stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארנה דיינש
ביוגרפיה

ארנה גרינבלט נולד במשפחה יהודית כבנם של יעקב גרינבלט (1835–1901) ושל רוזה פלגמן (1856–1909). בהומנה אביו היה רופא נפתי. הוא החל את לימודיו התיכוניים בבית הספר התיכון הראשי בקושיצה (1901), ולאחר מכן המשיך בתיכון המלכותי ההונגרי הממלכתי ברובע 5 של בודפשט (1902–1909). את שנות האוניברסיטה שלו בילה בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת בודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד), בוורוצלב, בווינה ובברלין. התמחותו עברה במכון לאנטומיה, היסטולוגיה והתפתחות מספר 1 של אוניברסיטת בבודפשט. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא בילה ארבעים ואחד חודשים בחזית. ב-18 במאי 1916, כרופא במילואים בבית חולים של חיל מצב, הוא קיבל את צלב הזהב המוכתר על סרט מדליית האבירות. מפברואר 1917 הועלה לדרגת רופא ראשי במילואים. בשנה שלאחר מכן, עבד לצד פאל היים במרפאת הילדים של אוניברסיטת ארז'בט בברטיסלאבה. משם חזר למכון האנטומיה של אוניברסיטת בודפשט כמרצה. בשנת 1920 הוא הפך לרופא מחלקת הילדים של פוליקליניקת Charité, ולאחר 1929 עבד כרופא הראשי של מחלקת הילדים של המרפאה האמבולטורית של בודה. בנוסף לתפקידו בבית החולים, הוא קיבל את מטופליו בפרקטיקה פרטית במרפאתו בפשט (Vörösmarty utca 45) הוא מת בבית החולים סנט מרגיט משבץ מוחי.
דיינש הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה.
חיים אישיים

אשתו הייתה אליז פולאצ'ק, בתו של הנריק פולאצ'ק, סוחר עצים מבודפשט, איתה התחתן ב-18 במרץ 1918 בבודפשט. בתם הייתה אווה דיינש (1922–?).
ספריו

ספרו של ארנה דיינש Anatomiai compendium באתר bookline
ספרו A csecsemő gondozása. Anyák naplója (הטיפול בתינוק. יומן האמהות)
פרסים והוקרה

צלב הצטיינות מוכתר זהב על סרט מדליית האבירות (1916)
לקריאה נוספת

Szentmiklóssy Géza, ed. (1930). A magyar feltámadás lexikona. (לקסיקון התחייה ההונגרית)
Gulyás Pál: Magyar írók élete és munkái – új sorozat I–XIX. Budapest: Magyar Könyvtárosok és Levéltárosok Egyesülete. 1939–1944., 1990–2002, a VII. kötettől (1990–) sajtó alá rendezte: Viczián János (פאל גויאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים – סדרה חדשה I-XIX. בודפשט: אגודת הספרנים והארכיונאים ההונגרים. 1939–1944, 1990–2002)
הערות שוליים

↑  Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 20427/1908. Forrás: MNL-OL 30794. mikrofilm 770. kép 2. karton. Névváltoztatási kimutatások 1908. év 14. oldal 3. sor
↑  "Születési bejegyzése a homonnai izraelita hitközség születési akv. 97/1891. folyószáma alatt".
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest III. kerületi polgári halotti akv. 442/1937. folyószáma alatt".
↑  "Grünblatt Jakab halotti bejegyzése az abaújszántói polgári halotti akv. 99/1901. folyószáma alatt".
↑  Budapesti Közlöny, 1916. május 12. (50. évfolyam, 109. szám)
↑  Budapesti Közlöny, 1917. február 25. (51. évfolyam, 46. szám)
↑  Világ, 1918. március 19. (9. évfolyam, 66. szám)
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári házassági akv. 262/1918. folyószáma alatt".
בלה פורייס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 באוקטובר 1884 מינדסנט, הונגריה 
 פטירה:  14 בספטמבר 1959 (בגיל 74) סגד, הונגריה 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד 
 תפקידים:  רופא, רופא פנימי 
 
בלה פורייס (בהונגרית: Purjesz Béla; מינדסנט, 14 באוקטובר 1884 – סגד, 14 בספטמבר 1959) היה רופא, פרופסור באוניברסיטה, עורך עיתון יהודי-הונגרי.
ביוגרפיה

בלה פורייס נולד במשפחה יהודית כבנם של מוריץ (משה) פורייס וצציליה גולדמן. לאחר סיום לימודיו ובחינות הבגרות בגימנסיה הראשית הממלכתית של סנטס (1902), למד וקיבל תואר דוקטור ברפואה באוניברסיטת זמלווייס בבודפשט (1907). משנת 1908 היה מתמחה בקליניקה לרפואה פנימית בקלוז'-נאפוקה שבראשו עמד דודו זיגמונד פורייס, ומשנת 1913 היה עוזר הוראה. בשנת 1914 השתתף בסיור לימודים של שלושה חודשים בגרמניה. בשנת 1915 קיבל תואר מרצה אוניברסיטאי בנושא התמחותו הלב ומחזור הדם. במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת כרופא גדודי. לאחר שהמדינה הרומנית קיבלה לריבונותה את קלוז'-נפוקה באוקטובר 1919, מרפאות האוניברסיטה צורפו לאוניברסיטה הרומנית שהוקמה בעיר, ופורייס עבר לעסוק בפרקטיקה פרטית. הוא לקח חלק בהכנת הטיוטה להקמת האוניברסיטה ההונגרית הבין-דתית בקלוז'-נאפוקה. החל מה-1 בספטמבר 1920, ביחד עם לאסלו בֶּנֶדֶק כעורכים, הקים את העלון ההונגרי הרפואי הראשון ברומניה, את כתב העת הרפואי בשם "העיתון הרפואי של טרנסילבניה" שהופיע כל שבועיים ושנשא מגיליון 4 את התואר של "הכתב העת הרשמי של המחלקה למדע הרפואה" של "איגוד המוזיאון הטרנסילבני", מ-1 בדצמבר 1921 שמות שני המייסדים הופיעו בכותרת. בלה פורייס פרסם בעיתון שלושה מחקרים ארוכים יותר וכמה מאמרים.
בקיץ 1921 הוא עזב לעיר סגד, כלומר חזר להונגריה. שם השתתף כמרצה בהקמת הקליניקה לרפואה פנימית. משנת 1926 היה עוזר פרופסור (מרצה בכיר), ומשנת 1931 היה הפרופסור מלא שניהל של "הקליניקה לאבחון ברפואה פנימית". (Belgyógyászati Diagnosztikai Klinika). באביב 1944, לאחר האכיפה המחמירה יותר של החוקים האנטי יהודיים, במיוחד החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי, הוא גורש בשל מוצאו היהודי. לאחר שחרור סגד על ידי הצבא האדום במחצית השנייה של 1944, בשנים 1944–1945 היה דקאן הפקולטה לרפואה של אוניברסיטת סגד ובשנים 1945–1946 היה הרקטור של האוניברסיטה. הוא קיבל תואר של דוקטור לשם כבוד בשנת 1946, פרש לגמלאות בשנת 1950.
עבודתו

עבודתו המדעית התפתחה בקלוז'-נאפוקה במסגרת המחלקה הרפואית של EME בשנות העשר של המאה ה-20: העבודות הראשונות שלו הופיעו בעלון המחלקה, בכתב העת "רפואה", בספר הזיכרון של קארוי לכנר (קלוז'-נאפוקה 1915) ובספר הזיכרון של דנש סבו (קלוז'-נאפוקה 1915). הוא פרסם את רוב עבודותיו גם מחוץ להוגנריה בגרמנית. תחומי המחקר העיקריים שלו הם מחלות לב וכלי דם, חילוף חומרים של היוד ואבחון גידולים ממאירים. הוא פיתח והזניק בהונגריה את הבדיקות הפיזיולוגיות הקבועות בספורט.
עבודתו > עבודותיו העיקריות

סוכרת ואינסולין (בודפשט 1927)
Der Vitamin B1 Stoffwechsel des Menschen und der Tiere unter normalen und pathologischen Zuständen (Budapest 1940) - ((נגזרות של ויטמין B1 בגברים ונגזרות במצבים תקינים ופתולוגיים (בודפשט 1940)). במקור בגרמנית
הרפואה הפנימית וסינדרום אזורי הגבול שלה (בודפשט 1965)
לקריאה נוספת

לקסיקון ספרותי הונגרי ברומניה מסת"ב 973-26-0698-3
בלה פורייס בנתוני המוזיאון הסיפרותי פטפי
אנדראש גרגיי: לקסיקון של רופאים יהודים הונגרים מצטיינים. Bp., מכבי, 2001.
ההיסטוריה והחיים העממיים של מינדסנט. אנטל יוהאס. מינדסנט, עיריית מינדסנט, 1996.
לקסיקון ביוגרפי הונגרי I-II. עורכת ראשית. אגנש קניירש. 1967–1969.
ביוגרפיות של רופאים, וטרינרים ורוקחים הקשורים למינדסנט. 2001.
לקסיקון פוליטי הונגרי. חברת הוצאת לקסיקון פוליטי הונגרי, 1935.
לקסיקון חדש של רוואי. 1996.
אלמנך של אוניברסיטת סגד 1921–1995. סגד, הונגריה, 1996.
לקסיקון ביוגרפי הונגרי חדש. עורך ראשי. לאסלו מרקו. מועדון ספרים הונגרי.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 7984 5065  VIAF: 121482397   WorldCat (עם VIAF): 121482397
אימרה דצ'י

| --- | --- |

אחד מספריו: מדע החיים הבריאים
 לידה:  25 במרץ 1881 וספרם, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  15 במאי 1944 (בגיל 63) 
 שם לידה:  Deutsch Imre 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד 
 תפקידים:  נוירולוג, רופא, עיתונאי 
 
אימרה דצ'י (במקור דויטש עד 1899, בהונגרית: Décsi Imre; וספרם, 25 במרץ 1881 – 15 במאי 1944?) היה דוקטור לרפואה (MD) יהודי-הונגרי, נוירולוג, עורך, כותב ספרות מקצועית, חלוץ הכתיבה המקצועית הפופולרית על חיי מין וארוטיקה בהונגריה, שניספה בשואת יהודי הונגריה.
ביוגרפיה

אימרה דויטש נולד במשפחה יהודית כבנם של מוריץ דויטש ושל ברטה פולק. הוא למד באוניברסיטת בודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד), שם קיבל תואר ברפואה ב-1904. בשנה שלאחר מכן עבד כרופא ב"בית החולים לילדים אדל ברודי", בית חולים שנבנה על ידי הקהילה היהודית של פשט. בתרומתו של עורך העיתון ז'יגמונד ברודי לזכר אשתו. הוא עסק כבר מצעירותו ברעיונות של הבונים החופשיים ושל רעיונות בורגניים רדיקליים וכתב בקביעות לעיתון וילאג (עולם-Világ) מאז הקמתו ב-1910. הוא כתב גם בכתב העת "אור" (Világosság) האתאיסטי. ב-1918 הוא נבחר לרופא הראשי של מחלקת העצבים של בית החולים החדש לפועלים בפשטאויהיי וכן עבד כרופא של "איגוד הסיוע המסחרי". הוא היה העורך האחראי של כתב העת "הרופא" (Az Orvos), שפורסם רק פעם אחת במהלך הרפובליקה הסובייטית ההונגרית (בתאריך 25 ביוני 1919). כותרת המשנה של העיתון הייתה "כתב העת הרשמי של האיגוד המקצועי של הרופאים המוסמכים". הנושא העיקרי של פעילותו העיתונאית היה בעיית בריאות הנפש. ספרו הראשון ראה אור בסדרת הספרים של "הספרייה המודרנית" בשם "עצביה של הוד מעלתה". הוא היה חבר באיגוד ההונגרי של אנליסטים רפואיים עצמאיים (Független Orvosanalitikusok Magyarországi Egyesület). בין 1935 לבין 1941 ערך סדרה של ספרים מדעיים פופולריים על חיי המין. הוא כתב ותרגם מספר עבודות ומחקרים בנושא חינוך לבריאות ונתן הרצאות רבות ותכופות. הוא ניספה בשואה. אשתו הייתה ליוויה רינגר (1894–1944), שגם היא ניספתה בשואה. הם נישאו ב-19 באפריל 1919 בבודפשט.
יצירותיו

עצביה של הוד מעלתה: מדריך לאנשי בודפשט העצבניים וגם לכל האחרים (1914, סדרת הספרייה המודרנית)
למה אתה עצוב? (בודפשט, 1917)
המדע של חיים בריאים (בודפשט, 1923)
על הספרות העדכנית על פסיכותרפיה (בודפשט, 1925)
על אימפוטנציה (בודפשט, 1928)
מדע, ספרות, פרסומת (בודפשט, 1929)
את חפירה-מעדר (Ásó-kapa). ספר הרופא על נישואין (בודפשט, 1941)
חיי מין וארוטיקה (בודפשט, 1941)
פרסים והוקרה

עיטור המלחמה של הצלב האדום השנייה, דרגה 2 (1916)
הצלב המוכתר המוזהב על סרט מדליית האבירות (1917)
לקריאה נוספת

אנדראש גרגיי: לקסיקון של רופאים יהודים הונגרים מצטיינים ומפורסמים. בודפשט, הוצאת מכבי, 2001.
Magyar életrajzi lexikon (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש. 1967)
Veszprém megyei életrajzi lexikon (לקסיקון ביוגרפי של מחוז וספרם. עורך ראשי. בלה ורגה. וספרם, האספה הכללית של הרשויות המקומיות של מחוז, 1998)
הערות שוליים

↑  Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 58867/1899. Forrás: MNL-OL 30791. mikrofilm 649. kép 3. karton. Névváltoztatási kimutatások 1899. év 9. oldal 54. sor
↑  "Születési bejegyzése a veszprémi izraelita hitközség születési akv. 13/1881. folyószáma alatt".
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest IV. kerületi (belvárosi) polgári halotti akv. 457/1949. folyószáma alatt".
↑  A bejegyzett adatok az elhalálozás időpontjának felelnek meg. Az elhalálozás bíróilag állapíttatott meg. (Budapesti Központi Járásbíróság Pk. I. 583.524 /1919/ 6. sz. végzése)
↑  "Alorvos". Egyenlőség. 1905-07-30.
↑  "A munkáskórház új főorvosa". Világ. 1918-12-21.
↑  "Házasságkötési bejegyzése Ringer Líviával a Budapest VII. kerületi polgári házassági akv. 1137/1919. folyószáma alatt".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 7920 1403  VIAF: 121456678   WorldCat (עם VIAF): 121456678
בלה גאל

| --- | --- |

 לידה:  2 בינואר 1893 דומבראד, הונגריה 
 פטירה:  18 בפברואר 1945 (בגיל 52) מחנה הריכוז דכאו, גרמניה הנאצית 
 שם לידה:  Goldstein Béla 
 מדינה:  הונגריה 
 
בלה גאל (במקור גולדשטיין, בהונגרית: Gaál Béla;‏ 2 בינואר 1893, דומבראד – 18 בפברואר 1945, מחנה ריכוז דכאו) היה שחקן, תסריטאי, במאי קולנוע יהודי-הונגרי שנספה בשואה.
קורות חיים

בלה גאל נולד במשפחה יהודית, בנם של מיקשה גאל (מקודם: פנחס גולדשטיין) חקלאי, שנולד בקישווארדה ושל מלווין גרוסמן. הוא למד משפטים בבודפשט. בשנת 1913 היה תלמיד בית הספר למשחק של תיאטרון הקומדיה של בודפשט, ואחר כך שיחק בסאטו מארה וביים בגיור. הוא היה חייל במלחמת העולם הראשונה ולאחריה עלה על במת התיאטראות והקולנוע. ממרץ עד אוקטובר 1919 הפך למנהל תיאטרון מדאץ' שנפתח בבניין האקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט. בין השנים 1920–1922 לימד משחק קולנוע בבית הספר למשחק של "התאחדות השחקנים הארצית". בשנים 1927 עד 1929 היה מנהל ראשי של "תיאטרון מרכז העיר" (היום שמו: Katona József Színház (Budapest)).
הוא ביים סרט לראשונה בשנת 1920 (Star Film Factory) . לאחר צאתו של הסרט המדבר הפך לבמאי הקולנוע המועסק ביותר בהונגריה. גאל שימש בכישרון את צורכי הבידור ושל האידאולוגיה הרשמית. הסרט "מכונית האגדות" (Meseautó ) הירוקה-עד משנת 1934 הוא יצירתו. הוא היה נשיא "האיגוד הלאומי לקולנוע" ואז פתח בית ספר משלו לקולנוע.
על פי העיתון "רובעי בודפשט", הוא נרצח בבודפשט בתחילת 1945 על ידי אנשי מפלגת צלב החץ. על פי כתב העת "המדד הביוגרפי ההונגרי" הוא נהרג בבודפשט בסביבות ינואר-פברואר 1945. לפי הגרסה הרשמית הוא גורש ומת במחנה הריכוז דכאו בגרמניה. אשתו הייתה טרז לוצאי, אותה נשא ב-19 בנובמבר 1927 בבודפשט.
סרטים בימויו

A vörösbegy (1921)
Diadalmas élet (1923)
Csak nővel ne! (1924)
Rongyosok (1926)
A csodadoktor (1926, Major Dezsővel és Rátkai Mártonnal)
A csárdáskirálynő (1927, Hans Schwartz-cal)
Link és Flink (1927, szkeccs)
Csak egy kislány van a világon (1929)
Csókolj meg, édes! (1932)
Hacsek a korzón (1932, rövid)
Filléres gyors (1932)
Vica, a vadevezős (1933)
Mindent a nőért! (1933-34, Cziffra Gézával)
Rotschild leánya (1934)
Az új rokon (1934)
Meseautó (1934)
Helyet az öregeknek (1934)
A csúnya lány (1935)
Budai cukrászda (1935)
Címzett ismeretlen (1935)
Az új földesúr (1935)
Évforduló (1936)
Aranyember (1936)
Hotel Kikelet (1937)
Pesti mese (1937)
Mai lányok (1937)
Maga lesz a férjem (1937)
Az ember néha téved (1937)
Érik a búzakalász (1938)
János vitéz (1938)
כעוזר במאי

מארש ראקוצי (1933, הונגרית-גרמנית-אוסטרית)
הרומן של אידה (1934, עם אנדרה רנר)
כתסריטאי

חיי ניצחון (1923, שכיר חרב עם אנדורה)
נשקי אותי, מתוקה! (1932)
רק לא עם אישה! (1924)
ויקה, החותרת הפראית (1933)
קונדיטוריה בבודה (1935)
בעל האחוזה החדש (1935)
איש הזהב (1936, עם סנדור הבשי )
אתה תהיה בעלי (1937)
כשחקן קולנוע

כאשר יהיה שלום (1916, מערכון)
הריסון ובריסון (1917)
הריסון ובריסון השני (1918)
ארבע ההרפתקאות החדשות של ניק ווינטר חלק 1 בהברגה (1920) - גוט
ארבע הרפתקאותיו החדשות של ניק ווינטר חלק 2 ציפורי לילה (1920) - גוט
נשקי אותי, מתוקה! (1932) - במאי הסרט
לקריאה נוספת

Magyar életrajzi lexikon Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest, Akadémiai Kiadó, 1967-1969. (לקסיקון ביוגרפי הונגרי . אגנש קניירש. בודפשט, 1967-1969)
Horák Magda: A magyar értelmiség veszteségei az 1940-es években (מגדה הוראק: אבדות האינטליגנציה ההונגרית בשנות ה-40 של המאה ה-20)
Magyar Színművészeti Lexikon. Szerk. Schöpflin Aladár. Budapest, Országos Színészegyesület és Nyugdíjintézete, 1929 (לקסיקון משחק הונגרי. עורך אלאדר שופפלין. בודפשט, איגוד השחקנים הלאומי והמכון לפנסיה, 1929.
Magyar színházművészeti lexikon. Főszerk. Székely György. Budapest, Akadémiai Kiadó, 1994 (לקסיקון תיאטרון הונגרי . עורך ראשי. ג'רג' סקיי. 1994)
Hangosfilm (סרט אודיו)
הערות שוליים

↑  Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 87860/1902. Forrás: MNL-OL 30793. mikrofilm 1194. kép 2. karton. Névváltoztatási kimutatások 1902. év 12. oldal 40. sor
↑  "Születési bejegyzése a dombrádi izraelita hitközség születési akv. 2/1893. folyószáma alatt".
↑  Halálesete bejegyezve a Bp. II. ker. állami halotti akv. 489/1949. folyószáma alatt. A bíróilag megállapított halálozási dátum 1944. december 15. A budapesti I-III. ker. járásbíróság P.K.I-III/54114/1949/4 számú végzése.
↑  Magyar Életrajzi Index
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810571613905606  BnF: cb179089096 (data)  GND: 1062204697  ISNI: 0000 0004 4408 2095  VIAF: 312620540   WorldCat (עם VIAF): 312620540 
הכרזה לסרט "ורשבג'" 1920
השקל הציוני

"שקל הגאולה" משנת תרע"ט 1919
שקל משנת תרצ"ה 1935
שקל משנת תש"א 1941
שקל משנת תש"ט-תש"י 1950
השקל הציוני או בקיצור שקל היה מטבע של ההסתדרות הציונית אשר הונהג על ידי דוד וולפסון לקראת הבחירות לקונגרס הציוני השני בשנת 1898. המטבע היה סמלי והומר בכל תפוצה לערך במטבע המקומי. מקור השם הוא במטבע העברי הקדום - "שקל".
השקל הציוני שימש עם היווסדה של התנועה הציונית הממוסדת בראשותו של בנימין זאב הרצל, ועד הקמת המדינה לציון מס חבר שנתי. ה"שוקל", היה מי שרכש שקל ציוני, ובלבד שמלאו לו 18 שנים, קנה את הזכות לבחור צירים לקונגרס הציוני למשך שנה. מי שמלאו לו 24 שנים זכאי היה גם להתמודד בעצמו. לפי מספר השקלים שנמכרו בכל מדינה נקבע מספר הצירים שהייתה זכאית לשגר לקונגרס. מטבע הדברים, בשנים שבהן לא נערכו בחירות לקונגרס הציוני צנחו מכירות השקל. אמנם השקל היה מטבע סמלי, אך כתעודה על תשלום המס ניתנה לכל שוקל חשבונית בצורת שטר, שעליו הופיעו דימויים שבטאו את תמצית הרעיון הציוני, ולעיתים צילום של מטבע ישראלי-יהודי עתיק.
השקל הציוני ביטא את הרצון החופשי של כל יהודי להשתתף בקביעת גורלו של עם ישראל, בשונה מהנהוג בקהילה היהודית בגולה, שם רוב ההחלטות התקבלו בידי מנהיגי הקהילה: החכמים, פרנסי הציבור או שבעת טובי העיר. בהתאם לאחוז רוכשי השקל ניתן היה להעריך את מעמדה של התנועה הציונית בקרב התפוצה. ההכנסות ממכירת השקל הציוני הסתכמו בסכומים נכבדים שאפשרו את תפקודה השוטף של ההסתדרות הציונית ומימון הוצאותיה המנהלתיות.
יום השקל הציוני

קהילות שונות נהגו לקיים אירועים ואספות שונים לשם איסוף תרומות תחת הכותרת "יום השקל הציוני".
לדוגמה, התנועה הציונית בבולגריה הכריזה במאי 1901 על ל"ג בעומר גם כחג ציוני בשם "יום השקל". בקהילת וידין נחוג חג זה מדי שנה. בדרך כלל נוהגים היו החוגגים בני תנועות הנוער ללבוש בגדי חג, לענוד סרט כחול לבן, לערוך תהלוכה שהחלה בבית הספר היסודי היהודי והסתיימה בבית הכנסת, שם נערכה תפילה חגיגית. בשנות ה-30 הפך יום השקל למעין הפנינג של כל בני הקהילה שלווה בנוסף לתהלוכה, בתחרויות ספורט, שירה ונאומים בקרב משתתפיו.
ראו גם

מחצית השקל
אייזיאה מיילס

| --- | --- |

מיילס במדי דיז'ון באסקט
 לידה:  9 ביוני 1994 (בן 30) בולטימור, מרילנד, ארצות הברית
 עמדה:  סמול פורוורד, פאוור פורוורד
 גובה:  2.03
 מספר:  32
 מכללה:  אוניברסיטת סנט ג'וזף
 דראפט:  לא נבחר, 2016
 קבוצות כשחקן
 2016–2017   2017–2018   2018–2019   2019–2020   2020–2021   2021–2022   2022–2023   2023-2024   2024-:  דיז'ון באסקט   אושאק ספורטיף   לימוז'   דלאוור בלו קואוטס   הפועל חולון   פרומיתאס פטרס   אא"ק אתונה   מכבי עירוני רמת גן    הפועל תל אביב
 הישגים כשחקן
 אליפות הליגה הבלקנית (2021)
אייזיאה מיילס (באנגלית: Isaiah Miles; נולד ב-9 ביוני 1994) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הסמול פורוורד והפאוור פורוורד במכבי רמת גן
קריירת תיכונים ומכללות

מיילס נולד בבולטימור שבמרילנד וגדל באווינגס מילס. הוא למד בבית הספר הארצי של גלנלג במשך שלוש שנים, לפני שעבר בשנתו האחרונה לאקדמיה של מילפורד מיל. הוא היה אחד השחקנים הבולטים בשנותיו בתיכונים ונבחר לחמישייה המצטיינת של המחוז.
מיילס שיחק ארבע עונות באוניברסיטת סנט ג'וזף. תחילה שותף כשחקן משלים והשיג בהדרגה יותר זמן משחק עד שבשתי עונותיו האחרונות כבר היה שחקן מוביל. בעונתו הראשונה בתור שחקן חמישייה, הוא העמיד ממוצעים של 10.7 נקודות ו-5.1 ריבאונדים.
בעונתו האחרונה העמיד מיילס ממוצעים של 18.1 נקודות ו-8.1 ריבאונדים למשחק, ומכללתו זכתה באליפות המחוז. בסיבוב הראשון בטורניר אליפות המכללות בכדורסל, קלע מיילס שלשת ניצחון תשע שניות לסיום מול אוניברסיטת סינסינטי. מיילס נבחר לחמישייה השנייה במחוז ולשחקן המשתפר. מיילס עבד על כושרו והצליח להוריד תשעה ק"ג במהלך העונה. במהלך הקריירה במכללה העמיד ממוצעים של 10.3 נקודות ו-4.7 ריבאונדים למשחק ב-107 משחקים בהם שותף אשר מתוכם פתח ב-68. בנוסף סיים תואר ראשון באוניברסיטת סנט ג'וזף.
קריירה מקצועית

בשנת 2016, לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA, החל לשחק בדאלאס מאבריקס במהלך ליגת הקיץ של ה-NBA.
ב-24 ביולי 2016 חתם בדיז'ון באסקט מהליגה הצרפתית. ב-34 משחקים בקבוצה, הוא העמיד ממוצעים של 12.2 נקודות ו-4.9 ריבאונדים למשחק. לאחר העונה שיחק מיילס בפילדלפיה 76' במהלך ליגת הקיץ.
ב-17 ביוני 2017 חתם חתם באושאק ספורטיף מהליגה הטורקית. ב-16 משחקי ליגה, הוא העמיד ממוצעים של 10.7 נקודות, 3.6 ריבאונדים ו-1.1 אסיסטים. בקיץ חזר מיילס לפילדפיה ושיחק במדיה פעם נוספת במסגרת ליגת הקיץ. מיילס שיחק חמישה משחקים ומתוכם פתח בשניים. הוא סיים שני בקבוצה בנקודות עם 10.4 למשחק כשקלע ב-47.6 אחוזים ל-3.
ב-21 ביולי 2018 חזר לצרפת וחתם בלימוז'. הוא נבחר לשחקן המצטיין בסיבוב הרביעי ביורוקאפ לאחר שקלע 23 נקודות והוריד 7 ריבאונדים מול טופאש בורסה. בליגה הצרפתית העמיד מיילס ממוצעים של 9.2 נקודות, 3.8 ריבאונדים ו-1.1 אסיסטים ב-34 משחקים, מה שעזר לקבוצתו לסיים במקום השביעי בליגה. מיילס הפסיד עם לימוז' למונקו בסיבוב הראשון של הפלייאוף. ביורוקאפ העמיד מיילס ממוצעים של 10.3 נקודות ו-3.3 ריבאונדים למשחק ב-14 משחקים.
בקיץ שיחק מיילס באורלנדו מג'יק במסגרת ליגת הקיץ והעמיד ממוצעים של 6.3 נקודות ו-2.3 ריבאונדים בארבעה משחקים. ב-8 באוגוסט 2019, חתם מיילס בפילדלפיה 76', אך ב-19 באוקטובר אותה שונה שוחרר מיילס ועבר לדלאוור בלו קואוטס, קבוצת הבת של פילדלפיה מליגת הפיתוח של ה-NBA. ב-21 בינואר 2020 שוחרר מיילס מהקבוצה. ב-11 משחקים בהם שותף, הוא העמיד ממוצעים של 6.1 נקודות ו-2.2 ריבאונדים למשחק.
ב-26 בפברואר 2020 חתם עד תום העונה בשולה באסקט הצרפתית, אך בעקבות פציעה הוא לא רשם הופעה בקבוצה.
ב-15 באוגוסט 2020 חתם בהפועל חולון מהליגה הישראלית. בעונת 2020/2021 זכה עם הקבוצה באליפות הליגה הבלקנית לאחר ניצחון 75:91 על קבוצת אקדמיק פלובדיב. בנוסף זכה בתואר ה-MVP של הפיינל פור של הטורניר
ב-15 בספטמבר 2023 חתם במכבי רמת גן.
הערות שוליים

↑  משה ברדה, ‏רשמית: אייזיאה מיילס חתם בהפועל חולון, באתר ONE‏, 15 באוגוסט 2020
↑  הפועל חולון זכתה באליפות הליגה הבלקנית, באתר ערוץ הספורט, 29 באפריל 2021
↑  מצטיין הטורניר, באתר הליגה
↑  סתיו איפרגן, חוזר לישראל: אייזיאה מיילס חתם בעירוני ר"ג, באתר ynet, 15 בספטמבר 2023
מרסל ורטש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 באוגוסט 1895 אויפשט, הונגריה 
 פטירה:  31 באוקטובר 1961 (בגיל 66) פריז, צרפת 
 מקום קבורה:  פר לשז 
 תחום יצירה:  אמנות חזותית, איור, גרפיקה, עיצוב תלבושות 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר בסרט צבעוני (1951)  פרס אוסקר לארט דיירקטור הטוב ביותר, צבע (1951)  אביר בלגיון הכבוד  קצין בלגיון הכבוד 
 
מרסל וֶרְטֶש (במקור מנו (עמנואל) וייס, בצרפתית: Marcel Vertès,  בהונגרית: Vértes Marcell; אויפשט, 10 באוגוסט 1895 – פריז, 1 בנובמבר 1961) היה צייר, גרפיקאי, מאייר הונגרי-יהודי, זוכה בשני פרסי אוסקר: פרס אוסקר לעיצוב ההפקה הטוב ביותר ולעיצוב התלבושות הטוב ביותר בשנת 1952 עבור הסרט מולן רוז', ובעל עיטור לגיון הכבוד הצרפתי.
קורות חיים

מרבל ורטש נולד במשפחה יהודית באויפשט (כיום רובע 4 של העיר בודפשט, אז יישוב נפרד בגבולות הצפוניים של בודפשט, כבנם של הסוחר יוז'ף וייס וארנסטינה ריפר. הוא למד תחילה הנדסה זמן מה ואז נרשם לאוניברסיטה ההונגרית לאמנויות יפות. כבר קודם לכן פורסמו איוריו בכתב העת ההומוריסטי בורשסם ינקו ב"חמור" (Szamár), בכתב העת הסאטירי "פידיבוס" (Fidibusz). מורו באוניברסיטה היה הצייר קארוי פרנצי. הוא גויס לצבא בשנת 1915, אך גם שם לא הפסיק לצייר. המגזין "חיי התיאטרון" ( 14-21 ביולי 1917) פרסם סדרת איורים מצחיקים שלו תחת הכותרת "תיאטרון חזית". הספר הראשון שהוא הכין עבורו איורים היה בשנת 1916, לספרו של פרידייש קארינתי "אדוני המורה, בבקשה". בשנים 1918–1919 הוטל עליו לבצע כמה פוסטרים פוליטיים, שאחד הידועים שבהם נקרא "לוקאצ'יץ'! איתי או נגדי".
לאחר נפילת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית הוא ברח לווינה, שם זכה בשנת 1920 בתחרות פוסטרים. אלבומו, שכותרתו הייתה "ציורים מהגיהנום ההונגרי" היה אלבום שהציג את מעשי הטרור הלבן בהונגריה (1921). עוד באותה השנה הוא ביקר בפריז, שם נרשם לאקדמיה ג'וליאן. משנת 1922 פורסמו רישומיו בעיתון הסאטירי ריר (Rire). הוא הציג לראשונה תערוכה בשנת 1925 בגלריה Devambes בפריז, ובשנת 1932 הוענק לו אות לגיון הכבוד הצרפתי. משנת 1935 עבד גם עבור עיתונים אמריקאים (Vanity Fair, Vogue, Esquire). עם כיבוש צרפת על ידי הנאצים בשנת 1940 הוא נמלט לניו יורק, גם שם אייר כמה ספרים והופיעו גם עיצובי מרבדי הקיר שלו בגיליון מיוחד של ה"הרפר'ס בזאר (Harper's Bazaar) בשנת 1942.
בסוף מלחמת העולם השנייה חזר לפריז ובשנת 1946 הציג בגלריה שארפנטייה (Charpentier) את התמונות שצייר במהלך שהותו בארצות הברית. בשנת 1947 העניקה לו "האגודה פאל סינאי מרשה" את הגרנד פרי לגרפיקה על שם מיהאי זיצ'י. בשנת 1948 ההוא תכנן לקיים תערוכה בבודפשט, אולם זו לא התקיימה מהסיבה שפקיד המכס מצא את ציוריו שהועברו מניו יורק לאירופה לא מוסריים ומנע את העלאתם על סיפון האוניה. ורטש צייר גם דיוקנאות של אדית פיאף, ז'ולייט גרקו ומפורסמים אחרים. בשנת 1950 פרסם דיוקנאות ילדות דמיוניות של עשרים אישים מפורסמים (למשל ז'אן קוקטו, איינשטיין, צ'רצ'יל) שכותרתו הייתה אכן "דיוקנאות דמיוניים". בשנת 1961 היה חבר בחבר השופטים של פסטיבל קאן; הוא הכין תפאורות עבור האופרה הלאומית של פריז, הקומדי פראנסז לתיאטרון-פראנסז, לתיאטרון אדלפי בלונדון, ומספר עיצובי תפאורה ותלבושות לסרטים (הגנב בבגדאד, המולן רוז') ועיצובי תלבושות עבור קרקס האחים רינגלינג וברנום את ביילי האמריקאי. הוא כאמור קיבל אוסקר בשנת 1952 על עיצובי הסרט מולן רוז'. הוא גם עיצב עמודי כותרת של ספרי תווים, ציורי קיר, קישוטי מלונות, בתי קפה ודירות בורגניות. הוא היה חבר באגודה לאומני הספרים והפרסום ההונגריים ובאגודת מאיירי הספרים בניו יורק. מוזיאון פילדלפיה הקים מלגה לזכרו. ורטש תרם יצירות אמנות משמעותיות לגלריה הלאומית של הונגריה.
תערוכות יחיד

1925 • Ernst Múzeum, Budapest
1930 • Galerie Girard, Párizs • Levi Gallery, New York
1938 • Galerie de l'Elysée, Párizs
1946 • Galerie Charpentier, Párizs
1958 • Galerie Pétridès, Párizs
1960 • Műcsarnok kamaraterme, Budapest • Déri Múzeum, Debrecen • Mi, absztraktok, rue Bonaparte, Párizs • Cannes
1961 • Hansági Múzeum, Mosonmagyaróvár • Palóc Múzeum, Balassagyarmat.
1925 • מוזיאון ארנסט, בודפשט
1930 • גלריה ג'יראר, פריז • גלריית לוי, ניו יורק
1938 • גלריה דה ל'אליזה, פריז
1946 • גלריה שארפנטייה, פריז
1958 • גלריה פטרידה, פריז
1960 • האולם הקאמרי הגלריה לאומנויות, בודפשט • מוזיאון דרי, דברצן • אנו, רחוב בונפרטה, פריז • קאן
1961 • מוזיאון מושונמגיארובאר • מוזיאון פאלוץ, בלשגיארמט.