stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
וילהלם רפקה
הגותו > שקיעת הציוויליזציה

במהלך שנות המלחמה ואחריה עסק רפקה בעיקר בשינויים שחלו בחברה המערבית וסיבותיהם. רפקה טען כי במהלך המאה ה-19 השתנתה החברה המערבית וזנחה את גישתו הרציונלית של הליברליזם הקלאסי של המאה ה-18 לטובת "היפר-רציונליזם" שהתיימר לחשוף את סודות ההנדסה החברתית ו"פולחן הקולוסאלי" - הערצת העולם החומרי ותשוקה ליצור דברים הגדולים מחיי אנוש.
בעיני רפקה, השוק החופשי שחרר את האדם מהכבלים החברתיים הקודמים, אך גם החליש את הקשרים החברתיים למשפחה וקהילה, מה שהפך את האדם העירוני לפרט אנונימי בעיר. אובדן הקשרים המסורתיים הללו והדהומניזציה של החיים בהמון בעיר, יצר את הרקע הפסיכולוגי והחברתי להופעת הרעיון הקולקטיביסטי וההבטחה שנשא עמו לקהילה חדשה שבה ישתנה מצב האדם מיסודו. הייתה זו הבטחה כוזבת, כי הקולקטיביזם, בין אם מהזן הפשיסטי ובין אם מהזן הקומוניסטי, המית גם את הסדר הכלכלי הרציונלי, החירות והכבוד האנושי והפיכתו של האדם לחרק. רפקה כינה את המדינה הסוציאליסטית "מדינת טרמיטים".
רפקה סבר כי רק כלכלת השוק עולה בקנה אחד גם עם החירות וגם עם השגשוג ורק תחת שיטה כזו, תוך שמירה על זכויות הקניין, ניתן לספק מסגרת שתרתום את היצירתיות האנושית לתועלת החברה. אך בעיני רופקה לא היה די בשוק לבדו. ישנו צורך החורג מעבר ל"ביקוש והיצע" ודורש הקמת סדר מוסדי שימקם את השוק בהקשר חברתי רחב יותר. לצורך זה, טען רופקה כי יש צורך בהבחנה בין התערבות "נוחה" והתערבות "בלתי נוחה" בשוק, כשההתערבות הבלתי נוחה פועלת נגד המנגנון הטבעי של השוק באמצעות בקרות על מחירים ותוצר, ואילו התערבות נוחה משפיעה על תנאי הביקוש וההיצע התשתיתיים וההסדרים המוסדיים שעליהם הם מבוססים. במסגרת זו, האמין רפקה כי יש צורך בחוקים שימנעו ריכוז התעשייה בידיים מעטות מדי ובהגבלות על הפיתוח העירוני כדי למנוע ממנה להתפשט ולהחריב את חיי הכפר.
עם זאת, החל משנות החמישים התעוררו אצל רפקה ספקות קשים בנוגע למדינת הרווחה המתרמזת מעמדותיו הקודמות ונטייתה לצמוח מעבר לגבולות הצרים שהקצה לה. רפקה הסכים עם עמיתו הגרמני אלכסנדר רוסטוב שטען בפני "אגודת מונט פלרין" בשנות החמישים כי מדינת הרווחה היא "הדרך האחרת לשעבוד" (בפרפרזה על שם ספרו של האייק "הדרך לשעבוד"). לדעתו של רפקה, מדינת הרווחה בחברה דמוקרטית, בה קיימים לחצים מצד קבוצות אינטרסים, גורמת לסכנה של צמיחתה לממדים מפלצתיים ותלות גוברת והולכת של הפרט במדינה הפטרנליסטית. "למרות שמה המפתה", טען רפקה, "מדינת הרווחה נשענת על כפייה. זוהי כפייה המבוססת על כוחה של המדינה להעניש את מי שלא יציית לה. ברגע שמבינים זאת, ברור גם כי מדינת הרווחה היא דבר רע כמו כל הגבלה של החירות".
השפעה

רפקה שירת בשנים 1930–1931 בוועדה ממשלתית שבחנה את האבטלה הגואה בגרמניה, ובשנים 1947–1948 כיהן במועצת הרפורמה של גרמניה שלאחר מלחמת העולם השנייה. יתר על כן, רפקה ייעץ אישית לקנצלר של מערב גרמניה, קונראד אדנאואר, ולשר הכלכלה, לודוויג ארהרד עד סוף שנות החמישים, ולפיכך הוא אחד מעמודי השדרה האינטלקטואליים של ה"נס הכלכלי" של גרמניה.
לאחר כיבוש מערב גרמניה, המשיכו בעלות הברית המערביות (ארצות הברית, בריטניה וצרפת) ליישם מדיניות כלכלית של קיצוב ופיקוח על השכר והמחירים, יחד עם המשך הדפסת כסף אל תוך הכלכלה המקומית. התוצר צנח, ואנשי עסקים בולטים שוב לא רצו לקבל את המטבע הגרמני חסר הערך, ובכך גרמו למחסור נרחב במדינה ולכניסתה של כלכלת שוק אפור.
ספרו של רפקה "הפתרון לבעיה הגרמנית" בשנת 1947 הטיל אור על ההשלכות השליליות של המשך מדיניותו הכלכלית של היטלר על ידי בעלות הברית. במקום זאת, הציע רפקה לבטל את הפיקוח על המחירים ולהחליף את הרייכסמארק במטבע אמין ויציב יותר.
בהתאם לכך, הפיקוח על המחירים והשכר בוטל בהדרגתיות, וב-21 ביוני 1948 נכנס המטבע החדש, מארק גרמני. אולם, יוזמות אלו הולידו תסיסה אזרחית מיד לאחר יישומן, עקב העלייה בשיעור האבטלה. על אף טרדות אלו, שר הכלכלה לודוויג ארהרד אמר על רפקה ועל חבריו שהם גרמו למערב גרמניה להיות חסינה מפני הקומוניזם.
רפקה היה נשיא "אגודת מון פלרין" בשנים 1961–1962. בעקבות מריבה ארוכה עם פרידריך האייק החליט להתפטר מתפקידו ולעזוב את האגודה.
ראו גם

ליברליזם
האסכולה האוסטרית
ערב אל-ג'האלין

| --- | --- |
 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  אל-קודס
 תאריך ייסוד:  1998
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  843 (2016)
 קואורדינטות:  31°45′51″N 35°16′51″E﻿ / ﻿31.764066666667°N 35.280955555556°E﻿ / 31.764066666667; 35.280955555556 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הרי ירושלים מוגדלת) ערב אל-ג'האלין(למפת הרי ירושלים רגילה) ערב אל-ג'האלין(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ערב אל-ג'האלין(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ערב אל-ג'האלין  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מבט אל התיישבות קהילה משבט ג'האלין על צלע גבעה מחוץ לאלעיזריה. 2.2024
ערב אל-ג'האלין (מכונה גם אל-ג'אבל, ערבית: عرب الجهالين) הוא כפר בדואי פלסטיני בנפת אל-קודס, חמישה ק"מ מדרום־מזרח לירושלים. לפי הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, "ערב אל-ג'האלין" מנה כ־843 תושבים בשנת 2016.
הכפר ממוקם על צלע גבעה מחוץ לאלעיזריה ומרוחק כ־300 מטרים מן המזבלה העירונית של ירושלים. הוא ממוקם בשטח C והאוכלוסייה בו מחזיקה בתעודות זהות פלסטיניות.
בערב אל-ג'האלין יש מסגד, ובתי ספר. הכפר מחובר למערכת החשמל של מזרח ירושלים ויש בו מים זורמים. סוואחרה א-שרקיה משתמשת בתשתיות שבכפר, ובמיוחד בבתי הספר והמרפאות, יחד עם ג'בל מוכאבר ושייח' סעד. כל תושבי ערב אל-ג'האלין מוגדרים כפליטים ויש להם תעודות פליטים של אונר"א.
היסטוריה

תושבי הכפר הם בדואים בני שבט ערב אל-ג'האלין. מקור השם ג'האלין הוא כנראה מהמילה הערבית "ג'הל", שפרושה בוּר. המילה מתארת את האנשים שקדמו לקבלת דת האסלאם שהיו, כביכול, "בורים" מבחינה דתית. בעבר ישב השבט בדרום מדבר יהודה באזור נחל צאלים ומדרום לו. במפקד אוכלוסין שביצעו שלטונות המנדט הבריטי בשנת 1931 הוערך מספרם של בני השבט ב-2,001 נפש. בשנת 1949 גורשו אנשי הג'האלין מדרום מדבר יהודה, שהיה בשליטת ישראל, צפונה לשטחי יהודה ושומרון שהיו אז בשליטה ירדנית. הם התיישבו אחרי גירושן באזור השוליים המזרחיים של ירושלים על אדמות ציבור, או על אדמות לא מעובדות של כפרי האזור, ובהסכמתם. הם גרו בצריפונים, אוהלים ומערות במשך עשרות שנים באזור שבו הוקמה מעלה אדומים ובשולי כביש 1, בקטע היורד לכיוון ים המלח.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 החליט המנהל האזרחי לפנות ולרכז אותם ביישוב קבע. במשך עשר שנים ניהלו מאבק משפטי נגד גירושם מהאדמות שעליהן נבנו שכונות חדשות במעלה אדומים, ומאזור מבשרת אדומים (E-1) שבו תוכננה שכונת מגורים ופרויקטים נוספים שייצרו רצף התיישבות ישראלי בין מעלה אדומים לירושלים .
בשנת 1999, עלו דחפורים של המנהל האזרחי על גבעה הצמודה למזבלה המרכזית של אבו דיס, שאליה מפונה מרבית הפסולת מאזור ירושלים. הם החלו בהכשרתו של "יישוב הקבע", כחצי קילומטר ממערב למעלה אדומים, עם מגרשים לבנייה בעבור בני השבט. המנהל החל לפנות אותם מבתיהם למכולות בשטח המזבלה אף על פי שההליך המשפטי לא הסתיים. תחת לחץ בינלאומי עצר בג"ץ, שדן לפחות ב-11 עתירות של השבט, את העבודות והורה לפתוח במשא ומתן עם בני השבט. לבסוף סוכם עם מספר משפחות מבני השבט על מעברם לאתר וסלילת דרך גישה אליו. בכפר הוכשרו כ-120 חלקות, ל-120 משפחות, בשטחים של 2 דונם, דונם וחצי ודונם, ונחתמו חוזי חכירה עם מינהל מקרקעי ישראל ל-49 שנים עם אפשרות הארכה לתקופה זהה.
בשנת 2006, אושרה במועצת התכנון העליונה של המנהל האזרחי תוכנית הרחבה של יישוב הקבע, אך היא לא יצאה לפועל.
בעשור השני של המאה ה-21, החל המנהל האזרחי לקדם תוכנית להעתקת כל הבדואים משבט הג'האלין שנותרו לגור בצריפונים ואוהלים באזור ליישוב (כ-2,400 נפש), ושוב החל מאבק משפטי נגד הפינוי.
ראו גם

ח'אן אל-אחמר
הערות שוליים

↑  מפקד אוכלוסין 2016, באתר של הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה
1 2  זאב וילנאי, יהודה ושומרון (הגדה המערבית), תל אביב: ספרית שדה, תשכ"ח
1 2  Major  C.R. Conder, Exploration In Judea, The World Great Explorers - Palestine, Second Edition, London: Goerge Philip & Son, 1891
↑  דוד בנבנישתי, במדבר יהודה: מטיולי המשוטטים, דבר, 24 בפברואר 1936
↑  E. MILLS, נפת חברון, מפקד האוכלוסין בפלשתינה (א"י) 1931, ירושלים: The Greek Convent & Goldberg Presses, 1932
↑  תעמולת עבדאללה מנפחת "אינצידנטים" עם ישראל, על המשמר, 15 במאי 1950
↑  הפרת זכויות אדם  כתוצאה מהקמת התנחלות  מעלה אדומים והרחבתה - יוני 1999
↑  צבי אילן, מקום בחדשות - מעלה אדומים, באתר דבר, ‏3 בדצמבר 1974
1 2  על פי פסק דין בג"ץ 2966/95, ניתן לקרוא את ההקדמה לפסק הדין כאן
1 2  עמירה הס, הבדואים בשטחים נאבקים בתוכנית ליישובם במזבלה, באתר הארץ, 4 בנובמבר 2011
↑  עמירה הס, ישראל מאיצה פינוי בכפייה של אלפי בדואים בגדה, באתר הארץ, 14 בספטמבר 2011
↑   עמירה הס, הפחונים נהרסו בסופה, הבדואים עברו לקרוואן וקיבלו צוי הריסה, באתר הארץ, 1 בפברואר 2014
| Flag of Palestineיישובי נפת אל-קודס |
| --- | --- | --- |
| ערים | מזרח ירושלים (שנוי במחלוקת) |  |
| מועצות מקומיות | אבו דיס • אלעיזריה • א-ראם |  |
| כפרים | אל-קובייבה • בידו • בית ענאן • ביר נבאלא • ח'אן אל-אחמר • חיזמא • כפר עקב (שנוי במחלוקת) • קטנה • קלנדיה • ענאתא • ערב אל-ג'האלין • בית דוקו • בית חנינא • בית סוריכ • בית איג'זא • בית איכסא • ג'בע • אל-ג'ודיירה • אל-ג'יב • מוח'מאס • ראפאת • א-סוואחרה א-שרקייה • קלנדיה •  א-זעיים • שייח' סעד |  |
| מחנות פליטים | מחנה הפליטים שועפאט (שנוי במחלוקת) |  |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007582146805171
מייקל קאריק

מייקל קאריק (באנגלית: Michael Carrick; נולד ב-28 ביולי 1981 בוולסנד, אנגליה) הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת הקשר האחורי ומאמן מידלסברו בהווה. שימש במשך שבועיים כמאמנה הזמני של מנצ׳סטר יונייטד בחודשים נובמבר-דצמבר 2021.
קריירה בינלאומית

קאריק ערך את הופעת הבכורה בהרכב הפותח של הבוגרים במאי 2005 בזמן מחנה האימונים של נבחרת אנגליה בארצות הברית. פעמיים, שותף כמחליף בשנת 2001. מנג'ר נבחרת אנגליה בכדורגל, סוון גוראן אריקסון, סבר כי קאריק יכול לשחק בתפקיד קשר לצד קשרים אחרים כישרוניים כדוגמת סקוט פארקר ולדלי קינג. ב-8 במאי 2006, נכלל קאריק בסגל הנבחרת לטורניר מונדיאל 2006 תחת הדרכתו של סוון גוראן אריקסון. קאריק שותף במשחק אחד במונדיאל, משחק שלב הבתים מול נבחרת אקוודור, שבו ניצחו האנגלים 0–1. הוא אף נבחר לאיש המשחק באותו מפגש, אך במשחק הבא מול נבחרת פורטוגל לא השתתף, ואת מקומו תפס אואן הארגריבס.
חיים אישיים

קאריק התחתן עם ליסה ראפהד ב-16 ביוני 2007 ובאפריל 2008 נולדה להם בת.
הערות שוליים

↑  מייקל קאריק אישר: "אפרוש בסיום העונה", באתר ערוץ הספורט, 12 במרץ 2018
| נבחרת אנגליה – מונדיאל 2006 |
| --- | --- | --- |
|  1 רובינסון •  2 נוויל •  3 א. קול •  4 ג'רארד •  5 פרדיננד •  6 טרי •  7 בקהאם •  8 למפארד •  9 רוני •  10 אואן •   11 ג. קול •  12 קמפבל • 13 ג'יימס •  14 ברידג' • 15 קראגר • 16 הרגריבס • 17 ג'נאס • 18 קאריק • 19 לנון • 20 דאונינג • 21 קראוץ' • 22 קרסון • 23 וולקוט • מאמן: אריקסון |  1 רובינסון •  2 נוויל •  3 א. קול •  4 ג'רארד •  5 פרדיננד •  6 טרי •  7 בקהאם •  8 למפארד •  9 רוני •  10 אואן •   11 ג. קול •  12 קמפבל • 13 ג'יימס •  14 ברידג' • 15 קראגר • 16 הרגריבס • 17 ג'נאס • 18 קאריק • 19 לנון • 20 דאונינג • 21 קראוץ' • 22 קרסון • 23 וולקוט • מאמן: אריקסון | אנגליה |
| נבחרת אנגליה – מונדיאל 2010 |
| --- | --- | --- |
|  1 ג'יימס •  2 ג'ונסון •  3 א. קול •  4 ג'רארד •  5 דוסון •  6 טרי •  7 לנון •  8 למפארד •  9 קראוץ' •  10 רוני •   11 ג. קול •  12 גרין • 13 ורנוק •  14 בארי • 15 אפסון • 16 מילנר • 17 רייט-פיליפס • 18 קראגר • 19 דפו • 20 קינג • 21 הסקי • 22 קאריק • 23 הארט • מאמן: קאפלו |  1 ג'יימס •  2 ג'ונסון •  3 א. קול •  4 ג'רארד •  5 דוסון •  6 טרי •  7 לנון •  8 למפארד •  9 קראוץ' •  10 רוני •   11 ג. קול •  12 גרין • 13 ורנוק •  14 בארי • 15 אפסון • 16 מילנר • 17 רייט-פיליפס • 18 קראגר • 19 דפו • 20 קינג • 21 הסקי • 22 קאריק • 23 הארט • מאמן: קאפלו | אנגליה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLK: KAC202002071  VIAF: 4650160728529110380001   WorldCat (עם VIAF): 4650160728529110380001
שאדן סלאמה-יוסף

אין תמונה חופשית
שאדן סלאמה-יוסף היא רופאה פנימית וחוקרת ערבייה-ישראלית. מנהלת המחלקה לרפואה דחופה בבית החולים הדסה הר הצופים החל מנובמבר 2018. הערבייה הראשונה שעומדת בראש מחלקת לרפואה דחופה בבית חולים בישראל.
קורות חיים

שאדן סלאמה נולדה בכפר טורעאן לאם עקרת בית ולאב מורה. אימה, במקור מנצרת. לשאדן אחות ושלושה אחים.
שאדן בוגרת בית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים, התמחתה ברפואה פנימית וברפואה דחופה בבית חולים הדסה הר הצופים.
ב-2014 סיימה לימודי תואר שני בניהול מערכות בריאות בבית ספר לבריאות הציבור בשיתוף עם הפקולטה למינהל עסקים באוניברסיטה העברית בירושלים בהצטיינות יתרה.
בפברואר 2021 פרסמה קול קורא בעברית ובערבית לצעירים להתחסן בהקדם למחלת נגיף הקורונה.
במאי 2021 הובילה את ניהול האירוע רב-הנפגעים בעקבות קריסת טריבונה בבית כנסת בגבעת זאב בהצלחה רבה כאשר המיון שלה התמודד עם מעל 50 פצועים בבת אחת ובעקבות כך התראיינה במספר ערוצים והתארחה באולפן החדשות.
פרסים והוקרה (רשימה חלקית)

פרס רקטור במהלך הלימודים לתואר M.D
פרס רקטור במהלך הלימודים ולתואר M.H.A
פרס פקולטה למדריך קליני מצטיין
פרס פקולטה למתמחה מצטיין
פרס פקולטה למרצה מצטיין
הופעה חוזרת ברשימת המורים המצטיינים
סיום תואר שני בהצטיינות יתרה.
קבלת אות הוקרה בתור אחת הדמויות המשפיעות ביותר במגזר.
נבחרה להשתתף בתוכנית היוקרתית "ענבר" למנהיגות במערכת הבריאות!
חיים אישיים

סלאמה-יוסף נשואה לאורולוג, שאף הוא עובד בבית החולים הדסה, ואם לשלושה ילדים.
מתגוררת בשכונת רחביה בירושלים.
הערות שוליים

↑  ד"ר שאדן סלאמה היא הרופאה הערבית הראשונה שעומדת בראש חדר מיון בבית חולים בישראל (באנגלית), באתר YouTube, 12 באוגוסט 2019
↑  צעירים יהודים וערבים, לכו להתחסן, באתר mednews,‏ 27 בפברואר 2021
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים ובנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דייוויד ג'ינטולי

| --- | --- |

 לידה:  18 ביוני 1980 (בן 44) מילווקי, ארצות הברית 
 שם לידה:  David Czarra Giuntoli 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2003 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אינדיאנה בבלומינגטון
 בן או בת זוג:  אליזבת' טולוק (2017–?) 
 פרופיל ב-IMDb
 
דייוויד ג'ינטולי
דייוויד ג'ינטולי (באנגלית: David Giuntoli; נולד ב-18 ביוני 1980) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי, אשר ידוע בעיקר מתפקידו בתור הבלש ניק ברקהארט בסדרת הטלוויזיה המשטרתית "גרים" ברשת NBC ובתור אדי סאוויל בסדרת הדרמה "מיליון דברים קטנים" ברשת ABC.
ביוגרפיה

ג'ינטולי נולד במילווקי שבויסקונסין, למרי ודייוויד ג'ינטולי. אביו ממוצא איטלקי ואילו אמו ממוצא פולני וגרמני. הוא גדל בהאנטלי, פרבר של סנט לואיס, מיזורי. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר התיכון של אוניברסיטת סנט לואיס ב-1998, הוא למד באוניברסיטת בלומינגטון אינדיאנה, וקיבל תואר ראשון במנהל עסקים בינלאומי ובכלכלה בשנת 2002.
קריירה

הפריצה שלו הגיעה בשנת 2003, כאשר הוא התגלה על ידי צייד כישרונות של רשת MTV ולוהק לתוכנית הריאליטי של הרשת "Road Rules" בעונתה ה-12 שצולמה בדרום האוקיינוס השקט במשך שלושה חודשים. לאחר מכן באותה שנה השתתף גם בעונה השביעית של תוכנית מציאות אחרת "The Challenge"; השתתפותו בתוכניות אלו, סיפקו את חובותיו מימי הקולג' וביססו עוד יותר את החלטתו להמשיך בקריירת משחק כמשרה מלאה.
בשנת 2007 עבר ג'ינטולי ללוס אנג'לס שבקליפורניה על מנת להמשיך בקריירת המשחק, מאז הופיע במספר סדרות כגון "ניפ/טאק", "ורוניקה מארס", "ילדות שמנת", "האנטומיה של גריי", "הלוחשת לרוחות" ו"ללא עקבות".
בשנת 2009 שיחק בתפקיד קטן בסרט הקומי "נערת מזג האוויר" בכיכובה טרישה אוקלי.
באוקטובר 2011 החל לככב בסדרת הטלוויזיה "גרים" ברשת NBC, שרצה במשך שש עונות ו-123 פרקים עד ה-31 במרץ 2017. הוא שיחק בתפקיד הראשי של הבלש ניק ברקהארט. בנוסף לעבודתו בסדרה "גרים", ג'ינטולי שיחק בשנת 2012 בסרט הקולנוע "קרוליין וג'קי" בתפקיד משנה. בשנת 2016 הוא שיחק את התפקיד של הסוכן סקוט וויקלנד בסרט המלחמה "13 שעות: החיילים הסודיים של בנגאזי" בבימויו של מייקל ביי, ובתפקיד הראשי של דייוויד בסרט הקומדיה "Buddymoon".
בשנת 2018 החל לשחק בתפקיד ראשי בסדרת הדרמה "מיליון דברים קטנים" ברשת ABC.
חיים אישיים

ב-2014 החל לצאת עם השחקנית ביטסי טולוק, אשר כיכבה לצדו בסדרה "גרים". באפריל 2016 הם התארסו, וביוני 2017 הם נישאו. בפברואר 2019 נולדה בתם, ויואן. בינואר 2020, עברה המשפחה להתגורר במדינת וושינגטון, כדי להיות קרובה יותר למשפחתם ולעבודתם בוונקובר.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2009 | Weather Girl | ג'יימס |  |
| 2011 | 6 Month Rule | ג'ראד |  |
| 2013 | Caroline and Jackie | ריאן |  |
| 2016 | 13 שעות: החיילים הסודיים של בנגאזי | סקוט וויקלנד |  |
| 2016 | Buddymoon | דייוויד | גם תסריטאי ומפיק בפועל |
| 2019 | Mother's Little Helpers | דייב |  |
| 2021 | Batman: Soul of the Dragon | ברוס ויין / באטמן | דיבוב |
| 2023 | Flying Shadow | טרוויס רולס |  |
| 2023 | באטמן: האבדון שהגיע לגותהאם (אנ') | ברוס ויין / באטמן | דיבוב |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2003 | Road Rules | מתמודד | תוכנית מציאות; עונה 12 |
| 2004-2003 | The Challenge | זוכה | תוכנית מציאות; עונה 7 |
| 2007 | הלוחשת לרוחות | ריק | פרק: "The Walk-in" |
| 2007 | ורוניקה מארס | בחור סניד | פרק: "Un-American Graffiti" |
| 2008 | ניפ/טאק | איוון | פרק: "August Walden" |
| 2008 | האנטומיה של גריי | טוד | פרק: "The Becoming" |
| 2008 | Finish Line | טרנר | סרט טלוויזיה של Spike TV |
| 2008 | ילדות שמנת | ג'ייקוב קסידי | 5 פרקים |
| 2008 | איליי סטון | סקוט קולבי | 2 פרקים |
| 2008 | היחידה | פול גרנד | פרק: "Misled and Misguided" |
| 2008 | ללא עקבות | סת' | פרק: "Push Comes to Shove" |
| 2008 | פשע מן העבר | דין לונדון | פרק: "Wings" |
| 2009 | התרסקות | בראד | פרק: "The Pain Won't Stop" |
| 2010 | Turn the Beat Around | מייקל | סרט טלוויזיה של MTV |
| 2010 | The Deep End | ג'ייסון קרפנטר | 2 פרקים |
| 2010 | שוות בקליבלנד | טיילר | פרק: "Who's Your Mama?" |
| 2010 | מרפאה פרטית | דניאל | פרק: "In or Out" |
| 2011 | אהבה נושכת | ג'ורדן | פרק: "Firsts" |
| 2017-2011 | גרים | הבלש ניק ברקהארט | תפקיד ראשי (6 עונות); 123 פרקים גם במאי הפרק: "Oh Captain, My Captain" |
| 2013 | Key & Peele | מאק | פרק: "Sexy Vampires" |
| 2018-הווה | מיליון דברים קטנים | אדוארד "אדי" סאוויל | תפקיד ראשי (4 עונות); 74 פרקים |
נבחרות

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 מייסדים:  אסתי שושן 
 תקופת הפעילות:  2012–הווה (כ־13 שנים) 
 www.lonilobo.net
 
נבחרות (עד 2015: לא נבחרות לא בוחרות) היא תנועה פמיניסטית חרדית בישראל. התנועה החלה את פעילותה בדף פייסבוק שהוקם על ידי אסתי שושן באוקטובר 2012, במחאה על הדרתן של הנשים החרדיות מהמפלגות החרדיות ומהציבוריות החרדית בכלל. הדף קרא לציבור הנשים החרדיות והגברים החרדים להימנע מהצבעה למפלגות שמדירות נשים, ש"ס ויהדות התורה. המחאה סוקרה בהרחבה בכלי תקשורת רבים, אך התקבלה בביקורת רבה על ידי אישים מהמיינסטרים החרדי. התנועה מוכרת גם בשם הקיצור שלה "לונילובו".
רקע היסטורי

המאבק על זכות הבחירה והיבחרות בישראל החל מאז הצהרת בלפור ב-1918, אז רצו נשות היישוב היהודי בארץ ישראל לקחת חלק פעיל במוסדות הציבור כבוחרות וכנבחרות.
רצונן של הנשים נתקל בחומת התנגדות קשה. במוקד המאבק עלתה השאלה האם נשים זכאיות לבחור ולהיבחר. המאבק נגד זכותן של נשים לבחור ולהיבחר נוהל בעיקר על ידי אנשי היישוב הישן בירושלים, קהילות החרדים ואף תנועת המזרחי. בסופו של דבר, נשות ארץ ישראל קבלו זכות בחירה והיבחרות.
במשך השנים הנשים החרדיות נשארו מאז מחוץ למרחבים הציבוריים והפוליטיים, היה מקובל להניח כי אין זה מרצונן לבקש ייצוג פוליטי נשי, או להיבחר ולייצג את הציבור. המפלגות החרדיות אגודת ישראל ובהמשך, ש"ס ויהדות התורה מעולם לא שילבו נשים ברשימותיהן לכנסת ולרשויות העירוניות.
בעקבות תהליכים סוציולוגיים בחברה החרדית, קמה מחאה הדורשת נציגות חרדית-נשית בתוך המפלגות החרדיות.
המחאה

באוקטובר 2012 כמה חודשים לפני הבחירות לכנסת ה-19 פתחה אסתי שושן דף פייסבוק הקורא לנשים חרדיות לא להצביע למפלגות החרדיות שלהן הן רגילות לתת את קולן, כצעד ראשון בדרך לשילוב נשים חרדיות במוסדות הציבוריים והפוליטיים החרדים בישראל.
בעקבות מחאה זו, החלו ניסיונות ראשונים של נשים חרדיות ברחבי הארץ להתמודד ברשימות לרשויות המוניציפליות בבחירות שהתקיימו באוקטובר 2013, בין הניסיונות הבולטים היו התמודדותה של מפלגת הנשים "עיר ואם" בראשות מיכל צ'רנוביצקי באלעד.
קמפיין המחאה המשיך גם בבחירות לכנסת ה-20. בראשו עמדו אסתי שושן, טלי פרקש, אסתי רידר אינדורסקי, מיכל צ'רנוביצקי ורחל איבנבוים. בדצמבר 2015 הן שלחו מכתב פומבי לחברי הכנסת החרדיים ובו הן שטחו את בקשתן לנציגות נשית במפלגות החרדיות "יהדות התורה ו"ש"ס". הקמפיין קיבל סיקור תקשורתי רחב ותרם לשיח בחברה הכללית והחרדית בשאלת זכויותיהן ומעמדן של נשים חרדיות בתוך הקהילה החרדית ובחברה הישראלית כולה. בבחירות אלו התמודדה מפלגת נשים בראשות רות קוליאן בשם "ובזכותן", אך נשות לא בוחרות לא נבחרות לא תמכו בה בטענה שמפלגת נשים חרדית לא תהיה רלוונטית וכי הנשים יוכלו להשפיע רק מתוך המפלגות החרדיות.
הקבוצה ביצעה מספר פעילויות כמו הדבקת פשקווילים בשכונות החרדיות ברחבי הארץ, חלוקת קונטרסים עם דיון הלכתי בדבר ייצוג נשים בשכונות החרדיות ואף בבתי המדרש ובישיבות, את הקונטרסים חילקו הנשים גם לחברי הכנסת של אגודת ישראל בכנס בחירת הרשימה שלהם. נשות התנועה פרסמו מאמרים רבים בנושא והתראיינו לכלי תקשורת חרדיים וכלליים בארץ ובעולם.
תגובות הציבור התקשורת והמפלגות החרדיות

לצד הסיקור התקשורתי הרב שקיבלה המחאה מהתקשורת הכללית, היא התקבלה בביקורת רבה במיינסטרים החרדי. כך לדוגמה, בדצמבר 2014 הרב מרדכי נויגרשל אמר כי מהות החרדיות היא הרצון לחיות לפי רצון האל, לא רק לפי ציווייו הכתובים בתורה, אלא גם לפי רוחם כפי שמבינים אותה חכמי התורה. לפיכך, גרס, הצגת השאיפה לכפות על חכמי התורה רצון של הפרט לייצוג, תחת הכותרת "נשים חרדיות", יש בה יש בה מן הסכיזופרניה. בהמשך דבריו, הציג את האיסור ההלכתי הקיים, לדעת פוסקים מרכזיים, למינוי נשים לתפקידים ציבוריים.
נשות הקבוצה אף ספגו איומים שונים, ביניהם הצהרתו של מרדכי בלוי שכתב במנשר פנימי שהופץ כי "כל אשה שתתקרב למפלגה שלא בהנהגת גדולי-ישראל – תצא בלא כתובה ואסור ללמוד במוסדות החינוך שלה, וכן לרכוש ממנה כל מוצר, ומצווה להוציא את כל הצאצאים שלה מהמוסדות [...] והנ"ל אמור גם לגברים". מנשר זה הוביל את המשנה ליועץ המשפטי לממשלה דינה זילבר ואת יושב ראש ועדת הבחירות המרכזית ג'ובראן להעביר פנייה חריפה לראשי כלל המפלגות הרשומות בישראל, תוך איום בסנקציות פליליות.
לעומת הביקורת, יושב ראש דגל התורה בביתר עילית, יצחק רביץ, אמר כי אם יינתן לכך היתר הלכתי, לכאורה אין סיבה שנשים לא יוכלו לבצע היטב גם את העבודה הפרלמנטרית. דבריו עוררו סערה, והוא כתב מכתב הבהרה, בו הדגיש שהלכתית אסור שנשים תשמשנה כנציגות ציבור. בנוסף, לקראת הבחירות לכנסת ה-20 הודיע אריה דרעי, יו"ר ש"ס במסיבת עיתונאים משותפת עם עדינה בר-שלום, על הקמת מועצת נשים שתייעץ למפלגה, בראשות בר-שלום ואשתו יפה דרעי.
עמותה

בשנת 2015 "לא נבחרות לא בוחרות" נרשמה כעמותה בשם "נבחרות". את התנועה מובילה ומנהלת כיום אסתי שושן.
התנועה עוסקת בהעלאת מודעות ושיח ציבורי לייצוג נשים חרדיות ולזכויותיהן ומעוררת שיח פמיניסטי בתוך המגזר החרדי בפלטפורמות שונות, בכנסים ובהפצת חומרים בעלי מסר דתי פמיניסטי, כמו גם בפיתוח מנהיגות של נשים חרדיות.
התנועה מצהירה כי מטרתה היא שילוב נשים במוסדות הפוליטיים הקיימים חרדיים וכלליים והיא שוללת הקמת מפלגות לנשים בלבד.
סמל התנועה כולל את תמונתה של שרה שנירר, מייסדת רשת בית יעקב לחינוך חרדי לבנות.
התנועה מפעילה תוכנית מנהיגות בשם "הנבחרת" שמכשירה נשים חרדיות להנהגה, אקטיביזם ופוליטיקה. נכון להיום הסתיימו בהצלחה שישה מחזורים של התכנית.
בשנת 2023 הקימה התנועה פרויקט בשם "לובילעדנו" (הלחם של המילים לובי ולא בלעדינו) במסגרתו מגיעות פעילות התנועה מדי שבוע לוועדות הכנסת השונות, מגישות ניירות עמדה לגבי הנושא המדובר בוועדה ומדברות בה.
בתחילת מלחמת חרבות ברזל פתחה התנועה פרויקט בשם "חרדיות שותפות", במסגרתו יצאו נשים חרדיות לימי התנדבות בתוך בסיסי צה"ל, שלחו מארזי פינוק לנשות מילואימניקים ומארזי היגיינה ללוחמות בשטחי כינוס, ופתחו יחידת מתנדבות חרדיות במשטרת ישראל.
הישגי המאבק

בשנת 2018 הורה בית המשפט העליון, במסגרת עתירה שעתרו כמה ארגוני נשים, למפלגת אגודת ישראל, למחוק מתקנונה סעיף ממנו משתמע כי רק גברים יכולים להיות חברי מפלגה.
לקריאה נוספת

אסתי רידר אינדורסקי, ושאינן נראות, פמיניזם חרדי: המקרה של "לא נבחרות לא בוחרות", פרדס הוצאה לאור, 2018
אורלי צרפתי, מחאת הפייסבוק של הנשים החרדיות "לא נבחרות לא בוחרות", קשר 51, 2018, עמ' 59–68‏, JSTOR 26980077
אורלי צרפתי, נשות המחאה: מאבק הנשים החרדיות לייצוג פוליטי, הוצאת פרדס, חיפה, 2024
הערות שוליים

↑  אורלי צרפתי, מנשים שקופות לנשים נוכחות: מאבקן של נשים חרדיות על ייצוגן בכנסת ה-20, מגדר, ינואר 2015, עמ' 12–14
↑  לירון שמם, ‏הנשים החרדיות דורשות ייצוג בכנסת, באתר ‏מאקו‏, 25 בדצמבר 2012
↑  דורשות דמוקרטיה: הנשים החרדיות הגיעו לפוליטיקה, באתר כיכר השבת
↑  לראשונה: מפלגת אמהות חרדיות באלעד, באתר ynet, 29 בספטמבר 2013
↑  עקיבא נוביק, ידיעות אחרונות, בלי מועמדת חרדית, נחרים אתכם באתר נבחרות, 5 בדצמבר 2015
↑  קובי נחשוני, אהה! הפמיניסטיות החרדיות בלבלו את החרדים, באתר ynet, 25 בדצמבר 2014
↑   נבחרות, סרטון  באתר יוטיוב
↑  אלי כהן, "אשה לא תעז להתקרב למפלגה חילונית", באתר בחדרי חרדים, 7 בדצמבר 2014
↑  אלי שלזינגר, הפרקליטות שוקלת: חקירת הרב מרדכי בלוי, באתר בחדרי חרדים, 22 בינואר 2015
↑  ישראל כהן, ‏יצחק רביץ: "בכפוף להלכה, אישה יכולה להיות בכנסת", באתר כיכר השבת, 20 בינואר 2015
↑  ארי וידר, בעקבות המהומה: רביץ שיגר מכתב הבהרה לחברי הכנסת של דגל התורה, באתר רדיו קול חי, ‏ינואר 2015
פרד השינגר

| --- | --- |

 לידה:  2 בדצמבר 1999 (בן 25) ניו יורק, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2018
 פרופיל ב-IMDb
 
פרד השינגר (באנגלית: Fred Hechinger; נולד ב-2 בדצמבר 1999) הוא שחקן -אמריקאי, המוכר בעיקר בשל משחקו בטרילוגיית סרטי האימה של נטפליקס, "רחוב הפחד – חלק 1: 1994", "רחוב הפחד – חלק 2: 1978" ו"רחוב הפחד – חלק 3: 1666" ובשל הופעתו בתור קווין מוסבכר בסדרה "הלוטוס הלבן" של HBO; שניהם שודרו ב-2021. מוכר גם מגילום הפורנוגרף סת' ורשבסקי (אנ') במיני-סדרה "פאם וטומי" (2022) של רשת הולו.