stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
התחזות
דוגמאות להתחזות

סוכן סמוי חייב להתחזות כדי להצליח בעיסוקו. אם יציג את עיסוקו לא ישיג דבר. בהכנת הסוכן הסמוי לפעילותו מושקע מאמץ רב ביצירת סיפור הכיסוי שלו. המרגל הישראלי אלי כהן, למשל, נשלח לארגנטינה, שם נבנתה לו במשך חודשים אחדים דמות של סוחר ערבי, מהגר מלבנון, בשם כאמל אמין תבאת, קודם שנשלח למשימתו בסוריה.
בתקופת השואה היו יהודים שהתחזו לאריים כדי לחמוק ממכונת ההרג הנאצית. לדוגמה, הילד היהודי שלמה פרל שנשבה על ידי הצבא הגרמני התחזה באופן כה משכנע לנער גרמני, עד שאף נשלח על ידם לבית ספר של נוער היטלר.
כאשר חבר פורום באינטרנט חפץ לומר דברים באופן אנונימי הוא בוחר לעצמו כינוי ולעיתים גם יצוג עצמי באמצעות אווטאר. לעיתים בוחר כותב בפורום לבחור לעצמו שם של אדם קיים, ובכך להתחזות, במידה מסוימת, לאותו אדם.
סופרים נהגו לפרסם ספרים בשם עט ולהתחזות לדמות אחרת, לפעמים נשים התחזו לגברים (ביניהן ג'ורג' אליוט). הדבר נעשה למשל כאשר לסופרים הייתה ביקורת נוקבת על החברה בה חיו או כאשר הם רצו שיתייחסו לדבריהם ללא דעה קדומה או ייחס קודם (כך נהג למשל רומן גארי).
מקצועות אחדים, כגון רופא, עורך דין, פסיכולוג ועוד, מצריכים רישיון כדי לעסוק בהם. התחזות לבעל מקצוע כזה ועיסוק בו תוך הונאת הציבור, הם בגדר עבירה פלילית. למשל, כאשר אדם מתחזה לרופא ומטפל בחולים זוהי עבירה פלילית חמורה, כי גם הוא מרוויח כספו במרמה, גם מרמה אזרחים תמימים וגם עלול להזיק לחולים הזקוקים למרפא ובלעדיו ידרדר מצבם הבריאותי.
התחזות באתרי הכרויות: המתחזה מציג עצמו כגבר אטרקטיבי (עשיר, בעל משרה מכובדת וכדומה), ולאחר שרכש את אמון הקורבן הוא מנצל זאת כדי לשים ידו על נכסיה (דוגמה: מספר שהוא זקוק להלוואה מהבנק ולא מאשרים לו, הקורבן לוקחת הלוואה בשבילו או חותמת ערבות ואז הוא נעלם).
איסור על ההתחזות בחוק העונשין בישראל

סעיפים 441 עד 446 לחוק העונשין, תשל"ז-1977, אוסרים על פעולות הכרוכות בהתחזות. הסעיף העיקרי הוא סעיף 441 האוסר על "התחזות כאדם אחר". עיקרו של הסעיף הוא כי "המתייצג בכזב כאדם אחר, חי או מת, בכוונה להונות - דינו מאסר שלוש שנים". לא ההתחזות היא האסורה, כי אם הכוונה להונות באמצעותה. הסעיפים הבאים אוסרים על "הודיה כוזבת בהתחייבות" (אדם המודה בשם אדם אחר בחוב), "התחזות כבעל תעודה", "העברת תעודה לשם התחזות", "התחזות כבעל תעודת אופי לא שלו" ו"העברת תעודה לשם התחזות".
סעיף קרוב הוא סעיף 415 המדבר על "קבלת דבר במרמה", לפיו "המקבל דבר במרמה, דינו - מאסר שלוש שנים...". אדם שאינו מתחזה לאדם אחר, אלא טוען כי הוא טייס, או כי הוא ראש המוסד, ועל סמך טענות שקריות אלו מקבל הלוואה, או טובות הנאה מיניות, עובר על סעיף זה. דוגמה נוספת היא אדם שמתחזה לאדם אחר למשל בענייני ירושה וצוואה כדי לקבל נכסים ורכוש שאינם מגיעים לו.
סעיף נוסף הוא סעיף 416 המדבר על "קבלת דבר בתחבולה", לפיו "המקבל דבר בתחבולה או בניצול מכוון של טעות הזולת שאין בהם מרמה, דינו מאסר שנתיים".
סעיף 283 לחוק אוסר על "התחזות לעובד הציבור". בניגוד לסעיפים האחרים הדורשים "כוונה להונות" או "קבלת דבר", כאן עצם ההתחזות היא אסורה. עם זאת נדרש "ביצוע פעולה" כלשהי. אין די שאדם לובש בגדי שוטר, עליו גם לכוון את התנועה על מנת לעבור על הסעיף.
לפי סעיף 120 לחוק "מי שעשה, מכר או מסר חותם או חותמת או נייר המתחזים כרשמיים, וכן מי שעשה, מכר או מסר מדים של צבא הגנה לישראל או של משטרת ישראל או מדים רשמיים אחרים ללא סמכות כדין, דינו מאסר שנה. התכוון להכין מעשה עבירה לפי פרק זה (הפרק הדן בסודות רשמיים) שעונשה מאסר שבע שנים או עונש חמור מזה - דינו מאסר חמש שנים".
סעיף 211, לפיו "גבר הנכנס בבגדי אישה למקום המיוחד לנשים דינו מאסר שנה אחת", בוטל בשנת 2000.
התחזות בתנ"ך ובמשפט הקדום

באופן מפתיע ובניגוד גמור לתפיסתו של המשפט המודרני, נראה שעל לפי המשפט הקדום יכולה הייתה התחזות להניב פירות עבור המתחזה.
בתנ"ך יש לא מעט דוגמאות מפורסמות לכך:
יעקב מרמה את אביו יצחק ומתחזה לעשו. כתוצאה מכך כל הברכות שהיו מיועדות לאחיו הבכור באות על ראשו. גם כאשר יצחק מגלה את התרמית, הוא לא חוזר בו, יש המפרשים שזאת משום שלמעשה מכר עשיו את הבכורה ליעקב תמורת נזיד העדשים.
כדי להמחיש עד כמה אין התרחשות זו תואמת את הדין המודרני, מזכיר פרופ' דניאל פרידמן את הכלל בחוק הירושה הקובע:
לאה מתחזה לרחל ונכנסת למיטת הכלולות עם יעקב. התוצאה היא ברית נישואין שנולדים ממנה רבים משבטי ישראל.
יהושע נצטווה להשמיד את כל יושבי הארץ. הגבעונים מחליטים להערים. הם מציגים עצמם כבאים מארץ רחוקה ומעוניינים בשבועה על כריתת ברית. 
ברור שלפי המשפט הנהוג היום, לפירות של התחזות כזו לא היה כל תוקף, אך בתנ"ך מרגישים נשיאי העדה מחויבים להבטחה: "ולא יהיה עלינו קצף על השבועה אשר נשבענו להם" (יהושע ט',כ')
אפילו בתלמוד ישנו מקרה (נדרים כה) שבו אדם מעביר לחברו את מקלו, כביכול כדי שיטול אותו ממנו לרגע, ונשבע שאין לו דבר מרכושו של החבר. במקל טמן את מטבעות הזהב שהוא חייב לחברו, וכך יכול היה להישבע בלב שקט שבועת אמת. ניתן לראות זאת כשבועת אמת רק על פי התפיסה הפורמלית והנוקשה ביותר. מכל בחינה אחרת ברור שזהו הייתה שבועת שקר המבוססת על תרמית.
על העיקרון החוזר במקרים אלו כותבת המשפטנית פרופ' נילי כהן:
על אף התועלת שמביאה ההתחזות במשפט התנ"כי יש לציין שאין היא מניבה הצלחות דומות בכל מה שקשור לבריחה מגזר דינו של האל. כך, למשל, נכשל ניסיונו של אחאב לחמוק באמצעות תחפושת ממוות במלחמה עם ארם (מלכים א', כ"ב).
הרעיון שאין מנוס מדין הגורל חוזר במיתולוגיות ובמיתוסים רבים.
התחזויות מפורסמות בהיסטוריה

לואי ה-17, מלך צרפת, מת בעודו ילד בטרם הספיק לשלוט בארצו. הואיל ודבר מותו לא היה וודאי, קמו לו מתחזים רבים שביקשו את כס המלוכה. הנודע מכולם היה נוכל גרמני בשם קארל וילהלם נאונדורף, שמאס בחייו כשען והחליט כי הגיעה השעה גם למלוך מעט. זה הצליח ברוב התעקשותו, לשכנע את השלטונות ההולנדים לקבל את דרישתו וכשמת בשנת 1845, נאלצו למרבה המבוכה לרשום על מצבתו כי "כאן נקבר המלך לואי ה-17". עד ימינו טוענים צאצאיו לכתר המלכות.
בשנת 1578 נעלם לפתע סבסטיאן, מלך פורטוגל הצעיר, במהלך קרב שלקח בו חלק ולא נראה עוד. במשך דור שלם הופיעו אנשים שטענו שהם המלך סבסטיאן בכבודו ובעצמו, ולא רק זאת אלא ששבו עתה לא רק כמלך עצמו אלא התהדרו בתואר של משיח.
בראשית המאה ה-17 מת בגיל שבע דימיטרי, יורש העצר הרוסי. הילד, שסבל ממחלת הנפילה, נפצע מפגיעה בסכין בעת נפילתו (אם כי נטען באותה התקופה שידו של בוריס גודונוב הייתה בדבר). כעבור כמה שנים הופיעו בחורים צעירים מפעם לפעם וטענו שהם דימיטרי, שמעולם לא מתו והם יורשי העצר האמיתיים של רוסיה. אנשים אלו נקראו בתואר "דמיטרי הכוזב". הראשון שבהם אף הצליח לשכנע את הכול ושלט ברוסיה במשך שנה תמימה.
בשנת 1918 הוצאה להורג כל משפחתו של הצאר הרוסי ניקולאי השני, אך את גופתה של בתו אנסטסיה לא מצאו. שנים רבות אחרי כן, החליטה אשה אמריקאית ששמעה את סיפור המקרה שהיא הנסיכה הרוסיה, הפיצה את סיפור חייה בפני כול וזכתה לסיקור תקשורתי חסר תקדים, זאת למרות שלא ידעה אף מילה אחת בלשון הרוסית.
התחזות מפורסמת בישראל שייכת לזמר חיים צינוביץ', שבמשך כמה שבועות הצליח לשטות במדינה שלמה בסיפור חייו של "השרוף" – כביכול, אמן חדש בזמר המזרחי ולמעשה תעלול של זמר ותיק שניסה לזכות ביחסי ציבור באופן בלתי רגיל. הוא התראיין לתוכנית טלוויזיה ואף לעיתון, כשכל גופו חבוש בתחבושות לבנות בשל הכוויות הקשות שחווה כביכול גופו. הוא סיפר שבלון גז התפוצץ בביתו וכי רק השירה מוסיפה מעט טעם לחייו המדוכאים. הקהל נהר בהמוניו לחנויות התקליטים ושיריו הושמעו בתחנות הרדיו באופן יוצא דופן לעומת כל אשר זכה לו חיים צינוביץ' עד אז כמבצע וכאומן. בסופו של דבר, בראיון טלוויזיוני בלעדי, חשף צינוביץ' את פרצופו האמיתי של ה"שרוף". התרמית גררה פולמוסים רבים בנוגע ליחס התקשורת לאמנות וביקורת על אופן התייחסות אמצעי התקשורת בכלל לְ"סקופ" עיתונאי ללא חשיבות לטיב התוכן.
התחזות בצבא ההגנה לישראל

גיוס החובה החל על רוב תושבי מדינת ישראל גורם לרבים "להתחזות" לכאלו שלא ראויים לגיוס לצה"ל, בעיקר על רקע נפשי. בין המתחזים נמצאים אנשים שאינם רוצים לשרת בצבא על רקע פציפיסטי, או שמכיוון שלתפיסתם צה"ל נוקט בעוולות ביהודה ושומרון. למרות שאין זו התחזות לאדם אחר, יש בכך עבירת מרמה.
סעיף "התחזות כחייל" לחוק השיפוט הצבאי קובע עונש מאסר שלוש שנים לאדם שאינו חייל והתחזה כחייל. סעיף "התחזות" לאותו חוק מוסיף וקובע עונש מאסר של שנה לחייל המתחזה כבעל דרגה, תפקיד או עיטור שאינם שלו.
גם לבישת מדי תנועת הצופים או ענידת תגיה, ללא זכאות על פי חוקת התאחדות הצופים והצופות בישראל, מהווה עבירה על חוקי מדינת ישראל. פקודת הצופים [נוסח חדש], תשל"ח-1978 קובעת עונש מאסר חודש או קנס 150 לירות לעובר על הוראותיה, לרבות ההתחזות האמורה והפעלת סמכות שלא כדין על ידי צופה. לפקודה זו אין אח ורע ביחס לסמלי תנועות נוער אחרות.
התחזות ברשת מחשבים

התרחבות השימוש בתקשורת מחשבים, ובפרט השימוש הגובר ברשת האינטרנט, יוצרים דרכים חדשות להתחזות, ומצריכים טכניקות חדשות למניעתה של התחזות.
תוכנת מחשב מסוג סוס טרויאני היא תוכנה מזיקה שמנסה לחדור למחשב תוך התחזות לתוכנה תמימה. סוס טרויאני מופיע בדרך כלל כקובץ המצורף לדואר אלקטרוני או כתוכנה חופשית להורדה, ובעת הפעלתו יבצע פעילות משעשעת או מועילה, כדי לגרום למקבל הווירוס לשלוח אותה הלאה לחברים נוספים. אותה פעילות משעשעת (למשל, סרטון קצר) היא רק הסוואה לכך שהתוכנה מתקינה את עצמה במחשב, ועלולה לגרום נזק.
פעמים רבות נדרש משתמש בשירותי רשת להזדהות על-מנת שתתאפשר קביעה של זכויותיו. כדי למנוע התחזות מוצעים כלים שונים לאימות זהותו של המשתמש.
התחזות בבידור ועסקי שעשועים

בבידור נהוג לעיתים שאנשים בעלי מגדר אחד מתחזים לבעלי מגדר אחר. הדבר נעשה בעיקר כדי לשעשע את הקהל. לעיתים גברים ונשים מגלמים דמות מהמגדר השני. הסרט "ינטל" בכיכובה של ברברה סטרייסנד עוסק בהתחזות של אישה לבחור ישיבה, כדי להגשים חלום ללמוד בישיבה. ואילו הקומדיה חמים וטעים עוסקת בהתחזותם של שני נגנים (טוני קרטיס, ג'ק למון) לנשים כדי לברוח מהמאפיה.
דמויות גיבורי על בקומיקס מאופיינות פעמים רבות בזהות מוסתרת - דמות הגיבור נחשפת בעת הצורך, בשאר הזמן הוא מתחזה לבן אנוש רגיל.
בסדרת הטלוויזיה "זהות בדויה" הדמות הראשית, המגולמת על ידי ג'ניפר גארנר, היא סוכנת CIA המתחזה במסגרת תפקידה לדמויות שונות.
בתוכנית המציאות "המתחזים" משתתפי התוכנית מתחזים לבעלי מקצוע השונה מאוד ממקצועם ואמורים להוליך שולל שופטים מקצועיים באותו תחום, לאחר חודש של לימוד.
ראו גם

בנימין וילקומירסקי
התקפת אדם שבתווך
לקריאה נוספת

דניאל פרידמן, הרצחת וגם ירשת - משפט, מוסר וחברה בסיפורי המקרא, הוצאת דביר, 2000, הפרק "היבטים משפטיים של תחפושות", עמ' 84-60.
התחזות לעובד ציבור, על פי סימן ד' של חוק העונשין.
ברכת יצחק, יעקב מתחזה לעשו,
חוסה דה ריברה, מוזיאון הפראדו, מדריד
זכויות להט"ב בסין

| --- | --- |

סין (ירוק) טאיוואן, ואזור המנוהל על ידי הודו (ירוק בהיר)
 מעמד בחוק:  חוקי מאז 1997
 טרנסג'נדריות:  ישנה הכרה בשינוי מגדר, ניתוח נדרש כולל שנה של טיפול בפסיכותרפיה
 שירות צבאי:  לסביות, הומואים וביסקסואלים מוצהרים עשויים לשרת (אין איסור מפורש בחוק בעוד כי לא ידועים נתונים על קיומה של מדיניות אל תשאל, אל תספר)
 הגנה מפני אפליה:  אין איסור על אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית, עובדים טרנסג'נדרים עשויים להיות מכוסים בחוק נגד אפליה בעקבות פסיקות בתי משפט
 זכויות משפחה
 הכרה בזוגיות חד־מינית:  אין הכרה בזוגיות חד מינית, אם כי ישנו מעמד "אפוטרופסות" דומה אך לא שוויוני לזוגות הטרוסקסואלים הנמצא בשימוש על ידי זוגות חד מיניים
 אימוץ:  אין הכרה באימוץ על ידי זוגות חד מיניים
 
 הצבעה על הצהרת האו"ם:  נמנעה
לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בסין מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שתושבים הטרוסקסואלים אינם חווים. פעילות הומוסקסואלית של גברים או נשים הפכה לחוקית בשטחי המדינה מאז 1997, אך משקי בית בראשות זוגות חד מיניים אינם זכאים לאותן הגנות משפטיות הזמינות לזוגות הטרוסקסואלים.
הומוסקסואליות והומוארוטיות בסין תועדו מאז ימי קדם. על פי מחקרים מאת אוניברסיטת לונדון, הומוסקסואליות נחשבה כפן נורמלי של החיים בסין, לפני ההשפעה המערבית הנוצרית-אירופאית משנת 1840 ואילך. ישנם שיעורים כי מספר קיסרים סינים מוקדמים ניהלו יחסים הומוסקסואלים מלווים בהטרוסקסואלים. ההתנגדות להומוסקסואליות, לפי אותם מחקרים, לא נכחה היטב בסין עד המאות ה-19 וה-20, באמצעות מאמצי ההתמערבות של שושלת צ'ינג המאוחרת והרפובליקה הסינית המוקדמת.
הומוסקסואליות הייתה כמעט בלתי נראית בתקופת מאו. בשנות ה-80, נושא ההומוסקסואליות דווח כי הופיע מחדש, בעוד זהויות וקהילות הומוסקסואליות התרחבו בעין הציבורית מאז. עם זאת, מחקרים ציינו כי השיח הציבורי בסין נראה חסר עניין, ובמקרה הטוב, אמביוולנטי לגבי הומוסקסואליות, ותחושות מסורתיות לגבי חובות משפחתיות ואפליה נותרו גורם משמעותי המרתיע אזרחים בעלי נטייה חד-מינית או זהות מגדרית טרנסג'נדרית "לצאת מהארון".
גישתה של הממשלה הקומוניסטית לזכויות להט"ב תוארה כ-"הפכפכה" הפועלת בגישת "ללא אישור, ללא פסילה, ללא קידום". עם זאת, דווח כי קיימת התנגדות רבה מצד השלטונות, שכן נאסרו אירועי להט"ב שונים, ואיסור על הצגת מערכות יחסים הומוסקסואליות בטלוויזיה ציבורית, וכן על הצגת גברים "נשיים" באופן כללי.
היסטוריה > סין העתיקה > שושלת שאנג

הרישומים המוקדמים ביותר של הומוסקסואליות ויחסים חד-מיניים בסין הם מתקופת שושלת שאנג מהמאה ה-11 עד ה-16 לפנה"ס בערך. המונח "לואן פנג" שימש לתיאור הומוסקסואליות גברית אם כי אין תיעוד של יחסים בין לסביות. בתקופה זו, הומוסקסואליות נתפסה ברובה באדישות ובדרך כלל יוחסה בפתיחות.
היסטוריה > סין העתיקה > שושלת ג'ואו

מספר סיפורים על אהבה הומוסקסואלית בתקופת שושלת ג'ואו (ה-1046-256 לפנה"ס) ידועים היטב בחברה הסינית עד היום. מתוכם סיפור מסוג זה מתייחס לדוכס שיאן מג'ין אשר שלט בשנים 676–651 לפנה"ס, אשר הביא צעיר נאה בחצרו של יריבו על מנת "להשפיע על השליט השני בקסמו המיני של הצעיר ולתת לו עצה רעה". דוגמה נעלה יותר תהיה מערכת היחסים של מי זיקסיה (彌 子 瑕) והדוכס לינג מווי (衛靈公). חלוקתו של זיקסיה באפרסק "טעים במיוחד" עם אהובו כונתה על ידי סופרים מאוחרים יותר כ-"שארית האפרסק" (餘 桃). דוגמה נוספת להומוסקסואליות ברמה הגבוהה ביותר של החברה מתקופת המדינות הלוחמות היא סיפורו של המלך אנשי מווי ואהובו לורד לונג יאנג.
הומוסקסואליות זכתה להתייחסות נרחבת בתקופה זו באמצעות ספרות פופולרית, בה מסופר על המשורר קו יואן שהביע את אהבתו למלך השליט, הואאי מצ'ו, באמצעות מספר יצירות אלה, בהן בעיקר "כמיהה ליופי" והשיר "לי סאו" מתוך האנתולוגיה "Chuci".
היסטוריה > סין הקיסרית > שושלת האן

הומוסקסואליות והומוארוטיות היו נפוצות ומקובלות בתקופת שושלת האן (202 לפנה"ס - 220 לספירה) בעוד הקיסר איי מהאן הוא אחד הקיסרים הסינים המפורסמים ביותר שעסקו בפעילות הומוסקסואלית. היסטוריונים מאפיינים את מערכת היחסים בין הקיסר ואהובו דונג שיאן כ-"התשוקה של השרוול החתוך" (斷 袖 之 癖, duànxiù zhī pì) כסיפור שאחר הצהריים אחד לאחר שנרדם לשינה על אותה מיטה, הקיסר מהאן חתך את שרוולו של שיאן (בחתיכת לבוש שהם חלקו) במקום להפריע לו כשהיה צריך לקום מהמיטה. שיאן נודע בפשטותו היחסית בניגוד להחזקתו בחצר המעוטרת ביותר, וקיבל תפקידים גבוהים יותר ויותר כחלק מהיחסים, ובסופו של דבר הפך למפקד העליון של הכוחות המזוינים עד מותו של הקיסר מהאן.
בתקופה זו צץ גם אחד האזכורים הראשונים של הומוסקסואליות נשית (לסביות). היסטוריון בשושלת האן המזרחית, יינג שאו, ערך תצפיות לגבי מספר נשים מהארמון הקיסרי היוצרות התקשרויות הומוסקסואליות זו עם זו, במערכת יחסים שכותרתה דושי (對 食, מונח שפורש להתייחס ל-"עורקנות הדדית"), שבה פעלו השתיים כזוג נשוי.
היסטוריה > סין הקיסרית > שושלת ליו סונג

כתבים מתקופת שושלת ליו סונג (420-479 לספירה) טוענים שהומוסקסואליות הייתה נפוצה כמו הטרוסקסואליות, בעוד כי "גברים עסקו לעיתים קרובות כל כך בפעילות הומוסקסואלית, עד שנשים לא נשואות הפכו לקנאיות".
היסטוריה > סין הקיסרית > שושלת טאנג

בתקופת שושלת טאנג (618–907 לספירה), היו מסורות של יחסים חד-מיניים פדרסטיים, בדרך כלל במקדשים בודהיסטים, בין נערים וגברים. יחסים בין נשים לסביות התרחשו בדרך כלל גם במנזרים בודהיסטיות, שכן נזירות בודהיסטיות רבות חיפשו קשרים זו עם זו. נזירות טאואיסטיות תועדו כי החליפו ביניהן שירי אהבה רבים על גבי שירים רבים.
היסטוריה > סין הקיסרית > שושלת סונג

החוק הקדום ביותר נגד זנות הומוסקסואלית בסין הוא מתקופת ג'נגה (政和, 1111–1118) של הקיסר הויסונג מהשיר (趙 佶) בשושלת סונג (960–1279), אשר העניש נאנצ'אנג (男 娼), גברים צעירים הפועלים בתור זונות, עם עונש של 100 מכות במבוק כבד וקנס של 50,000 מזומן. טקסט נוסף משושלת סונג אסר על עבירת בהן, נאן (不 男) 'להיות לא גברי, קרוס-דרסינג. החוקים מעולם לא נאכפו.
היסטוריה > סין הקיסרית > שושלת מינג

ההערכה היא כי קיסר ג'נגדה משושלת מינג (1368-1644) ניהל מערכת יחסים הומוסקסואלית עם מנהיג מוסלמי מהאמי, בשם סייד חוסיין. בנוסף לקיום מערכות יחסיו עם גברים, לקיסר ז'נגדה היו גם מערכות יחסים רבות עם נשים, בעודו חיפש את בנותיהם של רבים מפקידיו. ישנם המאמינים כי לקיסר טיאנקי היו שני ארמונות פרטיים, אחד למאהבותיו ואחד למאהבותיו. במהלך עידן זה, שיטות לסביות הפכו לפגישה עם המגמה העולה במהירות של "ספיזם", שנוצרו כולן "בשם ההנאה".
הומוסקסואלים סינים לא חוו רדיפה המשתווה לזו שחוו הומוסקסואלים באירופה הנוצרית במהלך ימי הביניים, ובאזורים מסוימים, במיוחד בקרב מעמדות הסוחרים, אהבה חד-מינית הוערכה במיוחד. היה סטריאוטיפ בשושלת מינג המאוחרת לפיו מחוז פוג'יין היה המקום היחיד שבו הומוסקסואליות בולטת. מיסיונרים ישועים אירופאים כמו מטאו ריצ'י שמו לב למה שהם ראו כ-"סטיות לא טבעיות", במצוקה בגלל אופיין הפתוח והפומבי לעיתים קרובות. ההיסטוריון טימותי ברוק כתב כי "התיעוב מנורמות מיניות הלך לשני הכיוונים, מכיוון שהישועים הפרושים היו מזון עשיר לספקולציות מיניות בקרב הסינים". סופרים סינים בדרך כלל לעגו לגברים אלה, והתעקשו שהסיבה היחידה שהם גינו הומוסקסואליות היא כי הם נאלצו להימנע מהנאה מינית בהיותם צליבטים.
החוק הראשון האוסר באופן ספציפי על יחסים חד מיניים נחקק בעידן ג'יאג'ינג (嘉靖, 1522–1567) של הקיסר ג'ו הוקונג (朱 厚 熜) ב-1546. למרות זאת, הומוסקסואליות עדיין הייתה מקובלת ונהוגה, בתנאי שהגברים ייצרו יורשים ונשים נשואות בהמשך. הומוסקסואליות אפילו נתפסה כ-"יוקרתית" על ידי מעמדות הביניים. טקסי נישואים חד מיניים הוגדרו גם כן כדבר שבשגרה.
היסטוריה > סין הקיסרית > שושלת צ'ינג

עד 1655, החלו בתי המשפט של שושלת צ'ינג להתייחס למונח ג'י ג'יאן (雞姦, "מעשי סדום") כדי להחילו על יחסים הומוסקסואלים, בעוד החברה הסינית החלה לשים דגש על ציות קפדני לסדר החברתי, שהתייחס ליחסים בין בעל זכר ואישה נקבה. בשנת 1740, הוכרז צו אנטי-הומוסקסואלי, שהגדיר יחסי מין הומוסקסואלים מרצון בין מבוגרים כבלתי חוקיים. על אף שלא היה תיעוד על יעילותו של צו זה, זו הייתה הפעם הראשונה שהומוסקסואליות הייתה כפופה לאיסור חוקי בסין. העונש, שכלל חודש מאסר ו-100 מכות כבדות בבמבוק כבד, היה למעשה העונש הקל ביותר שהיה קיים במערכת המשפטית של צ'ינג.
היסטוריה > סין המודרנית

בשנת 1912, מהפכת שינהאי הפילה את שושלת צ'ינג והאיסור המפורש שלה על יחסים הומוסקסואלים בהסכמה בוטל על ידי המדינות הבאות. במשך השנים שלאחר מכן, ההטרונורמטיביות וחוסר סובלנות כלפי הומואים ולסביות הפכו למיינסטרים יותר באמצעות מאמצי ההתמערבות של הרפובליקה המוקדמת של סין.
היסטוריה > סין המודרנית > הרפובליקה העממית של סין

הומוסקסואליות הייתה כמעט בלתי נראית בתקופת מאו (1949–1976). במהלך מהפכת התרבות הקומוניסטית, הומוסקסואלים נתפסו כ-"מחפירים" ו"בלתי רצויים", ונרדפו קשות.
כל האזכורים להומוסקסואליות בהסכמה בחוק הפלילי הוסרו בשנת 1997, בעוד האגודה הסינית לפסיכיאטריה ביטלה הומוסקסואליות כהפרעה נפשית בשנת 2001, אך עדיין טוענת שאדם עלול להיות מסוכסך או לסבול מבעיות נפשיות בשל מיניותו. עם זאת, שינוי מזוג זה לא בא לידי ביטוי בתקנות של הוועדה הלאומית לבריאות ותכנון משפחה, סניף ממשלתי השולט בכל התקנות של שירותי הבריאות בסין, מה שהביא למוסדות פסיכיאטריים וספרי לימוד פסיכיאטריים ברחבי המדינה עדיין לשקול למעשה הומוסקסואליות כהפרעה נפשית בעודם מדווחים כמציעים "טיפולי המרה" עבור שינוי נטייה חד-מינית לנטייה הטרוסקסואלית. זהות טרנסג'נדרית עדיין מסווגת כהפרעה נפשית גם כן, למרות החוקים המתירים שינויים חוקיים במגדר.
בשנת 2021 אישר בית משפט בג'יאנגסו פסיקה לפיה תיאור של הומוסקסואליות כהפרעה נפשית במהדורה משנת 2013 של ספר לימוד באוניברסיטה היה תוצאה של "הבדלים תפיסתיים" ולא של "טעות עובדתית". על פי "South China Morning Post", ספר הלימוד נמצא בשימוש על ידי מספר אוניברסיטאות סיניות. ביולי 2021 נמחקו מספר חשבונות להט"ב המנוהלים על ידי סטודנטים באוניברסיטאות באפליקציית הניידים "WeChat" עם הודעות לפיהן החשבונות "הפרו את התקנות על ניהול חשבונות המציעים שירות מידע ציבורי באינטרנט הסיני".
הכרה במערכות יחסים חד מיניות

חוק הנישואים של הרפובליקה העממית של סין, אומצו במושב השלישי של הקונגרס החמישי ב-19 בספטמבר 1910, אשר כללו איחוד הטרוסקסואלי בין גבר ואישה בלבד. על פי הערכות מסוימות משנת 2010, כ-80% עד 90% מהגברים ההומוסקסואלים הסינים היו נשואים לנשים כתוצאה מנישואים הטרוסקסואלים בכפייה עקב תגובות האוכלוסייה נגד מערכות יחסים הומוסקסואליות. נשים כאלה ידועות בשם "טונגקי" (סינית: 同妻, pinyin: tóngqī). בשנת 2012, פרופסורית באוניברסיטת סצ'ואן התאבדה לאחר שנודע לה שבעלה הוא הומוסקסואל. סקר משנת 2016 ממרכז הלהט"ב בבייג'ינג מצא כי רק 5% מאלה שהוגדרו כחלק מקהילת הלהט"ב הסינית הכריזו על נטייתם המינית או זהותם המגדרית לאנשים בחייהם. סקר דעת קהל מקוון של רשת פיניקס בדצמבר 2019, שגרף קרוב ל-10 מיליון קולות, הראה רוב של 67% בעד נישואים חד מיניים בסין.
ב-5 בינואר 2016, בית משפט בצ'אנגשה, בדרום מחוז חונאן, הסכים לדון בתביעה שהוגשה בדצמבר 2015 נגד הלשכה לעניינים אזרחיים של מחוז פורונג. התביעה הוגשה על ידי סון וונלין בן ה-26, שביוני 2015 סירבה לו הלשכה אישור להתחתן עם בן זוגו בן ה-36, הו מינגליאנג. ב-13 באפריל 2016, עם מאות מפגינים התומכים בנישואים חד מיניים מחוץ לבית המשפט, בית המשפט בצ'אנגשה פסק נגד סאן, שהצהיר כי יערער על פסק הדין. ב-17 במאי 2016, סון והו נישאו בטקס פרטי בצ'אנגשה, והביעו את כוונתם "לארגן עוד 99 חתונות חד מיניות ברחבי המדינה על מנת לנרמל נישואים חד מיניים בסין".
באוקטובר 2017, הקונגרס הלאומי העממי תיקן את החוק הסיני כך "שכל המבוגרים בעלי היכולת המלאה ניתנת לחופש למנות אפוטרופוסים משלהם בהסכמה הדדית" אשר כלל זוגות חד מיניים. המערכת, המכונה באופן שונה "אפוטרופסות משפטית" או "הסכם אפוטרופסות", מאפשרת לשותפים חד מיניים לקבל החלטות לגבי טיפול רפואי ואישי, מוות והלוויה, ניהול רכוש ושמירה על זכויות ואינטרסים. במקרה של אם אחד מבני הזוג מאבד את היכולת לקבל החלטות מכריעות (כלומר מחלה נפשית או פיזית או תאונה), האפוטרופוס שלו עשוי להחליט עבורו לטובתו. מערכת היחסים המשפטית ביניהם יכולה לכלול גם עושר וירושה, או פנסיה, תלוי על אילו מסמכים משפטיים נוספים יחליטו בני הזוג לחתום, כגון צוואה.
ב-12 באפריל 2021, בית המשפט העממי של שניאנג במחוז ליאונינג קבע כי אישה לסבית בת 79 לא תוכל לתבוע את בת זוגה מזה 50 שנה, שאותה האשימה בגניבת 294,000 יואן מחשבון הבנק שלה, מכיוון שמערכת היחסים החד מינית ביניהן אינה מוכרת כחוק כנישואים בסין.
הכרה במערכות יחסים חד מיניות > בייג'ינג

בייג'ינג מספקת בהווה מעמד של תושבות תלויה לשותפים חד מיניים של תושבים חוקיים. בשנת 2008 הוקם המרכז הגאה בבייג'ינג.
הכרה במערכות יחסים חד מיניות > הונג קונג

ביוני 2009, ממשלת הונג קונג (אזור מנהלי מיוחד של סין) הרחיבה הכרה והגנה מוגבלת לזוגות חד מיניים המתגוררים יחדיו בפקודת "אלימות במשפחה". סקר משנת 2014 מצא כי 74% מתושבי הונג קונג תמכו בהענקת לזוגות חד מיניים את כל ההטבות הקשורות לנישואים או חלקן.
באפריל וספטמבר 2017, בתי משפט בהונג קונג קבעו כי שותפים חד מיניים של עובדי ממשלה חייבים לקבל את אותן הטבות של בני זוג כגון שותפים הטרוסקסואלים בעוד כי לשותפים חד מיניים של תושבי הונג קונג ישנה זכות לחיות בשטחים תלויים, בהתאמה. שתי פסיקות אלו הוגשו על ידי ממשלת הונג קונג. ביולי 2018, בית המשפט לערעורים הסופי אישר את פסיקת ספטמבר, וקבע כי לשותפים חד מיניים ישנה הזכות לקבל אשרות תלויות, וככאלה יכולים להתגורר באופן חוקי בהונג קונג. כמו כן, ב-6 ביוני 2019 אישר בית המשפט לערעורים הסופי את פסק הדין של אפריל, לאחר שבוטל תחילה על ידי בית המשפט לערעורים.
ביוני 2018, אישה לסבית מהונג קונג המכונה "חברת כנסת" הגישה תביעה נגד ממשלת הונג קונג בשל שלילת זכותה להיכנס לשותפות אזרחית עם בת זוגה, בטענה שזכויותיה לפרטיות ושוויון הופרו, המהווה הפרה של חוק היסוד של הונג קונג ופקודת מגילת הזכויות של הונג קונג. בג"ץ דן בתיק בדיון מקדמי קצר בן 30 דקות באוגוסט 2018. דיון מלא התקיים ב-28 במאי 2019, אם כי בית המשפט דחה את התיק לאחר מכן באוקטובר 2019.
בנובמבר 2018, המחוקק ההומוסקסואל הגלוי ריימונד צ'אן צ'י-צ'ואן הגישה הצעה לחקור איחוד אזרחי עבור זוגות חד-מיניים, אם כי הודחה ב-27 מתנגדים מול 24 בעד.
בינואר 2019, שני גברים הומוסקסואלים פתחו באתגרים משפטיים נגד האיסור על נישואים חד-מיניים בהונג קונג, בטענה שהסירוב להכיר ולבצע נישואים חד-מיניים מהווה הפרה של חוק היסוד. בית המשפט העליון של הונג קונג נתן אישור להמשך תביעת התיקים.
הורות ואימוץ

ממשלת סין דורשת מהורים המאמצים ילדים מסין להיות בנישואים הטרוסקסואלים. כתוצאה מכך, לצד אי הכרתה של סין בנישואים חד מיניים, אימוץ ילדים סינים על ידי זוגות חד מיניים זרים או יחידים אסורים על ידי השלטונות הסיניים.
הגנה מפני אפליה

סעיף 33 של חוקת הרפובליקה העממית של סין קובע "שוויון לכל האזרחים על פי החוק", אם כי לא מזכיר במפורש נושאי נטייה מינית או זהות מגדרית.
אין הוראה נגד אפליה לגבי נטייה מינית או זהות מגדרית על פי חוק התעסוקה הסיני, בעוד דיני העבודה מגנים באופן ספציפי על עובדים רק מפני "אפליה על רקע אתני, מגדר או דתו של אדם".
בשנת 2018, גנן הומוסקסואל מהעיר צ'ינגדאו תבע את גנו הקודם בו עבד לאחר שפוטר בעקבות פוסט שפרסם ברשת חברתית על השתתפותו באירוע גאווה. בית המשפט העממי המחוזי בלאושן פסק כי על הגן לפצות את הגנן בגין שישה חודשי שכר בתשלום. בית המשפט הגיש ערעור בדצמבר אותה שנה על פסק הדין.
בנובמבר 2018 ומרץ 2019, סין קיבלה מספר המלצות הנוגעות לזכויות להט"ב במהלך הסקירה התקופתית האוניברסלית שלה מטעם האו"ם. ההמלצות אשר תוארו כ-"ציוני הדרך", הובאו מארגנטינה, צ'ילה, צרפת, אירלנד, מקסיקו, הולנד ושוודיה, בעודן דחקו בסין להעביר חוקים נגד אפליה המכסים נטייה מינית ולחוקק אמצעים נגד אלימות וביטוח לאומי. בפעם הראשונה, המשלחת הסינית הגיבה בחיוב להמלצות. במרץ 2019, נחשף באו"ם כי סין שואפת לאמץ חוק נגד אפליית קהילת הלהט"ב בשטחה תוך שנה. פעילי להט"ב סינים תיארו את ההמלצות כ-"אבן דרך". עם זאת, חדשות אלה צונזרו במהרה בכל פלטפורמות החדשות והמדיה החברתית הסינית.
הגנה מפני אפליה > הונג קונג

| --- | --- |
 :  ראו גם – זכויות להט"ב בהונג קונג
פקודת מגילת הזכויות של הונג קונג משנת 1991 אוסרת אפליה ממגוון נושאים, כולל "אחרים". במקרה של פסק הדין לאונג טיסי ויליאם רוי נגד שר המשפטים משנת 2005, בנושא הגנה שווה על רקע נטייה מינית וחוק העמידה בהונג קונג, בית המשפט קבע פסד קין תקדימי האוסר על יחס שונה לא מוצדק על בסיס נטייתו המינית של אדם.