stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מום בית הרחם
סוגים

הסיווג של האגודה האמריקאית לפוריות (עכשיו האגודה האמריקאית לרפואת הרבייה (ASRM)) מבדיל:
סוג I: תסמונת מאייר-רוקיטנסקי (היעדרות הרחם) - הרחם אינו קיים, אלא רק נרתיק בסיסי קיים או נעדר. המטופלת עם תסמונת זו תהיה בעלת סימפטום אל-וסת ראשוני.
סוג II רחם חד-קרני (רחם חד-צדדי).
מום שנגרם עקב כישלון בהתפתחות אחד הצינורות המולריאנים. מלבד הצורה הלא סימטרית של הרחם, קיימת רק חצוצרה אחת (באותו הצד). במערכת ההדמיה לרחם יש "צורת בננה".
סוג III: רחם דידלפי (באנגלית: Uterus didelphys)
בריטניה: אישה בעלת שני רחמים ילדה שלישיה, באתר News1 מחלקה ראשונה, 22 בדצמבר 2006
סוג IV: רחם דו-קרני (רחם עם שתי קרניים) (באנגלית: Bicornuate uterus) - נוצר כאשר שני הצינורות המולריאנים מתלכדים רק בחלק העליון של הנרתיק, ולכן החלק התחתון של הרחם תקין, והחלק הגולגולתי מפוצל. צורת הרחם היא "צורת לב".
סוג V: רחם עם מחיצה (באנגלית: Septated uterus) - שני הצינורות המולריאנים התמזגו, אך המחיצה ביניהם נשארה ופיצלה את המערכת לשני חלקים. כאשר המחיצה שלמה, הנרתיק, צוואר הרחם, והרחם יכולים להיות מופרדים. בדרך כלל המחיצה משפיעה רק על החלק הגולגולתי של הרחם. התסמונת רחם עם מחיצה היא הנפוצה ביותר, ואחת הסיבות להפלות. היא מאובחנת על ידי טכניקות צילומים רפואיים, אולטרסאונד או MRI. שיטת ה-MRI מועדפת בשל יכולות מולטיפלנאריות, כמו כן, בשל היכולת להעריך את קווי הרחם, אזור התצטלבות, ושאר האנטומיה של האגן. ההיסטרוסלפינגוגרפיה לא נחשבת ליעילה בשל חוסר היכולת של הטכניקה להעריך את קווי הרחם החיצוניים, ובלהבחין בין רחם דו-קרני לבין רחם עם מחיצה. ניתן לתקן את מחיצת הרחם על ידי ניתוח היסטרוסקופיה.
סוג VI: רחם DES (דיאתילסטילבסטרול, באנגלית: Diethylstilbestrol). לחלל הרחם יש "צורת T" כתוצאה מחשיפה עוברית לדיאתילסטילבסטרול. וריאציה נוספת היא הרחם המקושת עם מחיצה קטנה (באנגלית: arcuate uterus) שבו יש גומה קעורה בקרקעית הרחם בתוך החלל.
רחם ראשוני (באנגלית: rudimentary uterus) הוא שארית רחם שאינו קשור לצוואר רחם ולנרתיק ויכול להימצא בצד השני של רחם חד קרני.
לחולות בעלות רחם לא תקין עלולות להיות הפרעות בכליות, כולל התפתחות לקויה של כליות חד-צדדיות.
"נרתיק כפול"

כיוון שהנרתיק קשור במידה רבה מהצינוריות המולריאניות, אי מיזוג של שתי הצינוריות יכול להוביל להיווצרות של שכפול הנרתיק, וחוסר הקליטה של הקיר בין שתי הצינוריות ישאיר מחיצה, אשר מובילה היווצרות "נרתיק כפול". מצב זה עשוי להוביל לרחם דידלפי או לרחם עם מחיצה. משום שהמצב הוא פנימי ובדרך כלל ללא תסמינים, אישה יכולה להיות לא מודעת לכך שיש לה "נרתיק כפול". במידת הצורך, ניתן לתקן את המחיצה באמצעות ניתוח, לעומת זאת, אין שום סיבה רפואית תקפה להליך כזה.
אבחון

בנוסף לבדיקה הגופנית, הרופא זקוק לשיטות הדמיה כדי לקבוע את האופי של המום: בדיקת אולטרסאונד גינקולוגית, בדיקת MRI לאגן, או היסטרוסלפינגוגרפיה. ההיסטרוסלפינגוגרפיה לא נחשבת כיעילה, בגלל חוסר היכולת של הטכניקה להעריך את הקווים החיצוניים של הרחם, ולהבחין בין רחם דו-קרני לבין רחם עם מחיצה.
בנוסף, ייתכן שיהיה צורך בלפרוסקופיה או היסטרוסקופיה.
אצל חלק מהחולות התפתחות הנרתיק עלולה להיות מושפעת.
טיפול

התערבות כירורגית תלויה במידת הבעיה של הפרט. בדרך כלל, כאשר מדובר ברחם דידלפי, ניתוח אינו מומלץ.
רחם עם מחיצה יכול להיות כרות בהליך אשפוז פשוט, המשלב לפרוסקופיה והיסטרוסקופיה. הליך זה מקטין מאוד את שיעור ההפלה לנשים עם אנומליה זו.
ראו גם

הרחם
צוואר הרחם
מום
הערות שוליים

↑  Sotirios H. Saravelos; Karen A. Cocksedge; Tin-Chiu Li (2008). "Prevalence and diagnosis of congenital uterine anomalies in women with reproductive failure: a critical appraisal". Human Reproduction Update. 14 (5): 415–29. doi:10.1093/humupd/dmn018. PMID 18539641.
↑  Li, S; Qayyum, A; Coakley, FV; Hricak, H (2000). "Association of renal agenesis and mullerian duct anomalies". Journal of computer assisted tomography. 24 (6): 829–34. doi:10.1097/00004728-200011000-00001. PMID 11105695.
↑  Heinonen, PK (2006). "Complete septate uterus with longitudinal vaginal septum". Fertility and Sterility. 85 (3): 700–5. doi:10.1016/j.fertnstert.2005.08.039. PMID 16500341.
↑  Perez-Brayfield, MR; Clarke, HS; Pattaras, JG (2002). "Complete bladder, urethral, and vaginal duplication in a 50-year-old woman". Urology. 60 (3): 514. doi:10.1016/S0090-4295(02)01808-3. PMID 12350504.
↑  British Woman With 2 Wombs Has Triplets. Associated Press, 22 December 2006.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
ההיסטרוסלפינגוגרפיה של רחם בצורת T
מחמוד עבאסי

| --- | --- |

 לידה:  27 באוקטובר 1935 (בן 89) חיפה, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  בסמ"ת, האוניברסיטה העברית בירושלים 
 שפות היצירה:  עברית 
 
מחמוד עבאסי (בערבית: محمود عباسي; נולד ב-27 באוקטובר 1935) הוא סופר, מחזאי, עיתונאי ועורך, מתרגם, מו"ל, מרצה ואיש ציבור ערבי ישראלי. פעיל בהוצאה לאור של ספרות ערבית בישראל, בקירוב הספרות העברית לקורא הערבי ובקירוב לבבות ערבי-יהודי.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. להרחיב על יצירתו הספרותית המקורית ועל הספרים שראו אור בהוצאת הספרים שלו.
מחמוד עבאסי נולד בעיר חיפה, ובה גדל. סיים את לימודיו התיכוניים בתיכון בסמ"ת בעיר (היה התלמיד הערבי הראשון שלמד בו). לאחר מכן סיים תואר ראשון בספרות ערבית וספרות עברית באוניברסיטת חיפה. בהמשך דרכו השלים באוניברסיטה העברית בירושלים תואר מוסמך ב-1974 (עבודת הגמר: "הסיפור הקצר בספרות הערבית בישראל") ותואר דוקטור בתשמ"ג-1983 (הדיסרטציה: "התפתחות הרומאן והסיפור הקצר בספרות הערבית בישראל בשנים 1948–1976").

עבר לשפרעם, נישא והיה אב לילדים.
בשנים 1956–1960 כיהן כמפקח העבודה במגזר הערבי מטעם משרד העבודה, ועד 1967 כיהן כסגן מנהל המחלקה הערבית במשרד העבודה. בתוך כך שימש באופן זמני כרשם האגודות השיתופיות (1965-6), וכיועץ לשר העבודה.
בראשית שנות ה-60 היה מחלוציה של ספרות הילדים הערבית בישראל. ביחד עם המשורר ג'מאל קעואר מנצרת פרסם בתקופה של חמש שנים 16 ספרוני ילדים בערבית, מהם יצירות מקוריות ועיבודי אגדות מהפולקלור, המורשת וחיי הנביאים. באותה תקופה פרסם אגדות וסיפורים בעיתונות הערבית המקומית, וב"אל-יום", ביטאונה של ההסתדרות בערבית, פרסם מתרגומיו לאגדות עבריות מתקופת המקרא והתלמוד.
בשנת 1962 ראה אור הרומן הראשון מפרי עטו, "חוּבּ בלא ע'ד" ('אהבה ללא מחר'). במרכז הספר, המתאר את השינויים החברתיים המתחוללים בחברה הערבית הישראלית. שני אחים מוסלמיים בכפר בישראל המתאהבים אחד בצעירה נוצרייה והאחר בצעירה מעבר לגבול.
בשנת 1967 היה בין ארבעת מייסדי הירחון הספרותי הראשון בישראל בשפה הערבית, "אפאק" ('אופקים'), ועורכיו.
בשנת 1968 עבר לירושלים והיה לעורך הספרות של היומון הערבי הירושלמי "אל-אנבא" (אלאנבאא'; 'הידיעות') עד 1978.

לאחר מכן שב לשפרעם, וב-1979 ייסד בה את ההוצאה לאור ובית הדפוס "אלמשרק" ('הזריחה'), ושימש כמנהלו. במהלך שנות פעילותה ראו אור בהוצאה עשרות ספרים, מהם קרוב ל-20 תרגומים וקובץ תרגומים מהספרות העברית המודרנית לערבית.
משנת 1970, במשך ארבעה עשורים, היה העורך האחראי של כתב העת הספרותי בשפה העברית "א-שַרְק" ('המזרח').
ערך את המדור הערבי ב"מעגלי קריאה".
מ-1984, עם חידוש הופעתו של "מפגש", כתב העת לענייני ספרות, אמנות והגות בעברית וערבית, מטעם המכון היהודי-ערבי, בית ברל, היה מעורכיו (כתב העת נהגה על ידי מרדכי טביב, והופיע קודם לכן בשנים 1964–1970).
כיהן כעורך בכתבי עת נוספים, בהם "בטיחות", "אל-מונתדא", "הקואופרציה".

כתב תסכיתים לרדיו ותוכניות לטלוויזיה, והנחה תוכניות ספרות בטלוויזיה.
משנת 1969 ועד 1991 שימש כמרצה באוניברסיטת חיפה.
משנת 1972 כיהן כחבר מליאת רשות השידור. שימש כראש המדור לתרבות ערבית של המועצה לתרבות ואמנות.
בשנים 1973–1976 שימש כעוזר שר החינוך. היה חבר מפלגת העבודה, ובבחירות לכנסת התשיעית (1977), משלא הועמד במקום ריאלי, פרש ממנה והתמודד ברשימה ערבית עצמאית: "הרפורמה". הוסיף להיות קשור למפלגת העבודה, והיה פעיל במגזר הערבי בצפון.
יזם מפגשים בין סופרים יהודים וערבים.
כיהן כיו"ר וחבר במספר רב של ועדות ומועצות ציבוריות לקידום ההבנה בין ערבים ויהודים (בהן האגודה להבנה יהודית-ערבית, עמותת ההבנה בין בני שני העמים ועמותת ברית בני שם).
חבר המועצה המייעצת לראש הממשלה יצחק רבין, חבר בחבר הנאמנים של אוניברסיטת בן-גוריון, בחבר הנאמנים של אוניברסיטת חיפה ובהנהלה המייסדת של האוניברסיטה הפתוחה. חבר פעיל בבית אנה פרנק באמסטרדם וידידו של אביה אוטו פרנק.
חבר מועצת הרשות השנייה (2000–2005).
חבר ועדת החקירה הממלכתית שהוקמה בעקבות אסון ורסאי (2001).
ספריו

עבאסי פרסם עשרות ספרי ספרות יפה, בהם רומנים, סיפורי ילדים ומחזות, וכן מחקרים. מאמריו וסיפורים ראו אור בכתבי עת רבים בארץ (בערבית ובעברית) ובמדינות ערב.
תרגם שורה של ספרים מעברית לערבית, בהם ספרי עיון, ספרות יפה וספרי ילדים. בין תרגומיו: סיפוריו של אליהו אגסי (1962), תרגום סיפור של מוסטפא מוראר (בתוך "מפגש", 1965–1966), "מסך של חול" ליגאל אלון (1970), "בית אבי" מאת ראש הממשלה גולדה מאיר (1973), "החברה האחרת: הקיבוץ במציאות החברתית והכלכלית" מאת חיים דרבקין (1974), "בורא התמונות" לסנדו דוד (1978), הקובץ "זר חרציות על כנפי יונות ירושלמיות" מאת רבקה אהרון (1978), מחקרים בספרות ילדים מאת אדיר כהן (1980), יומן מהשואה מאת עזרא בן-גרשום (1982), "סיפור על טיול של ארנב וחתול" מאת מיריק שניר (1987), "טיול בצבעים" מאת עפרה גלברט-אבני (1987), "ויהי ערב" מאת פניה ברגשטיין, "שבוע ירוק" מאת עדה אהרוני (1987), "צופן אדמע" ליחיאל די-נור (1988), קובץ השירים "קרוב לגן העדן" מאת משה ליבה (1989), "על שלום ואחוות עמים" למרטין בובר (1990), "הר האנוסים" מאת אמנון שמוש (1992), "אפשר להשאיר הודעה" מאת נירה הראל (1996), "הוא עובר לידי" מאת בת חן שחק (מנרצחי הפיגוע בדיזנגוף סנטר; 2000), "איתמר מטייל על קירות" מאת דויד גרוסמן (2002), "הרשות השופטת בישראל" מאת השופט יעקב צמח (2003) ו"מר זוטא ועץ התפוחים" מאת אורית רז (2005).
עבאסי זכה במספר רב של פרסים ואותות כבוד, בהם:
פרס ספרותי ביום השנה להנחת אבן הפינה לסמינר למורים ערבים בחיפה (1965), פרס ראשון של רשות השידור על הסיפור הנבחר בשידורים בערבית, פרס שר החינוך והתרבות ליצירה ספרותית, פרס ראש הממשלה לספרות ערבית (1983), אות האקדמיה העולמית לתרבות ומדע, פרס האגודה לעידוד המחקר, הספרות והאמנות (אח"י) מיסודם של יוצאי עיראק בישראל לשנת 2011, אות הזהב של הצופים על תרומתו לקירוב לבבות, פרס הלורד זיו לדו קיום ושלום ואות גלגל הזהב של רוטרי ישראל.
ספריו > בתרגום עברי

באשמֹרת אחרונה: שנים עשר ספורים ועוד אחד; תרגמו מערבית: זכאי אהרן, חנה עמית-כוכבי, ניר שוחט, סמדר פרי, נירה משה ויאיר צורן, תל חי: מכללת תל-חי, תשל"ח 1978.
ספריו > תרגומיו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מפרי עטו

יומן אנה פרנק – גשר לשלום: התרגום הערבי של היומן מעורר את אביה של אנה לפעולה למען השלום בין ישראל וערב, מעריב, 18 בדצמבר 1964
מחמוד עבאסי, בטרם נמחו הדמעות (הוא חזר), באנתולוגיה "תמונה קבוצתית" (ספרות ישראלית במאה ה-21), עמ' 164–171, הוצאת כרמל, 2017.
הערות שוליים

↑  עבאסי מחמוד, באתר News1 מחלקה ראשונה, 29 ביוני 2001
↑  מחמוד עבאסי באתר "ים הספר"; אגדות בתרגום ערבי לתחרות בינלאומית, דבר, 10 בפברואר 1961.
1 2  י. ד., פקיד בכיר מפרסם רומן, דבר, טורים 2–3, 18 בנובמבר 1962.
↑  יואל דר, ירחון ספרותי ערבי חדש, דבר, 23 בפברואר 1967; מיכאל אסף, "אפאק", דבר, 21 באפריל 1967.
↑  הממשלה אישרה הרכב המליאה של רשות־השידור, דבר, 6 במרץ 1972.
↑  יואל דר, הסופר מחמוד עבאסי פרש מ"העבודה", דבר, 11 באפריל 1977; יואל דר, רשימת הסופר עבאסי תלך לבד לכנסת, דבר, 6 במרץ 1977.
↑  אושר הרכב מועצת הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, וואלה!, 17 בדצמבר 2000; יניב זך, פרישה במועצה: ד"ר מחמוד עבאסי פורש מחברותו במועצת הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו, nrg מעריב, 20 בינואר 2005.
↑  סטלה קורין-ליבר, ‏ועדת פל-קל, באתר גלובס, 8 ביולי 2001
↑  יואל דר, פרסים ספרותיים, דבר, טור 3, 25 במרץ 1965.
↑  ביקורת: אהוד בן עזר, מעשיות כפריות ואלגוריות לאומיות, דבר, 14 באפריל 1978.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257327305171  GND: 1146380259  ISNI: 0000 0000 7266 8115  LCCN: n83169438  MusicBrainz: 17c671da-939d-424f-93a7-b8194f792fe3  SUDOC: 178713414  VIAF: 97603103   WorldCat (עם VIAF): 97603103
מיכאל פרוינד

| --- | --- |

מיכאל פרוינד עם ילד מבני מנשה
 השכלה:  אוניברסיטת פרינסטון  בית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת קולומביה 
 פרסים והוקרה:  פרס מוסקוביץ' לציונות 
 www.michaelfreund.org
 
מיכאל פרוינד הוא מייסד ויו"ר עמותת "שבי ישראל" ובעל טור בעיתון הג'רוזלם פוסט. מכהן גם כנשיא אגודת הידידות ישראל-סרביה.
תולדות חיים

נולד בשנת 1970 בניו יורק, בוגר ביה”ס ע”ש וודרו וילסון (אוניברסיטת פרינסטון) ביחסי ציבור ויחסים בין לאומיים. מוסמך אוניברסיטת קולומביה-ארה”ב MBA. בשנת 1995 עלה לישראל מניו יורק, והחל כעבור שנה לשמש כסגן יו"ר אגף ההסברה במשרד ראש הממשלה תחת ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו. שם נחשף לסיפורם של קהילת בני המנשה ועזר להם בעלייתם ארצה. בשנת 1999 כשהתחלף ראש הממשלה, עזב פרוינד את תפקידו והחל להתעניין בקהילות ברחבי העולם בעלות זיקה ליהדות. עד שנת 2002 עבד בסניף הישראלי של חברת היחצ"נות הבינלאומית רודר-פין.
במסגרת פעילות הארגון פעל פרוינד על מנת למנוע חסמים מעלייתם ארצה של קהילת בני המנשה וקהילת הסובוטניקים. והוא מלווה את קליטתם בארץ.
בשנת 1992 נישא לשרה גרין ביתו של המילארדר פינקוס גרין. בשנת 2016 החלו הזוג בהליך גירושין ופרוינד נתבע על ידי גרין כי העביר 50 מיליון שקל מכספים שהעביר לה אביה אל עמותת "שבי ישראל" וב-2022 קבע ביהמ"ש כי פרוינד זייף את חתימות גרושתו על המסמכים ועליו להחזיר לה את הכספים שלקח בלא ידיעתה.
בזמן מלחמת חרבות ברזל הוביל לסגירת חשבון רשת X של החזבאללה.
פרסים והוקרה

בשנת 2014 זכה בפרס מוסקוביץ' לציונות
בשנת 2021 קיבל את מדליית הכבוד הנשיאותית של סרביה.
הערות שוליים

↑  גיל קלנר, ‏זוכי פרס מוסקוביץ': מיכאל פרוינד, הרב י"צ רימון וד"ר גבי ברקאי, באתר "סרוגים", 3 באפריל 2014
↑  הצוות שלנו, באתר Shavei Israel
↑  איתמר לוין, עשרות מיליונים הועברו שלא כדין לעמותת שבי ישראל, הרב בירנבוים ועוד איתן צפריר, באתר News1 מחלקה ראשונה, 26 בספטמבר 2019
↑  אבישי גרינצייג, ‏ביהמ"ש: מייסד "שבי ישראל" זייף חתימות גרושתו על מסמכי העמותה, באתר גלובס, 27 באפריל 2022
↑  איתמר אייכנר, ישראלי פנה לרשת X: העמוד הרשמי של חיזבאללה ירד מהאוויר, באתר ynet, 31 באוקטובר 2023
↑  איתמר אייכנר, עיטור הכבוד הסרבי הגבוה ביותר ניתן לישראלי: "קידם יחסים הדוקים", באתר ynet, 20 בפברואר 2021
מירב לפידות

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1976 (בת 49 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   משטרת ישראל
 תקופת הפעילות:  2016–2018 (כשנתיים)
 דרגה:    ניצב משנה (במשטרה)
 תפקידים בשירות
 דוברת המשטרה
 
מירב לפידות (נולדה ב-1976) היא קצינת משטרה בכירה בדימוס, דוברת משטרת ישראל לשעבר.
ביוגרפיה

את שירותה הצבאי עשתה לפידות כקצינה ביחידת דובר צה"ל ובשירות הקבע שימשה כדוברת פיקוד העורף. לפידות הגיעה לדרגת רב-סרן במילואים. היא בעלת תואר ראשון במדעי ההתנהגות ומנהל עסקים מאוניברסיטת בן-גוריון ותואר שני במנהל עסקים מהמרכז הבינתחומי הרצליה.
לפידות הייתה דוברת מרכז השלטון המקומי, סגנית דובר במשרד האוצר, ובשנת 2007 מונתה לתפקיד דוברת רשות הדואר. ב-2013 החלה לשמש כדוברת ומנהלת אחריות תאגידית בבית ההשקעות מיטב דש. בשנת 2014 מונתה כדוברת משרד האוצר.
ב-2016 מונתה לתפקיד דוברת משטרת ישראל. עם מינוייה קיבלה דרגת ניצב משנה. ב-2018, עם סיום כהונת המפכ"ל רוני אלשיך סיימה את תפקידה.
לאחר פרישתה מהמשטרה הקימה משרד לייעוץ תקשורתי ואסטרטגי.
הערות שוליים

↑  הדר פרבר, מירב לפידות מונתה לדוברת דואר ישראל, באתר News1 מחלקה ראשונה, 21 בפברואר 2007
↑  אלכסנדר כץ, אחרי כשנה: מירב לפידות עוזבת את מיטב דש - לטובת דוברות משרד האוצר באתר אייס, 31 ביולי 2014
↑  אלי סניור, ממלא מקום המפכ"ל החליף את הדוברת של אלשיך, באתר ynet, 4 בדצמבר 2018
↑   נתי טוקר, דוברת המשטרה לשעבר מקימה משרד ייעוץ עם מי שעבד עבור המשטרה, באתר TheMarker‏, 6 במאי 2019
דונלד פייגן

| --- | --- |

פייגן ב-2017
 לידה:  10 בינואר 1948 (בן 77) פסאיק, ניו ג'רזי, ארצות הברית
 שם לידה:  דונלד ג'יי פייגן
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1965
 מקום לימודים:  בארד קולג', מכללת ברקלי למוזיקה, תיכון ברונסוויק 
 עיסוק:  מוזיקאי, זמר, מלחין, כותב שירים
 סוגה:  ג'אז-רוק
 סוג קול:  טנור 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  קלידים, מלודיקה
 חברת תקליטים:  ABC רקורדס, MGM רקורדס, ג'איינט רקורדס 
 שיתופי פעולה בולטים:  סטילי דן
 www.donaldfagen.com
 פרופיל ב-IMDb
 
דונלד ג'יי פייגן (באנגלית: Donald Jay Fagen; נולד ב-10 בינואר 1948) הוא מוזיקאי אמריקאי הידוע בעיקר בתור מייסד, סולן וקלידן להקת סטילי דן.
קורות חייו

פייגן נולד בניו ג'רזי להורים יהודים. כילד התעניין במוזיקת רוק ו-R&B. בגיל 11 החל להתעניין בג'אז, ומאוחר יותר במוזיקת נשמה, פאנק ומוטאון. לטענתו, עם התעניינותו בג'אז הפך ל"סנוב": "איבדתי עניין ברוק נ' רול והתחלתי לפתח אישיות אנטי-סוציאלית".
בשנת 1965 נרשם פייגן ללימודי ספרות אנגלית בבארד קולג'. בבארד הוא פגש את המוזיקאי וולטר בקר, איתו הקים ב-1970 את להקת סטילי דן. בקר ופייגן היו חברי הלהקה הקבועים וכתבו את כל שיריה, כאשר בקר שימש כבסיסט וגיטריסט ופייגן כסולן וקלידן.
החל משנת 1982, לאחר שסטילי דן התפרקה, הוציא פייגן אלבומי סולו מצליחים. בין אלבומים אלה ניתן למנות את The Nightfly ‏(1982), אשר זכה למעמד של אלבום פלטינה הן בארצות הברית והן בבריטניה והיה מועמד לשבעה פרסי גראמי. מאז איחודה של סטילי דן ב-1993 ועד מותו של וולטר בקר ב-2017 הופיעו פייגן ובקר זה לצד זה באופן קבוע. הוא דודן של השחקן אלן רוזנברג (אנ')
דיסקוגרפיה

אלבומי סולו
(1982) The Nightfly
(1993) Kamakiriad
(2006) Morph the Cat
(2012) Sunken Condos
אלבומים עם סטילי דן
(1972) Can't Buy a Thrill
(1973) Countdown to Ecstasy
(1974) Pretzel Logic
(1975) Katy Lied
(1976) The Royal Scam
(1977) Aja
(1980) Gaucho
(2000) Two Against Nature
(2003) Everything Must Go
הערות שוליים

↑  בריאן סוויט, Steely Dan: Reelin' in the Years, עמ' 7-8.
↑  בריאן סוויט, Steely Dan: Reelin' in the Years, עמ' 8.
↑  רוב ברונר, The Origins of Steely Dan‏, באתר אנטרטיינמנט ויקלי‏, 17 במרץ 2006.
↑  דונלד פייגן במצעדי האלבומים של בילבורד.
↑  טקס פרסי גראמי ה-25, רשימת המועמדויות.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007404150505171  PLWABN: 9810713242005606  BnF: cb138937594 (data)  CiNii: DA18115002  GND: 132095106  ICCU: UBOV496771  ISNI: 0000 0001 1511 421X  LCCN: n91062892  LNB: 000101438  MusicBrainz: 70047e57-0153-4117-b0fc-a1d2e322e5ef  NDL: 001177476  NKC: xx0036746  NTA: 070124949  SUDOC: 166717959  ULAN: 500474594  VIAF: 51875154   WorldCat (עם VIAF): 51875154
צליאק

| --- | --- |

 תחום:  מערכת העיכול
 גורם:  גלוטן 
 תסמינים:  שלשול, הקאה, עצירות, בחילה 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  932104 
 MeSH:  D002446
 סיווגים
 ICD-10:  K90.0
 ICD-11:  DA95 
 
צֶלְיָאק (דַּגֶּנֶת, בעבר נקראה כָּרֶסֶת; באנגלית: Coeliac או Celiac) היא מחלה אוטואימונית הנובעת מרגישות לגליאדין (Gliadin) גליקופרוטאין (חלבון מורכב עם פחמימה), המרכיב, יחד עם חלבון נוסף בשם גלוטנין, את הגלוטן המצוי בדגנים מסוימים, כגון חיטה, שעורה ושיפון. בשיבולת-שועל יש חומר קרוב לגלוטן שחלק קטן מחולי הצליאק אינם יכולים לאכול גם אותו.
תאי מערכת החיסון של חולי צליאק מזהים בטעות את הגליאדין שנספג בתאי הדופן הפנימית של המעי הדק כגוף זר, פתוגני, תוקפים את תאי המעי, וגורמים בכך להפרעה בספיגת מזון. אם הבעיה לא מאובחנת, עלול הדבר לגרום לתסמינים ולסיבוכים שונים.
בחיטה מהווה הגלוטן עד 80% מהחלבון שבגרעין, והוא האחראי לאלסטיות של עיסת הבצק ולכך שהשמרים יכולים בתסיסתם להתפיח את העיסה. הגלוטן בגרעין מעורב בעמילן והוא ממוקם מבחינה בוטנית באנדוספרם – רקמה טריפלואידית המספקת מזון לגרעין במהלך גדילתו.
בשל היות תסמיני המחלה בלתי ספציפיים (ראו בהמשך), מעריכים כי השיעור האמיתי של חולים במחלה גבוה בהרבה משיעור החולים המאובחנים (כ-1% מכלל האוכלוסייה). הטיפול היחיד המבטל את כל התסמינים (אך אינו מרפא את המחלה), הוא הימנעות קפדנית מאכילת מזונות המכילים גלוטן.
גורמי המחלה

גורמי המחלה טרם הובהרו לגמרי אך ידוע כי היא קשורה לנטייה גנטית מסוימת (ראו בהמשך).
 מחקר מ-2005‏ העלה כי המחלה מתפתחת במקרים רבים כאשר רקמות הלימפה Peyer’s patches שבתחתית המעי הדק אינן מתפקדות כראוי, ובעקבות כך secretory immune-globulin A המנטרל בדרך כלל את השפעת הגלוטן, אינו מופרש או שמופרש בכמות שאינה מספקת. המחקר מנסה לקשור לבעיות בהפרשת sigA גם מחלות כרוניות אחרות כמו מחלת קרוהן (Crohn), אסתמה ועוד. מסקנת המחקר היא שהגלוטן מזיק, אך רוב בני האדם מוגנים מפניו. מצד שני, הרוב המוחלט של הרופאים סבור כי תאוריה זו אינה מבוססת עדיין.
ישנם מחקרים הטוענים שגם הגלוטנין, המעניק לעיסת הבצק את היציבות בזכות מבנה מולקולרי של רשת תלת-ממדית, ולא רק הגליאדין, מכיל רכיבים המזיקים לחולי הצליאק.
ישנן השערות כי הגורם המעודד את התפרצות המחלה הוא פתוגן מסוים, ככל הנראה נגיף, ויש המוסיפים גם לחצים נפשיים.
היסטוריה

שמה הלועזי של המחלה צליאק, מקורו במילה היוונית קוליאקוס (koiliakos (κοιλιακός, שפירושה "של הבטן", ובהשאלה – כאבי בטן.
בעברית נקראה במקור המחלה "כרסת" בהתבסס על אחד מתסמיניה הקלאסיים של המחלה הבטן הנפוחה, בעיקר אצל ילדים. בשלהי 2010 שונה שמה של המחלה לדגנת, בעקבות פנייה של עמותת צליאק בישראל.
הראשון שתיאר את המחלה וטבע את שמה היה הרופא היווני הקדום גלנוס. ב-1888 הרופא הבריטי סמואל גי (Samuel Jones Gee, 1839–1911) תיאר את המחלה ביתר פירוט. ד"ר גי המליץ על תפריט נטול עמילן כתרופה יחידה למחלה. ב-1908 הרופא האמריקני כריסטיאן ארצ'יבלד הרטר (Christian Archibald Herter) המליץ לחולים במחלה לאכול רק חלבונים ושומנים ולהימנע מפחמימות. בספרות הרפואית נוסף אז למחלה השם Gee-Herter´s disease על שם הרופאים גי והרטר.
ב-1918 המליץ רופא הילדים פרדריק סטיל (אנ') לחולים להימנע מאכילת לחם. החל משנת 1936 התנהל מחקר בבית החולים לילדים ג'וליאנה, במסגרת עבודת התיזה של ווילם דיקה (Willem Dicke), אז סטודנט הולנדי לרפואת ילדים נחקרה ההשפעות הדיאטטיות על ילדים חולי צליאק וההשפעה על עקומות הגדילה שלהם. במחקרו שפורסם ב-1941 סיפר דיקה כי נחל הצלחה בטיפול בילדים על ידי דיאטה ללא לחם וקמח. המניע למחקרו היה המחסור במרכיבים שהומלצו במחקרים קודמים, דבר אשר דרש מהחוקרים לבודד באופן טוב יותר את המזונות שפוגעים בבריאות החולים. הצוות הרפואי ודיקה שמו לב לכך שילדים חולי צליאק שלא אכלו לחם או מוצרי חיטה אחרים הראו שיפור בתסמיני המחלה, תובנה זו התחזקה במהלך הרעב בהולנד בחורף 1944–1945 במהלכו היה מחסור רב במקורות מזון שונים. מחקרו נתמך במחקר מקביל בראשות שרלוט אנדרסון הבריטית, שהעלה כי עמילן וחומרים אחרים בקמח אינם מזיקים, אלא רק הגלוטן.
בשנות ה-60 גילה החוקר האמריקני רובין (Rubin) וחוקרים נוספים בארצות הברית, את הביופסיה של המעי הדק כאמצעי אבחון ראשי למחלה, המשמש עד היום. החל משנת 2007 בארצות הברית הוכרז 13 בספטמבר כיום המודעות למחלת הצליאק.
אבחון

למחלת הצליאק פנים רבות (המחלה אף מכונה בשל כך "מחלת אלף הפנים"), ולעיתים היא אף חסרת ביטוי קליני כלשהו. כאשר המחלה מופיעה בצורתה הקלאסית (ראו בהמשך), קל לזהותה, אך ברוב המקרים המחלה מופיעה בצורות שונות, וקשה לאבחן אותה. חלק מהמאמרים נוקבים ביחס של 1:10 בין החולים המאובחנים לחולים שאינם מאובחנים, מכאן שהמקרים המאובחנים הם רק קצהו של הקרחון, ולכן חולים רבים הלוקים במחלה אינם יודעים זאת. כיום, עקב עליית המודעות למחלה, מתגלים יותר ויותר חולים בגיל מבוגר וסביר להניח כי הם חולים במחלה זו תקופה ארוכה.
לחולים במחלה זו אובחנה רמה נמוכה של כולציסטוקינין.
אבחון > תסמינים קלאסיים

יש סימפטומים רבים המופעים, מביניהם נפיחות בטן המלווה בכאבים, בחילות, הקאות ויציאות שלשוליות מרובות, חיוורות ומצחינות במיוחד. במקרים קשים יותר אם המחלה מופיעה בגיל צעיר, הפרעות הגדילה והתפתחות. בבדיקות המעבדה שכיח לזהות אנמיה מחסר ברזל, המתבטאת בחיוורון ועייפות כרונית.
נשים חולות צליאק שאינן נמנעות מגלוטן סובלות מאי פריון, הפלות חוזרות ולידות מוקדמות של ילודים בעלי משקל לידה נמוך. כמו כן צליאק שלא טופל במשך שנים רבות, מעלה את הסיכון לפתח סרטן מן הסוגים לימפומה של תאי T וסרטן המעי הדק.
אבחון > ביופסיה

הדרך הכמעט-ודאית היחידה כיום לאבחון המחלה היא באמצעות ביופסיה של המעי הדק באמצעות אנדוסקופיה. בדיקה היסטולוגית של הביופסיה מגלה צלקות וניוון של סיסי המעיים (villi intestinales) – מבנים זעירים דמויי שערות היוצאים מדופן המעי שתפקידם להגדיל משמעותית את שטח הפנים של המעי כדי לשפר את יעילות ספיגת החומרים המזינים. ישנו מספר זעום של חולי צליאק המגלים תופעות פיזיולוגיות אחרות (ראו הרחבה) ולכן הביופסיה קשה לזיהוי במקרים אלה. מקרה נוסף שבו ביופסיה לא תעזור היא לאחר דיאטה ארוכה ללא גלוטן. הקישורית הזו מצביעה על שנתיים דיאטה כזמן ממוצע להחלמה של רקמת המעי. לאחר זמן זה, או במקרה של ילדים שגדלו מגיל צעיר ללא גלוטן, לא ניתן לסמוך על הביופסיה ולא על בדיקת נוגדנים בדם, ולכן בדיקת צליאק חוזרת תתבצע באמצעות בדיקה גנטית (ראו בהמשך) או – במקרים מסוימים – אף תתבצע "דיאטת גלוטן" של אכילת גלוטן למספר חודשים ולאחריה בדיקות דם וביופסיה.
אבחון > בדיקות גנטיות

בתוך קבוצת הגנים הידועה בשם אנטיגנים לויקוציטיים אנושיים, שהיא עצמה חלק ממשפחת הגנים MHC (משפחה המונה למעלה מ-200 גנים בכרומוזום מס' 6), קיימים שני גנים הקשורים לצליאק, בשמות HLA DQ2 ו-HLA DQ8. אם שני הגנים הללו אינם נמצאים בבדיקה, כמעט ודאי שהחולה אינו סובל מצליאק. אך הימצאות אחת מהן או שתיהן, היא רק תנאי חלקי שלא מספיק לאבחון המחלה, מאחר שהן מופיעות גם אצל כ־30% מהאוכלוסייה שאינה סובלת מצליאק. במילים אחרות, בדיקת HLA לאבחון צליאק יעילה כדי לשלול את המחלה, אך אינה מספיקה לאבחון חיובי. הבדיקה מבוצעת גם בישראל.
אבחון > בדיקות נוגדנים בדם

נוגדני גליאדין מסוג IgA:
בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 התפתחה השיטה למדידת רמת נוגדני (Immunoglobulin) הגליאדין (מסוגים IgA, IgG) כמדד אבחוני לצליאק. לאחר מספר מחקרים התברר כי שיטה זו אינה מהימנה מאחר שהתגלה כי לאנשים רבים יש נוגדן לגליאדין אף שאינם סובלים מצליאק. השיטה שוכללה לבדיקת נוגדני גליאדין מסוג IgA בלבד (לעומת IgG) מאחר שהם נפוצים יותר אצל חולי צליאק. מצד שני, גם בדיקה זו אינה מהימנה לגמרי מאחר שלאנשים רבים (כ-1 מתוך 700) חסרים מלידה נוגדנים מסוג IgA. לסיכום – באוכלוסייה ללא חסך IgA הבדיקה נחשבת אמינה יחסית, ובמקרה שאין תופעות מחשידות נוספות היא מחייבת ביופסיה רק בממצא חיובי.
נוגדני אנדומיזיום ונוגדני טרנסגלוטאמינאזה:
החל משנת 1984 נמצא שיש קשר מובהק בין נוגדני אנטיגן בשם אנדומיזיום (endomysium) לבין מחלת הצליאק, ולאחר שנים נמצא שגם האנטיגן טרנסגלוטאמינאזה (transglutaminase) גורם להיווצרות נוגדן זהה. לא ברור מה טיב הקשר בין הגלוטן או הגליאדין לבין שני האנטיגנים הללו. כמו בבדיקה הקודמת, הבדיקה נחשבת אמינה יחסית בנוגדנים מסוג IgA בלבד.