stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שלי גוטמן
חיים אישיים

גוטמן בעל תואר ראשון מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני באסטרטגיה וניהול משאבים לאומיים מהאוניברסיטה לביטחון לאומי בוושינגטון. מתגורר בקיבוץ קטורה שבערבה.
הערות שוליים

↑  שני אירועי התרסקות מפגיעת ציפור, אתר אוניברסיטת תל אביב
↑  שלי גוטמן מונה למנהל פעילות לוקהיד מרטין, אתר ישראל דיפנס, 3 באפריל 2014
↑  שני בכירי חיל האוויר פרשו משירות במחאה על המהפכה המשפטית, באתר וואלה, 19 ביולי 2023
↑  "ההיסטוריה תשפוט": תת-אלוף רביעי מסרב להתייצב למילואים, באתר ערוץ 7, 19 ביולי 2023
רוברט ויסטריך

| --- | --- |

 לידה:  7 באפריל 1945 Lenger, קזחסטן 
 פטירה:  19 במאי 2015 (בגיל 70) רומא, איטליה 
 מדינה:  ברית המועצות, הממלכה המאוחדת, ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 השכלה:  קווינס קולג'  בית הספר קילברן 
 מעסיק:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 פרסים והוקרה:  Anton Gindely Award 
 אתר רשמי
 
רוברט ויסטריך (עומד, משמאל), מארח את ברנרד לואיס (יושב, מימין), באוניברסיטה העברית, 2007
רוברט סולומון ויסטריך (באנגלית: Robert Solomon Wistrich;‏ 7 באפריל 1945 – 19 במאי 2015) היה סופר והיסטוריון, פרופסור להיסטוריה באוניברסיטה העברית בירושלים ותקופה מסוימת גם בקולג' האוניברסיטאי של לונדון, מנהל המרכז הבינלאומי לחקר האנטישמיות ע"ש וידאל ששון באוניברסיטה העברית, עורך ביטאונו, Antisemitism International, ומחשובי חוקרי האנטישמיות בסוף המאה ה-20 ותחילת המאה ה-21.
היה חבר בוועדה הבינלאומית ההיסטורית שמונתה על ידי הוותיקן ב-1999 לחקור את מעשיו של האפיפיור פיוס ה-12 בזמן מלחמת העולם השנייה, הפיק סרט תיעודי על האנטישמיות המוסלמית, נאם בפני חברי הפרלמנט הבריטי בנושא האנטישמיות והיה דובר מרכזי בכנסים בינלאומיים בנושא. כתב וערך מעל לשלושים ספרים, אשר רובם תורגמו לשפות רבות אחרות (לפחות 18 שפות) ואשר עסקו בדרך כלל בחקר האנטישמיות לסוגיה. חלק מספריו אף זכו לפרסים אקדמאיים ובינלאומיים שונים. אחד מספריו, Antisemitism, the Longest Hatred, משנת 1992, היה הבסיס לסרט דוקומנטרי של רשת הטלוויזיה הציבורית האמריקאית PBS, ופרופסור ויסטריך היה גם התסריטאי שלו.
קורות חיים

ויסטריך נולד ב-1945 בלנגר (אנ') שברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הקזחית, להורים יהודים, אנשי שמאל, שברחו מפולין ללבוב ב-1940. ב-1942 עברו לקזחסטן. שפת אמו היא פולנית.
משפחת ויסטריך שבה לפולין לאחר שנולד בנם, אך עקב האנטישמיות, שלא נעלמה ממדינה זו גם לאחר השואה, עזבה המשפחה לצרפת ומשם עברה לבריטניה. במדינה זו הם השתקעו ובה ויסטריך גדל. הוא למד בקילבורן, צפון מערב לונדון, בבית ספר, שבו כשליש מהתלמידים היו יהודים, אבל כדבריו, כ-90% מהמורים היו אנטישמים, חלקם סמויים וחלקם גלויים. ויסטריך היה התלמיד המצטיין בכיתתו וקפטן נבחרת הקריקט הבית ספרית.
בן 17 הוא קיבל מלגה לקווינס קולג' שבאוניברסיטת קיימברידג', למד בה וסיים ב-1966 תואר ראשון בהיסטוריה, בהצטיינות, ולאחריו ב-1969 גם תואר שני. בתקופת לימודיו לתואר השני ייסד וערך (בשנים 1966–1969) עם שותף, מגזין אמנויות וספרות שנקרא Circuit. בתקופה זו גם החל מהפך הדרגתי בדעותיו הפוליטיות. הוא החל את דרכו כאיש שמאל, בדומה להוריו ובמאי 1968 אף השתתף במרד הסטודנטים של פריז, אולם באותה שנה הוא נסע מפריז לצ'כוסלובקיה של אלכסנדר דובצ'ק והפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה, באוגוסט, חוללה לדבריו את התחלתו של השינוי בדעותיו, כנגד השמאל.
עם סיום לימודי התואר השני, נסע ויסטריך לישראל, גר בה במשך כשנה (1969–1970) ואחר כך חזר לבריטניה. בשנת שהותו בישראל עבד כעורך ספרותי בירחון New Outlook התל אביבי, ירחון מפ"ם של אז.
ב-1974 השלים את הדוקטורט שלו בהיסטוריה, באוניברסיטת לונדון. נושא עבודת הדוקטורט היה - "יחסו של השמאל ליהודים במאה ה-19". לאחר מכן עבד במשך שש שנים כמנהל המחקר של המוסד הוותיק ביותר באירופה לחקר השואה, The Wiener Library for the Study of the Holocaust & Genocide וכן כעורך ביטאונו. בתקופה זו כבר הספיק לכתוב את שני הספרים הראשונים שלו, וב-1980 התקבל גם כעמית מחקר באקדמיה הבריטית.
ב-1982 עלה לישראל והפך למרצה מן המניין באוניברסיטה העברית, ופרופסור החל מ-1985, משרה בה החזיק עד מותו, תוך שהוא מתקדם בהדרגה בסולם הדרגות האקדמאי. במקביל גם כיהן כמרצה להיסטוריה בקולג' האוניברסיטאי של לונדון, בשנים 1991–1995.
נפטר ברומא כתוצאה מהתקף לב, זמן קצר לפני שהיה אמור לשאת נאום בפני הסנאט האיטלקי על התגברות האנטישמיות באירופה בעת האחרונה.
מומחה לחקר האנטישמיות, מרצה, סופר, עורך, ותסריטאי

ויסטריך היה התסריטאי של לפחות שני סרטי טלוויזיה דוקומנטריים: תסריט אחד הוא כתב לסרט טלוויזיה של רשת PBS האמריקאית, על פי ספרו Antisemitism, the Longest Hatred. ותסריט שני הוא כתב ב-1993, לסרט הדוקומנטרי של ערוץ 4 של ה-BBC,‏ Good Morning, Mr. Hitler. הוא גם כתב כמה דרמות ביוגרפיות לרדיו BBC ול"קול ישראל" והיה היועץ ההיסטורי והאקדמאי לסרטי טלוויזיה דוקומנטריים נוספים, של ה-BBC.
ב-1999 מינה הוותיקן ועדה היסטורית בינלאומית, קתולית - יהודית, בת שישה חברים, שלושה יהודים ושלושה קתולים, לחקירת מעשיו של האפיפיור פיוס ה-12, לקראת ולצורך הפיכתו לקדוש. ויסטריך היה אחד משלושת החברים היהודים בוועדה. ב-2001 פיזרה הוועדה את עצמה לאחר שפרסמה רק דו"ח ביניים שכלל שאלות ולא מסקנות בהקשר לנושא חקירתה. חלק מחבריה טענו אז, שהתפטרותה נובעת מהעובדה שהוותיקן איפשר לה לבחון רק מסמכים מסוימים שאושרו על ידו ולא את כל המסמכים והארכיונים שלו מתקופת השואה, כפי שביקשה.
ויסטריך זכה לפחות חמש פעמים בתואר מחנך מצטיין, מטעם האוניברסיטה העברית. ב-2008 הוא קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת קלוז', שברומניה וב-2011 קיבל מאת עורכי הירחון הניו יורקי Journal for the Study of Antisemitism פרס מפעל חיים, על מאבקו באנטישמיות.
בנוסף לכהונתו כעורך ראשי ב-Circuit arts magazine, וב-The Wiener Library Bulletin, ו- Antisemitism International, שימש עד מותו גם כאחד העורכים במספר ירחונים וכתבי עת מקצועיים נוספים ובהם: European Judaism,
New Outlook magazine,
Journal of Contemporary History,
 The Jewish Quarterly,
Simon Wiesenthal Centre Annual,
Austrian Studies,
East European Jewish Affairs ועוד.
ספריו (רשימה חלקית)

רוברט ויסטריך, יהודים במהפכה, הוצאת ספריית הפועלים, 1987
רוברט ויסטריך ודוד אוחנה (עורכים), מיתוס וזיכרון : גלגוליה של התודעה הישראלית, הוצאת מכון ון ליר והקיבוץ המאוחד, ירושלים, 2005
רוברט ויסטריך, תרגום: יעל ענבר, מעבדה להרס העולם, גרמנים ויהודים במרכז אירופה, הוצאת כרמל, 2006
Revolutionary Jews from Marx to Trotsky. Barnes & Noble Books, 1976. ISBN 0-06-497806-0
Theories of Fascism, co-edited with Walter Laqueur and George L. Mosse, Sage Books, 1976
The Left Against Zion. Vallentine Mitchell & Co, 1979. ISBN 0-85303-199-1
Trotsky: Fate of a Revolutionary. Robson Books, 1979, Stein & Day, 1982. ISBN 0-8128-2774-0
Socialism and the Jews. Oxford University Press, 1982 (הספר זכה ב-1985 בפרס משותף מטעם המרכז הבינלאומי לחקר האנטישמיות ע"ש וידאל ששון והוועד היהודי-אמריקני).
Who's Who in Nazi Germany. Weidenfeld and Nicholson, 1982, MacMillan, 1984, Routledge, 1995. ISBN 0-415-12723-8 (הספר תורגם לשפות רבות, לרבות גרמנית, צ'כית, פולנית, יפנית ועוד)
Hitler’s Apocalypse: Jews and the Nazi Legacy, Weidenfeld and Nicholson, 1985, St. Martin’s Press, 1986
The Jews of Vienna in the Age of Franz Joseph. Oxford University Press, 1989 (הספר זכה בפרס המדינה האוסטרי, בהיסטוריה) (תורגם גם לגרמנית, איטלקית ועוד).
Between Redemption and Perdition: Modern Antisemitism and Jewish Identity. Routledge, 1990. ISBN 0-415-04233-X
Anti-Zionism and Antisemitism in the Contemporary World (Ed.), New York University Press, 1990. ISBN 0-8147-9237-5
Antisemitism, the Longest Hatred. Methuen, 1991, Pantheon, 1992
(הספר זכה ב-1992 בפרס היהודי - בריטי Jewish Quarterly-Wingate Prize). (כמו כן, הספר היה הבסיס לסרט טלוויזיה בן שלוש שעות של רשת הטלוויזיה האמריקאית‏ PBS. ויסטריך היה גם התסריטאי והעורך של הסרט).
Austrians and the Jews in the Twentieth Century: From Franz Joseph to Waldheim, MacMillan, 1992
Terms of Survival. Routledge, 1995. ISBN 0-415-10056-9
Weekend in Munich: Art, Propaganda and Terror in the Third Reich (with Luke Holland). Trafalgar Square, 1996. ISBN 1-85793-318-4
Theodor Herzl: Visionary of the Jewish State. New York and Jerusalem: Herzl Press and Magnes Press, 1999, 390 pages.
Demonizing the Other: Antisemitism, Racism and Xenophobia. Routledge, 1999. ISBN 90-5702-497-7
Hitler and the Holocaust. Weidenfeld and Nicolson, 2001, Random House, 2001 (תורגם ל-18 שפות לפחות, לרבות: גרמנית, ספרדית, פורטוגזית, איטלקית, צרפתית, סלובקית, פולנית, קוריאנית, יפנית ועוד).
Nietzsche: Godfather of Fascism? Princeton, 2002 (עורך, יחד עם יעקב גולומב).
Islamic Judeophobia: An Existential Threat, in Muhammad's Monsters, Balfour Books, 2004, editor David Bukay.
Laboratory for World Destruction. Germans and Jews in Central Europe, University of Nebraska Press, Lincoln, Nebraska 2007. ISBN 978-0-8032-1134-6
A Lethal Obsession: Antisemitism - From Antiquity to the Global Jihad, Random House, 2010. ISBN 978-1-4000-6097-9
(ספר בכמה כרכים, בן 1,185 עמודים!) (הספר זכה בפרס "ספר השנה - 2010", של הירחון הניו יורקי Journal for the Study of Antisemitism)
From Ambivalence to Betrayal - The Left, the Jews, and Israel, University of Nebraska Press, Lincoln, Nebraska, 2012
מאמריו בעברית (רשימה חלקית)

"פניה המשתנות של שנאת היהודים", 27 באפריל 2014, באתר "מידה"
"השדים האירופאים שעוררה מלחמת העולם הראשונה", 6 במרץ 2014, באתר "מידה"
"מצרים שלאחר עידן מובארק: הצד האפל של אוטופיה מוסלמית", 19 בינואר 2012, באתר "הפורום לתאום המאבק באנטישמיות"
"גאווה ודעה קדומה", חורף 2006, תכלת 22
רוברט ויסטריך, אנטישמיות מוסלמית, באתר ynet, 15 ביולי 2002
"השטן, היהודים ושנאת האחר", הרצאה מ-1995, באתר "יד ושם"
ראו גם

אנטישמיות מוסלמית
לקריאה נוספת

“From Cracow to London; A Polish Jewish Odyssey” in: The Jews in Poland. Volume 2, Slawomir Kapralski ed., Cracow 1999 (Judaica Foundation Center for Jewish Culture), pp. 57–73.
“The Vatican and the Shoah”, Modern Judaism, Vol. 21, Nr. 2, May 2001, pp. 83–107
“The Demise of the Catholic-Jewish Historical Commission”, Midstream, December 2001, pp. 2–5.
“The Vatican on Trial”, The Jerusalem Report, 28. January 2002, pp. 4–6.
“Antisemitism – A Civilizational Pathology”, in Manfred Gerstenfeld (ed.) Israel and Europe: An Expanding Abyss (Jerusalem 2005) pp. 95–110.
“Cruel Britannia” Azure (Summer 2005), pp. 100–124.
הערות שוליים

↑  על רוברט ויסטריך, באתר "כנס הרצליה", 2004
↑  אמנון לורד, שנאה עצמית? זה יותר אהבה עצמית, באתר News1 מחלקה ראשונה, 1 באוגוסט 2010
↑  Robert Wistrich, leading scholar of anti-Semitism, dies of heart attack, באתר ג'רוזלם פוסט, 20 במאי 2015 (באנגלית)
↑  על הספר, באתר אוניברסיטת נברסקה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007270048605171  PLWABN: 9810544326905606  BIBSYS: 90139602  BnF: cb12025413h (data)  CANTIC: a10770422  CiNii: DA02088476  GND: 12118952X  ISNI: 0000 0001 0883 098X  LCCN: n81015756  LNB: 000062334  NDL: 00897547  NKC: kup20030000112129  NLA: 36557935  NLK: KAC200403468  NSK: 000009850  NTA: 068294115  RERO: 02-A003981499  SELIBR: 362096  SNAC: w66972p7  SUDOC: 028414608  VIAF: 29547588   WorldCat (עם VIAF): 29547588
אובג'יו

|  נתונים כימיים |
| --- | --- |
 מסה מולרית:  270.062 יחידת מסה אטומית מאוחדת 
 בטיחות
 קטגוריית סיכון בהריון:  קטגוריית סיכון X 
 מזהים
 קוד ATC:  L04AA31 
 מספר CAS:  163451-81-8
 PubChem:  54684141
 ChemSpider:  16737143
 
אובג'יו (אנגלית: Aubagio) היא תרופת מרשם המיועדת לטיפול בטרשת נפוצה התקפית-הפוגתית. מטרתה להפחית את שיעור התקפי המחלה ולהאט את התקדמות הנכות.
אובג'יו מסייעת בהגנה על מערכת העצבים המרכזית, באמצעות הפחתת מספרם של תאי דם לבנים מסוג לימפוציטים, האחראים לנזק לתאי עצב. פעילות זו מצמצמת את התהליך הדלקתי המאפיין את מחלת הטרשת הנפוצה.
המרכיב הפעיל בתרופה, Teriflunomide, הוא המטבוליט הפעיל של Leflunomide או ARAVA (שם מסחרי), המשמשת לטיפול בדלקת מפרקים שגרונית מאז 1998.
אובג'יו, פותחה ומשווקת על ידי חברת סאנופי ג'נזיים (Sanofi Genzyme). היא אושרה בשנת 2012 על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי, ה-FDA, ועל ידי הסוכנות האירופית לתרופות, ה-EMA.
בישראל התכשיר מאושר על ידי משרד הבריאות וזמין במסגרת סל הבריאות משנת 2014 .
מנגנון הפעולה

אובג'יו היא טבלייה הניטלת על ידי החולה פעם ביום דרך הפה במינון של 14 מ״ג, עם או בלי אוכל. מנגנון התרופה מעכב באופן סלקטיבי והפיך את האנזים DHODH (Dehydroorotatedehydrogenase) החיוני להתרבותם ושגשוגם של תאי הדם הלבנים, לימפוציטים מסוג B ו־T, המעורבים ישירות בגרימת נזק למיאלין העוטף את תא העצב, וכתוצאה מכך, בגרימת ההתקפים והתקדמות הנכות. הפחתת הלימפוציטים מצמצמת את התהליך הדלקתי המתרחש במערכת מערכת העצבים המרכזית בטרשת נפוצה. התרופה מופרשת בעיקר דרך המרה והמטבוליטים שלה בכליות.
התוויה רפואית ושימוש

אובג'יו מתאימה לטיפול בחולי טרשת נפוצה התקפית-הפוגתית (RRMS) שזה עתה אובחנו, ובנוסף עבור מטופלים בתרופות אחרות לטרשת נפוצה אשר חוו כישלון טיפולי, תופעות לוואי או בעלי היענות נמוכה לתרופות הניתנות בהזרקה. כמו כן, אובג'יו מאושרת לטיפול בחולים אשר חוו התקף אחד וטרם אובחנו עם מחלה פעילה (CIS). אובג'יו ניתנת בטבלייה אחת דרך הפה, פעם אחת ביום. ניתן ליטול את הטיפול בכל זמן ביום.
תופעות לוואי

תופעות הלוואי העיקריות שדווחו במחקרים בעקבות הטיפול אובג'יו כוללות: כאבי ראש, שלשול, בחילה, ירידה זמנית בצפיפות השיער, עלייה באנזימי הכבד (בערכי ATL). רוב תופעות הלוואי היו קלות עד מתונות וחלפו מעצמן תוך מספר שבועות.
כחלק משגרת הטיפול והמעקב אחר המטופל, יש צורך לבצע בדיקת דם להערכת תפקודי כבד אחת לשבועיים במשך 6 חודשי הטיפול הראשונים, ולאחר מכן כל חודשיים. מדידת לחץ דם וספירת דם מלאה יבוצעו לפי בקשת הרופא המטפל.
התרופה אסורה לשימוש בנשים בהיריון, אך במקרה הצורך ניתן לפנותה מהגוף בצורה מהירה ויעילה.
ניסויים קליניים

אובג’יו נבדקה במספר מחקרים רחבי היקף, בהם השתתפו כ-5,000 חולים מרחבי העולם, לצד ניסיון קליני עתיר שנים והארוך ביותר מבין התרופות הניתנות דרך הפה.
בשני מחקרי הפיתוח, מחקר ה-TEMSO ומחקר ה־TOWER, אובג'יו הדגימה הפחתה משמעותית של מספר ההתקפים השנתי וצבירת הנכות. כמו כן, הוכח כי אובג'יו מסייעת בהאטת אטרופית מוח המואצת בחולי טרשת נפוצה..
במחקר נוסף, TOPIC, הוכח כי אובג'יו עיכבה את התפתחות ההתקף הקליני השני, אשר מהווה אבחנה ודאית של טרשת נפוצה לאחר התקף ראשון.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph865979 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
הערות שוליים

↑  O’Connor P, Wolinsky JS, Confavreux C, et al. Randomized trial of oral teriflunomide for relapsing multiple sclerosis. NEJM 2011;365:1293–1303.(TEMSO).
↑  2=Confavreux C, O’Connor P, Comi G, et al. Oral teriflunomide for patients with relapsing multiple sclerosis (TOWER): a randomised, double-blind, placebo-controlled, phase 3 trail Lancet Neurol 2014;13:247-56).
↑  3=Miller AE1, Wolinsky JS2, Kappos L3, Comi G4, Freedman MS5, Olsson TP6, Bauer D7, Benamor M8, Truffinet P8, O'Connor PW9; TOPIC Study Group Lancet Neurol. 2014 Oct;13(10):977-86p).
קרפה דיים

ערך זה עוסק בביטוי הלקוח מתוך שיר של הורטיוס, שפירושו המקובל הוא "נצל את היום". אם התכוונתם לשיר של להקת הפופ רוק הסלובנית ג'וקר אאוט, ראו .
קַרְפֶּה־דִיֶים (מלטינית: Carpe diem) הוא ביטוי הלקוח מתוך שיר של הורטיוס, שפירושו המקובל הוא "נצל את היום". הביטוי מהווה מעין מוטו הקורא לבני האדם לנצל היטב כל יום ויום. על אף שבדרך כלל משמעות המילה carpe היא "הרם" או "לקט", ועל כן גם מקובל הנוסח "קטוף את היום". בהקשר זה הכוונה במילה היא דווקא במובן מעט שונה של "תהנה מ-" או "נצל את...".
בשירו של הורטיוס הביטוי הוא חלק מהמשפט המלא Carpe diem quam minimum credula postero - "נצלי את היום וסמכי כמה שפחות על העתיד". כשהשיר ממליץ להפיק את המרב מן היום הנוכחי, ולנצל את ההזדמנויות כעת ולא לדחות זאת למועד מאוחר יותר.
השיר המקורי

Tu ne quaesieris, scire nefas, quem mihi, quem tibi

finem di dederint, Leuconoe, nec Babylonios

temptaris numeros. ut melius, quidquid erit, pati.

seu pluris hiemes seu tribuit Iuppiter ultimam,

quae nunc oppositis debilitat pumicibus mare

Tyrrhenum. Sapias, vina liques et spatio brevi

spem longam reseces. dum loquimur, fugerit invida

aetas: carpe diem, quam minimum credula postero.
ביטויים קשורים > בעת העתיקה

בעלילות גילגמש, מנסה סידורי להניא את גילגמש ממסעו להשגת חיי נצח. על פי סידורי ייעודו של גילגמש הוא דווקא ליהנות מהחיים העכשוויים ומההנאות היומיומיות. כדברי סידורי:
גילגמש, אנא תנוד?

החיים אשר תחפש לא תמצא.

כאשר בראו האלים את האדם,

מוות שתו על האדם,

ואת החיים שמרו בידם.

גילגמש, אתה – לו תהי כרסך מלאה,

אתה יום ולילה תשמח,

יום יום עשה שמחה,

יום ולילה רקוד ושחק.

לו יהיו בגדיך לבנים,

ראשך לו יהיה רחוץ, במים לו תטבול,

הבט בילד האוחז בכפך,

רעיה לו תשמח בחיקך –

כזו וכזה משפט האדם.
המסקנה – האדם צריך לחיות ולשמוח בחלקו ולא לנסות לחקור את מהות החיים או להשיג חיי נצח. האדם צריך לקבל את המציאות כפי שהיא ולהשלים עם מה שיש, כי זה גורל האדם.
ביטויים קשורים > בתנ"ך

הפסוק ”אָכוֹל וְשָׁתוֹ כִּי מָחָר נָמוּת” (ישעיהו כ"ב, יג) דומה לביטוי הלטיני. זאת על אף שהנביא ישעיהו מזכיר את הביטוי דווקא בהקשר שלילי, והביטוי משמש כביקורת על בני ישראל ועל חוסר התכלית בחיים ללא אמונה. על פי ישעיהו יחסו של הקב"ה להתנהגות מעין זו היא ” אִם יְכֻפַּר הֶעָו‍ֹן הַזֶּה לָכֶם עַד תְּמֻתוּן” (ישעיהו כ"ב, יד).
ביטוי דומה נוסף מוזכר במגילת קהלת. שם הפסוק קורא ”לֵךְ אֱכֹל בְּשִׂמְחָה לַחְמֶךָ וּשֲׁתֵה בְלֶב טוֹב יֵינֶךָ כִּי כְבָר רָצָה הָאֱלֹהִים אֶת מַעֲשֶׂיךָ... כֹּל אֲשֶׁר תִּמְצָא יָדְךָ לַעֲשׂוֹת בְּכֹחֲךָ עֲשֵׂה כִּי אֵין מַעֲשֶׂה וְחֶשְׁבּוֹן וְדַעַת וְחָכְמָה בִּשְׁאוֹל אֲשֶׁר אַתָּה הֹלֵךְ שָׁמָּה” (קהלת ט', ז-י). יש שהסבירו שפסוקים אלו אינם מבטאים גישה הדוניסטית, אלא גישה הקוראת אף היא לחיים עם שאיפה למעשים טובים ולחיפוש תכלית ומשמעות; זאת לאור הפסוק החותם את הספר: ”סוֹף דָּבָר הַכֹּל נִשְׁמָע אֶת הָאֱלֹהִים יְרָא וְאֶת מִצְו‍ֹתָיו שְׁמוֹר כִּי זֶה כָּל הָאָדָם” (קהלת י"ב, יג). עם זאת, יש טענה שהפסוק האחרון הוא תוספת מאוחרת לגוף הספר המקורי, או שהוא בכוונה מבטא מסר שונה מזה של פרק ט.
ביטויים קשורים > בחז"ל

במשנה במסכת אבות טובע הלל הזקן את האימרה המפורסמת ”ואם לא עכשיו אימתי” (אבות א טו). בנוסף ישנם את דברי רבי טרפון: ”היום קצר והמלאכה מרובה והפועלים עצלים והשכר הרבה ובעל הבית דוחק” (אבות ב טו).
ביטויים קשורים > בלטינית

הביטוי "collige, virgo, rosas" ("קטפי, בתולה, את הוורדים") מופיע בסוף השיר De rosis nascentibus. הביטוי קורא לבני הנעורים ליהנות מהחיים לפני שהם נגמרים.
ביטוי דומה אך שונה במהותו ובמסר המועבר בו הוא "ממנטו מורי" ("זכור למות") ששימש ברומא העתיקה באירוע הטריומף שנערך עם שובו של המצביא המנצח משדה הקרב. על אף שהביטוי מוזכר בנימה דומה לזו של "קרפה דיים", נראה כי הוא מתקשר דווקא לתחושת אחריות וענווה שצריכה לנווט את האדם בחייו. כך ששתי האימרות יכולות לייצג גישות הפוכות לחיים: בעוד ש"קרפה דיים" מייצג זרימה חסרת דאגות בחיים, "ממנטו מורי" מסמל גישה אחראית ומלאת ענווה כלפי הקיום האנושי.
קו-מחשבה זה מופיע במקומות נוספים בספרות הרומית, אודה אחרת של הורטיוס מכילה את השורה הידועה "Nunc est bibendum, nunc pede libero pulsanda tellus", ובתרגום לעברית: "עכשיו צריך לשתות, עכשיו צריך לרקוד בחופשיות (מילולית "לרקוע ברגל חופשייה") על האדמה". הורטיוס מסביר, בהמשך השיר, שעכשיו הזמן, מכיוון שבחיים שלאחר המוות, לא נוכל לשתות או לרקוד - דוגמה מובהקת לקרפה דיים.
ביטויים קשורים > בספרות ימי הביניים

ניתן לראות נושא זה גם ברבעיאת (המרובעים) של עומר ח'יאם, סטנזה XXXV: "כשעודך בחיים, / שתה! - כי, ברגע שתמות, לעולם לא תחזור." (תרגום חופשי.)
המנון הסטודנטים "גאודיאמוס איגיטור" מייצג אף הוא את התפיסה של מיצוי החיים עד תומם בעוד האדם צעיר.
ביטויים קשורים > כיום

אנשים רבים משתמשים בביטוי YOLO, שמשמעותו דומה והוא אומר: "You Only Live Once". הכוונה של YOLO היא שיש לנצל את החיים היטב. למרות שמקור הביטוי במחזה משנת 1774, הביטוי צבר פופולריות בזמן האחרון (בעיקר על ידי בני נוער).
אזכורים בתרבות המודרנית

בסרט "ללכת שבי אחריו" מסמן המורה החדש לאנגלית ג'ון קיטינג (רובין ויליאמס) לתלמידיו לבוא אחריו אל מחוץ לכיתה ושם הוא מסביר להם את רעיון ה"קרפה דיים" באמצעות התבוננות בתמונות תלמידי העבר בארון הגביעים של בית הספר וולטון.
בשנת 1956 יצא לאור ספרו הרביעי של סול בלו "תפוס את היום". הספר מספר על שחקן כושל הנאלץ ללמוד לקבל את המציאות ולחיות את ההווה.
השיר "carpe diem baby" הוא רצועה מתוך האלבום השביעי של הרכב המטאל המצליח מטאליקה- reload.
בסדרה פיניאס ופרב בפרק "רכבת הרים המחזמר!" ("Rollercoaster: The Musical!") פיניאס עונה לשאלה "מה יעשה מחר? " בתשובה "קרפה דיים" ומסביר בשיר הסיום "קרפה דיים" מה משמעות הביטוי.
בשיר Carpe Diem של הלהקה הפאנק-פופ המצליחה Green Day
בשיר Seize the Day של להקת המטאל Avenged Sevenfold
בסדרה קומיוניטי בפרק "מבוא לצילום " ("Introduction to Film") קרפה דיים הוא הביטוי שהמרצה לקח כנושא הקורס
הגיטריסט Andy Timmons הוציא שיר בשם carpe diem
בשיר A Change Of Seasons של להקת המטאל המתקדם Dream Theater.
בסדרת האינטרנט camp camp של "Rooster Teeth", המוטו של מחנה קמפבל הוא "campe diem", משחק מילים בין המילה camp (מאנגלית:מחנה) לבין הביטוי קארפה דיים.
בשיר Capitan Hook של הראפרית Megan thee stallion
בסדרה suits (חליפות) נאמר על ידי לואיס ליט לעובדים לאחר שאיבד את תפקידו כאחראי עליהם.
סיפור קצר של לוסיה ברלין בשם "Carpe Diem".
לקריאה נוספת

הוראטיוס. השירים (האודות). תרגמה מרומית והוסיפה מבואות, הערות ומפתחות רחל בירנבאום. ירושלים, מוסד ביאליק, תשנ"ח (1998).
הורטיוס, מבחר שירים (ארכיון), באתר של שמעון בוזגלו
הערות שוליים

↑  האודות, ספר ראשון, שיר 11
↑  אירית יעקב, משמעות החיים בספרות החכמה במזרח הקדום, באתר News1 מחלקה ראשונה, 16 באוקטובר 2017
↑  ספר ראשון, שיר 37
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4416954-1
קהילת יהודי בוגדאן

| --- | --- |

בית העלמין היהודי בבוגדאן
 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
 אוקראינה אוקראינה
 שפות
 רוסית, אוקראינית
קהילת יהודי בוגדאן (כיום באוקראינה) התקיימה החל מאמצע המאה ה-19 ועד להשמדתה בשואה. הקהילה התאפיינה בכך שרובם הגדול של היהודים התפרנסו בכבוד. רוב היהודים היו חסידי ויז'ניץ-קוסוב. השלטון באזור השתנה מספר פעמים לאורך שנות קיום הקהילה ובהתאם השתנו גם השפה המדוברת ושם הכפר.
בוגדאן - מאפיינים כלליים

| תקופה | השלטון | השפה |
| --- | --- | --- |
| עד 1901 | אוסטרו-הונגריה | הונגרית |
| 1901 - 1918 | אוסטרו-הונגריה | הונגרית |
| 1918 - 1938 | צ'כוסלובקיה | צ'כית |
| 1938 | רותניה | רותנית |
| 1939 - 1944 | הונגריה | הונגרית |
| 1945 - 1991 | ברית המועצות | רוסית |
| מ-1991 | אוקראינה |  |
בוגדאן התפתח להיות כפר מחוות שהתקיימו באזור במאה ה-18. הכפר שוכן לאורך אחד מיובלי נהר הטיסה והוא אחד הכפרים המפוזרים מבחינה גאוגרפית באזור ושטחו הוא 486 קמ"ר. במהלך שנותיו התחלפה פעמים אחדות המדינה שבה נכלל הכפר.
היסטוריה > ראשית הקהילה

החיים הקהילתיים היהודיים בבוגדאן החלו להתארגן בשנות השבעים של המאה ה-19. במפקד האוכלוסין של 1830 לא נרשם אף יהודי בכפר ובמפקד התושבים בשנת 1880 נמנו 123 יהודים, ההנחה היא שהם התיישבו בבוגדאן תוך עשור אחד.
עשרות שנים לא היה קיים בית כנסת או בית מדרש מרכזי לכלל תושבי בוגדאן ותרם לכך מבנהו הגאוגרפי המפוזר של הכפר. היהודים התפללו במניינים בבתים פרטיים שהיו מפוזרים במרחק זה מזה. בעשורים הראשונים גם לא היה בית קברות יהודי והנפטרים הובלו לקבורה בעיירות סמוכות, קרעטשניף (אנ') ויאסין, כנראה. בסוף שנות ה-30 של המאה ה-20 הסתיימה בניית בית כנסת מרכזי במרכז הכפר. בבית העלמין היהודי שנבנה על גבעה הצופה אל הכפר ללא ציון דרך, נותרו היום כ-20 מצבות והמקום אינו מתוחזק.
בשנת 1921 תחת השלטון של צ'כוסלובקיה היה מספר היהודים 275 מתוך אוכלוסייה של 2,060 תושבים. רוב היהודים היו חקלאים ומגדלי בקר. היהודים היו מאוד פעילים בחיי הקהילה הכללית והיו בהם כאלה שנבחרו למועצה העירונית ואחד מהם אף שימש כסגן ראש המועצה.
היסטוריה > בין מלחמות העולם

מיד לאחר מלחמת העולם הראשונה שכלה הקהילת היהודית בבוגדאן שניים מתושביה. יוסף שכטר וועלוול שטרייטר חזרו מן המלחמה והתחילו לסחור בבקר שהובילו לפולין נרצחו על ידי אוקראינים, שניים מהחבורה משולם שטרייטר ויהודה האבר נותרו כדי לספר. בשנות ה-20 וה - 30 הוקמו תנועות נוער ציוניות, בני עקיבא והחלוץ. בין מייסדי הקבוצה הציונית היה הערש שכטר והמנהיג הרוחני היה שלמה קריינדלר המורה לעברית, שהרצה על נושאים ציוניים ותרבותיים. הוקמה גם קבוצת העובד שנועדה למבוגרים ולבעלי משפחות. את קבוצת העובד ואת תנועת החלוץ ארגן שלמה ליפסקי שנשלח מקיבוץ תל יוסף מטעם המוסד לעלייה ב' שגם דאג לתת לחלק מהם אישורי עליה לכניסה לארץ ישראל.
במפקד האוכלוסין בשנת 1930 נמנו 357 יהודים מתוך 4,299 תושבים. לא כל היהודים סומנו כיהודים כי המכובדים שבהם סומנו כמקומיים, כך שמספר היהודים כנראה היה מעט גבוה יותר.
ענפי התעסוקה העיקריים של התושבים לרבות היהודים היו ענף העץ - כריתה, עיבוד והשטה במבני רפסודות על נהר הטיסה לאזור הונגריה. ענף החקלאות שכלל גידול פרות לחליבה, לתוצרת חלב, לבשר ולעבודות אדמה. גידול צאן לתעשיית גבינות ופרוות. תיירות, בזכות הנוף המרהיב של הרים גבוהים מעל אלפיים מטר. ענף המסחר כלל חנויות ובתי מרזח.
אישים מרכזיים בתולדות הקהילה

בקהילת יהודי בוגדאן היו אישים מרכזיים שהיו אחראים על סדר היום בקהילה היהודית:
בשנת 1927 בחרה הקהילה את הרב היחיד בתולדות הקהילה, הרב שלמה שפיצר, בנו של הרב משה שפיצר ראש אב בית הדין במונקץ'.
השוחט הראשון שעליו ידוע היה ברוך וועג, החתום על ספר כולם אהובים, סיגט תרס"ו 1916. לאחריו היה השוחט ר' חיים שטיינבוק ששימש גם כמורה. השוחט האחרון היה ר' נחום פרל, חסיד ויז'ניץ מתלמידי ר' מנחם מנדל האגר מווישווה, שהיה גם בעל סמיכות להוראת איסור והיתר.
כחמישים שנה עמד בראש הקהילה ר' שמואל רוזנטל, תלמיד חכם וחסיד קאסוב-ויז'ניץ, כמרבית תושבי בוגדאן. הוא היה בעל קרקעות, סוחר עצים ובעל מלון לתיירים.
ר' שמואל סנדל, חסיד אטיניה ובעל קורא של האדמו"ר.
הרופא ד"ר טנדלר.
עורך הדין ד"ר מרדכי מארק רוזנטל.
המורה לעברית שלמה קריינדלר שלימד בבית הספר העברי הראשון בחוסט.
במועצת הכפר היו חברים ר' שמואל רוזנטל, אהרון שטרייטר, זליג טנדלר ויידל טנדלר ייצוגם של היהודים במועצה והשפעתם הייתה גבוהה מיחסם באוכלוסייה.