stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוסף דן
רשימת ספריו > ספרים שכתב בעברית

ספריו בשפה העברית עוסקים במגוון נושאים בתורת הסוד היהודית, ספרות המוסר, וספרות עברית כללית, כדלקמן:
תורת החסידות וספרותה (עם ישעיה תשבי), ירושלים: הוצאת אקדמון, תשכ"ו (תדפיס מיוחד מתוך האנציקלופדיה העברית, כרך י"ז, עמ' 770–822.
הנובילה החסידית, ליקט והוסיף מבוא יוסף דן, ירושלים: מוסד ביאליק, תשכ"ו.
תורת הסוד של חסידות אשכנז, ירושלים: מוסד ביאליק, תשכ"ח.
עלילות אלכסנדר מוקדון, ההדיר וצירף מבוא והערות יוסף דן, ירושלים: מוסד ביאליק, תשכ"ט.
מבחר ספרות המוסר, (בשתוף עם ישעיה תשבי), ירושלים ותל אביב: מ. ניומן, תשל"א.
הסיפור העברי בימי הביניים: עיונים בתולדותיו, ירושלים: כתר, 1974.
ספרות המוסר והדרוש, ירושלים: כתר, 1975.
הסיפור החסידי, ירושלים: כתר, 1975 (מהדורה שנייה, תש"ן).
הנכרי והמנדרין, עיונים בספרות זמננו, רמת גן: מסדה, 1975 (תוכן העניינים של הנכרי והמנדרין, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה")
עיונים בספרות חסידי אשכנז, רמת גן: מסדה, 1975.
טקסטים בתורת האלהות של חסידות אשכנז: ספר החיים, פירוש ספר יצירה לר' אלחנן בן יקר, וסוד הסודות לר' אלחנן בן יקר, ירושלים: אקדמון, תשל"ז.
חוגי המקובלים הראשונים, ערך לפי הרצאות יצחק אגסי, ירושלים: הוצאת אקדמון, תשל"ז.
שיר הייחוד עם פירוש על דרך הקבלה לר' יום טוב ליפמן מילהויזן, פקסימיליה בצירוף מבוא, ירושלים: הוצאת בית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי והוצאת מאגנס של האוניברסיטה העברית, תשמ"ב.
כתב תמים, ר' משה תקו, פקסימיליה של כתב ­יד פאריס בצירוף מבוא ומפתחות, ירושלים: הוצאת מרכז דינור, תשמ"ד.
ספר הישר, ירושלים: מוסד ביאליק, סדרת "דורות", תשמ"ו.
המיסטיקה העברית הקדומה, תל­ אביב: הוצאת האוניברסיטה המשודרת, משרד הביטחון, תשמ"ט.
חסידות אשכנז בתולדות המחשבה היהודית, כרכים א'-ג', תל ­אביב: האוניברסיטה הפתוחה, תש"ן.
חסידות אשכנז, האוניברסיטה המשודרת, תל אביב: הוצאת משרד הביטחון ואוניברסיטת תל ­אביב, תשנ"ב.
על הקדושה: דת, מוסר ומיסטיקה ביהדות ובדתות אחרות, ירושלים: מאגנס תשנ"ז (מהדורה שנייה, תשנ"ח).
המשיחיות היהודית המודרנית: מצפת עד ברוקלין, תל אביב: האוניברסיטה המשודרת, הוצאת משרד הביטחון ואוניברסיטת תל אביב, תשנ"ט.
אפוקליפסה אז ועכשיו, תל אביב: ידיעות אחרונות, ספרי חמד, תש"ס.
הלב והמעיין, תל אביב: כתר, תשס"ה.
ר' יהודה החסיד - ביוגראפיה, ירושלים: מרכז זלמן שזר, תשס"ו.
חסידות אשכנז, כרך שלישי, יחידות 5–6, האוניברסיטה הפתוחה, תשס"ו.
תולדות תורת הסוד העברית, 13 כרכים, ירושלים: מרכז זלמן שזר לתולדות ישראל, תשס"ט-תש"פ.
תורת הכאוס ומדע ההיסטוריה, קובץ מאמרים, תל אביב: כנרת זמורה ביתן, תשס"ט.
על גרשם שלום, תריסר מאמרים, ירושלים: מרכז זלמן שזר, 2010.
רשימת ספריו > פרקי עזר למורה

פרקים בתולדות המשיחיות בישראל, פרקי עזר למורה (עם שלום רוזנברג ויעקב אלבוים), ירושלים: המרכז להוראת מדעי הרוח והחברה, האוניברסיטה העברית, משרד החנוך והתרבות, תשל"ב.
הבעש"ט בהיסטוריה ובאגדה, פרקי עזר למורה, ירושלים: המרכז להוראת מדעי הרוח והחברה, תשל"ג.
טקסטים מתקופת ראשית הקבלה, פרקי עזר למורה, ירושלים: המרכז להוראת מדעי הרוח והחברה, תשל"ג.
פרקים בתורת החסידות בראשיתה, פרקי עזר למורה, ירושלים: המרכז להוראת מדעי הרוח והחברה, תשל"ד.
צפת והאר"י, פרקי עזר למורה, ירושלים: המרכז להוראת מדעי הרוח והחברה, תשל"ד.
ר’ משה חיים לוצאטו, דמותו ההיסטורית ויצירתו העיונית, פרקי עזר למורה, ירושלים: המרכז להוראת מדעי הרוח והחברה, תשל"ד.
ר’ נחמן מברצלב, דמותו ההיסטורית ומשנתו, פרקי עזר למורה, ירושלים: המרכז להוראת מדעי הרוח והחברה, תשל"ה.
פרשיות עיוניות בתולדות ישראל, פרקי עזר למורה (בהשתתפות יעקב אלבוים ושלום רוזנברג), 5 כרכים, ירושלים: המרכז להוראת מדעי הרוח והחברה באוניברסיטה העברית, תשל"ה - תש"מ: כרך א', פולמוסים רעיוניים בימי הביניים; כרך ב', זרמים עיקריים בימי הביניים; כרך ג', חסידות ומתנגדות (חלק א'); כרך ד', חסידות ומתנגדות (חלק ב'); כרך ה', תקופת הרנסאנס.
רשימת ספריו > ספרים שכתב בשפות אחרות

The Teachings of Hasidism, edited, with introduction and notes, by Joseph Dan, with the assistance of Robert J. Milch, New York: Behrman House, 1983.
Three types of ancient Jewish mysticism, Cincinnati: Judaic Studies Program, University of Cincinnati, 1984.
The Early Kabbalah, edited and introduced by Joseph Dan, texts translated by Ronald C.Kiener, pref. by Moshe Idel, New York: Paulist Press, 1986.
Jewish mysticism and Jewish ethics, Seattle: University of Washington Press, 1986 (Second Edition, 1996).
Gershom Scholem and the mystical dimension of Jewish history, New York: New York University Press, 1987.
המיסטיקה היהודית, מבט כולל, הוצאת איזומי, טוקיו: 1991. ביפאנית.
The revelation of the secret of the world, the beginning of Jewish mysticism in late antiquity, Providence, R.I.: Program in Judaic Studies, Brown University, 1992.
The ancient Jewish mysticism, English translation, Shmuel Himelstein, Tel-Aviv: MOD Books, 1993.
The Christian Kabbalah, Jewish mystical books & their Christian interpreters, an exhibition held at the Houghton Library, Harvard University, 12 March-26 April 1996, Cambridge, Mass.: President and Fellows of Harvard College, 1996.
The Alphabet of Ben Sira, facsimile of the Constantinople 1519 edition, Includes introductory matter in English by Joseph Dan and Joseph Hacker and in Hebrew by A.M. Haberman, London: Valmadonna Trust Library, 1997.
Jewish mysticism, 4 volumes, Northvale, N.J., Jerusalem: J. Aronson, 1998-1999.
The "unique cherub" circle, a school of mystics and esoterics in medieval Germany, Tübingen: Mohr Siebeck, 1999.
The heart and the fountain, an anthology of Jewish mystical experiences, New York: Oxford University Press, 2002.
Kabbalah, a very short introduction, New York: Oxford University Press, 2005 (New edition, 2007).
La Cabbalà, breve introduzione, Milano: Raffaello Cortina editore, 2006.
Die Kabbala, eine kleine Einführung, aus dem Englischen übersetzt von Christian Wiese, Stuttgart: Reclam, 2007.
רשימת ספריו > ספרים שערך בעברית

מחקרים באגדה ובפולקלור יהודי, מוגשים לפרופ' דב נוי ליובלו השישים, בעריכת יששכר בן עמי ויוסף דן, מחקרי המרכז לחקר הפולקלור, כרך ז', ירושלים: הוצאת מאגנס, תשמ"ג.
מחקרים בקבלה, בפילוסופיה יהודית ובספרות המוסר, מוגשים לישעיה תשבי במלאת לו שבעים וחמש שנים, בעריכת י. דן וי. הקר, ירושלים: הוצאת מאגנס, תשמ"ו.
המיסטיקה היהודית הקדומה, דברי הכנס הבינלאומי הראשון לתולדות המיסטיקה היהודית, בעריכת יוסף דן, ירושלים: הוצאת בית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי, תשמ"ז.
תרבות והיסטוריה, קובץ מאמרים לזכרו של פרופ' אינו שקי, בעריכת יוסף דן, ירושלים: משגב ירושלים, תשמ"ז.
ראשית המיסטיקה היהודית באירופה, דברי הכנס הבינלאומי השני לחקר תולדות המיסטיקה היהודית, בעריכת יוסף דן, ירושלים: הוצאת בית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי, תשמ"ז.
ספר הזוהר ודורו, דברי הכנס הבינלאומי השלישי לחקר המיסטיקה היהודית, בעריכת יוסף דן, ירושלים: הוצאת בית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי, תשמ"ט.
קולות רבים, ספר הזיכרון לפרופ' רבקה ש"ץ א­-ב (מחקרי ירושלים במחשבת ישראל יב­-יג), בעריכת רחל אליאור ויוסף דן, ירושלים: הוצאת בית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי, תשנ"ו.
ספריית גרשם שלום בתורת הסוד היהודית, קטלוג, הקדמה: יוסף דן. עורכים: יוסף דן, אסתר ליבס ושמואל ראם, 2 כרכים, ירושלים: בית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי, תשנ"ט.
מחקרי חסידות, בעריכת דוד אסף, עמנואל אטקס ויוסף דן, ירושלים: בית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי, תשנ"ט (מחקרי ירושלים במחשבת ישראל, כרך ט"ו).
ספר יובל לכבודו של פרופ’ יוסף בן שלמה, עורך - משה חלמיש, חברי המערכת - יוסף דן ואחרים, רמת גן: אוניברסיטת בר-אילן - הקתדרה לחקר הקבלה ע"ש הרב ד"ר א’ שפרן, תשס"ו 2006.
ספר זיכרון לגרשם שלום במלאת עשרים וחמש שנים לפטירתו, שני כרכים, עורך: יוסף דן, ירושלים: המכון למדעי היהדות, האוניברסיטה העברית, תשס"ז.
רשימת ספריו > ספרים שערך בשפות זרות

Studies in Jewish mysticism, proceedings of regional conferences held at the University of California, Los Angeles, and McGill University in April, 1978, edited by Joseph Dan and Frank Talmage, Cambridge, Mass.: Association for Jewish Studies, 1982.
Bina, Studies in Jewish history, New York: Vol. 1, 1989; Vol. 2, 1989; Vol. 3, 1995.
On the mystical shape of the godhead, basic concepts in the Kabbalah, by Gershom Scholem; translated from the German by Joachim Neugroschel; edited and revised, according to the 1976 Hebrew edition, with the author’s emendations, by Jonathan Chipman; foreword by Joseph Dan, New York: Schocken Books, 1991.
Gershom Scholem’s Major trends in Jewish mysticism 50 years after, proceedings of the sixth International Conference on the History of Jewish Mysticism, Berlin, February, 1992, edited by Peter Schäfer and Joseph Dan, International Conference on the History of Jewish Mysticism (6th, 1992, Berlin), Tübingen: J.C.B. Mohr (P. Siebeck), 1993.
Mysticism, magic, and kabbalah in Ashkenazi Judaism, international symposium held in Frankfurt a.m. 1991, edited by Karl Erich Grözinger and Joseph Dan, Berlin: W. de Gruyter, 1995.
The Christian kabbalah, Jewish mystical books & their Christian interpreters, a symposium, edited by Joseph Dan; together with the catalogue of an exhibition at the Houghton Library, Harvard University, 12 March-26 April 1996, Cambridge, Mass.: Harvard College Library, 1997.
Studies in Jewish manuscripts, edited by Joseph Dan and Klaus Herrmann, in collaboration with Johanna Hoornweg and Manuela Petzoldt, Tübingen: Mohr Siebeck, c1999.
ספרים לכבודו

שי ליוסף, קובץ מחקרים במדעי היהדות מוגשים לפרופסור יוסף דן לרגל פרישתו, מאת תלמידיו, ירושלים: האוניברסיטה העברית בירושלים, תשס"ג.
על בריאה ועל יצירה במחשבה היהודית, ספר היובל לכבודו של יוסף דן במלאת לו שבעים שנה, בעריכת רחל אליאור ופטר שפר, טובינגן: 2005.
הערות שוליים

1 2  יאיר שלג, לא רק לגאי ריצ'י נמאס: פרופ' יוסף דן רוצה לשחרר את הקבלה ממדונה, באתר הארץ, 23 באוקטובר 2008
↑  תואר דוקטור לפילוסופיה, דבר, 15 ביוני 1964
↑  מינויים חדשים באוניברסיטה העברית, דבר, 29 באוגוסט 1971
↑  על פי פרסומים של המקורות לתרגילים והסמינריונים של דן, כמפורט ב-אתר האינטרנט שלו.
↑  כמפורט באתר האינטרנט שלו.
↑  ראו: בידיים ריקות: יותר ויותר מזוהה יהדות עם חרדיות, דברים שנאמרו מפי פרופ' יוסף דן, חתן פרס ישראל תשנ"ז, בטקס הענקת הפרס, באתר חופש.
↑  לפירוט על תוכן הכרכים ראו באתר האינטרנט של דן, בדף תולדות תורת הסוד.
| גרשם שלום |
| --- | --- | --- |
| הגותו של גרשם שלום | ביבליוגרפיה של גרשם שלום • זרמים ראשיים במיסטיקה היהודית • משנתו של גרשם שלום |  |
| שונות | בית גרשם שלום • פרס גרשם שלום • ספריית גרשם שלום • הנצחתו של גרשם שלום |  |
| מתלמידיו | רבקה ש"ץ אופנהיימר • ישעיה תשבי  • מתי מגד • יהודה ליבס • יוסף דן • אפרים גוטליב • יוסף בן שלמה • מאיר בניהו • מלאכי בית-אריה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260034005171  PLWABN: 9810639395105606  BIBSYS: 90344849  BNE: XX1185742  BnF: cb12108565h (data)  CANTIC: a19637032  CiNii: DA0166765X  GND: 120779374  ICCU: UFIV108258  ISNI: 0000 0001 1032 3717  LCCN: n81094238  NKC: xx0010594  NLA: 36271961  NLK: KAC201004774  NTA: 070220158  RERO: 02-A003153229  SELIBR: 169246  SUDOC: 029463521  Trove: 1240289  VcBA: 495/289329  VIAF: 109167892   WorldCat (עם VIAF): 109167892 
דן, בהיותו בכיתה ג' בבית הספר תחכמוני בירושלים
אוטופיה (משחק וידאו)

| --- | --- |

 כללי
 תאריך הוצאה:  1981 
 סוגה:  משחק בניית עיר, אסטרטגיה בזמן אמת
 פיתוח:  Mattel Electronics 
 הוצאה לאור:  Mattel Electronics 
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 דרישות תוכנה
 מצבי משחק:  משחק מחשב מרובה משתתפים 
 פלטפורמות:  Intellivision 
 
אוטופיה (אנגלית: Utopia) הוא משחק וידאו אסטרטגי שפותח בשנת 1981 על ידי דון גלוו (Don Daglow). אוטופיה היה מהמשחקים הראשונים של סימולציות ניהול ובנייה ו-God game אשר עליהם התבסס הג'אנר של משחקי אסטרטגיה בזמן אמת.
ביולי 2010 המשחק שווק מחדש בחדר המשחקים של מיקרוסופט (Microsoft's Game Room) עבור קונסולות Xbox 360 ולGames for Windows Live.
משחקיות

אוטופיה הוא משחק לשני שחקנים, שבו כל אחד מהם שולט באחד משני האיים של המשחק. אין בו אפשרות לשחקן של אינטליגנציה מלאכותית, אבל שחקן יחיד יכול לשחק כדי להשיג ניקוד גבוהה תוך התעלמות מהאי השני. בתחילת המשחק השחקנים יכולים להחליט מה האורך של כל תור (60 שניות הן ברירת המחדל), ולמשך כמה תורות יהיה המשחק (15 תורות כברירת מחדל). המנצח הוא השחקן עם מרבית הנקודות בתום המשחק.
כל שחקן שולט באי שלו ומשתמש בלחצנים כדי להזיז את הסמן על גבי המסך. שני השחקנים משתמשים במטילי זהב כדי לבנות בנינים שונים (בתים, בתי ספר, מפעלים, בתי חולים ומבצרים) על האיים שלהם, לבנות סירות מסוגים שונים או לממן פעילות של מורדים באי של היריב. ככל שהאוכלוסייה של כל אי גדלה, השליט אחראי לשיכון אנשיו, האכלתם ושמירה על מצב הרוח שלהם כדי להימנע ממרידות אשר מורידות מהניקוד של השחקן ועלולות להרוס מבנים. ההכנסה נוצרת כאשר עננים רנדומליים עוברים מעל השדות של השחקן, כאשר סירות דיג תופסות דגים ובסוף של כל תור בהתאם לתוצרת של השחקן.
רוב התורות כוללים בנייה של בניינים ותמרון של סירות הדייג. השחקן יכול גם לנסות להטביע את הסירות של היריב. האלוגריתם של המשחק יוצר את הפעילות של מזג האוויר, הדגים וספינות הפירטים.
קליטת המשחק

GameSpy כללה את אוטופיה בהיכל התהילה שלה בשנת 2004. Gamespot כללו את אוטופיה בסדרה Unsung Heroes.
הערות שוליים

↑  "UTOPIA Cartridge Instructions". Intellivision Productions, Inc. אורכב מ-המקור ב-2013-11-09. נבדק ב-2014-10-30.
↑  GameSpy Hall of Fame Article on Utopia
↑  Baker, T. Byrl, Unsung Heroes: Ground Breaking Games – Utopia, GameSpot, ארכיון מ-2010-07-07, נבדק ב-2014-10-30
חואנפראן

חואן פרנסיסקו טורס בלן (בספרדית: Juan Francisco Torres Belén;‏ נולד ב-9 בינואר 1985 בקרווילנט, אליקנטה), הידוע בכינוי חואנפראן, הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת המגן.
קריירת מועדונים

חואנפראן גדל במחלקות הנוער של ריאל מדריד, וקיבל את הזדמנותו בהרכב הראשי של המועדון ב-24 בינואר 2004, כאשר שיחק 15 דקות בניצחון הביתי על קבוצת ויאריאל, לאחר שביסס את מעמדו בקבוצת המשנה של המועדון. במהלך העונות שלאחר מכן, שותף חואנפראן בחמישה משחקי ליגה נוספים בלבד עבור ריאל מדריד.
בעונת 2005–2006, הושאל לקבוצת אספניול. המועדון הקטאלוני בקושי נמנע מירידה בסיום אותה העונה, כאשר חואנפראן השתתף באופן משמעותי בסגל הקבוצה ואף כבש שער ב-22 במרץ 2006, במשחק שהסתיים בתיקו 1-1 מול אתלטיק בילבאו.
בעונה שלאחר מכן, ריאל חתמה על הסכם מיוחד עם אוסאסונה לגבי רכישת חואן, הסכם שעל פיו קבוצתו הנווארוני ישלם לריאל 10 מיליון אירו בעתיד על פי מספר סעיפים, שאחד מהם הוא אופציה להחזירו למדריד ללא תנאי. את משחקו הראשון במועדונו השלישי בקריירה, שיחק חואן ב-24 בספטמבר 2006, בניצחון 0–2 מול סלטה ויגו, כאשר הוא כובש את השער השני של קבוצתו במשחק. באותה העונה, תרם רבות להעפלתה הנדירה של אוסאסונה לחצי גמר גביע אופ"א, כאשר בתשעת משחקיו במפעל כבש שער אחד.
ב-11 בינואר 2011, חואנפראן חתם על חוזה עד ליוני 2015 בקבוצת אתלטיקו מדריד, תמורת סכום של 4 מיליון אירו. הופעת הבכורה שלו עבור הקולצ'ונרוס הגיעה כבר יומיים לאחר שחתם במועדון, כשפתח בהרכב הקבוצה בהפסד החוץ שלה 1–3 מול מועדונו המקצועני הראשון ריאל מדריד, במסגרת הגביע הספרדי. את שערו הראשון עבור אתלטיקו כבש ב-21 במאי 2011, במשחק האחרון לעונה, שהסתיים בניצחון 3–4 מול מיורקה. את השער הקדיש לאביו, אשר נפטר שבועיים קודם לכן. את עונת 2011–2012, בילה כמגן הימני הקבוע של המועדון על ידי מאמנו גרגוריו מנזאנו, ויורשו דייגו סימאונה. במהלך העונה, זכה עם קבוצתו בליגה האירופית, עם ניצחון בתוצאה 0–3 במשחק הגמר מול יריבתה המקומית אתלטיק בילבאו.
חואנפראן ביסס עצמו כמגן הימני המוביל של אתלטיקו מדריד, ועם פתיחת עונת 2012/2013, זכה עם קבוצתו בתואר הסופר קאפ האירופי, עם ניצחון 4-1 על צ'לסי, אלופת אירופה המכהנת. חואנפראן פתח בהרכב ושיחק תשעים דקות. הייתה זו פתיחה מוצלחת לעונה שהסתיימה בזכייה בגביע הספרדי, עם ניצחון במשחק הגמר בתוצאה 2-1 על ריאל מדריד, לאחר הארכה. חואנפראן פתח בהרכב לגמר ושיחק לאורך כל המשחק וההארכה. הייתה זו עונה ראשונה מתוך ארבע רצופות בהן רשם חואנפראן 35 הופעות ליגה.
היציבות שהפגין בעמדת המגן, יחד עם משחק ההגנה החזק שהנחיל סימאונה לקבוצה, סייעו לה להתקדם, לזכות בתארים והישגים משמעותיים. בעונת 2013/2014 זכה חואנפראן לראשונה בקריירה באליפות, לאחר שקבוצתו הדהימה והשיגה את ריאל מדריד ואת ברצלונה בפער שלוש נקודות בראש הטבלה. יתרה מכך, באותה העונה העפיל עם קבוצתו לגמר ליגת האלופות, שם פתח ושיחק 120 דקות בהפסד 4-1 לריאל מדריד בהארכה. עם תום העונה, חתם חואנפראן על הארכת חוזהו במועדון עד לשנת 2018.
אתלטיקו הצליחה לזכות בתואר הסופר קאפ הספרדי בפתיחת העונה הבאה, לאחר ניצחון 2-1 בסיכום שני מפגשים, שוב בדרבי של מדריד מול ריאל. חואנפראן פתח ושיחק לאורך צמד משחקי הסופר קאפ. בעונת 2015/2016 בליגת האלופות, היה חואנפראן לחלק משמעותי מהקבוצה ששוב הצליחה להעפיל עד לגמר. הוא כבש את הפנדל השמיני והמכריע בניצחון 8-7 על פ.ס.וו. איינדהובן. במשחק הגמר שוב פגשה אתלטיקו את ריאל, והמשחק הוכרע בבעיטות עונשין. חואנפראן, הבועט הרביעי של אתלטיקו, היה המחמיץ היחיד מבין שתי הקבוצות בדו-קרב, וראה את ריאל שוב זוכה על חשבון קבוצתו באליפות אירופה, עם 5-3 בתום הדו-קרב.
ב-3 באוגוסט 2019 חתם בסאו פאולו הברזילאית לשנה וחצי.
קריירה בינלאומית

חואנפראן זכה להצלחה מסחררת במסגרת אליפות אירופה לנבחרות עד גיל 19 בשנת 2004, כאשר גם זכה בתואר האליפות עם ספרד, וגם בתואר השחקן המצטיין של הטורניר. באופן נדיר, שותף פעמיים בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20, בפעם הראשונה באיחוד האמירויות הערביות ב-2003, בו זכה יחד עם ספרד במקום השני, וב-2005, בו הפסיד עם נבחרתו ברבע הגמר לנבחרת הזוכה של הטורניר בסופו של דבר, ארגנטינה.
את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ספרד ערך ב-26 במאי 2012, כאשר שיחק את מלוא הדקות בניצחון 0–2 מול נבחרת סרביה, במסגרת משחק ידידותי בסנט גאלן שבשווייץ. הוא נכלל בסגלו של ויסנטה דל בוסקה לנבחרת ספרד לטורניר הגמר של יורו 2012 בפולין ואוקראינה, אולם לא שותף במשחק במסגרת הטורניר בו זכתה ספרד.
תארים

הגביע הספרדי: 2005/2006
הליגה האירופית: 2011/2012, 2018
הסופרקאפ האירופי: 2012, 2018
הגביע הספרדי: 2012/2013
אליפות ספרד: 2013/2014
הסופר קאפ הספרדי: 2014
אליפות אירופה לנבחרות עד גיל 19: 2004
אליפות אירופה בכדורגל: 2012
הערות שוליים

↑  אתר ערוץ הספורט – sport5.co.il, באתר m.sport5.co.il
| נבחרת ספרד – יורו 2012 (אלופת אירופה) |
| --- | --- | --- |
|  1 קסיאס •  2 אלביול •  3 פיקה •  4 מרטינס •  5 חואנפראן •  6 אינייסטה •  7 פדרו •  8 צ'אבי •  9 טורס •  10 פברגאס •   11 נגרדו •  12 ואלדס • 13 מאטה •  14 אלונסו • 15 ראמוס • 16 בוסקטס • 17 ארבלואה • 18 אלבה • 19 יורנטה • 20 קאסורלה • 21 סילבה • 22 נבאס • 23 ריינה • מאמן: דל בוסקה |  1 קסיאס •  2 אלביול •  3 פיקה •  4 מרטינס •  5 חואנפראן •  6 אינייסטה •  7 פדרו •  8 צ'אבי •  9 טורס •  10 פברגאס •   11 נגרדו •  12 ואלדס • 13 מאטה •  14 אלונסו • 15 ראמוס • 16 בוסקטס • 17 ארבלואה • 18 אלבה • 19 יורנטה • 20 קאסורלה • 21 סילבה • 22 נבאס • 23 ריינה • מאמן: דל בוסקה | ספרד |
| נבחרת ספרד – מונדיאל 2014 |
| --- | --- | --- |
|  1 קסיאס •  2 אלביול •  3 פיקה •  4 מרטינס •  5 חואנפראן •  6 אינייסטה •  7 וייה •  8 צ'אבי •  9 טורס •  10 פברגאס •   11 פדרו •  12 דה חאה • 13 מאטה •  14 אלונסו • 15 ראמוס • 16 בוסקטס • 17 קוקה • 18 אלבה • 19 קוסטה • 20 קאסורלה • 21 סילבה • 22 אספיליקווטה • 23 ריינה • מאמן: דל בוסקה |  1 קסיאס •  2 אלביול •  3 פיקה •  4 מרטינס •  5 חואנפראן •  6 אינייסטה •  7 וייה •  8 צ'אבי •  9 טורס •  10 פברגאס •   11 פדרו •  12 דה חאה • 13 מאטה •  14 אלונסו • 15 ראמוס • 16 בוסקטס • 17 קוקה • 18 אלבה • 19 קוסטה • 20 קאסורלה • 21 סילבה • 22 אספיליקווטה • 23 ריינה • מאמן: דל בוסקה | ספרד |
| נבחרת ספרד – יורו 2016 |
| --- | --- | --- |
|  1 קסיאס •  2 אספיליקווטה •  3 פיקה •  4 ברטרה •  5 בוסקטס •  6 אינייסטה •  7 מוראטה •  8 קוקה •  9 ואסקס •  10 פברגאס •   11 פדרו •  12 ביירין • 13 דה חאה •  14 אלקנטרה • 15 ראמוס • 16 חואנפראן • 17 סן חוסה • 18 אלבה • 19 ברונו • 20 אדוריס • 21 סילבה • 22 נוליטו • 23 ריקו • מאמן: דל בוסקה |  1 קסיאס •  2 אספיליקווטה •  3 פיקה •  4 ברטרה •  5 בוסקטס •  6 אינייסטה •  7 מוראטה •  8 קוקה •  9 ואסקס •  10 פברגאס •   11 פדרו •  12 ביירין • 13 דה חאה •  14 אלקנטרה • 15 ראמוס • 16 חואנפראן • 17 סן חוסה • 18 אלבה • 19 ברונו • 20 אדוריס • 21 סילבה • 22 נוליטו • 23 ריקו • מאמן: דל בוסקה | ספרד |
ארווין לדר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1914 וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  5 במאי 1997 (בגיל 83 בערך) 
 מדינה:  אוסטריה 
 מקצוע:  רופא 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (27 ביולי 1999) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  ארווין לדר
 
ארווין לדר (בגרמנית: Erwin Leder‏; 23 בפברואר 1914 – 5 במאי 1997) היה רופא אוסטרי וחייל ורמאכט ששימש כרופא מחנה הריכוז בסלוצק. לדר הציל את חייהם של יהודים רבים, ובשנת 1999, כשנתיים לאחר מותו, הוכר כחסיד אומות העולם על ידי יד ושם.
קורות חיים

לדר נולד בווינה בשנת 1914. לאחר לימודיו, גויס לוורמאכט. בשנים 1941–1942 שירת כרופא בכיר בסלוצק, כ-80 ק"מ דרומית למינסק. כקצין רפואה בכיר, היה אחראי גם על מחנה שבויים בו הוחזקו לעיתים בין 25,000 ל-30,000 אסירים. עם כניסתו לתפקיד, עמדה תמותת האסירים על 70–80 איש ביום כתוצאה מטיפוס ומרעב. באמצעות הנהגת משטר היגיינה קפדני ושיפור הטיפול הרפואי והתזונה, הצליח לדר להפחית את שיעור התמותה ל-3–4 אנשים ביום, ובכך הציל את חייהם של אלפים.
אחד מעובדיו היה הרופא היהודי רפאל גבוביץ', שהתחזה לשבוי מלחמה אוקראיני. לדר זיהה את יהדותו של גבוביץ', אך תמך בו והסתיר את זהותו. בנוסף, החביא לדר יהודים וקומיסרים סובייטים בחדרי ההסגר של המרפאה וסיפק להם מסמכים של אסירים שנפטרו על מנת להצילם.
לדר וגבוביץ', בסיוע מספר עוזרים יהודים, הבריחו באופן קבוע תרופות, מזון וציוד רפואי לגטו היהודי בסלוצק, ובכך הצילו חיי יהודים רבים. כאשר נודע ללדר על רצח היהודים בגטו סלוצק, הוא הזהיר אותם באמצעות גבוביץ'. יהודים רבים הצליחו להימלט, אך למעלה מ-5,000 יהודים נרצחו בכל זאת.
בשנת 1942 נתפסו ונורו שתי נשים יהודיות שהבריחו תרופות לסלוצק עבור לדר. לדר נחשד במעורבות, אך מאחר שהנשים נורו, לא ניתן היה להוכיח דבר, והוא ניצל מעונש מוות. עם זאת, בנובמבר 1942 הועבר כעונש לחזית הרוסית, שם נפצע קשה בשנת 1945.
לאחר מלחמת העולם השנייה חזר לדר לווינה ועבד כפסיכיאטר ונוירולוג. בשנת 1951 נולד בנו, ארווין לדר (אנ').
הכרה כחסיד אומות העולם

בשנת 1990 עלה גובוביץ' לישראל, וב-1992 איתר את לדר בווינה ועודד אותו לקבל הכרה כחסיד אומות העולם. לדר זכה בהכרה זו ב-1999, לאחר מותו.
לקריאה נוספת

ישראל גוטמן, דניאל פרנקל, ג'קוב בורוט (עורכים): לקסיקון חסידי אומות העולם - גרמנים ואוסטרים, ואלשטיין וארלאג, גוטינגן 2005, ISBN 3-89244-900-7 ; עמ' 327–328.
ארווין לדר הציל כמה יהודים: כבוד לאחר מותו לרופא אוסטרי, בתוך: ווינר צייטונג מ-22 בנובמבר 1999.
הלגה תומא: וורנר - עוזרים - פטריוטים. דיוקנאות מההתנגדות האוסטרית, Va Bene, וינה, Klosterneuburg 2004, ISBN 978-3-85167-168-1 .
הערות שוליים

↑  Helga Thoma: Admonishers, Helpers, Patriots - Portraits from the Austrian Resistance. Vienna 2004. p. 106
↑  2=מאמר על לדר (המקור מ-19 באוקטובר 2016 ב-Internet Archive) באתר www.lettertothestars.at. אוחזר ב-22 ביולי 2018.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ארווין לדר".
אדוארד סנפורד

אדוארד טרי סנפורד (באנגלית: Edward Terry Sanford;‏ 23 ביולי 1865 –  8 במרץ 1930) היה משפטן אמריקאי, שכיהן כשופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית מ-1923 ועד מותו. קודם לכן הוא שימש כעוזר התובע הכללי של ארצות הברית בממשלו של הנשיא תאודור רוזוולט בין השנים 1905–1907, וכיהן כשופט בבתי המשפט הפדרליים של המחוזות המזרחי והמרכזי של טנסי מ-1908 ועד למינויו לבית המשפט העליון. סנפרוד היה השופט הפדרלי המחוזי האחרון שקודם ישירות לבית המשפט העליון.
הוא סיים את לימודיו בבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד ועסק בעריכת דין בעיר הולדתו, נוקסוויל במהלך שנות ה-90 של המאה ה-19 ובמהלך העשור הראשון של המאה ה-20. כעוזר התובע הכללי של ארצות הברית הוא החל לבלוט ברמה הלאומית כמי שהוביל את התביעה במשפטו של ג'וזף שיפ ב-1907, שעד היום הוא המשפט הפלילי היחידי שהתנהל בבית המשפט העליון.
בדרך כלל נחשב סנפורד כשופט שמרן, שהעדיף פרשנות קפדנית לחוקי ההגבלים העסקיים, ולעיתים קרובות הצביע עם המנטור שלו, נשיא בית המשפט העליון, ויליאם האוורד טאפט. ההשפעה ארוכת הטווח ביותר של סנפורד על המשפט האמריקאי היא ככל הנראה חוות דעת הרוב שהוא כתב בתיק שהיווה ציון דרך, פסק הדין "גיטלו נגד ניו יורק" (Gitlow v. New York). תיק זה, שהוביל להחלתה של מגילת הזכויות במדינות, סלל את הדרך לרבים מפסקי הדין שניתנו בבית המשפט העליון בתקופת נשיאותו של ארל וורן, אשר הרחיבו את זכויות וחירויות האזרח בשנות ה-50 ו60 של המאה ה-20.
קורות חייו

אדוארד סנפורד נולד בנוקסוויל שבטנסי, כבנם הבכור של איש העסקים הבולט אדוארד ג' סנפורד והמהגרת השווייצרית אמה שאוון. אביו של סנפורד, שהיה נשיא וסגן נשיא של כמעט תריסר בנקים ותאגידים, היה אחד הכוחות המניעים המרכזיים מאחורי תקופת השגשוג הכלכלית של נוקסוויל בסוף המאה ה-19. סבו מצד אמו, אדריאן שאוון, היה מנהיגה של קבוצת מתיישבים שווייצרים שהגיעו לטנסי בסוף שנות ה-40 של המאה ה-19, ודודו, אלברט שאוון, היה סופר וסוציולוג בולט. ב-1891 נשא סנפורד לאישה את לוטי מלורי וודרף, בתו של איל ההון ו. ו. וודרף.
ב-1883 סיים סנפורד את לימודי התואר הראשון באוניברסיטת טנסי. ב-1885 הוא סיים לימודי תואר שני באותה אוניברסיטה ובאותה שנה סיים לימודי תואר במשפטים בבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד. בשנים 1890–1907 הוא עסק בעריכת דין במגזר הפרטי בנוקסוויל, והחל מ-1898 הוא היה מרצה בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת טנסי.
אחת מהופעותיו הראשונות של סנפורד בפני בית המשפט העליון של ארצות הברית היה כאשר ייצג ב-1901 את חברת הברזל של נוקסוויל בתיק "חברת הברזל של נוקסוויל נגד הרביסון" (Knoxville Iron Company v. Harbison). בית המשפט פסק לטובתו של הרביסון ואישר את זכויות המדינות למנוע מחברות מלשלם לעובדים באשראי ולא במזומן.
עוזר התובע הכללי של ארצות הברית

כהונתו הראשונה של סנפורד בשירות הממשלתי הייתה כעוזר מיוחד לתובע הכללי של ארצות הברית בשנים 1905–1907, לאחר מכן ועד 1908 הוא שימש כעוזר קבוע לתובע הכללי בממשלו של הנשיא תאודור רוזוולט.