stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קנדלה וטראנו
קריירה בטלוויזיה

וטראנו הופיעה לראשונה בטלוויזיה כשהייתה בת שבע בתוכנית בשם "Agrandadytos".
היא החלה את קריירת המשחק שלה בטלנובלה של כריס מורנה "פינת אור".
וטראנו דגמנה בחברות הבגדים הארגנטינאיות "sweet victorian" ו"tuboos" והחברה "CHE! MONA" אשר לה היא גם מעצבת בגדים.
וטראנו שיחקה  ב"קטנטנות" וב"כמעט מלאכים" שנוצרו והופקו גם על ידי כריס מורנה.
בשנת 2011 וטראנו שיחקה בסדרה "סופר טורפה" בתפקיד ראשי לצד פאבלו מרטינס.
בשנת 2013 וטראנו שיחקה באופרת הסבון "שכנים במלחמה" והוציאה קו בגדים בשם "Che! Mona".
בשנת 2014 שיחקה בהצגת תיאטרון בשם "יצור רגשי" שזכתה להצלחה רבה ומופעים רבים בארגנטינה.
בשנים 2014–2015 וטראנו שיחקה בטלנובלה "יום ולילה", בה גילמה את דמותה של מילגרוס "מילי" וילה.
בשנת 2016 שיחקה בהצגה בשם "פרודים" בבמות ארגנטינה, והשתתפה בתוכנית "הפנים שלך נשמעות לי" בתפקיד ריאנה.
בשנת 2017 שיחקה בסרט האימה הארגנטינאי "Hipersomnia" לצד חואן פרדו לנסאני, חימנה ברון ובלן שבאן בתפקיד מאלו
היא מדגמנת לחברות מצליחות בארגנטינה כמו sweet לצד ולנטינה סנרה.
בשנת 2019 שיחקה בטלנובלה התקופתית הארגנטינאית "ארץ אהובה" .בתפקיד אנה מורטי, לצד אאוחניה סוארס, גונסלו הרדיה ובנחמין ויקוניה.
בשנת 2022 גילמה את אחת הדמויות הראשיות בסדרת הדרמה "סוף האהבה" מבית אמזון פריים וידאו; בסדרה גילמה את דמותה של דבי טננבאום, אחותה הגדולה של תמרה (לאלי אספוסיטו).
חיים אישיים

בשנים 2008 –2010 ניהלה מערכת יחסים עם השחקן אגוסטין סיירה.
בשנים 2013 –2014 ניהלה מערכת יחסים עם גסטון סופריטי.
משנת 2016 מנהלת מערכת יחסים עם השחקן אנדרס גיל.
בדצמבר נולד בנה הבכור פינו.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | ברור |  |  |
| 2017 | היפרוזומניה | מאחו |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999 | Agrandadytos | את עצמה | משתתפת |
| 2003 | פינת אור | אסטרז'ה | כוכבת אורחת |
| 2004 | פלוריסיינטה | ג'יזרמינה | השתתפות מיוחדת |
| 2006 | קטנטנות | ולריה סן סימון | אונטוגניסטית |
| 2007-2010 | כמעט מלאכים | אסטפניה "טפי" אלורדי רינלדי | דמות ראשית |
| 2011-2012 | סופר טורפה | פולי טרופר | דמות ראשית |
| 2012 | אחרי הצלצול | פולי טרופר | משתתפת |
| 2013-2014 | שכנים במלחמה | פלומה | גיבורת נוער |
| 2014-2015 | יום ולילה | מילגרוס "מילי" ויז'ה | דמות ראשית |
| 2015 | הפנים שלך נשמעות לי | ריאנה | משתתפת |
| 2015 | קונפליקטים מודרניים | לואיסינה | משתתפת |
| 2016 | אני אנדר | קיקי וגה | אורחת |
| 2016 | הצג | תפקיד עצמה | משתתפת |
| 2017 | ספר לי איך זה קרה -הווה | אינס מרטינז פרז | גיבורה |
| 2019 | ארץ אהובה (אנ') | אונה מורטי | משנית |
| 2020 | Adentro | לורה |  |
| 2020 | Cartas a mi ex | חולייטה |  |
| 2022 | סוף האהבה | דבי טננבאום | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
תיאטרון

| שנה | שם | תפקיד | תיאטרון |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006 | קטנטנות: בלי סוף | ולריה | גראן רקס |
| 2007-2010 | כמעט מלאכים | טפי | גראן רקס |
| 2011 | סופר טורפה | פולי | תיאטרון האופרה |
| 2014 | יצור רגשי |  | טאבאריס |
דיסקוגרפיה

פינת אור, 2003
פלורסיינטה, 2004
קטנטנות, 2006
כמעט מלאכים, 2008-2010
סופר טורפה, 2011
מודיעין עילית

.
מודיעין עילית במבט מהאוויר, פברואר 2014
מודיעין עילית (מכונה גם קריית ספר ובראשי התיבות ק"ס) היא עיר והתנחלות חרדית, השוכנת בהרי בנימין ממזרח לקו הירוק, במרחק של כ־5 קילומטרים מהעיר מודיעין-מכבים-רעות.
מודיעין עילית הוכרזה כעיר בשנת 2008 והיא היישוב הישראלי הגדול ביותר ביהודה ושומרון. נכון לתחילת שנת 2025 מתגוררים בה כ־90,000 תושבים, שמהווים 18% מהמתנחלים ביהודה ושומרון.
היסטוריה

העיר נוסדה ב-1990 על ידי מספר יזמי נדל"ן חרדיים בעלי קרקעות בפאתי היישוב מתתיהו באמצעות "חברת קריית ספר בע"מ". התשתיות, הכבישים ומבני הציבור נבנו על קרקעות פרטיות. באוקטובר 1993 הקים משרד השיכון מנהלת הקמה ליישוב, והיא הוכרזה כמועצה מקומית בשנת 1996, והפכה לעיר במרץ 2008. מודיעין עילית הייתה המועצה המקומית הגדולה בארץ עד הכרזתה כעיר.
בהקמתה תמכו גדולי הדור שבאותו תקופה. במעמד הנחת אבן הפינה שהתקיים בכ"ב סיון התשנ"א-1991, השתתפו גדולי הדור וראשי ישיבות רבים, ובהם הרב אהרן יהודה ליב שטינמן, הרב נסים קרליץ והרב יהודה עדס. את האירוע הנחה הרב יצחק טיקוצ'ינסקי, מייסד העיר.
הקמתה התאפיינה בנתוני פתיחה מאתגרים במיוחד: עיר שנבנתה על קרקעות פרטיות ללא ליווי ממשלתי, ללא תוכניות אב, וללא סיוע של מינהל מקרקעי ישראל. בנוסף, קופת פיתוח העיר נמצאה מרוששת מחוסר הכנסות בסיסי, בשל חוסר בהיטל השבחה וחלף היטל השבחה, וכן מצב סוציו-אקונומי של תושביה במדרג 1 (הנמוך ביותר). למרות האמור, העיר התפתחה מהר ובהצלחה. מודיעין עילית זוכה מדי שנה בפרס ניהול תקין על ידי שר הפנים (היחידה עם דירוג סוציו-אקונומי 1 שזכתה לפרס זה).
בשנת 2005 החלה העיר להתרחב לכיוון מזרח על ידי בנייה של מאות יחידות דיור, על אדמות שתושבי הכפר הסמוך בלעין טענו לבעלות עליהן. לאחר מספר עתירות לבג"ץ ועיכוב של למעלה משנה וחצי במהלכו נאסר אכלוס הדירות והמשך הבנייה, ולאחר הכנת תוכנית מתאר חדשה שתיקנה את הפגמים שנפלו בקודמתה, וקבעה כי יושב המצב לקדמותו במובלעות של קרקע פרטית השייכות לפלסטינים והן יגודרו ותובטח נגישות אליהן, נקבע כי הבנייה במקום חוקית והותרו המשך האכלוס והבנייה.
גדר ההפרדה באזור, שעלתה לכותרות לאור המאבק של תושבי הכפר בלעין, תוכננה ונבנתה תחילה תוך התחשבות בצורכי התפתחותה העתידית של העיר ולא רק על פי שיקולים ביטחוניים. בעקבות פסיקת בג"ץ, חויב אלוף הפיקוד לתכנן מחדש את תוואי הגדר באופן שלא יתחשב בטובת התפתחות העיר, אלא בתוואי ביטחוני בלבד, ובהתאם לכך נבנתה הגדר בצמוד לבתי התושבים והופקעו קרקעות שאושרו לבנייה. באותה פסיקה איפשר ביהמ"ש לבעלי הקרקעות להגיש בקשה לפיצויים.
במרץ 2013 אושרה תוכנית המתאר העירונית. במסגרת התוכנית בוצעו עבודות ניקוז לפתרון בעיית ההצפות של נחל דולב, מחדל מתמשך שגבה את חייה של ילדה תושבת העיר שנפלה אל הנחל.
בתחילת 2019 אושרה הרחבת אזור התעשייה של שילת. במסגרת ההרחבה צפוי להיבנות במקום מרכז תעסוקה גדול שיכשיר עובדים חרדים מהעיר לעבודה בתחומי המחשוב והטכנולוגיה. כמו כן יוקם גם מסוף אוטובוסים כמענה לצורך המשמעותי של המגזר החרדי בתחבורה ציבורית.
שם העיר

מודיעין עילית נקראה במקור בפי בני המקום והציבור החרדי בארץ בשם קריית ספר, אולם ועדת השמות הממשלתית פסלה את השם משום שזה היה שמה של חברת הבנייה שבנתה את הפרויקט ומשום שקריית ספר המקראית רחוקה מאזור זה (והיא באזור חברון). השם שהתקבל באופן רשמי הוא מודיעין עילית – בשל הסמיכות לעיר מודיעין. השם קריית ספר נשאר בתור שמן של השכונות הוותיקות בעיר (הגבעה הצפונית והגבעה הדרומית), שהרחובות בהן קרויים על שם ספרים תורניים. באופן בלתי רשמי העיר כולה עדיין נקראת קריית ספר, (ובקיצור- ק"ס)
ביוני 2018 החליטה מועצת העיר לשנות את שם העיר ל"איילת השחר" על שם ספרו של מנהיג הציבור החרדי-ליטאי הרב אהרן יהודה לייב שטינמן שנפטר כ-7 חודשים קודם לכן, אך ועדת השמות דחתה את הבקשה כיוון שקיים קיבוץ בשם "איילת השחר" באצבע הגליל.
אוכלוסייה

נכון לראשית שנת 2025 מונה אוכלוסיית מודיעין עילית כ-90,000 איש והיא העיר הישראלית המאוכלסת ביותר ביהודה ושומרון. רוב התושבים הם חרדים מכל קשת הציבור החרדי. הייצוג הקהילתי הגדול הוא מהמגזר הליטאי, המתרכז בשכונה הגדולה בעיר, קריית ספר. עם זאת, ישנן קהילות נוספות כמו קהילות הספרדים, התימנים וכן קהילות חסידיות שקבעו את משכנן בעיר.
על פי נתוני הלמ"ס, נכון לשנת 2024, הייתה מודיעין עילית העיר עם צפיפות האוכלוסין השנייה הגבוהה ביותר בישראל, אחרי ביתר עילית ולפני בית שמש.
עם הקהילות החסידיות בעיר נמנות חצרות החסידים הגדולות בארץ: קרלין סטולין, ברסלב, ויז'ניץ, בויאן, ביאלא, אלכסנדר, סדיגורה, בוהוש, פינסק קרלין, קהילות 'פרושים' ו'ישיבת המתמידים' ועוד. בשכונת ברכפלד קיימת חצרו של רבי שלמה לייב רוקח האדמו"ר מיערוסלב, ובית מדרשו של האדמו"ר מאונגוואר בשכונת גרין פארק.
רב העיר הוא הרב מאיר קסלר, בנו וממלא מקומו של הרב הראשון הרב שמחה קסלר.
לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף דצמבר 2024 (אומדן), מתגוררים במודיעין עילית 90,116 תושבים, מתוכם 89,787 תושבי ישראל (מקום 21 בדירוג רשויות מקומיות בישראל).  שינוי בגודל האוכלוסייה ‎+3.0% בשנה‏.  אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשפ"ב (2021-‏2022) היה 3.1%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת 2021 היה 6,163 ש"ח (ממוצע ארצי: 11,330 ש"ח).
שיעור הילודה במודיעין עילית גבוה במיוחד: מדי שבוע נולדים בעיר בממוצע כ-55 תינוקות; כמעט 3,000 בשנה.

להלן גרף התפתחות האוכלוסייה בעיר:
העיר נמצאת במקום השני בשיעור צפיפות האוכלוסין, כ-20,700 תושבים לקמ"ר (לאחר בני ברק).
מרבית התושבים בעיר (65%) הם ילדים ונערים עד גיל 18, מה שיוצר ביקוש רב לגני ילדים ומוסדות חינוך.
לפי נתוני הלמ"ס שפורסמו בדצמבר 2019 עבור השנים 2013–2017, נמצא שתוחלת החיים במודיעין עילית היא הגבוהה בישראל ועומדת על 87.6 שנים.
לפי נתוני הביטוח הלאומי זוהי גם העיר הענייה בישראל.
שכונות

השכונות המרכזיות בעיר הן:
קריית ספר – השכונה המרכזית של העיר, מחולקת בדרך כלל לשתים: הגבעה הצפונית שהיא השכונה הוותיקה ביותר בעיר, והגבעה הדרומית החדשה יותר.
אחוזת ברכפלד – השכונה הצפונית של העיר. נבנתה על ידי חברת "ציפחה אינטרנשיונל" וקרויה על שם היזם מאיר ברכפלד שעמד בראשה.
חפציבה – שכונה מזרחית של העיר לצד דרום. נבנתה על ידי חברת חפציבה. לאחר שזו פשטה רגל, הבניינים שבנייתם החלה הושלמו על ידי סולל בונה. שאר המגרשים נמכרו לקבוצות רכישה.
גרין פארק – שכונה הצמודה לשכונת חפציבה. נבנתה במקור על ידי דניה סיבוס (מקבוצת אפריקה ישראל). גם שכונה זו סבלה בבנייתה מפשיטות רגל והליכים משפטיים שליוו את היזמים. בסופו של דבר השכונה נבנתה בכמה שלבים וקבוצות. בחלקם אף נכנסו קהילות מגוונות לשכונה. בתחילת שנת 2009 נרכשו חלק מקרקעותיה על ידי קבוצת רכישה של חסידי בויאן שהקימה במקום את "הקריה החסידית" וחלק נבנה על ידי "ניהול ודיור".
נאות הפסגה – שכונה מזרחית של העיר מצפון לשכונות חפציבה וגרין פארק ולנחל דולב. נבנתה על ידי חברת "נאות הפסגה". לאחר שזו נקלעה לקשיים מונו לה מפרק וכונס נכסים שבמרץ 2011 החלו למכור ליזמים פרטיים את שארית הקרקעות שבבעלות החברה. בשנת 2017 החלה חברת קריית ספר בבנייה מחודשת של המשך השכונה, לאחר שקנתה את רוב הקרקעות הנותרות בשכונה.
נופי עילית – שכונה מזרחית של העיר, צמודה מצפון לשכונת נאות הפסגה. נבנתה על ידי חברת 'נופי עילית' ונקראת על שמה.
גן הדסים – שכונה מזרחית של העיר, צמודה מצפון לשכונת נופי עילית. נקראת על שם האולם וגן-האירועים 'גן הדסים' שנמצא בסמוך. זוהי השכונה החדשה ביותר בעיר.
מוסדות חינוך > ישיבות גדולות

ישיבת מיר מודיעין עילית (ברכפלד) המונה כ-600 תלמידים, בראשה עומד הרב נועם יצחק אלון.
ישיבת כנסת יצחק, מכונה 'חדרה קריית ספר' או 'חדק”ס' (משום שבתחילה הייתה שלוחה של ישיבת כנסת יצחק שבעיר חדרה). מונה כ-400 תלמידים, בראשה עומד הרב שמעון נוביק.
ישיבת נזר ישראל המונה כ-250 תלמידים. נוסדה על ידי הרב מנשה עוזרי שעומד בראשה עד היום.
ישיבת כנסת הגדולה המונה כ-180 תלמידים. נוסדה על ידי הרב הלל זקס, כיום עומד בראשה בנו הרב יצחק זאב זקס.
ישיבת עטרת ישראל, המונה כ-300 תלמידים, בראשה עומד הרב בן-ציון אזרחי.
ישיבת ישועות משה של חסידות ויז'ניץ המונה כ-280 תלמידים, בראשה עומד הרב גבריאל יוסף ויז'ניצר.
ישיבת שיח יצחק
ישיבת נחלת בנימין
ישיבת אוהל יוסף, בראשה עומד הרב אלקיים.
מוסדות חינוך > ישיבות לצעירים

ישיבת 'דרך התורה' בראשות הרב מיכאל צבי גרוס, מונה כ-117 תלמידים, הישיבה הוותיקה בעיר.
ישיבת ׳חדוות התלמוד׳ בראשות הרב יצחק רוזנבלט. מהישיבות הוותיקות בעיר.
ישיבת 'היכל יוסף' בראשות הרב ברוך מנדל לזרוס, מונה כ-300 תלמידים, הישיבה הגדולה בעיר.
ישיבת 'תורת מרדכי' בראשות הרב יהודה אריה כ"ץ והרב חיים יצחק זלושינסקי, מונה כ-120 תלמידים.
ישיבת 'עטרת יוסף שלום' – סורוצקין, בראשות הרב זאב יעקובזון (מכונה בפי תלמידיו "הגרז"י"), הרב וסרמן והרב דוד קסלר (אחיו של רב העיר) תחת מוסדות 'עטרת שלמה' בראשות הרב שלום בער סורוצקין.
ישיבת 'מלכות התורה' בראשות הרב יוסף רוזנטלר המונה כ-140 תמידים.
ישיבת 'חמדת משה' בראשות הרב בנימין זאב פפנהיים המונה כ-180 תלמידים.
ישיבת 'תפארת מרדכי' – סלבודקא, בראשות הרב יצחק כהנא ובנשיאות הרב משה הלל הירש.
ישיבת 'באר החיים' – איצקוביץ', ישיבה שהוקמה על ידי המשגיח הרב צבי איצקוביץ.
ישיבת 'אוהל יוסף' בראשות הרב שמריהו הוניגסברג והרב אהרן דב פרוינד ראש מוסדות "בית אבא".
ישיבת 'חזון דוד'.
ישיבת 'אור יחזקאל'.
ישיבת 'אבן האזל' המונה כ-70 תלמידים.
ישיבת 'משכן התלמוד' בראשות הרב יוסף קסלר.
ישיבת 'נצח התורה'.
ישיבת 'מעלות התלמוד'.
ישיבת 'כנסת מרדכי'.
ישיבת 'תורת אהרן' בראשות הרב גדליה פולישוק והרב יהודה קרויס.
ישיבת 'תורת אליהו' בראשות הרב נפתלי מאיר פאלק ובנשיאות הרב ישראל בונם שרייבר.
ועוד מעל עשר ישיבות לצעירים
מוסדות חינוך > סמינרים לבנות

סמינר 'פוירשטיין' בהנהלת הרב פוירשטיין
סמינר 'מאיר' בהנהלת הרב יעקב רוזנשטיין והרב קרפט
סמינר 'מעלות שרה' בהנהלת אושרת טולידאנו
סמינר 'נתיבות חכמה' בהנהלת זהבה הגר
סמינר 'מכון בית יעקב למורות' – סניף של הסמינר הישן בירושלים
סמינר 'בנות בת שבע' (צימרמן)
ממשל מקומי

ראש מועצת מודיעין עילית הראשון שכיהן בתפקיד כממונה על ידי משרד הפנים הוא יוסף שוינגר.
החל משנת 2000 מכהן כראש העיר יעקב גוטרמן מדגל התורה ברציפות זו הקדנציה החמישית. בשלוש הקדנציות הראשונות לא התמודד מולו מועמד אחר. במערכות הבחירות האלו (בשנים 2000, 2005 ו-2008) הוגשה לוועדת הבחירות רק רשימת מועמדים אחת המשותפת לפלגים השונים בעיר, זאת בהוראה ישירה של רבני העיר, לכן, בהתאם לחוקי הבחירות לרשויות המקומיות בישראל לא התקיימה הצבעה וגוטרמן והרשימה המשותפת הוכרזו כזוכים.
בשנת 2013 (תשע"ד) נערכו לראשונה בחירות לעיריית מודיעין עילית. יעקב גוטרמן, שהיה ראש רשימת יהדות התורה ומועמדה לראשות העיר, נבחר לקדנציה רביעית ברוב גדול של 85.5%. למועצה נבחרו 13 נציגים של יהדות התורה, 2 נציגים ממפלגת ש"ס ו-2 ממפלגת בני תורה.
בשנת 2018 (תשע"ט) נערכו שוב בחירות לעיריית מודיעין עילית, ויעקב גוטרמן שעמד שוב בראש רשימת יהדות התורה נבחר שוב לראשות העיר ברוב גדול של 88.8%. הרכב המועצה נשאר על כנו גם לאחר בחירות אלו, 13 נציגים ליהדות התורה, 2 למפלגת ש"ס ו-2 למפלגת בני תורה.
בשנת 2024 (תשפ"ד) נערכו בחירות לעיריית מודיעין עילית, ויעקב גוטרמן נבחר כמתמודד יחיד לעמוד שוב בראש בראשות העיר כשהרב שמואל מליק מונה לבא כוח הרבנים כשותף עם ראש העיר לפעול בצוותא בכל דבר. הבחירה הייתה בינו לבין פתק ירוק. קודם התאריך הסופי להגשת הרשימות בעיר פרחו שמות חלופיים להנהגת העיר, כמו מנחם שפירא המשמש כסגן ראש עיריית בני ברק וכמנהל המחלקה המוניציפלית של דגל התורה, ששימש בין השנים 2003–2013 כחבר מועצת העיר מודיעין עילית, ויו"ר איחוד בני הישיבות יהודה וייספיש, בבחירות אלו מספר חברי המועצה עלה (בהתאם למספר התושבים בעלי זכות הצבעה) לתשעה עשר נציגים (שבעה עשר בבחירות 2018) והרכב המועצה הנוכחי הוא: מפלגת "יהדות התורה" (ג) בראשות גוטרמן קיבלה 71.6% מקולות המצביעים, (עלתה ביותר מ-1600 קולות) ותקבל 14 מושבים, מפלגת ש"ס (שס) בראשות יעקב דוד מרציאנו (החליף את אבנר עמר בבחירות אלו) קיבלה 17.6% מקולות המצביעים ותקבל 3 מושבים בעירייה (עלתה בכמנדט אחד), מפלגת בני תורה (עץ) בראשות שמואל אלישוב קיבלה 10.3% מקולות המצביעים (ירדה בכ-100 קלות) ותקבל 2 מושבים בעירייה, מפלגה נוספת התמודדה בבחירות אלו, רשימה נוספת שהתמודדה בבחירות אלו היא "תלמידי מרן רבינו שמואל אוירבך זצוק"ל" (זך) בראשות יצחק לובצקי איש הפלג הירושלמי שפרש מ"בני תורה" ומזוהה עם הרב צבי פרידמן, אך קיבלה רק 0.6% מקולות המצביעים ולא תקבל נציגות בעירייה.
כלכלה ותעסוקה

בעיר שלושה מרכזי עסקים עיקריים:
מרכז עסקים המכונה "מרכז עסקים עילית" הממוקם בכניסה לעיר ומכיל בתוכו כמה מרכזים תעסוקתיים גדולים ביניהם: חברת ההיי-טק מטריקס, חברת ביטוחי הנדל"ן "סיטיבוק" (city book) ומרכז שירות לקוחות של חברת כרטיסי האשראי כאל ויזה. קיימים באתר מגוון רחב של חנויות, מרכזי אוכל, בנקים, קופות חולים וסניף של דואר ישראל.
מרכז עסקים המכונה "מרכז קס"ם" (קריית ספר מרכז) הממוקם בשכונת "קריית ספר" בעיר, ובו חנויות, בנקים, קופות חולים ומרכזי אוכל.
מרכז עסקים המכונה מרכז עסקים "חזון דוד" (ע"ש מיקומו ברחוב חזון דוד בעיר) ובו חנויות, מרכזי אוכל, משרדים, וסניף מקומי של משרד הפנים.
בשנת 2023 בדו"ח העוני של המוסד לביטוח לאומי פורסם כי מודיעין עילית היא העיר הענייה בישראל בקרב הערים המונות מעל 80,000 תושבים.
תחבורה ציבורית

התחבורה הציבורית בעיר מופעלת על ידי חברת קווים מאז קיץ 2013. החברה זכתה במכרז שערך משרד התחבורה בשנת 2012. לפני כן, בשנים 2002–2013, הפעילה את התחבורה הציבורית חברת סופרבוס, שהחליפה את חברת אגד. מסוף מודיעין עילית משמש מרכז תחבורתי אזורי.
תחבורה ציבורית > בעיות תחבורתיות

העיר סובלת מחוסר משמעותי בתשתיות תחבורה תקינות. לעיר נתיב בודד המשמש לכניסה ויציאה היוצר "צוואר בקבוק" ומקשה על התנועה לעיר. הכניסה העיקרית לעיר תוכננה מכיוון כביש 443 ישירות מצומת מכבים, אך העניין תקוע כבר שנים בהליכי תכנון. במקום זאת הנכנסים לעיר נאלצים להשתמש בכביש 446 שאינו מיועד לכמות כל כך גדולה של אמצעי תחבורה.
כביש 446 הוא כביש חד-נתיבי לכל כיוון; הוא מפותל ומאריך את הדרך לעיר באורכו ובפקקים שנוצרים בו בשעות העומס. קיימת גם בעיה ביטחונית ובטיחותית במצב הקיים – עקב היותו הנתיב היחיד המשמש את כלי הרכב, לעיתים כשמתרחשת בו תאונה, העיר נחסמת למספר שעות.
ב-31 במאי 2016 נחסמה העיר על ידי משאית שהתהפכה, ובמשך כשבע שעות הייתה העיר סגורה. במספר מקרים של חסימת הציר העיר שותקה לחלוטין.
בתאריך 17 בדצמבר 2016 אישר משרד התחבורה כביש גישה חדש לעיר, שצפוי לצאת ממזרח העיר ולהתחבר ישירות לכביש 443, ולהקל משמעותית על עומסי התנועה הנוצרים בשעות העומס.
באוגוסט 2019 פורסם כי שר התחבורה בצלאל סמוטריץ' החליט לקדם תוכנית שבמסגרתה יורחב כביש 446, המהווה כיום את ציר התחבורה היחיד של העיר. החלטה זו באה לספק פתרון לפקקים שמהם סבלו תושבי האזור במרבית שעות היום. לקראת סוף שנת 2022 החלו עבודות להרחבת כביש הגישה היחיד לעיר – כביש 446.
תשתיות אזרחיות

על פי דו"ח מבקר המדינה, חיברה העירייה ביוני 2008 באופן פיראטי את מערכת הביוב שלה למערכת הביוב של מודיעין-מכבים-רעות באוגוסט פסק בית המשפט המחוזי כי על העירייה לנתק את החיבור לא יאוחר מ-25 בחודש. החיבור לא נותק אך מאז הגיעו הרשויות להסדר ביניהן, והביוב של העיר מוזרם למתקן טיהור שפכים איילון.
תרבות ופנאי

בעיר מספר מתנ"סים, פארק עירוני מרכזי ופארק שעשועים (בבעלות פרטית) הממוקם בכניסה לעיר, כיום, מתקני הפארק העירוני נשרפו ולא חודשו.
תרבות ופנאי > אתרים ארכאולוגיים בעלי עניין

שמורת טבע שמורת אלוני בילעין – אחד השרידים הבודדים לחורש הים תיכוני בהרי בנימין
ח'רבת בד עיסא – שרידי ישוב חקלאי יהודי מתקופת בית שני ובמרכזו בית כנסת עתיק
חורבת אבו א-דנין – שרידי ישוב חקלאי יהודי מתקופת בית שני
גלריה

הכניסה לעיר
ישיבת מיר ברכפלד ("מירפלד")
רחוב בעיר
ממבט אווירי
גאורגית יהודית

| --- | --- |
 מדינות:  גאורגיה, ישראל, רוסיה, בלגיה, אוקראינה, איראן, ארצות הברית, אזרבייג'ן
 אזורים:  אירופה, אסיה וצפון אמריקה
 דוברים:  כ־85,000
 שפת אם:  כ־85,000
 כתב:  אלפבית גאורגי
 משפחה:  קווקזיות  כרתווליות    גאורגית יהודית
 קוד ISO 639-3:  jge 
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
גאורגית יהודית או גרוזינית יהודית היא שפה יהודית, ניב או ז'רגון של הגאורגית שדובר על ידי היהודים הגאורגים, לפי קריטריונים של מיון שפות היא משתייכת למשפחת השפות הכרתווליות. יהודי גאורגיה עצמם גורסים כי השפה המדוברת על ידם היא גאורגית עצמה, ואינם משתמשים בלהג עדתי יהודי כלשהו.
מספר דוברי השפה בעולם מסתכם בכמה עשרות אלפים: בישראל, כ־59,800; בגאורגיה, כ־20,000; בניו יורק, כ־4,000. וכן במספר קהילות יהודיות ברוסיה, בבלגיה, בארצות הברית, בקנדה, באזרבייג'ן, באיראן, ובאוקראינה.
המחקרים על לשונם של יהודי גאורגיה החלו עם החוקר אליהו פאפיסמידוב בשנת 1931, לפני כן היו התייחסויות שיטחיות לנושא. אהרון קריחלי, חוקר יהודי גאורגיה, טען שיש ליהודי גאורגיה להג מיוחד וקרא לו "עיבּרוּלי" (עברית) - "ყიბრული" ("קיברולי"), אך בעל אופי של ארגו בלבד. וחוקרים נוספים לאחר מכן. כיום מתקיים מחקר שיטתי על לשון הדיבור של יהודי גאורגיה במסגרת המפעל לחקר יהדות גאורגיה שבמכון בן צבי.
בלשון הדיבור של יהודי גאורגיה נשתמרו תכונות מיוחדות בעיקר בעיסוקם במסחר או בלימוד ספרי קודש. תכונות אלה ניכרות ב:
אוצר מילים של הלשון הגאורגית שיצא משימוש בקרב הגאורגים, שאינם יהודים.
מילים שחדרו מעברית או מארמית.
תרגומי-שאילה מעברית.
השפעת הלשון הארמית

במאות האחרונות לפני הספירה, ובמאות הראשונות לספירה, הייתה הארמית לשון בינלאומית בכמה ארצות במזרח, וכן בין הלשונות הנפוצות ביותר בגאורגיה. נראה שהיו אלה היהודים שהגיעו מבבל שתרמו לזה. נוצרים ויהודים דוברי ארמית חדשה הגיעו לגאורגיה מכורדיסטן האיראנית וארמניה, ועד היום מתגוררים בטביליסי, מצחתה וגורדבאני.
ניבים בגאורגית-יהודית

ניתן להבחין בשלושה ניבים נפרדים של לשון הדיבור מזרחי, מערבי ודרומי, שנבדלים גם בשפה הגאורגית.
ניבים בגאורגית-יהודית > הניב המערבי (אימרולי)

במערב גאורגיה רווח הלהג של "אימֶרוּלי" (מאזור אימרתי), כנראה בשל הריכוז הגבוה של יהודים במחוז אימרתי, בעיקר בכותאיסי ובקולאשי, בנדזה, ואני, סוג'ונה, צחאקאיה, סוחומי ועוד.
ניבים בגאורגית-יהודית > הניב המערבי (אימרולי) > רצ'ולי

תושבי העיר אוני אף הם במערב גאורגיה מדברים בלהג שהוא בהשפעת הרַצ'וּלי (על שם המחוז ההיסטורי רצ'ה). היבדלות שפתם נובעת כנראה בעקבות מקומם בהרי רצ'ה הגבוהים.
ניבים בגאורגית-יהודית > הניב המזרחי (כארתלורי)

הלהג הגאורגי בעל ההשפעה הרבה ביותר, ה"כארתלוּרי" (על שם מחוז כארתלי), להג שהוא היסוד לגאורגית הספרותית מן המחצית השנייה של המאה ה-19 ואילך. ממנו נצמח הניב היהודי המזרחי ונפוץ בערים: צחינוואלי, גורי, סוראמי, כארלי ועוד. בקאחתי, שהוא המחוז המזרחי ביותר של גאורגיה, ישבו היהודים בימי הביניים בערים: בודבה, אוריית אובני (אורבניסי), שילדה ועוד. אולם לאחר מכן התדלדלה האוכלוסייה היהודית במחוז.
ניבים בגאורגית-יהודית > הניב הדרומי

הניב הנפוץ בדרום גאורגיה, סמוך לגבול עם טורקיה, על בסיס הלהגים: "מֶסחוּרי" (מסחתי), ו"גַ'וואחוּרי" (ג'אוואחתי), וכן בהשפעת הטורקית והארמנית, ומידה מסוימת של ספרדית יהודית ניב זה היה נהוג בערים: אחלציחה, אצקורי, אבסתומני.
באזור גוריה שבה שולט הלהג הגוּרוּלי לא חיו יהודים בתקופה האחרונה, ולכן השפעת הלהג על שפתם של יהודי גאורגיה אינה מורגשת.
הערות שוליים

↑  לפי אתר אתנולוג
↑  מארק פליסצקי (עמ' 36 - 38) מייחס קרבה מסוימת בין העברית לגאורגית.
↑  ראיה לכך כי ארמית ויוונית היו מקובלות הוא עובדת קיומם של מצבות דו-לשוניות שהוקמו על ידי מלכי גאורגיה (צרתלי, ארמזי).
↑  א. גרן, נוסע יהודי מרוסיה במאה ה-19, מספר בספרו על תמיהתו כששמע ניגונים בארמית מפי יהודים בעיירה סוג'ונה: הראשון, שיר על רבי מאיר ורבי עקיבא, והשני שיר לתהילים ל"ו.
↑  נ.בבליקשווילי, כתובות עבריות בגאורגיה, עמ' 22, 23, 31
↑  בהקשר זה יש להזכיר את המילה "נאוּריאֶלי" שפירושה של יהודים לשעבר. מילה שנפוצה באזור זה ומלמדת על קיום של יהודים במחוז בימי הביניים (על פי סיחארולידזה)
↑  ‏ראובן אנוך‏ (Q133136826)
1 2 3  ‏גרשון בן אורן‏ (Q133134024)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010175246905171
צחראש אדמוני

| צחראש אדמוני |
| --- | --- |
   זכר      נקבה  
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: אווזאים
משפחה:: ברווזיים
תת־משפחה:: ברווזים זקופי-זנב
סוג:: צחראש
מין:: צחראש אדמוני
שם מדעי
 Oxyura jamaicensis ‏גמלין, 1789
תחום תפוצה


צחראש אדמוני (שם מדעי: Oxyura jamaicensis) הוא מין של ברווז הנפוץ באמריקה הצפונית ושייך לסוג צחראש. מקור השם המדעי נגזר מיוונית עתיקה (oxus, "חד", oura, "זנב", jamaicensis, ג'מייקה). צחראש האנדים נחשב בעבר לתת-מין של הצחראש האדמוני. למעשה, מספר טקסונומים, כולל חברת הצפרות האמריקאית, עדיין רואים אותו כתת-מין.
מאפיינים

מין זה קטן, עם מקור עבה ומעוגל, זנב ארוך ונוקשה אשר לעיתים קרובות הוא מחזיק אותו זקוף כלפי מעלה. ראשו מעט מחודד עם צוואר יחסית קצר ועבה. הזכר בלבוש חורף הוא בעל ראש שחור ולחיים לבנות בהירות. בקיץ גופו בעל צבע ערמוני עשיר ומקורו בצבע כחול בהיר. בחורף, חלקם העליון בצבע אפור כהה-חום וחלקם התחתון בהיר יותר ומקורם גם הוא בצבע אפור כהה. נקבות וזכרים בשנתם הראשונה הם חומים, בדומה לזכרים בעונת החורף אבל עם פסים מטושטשים לאורך לחייהם הבהירות. בעת תעופה, מתגלה החלק העליון השחור של הכנפיים.
| מידות ממוצעות |
| --- | --- |
אורך: 340-430 מ"מ
משקל: 560 גרם
מוטת הכנפיים: 470 מ"מ
כנף: 133-147.5 מ"מ
זנב: 67-79 מ"מ
מקור: 38.5–41 מ"מ
רגל: 33-38 מ"מ
רבייה והרגלים

מרחב הרבייה שלהם הוא אגמי ביצות ובריכות רדודות. הם מקננים בצמחייה ביצתית צפופה ליד המים. הנקבה בונה את הקן מדשא, אותו משיגה מאזורי צמחייה גבוהה כדי להסתיר אותו מפני טורפים. קבוצת גוזלים טיפוסית מכילה כ-5–15 ברווזונים. זוגות נוצרים בכל שנה.
הם עופות נודדים ובחורף הם נודדים למפרצי חופים ולבריכות ואגמים לא קפואים.
מין זה יודע לצלול ולשחות מתחת למים. הוא ניזון בעיקר מזרעים, שורשים של צמחי מים,  חרקי מים ומסרטנאים.
כמין פולש

צחראשים אדמוניים יובאו לממלכה המאוחדת ב-1948 על ידי הסביבתן סר פיטר סקוט. כתוצאה מבריחות מאוספי ברווזיים בסוף 1950, הם נעשו נפוצים בבריטניה וממנה התפשטו לאירופה. עד שנת 2000 האוכלוסייה גדלה לכ-6,000 פריטים. הרגלי החיזור האלימים של ברווז זה וניסיונותיו להתרבות עם הברווז בסכנת ההכחדה, הצחראש הלבן, הנפוץ בדרום אירופה, גרמו דאגה בקרב הסביבתנים הספרדים. בעקבות זאת נהגתה תוכנית (שהיתה שנוייה במחלוקת) לחיסול הצחראשים עם תחילתה של עונת הרבייה הבריטית. גם במדינות אחרות באירופה היו ניסיונות דומים לטבח והשמדה המונית של מין זה. עד תחילת 2014, הרג הברווזים הפחית את האוכלוסייה לכ-20–100 פריטים, משיא של כ-5500 ברווזים בשנת 2000.
הערות שוליים

↑  צחראש אדמוני באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  קיליאן מולארני, לארס סוונסון, דן צטרסטרום, פיטר ג'. גרנט, דן אלון, יוסי לשם, אבי ארבל (ע), לקסיקון מפה: הציפורים - המדריך השלם לציפורי אירופה וישראל, מפה הוצאה לאור, 2003
↑  Jobling, James A (2010). The Helm Dictionary of Scientific Bird Names. London: Christopher Helm. pp. 210–211, 287. ISBN 978-1-4081-2501-4.
↑  http://www.allaboutbirds.org/guide/Ruddy_Duck/id
↑  Ruddy Duck | Lincoln Park Zoo, www.lpzoo.org (ארכיון)
↑  https://www.rspb.org.uk/our-work/our-positions-and-campaigns/positions/species/nonnative/ruddyducks.aspx
↑  "R.I.P. Ruddy duck" (באנגלית בריטית). 2003-03-03. נבדק ב-2017-10-13.
↑  Vidal, John (2012-03-08). "Final 100 ruddy ducks in the UK facing extermination". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2017-10-13.
↑   Environment, The Telegraph
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546154605171 
זכר משמאל, נקבה מימין
Oxyura jamaicensis