stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הנרי בולדווין
מאמרו על החוקה והממשלה

ב-1837 כתב בולדווין חיבור שכותרתו הייתה "דעה כללית על המוצא והטבע של החוקה וממשלת ארצות הברית: כמסקנה מההיסטוריה הפוליטית והמצב של המושבות והמדינות". בולדווין התנגד לשתי האסכולות שרווחו בנוגע לפירוש החוקה: האסכולה הקונסטרוקציוניסטית הקפדנית (Strict constructionism) ואסכולת הפירוש הליברליסטית. באופן דומה, השקפותיו נעו בדרך הביניים שבין הקיצוניות של זכויות המדינות לבין הלאומיות. בולדווין היה מודע שסגנונו השיפוטי היה בלתי עקבי, באופן קיצוני לעיתים, ובלתי עקבי מבחינה פוליטית עם מינויו. בחיבורו הוא הכיר בכך שבשורשים ובאופי של חוקת ארצות הברית וממשלתה "שאני מודע בהחלט לאופן המודרני של הפירוש של מגילות הזכויות העתיקות שלנו". למרבה ההפתעה, דעתו יוצאת הדופן של בולדווין די השתקפה בגישה מוכוונת המבנה בכוונה המקורית של השופט אנטונין סקאליה. בולדווין מדבר על סוגיות כמו זכויות הטריטוריות, תקנון הקונפדרציה, ריבונות המדינות, סעיפי חוזים, הגדרות התאגידים ועוד. הוא מתווה באופן הוליסטי את השקפותיו על סוגיות חוקתיות שהחלו עם ייסוד האומה. יותר מכך, על אף חיבתו הגלויה למרשל, מנוגדת גישתו של בולדווין לשימוש הנרחב של מרשל בחוקה כדי להרחיב את יוקרתו של בית המשפט. בהתייחסו לפסק הדין "מק'קולה נגד מרילנד (McCullough v. Maryland), הסביר בולדווין ש"הוא לא נתן שום פירוש לחוקה; הוא רק הצהיר את מה שהיא אומרת, באמצעות הגשמת התנאים הכלליים שבה היא עושה שימוש, ויישום מעשי שלה במגוון סוגיות, וכך הוא הביע את דעתו בבית המשפט". חיבורו של בולדווין התבסס על היות החוקה והממשלה מכשיר בידי העם, על הפירוש שלו לכוונה המקורית של האבות המייסדים, על השפעת החוק האנגלי המקובל כ"כלל סטנדרטי על פי ניתן להעריך את החלקים השונים של החוק העליון", ולבסוף, הממשלה הפדרלית מחזיקה בידיה סמכות שהוענקה לה שעל פיה היא יכולה להיות המוגדרת על ידי החוקה כחוק עליון. השופט סטורי ראה בחיבורו של בולדווין כתוכחה קשה על חיבורו שלו "הערות על החוקה" (Commentaries on the Constitution) ועל החוקה עצמה.
מותו ומורשתו

הנרי בולדווין נפטר בפילדלפיה ב-21 באפריל 1844, בגיל 64, לאחר שבשנותיו האחרונות סבל משיתוק. הוא נטמן בתחילה בבית הקברות אוק היל שבוושינגטון הבירה ומאוחר יותר הועברו שרידיו לבית הקברות גרינדייל שבמידוויל, פנסילבניה. על שמו נקרא מחוז בפנסילבניה. הבית בו העביר את ימי פרישתו משמש כיום כמוזיאון ורשום במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים.
הערות שוליים

↑  Baldwin, Henry (1837). A General View of the Origin and Nature of the Constitution and Government of the United States: Deduced from the Political History and Condition of the Colonies and States, from 1774 Until 1788. J. C. Clark.
↑  William Wetmore Story, Life and Letters of Joseph Story Associate Justice of the Supreme Court of the United States, and Dane Professor of Law at Harvard University (Boston: C.C. Little and J. Brown 1851), p. 273.
↑  Ackerman, Jan (May 10, 1984). "Town names carry bit of history". Pittsburgh Post-Gazette. p. 1.
↑  The Baldwin-Reynolds House Museum
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007433864105171  BnF: cb12339435h (data)  ICCU: MILV251419  ISNI: 0000 0000 8111 1597  LCCN: n88002721  NKC: kup19940000004018  SNAC: w63b6jm5  US Congress: B000087  VIAF: 32070225   WorldCat (עם VIAF): 32070225
לדיסלב הכט

| --- | --- |

 לידה:  31 באוגוסט 1910 ז'לינה 
 פטירה:  27 במאי 2004 (בגיל 93) ניו יורק 
 מדינה:  האימפריה האוסטרו-הונגרית האימפריה האוסטרו-הונגרית/צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה/ארצות הברית ארצות הברית
 יד חובטת:  ימין (חבטת גב היד ביד אחת)
 פעילות כמקצוען:  ? – 27 במאי 2004 
 שיאי גראנד סלאם
 אליפות צרפת הפתוחה:  חצי הגמר (1934)
 וימבלדון:  חצי הגמר (1937)
 אליפות ארצות הברית הפתוחה:  רבע הגמר (1939)
 
לדיסלב הכט (בהונגרית: Hecht László, בצ'כית:Ladislav Hecht;‏ 31 באוגוסט 1909 – 27 במאי 2004), היה טניסאי צ'כי/אמריקאי ממוצא יהודי.
ביוגרפיה

לדיסלב הכט נולד בשנת 1909 בעיר ז'לינה שאז הייתה חלק של האימפריה האוסטרו-הונגרית למשפחה יהודית. לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה האזור נכלל בשטח צ'כוסלובקיה. בגיל 11 הכט החל אימוני טניס ובשנת 1931 עבר לפראג.
בשנת 1932 במשחקי המכביה הראשונה הכט זכה במדליית זהב.
בשנת 1934 לצד צ'כי רודקיל מנצל הוא ניצח בתחרות זוגות שנערכה במונטה קרלו. בשנים 1935/1936 הם נסעו למדינות המזרח הרחוק והשתתפו במספר תחרויות יחידים וזוגות גברים.
בשנת 1937 זוג הכט/מנצל הגיעו לחצי הגמר באליפות וימבלדון בתחרות זוגות ובשנת 1938 הכט הגיע לרבע הגמר בתחרות יחידים.
החל משנת 1930 הכט היה חבר בנבחרת גביע דייוויס של צ'כוסלובקיה ושיחק בה עד לשנת 1939.
בשנת 1936 הכט עבר לבודפשט ובהמשך לאוסטרליה.
בשנת 1939 הכט הגיע לארצות הברית ובהמשך קיבל אזרחות אמריקאית. בתקופת מלחמת העולם השנייה הוא עבד בתעשייה ביטחונית.
בהיותו בארצות הברית הכט המשיך להשתתף בתחרויות גם אחרי סיום מלחמת העולם השנייה. בשנת 1947 בהיותו בגיל 38 הוא ניצח בתחרות שנערכה בברוקלין.
לאחר סיום הקריירה הכט פנה לעסקים והתגורר בקווינס.
ב-2005 התקבל הכט להיכל התהילה של הטניס. בשנת 1966 אצטדיון בברטיסלבה נקרא על שמו.
הכט נפטר בשנת 2004.
בנוגע לאתמול בלילה

| --- | --- |

כרזת הסרט בארצות הברית
 מבוסס על:  המחזה "סטייה מינית בשיקגו (אנ')" (1974) הסרט "בנוגע לאתמול בלילה (1986) (אנ')"
 בימוי:  סטיב פינק
 הופק בידי:  ויל פאקר   ויל גלוק
 תסריט:  לסליי הידלנד
 עריכה:  טרייסי ודמור-סמית' שלי וסטרמן
 שחקנים ראשיים:  קווין הארט מייקל איליי רג'ינה הול ג'וי בראיינט
 מוזיקה:  מרקוס מילר
 צילום:  מייקל ברנט 
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  סקרין ג'מס 
 חברה מפיצה:  סקרין ג'מס, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  14 בפברואר 2014
 משך הקרנה:  100 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  קומדיה רומנטית, דרמה קומית, סרט דרמה 
 מקום התרחשות:  לוס אנג'לס 
 תקציב:  13 מיליון דולר
 הכנסות:  49,002,684 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   aboutlastnight14
 alnmovie.tumblr.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
בנוגע לאתמול בלילה (באנגלית: About Last Night) הוא סרט אמריקאי מסוג קומדיה רומנטית בכיכובם של קווין הארט, מייקל אילי, רג'ינה הול וג'וי בראיינט, ובבימויו של סטיב פינק. הסרט מבוסס על המחזה "סטייה מינית בשיקגו (אנ')" של דייוויד מאמט משנת 1974 והוא גרסה מחודשת של סרט משנת 1986 בעל אותו השם (אנ'). הסרט המחודש כולל שחקנים שחורים בתפקידים הראשיים כשהתפקידים בסרט המקורי שוחקו על ידי שחקנים לבנים. הצילומים התקיימו בסוף 2012 בלוס אנג'לס, קליפורניה. הסרט הופק בתקציב של 13 מיליון דולר.
הוא יצא לאקרנים בבתי קולנוע בחג האהבה, ב-14 בפברואר 2014. רוב המבקרים נתנו ביקורות חיוביות, ושיבחו את ההומור בין הארט להול. הסרט גרף 48.6 מיליון דולר בארצות הברית ובקנדה ו-365,000 דולר במדינות אחרות בסכום כולל עולמי של 49 מיליון דולר.
עלילה > רקע

התקציר הרשמי של סרטי סוני אומר, "דמיון חדש מודרני של הקומדיה הרומנטית הקלאסית, גרסה עכשווית זו עוקבת אחרי אהבה חדשה לשני הזוגות כשהמסע שלהם מהבר לחדר השינה ובסופו של דבר עומדים למבחן בעולם האמיתי."
עלילה > עלילה

דני הוא איש מכירות שעובד בחברה לאספקת ציוד למסעדות ביחד עם חברו הרווק ההולל ברני. ברני מזמין את דני לדאבל דייט. שם, ברני מכיר את דבי, חברתה של ג'ואן, בחורה איתה ברני מנהל קשר מיני. למרות שהוא עדיין לא החלים מהפרידה מהאקסית שלו, אליסון, דני פותח במערכת יחסים עם דבי. השניים מנהלים מערכת יחסים רומנטית, בעוד ברני וג'ואן רבים רבות ולבסוף נפרדים.
מספר חודשים לאחר מכן, דני ודבי עוברים להתגורר ביחד. ברני לועג לדני בקביעות בקשר למערכת היחסים שלו עם דבי ומאשים את דני שהוא מתקדם עם הקשר רק כי דבי מעוניינת בכך. עם התקדמות הקשר, דני ודבי מתחילים לריב על נושאים שונים, שהעיקר הוא חוסר היכולת של דני להתחייב לקשר בכל מאודו. דני מפוטר מעבודתו בעקבות סיוע לחבר קרוב של אביו ובעלים של פאב בשם קייסי. בעקבות זאת, דני מתחיל לעבוד אצל קייסי בפאב בתור ברמן.
בזמן עבודתו, אליסון נכנסת לפאב, משתכרת ומסרבת לחזור הביתה. דני לוקח את אליסון לביתו שלו ושל דבי ואליסון מפלרטטת איתו. באותו הלילה, דבי, שנמצאת בנסיעת עסקים במסגרת עבודתה, מחוזרת על ידי בן זוגה לשעבר ועובד בחברה בשם סטיבן. דבי ודני דוחים שניהם את הפלרטוטים של אליסון וסטיבן.
לאחר ויכוח נוסף במסיבת הסילבסטר, דבי נפרדת מדני ועוזבת את הדירה. השניים חווים קושי להמשיך הלאה ממערכת היחסים ולצאת עם אנשים אחרים. במקביל, ברני וג'ואן חוזרים להיות זוג, בהתבסס על החיבה ההדדית שלהם "לרדת" אחד על השני. דני מתקשר לדבי במטרה לנסות להיפגש איתה, אך היא מסרבת.
מערכת היחסים של ברני וג'ואן מתפתחת ולבסוף הם מחליטים לעבור לגור ביחד (אירוני בהתחשב בעובדה שהם התנגדו למעבר המשותף של דני ודבי). בזמן שדני מוציא את הכלב שהוא ודבי אימצו בזמנו לטיול, הוא פוגש את דבי והשניים מבינים שהם הולכו שולל על ידי ברני וג'ואן, שרצו להפגיש ביניהם. השניים מדברים ומחליטים לתת למערכת היחסים שלהם הזדמנות נוספת.
צוות שחקנים > שחקנים ראשיים

קווין הארט – ברני, רווק הולל וחברו הטוב של דני ועובד איתו בחברה לאספקת ציוד למסעדות. במהלך הסרט, ברני יוצא עם ג'ואן, אך השניים רבים רבות ולבסוף נפרדים. ברני נוהג לרדת על דני בגלל ההתקדמות של הקשר שלו עם דבי, אך לבסוף הוא מבין שגם הוא מעוניין בקשר כזה ולכן הוא חוזר לג'ואן.
מייקל איליי – דני, חברו הטוב של ברני. בתחילת הסרט עובד בחברה לאספקת ציוד למסעדות, אך בהמשך מפוטר ומתחיל לעבוד כברמן אצל קייסי. טרם תחילת העלילה, דני ניהל מערכת יחסים הרסנית עם אליסון, והוא מתקשה להתאושש מהפרידה שלהם. בתחילת הסרט, דני פותח במערכת יחסים עם דבי, אך מתקשה להתרגל למצב החדש ולרצון שלה ליציבות. במהלך הסרט, השניים נפרדים, אך לבסוף חוזרים להיות ביחד.
רג'ינה הול – ג'ואן, חברתה הטובה של דבי ובמקצועה היא שיננית. בתחילת הסרט היא מנהלת מערכת יחסים שמבוססת על מין עם ברני, אך רוצה ממנו יותר. ברני, שנלחץ בתגובה, לא מסוגל להתחייב אליה והשניים נפרדים. למרות זאת, כשהם מבינים שהם שהם מעוניינים אחד בשני, הם מחדשים את מערכת היחסים ואף עוברים לגור ביחד. בסוף הסרט הם אלו שמתמרנים את דבי ודני להיפגש ולחזור להיות זוג.
ג'וי ברייאנט (אנ') – דבי, חברתה הטובה של ג'ואן, עובדת בחברת טכנולוגיה. בעבר ניהלה מערכת יחסים עם עובד בחברה בשם סטיבן, אך השניים נפרדו. למרות זאת, סטיבן לא מרפה ומנסה להחזיר אליו את דבי, אך ללא הצלחה. דבי מתחילה לצאת עם דני ובמהלך הסרט דורשת ממנו יציבות והתחייבות כלפיה, למרות שדני (שעדין לא התגבר על הפרידה מאליסון) מתקשה לספק לה זאת. במהלך הסרט דבי נפרדת מדני, אך לבסוף חוזרת אליו.
צוות שחקנים > שחקני משנה

כריסטופר מקדונלד - קייסי, בעלים של פאב וחבר ילדות של אביו של דני. לאחר שדני ניסה לסייע לקייסי בקונפליקט מול עבודתו, דני מפוטר ומתחיל לעבוד אצל קייסי בתור ברמן.
אדם רודריגז - סטיבן, בן זוגה לשעבר של דבי שמנסה נואשות להחזיר אותה לזרועותיו, אך ללא הצלחה.
ג'ו לו טרוליו - ריאן, הבוס של דני וברני בחברה לאספקת ציוד למסעדות. ריאן הוא חלש אופי ולעיתים קרובות "מתקפל" כאשר ההנהלה הגבוהה מגיעה למשרד.
פולה פאטון - אליסון, בת זוגו לשעבר של דני. נרמז במהלך הסרט שהקשר של השניים היה רעיל. אליסון פוגשת בדני בשנית כאשר הוא עובד כברמן אצל קייסי ומנסה לפתות אותו, אך דני מסרב לה.
קווין הארט לוהק ביוני 2012. חודש לאחר מכן, אילי והול הצטרפו לצוות השחקנים. הארט, הול ואילי כיכבו בעבר יחד בקומדיה הרומנטית "לחשוב כמו גבר" (2012), אשר הופקה על ידי המפיק של "בנודע לאתמול בלילה", ויל פאקר. ג'וי בראיינט לוהקה באוגוסט. בנוסף למקדונלד, רודריגז, לו טרוגליו, ופאטון שמשתתפים בסרט כשחקני משנה, שחקן הפוטבול טרל אוונס הופיע כשחקן אורח בסרט.
תפקידו של הארט כברני היה בגילומו של ג'יימס בלושי בסרט המקורי, ואילו דמותה של ג'ואן הייתה בגילומה של אליזבת פרקינס. בעוד שג'ואן לא הייתה אהודה במיוחד בסרט המקורי, הול אמרה כי הכותבים שינו את הדמות שתהיה דומה יותר לזו שמתוארת במחזה. הול אמרה, "במקום לעשות אותה רק עוקצנית, היא מתעלה להרבה רמות."
התפקיד של אילי כדני היה בגילומו של רוב לאו בסרט המקורי, ואילו התפקיד של בראיינט כדבי היה בגילומה של דמי מור. אילי אמר כי הוא בחר שלא לראות את המחזה או את הסרט המקורי כדי להימנע מלחזור על סצנות כלשהן. הוא אמר על הדמויות של דני ודבי, "עם ברני וג'ואן, הם כתובים מצחיק, הם מתנהגים מצחיק, הם פחות או יותר מצחיקים ללא הפסקה. דני ודבי מביאים קצת יותר רצינות לכל הסיפור, ומציאותיות". אילי, שהיה בן 40 בעת יציאת הסרט, גילם דמות בת 28, ולכן ירד 11 קילוגרם במשקל על מנת להיראות צעיר יותר. הוא גם השווה את התיאור של "בנוגע לאתמול בלילה" לסרט "מדברים ועושים אהבה" (1997).
הפקה

הסרט בוים על ידי סטיב פינק ונכתב על ידי לסליי הידלנד. הסרט הוא גרסה מחודשת של סרט משנת 1986 בעל שם זהה; שניהם מבוססים על המחזה "סטייה מינית בשיקגו" משנת 1974 של דייוויד מאמט. פיתוח הסרט החל בינואר 2011 כאשר חברת הפקת הסרטים Screen Gems ביקשה מוויל גלוק להפיק את הסרט ולהעסיק במאי ותסריטאי. ביוני 2012, לסליי הידלנד עוסק לכתוב את התסריט המותאם, ובאוגוסט, עוסק סטיב פינק כבמאי. פינק אמר כי אהב את התסריט של הידלנד, ושרצה לביים דרמה קומדיה-רומנטית.
בניגוד לסרט המקורי, בסרט המחודש רוב צוות השחקנים הם שחורים. השחקן קווין הארט אמר, "אני מרגיש שאנחנו הופכים את זה לקצת יותר מודרני, על ידי שילוב של אנשים שחורים. אני לא חושב שזה רק על היותנו שחורים, זה פשוט מבט אחר על תחושת היחסים. הטירוף שלנו קצת שונה מטירוף של לבנים. הוויכוחים שלנו שונים מוויכוחים של זוגות קווקזים. הם קצת יותר אלימים. הם נהיים קצת יותר גסים. דברים נאמרים שלא ציפית שיאמרו".
הצילומים של הסרט התקיימו בלוס אנג'לס, קליפורניה, ואילו הסרט המקורי צולם בשיקגו, אילינוי. הצוות צילם במרכז לוס אנג'לס, שלא מתואר בדרך כלל כקהילת אנשים ידידותיים בסרטים. הצילומים לסרט נמשכו במשך שבעה שבועות בסוף 2012.
יציאה > בבתי הקולנוע המסחריים

הסרט יצא בבכורה בפסטיבל הסרטים פאן האפריקאי ב-11 בפברואר 2014 כסרט המרכזי של הפסטיבל. הוא יצא ב-2,253 בתי קולנוע מסחריים בארצות הברית ובקנדה בחג האהבה, ב-14 בפברואר 2014. סרט גרף 25.6 מיליון דולר בסוף שבוע הפתיחה. עיתון USA Today אמר כי הסצנות בסרט "פגש את רוב הציפיות של האנליסטים", וכי ההצלחה שלה הייתה בעזרת "קמפיין שיווק אגרסיבי" שמציע קווין הארט. בנוסף ל"סרט לגו", התמודד הסרט בתחרות לא שגרתית עם שני סרטים חדשים אחרים שגם היו סרטים מחודשים של סרטים שנות ה-80: "רובוקופ" ו"אהבה אינסופית". מגזין פורבס דיווח כי הקהל של הסרט בסוף השבוע הפתיחה שלו היה מורכב מ-63% נשים ו-42% אנשים מתחת לגיל 30. על פי חברת הסקרים CinemaScore, הקהל נתן לסרט ציון 90.
בסוף השבוע השני לצאתו, גרף הסרט 7.5 מיליון דולר ודורג במקום השישי בקופות. מגזין וראייטי אמר הם כי ההכנסות בסוף השבוע השני היו ירידת תלול של 71% מסוף השבוע הקודם. נכון ל-6 באפריל, גרף הסרט 48.6 מיליון דולר בארצות הברית ו-365,000 דולר במדינות אחרות בסכום כולל עולמי של 49 מיליון דולר. במרץ 2014, אתר Box Office Mojo ציפה כי הסרט יגיע להכנסות של 50 מיליון דולר, אך לא יצליח להגיע להכנסות של הסרט הדומה "לחשוב כמו גבר" (2012), שגרף 91.5 מיליון דולר.
יציאה > קבלת פנים ביקורתית

עיתון לוס אנג'לס טיימס אמר כי הביקורות הראשוניות לסרט היו "בעיקר חיוביות" וטובים יותר מאלו של הסרט "יוצאים לסיבוב" שהארט מככב בו, שיצא חודש לפני "בנוגע לאתמול בלילה". דווח כי מבקרים מצאו את הסרט "די מספק, אם לא מוכר", וכי חוות הדעת, כולל השליליות, הדגישו בפרט את "ההקלה הקומית של הארט והול".
אתר Metacritic סקר 30 מבקרים והעריך 20 ביקורות חיוביות, 9 מעורבות ו-1 שלילית. האתר נתן ציון כולל של 62 מתוך 100, שבו אמרו שצוינו "ביקורות חיוביות בדרך כלל". האתר Rotten Tomatoes סקר 91 מבקרים וסיווג את הביקורות כחיוביות או שליליות, והעריך 63 חיוביות ו-28 שליליות. מתוך 91 ביקורות, נקבע דירוג ממוצע של 6 מתוך 10. טים ראיין מאתר Rotten Tomatoes, אמר כי מבקרים מכנים את הסרט "נבון על העליות ומורדות" של אהבה.
מדיה ביתית

חברת Sony Pictures Home Entertainment הוציאה את הסרט בפורמט DVD ו-Blu-ray ב-20 במאי 2014.
פסקול

| --- | --- |
 פסקול מאת 
 יצא לאור:  11 בפברואר 2014
 סוגה:  פסקול
 חברת תקליטים:  קולומביה רקורדס
 הפקה:  ויליאם פאקר, וויל גלאק 
 
חברת התקליטים קולומביה רקורדס הפיקה פסקול בהשתתפות אמנים שונים. הפסקול יצא דיגיטלית ב-11 בפברואר 2014 ופיזית ב-4 במרץ 2014. הזמר ג'ון לג'נד תרם שיר חדש לפסקול של הסרט, בשם "A Million".
| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | Get Up (I Feel Like Being a) Sex Machine  |   |
| 2. | Feel So Good  |   |
| 3. | Rose Quartz  |   |
| 4. | Never Stop  |   |
| 5. | A Million  |   |
| 6. | Diamonds  |   |
| 7. | What You Won't Do for Love  |   |
| 8. | No Hay Problema  |   |
| 9. | Please Come Home  |   |
| 10. | Blue Holiday  |   |
| 11. | Feel the Love (בשיתוף ג'ון ניומן)   |   |
| 12. | Luckiest Man (בשיתוף Problem)   |   |
| 13. | Undressed  |   |
| 14. | This Time  |   |
הערות שוליים

↑  About Last Night, Sony Pictures
↑  Michael Ealy Talks All ‘About Last Night’, EBONY
↑  Christina Radish, Steve Pink Talks ABOUT LAST NIGHT, What Attracted Him to the Project, Why the Movie Was Due for a New Adaptation, and More, Collider
↑  Christina Radish, Kevin Hart Talks ABOUT LAST NIGHT, Edging out Other Romantic Comedies, Pushing the Envelope, Collider
↑  Pamela McClintock, Box Office: 'Lego Movie' Crosses $100 Million on Saturday; 'About Last Night' Strong No. 2, February 15, 2014, Hollywoodreporter
↑  Tim Ryan, Critics Consensus: RoboCop is Half Man, Half Machine, Half Fresh, Feb. 13, 2014, Rottentomatoes
↑  Jenni Miller, New DVD Blu-ray: 'About Last Night,' 'The Monuments Men', May 20th, 2014, moviefone
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2017017727  VIAF: 406149196359774790407   WorldCat (עם VIAF): 406149196359774790407
אנרי בריי

| --- | --- |

אנרי בריי ב-1954
 לידה:  28 בפברואר 1877 מורטן, מאנש, צרפת 
 פטירה:  14 באוגוסט 1961 (בגיל 84) ליל-אדם, עמק האואז, צרפת 
 שם לידה:  Henri Edouard Prosper Breuil 
 ענף מדעי:  ארכאולוגיה אנתרופולוגיה, ספלאולוגיה, פלאונטולוגיה, פרהיסטוריה
 מקום מגורים:  צרפת
 מקום לימודים:  סמינר סנט סולפיס הקתולי
 מוסדות:  אוניברסיטת פריבור (אנ'), אוניברסיטת בורדו, קולז' דה פראנס
 פרסים והוקרה:  מדליית אלברכט פנק (1958)  מפקד בלגיון הכבוד (1958)  מסדר אלפונוסו העשירי החכם  הצלב הגדול של מסדר אלפונסו העשירי החכם (1954)  מדליית פרסטוויץ' (1948)  מדליית דניאל אליוט (1924) 
 הערות:  הוסמך ככומר, אבל לא תפקד ככזה
 תרומות עיקריות
 חקר ציורי מערות וקביעת כרונולוגיה פרהיסטורית
 חתימה:   
 
אנרי אדואר פרוספר בריי (בצרפתית: Henri Édouard Prosper Breuil; נולד ב-28 בפברואר 1877 במורטן (צר'), מאנש – מת ב-14 באוגוסט 1961 בליל-אדם (צר'), עמק האואז), הידוע גם בכינוי האב בריי (Abbé Breuil) היה כומר צרפתי קתולי וחבר במסדר הישועים, ארכאולוג, אנתרופולוג, אתנולוג וגאולוג. הוא הצטיין בתרומותיו לסיווג כלי האבן מהתקופה הפלאוליתית ובחקר אמנות המערות הפרהיסטוריות בעמקי הסום ודורדון, כמו גם בספרד, פורטוגל, איטליה, אירלנד, סין עם פייר טייאר דה שארדן, אתיופיה, סומלילנד הבריטית, ודרום אפריקה.
חייו

אנרי בריי התקבל לסמינר סנט סולפיס (צר') להכשרת כמרים קתוליים בפריז בשנת 1895. באמצעות מורו ז'אן גיבר (Jean Guibert), הוא התוודע לרעיונות החדשים של תורת האבולוציה. הוא הוסמך ככומר קתולי ב-9 ביוני 1900, וזו הסיבה שהוא ידוע בצרפת בשם האב בריי. עם זאת, הוא לא הצליח להתמנות ככומר קהילה. לאחר כמה ניסיונות לא מוצלחים, הוא קיבל רשות, בסיועו של בישוף סואסון שסבו מצד אימו הכיר היטב, להתמסר כולו לעבודתו כפרהיסטוריון במטרה לשרת את האפולוגטיקה הקתולית. מדי פעם הוא ניהל טקסי מעבר והעיר גם בשאלות הנוגעות למערכת היחסים בין מדע ודת.
את התואר האקדמי בהיסטוריה של הטבע קיבל בשנת 1904. לימד פרהיסטוריה בשנת 1905 באוניברסיטת פריבור (אנ') (שווייץ), משנת 1910 לימד אתנוגרפיה היסטורית במכון לפלאונטולוגיה של האדם (Institut de paléontologie humaine) בפריז. במקביל עסק במחקר ציורי מערות ומחקריו אפשרו להכיר בו כמומחה הבינלאומי באמנות סלע פרהיסטורית, ומשנת 1929 עד 1947 לימד את הנושא בקולז' דה פראנס. בשנת 1935 הוא קיבל את הקתדרה הראשונה מסוגה באוניברסיטת בורדו. בשנת 1938 הוא התקבל כחבר למכון של צרפת. אף על פי ששנא את ההוראה, הוא בנה באופן פרדוקסאלי את הקריירה שלו בתחום זה על מנת שהאוניברסיטה תכיר בו ותממן את מחקריו יחד עם הקרן למונומנטים היסטוריים ופרהיסטוריים (צר').
בשנת 1924 קיבל את מדליית דניאל ג'ירו אליוט (Daniel Giraud Elliot Medal), בשנת 1948 את מדליית פרסטוויץ' (Prestwich Medal) של החברה הגאולוגית של לונדון (אנ'). בשנת 1958 קיבל את מדליית אלברכט פנק (Albrecht-Penck-Medaille) הראשונה למחקר של הרביעון. בשנת 1955 הוא נבחר לחבר בחברה המלכותית של אדינבורו (אנ').
מחקריו > ציורי מערות

בשנת 1901, הוא השתתף יחד עם הפרהיסטוריונים הצרפתים לואי קפיטן (Louis Capitan) ודני פיירוני (Denis Peyrony), בגילוי שתי מערות מעוטרות גדולות בדורדון, מערת לה קומברל (צר') ומערת פון-דה-גום (צר'). הוא התחיל לפרסם מחקרים על התחריטים במערה הראשונה והציורים והתחריטים של המערה השנייה, אלו הוכיחו כי אמנות מפותחת הייתה קיימת כבר לפני 40,000 שנה. בשנת 1902 הזמין אותו הפרהיסטוריון הצרפתי אמיל קרטלק (צר') לחקור את הציורים במערות מרסולה (צר') בגארון עילית בדרום-מערב צרפת ואלטאמירה בקנטבריה בצפון-מזרח ספרד. מכאן ואילך הוא השתתף במחקר אתרי ציורי מערות רבים, בצרפת (מערות טוק ד'ודובר (צר'), טרואה-פרר (צר') וסן-סירק (צר') המכונה גם "מערת המכשף" (grotte du Sorcier)), בספרד (אל קסטיו, לה פסייגה, לה פילטה וטאחו דה לאס פיגורס (ספ')), אך גם בדרום אפריקה. הוא היה הפרהיסטוריון הראשון שביקר ותיאר בקצרה את מערת לאסקו לאחר גילויה ב-1940. בשנת 1915 גילה מערה פרהיסטורית מעוטרת בציורים מתחת לטירת קומארק (צר').
גילופי סלע רבים קיבלו את שמם מהאב בריי ונודעו באמצעות חקירותיו. הוא העתיק ביד את הציורים, ואלה פורסמו אז בספרות המקצועית. אחד הבולטים הוא "האל המקורנן" (Dieu cornu) או "המכשף של מערת טרואה-פרר" (מערת שלושת האחים), הכלאה של אדם ובעל חיים.
בספטמבר 1946, למרות גילו וקשיי הראייה שלו, הוא ביקר במערות ארסי-סיר-קיר (צר') שם התגלו התחריטים של מערת הסוסים מוקדם יותר באותה שנה. הכניסה למערה הייתה כבר קשה מדי עבורו והוא אימת את התחריטים על בסיס על המחקרים של אנדרה לרואה-גוראן (אנ') ואנשי צוותו. הוא גם אימת את התגליות במערת רופיניאק (צר') (שנחשפה על ידי מועדון חוקרי המערות מפריגו (Spéléo-Club de Périgueux) בשנת 1948, אבל הציורים בה התגלו רק ב-1954) ושל מערת וילאר (צר') (שהתגלו על ידי אותם חוקרי מערות).
מחקריו > מחקרים על ייצור כלי אבן

לאחר שהבין את חשיבותן של התופעות הפיריגלציאליות תרומתו העיקרית בנוגע לתעשיות ייצור כלי האבן הייתה עדכון של הסטרטיגרפיה של ממצאים מהתקופה הפלאוליתית העליונה, ובשנת 1906 השבת מיקומה הנכון של התרבות האוריניאקית בכרונולוגיה של תקופה זו, בסוף מחקר שיטתי של כלי האבן והעצם של אירופה בסטרטיגרפיה שנערכה מאז 1905.
העניין הרב שלו בנושא הביאה אותו להתעניין בכל צורות התרבות החומרית הפלאוליתית, בכל התקופות יחד. יחד עם האב פייר טייאר דה שארדן, שהוגלה לסין בשנות השלושים של המאה ה-20, הוא השתתף ב-1931 במחקר שעסק באדם פקין באתר ג'ואוקואודיין בסין.
מחקריו, שנערכו בשנים 1938–1939, על לוחיות האבן מהתרבות המגדלנית, עם חריתות של בעלי חיים ואנשים לבושים, שהתגלו במערת לה-מארש (צר') אישרו את התיאוריה שלו כי אנשי תקופת האבן היו מפותחים יותר ממה שחשבו בעבר.
בשנת 1933 ביקר בארץ ישראל ובסיור שערך עם הפרהיסטוריון רנה נוויל זיהה את אבן "הנאהבים מעין סח'רי".
הוא התעניין בתגליות שנעשו בבורות החצץ של רובע מונטייר (Montières) באמיין והציע לתת את השם התרבות הלוולואנית (Levalloisien) כדי לציין את תעשיית ייצור כלי האבן שאינם דו-פנים, שרבים מהם נמצאו בשנים 1930 עד 1950 במונטייר. בשנת 1932 הוא גם הבחין בסוגי תעשיות אחרות של ייצור כלי האבן התרבות הקלקטונית (אנ') והתרבות הטייאקית (צר').
בשנת 1939 הציע האב בריי להחליף את שמה של התרבות השלית לתרבות האבווילית (אנ') בהתייחס לשברי הצור הגסים והגדולים ביותר שנמצאו באבוויל.
מחקריו > מחקרים באפריקה

מסעותיו הרבים באפריקה אפשרו לו ליצור קשר עם סר ארנסט אופנהיימר, אז הדמות המובילה בעולם בתעשיית הזהב והיהלומים. הוא היה יכול לבחון אוספים רבים ולהכין את הפרסומים הראשונים העוסקים בפרהיסטוריה של אפריקה.
בהזמנתו של ראש הממשלה המרשל יאן סמאטס, הוא הגיע לדרום אפריקה בשנת 1942 וניהל את הקתדרה באוניברסיטת ויטווטרסראנד בין השנים 1944 עד 1951. בדרום אפריקה הוא לקח חלק חשוב בהתפתחות האקדמית של תחום מחקר הפרהיסטוריה ואף נבחר לנשיא החברה הארכאולוגית של דרום אפריקה (אנ'). הוא התיידד עם יאן סמאטס, בזכותו השיג את המשאבים הכספיים והלוגיסטיים עבור משלחותיו. בהמשך התיידד עם האנתרופולוג הדרום אפריקני פיליפ טוביאס (אנ'). במהלך שהותו בדרום אפריקה חקר אמנות סלע בלסוטו, מזרח המדינה החופשית ובדראקנסברג בנטאל. הוא ערך שלוש משלחות לדרום-מערב אפריקה ורודזיה בין 1947 ל-1950. הוא תיאר תקופה זו כ"שנים המרתקות ביותר בחיי המחקר שלי". כשחזר לצרפת ב-1952 פרסם כמה ספרים על הפרהיסטוריה של דרום אפריקה שמומנו על ידי ממשלת דרום אפריקה.
מחקריו > מחקרים באפריקה > הגברת הלבנה

בשנת 1918 גילה מחפש הזהב והטופוגרף הגרמני ריינהרד מאק (Reinhard Maack) על קיר סלע, ציור מערה חשוב בהרי ברנדברג (גובה הפסגה 2,573 מטרים), רכס ההרים הגבוה ביותר בנמיביה. בציור, שממדיו כ-5.5 מטר לרוחב ו-1.5 לגובה, מתוארת קבוצת אנשים בעלי גון עור כהה, שבתוכם דמות אישה שגוון עורה לבן. מאק, שהתרשם מאוד מהציור המפורט, ערך רישומים שלו. בשנת 1929 הגיעו רישומיו של מאק לידיו של אנרי בריי בעת ביקורו בקייפטאון. בריי השווה בין הציור לבין ציורי דמויות מהתרבות המינואית בארמון קנוסוס שבכרתים והציע השערה שהציור נוצר בידי קבוצה שהגיעה מאזור הים התיכון. בריי היה גם הראשון שכינה את הדמות בשם "הגברת הלבנה" (Dame blanche). בריי ביקר בעצמו באתר רק ב-1945, ופרסם את התאוריה שלו על מקורותיה הים-תיכוניים של "הגברת הלבנה".
התאוריה של בריי השפיעה על חוקרים שבאו אחריו שהציעו תאוריות שונות על מקורות הציור, בהן ההשערה שנוצר בידי פיניקים. גם ההשערה, לפיה מתחם המבנים זימבבואה הגדולה הוקם בידי "לא-אפריקאיים", הושתתה על התאוריה של בריי.
במהלך המחצית השנייה של המאה ה-20 תאוריות אלו נדחו מכל וכל, וההנחה היא כי ציור "הגברת הלבנה" נוצר בידי תושבים בושמנים, כמו ציורים רבים אחרים באזור, כגון אלה שבטוואיפלפונטיין.
פרסומים

במהלך חייו פרסם אנרי בריי מעל 800 מאמרים קצרים יותר במגזינים המקצועיים השונים. כמו כן פרסם ספרים רבים. ספרו העיקרי, "40,000 שנים של אמנות סלע" (Quatre cents siècles d'art pariétal), שפורסם בשנת 1952, הציג לראשונה פנורמה של אמנות הסלע הפלאוליתית מהאסכולה הפרנקו-קנטבריאנית כפי שהייתה ידועה באותה תקופה. ספר זה הוא שיא של יותר מ-700 ימי מחקר מתחת לאדמה. הדאגה העיקרית של אנרי בריי הייתה לזהות ולתאר בקפידה את היצירות הפלאוליתיות ולפרט את הכרונולוגיה שהוא שיער שהתרחשה בשני מחזורים רצופים.