פרשת ניסוי האנתרקס
חשיפה בתקשורת

מידע ראשוני: בראשית שנת 2007 פנה חייל משוחרר (שם בדוי: "ניר", בן 28 בעת הפרסום), לוחם ביחידה 669, אל עמרי אסנהיים, וסיפר לו שהוא וחבריו השתתפו במשך חודשים בפרויקט שנקרא "עומר 2" ונועד למצוא חיסון לחיידק הגחלת. לדבריו, הניסוי היה סודי ביותר, החיילים השתתפו בו לעיתים ללא ידיעת מפקדיהם הישירים, ונאסר עליהם לספר עליו אף להוריהם. "ניר" תיאר לאסנהיים כיצד הוא וחבריו שוכנעו במהלך קורס חובשים לחתום על טופס הסכמה מדעת להשתתף בניסוי המסווג, וכיצד רופאי הניסוי נהגו לשלוף אותו מפעילות מבצעית בשטח לקבלת הזריקות, ומנעו ממפקדיו מידע על השתתפותו בניסוי. הוא הציג לאסנהיים נגעי עור קשים על גופו, והראה לו את תיקו הרפואי שהשיג בחשאי. לטענת "ניר", מערכת הביטחון התעלמה מהצורך לטפל בו, הפנתה אותו מקופת חולים אחת לאחרת, והוא הוזהר לא לנדב פרטים על הניסוי. בעקבות עדות זו, איתרה מערכת "עובדה" חיילים נוספים שהיו לוחמים ביחידות עילית של צה"ל, ואלה העידו שהוסבר להם שהפרויקט חשוב לביטחון המדינה. כשהתגלו אצלם תופעות הלוואי, התברר לחיילים שמשרדי מנהלת הניסוי נסגרו, ופניותיהם נותרו ללא מענה.
כתבה ראשונה: ב-16 במאי 2007 שודרה בתוכנית "עובדה" כתבה תחת הכותרת "חיילים מורעלים", ולפיה, השתתפו בניסוי 716 חיילים וחיילות מחטיבות הרגלים, מיחידה 8200, וחובשים מבה"ד 10. יחידות אחרות, בהן שלדג וסיירת מטכ"ל, לא אפשרו לגייס לניסוי לוחמים משורותיהן. לאחר שחיילים פיתחו שורת תסמיני חולי שונים, התנער משרד הביטחון מהטיפול בהם, הפנה אותם למרפאות אזרחיות, אך סירב לספק מידע בסיסי הנחוץ לטיפול. חיילים והורים שהתראיינו לכתבה, תיארו התפתחות של תסמינים שבעטיים הובהלו החיילים לבתי חולים. בתגובה לטענות שעלו בכתבה, מסרו משרד הביטחון ודובר צה"ל שהניסוי קיבל אישור של ועדת הלסינקי ובוצע תוך ליווי קפדני, כולל מתן הסברים ואפשרות לפרוש ממנו בכל עת. עוד נמסר בתגובה, ש"ניר" הוכר כנכה צה"ל בשיעור של 10% נכות.
כתבה שנייה: בעקבות שידור הכתבה הראשונה, פנו למערכת "עובדה" עשרות חיילים לשעבר שהשתתפו בניסוי וסבלו מבעיות בריאות במשך שנים, אך לא הבינו את הקשר בינן לזריקות שקיבלו. כמו כן פנו בכירים שהיו מעורבים בניסוי. בעקבות פניות אלה התקיימה פגישה שבה השתתפו כחמישים חיילים, לוחמים ביחידות מגלן, 669, מורן, סיירת צנחנים ושייטת 13. בפגישה השתתפו גם פרופסור צבי בנטואיץ', מומחה למחלות זיהומיות וחבר הנהלת "רופאים לזכויות אדם (רל"א)", הדס זיו, מנכ"לית רל"א, ועורך דין שלומי ציפורי, מומחה לדיני צבא שייצג כמה מהחיילים. בעקבות העדויות שעלו בפגישה, שודרה ב-24 במאי 2007 כתבה שנייה של אסנהיים והתחקירנית שני חזיזה, בשם "חיילים מורעלים – פרק 2".
כתבה שלישית: בדצמבר 2008 הורה בג"ץ למערכת הביטחון להסיר את האיסור על פרסום מסמכי הניסוי, וב-22 בחודש שודרה כתבה בשם "תיקי האנתרקס נפתחים". בכתבה הוצגו קטעים מפרוטוקול הדיונים במנהלת הניסוי, בהם נרשמו ויכוחים בשאלת חובת הסודיות, בסופם הוחלט לא לתת לחיילים מסמכים להציג בביתם, מתוך הנחה שאם הם לא יספרו, תימנע סערה ציבורית. אביגדור שפרמן טען לאחר מעשה, שהניסוי מלכתחילה לא היה אמור להיות סודי.
באפריל 2009 טען כתב העת המקוון הצרפתי לענייני מודיעין "אינטליג'נס אונליין" (צר'), שארצות הברית העניקה למכון הביולוגי הישראלי 200 מיליון דולר לצורך פיתוח וייצור חיסון נגד גחלת. לפי הפרסום, ארצות הברית רצתה לפתח חיסון משופר בעקבות מלחמת המפרץ הראשונה (1991), ולאור החשש מקושי לאשר ניסויים, ביקשה וושינגטון מהמכון לפתח ולנסות חיסון משופר, ולשתף אותה בממצאים. עוד טען כתב העת, שהתנהלותו של מנהל המכון הביולוגי, אביגדור שפרמן, הושפעה מניגוד עניינים ומה שהוגדר כשיקולים זרים, בכך ששפרמן יצא לשנת שבתון שבמהלכה עבד בחברה קנדית-אמריקאית החוקרת גם היא את מחלת הגחלת, תמורת קבלת אופציות.
ב-27 במרץ 2021 טענה כרמלה מנשה שהיא זו שחשפה שנים קודם לכן את סיפור הניסויים הסודיים בחיילי צה"ל ואת ניסוי האנתרקס ברשת ב' של קול ישראל, ואילו בתחקיר "עובדה" פורסמו תלונות החיילים והפגיעות הרפואיות בהם.
ב-15 בדצמבר 2016 פרסם מנכ"ל רל"א, רן גולדשטיין, טור דעה שבו הציג מספר שאלות אשר נותרו פתוחות, בהן: מדוע לא הוסקו מסקנות אישיות, ולא הוטלה אחריות על איש? אם נכונה טענת משרד הביטחון שבזכות הניסוי יש לישראל חיסון נגד גחלת (ראו בפסקת הביקורות על דו"ח ועדת הבדיקה), מדוע אין תיעוד לכך? מדוע חלקו של המכון הביולוגי בניסוי מעולם לא נחקר? מדוע בכלל נעשה ניסוי על חיילי צה"ל, כאשר אף חייל לא היה אמור להישלח לאזורי קרב בהם ישנה סכנת חשיפה לנשק ביולוגי? האם גורמים מחוץ לישראל לחצו לקיים את הניסוי, והאם היו מי שהרוויחו מקיומו? בטור דעה של הדס זיו, בתפקידה כמנהלת תחום חינוך ואתיקה ברל"א, מ-1 ביולי 2019, היא סיפרה שחיילים שהשתתפו בניסוי, ממשיכים לפנות אליה בעקבות תופעות לוואי שצצות אצלם. בספטמבר 2020 טענה עמותת רל"א שמערכת הביטחון מחזיקה בחיסון נגד גחלת ללא האישורים הנדרשים, ופנתה לאגף הרוקחות במשרד הבריאות, שהשיב שאין לו מידע על החיסון, המוצר לא טופל על ידו ולא נרשם בפנקס התכשירים. משרד הביטחון הסביר שהחיסון לא רשום בפנקס התכשירים משום שהוא מיועד לתרחישי חירום.