stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שבאית
מורפו-תחביר > כינויי גוף

כמו בשפות שמיות אחרות, גם בשבאית היו הן כינויי גוף פרודים הן כינויי גוף חבורים (סופיות שייכוּת). בטבלה להלן מוצגים כל הכינויים שנמצאו בכתובות, לצד הסופיות מקתבאנית, מחצ'רמותית וממעִינית (תאים הושארו ריקים כשחסרים נתונים):
|  |  | כינויי גוף חבורים> שבאית.בתעתיק פונטי | כינויי גוף חבורים> שבאית.באותיות עבריות | כינויי גוף חבורים> שפות אחרות במשפחה (קתבאנית, חצ'רמותית, מעינית).בתעתיק פונטי | כינויי גוף חבורים> שפות אחרות במשפחה (קתבאנית, חצ'רמותית, מעינית).באותיות עבריות | כינויי גוף פרודים> שבאית.בתעתיק פונטי | כינויי גוף פרודים> שבאית.באותיות עבריות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| יחיד | גוף 1 (אני) | [-n] | -ן |  |  | [ʾn] | אן |
| יחיד | גוף 2 ז' (אתה) | [-k] | -כּ | [-k] | -כּ | [ʾnt]; [ʾt] | אנת;  את |
| יחיד | גוף 2 נ' (את) | [-k] | -כּ |  |  |  |  |
| יחיד | גוף 3 ז' (הוא) | [-hw]; [-h] | -הו;  -ה | [-s1w(w)]; [-s1] | -ס1ו (ו); -ס1ו | [h(w)ʾ] | ה (ו)א |
| יחיד | גוף 3 נ' (היא) | [-h] ; [-hw] | -ה ; -הו | [s1] ; [-s1yw] (קתבאנית). [-ṯ(yw)] ; [-s3(yw)] (חצ'רמותית) | -ס1ו ; -ס1יו -ת'(יו) ; -ס (יו) | [hʾ] | הא |
| זוגי | גוף 2 (שניכם/שתיכן) | [-kmy] | -כּמי | [-ʾtmy] | -אתמי |  |  |
| זוגי | גוף 3 זו"נ (שניהם/שתיהן) | [-hmy] | -המי | [-s1mn] (מעינית), [-s1my] (קתבאנית, חצ'רמותית) | -ס1מן; -ס1מי | [hmy] | המי |
| זוגי | גוף 3 ז' (שניהם) |  |  | [-s1m(y)n] (חצ'רמותית) | -ס1מ (י)ן |  |  |
| רבים | גוף 1 (אנחנו) | [-n] | -ן |  |  |  |  |
| רבים | גוף 2 ז' (אתם) | [-kmw] | -כּמו |  |  | [ʾntmw] | אנתמו |
| רבים | גוף 2 נ' (אתן) |  |  |  |  |  |  |
| רבים | גוף 3 ז' (הם) | [-hm(w)] | -המו | [-s1m] | -ס1ם | [hmw] | המו |
| רבים | גוף 3 נ' (הן) | [-hn] | -הן | [-s1n] | -ס1ן | [hn] | הן |
בשפות דרום-ערב האחרות לא תועדו כינויי גוף פרודים. כינויי גוף פרודים בגוף ראשון ושני מופיעים רק לעיתים נדירות בכתב המונומנטלי (על מונומנטים), אולי מסיבות תרבותיות; הסבירות הייתה שטקסטים אלה לא חוברו או נכתבו על ידי מי שהזמין אותם; מכאן שהם משתמשים בכינויי גוף שלישי כדי להתייחס למי שמשלם על הבניין או על ההקדשה, למשל.
השימוש בכינויים בשבאית דומה לזה בשפות שמיות אחרות. הכינויים החבורים מצטרפים לפעלים ולמילות יחס לציון המושא; כך: qtl-hmw "הָרַגָם"; ḫmr-hmy t'lb "תאלבּ הִשְקָהֵם (שניהם)"; כאשר הסופיות מצטרפות לשמות עצם הן מצביעות על שייכות: 'bd-hw "עַבְדוֹ"). הכינויים הפרודים משמשים כנושא במשפטים שמניים ופועליים: mr' 't "אתה האדון" (משפט שמני); hmw f-ḥmdw "הם הודו" (משפט פועלי).
שמות עצם > יחסה, מספר ומין

מין דקדוקי: לשמות עצם בשפות דרום-ערב העתיקות יש מין דקדוקי, זכר או נקבה. שמות עצם בנקבה בדרך כלל מסומנים בצורת היחיד בסופית -t, לדוגמה bʿl "בעל" לעומת bʿlt "רעיה", /"הגר"/ hgr "עיר" (ז'), /"פנות"/ fnwt "תְעלה" (נ').
מספר: שמות עצם נושאים תכונת מספר: יחיד, זוגי או רבים. היחיד חסר סופית, ואילו צורת הרבים נוצרת במספר דרכים אפילו עבור אותה מילה:
ריבוי פנימי ("שבור"): נפוץ כמו בערבית קלאסית.
תחילית אָלֶף /ʾ-/: [אבית] ʾbyt "בתים", רבים של [בית] byt.
סופית תַאוּ /-t/: שכיחה במיוחד במילים בעלות התחילית מֵם /-m/, למשל [מחפדת] mḥfdt "מגדלים", רבים של [מחפד] mḥfd "מגדל".
שילובים: למשל תחילית אָלֶף + סופית תַאוּ, למשל [אח'רפת] ʾḫrft"שנים", רבים של ḫrf "שנה"; [אביתת] ʾbytt"בתים", רבים של [בית] byt.
ללא שום מוספית: [פנו] fnw "תעלות", רבים של [פנות] fnwt "תעלה" (נ').
תוֹכית וָו / יוֹד: [ח'רוף / ח'ריף / ח'ריפת] ḫrwf / ḫryf / ḫryft "שנים", רבים של ḫrf "שנה".
הכפלה לצורך ריבוי מתרחשת לעיתים נדירות: [אלאלת] ʾlʾlt "אֵלים", רבים של [אֵל] ʾl.
ריבוי חיצוני ("חזק"/רגיל): הסופית למין זכר משתנה בהתאם למצב הדקדוקי (ראו להלן). הסופית לנקבה היא [-(ה)ת] -(h)t, המייצג כנראה *-את ; צורת רבים זו נדירה ונראית כי היא מוגבלת לכמה שמות עצם בלבד.
זוגי מקבל סופית שונה בהתאם למצב הדקדוקי (ראו בטבלה להלן). למשל, ḫrf-n "שנתיים" (מצב סתום), לעומת היחיד [חרף] ḫrf "שנה". אך צורת הזוגי החלה להתנוון כבר בשבאית עתיקה.
בשבאית כמעט בוודאות הייתה מערכת יחסות שמתבטאת בתנועות סופיות, אך הכתב העיצורי לא מראה תנועות. למרות זאת, השתמרו כמה עקבות של יחסות בטקסטים הכתובים, ובעיקר בצירופי סמיכות.
מצבי שם-העצם: סמיכות ויידוע

כמו בשפות שמיות אחרות, יש בשבאית כמה מצבים דקדוקיים, המסומנים בסופיות שונות על פי המין הדקדוקי והמספר. עם זאת, לריבוי חיצוני (סדיר) ולזוגי יש סופיות משלהם למצב דקדוקי, וריבוי פנימי (שבור) מתנהג כמו צורת היחיד. מלבד הסמיכות, המוכרת בשפות שמיות אחרות, קיימים גם המצב הסתום (לא מיודע) והמצב המיודע, שתפקידיהם מפורטים מטה. בטבלה להלן מפורטות סופיות המצבים:
|  |  | סמיכות | סמיכות | מצב סתום | מצב סתום | מצב מיודע | מצב מיודע |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| זכר | יחיד | -∅ | -∅ | -m | -ם | -n | -ן |
| זכר | זוגי | -∅ / -y | -∅ / -י | -n | -ן | -nhn | -נהן |
| זכר | External רבים | -w / -y | -ו / -י | -n | -ן | -nhn | -נהן |
| נקבה | יחיד | -t | -ת | -tm | -תם | -tn | -תן |
| נקבה | זוגי | -ty | -תי | -tn | -תן | -tnhn | -תנהן |
| נקבה | External רבים | -t | -ת | -tm | -תם | -tn | -תן |
לשלושת המצבים הדקדוקיים יש פונקציות תחביריות וסמנטיות מובחנות:
המצב הסתום (נפרד ולא-מיודע): מסמן שם-עצם בלתי-מיודע ולא ספציפי. לדוגמה, ṣlm-m [צלמ-ם] "פסל כלשהו".
המצב המיודע (נפרד): מסמן שם-עצם ספציפי/מיודע: ṣlm-n [צלמ-ן] "הפסל".
מצב הסמיכות מתקיים בשלושה מקרים:
כששם-העצם מקבל כינוי קניין (כינוי גוף חבור). לדוגמה, ʿbd-hw [עבד-הו] "עַבְדוֹ".
כשהוא נסמך לשם עצם אחר ביחסת הקניין. למשל, (בחצ'רמותית) [גנאהי מיפאת] gnʾhy myfʾt "שתי חומות-מַיְפַעַת"; וכן [מלכּי ס1בּא] mlky s1bʾ "שני מלכי סבא/שבא".
כשהוא נסמך למשפט זיקה, וזאת בניגוד לשפות שמיות אחרות. לדוגמה, [בתעתיק: "כל1 ס1באת2 ו-צ'בּיא3 ו-תקדמת4  ס1בּאי5 ו-צ'בּא6 תקדמן7 מראי-המו8"]kl1 s1bʾt2 w-ḍbyʾ3 w-tqdmt4 s1bʾy5 w-ḍbʾ6 tqdmn7 mrʾy-hmw8 . מילולית: "כָּל- מסְעות- וקרבות- ופשיטות- (אשר) ערכו, הכריעו והובילו שני אדוניהם"... תרגום: "כל1 המסעות2, הקרבות3 והפשיטות4 שערכו5, הכריעו6 והובילו7 שני אדוניהם8". (שמות העצם במצב סמיכות מודגשים).
פעלים > נטייה

כמו בשפות שמיות מערביות אחרות, שבאית מבחינה בין שני סוגים של צורות פועל נטויות: נטיית הסופיות מביעה את האספקט המושלם (מוגמר, פרפקט), ונטיית התחיליות-סופיות מביעה את האספקט הבלתי-מושלם (לא מוגמר, אימפרפקט). בנטיית התחיליות-סופיות קיימות שתי צורות: צורה קצרה וצורה ארוכה, הנוצרת בהוספת נוּן /n/ (ולא קיימת בקתבאנית ובחצ'רמותית). למעשה, בכתובות עצמן, קשה להבחין בין הצורה הקצרה והצורה הארוכה.
בשבאית היו לפעלים צורות פעיל וסביל, ואלה היו נבדלים רק בתנועותיהם (כמו בערבית קלאסית), הבדל שאינו ניכר בכתב העיצורי.
הטבלה הבאה מסכמת את נטיית צורות המושלם והבלתי מושלם, שזוהו בטקסטים שנמצאו (משבצות ריקות – נתונים חסרים). הדוגמאות משתמשות בשורש פ-ע-ל fʿl "לעשות".
|  |  | נטיית הסופיות> נטיית הסופיות.בתעתיק פונטי | נטיית הסופיות> נטיית הסופיות.באותיות עבריות | נטיית התחיליות-סופיות> צורה קצרה.בתעתיק פונטי | נטיית התחיליות-סופיות> צורה קצרה.באותיות עבריות | נטיית התחיליות-סופיות> צורה ארוכה.בתעתיק פונטי | נטיית התחיליות-סופיות> צורה ארוכה.באותיות עבריות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| יחיד | גוף 1 (אני) | fʿl-k (?) | פעל-כּ (?) |  |  |  |  |
| יחיד | גוף 2 זכר (אתה) | fʿl-k | פעל-כּ |  |  |  |  |
| יחיד | גוף 2 נקבה (את) | fʿl-k | פעל-כּ | t-fʿl | ת-פעל | t-fʿl-n | ת-פעל-ן |
| יחיד | גוף 3 ז' (הוא) | fʿl | פעל | y-fʿl | י-פעל | y-fʿl-n | י-פעל-ן |
| יחיד | גוף 3 נ' (היא) | fʿl-t | פעל-ת | t-fʿl | ת-פעל | t-fʿl-n | ת-פעל-ן |
| זוגי | גוף 3 ז' (שניהם) | fʿl(-y) | פעל-(י) | y-fʿl-y | י-פעל-י | y-fʿl-nn | י-פעל-נן |
| זוגי | גוף 3 נ' (שתיהן) | fʿl-ty | פעל-תי | t-fʿl-y | ת-פעל-י | t-fʿl-nn | ת-פעל-נן |
| רבים | גוף 2 ז' (אתם) | fʿl-kmw | פעל-כּמו |  |  | t-fʿl-nn | ת-פעל-נן |
| רבים | גוף 3 ז' (הם) | fʿl-w | פעל-ו | y-fʿl-w | י-פעל-ו | y-fʿl-nn | י-פעל-נן |
| רבים | גוף 3 נ' (הן) | fʿl-y, fʿl-n (?) | פעל-י, פעל-ן (?) | t-fʿl-n(?) | ת-פעל-ן (?) | t-fʿl-nn (?) | ת-פעל-נן (?) |
פעלים > נטיית הסופיות

צורתה של "נטיית הסופיות" היא [אותיות השורש + סופית]. הסופית מייצגת את נטיית המספר-גוף-מין.
נטיית הסופיות לרוב משמשת לתיאור פעולה שהתרחשה בעבר והסתיימה, כלומר האספקט המושלם/מוגמר. כאשר נטיית הסופיות בשימוש לפני משפטי תנאי, או לפני משפטי זיקה עם קונוטציה של תנאי, היא מתארת פעולה בהווה, כמו בערבית קלאסית. לדוגמה: [ו-ס3ח'לי הלכּאמר ו-חמעתֿ'ת] w-s3ḫly Hlkʾmr w-ḥmʿṯt "והודו (שניהם) באשמה הלכּאמר וחמעתֿ'ת".
פעלים > נטיית התחיליות-סופיות

צורתה של "נטיית התחיליות-סופיות" היא [תחילית + אותיות השורש + סופית]. התחילית והסופית יחד מייצגות את נטיית המספר-גוף-מין.
נטייה זו בדרך כלל משמשת לתיאור פעולה שמתרחשת בהווה ועדיין לא הושלמה, או שעדיין לא החלה, כלומר האספקט הבלתי-מושלם (בלתי-מוגמר, אימפרפקט), יחד עם מודוסים שונים. היא בדרך כלל מבטאת שמשהו התרחש במקביל לאירוע שהוזכר קודם לכן, או שהוא יכול לבטא את ההווה או העתיד. ניתן להבחין בארבעה מודוסים:
חיווי: שבאית לא מסמנת משפט חיווי, זאת לעומת שפות אחרות במשפחה מסמנות אותו בתחילית, למשל בקתבאנית: [ב-י-שׂט] b-y-s2ṭ "הוא סוחר"; במעינית: [ו-י-קר זידאל בּ-ורח'ה חתחר] w-y-qr zydʾl b-wrḫh ḥtḥr "זידאל מת בחודש חתחר".
הצעה (פְּרֵקָטיבי): נוצר עם תחילית "ל-" ומביע משאלות: [ו-ל-י-ח'מרנ-הו אלמקהו] w-l-y-ḫmrn-hw ʾlmqhw "הלוואי שיעניק לו אלמקה". דומה ל"לוּ" בעברית.
איווּי (יוסיב): גם הוא נוצר עם התחילית "ל-", ומביע הוראה עקיפה: [ל-יאת] l-yʾt "שֶיבוא".
איסור (Vetitive): נוצר עם מילת השלילה "אל", כמו בעברית, ומביע משאלה שלילית: [ו-אל י-הופד עלבּם] w-ʾl y-hwfd ʿlbm "ואל יישתלו / ואין לשתול עִלְבּים (עצי עילב)".
פעלים > ציווי

הציווי נמצא בטקסטים שנכתבו בכתב המחובר "זָבּוּר" על מקלות עץ, וצורתו [פעל-(ן)] fˁl(-n) . לדוגמה: [ו-אנת פס3ח'ל-ן] w-'nt fs3ḫln "ואתה תשגיח".
פעלים > פועל תנייני (גזור)

שורש תנייני – שורש חדש שנגזר ממילה קיימת – מאפשר גיוון במשמעות. דוגמאות:
תוספת תחילית ה': [קני] qny "לקבל" > [הקני] hqny "להקריב; לתרום".
[קומ] qwm "לצווֹת" > [הקמ] hqm "לצווֹת", [תקומו] tqwmw "להיות עד".
תחביר > סדר המילים ומבנה השיח

מבנה הטקסט: סידור הפסוקיות/משפטים בטקסט אינו עקבי בשבאית, כפי שמשתקף מהכתובות שנמצאו – אשר ייתכן שאינו משקף את כלל השפה הטבעית, כיוון שהוא מייצג רק סוגות מסוימות.
סדר המילים במשפט: הפסוקית הפותחת כל כתובת היא תמיד בסדר המילים "נושא–נשוא (פרדיקט/פועל)–מושא". רוב המשפטים העיקריים האחרים בכתובת מתחילים במילת החיבור/קישור "ו-" /w/. פסוקיות משועבדות נפוצות מאוד, ויבואו במשפט במבנה: פסוקית משועבדת – נשוא – נושא. הנשוא (פרדיקט) לעיתים מוצג באמצעות המילית "פ" /f/.
דוגמאות:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| המשפט: | s1ʿdʾl w-rʾbʾl | s3lʾ | w-sqny | ʿṯtr | kl | ġwṯ |
| תעתיק: | ס1עדאל ו-ראבּאל | ס3לא | ו-סקני | עת'תר | כּל | ע'ות' |
| ניתוח מורפולוגי: | ס1עדאל וראבּאל | הם הציעו (קורבן) (גוף 3, רבים, מושלם) | וקידשו (גוף 3, רבים, מושלם) | עת'תר | כל | תיקון |
| ניתוח תחבירי: | נושא | נשוא (צירוף פועלי) | נשוא (צירוף פועלי) | מושא עקיף | מושא ישיר | מושא ישיר |
תרגום:: "ס1עדאל וראבּאל הציעו (קורבן) וקידשו את כל התיקונים לעת'תר".
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| המשפט: | w-ʾws1ʾl | f-ḥmd | mqm | ʾlmqh |
| תעתיק: | ו-אוס1אל | פ-חמד | מקם | אלמקה |
| ניתוח מורפולוגי: | ואוס1אל | והוֹדָה (גוף 3, יחיד, מושלם) | עושה (נסמך) | אלמקה |
| ניתוח תחבירי: | "ו" – נושא | "ו" – נשוא (פועל) | מושא | מושא |
תרגום:: "ואווסיל הודה לכוח-אלמקה".
תחביר > משפטים משועבדים

יש בשבאית מספר אמצעים ליצירת משפטים משועבדים באמצעות צירופים שונים:
|  | פסוקית ראשית | פסוקית משועבדת | פסוקית משועבדת | פסוקית משועבדת | פסוקית משועבדת | פסוקית משועבדת |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| המשפט: | w-y-s1mʿ-w | k-nblw | hmw | ʾgrn | b-ʿbr | ʾḥzb ḥbs2t |
| תעתיק: | ו-י-ס1מע-ו | כּ-נבּלו | המו | אגרן | בּ-עבּר | אחזבּ חבּשׂת |
| ניתוח מורפולוגי: | ו – "שמעו" (גוף 3, רבים, מושלם) | שעבּוּד – "שלחו" (גוף 3, רבים, מושלם) | הֵמָה (אֵלֶה) | נג'ראנים | בַּעֲבוּר/ לְעֶבֶר (מילת יחס+שם עצם) | שבטים חבשיים |
| ניתוח תחבירי: | "ו" – נשוא/פועל | שעבוד – נשוא/פועל | אטריבוט | נושא | מילת יחס | מושא-יחס |
תרגום:: "והם שמעו, ששלחו הנג'ראנים האלה [משלחת] לשבטים החבשיים".
|  | פסוקית תנאי (משועבדת) | פסוקית תנאי (משועבדת) | פסוקית תוצאה (משועבדת) | פסוקית תוצאה (משועבדת) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| המשפט: | w-hmy | hfnk | f-tʿlmn | b-hmy |
| תעתיק: | ו-המי | הפנק | פ-תעלמן | בּ-המי |
| ניתוח מורפולוגי: | "ו" - "אִם" | "שלחת" (גוף 2, יחיד, מושלם) | "אז" – חֲתוֹם (ציווי) | בו (מילת יחס + כינוי גוף חבור) |
| ניתוח תחבירי: | מילת חיבור – מילת תנאי | פועל | מילת קישור – פועל | מושא |
תרגום:: "ואם אתה שולח (אותו), חתום עליו".
תחביר > משפטי זיקה

בשבאית, פסוקיות זיקה מסומנות על ידי כינויי זיקה, כמו "דֿ'-" /ḏ-/ (קוגנט של "שֶ-" בעברית ו"דְ-" בארמית), "על" /ʾl/, או "מנ-" /mn-/ ("מי ש-"). בפסוקיות זיקה חופשיות, סימון זה הוא חובה. שלא כמו בשפות שמיות אחרות, בשבאית כינויים חוזרים (resumptive pronoun) הם נדירים.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| המשפט: | mn-mw | ḏ- | -y-s2ʾm-n | ʿbdm | f-ʾw | ʾmtm |
| תעתיק: | מנ-מו | דֿ'- | -י-שׂאמ-ן | עבּדם | פ-אם | אמתם |
| ניתוח מורפולוגי: | "מי" – נתמך (enclitic) | כינוי זיקה | קונֶה (גוף 3, יחיד, סופית נ' בלתי-מושלם) | "עבד"-יחסת מושא סתום | "ו/או" | "אמה"-יחסת מושא סתום |
| ניתוח תחבירי: | מילת שעבוד "מי ש-" | מילת שעבוד "מי ש-" | פועל | מושא ישיר | מושא ישיר | מושא ישיר |
| תרגום: | "מי שקונה עבד ו/או אמה..." | "מי שקונה עבד ו/או אמה..." | "מי שקונה עבד ו/או אמה..." | "מי שקונה עבד ו/או אמה..." | "מי שקונה עבד ו/או אמה..." |  |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | פסוקית ראשית | פסוקית זיקה מתארת/לוואי | פסוקית זיקה מתארת/לוואי | פסוקית זיקה מתארת/לוואי | פסוקית זיקה מתארת/לוואי | פסוקית ראשית - המשך |
| המשפט: | ʾl-n | ḏ- | -l- | -hw | smyn w-ʾrḍn | ... |
| תעתיק: | אל-ן | דֿ'- | -ל- | -הו | סמין ו-ארצ'ן | ... |
| ניתוח מורפולוגי: | "אל"–יידוע | שֶ- | לְ- | הוא | "שמים"–יידוע "ו-" (חיבור) "ארץ"–יידוע | ... |
| ניתוח תחבירי: | נושא | כינוי זיקה | מילת יחס | כינוי גוף חבור חוזר | נושא (פנימי) | ... |
תרגום:: "האל, אשר לו השמים והארץ, ..."
אוצר מילים

למרות שאוצר המילים של שבאית מגיע מסוגי כתובות מגוונים יחסית, הוא עדיין מבודד יחסית בעולם השמי, דבר שמקשה על הניתוח. אפילו כשנעזרים בשפות הקרובות, כמו געז וערבית קלאסית, חוקרים הצליחו לפרש רק חלק מאוצר המילים השבאי; על כן, נאלצו להסיק חלק בלתי-מבוטל מתוך ההקשר, וכמה מילים עדיין נותרו בלתי מובנות. מצד שני, מילים רבות בתחום החקלאות ושיטות ההשקיה נאספו מיצירותיהם של חוקרי תימן מימי הביניים, ובחלקן גם מהניבים המודרניים המדוברים בתימן.
נדיר למצוא בכתובות השבאיות מילים שאולות משפות שאינן מהאזור. כמה מילים יווניות וארמיות נמצאו בתקופה הרחמניסטית (של אמונה ב"רחמנן"), הנוצרית והיהודית (המאות ה-5–7 לספירה), למשל: [קלס1-ן] qls1-n מהמילה היוונית "אקליסיה" ἐκκλησία "כנסייה", שעדיין שורדת בשם הערבי "אל-קיליס" לכנסייה שבנה אברהא מלך סבא בצנעא.
אוצר מילים > מילים שבאיות שהשתמרו בשפות מודרניות

משמעות המילה השבאית "בִּל" היא "בן", ומילה זו עדיין מתקיימת כרכיב בתוך מילים שנמצאות בשימוש בערבית של שבטי אל-אַזְד, צאצאי הסבאים והנבטים, החיים בדרום ערב הסעודית ועומאן:
בּללחמר: משמעותו "בְּנֵי אל-אחמר"; בּללסמר: משמעותו "בני אל-אסמר"; בּלקזן: משמעותו "בני אל-קזן"; בּלחארת': משמעותו "בני אל-חארת'" – אלה ארבעת שמות שבטים מאזור עסיר, בתקופת קדם האסלאם ואחריה.[דרוש מקור]
בִּלְקַיס (~בַּלְקִיס): זהו שם ערבי לאישה, ומקורו בצירוף "בנת אל-קַיס". לפי המסורת הערבית זה היה כינויה של מלכת שבא, אך לא שמה המפורש כפי שנהוג להאמין.[דרוש מקור]
יַפַֿא: משמעותו "יפה". מכאן גם שמה העתיק של עיר המסחר המפורסמת אַיְפַֿא "הכי יפה" בממלכת שבא (כיום אבהא).
בַּעַל: משמעותה "שמש", וזה היה שמו של האל הכנעני העליון (האב). משמעות מאוחרת יותר של המילה היא "בעל" במשפחה, כמו בעברית.[דרוש מקור]
עשתר או עשתאר: שם של אל במיתולוגיה הכנענית, אל כוכב השחר ובנו של בעל, ואחראי על הגשם. מאוחרת יותר משמעות המילה השתנתה ל"אדמה רטובה מגשם".[דרוש מקור]
ביבליוגרפיה

A. F. L. Beeston: Sabaic Grammar, Manchester 1984 ISBN 0-9507885-2-X.
Leonid Kogan and Andrey Korotayev: "Sayhadic Languages (Epigraphic South Arabian)." Semitic Languages. London: Routledge, 1997, p. 157–183.
N. Nebes, P. Stein: "Ancient South Arabian", in: Roger D. Woodard (Hrsg.): The Cambridge Encyclopedia of the World's Ancient Languages (Cambridge University Press, Cambridge 2004) ISBN 0-521-56256-2 S. 454–487 (up to date) grammatical sketch with Bibliography).
Maria Höfner: Altsüdarabische Grammatik (Porta linguarum Orientalium, Band 24) Leipzig, 1943
A. F. L. Beeston, M.A. Ghul, W.W. Müller, J. Ryckmans: Sabaic Dictionary / Dictionnaire sabéen /al-Muʿdscham as-Sabaʾī (Englisch-Französisch-Arabisch) Louvain-la-Neuve, 1982 ISBN 2-8017-0194-7
Joan Copeland Biella: Dictionary of Old South Arabic. Sabaean dialect Eisenbrauns, 1982 ISBN 1-57506-919-9
Jacques Ryckmans, Walter W. Müller, Yusuf M. Abdallah: Textes du Yémen antique. Inscrits sur bois (Publications de l'Institut Orientaliste de Louvain 43). Institut Orientaliste, Louvain 1994. ISBN 2-87723-104-6
Peter Stein: Die altsüdarabischen Minuskelinschriften auf Holzstäbchen aus der Bayerischen Staatsbibliothek in München 1: Die Inschriften der mittel- und spätsabäischen Periode (Epigraphische Forschungen auf der Arabischen Halbinsel 5). Tübingen u.a. 2010. ISBN 978-3-8030-2200-4
מילון שבאי מקוון
ראו גם

שפות דרום-ערב העתיקות
כתב דרום-ערבי עתיק
השפה החמיירית
שפה לא מפוענחת של תימן העתיקה
געז
קיסרות אקסום
ממלכת סבא
ממלכת חמיר
ממלכת שבא
אדוארד גלזר
קארל רתיינס
יוסף הלוי
לקריאה נוספת

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
כתובת "אז אברהא פליראת"(הקישור אינו פעיל, 25.8.2021) במוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע. תמונות, תמלול ותרגום לאנגלית.
ויקישיתוף: כתובות בדרום-ערבית עתיקה
קורפוס של כתובות בשפות דרום-ערב העתיקות(הקישור אינו פעיל, 25.8.2021) (העבודה על שבאית עדיין במהלכה, המכונה שם Sabaic)
הערות שוליים

↑  http://docshare04.docshare.tips/files/20434/204346471.pdf
↑  Korotayev, Andrey (1995). Ancient Yemen. Oxford: Oxford University Press. ISBN 0-19-922237-1.
↑  Leonid Kogan and Andrey Korotayev: "Sayhadic Languages (Epigraphic South Arabian)". Semitic Languages. London: Routledge, 1997, p. 157–183
1 2  Norbert Nebes and Peter Stein, "Ancient South Arabian" in The Ancient Languages of Syria-Palestine and Arabia. CUP 2008
↑  Leonid Kogan and Andrey Korotayev: Sayhadic Languages (Epigraphic South Arabian). Semitic Languages. London: Routledge, 1997, p. 221.
↑  Weninger, Stefan. "Ge'ez" in Encyclopaedia Aethiopica: D-Ha, p.732.
↑  Stuart, Munro-Hay (1991). Aksum: An African Civilization of Late Antiquity page 57. Edinburgh: University Press.
1 2  N. Nebes, P. Stein: Ancient South Arabian, in: Roger D. Woodard (Hrsg.): The Cambridge Encyclopedia of the World's Ancient Languages. Cambridge University Press, Cambridge 2004
↑  A. Avanzini: Le iscrizioni sudarabiche d'Etiopia: un esempio di culture e lingue a contatto. In: Oriens antiquus, 26 (1987), Seite 201–221
1 2 3 4  Avanzini, A (באפריל–ביוני 2006). "A Fresh Look at Sabaic". Journal of the American Oriental Society. 126 (2): 253–260. נבדק ב-2013-09-20. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Peter Stein (2007), "Materialien zur sabäischen Dialektologie: Das Problem des amiritischen ("haramitischen") Dialektes", Zeitschrift der Deutschen Morgenländischen Gesellschaft (בגרמנית), 157: 13–47
↑  Rebecca Hasselbach, Old South Arabian in Languages from the World of the Bible, edited by Holger Gzella
↑  Norbert Nebes and Peter Stein, op. cit
↑  Rebecca Hasselbach, in Languages from the World of the Bible (ed. by Holger Gzella), pg. 170
1 2  Leonid Kogan and Andrey Korotayev: Sayhadic Languages (Epigraphic South Arabian). Semitic Languages. London: Routledge, 1997, Pg.223.
↑  Hierzu: P. Stein: Gibt es Kasus im Sabäischen?, in: N. Nebes (Hrg.): Neue Beiträge zur Semitistik. Erstes Arbeitstreffen der Arbeitsgemeinschaft Semitistik in der Deutschen Morgenländischen Gesellschaft vom 11. bis 13. September 2000, S. 201–222
↑  Details see: Norbert Nebes: Verwendung und Funktion der Präfixkonjugation im Sabäischen, in: Norbert Nebes (Hrsg.): Arabia Felix. Beiträge zur Sprache und Kultur des vorislamischen Arabien. Festschrift Walter W. Müller zum 60. Geburtstag. Harrassowitz, Wiesbaden, Pp. 191–211
↑  The usual modern Arabic word for "church" is kanīsah, from the same origin.
↑  حمد الجاسر, في سراة غامد وزهران: نصوص، مشاهدات، انطباعات, כרך 14, دار اليمامة, 1971, نصوص وأبحاث جغرافية وتأريخية عن جزيرة العرب
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007556533205171  LCCN: sh98000731 
לוחות אבן עתיקים עם כתובות בשבאית שנמצאו ביחא שבאתיופיה
אלחנן (חנה)

| --- | --- |

הרבי מקולושיץ
 לידה:  ו' בתמוז תרמ"ד
 פטירה:  י"ח בתשרי תש"ג (בגיל 58) יאסלו, גליציה
 מקום קבורה:  יאסלו 49°46′32″N 21°33′09″E﻿ / ﻿49.775461°N 21.552473°E﻿ / 49.775461; 21.552473
 מקום מגורים:  קאשוי, ריישה, פריסטיק
 תחומי עיסוק:  חסידות, תלמוד, פסיקת הלכה
 רבותיו:  אביו ר' מנחם מנדל
 חיבוריו:  "דברי חנה"
 אב:  מנחם מענדל האלבערשטאם 
 
אלחנן הלברשטאם (ו' בתמוז ה'תרמ"ד, 1884 – י"ח בתשרי ה'תש"ג, 1942) היה האדמו"ר הראשון מחסידות קולושיץ. כיהן כרב בקולושיץ, קאשוי וריישה. נרצח בידי הנאצים במהלך השואה.
תולדות חייו > שנותיו המוקדמות

נולד לרבי מנחם מנדל הלברשטאם מפריסטיק (תרכ"ד-כ"א באדר תרפ"ו) ולפייגה ביילה. היה צאצא מצד שני הוריו לרבי חיים הלברשטאם מצאנז. אביו היה בן רבי אריה לייביש הלברשטאם מדוקלה, בנו של רבי דוד הלברשטאם מכשאנוב. בצעירותו התמנה לרב קהילת קולושיץ בגליציה.
תולדות חייו > פעילותו הרבנית

במהלך מלחמת העולם הראשונה היגר לקאשוי (קושיצה) שבסלובקיה, שם כיהן כרב במשך שבע שנים. ב-1923 חזר לגליציה והתמנה לרב העיר ריישה, שם הקים ישיבה בשם "זרע קודש". לאחר פטירת דודו, רבי שמחה יששכר בר הלברשטאם מצ'שינוב, הצטרפו אליו רבים מחסידיו.
התנגד לתנועות ההשכלה והציונות, וכן למפלגת אגודת ישראל. עם זאת, נודע בפעילותו למען עניי ארץ ישראל ובמעשי צדקה רבים. צדיקי דורו העידו על קדושתו, ביניהם רבי אהרן מבעלזא שאמר כי "רבי חנה אינו שוכח אף לרגע מהקב"ה".
תולדות חייו > בתקופת השואה

עם כניסת הנאצים לריישה, נמלט לפריסטיק בב' באלול ת"ש (5 בספטמבר 1940). בה' באדר תש"א (4 במרץ 1941) נשאל על ידי שלמה שמידט, ראש תנועת המזרחי בפריסטיק, האם לפדות מהגרמנים שני ספרי תורה תמורת 5,000 דולרים. פסק שאין לפדותם מחשש שהדבר יעודד את הנאצים לגנוב ספרי תורה נוספים.
כשגברה הסכנה, הסתתר בבונקר בשדה תפוחי אדמה מחוץ לעיר. לאחר שנתפס, נכלא ביאסלו. לפי עדות של משה ראנד, שהיה עמו בכלא וניצל, אמר את תפילת "נשמת כל חי" לפני מותו. נרצח בכלא בי"ח בתשרי תש"ג (1942), ביום השני של חול המועד סוכות.
משפחתו

נשא לאישה את פסיל, בת רבי משה הלברשטאם מברדיוב. הוליד שבעה ילדים, ביניהם:
רבי משה אהרן האלבערשטאם (1904-1942), שכיהן כרב בקולושיץ
רבי דוד לייביש הלברשטאם (נרצח ב-1944)
רבי ברוך הלברשטאם
רבי שלום הלברשטאם
כל ילדיו נספו בשואה.
חיבוריו

חיבר שני קונטרסים: "בין השמשות" ו"תורת מקוה". חיבוריו כונסו יחד עם דברי תורה נוספים בספר "דברי חנה" (ניו יורק, תשי"ב). ב-1990 יצאה מהדורה מורחבת בשם "דברי חנה השלם", שכללה גם את הקונטרסים "דברי תורה", "נהר פר"ת", "הליכות והלכות", וקונטרס "בינה ודעת" על ענייני בין השמשות מבעל הפרי חדש.
לקריאה נוספת

מנשה אונגר, אדמו"רים שנספו בשואה, ירושלים תשכ"ט, עמ' 95–98.
יצחק אלפסי, אנציקלופדיה לחסידות – אישים, (עורך: ד"ר יצחק רפאל), כרך א' (א'-ט'), ירושלים תשמ"ו, 98-95.
יצחק אלפסי, החסידות, תל אביב תשל"ד (1974), עמ' 194.
יצחק אלפסי, החסידות מדור לדור : חלק ב' - מדור ששי ועד ימינו, ירושלים תשנ"ח, עמ' 415 ו-418.
מאיר וונדר, מאורי גליציה : אנציקלופדיה לחכמי גליציה : חלק ב' - ה'-ח, ירושלים תשמ"ב, עמ' 471–476.
אשר זלקא ראנד (עורך), "הרב ר' חנה הלברשטם זצ"ל הי"ד", תולדות אנשי שם ח"א, ניו יורק, תש"י, עמ' 35, באתר היברובוקס
אנציקלופדיה שמע ישראל, כרך ב', עמ' 183, 272.
פנקס הקהילות : פולין : כרך רביעי - גליציה המערבית ושלזיה, עמ' 297, 319.
ספר סטריז'וב והסביבה, עמ' 367–368.
שלמה זלמן לעהרער, צאנז : די הייליגע פארשווינדענע שטאט, ירושלים תשנ"ז, א: עמ' 202–208, ב: עמ' 21–22.
הערות שוליים

↑  אנציקלופדיה לחסידות, עמ' 96
↑  החסידות מדור לדור, עמ' 415
↑  פנקס הקהילות, עמ' 297
↑  אדמו"רים שנספו בשואה, עמ' 96
↑  דברי חנה השלם, עמ' רל"ז
↑  אתר "זכור", הרב חנה הלברשטאם
↑  מאורי גליציה, עמ' 473
↑  אנציקלופדיה לחסידות, עמ' 97
↑  החסידות מדור לדור, עמ' 418
קן אולסן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 בפברואר 1926 ברידג'פורט, קונטיקט, ארצות הברית 
 פטירה:  6 בפברואר 2011 (בגיל 84) אינדיאנפוליס, אינדיאנה, ארצות הברית 
 שם לידה:  Kenneth Harry Olsen 
 ענף מדעי:  הנדסת חשמל 
 מקום לימודים:  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (1952)  Stratford High School 
 מוסדות:  DEC (1957–1992) 
 פרסים והוקרה:  עמית מוזיאון היסטוריית המחשב (1996)  פרס חלוץ המחשב (1995)  פרס וושינגטון (1994)  המדליה הלאומית לטכנולוגיה וחדשנות (1993)  היכל התהילה הלאומי לממציאים (1990)  פרס המנהגיות ע״ש ארנסט ובר של IEEE  מדליית המייסדים של IEEE (1993) 
 
קנת הארי אולסן (אנגלית: Kenneth Harry Olsen;‏ 20 בפברואר 1926 - 6 בפברואר 2011) היה מהנדס אמריקאי, מחלוצי המחשוב. בשנת 1957 ייסד את חברת DEC ("דיגיטל"), יחד עם הרלן אנדרסון, ועמד בראשה במשך 35 שנה. באמצעות חזון וכושר ניהול הביא אותה להיות חברת המחשבים השנייה בגודלה בעולם, שנייה רק ל-IBM, שהעסיקה בשיאה, בשנות השמונים, כ-120 אלף עובדים בכל העולם, כולל מרכז פיתוח ותמיכה גדול בישראל, ומכירותיה הגיעו ל-14 מיליארד דולרים לשנה. עם זאת, אולסן זלזל בתחום המחשוב האישי, וידועה אמרתו "אין שום סיבה שלאדם פרטי יהיה מחשב בביתו". אך שוק גדל והולך זה, יחד עם הריכוזיות של החברה, שייצרה לבדה את כל התוכנה והחומרה למחשביה בניגוד למגמה העולמית, נגסו ברווחיותה של דיגיטל עד שב-1992 אולץ אולסן להתפטר. שש שנים מאוחר יותר נמכרה דיגיטל לחברת קומפאק.