stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קירי טה קאנאווה
אותות כבוד

טה קאנאווה עוטרה באותות כבוד לעייפה. תואר דיים של מסדר האימפריה הבריטית בשנת 1982, תואר כבוד של המסדר האוסטרלי בשנת 1990 ותואר מסדר הכבוד היוקרתי של ניו זילנד ברשימת תוארי הכבוד ליום הולדת המלכה בשנת 1995. היא קיבלה גם תוארי כבוד מאוניברסיטאות רבות ויוקרתיות באנגליה ובעולם.
קירי טה קאנאווה נבחרה להקביל בשירה את השחר הראשון של המילניום החדש באי באוקיינוס השקט, הרואה ראשון את זריחת השמש.
מחלוקת

טה קאנאווה הייתה מאז ומתמיד פופולרית בין תושבי ניו זילנד, אבל כאשר אמרה בשנת 2003 שיש תרבות של תלות אצל המאורים, היו ביניהם שביקרו אותה בחריפות.
קרחון איימוס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  77°49′00″S 163°39′00″E﻿ / ﻿77.8167°S 163.65°E﻿ / -77.8167; 163.65
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון איימוס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון איימוס
 
קרחון איימוס או קרחון אמוס או קרחון עמוס (באנגלית: Amos Glacier) הוא קרחון ארוך באדמת ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 6 קילומטרים.
הקרחון זורם לכיוון דרום-מזרח מפסגת ביטל; ונשפך אל קרחון בלו, דרומית-מזרחית לגבעת האנון.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו בשנת 1992 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הקרחון נקרא על שמו של לארי לאון איימוס (Larry Leon Amos), שהיה מהנדס אזרחי שעבד עבור הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, והיה אחד משני אנשי הצוות האסטרונומי של הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, שנשלחו לתחנת הקוטב הדרומי (התחנה האנטארקטית אמונדסן-סקוט) ולתחנת בירד במהלך עונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1969–1970. צוות זה קבע את מיקומו המדויק של הקוטב הדרומי הגאוגרפי (קודם לכן נעשה הדבר בשנת 1956).
קאבאנה

קאבּאנֵה (姓 Kabane) היו תארים שעברו בירושה ביפן העתיקה, ושימשו לסמל דרגה או מעמד פוליטי. בעבר היו מעל 30 תארים שונים; הקאבאנה הנפוצים יותר היו אוֹמי (臣), מוּראג'י (連), מִיָאצוּקוֹ (造), קימי (君), אָטַאיי (値), פוּבִּיטוֹ (史), אגאטאנוּשי (県主) וסוּגוּרי (村主).
הקאבאנה חולקו לשני מעמדות כלליים: "קובצו" (皇別), שראו עצמם צאצאים של השושלת המלכותית, ו"שינבצו" (神別), שטענו כי הם צאצאי האלים. לא קיים תיעוד היסטורי התומך בהבחנה הזו.
בתחילה חולקו הקאבאנה רק בתוך שבטים מסוימים, אך לבסוף השליטה על חלוקת הקאבאנה הגיעה לחצר הקיסרות של יאמטו. בשנת 684 הוחלפו הקאבאנה המקוריים במערכת "שמונת הקאבאנה" (יאקוסה נו קאבאנה, 八色の姓).  מאוחר יותר, כאשר השבטים התפצלו לבתים עצמאיים, נעלמה שיטת הקאבאנה.
צוקאסה יושידה

צוקאסה יושידה (ביפנית: 芳田司; נולדה ב-5 באוקטובר 1995) היא ג'ודוקא יפנית המתחרה בקטגוריית המשקל עד 57 ק"ג, זוכת מדליית ארד מאולימפיאדת טוקיו 2020 ואלופת עולם (2018).
ביוגרפיה וקריירה

יושידה נולדה בשנת 1995 בעיר קיוטו. בילדותה החלה להתאמן בג'ודו וכבר בשנותיה בבית הספר היסודי, זכתה בתחרויות ג'ודו ארציות לגילה. בנערותה המשיכה לזכות בתחרויות ג'ודו ארציות ובשנת 2011 זכתה במדליית ארד באליפות העולם לקדטים שנערכה בקייב. בשנת 2012 זכתה באליפות יפן עד גיל 20. בדצמבר 2014 יושידה זכתה במדליה הראשונה שלה בתחרות מהסבב העולמי המקצועי כאשר זכתה במדליית ארד בגראנד סלאם טוקיו.
באליפות העולם 2017 אשר נערכה בבודפשט, זכתה יושידה במדליית כסף. את שני קרבותיה הראשונים ניצחה באיפון וברבע הגמר ניצחה בזכות עונשים. בחצי הגמר ניצחה באיפון את הלן רשבו הצרפתייה לאחר תרגיל ריתוק בשם יוקו-שיהו-גטאמה. בגמר יושידה התמודדה מול סומייה דורג'סורן המונגולית ולאחר ארבע דקות ללא ניקוד, נכנס הקרב לזמן ניקוד זהב. קרוב לתשע דקות בתוך זמן ניקוד הזהב, היא הפסידה בווזארי לאחר שיריבתה ביצעה תרגיל בשם קושי-גורומה שהטיל אותה על צידה.
באליפות העולם 2018 אשר נערכה בבאקו, זכתה יושידה במדליית הזהב. היא החלה בסיבוב השני בו ניצחה באיפון את אמלי שטול הגרמנייה. בשמינית הגמר היא ניצחה באיפון את תלמה מונטיירו הפורטוגלית וברבע הגמר היא ניצחה שוב באיפון את קוון יו-ג'ונג הדרום-קוריאנית לאחר שני ניקודי ווזארי. בחצי הגמר יושידה ניצחה בווזארי את כריסטה דגוצ'י הקנדית בזמן ניקוד זהב לאחר שהטילה את יריבתה על צידה בעזרת תרגיל אוצ'י-מטה. בגמר יושידה התמודדה מול נקודה סמית'-דייוויס הבריטית וניצחה תוך דקה ו-19 שניות לאחר שני ניקודי ווזארי המשתווים לאיפון; הראשון בתרגיל הראי-גושי והשני בתרגיל קוסוטו-גאקה.
באליפות העולם 2019 אשר נערכה בטוקיו, זכתה יושידה בפעם השנייה במדליית הכסף. לאחר שלושה ניצחונות היא הגיעה לשלב חצי הגמר מול רפאלה סילבה הברזילאית וניצחה באיפון בתוך זמן ניקוד זהב לאחר תרגיל סיאו-נגה. בגמר היא התמודדה מול כריסטה דגוצ'י הקנדית והפסידה בווזארי.
באולימפיאדת טוקיו 2020, זכתה יושידה במדליית ארד. היא החלה את דרכה בסיבוב השני בו ניצחה באיפון את לו טונגצ'ואן הסינית וברבע הגמר היא ניצחה בווזארי את תמנע נלסון-לוי הישראלית. בחצי הגמר היא הפסידה בווזארי לנורה דג'קובה מקוסובו ונשרה לקרב על מדליית הארד. בקרב על המדליה היא ניצחה באיפון את אטרי ליפרטליאני הגיאורגית באמצעות שני ניקודי ווזארי שהשיגה משני תרגילי אוצ'י-מטה. בנוסף למדליה בתחרות האישית, זכתה יושידה במדליית כסף יחד עם נבחרת יפן בתחרות הקבוצתית.
זכיות בתחרויות מהסבב העולמי

| שנה | קטגוריה | עיר | מדינה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 | גראנד סלאם | טיומן | רוסיה רוסיה |
| 2015 | גראנד סלאם | טוקיו | יפן יפן |
| 2016 | גראנד סלאם | באקו | אזרבייג'ן אזרבייג'ן |
| 2016 | גראנד סלאם | טיומן | רוסיה רוסיה |
| 2016 | גראנד סלאם | טוקיו | יפן יפן |
| 2017 | גראנד סלאם | טוקיו | יפן יפן |
| 2018 | מאסטרס | גואנגג'ואו | הרפובליקה העממית של סין סין |
| 2019 | גראנד סלאם | דיסלדורף | גרמניה גרמניה |
| 2021 | מאסטרס | דוחה | קטאר קטאר |
הערות שוליים

↑  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
קרחון אורנוס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  אורנוס 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  71°24′00″S 68°20′00″W﻿ / ﻿71.4°S 68.333333333333°W﻿ / -71.4; -68.333333333333
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון אורנוס(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון אורנוס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון אורנוס(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון אורנוס
 
קרחון אורנוס (באנגלית: Uranus Glacier) הוא קרחון בחוף המזרחי של האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
הקרחון זורם לכיוון מזרח, ונשפך אל מפרץ ג'ורג' השישי מיד בסמוך למצוק פוסיל.
אורכו של הקרחון 30 קילומטרים; ורוחבו (בשפכו) 10 קילומטרים.
לאורך גדתו הדרומית של הקרחון נמצא מדרון קאיפר.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הקרחון

החוף התגלה לראשונה על ידי לינקולן אלזוורת', בטיסתו מעל האזור ב-23 בנובמבר 1935.
שפכו של הקרחון נסקר באופן חלקי בשנת 1936 על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם.
הקרחון נסקר בשנת 1948 ובשנת 1949 על ידי משלחת חקר שטחי חסות איי פוקלנד, הקרחון כולו מופה בשנת 1960 על ידי דרק סירל (Derek J.H. Searle) בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון בין השנים 1947–1948.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
בדומה האתרים סביבה, הקרויים על שם גופים במערכת השמש או קשורים אליה, נקרא הקרחון על שמו של כוכב הלכת אורנוס.
קאבו דה רוקה

| --- | --- |

מראה כללי של הכף ושל עמוד האבן
 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס האטלנטי 
 קואורדינטות:  38°46′51″N 9°30′02″W﻿ / ﻿38.780833333333°N 9.5005555555556°W﻿ / 38.780833333333; -9.5005555555556
 נתונים מדיניים
 מדינה:  פורטוגל פורטוגל
  (למפת פורטוגל מוגדלת) ליסבון פורטו בראגה סטובל קוימברה לייריה פארו אבורה ספרד האוקיינוס האטלנטי קאבו דה רוקה(למפת פורטוגל רגילה) ליסבון פורטו בראגה סטובל קוימברה לייריה פארו אבורה ספרד האוקיינוס האטלנטי קאבו דה רוקה
 
המגדלור
קאבו דה רוקה (פורטוגזית Cabo da Roca) הוא הנקודה המערבית ביותר באירופה היבשתית (לא כולל איים). הכף שוכן במערב פורטוגל, כ-42 קילומטרים מערבית לבירה ליסבון, וצוקיו מתנשאים לגובה של 140 מטרים מעל למימי האוקיינוס האטלנטי.
המקום היה מוכר לרומאים אשר כינוהו "פרומונטוריום מאגנום" (Promontorium Magnum - חצי האי הגדול). בעידן התגליות הוא כונה בשם "כף ליסבון".
במקום מגדלור שבנייתו הושלמה בשנת 1772 ועמוד אבן נושא צלב, שעליו לוח ובו חקוקות הקואורדינטות הגאוגרפיות של הכף, ודבריו של המשורר הפורטוגזי בן המאה ה-16, לואיש דה קמואש:
"כאן... מקום בו הארץ מסתיימת והים מתחיל..."
הנקודה המערבית ביבשת אירופה.
"Aqui... Onde a terra termina e o mar começa..."
Ponta mais ocidental do continente europeu.
מראה חוף האוקיינוס האטלנטי מתצפית קאבו דה רוקה
ראבוטניצה

| --- | --- |

 תדירות:  חודשי
 סוגה:  כתב עת נשים
 תאריכי הופעה:  1914–הווה (כ־110 שנה)
 שפה:  רוסית
 מדינה:  האימפריה הרוסית, ברית המועצות, רוסיה
 www.rabotnitsa-magazine.ru
 
ראבוטניצה (ברוסית: Работница, "הפועלת") הוא כתב עת נשים בשפה רוסית שהפצתו החלה בתחומי האימפריה הרוסית בשנת 1914, הגיע לשיא הפצתו בתקופת ברית המועצות ומופץ בצורה מקוונת גם בשנת 2021.
כתב עת זה נוסד ביוזמת ולדימיר איליץ' לנין במטרה להפיץ את דעותיו בקרב נשים. לקראת פרסום המהדורה הראשונה, נעצרו רוב חברי המערכת והיא יצאה לאור הודות לפעילותה של אמיליה אלכסייבה לקראת יום האישה הבינלאומי 1914. במהלך שנת 1914 יצאו לאור שבע מהדורות, אך בקיץ של אותה שנה הופסקה הפצתו.
שלוש שנים מאוחר יותר חודשה הפצתו ובשנים 1917–1918 יצאו 13 מהדורות בתדירות שבועית. החל משנת 1923 מערכת של "ראבוטניצה" נמצאת במוסקבה. החל משנת 1943 כתב עת היה מופץ באופן חודשי ובתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20 התפוצה הגיע לכ-350 אלף עותקים, כאשר בשנת 1990 היא הגיע לשיא של 23 מיליון. אמנם עד מהרה ירדה תפוצתו באופן משמעותי ותוך שנה צומצמה ל-12 מיליון. בשנת 2013 הופצו 35 אלף בלבד. כיום הוא מופץ באינטרנט בלבד.
בתקופת ברית המועצות היה חלק משמעותי של המאמרים מוקדש לתנועת הנשים הקומוניסטית. החל משנות ה-50 של המאה ה-20 החל לגדול חלק של מאמרים בתחום חיי המשפחה והחברה, ובמיוחד גידול ילדים. הייתה קיימת פינת "מכתבי קוראים", בה דיווחה מערכת כת העת על הפעילות בנושא תלונות נשים בנושאים שונים. בשנת 1985 החל פרסום סדרת כתבות בתחום משק בית ומלאכה.
על תרומתו לקידום החברה הסובייטית לכתב עת הוענקו עיטור הדגל האדום של העמל (1933) ועיטור לנין (1964).
בתקופות שונות היו חברות במערכת "ראבוטניצה" פעילות סובייטיות בולטות, כגון נאדז'דה קרופסקיה, אינסה ארמנד, אלכסנדרה קולונטאי ואנה יליזרובה-אויאנובה.
ראב באטלר

רִיצַ'רְד (רָאֵב) אוֹסְטֵן בַּאטְלֶר, הברון בַּאטְלֶר מסָאפֶּרוֹן-וואַלְדֶן (באנגלית: Richard Austen Butler, Baron Butler of Saffron Walden;‏ 9 בדצמבר 1902 – 8 במרץ 1982) היה פוליטיקאי בריטי רב השפעה מטעם המפלגה השמרנית אשר כיהן כמזכיר המדינה הראשון וסגן ראש ממשלת הממלכה המאוחדת תחת הרולד מקמילן בין 1962 ל-1963 וכמו כן גם כיהן בתור מזכיר המדינה לענייני חוץ וחבר העמים, מזכיר הפנים, מנהיג בית הנבחרים הבריטי, הלורד שומר החותם, שר האוצר ויושב ראש המפלגה השמרנית. בין 1964 ל-1965 כיהן כאבי בית הנבחרים.
באטלר התחנך באוניברסיטת קיימברידג' (1921–1925), והרצה באוניברסיטה זו על ההיסטוריה הצרפתית עד 1929, אז נבחר לפרלמנט כחבר המפלגה השמרנית (שהייתה באותה העת בממשלת אחדות לאומית עם מפלגת הלייבור). במהלך שנות ה-30 עבד ברציפות במשרדים הקולוניאליים בראג' הבריטי, בכלכלת ומדיניות חוץ, ובהמשך תמך בועידת מינכן. במהלך מלחמת העולם השנייה, כנשיא מועצת החינוך, היה אחראי בעיקר על פיתוח חוק החינוך המקיף והמהפכני משנת 1944. לאחר המלחמה היה אחד הדוגלים הבולטים של גוף חינוך בינלאומי, שהביא להקמת אונסק"ו.
כאשר חזרו השמרנים לשלטון בשנת 1951 בראשות וינסטון צ'רצ'יל, התמנה באטלר לשר האוצר; בשנת 1955 מונה ללורד שומר החותם ותמך במרץ באנתוני אידן במהלך מלחמת סיני; ובהמשך היה מקורב לראש הממשלה מקמילן. הוא כיהן כיושב ראש בית הנבחרים בין 1955 ל-1961. הוא מילא מספר תפקידים מרכזיים בקבינט והיה מועמד לראשות הממשלה לאחר התפטרותו של מקמילן, תפקיד שהלך בסופו של דבר לאלק דאגלס-יום. הוא התמנה לחבר בית הלורדים לכל חייו ב-1965, עת הוענק לו תואר אצולה, וב-1971 התמנה לאביר מסדר הבירית.
קורביל

| --- | --- |
סמל קורבילסמל קורביל

בית העירייה של קורביל
 מדינה:  צרפת צרפת
 חבל:  איל-דה-פראנס איל-דה-פראנס
 מחוז:  אסון
 ראש העיר:  ז'אן-פייר בשטר
 תאריך ייסוד:  10 באוגוסט 1951 
 שטח:  11.01 קמ"ר
 גובה:  32-92 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  52,683 (1 בינואר 2021)
 קואורדינטות:  48°36′50″N 2°28′55″E﻿ / ﻿48.6139°N 2.482°E﻿ / 48.6139; 2.482
 אזור זמן:  UTC +1
 האתר הרשמי של עיריית קורביל
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי קורביל(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי קורביל(למפת איל-דה-פראנס רגילה) פריז ורסאי מלאן אוורי פונטואז נורמנדי סאנטר-עמק הלואר בורגון פראנש-קונטה  גר. אסט  או-דה-פראנס קרטיי מוקורביל(למפת איל-דה-פראנס מוגדלת) פריז ורסאי מלאן אוורי פונטואז נורמנדי סאנטר-עמק הלואר בורגון פראנש-קונטה  גר. אסט  או-דה-פראנס קרטיי מוקורביל  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קוֹרְבֵּיל (בצרפתית: ‏Corbeil-Essonnesקובץ:Fr-Paris--Corbeil-Essonnes.ogg‏Ⓘ‏, נהגה קוֹרְבֵּיי-אֶסוֹן) היא קומונה במחוז אֶסוֹן שבחבל איל-דה-פראנס בצרפת. העיר שוכנת על נהר סן, וממוקמת כ-28 ק"מ דרומית מזרחית לפריז.
אטימולוגיה

שם העיר נגזר משם העיר הלטיני Corbulium וכן מהשם הגאלי cor beel, שמשמעותו הבית הקדוש.
היסטוריה

ממצאים שנמצאו בגדה המערבית של הסן, מעידים על נוכחות אנושית באֵזור כבר בתקופה הפלאוליתית והנאוליתית. קיימים גם ממצאים ליישוב בתקופה הרומית, וככל הנראה, הדרך בין אגדינקום (Agendicum סנס המודרנית) ללוטטיה עברה בתחום העיר.
גאוגרפיה

העיר נמצא בדרום השטח האורבני של מטרופולין פריז בצפון-מזרח המחוז אסון. בעיר נמצאת ההתחברות של נהר האסון ונהר הסן.
כלכלה

במאה ה-19, קורביל הייתה מרכז של טחינת קמח. כמו כן בלטה בתעשיית הנייר, הודות למפעל ייצור הנייר של פייר-פרנסואה דידו, שנוסד שם עוד הרבה קודם.
הקהילה היהודית

היישוב היהודי, ככל הנראה היה קיים במקום כבר בראשית ימי הביניים. במאות ה-12 וה-13 התקיימה בעיר קהילה יהודית גדולה, שהלכה והתפתחה, ואף הייתה בה ישיבה גדולה.


כמה מגדולי הראשונים ומהמפורסמים שבהם, היו מתושבי העיר. בהם:
ר' יעקב הקדוש מקורביל, מבעלי התוספות. חיבר פירושים על התורה בדרך גימטריאות (הובאו בתוספות על התורה ובספר 'פענח רזא'). נהרג על קידוש השם, ככל הנראה במהלך מסע הצלב השלישי, בשנת ד'תתק"נ.
אחיו, רבי יהודה מקורביל, גם הוא מבעלי התוספות, דודו של הש"ר מקוצי, נהרג על קידוש השם, ככל הנראה במהלך מסע הצלב השישי, בערך בשנת ד'תתקצ"ב.
רבי יעקב הלוי ממרויש, בעל שו"ת מן השמים.
רבי יצחק מקורביל, בעל הספר מצוות קטן.
תלמידו רבנו פרץ מקורביל, בעל ההגהות סמ"ק, שעמד בראשות הישיבה שבעיר.
רבי יעקב מקורביל, חיבר ספר בשם 'עץ החיים', תקופת חייו נעה בערך בין השנים ה'ק"נ-ה'ר'.
רבינו אלחנן מקורביל.
לאחר גירוש צרפת, היישוב היהודי אמנם חזר והתבסס בה, למרות הרדיפות והגירושים החוזרים ונשנים, אך כבר לא היה בממדיו הקודמים, ובהמשך הלך ודעך.
ערים תאומות

ספרד אלזירה (ספ'), ספרד (מ־1991)
פורטוגל בליניו (פו'), פורטוגל (מ־2000)
סקוטלנד איסט דונברטונשייר (אנ'), סקוטלנד (מ־1989)
גרמניה זינדלפינגן (גר'), גרמניה (מ־1961)
הערות שוליים

↑  ראו אנציקלופדיה לתולדות גדולי ישראל עמ' 874.
↑  תוספות ישנים יומא יד: ד"ה ועוד מזה; אוצר הגדולים חלק ד אות רמ.
↑  אוצר הגדולים חלק ה אות תתשה.
↑  אוצר הגדולים חלק ב אות תקסה.
↑  עמק הבכא (לרבי יוסף הכהן הרופא, קרקוב 1895), עמ' 72.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548036805171  BnF: cb15280099r (data)  GND: 4010553-2  LCCN: n81007338  MusicBrainz: e9c38ec3-f820-4d98-84df-5c3a22e28eb2  NKC: xx0178464  VIAF: 124339921   WorldCat (עם VIAF): 124339921 
שער העיר העתיקה בקורביל
ראבח מאג'ר

ראבח מאג'ר (בערבית: رابح ماجر; נולד ב-15 בפברואר 1958) הוא שחקן ומאמן כדורגל אלג'יראי לשעבר, ששיחק בעמדת החלוץ. שיחק בנבחרת אלג'יריה בין השנים 1978–1992 ונחשב כגדול שחקני אלג'יריה בכל הזמנים. הוא שחק בטורנירי המונדיאל בספרד 1982 ובמקסיקו 1986 וכבש 40 שערים ב-87 הופעות בנבחרת.
אחד משעריו המפורסמים והחשובים ביותר היה בניצחון 2:1 על מערב גרמניה במונדיאל 1982 במשחק שנחשב אחד המפתיעים ביותר בתולדות הגביע העולמי (מערב גרמניה סיימה כסגנית מחזיקת הגביע באותו טורניר).
את הקריירה שלו, החל ראבח מאג'ר בשכונת הולדתו חוסיין דיי שבאלג'יר. בשנים 1983–1985 שיחק בליגה הצרפתית במדי ראסינג פריז. ב-1985 עבר לקבוצה הצרפתית טור ובעונת 1986/1987 הוא חתם בפורטו מפורטוגל. הוא כבש את שער המשווה במשחק שהביא לפורטו זכייה בגביע אירופה לאלופות באותה עונה, לאחר ניצחון במשחק הגמר על באיירן מינכן 2:1. שער השוויון של מאג'ר, שהושג בדקה ה-79 במשחק, היה נדיר וזכה לשידורים רבים בטלוויזיה גם חודשים רבים אחרי המשחק. מג'אר היה ממוקם מול השוער ברחבת החמש בזמן שקיבל מסירת רוחב משחקן פורטו. למרות פיגור קבוצתו והמעמד המכריע בו נמצא ולמרות שהיה מוקף בשחקנים יריבים, הוא איפשר לכדור לעבור בין רגליו וכשגבו מופנה אל השער, הסיט אותו בנגיעה קלה בעקב נעלו אל פינת השער.
נוסף על זכייתה בגביע האלופות, זכתה פורטו בגביע הביניבשתי ב-1987, לאחר ניצחון על פניארול 2:1, ובאליפות פורטוגל בעונת 1987/1988. מפורטו עבר לשחק בוולנסיה מספרד ובעונת 1990/1991 חזר לפורטו בה סיים את הקריירה שלו. נבחר ב-1987 לכדורגלן השנה באפריקה.
שלוש פעמים כיהן כמאמן נבחרת אלג'יריה.
צוק ג'אנקשן (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בהר בהרי דרווין שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  79°53′00″S 157°28′59″E﻿ / ﻿79.8833°S 157.483°E﻿ / -79.8833; 157.483
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיצוק ג'אנקשן(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיצוק ג'אנקשן
 
צוק ג'אנקשן או סלע ג'אנקשן (באנגלית: Junction Spur; מילולית: "צוק המפגש" או "צוק נקודת הצומת") הוא סלע בולט, המסמן את הקצה המזרחי של הרי דרווין שבאנטארקטיקה.
היסטוריה > גילוי הצוק

הצוק התגלה ומופה על ידי משלחת חקר קרחון דרווין, שהייתה חלק מהמשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1958–1956.
היסטוריה > מקור השם

הצוק נקרא בשם זה מאחר שהוא נמצא בנקודת המפגש בין קרחון הת'רטון וקרחון דרווין.
לקריאה נוספת

• Magalhães, Catarina & Stevens, Mark & Cary, Stephen & Ball, Becky & C Storey, Bryan & Wall, Diana & Tü Rk, Roman & Ruprecht, Ulrike, . (2012) .PLoS ONE 7(9): e44578. doi:10.1371/journal.pone.0044578
הערות שוליים

1 2 3  מידע גאוגרפי והיסטורי
| אתרים בהרי דרווין |
| --- | --- | --- |
| הרים | אליס • אש • פרידמן |  |
| רכסים ורמות | האסקל • טנטאקל • לינדסטרום • מידנייט • סמית' • קולוסיאום • קומיוניקיישן • קנט |  |
| גבעות | מטאוריט • ריצ'רדסון |  |
| מדרונות | אקסס |  |
| מצוקים | ג'אנקשן • דנקן • סלע טת'ר • קולוסאום |  |
| עמקים | אקסודוס • ארנת איילנד • גרנט • הייל • ולמן • מאצ'מור • מקקי • קוננט |  |
| מישורים | מישור ונטייג' |  |
| קרחונים | אוברטרן • אקסודוס • גרין • דרווין • הת'רטון • מקלירי |  |
| נונאטאקים | מייסון |  |
| מפלי קרח | סירקל • פרבל |  |
| קרקסים קרחוניים | קורל |  |
קרחון אוסלנה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 קואורדינטות:  69°17′05″S 71°58′30″W﻿ / ﻿69.284722222222°S 71.975°W﻿ / -69.284722222222; -71.975
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון אוסלנה(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון אוסלנה(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון אוסלנה(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון אוסלנה
 
קרחון אוסלנה (באנגלית: Oselna Glacier; בבולגרית: ледник Оселна) הוא קרחון רחב בצידם המערבית של הרי האבר, בצפון האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
הקרחון ממוקם מדרום לקרחון פיפקוב, וצפונית לקרחון מאנולוב.
אורכו של הקרחון 4 קילומטרים, ורוחבו 1 קילומטרים.
הקרחון מנקז את המדרונות המערביים של פסגת סיימון, וזורם לכיוון דרום-מערב, עד שנשפך אל מפרץ לאזארב, צפונית לנקודת קאמהי.
היסטוריה > מיפוי הקרחון

הקרחון מופה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1971.
היסטוריה > מקור השם

הקרחון נקרא על שמו של הכפר אוסלנה שבצפון-מערב בולגריה.
לקריאה נוספת

הגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית)
קאבו ורדה שואו

| --- | --- |
 סוגה:  מורנה 
 חברים
 בוי ז'ה מנדש, ז'אן קלוד מנדש, אסה מונטרו, ג'ון מתיאס, לואיש דה סילבה, סרז' דה סילבה, מאנו לימה ורנה קבראל
 
קאבו ורדה שואו (בלועזית: Cabo Verde Show) הייתה להקה מאיי כף ורדה שהוקמה בשנת 1976 בצרפת, ביישוב ז'ואנוויל לה פון, על יד פריז. חבריה היו מוזיקאים קראולים: בוי ז'ה מנדש (יליד סנגל),  שהלחין חלק מלהיטי הלהקה, ז'אן קלוד מנדש, אסה מונטרו, ג'ון מתיאס, לואיש דה סילבה, סרז' דה סילבה, ומאנו לימה (יליד סנגל) מאוחר יותר הצטרפו הזמר רנה קבראל (בן לאם מאנטילים ולאב מכף ורדה, שגדל בסנגל) ואחרים.
הלהקה הייתה חלוצה של גל המוזיקה מכף ורדה שהתפתח בצרפת והתמחתה בסגנונות עממיים מכף ורדה - קולאדיירה, פונאנה ומורנה משולבים עם השראה ממוזיקה מארצות אפריקאיות אחרות ומהאיים האנטילים (זוק), וכן ממוזיקת נשמה, רית'ם אנד בלוז, ג'אז ורוק אנד רול. האלבום הראשון שלה הופק באביג'אן, בחוף השנהב.
הלהקה הייתה פעילה במשך 30 שנה. עם להיטיה נמנו:
"Bo ca te mas", (אני אוהב אותך יותר)
Bo ca sabe
P.A.I
Joana
Mansinha
Casa ma uma créola
מבחר דיסקוגרפיה

1980 - Caminho De Esperança Coladance 80
Damião Matias, Cabo Verde Show - Lady Lany (LP)1989
1996 -Santa Catarina CD
1998 -Nos Amor  CD
2002 -René Cabral And Cabo Verde Show - Dinheiro  CD
Cabral & Cabo Verde Show - Nova's Allegria
John Matias / Cabo Verde Show - Sentimento
Les 10 Meilleures Chansons
Cabral & Cabo Verde Show - Beijo Cu Jetu
Nos Amor
Destino
1979 - Graça Di No'Sei / Supreza
1979 - Recordo Penssa / Toute Femme Cone Ça
1979 - P.A.I. Gozadors / Baracca
1979 - Bo Ca Sabe
1979 -Falal Nha Amigo / Bo Catem Mas
1983 -Oh! Mylena / Bem Danca
ציפסרים

| --- | --- |
 
מימין לשמאל בשורה הראשונה:רודולף שוסטר, מרטין פון שווארטנר,  גוסטב בראץ. בשורה השנייה: הגנרל פאל קראי, יוזף פצוואל,
 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
 החבל ספיש בסלובקיה, מרמורש ודרום בוקובינה ברומניה, הונגריה, גרמניה
 שפות
 ניב של גרמנית
 דת
 נוצרית לותרנית
 קבוצות אתניות קשורות
 גרמנים מריינלנד ולוקסמבורג, שלזיה, תורינגיה, סקסוניה, אוסטריה תחתית, סקסונים טרנסילבנים
מרכז העיר פופרד בחבל ספיש בסלובקיה
ציפסרים, (גרמנית:"ציפסר" Zipser או "ציפסר זאכסן" Zipser Sachsen, הונגרית: Cipszer "ציפסר" או "Szepesi Németek, רומנית: Ţipţeri "ציפצר") הם קבוצה אתנית גרמנית בצפון הממלכה ההונגרית לשעבר, בשטחים השייכים כעת לסלובקיה, במחוז מרמורש ובחלקים של דרום-מערב בוקובינה שבצפון רומניה של היום. הציפסרים היו חלק מהמיעוט הגרמני בשטחי סלובקיה, ששמו הכוללני היה "הגרמנים הקרפטיים". שפתם היא ניב מיטלדויטש (Mitteldeutsch).
מקור השם "ציפסר" הוא החבל ספיש (Spiš) (בהונגרית "סֶפֶש" Szepes  או "סֶפֶּשֵג" (Szepesség), הקרוי בגרמנית "די ציפס" ("Die Zips"). חבל ארץ זה שהשתייך בימי הביניים לאזור שנקרא "הונגריה עילית" ולממלכת הונגריה, הוא בימינו חלק מסלובקיה העצמאית.
מהגרים גרמנים ראשונים הובאו לעמקים הגבוהים של ציפס, מתורינגיה  אחרי שנת 1150, כנראה בסביבות 1180,  על ידי המלך ההונגרי בלה השלישי. הם היו מיומנים במיוחד בכריית מחצבות ובבניית ערים.
מעמדם המשפטי והכלכלי קיבל תוקף בשנת 1271 באמצעות צ'ארטר של המלך אישטוואן החמישי ואחר כך התחדש באגרות שהוציא המלך קארוי רוברט בשנים 1312 ו־1328. חוקי העדה נקבעו בכתב בקובץ "Zipser Willkühr" משנת 1370.     
מנהיגי הציפסרים נטמעו עם השנים לתוך האצולה ההונגרית.
בסכסוכים עם אוסטריה הציפסרים שמרו נאמנות לצד ההונגרי. בחודשים לפני שחרור צ'כוסלובקיה מהכיבוש הנאצי רוב הציפסרים מסלובקיה התפנו. אלו שחזרו גורשו על ידי שלטונות צ'כוסלובקיה המחודשת.
הציפסרים בסלובקיה > התיישבות תחת מלכי הונגריה

בסלובקיה הציפסרים היוו אי לשוני גרמני שחולק בין שני אזורים עיקריים: הציפס העליון (Oberzips) בשיפולי הרי טטרה על הנחלים פופר (פופראד) קונדרט (הרנאד) ועם המרכזים העירוניים קזמרק ולויטשאו והציפס התחתון (untere Zips) או der Gründner Boden על הנחלים גחניץ ושמלניץ והעיירות הראשיות ערי הכורים גלניץ, שמלניץ וואגנדריסל (נאלפקובו).
המתיישבים הציפסרים בציפס העליון באו בשני גלי הגירה :הראשון מריינלנד (רנאניה) ולוקסמבורג והשני משלזיה.  לאחר מכן גל של מהגרים גרמנים דוברי "אוברסדויטש"  מבוואריה התיישבו באזורי המכרות שהקימו בעבר הסלבים בציפס התחתון.
בסך בכל הציפסרים אכלסו כ-30 ערים ועיירות בתוך ה"רוזנות" ציפס וסמוך אליה, כשהמרכזים החשובים שלהם היו הערים קז'מארוק, לבוצ'ה (החל מהמאה ה-17 המרכז החשוב באזור), פופראד וספישסקה נובה ווס. האזור משתרע על כ-3700 קמ"ר. אחרי החרבת הונגריה על ידי פלישת הטטרו-מונגולים בשנת 1241, המלך 
בלה הרביעי ויורשיו הביאו מתנחלים גרמנים נוספים משלזיה, תורינגיה וסקסוניה על מנת שיסייעו בשיקום הממלכה.
הציפסרים בסלובקיה > ההתארגנות

בשנת 1271 בעקבות החלטת המלך אישטוואן הרביעי של הונגריה, ה"סקסונים הציפסרים" (בהונגרית Szepessi szászok) זכו, בדומה לסקסונים הטרנסילבנים לניהול עצמי בראשותו של גראף (רוזן) משלעצמם. האזור אורגן כפרובינציה מיוחדת שלהם - בלטינית universitas seu provincia Saxonum de Scepus).
בימי המלך קארוי רוברט, בשנת 1312 התושבים הגרמנים בחבל ציפס התארגנו מבחינה פוליטית-משפטית ב"ברית של 24 ערי הציפס" (Zipser Bund), בעלת אוטונומיה, במקביל לארגון רוחני-דתי "האחווה של 24 הכמרים המלכותיים". בראש ברית 24 הערים עמד גראף (רוזן) שנבחר על ידי ראשי כל הערים.
החל משנת 1370 24 הערים ועוד 20 יישובים נוספים של ציפסרים זכו לספר חוקים משלהם הקרוי ציפסר וילקיר (Zipser Willkür).
בשנת 1412 ברית 24 בערים בוטלה עקב מסירת 13 מהן למלך פולין על ידי מלך הונגריה, זיגמונד לבית לוקסמבורג, בתור ערבון תמורת סיוע כספי בזמן עימותו עם ונציה.