ורנר בראון
תולדות חייו

ורנר בראון, נולד וגדל בנירנברג גרמניה (1918). כבר בגיל 9 צילם במצלמת 'בוקס' שהייתה ברשות אימו מרתה בראון. עם עליית הנאצים לשלטון עבד כשולייה בבית מלאכה בעיר פירת אצל הנס זצלר, שבנו שורש היה חברו הטוב. שם נחשף לראשונה לאמנות הצילום. עם התחזקות הנאצים הפך ציוני, ועבר לחוות הכשרה 'קיבוצית' של 'עליית הנוער' בשוודיה (1937–1938). שם פגש את הצלמת מרלי שמיר (ילידת 1919), שזה עתה סיימה התמחות בצילום מדעי בקופנהגן. ממנה למד לצלם באופן מקצועי: חדר השירותים הוכשר כחדר חושך, ובו בילו ימים ולילות בפיתוח תשלילים וביצירת הגדלות מודפסות. עם עלייתה של שמיר לארץ ישראל עבר בראון לדנמרק שם הכיר את אשתו הראשונה יעל רנאתה בראון (17/10/1921 – 25/10/2010) איתה התחתן ב-1942. בדנמרק נולדה ביתם הבכורה רות בראון (13/5/1943 – 20/1/2007).
בעקבות פלישת הגרמנים לדנמרק ב-1940 והחשש לחיי היהודים במדינה, הוחלט על העברת היהודים בסירות דיג לשוודיה. משפחת בראון הייתה בין המפונים. יעל הייתה אז בהריון עם הבן השני דן בראון, שנולד כבר בנורצ'פינג, שוודיה (16/6/1944 – 7/9/2016).
בשנות שהותו בשוודיה ערך בראון תערוכות צילום בסגנון מודרניסטי ואבסטרקטי. בין עבודות הצילום מאותה תקופה: Sticks & Stavs (1944¬-1945) – צילומי גפרורים ארוכים היוצרים דימויי גוף ותנועה אנושיים, דוממים ועוד, בסגנון הומוריסטי.
בשנת 1946 ורנר עלה לארץ ישראל והשתקע בירושלים. בתחילה עבד אצל הצלם הערבי-נוצרי ח'ליל רעד שפעל ליד שער יפו. בשנת 1947 רכש מעבדה לצילום, ברחוב בן יהודה 31, בשם "פוטו אירופה" ושינה שמה ל'פוטו בראון'. בעוד ורנר עוסק בצילום, אשתו יעל הייתה אמונה על חדר החושך ופיתוח התשלילים, כמו גם על יצירת אינדקס נושאי, סיווג וסידור אלפי התשלילים. במלאכה זו עסקה גם בשנות השבעים, לאחר גירושיהם.
בראון התגייס להגנה ומעבדתו פעלה בעיר במהלך כל מלחמת העצמאות. הוא השתתף בלחימה על ירושלים במלחמת העצמאות. משנת 1948 הוא פעל כצלם עיתונות עצמאי וצילם ב-22 בפברואר 1948 את הפיגוע ברחוב בן יהודה בירושלים.
מהקמת מדינת ישראל ועד מלחמת יום הכיפורים נמנה עם הצוות הבכיר של צלמי הקרן הקיימת לישראל ביחד עם: פרד צ'סניק, אלכס סטרז'מייסטר ודוד חריס. בשנים 1952 – 1998 שימש כצלם הראשי של האוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1952 פגש באילת את "החבורה הצרפתית של ז'אק קוסטו" כפי שהוא קרא להם, "הם צילמו אז צילומים תת-ימיים בים-סוף, הם אלו אשר לימדו אותי לצלול; כשראיתי את הנוף מתחת למים, מיד נדבקתי בחיידק הצילום תת-הימי".
בשנת 1955 צילם יחד עם אדי הירשביין ואריה וולק, במשך כשנה, סרט תיעודי באגם החולה (הסרט עובד והוצג בטלוויזיה הישראלית בשנת 1989). במבצע סיני שרת בראון כצלם צבאי. החל משנת 1956 היה לצלם רשמי של לשכת העיתונות הממשלתית ובמסגרת תפקידו צילם את משפט אייכמן. ב-1964 יצא למסע הרצאות בארצות הברית ובמקסיקו על "החי והצומח בים סוף", ההרצאות לוו בתמונות אותן צילם במהלך עבודתו באזור. בשנת 1966 החל להתמחות גם בצילומי אוויר בארץ.
בראון עבד גם כצלם עבור מערכות עיתונים ועיתוני מוסדות בארץ ובחו"ל. בעזבונו כתבות רבות המלוות בצילומיו. בין השאר במגאזינים: במחנה, דבר השבוע, הארץ שלנו, The Jerusalem Post, Israel Youth Horizen, WIZO In Israel, Ilfe in Israel, Israel Speaks, The New York Times, Histadrut Photo News, The American Girl, Star Weekly, Judisk, Daily News .
בשנת 1969 לערך פגש ורנר את ענת רותם (2019-1947), אף היא אמנית וצלמת. השניים נישאו בשנת 1971. לימים עברו למבשרת ציון, בה התגוררו יחדיו עד מותו.
ורנר בראון נפטר ב-25 בדצמבר 2018, והובא למנוחות בבית העלמין בקיבוץ מעלה החמישה. ענת רותם-בראון נפטרה שלושה חודשים אחריו, במרץ 2019.