stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יונה מרצבך
הערות שוליים

↑  משה ויסברג, בתו של ראש הישיבה ואשת המחנך נפטרה בשבת, באתר בחדרי חרדים, 28 בינואר 2023.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313855005171  GND: 1023364417  ISNI: 0000 0000 4730 3878  LCCN: nr91003259  MGP: 65737  VIAF: 66320741   WorldCat (עם VIAF): 66320741
רעות (ערך)

לוחם איסוף קרבי מחבק את חברו בשעת אבלו, במסגרת ערך הרעות המוביל את לוחמי צה"ל
רעות הוא מונח המסמל קשר נפשי עמוק בין שני בני אדם או בין קבוצה מצומצמת של אנשים, שאינו תלוי באינטרסים של אחד מהצדדים. הרעות יכולה להיווצר בשני אופנים מרכזיים: ידידות ארוכת שנים, היוצרת היכרות עמוקה בין הרעים, או מצב המחייב כוחות משותפים וערבות הדדית.
ערך הרעות כולל בתוכו ערכים נוספים, כגון: ערבות הדדית, תקשורת, חוסר של אינטרסים ואמון.
מבחנה הגדול של הרעות הוא במקרים בהם צריך לוותר צד אחד על האינטרסים שלו על מנת להטיב עם רעו. לדוגמה, כאשר אחד הרעים נחשד או מורשע בפלילים, נדרשים רעיו להחליט עד כמה חשובה בעיניהם הרעות - האם ימשיכו לקיימה ולהגן על הרע שחטא, או יבגדו בו.
דוגמה מובהקת נוספת היא בשדה הקרב, אז נקראת הרעות לעיתים בשם "אחוות לוחמים". במצב זה נדרשת נאמנות, אמון וערבות הדדית למען מטרת הכלל. בשם ערך הרעות נדרש הפרט לוותר על טובתו האישית, לעיתים תוך סיכון עצמי.
מחקרים שנעשו בשנים האחרונות מצביעים על התאמה בין הרעות לסיכון החיים. ככל שהסיכון עולה כך גם הרעות עתידה לעלות.[דרוש מקור]
בישראל

ערך הרעות קיבל ביטוי רשמי כאחד מערכי צה"ל בסעיף:
"רעות - החייל יפעל מתוך אחווה ומסירות לחבריו לשירות, וייחלץ תמיד לעזרתם כשהם זקוקים לו או תלויים בו, חרף כל סכנה וקושי, עד כדי חירוף הנפש".
עוד קודם לניסוח רוח צה"ל זכתה הרעות לתהילה בשיר "הרעות", מאת חיים גורי.
יש הטוענים כי בחברה הישראלית בת ימינו (נכון לשנת 2020) אבדה הרעות שהייתה קיימת בשנותיה הראשונות של המדינה, לטובת האינדיבידואליזם, ומביאים לכך דוגמאות שונות.
העיתונאי גדעון לוי מבקר במאמרו "רק בגרמניה?" את ערך הרעות הצבאי הישראלי כערך המסוגל להשחית את האדם ולגרום לו לעשות מעשים לא מוסריים. הוא מצטט מהספר "סיפור של גרמני": "הרעות קשורה למלחמה. כמו האלכוהול, גם היא מעין שיקוי תנחומים למי שנתון בתנאים בלתי אנושיים... היא מדרדרת ומשחיתה את האדם יותר מכל אלכוהול או אופיום... גרוע מזה: הרעות פוטרת אדם מן האחריות לחייו בפני אלוהיו ובפני מצפונו. הוא עושה מה שעושים כולם. אין לו ברירה. אין לו זמן להרהר... מצפונו הוא 'החברים' ומובטחת לו כפרה שלמה, כל עוד ימשיך לעשות מה שכולם עושים".
ראו גם

אלטרואיזם
ידידות
חיבה
לא תעמוד על דם רעך
הערות שוליים

↑  יורם קניוק, שיר הרעות שאבד, באתר ynet, 25 באפריל 2008- ביקורת על המציאות החברתית מדינית הנוכחית בהשוואה לערכים של שיר הרעות
↑  גדעון לוי, רק בגרמניה?, באתר הארץ, 5 במאי 2003
חיים פרידלנדר

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  23 ביוני 1923 ט' בתמוז ה'תרפ"ג 
 פטירה:  4 באוגוסט 1986 (בגיל 63) כ"ח בתמוז ה'תשמ"ו 
 מקום קבורה:  בית החיים פונביז' בבני ברק
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  ? – 4 באוגוסט 1986 
 תחומי עיסוק:  מוסר, כתבי הרמח"ל
 בת זוג:  שרה פרידלנדר
 חותנים:  הרב ד"ר יונה מרצבך
 
מצבת הרב חיים פרידלנדר
הרב חיים פרידלנדר (ט' בתמוז ה'תרפ"ג, 23 ביוני 1923 - כ"ח בתמוז ה'תשמ"ו, 4 באוגוסט 1986) היה איש תנועת המוסר בדור האחרון, משגיח בישיבות פוניבז' והנגב. עסק רבות בכתבי הרמח"ל והוציא מהדורות של כמה מספריו.
קורותיו

נולד בברסלאו שבגרמניה (כיום פולין) למשה ולצפורה פרידלנדר. חודשים ספורים לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה עלתה משפחתו לארץ ישראל. למד בישיבת לומז'ה בפתח תקווה, ונמנה עם שבעת התלמידים הראשונים של ישיבת פוניבז', עם הקמתה בחורף תש"ד (1943). בעת לימודיו בישיבה התקרב למשגיח הרב אליהו אליעזר דסלר, והוא ראה את עצמו כממשיך דרכו המוסרית.
בסוף שנות הארבעים נשא את שרה (נפטרה בא' באדר ה'תשע"ח, 16 בפברואר 2018), בתו של הרב יונה מרצבך, מראשי ישיבת קול תורה בירושלים. לאחר נישואיו שימש במשך שנים אחדות כמשגיח קטן בישיבת פוניבז', בתקופתו של המשגיח רבי יחזקאל לוינשטיין. בשנות השישים הקים בבני ברק את תלמוד תורה "תורת אמת", שניהל במשך שנים. לאחר מלחמת ששת הימים היה ממקימי ארגון "מורשת אבות - אל המקורות", שעסק בהפצת יהדות ובהחזרה בתשובה.
בשנות השבעים כיהן כמשגיח בישיבת עזתה בנתיבות, שבראשות הרב יששכר מאיר. בשנת תשמ"א (1981), לאחר פטירת המשגיח בישיבת פוניבז', הרב בן ציון במברגר, נקרא לכהן כמשגיח שם. הרב אלעזר מנחם מן שך ספד לו בפטירתו.
מפעלו ההגותי-ספרותי

הרב פרידלנדר, יחד עם הרב אריה כרמל, ערכו והוציאו לאור את סדרת ספריו של הרב דסלר - מכתב מאליהו.
עסק רבות בתורת הרמח"ל בין היתר יחד עם קבוצה שכללה את הרב יואל קלופט והרב יצחק שלמה זילברמן, וההדיר חלק מכתביו: דעת תבונות, קל"ח פתחי חכמה, אדיר במרום ועוד. נחשב כבקי בחכמת הקבלה, ובעיקר בקבלת הרמח"ל. בשנת תשכ"ט (1969) הוציאה הקבוצה לאור את הספר קול התור.
מלבד עיסוקיו התורניים והספרותיים היה סופר סת"ם מומחה, וספרי התורה שכתב נחשבים מבוקשים ביותר.
בשנות השמונים חלה ושהה בארצות הברית לצורך טיפולים, משם כתב לתלמידיו קונטרס של חיזוק באמונה וביטחון בה', והוא הופץ באלפי עותקים. קונטרס זה צורף לכרך הראשון של "שפתי חיים" - אמונה.
בשנת ה'תשמ"ו הוציא לאור קונטרס "וידעת כי שלום אהלך" - פרקי הדרכה לחתנים בני תורה, בהמשך הודפסו מהדורות נוספות.
לאחר פטירתו, בחודש תמוז ה'תשמ"ו (1986), הוחל בהוצאה לאור של ספריו המבוססים על שיעורים, שיחות וכתבים שהותיר אחריו. על המלאכה הופקד חתנו, הרב גבריאל זלושינסקי, ובנו הרב נחמיה. ספריו: "מסילות חיים בחינוך" מאמרים בנושאי חינוך, וסדרת "שפתי חיים" מאמרים ושיחות.
סדרת "שפתי חיים" כוללת:
מועדים - עיונים במוסר ודעת ותוכחות חיים, מסודרים לפי מועדי ישראל.
אמונה וההשגחה - ענייני אמונה והשגחת ה'.
מידות ועבודת ה' - פרקי הדרכה במידות ובעבודת אלוקים חיים.
תפילה - באורים לתפילת שמונה עשרה.
על סדר התורה.
אמונה ובחירה
משפחתו

בנו הרב אליהו מנהל את תלמוד התורה: 'תורת אמת', שהקים אביו, ו'דרכי יושר' במודיעין עלית ומפרסם מאמרי חינוך והשקפה ביומון יתד נאמן. בנו הרב נחמיה משגיח בישיבת גרודנא - באר יעקב ובישיבה הגדולה ראשון לציון. הוציא לאור סדרת ספרים על המועדים במשנתו של הרמח"ל. בנו הרב משה מנהל חינוכי בתלמוד תורה דעת זקנים במודיעין עילית.
הערות שוליים

↑  הקדמתו לספרי שפתי חיים.
↑  וידעת כי שלום אהלך, באתר הספרייה הלאומית
↑  מהדורת תשמ"ט, מהדורת תשס"ב, מהדורת תשס"ט, באתר הספרייה הלאומית.
| רבני ישיבת פוניבז' |
| --- | --- | --- |
| ראשי הישיבה בהווה | רבי ברוך דב פוברסקי • רבי דוד לוי ■ רבי שמואל מרקוביץ |  |
| משגיחים בהווה | רבי עזרא רוטשילד • רבי אליהו אליעזר קלרמן ■ רבי אהרן זאב גרוסברד • רבי אליהו אליעזר דסלר |  |
| ראשי ישיבה שנפטרו | רבי יוסף שלמה כהנמן • רבי דוד פוברסקי • רבי אלעזר מנחם שך • רבי שמואל רוזובסקי • רבי חיים שלמה ליבוביץ •  רבי גרשון אדלשטיין |  |
| משגיחים שנפטרו | רבי אבא גרוסברד • רבי אליהו אליעזר דסלר • רבי יחזקאל לוינשטיין • רבי בן ציון במברגר • רבי חיים פרידלנדר • רבי דוד זינגרביץ • רבי ראובן יהושע גינזבורג • רבי אליעזר גיזנבורג |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306571905171  ISNI: 0000 0003 7005 0997  LCCN: n82025290  VIAF: 161064665   WorldCat (עם VIAF): 161064665
הפרעת שינה

| --- | --- |
 תחום:  נוירולוגיה 
 טיפול:  זופיקלון  (R)-zopiclone  perlapine  פנוברביטל  phenibut  flutoprazepam  melperone  קוואזפאם  זולפידם 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  287104 
 סיווגים
 ICD-10:  F51, G47 
 
הפרעת שינה היא הפרעה רפואית הקשורה בשינה. הפרעת שינה עלולה לפגום בתפקוד הנורמלי של האדם.
הפרעות שינה נפוצות > כדורי שינה

כדורי שינה אינם פתרון להפרעות שינה בעיקר בגלל פגיעה בשלבי השינה החיוניים, שינה המושרה על ידי כדורי שינה היא שטחית וחלק שנת ה-REM בה קצר מדי. כמו כן הגוף מפתח סבילות לכדורי שינה במהירות רבה. סבילות זו מובילה ללקיחת מינוני יתר מהגלולות, דבר שסכנתו מרובה. מלבד זאת, תרופות רבות גורמות לישנוניות במהלך היום, שינויים במצב הרוח ובעיות ריכוז. עם זאת, בשנים האחרונות פותחו כדורי שינה מדור חדש, המאפשרים כניסה לשלבי השינה החיוניים ואינם גורמים להתמכרות או לתופעות לוואי. השימוש בכדורים אלו מחייב מרשם רופא.
ראו גם

חריקת שיניים
הערות שוליים

↑  http://sciam.co.il/archives/6226
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548626505171  BNE: XX565409  BnF: cb12047762f (data)  GND: 4052584-3  LCCN: sh85123404  LNB: 000124995  NDL: 00997733  NKC: ph163059 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
ירושלים וסביבותיה מהתקופה הנאוליתית ועד תקופת הברונזה

הפרהיסטוריה של ירושלים וסביבותיה לוטה בערפל הזמן וקבורה תחת השרידים של תקופות מתועדות יותר בעיר שהייתה עדה להיסטוריה ללא הפסקה.
עד לתחילת המאה ה-20, כל שהיה ידוע על ירושלים נבע מכתבי הקודש, והסתכם בקורותיה של ירושלים בתקופה המקראית ואילך. חפירות ארכאולוגיות חשפו ממצאים המלמדים על קורותיה של ירושלים בתקופות שקדמו לכך. ממצאים אלו מעלים תמונה של פעילות אנושית מורכבת, הכוללת מערכות בנייה מרשימות ומערכות חברתיות מורכבות, ומאפשרים לחוקרים מדיסציפלינות מדעיות שונות לשחזר את ההיסטוריה של ירושלים ואזור ההר המרכזי ולהבין את המקור לתהליכים מורכבים שהתגבשו למכלול ההיסטוריה של עם ישראל.
בירושלים נחשפו ממצאים ארכאולוגיים המעידים על פעילות אנושית מקוטעת החל מהתקופה הפלאוליתית התחתונה, לפני מאות אלפי שנים. העיר הייתה מיושבת באופן רצוף מהתקופה הכלקוליתית (האלף הרביעי לפנה"ס) עד לתקופת הברונזה המאוחרת (1550 לפנה"ס-1200 לפנה"ס/1150 לפנה"ס) ועד בכלל. החל מתקופה הברונזה המאוחרת מופיעה ירושלים במגוון מקורות היסטוריים ובהם מכתבי אל עמארנה ממצרים העתיקה), ומקורות נוספים במקרא כמו ספר יהושע, ספר שופטים וספר שמואל.
תקופת האבן

חפירות ארכאולוגיות שנערכו החל מהמאה ה-20 - הן באתרים הנמצאים בתחום המוניציפלי של ירושלים, והן מעבר לגבולות העיר המודרנית, העלו ממצאים המעידים על פעילות אנושית מהתקופה הפלאוליתית. הממצאים כוללים בעיקר כלי אבן מסותתים ועצמות מאובנות של בעלי חיים המעידים כי בירושלים וסביבתה חיו ציידים-לקטים שהשתמשו במרבצי אבן הצור, וניזונו ממקורות מים ומזון זמינים.
בחפירות שנערכו בשנת 1933 ולאחר מכן בשנת 1962 באזור עמק רפאים ובקעה נחשפו כלי אבן מסותתים (כאבני יד) מהתרבות האשלית של התקופה הפלאוליתית התחתונה. סדרת חפירות שנערכה לאורך התוואי של נחל רפאים החל מחפירה שנערכה בשנת 2006 ברמת רחל וחפירות נוספות שנערכו בשנת 2010 בעמק רפאים שבירושלים העלו סדרה של ממצאים מתקופת האבן המיוחסים לסוף התקופה הפלאוליתית התחתונה או תחילת התקופה הפלאוליתית התיכונה, דהיינו התרבות האשלו-יברודית או תחילת התרבות המוסטרית, כנראה לפני כ-400,000 - 200,000 שנים.
באתר רמת רחל שהיקפו נרחב ביותר נמצאו ריכוזים גדולים של כלי צור, בעיקר פסולת ושבבים שנותרו לאחר הסיתות. נמצאו כמה פריטים שעליהם סימני פיח המעידים על שימוש באש באתר. החוקרים משערים כי האתר שימש לסיתות כלי אבן צור. עוד במהלך סקירת ממצאי החפירה הגיעו החופרים למסקנה כי כלי צור שנמצאו ברמת רחל דומים מאוד לכלי הצור שנמצאו באזור עמק רפאים בירושלים בשנת 1962. חיזוק לכך נמצא בחפירות שנערכו בשנת 2010 בסמוך למסילת הרכבת יפו–ירושלים במקום בו אמורה לקום טיילת. בתוך שכבה עבה של אדמת סחף ובה אבני צור נמצאה כמות גדולה של פסולת ייצור והרבה אבני יד בגדלים שונים - הזהים לכלים מרמת רחל. בראיון שנתן ד"ר עומרי ברזילי מרשות העתיקות לעיתון הארץ הוא מספר כי הצור שחלקו עובד באזור רמת רחל נסחף במורד ערוץ הנחל לאזור הידוע היום כעמק רפאים ואף מערבה, מסקנה מתבקשת מכך היא שכמות הגשמים וזרימת מי הנגר בתקופת האבן התחתונה הייתה עזה ביותר, הזרם היה חזק מספיק להניע ולסחוף אבנים גדולות יחסית למרחקים ניכרים.
בהרי ירושלים נחשפו שני כפרים מהתקופה הנאוליתית. אחד מיישובים אלו נחשף באתר אבו גוש והאתר השני נחשף במוצא. ביישובים אלה נתגלו בתים עם רצפות טיח, קבורה של שור הבר, עצמות בעלי חיים מבויתים ומגוון רב של ממצאים מהתקופה הנאוליתית הקדם קראמית ב', כ-9000 שנים לפני זמננו.
התקופה הכלקוליתית

הממצאים הארכאולוגיים והמידע על יישוב העיר בתקופה הכלקוליתית דלים מאוד. חפירות עיר דוד חשפו ממצאי קרמיקה שנמצאו בשכבות של סחף אדמה וגילם אינו ברור לחלוטין. ממצאים אלו כוללים בסיסים לכלי קרמיקה עם טביעות מחצלת שנתגלו כשהם בקבוצת כלים מתקופת הברונזה הקדומה. ממצאים אלו משתלבים עם דיווחים מחפירות שערכה קתלין קניון, המדווחת על ממצאים נוספים ואתרים מהתקופה הכלקוליתית שהעיקרי בהם נתגלה בסטף. למרות ממצאים מועטים טוען מאמר בירחון

כי מיעוט הממצאים ומיעוט האתרים מהתקופה נובע ממגבלות המחקר ולא משקף את עושר הפעילות של התקופה הכלקוליתית באזור ירושלים. ההנחה היא כי אנשי התקופה אכלסו מערות באזור הגיחון, כדי ליהנות משפע המים וההגנה של המסתור, כפי שנהגו ביישובים אחרים באותה תקופה - ביר אבו מטר ואחרים.
בפברואר 2016 התגלו בעת סלילת כביש בשכונת שועפט שרידי שני מבנים שאולי היו חלק מיישוב קדום מן האלף החמישי לפנה"ס.
תקופת הברונזה

כרונולוגיה: 3500 – 1150 לפנה"ס
תקופת הברונזה במזרח התיכון החלה בשנת 3300 לפנה"ס בערך, עם העלייה בשימוש בברונזה לייצור כלים והעיור בשני המרכזים העיקריים של העולם העתיק - מצרים ומסופוטמיה. תקופת הברונזה מתחלקת במזרח התיכון לארבע תקופת: הקדומה, הביניימית, התיכונה והמאוחרת. סופה של תקופת הברונזה במאה ה-12 לפנה"ס לוותה בהגירה מסיבית שסימנה את תחילת תקופת הברזל.
תקופת הברונזה > תקופת הברונזה הקדומה

כרונולוגיה: 3500 - 2200 לפנה"ס
ירושלים בתקופת הברונזה הקדומה היא - ככל הנראה - עיר פרזות, חלק ממארג התיישבות צפוף יחסית באזור ההר המרכזי, בו מתבססות ערים מבוצרות ובהן העי וירמות. ערים אלו היו מוקפות ביישובים לא מבוצרים ובהם העיר ירושלים, שבתקופה הנדונה הייתה לא יותר מיישוב חקלאי שהתרכז - ככל הידוע - בצדה המזרחי של שלוחת עיר דוד. היעדר מקורות היסטוריים כלשהם, העשויים לתאר את תולדות ירושלים, מותיר תקופה זו באפילה היסטורית. בעזרת השרידים הארכאולוגיים ניתן לשחזר בסכימתיות את דמותה. ירושלים של תקופת הברונזה הקדומה היא יישוב חקלאי קטן, חסר חשיבות פוליטית או כלכלית וללא מאפיינים הקיימים ביישובים עירוניים מרכזיים של התקופה. בחפירות שנערכו בעיר נמצא שפע יחסי של ממצאים ארכאולוגיים הפזורים לאורך כל האתר אך לא נמצאו כל עדויות לביצורים.
בעיר דוד נחשפו בחפירות משלחת פרקר בין השנים 1911-1909 3 מערות קבורה ובהם מספר רב של כלי חרס הדומים לכלים שנמצאו גם בתל העי ואתרים בולטים אחרים מהתקופה. החפירות שנערכו בשיטות "פרימיטיביות" פגמו ביכולת ללמוד מהממצאים אך חשיבותן נעוצה בעובדה כי אלו אתרי הקבורה היחידים מתקופת הברונזה הקדומה בירושלים. בחפירותיו של יגאל שילה בשטח שסומן E1 על המדרון המזרחי של עיר דוד נמצאו חלקים של שני בתים בעלי צורה מלבנית, שלאורך קירותיהם נבנו ספסלים. צורת בית זה אופיינית לתקופה, ודומים לו נמצאו באתרים אחרים בארץ ישראל. בחפירות של רוברט מקאליסטר ודנקן מקנזי נתגלו מספר ממצאים חשובים מתקופת הברונזה הקדומה ובהם טביעת חותם גליל על גבי שבר חרס. בחפירות אחרות זוהו שברי חרסים נוספים מהתקופה בשכבות מילוי מתקופות מאוחרות יותר.
תקופת הברונזה > תקופת הברונזה התיכונה

כרונולוגיה: 2000 - 1550 לפנה"ס
תקופה זו מופיעה בכתובים גם כתקופת הברונזה התיכונה ב'. בתקופה זו חוזרים בארץ ישראל אל ישיבה ביישובי קבע ולבסוף חוזרים גם הביצורים. שינוי זה מתרחש בעקבות חדירת עמים מהצפון ומסוריה אל תוך הארץ, וחזרת כוחה של מצרים העתיקה עם עליית השושלות ה־12 וה־13 בתחילת התקופה. במקביל חוזרת ירושלים להיות מרכז עירוני ומקומי חשוב. במקביל לירושלים מצביעים מקורות מצריים על שכם כמרכז יריב ושווה משקל באזור ההר. על פי התמונה המקובלת על רוב החוקרים התחלק אזור ההר בין שני גורמים מדיניים מקומיים אלו. בניגוד לכך מציג הארכאולוג פרופסור ישראל פינקלשטיין תמונה שונה, לפיה שטחם של מרכזים ואתרים ארכאולוגיים באזור ההר היה קטן מאוד והספיק למגורי מספר מאות אנשים בלבד. בשכם ובשילה לא נמצאו כלל רובעי מגורים, עובדה המצביעה על כך שאתרים אלו לא היו ערי ממלכה במובן המקובל של המילה ובדומה לירושלים, אלא מעוז מבוצר של שליטים מקומיים, שהטילו מרותם על שטח בו הייתה אוכלוסייה מעורבת של יישובי קבע ונוודים. המחקר קובע כי אזור ההר המרכזי היה מפוצל בין מספר ישויות מדיניות - שכם, בית אל, וירושלים.
תחילת התקופה מיוצגת בממצאים דלים למדי - קבר שנחשף על ידי מקאליסטר בעיר דוד ובו נמצאה ידית של כד עם טביעת חותם של חרפושית מימי השושלת ה-12 (עידן הממלכה התיכונה). במאמרו "ירושלים לפני דוד" מציין החוקר אהרון מאיר כי תיארוך ממצא זה מוטל בספק. דלות זאת תואמת את הידוע על אזור ההר והיעדר אתרים מהתקופה - עובדה המצביעה על יישוב מצומצם וארעי באופיו.
חלקה השני של התקופה מספק שלל ממצאים. בחפירות קניון ושילה בעיר דוד נחשפו קטעים של ביצורי העיר הקדומים במדרון המזרחי ועל פי הצעת קניון ייתכן ונחשף אף חלק ממבנה שער. בשנת 2009 פרסמה רשות העתיקות את דבר חשיפת ביצור מאסיבי מתקופת הברונזה התיכונה, בחפירות בהנהלת פרופסור רוני רייך, שנועד לאפשר גישה בטוחה של תושבי העיר אל המעיין הנמצא בשיפולי ההר. אורך הקטע החשוף של הביצור 24 מטר וגובהו 8 מטרים.
ומוסיף פרופסור רייך
”מדובר בביצור עצום בגודלו, הן מבחינת מידות המבנה, הן מבחינת עובי קירותיו והן מבחינת גודל האבנים ששולבו בבנייתו. הקירות נראים כמעבר מוגן, מבוצר היטב, היורד ממצודה כלשהי שניצבה בראש הגבעה, אל עבר מגדל המעיין. בניית מעבר מוגן שכזה הוא פתרון אפשרי כדי ליישב את הסתירה המובנית בסיטואציה שהמעיין - שהוא בבחינת מקור חיים ליושבי המצודה בשעת חירום - מצוי במקום הנחות והפגיע ביותר בשטח. בניית מעבר מוגן, אף שהיא כרוכה במאמץ רב, היא פתרון שניתן למצוא לו הקבלות אחדות בעולם העתיק, אף שמתקופות מאוחרות יותר לתאריך השרידים שתוארו כאן”.
מבנים נוספים מהתקופה נתגלו בחפירות קתלין קניון ויגאל שילה אחריה, והם כוללים שרידים של מבני מגורים. באחד מהם נמצא, מתחת לרצפה, כד ובו שלד תינוק, צורת קבורה הנפוצה בתקופת הברונזה. בחפירותיו של יגאל שילה נחשפו גם כלי חרס, כלים דקורטיביים מעצם ותכשיטים.
ממצאים נוספים מהתקופה הן מערות קבורה שנתגלו פזורות סביב העיר. הבולטות שבהן נמצאו בחפירות כנסיית דומינוס פלוויט. במערה ששימשה עד סוף תקופת הברונזה המאוחרת נמצאו כ-1,200 כלי חרס, כלי בהט, כלי מתכת, חפצים שונים מעצם וחרפושיות.
מערת קבורה נוספת נחשפה בסוף המאה ה-19 ליד אבו תור והממצאים שנאספו בה נעלמו. על פי התיעוד נמצאו במערה כ-400 כלי חרס ובהם כדים בני 4 ידיות המאפיינים את התקופה. הכלים הונחו בשולי המערה ובמרכזה הונחו הנפטרים.
תקופת הברונזה > תקופת הברונזה התיכונה > מערכת המים

מערכת נוספת שנחפרה מספר פעמים ונידונה רבות היא פיר וורן - מערכת המים הקדומה של ירושלים. המערכת נתגלתה ותוארה לראשונה על ידי צ'ארלס וורן בשנת 1867, בשנים 1998–1997, נחקר פיר וורן והשטח שלמרגלותיו בידי רוני רייך ואלי שוקרון, שגיבשו מסקנות חדשניות לגבי המערכת. לפי התאוריה החדשה של רייך ושוקרון, השלב הראשון של ההשתלטות על מי מעיין הגיחון נערך בתקופת הברונזה התיכונה, כאשר סביב המעיין נבנו 2 מגדלים מאסיביים, נחצבה הבריכה, ונחצב החלק האופקי של מערכת פיר וורן שאיפשרה גישה מהעיר למעיין ולבריכה. תעלה נוספת הידועה בשם "תעלה 2", שכוסתה בגושי אבן גדולים, הובילה את מי המעיין דרומה - ככל הנראה לבריכת אגירה בדרום. תיארוך המערכת לתקופת הברונזה התיכונה מצביע כי היה בידי הכנענים ידע הנדסי מתקדם.
תקופת הברונזה > תקופת הברונזה התיכונה > כתבי המארות

כתבי המארות הם טקסטים בכתב ההיראטי שנכתבו במצרים העתיקה. הכתבים שימשו לצורכי הגנה על מקומות במצרים העתיקה, ומתוארכים לתקופת הברונזה התיכונה. נהוג לחלק את הכתבים לשתי קבוצות כרונולוגיות- הקדומים שנכתבו על גבי צלוחיות חרס, והמאוחרים, שהופיעו על גבי צלמיות עבד כפות. מטרתם הייתה לפגוע באופן מאגי באויב ולהחלישו - מעין תפילות לעזרת האלים.
העיר ירושלים מופיעה בכתובות אלו בשם רושמם או אורשלם והיא העיר היחידה באזור ההר המרכזי המוזכרת בשמה בתקופה המוקדמת של הכתובות ובתקופה המאוחרת - נוספת העיר שכם, העולה ועומדת מול ירושלים כמרכז שלטוני חשוב באזור השומרון.
בכתבי המארות מופיעים שמות שליטי ירושלים - יקרעם וסתען - ייתכן והכוונה לשסען, שמות ממקורות שֵמִיִּים, ככל הנראה מניב אמורי. נוכחות שני שמות כשליטי ירושלים עשויה להעיד על שלטון אוליגרכי בניגוד לכתבי המארות המאוחרים, בהם מופיע שם בודד (שלא ניתן לפיענוח), העשוי להצביע על מעבר לשלטון דיקטטורי. ייתכן כי העם היבוסי היה תת-קבוצה של קבוצה אתנית זו - "הר האמורי" הוא הכינוי למדרונות הדרומיים של הרי יהודה. אטימולוגיה אפשרית לשם הר המוריה היא 'הר האמורים'.
הממצאים הארכאולוגיים מהחצי השני של התקופה מציירים דמות של יישוב מבוצר ומבוסס שכיסה את כל אזור עיר דוד, ותחילת בנייה של מפעל מים. ממצאים מועטים מתום התקופה עשויים להעיד כי סוף תקופת הברונזה התיכונה רואה האטה בפעילות בעיר. עדויות אלו, בשילוב אזכורים ראשונים לירושלים במקורות מצריים, מעידים כי במקביל לשכם הייתה ירושלים לעיר-מדינה מרכזית באזור ההר ויישובים שהוקמו ממערב לירושלים בתקופת הברונזה התיכונה א' הפכו ליישובי לוויין.
במחקר חדשני קובע פרופסור נדב נאמן כי בכתבי המארות אין למעשה כל התייחסות לאזור ההר המרכזי מלבד התייחסות לשכם ומציע לדחות את הזיהוי של ירושלים בכתבי המארות. דעה זו לא התקבלה על דעת מרבית החוקרים.
תקופת הברונזה > תקופת הברונזה המאוחרת > מכתבי אל-עמארנה

מכתבי אל-עמארנה הם מכתבים שנכתבו אל מלך מצרים אח'נאתון - אחד ממלכי השושלת הי"ח, המתוארך לאמצע המאה ה-14 לפנה"ס - לאורך תקופה של כ-20 שנה. מכתבים אלו מהווים את המקור העיקרי להכרת ארץ ישראל בתקופה הכנענית, אך במבט מקיף מספקים מידע מוגבל על פרק זמן קצר במאה ה-14 לפני הספירה. בארכיון אל עמרנה נתגלו שישה מכתבים באכדית המתארים את מסכת היחסים העכורה בין השליטים הכנענים בארץ ישראל. מלך ירושלים "עבדח'בה" כותב למלך המצרי על עימותים עם ברית שכללה את לבאיה מלך שכם ומלך גזר - מלכאלו, שהקימו חזית אנטי ירושלמית עם מלכי גת, לכיש ואשקלון בעוד פושטים בשם חבירו עושים שמות בשטחים החקלאיים. על פי המכתבים בירושלים שהייתה עיר הכפופה לשלטון מצרי.
באחד המכתבים מתוארת תקרית בה פרצו כושים, ככל הנראה מחיל המצב המצרי של העיר אל המצודה ואיימו על חיי המלך:
”הבית איתן ועל כך יוכלו להעיד סוכני פרעה, ולמרות זאת זממו פשע כבד; לקחו את כליהם והבקיעו את קומת הגג ... כפסע היה ביני ובין הרצחי ביד אנשי כוש בתוך ביתי שלי. יתבע אותם המלך לדין!”
מעבר לתיאור הדרמטי מעיד הקטע על המבנה של מצודת העיר הבית האיתן היא המצודה ובית המלך הוא ארמון המלך - המצודה הפנימית, כדוגמת מגדל דוד. לארמון הייתה קומה עליונה מבוצרת הקרויה גג. תיאור דומה מופיע על מגדל בעיר תבץ, בספר שופטים, פרק ט':
”וַיֵּלֶךְ אֲבִימֶלֶךְ, אֶל-תֵּבֵץ; וַיִּחַן בְּתֵבֵץ, וַיִּלְכְּדָהּ. וּמִגְדַּל-עֹז, הָיָה בְתוֹךְ-הָעִיר, וַיָּנֻסוּ שָׁמָּה כָּל-הָאֲנָשִׁים וְהַנָּשִׁים וְכֹל בַּעֲלֵי הָעִיר, וַיִּסְגְּרוּ בַּעֲדָם; וַיַּעֲלוּ, עַל-גַּג הַמִּגְדָּל ”
שמו של מלך ירושלים "עבדח'בה" - עבד האלה ח'פה - על שם האלוהות החיתית, מהווה הכלאה בין השפות הכנענית והחיתית עדות לתהליך ההתבוללות האתני והתרבותי שאפיין את ערי כנען בתקופת הברונזה. עירוב זה משתקף בדברי הנביא יחזקאל, ט"ז:
”וַיְהִי דְבַר-יְהוָה, אֵלַי לֵאמֹר. בֶּן-אָדָם, הוֹדַע אֶת-יְרוּשָׁלִַם אֶת-תּוֹעֲבֹתֶיהָ. וְאָמַרְתָּ כֹּה-אָמַר אֲדֹנָי יְהוִה, לִירוּשָׁלִַם, מְכֹרֹתַיִךְ וּמֹלְדֹתַיִךְ, מֵאֶרֶץ הַכְּנַעֲנִי; אָבִיךְ הָאֱמֹרִי, וְאִמֵּךְ חִתִּית”
ראו גם

היסטוריה של ירושלים
לוח התקופות בארץ ישראל
ארץ ישראל בעת העתיקה
סקר הר מנשה
הערות שוליים

↑  ב' ארנסבורג וע' בר–יוסף, "עמק רפאים (חפירת 1962). מתקופת האבן, ד-ה (תשכ"ג), עמ' 1–16 .
↑  דו"ח ראשוני על החפירה ברמת רחל (חדשות ארכאולוגיות)
↑  ע. ברזילי, נ. אגא וא. כרובי, השרידים הפרהיסטוריים בעמק רפאים (שטח C). חידושים בארכאולוגיה של ירושלים וסביבתה.
↑  ניר חסון, הצוהר לימים שבמושבה הגרמנית בירושלים התהלכו פילים ואריות, באתר הארץ, 12 במאי 2010
↑  דו"ח ראשוני על החפירה באתר הנאוליתי במוצא (חדשות ארכאולוגיות)
↑  Khalaily, Hamoudi, et al. "Excavations at Motza in the Judean Hills and the early Pre-Pottery Neolithic B in the southern Levant." Paléorient (2007): 5-37.
↑  סטף, באתר "סנונית"; סטף והר איתן, באתר החברה להגנת הטבע
↑  חדשות ארכאולוגיות, גיליון צג סטף 1989
↑  ירושלים וסביבותיה – יעד נדל"ני מבוקש כבר 7000 שנה (פברואר 2016)
↑  חדשות ארכאולוגיות גיליון פז עמוד 31
1 2  יצחק מייטליס סביבות ירושלים בתקופת הברונזה התיכונה ובתקופת הברזל - מחקר משווה  מכללת הרצוג אלון שבות
↑  גרשון אדלשטיין,'מנחת – כפר מתקופת הברונזה בדרום מערב ירושלים', קדמוניות, 103 – 104 (תשנ"ד), עמ' 96 – 102.
↑  גרשון אדלשטיין. עברו של העתיד. עיקרי הדברים אוגוסט 2008
↑  ע' אייזנברג, 'נחל רפאים – כפר מתקופת ברונזה בדרום מערב ירושלים', קדמוניות, 103 – 104 (תשנ"ד), עמ' 82 – 95.
↑  וקסלר-בדולח, "עלונה", חדשות ארכאולוגיות 107 עמודים 96-99
1 2  Finkelstein, Israel. The sociopolitical organization of central hill country in the second millenium B.C.E. Biblical Archaeology Today, 1990, Pre-Congress Symposium, Supplement (1993) 110-131
↑  יצחק מייטליס. מעמדה של ירושלים בתקופת הברונזה התיכונה ב' לאור הממצאים הארכאולוגיים מחקרי יהודה ושומרון קובץ ו' 1997 עמוד 11-14
↑  א' מאיר, "ירושלים לפני דוד: סקירה ארכאולוגית מסוף העידן הפרהיסטורי ועד לסוף תקופת הברזל א'", ספר ירושלים, עמ' 42. הערה 44
↑  איציק וולף, ביצור ענק בן 3,700 שנה נחשף בעיר דוד, באתר News1 מחלקה ראשונה, 2 בספטמבר 2009
↑  ר' רייך וא' שוקרון. חפירות חדשות במדרון המזרחי של עיר דוד. קדמוניות 122 (תשס"ב). עמ' 78–88.
↑  נ. נאמן. ההיסטוריה של ארץ כנען באלף השני לפסה"נ, בתוך ההיסטוריה של ארץ ישראל (כרך ראשון), עורך: יעקב שביט, ירושלים: כתר 1981.
↑  יוחנן אהרוני ארץ ישראל בתקופת המקרא - גאוגרפיה היסטורית, מוסד ביאליק, 1962. עמודים 146-148
↑  נ. נאמן. ההיסטוריה של ארץ כנען באלף השני לפסה"נ, בתוך ההיסטוריה של ארץ ישראל (כרך ראשון), עורך: יעקב שביט, ירושלים: כתר 1981
↑  י' שילה, 'חפירות עיר דוד א, דו"ח ביניים לחמש עונות חפירה 1978-1982' קדם 19 (תשמ"ד), עמ' ג-יט.
↑  א' מלמט, "ירושלים בשחר ימיה". ש' אחיטוב וע' מזר (עורכים), ספר ירושלים, תקופת המקרא, ירושלים, תש"ס עמוד 18