stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קלפטומניה
תיאור

מקור המונח ביוונית (κλέπτω (קְלֶפְּטוֹ) – אני גונב) ופירושו "שיגעון הגנבה". ההפרעה מאופיינת בחוסר יכולת נשנה להתנגד לדחף לגנוב. גנבת החפצים לא נעשית לשימושו האישי של הקלפטומן או למטרות רווח כלכלי, ולאחר הגנבה החולה אוגר או מוסר אותם.
פעולת הגנבה תתבצע בדרך כלל ללא שותפים. ישנם קלפטומנים הגונבים תמיד את אותו החפץ, בעוד אחרים לא שמים לב לחפץ הנגנב.
לפני המעשה מלווים את הגונב תחושות חרדה, מתח ואי נוחות המתעצמים ככל שהקלפטומן מנסה להתנגד להן, ולאחריה יחוש תחושת הקלה וסיפוק.
אף על פי שהפעולה נתפסת בעיניו כבלתי הגיונית ושגויה ועל אף שבין גנבה לגנבה יחוש עגמת נפש, בושה ורגשי אשמה, אין בכוחן של תחושות אלו למנוע את הישנות המקרה, וסביר להניח שגנבות תתבצענה עוד פעמים רבות.
אבחון

בתחילת המאה התשע עשרה, בשנת 1816 תוארה לראשונה תופעה זו בספרות הרפואית, ובשנת 1987 הוכרה באופן רשמי כהפרעה נפשית במהדורה השלישית של הספר DSM.
במהדורתו הרביעית הופיעו גם מדדים ברורים לאבחון ההפרעה:
חוסר יכולת חוזר ונשנה לעמוד בפני דחפים לגנבת חפצים שאינם דרושים לשימוש אישי או בשל ערכם הכספי.
תחושה גוברת של מתח לפני ביצוע הגנבה.
תחושה של הנאה, סיפוק או הקלה לאחר ביצוע הגנבה.
הפעולה עצמה אינה מבוצעת לשם הבעת כעס או נקמה.
הגנבה אינה תוצר של מחשבת שווא או הזיה.
הגנבה הכפייתית לא יכולה להיות מיוחסת להפרעת אישיות אנטי-חברתית, למצב מאני או להפרעות בהתנהגות.
מהתנאים הללו מתחדד גם ההבדל בין גנבה פתולוגית לגנבה רגילה: בעוד גנבה רגילה נעשית במתכוון ולמטרות רווח, הרי שגנבה פתולוגית נעשית מתוך דחף לשם המעשה עצמו ולהקלה הנפשית המתלווה אליו.
הקלפטומניה היא תופעה נדירה יחסית ושכיחותה באוכלוסייה היא כ-0.6%. ההפרעה תוקפת בני אדם בגילאים שונים, בדרך כלל מגיל ההתבגרות ועד לשנות החמישים ו-81% מהמאובחנים הן נשים.
קיים קושי רב באבחון, כיוון שלקלפטומניה מתלוות לא פעם הפרעות נוספות, כגון דיכאון, וכן משום שהמטופל מתבייש לספר על מעשיו. הגורמים המלאים להפרעה לא ידועים אך הם משלבים, ככל הנראה, גורמים פסיכולוגיים וביולוגיים. בהתאמה קיימות שיטות טיפול פסיכולוגיות ותרופתיות וכיום מקובל לשלב ביניהן.
המימון של חזבאללה

מפת מדינות בהן הארגון פועל או נמצא בקשרים עסקיים עם גורמים שבמדינות אלו.

מקרא צבעים:  אזורי פעילות ראשיים  אזורי פעילות כלכלית  אזורי פעילות נוספים  מדינות תומכות/מארחות
המימון של חזבאללה מגיע בעיקר מחברות עסקים לבנוניות, מדינות אסלאמיות בהן איראן, קטר ומדינות נוספות בעולם ואף בעזרת לבנונים שעובדים בעסקי יהלומי הדמים באפריקה ופעילי הארגון שעוסקים בהלבנת הון וסחר בסמים.
לטענת חזבאללה, מקור ההכנסה העיקרי שלהם הוא מתיקי השקעות ותרומות כספיות שהם מקבלים ממוסלמים מרחבי העולם. מנגד, מרבית מדינות המערב טוענות כי חזבאללה מקבל את מרבית המימון הכספי, את ההכשרה הצבאית, הנשק והסיוע הדיפולמטי מאיראן וסוריה. על פי אותם גורמים, איראן העבירה לחזבאללה כ-400 מיליון דולרים בין השנים 1983 ל-1989, אך המצב השתנה בעקבות בעיות כלכליות אם כי איראן עדיין מממנת את הארגון, הן כסיוע הומניטרי והן ליעדים אחים. דוגמה לשינוי בכמות הכספים שמעבירה איראן לחזבאללה ניתן לראות על פי דיווחים שפורסמו ב-2011 לפיהן איראן עדיין תרמה לחבאללה כ-7 מיליון דולרים עבור פעילות הארגון באמריקה הלטינית, לאורך השנים השתנה כמות התרומות והסיוע האיראני לחזבאללה אך גורמים אמריקאים מעריכים כי על אף בעיות כלכליות איראן מעבירה לחזבאללה כ-700 מיליון דולרים מדי שנה.
בנובמבר 2014 פרסם המגזין פורבס-ישראל מחקר מקיף על פיו מייצר ארגון חזבאללה כחצי מיליארד דולר בממוצע מדי שנה מפעילותו הכלכלית ומדורג במקום ה-4 מבין ארגוני הטרור בעולם מבחינת הכנסות שנתיות. על פי התחקיר מעבירה איראן לחזבאללה כ-250 מיליון דולר, כ-50% מסך הכנסות הארגון. הפעילות הקרימינלית של הארגון הכוללת בין השאר הלבנות הון, זיוף כסף, סחר בנשק וייצור וסחר בסמים, מזרימה לחזבאללה עוד מאות מיליוני דולרים מדי שנה.
בינואר 2022 עדכן פורבס-ישראל את רשימת ארגוני הטרור העשירים בעולם. מהתחקיר המעודכן עולה כי נכון לסוף שנת 2021 ארגון חזבאללה היינו ארגון הטרור השלישי בעושרו בעולם, עם היקף הכנסות שנתי של כ-1.2 מיליארד דולר. על פי התחקיר המקיף איראן מימנה קרוב ל-85% ממקורות ההכנסה של חזבאללה (שעמדו אז על כ-700 מיליון דולר בשנה). עוד מאות מיליוני דולרים נוספים זורמים לקופת הארגון מפעילות פלילית - בעיקר סחר בסמים.
במהלך מלחמת חרבות ברזל, ובפרט במתקפה ב-20 באוקטובר 2024, נפגעו תשתיות כלכליות של הארגון ביניהם בנקים וסניפים של אגודת אל-קרד אל-חסן (מוסד פיננסי) בלבנון ובונקרים ברובע הדאחייה שבהם הוסתרו מאות מיליוני דולרים.
הלבנת כספים וסחר בסמים

חזבאללה הואשם לאורך השנים בכך שהוא עוסק בפעילויות בלתי חוקיות לצורך העברת הכספים שמסייעים לפעילות הארגון. מתיו לויט הצהיר בדיון שנערך בוועדה לביטחון המולדת בסנאט האמריקאי שחזבאללה עוסק במגוון רחב של פעילויות פליליות ברחבי העולם במטרה לגייס כספים לשורות הארגון. לדברי מחלקת האוצר האמריקאית חזבאללה גייס כספים באמצעות זיוף מטבעות אמריקאיות, בשל חששות אלו ב-2008 השיק המנהל לאכיפת הסמים פרויקט שעוקב אחרי גיוס תמורות באמצעות סמים אסורים, שעוקב בין היתר גם אחר תרומות שמקבל חזבאללה בצורה זו.
בתגובה לטענות אלו, הכחישו בחזבאללה את כל ההאשמות בעניין סחר בסמים והלבנת הון. בהצהרה של המפלגה מ-2011 מסרה המפלגה כי "טענות ארצות הברית לפיהן חזבאללה מממן את פעילותו באופן בלתי חוקי היא בסך הכל ניסיון נוסף להכתים את דימוי ההתנגדות בלבנון וזאת לאחר כישלון וחשיפת פעולות המודיעין האמריקניות במדינתנו". בנאום נוסף של המפלגה, הפעם של מזכ"ל דאז, חסן נסראללה התייחס האחרון להערכות במדינות המערב על עיסוקי חזבאללה בסחר בסמים באמריקה הלטינית ואירופה ואמר כי "פעם אחר פעם הם מדברים על רשתות הסחר בסמים באמריקה הלטינית ובאירופה וכי מעשים כאלו מנוגדים לעקרונות המפלגה".
הלבנת כספים וסחר בסמים > אסיה

באזור משולש הזהב בדרום-מזרח אסיה, במשולש הגבולות שבין המדינות מיאנמר, לאוס ותאילנד חזבאללה עוסק בסחר בהרואין והברחת פריטים נדירים ויקרי ערך.
הלבנת כספים וסחר בסמים > אסיה > לבנון

ביוני 2014 דווח כי חזבאללה מחזיק במטעי מריחואנה ומייצר חשיש בעמק הבקאע שבמזרח לבנון ומייצא את התוצרים עיראק, ירדן וסוריה. לפני שהתחילה מלחמת האזרחים בסוריה סייר צבא לבנון בשדות שבאזור, אם כי בשנים האחרונות ממשלת לבנון אימצה גישה פתוחה יותר בעניין ייצור והפצת סמים בלתי חוקיים.
בנוסף לכך, הארגן משתמש במפעלים אלו כדי לממן את הסיורים הצבאיים בלבנון וכדי לממן ארגוני טרור אחרים כדוגמת הטליבאן. עם זאת, חלק מהכספים מועברים לסיוע בריאותי לעניים.
הלבנת כספים וסחר בסמים > אירופה

בנובמבר 2018, לאחר חקירה של המנהל האמריקאי לאכיפת הסמים שזכתה לכינוי "מבצע ארז" הואשמו אזרחי לבנונים אשר קיימו קשרים עם חזבאללה בהלבנת מיליוני אירו בכספים שהרוויחו מסחר בסמים דרום אמריקאים לאירופה וללבנון.
הלבנת כספים וסחר בסמים > אמריקה הלטינית

במשולש הגבולות שבין המדינות ברזיל, ארגנטינה ופרגוואי פועלים צעירים לבנונים מטעם הארגון עובדים ב"שוק הגנבים" שבסיודד דל אסטה ולוקחים חלק בסחר בנשק בלתי חוקי, הברחות נשק, זיוף מסמכים, זיוף כסף ואף ייצור והלבנת הון והתנעת סחורות גנובו.
הלבנת כספים וסחר בסמים > אמריקה הלטינית > קולומביה

באוקטובר 2008 דווח בלוס אנג'לס טיימס כי רשת הברחות קוקאין שביצעה הלבנת הון ונמצא קשורה לחזבאללה נחשפה בקולומביה, בכתבה נטען כי כ-12% מרווחי הקבוצה מימנו את חזבאללה על אף שלא צוין בכתבה כמה דולרים הועברו. דו"ח אחר טען כי שיתוף הפעולה בין ארצות הברית לקלומביה הביא לכך שייעצרו כ-130 חשודים שהיו חברים בארגוני סמים קולומביאניים ולבנונים.
הלבנת כספים וסחר בסמים > אמריקה הלטינית > ונצואלה

ארצות הברית האשימה את חברי ממשלת ונצואלה במתן סיוע כספי לחזבאללה. לדברי עוזר מזכיר המדינה האמריקאי לענייני חצי הכדור המערבי לשעבר, רוג'ר נורייגה (אנ') ממשלתו של הוגו צ'אווס נתנה "תמיכה חיונית" לאיראן ולחזבאלה במגרש של חצי כדור הארץ המערבי. במאמר שכתב מטעם AEI הסביר רייגה ש שני עדים הסבירו כיצד דיפלומט ונצואלי שפועל בסוריה השתמש בגופים ונצואלים כדי להלבין כספים עבור חזבאללה וזאת לאחר שקיבל אישור אישי מהנשיא, ניקולאס מדורו.
מימון צבאי

על פי הערכות שונות נמצאות עד מלחמת חרבות ברזל בידי חזבאללה כ-130 אלף רקטות וטילים, מתוצרת רוסיה, סוריה ואיראן. רובם הם מדגמים קטנים יחסית (107 מילימטר ו-122 מילימטר) שאינם מדויקים והם בעלי טווח מוגבל. בארסנל זה כלולים גם טילים בקטרים גדולים יותר ובעלי טווחים גדולים יותר, 100 ו-200 קילומטר ואף 300 קילומטריום.
מימון צבאי > איראן

הרפובליקה האסלאמית של איראן מספקת לחזבאללה כלי נשק רבים, בהם כ-11,500 טילים, הכשרה לכ-3,000 פעילי הארגון שעברו את מסלולי ההכשרה באיראן וכללו לימוד לוחמת גרילה, לוחמה ימית, ירי טילים והפעלת מל"טים.
באוגוסט 2006 נתפס על ידי צבא הגנה לישראל חוסיין עלי סולימאן, פעיל הארגון שהיה מערוב בחטיפתם של שני חיילי צה"ל ביולי של אותה שנה, בחקירתו הודה סולימאן כי קיבל הכשרה דתית וצבאית מאיראן. חזבאללה גם מקבל תמיכה ניכרת מאיראן על מנת לממן ולהוציא לפועל את פרויקט דיוק הטילים.
מימון צבאי > סוריה

גם סוריה הואשמה בסיפוק נשק לחזבאללה. לצד ההאשמות בסיפוק הנשק עצמו, קיימים גורמים המאשימים את המדינה הובלת הנשק מאיראן לכיוון הגבול עם לבנון (ישראל אף נלחמת באיראן, סוריה וחזבאללה בשל משלוחי הנשק האלו כחלק מהמערכה שבין המלחמות שמתרחשת במקביל למלחמת האזרחים בסוריה). חסן חליל, יועצו הפוליטי הבכיר של נסראללה הצהיר כי הארגון "מתנגד בתוקף לפיקוח על גבול סוריה-לבנון" ואף טען כי "לחזבאללה יש מספיק אמצעי לחימה כדי להגן על לבנון מפגני תוקפנות ישראלית, גם אם הגבולות עם סוריה יסגרו לחלוטין".
מימון צבאי > רוסיה

מספר ממפקדי שטח של חזבאללה הצהירו כי הארגון מקבל כלי נשק ישירות מרוסיה, בין כלי הנשק שהרוסים מספקים לחזבאללה ניתן למנות טילים מונחי לייזר, אמצעי לחימה נגד טנקים וטילים טקטיים ארוכי-טווח.
בדצמבר 2015 התראיין לאתר הסעודי "אילאף" מנכ"ל משרד החוץ, דורי גולד. בראיון טען דורי כי ישראל סיכלה העברת טילי SA-22 רוסיים לחזבאללה.
חודש לאחר מכן, טען ראש המטה לביטחון לאומי לשעבר, יעקב עמידרור כי רוסיה העבירה לחזבאללה טילי קורנט, טילי נ"מ ואף טילי יאחונט.
מארק מילי

| --- | --- |

 לידה:  20 ביוני 1958 (בן 66) מסצ'וסטס, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת פרינסטון  מכללת המלחמה של הצי  בית הספר ליחסים בינלאומיים של אוניברסיטת קולומביה 
 השתייכות:  הצבא האמריקני צבא ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1980–2023 (כ־43 שנים)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד בדיוויזיה המוטסת ה-101  מפקד צוות קרב חטיבתי בדיוויזיה ההררית ה-10 מפקד הדיוויזיה ההררית ה-10   מפקד הקורפוס השלישי ראש מטה צבא ארצות הברית יושב ראש המטות המשולבים
 פעולות ומבצעים
 מבצע מטרה צודקת  מלחמת אפגניסטן  מלחמת עיראק
 עיטורים
  מדליית השירות המצוין של מחלקת ההגנה (2)   מדליית השירות המצוין (4)   מדליית השירות העילאי של מחלקת ההגנה (3)  לגיון ההצטיינות (3)  כוכב הארד (4)
 
מארק אלכסנדר מילי (באנגלית: Mark Alexander Milley‏; 20 ביוני 1958) הוא גנרל אמריקאי ששימש כיושב ראש המטות המשולבים מאוקטובר 2019 ועד 30 בספטמבר 2023.
ביוגרפיה

מילי גדל בעיירה וינצ'סטר שבמסצ'וסטס.
הוא בעל תואר ראשון במדעי המדינה מטעם אוניברסיטת פרינסטון, תואר שני ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת קולומביה ותואר שני באסטרטגיה וביטחון לאומי ממכללת המלחמה של הצי.
במהלך לימודי התואר הראשון השלים קורס קצינים במסגרת העתודה האקדמית של צבא ארצות הברית והוסמך כסג"ם. עם סיום לימודיו בשנת 1980 התגייס לצבא ועבר הכשרה כלוחם וקורס קציני חי"ר. לאחר מכן שירת כמפקד מחלקה בדיוויזיה המוטסת ה-82 שבסיסה בפורט בראג ובהמשך עבר את מסלול ההכשרה של הכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית, ושימש כמפקד פלגה בקבוצת הכוחות המיוחדים ה-5. שימש מפקד פלוגת מפקדה בגדוד החמישי של רגימנט החי"ר ה-21 בדיוויזיית החי"ר השביעית, בתפקיד זה הוצב בכוח המשקיפים הרב-לאומי בסיני. בינואר 1989 מונה לקצין אג"ם של הגדוד והשתתף במבצע מטרה צודקת. במהלך 1992 נשלח לקולומביה כמדריך לצבא המקומי. בשנים 1993–1996 שירת בחטיבה השנייה של דיוויזיה ההררית ה-10 כקצין כוח אדם, קצין אג"ם וסגן מפקד החטיבה. במסגרת זו השתתף במבצע שמירת הדמוקרטיה בהאיטי.
בשנים 1996–1998 פיקד על הגדוד הראשון ברגימנט החי"ר ה-506 של דיוויזיית החי"ר השנייה בקוריאה הדרומית. בשנים 2000–2002 שימש קצין אג"ם וראש מטה דיוויזיית החי"ר ה-25 בהוואי. במרץ 2002 מונה למפקד כוח המשימה החטיבתי איגל של דיוויזיית החי"ר ה-25, שהוצב בבוסניה והרצגובינה במסגרת כוח הייצוב. במאי 2003 מונה למפקד צוות קרב חטיבתי שניים בדיוויזיה ההררית ה-10 והשתתף עמו במלחמת אפגניסטן. בשנים 2005–2006 שירת במטות המשולבים כראש מחלקה ועוזר קצין אג"ם. בדצמבר 2006 מונה למזכירו הצבאי של מזכיר ההגנה. ביולי 2007 מונה לסגן מפקד הדיוויזיה המוטסת ה-82 ונלחם עמה באפגניסטן. במהלך תפקיד זה קודם לדרגת בריגדיר גנרל. ביולי 2009 מונה לעוזר קצין אג"ם במטות המשולבים.
בנובמבר 2011 מונה למפקד הדיוויזיה ההררית העשירית. בדצמבר 2012 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד הקורפוס השלישי שבסיסו בפורט הוד, בתקופת פיקודו השתתף הקורפוס במלחמת אפגניסטן.
באוגוסט 2014 קודם לדרגת גנרל ומונה למפקד פיקוד כוחות צבא ארצות הברית ובאוגוסט 2015 מונה לראש מטה צבא ארצות הברית. הוא שירת בתפקיד עד אוגוסט 2019.
באוקטובר 2019 מונה ליושב ראש המטות המשולבים.
בספטמבר 2021 דווח בארצות הברית כי בספר "סכנה" שעתיד להתפרסם על ידי עיתונאי ה"וושינגטון פוסט" בוב וודוורד (מחושפי פרשת ווטרגייט) ורוברט קוסטה, נחשף כי מילי פעל בחשאי להזהיר את צבא סין מפני מתקפה גרעינית אמריקאית עקב מצבו הנפשי הרעוע לכאורה של טראמפ לאחר ההפסד בבחירות לנשיאות ב-2020. בספר הוסיפו המחברים לטעון כי מילי קשר קשר ביחד עם עמיתיו המצביאים לחסימת טראמפ מגישה לארסנל הגרעיני של ארצות הברית. טראמפ הכחיש וטען כי הידיעות מפוברקות. עוד הוסיף טראמפ כי אם הדברים נכונים הרי שמדובר בבגידה. זמן קצר לאחר מכן סנאטורים ואנשי קונגרס רפובליקנים שונים קראו להעמיד את מילי למשפט צבאי לקראת הדחה או התפטרות. מס' ימים לאחר מכן הצהיר מילי כי השיחה עם מפקד צבא סין התקיימה מתוקף סמכותו. לצד זאת פוליטיקאים מהמחנה הדמוקרטי יצאו להגנת מילי בטענה כי השיחה אותה קיים מילי אינה שונה משיחות דומות שהתקיימו על ידי גורמי ממשל שונים בעבר, וכי מדובר בשיחה שגרתית הנערכת בזמנים בהם יש חשש לעימות גרעיני ומטרתה להרגיע את הרוחות.
בטקס הפרישה שלו בספטמבר 2023 הצהיר, במה שנתפס כמסר לנשיא טראמפ: "נשבענו אמונים לחוקה, לא למי שרוצה להיות דיקטטור".
הערות שוליים

↑  Michelle Tan, Gen. Mark Milley picked for Army chief of staff, Army Times, May 13, 2015.
↑  סוכנויות הידיעות‏, ספר חדש חושף: מפקד צבא ארה"ב פעל כדי למנוע מטראמפ לשגר נשק גרעיני לעבר סין, באתר וואלה, 15 בספטמבר 2021
↑  "רמטכ"ל ארה"ב פעל למנוע מטראמפ לתקוף גרעינית את סין", באתר ‏מאקו‏, 15 בספטמבר 2021
↑  סוכנויות הידיעות, "רמטכ"ל ארה"ב הורה למנוע מטראמפ לתקוף את סין בנשק גרעיני", באתר ynet, 14 בספטמבר 2021
↑  בריאן מצגר, Republicans call Gen. Mark Milley 'traitor,' and say he should be fired or court-martialed for a report that he secretly intervened to avoid war with China, באתר Business Insider‏, 15 בספטמבר 2021 (באנגלית)
↑  Leo Shane III, Howard Altman, Milley denies wrongdoing amid calls for his resignation over details in new book, Military Times, ‏2021-09-15 (באנגלית)
↑  Lindsay Kornick, Reporters and Democrats defend Gen. Milley contacting China's top general with concerns about Trump, Fox News, ‏2021-09-14 (באנגלית אמריקאית)
↑  טראמפ האשים אותו בבוגדנות, הרמטכ"ל האמריקני הצהיר: "לא נשבענו לדיקטטור", באתר ynet, 30 בספטמבר 2023
| הקצינים הבכירים, הגנרלים המפקדים וראשי המטה של צבא ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| המפקד העליון | ג'ורג' וושינגטון | דגל הדרגה של ראש מטה צבא ארצות הברית |
| הקצינים הבכירים | הנרי נוקס • ג'ון דופטי • ג'וסיה הרמר • ארתור קלייר • אנתוני ווין • ג'יימס וילקינסון • ג'ורג' וושינגטון • אלכסנדר המילטון • ג'יימס וילקינסון • הנרי דירבורן • ג'ייקוב בראון | דגל הדרגה של ראש מטה צבא ארצות הברית |
| הגנרלים המפקדים | ג'ייקוב בראון • אלכסנדר מקומב • וינפילד סקוט • ג'ורג' מקללן • הנרי האלק • יוליסס ס. גרנט • ויליאם שרמן • פיליפ שרידן • ג'ון סקופילד • נלסון מיילס | דגל הדרגה של ראש מטה צבא ארצות הברית |
| ראשי המטה | סמואל יאנג • אדנה צ'אפי • ג'ון בייטס • פרנקלין בל • לאונרד ווד • ויליאם וות'רספון • הודג' סקוט • טסקר בליז • פייטון מרץ' • ג'ון פרשינג • ג'ון היינס • צ'ארלס סומראל • דאגלס מקארתור • מאלין קריג • ג'ורג' מרשל • דווייט אייזנהאואר • עומר בראדלי • ג'וזף לוטון קולינס • מת'יו רידג'וויי • מקסוול טיילור • ליימן למניצר • ג'ורג' דקר • ארל ווילר • הארולד ג'ונסון • ויליאם וסטמורלנד • ברוס פאלמר • קרייטון אברמס • פרידריק וינד • ברנארד רוג'רס • אדוארד מאייר • ג'ון וקהאם • קארל ואונו • גורדון סאליבן • דניס ריימר • אריק שינסקי • פיטר סקומייקר • ג'ורג' קייסי‎ • מרטין דמפסי • ריימונד אודיירנו • מארק מילי • ג'יימס מקונוויל • רנדי ג'ורג' | דגל הדרגה של ראש מטה צבא ארצות הברית |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1237219760  ISNI: 0000 0004 9821 0099  LCCN: no2017035589  VIAF: 310149066816065602733   WorldCat (עם VIAF): 310149066816065602733
סיון כהן

| --- | --- |

 לידה:  19 בנובמבר 1982 (בת 42) ישראל ירושלים, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1997
 מעסיק:  חדשות 13 
 תחקירים בולטים:  "עוקץ הקשישים"
 סוג כתב:  הגשת הכול כלול ברשת 13
 תחום סיקור:  צרכנות
 פרסים והוקרה:  אות אומ"ץ, פרס פרימור של הרשות השנייה, פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה
 
סיון כהן-סבן (נולדה בירושלים ב-19 בנובמבר 1982) היא עיתונאית, שדרנית רדיו ומגישת טלוויזיה, זוכת אות אומ"ץ, פרס פרימור של הרשות השנייה ופרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה.
ביוגרפיה

נולדה בירושלים, שם גדלה והתחנכה. הייתה טניסאית בילדותה. בגיל 15, החלה לעבוד במקומון הירושלמי "כל העיר" כתיכוניסטית. בשנת 2002 זכתה שרה נתניהו בתביעת דיבה נגד סיון כהן, "כל העיר" ועורכו, בעקבות שתי ידיעות שליליות לא נכונות שפורסמו בטור הרכילות.
עבדה בחדשות המקומיות ובערוץ ספורט 1.
בשנת 2007 הצטרפה למערכת חדשות 10 ושימשה עורכת ומגישת פינת הספורט, מגישת תוכנית הבוקר, כתבת מגזין ומגישת מבזקי חדשות. במהלך עבודתה סיקרה את ארגון האוהדים של בית"ר ירושלים "לה פמיליה", חיסולי משפחות הפשע בנתניה, הייתה אחראית למספר ראיונות בלעדיים עם ארקדי גאידמק, חשפה אלימות שוטרים במגרשי כדורגל, ותיעדה את פרשת הבנק המחתרתי בבורסה ליהלומים.
הייתה כתבת לענייני משפט בירושלים של חדשות 10. בשנת 2012 דיווחה על ניסיון חטיפה של ילדה ישראלית בפארק דיסניוורלד בארצות הברית, אך לאחר השידור התברר כי מדובר היה באגדה אורבנית. היא הושעתה מעבודתה, ולאחר מכן יצאה לחופשה ללא תשלום. ביולי 2012 החלה כהן להגיש יחד עם דב גיל-הר את תוכנית הבוקר של ערוץ 10, "שישי בבוקר".
ביולי 2013 עלתה לאוויר התוכנית החברתית-כלכלית-צרכנית "הכל כלול" בערוץ 10, אותה יצרה והגישה יחד עם נגה ניר נאמן. בשנת 2015 החלה להגיש את התוכנית לבד. בין השאר, במהלך התוכנית יזמה את קמפיין המאבק בתאגידי המים וביוב בישראל, וחשפה את ההתנהלות הבעייתית בחברת הוט שהביאה לקנס חסר תקדים של משרד התקשורת שהושת על החברה.
מאז מתקפת הפתע מנחה מדי שבוע את עצרת משפחות החטופים שבכיכר החטופים והנעדרים. עד סוף 2023 הנחתה גם את מהדורת החטופים ששודרה בערוץ וואלה+.
מאז מאי 2024 משמשת כפרשנית פוליטית בחברת החדשות של קשת 12.
פרסים והוקרה

קיבלה את אות המופת של עמותת אומ"ץ לשנת 2015 יחד עם נגה ניר נאמן, על עבודתן העיתונאית של שתיהן במסגרת התוכנית "הכול כלול".
בנובמבר 2016 זכתה בפרס פרימור של הרשות השנייה, על תחקיר "עוקץ הקשישים". מנימוקי הוועדה: ”תחקיר עוקץ הקשישים הוא תחקיר חשוב ומעמיק אשר מתאר תופעה קשה בה הפך דור המייסדים והאוכלוסייה המבוגרת בארץ לטרף קל בידי נוכלים אשר גוזלים את כספם ומתעמרים בהם. מאחורי התופעה עומד סחר במאגרי דאטה של קשישים אשר עוברים לנציגי מכירות שמסבכים אותם בהוצאות תוך מצג שווא והטעיה. במסגרת התחקיר והמעקב הוגשה תלונה למשטרה ותוקנה הפרצה בחוק שאפשרה את הישנות המקרים במסגרת חוק שזכה לכינוי 'חוק עוקץ הקשישים'”.
במרץ 2017 זכתה בפרס האקדמיה לקולנוע וטלוויזיה עם תוכניתה "הכול כלול" שזכתה בפרס התוכנית הכלכלית הטובה בישראל. באותה שנה החלה להגיש תוכנית חברתית בתחנת הרדיו 103FM.סיון כהן הגישה פעם בשבוע את התוכנית "לפני החדשות" עד חודש אוגוסט.
חיים אישיים

כהן נשואה לאיש העסקים יוני סבן, אחיינו של חיים סבן. השניים הורים לבת ובן. הם מתגוררים בתל אביב.
הערות שוליים

↑  אפרת וייס, שרה נתניהו זכתה בתביעת פיצויים נגד "כל העיר", באתר ynet, 25 ביולי 2002;
תא (י-ם) 1839/01 שרה נתניהו נ' רשת שוקן ואחרים, ניתן ב-25 ביולי 2002 (באתר "נבו")
↑  תיעוד אלימות משטרתית נגד אוהדי ביתר בסכנין, 9 בפברואר 2009
↑  סיון כהן, תיעוד בלעדי: כך פעל הבנק המחתרתי בבורסה ליהלומים, באתר nana10‏, 17 בינואר 2012
↑  נתי טוקר, פרשת האגדה האורבנית: סיון כהן תעזוב את חדשות 10, באתר TheMarker‏, 10 במאי 2012
1 2  מיה מנע‏, הפרחים לבלווטניק, באתר וואלה, 23 ביולי 2015
↑  טליה לוין, ‏סיון כהן סבן מובילה מיזם הייטק ומסבירה למה פרשה מהטלוויזיה, באתר מעריב אונליין, 30 בדצמבר 2023
↑  שבת בחמש 15.02.25 לצפייה ישירה, באתר 12+
↑  דינה חלוץ, סיון כהן-סבן על הנישואים למיליונר, אחיינו של חיים סבן: 'אין הסכם ממון', באתר Xnet‏, 17 בפברואר 2019
אזהרת שוליים

| --- | --- |

עטיפת הספר
 מידע כללי
 מאת:  עירן הלפרין
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  עיון
 הוצאה
 הוצאה:  כנרת זמורה
 תאריך הוצאה:  19 במרץ 2024
 מספר עמודים:  315
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 978-965-566-000-0
אזהרת שוליים. איך נתנו לשנאה ולקיצונים לפרק אותנו (ואיך נבנה חזרה) הוא ספר שנכתב על ידי עירן הלפרין, פרופסור לפסיכולוגיה חברתית באוניברסיטה העברית, והתפרסם במרץ 2024 בהוצאת כנרת זמורה. הספר עוסק בשנאה בין קבוצות חברתיות וזהותיות בתוך החברה הישראלית. הספר חוקר את שורשי השנאה ואת המנגנונים שמאפשרים ומעודדים אותה, תוך התבססות על עשרות מחקרים. הספר מפענח מגמות עכשוויות שמחזקות אותה ומראה כיצד ניתן להתמודד עם ההקצנה והשנאה בחברה הישראלית.
רקע

הספר מסכם 15 שנות מחקר של הלפרין על החברה הישראלית. הספר נכתב לפני טבח שבעה באוקטובר, אז הוקפא פרסומו, תוכנו עודכן והוא יצא לאור במרץ 2024. כבר בגרסה המקורית שלו הכותרת שלו התריעה על כך שהחברה הישראלית מפורקת וחשופה לאתגרים פנימיים וחיצוניים.נכון לפברואר 2025 הודפסו ממנו שלוש מהדורות.
תוכן > שנאה אישית ובין קבוצתית

השנאה היא רגש שלילי קיצוני שמופיע כשמפרשים את פעולת האדם או הקבוצה האחרת כסותרת את רצונותינו וצרכינו וכקשורה לטבע הבסיסי של האדם או הקבוצה. השנאה יוצרת הבחנה מוחלטת בין קבוצת ההשתייכות לבין קבוצת האחר ומובילה לתפיסתו כלא מוסרי, רוצה להרע, לא אנושי ולא יכול להשתנות. היא מובילה לעמדות לא סובלניות. האדם או הקבוצה השונאת, ישאפו מתוך תחושת חולשה, להיפטר או להשמיד את מושא השנאה. שנאה כלפי האחר מאפשרת להצדיק פגיעה בו באופן המספק הגנה מוסרית שמובילה לשימור רמת רווחה נפשית סבירה.
תהליך ההמרה של שנאה מאישית לקולקטיבית הוא מהיר. כפרט בקבוצה שונאת מצופה מהאדם לשנוא, והוא מזדהה עם הרגש המקובל בה ומושפע מרגשות שאר חבריה. השנאה הקבוצתית משרתת אינטרסים של שחקני מפתח בחברה, כי היא מסמנת אובייקט שלילי ומלכדת סביב הלחימה בו. השנאה הקבוצתית מאפשרת לגיטימציה, תחושה של היות חלק מהמון, ומאפשרת להתגבר על חסמים מוסריים. כתוצאה מכך השנאה בקבוצה גוברת במהלך הזמן.
השנאה הבין-קבוצתית מפרקת חברות מבפנים ומחלישה אותן כך שיתקשו להתמודד עם סכנות פנימיות וחיצוניות. בהשפעת השנאה נפגעת משמעותית יכולתן של קבוצות בחברה לפעול בשיתוף פעולה, ונפגעת יכולתה לחוש מוסרית. השנאה אינה מאפשרת שיח, היכרות ושינוי, אלא היא מחזקת הסתגרות, שיתוק וקיבעון בחברה. היא אינה מאפשרת קבלת החלטות בנושאים מרכזיים, ומפנה אנרגיה חברתית מרכזית מכיוונים בונים להרסניים.
תוכן > תהליכי שנאה והקצנה בישראל

השנאה היא מנוע מרכזי של חלק גדול מתהליכי ההקצנה והפירוק של החברה הישראלית. בישראל של העשורים האחרונים, הקיצוניות והשנאה לאחר הפכו יותר נורמטיבית ויותר בולטות בהשוואה לתקופות מוקדמות יותר. קיימת הימנעות והתעלמות ממגמה זו שכן הכרה בה עלולה לאיים על תפיסה עצמית חיובית. בישראל אין ניסיון משמעותי להתמודד עם מגמות ההקצנה והתגברות השנאה בין קבוצות.
בחברות דמוקרטיות קיים מתח בין הנטייה המושרשת של אנשים להתכנס בתוך קבוצות הזהות שלהם, להאדיר אותן ולהפחית בערך קבוצות אחרות, ובין מנגנונים חברתיים, ערכיים ורגולטוריים שמווסתים נטייה זו. מול כוחות של הקצנה ועוינות ניצבות נורמות של סובלנות, כבוד ושוויון המהוות מולן כוח נגדי. בהיעדר מנגנונים נורמטיביים מווסתים, הדינמיקה הטבעית היא לכיוון הסתגרות, ההקצנה ושנאת האחר. כיוון שזו ברירת המחדל, חברות צריכות לפעול באופן אקטיבי ועקבי כנגד נטייה זו. ואולם בישראל, המנגנונים המווסתים נשחקו מאוד בעשורים האחרונים, וכמעט לא קיים כוח נגדי הפועל כנגד ברירת המחדל של העוינות והשנאה. בהשוואה לחברות אחרות, בישראל מנגנונים המווסתים הנורמטיביים נשחקו במהירות גבוהה. מכוון שברירת המחדל פועלת בישראל בוואקום וללא התנגדות, תהליך ההקצנה בישראל מהיר ביותר.
האופן בו אנשים תופסים את הנורמות המקובלות משפיע על התנהגותם. השינוי בהתנהגות מוביל בתורו לחשיבה על הנושא באופן שיכול להוביל לשינוי בעמדות. הלמידה בנוגע לנורמות המקובלות בחברה בהקשר למידת השנאה או הסובלנות כלפי האחר, נובעת מרמזים שמועברים על ידי מוסדות, על ידי משפיענים חברתיים, ומהאופן בו נתפסת דעת הקהל. בישראל של העשורים האחרונים, המסרים שהציבור מקבל ממוסדות (למשל ממערכת החינוך, חקיקה, וערוצי התקשורת) ומעוגנים חברתיים (למשל תגובה רפה של מנהיגי המיינסטרים לביטויי שנאה וקיצוניות), היא שיש לגיטימציה ציבורית לקיצוניות ולשנאה בין קבוצתית. מועבר מסר גלוי ומסר סמוי בנוגע לנורמות של סובלנות ושוויון, המשאיר את האזרחים בתחושה של דיסוננס. זירת עיצוב הנורמות בתחום הבין-קבוצתי אינה מאוזנת, וכוח המרכיבים המקצינים גדול בה מכוחם של השואפים לסובלנות ומתינות. קיימת שחיקה מתמשכת ביכולת וברצון של החברה בישראל להציג נורמות ברורות של סובלנות, שאמורות לאזן את ברירת המחדל של תהליכי הקצנה.