stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מגלן מדולדל
מאפיינים

מגלן זה בינוני בגודלו ומגיע לאורך 65–75 ס"מ עם נוצות חומות-אפורות בעלי גוון ברונזה וכנפיים חומות ומעט ירוקות עם פס לבן בולט לאורכם. הזנב שחור וארוך והרגליים ארוכות. הראש והצוואר כהים וקצרים יחסית, העיניים אדומות, מותקפות בטבעת לבנה. המקור אפור כהה ודק יחסית ובתחתית המקור דלדל כהה משתלשל. אין הרבה הבדלים בין הזכרים לנקבות.
עוף זה מצוי לאורך ערבות וביצות הרמה האתיופית בעיקר באדמות בור, שדות ומטעי זית או ערער בגובה 1,500 עד 4,100 מטרים מפני הים, אם כי הוא נצפה בעבר גם בחופי אריתריאה. המגלן מצוי גם בשדות מעובדים, כרים מוצפים, גדות נהר ובפארקים ואף במרכז של אדיס אבבה.
זהו מין חברותי יחסית למגלנים המצוי לעיתים בלהקות של 30 עד 100 פרטים הנעים יחדיו, אם כי אוכלים ביחידות או בזוגות. לרוב הם מחפשים חרקים וטרף אחר בין הצמחים או בבוץ. המגלנים מתרבים לאורך צוקים או על עצים גבוהים ויוצאים מושבות רבייה. המגלנים מתרבים באזורים נמוכים יותר מגובה 3,000 מטרים ולרוב בקבוצות גדולות. באגם בדרום אתיופיה מגלנים התקבצו ב-500 זוגות רבייה הפעילות על העצים. הנקבה של המגלן מטילה 2 ביצים בקן.
הערות שוליים

↑  מגלן מדולדל באתר הרשימה האדומה של IUCN
מגלן לבן-צוואר

| מגלן לבן-צוואר |
| --- | --- |
 Theristicus caudatus
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: שקנאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: כפניים
תת־משפחה:: מגלנים
סוג:: מגלן קדוש
מין:: מגלן לבן-צוואר
שם מדעי
 Threskiornis spinicollis ‏ג'יימסון, 1835
תחום תפוצה


Threskiornis spinicollis
מגלן לבן-צוואר (שם מדעי: Threskiornis spinicollis) הוא מין של מגלן מהסוג Threskiornis, שמצוי באוסטרליה, גינאה החדשה ואינדונזיה. צווארם של פרטים בוגרים מכוסה נוצות דמויות קש, ומכאן שמו האנגלי של המין.
מאפיינים

זהו מין גדול יחסית. אורכו של המגלן כ-60 עד 75 ס"מ. הכנפיים וחלקו העליון של הזנב שחורים, ונראים צבעוניים כשאור השמש נופל עליהם (בדומה לצבעו הכחול של זכר הצופית). הגב שחור; הבטן, החזה וחלקו התחתון של הזנב לבנים. בדומה לשאר מיני המגלנים, המקור "מכופף" כלפי מטה. חלקה העליון של הרגל אדום, והתחתון אפור.
הזכר והנקבה דומים, אף שלזכרים יש מקור ארוך יותר מלנקבות, ולנקבות יש קו שחור על החזה. צבעי הנוצות של מגלנים צעירים ממין זה דהויים יותר, מקורם מכופף פחות, ונוצות הכנפיים שלהם אינן משקפות את האור כמו אצל פרטים בוגרים.
תחום התפוצה של המגלן מתפרש על פני כל יבשת אוסטרליה, מלבד בדרום-מערב טסמניה, ואזורים מסוימים במערב ודרום היבשת. באוסטרליה עצמה, המגלנים לבני-הצוואר מצויים בעיקר לאורך החוף המזרחי. תחום התפוצה שלהם כולל גם את אינדונזיה וגינאה החדשה. בתי הגידול המועדפים עליהם הם ביצות, כרי מרעה, לגונות וערבות. המגלנים מרבים לעבור בין אזורי מחיה שונים, בהתאם לנסיבות.
המגלנים לבני-הצוואר ניזונים מחרקים, צפרדעים ורכיכות, שאותם הם אוספים מפני המים. כשהם נמצאים באזור שרחוק יחסית ממקווי מים. המגלנים ניזונים בעיקר מצרצרים, חגבים וארבה. לעיתים הם גם טורפים לטאות, חומטיים וזוחלים אחרים.
עונת הרבייה מתרחשת בסביבות מרץ בחלקו הצפוני של תחום התפוצה, ובין יולי לדצמבר בדרומו. הקן נבנה מזרדים, וממוקם בין צמחייה מימית (כמו סוף), או על עצים שסמוכים למקווה מים. המגלנים מקננים בלהקות, שכוללות בדרך כלל גם מגלנים לבנים. הנקבה מטילה 2-5 ביצים לבנות; היא והזכר דוגרים עליהן במשך כ-24 עד 25 ימים. הגוזלים פורחים בגיל כ-35 ימים, אך ההורים מאכילים אותם במשך כשבועיים לאחר פריחתם.
הערות שוליים

↑  מגלן לבן-צוואר באתר הרשימה האדומה של IUCN
מבצע שבא

מבצע שבא (אנגלית: Operation Sheba) או מבצע יהושע (Operation Joshua) היה מבצע שהתרחש בימים 28 - 29 במרץ 1985 במסגרת עליית ביתא ישראל, שבו הועלו כחמש מאות יהודים מאתיופיה שנותרו במחנות הפליטים בסודאן, ברכבת אווירית מסודאן לישראל.
רקע

פרטים על מבצע משה שהחל ב-22 בנובמבר 1984 החלו לדלוף לעיתונות יומיים לפני המבצע עצמו והתעצמו עם הזמן. הראשונים לחשוף את המבצע בעקבות הדלפה היו עיתונים בארצות הברית, ולאחר מכן עיתונים ישראלים וסוכנות הידיעות AP ורויטרס. ב-4 בינואר 1985 אישר ראש ממשלת ישראל, שמעון פרס את קיומו של המבצע. בעקבות זאת דרשה סודאן מישראל לסיים את המבצע באופן מידי. המבצע הסתיים בסביבות 20 בינואר 1985 ולאחריו נותרו עדיין יהודים רבים במחנות הפליטים.
מבצע שבא

לאחר המבצע הודיע נשיא סודאן, ג'עפר נומיירי, כי היהודים יכולים לעזוב את המדינה, אך לא לישראל. בעקבות זאת כתב ארגון AAEJ מכתב שבו קרא לנשיא ארצות הברית להתערב בנושא היהודים שנותרו. המכתב נשלח לסנאטור אלן קרנסטון שהחתים עליו 80 סנאטורים. בנוסף נשלח מכתב אחר שביקש מהסנאטורים לשמור על כך בסוד, וכל 100 הסנאטרים הסכימו. הנושא הועלה בפני סגן הנשיא ג'ורג' בוש שהשיב כי ארצות הברית תטפל בעניין. במרץ יצא בוש לסודאן כדי לשוחח עם נשיא סודאן ועם אישורו של הנשיא רונלד רייגן הועלה גם נושא היהודים. נומיירי הסכים למבצע אווירי, חד פעמי, שייקח את כל יהודי המחנות ואשר יבוצע רק על ידי האמריקאים, ללא מעורבות ישראלית, ושהטיסות לא יצאו ישירות לישראל. ההסכמה של סודאן כללה שחרורם של כספי הסיוע הבינלאומי בסך של 215 מיליון דולר שאותו עצר הקונגרס.
ב-28 במרץ יצא המבצע לפועל כאשר יהודים אתיופים מישראל שעבדו עם "המוסד" הגיעו למחנות כדי לאתר יהודים. שישה מטוסי הרקולס של חיל האוויר האמריקאי שהגיעו מבסיסם שבפרנקפורט נחתו לא רחוק מגדריף והללו הטיסו את היהודים, שלהם הונפקו ויזות למדינות אירופה. המטוסים נחתו למחרת, 29 במאי, בבסיס חיל האוויר הישראלי רמון (כנף 25). ההערכות דיברו על כ-2,000 יהודים שנותרו, אך במסגרת המבצע נמצא שהיו רק 494 יהודים. שלושה מטוסי הרקולס חזרו ריקים לבסיסם.
מספר ימים לאחר המבצע, ב-4 באפריל הודח נשיא סודאן בעקבות שיתוף הפעולה שלו עם ישראל, והוצאה הוראה שאמרה כי מי שהיה שותף בעניין היהודים יוצא להורג או ייאסר.
לקריאה נוספת

Mitchell G. Bard, From Tragedy to Triumph: The Politics Behind the Rescue of Ethiopian Jewry, 2002, ISBN 9780275970000
הערות שוליים

↑  Mitchell G. Bard, From Tragedy to Triumph: The Politics Behind the Rescue of Ethiopian Jewry, 2002, ISBN 9780275970000, p. 153 - 155
1 2  Bard, p. 165
↑  Bard, p. 166
מוחמד מואיסו

מוחמד מואיסו (בדיבהי: މުޙައްމަދު މުޢިއްޒު; נולד ב-15 ביוני 1978) הוא פוליטיקאי מהאיים המלדיביים המכהן כנשיא האיים המלדיביים, מאז 17 בנובמבר 2023.
הוא שימש כשר השיכון המלדיבי במשך שנים וכראש עיריית מאלה, לפני שהתמודד בבחירות לנשיאות ב-2023 בהן ניצח את הנשיא המכהן איברהים מוחמד סוליך.
קריירה > השכלה

מואיסו סיים תואר ראשון ושני בהנדסת בניין באוניברסיטת לונדון, ב-2009 הוא סיים דוקטורט בהנדסה אזרחית באוניברסיטת לידס.
קריירה > קריירה פוליטית

מואיסו כיהן כשר השיכון במשך חמש שנים, מ-2012. במהלך כהונתו כשר השיכון מואיסו קידם מספר פרויקטים גדולים, ביניהם הגשר הראשון במלדיביים שמחבר בין שני איים. לאחר הבחירות לנשיאות ב-2018, מואיסו עזב את מפלגתו והצטרף למפלגתו של הנשיא היוצא, עבדולה יאמין, המפלגה הפרוגרסיבית של המלדיביים (PPM).
בשנת 2021, נבחר מואיסו לראשות העיר מאלה לאחר שהביס את המועמד מהמפלגה הדמוקרטית המלדיבית ששימש כראש העיר.
לאחר הרשעתו של עבדולה יאמין, הנשיא לשעבר ומנהיג האופוזיציה במעילה, מונה מאויסו כמועמד לנשיאות. בסיבוב הראשון של הבחירות לנשיאות מלדיביה ב-2023, הוא קיבל 46.06% מהקולות, ריבוי, ועלה לסיבוב השני ב-30 בספטמבר 2023. הוא נבחר לנשיא בסיבוב השני, כשזכה ב-54.04% מהקולות לעומת 46.04% מהקולות שבהן זכה הנשיא המכהן.
קמפיין הבחירות של מואיסו התמקד בצמצום ההשפעה ההודית במלדיביים, בעקבות כך הוא תואר כפרו סיני.
מואיסו התחייב שישחרר את הנשיא לשעבר יאמין מהכלא.
ב-17 בנובמבר 2023, הושבע מואיסו לנשיא ה-8 של הרפובליקה המלדיבית. הוא הנשיא הרביעי שנבחר בצורה דמוקרטית.
הערות שוליים

↑  "Inauguration of the 8th President of Maldives Dr Mohamed Muizzu". 17 בנובמבר 2023. נבדק ב-17 בנובמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Who studied here?". University of Leeds. University of Leeds. נבדק ב-19 בנובמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "President Dr Mohamed Muizzu". The President's Office. The President's Office. נבדק ב-19 בנובמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Rehan, Mohamed (12 ביולי 2018). "Housing Minister announces official name of CMF bridge". Avas. ארכיון מ-10 בנובמבר 2023. נבדק ב-10 בנובמבר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Rasheed, Lujine (25 בספטמבר 2018). "Housing minister Muizzu shifts allegiance from MDA to PPM, to work with President Yameen". The Edition. ארכיון מ-10 בנובמבר 2023. נבדק ב-10 בנובמבר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "LCE 2020: MDP takes mayoral seats in 3 cities, PPM takes Male'". Sun (באנגלית). נבדק ב-19 בספטמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "2023 presidential election: PNC's candidate Muizzu leads polls". Sun. נבדק ב-19 בספטמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Presidential Election 2023 – Result Website". Elections Commission of Maldives (באנגלית). נבדק ב-19 בספטמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Macan-Markar, Marwaan (1 באוקטובר 2023). "Maldives' Muizzu marches to victory on anti-India drumbeat". Nikkei Asia. ארכיון מ-11 בנובמבר 2023. נבדק ב-11 בנובמבר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Who is Mohamed Muizzu, Maldives's pro-China president-elect?". Al Jazeera. 1 באוקטובר 2023. ארכיון מ-31 באוקטובר 2023. נבדק ב-11 בנובמבר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Pro-China candidate Mohamed Muizzu wins Maldives presidency, upending relationship with India". The Guardian. AFP. 1 באוקטובר 2023. ארכיון מ-12 באוקטובר 2023. נבדק ב-11 בנובמבר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "New Maldives president is sworn in and vows to remove Indian troops". AP News (באנגלית). 2023-11-17. נבדק ב-2023-11-18.
↑  "Dr Mohamed Muizzu sworn in as the 8th President of the Maldives". The President's Office. נבדק ב-2023-11-18.
מגלן חום-צוואר

| מגלן חום-צוואר |
| --- | --- |
 מגלן חום-צוואר בפנטנל, ברזיל
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: שקנאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: כפניים
סוג:: מגלן ארגנטיני
מין:: מגלן חום-צוואר
שם מדעי
 Theristicus caudatus ‏בודארט, 1783
תחום תפוצה


מגלן חום-צוואר (שם מדעי: Theristicus caudatus) הוא מין של מגלן גדול, שמצוי באזורים הפתוחים של מזרח וצפון אמריקה הדרומית. בעבר הוא מוין כתת-מין של המגלן שחור-פנים, אך כיוון שהוא חי באזורים קרירים ובטנו חומה, בשונה מהמגלן שחור-הפנים, הוא נחשב כיום כמין נפרד.
מאפיינים

אורכו כ-75 ס"מ. הצוואר חום-צהבהב, הכנפיים והגב אפורים, הבטן ונוצות התעופה שחורות, ועל הכנפיים יש כתם לבן. המקור וקטע העור החשוף שמקיף את העיניים שחורים. הרגליים אדומות.
מגלן חום-צוואר מצוי במגוון רחב של בתי גידול: בין השאר שדות, ביצות, סוואנה וערבות.
במגלן זה זוהו שני תת-מינים החיים באוכלוסיות שונות:
תת-המין T. c. caudatus מצוי בצפון ומרכז אמריקה הדרומית, במדינות קולומביה, ונצואלה, גיאנה הצרפתית, גיאנה, ברזיל וסורינאם.
תת-המין T. c. hyperorius מצוי בדרום-מרכז אמריקה הדרומית: דרום ברזיל, מזרח וצפון בוליביה, פרגוואי, אורוגוואי וצפון ארגנטינה.
מגלן חום-צוואר חי בעיקר באזורי שפלה סובטרופיים, אך עשוי להגיע גם לאזורי רמה (אם כי, מעולם לא נצפה בגבהים בהם מצוי המגלן שחור-הפנים). מגלן זה הוא עוף יציב, כלומר, כמעט ואינו נודד.
מכיוון שאוכלוסייתו גדולה (לפי ההערכות האחרונות, היא עומדת כיום על כ-25,000 עד כ-100,000 פרטים), המגלן הוכרז במצב ללא חשש ברשימה האדומה של ארגון IUCN.
מגלן חום-צוואר ניזון בעיקר מחרקים, עכבישים, צפרדעים, זוחלים, שבלולים וחסרי-חוליות אחרים. הנקבה מטילה 2-4 ביצים, בקן שבנוי מזרדים וענפים, ומוקם על עץ.
הערות שוליים

↑  מגלן חום-צוואר באתר הרשימה האדומה של IUCN
מגלן לוחש

| מגלן לוחש |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: שקנאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: כפניים
סוג:: Phimosus
מין:: מגלן לוחש
שם מדעי
 Phimosus infuscatus ‏ליכטנשטיין, 1823
תחום תפוצה


מגלן לוחש (שם מדעי: Phimosus infuscatus) הוא מין יחיד בסוג מתת-משפחת המגלנים. מצוי בדרום אמריקה באזורים ממזרח להרי האנדים. תחום תפוצתו מתפרש על פני המדינות ארגנטינה, בוליביה, ברזיל, קולומביה, אקוודור, גיאנה, פרגוואי, סורינאם, אורוגוואי וונצואלה. בתי הגידול המועדפים עליו הם ביצות של מים מתוקים. המגלן משמיע קולות הדומים ללחישה באתרי השינה והקינון שלו, ומכאן שמו.
מאפיינים

כל גופו של המגלן הלוחש שחור, מקורו צהוב בהיר. סביב עיניו יש אזור חשוף בצבע אדום. הוא דומה מעט למגלן חד-זנב, למרות שהוא הרבה יותר קטן ממנו ויש לו זנב קצר יותר. אורכו כ-46 עד 55 ס"מ. הנקבה והזכר דומים.
המגלנים מתקבצים ללהקות שעשויות לכלול מאות פרטים, והם חוזרים לאתרי השינה שלהם (בדרך כלל על עצים) בכל ערב בלהקות בצורת קו ישר או V. אתרי האכילה המועדפים עליו הם בדרך כלל כרי דשא רטובים ואזורים בוציים, והוא ניזון בעזרת חיטוט עם מקורו הארוך והמעוקל. המגלן כמעט לעולם לא ניזון ליד עופות אחרים.
תזונתו של המגלן כוללת תולעים, רכיכות, סרטנים, חרקים גדולים, חלזונות ולעיתים גם זרעים ועלים.
המגלנים מקננים במושבות הכוללות 5 עד 70 פרטים, ומקימים את קינם מענפים על שיחים ועצים. הנקבה מטילה 3-4 ביצים, ודוגרת עליהן במשך 21-23 ימים. הגוזלים פורחים מהקן לאחר 27 עד 30 ימים.
הערות שוליים

↑  מגלן לוחש באתר הרשימה האדומה של IUCN
מוקדסי

| --- | --- |
 לידה:  945 ירושלים, התקופה המוסלמית המוקדמת בארץ ישראל 
 פטירה:  1000 (בגיל 55 בערך) קהיר, השושלת הפאטמית 
 שם לידה:  مُحمَّد بن أحمد بن أبي بكر المَقْدِسِيّ 
 ענף מדעי:  גאוגרפיה
 מקום מגורים:  ארץ ישראל
 תרומות עיקריות
 ספר על גאוגרפיה וכלכלת א-שאם
 
מוחמד בן אחמד שמס א-דין אל-מוקדסי (תעתיק מדויק: אלמֻקדסי, בערבית: محمد بن أحمد شمس الدين المقدسي, ירושלים, כנראה 945–1000), גאוגרף מוסלמי. השם "אל-מקדסי" מרמז על היותו ירושלמי (כלומר, מ"בית אלמקדס", שמה של ירושלים בערבית).
בשנת 966, בהיותו בן 20, עזב מוקדסי את עיר הולדתו ירושלים, והחל לצאת במסעות מחוץ לארץ ישראל.
ספר הגאוגרפיה

מוקדסי נדד רבות כסוחר ברחבי "א-שאם" (שם כולל לסוריה, לבנון, ארץ ישראל ועבר הירדן של ימינו), חצי האי ערב ומצרים. ספרו, "אחסן אלתקאסים פי מערפת אלאקאלים" (ניתן לתרגם כ"החלוקות הטובות ביותר להכרת האזורים"), הוא מקור היסטורי חשוב לחקר תולדות האזור במאה ה-10, ובפרט - המקור העיקרי והחשוב ביותר להכרת החקלאות והכלכלה של ארץ ישראל במאה העשירית. הספר ראה אור ככל הנראה בשנת 985.
הספר מתאר את אזורי נדודיו ומחולק לערכים לפי האתרים השונים. סגנון הכתיבה הוא ענייני, קצר ושיטתי ומשולבים בו מסורות קדושות ודברי נפלאות. כבספרי גאוגרפים רבים בני התקופה, מקורות המידע הם פרי ליקוט ועריכה. אולם, ובכך החשיבות הגדולה והייחודית של ספר זה, מרובות בו העדויות מכלי ראשון של סוחר-נודד הרושם בפנקסו. בכל עיר מפרט הספר על ההרכב הדמוגרפי, היקף המסחר והסחורות והגידולים החקלאיים באזור. כמו כן הוא מפרט בדקדקנות לגבי מבנים שונים, חומות, מסגדים ושווקים ומזכיר מונומנטים ומקומות קדושים לאסלאם. הספר נושא אופי של ספר הדרכה לסוחרים, ובשל כך מרובות בו הרשימות, ביניהן רשימות מיסוי על גידולים חקלאיים, טבלאות המרה של מטבעות, מידות ומשקלות, תקנות מסחר שונות, מחירים, מרחקים בין נקודות ציון וכדומה. לחוקר המודרני מהוות רשימות אלה מקור ראשוני חשוב ביותר להיסטוריה החומרית של האזור.
מוקדסי מתעכב במקרים מסוימים על סכסוכים דתיים ופוליטיים ופורש בפני הקורא תמונת מצב עדכנית לתקופתו בכל היבטי החיים. הוא אף מתעד את המאפיינים הלשוניים הייחודיים למחוזות בהם ביקר.
מקום חשוב ביותר בספר תופס תיאור האקלים, במיוחד באזורים הקרים, והקורא מוזהר כיצד להתנהג בכל עונה.
אף שמוקדסי נוטה לתיאור יבש ועובדתי, הוא שוזר את דבריו בתיאור ססגוני של מנהגים ומסורות וסיפורי מעשיות שונים, שבדרך כלל פותחים בנוסח "שמעתי מדודי" או "שמעתי משכני".
דוגמה לסגנון הכתיבה ניתן למצוא בקטע הבא, המתאר את המסגד בעיר רמלה:
בכל האסלאם לא נמצא מחראב [גומחת תפילה] יפה מזה הנמצא פה, והבימה הניצבת בו נהדרת ביותר... ויש לו צריח יפה שנבנה בידי הישאם בן עבד-אל מלך... שמעתי אחד מדודי שסיפר: ברצות ח'ליף זה לבנות את הצריח, נודע לו שלנוצרים יש עמודי שיש חבויים בחולות, שבהם התכוונו להשתמש לבניין כנסייה... הישאם דרש מהנוצרים שיראו לו את מקום העמודים, ואם לא יעשו זאת – יחריב את כנסייתם בלוד וישתמש בעמודיה לבנין המסגד. הנוצרים הראו לו את המקום שבו היו העמודים מונחים, והם היו עבים, גבוהים ויפים.  המסגד מכוסה אבנים אחרות, מרוצפות באמנות רבה. הדלתות של הבניין העיקרי עשויות עצי ברושים וארזים והן חטובות מבפנים ומרהיבות עין
לקריאה נוספת

Al-Muqaddasi, Ahsan Al-Taqasim Fi Ma'rifat Al-Aqalim, UK, 2000 ISBN 1-85964-136-9
Basil Anthony Collins, Al-Muqaddasi: the man and his work. With selected passages translated from the Arabic, Ann Arbor, Dept. of Geography, University of Michigan, 1974
אורי טל (עורך ומתרגם), ארץ-ישראל במקורות ערביים מימי הביניים (1517-634), הוצאת יד יצחק בן-צבי, 2014.(הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  ירושלים לדורותיה, יחידה 5 (כתבו: יורם ארדר, אביבה חלמיש, דפנה אפרת), האוניברסיטה הפתוחה, תשע"ז–2016, עמ' 83.
↑  Versteegh Kees, The Arabic Language, 130-131.
↑  מתוך חוברת הדרכה למורי דרך של ביה"ס לתיירות בישראל – תל אביב.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257087805171  BNE: XX1045575  BnF: cb14492256x (data)  GND: 119252295  ISNI: 0000 0001 1833 455X  LCCN: nr92033589  NTA: 123595738  SELIBR: 195599  SUDOC: 112186556  VIAF: 69158767   WorldCat (עם VIAF): 69158767
מבצע אסותא

מבצע אסותא היה פשיטה נרחבת של כוחות חיל האוויר הישראלי, חיל השריון וחטיבת הצנחנים וכוח משימה מיוחד מסיירת שקד, שנערכה ב-21 במרץ 1968 נגד מפקדות של הפת"ח ששהו במשטרת א-צאפי ובכפרים פיפה ודחל ועל בתי מחבלים בוואדי אל חנזירה שמדרום לים המלח.
המבצע נערך במקביל למבצע "תופת" (פעולת כארמה) שנערך בכראמה שבמרכז בקעת הירדן, שם שכן מפקדתו של יאסר ערפאת שהיה מפקד הפת"ח. הפשיטה הייתה מהפעולות הראשונות והחשובות של צה"ל נגד ארגוני הטרור הפלסטינים. בפשיטה זו הצליחו כוחות צה"ל להרוס מבנים של מחבלים ולחסל כ-50 מחבלים. לכוחות צה"ל המשתתפים בפעולה זו לא היו כלל אבדות, הצלחתה של פעולה זו הועמדה בצל הסתבכותה של הפעולה בכארמה והמספר הרב של הנפגעים שם.
רקע

השתלטות ישראל על הגדה המערבית במלחמת ששת הימים ביוני 1967, הביאה תוך זמן קצר להרס תשתיות ובסיסי ארגוני הטרור הפלסטינים שהתמקמו בשטח זה. ארגונים אלו, ובראשם הפת"ח, עברו לפעול משטח ממלכת ירדן והתבססו בשטח בקעת הירדן המזרחית. מבחינתם היה זה שטח אידיאלי שנהנה מעורף של מחנות פליטים סמוכים, גבול ארוך עם ישראל ומכשול טבעי של נהר הירדן ושל שטח חקלאי מרושת בתעלות השקיה שהיקשו על פעולה ישראלית משוריינת. שני הארגונים הפלסטינים, החזית העממית לשחרור פלסטין ואש"ף שבראשו עמד יחיא חמודה (יאסר ערפאת היה מפקד הפת"ח שהשתייך לאש"ף), החלו לשלוח חוליות פשיטה שחצו את נהר הירדן וביצעו מיקושים ופיגועים בשטחים שבשליטת ישראל וכמו כן ביצעו ירי מרגמות על יישובים ומוצבים ישראלים. לאחר שהכוחות הישראלים הגיבו באש, נהגו יחידות הצבא הירדני לפתוח באש ארטילרית על הכוחות הישראלים, וכך התפתחו תקריות אש רבות.
כבר ביולי 1966, כשיצחק רבין היה רמטכ"ל, עוד לפני מלחמת ששת הימים, וכשהגדה המערבית הייתה עדיין בשליטת חוסין מלך ירדן, תרגל צה"ל חצייה של הירדן בגיזרת העמקים. לאחר המלחמה היוו תרגול זה תשתית למבצעי "תופת" ו"אסותא" בבקעת הירדן המזרחית.
ב-16 באוקטובר הוגש התכנון המבצעי לרבין וב-13 באוקטובר 1967 הוטל הביצוע על חטיבת הצנחנים 35 ועל סיירת מטכ"ל. המבצע בוטל, תוכנן שוב ל-12 במרץ ובוטל.
ב-18 במרץ 1968, התרחש אסון המוקש בבאר אורה, בו עלה על מוקש אוטובוס עמוס בתלמידים מגימנסיה הרצליה שהיו בטיול באזור באר אורה. מדריך ורופא נהרגו ו-28 תלמידים נפצעו. דובר צה"ל והממשלה הכריזו שתבוא לכך תגובה.
אחר מיקוש האוטובוס, המבצע הובא לאישור הדרג המדיני. ראש הממשלה לוי אשכול היסס, בשל קשריה הטובים של ארצות הברית עם הממלכה הירדנית וכינס את הממשלה פעמיים קודם שנתן את אישורו למבצעים. רוב שרי הממשלה תמכו בפעולות למעט השר חיים משה שפירא מהמפד"ל.
טענה נוספת נשמעה אז, שהפעולה נועדה להביא לשקט ביום העצמאות שהיה הראשון לאחר מלחמת ששת הימים.
המבצע

ב-21 במרץ 1968 יצאו הכוחות למבצע באזור שמדרום לים המלח. מפקד המבצע היה ראש מטה פיקוד הדרום אל"ם אשר לוי שבהיעדרו של אלוף הפיקוד קיבל את הפיקוד.
המבצע > הכוחות המשתתפים

חיל האוויר - מסוקים מ"הטייסת הראשונה" (בל 205) בפיקודו של סגן מפקד הטייסת רס"ן יגאל מור ולווי של מסוקי סופר פרלון מטייסת "הצרעות" ומטוסי סופר מיסטר מטייסת "העקרב".
שריון - גדוד 46 בפיקודו של תא"ל אריה קרן.
גדוד 202 של הצנחנים סא"ל יעקב חיסדאי.
כוח משימה מיוחד "שפיפון" של סיירת שקד שמנה 16 לוחמים.
פלוגה ג' מגדוד הנדסה קרבית 601 בפיקוד סרן משה לשם (אדלשטיין)
המבצע > זירת הקרב

באזור דרום ים המלח בכפרים א-צאפי, פיפה ודחל ובואדי אל חנזירה
המבצע > ביצוע

על כוחות היבשה מהצנחנים ושריון והנדסה קרבית הוטל לכבוש את תחנות המשטרה בדחל, פיפי והמשטרה של א-צאפי ולהרוס אותן, וכן מבנים של מחבלים בכפרים ליד ובוואדי אל חנזירה. בפקודה נאמר להם שיש להרוג כל מחבל פת"ח שמתנגד ויורה, אך אין להרוג חפים מפשע, ואפילו מחבל שזרק את נשקו אין לירות בו. מסוקי חיל האוויר פעלו לסייע לכוחות, ובכמה מהמסוקים ישבו לוחמי כוח משימה מיוחד של סיירת שקד "שפיפון", שהוקם לא מכבר. על כוח זה הוטל לחוג באוויר, לזהות מחבלים, לנחות בסמוך אליהם ולחסלם. מטוסי סופר מיסטר של חיל האוויר סייעו אף הם לכוחות, והשמידו כלי רכב של צבא ירדן שנעו במטרה לסייע. מטוסי הסקייהוק, שכבר הגיעו לישראל, לא הורשו להשתתף במבצע בשל דרישה של ארצות הברית שהם לא יופעלו כנגד ירדן, והם הופיעו באותו זמן במסדר כנפיים בחצרים.
ההנחה הייתה שעם כניסת צה"ל לאזור לא יכנס צבא ירדן לעימות, הכוחות יחסלו ויהרסו את יעדיהם ויחזרו בסיומו לשטח ישראל.
כוח השריון וההנדסה הקרבית נעו מדרום לצפון, משטרת דחל פוצצה ראשונה, אחרי משטרת פיפי ובסיום משטרת צאפי שהייתה הגדולה מכולן.
המבצע > התוצאה

עם סיומה של הפעולה נמנו כ-50 מחבלים הרוגים, וכן נהרסו מבני המשטרה ששימשו כמפקדות לארגוני הטרור. הפעולה הושלמה בהצלחה רבה וללא נפגעים בצד הישראלי. לא היו בלתי-מעורבים שנפגעו, למעט אדם זקן אחד שנדרס בטעות על ידי טנק.
בעקבות הסתבכותה של פעולת כראמה, הועמד מבצע אסותא בצל. מפקד המבצע אל"ם אשר לוי אמר ששמות המבצעים ("אסותא" ו"תופת") העידו על המתרחש: "לי בדרום היה אסותא - בריאות, ובמרכז היה תופת".
ראו גם

פעולת כראמה
הערות שוליים

↑  אתר חיל האוויר, מבצע "אסותא"
↑  אמיר אורן, צה"ל חושף לראשונה את הכישלון בכראמה, באתר הארץ, 23 באפריל 2011
מוסקט ועומאן

הסולטנות של מוסקט ועומאן (בערבית: سلطنة مسقط وعمان), המכונה גם בפשטות מוסקט ועומאן, הייתה מדינה שכללה את שטח הסולטנות של עומאן לצד חלקים מאיחוד האמירויות הערביות וגוואדאר שבפקיסטן.
היסטוריה > הקמתה והתפשטות

סולטנות מוסקט ועומאן נוסדה בשנת 1698 על ידי אחמד בן סעיד, מייסד שושלת אל-בוסעידי. תחת שלטונו, הפכה מוסקט למרכז מסחר ימי חשוב, עקב מיקומה האסטרטגי בפתח מפרץ עומאן.
במהלך המאה ה-18, עברה הסולטנות פריחה כלכלית ותרבותית. היא כבשה שטחים רבים בחצי האי ערב, מזרח אפריקה ודרום אסיה, והפכה לאימפריה ימית רבת עוצמה.
מסחר ימי: הסולטנות ניצלה את מיקומה האסטרטגי לאורך נתיבי המסחר הימיים
תעשיית הפנינים: הסולטנות הפכה למרכז בינלאומי לסחר בפנינים.
חקלאות: חקלאות פורחת באזורים
יחסים בינלאומיים: הסולטנות קיימה יחסים דיפלומטיים ובינלאומיים
היסטוריה > פיצול והתאחדות

בשנת 1820, התפצלה הסולטנות לשתי מדינות נפרדות: סולטנות מוסקט וסולטנות עומאן. הפיצול נבע ממאבקי כוח פנימיים ויריבות בין השבטים השונים באימפריה.
הסיבות לפיצול היו מאבקי כוח פנימיים שנוצרו לאחר מותו של אחמד בן סעיד בין בניו ויורשיו על השלטון ויריבות בין שבטים: הסולטנות כללה קבוצות אתניות שונות, שחלקן התנגדו לשלטון המרכזי במוסקט.
בשנת 1856, הודות לבריטניה, שהייתה מעוניינת לשמור על יציבות באזור ותיווכה בין שני הצדדים, התאחדו מחדש שתי הסולטנויות תחת שלטונו של הסולטאן תימור בן פייסל.
במהלך המאה ה-20, עברה עומאן תהליך מודרניזציה משמעותי תחת שלטונו של סולטאן קאבוס בן סעיד, שהדיח את אביו.
בשנת 1970, פורקה סולטנות מוסקט ועומאן באופן רשמי. עומאן הפכה למדינה עצמאית, ואילו מוסקט סופחה למחוזות דרום ערב.[דרושה הבהרה]
מדבר נפוד

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  ימת חול 
 נתונים ומידות
 שטח:  78,000 קמ"ר 
 מיקום
 מיקום:  ערב הסעודית ערב הסעודית
 קואורדינטות:  28°18′N 41°00′E﻿ / ﻿28.3°N 41°E﻿ / 28.3; 41
  (למפת ערב הסעודית מוגדלת) ריאד ג'דה מכה אל-מדינה דמאם בוריידה ח'מיס מושייט איראן כווית עיראק ירדן יש. מצרים סודאן ארי. תימן עומאן איחוד האמיר.  ק. המ. הפ.  ים סוף מדבר נפוד(למפת ערב הסעודית רגילה) ריאד ג'דה מכה אל-מדינה דמאם בוריידה ח'מיס מושייט איראן כ. עיראק ירדן יש. מצ. סודאן ארי. תימן עומאן איחוד האמיר.  ק. המ. הפ.  ים סוף מדבר נפוד
 
מדבר נפוד (בערבית: صحراء النفود) הוא מדבר בחלק הצפוני של חצי האי ערב, המשתרע לאורך של כ-290 ק"מ ורוחב של כ-225 ק"מ, עם שטח של כ-103,600 קמ"ר.
הנפוד הוא למעשה ימת חול (ארג), אזור מדברי הממוקם בצפון-מרכז ערב הסעודית. הוא ידוע ברוחות העזות הפתאומיות שלו, אשר מייצרות את החוליות העצומות בצורת חצי סהר. החול בנפוד בגוון אדמדם. גשם יורד בו פעם או פעמיים בשנה. באזורים מסוימים בשפלת הנפוד, כלומר אלה הסמוכים להרי חג'אז, יש נווה מדבר שבהם מגדלים תמרים, ירקות, שעורה ופירות. הנפוד מחובר לא-רובע אל-ח'אלי על ידי הדהנה, מסדרון מישורי ארוך של חצץ ודיונות חול המשתרע לאורך של 1,287 קילומטרים ובעל רוחב משתנה של 15–50 ק"מ.
במהלך המרד הערבי בשנת 1917, כוחות בראשות אודה איבו טאיי תקפו את עיירת החוף עקבה (שבידי טורקיה בזמנו) על אגפה המזרחי המוחלש. הגישה הייתה דרך מסלול מדברי ארוך ורחב, העובר קרוב לשפת הנפוד. קולונל תומאס לורנס ביקש מאודה איבו טאיי לאפשר לקבוצתם לסטות ממסלולם אל הנפוד. אודה סירב בטענה שזה מיותר. המעבר הקשה שלהם לא כלל כניסה לנפוד, כפי שמתואר בסרט "לורנס של ערב".
הגילוי של אצבע אנושית מאובנת בת תארוך של 85,000 שנה באן-נפוד בשנת 2016 על ידי ד"ר מתיו דובאל מאוניברסיטת גריפית' סיפקה את העדות המוקדמת ביותר לבני אדם מודרניים מחוץ לאפריקה וללבנט.
הערות שוליים

↑  Wright, John W., ed. (2006). The New York Times Almanac (2007 ed.). New York, New York: Penguin Books. p. 67. ISBN 0-14-303820-6.
↑  Lawrence, T. E. (1926). Seven Pillars of Wisdom: A Triumph (1991 ed.). New York: Anchor Books. p. 250. ISBN 978-0-385-41895-9.
↑  Toumi, Habib (14 במאי 2018). "85,000-year-old footprints found in kingdom". Gulf News. נבדק ב-27 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)