stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אניה טיילור-ג'וי
הערות שוליים

↑  סוכנויות הידיעות, ‏שירה האס לא זכתה בפרס "גלובוס הזהב", באתר מעריב אונליין, 1 במרץ 2021
↑  Ellise Shafer, Anya Taylor-Joy to Star in ‘How to Kill Your Family’ Series Adaptation at Netflix, Variety, ‏2024-08-21 (באנגלית אמריקאית)
↑  שמוליק דובדבני, "פיוריוסה: מסאגת מקס הזועם" הוא סרט בומבסטי, סוחף ומלהיב בכל מובן, באתר ynet, 24 במאי 2024
↑  Matt Neglia, The 2024 Saturn Award Winners, Next Best Picture, ‏2025-02-03 (באנגלית אמריקאית)
↑  Every Kids’ Choice 2024 Winner!, Nick (באנגלית)
| פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה |
| --- | --- | --- |
| 1981–2000 | ג'יין סימור (1981) • אינגריד ברגמן (1982) • אן-מרגרט (1983) • אן-מרגרט (1984) • לורטה יאנג (1985) • לייזה מינלי (1986) • ג'ינה רולנדס (1987) • אן ג'יליאן (1988) • כריסטין לאטי (1989) • ברברה הרשי (1990) • ג'ודי דייוויס (1991) • לורה דרן (1992) • בט מידלר (1993) • ג'ואן וודוורד (1994) • ג'סיקה לאנג (1995) • הלן מירן (1996) • אלפרה וודארד (1997) • אנג'לינה ג'ולי (1998) • האלי ברי (1999) • ג'ודי דנץ' (2000) |  |
| 2001–היום | ג'ודי דייוויס (2001) • אומה תורמן (2002) • מריל סטריפ (2003) • גלן קלוז (2004) • ש. אפאתה מרקרסון (2005)  הלן מירן (2006) • קווין לטיפה (2007) • לורה ליני (2008) • דרו ברימור (2009) • קלייר דיינס (2010) • קייט וינסלט (2011) • ג'וליאן מור (2012) • אליזבת מוס (2013) • מגי ג'ילנהול (2014) • ליידי גאגא (2015) • שרה פולסון (2016) • ניקול קידמן (2017) • פטרישה ארקט (2018) • מישל ויליאמס (2019) • אניה טיילור-ג'וי (2020) • קייט וינסלט (2021) • אמנדה סייפריד (2022) • אלי וונג (2023) • ג'ודי פוסטר (2024) |  |
| פרס גילדת שחקני המסך לשחקנית הטובה ביותר בסרט טלוויזיה או במיני-סדרה |
| --- | --- | --- |
| 1994–2009 | ג'ואן וודוורד (1994) • אלפרה וודארד (1995) • קתי בייטס (1996) • אלפרה וודארד (1997) • אנג'לינה ג'ולי (1998) • האלי ברי (1999) • ונסה רדגרייב (2000) • ג'ודי דייוויס (2001) • סטוקרד צ'אנינג (2002) • מריל סטריפ (2003) • גלן קלוז (2004) • ש. אפאתה מרקרסון (2005) • הלן מירן (2006) • קווין לטיפה (2007) • לורה ליני (2008) • דרו ברימור (2009) |  |
| 2010–היום | קלייר דיינס (2010) • קייט וינסלט (2011) • ג'וליאן מור (2012) • הלן מירן (2013) • פרנסס מקדורמנד (2014) • קווין לטיפה (2015) • שרה פולסון (2016) • ניקול קידמן (2017) • פטרישה ארקט (2018) • מישל ויליאמס (2019) • אניה טיילור-ג'וי (2020) • קייט וינסלט (2021) • ג'סיקה צ'סטיין (2022) • אלי וונג (2023) ‏•‏‏ ג'סיקה גאנינג (2024) |  |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2015: מיה טיילור, מנדרינה | פרס גות'הם להופעה הפורצת הטובה ביותר   2016: אניה טיילור-ג'וי, המכשפה  | הבא: 2017: טימותי שאלאמה, קרא לי בשמך |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2020: – | פרס האקדמיה האוסטרלית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה הבינלאומי – השחקנית הטובה ביותר בסדרה   2021: אניה טיילור-ג'וי – גמביט המלכה  | הבא: 2022: קייט וינסלט – הסודות של איסטאון |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9811724238905606  BIBSYS: 1533887394003  BNE: XX5683288  BnF: cb17089760r (data)  GND: 1117049329  ISNI: 0000 0004 5979 2874  LCCN: no2016071374  MusicBrainz: 2d46f205-9f6c-444c-89da-80b4ffa98b7a  NKC: xx0205783  NLK: KAC2020P4550  NTA: 404038670  SUDOC: 197817041  VIAF: 131146634279841930028   WorldCat (עם VIAF): 131146634279841930028
מצעד הפזמונים הבין-לאומי השנתי (2020 ואילך)

ערך זה עוסק במצעדי הפזמונים הישראליים השנתיים "מצעד הפזמונים הבין-לאומי השנתי" שנערכו החל משנת 2020.
מצעד הפזמונים הבין-לאומי השנתי הוא מצעד הפזמונים הלועזיים המרכזי של ישראל. המצעד נערך ומשודר ברדיו הישראלי מדי שנה לקראת סוף השנה האזרחית. השירים והמבצעים נקבעים על פי בחירת המאזינים, ולעיתים ניתן גם משקל לדרוג השירים במצעדים השבועיים אשר נערכו במהלך השנה.
על אף שלאורך השנים התקיימו בישראל מספר מצעדי פזמונים לועזיים, המצעד הבולט שבהם אשר מוצג בערך זה הוא מצעד הפזמונים הבין-לאומי השנתי של גלגלצ.
רשימת המצעדים השנתיים בשנים 2020 - 2029 > 2020

שיר השנה הוא "Blinding Lights" של דה ויקנד. אנשי השנה במוזיקה הם בילי אייליש, דה ויקנד והארי סטיילס. השיר הגרוע של השנה הוא "WAP" של קארדי בי בהשתתפות מייגן די סטליון. השיר "Dance Monkey" של הזמרת האוסטרלית טונס אנד איי הוא השיר הראשון אשר מדורג שנתיים ברציפות בעשירייה הפותחת.
"Blinding Lights" - דה ויקנד
"Watermelon Sugar" - הארי סטיילס
"Dance Monkey" - טונס אנד איי
"Memories" - מארון 5
"Before You Go" - לואיס קפלדי
"Everything I Wanted" - בילי אייליש
"Adore You" - הארי סטיילס
"Lonely" - ג'סטין ביבר ובני בלנקו
"Positions" - אריאנה גרנדה
"Kings & Queens" - אווה מקס
"Rain on Me" - ליידי גאגא ואריאנה גרנדה
"Midnight Sky" - מיילי סיירוס
"Break My Heart" - דואה ליפה
"Stuck with U" - אריאנה גרנדה וג'סטין ביבר
"Physical" - דואה ליפה
"Savage Love (Laxed – Siren Beat)" - ג'אוש 685 וג'ייסון דירולו
"Dynamite"‏ - בי טי אס
"WAP" - קארדי בי בהשתתפות מייגן די סטליון
"Take You Dancing" - ג'ייסון דירולו
"Liar" - קמילה קביו
"In Your Eyes" - דה ויקנד
"No Time to Die" - בילי אייליש
"Say So" - דוג'ה קאט
"Mamacita" - בלאק אייד פיז בהשתתפות אוזונה וג'יי ריי סול
"What a Man Gotta Do" - האחים ג'ונאס
"Yummy" - ג'סטין ביבר
"Savage (Remix)" - מייגן די סטליון בהשתתפות ביונסה
"Lose Control" - מדוזה, בקי היל וגודבויז
"Roses (Imanbek Remix)" - סנט ג'ון בהשתתפות איימנבק
"Holy" - ג'סטין ביבר בהשתתפות צ'אנס הראפר
"Toosie Slide" - דרייק
"My Oh My" - קמילה קביו בהשתתפות דה-בייבי
"Exile" - טיילור סוויפט בהשתתפות בון איבר
"My Future" - בילי אייליש
"Death Bed (Coffee for Your Head)" - פאוופו בהשתתפות ביבדובי
"Cherry" - הארי סטיילס
"Rockstar" - דה-בייבי בהשתתפות רודי ריץ'
"Godzilla" - אמינם בהשתתפות ג'וס וורלד
"Mood"‏ - 24kGoldn בהשתתפות איאן דיור
"Ritmo (Bad Boys for Life)" - בלאק אייד פיז וג'יי באלווין
רשימת המצעדים השנתיים בשנים 2020 - 2029 > 2021

הזמרת אדל קוטפת את שלושת התארים: "שיר השנה", "אלבום השנה" עם אלבומה "30" ו"אשת השנה במוזיקה". אנשי השנה הנוספים שנבחרו הם בילי אייליש ואד שירן.
"Easy on Me" - אדל
"Bad Habits" - אד שירן
"Save Your Tears" - דה ויקנד
"Stay" - דה קיד לארוי וג'סטין ביבר
"Peaches" - ג'סטין ביבר בהשתתפות דניאל סיזר וגיביון
"Good 4 U" - אוליביה רודריגו
"Industry Baby" - ליל נאז X וג'ק הארלו
"Beggin'" - מונסקין
"Drivers License" - אוליביה רודריגו
"Woman" - דוג'ה קאט
"Montero (Call Me by Your Name)" - ליל נאז X
"Shivers" - אד שירן
"Happier Than Ever" - בילי אייליש
"Love Tonight" - ‏Shouse
"Levitating" - דואה ליפה בהשתתפות דה-בייבי
"The Business" - טייסטו
"Leave the Door Open" - סילק סוניק, ברונו מארס ואנדרסון פאאק
"Pepas" - פארוקו
"Cold Heart (Pnau remix)" - אלטון ג'ון ודואה ליפה
"Therefore I Am" - בילי אייליש
"Astronaut in the Ocean" - מאסקד וולף
"Kiss Me More" - דוג'ה קאט בהשתתפות סיזה
"THATS WHAT I WANT" - ליל נאז X
"Love Nwantiti" - ‏CKay
"Lost" - ג'ייק באג
"Take My Breath" - דה ויקנד
"willow" - טיילור סוויפט
"Beautiful Mistakes" - מארון 5 בהשתתפות מייגן די סטליון
"My Universe" - קולדפליי ובי טי אס
"Monster" - שון מנדס וג'סטין ביבר
"I WANNA BE YOUR SLAVE" - מונסקין ואיגי פופ
"We're Good" - דואה ליפה
"WITHOUT YOU" - דה קיד לארוי
"Your Power" - בילי אייליש
"Need to Know" - דוג'ה קאט
"Follow You" - ‏ אימג'ין דראגונז
"Deja Vu" - אוליביה רודריגו
"Ani Kuni" - פולו & פאן
"Prisoner" - מיילי סיירוס בהשתתפות דואה ליפה
"Heat Waves" - גלאס אנימלס
רשימת המצעדים השנתיים בשנים 2020 - 2029 > 2022

השיר "As It Was" של הזמר הארי סטיילס זוכה בתואר "שיר השנה" וגם בתואר "השיר הוויראלי של השנה", ומזכה את מבצעו בתואר "איש השנה במוזיקה" לצד הזמרת טיילור סוויפט וההרכב אימג'ין דראגונז. סטיילס קוטף גם את תואר "אלבום השנה" עם אלבומו "Harry's House". בשונה משנים קודמות, המצעד השנתי כולל 30 שירים בלבד במקום 40.
"As It Was" - הארי סטיילס
"Late Night Talking" - הארי סטיילס
"About Damn Time" - ליזו
"Music for a Sushi Restaurant" - הארי סטיילס
"Unholy" - סם סמית' וקים פטרס
"Anti-Hero" - טיילור סוויפט
"Made You Look" - מייגן טריינור
"Enemy" - אימג'ין דראגונז וJID
"I Ain't Worried" - ואן ריפאבליק
"ABCDEFU" - גייל
"We Don't Talk About Bruno" - מתוך הסרט אנקאנטו
"Oh My God" - אדל
"Bones" - אימג'ין דראגונז
"I'm Good (Blue)" - דייוויד גטה עם ביבי רקסה
"Running Up That Hill" - קייט בוש
"Until I Found You" - סטיבן סאנצ'ז
"Cuff It" - ביונסה
"Snap" - רוזה לין
"Break My Soul" - ביונסה
"Lift Me Up" - ריהאנה
"Bam Bam" - קמילה קביו עם אד שירן
"Hold Me Closer" - אלטון ג'ון עם בריטני ספירס
"Bad Habit" - סטיב לייסי
"TV" - בילי אייליש
"West Coast" - ואן ריפאבליק
"Can I Get It" - אדל
"2Be Loved (Am I Ready)" - ליזו
"Golden Hour" - ‏JVKE
"Middle Of The Night" - אלי דוהה
"Calm Down" - רימה וסלינה גומז
רשימת המצעדים השנתיים בשנים 2020 - 2029 > 2023

בצל מלחמת חרבות ברזל המצעד שודר במתכונת מצומצמת, ובשונה משנים קודמות (פרט ל-2022), המצעד השנתי כולל 20 שירים בלבד במקום 40, כמו כן לא נבחרו אנשי שנה.
השיר "Flowers" של מיילי סיירוס זכה בתואר "שיר השנה". על אף שלא נבחרו אנשי שנה בשל המלחמה האמניות הבולטות בשנה זו היו טיילור סוויפט, מיילי סיירוס ואוליביה רודריגו. בנוסף פסקול הסרט ברבי סיפק להיטים רבים ושלושה שירים מתוכו נכנסו למצעד, כך גם האירוויזיון שהתקיים בשנה זו שהכניס גם הוא שלושה שירים.
"Flowers" – מיילי סיירוס
"Vampire" – אוליביה רודריגו
"Cruel Summer" – טיילור סוויפט
"Kill Bill" – סיזה
"What Was I Made For?" – בילי אייליש
"Queen of Kings" – אלסנדרה
"Cha Cha Cha" – קרייה
"Bad Idea Right?" – אוליביה רודריגו
"Paint the Town Red" – דוג'ה קאט
"Lavender Haze" – טיילור סוויפט
"Tattoo" – לורן
"Satellite" – הארי סטיילס
"Dance the Night" – דואה ליפה
"Escapism" – ריי בהשתתפות 070 שייק
"Daylight" – דייוויד קושנר
"Barbie World" – ניקי מינאז', אייס ספייס ביחד עם אקווה
"Used to Be Young" – מיילי סיירוס
"Eyes Closed" – אד שירן
"(It Goes Like) Nanana" – פגי גו
"Creepin'" – מטרו בומין ביחד עם דה ויקנד ו-21 סבאג'
רשימת המצעדים השנתיים בשנים 2020 - 2029 > 2024

המצעד השנתי גלגלצ:
שיר השנה הוא Die with a Smile של ברונו מארס וליידי גאגא, בנוסף מארס זכה יחד עם טיילור סוויפט וסברינה קרפנטר שזכתה גם באלבום השנה עם אלבומה Short n' Sweet בתואר אנשי השנה, זאת הפעם הראשונה בה סברינה קרפנטר זוכה בתואר ו מכניסה 3 שירים למצעד גלגלצ על הפעם הראשונה Espresso, Please Please Please ו־Taste, גם השנה כמו שנת 2022 כלל 30 שירים ולא 40 למעט שנת 2023
"Die with a Smile" - ברונו מארס וליידי גאגא
"Espresso" - סברינה קרפנטר
"apt." רוזה וברונו מארס
"Beautiful Things" - בנסון בון
"Birds of a Feather" - בילי אייליש
"Lose Control" - טדי סווימס
"Too Sweet" - הוזייר
"Please Please Please" - סברינה קרפנטר
"Unwritten" - נטשה בדינגפילד
"We Can't Be Friends (Wait for Your Love)" - אריאנה גרנדה
"Texas Hold 'Em" - ביונסה
"Feels Like I'm Falling in Love" - קולדפליי
"Taste" - סברינה קרפנטר
"Wildflower" - בילי אייליש
"That's So True" - גרייסי אברמס
"Houdini" - אמינם
"I Can Do It With a Broken Heart" - טיילור סוויפט
"Not Like Us" - קנדריק לאמאר
"Is It Over Now (Taylor's Version)" - טיילור סוויפט
"Move" - אדם פורט, סטריב ומלאכי דרך חברת קיינמיוזיק
"Yes, And?" - אריאנה גרנדה
"Lunch" - בילי אייליש
"Fortnight" - טיילור סוויפט בהשתתפות פוסט מאלון
"Good Luck, Babe!" - צ'אפל רואן
"We Pray" - קולדפליי, ליטל סימז, בורנה בוי, טיני ואליאנה
"End of Beginning" - ג'ו קירי
"Disease" - ליידי גאגא
"Eyes Closed" - אימג'ין דראגונז
"I dont Wanna Wait" - דייוויד גטה וואן ריפאבליק
"Sailor Song" - ג'יג'י פרז
המצעד השנתי כאן תרבות:
כאן תרבות המשתייכת לתאגיד השידור הישראלי כאן חשפה לראשונה גם היא מצעד לצד גלגלצ הוותיקה
במצעד הוצג עשרת השירים הגדולים שדורגו רוב השירים במצעד עם שירים שבוצעו על ידי נשים כיוון שרוב השירים המצליחים השנה בוצעו על ידי נשים כמו: צ'ארלי XCX שבלטה עם אלבומה brat בזכות הצבע הירוק שמשך רבים האלבום המכיל בתוכו גם דוואטים נשיים כמו דואטים עם ביילי אייליש ואריאנה גרנדה, סברינה קרפנטר שנחשפה לראשונה עם אלבומה Short n' Sweet ממנו יצאה הסינגל המצליח Espresso, צ'אפל רואן ושיר השנה במצעד זה Birds of a Feather שבוצעה על ידי בילי אייליש מתוך האלבום המצליח Hit Me Hard and Soft.
"Birds of a Feather" - בילי אייליש
"Espresso" - סברינה קרפנטר
"Guess" - צ'ארלי XCX בהשתתפות בילי אייליש
"We Can't Be Friends (Wait for Your Love)" - אריאנה גראנדה
"Die with a Smile" - ברונו מארס וליידי גאגא
"Good Luck, Babe!" - צ'אפל רואן
"Not Like Us" - קנדריק לאמאר
"360" - צ'ארלי XCX
"Apt." - רוזה וברונו מארס
"Fortnight" - טיילור סוויפט בהשתתפות פוסט מאלון
נתוני גלגלצ

להלן האמנים בעלי המספר הרב ביותר של שירים במצעד הפזמונים הבין-לאומי השנתי של גלגלצ:
נתוני כאן תרבות

להלן האמנים בעלי המספר הרב ביותר של שירים במצעד הפזמונים הבין-לאומי השנתי של כאן תרבות:
| אמנ/ית | מספר שירים שנכנסו למצעד |
| --- | --- |
בילי אייליש: 2
ברונו מארס: 2
צ'ארלי XCX: 2
הערות שוולים

↑  הזוכים במצעד הבינלאומי של mako וגלגלצ 2021, באתר ‏מאקו‏, 30 בדצמבר 2021
1 2  "Die With A Smile" של ברונו מארס וליידי גאגא הוא שיר השנה במצעד וואלה וגלגלצ, באתר וואלה, 31 בדצמבר 2024
1 2  בילי אייליש או סברינה קרפנטר: שיר השנה של כאן תרבות, באתר כאן | תאגיד השידור הישראלי, ‏2024-12-29
↑  בילי אייליש או סברינה קרפנטר: שיר השנה של כאן תרבות, באתר כאן | תאגיד השידור הישראלי, ‏2024-12-29
| מצעדי שירים |
| --- | --- | --- |
| ישראל ישראל | המצעד הבין-לאומי של מדיה פורסט: 2009–2019 • 2020 ואילך המצעד העברי של מדיה פורסט: 2009–2019 • 2020 ואילך המצעד הבין-לאומי השנתי: 1963–1969 • 1970–1979 • 1980–1989 • 1990–1999 • 2000–2009 • 2010–2019 • 2020 ואילך  המצעד העברי השנתי: ה'תשכ"ג–ה'תשכ"ט • ה'תש"ל–ה'תשל"ט • ה'תש"ם–ה'תשמ"ט • ה'תש"ן–ה'תשנ"ט • ה'תש"ס–ה'תשס"ט • ה'תש"ע–ה'תשע"ט • ה'תש"ף ואילך   המצעד היהודי • מצעד המוזיקה היהודית השנתי של קול פליי |  |
| ארצות הברית ארצות הברית | לפני אוגוסט 1958: 1940–1949 • 1950–1958  אחרי אוגוסט 1958: 1958–1969 • 1970–1979 • 1980–1989 • 1990–1999 • 2000–2009 • 2010–2019 • 2020 ואילך |  |
| הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי: 1952–1959 • 1960–1969 • 1970–1979 • 1980–1989 • 1990–1999 • 2000–2009 • 2010–2019 • 2020 ואילך  מצעד הדאנס הבריטי: 2000–2009 • 2010–2019 • 2020 ואילך |  |
| מצעדים נוספים | המצעד הרשמי של גלגלצ • העשירייה • היטליסט |  |
השיר "Blinding Lights" של הזמר הקנדי דה ויקנד היה שיר השנה לשנת 2020
השיר "As It Was" של הזמר הבריטי הארי סטיילס היה שיר השנה לשנת 2022
השיר "Flowers" של מיילי סיירוס היה שיר השנה לשנת 2023
שיר השנה לשנת 2024 במצעד זה הוא Birds of a Feather של בילי אייליש
פירוש תלמיד רס"ג לדברי הימים

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  תלמיד רס"ג/לא ידוע
 נושא:  פירוש לדברי הימים
 הוצאה
 מקום הוצאה:  פרנקפורט
 תאריך הוצאה:  תרל"ד (1874)
פירוש תלמיד רס"ג לדברי הימים הוא פירוש קדמון לספר דברי הימים. במקראות גדולות הכתר כונה הפירוש 'פרשן עלום שם'.
מחבר והדפסה

הפירוש נדפס לראשונה ב-1874 על ידי רפאל קירכהיים תחת השם "Ein Commentar zur Chronik aus dem 10ten Jahrhundert", עם הקדמה בגרמנית. שם הספר בשער העברי שלו "פירוש דברי הימים מיוחס לאחד מתלמידי סעדיה הגאון". העורך השתמש בשלושה כתבי יד של החיבור. בעקבות השימוש של המחבר בפירושי רס"ג בכמה מקרים בצורה שמראה קשר, הניח קירכהיים כי המחבר הוא תלמיד של רס"ג, וכי הוא בן המאה העשירית.
לצד רס"ג מצוטטים בספר יראם המגדיאלי, יהודה אבן קורייש וחכמי קירואן. השימוש בדברי יהודה אבן קורייש וחכמי קיירואן הביא חוקרים אחרים לראות בו בן צפון אפריקה מן המאה העשירית ולכל המאוחר בן תחילת המאה האחת עשרה.
סגנון פרשנותו של החיבור דומה באופיו לפירושי חכמי צרפת ואשכנז למקרא - פירוש קצר העוסק בעיקר בפשוטו של מקרא למרות נטיות למדרש, ואינו דומה לפירושי המקרא מבית מדרשו של רבי סעדיה גאון, שדרכם בפירושים רחבים הכוללים עניינים והסתעפויות רבות. גם שפת החיבור שנכתב בלשון הקודש מבדיל אותו מפירושי הגאונים למקרא.
ערן ויזל הראה כי לחיבור קווים הדומים לפרשני אירופה המערבית במיוחד. ביניהם: השימוש בפיוטים ותרגום ללע"ז (=לצרפתית), וכן השימוש בשורש 'פתר' במובן של פירש וביאר, או התייחסות ל"אנשי מזרח", המכוונת לאנשי ביזנטון, וכל זה כאמור לצד הציטוטים בשם חכמי המזרח, ורואה בו פרשן בעל השפעה מזרחית שכתב באירופה הלטינית.
שימוש והשפעה

ערן ויזל מראה כי בין הפירוש ובין הפירוש המיוחס לרש"י לספר דברי הימים קיימים קשר והשפעה.
בתוספות למסכת יומא מוצע פירוש לפסוק קשה בדברי הימים, והמחבר חותם ב”ושוב מצאתי כן בפירוש דברי הימים שפירשו תלמידי רב סעדיה זצ"ל”. הפירוש מופיע בפירוש זה אך גם בפירוש המיוחס לרש"י, וייתכן כי הכוונה לחיבור זה.
נטען להשפעת החיבור על פירושי רד"ק וכן על יעקב בן ראובן.
הפירוש הודפס במהדורת צילום בירושלים תשכ"ו, שהסתמכה על מהדורתו של קירכהיים שקדמה לה בכתשעים שנה. מהדורה מחודשת של הפירוש נכללה במקראות גדולות הכתר ב־2017 (שם הוא מכונה כאמור 'פרשן עלום שם'). הדפסה נוספת נכללה במקראות גדולות ארטסקרול מ־2020.
הערות שוליים

1 2 3 4  ערן ויזל, הפירוש האנונימי לספר דברי הימים המיוחס לתלמיד של רס"ג: מקומו בתולדות פרשנות הפשט היהודית, תרביץ עו, חוברת ג/ד, ניסן אלול תשס"ז‏, JSTOR 23605758
↑  ח' אליעזר אשכנזי, פירוש 'תלמיד רב סעדיה גאון' לספר דברי הימים – עיון בהצעות הזיהוי של המחבר, זמנו ומקומו, מכילתא ד, ירושלים, אלול תשפ"ב
↑  מיוחס לתלמיד ר' סעדיה גאון לדברי הימים א ט:ג, באתר MikraotGedolot – AlHaTorah.org
↑  תוספות, מסכת יומא, דף ט', עמוד א', ד"ה ולא
הרשות הפלסטינית

מפת נפות הרשות:
בירוק (אזור A) – אזורים בשליטת הרשות הפלסטינית (פרט לרצועת עזה שבה כאמור אבדה השליטה עקב השתלטות חמאס)
הרשות הפלסטינית (בערבית: السلطة الوطنية الفلسطينية – תעתיק: א-סֻּלטה אל-וַטניּה אל-פלסטיניּה, הרשות הלאומית הפלסטינית; בראשי תיבות: הרש"פ) היא ישות אוטונומית למחצה, השולטת על 90% מהאוכלוסייה הפלסטינית בשטחי יהודה ושומרון מאז 1996[דרוש מקור]. מאז הקמת הרשות הפלסטינית ב-1994, הפכה תנועת הפת"ח למפלגת השלטון העיקרית באזור זה- כאשר רבים מאנשיו מצאו עבודה במנגנוני הרשות (הביטחוניים והאזרחיים).
באופן פורמלי שולטת הרשות גם ברצועת עזה, אולם בפועל היא איבדה שליטה זו בעקבות הפיכת חמאס ברצועת עזה שקרתה במהלך יוני 2007.
החלוקה המנהלית שנקבעה לאחר הסכמי אוסלו מחלקת את הרשות הפלסטינית ל-16 נפות, מהן 11 ביהודה ושומרון ו-5 ברצועת עזה. במסגרת הסכמי אוסלו חולקו שטחי יהודה ושומרון ורצועת עזה לשלוש קטגוריות:
שטח A:‏ 18% מאזור יו"ש; שטחים בשליטה אזרחית וביטחונית של הרשות הפלסטינית.
שטח B:‏ 22% מאזור יו"ש; שטחים בשליטה אזרחית של הרשות הפלסטינית (כולל שיטור) ושליטה ביטחונית של ישראל.
שטח C:‏ 60% מאזור יו"ש; שטחים בשליטה אזרחית וביטחונית של ישראל, שטחים אלה כוללים גם את ההתנחלויות. על פי ההסכם היה השטח אמור לעבור לידי הרשות הפלסטינית בתוך חמש שנים, אולם בעקבות עימותים ביטחוניים שבשיאם האינתיפאדה השנייה, הדבר לא מומש.
באינתיפאדה השנייה (2000–2005) נפגע קשות מעמדה של הרשות הפלסטינית. ישראל טענה שהרשות לא נלחמה בטרור ואף לקחה חלק פעיל בארגון ומימון פיגועים כלפי ישראלים. ב-2002 כבש צה"ל במבצע חומת מגן את הערים שבשטח A, פגע בתשתיות הרשות ועצר עשרות מפעיליה שהיו מעורבים בטרור. לאחר סיום האינתיפאדה ישראל שינתה את מדיניותה כלפי הרשות לפי התקדמות התהליך המדיני. הרשות שולטת בשטחי A ביהודה ושומרון וזוכה לשיתוף פעולה חלקי עם ישראל בשטחי B, בעיקר בתחום הביטחוני והמנהלי.
ב-29 בנובמבר 2012 אישרה העצרת הכללית של האומות המאוחדות ברוב גדול את החלטה 67/19 בדבר צירופה של "מדינת פלסטין" לארגון כמדינה משקיפה שאינה חברה מלאה.
משנת 1969 הרשות הפלסטינית היא חברה בארגון לשיתוף פעולה אסלאמי.
היסטוריה

במלחמת ששת הימים, שפרצה ב-5 ביוני 1967, כבשה ישראל את יהודה ושומרון מידי ממלכת ירדן, ששלטה בהם ללא הכרה בין-לאומית מאז תום מלחמת העצמאות, ואת חבל עזה מידי מצרים. בשטחים אלו היה רוב פלסטיני. פרט למזרח ירושלים, שטחים אלו לא סופחו למדינת ישראל ומעמדם הושאר לדיון עתידי בין ישראל למדינות ערב. בהסכם השלום בין ישראל למצרים נקבע שתוקם אוטונומיה פלסטינית בשטחי יהודה ושומרון וחבל עזה. ב-15 בנובמבר 1988 הכריז יושב ראש אש"ף, יאסר ערפאת, על הקמתה של מדינת פלסטין. מעמד ההכרזה התקיים בכינוס המועצה הלאומית הפלסטינית בגלות באלג'יר. באותה העת השטחים הפלסטיניים היו תחת שליטה ישראלית, ובשל כך להכרזה לא הייתה משמעות מעשית.
ב-1992 לאחר ניצחון יצחק רבין ומפלגת העבודה בבחירות בישראל. סגן שר החוץ הישראלי יוסי ביילין קיים משא ומתן עם נציגי הארגון לשחרור פלסטין (אש"ף) באוסלו ללא ידיעת רבין. המתווה שיצרו כלל הקמת רשות פלסטינית למשך תקופת ביניים של חמש שנים, אשר תקבל בהדרגה את האחריות על שטחי יהודה ושומרון ורצועת עזה. המתווה לא פתר את הנושאים הנפיצים כמו הההתנחלויות, זכות השיבה ומעמד ירושלים, והותירם לשלב מאוחר יותר בתהליך. ב-13 בספטמבר 1993 נחתם הסכם אוסלו א' במסגרתם ראש אש"ף יאסר ערפאת וראש ממשלת ישראל יצחק רבין החליפו מכתבי הכרה הדדיים – יאסר ערפאת הכיר במדינת ישראל בשם אש"ף, ויצחק רבין הכיר באש"ף כארגון המייצג את העם הפלסטיני בשם מדינת ישראל.
במאי 1994 פינתה ישראל את כוחות צה"ל מרוב רצועת עזה ומאזור העיר יריחו במסגרת הסכם קהיר והשטחים הועברו לידי הרשות הפלסטינית שהוקמה באותו זמן. בהדרגה החלו להעביר שטחים נוספים לידי הפלסטינים. ממשלת ישראל והרשות הפלסטינית החדשה חתמו ביניהן על הסכמים כלכליים, וכן הוקמה המשטרה הפלסטינית במטרה לאכוף את הסדר באזורי הרשות. צה"ל המשיך להחזיק באחריות על ההגנה מפני איומים חיצוניים ועל הישראלים שגרים בהתנחלויות.
תהליך אוסלו נמשך גם אחרי רצח רבין ב-1995, והמשיכו בתהליך בנימין נתניהו ואהוד ברק. בראשית 1996 נערכו ברשות בחירות ראשונות לתפקיד יושב ראש הרשות ולמועצה המחוקקת הפלסטינית. בבחירות ניצח יאסר ערפאת ותנועת הפת"ח זכתה ברוב המושבים במועצה.
היסטוריה > האינתיפאדה עד השתלטות חמאס על רצועת עזה

בשנת 2000, זמן קצר לאחר כישלון המשא ומתן בועידת קמפ דייוויד (2000), פרצה האינתיפאדה השנייה. בעקבות האינתיפאדה, הורע מאוד מצבה של הרשות, וישראל שבה לשלוט (בפועל) ביהודה ושומרון.
ב-11 בנובמבר 2004 נשיא הרשות הפלסטינית, יאסר ערפאת מת, ובמקומו נבחר מחמוד עבאס, "אבו מאזן". בין דצמבר 2004 לדצמבר 2005 נערכו בחירות לרשויות המקומיות בהם זכה החמאס בהצלחה יחסית.
עם תחילת כהונתו, הכריז מחמוד עבאס כי בכוונתו לאחד את מנגנוני הביטחון הפלסטיניים ולהפסיק את חופש הפעולה של ארגוני הטרור. עד סוף שנת 2009, נפסקו פיגועי ההתאבדות כליל בשטחי יהודה ושומרון, חודש התיאום הביטחוני עם ישראל ומספר התקפות הטרור שיצאו ממנה היה הקטן ביותר מזה כשני עשורים. ברצועת עזה לעומת זאת, ובמיוחד לאחר השתלטות חמאס, נמשך אי השקט הביטחוני. אף היו מקרים של חטיפת אזרחים זרים ותקיפת מבנים ומשרדים של הרשות והמשטרה הפלסטינית, זאת במקביל להמשך ירי רקטות קסאם על היישובים הישראליים הסמוכים לרצועת עזה.
באוגוסט 2005 בוצעה תוכנית ההתנתקות, במסגרתה פונו ההתנחלויות הישראליות בשטח רצועת עזה, והשליטה בה עברה לידי הרשות הפלסטינית.
ב-25 בינואר 2006 נערכו בחירות ברשות הפלסטינית. בבחירות ניצח במפתיע החמאס וזכה ב-76 מושבים במועצה המחוקקת הפלסטינית לעומת 48 שקיבל הפת"ח. נציגי תנועת חמאס הרכיבו את הממשלה והעמידו בראשותה את אסמאעיל הנייה. בעקבות חטיפת החייל גלעד שליט ב-26 ביוני 2006 עצרה ישראל שרים וחברי המועצה המחוקקת הפלסטינית מטעם החמאס כקלפי מיקוח. בניסיון לפתור את הבעיות הכלכליות והדיפלומטיות שאיתן נאלצה להתמודד הרשות החליטו חברי המועצה על הקמת ממשלת אחדות. בפועל התארכו המגעים ורק ב-17 במרץ 2007 הושבעה ממשלת אחדות. בראשות הממשלה עמד הנייה והיא כללה נציגים של מרבית המפלגות הפלסטיניות.
היסטוריה > מהשתלטות חמאס על רצועת עזה ואילך

עימותים מזוינים בין חמאס לבין פת"ח החלו ב-15 בדצמבר 2006, ולאחר מספר הפוגות, ב-15 במאי 2007 התחדשו העימותים בעצימות גבוהה, עם עשרות הרוגים – רובם מהפת"ח. חמאס התחיל להשתלט על רצועת עזה, וב-12–14 ביוני 2007 כבש החמאס את כל מחנות תנועת פת"ח ברצועה והוציא להורג מספר רב של תומכי פת"ח. ישראל החליטה שלא להתערב בנעשה. בעקבות ההשתלטות המוחלטת על הרצועה הכריז יו"ר הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס ב-15 ביוני 2007, על פיזור ממשלת האחדות הפלסטינית, על פיטורי ראש הממשלה אסמאעיל הנייה ועל מצב חירום כללי. עבאס מינה את סלאם פיאד לראש ממשלת חירום, אך חמאס סירב להכיר בפירוק ממשלת האחדות וטען כי ראש הממשלה הוא עדיין אסמאעיל הנייה. ב-25 באוגוסט 2009 יצא פיאד עם תוכנית להקמת תשתיות המדינה הפלסטינית, עבור הממשלה ה-13 של הרשות הפלסטינית, בשם "פלסטין – סיום הכיבוש, הקמת מדינה", המפרטת תוכנית עבודה לבניית התשתיות והמוסדות של המדינה בדרך, במטרה להקים מדינה פלסטינית דה פקטו, מתוך הנחה כי שיחות השלום מקרטעות ולא מובילות לשום מקום.
ב-3 במאי 2011 חתמו פת"ח וחמאס על הסכם בקהיר ובו הוסכם על הקמת ממשלת אחדות עתידית. הסכם דומה נחתם בדוחה ב-3 במאי 2012, אולם רק לאחר מינויו של ראמי חמדאללה לראש ממשלת הרשות הפלסטינית ב-2013 בשלו התנאים להקמת ממשלת אחדות.
ב-11 באפריל 2013 התפטר פיאד מתפקידו כראש ממשלת הרשות הפלסטינית, וביוני 2013 החליף אותו ראמי חמדאללה.
מיוני 2014 עד יוני 2015 התקיימה ממשלת אחדות כשראש הממשלה היה ראמי חמדאללה. במהלך מבצע צוק איתן התפטרו מספר שרים מהממשלה, בטענה כי הממשלה לא פעלה כיאות בתגובתה למבצע. עקב כך, ב-17 ביוני 2015 הודיע מחמוד עבאס על פירוק הממשלה. הוא מינה שרים חדשים במקום אלה שהתפטרו, וטען שמדובר בחילופי האישים "טכניים ולא פוליטיים", צעד שגונה על ידי חמאס. הממשלה החדשה עדיין מכונה "ממשלת קונצנזוס".