stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גאבס

| --- | --- |
סמל גאבססמל גאבס

 מדינה:  תוניסיה תוניסיה
 מחוז:  גאבס
 גובה:  1.0 מטר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  152,921 (2014)
 קואורדינטות:  33°53′0″N 10°7′0″E﻿ / ﻿33.88333°N 10.11667°E﻿ / 33.88333; 10.11667
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.commune-gabes.gov.tn/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת תוניסיה מוגדלת) תוניס ג'רבה קירואן ביזרטה ספקס סוסה קרתגו גאפסה לוב אלג'יריה הים התיכוןגאבס(למפת תוניסיה רגילה) תוניס ג'רבה קירואן ביזרטה ספקס סוסה קרתגו גאפסה לוב אלג'יריה הים התיכוןגאבס  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
גאבס (בערבית قابس ‏האזנהקובץ:Gabes.wav‏Ⓘ‏, בצרפתית: Gabès) היא בירת מחוז גאבס בתוניסיה. העיר שוכנת במזרח תוניסיה לחוף מפרץ גאבס והוזכרה על ידי סטראבון כעיר נמל חשובה. בשנת 2014 התגוררו בעיר 152,921 אנשים והיא העיר השישית המאוכלסת ביותר בתוניסיה.
בשנת 1941 התרחשו בעיר פרעות נגד יהודים.
גלריה

נמל גאבס
מגדלורי גאבס
מגדל בתוך העיר גאבס
השוק המקומי
ג'ין סיברג

| --- | --- |

 לידה:  13 בנובמבר 1938 מרשלטאון, ארצות הברית 
 התאבדה:  30 באוגוסט 1979 (בגיל 40) הרובע השישה-עשר של פריז, צרפת 
 מקום קבורה:  בית הקברות מונפרנאס 
 שם לידה:  Jean Dorothy Seberg 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1957–1979 (כ־22 שנים) 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת איווה  תיכון מרשלטאון 
 בן או בת זוג:  רומן גארי (16 באוקטובר 1963–1970)  דניס ברי (1972–30 באוגוסט 1979)  פרנסואה מורייל (5 באוקטובר 1958–21 בספטמבר 1960) 
 צאצאים:  אלכסנדר דייגו גארי 
 מספר צאצאים:  2 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ין דורותי סיברג (באנגלית: Jean Dorothy Seberg; ‏ 13 בנובמבר 1938 - 30 באוגוסט 1979), הייתה שחקנית אמריקאית. סיברג הופיעה ב-34 סרטים בהוליווד, וכן בצרפת. בנוסף, הייתה תומכת נלהבת של מאבק האפרו-אמריקנים לשוויון זכויות בכלל, ושל תנועת הפנתרים השחורים בפרט.
קריירת המשחק

ג'ין סיברג נולדה במרשלטאון, איווה שבארצות הברית, בעיירה קטנה. משפחתה הייתה נוצרית-לותרנית. אמה הייתה מורה מחליפה ואביה רוקח. סיברג רכשה השכלה באוניברסיטת איווה.
בגיל 17 לוהקה לתפקיד ז'אן ד'ארק בסרטו של אוטו פרמינגר, "Saint Joan" ("סיינט ג'ואן"), המבוסס על מחזהו ההיסטורי של ג'ורג' ברנרד שו. סיברג נבחרה לתפקיד מבין יותר מ-3,000 מועמדות אחרות. על אף שהסרט נקטל על ידי מבקרי הקולנוע, הוא הזניק את הקריירה של סיברג שהפכה לכוכבת בן-לילה, ולוהקה לסרט נוסף של פרמינגר, "Bonjour Tristesse" ("שלום לך, עצבות") שיצא כשנה לאחר מכן. ב-1959 הופיעה בסרט הבריטי "The Mouse that Roared" ("העכבר ששאג") לצידו של פיטר סלרס. ב-1960 היא הופיעה בסרטו הצרפתי של ז'אן-לוק גודאר - "À bout de souffle" ("עד כלות הנשימה"; מוכר גם בשמו האנגלי "Breathless"). הסרט, בו כיכבה סיברג לצידו של ז'אן-פול בלמונדו, זכה להצלחה גדולה ברחבי העולם, וסימן את תחילתו של הגל החדש בקולנוע הצרפתי. סיברג הפכה לידוענית ולסמל אופנה הן בצרפת והן בהוליווד, והחלה לזכות בתפקידים בכירים בתעשיית הקולנוע, כשהחשוב שבהם הוא בסרט "Lillith" ("לילית"), סרטו האחרון של רוברט רוסן בו כיכבו גם וורן בייטי, פיטר פונדה וג'ין הקמן. בשנים לאחר מכן דעכה במקצת הקריירה שלה, והיא הופיעה יותר בסרטים אירופיים ובעיקר צרפתים. ב-1969 הופיעה בתפקיד הנשי הראשי בסרט המכורים לזהב, המבוסס על המחזמר "צבע את עגלתך" של לרנר ולווה, לצדם של לי מרווין וקלינט איסטווד, אם כי בשירים דובב קולה. תפקידה הגדול האחרון היה בסרט האסונות "Airport" ("נמל תעופה (1970)"), בו כיכבו כמה מן הכוכבים הגדולים של התקופה - ברט לנקסטר, דין מרטין ועוד. סיברג אף שיחקה בשני סרטיו היחידים של בעלה השני רומן גארי, "Oiseaux vont mourir au Pérou, Les" ("הציפורים באות למות בפרו") ו-"!Kill" ("הרג").
חייה האישיים

חייה האישיים של סיברג זכו גם הם לפרסום רב, ובייחוד נישואיה לסופר הצרפתי רומן גארי, בעלה השני מתוך ארבעה, ואבי בנה, אלכסנדר דייגו גארי (צר'). באותה התקופה בה הייתה נשואה לגארי, שנות השישים של המאה העשרים, היא התחילה להיות מעורבת בפוליטיקה האמריקאית הרדיקלית. היא תמכה בגלוי במאבק האפרו-אמריקאים לשוויון זכויות ובפרט בתנועת הפנתרים השחורים, בה תמכה כלכלית וציבורית. ה-FBI ראה בפנתרים השחורים, הארגון החמוש ובעל האג'נדה המהפכנית, איום ממשי על ביטחונה של ארצות הברית, ופתח בסדרה של מבצעים לא חוקיים כדי לפגוע בארגון ובתומכיו (תוכנית COINTELPRO). סיברג, שהצהירה על תמיכתה בארגון ועל כך שתרמה לו כסף רב בפרהסיה, הפכה גם היא למטרה. ה-FBI החל לצותת לשיחותיה בטלפון ולעקוב אחר תנועותיה. גם ארגוני שחורים אחרים, שלא ראו בעין יפה את מעורבותה של האישה הלבנה במאבקם, איימו ומיררו את חייה.
בשנת 1970, כשהייתה בהריון עם ילדה השני, הפיץ ה-FBI בראשותו של ג'ון אדגר הובר ידיעה שקרית על כך שאביו של הילד אותו נושאת סיברג ברחמה אינו גארי אלא אחד מראשי הפנתרים השחורים. ה-FBI קיווה בכך לפגוע במעמדה הציבורי. הידיעה השקרית פורסמה בלוס אנג'לס טיימס, במגזין ניוזוויק ובעוד כ-100 עיתונים ברחבי ארצות הברית וזכתה לתהודה תקשורתית רבה. סיברג נכנסה בעקבותיה לטראומה וילדה טרם זמנה, כשהפג מת כעבור יומיים בלבד. היא האשימה במוות את ה-FBI, ובמסיבת עיתונאים שקיימה זמן מה לאחר מכן הציגה לעיתונאים ההמומים את גופתו של בנה, והדגישה את צבע עורו - לבן, כך שלא ייתכן שאביו היה שחור עור. הצעד הקיצוני שם קץ לשמועות, אולם הוא לא מנע מה-FBI להמשיך ולעקוב אחריה, ולסיברג לשקוע בדיכאון. נישואיה עם גארי הסתיימו והיא עזבה את ארצות הברית ועברה לפריז. קריירת המשחק שלה אמנם השתקמה קמעה, ברם היא ניסתה להתאבד עוד מספר פעמים בימי השנה למותה של התינוקת. באחת הפעמים אף קפצה אל מתחת לגלגליה של הרכבת התחתית של פריז. כמו כן, היא התמכרה לאלכוהול ולתרופות, והחלה לצאת עם גברים מפוקפקים ואלימים, שניצלו אותה כספית ורגשית.
באוגוסט 1979 דווח על היעדרותה. לאחר 11 ימים של אי-בהירות נמצאה גופתה במושב האחורי של מכוניתה, שחנתה ברובע השישה-עשר של פריז. המשטרה דיווחה כי סיברג מתה לאחר שבלעה מנת יתר של כדורי הרגעה. בעלה השני, רומן גארי, שקע בדיכאון בעקבות מותה והתאבד אף הוא כשנה לאחר מכן (למרות שציין במכתב כי אין קשר בין התאבדותו להתאבדותה).
בשנת 2019 אמזון הוציאה את הסרט "סיברג" (אנ'), המבוסס על חייה של השחקנית ומתמקד במעקב שנערך אחריה על ידי האף בי איי. את דמותה של סיברג מגלמת קריסטן סטיוארט.
לקריאה נוספת

Richards, David (1981). Played Out: The Jean Seberg Story. Random House. ISBN 0-394-51132-8.
McGee, Garry (2008). Jean Seberg – Breathless. Albany, GA: BearManor Media. ISBN 1-59393-127-1.
הערות שוליים

↑  המחזה של שו תורגם לעברית על ידי יעקב אורלנד בשם "יוהנה הקדושה"
1 2 3 4 5  Jean Seberg - Biography
1 2  רב-סרן שמועתי
↑  גארי, בספרו "כלב לבן", מתאר חלק מן ההטרדות שהיו מנת חלקה של סיברג: הסחיטות, האיומים, ואף הרעלתם של חיות המחמד של הזוג.
↑  אריאלה בנקיר, "כל החיים מאחוריו", ריאיון עם בנה של סיברג - אלכסנדר דייגו גארי - לרגל פרסום האוטוביוגרפיה שלו "S. ou l'esperance de vie" ("אס או התקווה לחיים", בההוצאת גלימאר), מוסף הארץ, 3 ביולי 2009 (קישור לראיון).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007422420105171  PLWABN: 9810540962205606  BNE: XX1302877  BnF: cb119538851 (data)  CANTIC: a1178779x  GND: 119034689  ISNI: 0000 0001 1028 8026  LCCN: n80161971  MusicBrainz: 32c67585-63ef-4ed8-ac20-f1ba8efaff67  NDL: 01224186  NKC: js20011212004  NTA: 113120885  SNAC: w6ns472z  SUDOC: 027515338  VIAF: 68937732   WorldCat (עם VIAF): 68937732
גאבריל דז'או

| --- | --- |

 לידה:  11 בספטמבר 1932 (בן 92) Poieni, רומניה 
 מדינה:  רומניה 
 השכלה:  אוניברסיטת באבש-בויאי 
 תפקיד:  ראש ממשלת רומניה (30 במרץ 1998–17 באפריל 1998)  שר הפנים (12 בדצמבר 1996–21 בינואר 1999)  משרד הפנים (רומניה) 
 מפלגה:  הנוצרית - דמוקרטית
 
גאבריל דז'או (ברומנית: Gavril Dejeu; נולד ב-11 בספטמבר 1932) הוא פוליטיקאי רומני, חבר המפלגה הנוצרית-דמוקרטית, שירת כשר הפנים בממשלתו של ויקטור צ'ורביה ולאחר התפטרותו כיהן במשך שבועיים כראש ממשלה זמני (30 במרץ - 17 באפריל 1998).
גאבריל הוא משפטן במקצועו ונכנס לפוליטיקה בשנת 1990, לאחר המהפכה הרומנית, בהצטרפותו למפלגת האיכרים.
| ראשי ממשלת רומניה |
| --- | --- | --- |
| הנסיכויות הרומניות המאוחדות | ב' קטרג'יו • קרצולסקו • קוגלניצ'אנו • קרצולסקו • ל' קטרג'יו • י' גיקה • קרצולסקו • ש' גולסקו • נ' גולסקו • יון ק' ברטיאנו • ד' גיקה • א' גולסקו • יפוריאנו • י' גיקה • ל' קטרג'יו • פלורסקו • יפוריאנו • יון ק' ברטיאנו • ד' ברטיאנו • יון ק' ברטיאנו |     |
| ממלכת רומניה | יון ק' ברטיאנו • רוסטי • ל' קטרג'יו • פלורסקו • ל' קטרג'יו • סטורדזה • אאורליאן • סטורדזה • קנטאקוזינו • קארפ • סטורדזה • קנטאקוזינו • סטורדזה • יון (יונל) ברטיאנו • קארפ • מאיורסקו • יון (יונל) ברטיאנו • אוורסקו • מרגילומן • קואנדה • יון (יונל) ברטיאנו • וייטויאנו • ואידה-ווייבוד • אוורסקו • יונסקו • יון (יונל) ברטיאנו • אוורסקו • שטירביי • יון (יונל) ברטיאנו • ו' ברטיאנו • מאניו • מירונסקו • מאניו • מירונסקו • יורגה • ואידה-ווייבוד • מאניו • ואידה-ווייבוד • דוקה • אנג'לסקו • טטרסקו • גוגה • קריסטיה • קלינסקו • ארג'שאנו • ארג'טויאנו • טטרסקו • ג'יגורטו • אנטונסקו • סנטסקו • רדסקו • גרוזה |     |
| הרפובליקה העממית הרומנית והרפובליקה הסוציאליסטית רומניה | גרוזה • גאורגיו-דז' • קיבו סטויקה • מאורר • מנסקו • ורדץ • דסקלסקו |     |
| רומניה מאז 1989 | רומן • סטולוז'אן • וקרויו • צ'ורביה • דז'או • וסילה • אתאנאסיו • איסרסקו • נסטאסה • בז'ינאריו • פופסקו-טריצ'אנו • בוק • אונגוריאנו • פונטה • צ'ולוש • גרינדיאנו • טודוסה • דנצ'ילה - אורבן • קיצו • צ'וקה • צ'ולאקו |     |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1082398543  VIAF: 166145542423896641486   WorldCat (עם VIAF): 166145542423896641486 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ג'נסן 541S

| --- | --- |

Jensen 541S, שנת 1961
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Jensen Motors, Ltd
 שנות ייצור:  1960–1963
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 מודל קודם:  ג'נסן 541R
 מודל אחריו:  ג'נסן C-V8
 אורך:  4,525 מ"מ
 רוחב:  1,702 מ"מ
 גובה:  1,384 מ"מ
 משקל:  1,494 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,667 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, 2 שסתומים לצילינדר, 3,990 סמ"ק המפיק 131 כ"ס, יחס דחיסה 7.4:1, מאייד מסוג "SU Carburettor" (מנוע "Austin Motor Company" מסוג (Straight-six engine" (R6) Austin DS5)"  V8 צילינדרים, 5,358 סמ"ק  (מנוע קרייזלר סוג "Chrysler B engine")
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות + הילוך "overdrive"  תמסורת אוטומטית - 4 מהירויות
 מהירות מרבית:  177 קמ"ש (מנוע 3,090 סמ"ק)
ג'נסן 541S (באנגלית: Jensen 541S) היא מכונית ספורט בתצורת קופה, מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית Jensen Motors, Ltd בין השנים 1960–1963.
סך הכול יוצרו 127 יחידות.
מאפיינים

2 דלתות
4 מושבים
חגורות בטיחות (דגם המכונית האנגלית הראשונה שהורכבו בה חגורות בטיחות)
רדיו מסוג מוטורולה
מעצורי דיסק מסוג "Dunlop Rubber"
תמונות

"ג'נסן 541S", שנת 1961
"ג'נסן 541S"
"ג'נסן 541S", שנת 1960
"ג'נסן 541S", שנת 1961
"ג'נסן 541S"
לוגו  "ג'נסן 541S", שנת 1961
מנוע "ג'נסן 541S", שנת 1961
מנוע "ג'נסן 541S", שנת 1961
"ג'נסן 541S", שנת 1961
"ג'נסן 541S"
"ג'נסן 541S"
ראו גם

ג'נסן 541
ג'נסן S-type
ג'נסן PW
ג'נסן GT
הערות שוליים

↑  היסטורית דגמי מכוניות יצרנית הרכב ג'נסן
↑  דגם  "ג'נסן 541S", שנת 1961
↑  מועדון "ג'נסן 541S"
↑  "ג'נסן 541S"
ג'ניפר גריי

| --- | --- |
גריי, 2010
גריי, 2010
 לידה:  26 במרץ 1960 (בת 64) ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית
 שם לידה:  Jennifer Elise Grey 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1984 
 מקום לימודים:  בית הספר התיכון דולטון  בית הספר לתאטרון נייברהוד פלייהאוס 
 בן או בת זוג:  קלארק גרג (2001–2021)   ג'וני דפ (1989–1989) 
 צאצאים:  סטלה גרג 
 מספר צאצאים:  1 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ניפר אליס גריי (באנגלית: Jennifer Elise Grey; נולדה ב-26 במרץ 1960)
היא שחקנית קולנוע יהודייה אמריקאית. התפרסמה בדרמה המוזיקלית "ריקוד מושחת", בתפקיד שהקנה לה מועמדות לפרס גלובוס הזהב, ובסרט קומדיית הנעורים "שמתי ברז למורה" בתפקיד ג'ייני, אחותו של תלמיד התיכון פריס ביולר.
חיים אישיים

גריי שנולדה בניו יורק סיטי, היא בתם של שחקן הקולנוע היהודי אמריקאי זוכה פרס אוסקר ג'ואל גריי והשחקנית-זמרת היהודייה ג'ו ויילדר.
למדה ריקוד ומשחק בבית הספר הפרטי "בית ספר דלטון" שבמנהטן.
למדה משחק מקצועני ב"בית הבובות השכונתי" תחת הדרכתו של השחקן סנפורד מייסנר.
גריי הייתה מאורסת לכוכבי הקולנוע מתיו ברודריק וג'וני דפ, הייתה נשואה משנת 2001 לשחקן קלארק גרג ואמא לבת אחת.
בשנת 1987 נפצעה גריי בתאונת דרכים בעת שנסעה עם השחקן מתיו ברודריק בצפון אירלנד, בתאונה נהרגו שני אנשים וברודריק הואשם בנהיגה רשלנית. בשנת 2021 התגרשה מקלארק גרג, שהייתה נשואה לו 20 שנה.
קריירת משחק

גריי החלה את דרכה כרקדנית בפרסומת למשקה "ד"ר פפר". ב-1984 הופיעה לראשונה בקולנוע בסרט המלחמה הבדיוני "שחר אדום" ובתפקיד קטן בסרטו של פרנסיס פורד קופולה "מועדון הכותנה".
ב-1986 שיחקה בקומדיית הנעורים "שמתי ברז למורה" בתפקיד ג'ייני, אחותו של תלמיד התיכון פריס ביולר (מתיו ברודריק).
הפכה לכוכבת קולנוע בשנת 1987 בזכות הופעתה בדרמת ההתבגרות המוזיקלית "ריקוד מושחת", בה שיחקה גריי נערה ניו יורקית בשם פרנסיס האוזמן המגיעה לאתר הנופש ומתאהבת במורה לריקוד ג'וני קאסטל (פטריק סווייזי).
על הופעתה הזכורה ביותר בקולנוע הייתה גריי מועמדת לפרס גלובוס הזהב על ההופעה הקומית/מוזיקלית הטובה ביותר.
בשנת 2000 שיחקה בדרמה הרומנטית "סודות של אהבה" בתור ג'אניס גאררו חברתו של הפרסומאי באדי אמראל (בן אפלק) וב-2001 בסרטו של אבי נשר "פולחן".
בשנת 2010 זכתה גריי בתחרות הריקודים "רוקדים עם כוכבים" ביחד עם בן זוגה לתחרות, הרקדן דרק האף'. בשנת 2011 שיחקה לצד אוסטין באטלר וספנסר לוק בסרט "שודדי הסלבס" (The Bling Ring) אשר מבוסס על סיפור אמיתי שקרה בהוליווד.
פילמוגרפיה נבחרת

פזיז (1984)
שחר אדום (1984)
מועדון הכותנה (1984)
גלגלי תהילה (1985)
שמתי ברז למורה (1986)
ריקוד מושחת (1987)
תככים וזוהר בברודוויי (1989)
רצח במיסיסיפי (1990) - סרט טלוויזיה
שחר אדום (1992)
סודות של אהבה (2000)
פולחן (2001)
קית' (2008)
חגורה אדומה (2008)
שודדי הסלבס (2011)
בעינייך (2014)
אבא אווזה (2018) - דיבוב
בנפרד (2019)
Bittersweet Symphony‏ (2019)
מורטל קומבט: ג'וני קייג', אקשן! (אנ') (2023) - דיבוב
כאב אמיתי‏ (2024)
פילמוגרפיה נבחרת > טלוויזיה

זה כמו, אתם יודעים... (אנ') (1999–2001)
ג'ון מסינסינטי (2007)
Gwen Shamblin: Starving for Salvation‏(2023) - סרט טלוויזיה של Lifetime
ג'ניפר גריי לצד השחקן ויליאם בולדווין בטקס פרסי האוסקר 1988
ברכה ברטה סקולמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 בדצמבר 1897 
 פטירה:  6 בינואר 1974 (בגיל 76) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 
ברכה ברטה סקולמן (באנגלית: Scholman או Bertha Singer Schoolman;‏ 9 בדצמבר 1897 – 6 בינואר 1974) הייתה אשת חינוך ומנהיגה ציונית. היא מילאה שורת תפקידים בהסתדרות הציונית הדסה בארצות הברית ובארגון עליית הנוער של הסוכנות היהודית. שימשה בין היתר כמזכירה ארצית, סגנית נשיאה ויו"ר ועדת ארץ ישראל של הסתדרות "הדסה" בארצות הברית. היא עמדה בראש הוועד המנהל של עליית הנוער מטעם הסוכנות היהודית יחד עם משה קול בין השנים 1947–1953 והייתה מעורבת רבות בתחומי הבריאות והחינוך במדינת ישראל הצעירה.
חייה ופועלה

ברכה ברטה סינגר נולדה בניו-יורק בשנת 1897 לוולף ופרימט סינגר. היא למדה בסמינר התאולוגי היהודי, כמו עמיתתה וחברתה בארגון "הדסה" הנרייטה סאלד, שם סיימה ב-1921 את לימודי ההוראה. בשנה זו, בהיותה רק בת 24, החלה לכהן כיו"ר ועדת ארץ-ישראל של "הדסה", שפיקחה על כל פעילות החינוך והרפואה של הארגון בארץ- תפקיד בו נשאה עד 1927. בשנת 1922 נישאה ברכה לאלברט אבא סקולמן, מנהל ה-Central Jewish Institute ומייסד מחנות הקיץ לילדים ונוער CEJWIN במדינת ניו-יורק. בשני מוסדות אלה היא מילאה תפקידים חינוכיים ומנהליים. במהלך שנות השלושים שהתה תקופות ממושכות יחד עם שתי בנותיה הצעירות בארץ ישראל המנדטורית ובין 1940 ל-1943 שימשה בתפקיד המזכירה הארצית של נשות הדסה בארצות הברית, וכסגנית הנשיאה.
ב-1947 קיבלה על עצמה את תפקיד יו"ר הוועד המנהל של עליית הנוער יחד עם משה קול, בעקבות פניה דחופה של הסוכנות היהודית. על מנת למלא תפקיד זה היא עזבה את משפחתה באמריקה ויום לפני הכרזת החלוקה באו"ם, הגיעה לארץ ישראל. בזמן שהותה בארץ נסעה סקולמן יחד עם גולדה מאיר בשיירה שהותקפה על ידי ערבים בדרכה לירושלים, בה נהרג הנס בייט, יו"ר עליית הנוער בפועל. בזמן מלחמת העצמאות לאחר שבית החולים "הדסה" בהר הצופים ננטש ומערכת הבריאות בירושלים חוותה משבר, חברה ברכה סקולמן אל מספר פעילות "הדסה" אמריקאיות נוספות על מנת לסייע לארגון הרפואי בארץ. בין 1947 ל-1953 היא בילתה בכל שנה כשישה חודשים בארץ, הרחק ממשפחתה ומביתה, כשהיא מובילה את עליית הנוער בחינוך ודאגה לצרכיהם של בני הנוער הפליטים הרבים שהגיעו ארצה מאירופה. דאגתה לחינוך הנוער בארץ ישראל, ובמיוחד לפליטי השואה הצעירים, הביאה למעורבותה בהקמת כפר הנוער "נווה הדסה" שבשרון, כפר הנוער הדתי בכפר חסידים, וכן כפר הנוער ניצנים. כאות הערכה לפועלה בתחום החינוך, נקראו על שמה מספר אתרים בהם "חורשת סקולמן" בכפר הנוער ניצנים, ו"בית סקולמן" בכפר הנוער נווה הדסה.
בשנת 1947 העניק לה מכון המורים של הסמינר התאולוגי היהודי את פרס Outstanding Alumni Award ובשנת 1969 העניק לה משרד הביטחון בצעד יוצא דופן את עיטור לוחמי המדינה כאות הערכה על פועלה למען מדינת ישראל.
ברכה סקולמן הייתה חברה ב"חברה לקידום היהדות" (Society for the Advancement of Judaism) ואחת ממנהלות "קרן היהדות הרקונסטרוקטיבית" (Jewish Reconstructionist Foundation). היא למדה בסמינר התאולוגי היהודי בעל התפיסה הקונסרבטיבית, אך הייתה רקונסטרוקטיבית בהשקפתה.
ב-6 בינואר 1974 נפטרה ברכה סקולמן לאחר מחלה ממושכת. היא קבורה לצד בן זוגה אלברט סקולמן בהר הזיתים. על מצבתה נרשם: "חייה היו קודש לעליית הנוער והדסה".
ראו גם

הנרייטה סאלד
ההסתדרות הציונית הדסה
הערות שוליים

↑  התקפות קשות על שיירות ליד ירושלים. - פעולות תגמול, דבר, 28 בדצמבר 1947
חורשת ב. סקולמן בכפר הנוער ניצנים
ג'ניפר ברטלט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 במרץ 1941 לונג ביץ', ארצות הברית 
 פטירה:  25 ביולי 2022 (בגיל 81) אמגנסט, ארצות הברית 
 שם לידה:  Jennifer Ann Losch 
 מקום לימודים:  בית הספר ייל לאמנות  קולג' מילס 
 תחום יצירה:  ציור, תחריט, פיסול, אמנות מושגית 
 צאצאים:  Alice Carrière 
 
ג'ניפר לוש ברטלט (14 במרץ 1941 – 25 ביולי 2022) הייתה אמנית אמריקאית. הייתה ידועה בציורים והדפסים ששילבו את האסתטיקה מבוססת המערכת של אמנות קונספטואלית עם הגישה הציורית של הנאו-אקספרסיוניזם. רבות מיצירותיה בוצעו על גבי לוחות פלדה קטנים, מרובעים ומצופים באמייל, ששולבו בצורת רשת ויצרו עבודות מונומנטליות.
ביוגרפיה

בארטלט נולדה בשם ג'ניפר לוש בשנת 1941 בלונג ביץ', קליפורניה, אחת מתוך מארבעה ילדים. אביה היה בעל חברת בנייה ואמה הייתה מעצבת אופנה שעזבה את המקצוע כדי לגדל את ילדיה. היא גדלה בפרברי לונג ביץ', קרובה מספיק לאוקיינוס כדי לפתח זיקה למים שתופיע שוב בעבודתה הבוגרת. היא למדה בקולג׳ מילס באוקלנד, קליפורניה, וסיימה תואר ראשון באמנות בשנת 1963. במהלך שנות הקולג' היא הכירה את אליזבת׳ מוריי שהפכה לחברתה למשך החיים. לאחר מכן עברה לניו הייבן ללמוד בבית הספר לאמנות ואדריכלות ייל בתקופה בה המינימליזם היה הסגנון הדומיננטי. היא למדה אצל יוזף אלברס, ג׳ק טוורקוב, ג'ים דיין וריצ'רד סרה וסיימה תואר שני באמנות בשנת 1965.
ברטלט תיארה את חוויית הלימודים בייל כהשפעתה הרחבה ביותר: "נכנסתי לחיי". בראיון שנערך בשנת 2005 עם הפסלת אליזבת' מוריי, היא מסרה רשימה זו של דברים שלדבריה חשבו עליה כסטודנטית בשנה הראשונה לאמנות:
בין ההשפעות המוקדמות של ברטלט היו הציירת ארשיל גורקי, פיט מונדריאן וסול לוויט.
לאחר שהתחתנה עם אד בארטלט, אז סטודנט לרפואה, בשנת 1964, היא עברה לעבודה בין מחוז סוהו בניו יורק לניו הייבן, שם לימדה באוניברסיטת קונטיקט. לאחר גירושיה בשנת 1972, עבר בארטלט לניו יורק והחלה ללמד במשרה מלאה בבית הספר לאמנות חזותית. בשנת 1983 נישאה לשחקן הגרמני מתייה קארייר, איתו ילדה את ביתם, אליס; הם התגרשו בתחילת שנות התשעים.
עבודותיה

ברטלט הייתה ידועה בעיקר בזכות ציוריה והדפסיה שבהם נושאים מוכרים - החל מבתים וגנים ועד לאוקיינוסים ושמים - בוצעו בסגנון ששילב אלמנטים של אמנות ייצוגית ומופשטת כאחד; ואכן, היא הגיבה שאינה מקבלת על דעתה את ההבחנה בין אמנות פיגורטיבית לאמנות מופשטת. לעיתים קרובות היא עבדה בצורה סדרתית או יצרה פוליפטיכות, ולעיתים קרובות היא תכננה מערכות שלטוניות שהנחו את הווריאציות בתוך קבוצת יצירות נתונה, שדרשו מאיתנו להתמקד ב"תפיסה, בתהליך, בהשפעה של שינוי פרספקטיבה - וכן הקפיצות המתרחשות במוחנו לא משנה כמה אנו רציונליים לחשוב שאנחנו". בסוף שנות השישים, בהשפעת עבודתו של ג'ון קייג', היא החלה להכניס אלמנטים מקריים ליצירתה.
נפטרה ב-25 ביולי 2022.
תערוכות

גלריית פאולה קופר, ניו יורק, 1976. רפסודיה.
ציור תמונה חדש, מוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית, ניו יורק, 1978.
גלריית ״קלוקטאוור״ ( Clocktower Productions ), ניו יורק, 1979
הביאנלה של ויטני, 1981.
מרכז האמנות ווקר, מיניאפוליס, מינסוטה, 1984.
מוזיאון ברוקלין, ניו יורק, 1985.
מרכז האמנות ווקר, 1986.
מוזיאון אורלנדו לאמנות, 1993.
גלריה מנעולים, פילדלפיה, 1994.
גלריה מנעולים, פילדלפיה, 2000.
גלריה מנעולים, פילדלפיה, 2004.
גלריית אדיסון לאמנות אמריקאית, 2006.
גלריית פייס, ניו יורק, 2011.
גלריה מנעולים, פילדלפיה, 2011.
המוזיאון לאמנות מודרנית, ניו יורק, 2011.
גלריות מנעולים, פילדלפיה, 2012.
גלריית מנעולים, פילדלפיה, 2013.
מוזיאון לאמנות פאריש, 2014.
גלריית מנעולים, פילדלפיה, 2015.
גלריית פאולה קופר, 2016.
הערות שוליים

1 2  "Oral history interview with Jennifer Bartlett, 1987 June–September". Oral history interviews. Archives of American Art. 2011. נבדק ב-29 ביוני 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Smith, Roberta (2007-08-13). "Elizabeth Murray, 66, Artist of Vivid Forms, Dies". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2019-02-12.
↑  Handy, Amy (1989). "Artist's Biographies - Jennifer Bartlett".  In Randy Rosen; Catherine C. Brower (eds.). Making Their Mark. Women Artists Move into the Mainstream, 1970-1985. Abbeville Press. p. 239. ISBN 0-89659-959-0.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007507965705171  AGSA: 2943  BIBSYS: 11048413  BNE: XX1611959  BnF: cb13529640x (data)  CiNii: DA04670628  GND: 119152029  ICCU: UBOV365773  ISNI: 0000 0000 8339 3428  LCCN: n81041285  NLA: 36059195  NTA: 071617930  RERO: 02-A009635099  RKD: 103469  SNAC: w61z5605  SUDOC: 079555780  TePapa: 147  Trove: 1204135  ULAN: 500021315  VcBA: 495/189832  VIAF: 39149066346965600398   WorldCat (עם VIAF): 39149066346965600398
בני (הרפובליקה הדומיניקנית)

| --- | --- |

 מדינה:  הרפובליקה הדומיניקנית הרפובליקה הדומיניקנית
 מחוז:  מחוז פרביה
 תאריך ייסוד:  1764 
 שטח:  642,750,000 מ"ר
 גובה:  61 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  145,595 (2014)
  ‑ צפיפות:  230 נפש לקמ"ר (2014)
 קואורדינטות:  18°17′N 70°20′W﻿ / ﻿18.29°N 70.33°W﻿ / 18.29; -70.33 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הרפובליקה הדומיניקנית מוגדלת) סנטו דומינגו לה וגה לה רומנה איגוויי סן קריסטובל סן פרנסיסקו דה מקוריס  סנטיאגו פוארטו פלטה האוקיינוס האטלנטי הים הקריבי האיטיבני(למפת הרפובליקה הדומיניקנית רגילה) סנטו דומינגו לה וגה לה רומנה איגוויי סן קריסטובל סן פרנסיסקו דה מקוריס  סנטיאגו פוארטו פלטה האוקיינוס האטלנטי הים הקריבי האיטיבני  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בַּנִי (בספרדית: Baní; ב-1822–1844 נקראה Bany) היא עיר שמשמשת כבירת מחוז פרביה שברפובליקה הדומיניקנית.
גאוגרפיה

בני נמצאת כ-35 ק"מ מעיר הבירה סנטו דומינגו.
תנועה ותחבורה

העיר ממוקמת ליד הכבישים 2 ו-510. בנוסף, בעיר יש מספר רב של תחנות דלק ומוסכים.
אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 26 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא אפריל (28 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא דצמבר (24 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 1,676 מילימטרים בשנה. חודש אוגוסט הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (331 מ"מ גשם), וחודש פברואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (49 מ"מ גשם).
כלכלה

העיר משמשת כמרכז מסחרי-חקלאי של המחוז. בחלק החקלאי של העיר מגדלים בעיקר עגבניות, בצלים, מנגו, בננות וקפה. הדיג וייצור המלח בעיר מכניסים גם לכלכלה המקומית.
מוסדות בבני

בעיר יש יקב ומספר רב של בתי חולים, בתי מרקחת, כנסיות, בתי ספר, מרכזי קניות, סניפי בנק, פארקים, סופרמרקטים, ברים, בתי קפה, מסעדות ובתי מלון.
ערים תאומות

פוארטו ריקו מאיאגואס, פוארטו ריקו
ארצות הברית ניו יורק, ארצות הברית
ונצואלה טובאר (ספ'), ונצואלה
הערות שוליים

↑  "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557765205171  BNE: XX5438997  LCCN: n85081726  SUDOC: 235307963  VIAF: 134930092   WorldCat (עם VIAF): 134930092 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בקריביים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ג'נסן GT

| --- | --- |

Jensen GT
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Jensen Motors, Ltd
 שנות ייצור:  1975–1976
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 אורך:  4,115 מ"מ
 רוחב:  1,613 מ"מ
 גובה:  1,213 מ"מ
 משקל:  1,105 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,342 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 4 שסתומים לצילינדר,  1,973 סמ"ק המפיק 160 כ"ס (מנוע "לוטוס" סוג "Lotus 907 I4")
 הילוכים:  תמסורת ידנית  - 5 מהירויות מסוג "Getrag 235"
ג'נסן GT (באנגלית: Jensen GT) היא מכונית קופה בתצורת הצ'בק, 2.5 דלתות   מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית Jensen Motors, Ltd אשר יוצרה בין השנים 1975–1976,
יוצרו 509 יחידות.
מאפיינים

דגמי "ג'נסן GT" בנויים בתצורה מיוחדת המוגדרת כבין קופה לסטיישן, הצ'בק,  2.5 דלתות (2 דלתות צד קדמיות + חלון אחורי נפתח).
2 חלונות הצד האחוריים מאוד מוארכים ונותנים רושם מוטעה של מכונית סטיישן
חלק מדגמי "ג'נסן GT" יוצרו עם גג בד (בחלק הקדמי של הגג מעל המושבים הקדמיים), שנפתח על ידי קיפול מסודר לאחור
תמונות

"ג'נסן GT"
"ג'נסן GT"
"ג'נסן GT"
"ג'נסן GT"
"ג'נסן GT" - מבט למנוע
ראו גם

ג'נסן C-V8
ג'נסן S-type
ג'נסן PW
ג'נסן FF
ג'נסן 541
ג'נסן 541S
הערות שוליים

↑  דגם "ג'נסן GT" כולל תמונה פתיחת חלון אחורי hemmings.com/magazine/hsx/2014/08/Hidden-Treasure---1976-Jensen-GT
↑  היסטורית דגמי מכוניות יצרנית הרכב ג'נסן historywebsite.co.uk/Museum/Transport/Cars/Jensen
↑  "ג'נסן GT" .hemmings.com/magazine/hsx/2014/08/Hidden-Treasure---1976-Jensen-GT
↑  "ג'נסן GT - מפרט טכני british-steel.org/brochure/gt/gt.htm
↑    Jasper Gerard, ‏Classic Jensen GT, The Telegraph, 8 June 2010
↑  "ג'נסן GT"  joc.org.uk/models/jensen-gt