stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניר סביליה
קריירה

סביליה החל את קריירת המשחק במחלקת הנוער של מכבי תל אביב. הוא עלה לשחק בקבוצת הבוגרים כבר ב-1993, כשמלאו לו 17. בעונת 1994/1995 היה שותף לזכייתה של מכבי תל אביב באליפות המדינה, תחת הדרכתו של אברהם גרנט, שהעדיף להעלות בהרכב את סביליה על פני אלי דריקס הוותיק והמנוסה. בעונה שלאחר מכן מונה דרור קשטן למאמן הקבוצה, אשר העדיף להעלות בהרכב את חלוץ הרכש יבגני קשנצב. סביליה פירש זאת כחוסר אמון בו מצידו של קשטן, וביקש מהקבוצה לקנות את כרטיס השחקן שלו. הקבוצה סירבה, אך במוסד בוררות נקבע כי יוכל לרכוש את כרטיס השחקן שלו מהמועדון. לאחר מכן, עבר סביליה לשחק בבני יהודה תל אביב, במדיה כבש 8 שערים בעונת 1995/1996. בתום העונה שב למכבי תל אביב, אותה שב לאמן גרנט. בהכנות טרום העונה רכשה הקבוצה את החלוץ עופר מזרחי, וסביליה שלא זכה לאשראי עבר באמצע עונת 1996/1997 לבית"ר ירושלים.
בבית"ר ירושלים נאבק על מקום בהרכב עם החלוצים רונן חרזי ואלי אוחנה, וכבש שבעה שערים עד תום העונה, בה זכה עם הקבוצה באליפות תחת הדרכתו של אלי כהן. בעונת 1997/1998, תחת הדרכתו של דרור קשטן, כבש סביליה 12 שערי ליגה וזכה עם הקבוצה באליפות נוספת. משחק השיא שלו בעונה זו היה בניצחון הקבוצה 5–2 על נגד הפועל באר שבע, בו פיגרה קבוצתו 0–2 במחצית, והפכה את התוצאה בעשרה שחקנים הודות לצמד שערים וצמד בישולים של סביליה. באותה עונה זכה סביליה עם הקבוצה גם בגביע הטוטו לאחר ניצחון 3–1 בגמר על מכבי תל אביב, בו כבש את השער הראשון.
סביליה שיחק תקופה קצרה בהפועל חיפה, אך באמצע עונת 1999/2000 חזר לשחק בבית"ר ירושלים. ב-10 בספטמבר 2000 היה ניר סביליה שותף לזכיית בית"ר ירושלים בגביע השלום, לאחר שבישל את שער הניצחון של יניב אברג'יל במשחק מול רומא. לקראת עונת 2001/2002 עבר לשחק במכבי חיפה, אותה אימן באותה תקופה אברהם גרנט, ושם שיחק לצידם של החלוצים יעקובו איגביני ורפי כהן וזכה באליפות. אף על פי שלא הרבה לשחק, כבש בעונה זו שישה שערים. בעונת 2002/2003 רשם לזכותו הופעה כמחליף במדי מכבי חיפה בליגת האלופות, נגד באייר לברקוזן. באמצע העונה, לאחר סדרת פציעות, ומשלא השתלב בהרכב הקבוצה, עבר סביליה לבני יהודה.
סביליה סבל מפציעה טורדנית, ונאלץ לפרוש מכדורגל כבר בגיל 29. בסה"כ זכה סביליה במהלך הקריירה ב-4 אליפויות וב-2 גביעי טוטו.
קריירה > נבחרת ישראל

בשנת 1993 זומן סביליה לסגל הנבחרת הצעירה של ישראל על ידי המאמן יצחק שום. במשך שלוש שנים היה חלק מסגל הנבחרת הצעירה, ובסך הכל ערך 34 הופעות במדיה, וכבש 12 שערים.
ב-18 בפברואר 1998 ערך הופעת בכורה בנבחרת ישראל הבוגרת, במשחק הידידות מול נבחרת טורקיה. ב-8 בספטמבר 1999 כבש את שערו היחיד במדי הנבחרת, בניצחון 8–0 על נבחרת סן מרינו במסגרת מוקדמות יורו 2000. את הופעתו האחרונה בנבחרת ערך ב-29 במרץ 2000, במשחק ידידות מול נבחרת גאורגיה, ובסך הכל לזכותו 13 הופעות במדי הנבחרת, בהן כבש שער אחד.
לאחר הפרישה

לאחר שפרש החל סביליה לנהל מכון כושר בתל אביב והיה שותף ברשת המכונים "SweatSTAR". בשנת 2013 מכר את חלקו ברשת לאיש העסקים ג'קי בן-זקן.
בשנת 2013, לקראת הבחירות לרשויות המקומיות שובץ במקום השני ברשימת הליכוד ביתנו בתל אביב, ונבחר למועצת עיריית תל אביב-יפו כשהרשימה זוכה בשני מנדטים. לקראת הבחירות ב-2018 העביר את תמיכתו ואת מימון המפלגות מסיעת הליכוד לסיעת רוב העיר בראשות אסף זמיר.
באפריל 2014 מונה סביליה לתפקיד יו"ר ארגון שחקני הכדורגל בישראל (המקורי), אך כעבור כחצי שנה התפטר מתפקידו.
תארים

אליפות (1): 1994/1995
גביע המדינה (1): 1993/1994
גביע הטוטו (1): 1992/1993
אליפות (2): 1996/1997,1997/1998
גביע הטוטו (1): 1997/1998
אליפות (1): 2001/2002
הערות שוליים

↑  רון עמיקם,ניר סביליה תולה את הנעליים, nrg‏, 10 ביוני 2004
↑  גולן חזני, ג'קי בן-זקן רכש את חלקו של ניר סביליה ברשת מכוני הכושר SweatSTAR, באתר כלכליסט, 9 בדצמבר 2012
↑  עירד צפריר, "אני לא פונה רק לאוהדי כדורגל, אני פונה לכלל הציבור", באתר הארץ, 7 באוגוסט 2013
↑  ראובן וייס, ניר סביליה ירוץ ברשימת הליכוד לעיריית ת"א, באתר ynet, 30 ביולי 2013
↑  איציק יצחקי‏, ניר סביליה הוצג כיו"ר ארגון השחקנים, באתר וואלה, 8 באפריל 2014
↑  דוד בן-שימול, ניר סביליה עזב את ארגון השחקנים, באתר ynet, 21 באוקטובר 2014
משלחת מס' 28 לתחנת החלל הבין-לאומית

חברי המשלחת
תג המשלחת
תיאור תחנת החלל בזמן פעילות המשלחת
משלחת מס' 28 (באנגלית: Expedition 28) הייתה משלחת לתחנת החלל הבין-לאומית שפעלה מ-23 במאי 2011 ועד ל-16 בספטמבר 2011. מפקד המשלחת היה אנדריי בוריסנקו מרוסיה. פעילות המשלחת נמשכה 115 ימים.
הרכב המשלחת

| שם | תפקיד | חללית הגעה | 23> 05.2011–9.06.2011 | 9> 06.2011–16.09.2011 | חללית חזרה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| רוסיה אנדריי בוריסנקו | מפקד המשלחת | סויוז TMA-21 |  |  | סויוז TMA-21 | חבר משלחת מס' 27, מפקד משלחת מס' 28 |
| רוסיה אלכסנדר סאמוקוטייב | מהנדס טיסה | סויוז TMA-21 |  |  | סויוז TMA-21 | מפקד טיסה סויוז TMA-21, חבר משלחת מס' 27 ו-28 |
| ארצות הברית רון גאראן(אנ') | מהנדס טיסה | סויוז TMA-21 |  |  | סויוז TMA-21 | חבר משלחת מס' 27 ו-28 |
| רוסיה סרגיי וולקוב | מהנדס טיסה | סויוז TMA-02M |  |  | סויוז TMA-02M | חבר משלחת מס' 28 ו-29, מפקד טיסה של "סויוז TMA-02M" |
| ארצות הברית מייקל פוסום | מהנדס טיסה | סויוז TMA-02M |  |  | סויוז TMA-02M | חבר משלחת מס' 28 ו-29 |
| יפן סאטוסי פורוקבה(אנ') | מהנדס טיסה | סויוז TMA-02M |  |  | סויוז TMA-02M | חבר משלחת מס' 28 ו-29 |
פעילות המשלחת

פעילות המשלחת החלה ב-23 במאי 2011 עם עזיבת חללית סויוז TMA-20 בה היה מפקד המשלחת מס' 27 דמיטרי קונדרטייב וחלק מצוותו. בשלב ראשון המשלחת כללה 3 אנשים שהיו חלק של משלחמת מס' 27.
ב-18 במאי לתחנת החלל הגיע מעבורת החלל אנדוור במסגרת משימה STS-134 (סטיבן לינדזי היה מפקד צוות). המשימה יועדה להביא אל תחנת החלל הבין-לאומית את המנשא הלוגיסטי EXPRESS 3, וגלאי AMS02. היא התחברה למודול "הרמוני". חברי צוות המעבורת ביצעו 4 פעמים פעילות חוץ-רכבית באורך כולל של כ-29 שעות. בסך הכול לתחנת החלל הועברו מצרכים וציודים רבים. המעבורת התנתקה מתחנת החלל ב-30 במאי 2011.
ב-9 ביוני לתחנת החלל הגיע חללית סויוז TMA-02M עם 3 חברי המשלחת החדשים.
ב-20 ביוני חללית אספקה ATV 2 שהייתה מחוברת למודול "זבזדה" מפברואר התנתקה מתחנת החלל.
ב-23 ביוני לתחנת החלל התחברה חללית אספקה פרוגרס M-11M שהתחברה למודול "זבזדה". החללית הביאה כ-2,673 ק"ג אספקה. היא עזבה את תחנת החלל באוגוסט.
ב-29 ביוני בעזרת מדחפי חללית מטען "פרוגרס M-11M" בוצע עדכון גובה מסלול של תחנת החלל.
ב-30 ביוני בעזרת מדחפי חללית מטען "פרוגרס M-11M" בוצע עדכון נוסף של גובה מסלול של תחנת החלל.
ב-1 ביולי בעזרת מדחפי חללית מטען "פרוגרס M-11M" בוצע עדכון שלישי ואחרון של גובה מסלול של תחנת החלל.
ב-10 ביולי לתחנת החלל הגיע מעבורת החלל אטלנטיס במסגרת משימה STS-135 (כריסטופר פרגוסון היה מפקד צוות). היא התחברה למודול "הרמוני". בהיותה המשימה האחרונה בתוכנית המעבורות, היא נוצלה להבאת כמות גדולה ככל האפשר של אספקה אל תחנת החלל. המעבורת נשאה בתא המטען שלה את המודול לוגיסטי רב תכליתי "רפאלו", הנושא בתוכו כ-4,300 קילוגרם של מטען. בנוסף, נשאה המעבורת רובוט הדגמה שנועד לבדוק טכנולוגיות לתדלוק לוויינים במסלול; חלקי חילוף לתחנת החלל; ולוויין זעיר עבור מחלקת ההגנה של ארצות הברית. ב-12 ביולי גאראן ופוסום ביצעו פעילות חוץ רכבית באורך של כ-6.5 שעות. הם התקינו ציודים נוספים בחלק החיצוני של תחנת החלל והעבירו לתא מטען של המעברות חלק פגום של מערכת ויסות חום אמריקאית. המעבורת התנתקה מתחנת החלל ב-19 ביולי 2011.
ב-3 באוגוסט וולקוב וסאמוקוטייב ביצעו פעילות חוץ רכבית באורך של כ-6.5 שעות. הם שינו מיקום של מנוף והתקינו ציוד נוסף בחלק החיצוני של תחנת החלל. במהלך פעילות שוחרר למסלול לוויין Kedr שהגיע לתחנת החלל בחללית מטען "פרוגרס M-09M" בינואר.
ב-23 באוגוסט מתחנת החלל התנתקה חללית אספקה פרוגרס M-11M שהייתה מחוברת למודול "זבזדה".
ב-24 באוגוסט בוצע שיגור של חללית אספקה פרוגרס M-12M. השיגור נכשל עקב תקלה בשלב השלישי של משגר. אספקה שכבר הייתה על סיפון תחנת החלל איפשרה תפקוד תקין של הצוות עד להגעת חללית אספקה חלופית שתכוננה לאוקטובר.
ב-16 בספטמבר סאמוקוטייב, בוריסנקו ורונלד גארן נכנסו לחללית סויוז TMA-21 וחזרו לכדור הארץ. אחריות על תחנת החלל עברה למשלחת מס' 29.
חברי המשלחת ביצעו מספר רב של ניסויים מדעים בתחומים שונים.
הערות שוליים

↑  לוויין Kedr
ניו ריצ'מונד (ויסקונסין)

| --- | --- |
הרחוב הראשי של ניו ריצ'מונד
הרחוב הראשי של ניו ריצ'מונד
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  ויסקונסין ויסקונסין
 ראש העיר:  James Zajkowski
 תאריך ייסוד:  1857
 שטח:  13.7 קמ"ר
 גובה:  299 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  10,079 (1 באפריל 2020)
  ‑ צפיפות:  1,688 נפש לקמ"ר (2013)
 קואורדינטות:  45°07′11″N 92°32′21″W﻿ / ﻿45.119722222222°N 92.539166666667°W﻿ / 45.119722222222; -92.539166666667 
 אזור זמן:  UTC -6
 https://www.newrichmondwi.gov/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה ניו ריצ'מונד(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה ניו ריצ'מונד(למפת ויסקונסין רגילה) מדיסון מילווקי גרין ביי קנושה אפלטון אושקוש או קלייר לה קרוס ווסו סופיריור מינסוטה איווה אילינוי ימת מישיגן  מישיגן ימת סופיריורניו ריצ'מונד(למפת ויסקונסין מוגדלת) מדיסון מילווקי גרין ביי קנושה אפלטון אושקוש או קלייר לה קרוס ווסו סופיריור מינסוטה איווה אילינוי ימת מישיגן  מישיגן ימת סופיריורניו ריצ'מונד  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
ניו ריצ'מונד (באנגלית: New Richmond) היא עיירה במדינת ויסקונסין בארצות הברית. אוכלוסיית העיירה מונה 8,610 נפש (נכון ל-2013).
היסטוריה

ניו ריצ'מונד נוסדה בשנת 1857. ב-12 ביוני 1899 הכה טורנדו מהדרגה החמורה ביותר את העיירה. הטורנדו החריב את הרחוב הראשי של העיירה ואת חלקה המזרחי, כתוצאה מכך נספו 117 אנשים. הרחוב הראשי שוקם לאחר חמישה חודשים.
דמוגרפיה

בשנת 2013 מנתה העיר כ-8,610 נפש. התפלגות אוכלוסיית העיירה לפי גזע היא 95.1% לבנים, 1.1% אפרו-אמריקאים, 0.8% אינדיאנים, 1.4% אסיאתים, ו-0.9% ממוצאים מעורבים. היספנים מהווים כ-0.7% מאוכלוסיית העיר.
חינוך

בניו ריצ'מונד שלושה בתי ספר יסודיים, חטיבת ביניים ובית ספר תיכון. בעיר קיימים גם 12 מבני מוזיאון אשר עומדים לרשות התושבים בימים שני עד שישי.
הערות שוליים

1 2  נתונים על העיירה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552712705171  LCCN: n82157476  MusicBrainz: fde317a5-fff5-4ce5-8b8a-6f6faf965db7  VIAF: 154798132   WorldCat (עם VIAF): 154798132 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
משפט המספרים המחומשים

משפט המספרים המחומשים הוא משפט הקובע את הפיתוח לטור של המכפלה האינסופית  \textstyle \prod _{k=1}^{\infty }(1-x^{k}).
נסמן ב- p_{n}={\tfrac {3n^{2}-n}{2}} את המספר המחומש המוכלל ה-n-י. משפט המספרים המחומשים קובע את הזהות המפתיעה:
כלומר,
השוויון הוא שוויון בין טורי חזקות פורמליים, והוא מתכנס לכל  |x|<1.
התיעוד הראשון של המשפט מופיע בהתכתבות בין לאונרד אוילר לדניאל ברנולי מ-1741. אוילר נתן הוכחה מלאה למשפט במכתב לכריסטיאן גולדבך ב-1750.
השימוש העיקרי במשפט הוא להוכחת נוסחאות נסיגה לפונקציית המחלקים ולפונקציית החלוקה.
הוכחה

ההוכחה המקורית של אוילר היא דרך מניפולציות אלגבריות. נביא כאן הוכחה קומבינטורית יותר באופיה.
ראשית נגדיר מינוח שימושי. חלוקה של מספר שלם היא הצגה שלו כסכום של מספרים טבעיים. שתי חלוקות הן זהות אם ההבדל היחיד ביניהן הוא סדר המחוברים. חלוקה נבדלת היא חלוקה שבה כל המחוברים שונים זה מזה. למשל החלוקות הנבדלות של 8 הן: 1+2+5, 1+3+4, 1+7, 2+6, 3+5, 8. חלוקה נבדלת תקרא חלוקה זוגית או חלוקה אי-זוגית אם מספר המחוברים בה הוא זוגי או אי-זוגי בהתאמה (זהו אינו השימוש המקובל במינוחים אלו). נשים לב כי ל-8 יש מספר זהה של חלוקות זוגיות ואי-זוגיות. עובדה זו אינה מקרית, כפי שיוסבר בהמשך.
נגדיר את הטור הפורמלי:
מפתיחת סוגריים באגף ימין נקבל:
המקדמים של  x^{n} הם 1 לכל חלוקה זוגית של n ו--1 לכל חלוקה אי-זוגית של n. כלומר  a_{n} שווה למספר החלוקות הזוגיות של n פחות מספר החלוקות האי-זוגיות.
כדי לסיים את הוכחת המשפט נותר להראות ש- a_{n}\neq 0 רק כאשר n מספר מחומש, ואז הוא שווה 1 או -1 בהתאמה. לשם כך עלינו להוכיח, שלמעט במקרה המחומש, מספר החלוקות הזוגיות של מספר תמיד שווה למספר החלוקות האי-זוגיות שלו.
נגדיר פונקציה על קבוצת החלוקות הנבדלות של מספר באופן הבא: בהינתן חלוקה נבדלת, נסמן את המחובר הקטן ביותר בה ב-m. כעת:
אם m המחוברים הגדולים ביותר הם מספרים עוקבים, חבר לכולם 1 ומחק את m מן החלוקה.
אחרת, יש רק l המחוברים גדולים ביותר שהם עוקבים (l<m). החסר מהם 1 והוסף את l כמחובר.
קל לראות שפונקציה זו היא אינוולוציה, הפעלתה פעמיים מחזירה את החלוקה המקורית. כמו כן קל לראות שהפעלתה על חלוקה זוגית מחזירה חלוקה אי-זוגית ולהפך. מכאן שמדובר בהתאמה חד-חד-ערכית ועל בין קבוצת החלוקות הזוגיות לקבוצת החלוקות האי-זוגיות של מספר נתון והן שוות, זאת למעט מקרה קצה בו הפונקציה נכשלת. למשל במקרה של 8 הפונקציה מתאימה את הזוגות:
לכן,  a_{8}=0.
ישנם שני מקרי קצה אפשריים שבהם הפונקציה נכשלת:
m בעצמו הוא אחד מ-m המחוברים העוקבים הגדולים ביותר. במקרה כזה מחברים 1 ל-m ואז מחסרים אותו ולכן לא מתקבלת חלוקה של אותו מספר. החלוקה במקרה זה היא:  m+(m+1)+\ldots +(2m-1)=p_{m}. לכן  a_{p_{m}}=(-1)^{m}.
m הוא אחד מ-l המחוברים הגדולים ביותר ו-l+1=m. במקרה כזה מחסרים מ-m 1 ומצד שני מוסיפים את l, ולכן יש שני מחוברים זהים והחלוקה אינה נבדלת. החלוקה במקרה זה היא:  m+(m+1)+\ldots +(2m-2)=p_{1-m}. לכן  a_{p_{(1-m)}}=(-1)^{1-m}.
כל מספר מחומש הוא מהצורה  p_{m} או  p_{1-m} ל-m שלם חיובי ולכן ההוכחה הושלמה.
נוסחת נסיגה לפונקציית החלוקה

פונקציית החלוקה  p(n) סופרת את מספר הדרכים השונות לחלק את המספר  n כסכום של טבעיים. אין נוסחה סגורה ישירה לחישוב  p(n).
משפט המספרים המחומשים מאפשר לחשב את  p(n) באמצעות נוסחת נסיגה. אוילר הוכיח שהפונקציה היוצרת של פונקציית החלוקה היא:
נסמן:
אזי:
מכאן של-n חיובי  a_{n}=0. אולם אם נחשב אותו ישירות מן ההגדרה נקבל:
ולאחר בידוד המחובר  (-1)^{0}\cdot p(n-p_{0})=p(n) והעברת אגפים מקבלים:
זהו סכום סופי, שכן  p(0)=1 (סכום ריק), ולכל k שלילי  p(k)=0.
ראו גם

משפט החלוקה של אוילר
משפט הנורמליזציה של נתר

במתמטיקה, ובמיוחד אלגברה קומוטטיבית, משפט הנורמליזציה של נתר הוא תוצאה טכנית חשובה שהוכיחה אמי נתר.
ניסוח המשפט

המשפט קובע שכל תחום שלמות שהוא אלגברה נוצרת סופית מעל שדה  K, הוא הרחבה שלמה של חוג פולינומים. כלומר, קיימים באלגברה איברים בלתי תלויים אלגברית  y_{1},\dots ,y_{d}\in A כך שכל איבר  a\in A מאפס פולינום מתוקן עם מקדמים ב- B=K[y_{1},\dots ,y_{d}].
מקרה פרטי של המשפט הוא הניסוח הבא:
שימושים ומסקנות

משפט הנורמליזציה של נתר נחשב למשפט בסיסי באלגברה קומוטטיבית, ויש לו שימושים רבים להוכחות משפטים בסיסיים בתחום.
למת זריצקי - שדה אפיני הוא אלגברי. כלומר, אם  R=K[a_{1},...,a_{n}] אלגברה אפינית ושדה, אז  [R:K]<\infty .
דרגת הטרנסצנדנטיות של כל אלגברה אפינית (תחום שלמות) שווה לממד קרול שלה.
משמעות גאומטרית

במונחים גאומטריים,  B הוא חוג הקואורדינטות של המרחב האפיני  K^{d},  A הוא חוג הקואורדינטות של יריעה אלגברית כלשהי (שחייבת להיות מאותו ממד כמו  B).
מכיוון ש- \,B\subseteq A, הרי שקיים הומומורפיזם הכלה:
המורפיזם המושרה על הסכמות האפיניות הוא מורפיזם סופי:
 \phi :Spec(A)\rightarrow Spec(B)
.
המסקנה היא שכל יריעה אלגברית היא כיסוי מסועף של מרחב אפיני.
לקריאה נוספת

David Mumford (1999). The Red Book of Varieties and Schemes: Includes the Michigan Lectures (1974) on Curves and Their Jacobians (2nd ed.). Springer-Verlag. ISBN 3-540-63293-X.
Klaus Hulek (2003). Elementary Algebraic Geometry. AMS. ISBN 0-8218-2952-1.
נקודת מקרוני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  חצי אי 
 מידע נוסף
 קואורדינטות:  62°54′00″S 60°32′00″W﻿ / ﻿62.9°S 60.5333°W﻿ / -62.9; -60.5333
  (למפת איי שטלנד הדרומיים מוגדלת) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהנקודת מקרוני(למפת איי שטלנד הדרומיים רגילה) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהנקודת מקרוני
 
נקודת מקרוני (באנגלית: Macaroni Point) היא לשון יבשה, המהווה את הקצה הצפון-מזרחי של האי דספשן, באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.
היסטוריה

לשון היבשה מופתה בינואר 1954 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
שמה של הנקודה ניתן לה בעקבות הסקר שנערך על ידי משלחת סקר שטחי חסות איי פוקלנד, בשנת 1954.
משלחת הסקר גילתה בנקודה מושבה של פינגוויני הסלעים (Eudyptes chrysolophus) - הנקראים באנגלית פינגוויני מרקוני (macaroni penguins).
נוסעת מעבר לזמן

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  דיאנה גבלדון 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  רומן 
 מקום התרחשות:  סקוטלנד, בוסטון, איי הודו המערבית 
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאה לאור דל 
 תאריך הוצאה:  1 בדצמבר 1993 
 מספר עמודים:  870 
 סדרה
 ספר קודם:  שפירית בענבר 
 הספר הבא:  Drums of Autumn 
 
"נוסעת מעבר לזמן" ו"נוסעת מעבר לאוקיינוס" הם שני חלקי הרומן "Voyager" מאת דיאנה גבלדון. זהו הספר השלישי מסדרת ספרי "נוכרייה", והוא יצא לאור ב-1993. הספר עוסק בקלייר רנדל, רופאה מהמאה העשרים, שחוזרת בזמן למאה השמונה עשרה, ופוגשת את בעלה ג'יימס פרייזר, לוחם סקוטי מההיילנדס. הספר מכיל אלמנטים של רומן היסטורי, רומנטיקה, הרפתקאות ופנטזיה.
הגיבורה של הספר "נוכרייה", קלייר, בספר זה היא אם לבריאנה רנדל, וחיה בבוסטון בשנת 1968. הספר הקודם בסדרה "שפירית בענבר" הסתיים כשקלייר מספרת לבריאנה את האמת על אביה, ג'יימי פרייזר, ועל המסע בזמן שלה. בספר "נוסעת מעבר לזמן" הן מתחקות אחר החיים של ג'יימי מאז המרד היעקוביטי של 1745. הן מגלות שג'יימי נותר בחיים, וניצל מהטבח שזרע הרס בשבטים סקוטיים רבים. הגילוי גורם לקלייר לחזור אל מעגל האבנים עשרים שנה אחרי שעברה דרכו קודם.
תקציר עלילה > 1746

"נוסעת מעבר לזמן" נפתח בשדה הקרב בקלודן, שם ג'יימי פרייזר שוכב פצוע, ויריבו ג'ק רנדל מת. ג'יימי נלקח לחווה סמוכה בה 18 חיילי ההיילנד מצאו מקלט אחרי קרב קלודן. הרולד גריי, רוזן מלטון, נציגו של הדוכס מקמברלנד מגיע למקום ומכריז על הוצאתם להורג בירייה של כל הניצולים. מלטון רושם את שמותיהם של האנשים שנלקחים החוצה. כאשר מגיע תורו של ג'יימי, מלטון מזהה את השם כ"ג'יימי האדום" הנודע לשמצה. אבל הוא מנוע מלהוציא אותו להורג, מפני שג'יימי חס על חיי אחיו, הלורד ג'ון גריי, בפרסטון. מלטון שולח את ג'יימי לביתו, ומניח שג'יימי ימות מפצעיו כבר בדרך לשם.
כשהאנגלים סורקים את הארץ בחיפוש אחר מורדים יעקובינים, ג'יימי מסתתר במערה ליד לליברוך. פעם בחודש הוא מבקר את אחותו, ג'ני, ואת משפחתה, כדי להתגלח, להתרחץ ולשמוע חדשות. הוא מעביר את הבעלות על לליברוך לבנה הבכור של ג'ני, כדי למנוע מהבריטים להפקיע את ביתם כנכס של בוגד. ג'יימי הופך לאגדה בקרב הסקוטים בשם דאנבונט, בשל כובע הצמר החום שהוא חובש. לבסוף הוא דואג שהאנגלים ילכדו אותו, ושאנשי לליברוך יקבלו את הפרס על הסגרתו. בכלא ארדסמיור ג'יימי הופך למנהיג האסירים, והוא מכונה "מק דאב". בכלא פוגש ג'יימי את לורד ג'ון גריי שמגיע לנהל את הכלא. קודמו בתפקיד מספר לו שהוא היה סועד עם ג'יימי פעם בשבוע, ומציע ללורד ג'ון להמשיך במנהג זה. ג'ון מאמין שג'יימי יודע את מקום המצאו של אוצר ששלחו הצרפתים לנסיך היפה צ'ארלי. כאשר האנגלים מפנים את הכלא, הם שולחים את האסירים לאמריקה. אבל ג'ון דואג שג'יימי יישלח לאחוזה בשם הלווטר באזור האגמים, לשמש שם כסייס אצל לורד דנסאני.
לדנסאני יש שתי בנות. הבת הבכורה, ז'נבה, מאוהבת בג'יימי, אבל מאורסת ללורד אלסמיר, שמבוגר ממנה בהרבה. היא סוחטת את ג'יימי כדי שיישכב איתה. ז'נבה עוזבת את הלווטר ומתחתנת עם אלסמיר. תשעה חודשים אחר כך היא יולדת בן, ומתה יום אחרי הלידה. אלסמיר אומר שהילד אינו שלו, ומאיים להרוג אותו. אבל ג'יימי יורה באלסמיר והורג אותו. התינוק, ויליאם, חוזר עם בני המשפחה להלווטר. כהוקרה על מעשיו מציעה ליידי דנסאני לג'יימי לקבל חנינה על מעשיו, כך שיוכל לחזור ללליברוך. אבל ג'יימי נשאר עוד כמה שנים בהלווטר, עד שהדמיון בינו לבין ויליאם בולט לעין, ואז הוא מסכים לקבלת החנינה.
תקציר עלילה > 1968

במאה העשרים, בנו המאומץ של הכומר וייקפילד, רוג'ר מקנזי, מציע לגלות מה עלה בגורלו של ג'יימי. רוג'ר, קלייר ובריאנה מוצאים ראייה שג'יימי כתב מאמר שהודפס ב-1765. קלייר שוקלת לחזור אליו, ובריאנה תומכת בה. בליל כל הקדושים של שנת 1968, קלייר חוזרת בזמן אל תקופתו של ג'יימי.
תקציר עלילה > 1766

קלייר מוצאת את ג'יימי באדינבורו בשם אלכס מלקולם. הוא עוסק בהברחת משקאות חריפים במסווה של בעל בית דפוס. אחיינו, איאן, ברח מביתו בלליברוך כדי לסייע לדודו בעסקיו. קלייר מתאחדת עם בנה המאומץ פרגוס, אותו הכירה כשהיה כייס צרפתי בן עשר, ועכשיו הוא בן שלושים. כדי להסביר את סיבת היעדרותה של קלייר, אומר ג'יימי למשפחתו שהיא חייתה עם קרובי משפחתה בצרפת. היא חשבה שג'יימי נהרג בקלודן, ורק לאחרונה גילתה שהוא בחיים.
לאחר ניסיון הברחה כושל, ג'יימי לוקח את קלייר ואת איאן הצעיר ללליברוך. קלייר מגלה שג'יימי התחתן ויש לו שתי בנות חורגות, מרסלי וג'ואן. האישה אותה נשא היא ליאר, שלפני עשרים שנה, גרמה למאסרה של קלייר וכמעט להעלאתה על המוקד בעוון כישוף. קלייר, שחשה נבגדת וכועסת, עוזבת את לליברוך. אבל איאן מחזיר אותה כשהוא מספר לה שליאר ירתה בג'יימי. קלייר רואה שהפצע של ג'יימי נגוע. היא מזריקה לג'יימי אנטיביוטיקה, במזרק ותרופה שהביאה מהמאה העשרים, ובכך מצילה את חייו. ג'יימי מגיע להסכם עם ליאר, ומציע לשלם לה פיצויים בסף 1,435 פאונד, ולתמוך בה עד שתינשא שוב. כדי להשיג את הכסף הוא הולך עם קלייר ואיאן הצעיר לאי כלבי הים, שם טמון האוצר של היעקובינים. אחרי שישיגו את האוצר הם מתכננים לנסוע לצרפת ולמכור את התכשיטים. אבל איאן הצעיר ששוחה לאי נחטף ונלקח לספינה זרה. ג'יימי וקלייר נוסעים לצרפת כדי להיעזר בדודנו של ג'יימי, ג'ארד. ג'ארד מזהה את הספינה שחטפה את איאן ונותן להם ספינה משלו כדי להפליג לאיי הודו המערבית ולהציל את איאן. בתה של ליאר, מרסלי, מצטרפת אליהם ומתכוונת להתחתן עם פרגוס.
בים מעוכבת הספינה שלהם על ידי ספינת מלחמה אנגלית בשם "הדולפין", בספינה חולים רבים, והם מחפשים רופא. בעוד קלייר מטפלת בחולים, הדולפין מתחילה להפליג. קלייר מגלה שעל הספינה נמצא סוכן מכס שמחפש את ג'יימי, ומתכוון לעצור אותו כשיגיעו לג'מייקה. קלייר קופצת מהספינה ושוחה אל עבר האי היספניולה. שם היא נעזרת בחוקר טבע בשם ד"ר שטרן, ובכומר תמהוני שיכור. בעקבות סערה הספינה של ג'יימי עולה על שרטון בהיספניולה. אבל קלייר מגלה שג'יימי לא נמצא על הספינה, הוא עזב כדי להציל אותה. הוא נשבה אבל מצליח להימלט וחוזר ומתאחד עם קלייר.
תקציר עלילה > ג'מייקה

ג'יימי, מחופש לצרפתי, משתתף בנשף שעורך המושל החדש של ג'מייקה (ידידו הוותיק לורד ג'ון גריי). הוא יוצא כדי לדבר בפרטיות עם ג'ון. אישה צעירה נרצחת בנשף, וכל האורחים מעוכבים ונחשבים לחשודים. קלייר מדברת אף היא עם ג'ון. הוא מספר לה שנתן לג'יימי דיוקן של בנו, וילי (עליו ג'יימי עדיין לא סיפר לה). ג'יימי וקלייר יוצאים לחפש את איאן הצעיר בשוק העבדים, ואחר כך במטעים של גברת אברנאת'י, שמתגלה כגיליס דאנקן. אחרי שהות איתה ג'יימי וקלייר מגלים שהיא מחזיקה את איאן. ג'יימי ואנשיו מגיעים לבית כדי לחלץ את איאן, אבל גיליס כבר עזבה את המקום ולקחה את איאן איתה. קלייר מגלה בחדר העבודה של גיליס את תמונתה של בריאנה ממוסמרת לשולחן. היא חוששת שבכוונתה של גיליס להקריב את בריאנה. קלייר מוצאת את גיליס במערה, ואחרי מאבק קלייר הורגת את גיליס בגרזן. היא וג'יימי נמלטים יחד עם איאן. בהפלגה מג'מייקה, ספינת הדולפין שוב רודפת אחריהם. בסערה, הספינה הבריטית נעלמת, והספינה הסקוטית נסחפת לחוף והם מגיעים למושבה האמריקאית ג'ורג'יה.
תרגום לעברית

הספר תורגם לעברית בשני חלקים. חלק ראשון בשם "נוסעת מעבר לזמן", וחלק שני בשם "נוסעת מעבר לאוקיינוס". שני החלקים יצאו לאור בהוצאת כנרת בשנת 2015. בתרגומו של ברוך גפן.
הערות שוליים

↑  Reese, Jennifer (27 בנובמבר 2007). "Book Review: Lord John and the Hand of Devils (2007)". Entertainment Weekly. נבדק ב-30 באוקטובר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
ניר עברון

| --- | --- |

 לידה:  1974 (בן 50 בערך) הרצליה, ישראל
 לאום:  ישראלי
 מקום לימודים:  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים  בית הספר סלייד לאמנות יפה 
 תחום יצירה:  צילום, וידאו
 פרסים והוקרה:  הפרס לאמנות חזותית ע"ש מירון סימה (2015)  פרס האמן הצעיר (2007)  פרס עידוד היצירה לאמנות פלסטית (2011) 
 nirevron.com
 
ניר עברון (נולד ב-1974) הוא צלם ואמן וידאו ישראלי, זוכה פרס משרד התרבות והספורט בקטגוריית אמן וידאו בכיר לשנת 2016 והפרס לאמנות חזותית ע"ש מירון סימה לשנת 2015. 
החל מ-2007 הוא מרצה במחלקה לצילום בבצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים.