stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המלחמה הצפונית הגדולה
יסוד סנקט פטרבורג וקרב פולטבה

בשנת 1703 בעיצומם של הקרבות בין שוודיה לפולין, ייסד פיוטר את עירו החדשה סנקט פטרבורג (על שם פטרוס הקדוש) באזור אינגריה (שאותה כבש מידי שוודיה). במהלך אותן שנים החל לבנות צי גלאות וגייס צבא חדש. הלקח המר של קרב נרבה לא נשכח ופיוטר לא חסך באמצעים על מנת להפוך את צבאו למודרני ואיכותי.
סדרת הפסדים הביאה את המלך הפולני אוגוסט השני לוותר על כתרו בשנת 1706. תשומת לבם של השוודים הועברה עתה לרוסיה, וב-1708 פלשו לתחומה. ביולי של אותה שנה נוצחו כוחותיו של פיוטר בקרב גולובצ'ין. קרל המשיך את מסעו לתוך רוסיה, תוך כדי שהוא כורת ברית עם ההטמאן
הקוזאקי איוואן מזפה. ציוד הצבא השוודי התדלדל מאוד והוא סבל ממחסור חמור, בעיקר בתחמושת ומזון. קרל סמך על התגבורת בת 12,000 חיילים שהייתה אמורה להגיע מריגה ויחד איתה אספקה רבה, אך בקרב לסנאיה ספג כח זה הפסד צורב וכל המטען אבד. למרות איבוד האספקה סירב קרל לסגת, ובמקום זאת בחר להמשיך בתנועה לכיוון אוקראינה, שבה היה לו בן ברית בדמותו של מזפה שהבטיח לו תגבורת ואספקה. פיוטר השתמש באסטרטגיה הרוסית המוכרת ומשך את אויבו לתוך ארצו תוך כדי שהוא משאיר אחריו אדמה חרוכה. עד מהרה התברר לקרל שמזפה הוא משענת קנה רצוץ והוא נותר ללא אספקה ראויה. השוודים לא הצליחו לכלכל את כוחותיהם, וסבלו בחורף הקר של 1709. אף על פי כן, עם בוא הקיץ חידשו השוודים את מאמציהם לכבוש את אוקראינה. השוודים הטילו מצור על העיר פולטבה, אך בשלב זה גילה פיוטר תוקפנות רבה יותר, וצבאו פגש בצבא השוודי בקרב פולטבה ב-28 ביוני 1709. עתה קצר פיוטר את פירות ההשקעה בצבאו: הצבא הרוסי גרם לעשרת אלפי הרוגים בקירוב לצבא השוודי, ושבה את רוב שרידיו של הצבא השוודי שברח לפרבלוצ'נה. המחיר ששילמו הרוסים היה קטן לאין ערוך ולא עלה על כמה אלפי הרוגים ופצועים. אחרי ההפסד גם הפולנים הרימו ראש ואוגוסט השני שב לכס המלכות. קרל נמלט לשטח האימפריה העות'מאנית ששמרה עד אז על נייטרליות, וניסה לשכנע את הסולטאן, אהמט השלישי לסייע לו במערכה מחודשת נגד הרוסים. בסופו של דבר נשאר בגלות חמש שנים.
תבוסת שוודיה

פיוטר רדף אחרי קרל לתוך שטחי האימפריה העות'מאנית, אך הובס בשנת 1711 ליד פרוט. למרות הפלישה, העות'מאנים השכילו לא להתערב במלחמה זרה ולא שמעו לתחנוניו של קרל להצטרף למלחמה לצידו. משסר חינו בעיני הטורקים, נאלץ קרל לצאת למולדתו. בזמן גלותו מצבה של שוודיה התערער עד מאוד וקרל לא הספיק להשלים את אשר התחיל עד למותו ב-1718 בטרם עת במצור על עיר נידחת. המומנטום הרוסי המשיך לגבור, כאשר צבאותיו הצפוניים של פיוטר השתלטו על המחוז השוודי ליבוניה (צפונה של לטביה המודרנית ודרומה של אסטוניה המודרנית), ודחקו את השוודים לאזור פינלנד. רובה של פינלנד נכבש על ידי הרוסים בשנת 1714. לאחר ניצחון בקרב גנגוט הצי הרוסי הקיסרי שלט בים הבלטי ופלישה לשוודיה עצמה הסתמנה כאפשרות מציאותית. פיוטר אף השיג את תמיכתן הצבאית של פרוסיה ונסיכות הבוחר מהנובר (שנכנסו למלחמה בעיקר כדי לקבל נתח מהסכם השלום שעתיד היה להחתם). למרות זאת, סירב קרל בעקשנותו להיכנע, ורק נפילתו בקרב בשנת 1718 אפשרה את סיום המלחמה. עד 1720 כרתה שוודיה הסכמי שלום עם כל אויבותיה, מלבד רוסיה. בשנת 1721 חוזה נישטאד סיים את המלחמה. בסיומה השיגה רוסיה את אינגריה, גוברניית אסטוניה, ליבוניה וחלק ניכר מקרליה. בתמורה, נדרשה רוסיה לשלם סכום בן שני מיליון ריקסדלר, כמו גם להשיב את פינלנד לחזקה שוודית. יחד עם זאת, הותר לצאר לספח אדמות פיניות בקרבת סנקט פטרבורג, שנקבעה כבירתו בשנת 1712.
במלחמה זו נשבר כוחה של שוודיה באופן מוחלט והיא אבדה את ההגמוניה במזרח אירופה שהייתה לה מאז מלחמת שלושים השנים. שוודיה לא הצליחה להשתקם ממפלה זו וירדה לדרגת מדינה זניחה מבחינה בינלאומית. לפי תנאי הסכם נישטאד אבדה שוודיה את רוב שטחיה באגן הדרומי והמזרחי של הים הבלטי. את מקומה של שוודיה בחוג המעצמות האירופאיות החליפה רוסיה, שהשיגה כאמור טריטוריות באזור הים הבלטי והפכה עקב כך לכוח דומיננטי במזרח אירופה.
ראו גם

הטקטיקה והאסטרטגיה האירופאית בעת החדשה
שדה מרס (סנקט פטרבורג)
קרב פולטבה, קטע מפסיפס, מאת מיכאיל לומונוסוב, 1717
אצטדיון האור (סנדרלנד)

| --- | --- |

 מיקום:  סנדרלנד שבאנגליה
 קואורדינטות:  54°54′52″N 1°23′18″W﻿ / ﻿54.9144°N 1.3882°W﻿ / 54.9144; -1.3882
 תקופת הפעילות:  1997–הווה (כ־27 שנים)
 עלות הבנייה:  23,000,000 אירו
 בעלים:  מועדון הכדורגל סנדרלנד
 מפעיל:  מועדון הכדורגל סנדרלנד
 משטח:  דשא
 אדריכל:  טי.טי. אייץ' אריכטקטורה
 קבוצות:  מועדון הכדורגל סנדרלנד
 מושבים:  49,000
 ממדי משטח:  68*105 מטר
 אתר רשמי
 he
 
אצטדיון האור (באנגלית: Stadium of Light) הוא אצטדיון כלל-מושבי הממוקם בסנדרלנד, אנגליה. באצטדיון 49,000 מושבים, והוא החמישי בגודלו באנגליה. האצטדיון משמש כמגרשו הביתי של מועדון הכדורגל סנדרלנד המשחק בליגה השנייה באנגליה.
פרט לאירוח משחקי הבית של מועדון הכדורגל סנדרלנד, האצטדיון אירח גם מספר משחקים של הנבחרת הצעירה והבוגרת של אנגליה. האצטדיון משמש גם לאירוח הופעות מוזיקה, ובין היתר הופיעו בו הלהקות אואזיס וטייק ד'את.
שיאים

המספר הרב ביותר של אוהדים במשחק באצטדיון זה נקבע בתאריך 13 באפריל 2002 במשחק נגד ליברפול, והוא עומד על 48,353 אוהדים.
המספר הנמוך ביותר של אוהדים במשחק עומד על 22,167, במשחק נגד ויגאן את'לטיק ב-2 בדצמבר 2003.
ממוצע האוהדים העונתי הגבוה ביותר הוא 46,790 אוהדים בממוצע למשחק. השיא נקבע בעונת 2000–2001 כשסנדרלנד שיחקה בפרמייר ליג.
ממוצע האוהדים העונתי הנמוך ביותר הוא 27,119 אוהדים בממוצע למשחק. השיא נקבע בעונת 2003–2004 כשסנדרלנד שיחקה בפוטבול ליג הראשונה (הליגה השלישית באנגליה).
שם האצטדיון

בזמן בניית האצטדיון לא היה לו שם אך המקומיים קראו לו "אצטדיון וורסייד". בטקס הפתיחה הוא קיבל את השם אצטדיון האור, עקב מנורות הבטיחות שהיו בשימוש במכרות הכרייה שהיו באזור. חלק מהאוהדים פחות אהבו את השם בגלל שהאצטדיון של בנפיקה נקרא באותו שם.
ג'יימס האוול

ג'יימס ברואן האוול (באנגלית: James Bruen Howell‏; 4 ביולי 1816 – 17 ביוני 1880) היה עורך דין, עורך עיתון ופוליטיקאי אמריקאי. בנו של חבר קונגרס מאוהיו, האוול שימש כסנאטור ממונה של ארצות הברית מאיווה במשך קצת יותר משנה.
ביוגרפיה > ראשית חייו

ג'יימס ב. האוול נולד ב-4 ביולי 1816, ליד מוריסטאון, ניו ג'רזי, והיה בנם של אליאס ואלייזה האוול. המשפחה עברה מערבה לניוארק, אוהיו, בשנת 1819, שם למד ג'יימס בבתי הספר הציבוריים, וסיים את בית הספר התיכון בניוארק. אביו של ג'יימס, אליאס האוול, היה בולט בפוליטיקה של אוהיו ונבחר לסנאט של מדינת אוהיו ב-1830 ולקונגרס האמריקאי כחבר במפלגה הרפובליקנית הלאומית האנטי-ג'קסונית ב-1836.
ג'יימס האוול סיים את לימודיו באוניברסיטת מיאמי, הממוקמת באוקספורד, אוהיו, בשנת 1837. לאחר סיום הלימודים האוול למד משפטים במשך שנתיים תחת השופט הוקינג ה. האנטר מלנקסטר, אוהיו, והתקבל ללשכת עורכי הדין במדינת אוהיו ב-1839. לאחר קבלתו ללשכת עורכי הדין, פתח האוול משרד עורכי דין בעיר הולדתו ניוארק.
מוטרד מבריאותו הלקויה, בשנת 1841 החליט האוול לעבור למקום משביע רצון יותר. הוא התיישב בעיירה הקטנטנה קאוסאוקה במחוז ואן ביורן בטריטוריית איווה, שם פתח משרד משפטי חדש והחל לבנות מחדש פרקטיקה משפטית.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

זמן קצר לאחר שהגיע לאיווה, האוול נעשה מעורב באופן פעיל במפלגה הוויגית, אחת משתי המפלגות הפוליטיות האמריקאיות הגדולות של אותה התקופה. האינטרסים הפוליטיים שלו הובילו אותו לרכוש עיתון כושל, ה-Des Moines Valley Whig, שהפעלתו דרשה עד מהרה את מלוא תשומת ליבו. לאחר מכן, האוול ויתר על עבודתו כעורך דין כדי להתמסר לעורך במשרה מלאה של העיתון המפלגתי שלו.
בסוף 1846 התקבלה איווה לארצות הברית ובעקבותיה חוותה תקופה של צמיחה ממושכת. ב-1849 עבר האוול עם עיתונו לעיירה המשגשגת באיווה, קאוקוק, הממוקמת בקצה הדרום-מזרחי של המדינה, ושינה את שם העיתון ל-Gate City Daily. בתפקידו כעורך, האוול התנגד עקבי לעבדות בארצות הברית ולתנועה האולטרה-לאומנית המכונה שאינם יודעים דבר.
כפי שהיה במקרה של ויגים רבים, האוול העביר את נאמנותו הפוליטית למפלגה הרפובליקנית החדשה במהלך אמצע שנות ה-50 של המאה ה-19. הוא היה חתום על קריאת הכינוס להקמת המפלגה הרפובליקנית באיווה וציר מהמדינה לוועידה הלאומית הרפובליקנית של 1856 שהתקיימה בפילדלפיה. האוול היה בעצמו מועמד רפובליקני תכוף, אם כי לא מוצלח, לתפקידים מדינתיים ולאומיים בתקופה זו.
לאחר הניצחון הרפובליקני הלאומי ב-1860, מונה האוול למנהל הדואר של קאוקוק, ולאחר מכן לתפקיד פוליטי. הוא שימש בתפקיד זה מ-1861 עד 1866. תאונה שהותירה אותו נכה לכל החיים הותירה את האוול לא כשיר להתגייס למען האיחוד במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית, למרות שהוא נשאר מתנגד מר למרד הדרום.
בשנת 1870, האספה הכללית של איווה בחרה בהאוול לסנאט האמריקני כדי למלא את המקום הפנוי שנגרם כתוצאה מהתפטרותו של ג'יימס גריימס. הוא כיהן בתום כהונתו של גריימס מ-18 בינואר 1870 עד 3 במרץ 1871, אך לא הועמד לבחירה מחדש לסנאט. הוא היה אחד משלושת הנציבים של בית המשפט לתביעות הדרום שמינה הנשיא יוליסס גרנט ב-1871 כדי להתאים תביעות לחנויות ואספקה וכיהן עד 1880.
ביוגרפיה > מוות ומורשת

האוול נפטר ב-17 ביוני 1880 בקאוקוק, איווה בגיל 63. הוא נקבר בבית הקברות של אוקלנד.
ברזל גולמי

מטילי ברזל גולמי
ברזל גולמי (באנגלית: Pig iron) הוא תוצר ביניים בתעשיית הברזל. הוא נוצר מהתכת עפרת ברזל ויציקתה למטיל (אנ') ברזל גולמי שניתן לשנע. מטיל ברזל גולמי מכיל ריכוז גבוה של פחמן ומשמש כחומר גלם ליצירת חומרי ברזל מעובדים. ברזל גולמי הוא הברזל המותך היוצא מתנור רם, כבשן גלילי גבוה שבו מטעינים עפרת ברזל, קוק ואבן גיר. פחם שימש בתהליך ייצור ברזל גולמי מימי יוון העתיקה ועד לאמצע שנות ה-30 של המאה ה-19, אולם קשה להשתמש בו כחומר דלק בתנור רם. השימוש באנתרציט (אנ') (סוג של פחם) בתהליך ייצור ברזל גולמי פותח בו-זמנית בצרפת, ויילס ופנסילבניה תוך ניצול טכנולוגיית "אוויר חם" חדשה (Hot blast) במאה ה-19. השימוש באנתרציט פותח על רקע מחסור בחומרי דלק אחרים הדרושים לתהליך ייצור הברזל בכל אחת מן המדינות, לאחר שאזל העץ מיערות שהיו סמוכים למפעלי הברזל ושינוע עץ ממרחק היה קשה.
ברזל גולמי מכיל פחמן באחוזים גבוהים מאוד יחסית, בדרך כלל 3.5%–4.5% לצד צורן וסיגי פסולת אחרים הנמצאים בעפרה. תכולת חומרים אלה גורמים לברזל גולמי להיות פריך וחסר שימוש כחומר גלם ישיר לייצור מוצרי ברזל, זולת שימושים מוגבלים ביותר. הצורה המסורתית של התבניות המשמשות ליצירת מטילי ברזל גולמי הייתה מבנה של ענפים בחול, עם מטילים רבים בזוויות ישרות לתעלה ראשית, המזכירים בצורתם חזרזירים השוכבים ויונקים מעטיניה של חזירה. לאחר שהמתכת התקררה והתמצקה, שברו את המטילים הקטנים המחוברים לתעלה, ומכאן גם כינויו של ברזל גולמי באנגלית, Pig iron (ברזל חזיר). מטילי הברזל הגולמי מיועדים להתכה מחדש ומכאן גם שאין חשיבות לעובדה שהמטילים אינם אחידים בגודלם ומכילים כמות קטנה של חול.
היסטוריה

תהליך התכת ויציקת ברזל גולמי ומוצרי ברזל אחרים היה ידוע כבר למצרים הקדמונים וידע זה התפשט בהדרגה במזרח אגן הים התיכון והגיע ליוון העתיקה. ברומא העתיקה ומאוחר יותר בתקופת הכליפים המוסלמים של ימי הביניים שוכללו שיטות התכת הברזל ויציקתו. עם התמוטטות האימפריה הרומית המערבית אבדו שיטות הייצור במערב אירופה ולא התגלו מחדש עד לשלהי ימי הביניים (1325–1500). מעבר המצב של ברזל בכבשן, מחומר מוצק לנוזל היה תופעה שנמנעו ממנה לאורך תקופה זו, מכיוון שתהליך הפחתת כמות הפחמן בברזל הגולמי והפיכתו לפלדה היה תהליך ארוך ומייגע בטכנולוגיה שהייתה ידועה בימי הביניים.
תהליך ייצור ברזל גולמי היה ידוע אף בתרבות הסינית בשלהי שושלת ג'ואו (שבאה לסופה במאה ה-3 לפני הספירה).
הרכב

ברזל גולמי אינו אחיד בכל מפעלי הייצור ובמקומות ייצור שונים ברזל גולמי מכיל כמויות שונות של חומרים. תכונות החומר אף עשויות להשתנות בהתאם לנסיבות ייצורו: הטמפרטורה בה יוצר, מהירות הקירור, גודל המטיל ועוד.
פחמן - החומר היחיד, נוסף לברזל, הנמצא תמיד בברזל גולמי הוא פחמן. אחוז הפחמן בברזל גולמי הוא בדרך כלל 3.5%–4.5%. פחמן נמצא בברזל במספר צורות, מהן שתי צורות יצוינו כאן: גרפיט, שנראה כפתיתים שחורים בוהקים הניתנים להבחנה בקלות בשבר של ברזל גולמי שמכיל הרבה פחמן. זהו פחמן טהור שנפרד מהברזל בעת ההתמצקות ואינו בעל השפעה על מטריצת הברזל. צורה שנייה, פחמן משולב בברזל (נקרא צמנטיט (אנ')), אותו חלק מן הפחמן שהוא חלק מסגסוגת הברזל ומשפיע על תכונות המתכת. באופן כללי הרכבו של הברזל הגולמי הוא מורכב מחלקיקי גרפיט המוקפים במטריצה של סגסוגת ברזל (ברזל עם פחמן משולב). היחס שבין אחוז הפחמן הנמצא בתערובת בפתיתים טהורים, לבין אחוז הפחמן המשולב בסגסוגת, משתנה באופן משמעותי ומושפע מנוכחות של יסודות אחרים וקצב הקירור. מטילי ברזל גולמי המכילים אחוז גבוה של גרפיט יהיו בדרך כלל אפורים-שחורים. אם אחוז הפחמן המשולב גבוה ואחוז הגרפיט נמוך, מראה המטילים יטה לצבע לבן דמוי שיש.
צורן - נוכחות צורן משפיע על אחוז הפחמן המשולב המסוגל להתקיים בברזל. ככל שאחוז הצורן בברזל גודל כך נוכחות הפחמן המשולב יורדת ומופיע יותר גרפיט. במקרה הקיצון, ברזל בעל 20% צורן כמעט לא יכיל פחמן משולב. בדר"כ ברזל גולמי לא מכיל מעל 5% צורן.
מנגן - תכולת מנגן עד לרמה של אחוז בודד אינה משפיעה על תכונות הברזל הגולמי באופן משמעותי. מנגן באחוז גבוה יותר מעלה קשיות, פריכות ואת אחוז הפחמן המשולב ולכן לרוב נשמר אחוז המנגן מתחת לאחוז אחד.
זרחן - נוכחות זרחן דוחקת פחמן החוצה מסגסוגת הברזל. זרחן יוצר תרכובת Fe3P (אנ') עם ברזל אשר אינה מסוגלת להכיל פחמן. לכן ככל שעולה אחוז הזרחן כך יורד אחוז הפחמן בברזל. נוכחות זרחן גבוהה (מעל 0.6%~) מעלה את פריכות הנתך עקב הצטברות בצמתי גבולות הגרעינים (אנ').
יסודות נדירים יותר הנמצאים לעיתים בברזל גולמי הם טיטניום וארסן.
שימושים

באופן מסורתי ברזל גולמי היה מעובד למוצר הנקרא ברזל חשיל (אנ') בכבשן, ומאז שיטות הייצור המודרניות הוא מעובד לפלדה. בתהליכים אלה הברזל הגולמי מותך ומוזרם מעליו זרם אוויר חזק בשעה שהחומר מעורבב. תהליך זה גורם לסיגים (כמו צורן) לעבור תהליך של חימצון וליצירת תוצר ביניים נוסף הנקרא ברזל גולמי מזוקק.
ניתן להשתמש בברזל גולמי אף ליצירת מוצר הנקרא ברזל יצוק אפור (אנ'). ברזל יצוק אפור נוצר מהתכת ברזל גולמי בצירוף פסולת פלדה וברזל, תוך הסרת מזהמים בלתי רצויים, הוספת מסגסגים ואיזון תכולת הפחמן בחומר. ברזל גולמי בעל ריכוזי פחמן מסוימים יכול לשמש להפקת ברזל רקיע (אנ') אם הוא מכיל כמות נמוכה של מזהמים: צורן, מנגן, גופרית וזרחן.
שימושים > שימושים מודרניים

עד לאחרונה ברזל גולמי היה נשפך ישירות מתחתית תנור רם דרך תעלה לתוך קרון משפכי ומועבר למפעל הפלדה במצב נוזלי. במצב זה ברזל גולמי כונה בשם "מתכת חמה". המתכת החמה נשפכה לתוך כלי להפקת פלדה, המהווה חלק מכבשן קשת חשמלית, או כבשן חימום השראתי, או כבשן הזרמת חמצן בסיסי (אנ'), ובו מוציאים את הפחמן העודף מהתערובת ומבוצעת בקרה על הרכבה.
במפעלי פלדה מודרניים ובמפעלי ייצור ברזל בתהליך חמצון-חיזור הברזל הגולמי המותך מוזרם ישירות לקערה לשימוש מיידי בכבשן הפקת פלדה או שיוצקים אותו למטילי ברזל גולמי לשימוש חוזר או מכירה למפעלי מתכות. מכונות מטילי ברזל מודרניות יוצרות מוטות ברזל גולמי שניתן לשבור למטילים קצרים במשקל 4–10 ק"ג.
ראו גם

סגסוגת
ברזל
כבשן
פחמן
לקריאה נוספת

Tylecote, Ronald Frank (1992). A history of metallurgy. The Institute of Materials, London.
Forsythe, Robert (1909). The Blast Furnace and the Manufacture of Pig Iron. New York: D. Williams Company.
הערות שוליים

↑  The Making, Shaping, and Treating of Steel: Ironmaking volume (PDF). AISE Steel Foundation. 1999, עמוד 18
↑  Waldbaum, Jane C., From Bronze to Iron, Åströms förlag כרך 54, 1978, עמ' 106
↑  Donald B. Wagner, Iron and steel in ancient China, Brill, 1996
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4178347-5  NDL: 00570793  NKC: ph126284 
יוצקים ברזל גולמי, במפעל התכה "אירוקווי", שיקגו, ארצות הברית, בין 1890 ל-1901
טרף מור

| --- | --- |

 מיקום:  ברנלי, לנקשייר, הממלכה המאוחדת
 קואורדינטות:  53°47′21″N 2°13′49″W﻿ / ﻿53.789064°N 2.230225°W﻿ / 53.789064; -2.230225
 אבן יסוד:  1833
 תקופת הפעילות:  1833 (כאצטדיון קריקט)   1883 (כאצטדיון כדורגל) – הווה
 שופץ:  1911, 1974
 הורחב:  1885, 1891, 1909, 1911, 1954, 1969, 1995
 בעלים:  נכסי טרף מור בע"מ
 מפעיל:  ברנלי
 משטח:  דשא
 קבוצות:  ברנלי
 מושבים:  21,401
 ממדי משטח:  105X68 מטר
 he
 
טרף מור (באנגלית: Turf Moor) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בברנלי, לנקשייר, הממלכה המאוחדת. האצטדיון מכיל 21,401 מקומות ישיבה, והוא מגרשה הביתי של קבוצת ברנלי, המשחקת באצטדיון מאז שנת 1883. נתון זה הופך את ברנלי לקבוצה מליגות הכדורגל הבכירות באנגליה אשר משתמשת באותו אצטדיון ברציפות בזמן הארוך ביותר. האצטדיון ממוקם ברחוב הארי פוטס, הנקרא על שם שחקן ברנלי בשנות ה-40 ומאמנה בשנות ה-60 וה-70 המאוחרות. האצטדיון יועד עם בנייתו ב-1833 לאירוח משחקי קריקט, והיה למגרשה הביתי של קבוצת הקריקט של ברנלי למשך כ-50 שנים.
היסטוריה

בשנת 1833 נבנה אצטדיון טרף מור על ידי קבוצת הקריקט של ברנלי, על מנת לארח את משחקיה. בשנת 1840 נערכו באצטדיון תחרויות מרוצי סוסים. בשנת 1883 הזמינה קבוצת הקריקט את קבוצת הכדורגל ברנלי, אשר נוסדה שנה קודם לכן, לארח את משחקיה הביתיים בטרף מור. משחק הכדורגל הראשון באצטדיון נערך ב-17 בפברואר 1883, בו הפסידה ברנלי 3–6 ליריבתה המקומית "ראטנסטול". ממוצע הצופים בשנים הראשונות שאירח משחקי כדורגל עמד על כ-2,000. ב-29 במרץ 1884 נרשם שיא הצופים למשחק באותה תקופה, כאשר נדחקו 12,000 צופים בהפסד ברנלי 2–4 לפדיהאם. בשנותיו הראשונות לא כלל האצטדיון מקומות ישיבה כלל, עד שב-1885 בנתה הקבוצה שני יציעים, בני 5,000 ו-800 מקומות ישיבה. שנה לאחר מכן, בעת הקמת בית חולים בברנלי, ביקר הנסיך אלברט ויקטור באצטדיון וצפה בברנלי מפסידה 3–4 לבולטון וונדררס, ובכך הפך את האצטדיון לראשון שבן משפחת המלוכה הבריטית מבקר בו.
ב-6 באוקטובר 1888 נערך משחק הפוטבול ליג הראשון בטרף מור, אז ניצחה ברנלי 1–4 את בולטון וונדררס. ב-26 במרץ 1898 ראה האצטדיון מעל ל-20,000 צופים, במשחקה הראשון של ברנלי בגביע ה-FA, מול אברטון. ב-1891 פורקה קבוצת הכדורגל "ברנלי יוניון סטאר", וברנלי רכשה את מגרשה הביתי, הצמוד לטרף מור, וצירפה אותו לתחומי האצטדיון. על שטחו נבנה יציע הרחבה לאצטדיון. בשנת 1911 שופץ והורחב האצטדיון, ויכל להכיל עד ל-41,000 צופים. בשנים 1913 ו-1914 הורחב האצטדיון בשנית, כאשר נהרס יציע סטאר, ולאחר השיפוץ היה יכול האצטדיון להכיל כמעט 50,000 צופים. ב-1922 אירח האצטדיון את משחק חצי גמר גביע ה-FA, בו ניצחה האדרספילד טאון 1-3 את נוטס קאונטי. ב-23 בפברואר 1924 נרשם שיא הצופים באצטדיון, כאשר 54,775 אוהדים ראו את ברנלי מנצחת 0–1 את האדרספילד טאון. ב-1927 אירח האצטדיון את המשחק הבינלאומי היחיד שלו, בו ניצחה נבחרת ויילס את אנגליה 1-2, לאחר שער עצמי של בלם נבחרת אנגליה, שהיה קפטן ברנלי, ג'ק היל.
לאחר מלחמת העולם השנייה התבצע שיפוץ באצטדיון, ובכך צומצמה קיבולתו. בשנת 1954 הושלמה בניית יציע חדש, הכולל גג. ב-16 בנובמבר 1960 אירח האצטדיון לראשונה משחק במסגרת אירופית, כאשר ניצחה ברנלי 0–2 את סטאד ריימס, במסגרת גביע אירופה לאלופות. בשנות ה-70 המוקדמות התבצעה הרחבה נוספת של האצטדיון, כאשר נוספו לאצטדיון 7,000 מקומות. למרות המחסור בגג, היה היציע המורחב פופולרי ביותר בקרב האוהדים. ב-1974 התבצעו בטרף מור עבודות תשתית, כאשר הותקנה מערכת ניקוז מי גשמים, ואף מערכת חימום תחת הדשא. באותה שנה רושת יציע "ברנשואו" במקומות ישיבה, והוסרו בו כל מקומות העמידה. היציע החדש נחנך במעמד ראש ממשלת בריטניה, אדוארד הית'. במאי 1983 אירח האצטדיון את משחק אליפות אירופה עד גיל 19, בין נבחרות מערב גרמניה וצ'כוסלובקיה.
במרץ 1992 נהרג שחקן אקדמיית הנוער של ברנלי, בן לי, בן 17, בעת נפילה מגג האצטדיון, לאחר שטיפס על מנת להשיב כדור שנתקע על הגג.
ב-1990 קבע דו"ח טיילור כי על כלל האצטדיונים בבריטניה להיות מרושתים במקומות ישיבה בלבד. ב-1995 נהרסו יציעי העמידה בטרף מור. באותה שנה אירח האצטדיון את משחק מוקדמות אליפות אירופה עד גיל 21 לשנת 1996, בין נבחרת אנגליה עד גיל 21 לבין לטביה עד גיל 21. בספטמבר 1996 הושלמה בניית יציעי העמידה החדשים, ובכך נקבעה קיבולת האצטדיון על 22,619 מקומות ישיבה.
ב-4 בספטמבר 2003 אירח האצטדיון לראשונה משחק כדורגל נשים, בו ניצחה נבחרת אנגליה את נבחרת אוסטרליה.
צילום פנורמי של הטרף מור
דניס מאן

דניס מאן (ברומנית: Dennis Man; נולד ב-26 באוגוסט 1998 בוולדימירסקו שברומניה) הוא כדורגלן רומני המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת פארמה מהסרייה א' ובנבחרת רומניה.
קריירת מועדונים

מאן גדל במחלקות הנוער של CS ולדימירסקו ואתלטיקו ארד, ובשנת 2014 הגיע למחלקת הנוער של אוטה ארד מליגת העל הרומנית. בסך הכל ערך 34 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 15 שערים.
ב-6 בספטמבר 2016 חתם מאן במועדון כדורגל סטיאווה בוקרשט מליגת העל הרומנית. הוא שיחק במועדון במשך ארבע עונות וחצי, בהן ערך 114 הופעות ליגה והבקיע 41 שערים. הוא זכה עם המועדון בגביע הרומני.
ב-29 בינואר 2021 חתם מאן על חוזה לארבע עונות בפארמה מהסרייה א'. ב-31 בינואר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-0 לנאפולי במסגרת המחזור ה-20 בליגה לעונת 2019/2020. ב-3 באפריל הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בתיקו 2-2 נגד בנוונטו במסגרת המחזור ה-29 בליגה. בסך הכל ערך 14 הופעות ליגה והבקיע שני שערים בחצי העונה הראשונה שלו במועדון, שהסתיימה בירידת המועדון לסרייה ב'.
קריירה בינלאומית

ב-27 במרץ 2018 ערך מאן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת רומניה, בניצחון 1-0 על נבחרת שוודיה במשחק ידידות. ב-10 ביוני 2019 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 4-0 על נבחרת מלטה במסגרת מוקדמות יורו 2020. נכלל בסגל נבחרת רומניה ליורו 2024.
תארים

הגביע הרומני (1): 2019/2020
הערות שוליים

↑  Dennis Man, transferat la Steaua București באתר הרשמי של אוטה ארד, 6 בספטמבר 2016 (ברומנית)
↑  DENNIS MAN JOINS PARMA באתר הרשמי של פארמה, 29 בינואר 2021 (באנגלית)
↑  Ryan DabbsContributions from Emanuel Rosu last updated, Romania Euro 2024 squad: Edward Iordanescu's full team, fourfourtwo.com, ‏2023-10-03 (באנגלית)
| נבחרת רומניה – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 ניצה •  2 ראציו •  3 דראגושין •  4 רוס •  5 נדלצ'ארו •  6 מ. מארין •  7 אליבק •  8 צ'יקלדאו •  9 פושקש •  10 סטאנצ'ו •   11 באנקו •  12 מולדובאן • 13 מיכאילה •  14 חאג'י • 15 בורקה • 16 טרנובאנו • 17 קומאן • 18 ר. מארין • 19 דראגוש • 20 מאן • 21 אולארו • 22 מוגוש • 23 סורסקו • 24 רקוביצאן • 25 בירליג'ה • 26 שוט • מאמן: יורדנסקו |  1 ניצה •  2 ראציו •  3 דראגושין •  4 רוס •  5 נדלצ'ארו •  6 מ. מארין •  7 אליבק •  8 צ'יקלדאו •  9 פושקש •  10 סטאנצ'ו •   11 באנקו •  12 מולדובאן • 13 מיכאילה •  14 חאג'י • 15 בורקה • 16 טרנובאנו • 17 קומאן • 18 ר. מארין • 19 דראגוש • 20 מאן • 21 אולארו • 22 מוגוש • 23 סורסקו • 24 רקוביצאן • 25 בירליג'ה • 26 שוט • מאמן: יורדנסקו | רומניה |
לודוויג קווידה

| --- | --- |

דיוקנו של קווידה על גבי בול גרמני
 לידה:  23 במרץ 1858 ברמן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  4 במרץ 1941  (בגיל 82) ז'נבה, שווייץ 
 מדינה:  הרייך הגרמני 
 מקום קבורה:  ז'נבה
 מקום מגורים:  גרמניה גרמניה
 ידוע בשל:  חתן פרס נובל לשלום
 השכלה:  אוניברסיטת גטינגן 
 מעסיק:  אוניברסיטת גטינגן 
 תפקיד:  Member of the Bavarian Chamber of Deputies 
 מפלגה:  המפלגה הדמוקרטית הגרמנית, מפלגת העם הפרוגרסיבית, German People's Party, Radical Democratic Party 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לשלום (1927) 
 
לודוויג קְוִוידֵה (בגרמנית: Ludwig Quidde; ‏23 במרץ 1858 – 4 במרץ 1941) היה פציפיסט גרמני, שזכור בעיקר עקב ביקורתו החריפה כלפי וילהלם השני, קיסר גרמניה.
לקריאה נוספת

Quidde, Ludwig, Caligula: Eine Studie über römischen Cäsarenwahnsinn. Leipzig, Wilhelm Friedrich, 1894.
Quidde, Ludwig, Der erste Schritt zur Weltabrüstung. Berlin, Hensel, 1927.
Quidde, Ludwig, «European Militarism before the War», in World Tomorrow, 9 (October, 1926) 161-162.
Quidde, Ludwig, «The Future of Germany», in Living Age, 321 (April 5, 1924) 635-638.
Quidde, Ludwig, «Recollections of a Stutterer», in Living Age, 328 (February 13, 1926) 360-363.
Quidde, Ludwig, Die Schuldfrage. Berlin, Schwetschke, 1922.
Quidde, Ludwig, «Shall There Be a Germany Irredenta?», in Living Age, 302 (September 6, 1919) 583-585.
Quidde, Ludwig, «Sollen wir annektieren?» Denkschrift des Bundes Neues Vaterland. (Anonym) Berlin, 1915.
Taube, Utz-Friedebert, Ludwig Quidde: Ein Beitrag zur Geschichte des demokratischen Gedankens in Deutschland. Kallmünz über Regensburg, Lassleben, 1963. Contains complete bibliographies: of Quidde's articles and pamphlets, pp. 188-201; of all articles for and against Quidde's Caligula, pp. 201-203; of secondary materials, pp. 203-216.
Wehberg, Hans, ed., Ludwig Quidde: Ein deutscher Demokrat und Vorkämpfer der Völkersverständigung. Offenbach am Main, Bollwerk, 1948.
אצטדיון ריברסייד

| --- | --- |

 שמות קודמים:  אצטדיון CellNet ריברסייד
 מיקום:  מידלסברו, אנגליה
 קואורדינטות:  54°34′42″N 1°13′01″W﻿ / ﻿54.578333333333°N 1.2169444444444°W﻿ / 54.578333333333; -1.2169444444444
 תקופת הפעילות:  1995–הווה (כ־29 שנים)
 הורחב:  1998
 עלות הבנייה:  16 מיליון ליש"ט
 בעלים:  מועדון הכדורגל מידלסברו
 מפעיל:  מועדון הכדורגל מידלסברו
 משטח:  דשא
 קבוצות:  מועדון הכדורגל מידלסברו
 מושבים:  33,746
 ממדי משטח:  105 × 69
 he
 
אצטדיון ריברסייד (באנגלית: Riverside Stadium) הוא אצטדיון כדורגל בעיר מידלסברו שבאנגליה, אשר משמש כאצטדיון הביתי של מועדון הכדורגל מידלסברו. האצטדיון נחנך בשנת 1995 ומכיל 33,746 מקומות ישיבה.
אצטדיון ריברסייד הוא הראשון שתוכנן ונבנה בעקבות מסקנות דו"ח טיילור.
היסטוריה

האצטדיון נבנה כדי להחליף את אצטדיון "איירסם פארק" לאחר פרסום דו"ח טיילור, אשר קבע שיש להפוך את כל האצטדיונים בליגות העליונות באנגליה לכל-מושביים. לאחר קבלת הדו"ח בינואר 1990, הוצגה בפני הנהלת המועדון אפשרות של שיפוץ והגבהת היציעים הקיימים באצטדיון הישן, אך המשמעות של שיפוץ מסוג זה הייתה תכולה קטנה מידי של כ-20,000 מושבים בלבד, ולכן נבחרה האפשרות של בניית אצטדיון חדש.
האצטדיון החדש אשר עלות בנייתו הייתה כ-16 מיליון ליש"ט, החל להבנות על גדת נהר הטיז בסתיו 1994, בנייה אשר נמשכה 9 חודשים. בפתיחתו ושנותיו הראשונות הכיל האצטדיון כ-30,000 מושבים. שם האצטדיון נבחר על ידי אוהדי הקבוצה באמצעות הצבעה שנערכה במשחק האחרון באצטדיון הישן.
המשחק הראשון באצטדיון נערך ב-26 באוגוסט 1995 ובו מידלסברו ניצחה את צ'לסי בתוצאה 2-0. בסוף העונה העפילה מידלסברו בחזרה לפרמייר ליג לאחר היעדרות של שתי עונות.
בשנת 1998 נערך שיפוץ שבו נוספו עוד 5,000 מושבים, על ידי השלמת הבנייה בפינה הצפונית ובפינה הדרום-מערבית של האצטדיון. בשנים שלאחר מכן נערכו עוד מספר שיפוצים קטנים שתכליתם העיקרית הייתה התאמת האצטדיון לדרישות הליגה ושיפור תשתיות.
גלריה

חזית האצטדיון
פנים האצטדיון
פסל בדמותו של ג'ורג' הארדוויק בסמוך לאצטדיון
פסל בדמותו של וילף מניון בסמוך לאצטדיון
לאפייט יאנג

לאפייט "לייף" יאנג (באנגלית: Lafayette "Lafe" Young‏; 10 במאי 1848 – 15 בנובמבר 1926) היה כתב ועורך בעיתון, ולזמן קצר סנאטור מאיווה מטעם המפלגה הרפובליקנית.