stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רקרימיינטו
לקריאה נוספת

זכאי, אביהו, אירופה והעולם החדש: גילוי אמריקה וכיבושה על ידי מדינות אירופה במאות הט"ו-י"ז מקורות ותעודות / ערך, הוסיף הקדמות, מבואות והערות, בלוויית תמונות - אביהו זכאי; תרגום המקורות: אהרון אמיר, ירושלים: אקדמון, תשנ"ד, 1993
Adorno, Rolena. The Polemics of Possession in Spanish American Narrative. New Haven & London: Yale University Press, 2007.
Seed, Patricia. Ceremonies of Possession in Europe's Conquest of the New World, 1492-1640. New York: Cambridge University Press, 1995.
הערות שוליים

↑  זכאי, אביהו, אירופה והעולם החדש: גילוי אמריקה וכיבושה על ידי מדינות אירופה במאות הט"ו-י"ז מקורות ותעודות / ערך, הוסיף הקדמות, מבואות והערות, בלוויית תמונות - אביהו זכאי; תרגום המקורות: אהרון אמיר, ירושלים: אקדמון, תשנ"ד, 1993 עמ' 297
↑  אביהו זכאי, אירופה והעולם החדש: גילוי אמריקה וכיבושה על ידי מדינות אירופה במאות הט"ו-י"ז מקורות ותעודות, (ירושלים, 1993) עמ' 296.
↑  ראו אביהו זכאי, אירופה והעולם החדש: גילוי אמריקה וכיבושה על ידי מדינות אירופה במאות הט"ו-י"ז מקורות ותעודות, (ירושלים, 1993) עמ' 296 וגם Patricia Seed, Ceremonies of Possession in Europe's Conquest of the New World, 1492-1640. New York: Cambridge University Press, 1995 p.71
↑  Seed op. cit. p. 71.
↑  Rolena Adorno, The Polemics of Possession in Spanish American Narrative. New Haven & London: Yale University Press, 2007 p. 266
↑  Seed op. cit. p. 98
↑  Ibid p.96
↑  Ibid p. 71.
↑  Ibid p.71
↑  Seed, op. cit. p. 97
↑  Seed Ibid p. 85
↑  Adorno op. cit. p. 267
1 2  Ibid p. 85
↑  זכאי לעיל, עמ' 297.
↑  Seed op. cit. p.95
↑  Francis, John Michael (Ed.), Iberia and the Americas: culture, politics, and history, Volume 1 (California, 2006), p. 903.
↑  Seed op. cit. p.76.
↑  John op. cit. p. 903
אבו ג'יהאד

| --- | --- |

 לידה:  10 באוקטובר 1935 רמלה, פלשתינה (א"י) 
 נהרג:  16 באפריל 1988 (בגיל 52) תוניס, תוניסיה 
 שם לידה:  خليل إبراهيم محمود الوزير 
 מדינה:  פלשתינה (א"י) 
 פעילות בולטת:  ראש הזרוע הצבאית של אש"ף
 השכלה:  אוניברסיטת אלכסנדריה 
 מפלגה:  פת"ח
 השקפה דתית:  אסלאם 
 בת זוג:  אינתיסאר (אום ג'יהאד)
 מספר צאצאים:  5 
 פרסים והוקרה:  מסדר כוכב הכבוד (2013) 
 
חַ'לִיל אל-וַזִיר (בערבית: خليل الوزير; 10 באוקטובר 1935 – 16 באפריל 1988), המוכר בכינוי אַבּוּ גִ'הַאד (أبو جهاد), היה ממנהיגי המחבלים וממייסדי תנועת פת"ח. שימש סגנו של יאסר ערפאת וראש הזרוע הצבאית של אש"ף. אחראי לרצח עשרות אזרחים ישראלים. חוסל על ידי סיירת מטכ"ל ושייטת 13 במבצע הצגת תכלית.
ביוגרפיה

אל-וזיר נולד ברמלה, ממנה גורשה משפחתו במלחמת העצמאות, וגדל במחנות הפליטים בעזה, שם סיים את לימודיו התיכוניים. למד לימודים גבוהים באוניברסיטת אלכסנדריה שבמצרים, שם למד ספרות ערבית. היה מקושר לאחים המוסלמים. כבר בשנות לימודיו נעצר ונשלח לכלא.
ביוגרפיה > פעילותו בפת"ח

אבו ג'יהאד היה בין המצטרפים הראשונים לפת"ח, וארגן קבוצות התנגדות של צעירים פלסטינים עוד בטרם מלאו לו עשרים. השתלט על פעילותו הצבאית, ופיקד על הפיגועים שביצע הארגון. בין השאר, נסע לסין העממית ולווייטנאם כדי ללמוד טקטיקות גרילה. הוא היה האיש השני בחשיבותו בפת"ח, אחרי יאסר ערפאת, ושאף לפתח לארגון הטרור צבא מסודר. לאחר שניסיון זה כשל והצבא קרס, הוא נדרש לתת דין וחשבון לפני הארגון.
ב-1 בינואר 1965 השתתף בפעולה הראשונה של הפת"ח בישראל – הנחת מטען נפץ בקו המוביל הארצי, אך המטען לא התפוצץ.
בשנות השבעים והשמונים תכנן בין השאר את הפיגועים הבאים:
הפיגוע בנהריה בשנת 1974 – חוליית מחבלים חדרה דרך הים מלבנון לנהריה, רצחו ארבעה ופצעו שישה.
הפיגוע במלון סבוי בשנת 1975 – פשיטה מהים של שמונה מחבלים שהשתלטו על מלון סבוי בחוף תל אביב.
פיגוע מקרר התופת בכיכר ציון ביולי 1975 – 15 בני אדם נהרגו וכשישים נפצעו.
פיגוע כביש החוף במרץ 1978 – מחבלים חדרו דרך הים לישראל ליד מעגן מיכאל, השתלטו על אוטובוס בכביש החוף, 35 מהנוסעים נרצחו.
מעורבות בתכנון ניסיון פיגוע עם אוניית התופת אגיוס דמטריוס במפרץ אילת. במגמה לשבש את הסכם העקרונות שנחתם בספטמבר 1978 בקמפ דייוויד.
הפיגוע בבית הדסה – שישה נרצחו ו-20 נפצעו.
מבצע דרך נץ בשנת 1985 – ניסיון לפיגוע השתלטות על אוטובוס וחדירה באמצעותו לבסיס הקריה בתל אביב, שסוכל על ידי חיל הים שהטביע את ספינת האם, עם המחבלים ששהו בה, במים בין-לאומיים בדרכה לישראל.
לאחר מלחמת לבנון הראשונה הוא גורש מלבנון ועבר לגור בירדן, כעבור 4 שנים הוא גורש גם מירדן והתיישב בתוניס יחד עם שאר מנהיגי הארגון, ומשם ניהל את מבצעי ארגונו. על פי אגף המודיעין של צה"ל, אבו ג'יהאד הוביל מאמץ הסתרה והונאה על מנת להקשות על צה"ל להשיג מידע על גורלו של זכריה באומל, אחד מנעדרי קרב סולטן יעקוב במלחמת לבנון.
בשנת 1985 סוכל ניסיון שיזם אבו ג'יהאד לבצע פיגוע גדול במחנה הקריה בתל אביב באמצעות הספינה "אטבירוס". חיל הים הישראלי הטביע את הספינה מצפון לפורט סעיד ב-20 באפריל 1985, 20 מחבלים נהרגו ו-8 נשבו.
עודד רז, בכיר[דרושה הבהרה] באמ"ן ובשב"כ לשעבר, אמר ב-2009 בהתייחס לפרשה זו: "אבו ג'יהאד היה יריב חכם, בעל השקפת עולם מורכבת, אבל הוא לא הצליח להערים עלינו. כבר בשלבים הראשונים של ההכנות לפשיטה ידענו שהוא מתכנן משהו גדול... עד היום לא ברור לנו מאין הצליח אבו ג'יהאד לספק ללוחמים ששלח מודיעין כה מדויק על אודות המתרחש בתל אביב ובקריה". לאחר ניסיון הפיגוע בקריה, "סומן" אבו ג'יהאד כיעד לחיסול. שלושה ניסיונות להריגתו נכשלו.
בשנת 1988 שימש אבו ג'יהאד בתפקיד מפתח בהתססת השטח בימי האינתיפאדה הראשונה, שפרצה בשלהי 1987.
ביום 16 באפריל 1988 נורה אבו ג'יהאד ונהרג בביתו אשר בפרברי תוניס על ידי כוח של סיירת מטכ"ל בפיקוד משה יעלון, ב"מבצע הצגת תכלית". בשנת 2012 הותר לפרסום כי סיירת מטכ"ל ביצעה את ההתנקשות. בראיון בתוכנית זמן אמת שאל אסף ליברמן את בוגי יעלון "הייתה עדות כי לאחר שירו באבו ג'יאהד עלה בכיר ישראלי וירה כדור בראש באיש לוודא שהוא מת האם אתה האיש?" יעלון השיב בחיוך "הוא מת".
ביוגרפיה > משפחתו

אבו ג'יהאד נישא ב-1962 לבת-דודו, אנתסאר אל-וזיר (אום ג'יהאד). לזוג נולדו שלושה בנים ובת. לאחר הסכם אוסלו א' עברה אלמנתו להתגורר בעזה, שם כיהנה בשנים 1995–2005 כשרה לעניינים חברתיים בממשלה הפלסטינית. בנו, ג'יהאד אל-ווזיר, מונה בתחילת 2008 ליו"ר הרשות המוניטרית הפלסטינית, תפקיד המקביל בקירוב לזה של נגיד בנק מרכזי.
הנצחה

בשנת 1990 הוקם מוזיאון האסיר הפלסטיני, על שמו של אבו ג'יהאד ברמאללה, ובשנת 2007 הועבר ונפתח לציבור, בקמפוס אוניברסיטת אל-קודס באבו דיס. הבניין מאכלס שלוש קומות של היסטוריית האסירים הפלסטינים מאז פרסומה של הצהרת בלפור בשנת 1917. מלבד ספרייה גדולה קיימים במקום עשרות אלפי מסמכים, שירים, מכתבים, ציורים ותיעודים של מאות אלפי הפלסטינים שאכלסו את בתי הכלא בארץ ישראל.
בשנת 2014 קראה הרשות הפלסטינית יער על שמו של אבו ג'יהאד.
כמו כן נבנו בתי חולים על שמו. בשנת 2010 נסלל ברמאללה רחוב על שמו. בתי ספר בעראבה ובא-סמוע ומרכז מחקר בעיר ביתוניא, קריית נוער לספורט בקבטיה נקראו על שמו.
לקריאה נוספת

מיכאל בר-זוהר וניסים משעל, צה"ל המבצעים הגדולים, ידיעות אחרונות, 2013, עמ' 212–219
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  מיכאל בר-זוהר - וניסים משעל, צה"ל המבצעים הגדולים, ידיעות אחרונות, 2013, עמ' 214
1 2  מצטפא כבהא, המזרח התיכון בימינו: הפלסטינים – עם בפזורתו, האוניברסיטה הפתוחה, עמ' 198, איור 73.
↑  יונה שמשי, רוצחי מתפללי הדסה והזוג ברק נלכדו בדרכם לירדן, דבר, 17 בספטמבר 1980
↑  אלי פייבלזון, הפרטים מאחורי המבצע להשבת גופתו של באומל, באתר הידברות, ‏4 באפריל 2019
↑  מיכל יעקב יצחקי, כך סיכל חיל הים פיגוע גדול בלב הקריה, באתר ישראל היום, 12 באפריל 2013.
↑  רונן ברגמן, מאבטחים את עצמנו לדעת, מוסף "7 ימים" של "ידיעות אחרונות", 13.2.2009
↑  עמיר רפפורט, 'ארבע הנשמות של אבו ג'יהאד', "מעריב", מוסף סופשבוע, 4 באפריל 2008.
↑  יואב לימור ואלון בן–דוד, מקום ראשון: סיירת מטכ"ל, באתר ynet, 18 בפברואר 2008
↑  חדשות 2, ‏לוחם סיירת מטכ"ל הודה: "אני יריתי באבו ג'יהאד", באתר ‏מאקו‏, 1 בנובמבר 2012
↑  יוני מנדל, אבו דיס‏, ברוכים הבאים למוזיאון אבו-ג'יהאד, באתר וואלה, 17 באוגוסט 2007
↑  Itamar Marcus and Nan Jacques Zilberdik, PA names forest after arch-terrorist Abu Jihad, PMW, April 13, 2014.
↑  ממחבלים לדמויות נערצות, מיסוד ההסתה ברשות הפלסטינית. איתמר מרכוס, נאן ז'אק זילברדיק, ברברה קרוק, וצוות "מבט לתקשורת פלסטינית".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007272399905171  GND: 1025014731  ISNI: 0000 0000 2637 6082  LCCN: n82123175  VIAF: 21032823   WorldCat (עם VIAF): 21032823
רמקול

רמקול עם שלושה סוגים שונים של רמקולים ייעודיים:

1. מיד-ריינג'

2. טוויטר

3. וופרים
הרמקול המסחרי הראשון (1925)
זוג רמקולים
רמקול (הלחם של המילים "רם" ו"קול") הוא מתמר המשמש להפיכת אותות חשמליים לצלילים שניתן לשמוע.
מבנה

רמקול בסיסי מורכב ממגנט קבוע ומסליל של מוליך חשמלי החופשי לנוע בתוך השדה המגנטי הקבוע של המגנט. אל הסליל מחוברת דיאפרגמה – (ממברנה דקה, צפידה למחצה) בצורה המזכירה חרוט רחב בסיס. שולי הממברנה מחוברים אל מסגרת מתכתית בחיבור גמיש שאיננו מונע את תנועתה. המגנט הקבוע מחובר אל המסגרת המתכתית בחיבור קשיח. כאשר זרם חשמלי עובר בסליל מושרה מתוך הסליל שדה אלקטרומגנטי שעוצמתו וכיוונו יחסיים לעוצמת הזרם החשמלי ולכיוונו. שדה אלקטרומגנטי זה גורם לתנועה של הסליל ביחס למגנט הקבוע הנגרמת מהכוחות הפועלים בין השדה המגנטי הקבוע והשדה האלקטרומגנטי המושרה מתוך הסליל. תנועת הסליל גורמת לתנועה של הממברנה המחוברת אליו, וזו דוחפת את האוויר שמסביבה בכיוון ובעוצמה יחסיים לכיוונו ולעוצמתו של הזרם החשמלי העובר בסליל. מכאן שכאשר הזרם החשמלי העובר בסליל מתנודד, הוא יגרום לתנודה של הממברנה בקצב ובעוצמה התואמים לקצב ועוצמת תנודות הזרם, ולהרעדת האוויר סביב הממברנה. תנודות האוויר המופקות באופן זה הן, בעצם, גלי קול או צלילים.
קיימים גם רמקולים אשר פעולתם מבוססת על פיאזואלקטריות, ולכן אינם זקוקים לסליל או למגנט. רמקולים אלו נפוצים מאוד במכשירים אלקטרוניים זעירים או בהתקנים המיועדים להפקת תדרים גבוהים.
בדרך כלל הרמקול נתון בתיבת תהודה שאליה מקובעת המסגרת המתכתית שלו. לתיבה חשיבות פונקציונלית לפעולת הרמקול – תנועת הממברנה יוצרת גלי קול ישירים קדימה וגלי קול עקיפים בצידה השני שהם בעלי מופע הפוך ובתחום תדרים מסוים מבטלים את הגלים הישירים. נוצר הצורך אם כך בבידוד של הגלים העקיפים או הפיכת המופע והחזרה קדימה (שיטת "בס רפלקס") וכאן נכנסת לפעולה תיבת הרמקול. בנוסף, תיבת הרמקול יוצרת עומס על הממברנה שמתנהג כמו קפיץ התורם לריסונה ומונע תהודה בלתי רצויה של הממברנה. לנפח התיבה ולצורתה, כמו גם לחומר ממנו היא עשויה, חשיבות רבה – תיבות איכותיות לרוב בנויות משבבי עץ דחוסים המקנים בידוד אקוסטי טוב. בנוסף, התיבה מגנה על הרמקול מפני פגיעות ומסתירה אותו ובכך משפרת את המראה העיצובי החיצוני שלו.
נהוג לחלק את הרמקולים לשני סוגים:
רמקול פאסיבי – לא כולל מגבר, דורש מגבר חיצוני.
רמקול אקטיבי – הכולל מגבר, המיועד להגברת האותות החשמליים הנכנסים. אות הכניסה של הרמקול מגיע ישירות ממגבר קדם וללא כל הגברה. האות מקבל הגברה ומועבר לרמקול. השימוש ברמקול אקטיבי נועד למספר מטרות:
נוחות – כאשר המגבר והרמקול מגיעים ביחידה אחת הם מתחברים ישירות למקור הצליל.
הגברת תחום תדרים מסוים – לדוגמה, סאב-וופר במערכות קול המגביר את תחום התדרים הנמוך.
התאמת ההגברה ואיכותה עבור תחום תדרים נתון.
סוגים

עם הזמן התפתחו אמצעי השמע ונוצרו מספר שיפורים. אחד השיפורים הוא להפריד את תחומי התדרים השונים לרמקולים ייעודיים שכן קשה לתכנן רמקול בודד שיחולל את כל תחום התדרים באיכות גבוהה. לצלילים הנמוכים (תדירות נמוכה) יש אורך גל גדול, ולכן נדרשת הזרמה גדולה של אוויר שאיננה אפשרית ברמקול קטן. לשם כך נבנה הוופר (woofer) – רמקול גדול יחסית המסוגל להזרים הרבה אוויר. עבור צלילים בתדרים גבוהים (מאוד מהירים) יש צורך להניע את הממברנה במהירות גבוהה, בעיה קשה עבור רמקול רגיל. לשם כך המציאו את הטוויטר (tweeter) – רמקול קטן יחסית אשר מסוגל לנוע בתדירויות גבוהות ולהשמיע צלילים גבוהים באיכות טובה.
סוגים > וופר

הוופר הוא אלמנט המשמש לשמיעת הצלילים הנמוכים, בדרך כלל בין 300–400 הרץ לבין כמה קילו-הרץ בודדים. סאב-וופר הוא אלמנט המשמיע צלילים אף יותר נמוכים מהוופר הרגיל, אך שמו נטמע בתור האלמנט היחיד האחראי לתדרים נמוכים.
מקורו של השם הוא מאנגלית – Woofer – כמו כלב המשמיע קולות נמוכים של נביחות (Woof).
מבנה הוופר מורכב כך שבמרכזו יש שדה מגנטי חזק, ובתוכו סליל. כאשר מזרימים לסליל זרם בתדירות מסוימת, הסליל זז בהתאם לשדה המגנטי ויוצר תנועה בקונוס האלמנט כך שמתקבל צליל בתדירות המתאימה.
קיימים וופרים שונים המסוגלים להשמיע טווחי תדרים שונים, התלויים בשיטה שבה מונעים מגע של הסליל עם המגנט עצמו, ובמשתנים כגון גודל הקונוס, חוזק ומשקל המגנט וחופש התנועה שניתן לקונוס.
סוגים > טוויטר

הטוויטר הוא אלמנט לשמיעת הצלילים הגבוהים, בדרך כלל בין 2 קילו-הרץ לבין 20 קילו-הרץ.
בעבר היו נוהגים לייצר טוויטרים כוופרים מוקטנים, אבל עם הזמן התברר שההתנגדות גדולה מדי ומגבילה את הטוויטר, שאמור לבצע רעידות קטנות באוויר כדי ליצור קול בתדרים גבוהים, ולכן כיום טוויטרים בנויים בצורת כיפה, ופועלים באופן דומה לוופר אך נתקלים בפחות התנגדות. סוג נוסף של טוויטר נפוץ היום הוא מסוג רצועה. טוויטר זה פועל בשיטה שונה מהטוויטרים המפורטים למעלה אך עקרון הפעולה שלו מתבסס על שדה מגנטי על מנת ליצור תנודה.
סוגים > מיד-ריינג'

המיד ריינג' (mid-range) מיועד להשמיע את טווח התדרים בין הוופר לטוויטר, בדרך כלל בין 500 הרץ ל-5 קילו-הרץ.
יש שני סוגים של מיד ריינג':, האחד הוא מסוג הקונוס הפועל באופן דומה לוופר, השני הוא מסוג הכיפה שהוזכר אצל הטוויטר ופועל באופן זהה.
אלמנט המיד ריינג' נמצא רק במערכות שמע שבהן שלושה אלמנטים או יותר, מפני שכאשר משתמשים רק בשני רמקולים רוצים לכסות את תחום התדרים המרבי ולכן ישתמשו בוופר ובטוויטר.
סוגים > פול-ריינג'

הפול ריינג' הוא אלמנט המשמש למערכות בעלות אלמנט אחד בלבד לכל יחידה. הפול-ריינג' מיועד להשמיע את טווח התדרים המרבי שאלמנט יחיד יכול להפיק ולכן התדרים הקיצוניים סובלים מחוסר יעילות בהשמעתם.
ביי-אמפ

כאשר התקדמה הטכנולוגיה התברר שגם למגברים יש קושי לייצר הספק שיפיק צליל מספיק חזק וטוב מכל האלמנטים ולכן יצרו את טכנולוגיית הביי-אמפ (bi-amp, קיצור של bi amplification). טכנולוגיה זו מאפשרת לחבר מגבר נפרד לכל אלמנט או למספר אלמנטים המפיקים תחומי תדרים שונים, וכך לקבל צליל חזק יותר ואיכותי יותר. החיסרון בטכנולוגיה זו הוא הסרבול המתקבל: יש להוסיף מכשיר המפריד בין הצלילים על מנת לשלוח לכל מגבר את תחום התדרים המתאים לו.
ראו גם

רמקול אלחוטי
סוגי איזון בין רמקולים:
מונו
סטריאו
סראונד
מקרן קול
אוזניות
לקריאה נוספת

הכל בקול – הפיזיקה שמאחורי מכשירים אקוסטיים, יובל בן אבו, חיים אישך, אלכסנדר וולפסון, הוצאת אקדמון. פרק 7
מבנה הוופר
שחיקה (גאולוגיה)

משטח שחיקה קרחוני בנורווגיה, סמוך לכיפת הקרח יוסטדאלסבריין
הים הבלטי
בגאולוגיה, שחיקה הוא אחד מתהליכי הבליה המכנית החל על סלעים וגורם להתפוררות או התפרקות שלהם. לתהליך השחיקה אחראים מים, רוח וקרחונים, המלטשים את פני הסלע בעזרת שברי סלעים הנישאים עמם.
שחיקה מוגבלת מטבעה למסלע מקומי, אף שתוצאותיה עשויות להצטבר ולהשפיע על הגאומורפולוגיה של אזורים נרחבים.
תהליכים

שחיקה היא חיכוך בין סלעים או גרגרים בגדלים שונים, הגורמת להסרה של שכבות חיצוניות שלהם. תהליך זה מתרחש בעת תנועתם של מים, רוח וקרחונים הנושאים סלעים וגרגרים. אלה – בבואם במגע עם פני השטח של המסלע – חורצים ומסירים חלקים ממנו בליטוש, בדומה לאופן בו פועל נייר זכוכית.
תהליכים > סוגי חיכוך

המונח "שחיקה" מתייחס לשני סוגים של חיכוך הפועלים על סלעים:
שחיקה, שפשוף (attrition) – שברי סלעים וחלקיקים המצויים בתוך זרמי מים פועלים זה על זה. תהליך זה מסיר פינות חדות מגושי חצץ המצויים בתוך זרם וגורם להתעגלותם וליצירת חלוקים.
גידוד (abrasion) – שברי סלעים וחלקיקים המצויים בתוך גוף נע פועלים על גושי מסלע נייחים ומסירים ממנו חלקים. תהליך זה מחליק את המסלע או חורץ אותו, תלוי בגודל השברים והגרגרים הפעילים. מונח זה מיושם לרוב להגדרת פעולת החלקיקים המצויים בתוך זרמי מים, אם כי התהליך מתרחש גם באמצעות חלקיקים המוסעים על ידי רוחות וקרחונים.
החלקים המוסרים מן המסלע באמצעות תהליכי השחיקה נקראים "שחק סלעים". שחק הסלעים מוסע באמצעות סחיפה ומצטבר למשקעים, המתלכדים ומתגבשים ליצירת סלעי משקע.
אמצעים

החלקיקים הפעילים בתהליכי השחיקה מוסעים על ידי שלושה אמצעים:
אמצעים > שחיקה מימית

כוח השחיקה של המים חזק מאוד ונובע מכבידתם, מן המסה שלהם ומהזווית בה פועל הזרם. כוח זה מתגבר ככל שעולה כמות החלקיקים השוחקים המצויים בזרם. עוצמתה של השחיקה תלויה בקשיותו של הסלע המותקף, במשך הזמן בו פעלו עליו החלקיקים ובכמות המים הזורמים עליו.
המים פועלים בשני תהליכי החיכוך: שחיקה וגידוד.
בתהליך השחיקה מתעגלים חלקיקים המצויים בזרם: גושי חצץ לחלוקים וגבישי מינרלים לגרגרים. מידת ההתעגלות של החלקיקים תלויה בקשיותם, בהרכבם ובמרחק שעברו. ככל שמרחק ההסעה גדול יותר, כך ממושכת השחיקה וגדלה מידת ההתעגלות של החלקיקים.
חלקיקים הנישאים במים – בנהרות, בנחלים או במי ים – פועלים בתהליך הגידוד על מסלע נייח, חורצים ומלטשים את פניו. הסרת החומר מפני המסלע יוצרת צנירים – דוגמת אלה המצויים בנחל אורן, וטבלאות גידוד – דוגמת אלה המצויות בחוף ראש הנקרה ובסלעי הכורכר בחוף דור-הבונים.
אמצעים > שחיקת רוחית

גרגרי אבק וחול הנישאים באמצעות הרוח שוחקים ומלטשים את המסלע העומד בדרכם. שחיקה באמצעות רוח אופיינית למדבריות, שסלעיהם חשופים בשל מיעוט הצמחייה.
אחד התוצרים האופייניים לשחיקה באמצעות רוח הן "פטריות סלע", דוגמת זו המצויה בבקעת תמנע. פטריות הסלע נוצרות מהבדלים ברמת השחיקה: החלקיקים הכבדים שוחקים את חלקו התחתון של הסלע – המהווה את "גזע" הפטרייה, יותר מאשר את חלקו העליון – המהווה את "ראש" הפטרייה.
אמצעים > שחיקה קרחונית

עם תנועת הקרחון מצטבר בתחתיתו ובשוליו "טריד קרחוני" – מאסף של סלעים וחלקיקים הנכלאים בו ומוסעים באמצעותו. הטריד הקרחוני חורץ במסלע הנייח או מלטש את פניו. חריצי השחיקה מקבילים זה לזה ולתנועת הקרחון על פני המסלע. דוגמאות לחריצי שחיקה כאלה נראות בפני סלעי הגרניט בסנטרל פארק. חריצי שחיקה מקבילים מצויים גם ברמות המחורצות, והיוו רמז חשוב לתהליך היווצרותן.
החלקיקים המוסרים מן המסלע באמצעות שחיקה קרחונית עשויים להיות דקים כאבק, אז הם נקראים "קמח סלעים". הקרחון הכבד ממשיך לדחוף את קמח הסלעים, ויוצר על גבי המסלע מצע מלוטש הנקרא "מֶרֶט קרחוני" או "לֶטֶש קרחוני".
אמצעים > שחיקה קרחונית > גבנוני כבשים

צורת נוף האופיינית לשחיקה קרחונית היא "גבנוני כבשים". גבנוני כבשים הן גבעות סלעיות מוארכות, המצויות באזורים בעלי תבליט שחלה בהם שחיקה קרחונית. המדען השווייצרי הוראס-בנדיקט דה סוסיר (Horace-Bénédict de Saussure,‏ 1740–1799) כינה את גבנוני הכבשים "roche moutonée" – "אבן צמרירית", מאחר שהזכירה לו את הפאות המתולתלות שהיו אופנתיות באותה עת. הגבנונים נוצרים כאשר הקרחון – שטיפס קודם לכן על התבליט – יורד בחזרה למישור ושובר בדרכו חלקים סדוקים או רופפים במסלע.
ראו גם

גאולוגיה - מונחים
מחזור הסלעים
סלע משקע
משקע
לקריאה נוספת

שלמה שובאל, צפונות כדור הארץ, האוניברסיטה הפתוחה, 2006, מסת"ב 965-06-0872-9
עקיבא פלכסר, גיאולוגיה, יסודות ותהליכים, אקדמון, 1992, מסת"ב 965-350-026-0
Encyclopedia of Geology, Elsevier Academic Press, First edition 2005, ISBN 0-12-636380-3
הערות שוליים

↑  גידוד במילון המונחים של האוניברסיטה הפתוחה
↑  גידוד – על פי מילון אבן-שושן: "(בגאולוגיה) השתחקות חמרי קרקע וסלעים בחופים על ידי פעולת הגלים, הרוחות, הקרח וכדומה"
↑  אופן היווצרותם של "גבנוני כבשים"
חלוקים מעוגלים
כיווני השחיקה על פני הסלע
סלע הפטרייה בתמנע
סימני חריצה מקבילים בגרניט בסנטרל פארק
"גבנוני כבשים", ויילס
עלי מרצבך

| --- | --- |

פרופסור עלי מרצבך
 לידה:  11 בפברואר 1950 (בן 75) פריז, צרפת 
 ענף מדעי:  מתמטיקה
 מקום מגורים:  ישראל, צרפת
 עיסוק:  נשיא מכללה ירושלים
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, אוניברסיטת פריז 6, אקול פוליטקניק
 מנחה לדוקטורט:  Giacomo Della Riccia 
 מוסדות:  אוניברסיטת בר-אילן, אוניברסיטת פריז, אוניברסיטת אוטווה, אוניברסיטת אריאל, מכללה ירושלים
 תלמידי דוקטורט:  Giacomo Aletti, Marina Kopeyzki, Haim Schor, Eran Raviv, Emily Rozenshine, Lior Dekel, Ofer Davidzada, Alexander Richard, Guy Landesman, Arthur Yosef, Yair Shaki, Shaul Karni, Roni Ben-David, Shai Covo, Boris Kriheli, Lutzy Cojocaru, Leah Burstein, Ofer Busani 
 פרסים והוקרה:  פרס לב, פרס כץ
 תרומות עיקריות
 פיתוח תאוריה חדשה של "תהליכים סטוכסטיים מוצמדי קבוצות".
 
עלי יששכר מרצבך (נולד ב-11 בפברואר 1950) הוא פרופסור אמריטוס במחלקה למתמטיקה באוניברסיטת בר-אילן, חוקר בתחום תורת ההסתברות, והחל מאפריל 2021 משמש כנשיא מכללה ירושלים.
ביוגרפיה

עלי מרצבך נולד בשנת 1950 בפריז ועלה ארצה בגיל 17, מיד עם סיום לימודיו בתיכון, ולמד שנה בישיבת באר יעקב. למרות התנגדות הישיבה, התגייס לצה"ל ושירת בנח"ל. בשנת 1972 קיבל תואר ראשון בהצטיינות במתמטיקה וסטטיסטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים ובשנת 1974 קיבל בה תואר שני במתמטיקה. בשנת 1979 קיבל תואר דוקטור באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, על עבודה שכותרתה "Multi-parameter stochastic processes and martingales". לאחר סיום הדוקטורט זכה מרצבך במלגת רוטשילד ויצא ללימודי הפוסט דוקטורט בצרפת (באוניברסיטת פייר ומארי קירי ובאקול פוליטקניק).
בשנת 1980 הצטרף לאוניברסיטת בר-אילן כמרצה, ומאז 1993 הוא פרופסור מן המניין במחלקה למתמטיקה. במהלך השנים שימש בתפקידים רבים באוניברסיטה, ביניהם ראש המחלקה למתמטיקה, דקאן הפקולטה למדעים מדויקים ועוד. היו לו מינויים שונים באוניברסיטת פריס וכן באוניברסיטת אוטווה שבקנדה.
מרצבך הוא זוכה פרס לב, פרס המוענק מדי שלוש שנים לאישים בולטים על מפעל חיים בתחום תורה עם דרך ארץ, לשנת 2017. בנוסף, מרצבך זכה בפרס כץ לשנת 2022, פרס על יישום והפעלת ההלכה בחיים המודרניים, ביצירות שבכתב ובמפעלים מעשיים.
בשנת 2017 הוציא את 'עלי הגיון', פנקס המכיל מאות חידות לשוניות על פרשות השבוע והמועדים.
תפקידים > תפקידים באוניברסיטת בר-אילן

בשנת 1985 הקים את היחידה לייעוץ סטטיסטי, הנותנת שירותים לחוקרים, לחברות, לבתי-חולים שונים ולמוסדות חינוך.
בשנים 1991–1993 שימש ראש המחלקה למתמטיקה ולמדעי המחשב. הוא היה בין המדענים הראשונים שפעלו למען הקמת מסגרות מתאימות לקליטת המדענים העולים החדשים מברית המועצות.
בשנת 1991 הקים את היחידה למתמטיקה תעשייתית בה הועסקו בעיקר עולים מברית המועצות. היחידה ביצעה פרויקטים עבור חברות גדולות בישראל ובחו"ל.
שימש יו"ר הוועדה לקשרים עם מערכות חינוך (בתי ספר) בשנים 1995–1996 ובהמשך כיו"ר הוועדה לאופיה של האוניברסיטה במשך כמה שנים. כמו כן שימש שנים רבות כחבר הוועדה המרכזת של האוניברסיטה.
בשנת 1997 נבחר לתפקיד דיקן הפקולטה למדעים מדויקים.
החל משנת 1999 ועד 2003, היה יושב ראש הוועדה לתואר שלישי של אוניברסיטת בר-אילן, ויו"ר ועדת המלגות.
בשנת 2001 הקים סמינר מחקרי בתחום "הבסיס המדעי של הלוח העברי". משמש גם כיושב ראש המכון למתמטיקה ואסטרונומיה במקורות היהדות. במסגרת זו, מארגן גם כנסים וימי עיון לנוער.
בשנת 2006 התמנה לראש מערך המכללות האזוריות והמכינות של בר-אילן. תפקיד זה כולל אחריות אקדמית על 4 מכללות אזוריות (אשקלון, צפת, כנרת וגליל מערבי), מכללות חרדיות, תוכניות אקדמיות לזרועות הביטחון ומכינות אקדמיות לאוכלוסיות שונות במרכז ובפרפריה. סיים תפקיד זה בסוף ספטמבר 2011.
בשנת 2009 הקים תוכנית לימודים חדשה לתואר שני בבית הספר לחינוך של אוניברסיטת בר-אילן: "מדע, הלכה וחינוך", והוא עומד בראש התוכנית.
תפקידים > תפקידים אחרים

פרופ' מרצבך היה מורה והוא בעל תעודת הוראה. לימד ומלמד במכללה ירושלים (מכללה אקדמית להוראה). שימש ראש אקדמי של מכללת יהודה ושומרון באריאל. חבר במועצה אקדמית במוסדות אקדמיים שונים, בוועד המנהל של המרכז האקדמי לב ואוניברסיטת אריאל, ובסנאט של אוניברסיטת בר-אילן. יו"ר הנהלת מכלול. ארגן עשרות כנסים מדעיים בינלאומיים (ארגון מדעי, ניהולי ותקציבי). בשנת 2005 ניהל בית ספר קיץ למחקר מתמטי באיטליה. הקים את המכון לחקר הקהילה בהלכה.
בשנת 2015 העיד כעד מומחה שמשחק הקלפים "טקסס הולדם" מבוסס יותר על מיומנות השחקנים מאשר על מזל, ולכן אינו בגדר "משחק אסור", אך בית המשפט לא קיבל את עמדתו.
משנת 2015 משמש פרופ' מרצבך כנציב קבילות סטודנטים באוניברסיטת אריאל.
תפקידים > תפקידים ציבוריים

היה גזבר האיגוד למתמטיקה בישראל בין השנים 1981–1983, חבר הנהלת האגודה הישראלית לסטטיסטיקה בין השנים 1987–1989, וחבר בוועדת האתיקה המקצועית לסטטיסטיקה בישראל. מאז 1989 הוא חבר המועצה הציבורית לסטטיסטיקה שליד הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה. היה חבר במספר ועדות ממלכתיות מטעם משרד הפנים (הנהגת שעון קיץ). במשרד החינוך היה חבר בוועדת המקצוע מתמטיקה, בוועדת פיז"ה ועוד.
כמו כן הוא פעיל בוועדות שונות במועצה להשכלה גבוהה, בקרנות מטעם האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים והקרן הלאומית למדע (שיפוט מדעי ותקציבי).
בשנים 2015-2021 היה חבר בוועדת המינויים העליונה (מקצועות מדעי הטבע) של המל"ג.
באפריל 2021 מונה לשמש כנשיא מכללה ירושלים.
חבר ועדת סל התרופות לשנת 2025.
פרסומים מדעיים

פרופ' מרצבך הוזמן לעשרות כנסים מתמטיים בינלאומיים, וכתב כ-70 מאמרים מדעיים בכתבי-עת בינלאומיים.
כתב ספר לימוד בעברית בתורת ההסתברות (עם פרופ' א. שומרון, הוצאת אקדמון, 4 מהדורות), מספר ספרי מחקר בתורת ההסתברות ומשמש כעורך של חמישה כתבי-עת מדעיים.
הקים וערך את כתב העת "הגיון - מחקרים בדרכי חשיבה של חז"ל" (עם פרופ' משה קופל). כתב העת הפך לאחר 5 גיליונות למדור בכתב העת האקדמי לתורה ומדע "בד"ד" שמאז שנת 2007 (נכון ל-2019) הוא העורך הראשי שלו.
בשנת 2009 חיבר את הספר "הגיון הגורל - משמעות הפיס והאקראיות ביהדות" (הוצאת ראובן מס).
בשנת 2021 חיבר את הספר "הלוח העברי הקבוע - תולדות ומבנה" יחד עם ד"ר ערן רביב (הוצאת כרמל).
פרסומים מדעיים > תחום התמחות

פרופסור מרצבך עוסק בתורת ההסתברות. הוא מתמחה בתחום התהליכים הסטוכסטיים ופיתח תאוריה חדשה של "תהליכים סטוכסטיים מוצמדי קבוצות". תורה זו היא הכללה של התהליכים הסטוכסטיים הקלאסיים: תהליך סטוכסטי הוא אוסף של משתנים מקריים שיש להם התפתחות בהתאם לציר הזמן. בתאוריה החדשה, במקום ציר הזמן לוקחים אוסף של קבוצות מתוך מרחב טופולוגי. התהליך אינו תלוי בזמן אלא בקבוצות מסוימות. על ידי זה מאבדים את יחס הסדר הרגיל ובמקומו מופיע סדר חלקי של הכלה בין קבוצות. ניתן להגדיר מושגים חדשים כמו מרטינגל, תהליכים נקודתיים ולפתח משפטים חדשים.
לתאוריה זאת שימושים בגאומטריה סטוכסטית ובסטטיסטיקה מרחבית.
בשנת 2000 פרסם ספר (עם עמיתה מקנדה פרופ' ג. איבנוב): Set Indexed Martingales. בתאוריה זו, המושגים הבאים נחקרו: תורת המרטינגלים, תהליכי מרקוב, תהליכים גאוסיאנים, תהליכי לוי. פרופ' מרצבך השיג משפטים חדשים רבים המאפשרים להבין טוב יותר את ההתנהגות של תהליכים אקראיים אלו. כמו כן הוא פיתח כלים מתמטיים כמו "קבוצות עצירה" ו"נייחות קבוצתית" המאפשרים לחקור את התהליכים הסטוכסטיים מוצמדי קבוצות ולהשתמש בתוצאות לחקר הגאומטריה הסטוכסטית.