שרגא פייבל קלעי
הערות שוליים

1 2  שמואל הרמן, 'שרגא פייבל קלעי', "אזכרה: מחברים שנפטרו בשנים תשכ"א–תשכ"ה", ארשת: ספר שנה לחקר הספר העברי, 4 (תשכ"ו 1966), עמ' 566.
↑  שמו המעוברת, "קלעי", הוא תרגום מילולי (מיידיש) של שמו המקורי.
↑  נ. מ. גלבר, "תולדות יהודי בוברקא", בתוך: שרגא פייבל קלעי (עורך), לזכר קהילת בוברקא ובנותיה, ירושלים – ארצות הברית תשכ"ד, עמ' 23 (ספר יזכור לקהילת בוברקא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 27).
↑  על קלעי בקבוצת העולים מבוברקה סיפר לימים דב סדן: "והרי נער אחר, פייבל שליידר, הוא שרגא קלעי. בן-בויבריק בכל רמ"ח ושס"ה, מעורה בפולקלור שלה, גם בתחום האניקדוטה גם בתחום המוזיקה, – מי שרצה לשמוע נוסח מהימן של תפילה, היה הולך לשמוע אותו עובר לפני התיבה בימים נוראים בבית הכרם שבירושלים" (דב סדן, בויבריק ובניה, על המשמר, 9 באוגוסט 1968, המשך).
↑  "Kalay (Schleider), Shraga F.," in: Who's Who, Israel, 1958, p. 345.
↑  לב חקק, ניצני היצירה העברית החדשה בבבל, אור יהודה: מרכז מורשת יהדות בבל – המכון לחקר יהדות בבל, תשס"ג 2003, עמ' 329.
↑  שאול סחייק, "מורים ארצישראליים בעיראק (1925–1935): מוקד לחינוך עברי לאומי", יהדות בבל, 2 (תשנ"ח 1998), עמ' 145.
↑  שאול סחייק, "מורים ארצישראליים בעיראק (1925–1935): מוקד לחינוך עברי לאומי", יהדות בבל, 2 (תשנ"ח 1998), עמ' 145; לב חקק, ניצני היצירה העברית החדשה בבבל, אור יהודה: מרכז מורשת יהדות בבל – המכון לחקר יהדות בבל, תשס"ג 2003, עמ' 329; אלון גל (עורך), הציונות לאזוריה: היבטים גאו-תרבותיים, כרך ב, ירושלים: מרכז זלמן שזר לתולדות ישראל, תש"ע 2010, עמ' 93; מרדכי ביבי, המחתרת הציונית-חלוצית בעיראק : מחקר תיעודי, כרך א, ירושלים: מכון בן-צבי, תשמ"ח 1988, עמ' 14.
ראו עוד דיווחים בעיתונות היישוב: מנהל ביה"ס היהודי בבגדאד ואחיו נאסרו, דבר, 20 בינואר 1935; נתחדשו רדיפות היהודים בעיראק, דואר היום, 21 בינואר 1935; מאמר מאת ש"פ קלעי על הפרשה: ד"ר פ. קלעי, מדוע גורשנו מעיראק?, דבר, 3 ביוני 1935; וכן: י. גלילי, "למה גורשנו מעיראק?", דבר, 20 ביוני 1935 (בעקבות מאמרו של קלעי).
1 2  ברכות לנישואים, דבר, 28 באוגוסט 1936.
↑  ברכות, דבר, 26 ביולי 1940; ירושלים | מסיבת מורי ירושלים, דבר, טור 1, 7 בנובמבר 1947.
↑  מועידת המורים, דבר, טור 2, 10 באוגוסט 1941; תביעת המורים בשאלות המשכורת, משמר, 29 ביולי 1945.
↑  אנשים ומוסדות, דבר, 3 בפברואר 1953. על תקופתו שם ראו בספרו של בנציון פטקין: Benzion Patkin, Heritage and Tradition: The Emergence of Mount Scopus College, Hawthorn Press, 1972, pp. 361-363.
↑  יחידת בחינות, למרחב, 9 בינואר 1956.
↑  מינויים ושינויים במשרד החינוך, הארץ, 21 בספטמבר 1959.
↑  יהושע ביצור, רפורמות בתקנות החינוך התיכוני: תעודת-בגרות עם "בלתי-מספיק" אחד, מעריב, 15 בדצמבר 1958.
1 2 3  ד"ר ש. פ. קלעי, דבר, 27 בספטמבר 1964.
1 2  ד"ר שרגא קלעי, דבר, מודעת אבל, 23 באוקטובר 1964.
↑  דינה קלעי, מעריב, מודעת אבל, 27 במרץ 1969.
↑  ג. שטרסמן, גונבי-בחינות, מעריב, 15 באפריל 1959.
↑  ברכות, דבר, 26 ביולי 1940; דיצה צור באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
↑  רחל ינאית, יצחק אברהמי, ירח עציון (כינסו וערכו), ההגנה בירושלים: עדויות וזכרונות מפי חברים, ירושלים: ארגון חברי ההגנה בירושלים ע"י קרית ספר, כרך א, תשל"ג 1973, עמ' 112.
↑  Dina Kallay, “Acknowledgments,” The Law And Economics Of Antitrust And Intellectual Property: An Austrian Approach, Cheltenham, UK, E. Elgar, 2004, p. x, בגוגל ספרים.
↑  ראו: "לזכרה: תמר עץ הדר ז"ל", מספר חזק 2000 (מרכז מורים ארצי למתמטיקה בחינוך היסודי), 13 (תשס"ז, מאי 2007): רינה רייס, "תמר עץ הדר ז"ל: דוגמה ומופת לדמות חינוכית ומורת דרך – מורה לחיים", עמ' 62–64; תלמה גביש, "תמר עץ-הדר, אישה של חזון", עמ' 65; אביקם גזית, תמר עץ-הדר: האישה שהקדישה עשרות שנים לשיפור הוראת המתמטיקה בבית הספר היסודי", עמ' 66.
↑  סיפור חייו של פילון באתר של יונה (פרידמן) באהר, המוקדש לאחיה הצעיר סגן פילון (ידידיה) פרידמן. וראו שם עוד: שרגא קלעי סופד לאחיינו פילון.
↑  ד"ר משה כוכבא (1900–1979) היה גם הוא מורה בגימנסיה העברית בירושלים (אחיו של המחנך ישראל כוכבא).
↑  על פי: שורשים במזרח, ב, 1989, עמ' 56.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298273705171  PLWABN: 9812400169305606  GND: 107774367X  ISNI: 0000 0004 0228 7965  VIAF: 97316476   WorldCat (עם VIAF): 97316476