stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דייוויד לויד ג'ורג'
קורות חיים > הקריירה הפוליטית המוקדמת > חבר פרלמנט

לויד ג'ורג' התבלט בזירה המקומית והצליח להיבחר בבחירות הביניים, באפריל 1890, בגיל 27, לבית הנבחרים הבריטי מטעם המפלגה הליברלית במחוז הבחירה קרנארבון בורוז (Caernarvon Boroughs). הוא כיהן כחבר הפרלמנט מטעם המחוז הזה חמישים וחמש שנים ברציפות. תחילה היה רדיקל בדעותיו וקרא לרפורמה בחלוקת האדמות ולרפורמה קיצונית ביחס הממשל אל המעמדות החלשים, אם כי הפך מתון יותר לאורך שנותיו בפוליטיקה. כאשר ביקר לראשונה בבית הנבחרים הבריטי בצעירותו, כתב לויד ג'ורג' ביומנו כי צפה בבית הנבחרים "כשם ויליאם הכובש התבונן באנגליה בעת שביקר את אדוארד המודה, כנחלתו העתידית". פעולותיו הפוליטיות הראשונות, דוגמת תמיכה במאבק לשלטון בית בוויילס, הובילו להרחקתו מרוב נושאי המדינה ולהחשבתו כגורם לבעיות. לאחר מכן היה מעורב לויד ג'ורג' בשערורייה שהתרחשה סביב הזיכיונות של חברות בריטיות בבהלה לכסף שהתרחשה בפטגוניה.
בשנת 1899 פרצה מלחמת הבורים השנייה בין מושבת הכף של האימפריה הבריטית לבין הרפובליקה הדרום-אפריקאית ומדינת אורנג' החופשית. המלחמה החלה דרכה כמאבק ממושך על המשאבים הרבים ואוצרות הטבע שהיו באדמת הרפובליקות הבוריות. עם הזמן הפכה המלחמה למאבק טוטאלי והאסטרטגיה של הכוחות הבורים שונתה ממאבק בין צבאות סדירים לשימוש ממושך בלוחמת גרילה. התנגדותו הנחרצת של לויד ג'ורג' למלחמת הבורים ולממשלת המפלגה השמרנית בראשות ראש הממשלה הבריטי רוברט גסקוין ססיל, היא שהפכה אותו לדמות ציבורית מוכרת ברמה הלאומית. תחילה גררה התנגדותו מאבקים פוליטיים עם חברי הפרלמנט שראו את מאמץ המלחמה כצורך הפטריוטי של בריטניה. עם התקדמות המלחמה, נעה דעת הקהל הכוללת נגד המשך המאבק אשר הפך ליקר במיוחד עבור בריטניה והמצב הוביל לעלייה נרחבת באהדה הציבורית ללויד ג'ורג'. בדצמבר 1901 הוא נאם בחריפות נגד המשך המלחמה בכיכר העיר ברמינגהאם, הקהל התוסס החל במהומה במהלך הנאום במרכז העיר בין תומכי למתנגדי המלחמה. המהומה נמשכה מספר שעות, אחד מהפורעים ושוטר אחד נהרגו. לויד ג'ורג' עצמו הצליח לחמוק ולברוח מבניין הנאומים בו התרחשה המהומה בכך שהתחזה לחוקר משטרתי.
ב-1905 התרחש מהפך פוליטי במהלך הבחירות הכלליות של 1906, כאשר עלתה ממשלתו הליברלית של הנרי קמפבל-באנרמן. בתוך הממשלה החדשה, האהדה הציבורית ללויד ג'ורג' הובילה למינויו לנשיא לשכת המסחר. לויד ג'ורג' נותר בתפקיד עד שנת 1908 והותיר את חותמו במהרה. תחילה הוא העביר חקיקה ממשלתית שפתחה את נמל הבירה לונדון על נהר התמזה לציבור הרחב. לאחר מכן הוא העביר את חקיקת קניין הסוחרים, לפיה ירדו סמכויותיהם של בעלי אוניות הסוחרים במטרה למנוע הונאות של סוחרים חלשים בשוק הכולל. בשנת 1907 גישר לויד ג'ורג' בתור נציג הממשלה הבריטית בין מנהיגי איגודי עובדים לבין מנהלי מסילות ברזל ובכך הצליח למנוע שביתת פועלים שמשמשה לבוא ולאיים על הנהלות מסילות הברזל. הפעילות הפוליטית הנמרצת שלו הביאה את לויד ג'ורג' לאהדה נרחבת יותר ויותר בקהל האוכלוסייה הכללית ובקרב הקולגות שלו בפרלמנט הבריטי. לעיתים הוא הוכר בתור האישיות המרכזית בממשלתו הליברלית של הנרי קמפבל-באנרמן.
לצד זאת, לויד ג'ורג' ספג מהלומה אישית קשה. בנובמבר שנת 1907, חלתה בתו הבכורה, מאייר, ובתוך מספר ימים נפטרה מדלקת התוספתן בעודה בת 17 בלבד. לויד ג'ורג' מעולם לא התגבר לגמרי על אובדן בתו הבכורה ולעיתים נדמה היה כי הייתה האהובה שבילדיו. למרות זאת, בשנת 1908 החלו סדרת שינויים פוליטיים בעלי השפעה לטווח הארוך שחייבו אותו לחזור למסלול הפוליטי ולמעורבות ממושכת בפוליטיקה המדינית.
קורות חיים > הקריירה הפוליטית המוקדמת > שערוריות פוליטיות

ב-1912 בשיא הפופולריות שלו בקרב הציבור הרחב, החל לויד ג'ורג' בקניית מניות בחברת פיתוח הרדיו של גוליילמו מרקוני ביודעין כי החברה עמדה לבצע עסקה עם הממשלה הבריטית שעמדה להעלות את המנייה של החברה מעל לתקרה. נכון ל-2021, פעילות לרווח עצמי המבוצעת בעזרת ידע פנים ממשלתי או פנים ארגוני דינה מאסר בממלכה המאוחדת, אך החוק שהביא לכך לא היה קיים בממלכה המאוחדת ב-1912. העניין הגיע לאוזני התקשורת הבריטית ושערורייה התחוללה סביב לויד ג'ורג' אשר פגעה קשות בדמותו הציבורית בקרב האוכלוסייה הכללית. לויד ג'ורג' טען מצידו כי חברת מרקוני האמריקאית בה קנה מניות והחברה הבריטית אשר ביצעה את העסקה עם הממשלה הבריטית לא היו אלא שתי חברות נפרדות. קבינט ליברלי שהורכב לקבוע האם פועלו של לויד ג'ורג' פגע ביוקרתה ובמעמדה של הממשלה הגיע להחלטה ששר האוצר נקי מאשמה. השערורייה נמשכה בתקשורת ונוצרה תסיסה אזרחית שסבבה סביב הפגיעה של הממשלה באמון שהיה לה מצד האוכלוסייה הכללית. בתגובה החלו שביתות ממושכות של איגודי פועלים. תנועה פוליטית חדשה הצטרפה לשביתות ודרשה חקיקה שתאפשר זכות הצבעה לנשים. לויד ג'ורג' הסכים לדרישת ההצבעה לנשים אך סירב לתמוך בה לפני שבני מעמד הפועלים יקבלו זכות הצבעה. בתגובה המשיכו המחאות נגד הממשלה ואף בוצע ניסיון התנקשות פוליטית בחייו של לויד ג'ורג' עצמו כאשר נזרקה לעברו פצצה אשר לא פעלה.
קורות חיים > הקריירה הפוליטית המוקדמת > שר המלחמה (1916)

ב-5 ביוני 1916 יצא הוריישו קיצ'נר בראש משלחת לפטרוגרד, האימפריה הרוסית. בדרכו לשם טבעה האונייה והוא עצמו נהרג. במותו של קיצ'נר נבחר לויד ג'ורג' בידי ראש הממשלה אסקווית' להיות לשר המלחמה החדש של בריטניה. עוד בתחילת שנת 1916, החל המטה הכללי הגרמני בראשות אריך פון פאלקנהיין בקרב ורדן במטרה לשבור את המערך הצרפתי. הקרב הפך למרחץ דמים וההנהגה הצרפתית הפצירה בבריטים לצאת בפעולה נגד הגרמנים בתגובה. בתגובה יצאו הכוחות הבריטים בקרב על הסום נגד הגרמנים שהחל בהפגזה מסיבית ב-1 ביולי. הקרב הפך למרכז ההתנגדות של לויד ג'ורג' לאסטרטגיית ההנהגה הצבאית והפציר בויליאם רוברטסון, ראש המטה הכללי הקיסרי, להביא לסיום הקרב. לאחר מכן, באוגוסט, פגש בחיילים מחיל המשלוח הקנדי לפני הגעתם לשדה הקרב במטרה לחזק את המורל שלהם. על אף ההתנגדות הממושכת שעלתה למתקפה הבריטית בסום עקב מרחץ הדמים שהיא גררה אחריה, בחרו לויד ג'ורג' ואסקווית' לתמוך בהייג במטרה להדגיש את תמיכתה של הממשלה במטה הכללי הקיסרי של צבא האימפריה הבריטית. בפגישה עם הייג והגנרל הצרפתי ז'וזף ז'ופר במחנה הצבא הצרפתי בחזית המערבית, צפה לויד ג'ורג' בשימוש בחיל הפרשים. ברואו את הפרשים שוכנע לויד ג'ורג' שדאגלס הייג לא היה מוכן לשאת את התפקיד של מפקד חיל המשלוח הבריטי. עמדתו של לויד ג'ורג' נגד הייג הקנתה לו יריבים רבים בתוך הקבינט.
לויד ג'ורג' ראה את האסטרטגיה של הייג כשל אדם חסר אחריות לחייל הפשוט. על אף זאת, הביטחון של לויד ג'ורג' בחשיבות של המאמץ המלחמתי נותר על כנו והוא הבטיח לעם הבריטי כי המאבק יימשך עד לניצחון מכריע. לויד ג'ורג' דרש בספטמבר שיועברו כוחות לסלוניקי לתמוך בממלכת רומניה במערכתה נגד הצבא האוסטרו-הונגרי והצבא הגרמני אך לא קיבל תמיכה לכך מההנהגה הצבאית. בפועל, סמכויותיו של לויד ג'ורג' בתור שר המלחמה קוצצו בתמורה לעליית הסמכות של ההנהגה הצבאית על החלטות קבינט המלחמה הממשלתי. רבים באוכלוסייה האזרחית ראו את האסטרטגיה הצבאית כעדיפה על מעורבות של הממשלה האזרחית אשר גררה סדרת הפסדים קשים בגליפולי ובמהלך המצור על כות. גישתו הראשונית של אסקווית' בתחילת המלחמה הייתה דומה לזו שהייתה במהלך המלחמות הנפוליאוניות: תפקידה של בריטניה יהיה בעיקר בים ובמימון פעולות ביבשת. בעבור לויד ג'ורג', לוחמה מודרנית חייבה התגייסות מוחלטת של החברה הבריטית ושל כלכלתה אל המערכה. הפרש זה היה בעל השפעה ממושכת על מהלך המלחמה. לבסוף, בשל דיכאון על צמצום סמכותו, התפטר לויד ג'ורג' מתפקידו כשר המלחמה לקראת סוף שנת 1916. לאחר מספר ימים, ב-5 בדצמבר, אסקווית' התפטר מראשות הממשלה וסירב לשרת תחת כל ראש ממשלה אחר, דבר שקרע את המפלגה הליברלית בין תומכי אסקווית' לתומכי לויד ג'ורג'. הקואליציה נשמרה הודות לתמיכת השמרנים בלויד ג'ורג' אך הביאה להתחזקות המפלגה השמרנית. במקביל, דייוויד לויד ג'ורג' מונה ב-7 בדצמבר 1916 לראש הממשלה החדש של בריטניה מטעם המפלגה הליברלית. אסקווית' מצידו הפך ליושב ראש האופוזיציה. בתפקיד שר המלחמה החליף את לויד ג'ורג' אדוארד סטנלי, חבר המפלגה השמרנית.
קורות חיים > ראשות הממשלה > מלחמת העולם הראשונה > ניסיון ההתנקשות בקיסר גרמניה

במהלך מתקפת האביב הגרמנית שהחלה במרץ 1918, דיווח אחד השבויים הגרמנים לשובים הצרפתים שלו כי וילהלם השני, קיסר גרמניה היה קרוב לחזית. הקיסר הגרמני הקים מטה אזורי ליד הגבול הצרפתי-בלגי, אזור בכיבוש גרמני. וילהלם השני היה מקור לתעמולה ממושכת נגד גרמניה לאורך המלחמה והייתה לו חשיבות מרכזית על מורל החיילים הגרמנים. על כן, הוא היה מטרה מרכזית לתפיסה עבור מדינות ההסכמה. במטה הכללי הצרפתי, הגנרל אנרי פיליפ פטן קרא לתקוף את המטה של הקיסר. בפועל הייתה גרמניה הקיסרית תחת ההנהגה הצבאית של פאול פון הינדנבורג ואריך לודנדורף מאז 1916. התוכניות להתנקש בחייו של הקיסר הגרמני נשמרו בסודיות. וילהלם השני היה אחיינו של ג'ורג' החמישי, מלך הממלכה המאוחדת, ולכן העניין נותר הרחק מידיעתו. חשיבות הנושא הביאה לכך שהתוכנית אושרה סופית רק בידי לויד ג'ורג'. ב-2 ביוני 1918 יצאה טייסת 25 של חיל האוויר המלכותי ויצאה להפציץ את ארמון שיטאו, מושב המטה של הקיסר ומקום שהייתו. על הטייסת הוטלה המשימה לפוצץ את ארמון שיטאו ואת קרון הרכבת הקיסרי שהיה בקרבת המקום. נ"מ גרמני הפיל מטוס בריטי אחד, חלק נרחב מההפצצות לא פגעו במטרה עקב טווח ראייה קצר. לבסוף השיטאו נותר שלם והקרון הקיסרי נהרס. לא הייתה סכנה לחייו של וילהלם השני עם זאת, מכיוון שזה היה בסקירת הכוחות בחזית באותה העת ולא שהה בארמון שיטאו.
קורות חיים > ראשות הממשלה > הבחירות הכלליות בשנת 1918

עם הניצחון על מעצמות המרכז, היה לויד ג'ורג' בשיא האהדה הציבורית והפופולריות שלו. בפועל, מעמדו הפוליטי נותר לא יציב כלל מכיוון שנשען על תמיכת המפלגה השמרנית בממשלתו שבלעדיה הייתה הממשלה מתפרקת. הבחירות הכלליות בבריטניה בדצמבר 1918 הביאו לניצחון מוחץ של המפלגה השמרנית. הקואליציה השמרנית-ליברלית נשמרה אך מושבי השמרנים בבית הנבחרים עלו ב-108 מושבים. בבחירות הללו נודע גם ניצחון מפלגת השין פיין; מפלגה אירית לאומנית תחת הנהגתו של איימון דה ואלירה, כמעט בכל אירלנד (מלבד אלסטר בצפון האי). חברי הפרלמנט הנבחרים ממפלגת השין פיין סירבו להצטרף לעמיתי בית הנבחרים בלונדון ודרשו פתיחת פרלמנט אירי נוסף בדבלין אשר יבטל בפועל את חוק האיחוד של 1800 ויוביל לפירוק הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד בין ממלכת בריטניה הגדולה וממלכת אירלנד. אוסטן צ'מברלין מונה לשר האוצר, בונאר לואו היה ליושב ראש בית הנבחרים והלורד שומר החותם, ג'ורג' קרזון מונה ליושב ראש בית הלורדים, וינסטון צ'רצ'יל היה לשר המלחמה ואדווין מונטגיו היה לשר לענייני הודו הבריטית. קבינט המלחמה המשיך לתפקד רשמית במשך חלק גדול משנת 1919, אך מכיוון שלויד ג'ורג' היה מחוץ לממלכה המאוחדת במשך חודשים רבים הקבינט לא השפיע רבות; באוקטובר 1919 הוחזר קבינט השלום הרשמי. בטווח הארוך, החלטתו של לויד ג'ורג' שלא לנסות ולאחות את הקרעים בין שתי המפלגות הליברליות שנוצרו הוביל לנפילת המפלגה ממעמדה. לויד ג'ורג' היה ראש הממשלה הבריטי האחרון בהיסטוריה הבריטית שהיה ראש ממשלה מטעם המפלגה הליברלית.
קורות חיים > ראשות הממשלה > ועידות השלום

לאחר הניצחון המיוחל ייצג לויד ג'ורג' את בריטניה במהלך ועידת השלום בפריז אליה הגיע ביחד עם ראשי מדינות נוספים בינואר 1919. במהלך ועידת ורסאי, שם נתקל בחילוקי דעות עם ראש ממשלת צרפת ז'ורז' קלמנסו ונשיא ארצות הברית וודרו וילסון. בניגוד לצרפתים בעיקר, הוא היה סבור כי אין להרוס את כלכלת גרמניה המפסידה ומוסדותיה הפוליטיים עד היסוד. כאשר פרצה מרידה של פולנים במזרח גרמניה, השטחים בהם התגוררו הפולנים (נודעו בכינוי המסדרון הפולני), סופחו לתוך הרפובליקה הפולנית השנייה שבאותה העת נאבקה על ריבונותה. בהמשך פרצו סדרת מרידות של פולנים בחבל שלזיה אשר אוכלס בעיקר בידי גרמנים. לויד ג'ורג' קרא שלא להעביר את כל שלזיה לידי הרפובליקה הפולנית השנייה אלא רק שטחים באזור הגבול במטרה שלא למוטט את גרמניה. גרמניה באותה העת הייתה אפופה בתוך מלחמת אזרחים בין רפובליקנים לבין קומוניסטים (ראו מהפכת נובמבר). הקיסר וילהלם השני מצידו ברח את ממלכת הולנד, שם הוא קיבל מקלט על אף דרישות בעלות הברית להעמידו לדין. על כן, במטרה לשמור על יציבות גרמניה ולמנוע מהפכה קומוניסטית, פעל לויד ג'ורג' להקל על תנאי הסכם השלום.
מאוחר יותר, בשנת 1920, ייצג לויד ג'ורג' את בריטניה במהלך ועידת סן רמו. הוועידה הסדירה את הסכם סייקס–פיקו שחילק את המזרח התיכון העות'מאני לשעבר בין בריטניה לצרפת והותירה לאימפריה הבריטית את השליטה במנדט על ארץ ישראל. בהקשר הגבול הצפוני של ארץ ישראל אשר היווה גבול בין המנדט הבריטי והמנדט הצרפתי החלה יריבות בין הממשלות. נוסף על כך, הממלכה הערבית של סוריה הוקמה באותה העת בידי פייסל הראשון, מלך סוריה, והיה על הכוחות הצרפתים לכבוש את הממלכה הסורית טרם יכלו להסדיר את סמכותם על סוריה ולבנון שנקבעו תחת תחום השפעה צרפתי לפי הסכם סייקס-פיקו. לויד ג'ורג' סירב להיכנע ללחץ הממשלה הצרפתית ודחף מספר שנים לשינוי הגבול שנקבע לפי הסכם סייקס-פיקו. בהסכם חדש שנקבע בשנת 1919 נסוגו הבריטים מחלק מהשטחים שכבשו מצפון לקו גבול סייקס-פיקו אך האזור הפך לשטח הפקר עקב דלות הסמכות של הממשל הצרפתי ועד למלחמת הממלכה הערבית של סוריה–צרפת לא הוסדר שלטון צרפתי בפועל על סוריה ולבנון. בשנת 1920 נחתמה "האמנה הפרנקו-בריטית" אשר במסגרתה נסוגה צרפת מחלק מטענותיה בצפון הארץ. רק לאחר נפילת ממשלת לויד ג'ורג' נקבע רשמית קו הגבול לפי דרישת הבריטים במהלך הסכם ניוקומב-פולה אשר הפך מאוחר יותר לגבול ישראל–לבנון.
קורות חיים > ראשות הממשלה > מדיניות פנים

לנוכח הכישלונות והקשיים מחוץ, ניהל לויד ג'ורג' סדרת רפורמות מוצלחות ורבות השפעה במדיניות הפנים של ממשלתו בימיו כראש ממשלה. בשנת 1918 העביר לויד ג'ורג' את חוק הייצוג האזרחי אשר נתן זכות בחירה פרלמנטרית לגברים בני 21 ומעלה, בין אם היו בבעלות שטחים או לא, ולנשים בנות 30 ומעלה אשר התגוררו במחוז הבחירה או בקרקעות או חצרות ששווים בתפוקה של מעל 5 לירות שטרלינג, או שבעליהם התגוררו בכאלה. בהנהגת לויד ג'ורג' השקיעה הממשלה הבריטית בפיתוח תשתיות נרחבות לבניית בתי מגורים ברחבי הממלכה המאוחדת אשר נמכרו במחירים זולים יחסית. שכרם של מורים בבתי ספר הועלה, נפתחו בתי ספר רבים נוספים והועלה הפיקוח בנוגע לרמת הלימודים ברחבי הממלכה המאוחדת במטרה להביא להקמת מערכת לימודית קוהרנטית. בראש הרפורמות שהנהיג הביא לויד ג'ורג' להקמת משרד הבריאות והרווחה החברתית בתור משרד ממשלתי בממלכה המאוחדת.
מדיניות הפנים של לויד ג'ורג' נתקלה גם היא בקשיים אשר בסופו של דבר פגעו בתדמיתו ובמורשתו. חוק נציבות תעשיית הפחם משנת 1919 היה חוק שהציע להעביר את תעשיית הפחם של הממלכה המאוחדת לידי סמכות ממשלתית במקום סמכות אישיות אזוריות, משמע שתעשיית הפחם תעבור הלאמה. הייתה ציפייה כי לויד ג'ורג' יתמוך בחקיקה אם כי בפועל הוא חשש שחקיקה שכזאת עלולה לחזק את המפלגה הקומוניסטית של בריטניה בכך שתביא להלאמה של תעשיית הפחם. המועצה המבקרת אשר הגישה את תמיכתה בהלאמה הייתה מפולגת בהחלטתה ולא כל חבריה תמכו בה. לויד ג'ורג' השתמש בכך כתירוץ לדחיית החוק. הדבר גרר התנגדות ממושכת למדיניותו של לויד ג'ורג', בעיקר מקרב עובדי תעשיית הפחם שדרשו הסדר ממשלתי לתנאי עבודתם בכל הנוגע לשעות העבודה, זכויות המועסק וסחר מינימום.
קורות חיים > ראשות הממשלה > נפילת הקואליציה ובחירות 1922

הקואליציה שהחזיקה מעמד במשך המלחמה החלה מטבע הדברים להתערער. מעמדה התערער עוד יותר לנוכח המאבקים מבית והקשיים הצבאיים והדיפלומטים מחוץ. גם את הרפורמות שהבטיח בבחירות של 1918 לא יכול היה לויד ג'ורג' לקיים נוכח התנגדותם של השותפים השמרנים לקואליציה, דבר שהוסיף לתסכול ולמאבקים הפנימיים בתוך הממשלה. בסופו של דבר החליטו השמרנים באוקטובר 1922 למשוך את תמיכתם והפילו את ממשלתו, כשהם מנמקים את החלטתם, נוסף על האמור לעיל גם בהאשמות של שחיתות ובטענות כנגד נוכחותו הדלה בישיבות הקבינט. דבר שהיווה את הקש ששבר את גב הגמל והוביל להפלת הקואליציה בידי השמרנים היה משבר צ'נקלה; בהמשך למלחמת העצמאות הטורקית השיג הצבא הטורקי בהנהגתו של מוסטפא כמאל את השליטה הטורקית המחודשת על שטחים נרחבים באסיה הקטנה. לאחר מלחמת יוון–טורקיה פרשה יוון, יריבתו הגדולה ביותר של מוסטפא כמאל, מהמערכה נגד טורקיה. לנוכח ההתקרבות הטורקית אל הדרדנלים והבוספורוס שהיו בשליטה בריטית, החליט הקבינט הבריטי לאיים על טורקיה במלחמה. החלטת הקבינט נעשתה ללא ידיעתו של ג'ורג' קרזון, שמונה קודם לכן כשר החוץ. הוא זעם על ההחלטה מכיוון שפגעה ביחסים עם צרפת, אשר תחת הנהגתו של רמון פואנקרה הביעה את תמיכתה בטורקיה. הכוחות הצרפתים נסוגו על דעת עצמם מהעיר צ'נקלה הממוקמת על הדרדנלים ועם התקדמות הטורקים נסוגו גם הבריטים מאיסטנבול. כשל דיפלומטי זה היווה מכה קשה לממשלתו של לויד ג'ורג' ושכנע את ההנהגה השמרנית בראשות בונאר לואו וסטנלי בולדווין שהגיע הזמן לפרק את הקואליציה.
בישיבת ההנהגה של המפלגה השמרנית שנערכה ב-14 באוקטובר 1922, דחקו שני חברי ממשלה צעירים יחסית, סטנלי בולדווין וליאו אמרי, בהנהגת המפלגה השמרנית להפיל את לויד ג'ורג' מהשלטון. אנדרו בונאר לא הסכים כיוון שהוא האמין שעליו להישאר נאמן לראש הממשלה. בימים הקרובים ביקר בונאר לואו סדרת חברי מפלגה משפיעים - כולם קראו בפניו לפרק את הקואליציה עם לויד ג'ורג. המסר הזה התחזק בתוצאה של בחירות המשנה לייצוג ניופורט, שם ניצח מועמד שמרן עצמאי ברוב של 2,000, בעוד הקואליציה שכללה את המפלגה השמרנית עצמה נחלה תבוסה. פגישה נוספת התקיימה ב-18 באוקטובר. אוסטן צ'מברלין וארתור בלפור הגנו על רעיון שימור הקואליציה. עם זאת, היה זה נאום נלהב של בולדווין אשר שכנע את בונאר לואו לפרק את הממשלה סופית.
הצעת היציאה של המפלגה השמרנית מהקואליציה עברה ברוב של 187 קולות תומכים לעומת 87 מתנגדים. דייוויד לויד ג'ורג' נאלץ להתפטר מראשות הממשלה ומפלגתו זכתה רק ב-127 מושבים בבחירות הכלליות בשנת 1922. לויד ג'ורג' הנהיג בבחירות את המפלגה הליברלית הלאומית שהייתה נפרדת מהמפלגה הליברלית של אסקווית', שקרעה את קולות הבוחרים. המפלגה השמרנית זכתה ב-344 מושבים והקימה את הממשלה הבאה. מפלגת הלייבור הבטיחה להלאים את המכרות ומסילות ברזל, להוביל תוכנית מסיבית לבניית בתים ולתקן את חוזי השלום, ועלתה מ-57 ל-142 מושבים. המפלגה הליברלית של אסקווית' הגדילה את מספר מושביה ועלתה מ-36 למושבים ל-62. לויד ג'ורג' היה ראש הממשלה האחרון של המפלגה הליברלית בהיסטוריה של בריטניה. הקרע במפלגה הליברלית הוביל לנפילתה מהנהגת המדינה והוביל את המערכת הדו-מפלגתית להתחלף משמרנים - ליברלים לשמרנים - לייבור.
קורות חיים > הקריירה הפוליטית המאוחרת > ניסיונות לחזור לבמה הפוליטית

לויד ג'ורג' מעולם לא שב להיות דמות מרכזית בפוליטיקה הבריטית לאחר נפילת ממשלתו. לאחר הבחירות הכלליות בשנת 1923, היה רמזי מקדונלד לראש הממשלה הראשון בהיסטוריה הבריטית מטעם ממשלת לייבור. ממשלתו נפלה בתוך עשרה חודשים בלבד אך בבחירות שבאו לאחר מכן נכשלה ההנהגה הליברלית בניסיונה להשיב את כוחה האבוד. על אף זאת, בשנת 1926 יצא אסקווית' לגמלאות. סיום פעילותו הפוליטית אפשרה ללויד ג'ורג' להנהיג מפלגה ליברלית מאוחדת בבחירות הבאות שקרבו באותם הימים. לנוכח המצב הכלכלי-חברתי בבריטניה, נתן לויד ג'ורג' דגש למאבק נגד האבטלה במצע הבחירות שלו. לויד ג'ורג' פיתח ביחד עם מקורביו במפלגה הליברלית מצע פוליטי שקרא להשקעה ממשלתית בתשתיות אשר דרכם ייווצרו מקומות עבודה חדשים והאבטלה תצנח. ב-1929 הוא זכה בתואר "אב הבית" של הבית התחתון של הפרלמנט, מתוקף היותו החבר הוותיק ביותר. ניסיונותיו לחזור למרכז הבמה כשלו וגם מצבו הבריאותי מנע זאת ממנו ב-1931. המערכה הפוליטית הגדולה האחרונה בה הוא היה בעל חשיבות מרכזית הייתה במהלך הבחירות הכלליות של 1929. לויד ג'ורג' נאם רבות נגד התקציב הרחב שהועבר לחימוש הצבאי. שליחותו לגרמניה בניסיון לשכנע את אדולף היטלר שלא לגרור את אירופה למלחמת עולם נוספת נכשלה גם היא.
קורות חיים > הקריירה הפוליטית המאוחרת > שנים אחרונות

במהלך שנות השלושים הצטמצמה מעורבותו של לויד ג'ורג' בחיים הפוליטיים. הוא עדיין נהג להופיע בבית הנבחרים ונאם מדי פעם, אך בילה זמן רב הרבה יותר מבעבר בחברת חבריו ומקורביו. לאחר סירובו של לויד ג'ורג' להצטרף לקבינט המלחמה במאי 1940, הוצע לו תפקיד שגריר בריטניה בוושינגטון, אך הוא סירב לקבלת ההצעה הזאת גם כן. הופעותיו בפרלמנט הפכו לבעלות תדירות נמוכה יותר והוא נשא את נאומו האחרון בבית הנבחרים ב-11 ביוני 1942. בשנת 1943, שנתיים לאחר פטירתה של מרגרט אוון, נישא לויד ג'ורג' בשנית לפרנסיס סטיבנסון, איתה ניהל מזה מספר עשורים פרשיית אהבים אשר הציבור הכללי בבריטניה לא ידע עליה. בשנת 1944 אובחן לויד ג'ורג' כחולה בסרטן והחליט לעבור עם משפחתו לעיירה שבה הוא גדל; ל'אניסטימדוי. ב-1945, ייתכן ומשום שחשש לאובדן מושבו בפרלמנט, הסכים לקבל תואר אצולה; הרוזן הראשון מדוויבור. מלבד הכבוד, היה התואר מאפשר לו לשבת בבית הלורדים כל ימי חייו, אילולא נפטר זמן קצר לאחר מכן. ב-26 במרץ 1945 נפטר דייוויד לויד ג'ורג' בביתו ממחלת הסרטן בעודו בן 82, חודשיים לפני כניעת גרמניה הנאצית במסגרת המערכה האירופאית של מלחמת העולם השנייה.
מורשת > תדמית

עם מותו של לויד ג'ורג' הייתה ציפייה כי ייזכר לימים בדומה לווינסטון צ'רצ'יל, שהיה בעת פטירתו של לויד ג'ורג' ראש הממשלה. על אף ציפייה זו, דמותו ומורשתו ההיסטורית של לויד ג'ורג' נעלמה מרוב הזיכרון הציבורי במהירות יחסית. ממחקרים אודות חייו והשוואתו לראשי ממשלה שונים, עולה ההבדל בין היחס למלחמת העולם הראשונה וזה של השנייה. פריצתה של מלחמת העולם השנייה הביאה לדעה ציבורית שלילית במיוחד כלפי מלחמת העולם הראשונה בכללותה. עוד בימיו האחרונים בראשות הממשלה הופצו טענות לגבי מעורבות ממושכת בפרשיות שחיתות ובקרב מתנגדיו פותחה ללויד ג'ורג' תדמית של רודף שמלות.
על אף זאת, לדייוויד לויד ג'ורג' מקום מרכזי בפוליטיקה הבריטית במאה ה-20. הרפורמות שעשה במדיניות הפנים חיזקו את מעמדה הדמוקרטי של בריטניה ושיפרו רבות את איכות החיים של האזרח הממוצע. הוא נחשב כאחד משלושת ראשי הממשלה הבריטיים המשפיעים ביותר במאה ה-20, לצד וינסטון צ'רצ'יל ומרגרט תאצ'ר. על אף הכישלונות הדיפלומטיים והפוליטיים לאורך הקריירה המאוחרת שלו, היה לויד ג'ורג' פוליטיקאי מיומן וכישוריו הפרלמנטריים הביאו לו את כינויו "הקוסם הוולשי" (The Welsh wizard).
מורשת > לויד ג'ורג' והציונות

בשנת 1903 שכר בנימין זאב הרצל את לויד ג'ורג', שהיה אז עורך דין נודע בלונדון לייצג את ההסתדרות הציונית. היה זה לאחר פרעות קישינוב. הרצל חיפש מקום בו יוכלו יהודים לשבת לבטח. כך החלו המגעים עם בריטניה ליישוב יהודים באל עריש שבחצי האי סיני ואחר כך באוגנדה.
ביולי 1917, לאחר דיונים ממושכים עם חיים ויצמן, החליט ארתור ג'יימס בלפור, שר החוץ הבריטי, ביחד עם לויד ג'ורג' על ניסוחה של הצהרת בלפור לפיה הממשלה הבריטית "רואה בעין יפה" את הקמת הבית הלאומי לעם היהודי בארץ ישראל. לויד ג'ורג' ראה בהצהרה חשיבות אסטרטגית ודתית כאחד. ההצהרה הובילה לעליית התמיכה של היישוב היהודי בארץ בכוחות הבריטים שנאבקו בעות'מאנים. יתרה מזאת, כאוונגליסט אדוק, ראה לויד ג'ורג' קשר דתי לעניין ואף היה מעורב בתנועה הציונית עוד מימיו כעורך דינו של בנימין זאב הרצל בשנת 1903. תמיכת יהודי בריטניה בממשלה עלתה גם היא והיה ניסיון להביא לעליית התמיכה של יהודי ארצות-הברית (שבאותה העת הייתה עדיין נייטרלית) במאמץ המלחמתי. חיים ויצמן סייע מבחינה מדעית להפקת האצטון אשר תרם לכוחות הבריטים בשדה הקרב. כאשר לויד ג'ורג' הציע לו תואר כבוד על פועלו, סירב ויצמן ותחת זאת דרש כי הממשלה הבריטית תפעל למען עמו. לדברי לויד ג'ורג', הייתה שיחה זו הבסיס להצהרת בלפור. חיים ויצמן עצמו החשיב את הממשלה של לויד ג'ורג' כטובה ביותר ליהודים ולציונים מכל הממשלות שבאו אחריה.
אחד מהאירועים האחרונים שהתרחשו במהלך כהונתה של ממשלת לויד ג'ורג' הייתה הוצאתו לאור של כתב המנדט, אמנה בינלאומית שקבעה רשמית את מעמדה של ארץ ישראל תחת סמכות שלטונית בריטית רשמית לפי הכרת חבר הלאומים. עם זאת היה זה שר המושבות בממשלתו, וינסטון צ'רצ'יל, שהחל לסייג את אותה הצהרה בפרסמו את הספר הלבן הראשון ב-1922. מאוחר יותר היה לויד ג'ורג' מגדולי התוקפים של רמזי מקדונלד על הפרסום של הספר הלבן של פאספילד. הוא נאם נאום ארוך שבו הוא הגדיר את הספר כמעילה באמון הבריטי. בנוסף, הוא שיבח את הציונים שהפריחו את השממה והביצות בארץ. קיבוץ רמת דוד בעמק יזרעאל, וכן רחובות במושבה הגרמנית בירושלים, ובמרכז תל אביב, נקראים על שמו של דייוויד לויד ג'ורג'.
לקריאה נוספת > ספרים אוטוביוגרפיים מפורסמים

זיכרונות המלחמה של דייוויד לויד ג'ורג' (War Memoirs Of David Lloyd George) - סדרת ספרים אוטוביוגרפיים שכתב לויד ג'ורג' בין השנים 1933–1937 על עצמו ועל פועלו לאורך מלחמת העולם הראשונה. הספרים מחולקים לכדי שישה כרכים המהווים סדרה המתמשכת משנת 1914 ועד 1918.
האמת אודות הסכמי השלום (The Truth About Peace Treaties) - תולדות ועידת השלום בפריז (1919) והחוזים שסגרו את מלחמת העולם הראשונה: חוזה ורסאי (אשר מקבל את החשיבות הגדולה ביותר), הסכם סוור, חוזה טריאנון, חוזה סן-ז'רמן וחוזה ניי. הספר נכתב בשנת 1938 ובמהלכו לויד ג'ורג' מנמק את עמדתו הפרו-גרמנית במהלך ועידת השלום שנועדה כדי שחוזה ורסאי לא יביא לקריסתה של רפובליקת ויימאר.
לקריאה נוספת > ספרי ביוגרפים מפורסמים

דייוויד לויד ג'ורג': ביוגרפיה (David Lloyd George: A Biography) - ביוגרפיה מלאה אודות חייו של דייוויד לויד ג'ורג'. הספר נכתב בשנת 1975 בידי פטר רוולנד, היסטוריון וכתב ביוגרפיות מאוניברסיטת בריסטול. הספר הוצא לאור בידי הוצאות מקמילן - Macmillan Publishers, אחת מהוצאות הספרים הגדולה ביותר בשפה האנגלית.
מזכירו של לויד ג'ורג' (Lloyd George's Secretariat) - ספר אודות ראשות הממשלה של לויד ג'ורג' במהלך מלחמת העולם הראשונה. הספר מגולל את סיפורו של מזכיר מנהלי שפעל במשרד ראש ממשלת בריטניה בשנתיים הראשונות לראשות הממשלה של לויד ג'ורג'. הספר נכתב בשנת 1980 בידי ג'ון טורנר והוצא לאור בהוצאות אוניברסיטת קיימברידג' בתור אחד מספרי סדרת קיימברידג' ללימודי היסטוריה והתאוריה של הפוליטיקה.
האסטרטגיה של קואליציית לויד ג'ורג', 1916 - 1918 (The Strategy of the Lloyd George Coalition, 1916-1918) - מחקר אקדמאי היסטורי מקיף אשר סותר את הטענה הרווחת כי המאבק הפנימי על האסטרטגיה הצבאית והמדינית במהלך המלחמה סבבה סביב הפוליטיקה הפנימית של הממלכה המאוחדת. הספר נכתב בשנת 1995 על ידי ג'ון פרנץ' והוצא לאור בידי הוצאות אוניברסיטת אוקספורד.
צ'רצ'יל ולויד ג'ורג' (Churchill and Lloyd George) - ספר אקדמאי המגולל את תולדות הקשרים הפוליטיים בין לויד ג'ורג' ווינסטון צ'רצ'יל לאורך הקריירות הפוליטיות הארוכות שלהם כמו גם את ההשפעות שהיו ליחסים אלו על המדיניות ועל הפוליטיקה הבריטית. הספר נכתב בידי גרייג ג'ון והוצא לאור בהוצאות אוניברסיטת אוקספורד.