stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סנט דייווידס
היסטוריה

בתקופת הברזל, אזור העיר וסביבתה היו חלק משטחי שבט הדמיטי (Demetae) הקלטי. במהלך השלטון הרומי בבריטניה ישנן מעט עדויות לאזור זה ולכן נחשב לשקט יחסית לשבטים אחרים, שם השבט הקלטי התגלגל בהמשך לשם האזור "דאווד" ולממלכת דאווד של ימי הביניים. בתקופה הרומית ובשנים שלאחריה, הגיעו לאזור דאווד מספר גלי הגירה של שבטים אירים, ישנם אפילו אתרים ארכאולוגים בהם התגלו כתובות באירית עתיקה.
טקסטים מימי הביניים מזכירים אתר דתי שהוקם באזור על ידי סנט פטריק סביב שנת 470 לספירה. מספר שנים לאחר מכן (סביב שנת 500) נולד דייוויד הקדוש בקרווי (Caerfai), כ-1.4 קילמטר דרומית לעיר, במקום בו עומדת כיום קפלה לזכר אימו הקדושה נון (St Non). דייוויד פעל והטיף ברחבי דרום ויילס והקים כנסייה ומנזר על גדת נהר האלון (Alun) במקום סמוך לקתדרה הנוכחית שסביבה התפתחה העיר.
במהלך הכיבוש הנורמני של ויילס שהחל ב-1084, דרום ויילס נכבשה וסנט דייווידס נכללה בשטחי אדונות הספר החדשה של פמברוק, שמו של אזור "דוויסלנד" שסביב העיר שונה לשם הנורמני "פבידיוג" (Pebidiog) ובראשו מונה בישוף נורמני (ממרכז כוח בסנט דייווידס). חשיבותה של סנט דייווידס עלתה בהדרגה במהלך ימי הביניים, האפיפיור קליקסטוס השני אף הוציא צו לפיו שתי עליות לרגל לסנט דייווידס שוות ערך לעליה לרגל לרומא ("Roma semel quantum dat bis Menevia tantum") ובין היתר ביקרו בה ויליאם הכובש ב-1077, הנרי השני ב-1171, ואדוארד הראשון ב-1284 (לאחר שזה כבש את ויילס).
תנועת הרפורמציה באנגליה הביעה לדעיכה בהכנסות מוסדות הדת בסנט דייווידס וכן בתנועת העלייה לרגל עליה, מה שגרם לדעיכה הדרגתית בחשיבותה וכוחה של העיר. בישופים רבים שעמדו בראש סנט דייווידס בין המאה ה-16 ל-17 היו אדישים לרווחת מוסדות הדת והעיר, הבישופ ויליאם ברלאו אף מכר ב-1536 את מוטות העופרת שהחזיקו את גג בית הבישופ הצמוד לקתדרלה, בהמשך שני בישופים שונים הגישו בקשה להריסה של חלק ממבני העיר ההיסטוריים. במאה ה-19 דומה כי רק הקדרלה שימרה את הפאר ההיסטורי של העיר, ציקלופדיית פני תיארה ב-1837 את העיר כך:
כיום המראה שלה הוא כשל כפר עני, הבתים, מלבד אלו של אנשי הכנסייה, נמצאים במצב הריסות. המקום מבודד, והאזור מסביב שומם ופראי; אך אם זאת זה מקום מעניין בתור כס אפיפיור חשוב, עם קתדרלה נאה ושרידים של מבנים דתיים מפוארים אחרים.
בעוד שאזורים רבים בוויילס התפתחו רבות במהלך המהפכה התעשייתית והתרחבות תעשיית הכרייה בוויילס, סנט דייווידס המבודדת יחסית על חשיבותה הדתית לא התרחבה רבות במהלך המאה ה-19 ונותרה עיירה קטנה ויחסית מוזנחת. בשנת 1886 מעמדה ההיסטורי של סנט דייווידס כעיר התבטל כאשר אוכלוסייתה מנתה מעט יותר מ-6,000 תושבים, לאחר תקופת דעיכה משמעותית מגודל שיא של כ-8,000 תושבים ב-1850. בתחילת המאה ה-20 מספר התושבים אף צנח לכ-5,500 תושבים בלבד.
החל מהמחצית השנייה של המאה ה-20 נהנתה סנט דייווידס שוב מפריחה כלכלית כאשר הפכה ליעד תיירותי חשוב בדרום ויילס, היא יעד מרכזי בתחומי הפארק הלאומי של חוף פמברוקשייר וכוללת 210 מבנים היסטוריים רשומים. בשנת 1991 עיירת סנט דייווידס הגישה בקשה להחזרה רשמית של מעמדה כעיר לרגל יום השנה ה-40 להכתרת המלכה אליזבת, הבקשה אושרה וב-1994 הוחזרה מעמדה כעיר והיא הפכה כך באופן רשמי לעיר הקטנה בממלכה המאוחדת.
אתרים נבחרים

קתדרלת סנט דייווידס
פורת אי טוור (שער המגדל)
ארמון הבישופ
בניין העירייה
אוריאל אי פארק
ראו גם

בנגור - עיר קתדרלה דומה בצפון ויילס
דייוויד הקדוש
ממלכת דאווד
הערות שוליים

↑  "At present its appearance is that of a poor village, the houses, excepting those of the clergy, being in a ruinous state. The locality is lonely, and the neighbouring district wild and unimproved; but it is still an interesting place as the seat of a large episcopal see, with a fine cathedral and the remains of other magnificent religious edifices." מתוך ציקלופדיית פני, 1837, עמ' 7-8.
↑  מתוך נתוני האוכלוסייה של סנט דייווידס באתר Vision of Britain.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007566813105171  LCCN: n82058921  MusicBrainz: eaeae80e-6468-45d2-bdfb-ff1b329b51e2  VIAF: 151290996   WorldCat (עם VIAF): 151290996
היחידה לשיתוף פעולה

| --- | --- |

סמל היחידה
 "ניצחון בתמרון"
 פרטים
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   חיל האוויר הישראלי
 בסיס האם:  מטה חיל האוויר
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1974 כיחידת החפ"קים 1984 כיחידת יחשת"פ – הווה
 נוצרה מתוך:  יחידת המשל"קים 5620 ותלס"ם 515
 מלחמות:  מבצע דין וחשבון מבצע ענבי זעם מבצע חומת מגן  מלחמת לבנון השנייה מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן  מבצע צוק איתן  מבצע חגורה שחורה  מבצע שומר החומות  מבצע עלות השחר  מבצע מגן וחץ  מלחמת חרבות ברזל
 פיקוד
 יחידת אם:  להק השתתפות ומסוקים
 מפקד נוכחי:  אל״מ א'
חילופי מפקדים ביחידה לשיתוף פעולה, 1985. מימין לשמאל: המפקד הנכנס תא"ל מנחם שרון, מפקד חיל האוויר אלוף עמוס לפידות, המפקד היוצא תא"ל נחמיה דגן
היחידה לשיתוף פעולה (יחשת"פ 5620) היא יחידה בחיל האוויר הישראלי האחראית על שיתוף הפעולה בין חיל האוויר וזרוע היבשה ועל סיוע לתמרון. בראש היחידה עומד קצין בדרגת אלוף-משנה. היחידה כפופה ללהק השתתפות ומסוקים.
היחידה מאיישת אנשי צוות אוויר כקציני קישור בכל מפקדות היבשה ותאי השליטה המפעילים את כוחות חיל-האוויר במרחב שבו מתבצע התמרון הקרקעי. אלה משלבים את השתתפות חיל האוויר בנוהלי הקרב המשולב החל בהערכת המצב ועד לביצוע בפועל של מהלכי הלחימה.
היסטוריה

היחידה החלה דרכה בשנת 1974 בעקבות מלחמת יום הכיפורים כ"יחידת חפ"קים 5620" (יחידת חדרי פיקוד), אשר הייתה אחראית על נציגות חיל האוויר במפקדות עוצבות השדה. בהמשך, אורגנה מחדש כיחידת המשל"קים (מוצבי שליטה קדמיים). בנוסף, הוקמה בחיל האוויר, בשנת 1975, יחידת תלס"ם 515 (תובלה סער מסוקים), אשר שימשה כמפקדה מקצועית לתחום הטסת כוחות. באפריל 1984, לאחר מלחמת שלום הגליל וכתוצאה מהפקת הלקחים ממנה, אוחדו שתי היחידות במסגרת "היחידה לשיתוף פעולה" (יחשת"פ).
בתקופה שבין מלחמת לבנון הראשונה ועד היציאה מרצועת הביטחון היו אחראים אנשי היחידה על ההפעלה השוטפת של מטוסי חיל-האוויר באזור הצפון. מתוך חמ"ל אוויר בעוצבת הגליל הם תיאמו את כל הקשור לפעילות המסוקים והמטוסים בגזרה הצפונית.
היחידה לקחה חלק פעיל במבצעים דין וחשבון וענבי זעם בלבנון, במבצע חומת מגן ביו"ש, במלחמת לבנון השנייה ובמבצע עופרת יצוקה.
סמלי היחידות ההיסטוריות

יחידת תלס"ם 515
(עוצב על ידי רס"ן במיל' אריה מוסקוביץ בהשראת האנטנה הגדולה שהזדקרה מגג מסוק הסייפן, שהיה בשימוש היחידה והקנתה לו דמיון לחד קרן )
יחידת המשל"קים 5620
שפעלה בין 1974 ל-1984
ארגון > צוותים

ביחידה שישה צוותים: מכלולי שדה צפון, מכלולי שדה דרום, משל״קים, אימונים, מרכז הדרכה לשת״פ וצוות מבצעים ומודיעין. על כל אחד מהם מפקד קצין בדרגת סגן־אלוף.
ארגון > קציני הקישור > קצין תיאום אווירי (קת"א)

ברמת האוגדה, הקישור מתבצע באמצעות "מכלול אוויר". בראש המכלול עומד "קצין תיאום אווירי" (קת"א). תפקידו לייעץ למפקד האוגדה על השימוש הטוב ביותר בכוח האווירי. הוא אחראי לתאם את התמיכה בכוחות המתמרנים באמצעות סיוע אוויר קרוב, מסוקי קרב, כלי טיס מאוישים מרחוק, ופינוי פצועים.
ארגון > קציני הקישור > קצין סיוע אווירי (קס"א)

בחטיבות המתמרנות מוצבים קציני סיוע אווירי (קס"א). תפקידם לנהל את הסיוע האווירי בהתאם לצורכי החטיבה. הם לוקחים חלק פעיל בניהול הקרב תוך ניתוח ואימות הדרישות והצרכים של הכוחות המתמרנים בשטח, בדיקתם מול גורמי המודיעין הרלוונטיים, עיבודם לשפת חיל-האוויר והעברתם לתאי השליטה של היחשת"פ. שם מכניסים את המטרות למערכת ונקודת הציון הסופית מגיעה לטייסי הקרב באוויר.
ארגון > קציני הקישור > קציני אוויר סופ"ה (קא"ס)

בנוסף פועלים קציני אוויר במסגרת צוותי "סופ"ה" (סיוע ותקיפה), צוותי לוחמים ייעודיים המשותפים לזרוע היבשה ולחיל האוויר. הם כוללים חמישה לוחמים: קצין אוויר סופ"ה (קא"ס), קצין שיתוף ארטילרי (קש”א) ושלושה לוחמים בעלי הכשרת מש"ק תקיפה. תפקידם לאתר ולמפות מטרות, ולתאם ולכוון אש ארטילרית, ירי טילים וכלי טיס תוקפים. ההכוונה מתבצעת באופן ישיר, באמצעים טכנולוגיים ובאמצעות מערכות שליטה ובקרה משותפות ליבשה ולאוויר. הצוות אחראי על תכנון והפעלת האש בקרב ועל הקשר בין הכוחות המתמרנים לכוחות סיוע האש. הצוות עתיד להשתלב בכל גדוד מתמרן בצה”ל, ויהיה מוכשר להפעלת כלל יכולות האש במרחב האוגדתי מהיבשה והאוויר.
מפקדי היחידה

בין מפקדי היחידה:
יחשת"פ 5620
נחמיה דגן מקימה של היחידה ומפקדה הראשון (1984-1985)
מנחם שרון (1985-1987), דן פסח (1987-1989), ישראל קריגר (1989-1991), אסף אגמון (1991-1993), גיל רגב (1993-1996), יצחק ברנדט (1996-1997), שלמה שש (1997-2000), רז גור אריה (2000-2001), תמיר ספרא (2001-2003), דניאל שלייפר (2003-2006), יעקב שהרבני (2006-2007), דור גולן (2007-2010), ירון רוזן (2010-2013), אביעד דגן (2013-2014), אורן אבן (2014-2017), דרור אלטמן (2017-2019), ליעד זק (2019-2022), אל"ם י' (2022-2024), אל"ם א' (2024-)
יחידת המשל"קים 5620
זאב לירון (מקים יחידת יחידת המשל"קים)
רון חולדאי
יחידת תלס"ם 515
נחמיה דגן – מקימה של התלס"מ בשנת 1975 והיחידה לשיתוף פעולה בשנת 1984
שאול שפי
ראו גם

מערך הקישור (חיל התותחנים)
בקרה אווירית קדמית
חוליית בקרת אוויר טקטית
לקריאה נוספת

מגביהים עוף: חיל האוויר - אתגרים ומשימות, סדרת אוניברסיטה משודרת, בהוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2011, פרק: יעקב שהרבני, "שיתוף הפעולה בין חיל האוויר לכוחות היבשה - האתגרים והמענה", עמ' 51–60
בעז זלמנוביץ, הדרך צפונה - מבצע "ליטני", עמ' 89, המחלקה להיסטוריה בצה"ל, דצמבר 2022, באתר צה"ל
הערות שוליים

↑  היחידה לשיתוף פעולה, באתר חיל האוויר הישראלי
↑   הדרך צפונה - מבצע "ליטני", באתר צה"ל, 2 באפריל 2023
↑  קליה בן עמרם ונעה כפרי, ‏סיפורי סמלים, באתר חיל האוויר הישראלי, פברואר 2008
↑  miklo, הכירו את היחידה לשיתוף פעולה (יחשת"פ) שתפקידה לשמור על קשר רציף בין שלוש הזרועות של צה"ל, באתר Rotter, ‏2 באפריל 2012 (הקישור אינו פעיל)
↑  שי לוי, ‏צוות סופ"ה הראשון בצה"ל הפך למבצעי: "בשורה דרמטית", באתר ‏מאקו‏, 2 במרץ 2021
↑  תומר מאיר, צוות יבשה אוויר, באתר בית התותחן, 27 באפריל 2015
סיכת קצין אוויר סופ"ה
מייקל מלרקי

| --- | --- |

 לידה:  21 ביוני 1983 (בן 41) ביירות, לבנון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2009 
 מקום לימודים:  האקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון 
 בן או בת זוג:  נאדין לווינגטון (2009–?) 
 צאצאים:  2 
 פרופיל ב-IMDb
 
מייקל קארים מלרקי (באנגלית: Michael Karim Malarkey; נולד ב-21 ביוני 1983) הוא שחקן ומוזיקאי בריטי-אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בזכות תפקידו של אנזו סנט ג'ון בסדרת הטלוויזיה יומני הערפד.
ביוגרפיה

מלרקי נולד בביירות, לבנון, לג'ים מלרקי, אירי- אמריקאי ולנדיה בושרוי שמוצאה איטלקי ופלסטיני. סבו היה המשורר הפלסטיני המפורסם, סוהיל בושרוי, שהיה האזרח הערבי הראשון שמונה לתפקיד היו"ר לחוג לאנגלית באוניברסיטה האמריקאית של ביירות, תפקיד שאותו מילא בין השנים 1968 ל-1986. הוא הבכור מבין שלושה אחים וגדל בילו ספרינגס, אוהיו.
בשנת 2006 נסע מלרקי לאנגליה כדי ללמוד באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון.
קריירה > משחק

בתחילת דרכו של מלרקי על הבמה הלונדונית הוא הופיע בהפקות תיאטרון שונות, בהם תפקידים ראשיים ב־Spring Storm מאת טנסי ויליאמס ו"מעבר לאופק" מאת יוג'ין או'ניל בתיאטרון הלאומי המלכותי, עיבוד לגטסבי הגדול בתפקיד ג'יי גטסבי.
מלרקי הופיע גם במספר פרויקטים של קולנוע וטלוויזיה, כולל תפקידים חוזרים בסדרות, מר סלואן לפני שזכה בתפקיד לורנצו "אנזו" סנט ג'ון בעונה החמישית של סדרת הטלוויזיה יומני הערפד.  לאחר שצבר פופולריות בקרב ציבור הצופים, שודרג תפקידו של מלרקי לתפקיד קבוע החל מהעונה השישית ועד סוף העונה השמינית.
בשנת 2017, הוא הופיע בתור "דיזל" בפרק של הסדרה ז'אן קלוד ואן ג'ונסון. בשנה שלאחר מכן, פורסם כי מלרקי לוהק לתפקיד "סם פוסטר" בסדרת דרמת הפשע של "השבועה".
ב-2019 שיחק מלרקי את התפקיד של "סינץ' בארטון" בסרט המתח "הפרדה אלימה". באותה שנה הוא כיכב כקפטן מייקל קווין בסדרה המבוססת על סדרת מחקרים, "פרויקט הספר הכחול" עבור ערוץ ההיסטוריה.
בספטמבר 2021 דווח שלמלרקי היה תפקיד חוזר כסגן הארווי בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה של דרמת הפשע של Big Sky שנה לאחר מכן הופיע בסדרות הטלוויזיה וסטוורלד וזינוק לאתמול ובעונה השלישית של חוק וסדר: פשע מאורגן ב-2023.
בפברואר 2024 צורף מלרקי לצוות השחקנים הראשי לעונה השנייה של סדרת מותחן הקונספירציה של נטפליקס "סוכן הלילה".
קריירה > מוזיקה

לאחר שסיים את התיכון, הצטרף מלרקי ללהקת הארדקור מקומית בשם Shadyside. הוא הפך להיות הסולן כשהסולן עזב את הלהקה. מלרקי בילה חמש שנים עם הלהקה בסיבוב הופעות והקלטות בנאשוויל ובמקביל למד גיטרה.
כאמן סולו, לאחר שהוציא שני מיני אלבומים ב-2014 וב-2015, הוא הוציא את תקליט הבכורה שלו באורך מלא, Mongrels ב-8 בספטמבר 2017 בליווי קליפים לסינגלים Uncomfortably Numb ו־Mongrels. בשנה שלאחר מכן, הוא הוציא מיני אלבום נוסף, Captain Solitaire. בינואר 2020 הוציא מלרקי את אלבומו השני, Graveracer.
חיים אישיים

מלרקי נשוי לשחקנית האנגליה נאדין לוינגטון מאז 2009; יש להם שני בנים, ילידי 2014 ו-2019. הם הופיעו יחד בפרק אחד של "פרויקט הספר הכחול".
הערות שוליים

1 2  Andreeva, Nellie (9 באוקטובר 2013). "Michael Malarkey Joins The Vampire Diaries, Madeline Brewer In Hemlock Grove". Deadline. נבדק ב-20 בספטמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Bell, Crystal. "The Vampire Diaries Season 6 — Michael Malarkey Gets Promoted to Series Regular". Wetpaint. אורכב מ-המקור ב-2014-05-17. נבדק ב-16 במרץ 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Metri, Jack (5 באפריל 2022). "The Vampire Diaries' Actor You Probably Didn't Know Was Born In Beirut". The961. נבדק ב-11 במאי 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gadelrab, Roisin (26 באוקטובר 2017). "There's more to Michael Malarkey". Islington Tribune. נבדק ב-20 בספטמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Wolf, Matt (20 באפריל 2011). "Michael Malarkey Brings Elvis to the West End in Million Dollar Quartet". Theatre.com. אורכב מ-המקור ב-5 במרץ 2016. נבדק ב-16 במרץ 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Bennett, Ray (1 במרץ 2011). "Million Dollar Quartet: Theater Review". The Hollywood Reporter. נבדק ב-20 בספטמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Goldberg, Lesley (28 בפברואר 2013). "CW's 'The Selection' Casts New Leading Man (Exclusive)". The Hollywood Reporter. נבדק ב-15 בינואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Rosenfield, Kat (1 במרץ 2013). "'The Selection' Casting: Our Prince Maxon Has Come". MTV (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-15 בינואר 2024. נבדק ב-15 בינואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Petski, Denise (11 ביולי 2017). "'The Oath': Kwame Patterson, Elisabeth Röhm, Linda Purl & More Round Out Cast Of Crackle Drama Series". Deadline. נבדק ב-11 במאי 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Petski, Denise (8 בדצמבר 2017). "'Blue Book': Michael Malarkey Joins Robert Zemeckis-Produced UFO Series At History". Deadline. נבדק ב-15 בדצמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "WATCH: Project Blue Book's Michael Malarkey rolls for questions". SYFY. 13 במרץ 2019. נבדק ב-22 בספטמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Del Rosario, Alexandra (21 בספטמבר 2021). "'Big Sky': Vinny Chhibber, Romy Rosemont & Patrick Gallagher Among 6 To Recur In Season 2 Of ABC Drama". Deadline. נבדק ב-1 באוקטובר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jacobs, Meredith (15 בפברואר 2023). "Ainsley Seiger on Jet & Seamus' Complicated Relationship on 'Organized Crime'". TV Insider. נבדק ב-8 בספטמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Vary, Adam B. (16 בפברואר 2024). "'The Night Agent' Season 2 Adds Stars From 'Vampire Diaries,' 'The Expanse,' 'Homeland,' 'Station 19' (EXCLUSIVE)". Variety. ארכיון מ-16 בפברואר 2024. נבדק ב-16 בפברואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Piester, Lauren (21 בספטמבר 2015). "Um, Why Did Ian Somerhalder Give TVD Co-Star Michael Malarkey a Hickey? Get Scoop on "Wild" Season 7!". E! Online. נבדק ב-9 ביוני 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2017112166  MusicBrainz: 4bfedc08-9e19-46a5-ae9c-822e64926257  VIAF: 21150470082904330005   WorldCat (עם VIAF): 21150470082904330005 
מלרקי ב-2019
ועדת המעקב העליונה של הציבור הערבי בישראל

ישיבת ועדת המעקב העליונה של הציבור הערבי, במשרדיה הראשים בנצרת, אוגוסט 2015. שלישי משמאל יושב מסעוד גנאים וחמישי משמאל איימן עודה.
ועדת המעקב העליונה של הציבור הערבי בישראל (בערבית: لجنة المتابعة العليا للجماهير العربية في إسرائيل) היא ארגון פוליטי בלתי-תלוי, אשר הוקם ב-30 באוקטובר 1982 במטרה ליצור מסגרת-על לגופים השונים השייכים לציבור הערבים בישראל ולרכז את פעילותם הפוליטית.
הקמת הוועדה הייתה שיאו של תהליך ההתארגנות הפוליטית של האזרחים הערבים בישראל. התהליך החל בהקמת ועד ראשי הרשויות הערביות (1974), עבור בהקמת הוועד הארצי להגנה על האדמות הערביות (1975) וכלה בוועדת התיאום הערבית (1981). לאחר מלחמת לבנון הראשונה וטבח סברה ושתילה, במהלכן התרחשו הפגנות מחאה אלימות במגזר הערבי, הוחלט על הקמת ועדת המעקב העליונה כ"בית עליון" לגופים אשר היו קיימים עד אז.
את רעיון הקמת הוועדה יזם אבראהים נימר חוסין, יו"ר הוועד הארצי של ראשי המועצות המקומיות הערביות וראש עיריית שפרעם דאז, אשר כיהן גם כיו"ר הוועדה הראשון.
הרקע להקמת הוועדה

בעקבות ביטול הממשל הצבאי, שינויים סוציו-אקונומיים ובעיקר עקב מלחמת ששת הימים, התחזקה המגמה הלאומית הפלסטינית בקרב הערבים בישראל; מחד גיסא עלתה שאלת הזהות הלאומית, ומאידך גיסא התחזקה תחושת הניכור, הקיפוח והאפליה של הערבים כאזרחים במדינת ישראל. התגברות המתח הזהותי חיזקה את נטייתם להגדרה עצמית ברורה יותר. אחת התוצאות הייתה הקמתן של תנועות חברתיות ופוליטיות, כגון תנועת "בני הכפר" ועוד קבוצות קטנות של בני נוער וסטודנטים וכן של אישי ציבור ערבים, אשר אימצו אידאולוגיה לאומנית על גבול הבדלנות. מכאן הלכה והתפתחה מגמה של אקטיביזם פוליטי, שהובילה לחידודה והחרפתה של בעיית זהותם הלאומית של הערבים בישראל.
מלחמת יום הכיפורים (1973) ובעקבותיה התחזקות כוחו של אש"ף כגורם לגיטימי וכמייצג הבלעדי של העם הפלסטיני, ניפצה את מיתוס העוצמה הישראלי בעיני ערביי ישראל. הגאווה הלאומית עלתה, המילה 'ערבי' פסקה לשמש ככינוי גנאי ועם התחזקות הביטחון העצמי החלו הערבים בישראל במאבק לקבלת זכויות קולקטיביות.
המאבק לקבלת זכויות קולקטיביות הגיע לשיאו ביום האדמה (30 במרץ 1976), שבמהלכו נהרגו שישה אזרחים ערבים בעימותים עם כוחות הביטחון. האירוע מציין נקודת מפנה, אשר ממנה והלאה אימצו הערבים בישראל את האקטיביזם הפוליטי כדרך מחאה נגד אפליה. יום האדמה הפך לנדבך חשוב בהגדרת הזהות הפלסטינית והאזרחית של הערבים בישראל. בעקבות פעילויות האקטיביזם ביום האדמה התגבש סדר יום פוליטי של האוכלוסייה הערבית בישראל כלפי מדינת ישראל, אשר כלל דרישה לשוויון בתקצוב ממשלתי, לצמצום הפערים החברתיים-כלכליים והתנגדות להפקעת הקרקעות.
הרכב הוועדה

בתחילת דרכה הורכבה ועדת המעקב העליונה מ-11 ראשי המועצות המקומיות הערביות ומכל חברי הכנסת הערבים. לאחר מכן הצטרפו גם החברים הערבים של הוועדה המרכזת של ההסתדרות, נציגי בני הכפר, נציגי התנועות האסלאמיות, נציגי התאחדות הסטודנטים הערבים ונציגי התאחדות התלמידים התיכוניים הערבים.
בשנת 1990 החלו גם ערבים תושבי הערים המעורבות לפעול על מנת לקבל ייצוג בוועדה.
כיום מורכבת ועדת המעקב העליונה מחברי הרשויות המקומיות הערביות, מחברי הכנסת הערבים ומנציגים של ארגונים חוץ-פרלמנטרים של ערביי ישראל. ואולם בפועל, רק מזכירות הוועדה, המונה כעשרים חברים, היא זו שמתכנסת ומקבלת החלטות. מזכיר הוועדה, עבד ענבתוואי, תולה זאת בכך שהוועדה עובדת במתכונת חירום ולא מנהלת ישיבות מן המניין.
הרכב הוועדה > יושב-ראש > מינוי יושב-ראש לוועדת המעקב

עד 2008 לא נערכו בחירות לתפקיד יו"ר לוועדת המעקב העליונה של הציבור הערבי בישראל, ויו"ר ועד ראשי הרשויות המקומיות הערביות כהן גם כיו"ר ועדת המעקב העליונה.
הבחירות ליו"ר ועד ראשי הרשויות המקומיות הערביות הן בחירות דמוקרטיות, שבהן לכל ראשי הרשויות המקומיות הערביות זכות הצבעה. כאשר נבחר יו"ר, על חברי ועדת המעקב העליונה לאשרר את מינויו גם כיו"ר ועדת המעקב העליונה של הציבור הערבי בישראל.
מאז החלפתו של שאוקי ח'טיב ב-2009, נותקו רשמית ועדת המעקב וועד ראשי הרשויות, כאשר ראש ועד ראשי הרשויות עודנו נציג שנבחר באופן דמוקרטי, ובראש ועדת המעקב יושב מי שנבחר על ידי ועדת המעקב עצמה, במנותק מהציבור הרחב.
הרכב הוועדה > יושב-ראש > יושבי-ראש ועדת המעקב העליונה מיום הקמתה

| תקופת כהונה | שם | הערות |
| --- | --- | --- |
| 1982–1999 | אבראהים נימר חוסין | כיהן כראש עיריית שפרעם |
| 1999–2001 | מוחמד זידאן | כיהן כראש מועצת כפר מנדא |
| 2001–2008 | שאוקי ח'טיב | כיהן כראש מועצת יפיע |
| 2008–2009 | מתום כהונתו של ח'טיב בסוף שנת 2008 ועד מאי 2009 לא מונה יו"ר חדש, ואת הישיבות המועטות שהתקיימו בתקופה זו ניהל חבר הכנסת אברהים צרצור |  |
| 2009–2015 | מוחמד זידאן |  |
| 2015 ואילך | מוחמד ברכה |  |
הרכב הוועדה > נשים בוועדה

נשים ערביות כמעט שאינן זוכות לקחת חלק בתהליכי קבלת ההחלטות בציבור הערבי. כיום אין אישה העומדת בראש מועצה מקומית, ונשים ספורות בלבד חברות במועצות מקומיות.
למרות ההחלטה כי כל חברי הכנסת הערבים יהיו חברים בוועדת המעקב העליונה, שלוש הנשים הערביות הראשונות שכיהנו כחברות בכנסת – חוסניה ג'בארה (מרצ, הכנסת ה-15), נאדיה חילו (העבודה, הכנסת ה-17) וחנין זועבי (בל"ד, הכנסת ה-18) – נותרו מחוץ לוועדה.
ואולם, בשנת 2007 הייתה עאידה תומא-סולימאן, האישה הבכירה במפלגת חד"ש, לאישה הראשונה שמונתה להיות חברה בוועדה (ועם זאת, הח"כיות הערביות לא נכנסו לוועדה אף הן).
הניסיון להנהיג ייצוג שווה של נשים בוועדת המעקב העליונה מעורר ויכוח סוער. מזה שנים שהנושא מונח מצוי במחלוקת, בין היתר עקב צורת פעילותה של ועדת המעקב העליונה, הדומה לזו של הליגה הערבית: על ההחלטות להתקבל פה אחד ולא בצורת החלטת רוב, מה שמקשה על קבלת החלטה בנושא.
בחודש יולי 1995 הוחלט בוועדה על צירוף נשים מכל הארגונים הפועלים במגזר הערבי: החברות הערביות במועצה הלאומית למעמד האישה ובנעמת, נציגות תנועת הנשים הדמוקרטיות ואל-פנאר (ארגון פמיניסטי ערבי). אך למרות קבלת החלטה זו, לא הוזמנה אף אישה לשבת בוועדת המעקב העליונה. מזכיר הוועדה דאז, נימר מורקוס, נימק זאת בכך שעקב המצב הפוליטי טעון המתחים במדינת ישראל, ועדת המעקב נאלצת לפעול בתנאי חירום ולכן לא הוזמנו הנשים.
ועדות המשנה הפנימיות

ועדת המעקב העליונה הקימה בתוכה ארבע ועדות משנה:
ועדה לענייני בריאות
ועדה לענייני ספורט
ועדה לענייני שירותים סוציאליים
ועדה לענייני חקלאות
ועדות משנה אלה משמשות כגופים נלווים, אשר על כל אחת לבצע מעקב אחר היעדים שנקבעו בתחומה.
הוועדות השונות מחויבות בדיווח מלא לוועדת המעקב העליונה ולוועד הארצי של ראשי המועצות המקומיות הערביות.
בנוסף קיימת ועדה לענייני חינוך (בראשה עומדת כיום ד"ר האלה אספניולי)
פעולות הוועדה

אף על פי שוועדת המעקב העליונה לא זכתה להכרה רשמית מצד ממשלת ישראל, היא מקיימת פעילויות שונות בעלות אופי פוליטי, כמו מחאות ושביתות, על מנת לחזק את מעמדה כ"פרלמנט" ערביי ישראל.
ישיבתה הראשונה של ועדת המעקב העליונה הייתה בשפרעם, שהפכה למעין בירה להנהגה. בישיבה זו, שהתקיימה ביום הקמת הוועדה ב-1982, נידונו מספר נושאים אשר ניצבו בראש סדר היום של המגזר הערבי: פעולות לשיפור מצבן הכלכלי הרעוע של הרשויות הערביות המקומיות, מאבק להרחבת שטחן של מועצות אזוריות ערביות, שיפור החינוך ושאלות יסוד נוספות אשר גם היום ממשיכות לצוף ולעלות מעת לעת.
עיקר פעילותה של ועדת המעקב העליונה מאופיינת בחתירה לשוויון בכול התחומים. לצד הדיון בתוכניות מעשיות, מוסיפה הוועדה לעסוק גם בשאיפות הלאומיות של ערביי ישראל, לגנות את מדיניות ממשלת ישראל ולקרוא לפעולות למען הזקוקים לסיוע בשטחים.
לרוב, תגובותיה של ועדת המעקב העליונה באות לידי ביטוי בהודעות שונות לתקשורת ולעיתים נדירות יותר היא מורה על יציאה להפגנה ואף על שביתות מחאה. על פי שטנדל, משתדלת הוועדה לנקוט ב"דרך האמצע": היא מנסה לצמצם בצורה מרבית שביתות כלליות ומתארגנת למניעת מהומות, אך באותה העת גם משתמשת באיום השביתה כמעין כוח התרעה. רמת הציות של ערביי ישראל להוראותיה השונות של הוועדה היא גבוהה ביותר, אך לא מוחלטת.
בינואר 2016 קיימה הוועדה מסיבת עיתונאים בתגובה להוצאתו מחוץ לחוק של הפלג הצפוני של התנועה האסלאמית. המשטרה פיזרה את האירוע תוך שימוש ברימון הלם.
מחקר של ארגון "ערי ישראל" שהתפרסם ב-2022 טען שוועדת המעקב יזמה את המהומות בישראל בזמן מבצע שומר החומות, ניהלה וליוותה אותן. מהומות נרצחו 2 אזרחים יהודים, הוצתו 10 בתי כנסת ונגרם נזק רב למבנים וכלי רכב רבים. הוא נשען על כתבות (משנת 2007 עד 2022) ודפי פייסבוק. המחקר לא כולל אזכור של מחברים או מתודולוגיה (השיטה המדעית לאיסוף הנתונים). מייסדי הארגון הם כנראה חבר בוועד המנהל של הגרעין התורני בלוד ותושב לוד, שהפעיל בעיר חמ"ל מאולתר. אין מידע על פעילות הארגון ושל עובדיו.
בשנת 2023 תוכנן אירוע של הוועדה בחיפה שנועד לגנות את טבח שבעה באוקטובר ואת מלחמת חרבות ברזל. המשטרה איימה על בעל האולם בהוצאת צו סגירה והאירוע בוטל
פעולות הוועדה > פעילויות קבועות שמקיימת הוועדה

הוועדה מקיימת מדי שנה פעילויות קבועות:
עצרת לזכר יום האדמה, ב-30 במרץ.
עצרת מרכזית לציון אירועי אוקטובר 2000, ב-1 באוקטובר.
צעדת השיבה - ביום הנכבה (כפי שמכונה על ידה יום העצמאות), מאז שנת 1998, אל שרידי כפרים ערביים שנחרבו במלחמת העצמאות.