stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המנון אסוואטיני
מילות השיר

| תרגום לעברית | תעתיק עברי | סיסוואטי |
| --- | --- | --- |
| אלוהינו, יוצר כל הטוב בסווזילנד  אנחנו מודים לך על מזלנו הטוב  אנו מודים לך על מלכנו  ואנו מודים לך על ארצנו היפה, הגבעות והנהרות  שברכותיך יהיו רבות גם על יורשי העצר של מדינתו  אתה הוא אדוננו   תודה על שבחרת להעניק לנו חוכמה ועל שלא נתת בנו שום זדון  תודה על שחיזקת אותנו, אדוננו הנצחי | נְקוּלוּנְקוּלוּ מְנִיקַטִי וֵטִיבּוּסִיסוֹ טֵמַסְוַטִי  סִיַטִיבּוֹנְגַה טוֹנְכֵּה טִינְשַׂנְשַׂה  סִיבּוֹנְגַה אִינְגְוֵנְיַמַה יֵטְפוּ  לִיבֵה נֵטִינְצַבַּה נֵמִיפוּלַה  בּוּסִיסַה טִיפַּצִימַנְלַ'ה טַקַנְגְוַנֵה  נְגוּוֵה וֵדְבְוַה סוֹמַנְלַ'ה וֵטְפוּ  סִינִיקֵה קוּשַׂקַנִיפַּה לוֹקוּנְגֵנַבּוּ'יִלִי  סִימִיסֵה אוּסִי'יִנִיסֵה סִימַקַדְזֵה | Nkulunkulu Mnikati wetibusiso temaSwati;  Siyatibonga tonkhe tinhlanhla;  Sibonga iNgwenyama yetfu.  Live netintsaba nemifula.  Busisa tiphatsimandla takaNgwane;  Nguwe wedvwa Somandla wetfu;  Sinike kuhlakanipha lokungenabucili  Simise usicinise, Simakadze. |
ראו גם

דגל אסוואטיני
סמל אסוואטיני
חורבת סעדים

| --- | --- |

 מיקום
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  31°45′03″N 35°07′47″E﻿ / ﻿31.75090556°N 35.12981389°E﻿ / 31.75090556; 35.12981389
  (למפת ירושלים מוגדלת) חורבת סעדים(למפת ירושלים רגילה) חורבת סעדים(למפת הרי ירושלים רגילה) חורבת סעדים(למפת הרי ירושלים מוגדלת) חורבת סעדים
 
חורבת סעדים
עין סעדים, חורף 2022
חורבת סעדים הוא שמם של שרידי חווה ביזנטית, בית בד ומסגד קדום שהוקם על הריסות המבנים הביזנטיים.
תולדות השמורה

בתחילת 1963 נכללה חורבת סעדים ברשימה של 93 שמורות־טבע מומלצות של ועדה שמונתה על ידי הקרן הקיימת ומשרד החקלאות. שטח של 17 דונם הכולל את חורבת סעדים ועין סעדים הוכרזו כשמורת טבע ב-6 באפריל 1967.
תיאור המקום

האתר נמצא ממערב לירושלים ומצפון ליד קנדי. חורבת סעדים יושבת על רכס שמפריד בין נחל שורק ונחל רפאים.
שמה של החורבה נגזר משמה הערבי - אלחִ'רְבֶה א-צַעִידָה ("החורבה הגבוהה"), על שם העצים העתיקים והגבוהים שבה, וכן ח'ירבת סעידה (המאושרת), מאחר ששיח' אחמד שאליו מוקדש המסגד, היה ידוע כמרפא עקרות.
ממבנה המסגד נותרו שני קירות בגובה שני מטרים, אחד מהם נושא קשת שלמה.
החורבה נמצאת באזור חורש ים תיכוני. במקום כמה מן העצים העתיקים בארץ ישראל, עצים המגיעים לממדים עצומים, זאת עקב האמונה בעצים קדושים - אמונה לפיה במקום בו נמצא מסגד או קבר שייח אין לכרות את העצים עקב קדושת המקום. איסור זה מאפשר לעצים לצמוח פרא באין מפריע. באתר זה בולט עץ חרוב עתיק רחב ומרשים.
סמוך לחורבה - יד הנצחה לשלמה מלאכי, שנפל במלחמת ששת הימים.
מצפון-מערב לחורבה נמצא עין סעדים, מעיין שכבה הכולל בריכת איגום מטוייחת שמורה (בנוסף לשרידי בריכה הרוסה). אל הבריכות מתנקזות שלוש נביעות שמימיהן מולכים באמצעות נקבות בתוך סלע הגיר. בהמשך ניתן לאתר שרידי תעלות השקיה שהשקו את שטחי החקלאות של החווה.
מהמקום מתחיל שביל המעיינות המסומן בירוק ומקשר את חרבת סעדים עם עין חנדק והסטף, דרך מספר מעיינות קטנים.
סביב המתחם נטוע יער קק"ל גדול ובו חניון לילה למטיילים ותנועות נוער ואתרי נופש למשפחות. האתר עשיר בצומח חורש ים-תיכוני, עם ריכוזים גדולים של רקפות, נרקיסים וסחלב פרפרני בעונת החורף.
הערות שוליים

↑  עזריה אלון, שמורות הטבע שלנו, למרחב, 22 במרץ 1963
עזריה אלון, שמורות הטבע במרכז הארץ, למרחב, 5 באפריל 1963
↑  שמורות טבע וגנים לאומיים מוכרזים* בשנים 2017-1964, אתר רשות הטבע והגנים
↑  יד לשלמה מלאכי
|  שמורות טבע בישראל |
| --- | --- | --- |
| הגולן | אירוס הביצות נוב • אלי על • בריכת בראון • גמלא • הר אביטל • הר חרמון • הר חרמונית • הר פרס • הר שיפון • יער אודם • יער יהודיה • נחל גילבון • נחל משושים • נחל הבניאס • מג'רסה • סוסיתא |  |
| צפון | אבוקה • אלון • אלונה • אלוני אבא • אלוני בית קשת • נחל בית העמק • בריכת פסוטה • אלוני ברעם • אלוני יצחק • בוריקה • גאון הירדן •  החולה • הר ארבל • הר חורשן • הר יונה • הר מירון • הר שכניה • חוטם הכרמל • חוף דור-הבונים • חורבת קרתא • חורשת טל • חי-בר כרמל • מערת פער •  נחל בזק • נחל בצת • נחל דישון • נחל הקיבוצים • נחל כזיב • נחל מערות • נחל עמוד • נחל ראש פינה • נחל שניר • נחל שרך • נחל תבור • נחל תות • נחל עיון • עין אפק • עין ארובות • עין נוטרה • עין נימפית • עין תאו • פארק הכרמל • ראש הנקרה • רמות מנשה • תל דן • תל אנפה • תל סהרון • תל שמרון |  |
| מרכז | ביצת זיתא • בני ציון (חרוצים) • בריכת דורה • בריכת יער • גבעת האירוסים • גדור • געש • האירוסים • הדסים • המסרק • חולות ניצנים • מבוא אשדוד • חורבת מדרס • חורבת סעדים • מערת אבשלום • מערת התאומים • נאות קדומים • נחל דולב • נחל כפירה • נחל פולג • נחל קטלב • נחל שורק • נחל התנינים • עינות גיבתון • שער פולג |  |
| יהודה | אלוני שמואל • אל כנוב • הר הטייסים • ואדי מכוך • נחל אוג • נחל בזק עילי • נחל פרת • עינות צוקים • קנה וסמר |  |
| השומרון | הר כביר • יער אום צפא • יער ריחן • נבי רביח • נחל פצאל • נחל קנה • עינות זרקא • רכס טמון • ביצת ואדי מלחה • בור הציפורים • נחל שילה עילי |  |
| הנגב | בקעת תמנע • בתרונות רוחמה • גבעות להב • הבשור • המכתש הגדול • המכתש הקטן • הר הנגב • הר חירן • הר עמשא • הרי אילת • חולות משאבים • חולות סמר • חוף האלמוגים • חי-בר יטבתה • מכתשים בנגב • מצוק הצינים • נחל גרר • נחל ערוגות • נחל עשוש • נחל צין • עין גדי • ערבת עברונה • פארק הלס • פורה |  |
| שמורות ימיות | איי חוף ראש הנקרה • ים ראש הנקרה-אכזיב • שקמונה • ים ראש הכרמל • ים דור-הבונים • ים שקמה • איי חוף דור-מעגן מיכאל • ים גדור • ים האלמוגים • חוף האלמוגים • הים הדרומי • הפרעת פלמחים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007462529805171  LCCN: sh00001814 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חופמי אדמדם-חזה

| חופמי אדמדם-חזה |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: חופמאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: חופמיים
סוג:: חופמי
מין:: חופמי אדמדם-חזה
שם מדעי
 Charadrius modestus ‏ליכטנשטיין, 1823
תחום תפוצה


חופמי אדמדם-חזה (שם מדעי: Charadrius modestus) הוא מין של עוף מים ממשפחת החופמיים החי באמריקה הדרומית סמוך לחופים של ארגנטינה, צ'ילה, ברזיל, אורוגוואי ומצוי גם באיי פוקלנד.
תפוצתו בטבע היא "ללא חשש" לפי הרשימה האדומה של IUCN.
תיאור

אורך החופמי 19 עד 22 ס"מ ומשקלו 71 עד 94 גרם בקירוב. הוא בעל פנים אפורות עם פס לבן מעל העיניים, גרון אפור ומצח כתום והחזה אדמדם עם פס שחור עבה תחתיו. הבטן והחזה לבנים והרגליים ארוכות ודקות עם קרומי שחייה. הנקבות דומות במראם לזכרים אך דהויות יותר, כשפרטים שאינם מתרבים בעלי חזה חום-חיוור במקום אדמדם.
תפוצת החופמי היא לאורך החופים ובקרקעות פתוחות באיי פוקלנד, ארגנטינה, אורוגוואי, דרום-מזרח ברזיל ובצ'ילה ופרטים הגיעו גם לפרו ופרגוואי.
במשך עונת הרבייה הוא מצוי בשטחי עשבים מוריקים ובביצות וחופי אגמים יבשתיים. שאר הזמן הוא מצוי בפנים היבשת או בסביבות חופים סלעיים, שטחי בוץ, ביצות ונחלים. רוב האוכלוסיות אינן נודדות, למעט כשהחורפים קשים מאוד באזורים הדרומיים של התפוצה.
החופמי ניזון הן על הקרקע והן במים עם מקורו והוא מחפש חסרי חוליות קטנים כמו חרקים, זחלים ורכיכות וגם מאצות. לעיתים הוא נראהבלהקות של 30 פרטים או יותר, אך לרוב מצוי בזוג או בקבוצות קטנות.
עונת הרבייה שלו היא בעיקר באוקטובר ונובמבר, כשבאיי פוקלנד היא חלה בספטמבר. הקן שלו מוחבא על הקרקע בשטח פתוח והנקבה מטילה 2 ביצים ולעיתים נדירות 3. שני ההורים שומרים על הביצים. כאשר טורף מתקרב לקן הם יכולים לפצוח בחיקוי של כנף פצועה המפתה את הטורף להשאיר את הקן בטוח.
הערות שוליים

↑  חופמי אדמדם-חזה באתר הרשימה האדומה של IUCN
המשפחה המטיילת

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 שפת המקור:  עברית 
 סוגה:  מדריך טיולים 
 
"המשפחה המטיילת" היא סדרת מדריכי טיולים בעולם, מאת שלומית יפת-ביאליק, המיועדת בעיקר למשפחות המטיילות בחו"ל.
בסדרה נכללים עד המדריכים הבאים:
מדריך נסיעות צפון איטליה
המדריך נסיעות סלובניה וצפון קרואטיה
המדריך נסיעות הולנד
מדריך נסיעות היער השחור (בגרמניה).
מדריך נסיעות פריז.
מדריך נסיעות אוסטריה.
מדריך  נסיעות סלובקיה ודרום פולין
מדריך  נסיעות ברצלונה והפירנאים
פרט למדריכים אלו יצאו מספר חוברות הפעלה לילדים לפי האזורים הגאוגרפיים.
ייחודה של הסדרה הוא בדגש על טיולים בהרכב משפחתי, עם ילדים ומבוגרים בני כל הגילים. בספרים יש מסלולי טיול מגוונים ומפורטים, טיפים לטיול משפחתי, הצעות להפעלות לכל המשפחה ומידע רלוונטי למטיילים. בנוסף למדריכי הטיולים, יצרה יפת-ביאליק חוברות הפעלה עם מגוון הפעלות ויומן מסע לטיולים להולנד ולאיטליה, המיועדות לילדים וכוללות מידע ופעילויות הקשורות לארץ היעד. בשנת 2011 חולקו חוברות הפעלה לילדים של "המשפחה המטיילת" בטיסות אל על.
שלומית יפת-ביאליק היא אם לשלושה ילדים שלאחר שגילתה שטיול עם ילדים שונה מטיול 'רגיל', החליטה לכתוב את הסדרה המיועדת במיוחד למשפחות מטיילות אשר זקוקות למידע מפורט הממוקד בצרכים של טיול משפחתי. באתר האינטרנט של "המשפחה המטיילת" משתפת המחברת את הקוראים באחת החוויות האישיות שלה, שהובילה לכתיבת מדריכי הנסיעות: '...לא חלפו חמש דקות של מדרגות צרות וכבישים מרוצפים באבנים עתיקות כשתהינו איך זה שאף אחד ממדריכי הטיולים שבידינו לא הזהיר אותנו מן הרעיון להביא עגלה, וכי היה עלינו לקחת במקומה מנשא'.
במדריכי הנסיעות של "המשפחה המטיילת" מידע עדכני על האתרים החשובים בכל יעד, מסלולי טיול מומלצים והתייחסות לבני הגילאים השונים. מאחר שמשפחות רבות בוחרות לטייל בשיטת ה'כוכב' – לינה בבסיס אחד או שניים ועריכת טיולי יום, המדריכים מציעים מסלולים יומיים המתאימים למטיילים בשיטה זו. המדריך בנוי בצורה המאפשרת גם להסתמך על המסלולים המוצעים וגם לשנותם בקלות, ולבנות מסלולים אישיים המתאימים להעדפותיהם של המטיילים. בנוסף למידע על האתרים השונים, המדריך מכיל גם מידע כללי, כגון: רשימה של ציוד שכדאי להכין לנסיעה, טיפים לתכנון המסלול ושיחוני שפות שבהם משפטים ומילים שימושיות. במדריך אפשר למצוא גם עצות מאת אנשי מקצוע כמו המאמן האישי אלון גל, דיאטנית וצלמים מקצועיים. במדריכים תמונות צבעוניות, מפות, טבלאות השוואה ודירוג של האתרים השונים, ועוד.
חוברות ההפעלה המאוירות נועדו להעצים את החוויה של הילדים באמצעות מגוון הפעלות, משחקים ויומן מסע, שאפשר לכתוב בו ולהדביק בו מזכרות.
הערות שוליים

↑  "המשפחה המטיילת", באתר אל על
חיי אפולוניוס איש טיאנה

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  פילוסטרטוס 
 שפת המקור:  יוונית עתיקה 
 סוגה:  ביוגרפיה 
 נושא:  אפולוניוס איש טיאנה 
 
פילוסוף נודד, ככל הנראה מייצג את אפולוניוס איש טיאנה, שחי חלק מחייו בכרתים ומת שם. נמצא בגורטין (אנ') (סוף המאה ה-2 לספירה), כעת במוזיאון הארכאולוגי של הרקליון, כרתים.
חיי אפולוניוס איש טיאנה (ביוונית: Τὰ ἐς τὸν Τυανέα Ἀπολλώνιον; בלטינית: Vita Apollonii) הוא טקסט בשמונה ספרים שנכתב ביוון העתיקה על ידי פילוסטרטוס (170–245 לספירה לערך). הוא מספר את סיפורו של אפולוניוס איש טיאנה (בערך 15–100 לספירה), פילוסוף ומורה פיתגורי.
תוכן

הספר מתאר בהרחבה את מסעותיו לכאורה של אפולוניוס לאיטליה, היספניה, נוביה, סוריה, מסופוטמיה והודו. יש חוקרים הרואים בטקסט ספרות בדיונית, וטוענים שאפולוניוס כנראה מעולם לא הגיע לאף אחת מהארצות הללו, אלא בילה את כל חייו במזרח האימפריה הרומית.
לפי פילוסטרטוס, ספרו מסתמך על ריבוי מקורות:
ספר על נעוריו של אפולוניוס, שנכתב על ידי מקסימוס איש צור (אנ')
זיכרונות שנכתבו על ידי תלמיד של אפולוניוס, דאמיס (אנ').
החיבור "המזכרות של אפולוניוס איש טיאנה, קוסם ופילוסוף", שנכתב על ידי מואראגנס, אם כי פילוסטרטוס מחשיב את התיאור הזה כלא אמין למדי.
ידע מקומי מערים כגון אפסוס, טיאנה, איגאי (אנ') ואנטיוכיה.
תוכן > מבנה

ספר א: נעוריו של אפולוניוס; שהותו בבבל עם המלך הפרתי ורדאנס הראשון (אנ') (40–47).
ספר ב: מסע להודו: שהות בבבל עם המלך פראוטס (אנ').
ספר ג: מסע להודו: הבראהמן ומנהיגם יארכס.
ספר ד: אפולוניוס באיוניה, יוון ורומא. נרון רודף את הפילוסופים.
ספר ה: אפולוניוס בספרד. חזרתו ליוון. מסע למצרים. יחסיו עם אספסיאנוס.
ספר ו: מסע לאתיופיה. הגימנוסופיסטים. יחסיו עם טיטוס. המשך מסעותיו של אפולוניוס.
ספר ז: אפולוניוס נרדף על ידי דומיטיאנוס.
ספר ח: אפולוניוס בחצר הקיסר דומיטיאנוס. מסעות חדשים. הוא נעלם בתחת שלטון נרווה.
מסעו מזרחה של אפולוניוס מתואר בספר א'. אפולוניוס מקבל מהמלך ורדאנס מכתב הממוען לשליט הפרתי פראוטס בהודו, בו הוא מבקש לקבל את פניו של אפולוניוס ולשלוח אותו לכל מקום שירצה.
תיאור ביקורו של אפולוניוס בהודו מופיע בספר ב', ובייחוד הביקור בעיר תכסילא, המתואר בפרקים 20–24. הוא מתאר מבנים מהסוג היווני בתכסילא, ככל הנראה מתייחס לסירכאפ (אנ').
הוא גם מסביר שהמלך ההודו-פרתי (אנ') של תכסילא, פראוטס, דובר יוונית שוטפת, שפה שבה התחנך בזמן שהותו בגלות במזרח, מעבר לנהר הביאס (אנ').
תוכן > התייחסות למרד הגדול של היהודים

פילוסטרטוס מתייחס בחיבור ליהודים בזמן המרד הגדול ברומא (66–70 לספירה).
בספר החמישי הוא שם בפיו של הפילוסוף אופראטס הסטואי (אנ'), יריבו של אפולוניוס ואחת הדמויות הפחות מקסימות של החיבור, את הדברים הבאים בתוך נאומו בפני אספסיאנוס: "היהודים נמצאים כבר מזמן במרד, לא רק נגד הרומאים אלא נגד האנושות; וגזע שעשה את חייו נפרדים ובלתי ניתנים לפשרה, שאינו יכול לחלוק עם שאר האנושות בעינוגי השולחן ולא יכול להצטרף לנסכיהם או תפילותיהם או קורבנותיהם, נפרד מאתנו בתהום גדולה יותר מאשר מזו אשר מפרידה בינינו לבין סוסה או באקטרה או האינדים הרחוקים יותר".
פילוסטרטוס מספר על כך שבזמן ניהולו את המצור על ירושלים, שקל אספסיאנוס את הרעיון להפוך עצמו לקיסר והורה לזמן את אפולוניוס כדי לשאול בעצתו. אולם אפולוניוס סירב להיכנס ליהודה – "ארץ שתושביה טמאים הן בשל מה שעשו והן בשל מה שסבלו ממנו". קטע זה מאת פילוסטרטוס מבטא את התיעוב הפיתגוראי כלפי שפיכות דמים.
בספר השישי הוא מספר כי "לאחר שטיטוס כבש את ירושלים, כאשר הארץ כולה הייתה מלאה גופות, העמים השכנים הציעו לו כתר", אולם טיטוס דחה את ההצעה לקבל כבוד לעצמו וטען כי הוא "רק השאיל את זרועותיו לאל, שכך הגשים את זעמו". בתגובה לכך, שלח אליו אפולוניוס איגרת הערכה וטיטוס השיב לו: "אף על פי שכבשתי את ירושלים, אתה כבשת אותי".
בעת ביקורו של טיטוס בעיר טרסוס, ביקשו התושבים שירעיף עליהם טובות וטיטוס הבטיח שיבקש זאת מאביו הקיסר. אז התערב אפולוניוס ושאל אותו שאלה היפותטית: "נניח שהייתי מרשיע כמה מהעומדים כאן... כי שלחו שליחים לירושלים לעורר מרד... מה יעלה בגורלם?". טיטוס השיב: "מוות מיידי". אפולוניוס שאל בתגובה לכך, אם "אין בכך בושה" שעונשם יהיה מיידי ואילו ההטבה עמם תתעכב, ובכך שהוא מוכן בעצמו לבצע את העונש ואילו לגבי ההטבה צריך להתייעץ עם אביו.
מהדורות

Philostratus: The Life of Apollonius of Tyana, trans. F.C. Conybeare, כרכים 1 (ספרים I-IV) ו-2 (ספרים V-VIII), הוצאת אוניברסיטת הרווארד, קיימברידג' 1911 (Loeb Classical Library מס' 16 ומס' 17), מסת"ב 0-674-99018-8 ומסת"ב 0-674-99019-6 (טקסט יווני ותרגום לאנגלית)
Philostratus: The Life of Apollonius of Tyana, ed. Christopher P. Jones, כרכים 1 (ספרים I-IV) ו-2 (ספרים V-VIII), הוצאת אוניברסיטת הרווארד, קיימברידג' 2005 (Loeb Classical Library מס' 16 ומס' 17), מסת"ב 0-674-99613-5 ומסת"ב 0-674-99614-3 (טקסט יווני ותרגום לאנגלית)
לקריאה נוספת

Boter, Gerard (2023). Critical notes on philostratus' "Life of Apollonius of Tyana". Berlin: De Gruyter. ISBN 9783111243658.
Maria Dzielska: Apollonius of Tyana in Legend and History, Rome 1986, מסת"ב 88-7062-599-0
Graham Anderson: Philostratus. Biography and Belles Lettres in the Third Century A.D., London 1986, מסת"ב 0-7099-0575-0
Theios Sophistès. Essays on Flavius Philostratus' Vita Apollonii. Edited by Kristoffel Demoen and Danny Praet. Leiden, Brill, 2008 (Mnemosyne, Supplements, 305), xvi, 405 pp.
Flinterman, J.-J. "“The Ancestor of My Wisdom”: Pythagoras and Pythagoreanism in Life of Apollonius," in Philostratus. Ed. by E. Bowie and J. Elsner. Cambridge, 2009, 155–175.
הערות שוליים

↑  Life of Apollonius, II, 17
↑  Life of Apollonius, II, 23
↑  Life of Apollonius, II, 29
1 2  Menahem Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism, Jerusalem 1980, Vol.2, CXX. Philostratus, p. 339
↑  Menahem Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism, Vol.2, CXX. Philostratus, p. 342
↑  Philostratus, Life of Apollonius 5.33–34
↑  Philostratus, Life of Apollonius 5.27
↑  Philostratus, Life of Apollonius 6.29
↑  Philostratus, Life of Apollonius 6.34
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266686105171  BNE: XX2234868  BnF: cb125283652 (data)  GND: 4293562-3  LCCN: n85342455  SUDOC: 032012756  VIAF: 257115842   WorldCat (עם VIAF): 257115842
המנון אנטיגואה וברבודה

| --- | --- |

 מדינה:  אנטיגואה וברבודה אנטיגואה וברבודה
 שפה:  אנגלית
 מילים:  נובל ריצ'רדס
 לחן:  וולטר צ'יימברס
 תאריך מעמד רשמי:  1967
 ‏האזנהקובץ:Antigua and Barbuda National Anthem.ogg‏Ⓘ‏
אנטיגואה הנאווה, אנו מצדיעים לך (באנגלית: Fair Antigua, We Salute Thee) הוא ההמנון הלאומי של אנטיגואה וברבודה. המילים נכתבו על ידי נובל ריצ'רדס והלחן נכתב על ידי וולטר צ'יימברס. ההמנון אומץ רשמית בשנת 1967, כאשר אלוהים נצור את המלך הוא עודנו ההמנון המלכותי.
מילות השיר

| תרגום לעברית | אנגלית |
| --- | --- |
אנטיגואה וברבודה הנאווה!  בנייך ובנותייך עומדים  חזקים ואיתנים בעת שלום או סכנה  לשמור על מולדתנו  אנו מתחייבים לבניית  אומה אמיתית, אמיצה וחופשית;  בעודך חותרת תמיד, מחפשת תמיד,  שכני בשלום ואחדות.    הניפו את הנס! הניפוהו בעוז!  ענו עתה לקריאת החובה  לשירות מדינתכם,  בעוד אינכם חסים על דבר, בעודכם נותנים את הכול.  שנסו מותניכם והצטרפו לקרב  נגד הפחד, השנאה והעוני,  כשכל אחד מתאמץ וכולם משיגים  חֱיו בשלום מקום שהאדם חופשי.    אלוהי האומות, מי ייתן וברכותיך  תחולנה על ארצנו זו;  בעודך שולח תמיד גשם ואור שמש,  מלא שדותיה ביבולים ובפרחים;  אנו, ילדיה, מתחננים בפניך  תננו כוח, אמונה ונאמנות  לא להיכשל, להמשיך תמיד כולם  להגן על חירותה.: Fair Antigua and Barbuda!  We thy sons and daughters stand  Strong and firm in peace or danger  To safeguard our Native Land  We commit ourselves to building  A true nation brave and free;  Ever striving, ever seeking,  Dwell in love and unity    Raise the standard! Raise it boldly!  Answer now to duty's call  To the service of thy country,  Sparing nothing, giving all;  Gird your loins and join the battle  'Gainst fear, hate and poverty,  Each endeavouring, all achieving,  Live in peace where man is free.    God of nations, let Thy blessings  Fall upon this land of ours;  Rain and sunshine ever sending,  Fill her fields with crops and flowers;  We her children do implore Thee,  Give us strength, faith, loyalty,  Never failing, all enduring  To defend her liberty.
מדיה

| --- | --- |
: מנגינת המנון אנטיגואה וברבודה 
: לעזרה בהפעלת הקובץ
ראו גם

דגל אנטיגואה וברבודה
סמל אנטיגואה וברבודה
המנון אנגולה

| --- | --- |
 מדינה:  אנגולה אנגולה
 שפה:  פורטוגזית
 מילים:  מנואל רואי אלבש מונטירו
 לחן:  רואי אלברטו ויירה דיאש מינגאש
 תאריך מעמד רשמי:  1975
 
אנגולה קדימה! (בפורטוגזית: Angola Avante!) הוא ההמנון הלאומי של אנגולה. הוא נכתב על ידי מנואל רואי אלבש מונטירו והולחן על ידי רואי אלברטו ויירה דיאש מינגאש. ההמנון אומץ בשנת 1975 עם קבלת עצמאותה של אנגולה.
מילות השיר

| תרגום לעברית | פורטוגזית |
| --- | --- |
הו מולדת, לעולם לא נשכח  את גיבורי הארבעה בפברואר  הו מולדת, אנו מצדיעים לבנייך  שנפלו למען עצמאותנו.  אנו מוקירים את העבר ואת ההיסטוריה שלנו,  שכן בעבודתנו אנו בונים את האדם החדש.    פזמון:  קדימה, אנגולה!  מהפכה באמצעות הכוח של העם!  מדינה מאוחדת, חופש,  עם אחד, אומה אחת!    הבה נרים את קולותינו החופשיים  לתפארת עמי אפריקה.  הבה נצעד, לוחמים אנגולים,  מתוך הזדהות עם עמים מדוכאים.  נילחם בגאון למען השלום  יחד עם הכוחות המתקדמים של העולם.    (פזמון): Ó Pátria, nunca mais esqueceremos  Os heróis do quatro de Fevereiro.  Ó Pátria, nós saudamos os teus filhos  Tombados pela nossa Independência.  Honramos o passado e a nossa História,  Construindo no Trabalho o Homem novo,    Refrão:  Angola, avante!  Revolução, pelo Poder Popular!  Pátria Unida, Liberdade,  Um só povo, uma só Nação!    Levantemos nossas vozes libertadas  Para glória dos povos africanos.  Marchemos, combatentes angolanos,  Solidários com os povos oprimidos.  Orgulhosos lutaremos Pela Paz  Com as forças progressistas do mundo.    (Refrão)
ראו גם

דגל אנגולה
סמל אנגולה
הערות שוליים

↑  ב-4 בפברואר 1961 תקף המון זועם שני בתי סוהר בלואנדה. אירוע זה היה בין האירועים שהחלו את המאבק של אנגולה לעצמאות.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: e6fa3c2d-9ff8-4a63-b3f9-0b4e2551c4ec
הבית של אף אחד

| --- | --- |
 סוגה:  פנטזיית ילדים
 כותבים:  מרטין הול   דרק שרמין
 בימוי:  מייקל פרגוסון
 שחקנים:  קווין מורטון   סטיוארט ויילד   מנדי וודוורד   ויליאם גונט   ונדי גיפורד   וולטר גונט
 פסקול:  אנתוני אייזיק
 ארץ מקור:  אנגליה
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  7
 הפקה
 מפיק:  מרגרט בוטומליי
 אורך פרק:  25 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ITV
 רשת שידור בישראל:  הטלוויזיה החינוכית הישראלית
 תקופת שידור מקורית:  27 בספטמבר 1976 – 8 בנובמבר 1976
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
הבית של אף אחד (באנגלית: Nobody's House) היא סדרת פנטזיה לילדים בת 7 פרקים ששודרה בשנת 1976. הסדרה עוסקת במשפחת סינקלייר שעוברת להתגורר בבית שהיה נטוש לכאורה שנים רבות, אך מתגוררת שם רוח רפאים של ילד שמת מימים ימימה.
עלילה

משפחת סינקלייר עברה להתגורר בבית ויקטוריאני "אבן פינה" שנבנה ב-1885. הבית נבנה על אתר שהיה בעבר בית מלאכה, בו עבד ילד יתום אשר מת ממגפה במהלך עבודתו. הילד לא חצה לגמרי אל העולם הבא ונשאר לרדוף את הבית כרוח רפאים. הבית עמד ריק במשך שנים רבות עד שמשפחת סינקלייר באה לראות את הנכס. סוכן הנדל"ן מר. ג'ייקובס סיפר להם על הרוח החיה במקום והם החליטו לקנות את הבית לאחר הפחתת מחצית מן המחיר הנקוב של הבית.
דברים מוזרים החלו לקרות לאחר שהמשפחה עברה להתגורר בבית. הילדים פגשו לראשונה את רוח הילד בחדרה של גילי כאשר הוא התגשם כדי להזהיר אותם שיש שרפה במרתף. לאחר מכן, הילדים פוגשים ברוח שוב ושואלים אותו לשמו אך הוא לא יכול היה לזכור אותו. הילדים מחליטים להתחבר איתו וקראו לו "אף אחד".
רק הילדים יכולים לראות את "אף אחד", אשר נעלם ומתגשם על ידי משיכת הצעיף שלו.
חיי אישים

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  פלוטרכוס 
 שפת המקור:  יוונית עתיקה 
 סוגה:  ביוגרפיה 
 
החיבור אנשי שם יוונים ורומאים, הידוע גם בשם חיי אישים (ביוונית: Βίοι Παράλληλοι‏ (Bíoi Parállēloi)‏, חיים מקבילים; בלטינית: Virorum Graecorum et Romanorum, אישים יוונים ורומאים) מאת פּלוּטַרכוֹס, הוא סדרת ביוגרפיות של אישים מפורסמים בצמדים (יווני ורומאי). מטרת ההצמדה בין הביוגרפיות השונות היא להדגיש את פועלם וקווי האופי של האישים השונים בעיקר דרך חוסנם המוסרי או העדרו. "חיי אישים" נכתב ככל הנראה בין שנת 96 לספירה (מותו של הקיסר דומיטיאנוס) למותו של פלוטרכוס בשנות ה-20 של המאה ה-2 לספירה.
חלק מהספר אבד; עד ימינו שרדו 23 צמדים של ביוגרפיות של אישים יווניים ורומיים בהתאמה. כמו כן יש ארבע ביוגרפיות בודדות, ללא הצמד שלהן. לספרים אלו חשיבות רבה לא רק להכרת הביוגרפיות של האישים השונים, אלא גם להבנת העולם היווני והרומי של אותה תקופה. האישים המתוארים על ידי פלוטרכוס חיו ופעלו מסביבות המאה ה-7 לפנה"ס ועד שלהי תקופת הרפובליקה הרומית.
את הביוגרפיות כתב פלוטרכוס במהלך שני העשורים האחרונים לחייו. כל יתר חיבוריו ששרדו, קובצו תחת השם "מוראליה", ורובם נכתבו לפני שהתמסר לכתיבת הביוגרפיות.
חשיבות היסטורית

אף שפלוטרכוס עצמו מודה בפתיחת הביוגרפיה של אלכסנדר מוקדון שההיסטוריה פחות מעניינת אותו, ושמסקרן אותו יותר לבחון את השפעת האופי האנושי ומושגים של "טוב" ו"רע" על גורלו של האדם, חיי אישים עדיין נחשב למקור היסטורי חשוב.
מחקרים מודרניים סבורים כי פלוטרכוס השתמש בחומרים רבים שהיו זמינים בפניו כדי להתחקות אחר חיי האישים עליהם כתב. באמצעות בחינה פילולוגית והשוואתית של כתביו, ניתן להגיע למסקנות שמשפטים מסוימים נלקחו ממקורות אחרים, שכן הם אינם אופייניים לכתיבתו וסגנונו של פלוטרכוס. חלק מהמקורות קיימים בידינו, וחלקם אבודים. לכן חשיבותם של הספרים רב, שכן הוא מאפשר לנו לבחון את מקורות המידע שעמדו לרשותו של פלוטרכוס ורומזים לנו על המקורות המקובלים של תקופתו.[דרוש מקור]
חלק מהביוגרפיות, שידוע לנו כי היו קיימות דוגמת אלו של הרקולס, פיליפוס השני וסקיפיו אפריקונוס אבדו ואינן קיימות יותר. בין הביוגרפיות ששרדו בפגעי הזמן וקיימות כיום, ניתן למצוא דמויות חשובות במהלך ההיסטוריה כגון:
סולון, פריקלס, אלקיביאדס, ניקיאס, דמוסתנס, פלופידס, פילופוימן, טימולאון, דיון מסיראקוסאי, אלכסנדר הגדול, פירוס, רומולוס, נומה פומפיליוס, קוריולנוס, תסאוס, אמיליוס פאולוס, טיבריוס גרקכוס, גאיוס גרקכוס, גאיוס מריוס, סולה, קווינטוס סרטוריוס, לוקיוס לוקולוס, גנאיוס מגנוס, יוליוס קיסר, קיקרו, מרקוס אוטיקנסיס, מרקוס אנטוניוס וברוטוס.
היסטוריה ספרטנית

המקורות על ההיסטוריה הספרטנית אינם רבים, ורובם מתייחסים בעיקר למנהיגים, ופחות נותנים לנו מידע על אורחות החיים של העם הספרטני בכלליות. מבחינה זו שני המקורות החשובים ביותר שיש ביד המחקר המודרני הם כתביהם של פלוטרכוס וקסנופון, האתונאי במוצאו. קסנופון כתב מנקודת מבט אוהדת לספרטנים, עימם הוא לחם ואף היה בקשרים טובים עם חלק ממנהיגיהם (דוגמת אגיס השני). פלוטרכוס לעומת זאת, היה יווני שכתב בעולם רומי בסביבות המאה הראשונה לספירה במרחק של מאות שנים מדיווחו הראשון אודות העולם הספרטני. לכאורה, הפער של השנים יוצר בעיה עם אמינותו של הדיווח. אולם אף על פי שפלוטרכוס כתב מאות שנים לאחר דעיכתה של ספרטה, הייתה לו גישה למקורות וספרי היסטוריה שאבדו מאז תקופתו ואינם ידועים לנו כיום, ושהוא אף ביקר בספרטה עצמה.
הבעיה בכתיבתו היא הישענותו המוחלטת על כתבים וספרים אשר מדווחים על אירועי עבר, ולכן ככל הנראה היו מוצפים בנוסטלגיה ורומנטיקה שמצאה דרכה אל כתביו הוא. בנוסף, אל לנו לשכוח שפלוטרכוס לא היה היסטוריון בהגדרתו העצמית, כי אם פילוסוף של מוסר וביוגרף וככזה, מבטו על מהלך ההיסטוריה הוא מוטה ערכית. למרות כל האמור לעיל, כתביו של פלוטרכוס הם אלו שעיצבו בעיקר את תפיסתנו המודרנית על העולם הספרטני. בספר חיי אישים מצויות חמש ביוגרפיות שכתב אודות מנהיגים בולטים מספרטה: ליקורגוס, ליסאנדרוס (אנ'), אגסילאוס השני, אגיס הרביעי וקלאומנס השלישי. בקובץ "מוראליה" נמצאים חיבורים נוספים על ספרטה.