stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ויל טרומן
מערכות יחסים > קארן

בתחילת הסדרה, לויל יש מערכת יחסים עוינת עם קארן ווקר, העוזרת של גרייס, אשר לועגת למיניות שלו, בזמן שהוא לועג לאלכוהוליזם שלה ולהתנהגותה היהירה והמפונקת. הם מתקרבים זה לזה במידה מסוימת, לאחר שויל הופך להיות עורך הדין של קארן, אף על פי שהם ממשיכים ללעוג האחד לשני ללא רחמים. לאורך כל זמן השידור של הסדרה, לעומת זאת, קארן הביעה דאגה כלפיו ואפילו הציעה לו את החברות שלה, אם כי בדרכה שלה הסרקסטית, חסרת הרגש. באחד מפרקי העונה השמינית הם משתכרים ביחד ונקשרים זה לזה על רקע הצרות שלהם, אך עדיין מתלוצצים ללא הרף. קארן מנחמת אותו בהלווייתו של אביו. בפרק סיום הסדרה, ויל וקארן מוצגים כמי שעדיין ממשיכים להיות חברים גם 18 שנים בעתיד.
מערכות יחסים > משפחה

ויל מגיע ממשפחה עשירה, אבל לא מתפקדת, של לבנים, אנגלו-סקסים פרוטסטנטים מקונטיקט. מערכת היחסים שלו עם הוריו מסובכת, במיוחד עם אביו, ג'ורג' טרומן, שלא בנוח עם המיניות של בנו. בעונה השמינית ויל וג'ורג' רבים, ולבסוף ג'ורג' מתוודה שהוא היה מעדיף אילו ויל לא היה הומו. כמה ימים לאחר מכן, לאחר שלא דיבר עם ויל מאז המריבה, ג'ורג' מת מהתקף לב. ויל הרוס מהטרגדיה, אך לומד ממנה להיות יותר פתוח לגבי הרגשות שלו, במיוחד כלפי האנשים שהוא אוהב.
הוא היה בעבר קרוב מאוד לאחיו סם, אבל הם הפסיקו לדבר אחד עם השני במשך תקופה ארוכה, בעקבות מריבה על נישואיו של סם (ויל לא אהב את ג'יני, האשה שסם התכוון להינשא לה). לאחר המריבה הם לא פגשו אחד את השני במשך חמש שנים, עד אשר גרייס התערבה וגרמה להם להיפגש ולדבר על הבעיות שלהם. בסופו של דבר, השניים מצליחים לתקן את מערכת היחסים ביניהם.
מערכות יחסים > מערכות יחסים רומנטיות

במהלך חייו, היו לויל מערכות יחסים רומנטיות עם שלוש נשים בלבד:
קלייר (מייגן פרייס), החברה שלו בימי התיכון.
גרייס (דברה מסינג), החברה שלו בימי הקולג'.
דיאן (מירה סורבינו), האישה היחידה אי פעם שאיתה ויל קיים יחסי מין הטרוסקסואליים: היה לו איתה סטוץ חד-פעמי בלילה שבו הוא וגרייס נפרדו. שנים לאחר מכן דיאן הופכת להיות בת-זוגו של ליאו מרקוס (לפני שפגש בגרייס). ויל הוא המאהב היחיד אי פעם שאיתו הייתה לדיאן אורגזמה.
בתחילת הסדרה, מערכת היחסים הרומנטית המוצלחת ביותר של ויל היא עם בן-זוגו מייקל (כריס פוטר), שאיתו הוא היה ביחד מ-1989 ועד לנובמבר 1996.
החל מהעונה השביעית של הסדרה ויל נכנס למערכת יחסים רומנטית רצינית עם קצין במשטרת ניו יורק בשם וינס ד'אנג'לו (בובי קנאבלי). מערכת היחסים שלהם נפסקת כאשר וינס מאבד שתי משרות ברציפות, ומתקשה להתמודד עם היותו מובטל. לקראת סוף העונה השמינית השניים חוזרים להיות ביחד, לאחר מותו של אביו של ויל. בפרק הסיום של הסדרה נראים ויל ווינס מגדלים ביחד את בנם בן (בן ניומארק), שבסופו של דבר מתחתן עם בתה של גרייס, ליילה (מריה ת'ייר). כך מסתיימת הסדרה, בכך שויל ווינס ביחד כבר כמעט 20 שנים.
תגובות

הדמות זכתה לביקורות מעורבות מצד המבקרים.
הערות שוליים

↑  "Will & Grace: The Big Finale Is Full of Surprises! | canceled + renewed TV shows". TV Series Finale. נבדק ב-2013-09-07.
↑  "Television Reviews, Essays, Features, Columns, News and Blogs in TV". PopMatters. 2013-08-17. נבדק ב-2013-09-07.
↑  Judith Michaelson - Los Angeles Times. "'Will' Star avois gay stereotypes". Newsbank.com. נבדק ב-2013-09-07.
↑  Ken Tucker (2001-05-10). "Will & Grace Review | TV Reviews and News". EW.com. נבדק ב-2013-09-07.
↑  "Top Notch - Sun Sentinel". Articles.sun-sentinel.com. 1998-09-21. נבדק ב-2013-09-07.
↑  "McCormack brings savvy grace to his role on `Will'". Pqasb.pqarchiver.com. 1998-12-22. נבדק ב-2013-09-07.
↑  "thebacklot.com - Corner of Hollywood and Gay". Afterelton.com. נבדק ב-2013-09-07.
↑  "thebacklot.com - Corner of Hollywood and Gay". Afterelton.com. נבדק ב-2013-09-07.
↑  "Newsday - The Long Island and New York City News Source". Pqasb.pqarchiver.com. 2006-09-24. נבדק ב-2013-09-07.
↑  Ramlow, Todd R. (1994-12-31). "Will & Grace". PopMatters. נבדק ב-2013-09-07.
↑  "Headline: TV's gay image gamble". Pqasb.pqarchiver.com. 2003-07-22. נבדק ב-2013-09-07.
| ויל וגרייס |
| --- | --- | --- |
| יוצרים | דייוויד כהן • מקס מוצ'ניק |  |
| שחקנים | אריק מקורמק • דברה מסינג • מייגן מולאלי • שון הייז • שלי מוריסון • גארי גרובס • מייקל אנגרנו • לזלי ג'ורדן |  |
| דמויות | ויל טרומן • גרייס אדלר • קארן ווקר • ג'ק מק'פרלנד • רוזאריו סלזר • דמויות משנה |  |
התפוצצות מכלית הדלק בקאפ-האיסיין

| --- | --- |

הנמל שבצפון קאפ-האיסיין (מיקום הפיצוץ מסומן באדום)
 תאריך:  14 בדצמבר 2021
 שעה:  00:00
 מיקום:  האיטי קאפ-האיסיין, האיטי
 גורם:  התפוצצות מכלית דלק
 קואורדינטות:  19°45′05″N 72°12′20″W﻿ / ﻿19.751388888889°N 72.205555555556°W﻿ / 19.751388888889; -72.205555555556
 הרוגים:  90
 פצועים:  לפחות 120
 he
 
התפוצצות מכלית הדלק בקאפ-האיסיין היא אסון שאירע ב-14 בדצמבר 2021 בצפון העיר קאפ-האיסיין שבהאיטי. מכלית דלק, שניסתה להימנע מהתנגשות באופנוע התהפכה, דבר שגרם לפיצוץ ולשרפה שהרגו 90 בני אדם ופצעו לפחות 120 נוספים.
רקע

בעת האירוע, האיטי הייתה בעיצומו של מחסור בדלק, בשל השתלטות כנופיות על חלוקת הדלק. כנופיות רבות חטפו מכליות דלק, חטפו את נהגיהן, וחסמו את חלוקת הדלק. המחסור בדלק גרם להשבתת בתי חולים, בתי ספר ועסקים, אשר הסתמכו על גנרטורי בנזין בשל אי-יציבות אספקת החשמל בהאיטי. מכליות הדלק חזרו לבצע משלוחים כחודש בלבד לפני האסון.
האירוע

מכלית דלק שנשאה כ-34,000 ליטר של דלק, אשר ניסתה להימנע מהתנגשות באופנוע, התהפכה, והדלק שנשאה נשפך. חלק מקורבנות הפיצוץ היו אזרחים, שניסו לאסוף את הדלק כאשר התפוצץ. הפיצוץ גרם לשרפת כעשרים בתים, ולנזקים לעסקים ולרכבים. כבאים הוזעקו למקום האירוע, אך נאלצו לקרוא לתגבור בשל מחסור במים.
לאחר הפיצוץ, נפצעו מספר אנשים כתוצאה מרמיסה.
לאחר האירוע

קורבנות האירוע הובהלו לבתי חולים קטנים יותר ומצוידים פחות, לאחר שבתי החולים הגדולים בעיר הושבתו בחודש נובמבר, בעקבות התקפת כנופיות. בתי החולים אליהם נשלחו הקורבנות לא הצליחו להתמודד עם כמות הקורבנות, בשל מחסור בציוד בסיסי. בעיר הוקמו מספר בתי חולים שדה. קרן החירום הבין-לאומית של האומות המאוחדות לילדים שלחה ציוד רפואי לטיפול בכוויות.
ראש ממשלת האיטי, אריאל אנרי, הכריז על שלושה ימי אבל לאומיים בשל האירוע.
הערות שוליים

↑   ציוץ של Frantz Duval ברשת החברתית אקס (טוויטר), 14 בדצמבר 2021
1 2  Haiti fuel tanker blast kills dozens in Cap-Haïtien באתר BBC, ‏ 14 בדצמבר 2021 (באנגלית)
1 2 3  At least 60 dead, hundreds injured in fuel tanker explosion in northern Haiti באתר וושינגטון פוסט, 14 בדצמבר 2021 (באנגלית)
1 2 3 4  Fuel Tanker Explodes in Haiti, Killing Dozens באתר הניו יורק טיימס, 14 בדצמבר 2021 (באנגלית)
1 2  Gasoline truck explodes in northern Haiti; dozens killed באתר Associated Press, ‏ 14 בדצמבר 2021 (באנגלית)
1 2 3 4  Fuel truck explosion in Haiti kills at least 50 באתר רויטרס, 14 בדצמבר 2021 (באנגלית)
↑  Dupain, Etant; Hu, Caitlin (14 בדצמבר 2021). "At least 62 dead after gas tanker explodes in Haiti's second largest city". CNN. ארכיון מ-14 בדצמבר 2021. נבדק ב-14 בדצמבר 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
וילה רופינלה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  וילה 
 מיקום:  פרסקטי 
 מדינה:  איטליה 
 קואורדינטות:  41°48′12″N 12°41′23″E﻿ / ﻿41.8033°N 12.6897°E﻿ / 41.8033; 12.6897
 www.villatuscolana.eu
  (למפת לאציו מוגדלת) רומא לאטינה גווידוניה מונטצ'ליו פיומיצ'ינו אפריליה ויטרבו פומציה טיבולי צ'יוויטווקיה קמפניה מו. אברוצו אומבריה מארקה טוסקנה הים הטירניוילה רופינלה(למפת לאציו רגילה) רומא לאטינה גווידוניה מונטצ'ליו פיומיצ'ינו אפריליה ויטרבו פומציה טיבולי צ'יוויטווקיה קמפניה מו. אברוצו אומבריה מארקה טוסקנה הים הטירניוילה רופינלה
 
וילה רופינלה (באיטלקית: Villa Rufinella או La Rufinella) היא וילה מפוארת השוכנת בנקודה הגבוהה ביותר בעיר פרסקטי שליד רומא. הווילה הייתה שייכת למספר דמויות חשובות בהיסטוריה.
הווילה הוקמה ב-1578 על ידי אלסנדרו רופיני (Alessandro Ruffini), בישוף מלפי. ב-1773 עברה הוילה לרשות האפיפיור.
ב-1804 מכר האפיפיור פיוס השביעי את הוילה ללוסיאן בונפרטה, אחיו הצעיר של נפוליאון, שגלה מצרפת עקב חילוקי דעות בינו ובין הקיסר. בונפרטה עסק בארכאולוגיה ובחפירותיו בסביבות הוילה גילה בין היתר פסל שלם של טיבריוס. כן חפר בעיר העתיקה טוסקולום, שאתרה נמצא בסמוך.
ב-1820 עברה הוילה לרשותה של הנסיכה מריה אנה מסבויה, שהורישה אותה למריה כריסטינה, מלכת שתי הסיציליות, שחיה בה עד 1843. גם מריה כריסטינה ביצעה חפירות ארכאולוגיות באזור טוסקולום באמצעות משלחות בראשות לואיג'י ביונדי ולואיג'י קאנינה.
ב-1848 עברה הוילה לרשות ויטוריו אמנואלה השני, מלך איטליה, שמכר אותה למשפחת לנסלוטי (Lancellotti).
מאז שנת 1966 הוילה היא רכוש אגודה קתולית שהפכה אותה למלון ומרכז כנסים בשם וילה טוסקולנה (Villa Tuscolana; על שם העיר הרומית העתיקה הסמוכה טוסקולום).
התאחדות היהודים של משתתפי המאבק המזוין נגד הפשיזם

התאחדות היהודים של משתתפי המאבק המזוין נגד הפשיזם (פולנית:Związek Żydów byłych Uczestników Walki Zbrojnej z Faszyzmem) היה ארגון של ותיקי מלחמת העולם השנייה. הוא הוקם בשנת 1947.
הארגון איחד בפעילותו את כל מרכזי הפעילות היהודית הגדולים בפולין. ראש הארגון היה הרש סמולר.
ב-1949 כאשר אוחד הארגון עם עוד 10 ארגוני ותיקי מלחמת העולם השנייה דומים ל'ברית הלוחמים למען החופש והדמוקרטיה' (ZBoWiD), הוא הצהיר על  5,000 חברים בארגון.
למרות שנציגי מפלגות שונות היו חברים בו, הארגון נוהל בעיקר על ידי 'מפלגת הפולנים הפולנית' (PPR) ומפלגת הפועלים המאוחדת הפולנית (PZPR).
בנוסף, לארגון היה נציגים בוועד המרכזי של יהודי פולין.
בביוגרפיה

Grabski A., Żydowski ruch kombatancki w Polsce w latach 1944-1949, Warszawa: „Trio”, 2002, ISBN 83-88542-17-6, OCLC 830396961.
השושלת הווטאסית

| --- | --- |
דגל

 מפה של הממלכה הווטאסית (אדום) והשטחים תחת חסותה (אדום בהיר)
 ממשל
 משטר:  סולטנות
 שפה נפוצה:  ערבית, ברברית
 עיר בירה:  פאס
 גאוגרפיה
 יבשת:  אפריקה
 היסטוריה
 הקמה:   
 תאריך:  1472
 פירוק:   
 תאריך:  1554
 ישות קודמת:  השושלת המרינית
 ישות יורשת:  השושלת הסעדית
 
השושלת הווטאסית (בברברית: ⵉⵡⴻⵟⵟⴰⵙⴻⵏ; בערבית: الوطاسيون; בתעתיק: אל-ווטאסיון) הייתה שושלת מוסלמית סונית ששלטה על רובה של מרוקו החל משנת 1472 ועד 1554.
רקע

מרוקו סבלה משבר רב-ממדים וממושך במאה ה-15 וראשית המאה ה-16, שבא לידי ביטוי בכלכלה, פוליטיקה, חברה, תרבות וביציבות של האזור. האוכלוסייה לא צמחה כלל במשך התקופה, והמסחר המסורתי עם אפריקה השחורה נותק לאחר שפורטוגל כבשה את כל ערי הנמל באזור. במקביל עיירות רבות דעכו כתוצאה מכך.
היסטוריה

הווטאסים היו מבני שבט הזנאטה המשתייך לקבוצה האתנית ברברים. הווטאסים היו מקורבים משפחתית למרינים ששלטו על מרוקו לפניהם, ותחת שלטונם מונו וזירים מבני הווטאסים. עם זאת וזירים אלה מרדו בהמשך כנגד המרינים, ובשנת 1465 הצליחו לתפוס את מקומם בתור השליטים של מרוקו לאחר שהרגו את הסולטאן המריני במרידה בעיר פאס. בתקופת הסולטאן הווטאסי הראשון, מוחמד א-שייח' (1472-1505) השושלת שלטה רק על החלק הצפוני של מרוקו, בעוד שהדרום חולק בין מספר שליטים מקומיים.
מרוקו הייתה במגמת דעיכה כאשר השושלת הווטאסית עלתה לשלטון. בעוד שהמרינים ניסו להדוף את הפלישות פורטוגזיות והספרדיות ולעזור לממלכת גרנדה לבלום את הרקונקיסטה של ספרד, הווטאסים התרכזו בצבירת כוח על ידי תמרונים פוליטיים. כאשר נודע למרינים על שאיפות של הווטאסים הם טבחו בהם, ורק אבו מוחמד א-שייח' נותר בחיים. הוא שרד והקים את הממלכה של פאס וייסד את השושלת שירשו בניו.
שליטי הווטאסים נכשלו להגן על מרוקו מפני פלישות זרות והפורטוגלים הגבירו את נוכחותם בחוף של מרוקו. הווטאסים ניסו מספר פעמים בראשית המאה ה-16 להחזיר את שליטתם על ערי החוף ובפרט על טנג'יר ואסילה, אך ללא הצלחה.
באותו זמן שושלת חדשה קמה בדרום מרוקו, השושלת הסעדית, שהשתלטה על מרקש בשנת 1524 והפכה אותה לעיר הבירה הסעדית. בשנת 1537 מעמדם של הסעדים גבר כאשר לאחר שהם ניצחו את הפורטוגלים בעיר אגדיר. בעוד שהסעדים הצליחו להציג הישגים צבאיים, הווטאסים נקטו במדיניות פיוס כלפי המלכים הקתולים מצפון. כתוצאה מכך רבים מתושבי מרוקו נטו לראות בסעדים כגיבורים, מה שהקל עליהם לגייס כוחות כדי לכבוש מחדש את ערי הנמל מידי פורטוגל. הסעדים גם תקפו את הווטאסים עצמם ואלצו אותם להיכנע. בשנת 1554 הסולטאן הווטאסי האחרון, אבו חסן עלי, עשה ניסיון מרידה אחרון וחזר וכובש את פאס לזמן קצר, אך הסעדים הצליחו לדכא את המרד ולהרוג אותו, בעוד ששאר הווטאסים נמלטו ממרוקו בספינות.
הווטאסים שלטו על מרוקו בתקופה הקריטית של הרקונקיסטה וגירוש ספרד, אך הם לא הצליחו לעמוד בפני המעצמות האירופאיות או לשקם כלכלית את מרוקו. רק השושלת הסעדית שבאה אחריהם הצליחה לרסן את ההתפשטות של הממלכות הנוצרית של ספרד ופורטוגל.
חגור לעץ

חגור לעץ, צפון צרפת
חיגור  (באנגלית: Girdling) הוא פעולה של הסרת רצועה מהקליפה של העץ בכל היקפו ויצירת טבעת סביב הגזע המטרה העיקרית בביצוע פעולה היא העלאת כמות הפרי, כתוצאה מהשארת המוטמעים הנוצרים בפוטוסינתזה בחלק העליון של העץ. מטרה נוספת נהוגה ביערנות. שם משתמשים בשיטה זו כדי למשוך לעץ שבו נעשתה פעולת החגור את החרקים והציפורים ולמנוע מהם להגיע ולפגוע בעצים אחרים מסביב.
תהליך החיגור

עצים משתמשים בשני סוגי צנורות נפרדים להובלת מים וחומרים מזינים: העצה, למים וחומרים מומסים מהקרקע כלפי מעלה והשיפה, המובילה בעיקר חומרים שהם תוצרי פוטוסינתזה, כלפי מטה. בתהליך החגור מסירים רצועה מהשיפה ונעצר מעבר סוכרים והורמונים מהעלים לשורשים. העצה של העץ לא נפגעת ולכן העץ יכול להעביר מים ומינרלים מהשורשים לעלים. בעצים בריאים, עיקר השיקום הוא על ידי הצמחת צינורות שיפה חדשים.
הערות שוליים

↑  ד"ר אברהם גולדברג, הצמח העילאי בפעולתו, עין חרוד: הוצאת המחבר, 1963, עמ' 79-80
↑  ד"ר עקיבא לונדון, הרב דוד אייגנר, [toraland.org.il חיגור], באתר אנציקלופדיה הלכתית -חקלאית
ערך זה הוא קצרמרבנושא חקלאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
וילה לובוריץ'

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  המדינה העצמאית של קרואטיה
 מחוז:  סרייבו
 תאריכים
 תאריך הקמה:  פברואר 1945
 תאריך סגירה:  מאי 1945
 אוכלוסייה
 השתייכות האסירים:  יהודים, סרבים
 נתונים
 מספר הנספים:  לפחות 323
 קואורדינטות:  43°51′15″N 18°24′47″E﻿ / ﻿43.854089°N 18.413042°E﻿ / 43.854089; 18.413042
 
לובוריץ' בשנות הארבעים
וילה לובוריץ' היה מחנה השמדה בסרייבו שבמדינה העצמאית של קרואטיה. הוילה הייתה ברחוב סקנדריה מספר 49. מפברואר עד מאי 1945, האוסטאשה רצח לפחות 323 בני אדם בווילה זו.
רקע

בפברואר 1945, אנטה פאבליץ' שלח את וייקוסלאב לובוריץ' לסרייבו כדי לדכא התנגדות למשטר. משימתו האמיתית הייתה להשתמש בקבוצות סאדיסטים ורוצחים מפלצתיים של האוסטאשה כדי ליצור אווירה של פחד ברחובות שתאפשר לה לסגת מבוסניה והרצגובינה עם כוחותיהם ללא נפגעים ועיכובים.
בית טרור

לובוריץ' הקים את המטה שלו במרכז סרייבו. בתחילה, המטה שלו ישב בבית ברחוב סוקולסקה (לאחר המלחמה שונה שם הרחוב ל"מיס אירבינה"), ובהמשך הוא הועבר לווילה ברחוב סקנדריה.
לובוריץ' וכוחותיו השתמשו גם בביתה של משפחה קרואטית בשם באבונוביץ' וכן במסעדה סמוכה. המבנים בהם הם השתמשו כונו "בית הטרור". הוא בחר בכוונה בווילה זו מסיבות סמליות, משום שהיא הייתה מקום מושבו של לשכת הבונים החופשיים בסרייבו, ובחזיתו התנוסס סמל הבונים החופשיים.
הוילה של לובוריץ' הפכה לבית רצח, למקום לעינויים ולכלא של יהודים, סרבים, ומתנגדי משטר פוליטיים.
מיד לאחר הגעתו לסרייבו, הוא ארגן מעצרים המוניים. בסוף פברואר 1945 עצרו כוחותיו והמשטרה המקומית כמה מאות בני אדם וצדו את היהודים שנותרו בסרייבו. על פי ההערכות, הוא הצליח לאתר וללכוד כמאתיים יהודים. לובוריץ' הקים "בית משפט חירום" והוציא להורג מאות אנשים. בבית משפט זה התקיימו 13 משפטים ל-85 בני אדם, 44 מהם נידונו למוות והשאר למאסר ממושך, אך רק מעטים שרדו.
במרץ ובתחילת אפריל 1945 הרגו כוחותיו 323 בני אדם ותלו 55 במריג'ין דבור (אנ') כדי להפחיד את האוכלוסייה המקומית. הם ענדו שלטים על צווארם עם הכיתוב "יחי הפוגלאבניק" (אנ').
הערות שוליים

↑  Albahari, Nisim; Sarajevo, Istorijski arhiv (1981). Sarajevo u revoluciji (בסרבית). Istorijski arhiv. p. 181.
↑  Jergović, Miljenko. "Priča o doktorima". jergovic.com (באנגלית אמריקאית).
↑  Žene Bosne i Hercegovine u narodnooslobodilačkoj borbi 1941-1945. godine: sjećanja učesnika (בסרבית). Svjetlost. 1977. p. 429. Svoj stožer u Berkovićevoj vili pretvara u kazamat, a podrume u klaonice i najbezumnija muičilišta, koja nije zapamtio ni srednji vijek
↑  Žene Bosne i Hercegovine u narodnooslobodilačkoj borbi 1941-1945. godine: sjećanja učesnika (בסרבית). Svjetlost. 1977. p. 429. Svoj stozer u Berkovicevoj vili pretvara u kazamat, a podrume u klaonice i najbezumnija muiilista, koja nije zapamtio ni srednji vijek
| מחנות ריכוז, עבודה והשמדה במלחמת העולם השנייה |
| --- | --- | --- |
| גרמניה | אוהרדרוף • אורניינבורג • ארבייטסדורף • באד זאולגאו • בוכנוואלד • בורגאו • גרמרינג • דורה-מיטלבאו • דכאו • הינצרט • וובלין • זקסנבורג • זקסנהאוזן • טירקהיים • כלא שפנדאו • ליכטנבורג • מלכוב • קאופרינג • קולדיץ • מילדורף • ברלין-מרצאן • נוינגמה • נידרהאגן • פלוסנבירג • קולומביה האוס • ראוונסבריק • ריימסדורף • מחנות המשנה של זקסנהאוזן • מחנות המשנה של דכאו • אלאך • פורטה וסטפליקה • טאוכה |  |
| פולין | אושוויץ • בלז'ץ • חלמנו • טרבלינקה • מיידנק • סוביבור • אושוויץ מונוביץ • בודזין • בלכהמר • גנשובקה • גרוס-רוזן • זאסלאב • טרווניקי • יאבוז'נו • ינובסקה • אלטהאמר • ורשה • פוסטקוב • סקרז'יסקו-קמיינה • פירסטנגרובה • פלאשוב • קונסקובולה• קיטליץ טרייבן • שטוטהוף |  |
| קרואטיה | ג'קובו • גוספיץ' • דניצה • וילה לובוריץ' • טניה • יאסטרברסקו • יאסנובאץ • ידובנו • לובורגראד • גורניה רייקה • קרסטינץ • מטאינה • סטארה גראדישקה • סלאנה • קרושצ'יצה |  |
| צרפת | בון לה רולנד • גירס • דראנסי • ויטל • מבצר רומנוויל • סטפו • נאצוויילר-שטרוטהוף • סן סיפריאן • ריווזאלט • ורנה • מיל • רסבדו • פיטיבייה • קומפיין |  |
| איטליה | פוסולי • פרמונטי די טרזיה • ריזיירה די סן סאבה • ראב • בולצאנו |  |
| אוסטריה | אבנזה • גוזן • מאוטהאוזן • שטרסהוף • גונסקירכן |  |
| בולגריה | גונדה וודה • סומוביט • צ'כלרה |  |
| הולנד | התיאטרון ההולנדי • וסטרבורק • אמרספורט • פוכט |  |
| סרביה | בור • באנייצה • דולאג 183 • טופובסקה שופה • צרווני קרסט • סיימישטה |  |
| ליטא, לטביה ואסטוניה | יונגפרנהוף • סלספילס • קייזרוואלד • ואיווארה • קלוגה • קובנה • קייליס • HPK |  |
| בלארוס, אוקראינה ורוסיה | אקמצ'טקה • סירץ • מאלי טרוסטינץ |  |
| מחוץ לאירופה | ג'אדו • גריאן (ער') • יפרן (ער') • בוקבוק • סידי עזאז • ספקס) • ביזרטה |  |
| אחר | Ostindustrie • אולדרני • טרזיינשטט • מחנה המשפחות (טרזיינשטט) • טרגו ז'יו • חיידרי • סרד • ג'אדו • מכלן • מונופול • מחנות הריכוז הפיניים במזרח קרליה • קישטרצ'ה  |  |
פורטל השואה
לוח ההנצחה על מקום תלייתם של 55 קורבנות
וילה יוסף מודיאנו

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בניין 
 כתובת:  סלוניקי 
 מיקום:  עיריית סלוניקי 
 מדינה:  יוון 
 קואורדינטות:  40°37′02″N 22°57′18″E﻿ / ﻿40.617349°N 22.955007°E﻿ / 40.617349; 22.955007
 he
 
וילה יוסף מודיאנו (ביוונית: Βίλα Γιοσέφ Μοδιάνο) הוא מבנה מגורים שהיה אחד ממבני המגורים של בני משפחת מודיאנו היהודית-איטלקית, אחת ממשפחות ה'פראנקוס' העשירות והחשובות בסלוניקי, יוון.
המבנה היה בבעלות התעשיין היהודי יוסף (ג'וזפה) מודיאנו.
המבנה ממוקם ברובע הדרומי של פירג'יט, בשדרות וסיליסיס אולגאס מס' 5, ברובע אקסוכון.
היסטוריה

בשנת 1899 רכש התעשיין יוסף מודיאנו את המגרש ובנה בתחילה בית חרושת לטקסטיל, ובהמשך וילה בת שתי קומות כבית מגורים למשפחתו.
לאחר מותו של התעשיין עבר הבית ליורשיו. החל משנת 1918 שימשה הווילה כבניין עזר לצורכי בית הספר התיכון הראשון לגברים בסלוניקי. ב-1931 נמכרה הוילה לגביר יעקב מולו.
משנות ה-30 של המאה ה-20 המבנה שימש כבית הספר התיכון הראשון לגברים בסלוניקי.
במהלך מלחמת העולם השנייה, הבניין היה בבעלות מינהל הכיבוש הגרמני. לאחר המלחמה נמסר המבנה לידי ממשלת יוון כרכוש מדינת אויב. בין השנים 1946 ו-1958 שוכנו בווילה 15 עד 22 משפחות פליטים.
לאחר 1960 נהרסה החומה שהפרידה בין וילה "מודיאנו" לבין בית חאג'ימיסב השכן, שהוא הבניין הראשי של בית הספר התיכון הראשון לזכר סלוניקי לצורך איחודם לקומפלקס אחד המשמש בית ספר תיכון בו בית מודיאנו הוא הוא המשני מבין המבנים. לאחר מכן נהרסו מפעל המשי והחממה שמאחורי הבית.
וילה יוסף מודיאנו נפגעה קשות במהלך רעידת האדמה בסלוניקי ב-1978 ופונה.
במסגרת הכרזתה של סלוניקי כבירת התרבות האירופאית לשנת 1997 החלו עבודות השיקום של וילה חאג'ימיסב. בשנת 1998, הרשויות המקומיות, מתוקף סמכותם ואחריותם על מבנים מסוכנים, ובהיותן בעלות המבנה הכמעט בלעדיות, החליטו לשחזר גם את וילה יוסף מודיאנו. אולם האישור הסופי ניתן רק בשנת 2004 והעבודות בפועל החלו רק כעשור מאוחר יותר.
בשנת 2014 החל שיקום הוילה שננטשה בעבר. השיפוץ היה נרחב, וכלל שיקום התקרות שקרסו, מדרגות ורצפות. במרץ 2016 שוחזרה הווילה. הבניין חזר לשמש כבניין עזר לתיכון. הוחלט להוסיף מספר קטן של כיתות לשטח החצר.
ארכיטקטורה

מבחינה אדריכלית מדובר בבניין מלבני המורכב ממרתף ושתי קומות. ישנם 15 חדרים ו-3 סלונים המשמשים לאירוח המשפחה. המבנה סימטרי ביחס לשני הצירים, והציר האנכי מודגש בכניסה ובמרפסת הפנימית.
העמודים בעלי כותרות קורינתיות ובקצוות המבנה קרניז היקפי עם מעקה מובנה. בפנים המבנה יש ציורי קיר וציורי תקרה שהוסרו, נשלחו לאתונה לשיקום והוחזרו למקומם. לכל חדר יש מוטיבים קישוטיים אחרים.
הערות שוליים

↑  Villa Joseph Modiano
↑  הגבירים לבית מודיאנו ובהם התעשיין יוסף מודיאנו תורמים לבניית בית חולים בעיר סאלוניקי, יוון., בעיתון חבצלת⁩⁩, 16 בנובמבר 1894  באתר עיתונות יהודית היסטורית.
↑  הגביר ג'וזף מודיאנו בקהילת סאלוניקי, יוון בעיתון ⁨⁨Compte Rendu⁩⁩, 1 בינואר 1879 באתר עיתונות יהודית היסטורית.
1 2  1ο Γυμνάσιο Αρρένων Θεσσαλονίκης, Βίλα Γιοσέφ Μοδιάνο, Thessalonikiartsandculture.gr (ביוונית)
↑  THESSARCHITECTURE Γιόσεφ Μοδιάνο
הר יונה ג'

| --- | --- |

שלט הכניסה לשכונה על רקע בנייני 'ברסלב'
 מידע
 עיר:  נוף הגליל
 תאריך ייסוד:  2012
 אוכלוסייה:  כ−2,300 (מאי 2023)
 קואורדינטות:  32°43′47″N 35°20′46″E﻿ / ﻿32.729666666667°N 35.346166666667°E﻿ / 32.729666666667; 35.346166666667
 שכונות נוספות בנוף הגליל
  (למפת הגליל המערבי מוגדלת) הר יונה ג'(למפת הגליל המערבי רגילה) הר יונה ג'(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הר יונה ג'(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הר יונה ג' he
 
בנייני 'נתיב' בשכונה
בנייני קריית בעלז בשכונה
בנייני מחיר למשתכן בשכונה (2022)
הר יונה ג' היא שכונה חרדית הממוקמת על הר יונה בנוף הגליל (נצרת עילית לשעבר), צפונית מזרחית לשכונת רמות גולדה מאיר שנקראה בעבר 'הר יונה א' ו'הר יונה ב'.
על השכונה

הקמת השכונה החלה במאי 2012, וב-2016 היא החלה להתאכלס. במקום קיימות מספר קהילות, ליטאים, ספרדים, חסידי ברסלב, חסידי בעלז, חסידי תולדות אברהם יצחק, ערלוי, וקהילות חסידיות נוספות.
רבני השכונה הם: הרב מאיר יהודה פישר רב הקהילה התורנית, הרב שלמה ליפשיץ רב הקהילה הליטאית אוהל יעקב, הרב נפתלי אופמן רב קהילת בעלז, הרב שמעון דב בראנסדורפר רב קהילת תולדות אברהם יצחק, הרב נתן בן סניור רב הקהילה הספרדית, והרב צבי ליברמנש רב קהילת ברסלב.
נכון ל-דצמבר 2019 שווקו בשכונה למעלה מ-1,300 יחידות דיור מתוך כ-3,000 יחידות מאושרות, ונכון למאי 2023 אוכלסו כ-600 יחידות. חלק מהדירות שווקו במסגרת תוכנית מחיר למשתכן. בנובמבר 2021 אושרו 3200 יחידות דיור נוספות בשכונה. לפי תוכנית עתידית שעדיין לא אושרה, השכונה תורחב ל-18,000 יחידות דיור.
מוסדות בשכונה

רוב הקהילות בשכונה מפעילות מוסדות חינוך, בעיקר לגיל הרך. בנוסף קיימים ארבעה בתי כנסת קבועים, מקוואות, ומספר כוללים. כמו כן החלה הקמת מרכז מסחרי בשכונה בשטח של כ-4,000 מ"ר.
תחבורה ציבורית

השכונה מחוברת עם מרכז העיר נוף הגליל באמצעות קווי התחבורה הפנימיים 39 ו-49. בנוסף קיים קו 828 לנסיעה ישירה לבני ברק, קו 956 לירושלים, קו 354 לעפולה וקו 440 לצפת.
הערות שוליים

↑  שמעון איינשטיין, [blob:https://mavat.iplan.gov.il/2f5cc61e-19c6-4bbd-b339-ffb274465368 תכנית מס' תמל/1110 הר יונה רובע ג' נספח מס' 05.1 דו"ח חברתי], באתר מנהל התכנון, ‏14 במאי 2023
↑  יונה מצאה בו מנוח: הונחה אבן הפינה לשכונה החרדית ב'הר יונה', אלי בן דוד, 16 מאי 2012, JDN
↑  שמות הרחובות החדשים בהר יונה ג', באתר חרדים10
1 2  הר יונה: חנוכת בית הכנסת לקהילה הספרדית והכתרה, באתר קול חי
↑  כנס היסוד לקהילת ברסלב בהר יונה(הקישור אינו פעיל, 22.11.2021)
↑  מאות חסידי בעלזא עוברים להתגורר בדירות הקבע בקרית בעלזא בהר יונה
↑  'תולדות אהרן' לחריש - 'תולדות אברהם יצחק' להר יונה
↑  אחרי ברסלב, בעלזא ותולדות אברהם יצחק, הגיע תור חסידות ערלוי לתקוע יתד
↑  קהילת אהל יעקב - האתר הרשמי
↑  מעמד לחיים במעונות גדולי זקני ברסלב עם הכתרת רב ומורה דרך לקהילת ברסלב בהר יונה, ‏26 בנובמבר 2020
↑  3200 יח"ד בהר יונה: 50,000 יחידות דיור חדשות לשוק הדיור בישראל
↑  ראש העיר נצרת עילית "שכונת הר יונה החרדית תהפוך לעיר עם הזמן"
↑  נצרת עילית: בשכונת הר יונה ג' יקום מרכז מסחרי ראשון
↑  בשורה לתושבי הר יונה: קו יומי מ'נוף הגליל' לבני ברק
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010650809905171