stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מחוז אל-קסים
היסטוריה

אין הרבה עדויות היסטוריה בנוגע לאזור אל-קסים קודם לתקופה האסלאמית. המשורר הקדם-אסלאמי הידוע ענתרה אבן שדאד ציין את אל-קסים בשיריו. האזור נחשב לדרך מסחרית חשובה בימי בית עבאס במיוחד לסוחרים שהגיעו מסביבת איראן ועיראק של ימינו. השליט העבאסי הארון א-רשיד פיתח את דרכי המסחר וקרא לדרך הראשית על שם אשתו זביידה. בנוסף על המסחר, הדרכים שימשו גם צליינים רבים. ההתיישבות המקומית החלה להתפתח במאה ה-16.
כלכלה

מבחינה כלכלית, מקורות ההכנסה העיקריים הם תיירות וחקלאות. יצור חקלאי מרכזי הוא תמרים, כאשר בשטח המחוז יש מעל ל-7 מיליון עצי דקל. ייצורים חקלאיים נוספים הם דגנים, מנדרינות, לימונים, ענבים, רימונים, תפוזים וירקות.
תחבורה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
חינוך

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
במחוז יש 263,379 סטודנטים וסטודנטיות, 33,061 מורים בכ-2,533 בתי ספר.[דרוש מקור]
הערות שוליים

↑  Saudi Arabia: Regions & Major Cities - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information, citypopulation.de
↑  World's largest dates market bustles as harvest season in full swing - Xinhua | English.news.cn, www.xinhuanet.com
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של ערב הסעודית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מחוז הדרום (מלאווי)

| --- | --- |
 מדינה:  מלאווי מלאווי
 בירת המחוז:  בלנטייר
 שטח:  31,753 קמ"ר (דירוג: 2)
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  7,750,629 (דירוג: 1, 2018)
  ‑ צפיפות:  240 נפש לקמ"ר (2018)
 קואורדינטות:  15°40′00″S 34°58′00″E﻿ / ﻿15.666666666667°S 34.966666666667°E﻿ / -15.666666666667; 34.966666666667 
 אזור זמן:  UTC+2
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחוז הדרום (באנגלית: Southern Region) הוא אחד משלושת המחוזות של מלאווי. בירת המחוז היא בלנטייר.
גאוגרפיה

שטחו של מחוז הדרום הוא 31,753 קילומטרים רבועים. הוא גובל במחוז המרכז ובאגם מלאווי בצפון ובמוזמביק ממזרח, מדרום וממערב.
דמוגרפיה

נכון לשנת 2018, אוכלוסיית המחוז עומדת על 7,750,629 תושבים, מה שהופך אותו למאוכלס במדינה.
ראו גם

מחוזות מלאווי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 0553 3244  MusicBrainz: aa8c13a9-602a-46db-b8b7-4a01266ac62d 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של אפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מיתוס הממתקים המורעלים

ממתקים כמו תפוחי קרמל היו נפוצים, אך הפכו למסוכנים במרוצת השנים היות שהם אינם עטופים בעטיפה הרמטית.
מיתוס הממתקים המורעלים הוא מיתוס שמתייחס לאנשים הטומנים סוגי רעל שונים וחפצים חדים (כמו זכוכית, סכין גילוח, סיכות וכולי) בתוך הממתקים שהם מחלקים בעת ליל כל הקדושים, במטרה לפגוע בילדים אקראיים. בעקבות כך, נזהרים הוריהם של הילדים בעת ליל כל הקדושים, במהלך איסוף הממתקים.
נכון לשנת 2020, טרם הוכחו מקרי מוות שנגמרו כתוצאה מהרעלת ממתקים. בדרך כלל, צובר המיתוס הד תקשורתי לאחר שילדים מתים בפרקי זמן סמוכים לליל כל הקדושים. כתוצאה מהמוות שלהם, צצות השערות שהרעלת ממתקים גורם התמותה שלהם. ישנם מקרים נדירים בהם משתמשים במיתוס הזה במטרה לכסות על רצח או מוות שנגרם בשוגג במהלך ליל כל הקדושים. פולקלוריסטים, חוקרים ומומחי אכיפת החוק אומרים כי המיתוס על הממתקים המורעלים "לא בהכרח נכון".
בעקבות החששות ממקרים כאלה, עלתה המודעות בנושא.
היסטוריה

הטענות שיש אנשים שמחלקים לילדים ממתקים מורעלים צצו לראשונה בתקופת המהפכה התעשייתית. באותה העת, נהגו לחלק לילדים ממתקים תוצרת בית. כתוצאה מכך, הוחדרו לאותם הממתקים חומרים רעילים וחפצים מסוכנים. בשנות ה-90 של המאה ה-19 ובעשור הראשון של המאה ה-20 נחקר הנושא על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי ולא נמצאו שום הוכחות שמאששות את המיתוס.
הערות שוליים

↑  Joel Best, Gerald T. Horiuchi, The Razor Blade in the Apple: The Social Construction of Urban Legends, Social Problems 32, 1985-06-01, עמ' 488–499 doi: 10.2307/800777
↑  Jan Harold Brunvand, Encyclopedia of Urban Legends, ABC-CLIO, 2012, ISBN 978-1-59884-720-8. (באנגלית)
↑  Jonathan Pitts, Halloween activities address adult fears, too, baltimoresun.com
↑  David Sharos, Trunk or Treat event offers safe alternative for Aurora-area residents, chicagotribune.com
↑  Kawash, Samira (2013). Candy: A Century of Panic and Pleasure. New York: Faber & Faber, Incorporated. pp. 27–72. ISBN 9780865477568.
↑  Kawash, Samira (2013). Candy: A Century of Panic and Pleasure. New York: Faber & Faber, Incorporated. pp. 64–66. ISBN 9780865477568.
מיכאיל סטרוגוביץ'

| --- | --- |

 לידה:  17 בספטמבר 1894 (יוליאני) סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  13 בפברואר 1984 (בגיל 89) מוסקבה, ברה"מ 
 ענף מדעי:  תורת המשפט 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הרוסית לכלכלה ע"ש פלחנוב 
 מוסדות:  אוניברסיטת מוסקבה 
 תלמידי דוקטורט:  Gennady Maltsev 
 פרסים והוקרה:  עיטור מהפכת אוקטובר  עיטור הדגל האדום של העמל  עיטור הידידות בין העמים 
 
מיכאיל סטרוגוביץ' (ברוסית: Михаил Соломонович Строгович‏; 29 בספטמבר 1894 -  13 בפברואר 1984) היה משפטן יהודי סובייטי.
קורות חיים

מיכאיל סטרוגוביץ' נולד בשנת 1894 בסנקט פטרבורג למשפחה יהודית. אביו היה משפטן. בהמשך המשפחה עברה למוסקבה בה סטרוגוביץ' סיים לימודי גימנסיה עם מדליית כסף והחל ללמוד כלכלה ומשפטים במכון למסחר.
לאחר סיום הלימודים בשנת 1920 החל לעבוד במערכת המשפטית של המדינה הסובייטית הצעירה ובשנת 1924 התקבל לפרקליטות וכיהן בה במספר תפקידים עד לשנת 1938.
במקביל לעבודתו בפרקליטות החל ללמד במוסדות להשכלה גבוהה, לרבות אוניברסיטת מוסקבה (פרופסור משנת 1933 וראש קתדרה), מכון להשתלמויות של עובדי מערכת המשפט, אקדמיה למדעי החברה ליד הוועד המרכזי של המפלגה ועוד.
בשנת 1938 סטרוגוביץ' סיים עבודת פוסט-דוקטורט ונבחר כחבר בהתכתבות לאקדמיה למדעים של ברית המועצות. בעקבות כך הוא עזב את הפרקליטות והתרכז בהוראה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה סטרוגוביץ' היה מלמד באקדמיה משפטית צבאית.
בשנת 1949 עם תחילת המאבק נגד קוסמופוליטיות סטרוגוביץ' ואהרן טריינין הוכרזו כמובילי הקו השגוי בלימוד משפטים. הוא סבל מרדיפות ונאלץ לעזוב את רוב תפקידיו. בשנת 1952 הוא החל לעבוד במכון למשפטים של האקדמיה. בשנת 1953 הרדיפות הופסקו.
סטרוגוביץ' פעל בתחומים רבים של תאוריה משפטית. הוא כתב מספר ספרי לימוד בתחום יחסי מדינה ומשפטים ולוגיקה. בניגוד למשפטנים סובייטיים אחרים הוא דגל בשיטה האדברסרית וחשיבות של חזקת החפות מפשע. בשנת 1956 הוא כתב ספר בנושא עיוות דין.
על פעילותו לסטרוגוביץ' הוענקו מספר עיטורים.
סטרוגוביץ' נפטר במוסקבה בשנת 1984.
מחוזות פלורידה

במדינת פלורידה שבארצות הברית ישנם 67 מחוזות.
הגדול שבמחוזות פלורידה הוא מחוז פאלם ביץ' (5,268 קמ"ר), הקטן שבהם הוא מחוז יוניון (622 קמ"ר), והמאוכלס שבהם הוא מחוז מיאמי-דייד (כ-2,554,766 תושבים). עיר הבירה, טאלאהאסי, נמצאת במחוז לאון.
מכבי העברית

ההתאחדות העברית של מכבי באורוגוואי (בספרדית: Asociación Hebraica y Macabi del Uruguay), הידועה בכינויה מכבי העברית (Hebraica Macabi), היא קבוצת כדורסל אורוגוואית ממונטווידאו המשחקת בליגת העל האורוגוואית ובליגת האמריקות של פיב"א. הקבוצה נוסדה בשנת 1944, והשתתפה ברוב טורנירי הכדורסל של אורוגוואי.
היסטוריה

מכבי עלתה לליגה השנייה של אורוגוואי בכדורסל ב-1972 ולליגה הראשונה ב-1973, כשזכתה בשלושה טורנירים פדרליים (הטורניר החשוב ביותר של אורוגוואי עד 2000). הקבוצה פרשה מכדורסל באורוגוואי ב-1997, אך אז חזרה ב-2004 לליגה השלישית. לאחר שעלתה ליגה פעמיים בתוך שלוש שנים, שיחקה מכבי בעונת 2007/08 בליגת העל האורוגוואית, וסיימה במקום השני.
מכבי זכתה באליפות הראשונה שלה בעונת 2011/12.
תארים והישגים

ליגת העל האורוגוואית
זכייה (4): 2011/12, 2015/16, 2016/17, 2022/23
ליגה מטרופוליטנה
זכייה (1): 2006
הערות שוליים

↑  מגן דוד בראש הפודיום: מכבי העברית זכתה באליפות אורוגוואי בכדורסל, באתר וואלה, 30 במאי 2023
מכבי זכרון יעקב

| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך ייסוד:  1912-אגודת מכבי זכרון יעקב   1995-עירוני זכרון יעקב
 מדינה:  ישראל 
 אולם ביתי:  מגרש מכבי זכרון יעקב, זכרון יעקב
 תאריך פירוק:  1995 - מכבי זכרון יעקב   2000 - עירוני זכרון יעקב
 
סמל מחלקת הנוער של מכבי זכרון יעקב
מכבי זכרון יעקב היא אגודת ספורט, מועדון כדורסל, וקבוצת כדורגל ישראלית במועצה המקומית זכרון יעקב.
האגודה נוסדה בשנת 1912, אחת האגודות הראשונות שנוסדו בארץ ישראל. האגודה החלה להשתתף בפועל בתחרויות תחת ההתאחדות אחרי הקמת מדינת ישראל - ב-1949/1950, ובילתה את רוב שנותיה בליגות הנמוכות. כיום לאגודה יש מחלקת נוער פעילות.
היסטוריה

האגודה נוסדה בשנת 1912 והייתה מבין קבוצות הכדורסל והכדורגל הראשונות שנוסדו בארץ ישראל. בשנותיה הראשונות שיחקה נגד קבוצות שכנות כדוגמת, מכבי חדרה ומכבי חיפה ונגד קבוצות מיישובים סמוכים כדוגמת, בנימינה וגבעת עדה. זכרון יעקב לקחה חלק בשנת 1929 וב-1930 בגביע המדינה והגיעה בעונת 1929 לחצי הגמר שם הודחה על ידי מכבי תל אביב.
הקבוצה הצטרפה למערך הליגות לאחר הקמת המדינה ובעונת 1949/1950 סיימה במקום השלישי ועלתה לליגה השנייה בה שיחקה עד עונת 1954/1955 שבה אורגן מחדש סדר הליגות והיא ירדה חזרה לליגה ב' (אז הליגה השלישית). בעונת 1956/1957, השלימה זכרון יעקב ירידת ליגה נוספת לליגה ג', אך בתום עונה אחת שבה חזרה לליגה ב'. בסיום עונת 1962/1963 עלתה הקבוצה לליגה א' ובה שיחקה במשך שתי עונות בבית הצפון, עד שירדה לליגה השלישית בתום עונת 1964/1965. לאחר מכן שיחקה הקבוצה בליגה ב' עד יצירת הליגה הארצית, שהוקמה והפכה לליגה השנייה.
המועדון מחזיק בשיא הישראלי למספר השערים הרב ביותר שהובקע במסגרת משחק גביע, לאחר שניצחה את קבוצת מכבי בית שאן בתוצאה 25-2, בסיבוב השני של גביע המדינה לעונת 1971/1972, במשחק שבו החלוץ אליאס אליאס הבקיע 11 שערים מתוך 25 אלו.
המועדון שיחק בליגות הנמוכות עד תום עונת 1995/1996 בו הוא אוחד עם היריבה העירונית הפועל זכרון יעקב והקבוצה נקראה  עירוני זכרון יעקב. הקבוצה המאוחדת חדלה מפעילות בסוף עונת 1999/2000 בעקבות ירידה לליגה ג'. פורקה קבוצת הבוגרים, האגודה מפעילה מועדון כדורגל נוער תחרותי.
מעונת 2024/2023 מועדון הכדורסל מכבי זכרון יעקב החל במתכונת מקצוענית, תחרותית כולל הפעלת מרכז פיתוח שחקנים. מחלקות המועדון השונות כוללות מחלקת ילדים, בית הספר לכדורסל, נוער ומחלקת בוגרים בליגה א' המתמודדת על עלייה לליגה ארצית. את תוכנית הפיתוח המקצועי של המועדון מובילים אריק שיבק ואסף יגל.
הישגים

חצי גמר גביע המדינה בכדורגל: 1929
אלופת ליגה ג' (1): 1957/1958
אלופת ליגת שומרון טרום ב 24/25
הערות שוליים

↑  אתר מועדון הכדורסל בפייסבוק
↑  כדורגלן כבש 11 שערים - מתוך 25 שערים שכבשה קבוצתו, עיתון חדשות הספורט, עמוד 10, 19 בדצמבר 1971
↑  25:2 בסיבוב השני בגביע המדינה בכדורגל, עיתון דבר, 19 בדצמבר 1971
מיכאיל סטסינופולוס

מיכאיל סטסינופולוס (ביוונית: Μιχαήλ Στασινόπουλος;‏ 27 ביולי 1903 – 31 באוקטובר 2002) היה משפטן ופוליטיקאי יווני, אשר כיהן כנשיא נשיא יוון מ-1974 עד 1975. חבר בדמוקרטיה חדשה, הוא היה נושא המשרה הראשון תחת הרפובליקה ההלנית השלישית.
ביוגרפיה

סטסינופולוס למד משפטים באוניברסיטת אתונה  והוענק לו תואר דוקטור במשפטים ב-1934. בשנת 1937 הוא מונה לפרופסור חבר למשפט מנהלי באוניברסיטת אתונה ובשנת 1934 הפך לפרופסור באוניברסיטת פנטיאון, אשר כיהן כרקטור מ-1951 עד 1958.
מ-1951 עד 1953, הוא היה הנשיא של תאגיד השידור ההלני. בשנת 1952, הוא כיהן כשר זמני במשרד ראש הממשלה ושר העבודה בממשלתו הזמנית של דימיטריוס קיוסופולוס ובשנת 1958 הוא היה שר הנשיאות בממשלתו הזמנית של קונסטנדינוס גאורגאקופולוס. בשנת 1929, הוא התקבל אל מועצת המדינה, לאחר שהגיע למקום הראשון במבחן הכניסה, וכיהן כנשיא הגוף זה מ-1966 עד 1969.
בבחירות למחוקקים ביוון ב-1974, סטסינופולוס נהפך לחבר בפרלמנט בכרטיס הארצי של מפלגת הדמוקרטיה חדשה. כאשר משאל עם (8 בדצמבר 1974) קבע את יוון כרפובליקה, סטסינופולוס נבחר לנשיא של הרפובליקה על-ידי הרוב בהפרלמנט ההלני. הוא כיהן כראש המדינה מ-18 בדצמבר 1974 עד 19 ביולי 1975, כלומר, עד להשלמת המוסדות הפוליטיים החדשים על ידי האספה הלאומית המחודשת באמצעות פרסום החוקה החדשה של יוון. סטסינופולוס מת ב-31 באוקטובר 2002, בגיל 99.  אחרי 
8 בפברואר 2000, כשנפטר  ברומניה יון גאורגה מאורר מת עד למותו עצמו, היה סטסינופולוס למשך למעלה משנתיים ראש המדינה לשעבר המבוגר ביותר בעולם.
כתבים

סטסינופולוס היה סופר פורה. יצירתו הספרותית הופיע לראשונה במגזין "המוזה" (1920-1923). הוא פרסם מאמרים מדעיים רבים ויצירות ספרותיות, וכן תרגומים של שירה ופרוזה צרפתית. בשנת 1968 הוא נבחר אל האקדמיה של אתונה כחבר מלא ובשנים 1969 ו-1970 הוא הועמד על-ידי נשיא מועצת המדינה הצרפתית, רנה קאסן, כמועמד לפרס נובל לשלום.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007339600005171  BIBSYS: 1560455416274  BnF: cb12531906q (data)  GND: 119204118  ISNI: 0000 0003 6442 0525  LCCN: n50024294  NLA: 35520767  NLG: 29736  NTA: 073840203  SELIBR: 345691  SUDOC: 069649324  VIAF: 228697846   WorldCat (עם VIAF): 228697846
מכבי ורשה

קבוצת כדורסל של המועדון
גוטה להבי, יושבת למטה באמצע עם בנות מכבי ורשה 1928
מכבי ורשה (בפולנית:  Żydowskie Towarzystwo Gimnastyczno-Sportowe „Makabi” w Warszawie ) היה מועדון ספורט יהודי, מהעיר ורשה שבפולין. המועדון כלל ספורטאים מענפים שונים: אתלטיקה, כדורגל, כדורמים, כדורסל, שחייה, שיט ועוד. הקבוצה הבולטת ביותר של המועדון הייתה קבוצת הכדורגל, שהורכבה מכדורגלנים יהודים.
היסטוריה

המועדון הוקם בשנת 1915, ובשנת 1932 כלל כ-2000 ספורטאים. בתקופת מלחמת העולם השנייה והשואה בשנת 1940, בעקבות כיבוש פולין על ידי הגרמניה הנאצית הופסקה פעילות המועדון.
בשנת 2014 הוקם המועדון מחדש עם 5 מחלקות חדשות ובשנת 2017 השתתפו ספורטאיי המועדון במכביה העשרים.
בין הספורטאים הבולטים של המועדון היו: הכדורגלן יוסף קלוץ, האתלטיות מריה ריטנר, פרנקה טורצקה גוטה להבי והשחיינית וקופצת למים אוגניה פרידמן.
אירועים והישגים של ספורט במועדון

בשנת 1928 פרשה קבוצת מכבי ורשה מאליפות ורשה בגלל אפליה בשיפוט, והוחלט לעשות מופע ראווה של קפיצות למים מגשר אלכסנדריה שעל נהר הוויסלה לעיניהם של כעשרת אלפים צופים משני צידי הנהר. במופע לקחו חלק 6 קופצים, 4 גברים ו-2 נשים, בהם היו אוגניה פרידמן ואדוארד טירמונד.
בשנת 1930 זכתה פרנקה טורצקה במדליית כסף בריצת 200 מטר באליפות פולין.
במכביה הראשונה שנערכה בתל אביב בשנת 1932 זכתה גוטה להבי ב-2 מדליות, במדליית זהב בריצת שליחות 4x100 מטר ובמדליית כסף בזריקת דיסקוס.
הערות שוליים

↑  Robert Gawkowski: Encyklopedia klubów sportowych Warszawy i jej najbliższych okolic w latach 1918–39. Warszawa: Wydawnictwa Uniwersytetu Warszawskiego, 2007, s. 97. ISBN 978-83-235-0382-8.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007363643905171
מלון נורדאו

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בניין 
 מיקום:  תל אביב-יפו 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1925
 תאריך פתיחה רשמי:  1925
 אדריכל:  יהודה מגידוביץ' 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות אקלקטית 
 קואורדינטות:  32°03′59″N 34°46′13″E﻿ / ﻿32.06647222°N 34.77019444°E﻿ / 32.06647222; 34.77019444
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) מלון נורדאו(למפת תל אביב רגילה) מלון נורדאו(למפת גוש דן רגילה) מלון נורדאו(למפת גוש דן מוגדלת) מלון נורדאו  he מלון נורדאוhe מלון נורדאומפת  מרכז __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מלון נורדוי (נורדאו) נבנה בשנת 1925 וממוקם בגבולות השכונה ההיסטורית נחלת בנימין.
שכונה זו היא ההרחבה הראשונה של השכונה אחוזת בית שהפכה במרוצת הזמן לעיר תל אביב. הבניין מתפקד מאז בנייתו ועד היום כבית מלון והוא המלון הפעיל הוותיק ביותר בתל אביב ובין המלונות הוותיקים בישראל.
האדריכל, יהודה מגידוביץ, אשר תכנן את הבניין הוא מהאדריכלים הבולטים ביותר שבנו את העיר תל אביב בראשית ימיה ואף מילא את תפקיד מהנדס העיר הראשון בשנים 1920–1923. המונומנטליות של הבניין הנובעת ממיקומו בפינת רחובות (נחלת בנימין 27 פינת רחוב גרוזנברג 22), ממדיו, מורכבותו, ובמיוחד מהכיפה הבנויה בפינת הבניין המקנה לבניין את סימן ההיכר שלו, הפכו את הבניין כולו לנקודת ציון בתל אביב. מבנה המלון הוא מהמבנים החרוטים בזיכרון התל אביבי, מופיע על גלויות היסטוריות, ומככב בתערוכות צילומים רבות. דגם המלון מוצג באתר מיני ישראל.
המבנה מעוצב בסגנון אקלקטי, המשלב סגנון בנייה מרכז אירופי עם מוטיבים יהודיים ומזרחיים. בשל רצף בשימוש הבניין והבעלות עליו לא נעשו שינויים מהותיים בחזות הבניין מה שהפך את המבנה במרוצת השנים לאייקון חי לראשית ימיה של העיר תל אביב.
מלון נורדוי נוהל מימיו הראשונים על ידי מוריס (משה) וסופיה גרינברג ובהמשך על ידי בתם לאה וחתנם יצחק (יז'ו) מרכוס וילדיהם ולמעשה נוהל על ידי המשפחה במשך 90 שנה (1925–2015).
לאחר תהליך ארוך של הוצאת היתרים לשימורו והרחבתו של הבניין, החלו בחודש אוקטובר 2013, האחים משה, רן, שמעון, אמנון ועדלי מרכוס בעבודות שיפוץ הרחבה ושימור נרחבות של המלון. בשנת 2015 בעיצומן של עבודות השיפוץ והשימור, רכשה חברת אורי חיות יזמות בע״מ את המלון והשלימה עבודות אלו עד לפתיחתו המחודשת של המלון בחודש אפריל 2017.
במרץ 2018 נבחר המלון במקום הרביעי ברשימת 15 הבניינים היפים בתל אביב וביולי 2018 נבחר למלון היפה ביותר בתל אביב בהצבעה שנערכה על ידי תושבי העיר.
מחוזות פנסילבניה

במדינת פנסילבניה שבארצות הברית ישנם 67 מחוזות.
הגדול שבמחוזות פנסילבניה הוא מחוז ליקומינג (3,222 קמ"ר), הקטן שבהם הוא מחוז מונטור (342 קמ"ר), והמאוכלס שבהם הוא מחוז פילדלפיה (כ-1,526,006 תושבים נכון לשנת 2010‏). עיר הבירה, האריסברג, נמצאת במחוז דאופין.
הערות שוליים

↑  \
| דגל פנסילבניה מדינת פנסילבניה |
| --- | --- | --- |
| בירת המדינה | האריסברג |  |
| אזורים גאוגרפיים | עמק ליהיי • הארץ ההולנדית של פנסילבניה • רמות לורל • הפונקוס • עמק סאסקהאנה |  |
| היישובים הגדולים ביותר | פילדלפיה • פיטסבורג • אלנטאון • אירי • רדינג • סקרנטון • בית לחם • נורת'המפטון • לנקסטר • האריסברג • אלטונה • יורק • וילקס-בארה • צ'סטר • ויליאמספורט • איסטון • לבנון • הייזלטון • ניו קאסל • ג'ונסטאון • מק'קיספורט |  |
| נושאים נוספים | מחוזות • סמלים • היסטוריה • דמוגרפיה • יהדות פנסילבניה |  |
| מחוזות ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| המחוזות במדינות | אוהיו • אוקלהומה • אורגון • איווה • איידהו • אילינוי • אינדיאנה • אלבמה • אלסקה • אריזונה • ארקנסו • ג'ורג'יה • דלאוור • דקוטה הדרומית • דקוטה הצפונית • הוואי • ויומינג • וושינגטון • ויסקונסין • וירג'יניה • וירג'יניה המערבית • ורמונט • טנסי • טקסס • יוטה • לואיזיאנה • מונטנה • מיזורי • מיין • מינסוטה • מיסיסיפי • מישיגן • מסצ'וסטס • מרילנד • נבדה • נברסקה • ניו ג'רזי • ניו המפשייר • ניו יורק • ניו מקסיקו • פלורידה • פנסילבניה • קולורדו • קונטיקט • קליפורניה • קנזס • קנטקי • קרוליינה הדרומית • קרוליינה הצפונית • רוד איילנד |  |
| המחוז הפדרלי | וושינגטון די. סי. |  |
מפת מחוזות פנסילבניה
מפת צפיפות אוכלוסין של פנסילבניה עם חלוקה למחוזות. מעודכן על סמך נתוני מפקד האוכלוסין של 2010
מארק גרטלר

| --- | --- |

דיוקן עצמי, 1920
 לידה:  9 בדצמבר 1891 ספיטלפילדס, הממלכה המאוחדת 
 התאבד:  23 ביוני 1939 (בגיל 47) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי וילסדן 
 מקום לימודים:  בית הספר סלייד לאמנות יפה  אוניברסיטת וסטמינסטר 
 
מלכת שבא, 1922
‏Merry-Go-Round‏, 1916
אשת התפוח ובעלה, 1912
גילברט קנאן ברקע בית טחנת הקמח, 1916
מארק גרטלר (באנגלית: Mark Gertler;‏ 9 בדצמבר 1891 – 23 ביוני 1939) היה צייר בריטי יהודי. דמות מפתח במעגלי האמנות בלונדון בשנות ה-20 של המאה ה-20.
קורות חיים > רקע משפחתי

נולד בשם מארקס גרטלר בספיטלפילדס שבלונדון למשפחה יהודית ענייה, בנם הצעיר של לואיס וקייט (גולדה) גרטלר, זוג מהגרים  מגליציה ולו שני אחים ושתי אחיות. זמן קצר לאחר לידתו משפחתו עברה להתגורר בעיירה פשמישל שבאימפריה האוסטרו-הונגרית (היום בפולין). הוריו הפעילו בעיירה בית מלון קטן שעיקר לקוחותיו היו חיילים אוסטריים ולא ראו ברכה בעמלם. לילה אחד, מבלי לומר לאיש, עזב אביו את המשפחה והעסק והיגר לארצות הברית (סביב 1893). במכתב ששלח לאשתו הוא הסביר את מניעיו ואת כוונתו להתבסס בארצות הברית ואז להביא את אשתו והילדים לחיות איתו. תוכנית זו לא צלחה והוא חזר לאנגליה, התיישב בלונדון ומשפחתו הצטרפה אליו (1896).
קורות חיים > תחילת דרכו האמנותית

גרטלר, אשר בשלב זה כבר נקרא "מארק", גילה יכולות אמנותיות כבר בצעירותו. לאחר סיום בית הספר, ב-1906, הוא נרשם ללימודי אמנות בריג'נט סטריט פוליטכניק, אך לאחר שנה נאלץ לעזוב מסיבות כלכליות. בדצמבר 1907 החל לעבוד בצביעת זכוכיות בחברת קלייטון ובל, חברה לייצור ויטראז'. במקביל לעבודתו למד בפוליטכניק בשיעורי ערב. ב-1908 זכה במקום השלישי בתחרות אמנות לאומית, דבר שהביא אותו לבקש מלגת לימודים מקרן חינוך של הקהילה היהודית, על מנת שיוכל לממן לימודי אמנות. בקשתו התקבלה. בהתאם לעצתו של ויליאם רוטנשטיין נרשם גרטלר לבית הספר סלייד לאמנות יפה שבלונדון (1908). הוא למד ארבע שנים במוסד והצטיין בלימודים. בין חבריו לספסל הלימודים היו פול נאש, אדוארד וולדסוורת', סטנלי ספנסר ואיזק רוזנברג.
קורות חיים > יחסיו עם דורה קרינגטון

בסלייד הכיר גרטלר את הציירת דורה קרינגטון ובמשך שנים חיזר אחריה באופן עיקש. השניים אף ניהלו פרשת אהבים קצרה באמצע העשור השני של המאה ה-20. מכתבים שכתב לקרינגטון פורסמו בהמשך השנים, גם בספר הביוגרפי שכתבה שרה מקדוגל על גרטלר ונושא את שמו (2002). הם באו לידי ביטוי גם בסרט הקולנוע "קרינגטון" אשר עוסק בחייה של קרינגטון ויצא לאקרנים בשנת 1995. אהבתו של גרטלר לקרינגטון הייתה נכזבת והיא בילתה את רוב חייה במגורים עם חבר הומוסקסואל, הסופר לייטון סטרצ'י, בו הייתה מאוהבת עמוקות. קרינגטון נישאה לבסוף לראלף פרטרידג', חבר בקבוצת בלומסברי, דבר שהביא את הקץ על מערכת היחסים שלה עם גרטלר.
קורות חיים > קריירה

אשת החברה הגבוהה, ליידי אוטולין מורל, פרשה את חסותה על גרטלר ודרכה הכיר את קבוצת בלומסברי. היא הציגה אותו לצייר וולטר סיקרט שהיה ראש קבוצת קמדן טאון. גרטלר החל לצייר דיוקנאות של אנשי החברה הגבוהה וזכה להצלחה, אך אופיו שאינו נוח לרצות והתעקשותו ליצור יצירות כפי שראה לנכון ולא בהכרח כפי שרצו לקוחותיו, הביאו לירידה בביקוש לעבודתו ויצרו לו קשיי פרנסה רציניים.
ב-1914 אספן האמנות אדוארד מארש נהיה הפטרון של גרטלר. מערכת היחסים בין השניים ידעה קשיים, הואיל וגרטלר לא היה שבע רצון משיטת הפטרונות וחש כי היא פוגעת ביכולת שלו להגשים את עצמו באופן בו היה חפץ. ב-1916, בעיצומה של מלחמת העולם הראשונה, גרטלר, שהיה פציפיסט, סיים את מערכת היחסים עם מארש, היות שהאחרון היה מזכיר של וינסטון צ'רצ'יל ופטרונם של כמה משוררי מלחמה. בשנה זו יצר גרטלר את אחד מציוריו המפורסמים ביותר – Merry-Go-Round (בעברית: סחרחרה). הציור, שהיה גדול מיוחד (189.2 ס"מ * 142.2 ס"מ), הציג 16 דמויות רכובות על סוסים סביב סחרחרה וצויר בצבעי שמן על קנבס. הוא זכה לביקורות נלהבות. הסופר דייוויד הרברט לורנס אמר עליו כי זה הציור המודרני הטוב ביותר שראה מעודו.
ב-1913 פגש גרטלר את הסופר גילברט קנאן והשניים נהיו ידידים טובים. מאוחר יותר הזמין קנאן את גרטלר להתגורר איתו ועם רעייתו בביתם – בית טחנת קמח - שבכפר צ'ולסבורי המצוי במחוז בקינגהאמשייר. גרטלר התגורר במקום לפרקים בשנים 1915 – 1916. גרטלר צייר את ידידו קנאן ואת שני הכלבים שלו ברקע בית טחנת הקמח, ציור המוצג במוזיאון אשמוליאן שבאוקספורד. ספרו של קנאן " Mendel: a story of youth " מבוסס על ראשית חייו של גרטלר (ראה אור ב-2016) ובכלל זה מערכת היחסים שלו עם דורה קרינגטון. ידידותם של גרטלר וקנאן דעכה אחרי שנת 1916. גרטלר השאיר רושם חזק גם על וירג'יניה וולף ובעלה לאונרד וולף, שאף הם היו חברים בקבוצת בלומסבורי. בספטמבר 1918 התארח גרטלר בביתם שבסאסקס. לאחר ביקור זה סיפרה וולף כי גרטלר דיבר על עצמו במשך 30 שעות, וכי היה אגואיסט, אך גם בעל עוצמה, אינטליגנציה וכישרון.
קורות חיים > מחלתו ונישואיו

ב-1920 אובחן גרטלר כחולה בשחפת, דבר שחייב אותו להתאשפז בסנטוריום מספר פעמים בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20. שני חברים של גרטלר, קתרין מנספילד ודייוויד הרברט לורנס, חלו אף הם בשחפת ונכנעו לה. ב-1930 נישא גרטלר למרג'ורי גריטורקס הודג'קינסון וב-1932 נולד בנם, לוק גרטלר. הנישואים ידעו קשיים רבים בשל מצבם הבריאותי של בני הזוג וכן בשל קשייו של גרטלר להתנהל במערכות יחסים. במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20 עבד גרטלר כמורה במשרה חלקית בבית הספר לאמנויות וסטמיניסטר שבווסטמיניסטר, הואיל והכנסתו מציור לא הייתה יציבה ומספקת.
קורות חיים > מותו

ב-1939 גרטלר שם קץ לחייו באמצעות שאיפת גז בסטודיו שלו בלונדון. גרטלר סבל מקשיים כלכליים, רעייתו עזבה אותו ותערוכה שהציג בגלריית לבפר כשלה כישלון חרוץ. הוא אף היה בחרדה מהמלחמה ההולכת וקרבה. גרטלר נטמן בבית העלמין היהודי וילסדן.
מורשתו

בהודעה על פטירתו הגדיר הטיימס את מותו של גרטלר כאובדן לתרבות הבריטית. הדעות באשר ליצירתו חלוקות, נכתב בטיימס, אבל יהיה זה בטוח להגיד שהוא אחד מחצי תריסר הציירים החשובים באנגליה תחת גיל 50. יצירותיו של גרטלר מוצגות בגלריות ומוזיאונים רבים ברחבי הממלכה המאוחדת. ביוני 2015 ציורו "The Violini" ‏(1912) נמכר במכירה פומבית תמורת 542,500 לירות שטרלינג בכריסטי'ס שבלונדון, סכום שיא עבור יצירה של גרטלר. ב-1975 מועצת לונדון רבתי הציבה לוחית כחולה (אנ') מחוץ לבית שברחוב אלדר 32 שבספיטלפילדס בו התגורר בעבר גרטלר, לשם הנצחתו.
לקריאה נוספת

Mark Gertler. Biography Of A Painter 1891-1939 – ספר ביוגרפי מאת ג'ון וודסאון, ראה אור ב-1972‏
Mark Gertler, ספר ביוגרפי מאת שרה מקדוגל, ראה אור ב-2002
הערות שוליים

1 2  The genius of the place: Mark Gertler באתר Art UK, כתבה שרה אייד, 26 ביוני 2019
↑  Still life with Bust (1936) by Mark Gertler 1891-1939 באתר מכון קורטולד לאמנות, יוני 2017
↑  עבור היצירה "Still life with melon"
↑  Outside the Bloomsbury Group: Dora Carrington באתר DailyArt Magazine, כתבה ונדי גריי, 18 ביולי 2017
↑  D. H. Lawrence: Triumph to Exile 1912-1922: The Cambridge Biography of D. H. Lawrence מאת מארק קינקאד-ויקס, עמוד 343
↑  Gilbert Cannan and his Mill באתר Art UK
↑  Mark Gertler באתר PIANO NOBILE
↑  Mark Gertler באתר Spartacus Educational
↑  Mark Gertler באתר Boundary Gallery
↑  Mark Gertler באתר כריסטי'ס
↑  ISBN 978-0283978319
↑  ISBN 978-0719557996
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261787405171  PLWABN: 9810559429105606  AAG: 296  AGSA: 2759  BnF: cb14534161n (data)  GND: 123324424  ISNI: 0000 0000 6683 8499  LCCN: n83016626  NGV: 976  NTA: 070507481  RKD: 31174  SNAC: w6p27j4s  SUDOC: 07067907X  TePapa: 856  ULAN: 500018389  VIAF: 67370866   WorldCat (עם VIAF): 67370866