stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אופסין
אופסינים ברשתית העין האנושית

הרשתית האנושית מכילה מערך צפוף של תאים קולטי-אור, המסווגים לפי האופסינים שהם מכילים:
רודופסין - קולטן המצוי בתאי קנים, המסייעים במיוחד בתנאי תאורה לקויה.
פוטופסינים - ארבעה קולטנים שונים המצויים בתאי מדוכים, המסייעים להבדלה בין צבעים שונים.
מלאנופסין - קולטן המצוי בתאי גנגליון קולטי אור ברשתית, המסייעים להתאמת קוטר האישון והמקצב היממי של השעון הביולוגי לרמות התאורה השוררות בסביבה.
המונח קולט אור (פוטורצפטור) משמש בערבוביה הן עבור הקולטנים העצביים הרגישים לאור והן עבור תאי הרשתית המכילים אותם - קנים, מדוכים ותאי גנגליון רגישי-אור. תאים קולטי אור נבדלים מתאי עצב אחרים במתח החשמלי הנשמר על פני קרומם. מרבית סוגי תאי העצב שומרים על מתח מנוחה של כ־70- מיליוולט, אשר עשוי לנסוק לכ־50+ מיליוולט בהשפעת גירויים שונים. לעומת זאת, תאים קולטי אור שומרים על מתח מנוחה גבוה יותר, שדי בו לחולל דחפים עצביים באופן שוטף. מתח המנוחה פוחת בהשפעת סדרת תגובות שמתניעה בליעת הפוטון באופסין, כך שלקליטת האור השפעה מעכבת על פעילותם העצבית של תאים קולטי אור. גם מערכת השמיעה נשענת על משטר ממתחים חשמליים חריגים בקולטנים שבאיבר קורטי ותכונה זו עשויה לתרום לרגישות מערכות חושיות אלה.
אופסינים ברשתית העין האנושית > פוטופסינים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
כל האופסינים מכילים קבוצה פונקציונלית בשם רטינל, המשנה את סידורה המרחבי כאשר היא בולעת פוטון בודד של אור. מידת הרגישות של הקולטן לתדרים אלקטרומגנטיים שונים מושפעת על ידי החלבון הקשור לרטינל. רגישות הרודופסין היא מרבית עבור פוטונים באורך גל 498 ננומטר. הפוטופסינים, המצויים בתאי מדוכים, מורכבים משייר חלבוני הנבדל בחומצות אמינו בודדות מהסקוטופסין המרכיב את קולטן הרודופסין. רשתיותיהם של מרבית בני האדם מכילות שלושה פוטופסינים שונים שרגישותם מרבית לאורכי הגל 420, 534 ו-564 ננומטרים. המדוכים המכילים פוטופסינים אלה מכונים מדוכים רגישי אורך-גל קצר (Short Wavelength Sensitive, בקיצור SWS או S), בינוני (M) וארוך (L). כפי שניתן ללמוד מן האיור, עקומי ההיענות של צבעני M ו-L (העקומים הירוק והאדום) דומים למדי. מקצת הנשים מבטאות סוג רביעי של צבען ברשתיותיהן, הנבדל מצבען L בחומצת אמינו יחידה. בגן המקודד פוטופסין רביעי זה התחלף הקודון TCT, המקודד לסרין, ב-GCT המקודד לאלנין. שינוי זה גורם להזחה צנועה של 3–4 ננומטרים בעקום ההיענות של הצבען הרביעי. בניסויים נמצא כי תפיסת הצבע של נשים אלו עשירה מזו של נשים וגברים אחרים. גברים, מנגד, מועדים יותר ללקות בעיוורון צבעים מסוגים מגוונים, היות שהם נושאים העתק יחיד של כרומוזום X, ורבים מהגנים הקשורים בראיית צבעים מצויים על כרומוזום זה. אם כי זה כולל גם דלתוניזם (הסוג הנפוץ ביותר של עיוורון הצבעים באדם), שאינו קשור לביטוי פוטופסינים ברשתית, אלא לעיבוד הראשוני של מידע הצבע, בגנגליוני תאי העצב, ברשתית.
לאור הדמיון התורשתי בין הפוטופסינים השונים לבין הרודופסין, היה זה אך טבעי לשער כי מקורם של הפוטופסינים במוטנטים של רודופסין שהתפלגו ממנו במהלך ההתפתחות האבולוציונית של בעלי חוליות. מנגד הציע גורדון וולס (Gordon Lynn Walls) בשנת 1942 כי תאי הקנים בעלי הרודופסין הם שהתפתחו מהמדוכים, לצורך שיפור רגישותם לאור קלוש. השערה זו, שנשענה על מחקריו על רשתית דג הלאמפרי (Pouched lamprey, חסר לסתות ממשפחת הצמדיים ), נתקלה בספקנות מצד הקהילה המדעית.
 במפתיע, העלה חקר הקירבה התורשתית בין בעלי חוליות שונים ממצאים התומכים בהשערתו של וולס. נמצא כי עוד בעידן הקמבריון לפני 540 מיליון שנים בוטאו 4 פוטופסינים שונים בבעלי חוליות, בטרם התפצלו אלה לחולייתנים לסתניים ולחסרי לסתות. פוטופסינים קדומים אלה הסתעפו לשש קבוצות המכילות למעלה מאלף מינים של אופסינים, בהם הרודופסין המצוי בתאי קנים אנושיים. בעלי החוליות של ימינו מבטאים חמישה גנים שונים של אופסינים ברשתיותיהם, המקודדים לקולטנים הפורשים את מקטע הספקטרום האלקטרומגנטי לו רגיש היצור. חלקם מבטאים יותר מצבען אחד באותו תא קולט אור.
שלושת סוגי המדוכים ברשתית האנושית מפוזרים באופן אקראי לכאורה ברחבי הרשתית. מספר המדוכים מסוג M ו-L במרכז הרשתית משתנה באופן ניכר מאדם לאדם וניתן לשער כי גם תפיסת הצבע משתנה מאדם לאדם. מכיוון שמדוכים שונים מגיבים במידה שונה לפוטונים באורך גל נתון, ניתן להבחין בין שטף האור לבין אורך הגל שלו על ידי השוואת תפוקותיהם של מדוכים מסוגים שונים.
בדומה לרודופסין קיים מגוון רחב של צבענים במשפחת האופסינים, בעלי רגישות לתחומים שונים של הספקטרום האלקטרומגנטי, לרבות אורכי גל בתחום העל סגול והתת אדום שהעין האנושית אינה רגישה להם. קיים דמיון מבני ותורשתי רב בין האופסינים השונים. הכרומופור בכל האופסינים הוא נגזרת אלדהידית של ויטמין A, לכן מחסור בוויטמין A עלול לגרום לעיוורון.
אופסינים ברשתית העין האנושית > מלאנופסין

מלאנופסין הוא סוג של אופסין הנמצא בתאי גנגליון קולטי אור ברשתית של בעלי חוליות. מלאנופסין מעורב בקביעת המקצב היממי של השעון הביולוגי בהתאם לרמות התאורה השוררות בסביבה, בשליטה ברפלקס האישון ובתגובות אחרות של הגוף לאור. מלאנופסין נבדל מאופסינים אחרים בבעלי חוליות וניכר בו דמיון רב דווקא לאופסינים בחסרי חוליות, הן ברצף חומצות האמינו המרכיבות אותו והן בשרשרת הולכת האותות הקשורה לפעולתו.
רטינל

הרטינל היא מולקולה ממשפחת הקרטינואידים הנוצרת מחמצון של ויטמין A. היא בעלת מערכת מצומדת של קשרים כפולים הגורמת לבליעת אור בתדרי אור נראה. תחום אורכי הגל הנבלעים תלוי בסביבה הכימית הנוצרת בפנים החלבון, ולכן הומולוגים של הרודופסין בולעים בטווח צבעים שונה. בליעה של פוטון גורמת לעירור של הרטינל ולאיזומריזציה של הקשר הכפול בין פחמנים 11 ו-12 מציס לטרנס. שינוי קונפיגורציה זה גורם לשינויים אלוסטריים בחלבון ובכך להפעלת הרודופסין.
הרטינל קשור קוולנטית לסקוטופסין באמצעות בסיס שיף הנוצר עם שייר ליזין 296 השמור אבולוציונית. שייר זה ממוקם בחלק הקרומי של הקולטן על סליל האלפא השביעי. בסיס השייף קשור לפרוטון, ועל מנת לייצב את המטען החיובי של הפרוטון, נמצא בסמוך לו שייר קרבוקסילי טעון שלילית, של שייר גלוטמט 113, השמור אבולוציונית אף הוא. הטבעת ההידרופובית של הרטינל יוצרת אינטראקציה עם כיס הידרופובי פנימי ברודופסין.
משמע, הרטינל מקובע בשלושה סוגי קשרים שונים לאופסין ומשני קצותיו. אופן קשירה זה מאפשר לרטינל לגרום לשינויים אלוסטריים מקיפים ברודופסין בעת האיזומריזציה.
תהליך שפעול הרודופסין ניתן לחלוקה למספר תהליכי-ביניים. ה"תהליך הראשוני" מוגדר כמעבר ממצב מעורר ראשוני, גבוה אנרגטית, חומר-ביניים אנרגטי נמוך יותר, הנקרא "באתו-רודופסין" (Batho-Rhodopsin). התהליך הראשוני מאופיין בהסטה לאדום של אזור מקסימום הבליעה ל-543 ננומטר. האיזומריזציה של מלקולת הרטינל מתרחשת לאחר כ-200 פמטושניות מרגע קליטת הפוטון ומיד לאחר מכן נוצר חומר-הביניים באתו. בתהליך הראשוני נקבעת הניצולת הקוונטית של בליעת הפוטון, ועל כן הבנתו היא מרכזית בחקר הרודופסין.
המהירות הכבירה של תהליך זה אפשרית בשל הסביבה הכימית הייחודית השוררת בתוך הרודופסין, והיא מהתגובות המהירות ביותר הידועות בכימיה. האיזומריזציה מהירה מכדי לאפשר שינוי משמעותי בסידור המרחבי של מולקולת הסקוטופסין, לכן האיזומריזציה כולה מתרחשת בתוך אתר הקשירה המקורי של הציס-רטינל. מנגנון זה מאפשר שימור מרבית האנרגיה של הפוטון (נצילות אנרגיה של כ-67%). אנרגיה זו משתחררת על ידי הרפיית המתח הסטרי באמצעות שינויי הדרגתיים במבנה המרחבי, במספר שלבי ביניים (לומי ומטא1). זאת עד להגעה למצב הפעיל של הקולטן, מטא2.
בסופו של תהליך ההלבנה משתחררת אנרגיית הפוטון כולה והטרנס-רטינל מתנתק מהחלבון. כמו כן חשוב לציין את אנרגיית השפעול הגבוהה למעבר ממטא1 למצב הפעיל, מטא2. אנרגיית שפעול גבוהה זו מגדילה את האדישות הכימית הכמעט-מוחלטת של הרודופסין בחשכה מכיוון שהיא גבוהה בהרבה מהאנרגיה התרמית של הסביבה לפי התפלגות בולצמן. מנגנון זה הוא דוגמה מצוינת לאיזון התרמודינמי והקינטי העדין הקיים במערכות ביולוגיות. הנצילות הגבוהה של הקולטן יחד עם אנרגיית השפעול הגבוהה של חומר-הביניים הפעיל נחוצה להגדלת יחס אות לרעש של המערכת. כל זאת בנוסף לרגישות של מערכת זו, עד כדי כך שבתנאים מיטביים הקולטן מסוגל להגיב גם להגעת פוטון בודד.
הערות שוליים

1 2  Akihisa Terakita, The opsins, Genome Biol. 2005;6(3):213 PMID 15774036
↑  Nayak SK, Jegla T, Panda S., Role of a novel photopigment, melanopsin, in behavioral adaptation to light, Cell Mol Life Sci. 2007 Jan;64(2):144-54 PMID 17160354
↑  Filipek, S., Stenkamp, R.E., Teller, D.C., and Palczewski, K. (2003). G PROTEIN-COUPLED RECEPTOR RHODOPSIN: A Prospectus. Ann. Rev. Phys. 65, 851–79.
↑  Ohguro, H. (1996). Signal transduction mechanism in photoreceptor cells. Sapp. Med. J. 65(1), 65-72
↑  Palczewski, K., Kumasaka, T., Hori, T., Behnke, C.A., Motoshima, H. Fox, B.A., Trong, I.L., Teller, D.C., Okada, T., Stenkamp, R.E., Yamamoto, M., and Miyano, M. (2000). Crystal Structure of Rhodopsin: A G Protein–Coupled Receptor. Science. 289, 739-745.
↑  Jameson KA, Highnote SM, Wasserman LM., Richer color experience in observers with multiple photopigment opsin genes, Psychon Bull Rev. 2001 Jun;8(2):244-61., PMID 11495112
1 2  Samir S Deeb, Genetics of variation in human color vision and the retinal cone mosaic, Curr Opin Genet Dev. 2006 Jun;16(3):301-7.  PMID 16647849
↑  Gordon Lynn Walls, The vertebrate eye and its adaptive radiation, Cranbrook Press, Bloomfield Hills, Michigan, 1942, 14 + 785 pp.
1 2 3  Collin SP, Trezise AE, The origins of colour vision in vertebrates, Clin Exp Optom. 2004 Jul;87(4-5):217-23. PMID 15312025
↑  Wolf, G. (2001). The Discovery of the Visual Function of Vitamin A. Journal of Nutrition. 131,1647-1650
↑  Vershinin, A. (1999). Biological functions of carotenoids-diversity and evolution. BioFactors. 10, 99-104.
הגשר הדו-גופרתי (בירוק) מייצב את אתר הקישור של הרטינל. קשר מימן בין cys-187 (סגול) ל-glu-110 (חום) מסומן בקו מקוקו.
מוטיב ה- ERY (E-כחול, R- אדום, Y-ירוק).Glu-247 מסומן בחום. ניתן לראות את מערכת קשרי המימן אשר יוצר מוטיב זה בין הסלילים.
מסלול ה-phototransduction(אנ')הוא כלל התהליכים המעורבים בראייה מרמת התאים הרגישים לאור, ועד יציאת סיגנל חשמלי לעצב הראייה. תרשים זה מתאר את תהליך ההפעלה והכיבוי של הרודופסין. פוטון מאקטב את רודופסין אשר מפעיל את טרנסדיוצין. שיירי סרין על רודופסין מזורחנים על ידי רודופסין קינאז. ארסטין נקשר לפיגמנט המזורחן ומעכב קשירה של טרנסדיוצין. לאחר הינתקות 11-טרנס-רטינל מהאופסין, 11- ציס-רטינל חדש נקשר לפיגמנט.
עקום ההיענות המנורמל של הפיגמנטים בתאי הקנים והמדוכים. הקנים מכילים רודופסין (עקום שחור מקווקו) והמדוכים פוטופסינים (עקומים צבעוניים רציפים).
איזומריזציה של ציס-רטינל לטרנס-רטינל
אתר הקשירה של הרטינל. סלילי אלפא בורוד, רצועות בטא בצהוב. ציס-רטינל בכחול. ליזין 296 באדום, גלוטמט 113 בחום והקשר החלש ביניהם בקו מקוקו
תרשים אנרגיה של תהליך ההלבנה
אופל קדט A

| --- | --- |

Opel Kadett A
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  אופל
 שנות ייצור:  1962–1965
 יחידות שיוצרו:  649,512 
 הרכבה:  גרמניה גרמניה
 מודל אחריו:  אופל קדט B
 פלטפורמה:  Front-engine, rear-wheel-drive layout
 אורך:  3,923-3,990 מ"מ
 רוחב:  1,470 מ"מ 1,483 מ"מ (דגם מסחרית)
 גובה:  1,410 מ"מ (דגם סדאן) 1,397 מ"מ (דגם קופה)  1,800 מ"מ (דגם מסחרית)
 משקל:  670 ק"ג 
 בסיס גלגלים:  2,325 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 993 סמ"ק המפיק 40 כ"ס ב-5,000 סל"ד, יחס דחיסה 7.8:1 (מנוע "אופל" מסוג "Opel OHV engine")
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות
 מהירות מרבית:  120 קמ"ש
 
אופל קדט A (בגרמנית: Opel Kadett A) היא מכונית משפחתית, 2 דלתות, מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל (בגרמנית: Opel Automobile GmbH), חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, שיוצרה בין השנים 1962–1965.
סך הכול יוצרו 649,512 יחידות.
תצורות "אופל קדט A"

2 דלתות - סדאן
2 דלתות - קופה
3 דלתות - מסחרית
תמונות

"אופל קדט A"
"אופל קדט A"
"אופל קדט A" - מבט לתא הנהג
"אופל קדט A", שנת 1964
"אופל קדט A"
"אופל קדט A" - מבט לתא הנהג
"אופל קדט A", שנת 1964 - קופה
"אופל קדט A", שנת 1964 - קופה
"אופל קדט A" - קופה
"אופל קדט A" -דגם סטיישן
"אופל קדט A", שנת 1963 -דגם סטיישן
ראו גם

אופל
אופל קדט B
אופל קדט C
אופל קדט D
אופל קדט E
אופל קפיטן
אופל אדמירל
הערות שוליים

↑  "אופל קדט A" klassiekerweb.nl/merken/opel/kadett/opel-kadett
↑  "אופל קדט A"  - מפרט  carfolio.com/specifications/models/car
↑  "אופל קדט A" classics.honestjohn.co.uk/reviews/opel/kadett-a
אילדפונס סרדה

| --- | --- |

 לידה:  23 בדצמבר 1815 Centelles, Osona, ספרד 
 פטירה:  23 באוגוסט 1876 (בגיל 60) Las Caldas de Besaya, Los Corrales de Buelna, ספרד 
 ענף מדעי:  עירוניות (אורבניזם), אדריכלות, civil engineering studies, spatial planning, פוליטיקה 
 מקום מגורים:  קטלוניה, ספרד
 מקום קבורה:  בית הקברות מונז'ואיק 
 מקום לימודים:  Escuela Técnica Superior de Ingenieros de Caminos, Canales y Puertos (Universidad Politécnica de Madrid) (1841) 
 בן או בת זוג:  Clotilde Bosch i Carbonell (1848–1862) 
 צאצאים:  Clotilde Cerdà i Bosch 
 תרומות עיקריות
 תכנון ערים, וביניהן ברצלונה
 חתימה:  
 
אילדפונס סרדה (Ildefons Cerdà i Sunyer - אילדפונס סרדה אי סונייר ‏23 בדצמבר 1815 - 21 באוגוסט 1876) היה מתכנן ערים קטלוני-ספרדי, מהנדס אזרחי, פוליטיקאי. פיתח תיאוריות עירוניות חדשות, כולל תוכנית ההרחבה של ברצלונה במהלך המאה ה-19 הקרויה: "אישמפלה" והיה מתכנן הערים הראשון שטבע את המושג: "עיור". בין היתר חיבר את הספר: "תאוריה כללית של עירוניות" העוסק בחקר ומתן פתרונות של בעיות עירוניות.
ביוגרפיה

סרדה נולד בכפר סנטלס, קטלוניה, ספרד בשנת 1815. במהלך חייו השתלם כמהנדס אזרחי בבית הספר להנדסה אזרחית במדריד. הוא הצטרף לוועד המהנדסים הספרדי והתגורר בערים שונות בספרד לפני שהתיישב בברצלונה בשנת 1848 והתחתן עם "קלוטילדה בוש". לאחר מות אחיו ירש סרדה את ההון המשפחתי ועזב את שירות המדינה. הוא התחיל להתעניין בפוליטיקה ובחקר תכנון עירוני. בתקופה כאשר הממשלה של אותה תקופה נכנעה סוף סוף ללחץ הציבורי ואפשרה להרוס את חומות העיר ברצלונה הרומאית הקרויה: "ברסינו" הוא הבין את הצורך לתכנן את התרחבות העיר כך שהרחבה החדשה תהפוך למקום יעיל ונוח למגורים, בניגוד לגישת העיר העתיקה המוגבלת בין החומות. כאשר לא הצליח למצוא עבודות עיון מתאימות הוא לקח על עצמו את המשימה לכתוב אחת מההתחלה תוך כדי תכנון מה שכינה בשם: "אנסנצ'ה" או "אישמפלה" תוך שהוא לווה כמה רעיונות טכנולוגיים מבני דורו כדי ליצור מושג משולב ייחודי ומודרני לחלוטין שנחשב בקפידה למדי מאשר עיצוב גחמני. הוא המשיך ליצור פרויקטים ולשפר את העיצובים הקיימים לאורך כל חייו, כמו גם לפתח את התיאוריות שלו תוך לקיחת היקפי תכנון גדולים יותר (ברמת התכנון האזורי), תוך כדי כך הוא איבד את כל הירושה של משפחתו. נפטר בשנת 1876 כמעט חסר כל ובעל חובות כבדים ומעולם לא קיבל תמורה עבור תוכנית ההרחבה של ברצלונה.
ספריו

תורת בניית הערים יצא לאור בשנת 1859
תיאוריות על קישור תנועת נתיבי היבשה והים יצא לאור בשנת 1863
תיאוריה כללית של עירוניות יצא לאור בשנת 1867
מונוגרפיה סטטיסטית של מעמד הפועלים בברצלונה יצא לאור בשנת 1867 בתור נספח של הספר: "תיאוריה כללית של עירוניות"
תיאוריה כללית של כפריות
הנצחתו

בשנת 1971 הוצאו שרידיו מקברו בכפר הולדתו "סנטלס" והועברו לקבורה מחודשת בבית הקברות המרכזי של ברצלונה: "בית הקברות מונז'ואיק". ונערכו כמה פסטיבלים ואירועים מקומיים בקטלוניה לזכרו.
בשנת 1976 לרגל מאה שנה למותו התקיימה תערוכה לזכרו באוניברסיטת ברצלונה ולזכר האדריכלים הספרדים: "ארתורו סוריה" ו"סלבדור טרגו".
בשנת 2009 נערכה בספרד שנת סרדה לרגל יום השנה ה-150 לחנוכתה של תוכנית "אישמפלה" - תוכנית ההרחבה של ברצלונה.
גלריה

ביתו של סרדה בכפר סנטלס
מצבת קברו של סרדה בצורת העיר ברצלונה
פרט מתוך תוכנית ההרחבה של ברצלונה
תכנון של רחוב מתוך ספרו: "תאוריה כללית של עירוניות"
ראו גם

אישמפלה
תכנון עירוני של ברצלונה
"אישמפלה" - תוכנית ההרחבה של ברצלונה (1859)
ספרו של אילדפונס סרדה - תאוריה כללית של עירוניות שיצא לראשונה בשפה האנגלית בשנת 2018 על ידי המכון לאדריכלות מתקדמת של קטלוניה
אוניברסיטת אריזונה

| --- | --- |
סמליל אוניברסיטת אריזונהסמליל אוניברסיטת אריזונה
סמל אוניברסיטת אריזונה
סמל אוניברסיטת אריזונה
 אוניברסיטה ציבורית
 מוטו:  "כלפי מעלה"
 תקופת הפעילות:  1885–הווה (כ־139 שנים)
 בעלי תפקידים
 נשיא:  רוברט רובינס (אנ')
 סגל:  3,534 (2017)
 סטודנטים
 כלל הסטודנטים:  49,471 (2021)
 סטודנטים לתואר ראשון:  38,528 (2021)
 סטודנטים לתארים מתקדמים:  10,943 (2021)
 שונות
 כינוי קבוצת הספורט:  אריזונה וילדקאטס (אנ') (חתולי בר)
 מיקום
 מיקום:  טוסון, אריזונה   ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 קואורדינטות:  32°13′54″N 110°57′07″W﻿ / ﻿32.231666666667°N 110.95194444444°W﻿ / 32.231666666667; -110.95194444444
 www.arizona.edu
  (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה אוניברסיטת אריזונה(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה אוניברסיטת אריזונה(למפת אריזונה רגילה) פיניקס טוסון מסה סקוטסדייל סופרייז יומה פלגסטף גרנד קניון ק ל י פ ו ר נ י ה  נבדה יוטה קו. נ י ו מ ק ס י ק ו  מקסיקואוניברסיטת אריזונה(למפת אריזונה מוגדלת) פיניקס טוסון מסה סקוטסדייל סופרייז יומה פלגסטף גרנד קניון ק ל י פ ו ר נ י ה  נבדה יוטה קו. נ י ו מ ק ס י ק ו  מקסיקואוניברסיטת אריזונה
 
אוניברסיטת אריזונה (באנגלית: University of Arizona; בראשי תיבות: UA; בקיצור: Arizona, U of A, UArizona) היא אוניברסיטה ממשלתית בטוסון, אריזונה, ארצות הברית. היא האוניברסיטה הוותיקה במדינה, הוקמה ב-1885 (27 שנים לפני שאזור אריזונה הוגדר כמדינה). האוניברסיטה חברה באיגוד האוניברסיטאות האמריקניות, חברה באיגוד אוניברסיטאות המחקר והתאחדות האוניברסיטאות לחקר החלל (אנ') ומפעילה את מצפה הכוכבים הלאומי קיט פיק (אנ') הנמצא סמוך לטוסון. האוניברסיטה שותפה מייסדת בקונסורציום הבינלאומי של מיזם טלסקופ מגלן הענק.
האוניברסיטה כוללת בתוכה את ה'קולג' לרפואה' היחיד במדינת אריזונה אשר מעניק לבוגריה תואר M.D (דוקטור לרפואה).
בשנת 2006 למדו באוניברסיטה 36,085 סטודנטים.
האוניברסיטה מציעה 334 תחומי לימוד לארבעה שלבים: בוגר אוניברסיטה (תואר ראשון), מוסמך אוניברסיטה (תואר שני), דוקטור (תואר שלישי) ופרופסורים.
המחלקות האקדמיות מתחלקות לקולג'ים ובתי ספר למקצועות השונים.
אוניברסיטת אריזונה מחזיקה במספר תארים הרב ביותר מנאס"א מכל מוסד אקדמי אחר בארצות הברית.
היסטוריה

האוניברסיטה הוקמה בשנת 1885 והייתה לראשונה באזור. עיריית טוסון העדיפה להקים במקום בית חולים לחולי נפש ולקבל מענק יותר גדול אך לא הצליחה להשיג את המטרה. עיריית טוסון החליטה לא להעניק כסף על מנת לבנות את האוניברסיטה והתוכנית להקמתה התעכבה עד שמספר אזרחים בעלי ממון החליטו לתרום מכספם ושטח על מנת להקים בית ספר. פעילותו של בית הספר החל ב-1891 כאשר למדו בו 32 סטודנטים.
האוניברסיטה כיום

הקמפוס הראשי ממוקם כ-2 קילומטרים צפונית למרכז העיר. בקמפוס יש 179 בניינים וביניהם גם הבניין הראשון של האוניברסיטה שהוקם ב-1885 המשמש עד היום ללימודים.
האוניברסיטה בנויה כעיר בתוך עיר. בשטחה ישנם בנקים, חנויות, מסעדות, פאבים, בתי קפה ואפילו בית מלון בעל 9 קומות של רשת המלונות מריוט.
הארגון והנהלה

אוניברסיטת אריזונה כמו שתי האוניברסיטאות המקורבות לה אוניברסיטת המדינה של אריזונה הנמצאת בפיניקס ואוניברסיטת צפון אריזונה (אנ') הנמצאת בפלאגסטאף מנוהלת על ידי 'מועצת המנהלים של אריזונה' המונה 12 חברים. 8 מהם ממונים על ידי מושל אריזונה לכהונה בת שמונה שנים, שני סטודנטים ממונים לתקופה של שנתיים כאשר בשנה הראשונה הם חניכים ואין באפשרותם להצביע. שני הנותרים הם המושל ומפקח להוראה הראשי של המדינה.
חיי הסטודנטים

כיום ישנן 44 אחוות סטודנטים המוכרות על ידי האוניברסיטה. נכון לשנת 2006, 10.3% מהגברים ו-10.8% מהנשים חברי אחוות. האחוות מפוקחות על ידי 4 מועצות שלטון.
קולג'ים

הקולג' למשפטים (אנ') ע"ש ג'יימס רוג'רס (אנ') (1915)
הקולג' לרוקחות (אנ') (1947)
הקולג' למדעי האופטיקה (אנ') ע"ש ג'יימס וויאנט (1964)
הקולג' לרפואה - טוסון (אנ') (1967)
הקולג' למדע יישומי וטכנולוגיה (אנ') (1995)
הקולג' לרפואה - פניקס (אנ') (2007)
הקולג' לחקלאות ומדעי החיים
הקולג' לאדריכלות, תכנון ואדריכלות נוף
הקולג' לחינוך
הקולג' להנדסה
הקולג' לאמנויות יפות
הקולג' למוסמכים
הקולג' למצטיינים ע"ש פרנקה
הקולג' למדעי הרוח
הקולג' לניהול ע"ש אלר
הקולג' לסיעוד
הקולג' לבריאות הציבור ע"ש מל ואניד צוקרמן (1947)
הקולג' למדעים
הקולג' למדעי החברה וההתנהגות
הקולג' לרפואה וטרינרית
אוניברסיטת אריזונה
בניין באוניברסיטה
איזו מדינה

| --- | --- |

 שיר בביצוע אלי לוזון
 מתוך האלבום "איזו מדינה"
 שפה:  עברית 
 אורך:  4:41 דק'
 כתיבה:  אלי לוזון ויוני רועה
 לחן:  אלי לוזון ויוני רועה
 עיבוד:  משה בן מוש ואלי לוזון
 
איזו מדינה הוא שיר מסוגת המוזיקה הים־תיכונית שכתבו והלחינו יוני רועה ואלי לוזון וביצע אלי לוזון. השיר התפרסם בשנת 1986.
תולדות השיר

מחברי השיר, אלי לוזון ויוני רועה, היו באותה תקופה שני יוצרים צעירים ולא מוכרים, והשיר תרם רבות לפרסומם. הוא נכתב בשנת 1984, תקופה של מצב כלכלי קשה בישראל על רקע משבר מניות הבנקים. עם פרסומו בשנת 1986 זכה השיר להשמעות רבות בתחנות הרדיו. הוא נכלל בתקליטו הראשון של אלי לוזון, שנקרא באותו השם. מאוחר יותר הופיע באוסף "הנשמה – מבחר להיטים".
בשנת 1989 יצא שיר בטורקית בעל אותה מנגינה.
תוכן השיר

השיר הוא שיר מחאה העוסק בבעיות חברתיות במדינת ישראל. בבית הראשון של השיר נמתחת ביקורת על הממשלה. בהמשך מובעת תלונה על יוקר המחיה, הבא לידי ביטוי באינפלציית שיא, ועל האבטלה במדינה. הדובר מתלונן על תפקודם של חברי הכנסת ושל שרי הממשלה ועל דבקותם בכיסא. לבסוף הדובר מסכם שלמרות כל הביקורת על המדינה, זוהי מדינתנו.
הערות שוליים

↑  דודו כהן, גשם של השמעות, באתר בית אבי חי, 14 ביולי 2013
↑  הנשמה (מבחר להיטים) (הקלטת שמע), באוסף המוזיקה הישראלית
↑  Başım Dönüyor, נבדק ב-2023-11-10
ערך זה הוא קצרמרבנושא תרבות ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אירלנד במשחקים הפאראלימפיים

הרפובליקה של אירלנד השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים ברומא (1960), המשחקים הפאראלימפיים הראשונים. היא שלחה לאולימפיאדה זו חמישה ספורטאים, שזכו בשתי מדליות זהב. אירלנד השתתפה בכל אולימפיאדות הקיץ מאז, ומעולם לא השתתפה במשחקי החורף הפאראלימפיים.
אולימפיאדת השיא של אירלנד הייתה המשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984), בה זכתה ב-66 מדליות, מתוכן 20 מדליות זהב.
מדליות לפי אולימפיאדה > משחקי הקיץ

| אולימפיאדה | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| המשחקים הפאראלימפיים רומא (1960) | 2 | 0 | 0 | 2 |
המשחקים הפאראלימפיים טוקיו (1964): 0
| המשחקים הפאראלימפיים תל אביב (1968) | 0 | 4 | 5 | 9 |
| המשחקים הפאראלימפיים היידלברג (1972) | 2 | 4 | 2 | 8 |
| המשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976) | 4 | 10 | 6 | 20 |
| המשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980) | 4 | 2 | 11 | 17 |
| המשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984) | 20 | 15 | 31 | 66 |
| המשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988) | 13 | 11 | 18 | 42 |
| המשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992) | 0 | 3 | 4 | 7 |
| המשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996) | 1 | 3 | 6 | 10 |
| המשחקים הפאראלימפיים סידני (2000) | 5 | 3 | 1 | 9 |
| המשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004) | 0 | 3 | 1 | 4 |
| המשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008) | 3 | 1 | 1 | 5 |
| המשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012) | 8 | 3 | 5 | 16 |
| המשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016) | 4 | 4 | 3 | 11 |
| המשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020) | 4 | 2 | 1 | 7 |
| סה"כ | 70 | 68 | 95 | 233 |
ראו גם

אירלנד במשחקים האולימפיים
אירלנד במשחקים האולימפיים לנוער
אוניברסיטת באקו

| --- | --- |


 אוניברסיטה
 תקופת הפעילות:  1919–הווה (כ־105 שנים) 
 בעלי תפקידים
 רקטור:  Elchin Babayev 
 מיקום
 מדינה:  אזרבייג'ן אזרבייג'ן
 קואורדינטות:  40°22′23″N 49°48′41″E﻿ / ﻿40.37303°N 49.81141°E﻿ / 40.37303; 49.81141
 bsu.edu.az
  (למפת באקו מוגדלת) אוניברסיטת באקו(למפת באקו רגילה) אוניברסיטת באקו
 
אוניברסיטת באקו (באזרית: Bakı Dövlət Universiteti, או בראשי תיבות: BSU) היא אוניברסיטה ציבורית הממוקמת בבאקו, אזרבייג'ן. האוניברסיטה, שהוקמה בשנת 1919 על ידי הפרלמנט של הרפובליקה הדמוקרטית של אזרבייג'ן, החלה לפעול בפקולטות להיסטוריה ופילולוגיה, פיזיקה ומתמטיקה, ומשפטים ורפואה, עם הרשמה ראשונית של כ-1,094 סטודנטים. מבין בוגריה הידועים של האוניברסיטה ניתן למנות את היידאר אלייב, לב לנדאו ואלדניז ממדוב.
בשנת 1930 הורתה הממשלה לסגור את האוניברסיטה בהתאם לארגון מחדש של ההשכלה הגבוהה, והאוניברסיטה הוחלפה במכון הפדגוגי העליון. עם זאת, בשנת 1934 הוקמה האוניברסיטה מחדש, והמשיכה לעבוד במהלך שנות מלחמת העולם השנייה וחוותה מחסור בחברי סגל.
במלאת 40 שנה בשנת 1959 כבר היו באוניברסיטה 13 פקולטות. נכון לשנת 2020 פועלות באוניברסיטה כ-16 פקולטת ושני מכוני מחקר.
BSU היא האוניברסיטה היחידה במדינה המדורגת על ידי ארגוני דירוג בינלאומיים, כגון דירוג שאנגחאי.
הערות שוליים

↑  "History of Baku State University" (ברוסית).
↑  "2014-2015 RANKING BY COUNTRY".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301147705171  CiNii: DA1846646X  GND: 10004026-3  ISNI: 0000 0001 1010 9948  LCCN: n92079124  NKC: ko20231197357  VIAF: 133430820   WorldCat (עם VIAF): 133430820 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אוניברסיטאות ומכללות ובנושא אזרבייג'ן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אילה בלוך

| --- | --- |

אילה בלוך, 2020
 לידה:  22 בפברואר 1973 (בת 51) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת בר-אילן 
 מעסיק:  אוניברסיטת אריאל בשומרון 
 
אילה בלוך (נולדה ב-כ' באדר א' ה'תשל"ג, 22 בפברואר 1973) היא פסיכולוגית שיקומית מומחית מדריכה ונוירופסיכולוגית. משמשת כמנכ"לית ומנהלת מקצועית של המכון הלאומי לשיקום נוירופסיכולוגי, כמרצה באוניברסיטת אריאל בשומרון וכיו"ר מועצת הפסיכולוגים.
ביוגרפיה

בלוך נולדה למאירה ויעקב בלוך, גדלה בשכונת נווה-שאנן בחיפה ולמדה בתיכון עירוני ו' בעיר. שימשה כקומונרית בסניפי בני-עקיבא ברמת-גן ובקריית-משה במסגרת השירות הלאומי.