stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רשות חירום לאומית
הערות שוליים

↑  רדיו לאומי רב ארגוני, מצגת של רשות החירום הלאומית, 26 ביולי 2011
↑  אמיר בוחבוט‏, סמנכ"ל משרד הביטחון מונה לראש רשות החירום הלאומית, באתר וואלה, 13 ביוני 2014
1 2  יוסדרו היחסים בין רח"ל לפיקוד העורף, באתר ערוץ 7
↑  יובל אזולאי, ‏לאישור הממשלה: מינוי צוק רם לראש ראשות החירום הלאומית, באתר גלובס, 12 בספטמבר 2018
↑  משרד ראש הממשלה | מינוי מנהל רשות החירום הלאומית (רח"ל) | מספר החלטה: 4162, באתר www.gov.il
↑  טל שניידר, ‏בלי מנהל, בלי עובדים, בלי סמכויות: כך סורסה רשות החירום הלאומית, באתר גלובס, 6 ביולי 2020
↑  בני גנץ: להתחיל בהליך מינוי ראש רשות החירום הלאומית - חדשות מדיניות ופוליטיקה, באתר ערוץ 7
↑  טל שניידר, ‏תא"ל יורם לרדו יעמוד בראש רשות החירום הלאומית | בלעדי, באתר גלובס, 24 בספטמבר 2020
↑  שחר גינוסר | צילום: אלעד גרשגורן, שבר רח"ל, באתר ynet, 25 במאי 2017
↑  הכרה של האו"ם בתוכנית קורס חילוץ קל של זק"א, באתר www.zaka.org.il
↑  משרד ראש הממשלה | אישור מינוי ראש רשות החירום הלאומית במשרד הביטחון (רח"ל) | מספר החלטה: 670, באתר www.gov.il
↑  אמיר בוחבוט‏, הבולדוזר של משרד הביטחון: ראש הרשות הלאומית לחירום פורש, באתר וואלה, 11 בינואר 2018
| ישראל מוסדות ממשלתיים בישראל |
| --- | --- | --- |
| כלכלה | המוסד לביטוח לאומי • שירות התעסוקה • רשות התחרות • בנק ישראל • רשות המסים בישראל • רשות ניירות ערך • הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה • מכון התקנים הישראלי • רשות החברות הממשלתיות • הרשות הלאומית להסמכת מעבדות • רשות שוק ההון, ביטוח וחיסכון • רשות החדשנות • הרשות להגנת הצרכן ולסחר הוגן • רשות ההשקעות |  |
| תחבורה | הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים • רשות שדות התעופה • רשות התעופה האזרחית • רשות הספנות והנמלים • הרשות הארצית לתחבורה ציבורית |  |
| אנרגיה ותשתיות | רשות החשמל • רשות הגז הטבעי • רשות המים • השירות המטאורולוגי הישראלי |  |
| סביבה | רשות הטבע והגנים • רשות העתיקות |  |
| בינוי ושיכון | המרכז למיפוי ישראל • הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית • רשות מקרקעי ישראל • הרשות לאכיפה במקרקעין • מינהל התכנון • הרשות לפיתוח והתיישבות הבדואים בנגב |  |
| דת | הרבנות הראשית לישראל • מערך הגיור |  |
| תקשורת וטכנולוגיה | רשות השידור (בעבר) • תאגיד השידור הישראלי • הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו • המועצה לשידורי כבלים ושידורי לוויין • דואר ישראל • ארכיון המדינה • לשכת העיתונות הממשלתית • מערך הסייבר הלאומי • רשות התקשוב הממשלתי • מערך הדיגיטל הלאומי |  |
| חברה | רשות השירות הלאומי-אזרחי • הרשות לשיקום האסיר  • הרשות לקידום מעמד האישה  • הרשות לפיתוח כלכלי של מגזר המיעוטים • מבקר המדינה • נציבות פניות ילדים ונוער בהשמה חוץ ביתית • הרשות לזכויות ניצולי השואה • יד ושם • הרשות לפיתוח כלכלי-חברתי של המגזר החרדי |  |
| בריאות | רשות בתי החולים הממשלתיים (בעבר) • התאגיד לפיקוח וטרינרי |  |
| משפטים | רשות התאגידים • רשות האכיפה והגבייה • הרשות לאיסור הלבנת הון ומימון טרור • היחידה הממשלתית לחופש המידע • הרשות להגנת הפרטיות • רשות הפטנטים • הרשות לרישום והסדר זכויות מקרקעין |  |
| חינוך | המועצה להשכלה גבוהה |  |
| ביטחון לאומי | שירות בתי הסוהר • הרשות הארצית לכבאות והצלה • הרשות להגנה על עדים • רשות המאגר הביומטרי הלאומי • הרשות הלאומית לביטחון קהילתי |  |
| פנים | רשות האוכלוסין וההגירה |  |
| ביטחון | רשות מעברים יבשתיים • הרשות לפינוי מוקשים • רשות חירום לאומית |  |
Urban Dictionary

| --- | --- |

 סוג:  slang dictionary 
 תקופת הפעילות:  1999–הווה (כ־25 שנים) 
 מייסדים:  Aaron Peckham 
 www.urbandictionary.com
 
לוגו האתר בעטיפת הספר של המילון
Urban Dictionary (בתרגום חופשי: "המילון האורבני") הוא מילון מקוון של סלנג בשפה האנגלית. נכון ל-2 במרץ 2013 באתר כ-7 מיליון ערכים. הוספת הערכים ועריכתם מתבצעת על ידי מתנדבים, והמשתמשים הם שמדרגים אותם.
האתר הוקם בשנת 1999 על ידי אהרון פקהאם בעת שהיה סטודנט למדעי המחשב בקליפורניה, ומאז הפך לאחד מהאתרים הפופולריים ברשת האינטרנט.
בשנת 2008 הוקם אתר ישראלי בשם דורבנות, שנוצר בהשראת Urban Dictionary.
תוכן

המילים במילון הזה הן מילות סלנג, תחדישים ניבים ושמות בשפות רבות, שלרוב לא מופיעות במילונים. לרוב המילים יש פירוש מילוני ודוגמאות.
רוב הערכים במילון האורבני הם מיניים, גסים, גזעניים, הומופוביים וכדומה. לחלק מהמילים יש הבט מיני, שזה לפעמים מצחיק או סרקסטי. בחלק מהערכים ישנן תמונות, אבל לא ניתן להעלות אותן לאתר בקלות.
הערכים שצוינו למעלה, מותרים באתר כל עוד מטרתם הייתה רק לתת הסבר לערך ולא לפגוע באנשים. אך עם זאת, יש ערכים שאסורים באתר שהם:
מידע אישי על אנשים (אלא אם כן ניתן אישור)
ספאמים למיניהם
פרסומות
ערכים בנושא אלימות, במיוחד אלימות מינית
תכנים של שנאה, בריונות ותכנים פוגעניים
בקרת איכות וסדר

לפני שנוצר ערך חדש, הוא צריך לעבור שני שלבי בקרת איכות וסדר., שהם:
באתר ישנם מנהלים, שהם מתנדבים. כשנוצר ערך חדש, הוא לא עולה מיד, הוא צריך קודם כל לעבור בדיקה, שבה בודקים אם הוא עובר על חוקי האתר.
לאחר מכן, אם הערך אינו עובר על חוקי האתר, כל המשתמשים יכולים לדרג את הערך, כערך טוב או כערך רע. ניתן גם לסמן ערך כ"דגל אדום" ולדווח עליו אם במקרה אחד המנהלים עשה טעות ולא בדק אותו.
תוכן אנטי ישראלי

בעקבות טבח 7 באוקטובר ומלחמת חרבות ברזל, העלו גולשים אנטי-ישראליים את הפועל "israeled" כמתאר נישול.
בנוסף, תחת הערך Israel מוצגות באתר נאצות כלפי מדינת ישראל.
הערות שוליים

↑  Israeled, Urban Dictionary
↑  israel, Urban Dictionary
ערך זה הוא קצרמרבנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תמיכת איראן בחמאס

מנהיג חמאס אסמאעיל הנייה והמנהיג העליון של איראן עלי ח'אמנאי ב-2012.
הרפובליקה האסלאמית של איראן היא פטרונית מרכזית של ארגון הטרור הפלסטיני חמאס, השולט ברצועת עזה מאז 2006. איראן מספקת לחמאס כספים, נשק והכשרה.
על פי דו"ח של מחלקת המדינה האמריקאית לשנת 2020, איראן מספקת מדי שנה כ-100 מיליון דולר לארגוני טרור פלסטינים, כולל חמאס. נכון ל-2023, לפי מקור ביטחוני ישראלי, איראן הגדילה משמעותית את המימון שלה לחמאס ל-350 מיליון דולר בשנה.
היסטוריה > 1990–2000

ב-1990 אירחה איראן בטהראן ועידה התומכת בפלסטינים, בה השתתף חמאס אך לא יאסר ערפאת. במהלך שנות ה-90 המוקדמות, משלחת של חמאס, בראשות מוסא אבו מרזוק, עסקה בדיונים בטהרן עם בכירים, ביניהם האייתוללה חמינאי. איראן התחייבה לגיבוי צבאי ופיננסי כאחד, עם דיווחים של 30 מיליון דולר בשנה, בנוסף למתן אימונים צבאיים לאלפי אנשי חמאס בבסיסי משמרות המהפכה באיראן ובלבנון. יתר על כן, חמאס חנך משרד בטהרן, וקבע כי הן איראן והן חמאס חלקו "השקפה זהה בהשקפה האסטרטגית כלפי המטרה הפלסטינית בממד האסלאמי שלה".
היסטוריה > אינתיפאדה שנייה

תמיכתה של איראן בחמאס נמשכה באמצעות האלימות של האינתיפאדה השנייה. לאחר פטירתו של ערפאת ב-2004 ויציאתה של ישראל מעזה ב-2005, גדלה תמיכתה של טהראן בהדרגה.
היסטוריה > תפיסת חמאס את רצועת עזה

איראן וחמאס התקרבו באופן דרמטי בעקבות הניצחון הבלתי צפוי של חמאס בבחירות הפלסטיניות ב-2006 וההשתלטות האלימה שלו על רצועת עזה ב-2007. ב-2006 התערבה איראן כדי לתמוך בעזה, שהייתה באותה עת כבר בשליטת ארגון הטרור חמאס, כאשר סיוע החוץ קרס. במהלך ביקורו של ראש ממשלת חמאס, איסמעיל הנייה, בטהראן בדצמבר 2006, התחייבה איראן להעניק לחמאס סיוע של 250 מיליון דולר.
היסטוריה > מלחמת חרבות ברזל

משמרות המהפכה האסלאמית של איראן (IRGC) שיתפו פעולה עם חמאס בתכנון מתקפת הפתע שלו ב-7 באוקטובר 2023 על דרום ישראל ונתן אור ירוק לחמאס לפתוח בהסתערות בפגישה שנערכה בביירות ב-2 באוקטובר. בהתקפה בראשות ארגון הטרור חמאס, טרוריסטים פלסטינים הרגו 1,200 ישראלים, בעיקר אזרחים, וחטפו מעל 200 אזרחים וחיילים ישראלים. בשבועות שקדמו לפיגוע, כ-500 לוחמים מחמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני עברו אימונים באיראן, בהדרכת כוח קודס של משמרות המהפכה.
לפי הוושינגטון פוסט, המתקפה התרחשה "עם תמיכה מרכזית של [איראן] שסיפקה אימונים צבאיים ועזרה לוגיסטית וכן עשרות מיליוני דולרים עבור נשק".
ראו גם

יחסי איראן–הרשות הפלסטינית
תמיכת קטר בחמאס
תמיכת טורקיה בחמאס
יחסי רוסיה–חמאס
הערות שוליים

↑  "What Is Hamas?". Council on Foreign Relations (באנגלית). ארכיון מ-2022-10-12. נבדק ב-2023-10-22.
↑  "Israel-Hamas War: Iran's Role and Comments". The Iran Primer (באנגלית). 2023-10-10. ארכיון מ-2023-10-22. נבדק ב-2023-10-22.
↑  Srivastava, Mehul; Zilber, Neri; Jalabi, Raya (2023-10-09). "What links Hamas to the 'Axis of Resistance' and its patron Iran?". Financial Times. ארכיון מ-2023-10-22. נבדק ב-2023-10-22.
1 2  Hamas received weapons, training from Iran before attack on Israel - The Washington Post, web.archive.org, ‏2023-10-12
↑  Nakhoul, Samia (2023-10-16). "How Hamas secretly built a 'mini-army' to fight Israel". Reuters (באנגלית). ארכיון מ-2023-10-13. נבדק ב-2023-10-22.
1 2 3  Iran and the Palestinians | The Iran Primer, web.archive.org, ‏2017-08-07
↑  View Author Archive, Get author RSS feed, Iran helped plan Hamas attack on Israel, gave green light last week: report, ‏2023-10-08 (באנגלית)
↑  Kalin, Summer Said, Benoit Faucon and Stephen. "WSJ News Exclusive | Iran Helped Plot Attack on Israel Over Several Weeks". WSJ (באנגלית). ארכיון מ-2023-10-08. נבדק ב-2023-10-22.
↑  London, Summer Said in Dubai, Dov Lieber in Tel Aviv and Benoit Faucon in (2023-10-25). "WSJ News Exclusive | Hamas Fighters Trained in Iran Before Oct. 7 Attacks". WSJ (באנגלית). ארכיון מ-2023-10-27. נבדק ב-2023-11-02.
| חמאס חמאס |
| --- | --- | --- |
| מחלקות | הלשכה המדינית של החמאס • גדודי עז א-דין אל-קסאם |  |
| היסטוריה | אמנת חמאס • תמיכת איראן בחמאס • תמיכת טורקיה בחמאס |  |
| קרבות ומלחמות | האינתיפאדה הראשונה • האינתיפאדה השנייה • עימות חמאס–פת"ח ברצועת עזה • מבצע עופרת יצוקה • מבצע עמוד ענן • מבצע צוק איתן • מבצע שומר החומות • מבצע חגורה שחורה • טבח שבעה באוקטובר  • מלחמת חרבות ברזל |  |
| פיגועים | רצח אבי סספורטס ואילן סעדון • חטיפת נסים טולדנו ורציחתו • הפיגוע בקו 5 • הפיגועים באוטובוסים בקו 18 בירושלים • הפיגוע בדיזנגוף סנטר • הפיגוע בדולפינריום • הפיגוע במסעדת סבארו • הפיגוע במלון פארק • הפיגוע במסעדת מצה • רצח שלושת הנערים |  |
| מנהיגים | אחמד יאסין • יחיא עיאש • אחמד ג'עברי • עבד אל-עזיז א-רנתיסי • ח'אלד משעל • יחיא סינוואר • אסמאעיל הנייה |  |
| תקשורת, תעמולה וחינוך | ערוץ אל-אקצא • האוניברסיטה האסלאמית בעזה • תקוף, תעשה פיגועים • חלוצי המחר • מערך ההסברה של החמאס • סוכנות הידיעות שהאב • מרכז המידע הפלסטיני |  |
מייסד חמאס אחמד יאסין נפגש עם המנהיג העליון האיראני, אייתוללה חמינאי בטהראן ב-1998
אבי דבוש

| --- | --- |

 לידה:  8 במרץ 1976 (בן 48) אשקלון, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  קיבוץ נירים, ישראל
 מקצוע:  פעיל חברתי וסביבתי
 מפלגה:  מרצ 
 פרסים והוקרה:  פרס זכויות האדם של הקרן החדשה לישראל, בריטניה
 
אבי דבוש (נולד ב-8 במרץ 1976) הוא פעיל סביבתי, חברתי ופוליטי ישראלי, יועץ ארגוני ומנכ"ל שומרי משפט - רבנים למען זכויות אדם.
ביוגרפיה

אבי דבוש נולד וגדל בשכונת העתיקות באשקלון. התחנך בחינוך הממלכתי-דתי, למד בישיבת אור עציון והדריך בבני עקיבא.
סיים תואר ראשון במדעי ההתנהגות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב ותואר שני בסוציולוגיה ארגונית.
במהלך לימודיו בתיכון התנדב ועבד עם ילדים ונערים על הרצף האוטיסטי ועם בני משפחותיהם. הקים וניהל מסגרת לנערים על הרצף האוטיסטי, בקיבוץ רבדים.
בין השנים 2002–2005 היה פעיל ב"מגמה ירוקה", והוביל מטעמה את המאבק המוצלח נגד התוכנית להקמת יחידת כוח פחמית שלישית בתחנת הכוח רוטנברג באשקלון.
מסוף 2005 עבד בשתיל, מיסודה של הקרן החדשה לישראל. שם הקים את הפורום לסלולריות שפויה, ריכז קואליציות חברתיות, עבד כמארגן קהילתי של משתתפי "תוכנית ויסקונסין", וניהל את התחום הסביבתי-קהילתי בשתיל. ב-2009 היה ממובילי ההקמה של ועד עובדים בקרן החדשה לישראל ובשתיל במסגרת כוח לעובדים. ב-2010 נבחר ליו"ר אספת הנציגים של כוח לעובדים.
דבוש התגורר בעבר בברור חיל ובשדרות. כיום הוא מפונה מקיבוץ נירים עם זוגתו. היה ממקימי "התנועה לעתיד הנגב המערבי" שנוסדה במהלך מבצע צוק איתן ב-2014 ודרשה הסדרה מדינית למצב ברצועת עזה. לאחר המבצע הצטרף גם ליוזמת ארץ לכולם שתומכת בכך שבארץ ישראל יהיו שתי מדינות ריבוניות עם גבולות פתוחים ומסגרת קונפדרטיבית.
לקראת הבחירות לכנסת ה-20 התמודד על מקום ברשימת מרצ לכנסת והגיע למקום השמיני. אחרי הבחירות הוביל את ההצעה לקיים במרצ פריימריז פתוחים ליושב ראש התנועה ולמועמדיה לכנסת, הצעה שאליה הצטרפה זהבה גלאון והתקבלה ברובה בינואר 2018.
דבוש הכריז על מועמדותו בבחירות לראשות מרצ שהתקיימו ב-22 במרץ 2018, אולם כעשרה ימים לפני הבחירות הודיע על פרישתו מהמירוץ ותמיכתו במועמדותה של תמר זנדברג. בפריימריז לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת הגיע למקום העשירי ברשימה.
ביוני 2019 החל לשמש בתפקיד מנכ"ל ארגון שומרי משפט - רבנים למען זכויות האדם.
ביוני 2020 הודיע דבוש שהחליט לעזוב את הנהלת מפלגת מרצ. את ההחלטה נימק בביקורת על שינוי אופיה ממפלגת שמאל ל"מפלגה סקטוריאלית חילונית" ועל מהלכי האיחוד עם ישראל דמוקרטית והעבודה-גשר.
ב-2021 יצא לאור בהוצאת פרדס ספרו "מרד הפריפריות", בו הוא מנתח את היחסים בין מרכז לפריפריה בישראל, וקורא לפעולות למלחמה בפערים ביניהם.
בספטמבר 2024 הוסמך לרב במסגרת בית המדרש לרבנות ישראלית של מכון שלום הרטמן. בנובמבר 2024 הוכרז כזוכה בפרס סמי מיכאל לשוויון ולצדק חברתי לשנת 2023.
חיים אישיים

דבוש אב לשניים ונשוי בשלישית. הוא מסורתי והתגורר בקיבוץ נירים. לאחר התקפת הפתע על ישראל, משפחתו עברה לבאר שבע.
הערות שוליים

↑  Human Rights Awards 2021, באתר הקרן החדשה לישראל, בריטניה
↑   אלישיב רייכנר, ‏צדק חברתי: אבי דבוש יכול להוביל את מרצ לקהלים חדשים, בעיתון מקור ראשון, 11 במרץ 2018
1 2  ערן דקל, מתחביב למקצוע: אבי דבוש מנהיג בירוק, באתר nrg‏, 20 באוקטובר 2009
↑  אבי דבוש, המאבק נגד התחנה הפחמית, בין סביבה לחברה, באתר nrg‏, 20 באוקטובר 2009
↑  אבי דבוש, הסנדלרים כבר לא הולכים יחפים: בשתי"ל הקימו ועד עובדים, באתר nrg‏, 25 באוגוסט 2009
↑  שיחה עם היו”ר החדש של אספת הנציגים, באתר "כוח לעובדים"
↑  אבי דבוש על התנועה לעתיד הנגב המערבי, ראיון ברדיו כל השלום, 25 באוגוסט 2004, באתר youtube
↑  אבי דבוש, עתיד בטוח לתושבי הנגב המערבי עובר דרך הסדרה מדינית, 5 בדצמבר 2014, באתר שיחה מקומית
↑  שתי מדינות – מולדת אחת, טעימה ראשונה באתר הטלוויזיה החברתית, 3 באוקטובר 2014
↑  אבי דבוש, האנשים שלי רוצים לשוחח ולדעת באתר "העוקץ", 3 בנובמבר 2015
↑  טל שניידר, גלאון תומכת בפריימריס פתוחים במרצ, באתר "הפלוג", 8 ביוני 2016
↑  טל שלו‏, מרצ עוברת לפריימריז: מדריך לפוליטיקה של המפלגה הכי קטנה בכנסת, באתר וואלה, 7 בינואר 2018
↑  חזקי ברוך, עוד מועמד לראשות מרצ פורש, באתר ערוץ 7, 13 במרץ 2018
↑  יהונתן ליס, תוצאות הפריימריז במרצ: גילאון במקום ראשון, אחריו רוזין, פריג' ועלי סלאלחה, באתר הארץ, 14 בפברואר 2019
↑  גיא עזרא, ‏איש השמאל הודיע: מתפטר ממרצ: "מפלגה חילונית", באתר "סרוגים", 1 ביוני 2020
↑  מרד הפריפריות - באתר פרדס הוצאה לאור
↑
טליה לוין, ‏"זה יתפוצץ": הפעיל החברתי אבי דבוש על הפערים החברתיים והספר החדש, באתר מעריב אונליין, 6 בדצמבר 2021
* נעם שיזף "השמאל חייב להיות בפריפריה. להתמקד רק בבייס זה אקט של ייאוש", באתר שיחה מקומית, 12 בדצמבר 2021
*  אור קשתי, "מרד הפריפריות" של אבי דבוש רחוק מאוד מלהיות מדריך למהפכה, באתר הארץ, 3 במרץ 2022
↑  פוסט בפייסבוק
↑  פוסט בפייסבוק
קאצ'ו א פפה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מנת פסטה 
 מטבח:  Roman cuisine, cuisine of Lazio 
 מוצא:  איטליה 
 מרכיבים עיקריים:  פקורינו רומאנו, פלפל, פסטה 
 
קאצ'ו א פפה (מאיטלקית: Cacio e Pepe, מילולית: "גבינה ופלפל") הוא מאכל פסטה מהמטבח האיטלקי, המזוהה עם מחוז לאציו והעיר רומא. פירוש השם הוא "גבינה ופלפל" בכמה ניבים איטלקיים מרכזיים. כפי שהשם מרמז, מרכיבי המנה פשוטים מאוד וכוללים פלפל שחור, גבינת פקורינו רומנו מגוררת וספגטי או טונרלי, השם המקובל בלאציו לספגטי אלה קיטרה - צורת פסטה ארוכה ומרובעת שנוצרת בעזר מכשיר שנקרא גיטרה. כשמכינים את המנה נותרים מעט ממי הבישול החמים עם הפסטה: החום ממיס את הגבינה, ואילו העמילנים במים עוזרים לכבוש את הפלפל והגבינה לפסטה. בטוסקנה נהוג להכין לפעמים את המנה עם פיצ'י - צורת פסטה ארוכה ועבה אופיינית לטוסקנה שניתן לתאר כספגטי מרודדים ידנית.
ביבליוגרפיה

Boni, Ada (1983) [1930]. La Cucina Romana (באיטלקית). Roma: Newton Compton Editori.
ראו גם

המטבח האיטלקי
אטריות
אל דנטה
הערות שוליים

↑  Boni (1930), p. 46 "Cacio e Pepe"
דפנה הקר

| --- | --- |

דפנה הקר
 לידה:  16 באפריל 1969 (בת 55) ירושלים
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית
 פרסים והוקרה:  Herbert Jacob Book Prize (2018) 
 
דפנה הקר (נולדה ב-16 באפריל 1969) היא משפטנית וסוציולוגית, פמיניסטית, פרופסור מן המניין בפקולטה למשפטים ובתוכנית ללימודי נשים ומגדר בפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב. בולטת במחקריה הסוציו-משפטיים על משפחות בישראל ובפעילותה למען זכויות נשים. יו"ר שדולת הנשים בישראל.
ביוגרפיה

הקר נולדה וגדלה בירושלים. אמה שימשה היועצת המשפטית של משרד האוצר. ב-1994 סיימה את לימודי התואר הראשון בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית. ב-1996 סיימה את התואר השני בקולג' למשפטים של אמריקן יוניברסיטי בוושינגטון די. סי. בהצטיינות יתרה כמלגאית של הקרן החדשה לישראל, וב-2004 סיימה בהצטיינות יתרה את הדוקטורט בחוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה של אוניברסיטת תל אביב.
מחקרה עוסק בקשר שבין משפט לחברה, תוך התמקדות בפרספקטיבה מגדרית לדיני משפחה. פרסומיה עוסקים בגירושין, משפחה ועבודה, רווקות, משפחות בין-דתיות, בני זוג של הורים, ירושות וצוואות, דיני זיקנה, והסוציולוגיה של המשפט. הקר מלמדת קורסים בנושאי דיני משפחה, פמיניזם ומשפט, תאוריות מתקדמות במשפט וחברה, ושיטות מחקר איכותניות.
הקר כיהנה כראשת התוכנית ללימודי נשים ומגדר באוניברסיטת תל אביב בשנים 2018-2022. כיהנה כחברה בוועדת שניט לבחינת האחריות ההורית בגירושין, אך התפטרה ממנה ויצאה נגד מסקנות הוועדה. דפנה הקר היא ממייסדות "איתך - משפטניות למען צדק חברתי", הייתה חברת הנהלה בשדולת הנשים וראשת ועדת ההיגוי למרכז הידע על נשים מטעם משרד המדע.
על פעולתה למען נשים בישראל, הייתה הראשונה לזכות ב"אות קטן", על שמו של פרופ' יוסי קטן, אותו מעניקה עמותת "רוח נשית" לנשים הפועלות בהתנדבות למען צדק מגדרי. בשנת 2019 זכתה בפרס מישל הלפרין של אוניברסיטת בן-גוריון על מצוינות במחקר. בשנה זו אף זכתה בפרס ע"ש ג'ול בלוש מטעם ארגון NCJW על תרומתה לחקר המגדר ופעילותה האקטיביסטית.
הקר פעילה גם במאבק הציבורי בנושא חזקת הגיל הרך. היא תומכת בהחלפת חזקת הגיל הרך בחזקת המטפל העיקרי. בשנים האחרונות הקר מרבה לחקור את הממשקים שבין דיני המשפחה לבין הגלובליזציה ואף פתחה את המושג גלובליזציה מוגבלת, כפי שבא לידי ביטוי בספרה האחרון. ספרה זה זכה בפרס מטעם האגודה האמריקאית למשפט וחברה, לספר הטוב לשנת 2018.
ביוני 2022 נבחרה הקר לחברה בוועדה למאבק באפליה נגד נשים של האו"ם.
הקר היא חברה בפורום המרצות והמרצים למשפטים למען הדמוקרטיה, הפועל נגד שינויי המשטר שהוצעו במערכת המשפט בשנת 2023. כן חברה בפורום היום שאחרי המלחמה, שהוקם מיד לאחר מתקפת ה-7 באוקטובר במטרה להעמיד על סדר היום הציבורי את התובנה כי פעולה צבאית נרחבת במטרה למוטט את שלטון החמאס בעזה חייבת להיות חלק מתוכנית מדינית כוללת, בשיתוף מדינות המערב ומדינות ערב המשתייכות לציר המתון.
באוגוסט 2024 נבחרה לכהן כיו"ר שדולת הנשים בישראל.
הקר היא אם לשני ילדים.
ספרים שפרסמה וערכה

רות גביזון ודפנה הקר (עורכות), השסע היהודי-ערבי - מקראה (המכון הישראלי לדמוקרטיה, 2000)
דפנה הקר, הורות במשפט: מאחורי הקלעים של עיצוב הסדרי משמורת וראייה בגירושים (הוצאת הקיבוץ המאוחד, סדרת מגדרים, 2008).
דפנה הקר ונטע זיו (עורכות), האם המשפט חשוב? (אוניברסיטת תל אביב, 2010)
דפנה הקר, סוגיות משפחתיות בעיניים משפטיות (הוצאת מודן, 2012)
מיכל קרומר-נבו, מיה לביא-אג'אי, דפנה הקר (עורכות) מתודולוגיות מחקר פמיניסטיות (הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2014)
Legalized Families in the Era of Bordered Globalization (הוצאת אוניברסיטת קיימברידג', 2017)
מאמרים נבחרים

דפנה הקר, "פמיניזם דילמתי ומודל המשמורת הפיזית הרצוי בגירושין", בתוך עיונים במשפט מגדר ופמיניזם, בעריכת דפנה ברק-ארז ואחרות (הוצאת נבו), 2007, עמ' 699–732.
דפנה הקר, "הדרת ילדים מהליכי גירושין", המשפט 22: 63-72, 2006.
דפנה הקר ורונן שמיר, "'אמהות', 'אבהות', 'משפחה': בין אינטואיציה להלכה פסוקה", סוציולוגיה ישראלית ה(2): 311-340, 2003.
דפנה הקר ומיכל פרנקל, "הורות פעילה ושוויון הזדמנויות בעבודה: הצורך בשינוי מאפייני שוק העבודה", עבודה חברה ומשפט יא: 275-303, 2005.
דפנה הקר, "מעבר ל'בתולה זקנה' ול'סקס והעיר הגדולה': רווקוּת כאפשרות חשובה לנשים ויחסו של המשפט הישראלי אליה", עיוני משפט כח(3): 903-950, 2005.
דפנה הקר, ‏הזמנה לסוציולוגיה של המשפט ומיפוי ראשוני של התחום בישראל, דין ודברים ‏ד(1):95-129, 2008
דפנה הקר ורוני ליברזון, "משפחות חוצות גבולות בישראל: בין האתנוס לאינדיבידואליזם ולגלובליזציה", המשפט טו(2):529-509, 2010.
דפנה הקר ורות הלפרין-קדרי, "כללי ההכרעה בסכסוכי משמורת – על סכנות אשליית הדמיון ההורי במציאות ממוגדרת", משפט וממשל ט"ו‏(1): 170-179, 2013.
Daphna Hacker, “A Legal Field in Action: The Case of Divorce Arrangements in Israel”, International Journal of Law in Context 4(1): 1-33, 2008.
Daphna Hacker, “The Gendered Dimensions of Inheritance: Empirical Food for Legal Thought”, Journal of Empirical Legal Studies 7(2):322-354, 2010.
Daphna Hacker, “Inter-Religious Marriages in Israel: Gendered Implications for Conversion, Children and Citizenship”, Israel Studies 14(2): 178-197, 2009.
Daphne Hacker, "Law and Society Jurisprudence", Cornell Law Review 96: 727-748 (2011)
Daphna Hacker, Strategic Compliance in the Shadow of Transnational Anti-Trafficking Law, Harvard Human Rights Journal, vol. 28(1):11-64, (2015).
Daphna Hacker, Yaara Levine-Fraiman & Idan Halili, Ungendering and Regendering Shelters for Survivors of Human Trafficking, Social Inclusion, 3(1): 35-51 (2015).
הערות שוליים

↑  התכנית ללימודי נשים ומגדר, באתר humanities.tau.ac.il
↑  "אות קטן" על שם פרופ' יוסי קטן לד"ר דפנה הקר, באתר של אוניברסיטת תל אביב
↑  Legalized Families in the Era of Bordered Globalization by Daphna Hacker, Cambridge Core (באנגלית)
↑  Law and Society Association, www.lawandsociety.org (באנגלית) (ארכיון)
↑  "מי אנחנו", פורום המרצות והמרצים למשפטים למען הדמוקרטיה.
↑  חברי הפורום, באתר היום שאחרי המלחמה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262380005171  BnF: cb14505213p (data)  GND: 1139667297  ISNI: 0000 0000 8403 040X  LCCN: no2001098565  NTA: 363060669  ORCID: 0000-0002-1894-4945  SUDOC: 219429715  VIAF: 97878451   WorldCat (עם VIAF): 97878451
אנחנו לא צריכים

| --- | --- |

עטיפת הסינגל משנת 2023
 סינגל בביצוע שלמה ארצי
 מתוך האלבום שלמה ארצי
 יצא לאור:  1970 
 סוגה:  זמר עברי 
 שפה:  עברית 
 אורך:  3.05 דק' 
 חברת תקליטים:  הד ארצי 
 כתיבה:  אבי קורן 
 לחן:  שמואל אימברמן 
 
שלט מטעם תיכון מכבים רעות עם מילים מתוך השיר "אנחנו לא צריכים" שהוצב בכיכר החטופים במהלך מלחמת חרבות ברזל
"אנחנו לא צריכים" (ידוע גם כ"כבר יבשו עינינו מדמעות", "את הגשם תן רק בעיתו" ו"יותר מזה אנחנו לא צריכים") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר הישראלי שלמה ארצי מתוך אלבום הבכורה שלו, שלמה ארצי (1970), ובגרסה מחודשת משנת 1998. את השיר כתב אבי קורן ללחן של שמואל אימברמן.
ברפרן של השיר יש נוסח תפילה לגשם וכן לשובו של יקיר לביתו, והוא שימש כשיר במאבקים לשחרור חטופים, בין היתר במאבק לשחרור גלעד שליט ובמאבק לשחרור חטופי טבח שבעה באוקטובר.
בשנת 2023 הקליט ארצי את השיר בשם "יותר מזה אנחנו לא צריכים" ביחד עם משתתפי "ארץ נהדרת" (עלמה זק, שני כהן, גיה באר גורביץ', ליאת הר לב, יובל סמו, מריאנו אידלמן, אלי פיניש, יניב ביטון, רועי בר-נתן ואמיר שורוש) לזכר הנרצחים ולמען החטופים והנעדרים במלחמת חרבות ברזל.
הפקה

מילות השיר נכתבו על ידי אבי קורן ללחנו של הבמאי שמואל אימברמן. אימברמן הלחין מספר לחנים, ובהם לאריק איינשטיין ("הרחק בלילה") ולשלישיית גשר הירקון ("ליל קרב"). בסוף שנות ה-60 הוא פגש את אבי קורן במסדרונות אולפני הצילום, והשמיע באוזניו את הלחן. קורן הוקסם מן הלחן, וכתב לו את המילים. הימים היו ימי מלחמת ההתשה ומילות השיר נכתבו לזכר אליעזר (לשקה) גרונדלנד, חברו של קורן, שנפל במלחמת ששת הימים, וכתפילה למען שובו בשלום של חבר נוסף, יוסף (יוסקה) ריין, שהשתתף אז במלחמה. כשאסף ארצי חומרים לאלבום הבכורה שלו הוא בחר להכליל שיר זה באלבומו, בעיבודו של בני נגרי השיר זכה להצלחה במצעד הפזמונים השבועי של הגל הקל ב-1970 כשהגיע למקום שלישי. השיר הפך לשיר תפילה ומושמע באירועים שונים ובהם אירועי זיכרון לחללי צה"ל. בקהילות של זרמים חדשים ביהדות הוכלל שיר זה ברפרטואר התפילות. השיר הושמע בסרט "המאהב" שביימה מיכל בת-אדם על פי ספרו של א. ב. יהושע, שסיפורו מתרחש על רקע מלחמת יום הכיפורים.
השיר המקורי הושר בסגנון נאיבי שאפיין את ארצי בשנותיו הראשונות כזמר. בשנת 1998 חידש ארצי את השיר, בהגשה שונה ובעיבוד מחודש וקצבי של בנו בן ארצי, מאיר ישראל, גיל פלדמן וארצי עצמו. השיר יצא בתקליטון, שכלל קליפ של השיר, ובתוך זמן קצר נמכר בלמעלה מ-30,000 עותקים וזכה ב"תקליטון זהב". אף על פי שאין מדובר בשיר מקורי אלא בגרסה מחודשת הוא צעד במצעד הפזמונים העברי של רשת ג' אותה שנה, והגיע למקום השני במצעד השבועי ובמצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת תשנ"ט (1999) של התחנה הוא נבחר השיר במקום השמיני. ארצי הכליל אותו באלבום החידושים שלו "אהבתיהם" שיצא בשנת 2000.
הגרסה החדשה של "אנחנו לא צריכים" בעיבודה החדשני דחקה את הגרסה המקורית, ומאז נכלל השיר בגרסתו החדשה ברפרטואר השירים בהופעותיו של ארצי. לאחר נפילתם בשבי של אלדד רגב, אהוד גולדווסר וגלעד שליט, בשנת 2006, הקדיש ארצי שיר זה בהופעותיו לשלושת השבויים הישראלים. לאחר שהוחזרו גופותיהם של רגב וגולדווסר הפך השיר לשיר תפילה לשובו של שליט. בעת ביצוע השיר בהופעותיו של ארצי הוקרנה ברקע תמונתו של שליט, תוך הדגשת המשפט: "ותן לנו לשוב ולראותו, יותר מזה אנחנו לא צריכים". ב-5 ביולי 2010 הופיע ארצי עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית בפארק אשכול ב"קונצרט זעקה לעולם" לשחרורו של גלעד שליט, ובו השמיע את "אנחנו לא צריכים".
בצל ביטויי מלחמת חרבות ברזל במוזיקה, ביצע ארצי את השיר עם משתתפי ארץ נהדרת בסיום התכנית.
אחד מספרי האוסף של שיריו של אבי קורן, שיצא בשנת 1998, נקרא על שם שירו – "אנחנו לא צריכים". לשיר יש ביצוע נוסף של סאבלימינל במשותף עם איציק שמלי. ביצוע זה לווה במילים נוספות שכתב סאבלימינל בנושא הקטל בכבישים. לשיר גרסאות רבות נוספות.