stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מוריץ קפושי
הקריירה הרפואית

בשנים 1862-1867 עבד מוריץ כהן בכמה מחלקות של בית החולים הכללי (האוניברסיטאי) של וינה, כולל ביחידה לעגבת (סיפילולוגיה) בראשות פרופ' קרל לודוויג זיגמונד ובמחלקה לרפואת עור בניהולו של הברה. בפברואר 1869 הוא נשא לאישה את אחת מבנותיו של מורו, מרתה פון הברה. בינתיים המיר את דתו לנצרות רומית-קתולית ובחתונה נרשמה דתו כקתולית. ייתכן כי בעקבות נישואיו בשנת 1871 החליט גם לשנות את שם המשפחה היהודי כהן ל"קפושי", על שם מקום הולדתו, קפושוואר. יש סבורים כי אחת הסיבות לשינוי שם המשפחה היה הרצון לשם משפחה ייחודי, שכן חמישה מעמיתיו באוניברסיטה נקראו כהן. אחד מהם היה אף בעל שם זהה לחלוטין, Moritz Kohn ואחר נקרא Moritz Gohn..
בשנת 1866 התמנה לדוצנט פריבאט (מרצה) ובשנת 1875 התמנה לפרופסור באוניברסיטה שבה למד. ב-1880 ירש מחמיו את ראשות הקתדרה לרפואת עור בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת וינה. מתחריו היו גיסו, האנס פון הברה, והעמיתים, גם הם ממוצא יהודי, היינריך אושפיץ ופיליפ יוזף פיק, לימים ראש המחלקה לדרמטולוגיה בפראג ושותף להקמת האיגוד הגרמני לדרמטולוגיה בשנת 1889. הדרמטולוג הצרפתי ויליאם דיבריי, פרופסור בבורדו, העיר ברשעות ש"היו מספרים על קפושי שלקח את בתו של הברה, את ביתו, את הקתדרה שלו ואת לקוחותיו, ואת השאר השאיר לגיסו, האנס הברה". בשנת 1881 הפך קפושי לחבר מועצת המנהלים של בית החולים הכללי של וינה ומנהל הקליניקה למחלות עור של מוסד זה. בשנת 1889 זכה לתואר של יועץ מלכותי (Hofrat). יחד עם המנטור שלו, הברה, חיבר קפושי בשנת 1878 את הספר "Lehrbuch der Hautkrankheiten" (ספר לימוד למחלות עור). אולם חיבורו העיקרי היה "Pathologie und Therapie der Hautkrankheiten in Vorlesungen für praktische Ärzte und Studierende (הפתולוגיה וטיפולן של מחלות העור בהרצאות לרופאים ולסטודנטים), שתורגמה לשפות רבות.
בשנת 1892 אירח קפושי את הכנס הבינלאומי לדרמטולוגיה בווינה ושימש כיושב ראש הכנס. בשנת 1889 נבחר לתפקיד סגן יושב ראש הכנס שהתקיים בפריז ובשנת 1896 שימש כמזכיר כנס רופאי העור בלונדון. בהמשך נבחר יחד עם הצ'ינסון ליושב ראש לשם כבוד של הכנס בפריז. בשנת 1900 הוצא לאור מוסף חגיגי של כתב העת "ארכיב פיר דרמטולוגי אונד סיפיליס" לכבוד מלאת 25 שנה למינויו של קפושי כפרופסור לדרמטולוגיה בווינה.
בבית החולים שלו השתלמו רופאים רבים, לרבות מנחם חודרה וג'ון אדיסון פורדייס.
קפושי נפטר בווינה בשנת 1902 בגיל 64, בעקבות אירוע מוחי שני.
לבני הזוג קפושי נולדו חמישה ילדים: שלושה בנים ושתי בנות.
גילוייו

קפושי תיאר לראשונה את הקסרודרמה פיגמנטוזום (xeroderma pigmentosum), הפרעה גנטית נדירה הידועה בימינו כנגרמת מליקוי בתיקון חיתוך נוקלאוטידים ("Ueber Xeroderma pigmentosum. Medizinische Jahrbücher, Wien, 1882: 619–633").
היה הראשון שחקר את הליפת של חולי השחפת (lichen scrofulosoroum) ואת הזאבת האדמנתית (Lupus erythematosus).
קפושי הוא אחד האחראים להנהגת הבדיקות הפתולוגיות באבחון מחלות העור.
בספריו תיאר קפושי את "הפריחה הווריצ'ליפורמית ע"ש קפושי", שהוא סיבוך זיהומי הרפטי של אקזמות.
קפושי פרסם מעל 150 ספרים ומאמרים.
גילוייו > סרקומת קפושי

שמו של קפושי נכנס להיסטוריה של הרפואה בשנת 1872 כשתיאר לראשונה את הסרקומה הנושאת את שמו. מדובר בסוג של סרטן עור שגילה אצל חמישה גברים מבוגרים ושהוא קרא לו "סרקומה נפוצה אידיופאתית עם פיגמנטציה". מאה שנים מאוחר יותר, גילוייה של מחלה זו אצל צעירים בניו יורק, סן פרנסיסקו ובערים אחרות של חופי ארצות הברית, היה אחד הסימנים הראשונים להופעת מחלה נגיפית חדשה הידועה בשם איידס (תסמונת הכשל החיסוני הנרכש). סרקומת קפושי נגרמת על ידי נגיף KSHV - נגיף הרפטי שנתגלה בשנת 1993, על רקע מגפת האיידס. כיום סרקומת קפושי הוא סוג הסרטן הנפוץ ביותר בחלק מאפריקה התת-סהרית.
קפושי דיבר בצורה שוטפת הונגרית, גרמנית, צרפתית ואנגלית. הוא השתלב היטב בחברה האוסטרית והיה מיודד עם אמנים רבים. אחד מהם, מטופלו, הצייר מקארט, צייר תמונה של אשתו, ואחר, הפסל קונדמן יצר פסל של אישה (שאשתו מרתה שימשה לו כמודל) המקשט את קברו של המדען.
פרסים ואותות הוקרה

חבר המסדר האימפריאלי ע"ש לאופולד.
תואר יועץ החצר (Hofrat).
קצין לגיון הכבוד הצרפתי.
1882 - חבר באקדמיה לאופולדינה.
1900 - חבר מתכתב של האקדמיה הלאומית לרפואה של צרפת.
הנצחה

רחוב ברובע 22 של וינה, וינה-דונאושטאט, נקרא על שמו Kaposigasse.
המדליה החשובה ביותר של האיגוד ההונגרי לרפואת עור נקראת על שמו. Ungarischen Dermatologischen Gesellschaft.[2]
מבחר כתבים

יחד עם פרדיננד פון הברה: Lehrbuch der Hautkrankheiten. 2 Bände. Enke, Erlangen 1872/1876.
(ספר לימוד למחלות עור - בשני כרכים)
Pathologie und Therapie der Hautkrankheiten in Vorlesungen für praktische Ärzte und Studierende. Urban & Schwarzenberg, Wien 1880; 5. Auflage 1899.
(הפתולוגיה וטיפולן של מחלות העור בהרצאות לרופאים ולסטודנטים)
Pathologie und Therapie der Syphilis (= Deutsche Chirurgie. Bd. 11). 2 Teile. Enke, Stuttgart 1881.
(הפתולוגיה והטיפול של העגבת)
Handatlas der Hautkrankheiten. 3 Teile. Braumüller, Wien 1898–1900.
(אטלס לימודי של מחלות העור)
הערות שוליים

1 2  K Holubar et al ע' 2
1 2  K. Holubar at al .2
↑  K.Holubar et al. ע' 3
↑  K.Holubar et al ע'3
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007518913205171  BnF: cb13476594q (data)  DSI: 6962  GND: 117568538  ISNI: 0000 0001 0912 637X  LCCN: n89662662  NKC: nlk20010099139  NLA: 36016632  NLG: 235923  NTA: 095770631  SUDOC: 075955563  Trove: 1187087  VcBA: 495/207532  VIAF: 69079309   WorldCat (עם VIAF): 69079309 
קברו של מוריץ קפושי בבית הקברות דבלינג בווינה.
סיינפלד

ערך זה עוסק בסדרת הטלוויזיה "סיינפלד". אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

לוגו הסדרה
 סוגה:  קומדיית מצבים
 יוצרים:  לארי דייוויד   ג'רי סיינפלד
 בימוי:  ארט וולף, אנדי אקרמן, טום שרונס, דייוויד סטיינברג 
 שחקנים:  ג'רי סיינפלד   ג'ייסון אלכסנדר   מייקל ריצ'רדס   ג'וליה לואי-דרייפוס   ויין נייט
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפות:  אנגלית
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 מספר עונות:  9
 מספר פרקים:  180
 הפקה
 חברת הפקה:  קאסל רוק אנטרטיינמנט 
 הפצה:  קולומביה טריסטאר טלוויז'ן, הולו 
 טכניקת צילום:  מערך מרובה מצלמות 
 מוזיקה:  ג'ונתן וולף 
 אורך פרק:  23 דקות
 שידור
 רשת שידור:  NBC נטפליקס דיסני+
 רשת שידור בישראל:  ערוץ 3 HOT ערוץ ביפ yes נטפליקס דיסני+
 תקופת שידור מקורית:  5 ביולי 1989 – 14 במאי 1998
 תקופת שידור בישראל:  7 בפברואר 1992 – 15 במאי 1998 (שידור ללא תרגום בערוץ 3) / 21 ביולי 1998 (שידור עם תרגום)
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
סיינפלד (באנגלית: Seinfeld) היא סדרת קומדיית מצבים אמריקאית פופולרית זוכת פרס אמי לסדרת הקומדיה הטובה ביותר, אשר שודרה מ-5 ביולי 1989 עד 14 במאי 1998. התוכנית נוצרה על ידי לארי דייוויד וג'רי סיינפלד, הופקה על ידי Castle-Rock Entertainment (שהייתה אז בניהולו של הבמאי והמפיק רוב ריינר), והופצה על ידי Columbia Pictures Television (כיום: Sony Pictures Television).
בהיותה אחת מהתוכניות הפופולריות ורבות ההשפעה של שנות ה-90 בארצות הברית, היא ממצה בתוכה את התרבות האירונית והאנוכית של העשור. ב-2002, פרסם מגזין הטלוויזיה TV Guide רשימה של ‏50 תוכניות הטלוויזיה הגדולות של כל הזמנים, ודרג את "סיינפלד" במקום הראשון.
ג'רי סיינפלד משחק בסדרה את הדמות הראשית, אשר קרויה על שמו ומבוססת על חייו. בהתאם לכך חלק גדול מהאירועים בסדרה מתרחשים בדירתו של ג'רי בחלק  הצפון-מערבי של מנהטן שבניו יורק. בסדרה מוצג צוות דמויות המורכב מחבריו ומכריו של ג'רי – קוזמו קריימר (מייקל ריצ'רדס), ג'ורג' קוסטנזה (ג'ייסון אלכסנדר), איליין בניס (ג'וליה לואי-דרייפוס), ולצידם השכן התמהוני ניומן (ויין נייט).
בישראל, הסדרה שודרה בערוץ 3 בכבלים החל מ-7 בפברואר 1992 ושודרה בהתחלה במתכונת שבועית של פרק בכל יום שישי בשעה 22:40 עד אמצע העונה השנייה. לאחר מכן שודרה בשידורים חוזרים באותו ערוץ והפרק האחרון שודר בשידור מיוחד שהציג במקביל לארצות הברית, בשידור לוויני שלא כלל תרגום. הפרק האחרון שודר בגרסתו המתורגמת כחודשיים לאחר מכן. לאחר שידורו המוקרי בארץ, הסדרה הועלתה לשידורים חוזרים בטלוויזיה וב-VOD בערוצים של yes ו-HOT, כולל ערוץ ביפ. בספטמבר 2019, שירות הזרמת המדיה "Netflix" רכש את הזכויות הבלעדיות לשידור הסדרה בסינדיקציה. על מנת להתאים את הסדרה לטלוויזיות של שנות ה-2020, לאור השינויים שחלו מאז שנות ה-90, יחס הגובה-רוחב עובד מ-4:3 ל-16:9. כמו כן, הרזולוציה שופרה באופן מלאכותי ל-4K. כל פרקי הסדרה עלו יחד לשירות ב-1 באוקטובר 2021, כשסכום עסקת הרכישה מוערך ביותר מחצי מיליארד דולרים.
סקירה כללית > הסדרה ב-DVD

ב-2004 נערך משא ומתן על עסקה שתהפוך את "סיינפלד" לזמינה על-גבי DVD בפעם הראשונה. עקב בעיות משפטיות עם הצוות בנוגע לקריינות ותוספות DVD אחרות, השחרור נדחה. שלוש העונות הראשונות שוחררו ב-23 בנובמבר 2004, העונה ה-4 ב-17 במאי 2005, עונות 5 ו-6 ב-22 בנובמבר 2005, העונה ה-7 ב-21 בנובמבר 2006, העונה ה-8 ב-5 ביוני 2007 והעונה ה-9 ב-6 בנובמבר 2007. באותו תאריך יצאה גם קופסה המאגדת את כל עונות הסדרה.
סקירה כללית > השפעות הסדרה

הסדרה התפרסמה מאוד וטבעה כמה מטבעות לשון מוכרים, ביניהם הביטוי "יאדה יאדה" (נהגה Yada Yada) שנאמר כקיצור לחלק בסיפור שאינו מעניין, או שאינו רלוונטי למסר. בינואר 2020 פורסם בכתב עת של האגודה האמריקאית למיקרוביולוגיה כי נגיף חדש שמדביק בעיקר חרקים, נקרא "Yada Yada Virus" על שם הביטוי הסיינפלדי. יאנה בטובסקה מחברת המאמר פרסמה בטוויטר שהשם הושפע מהסדרה וניתן כמחווה לה, אך לא הסבירה את משמעותו. ההשערה היא שהשימוש בביטוי נעשה כדי להמחיש את חוסר העניין שבגילוי נגיף שאינו תוקף בני אדם אלא חרקים קטנים, כמו יתושים למשל.
דמויות ראשיות > ג'רי סיינפלד

ג'רום "ג'רי" סיינפלד (ג'רי סיינפלד) הוא הדמות הראשית של הסדרה, עובד כסטנדאפיסט. מערכות היחסים שלו הן נדבך חשוב בעלילה, אך לעיתים נדירות הן מחזיקות יותר מפרק אחד, ולרוב נפסקות בגלל סיבות מינוריות. ג'רי נראה כדמות הנורמלית היחידה בסדרה, אך יש לו אובססיה לניקיון והיגיינה, לדגני בוקר, ולסופרמן.
דמויות ראשיות > ג'ורג' קוסטנזה

ג'ורג' לואיס קוסטנזה (ג'ייסון אלכסנדר) הוא גבר "נמוך, שמן, קשה-תפיסה ומקריח" (כך תואר על ידי איליין באחד הפרקים). ג'ורג' הנוירוטי הוא שקרן מלידה, אחד ששונא את עצמו ונשלט בידי הוריו, פרנק ואסטל.
הוא הועסק בעבודות רבות, כולל כאלה בהן עבד בתור סוכן נדל"ן ועוזר מזכיר הנסיעות של קבוצת הבייסבול ניו יורק יאנקיז. הוא גם עבד למשך זמן קצר בחברה המספקת ציוד ספורט הנקראת "Play Now" וב-"Kruger Industrial Smoothing". כמו כן, הוא עבד למשך תקופה קצרה מאוד ב-"Pendant Publishing". במשך תקופה לא קצרה ג'ורג' היה מובטל.
מערכות היחסים שלו עם נשים תמיד היו כישלון. למרות זאת, בצורה אירונית משהו, מערכת היחסים הנוראה ביותר שלו – אירוסים לסוזן רוס (אשר גולמה על ידי היידי סווידברג), הייתה אחת ממערכות היחסים שהסתיימו בצורה "טובה" עבור ג'ורג' (הוא פחד מנישואים ומותה של סוזן הושיע אותו). בין תכונותיו וכישרונותיו הבולטים: אמירת שקרים (הוא טבע את המשפט "זה לא שקר אם אתה מאמין בזה"), משחק הווידאו פרוגר, חנייה במקביל, היכולת לנקוב בשמם של השירותים הטובים ביותר הקרובים למקום נתון במנהטן ואיות שמות משפחה של אנשים אקראיים.
דמויות ראשיות > איליין בניס

איליין מרי בניס (ג'וליה לואי-דרייפוס) היא דמות נבונה ואסרטיבית אך שטחית וחמת מזג.
איליין היא לעיתים קרובות קורבן של הנסיבות, המופיעות בדמות הסתבכותה במזימות חבריה, דרישות בלתי הגיוניות מצד מעסיקיה ולעיתים אף חוסר האדיבות של אנשים זרים. בתקופה הקודמת לעלילת הפרקים הראשונים בסדרה איליין וג'רי ניהלו מערכת יחסים רומנטית; הם נפרדו ונשארו ידידים טובים. בפרק הראשון בסדרה (ששימש כפיילוט), איליין לא מופיעה כלל. הסיבה לכך היא, שבתוכנית המקורית, הדמות הנשית בחבורה הייתה אמורה להיות אחת המלצריות במסעדה, בגילומה של לי גרלינגטון (אנ'), והיא זו שהופיעה בפרק הראשון. על פי עדותו של ג'ייסון אלכסנדר, הדמות בוטלה מפני שגרלינגטון העזה להציע ללארי דייוויד רעיונות לסדרה, ואף לשנות את הטקסט של עצמה.
דמויות ראשיות > קוזמו קריימר

קוזמו קריימר (מייקל ריצ'רדס) הוא גבוה, בעל שיער פרוע, וכמעט תמיד לובש מכנסיים קצרים מדי למידותיו. קרמר הוא הדמות המוזרה ביותר בסיינפלד. הוא בדרך כלל מכוּנה בשם משפחתו. הוא מפורסם בשל ה"כניסה" שלו, בעת שהוא פותח את הדלת לדירתו של ג'רי ומחליק אל תוך החדר. עד לעונה השישית, שמו הפרטי לא היה ידוע. ברגע ששמו המלא נחשף, בפרק "ההחלפה", על ידי אמו באבס קריימר, דמויות שוליות החלו לקרוא לו "קוזמו", אך הקבוצה הראשית המשיכה לכנותו "קריימר". בפרק הפיילוט, ג'רי למעשה קורא לו "קסלר", מכיוון שהכותבים חששו מדרישת זכויות לשם מ"קריימר" של החיים האמיתיים.
כיוון שנראה שהוא מובטל נצחי (מלבד מספר מקרים נדירים), הוא מעורב תכופות ברקיחת מזימות מגוחכות שמטרתן להניב לו כסף, ורוב ההמצאות הן שלו. בהיותו אחת מהדמויות הכי פופולריות בסדרה, הוא לעיתים קרובות מכונה "דמות האקשן" שמושכת את תשומת לב הקהל באמצעות התנועות המצחיקות ויוצאות הדופן שלה.
בניגוד לדמויות האחרות, מוזרותו הובילה אותו להיות זה שכמעט תמיד אומר את האמת בפרצוף. הוא גם מפתיע לעיתים קרובות בכך שהוא הדמות היחידה שמתיימרת להגן בדבקות על המוסכמות החברתיות, בעוד שכמו שאר הדמויות, יעדיף לממש את מאוויו על פני דבקות במוסכמות. הוא חבר טוב של ניומן, בנוסף למגוון רחב (רובו אינו מופיע בסדרה) של מכרים ושותפים מפוקפקים, ביניהם לומז ובוב סקאמאנו. על אף מוזרותו, קריימר קוצר הצלחה רבה אצל נשים, ואף הועלתה סיבה לכך באחד מהפרקים ("ההמרה") – קריימר מחזיק בסוג של מחלה רוחנית המתבטאת במשיכה חייתית, אשר כונתה "קבורקה".
דמויות משנה

ניומן (ויין נייט): השכן של ג'רי ושל קריימר. עובד בדואר. מתעב את ג'רי ובו בזמן חבר טוב של קריימר. לעיתים נחשב ניומן כנבל של הסדרה. הופיע ב-48 פרקים.
דמויות משנה > משפחתו של ג'רי

מורטימר "מורטי" סיינפלד (ברני מרטין): אביו של ג'רי. הופיע ב-24 פרקים. מורטי עבד למחייתו במכירת מעילי גשם במשך 38 שנים, ומחשיב את המצאתו של "מעיל גשם חסר חגורה" כעבודת חייו. הוא ואשתו הלן הם פנסיונרים בבית משותף בפלורידה. גולם במהלך פרק אחד על ידי פיל ברנס אך הוחלף על ידי ברני מרטין כיוון שהיה נינוח מדי לטענתו של לארי דייוויד.
הלן סיינפלד (ליז שרידן): אימו של ג'רי. הופיעה ב-24 פרקים. פנסיונרית אשר גרה בפלורידה, ותמיד דואגת למצבו הכספי של ג'רי. המשפט הידוע ביותר שלה, מכוון לג'רי, ואומר: "איך מישהו יכול לא לאהוב אותו?".
דוד ליאו (לן לסר): דודו של ג'רי. מוצג כאדם גס וטרחן ולרוב הוא מתרברב בקשר לבנו ג'פרי העובד במחלקת הפארקים הממשלתית. ידוע באמירת ה'שלום' שלו המלווה תמיד בפריסת ידיו לצדדים, וכן בלפיתת ידיו של עמיתו לשיחה (לרוב, ג'רי). הופיע ב-15 פרקים.
ננה (בילי רי וואלאס): סבתו של ג'רי, אימם של הלן סיינפלד ודוד ליאו. מתחילה לבלבל בין העבר וההווה וחושפת שדוד ליאו חייב להלן סיינפלד 50 דולר שקיבל מאביו אחרי זכייה במרוץ סוסים, והיה אמור לחלוק עם אחותו. הופיעה ב-3 פרקים.
דמויות משנה > הוריו של ג'ורג'

פרנק קוסטנזה (ג'רי סטילר): אביו של ג'ורג' קוסטנזה ונשוי לאסטל קוסטנזה. דמותו היא מאוד קולנית, נוירוטית ואקסצנטרית. לא אכפת לו במיוחד מג'ורג' – וכך, כשג'ורג' סטיינברנר, הבעלים של הניו-יורק יאנקיז והבוס של ג'ורג', מגיע לבית משפחת קוסטנזה ומודיע להם (בטעות) שג'ורג' מת, פרנק מתעלם מהבשורה, ובמקום זאת מתרעם על הבעלים: "למה לעזאזל החלפת את ג'ו ביונר?!". בפרק אחר מודיע פרנק לג'ורג': "אנחנו אוהבים אותך כאילו היית הבן שלנו, אבל גם להורים יש גבולות". לפרנק במהלך הסדרה היו מספר אינטראקציות (למשל, כשהמציאו את "החזייה הגברית" או את חג ה"פסטיבוס") עם קריימר בשל המוזרות של שניהם. הופיע ב-29 פרקים.
אסטל קוסטנזה (אסטל האריס): אימו של ג'ורג'. בסדרה היא מצטיירת כ"אם היהודייה" המרגיזה, אשר מבלה לכאורה את רוב זמנה בצווחות כנגד ג'ורג' ופרנק. ג'ורג' העיר פעם אחת כי כל חייו לא שמע אותה צוחקת. הוא משוכנע שהיא אוהבת את לויד בראון, מכר ילדות שלו, יותר ממנו. הופיעה ב-29 פרקים.
פרקים בולטים

פרקים רבים מהסדרה זכו לפרסום רב, להלן הבולטים שבהם:
פרקים בולטים > המסעדה הסינית (עונה 2)

אחד הפרקים הקלאסיים של הסדרה, הממחיש את הקונספט של "סדרה על שום דבר". ג'רי, איליין וג'ורג' הולכים לאכול במסעדה סינית. מיד בתחילת הפרק הם נרשמים ברשימת ההמתנה לשולחן פנוי, ונאמר להם שיצטרכו לחכות "5 עד 10 דקות". בסופו של דבר, כל הפרק נסוב סביב ההמתנה לשולחן, שמתארכת ומתארכת. כשהם מנסים לברר שוב, כעבור זמן, מתי יגיע תורם, נאמר להם: "5 עד 10 דקות". בינתיים ג'רי מאתגר את איליין ומבטיח לה 50 דולר אם תלך ותיקח אוכל משולחן שבו יושבים סועדים; ג'ורג' ממתין לטלפון ממישהי שהוא יוצא אתה ומצליח לריב עם כל מי שניגש לטלפון הציבורי שבמסעדה; וג'רי פוגש במקרה ידידה של קרוב משפחה, וחושש שהיא תגלה לו שג'רי הבריז באותו ערב מאירוע משפחתי בטענה שהוא חולה. בסוף הפרק השלושה מתייאשים ויוצאים בלי לאכול, ומיד שולחן מתפנה בעבורם והמארח קורא בשמם.
פרקים בולטים > החניון (עונה 3)

הארבעה נוסעים יחד לקניון, שבו קריימר רוכש מזגן. השחקן מייקל ריצ'רדס ביקש לסחוב מזגן אמיתי במהלך הצילומים, כדי "לעבוד עם המשקל" כדבריו ולהכניס הומור פיזי. כשהם מגיעים לחניון הענקי של הקניון, הם לא מצליחים למצוא את המכונית של קריימר. לאורך כל הפרק הם מחפשים את המכונית, ובתוך כך מאבדים זה את זה. פקח של החניון תופס את ג'רי ואת ג'ורג' משתינים בחניון, ורושם להם דוחות. בסוף הפרק, לאחר שמצאו את המכונית, קריימר לא מצליח להתניע, דבר שלא היה מתוכנן בתסריט, וניתן לראות את השחקנים צוחקים בתוך הרכב.
פרקים בולטים > ההתערבות (עונה 4)

חברי הרביעייה מחליטים לערוך תחרות, ולבדוק מי יכול להימנע מלאונן לאורך הזמן הרב ביותר. בפרק עצמו לא אומרים במפורש את המילה לאונן, אלא משתמשים בכל מיני צורות על מנת להבהיר את העניין באמצעות לשון נקייה. לאורך כל הפרק רואים את הגיבורים מתקשים להירדם בלילה, ומכאן על הצופה להסיק שהסיבה היא חוסר הגעה לפורקן מיני. בשלב מסוים רואים הן את ג'רי והן את ג'ורג' ישנים שנת ישרים, מכאן יכולים הצופים להבין כי מדובר במצב של תיקו בין השניים.
בפרק אחר מתגלה כי המנצח בתחרות היה ג'ורג'. הסתירה נפתרת בפרק אחר; בחלקו הראשון של פרק הסיום של הסדרה, כשמטוס שבו טסו כוכבי הסדרה מתרסק, ג'ורג' מודה שרימה בהתערבות.
פרקים בולטים > היציאה מהארון (עונה 4)

איליין, ג'ורג' וג'רי (שפחות משתף פעולה) מנסים לגרום לבחורה שיושבת מאחוריהם ומצותתת להם לחשוב שג'ורג' וג'רי הם זוג הומוסקסואלי. בהמשך מסתבר שאותה בחורה היא עיתונאית, וכך מתפרסם בעיתון שג'רי וג'ורג' הם הומוסקסואליים. לאורך כל הפרק הם מנסים להסביר לכל מי שחושב כך שזה לא נכון (מלבד פעם אחת שבה ג'ורג' מנסה לשכנע את חברתו, שממנה הוא רוצה להפרד אבל היא לא מרפה – שהוא כן הומוסקסואל ולכן הם צריכים להפרד), אבל אפילו קריימר מתקשה להאמין להם ("חשבתי שאנחנו חברים... איך יכולתם להסתיר את זה ממני?"). המשפט שחוזר על עצמו פעמים רבות במהלך הפרק הוא: "לא שיש בזה משהו רע", והוא מכוון להומוסקסואליות.
פרקים בולטים > ילד הבועה (עונה 4)

החבורה מגיעה במקרה לביתו של ילד החי בבועה ובמהלך משחק טריוויה פורץ ויכוח בין הילד לבין ג'ורג' לגבי התשובה לשאלה "מי פלשו לספרד במאה השמינית לספירה?". הילד עונה שאלה היו המורים אך ג'ורג' מסתמך על שגיאת דפוס בכרטיס וטוען כי אלה היו "המופים". במהלך הוויכוח, חברתו של ג'ורג' מנקבת בטעות את הבועה בה חי הילד, ושולחת את הילד לבית החולים. עיקר הגרוטסקה בא לידי ביטוי בהגדרה "ילד בועה", כאשר ה"ילד" כבר מזמן אינו ילד ואף הפך לאדם כעסן, קפריזי וגס רוח (דמות המתאימה להתעמתות עם ג'ורג'). בהמשך פרק זה נשרפת הבקתה של הוריה של סוזאן.
פרקים בולטים > הביולוג הימי (עונה 5)

פרק זה כולל שלוש עלילות מקבילות:
קריימר מחליט לשחק גולף על החוף ולחבוט את הכדורים לים.
איליין עורכת ספר של סופר רוסי נודע ועצבני. במהלך נסיעה בלימוזינה היומן הדיגיטלי שלה מצפצף ומפריע לסופר, שמשליך אותו מהחלון היישר על ראשה של עוברת אורח תמימה.
ג'ורג' מתחזה לביולוג ימי בפני מכרה שלו ובעת טיול על החוף נאלץ לסייע ללווייתן, שאחד מכדורי הגולף של קריימר חסם את דרכי הנשימה שלו.
פרקים בולטים > ההפך (עונה 5)

פרק זה הוא אחד הפרקים המכוננים בתולדות סיינפלד, הן מבחינת סגנונו והן מבחינת העלילה.[דרוש מקור] ג'ורג' מגיע למסקנה שכל מה שהוא עושה הוא שגוי, ולכן הוא צריך לעשות בדיוק ההפך מכל האינסטיקטים שלו. במהלך הפרק ג'ורג' משיג עבודה במועדון הניו יורק יאנקיז ומתחיל בהצלחה עם בחורה. בעוד חייו של ג'ורג' מתחילים לשגשג, חייה של איליין מקבלים תפנית שלילית. החבר שלה נפרד ממנה כיוון שגילה שעצרה לקנות שקית סוכריות על אף ששמעה כי הוא מאושפז. היא מפונה מהדירה שלה וגורמת להתמוטטות בית ההוצאה לאור שבו היא עובדת.
פרקים בולטים > הנאצי של המרק (עונה 7)

זהו אחד הפרקים הזכורים בתולדות הסדרה ונחשב בעיני רבים כטוב ביותר. הפרק עוסק בשף מהגר, המפעיל דוכן מרקים מוצלח במיוחד, אך מנהל אותו בקפדנות יתרה ולא מוכן למכור מרק למי שלא עומד בכללים. התנהגות זו גורמת לחבורה לכנות אותו "הנאצי של המרק", ואיליין אף מגורשת מהדוכן. בעלילה מקבילה, איליין רוכשת ארון עתיק, אך זה נגנב על ידי זוג בריונים הומוסקסואליים. כשקריימר מספר על המקרה ל"נאצי", הוא נותן לקריימר במתנה ארון עתיק שיש ברשותו, בלא לדעת שהוא מיועד לאיליין. איליין מגיעה לדוכן כדי להודות לו, אך ה"נאצי" אומר לה שלא היה מוסר את הארון לו היה יודע שהוא מיועד לה. איליין מוצאת בתוך הארון את מתכוניו של ה"נאצי", וגורמת לו לסגור את הדוכן.
שמו של הנאצי של המרק נחשף בפרק האחרון: "יאב קסאם". דמותו מבוססת על שף אמיתי, אל יאגנה, שלא אהב את הפארודיה על מסעדת המרקים שלו שמופעלת ברחוב 55 ליד השדרה השמינית במנהטן, ניו יורק.
פרקים בולטים > הבגידה (עונה 9)

פרק ייחודי המתנהל מהסוף להתחלה. הפרק מתחיל בכותרות הסיום, ובכל כמה שניות חוזר לסצנה קודמת, עד לנעימת הפתיחה. החבורה טסה להודו, לחתונה של מכרתה של איליין, סו-אלן מישקי. איליין לא אוהבת את סו-אלן, ואף בטוחה שזוהי ״לא-הזמנה״ (Unvitation – הזמנה שמצופה מאיליין לא להיענות לה). איליין כועסת ומחליטה להגיע לחתונה בכוונה ואף להביא איתה את ג'רי ואת ג'ורג'. בחתונה מתגלה כי איליין שכבה בעבר עם החתן המיועד, וג'רי שכב עם החברה של ג'ורג'. ג'ורג' מגלה על הבגידה של ג׳רי, כועס ודורש ממנו פיצוי – לשכב עם איליין. בזמן הטקס, איליין מספרת לג'ורג' עליה ועל החתן והוא צועק את זה בקול, מה שגורם לכל המשתתפים לשמוע, וביניהם גם סו-אלן, שמבטלת את החתונה ברגע האחרון ורבה עם איליין.
בסוף הפרק, מוצג המעבר של ג'רי לדירה שלו שנים קודם לכן, ובו הוא אומר לקרמר את המשפט: "מה ששלי שלך", שבעצם מהווה את ההתחלה לנצלנותו של קריימר במשך כל הסדרה.
פרקים בולטים > השביתה (עונה 9)

פרק צבעוני מאוד, אשר מהווה דוגמה טובה לכיוון אליו פנתה הסדרה בעונות המאוחרות, כאשר הדמויות והאירועים הופכים אי-רציונליים והזויים.
כאשר מועלה שכר המינימום, מתמלאות הדרישות של קריימר להעלאה במשכורת, בעטיין הוא שובת כבר 12 שנה כנגד מאפיית בייגלים שהעסיקה אותו. הוא חוזר לעבודה ומוצא מיד סיבה נוספת לשבות. במקביל, משפחת קוסטנזה חוגגת את חג ה"פסטיבוס", חג שאביו של ג'ורג' המציא כחלופה לחג המולד השנוא עליו מאוד, וכולל מספר עקרונות בסיסיים:
מתקיימת ארוחת חג, ובה כל אחד אומר לחברו כיצד החבר אכזב אותו במהלך השנה האחרונה.
בניגוד לתאריך חג המולד, 25 בדצמבר, מתקיים פסטיבוס ב-23 בדצמבר.
במקום עץ אשוח, מוצב בבית מוט אלומיניום שאינו מקושט.
יש לבצע מפגני כוח, ששיאם הוא הצמדת המארח לרצפת החדר. המארח רשאי לבחור מי מבין הנוכחים יתמודד מולו במפגני הכוח, והלה רשאי לסרב רק אם יש לו הצעה למשהו טוב יותר לעשות.
ג'ורג' טוען כי החג הרס את ילדותו ואינו מרוצה מהגילוי שחבריו ומעסיקו הוזמנו לארוחה, אך באופן אירוני, מעשה זה מציל את ג'ורג' מפיטורים (המעסיק שלו חשש שהפיטורים יראו על רקע דתי).
פרקים בולטים > פרק הסיום

NBC מזמינים את ג'רי וג'ורג' לפגישה, שבה הם מודיעים להם על כך שברצונם להזמין 13 פרקים של התוכנית "ג'רי". כדי לפצותם על הזמן שבו נזנחה התוכנית, נותנת הרשת לסיינפלד ולקוסטנזה אפשרות לטוס לכל יעד בעולם, ויחד עם קריימר ואיליין הם טסים לפריז.
בעקבות בעיות טכניות נאלץ המטוס לנחות בעיירה הפיקטיבית "לייתם" במסצ'וסטס. הארבעה מטיילים בעיר ורואים אדם נשדד, אך במקום לעזור לו הם מעדיפים לצלם את האירוע ולהוסיף הערות סרקסטיות על הנעשה. שוטר שמגיע למקום עוצר אותם מתוקף חוק השומרוני הטוב. משפט מתנהל נגד הארבעה, ובמהלכו מביאה התביעה עשרות דמויות שהופיעו בסדרה שנפגעו מאחד או יותר מהארבעה. המשפט מסתיים בהרשעת הארבעה, והם נשלחים לכלא לשנה. לקראת סוף הפרק אומר ג'רי משפט זהה לחלוטין למשפט הראשון שפתח את הסדרה: "הכפתור השני הוא כפתור המפתח. הוא במפורש בונה או הורס את החולצה", כאשר ג'ורג' שואל אותו בתגובה: "לא ניהלנו את השיחה הזו בעבר?".
בפרק יש אירוניה מסוימת בכך שהתוכנית שנודעה כ"תוכנית על כלום", הסתיימה בכך שהדמויות הראשיות נכנסות לכלא על כך שלא עשו כלום.
פרסים

סיינפלד זכתה בפרס אמי בקטגוריית הסדרה הקומית של 1993, והייתה מועמדת לפרס זה בכל שנה בין השנים 1992 ו-1998 (עונות 3–9). כמו כן, הסדרה זכתה גם בפרס גלובוס הזהב בקטגוריית הסדרה הקומית הטובה ביותר בשנת 1994, בפרס פידובי בשנת 1993, בפרס מבקרי הטלוויזיה בשנים 1992 ו-1993, בפרס בחירת ובפרסים רבים נוספים.
כמו כן, גם שחקני הסדרה עצמם זכו לגמולם:
פרסים > ג'רי סיינפלד

פרס גלובוס הזהב בקטגוריית שחקן הקומדיה הטוב ביותר בשנת 1994.
פרסים > מייקל ריצ'רדס

פרס אמי בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר בסדרה קומית בשנים – 1992–1993, 1993–1994 ו-1996–1997.
פרסים > ג'וליה לואי-דרייפוס

פרס אמי בקטגוריית שחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרה קומית בשנת 1995–1996.
פרס איגוד השחקנים בקטגוריית השחקנית הקומית של השנה בשנים 1996, 1997.
פרסים > ג'ייסון אלכסנדר

פרס איגוד השחקנים בקטגוריית השחקן הקומי של השנה בשנת 1995.
פרסים > תסריטים

פרס אמי בקטגוריית התסריט הטוב ביותר לסדרה קומית – על הפרקים: The Fix Up (1991)‎ ו-The Contest (1992)‎ (ההתערבות).
פרס איגוד הכותבים בקטגוריית הפרק הקומי הטוב ביותר – "The Contest", "The Mango", "The Pool Guy" ו-"The Fatigues".