stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרי ריזר
מותה

ב-2 ביולי 1951 בשעה שמונה בבוקר, פנסי קרפנטר, בעלת הדירה של מרי הגיעה לדירתה כדי למסור לה מברק. היא ניסתה לפתוח את דלת הבית אך ידית הדלת ממתכת גרמה לכוויית חום חזקה בידה והיא הזעיקה את המשטרה.
שאריות גופתה של ריזר, שהיו בעיקר אפר, נמצאו על גבי כיסא שעליו ישבה. רק כף רגלה השמאלית (שהייתה בתוך נעל בית) ועמוד השדרה שלה לא נשרפו ואפשרו את זיהויה. פריטי פלסטיק שונים שהיו בקרבת הכיסא שלה נמסו וצורתם התעוותה.
גם גולגולתה של ריזר לא עלתה באש ולא הפכה לאפר, אלא שהיא התכווצה מאוד (לפי דוח החקירה לכדי "גודל של שקית תה"). התכווצות ראשה נבדקה ואושרה על ידי חוקרי גופתה ולא הייתה אשליה שנגרמה כתוצאה מהסרת מאפייני פנייה. התכווצות גולגולת הראש אינה מאפיין נפוץ בדיווחים על התלקחות ספונטנית, אך ידוע על מקרים נוספים לכאורה בהם קורבנות ההתלקחות חוו עיוות דומה.
ב-7 ביולי 1951, מפקד המשטרה של סיינט פיטרסברג, ג.ר ריכרט, שלח קופסת ראיות מזירת האירוע לחוקר ה-FBI ג'ון אדגר הובר. בין הראיות נכללו שברי זכוכית שנמצאו באפר, שישה "עצמים קטנים" שנחשדו בתחילה כשיניה, חתיכה מהשטיח עליו ניצב כיסאה ונעל הבית שנותרה על רגלה.
אף על פי שגופתה נשרפה כמעט לחלוטין, ושרפה כזו מצריכה טמפרטורת גבוהות מאוד, החדר בו נמצא אפרה ושאריות גופתה כמעט ולא ספג נזקי שרפה.
ריכרט רשם בדו"ח החקירה: "ביקשנו מידע או תאוריות שיסבירו כיצד גופת אדם תישרף עד היסוד, בעוד שאש השרפה יהיה מוגבל לשטח כה מצומצם כך שהדירה והריהוט שבתוכה כמעט ולא יציגו ראיות לשרפה".
ה-FBI הצהיר שמרי ריזר נשרפה כלילות עקב אפקט הנקרא "אפקט הפתילה" (בו שומן של גופת הנשרף מחזקת את להבות האש). מאחר שנמצא כי מרי נעזרה בכדורי שינה כדי להירדם והיה ידוע שנהגה לעשן, עלתה ההנחה כי היא אבדה את הכרתה בזמן שעישנה והסיגריה הציתה את בגדי השינה שלה. "לאחר שהגוף מתחיל לבעור", כתב ה-FBI בדו"ח החקירה, "ישנם מספיק שומנים וחומרי בעירה אחרים המאפשרים לדרגות משתנות של הרס להתרחש. לפעמים דרגת ההרס מהבעירה תלך ותגדל עד לרמה בה גופת האדם תתלקח כולה".
לבקשתו של מפקד משטרת סיינט פיטרסברג זירת האירוע נחקרה על ידי מומחה לאנתרופולוגיה פיזית בשם וילטון מ. קרוגמן. פרופסור קרוגמן, מאוניברסיטת פנסילבניה, חקר זירות שרפה שונות בשנות השלושים על מנת לנסות לסייע באיתור וזיהוי של הצתות.
ה-FBI נהג להתייעץ רבות עם פרופסור קרוגמן בנוגע לזירות בהן היו קורבנות שרפה, אך לאחר שחקר את זירת שריפתה של מרי וקרא את הדו"ח של ה-FBI הוא התנגד נחרצות למסקנתם. ועם זאת, נסיבות מותה של מרי והתנגדותו של קרוגמן לממצאי החקירה לא פורסמו לציבור במשך כעשור.
מפרצון טאקר

| --- | --- |

מפת כף האלט. מפרצון טאקר   ברביע השלישי מימין, בשורה השנייה   מלמטה של רביעי המפה
 מידע כללי
 סוג:  מפרצון 
 מידע נוסף
 קואורדינטות:  72°37′00″S 169°45′00″E﻿ / ﻿72.6167°S 169.75°E﻿ / -72.6167; 169.75
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרצון טאקר(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרצון טאקר
 
מפרצון טאקר (באנגלית: Tucker Inlet) הוא מפרצון מכוסה קרח, באזור חוף בורכגרווינק של ארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
מפרצון טאקר ממוקם בין כף ויטסטון לבין חצי האי דניאל.
היסטוריה > גילוי המפרצון

המפרצון התגלה בפברואר 1841 על ידי סר ג'יימס קלארק רוס.
היסטוריה > מקור השם

רוס נתן למפרצון את שמו.
המפרצון נקרא על שמו של צ'ארלס ט. טאקר (Charles T. Tucker), רב החובל של הספינה אה"מ ארבוס, אחת משתי הספינות ששימשו את משלחתו של רוס.
ראו גם

קרחון טאקר
לקריאה נוספת

• Gunter Faure, Teresa M. Mensing, , P 138
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מידע היסטורי
| הרי ויקטורי |
| --- | --- | --- |
| רכסי הרים | אוונס • בארקר • בייקר • הנדלר • מילן • מלטה • קלאפ • קרטוגרפים • קרטר |  |
| הרים | אולדריג' • אלברטס • בוס • בראמבל • ברוסטר • ברטון • ברטלן • גלס • הד • הרינגטון • מקדונלד • נורת'האמפטון • ניו ייר • סירק • פיליפס • פירסון • קאפלינג • קולינס • קונרד |  |
| מעברי הרים | בנייטד • טובוגאן • סופט סנואו |  |
| נונאטאקים | נונאטאק נלסון |  |
| קרחונים | אולסון • אוסוגה • אינגהם • אלדר • באוורס • בארג • בר • בורכגרווינק • בייקר • דיוואלד • הירפילד • המפריז • הנד • ווד • וייטהול • טאקר • טריינר • טרפלגר • לאנגוואד • ליין • לנסן • מרינר • פרל הארבור • קולסטון • קרול • רודולף |  |
מרגריט דה ולואה, נסיכת צרפת

מרגריט דה ולואה, נסיכת צרפת (בצרפתית: Marguerite de France; ‏14 במאי 1553 – 27 במאי 1615), הידועה גם בשם המלכה מרגו הייתה בתו של אנרי השני, מלך צרפת ומלכת צרפת ונווארה כאשתו של אנרי הרביעי. מרגריט הייתה אחותם של שלושה ממלכי צרפת: פרנסואה השני, שארל התשיעי ואנרי השלישי.
ילדותה

מרגריט נולדה ב-14 במאי 1553 בארמון סן-ז'רמן-אן-לה שמחוץ לפריז. היא הייתה ילדתם השביעית ובתם השלישית של אנרי השני, מלך צרפת ורעייתו קטרינה דה מדיצ'י, וכונתה "מרגו" בפי משפחתה. שלושה מאחיה הגדולים של מרגריט, פרנסואה השני, שארל התשיעי ואנרי השלישי כיהנו כמלכי צרפת, בעוד שאחותה הבכורה, אליזבת, נישאה לפליפה השני, מלך ספרד.
מרגריט לא הכירה כמעט את אביה, שמת כשהייתה בת שש, והייתה רחוקה מאמה, אותה העריצה וחששה ממנה באותו הזמן. היא גדלה בחצר המלוכה של אחיה, המלך שארל התשיעי, יחד עם אחיה הצעירים אליהם הייתה קרובה מאוד.
נישואים

הנסיכה מרגריט רצתה להינשא לאהובה אנרי, דוכס גיז, אך אמה התנגדה לאפשרות שבית גיז יתקרב על ידי כך לשלטון. במקום זאת שאפה קטרינה דה מדיצ'י להשיא את בתה לקרלוס, נסיך אסטוריאס, בנו של פליפה השני מלך ספרד שהיה גם ארוסה לשעבר של אחותה של מרגריט, אליזבת, אולם נישואים אלו לא יצאו אל הפועל. אז ניסתה קטרינה להשיא את מרגריט לסבשטיאו, מלך פורטוגל, אחיינו של פליפה השני שאישר את השידוך, אולם סבשטיאו עצמו פסל את הנישואים בשל התנגדותו לדיכוי האלים של ההוגנוטים בצרפת.
לבסוף אולצה מרגריט להינשא לאנרי, דוכס ונדום, בנה ויורשה של ז'אן ד'אלברה, מלכת נווארה הפרוטסטנטית. שידוך זה נועד לקרב בין בית ולואה ובית בורבון ולהביא לפשרה בין הקתולים לבין הפרוטסטנטים במלחמות הדת של צרפת. החתונה התקיימה ב-18 באוגוסט 1572, חודשיים לאחר מותה של ז'אן ועלייתו לשלטון של אנרי כמלך נווארה. הטקס נערך בקתדרלת נוטרדאם הקתולית והחתן, שהיה הוגנוטי, נשאר במהלך רובו מחוץ לכנסייה.
הנישואים בין אנרי למרגריט היו אמורים להביא לשלום בין הקתולים לפרוטסטנטים בצרפת, אולם מספר מנהיגים קתולים (ככל הנראה קטרינה דה מדיצ'י ביניהם) שאפו לנצל את החתונה שהביאה לפריז פרוטסטנטים חשובים רבים שהגיעו לחגיגות, ושישה ימים בלבד לאחר הטקס התחולל טבח ליל ברתולומאוס הקדוש, שבו נטבחו אלפי פרוטסטנטים בידי הקתולים. אנרי ניצל מהטבח רק כשהעמיד פנים כי המיר את דתו לקתוליות ונמלט למקום מחסה.
ב-1574, אחרי מות המלך שארל התשיעי, תכננו פרוטסטנטים וקתולים מתונים לכבוש את השלטון ולשים את אחיה הצעיר של מרגריט, פרנסואה, דוכס אנז'ו, שהיה גם בן בריתו של מלך נווארה, על כס המלוכה. הקשר נכשל ופרנסואה ואנרי הושמו במעצר. ב-1576 נמלט אנרי מפריז וב-5 בפברואר, בעיר טור, התכחש לדת הקתולית והצטרף לכוחות הפרוטסטנטים.
מלכת נווארה

מרגריט נשארה בחצר המלוכה של אחיה, המלך אנרי השלישי, והייתה למעשה כאסירה בביתה שלה. לבסוף הורשתה לנסוע לבעלה בנווארה ובשלוש השנים הבאות חיו מלכי נווארה חיים שערורייתיים בארמון נראק, במהלכם רבו לעיתים קרובות והחזיקו מאהבים ומאהבות. אחד ממאהביה הראשונים של מרגריט היה אהובה הקודם, דוכס גיז. אולם חצר המלוכה של נווארה לא הייתה רק במה לפרשיות אהבים רבות, אלא שימשה גם כמוקד תרבותי חשוב של התקופה. מרגריט הקיפה את עצמה בסופרים ומשוררים גדולים כתאודור אגריפה ד'אובינייה ומישל דה מונטן, שאתו ניהלה שיחות רבות. היא ביקשה ממנו להסביר לה את ספרו של רמון סבונד "תאולוגיה טבעית" שאותו תרגם לצרפתית. אף כי הוא אינו נוקט בשמה, דה מונטן מזכיר זאת במסה הארוכה "סנגוריה על רמון סבונד" (ספר 2, פרק 12) וכותב: "היות שאנשים רבים עסוקים בקריאת ספרו של רמון סבונד, ובמיוחד הגבירות שאנו חייבים להן עזרה, הצעתי להן את עזרתי בהציגי שני טיעונים המסבירים יצירה זו."
בשנת 1582 שבה מרגריט לחצרו של אחיה, אך אנרי השלישי, שהיה מזועזע מהתנהגותה המתירנית של אחותו (שבאותה תקופה נכנסה להריון מאחד ממאהביה), גירש אותה מפריז. גירושה המשפיל של אחות המלך מחצר המלוכה עורר הדים בכל אירופה, במיוחד לאחר שבעלה סירב לקבל אותה בחזרה לחצר המלוכה של נווארה. לאחר שמונה חודשי משא ומתן בין מלך צרפת למלך נווארה הורשתה מרגריט לשוב לבעלה, שלא גילה בה עניין רב.
בשנת 1585 ארגנה מרגריט הפיכה צבאית כנגד אחיה ובעזרת הליגה הקתולית כבשה את העיר אז'ן, אותה קיבלה כנדוניה עם נישואיה. לאחר מצור שנמשך מספר חודשים מרדו תושבי העיר נגד מרגריט והיא נאלצה להימלט לטירת קארלה. בשנת 1586 תפסו אותה חייליו של אחיה והיא הושמה במעצר בטירת איסון (צר'), שם בילתה את 18 השנים הבאות.
מלכת צרפת

בעודה אסירה, בשנת 1589 מת המלך אנרי השלישי ללא יורשים ואנרי מלך נווארה הפך למלך צרפת מתוקף נישואיו למרגריט. למרות שנולדו לו כבר מספר ילדים לא חוקיים ממאהבותיו הרבות, ביניהם שלושה ממאהבתו המפורסמת גבריאל ד'אסטרה, אנרי שאף לבסס את שלטונו על ידי כך שיינשא מחדש ויביא לעולם יורש חוקי. החל משנת 1592 נערך משא ומתן בין אנרי למרגריט כדי להביא לביטול חוקי של נישואיהם, אך המלכה לא הסכימה שאנרי יינשא לגבריאל, שלא הייתה בת למשפחת אצולה. לאחר מותה של גבריאל בשנת 1599, ולאחר שהובטח למרגריט כי היא תוכל להמשיך להחזיק בתואר מלכת צרפת, בוטלו רשמית נישואיהם של מלך ומלכת צרפת מסיבת היותם עקרים. שנה לאחר מכן נישא אנרי למארי דה מדיצ'י, שילדה לו שישה ילדים.
מותה

בשנת 1605 שוחררה לבסוף מרגריט משבייה, שבה לפריז וערכה קבלות פנים מפוארות לאנשי רוח צרפתים, ובהם סופרים, משוררים, מלומדים ואמנים. היא שמרה על יחסים טובים עם המלכה החדשה, מארי דה מדיצ'י והייתה אף קרובה מאוד ליורש העצר, לימים המלך לואי השלושה עשר, לו הורישה את כל רכושה.
המלכה מרגריט נפטרה ב-27 במאי 1615 ונקברה בקבר המלכותי של בית ולואה בבזיליקת סן-דני.
43 שנים לאחר מותה של מרגריט התפרסמו זכרונותיה בספר, אותו כתבה בשבי באוסון. הספר זעזע את הקהל הצרפתי שגילה על מזימותיה ועל מאהביה הרבים של המלכה.
בתרבות

ויליאם שייקספיר ביסס את אחד ממחזותיו, "עמל שווא של אהבה", על חצר המלוכה המתירנית של אנרי ומרגריט בנווארה.
הסופר הצרפתי אלכסנדר דיומא האב ביסס את ספרו "המלכה מרגו" על חייה של מרגריט. ספר זה עובד לקולנוע בכמה גרסאות, בין השאר ב-1954 בכיכובה של השחקנית ז'אן מורו, וב-1994 בכיכובה של איזבל אג'אני.
נאג

| --- | --- |

 מידע בסיסי
 ייעוד:  דגם טיל 
 ארץ ייצור:  הודו 
 יצרן:  בהראט דיינמיקס 
 תקופת השירות:  2015–הווה (כ־9 שנים) 
 
נאג או קוברה (תרגום של נאג בהינדי) הוא טיל דור שלישי "שגר ושכח" נגד טנקים שפותח בהודו. הפיתוח מהווה אחת מחמש מערכות טילים שפותחו על ידי ה-DRDO כחלק מתוכנית הפיתוח לטילים מונחים (IGMDP).
על פי התכנון הטיל יהווה תחליף לטילים קיימים בהודו המפותחים על ידי מדינות אחרות.
ראש הקרב של נאג, בחזית כיפה מעל ראש ביות על בסיס הדמית אינפרא-אדום (IIF)
הערות שוליים

↑  "Kalam's unrealised 'Nag' missile dream to become reality next year". 30 ביולי 2015. נבדק ב-30 ביולי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Nag anti-tank missile back in reckoning
מרי רוג'רס ויליאמס

| --- | --- |

 לידה:  30 בספטמבר 1857 הרטפורד, ארצות הברית 
 פטירה:  17 בספטמבר 1907 (בגיל 49) פירנצה, ממלכת איטליה 
 מקום לימודים:  ליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק  בית הספר התיכון הציבורי הרטפורד 
 
מרי רוג'רס ויליאמס (באנגלית: Mary Rogers Williams‏; 30 בספטמבר 1857 - 17 בספטמבר 1907) הייתה אמנית טונליסטית ואימפרסיוניסטית אמריקאית, הידועה בדיוקנאות ונופים בפסטל ושמן.
ביוגרפיה

מרי רוג'רס ויליאמס נולדה וגדלה בהרטפורד, קונטיקט, החמישית מבין ששת ילדיהם של אדוארד ויליאמס (1822–1871), אופה מצליח, ומרי אן ויליאמס (1824–1861). המורה המוקדם של מרי רוג'רס ויליאמס היה ג'יימס ולס שמפני, והיא למדה בליגת הסטודנטים לאמנות אצל ויליאם מריט צ'ייס ובחברה לאמנות דקורטיבית בהרטפורד. השיעורים שלה כללו רישום, ציור, פיסול, תולדות האמנות, "לימוד עיצוב בעבודה מעשית" ו"אנטומיה אמנותית ", היא כתבה קטלוג של אוסף הפסלים מגבס של המכללה. מדי פעם ביקרה בניו יורק וביקרה בסטודיו של חברה אלברט פינקהאם ריידר.
כמעט בכל קיץ היא נסעה לאירופה, ביקרה בכפרים ושרטטה את הנוף ואת המקומיים. לעיתים היא טיילה בין עיירות, בין השאר משום שלא יכלה להרשות לעצמה כרכרה, ויצאה לדרך "לתפוס סקיצה" או "למצוא סקיצה", כפי שכתבה לאחיותיה. אף על פי שהייתה אפיסקופלית, היא השתתפה בשירותי הכנסיות הקתוליות באירופה וכתבה תיאורים מפוארים של התלבושות והמוזיקה לאחיותיה. היו לה אופניים מתוצרת הרטפורד לטיולים באזור הכפרי. היא התגוררה בפריז בשנים 1898–1899 ולמדה אז באקול דה ביו-ארטס אצל ג'יימס אבוט מקניל ויסלר.
היא הייתה חברה במועדון האמנות של ניו יורק, הציגה שם מספר פעמים וכן במקומות הכוללים את האגודה האמריקאית לצבעי מים (1892), האגודה לאמנות באינדיאנפוליס (1895), האקדמיה לאמנויות יפות בפנסילבניה ועוד.
תערוכות הנצחה לאחר מותה התקיימו ב-1908 וב-1909 במועדון צבעי המים של פילדלפיה (באקדמיה של פנסילבניה), ועוד. הפרסומים ששיבחו אותה כוללים את הניו יורק טיימס, הרטפורד קוראנט ומגזינים שונים.
בשנת 1894, במאמר ב- Quarterly Illustrator, תיארה הסופרת אליזבת ויליאמס שמפני את מרי ויליאמס כ"אמנית בעלת אינסטינקט ותחושה פואטית נדירה".
מוות

ויליאמס נפטרה כמה ימים לאחר שאובחנה כחולה בגידול בבטן בפירנצה ונקברה בבית העלמין באלורי שם.
המשפחה והחברים ערכו את מלאי הציורים שלה יחד, ורובם נשארו באוסף פרטי בניו אינגלנד.
הערות שוליים

↑  Kahn, Eve (2019). Forever Seeing New Beauties: The Forgotten Impressionist Mary Rogers Williams, 1857-1907. Middletown, CT: Wesleyan University Press
1 2  Champney, Elizabeth Williams (1894). "Woman in Art," in Quarterly Illustrator, vol. 2, No. 6, April–June 1894, pp. 111–124.
↑  Champney, Elizabeth Williams (1894). "Woman in Art," in Quarterly Illustrator, vol. 2, No. 6, April–June 1894, pp. 111–124.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1199440159  SUDOC: 245002774  VIAF: 4714157416859316710005   WorldCat (עם VIAF): 4714157416859316710005 
נערה באדום
נאברז'ניה צ'לני

נאבֵּרֶזְ'נִיֶה צֶ'לְנִי (ברוסית: На́бережные Челны; בין השנים 1982–1988 נקראה בר'זנייב) היא העיר השנייה בגודלה ברפובליקת טטרסטן שברוסיה.
העיר ממוקמת בצפון מזרח טטרסטן על הגדה השמאלית של נהר הקאמה, נהר צ'לנה ומאגר ניז'נקמסקויה.
נאברז'ניה צ'לני הוא מרכז תעשייתי גדול על נהר הקאמה. הענפים העיקריים הם הנדסת מכונות, הנדסת חשמל, תעשיית בנייה, תעשיית מזון ועיבוד. החברה המרכזית המגבשת של העיר הוא מפעל הרכב קאמאז, המהווה כמעט שלושה רבעים מהתפוקה התעשייתית המיוצרת בעיר.
נאברז'ניה צ'לני מחולקת לשלושה רבעים:
אבטוזבודסקי
צנטרלני
קומסומולסקי
הערות שוליים

↑  שמה של העיר שונה ב-1982 לזכרו של ליאוניד ברז'נייב.
↑  ראו: תעשייה בנאברז'ניה צ'לני (ברוסית); על העיר, באתר הרשמי (ברוסית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007540218805171  GND: 4041017-1  LCCN: n96038403  MusicBrainz: 70933ce3-363d-43a4-bafd-128c71d66ae5  VIAF: 315528051   WorldCat (עם VIAF): 315528051 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים ברוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נאבי טאג'ימה

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  4 באוגוסט 1900 Ōshima district, האימפריה היפנית 
 פטירה:  21 באפריל 2018  (בגיל 117) Kikai, יפן 
 מדינה:  יפן יפן
 ידועה בשל:  האדם החי המבוגר ביותר החל מ-15 בספטמבר 2017
 מספר צאצאים:  9 
 
נאבי טאג'ימה (ביפנית: 田島 ナビ;‏ 4 באוגוסט 1900 – 21 באפריל 2018) הייתה אישה יפנית שנחשבה לאדם החי המבוגר ביותר בעולם שגילו מתועד, החל מ-15 בספטמבר 2017, עם פטירתה של הג'מייקנית ויולט בראון.
טאג'ימה הייתה האדם המבוגר ביותר ביפן ובאסיה בכלל אי פעם, וכן האדם המבוגר השלישי בעולם אי פעם, ונחשבה לפני מותה לאדם החי האחרון שנולד בשנת 1900.
ביוגרפיה

טאג'ימה נולדה ביפן באראקי, אזור שהיה אז כפר קטן ועני, בחלק המערבי ביותר של האי קיקאיג'ימה. מאז פברואר 2002 היא התגוררה בבית אבות בשם "קיקאין" (喜界園) - בקיקאי שבמחוז קגושימה.
בעלה, טומינישי טאג'ימה (田島 富二子), מת בגיל 95 כאשר תאריך פטירתו המדויק לא ידוע. לפי כמה מקורות מותו היה בשנת 1991 ולפי מקורות אחרים זה היה בשנת 1992 או 1993. יש לה תשעה ילדים - שבעה בנים ושתי בנות. נכון לספטמבר 2011 היו לטאג'ימה 28 נכדים, 56 נינים ו-35 בני נינים. נכון לספטמבר 2015, היו לה למעלה מ-140 צאצאים, כולל הנינים של הילדים. נכון לסוף ספטמבר 2017, היו לה כבר 160 צאצאים.
טאג'ימה הפכה לאדם המבוגר ביותר ביפן ב-27 בספטמבר 2015, עם מותה של אישה אנונימית בת 115 שחיה בטוקיו. ב-15 בספטמבר 2017, עם מותה של הג'מייקנית ויולט בראון, בגיל 117, הפכה טאג'ימה לאדם החי המבוגר ביותר בעולם, והאדם האחרון בעולם ששרד את חייו מהמאה ה-19. ב-10 באפריל 2018 הוכרזה כאדם המבוגר השלישי בהיסטוריה אשר גילו מתועד.
נפטרה ב-21 באפריל 2018.
הערות שוליים

↑  Schumann, Rebecka (9 ביוני 2014). "Misao Okawa, The World's Oldest Woman, And 39 Other Female Supercentenarians". International Business Times. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Guinness World Records 2015. Guinness World Records. 11 בספטמבר 2014. p. 77. ISBN 978-1-9088-4370-8. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  “Validated Living Supercentenarians”. Gerontology Research Group. 2015年4月2日閲覧。
↑  World’s oldest person dies, giving title to Japanese supercentenarian
↑  "Japanese woman becomes 5th oldest person in history". BNO News. 10 בפברואר 2018. אורכב מ-המקור ב-2018-02-10. נבדק ב-2018-02-18. {{cite web}}:  (עזרה)
נאופטולמוס

| --- | --- |

 תרבות:  מיתולוגיה יוונית 
 אב:  אכילס 
 אם:  דאידאמיה 
 בן או בת זוג:  הרמיוני, אנדרומאכה, לאנאסה 
 צאצאים:  מולסוס, Argus, Danae, Dorieus, Eraus, Pandarus, פרגמוס, אמפיאלוס, פיילוס, Eurymachus 
 
נאופטולמוס בפסל "Rape of Polyxena" מפירנצה, איטליה
נאופטולמוס (ביוונית עתיקה: Νεοπτόλεμος, "לוחם חדש"; ידוע גם בכינויו פירוס, Πύρρος, "אדום") הוא בנו של אכילס במיתולוגיה היוונית.
במיתולוגיה

בנם של אכילס ודידאמיה (אנ'), בתו של ליקומדס (אנ'), מלך סקירוס. הוריו נפגשו כאשר פלאוס (אנ') ותטיס, הוריו של אכילס, רצו להרחיקו מגורלו הרע שנמסר מנבואה. לפיכך, הם החביאו את אכילס בחצר המלך ליקומדס כמשרת. אהבתם של אכילס והנסיכה דידאמיה הביאה ללידתו של נאופטולמוס.
עוד בזמן הריונה של דידאמיה, אודיסאוס סיפר לאכילס על מלחמת טרויה ואכילס נאלץ לצאת למלחמה, שם מצא את מותו מחיציו של פאריס.
הלנוס (אנ'), בנו של פריאמוס מלך טרויה, היה בעל יכולות נבואיות ואולץ בידי היוונים לגלות כיצד ינצחו במלחמה. הוא מסר להם שיצטרכו את נאופטולמוס, שהצטרף ללוחמים אשר הסתתרו בסוס העץ הטרויאני. נאופטולמוס כרת לפריאמוס את הראש, זרק את סקמאנדריוס/אסטיאנקס (אנ'), בנו של הקטור, מעבר לחומות טרויה, והפך את אנדרומאכה אשת הקטור לפילגשו ולקח עוד כמה שבויים, כגון הלנוס. באודיסיאה, פוגש אודיסאוס באכילס בארץ המתים וממלא את אכילס גאווה כאשר הוא מספר לו על מעשיו של נאופטולמוס בנו במלחמה.
לאחר המלחמה, נאופטולמוס הפך למלך אפירוס. הוא רצה לשאת לאישה את הרמיוני (אנ') בת מנלאוס והלנה, מלך ומלכת ספרטה, חברים עיקריים במלחמת טרויה, שלקראת סופה ואחריה הכירו את נאופטולמוס. היא הייתה מאורסת בידי סבה טינדראוס לדודנה אורסטס, אולם אביה הבטיח לה את נאופטולמוס. לבסוף היא נישאה לאורסטס, אך כשהזכיר לו נאופטולמוס את הבטחתו היא מיד נלקחה מבעלה וניתנה לו. אורסטס כעס ורצח אותו. עצמות נאופטולמוס פוזרו בדרך לאפירוס.
מזוגיותו עם אנדרומאכה נולד לו בנו היחיד מולוסוס (אנ'), שעל פי מיתוס היה אב קדום של אלכסנדר מוקדון.
מרסלה קלוסטרבואר

| --- | --- |
קלוסטרבואר בהפגנה לזכויות בעלי חיים - 2008
קלוסטרבואר בהפגנה לזכויות בעלי חיים - 2008
 לידה:  5 ביולי 1983 (בת 41) ארגנטינה פרובינציית בואנוס איירס, ארגנטינה
 מדינה:  ארגנטינה 
 תקופת הפעילות:  מ-1995
 מספר צאצאים:  2
 פרופיל ב-IMDb
 
מרסלה קלוסטרבואר (בספרדית: Marcela Kloosterboer, נולדה ב-5 ביולי 1983; ויסנטה לופס, פרובינציית בואנוס איירס, ארגנטינה), היא שחקנית ואקטיביסטית לזכויות בעלי חיים ארגנטינאית.
קלוסטרבואר ידועה בתפקידה בעיקר בטלנובלות הארגנטינאיות "קיץ נצחי", "קטנטנות" ו"לה לולה".
ביוגרפיה

בשנים 1996–1997 כיכבה בשתי עונותיה הראשונות באופרת הסבון "Mi familia es un dibujo".
בשנת 1998 שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית "Verano del '98" ("קיץ 98'"), בה גילמה את דמותה של חוספינה לצד אגוסטינה צ'רי. על תפקידה זה זכתה בפרס "מרטין פיירו" בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר.
בשנת 1999 שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית של היוצרת והמפיקה כריס מורנה, "קטנטנות", בה גילמה את דמותה של קנדלה.
בשנת 2000 שבה לשחק בטלנובלה הארגנטינאית "Verano del '98" ("קיץ 98'") את דמותה של חוספינה.
בשנת 2002 שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית "Son amores" ("נאהבים") לצד ניקולס קברה, מריאנו מרטינז ואגוסטינה צ'רי.
בשנת 2004 שיחקה בסרט הארגנטינאי "Roma" ("רומא"). באותה שנה גילמה בסדרה "גמלאים" את דמותה פלורנסיה לצד אגוסטינה צ'רי
בשנת 2006 שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית "El tiempo no para" ("הזמן לא עוצר"), בה גילמה את דמותה של קרולינה.
בשנים 2007–2008 שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית "Lalola" ("לה לולה"), בה גילמה את דמותה של רומינה, הרוצה לנקום את היעלמויותיו והתעלמויותיו של לאלו, ופונה לעזרתה של מכשפה כדי שתהפוכו, בין לילה, מגבר לאישה.
בשנים 2009–2010 שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית "Valientes" ("אמיצים"), בה גילמה את דמותה של איסבל.
בשנים 2011–2012 שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית "Los Únicos" ("היחידים"), בה גילמה את דמותה של וירגיניה. שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית "Herederos de una venganza" ("יורשי הנקמה"), בה גילמה את דמותה של אמיליה.
בשנת 2012 שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית "Graduados" ("בוגרים"), בה גילמה את דמותה של רומינה.
בשנת 2013 שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית "Los vecinos en guerra" ("השכנים במלחמה"), בה גילמה את דמותה של קרולינה.
בשנת 2014 שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית "Sres. Papis" ("מר. פאפיס"), בה גילמה את דמותה של הלנה.
בשנת 2017 שיחקה בתפקיד הראשי של לוסיה אסטרז'ה בטלנובלה "5 כוכבים".
בשנת 2020 שיחקה בטלנובלה "Separadas" את דמותה של לוחאן, לצדם של חימנה אקרדי ואגוסטינה צ'רי.
בשנת 2022 ביצעה הופעת אורח מאחד פרקי הסדרה האנתולוגית "Dos 20".
חיים אישיים

קלוסטרבואר היא עורכת דין לענייני זכויות בעלי חיים, חברה פעילה בארגונים אנשים למען יחס מוסרי לבעלי חיים ו-"AnimaNaturalis" וטבעונית.
בין 2004 -2007 הייתה במערכת יחסים עם הטניסאי הארגנטינאי גסטון גאודיו.
ב-2014 התחתנה עם איש העסקים הארגנטינאי ושחקן הרוגבי לשעבר, פרננדו סיילינג. ב-2016 נולדה בתה הבכורה.
הערות שוליים

↑  http://www.lanacion.com.ar/592451-roma-un-puente-entre-dos-generaciones
↑  http://www.diariopopular.com.ar/notas/140947-marcela-kloosterboer-reaparecio-television-graduados
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 4818 804X  LCCN: no2006082611  VIAF: 14529226   WorldCat (עם VIAF): 14529226
נאוסטנוזאורוס

| נאוסטנוזאורוס |
| --- | --- |

תקופה
יורה תיכון-יורה עליון 165–158 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
משפחה:: Machimosauridae
סוג:: נאוסטנוזאורוס
מין:: Neosteneosaurus edwardsi
שם מדעי
 Neosteneosaurus

נאוסטנוזאורוס (שם מדעי: Neosteneosaurus; משמעות השם: "סטנוזאורוס חדש") הוא סוג נכחד של דמוי-תנין מהקבוצה ת'לאטוסוכים, אשר התקיים בין היורה התיכון ליורה העליון שלפני 165 עד 158 מיליון שנה מזמננו באירופה.
דמוי-תנין זה ידוע מממצאי מאובנים שהתגלו בתצורות חימר אוקספורד (Oxford Clay Formation) וב-"Marnes de Dives" שבנורמנדי, צרפת. הסוג תואר ב-2020 ונכלל בו מין יחיד - Neosteneosaurus edwardsi. מין זה כבר היה ידוע מ-1868 אך הוא תואר כחלק מהסוג סטנוזאורוס (Steneosaurus). מין נוסף שתואר ב-1913, Steneosaurus hulkei היום נחשב לשם נרדף למין הנוכחי.
מדענים שחקרו את דגימות דמוי-תנין זה העלו שהגיע לאורך של 7 מטרים. שנה לאחר מכן אומת אורכו רק ל-6.6 מטרים, אך עדיין הוא נותר דמוי-התנין הגדול ביותר הידוע שהתקיים ביורה התיכון.
הוא שחה במימי ים טתיס וטרף זוחלים ימיים אחרים, דגים, סרטנים ועוד בפיו העטוי בשיניים שטוחות יחסית שהזכירו לסתות של סרקוסוכוס.
הערות שוליים

↑  Johnson, Michela M.; Young, Mark T.; Brusatte, Stephen L. (2020). "The phylogenetics of Teleosauroidea (Crocodylomorpha, Thalattosuchia) and implications for their ecology and evolution". PeerJ. 8: e9808. doi:10.7717/peerj.9808. PMC 7548081. PMID 33083104.
↑  Young, MT; Rabi, M.; Bell, MA; Foffa, D.; Steel, L.; Sachs, S.; Peyer, K. (2016). "Big-headed marine crocodyliforms and why we must be cautious when using extant species as body length proxies for long-extinct relatives". Palaeontologia Electronica. 19 (3): 1–14. doi:10.26879/648.
נאבראד

נאבראד (בהונגרית: Nábrád) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
בדומה ליישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית נאבראד קטנה משמעותית בעשרות השנים האחרונות, מ-1,035 תושבים בשנת 1990 עד 905 תושבים בשנת 2020.
הכפר ואזורו מיושבים לסירוגין כבר מהמאה ה-13.
יהודי נאבראד

יהודים חיו בנאבראד בתקופות זמן שונות. ליד בית הקברות בכפר קיים בית קברות יהודי ובו שבע מצבות. בשנת 1944 נרצחו חלק מיהודי הכפר יחד עם שאר יהודי המחוז ושאר יהודי הונגריה.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 9 |  |
| 1880 | 37 | 762 |
| 1910 | 52 |  |
| 1920 | 49 |  |
| 1930 | 33 |  |
| 1941 | 20 | 1,039 |