stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מוסך דן (הצפון הישן)
פרויקט מגדל ארלוזורוב 17

בשנת 1986 החליט קואופרטיב "דן" לסגור את המוסך ולבנות במקומו מרכז מסחרי עם מגדלי מגורים. מאחר שעקב מיקומו במרכז העיר הוא סבל מקשיי גישה בנוסף ערך הנדל"ן באזור עלה. "דן" פרסם מרכז לעסקת קומבינציה, במסגרתה היזם יבנה את הפרויקט ובתמורה אחוזים ממנו יישארו בבעלות הקואופרטיב. במקום שטח המוסך רכש הקואופרטיב 20 דונם באזור התעשייה בחולון. את המכרז ניהלה חברת "אמד", חברת הנכסים של חברי קואופרטיב "דן", במהלך שנת 1989 החל משא ומתן עם הקבוצה שזכתה במכרז, קבוצת יזמים ישראלים יחד עם איש העסקים האמריקני, מייקל שטיינהרט. במקביל התנהל משא ומתן עם קבוצה שהוביל עורך הדין אייבי נאמן שכללה את חברת אפריקה ישראל להשקעות. נאמן ניסה לשלב גם את דונלד טראמפ בפרויקט.
קידום פרויקט הבנייה במקום התעכב במשך שנים רבות, המוסך נסגר ביולי 1997, אך התנגדויות של השכנים עיכבו את אישור תוכנית הבנייה. הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה אישרה את התוכנית באוגוסט 2005, לאחר התנגדותם של השכנים לגובה הבניין ולמספר יחידות הדיור התקבלה, ומספר הקומות המקורי, שעמד על 35, הופחת ל-29. בנוסף הופחת מספר יחידות הדיור מ-240 ל-190 דירות. כן בוטלה תוכנית למבנה ציבורי. עם זאת תושבי האזור המשיכו בהתדיינות משפטית כנגד הפרויקט, בין היתר עקב ההצללה שייצור המגדל, בעיית חנייה שייצור, וגישה לשטחים ציבוריים פתוחים וירוקים במתחם. בניתיים השכיר הקואופרטיב את המגרש כחניון. במאי 2008 הגיע הקואופרטיב להסדר עם התושבים שהתנגדו להקמת הפרויקט. באוגוסט 2009 הוועדה המקומית בתל אביב אישרה תוכנית עיצובית מעודכנת למגדל. ביוני 2011 התקבל היתר בנייה.
בקיץ 2013 החלה הקמת המגדל, ובנייתו נמשכה כחמש שנים. המגדל שתוכנן על ידי משה צור פוצל לשני נפחים, שביניהם אטריום זכוכית שקוף. לאורך דופן רחוב ארלוזורוב הוקם אגף נמוך ליניארי בן 3 קומות, המשלים את דופן הרחוב וכולל בתוכו שתי קומות מגורים מעל קומת קרקע, שהיא חלק מקומת הלובי הראשית של הפרויקט. עיצוב הפנים של המגדל תוכנן על ידי פיצו קדם.
בשנת 2021 זכה הפרויקט בפרס בינלאומי של ה-CTBUH (המועצה העולמית לגורדי שחקים ובנייה עירונית) בקטגוריית מגדלי המגורים ומלונאות לשנת 2021. הדירות במגדל הן בין היקרות ביותר בתל אביב. ב-2018 רכש איש העסקים משה ממרוד דירה במגדל תמורת 40 מיליון שקל. בינואר 2021 דווח כי זוג עולים מארצות הברית רכש את כל הקומה ה-28 ברמת מעטפת, תמורת כ-84 מיליון שקל.
הערות שוליים

↑  מפה משנת 1935 מאת זאב וילנאי, בהוצאת סטימצקי (באנגלית) עם סימון המוסך ברח' ארלוזרוב Garage Hamaavir (צפיה בסריקה זמינה מתוך בנין הספרייה), באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
↑  מרדכי אלקן, ארבעה עשר מתחרים לעיסקת קומבינציה עם קואופרטיב דן, מעריב, 22 באוקטובר 1986
↑  אלעזר לוין, יונת, הנדלמן, יצחק וברנר -קוני מגרש דן בתל־אביב, חדשות, 27 בספטמבר 1989
↑  יגאל לביב, בכיר בדן: טיפול הקואופרטיב בפרויקט ארלחורוב שערורייתי, חדשות, 10 בנובמבר 1989
↑  יגאל לביב, מה הוא מחפש פה?, חדשות, 11 ביולי 1989
↑  אלעזר לוין, ‏מוסך דן יעבור ביולי מרחוב ארלוזורוב בת"א לחולון, באתר גלובס, 20 במאי 1997
↑  רון פז, ‏אושרה תוכנית מוסך דן - 190 יח"ד ב-29 קומות ברח' ארלוזרוב, באתר גלובס, 28 באוגוסט 2005
↑  יצחק דנון, ‏תושבי ארלוזורוב בת"א: נפלו פגמים באישור תוכנית "מוסך דן", באתר גלובס, 18 בינואר 2007
↑  אריאל רוזנברג, ‏מגורי היוקרה בת"א יחכו: מוסך דן ברחוב ארלוזורוב, שבשטחו אמור היה לקום מגדל דירות בן 29 קומות, הושכר כחניון לשנתיים, באתר גלובס, 8 בינואר 2009
↑  גיא ליברמן, אמד תקים מגדל יוקרתי של 29 קומות על חניון דן ברחוב ארלוזורוב בתל אביב, באתר הארץ, 19 במאי 2008
אריאל רוזנברג, ‏מנכ"ל אמד: "בניגוד לפרויקטים יוקרתיים כמו G, במגדל בארלוזורוב יראו את הים כבר בקומה 5", באתר גלובס, 19 במאי 2008
↑  רנית נחום-הלוי, פרויקט מתחם דן יוצא לדרך: 100 דירות בשווי 100 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 27 באוגוסט 2009
↑  רנית נחום-הלוי, לאחר שנים של עיכובים: יחלו עבודות  הבנייה בפרויקט מתחם דן בתל אביב, באתר TheMarker‏, 27 ביוני 2011
↑  שלומית צור, ‏קבוצת דן: "נקבל 200 מ' ש' על הפנטהאוז בארלוזורוב 17", באתר גלובס, 18 ביוני 2013
↑  שלומית צור, ‏המגדל של דן בצפון ת"א לועג להכרזות על התקררות השוק, באתר גלובס, 9 במאי 2017
↑   מירב מורן, שגיאה ב-30 קומות: מגדל אחד בת"א מציג כישלון מפואר של צמרת התכנון בישראל, באתר TheMarker‏, 17 ביולי 2019
↑  לימור קלר, LIVING, ‏רק מעטפת: פנטהאוז ב-70 מיליון שקל במגדל תל אביבי, באתר ‏מאקו‏, 13 ביוני 2022
↑  שלומית צור, ‏משה ממרוד רכש דירה במגדל ארלוזורוב 17 בת"א ב-40 מיליון ש', באתר גלובס, 5 בפברואר 2018
↑  אריק מירובסקי, ‏עסקת ענק בארלוזורוב 17: קומה במגדל נקנתה ב-84 מיליון שקל, באתר גלובס, 7 בינואר 2021
מילא אהל

| --- | --- |

 לידה:  24 במרץ 1925 וילנה, רפובליקת פולין 
 פטירה:  24 באפריל 2005 (בגיל 80) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  תל רגב 
 
הקדשה מאת מילא אהל בתוך ספרו איש נדהם מ-1962, לחברו אליהו סלונים
מילא אהל (Milla Y. Ohel; ‏24 במרץ 1925 – 24 באפריל 2005) היה סופר, אנתרופולוג, וארכאולוג ישראלי שהתמחה בחקר הפרהיסטוריה.
חייו

מילא אהל נולד בשם ירחמיאל נאמיוט בווילנא, שבליטא. בשנת 1935 עלה עם הוריו, ציונים-סוציאליסטים נלהבים, לארץ ישראל. הוא גדל בכפר סבא ובתום לימודיו התגייס למשטרת היישובים העבריים והדריך בגדנ"ע, שפעל אז, בשלטון המנדט הבריטי, במחתרת. במלחמת העולם השנייה שירת בצי הבריטי בתפקיד אלחוטאי ואחרי קום המדינה היה מן האלחוטאים הראשונים בחיל הים. בשנים 1946 עד 1950 חי בקיבוץ הסוללים, שם התחתן עם תמר דודזון.
בשנת 1953 החל את לימודיו באוניברסיטה העברית בירושלים, בחוג לספרות עברית ובהמשך בחוג לארכאולוגיה. במשך השנים כתב לפרנסתו סיפורי ילדים בעיתונים דבר לילדים ובעל המשמר וכן עבד במשרד העבודה בימיה של גולדה מאיר, לימד בבית ספר ושימש כתב ספורט בקול ישראל.
בשנת 1962 עבר לגור בראשון לציון, שם עבד כאיש יחסי ציבור של חברת מקורות, בתקופת הקמתו של המוביל הארצי. תקופה מסוימת התגורר בקיבוץ גשר שבעמק הירדן ובשנת 1973 יצא ללימודי דוקטורט באנתרופולוגיה בתחום הארכאולוגיה הפרהיסטורית באוניברסיטת שיקגו. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בתרבות הקלאקטונית (Clactonian) (אנ') של התקופה הפלאוליתית התחתונה בבריטניה. הוא ביצע מחקר בתר-דוקטורט באוניברסיטת סינסינטי. משנת 1978 היה בסגל ההוראה של אוניברסיטת חיפה, בחוגים לאנתרופולוגיה וסוציולוגיה ובחוג ללימודי ארץ ישראל, שם לימד אנתרופולוגיה וארכאולוגיה פרהיסטורית. אהל חקר אתרים ומאספים של כלי אבן מסותתים מן התרבות האשלית, בעיקר ברמת יראון בגליל העליון, ופרסם מאמרים בכתבי עת מובילים בנושאים אלה. בשנות השבתון שלו עסק בחקר אבוריג'ינים באוסטרליה ובחקר שימפנזים מסוג בונובו בגן החיות בסן דייגו, קליפורניה.
מילא אהל כתב 16 ספרים ותרגם את ספרה של האנתרופולוגית מרגרט מיד, "מין ומזג בשלוש חברות פרימיטיביות".
ארכיונו נשמר בארכיון גנזים - אגודת הסופרים, תל אביב.
לקט מספריו

"מחלקה בצהוב"
"סיפורו של מומבו: גורילה בשבי"
"גשר"
"איש נדהם" (הוצאת תמר, ירושלים, 1962)
"הדרך עמדה מלכת"
"פרקים לארץ גשר"
"אייפים: קופי על כבני אדם"
"המגינים הצעירים" (ספר לנוער)
"בלי טובות אפשר לחיות?"
Ohel, M. Y. (1986). "The Acheulean of the Yiron Plateau, Israel". British Archaeological Report Series.
פרסים

פרס אוסישקין 1955
פרס אקו"ם 1995
מכ"ם מפתח סינתטי

הדמיית פני כוכב נוגה, על פי מדידות מכ"ם מפתח סינתטי של גשושית מגלן
אנטנת מכ"ם מפתח סינתטי מותקנת בחלקו האחורי של מטוס DC-8 של נאס"א
מכ"ם מִפְתָּח סינתטי (באנגלית: Synthetic Aperture Radar, בראשי תיבות: SAR) הוא מכ"ם המותקן על מטוס או לוויין ועושה שימוש בשיטות מורכבות של עיבוד נתונים על מנת לאחד נתונים של מספר שידורים עוקבים לכדי תמונה אחת. שיטה זו מנצלת את תנועת המטוס או הלוויין בפרקי הזמן שבין השידורים כדי לדמות ביצועי מכ"ם בעל אנטנה גדולה בהרבה.
מכ"ם מפתח סינתטי מאפשר קבלת דימות ברזולוציה גבוהה מאוד של פני השטח הנסקר והעצמים הנמצאים עליו. המכ"ם מאפשר איסוף מודיעין צבאי בכל מזג אוויר, ומיפוי מפורט של כדור הארץ ושל כוכבי לכת אחרים.
בעשור השני של המאה ה-21 הוקמו חברות פרטיות שמספקות נתונים מלווייני עם מכ"ם מפתח סינתטי - Capella Space ו-ICEYE.
עקרונות פעולה

בתצורה אופיינית, אנטנה בודדת המותקנת על מטוס נע משדרת סדרה של דפקים הנקלטים ומעובדים לאות משולב (סינתטי) המדמה תוצר של אנטנה ארוכה בהרבה מהגודל הפיזי של האנטנה הקיימת (ואף מאורכו של המטוס עצמו). עיבוד הנתונים מתבצע במערך מחשוב רב־עוצמה המסתייע בהתמרת פורייה ונמצא על גבי המטוס עצמו או בתחנה קרקעית.
יתרונות

עבודה בכל מזג אוויר – מכיוון שניתן לעבוד באורכי גל ארוכים שכמעט אינם נבלעים בעננים.
עבודה לאורך כל שעות היממה (יום ולילה).
דיוק שאיננו תלוי בטווח – כתוצר לוואי מהאינטגרציה, בניגוד למטרות "רגילות" מכ"מיות או אופטיות, אין התבדרות עם הטווח ומתקבל דיוק, תאי רזולוציה שווים לכל טווח.
רזולוציה גבוהה – מכיוון שהאנטנה הסינתטית גדולה, ולכן כיווניותה טובה, ניתן לקבל תאי רזולוציה קטנים מאוד (חצי מטר עד כדי 10 ס"מ).
חדירה קרקעית באורכי גל ארוכים
חסרונות

אינו יכול לראות מטרות נעות. העיבוד מבוצע דרך אינטגרציה על זמן ארוך, בהנחה שהמהירות העצמית ידועה. לכן מטרות נעות נמרחות או אף יוצאות מחוץ לתמונה.
דורש כושר עיבוד נתונים גבוה.
דורש מידע מפורט על התנועה העצמית, ובפרט צורות טיסה ספציפיות.
שימושים

יצירת מטרות עצמיים (בדגש על מזג אוויר)
מיפוי
בדיקת תפיסות לפני תקיפה
מיפוי תשתיות או תופעות תת-קרקעיות
כיוונים עתידיים

אינטרפרומטריה – השוואת תמונות עוקבות (לאחר מספר דקות/שעות) ניתן להבחין בשינויים קטנים בסדר גודל מהרזולוציה, למשל צעדים בקרקע רכה.
ISAR – שימוש ב־SAR על מטרות נעות תוך הנחת מודל תנועה.
SAR בטיסה חופשית – ולא רק בטיסה ישרה ואופקית.
מערכות SAR

המכ"ם של מטוס הקרב F-16I ("סופה") כולל מוד SAR
מטע"ד SAR ל־F-4 פנטום ו־F-15.
לווייני SAR, כדוגמת טכסאר ואופק 10
מזרס

מזרס היה מצביא מדי שפעל בשירות כורש.
ביוגרפיה

לאחר שלידיה נכבשה בידי כורש וסופחה אל ממלכת פרס האחמנית,  מינה כורש אדם בשם טבלוס כסטרפ של האזור. טבלוס קבע את מושבו בסרדיס, כורש הפקיד בידי לודי בשם פקטיאס אוצר של זהב שהיה אמור להגיע אל טבלוס, אולם פקטיאס ניצל את הזהב כדי לשכור שכירי חרב ועורר את הערים השונות באסיה הקטנה למרד כללי נגד פרס. המורדים הטילו מצור על סרדיס וטבלוס הגן עליה בחרוף נפש. כורש מיהר ושלח את מזרס לדכא את המרד. פקטיאס נבהל כששמע על כך ונמלט לעיר קימי. מזרס דרש מאנשי העיר להסגיר אותו, הם שאלו את האורקל המקומי שהשיב להם שעליהם לעשות כמצוותו של מזרס, אולם אנשי קימי היו מסופקים והחליטו לשלוח את פקטיאס למיטליני. אנשי מיטליני הסכימו להסגיר את פקטיאס תמורת תשלום, אולם אנשי קימי התחרטו ומיהרו להעביר את פקטיאס לכיוס, אולם אנשי כיוס מסרו אותו לפרסים תמורת שטחים. לא ברור מה עלה בגורלו.
לאחר מכן קיבל מזרס הוראה לכבוש את שאר הערים ששיתפו פעולה עם פקטיאס. הוא כבש את פירארני ומגנסיה אולם אז חלה ומת. את המשימה השלים הרפגוס.
לקריאה נוספת

הרודוטוס. היסטוריה. תרגמו וכתבו מבואות: בנימין שימרון ורחל צלניק-אברמוביץ. פפירוס, בית ההוצאה - אוניברסיטת תל אביב, 1998.
כתבי הירודוטוס. מתורגמים מיוונית עם מבוא והערות מאת ד"ר אלכסנדר שור. ירושלים, ראובן מס, תרצ"ה. העתק דיגיטלי באתר "דעת".
הערות שוליים

↑  הרודוטוס, ספר א', 153.
↑  הרודוטוס, ספר א', 154.
↑  הרודוטוס, ספר א', 156.
↑  הרודוטוס, ספר א', 158.
↑  הרודוטוס, ספר א', 160.
↑  הרודוטוס, ספר א', 161.
מכתש רוח

מכתש רוח 6.5 דרומית לארת' (Earth) בטקסס
מכתש רוח הוא שקע במערכת האקולוגית של דיונות החול שנגרם מהסרה של משקעים על ידי רוח.
מכתשי רוח נוצרים בחוליות כאשר חלק מהצמחייה המעגנת את החולית אובד, ובכך מתאפשר לרוחות חזקות "להעיף" את החול וליצור שקע. אף-על-פי שמכתשי רוח נשארים בדרך-כלל קטנים בממדיהם, הם יכולים להתרחב לקוטר של כמה קילומטרים ולעומק של עד 70 מטרים. יש הסוברים כי נאות מדבר נוצרים כאשר הרוח מסירה את החול עד גובה מי התהום.
אובדן הצמחייה יכול להיגרם מבצורת ממושכת או בגלל אש (שפורצת באופן טבעי או מידי אדם), או, במקרים קיצוניים, רמיסה על ידי בני אדם, בקר, סוסים, וכו'. עם זאת, אש היא הגורם הנפוץ ביותר. במשך הזמן הצמחייה מתחדשת כאשר זרעים נפוצים ברוח.
דיונות חול חופיות מצויות קרוב לחוף, ונוצרות כאשר הרוח מעיפה את החול המתייבש לשטחים שמעבר לחוף. תופעה זו מתרחשת רק כאשר יש שטחים מישורים בסמוך לחוף. במשך הזמן מתיישבים בשטח עקר זה מיני צמחים דוגמת צמחים מהסוג ידיד-חולות, המייצבים ומעגנים את הדיונה ומונעים ממנה לזוז. בהדרגה (תלוי באקלים) הצמחייה מתעבה בתהליך הסוקצסיה והדיונה הופכת בסופו של דבר לקרקע פורייה.
מכתשי רוח מהווים בית גידול חשוב לפלורה ולפאונה.
מוריס בן מיור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1966 (בן 58 בערך) סופיה, בולגריה
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  עורך קולנוע, במאי קולנוע ותסריטאי
 מספר צאצאים:  3 
 פרופיל ב-IMDb
 
מוריס בן-מיור (נולד ב-1966) הוא עורך קולנוע, במאי קולנוע ותסריטאי ישראלי.
ביוגרפיה

בן-מיור נולד בסופיה, בולגריה. כשהיה בן שנה, הוא עלה עם אביו ואמו לישראל והם גרו בראשון לציון. באמצע שנות השמונים עבר להתגורר בתל אביב והחל לעבוד באוזן השלישית. בשנת 1995 החל ללמוד עריכה בבית הספר ג'אמפ קאט.
כעורך

במשך השנים ערך עשרות סרטים תיעודיים ועלילתיים כשהבולטים ביניהם הם: "שורות שורות" (בימוי: סיון ארבל), "הקליק האחרון" (בימוי: דליה מבורך ודני דותן), "תנועה מגונה" (בימוי: צחי גראד), "סטאלגים" (בימוי: ארי ליבסקר) ו"פוטו פרג'" (בימוי: קובי פרג'). בנוסף ערך סדרות טלוויזיה רבות, ביניהן: "בטיפול" (בימוי: סיוון ארבל), "ליבוביץ': אמונה, אדמה ואדם" (בימוי: אורי רוזנווקס), "מדינת היהודים" (בימוי: מודי בר-און וענת זלצר), "אופוריה" (בימוי: דפנה לוין), "תמרות עשן" (בימוי: עודד דוידוף), "תל אביב יפו" (בימוי: מודי בר-און וענת זלצר), "מסכים" (בימוי: סיוון ארבל), "הקיבוץ" (בימוי: מודי בר-און וענת זלצר), "הנובליסטים" (בימוי: אורי רוזנווקס), "לרקוד עם דמעות בעיניים" (בימוי: ניסן שור), "אנשי המכירות" (בימוי: ניסן שור), וכן "יומני קירשנבאום" (בימוי: בן שני) עליה זכה בפרס העריכה הטובה ביותר של סדרה תיעודית ועובדתית לשנת 2018, במסגרת טקס פרסי הטלוויזיה של האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה.
כבמאי

לאחר העבודה המשותפת עם הבמאי קובי פרג' על סרט הביכורים שלו "פוטו פרג'", החליטו השניים להקים חברת הפקה משלהם – "סטודיו בן-מיור & פרג'". מיום הקמתה גייסו השניים את שאולי מלמד שאיתו החלו להפיק, לערוך, ולביים פרויקטים דוקומנטריים שונים, בין היתר בשיתופי פעולה עם פסטיבל דוקאביב, הוט 8, רשת 13 ועוד. בעבר, הסטודיו יזם בשיתוף מועדון "צוותא" בתל אביב, את מועדון הקולנוע התיעודי "דוקו מיניסטור", בו הוקרנו סרטים ישראלים שונים והתארחו לשיחה היוצרים והיוצרות.
בשנת 2018 יצא הסרט התיעודי הראשון באורך מלא של הסטודיו – "אלבום פרטי" ששודר בערוץ רשת 13. סרטם השני של קובי ומוריס "להאיר את יוסי" אודות יוסי בנאי נבחר לתחרות הרשמית של פסטיבל הקולנוע בירושלים לשנת 2019 ואף היה מועמד לפרס אופיר בקטגוריית הסרט התיעודי הטוב ביותר. הסרט זכה להצלחה קופתית והיה מהסרטים הבולטים של אותה השנה. בשנת 2021 יצא הסרט "המלכה שושנה" אודות חייה של הזמרת שושנה דמארי. הסרט נבחר לפתוח את פסטיבל דוקאביב באותה השנה וזכה לשבחים מהמבקרים. בשנת 2023 הוציאו פרג' ובן מיור את "סרט בסנטר" אודות דיזנגוף סנטר בתל אביב.
בשנת 2024 יצאה סדרה בת 3 פרקים "שאגת ש"ס" שיצרו בן-מיור ופרג' אודות קורותיה של מפלגת ש"ס. הסדרה שודרה בהוט 8.
חייו האישיים

בן-מיור חי עם בת זוגו יהודית גרינברג בתל אביב עם שלושת ילדיהם.
מועדון דיומא

| --- | --- |

עטיפת הספר במהדורה העברית בהוצאת פראג
 מידע כללי
 מאת:  ארתורו פרס-רברטה
 איורים:  Francisco Solé 
 שפת המקור:  ספרדית
 סוגה:  מותחן, רומן מסתורין, רומן פשע
 נושא:  ספר, שטן 
 מקום התרחשות:  פריז, מדריד, טולדו, סינטרה 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1993
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002034851
 
מועדון דיומא (בספרדית: El Club Dumas) הוא רומן מאת ארתורו פרס-רברטה שיצא לאור בשנת 1993. הספר עוסק בעולמם של מוכרי ספרים עתיקים (ביבליופיליה), ובכך מזכיר את עבודתו הקודמת של הסופר, הצופן הפלמי.
הסיפור עוקב אחר הרפתקאותיו של סוחר ספרים, לוקאס קורסו, שנשכר כדי לאמת את מקוריותו של כתב יד נדיר המהווה חלק משלושת המוסקטרים של אלכסנדר דיומא האב. חקירתו של קורסו מובילה אותו לחפש שני עותקים של ספר נדיר נוסף הידוע בשם "De Umbrarum Regni Novem Portis" ("על תשעת השערים לממלכת הצללים"). קורסו פוגש שורה של דמויות מרתקות במסע של חקירתו, לרבות עובדי שטן, אוהבי ספר אובססיביים ופאם פאטאל מהפנטת ומפתה. מסעותיו של קורסו נעים בין מדריד (ספרד), סינטרה (פורטוגל), פריז (צרפת) וטולדו (ספרד).
מועדון דיומא מעשיר את הקורא בידע, החל מהרגלי העבודה של אלכסנדר דיומא, דרך אמנות זיוף טקסטים מהמאה ה-17 ועד דמונולוגיה.
הסיפור מסופר על ידי מספר כל יודע בשם בוריס בלקן שבסוף מתגלה כמספר בלתי מהימן.
עיבוד קולנועי

השער התשיעי, סרטו של רומן פולנסקי, עובד על-פי הרומן מועדון דיומא. בעוד קו העלילה הבסיסי נשמר לאורך הסרט, הסיום שונה באופן משמעותי; בעיקר ב-2 נקודות אלו:
"איירין" מתגלה כשטן בכבודו ובעצמו ולא כמלאך בלבד.
קורסו מוצא את הלוח התשיעי האמיתי אצל האחים סניצה ומצליח להיכנס לממלכת הצללים.
כמו כן, אחת מעלילות המשנה החשובות ביותר של הרומן - עלילת המשנה על אספני וחובבי אלכסנדר דיומא - הוסרה לחלוטין.
פרסים

בשנת 1998, מועדון דיומא היה מועמד לפרס אנתוני, לפרס מקוויטי ולפרס הפנטזיה העולמי עבור הרומן הטוב ביותר.
אזכורים ספרותיים

מועדון דיומא מזכיר ספרים רבים. כמה מהאזכורים אינם נוגעים לתוכן הספר עצמו, אלא לדוגמה ייחודית של הספר הפיזי, כגון מהדורה או סוג כריכה נדירה. חלק מהספרים אינם קיימים במציאות אלא הם פרי דמיונו של פרס-רברטה.
אזכורים ספרותיים > ספרים אמיתיים

העבודות של אלכסנדר דיומא האב, שממנו נובעת כותרת הספר, משפיעות כמעט על כל אלמנט בעלילה. הספרים שהוזכרו הם:
שלושת המוסקטרים - מהדורת מיגל גויז'רו בארבעה כרכים, עם חריטות על ידי אורטגה.
אחרי עשרים שנה
הוויקונט דה בראז'לון
הרוזנת דה צ'רני
שתי הדיאנות
הרוזן ממונטה כריסטו
המלכה מרגו
ספרים נוספים שהוזכרו:
גבעת ווטרשיפ, מאת ריצ'רד אדמס.
De re metallica, מאת גאורגיוס אגריקולה.
הקומדיה האלוהית, מאת דנטה אליגיירי.
קורפוס הרמטיקום
הפוליגלוטה הקומפלוטנסית, מאת פרנסיסקו חימנז דה סיסנרוס.
חקירה בשני, מאת ארתור קונאן דויל.
על תנועתם של גרמי השמים, מאת ניקולאוס קופרניקוס.
רשומות מועדון הפיקוויקים, מאת צ'ארלס דיקנס.
האחים קרמזוב, מאת פיודור דוסטויבסקי.
הגיבן מנוטרדאם, מאת ויקטור הוגו.
פטיש המכשפות, מאת האינקוויזיטור היינריך קרמר.
מובי דיק, מאת הרמן מלוויל
גן העדן האבוד מאת המשורר האנגלי בן המאה ה-17, ג'ון מילטון.
חלף עם הרוח מאת מרגרט מיטשל.
מסעותיו של מרקו פולו, מאת מרקו פולו.
מלחמה ושלום, מאת לב טולסטוי.
מקראת הזהב, מאת יעקובוס דה וורג'ינה.
הוולגטה
אזכורים ספרותיים > ספרים דמיוניים

ספרים מיסטיים שפורסמו על ידי אריסטיד טורקיה בווינה:
"De Umbrarum Regni Novem Portis" ("על תשעת השערים לממלכת הצללים") - בעוד שהספר עצמו הוא דמיוני, היבטים רבים ממנו מושפעים מההיפנרוטומאכיה פוליפילי (1499).
(Key to Captive Thoughts, (1653
A Curious Explanation of Mysteries and Hieroglyphs
The Three Books of the Art, 1658
Nicholas Tamisso, The Secrets of Wisdom, 1650
ספרים מיסטיים אחרים:
ה"דלומלניקון", או בשמו השני "עירור האפילה", עבודה נכתבה כביכול על ידי לוציפר ושמאפשר לקורא לזמן את השטן.
De origine, moribus et rebus gestis Satanae
Dissertazioni sopra le apparizioni de' spiriti e diavoli
Restructor omnium rerum
ספרים לא דמיוניים שנכתבו על ידי הברונית אונגרן:
איסיס, הבתולה העירומה.
השטן, ההיסטוריה והאגדה.
ספרים דמיוניים אחרים המוזכרים:
ספרים מאת בוריס בלקן:
לופין, ראפלס, ריקומבל והולמס.
דיומא: צילו של ענק.
האנציקלופדיה להדפסים, מהדורות וספרים נדירים.
ביבליוגרפיה אוניברסלית.
המילון לספרים נדירים.
הערות שוליים

↑  ה"שער התשיעי" באתר IMDb
1 2 3  מופיע בספרייה של אנריקה טייפר שנפטר לאחרונה.
1 2  מומלץ על ידי קורסו לברמנית מקרובה
1 2 3 4 5  מופיע באוסף ויקטור פארגאס
↑  מופיע בספריית קרן אונגרן
↑  The Ninth Gate Opens
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4794459-6
מורדוביה סרנסק

מועדון הכדורגל מורדוביה סרנסק (ברוסית: Футбольный клуб «Мордовия» Саранск) היה מועדון כדורגל רוסי מהעיר סרנסק שברפובליקה מורדוביה שהוקם ב-1961 לראשונה בשם "סטרויטל" סרנסק. בשנת 2020 פורק בעקבות פשיטת רגל.
היסטוריה

מועדון הכדורגל הוקם ב-1961 בשם סטרויטל סרנסק ועד 2005 שינה פעמים רבות את שמו כשהחליף בעלים (הוא נקרא "ספרטק", "אלקטרוסבט", "סבטו-טכניקה", "ליסמה מורדוביה" והחל מ-2005 נקרא בשם מורדוביה סרנסק לאחר שהקבוצה התאחדה עם קבוצת ביוכימיק מורדוביה).
הקבוצה התבססה בליגה הרוסית השנייה בעונת 2005 וסיימה שביעית באזור "מרכז". בעונת 2009 אף זכתה בגביע הליגה והעפילה לליגה הרוסית הראשונה בעונת 2010. בעונת 2011/12 הקבוצה סיימה במקום הראשון בליגת המשנה הרוסית והעפילה לליגת העל הרוסית בכדורגל לראשונה בתולדותיה. בתום עונת הבכורה שלה בליגת העל ירדה הקבוצה לליגת המשנה.
הישג השיא של הקבוצה בגביע הרוסי הוא העפלה לשלב רבע גמר בעונת 1992/3, כשהפסידה לצסק"א מוסקבה 3:0. בעונת 2009/10 העפילה שוב לרבע גמר והודחה לבסוף על ידי אלניה ולדיקווקז בתוצאה 3:0. בעונת 2013/14 סיימה במקום הראשון בליגת המשנה הרוסית והעפילה שוב לליגת העל הרוסית בכדורגל אך נשרה בחזרה בעונת 2015/16.
בעונת 2016/2017 מצבה התדרדר עוד יותר לאחר שהודחה לליגה הרוסית השנייה. בעונת 2017/2018 מצבה התייצב, נבנה עבורה אצטדיון (שיארח קודם משחקים במונדיאל 2018) והיא נצמדה לצמרת הטבלה בליגה השנייה והבטיחה את העפלתה חזרה לליגת המשנה הרוסית, לאחר שהבטיחה את המקום הראשון, ארבעה מחזורים לסיום העונה. בסיום עונת 2019/2020 ירדה לליגה החובבנית ופורקה. ב־2021 הוקמה במקומה קבוצת סרנסק.
מגרש הבית > סטארט

אצטדיונה הבייתי של הקבוצה היה אצטדיון "סטארט" (Стадион «Старт»; מכיל 11,613 מושבים). בנייתו הושלמה בשנת 2004 והוא מחליף את אצטדיון "סבטו-טכניקה" שנהרס ושימש את הקבוצה בעבר.
בעונת 2018/2019 שימש מורדוביה ארנה למגרש הבית של הקבוצה אך מכיוון שהאצטדיון נמצא בבעלות חברת Sport-Engeenering המועדון נאלץ לשלם דמי השכרה בגובה של 2 מיליון רובלים ו-360 אלף רובלים, בנוסף ל-300 אלף רובלים עבור אבטחה. לכן בעונת 2019/2020 המועדון החליט להימנע מלארח באצטדיון הענק ואצטדיון סטארט היה לאצטדיון הבית המרכזי.
מגרש הבית > מורדוביה ארנה

אצטדיון מורדוביה ארנה הוא אצטדיון כדורגל שנבנה לקראת מונדיאל 2018 שנערך ברוסיה. האצטדיון שנבנה כדי לארח כמה ממשחקי המונדיאל שימש כמגרשה הביתי של קבוצת מורדוביה. מכיל 43,958 מושבים ומתוכנן לצמצם את מספר המושבים לכדי 30,000. האצטדיון נמצא בניהול ממשלת מורדוביה ובעבר נוהל על ידי חברת "Sport Engineering" ממנה הקבוצה הייתה שוכרת את האצטדיון בכל משחק בית בתחרויות המקצועניות.
הישגים

ליגת המשנה הרוסית:
זכייה: 2011/12, 2013/14
גביע ליגת הכדורגל המקצוענית:
זכייה: 2009
הליגה השנייה:
זכייה: 2000, 2001, 2002, 2009, 2017/2018
הגביע הרוסי:
רבע גמר 1992/3, 2009/10
הערות שוליים

↑  Матч ПФЛ «Мордовия» — «Сызрань-2003» посетили 41 тыс. зрителей
↑  «Мордовия» не смогла пройти лицензирование для участия в первенстве ФНЛ
↑  "Мордовия" до конца года может не вернуться на "Мордовия Арену"
↑  «Мордовия» планирует начать сезон ФНЛ на стадионе ЧМ-2018
הכניסה לאצטדיון סטארט בסראנסק, 2010
מיפוי גאוס

מיפוי גאוס מעתיק כל נקודה על עקום או משטח לנקודה המתאימה על ספירת היחידה.
בגאומטריה דיפרנציאלית, מיפוי גאוס (שנקרא על שם קרל פרידריך גאוס) ממפה משטח במרחב אוקלידי R3 לספירת היחידה  S2. כלומר, בהינתן משטח X ב-R3, מיפוי גאוס  הוא העתקה רציפה N: X → S2 כך ש-(N(p הוא וקטור יחידה הניצב ל-X ב- p, כלומר וקטור הנורמל ל-X ב-p.
גאוס כתב מאמר על הנושא ב-1825, אותו פרסם ב-1827.
הקשר לעקמומיות גאוס

גאוס, שבעבודתו על גאומטריה דיפרנציאלית שאב השראה רבה מאסטרונומיה תאורטית, הגדיר את עקמומיות גאוס בנקודה A כיחס בין שטח התמונה של סביבה שלה (התמונה על ספירת היחידה תחת מיפוי גאוס) לשטח המקורי של הסביבה שלה (שטח האזור המועתק):
|K(A)|=\lim _{\epsilon \rightarrow 0}{\frac {area(N(D_{\epsilon }))}{area(D_{\epsilon })}}
כאן  D_{\epsilon } היא סביבה אינפיניטסימלית של הנקודה A. גאוס הוכיח שהגדרה זו שקולה להגדרה השנייה של עקמומיות משטח בנקודה, דהיינו כמכפלת שתי העקמומיות הראשיות (principle curvatures) שלו בנקודה. גאוס סיפק גם נוסחה אנליטית לחישוב עקמומיות גאוס, דרך הדטרמיננטות של התבנית היסודית הראשונה והשנייה. בניסוח פורמלי, עקמומיות גאוס שווה ליחס בין הדטרמיננטה של התבנית היסודית השנייה לדטרמיננטה של התבנית היסודית הראשונה:
K={LN-M^{2} \over EG-F^{2}}.
השטח של התמונה של מיפוי גאוס נקרא על ידי גאוס העקמומיות הכוללת (Total Curvature) והוא שווה לאינטגרל המשטחי על עקמומיות גאוס.
דוגמאות

התמונה של מיפוי גאוס של משטח בעל עקמומיות גאוס אפס תהיה תמיד עקום על ספירת היחידה, שכן היא לא יכולה להכיל שטח. כך למשל התמונה של גליל תהיה מעגל גדול, בעוד התמונה של חרוט תהיה מעגל קטן (מעגל לא גיאודזי) על ספירת היחידה.
מיכאיל קרייני

| --- | --- |

 לידה:  1964 (בן 60 בערך) כפר יאסיף, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת בר-אילן  האוניברסיטה העברית בירושלים  בית הספר למשפט של אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון  בית הספר למשפט אוניברסיטת פנסילבניה 
 השתייכות:  הפקולטה למשפטים, האוניברסיטה העברית בירושלים 
 תחומי מחקר:  משפט בינלאומי פרטי, דיון אזרחי, רב-תרבותיות 
 פרסים והוקרה:  פרס מיכאל ברונו (2007)  פרס צלטנר 
 
מיכאיל קרייני (בערבית: مخائيل موسى كريني; נולד ב-1964) הוא מופקד הקתדרה למשפט בינלאומי ע"ש ברוס וו. ויין ופרופסור מן המניין בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית. כיהן כדיקן הפקולטה למשפטים ה-25, בשנים 2016–2019.
החל משנת 2022 חבר באקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
מחקריו

מיכאיל קרייני חוקר שישה תחומים: 1. משפט בינלאומי פרטי; 2. פרוצדורה אזרחית; 3. רב-תרבותיות ודת; 4. משפט בין-לאומי פרטי של תובענות ייצוגיות; 5.  אפיון מעמדה של האוכלוסייה הערבית בישראל ביחס לרפורמה המשפטית; 6. הטיות בבחירת הדין החל בסכסוכים בינלאומיים וניתוח ביקורתי של ההסדרה הקבוצתית של עדות דתיות.
מחקריו > המשפט הבינלאומי הפרטי

השפעת הליך ברירת הדין על סמכות השיפוט הבינלאומית
הספר עוסק בנושא המשפט הבינלאומי הפרטי. תחום סמכות השיפוט ותחום ברירת הדין נחשבים לשני תחומים נפרדים, קרייני טען והוכיח שהם משפיעים זה על זה.
קונפליקטים בתוך קונפליקט
הספר ראה אור בהוצאת אוניברסיטת אוקספורד.
קרייני מנתח את המשפט הבינלאומי הפרטי של ישראל כלפי השטחים - הגדה המערבית ועזה מאז כיבושם ועד היום. עד כה, יחסים אלה נותחו מנקדת המבט של המשפט הבינלאומי הפומבי ומשפט זכויות האדם. מחקר זה מאיר ספרה שלמה של יחסים פרטיים ודוקטרינות משפטיות מתחום המשפט הפרטי שהתפתחו בצלו של הסכסוך הכללי. הספר מציג את הטענה שבהקשר לסכסוך מדיני בין שתי ישויות - המשפט הבינלאומי הפרטי משרת גם אינטרסים מדינתיים ולא רק אינטרסים פרטיים.