יחסי גרמניה–ישראל
יחסים ביטחוניים

בין ישראל לגרמניה יחסים ביטחוניים נרחבים. אמצעי הלחימה הבולט ביותר שגרמניה סיפקה לישראל הן צוללות.
ב-15 בדצמבר 1957 קבלה ממשלת ישראל החלטה לשלוח את הרמטכ"ל לגרמניה לצורך בקשה לסיוע ביטחוני. הייתה זו ככל הנראה ההחלטה הרשמית הראשונה של ישראל על קיום קשרים צבאיים עם גרמניה המערבית. הכוונה הייתה לרכוש ממנה שתי צוללות. מכיוון שהנושא עדיין נחשב סודי, ראש הממשלה בן-גוריון לא הזכיר בכנסת את המלה "צוללות", אלא "ציוד שאין רואים אותו לא מהיבשה, ולא מהים, ולא מהאוויר".
ביוני 1959 התפרסם כי גם ישראל מוכרת נשק לגרמניה: פגזי מרגמה מתוצרת "סולתם". בישיבת מרכז מפא"י ב-28 ביוני 1959, הסביר בן-גוריון את מכירת נשק לגרמניה כצורך הכרחי להעמקת נכונותם של הגרמנים למכור לישראל ציוד צבאי שיידרש לה בעתיד: "יש מעט מדינות המייצרות נשק. אמריקה מסרבת למכור, רוסיה והגרורות שלה אינן באות בחשבון...שאלה זו יכולה להיות פעם שאלת חיים ומוות בשביל מדינת ישראל". בדיונים בכנסת על הסכם המכירה, תקפו חברי סיעות האופוזיציה את העסקה. שמואל מיקוניס (מק"י) אמר כי זו "עסקת נשק טמאה עם "ממשיכי דרכו של היטלר". מנחם בגין (תנועת החרות) אמר כי אין לשים "את הנשק היהודי הקדוש הזה" בידיו של קצין גרמני. יגאל אלון (אחדות העבודה) אמר ש"חימוש חיילים גרמנים בנשק מתוצרת ישראלית הוא מתועב מבחינת הכבוד הלאומי", הוא תהה אם הנוער הישראלי לא ילמד מכך שישראל סלחה לנאצים וטען כי הגרמנים "רכשו נשק זה לא מפני שהוא טוב, אלא משום שהוא יהודי. להם נחוצה רהביליטציה (אנ')". חשיפת הפרשה הובילה להתפטרות הממשלה.
מאוחר יותר מכרה ישראל לגרמניה גם תת-מקלעים מדגם "עוזי" ומדים מתוצרת "אתא".
בתחילת שנות ה-60 סיפקה גרמניה לישראל, ללא תשלום, מעודפי נאט"ו: מטוסים, טנקים, תותחים וטילי נ"ט. בנוסף לאלה, גם סייעה לה להשיג מסוקים מתוצרת צרפת וצוללות מתוצרת בריטניה. טייסים ישראלים אומנו על ידי חיל האוויר הגרמני וקצינים ישראלים התאמנו בבית הספר לקצינים של הצבא הגרמני. בתקציב המדינה הגרמני של 1962 נכלל הסעיף "עזרה להצטיידות צבאית – 240 מיליון מארק", מחיר הסיוע לישראל.
ישראל וגרמניה דנו בבניית צוללות מסדרת דולפין מאז תחילת שנות ה-80, והן נבנו בגרמניה במידה רבה בגלל העדר אפשרות לבנות צוללות לא גרעיניות בארצות הברית. במהלך מלחמת המפרץ (1991), התברר כי חברות גרמניות מכרו לעיראק נשק רב, וסייעו לתוכנית הנשק הכימי של עיראק. כדי להרגיע את דעת הקהל בגרמניה ובישראל ולספק עבודה למספנות הגרמניות, החליט הקאנצלר הלמוט קוהל כי גרמניה תממן את עלות שתיים וחצי מהצוללות. ישראל נשאה בעלות חצי מהצוללת השלישית. שלוש הצוללות מדגם ה"דולפין" נבנו במספנות HDW בגרמניה.
לאחר שנת 2000 הזמינה ישראל שלוש צוללות נוספות מסדרת דולפין AIP החדישה יותר. הסדרה כוללת צוללת מבצעית אחת, אח"י תנין, הצוללת אח"י רהב, שהושקה והגיעה לישראל בינואר 2016, וצוללת הנמצאת בבנייה, אח"י דקר, שמועד קליטתה נקבע ל-2019.
סביב הזמנת צוללות עתידיות וכלי שיט אחרים מתנהלת בישראל חקירה אודות חשד לשוחד (תיק 3000).
ישראל סיפקה לגרמניה טילי ספייק נגד טנקים.
גרמניה החליטה לחכור מישראל כמות של שבעה כטמ"מים מסוג איתן תמורת 900 מיליון אירו, ובמסגרת הכשרת מפעילי הכטמ"ם הגרמנים הוקמה ב-2019 בבסיס תל נוף טייסת גרמנית-ישראלית בשם טייסת הברון האדום, על שמו של אלוף ההפלות הגרמני מנפרד פון ריכטהופן.
ב-18 באוגוסט 2020 קיימו חיל האוויר הישראלי והלופטוואפה, בהובלת מפקדיהם עמיקם נורקין ואינגו גרהרץ בהתאמה, את "מטס זיכרון לעתיד" - מטס של מטוס נחשון מטייסת 122 ושני מטוסי ברק מטייסת 105 בלוויית שני מטוסי יורופייטר טייפון גרמנים אשר עבר מעל מחנה הריכוז דכאו ומעל בסיס חיל האוויר פירסטנפלדברוק, המקום בו נרצחו תשעה ישראלים בטבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן ב-1972. המטס התקיים במהלך תרגיל Blue Wings 2020 של שני הצבאות, התרגיל הראשון של חיל האוויר הישראלי על אדמת גרמניה, ועל אף מגפת הקורונה שהכתה בעולם באותה העת.
ביוני 2023 היחסים הביטחוניים המתהדקים בין ישראל לגרמניה הביאו לפרסום כי גרמניה תרכוש מישראל את מערכת החץ בעלות של 4 מיליארד אירו וכבר בשנת 2025 תוצב מערכת החץ הראשונה באדמת גרמניה.