stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איג'באן

| --- | --- |
סמל איג'באןסמל איג'באן
מבט על העיר
מבט על העיר
 מדינה:  ארמניה ארמניה
 מחוז:  טאבושי
 שפה רשמית:  ארמנית 
 שטח:  4.6 קמ"ר
 גובה:  755 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  19,200 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  40°52′32″N 45°08′57″E﻿ / ﻿40.875555555556°N 45.149166666667°E﻿ / 40.875555555556; 45.149166666667 
 אזור זמן:  UTC+04:00
 https://ijevancity.am
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארמניה מוגדלת) ירוואן קפאן ורדניס הרזדאן ואראשאפאט גיומרי ונדזור אלאוורדי ימת סוואן  גאורגיה גאורגיה אזרבייג'ן נחצ'יבאן (אזרבייג'ן)  איראן טורקיהאיג'באן(למפת ארמניה רגילה) ירוואן קפאן ורדניס הרזדאן ואראשאפאט גיומרי ונדזור אלאוורדי ימת סוואן  גאורגיה גאורגיה אזרבייג'ן נחצ'יבאן (אזרבייג'ן)  איראן טורקיהאיג'באן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
איג'באן (בארמנית: Իջևան, בעבר נקראה בשם הפרסי "קראוונסארה", כשמשמעות שני השמות זהה: מלון דרכים) היא עיר ובירת מחוז טאבושי (Տավուշի), ‏ 130 ק"מ צפונית-מזרחית מירוואן בירת ארמניה. בעיר מתגוררים (נכון ל-2011) 21,081 תושבים, והיא העיר הגדולה ביותר במחוז.
בשנת 1801 סופח האזור כולו לשטחי האימפריה הרוסית, ותחת שלטון פאבל הראשון, קיסר רוסיה הורשו כ-6000 משפחות ארמניות מקרבאך לעבור להתגורר באזור בו קיימת כיום העיר. ב-1919 עם הכרזת עצמאות של ארמניה שונה שם העיר לשמה הארמני. ב-29 בנובמבר 1920 הפכה העיר לראשונה מערי ארמניה לעבור לידי הסובייטים, אחרי כיבושה בידי הצבא האדום שפלש מצפון.
מעמדה של העיר ניתן לה ב-1970. אחד מהמפעלים החשובים ביותר בעיר הוא יקב היין, הנמצא בכניסה לעיר ומפורסם בין השאר בזכות יין הרימונים שלו.
העיר היא מרכז פיסול חשוב, ומכונה "העיר בעלת מאה הפסלים". למעשה, כיום ברחובות העיר מוצבים 116 פסלים שונים.
הערות שוליים

↑  Statistical Committee of Armenia
אורלי גרוסמן

| --- | --- |

גורסמן נכנסת להיכל התהילה של כדורסל נשים, מרץ 2019.
 לידה:  31 במאי 1968 (בת 56) תל אביב-יפו, ישראל 
 גובה:  1.79
 קבוצות כשחקנית
 1984  1984–1990   1990–1991   1991–1994   1994–1999:  אליצור תל אביב  אליצור חולון   אוניברסיטת קונטיקט   אליצור חולון  אליצור רמלה
 הישגים כשחקנית
 אליצור חולון - 9 אליפויות ו-8 גביעים אליצור רמלה - 2 אליפויות
 
אורלי גרוסמן-כהן (נולדה ב-31 במאי 1968) היא שחקנית נבחרת ישראל בכדורסל בעבר, טריאתלטית ופיזיותרפיסטית ישראלית.
אורלי גרוסמן כהן נכנסה היכל התהילה - כדורסל נשים
ביוגרפיה

אורלי גרוסמן נולדה בתל אביב. למדה בתיכון עירוני א', ושירתה בצה"ל כמנהלת רכש. למדה פיזיותרפיה לתואר ראשון (סיימה ב-1993).
גרוסמן החלה את דרכה בספורט כמתאבקת ג'ודו ובגיל 12 החלה לשחק כדורסל.
בספטמבר 1990 עברה לשחק באוניברסיטת קונטיקט, איתה זכתה באליפות המזרח.
בקיץ 1991 השתתפה עם נבחרת ישראל לראשונה באליפות אירופה בכדורסל נשים שנערכה בישראל. נבחרת ישראל בהדרכת אפי בירנבוים ניצחה במשחק הראשון את נבחרת צ'כיה החזקה. אך הפסידה אחר כך את כל שאר המשחקים בטורניר.
בין השנים 1993–2007 עבדה כפיזיותרפיסטית במכבי שירותי בריאות, והחל מ-2007 היא בעלת קליניקה פרטית לטיפולי פיזיותרפיה.
חיים אישיים

גרוסמן נשואה לדורון כהן, לשעבר כדורסלן מכבי פתח תקווה, ואם לשלושה.
הערות שוליים

↑  גרוסמן באתר היכל התהילה של כדורסל נשים
↑   אריה ליבנת, אורלי גרוסמן לא אוהבת להפסיד, אז היא פשוט לא הפסיקה לנצח, באתר הארץ, 5 ביוני 2018
↑  סינדי פרנקל, אורלי גרוסמן – קונטיקט, חדשות, 16 בספטמבר 1990
↑  קובי שם טוב, בירנבוים: הבנות ששיחקו במיכללות לא השתפרו, חדשות, 3 ביוני 1991
↑  אלי סרוסי, כל ניצחון יהיה הישג, חדשות, 12 ביוני 1991
↑  גבי ניצן, הו־הא (מה קוה?), חדשות, 21 ביוני 1991
↑  קובי שם טוב, אריק פרינץ, אפי: גם אם תפילו את כל הכישלון עלי, זה לא ישנה את הכדורסל הנשי, חדשות, 17 ביוני 1991
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים ובנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אוסקר יוסט

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  9 ביוני 1898 הקיסרות הגרמנית ויסמבור, אלזס, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  29 במאי 1941 (בגיל 42) גרמניה הנאצית ברלין, גרמניה הנאצית 
 מוקד פעילות:  הרייך הגרמני 
 תקופת הפעילות:  1929–1941 (כ־12 שנים)
 סוגה:  פופ, ג'אז, מוזיקה קלאסית
 כלי נגינה:  כינור סקסופון וקלרינט
 פרופיל ב-IMDb
 
אוסקר יוסט (בגרמנית: Oskar Joost‏; 9 ביוני 1898 – 29 במאי 1941) היה מוזיקאי גרמני וראש תזמורת ריקוד. לעיתים השתמש גם בשמות לאו הארדי (Leo Hardy) ופרד מארלי (Fred Marley) בתזמורות אחרות.
ביוגרפיה

אוסקר יוסט הגיע ממשפחה מוזיקלית. אביו, אלברט יוסט סניור, היה נגן צ'לו בלהקה צבאית. ממנו קיבלו הבנים, אוסקר ואלברט (אָלי) ג'וניור, את שיעור הכינור הראשון שלהם. לאחר בית הספר התיכון והתנדבות במלחמת העולם הראשונה עבד בחקלאות, כטלר בבנק, ולבסוף גם לקח חלק בלהקת בידור.
בשנת 1924 הקימו יוסט ואחיו, אלי, את תזמורת הריקוד "טנצשפורט אורקסטר אוסקר יוסט" (Tanzsport-Orchester Oscar Joost). אוסקר היה הכנר הראשי ואחיו המתופף. הם זכו להצלחה בכל גרמניה ובדנמרק, ובשנת 1929 הקליטו את התקליט הראשון למכירה בברלין. במרץ 1930 הובילה הצלחתם להופעה במלון עדן (גר') היוקרתי ולחתימת חוזה הקלטות עם חברת התקליטים אלקטרולה (אנ'). לאחר מכן הקליטו גם עם חברות תקליטים אחרות: פאלאס (1931) קריסטל (1931–1934), אולטרהפון/טלפונקן (1932), דויטשה גרומופון/פולידור (1934–1941).
באותו הזמן עסק יוסט גם בקולנוע.
משנת 1933 היה יוסט חבר המפלגה הנאצית, ובינואר 1940 הצטרף לוורמאכט. באותו זמן נוהלה התזמורת על ידי רודי יוקלנט, שהיה נגן סקסופון וקלרינט בתזמורת החל מ-1930.
יוסט היה קומפניפיהרר (אנ') בדרגת אובר-לויטננט. בזמן שירותו המשיך לעסוק במוזיקה והלחין עבור יחידתו את היצירה 'פולקה בוהמית'. בשנת 1941 הועבר מהחזית המערבית לחזית המזרחית, שם נפצע קשה. הוא נפטר משפעת בבית חולים בברלין.
אזרבייג'ן במשחקים הפאראלימפיים

נטלי פרונינה מזנקת למקצה הגמר 400 מטר חופשי במשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012)
אזרבייג'ן השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באטלנטה (1996), ומאז משתתפת במשחקים דרך קבע. עד המשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988) התחרו הספורטאים האזרים במסגרת המשלחת הסובייטית, ובמשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992), שנערכה זמן קצר לאחר פירוק ברית המועצות, התחרו האזרים במסגרת המשלחת המאוחדת, שכללה ספורטאים מהמדינות שקמו לאחר הפירוק. במשחקי החורף השתתפה אזרבייג'ן לראשונה במשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2022).
היסטוריה

אזרבייג'ן החלה להתחרות בשנת 1996, אולם זכתה במדליה הפאראלימפית הראשונה שלה רק ארבע שנים לאחר מכן, במשחקים הפאראלימפיים סידני (2000) כשילנה טרנובה זכתה במדליית הכסף בתחרות הקליעה, עם 622.7 נקודות.
במשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004) הצליחה המשלחת האזרית לזכות בשתי מדליות זהב, לראשונה בתולדותיה. האתלט אולג פניוטין זכה במדליית הזהב בקפיצה לרוחק (קטגוריה F12) כשקבע שיא עולם של 7.25 מטרים, והג'ודוקא איהם זקייב זכה בזהב (מעל 100 ק"ג) כשניצח בגמר התחרות את הבריטי איאן רוז.
במשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008) זכה זקייב במדליית זהב נוספת, עם ניצחון בגמר התחרות מעל 100 ק"ג על הסיני סונג ואנג, והאתלט אולוחאן מוסאייב זכה במדליית זהב שנייה למשלחת עם שיא עולם של 13.49 מטרים (קטגוריה F55/56) בהדיפת כדור ברזל.
במשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012) הכפילה המשלחת האזרית את כמות מדליות הזהב והכסף בהן זכתה, כשהוסיפה ארבע מדליות זהב וחמש מדליות כסף. במשלחת בלטה השחיינית נטלי פרונינה שזכתה במדליית זהב במקצה ל-100 מטר חזה (קטגוריה SB12), ואף קבעה שיא עולם של 1:16.17 דקות, והוסיפה ארבע מדליות כסף.
מדליות לפי אולימפיאדה > משחקי הקיץ

| אולימפיאדה | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- |
המשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996): 0
| המשחקים הפאראלימפיים סידני (2000) | 0 | 1 | 0 | 1 |
| המשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004) | 2 | 1 | 1 | 4 |
| המשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008) | 2 | 3 | 5 | 10 |
| המשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012) | 4 | 5 | 3 | 12 |
| המשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016) | 1 | 8 | 2 | 11 |
| המשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020) | 14 | 1 | 4 | 19 |
| סה"כ | 23 | 19 | 15 | 57 |
ראו גם

אזרבייג'ן במשחקים האולימפיים
אזרבייג'ן במשחקים האולימפיים לנוער
הערות שוליים

↑  Sydney 2000 Paralympic Games Shooting Mixed Free Pistol SH1
↑  ATHENS 2004 Paralympic Games Athletics Men's Long Jump F12
↑  ATHENS 2004 Paralympic Games Judo Men's Over 100 kg
↑  Beijing 2008 Paralympic Games Judo Men's Over 100 kg
↑  Beijing 2008 Paralympic Games Athletics Men's Shot Put F55/56
↑  Women's 100m Breaststroke - SB12
אזרבייג'ן השלמה

מפת אזרבייג'ן השלמה על פי ההיסטוריון האזרי עדאלת תאחירזאדה (אז')
אזרבייג'ן השלמה (ידוע גם בתור: אזרבייג'ן הגדולה או כל אזרבייג'ן, אזרית: Bütöv Azərbaycan) הוא אירדנטה של איחוד שטחים המיושבים באזרים מבחינה היסטורית לתוך אזרבייג'ן.
היסטוריה

הרעיון של "אזרבייג'ן שלמה" גובש על ידי פירוז דילנצ'י (אנ') בשנת 1991, אז ייסד את הארגון הלאומי "SANLM", ממנו התפצלה ב-2002 תנועת ההתעוררות הלאומית של דרום אזרבייג'ן.
הרעיון הוגדר בשנת 1992 על ידי נשיא אזרבייג'ן אבופאז אלצ'יביי (אנ'), שייסד חמש שנים אחר כך, ב-1997, את ארגון "איחוד כל אזרבייג'ן" (באזרית: Bütöv Azərbaycan Birliyi). הוא פרסם ספר על הרעיון, בשם "Bütöv Azərbaycan yolunda", בטורקיה ב-1998. בספר טען שגבולות אזרבייג'ן צריכים להשתרע מדרבנט שברוסיה עד המפרץ הפרסי. אלצ'יביי טען כי מדובר בשטחים עם נוכחות היסטורית אתנית אזרית, והציע שלאזרבייג'ן תהיה הזכות לשלוט בה תחת שיטת ממשל מוצעת בשם "ארצות אזרבייג'ן המאוחדות" (באזרית: Birləşmiş Azərbaycan Yurdları). זה פורסם לאחר מותו ב-2002. הוא התנגד לרעיוון שאזרבייג'ן הדרומית (אנ') תהיה מדינה נפרדת ועצמאית מאזרבייג'ן עצמה.
ההיסטוריוגרפיה האזרית מציגה את התקופה בין תחילת עד אמצע המאה ה-18 כמצב האידיאלי והנורמטיבי עבור אזרבייג'ן, עם ריבונות אזרית על נגורנו-קרבאך ודרום אזרבייג'ן. זאת למרות ש"אזרבייג'ן המאוחדת" מעולם לא הייתה מדינה עצמאית אלא תמיד חלק מהאימפריות הפרסיות.
יוזמות פוליטיות

המונח אזרבייג'ן שלמה המשיך ביוזמות פוליטיות ומפלגות באספה הלאומית האזרית, כמו החזית העממית של אזרבייג'ן השלמה.[דרוש מקור]
גבולות

למרות שגבולות אזרבייג'ן השלמה אינם לגמרי מוגדרים, חלק מתומכי הרעיון מציגים אותם כמקיפים את התחומים הבאים:
אזרבייג'ן הדרומית (אנ') (אזרית: Cənubi Azərbaycan) – איראן איראן: פרובינציות מזרח אזרבייג'ן, מערב אזרבייג'ן, ארדביל וזנג'אן
מערב אזרבייג'ן (אנ') (אזרית: Qərbi Azərbaycan) – ארמניה ארמניה: כל שטחה של ארמניה
דרבנט (אזרית: Dərbənd) – רוסיה רוסיה: מחוז דרבנצקי (אנ'), הרפובליקה של דאגסטן
בורצ'לי (אזרית: Borçalı) – גאורגיה גאורגיה חלק ממחוז כארתלי תחתית של גאורגיה
ראו גם

גבול אזרבייג'ן–איראן
תנועת ההתעוררות הלאומית של דרום אזרבייג'ן
הערות שוליים

↑  Broers, Laurence (2019). "Questionable Borders". Armenia and Azerbaijan: (Anatomy of a Rivalry). Edinburgh University Press. p. 9. ISBN 978-1-4744-5052-2.
↑  "Sayfa Bulunamadı - Ankara Haber Son dakika - Ankara Haberleri Sondakika".
↑  Keskin, Arif (6 בפברואר 2003). "Güney Azerbaycan Milli Demokratik Hareketi Yol Ayrımında". TÜRKSAM (באזרית). אורכב מ-המקור ב-28 בפברואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Program of South Azerbaijan National Liberation Movement". SANLM. אורכב מ-המקור ב-6 במרץ 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Rehmoğlu, Arif. "Satranç Tahtasında Azerbaycan ve Farsistan". Avrasya Dosyası, Avrasya Stratejik Araştırmalar Merkezi. Ankara.(הקישור אינו פעיל, November 2017)
↑  "Böyük Azərbaycan tarixən
şimalda Dərbənddən başlayıb, Həmədan mərkəz olmaqla Bəsrə körfəzinədək uzanırdı" Bütöv Azərbaycan yolunda, Əbülfəz Elchibey, Ecdad Yayınları, Ankara, 1998
↑  Bütöv Azərbaycan Haqqında, Yeni Müsavat newspaper, Baku, 2002
↑  Brown, Cameron S. (2004). "Wanting to Have Their Cake and Their Neighbor's Too: Azerbaijani Attitudes towards Karabakh and Iranian Azerbaijan". Middle East Journal. 58 (4): 576–596. ISSN 0026-3141.
↑  "Məramnanmə – CAMAH".
↑  Yoksa, Erhan (באוקטובר 2020). "Ebulfez Elçibey'inAzerbaycan Özelinde Türk Dünyası Meselelerine Bakışı". Journal of Universal History Studies (בטורקית) (3): 216–237. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Bütöv Azerbaycan!". www.cumhuriyet.com.tr (בטורקית). נבדק ב-2021-05-12.
↑  Elchibey, Abulfaz (2004). Bütöv Azärbaycan yolunda. ISBN 9789952403435.
↑  "Elçibey'in "Birleşmiş Azerbaycan" ideolojisi – KAFKASSAM – Kafkasya Stratejik Araştırmalar Merkezi". 5 במאי 2020. נבדק ב-2021-05-12. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Present-day Armenia located in ancient Azerbaijani lands - Ilham Aliyev". News.Az. 16 באוקטובר 2010. אורכב מ-המקור ב-21 ביולי 2015. נבדק ב-1 בנובמבר 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Aliyev: "The great return begins"". commonspace.eu (באנגלית). נבדק ב-2023-01-25.
↑  "Azerbaijan seeks "Great Return" of refugees to Armenia | Eurasianet". eurasianet.org (באנגלית). נבדק ב-2023-01-25.
↑  "Azerbaijan seeks "Great Return" of refugees to Armenia | Eurasianet". eurasianet.org (באנגלית). נבדק ב-2023-01-27.
↑  "Ilham Aliyev viewed conditions created at administrative building of Western Azerbaijan Community » Official web-site of President of Azerbaijan Republic". president.az (באנגלית). נבדק ב-2023-01-27.
אימה יודוקה

| --- | --- |

יודוקה בשנת 2021
 לידה:  9 באוגוסט 1977 (בן 47) פורטלנד, אורגון, ארצות הברית
 עמדה:  סמול פורוורד
 גובה:  1.98 מטרים
 מספר:  3, 5, 8
 מכללה:  אוניברסיטת סן פרנסיסקו אוניברסיטת המדינה של פורטלנד
 דראפט:  לא נבחר, 2000
 קבוצות כשחקן
  2004 2004 2005 2005–2006 2006 2006–2007 2007–2009 2009–2010 2010–2011 2012:  רשימה חלקית: לוס אנג'לס לייקרס גראן קנריה JA וישי פורט וורת' פליירס ניו יורק ניקס פורטלנד טרייל בלייזרס סן אנטוניו ספרס סקרמנטו קינגס סן אנטוניו ספרס מורסיה
 קבוצות כמאמן
 2012–2019 2019–2020 2020–2021 2021–2022 2023-:  סן אנטוניו ספרס (עוזר) פילדלפיה 76' (עוזר) ברוקלין נטס (עוזר) בוסטון סלטיקס יוסטון רוקטס
אימֵה סאנדיי יוּדוֹקָה (באנגלית: Ime Sunday Udoka; נולד ב-9 באוגוסט 1977) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל אמריקאי-ניגרי.
קריירת משחק

יודוקה נולד בפורטלנד שבאורגון, לאם אמריקאית ואב ניגרי. בין השנים 1997–2000 למד באוניברסיטת סן פרנסיסקו ובאוניברסיטת המדינה של פורטלנד, ושיחק בקבוצות הכדורסל שלהן.
לאחר שלא נבחר על ידי אף קבוצה בדראפט ה-NBA‏ 2000, שיחק יודוקה במשך מספר שנים בליגות נמוכות בארצות הברית, ובארגנטינה. בעונת 2003/2004 שיחק בארבעה משחקים עם לוס אנג'לס לייקרס מליגת ה-NBA, ובעונה העוקבת עבר לאירופה ושיחק עבור גראן קנריה מהליגה הספרדית ו-JA וישי מהליגה הצרפתית. בסיום עונת 2005/2006 שיחק בשמונה משחקים עם ניו יורק ניקס.
בקיץ 2006 חתם על חוזה בפורטלנד טרייל בלייזרס, ובעונתו היחידה בקבוצה שימש כשחקן חמישייה קבוע, ורשם שיאי קריירה של 8.4 נקודות ו-3.7 ריבאונדים בממוצע למשחק. בשנים 2007–2009 שיחק בסן אנטוניו ספרס, בעונת 2009/2010 עבר לסקרמנטו קינגס, ובעונה הבאה חזר לשחק בסן אנטוניו. לאורך 7 עונותיו ב-NBA שותף ב-316 משחקים בסך הכול, והעמיד ממוצעים כוללים של 5.2 נקודות ו-2.9 ריבאונדים למשחק.
בעונת 2011/2012 שיחק עבור קבוצת מורסיה מהליגה הספרדית, ובקיץ 2012 פרש ממשחק פעיל לטובת קריירת אימון.
קריירת אימון

בין השנים 2012–2019 שימש יודוקה כעוזר מאמן של גרג פופוביץ' בסן אנטוניו ספרס, בה שיתף פעולה עם עוזרי המאמן מייק בודנהולצר, ברט בראון, שון מרקס, ג'ים בוילן, בקי האמון, ג'יימס בורגו ואטורה מסינה, בין היתר. בעונת 2013/2014 זכה עם הקבוצה באליפות ה-NBA, לאחר שגברה על מיאמי היט בסדרת הגמר.
בעונת 2019/2020 עבר לצוות האימון של ברט בראון בפילדלפיה 76', ובעונה העוקבת הצטרף לצוות האימון של סטיב נאש בברוקלין נטס.
לקראת עונת 2021/2022 מונה למאמן הראשי של בוסטון סלטיקס, במקומו של בראד סטיבנס אשר קודם לתפקיד הג'נרל מנג'ר.
ב-22 בספטמבר, לקראת עונת 2022/2023, הושעה יודוקה לשנה מתפקידו כמאמן הבוסטון סלטיקס לאחר שהתגלה כי ניהל רומן אסור עם אחת מעובדות המועדון. את מקומו מילא ג'ו מאזולה. החל מעונת 2023/2024 מאמן את יוסטון רוקטס.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות המשחק של יודוקה ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  Celtics Name Ime Udoka 18th Head Coach in Franchise History, באתר הקבוצה, 28 ביוני 2021
↑  בעקבות הרומן האסור: אימה יודוקה הושעה לשנה שלמה מבוסטון, באתר וואלה, 23 בספטמבר 2022
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אברהם שליט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1898 זלוטשוב, האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית 
 פטירה:  21 באוגוסט 1979 (בגיל 81 בערך) ישראל ישראל 
 ענף מדעי:  תקופת בית שני 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וינה 
 מנחה לדוקטורט:  אדולף וילהלם 
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (1960)  פרס טשרניחובסקי 
 
אברהם חיים שליט (13 ביוני 1898 – כ"ח באב ה'תשל"ט, 21 באוגוסט 1979) היה חוקר תקופת הבית השני, פרופסור להיסטוריה באוניברסיטה העברית בירושלים וחתן פרס ישראל לשנת 1960.
חייו

אברהם חיים שליט נולד בתרנ"ח (1898) בזלוטשוב שבגליציה. למד באוניברסיטת וינה, שממנה יצאו מלומדים יהודים חשובים רבים. החוקר הנערץ עליו היה תאודור מומזן, והוא הושפע בעיקר מהאפיגרף המומחה והפילולוג הקלאסי אדולף וילהלם, שתחת הדרכתו עשה את הדוקטורט. עבודת הדיסרטציה שלו הושלמה בשנת 1925, בנושא: "חיי יוספוס פלביוס", שאת דמותו וכתביו הרבה לחקור לכל אורך הקריירה שלו. ב-1933 פרסם שני מאמרים על יוספוס פלביוס בגרמנית בכתב העת Klio: "יוספוס ויוסטוס", שעסק ביחסים בין יוספוס למתחרהו, יוסטוס איש טבריה ובעברית פרסם את המאמר: "אימתי כתב יוסף בן מתתיהו את ספר חייו" בכתב העת "ציון".
שליט איבד את אשתו ובנו בשואה.
כשעלה לארץ ישראל ב-1929 בתחילה לא נמצא לו מקום באקדמיה. בשנת 1950 הצטרף לסגל ההוראה הקבוע של החוג לתולדות עם ישראל באוניברסיטה העברית, וב-1957 נעשה פרופסור מן המניין. באוניברסיטה העברית לימד עד לפרישתו ב-1966, שגם לאחריה המשיך לחקור ולפרסם. היה עורך וכותב בכרכים רבים של האנציקלופדיה העברית ובאנציקלופדיה המקראית ועורך באנציקלופדיה יודאיקה. פרט לכך ערך את הכרך "התקופה ההלניסטית" בסדרת הספרים "ההיסטוריה של עם ישראל", שיצא לאור בשנת 1972.
ספריו > המשטר הרומאי בארץ ישראל

ספרו משנת תרצ"ז דן בתקופה בת חמש מאות שנים ונשען על מקורות רבים. הוא עוסק בהרחבה במעמד המשפטי והמדיני של ארץ ישראל תחת שלטון האימפריה הרומית ומוסדות השלטון והמנהלה שלה, וההשפעה שהייתה לכך על חיי החברה בארץ.
ספריו > קדמוניות היהודים

שליט תרגם את הספר "קדמוניות היהודים", פרי עטו של יוסף בן מתתיהו, מיוונית עתיקה, שפת המקור, לשפה העברית של תקופת הבית השני:
”השאיפה היתה לתת לתרגום צביון הלשון העברית של תקופת יוסף בן מתתיהו בלי לוותר גם על צורות־דיבור קדומות יותר.” (אברהם שליט, 1944)
תרגום ספרו זה של יוסף בן מתתיהו הוא פרי שנים של עבודה ונחשב למופת בדיוק התרגום, בשפתו היפה, במבוא ובהערות המצורפים לו. שליט הקדים לספר מבוא ובו הוערכה עבודתו של יוספוס על הספרים המקראיים, שאותה הוא בחן לאור מקורותיו של תרגום השבעים, הספרות היוונית-הלניסטית והתנ"ך. על כך זכה בפרס טשרניחובסקי לתרגומי מופת ב-1945.
תרגום הספר "קדמוניות היהודים", המורכב מ-20 "ספרים", יצא לאור ב-3 כרכים, כאשר ל-10 הספרים הראשונים יש מבוא בתחילת הכרך הראשון והערות בסוף הכרך השני. הכרך השלישי כולל את ספרים 11–20, המתארים את תקופת הבית השני. מלאכת פירושם לא נשלמה והכרך יצא לאור עם תרגום בלבד ללא מבוא או הערות. שלושת הכרכים יצאו ללא מפתח שמות אישים או מקומות.
ספריו > הורדוס המלך: האיש ופועלו

ספר שהוא גולת הכותרת של מפעלו של שליט, ובשלו הוענק לו פרס ישראל לשנת 1960. הספר ראה אור לראשונה בשפה העברית בשנת 1960, מהדורה נרחבת יצאה לאור בגרמנית בשנת 1969. שליט נחשב אחד מגדולי חוקרי הורדוס, שהיה האישיות המדינית החשובה ביותר במחצית השנייה של המאה הראשונה לפני הספירה בארץ ישראל. הוא עוסק במלכותו של הורדוס תוך עיגונה בתקופה של שלהי הרפובליקה ותחילת הקיסרות הרומית.
שליט הגדיר את מלכותו של הורדוס כבעלת ראש יאנוס; פרצוף אחד שלה מביט לרומא ולעולם ההלניסטי ופרצוף שני מביט אל האל היהודי. בספר הוא מתאר את המינהל והכלכלה בארץ ישראל בתקופת הבית השני. הוא דן הן בהשפעה ההלניסטית והן בהשפעת ממלכת החשמונאים על מלכותו של הורדוס.
שליט מתאר את גאוניותו המדינית של הורדוס, שבאה לידי ביטוי ביחסיו המצוינים עם רומי ובהרחבת גבולותיה הטריטוריאליים של ממלכתו. ועוסק רבות במפעלי הבנייה המפוארים שלו. מן הצד האחר עוסק שליט באישיותו החולנית והפרנואידית, בתאוות השלטון שלו אשר אינה יודעת שובע, כשהוא רוצח המונים למימוש מטרותיו, או מתוך גחמות, ובכללם רבים מבני משפחתו.
החידוש בספר הוא ששליט מתנתק מנקודת המבט השלילית שבה הורדוס מתואר במסורת היהודית והנוצרית ומנתח את פועלו תוך שהוא בוחן את הורדוס באמות מידה של מלך הלניסטי וקליינט של הרומאים בן תקופתו ולכן תיאורו של שליט את הורדוס הוא חיובי ואוהד הרבה יותר מאשר התיאור הרגיל בספרי ההיסטוריה.
ספריו > מפעל הקונקורדנציה

בשנת 1968 הכין סדרת קונקורדנציה לכתביו של יוסף בן מתתיהו. הקונקורדנציה כוללת את כל השמות הפרטיים ושמות המקומות שהופיעו בכתביו ויצאה לאור בהוצאת בריל.
ספר לזכרו

פרקים בתולדות ירושלים בימי בית שני: ספר זיכרון לאברהם שליט / בעריכת אהרן אופנהיימר, אוריאל רפפורט, מנחם שטרן. ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשמ"א 1980.
מנחם שטרן, אברהם שליט 1979-1898, עמ' 3–6
הדסה שליט, כתבי אברהם שליט - רשימה ביבליוגרפית, עמ' 483–488
ספריו

המשטר הרומאי בארץ ישראל. ירושלים: מוסד ביאליק, תרצ"ז.
יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים (תרגם מהמקור היווני וצירף מבוא, הערות, באורים, מפות ותמונות), כרכים א-ב: ספרים ראשון-עשירי, ירושלים: תש"ד 1944.
הורדוס המלך - האיש ופועלו. ירושלים: מוסד ביאליק, תש"כ-1960.
יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים (תרגם מהמקור היווני בלווית שלוש מפות), כרך שלישי: הספרים אחד-עשר - עשרים, ירושלים, תשכ"ג.
Namenworterbuch zu Flavius Josephus (A Complete Concordance to Flavius Josephus, Supplement I). Leiden 1968
Konig Herodes - der Mann und sein Werk. Berlin, 1969
ההיסטוריה של עם ישראל, ירושלים: א. פלאי ועם עובד, תשמ"ב-תשמ"ג.
לקריאה נוספת

אהרן אופנהיימר, אוריאל רפפורט, מנחם שטרן (עורכים), אברהם שליט (1979–1898), פרקים בתולדות ירושלים בימי בית שני - ספר זיכרון לאברהם שליט, הוצאת יד יצחק בן-צבי, ירושלים, תשמ"א, עמ' 3–6.
הערות שוליים

↑  אתר "Geni"
↑  לזכרו של אברהם שליט, באתר יד בן צבי
↑  הזוכים בפרס ישראל תש"ך - פרופ' אברהם שליט, דבר, 3 במאי 1960
↑  מנחם שטרן, מחקרים בתולדות ישראל בימי הבית השני (עורכים: ישעיהו גפני, משה דוד הר, משה עמית), ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשנ"א-1991, חלק ז: דברי זיכרון, אברהם שליט, עמ' 636.
↑  קדמוניות היהודים, הקדמה (מאת המתרגם), עמ' IX.
↑   יעקב שביט ויהודה ריינהרץ, ההיסטוריון שניסה לטהר את שמו של הורדוס, באתר הארץ, 23 בספטמבר 2024
↑   דוד אוחנה, הורדוס והפוליטיקה של הארכיאולוגיה, באתר הארץ, 15 במאי 2013
↑  ראו ביקורת מאת מנחם שטרן, בתוך: מחקרים בתולדות ישראל בימי הבית השני (עורכים: ישעיהו גפני, משה דוד הר, משה עמית), ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשנ"א-1991, עמ' 587–593.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267645205171  PLWABN: 9810641295405606  BIBSYS: 90742484  BnF: cb12170359j (data)  CiNii: DA05517524  GND: 143395580  ICCU: CFIV080981  ISNI: 0000 0001 1478 7949  LCCN: n50057114  LNB: 000237777  NLA: 35478972  NLG: 99757  NSK: 000769157  NTA: 074289772  RERO: 02-A003792275  SUDOC: 030246288  VcBA: 495/302351  VIAF: 100909491   WorldCat (עם VIAF): 100909491
איג'יפטאייר אקספרס

איג'פטאייר אקספרס (בערבית: مصر للطيران إكسبريس, באנגלית: EgyptAir Express) הייתה חברת תעופה אזורית מצרית, חברת בת של איג'יפטאייר. החברה נוסדה בשנת 2006 וביצעה את טיסתה הראשונה בשנת 2007. החברה הייתה חברה בברית חברת התעופה סטאר אלייאנס משנת 2008. ב-4 בנובמבר 2019 היא מוזגה לחברת האם שלה כחלק מהתארגנות מחדש של החברה.
החברה נוסדה על מנת לספק שירות לטיסות פנימיות וליעדים קרובים במצרים ובסביבתה. החברה השתמשה רק במטוסים קטנים, וטסה ל-14 יעדים במצרים וכן לנמל התעופה באתונה, בודפשט, ביירות, נמל התעופה הבינלאומי של מלטה, ג'דה ותל אביב.
צי המטוסים

צי המטוסים של החברה נכון לאוקטובר 2019 (בשעת מיזוג החברה):
| כלי טיס | בצי | בהזמנה | נוסעים> C | נוסעים> Y | נוסעים> סה"כ | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| איירבוס A220-300 | — | 12 | 16 | 110 | 126 | התקבלו על ידי חברת האם |
| אמבראר E-170 | 12 | — | 16 | 60 | 76 |  |
| סה"כ | 12 | 12 |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  פרטי צי המטוסים של איג'יפטאייר אקספרס, באתר airfleets.net (באנגלית)
אוסיפ רבינוביץ'

| --- | --- |

 לידה:  14 בינואר 1817 קובליאקי, אוקראינה 
 פטירה:  1869 (בגיל 51 בערך) מראנו, איטליה 
 מדינה:  האימפריה הרוסית 
 מקום קבורה:  1st Christian Cemetery 
 שפות היצירה:  רוסית 
 
אוֹסִיפּ אַרוֹנוֹבִיץ' רַבִּינוֹבִיץ' (ברוסית: О́сип Аро́нович Рабино́вич; 14 בינואר 1817 –  1869) היה סופר פרוזה רוסי יהודי, פובליציסט, נציג ספרות רוסית-יהודית, עורך ואיש ציבור.