stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גרג הורביץ
ביבליוגרפיה > רומנים > ספרים נוספים

"המגדל", אפריל 1999
"דקות לשרוף", יולי 2001
"אל תזיק", יולי 2002
"סופר הפשע" (המכונה גם "אני רואה אותך", ובעברית "אבל מי זוכר"), יוני 2008
"אל תבטח באיש", יוני 2010
"מטווח קרוב", יולי 2010
"הם צופים" (כותר בבריטניה בשם "Or She Dies"), אפריל 2011
"אתה הבא בתור", ינואר 2011
"השורד", יולי 2012
"אל תשקר לי", אוגוסט 2013
"אל תביטי לאחור", אוגוסט 2014
ביבליוגרפיה > ספרות קומיקס > DC קומיקס

"באטמן: האביר האפל" #10–29, 0, Annual #1, 2012–2014
"קומיקס בלשים" #0, 27, 2012–2014
"פינגווין: כאב ודעות קדומות" #1–5, 2011–2012
ביבליוגרפיה > ספרות קומיקס > מארוול קומיקס

Foolkiller vol. 2 # 1–5, 2007
"מלאכים לבנים" 1-5, 2008–2009
"הנוקמים החדשים" # 55, 2009
המעניש מספר 61–95, 75, 2008–2009
"הגרזן הפראי של ארס" מספר 1, 2011
"נקמתו של אביר הירח" מספר 1–10, 2009–2010
"ארץ הצללים: אביר הירח" מספר 1–3, 2010
"וולברין השנתי" מספר 1, 2007
"וולברין: טס לעכביש" מספר 1, 2009
"וולברין: Switchback" מספר 1, 2009
"אקס-מן לנצח" מספר 4, 2009
פילמוגרפיה > קולנוע

הספר של הנרי (2018)
צדק של אב (2021)
הערות שוליים

↑  Andreeva, Nellie (4 באוגוסט 2016). "Black Flags Miniseries About Rise of ISIS from Bradley Cooper & Todd Phillips in Works at HBO". אורכב מ-המקור ב-12 ביוני 2018. נבדק ב-13 באוקטובר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Wilkens, John (23 ביולי 2011). "For Hurwitz, thrillers come when sleep won't". The San Diego Union-Tribune. אורכב מ-המקור ב-1 בספטמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Brown, Nell Porter (ביולי–באוגוסט 2009). "Slaying Dragons". Harvard Magazine. נבדק ב-16 באוקטובר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Phegley, Kiel (3 באוגוסט 2012). "The Bat Signal: Gregg Hurwitz Makes The Dark Knight A 'Survivor'". Comic Book Resources. אורכב מ-המקור ב-7 באוגוסט 2012. נבדק ב-31 באוגוסט 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Interview: Gregg Hurwitz". Major Spoilers. 3 ביולי 2012. אורכב מ-המקור ב-6 באוגוסט 2013. נבדק ב-31 באוגוסט 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303727905171  PLWABN: 9810553028305606  BIBSYS: 11065750  BNE: XX1627611  BnF: cb15646767c (data)  GND: 13167403X  ISNI: 0000 0001 1739 6249  LCCN: n98090993  MusicBrainz: c080a9d1-d736-4660-9639-f396325c774f  NKC: xx0004052  NLK: KAC200706944  NTA: 215704649  SELIBR: 403880  SUDOC: 161141951  VIAF: 5255019   WorldCat (עם VIAF): 5255019
כלב דמוקרטי צהוב

כלב דמוקרטי צהוב (אנגלית: Yellow dog Democrat) היה כינויים של קבוצות בוחרים במדינות הדרום בארצות הברית במאות ה-19 וה-20 שבחרו במפלגה הדמוקרטית באופן קבוע בגלל שנאתם למפלגה הרפובליקנית. שנאתם החריפה נגרמה ממלחמת האזרחים האמריקנית ואירועי תקופת השיקום. הבוחרים כונו כך כי אמרו שהם "היו בוחרים בכלב צהוב לפני שהיו בוחרים ברפובליקני".
הכינוי קיבל חשיבות מובהקת בבחירות לנשיאות ב-1928, שבהן עמד אל סמית' לתפקיד. רבים מהדמוקרטים מהדרום שנאו אותו משום שהיה קתולי וליברלי, אך בחרו בו למרות זאת בשל שנאתם כלפי החלופה הרפובליקנית האפשרית.
ערך זה הוא קצרמרבנושא ארצות הברית ובנושא פוליטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פשמק

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מזון 
 מוצא:  איראן 
 מרכיבים עיקריים:  סוכר 
 
פשמק (בפרסית: پشمک; באנגלית: Pashmak) הוא סוג של חוטי ממתק איראני או צמר גפן מתוק, עשוי מסוכר.
מאפיינים

פשמק מוגש בפני עצמו או כתוספת לפירות, עוגות, גלידות, פודינגים וקינוחים בכלל. המאכל ידוע בכינוי צמר גפן מתוק פרסי. לפעמים מקשטים אותו בפיסטוק טחון. על אף שהמרקם דומה לצמר גפן מתוק, השיטה והמרכיבים שונים.
מקורו של פשמק בעיר יזד האיראנית הידועה בממתקים הפרסיים המסורתיים השונים שלה כמו בקלווה, קוטאב (קינוח) וגאז במהלך תקופת האימפריה הספווית.
ממתקים דומים

הממתק הערבי גאזי אל בנאט (חוט של בנות) בערבית: غزل البنات; באנגלית: Ghazl al-Banat) זהה למעשה לפשמק, ומכונה צמר גפן מזרחי מתוק.
הממתק טורקי בשם פישמניה מזכיר קצת את הפשמק.
לקריאה נוספת

ממתק זקן הדרקון - גרסה סינית
הערות שוליים

↑  "Shiraz Sights" (אורכב 18.07.2016 בארכיון Wayback Machine), at BestIranTravel.com
Mailchimp

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 מייסדים:  בן צ'סטנאט 
 תקופת הפעילות:  2001–הווה (כ־23 שנים) 
 מיקום המטה:  פונסה סיטי מרקט 
 בעלות:  אינטואיט
 ענפי תעשייה:  email marketing 
 מנכ"ל:  בן צ'סטנאט 
 עובדים:  800 
  
 mailchimp.com
 
מיילצ'ימפ (באנגלית: Mailchimp) הוא שם המותג של חברת Rocket Science Group, חברה אמריקאית המפתחת ומפעילה פלטפורמת אוטומציה שיווקית ושירות דיוור בדואר אלקטרוני המשמשת עסקים לניהול רשימות התפוצה שלהם וליצירת מהלכים שיווקיים לשליחה ללקוחות. החברה נוסדה בשנת 2001 על ידי בן צ'סטנאט ומארק ארמסטרונג, ודן קורציוס שהצטרף כמייסד מאוחר יותר.
היסטוריה

טרם הקמת מיילצ'ימפ, צ'סטנאט וארמסטרונג החלו לעבוד יחד על שורה של פרויקטים, כולל אתר ברכות אלקטרוניות. בשנת 2001, הם השיקו את MailChimp כפרויקט צדדי שהכניס כמה אלפי דולרים בחודש, השם שנבחר התבסס על שם אחת מדמויות כרטיסי הברכה האלקטרוניות הפופולריות ביותר שלהם. Mailchimp התחיל כשירות בתשלום אליו התווספה אפשרות חינמית בשנת 2009. בעקבות מהלך זה, בסיס המשתמשים של Mailchimp גדל מ-85,000 ל-450,000 משתמשים בתוך שנה. נכון ליוני 2014, נשלחו למעלה מ-10 מיליארד אימיילים בחודש דרך מערכת הדיוור. לפי סטטיסטיקה עדכנית, יותר מ-600 מיליון מיילים נשלחים דרך הפלטפורמה מדי יומיים.
באוגוסט 2017, דווח כי Mailchimp תפתח משרדים בברוקלין, ניו יורק ואוקלנד, קליפורניה .
בפברואר 2019, רכשה Mailchimp את LemonStand, מתחרה קטנה יותר. מאוחר יותר ב-2019 הודיעה החברה שהכנסותיה השנתיות צפויות לגדול ל-700 מיליון דולר. מאוחר יותר הכריזו ב-Mailchimp על תוכניותיהם לעבור מהפצת דואר להצעת "פלטפורמת שיווק מלאה המיועדת לארגונים קטנים יותר". שינוי זה כלל פיתוח מתן אפשרות ללקוחות לתעד ולעקוב אחר פרטי לקוחות פוטנציאלים בתוך המערכת, לבנות דפי נחיתה ואתרי אינטרנט פשוטים, ולרכוש מודעות ממומנות ברשתות החברתיות בפייסבוק ואינסטגרם . במרץ 2020, רכשה Mailchimp את חברת המדיה והמגזינים הבריטית Courier, במטרה להביא לצמיחה בינלאומית. למגזין של חברת Courier יש קהל קוראים של 100,000 ביותר מ-26 מדינות.
Mailchimp  נודעה כדוגמה לחברת הזנק שמעולם לא נזקקה למימון חיצוני על מנת להקים מוצר ולהתפתח, מעולם לא הייתה לה תוכנית להנפקה ובמהלך השנים סירבו המייסדים לכל הצעות הרכש שהגיעו מחברות שונות. עם זאת, ב-31 באוגוסט 2021, דיווח מגזין בלומברג שחברת אינטואיט מנהלת מגעים עם Mailchimp בנוגע לרכישה אפשרית של Mailchimp. זמן קצר לאחר מכן, ב-13 בספטמבר 2021, פורסמה הודעה רשמית שחברת אינטואיט תרכוש את Mailchimp לפי שווי של כ-12 מיליארד דולר במזומן ובמניות.
ראו גם

רשימת תפוצה אלקטרונית
דואר זבל בדוא"ל
שיווק
הערות שוליים

↑  Park, Lloyd (4 בפברואר 2021). "Mailchimp Review, Pricing & Features". SoftwarePundit (באנגלית). נבדק ב-2021-02-18. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "So, What Exactly Is Mailchimp And Why Do You Need It For Email Marketing". AnnexCore (באנגלית). 15 בפברואר 2021. נבדק ב-2021-09-20. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Grantham, Russell. "'Everything came and went too fast,' dot-com vet says". Atlanta Journal Constitution. No. 2000–12–03.
↑  Manjoo, Farhad (2016-10-05). "Mailchimp and the Un-Silicon Valley Way to Make It as a Start-Up". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2017-06-07.
↑  Konrad, Alex. "The New Atlanta Billionaires Behind An Unlikely Tech Unicorn". Forbes (באנגלית). נבדק ב-2020-05-08.
↑  Ben (2010-09-27). "Going Freemium: One Year Later | Mailchimp Email Marketing Blog". Blog.mailchimp.com. נבדק ב-2013-06-17.
↑  "Mailchimp Hits Milestone 10 Billion Emails Per Month; Adding Headcount and Office Space". אורכב מ-המקור ב-8 בדצמבר 2015. נבדק ב-8 בדצמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Email Marketing Software Comparison: MailChimp vs. GetResponse vs. Constant Contact". bestemailmarketingsoftware.com (באנגלית). 20 בינואר 2019. נבדק ב-2020-07-19. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Mailchimp to open office in Downtown Brooklyn - Technical.ly Brooklyn". Technical.ly Brooklyn (באנגלית אמריקאית). 2017-08-04. נבדק ב-2017-11-02.
↑  "Before breaking up with Shopify, Mailchimp quietly acqui-hired LemonStand, a Shopify competitor". TechCrunch (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2019-04-30.
↑  "Mailchimp expands from email to full marketing platform, says it will make $700M in 2019". TechCrunch (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2019-05-13.
↑  Swant, Marty (2020-03-03). "Mailchimp Acquires British Bimonthly Magazine Courier". Forbes (באנגלית). נבדק ב-2020-03-25.
↑  Kim, Larry (2019-04-10). "10 Fascinating Facts About Mailchimp CEO Ben Chestnut". Inc.com (באנגלית). נבדק ב-2020-11-16.
↑  "Mailchimp's Ben Chestnut on bootstrapping a startup to $700M in revenue". TechCrunch (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-11-16.
↑  Baker, Liana; Porter, Kiel; Hammond, Ed (2021-08-31). "Intuit in Talks to Buy Mailchimp for More Than $10 Billion". Bloomberg.com.
↑  "Intuit to Acquire Mailchimp". Business Wire. 2021-09-13.
דייוויד עמנואל

ערך זה עוסק במושל ג'ורג'יה. אם התכוונתם למתמטיקאי יהודי-רומני, ראו .
דייוויד עמנואל (באנגלית: David Emanuel; ‏1 בינואר 1744 - 19 בפברואר 1808) מושלה של מדינת ג'ורג'יה בארצות הברית. כיהן כשמונה חודשים בשנת 1801, כמושל ממונה במקום קודמו שהתפטר. ישנם הטוענים כי היה יהודי, ולפיכך היהודי הראשון שכיהן כמושל בארצות הברית, אך לטענה זו אין ביסוס משמעותי. לפני כן היה חבר ולאחר מכן יו"ר הסנאט המדינתי של ג'ורג'יה. עוד קודם לכן היה ציר בבית הנבחרים המדינתי, שופט שלום וקולונל במיליציה של ג'ורג'יה, במלחמת העצמאות האמריקאית.
קורות חיים

עמנואל נולד ב-1744 בפנסילבניה, ארצות הברית, באותה תקופה עדיין מושבה בריטית. משפחתו היגרה לג'ורג'יה בעודו צעיר. עם פרוץ המהפכה האמריקאית הוא הצטרף למיליציה של ג'ורג'יה ונלחם במסגרתה כנגד הצבא הבריטי. בשלב מסוים אף נישבה על ידי הבריטים, אך הצליח להימלט מהשבי, וחזר לפיקוד הצבאי עד תום המלחמה. הוא התקדם בדרגות במיליציה והגיע עד לדרגת קולונל. מפקדו, ג'ון טוויגס, מפקד המיליציה ואחד מגיבורי המהפכה נישא לאחותו של עמנואל, רות ונולדו להם שישה ילדים, אשר שניים מהם, אחייניו של עמנואל, היו לאחר מכן מגיבוריה הידועים של ג'ורג'יה במלחמת ארצות הברית–מקסיקו (לוי טוויגס) ובמלחמת האזרחים האמריקאית (גנרל דייוויד עמנואל טוויגס).
בשלהי המלחמה בבריטים חזר עמנואל לג'ורג'יה וב-1780 הצטרף לפוליטיקה, במסגרת המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית. הבריטים עוד הספיקו לשבות אותו שוב, לזמן קצר ב-1781, אך אז כבר הסתיימה המלחמה בפועל והוא שוחרר.
עמנואל נישא לאן לואיס והיו להם שישה ילדים.
קורות חיים > קריירה פוליטית

הקריירה הפוליטית של עמנואל החלה כמפקח האחראי על קבלת שבועת האמונים של תושבי מחוז מגוריו בורק (Burke) ולאחר מכן הוא נבחר לשופט שלום במחוזו. ב-1782 נבחר לבית הנבחרים של ג'ורג'יה ובו שירת לסירוגין עד 1797, כאשר בשנים בהן לא היה בבית המחוקקים, כיהן כשופט או בתפקידי ממשל בכירים אחרים. ב-1797 נבחר עמנואל לסנאט ותוך זמן קצר הפך לנשיאו או יושב הראש שלו, התפקיד השני בחשיבותו במדינה.
ב-3 במרץ 1801 התפטר מושל ג'ורג'יה ג'יימס ג'קסון כדי להיבחר לסנאט האמריקאי, ועמנואל ירש את תפקידו בתור השני בשרשרת הסמכויות המדינתית, עד לבחירות למושלות שהתקיימו בנובמבר 1801. עמנואל היה המושל ה-24 של ג'ורג'יה והיהודי הראשון שכיהן כמושל אחת ממדינות ארצות הברית. הוא שירת בסך הכל שמונה חודשים כמושל ג'ורג'יה והעדיף לחזור לתפקידו כיו"ר הסנאט המדינתי במקום להתמודד על תפקיד המושל.
ב-1803 פרש עמנואל מתפקיד יו"ר הסנאט של ג'ורג'יה ומהפוליטיקה. הוא נפטר ב-1808 ונקבר ב"אחוזת עמנואל", בעיירה גוף (Gough), שבמחוז מגוריו בורק, מזרח ג'ורג'יה, המחוז אותו ייצג שנים רבות בבית הנבחרים ובסנאט של ג'ורג'יה. ארבע שנים אחרי פטירתו קראה ג'ורג'יה מחוז על שמו, מחוז עמנואל, השוכן סמוך למחוז ביתו בורק.
ראו גם

יהדות ארצות הברית
וושינגטון ברטלט
מוזס אלכסנדר
סימון במברגר
אדוארד סלומון
לקריאה נוספת

Cook, James F, Governors of Georgia, 1754-2004, 3d ed. Macon, Ga.: Mercer University Press, 2005
Sobel, Robert, and John Raimo, eds, Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789-1978, Vol.1, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978. 4 vols.
הערות שוליים

↑  ארכיב היסטורי של ג'ורג'יה
↑  על דייוויד עמנואל, באתר National Governors Association
↑  על דייוויד עמנואל, באתר Find a Grave
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1193436850  VIAF: 5926156762956141300007   WorldCat (עם VIAF): 5926156762956141300007
יוהאן היינריך פון תינן

| --- | --- |

 לידה:  24 ביוני 1783 Waddewarden, נסיכות אנהלט-צרבסט 
 פטירה:  22 בספטמבר 1850 (בגיל 67) Warnkenhagen, הדוכסות הגדולה של מקלנבורג-שוורין 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת רוסטוק 
 תחום יצירה:  גאוגרפיה כלכלית 
 
יוהאן היינריך פון תינן (בגרמנית: Johann Heinrich von Thünen, נכתב לפעמים: פון טינן; 24 ביוני 1783 - 22 בספטמבר 1850) היה כלכלן מהמאה ה-19, יליד מקלנבורג-סטרליץ שבצפון גרמניה, הראשון שפיתח תאוריה כלכלית על השפעת המרחק מהיישוב על המרחב.
ביוגרפיה

יוהאן היינריך פון תינן היה בנם של בעל קרקע, כריסטיאן פון תינן (1760-1786) ואשתו, אנה מרגרטה קתרינה (1765), בתו של מוכר הספרים.
הוא השלים חינוך חקלאי מ-1799 עד 1803. בשנת 1806 התחתן עם הלנה סופיה, שהייתה בתו של בעל קרקעות עשיר. בשנת 1809 הוא רכש את אחוזה בגודל 465 דונם ליד מקלנבורג. בנוסף לניהול החווה, עסק פון תינן בשאלות של פוריות הקרקע, וחקר את מחירי התבואה. משנת 1818 קיבל תפקיד של מנהל מחוז בצפון גרמניה.
את ממצאי מחקרו הוא פרסם בשנת 1826 בהמבורג בספר "המדינת המבודדת" ("Der isolirte Staat"). בשנת 1830 הוענק לו דוקטורט כבוד של הפקולטה לאמנויות של אוניברסיטת רוסטוק על בסיס הישגו המדעי בספר. בשנת 1844 התקבל פון תינן להיות חבר של האגודה להיסטוריה של הטבע מקלנבורג. בשנת 1848 הוא נבחר להיות חבר פרלמנט. באותה שנה נבחר פון תינן כממלא מקום של סגן האספה הלאומית בפרנקפורט.
בשנת 1850, פרסם תינן את החלק השני של ספרו "המדינה מבודדת", שבו חקר את השאלה של "השכר הטבעי“ והתפוקה השולית, פון תינן העריך את הרעיון מאוד וציווה לחקוק את נוסחתו על מצבתו ליד מקלנבורג.
ביקורת על התאוריה של פון תינן

המודל של פון תינן יצר אזור מבודד באופן תאורתי, שאינו מתחשב בהבדלים הקיימים בין מקום למקום בתנאים הפיזיים (טופוגרפיה, נהרות, אקלים) והאנושיים (תחבורה, מספר ערים, הבדלים תרבותיים, חידושים טכנולוגיים). כך לדוגמה עוד בימיו היה ידוע כי ישנם הבדלים בעלויות הובלה בין הובלה יבשתית עם עגלות לבין הובלה בדרכי מים עם סירות - בהן ההובלה זולה יותר.
התאוריה של פון תינן לא מתקיימת בכלכלות התעשייתיות והפוסט-תעשייתיות כי מתרחשת בהם התרחבות עירונית ושינויים טכנולוגיים. כך לדוגמה, המצאת אוניות ורכבי קירור מאפשרים למוצרים מתכלים להיות מועברים למרחקים ארוכים יותר. עוד בסוף מאה ה-19, שפותחו אוניות הקירור הן איפשרו להוביל בשר בקר וכבשים לאירופה מאזורים רחוקים כמו אוסטרליה וניו-זלנד.
כמו מודלים כלכליים רבים אחרים, המודל של פון תינן ספג ביקורת תכופה בשל אופיו המגביל. המודל התבסס על הרעיון שאת החלטות המיקום קובעים החקלאים לבד. עם זאת בקביעת שימושי קרקע חקלאיים מעורבים גורמים נוספים, כמו שיקולי בעלי הקרקעות, מיסים ממשלתיים, סובסידיות או מערכת תכנון חקלאית ממשלתית או סקטוריאלית. כמו כן קיימת תחרות בשוק מייבוא מוצרים חקלאיים מאזורים אחרים, בהם שכר העבודה נמוך יותר ולכן כדאי להובילם למרחק גדול יותר.
למרות הביקורות האלה ואחרות, הרעיון של פון תינן יצר תשתית תאורתית ומתודולוגיה בכלכלה שלקחה חלק מרכזי במהפכה הכמותית בגאוגרפיה החל משנות החמישים של המאה העשרים.
בשנות האלפיים, מלמדים תאוריה זו בבתי הספר בישראל במסגרת לימודי הגאוגרפיה בחטיבה העליונה, ומציגים אותה כתאוריה נכונה בחלקה להסבר הקשר שבין מחיר קרקע לבין המרחק מהעיר.
הערות שוליים

↑  Ilona Buchsteiner, Gunther Viereck: Johann Heinrich von Thünen. „…das ernste praktische Leben fordert die Tätigkeit des Mannes…“. Chronik eines Lebensweges. Steffen, Friedland 2004,
↑  Markus Fasse: Standort Scholle. Johann Heinrich von Thünen: „Der isolierte Staat“. In: Die Zeit. Ausgabe 24/1999
↑  Renate Hippauf: Johann Heinrich von Thünen. Ein Lebensbild. Hinstorff, Rostock 2000
↑  Cook, Simon J. "Late Victorian Visual Reasoning and Alfred Marshall's Economic Science." British Journal for the History of Science 2005 38(2): 179–195
↑  פורטוגלי, י., 2000, ״1500 מילה ויותר על הגאוגרפיה של האדם: מסע לתוך הדיסציפלינה״, תאוריה וביקורת, 16, עמ 213-222
↑  שגב, מ. וחובריה, "הפתוח והתכנון המרחבי", המרכז לטכנולוגיה חינוכית, 2010, עמ' 261
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007273940405171  PLWABN: 9810638295705606  BIBSYS: 90316645  BnF: cb123936784 (data)  CiNii: DA02263893  GND: 118622366  ISNI: 0000 0001 1203 6754  LCCN: n85127362  LNB: 000251555  NDL: 00476070  NKC: mzk2004231291  NLA: 35526525  NLG: 211388  NTA: 070660735  RERO: 02-A000162075  SUDOC: 067032567  Trove: 984943  VcBA: 495/203421  VIAF: 94496   WorldCat (עם VIAF): 94496 
בית האחוזה של פון תינן
המודל של פון תינן: נקודה שחורה - העיר. 1. משקי חלב וירקות. 2. יערות לעצי הסקה. 3. גידולי תבואות. 4. חוות בקר לבשר. מסביב שטח לא ריווחי לגידולים - ולא מעובד.
בחירות באינטרנט

בחירות אינטרנטיות היא אחת משיטות ההצבעה האלקטרונית, המהווה חלק מהליך ההצבעה בבחירות ומשאל עם באמצעות האינטרנט.
בעולם מתקיים ויכוח באשר לאפשרות של ניהול מעשית של בחירות באינטרנט והבטחת חשאיות התהליך ומהימנות התוצאות המתקבלות בבחירות מסוג זה, ומבוצע מחקר אקדמי למציאת אלגוריתם קריפטוגרפי שימנע גילוי של ההצבעה של הבוחר באמצעות התקפת אדם בתווך, יאפשר איסוף אמין של ההצבעה של כלל הבוחרים, ויאפשר לכל בוחר ובוחר לוודא שהצבעתו אכן נכללה בשיקלול הקולות וזאת מבלי לחשוף מה הייתה ההצבעה.
ניסיון עולמי

מספר מדינות, כמו בריטניה, ארצות הברית, ואסטוניה השתמשו בטכנולוגיה של הצבעה באינטרנט בבחירות ברמות שונות (מקומיות ופרלמנטריות). האירוע הפוליטי הגדול ביותר בו נעשה שימוש באפשרות של הצבעה באינטרנט היה הבחירות הפרלמנטריות באסטוניה 2019.
אחד הניסויים הראשונים בנושא הצבעה באינטרנט נערך ברוסיה בהצבעה בעיר אוריופינסק במחוז וולגוגרד בשנת 2009, ובמחוז אודינצובו ליד מוסקבה, בשנת 2010. ב-8 בספטמבר 2019, בבחירות לדומה העירונית במוסקבה, נערכה לראשונה ברוסיה הצבעה אלקטרונית מרחוק.
הערות שוליים

↑  Интернет-выборы депутатов Одинцовского муниципального района Московской области, сентябрь-октябрь 2010 года.
| בחירות |
| --- | --- | --- |
| שיטות בחירה | בחירות ישירות • בחירות יחסיות • טופס כללי • בחירות אזוריות • בחירות ארציות • בחירות רובניות • הצבעה בשני סיבובים • הצבעת אישור • שיטת בורדה • שיטת ג'פרסון • שיטת הבונוס להשגת רוב קואליציוני • שיטת שולצה • שיטת הקול הנייד • חבר האלקטורים |  |
| הצבעה | אחוז הצבעה • הצבעה בדואר • הצבעה במעטפות כפולות • הצבעה חשאית • הצבעה מוקדמת • הצבעה ממוחשבת • הצבעה מרחוק • הצבעה באינטרנט • זכות בחירה • חובת הצבעה |  |
| אמצעי הצבעה | קלפי • מכונת הצבעה • פתק הצבעה • קלרוטריון |  |
| מונחים | כלכלת בחירות • דממת בחירות • רשימה • שריון • הסכם עודפים • עימות בחירות • בחירות מקדימות • חוג בית • בחירות ביניים • בחירות בזק |  |
| נוספים | פיקוח על בחירות • אחוז החסימה |  |
אמל קלוני

| --- | --- |

אמל קלוני כנציגה מטעם המשלחת הבריטית באו"ם, 2014
 לידה:  3 בפברואר 1978 (בת 46) לבנון ביירות, לבנון 
 שם לידה:  أمل علم الدين 
 מקום מגורים:  הממלכה המאוחדת אנגליה, הממלכה המאוחדת
 השכלה:  קולג' סנט יו  בית הספר למשפטים אוניברסיטת ניו יורק  Dr Challoner's High School 
 תקופת הפעילות:  מ-2000 
 מקצוע:  עורכת דין, פעילת זכויות אדם
 מעסיק:  האומות המאוחדות, UN fact-finding mission, אוניברסיטת קולומביה, מועצת האומות המאוחדות לזכויות אדם, ועדת האו"ם לזכויות אדם, משרד התובע הכללי (הממלכה המאוחדת), SOAS School of Law, בית הספר החדש למחקר חברתי, בית הדין הבינלאומי לצדק, אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, בית הדין הפלילי הבינלאומי, אקדמיית האג למשפט בינלאומי, בית הדין המיוחד ללבנון 
 השקפה דתית:  מוסלמית / דרוזית
 בן או בת זוג:  ג'ורג' קלוני (27 בספטמבר 2014–?) 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה הקתולית של לוון (23 במרץ 2023)  100 נשים (BBC) (2023) 
 
אמל קלוני (באנגלית: Amal Clooney, בערבית: أمل كلوني; נולדה ב-3 בפברואר 1978) היא עורכת דין (בריסטר) לבנונית-בריטית, ופעילת זכויות אדם בינלאומית. בין הלקוחות אותם ייצגה נמנים ג'וליאן אסאנג' מייסד ויקיליקס, במאבקו כנגד הסגרתו, ראש ממשלת אוקראינה לשעבר יוליה טימושנקו והעיתונאי הקנדי-מצרי מוחמד פחמי. בין היתר עוסקת קלוני במאבק כנגד הכחשת רצח העם הארמני, ובמאבק משפטי כנגד רצח העם היזידי בידי דאעש.
נשואה לשחקן האמריקאי ג'ורג' קלוני.
ביוגרפיה

נולדה בשם אמל עלם א-דין (أمل علم الدين) בביירות בירת לבנון. אביה, רמזי עלמודין, הוא דרוזי שהיה ברשותו עסק לסוכנות נסיעות ובעל תואר שני במנהל עסקים מטעם האוניברסיטה האמריקנית של ביירות. אמה, בריאה מיקנס, הגיעה מטריפולי הלבנונית ממשפחה מוסלמית-סונית, והייתה עורכת העיתון הפאן-ערבי "אל-חיאת", והייתה הדוברת של ארגון יח"צ בינלאומי. במהלך מלחמת האזרחים בלבנון בשנות ה-80, בהיותה בת שנתיים, היגרה משפחת עלמודין מלבנון, והתיישבה בג'ררד קרוס בפלך בקינגהאמשייר שבבריטניה. ב-1991 חזר אביה ללבנון. לה אחות, טלא, ושני אחים-למחצה מנישואיו הראשונים של אביה, סאמר וזיאד.
אמל למדה בתיכון באוקספורד שבאנגליה, ובשנת 2000 קיבלה תואר ראשון במשפטים מסיינט יוז קולג'(אנ') באוניברסיטת אוקספורד. בשנת 2001 החלה ללמוד באוניברסיטת ניו-יורק למשפט לתואר שני, שם עשתה גם חונכות מעשית בבית הדין הבינלאומי לצדק. לסמסטר אחד התמחתה גם בבית המשפט לערעורים, במשרד השופטת סוניה סוטומיור שכיום היא שופטת בית המשפט העליון בארצות הברית.
קלוני עבדה שלוש שנים עבור משרד עורכי הדין הבינלאומי Sullivan & Cromwell במחלקת הגנה פלילית וחקירות, בין לקוחתיה היו תאגיד האנגריה אנרון וחברת ההחזקות ומשרד רואי החשבון 'ארתור אנדרסן'. ב-2004 החלה אלמודין לעבוד עבור בית הדין הבינלאומי לצדק בהאג, הולנד, והייתה אחת משני עו"ד שנתמכו על ידי אוניברסיטת ניו-יורק. אלמודין עבדה גם במשרדיהם של השופטים ולדן ס. ורשצ'טיין מרוסיה, ונביל אלערבי ממצרים. כמו כן היא עבדה במשרד תובע האו"ם בבית הדין המיוחד לבחינת הפשעים שבוצעו בלבנון, ובבית הדין המיוחד לבחינת הפשעים שבוצעו בשטחי יוגוסלביה לשעבר.
ב-2010 חזרה קלוני לבריטניה שם הוסמכה כבריסטר והצטרפה ל-'Doughty Street Chambers" - לשכת עורכי דין המתמחה בסוגיות של צדק פלילי, חוק ציבורי, חוקי הגירה, דיני עבודה, זכויות אדם וחירויות האזרח, המבקשת להנגיש את שירותי המשפט לציבור הרחב. ב-2013 מונתה קלוני למספר ועדות של האו"ם, ובכללן ייעוץ לשגריר המיוחד קופי אנאן לסוריה, ולוועדה לבחינת השימוש במזל"טים בפעילות אנטי-טרור. היא הייתה מעורבת בתיקים בינלאומיים כשייצגה את מדינת קמבודיה, את מפקד המודיעין המודח בלוב עבדאללה אל-סנוסי, ג'וליאן אסאנג' מייסד ויקיליקס, וראש ממשלת אוקראינה לשעבר יוליה טימושנקו. ייעצה למלך בחריין בקשר עם ועדת החקירה הבלתי-תלויה בבחריין.
החל מאביב 2015 קלוני היא חברת סגל אורחת ועמיתה בכירה במכון זכויות האדם שבבית הספר למשפט בקולומביה, שם הרצתה בקורס זכויות האדם של פרופ' שרה ה. קליבלנד, ונשאה דברים בפני הקלינקה לזכויות אדם. כמו כן הרצתה קלוני בנושאי משפט בין לאומי בבית הספר למשפט שבבית הספר ללימודי אפריקה והמזרח באוניברסיטת לונדון, בבית הספר החדש בניו-יורק, ובאקדמיית האג למשפט בינלאומי, ואוניברסיטת צפון קרוליינה בצ'פל היל.
תיקים בולטים

באפריל 2011 הייתה קלוני מעורבת בתיק שהגיע לבית הדין הבינלאומי בהאג בנושא מחלוקת טריטוריאלית בין תאילנד וקמבודיה, בעקבות טענת שתי המדינותן לבעלות על מקדש פראה ויהאר. באותה שנה סייעה קלוני לבית הדין הקבוע לבוררות שבהאג, בבוררות בין חברת התרופות מרק לבין הרפובליקה של אקוואדור.
החל מסתיו 2014 ייצגה קלוני את העיתונאי הקנדי של עיתון "אל-ג'זירה", מוחמד פחמי, אשר יחד עם עיתונאים אחרים הוחזק בכפייה במצרים. לבסוף נגזרו על פחמי שלוש שנות מאסר, והפסיד אף במשפט חוזר בשנת 2015, בטרם קיבל חנינה מנשיא מצרים עבד אל-פתאח א-סיסי.
באוקטובר 2014 החלה קלוני לפעול בתיק שעסק בהשבת שיש אלגין, תבליטים יווניים עתיקים לממשלת יוון, המוצגים במוזיאון הבריטי מאז שנת 1816. במאי 2015 החליטה ממשלת יוון לעצור את ההליך המשפטי לשיקום התבליטים.
החל מינואר 2015 החלה קלוני לייצג את ארמניה למען הכרה ברצח העם הארמני, וכנגד העמדתם לדין של פעילים ארמנים-טורקים להכרה ברצח העם. היא ייצגה את ארמניה בתביעה כנגד דוגו פרינצ'ק (Doğu Perinçek), פוליטיקאי טורקי שהיה לאדם הראשון אשר הורשע בשנת 2007 בהכחשת רצח העם הארמני, על ידי בית דין בשווייץ (וזוכה מאוחר יותר ב-2015 בבית הדין העליון לזכויות אדם של האיחוד האירופי מטעמים של חופש הביטוי). במהלך הדיונים בתיק זה התעוררה סערה תקשורתית כאשר אמל נשאלה באופן סקסיסטי על ידי עיתונאי באיזה בגד תבוא לדיון, וזו השיבה את שם הפירמה המייצרת את גלימות המשפט בהן היא משתמשת.
ב-8 במרץ 2015 הגישה קלוני תביעה כנגד ממשלת הפיליפינים בגין מאסרה הממושך של הנשיאה לשעבר וחברת הקונגרס גלוריה מקפגל ארויו מול המוסד לבחינת מאסרים שרירותיים בוועדת זכויות האדם של האו"ם אשר קבעה ב-2 באוקטובר באותה שנה כי מאסרה של מקפגל ארויו מפר את החוק הבינלאומי, ושרירותי בכמה היבטים.
ב-7 באפריל 2015 הוכרז כי קלוני תהיה חלק מצוות ההגנה של נשיא האיים המלדיביים לשעבר מוחמד נשיד במאסרו השרירותי המתמשך. נשיד נידון במרץ 2015 ל-13 שנות מאסר, לאחר שמחה כנגד השלטון החדש במדינה. אמנסטי כינתה את משפטו כ"עיוות הצדק". היועץ השותף בתיק זה נדקר בראשו בעת שביקר באיים, דבר המעיד על הסכנה וחוסר היציבות בה נתונה המדינה.
ביוני 2015 החלה קלוני לעבוד על התיק אשר נפתח מחדש בין ממשלת אירלנד לממשלת בריטניה, בטענה על שימוש שבריטניה עשתה בצורות חקירה בלתי חוקיות ועינויים במהלך מעצרים בצפון אירלנד בשנות ה-70. התיק צפוי להיות נידון בבית הדין האירופי לזכויות אדם.
ב-2016 קלוני היא חלק מהצוות המשפטי המייצג את לואי אוליבר בנקולט וקבוצת אנשים הטוענים כי גורשו בשנת 1971 על ידי ממשלת בריטניה מהאי עליו חיו, דייגו גרסיה בארכיפלג צ'גוס, על מנת לאפשר הקמת בסיס צבאי אמריקאי באי. כמו כן ייצגה קלוני בבית הדין האירופי לזכויות אדם את העיתונאית האזרית חדיג'ה איסמאילובה (Khadija Ismayilova) שתחקירה העיתונאי הביא למאסרה. על איסמאילובה נגזרו שלוש שנות מאסר על תנאי.