stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תורת המשחקים האלגוריתמית

תורת המשחקים האלגוריתמית היא תורה המשלבת בין תורת המשחקים ותורת החישוביות. מהות ענף זה הנמצא על הגבול שבין החישוביות לכלכלה מתמטית היא השימוש בכלים מעולם תורת המשחקים בהתמודדות עם שאלות מעולמה של תורת החישוביות, ובשימוש בכלים וטכניקות מעולם מדעי המחשב והחלתם על סוגיות בתורת המשחקים.
שורשים

ג'ון פון נוימן, מתמטיקאי ממוצא יהודי-הונגרי שהיגר לארצות הברית, נחשב כאבי תורת המשחקים. בשנת 1928 פרסם פון נוימן מאמר ובו הוכחה למשפט המינימקס. בשנת 1944 פרסם, יחד עם אוסקר מורגנשטרן, את הספר Theory of Games and Economic Behavior, בו נולדה תורת המשחקים כתחום מדעי עצמאי. בשנת 1946 פרסם פון נוימן את טיוטת המאמר בו הציג את EDVAC ושבו הוצגה הארכיטקטורה המכונה ארכיטקטורת פון נוימן העומדת בבסיסם של מחשבים מודרניים רבים. פון נוימן הוא מאבות תורת החישוביות המודרנית. הופעת האינטרנט בסוף המאה העשרים סיפקה את התמריץ, וכך נולדה התורה שמשלבת בין תורת המשחקים והחישוביות – תורת המשחקים האלגוריתמית.
לידתה של תורת המשחקים האלגוריתמית

בשנת 1989 פיתח טים ברנרס-לי את שפת HTML ויצר את הWWW. מהר מאוד נוצרו ברשת זירות מסחר חדשות, שונות מהמודלים הכלכליים שהיו נהוגים עד אז. רשת האינטרנט יצרה את החיבור בין התורות שהוזכרו למעלה. מצד אחד, האינטרנט הוא ישות חישובית ויש בו מקום רב לאלגוריתמים וחשיבות רבה לסיבוכיות ויעילות הכלים הפועלים בו. מצד שני, אופי המסחר (ולמעשה אופי כל השתתפות) באינטרנט הוא ציבורי והמוני. באמצעות תורת המשחקים ניתן ליצור מודלים שמתארים פעילויות כלכליות באינטרנט כמשחקים אסטרטגיים (משחקים שבהם לכל אחד מהמשתתפים יש אסטרטגיות). אחרי שיוצרים מודל כזה, המתאר פעילות כלשהי באינטרנט באמצעות משחק אסטרטגי, ניתן לחפש לו פתרון או שיווי משקל.
אמרה ידועה של חוקר הרשתות סקוט שנקר היא כי "האינטרנט הוא שיווי משקל, כל שעלינו לעשות הוא למצוא את המשחק" ("The internet is an equilibrium, we just have to identify the game"). תורת המשחקים מתמקדת בחיפוש שיווי משקל מסוגים שונים (למשל שיווי משקל נאש) למצבי מציאות שונים הממודלים כמשחקים. האינטרנט בפרט הוא תחום שבו ישנה חשיבות רבה למציאת שיווי משקל. זוהי זירה שאינה נשלטת באופן אבסולוטי בידי יחיד (או מעטים) אלא מנוהלת מכוח המשתתפים בה. מכיוון שכך, מציאת שיווי משקל תאפשר מציאת פתרונות יציבים לצרכים שונים, החל מאיזון עומסים בין שרתים או בתעבורת מידע, דרך פרוטוקולים שמאפשרים תקשורת אמינה בין שחקנים שאינם מכירים זה את זה ואינם מחויבים לדבר, וכלה ביצירת מערכות מסחר אלקטרוניות על הרשת. תורת המשחקים מטבעה נותנת כלים חזקים למציאת שיווי משקל למשחק נתון. מידול נכון של פעילות באינטרנט כמשחק, יאפשר שימוש בכלים אלה על מנת להגיע לפתרון. או במילותיו של שנקר – נשאר רק "למצוא את המשחק".
המפגש בין תורת המשחקים למדעי המחשב הוליד תורה המתעסקת לא רק בניתוח של המצבים הנובעים מעולם התוכן האינטרנטי במונחים של תורת המשחקים ושל חישוביות אלא גם בבניית מנגנונים המבוססים על מידול נכון של השוק ומציאת שיוויי המשקל שלהם. שדה המחקר סביב האלגוריתמים המנסים לעשות בדיוק זאת – למצוא את שיווי המשקל של משחק כזה – מתעסק לא רק בשאלת קיום שיווי משקל למשחק, אלא גם בשאלת הסיבוכיות של מציאתו. המחקר בתחום הניב מחלקות סיבוכיות חדשות וביניהן (ומהחשובות שבהן) מחלקת PPAD.
תחומי מחקר

שלושה ענפים מרכזיים מתוך המחקר בתחום הם:
סיבוכיות של אלגוריתמים למציאת שיווי משקל (שיווי משקל נאש ומתואם במשחקים, שיווי משקל של מחיר בשווקים)
תכנון מנגנונים אלגוריתמי
מחיר האנרכיה - אלגוריתמיקה בעולם מרובה סוכנים עם מטרות שונות. שאלה חשובה בענף מחקר זה היא מה היחס בין התועלת המתקבלת כשיש תכנון מרכזי לעומת התועלת המתקבלת במצב של שיווי משקל.
תל רגב

ערך זה עוסק באתר ארכאולוגי. אם התכוונתם לבית קברות סמוך, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מיקום
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  32°45′33″N 35°05′23″E﻿ / ﻿32.75916667°N 35.08972222°E﻿ / 32.75916667; 35.08972222
  (למפת הגליל המערבי מוגדלת) תל רגב(למפת הגליל המערבי רגילה) תל רגב(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תל רגב(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תל רגב
 
תל רגב, מבט לכיוון מזרח מכביש 70
תל רֶגֶב (בערבית: תל הַרבַּג') הוא תל בגובה של 27 מטרים, השוכן בכניסה לכפר חסידים בעמק זבולון בסמוך לכביש 70, מדרום לאפיק נחל ציפורי.  מיקום התל הוא בכניסה לנחל ציפורי ובכך הוא חולש על האזור. שמו של התל בערבית ניתן לו על שמו של שיח׳ הרבאג׳ שנקבר כאן לפי המסורת הערבית.
התל נחפר בתקופת המנדט הבריטי על ידי ג'ון גרסטנג. הוא חפר בצפון-מערב התל חפירה בצורת בור עמוק, 30X30 מ. בתל נמצאו ממצאים ארכאולוגיים מתקופת הברונזה התיכונה II ב. בשכבה נמצאו שרידי עיר מבוצרת וקברים. תקופת הברונזה המאוחרת, תקופת ברזל א - נמצאו שרידי עיר מבוצרת, בתקופה הביזנטית ובתקופה העות'מאנית נמצאו שרידי יישוב כפרי. בחפירה נוספת שנערכה בשנת 1993 נחשפו שתי שכבות ארכאולוגיות, בשכבה הקדומה התחתונה נמצאו שרידי דרך, בשכבה העליונה המאוחרת יותר נמצאו שרידי מבנים מהתקופה הביזנטית.
היישוב בתל היה חלק ממערך יישובים שהתקיים בתקופה הברונזה המאוחרת בדרום עמק עכו הכוללים את תל פר תל נמוך וקטן הנמצא בסמוך לצומת זבולון בין כביש 70 לכביש 780 המוביל לקריית אתא, תל א-נחל, תל אדהאם ותל אבו הואם. ייתכן שהעיר ששכנה על התל הייתה בירתה של ממלכה שכללה חלק מהתלים הנזכרים לעיל או כולם.
רוב החוקרים מזהים את תל רגב עם העיר חֶלְקַת המופיעה בספר יהושע כעיר השוכנת על גבול נחלת שבט אשר ”וַיֵּצֵא הַגּוֹרָל הַחֲמִישִׁי, לְמַטֵּה בְנֵי-אָשֵׁר לְמִשְׁפְּחוֹתָם. כה וַיְהִי, גְּבוּלָם--חֶלְקַת וַחֲלִי, וָבֶטֶן וְאַכְשָׁף” (יהושע יט, כה). כשתל כיסון מזוהה עם אכשף, תל פר מזוהה עם "בטן", תל א-נחל היא כנראה מִשְׁאָל ותל עליל (ח'ירבת ראס עלי) מזוהה עם חלי השוכן כששה ק"מ צפון מזרחית לתל רגב. חלקת מופיעה גם בספר יהושע כאחת הערים שהוקצו ללויים: ”אֶת-חֶלְקָת, וְאֶת-מִגְרָשֶׁהָ, וְאֶת-רְחֹב, וְאֶת-מִגְרָשֶׁהָ: עָרִים, אַרְבַּע” (יהושע כא, לא). צבי גל בספרו "הגליל התחתון : גאוגרפיה יישובית בתקופת המקרא" מזהה את חלקת עם תל מעמר, הוא לא נותן הצעת זיהוי לתל רגב.
יוחנן אהרוני הציע לזהות את תל רגב עם העיר אכשף. כשהוא מציין שהייתה העיר החשובה ביותר בעמק עכו בתקופת המקרא. פרופ' ג'ון גרסטנג הציע ב-1931 לזהות את חרושת הגויים בתל רגב, אולם הצעתו לא התקבלה.
הערות שוליים

↑  תל רגב באתר רשות העתיקות
↑  תל השוכן בעיר קריית אתא
↑  ספר יהושע, פרק י"ט, פסוק כ"ו.
↑  גרשון גליל, ‏ערי הממלכה הכנעניות במאה הי"ד לפה"ס: היקפן ומעמדן המדיני, קתדרה 84, יולי 1997, עמ' 37.
↑  צבי גל, הגליל התחתון : גאוגרפיה יישובית בתקופת המקרא, הוצאת החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, 1990, עמ' 136
↑  יוחנן אהרוני, ארץ ישראל בתקופת המקרא: גאוגרפיה היסטורית, ירושלים: יד בן צבי, 1987, עמ' 15.
תל רועים מערב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  33°13′42″N 35°34′25″E﻿ / ﻿33.228304°N 35.573481°E﻿ / 33.228304; 35.573481
  (למפת אצבע הגליל מוגדלת) תל רועים מערב(למפת אצבע הגליל רגילה) תל רועים מערב(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תל רועים מערב(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תל רועים מערב
 
תל רועים מערב הוא אתר ארכאולוגי פרה-היסטורי במורדות המזרחיים של רכס הרי נפתלי, סמוך לעמק החולה, בין קריית שמונה למטולה. באתר התקיימה חפירת הצלה בשנת 2004 לפני סלילת כביש באתר. החפירה התמקדה בשני אזורים, בהם נמצאו ארבע שכבות יישוב מהתקופה הנאוליתית הנאוליתית קדם קרמית ב' (7000–9000 לפנה"ס) לתקופה הנאוליתית הקרמית (4500–6400 לפנה"ס). האתר מציע גישה רחבה למשאבים מהחי והצומח בגלל מיקומו בין ההר לעמק, והוא מוקף באדמה פורייה ממזרח ומדרום. הממצאים באתר מייצגים תרבות חומרית מצפון הלבנט המעידים על האזור כגבול תרבותי בין תרבויות ארץ ישראל ובין התרבויות שבצפון.
האתר נבדל מתל רועים שבעמק הסמוך, בו נמצאו מערות מהתקופה הרומית ומספר חרסית מתקופת הברונזה.
לקריאה נוספת

ורד אשת, דני נדל, Changes in burial customs from the Pre-Pottery to the Pottery Neolithic periods in the Levant: The case-study of Tel Roim West, Northern Israel, Paléorient 41-2, 2015, עמ' pp. 115-131
הערות שוליים

↑  אסף נתיב, דני רוזנברג ודני נדאל, The Southern tip of the Northern Levant ? The Early Pottery Neolithic assemblage of Tel Ro’im West, Israel, Paléorient 40-1, 2014, עמ' 99-115
שכונת קברות

אחת ממערות הסנהדרין, הבנויה בדיוק רב לפי המבואר בערך. שטח של אמה בין קבר לקבר, ומחצית האמה בקצה השורה.
אחת ממערות הסנהדרין
מערת קבורה מזמן חז"ל
תיאור שני מערות קבורה וחצר ביניהם, שזו היא דרך הקבורה לפי חכמים
שכונת קברות היא מושג בהלכות טומאה וטהרה החל על כל מקום שבו נמצאו שלושה מתים בשטח של בין ארבע לשמונה אמות.
רקע

בעבר, נהוג היה לקבור מתים רבים ממשפחה אחת, בדרך השונה מזו העכשווית. במקום לקבור מתים רבים בקברים רבים נפרדים, היו קונים מראש מערה רחבה, ושם היו חופרים כוכים רבים לכל בני המשפחה.
רקע > גודל המערה ומקום הכוכים

בעניין זה, נחלקו רבי שמעון ושאר החכמים, כמה צריך להיות אורכה ורוחבה של מערת קבורה רגילה. לפי חכמים, היו שתי מערות המקבילות זו מול זו, וחצר ביניהם. כל מערה הייתה בשטח של שש אמות על ארבע, בשני צידי אורך המערה שהיה שש אמות היו קוברים שישה מתים, שלושה מול שלושה, וברוחב המערה, בצד המקביל  לפתחה, היו קוברים עוד שני מתים.
לפי רבי שמעון, אופן הקבורה צריך להיות באופן צפוף יותר: גודל המערה - שש אמות רוחב ושמונה אמות אורך, קוברים ארבעה מתים משני צידי הקירות באורך המערה, ושלושה מתים ברוחבה, מול הפתח. בנוסף לכך, סבור רבי שמעון שניתן לקבור עוד שני מתים בקצה המערה, (בין האורך לרוחב), לפי רבי יוסי בר חנינא הכוונה היא שהכוך יהיה בעמידה, ולפי רבי יוחנן הדבר לא ייתכן, שכן זו היא קבורת חמור, ולכן יש לומר ששני הכוכים הם באלכסון.
רקע > גודל הכוכים

גודל של כל כוך היה: רוחבו אמה - שהוא קצת יותר מרוחבו של אדם ללא בגדיו, אורכו ארבע אמות, שכן גובהו של אדם הוא שלוש אמות, והארון תופס מקום של אמה רביעית, וגובהו היה שבעה טפחים, שהוא כדי שארון המת יכנס לשם ברווח ללא שישחק, ובנוף שיוותר מקום של טפח על טפח, כדי שטומאה זו לא תחשב לטומאה רצוצה, המטמאת את כל העובר מעליה.
ההלכה

במסכת אהלות נפסק, דרך הבדיקה של המוצא מת. כאשר אדם מת, עליו לקחת רק את גופו ואת עפר תבוסתו, בו נספגת הליחה שבגופו, - כל העפר התיחוח שמתחתיו, בנוסף לשלושה טפחים שאותם הוא חופר מתחת לעפר התיחוח.
אך אם מצא שלושה מתים, ובין מת לשני יש מרחק של בין ארבעה לשמונה אמות, יש להניח כי ככל הנראה במקום זה הייתה מערת קבורה, הנקראת בלשון חז"ל "שכונת קברות".
ההלכה > שטח הבדיקה

במקרה כזה, קובעת המשנה כי יש לבצע בדיקת עשרים אמה. אלא שלפי החשבון, הרי שלפי חכמים יש לבדוק שמונה עשרה אמה בלבד, שהרי אין אנו יודעים מה היה מקום המתים שמצאנו במערה, ואם המת שנמצא, נקבר ברוחב המערה, נמצא שיש לחשוש כי ישנם עוד מתים, עד רוחב של שמונה עשר אמות, הכוללים עד שש אמות שהם אורך המערה, שש אמות של המערה הנגדית, ושש של החצר המפסיקה ביניהם. אם המת נקבר באורך המערה, (כלומר לא בקיר שמול פתח המערה, אלא באחד משני הקירות שבצדדים, ושטח קבורתו מצמצמת את שטח המערה), נמצא שיש לבדוק שטח קטן יותר, ולכן בכל מקרה אין לבדוק פחות משמונה עשרה אמות.
לפי רבי שמעון, שאורך המערה הוא שמונה (במקום שש), נמצא שאורך שתי המערות והחצר שביניהם (שאורכה שש) הוא עשרים ושתים אמות, ואין די בפחות מכך.
מכיוון שכך, מסיקה התלמוד, כי בדיקת העשרים אמה היא בדיקה שלפי שטח חכמים (שכמותם נפסקת ההלכה), אלא שהבדיקה בוצעה בתחילתה אלכסון, ואורך האלכסון גדול יותר מזה של האורך הרגיל.
בדיקת העשרים אמה, מתבצעת כאמור אחרי מציאת שלושה מתים בגודל של ארבעה עד שמונה אמות, ואם מצא מת נוסף, המצב חמור יותר: שכן, למרות שאכן ייתכן שהמת שייך לאותה מערה שנקבר הראשון, (שהרי לשם כך מתבצעת הבדיקה, כדי לגלות האם המערה ממשיכה עד העשרים האמות הבאות), הרי שחז"ל חששו שמא מת זה שייך למערה אחרת, חדשה, כך שמדובר בשני מערות נפרדות.
בעצם, חשש זה אינו מובן, שהרי לו היה נמצא אותו מת עצמו לבדו, בשדה אחרת, לא היה עלינו לבצע בדיקת עשרים אמה. אלא שאת ההסבר לכך, שבמקרה שהמת נמצא באותה שדה בה נמצא מת אחר, קובעים חז"ל  שרגליים לדבר; כלומר, 1.  כאשר אנו מוצאים מערת קבורה במקום מסוים, ייתכן מאוד שיש בשדה זה מערות קבורה נוספות. 2. צירוף העובדה, שכבר נמצא עוד מת, הרי שקיים חשש יותר מסביר, שקיימת בשדה זו מערת קבורה נוספת, ולכן עלינו לבצע בדיקת עשרים אמה נוספת, עד שימצאו עשרים אמה ריקות מקבר.
ההלכה > אופן הבדיקה

הבודק, בודק אמה על אמה ומניח אמה, עד שהוא מגיע לסלע או לבתולה
אופן הבדיקה הוא: בודק אמה ומניח אמה שאין בודקה. אמה זו שהוא חופר, צריך הבודק לחפור בעומק בלתי נמדד, ואין לדבר שיעור, אלא עד שיגיע הקורדם לסלע, כך שברור שקרקע זו לא נחפרה כדי לקבור בה מת, או לחלופין עד שמגיע לקרקע "בתולה", שהיא קרקע שניכר שמעולם לא חפרו בה.
שטח הבדיקה, הוא כאמור עשרים אמה, אלא שאם במהלך הבדיקה הגיע למקום שבוודאי אינו מקום קבורה, כמו נחל, שלולית קבועה, או דרך הרבים, אינו צריך לבדוק בה יותר.
כיום

כיום, פסק הרב יצחק יעקב ווייס, גאב"ד העדה החרדית, כי מקובל, שאין אנו בקיאים בעניין הבדיקה המובא במשנה, שהייתה אפשרית רק לפי חכמתם של הדורות הראשונים, כמבואר בשולחן ערוך, ואם כן הרי זה כאילו לא ניתן להכיר את האיסור, שבאופן כזה לא גזרו חז"ל את גזירת בדיקת העשרים אמה, ומכיוון שבטל האיסור, מותר לכוהנים לעלות למקום.
כראייה לדבריו הוא מביא את העובדה שברוב המקומות שבארץ ישראל התגוררו גויים, וחז"ל גזרו על טומאת ארץ העמים מכיוון שגויים רווקים היו נוהגים לקבור את הממזרים שהולידו בניאוף בחצר ביתם, גזירה השייכת גם בארץ ישראל במקום שהתגורר בו גוים, ולמרות זאת, מכיוון שאיננו נוהגים בבדיקה, נהגו כוהנים להתגורר בכל מקום בארץ ישראל ללא חשש.
כך גם, בשנת תש"ע, לאחר האיסור שאסר הרב משה ברנדסדופר, חבר העדה החרדית, על הכוהנים לעלות למירון לאחר שהתגלו שם מספר מערות קבורה, פסק הרב יצחק רוזנבלט, דיין מוסמך מהעדה החרדית ור"מ בישיבת ברסלב מאה שערים, כי אין לנו לחשוש למתים נוספים, על פי פסקו של הרב ווייס.
הערות שוליים

↑  חמור זורקים לקבר בדרך זריקה, כך שהוא נקבר בעמידה, בשונה ממת אותו נהוג להשכיב בעדינות.
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף ק"א, עמוד א'.
↑  תוספות ב"ב ק"א ע"א ד"ה ורחבן.
↑  רש"י על ב"ב ק' ע"ב ד"ה והכוכים.
↑  משנה, מסכת אהלות, פרק ט"ז
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף ק"ב, עמוד א'. וראה בסוכה ו' ע"א, שכל אמה באלכסון, תופסת שטח אמה ושני שלישים אמה
↑  משנה, מסכת אהלות, פרק ג', משנה ג'.
↑  משנה, מסכת אהלות, פרק ג', משנה ה'.
↑  שו"ת מנחת יצחק חלק ח סימן קכב.
↑  לפי דברי רבי יואל טייטלבוים, האדמו"ר מסאטמר בספר (ויואל משה) מאמר ישוב א"י (אות צ"ה).
↑  שולחן ערוך, יורה דעה, סימן נ"ז.
| טומאה וטהרה ביהדות |
| --- | --- | --- |
| דרגות טומאה | אבי אבות הטומאה • אב הטומאה • ולד הטומאה (ראשון • שני • שלישי ורביעי) |  |
| דרגות קבלת טומאה | חולין • מעשר שני • תרומה • קודש • חטאת |  |
| קבלת טומאה | אוהל • מגע • משא • היסט • מדרס • ביאה • בועל נידה • ביאה לבית • מדף • בליעה • עיסוק |  |
| מטמאים מן התורה | מת • נבלת חיה ובהמה • נבלת עוף טהור • נבלת השרץ • בעל קרי • פולטת שכבת זרע • מטמאי משכב ומושב - נידה, יולדת, זבה, זב • צרעת (אדם, בתים, בגדים) • שכבת זרע • חטאות המטמאות • מי חטאת |  |
| מטמאים מן דרבנן | ידיים • ארץ העמים • בית הפרס • כתבי הקודש • גויים • עבודה זרה • טבילה במים שאובים |  |
| נטמאים | אדם • כלים (כלי מתכות, כלי עץ, כלי חרס, בגדים, כלי עור, שק, וכלי עצם) • אוכלים •  משקין |  |
| אחרים | טומאת מקדש וקדשיו  • האיסור לכהן להיטמא למת • הכשר לקבל טומאה • טומאה רצוצה • טומאה הותרה בציבור |  |
| טהרה | טבילה • פרה אדומה • מקווה • חציצה • טבול יום • מחוסר כיפורים • טהרת מצורע • טבילת עזרא |  |
| סדר טהרות | כלים • אהלות • נגעים • פרה • טהרות • מקוואות • נידה • מכשירין • זבים • טבול יום • ידיים • עוקצים |  |
תריאק

הכנת התריאק. איור מתוך טאקואינום סניטאטיס
תריאק הוא תרכיב אנטיטוקסיני (antitoxin; נוגדן באורגניזם הפועל כנגד רעלן), שהופק מארס נחשים ועקרבים בצירוף מרכיבים שונים מעולם החי, הצומח והמחצב. הוא שימש כתרופה לטיפול בהרעלות, בהכשות ובעקיצות, וכן לריפוי מחלות שונות. השימוש בתריאק הפך לנפוץ בעקבות מרשמים שכתב קלאודיוס גלנוס, רופא מפורסם בן המאה השנייה לסה"נ. בתחילה שימש החומר כנוגד רעלים, ועם חלוף הזמן התרחבו שימושיו לטיפול במגוון מצבים רפואיים.
היסטוריה

הרכבת התריאק הייתה ענף ייצור ייחודי בארץ ישראל בתקופה הביזנטית ובימי הביניים, ובעיקר בתקופה המוסלמית הראשונה. התריאק היה אחד מחומרי המרפא המפורסמים ביותר שארץ ישראל השתבחה בהם, ואף יוצא לחוץ לארץ. עדויות רבות, כולן מן המאה העשירית, מלמדות שאחד המרכזים החשובים ביותר בעולם האסלאם לייצור תריאק היה בירושלים.
בספרות נזכרים אישים אחדים שישבו בירושלים במאה העשירית ועסקו במלאכת התריאק. הידוע ביותר מביניהם היה הרופא הירושלמי אלתמימי. מסופר כי היה בעל ידיעות נרחבות ברפואה והצטיין בהכנת משחות ותרופות נפרדות ומורכבות, אולם לשיא יוקרתו הגיע בהתקנת מיני התריאק השונים.
ירושלים וסביבתה היו גם מקור לאספקת המרכיבים הנפרדים של התריאק. חלק ניכר ממרכיבי התרופה (צמחים, בעלי חיים ומחצבים) הובאו מאזור ירושלים, ובעיקר מאגן ים המלח, שהיה קשור לירושלים מבחינה מנהלית, כלכלית ותרבותית. בין המרכיבים החשובים של התריאק היו האספלט ונחשי האפעה, שניצודו למטרה זו באזור ים המלח. נחש האפעה נקרא "טיר", וייתכן כי ממנו נגזר שם התרופה (טיריאק או תריאק). מנגד יש טוענים שהנחש העומד מאחורי התיאורים הוא הצפע. פליקס פברי מספר בספריו, כי לאור הביקוש הרב של הארס אסר הסולטאן המצרי על ציד הנחשים באזור, שמא יכחדו.
הפקת התריאק והשימוש בו בירושלים נזכרים גם בתקופות מאוחרות יותר. המלך הצלבני אמלריך (ששלט בין השנים 1162-1174) קרא לרופא על מנת שיטפל בבנו חולה הצרעת (בלדווין הרביעי) באמצעות "תריאק אלפארוק". במאה ה-18, נזכרת התרופה בתעודה המפרטת את נכסי יהודי שנפטר. באמצע המאה ה-19 העיד טיטוס טובלר כי בבית מרקחת של יהודים בירושלים ניתן למצוא Theriak. ייתכן כי צאצאי משפחת אלתריאקי, שעסקה בהפקת ארס הנחשים מאזור יריחו, מתגוררים כיום במזרח ירושלים.
לקריאה נוספת

זהר עמר, "ייצוא התריאק מארץ ישראל ושימושיו בימי הביניים", קורות, יב, (תשנ"ו- תשנ"ז), עמ' טז- כח.
הערות שוליים

↑  Noga Arika, Passions and Tempers: A History of the Humours, 2007, p.93
↑  Something went wrong..., earth.huji.ac.il
↑  זהר עמר ואפרים לב, רופאים ותרופות במאות העשירית עד השמונה עשרה, תל אביב, תש"ס, עמ' 25- 26.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14479873f (data)  GND: 4185112-2  SUDOC: 072243767
שמואל קוהן (רב)

| --- | --- |

לוח זיכרון על בית מגוריו בבודפשט
 לידה:  21 בספטמבר 1841 באיה, הונגריה 
 פטירה:  11 במרץ 1920 (בגיל 78) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 השקפה דתית:  יהדות 
 
הרב שמואל קוהן (כהן) (בהונגרית: Kohn Sámuel; באיה, 21 בספטמבר 1841 – בודפשט, 11 במרץ 1920) היה חוקר דת הונגרי-יהודי, הרב הראשי של הקהילה היהודית בפשט, היסטוריון, נשיא האגודה הספרותית היהודית-הונגרית.
ביוגרפיה

שמואל קוהן (הגרסה ההונגרית-אוסטרית לשם משפחה כהן) נולד כבנם של איגנץ קוהן וקארולינה נוישלוס, והיה נכדו של הרב של העיר באיה, שוורין גץ קוהן. הוא סיים את בית ספר תיכון בגימנסיה של הציסטרציאנים בבאיה והמשיך בשנתיים לימודי יהדות בעיר פאפא. משנת 1858 למד תאולוגיה מחוץ להונגריה בסמינר התאולוגי היהודי בוורוצלב, שם היה מתלמידיו של פרנקל, יואל, גרץ, רוזין, ובשנת 1865 קיבל את תואר הדוקטור במדעי הרוח באוניברסיטת ורוצלב. כאשר הקהילה היהודית בפשט הקימה משרה לדרשה בהונגרית בשנת 1866, הזמינה את שמואל קוהן. ב־2 ביוני באותה השנה הועברה הדרשה היהודית הראשונה בשפה ההונגרית משפתיו של קוהן בבית הכנסת הגדול של בודפשט ברחוב דוהני. לאחר מכן נבחר לרב הקהילה. היה לו חלק פעיל בכינוס הסינוד האוניברסלי היהודי בשנת 1868. בוועדת ההיגוי והניהול של בית המדרש לרבנים בבודפשט הוא מילא את תפקיד הנשיא. קוהן פעל רבות כדי לקרב את יהדות פשט לשפה ולתרבות ההונגרית. בשנת 1905 קודם לתפקיד הרב הראשי. פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה ומלך הונגריה העניק לו קודם דרגת "יועץ מלכותי" ובהמשך דרגת "יועץ חצר". מותו נגרם כתוצאה מכשל בריאותיו.
אשתו הייתה קטלין לוובהר (Lőwbehr). קוהן כתב את עבודותיו המדעיות המלומדות בהונגרית, גרמנית ועברית והעדיף לעסוק בהיסטוריה.
ביוגרפיה > מאמריו

מאמרים שנערכו עם דר' קייסרלינג בכתב העת Ung.-Jüdische Wochenschrift (כרטיס 72–1871)
מאמרים שנכתבו תחת שם העט Kronau Miksa; במגזין מולדת (1877, 320, 321). הנסיך והרב, הילדה, מיתוס יהודי-הונגרי מהמאה ה -15);
בארכיון ההיסטורי (1881). הוראות מועצת בודה (1297);
a Zeitschrift d. deutschen morgenländischen Gesellschaft c. בכתב העת (1884). Zur neuesten Literatur der Samaritaner,
1893. Die samar. Pentateuch-Uebersetzung nach d. Ausg.
פון פטרמן u. Vollers); במאות (1887).
זיכרון של האוכלוסייה היהודית במבצר בודה המשוחזר משנת 1686);
בסקירה היהודית ההונגרית (1884). כובשי הונגריה הונגרים ויהודים, 1887.
מקום קבורה יהודי מתקופת טורקיה בבודה, 1891.
הקהילה היהודית בבודה העתיקה לקראת אמצע המאה, 1898.
שוורין קוהן גוטס; פרנקל-גרצץ, Monatschrift für die Gesch. ד. ב- Judenthums, M. Linguist (1881, 1888) ובעיתונים;
הוא כתב את הסיפור היהודי בלקסיקון הגדול של פאלאס.
עבודותיו

Der Prophet Eljah in der Legende. Bresslau. 1863.
Die Pentateucho Samaritano ejusque cum versionibus antiquis nexu. Lipsiae, 1865. (Doctori dissertatio).
Samaritanische Studien. Beiträge zur samaritanischen Pentateuch-Uebersetzung und Lexicographie. Breslau, 1868. Online
כיצד נקבל ונודה עבור מתן שוויון הזכויות. דרשה בבית הכנסת Hogyan fogadjuk és hogyan hálálhatjuk meg az egyenjogusítást? Zsinagógai beszéd. Pest, 1868
Gedächtnissrede bei Enthüllung des Meisel-Denkmals, Ugyanott, 1868.
Gedächtnissrede über Dr. W. A. Meisel. U. ott, 1868.
Was haben die jüngsten Vorgänge innerhalb der ungarischen Judenheit zu bedeuten? Predigt, gehalten am 16. April 1870. U. ott, 1870.
Festrede gelegentlich der Feier der Emancipation. U. ott, 1868. (Német és magyar szöveg).
Worte der Trauer und der Anerkennung, gesprochen am Sarge der Frau Veronika v. Ullman. U. ott, 1869.
Worte der Trauer und der Anerkennung, gesprochen am Sarge der Frau Jeanette v. Goldberger. U. ott, 1870.
דרשות בבית הכנסת Zsinagógai szónoklatok. Budapest, 1875
Zur Sprache, Literatur und Dogmatik der Samaritaner. Leipzig, 1875. Online
Die beiden Gotteswege. Gedächtnissrede auf Dr. Zacharias Frankl. U. ott, 1875.
Trauerrede, gehalten am Sarge der Frau Elisabeth Grünbaum. U. ott, 1875.
כתבי יד עבריים של המוזיאון הלאומי ההונגרי A magyar nemzeti múzeum könyvtárának héber kéziratai (Bp., 1877). (Különlenyomat a Magyar Könyvszemléből.)
Mardochai Ben Hillel. Sein Leben und seine Schriften (Breslau, 1877). (Különlenyomat a Történelmi Tárból.)
Izrael bajnoka. Emlékbeszéd Cremieux Izsák Adolf fölött. Tartotta a budapesti izrael. hitközség zsinagógájában 1880. febr. 29. U. ott, 1880.
מה לעשות עם ההתקפות נגדנו היהודים. דרשה בבית הכנסת Mit tegyünk az ellenünk intézett támadásokkal szemben? Zsinagógai beszéd. Budapest, 1880
מקורות עבריים ונתונים להיסטוריה של הונגריה Héber kútforrások és adatok Magyarország történetéhez (Bp., 1881)
תולדות היהודים בהונגריה A zsidók története Magyarországon a legrégibb időktől a mohácsi vészig (Bp., 1884). Részben kiadatlan kútforrások nyomán. Budapest, 1884. (Csak az első kötet jelent meg, ez azonban igen értékes anyaggyűjtemény és feldolgozás.)
הסובוטניקים הסקלרים A szombatosok. Történetük, dogmatikájuk és irodalmuk. Különös tekintettel Péchi Simon főkanczellár életére és munkáira. Budapest, 1889. Online (Először a Magyar Zsidó Szemlében. Önálló német kiadása 1894-ben jelent meg. Online)
נאום לזכרו של איגנץ הירשלר Emlékbeszéd Hirschler Ignácz felett. U. ott, 1891
לקריאה נוספת

חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים. Szinnyei József: Magyar írók élete és munkái VI. (Kende–Kozocsa). Budapest: Hornyánszky. 1899.
תולדות הספרות ההונגרית Pintér Jenő. A magyar irodalom története: tudományos rendszerezés, 7. kötet. (Az irodalomtörténet és kritika c. alfejezet.) (1930–1941.)
הערות שוליים

↑  Halálesete bejegyezve a Bp. VII. ker. állami halotti akv. 633/1920. folyószáma alatt.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263827705171  PLWABN: 9810576636805606  BnF: cb12222210j (data)  GND: 137101554  ISNI: 0000 0000 7831 9290  LCCN: nb2004305870  NKC: zmp20231205584  NTA: 140618325  RERO: 02-A003465389  SUDOC: 067044557  VcBA: 495/200076  VIAF: 71441395   WorldCat (עם VIAF): 71441395
שילוח הקן

| --- | --- |

ברבור עם אפרוחים וביצים בקן
 מקרא:  ספר דברים, פרק כ"ב, פסוקים ו'–ז'
 משנה:  מסכת חולין, פרק י"ב
 תלמוד בבלי:  מסכת חולין, דף קל"ח, עמוד ב'
 משנה תורה:  ספר קדושה, הלכות שחיטה, פרק י"ג
 שולחן ערוך:  יורה דעה, סימן רצ"ב
 ספרי מניין המצוות:  ספר המצוות, לאו ש"ו, עשה קמ"ח ספר החינוך, מצווה תקמ"ד, מצווה תקמ"ה
ביהדות, מצוות "שילוח הקן" היא מצווה מן התורה, הנוגעת לדרך בה יש לנהוג כאשר נתקלים בקן ציפורים, ורוצים לקחת את הביצים והגוזלים. על פי המצווה אין לקחת את הציפור וגם את ביציה, אלא יש לשלח את האם, ורק לאחר מכן ניתן לקחת את הביצים או הגוזלים שבקן. שכרו של מקיים המצווה הוא "ייטב לך והארכת ימים".
מקור המצווה

"כִּי יִקָּרֵא קַן צִפּור לְפָנֶיךָ בַּדֶּרֶךְ בְּכָל עֵץ או עַל הָאָרֶץ אֶפְרחִים או בֵיצִים וְהָאֵם רבֶצֶת עַל הָאֶפְרחִים או עַל הַבֵּיצִים לא תִקַּח הָאֵם עַל הַבָּנִים:
שַׁלֵּחַ תְּשַׁלַּח אֶת הָאֵם וְאֶת הַבָּנִים תִּקַּח לָךְ לְמַעַן יִיטַב לָךְ וְהַאֲרַכְתָּ יָמִים:"