stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'יימס אדוארדס
ערוב ימיו

בימי כהונתו נאסר על מושל קרוליינה הדרומית לכהן שתי תקופות כהונה ברציפות, לכן אדוארדס לא התמודד מחדש לתפקיד המושל ב-1978. ב-1981 מינה הנשיא רונלד רייגן את אדוארדס למזכיר האנרגיה של ארצות הברית. הוא התפטר שנתיים לאחר מכן כדי לשמש נשיא האוניברסיטה הרפואית של קרוליינה הדרומית, תפקיד שמילא במשך שבע עשרה שנים. ב-1997, אדוארדס צורף להיכל התהילה של קרוליינה הדרומית. ב-2008 נתן אדוארדס פומבי לתמיכתו במושל מסצ'וסטס לשעבר, מיט רומני, במהלך התמודדותו למועמדות המפלגה הרפובליקנית לנשיאות.
בימי כהונתו כמושל ולאחריהם, אדוארדס פיתח מערכת יחסים קרובה עם קודמו הדמוקרטי, ג'ון ווסט, אותו האשים קודם לכן בהטיית מינויו של היינסוורת'.
אדוארדס נפטר משבץ מוחי ב-26 בדצמבר 2014 במאונט פלזנט, דרום קרוליינה, שם נקבר.
ראו גם

מחלקת האנרגיה של ארצות הברית
הערות שוליים

↑  Former Gov. James Edwards, trailblazer for S.C. GOP, dies at 87
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1183183690  ISNI: 0000 0000 6715 1170  LCCN: n78075074  NARA: 10581490  SNAC: w6222x6r  VIAF: 57876398   WorldCat (עם VIAF): 57876398
יחסי איראן–ישראל

| יחסי איראן–ישראל |
| --- | --- |
איראן: ישראל


איראן: ישראל
שטח (בקילומטר רבוע)
1,648,195: 22,072
אוכלוסייה
92,067,439: 10,023,983
תמ"ג (במיליוני דולרים)
401,505: 509,901
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,361: 50,868
משטר
רפובליקה אסלאמית: דמוקרטיה פרלמנטרית

יחסי איראן–ישראל ככלל מחולקים לשניים: לפני המהפכה האיסלמית ולאחריה. היחסים נעים על פני קשת רחבה של מצבים, ועברו עליות ומורדות רבות. החל מברית פוליטית ("ברית הפריפריה") בין שתי המדינות בתקופת שושלת פהלווי, והמשך בעוינות לאחר המהפכה האיראנית בשנת 1979 ועלייתו לשלטון של אייתוללה רוחאללה ח'ומייני. עוינות זו הלכה והחריפה עם השנים בצל אימוץ גישות של אנטי-גלובליזציה, אנטי-ציונות, אנטי-מערביות ואנטי אמריקניזם ככלי מרכזי במדיניות החוץ של איראן שהולידה את "ציר ההתנגדות". עם הזמן החריף הסכסוך האיראני-ישראלי. נכון לעשור השלישי של המאה ה-21, בין ישראל לאיראן שוררות עוינות ואיבה, וזאת על רקע הסיוע לסורים ותוכנית הגרעין האיראנית.
עד המהפכה האיראנית של 1979 נהנתה ישראל מיחסי ידידות עם איראן (שבאותה תקופה הייתה תחת שלטונה של שושלת פהלווי), ואיראן נחשבה לידידתה המוסלמית הקרובה ביותר של ישראל.
היסטוריה > היחסים בשנים 1948–1979 > קשרים צבאיים

הקשרים הביטחוניים היו אף הם הדוקים, והיצוא הביטחוני מישראל לאיראן גאה בעשור האחרון לשלטון השאה. היו אומנם מכשולים, אך על רקע האינטרסים המשותפים והודות לפעילותם של שני שגריריה של ישראל באיראן – מאיר עזרי ואורי לוברני – התגברה ישראל עליהם. איראן וישראל פיתחו קשרים צבאיים ומסחריים הדוקים. קשרים אלו באו לידי ביטוי בפרויקטים צבאיים משותפים, כגון פרויקט "פרח", הניסיון האיראני-ישראלי לפתח טיל חדש (1977–1979). בנוסף מכרה ישראל לאיראן אמצעי לחימה שונים, כגון עוזי, וקיימה מפגשים בין הסאוואכ, המוסד ושירות המודיעין הטורקי.
מבצע "פרח-צור", מיזם משותף בין איראן לישראל שעסק בפיתוח טילי ים-ים מתקדמים ביותר, גרסה מתקדמת של טילי הרפון האמריקניים, המגיעים לטווח של 200 ק"מ שר הביטחון עזר ויצמן וסגן שר המלחמה של איראן, הגנרל חסן תופאניאן, שוחחו על ייצור משותף של הטיל הישראלי יריחו-2 בעל שם הקוד Project Flower – "פרויקט פרח".
למרות הקשרים ההדוקים והמיוחדים באופיים שהתפתחו בין שתי המדינות בתקופת השאה, יחסי המדינות לא היו רשמיים-גלויים: איראן לא הכירה בישראל דה יורה, השגרירויות הוצגו כנציגויות כלכליות ודגל לא התנוסס עליהן, הדיפלומטים לא נכללו ברשימות הדיפלומטים הזרים וחילופי ביקורים נשארו חסויים.
היסטוריה > היחסים בשנים 1948–1979 > פרשת היחמור הפרסי

בתחילה חי היחמור, כפי הנראה, רק בקדמת אסיה ובבלקן, וכן באזורים נוספים באירופה, ומאוחר יותר הופץ כחיית ציד לרוב חלקי אירופה, וכן לאמריקה, ואף לניו זילנד.
בארץ ישראל היה מצוי תת-המין יחמור פרסי בחורשים צפופים בגליל. משנות ה-20 של המאה ה-20 הוא לא נצפה עוד בטבע, וגם לא היה מצוי בגן חיות כלשהו.
בשנת 1956 נתגלה בדרום מערב איראן עדר יחמורים פרסיים, כ-25 במספר, סמוך לנהרות דז (אנ') וקרחה (אנ'), וזאת לאחר כמה עשורים שסברו כי נכחד מן העולם. מן העדר הזה נתפסו ונלקחו מספר פרטים לשם הקמת גרעין רבייה בגן החיות אופל (אנ') שבקרונברג (אנ') שבגרמניה. עדר נוסף היה קיים בגן החיות הפרטי של השאה הפרסי ואנשי רשות שמורות הטבע ניהלו מ-1975 משא ומתן עם אחיו של השאח במטרה לקבל שני זוגות. הזדמנות נפלה בחלקם כשהנסיך הגיע למסע ציד בארץ על מנת לצוד יעל עם קרניים גדולות בשביל האוסף הגדול של השאה. הנסיך והצייד שהתלווה אליו, סרקו את הארץ ולא מצאו את סיפוקם, עד שגילו, בחי בר יטבתה יעל זקן עם קרניים גדולות. הנסיך החל מיד במשא ומתן עם אברהם יפה, מנהל רשות שמורות הטבע והגנים, והציע לו שתי מכוניות מרצדס. יפה ביקש בתמורה שני יחמורים מהעדר של השאח, והנסיך הסכים, קיבל את היעל, אבל התעכב מלמסור את היחמורים.
בשנת 1976 הובאו לארץ שני זוגות מגן החיות הגרמני ושוכנו בגן החיות של תל אביב. שנתיים אחרי כן, בדצמבר 1978, בעיצומה של המהפכה האיראנית, הנסיך, שעמד לברוח, הודיע ליפה לשלוח נציג בהקדם לקבל את היחמורים. יפה שלח את מייק ון חרבנברוק, עובד הולנדי בחי-בר. כשהוא הגיע לטהראן, הוא מצא אותה ריקה מהשאח, אחיו, ומכל אנשיו שכבר ברחו. הוא התבקש לעזוב את איראן מיד. ון חרבנברוק יצא מהמלון לכיוון שדה התעופה, אך בדרך, שעברה בשמורה של השאח, הוא הבחין בארבע נקבות מעדר השאח והחליט לצוד אותן במהירות ולהמשיך לשדה התעופה עם השלל. ב-8 בדצמבר הגיעו הנקבות בטיסה האחרונה של אל-על מטהראן וצורפו אליהן בישראל שני הזכרים שהגיעו שנתיים לפני כן.
מבצע להצלתו והשבתו לטבע החל עם הקמת גרעין רבייה בחי-בר כרמל. המבצע נמשך בהצלחה עד ימינו אנו, והיחמורים נפוצים עתה בגליל המערבי, בנחל כזיב ובפארק גורן, בין מושב עבדון במערב למצפה אבירים ומעלות במזרח. זהו העדר הגדול ביותר של יחמור פרסי החי בטבע. בשנת 2005 הוחל בשחרור יחמורים לטבע בשמורת נחל שורק שבהרי יהודה. שיעור אוכלוסיית היחמור הפרסי בישראל הוא כ-340 פריטים נכון לשנת 2022; כ-300 פרטים חיים בצפון הארץ וכ-40 חיים באזור נחל שורק. בעקבות ההשבה לטבע, חיים יחמורים באזור נחל כזיב בגליל המערבי, בגליל העליון ליד סאסא, בכרמל ובאזור של נחל שורק בהרי יהודה.
היסטוריה > מאז המהפכה האסלאמית > ניתוק היחסים על ידי איראן

לקראת סוף דצמבר 1978 החמיר מאוד מעמדה של ישראל באיראן. ממקום גלותו בצרפת הצהיר ח'ומייני, כי אם יודח השאה ותקום ממשלה אזרחית חדשה שתיהנה מאמונו, הוא ינתק את היחסים הדיפלומטיים עם ישראל ויפסיק את זרימת הנפט אליה. ח'ומייני הורה לנאמניו שלא לעכב את יציאתם של הישראלים מאיראן וקרא שלא לפגוע לרעה בתושבים היהודים של המדינה. כדי שלא לתת לאנשי הדת עילה להסית נגד ישראל והיהודים החליטה ממשלת ישראל לשמור על "פרופיל נמוך" ביחסיה עם איראן. אף כי שום עסקה מסחרית לא התבטלה באותה תקופה, הוחלט בירושלים שלא לתת עוד פרסום למהות ולאופי היחסים עם איראן.
עם מינויו של מהדי בזרגאן לראש הממשלה הראשון של ה"רפובליקה האסלאמית האיראנית" לאחר נפילת ממשלת שאפור בח'תיאר, ניסתה ישראל לבחון האם ניתן להמשיך בקשרים כלשהם למרות ההצהרות הרשמיות של ח'ומייני לגבי מדינת ישראל. אולם לאחר שמפקד חיל-האוויר ורוב מפקדי הצבא האיראני הוצאו להורג בשל נאמנותם לשאה, החליטה חברת אל על להפסיק את טיסותיה לטהראן. למחרת נעשתה ההתקפה הראשונה על משרדי אל על בטהראן ומיד הוחל בפינוי המשפחות הישראליות ונציגי חברות ישראליות מאיראן. בין התאריכים 11–18 בפברואר 1979 חולצו 33 ישראלים מאיראן. ב-18 בפברואר 1979 נמלטו שגריר ישראל, יוסף הרמלין, וצוות שגרירות ישראל בטהראן מאיראן. במעמד ראש הממשלה, שר החוץ וחבר "מועצת המהפכה המוסלמית" הניף יאסר ערפאת את דגל פלסטין על בניין השגרירות הישראלית בטהראן. ימים מעטים לאחר מכן נפגשה קבוצה של "אינטלקטואלים יהודים" עם האני אל-חסן, בלשכתו של ראש ממשלת איראן, ומסרה לידיו מכתב הזדהות עם אש"ף והסתייגות מהציונות. תוך זמן קצר הקים האני אל-חסן, בערים שונות, ועדים לתמיכה ב"מהפכה הפלסטינית".
היסטוריה > מאז המהפכה האסלאמית > ניתוק היחסים על ידי איראן > רקע אידאולוגי

התפיסה האנטי-ציונית של הרפובליקה האסלאמית של איראן, והעוינות הנובעת ממנה, הכחשת השואה, הקריאה במוצהר להשמדתה של ישראל והתמיכה ברוח ובחומר בארגונים כחמאס וחזבאללה החולקים עמה את אותה האידאולוגיה אינה עומדת לעצמה אלא מהווה מרכיב חשוב בתפיסת המשטר בנוגע למעמדו של האסלאם בעידן המודרני ולאתגרים הניצבים לפני המוסלמים בעת החדשה. לפי תפיסה זו, העימות בין המשטר האסלאמי לבין ישראל הוא בבחינת ציר מרכזי במאבק המקיף יותר בין האסלאם לבין המערב האימפריאליסטי ותרבותו החומרנית אשר ישראל נתפשה כמייצגת אותם, ומכאן גם היעדר נכונותה של איראן לפשרה בנושא זה עד כה. מעבר לאידאולוגיה המוסלמית, המדיניות האנטי ישראלית שירתה את יומרתה של איראן להיות מנהיגת העולם המוסלמי וגורם מרכזי בזירת המזרח התיכון, את נחרצותה להפגין את הצלחת המהפכה האסלאמית ואת המשטמה לשאה והקשר שטווה עם ישראל.
היסטוריה > איבה ועוינות בין המדינות > הקשרים בין איראן שלאחר המהפכה וישראל

לאחר עליית האייתוללה ח'ומייני לשלטון והצהרתו שהוא תומך בכיבוש ירושלים מידי הציונים, נותקו היחסים בין שתי המדינות והוחלפו בעוינות גלויה. ח'ומייני טבע את המונח "השטן הקטן" עבור ישראל (תואר "השטן הגדול" יוחס לארצות-הברית), ובתגובה ארצות הברית העבירה את כלל הנשק שהובטח ונקנה על ידי פהלווי טרם המהפכה לישראל. למרות העוינות הרבה נגד ישראל, לא בחלה ממשלתו של ח'ומייני ברכישת נשק מישראל בזמן מלחמת איראן עיראק. על רקע האינטרס המשותף של שתי המדינות בבלימת עיראק, איראן רכשה מישראל כלי נשק בשווי של 2.5 מיליארד דולר באמצעות מתווכים בעת מלחמת איראן–עיראק, בשנות ה-80 של המאה העשרים.
על פי דוח ועדת הקונגרס האמריקנית שחקרה את פרשת איראן-קונטראס, דוח שפורסם בנובמבר 1987, "מכירת נשק אמריקני לאיראן באמצעות ישראל החלה בקיץ 1985, לאחר שנתקבל אישורו של הנשיא רייגן" במכירת הנשק נכללו: "2,008 טילי טאו ו-235 ערכות עבור טילי הוק נשלחו לאיראן דרך ישראל". משלוחים נוספים של נשק מישראל לאיראן, בהיקף של עד 2 מיליארד דולר, אשר הכילו 18 מטוסי פנטום‏, 46 מטוסי סקייהוק וכ-4,000 טילים סוכלו על ידי משרד המשפטים האמריקאי, ו"לפי דוחות שלא אומתו, ישראל הסכימה למכור לאיראן טילי אוויר-אוויר מדגם סיידווינדר, ציוד מכ"ם, תחמושת למרגמות ולתת-מקלעים, מכשירי טלפון שדה, מנועי טנקים מסוג M60 ופגזים, וכמו כן חלקי חילוף עבור מטוסי תובלה מדגם C-130. האובזרבר הלונדוני אף העריך כי מכירות הנשק מישראל לאיראן במשך המלחמה הגיעו ל-500 מיליון דולר מדי שנה, והמגזין טיים דיווח כי במהלך 1981 ו-1982, "הישראלים פתחו חשבונות בנקים בשווייץ כדי לטפל בצד הפיננסי של העסקאות".
בשנת 1998, איש העסקים הישראלי נחום מנבר נידון ל-16 שנות מאסר בישראל על סחר עם איראן. במהלך החקירה התברר ש"מאות חברות" מקיימות קשרי עסקים בלתי חוקיים עם איראן.
היסטוריה > איבה ועוינות בין המדינות > עליית מדרגה בסכסוך (2005–הווה)

הנשיא אחמדינז'אד ערך באוקטובר 2005 ועידה בטהראן שכותרתה "עולם ללא ציונות", בה הצהיר כי "יש למחוק את ישראל מהמפה", וכי הקמת מדינת ישראל הייתה צעד תוקפני כלפי האסלאם. מדינות שונות כמו ארצות הברית, צרפת, קנדה ובריטניה הגיבו בגל גינויים על דבריו.
בין השנים 2008–2015 נעשו ניסיונות להכשיל את תוכנית הגרעין האיראני, באמצעי סייבר והתנקשות בבכירים בתוכנית האיראנית. איראן האשימה את ארצות הברית וישראל בפעילות העוינת. נכון לשנת 2015 איראן וסוריה הוגדרו כסכנה המשמעותית ביותר למדינת ישראל.
כנגד זאת, במרץ 2012 יזמו זוג ישראלים קמפיין עם מסרים בעד אהבה בין העמים שכלל כרזה וויראלית עם מסר של שלום ואהבה לעם האיראני, בתגובה מספר איראנים הביעו מסרים זהים בהם גולש איראני שצילם את עצמו עם מסכה אשר מזוהה עם מתנגדי השלטון באיראן אשר קרא להפסקת הסכסוך ורצון העם האיראני לשלום ואהבה עם מדינת ישראל. יוזמי הקמפיין העלו את נתוני החשיפה של הקמפיין אשר נחשף לכמעט 33 אלף גולשים מאיראן לעמוד וכ-50 אלף לייקים.
במהלך מלחמת האזרחים בסוריה, כוחות איראניים של משמרות המהפכה האסלאמית נפרסו בסוריה ולראשונה הגיעו למגע ישיר עם גבול ישראל, מה שעורר, לפי דיווחים לא רשמיים, מספר היתקלויות חמושות בין כוחות שתי המדינות. באפריל 2018, בעקבות מספר אירועים כאלה, צוטט ראש אמ"ן לשעבר האלוף במיל' עמוס ידלין כי ישראל נמצאת בעימות ישיר מול איראן. ב-3 ביולי 2018 האשים גנרל בכיר איראני את ישראל בגנבת עננים שמורידים גשם באיראן. השירות המטאורולוגי באיראן דחה את דבריו: "מדינה לא יכולה לגנוב עננים". בתחילת שנת 2022 צה"ל חשף במהלך מבצע מבצע שומר החומות מל"טים איראניים שוגרו לעבר ישראל ויורטו בדרכם על ידי מטוסי "אדיר" F35. זוהי הפלת הבכורה של מל"ט על ידי מטוס זה.
במהלך מלחמת חרבות ברזל הייתה לאיראן מעורבות ניכרת, עקיפה וישירה, בלחימה. פעולות בולטות בלחימה בין ישראל לאיראן:
באפריל 2024 תקפה ישראל את קונסוליית איראן בדמשק והרגה את הגנרל האיראני מוחמד רזא זאהדי. בתגובה לכך, לפנות בוקר יום ראשון, 14 באפריל, איראן שיגרה מאות טילים בליסטיים, טילי שיוט וכטבמ"ים לעבר ישראל. במבצע ההגנה מגן ברזל יורטו כל הכטב"מים וכמעט כל טילי השיוט. טילים בליסטיים מעטים פגעו בבסיס נבטים אך גרמו נזק קל, והבסיס המשיך לתפקד.
בתגובה לכך נערכה ב-19 באפריל 2024 תקיפת ישראל באיראן, שבה הותקף בסיס של חיל האוויר האיראני שנמצא ליד העיר אספהאן. לפי דיווחי איראן, הייתה פגיעה בבסיס ללא לנפגעים.
ב-31 ביולי 2024 נהרג ראש הזרוע המדינית של חמאס, אסמאעיל הנייה, בסיכול ממוקד בטהראן, שיוחס לישראל.
איראן ערכה מתקפת טילים נוספת ב-1 באוקטובר 2024, וגם במתקפה זו יורטו מרבית הטילים. עם זאת, נצפו פגיעות בבסיס נבטים.
ב-26 באוקטובר 2024 תקפה ישראל את איראן במסגרת מבצע ימי תשובה. בתקיפה נהרס חלק גדול ממערך ההגנה האווירי של איראן ועשרות נכסים של תוכניות הטילים האיראניות הושמדו, מה שגרם להשמדת 90% מיכולות ייצור הטילים. בנוסף הושמד מתקן גרעיני.
יחסים עם ממשלת איראן הגולה והאופוזיציה באיראן

באפריל 2023 הגיע רזא כורש עלי פהלווי, יורש העצר של השאה אשר הקים ב-2013 הממשלה האיראנית הגולה לביקור בישראל כאורח של שרת המודיעין גילה גמליאל, במטרה להשתתף בטקס יום הזיכרון לשואה ביד ושם, ערך פגישות עם שרי ממשלה וביקור בכותל. בין היתר הגיע גם לשיחת תנחומים בבית משפחת די השכולה באפרת, לאחר מותם של האחיות מאיה ורינה ואמם לוסי בפיגוע הירי בצומת חמרה שהתרחש במהלך חג הפסח.
בהמשך אותה שנה, מכתב חברי כנסת אשר קרא לתמוך במיעוט האזרי במדינה, עורר את כעסו של פהלווי שראה בו איום של פגיעה בשלמות הטריטוריאלית של איראן.
ראו גם

טהראן - חיפה - תל אביב
קול דויד
טבעת האש האיראנית
יחסי זורואסטריות-יהדות
לקריאה נוספת

שמואל שגב, המשולש האיראני: הקשרים החשאיים בין ישראל-איראן-ארצות הברית, ספרית מעריב, 1981. (הספר בקטלוג ULI)
רונן ברגמן, נקודת האל-חזור: המודיעין הישראלי מול איראן וחזבאללה, הוצאת כנרת, זמורה-ביתן, 2007 (הספר בקטלוג ULI)
יועז הנדל ויעקב כץ, ישראל נגד איראן: מלחמת הצללים, זמורה ביתן מודן, תשע"א 2011. (הספר בקטלוג ULI)
יוסי אלפר, מדינה בודדה: החיפוש החשאי של ישראל אחרי בעלות ברית באזור, הוצאת מטר (הספר בקטלוג ULI)
דורון יצחקוב, איראן-ישראל 1948–1963 : קשרים בילטרליים בצל שותפות אינטרסים במרחב גאופוליטי משתנה. בהוצאת מרכז משה דיין ללימודי המזרח התיכון ואפריקה ומרכז אליאנס ללימודים איראניים, אוניברסיטת תל אביב
משה אהרונוב, מאיר ליטבק, איראן – מקיסרות פרסית למהפכה אסלאמית (ספר 9 בסדרה המזרח התיכון בימינו), האוניברסיטה הפתוחה, תשע"ד–2014, פרק 9.3.4.3: היחסים עם ישראל, עמ' 114–118.
ראובן מרחב, מקום במרחב – כשהאדם נפגש עם נתיבות ההיסטוריה, ידיעות ספרים, 2022, פרקים 10–13, עמודים 134–161
דנה פרייזלר - סווירי, "המב״ם כביטוי לתחרות האסטרטגית האזורית בין ישראל לאיראן", כתב העת בין הקטבים גיליון 35: מעגל שלישי.
אלוף (מיל') יעקב עמידרור היה ראש המטה לביטחון לאומי, מפקד המכללות הצבאיות והמזכיר הצבאי לשר הביטחון., איראן כאתגר צבאי ומדיני לישראל - אלוף (מיל') עמידרור, באתר צה"ל, 5 בינואר 2022
משה יגר, ראשיתו של שירות החוץ 1948–1967, הוצאת כרמל, 2021, עמ' 152–158.
סאלם עליי

| --- | --- |

 סינגל בביצוע לילה מוראד
 יצא לאור:  1946
 שפה:  ערבית
 כתיבה:  אבו אל סעוד אל אביארי (אנ').
 לחן:  עבד אל חלים נוירה (ער')
"סאלם עליי" (בערבית: "سلم علي", בתרגום מילולי: שלום עליי) הוא שיר של הזמרת והשחקנית המצרייה לילה מוראד משנת 1946. הוא נכתב על ידי המשורר המצרי אבו אל סעוד אל אביארי (אנ') והולחן בידי המוזיקאי עבד אל חלים נוירה (ער').
בשנת 1994 יצא לאור שיר של הזמר הישראלי חיים משה בהשראת השיר של מוראד בשם "שלום עליי" ובנובמבר 2022 יצא לאור שיר נוסף בהשראת השיר על ידי הזמרת הישראלית ריף כהן בשם "שלם עליי".
יצירה והוצאה לאור

השיר נכתב בידי המשורר המצרי אבו אל סעוד אל אביארי (אנ') והולחן בידי המוזיקאי המצרי עבד אל חלים נוירה (ער'). הוא פורסם לראשונה בביצוע של הזמרת והשחקנית המצרייה לילה מוראד בשנת 1946. גרסת כיסוי לשיר פורסמה בשנות החמישים על ידי הזמר הדרוזי-סורי פהד בלאן, וגרסת כיסוי נוספת נכללה באלבום "שירים מובחרים בערבית חלק 6" של הפייטן היהודי-סורי משה אליהו.
שירים שנוצרו בהשראת השיר > "שלום עליי" - חיים משה

| --- | --- |

 שיר בביצוע חיים משה
 מתוך האלבום "חפלה בהופעה חיה - חלק א'"
 יצא לאור:  1994
 שפה:  עברית
 כתיבה:  זכריה מנחם
בשנת 1994, כחלק מאלבום ההופעה הראשון של הזמר הישראלי חיים משה, "חפלה בהופעה חיה - חלק א'", יצא לאור שיר בשם "שלום עליי" אשר מילותיו נכתבו בידי זכריה מנחם והולבשו על לחנו של "סלאם עליי".
שירים שנוצרו בהשראת השיר > "שלם עליי" - ריף כהן

| --- | --- |

 סינגל בביצוע ריף כהן
 מתוך האלבום "חור בלב"
 יצא לאור:  6 בנובמבר 2022
 שפה:  עברית
 אורך:  3:24
 כתיבה:  מיכאל ליאני, אורי פרץ
ב-6 בנובמבר 2022 יצא לאור השיר "שלם עליי" של הזמרת-יוצרת הישראלית ריף כהן. השיר נכתב על ידי מיכאל ליאני ואורי פרץ, הוא עוסק בתרבות הדייטים המודרנית ומבטא את קולה הפנימי של אישה המשתוקקת לחיזור בעידן בו קיים שוויון מגדרי ומתבסס על הלחן של מוראד.
ב-24 באוגוסט 2023 יצא לאור וידאו קליפ של השיר בבימוי ועריכה של מיכאל ליאני. בקליפ נראית ריף כהן בזמן שהיא בדייט עם גבר במסעדה והוא צולם במסעדת ג'וז ולוז שבתל אביב. ביוני 2024 נכלל השיר באלבום האולפן הרביעי של כהן, "חור בלב".
הערות שוליים

↑   سلم علي ( مع الكلمات ) - ليلى مراد و سعاد مكاوي, סרטון בערוץ "Nota - نوته", באתר יוטיוב (אורך: 03:43)
↑  ריף כהן / שלם עליי | הליקון ארומה מיוזיק גרופ, באתר הליקון ארומה מיוזיק גרופ, ‏6 בנובמבר 2022
↑   ليلى مراد - سلم علي "جودة عالية", סרטון בערוץ "Hossam Shawky", באתר יוטיוב (אורך: 03:43)
↑  سلم علي, 2011-01-01, נבדק ב-2025-02-02
↑  שירים מובחרים בערבית 6, באתר ספוטיפיי
↑  חפלה בהופעה חיה - חלק א' (CD, 1994), באתר מוזיקה ישראלית
1 2 3  דנה יצחק, דנה יצחק מארחת את ריף כהן עם האלבום החדש חור בלב, באתר גלגלצ
1 2  יפתח כרמלי, ‏"שלם עליי": השיר של ריף כהן הפך לטרנד ענק בטיקטוק, באתר ‏מאקו‏, 10 בינואר 2025
↑  Pay For Me (שלם עליי), באתר ספוטיפיי
1 2 3   Riff Cohen - Pay For Me∙{Shalem Alay} ריף כהן - שלם עלי, סרטון בערוץ "Riff Cohen", באתר יוטיוב (אורך: 04:08)
↑  דודי פטימר, ‏ריף כהן בראיון לקראת אלבומה החדש: "כתבתי 20 שירים שעוסקים בפרידה", באתר מעריב אונליין, 25 באוקטובר 2022
↑  דודי פטימר, ‏צלילים משכרי חושים: החפלה של ריף כהן | ביקורת אלבום, באתר מעריב אונליין, 7 ביולי 2024
האווארד תומס אודום

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 בספטמבר 1924 דרהאם, ארצות הברית 
 פטירה:  11 בספטמבר 2002 (בגיל 78) גיינסוויל, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  אקולוגיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ייל  אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל 
 מנחה לדוקטורט:  ג. אוולין האצ'ינסון 
 מוסדות:  אוניברסיטת פלורידה 
 תלמידי דוקטורט:  רוברט קונסטנצה, צ'ארלס א.ס הול 
 פרסים והוקרה:  פרס קראפורד למדעי החיים (1987) 
 
הווארד תומאס אודום (באנגלית: Howard Thomas Odum;‏ 1 בספטמבר 1924 - 11 בספטמבר 2002), המכונה בדרך כלל H.T. Odum, היה אקולוג אמריקאי. הוא ידוע בעבודתו החלוצית על אקולוגיה של מערכות אקולוגית (אנ'), ובהצעות הפרובוקטיביות שלו לחוקים נוספים של התרמודינמיקה, בהתבסס על עבודתו על תורת המערכות הכללית (general systems theory).
אודום הותיר אחריו מורשת גדולה בתחומים רבים הקשורים באקולוגיה, מערכות ואנרגטיקה. הוא דן בשאלה כיצד אנרגיה זורמת בתוך מערכת אקולוגית וכיצד דבר זה משפיע על תפקוד המערכת. הוא חקר מערכות אקולוגיות בכל רחבי העולם, והיה חלוץ בחקר מספר תחומים, שחלקם כיום הם תחומי מחקר מובהקים. לפי האקולוג צ'ארלס הול (אנ'), אודום פרסם את אחד המאמרים המשמעותיים הראשונים בכל אחד מהתחומים הבאים:
מידול אקולוגי (אנ') (Odum 1960a)
הנדסה אקולוגית (אנ') (Odum et al. 1963)
כלכלה אקולוגית (אודום 1971)
אקולוגיה של שפכי נהרות (Estuarine ecology) (אודום והוסקינס 1958)
אקולוגיה של מערכות אקולוגיות טרופיות (אנ') (Odum and Pidgeon 1970)
תורת המערכות הכללית
אודום כתב גם על אקולוגיה של קרינה, אקולוגיה של מערכות, מדע מאוחד והמיקרוקוסמוס. הוא היה מהראשונים שדנו בשימוש במערכות אקולוגיות לתפקוד תומך חיים במסע בחלל.
מאז שנות ה-40 של המאה ה-20, אודום עסק גם ב-מדע מאוחד בתחום "אקולוגיית המערכות" של ובסינתזת ה-Emergy הקשורה, תוך מודל של "המערכת האקולוגית": התהליכים ביאוגאוכימייים, והתרמודינמיים בליתוספירה והביוספירה. מודל תהליכים ארציים כאלה באופן זה דורש מדע המאחד גאולוגיה, פיזיקה, כימיה ביולוגיה (H.T.Odum 1995). מתוך מחשבה זו, אודום פיתח שפת מדע משותפת המבוססת על סכמות אלקטרוניות, תוך מחשבה על יישומים למערכות כלכליות אקולוגיות (H.T.Odum 1994).
ביוגרפיה

אודום היה בנם השלישי של הסוציולוג הווארד וו. אודום (אנ'), ושל אשתו אנה לואיז (לבית קרנץ) אודום (1888–1965). הוא היה אחיו הצעיר של הביולוג יוג'ין אודום (אנ'). אביהם "עודד את בניו ללכת למדע ולפתח טכניקות חדשות כדי לתרום להתקדמות חברתית". הווארד למד את השיעורים המדעיים המוקדמים שלו על נושאים שונים - ציפורים מאחיו, דגים ופילוסופיית הביולוגיה בזמן שעבד לאחר בית הספר אצל הזואולוג הימי רוברט קוקר (Robert Coker), ו-מעגלים חשמליים מ-The Boy Electrician (1929) מאת אלפרד פאוול מורגן (אנ').
הווארד תומאס למד ביולוגיה באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, שם פרסם את המאמר הראשון שלו בעודו בוגר תואר ראשון. לימודיו נקטעו במשך שלוש שנים בשל שירותו במלחמת העולם השנייה בחיל האוויר של צבא ארצות הברית בפוארטו ריקו ובאזור תעלת פנמה, שם עבד כמטאורולוג טרופי. לאחר המלחמה הוא חזר לאוניברסיטת צפון קרוליינה והשלים תואר ראשון בזואולוגיה (Phi Beta Kappa) ב-1947.
ב-1947 התחתן אודום עם וירג'יניה ווד (Virginia Wood), ומאוחר יותר נולדו להם שני ילדים. לאחר מותה של ווד ב-1973, הוא התחתן עם אליזבת סי אודום (שהיו לה ארבעה ילדים מנישואיה הקודמים) ב-1974.
מחקר מדעי

בשנת 1950 סיים אודום את הדוקטורט שלו בזואולוגיה באוניברסיטת ייל, בהדרכתו של ג'י אוולין האצ'ינסון (אנ'). עבודת הדוקטורט שלו נקראה ה-Biogeochemistry of Strontium: With Discussion on the Ecological Integration of Elements, שהביאה אותו לתחום המתפתח של אקולוגיה מערכות. הוא ערך ניתוח מטאורולוגי של המחזור העולמי של סטרונציום, וראה בסוף שנות ה-40 את כדור הארץ כמערכת אקולוגית אחת גדולה".
אודום חקר במשך שנים ארוכות מערכות האקולוגיות של מים מתוקים ומלוחים. שתיים מיצירותיו בתחום זה תוארו כקלאסיקות: המחקר שלו על סילבר ספרינגס פלורידה (אנ'), ועבודתו על ארגון ומחזור האנרגיה של שונית האלמוגים, שבוצעה בשיתוף עם אחיו יוג'ין אודום. סילבר ספרינגס פלורידה הוא אגם הניזון ממעיינות עם טמפרטורה קבועה והרכב כימי קבועה, המהווה מושא מחקר אידיאלי. מחקר סילבר ספרינגס, שפורסם ב-1957, הוא הניתוח המלא הראשון של מערכת אקולוגית טבעית. אודום התחיל עם מודל כולל ולאחר מכן מיפה בפירוט את כל נתיבי הזרימה אל האגם וממנו. הוא מדד את צריכת האנרגיה מצד אנרגיית שמש וגשם, ושל כל החומר האורגני - כולל אפילו הלחם שהתיירים השליכו לברווזים ולדגים - ואז מדד כיצד זרמים אלו עזבו בהדרגה את האגם. בדרך זו הוא הצליח למדוד את תקציב האנרגיה של האגם.
האחים אודום השתמשו באותה גישה של מודל כולל כאשר התמודדו עם מערכת האקולוגית המורכבת של שונית האלמוגים. מערכת זו תוארה כאחת המערכות האקולוגיות היצרניות ביותר שיש, ולפני מחקרם חשבו שהיא לוקחת את ההזנה שלה מהים שסביבה. על ידי מדידת זרימת האנרגיה במעלה הזרם ובמורד הזרם של השונית, האחים הראו כי אצות החיות בתוך בעלי החיים האלמוגים הן שאחראיות לרוב ייצור האנרגיה. האצות מקבעות את אנרגיית השמש ויוצרות פחמימות פשוטות עבור בעלי החיים. בתמורה הם מקבלים פחמן דו-חמצני מהנשימה של בעלי החיים. האודומים גילו כי שונית האלמוגים מערכת אקולוגית שבמידה רבה אינה תלויה בים שמסביב.
מחקר מדעי > כלכלה אקולוגית

כלכלה אקולוגית היא תחום פעיל בין כלכלה ואקולוגיה עם כנסים שנתיים, אגודות בינלאומיות וכתב עת בינלאומי. מ-1956 עד 1963 עבד אודום כמנהל המכון הימי של אוניברסיטת טקסס. במהלך תקופה זו התוודע אודום למשחק הגומלין של כוחות אקולוגיים-אנרגטיים וכלכליים. לכן הוא מימן את המחקר על השימוש בגישות כלכליות קונבנציונליות כדי לכמת ערכי דולרים של משאבים אקולוגיים לשימושים פנאי, טיפול ואחרים. מחקר זה חישב את הערך הפוטנציאלי של הייצור הראשוני לכל שטח פנים מפרץ.
עבור הול החשיבות של עבודתו של אודום באה דרך השילוב שלו של מערכות, אקולוגיה ואנרגיה עם כלכלה, יחד עם השקפתו של אודום שניתן להעריך כלכלה במונחים אובייקטיביים כמו אנרגיה ולא על בסיס סובייקטיבי של נכונות לשלם.
הערות שוליים

1 2 3 4  זוכי פרס קראפורד לשנת 1987 יוג'ין אודום והאווארד תומס אודום, 1 בספטמבר 1987
↑  Hall, C. A. S. (ed.) 1995. Maximum Power: The Ideas and applications of H. T. Odum. Colorado University Press.
המודל של סילבר ספרינג, פלורידה, 1957, הוא הניתוח המלא הראשון של מערכת אקולוגית טבעית
מאיסה עבד אלהאדי

| --- | --- |

עבד אלהאדי, 2016
 לידה:  15 בנובמבר 1985 (בת 39) נצרת, ישראל 
 שם לידה:  ميساء عبد الهادي
 עיסוק:  שחקנית, פיזיותרפיסטית (הידרותרפיה)
 מקום לימודים:  מכון וינגייט
 פרסים והוקרה:  פרס "השחקנית הטובה ביותר" בפסטיבל הקולנוע של דובאי
 פרופיל ב-IMDb
 
מאיסה עבד אלהאדי (בערבית: ميساء عبد الهادي; נולדה ב-15 בנובמבר 1985) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון ערבייה בעלת אזרחות ישראלית, המגדירה עצמה כפלסטינית.
בת למשפחת עבד אל-האדי.
באוקטובר 2023, לאחר טבח שבעה באוקטובר הועמדה עבד אלהאדי לדין בעקבות פוסטים שהעלתה ברשתות החברתיות, בהם הביעה לכאורה תמיכה בארגוני טרור. בנובמבר 2024, לאחר כשנה, שוחררה ממעצר הבית, תחת מגבלות שימוש ברשתות החברתיות. בהמשך הביעה חרטה על מעשיה וסיפרה כי היא מתכננת להתחיל חיים חדשים בספרד.