stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אורליאנוס
קורות חייו > בטרם מינויו כקיסר > תחת שלטון גליאנוס

אָוּרליאנוס נולד בסמוך לעיר הרומאית העתיקה סירמיום (העיר סרמסקה מיטרוביצה שבסרביה). אביו היה משרת של סנטור רומאי בשם אורליוס ומכך נגזר שם משפחתו, ידוע כי הוא נישא לאולפיה סברינה אך כל הידוע על נישואים אלו הוא כי לזוג נולדה בת. הוא הצטרף לשורות הצבא הרומאי בשנת 235 והוכיח עצמו כחייל מוכשר. על סמך מוניטין זה, מונה לקצין פרשים ולאחר מכן קודם להיות בפמליתו של הקיסר גליאנוס. בשנת 268 השתתף אורליאנוס עם יחידת הפרשים שבפיקודו בקרב נאיסוס בו הובסו הגותים. באותה שנה לחם גם בשורות הקיסר, מול פטרונו לשעבר אורלוס שעתה היה טוען לכתר, במהלך הקרבות נדחק אורלוס אל תוך מבצר מדיאולנום (בלטינית: Mediolanum - מילאנו של היום). במהלך המצור נרצח הקיסר גליאנוס בנסיבות לא ברורות ויש מקורות הטוענים כי אורליאנוס היה בין הקושרים שבראשם עמד קלאודיוס השני גותיקוס שהוכרז לקיסר החדש על ידי הסנאט.
קורות חייו > בטרם מינויו כקיסר > תחת שלטון קלאודיוס

עם מינויו, קלאודיוס החל מיד לבסס שלטונו ולהרחיק עצמו מחבורת הקושרים כנגד הקיסר גליאנוס והורה על הוצאתם להורג. על רקע זה ניסה אורלוס, עדיין במצור, לבקש את מחילת הקיסר החדש. אך לקלאודיוס לא היה אינטרס לחוס על חייו של מתחרה פוטנציאלי והוא הורה על תפיסתו והוצאתו להורג. אורליאנוס מאידך זכה לקידום מהיר וקיבל את הפיקוד על יחידת עילית של פרשים ולאחר מכן על כל חייל הפרשים של הצבא הרומאי, תפקידו הקודם של קלאודיוס. מבחנו הראשון בתפקידו החדש הגיע בשנת 268 בקרב אגם בינכוס, מול צבא של שבטים גרמאניים הידועים גם כאלמאנים שפלש לתחומי האימפריה, חצה את הדנובה וחדר אל צפון איטליה תוך שהוא משאיר אחריו שובל של הרס ועוסק בביזה. בקרב שהתחולל על חופי אגם גארדה נפגשו כ 30,000 חיילים רומאים מול צבא גרמאני גדול שיש המערכים את מספר חייליו ב 100,000 איש, ייתכן שמשא ומתן קדם לקרב אך משזה נכשל בחר קלאודיוס לתקוף את הגרמנים וזכה לניצחון מוחץ.
הצבא הרומאי לא יכול היה לנוח על זרי הדפנה, צבא גדול ומשולב של לוחמים גפידים, ונדלים ושבטים גרמאניים אחרים. שעושה את דרכו בבלקנים, הצבא הגותי הגיע אל סלוניקי והטיל מצור על העיר אך נטש את עמדותיו עם התקרבות הצבא הרומאי ונסוג צפונה כשהוא בוזז את מקדוניה. אורליאנוס היה בחיל החלוץ הרומאי שהורכב מיחידות פרשים מהירות בעוד עיקר הצבא הרומאי בפיקוד הקיסר נע באיטיות מתוך כוונה לאסוף כוחות נוספים. כוחותיו של אורליאנוס ניהלו מלחמת תנועה מבלי להיכנס לקרבות תוך שהם מטרידים את הגרמניים ומכים בהם בסדרת עימותים מוגבלים. הקרב העיקרי בין שני הצבאות נערך במואסיה והסתיים בלא הכרעה, הגרמנים נאלצו לסגת אך הצבא הרומאי ספג אבדות כבדות ולא הצליח להכריע את יריבו. הצבא הרומאי לא יכול היה להיכנס לקרב נוסף אך קלאודיוס סירב לעזוב את זירת המערכה והכה את הגרמנים במארב מתוכנן, למרות אבדותיהם הכבדות הצליחו הגרמנים להמשיך בנסיגה מסודרת כשפרשים רומאים בפיקודו של אורליאנוס ממשיכים לזנב בהם. קרב מכריע נוסף נערך בהרי הבלקן אליו נדחקו הגרמאנים כשהם סובלים מרעב, התקפה של חיל הרגלים הרומאי נתקלה בהתנגדות של הצבא הגותי ששבר את שורות הרומאים, התקפת נגד של חיל הפרשים הרומאי הצליחה לעצור את ההרג אך לא את שטף התנועה של הגרמנים ששברו את הכיתור והמשיכו בתנועה מהירה דרך תראקיה, המערכה נמשכה עד ששני הצבאות הגיעו לתשישות ומחלות החלו לגבות מחיר בחיי אדם, הקיסר קלאודיוס היה בין החולים ופונה למפקדתו בסירמיום בסוף שנת 269. אורליאנוס נשאר לפקד על הצבא הרומאי. בסדרת התקפות מחושבות הצליחו הרומאים לפצל את הגותים לקבוצות קטנות ולהביס אותם  זו אחר זו. חלק מהלוחמים הגרמנים גויס לתוך הצבא הרומאי, חלק אחר ערקו מיחידותיהם והתיישבו כחוואים, תבוסת הגותים הייתה שלמה באוגוסט 270. בינואר 270 נפטר קלאודיוס. על פי המסורת חשב קלאודיוס להעביר את שרביט השלטון לאורליאנוס אך אחיו קווינטילוס נבחר לקיסר על ידי הסנאט.
קורות חייו > בטרם מינויו כקיסר > תפיסת השלטון

הלגיונות שהיו עם הקיסר קלאודיוס השני במסע אל הדנובה לא היו מודעים, או לפחות לא תמכו, בעלייתו של קווינטילוס. הם תמכו באורליאנוס, והכתירו אותו בתואר אוגוסטוס. קווינטילוס שהה בעיר אקוויליה שבצפון-מזרח איטליה. את פעולתו הראשונה כקיסר עשה משם, כשביקש - וקיבל מיד רשות - להכריז על קלאודיוס השני כאל. הוא לא נסע לרומא, משום שצבאו הגן על צפון-איטליה מפני פלישה אפשרית מהאלפים. הכתרתו של אורליאנוס שמטה את הקרקע מתחת לרגלי קווינטילוס, חייליו נטשו אותו והצטרפו למחנה אורליאנוס. קווינטילוס, שהבין את חוסר התקווה שבמצבו, התאבד בחיתוך ורידיו בספטמבר 270. על פי רוב ההערכות הוא שימש כקיסר 17 ימים בלבד.
קורות חייו > קיסר

אורליאנוס עלה לשלטון בתקופה סוערת ורצופת משברים, במהלך תקופה זו, הידועה בהיסטוריה כמשבר המאה ה-3, התחלפו 25 קיסרים על כס השלטון, והקיסרות חוותה משברים צבאיים, מדיניים וכלכליים חמורים. בנוסף, בשנת 251 פרצה מגפת קיפריאנוס - ככל הנראה אבעבועות שחורות, שגרמה לתמותה גבוהה ופגעה בכוח האדם שעבד בחקלאות, אך בעיקר ביכולתה של הקיסרות לגייס חיילים לצבאה ולהגן על עצמה.
בשנת 260 חוותה האימפריה משבר נוסף עם נפילתו בשבי והוצאתו להורג של הקיסר ולריאנוס על ידי שאפור הראשון שליט האימפריה הססנית. משבר זה הביא להתפוררות השפעתה של רומא בפרובינציות המזרחיות ועלייתה של העיר תדמור לדרגת ישות עצמאית ששלטה ללא מצרים באזור הסהר הפורה. תחילת המהפך הייתה במינוי ספטימיוס אודינטוס כנציב הפרובינקיה הרומית סוריה-פיניקיה, הוא הצליח להנחית ניצחון מכריע על הססנים ולהדוף אותם. בשנת 267 נהרג ספטימיוס אודינטוס במהלך ריב משפחתי ואשתו זנוביה תפסה את השלטון בעיר ובצבא. המלכה זנוביה וצבאה ניצלו את הכוח הרב שהיה בידיהם ואת חולשת האימפריה הרומית והאימפריה הססנית והכריעו בתוך שנתיים את הפרובינקיות הרומיות במזרח והעמידו אותן תחת שלטון העיר תדמור.
במערב נפרדה האימפריה הגאלית מהאימפריה הרומית, קצינים רומאיים ניצלו את מתקפות השבטים הגרמניים, בשנת 260 קרע פוסטומוס את שטחי הפרובינקיה גאליה והכריז על עצמו קיסר בנצלו את התוהו שעוררו הפלישות מהבלקן והצורך להגן על איטליה גופה.
קורות חייו > קיסר > ביסוס השלטון

אורליאנוס נאלץ בתחילת שלטונו להתמודד עם מספר טוענים לכתר, קצינים רומאיים מהפרובינקיות שניסו לנצל את התוהו ואף הריק השלטוני של תחילת ימי אורליאנוס על מנת להתמודד על תואר הקיסר או לכל הפחות לקרוע נתחים מהאימפריה. ספטימוס שתבע את תואר הקיסר מהפרובינקיה דלמטיה, בשנת 271 הוצא להורג על ידי חייליו, אורבנוס היה מורד אחר שנכשל בניסיונו. הקשה שבאתגרים לשלטונו של אורליאנוס הגיע בשנת 271 (או על פי מקורות אחרים בשנת 274) מתוך רומא על ידי פקיד בשם פליסימוס שהיה אחראי על המטבעה של רומא. פרטי המרד אינם ברורים לחלוטין אך ככל הנראה אורליאנוס האשים את הפקיד הבכיר בכישלון וכתוצאה מכך הסית הפקיד את עובדי המטבעה לשביתה ולמהומות שהתפשטו על גבעת הקפיטולין ואליהם הצטרפו מתנגדים לשלטונו של אורליאנוס מקרב הסנטורים, בפעולה מהירה וחסרת רחמים הצליח אורליאנוס לדכא את המרידה, הפעולה גבתה מחיר דמים כבד ועל פי מקורות רומאיים נהרגו 7000 חיילים ומורדים. המטבעה הפסיקה את פעילותה לזמן מה ופעולתה חודשה רק לאחר הרפורמות המוניטריות של 274.
במקביל, הדף אורליאנוס את השבטים הגרמנים הוונדאלים וסרמטים ששלטו על חלקים מאיטליה, בשנת 271 נתקל בצבא גדול של אלמאנים שנכנסו לאיטליה לאורך ערוץ נהר הפו ובמתקפה חפוזה נכנס למארב שגבה מצבאו קורבנות כבדים, למרות זאת המשיך הצבא הרומאי במרדף אחרי הפולשים תוך שהוא אוסף כוחות בדרכו, בקרב פאנו נפגשו הצבאות בשנית כשהם שווים בכוחם מבחינה מספרית, אורליאנוס תמרן את צבאו כך שהגרמנים נלכדו עם גבם לנהר והצליח להביס את הפולשים.
בגלל האיום הביטחוני שנשקף לאימפריה הרומית, החליט אורליאנוס בשיתוף עם הסנאט לבנות את החומה הידועה בשם חומת אורליאנוס שתקיף את העיר רומא. החומה נועדה להקיף את רוב העיר, ואורכה 19 קילומטר בקירוב ובתוכה שטח של 12.3 קילומטר, עוביה 3.65 מטר וגובהה 6 מטר בערך. לאורך החומות היו 18 שערים ו-382 מגדלים. העבודות על החומה החלו בשנת 271 ונמשכו כעשר שנים, גם לאחר מותו של אורליאנוס. החלטה נוספת שנבעה משיקולים ביטחוניים הייתה לוותר על דקיה, שהפכה לפרובינקיה בשנת 106 לספירה בידי הקיסר טראיאנוס. הכוחות הרומאיים נסוגו דרומה והתמקמו מדרום לדנובה, שם הוקמה פרובינקיה שנקראה דקיה, ששטחיה הורכבו מחלקים של מואסיה, דרדניה ותרקיה.
קורות חייו > קיסר > המלחמה נגד זנוביה מלכת תדמור

בשנת 272 הסב אורליאנוס את תשומת לבו לפרובינציות המזרחיות שהיו תחת שלטון האימפריה של תדמור בשליטת המלכה זנוביה. בדרכו לאסיה הוא השמיד צבא של 5,000 גותים סמוך לדנובה, והוסיף לרשימת תאריו 'גותיקוס מקסימוס'. כשאורליאנוס הגיע לביזנטיון נסוג הצבא התדמורי לסוריה. רוב הערים פתחו את שעריהם לפני אורליאנוס, העיר טיאנה שבדרום קפדוקיה סירבה לפתוח את שעריה ונכבשה בכוח, בניגוד למנהגו ולמסורת הרומית לא נהרסה העיר, האגדה מספרת כי חיזיון שראה אורליאנוס מנע את ההרס.
זבדס המצביא של צבא תדמור החליט לרכז את צבאו באנטיוכיה, בקרב שנערך בין חילות הפרשים של הצבא התדמורי והצבא הרומי נוצחו הפרשים התדמוריים, אורליאנוס נכנס לעיר כמשחרר והודיע על חנינה לכל אלה שתמכו בתדמורים. הקרב המכריע נגד צבא תדמור נערך במבואות העיר אמסה, בסיכומו של יום הקרב הוכה צבא תדמור אך במחיר כבד לצבא הרומי. בגלל האבדות הקשות הציע אורליאנוס לזנוביה תנאי כניעה נדיבים, אך היא דחתה אותם. בצעד של יאוש, כאשר תדמור נמצאת תחת מצור רומאי, ניסתה זנוביה לצאת מהעיר בדרכה לכוון האימפריה הססנית כדי לבקש עזרה, היא נתפסה בידי פלוגת פרשים רומיים והובאה לפני אורליאנוס. לאחר חצי שנה של לחימה בלתי פוסקת נכבשה כל האימפריה התדמורית. העיר פתחה את שעריה וחיל מצב רומאי הוצב במקום.
אורליאנוס הוסיף לשמו את התואר 'פרתיקוס מקסימוס' שמציין את הניצחון על הפרתים. בסתיו 272 הוא נלחם נגד הקרפים בגדה הצפונית של הדנובה, והוסיף לשמו את התואר 'קרפיקוס מקסימוס'. באותו זמן הגיעו אליו ידיעות על המרד בתדמור. חיל המצב הרומי בעיר נטבח, וצעיר בשם אנטיוכוס הוכתר כמלך תדמור. המרד התפשט למצרים, אדם בשם פירמוס שהיה אחד מעשירי אלכסנדריה, הכיר במלכותו של אנטיוכוס והפסיק את משלוחי התבואה לרומא, תוך מספר שבועות החל המחסור בלחם להיות מורגש ברומא עצמה. אורליאנוס חזר לסוריה וכבש את תדמור, העיר נבזזה וחומותיה נהרסו. אורליאנוס המשיך מסוריה למצרים ולאחר מצור קצר על אלכסנדריה הצליח להביס את המורדים להשתלט על מצרים, ולהשיב את הפרובינציות המזרחיות לשליטתה המלאה של האימפריה הרומית, לאחר פרישה של עשר שנים.
קורות חייו > קיסר > כיבוש גאליה

בשנת 274 כשהוא עטור בהילת ניצחונותיו במזרח הפנה אורליאנוס את תשומת לבו ל"אימפריה הגאלית" שבמערב, פרובינציה מורדת זו כבר קטנה בממדיה כתוצאה ממאמציו של קלאודיוס השני והעומד בראשה, טטריקוס היה מוכן בשלב זה לפתרון שיבטיח את שלומו האישי וישמור על כבודו מאידך, אך לא היה יכול להרשות לעצמו כניעה ללא תנאי בפני אורליאנוס. ככל הנראה שני השליטים הגיעו להסכמה ועל פיה נפגשו שני הצבאות בשאלון-אן-שמפאן (Châlons-en-Champagne), בצפון מזרח צרפת ואז ערק טטריקוס לצד הרומאי אירוע שנתן אות להתקפת פתע על המחנה הגאלי, למרות הבגידה הברורה המשיכו החיילים הגאלים להילחם עד הסוף המר. טטריקוס לעומת זאת הובל לרומא וזכה להתמנות למושל דרום איטליה. אורליאנוס קיבל את התואר "מציל העולם" (לטינית: Restitutor Orbis) מידי הסנאט ולא בכדי, בתוך 4 שנים של לחימה עיקשת הוא הצליח להכות בכל אויבי רומא, להדוף אותם מחוץ לגבולות האימפריה ולאחד את הטריטוריות שנקרעו מגופה. בפרספקטיבה היסטורית, מעשיו של אורליאנוס היו בעלי תרומה מכרעת לעובדה שהאימפריה הרומית התקיימה במשך 200 השנים שלאחר מותו.
קורות חייו > קיסר > מותו של הקיסר

בשנת 275 יצא אורליאנוס למערכה צבאית חדשה, תחילה בגאליה שם הוא הכניע מרידה של שבטים גרמניים ולאחר מכן הוא יצא למלחמה כנגד בהרם הראשון מלך האימפריה הססנית המוחלשת. הקיסר הרומאי לא זכה לחצות את הגבול בין אירופה לאסיה, אחד ממזכיריו שידוע בשם ארוס חשש לחייו מאחר שנתפס בדבר שקר ולפיכך זייף מסמך ובו רשימת חיסול לכאורה של קצינים ופקידים בכירים שהקיסר חפץ במותם וניסה לשכנע את האנשים האלה כי אורליאנוס מתכנן לרצוח אותם. החשש מידו הקשה של הקיסר הביאה את מפקדי המשמר הפרטוריאני לחשוש כי המסמך אכן מסמן אותם כמטרה לחיסול והם רצחו את אורליאנוס בספטמבר 275.
ככל הנראה תפסה אשתו של אורליאנוס אולפיה סברינה את מושכות השלטון ואף שלטה באימפריה לתקופה קצרה לאחר הרצחו של אורליאנוס, בין יתר פעולותיה היא יזמה הכרזה על בעלה המנוח כאל על ידי הסנאט.
רפורמטור

אורליאנוס אחראי למספר רפורמות ברומא, הוא היה ידוע כמנהלתן קפדן שאיננו סובל שחיתות ואוזלת יד ואדם קשוח שמעניש את העבריינים בחומרה. הוא ארגן מחדש את מערכת אספקת המזון ברומא, וקבע מערכת מחירים למוצרים בסיסיים. אך שמו נקשר בעיקר ל 2 רפורמות אחת בתחום הדת והשנייה בתחום המוניטרי.
רפורמטור > רפורמה דתית

אורליאנוס הציב בשנת 274 במקום מרכזי של הפנתיאון של האלים הרומאיים את סול אינוויקטוס, אל השמש "הבלתי מנוצח" ככל הנראה על בסיס האל הרומאי סול והאל הסורי אלגבל (שהיה ידוע בתקופה הרומית כ אלגבלוס). הסיבה העיקרית למעשה זה, העוברת כחוט השני בכל מעשי אורליאנוס היא רצונו באיחוד של כל האלמנטים באימפריה הרומית, בהצבת אל השמש בראש הוא קיווה לתת לכל המאמינים באימפריה ללא הבדל מעמד או עיסוק אל אחד בו הם יכולים להאמין ואותו הם יכולים לעבוד מבלי שיהיו חייבים לזנוח אמונות קודמות, את מרכז הפולחן החדש קבע אורליאנוס בקמפוס אגריפה במקדש מפואר שקושט בשלל שנאסף במסגרת מסעו לתדמור. תפיסה זו שכרכה אל אחד עם אימפריה באה לידי ביטוי במוטו על גבי מטבעות שנשאו את דיוקנו עם הכיתוב "אל ושליט מלידה" (לטינית: deus et dominus natus) ושוכללה לאחר מכן על ידי קונסטנטינוס. אל השמש סול המשיך להיות אלוהות רומאית מרכזית עד לאימוץ הנצרות כדת הרשמית של האימפריה הביזנטית.
רפורמטור > רפורמה מוניטרית

רפורמה חשובה נוספת שיזם אורליאנוס הייתה רפורמה בתחום הטבעת מטבעות של האימפריה, רפורמה זו נועדה לעצור את ההידרדרות בתקן של תכולת המתכות היקרות במטבעות רומאיים, שבעקבות מצבה הכלכלי של האימפריה הכילו פחות זהב או כסף ממשקלם הנקוב. אורליאנוס עמד על הנפקת מטבעות העומדים בתקן ויזם הנפקת מטבעות מסוג אנטוניניאנוס המכילים 5% כסף והשאר ברונזה. על מנת לקדם את הרפורמה פקד אורליאנוס על איסוף המטבעות הישנים בטרם הונפקו המטבעות החדשים.
לקריאה נוספת

היסטוריה אוגוסטה: הקיסרים החיילים. תרגם מלטינית, הוסיף מבוא והערות דוד גולן. ירושלים, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2014. מבוא: אורליאנוס, עמ' 47–52; אורליאנוס המאולל, עמ' 291–340.
משה עמית, תולדות הקיסרות הרומית, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2002 (הספר בקטלוג ULI)
אדוארד גיבון, שקיעתה ונפילתה של הקיסרות הרומאית, עברית: אריה ענבי, הוצאת "ספרי זהב", תל אביב, 1955.
Alaric Watson, Aurelian and the Third Century, Routledge, 1999.
White, John F. Restorer of the World: The Roman Emperor Aurelian. Tempus Publishing.  2005.
קטע מחומת אורליאנוס
זנוביה בפני אורליאנוס, ציור רומנטי המאה ה-18
מבטה האחרון של המלכה זנוביה על תדמור, ציור מאת הרברט שמאלץ
מטבע זהב של אורליאנוס
הריסות תדמור
מרקוס איימיליוס לפידוס

מרקוס אַיימיליוס לפידוס (לטינית: M•AEMILIVS•LEPIDVS;‏ 89 לפנה"ס לערך - 13 לפנה"ס), מצביא רומאי שהיה הצלע השלישית בטריומווירט השני ביחד עם אוקטביוס ומרקוס אנטוניוס.
תולדות חייו

לפידוס נולד למשפחת האיימיליים, אחת ממשפחות האצולה העתיקות והמשפיעות ביותר ברומא. אביו מרקוס איימיליוס לפידוס היה הקונסול של שנת 78 לפנה"ס.
לפידוס כיהן כפראיטור בשנת 49 לפנה"ס, עם פרוץ מלחמת האזרחים בין יוליוס קיסר לפומפיוס הוא בחר לצדד בקיסר, מהלך שבזכותו הוא הגיע למשרת הקונסול בשנת 46 לפנה"ס ומונה גם למגיסטר אקוויטום ולאחר מכן שירת כמושל גאליה נארבוננסיס והיספניה קיטריור.
לפידוס שהה בסביבתה של העיר רומא כשקיסר נרצח באידו של מארס 44 לפנה"ס, במהומה הפוליטית שנוצרה בעקבות הרצח הוא חבר למרקוס אנטוניוס ועזר לו להשתלט על העיר ומונה למשרת הפונטיפקס מקסימוס. לאחר מכן הוא חזר לפרובינקיות שלו כדי להתכונן למלחמת האזרחים החדשה שללא ספק עתידה הייתה לפרוץ כתוצאה מהרצח.
בינתיים הטיל אנטוניוס מצור על דקימוס יוניוס ברוטוס אלבינוס, אחד מרוצחיו של קיסר, בגאליה קיסאלפינה הסנאט ואוקטביוס תקפו את אנטוניוס, הסנאט ניסה למשוך לצידו את לפידוס, שהיה עם צבאו בגאליה נאברוננסיס, על ידי כך שהכריזו עליו כפרש וכאימפרטור אולם בסופו של דבר לפידוס בחר בנייטרליות ולא צידד באף אחד מן הצדדים. אנטוניוס הובס בקרב מוטינה אולם מצביאי הסנאט נפלו חלל בקרב והפיקוד על הלגיונות היה כולו של אוקטביוס. לאחר תבוסתו נמלט אנטוניוס עם שארית צבאו לגאליה נאברוננסיס ואיחד כוחות עם לפידוס.
כתוצאה מהקרב התרחשו שינויים פוליטיים ברומא. אוקטביוס שכפה על הסנאט לבחור בו כקונסול, ביטל את החלטותיו כנגד אנטוניוס ולפידוס ובפגישה ביניים סיכם על הקמתו של הטריומווירט השני. הוסכם שאוקטביוס ואנטוניוס יצאו להילחם ברוצחי קיסר, מרקוס יוניוס ברוטוס וגאיוס קסיוס לונגינוס, במזרח בעוד שלפידוס יישאר ברומא ויכהן כקונסול של שנת 42 לפנה"ס.
לאחר תבוסתם של רוצחי קיסר, חל ניסיון התקוממות באיטליה כנגד אוקטביוס מצד לוקיוס אנטוניוס ופולביה אנטוניה, אחיו ואשתו של מרקוס אנטוניוס. לאחר תבוסת המתקוממים, אנטוניוס ואוקטביוס הצליחו להגיע להסכם שלום וחידשו את ברית הטריומווירט כשהם מחלקים את העולם הרומאי, אוקטביוס קיבל את הפרובינקיות המערביות, אנטוניוס את החלק המזרחי בעוד שלפידוס אולץ לוותר על הפרובינקיות שלו ונאלץ להסתפק באפריקה. ההסדר החדש הדגיש את נחיתות כוחו של לפידוס ואת עובדת היותו הצלע החלשה בברית הטריומווירט.
לפידוס נשאר באפריקה עד שנת 36 לפנה"ס. בשנה זאת הוא זומן על ידי אוקטביוס לסיקיליה (כיום סיציליה) לשם סיוע במלחמה כנגד סקסטוס פומפיוס. לפידוס נחת בסיקיליה עם שנים עשר לגיונות, כבש את לילבאום ומסינה והשתלט על שמונת הלגיונות של פומפיוס, עם כוחו הצבאי הוא הרגיש ביטחון מספיק כדי לקרוא תיגר על אוקטביוס ולנסות להפוך לשותף שווה בברית הטריומווירט.
נראה היה שהמלחמה בין לפידוס לאוקטביוס היא בלתי נמנעת אולם אוקטביוס, שבעת הזאת נישא על גלי הפופולריות, כיורשו של קיסר ומשום שמצביאו מרקוס ויפסניוס אגריפה הצליח להביס את פומפיוס במילאי ובנאולוכוס (הישג שאוקטביוס ייחס לעצמו), הופיע במחנהו של לפידוס ובכוח אישיותו הלהיב את החיילים וגרם להם לעבור לצידו.
לפידוס איבד את שארית הכוח הצבאי והפוליטי שהיה בידיו. בניגוד לנהוג באותו הזמן אוקטביוס איפשר לו לחיות ולהמשיך לכהן כפונטיפקס מקסימוס. למרות שלפידוס לא נחשב כאיום אוגוסטוס בכל זאת הרחיק אותו ממוקדי הכוח, הוא חסם הצעה להעניק לו חברות בסנאט ונמנע מלהתייעץ עם חבר הפונטיפקס, שלפידוס עמד בראשם, בכל הקשור לעניינים דתיים. הוא נפטר בשנת 13 לפנה"ס.
מטבע של מרקוס איימיליוס לפידוס
רובוקופ (סרט, 1987)

| --- | --- |

 בימוי:  פול ורהובן
 הופק בידי:  ג'ון דייויסון
 תסריט:  אדוארד נומייר מייקל מיינר
 עריכה:  פרנק ג'י אוריוסטה 
 שחקנים ראשיים:  פיטר ולר ננסי אלן דן או'הרליהי  רוני קוקס קורטווד סמית'
 מוזיקה:  בזיל פולידוריס
 צילום:  ג'וסט וקאנו 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי אוריון 
 חברה מפיצה:  Orion Pictures
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  17 ביולי 1987
 משך הקרנה:  103 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פעולה, סרט בסוגת ספרות עלילה ספקולטיבית, סרט מתח, סרט ספלאטר, סרט דיסטופי, סרט מדע בדיוני, סרט גיבורי-על, סייברפאנק 
 מקום התרחשות:  דטרויט, מישיגן 
 תקציב:  13,000,000‏$
 הכנסות:  53,424,681‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   robocop
 פרסים:  זוכה אוסקר לעריכת הסאונד, חמישה פרסי סאטורן
 סרט הבא:  רובוקופ 2
 דף הסרט ב־IMDb
 
רובוקופ הוא סרט פעולה מדע בדיוני אמריקאי שיצא לאקרנים ב-1987. הסרט בוים על ידי פול ורהובן ונכתב על ידי אדוארד נומייר ומייקל מיינר. בסרט מככב פיטר ולר, בתפקיד השוטר אלכס מרפי, שנהרג בפעולה מבצעית והוחזר לחיים בתור סייבורג משטרתי בשם רובוקופ. הסרט זכה להצלחה גדולה והוליד זיכיון מדיה שכלל סדרת סרטי המשך, מספר תוכניות טלוויזיה, ספרי קומיקס, משחקי וידאו וצעצועים.
עלילת הסרט של רובוקופ מתרחשת בעתיד דיסטופי, בעיר המכונות דטרויט, מישיגן. בעתיד זה הפשע יוצא מכלל שליטה והעיר פושטת את הרגל בכל התחומים ונאלצת להפריט את שירותיה הציבורים (ובהם גם את שירותי המשטרה) לתאגיד מסחרי הנקרא Omni Consumer Products או בראשי התיבות הידועים שלו OCP. תאגיד OCP הוא בעל גישה למשאבים עצומים של הון וטכנולוגיה ובין השאר, כאמור, קנה גם את מחלקת המשטרה של דטרויט. מניעיה של OCP אינם אלטרואיסטים טהורים, החברה מעוניינת להרוס את "דטרויט הישנה" ולבנות במקומה את "דלתא סיטי" - מטרופולין היי-טקי מתקדם. לשם כך עליה להילחם בפשיעה הגואה. מאחר שכוח המשטרה הרגיל איננו מסוגל להתמודד עם הפשיעה (אין מספיק שוטרים והפושעים חמושים ומסוכנים מדי), החליטה החברה על הוספת רובוטים לכוח המשטרה. החברה ניסתה ומנסה מספר דגמים של רובוטי-משטרה, כאשר רק דגם אחד זכה להצלחה: רובוקופ. רובוקופ הוא קיבורג המורכב משלדה מכנית ומערכות החייאה שהורכבו על לבו, קרביו וראשו של אלכס מרפי, שוטר מצטיין ומסור, שנהרג במהלך קרב עם פושעים. מסירותו של מרפי היא המאפשרת לפרויקט להצליח, על אף שהוא לא פועל בדרך שבה תוכנן.
הסרט נחשב לאלים מאוד ומציג אפקטים מיוחדים רבים שכוללים את החליפה של רובוקופ, קרבות ירי, פיצוצים, קטעי לחימה ואקשן, שפיכות דמים, מוות ופציעות חמורות, אנימציית סטופ מושן ואיפור.
הסרט זכה בפרס אוסקר על עריכת הסאונד, בנוסף למועמדות על עיבוד הסאונד, וכן זכה בחמישה פרסי סאטורן בקטגוריות הבימוי, הכתיבה, האיפור, האפקטים המיוחדים וסרט המדע בדיוני הטוב ביותר לשנת 1987.
הדמות הבדיונית

רובוקופ הוא קיבורג משטרה מתקדם, שוטר-רובוט, שבנוי על אלכס מרפי, שוטר מצטיין ומסור שנהרג על ידי פושעים בזמן פעילות משטרתית ומוחזר לחיים כקיבורג. העלילה מתרחשת בעיר דטרויט, מישיגן, בעתיד דיסטופי שסובלת מגל פשיעה אלים במיוחד, בו פושעים מסוכנים וסוחרי סמים חמושים בנשק אוטומטי ואף בנשק כבד, מטילים את חתיתם על העיר והורגים שוטרים רבים. העירייה, שסובלת מפשיטת רגל, נאלצת להפריט שירותים ציבוריים רבים, בהם המשטרה. אלה מנוהלים על ידי התאגיד המסחרי ענק Omni Consumer Products, הידוע בראשי התיבות שלו: OCP. ל-OCP יש משאבים כספיים ומדעיים עצומים, וגישה לטכנולוגיות היי-טק וביומד מתקדמות ביותר. OCP שולח ידו בתחומי עיסוק וייצור רבים בהם מוצרי צריכה, שירותים אזרחיים, בנייה, רובוטיקה ואלקטרוניקה וכן פיתוח וייצור של אמצעי לחימה, כולל לצבא ולמשטרה. מניעיה של OCP אינם אלטרואיסטים לחלוטין: היא מתכננת להרוס את דטרויט הישנה ולבנות במקומה את "דלתא סיטי" - עיר עתידנית ומתקדמת שתכניס לחברה כסף רב. כדי לממש את חזונם עליהם למגר את הפשיעה הקשה ולשם כך הם קונים את המשטרה. השוטרים הרגילים מתגלים כחסרי אונים מול הפושעים החמושים בכבדות ורבים מהם נהרגים בקרבות ירי וחילופי אש ברחובות. בוב מורטון ודיק ג'ונס מציעים להוסיף לכוח המשטרה רובוטים בעל בינה מלאכותית שלהם כוח אש גבוה וגוף חסין-כדורים. דיק ג'ונס הציע הסבה של רובוט מֶכה צבאי בשם ED-209 ואילו מורטון הציע לבנות קיבורג על בסיס מוח אנושי של שוטר, וקורא למיזם "רובוקופ" ("רובוט-שוטר"). בעקבות התנדבותו למיזם "רובוקופ" של OCP הוא הועבר למחוז האלים ביותר של דטרויט ונהרג על ידי כנופיית פושעים בראשות קלרנס בודיקר. מרפי נבחר להיות המרכז של הקיבורג החדש. על מוחו, פרצופו ומספר איברים אורגנים חשובים אחרים הותקנו מערכות החייאה, והכל נעטף בתוך מרכב של שלדה רובוטית דמוית-אדם משוריינת. רובוקופ תוכנת לאכוף את החוק ולהגן על החפים מפשע, ובאמתחתו אמצעים טכנולוגיים רבים ואקדח רב-עוצמה. הוא חסין-כדורים, צלף בעל ירי מדויק ביותר ויעיל מאוד בטיפול בפושעים מסוכנים. אישיותו של מרפי משפיעה עליו מאוד לטובה והיא למעשה מה שמאפשרת לפרויקט להצליח, גם אם לא בדרך שבה הוא תוכנן.
עלילת הסרט > אקספוזיציה

מיזם "רובוקופ" היה אחד מההצעות שהועלו בפני נשיא OCP לפתרון בעיית הפשיעה. ההצעה השנייה הייתה הסבה של רובוט Mech צבאי בעל בינה מלאכותית, שכונתה Enforcement Droid 209 או בקיצור ED-209. מדובר היה ברובוט גדול וחמוש בכבדות, שפעל באמצעות בינה מלאכותית ופותח על ידי ריצ'רד "דיק" ג'ונס (גולם על ידי רוני קוקס), סגן הנשיא של OCP. דיק ג'ונס היה מושחת ובעל קשרים עם קלרנס בודיקר (קורטווד סמית'), ראש המאפיה המקומית ורוצח אכזר. פרויקט ED-209 נכשל כישלון מחפיר בהדגמה, כאשר הרובוט הגיב באלימות יתר וריסס למוות את אחד מחברי ההנהלה של OCP. בעקבות תאונה זו OCP דחתה את מיזם ED-209 ואמצה את מיזם "רובוקופ" של בוב מורטון, שכל מה שנדרש כדי להשלימו היה מתנדב חסר מזל.
בינתיים, בדטרויט, אלכס מרפי ושותפתו, השוטרת אן לואיס (ננסי אלן), רדפו אחרי קלרנס בודיקר וכנופייתו. קלרנס וחבריו פתחו באש על השוטרים והצליחו להפריד ביניהם. הפושעים הקיפו את מרפי וירו בו למוות, ואז התעללו בגופתו על ידי ירי מסיבי עליה מטווח אפס. ביריית Shotgun הם פוצצו את ידו הימנית וירו בו עשרות כדורים בחזה. השכפ"צ שלבש מרפי הציל אותו ממוות מיידי, אך אחרי שהפושעים סיימו לרוקן עליו את התחמושת, קלרנס בודיקר ירה בו כדור בראש והרג אותו. לואיס הגיעה במהירות והצליחה להזעיק את שירותי ההצלה, שהבהילו את מרפי לבית החולים לניתוח חירום. אף על פי שמוחו לא נפגע, לבו הפסיק לפעום והוא הוכרז כמת מבחינה חוקית, דבר שאיפשר ל־OCP לעשות בו ככל העולה על רוחם.