stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהדות כתרבות
הערות שוליים

↑  בני מר, 60 שנה לבונד הישראלי | המילה האחרונה, ביידיש, באתר הארץ, 15 ביולי 2011
↑  על כך, בהרחבה: אליעזר שביד, לקראת תרבות יהודית מודרנית, עם עובד, 1995. עמ' 8 וכו'.
↑  רוביק רוזנטל, מילון הצירופים, כתר, 2009
1 2 3  Cooperman, A., Sahgal, N., & Schiller, A. (2016). Israel’s religiously divided society. Pew Research Center, 8.
↑  Kedar, N. (2013). Ben-Gurion's view of the place of Judaism in Israel. Journal of Israeli History, 32(2), 157-174.
↑  Kaplan M. Mordecai, Judaism as a Civilization, New-York: Schocken Books, 1967.
↑  Kaplan M. Mordecai, The Future of the American Jew, New-York: The Macmillan Company, 1948.
↑  ליאור טל שדה, מה למעלה מה למטה, ירושלים: כרמל, 2022, עמ' 62-76
↑  כ"ץ, ג., & קידר, נ. (2012). Judaism from the Perspective of Secular Israeli Intellectuals/היהדות בעיני אינטלקטואלים ישראלים חילוניים. תרבות דמוקרטית, 93-152.
↑  van Elk, M., & Naaman, L. (2021). Religious unbelief in israel: A replication study identifying and characterizing unbelievers using latent class analysis. The international journal for the psychology of religion, 31(2), 51-56.
↑  ניתוח מורחב של הנתונים באתר מכון פיו
↑  בסקר הקונגרס היהודי האמריקני ב-2019, 41% לא הזדהו עם אף זרם, 26% כרפורמים, 12% כקונסרבטיבים, 10% כאורתודוקסים, 6% כרקונסטרוקטיבים, ו-4% לא השיבו.
↑  Keysar, Ariela. "The persistence of American Secular Judaism: Jewish millennials." Jewish Population and Identity. Springer, Cham, 2018. 85-97.
חצות בגן הטוב והרע (סרט)

| --- | --- |

 מבוסס על:  הספר חצות בגן הטוב והרע, מאב ג'ון ברנט
 בימוי:  קלינט איסטווד 
 הופק בידי:  קלינט איסטווד 
 תסריט:  ג'ון לי הנקוק
 עריכה:  ג'ואל קוקס 
 שחקנים ראשיים:  קווין ספייסי ג'ון קיוזאק
 מוזיקה:  לני נילהאוס 
 צילום:  ג'ק נגרין 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Malpaso Productions, Silver Pictures 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  21 בנובמבר 1997
 משך הקרנה:  149 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  נאו-נואר, סרט להט"בי, סרט מבוסס יצירה ספרותית, סרט פשע, סרט דרמה, סרט חג המולד 
 מקום התרחשות:  ג'ורג'יה 
 תקופת התרחשות:  תקופת חג המולד 
 תקציב:  $30 מיליון
 הכנסות:  $25.1 מיליון
 הכנסות באתר מוג'ו:   midnightinthegardenofgoodandevil
 דף הסרט ב־IMDb
 
חצות בגן הטוב והרע (באנגלית: Midnight in the Garden of Good and Evil) הוא סרט אמריקאי משנת 1997 בבימויו של קלינט איסטווד. הסרט מבוסס על הספר באותו השם מאת ג'ון ברנט, ספר אקטואליה שתיעד אירועים שהתרחשו בסוואנה, ג'ורג'יה, בשנות השמונים של המאה העשרים. בסרט מככבים קווין ספייסי, בתפקיד ג'ים ויליאמס, איש העומד למשפט בגין רצח, וג'ון קיוזאק, כתב שמסקר את האירועים.
עלילה

הסיפור הפנורמי על המוזרויות והיופי של העיר סוואנה מתמקד במקרה רצח ועל ג'ים ויליאמס קווין ספייסי העומד בגינו למשפט. ויליאמס הוא איש עשיר, אספן אמנות, סוחר בענתיקות, ואיש החברה הנוצצת של סוואנה. הוא גם הומו שחצי בארון. ג'ון קלסו ג'ון קיוזאק הוא כתב במגזין שמגיע לעיר כדי לסקר את נשף חג המולד המפורסם של ויליאמס.
קלסו מוקסם מהעיר בעלת הארכיטקטורה היפה וההיסטוריה העשירה וכן מתושביה, כולל האיש שבא לסקר. אך סקרנותו מתעוררת כאשר הוא פוגש את מאהבו הצעיר והאלים של ויליאמס, בילי ג'וד לאו. כשמאוחר יותר בערב נמצאת גופתו נטולת החיים של בילי, קלסו מחליט להישאר בסוואנה ולסקר את חקירת הרצח והמשפט. במהלך האירועים, הוא פוגש במגוון דמויות ססגוניות – ליידי שאבלי, מלכת הדראג; עורך דינו של ויליאמס, סוני סיילר, וכלב הבולדוג שלו, שהוא גם הקמע של נבחרת הפוטבול של אוניברסיטת ג'ורג'יה – איש מוזר אשר מסתובב עם זבובים מתים קשורים לדש מקטרנו, ואשר מאיים להרעיל את מקורות המים בערך פעם ביום; חברות "מועדון הקלפים של הנשים הנשואות"; איש שמטייל עם כלב בלתי נראה; ומינרווה, כוהנת וודו שלוקחת אותו להרפתקאות ליליות בבית הקברות.
קלסו מרגיש עצמו חלק מהחקירה ותומך בוויליאמס, וכשחבר המושבעים מוצא אותו זכאי, קלסו חוגג יחד עם כולם, ומברך את ויליאמס על כך שהוכיח את חפותו.
אך כעבור שבוע, לוקה ויליאמס בהתקף לב, ומת. לאחר מותו מסתבר שסבל מייסורי מצפון קשים על כך שהרג את בילי, לאחר שגילה שניהל רומן עם גבר אחר. קלסו מגיע ללווייתו, וכשהוא מסתכל על הסובבים אותו שם, על הרגילים ויוצאי הדופן מביניהם, הוא מבין שלא תמיד אנשים הם באמת כפי שהם נראים.
ליהוק

קווין ספייסי – ג'ים ויליאמס
ג'ון קיוזאק – ג'ון קלסו
ג'ק תומפסון – סוני סיילר
אירמה פ. הול – מינרווה
ג'וד לאו – בילי
אליסון איסטווד – מנדי ניקולס
פול היפ – ג'ו אודום
ליידי שאבלי – שאבלי דבו
קים האנטר – בטי הרטי
ג'פרי לואיס – לות'ר דריגרס
בוב גנטון – פינלי לרג'נט
ריצ'רד הרד – הנרי סקרידג'
ליאון ריפי – הבלש בון
סוני סיילר – השופט וייט
דורותי לאודן – סרינה דוז
הפקה

היו מספר הבדלים בין הספר המקורי לעיבוד הקולנועי. דמויות רבות מהספר הושמטו או לחליפין, אוחדו לדמויות אחרות. הסופר, אותו גילם ג'ון קיוזאק, אמנם בוסס על ברנט, אך הפרטים שונו, כולל הוספת מושא אהבה בדמותה של מלני, אותה גילמה בתו של איסטווד, אליסון איסטווד. במציאות, ויליאמס עבר מספר משפטים והליכים אחרים, אשר בסרט אוחדו למשפט רצח יחיד.
עורך דינו של ויליאמס, סוני סיילר, שיחק בתפקיד השופט שכיהן במשפט בסרט. הכלב שלו, UGA V, הופיע בתפקיד אורח בתור אביו, UGA IV, שהיה קמע נבחרת הפוטבול בזמנו. כל אחד משושלת UGA משמש כקמע בתורו, וחי בסוואנה כאשר הנבחרת אינה בדרכים.
פסקול

פסקול הסרט, אשר יצא ב-1997, נחשב לחלק אינטגרלי ממנו. הוא מוקדש לג'וני מרסר, שהוא בן העיר סוואנה.
| מס' | שם | כותב(ים) | ביצוע | משך |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Skylark  | הוגי קרמייקל, ג'וני מרסר | קיי די לאנג | 3:46 |
| 2. | Too Marvelous for Words  | ריצ'רד וייטינג | ג'ו ויליאמס | 3:40 |
| 3. | Autumn Leaves  | ג'וסף קוסמה, ז'אק פרוורט, מרסר | פולה קול | 7:24 |
| 4. | Fools Rush In (Where Angels Fear to Tread)  | רוּב בלום, מרסר | רוזמרי קלוני | 4:10 |
| 5. | Dream  | מרסר | בראד מלדאו | 5:10 |
| 6. | Days of Wine and Roses  | הנרי מנציני, מרסר | קסנדרה וילסון | 4:47 |
| 7. | That Old Black Magic  | הרולד ארלן | קווין ספייסי | 3:33 |
| 8. | Come Rain or Come Shine  | ארלן, מרסר | אליסון איסטווד | 4:32 |
| 9. | Ac-Cent-Tchu-Ate the Positive  | ארלן, מרסר | קלינט איסטווד | 3:35 |
| 10. | This Time the Dream's on Me  | ארלן, מרסר | אליסון קראוס | 3:46 |
| 11. | Laura  | דייוויד רסקין, מרסר | קווין מהוגני | 4:49 |
| 12. | Midnight Sun  | ליונל המפטון, סוני ברק | דיאנה קרול | 4:01 |
| 13. | I'm an Old Cowhand (From the Rio Grande)  | מרסר | ג'ושוע רדמן | 4:59 |
| 14. | I Wanna Be Around  | סיידי וימרשטדט, מרסר | טוני בנט | 2:10 |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 58:04 |
קבלה וביקורת

הסרט לא הצליח להרוויח בחזרה את תקציבו, והכניס בקופה בארצות הברית רק $25.1 מיליון, כאשר עלות הסרט הייתה כ-$30 מיליון. הסרט זכה גם לביקורות מעורבות, כאשר ציונו באתר Rotten Tomatoes הוא 47%. הצילום זכה לשבחים, וכן הופעתו של ספייסי, בעוד מבקרים כגון רוג'רט איברט גרסו שהדמות של קלסו הייתה מיותרת ורק הכבידה על עלילה שהייתה יכולה לנסוק בלעדיו.
הערות שוליים

↑  http://www.rottentomatoes.com/m/midnight_in_the_garden_of_good_and_evil/
↑  Reviews: Midnight in the Garden of Good and Evil, rogerebert.com, November 21, 1997
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: unn2008483334
יוהאן כריסטיאן פבריציוס

| --- | --- |

 לידה:  7 בינואר 1745 טונדר, שלזוויג 
 פטירה:  3 במרץ 1808 (בגיל 63) קיל, דוכסות הולשטיין 
 ענף מדעי:  אנטומולוגיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קופנהגן 
 מוסדות:  אוניברסיטת קופנהגן  אוניברסיטת קיל 
 בן או בת זוג:  Anna Cecilie Fabricius (19 בינואר 1771–?) 
 
יוהאן כריסטיאן פבריציוס (בדנית: Johann Christian Fabricius;‏ 7 בינואר 1745 – 3 במרץ 1808) היה אנטומולוג דני המתמחה בחרקים, שכללו באותה תקופה את כל פרוקי הרגל: חרקים, ארכנידים, סרטנים ואחרים. הוא היה תלמידו של קרל לינאוס, ונחשב לאחד האנטומולוגים החשובים ביותר של המאה ה-18, לאחר שתיאר כמעט 10,000 מינים של בעלי חיים, וביסס את הבסיס לסיווג המודרני של החרקים.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אבולוציה

הרעיונות האבולוציוניים של פבריציוס אינם ידועים. הוא האמין שמקור האדם בקופים הגדולים ומינים חדשים יכולים להיווצר על ידי הכלאה של מינים קיימים. הוא גם נקרא "אבי לאמארקיזם" מאחר שהאמין כי מינים חדשים יכולים להיווצר מהסתגלות מורפולוגית. פברוסיוס כתב על השפעת הסביבה על התפתחות המינים ותופעות ברירה זוויגית (נקבות שמעדיפות את הזכרים החזקים ביותר).
עבודתו

פברוסיוס נחשב לאחד האנטומולוגים הגדולים של המאה ה-18. הייתה לו יכולת מופלאה להתבונן בחרקים ובכך התעלה על מורו קרל לינאוס שנטה לצד הבוטני. פבוטיוסיוס תיאר 9,776 מינים של חרקים, בהשוואה לכ-3,000 שתיאר לינאוס. הטקסונים שתוארו על ידי פבריציוס מסומנים בקיצור F.,‏Fab. ‏ או Fabr.
פברוסיוס הוסיף שני תחומים חדשים למערכת הסיווג. הוא החשיב מאפיינים מלאכותיים וטבעיים כאחד. מאפיינים מלאכותיים מאפשרים קביעת המין, ותכונות טבעיות מאפשרות את הקשר בין סוגים וזנים אחרים.
בניגוד למערכת סיווג החרקים של לינאוס, שהתבססה בעיקר על מספר הכנפיים, וצורתם, השתמש פביציוס בצורת חלקי הפה כדי להגדיר מחלקה. הוא הצהיר כי "אלה שניזונים באותה צורה ובעלי ביולוגיה זהה, חייבים להיות שייכים לאותו סוג". המערכת של פברוסיוס נותרה כיום בסיס לסיווג חרקים, אף כי השמות שהציע השתנו. למשל השם שנתן לסדרת החיפושיות היה "Eleutherata", ולא "Coleoptera", והוא השתמש ב-"Piezata" עבור דבוראים שהיום מכונים Hymenoptera. פברוסיוס גם צפה כי איברי המין הזכריים יספקו מאפיינים שימושיים לסיווג, אך לא יכול היה ליישם את התובנה הזו בעצמו והיא אכן הוכחה כנכונה רק עם התפתחות המקרוסקופיים מאוחר יותר.
עבודותיו העיקריות בנושא מיון אנטומולוגיה היו:
Systema entomologiæ (1775)
Genera insectorum (1776)
Species insectorum (1781). הכותרת המלאה: Species insectorum, exhibentes eorum differentias specificas, synonyma auctorum, loca natalia, metamorphosin, adjectis observationibus, descriptionibus
Mantissa insectorum (1787)
Entomologia systematica emendata et aucta (1792–1799)
Systema eleuthatorum (1801)
Systema rhyngotorum (1803)
Systema piezatorum (1804)
Systema antliatorum (1805)
Systema glossatorum (1807)
רבות מהעבודות שלו ניתן למצוא בספריות דיגיטליות:
הספרייה למורשת המגוון הביולוגי (24 פריטים)
Google Books (24 פריטים)
גליצה (12 פריטים)
HathiTrust (פריט אחד)
פברוסיוס כתב גם כמה עבודות על כלכלה, אם כי אלה חשובות הרבה פחות מיצירותיו הזואולוגיות. הם כוללים Begyndelsesgrundene i de økonomiske Videnskaber (1773), Polizeischriften (1786–1790) Von der Volksvermehrung, insonderheit in Dänemark (1781).
הערות שוליים

↑  Complete Dictionary of Scientific Biography. Vol. 4. Detroit: Charles Scribner's Sons, 2008. 512-513.
↑  Kragh, Helge; Nielsen, Henry. (2008). Science in Denmark: A Thousand-year History. Aarhus University Press. p. 210. ISBN 978-8779343177 "Some historians of science have pointed out so many similarities between Fabricius and Lamarck that they find it possible the Frenchman in Paris was inspired by the Dane, implying that the latter was, in reality, "the father of Lamarckism".
1 2 3 4 5  S. L. Tuxen (1967). "The entomologist J. C. Fabricius". Annual Review of Entomology. 12: 1–15. doi:10.1146/annurev.en.12.010167.000245.
↑  Jon-Arne Sneli, Jørgen Knudsen & Antonia Vedelsby (2009). "Johan Christian Fabricius and his molluscan species, Acesta excavata (J. C. Fabricius, 1779)". Steenstrupia. 30 (2): 153–162. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2011-07-19.
↑  David A. Grimaldi & Michael S. Engel (2005). "Diversity and Evolution". Evolution of the insects. Volume 1 of Cambridge Evolution Series. Cambridge University Press. pp. 1–41. ISBN 978-0-521-82149-0.
↑  Date 2015-03-28.
↑  Species insectorum: vol. 1, vol. 2
↑  "Johan Christian Fabricius". Dansk biografisk leksikon (בדנית). Vol. 5 (1st ed.). Projekt Runeberg. 1891. pp. 24–30.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007458008205171  PLWABN: 9811554416605606  BIBSYS: 90738378  BNE: XX1650401  BnF: cb13165437n (data)  Botanist: J.Fabr.  GND: 115636978  ICCU: UFIV084803  ISNI: 0000 0001 0872 4757  LCCN: n85826601  NKC: uk2007353752  NLA: 35767801  NLG: 252973  NTA: 071512748  RERO: 02-A014239984  SELIBR: 335843  SUDOC: 035075228  Trove: 1078352  VIAF: 14909310   WorldCat (עם VIAF): 14909310
ים אירמינגר

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  Carl Irminger 
 מיקום:  צפון האוקיינוס האטלנטי 
 סוג:  ים 
 מידות
 שטח:  780,000 קילומטר רבוע
 אורך:  480 קילומטר
 מידע נוסף
 מדינות באגן הניקוז:  גרינלנד 
 קואורדינטות:  62°N 35°W﻿ / ﻿62°N 35°W﻿ / 62; -35
 he
 
ים אירמינגר (באנגלית: Irminger Sea) הוא ים שולי באוקיינוס האטלנטי הצפוני.
הוא נקרא על שם סגן האדמירל הדני קרל לודוויג כריסטיאן אירמינגר (1802–1888), על שמו נקרא גם זרם אירמינגר.
גאוגרפיה

הגבול הצפוני הוא עליית גרינלנד – איסלנד בתחתית מיצר דנמרק בין איסלנד למזרח גרינלנד, המתחברת לים גרינלנד. מדרום-מערב הוא מגיע לכף פרוול, קצה הדרומי של גרינלנד, ופוגש את ים לברדור. מדרום לנקודה זו נמצא האוקיינוס האטלנטי הפתוח. קרקעית הים של ים אירמינגר היא בעיקר חלק מאגן אירמינגר, המשך צפונית-מזרחית של כ-4,600 מ' של אגן לברדור העמוק, שממזרח גובל ברכס רייקיאנס. תיחום זה הוא אוקיינוגרפי בלבד ואינו מייצג שום גבולות רשמיים. ים אירמינגר הוא אחד מאזורי הדייג העיקריים של דג הוורד.
אורכו של הים הוא כ-480 ק"מ, ורוחבו של הים הוא כ-290 ק"מ.
ראו גם

ימים ואוקיינוסים
הערות שוליים

↑  Kommandør Axel Fiedler: „Om Irminger Havets og Irmingerstrømmens navn“. Søværnsorientering Nr. 1, March 2003 PDF • Google-HTML-Version
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חיסון מוחלש

חיסון מוחלש (או חיסון חי מוחלש; באנגלית: live attenuated vaccine, או LAV) הוא חיסון שנוצר על ידי הפחתת האלימות של פתוגן (בעיקר נגיף) תוך שמירה על יכולת ההתרבות שלו (נגיף "חי"). ההחלשה משנה את האורגניזם המדבק כך שהוא הופך לבלתי מזיק או לאלים פחות. חיסונים אלו שונים מאלו המיוצרים תוך כדי הריסת הנגיף (חיסון מומת).
בהשוואה לחיסונים מומתים,חיסונים מוחלשים מעוררים תגובה חיסונית חזקה ויעילה שנמשכת לאורך זמן, עם הופעת חסינות מהירה. חיסונים מוחלשים פועלים על ידי עידוד הגוף ליצור נוגדנים ותאי זיכרון חיסוני בתגובה לפתוגן הספציפי שהחיסון מגן מפניו. דוגמאות נפוצות של חיסונים חיים מוחלשים הם החיסונים נגד חצבת, חזרת, אדמת, קדחת צהובה וכמה מהחיסונים נגד שפעת.
פיתוח > נגיפים מוחלשים

ניתן להחליש נגיף באמצעות עקרונות האבולוציה על ידי גידול מספר דורות של הנגיף בתוך זנים מארחים זרים, כגון:
תרבית רקמה
ביצים מופרות (לעיתים קרובות ביצי תרנגולת הבית)
בעלי חיים
אוכלוסיית הנגיפים הראשונית מוזרקת אל מארח זר. באמצעות מגוון גנטי טבעי או מוטציה מושרה, לחלק קטן מהנגיפים תהיה יכולת להדביק את התאים של המארח. נגיפים אלו יתפתחו כזן חדש בתוך המארח. לאחר זמן מה מועברים נגיפים שהתפתחו במארח לגידול בסביבה אחרת, בה חלק מהם יצליחו להתרבות, וחוזר חלילה. עקב היעדר לחץ אבולוציוני הנגיף יאבד בהדרגה את התכונות שגרמו לו להתאים במיוחד למארח אנושי בסוף תהליך זה הנגיף הופך מותאם למארח הזר עד שכמעט אינו מזיק לאדם. מצב זה מקל על המערכת החיסונית האנושית לחסל את הנגיף המוחלש הניתן בחיסון, וליצור את תאי הזיכרון החיסוני שאמורים להגן על החולה במקרה של חשיפה עתידית לנגיף המקורי.
ניתן ליצור נגיפים מוחלשים גם בעזרת גנטיקה הפוכה. החלשה גנטית משמשת גם ליצירת נגיפים לתקיפת תאים סרטניים.
פיתוח > חיידקים מוחלשים

ניתן ליצור חיידקים מוחלשים על ידי מעבר דרך מספר מארחים, בדומה לשיטה המשמשת בנגיפים. נעשה שימוש גם במניפולציה של גנים בהנחיית גנטיקה הפוכה.
מתן החיסון

ניתן לתת חיסונים מוחלשים במגוון דרכים:
זריקות:
זריקה תת-עורית (למשל, רכיבי החצבת, חזרת ואדמת בחיסון המרובע, חיסון נגד אבעבועות רוח, חיסון נגד קדחת צהובה)
תוך עורי (למשל חיסון נגד שחפת, חיסון נגד אבעבועות שחורות)
מתן פנימי:
דרך האף (למשל חיסון LAIV נגד שפעת)
דרך הפה (למשל חיסון פומי נגד פוליו, חיסון כולרה חי מוחלש רקומביננטי,  חיסון פומי נגד טיפוס, חיסון פומי נגד Rotavirus)
מנגנון החיסון

חיסונים פועלים על ידי עידוד יצירת תאים, כגון CD8+ ו-CD4+ לימפוציטים T, או מולקולות, כגון נוגדנים, הספציפיות לפתוגן. התאים והמולקולות יכולים למנוע או להפחית את ההדבקה על ידי הריגת תאים נגועים או על ידי ייצור אינטרלוקינים. הגורמים הספציפיים המתעוררים תלויים בחיסון. חיסונים חיים מוחלשים נוטים לעזור בייצור של לימפוציטים T ציטוטוקסיים CD8+ ותגובות נוגדנים תלויי T. החיסון יעיל רק כל עוד הגוף שומר על אוכלוסייה של תאים אלו. חיסונים חיים מוחלשים יכולים לגרום לחסינות ארוכת טווח, לעיתים לכל החיים, מבלי להידרש למספר מנות חיסון. חיסונים חיים מוחלשים יכולים גם לעורר תגובות חיסוניות תאיות שאינן מסתמכות רק על נוגדנים אלא מערבות גם תאי חיסון כגון תאי T ציטוטוקסיים או מקרופאגים.
בטיחות

חיסונים חיים מוחלשים מעוררים תגובה חיסונית חזקה ויעילה שנמשכת לאורך זמן. מאחר שהפתוגנים מוחלשים גנטית, נדיר ביותר שהם יחזרו לצורתם המקורית ובעקבות כך יגרמו למחלה. בחמשת החיסונים החיים המוחלשים המומלצים על ידי ארגון הבריאות העולמי (שחפת, פוליו פומי, חצבת, רוטה וירוס וקדחת צהובה) תגובות לוואי חמורות הן נדירות ביותר. עם זאת, בדומה לכל תרופה או הליך רפואי, לאף חיסון לא ניתן להבטיח שהוא בטוח או יעיל ב-100%.
אנשים עם מערכת חיסונית מוחלשת (למשל, זיהום ב-HIV, כימותרפיה, או ליקוי חיסוני משולב) בדרך כלל אינם אמורים לקבל חיסונים מוחלשים, כיוון שהתגובה החיסונית שלהם עלולה להיות לא בטוחה או בלתי יעילה. אמנם אנשים שנמצאים במגע קרוב עם בעלי מערכת חיסונית מוחלשת יכולים לקבל את רוב החיסונים המוחלשים, מאחר שאין סיכון מוגבר להדבקה, למעט במקרה של חיסון פוליו פומי ובמקרים מסוימים גם חיסון המכיל וריצלה מוחלשת.
כאמצעי זהירות, חיסונים מוחלשים אינם ניתנים בדרך כלל במהלך הריון, בשל הסיכון להעברת נגיף בין האם לעובר. בפרט, לחיסון נגד אבעבועות רוח ונגד קדחת צהובה הוכחו כבעלי השפעות שליליות על עוברים ותינוקות יונקים.
לחלק מהחיסונים החיים המוחלשים יש תופעות לוואי מתונות כתוצאה מדרך הנתינה שלהם. לדוגמה, החיסון המוחלש נגד שפעת ניתן באף וקשור לגודש באף.
בהשוואה לחיסונים מומתים, חיסונים חיים מוחלשים רגישים יותר לתקלות שכן יש לשמור אותם בתנאים מחמירים במהלך שרשרת האספקה ולהכינם בקפידה (למשל, במהלך המסה או הרחפה).
היסטוריה

ההיסטוריה של פיתוח חיסונים החלה עם יצירת החיסון נגד אבעבועות שחורות על ידי אדוארד ג'נר בסוף המאה ה-18. ג'נר גילה שהדבקה של אדם באבעבועות הפרות מעניקה חסינות נגד אבעבועות שחורות, מחלה שהייתה אחת ההרסניות ביותר בהיסטוריה האנושית. אף שהחיסון המקורי נגד אבעבועות שחורות נחשב לעיתים לחיסון מוחלש בשל אופיו החי, הוא לא היה מוחלש במובן המקובל כיום, כיוון שהוא לא נגזר ישירות מנגיף האבעבועות השחורות, אלא התבסס על נגיף קרוב אליו, שגורם למחלה פחות קטלנית. הגילוי שניתן להחליש מחלות באופן מלאכותי הגיע בסוף המאה ה-19 כאשר לואי פסטר הצליח להפיק זן מוחלש של נגיף הכולרה של עופות. פסטר יישם את הידע הזה כדי לפתח חיסון מוחלש נגד חיידק הגחלת ולהדגים את יעילותו בניסוי פומבי. החיסון נגד כלבת הראשון הופק לאחר מכן על ידי פסטר ואמיל רו על ידי גידול הנגיף בארנבות וייבוש רקמת העצבים הפגועה.
הטכניקה של טיפוח חיידק או נגיף שוב ושוב במדיה מלאכותית ובידוד זנים פחות אלימים נוצרה בראשית המאה ה-20 על ידי אלברט קלמט וקאמי גרן שפיתחו חיסון מוחלש נגד שחפת הידוע כחיסון BCG. טכניקה זו שימשה מאוחר יותר מספר צוותים בעת פיתוח החיסון לקדחת צהובה, תחילה על ידי סלארדס וז'אן לגרה, ולאחר מכן על ידי תיילר וסמית. החיסון שפותח על ידי תיילר וסמית היה הצלחה גדולה ועזר לבסס שיטות עבודה עבור חיסונים רבים אחרים. שיטות אלה כוללות גידול של וירוסים בתרבית רקמה ראשונית (למשל, עוברי אפרוחים), ולא בבעלי חיים, ושימוש בנגיפים המוחלשים המקוריים ולא בנגיפים שנגזרו מהם (כדי להפחית את השונות בפיתוח החיסונים ולהפחית את הסיכוי לתופעות לוואי). באמצע המאה ה-20 פעלו בתחום זה וירולוגים בולטים רבים, כולל סבין, הילמן ואנדרס, ופותחו מספר חיסונים מוחלשים מוצלחים, כגון אלה נגד פוליו, חצבת, חזרת ואדמת.
רשימה של חיסונים מוחלשים > בשימוש כיום

עבור רבים מהפתוגנים המפורטים להלן ישנם מספר חיסונים, הרשימה מציינת שיש חיסון מוחלש אחד (או יותר) עבור הפתוגן המסוים הזה, אך לא בהכרח שכל החיסונים עבור הפתוגן הם מוחלשים.
רשימה של חיסונים מוחלשים > בשימוש כיום > חיסונים חיידקיים

חיסון נגד גחלת
חיסון נגד כולרה
חיסון נגד דבר
חיסון נגד סלמונלה
חיסון נגד שחפת
חיסון נגד טיפוס הבטן
רשימה של חיסונים מוחלשים > בשימוש כיום > חיסונים ויראליים

חיסון נגד שפעת חי מוחלש (LAIV)
חיסון נגד דלקת המוח היפנית
חיסון נגד חצבת
חיסון נגד חזרת
חיסון נגד חצבת ואדמת (MR)
חיסון נגד חצבת, חזרת ואדמת (MMR)
חיסון נגד חצבת, חזרת, אדמת ואבעבועות רוח (MMRV)
חיסון נגד פוליו
חיסון נגד רוטה
חיסון נגד אדמת
חיסון נגד אבעבועות שחורות
חיסון נגד אבעבועות רוח
חיסון נגד קדחת צהובה
חיסון נגד שלבקת חוגרת
רשימה של חיסונים מוחלשים > בפיתוח > חיסונים חיידקיים

חיסון נגד Enterotoxigenic E. coli
רשימה של חיסונים מוחלשים > בפיתוח > חיסונים ויראליים

חיסון נגד דלקת מוח מקרציות
COVID-19
ים בנדה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  South China and Eastern Archipelagic Seas, האוקיינוס השקט 
 סוג:  ים 
 מידות
 שטח:  470,000 קילומטר רבוע
 אורך:  1,000 קילומטר
 רוחב ממוצע:  500 ק"מ 
 מידע נוסף
 מליחות:  3.3-3.4%
 נהר מזין:  Awehnjo 
 מדינות באגן הניקוז:  אינדונזיה, מזרח טימור 
 קואורדינטות:  5°21′51″S 127°12′42″E﻿ / ﻿5.3640888888889°S 127.21152777778°E﻿ / -5.3640888888889; 127.21152777778
 
 
ים בנדה (באינדונזית: Laut Banda; בפורטוגזית: Mar de Banda) הוא ים שנמצא באיי מאלוקו שבאינדונזיה. במרכז ים בנדה, נמצאים איי בנדה (אנ'). ים בנדה הוא חלק מהאוקיינוס השקט בדרום-מזרח ארכיפלג המלאי, אך למעשה ים הבנדה והאוקיינוס השקט נחסמים על ידי ים האלמאהרה (אנ'), ים סראם (אנ') ומאות איים.
אקלים

החלק הצפוני של הים שוכן באזור האקלים המשווני (אוק'), ואילו החלק הדרומי שוכן בתת-המשווה (אוק')‏. הרוח באזור המשווני משתנה בחלקה הצפוני של הים לאורך כל השנה. האקלים חם ולח מאוד עם רוחות לא יציבות וחלשות. בחלק הצפוני של הים, אמפליטודת טמפרטורת הרוח העונתית היא לרוב פחות מאמפליטודת טמפרטורת היומיום. הלחות מוגזמת, עם גשמים וסופות רעמים שמתרחשות לעיתים קרובות. בחלק הדרומי של הים, הרוחות חזקות בקיץ וטרופיות בחורף. בחלק הדרומי של הים, אמפליטודת טמפרטורת הרוח זניחה לעומת אמפליטודת טמפרטורת הרוח העונתית. בקיץ ובסתיו נוצרים לרוב ציקלונים טרופיים.
לקריאה נוספת

Ponder, H. W. (1944) In Javanese waters; some sidelights on a few of the countless lovely, little known islands scattered over the Banda sea & some glimpses of their strange & stormy history London, Seeley, Service & Co. ltd.
Patrick D. Nunn (1994) Oceanic Islands Oxford, Great Britain, Blackwell
Tomascik, Tomas. The Ecology of the Indonesian Seas. Oxford: Oxford University Press, 1998. ISBN 0-19-850186-2.
הערות שוליים

↑  ים בנדה, באתר ים בנדה (ב־)
↑  Banda Sea | sea, Pacific Ocean, Encyclopedia Britannica (באנגלית)
↑  Атлас. 7 клас. Географія материків і океанів. / Укладач Скуратович О. Я. — Київ : ДНВП «Картографія», 2008.
1 2   Физико-географический атлас мира. — Москва : Академия наук СССР и главное управление геодезии и картографии ГГК СССР, 1964. — 298 с.
| דגל אינדונזיה גופי מים באינדונזיה |
| --- | --- | --- |
| אוקיינוסים | האוקיינוס ההודי • האוקיינוס השקט |  |
| ימים | ים אנדמן • ים אראפורה • ים באלי • ים בנדה • ים ג'אווה • ים האלמאהרה • ים טימור • ים מאלוקו • ים סאבו • ים סין הדרומי • ים סלבס • ים סראם • ים פלורס |  |
| מצרי ים | מצר אומבאי • מצר אלאס • מצר אלור • מצר באדונג • מצר באלי • מצר באנגקה • מצר גאספאר • מצר דמפייר • מצר ווטאר • מצר לומבוק • מצר מאדורה • מצר מלאקה • מצר מנטאוואי • מצר מקאסאר • מצר סאפה • מצר סומבה • מצר סונדה • מצר סינגפור • מצר קארימאטה • מצר ריאו |  |
| מפרצים | מפרץ באליקפאפאן • מפרץ בונה • מפרץ בינטוני • מפרץ ג'קרטה • מפרץ טומיני • מפרץ סאלה • מפרץ סנדרוואסי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 6491148574362224430003   WorldCat (עם VIAF): 6491148574362224430003 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של אינדונזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יחס הסיכויים

באפידמיולוגיה, יחס הסיכויים או יחס צולב (Odds Ratio,OR) הוא מדד המבוסס על היחס בין סיכוי החשיפה במקרים (חולים) לסיכוי החשיפה בביקורות (לא חולים). נהוג להשתמש במדד יחס צולב במחקר מקרה-ביקורת שהוא מחקר שבו קבוצות המחקר המושוות זו לזו מוגדרות על פי הימצאות המחלה (קיימת או לא) כאשר במהלך המחקר נאספים נתונים היסטוריים בהקשר של החשיפה (חשופים ולא חשופים). במחקרים מסוג זה לא ניתן לחשב סיכון יחסי (הסיכון למחלה בקרב מי שחשוף לעומת הסיכון למחלה קרב מי שלא חשוף) כי לא יודעים מלכתחילה מי היה חשוף ומי לא ולכן השאלה היא מה הסיכוי של מי שחולה להיות חשוף.
חישוב יחס צולב מתבצע בשלושה צעדים:
לכל פרט שיש B לחשב את הסיכוי שלאותו פרט יש A.
לכל פרט שאין B לחשב את הסיכוי שלאותו פרט יש A.
לחלק את הסיכוי מצעד 1 בסיכוי בצעד 2 כדי לקבל את יחס הסיכויים.
יחס הסיכוי של החשיפה

כדי לחשב את יחס הסיכוי של החשיפה, צריך לחשב קודם את הסיכוי שהחולים היו חשופים ואת הסיכוי שהלא חולים היו חשופים. ניתן לבצע חישוב של סיכויים אלו בעזרת הטבלה הבאה:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| מחלה- | מחלה + |  |
| b | a | חשיפה + |
| d | c | חשיפה - |
| הסיכוי שהביקורות (לא חולים) היו חשופים: יחס בין פרופורציות החשופים לפרופורציות הלא חשופים בביקורות. | הסיכוי שהחולים היו חשופים: יחס בין פרופורציות החשופים לפרופורציות הלא חשופים בחולים. | יחס הסיכוי של החשיפה  Oddsexp |
| b/(b+d))/(1-(b/(b+d)) = b/d) | a/(a+c))/(1-(a/(a+c)) = a/c) | יחס הסיכוי של החשיפה |
כאשר a זה מספר האנשים שנחשפו לגורם החשוד ופיתחו את המחלה, b זה מספר האנשים שנחשפו לגורם החשוד ונשארו בריאים, c זה מספר האנשים שלא נחשפו לגורם החשוד ופיתחו את המחלה ו-d זה מספר האנשים שלא נחשפו לגורם החשוד ונשארו בריאים.
מתוך הטבלה ניתן לחשב את יחס הסיכוי של החשיפה:
ORexp = (a/c)/(b/d) = ad/bc
השבר במונה a/c הוא הסיכוי שפרט חולה באוכלוסייה היה חשוף לגורם החשוד והשבר במכנה b/d הוא הסיכוי שפרט בריא באוכלוסייה היה חשוף לגורם החשוד.