יחסי ישראל–סין
היסטוריה > השלב הרביעי: קשרים חיוניים ודיפלומטיים מלאים, 1992 עד 2017

המחאות בכיכר טיין-אן-מן ב־1989 יצרו אווירה עוינת כלפי סין, אשר הגבירה את הצורך שלה בחיזוק קשרים עם מדינות מערביות אשר מעוניינות בכך, ובהן ישראל. סין החלה להאמין בשלב זה כי הידוק הקשרים עם ירושלים יחזק את מעמדה בעיני ארצות הברית ואירופה, ויאפשר לה נגישות עסקית רבה יותר אליהן. כינון היחסים המלאים בין סעודיה לסין ביולי 1990, לצד כינון היחסים בין ברית המועצות לישראל באותה עת, ומדיניות ההבלגה של ישראל בעת מלחמת המפרץ הגבירו גם הם את ביטחונה של סין באפשרות כינון קשרים מלאים עם ישראל. כל זאת לצד המאמץ המדיני השקט לאורך שנות השמונים מצידה של ישראל. מנכ"ל משרד החוץ הישראלי הוביל את התהליך שהבשיל לכדי הקמת משרדי קישור אקדמי ומדעי בין המדינות בתל אביב (1989) ובבייג'ינג (1990). לנציג הדיפלומטי הבכיר של ישראל בסין מונה זאב סופות, ששנתיים לאחר מכן היה לשגריר הראשון במדינה.
לתהליכים אזוריים הייתה תרומה משמעותית להבשלת ההחלטה של סין לנרמל את יחסיה עם ישראל – סיום המלחמה הקרה והתהליכים המרכזיים במזרח התיכון בראשית שנות ה-90, כשבראשם מלחמת המפרץ וועידת מדריד. תהליכים אלו החלישו את החזית הערבית המאוחדת נגד ישראל, פגעו במעמדו של יאסר ערפאת (בשל תמיכתו בסדאם חוסיין) והאיצו את הדרך לקשירת הקשרים בין המדינות, במיוחד לאור הדרישה הישראלית כי רק מדינות להן קשרים מלאים איתה יוכלו להיות מעורבות בתהליך המדיני המתפתח. ב־9 בנובמבר, ימים ספורים לאחר תום ועידת מדריד, ביקר בחשאי שר הביטחון משה ארנס בסין. אירוע זה נחשב לביקור רם הדרג הגבוה ביותר, של דמות ישראלית, בסין עד אז. כחודש לאחר מכן, בדצמבר 1991, נמנעה סין בהצבעה בעצרת האו"ם לגבי החלטה 4686 אשר ביטלה את ההשוואה בין ציונות לגזענות. הימנעות זו של סין סימנה שינוי במדיניותה הפורמלית האנטי-ישראלית הקיצונית עד אז, אך נחשבה כמאכזבת מבחינת ישראל לאור העובדה ש-111 מדינות תמכו בהצעה המתקנת, ואפילו מדינות כמו מצרים וכווית בחרו להימנע בה. למרות זאת, זמן קצר לאחר ההצבעה באו"ם, ב-24 בינואר 1992, נערך טקס החתימה בדבר כינון יחסים דיפלומטיים בין ישראל לסין. בעקבות החתימה, הוחלפו שגרירים בין המדינות ובספטמבר של אותה השנה החלו טיסות אל על להגיע לבייג'ינג.
מאז כינון היחסים הדיפלומטיים, היחס של האליטה הסינית כלפי ישראל הוא אמביוולנטי. מחד, קיים יחס של כבוד והערכה כלפי ישראל, הן בשל עובדת היותו של העם היהודי - עם בעל שורשים עתיקים בדומה לזה הסיני, והן בשל הישגיה המרשימים של ישראל בתחומים רבים, ובעיקר הטכנולוגיה, החקלאות והביטחון. מאידך, קיים ריחוק תרבותי הרואה בישראל גורם זר באסיה, בעל קשרים הדוקים מדי עם ארצות הברית, דבר המעורר ספקנות וחשדנות אצל הסינים. אלו התגברו מאוד בעקבות משבר הפאלקון (ראה להלן) בשנת 2000.
מהצד השני, הבנק המרכזי של סין, בנק אוף צ'יינה, היווה צינור להעברת כספים רבים למימון הטרור של ארגון חמאס בשנות אינתיפאדת אל אקצה, דרך חשבונות ערביים. ישראל שלחה לסין מחאות רבות נגד התופעה, אך זו התעלמה מהן. המפנה הגיע בשנת 2006, עת משפחה אמריקאית שבנה נרצח בפיגוע של חמאס, תבעו את החברה בארצות הברית באשמת סיוע לארגון טרור. התביעה התבססה על האזהרות והמחאות הרבות שישראל שלחה לסין בעניין, ולכן, בית המשפט האמריקאי פנה לישראל וביקש ממנה עדות על המחאות. בנימין נתניהו, ראש הממשלה בישראל בזמן הבקשה, הודיע שישלח נציג רשמי של משרד הביטחון, עוזי שעיה, כדי לתמוך בתביעה (יותר מאוחר, גם בכירים נוספים הודיעו שיהיו מוכנים להעיד, ובראשם: מאיר דגן, ויעקב עמידרור). מאותו הרגע, החל מסע לחצים אדיר של סין על ישראל להימנע מהעדות כדי שלא לפגוע בבנק שלה, תוך איומים מפורשים לניתוק היחסים. לבסוף, ישראל נכנעה בפני הלחץ והודיעה שהיא לא תשלח אף נציג להעיד במשפט.
עם כינון היחסים הדיפלומטיים התפתח הסחר בין המדינות בקצב מהיר של עשרות אחוזים בשנה כאשר ב-2006 הוא הסתכם ב-3.3 מיליארד דולר. בשנת 2004 משרד התעשייה והמסחר הישראלי הגדיר את סין כמדינת יעד ליצוא ישראלי וגיבש תוכנית שאמורה הייתה לסייע לחדירת חברות ישראליות לסין. היקף היצוא הישראלי לסין (ללא זה הקשור למוצרים צבאיים) הסתכם ב־2006 ב־958.4 מיליון דולר ואילו היבוא מסין אותה שנה, היה בסכום של 2.43 מיליארד דולר. היצוא הישראלי לסין מורכב בעיקר ממוצרי תקשורת והיי-טק בעוד היבוא מסין מורכב בעיקר מטקסטיל, ציוד חשמלי ומכונות. ישנם גופים הטוענים כי מבדיקת נתוני היבוא והיצוא לאורך השנים ניכרת מגמה של התגברות היבוא הישראלי מסין והתכווצות היצוא אליה וכי יש לשנות את דרך העבודה עם השוק הסיני. שינוי זה ייערך במסגרתו של הסכם אזור סחר חופשי (Free Trade Area), שייכנס לשלבי המשא ומתן עם אישורה של הפנייה הישראלית לפתוח במשא ומתן לגבי כינונו. מינהל סחר חוץ, במשרד הכלכלה, מפעיל מערך של חמישה נספחים כלכליים בסין: שני נספחים בבייג'ינג: (נספח ייעודי לתחום הרגולציה ונספח ייעודי לתחום קידום הייצוא), נספחים בשאנגחאי, בגואנגג'ואו ובהונג קונג במטרה לקדם נושאי מדיניות סחר, הסכמי סחר וטיפול בחסמים, קידום ייצוא, ליווי עסקי, סמינרים עסקיים ומשלחות, תערוכות, תיאום פגישות ויצירת קשרים עם גורמי ממשל וחברות.
במקביל להתפתחות הסחר בין המדינות, היקף התיירות הישראלית לסין התרחב מאוד במהלך השנים האחרונות והוא עומד על עשרות אלפי תיירים בשנה. ישראל גם קיבלה את הדרישות הסיניות בדבר צמצום הקשרים הפורמליים עם טאיוואן לקשרי כלכלה ותרבות בלבד. עם זאת ולמורת רוחם של הסינים, חברי כנסת ישראליים ממשיכים לבקר בטאיוואן מדי פעם, ואף קיימת בכנסת אגודת ידידות פרלמנטרית ישראל–טאיוואן.
מאז כינון היחסים בין המדינות המשיכו ביניהן הקשרים גם בתחום התעשייה הצבאית, אם כי אלו החלו להצטמצם בשל קשריה המתהדקים של סין עם איראן והחשש הישראלי מזליגה של אמצעי לחימה לשם. אחד מהשיאים של הקשרים הללו היה העסקה שנחתמה בין המדינות בדבר מכירת מטוסי ריגול מסוג פאלקון (Phalcon) ששודרגו בישראל, בשנת 1999. עסקה זו בוטלה בסופו של דבר בעקבות לחץ אמריקאי כבד שלווה באיום בקיצוץ הסיוע הביטחוני לישראל וכן כתנאי מוקדם של ממשלו של ביל קלינטון לכינוס ועידת קמפ דייוויד ביולי 2000. ביטול העסקה, גרר זעם סיני כבד והביא לתשלום פיצויים ישראלי גבוה, בסכום של 350 מיליון דולר, כמו גם למשבר זמני ביחסים בין המדינות. במסגרת המשבר, צמצמו הסינים את הקשרים הדיפלומטיים עם ישראל ונמנעו ממפגשים מדיניים, אירוח השגריר הישראלי ועוד. למרות המשבר, לא הפסיקו הסינים את הסחר בין המדינות. המדיניות הסינית להמשיך בקשרים הכלכליים עם ישראל, נבעה משיקולי עלות תועלת מחושבים וזאת לאור הרווחים הטכנולוגיים אותם הפיקה סין מקשרים אלו, במסגרת מאמציה לשמש כמעצמה מובילה. המשבר הדיפלומטי בין המדינות הגיע לסיומו החלקי בדצמבר 2003, אז יצא הנשיא משה קצב לביקור רשמי בסין. אולם, כבר ביוני 2005 פרץ משבר נוסף על רקע דומה, כאשר ישראל חזרה בה מהסכם בדבר אספקה ותיקון חלקי חילוף למזל"טים גם הפעם בשל לחץ אמריקאי כבד. בעקבות לחץ זה, אף הסכימה ישראל להחמיר את חוקי הפיקוח על יצוא של ציוד ביטחוני ממנה כמו גם על פיטוריו של מנכ"ל משרד הביטחון, עמוס ירון, וזאת בשל מעורבותו בעסקאות הביטחוניות עם סין. בעקבות מתיחויות אלו הצטמצם מאוד הסחר הצבאי בין המדינות.
בזירה המדינית, המשיכה סין לנקוט קו פרו-ערבי גם לאחר כינון היחסים ובמיוחד על רקע המשברים בין המדינות מאז שנת 2000. בכל ההצבעות באו"ם ובמועצת הביטחון המשיכה סין לתמוך בהצעות לגנות את ישראל ובאלו התומכות בעניין הערבי בכלל ובזה הפלסטיני בפרט. כך לדוגמה, פעלה סין במרץ במהלך מלחמת לבנון השנייה לקבלת החלטות המגנות את ישראל, עודדה תרומות לרשות הפלסטינית ופעלה להידוק קשריה הכלכליים עם העולם הערבי. במקביל המשיכה סין בשימור יחסיה הקרובים עם איראן, יחסים אשר באים לידי ביטוי בהשקעות כלכליות רבות בין המדינות, לרבות אספקה של אמצעי לחימה שפותחו בסין, וזאת על אף ניסיונות ארצות הברית וחלק ממדינות אירופה לכונן חרם כלכלי על המדינה, בשל תוכנית הגרעין שלה, ואיומי מחמוד אחמדינז'אד על ישראל. שגריר סין בלבנון הודה שסין תומכת במאבק החזבאללה ולבנון נגד ישראל וציידה את החזבאללה בציוד צבאי מתקדם שיושם נגד ספינות צה"ל.
למרות המשברים והיחסים הטעונים, ממשיכים להתקיים יחסים פורמליים תקינים בין המדינות במסגרתם מתקיימים ביקורים רשמיים כדוגמת הביקור של ראש הממשלה אהוד אולמרט בסין בינואר 2007.
בשנת 2009 החל רדיו סין הבינלאומי (CRI) לפרסם גם בשפה בעברית. התחנה הסינית הוכיחה הצלחה, בכך שהשכילה להעביר את המסרים של השלטון הסיני באמצעים נעימים וידידותיים, בעוד התקשורת הישראלית, קבלה באופן לא ביקורתי כלל את המסרים.
בשנת 2010 הקים משרד החוץ את הביתן הישראלי בתערוכת אקספו 2010, שהתקיימה בשאנגחאי. הקמת הביתן התקבלה בהחלטת ממשלה, נוכח מעמדה העולה של סין כמעצמה פוליטית וכלכלית וחשיבותה ההולכת וגדלה ליחסי החוץ של ישראל. באוקטובר אותה שנה ביטל ראש ממשלת ישראל ברגע האחרון ביקור מתוכנן בסין, דבר שעורר זעם בקרב הממשל הסיני.
באוגוסט 2011 הגיע רמטכ"ל סין לביקור רשמי בישראל "במטרה לחזק את הידידות ולקדם שיתוף פעולה עם צה"ל" ונפגש עם ראש הממשלה בנימין נתניהו. במאי 2012 יצא הרמטכ"ל בני גנץ לביקור בסין.
ב-2012 סין וישראל באו במגע בנוגע לבניית קו הרכבת לאילת. באותה שנה קבע ראש ממשלת ישראל כי כל ביקורי שרי הממשלה בבייג'ינג יוגדרו "נסיעות חיוניות".
במאי 2013 התקבלה החלטה של בהחלטת ממשלת ישראל על הרחבת שיתוף הפעולה עם סין. באותה שנה נסע ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו לביקור רשמי בסין.
במאי 2014, במהלך ביקור בישראל של משלחת מהממשלה הסינית, הכריז ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו כי היחסים הכלכליים העיקרים של ישראל הם עם סין.