stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היסטוריה של הסכסוך הישראלי-פלסטיני

ההיסטוריה של הסכסוך הישראלי-פלסטיני היא תיאור על ציר הזמן של הסכסוך הישראלי-פלסטיני שיש המקדימים אותו לסוף המאה ה-19, ויש הקובעים את תחילתו בצמיחת התנועה הלאומית הערבית הפלסטינית החל ב-1918 עם כיבושה של ארץ ישראל על ידי הצבא הבריטי בתום המערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה, וכינונו של הממשל הצבאי הבריטי בארץ ישראל בשלהי המלחמה.
הסכסוך נגרם מכך שלשני הצדדים תביעות הדדיות וסותרות לשליטה על האזור המכונה "ארץ ישראל" בקרב היהודים ו"פלסטין" בקרב הערבים.
על ציר הזמן, ניתן לחלק את הסכסוך הישראלי-פלסטיני לכמה תקופות שונות מהותית זו מזו:
התקופה העות'מאנית בארץ ישראל (הסתיימה בשנת 1917), בה ראו ערביי ארץ ישראל את עצמם כחלק מהשטח הערבי הכולל הנתון לשליטת האימפריה. סכסוכים באותה תקופה לא היו על רקע לאומי, אלא על רקע דתי, טריטוריאלי או פלילי.
תקופת הממשל הצבאי הבריטי והמנדט הבריטי, בה שני הצדדים היו תחת שלטון בריטניה, תחת ישות מדינית אחת. אז נודע כ"הסכסוך הישראלי-ערבי" בארץ ישראל, ולא הסכסוך הישראלי-פלסטיני.
בין הכרזת מדינת ישראל לבין מלחמת ששת הימים, אז כלל הסכסוך שלוש ישויות מדיניות נפרדות: מדינת ישראל, רצועת עזה שבשליטתה של מצרים והגדה המערבית שסופחה לירדן ונערכו מלחמות החל ממלחמת העצמאות.
בין מלחמת ששת הימים ועד הסכמי אוסלו בתקופה זו פרצה האינתיפאדה הראשונה ונערכה ועידת מדריד (1991).
מהסכמי אוסלו ועד האינתיפאדה השנייה, בתקופה זו הוקמה הרשות הפלסטינית לצד מדינת ישראל.
מתחילת האינתיפאדה השנייה ועד 2005, במהלך תקופה זו נערך מבצע חומת מגן ואז שבה מדינת ישראל לפתוח במבצעי מעצרים בשטח A שביהודה ושומרון.
מההתנתקות ועד היום: התקופה שלאחר הנסיגה החד צדדית של ישראל מרצועת עזה. הנסיגה הובילה להתחזקותו של ארגון החמאס ברצועה, אשר זכה לניצחון במערכת הבחירות לרשות המחוקקת הפלסטינית 2006, ולאחר מכן השתלט על רצועת עזה ב-2007, לאחר עימות עם הפת"ח.
מקורות היסטוריים לסכסוך

הקשר של העם היהודי לארץ ישראל החל לפי המסורת היהודית בברית בין הבתרים עם הבטחת ארץ כנען, לאברהם על ידי אלוהים. אברהם התיישב בארץ ישראל יחד עם משפחתו. צאצאיו ירדו למצרים ולאחר יציאת מצרים שבו לארץ כנען והתנחלו בה. לאחר תקופת השופטים, בה לא הייתה הנהגה מסודרת, הוקמה בה ממלכת ישראל המאוחדת שהקימה את בית המקדש הראשון. ממלכה זו התפצלה לממלכת יהודה וממלכת ישראל. לאחר חורבן ממלכות אלו עם ישראל גלה לבבל. כ-70 שנה לאחר מכן, שב חלק מהעם לארץ ובנה את בית המקדש השני בחסות האימפריה הפרסית. בהמשך הוקמה בה ממלכת החשמונאים ולאחר הכיבוש הרומאי וסדרת מרידות שבמהלכן חרב בית המקדש התדלדלה מאוד האוכלוסייה היהודית בארץ ישראל, אך אוכלוסייה משמעותית עדיין התקיימה במקום עד שלהי התקופה הביזנטית, אך לבסוף רוב העם היהודי ירד לגלות.
ערביי ארץ ישראל התגוררו בה כבר בשלהי העת העתיקה. עד חורבן בית שני. הם מוזכרים כנוודים וסוחרים שעברו בארץ, ומהם נגבה מס. בספר נחמיה, שנכתב בתקופת בית שני מסופר על ערבים שהפריעו לבניין חומת ירושלים. בתקופה הביזנטית חיו בארץ "שבטים ערביים עובדי שדים ורוחות", לצדם של קהילות יהודים, שומרונים, עובדי אלילים ונוצרים. במאה ה-7 נכבש אזור ארץ ישראל על ידי הח'ליפות המוסלמית (ראו הכיבוש הערבי של ארץ ישראל), שהחלה לאכלס את אזור ארץ ישראל באוכלוסייה ערבית. במהלך מאות השנים הבאות, היקף האוכלוסייה היהודית בארץ השתנה פעמים רבות.
בסוף המאה ה-19, טרם ייסודה של הציונות, אזור המזרח התיכון, כולל ארץ ישראל, היה תחת שליטת האימפריה העות'מאנית קרוב ל-400 שנים. לקראת סוף המאה ה-19, ארץ ישראל הייתה מיושבת בעיקר על ידי ערבים מוסלמים, הן פלאחים ובדואים (בעיקר באזור הנגב ובאזור עמק הירדן) עם מספר קטן יחסית של נוצרים (בעיקר ערבים), דרוזים, צ'רקסים ויהודים (בעיקר מיהדות ספרד).
במאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 נהגו הערבים בארץ ישראל לכנות את היהודים "אולאד אל מות", "בני מוות".
באותה העת, רוב היהודים בעולם חיו מחוץ לארץ ישראל, בעיקר במזרח אירופה ובמרכזה, כאשר בנוסף לכך באותה העת היו גם קהילות היהודיות גדולות באזורים שונים בקרבת הים התיכון, ברחבי המזרח התיכון וברחבי אמריקה. בירושלים התקיים רוב יהודי החל בשנת 1892.
המאה ה-19 - 1920: שורשי הסכסוך הישראלי-פלסטיני > עליית התנועות הלאומיות

שורשי הסכסוך הישראלי-פלסטיני הוא בסוף המאה ה-19 עם עליית התנועות הלאומיות בעולם, בהן הציונות והלאומיות הערבית. אף על פי שבמסורת היהודית קיימת שאיפה לשוב לארץ ישראל ושיבת ציון, האוכלוסייה היהודית החלה לדון באופן פעיל רק במהלך המחצית השנייה של המאה ה-19, כתגובה להתגברות האנטישמיות באירופה. כתוצאה מכך, בשנת 1897 נוסדה התנועה הציונית, התנועה הלאומית היהודית, תחת בנימין זאב הרצל - "חוזה המדינה". הרצל חתר להשגת הסכמה מהמעצמות להקמתה של "מדינת היהודים". התנועה הציונית קראה להקמת מדינת לאום לעם היהודי בארץ ישראל אשר יאפשר לממש את זכות העם היהודי להגדרה עצמית במולדתו ההיסטורית וישמש כמקלט ליהודים מרחבי העולם. לשם כך, ההסתדרות הציונית העולמית וקרן קיימת לישראל עודדו עלייה של יהודים לארץ ישראל ואספו תרומות אשר נועדו לגאולת קרקע בארץ ישראל, הן תחת השלטון העות'מאני והן תחת השלטון הבריטי.
באופן הדרגתי החלו השאיפות הציוניות להיתפס כאיום ממשי על ידי המנהיגים של ערביי ארץ ישראל. המתח בין הצדדים גבר, כשרכישת קרקעות מידי ערבים לצורך התיישבות יהודים, הובילה לסילוק פלאחים מהאדמות אותם עיבדו כאריסים. בקרב ערביי ארץ ישראל התפשטה תחושת נישול מאדמתם. בעקבות תלונות ערביי הארץ, השלטון העות'ומאני חוקק תקנות שהגבילו את העלייה היהודית לארץ ישראל. מספר גלי עלייה של אוכלוסייה יהודית הגיעו לארץ ישראל והיקף הפעילות של הארגונים הציונים בארץ ישראל גבר[דרושה הבהרה]. האוכלוסייה הערבית-פלסטינית החלה במחאה כנגד רכישת קרקעות על ידי האוכלוסייה היהודית, וזו הובילה לכך שהשלטון העות'ומאני הורה בשנת 1892 על איסור גורף של מכירת קרקעות לזרים. ערב מלחמת העולם הראשונה חיו בארץ ישראל כ-85,000 יהודים, מחציתם בעלי נתינות זרה (לא-עות'מאנית).
המאה ה-19 - 1920: שורשי הסכסוך הישראלי-פלסטיני > מלחמת העולם הראשונה והשלכותיה

במהלך מלחמת העולם הראשונה האימפריה העות'מאנית הצטרפה למעצמות המרכז ובשל כך האימפריה העות'מאנית הייתה כעת מעורבת בסכסוך עם בריטניה וצרפת. האפשרות שאזור ארץ ישראל ישחורר מהשליטה של האימפריה העות'מאנית, הובילה לכך שמרבית היהודים והערבים בארץ ישראל תמכו במדינות ההסכמה.
בשנת 1915, במסגרת מכתבי חוסיין-מקמהון קיבלה המשפחה ההאשמית, לטענתה, הבטחה להקמת מדינה ערבית ריבונית באזור בתמורה למרד הערבי נגד האימפריה העות'מאנית. אף על פי כן, בהצהרת בלפור שנמסרה לחיים ויצמן. בשנת 1916 הסכם סייקס–פיקו בין בריטניה לצרפת קבע את אזורי השליטה של שתי המעצמות בשטחי האימפריה העות'מאנית במזרח התיכון לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה. ארץ ישראל נועדה, על פי ההסכם, להתחלק לאזורים שבשליטה בריטית ישירה והם: עבר הירדן המזרחי, הנגב ומובלעת באזור חיפה. הגליל העליון נועד לשליטה צרפתית, ואילו יתר אזורי הארץ יהיו תחת שלטון בינלאומי. בשנת 1917, קיבל העם היהודי הבטחה להקמת בית לאומי לעם היהודי. בעוד שהצהרת בלפור הייתה ההישג המדיני המשמעותי הראשון של התנועה הציונית, היא הגדילה בפועל את החששות בקרב ערביי ארץ ישראל כי השאיפות הציוניות הן איום ממשי על ערביי ארץ ישראל.
לקראת סוף 1918, בעקבות מלחמת העולם הראשונה, כבשו הבריטים את כל אזור ארץ ישראל מידי העות'מאנים. השטח נשאר תחת משטר צבאי בריטי עד יולי 1920 עת הממשל הצבאי סיים תפקידו והעביר סמכויותיו למנהל אזרחי בראשות "נציב עליון". 11 בספטמבר 1922 הוא המועד הרשמי בו בריטניה - המנהל האזרחי הבריטי בראשות הנציב העליון, קבלה את מנדט חבר הלאומים על ארץ ישראל.
ב-3 בינואר 1919 נחתם בלונדון הסכם ויצמן-פייסל בין חיים ויצמן בשם התנועה הציונית, לבין האמיר פייסל, בנו של חוסיין מלך חיג'אז, בשם הממלכה החג'אזית. בהסכם זה התחייבו הצדדים לשיתוף פעולה והסדרת היחסים בין התנועה הציונית לבין ממלכה ערבית מאוחדת בראשות פייסל שהייתה אמורה לקום בעקבות תוצאות מלחמת העולם הראשונה והמרד הערבי. התמוטטות הממלכה הערבית של סוריה וגירושו של פייסל, מלכה, הובילה לכך שירדה קרנה של התנועה הלאומית הסורית-ערבית בה תלו רבים מקרב ערביי ארץ ישראל את שאיפותיהם הלאומיות ובמקום זאת הם החלו לתמוך ברעיון המדינה הערבית בארץ ישראל.
כתב המנדט הבריטי של 1922 הפריד משטחה של ארץ ישראל את עבר הירדן המזרחי ואת ניהולו היא מסרה לבן המשפחה ההאשמית, עבדאללה, האמיר של עבר הירדן, לימים מלכה הראשון של ירדן.
בין השנים 1919 ל-1926 עלו לארץ ישראל קרוב ל-90,000 עולים יהודים. גל העלייה היהודי שהגיע לארץ ישראל באותה העת ומדיניות ההגירה של השלטונות הבריטים בארץ ישראל שאיפשרה זאת גרמו למירמור רב בקרב ערביי ארץ ישראל. מקצת מעולים אלו נקלטו על ידי תנועות מיישבות, אשר רכשו קרקעות ברחבי ארץ ישראל לצורכי הקליטה. במקרים מסוימים רכישת קרקע גדולה, מבעלי קרקעות שישבו בחו"ל, גרמה לסילוק התושבים הערבים אשר עיבדו את האדמות כאריסים, לרוב תוך מתן פיצוי. תופעה זו גרמה להתמרמרות רבה בקרב תושבי הארץ הערבים אשר הרגישו מנושלים ובשל כך התעצמה התנגדותם להגירה היהודית. תושבי הארץ הערבים התנגדו לעליה היהודית הגוברת לארץ ישראל משום שראו בה איום ממשי על זהותם כעם ועל שיוכם למרחב הערבי. בעקבות כך, במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20 התדרדרו היחסים בין האוכלוסייה היהודית והאוכלוסייה הערבית והעוינות בין שתי הקבוצות גברה.
2023 ואילך: מלחמת חרבות ברזל

בבוקר ה-7 באוקטובר 2023, פתחו ארגוני הטרור חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני במתקפת פתע על ישראל. בחסות שיגור אלפי רקטות, חדרו כ־3,000 מחבלים מרצועת עזה לעשרות יישובים ישראליים ומתקנים צבאיים באזור עוטף עזה ובסביבתו, תוך ניהול קרבות ירי נגד כוחות ביטחון מעטים. המחבלים ביצעו מעשי טבח ואונס, רצחו והרגו 1,150 בני אדם, מתוכם טבחו ב-779 אזרחים, וחטפו לרצועת עזה כ־251 אנשים, ובהם נשים, קשישים ותינוקות. בשעות הראשונות נלחמו נגדם כיתות הכוננות, שוטרי משטרת ישראל, לוחמי הימ"מ וחיילי צה"ל כשהם בנחיתות מספרית. בקרבות נהרגו כ־1,609 מחבלים בשטח ישראל, ובצד הישראלי נהרגו 329 חיילים, 58 שוטרים ו־10 אנשי שירות הביטחון הכללי. בתגובה הכריזה ישראל על מלחמה נגד ארגוני הטרור הפלסטינים, שכללה תקיפות אינטנסיביות מהאוויר ומהים ותמרון קרקעי, והובילה לעשרות אלפי הרוגים להרס ברצועת עזה. הסכסוך התעצם ונערך במקביל במספר זירות מול איראן, חזבאללה בלבנון, והחות'ים בתימן אשר מנסים להפעיל לחץ בינלאומי שישראל תסיים את המלחמה בעזה ותאפשר לחמאס להמשיך לשלוט ברצועת עזה. במסגרת המלחמה הצליחו כוחות צה"ל להשתלט מחדש על ציר פילדלפי, ולבצע חיסול ממוקד של בכירים רבים בארגון החמאס. נכון ל-23 ביולי 2024 נהרגו במלחמה בסך הכל 1,459 ישראלים, מתוכם 665 חיילי צה"ל, ובצד הפלסטיני נהרגו בעזה מעל 39,090 אנשים, ומתוכם לפחות 13,000 מחבלים. כמו כן הציתה המלחמה שיח עולמי ער, הפגנות תמיכה והתנגדות, וגל אנטישמיות ברחבי העולם.
ב-19 ביולי 2024 בית הדין הבינלאומי לצדק קבע שסיפוח הקרקע ובניית ההתנחלויות של ישראל במזרח ירושלים ובגדה המערבית אינם חוקיים, ודרש שישראל תפסיק לעשות זאת "בהקדם האפשרי". כמו כן בית הדין הבינלאומי לצדק קבע שהכיבוש הישראלי בגדה המערבית הוא אפרטהייד.
נתונים דמוגרפיים > האוכלוסייה היהודית והאוכלוסייה הערבית ברחבי ארץ ישראל

חלק זה מציג את הנתונים הדמוגרפיים של האוכלוסייה היהודית והאוכלוסייה הערבית בארץ ישראל, מדינת ישראל, וביהודה והשומרון וחבל עזה במהלך שתי המאות האחרונות אשר מבוססים על נתונים ממפקדי האוכלוסין וממסמכים רשמיים אשר מתארים את ההרכב הדמוגרפי באזורים הללו. בערך דמוגרפיה של ישראל תוכלו לקבל סקירה מפורטת יותר של ההרכב הדמוגרפי הנוכחי של כלל האוכלוסייה במדינת ישראל.
נתונים דמוגרפיים > האוכלוסייה היהודית והאוכלוסייה הערבית בירושלים > המאה ה-19 עד 1948

| שנה | יהודים | ערבים | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- |
| 1860 | 6,000 | 6,000 | 12,000 |
| 1892 | 26,000 | 16,000 | 42,000 |
| 1922 | 34,000 | 29,000 | 63,000 |
| 1942 | 86,000 | 54,000 | 140,000 |
| 1948 | 99,830 | 65,170 | 165,000 |
נתונים דמוגרפיים > האוכלוסייה היהודית והאוכלוסייה הערבית בירושלים > 1949 עד 1967

| יהודים | ערבים | סה"כ |
| --- | --- | --- |
| 200,032 | 65,968 | 266,000 |
נתונים דמוגרפיים > האוכלוסייה היהודית והאוכלוסייה הערבית בירושלים > 1967 עד היום

| שנה | יהודים | ערבים | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- |
| 1995 | 417,000 | 174,400 | 591,400 |
| 2000 | 437,240 | 220,260 | 657,500 |
ראו גם

| --- | --- |
: ספר: היסטוריה של הסכסוך הישראלי-פלסטיני
אוסף של ערכים בנושא הזמינים להורדה כקובץ אחד.
הסכסוך הישראלי-ערבי
היסטוריה של מדינת ישראל
הכרה במדינה פלסטינית
לקריאה נוספת

בני מוריס, קורבנות: תולדות הסכסוך הציוני-הערבי 2001-1881, תרגם יעקב שרת, ספרית אפקים, עם עובד, 2004.
יואב גלבר, הזמן הפלסטיני - ישראל, ירדן והפלסטינים 1970-1967, דביר, 2018.
היעלים במצפה רמון

עדר יעלים נוביים מלחכים דשא במצפה רמון
סמליל ממותג של מצפה רמון, עליו מופיע יעל נובי
יעל נובי זכר על רקע בניינים במועצה
יעל נובי זכר על רקע מכוניות במועצה
קבוצת יעלים בשטח המועצה
במרחב היישובי של מצפה רמון משוטטים יעלים נוביים. התופעה מתרחשת גם ביישובים אחרים בנגב ובמדבר יהודה, כדוגמת מדרשת בן-גוריון, שדה בוקר ועין גדי. למרות שהפכו היעלים למין מתפרץ באזורים אלו, עם הזמן הם גם הפכו לחלק מאורח החיים ביישוב ולמעין אטרקציה תיירותית, והתקבעו כאחד מסמלי המועצה. יש מהתיירים המגיעים למקום שמאכילים את היעלים, על אף האיסור על כך.
נוכחתם של היעלים במרחב היישובי מסכנת את היעלים עצמם בהרעלות מזון, התקפות כלבי בר, דריסות, הסתבכות בגדרות ועוד. כמו כן, לעיתים מסבים היעלים המשוטטים נזק כאשר הם מטפסים על מכוניות.
הגנה על היעלים

על מנת לנסות ולהגן על היעלים, בשנת 2015 יזמה עמותת קשת את הקמת "סיירת יעל" הפועלת להסברה, חינוך, מניעה וניקיון. במסגרת המיזם, הושק קמפיין חוצות הכולל עשרות שלטים לאורך טיילת המכתש ומוקדי התיירות, וכן מדבקות על גבי פחי אשפה.
בינואר 2021, נמצאו ארבעה יעלים מתים במצפה רמון, כשסיבת מותם לא הייתה ברורה. החשד הראשוני היה שמדובר בהרעלה. ביוני 2022, נמצאו ארבעה יעלים מתים בשטח היישוב, כשסיבת מותם לא הייתה ברורה, אך גם כאן היה החשד שמדובר בהרעלה.
ראו גם

תופעת חזירי הבר בחיפה
תופעת הכרישים בחדרה
אסון העטלפים בחדרה
רותי (צבועה)
הערות שוליים

↑  היעל מופיע בסמליל ממותג ובסמליל אתר התיירות של המועצה
↑  אילנה קוריאל, מחקר: 43 אחוז מהמטיילים במצפה רמון מאכילים יעלים, באתר ynet, 6 במרץ 2018
↑  מירב קריסטל, מלון בראשית: היעלים טיפסו על הרכב - ובית המלון יפצה, באתר ynet, 5 בדצמבר 2019
↑  סיירת יעל, באתר עמותת קשת
↑  נעה פישר, 4 יעלים נמצאו מתים במצפה רמון; חשד שהורעלו, באתר ynet, 5 בינואר 2021
↑  יפתח כרמלי, טרגדיה בדרום: מה הורג את היעלים במצפה רמון?, באתר החברה להגנת הטבע, ‏12 ביוני 2022
| החי בארץ ישראל |
| --- | --- | --- |
| קבוצות טקסנומיות | יונקים • זוחלים (נחשים ארסיים) • עופות • דו-חיים • חרקים (פרפרים, דבורים, נמלים, תנשמיתיים) • רכיכות לא ימיות • עכבישנים (עקרבים • עכבישים • עכשובאים) |  |
| קבוצות לא טקסנומיות | החי בים התיכון • החי במפרץ אילת • החי בכנרת • חולייתנים בעלי דם קר של מים מתוקים • בעלי חיים שנכחדו • בעלי חיים אנדמיים • בעלי חיים פולשים • בעלי חיים בתנ"ך |  |
| תופעות ובעלי חיים ידועים | חזירי הבר בחיפה • היעלים במצפה רמון • הכרישים בחדרה • רותי (צבועה) • חומיבבה (נמרה) • יוליה (כלבת ים) |  |
| אירועים | אסון העטלפים בחדרה • דליפת הנפט בשמורת עברונה • אסון הזיהום הימי בזפת לאורך חופי ישראל (2021) • אסון הרעלת הדיות |  |
| מפגש עם האדם | חקר החי • צפרות • דיג בארץ ישראל • ייצור הארגמן בחוף הלבנט • תעשיית ייצור הדבש בתל רחוב |  |
| מוסדות וארגונים | רשות הטבע והגנים • חי-בר • החברה להגנת הטבע • אגודת חובבי הפרפרים בישראל • בית החולים לחיות בר • למען חיות הבר • המרכז הארצי להצלת צבי ים • חוות בולוטין • עמותת ע.ט.ל.ף • עמותת כרישים בישראל |  |
כוח רדואן

|  פרטים |
| --- | --- |
 כינוי:  יחידה 125
 מדינה:  לבנון לבנון  סוריה סוריה
 שיוך:  חזבאללה חזבאללה
 סוג:  יחידת קומנדו
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  העשור של 1990 – הווה 
 מקים היחידה:  אבראהים עקיל
 מלחמות:  מלחמת לבנון השנייה  מלחמת האזרחים בסוריה  מלחמת חרבות ברזל
 נתוני היחידה
 ייעוד:  בעת מלחמה לחדור לישראל ולכבוש אזורים הסמוכים לגבול בגליל
 כוח אדם:  2,500 (הערכה מ-2022)
 פיקוד
 יחידת אם:  הכוחות החמושים של חזבאללה
 מפקד נוכחי:  עלי רידא עבאס
 מפקדים:  היית'ם עלי טבטבאי  וויסאם טוויל ✘  אבראהים עקיל ✘  אחמד והבי ✘
 
אימון של יחידת רדואן של חזבאללה במאי 2023, בדרום לבנון (עם דגלי ישראל ברקע)
כוח רדואן (בערבית: فوج الحاج رضوان, בתעתיק מדויק: פוג' אלחאג' רצ'ואן) או יחידה 125 הוא יחידת העילית של ארגון הטרור "חזבאללה", שמטרתה בעת מלחמה לחדור לישראל ולכבוש אזורים הסמוכים לגבול בגליל.
ראש היחידה היה עלי טבאטבאי, שעמד בקשר קבוע עם מפקדי הארגון עימאד מורנייה (שהיחידה נקראה על שם כינויו המבצעי, "אל-חאג' רדואן") ומוסטפא בדר א-דין (עד לחיסולם), עד שהוחלף על ידי אחמד והבי (שחוסל בספטמבר 2024), ששימש כראש היחידה עד תחילת 2024. בינואר 2024 וויסאם טוויל מונה למפקד היחידה עד שחוסל באותו החודש. מתחילת פברואר 2024 אבראהים עקיל (מפקד מערך המבצעים בחזבאללה) שימש כמפקד בפועל של כוח רדואן, עד שחוסל בסיכול ממוקד על ידי צה"ל בספטמבר 2024. לפי דיווחים, כיום עלי רדא עבאס משמש כמפקד כוח רדואן לאחר חיסול עקיל.
היסטוריה

היחידה הוקמה על ידי אבראהים עקיל תחת השם "כוח ההתערבות המהירה". יחידה זו הייתה אחראית לחטיפתם של החיילים אלדד רגב ואהוד גולדווסר בשנת 2006, פעולה שהובילה לפריצת מלחמת לבנון השנייה.
לאחר חיסול עימאד מורנייה בידי ישראל בשנת 2008, שמה של היחידה שונה לשמו המבצעי של מורנייה: "חאג' רדואן". במסגרת זו נבנתה היחידה מחדש. הכוחות אומנו באיראן ולבנון, תחת הדרכה צמודה של לוחמים מכוח קודס בפיקודו של הגנרל קאסם סולימאני. לעיתים היחידה מושוות ליחידת אגוז הישראלית, בשל המשימות והייעוד שלה, ככוח עילית המתמחה בלוחמת גרילה בשטח הררי ומיוער.
במלחמת חרבות ברזל ב-21 בספטמבר 2024 צה"ל חיסל את רוב צמרת היחידה כאשר נפגשו בביירות, ועלי רידא עבאס החליף את אבראהים עקיל לאחר שחוסל. לפי הערכות של צה"ל נכון לסוף השבוע השלישי לתמרון הקרקעי בלבנון במלחמת חרבות ברזל, כ-20% מהיחידה נהרגה, בנוסף במהלך התמרון הקרקעי בלבנון צה"ל השמיד את תשתיות היחידה בכל הכפרים הצמודים לגבול והרג את רוב מפקדי המרחבים של הכוח.
מטרות וארגון

מטרתו העיקרית של כוח רדואן היא לממש את חזון תוכנית הפלישה של מנהיג חזבאללה לשעבר חסן נסראללה ליישובי צפון הארץ. על פי תוכנית החזון, ביום הפלישה לגליל יחדרו בו-זמנית אלפי לוחמים של הכוח לישראל דרך מנהרות הארגון שנחפרו לשטח ישראל ודרך חציית הגדרות. כוחות הארגון יפשטו על היישובים הסמוכים לגבול, יכבשו אותם ויחזיקו בתושביהם כבני ערובה שישמשו להם כמגן אנושי נגד תקיפה של צה"ל. כוחות היחידה יחולקו ל-5 פלוגות שיצאו מיישובים לבנוניים הסמוכים לגבול. במקביל, כוחות חזבאללה ימטירו לשטח ישראל אלפי רקטות לאזור הגליל כדי להקשות על כוחות צה"ל לעצור את התקדמות הכוחות לעבר היישובים.
מטרות וארגון > יכולות היחידה

לפי ההערכות, היחידה מונה כ-2,500 לוחמים לפחות, המהווים כחמישה אחוזים מסך כוח האדם המוערך של חזבאללה (25,000 לוחמים ומספר דומה של מילואים). מסוגלותו של הכוח גבוהה בהרבה מזו של הלוחם הממוצע של חזבאללה. ליחידה מתקבלים צעירים בגילאי 18 ובתחילת שנות העשרים לחייהם. הם נבחרים בקפידה אחרי בדיקות דת אדוקות ועמידה באתגרי שטח קשים. במהלך מלחמת האזרחים בסוריה, היחידה השתתפה בלחימה באופן פעיל וצברה ניסיון אופרטיבי בשטח, כולל גם הפעלה של כלים כבדים, תותחים, שריון, מודיעין ועוד. מפעם לפעם ארגון חזבאללה מפרסם סרטון תדמית של כוח רדואן מדמה כיבוש מוצב ישראלי.
מלבד האימונים הסדירים, היחידה הקימה שורה של עמדות סמוכות ביותר לגבול ישראל. אלו בדרך כלל מכולות, אבל סביבן מתבצעת פעילות לוגיסטית נרחבת של תנועת כלי רכב ואספקה, סיורים ותצפיות, במטרה להרגיל את ישראל לנוכחות הכוחות מעבר לגבול.
התמודדות ישראל

תוכנית "הפלישה לגליל" תוכננה להתבצע בעיקר באמצעות מנהרות תקיפה שחזבאללה בנה וטיפח במשך שנים רבות לאורכו של הגבול עם ישראל. עם זאת, בדצמבר 2018, כמה מנהרות נחשפו על ידי המודיעין הישראלי, וצה"ל יצא למבצע מגן צפוני במטרה להשמידן. במהלך המבצע חשף צה"ל שש מנהרות התקפיות שחדרו לשטח ישראל. המנהרה האחרונה והארוכה ביותר נחשפה ב-12 בינואר 2019, וכללה מסילות לשינוע ציוד ופסולת בעומק 55 מטרים. יום לאחר מכן הודיע צה"ל על השלמת איתורן של כלל המנהרות שחפר חזבאללה והיו ידועות לצה"ל עד אז, והכריז כי "הוסר איום המנהרות מלבנון". למרות זאת, חזבאללה לא זנח את תוכניותיו לחדור לשטח ישראל, וזוהי עדיין אחת המשימות המרכזיות של יחידת רדואן.
כדי להתמודד עם האיום של חציית הגבולות פועלת ישראל בין היתר לבניית מכשול קרקעי פיזי בגבול לבנון (פרויקט אבן משתלבת), המורכב משילוב של חומות בטון גבוהות, עבודות עפר ליצירת צוקים גבוהים ואמצעים טכנולוגיים שיקשו על חדירה קרקעית לשטח ישראל. מלבד זאת פועלת ישראל באופן סדיר בחסימת פירי מנהרות שנחפרות על ידי הארגון, דרכן אמורים הלוחמים לחדור לישראל, וכן בסיכולים ממוקדים של אנשיו.
במאי 2023 נערך במפקדת פיקוד הצפון של צה"ל כנס, שאליו הוזמנו מפקדים מיחידות העילית של צה"ל, במטרה ללמוד ולהעמיק על יכולותיו של כוח רדואן. בכנס הוקרנו סרטונים מבוימים המדמים פעולה של הארגון, במטרה ללמוד ולהמחיש את כוחו בהגנה ובהתקפה. במהלך הכנס ציין הרמטכ"ל הרצי הלוי כי ישנה "האדרת יתר" של הארגון, והעיר שעל ישראל לנצל את נקודת החולשה של הכוח – הקושי בשמירה על חשאיות.
התמודדות ישראל > במלחמת חרבות ברזל

כחלק מהחזית הצפונית במלחמת חרבות ברזל, חיסל חיל האוויר הישראלי עשרות מפקדי שטח ופעילים בכוח רדואן לאורך חודשי הלחימה.
ב-8 בינואר 2024 חוסל ויסאם א-טוויל, מפקד כוח רדואן, מספר ימים לאחר שמונה לתפקיד, בעת שנסע ברכבו בכביש חרבת סלם הסמוך לכפר בינת ג'ביל. תקיפה זו יוחסה לישראל והוסברה כתגובה על ירי רקטות להר מירון וליב"א 506.
ב-20 בספטמבר 2024 חיסלה ישראל את אבראהים עקיל, מפקד מערך המבצעים של חזבאללה ומחליפו של פואד שוכר בתפקיד רמטכ"ל הארגון; הוא ייסד את כוח רדואן ושימש כמפקדו בפועל מאז תחילת 2024. ביחד איתו חוסלו לפחות 15 מפקדים בכירים בכוח רדואן, ביניהם אחמד והבי שהיה מפקד כוח רדואן.
במהלך התמרון הקרקעי בלבנון נכון ל-21 באוקטובר 20% מכוח רדואן הושמד.
סה"כ לפי הערכות בצה"ל 700 מחבלים רדואן נהרגו במהלך המלחמה ועוד 1300 נפצעו.
מפקדים

| תפקיד | שם | תקופת פעילות | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| מייסד ומפקד היחידה | אבראהים עקיל | שנות ה-90 של המאה ה-20 ינואר 2024 - 20 בספטמבר 2024 | חיל האוויר הישראלי התנקש בו ב-20 בספטמבר 2024 |
| מפקד היחידה | אחמד והבי | העשור השני של המאה ה-21 - ינואר 2024 | הוחלף על ידי ויסאם א-טוויל, חיל האוויר הישראלי התנקש בו ב-20 בספטמבר 2024. |
| מפקד היחידה | ויסאם א-טוויל | ינואר 2024 - 8 בינואר 2024 | חיל האוויר הישראלי התנקש בו ב-8 בינואר 2024 |
| מפקד היחידה | עלי רידא עבאס | ספטמבר 2024 - הווה | מחליפו של אבראהים עקיל. |
| סגן מפקד היחידה | מוסטפא אחמד שחאדי | אוקטובר 2024 - 30 באוקטובר 2024 | חיל האוויר הישראלי התנקש בו ב-30 באוקטובר 2024 |
| מפקד מערך טילי הנ"ט | מוחמד כאמל נעים | לא ידוע - 14 באוקטובר 2024 | חיל האוויר הישראלי התנקש בו ב-14 באוקטובר 2024 |
| מפקד הכוחות הימיים | ח'דר שעיד האשם | תחילת העשור הראשון של המאה ה-21 - 4 במרץ 2025 | חיל האוויר הישראלי התנקש בו ב-4 במרץ 2025, במהלך הפסקת האש בין ישראל לארגון |
| אחראי המבצעים | חסן יוסף עבד א-סאתר | לא ידוע - 20 בספטמבר 2024 | חיל האוויר הישראלי התנקש בו ב-20 בספטמבר 2024 |
| מפקד מחלקת ההדרכה | מוחמד קאסם אל-עטאר | לא ידוע - 20 בספטמבר 2024 | חיל האוויר הישראלי התנקש בו ב-20 בספטמבר 2024 |
| ראש מטה העברת האמל"ח | חוסיין אחמד חדרג' | לא ידוע - 20 בספטמבר 2024 | חיל האוויר הישראלי התנקש בו ב-20 בספטמבר 2024 |
ראו גם

נוח'בה
כוח קודס
תיק הגולן
הערות שוליים

↑  חיזבאללה - ישראל | מוסדות צבאיים - סקירה - Nziv.net, באתר Nziv.net, ‏31 ביולי 2021
1 2  Robert Swift, Analysis: Could Hezbollah's Radwan commando unit successfully invade Israel?, i24news, ‏17 ביולי 2023
↑  שי לוי, ‏קומנדו מנהרות: הכירו את יחידת העילית של חיזבאללה, באתר ‏מאקו‏, 3 בינואר 2019
↑  מעריב אונליין, ‏"להוטים להוציא לפועל את תכניתם": כל מה שחשוב לדעת על כח רדואן, באתר מעריב אונליין, 19 בנובמבר 2023
↑  יאסר עוקבי, ‏המטרה - כיבוש הגליל: יחידת העילית של חיזבאללה שפועלת במנהרות, באתר מעריב אונליין, 10 בדצמבר 2018
↑  חנן גרינווד, דין שמואל אלמס, ירי במגני דוד ואיום בעברית: יחידת העילית של חיזבאללה נגד ישראל, באתר ישראל היום, 25 במאי 2020
↑  נועם אמיר, האמל"ח בצפון לבנון והשמדת הכוח הצבאי: התמרון הקרקעי לאן?, באתר עכשיו 14, 20 באוקטובר 2024
↑  טילים מדויקים, כטב"מים ועשרות אלפי לוחמים: סדר הכוחות של חזבאללה באתר INSS
↑  שי לוי, ‏קומנדו מנהרות: הכירו את יחידת העילית של חיזבאללה, באתר ‏מאקו‏, 3 בינואר 2019
↑  יואב זיתון, מבצע "מגן צפוני" הושלם: "הוסר איום המנהרות מלבנון", באתר ynet, 13 בינואר 2019
↑  אמיר בוחבוט‏, הרמטכ"ל: חשאיות הסיירת של חזבאללה נפגעת - עלינו לנצל זאת, באתר וואלה, 29 במאי 2023
↑  עכשיו 14 צבא וביטחון, דיווח: מפקד בכיר בכוח רדואן של חיזבאללה חוסל בדרום לבנון, באתר עכשיו 14, 8 בינואר 2024
↑  דיווח בלבנון: "בכיר בכוח רדואן של חיזבאללה חוסל בתקיפה ישראלית", באתר ערוץ 7, 8 בינואר 2024
↑  נועם אמיר, האמל"ח בצפון לבנון והשמדת הכוח הצבאי: התמרון הקרקעי לאן?, באתר עכשיו 14, 20 באוקטובר 2024
↑  אמיר בוחבוט‏, למרות המכות שספג: סכנת הפשיטה הקרקעית של חזבאללה לא חלפה, באתר וואלה, 25 בדצמבר 2024
דנסיטומטר

Heiland Densitometer TRDZ 1
דנסיטומטר  או מד צפיפות (באנגלית: Densitometer) הוא מכשיר המודד את מידת האפילה (הצפיפות האופטית) של חומר צילומי או שקוף למחצה או של משטח מחזיר אור. הדנסיטומטר הוא בעצם מקור אור המכוון לתא פוטו-וולטאי. הוא קובע את הצפיפות של דגימה הממוקמת בין מקור האור לבין התא הפוטו-וולטאי מתוך הבדלים בקריאות. לדנסיטומטרים מודרניים יש אותם רכיבים, אך יש להם גם מעגלים משולבים אלקטרוניים לקריאה מדויקת יותר.
סוגים

מדי צפיפות שידור המודדים חומרים שקופים
מד צפיפות שידור המשמש למדידת משטחים שקופים מודד שקיפויות צבע. סרטים ומצעים שקופים הם כמה דוגמאות למדדי משטח שקופים נפוצים.
מדי צפיפות השתקפות המודדים אור המוחזר ממשטח של כל מצב.
יישומי צילום

חלקם מהמכשירים מסוגלים לשני סוגי המדידות הניתנות לבחירה באמצעות מתג. הם משמשים בצילום סרטים למדידת צפיפות של תשלילים כשהמתג במצב "T" (שידור) והרוויה של הדפסה שנוצרת במצב "R" (החזרה). מדידות כאלה מאפשרות לצלם לבחור את נייר הצילום הנכון ואת החשיפה הנכונה, תוך מניעת ניסויים עם רצועות בדיקה. לאחר כיול הניירות וחדר החושך, ההדפסה הראשונה של נגטיב שנמדד קודם לכן היא הצלחה מיידית.