stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוניברסיטת רדינג

| --- | --- |


 אוניברסיטה
 תקופת הפעילות:  1892–הווה (כ־132 שנים) 
 סטודנטים
 :  23,000
 מיקום
 מיקום:  University of Reading, Whiteknights House, Whiteknights, Reading, Berkshire, RG6 6UR 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 קואורדינטות:  51°26′31″N 0°56′44″W﻿ / ﻿51.441944444444°N 0.94555555555556°W﻿ / 51.441944444444; -0.94555555555556
 www.reading.ac.uk
 he
 
אוניברסיטת רדינג (באנגלית: University of Reading) היא אוניברסיטה ציבורית שמרכז פעילותה ברדינג שבבריטניה.
האוניברסיטה נוסדה ב-1892 כשלוחה של אוניברסיטת אוקספורד וב-17 במרץ 1926 קיבלה אישור לפעילותה העצמאית כמעניקת תארים אקדמאיים. נכון ל-2022 לומדים באוניברסיטה כ-23,000 סטודנטים. לאוניברסיטה קמפוס מרכזי בברקשייר, וקמפוסים נוספים בבקינגהאמשייר ובמלזיה.
ארגון

קמפוס וייטנייטס - הקמפוס המרכזי על פני 1,300 דונם, ממוקם דרומית לעיר רדינג במחוז ברקשייר. בקמפוס שוכנים מרבית הפקולטות ומשרדי הנהלת האוניברסיטה
קמפוס לונדון רוד - ממוקם דרומית לעיר רדינג. בקמפוס פעילים בית הספר ללימודי המשך, בית הספר לעבודה סוציאלית, ניהול נכסים, ארכיב האוניברסיטה, מרכז חדשנות וכן אולם לקונצרטים וטקסי הסיום
קמפוס גרינלנד - ממוקם בבקינגהאמשייר ופועל בו בית הספר הנלי למנהל עסקים
אוניברסיטת רדינג מלזיה - שלוחת האוניברסיטה באיסקאנדר שבמלזיה
אולימפיאדת השחמט 1952

| --- | --- |
 תאריך התחלה:  9 באוגוסט 1952
 תאריך סיום:  31 באוגוסט 1952
 עיר:  הלסינקי
 אתר:  Helsinki Business College
 שופט ראשי:  IA Karel Opočenský (צ'כוסלובקיה)
 קבוצות משתתפות:  25
 מס' משתתפים:  140 (מהם 13 רבי אמנים ו-38 אמנים בינלאומיים)
 מס' משחקים:  740
 שיטה:  3 בתים ו-2 גמרים
 → 1950 1954 ← 
 
אולימפיאדת השחמט העשירית אורגנה על ידי פיד"ה וכללה תחרות פתוחה ומספר אירועים נוספים לקידום השחמט. היא התקיימה בהלסינקי, שבפינלנד, בין 9 באוגוסט ל-31 באוגוסט 1952.
תוצאות הגמר

| # | מדינה | שחקנים | נקודות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | ברית המועצות ברית המועצות | פאול קרס, וסילי סמיסלוב, דוד ברונשטיין, יפים גלר, אייזק בולסלבסקי, אלכסנדר קוטוב | 21 |
| 2 | ארגנטינה ארגנטינה | מיגל ניידורף, חוליו בולבוצ'אן, אריך אליסקסיס, הרמן פילניק, הקטור רוסטו | 19.5 |
| 3 | יוגוסלביה יוגוסלביה | סבטוזר גליגוריץ', ברסלב רבר, פטר טריפונוביץ', וסיה פירץ, אנדרה פודרר, בוריסלב מילץ' | 19 |
| 4 | צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | מירוסלב פיליף, לודק פאכמן, יארוסלב שייטר, צ'נק קוטנאואר, פרנטישק זיטה, פרנטישק פיטרד (אנ') | 18 |
| 5 | ארצות הברית ארצות הברית | שמואל רשבסקי, לארי אוונס, רוברט ביירן, ארתור ביסגאייר, ג'ורג' קולטנובסקי, הנס ברלינר | 17 |
| 6 | הונגריה הונגריה | לאסלו סאבו, גדעון ברצה, יוסף שילי, טיבור פלוריאן, יוסף פוגץ', אישטוון מולנר | 16 |
| 7 | שוודיה שוודיה | גדעון סטולברג, יסטה סטולץ, אריק לונדין, קריסטיאן סקולד, אינגה יוהנסון, גוסטה דניאלסון | 13 |
| 8 | גרמניה גרמניה | רודולף טשנר, לוטר שמידט, גרהרד פייפר, הרברט הייניקה, וילפריד לנג, לודביג רלסטאב | 10.5 |
| 9 | פינלנד פינלנד | אירו באוק, קארלה אויינן, אוסמו קילאה, טויבו סאלו, אאטוס פרדף אילמרי נימלה | 10 |
מדליות אישיות

|  | זהב | כסף | ארד |
| --- | --- | --- | --- |
| הלוח הראשון | מיגל ניידורף (ארגנטינה) עם תוצאה 12.5 מ-16 (78.1%) | גדעון סטולברג (שוודיה) עם תוצאה 10 מ-13 (76.9%) | לאסלו סאבו (הונגריה) עם תוצאה 10.5 מ-14 (75%) |
| הלוח השני | וסילי סמיסלוב (ברית המועצות) עם תוצאה 10.5 מ-13 (80.8%) | לוטאר שמיד (גרמניה) עם תוצאה 9 מ-12 (75%) | ברסלב רבר (יוגוסלביה) עם תוצאה 8 מ-12 (66.7%) |
| הלוח השלישי | דוד ברונשטיין (ברית המועצות) עם תוצאה 8 מ-10 (80%) | יאן דונר (הולנד) עם תוצאה 10 מ-13 (76.9%) (גמר ב') | רוברט ביירן (ארצות הברית) עם תוצאה 10.5 מ-15 (70%) |
| הלוח הרביעי | צ'נק קוטנאואר (צ'כוסלובקיה) עם תוצאה 12.5 מ-15 (83.3%) | יפים גלר (ברית המועצות) עם תוצאה 10.5 מ-14 (75%) | בוגדן סליבה (פולין) עם תוצאה 9 מ-12 (75%)(גמר ב') |
| לוח עתודה ראשון | הקטור רוסטו (ארגנטינה) עם תוצאה 8 מ-10 (80%) | דניס מורטון (אנגליה) עם תוצאה 5.5 מ-9 (61.1%) (גמר ב') | ווילפריד לנג (גרמניה) עם תוצאה 5 מ-10 (50%) |
| לוח עתודה שני | לודוויג רלסטאב (גרמניה) עם תוצאה 6.5 מ-9 (72.2%) | יצחק גרינפלד (פולין) עם תוצאה 7 מ-10 (70%) (גמר ב') |  |
נבחרת ישראל

באולימפיאדה זו השתתפה נבחרת ישראל שכללה את:
משה צ'רניאק 7+,4=,4-
מנחם אורן 6+,4=3-
יוסף פורת 6+,4=,4-
יצחק אלוני 6+,1=,3-
אלברט מנדלבאום 2+,5=,1-
הנבחרת סיימה במקום שני בגמר ב' - מקום עשירי בסה"כ.
להלן התוצאות הקבוצתיות:
מוקדמות
נגד ברית המועצות 3.5:0.5 - הפסד
נגד ארצות הברית 4:0 - הפסד
נגד שווייץ 0:4 - ניצחון
נגד פולין 2:2 - תיקו
נגד הולנד 1.5:2.5 - ניצחון
נגד פינלנד 1.5:2.5 - ניצחון
נגד יוון 0:4 - ניצחון
גמר ב'
נגד פולין 2:2 - תיקו
נגד גרמניה המזרחית 1:3 - ניצחון
נגד איטליה 1.5:2.5 - ניצחון
נגד דנמרק 1.5:2.5 - ניצחון
נגד אנגליה 1.5:2.5 - ניצחון
נגד קובה 1:3 - ניצחון
נגד הולנד 2:2 - תיקו
נגד אוסטריה 2:2 - תיקו
אולימפיאדת השחמט 1954

| --- | --- |

 תאריך התחלה:  4 בספטמבר 1954
 תאריך סיום:  25 בספטמבר 1954
 עיר:  אמסטרדם
 אתר:  Apollohal
 קבוצות משתתפות:  26
 מס' משתתפים:  149 (מהם 18 רבי אמנים ו-38 אמנים בינלאומיים)
 מס' משחקים:  916
 שיטה:  4 בתים ו-2 גמרים
 → 1952 1956 ← 
 
אולימפיאדת השחמט ה-11 אורגנה על ידי פיד"ה וכללה תחרות פתוחה ומספר אירועים נוספים לקידום השחמט. היא התקיימה באמסטרדם, שבהולנד, בין 4 בספטמבר ל-25 בספטמבר 1954.
להלן התוצאות:
תוצאות הגמר

| # | מדינה | שחקנים | נקודות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | ברית המועצות ברית המועצות | מיכאל בוטביניק, וסילי סמיסלוב, דוד ברונשטיין, פאול קרס, יפים גלר, אלכסנדר קוטוב | 34 |
| 2 | ארגנטינה ארגנטינה | מיגל ניידורף, חוליו בולבוצ'אן, אוסקר פנו, קרלוס גימארד, הקטור רוסטו, הרמן פילניק | 27 |
| 3 | יוגוסלביה יוגוסלביה | וסיה פירץ, סבטוזר גליגוריץ',פטר טריפונוביץ', ברסלב רבר, אנדרה פודרר, אלכסנדר מטנוביץ' | 26.5 |
| 4 | צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | לודק פאכמן, יארוסלב סלטר, מירוסלב פיליף, פרנטישק זיטה, יארוסלב שייטר, אירז'י פיכטל, מקסימיליאן אויטלקי | 24.5 |
| 5 | גרמניה גרמניה | וולפגנג אונציקר, לותר שמיד, גרהרד פייפיר, לודוויג רלסטאב, קלאוס דרגה, אריך יופן | 23.5 |
| 6 | הונגריה הונגריה | לאסלו סאבו, גיולה קלוגר, גדעון ברצה, בלה שנדור, ארנו גרבן | 23 |
| 7 | ישראל ישראל | יוסף פורת, משה צ'רניאק, מנחם אורן, יצחק אלוני,ישראל יוסף קניאז'ר | 22 |
| 8 | הולנד הולנד | מקס אויבה, יאן דונר, ניקולס קורטלבר, לודביק פרינס, חאייה קרמר, טאו וון שלטינגה | 21 |
| 9 | אנגליה אנגליה | קונל יו אודונל אלכסנדר, יונתן פנרוס, הארי גולומבק, רוברט וייד, לאונרד ברדן, פטר קלרק | 17 |
| 10 | בולגריה בולגריה | ניקולאי מינב, אולג נייקירך, זדרבקו מילב, אלכסנדר צבטקוב, מילקו בובוצוב, רדקו בובקוב | 17 |
| 11 | שוודיה שוודיה |  | 15 |
| 12 | איסלנד איסלנד |  | 13.5 |
מדליות אישיות

|  | זהב | כסף | ארד |
| --- | --- | --- | --- |
| הלוח הראשון | מיכאל בוטביניק (ברית המועצות) עם תוצאה 8.5 מ-11 (77.3%) | יוסף קופר (שווייץ) עם תוצאה 10 מ-14 (71.4%) (גמר ב') | בנט לארסן (דנמרק) עם תוצאה 13.5 מ-19 (71.1%)(גמר ב') |
| הלוח השני | פרנק אנדרסון (קנדה) עם תוצאה 14 מ-17 (82.4%) (גמר ב') | חוליו בולבוצ'אן (ארגנטינה) עם תוצאה 11.5 מ-15 (76.7%) | וסילי סמיסלוב (ברית המועצות) עם תוצאה 9 מ-12 (75%) |
| הלוח השלישי | גדעון ברצה (הונגריה) עם תוצאה 12.5 מ-16 (78.1%) | דוד ברונשטיין (ברית המועצות) עם תוצאה 10.5 מ-14 (75%) | פלה נלסון (דנמרק) עם תוצאה 11.5 מ-16 (71.9%) (גמר ב') |
| הלוח הרביעי | פאול קרס (ברית המועצות) עם תוצאה 13.5 מ-14 (96.4%) | אדבין בנד (שווייץ) עם תוצאה 10 מ-13 (76.9%) (גמר ב') | פרנצ'סקו סקפרלי (איטליה) עם תוצאה 12.5 מ-17 (73.5%)(גמר ב') |
| לוח עתודה ראשון | יפים גלר (ברית המועצות) עם תוצאה 5 מ-7 (71.4%) | אנדרה פודרר (יוגוסלביה) עם תוצאה 8.5 מ-12 (70.8%) | זולטן קובץ' (אוסטריה) עם תוצאה 9 מ-13 (69.2%) |
| לוח עתודה שני | ס. בורשטיין (צרפת) עם תוצאה 8.5 מ-11 (77.3%) (גמר ב') | אדגר וולטר (שווייץ) עם תוצאה 9.5 מ-13 (73.1%) (גמר ב') | אלכסנדר מטנוביץ' (יוגוסלביה) עם תוצאה 6.5 מ-9 (72.2%) |
נבחרת ישראל

באולימפיאדה זו השתתפה נבחרת ישראל שכללה את:
יוסף פורת 1+,7=,7-
משה צ'רניאק 7+,5=,3-
מנחם אורן 7+,3=2-
יצחק אלוני 9+,5=,3-
ישראל יוסף קניאז'ר 0+,8=,1-
הנבחרת סיימה במקום שביעי.
להלן התוצאות הקבוצתיות:
מוקדמות
נגד יוגוסלביה 2.5:1.5 - הפסד
נגד חבל הסאר 1:3 - ניצחון
נגד נורווגיה 1:3 - ניצחון
נגד דנמרק 1.5:2.5 - ניצחון
נגד שוודיה 1:3 - ניצחון
נגד צרפת 1:3 - ניצחון
גמר
נגד בולגריה 1:3 - ניצחון
נגד איסלנד 1.5:2.5 - ניצחון
נגד ברית המועצות 2:2 - תיקו
נגד יוגוסלביה 3:1 - הפסד
נגד גרמניה 2.5:1.5 - הפסד
נגד צ'כוסלובקיה 1.5:2.5 - ניצחון
נגד הולנד 1:3 - ניצחון
נגד שוודיה 2:2 - תיקו
נגד אנגליה 3.5:0.5 - הפסד
נגד ארגנטינה 3:1 - הפסד
נגד הונגריה 1:3 - ניצחון
אוטונה אורסאולו

אוטונה אורסאולו (באיטלקית: Ottone Orseolo; ‏ 992 לערך - 1032) היה הדוכס ה-27 של ונציה. אוטונה כיהן כדוג'ה בין השנים 1009–1026.
קורות חיים

אוטונה היה בנו השלישי של פייטרו אורסאולו השני, שכיהן כדוג'ה. אוטונה ירש את כיסאו של אביו בגיל 16, והיה לצעיר הדוג'ים מאז ומעולם בהיסטוריה של לה סרניסימה.
עוד בתקופת כהונתו של פייטרו, בעת שהקיסר אוטו השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה שהה בוורונה, והסכים להעניק זכויות מסחר לרפובליקת ונציה, הוא ביקש מפייטרו לשלוח את בנו השלישי לוורונה. בזמן שהותו בוורונה תמך הקיסר באוטונה כיורשו של פייטרו.
החל משנת 1006 החל פייטרו להכין את בנו לתפקיד דוג'ה, ומינה אותו לדוג'ה משנה לצידו, וזמן קצר לאחר מכן הוריש את רכושו לעניים ולכנסייה, ופרש למנזר. לאחר פירשתו המשיך אוטונה לשלוט בוונציה לבדו.
זמן קצר לאחר מות אביו, בשנת 1008, נשא אוטונה לאישה את מריה, בתו של גזה ואחותו של אישטוון הראשון, מלך הונגריה.
בשנת 1017 נפטר ויטאלה קאנדיאנו, פטריארך גראדו, ואוטונה מינה את אחיו, אורסו, (בנו השני של פייטרו), אשר כיהן באותה עת כבישוף של טורצ'לו לתפקיד הפטריארך, ואת אחיו הצעיר ויטאלה אורסאולו לתפקיד הבישוף שנתפנה.
בעקבות נפוטיזם זה איבד אוטונה את הפופולריות שלו ואת אהדת הציבור, ולאחר שפופו, פטריארך אקווילה גינה את מעשיו, נאלצו אוטונה ואחיו להימלט בשנת 1022 לאיסטריה מאימת ההמון הזועם; אולם בשנת 1023 בזז פופו את גראדו, ובעקבות הביזה קראו תושבי ונציה וגראדו לאוטונה ולאחיו לשוב לוונציה ולגראדו, ובשנת 1024 הכיר האפיפיור יוחנן ה-14 בזכותו של אורסו להיות בישוף גראדו.
מינויים משפחתיים נוספים הביאו להדחתו של אוטונה בשנת 1026 מכיסאו. אוטונה גולח, והוגלה לקונסטנטינופוליס, בה קיבל אותו הקיסר קונסטנטינוס ה-8 בזרועות פתוחות, והעניש את ונציה על ההדחה בביטול זכויות המסחר שהוענקו לעיר בתקופת פייטרו. בשל קשריו הטובים של אוטונה עם קיסר האימפריה הרומית הקדושה, גם הקיסר קונראד השני, מיהר לבטל את זכויות הסחר של הסוחרים הוונציאנים, וגיסו של אוטונה, אישטוון הראשון מלך הונגריה תקף את ערי החוף באזור דלמטיה שהיו בשליטת ונציה וכבש חלק מהן.
זמן קצר לאחר מכן, בשנת 1032 אולץ הדוג'ה אשר נבחר לאחר הדחת אוטונה, פייטרו בארבולאנו להתפטר, וויטאלה נשלח לקונסטנטינופוליס לקרוא לאחיו הבכור לשוב לוונציה (בינתיים שלט אורסו, ארכיבישוף גראדו בעיר). עם הגעת ויטאלה לקונסטנטינופול הוא גילה כי אחיו על ערש דווי, ואוטונה נפטר זמן קצר לאחר מכן מבלי ששב לוונציה. עם הגעת החדשות בדבר מותו של אוטונה לוונציה, התפטר אורסו מכס הדוג'ה, וקרוב משפחה רחוק, דומניקו אורסאולו (לפי היסטוריון אחר מדובר באח צעיר של אוטונה ואורסו), ניסה את כס הדוג'ה. ההמון הוונציאני התנגד לכך, ובחר את דמוניקו פלאבאניקו לדוג'ה.
בנו של אוטונה, פטר אורסאולו ירש את אישטוון כמלך הונגריה.
אדמת

| --- | --- |

תסמין של מחלת האדמת
 תחום:  מחלות זיהומיות 
 גורם:  Rubella virus 
 תסמינים:  פריחה, כאב גרון, חום, עייפות 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  article/968523 
 DiseasesDB:  11719
 MeSH:  D012409
 MedlinePlus:  001574
 סיווגים
 ICD-10:  B06
 ICD-11:  1F02 
 
אדמת (שם מדעי: Rubella, שתרגומה הוא "אדום קטן", ומכאן שמה "אדמת"; או German Measles) היא מחלה הנגרמת בידי נגיף האדמת. ילדים מחלימים ממנה בקלות רבה יותר ממבוגרים. בנוסף, היא מסוכנת מאוד לעוברים.
לעיתים מבלבלים פריחה מזדמנת בצבע אדום עם מחלת האדמת אף שמחלת האדמת כיום, כשיש חיסונים, היא אירוע נדיר.
נגיף האדמת

נגיף האדמת שייכת למשפחת ה-
Togaviridae (אנ'). זהו נגיף מבוסס RNA חד-גדילי העטוף במעטפת. הוא אינו יציב בסביבה החוץ תאית ונהרס בקלות על ידי גורמים שונים כגון חום או חומרים כימיים.
נגיף זה נישא ומועבר על ידי המין האנושי בלבד ואינו נמצא במינים אחרים של בעלי חיים. המחלה תוקפת בעיקר בחורף ובתחילת האביב.
היסטוריה > גילוי המחלה

האדמת תוארה לראשונה באמצע המאה ה-18. פרדריך הופמן נתן תיאור קליני ראשון של אדמת ב-1740, אותו תיאור אושר על ידי דה-ברגן (De Bergen) ואורלוב (Orlow) ב-1752. ב-1814, שיער ג'ורג' דה מאטון (George de Maton) שמדובר במחלה נפרדת מחצבת ומשנית (מחלות חום אחרות אשר גם הן תפרחת). כל הרופאים הללו היו גרמנים, ולכן מכונה מחלה זו במקומות רבים בשם "חצבת גרמנית".
מאחר שארבעת הרופאים האלה היו גרמנים, נודעה המחלה בשם "Rötheln" (משמה בגרמנית - "Röteln"). מנתח צבאי אנגלי בשם הנרי ויל (Henry Veale) תיאר התפרצות של המחלה בהודו. ב-1866 הוא טבע את השם האנגלי “Rubella” על פי הלטינית - "אדום קטן". מכאן השם העברי "אדמת".
בשנת 1914 הוברר במחקרים שבוצעו במוחות של קופים כי מחלה זו מועברת על ידי נגיף, ורק בשנת 1938 נמצאה ההוכחה כי נגיף זה פוגע גם באדם, הנגיף עצמו זוהה ובודד לראשונה בשנת 1962.
היסטוריה > רישומי התפשטות המחלה

בעבר התאפיינה המחלה במגפות שהתפרצו כל 5–9 שנים. למשל, בשנים 1964–1965 נרשמו בארצות הברית 12.5 מיליון מקרי אדמת. בישראל בשנות ה-70 הייתה המחלה אחת המחלות הוויראליות הנפוצות ביותר ובשנת 1972 הגיע היקף המקרים לשיא של 30,000 חולים, כלומר 548 חולים על כל 100,000 תושבים. עקב כך הוחל בשנת 1973 לחסן את כל הבנות שהגיעו לגיל 12, כתוצאה מכך ירד היקף המקרים בשנה שלאחר מכן ל-31 חולים על כל 100,000 תושבים. בשנת 1978 התפרצה המחלה שוב, בשיא אדיר של 50,000 חולים, כלומר 960 חולים לכל 100,000 תושבים. מאז חלה ירידה ניכרת בהיקף המקרים והממוצע היה 23 חולים על כל 100,000 תושבים. בשנת 1988 שונתה מדיניות החיסונים וחיסון זה ניתן לכל ילד שהגיע לגיל 15 חודשים. בעקבות התפרצות נוספת בשנים שלאחר מכן, שונה שוב בשנת 1994 לוח החיסונים והוחלט לחסן כל ילד פעמיים, בגיל 12 חודשים ובגיל 6 שנים, מאז השינוי ירד היקף המקרים מאוד, עד לחולה אחד על כל מיליון תושבים, כלומר כ-5 חולים בשנה בישראל.
באפריל 2015 הכריז ארגון הבריאות העולמי שאמריקה נקייה מאדמת.
הידבקות בנגיף

נגיף האדמת מועבר מאדם לאדם על ידי פיזור טיפתי באוויר מהפרשות שמקורן במערכת הנשימה, מהפה מהאף או מהגרון, שנפלטים בשיעול או בהתעטשות. קוטר פיזור הווירוס בהתעטשות אחת למשל, עולה על מטר וחצי.
אדמת יכולה להדביק כל אדם, בכל גיל, אך לא ניתן לחלות בה פעם שנייה, שכן ההידבקות בה בפעם הראשונה מחסנת את החולה לתמיד מפני הנגיף.
אדמת מדבקת ביותר מהשבוע שלפני הופעת התסמינים עד לשבועיים לאחר היעלמותם. גם הלוקה בה באופן קל ללא תסמינים, "אדמת סמויה", עלול להדביק את האחרים. כמו כן עובר יכול להידבק מאימו במהלך השליש הראשון של ההריון ולהדביק אחרים למשך מספר חודשים לאחר לידתו.
אדמת נחשבת למחלה קלה. עם זאת, אדמת אצל אשה בהריון ב-40% מהמקרים עלולה לסכן את העובר, ולגרום לתסמונת אדמת מולדת.
תקופת הדגירה

לאחר חדירתו של הנגיף למערכת הנשימה הוא מתרבה ברקמות הלוע ובקשרי הלימפה האזוריות במשך 5 - 7 ימים, לאחר מכן פורץ הנגיף למחזור הדם בתהליך המכונה וירמיה ומתפשט בכל הגוף. בנשים הרות - בשלב זה מדבק הנגיף את השליה ודרכה את העובר, הווירמיה חולפת ברגע הופעת הפריחה.
בסך הכול תקופת הדגירה של המחלה - היינו השלב בין ההדבקה ועד תחילת השלב הקליני שבו מופיעים הסימפטומים הראשונים של המחלה, נע בין 12 ל-23 יום, ולרוב הוא נמשך שבועיים.
השלב הקליני

משך המחלה הקליני נע בין 5 ל-7 ימים ומתחיל מרגע הופעת הפריחה, בזמן הפריחה החולים נחשבים למדבקים ביותר ולכן בשלב הזה נוהגים לבודד את החולים ממקומות הלימודים או העבודה, לאחר כשבוע כמות הווירוסים בחלל הלוע יורדת משמעותית ו-3 עד 4 ימים לאחר מכן החולים אינם נחשבים מדבקים יותר.
ניתן למצוא את הווירוס בצואה מ-4 ימים טרם הפריחה ועד 4 ימים לאחר סיומה, היינו במשך כ-11 עד 12 ימים. כמו כן ניתן למצוא את הווירוס בחלל הלוע כשבוע טרם הופעת הפריחה ועד כשבוע לאחר העלמה, והחולים במחלה מדבקים במשך כל זמן המצאות הווירוס בלוע ובצואה ולא רק בזמן הופעת הפריחה.
כאשר יש חשש שמישהו חלה באדמת עקב הסימנים בבדיקתו הגופנית מאשרים את האבחנה בעזרת זיהוי נוגדנים כנגד הווירוס בבדיקת הדם שלו. נוגדנים כנגד הווירוס יכולים להימצא בכל אחד שחוסן כנגדו, אך ניתן להבחין בין הדבקה ישנה לחדשה לפי סוגי הנוגדנים, ושיטה זו מאפשרת להבדיל בין זיהום בעבר הרחוק ובין זיהום שמתרחש כרגע.
תסמינים

בכמחצית מן מקרי ההדבקות באדמת אין תסמינים כלל, אולם גם כשאין תסמינים כלל המחלה עדיין מדבקת, כשנוצרים תסמינים הם כוללים:
בלוטות נפוחות
חום גבוה
פריחה ורודה בעור המתחילה בפנים ומתפשטת בכל הגוף, העור מתייבש ומתקלף
דלקת עיניים
כאב ונפיחות בקשרי הלימפה שמאחורי האוזן, במפרקים ובאשכים
התסמינים נמשכים על פי רוב 3 - 4 ימים.
סיכונים

המחלה עלולה לגרום במקרים מסוימים לסיכונים הבאים:
דלקת של רקמת המוח, שכיחה ב-1:6000 מקרים, יותר שכיחה במבוגרים ובעיקר בנשים.
אירועי דימום עקב ירידה בכמות הטסיות, בעיקר בילדים, השכיחות היא 1:3000.
דלקת באשכים, נדירה.
אדמת והריון

הידבקות באדמת במהלך 16 השבועות הראשונים של ההריון מסוכנת לעובר. בעקבות הדבקה של אישה הרה באדמת יעברו הנגיפים דרך השליה אל העובר, ויגרמו להתפתחות מחלת אדמת מולדת.
בישראל, בעקבות הכללת החיסון נגד אדמת בשגרת החיסונים (בגיל שנה, בכיתה א' ובכיתה ו'), למעלה מ-90% מהנשים מחוסנות נגד אדמת.
אדמת והריון > בדיקות טרם היריון ובמהלכו

נשים שמתכננות להיכנס להריון, או נשים בתחילת ההריון, נדרשות לבצע בדיקת דם לזיהוי נוגדנים לאדמת. אצל כ-10% מהנשים, על אף שחוסנו בעבר נגד אדמת, רמת הנוגדנים תהיה נמוכה והן תידרשנה לקבל חיסון נוסף.
תוצאות הבדיקה לנוגדני אדמת הן כדלהלן (בהתאם להמלצות משרד הבריאות):
רמת נוגדנים גדולה מ-30 International Units) IU) מהווה חיסון מספק.
רמת נוגדנים של 15–30 IU אינה מספקת ולכן על האישה לקבל זריקת דחף.
רמת נוגדנים קטנה מ-15 IU מצביעה על היעדר חיסון. טרם כניסה להריון תופנה האישה לקבלת חיסון. במידה שהאישה כבר הרה, עליה לחזור על הבדיקה מדי חודש, על מנת לאתר כל נוכחות של נוגדנים מסוג IgM, שמצביעים על הדבקה במחלה.
אדמת והריון > חיסון טרם היריון

אם האישה טרם נכנסה להריון, היא תקבל את החיסון לאדמת, ולאחר מכן מומלץ שתמתין כשלושה חודשים טרם הכניסה להריון (ישנן הוראות חדשות החולקות על כך). החיסון לאדמת עלול לגרום לתופעות לוואי קלות שכוללות חום, הרגשה כללית רעה, כאב שרירים, ופריחה החל מהיום החמישי ועד ליום ה-12 לאחר החיסון.
אדמת והריון > בעת היריון

במידה שהאישה כבר בהריון היא לא תוכל לקבל את החיסון, מאחר שמדובר בחיסון חי-מוחלש העלול להדביק בעצמו את העובר בנגיף.
אישה הרה שיודעת כי היא אינה מחוסנת נגד אדמת, חייבת להקפיד שלא להיות במגע עם כל אדם או ילד שחשוד כחולה באדמת, בפרט במהלך 16 השבועות הראשונים להריון.
על אישה הרה שאינה מחוסנת נגד אדמת ובאה במגע עם אדם חולה, לפנות בדחיפות לרופא. הרופא ימליץ על בדיקות דם כדי לקבוע אם חלתה באדמת, גם לפני שהופיע סימן אופייני למחלה. בהתאם לתוצאות בדיקות הדם ניתן יהיה להחליט על הצעדים הדרושים.
אם אירעה הדבקה (דבר שיתבטא בעליה ברמת הנוגדנים בדם), ייתכן שיומלץ על מתן זריקה של נוגדנים (Immunoglobulin) שיספקו לה הגנה מיידית לטווח הקצר (עד 6 ימים מהמגע). זריקה זו מקטינה את הסיכון לפתח את המחלה.
אדמת והריון > הסיכון לעובר

הסיכון לעובר עקב הדבקה באדמת תלוי בשלב ההריון שבו התרחשה ההדבקה:
שליש ראשון – אצל אישה הרה שנדבקה באדמת במהלך השליש הראשון קיים סיכון של כ־90% להדבקה של העובר. ככל שההדבקה מתרחשת מוקדם יותר כך עולה הסיכון לעובר. לאחר השבוע העשירי להריון עדיין קיים סיכון משמעותי הנוגע לפגיעה בשמיעה או בראייה, שעלולה להתבטא רק בשלבים מאוחרים יותר בחייו של היילוד.
שליש שני – הדבקה בשבועות 14 - 15 להריון עלולה לגרום לבעיות ראייה או שמיעה אצל התינוק שיתבטאו רק בשלבים מאוחרים יותר של חייו.
שליש שלישי – לאחר השבוע ה-16 להריון הסיכון לעובר נמוך.
במידה שקיים חשש כי העובר נדבק במחלה, תופנה האישה לדיקור מי שפיר ולסקירת אולטרה סאונד, שמטרתה לאתר מומים העלולים להופיע בעקבות ההדבקה בנגיף האדמת. אף אם לא נצפו ממצאים ברורים בסריקות, אין משמעות הדבר שהעובר שנדבק לא יפתח סימפטומים של המחלה לאחר לידתו.
תסמונת אדמת מולדת

נגיף האדמת הוא אחד הווירוסים המזיקים ביותר לרקמותיו של העובר. הוא משפיע על כל הרקמות וגורם למומים מולדים רבים וכן למוות תוך רחמי של העובר, לידה מוקדמת או הפלה טבעית. גודל הנזק הנגרם לעובר תלוי בשלב ההריון בו חלתה האם, ככל שההריון צעיר יותר כך מידת הנזק גדולה יותר. 85% מהתינוקות שאימם חלתה ב-3 החודשים הראשונים להריון יראו סימנים של תסמונת אדמת מולדת, בעוד שהדבקות האם לאחר השבוע 20 להריון תביא לנזקים לעובר בשכיחות נמוכה מאוד.
הסימן השכיח ביותר לתסמונת אדמת מולדת הוא החרשות, ולעיתים הוא יכול להיות הסימן היחידי, בעיקר במקרי ההדבקה בשלבי ההריון שאחרי החודש הרביעי. פגמים שכיחים נוספים יהיו בעיות עיניים שונות, כגון: קטרקט, עין קטנה, יתר לחץ תוך-עיני ועוד; מומי לב שונים המתבטאים באנטומיה לא תקינה של המחיצות בין החדרים, שינויים במסתמים השונים ועוד; בעיות נוירולוגיות שונות כגון ראש קטן מהמצופה והפרעות קוגניטיביות שונות. בנוסף ניתן למצוא צהבת מולדת, הגדלה של איברי הבטן, סימנים עוריים עקב דמם, שינויים בכמות טסיות הדם ובעיות בהשקעת סידן בעצמות.
אם המחלה מופיעה בחודש הראשון של ההריון, יש סיכוי של 50% שהעובר יפתח מומי לב, חירשות, פגיעה מוחית וקטרקט בעיניים. בחודש השלישי של ההריון הסיכון פוחת לרמה של 10%, והוא יורד ופוחת עוד יותר בהמשך ההריון.
לפיכך, כל הנשים חייבות לעבור בדיקה יזומה שתאשר חיסון נגד נגיף האדמת, לפני ההיריון, או ממש בתחילתו, ולהתחסן במידת הצורך שלושה חודשים לפחות לפני הכניסה להריון.
טיפול במחלה

אדמת הפכה נפוצה פחות עם יצירת החיסון בשנת 1969. החיסון דורש שתי מנות, בגיל ינקות ולפני גיל 11; בישראל, מרבית הילדים מחוסנים נגד אדמת בגיל שנה בערך, והמנה השנייה בגיל 6.
להקלה על התסמינים יש המשתמשים במשככי-כאבים דוגמת פרצטמול, איבופרופן, אספירין ודיפירון.
ראו גם

חיסון MMR
תסמונת אדמת מולדת
המחלה החמישית
הערות שוליים

↑  אַדֶּמֶת במילון רפואה (תשנ"ט), באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  משרד הבריאות, אדמת (Rubella)
↑  Americas region is declared the world’s first to eliminate rubella, באתר של Pan American Health Organization
↑  אדמת והריון, באתר מכבי שרותי בריאות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546157305171  BnF: cb12341510q (data)  LCCN: sh85115670  NDL: 00563783 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
אולימפיאדת השחמט 1960

| --- | --- |
 תאריך התחלה:  26 באוקטובר 1960 
 תאריך סיום:  9 בנובמבר 1960 
 עיר:  לייפציג
 אתר:  Ring-Messehaus
 שופט ראשי:  Viacheslav Ragozin (ברית המועצות)
 קבוצות משתתפות:  40
 מס' משתתפים:  232 (מהם 26 רבי אמנים ו-37 אמנים בינלאומיים)
 מס' משחקים:  1593
 שיטה:  4 בתים ו-3 גמרים
 → 1958 1962 ← 
 
אולימפיאדת השחמט ה-14 אורגנה על ידי פיד"ה וכללה תחרות פתוחה ומספר אירועים נוספים לקידום השחמט. היא התקיימה בלייפציג, שבגרמניה, בין 26 באוקטובר ל-9 בנובמבר 1960.
תוצאות הגמר

| # | מדינה | שחקנים | נקודות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | ברית המועצות ברית המועצות | מיכאל טל, מיכאל בוטביניק, פאול קרס, ויקטור קורצ'נוי, וסילי סמיסלוב, טיגראן פטרוסיאן | 34 |
| 2 | ארצות הברית ארצות הברית | רוברט פישר, ויליאם לומברדי, רוברט ביירן, ארתור ביסגאייר, ניקולס רוסולימו, ריימונד ווינשטיין | 29 |
| 3 | יוגוסלביה יוגוסלביה | סבטוזר גליגוריץ',אלכסנדר מטנוביץ',בוריסלב איבקוב, מריו ברטוק, מטו דמיינוביץ', מילן ווקשביץ' | 27 |
| 4 | הונגריה הונגריה | לאסלו סאבו, לאיוש פורטיש, גדעון ברקה, אישטוון בילק, לבנט לנגל, גיולה קלוגר | 22.5 |
| 5 | צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | לודק פאכמן, מירוסלב פיליף, אירז'י פיכטל, ולסטימיל הורט, יוליוס קוזמה, מקסימיליאן אוטלקי | 21.5 |
| 6 | בולגריה בולגריה | מילקו בובוצוב, ניקולה פדבסקי, אולג נייקירך, אטנס קולרוב, ניקולאי מינב, זדרבקו מילב | 21 |
| 7 | ארגנטינה ארגנטינה | מיגל ניידורף, אריך אליסקסיס, ברנרדו וקסלר, אוסבלדו בזן, שמואל שבבר, אלברטו פוגלמן | 20.5 |
| 8 | גרמניה גרמניה המערבית | וולפגנג אונציקר, לותר שמיד, קלרוס דרגה, הינץ למן, ולפרם ביאלס, גררד פייפר | 19.5 |
| 9 |  גרמניה המזרחית | וולפגנג אולמן, וולפגנג פץ', בורקהרד מליק, זיגרד דיטמן, ריינהרט פוקס, ורנר גולץ | 19 |
| 10 | הולנד הולנד | מקס אויבה, יאן דונר, הנס באומווזר, לודביק פרינס, חאיימה קרמר, קריסטיאן לנגבק | 17 |
| 11 | רומניה רומניה |  | 16.5 |
| 12 | אנגליה אנגליה |  | 16.5 |
מדליות אישיות

|  | זהב | כסף | ארד |
| --- | --- | --- | --- |
| הלוח הראשון | קארל רובץ' (אוסטריה) עם תוצאה 13.5 מ-16 (84.4%) (גמר ב') | מיכאל טל (ברית המועצות) עם תוצאה 11 מ-15 (73.3%) | רוברט פישר (ארצות הברית) עם תוצאה 13 מ-18 (72.2%) |
| הלוח השני | מיכאל בוטביניק (ברית המועצות) עם תוצאה 10.5 מ-13 (80.8%) | ארינביום גוסמנסון (איסלנד) עם תוצאה 11.5 מ-16 (71.9%) (גמר ב') | ארטורו סלמנקה (ספרד) עם תוצאה 8.5 מ-12 (70.8%) (גמר ב') |
| הלוח השלישי | פאול קרס (ברית המועצות) עם תוצאה 10.5 מ-13 (80.8%) | רוברט ביירן (ארצות הברית) עם תוצאה 12 מ-15 (80%) | בוריסלב איבקוב (יוגוסלביה) עם תוצאה 12 מ-16 (75%) |
| הלוח הרביעי | למסורן מגמגסורן (מונגוליה) עם תוצאה 16.5 מ-20(82.2%) (גמר ג') | טן חיונג ליונג (אינדונזיה) עם תוצאה 16.5 מ-20 (82.5%) (גמר ג') | ויקטור קורצ'נוי (ברית המועצות) עם תוצאה 10.5 מ-13 (80.8%) |
| לוח עתודה ראשון | וסילי סמיסלוב (ברית המועצות) עם תוצאה 11.5 מ-13 (88.5%) | מטו דמיינוביץ' (יוגוסלביה) עם תוצאה 7 מ-10 (70%)  שמואל שבבר (ארגנטינה) עם תוצאה 7 מ-10 (70%) |  |
| לוח עתודה שני | טיגראן פטרוסיאן (ברית המועצות) עם תוצאה 12 מ-13 (92.3%) | עמנואל גוטי (ישראל) עם תוצאה 9 מ-13 (69.2%) (גמר ב') | גיולה קלוגר (הונגריה) עם תוצאה 6.5 מ-10 (65%) |