stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אגף התקציבים
ראו גם

תקציב המדינה
משרד הניהול והתקציב (ארצות הברית)
הערות שוליים

↑  12 על 12: הדמויות המשפיעות בהייטק בעולם הממשל..., באתר tech12
1 2  אגף התקציבים: מה ניתן לעשות?, באתר פורום קהלת, ‏2014-12-14
↑  כלכליסט: 24 השעות ששינו את חיינו, באתר newmedia.calcalist.co.il
1 2  מאזן הכוחות בתהליך התקצוב, באתר www.idi.org.il
1 2  Gabai, Yoram., כלכלה פוליטית – בין מראית עין כלכלית למציאות כלכלית, הקיבוץ המאוחד, 2009, מסת"ב 978-965-02-0529-4
↑  מבנה ארגוני – אגף תקציבים, באתר GOV.IL
↑  מיכל שטרנברג, לומדים ממשל עם ממשלה – מפגש תקציבים, באתר המרכז להעצמת האזרח, ‏23.1.2020
1 2  עמירם ברקת, ‏המועדון הסגור של אגף התקציבים נחשף: איך מתקבלים אליו?, באתר גלובס, 22 בינואר 2017
↑  כלכלה ופוליטיקה, כלכלה ודמוקרטיה, תקציב המדינה, הכנת תקציב, בעיות תקציב, באתר www.idi.org.il
1 2 3  רשות מבצעת, הרשות המבצעת, ממשלת ישראל, ממשלה בישראל, ראש הממשלה, שרי ממשלה, שרים בממשלת ישראל, באתר www.idi.org.il
↑  ניסים כהן, כוחה של מומחיות? על יחסי הגומלין בין פוליטיקאים לפקידים ושקיפות בהתליך התקצוב ועל אגף התקציבים באוצר ומדיניות הבריאות בישראל, ביטחון סוציאלי 91, 2013
↑  הכנסת, הממשלה, ותהליך התקצוב בישראל, באתר www.idi.org.il
↑  הוועדה הציבורית-מקצועית לבדיקה כוללת של שירות המדינה וגופים הנתמכים מתקציב המדינה (דו"ח קוברסקי כרך-א'), באתר GOV.IL
↑  יאיר ברק, נערי האוצר כבר לא שולטים, באתר הארץ, 18 בדצמבר 2008
↑  גודמן, שירה, אתגר הרווחה במדינה הדמוקרטית מדיניות חברתית-כלכלית בישראל: ספר לימוד באזרחות ליחידת ההגבר, משרד החינוך, 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007508146305171
אווה מרטון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 ביוני 1943 (בת 81) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 שם לידה:  Heinrich Éva 
 מוקד פעילות:  הונגריה 
 מקום לימודים:  האקדמיה למוזיקה פרנץ ליסט בבודפשט 
 סוגה:  אופרה 
 סוג קול:  סופרן 
 שפה מועדפת:  הונגרית 
 פרסים והוקרה:  פרס קושוט (1997)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת סגד (2009)  Prima Primissima Prize (2013)  מסדר סטפנוס הקדוש של הונגריה (2016)  פרס „מולדתי” (2013)  אזרחות כבוד של בודפשט (2015)  מסדר אישטוון הקדוש של הונגריה 
 www.martoneva.hu
 פרופיל ב-IMDb
 
אווה מרטון (בהונגרית: Marton Éva; נולדה ב-18 ביוני 1943) היא זמרת סופרן דרמטי הונגרייה, הנודעת בגילום טורנדוט וטוסקה של פוצ'יני ותפקידים וגנריאנים.
לימודים וקריירה

מרטון, ילידת בודפשט, למדה פיתוח קול באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט בבודפשט. הופעתה המקצועית הראשונה הייתה בתפקיד קייט פינקרטון במאדאם באטרפליי של פוצ'יני בפסטיבל הקיץ ההונגרי באי מרגרטה. הופעתה הראשונה באופרה הממלכתית של הונגריה הייתה בתפקיד מלכת שמחאן ב"תרנגול הזהב" של רימסקי-קורסקוב ב-1968.
בשנת 1972 הזמין כריסטוף פון דוהנאני את אווה מרטון לשיר בתפקיד הרוזנת בנישואי פיגארו באופרה של פרנקפורט. באותה שנה שרה בתפקיד מטילדה ב"וילהלם טל" של רוסיני, בפירנצה בניצוחו של ריקרדו מוטי. כמו כן חזרה לבודפשט לשיר בתפקיד אודאבלה ב"אטילה" של ורדי. ב-1973 הופיעה מרטון לראשונה באופרה של וינה בטוסקה של פוצ'יני. ב-1977 שרה באופרה הממלכתית של המבורג בתפקיד הקיסרית ב"האישה ללא צל" של ריכרד שטראוס ובאופרה של סן פרנסיסקו הופיעה לראשונה בתפקיד הראשי באאידה של ורדי. ב-1978 קיימה מרטון את הופעתה הראשונה בלה סקאלה במילאנו כלאונורה באיל טרובטורה של ורדי. בשנת 1979 שרה לראשונה באופרה הלירית של שיקגו בתפקיד מאדאלנה באנדריאה שנייה של אומברטו ג'ורדאנו.
ב-1981 הופיעה בפסטיבל האופרה של מינכן בתפקיד הראשי ב"הלנה המצריה" של ריכרד שטראוס, בניצוח וולפגנג זאוואליש. את תפקיד ליאונורה בפידליו של בטהובן שרה בשנים 1982 ו-1983, בשני המקרים בניצוח לורין מאזל.
תפקידים וגנריאנים

ב-1976 הופיעה לראשונה במטרופוליטן אופרה בניו יורק בתפקיד "אווה" באמני השירה מנירנברג של וגנר. בפסטיבל ביירוית שרה הן את "אליזבת" והן את "ונוס" בטנהויזר, ב-78–1977. ב-1982 ביצעה מרטון את תפקיד "אליזבת" ב"טנהויזר" במטרופוליטן אופרה. על הופעה זו כתב מבקר הניו יורק טיימס": "כשזמר וגנרי בוגר ובשל מופיע בתמונה, אלה תמיד חדשות טובות, גם אם עלינו להמתין זמן רב בין משלוחים מן החזית. חדשות היום הן, שהגיעה אווה מרטון. האמנית ההונגרייה, שגילמה את אליזבת, בפעם הראשונה עם המטרופוליטן אופרה, בהצגת "טנהויזר" ביום שני הוכיחה, כי יש לה סגולות הקול והמזג להיות הבאה בתור כסופרן הדרמטי החשוב ביותר בעולם האופרה. למעשה, ייתכן שכבר תפסה את מקומה שם. גוון הקול נכון, כושר העמידה המוחלט מרשים והאינסטינקטים הם כאלה של שחקנית מלידה."
בשנים הבאות הרבתה מרטון להגיש את פרשנותה לתפקיד ברונהילדה בטבעת הניבלונג של וגנר. היא הופיעה בהפקה השלמה של מחזור הטבעת בניצוח זובין מהטה באופרה הלירית של שיקגו ב-1996. ב-1998 הופיעה בהפקה חדשה של לוהנגרין באופרה של המבורג בתפקיד אורטרוד.
טורנדוט

הפעם הראשונה שמרטון שרה את התפקיד הראשי באופרה האחרונה של פוצ'יני, טורנדוט, הייתה באופרה של וינה ב-1983. הזדהות הדוקה נוצרה עם הזמן בינה לבין התפקיד. מאז 1983 ביצעה תפקיד זה מעל 100 פעמים, בין השאר במטרופוליטן אופרה, לה סקאלה, הארנה של ורונה, האופרה של סן פרנסיסקו, האופרה הלירית של שיקגו, ברצלונה והגראנד אופרה של יוסטון. כמו כן גילמה את טורנדוט בשש הפקות טלוויזיה ווידאו, ביניהן הפקת האופרה של וינה בבימויו של הרולד פרינס, הפקה של המטרופוליטן אופרה שיצר פרנקו זפירלי והפקה שעיצב דייוויד הוקני ואשר הוסרטה באופרה של סן פרנסיסקו. היא הקליטה את התפקיד פעמיים, בניצוחם של לורין מאזל ואחריו רוברטו אבאדו.
השנים האחרונות

תפקידיה החדשים של מרטון באלף הנוכחי כוללים את איזולדה ב"טריסטן ואיזולדה" של וגנר באופרה של המבורג בשנת 2000 וקונדרי ב"פרסיפאל" של וגנר בברצלונה וליסבון ב-2001. ב-2006 ו-2007 הופיעה בגרסה קונצרטנטית של "פדורה" של אומברטו ג'ורדאנו בפסטיבל האופרה של מישקולץ, ב"אלקטרה" של ריכרד שטראוס באופרה הגרמנית על הריין בדיסלדורף וב"ינופה" של לאוש יאנאצ'ק בהמבורג, בתפקיד קוסטלניקה.מרטון פרשה מבימת האופרה אחרי שביצעה את תפקיד קליטמנסטרה ב"אלקטרה", בספרד בפברואר-מרץ 2008.
הערות שוליים

↑  J. Warrack and E. West, The Oxford Dictionary of Opera (1992).
1 2 3 4  Marton Éva hivatalos honlapja
↑  Donal Henahan, MET OPERA: EVA MARTON, הניו יורק טיימס, December 1, 1982.
↑  Eva Marton - Calendar
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007351511705171  PLWABN: 9810701663805606  BIBSYS: 3038044  BNE: XX821259  BnF: cb13897162b (data)  CANTIC: a10119437  CiNii: DA04029467  GND: 124068936  ISNI: 0000 0001 2125 3945  LCCN: n85097073  LNB: 000105967  MusicBrainz: 9d4786b7-84b2-41da-863e-62804607a063  NKC: xx0138586  NLA: 35809065  NLK: KAC2020L5042  NTA: 072024321  RERO: 02-A003568073  SNAC: w6tt4nx1  SUDOC: 070676151  Trove: 1097180  VIAF: 27252526   WorldCat (עם VIAF): 27252526
אירה ברטמן

| --- | --- |

אירה ברטמן
 לידה:  ריגה, לטביה
 מוקד פעילות:  ישראל
 עיסוק:  זמרת סופרן
 סוג קול:  סופרן 
 בן זוג:  זמר הטנור יותם כהן
 
אירה ברטמן ויותם כהן באופרה שיקוי האהבה
אירה ברטמן היא זמרת סופרן ישראלית.
ביוגרפיה

אירה ברטמן נולדה בעיר ריגה בלטביה ועלתה לישראל בשנת 1992. ברטמן למדה באולפן עברית בקיבוץ מעלה החמישה, שם אחת המורות שמעה אותה שרה בעברית, והתרשמה מאיכויות הקול שלה, והמליצה לה ללמוד פיתוח קול אצל שכנה שלה, מרים מלצר, שלימדה מקצוע זה באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.
ברטמן התקבלה לאקדמיה וסיימה לימודי תואר ראשון במגמת פיתוח קול וזמרה. בזמן לימודיה בילתה שעות רבות בספריה והאזינה להקלטות וראתה סרטי-קול של אופרות, והחליטה שהיא רוצה להיות זמרת אופרה כמו מריה קאלאס, שהשפיעה עליה במיוחד.
בין השנים 2000–2003 הייתה חברה בתוכנית מתן אופרה סטודיו של האופרה הישראלית החדשה. היא שרה ברסיטלים רבים ברחבי ישראל, והופיעה כסולנית עם תזמורות מובילות בישראל, בניהן התזמורת הסימפונית ירושלים, התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון, התזמורת הסימפונית חיפה, תזמורת נתניה הקאמרית הקיבוצית ועם אנסמבלים שונים.
באופרה הישראלית שרה, בין השאר, את קונסטנצה בחטיפה מן ההרמון, התפקיד הראשי ברוסלקה, ולנסיין בהאלמנה העליזה, פרסקיטה בכרמן, האחיינית הראשונה בפיטר גריימס, הכוהנת הגדולה באאידה, אנינה בלה טרוויאטה, אנה בנבוקו, קייט פינקרטון במאדאם באטרפליי והעלמה הראשונה בהפקה בימתית של מתאוס פסיון. כמו כן היא הופיעה בתפקיד אדינה באופרה שיקוי האהבה בהפקה הקהילתית של האופרה הישראלית באשקלון, שכונת גילה בירושלים ורמלה. ובשנת 2005 היא שרה את תפקיד האישה השנייה בבכורה העולמית של "מסע אל תום האלף" מאת יוסף ברדנשוילי וא.ב יהושע.
ברטמן הופיעה גם על במות אופרה ברחבי אירופה: באיטליה - באופרה של רומא, באופרה של קאליירי ובתיאטרון בליני; בגרמניה - בדויטש אופר של ברלין, ובאופרה של מנהיים; בצרפת - באופרה של שאטלה; בפולין - באופרה הממלכתית של וורשה; בבלגיה - באופרה של ליאז'; וברוסיה - באופרה של מוסקבה.
לאחרונה, היא הוסיפה לרפרטואר שלה זמרה ליטורגית; היא שרה בשתי סימפוניות של גוסטב מאהלר ואת אורטוריית חג המולד של יוהאן סבסטיאן באך בניצוחו של פיטר שראייר.
ברטמן היא זוכת מלגת יצחק בסר ומלגת ברוך גרבוב.
בשנת 2014, קיבלה את פרס לנדאו, המוענק על ידי מפעל הפיס לאמנים ויוצרים.
ברטמן נשואה לזמר האופרה יותם כהן, טנור. השניים מרבים להופיע ביחד.
הערות שוליים

↑  חגית רימון, עו"ד חגית רימון מראיינת את זמרת האופרה אירה ברטמן, באתר אישה, ‏29.1.2015
↑  יותם כהן ואירה ברטמן, באתר הבמה
אור כוכב

| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
יוסי חרסונסקי: 
"אור כוכב" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית שרית חדד. השיר יצא לאור ב-16 בפברואר 2011, כסינגל הרביעי מתוך אלבומה ה-20 שקרוי על שם מספרו, 20, על ידי חברת התקליטים אבי גואטה הפקות בע"מ.
השיר הגיע למקום ה-27 במצעד של רשת ג', ואף הושמע לראשונה במפגש מעריצים אותו קיימה שרית חדד כמה ימים לפני צאתו הרשמית.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי יוסי בן דוד שכתב את להיטה "אהבה בתוכי", הופק על ידי אבי גוטמן והולחן על ידי סאלים סאלאמה. השיר הוא מעין בלדה ים-תיכונית בה חדד מספרת על אהבתה העזה כלפי מישהו שהיא מייחלת להיות איתו.
יוסי חרסונסקי סקר את השיר בחיוב והעניק לו ציון של שלושה וחצי כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכל.
וידאו קליפ

טרם הוציאה את הווידאו קליפ המלא של השיר, העלתה שרית חדד לערוץ היוטיוב שלה אודיו של השיר, המציג את עטיפתו של הסינגל. האודיו זכה לויראליות רבה, ונכון ל-25 באוגוסט 2018, מונה הצפיות שלו עומד על כ-3.3 מיליון צפיות, מה שהופך אותו לאחד מהנצפים ביותר מתוך האלבום.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2011)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2011)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2011)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2011)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רדיו אמצע הדרך | 15 |  |
|  ישראל | רשת ג' | 27 |  |
|  ישראל | רדיו לב המדינה | 5 |  |
אוניברסיטת מוהולי-נאג' לאמנות ועיצוב

| --- | --- |

 אוניברסיטה
 על שם:  לסלו מוהולי-נג' 
 תקופת הפעילות:  1870–הווה (כ־154 שנים) 
 בעלי תפקידים
 רקטור:  József Fülöp 
 מיקום
 מדינה:  הונגריה הונגריה
 קואורדינטות:  47°31′02″N 18°59′23″E﻿ / ﻿47.5171°N 18.9898°E﻿ / 47.5171; 18.9898
 mome.hu
 he
 
קודמו המשפטי הקדום ביותר של אוניברסיטת מוהולי-נאג' לאמנות ועיצוב (בהונגרית: Moholy-Nagy Művészeti Egyetem; בקיצור: MOME), האקדמיה המלכותית ההונגרית לאמנויות שימושיות, פתחה את שעריה ב-1880. המוסד קיבל מעמד של מכללה בשנת 1948 (המכללה ההונגרית לאמנויות שימושיות). משנת 2000 הופיעה גם השם "אוניברסיטה" בשמה (האוניברסיטה ההונגרית לאמנויות שימושיות), שאותו קיבלה שלושה עשורים לפני כן ב-1971. בשנת 2005 קיבלה האוניברסיטה את שמו של אחד האמנים החזותיים ההונגרים הידועים בעולם, לאסלו מוהולי-נאג' (במקור גרוס), כך שמרץ 2006 היא הפכה לאוניברסיטת מוהולי-נאג' לאמנות ועיצוב (MOME).
הייעוד

אוניברסיטת מוהולי-נאגי לאמנויות (MOME) היא מרכז החינוך, המחקר והחדשנות, שבו פועלים למען עתיד ממוקד באדם עם כלים של יצירתיות.
MOME, שחגגה 140 שנה להיווסדה בשנת 2020, תמיד מילאה תפקיד מכריע בחיי העיצוב בהונגריה, והיא עדיין מוסד חיוני של תרבות היצירה והעיצוב ההונגרית. ההיסטוריה של המוסד הפכה את האוניברסיטה לאחד הנציגים הבולטים של חיי התרבות והאמנות בתוך הונגריה. מספר לא מבוטל של סטודנטים המסיימים את לימודיהם ב-MOME ממלאים תפקידי מפתח בתחומם והאוניברסיטה היא גם מרכז בינלאומי לנציגי התעשייה היצירתית.
בלב המשימה של המוסד עומדים חינוך ברמה עולמית, מחקר ופיתוח של אמנויות, עיצוב ויצירתיות. האוניברסיטה מספקת הכשרה לאנשים הפועלים במודע, אשר באמצעות יישום מושכל של עיצוב, טכנולוגיה ואסטרטגיות אמנות עכשווית, מסוגלים לפעול כחדשנים ומשפרים של מצבי חיים ואת המערכות החברתיות השונות במאה ה-21.
היסטוריה

המחלקה היחידה של האקדמיה הלאומית ההונגרית לאמנויות שימושיות, סדנת הפיסול, פתחה את שעריה ב-14 בנובמבר 1880, כיחידה ארגונית של האקדמיה המלכותית הלאומית ההונגרית למודל ולציור, שנוסדה ב-1870 - שהיא קודמתה המשפטית של האוניברסיטה ההונגרית לאמנויות יפות של ימינו. המוסד שכן אז בשדרת אנדראשי, בבניין הקודם (הישן) של האקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט. בשנות השמונים והתשעים של המאה ה-19 הוקמו בזו אחר זו "מחלקות" חדשות של בית הספר לאמנויות שימושיות: יצירת מודלים, צורפות, חריטת עץ, ציור דקורטיבי, חריטת נחושת, פיסול מיניאטורי, פיסול דקורטיבי. תקופת ההכשרה גדלה משלוש לחמש שנים משנת הלימודים 1887/1888, שכן ההכשרה המקצועית התבססה על מכינה בת שנתיים.
בשנת 1896, המוסד מצא את המטה הראוי שלו בארמון האמנויות של אדן לכנר ודיולה פארטוש בדרך אילאי (Üllői út), תחת קורת גג עם המוזיאון לאמנויות שימושיות. בית הספר, שהפך למוסד עצמאי במקביל, זכה להצלחה במצגות פומביות, כולל התערוכה הלאומית של המילניום (1000 שנה לייסוד הונגריה - התיישבות המדיארים במרכז אירופה). התחריות הבינלאומיות הביאו גם לתוצאות מרהיבות: המוסד זכה במדליית זהב הן בתערוכה העולמית של פריז (1900) ובתערוכה העולמית של טורינו ב-1902, וזכה בפרס הגדול בתערוכת מילאנו ב-1906.
תואר המכללה, היה מבוקש על ידי המוסד מאז שנות ה-30, והוא הוענק ב-1948. עקב הגידול במספר הסטודנטים, בסתיו 1954 עבר חלק מהמכללה לבניין ברחוב זוגליגט. מאז שנות ה-60, יחסי החוץ שהלכו והתרחבו עזרו גם לחינוך, עבודת המוסד זכתה לשבחים מארגונים מקצועיים בינלאומיים רבים; בשנת 1971, כהכרה רשמית בפעילותה המוצלחת של המכללה לאמנויות שימושיות, היא קיבלה מעמד של אוניברסיטה.
ב-6 בספטמבר 2019 נמסר הקמפוס החדש של האוניברסיטה בזוגליט.
רקטורים

| --- | --- |
 2014-től Fülöp József filmrendező  2006–2014 Kopek Gábor fotográfus/médiaművész  1999–2006 Droppa Judit textilművész  1993–1999 Schrammel Imre keramikusművész  1991–1993 Csíkszentmihályi Péter belsőépítész  1982–1991 Gergely István belsőépítész  1973–1982 Gádor Endre szobrászművész  1964–1973 Pogány Frigyes építész  1958–1964 Hincz Gyula festő- és grafikusművész  1952–1958 Kaesz Gyula belsőépítész  1948–1952 Schubert Ernő festőművész  1946–1948 Kozma Lajos építész, iparművész  1943 Györgyi Dénes építész:  1945 Pál Lajos ötvösművész  1944–1945 Fáy Aladár festőművész  1936–1944 Szablya-Frischauf Ferenc festő-, iparművész  1927–1936 Helbing Ferenc grafikusművész  1925–1927 Simay Imre szobrászművész  1919 Mihalik Gyula festőművész  1917–1925 Gróh István festőművész, művészeti író  1915–1917 Nádler Róbert festő- és iparművész  1910–1915 Czakó Elemér művészeti író  1896–1910 Fittler Kamill építész, művészeti szakíró  1880–1896 Kelety Gusztáv festőművész
מכונים > המכון לאדריכלות

העשייה החינוכית של המכון לאדריכלות מאופיינת בגישה המשמרת את האחדות המשולשת: של האדריכלות – עיצוב הפנים – עיצוב הרהיטים. הצורך בראייה הוליסטית קובע את תוכנית הלימודים לרכישת חזון אמנותי וידע הנדסי. מטרת המכון היא שהמסורת והחדשנות יהיו נוכחים במשקל שווה בהוראה. משימתו מספר אחת היא לחנך אנשי מקצוע שניחנו בכוח יצירתי, המבצעים עבודה עיצובית-יצירתית אמנותית בתחום עיצוב הסביבה האנושית. העבודה במכון מבוססת על שיתוף פעולה הדוק בין מורה לתלמיד; והמספר הקטן של אנשי צוות בכל סטודיו נותן את ההזדמנות ליצור דיאלוג קלאסי של מאסטר-סטודנט.
מכונים > מכון עיצוב

מטרת מכון העיצוב היא להכשיר אמני עיצוב בעלי ראש פתוח, מגיבים ברגישות לתהליכים השוטפים של הסביבה, החברה והתרבות ומייצגים את האיכות המקצועית הגבוהה ביותר. המכון רואה את חובתו שהמעצבים הצעירים היוצאים מקירותיו יהפכו לתחרותיים בחיים המקצועיים המקומיים והבינלאומיים וימצאו את מקומם בפלנטה המקצועית. מערכת המכון תומכת בפעילות הדדית בין הדיסציפלינות עיצוב, עיצוב טקסטיל ויצירת אובייקטים, מימוש פעילות אמנותית בינתחומית והעמקת החשיבה הפתוחה והאינטגרטיבית. בנוסף, המכון מספק הזדמנות לפתח דיאלוג פעיל עם מוסדות עיצוב מקומיים, אירופאים ובינלאומיים וארגונים מקצועיים. המכון הוא סדנה אינטלקטואלית תוססת המעניקה הכשרה ברמה גבוהה לתלמידיו. הוא רואה חשיבות באותה מידה לשמר מסורות ולשלב את הידע העדכני ביותר בחינוך. בהתבסס על מחקריו בעבר ובעתיד, הוא משלב התקדמות ומסורת, ומביא לחיים איכויות עיצוב ואמנותיות חדשות.
מכונים > מכון מדיה

המכון מכשיר סטודנטים כבר יותר מארבעה עשורים שמתעניינים בתחומי התקשורת החזותית. מטרת הפעילות של ארבעת הקורסים במכון המדיה - אנימציה, צילום, עיצוב מדיה וגרפיקה עיצובית - היא להקנות גישה עיצובית מתקדמת בנוסף לבסיס מקצועי יציב, ולעודד את תלמידיו למלא תפקיד מכריע בהתמדה סביבת תקשורת משתנה ולקבל את ההזדמנות להעשיר ולחדש את ערכי החברה. ההשפעה הבלתי הפיכה של שינויי המידע והתקשורת שהביאו בעשור האחרון וההתפתחות המואצת של הטכנולוגיה היא הטרנספורמציה של תהליכי יצירה והנוכחות ההולכת וגוברת של אמנויות מדיה בתקשורת המונים.
מכונים > מכון תאורטי

פעילות המכון העיוני מקובצת סביב צורות שונות של הבנה, העברה ותמיכה של עיצוב ואמנות. בפעילות המחקרית והחינוכית של המכון, ההתמקדות היא בהיכרות עם התרבות ההונגרית והאוניברסלית, בהבנת ההווה והעבר הקרוב. נקודת המוצא המשותפת של הפרויקטים המגוונים היא תהליך היצירה. במסגרת הלימודים העיוניים הניתנים למחלקות היצירתיות באוניברסיטה, עומד לרשות הסטודנטים מבחר דיסציפלינרי רחב. המטרה היא שהסטודנטים ימצאו שיטות וכלים בסביבה המשפטית והכלכלית של היצירה, קורסי התואר הראשון והשני של המכון, כמו גם השתלמויות מיוחדות, תומכים במי שרוצה להשתפר בנושאים התאורטיים, ניהול או הוראה של עיצוב ואמנות בסטנדרטים גבוהים, שיטות הוראה מודרניות והשקפה בינלאומית.
מכונים > בית ספר לדוקטורט

בית הספר לדוקטורט הרב תחומי של אוניברסיטת מוהולי-נאג' לאמנויות ממשיך בפעילותו בשלושה תחומי עיצוב ואמנות לדוקטורט (אמנות אדריכלית, אמנות תעשייתית, מולטימדיה אמנות).
הכשרות > תואר ראשון - קורסי BA

אנימציה, תרבות עיצוב, אדריכלות, עיצוב, צילום, עיצוב מדיה, יצירת אובייקטים/מתכת, יצירת אובייקטים/קרמיקה, יצירת אובייקטים/זכוכית, עיצוב גרפיקה, עיצוב טקסטיל.
הכשרות > תואר שני - קורסי MA

אנימציה, תורת העיצוב, עיצוב וניהול אמנות, מורה לעיצוב ואמנות חזותית, עיצוב אופנה וטקסטיל, אדריכל, עיצוב תכשיטים ועבודות מתכת, אמן עיצוב, צילום, עיצוב קרמי, עיצוב מדיה, עיצוב גרפיקה, צילום MA, עיצוב אינטראקציה MA
הכשרות > הכשרת דוקטורט - DLA

תחומי ההכשרה והענקת תארים הם אמנויות שימושיות, אמנויות מולטימדיה ואומנויות אדריכלות.
קשרים בינלאומיים

המטרה העיקרית של הפעילות הבינלאומית של MOME היא לפרסם את האוניברסיטה מעבר לגבולות המדינה; יצירת תדמית המשקפת נאמנה את אופייה הייחודי של האוניברסיטה ואת איכות החינוך, וגם מתאמת ומנהלת ביעילות את ניידות הסטודנטים והמורים. בהתבסס על המדיניות הבינלאומית של MOME, האוניברסיטה פועלת בשני כיוונים בנוגע לפעילותה הבינלאומית. בכיוון אחד מתבצע שילוב של חוויות וידע בינלאומיים, כאשר בכיוון השני, הידע והיצירות שנוצרו על ידי מורי ותלמידי האוניברסיטה, מובאים ומופצים בעולם. האסטרטגיה הבינלאומית מגבשת את המטרות ואת סדרי העדיפויות של עבודה דו-כיוונית זו, כמו גם את דרך יישום המשימות הנובעות מכך.
ראו גם

אתר האינטרנט של אוניברסיטת מוהולי-נאג' לאמנויות
ערוץ היוטיוב הרשמי של אוניברסיטת מוהולי-נאג' לאמנויות
אוניברסיטת מוהולי-נאג' לאמנות ועיצוב, ברשת החברתית פייסבוק
PreMOME
MOME פתוח
דיפלומה של MOME
האתר הרשמי של גלריית פונטון
דורה באלה: גרפיקה, 1850–2000 ; MOME, בודפשט, 2019
לאן אנחנו הולכים? אוניברסיטת מוהולי-נאג' לאמנויות היא בת 130 ; עורך מרטון סנטפטרי, יוז'ף טילמן; MOME, בודפשט, 2011
אנטל צ'יפש: מבית ספר לאוניברסיטה..., 1880–2020 ; מחברים, בודפשט, 2020
לקריאה נוספת

Design Center: Hazai formatervezési folyóiratok (1976–1994)
Dvorszky Hedvig: Design, a forma művészete (1979)
Ernyey Gyula: Design alapelvek (1981)
Ernyey Gyula: Design (2000)
Koczogh Ákos: Finta László (1978)
Koczogh Ákos: Szép tárgyak dicsérete (1978)
Lelkes Péter: Zsennyei Műhely (1996)
Lissák György: A formáról (2000)
Scherer József: 100 év formatan (2000)
Vadas József: Művészeti ipartól az ipari művészetig (1979)
Vadas József: A forma tartalma (1979)
Tubbs, Dougles B: Art and the automobile, London, (1978)
Dokumentumok a Magyar Iparművészeti Főiskola életéből : 1945-83 /(szerk. Bodor Ferenc ; vál. Bodor Ferenc et al.) (Budapest : S.n., 1983)
Magyar Iparművészeti Főiskola /(bev. Pogány Frigyes ; szerk. a Főisk. tanári kollektívája)
Kner Imre szakkönyvtára : címjegyzék : (kész. a Magyar Iparművészeti Főiskola Könyvtára Kner-különgyűjteményének állománya alapján) / (kész. Zöldy Pál) (Békéscsaba) ; (Budapest) : Kner Nyomda, 1985
Kner Imre szakkönyvtára : a Magyar Iparművészeti Főiskola könyvtárának Kner-különgyűjteménye / összeáll. Zöldy Pál (megjelent: Békéscsaba : Kner Nyomda, 1985)
Iparművészet és tervezőképzés a kilencvenes években : a Magyar Iparművészeti Főiskola szakmai konferenciáján 1991. november 29-én elhangzott előadások és hozzászólások /(szerk. Ferkai András, István Mária, Slézia József) (megjelent: Budapest : Magyar Iparművészeti Főiskola, 1992 )
Ernyey Gyula: Az ipari forma története Magyarországon, Művészettörténeti füzetek 8, Cahiers d'historie de l'art, Akadémia Kiadó, Budapest, 1974. ISBN 963 05 0313 1
Csekovszky Árpád keramikusművész alkotásainak gyűjteménye / szerk. Csekovszky Árpádné, Csekovszky Balázs; (kiad. a Csekovszky Árpád Művészeti Közalapítvány…).- Budapest: Csekovszky Á. Műv. Közalapítvány, 2001.- 272 p.: főként színes; 30 cm, ISBN 963-00-8512-7 kötött
Ipari művészet, 60.1603 – Kossuth nyomda, Budapest, Kiadó: iparművészeti Tanács. Felelős: Juhász László
Forma Hungarica, Mai magyar iparművészet, Hungarian applied art today, Magyar Helikon / 1974. A kötet anyagát összeállította és a bevezetőt írta Domanovszky György, Kossuth Nyomda ISBN 963 207 224 3
A design helyzete és fejlesztésének lehetőségei Magyarországon, szerkesztette: Kapitány Ágnes és Pohárnok Mihály, Magyar Iparművészeti Egyetem, Budapest, 2001, Készült a Magyar Szabadalmi Hivatal nyomdájában Budapesten, felelős vezető: Orlai Ernő
Design felső fokon, Top class design, Ipari formatervező- képzés a Magyar Iparművészeti Egyetemen 1950–2005 / Industrial Design at the University of Arts and Design, Budapest. Folprint nyomda ISBN 963 7164 80 4
Magyar Iparművészeti Főiskola, Kossuth Nyomda, Budapest, 1971, felelős kiadó: dr. Pogány Frigyes
Hegedűs József: A hazai Design szervezésének 25 éves története (1975–2000), Budapest, 2002, Kiadásért felelős: Hegedűs Józsefné dr.
A Magyar Iparművészet az ezredfordulón / Hungarian Applied Arts at turn of the millenium, Magyar Művészeti Akadémia Alapítvány, Stádium Nyomda, Budapest, 2003 ISBN 963212754 4