ויליאם פאקנהאם
ביוגרפיה

פאקנהאם נולד ב-10 ביולי 1861, והיה בן למשפחת פקנהאם בראשות הרוזן מלונגפורד, הוא היה בנו השני של אדמירל משנה תומאס אלכסנדר פקנהאם, בנו השלישי של תומאס פקנהאם, הרוזן השני מלונגפורד. אמו הייתה סופיה פרנסס סייקס, בתו של סר טאטון סייקס, הברון הרביעי.
פאקנהאם נכנס לצי כצוער ימי בשנת 1874 ושירת על ספינת ההדרכה אה"מ בריטניה.
עם סיום הכשרתו שובץ בשייטת הים התיכון, שם שירת על אה"מ מונרך. הוא הועלה לדרגת פרח קצונה ב-1876. הוא נודע בזכות יכולת השחייה שלו, וזכה לשבחים על אומץ לב לאחר שקפץ לים והציל שוטר שנפל מסיפון בלרנקה, קפריסין, באוגוסט 1878 וכמה שנים לאחר מכן ניסה להציל אדם שנפל מאה"מ קליפסו בקיל, גרמניה. הוא הועלה לתפקיד תת-לוטננט באוקטובר 1880, הועבר לאה"מ קנדה באפריל 1883 והועלה לדרגת לוטננט באוקטובר 1883. ביוני 1896 הועלה לדרגת קומנדר ונכנס לתפקיד במחלקת המודיעין הימי מאוגוסט 1899 עד מרץ 1901.
הוא מונה לפקד על אה"מ דפנה במרץ 1901, והועבר לסיירת אה"מ ברהאם ביולי 1902. ברהאם שירתה בצי הים התיכון עד אוקטובר 1902, אז שבה הביתה כדי לצאת משירות ב-6 בדצמבר 1902. פאקנהאם שירת לאחר מכן בתחנת סין כשקודם לדרגת קפטן ב-30 ביוני 1903 לפני שהפך לנספח ימי בטוקיו מאפריל 1904 עד מאי 1906. במהלך שהותו ביפן, הוא היה אחד מכמה משקיפים צבאיים כחלק מהברית האנגלו-יפנית, שסיפקו מודיעין צבאי וייעוץ צבאי לעמיתיהם היפנים.
בשלבים הראשונים של מלחמת רוסיה–יפן בשנים 1904–1905, הוא צורף לצי הראשון היפני, שם פיתח קשרים עם האדמירל היפני Tōgō Heihachirō. עם זאת, למרות קשרים אלו, על פי הדיווחים, הוא היסס לדרוך על החוף, מחשש שהצי היפני יפליג בלעדיו. בסופו של דבר הוא הוצב על אוניית המערכה אסאהי, שם שהה 14 חודשים, ואף היה משקיף בקרב צושימה על סיפון הספינה ב-27 במאי 1905. במהלך הקרב הזה, הוא כמעט נפגע מרסיסים של פגז רוסי, שהרג אנשי צוות שעמדו בסמוך. ספוג דם, חזר פאקנהאם לתא שלו והחליף למדים לבנים חדשים, וחזר לעמדת התצפית שלו כעבור כמה דקות. הדיווחים המפורטים שלו על הקרב תמכו מאוד במגמה של הצי המלכותי לאימוץ של צי ספינות קרב מהירות עם תותחים גדולים. הדיווחים של פאקנהאם ללונדון היו מאוד פרו-יפניים וההיסטוריון הבריטי ג'פרי ג'וקס ראה את "...הדיווח שלו נוטה לתאר את רוסיה כאויבת שלו, לא רק של יפן".
הוא מונה לעמית מסדר האמבט ב-24 ביולי 1905, וב-18 באפריל 1906 הוענק לו מסדר השמש העולה (דרגה שנייה) על ידי קיסר יפן.
תוך כדי פיקוד על אה"מ אנטרים, וליווי המלך אדוארד השביעי לאירלנד ביולי 1907, הוא זכה בעיטור עמית המסדר הוויקטוריאני המלכותי.
הוא שימש כלורד הים הרביעי ולורד נציב האדמירליות בין 9 בדצמבר 1911 לדצמבר 1913, בנוסף שימש כשליש הצי של המלך ג'ורג' החמישי בין 1912 ל-1913 ב-1913 הועלה לדרגת אדמירל משנה, ובדצמבר מונה לפקד על שייטת הסיירות השלישית.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, פאקנהאם קיבל את הפיקוד על שייטת סיירות המערכה השנייה ב-7 במרץ 1915, והרים את דגלו על סיפון שייט הקרב אאה"מ אוסטרליה. לאחר שהוצאה אוסטרליה משירות בעקבות התנגשות, הוא העביר את דגלו לאה"מ ניו זילנד: על סיפון סיירת המערכה הזו, הוא השתתף בקרב יוטלנד, וזכה בעיטור אביר מפקד מסדר האמבט ב-31 במאי 1916 על פעולותיו. פאקנהאם מונה לאדמירל משנה המפקד על הצי האוסטרלי בספטמבר 1916. לאחר שהאדמירל סר דייוויד ביטי קיבל את הפיקוד על הצי הגדול מידי אדמירל סר ג'ון ג'ליקו בנובמבר 1916, הוא קיבל את הפיקוד על צי סיירות המערכה ב-19 ביוני 1917, והועלה לדרגת תת אדמירל בפועל. במהלך ביקורו של המלך ג'ורג' החמישי בצי ביולי 1917, מונה פאקנהאם למפקד אביר המסדר הוויקטוריאני המלכותי (KCVO). הוא זכה גם במסדר סטניסלאוס הקדוש (דרגה שנייה) וקיבל מתנה מהקיסר טאישו מיפן.
לאחר תום מלחמת העולם הראשונה, פאקנהאם שימש לזמן קצר כנשיא מכללת הצי המלכותי בגריניץ' בין השנים 1919 עד 1920 ולאחר מכן כמפקד העליון בתחנת צפון אמריקה והודו המערבית מאוקטובר 1920 עם אה"מ ראלי כספינת הדגל שלו. ביקורו בחוף המערבי של ארצות הברית ב-1922 נחל הצלחה דיפלומטית, והוא מונה לאדמירל באותה שנה; עם זאת, ראלי עלתה על שרטון בערפל מול חופי לברדור וטבעה. פאקנהאם זכה בעיטור הצלב הגדול של מסדר האמבט ביוני 1925, וזכה בעיטור מלך מגן האמבט ב-7 בפברואר 1930.
פאקנהאם פרש מתפקיד פעיל ב-1926. הוא מת רווק, בסן סבסטיאן, ספרד, ב-28 ביולי 1933.