שביט 2
התגובות לשיגור

מיד לאחר שיגור הרקטה, הצהיר בן-גוריון: "שיגור זה מוכיח יכולתם של המדענים הישראליים. הרקטה כולה היא מתוצרת ישראל". בתגובה לשאלה של העיתונאי והפרשן הצבאי זאב שיף אמר שלרקטה "אין שום משמעות צבאית, רק עניין מדעי טהור לשם מחקר החלל הקרוב". בתגובה לשאלות נוספות, סירב בן-גוריון לתת פרטים נוספים על הצד הצבאי של תוכנית פיתוח הטילים של ישראל.
בשעות הבוקר המוקדמות טלפן שמעון פרס סגן שר הביטחון אל נשיא המדינה יצחק בן-צבי, הודיע לו כי הוא מדבר בשם ראש הממשלה ושר הביטחון ובישר לו כי ישראל הצליחה לשגר טיל לחלל.
ההודעה הרשמית שפורסמה בישראל הייתה:
היום, כ"א בתמוז, 5 ביולי 1961 בשעה 04:41, שוגרה בהצלחה לחלל ממתקן שילוח שעל שפת הים התיכון, רקטה למחקר מטאורולוגי. הרקטה תוכננה, נבנתה ושוגרה על ידי צוות מדענים וטכנאים ישראליים. בזמן השיגור נכחו במקום השילוח ראש הממשלה ושר הביטחון, שרת החוץ, סגן שר הביטחון ואנשי מדע. מטרות הניסוי הושגו.
באותו יום ערכו פרס והיועץ המדעי ויושב ראש הוועדה לאנרגיה אטומית ארנסט דוד ברגמן פגישה עם ועדת העורכים של העיתונאים בישראל, ופגישה עם הסגל הדיפלומטי בישראל, בה נמסר שמטרת שיגור הרקטה היא ברצון לחקור ולהשיג מידע על הסטרטוספירה והיונוספירה לצורכי מדע. פורסמו גם ידיעות שהרקטה הייתה יוזמה של המחלקה לאווירונאוטיקה בטכניון בראשות ג'רי שפר ומשה ארנס.
השיגור עורר התרגשות רבה וגאווה רבה בישראל. השיגור נעשה כחודש לפני הבחירות לכנסת החמישית, ולכן נמתחה על הממשלה ביקורת בעיתונות ועל ידי האופוזיציה על המועד שנבחר לו, שלדברי המבקרים נבע משיקולי תעמולת הבחירות. בבחירות שנערכו ב 15 באוגוסט 1961 איבדה מפלגת השלטון, מפא"י, שישה מנדטים, כך שלא ברורה השפעת הרקטה על הבוחר.
ביקורות ראשונות נשמעו בישיבת הממשלה הראשונה לאחר השיגור. הביקורות היו על מועד ודרך פרסום השיגור. עם זאת, הוסבר על ידי בן-גוריון כי השיגור נועד למנוע מנאצר תעמולה לציון יום המהפכה, לאחר שהתקבלו ידיעות מודיעניות על כוונתו גם לשגר רקטה. שר התחבורה יצחק בן אהרון אמר שאסור היה לפרסם את דבר השיגור ולחשף את תוכנית הפיתוח של ישראל. הוא גם התרעם על כך שבן-גוריון קיבל את ההחלטה על השיגור והפרסום לבדו, ללא התיעצות עם הממשלה ואף שמר אותה בסוד עד הרגע האחרון. בין השאר אמר:”ההחלטה לפרסם את שיגור הטיל, שנתקבלה שלא על אחריותה הקולקטיבית של הממשלה. היא העבירה החמורה ביותר שנעשתה אי־פעם כלפי חוק האחריות הקולקטיבית, החלטה העושה עצם מושג האחריות הקולקטיבית פלסתר”.
בעולם נתקבל השיגור בתגובות מעורבות, נשיא טורקיה הכריז כי יש לברך את ישראל על הצלחתה לשגר טיל לחלל. הבית הלבן ומחלקת המדינה האמריקאית נמנעו מכל תגובה רשמית, אך נציג שגרירות ארצות הברית בישראל הכריז: "אנו ציפינו לכך, כי ידענו שאתם עובדים בכיוון זה, בייחוד שלרשותכם אנשי מדע וטכנאים בעלי רמה גבוהה ביותר". נציגים אמריקאים נוספים הוסיפו: "עתה איש לא יאמין עוד שישראל לא תהיה מסוגלת בעתיד הקרוב לייצר כוח אטומי".
ביטאון הצבא הסובייטי פרסם מאמר, כשבועיים לאחר השיגור, בו תקף בחריפות את ממשלת ישראל על שיגור "שביט 2", בטענה כי שיגור הטיל נועד להפחיד את מדינות ערב, ומתוך מגמה להשפיע על תוצאות הבחירות לכנסת (המאמר שיקף ביקורת דומה שפורסמה בישראל). סוכנות הידיעות הסובייטית ט.א.ס.ס. הפיצה את המאמר הביקורתי לעיתונות העולמית.
הטיימס של לונדון בירך את ישראל על היכולת הטכנית אך טען כי המשמעויות המדיניות הנובעות מן השיגור אינן מעודדות. העיתון סבר כי שיגור הטיל ייחשב בעיני הערבים להוכחה כי הישראלים הערמומיים זוממים מזימות. עיתוני מדינות ערב הגיבו בבהלה מעורבת בזילזול וחוסר אמון.
יומיים לאחר השיגור הודיעה ארצות הברית כי היא מוכרת לרפובליקה הערבית המאוחדת (האיחוד בין מצרים לסוריה שהתקיים בשנים 1958–1961) מספר טילי מחקר לצורך ניסויים מטאורולוגיים.