stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נתיב העשרה

ערך זה עוסק במושב בנגב הצפוני-מערבי. אם התכוונתם למושב לשעבר בחבל ימית שבסיני, ראו .
| --- | --- |
טרקטור על רקע חדר ביטחון מבטון ביישוב נתיב העשרה
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הדרום
מועצה אזורית: חוף אשקלון
גובה ממוצע: ‎60 מטר
תאריך ייסוד: 1982
תנועה מיישבת: תנועת המושבים
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 1,242 תושבים
    - מתוכם, תושבי ישראל: 1,026 תושבי ישראל
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת מערב הנגב מוגדלת) נתיב העשרה(למפת מערב הנגב רגילה) נתיב העשרה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נתיב העשרה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נתיב העשרה31°34′20″N 34°32′23″E﻿ / ﻿31.572137804365°N 34.5396463769289°E﻿ / 31.572137804365; 34.5396463769289  heמפת היישובים של מועצה אזורית חוף אשקלון באדום - נתיב העשרה בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 9 מתוך 10
https://www.netiv10.co.il
נְתִיב הָעֲשָׂרָה הוא מושב בצפון-מערב הנגב, המשתייך לתנועת המושבים. הוא משתייך למועצה האזורית חוף אשקלון, והוא הדרומי ביותר מבין יישוביה. במושב מתגוררים 892 איש (נכון לסוף שנת 2019). המושב קרוי על שמו של נתיב העשרה שפונה מחבל ימית, אשר בעצמו נקרא על שמם של הרוגי אסון מסוק העשרה בשנת 1971 מצפון לאל-עריש.
ב-7 באוקטובר 2023, חמאס ביצע טבח במושב.
שלט הכניסה למושב נתיב העשרה
פרויקט ״הדגל״ של נתיב העשרה, שהוקם לטובת הנצחת תושבי היישוב שנרצחו בשבעה באוקטובר. ביקור יצחק הרצוג ורעייתו מיכל הרצוג ביולי 2024. הצטרפו לביקור איתמר רביבו ראש המועצה האזורית אשקלון ועמית יפרח מזכ״ל תנועת המושבים ויו״ר התאחדות חקלאי ישראל
היסטוריה

ראשיתו של המושב בשנת 1973. בשנה זו הוקם המושב נתיב העשרה כהתיישבות בחבל ימית, ובפינוי חבל ימית הוא נהרס, והוקם מחדש במקומו הנוכחי בשנת 1982. בשנה זו עלו 70 משפחות מחבל ימית על הקרקע בגבעה הצופה לים מרחק 2 ק"מ דרומית ליד מרדכי. כל משפחה קיבלה משק חקלאי והיישוב החדש הוכר כאגודה חקלאית. בשנות התשעים הוכשרו קרקעות לכ-70 משקים נוספים (ללא קרקע חקלאית) על מנת לספק מגורים ל"בנים ממשיכים". כיום, רק קרוב למחצית ממשפחות אלו עוסקות בחקלאות (כגון גידול פרחים, ירקות ותבלינים) שנועדו הן לייצוא והן לשוק המקומי.
היסטוריה > הרחבת היישוב

בעקבות החלטה להרחיב את היישוב הוכשרה הקרקע מסביבו להרחבה, ובמסגרתה נעשו עבודות להעתקת גדר, סלילת שביל ביטחון וכביש היקפי ונטיעת יער בין היישוב לגבול עם עזה. כמו כן הוקמו ביישוב גם מאגר מים, פארק ומצפור על ידי קק"ל. עם סיום העבודות הוצעו למכירה 71 מגרשים המיועדים לבנייה עצמית של בני ובנות המשפחות ביישוב.
המגרשים, בני חצי דונם כל אחד, הוקמו על גבעה שצופה אל בית חאנון, נמכרו תמורת כרבע מיליון שקלים, ונרכשו ברובם על ידי בני המייסדים. המכירה הסתיימה ברובה בשנת 2017 ובניית השכונה החלה באותה השנה.
סביב נתיב העשרה משתרעים כ-6,000 דונמים של חול. במאי 2019 פורסם כי משרד האנרגיה מתכנן לנצל חמישה מיליון מטרים מעוקבים מן החולות הללו למטרות כרייה. תושבי היישוב הגישו התנגדות לתוכנית, שכן לטענתם הכרייה תעכב בשנים רבות את האפשרות להשתמש באותם שטחים לצורכי חקלאות. בנוסף ציינו כי מדובר באחד מגושי החולות האחרונים במישור החוף בו חיים עדרי צבאים ומכרסמים ייחודיים למזרח הים התיכון, המסוגלים לחיות רק בחולות, כגון כוח אפור, ירבוע מצוי וגרביל החוף. בסך הכל, חיים באזור נתיב העשרה 15 מיני בעלי חוליות הנמצאים בסכנת הכחדה.
מקור השם

מקור השם הוא אירוע שהתרחש ב-8 ביולי 1971 בו מסוק יסעור של חיל האוויר טס ליד אל עריש כשעל סיפונו ארבעה אנשי צוות אוויר ושישה חיילי יחידת לוחמה אלקטרונית ששבו ממשימה מבצעית. המסוק טס בגובה נמוך מעל פני הים והחל בפנייה צפונה תוך כדי ביצוע הנמכה. בעת ההתיישרות הבחינו הטייסים בשיעורי הנמכה והטיה חריגים וביצעו נוהל חירום על מנת להיחלץ מההנמכה. בעת ניסיון החילוץ המסוק פגע במים והתרסק, עשרת אנשי הצוות והחיילים נהרגו.
השם בא להנציח את עשרת ההרוגים:
סמל יצחק ("איציק") גינגולד
סמל מאיר זלצהנדלר
סמל גיורא יואל ישינסקי
רב-טוראי רפאל מוצפי
סמל גדי נברה
סמל ישראל נודל
סגן יחיאל ("צ'יכו") עמית (הירשמן)
סגן אביב קינן (קאופמן)
סגן שרגא שגיא (סגלצ'יק)
סגן דוד דב תמיר (כצנלסון)
מעמד ביטחוני

ערב יישומה של תוכנית ההתנתקות מרצועת עזה בקיץ 2005, העלתה הרשות הפלסטינית תביעות טריטוריאליות על שטחים "כבושים" מצפון וממזרח לרצועת עזה, בתוך שטח מדינת ישראל. בשטחים אלה נכלל בין היתר גם היישוב נתיב העשרה.
מאז נסיגת צה"ל מרצועת עזה במהלך אוגוסט וספטמבר 2005, היישוב מהווה מטרה לרקטות קסאם ופצצות מרגמה, וכן לירי נק"ל ומטענים מצד ארגוני טרור ברצועת עזה. רקטת קסאם שפגעה בבית ביישוב ב-14 ביולי 2005 גרמה למותה של דנה גלקוביץ', בת 22. ב-18 במרץ 2010 נהרג מרקטת קסאם פועל תאילנדי שעבד ביישוב.
בדצמבר 2012 יצא חמאס בתביעה טריטוריאלית דומה להתבטאויות הרשות הפלסטינית בעבר. סגן ראש ממשלת החמאס, זיאד זאזא, ציין בריאיון לסוכנות הידיעות הפלסטינית "ספא" כי ממשלת חמאס אינה מקבלת את קו הגבול הקיים כיום בין רצועת עזה לישראל, והיא דורשת נסיגה ישראלית לקו הפסקת האש משנת 1949 ("הסכם רודוס"). על פי הפרשנות הפלסטינית שטח רצועת עזה צריך להיות גדול יותר בכ-200 קמ"ר בתוך שטח ישראל.
גם במבצע צוק איתן ב-2014, נהרג פועל תאילנדי ביישוב, ובמבצע שומר החומות ב-2021, נהרג חייל צה"ל כתוצאה מירי טיל נ"ט.
מעמד ביטחוני > הטבח בנתיב העשרה

בטבח שבעה באוקטובר חדרו שלושה מחבלים למושב באמצעות מצנחי רחיפה ממונעים, השתלטו עליו, רצחו 17 מתושביו.
לאחר טיהורו ממחבלים, פונה המושב והוכרז שטח צבאי סגור.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
1 2  נתיב העשרה, באתר www.hof-ashkelon.org.il
1 2  שכונה חדשה נחנכה בנתיב העשרה שבעוטף עזה - חדשות קק"ל - קרן קימת לישראל - קק"ל, באתר www.kkl.org.il
1 2   צפריר רינת, חברי נתיב העשרה מתנגדים לתוכנית לפיתוח החולות הייחודיים ליד המושב, באתר הארץ, 29 במאי 2019
1 2  אבישי שלמה, חולות נתיב ההעשרה ישתמרו, באתר החברה להגנת הטבע, 5 בינואר 2020
↑  אריק בנדר, הפלשתינים דורשים תיקוני נסיגה, באתר nrg‏, 4 ביולי 2005
↑  שמוליק חדד וחנן גרינברג, הרוגה מפגיעת קסאם בבית בנתיב העשרה, באתר ynet, 14 ביולי 2005
↑  שמוליק חדד, קסאם בנתיב העשרה: עובד בחממות נהרג, באתר ynet, 18 במרץ 2010
↑  דלית הלוי, חמאס תובעת נסיגה ישראלית מנתיב העשרה, באתר ערוץ 7, 26 בדצמבר 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007520210005171
עונת 2024/2025 בליגת העל הפורטוגלית

| --- | --- |

 תקופת התחרות:  9 באוגוסט 2024 – 18 במאי 2025 (283 ימים)
 מספר משתתפות:  18
 מספר משחקים:  233
 מספר שערים:  589 (2.53 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  2,880,021 (12,361 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  שוודיה ויקטור יוקרס  (28 שערים)
 → 2023/20242025/2026 ←
עונת 2024/2025 בליגת העל הפורטוגלית (בפורטוגזית: Primeira Liga, מוצגת גם בשם Liga Portugal Betclic בשל חסות מסחרית) היא העונה ה-91 של ליגת העל הפורטוגלית, הליגה המקצוענית הבכירה בפורטוגל. העונה החלה ב-9 באוגוסט 2024 וצפויה להסתיים להסתיים ב-18 במאי 2024.
קבוצות ואצטדיונים

מתוך 18 הקבוצות שצפויות להשתתף בעונה זו, 15 ימשיכו מהעונה הקודמת. אליהן יתווספו סנטה קלרה ונסיונל מדיירה שסיימו בשני המקומות הראשונים בליגה הפורטוגלית השנייה, והחליפו את שאביש ואת ויזלה שסיימו בשני המקומות האחרונים בעונת 2023/2024. אבש פוטבול שסיימה במקום השלישי בליגת המשנה, העפילה גם היא לאחר שניצחה בפלייאוף את פורטימוננסה שסיימה במקום ה-16 בעונת 2023/2024. סנטה קלרה שבה לליגת העל לאחר היעדרות של שנה, נסיונל מדיירה לאחר היעדרות של שלוש שנים ולאבש פוטבול זו הופעה ראשונה בליגה הבכירה.
| קבוצה | עיר | אצטדיון | תכולה |
| --- | --- | --- | --- |
| אבש פוטבול | וילה דאס אבש | אצטדיון דו אבש | 8,650 |
| אסטרלה דה אמדורה | אמדורה | אצטדיון ז'וזה גומש | 9,288 |
| ארוקה | ארוקה | האצטדיון העירוני ארוקה | 5,000 |
| אשטוריל | קשקאיש | אצטדיון דו קוימברה דה מוטה | 8,015 |
| בואבישטה | פורטו | אצטדיון דו בסה | 28,263 |
| בנפיקה ליסבון | ליסבון | אצטדיון האור | 64,642 |
| ויטוריה דה גימארייש | גימארייש | אצטדיון ד. אפונסו הנריקוס | 30,000 |
| ז'יל ויסנטה | ברסלוש | אצטדיון העיר ברסלוש | 12,504 |
| מוריירנסה | מוריירה דה קונגוס | פארקה דה ז'וגוס קומנדדור ז'ואקים דה אלמיידה פרייטס | 6,153 |
| נסיונל מדיירה | פונשל | אצטדיון מדיירה | 5,132 |
| סנטה קלרה | פונטה דלגדה | אצטדיון סאו מיגל | 13,277 |
| ספורטינג בראגה | בראגה | האצטדיון העירוני בראגה | 30,286 |
| ספורטינג ליסבון | ליסבון | אצטדיון ז'וזה אלבלדה | 50,095 |
| פארנסה | פארו | אצטדיון סאו לואיש | 7,000 |
| פורטו | פורטו | אצטדיון הדרגאו | 50,033 |
| פמליקאו | וילה-נובה דה פמליקאו | האצטדיון העירוני העשרים ושניים ביוני | 5,307 |
| קאזה פיה | ליסבון | האצטדיון העירוני ריו מאיור | 7,000 |
| ריו אבה | וילה דו קונדה | אצטדיון דוס ארקוס | 9,065 |
טבלת הליגה

מעודכן ל-16 במרץ 2025
| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ספורטינג ליסבון | 26 | 19 | 5 | 2 | 70 | 23 | 47+ | 62 | העפלה לשלב הליגה בליגת האלופות |
| 2 | בנפיקה ליסבון | 25 | 19 | 2 | 4 | 59 | 20 | 39+ | 59 | העפלה לשלב המוקדמות השלישי בליגת האלופות |
| 3 | פורטו | 26 | 16 | 5 | 5 | 51 | 20 | 31+ | 53 | העפלה לשלב הליגה בליגה האירופית |
| 4 | ספורטינג בראגה | 26 | 16 | 5 | 5 | 42 | 22 | 20+ | 53 | העפלה לשלב המוקדמות השני בקונפרנס ליג |
| 5 | סנטה קלרה | 26 | 13 | 4 | 9 | 27 | 25 | 2+ | 43 |  |
| 6 | ויטוריה דה גימארייש | 26 | 10 | 11 | 5 | 36 | 27 | 9+ | 41 |  |
| 7 | קאזה פיה | 26 | 10 | 6 | 10 | 32 | 35 | 3– | 36 |  |
| 8 | אשטוריל | 26 | 9 | 9 | 8 | 34 | 41 | 7– | 36 |  |
| 9 | פמליקאו | 26 | 8 | 10 | 8 | 29 | 29 | 0 | 34 |  |
| 10 | מוריירנסה | 26 | 8 | 7 | 11 | 31 | 37 | 6– | 31 |  |
| 11 | נסיונל מדיירה | 26 | 8 | 5 | 13 | 26 | 36 | 10– | 29 |  |
| 12 | ריו אבה | 26 | 7 | 8 | 11 | 29 | 43 | 14– | 29 |  |
| 13 | ארוקה | 26 | 7 | 8 | 11 | 25 | 39 | 14– | 29 |  |
| 14 | ז'יל ויסנטה | 25 | 5 | 8 | 12 | 24 | 37 | 13– | 23 |  |
| 15 | אסטרלה דה אמדורה | 26 | 5 | 8 | 13 | 21 | 38 | 17– | 23 |  |
| 16 | אבש פוטבול | 26 | 4 | 11 | 11 | 20 | 37 | 17– | 23 | פלייאוף על הירידה לליגה השנייה |
| 17 | פארנסה | 26 | 3 | 8 | 15 | 17 | 37 | 20– | 17 | ירידה לליגה השנייה |
| 18 | בואבישטה | 26 | 3 | 6 | 17 | 16 | 43 | 27– | 15 | ירידה לליגה השנייה |
סטטיסטיקה > מלך השערים

מעודכן ל-16 במרץ 2025
| מיקום | שחקן | קבוצה | שערים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | שוודיה ויקטור יוקרס | ספורטינג ליסבון | 28 |
| 2 | ספרד סאמו אומורודיון | פורטו | 14 |
| 3 | ברזיל קלייטון פרננדס | ריו אבה | 13 |
| 4 | יוון ואנגליס פבלידיס | בנפיקה ליסבון | 10 |
| 5 | ונצואלה אלחנדרו מרקס | אשטוריל | 9 |
| 6 | ברזיל ויניסיוס לופז | סנטה קלרה | 8 |
| 6 | פורטוגל ברומה | ספורטינג בראגה | 8 |
| 6 | פורטוגל ריקרדו הורטה | ספורטינג בראגה | 8 |
| 6 | פורטוגל פרנססיקו טרינקאו | ספורטינג ליסבון | 8 |
| 6 | ברזיל גלנו | פורטו | 8 |
| 6 | ספרד אוסקר אראנדה | פמליקאו | 8 |
| 6 | ברזיל קסיאנו | קאזה פיה | 8 |
סטטיסטיקה > מלך הבישולים

מעודכן ל-15 במרץ 2025
| מיקום | שחקן | קבוצה | בישולים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | פורטוגל פרנססיקו טרינקאו | ספורטינג ליסבון | 10 |
| 2 | טורקיה קרם אקטורקואולו | בנפיקה ליסבון | 7 |
| 2 | שוודיה ויקטור יוקרס | ספורטינג ליסבון | 7 |
| 4 | פורטוגל ברומה | ספורטינג בראגה | 6 |
| 5 | פורטוגל מרטים פרננדש | פורטו | 5 |
| 5 | פורטוגל פרנסיסקו מורה | פורטו | 5 |
| 5 | פורטוגל נונו מוריירה | קאזה פיה | 5 |
הערות שוליים

↑  Liga 2023/24 passa a chamar-se Liga Portugal Betclic, www.record.pt (ב־European Portuguese)
↑  Liga Portugal - Liga Portugal Betclic, Liga Portugal (בפורטוגזית)
↑  Liga Portugal - Most assists 24/25, www.transfermarkt.us (באנגלית)
↑  Liga Portugal - Liga Portugal Betclic, Liga Portugal (בפורטוגזית)
| עונות בליגת הכדורגל הבכירה של פורטוגל |
| --- | --- | --- |
| אליפות הליגה הבכירה | 1934/1935 • 1935/1936 • 1936/1937 • 1937/1938 |  |
| פרימיירה דיביסאו | 1938/1939 • 1939/1940 • 1940/1941 •1941/1942 • 1942/1943 • 1943/1944 • 1944/1945 • 1945/1946 • 1946/1947 • 1947/1948 • 1948/1949 • 1949/1950 • 1950/1951 • 1951/1952 • 1952/1953 • 1953/1954 • 1954/1955 • 1955/1956 • 1956/1957 • 1957/1958 • 1958/1959 • 1959/1960 • 1960/1961 • 1961/1962 • 1962/1963 • 1963/1964 • 1964/1965 • 1965/1966 • 1966/1967 • 1967/1968 • 1968/1969 • 1969/1970 • 1970/19711971/1972 • 1972/1973 • 1973/1974 • 1974/1975 • 1975/1976 • 1976/1977 • 1977/1978 • 1978/1979 • 1979/1980 • 1980/1981 • 1981/1982 • 1982/1983 • 1983/1984 • 1984/1985 • 1985/1986 • 1986/1987 • 1987/1988 • 1988/1989 • 1989/1990 • 1990/1991 • 1991/1992 • 1992/1993 • 1993/1994 • 1994/1995 • 1995/1996 • 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 |  |
| פרימיירה ליגה | 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 • 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 • 2008/2009 • 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 • 2019/2020 • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 • 2023/2024 • 2024/2025 |  |
וילה

ערך זה עוסק בסוג בית מגורים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
וילה גטי בקליפורניה היא שיחזור מדויק של חווילת הפפירוסים המפוארת, ששרידיה התגלו בהרקולנאום.
וילה או חווילה היא בית פרטי, רחב ידיים, בדרך כלל צמוד-קרקע, המוקף שטח אדמה פרטי. מקור הווילה בתקופה הרומאית, שם היה זה המבנה העיקרי בלטיפונדיה, הווילה הרומאית שימשה כמגורים לבני המעמד הגבוה, (להבדיל ממעבדי הקרקע ה"קולונים" שהתגוררו בבקתות) והביטוי הושאל לכל בית פרטי של בני המעמד הגבוה, במיוחד בפרוורים אך גם באזורים כפריים ובתוך ערים.
בתקופה הרומאית

פליניוס הזקן מתאר מספר סוגים של וילות. villa urbana ו-vila suburbana (מילולית: וילה עירונית/פרוורית), היא בית שנמצא בשטח הכפרי הסמוך לעיר רומא העתיקה ושימשה בעיקר בכירי ממשל. villa rustica (מילולית: וילה כפרית) היא בית-חווה באזור כפרי מובהק. הווילה הכפרית הוחזקה במהלך כל השנה על ידי צוות משרתים, כאשר משפחת בעל הבית ביקרה בה מספר פעמים בשנה לנופש או עברה אליה עונתית. לבכירים בממשל הרומאי היו לעיתים מספר רב של וילות. קיקרו היה בעל שבע וילות ולפליניוס הצעיר היו ארבע.
הווילה הרומאית הייתה בנויה סביב אטריום (לטינית: "Atrium"), חלל גדול ומרכזי במבנה אשר סביבו מעבר מקורה שאיפשר גישה לחדרים ולחלקים השונים של הבית ומרכזו היה פתוח לשמים. האטריום שימש להחדרת אור אל מרכז המבנה, כחצר פנימית, ובאטריומים רבים גם ניקז את מי הגשמים אל בריכה מרכזית המכונה "אימפלוויום" (Impluvium).
באזור מפרץ נאפולי היה ריכוז גדול של וילות מפוארות ביותר. הפאר הראוותני שהוצג בווילות התבטא במזרקות מים, בריכות בהם שטו דגים מיוחדים, פסלים, גנים ועוד, עד כי הווילות הפכו לארמונות פרטיים של בני מעמד "המתעשרים החדשים". כמו כן נודעו הווילות באירוח משתתפים רבים לסעודות ונשפים שנמשכו על פני מספר ימים, ברובם נישאו נאומים, הוצגו הצגות וניגנו מוזיקאים. פטרוניוס מציג הווי זה בספרו סטיריקון.
אחת הווילות המפורסמות שהתגלו במפרץ נאפולי היא וילת הפפירוסים ששרידיה מצויים בהרקולנאום. וילה זו השתרעה על פני 2800 מטר רבוע, לאורך רצועת חוף ארוכה. הייתה זו כפי הנראה אחת הווילות המפוארות במפרץ, והיא שוחזרה על ידי המיליונר פול גטי בקליפורניה.
גם באזורי השליטה וההשפעה של האימפריה הרומית נבנו וילות, רובן בסמוך למעיינות חמים ואתרי נוף יפה. הווילות שימשו הן בכירים רומאיים בשלטון הצבאי והן מקומיים בני המעמד הגבוה המקורבים לשלטון הרומאי.
וילה בימי הביניים

הווילה הרומית התפתחה לאחוזה. בימי הביניים נקראה אחוזה זו בשם וילה.
בווילה רגילה היו שלושה חלקים:
בית מגורי הסניור בעל הווילה ומבנים צמודים אליו.
אדמה השייכת לסניור בעל הווילה (terra indominicata) אותה הוא יכול לעבד בעזרת עובדים או עבדים המתגוררים בנחלתו.
חלקות (מנסי), שהיו יכולות להיות צמודות למבנה המגורים המרכזי ויכלו להיות מרוחקות ממנו. אדמות אלו עובדו על ידי איכרים או צמיתים, בהתאם לתקופה ולהסדרים הכלכליים-חברתיים המקובלים לתקופה ולמקום.
וילות בתרבות הספרדית

וילות כארמונות ואחוזות פרטיות נפוצו גם לאחר התמוטטות האימפריה הרומית בכל רחבי העולם המערבי ואף התחבבו על הערבים. סינתזה בין הווילה הרומאית והתרבות הערבית יצרה דגם של וילה ספרדית, הבנויה בדרך כלל סביב גן עצי פרי ובלבו מזרקה. הווילות הספרדיות נבנו גם בתוך הערים. דגם של הווילה הספרדית נדד לדרום אמריקה והוא נפוץ מאוד מקליפורניה ומקסיקו ועד ארגנטינה.
המילה "וילה" באזור כפרי משמשת לעיתים לתיאור חווה פרטית של בעל מעמד גבוה החי בעיר ומגיע כדי לבדוק את רכושו מספר פעמים בשנה.
וילות ברנסאנס

בתקופת הרנסאנס ניסו שליטים ובכירים בכנסייה הקתולית להדמות לדוגמה הרומאית ונבנו וילות מפוארות ביותר במיוחד באיטליה, שנקראו Belvedere "בלוודרה" (מילולית: יפה-נוף), אחת המפוארות שבהן היא וילה ד'אסטה בטיבולי (איטליה) כן ניתן לציין את וילה בורגזה, וילה מדיצ'י ווילה ג'וליה ואת הווילות הפלדיאניות בוונטו. הווילות נועדו בעיקר לאירוח והכילו גנים רחבי ידיים ואוצרות אמנות.
אמן אדריכלות הווילות של המאה ה-16 הוא אנדראה פלדיו שיצר במקבץ וילות בוונטו סגנון אדריכלי לווילות בשם אדריכלות פלדיאנית. בניגוד לראוותנות הפרועה המאפיינת וילות רבות, סגנונו אלגנטי ומושפע מהאדריכל הרומאי ויטרוביוס.
אנגליה

באנגליה של המאה ה-17 והמאה ה-18 היו וילות בפרוורי ערים כלונדון, ברייטון ובאת' ובאזורים חקלאיים תשובת המעמד הבורגני הגבוה לארמונות של משפחת המלוכה והאצילים. האדם שהביא את אדריכלות הווילות לאנגליה הוא האדריכל איניגו ג'ונס שביקר באיטליה והושפע מפלדיו.
הבריטים בנו וילות בסגנון אנגלי מאופק באזורי האימפריה הבריטית. הדוגמה המובהקת ביותר לווילה אנגלית-פלדיאנית בארצות הברית היא אחוזתו של תומאס ג'פרסון, מונטיצ'לו. וילות אנגליות מותאמות לאקלים נבנו במזרח אפריקה (וילות שם נקראו גם "לודג'"), הודו והמזרח התיכון, במיוחד במצרים. בישראל קיימת דוגמה יחידה לווילה אנגלית קולוניאליסטית כזו לחוף הכנרת מול המושבה מגדל, היא וילה מלצ'ט.
במזרח התיכון

החל מן המאה ה-19 החלו בעלי אדמות עשירים מקרב ערביי המזרח התיכון (בעיקר באזורי מצרים, עיראק, לבנון וארץ ישראל), לבנות וילות (בערבית: קסר, מילולית "טירה" או "מבצר"), בשטחים החקלאיים שמחוץ לערים, במרחק של פחות מיום הליכה מחומות העיר, למטרות שמירה על נחלות חקלאיות, על מנת לשפר את תנאי הדיור ועל מנת להרשים את שכניהם. רוב הווילות הללו נבנו בפאר המשלב אמצעי הגנה (כגון בנייה מסיבית וחומות גבוהות) ולרוב כללו חווה חקלאית לסיפוק צורכיהם.
רוסיה

ברוסיה מתקיימת מזה יותר מ-200 שנה תרבות של בתי נופש הנמצאים בשימוש עונתי. וילת-נופש נקראת דאצ'ה.
מינוח מודרני

מאז המאה ה-20 נקרא כל בית פרטי צמוד-קרקע גדול "וילה". הדגש הוא בדרך כלל על בית שסביבו שטח אדמה גדול יחסית המפריד אותו מבתי השכנים. לרוב נבנות וילות בשכונות המתוכננות לבנייה בשיטת בנה ביתך. בערים שונות נבנו פרוורי וילות למעמד גבוה ובינוני-גבוה שביקש איכות חיים גבוהה. רבות מן הווילות המודרניות מצוידות בשירותי נוחות ויוקרה כגון בריכת שחייה פרטית צמודה, חדר כושר פרטי, מערכות קולנוע ביתי, מערכות מיזוג אוויר מתקדמות, מוסך למספר כלי רכב ולסירות וכדומה ורבות מהן מוגנות באמצעי מיגון מתקדמים. במקומות מסוימים שכונות הווילות הן יישובים קטנים ומגודרים שהכניסה אליהם מיועדת לתושבי המקום בלבד.
וילות מודרניות מסוימות מהוות הצהרה אדריכלית ונותנות דרור להמצאות שלא ניתן ליישם בבנייה עירונית. האדריכל פרנק לויד רייט למשל תכנן בתים פרטיים בארצות הברית, ביניהם הווילה המודרנית יוצאת הדופן, הבית על האשד, המתכתבת עם הפאר והראוותנות של בריכות מים ומזרקות על ידי פרשנות "טבעית" (נטורליסטית) אמריקאית מודרנית. גם האדריכל מיס ון דר רוהה תכנן מספר וילות מיוחדות.
בישראל

כבר בשנות היישוב נבנו בארץ בתים פרטיים שניתן לכנות וילות, במושבות כגון רחובות ופתח תקווה. גם לא-יהודים בנו וילות בשטחים פתוחים כגון הטמפלרים ונציגי מעצמות המערב, בעיקר מחוץ לחומות ירושלים וביפו ואף חלק מבתי אחוזת בית (ראשית תל אביב) יכולים להקרא וילות. מדובר בבתים בעלי יותר משישה חדרים, לעיתים דו-קומתיים, עם חצר גדולה ולרוב גג רעפים. וילות נבנו לאורך כל השנים על ידי בעלי ממון. חומרי הבנייה היו בדרך כלל משובחים וסגנון הבנייה מאופק ואלגנטי (רבות מהווילות הוותיקות נבנו בסגנון הבינלאומי) צבע הוילה הוותיקה היה לרוב לבן. כחלק מן האווירה הישראלית רוב הווילות לא היו מגודרות.
החל משנות השבעים, עם העלייה ברמת החיים והלגיטימציה לאינדיבידואליזם, נבנו וילות בשיטת "בנה ביתך" במושבים וכפרים ותיקים, בעיקר באזור השרון ופרברי גוש דן. מחקר מציין את המפנה בהקמת שכונות וילות בישראל: "בסוף שנות השבעים יזמה החברה הקבלנית 'קלרין' הקמתה של שכונה קטנה של וילות וקוטג'ים ליד חולות ראשון לציון. היא זכתה לשם 'פואבלו אספניול', שפירושו כפר ספרדי ועוררה עניין רב. במבט לאחור 'פואבלו אספניול' הייתה סנונית שבישרה מגמה חדשה בבנייה הישראלית שעיקריה: התנתקות מהממסד ומארכיטקטורה המרובעת (תרתי משמע), שבירת המונופול של העשירים על המגורים בוילה והידוק הזיקה בין סגנון המגורים לסמלי תדמית מעמדיים".
נוצרו גם יישובים שכל כולם וילות המיועדות לישראלים, לתושבי חוץ ולסגל דיפלומטי השוכר אותן בשהותו בישראל. ניתן לציין יישובי וילות כסביון, קיסריה, כפר שמריהו, אירוס וארסוף. וילות נבנות גם ב"הרחבות" של מושבים ותיקים ששטחי קרקע חקלאית לשעבר בהם הופשרה לבנייה. מחקרים מציינים את הווילות הישראליות כנגועות בגיבוב עיצובי של מרכיבים וסגנונות בנייה, הן עשירות בסמלי סטטוס אופנתיים כגופי תאורה, מעקות ורעפים. אופייני שימוש בטיח חלק, לרוב צבעוני, מרצפות גדולות, דלת כניסה מפוארת וגדולה במיוחד, שימוש בלבני זכוכית ועוד. חצר הווילה מגודרת, לעיתים תוך שילוב ברושים ודקלים בחומה גבוהה.
גם הציבור הערבי במדינת ישראל נוטה לבניית וילות, כשיכון משפחתי ובבנייה עצמאית על חלקת אדמה השייכת למשפחה.
סוציולוגים רואים ב"בנה ביתך" פרויקט שקידם את ה"פופולריזציה של המותרות", בית פרטי מוקף גינה איננו עוד סממן של אליטה ותיקה ושל מעמד זעיר של מיליונרים אלא סממן של הצלחה קפיטליסטית של מעמד בינוני המודדת את איכות החיים במדדים של רמת חיים, ראווה והישגים חומריים נראים-לעין. ההשקעה המרכזית היא בבניית תדמית ולא בהשקעה לצורך נוחיות אישית.
שכונות "בנה ביתך" העלו את קרנן של העיירות אך נותרו מבודדות וזרות. השכונה הפכה למובלעת המספקת את צרכיה ולא לחלק ממרקם עירוני חי. חלק מהשכונות מנותקות פיזית מהעיר או העיירה הוותיקה על ידי כבישים רחבים, קניונים או שטחים חקלאיים, דבר שלא מאפשר הגעה רגלית למרכז העיר הוותיק. כתוצאה מכך נוצרה זהות שכונתית "סטרילית". רבים מהמשתכנים היו בני אותה שכבת-גיל והשכונות "הזדקנו" בתוך עשרים שנה מבלי תחלופת תושבים טבעית הקיימת בעיר (כיוון שצעירים לא מבקשים לחיות בשכונה "זקנה").
ראו גם > וילות רומאיות

וילה אדריאנה
וילה פופיאה
הרקולנאום
גני לוקולוס
פרבר טרסטוורה
הווילה בקזאלה
ראו גם > וילות מן הרנסאנס

וילה ד'אסטה
גלריה בורגזה
וילה לודוויזי
וילה פארנזינה
וילה קפרה "לה רוטונדה"
הווילות הפלדיאניות בוונטו
ראו גם > וילות נאו-קלאסיות ופלאדיות

וילה האמרשמידט
וילה טורלוניה
וילה מקקיי
ראו גם > וילות בישראל

וילה אמין ג'מל
וילה דקאן (מוזיאון הטבע, ירושלים)
וילה הארון א-רשיד
וילה כתאנה (בית קרן קרב, ירושלים)
וילה לאה
וילה ויצמן
וילה מלצ'ט
וילה שרובר
וילה שרקסי
בית תבור
בית מחניים
בית אנה טיכו
ראו גם > וילות מודרניות

וילה אנכית
וילה טוגנדהאט
וילה סבואה
הערות שוליים

↑  רות קרק, היציאה המוסלמית מחוץ לחומות בתוך: אלי שאלתיאל (עורך), פרקים בתולדות ירושלים בזמן החדש, יד בן צבי, ירושלים תשמ"א, עמודים 174 - 211
1 2  עוז אלמוג, ‏הפרבר והוילה בישראל, בארכיון האינטרנט של אתר "אנשים ישראל"
↑  שרון הורנשטיין, עוז אלמוג, ‏מאפייני הבית והדירה ביישובים הערביים בישראל, בארכיון האינטרנט של אתר "אנשים ישראל"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543733405171  BnF: cb12472895s (data)  GND: 4063532-6  LCCN: sh85129567  NKC: ph127102 
וילה מפוארת בפומפיי - בית וטי
וילה גודי בלוגו ויצ'נטינו (Villa Godi in Lugo Vicentino), בתכנון אנדראה פלדיו
וילה מודרנית (בית רובי, פרנק לויד רייט)
וילות בשכונת "בנה ביתך" (רמת שרת) בירושלים
וילה איטלקית
אראי יוסקה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 בינואר 1967 (בן 58) טוקיו, יפן 
 מדינה:  יפן 
 בן או בת זוג:  Rui Matsukawa 
 
אראי יוסקה (ביפנית: 新居雄介; נולד ב-17 בינואר 1967) הוא דיפלומט יפני יליד טוקיו המכהן כשגריר יפן בישראל מאפריל 2024. הוא בוגר החוג לניהול בכלכלה באוניברסיטת טוקיו (סיים במרץ 1990) והצטרף למשרד החוץ היפני באפריל אותה שנה. לאחר שעבד בשגרירות יפן בסינגפור, כיהן כסגן המנהל הכללי למידע בינלאומי ובתפקידים נוספים, מונה לשגריר יפן בישראל באפריל 2024. אשתו היא Rui Matsukawa (אנ').
ב-2025 עורר סערה ציבורית בישראל לאחר שהגיע לבית המשפט המחוזי לצפות בעדותו של בנימין נתניהו בדיון המתנהל בענינו בבית המשפט.
ביוגרפיה

אפריל 1990: הצטרף למשרד החוץ של יפן
אוגוסט 2008: מונה למתאם במחלקת אמנת הביטחון היפני-אמריקאי בלשכה בצפון אמריקה
אוגוסט 2010: שירת כיועץ בשגרירות יפן בדרום קוריאה.
אוגוסט 2013: מונה לראש מחלקת אסטרטגיה דיפלומטית לתרבות והסברה.
אוגוסט 2016: מונה לראש מחלקת מדיניות הביטחון בלשכת מדיניות הדיפלומטיה הכללית.
אוגוסט 2018: שירת כציר דיפלומטי בשגרירות יפן בסינגפור
נובמבר 2021: מונה לסגן המנהל הכללי לעניינים בינלאומיים
ספטמבר 2022 מונה למפקח על המודיעין הבינלאומי.
אפריל 2024: מונה לשגריר יפן בישראל
הערת שוליים

↑  "令和四年九月一日付人事異動" (PDF). 外務省. נבדק ב-2022-09-01.
↑  "国民と乖離する自民党｜「フランス視察」女性局長・松川るい議員の土壇場". HUNTER（ハンター）. נבדק ב-2024-12-10.
↑  בלתי שגרתי: שגריר יפן ביקש להיפגש עם נתניהו במהלך עדותו בבית המשפט, באתר ישראל ארצנו, ‏2025-03-10
↑  "令和六年四月十七日付人事異動" (PDF). 外務省. נבדק ב-2024-04-20.