stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלומה גורן
ביוגרפיה

גורן נולדה וגדלה בקיבוץ גבעת חיים מאוחד. היא החלה את הקריירה שלה בקבוצת הפועל גבעת חיים. באפריל 1984 זומנה לנבחרת הקדטיות של ישראל ויצאה עימה לתחרות קדם-אליפות אירופה. בקיץ 1985, בגיל 15 וחצי, השתתפה עם נבחרת ישראל בכדורסל נשים במשחקי המכביה השתים-עשרה. במקביל באותן השנים שיחקה בנבחרת בית הספר התיכון חוף הכרמל בו למדה. איתה זכתה באליפות בתי הספר בישראל שלוש פעמים ופעמיים באליפות העולם לתיכונים.
בנובמבר 1986⁩ קלעה 52 נקודות במשחק ליגה של הפועל גבעת חיים נגד הפועל רמת חן. בסיום אותה עונה הגיעה עם גבעת חיים למעמד גמר גביע המדינה אך הפסידה לאליצור תל אביב. אך מאחר שאליצור תל אביב זכתה גם באליפות שיחקה גבעת חיים בגביע רונקטי (גביע אירופה למחזיקות גביע). בעונת 1987/88 הגיעה עם גבעת חיים לרבע גמר גביע המדינה, אך הפסידה למכבי תל אביב.
בקיץ 1988 הוחתמה גורן בקבוצת מכבי תל אביב ללא תשלום דמי העברה, אך מרכז הפועל סירב לאשר את ההעברה. במקום זאת בעונת 1988/89 חתמה בקבוצת בני יהודה תל אביב שהייתה מסונפת אז למרכז הפועל. עם בני יהודה הגיעה למעמד גמר גביע המדינה מול אליצור תל אביב, החטיאה גורן פעמיים מהקו 7 שניות לסיום (68-67) והפסידה את הגביע. שנה לאחר מכן, שוב באותו המעמד והפעם מול מכבי תל אביב, ניצחה גורן את המשחק בסל 2 שניות לסיום (64–65). והניפה את הגביע.
בעונת 1990/91, לאחר שסימה את השירות הצבאי, שיחקה גורן במכללת מרילנד בארצות הברית (אנ').
בקיץ 1991 השתתפה עם נבחרת ישראל באליפות אירופה בכדורסל נשים שנערכה בישראל. נבחרת ישראל בהדרכת אפי בירנבוים ניצחה במשחק הראשון את נבחרת צ'כיה החזקה. אך הפסידה אחר כך את כל שאר המשחקים בטורניר.
בעונת 1991/92 שיחקה באליצור חולון, אך את רוב הקריירה שלה העבירה אחר כך בקבוצת א.ס. רמת השרון (בשנים 1993–1995 ו-1998–2004), בה גם שימשה כקפטנית הקבוצה. איתה זכתה ב-4 אליפויות ו-3 גביעים והייתה סגנית מחזיקת גביע רונקטי.
בנובמבר 2002 הודיעה על פרישה מנבחרת ישראל לאחר 18 שנים.
בדצמבר 2002 התגלה בראשה של גורן גידול שפיר, וכתוצאה מניתוח להסרתו איבדה את ראייתה בעינה השמאלית. ביוני 2003 חזרה גורן לשחק כדורסל בא.ס. רמת השרון.
בסוף עונת 2003/04 שוחררה מא.ס. רמת השרון. בסוף עונת 2004/05, לאחר עונה אחת בה שיחקה חצי עונה בעירוני חיפה/מוצקין ואחר כך באליצור רמלה, פרשה אלומה גורן מכדורסל.
בעונת 2005/06 החלה לאמן את קבוצת מכבי חדרה, אך פרשה באמצע העונה לאחר שהקבוצה נקלעה למצוקה כלכלית ושחררה שחקני מפתח.
בעונת 2015/2016 שימשה כמאמנת מנטלית בא.ס. רמת השרון.
ביולי 2017 מונתה גורן כמאמנת מנטלית בקבוצות הנשים והנערות של הפועל חיפה, ובקיץ 2019 מונתה למאמנת הראשית של הקבוצה. אולם לאחר כמה חודשים פרשה וחזרה לתפקיד מאמנת מנטלית של הקבוצה.
בשנת 2020 אלומה גורן נכנסה להיכל התהילה של כדורסל נשים בישראל.
חיים האישיים

במשך 12 שנים חייה גורן בזוגיות עם עו"ד דניאלה יעקובי שהפיקה במשך עשור את המסיבות "רשפונשים". לזוג ילד משותף. הן נפרדו בשנת 2009. לאחר מכן שבה לגור בקיבוץ גבעת חיים מאוחד.
הערות שוליים

↑  ברוריה ביגמן, נבחרת הקדטיות של ישראל, מעריב, 18 באפריל 1984
↑  ברוריה ביגמן, המארגנים חוששים בעיקר משביתות, מעריב, 1 ביולי 1985
↑  בועז גוראל, חיפה – גם בבתי־הספר, חדשות, 10 במרץ 1987
↑  כדורסל נשים: גורן זה לא רק אור, מעריב, 11 בנובמבר 1986
↑  אליצור – פעם רביעית ברציפות, חדשות, 10 באפריל 1987
ברוריה ביגמן, הכבוד שייך לכולן ־ הגביע רק לאליצור, מעריב, 10 באפריל 1987
↑  גם הנשים ביוגוסלאוויה יודעות לשחק כדורסל, מעריב, 16 באוקטובר 1987
↑  ריבי אפרת, נשים  - דרבי תל־אביבי בחצי הגמר, חדשות, 29 בדצמבר 1987
↑  ברוריה ביגמן, פרשת אלומה גורן מסתעפת: היום ייכנס לתמונה גם מזכי'ל התק"ם, מעריב, 1 באוגוסט 1988
1 2   אריה ליבנת, "הסתובבתי באינסטינקט וזרקתי". שנה אחרי ההפסד הטראומטי, היא זכתה בגביע היסטורי, באתר הארץ, 4 באפריל 2020
↑  אבי סגל, גמר נשים -  אלומה מהעונשין. בחוץ. הגביע לאליצור, חדשות, 10 באפריל 1989
↑  אלומה גורן – מרילנד, חדשות, 16 בספטמבר 1990
↑  אלי סרוסי, כל ניצחון יהיה הישג, חדשות, 12 ביוני 1991
↑  גבי ניצן, הו־הא (מה קוה?), חדשות, 21 ביוני 1991
↑  קובי שם טוב, אריק פרינץ, אפי: גם אם תפילו את כל הכישלון עלי, זה לא ישנה את הכדורסל הנשי, חדשות, 17 ביוני 1991
↑  אריה ליבנת, ספי בלסקי, נשים -  אליצור חולון חזרה לעצמה, חדשות, 27 במרץ 1992
↑  אריה ליבנת, בלי אלומה גורן, עדיין עם לימור מזרחי, באתר הארץ, 11 בנובמבר 2002
↑  אריה ליבנת, לימור מזרחי סיכמה ברמת השרון, באתר הארץ, 9 בדצמבר 2002
↑  אריה לבנת, אלומה גורן חוזרת לשחק כדורסל, באתר הארץ, 26 ביוני 2003
↑  אריה ליבנת, "האהבה שלי לכדורסל גדולה מהחיבור לרמת השרון", באתר הארץ, 19 במאי 2004
↑  אריה ליבנת, אלומה גורן עזבה את מכבי חדרה, באתר הארץ, 26 בדצמבר 2005
↑  אריה ליבנת, יותר מעשור אחרי שעזבה, אלומה גורן שוב עוזרת לרמת השרון לנצח, באתר הארץ, 20 בינואר 2016
↑  אלומה גורן מצטרפת למחלקת הנערות של הפועל חיפה, באתר כלבו – חיפה והצפון, 8 ביולי 2017
↑  בן סער, אלומה גורן מונתה למאמנת קבוצת הנשים של הפועל חיפה, 23 ביולי 2019
1 2  יואב ויכסלפיש, "אני מקווה שגם היום כדורסלניות גאות להצהיר שזה המקצוע שלהן", באתר זמן הקיבוץ, ‏29 במרץ 2022
↑  אלומה גורן נכנסה להיכל התהילה - כדורסל נשים
↑  כרמל מילנר-סער, ‏אני יודעת מה עשית ב"רשפונשים" האחרון..., באתר ‏מאקו‏, 4 במרץ 2013
אליפות העולם בשחייה (בריכת 25 מטר)

| --- | --- |
 ענף:  שחייה
 תאריך ייסוד:  1993
 ארגון מפעיל:  פדרציית השחייה הבין-לאומית
 הכי הרבה זכיות:  ארצות הברית ארצות הברית (100 מדליות זהב)
 
אליפות העולם בשחייה (בריכת 25 מטר), (באנגלית: ‏FINA World Swimming Championships, 25m ‏ או "Short Course Worlds") היא אליפות שחייה בינלאומית בהשתתפות מדינות מכל העולם. האירוע מאורגן על ידי פדרציית השחייה הבין-לאומית (FINA). באליפות מתקיימות תחרויות שחייה בלבד, בניגוד לאליפות העולם בשחייה בה מתקיימות תחרויות בארבעה ענפי ספורט נוספים. התחרויות נערכות בבריכת 25 מטר, "בריכה קצרה" בניגוד לתחרויות השחייה במשחקים האולימפיים ובאליפות העולם בשחייה בהן מתחרים בבריכות 50 מטר, הן "בריכות אולימפיות".
האליפות נערכת כל שנתיים, בשנים שבהן לא מתקיימת אליפות עולם בשחייה. האליפות נערכה לראשונה בספרד, בפלמה דה מיורקה 1993.
תחרויות השחייה

כל המשחים הם לנשים ולגברים כאחד:
בסגנון חופשי: 50 מטר, 100 מטר, 200 מטר, 400 מטר, 800 מטר (נשים בלבד) ו-1500 מטר (גברים בלבד)
בסגנונות גב, חזה ופרפר: 50 מטר, 100 מטר ו-200 מטר
בסגנון מעורב אישי: 100 מטר, 200 מטר ו-400 מטר
שליחים חופשי: 4x50 מטר, 4x100 מטר ו-4x200 מטר
שליחים מעורב: 4x50 מטר ו-4x100 מטר
משחי שליחים משולבים בשתי שחייניות ובשני שחיינים:
שליחים חופשי: 4x50 מטר
שליחים מעורב: 4x50 מטר
באליפות שנערכה ב-1999, נוספו 4 משחים אישיים (50 מטר פרפר, 50 מטר גב, 50 מטר חזה ו-100 מטר מעורב אישי) לנשים ולגברים ובאליפות שנערכה ב-2014, נוספו 6 משחי שליחים (4x50 מטר חופשי ו-4x50 מטר מעורב), 2 לנשים, 2 לגברים ו-2 מעורבים בשתי שחייניות ובשני שחיינים.
רשימת אליפויות העולם בשחייה

| מספר אירוע | שנה | עיר מארחת   מדינה | תאריך | מספר מדינות | מספר משתתפים | מספר אירועים  (נשים/גברים/משולב) | המדינה המנצחת |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1993 | פלמה דה מיורקה   (ספרד ספרד) | 2–5 בדצמבר | 46 | 313 | 16 / 16 / 0 | הרפובליקה העממית של סין  סין |
| 2 | 1995 | ריו דה ז'ניירו   (ברזיל ברזיל) | 30 בנובמבר – 3 בדצמבר | 57 | 350 | 16 / 16 / 0 | אוסטרליה אוסטרליה |
| 3 | 1997 | גטבורג   (שוודיה שוודיה) | 17–20 באפריל | 71 | 501 | 16 / 16 / 0 | אוסטרליה אוסטרליה |
| 4 | 1999 | הונג קונג   (הונג קונג הונג קונג) | 1–4 באפריל | 61 | 516 | 20 / 20 / 0 | אוסטרליה אוסטרליה |
| 5 | 2000 | אתונה   (יוון יוון) | 16–19 במרץ | 78 | 563 | 20 / 20 / 0 | ארצות הברית ארצות הברית |
| 6 | 2002 | מוסקבה   (רוסיה רוסיה) | 3–7 באפריל | 92 | 599 | 20 / 20 / 0 | אוסטרליה אוסטרליה |
| 7 | 2004 | אינדיאנפוליס   (ארצות הברית ארצות הברית) | 7–11 באוקטובר | 94 | 502 | 20 / 20 / 0 | ארצות הברית ארצות הברית |
| 8 | 2006 | שאנגחאי   (הרפובליקה העממית של סין סין) | 5–9 באפריל | 117 | 578 | 20 / 20 / 0 | אוסטרליה אוסטרליה |
| 9 | 2008 | מנצ'סטר   (בריטניה בריטניה) | 9–13 באפריל | 116 | 607 | 20 / 20 / 0 | ארצות הברית ארצות הברית |
| 10 | 2010 | דובאי   (איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות) | 15–19 בדצמבר | 153 | 780 | 20 / 20 / 0 | ארצות הברית ארצות הברית |
| 11 | 2012 | איסטנבול   (טורקיה טורקיה) | 12–16 בדצמבר | 162 | 958 | 20 / 20 / 0 | ארצות הברית ארצות הברית |
| 12 | 2014 | דוחה   (קטר (מדינה) קטר) | 3–7 בדצמבר | 174 | 1300 | 22 / 22 / 2 | ברזיל ברזיל |
| 13 | 2016 | וינדזור   (קנדה קנדה) | 7–11 בדצמבר | 172 |  | 22 / 22 / 2 | ארצות הברית ארצות הברית |
| 14 | 2018 | האנגג'ואו   (הרפובליקה העממית של סין סין) | 11–16 בדצמבר | 175 |  | 22 / 22 / 2 | ארצות הברית ארצות הברית |
| 15 | 2021 | אבו דאבי   (איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות) | 16–21 בדצמבר | 183 | 943 | 22 / 22 / 2 | ארצות הברית ארצות הברית |
| 16 | 2022 | מלבורן   (אוסטרליה אוסטרליה) | 13–18 בדצמבר | 154 | 721   (391 גברים; 330 נשים) | 23 / 23 / 2 | ארצות הברית ארצות הברית |
איליה קאן

| --- | --- |

 לידה:  4 במאי 1909 סמרה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  12 בדצמבר 1978 (בגיל 69) מוסקבה, ברה"מ 
 הישג בולט:  היה מס' 13 בעולם בשנת 1944
 הדרגה הגבוהה ביותר:  אמן בינלאומי משנת 1950
 מד כושר מרבי:  2656 (יוני 1945)
 מדינה:  ברית המועצות
 הערות:  יהודי
 
איליה אברמוביץ' קאן (ברוסית: Илья Абрамович Кан;‏ 4 במאי 1909 – 12 בדצמבר 1978), שחמטאי יהודי-סובייטי בדרגת אמן בינלאומי.
קאן באליפויות ברית המועצות

קאן השתתף עשר פעמים באליפות ברית המועצות.
סיים במקום השלישי באליפות השישית של ברית המועצות בשנת 1929 (ניצח: בוריס ורלינסקי). בשלב המוקדם של האליפות ניצח קאן את ורלינסקי ואת מיכאל בוטביניק.
סיים במקום השביעי באליפות השביעית של ברית המועצות בשנת 1931, שהתקיימה במוסקבה, עם 10/17 (ניצח: מיכאל בוטביניק).
סיים במקום התשיעי באליפות השמינית של ברית המועצות בשנת 1933, שהתקיימה בלנינגרד, עם 10/19 (ניצח: מיכאל בוטביניק).
חלק מקום 9–12 באליפות התשיעית של ברית המועצות בשנת 1934/35, שהתקיימה בלנינגרד (ניצחו: גריגורי לבנפיש ואיליה רבינוביץ').
סיים במקום ה-13 באליפות העשירית של ברית המועצות בשנת 1937, שהתקיימה בטביליסי (ניצח: גריגורי לבנפיש). קאן ניצח את מנצח התחרות לבנפיש וכן את איגור בונדרבסקי.
חלק מקום 13–14 באליפות האחת עשרה של ברית המועצות בשנת 1939, שהתקיימה בלנינגרד (ניצח: מיכאל בוטביניק).
סיים במקום ה-17 באליפות הארבע עשרה של ברית המועצות בשנת 1945, שהתקיימה במוסקבה (ניצח: מיכאל בוטביניק). בתחרות זו ניצח קאן את אנדור לילינטל.
חלק במקום 13–15 באליפות החמש עשרה של ברית המועצות בשנת 1947, שהתקיימה בלנינגרד (ניצח: פאול קרס). בתחרות זו ניצח קאן את סאלו פלור וסיים בתיקו מול מנצח התחרות קרס.
סיים במקום ה-18 באליפות העשרים של ברית המועצות בשנת 1952, שהתקיימה במוסקבה (ניצחו: מיכאל בוטביניק ומארק טיימנוב).
סיים במקום ה-17 באליפות העשרים ושתים של ברית המועצות בשנת 1955, שהתקיימה במוסקבה (ניצחו: וסילי סמיסלוב ויפים גלר). בתחרות זו ניצח קאן את מארק טיימנוב, סאלו פלור ואת ויקטור קורצ'נוי.
קאן באליפויות ערים שונות

סיים במקום השני באליפות מוסקבה בשנת 1931. (ניצח: ניקולאי ריומין).
סיים במקום השלישי באליפות מוסקבה בשנת 1932. (ניצח: ניקולאי ריומין).
סיים במקום החמישי באליפות מוסקבה בשנת 1933/34. (ניצח: ניקולאי ריומין).
סיים במקום החמישי באליפות לנינגרד בשנת 1934. (ניצח: מיכאל בוטביניק).
חלק מקום 6–7 באליפות מוסקבה בשנת 1935 (ניצחו: מיכאל בוטביניק וסאלו פלור).
חלק מקום 7–10 בתחרות מוסקבה בשנת 1936 (ניצח: חוסה ראול קפבלנקה).
|  |  | 01 | 02 | 03 | 04 | 05 | 06 | 07 | 08 | 09 | 10 | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | חוסה ראול קפבלנקה | x | 1½ | ½½ | 1½ | 1½ | ½1 | ½½ | 1½ | ½1 | 11 | 13 |
| 2 | מיכאל בוטביניק | 0½ | x | 1½ | 1½ | 1½ | 1½ | ½½ | ½½ | 11 | 1½ | 12 |
| 3 | סאלו פלור | ½½ | 0½ | x | 1½ | ½0 | 1½ | ½0 | 11 | ½0 | ½1 | 9.5 |
| 4 | אנדור לילינטל | 0½ | 0½ | 0½ | x | ½½ | 1½ | ½1 | ½½ | ½1 | ½½ | 9 |
| 5 | ויאצ'סלאב רגוזין | 0½ | 0½ | ½1 | ½½ | x | 1½ | ½1 | 0½ | 0½ | ½½ | 8.5 |
| 6 | עמנואל לסקר | ½0 | 0½ | 0½ | 0½ | 0½ | x | 1½ | ½1 | ½½ | 1½ | 8 |
| 7 | גריגורי לבנפיש | ½½ | ½½ | ½1 | ½0 | ½0 | 0½ | x | 10 | ½½ | ½0 | 7.5 |
| 8 | אריך אליסקסיס | 0½ | ½½ | 00 | ½½ | 1½ | ½0 | 10 | x | ½½ | ½½ | 7.5 |
| 9 | איליה אברמוביץ' קאן | ½0 | 00 | ½1 | ½0 | 1½ | ½½ | ½½ | ½½ | x | ½0 | 7.5 |
| 10 | ניקולאי ריומין | 00 | 0½ | ½0 | ½½ | ½½ | 0½ | ½1 | ½½ | ½1 | x | 7.5 |
בשנת 1936 חלק מקום 1–2 ביחד עם ולדימיר אלאטורצב באליפות מוסקבה. בשנת 1937 סיים במקום הרביעי באליפות מוסקבה (ניצחו: ולדימיר אלאטורצב וסרגיי בלהונץ'). בשנת 1937 סיים בקום השני, אחרי ראובן פיין בתחרות מוסקבה.
בשנת 1950 העניקה פיד"ה דרגת אמן בינלאומי לקאן. תרומתו לתיאורית הפתיחות היא בעיקרה בהסתעפות של ההגנה הסיציליאנית הנושאת את שמו: 1. ה4 ג5 2. פו3 ה6 3. ד4 ג:ד4 4. פ:ד4 א6. הסתעפות גמישה זו הייתה בשימוש של שחקני הצמרת מאז שנות החמישים של המאה העשרים, כולל אלוף העולם לשעבר אנטולי קרפוב, ורב האמן האנגלי טוני מיילס. ההסתעפות נקראת לעיתים הסתעפות פאולסן, על שם האמן הגרמני לואיס פאולסן, ששיחק אותה באמצע המאה ה-19.
קאן ניצח את מיכאל בוטביניק מספר פעמים בתחילת הקריירה שלו. בשנת 1954 הוא היה עוזרו בתחרות מול וסילי סמיסלוב.
הוא מופיע כעורך בביטאון "Shakhmatny Bulletin" בגיליון השישי.
דוגמאות מתוך משחקיו > לבן: מיכאל בוטביניק - שחור: איליה קאן מוסקבה 1931

בוטביניק השתלט על טור ד', איפשר לכלים שלו לחדור לעמדות היריב, חילופי הכלים סמוך למסע ה-30 השאירו את בוטבניק בסיום צריחים ורגלים שבו לא התקשה לזכות.
כדי לראות את המשחקים, יש לאפשר בדפדפן שלכם ג'אווהסקריפט.
[Event "USSR Championship"]
[Site "Moscow URS"]
[Date "1931.11.03"]
[EventDate "1931.??.??"]
[Round "10"]
[Result "1-0"]
[White "Mikhail Botvinnik"]
[Black "Ilia Abramovich Kan"]
[ECO "A96"]
[WhiteElo "?"]
[BlackElo "?"]
[PlyCount "75"]
1.d4 e6 2.c4 f5 3.g3 Nf6 4.Bg2 Be7 5.Nf3 d6 6.O-O O-O 7.b3 Qe8
8.Qc2 Qh5 9.Nc3 Nc6 10.Ba3 Bd7 11.d5 Nd8 12.Ne5 dxe5 13.Bxe7
Rf7 14.Ba3 exd5 15.Nxd5 f4 16.Rad1 Nxd5 17.Bxd5 Be6 18.Qd3
Bxd5 19.Qxd5 Nc6 20.Bc5 Re8 21.b4 a6 22.b5 axb5 23.cxb5 Na5
24.Qe6 Ra8 25.Rd7 Qg6 26.Qd5 h6 27.Rxc7 Re8 28.Bb4 b6 29.Bxa5
bxa5 30.b6 Qe6 31.Qxe6 Rxe6 32.Rb1 Re8 33.Rxf7 Kxf7 34.b7 Rb8
35.gxf4 exf4 36.Kg2 Ke6 37.Kf3 g5 38.Ke4 1-0
דוגמאות מתוך משחקיו > לבן: מיכאל בוטביניק - שחור: איליה קאן סברדלובסק 1943

בשלב המציעה, כשכל הכלים עדיין על הלוח, מבצע בוטביניק מספר מסעים והעמדה הופכת לעמדת סיום, שבו שני רגלים לבנים קרובים לערוגת ההכתרה. כמה מסעים נוספים של המלך הלבן והעמדה שוב משתנה לגמרי - הרגלים החופשיים נעלמים, ובמקומם נוצרת עמדה פשוטה שבה ללבן מספר דרכים לזכייה.
כדי לראות את המשחקים, יש לאפשר בדפדפן שלכם ג'אווהסקריפט.
[Event "Sverdlovsk"]
[Site "Sverdlovsk (Yekaterinburg) URS "]
[Date "1943.05.06"]
[EventDate "1943.04.??"]
[Round "9"]
[Result "1-0"]
[White "Mikhail Botvinnik"]
[Black "Ilia Abramovich Kan"]
[ECO "B84"]
[WhiteElo "?"]
[BlackElo "?"]
[PlyCount "87"]
1.e4 c5 2.Nf3 e6 3.d4 cxd4 4.Nxd4 Nf6 5.Nc3 d6 6.Be2 a6 {זו עמדת הפתיחה של הסתעפות שבנינגן (Scheveningen) בה השחור משתלט על טור ג' ומציב את הפרש על ג5. במקרים רבים הלבן מעדיף להחליף את הרץ שלו בפרש החזק ב-ג5}
7.a4 {הלבן בדרך כלל משחק 7. רה3 או 7. ו4 אך במקרה זה בוטביניק מעדיף לקלקל לשחור את המסע האופייני לפתיחה ב5 מאשר לפתח את כליו שלו. אופייני לרבי אמנים שלא פעם משקיעים מחשבה איך למנוע מיריביהם אפשרות להתפתח על חשבון פיתוח הכלים שלהם עצמם}
Qc7 8.f4 Nbd7 9.O-O b6 10.Bf3 Bb7 11.f5 {מסע זה הוערך כמסע טוב על ידי הכותבים בשנות הארבעים, אך כיום תוכנות המחשב החזקות מעדיפות את 11. צה1 ומעריכות כי מסע זה שומט את היתרון שיש ללבן}
e5
12.Nb3 Nc5 {עדיף 12...רה7 להשלמת פיתוח הכלים הקלים}
13.Qe2
Be7 14.Kh1 h6 15.Bd2 Rd8 {עדיף 15...0-0 להשלמת הפיתוח או לחלופין פגד7}
16.Be1 Qc8 17.Rd1 Qa8 18.Nxc5 dxc5
19.Bg3 Rxd1 20.Rxd1 Qb8 21.Nd5 Nxd5 {זו שגיאה של ממש. המסע 21...ר:ד5 היה שומר על יתרון קטן ללבן}
22.exd5 Bd6 23.f6 g6
24.Bxe5 Kd8 25.Bxd6 Qxd6 26.Qe7+ Qxe7 27.fxe7+ Kd7 28.d6 Bxf3
29.gxf3 Rc8 30.Kg2 g5 31.Rd5 Rg8 32.Kg3 f6 33.Kg4 Ke6 34.Kh5
a5 35.Kxh6 Kf7 36.Kh5 Rh8+ 37.Kg4 Rh4+ 38.Kg3 Rh8 39.f4 gxf4
40.Kxf4 Ke6 41.d7 Kxe7 42.d8=Q+ Rxd8 43.Rxd8 Kxd8 44.Kf5 1-0
משחקים מוסברים (באנגלית) > 1936

איליה קאן מול חוסה ראול קפבלנקה,  27.5.1936, Endgame Lesson From Capa   Kan vs Capablanca   Moscow 1936.
הערות שוליים

↑  Tim Harding (טור),‏ The Kibitzer,‏ Shakhmatny Bulletin: An Old Friend Revisited, באתר ChessCafe.com
↑  Mikhail Botvinnik vs Ilia Kan (1931), www.chessgames.com
↑  Mikhail Botvinnik vs Ilia Kan (1943), www.chessgames.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810612700005606  BNE: XX904718  BnF: cb12778239m (data)  GND: 1089697996  ISNI: 0000 0000 6384 7197  LCCN: n89612503  NKC: jx20061124012  NLA: 35458210  NTA: 068602642  RERO: 02-A013530959  SUDOC: 083830863  Trove: 959903  VIAF: 34152682493023310528   WorldCat (עם VIAF): 34152682493023310528
אימפרבה

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  שלמה קרמר, עמיחי שולמן, מיקי בודאי
 תקופת הפעילות:  2002–הווה (כ־22 שנים)
 מיקום המטה:  קליפורניה, ארצות הברית
 בעלות:  Thoma Bravo
 ענפי תעשייה:  אבטחת מידע
 מוצרים עיקריים:  WAF / DDoS / DAM
 הכנסות:   321.7 מיליון דולר (2017)
 רווח תפעולי:   13.7- מיליון דולר (2017)
 מנכ"ל:  פם מרפי 
 עובדים:  1,000+ (2017)
  
 www.imperva.com
 
אימפרבה (באנגלית: Imperva) היא חברת אבטחת מידע ישראלית, העוסקת בפיתוח תוכנה להגנה על ארגונים מפני גורמים עוינים.
נכון לשנת 2017 מעסיקה החברה כ-1,000 עובדים, בעלת 4,800 לקוחות ומעל ל-500 שותפים עסקיים ב-90 מדינות ברחבי העולם.
משרדיה הראשיים נמצאים בעיר רדווד שורס (Redwood Shores) שבמדינת קליפורניה, ארצות הברית.
היסטוריה

החברה נוסדה בשנת 2002 על ידי שלמה קרמר, עמיחי שולמן ומיקי בודאי ונקראה בשם "וובקוהורט" (Webcohort).
במהלך שנת 2002 הכריזה החברה על מוצר בשם SecureSphere WAF המהווה חומת אש לאפליקציות מקוונות ומיועדת לניטור, דיווח וחסימה של תשדורות HTTP מגורמים עוינים.
בשנת 2004 החליפה החברה את שמה לאימפרבה (Imperva) וכמו כן גם את הלוגו והמיתוג שלה.
בשנת 2009 הקימה החברה את חברת הבת אינקפסולה (Incapsula) שסיפקה פתרונות ומוצרים מבוססי ענן וכלים למניעת התקפות מניעת שירות מבוזרת (DDOS).
בשנת 2011 הונפקה אימפרבה ב-NYSE, הבורסה של ניו יורק.
בשנת 2014 הודיעה אימפרבה על רכישת Tomium Software האמריקאית וחברת SkyFence הישראלית.
במהלך 2017 מכר קרמר את החזקותיו (6.8%) בחברה תמורת 90 מיליון דולר.
ביולי 2018 הודיעה אימפרבה על רכישת חברת אבטחת המידע האמריקאית פרבוטי (Prevoty) תמורת כ-140 מיליון דולר.
באוקטובר 2018 הודיעה אימפרבה שתירכש על ידי קרן תומא בראבו (אנ') תמורת 2.1 מיליארד דולר, והרכישה הושלמה בינואר 2019, כאשר החברה נמחקה מהמסחר בבורסה והפכה להיות בבעלות פרטית.
ביולי 2023 רכשה קבוצת תאלס את אימפרבה תמורת 3.6 מיליארד דולר.
מוצרים

Web Application Firewall - חומת אש לאפליקציות מקוונות ומיועדת לניטור, דיווח וחסימה של תשדורות מגורמים עוינים.
Database Activity Monitoring - ניטור וניתוח של פעילות מסדי נתונים הפועלת באופן עצמאי ממערכת ניהול מסדי הנתונים (DBMS).
הערות שוליים

↑  "אודות אימפרבה". אימפרבה.
↑  "Webcohort גייסה 12 מיליון דולר". גלובס.
↑  גלית ימיני, קרמר נגד קרמר, באתר TheMarker‏, 25 באוגוסט 2004
↑  "Imperva הישראלית רוכשת את סקייפנס ואינקפסולה הישראליות [רכישה]". גיקטיים. 2014-02-07. נבדק ב-2016-10-12.
↑  דרור רייך, שלמה קרמר נפרד ממניות אימפרבה בשווי 90 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 28 בינואר 2018
↑  יוסי הטוני, אימפרבה רוכשת את פרבוטי ב-140 מיליון דולר, "אנשים ומחשבים", 29 ביולי 2018
↑  Thoma Bravo buys cybersecurity co Imperva for $2.1b, Globes
↑  מאיר אורבך, אקזיט ענק באימפרבה: נמכרת לתאלס הצרפתית ב-3.6 מיליארד דולר, באתר כלכליסט, 25 ביולי 2023
איישה הארט

| --- | --- |

 לידה:  8 באוגוסט 1990 (בת 34) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  בריטניה בריטניה
 תקופת הפעילות:  מ-2010
 מקום לימודים:  קינגס קולג' לונדון  דרמה סטודיו לונדון 
 פרופיל ב-IMDb
 
איישה הארט (באנגלית: Aiysha Hart; נולדה ב-8 באוגוסט 1990) היא שחקנית אנגלייה. היא ידועה בעיקר מהופעתה בתפקיד אריאדנה בסדרת הדרמה של ה-BBC "אטלנטיס", ובדמותה של הבלשית סם ריילסטון בסדרה "שחיתות".
ביוגרפיה

הארט נולדה בלונדון להורים ממוצא בריטי וסעודי. היא גדלה בערב הסעודית, בברקשייר ובסארי. היא סיימה בהצטיינות תואר בספרות אנגלית בקינגס קולג' לונדון, ואחר כך למדה בבית ספר למשחק.
קריירה

בספטמבר 2017 פורסם שהארט לוהקה לתפקיד מרים בסדרה של Sky One "ליל המכשפות".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | Djinn | שרה |  |
| 2014 | Honour | מונה |  |
| 2018 | קולט (אנ') | פולר |  |
| 2019 | תקווה בהופ גאפ | ג'ס |  |
| 2020 | Mogul Mowgli | בינה |  |
| TBA | Desert Warrior | הנסיכה הינד |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013–2015 | אטלנטיס | אריאדנה | תפקיד ראשי (2 עונות); 22 פרקים |
| 2016 | New Blood | לילה | תפקיד ראשי; 7 פרקים |
| 2016–2019 | שחיתות | סמנתה | תפקיד ראשי (עונות 3&5); תפקיד אורח (עונה 4); 12 פרקים |
| 2021-2018 | ליל המכשפות | מרים שפרד | תפקיד משני (עונות 2-1); 10 פרקים |
| 2020 | Make Me Famous | קלי | סרט טלוויזיה של BBC Three |
| 2021 | We Are Lady Parts | נור | תפקיד ראשי; 6 פרקים |
הערות שוליים

↑  Johns, Nikara (18 ביולי 2014). "International Star You Should Know: Aiysha Hart". Variety. נבדק ב-18 בנובמבר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1248606965  LCCN: no2018100908  VIAF: 16153361279037390826   WorldCat (עם VIAF): 16153361279037390826
אורסולה לה גווין
קורות חיים

אורסולה לה גווין הייתה בתם של האנתרופולוגים אלפרד קרובר ותיאודורה קרובר, לצד שלושה אחים גדולים. הוריה עודדו את ילדיהם לקריאה, וחשפו אותם לקבוצת חבריהם שכללה ילידים אמריקאים רבים וכן את הפיזיקאי רוברט אופנהיימר שדמותו השפיעה עליה בין היתר בכתיבת הספר 'המנושל' מאוחר יותר. בגיל 9 כתבה את סיפור הפנטזיה הראשון שלה, ובגיל 11 הגישה סיפור מדע בדיוני (שלא התקבל) לכתב העת אסטאונדינג סיינס פיקשון. את תקופת שנת הלימודים האקדמית נהגה המשפחה לבלות בברקלי, ובקיצים נסעו לקישמיש בעמק נאפה שם נהגו לנפוש קבוצה של מדענים, כותבים וסטודנטים שהיו חבריהם של ההורים. היא פיתחה עניין בביולוגיה ובשירה.
לה גווין למדה בתיכון ברקלי, ולאחר מכן סיימה B.A. בספרות הרנסאנס הצרפתית והאיטלקית ממכללת רדקליף של אוניברסיטת הרווארד ב-1951, ותואר שני באותו תחום מאוניברסיטת קולומביה ב-1952. לה גווין המשיכה ללימודי דוקטורט וקיבלה מלגה ללמוד בצרפת ב-1953 - 1954.
את בעלה, ההיסטוריון צ'ארלס לה גווין, הכירה על סיפון הספינה 'קווין מרי', במסעה לצרפת ב-1953. כשנה לאחר מכן נישאו, ולה גווין החליטה שלא לסיים את הדוקטורט שלה, בעוד השניים שבו לארצות הברית על מנת שצ'ארלס יוכל לעשות דוקטורט באוניברסיטת אמורי. בתקופה זו עבדה כמזכירה וכמורה לצרפתית ברמה אקדמית. בתם הראשונה אליזבת נולדה ב-1957 במוסקו, איידהו, שם לימד צ'ארלס. ב-1958 עברו בני הזוג לפורטלנד, אורגון, שם נולדה בתם השנייה קרולין (1959) ושם השתקעו, עקב מינויו של צ'ארלס כפרופסור להיסטוריה באוניברסיטת פורטלנד סטייט. ב-1964 נולד בנה השלישי, תיאודור.
לה גווין נפטרה ב-22 בינואר 2018 בביתה בפורטלנד, אורגון, לאחר מספר חודשי מחלה.
כתיבה

בין 1951 ל-1961 כתבה חמישה רומנים שנדחו על ידי מוציאים לאור, שסברו שאינם נגישים. באותה תקופה כתבה גם שירה.
את סיפוריה הראשונים לא כתבה בסוגת הפנטזיה, אך עלילתם התרחשה במדינה דמיונית בשם אורסיניה. בחיפוש אחר דרכים לבטא את הנושאים שהעסיקו אותה, היא חזרה לעניין שהיה לה בילדותה במדע בדיוני. בתחילת שנות ה-60 עבודותיה החלו להתפרסם. אחד מסיפוריה האורסיאניים פורסם בקיץ 1961 בגיליון של ה-'Western Humanities Review' ושלושה סיפורים נוספים הופיעו ב-1962 ו-1963 בירחון 'Fantastic Stories of Imagination' שנערך על ידי סייל גולדשמיט, אשר ערך גם את המגזין 'Amazing Stories' אשר פרסם שני סיפורים נוספים שלה, כולל אחד ממחזור המדע הבדיוני 'הייני'.
ב-1964 פרסמה את סיפורה הקצר 'מילה של התרה' (The Word of Unbinding), שהיה הראשון בסדרת הפנטזיה 'ארץ ים', הכוללת שישה ספרים ושמונה סיפורים קצרים. שלושת הספרים הראשונים בסדרה: הקוסם מארץ ים (1968), הקברים של אטואן (1970) והחוף הרחוק ביותר (1972) מכונים לעיתים 'טרילוגיית ארץ ים'. מאוחר יותר כתבה את ספרי ההמשך לסדרה - טהאנו, הרוח האחרת והקובץ 'הסיפורים מארץ ים'.
לה גווין זכתה להכרה רחבה עבור הרומן שלה 'צד שמאל של חושך', אשר זכה בפרס הוגו ובפרס נבולה ב-1970. עלילתו של הספר מתרחשת בעולם שתושביו הם חסרי מין, מלבד בתקופת הייחום, בה הם עשויים להיות זכר או נקבה. ספרה ׳המנושל׳, המתרחש בחברה דמיונית אנרכיסטית, זיכה אותה בפרס הוגו ובפרס נבולה, והפך אותה לסופרת הראשונה שזכתה בשני הפרסים בגין שני ספרים.
בשנים מאוחרות יותר התנסתה לה גווין גם בקולנוע. ספרה "Lathe of Heaven" עובד לסרט ב-1979. ב-1985 שיתפה פעולה עם מלחין האוונגרד דוד בדפורד בכתיבת הלברית לאופרת-החלל שלו 'ריגל 9'.
ב-1984 נטלה חלק לצד קן קסי, בריאן בות' וויליאם סטפורד בהקמת מכון אורגון לאמנות הספרות, המוכר כיום בתור מכון אמנות הספרות בפורטלנד.