stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אמיל גרוס
עבודותיו העיקריות

דו"ח על 50 שנות פעילותו של מכון עיניים נאג'ווארד: 1830–1855 ו-1858–1882, 1886.
אבחון עיניים. בודפשט. 1893
על חזון עובדי הרכבת. בודפשט. 1895
מוסד הוראה פרטי של אוניברסיטאות: הרצאה. בודפשט. 1896
הרצאות בנושא השתקפות עיניים. בודפשט. 1897
הקשר בין בעיות עיניים ומחלות אחרות בגוף: טיוטות של הרצאות באוניברסיטה. בודפשט. 1900 (עם צ'ארלס הור)
הסדר החדש של החינוך הרפואי בהונגריה ומחוצה לה. בודפשט. 1902
שיטות בדיקת עיניים: סקיצות של הרצאות באוניברסיטה. בודפשט. 1902
עקרונות של בקרת גרענת. בודפשט. 1903
דלקת עיניים סימפטומטית: הקיר של בודפשט. הרצאה בישיבת ההסתדרות הרפואית ב-10 בינואר 1903. בודפשט. 1903
מרפאות עיניים, בתי חולים לעיניים ומחלקות לרפואת עיניים בהונגריה. בודפשט. 1904
על הכשרה רפואית: הרצאה. בודפשט. 1906.
גלאוקומה: הרצאה שניתנה לרופאים בפועל. בודפשט. 1907
מדריך לרפואת עיניים I-III. בודפשט. 1910–1911. (ערוך עם צ'ארלס הור)
גרענת. בודפשט. 1910
התקדמות נוספת ברפואת עיניים: חמש הרצאות. בודפשט. 1912
הפעלת מרפאת העיניים מספר 1 של האוניברסיטה המלכותית ההונגרית של בודפשט במהלך עשר השנים מ-1904 עד 1913. בודפשט. 1914
מדע הרפואה במלחמה. בודפשט. 1915 (= נאומים צבאיים, 13)
רפואת עיניים בשלום ומלחמה: הרצאה. בודפשט. 1917
אינדיקציה ל-Zyklodyalise. היידלברג. 1924
הרצאות, נאומים, מחקרים, 1900-1925 . בודפשט. 1925
הטיפול הניתוחי בגלאוקומה. (ארכיון לרפואת עיניים, מרץ 1931).
שאיבת קטרקט סנילי. בודפשט. 1931
עבודה רפואית לתואר שני בהונגריה. בודפשט. 1933
Bericht über die Tätigkeit der Universitäts Augenklinik No. I. in den Jahren 1904-1935. בודפשט. 1935 באינטרנט
חמישים שנה בעבודה. בודפשט. 1939
ניתוח לקוצר ראייה: הרצאה בהסתדרות הרפואית ב-13 של בודפשט בנובמבר 1897. בודפשט. 1898.
הצעה להקמת בתי חולים לעיניים במפגשי רופאים וחוקרי טבע הונגרים בודפשט. 1899.
שחפת של העין (הכשרה רפואית, 1913).
L'enseignement de la médecine et l'enseignement médical complémentaire en Hongrie: Rapport présenté à la Conférence Internationale de Londres août 1913. Budapest. 1913
על פציעות עיניים ועיוורון בשדה הקרב: הרצאה שניתנה ב-16 באפריל 1915 באולם המשלחות של הפרלמנט. בודפשט. 1915.
הגנה מפני גרענת. (שבועון רפואי. 1924).
העבר והעתיד של אוניברסיטאות. (סקירת בודפשט, 1927).
ראו גם

Grósz Emil dr. egyetemi tanár 70-ik születésnapja és egyetemi nyilvános rendes tanárságának harmincadik évfordulója alkalmából tartott beszédek. Budapest. 1936.
Bíró Imre: Grósz Emil és orvostudományunk nemzetközi kapcsolatai. In: Orvosok Lapja 1945.
Bíró Imre: Egy klinika nem halhat meg: Grósz Emil arcképéhez. Budapest. 1964.
Kerekes István: Grósz Emil. In: Élővilág 1965. 6. sz.
Bíró Imre: Grósz Emil emlékezete. In: Orvosi Hetilap 1990.
Bíró Imre: Grósz Emil harca a szembajok ellen. In: Vakok Világa 1993.
לקריאה נוספת

יוז'ף סיניאי:חייהם וכתביהם של סופרים הונגרים
בודפשט: המכון הספרותי של האחים רוואי חברה באחריות מוגבלת, (1913) גישה מקוונת
Magyar életrajzi lexikon (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת אגנש קניירש. 1967)
ספר לימוד: אוניברסיטת זמלווייס. 2013/2014 4, 8-9, 127.
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת
הערות שוליים

↑  "Halotti bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári halotti akv. 965/1941. folyószáma alatt".
↑  בתעודת הפטירה מצוינת דתו כרומי-קתולי, כנראה נולד יהודי והתנצר, אך אין תיעוד על כך.
↑  Ez volt az első figyelemre méltó írása. A Nagyváradi Szemgyógyintézetet alapító nagyapja tevékenységével foglalkozott benne.
↑  Ugyanabban az évben németül is megjelent Über die ärztliche Ausbildung : : Antrittsvorlesung, gehalten an der K. Ung. Universitäts-Augenklinik in Budapest am 18. September 1905 címmel.
↑  Megjelent az Orvosi Hetilap 42. évf. 1. számának különlenyomataként az Orvosi Hetilap Tudományos Közleményei sorozatban.
↑  Megjelent az Orvosi Hetilap 42. évf. 1. számának különlenyomataként az Orvosi Hetilap Tudományos Közleményei sorozatban. Ezen az ülésen felvetette, hogy több szemkórház kellene, mert szemkórházak létesítése terén a többi kórházhoz képest is lemaradt Magyarország.
↑  Ebből 1915-ben nyomtatott német nyelvű példány is van Augenverletzungen, Augenkrankheiten und Erblindungen im Kriege : Grundriss (syllabus) des am 7. Oktober 1915 gehaltenen Vortrages am 25. feldärztlichen Abend des Vereines ostschlesischer Ärzte in Teschen címmel.
↑  Már 1926-ban kiadott egy négyoldalas vázlatot az egyetemek történetéről és kilátásairól Az egyetemek múltja, jelene és jövője címmel. Az 1927-ben közzétett tanulmány viszont már 29 oldalas volt.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007418166005171  GND: 1055429018  ISNI: 0000 0000 8005 5298  NKC: nlk20030145334  NTA: 150627238  RERO: 02-A005760048  VcBA: 495/325866  VIAF: 84854551   WorldCat (עם VIAF): 84854551
אלימות נגד יהודים במרכז אירופה ובמזרחה (1944–1946)

האלימות האנטי-יהודית במרכז אירופה ובמזרחה, בעקבות נסיגת כוחות הכיבוש הגרמנים הנאצים והגעת הצבא האדום הסובייטי בשלבים האחרונים של מלחמת העולם השנייה, נקשרה בחלקה לאנרכיה שלאחר המלחמה ולכאוס כלכלי שהחריף עקב הסטליניזם בשטחי הרפובליקות הסובייטיות ובשטחי מדינות לוויין שנוספו לתחום השליטה של ברית המועצות. התקפות אנטישמיות הפכו תכופות בעיירות סובייטיות שנפגעו במלחמה, בשווקים, בחנויות שהתרוששו עקב המלחמה, בבתי ספר ואף במפעלים ובמוסדות ממלכתיים. מכתבי מחאה נשלחו למוסקבה מכמה עיירות רוסיות, אוקראיניות ובלארוסיות על ידי הוועד היהודי האנטי-פשיסטי שהיה מעורב בתיעוד השואה.
אלימות נגד יהודים בברית המועצות

השלטונות הסובייטים לא הצליחו לשנות את התעמולה האנטי-יהודית של היטלר, כתב אל"ם דוד דרגונסקי. גורמים אנטישמיים מקרב משתפי הפעולה הנאצים לשעבר בברית המועצות קיבלו במקרים רבים אחריות וסמכות על מפעלים ורשויות מדינתיים רשמיים. שלמה מיכאלס, יו"ר הוועד היהודי האנטי-פשיסטי שנרצח במינסק בינואר 1948, כתב כי בתים יהודיים שהוחרמו מבעליהם בתקופת השואה, לא הוחזרו לבעליהם. בברדיצ'ב, מוגילב-פודולסק, באלטה, ז'מרינקה, ויניצה, חמילניק, רפלובקה העתיקה (אנ') וכן בעיירות רבות אחרות נאלצו יהודים להישאר באזורי גטאות לשעבר, למען ביטחונם האישי. הוועד היהודי האנטי-פשיסטי היה מטרה לפגיעתן של הרשויות הסובייטיות במסגרת מאבקן נגד הקוסמופוליטיות במחצית השנייה של שנות הארבעים וכן בליל רצח המשוררים.
רצח מיכאלס סימן את תחילת הדיכוי בהיקף ארצי של יהודים שהואשמו בריגול ובפשעים כלכליים. מספר חודשים לאחר רצח מיכאלס נעצרו דמויות יהודיות אחרות. מערכה ציבורית נגד הציונות החלה בסתיו 1948. בסוף העשור נעלמו יהודים מהדרג העליון של המפלגה ברפובליקות הסובייטיות. לאחר מכן נערך משפט הרופאים בשנים 1952–1953, בליווי פרסומים אנטישמיים בתקשורת וכן מאות חקירות בעינויים. מרבית מדינות ברית המועצות לא הכירו במעורבותן של משטרות העזר המקומיות בשואה. רוב 300,000 אנשי השוצמנשפט (אנ') בשטחים הכבושים על ידי גרמניה בברית המועצות חזרו לחייהם הקודמים, כולל אנשי משמר העם של בלארוס (אנ') שהשתתפו בפעולות בהן נרצחו כ-30,000 יהודים ואנשי משטרת העזר האוקראינית שהיו אחראים להשמדת 150,000 יהודים באזור ווהלין. חרושצ'וב הצהיר כי היהודים אינם רצויים באוקראינה.
ב-4–7 בספטמבר 1945 הוכו בקייב כמאה יהודים, מתוכם 36 אושפזו וחמישה מתו מפצעיהם. ברובצובסק (אנ') שברוסיה התרחשו מספר תקריות אנטישמיות בשנת 1945.
אלימות נגד יהודים במדינות לוויין

לאחר ההשתלטות הסובייטית על פולין "ניתן היה לייחס רק חלק ממות היהודים לאנטישמיות", כתב יאן טומאש גרוס. הרוב נגרם כתוצאה מההתקוממות האנטי-קומוניסטית נגד הממשלה הפרו-סובייטית החדשה. באלימות האנטי-יהודית בפולין בשנים 1944–1946 נרצחו לפחות 327 יהודים. ועם זאת, בפוגרום קיילצה ב-4 ביולי 1946 בעיר קיילצה שבפולין, שסיבותיו היו אנטישמיות בבירור (עלילת דם), נרצחו 47 מתוך 163 היהודים ניצולי השואה ששהו בעיר, וכ-80 נפצעו. בפוגרום קרקוב באוגוסט 1945 נרצחה יהודיה ונפצעו מספר יהודים.
מאות יהודים ניצולי השואה ששבו לבתיהם ברומניה נרצחו. אירועים אנטי-יהודיים, לעיתים על סמך האשמות בעלילות דם, התרחשו בהונגריה בתריסר מקומות,, למשל בקונמדרס ובמישקולץ ("פוגרום מישקולץ").
בטופולצ'אני שבסלובקיה נפצעו 48 יהודים בספטמבר 1945 ב"פוגרום טופולצ'אני" (אנ'). מספר יהודים נרצחו בקולבאשוב (אנ') בדצמבר. 13 אירועים אנטי-יהודיים התרחשו ב-1 באוגוסט 1946. הגדול ביותר היה בעיר סילינה, שם נפצעו 15 בני אדם. מאורעות אנטישמיים התרחשו בברטיסלבה באוגוסט 1946 ובאוגוסט 1948, ומהומות אנטי-יהודיות פרצו במספר מוקדים אחרים.
השלכות

עשרות אלפי יהודים ניצולי השואה התרכזו לאחר השואה בגרמניה, אוסטריה ואיטליה, במחנות עקורים. רבים מהם ביקשו לחזור לבתיהם במזרח אירופה, כדי לחפש קרובי משפחה שאולי שרדו את השואה וכן כדי לנסות להשיג שרידי רכוש, בתים וקרקעות שהיו בבעלותם. הידיעות על הפוגרומים במזרח אירופה גרמו לרבים מהם לשנות את תוכניותיהם ולחתור לפתרונות חלופיים, בעיקר הגירה לארצות שמעבר לים (ארצות הברית, ארגנטינה ואוסטרליה) או עליה לא חוקית לארץ ישראל שתחת המנדט הבריטי. כמו כן גרמו הפוגרומים לעשרות אלפי יהודים לברוח ממזרח אירופה במסגרת "הבריחה" ולהתרכז במחנות העקורים במערב אירופה.
ראו גם

אלימות נגד יהודים בפולין, 1944–1946
אלימות נגד יהודים בצ'כוסלובקיה, 1918–1920
לקריאה נוספת

Nehemiah Robinson (1956). European Jewry Ten Years After the War: An Account of the Development and Present Status of the Decimated Jewish Communities of Europe. New York: Institute of Jewish Affairs of the World Jewish Congress. p. 100.
אנטישמיות בחסות המדינה בברית המועצות לאחר המלחמה. מחקרים ונקודות מבט מאת אנטונלה סלומוני
ביי מיר ביסטו שיין

| --- | --- |
 סינגל בביצוע האחיות אנדרוז, Gevolt
 יצא לאור:  1932 
 סוגה:  סווינג 
 שפה:  יידיש 
 כתיבה:  יעקב ג'ייקובס 
 לחן:  שלום סקונדה 
 
פוסטר ההופעה, ניו יורק, 1938
ביַי מיר ביסטו שיין (יידיש: 'בשבילי אתה יָפֶה') הוא שיר פופולרי ביידיש, שנכתב על ידי יעקב ג'ייקובס והולחן בידי שלום סקונדה.
הערות שוליים

↑  בתעתיק לועזי: Bei (Bay) Mir Bistu Shein; לעיתים בתעתיק מגורמן: Bei Mir Bist Du Schoen
↑  BAY MIR BISTU SHEYN - Jewish Songs | Hebrew Songs, www.hebrewsongs.com
↑  Bei Mir Bistu Shein -Yiddish (באנגלית)
↑  Spotify – Web Player, Spotify – Web Player
↑  ראו:
דיסק
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1106401530  LCCN: no2014022154  MusicBrainz work: b4b29247-0b03-3433-befe-efed79ea7d7f  VIAF: 183883517   WorldCat (עם VIAF): 183883517
אלפרד גרינוולד

| --- | --- |

 לידה:  16 בפברואר 1884 וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  24 בפברואר 1951 (בגיל 67) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית, ציסלייטניה (ארצות אוסטריה), אוסטריה 
 שפות היצירה:  גרמנית 
 צאצאים:  הנרי גרינוולד 
 
אלפרד גרינוולד (בגרמנית: Alfred Grünwald;‏ וינה, 16 בפברואר 1884 – ניו יורק, 25 בפברואר 1951) היה אופרטה-לבריתן מפורסם.
קורות החיים

גרינוולד נולד במשפחה יהודית וגדל בווינה כבנם של יצרן כובעים לא כל-כך מצליח, מוריץ גרינוולד (1845–1900), שעבר מבודפשט, לוינה ושל אמה דונאט. לאחר שסיים את לימודיו בגימנסיה הריאלית קיבל תחילה עבודה בחנות פרוות, אך עבד גם כניצב וכזמר מלווה בתיאטראות וינאיים ובסוכנות תיאטרון וינה. הוא התחיל לכתוב כבר כתלמיד בית ספר, ועד מהרה הפך לבעל טור ומבקר צבעוני ב-Neue Wiener Journal.
הוא גם כתב מערכוני במה קטנים יותר ומחזות חד-מערכתיים לקברטים כמו תיאטרון אינטימי או הרונאכר (אנ') בסגנון פארסות צרפתיות של שנות ה-90:
Beim Zahnarzt
Bis hierher und nicht weiter! (1911)
כבר ב-1909 כתב את הלברית הראשונה שלו עם יוליוס בראמר לאופרטה הפארודית " אלקטרה" של בלה לאסקי, שהוצגה בקברט פלדרמאוס (Cabaret Fledermaus). זה הביא לשיתוף פעולה בן עשרים שנה עם בראמר שנשבר רק בסוף שנות ה-20. לאופרטות של פאל אברהם ואוסקר שטראוס, הוא מצא שותף יצירתי בפריץ לוהנר-בדה. בכמה הזדמנויות כתב לברית ולהיטים יחד עם גוסטב באר ולודוויג הרצר.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, הוא היה פעיל יצירתית כסגן, וכתב טקסטים לשירים פטריוטיים.
תקופת היצירה המוצלחת ביותר שלו הייתה התקופה שבין שתי מלחמות העולם, עם הנוסטלגיה של תחילת המאה לפני 1914. פאל אברהם, לאו אשר, יוזף באר, מיקלוש ברודסקי, ווילי אנגל-ברגר, אדמונד אייזלר, ליאו פאל, אימרה קלמן, מוריס לינדמן, פרנץ להאר, פאל פאלוש, רודולף סיאצ'ינסקי, אוסקר שטראוס ורוברט שטולץ כתבו אופרטות רבות בשיתוף פעולה, יצירות בהם כתב את הלהיטים והטקסט.
ב-1930 הועלתה בתיאטרון האקדמיה (Akademiatheater) הבכורה של הקומדיה שלו Die Prizessin und der Eistänzer שנכתבה יחד עם אלכסנדר אנגל, ובשנת 1936, הצמד היוצר הפיק קומדיה נוספת Der Complex der Frau Dodo.
הוא שיתף פעולה עם הנס וייגל בתרגום האופרטה של פאל אברהם 3:1 לטובת האהבה הבכורה הגרמנית התקיימה בווינה ב-25 במרץ 1937.
לאחר האנשלוס ב-1938 נעצר על ידי הגסטפו בשל מוצאו היהודי. כששוחרר זמנית, ניצל את ההזדמנות ונמלט לפריז. מכיוון שהיה מוכר מאוד באמריקה הצפונית ביצירות הבמה המצליחות שלו, הוא הצליח להגר לארצות הברית שנתיים מאוחר יותר עם אשתו מילה לוונשטיין ובנו דרך קזבלנקה וליסבון.
האופרטה שלו Der lachende Ehemann הוצגה כבר בברודוויי ב-1914 תחת השם The Laughing Husband, ועד 1930 הועלו עשר יצירות נוספות, עבורן כתב את הלברית. ב--6 בספטמבר 1945 הוצגה בתיאטרון המאה החדשה ההצגה Mister Strauss Goes Boston, עם מוזיקה שכתב רוברט שטולץ. עם זאת, לאחר שתים עשרה הופעות, היצירה הוסרה מהרפרטואר. גרינוולד לא הצליח לחזור על הצלחותיו לפני המלחמה, גורל שהיה משותף לרוב מלחיני האופרטה. הלברית האחרונה שלו, שנכתבה עם גוסטב באר לאופרטה אריזונה ליידי של אימרה קלמן, הוצגה בברן רק שנה לאחר מותו, לאחר שבנו של אימרה קלמן, צ'ארלס, השלים את עבודתו הבלתי גמורה של אביו.
אשתו הייתה מילה לוונשטיין, שמתה ב-1953 בפורסט הילס. בנו, הנרי גרינוולד, היה שגריר ארצות הברית בווינה מ-1987 עד 1990.
הנצחה

1989: Alfred-Grünwald-Park, ברובע מריהילף בווינה
1989: חנוכת לוח הזיכרון שלו על קיר ביתו לשעבר בווינה - אלזרגרונד, קולינגאסה 4. (21 באוקטובר)
יציריתיו (מבחר)

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| שם היצירה במקור | שותף לכתיבה | המלחין | שנת הבכורה |
| Elektra | Julius Brammer | Béla Laszky | 1905 |
| Die lustigen Weiber von Wien |  | Robert Stolz | 1908 |
| Die Dame in Rot | Julius Brammer | Robert Winterberg | 1911 |
| Hoheit tanzt Walzer | Julius Brammer | Leo Ascher | 1912 |
| Der lachende Ehemann | Julius Brammer | Edmund Eysler | 1913 |
| Die ideale Gattin | Julius Brammer | Lehár Ferenc | 1913 |
| Die schöne Schwedin | Julius Brammer | Robert Winterberg | 1915 |
| Die Kaiserin | Julius Brammer | Leo Fall | 1916 |
| Die Rose von Stambul | Julius Brammer | Leo Fall | 1916 |
| Bruder Leichtsinn | Julius Brammer | Leo Ascher | 1917 |
| Das Sperrsechserl | Julius Brammer | Robert Stolz | 1920 |
| Der letzte Walzer | Julius Brammer | Oscar Straus | 1920 |
| Die Bajadere | Julius Brammer | Kálmán Imre | 1921 |
| Die Tangokönigin | Julius Brammer | Lehár Ferenc | 1921 |
| Die Perlen der Cleopatra | Julius Brammer | Oscar Straus | 1923 |
| Mädi | Leo Stein | Robert Stolz | 1923 |
| Gräfin Mariza | Julis Brammer | Kálmán Imre | 1924 |
| Die Zirkusprinzessin | Julius Brammer | Kálmán Imre | 1926 |
| Die golden'ne Meisterin | Julius Brammer | Edmund Eysler | 1927 |
| Die Herzogin von Chicago | Julius Brammer | Kálmán Imre | 1928 |
| Das Veilchen vom Montmarte | Julius Brammer | Kálmán Imre | 1930 |
| Viktoria und ihr Husar | Fritz Löhner-Beda | Ábrahám Pál | 1930 |
| Die Blume von Hawaii | Fritz Löhner-Beda | Ábrahám Pál | 1931 |
| Ball im Savoy | Fritz Löhner-Beda | Ábrahám Pál | 1932 |
| Eine Frau, die weiß, was sie will |  | Oscar Strauss |  |
| Venus in Seide |  | Robert Stolz |  |
| Märchen im Grand-Hotel | Fritz Löhner-Beda | Ábrahám Pál | 1934 |
| Dschainah, das Mädchen aus dem Tanzhaus | Fritz Löhner-Beda | Ábrahám Pál | 1935 |
| Polnische Hochzeit | Fritz Löhner-Beda | Joseph Beer | 1937 |
| Roxy und ihr Wunderteam | Hans Weigel | Ábrahám Pál | 1937 |
| Bozena | Julius Brammer | Oscar Straus | 1952 |
פילמוגרפיה

1919: Die Rose von Stambul
לקריאה נוספת

Salomon Wininger: Große Jüdische National-Biographie. Band 2. Czernowitz 1927, S. 540.
Henry Grunwald (Hrsg.): Ein Walzer muss es sein. Alfred Grünwald und die Wiener Operette. Mit Beiträgen von Henry Grunwald, Georg Markus, Marcel Prawy, Hans Weigel und einem Werksverzeichnis von Caroline Delval. Ueberreuter, Wien 1991, ISBN 3-8000-3373-9.
Siglinde Bolbecher, Konstantin Kaiser: Lexikon der österreichischen Exilliteratur. In Zusammenarbeit mit Evelyn Adunka, Nina Jakl und Ulrike Oedl. Deuticke, Wien 2000, S. 265f.
Susanne Blumesberger, Michael Doppelhofer, Gabriele Mauthe: Handbuch österreichischer Autorinnen und Autoren jüdischer Herkunft 18. bis 20. Jahrhundert. Band 1: A–I. Hrsg. von der Österreichischen Nationalbibliothek. Saur, München 2002, ISBN 3-598-11545-8, S. 477. Alfred Grünwald
Alfred Grünwald im Wien Geschichte Wiki
Alfred Grünwald im Lexikon verfolgter Musiker und Musikerinnen der NS-Zeit (LexM)
Barbara Boisits: Grünwald, Alfred. In: Oesterreichisches Musiklexikon. Online-Ausgabe, Wien 2002 ff. Druckausgabe: Band 2, Verlag der Österreichischen Akademie der Wissenschaften, Wien 2003
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a bécsi izraelita hitközség születési akv. 2305/1884. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-04-25.
↑  הוא חלק את תאו בבית הסוהר עם ברונו קרייסקי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262017705171  PLWABN: 9810538423305606  BNE: XX1595187  BnF: cb11064490d (data)  GND: 118972340  ICCU: CUBV028269  ISNI: 0000 0001 1456 4032  LCCN: n82032724  LNB: 000137027  MusicBrainz: daae1946-6cfe-4273-beda-0bb421d8fb37  NKC: jn20000602683  NLK: KAC2018N1967  NTA: 070158231  SUDOC: 255333099  VIAF: 121932628   WorldCat (עם VIAF): 121932628 
לוח זיכרון על קיר ביתו לשעבר בווינה
We Are Never Ever Getting Back Together

"We Are Never Ever Getting Back Together" (בעברית: "אֲנַחְנוּ לְעוֹלָם לֹא נַחֲזֹר לִהְיוֹת בְּיַחַד") הוא שיר מתוך Red, אלבום האולפן הרביעי של הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט. הוא נכתב על ידי סוויפט, מקס מרטין ושלבאק והופק על ידי שני האחרונים. השיר יצא לרדיו על ידי ביג משין רקורדס ב-13 באוגוסט 2012 כסינגל המוביל מהאלבום, והוא הרצועה השמינית באלבום. מילות השיר מתארות את תסכולה של סוויפט ממאהב לשעבר שרוצה לחדש את יחסיהם. השיר זכה לביקורות חיוביות; מגזין ה"רולינג סטון" הציב את השיר במקום השני ברשימת השירים הטובים ביותר לשנת 2012, ובסקר סוף השנה של טיים מגזין הגיע השיר למקום הרביעי. השיר קיבל מועמדות לפרס גראמי להקלטת השנה ומועמדות לפרס בחירת הקהל לשיר האהוב של השנה.
השיר זכה להצלחה מסחרית מיידית, והיה השיר הראשון בקריירה של סוויפט שהגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100, לשם זינק מהמקום ה-72. הווידאו קליפ עבור השיר יצא באוגוסט 2012. הווידאו קליפ היה הראשון שהוצג ב-רזולוציית 4K, וזכה לביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה. בשיר הגיע למעמד פלטינה משושת לפי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA). השיר הוא אחד מהסינגלים הנמכרים ביותר בעולם, עם מכירות ברחבי העולם של מעל 7 מיליון עותקים.
רקע והוצאה

לאחר שכתבה את כל שירי Speak Now‏ (2010) באופן עצמאי, בחרה סוויפט לשתף פעולה עם כותבים ומפיקים שונים עבור Red. היא יצרה קשר עם מקס מרטין ושלבאק, שני כותבים ומפיקים שאת עבודתם היא העריכה, כדי לדון בשיתוף פעולה אפשרי. השלישייה הגתה את הרעיון ל-"We Are Never Ever Getting Back Together", זמן קצר לאחר שחברו של החבר לשעבר של סוויפט נכנס לאולפן ההקלטות ודיבר על שמועות ששמע שסוויפט ואהובה לשעבר חזרו להיות יחד. לאחר שהחבר עזב, ביקשו מרטין ושלבאק מסוויפט לספר להם את פרטי מערכת היחסים, אותה היא תיארה כ"פרידה, חזרה, פרידה חדשה, שוב חזרה וכך הלאה, רק הכי גרוע שאפשר". מרטין הציע להם לכתוב על האירוע. סוויפט החלה לנגן בגיטרה ולשיר," אנחנו אף פעם לא...", ושאר השיר זרם במהירות לאחר מכן. היא תיארה את תהליך הכתיבה כאחת החוויות ההומוריסטיות ביותר שהיו לה בזמן הקלטה, ואמרה כי השותפים המוזיקליים תאמו את ציפיותיה. לפני הפזמון האחרון בשיר ניתן לשמוע אותה מדברת בציניות על פרידות. השיר הוא, לפי הדיווחים, על בן הזוג לשעבר של סוויפט, ג'ייק ג'ילנהול, לאחר שהשניים נפרדו בינואר 2011. לאחר יציאתו של הווידאו קליפ, צצו רמזים נוספים שקישרו את השיר לג'ילנהול.
סוויפט הוציאה את הסינגל ב-13 באוגוסט 2012, במהלך צ'ט בזמן אמת ב-Google+‎ בחנות המוזיקה Google Play להורדה דיגיטלית וב-iTunes וב-Amazon.com למחרת, ב-14 באוגוסט. וידאו עם המילים לשיר עלה באותו יום לערוץ ה-Vevo הרשמי של סוויפט. השיר יצא לתחנות הרדיו למוזיקה עכשווית למבוגרים ב-13 באוגוסט ולתחנות המיינסטרים למחרת. מאוחר יותר, ב-21 באוגוסט, יצא השיר גם לרדיו הקאנטרי. הווידאו קליפ עבור השיר יצא ב-30 באוגוסט 2012. תקליטור של הסינגל יצא במהדורה מוגבלת בחנות המקוונת של סוויפט, באמזון ובוול-מארט, יחד עם חולצת טריקו ותרמיל תואמים, ב-4 בספטמבר 2012.
הלחנה וכתיבה

אורך השיר הוא שלוש דקות ו-12 שניות. הוא כולל הפקה אלקטרונית מלאה וסגנון ווקאלי פופי, שינוי מוזיקלי עבור סוויפט. הגרסה שיצאה עבור רדיו הקאנטרי כללה עיבוד מוזיקלי שונה: הגיטרה, מכונת התופים והסינתיסייזרים הוחלפו בבנג'ו, במנדולינה, בכינור, בגיטרת פלדה ובתופי סנר. השיר נכתב בג'י מז'ור ובקצב איטי של 86 פעימות בדקה, והמנעד הקולי של סוויפט בו משתרע על פני אוקטבה אחת וארבעה תווים, מ-G3 ל-D5. הרצועה כוללת גיטרה אקוסטית (שחלק מצליליה הפוכים) וכמה סינתיסייזרים על גבי פעימות תופים אלקטרוניות.
השיר נכתב על ידי סוויפט, יחד עם מקס מרטין ושלבאק. מילותיו דנות בתסכולה של סוויפט ממאהב לשעבר שרוצה להצית מחדש את יחסיהם ועל סירובה לחדש אותם. השיר תואר ב-Allmusic כשיר דאנס-פופ.
ביקורות

| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
בילבורד: 85/100
Common Sense Media: 
דיגיטל ספיי: 
רולינג סטון: 
השיר זכה בעיקר לביקורות חיוביות ממבקרי מוזיקה. לדעת רוברט מאיירס מה"ווילג' ווייס" השיר היה טוב, אך לא הציג את סוויפט במיטב יכולותיה. הוא העריך כי ההחלטה להוציא אותו כסינגל המוביל נעשתה משיקולים מסחריים, ושיבח את קטע האודיו בו סוויפט מדברת בציניות לקראת סוף השיר כ"גאוני". גריידי סמית' מ"אנטרטיינמנט ויקלי" השווה בין השיר לשירי אבריל לאבין ושיבח את ההוק הקליט, אך הביע חשש כי השיר מסמן רגרסיה מעבודתה של סוויפט ב-Speak Now. ג'ודי רוזן של מה"רולינג סטון" ציינה כי בשיר סוויפט אמנם מתרחקת מצלילי נאשוויל לעבר צלילי סטוקהולם, אך היא לא מאבדת את הצליל הייחודי שלה. היא שיבחה גם את הקטע בו סוויפט מדברת בשיר באומרה כי הוא "אתנחתאת הספוקן וורד הנשגבת ביותר בפופ מאז מותו של בארי וייט".
מארה איקין מ-The A.V. Club שיבחה את המוזיקה ואת המילים העוקצניות בשיר. קווין קויין מ-Country Universe נתן את לשיר את הציון הנכשל D, וכינה אותו "צעד ענק לאחור". ג'יימס מונטגומרי מ-MTV הרגיש שהשיר ה"פנטסטי" מייצג נקודת מפנה בקריירה של סוויפט - היא כבר לא מעוניינת בלהיות הקורבן, ומציגה קו מתריס, משוחרר. איימי סקיארטו מ-Popcrush שיבחה את סוויפט על הצלחתה לקלוט "תחושה אוניברסלית בשיר אופטימי ומעצים", וכינתה אותו אחד השירים הקליטים ביותר בקריירה שלה. ג'ונתן קיף מסלאנט מגזין תיאר את ההוק כתכונה הטובה ביותר בשיר אך מתח ביקורת על הביצוע הקולי ובחירת המילים של סוויפט בשיר. דייוויד מאליץ מה"וושינגטון פוסט" טען שהשיר לא בוגר וטען ש"אמנם הפזמון קליט, אך אם זה מייצג את מה שמחכה לנו ב-Red, קשה להיות נרגש מדי". גלן גמבואה מ"ניוזדיי" תיארה אותו כ"המנוני" ואמרה כי "חלק מהקסם של סוויפט הוא הדרך בה היא גורמת לשיריה להישמע אמיתיים ושיחתיים ו-'Never Ever' הוא לא יוצא מן הכלל". בילי דיוקס מ-Taste of Country קבע כי" [סוויפט] לוכדת את הכעס על אהבה צעירה שהשתבשה טוב יותר מכל אחד אחר מאז, ובכן... [טיילור] סוויפט", ושיבח את המילים החושפניות בשיר.
רולינג סטון הציב את השיר במקום השני בסקר המבקרים של סוף שנת 2012, ותיאר אותו כשיר פופ מושלם שנוצר מהמפגש בין הזמרת והפזמונאית המצליחה ביותר בעולם עם המפיק המצליח ביותר בעולם - מקס מרטין. השיר הגיע למקום השישי בסקר המבקרים של הווילג' ווייס, Pazz & Jop (אנ'). בסקר סוף השנה של טיים הגיע השיר למקום הרביעי.
השיר היה מועמד לפרס גראמי להקלטת השנה. השיר היה מועמד לפרס בחירת הקהל ל"שיר האהוב של השנה". הוא זכה בפרס "שיר הקאנטרי הטוב ביותר" בטקס פרסי המוזיקה של בילבורד 2013 ובפרס "בחירת מוזיקה – שיר קאנטרי" בטקס פרסי בחירת הנוער של אותה השנה.
ביקורות > רשימות כל הזמנים וסוף שנה

| ארגון | רשימה | מיקום | מקור |
| --- | --- | --- | --- |
| אינדפנדנט | 100 רצועות האלבומים של טיילור סוויפט - מדורגות | 9 |  |
| רולינג סטון | כל 206 השירים של טיילור סוויפט, לפי דירוג | 21 |  |
| BuzzFeed | 167 השירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט, לפי דירוג | 105 |  |
| NME | השירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט, לפי דירוג | 15 |  |
| Paste | 158 השירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט, לפי דירוג | 112 |  |
| Vulture | 179 השירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט, לפי דירוג | 7 |  |
הצלחה מסחרית

"We Are Never Ever Getting Back Together" היה לסינגל הדיגיטלי הנמכר בצורה המהירה ביותר בהיסטוריה, שיא עליו זכתה סוויפט בשיא גינס.