stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פסטיבל הזמר והפזמון 1972

פסטיבל הזמר והפזמון 1972 הייתה תחרות שירים ששודרה בקול ישראל ובערוץ הראשון.
התחרות התקיימה ביום רביעי, במוצאי יום העצמאות, ה' באייר תשל"ב, 19 באפריל 1972, בבנייני האומה בירושלים בהנחיית רבקה מיכאלי ויוסי בנאי. המנצח על התזמורת היה יצחק גרציאני והמפיקים היו חנוך חסון וגיל אלדמע.
התחרות לא נפתחה לקהל הרחב וכל שנים עשר השירים הוזמנו אצל מחברים מקצועיים.
בעז שרעבי התבלבל בשידור החי והתחיל עם הבית השני, לאחר שהתעשת ביקש להפסיק את הנגינה ולהתחיל מחדש.
בסיום האירוע קיבלה אילנה רובינא את הבשורה כי אביה, המשורר אלכסנדר פן, נפטר.
השיר שזכה בתחרות הוא "טוב לי לשיר" בביצוע של הטוב הרע והנערה.
השירים המשתתפים

| סדר | שם המבצע | שם השיר | מילים | לחן | עיבוד | מקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 12 | הטוב הרע והנערה | טוב לי לשיר | אהוד מנור | שמוליק קראוס | אלכס וייס | 1 |
| 11 | בעז שרעבי | חייך וחיי | דודו ברק | בעז שרעבי | אלברט פיאמנטה | 2 |
| 2 | עדנה לב | קרן שמש קרן זוהר | יורם טהרלב | משה וילנסקי | משה וילנסקי | 3 |
| 8 | שושנה דמארי | אדם לאדם | תלמה אליגון-רוז | יעקב הולנדר | שמעון כהן | 4 |
| 6 | שלישית פיקוד המרכז עם דורית ראובני | היו לי חברים | חיים גורי | יאיר רוזנבלום | יאיר רוזנבלום | 5 |
| 9 | מתי כספי | אחרי שנסעת (ואותך) | שלמה גרוניך | מתי כספי | שלמה גרוניך | 6 |
| 7 | קובי רכט וקובי אשרת | אל תעזבי אותו | דליה רביקוביץ | קובי רכט וקובי אשרת | קובי אשרת | 7 |
| 1 | הפרברים | פעמיים כי טוב | ירון לונדון | נחום היימן | שמעון כהן | 8 |
| 5 | יגאל בשן | חלקת אלוהים הקטנה | שמרית אור | דוד קריבושי | אלכס וייס | 9 |
| 3 | שלמה ארצי | השיר על ארץ סיני | רחל שפירא | מוני אמריליו | אלברט פיאמנטה | 10 |
| 4 | אופירה גלוסקא | ציון הלא תשאלי | יהודה הלוי | נורית הירש | נורית הירש | 11 |
| 10 | אילנה רובינא | בלדה על נערי שגדל | תרצה אתר | אלכסנדר ארגוב | אלכס וייס | 12 |
החלק האמנותי

בחלק האמנותי של התחרות הופיעו הגשש החיוור עם השיר "יש לי חג" למילים וללחן של נעמי שמר ולעיבוד של יצחק גרציאני.
פיטר דה הוך

| --- | --- |

דיוקן עצמי אפשרי (1648-1649?)
 לידה:  20 בדצמבר 1629 רוטרדם, הולנד
 פטירה:  אחרי 1683 אמסטרדם 
 לאום:  הולנדי
 תחום יצירה:  ציור
 זרם באמנות:  בארוק, תור הזהב של הולנד
 הושפע על ידי:  ניקולאס פיטרזון ברכם
 יצירות ידועות:  אם שורכת את מחוכה ליד עריסה, אישה עם סל שעועית בגינה, ילד מביא לחם
 בת זוג:  ינטיה ואן דר בורך (נישאה ב-1654;נפטרה ב-1667)
 צאצאים:  7
 
פיטר דה הוך (מאוית גם "Hoogh" או "Hooghe") 20 בדצמבר 1629 (הוטבל) – אחרי 1683 היה צייר הולנדי מתור הזהב של הציור ההולנדי המפורסם ביצירות זא'נר (אנ') שלו של סצנות ביתיות שקטות עם דלת פתוחה. הוא היה בן זמנו של יאן ורמיר יחד אתו בגילדת דלפט של סנט לוק, שבעבודתם נושאים וסגנון משותפים. דה הוך תועד לראשונה בדלפט ב-5 באוגוסט 1652, כאשר הוא וצייר אחר, הנדריק ואן דר בורך (אנ'), היו עדים לחתימה על צוואה.
ביוגרפיה

דה הוך נולד ברוטרדם להנדריק הנדריקס דה הוך, מטיל לבנים[דרושה הבהרה], ולאנטג' פיטרס, מיילדת. הוא היה הבכור מבין חמישה ילדים והאריך ימים יותר מכל אחיו. מעט ידוע על חייו המוקדמים, ורוב העדויות הארכיוניות מצביעות על כך שהוא עבד ברוטרדם, דלפט ואמסטרדם. על פי הביוגרף הראשון שלו ארנולד הוברקן, הוא למד אמנות בהארלם אצל צייר הנוף ניקולאס ברחם (אנ') במקביל ליעקב אוכטרוולט (אנ') ונודע ב"kamergezichten" או "מראות חדר" שלו עם גברות ואדונים בשיחה. נראה שעבודתו של דה הוך ממשיכה ברוחה את זו של הנדריק סורג (אנ'), צייר מבוגר מרוטרדם, שהיה לו כשרון מיוחד להעמדת דמויות בתוך חדרים. החל משנת 1650, הוא עבד כצייר וכמשרת עבור סוחר פשתן ואספן אמנות בשם יוסטוס דה לה גראנג' ברוטרדם. שירותו עבור הסוחר חייב אותו להתלוות אליו במסעותיו להאג, ליידן ודלפט, אליה עבר בשנת 1652. סביר להניח כי דה הוך מסר את רוב יצירותיו ללה גראנג' בתקופה זו בתמורה לאכסניה והטבות אחרות, שכן זה היה הסדר מסחרי נפוץ לציירים באותה תקופה, ובעריכת מלאי מאוחרת יותר נרשם כי ללה גראנג' היו 11 הציורים שלו.
דה הוך נישא בדלפט בשנת 1654 לינטיה ואן דר בורך, שאתה הוליד שבעה ילדים. בהיותו בדלפט, מאמינים כי דה הוך למד גם מהציירים קארל פבריטיוס וניקולאס מאס (אנ'), שהיו חברים מוקדמים אסכולת דלפט (אנ'). הוא הפך לחבר בגילדת הציירים של לוק הקדוש ב-1655 (שנתיים אחרי ורמיר). בתו אנה נולדה בדלפט ב-14 בנובמבר 1656. מתוך העובדה שאשתו השתתפה בטבילה באמסטרדם בשנת 1660, הוסק שהוא כבר עבר לאמסטרדם בעת הזו, אם כי הצלחת טרקשוויט (אנ') (סירת נוסעים עם מפרש רתומה לסוס) בתקופה זו פירושה שניתן היה לעשות את הדרך לאמסטרדם בקלות ביום אחד ולפיכך לא היה הכרח לגור באמסטרדם עבור מי שגר בדלפט
מעט ידוע על סידורי המגורים של דה הוך באמסטרדם, אם כי ידוע שהיה לו קשר עם עמנואל דה ויטה (אנ'). ב-1670 הוא התגורר ב-Konijnenstraat. הוא התגורר באזור מחוץ לחומות העיר אך ליד ה - הכנסיה המערבית באמסטרדם (אנ'), שם נהגה משפחתו ללכת לכנסייה. הוא היה פעיל ב-1683, אך תאריך מותו אינו ידוע (בנו פיטר, שגם היה תלמידו, נפטר ב-1684 בבית חולי נפש, תאריך שניתן לעיתים קרובות בטעות עבור האב).
לקריאה נוספת

Pieter de Hooch: Complete Edition, מאת פיטר סי סאטון, הוצאת Phaidon, אוקספורד, 1980,מסת"ב 0714818283
אנציקלופדיה בריטניקה
"מידע חדש על פיטר דה הוך ובית המשוגעים באמסטרדם", מאת פרנס גריזנהוט, מגזין ברלינגטון, ספטמבר 2008
פיטר דה הוך – גאון ומוביל דרך מאת ירון מרגולין
הערות שוליים

1 2  "Artist Info". www.nga.gov. Retrieved 27 October 2023.
1 2 3  Pieter de Hooch in the RKD
1 2  (in Dutch) Pieter de Hooge Biography in De groote schouburgh der Nederlantsche konstschilders en schilderessen (1718) by Arnold Houbraken, courtesy of the Digital library for Dutch literature
↑  "Transcendence in Ordinary Domestic Life", Wall Street Journal, 19 August 2017
1 2  According to biographer Peter C. Sutton, De Hooch's wife Jannetje van der Burch was family of Hendrick van der Burgh (ca. 1625 - na 1664) who lived in Leiden, also on the Delft-Amsterdam trekschuit route
1 2  "Pieter de Hooch - Artists - Rijksstudio".
1 2  Pieter de Hooch (1 January 1930). Pieter de Hooch;: The master's paintings in 180 reproductions, with an appendix on the genre painters in the manner of Pieter de Hooch and Hendrik van der Burch's art. Internet Archive. A. Zwemmer.
↑  "Pieter de Hooch | Dutch painter | Britannica". www.britannica.com. Retrieved 11 December 2021.
↑  "Woman Holding a Balance". www.nga.gov (באנגלית). נבדק ב-2024-03-10.
↑  "Emanuel de Witte (1615/17 - 1691/2) | National Gallery, London". www.nationalgallery.org.uk. נבדק ב-2024-03-10.
↑  "A Game of Ninepins - Waddesdon Manor". waddesdon.org.uk (באנגלית בריטית). נבדק ב-2024-03-10.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007278477605171  PLWABN: 9810608955705606  BIBSYS: 90266655  BNE: XX912901  BnF: cb14969343s (data)  BPN: 31852873  CiNii: DA07393965  GND: 118774859  ISNI: 0000 0001 1827 8834  KulturNav: f49ccf79-71f9-4871-9491-5266e8bb53d1  LCCN: n80139466  NKC: ola2002158728  NLA: 36118383  NTA: 068742568  RERO: 02-A000047843  RKD: 39452  SELIBR: 347659  SNAC: w6kk9zpx  SUDOC: 03085864X  Trove: 1215206  ULAN: 500020229  VIAF: 100213381   WorldCat (עם VIAF): 100213381 
גבר מציע כוס יין לאישה (בערך 1653)
חצר בית בדלפט (בערך ב-1658)
יוצאים לטיול בבית העירייה של אמסטרדם (בערך 1663–1665)
משחק של Ninepins (דומה ל-בָּאוּלִינְג) בערך 1665
פנים של חדר עם שתי נשים וגבר השותים ואוכלים צדפות (בערך 1681)
פונקציית גיבוב

בתקשורת ספרתית ובמדעי המחשב, פונקציית גִּבּוּב (באנגלית: Hash function; לעיתים פונקציית ערבול, פונקציית תמצות ואף פונקציית טחינה) היא פונקציה שממירה קלט חופשי באורך משתנה לפלט באורך קבוע, בדרך כלל קצר בהרבה. לא רצוי שפונקציית גיבוב תיתן פלט זהה לקלטים שונים, אך בלתי נמנע שהדבר יקרה לפעמים, ולכן פונקציות גיבוב נמדדות בהסתברות להפקת פלט זהה. לפונקציות גיבוב יש שימושים בבעיות אלגוריתמיות רבות, ובהן מיון וחיפוש בטקסטים ארוכים ובהצפנה.
שימושים > טבלת גיבוב

פונקציית גיבוב היא מרכיב חשוב בבניית טבלת גיבוב. הפונקציה משמשת אינדקס (מפתח) לאיברי טבלת הגיבוב והיא "המנוע" הקובע את מהירות הגישה בשליפה ואחסון איברים בטבלה. בהקשר זה, לפונקציית גיבוב ישנם שני תפקידים:
א. הפיכת המפתח, שבו משתמשים כדי לאחסן איברים בטבלאות גיבוב, לערך מספרי. לדוגמה, כשהמפתח הוא מחרוזת, יש להשתמש בפונקציית גיבוב שממירה מחרוזת למספר.
ב. הכנסת הערך המספרי לתחום האינדקסים של הטבלה. לדוגמה, אם הערך המספרי של המפתח הוא 100 והטבלה היא בת 20 מקומות, יש להמיר את הערך 100 למספר בין 0 ל-19.
פונקציית גיבוב טובה היא פונקציה שבה המפתחות מתחלקים בצורה אחידה, במידת האפשר, בין התאים בטבלה. לדוגמה, אם יש לנו טבלה בת 20 מקומות ואנו רוצים לאחסן בה מחרוזות, עלינו למצוא פונקציית גיבוב שבה עבור כל מספר בין 0 ל-19, כ-5% מהמחרוזות האפשריות יקבלו את המספר.
דוגמה לפונקציית גיבוב מסוג זה נתונה על ידי האלגוריתם הבא:
אתחל את הסכום ל-0;
עבור על כל האותיות במחרוזת. לכל אות:
הכפל את הסכום הנוכחי ב-256, והוסף לסכום את קוד ה-ASCII של האות;
החזר את ערכו של הסכום מודולו גודל הטבלה (20).
בספרות ניתן למצוא פונקציות גיבוב מורכבות יותר, המחזירות פיזור אחיד יותר.
שימושים > Chained Hashing (פונקציית גיבוב משורשרת)

פונקציות גיבוב ויישומן לצורך איחזור מידע, נחקרו לראשונה על ידי ארנולד דמי (A.I. Dumey) ב-1956. מדובר באופן כללי בשיטות היוריסטיות שנותנות פתרון לבעיה שנקראת 'בעיית המילון', שהיא הבעיה הבסיסית שפונקציית גיבוב אמורה לפתור. בהינתן המרחב  U של כל אלמנטים האפשריים - מתוכם צריך לאחסן  N אלמנטים, המטרה היא למצוא פונקציה שממפה אלמנטים מהמרחב  U למערך כניסות בזיכרון  A[1..N] כך ששלוש הפונקציות הבסיסיות:  {\text{INSERT}}(x,k),  {\text{DELETE}}(k) ו- {\text{LOOKUP}}(k) דהיינו הוספה, מחיקה או חיפוש ערכים, צריכות להתבצע און-ליין במהירות האפשרית ובמינימום זיכרון אפשרי.  k הוא המפתח לערך ו- x הוא המידע המשויך אליו.
תאורטית אפשר להקצות שטח זיכרון כגודל המרחב  U ואז כל אלמנט יהיה ממופה לעצמו לפי סדר רץ כלשהו (כל אלמנט יכול להיות אינדקס של עצמו). אולם במקרה זה צריכת הזיכרון תהיה בזבזנית כי אם  N קטן משמעותית מ- U שטח הזיכרון לא ינוצל במלואו. מלבד זאת ייתכן שיהיה בלתי מעשי להקצות כמות כזו של זיכרון אם המרחב גדול. הפתרון של דמי פשוט; מגדירים פונקציה  h שהיא פונקציה "אקראית", "כאוטית"[דרושה הבהרה], "משוגעת"[דרושה הבהרה]:
שתמפה את הערכים באקראי, כך שכל כניסה  i במערך  A[1..N] תכיל רשימה מקושרת (מכאן השם), של מפתחות  k (אם במקרה קיימים שניים או יותר באותה כניסה) כך שמתקיים  h(k)=i. לכל מפתח מצמידים את המידע המשויך אליו. לצורך הפונקציה האקראית הציע דמי פונקציה פשוטה כמו  h(x)=x{\text{ modulo }}p כאשר  p ראשוני. בממוצע הפונקציה פועלת כמצופה והערכים מתפזרים היטב על פני המערך. הסיכוי שיימצאו מספר גדול של מפתחות בכניסה אחת הוא נמוך. אפשר לראות שמציאת ערך בטבלה היא בממוצע בסיבוכיות של  O(1).
שימושים > פונקציית גיבוב אוניברסלית

ב-1975 פרסמו לורנס קרטר ומרק ווגמן מאמר רב השפעה שחוקר את פונקציות הגיבוב מהיבט תאורטי. הם טבעו לראשונה את המושג פונקציית גיבוב אוניברסלית (Universal Hash Function) והראו שלוש מחלקות אפשריות של פונקציות כאלו וכן הוכיחו שפונקציה העונה להגדרה זו, קרובה למינימום התאורטי האפשרי, כלומר עם מינימום התנגשויות ללא תלות באופי הקלט וכן ניתנת לחישוב באופן יעיל.
תהי  {\mathcal {H}} מחלקה של פונקציות מהצורה  h:U\rightarrow A[1..N] כאשר  h שנבחרה באקראי מתוך המרחב  {\mathcal {H}} הממפה ערכים מ- U ל- A כאשר  |U|>|A|. אומרים ש- h אוניברסלית אם עבור כל  x,y\in U כאשר  x\neq y מתקיים:
כלומר ההסתברות שתהיה התנגשות (שהפונקציה  h תמפה שני ערכים לאותה כניסה) נמוכה או שווה ל- 1/N וכן אומרים שהפונקציה  h 'כמעט אוניברסלית' אם היא מקיימת  \textstyle \Pr[h(x)=h(y)]\leq {\frac {2}{N}}.
לדוגמה אם נתונה קבוצה  A=\{0,1,...,a-1\} עם  a אלמנטים והקבוצה  B=\{0,1,...,b-1\} עם  b אלמנטים ונתון מספר ראשוני  p\geq a והפונקציה  g שממפה אלמנטים מ- Z_{p} לקבוצה  B (מסיבות של יעילות רצוי ש- g תהיה השארית מחילוק ב- b. אם  b=2^{k} אין צורך לבצע חילוק בפועל אלא נוטלים את  k הסיביות הפחות משמעותיות של האלמנט ומתעלמים מהיתר). נתונים שני אלמנטים  m ו- n מתוך  Z_{p} כאשר  m\neq 0. אז הפונקציה
היא פונקציית גיבוב אוניברסלית.
כדי להימנע מפעולת הצמצום המודולורי שהיא פעולה לא יעילה במונחי מחשוב אפשר לבצע את הטריק הבא: אם  p=2^{j}-1 עבור  j כלשהו (למשל  2^{11}-1 הוא מספר ראשוני), אם  x ניתן לייצוג על ידי  2j סיביות, אזי קיימים  x_{1},x_{2}<2^{j} כך שמתקיים  x=2^{j}x_{1}+x_{2} במילים אחרות  x_{1} הוא  j הסיביות המשמעותיות ביותר של  x ו- x_{2} הוא  j הסיביות הפחות משמעותיות. היות ש- 2^{j}\equiv 1\ ({\text{ mod }}p) מתקיים:
פועל יוצא הוא שהערך  x אותו מעוניינים למפות מצטמצם מודולו  p למספר בגודל  j+1 סיביות. כדי לחשב את  x({\text{mod }}p) מספיק לחשב את  x_{1}+x_{2}, לבצע בדיקה אם הוא גדול מ- p ולכל היותר יידרש חיסור אחד של  p. לסיכום אם  b הוא חזקה של 2, כל התהליך מצטמצם לכפל אחד, שתי פעולות חיבור, הזזה (shift) ופעולה לוגית אחת, ואין צורך במודולו כלל.
דרך אחרת להימנע מחילוק הוצעה על ידי Dietzfelbinger. נוטלים את הסיביות המשמעותיות של התוצאה. לדוגמה אם  k=32, אם התוצאה בגודל 64 סיביות, נוטלים רק את 32 הסיביות המשמעותיות, או בניסוח אחר:  h_{m,n}(x)=(mx+n)\gg k כאשר  \gg  הוא הזזה לימין (shift right), אזי הפונקציה  h_{m,n}(x) אוניברסלית.
שימושים > בדיקת שגיאות

בהעברת מידע ברשת, יבדוק הצד המקבל את שלמות המידע תוך השוואת פלט פונקציית הגיבוב עם הצד השולח. אם הפלט לא שווה, יישלח המקטע הפגום מחדש.
בדומה לכך, בהעתקת קבצים ייבדק המקטע המועתק כדי להבטיח את שלמות ההעתקה. פונקציות דומות משמשות גם לאיתור וירוסים בקבצים ששותפו באינטרנט וגם כדי לוודא שגורם שלישי לא שינה את המידע בדרך (ראו גם התקפת אדם בתווך).
פונקציה נפוצה לבדיקה ותיקון שגיאות היא CRC.
אלגוריתם חישוב ספרת ביקורת הוא דוגמה לפונקציית גיבוב.
פונקציית גיבוב קריפטוגרפית

פונקציית גיבוב קריפטוגרפית היא פונקציה חד-כיוונית הממירה קלט באורך כלשהו לפלט באורך קבוע וידוע מראש. פונקציית גיבוב קריפטוגרפית מתוכננת כך שכל שינוי בקלט יגרום לשינוי משמעותי בפלט. בדרך זו ניתן להתמודד עם בעיית הבטחת שלמות מסרים גדולים, על ידי השוואת הערך המגובב שלהם במקום להשוותם ישירות. בשל היותו קטן משמעותית, קל יותר להגן על הערך המגובב מאשר על המסר המקורי.
פונקציות גיבוב קריפטוגרפיות הן מאבני הבסיס של ההצפנה המודרנית ומשמשות כחתימות דיגיטליות, קודי אימות, שמירת סיסמאות ומחולל מספרים פסאודו-אקראיים. ביישומים שאינם קריפטוגרפיים הן משמשות לעיתים כמזהה ייחודי של קובץ לצורך בדיקת שלמותו או נכונותו וכן לזיהוי קבצים זהים.
פונקציית גיבוב קריפטוגרפית בטוחה מקיימת את התנאים הבאים:
בהינתן פלט מסוים, מציאת ערך קלט מתאים (כלומר קלט כזה שהפעלת הפונקציה עליו תייצר את הפלט הזה), קשה מבחינה חישובית (Preimage).
בהינתן קלט כלשהו קשה חישובית למצוא קלט אחר המוביל לאותו פלט (Second preimage).
מציאת שני קלטים שונים המובילים לאותו פלט קשה מבחינה חישובית (התנגשות, Collision).
קשה, ואולי אפילו בלתי אפשרי להוכיח שפונקציית גיבוב מסוימת היא בטוחה, וקורה שפונקציה מסוימת נחשבת "בטוחה", ומאוחר יותר מתברר שאינה כזו, כאשר נמצאת שיטה יעילה יחסית (כלומר שיטה שעלותה החישובית נמוכה משמעותית מגודל הפלט) למצוא Preimage,‏ Second Preimage או התנגשות. במקרה כזה נזנח השימוש בפונקציית הגיבוב הזו לצרכים קריפטוגרפיים. גורל כזה פקד למשל את הפונקציה MD5.
ראו גם

גיבוב קוקייה
Globally Unique Identifier (GUID) (בעברית)
פונקציית גיבוב מתגלגלת
הערות שוליים

↑  Universal Classes of Hash Functions
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12103012b (data)  GND: 4323071-4  LCCN: sh86004135  NKC: ph1231569
פסטיבל הזמר והפזמון 1967

פסטיבל הזמר והפזמון 1967 הייתה תחרות זמר ששודרה בקול ישראל.
התחרות התקיימה ביום שני, במוצאי יום העצמאות, ה' באייר תשכ"ז, 15 במאי 1967 (ביום שבו החלה "תקופת ההמתנה" לפני מלחמת ששת הימים), בבנייני האומה בירושלים בהנחיית יצחק שמעוני. המנצח על התזמורת היה משה וילנסקי והמפיקים היו חדוה סולד, גיל אלדמע ויצחק שמעוני.
לחלק האמנותי של הפסטיבל הוזמנו חמישה שירים על ירושלים על ידי ראש עיריית ירושלים טדי קולק, שהושרו בעת ההפסקה לצורך מניין הקולות, כשהבולט בהם הוא "ירושלים של זהב" בביצוע של שולי נתן.
השיר שזכה בתחרות הוא "מי יודע כמה" בביצוע של מייק בורשטיין.
השירים המשתתפים

| שם המבצע | שם השיר | מילים | לחן | עיבוד | מקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מייק בורשטיין | מי יודע כמה | רימונה די-נור | יעקב הולנדר | שמעון כהן | 1 |
| רן אלירן | תמיד מחדש | יוסי גמזו | יוסי ואלד | אלי רובינשטיין | 2 |
| הפרברים | תרזה יפה | חיים נחמן ביאליק | ניסן כהן הב-רון | יוסי חורי | 3 |
| הפרברים | פתחו לי | תהילים קי"ח | אלון בן ציון | נעם שריף | 4 |
| מייק בורשטיין | סמטת עלומי | אברהם בן זאב | שלמה בר-שירה | חנן וינטרניץ | 5 |
| חדוה ודוד | מה עוד | עודד אבישר | ניסן כהן הברון | דוד קריבושי | 6 |
| מיכל טל | כאח לי דודי | אברהם לוינסון | מוני אמריליו | משה וילנסקי | 7 |
| רן אלירן | יום אביב חינם | לאה נאור | דוד מולנר | אלי רובינשטיין | 8 |
| חדוה ודוד | שיר ריקוד | פניה ברגשטיין | שמואל זוהר | אריה לבנון | 9 |
| חוה אלברשטיין | רוח רוח | אוריאל אופק | ורדה גלבוע | חוה אלברשטיין | 10 |
החלק האמנותי

| שם המבצע | שם השיר | מילים | לחן | עיבוד |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| הדסה סיגלוב | גמדים | רפאל ספורטה | שרה לוי-תנאי | - |
| שמעון ישראלי | שבילי אדם | מרדכי זעירא | מרדכי זעירא | חנן וינטרניץ |
| חדוה עמרני | רק אל תאמר דבר | יחיאל מוהר | דובי זלצר | אבי רובינשטיין |
| הפרברים | אז למה שלא נחייך | יורם טהרלב | אלכסנדר ארגוב | אריה לבנון |
| שולי נתן | ירושלים של זהב | נעמי שמר | נעמי שמר | שולי נתן |
פנתר (אונייה, 1901)

| --- | --- |

 תיאור כללי
 סוג אונייה:  ספינת תותחים
 צי:  הצי הקיסרי הגרמני הצי הקיסרי הגרמני   רייכסמרינה רייכסמרינה
 סדרה:  אילטיס
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  Kaiserliche Werft Danzig 
 תחילת הבנייה:  1900
 הושקה:  1 באפריל 1901
 תקופת הפעילות:  15 במרץ 1902 – 31 במרץ 1931 (29 שנים)
 אחריתה:  נגרטה
 מידות
 הֶדְחֶק:  סטנדרטי: 1,193 טון
 אורך:  66.9 מ'
 רוחב:  9.7 מ'
 שוקע:  3.3 מ'
 נתונים טכניים
 מהירות:  13.5 קשרים
 גודל הצוות:  130 קצינים ומלחים
 טווח שיוט:  6,300 ק"מ
 הנעה:  4 דוודי קיטור, 1,344 כוחות סוס,  המניעים 2 מדחפים
 אמצעי לחימה
 חימוש:  2 תותחים 105 מ"מ (4.1 אינץ')   6 תותחי 37 מ"מ (1.5 אינץ')
 
"פנתר" (בגרמנית: SMS Panther) הייתה אחת משש ספינות התותחים מסדרת אילטיס של הצי הקיסרי הגרמני, שכמו האוניות האחיות שלה, שירתה במושבות של גרמניה מעבר לים. האונייה הושקה ב-1 באפריל 1901 במספנה הקיסרית, דנציג. צוות האונייה מנה 9 קצינים ו-121 מלחים.
מבנה האונייה

"פנתר" הייתה באורך כללי של 66.9 מטרים (219 רגל), רוחב של 9.7 מטרים (32 רגל) ושוקע קדמי של 3.54 מטרים (11.6 רגל). ההדחק המרבי של האונייה היה 1,193 טון. מערכת ההנעה שלה כללה זוג מנועי קיטור אנכיים תלת דרגתיים שכל אחד מהם הניע מדחף יחיד, עם קיטור שסופק על ידי ארבעה דוודי Thornycroft המופעלים בפחם. שני המנועים פיתחו יחד הספק אינדיקטורי של 1,344 כוחות סוס, והם העניקו לאונייה את היכולת להפליג במהירות מרבית של 13.7 קשרים (25.4 קמ"ש). לאונייה היה טווח שיוט של כ-3,400 מיילים ימיים (6,300 ק"מ) במהירות של 9 קשרים (17 קמ"ש). צוות האונייה מנה 9 קצינים ו-121 מלחים. פנתר הייתה חמושה בסוללה ראשית של שני תותחי 10.5 ס"מ (4.1 אינץ') SK L/40, עם 482 פגזים. בנוסף, היא גם נשאה שישה מקלעים.
היסטוריית שירות

השדרית של "פנתר" הונחה ב-Kaiserliche Werft (המספנה הקיסרית) בדנציג בשנת 1900. היא הושקה ב-1 באפריל 1901 והוכנסה לשירות בצי הקיסרי הגרמני ב-15 במרץ 1902.
בספטמבר 1902, לאחר שספינת המורדים האיטיים Crête-à-Pierrot חטפה את ספינת הקיטור הגרמנית "Markomannia" ולכדה כלי נשק שיועדו לממשלת האיטי, שלחה גרמניה את "פנתר" להאיטי. "פנתר" מצאה את ספינת המורדים. המורד אדמירל קיליק פינה את צוותו ופוצץ את Crête-à-Pierrot, שספגה אז אש מ"פנתר". היו חששות לגבי האופן שבו ארצות הברית תראה את הפעולה בהקשר של דוקטרינת מונרו. אך למרות ייעוץ משפטי שתיאר את ההטבעה כ"לא חוקית ומוגזמת", משרד החוץ האמריקאי אישר את הפעולה. ה"ניו יורק טיימס" הכריז כי "לגרמניה שמורות זכויותיה לעשות קצת ניקיון בית על חשבונה".
כמה חודשים לאחר מכן, בדצמבר 1902, השתתפה "פנתר" כחלק מהכוח הגרמני במהלך המצור הימי על ונצואלה, במהלכו הפגיזה את היישוב מבצר סן קרלוס, ליד מרקאיבו.  המים הרדודים שחיברו את אגם מרקאיבו עם הים היו עבירים לספינות גדולות רק במיצר שהפריד בין סן קרלוס לאי זאפארה, אך גם שם היא נזקקה לעזרת נווט מקומי כדי להימנע מפגיעה בגדות החול במים הרדודים של מעבר הים. הקרב החל כאשר התותחנים של המבצר פתחו באש כשפנתר חצתה את המכשול. "פנתר" השיבה באש, אך המים הרדודים הגבילו את יעילותה. בתוך המבצר, שני תותחנים (מנואל קובדו וקרלוס חוסה קרדנס) הצליחו לקלוע מספר פגיעות על פנתר עם תותח קרופ 80 מ"מ, וגרמו נזק לה ניכר. לאחר חצי שעה של חילופי אש, נסוגו הגרמנים.
בשנת 1905, "פנתר" נשלחה לנמל הברזילאי איטג'אהי, שם אנשי צוותה ערכו חיפוש לא מורשה במרדף אחר עריק גרמני בשם חסמן. בסופו של דבר הם חטפו, באופן בלתי מוסבר, את פריץ שטיינהוף הגרמני. אירוע זה נודע בשם "פרשת הפנתר" ("Caso Panther")‏.
באוקטובר 1906, "פנתר" ביקרה במספנת הצי המלכותי, במושבת המבצר הקיסרי הבריטי ברמודה, ועגנה במפרץ גראסי, המעגן הראשי של השייטת של הצי המלכותי של תחנת צפון אמריקה והודו המערבית של הצי המלכותי ממזרח לאי אירלנד. צוות האונייה התקבל ביום ראשון, 14 באוקטובר 1906, על ידי קורפוס הרובאים המתנדבים של ברמודה במלון סנט ג'ורג' החדש בגבעת רוז בעיירת סנט ג'ורג'ס, לשם נישאו ממפרץ גראסי על ידי ספינת הקיטור גלדיספן של חברת William E. Meyer and Company, Ltd (על שם האב של משפחת מאייר הבולטת מברמודה יליד דנציג).
היסטוריית שירות > משבר אגאדיר

"פנתר" נודעה לשמצה בשנת 1911 כאשר נפרסה בנמל אגאדיר במרוקו במהלך "משבר אגאדיר" (נקרא גם "משבר מרוקו השני"). "פנתר" נשלחה באמתלה של הגנה על אזרחים גרמנים (שלא היו קיימים) בנמל (נציג מכירות גרמני, הרמן וילברג, נשלח לאגאדיר מטעם משרד החוץ, אך הגיע רק שלושה ימים לאחר "פנתר" ). משימתה האמיתית של האונייה הייתה להפעיל לחץ על הצרפתים, כאשר האחרונים ניסו ליישב את מרוקו, כדי לחלץ פיצוי טריטוריאלי באפריקה המשוונית הצרפתית. זו הייתה דוגמה ל"דיפלומטיה של סירות תותחים". התקרית תרמה למתחים הבינלאומיים שיובילו למלחמת העולם הראשונה.
היסטוריית שירות > לאחר מכן

ב-5 בינואר 1912 יצאה "פנתר" שוב לעמדתה. יציאתה לוותה באירופה בהודעות עיתונות אנטי-גרמניות. עגינה מתוכננת באנטוורפן בוטלה ובסופו של דבר היא עגנה רק בסאות'המפטון ובליסבון בהפלגה. מבצע צבאי התרחש במונרוביה בנובמבר 1912 לאחר פרוץ אי שקט בליבריה. "פנתר" נפרסה שם יחד עם אוניית האחות שלה "אבר" כספינת התחנה השנייה והסיירת "ברמן", שנקראה מדרום אמריקה. רק באפריל 1913 עזבה "פנתר" את ליבריה כאחרונה מבין הספינות הגרמניות וחזרה למשימות מדידה. חג המולד 1913 וערב השנה החדשה עברו על האונייה מחוץ לקמרון. זה הביא למפגש עם "אבר" ומה שנקרא "הפלגה המנותקת" בפיקודו של קונטר-אדמירל הוברט פון רבויר-פאשוויץ עם אוניות המערכה "קייזר" ו"קניג אלברט" והסיירת הקטנה "שטרסבורג", שהפליגה על פני דרום מערב אפריקה הגרמנית סביב כף הורן לולפראיסו שבצ'ילה וחזרה לאחר מכן לגרמניה דרך ארגנטינה וברזיל (9 בדצמבר 1913 עד 17 ביוני 1914).
ב-21 באפריל 1914 החלה "פנתר" במסעה חזרה הביתה לשיפוץ נוסף והגיעה לדנציג ב-13 במאי.
ב-9 ביולי 1914 היא הייתה מוכנה לצעוד שוב בקיל. נשקלה פריסה לחוף המקסיקני. אך המצב המתוח מבחינה פוליטית הוביל להחלטה שלא לעזוב את המדינה, כך שה"פנתר" הוצבה תחת מחלקת הגנת החופים בים הבלטי עם תחילת המלחמה. ב-23/24 באוגוסט היא גררה את הצוללת U-3 למרומי גוטלנד לשימוש נגד הצי הבלטי של האימפריה הרוסית. לאחר מכן היא הייתה חלק ממשמר סאנד והוצבה בקייל- פרידריכסורט. באוגוסט 1917 היא הפכה לספינת הדגל של שייטת Årøsund. היא הוצאה משירות ב-18 בדצמבר 1918.
ביולי 1921 נכנסה סירת התותחים הישנה לשירות הרייכסמרינה. מנוטרלת מנשקה, היא נועדה לשמש אימון לאוניית הסקר הדומה מבחינה טכנית "מטאור" שנכנסה לשירות. היא הוצאה סופית משירות ב-15 בדצמבר 1926, ונגרטה ב-1931.
הערות שוליים

1 2 3  Mitchell, Nancy (1999), The Danger of Dreams: German and American Imperialism in Latin America, University of North Carolina Press. pp77–78
↑  Mitchell (1999:101)
↑  Joffily, Jose (באוקטובר 1988). O Caso Panther (בפורטוגזית). Editora Paz e Terra. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Seyferth, Giralda (בנובמבר 1994). O Incidente do Panther (Itajai, SC, 1905) (בפורטוגזית). Vol. 4. Rio de Janeiro: Comunicacoes do PPGAS. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Guedes, Max Justo (2002). O Barao do Rio Branco e a Modernizacao da Defesa. Rio Branco – a America do Sul e a Modernizacao do Brasil (בפורטוגזית). Fundacao Alexandre de Gusmao. pp. 314–315. אורכב מ-המקור (PDF) ב-10 במרץ 2008. נבדק ב-24 במרץ 2008. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Fauchille, Paul (1906). Revue Generale de Droit International Public (PDF). Droit de Gens – Histoire Diplomatique – Droit Penal – Droit Fiscal – Droit Administratif (בצרפתית). Vol. 13. Paris: A. PEDONE, Libraire-Editeur. pp. 200–206. נבדק ב-24 במרץ 2008. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Millarch, Aramis (באוקטובר 1988). "A noite em que a Alemanha invadiu o porto de Itajai" (בפורטוגזית). נבדק ב-24 במרץ 2008. {{cite web}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל, June 2016)
↑  Massie, Robert K. (1991). Dreadnought : Britain, Germany, and the coming of the Great War. New York: Ballantine. p. 727. ISBN 0-345-37556-4.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536841005171  LCCN: sh89006097 
פנתר ב-1931 זמן קצר לפני גריטתה
פנטסיה על נושא רומנטי

| --- | --- |
עטיפת ה-DVD
עטיפת ה-DVD
 בימוי:  ויטק טרץ' 
 הופק בידי:  דני טרץ' 
 תסריט:  חנוך לוין 
 שחקנים ראשיים:  אלכס מונטה  ניסים עזיקרי רות סגל  דודו טופז  רפאל קלצ'קין יוסי בנאי
 מוזיקה:  רפי קדישזון 
 מדינה:  ישראל 
 הקרנת בכורה:  1977 
 משך הקרנה:  90 דק' 
 שפת הסרט:  עברית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
פנטסיה על נושא רומנטי הוא סרט קולנוע ישראלי מ-1977 שכתב חנוך לוין וביים ויטק טרץ'. סרט זה היה ניסיונו השני והאחרון של לוין בתחום הקולנוע (לאחר "פלוך" בבימוי דן וולמן מ-1972). התסריט המלא לסרט יצא לאור במסגרת האוסף "אחרון" שיצא לאחר מותו של לוין.