פיגועי טרור נגד ישראלים במהלך האינתיפדה הראשונה
1991

ב-1991 נרצחו 19 ישראלים בפיגועים, 5 חיילים ו-14 אזרחים.
בתחילת 1991 הייתה הפוגה בפיגועים בשל עוצר מתמשך שהוטל לאורך כל תקופת מלחמת המפרץ. ב-17 בינואר פרצה מלחמת המפרץ, עם פרוץ המלחמה הכריזה ישראל על מצב חירום ועוצר מוחלט ביהודה ושומרון. העוצר נמשך עד סיום המלחמה ובתקופה זאת לא התרחשו כלל פיגועים. אך מיד עם סיום המלחמה התחדשו הפיגועים. ב-1991 הייתה עלייה חדה במספר פיגועי הירי כנגד ישראלים, מרבית הפיגועים היו פיגועי ירי או פיגועי דקירה, אך ארגוני טרור החלו להפעיל שיטות נוספות של פיגועי דריסה ופיגועי מטענים.
ב-5 בינואר 1991 ביצע נהג אוטובוס מעזה פיגוע בצומת יד מרדכי, הוא דרס 3 מכוניות ישראליות. בפיגוע נרצחה סיגל אלון ממושב ברוש ונפצעו 4 אזרחים נוספים.
ב-6 בפברואר נדקר חייל מילואים בתחנת אוטובוס בנצרת על-ידי מחבל מג'נין. פיגוע הדקירה היה הפיגוע היחידי שבוצע בתקופת מלחמת המפרץ שבמהלכה הוטל עוצר מלא על כל הערים הפלסטיניות.
ב-28 בפברואר נרצח אלחנן אתאלי תלמיד הישיבה "עטרת כוהנים" בעיר העתיקה בירושלים. הוא נרצח בדקירות סכין בסמוך למבנה הישיבה. הפיגוע סימן את חזרתה של האינתיפאדה ופיגועי הטרור שפסקו במהלך מלחמת המפרץ.
ב-11 במרץ נרצחו 4 נשים ישראליות מרצדס בניטה, רוזה אליאספור, מרים בניטה ואישה נוספת, עולה חדשה מברית המועצות ששמה לא פורסם. את הפיגוע בשכונת קריית היובל בירושלים ביצע מחבל שהגיע ממחנה הפליטים ג'באליה ברצועת עזה שהסתער על הנשים עם סכין מטבח גדולה ודקר אותן למוות, הרוצח נבלם לבסוף על ידי שוטר שירה בו.
ב-12 במרץ נהרגו החיילים שחר גנוסר וגיא צ'יקו ליד הכפר בית-חנון. נהג משאית דרס קבוצת חיילים שהיו בסיור במסגרת קורס מ"כים, גנוסר וצ'יקו נהרגו, 4 חיילים נוספים נפצעו. בחקירת התאונה טען הנהג כי נרדם ולא התכוון לבצע פיגוע.
ב-21 במרץ נרצח בפיגוע דקירה בחדרה מרדכי רויכמן, באותו יום נפצע חייל בפיגוע דריסה בטולכרם.
ב-22 במרץ בוצעו שני פיגועי דקירה בבני ברק ובהוד השרון, בפיגועים נפצעו 3 אזרחים.
ב-27 במרץ נרצח בפיגוע ירי יאיר מנדלסון, תושב ההתנחלות דולב, את הפיגוע ביצעו אנשי "חמאס" שהשחיתו לאחר מכן את גופתו של מנדלסון במכות גרזנים.
למחרת ב-28 במרץ בוצע פיגוע ירי נוסף בדרום הר חברון, במערכת הביטחון העריכו כי ייתכן ופיגועי הירי המתרבים מסמנים שלב חדש באינתיפאדה.
ב-19 במאי בוצעו שני פיגועים בירושלים:
בפיגוע אחד בכיכר הדוידקה נפצעו 3 אזרחים ישראלים מדקירות של מחבל שהגיע מרמאללה.
בפיגוע השני נרצח עומר שהין, ערביי ישראל ממזרח ירושלים שעבד בתחנת הרדיו "קול ישראל" (רשת ב'), הוא נרצח על ידי מחבלים ועל-פי ההודעה הואשם בשיתוף פעולה עם ישראל.
ב-16 ביוני דקר פועל מג'נין את המעסיק שלו, חקלאי ממושב שדי תרומות. פועלים אחרים שעבדו עם הדוקר הצילו את החקלאי הישראלי, אולם הדוקר הצליח להימלט מהמקום.
ב-29 ביוני נרצח אבי אושר במושב משואה בבקעת הירדן. אושר שהיה תושב בקעות נרצח בדקירות במטעי התמרים בהם עבד על ידי פלשתינאים שהגיעו מהכפרים הסמוכים.
ב-6 ביולי נפצע קשה קבלן מאשדוד בפיגוע ירי בצומת מורג ברצועת עזה. הקבלן הגיע כדי לאסוף פועלים, אך בזמן שהמתין לפועלים הגיע רכב עם מחבלים מארגון "החזית העממית" ופתח באש על הקבלן שנפצע קשה.
ב-8 ביולי בוצע פיגוע ירי נוסף בצומת מורג ברצועת עזה, בפיגוע נפצע בינוני אמנון יהלומי, רכז הביטחון של מושב דקל שהגיע לשם לאסוף פועלים. המחבלים נטמעו בין הפועלים שהמתינו לאיסוף והסתערו על יהלומי ביריות כשעצר לאסוף את הפועלים.
ב-31 ביולי נפצע יובל דרך, תושב חברון שנדקר על ידי מחבלים במרכז חברון. בעקבות הפיגוע החלו הפגנות של מתנחלים שדרשו מהצבא הפעלת יד קשה יותר. הרמטכ"ל אהוד ברק אמר לאחר הפיגוע כי "ישנו שינוי מגמה באינתיפאדה, מצד אחד ישנה ירידה בהפרות הסדר ובאלימות הרחוב, אך מן הצד השני ישנה עלייה בפיגועים ובשימוש בנשק חם ורימונים.
ב-15 בספטמבר נהרג חייל גבעתי, יורם כהן מירי מחבלים בג'נין. המחבלים מארגון הפת"ח המתינו לסיור במארב ופתחו על החיילים באש, מהירי נהרג כהן.
ב-16 בספטמבר הניחו מחבלים מחברון מטען צינור בשוק בבאר שבע. מהמטען נפצעו 2 אזרחים, צה"ל עצר לאחר הפיגוע 180 חשודים ואיתר לבסוף את מניחי המטען שהגיעו מחברון.
ב-26 בספטמבר ניסו מחבלים בג'נין לבצע פיגוע דריסה במחסום של חיילי צה"ל. החיילים פתחו באש על הרכב, המחבלים שהיו חמושים יצאו מהרכב ובקרב יריות בין החיילים למחבלים נהרגו 3 מחבלים. המחבלים היו שייכים לארגון החזית העממית, בעקבות האירוע עצר צה"ל 460 מאנשי הארגון.
ב-27 בספטמבר נרצח שלמה יחיא, עובד המועצה המקומית קדימה. הוא נרצח במהלך עבודתו על-ידי מחבלים מחמאס שהגיעו ליישוב ודקרו אותו למוות.
ב-12 באוקטובר נרצחו בפיגוע שמואל מיכאלי ואהרון אגמון ונפצעו עשרות חיילים נוספים. מחבל מהכפר קיביה דרס קבוצה גדולה של חיילים שעמדה בתחנת אוטובוס בצומת גהה. המחבל שעבד בישראל גנב רכב מתל אביב וביצע עימו את הפיגוע. בעקבות הפיגוע עלו דרישות למנוע כניסת פועלים מהשטחים לישראל, אולם שר המשטרה רוני מילוא סירב וטען שהשטחים הם חלק מישראל.
ב-15 באוקטובר נרצח הקבלן ג'מיל חסון מדלית אל-כרמל בכפר סמוך לג'נין. חסון הגיע לאסוף פועלים שעבדו אצלו, אולם בעת שירד מהרכב ירו בו שני חמושים מקומיים והרגו אותו.
ב-28 באוקטובר נרצחו 2 ישראלים בפיגוע ירי ליד צומת תפוח, מחבלים ירו על אוטובוס של מועצה אזורית מטה בנימין שהיה בדרכו להפגנה בתל אביב כנגד ועידת מדריד שעמדה להתחיל. בפיגוע נהרגו נהג האוטובוס יצחק רופא והאזרחית רחל דרדק מהיישוב שילה, מהירי נפצעו 5 ילדים שישבו באוטובוס.
על-פי דו"ח שנתי של מערכת הביטחון מאז תחילת האינתיפאדה ישנה עלייה של פי 10 במספר פיגועי הטרור. בשנת 1987 התרחשו 411 פיגועים ובשנת 1990 3,750 פיגועים. מגמת העלייה בלטה גם בשימוש בנשק חם שכמעט לא היה קיים עד 1987, אולם ב-1990 כבר בוצעו 360 פיגועי ירי והשלכת רימונים.