האידאולוגיה של חזבאללה
עמדות, הצהרות ופעולות הנוגעות > ישראל והציונות

מאז שהוקמה חזבאללה, היא הציבה כמטרה עיקרית את הסרת מדינת ישראל מהמפה. הארגון מביע התנגדות עקרונית לקיומה של מדינת ישראל, למדיניותה ולאזרחיה היהודים שהגיעו ארצה לאחר 1948. לפי המניפסט משנת 1985, חזבאללה מצהיר כי המאבק נגד ישראל לא יסתיים עד לחיסולה המוחלט, תוך שלילה מוחלטת של כל הסכמה עם המדינה, כולל הפסקות אש או הסכמי שלום. מזכ"ל חזבאללה, חסן נסראללה, תיאר את ישראל כ"ישות גזילה בלתי חוקית", וטען כי המחיקה של ישראל היא הדרך היחידה לשלום במזרח התיכון.
נסראללה הבהיר בראיון ל"וושינגטון פוסט" את התנגדותו המוחלטת לכל פשרה עם ישראל, תוך כדי שלילת הלגיטימיות של קיומה. הוא הדגיש כי כל הסכם שלום שיובא לפרלמנט הלבנוני יידחה על ידי חזבאללה. תהליך הסכמי אוסלו גרר את התנגדותם הנחרצת של נסראללה וגנרלים בכירים נוספים בארגון, שהאשימו את יאסר ערפאת בבגידה בעם המוסלמי על הסכמתו לשלום עם ישראל.
ירושלים וכיפת הסלע מהוות סמלים מרכזיים במאבק זה, ומשמשות כמוטיבים חזרתיים בספרות, תקשורת ומוזיקה של חזבאללה, הקוראים לחיסולה של ישראל ותמיכה בפלסטין. בראיון מ-1999 נסראללה הציב שלוש דרישות מינימליות לפתרון: נסיגה ישראלית מדרום לבנון ומבקעת הירדן, נסיגה מרמת הגולן, והחזרת פליטים פלסטינים לשטח ישראל.
הנושא של אסירים לבנונים בישראל, לצד הכיבוש הישראלי בחוות שבעא, משמשים כנימוקים לפעולות האיבה של חזבאללה נגד ישראל, גם לאחר הנסיגה המאומתת של ישראל מלבנון ב-2000. דובר חזבאללה, חסן עז א-דין, הצדיק את פעולות הארגון כנדרשות למאבק זה.
ב-26 במאי 2000, לאחר הנסיגה הישראלית מדרום לבנון, אמר חסן נסראללה: "אני אומר לכם: 'ישראל' זו, שבבעלותה נשק גרעיני וחיל האוויר החזק ביותר באזור זה, היא שברירית יותר מקורי עכביש". נאום זה נודע בשם נאום קורי העכביש.
אריה קרוגלנסקי, משה יעלון, ברוס הופמן, ואפרים ענבר מפרשים את תאוריית "קורי העכביש" כרעיון, שניסח מנהיג חזבאללה חסן נסראללה, לפיה יראת כבוד ישראל לחיי אדם, האופי הנהנתני של החברה הישראלית, וערכיה המערביים המפנקים הופכים אותה לחלשה, רכה ופגיעה. חברה כזו, על אף שהיא מתקדמת מבחינה טכנולוגית, תתפורר תחת מלחמה מתמשכת ושפיכות דמים.
ב-2002, לפי ה-BBC, חזבאללה, "אמר בפומבי שהוא מוכן לפתוח חזית שנייה נגד ישראל לתמיכה באינתיפאדה". בראיון משנת 2003 ענה נסראללה על שאלות הנוגעות להקמת מדינה פלסטינית שהוקמה לצד מדינה ישראלית, והצהיר "שהוא לא יחבל במה שהוא בסופו של דבר 'עניין פלסטיני'. אבל עד שיושג הסדר כזה, הוא ימשיך, לדבריו, לעודד מחבלים מתאבדים פלסטינים". באותו ראיון הצהיר נסראללה כי "בסוף הדרך אף אחד לא יכול לצאת למלחמה בשם הפלסטינים, גם אם זה לא מסכים עם מה שהפלסטינים הסכימו עליו", והוסיף, "שכמובן, זה יפריע לנו שירושלים תלך לישראל ... [אבל] תן לזה לקרות. לא הייתי אומר בסדר, לא הייתי אומר כלום".
באופן דומה, ב-2004, כשנשאל אם הוא מוכן לחיות עם הסדר של שתי מדינות בין ישראל לפלסטין, אמר נסראללה שהוא לא יחבל במה שהוא עניין פלסטיני. עוד אמר כי מחוץ ללבנון, חזבאללה יפעל רק בהתגוננות כלפי הכוחות הישראליים, וכי הטילים של חזבאללה נרכשו כדי להרתיע מתקיפות על לבנון.
בשנת 2004 נאסרה תחנת הטלוויזיה אל-מנאר שבבעלות חזבאללה בצרפת בטענה שהיא מסיתה לשנאה גזעית. בית המשפט ציטט משדר מ-23 בנובמבר 2004, שבו דובר האשים את ישראל בהפצה מכוונת של איידס במדינות ערב.
הרצון של חזבאללה להשיג אסירים ישראלים כדי להשתמש בהם כקלף מיקוח מול ישראל הוביל לחטיפת חיילים ישראלים על ידי חזבאללה, מה שהוביל לסכסוך ישראל-לבנון ב-2006.
במרץ 2009, בנאום לציון יום הולדתו של מוחמד, אמר נסראללה: "כל עוד חזבאללה קיים, הוא לעולם לא יכיר בישראל", ובכך דחה תנאי מוקדם של ארצות הברית לדיאלוג. בכרזה בולטת של חזבאללה בעצרת במאי 2009 הייתה תמונה של ענן פטרייה עם המסר, "הוי ציונים, אם אתם רוצים סוג כזה של מלחמה אז שיהיה!"