stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מערת הקבורה של ישו
הערות שוליים

↑  רועי מנדל, "ה'חשיפה' של קבר ישו: קידום מכירות", באתר ynet, 25 בפברואר 2007
| ג'יימס קמרון |
| --- | --- | --- |
| סרטים שביים | שליחות קטלנית (1984) • שובו של הנוסע השמיני (1986) • המצולות (1989) • שליחות קטלנית 2: יום הדין (1991) • שקרים אמיתיים (1994) • טיטניק (1997) • אווטאר (2009) • אווטאר: דרכם של המים (2022) • אווטאר - אש ואפר (2024) |  |
| סרטים שהפיק | רמבו: משחק הדמים 2 (1985) • נקודת פריצה (1991) • ימים משונים (1995) • מלאך שחור (2000-2002) • סולאריס (2002) • פענוח יציאת מצרים (2006) • מערת הקבורה של ישו (2007) • סאנקטום (2011) • אליטה: מלאך קרב (2019) |  |
מסגד עומר בן אל-ח'טאב (ברלין)

| --- | --- |

המסגד ב-יוני 2008
 מידע כללי
 סוג:  מסגד
 על שם:  עומר בן אל-ח'טאב 
 כתובת:  רח' וינר, 1–6, קרויצברג
 מיקום:  ברלין
 מדינה:  גרמניה
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  יוני 2004 – 2008 (כ־3 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  2010 
 עלות:  10 מיליון אירו
 מידות
 גובה:  7 מ' 
 מידע טכני
 קיבולת:  1000 איש
 קואורדינטות:  52°29′56″N 13°25′36.5″E﻿ / ﻿52.49889°N 13.426806°E﻿ / 52.49889; 13.426806
 אתר אינטרנט
  (למפת ברלין מוגדלת) מסגד עומר בן אל-ח'טאב(למפת ברלין רגילה) מסגד עומר בן אל-ח'טאב
 
מסגד עומר בן אל-ח'טאב (בגרמנית: Umar-Ibn-Al-Khattab-Moschee, בטורקית: Ömer İbnu’l Hattâb Camii) הוא מסגד בשכונת קרויצברג בברלין.
המסגד נבנה על ידי ארגון IVWP (ארגון אסלאמי למיזמי צדקה) ונקרא על שמו של הח'ליפה עומר בן אל-ח'טאב.
בנייתו החלה בשנת 2004 ועלתה כ-10 מיליון אירו. למסגד כיפה קטנה וארבעה מינרטים בגובה של כ-7 מטרים, המעוטרים בחצי סהר מוזהב. היכל התפילה יחד עם שתי קומות נוספות יכולים להכיל כ-1000 איש. חלק נוסף במסגד, הנקרא "מרכז משארי" (Maschari Center), כלל שבעה אולמות אירועים, בית ספר לקוראן וכמו כן גם חנויות בוטיק, מאפיות ומרכול.
ה"ארגון האסלאמי למיזמי צדקה" שייך ל"אגודת מיזמי צדקה אסלאמיים" (Association of Islamic Charitable Projects), תנועה אסלאמית מלבנון. "מרכז משארי" הוא מרכז התנועה בגרמניה.
היסטוריית הבניין

באתר המסגד היה בעבר "מרכול בולֶה" שנשרף במהומות אחד במאי 1987 בקרויצברג. ההריסות מהשריפה נשארו במקום, וחלקי הבניין פונו רק שנים לאחר מכן. בתחילת שנת 2004 ביקש ארגון IVWP היתר בנייה עבור האתר.
הבנייה הושלמה ב-2008, אך המסגד נפתח רק ב-21 במאי 2010.
מספור דילס-קרנץ

פרגמנטים 5-1 של הרקליטוס (קטגוריה B) כפי שהם מופיעים ב-Fragmente
מספור דילס-קרנץ (בגרמנית Diels–Kranz; בקיצור: DK) היא השיטה הסטנדרטית להתייחסות ליצירותיהם של הפילוסופים היוונים הקדם־סוקרטיים, המבוססת על אוסף הציטוטים מעבודתם ועדויות אודותם. השיטה מבוססת על אסופת הפרגמנטים Die Fragmente der Vorsokratiker, מאת הרמן דילס (אנ'), שפורסמה לראשונה ב-1903, ולאחר מכן תוקנה והורחבה שלוש פעמים על ידי דילס, ולבסוף תוקנה במהדורה חמישית (1934–1937) ובמהדורה שישית (1952) על ידי ולטר קרנץ (אנ').
במספור דילס-קרנץ, לכל פריט מוקצה מספר המשמש לזיהוי ייחודי של האישיות העתיקה שבה הוא עוסק, ואת סוג הפריט שניתן. המספור משמש באקדמיה עבור הפניות לפילוסופים קדם־סוקרטיים, והמערכת מקיפה גם סופיסטים ומשוררים פרה־הומריים ואף מיתולוגיים כמו אורפיאוס.
עימוד סטפנוס הוא השיטה המקבילה להפנייה לאפלטון, ומספור בקר היא המערכת המקבילה להפנייה לאריסטו.
רקע

יצירותיהם של ההוגים הקדם־סוקרטיים לא שרדו בשלמותם והידע אודותם קיים כיום רק באמצעות התייחסויות ביצירותיהם של פילוסופים מאוחרים יותר, בצורה של ציטוטים ופרפראזות, אשר הרמן דילס כינה "דוקסוגרפיה". לדוגמה, הידע שלנו על תאלס מגיע בעיקר מיצירותיו של אריסטו, שחי מאות שנים אחריו. דוגמה מעניינת נוספת למקור דוקסוגרפי הוא חיבור של היפוליטוס מרומא (אנ') בן המאה ה-2 לספירה, "הפרכת כל הכפירות" (אנ') אשר הנציח ציטוטים בלעדיים של הוגים שאת הגותם ניסה להפריך, מקור יחיד לרבים מהפרגמנטים של הרקליטוס.
ה-Fragmente, אסופת הפרגמנטים של דילס וקרנץ הפכה לטקסט הסטנדרטי במחקר המודרני של הפילוסופיה העתיקה הקדם־סוקרטית. בשל השפעתו הרבה של החיבור, מספור דילס-קרנץ הפך לדרך הסטנדרטית להתייחס לחומרים העתקים ולהפנייה אליהם.
מערכת מספור

המספר המתאים לפריט מורכב משלושה חלקים:
מספר המייצג את האישיות שבה עוסק הפריט, חופף את מספר הפרק ב-Fragmente . לדוגמה, "11", מתייחס לתאלס וגם לפרק האחד-עשר.
האותיות A, B, C מציינות את סוג הפריט:
A: "עדות" (Testimonia) - דיווחים עתיקים על חיי המחברים ותורותיהם.
B: "מילים מדויקות" (Ipsissima Verba) מכונה גם "פרגמנטים" - ציטוטים של מילותיו המדויקות של המחבר.
C: "חיקויים" (Imitations) - יצירות המשתמשות במחבר כמודל.
מספר המייצג את מיקומו של הפריט המסוים בפרק שלו.
בדוגמה שלהלן, 22 הוא מספרו של הרקליטוס, B מציין כי מדובר בפרגנט, ו35 מציין את מספרו בפרק:
חַיָּבִים אֲנָשִׁים אוֹהֲבֵי־חָכְמָה לִהְיוֹת חוֹקְרֵי דְּבָרִים רַבִּים מְאֹד.
לפעמים, מספר הפרק (אישיות) עשוי להיות פשוט מוחלף בשם ההוגה, מה שיכול לעזור במקרים שבהם הראשון זהה למספר הקטע.
זָהָב – 

מְחַפְּשָׂיו יְחַפְּרוּ עָפָר הַרְבֵּה 

וְיִמְצָאוּהוּ מְעַט.
טבלה

הטבלה הבאה מציגה את מספור דילס-קרנץ של הפילוסופים הקדם־סוקרטיים, בהתאם למהדורה החמישית של ה-Fragmente.
מתוך 90 פרקים רוב הערכים (78) עוסקים באדם בודד בעוד שלמיעוט הנותר (12) יש הקשר מורכב יותר. מבין אלה האחרונים, שמונה (10, 19, 39, 46, 53-56) עוסקים כל אחד בקבוצות של אישים בעלי שם, שבדרך כלל יש להם קשר ברור מסוג כלשהו כדי להצדיק את הקשר שלהם בכל ערך. שני ערכים (58, 79) מוקדשים לא ליחידים, אלא לאסכולות (פיתגוריזם וסופיזם), והשניים האחרונים (89, 90) משחזרים טקסטים אנונימיים.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | אורפאוס | 31 | אמפדוקלס | 61 | Metrodorus |
| 2 | Musaeus | 32 | Menestor | 62 | Cleidemus |
| 3 | אפימנידס | 33 | Xuthus | 63 | Idaeus |
| 4 | הסיודוס | 34 | Boidas | 64 | דיוגנס מאפולוניה |
| 5 | Phocus | 35 | Thrasyalces | 65 | קראטילוס |
| 6 | Cleostratus | 36 | Ion | 66 | אנטיסתנס |
| 7 | פרקידס | 37 | Damon | 67 | לוקיפוס |
| 8 | Theagenes | 38 | היפון | 68 | דמוקריטוס |
| 9 | Acusilaus | 39 | Phaleas and Hippodamus | 69 | Nessas |
| 10 | שבעת חכמי יוון | 40 | פוליקליטוס | 70 | Metrodorus |
| 11 | תאלס | 41 | אוינופידיס | 71 | Diogenes |
| 12 | אנכסימנדרוס | 42 | היפוקרטס מכיוס | 72 | אנקסארכוס |
| 13 | אנכסימנס | 43 | Theodorus | 73 | הקטאיוס איש אבדרה |
| 14 | פיתגורס | 44 | פילולאוס | 74 | Apollodorus |
| 15 | Cercops | 45 | Eurytus | 75 | Nausiphanes |
| 16 | Petron | 46 | Archippus, Lysis, and Opsimus | 76 | Diotimus |
| 17 | Brontinus | 47 | ארכיטס | 77 | Bion |
| 18 | היפאסוס | 48 | אוקלוס לוקאנוס | 78 | Bolus |
| 19 | Calliphon and Democedes | 49 | טימאיוס מלוקרי | 79 | סופיסט |
| 20 | Parmeniscus | 50 | Hicetas | 80 | פרוטגורס |
| 21 | קסנופנס | 51 | אקפנטוס | 81 | Xeniades |
| 22 | הרקליטוס | 52 | קסנופילוס | 82 | גורגיאס |
| 23 | אפיכרמוס | 53 | Diocles, Echecrates, Polymnastus, Phanton, and Arion | 83 | Licophron |
| 24 | אלקמאון מקרוטון | 54 | Prorus, Amyclas, and Cleinias | 84 | Prodicus |
| 25 | Iccus | 55 | Damon and Phintias | 85 | Thrasymachus |
| 26 | Paron | 56 | Simus, Myonides, and Euphranor | 86 | היפיאס |
| 27 | Ameinias | 57 | Lycon | 87 | Antiphon |
| 28 | פרמנידס | 58 | האסכולה הפיתגוראית | 88 | קריטיאס |
| 29 | זנון מאליאה | 59 | אנכסגורס | 89 | אנונימי המצוטט בידי יאמבליכוס |
| 30 | מליסוס | 60 | ארכלאוס | 90 | Twofold Arguments |
לקריאות נוספות

שמואל שקולניקוב, היראקליטוס ופארמנידיס: עדויות ופראגמנטים, מוסד ביאליק, 1988. (באתר כותר)
Die Fragmente der Vorsokratiker. 3 Bände., Nachdruck der 6. verbesserten Auflage von 1951/52: Weidmann, Zürich 1996, herausgegeben von Walter Kranz, ISBN 3-296-12201-X, ISBN 3-296-12202-8 und ISBN 3-296-12203-6
ראו גם

עימוד סטפנוס
מספור בקר
הערות שוליים

↑  "IEP: "Diels–Kranz Numbering System"". www.iep.utm.edu. נבדק ב-2017-08-30.
↑  Freeman, Kathleen (1971). Ancilla to the Pre-Socratic Philosophers: A complete translation of the Fragments in Diels, Fragmente der Vorsokratiker. Cambridge, MA: Harvard University Press. p. vii-ix. 1971 Importation, SBN 674-03500-3
↑  "Ancilla to the Pre-Socratic Philosophers: Contents". Sacred Texts.
↑  Waterfield, Robin (2000). The First Philosophers: The Presocratics and the Sophists. Oxford: Oxford University Press. p. 345-349. ISBN 9780199539093.
הרמן דילס (אנ')
מצעד האלבומים הדיגיטליים הבריטי

באפריל 2006, להקת הרוק האלטרנטיבי האנגלייה אמברייס (בתמונה על הבמה) הפכה לראשונה בראש מצעד האלבומים הדיגיטליים הבריטי, עם אלבומה This New Day.
מצעד האלבומים הדיגיטליים הבריטי (באנגלית: UK Album Downloads Chart) מפורסם על ידי חברת המצעדים הרשמית (OCC) מטעם תעשיית המוזיקה. מאז יולי 2015, הספירה נמשכת במהלך כל שבוע מיום שישי עד חמישי, כאשר תאריך המצעד נתון ביום חמישי העוקב אליו. המצעד הונפק באפריל 2006 כדי להתאים להחלטת ה-OCC לכלול מכירות של הורדות אלבומים במצעד האלבומים הבריטי. האלבום הראשון שהגיע לראש מצעד ההורדות היה This New Day של אמברייס.
המצעד מתפרסם ב-Music Week, UKChartsPlus ובאתר הרשמי של ה-OCC, כאשר הראשון כולל את 75 השירים המובילים ואת ה-100 המובילים בשני הגופים האחרונים. המצעד מתבסס רק על מכירות של הורדות דיגיטליות קבועות; כלומר הורדות אלבומים בחנויות מוזיקה מקוונות ללא מנוי.
ראו גם

מצעד הסינגלים הדיגיטליים הבריטי
הערות שוליים

↑  Official Album Downloads Chart Top 100 | Official Charts Company, www.officialcharts.com (באנגלית)
↑  Dave West, Album chart allows downloads from Sunday, Digital Spy, ‏2006-04-09 (באנגלית בריטית)
↑  Nielsen Business Media Inc, Billboard, Nielsen Business Media, Inc., 2006-04-22. (באנגלית)
1 2  Official Singles Downloads Chart Top 100 | Official Charts Company, www.officialcharts.com (באנגלית)
מערת הסנוניות

פתח המערה
חתך צד של המערה
מערת הסנוניות (בספרדית: Sótano de las Golondrinas) היא מערה פתוחה במדינה הפדרלית סן לואיס פוטוסי, מקסיקו. הפתח האליפטי, על מדרון קרסט, בגודל 49 על 62 מטר וחלול מתחת לכל היקפו, נפתח לאולם בגודל של 303 על 135 מטרים. תחתית המערה נמצאת בעומק של 333 מטר בנפילה חופשית מהצד הנמוך ביותר של המערה, ו-370 מטרים מהצד הגבוה ביותר שלה. דבר זה הופך אותה למערה עם הפיר הכי גדול בעולם, לפיר השני הכי עמוק במקסיקו ול-11 הכי עמוק בעולם. גורד שחקים כמו בניין קרייזלר בניו יורק יכול להיכנס בתוכו במלואו בקלות.
היסטוריה

המערה נפתחה על ידי סחיפה של מים על מישור של אבן גיר יחד עם צורה של מבנה חרוטי. המערה ידועה לתושבים המקומיים מזמנים עתיקים. התיעוד הראשוני של מסע חקר לתוכה מתועד ל-27 בדצמבר 1966.
תיאור המערה

הטמפרטורות במערה נמוכות. הצמחייה גדלה בפתח, היכן שהגשם גורם למפלים להישפך אל תוך המערה. פתח המערה מכוסה שברים וגואנו, שמרבי רגליים, חרקים, נחשים ועקרבים חיים עליו. קיים פתח צר בתחתית המערה הנמשך לפחות עוד 512 מטרים מטה.
משמעות השם

פירוש השם של המערה בספרדית הוא "המרתף של הסנוניות" הודות לציפורים הרבות החיות בחורים על קירות המערה.
כל בוקר, להקה של ציפורים יוצאת מהמערה על ידי מעוף במעגלים, עד שהן צוברות מספיק גובה לפתח המערה ומשם השמיימה. בערב להקות גדולות של סיסים חגות סביב פתח המערה ובערך אחת לדקה, קבוצה של עד כ-50 ציפורים חותכות מהלהקה וצוללות עם הראש למטה לעבר הפתח. לאחר שהן חוצות את הפתח, הן מקפלות את כנפיהן ונופלות נפילה חופשית עד שהן מגיעות לקן שלהן אז הן פורסות את הכנפיים ויוצאות מן הצלילה. צפייה במחזה הפך להיות פופולרי בקרב תיירים.
תיירות ספורט אקסטרים

המערה היא יעד פופולרי למערות אנכיות. מטפסים לרוב מעגנים את החבלים שלהם בפתח הצד הנמוך, איפה שקיבעו טפסים מיוחדים לסלע, הנקי מכל מכשולים. ירידה בחבל לוקחת כ-20 דקות. הטיפוס חזרה מעלה יכול לקחת בין 40 דקות לשעתיים. לבן אדם ללא מצנח ייקח כמעט 10 שניות להגיע בנפילה חופשית לתחתית, מכאן הפופולריות הרבה שלה בקרב אוהדי ספורט אקסטרים לקפיצת בסיס. כדור פורח בגודל ממוצע ניווט פנימה, דרך הפתח ברוחב 49 מטרים, ונחת בתחתית המערה. קפיצת בסיס אינה מותרת עוד במקום שכן התושבים המקומיים מתרכזים בהצלת הציפורים שם.
מלקולם בראון

| --- | --- |

 לידה:  17 באפריל 1931 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  27 באוגוסט 2012 (בגיל 81) לבנון, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  מכללת סווארת'מור  סמינר פרינדס 
 תקופת הפעילות:  1960–1975 (כ־15 שנים) 
 פרסים והוקרה:  פרס ג'ורג' פולק (1964)  פרס פוליצר לכתיבה בעניינים בינלאומיים (1964)  תמונת העיתונות הבינלאומית של השנה (1963)  James T. Grady-James H. Stack Award for Interpreting Chemistry (1992) 
 
מלקולם ווילד בראון (באנגלית: Malcolm Browne‏; 17 באפריל 1931 – 27 באוגוסט 2012) היה עיתונאי וצלם אמריקאי. עבודתו הידועה ביותר הייתה התצלום עטור הפרסים של ההצתה העצמית של הנזיר הבודהיסטי טיק קואנג דוק בשנת 1963.
ביוגרפיה

בראון נולד וגדל בעיר ניו יורק. אמו הייתה קוואקרית בעלת דעות נחרצות כנגד המלחמה, אביו היה רומי קתולי ואדריכל. בראון למדה בסמינר Friends, בית ספר קוויקרי במנהטן מהגן ועד כיתה י"ב. הוא למד במכללת סוורתמור בפנסילבניה ולמד כימיה.
קריירה

הקריירה של בראון בעיתונאות החלה כשגויס במהלך מלחמת קוריאה, והוצב במהדורה הפסיפיקית של עיתון הכוכבים והפסים, שם עבד במשך שנתיים. הוא עבד ב-עיתון Times Herald-Record, שהופץ במידלטון בניו יורק,  לאחר מכן הצטרף לסוכנות הידיעות AP, עבד בבולטימור בין השנים 1959 עד 1961, ובשלב זה התמנה לכתב הראשי של אינדוצ'ינה. ב-11 ביוני 1963, הוא צילם את תצלומיו המפורסמים של מותו של טיק קואנג דוק. לאחר שזכה בפרס פוליצר לדיווח בינלאומי וקיבל הצעות עבודה רבות, הוא עזב בסופו של דבר את ה-AP בשנת 1965.
הוא עבד ב-רשת הטלוויזיה ABC במשך כשנה אך לא אהב את עיתונות הטלוויזיה. הוא עבד כפרילנסר במשך כמה שנים, ועשה מלגה שנתית באוניברסיטת קולומביה עם המועצה ליחסי חוץ. בשנת 1968 הצטרף לעיתון הניו יורק טיימס, ובשנת 1972 הפך לכתב של דרום אמריקה. לפני שהפך לעיתונאי בראון עבד ככימאי, ובשנת 1977 הוא הפך לסופר מדעי, וכיהן כעורך בכיר ב- Discover. הוא חזר לטיימס בשנת 1985. הוא סיקר את מלחמת המפרץ הפרסית בשנת 1991.
מוות

בראון נפטר ביום שני, 27 באוגוסט 2012, בגיל 81, מסיבוכים של מחלת פרקינסון.
פרסים והכרה

צילום העיתונות העולמית של השנה (1963)
פרס פוליצר לדיווח בינלאומי (1964)
פרס ג'ורג' פולק על אומץ לב בעיתונות
פרס מועדון העיתונות מעבר לים
פרס ג'יימס ט. גרדי-ג'יימס ה. סטאק לשימוש בכימיה עבור האגודה האמריקנית לכימיה (1992)
חבר כבוד, סיגמא שי (2002)
הערות שוליים

1 2 3  "Malcolm Brown death". AP. 2012-08-27. אורכב מ-המקור ב-2012-08-28. נבדק ב-2012-01-17. Malcolm Wilde Browne was born in New York on April 17, 1931. He graduated from Swarthmore College in Pennsylvania with a degree in chemistry. Working in a lab when drafted in 1956, he was sent to Korea as a tank driver, but by chance got a job writing for a military newspaper, and from that came a decision to trade science for a career in journalism.
1 2  
"Reporting America at War . The Reporters . Malcolm W. Browne". Public Broadcasting Service. נבדק ב-2008-06-14.
↑  Burkhart, Wade; undated; About us, Times Herald-Record; retrieved August 29, 2009.
↑  1964 Awards at Pulitzer.org; retrieved September 12, 2015
↑  
"Malcolm W. Browne - World Press Photo". WorldPressPhoto.org. נבדק ב-2008-06-14.
↑  
"Sigma Xi: The Scientific Research Society: Malcolm W. Browne". SigmaXi.org. נבדק ב-2008-06-14.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007273709205171  PLWABN: 9810696160305606  AGSA: 8748  BIBSYS: 90744706  CiNii: DA04350037  GND: 107820110  ISNI: 0000 0000 8302 4016  LCCN: n93012622  NTA: 130845566  PIC: 282531  RERO: 02-A003048816  RKD: 392905  SNAC: w6wj5h49  SUDOC: 082287635  VIAF: 111013959   WorldCat (עם VIAF): 111013959 
תמונתו של בראון של ההצתה העצמית של טיק קואנג דוק, במהלכה הוא נשאר דומם לחלוטין. "פשוט המשכתי לצלם ולצלם ולצלם וזה הגן עלי מפני אימת העניין."
מיכאליס קונסטנטינו

מיכאליס קונסטנטינו (ביוונית: Μιχάλης Κωνσταντίνου; נולד ב-19 בפברואר 1978 בפארלימני שבקפריסין) הוא כדורגלן עבר קפריסאי ששיחק בעמדת החלוץ, מלך השערים של נבחרת קפריסין בכל הזמנים.
קריירת מועדונים

קונסטנטינו התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אנוסיס נאון פראלימני ובשנת 1993 עלה לקבוצה הבוגרת. את עונת 1996/1997 סיים כמלך השערים של הליגה עם 17 שערים ב-25 הופעות כאשר הוא רק בן 19.
בסיום העונה עבר קונסטנטינו לאירקליס סלוניקי מליגת העל היוונית, שם שיחק עד שנת 2001. בקיץ 2001 עבר לפנאתינאיקוס תמורת 11.3 מיליון אירו, ואיתה זכה בדאבל בעונת 2003/2004. בקיץ 2005 עבר ליריבתה אולימפיאקוס, עימה זכה ב-2 דאבלים ב-2006 ו-2008, באליפות נוספת ב-2007 ובסופר קאפ היווני ב-2007. בשנת 2008 חזר לאירלקיס לשנה.
בקיץ 2009 חזר לקפריסין אחרי 8 עונות ביוון וחתם באומוניה ניקוסיה. בעונתו הראשונה זכה עם המועדון באליפות קפריסין הראשונה בקריירה שלו תחת מאמנו טאקיס לאמוניס שאימן אותו גם באולימפיאקוס. שנה לאחר מכן זכה עם המועדון בגביע הקפריסאי.
בקיץ 2011 עבר לאנורתוסיס פמגוסטה, ושנה לאחר מכן חתם על חוזה לשנה אחת בא.א.ל. לימסול, איתה הצליח להעפיל לשלב הבתים של הליגה האירופית בעונת 2012/2013.
בינואר 2014 הודיע קונסטנטינו על פרישה ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית

את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קפריסין ערך קונסטנטינו באוגוסט 1998 נגד אלבניה. כחצי שנה לאחר מכן הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת. לזכותו של קונסטנטינו 32 שערים ב-85 הופעות, והוא מלך השערים של הנבחרת בכל הזמנים. כמו כן מדורג קונסטנטינו במקום השני בטבלת שיאני ההופעות של הנבחרת אחרי יואניס אוקאס.
תארים

אליפות יוון: 2004
הגביע היווני: 2004
אליפות יוון: 2006, 2007, 2008
הגביע היווני: 2006, 2008
הסופר קאפ היווני: 2007
אליפות קפריסין: 2010
הגביע הקפריסאי: 2011
הסופר קאפ הקפריסאי: 2010
מלך השערים של ליגת העל הקפריסאית: 1997
מצעד האלבומים האירי

21, של הזמרת אדל, האלבום המצליח ביותר בהיסטוריית המצעד.
מצעד האלבומים האירי (באנגלית: Irish Albums Chart) הוא מצעד האלבומים הרשמי של אירלנד, המפורסם מדי שבוע על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האירי (IRMA). המצעד פורסם בעבר מטעם IRMA, בהתבסס על Chart-Track. הוא מתפרסם באתר של חברת המצעדים הרשמית מאז 2017. הדירוגים במצעד מבוססים על מכירות בפורמטים שונים שנאספים על ידי האיגוד, תוך שקמעונאים שונים במדינה מגישים את המסמכים עם נתוני המכירות, שמתורגמים למצעד.
במקור, כלל המצעד 100 מקומות, אך בהמשך הוחלט כי רק 75 העליונים יפורסמו.
סטטיסטיקות > האלבומים עם מספר השבועות הרב ביותר במקום הראשון

| שבועות במקום הראשון | אמנ/ית | אלבום | שנה |
| --- | --- | --- | --- |
| 35 | אדל | 21 | 2011–2012 |
| 28 | אד שירן | ÷ | 2017–2018 |
| 24 | אד שירן | x | 2014–2017 |
| 24 | דרמוט קנדי | Without Fear | 2019–2021 |
| 22 | אמנים שונים | The Greatest Showman | 2018–2019 |
| 15 | אדל | 25 | 2015–2016 |
| 15 | לואיס קפלדי | Divinely Uninspired to a Hellish Extent | 2019–2020 |
| 14 | ג'יימס בלאנט | Back to Bedlam | 2005–2006 |
| 11 | הקילרס | Hot Fuss | 2005 |
| 11 | סנואו פטרול | Eyes Open | 2006–2007 |
| 11 | ליידי גאגא ובראדלי קופר | A Star Is Born | 2018 |
סטטיסטיקות > האמנים שהיו מקום ראשון ושני בו-זמנית

מייקל ג'קסון – The Essential Michael Jackson ו-Number Ones (שבועיים ביולי 2009).
אדל – 21 ו-19 (שבוע אחד במרץ 2011).
אד שירן – ÷ ו-x (שבועיים במרץ 2017 ושבוע אחד באוגוסט 2017).
הערות שוליים

1 2 3  Official Charts to compile Ireland’s national music charts, www.officialcharts.com (באנגלית)
מצעד האלבומים הדיגיטליים (בילבורד)

לוגו מגזין הבילבורד
מצעד האלבומים הדיגיטליים (באנגלית: Digital Albums) היה מצעד אלבומים הכולל את האלבומים הדיגיטליים הנמכרים ביותר בארצות הברית בלבד, על סמך נתונים שנאספו על ידי נילסן סאונדסקאן ומפורסמים על ידי בילבורד. המצעד הראשון פורסם בגיליון שהונפק ב-22 בינואר 2005, וכלל את כל הגרסאות של שיר שנמכר ממפיצי מוזיקה דיגיטלית. הנתונים של אותו השיר שולבו בהוט 100 שבועיים לאחר מכן. מאז אוקטובר 2004, המכירות הדיגיטליות שולבו ברבים ממצעד הסינגלים של בילבורד. כמו כן, הוחלט לעשות זאת בעיקר בגלל העלייה הדרמטית בפופולריות של השוק הדיגיטלי בעוד שמכירות סינגל מסחריות הפכו "זניחות". האלבום הראשון בשנת 2014 דורג במקום הראשון היה Beyoncé של ביונסה.
מרבית המכירות בשבוע אחד

50 סנט – The Massacre ‏(1,141,000)
טיילור סוויפט – Speak Now ‏(1,047,000)
ג'סטין טימברלייק – The 20/20 Experience ‏(968,000)
קניה וסט – Graduation ‏(957,000)
אמינם – The Eminem Show ‏(809,000)
AC/DC – Black Ice ‏(784,000)
אמינם – Recovery ‏(741,000)
ג'סטין טימברלייק – FutureSex/LoveSounds ‏(684,000)
ביונסה – Beyoncé ‏(617,000)
ג'סטין טימברלייק – Justified ‏(439,000)
ראו גם

מצעד השירים הדיגיטליים
הערות שוליים

↑  Billboard, Billboard (באנגלית אמריקאית)
מספור בקר

פסל אריסטו ב"אוניברסיטת אריסטו" (אנ') בסלוניקי, יוון
"הפיזיקה" מתחיל בעמוד 184 עמודה a של ה-Aristotelis Opera בעריכת בקר.
מספור בקר (בגרמנית: Bekker-Zählung; באנגלית: Bekker numbering) היא מערכת פילולוגית המהווה את צורת הציטוט הסטנדרטית ליצירותיו של אריסטו. המערכת מבוססת על מספרי העמודים המשמשים במהדורת האקדמיה הפרוסית למדעים של יצירותיו השלמות של אריסטו Aristotelis Opera edidit Academia Regia Borussica. מערכת המספור נקראת על שם עורך אותה מהדורה, הפילולוג הגרמני אוגוסט עמנואל בקר (אנ'). מכיוון שהאקדמיה בה פעל בקר הייתה ממוקמת בברלין, המערכת מכונה לעיתים גם מספור ברלין.
סקירה כללית

מספורי בקר מורכבים משלוש קואורדינטות מסודרות: מספר, האות a או b ומספר נוסף, המתייחסים בהתאמה למספר העמוד של המהדורת בקר בטקסט היווני של יצירותיו של אריסטו, עמודת העמוד (בעמוד סטנדרטי של המהדורה של בקר יש בדיוק שתי עמודות), ומספר השורה (סה"כ שורות בדרך כלל נע בין 20–40 בעמודה או עמוד נתון במהדורה של בקר).
לדוגמה, מספור בקר המציין את תחילת האתיקה הניקומכאית של אריסטו הוא 1094a1, התואם לעמוד 1094 במהדורה של בקר, עמודה ראשונה (עמודה a), שורה 1.
כל המהדורות המדעיות והתרגומים המודרניים של אריסטו משתמשים במספור בקר, בנוסף או במקום מספרי עמודים. חוקרים בני זמננו הכותבים על אריסטו משתמשים במספור בקר כך שהקוראים יוכלו לבדוק את הציטוטים של המחבר מבלי להשתמש באותה מהדורה או תרגום שהמחבר השתמש בהם.
בעוד מספורי בקר הם השיטה השלטת המשמשת להתייחסות ליצירותיו של אריסטו, תאולוגים קתולים או תומיסטים משתמשים לעיתים קרובות בשיטת ההתייחסות של ימי הביניים לפי ספר, פרק ומשפט, אם כי בדרך כלל בנוסף למספרי בקר.
שיטות מקבילות למספור בקר הן "עימוד סטפנוס" להתייחסות ליצירותיו של אפלטון, ומספור דילס-קרנץ לפילוסופיה קדם-סוקרטית. בניגוד לעימוד סטפנוס, המבוסס על תרגום בן שלושה כרכים של יצירותיו של אפלטון ואשר ממחזר מספרי עמודים נמוכים על פני שלושת הכרכים, המציג את האפשרות לעמימות אם היצירה או הכרך האפלטוני אינם מצוינים, מספרי העמודים של בקר עוברים במחזוריות מ-1 עד לסוף הקורפוס ללא קשר לכרך. לפיכך יש למספור בקר יתרון בכך שהסימון שלו חד משמעי כמידע מספרי קומפקטי, אף על פי שהוא מסתמך על הסדר של יצירותיו של אריסטו כפי שהוצג במהדורה של בקר.
כדי לצטט יצירה של מהקורפוס האריסטוטלי ניתן לשלב מספור בקר עם מספרי ספרים, פרקים ושורות כדי לתת התייחסות מדויקת. על פי מוסכמה אקדמית, וללא קשר לסגנון הציטוט האקדמי בו נקוטים. לדוגמה, ההפנייה Metaphysics, 1.9,991b9-20 היא לשורות 9–20 בעמוד 991b של פרק 9 בספר הראשון של המטאפיזיקה.
יצירות אריסטוטליות חסרות מספרי בקר > חוקת האתונאים

חוקת האתונאים (או Athenaiōn Politeia ) לא נכלל במהדורה של בקר מכיוון שהוא נערך לראשונה בשנת 1891 מתוך גלילי פפירוס שנרכשו בשנת 1890 על ידי המוזיאון הבריטי. ההתייחסות הסטנדרטית אליו היא לפי מספרי סעיפים (ותת-סעיפים).
יצירות אריסטוטליות חסרות מספרי בקר > פרגמנטים

קטעים ששרדו מיצירותיו האבודות הרבות של אריסטו נכללו בכרך החמישי של המהדורה של בקר, בעריכת ולנטין רוז. עם זאת, אלה אינם מצוטטים על ידי מספור בקר, אלא על פי מספרי פרגמנט.
לקריאה נוספת

Aristotelis Opera edidit Academia Regia Borussica, ex recognitione Immanuelis Bekkeri, 5 voll. Berlin,  Georgium Reimerum, 1831-1870 (the last volume contains the Index Aristotelicus by Hermann Bonitz)
ראו גם

עימוד סטפנוס
מספור דילס–קרנץ
הערות שוליים

↑  Aristotelis Opera edidit Academia Regia Borussica, ex recognitione Immanuelis Bekkeri, 5 voll. Berlin, Georgium Reimerum, 1831-1870 (the last volume contains the Index Aristotelicus by Hermann Bonitz)
↑  Jonathan Barnes, The Cambridge Companion to Aristotle, Cambridge 1995 xxi
↑  "Citing Plato and Aristotle: Stephanus and Bekker Numbers". Proofed (באנגלית אמריקאית). 2019-11-23. נבדק ב-2021-03-16.
↑  The Complete Works of Aristotle, edited by Jonathan Barnes, 2 vols., Princeton University Press, 1984.
אוגוסט עמנואל בקר (אנ')
מצעד האלבומים האירופאי

לוגו מגזין הבילבורד
מצעד האלבומים האירופאי או מצעד 100 האלבומים המובילים באירופה (באנגלית: European Top 100 Albums) היה הגרסה האירופאית של מצעד הבילבורד 200 של בילבורד. המצעד פורסם ממרץ 1984 עד דצמבר 2010. המצעד התבסס על נתונים שנאספו על ידי הפדרציה הבינלאומית לתעשייה הפונוגרפית, מ-19 מדינות שונות באירופה.
מצעד האלבומים האירופאי התבסס על מכירות פיזיות ודיגיטליות של אלבומים. המצעד פורסם ופעל בדרך כלל, לפי מצעד הבילבורד 200. ספירת המכירות החלה ביום שני של כל שבוע והסתיימה ביום ראשון שלאחר מכן. המצעד נסגר לאחר שמשרדי מגזין הבילבורד בלונדון, הממלכה המאוחדת נסגרו.
הישגים

ב-30 ביוני 1986 יצא אלבום האולפן השלישי של מדונה True Blue, על ידי חברת התקליטים סייר רקורדס. היא עבדה עליו עם סטיבן בריי ופטריק לאונרד, תוך שהייתה שותפה בכתיבת כל השירים שבו. True Blue זכה להצלחה עולמית מיידית, והגיע למקום הראשון ב-28 מדינות ברחבי העולם, כולל אוסטרליה, קנדה, צרפת, גרמניה, בריטניה וארצות הברית. הוא שהה 34 שבועות רצופים בראש מצעד האלבומים האירופאי, זמן רב יותר מכל אלבום אחר בהיסטוריה. הוא הפך לאלבום הנמכר ביותר בשנת 1986, כמו גם האלבום הנמכר ביותר בשנות השמונים של אישה, ונותר אחד האלבומים הנמכרים ביותר בכל הזמנים עם מכירות של יותר מ-25 מיליון עותקים ברחבי העולם.
האלבום הראשון שכבש את פסגת מצעד היה Thriller של מייקל ג'קסון. האלבום האחרון שעשה זאת, היה Progress של טייק ד'את.
ראו גם

אירופה הוט 100