלכה; שני שלישים מהכתיבה שלו עוסקת בדיני יישוב סכסוכים בין המלך לוואסל. שני הכותבים טענו שהם משחזרים את המסורת המשפטית של ממלכת ירושלים כפי שהייתה בשיאה במאה ה-12, ואשר מסמכיה המשפטיים נאבדו עת נפלה ירושלים לצלאח-א-דין בשנת 1187.
היסטוריונים חלוקים באשר באיזה מידה האסיזות אכן משקפים את המציאות המשפטית של ירושלים במאה ה-12, וזאת מאחר שמסמכים משפטיים מהמאה ה-12 כמעט ולא שרדו. לדעתו של ההיסטוריון הנס מאיר, סביר להניח שלא התקיים קובץ משפטי מסודר בממלכה במאה ה-12, ושהסיפור הומצא על ידי ז'אן ד'איבלין ופיליפ דה נוברה על מנת ליצור מסורת חוקית שמטיבה עם האצולה הירושלמית, וכדי למנוע כניסה של מסורת חוקית אימפריאלית חדשה על ידי בית הוהנשטאופן. אחת הראיות לכך הוא שהאסיזות מתארות מדינה פאודלית שמציבה את המלך במעמד נחות לעומת האצולה, דבר שאינו מסתדר עם הידוע לנו מתיאורים היסטוריים של הממלכה במאה ה-12. עם זאת, יהושע פראוור טוען שהאסיזות אכן משקפות במידה רבה את המציאות המשפטית של ממלכת ירושלים במאה ה-13, שבה המלך איבד את מרבית כוחו לטובת האצולה והמסדרים הצבאיים אך גם כאן הנושא נתון למחלוקת.
הערות שוליים

↑  שגריר, איריס. "מסעי הצלב: היסטוריה והיסטוריוגרפיה". עמ' 284
↑  Bishop, Adam. "Criminal law and the development of the
assizes of the crusader kingdom of
Jerusalem in the twelfth century" pg 19.
↑  שגריר, איריס. מסעי הצלב: היסטוריה והיסטוריוגרפיה" עמ' 287.
תלמה פרדין

| --- | --- |
פרדין, מאי 2019
פרדין, מאי 2019
 לידה:  24 באוקטובר 1992 (בת 31) בארילוצ'ה, ארגנטינה 
 מדינה:  ארגנטינה 
 תקופת הפעילות:  מ-1999 
 פרופיל ב-IMDb
 
תלמה אינס פרדין קגיאנו (בספרדית: Thelma Inés Fardin Caggiano, נולדה ב-24 באוקטובר 1992; בארילוצ'ה, ארגנטינה), המוכרת בשם תלמה פרדין, היא שחקנית ארגנטינאית.
פרדין ידועה בתפקידה בטלנובלה הארגנטינאית "פטיטו".
ביוגרפיה

פרדין החלה את קריירת המשחק ב-1999, בטלנובלה הארגנטינאית "קבסיטה", לצידה של אגוסטינה צ'רי. באותה שנה, פרדין נטלה חלק בסרט הארגנטינאי "La Edad del Sol" לצידה של סולדד פסטורוטי.
ב-2006, פרדין נטלה חלק בטלנובלה הארגנטינאית "חיים שלי" לצידם של פקונדו ארנה ונטליה אוריירו.
בין השנים 2007–2008 פרדין נטלה חלק בתפקיד ראשי בטלנובלה "פטיטו" בתפקיד חוספינה, לצידם של ברנדה אסניקר, אווה דה דומיניצ'י וגסטון סופריטי.
בין השנים 2009–2010, פרדין נטלה חלק בקומדיה הארגנטינאית לילדים "מפונקים".
בשנת 2014 ביצעה הופעת אורח בטלנובלה "אמיצות".
בין השנים 2016–2017, פרדין נטלה חלק בטלנובלה הארגטינאית-מקסיקנית "סוי לונה", לצדם של רוג'רו פסקווארלי, ולנטינה סנרה ואגוסטין ברנסקוני.
תלונה נגד חואן דרטס

בדצמבר 2018 פורסם כי פרדין הגישה תלונה במשטרה נגד השחקן הארגנטינאי חואן דרטס בגין אלימות מינית ואונס שהתרחשו ב-2009 במלון בניקרגואה בעת סיבוב ההופעות הבין-לאומי של הטלנובלה הארגנטינאית "פטיטו", כאשר פרדין הייתה בת 16 ודרטס בן 45. פרדין הודיעה כי מסרה תלונה במשטרה נגד דרטס במסגרת מסיבת עיתונאים, אליה הצטרפה הצהרה שנחתמה בידי מספרת שחקניות ארגנטינאיות נוספות אשר טענו כי דרטס הטריד אותן מינית, ביניהן השחקניות קאלו ריברו, אנה קואצ'י ונטליה חונקוס. באוקטובר 2019, רשויות המשפט בניקרגואה פנו לאינטרפול להוציא לדרטס צו מעצר בין-לאומי.
שריף עבדור-רחים

ג'וליוס שריף עבדור-רחים (באנגלית: Julius Shareef Abdur-Rahim; נולד ב-11 בדצמבר 1976) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1996–2008.