stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אודי אלוני
ביוגרפיה

נולד בישראל, בנם של ראובן ושולמית אלוני ואחיהם של דרור ונמרוד אלוני. החל את הקריירה שלו כצייר. בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 הקים את גלריית בוגרשוב בתל אביב, ששימשה כמרכז לאמנות עכשווית ולאירועים תרבותיים ופוליטיים.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 עבר לניו יורק, שם הציג בגלריה ניקול קלסברן. בנוסף, הציג את עבודתו האינטראקטיבית Re-U-Man במוזיאון המטרופוליטן בניו יורק ובמוזיאון ישראל ובחוצות ערים מרכזיות.
יצירות האמנות שלו, שהיו בעלות קנה מידה גדול, הובילו אותו להמציא שיטת פרסום על מבנים אדריכלים אורבניים.
בשנת 1996, אלוני החל בבימוי סרטים. סרטו הראשון, "שמאל", היה חלק מפרויקט Re-U-Man. סרטו התעודי, "מלאך מקומי" (2002), והסרט העלילתי הראשון שלו, "מחילות" (2006), מהווים פרשנות רדיקאלית של הסכסוך הישראלי-פלסטיני. הם הוצגו בפסטיבלים מרכזיים ברחבי העולם ועוררו מחלוקת.
אלוני ביים את "קשמיר: הדרך לחופש" (2008), סרט תעודי שעסק בתנועה הלא-אלימה לשחרור בג'אמו וקשמיר, שפתח את פסטיבל הסרטים התיעודיים הבינלאומי בברלין.
ב-2006 פרסם את ספרו "גלגול מחילות" בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
אלוני חבר בוועדה המייעצת של קול יהודי לשלום ושימש כמדריך ראשי לקולנוע בתיאטרון החופש של מחנה הפליטים ג'נין. לאחר הרצח של מייסד ומנהל תיאטרון החופש ג'וליאנו מר, בשנת 2011, ביים אלוני עיבוד ערבי של "מחכים לגודו", שעלה בניו יורק, בשיתוף בוגרי התיאטרון. אלוני פרסם מאמרים רבים בהארץ ובאתר ynet.
בפברואר 2016 זכה סרטו החדש "Junction 48", בפרס לסרט העלילתי הטוב ביותר במסגרת פנורמה של פסטיבל ברלין היוקרתי, שנקבע על פי בחירת הקהל. אלוני אמר לנוכחים בהקרנת סרטו, שאסור לקנצלרית גרמניה, אנגלה מרקל לספק לישראל צוללות, כי בכך היא מסייעת לשימור אותה "ממשלה פאשיסטית" שיושבת בירושלים. דבריו עוררו סערה בישראל, גם משום שהסרט זכה למימון מטעם קרנות ישראליות שמקבלת תמיכה מהמדינה.
ביוגרפיה ופילמוגרפיה (15 שנים האחרונות)

2016 ג'נקשן 48 (סרט קולנוע)
2011 "מחכים לגודו" עם תיאטרון החופש – מחנה פליטים ג'נין – במאי
2011 מה רוצה יהודי: על דו-לאומיות ורוחות רפאים אחרות בעריכת סלבוי ז'יז'ק, הוצאת אוניברסיטת קולומביה
2010-2012 אנטיגונה במחנה הפליטים ג'נין (סרט עלילתי – עבודה בתהליך)
2009 קשמיר: הדרך לחופש מסמך פנורמה, פתיחת פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין.
2009 מסע בפלסטין עם הפילוסוף אלן בדיו
2008 ניו יורק, הקרנת הבכורה של מחילות
2007 "מחילה וענישה": סימפוזיון עם ג'ודית באטלר, שבוע הספר היהודי, לונדון
2007 שופט בחבר השופטים, פנורמה – פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין
2006 אמן ברזידנסי, בית ספר הבוגרים הארופי
2006 תואר שני, בית ספר הבוגרים הארופי
2006 מחילות (סרט קולנוע)
2005-2006 סימפוזיונים והרצאות עם סלבוי ז'יז'ק
2005 גלגול מחילות (ספר, בהוצאת הקיבוץ המאוחד)
2004 מלאך מקומי (ספר, ICA, לונדון)
2004 פושעים חפים מפשע (וידאו קליפ)
2002 מלאך מקומי (סרט תעודי)
1996 שמאל (סרט תעודי)
1996 רי-יו-מן הצגת בכורה, מוזיאון המטרופוליטן לאמנות, ניו יורק
1995 ספר השאם, ניו יורק
פוליטיקה

התבטאויותיו של אלוני בנושא ישראל והפלסטינים עוררו בעבר מחלוקת רבה. אלוני מקדם את הרעיון של מדינה דו-לאומית כפתרון תרבותי ופוליטי לסכסוך הפלסטיני ישראלי. הוא מאשים את ישראל בג'יינוסייד ובאפרטהייד ייחודי ש"במובנים מסוימים הוא יותר נוקשה בישראל מאשר בדרום אפריקה, כי "מערכת המשפטית כולה מסתירה ומטהרת פרקסיס של אפרטהייד אשר מובל על ידי הממשלה. אלוני תיאר את האידאולוגיה של מדינת ישראל כגזענית וקרא להחליף את אידאולוגיית ה"דמוקרטיה היהודית" של מדינת ישראל במדינה דו-לאומית של ישראל ופלסטין וכך "לשחרר... את ישראל מהציונות". הוא תומך בחרם ובסנקציות נגד מדינת ישראל ורואה את עבודתו למען תנועת BDS (חרם, הימנעות מהשקעות ועיצומים) כאקט הכרחי לקידום דיאלוג אמיתי בין ישראלים לפלסטינים, שהוא רואה כ"אחים... איתם הוא חולק זהות משותפת מפוצלת". אלוני כתב נגד "המסיכה הדמוקרטיה הישראלית" ונגד שיתוף הפעולה של אמנים במיתוג מחדש כלל עולמי של ישראל כמדינה נאורה. הסיסמה "מהנהר ועד הים, שוויון וחופש לכל אדם" מכילה את המאבק שלו למען הפלסטינים ולמען שוויון לנשים. הסיסמה מופיעה באתר של אלוני.
הסרט מחילות (2006), שהקרנת הבכורה שלו במזרח התיכון נערכה ברמאללה, עורר מחלוקת, כאשר השגרירות הישראלית בפריז איימה להפסיק את מימון פסטיבל הסרטים הישראלי בפריז (du Film – Israelien à Paris Festival) בתגובה לכוונה לפתוח את הפסטיבל בסרט. אלוני (יחד עם נעמי קליין, ג'ון גרייסון ואחרים) היה מיוזמי הצהרת טורונטו, עצומה שהתנגדה לתוכניות "להדגיש את אור הזרקורים הסלבריטאי על תל אביב", כי לפי החתומים העניין מהווה "הפקת קמפיין תעמולה" למען "משטר אפרטהייד". אלוני מדגיש כי "בכל פעילויותיו", הוא "קול חזק בקידום צדק, שלום, סולידריות ואהבה בין ישראל לפלסטין".
סרטים

סרטיו של אלוני הוצגו בפסטיבלים ואוניברסיטאות מובילים, ביניהם פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין, פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו, פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטוקיו, הפסטיבל הבינלאומי לסרטים עצמאיים בבואנוס איירס, ופסטיבל הקולנוע ירושלים. מחילות (2006), שזכה בפרס הקהל בפסטיבל הקולנוע וודסטוק ב-2006, תואר על ידי סלבוי ז'יז'ק כ"אולי הסרט היפה, החזק והחשוב ביותר שנעשה אי פעם על הטרגדיות באזור." השקתו של הסרט בארצות הברית נפתחה בשירה של מחמוד דרוויש שקראה מרים סעיד, אלמנתו של אדוארד סעיד.
שמאל (1996)
מלאך מקומי (2002)
פושעים חפים מפשע (2004) – וידאו קליפ עם דאם, הרכב ראפ פלסטיני
מחילות (2006) – זוכה פרס הקהל הפסטיבל הקולנוע וודסטוק
קשמיר: הדרך לחופש (2008)
ב-2007 אלוני שימש כשופט בפרס מנפרד זלצגבר, בחלק הפנורמי של פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין בברלין, גרמניה.
כתבים

כתיבתו של אלוני, הכוללת התכתבויות עם הוגים עכשויים כגון ג'ודית באטלר, סלבוי ז'יז'ק, אלן בדיו אביטל רונאל, חביבה פדיה, משה אידל ואחרים, נפרשת על התחומים תאולוגיה ופסיכואנליזה, ספרות ופילוסופיה. ספרו בעברית "גלגול מחילות", הוא אסופת סיפורים ומחשבות, וכולל את חיבוריו הפוליטיים המניפסט המשיחי למען דו-לאומיות והרהורים על ביאת המשיח. באידאולוגיה הפוליטית שלו, אלוני מנסה לזהות ולנתח את התאולוגיה של חילוניות, או את עמודי התווך התאולוגים הלא-מודעים של השיח החילוני והליברלי, במיוחד בישראל. במניפסט המשיחי למען דו-לאומיות, הוא קורא לקריאה מחודשת ורדיקלית של הציונות, ומצהיר ש"כל ניסיון להתנגד לחוק האבות כקיצוניות ציונית אלימה רק מחזק אותו. [...] אנחנו מוכרחים לנקות את הציונות מהאלמנטים הלאומניים שלה מבלי לוותר על הלהט המשיחי שלה לחופש, חירות ושוויון".
אמנות חזותית

"רי-יו-מן פרויקט אינטראקטיבי" – הצגת בכורה: מוזיאון המטרופוליטן לאמנות; הוצג גם במוזיאון ישראל בירושלים ובגשר ברחוב 22 בניו יורק.
ספר השאם: גלריית ניקול קלגסברון, ניו יורק
פרהסיה: המוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן, ישראל
אלוהים מת כבר מלכתחילה – כנס בהשתתפות אומברטו אקו ומשה אידל, משכנות שאננים, ישראל
בקרב אחרים
הערות שוליים

↑  ריאיון עם רינו צרור מתאריך יוני 2010
↑  אמיר בוגן, אודי אלוני: "תפקידי להתנגד, לא להיות שופר תעמולה", באתר ynet, 20 בפברואר 2016
↑  2 ^ Judge Goldstone’s offensive apology for apartheid, Udi Aloni, Salon.com, Wednesday, Nov 9, 2011
↑  3 ^ Philosopher for hire, Udi Aloni, Haaretz, 09.09.11
↑  4 ^ Opportunity in a Middle East identity crisis, Mark LeVine, Al Jazeera, 07 Oct 2011
↑  5 ^ Brooklyn-Jenin: The boycott Is legitimate for promoting peace, Udi Aloni, Mondoweiss, November 24, 2010
↑  6 ^ About, Udi Aloni official website
↑  7 ^ Israeli Embassy vs. 'Forgiveness', ynet.com, Merav Yudilovitch, 02.28.07
↑  9 ^ About, Udi Aloni.com
↑  10 ^ Audience Award Winners Announced for Woodstock FF, Fest21.com, Wednesday, October 18
↑  11 ^ Jewish Book Week: Forgiveness, Institute of Contemporary Arts, 5 March 2007
1 2  אודי אלוני, המניפסט המשיחי למען דו-לאומיות, באתר הסרט Forgiveness
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 270706  NLI: 987007300027305171  BIBSYS: 9074759  BnF: cb150515595 (data)  GND: 1075942624  ISNI: 0000 0000 6659 7621  LCCN: nr2006008959  NTA: 375874380  RERO: 02-A020275181  SNAC: w67t06z9  SUDOC: 156223619  VIAF: 295745   WorldCat (עם VIAF): 295745 
פוסטר הסרט "מלאך מקומי"
מחילות
קשמיר המסע לחופש
Art Violence
שיטת הקרקטריסטיקות

במתמטיקה, שיטת הקרקטריסטיקות (באנגלית: Method of characteristics) היא שיטה לפתרון משוואות דיפרנציאליות חלקיות. בדרך כלל היא מיושמת לפתרון משוואות דיפרנציאליות מסדר ראשון, אך ניתן להשתמש בה כדי לפתור גם משוואות דיפרנציאליות היפרבוליות ופרבוליות, שהן משוואות דיפרנציאליות חלקיות מסדר שני. הרעיון המרכזי של השיטה הוא למצוא עקומים אופייניים (המכונים "קרקטריסטיקות") אשר המשוואה מתנהגת לאורכם כמשוואה דיפרנציאלית רגילה (כלומר כמשוואה דיפרנציאלית במשתנה יחיד) ולכן יכולה להיפתר בקלות רבה יותר, ומתוך הפתרונות הללו לבנות את הפתרון הכללי למשוואה המקורית. במסגרת השיטה, הופכים את המשוואה הדיפרנציאלית החלקית המקורית למערכת שקולה של משוואות דיפרנציאליות רגילות שפתרונן מאפשר למצוא את אותם קווים אופייניים. יחד עם תנאי שפה מתאימים, התהליך מאפשר לבנות פתרון פרטי מתאים.
קרקטריסטיקות של משוואות דיפרנציאליות חלקיות מסדר ראשון

בעבור מד"ח מסדר ראשון, שיטת הקרקטריסטיקות מגלה את העקומים האופייניים שלאורכם המד"ח הופכת למד"ר. מרגע שהמד"ר נמצאה, אז ניתן לפתור אותה לאורך העקום האופייני. למען הפשטות, נגביל את הדיון למקרה של פונקציה של שני משתנים בלתי תלויים x ו-y. נתייחס למד"ח מהצורה:
נניח לרגע שהפתרון z ידוע, ונתייחס לגרף המשטח z(x,y) ב-R3. וקטור הנורמל למשטח הזה נתון על ידי
כתוצאה, המד"ח שברצוננו לפתור שקולה לטענה הגאומטרית שהשדה הווקטורי
משיק לפני המשטח z(x,y) בכל נקודה, שכן על פני המשטח המכפלה הסקלרית של כל אחד מוקטורי השדה עם וקטור הנורמל המתאים היא אפס. במילים אחרות, משטח הפתרון חייב להיות איחוד של קווי שדה של השדה הווקטורי הזה. אם נצא מנקודה התחלתית מסוימת  p_{0}=(x_{0},y_{0},z_{0}) ונתקדם בכיוון קו השדה בתוך המישור המשיק לגרף הפונקציה אז נקבל התפתחות של z אשר תלויה בפרמטר יחיד  t, שהוא אורך קו השדה. היטלי קווי השדה (המרחביים) הללו על מישור xy הם העקומים האופייניים המבוקשים, וניתן למצוא אותם על ידי פתרון המשוואות האופייניות:
וזוהי כאמור מערכת של משוואות דיפרנציאליות רגילות. צורה נוספת של מערכת זאת היא משוואות לגראנז'-שארפט:
קרקטריסטיקות של משוואות דיפרנציאליות חלקיות מסדר ראשון > דוגמה

כדוגמה, נתייחס למקרה פרטי של משוואת ההסעה-דיפוזיה, אשר מייצגת באופן כללי מעבר של חומר ממקום למקום הנעשה על ידי שילוב של הסעה ודיפוזיה. כאן נתייחס להסעה בלבד ללא דיפוזיה, ולמקרה של שינוי ריכוז חומר הנישא על גבי זורם שלו שדה מהירות אחיד במרחב ובזמן. במקרה כזה, המשוואה מקבלת את הצורה:
כאשר  a הוא קבוע (המייצג את מהירות הזורם) ו- u היא פונקציה של  x ו- t המייצגת את ריכוז החומר המובל. נרצה להמיר מד"ח מסדר ראשון זו למד"ר לאורך הקרקטריסטיקות המתאימות, דהיינו לקבל משוואה מהצורה:
כאשר  (x(s),t(s)) הוא עקומה אופיינית. ראשית, נרשום את הנגזרת
דרך כלל השרשרת. כעת, אם נרשום  {\frac {dx}{ds}}=a ו- {\frac {dt}{ds}}=1 נקבל
וזהו האגף השמאלי של המד"ח עמה התחלנו. לכן
לכן, לאורך העקום האופייני  (x(s),t(s)), המד"ח המקורית הופכת למד"ר  u_{s}=F(u,x(s),t(s))=0. פירוש הדבר הוא שלאורך העקום האופייני, הפתרון הוא קבוע. לכן,  u(x_{s},t_{s})=u(x_{0},0) כאשר הנקודות  (x_{s},t_{s})\, ו- (x_{0},0) נמצאות על אותו עקום אופייני. לפיכך, כדי לקבוע את הפתרון הכללי, מספיק למצוא את העקומים האופייניים באמצעות פתרון מערכת המד"ר האופייניות:
{\frac {dt}{ds}}=1, כך שבהנחת  t(0)=0 נקבל  t=s,
{\frac {dx}{ds}}=a, כך שבהנחת  x(0)=x_{0} נקבל  x=as+x_{0}=at+x_{0},
{\frac {du}{ds}}=0 כך שבהנחת  u(0)=f(x_{0}) נקבל  u(x(t),t)=f(x_{0})=f(x-at).
במקרה זה, העקומים האופייניים הם קווים ישרים עם שיפוע  a, והערך של  u נשאר קבוע לאורך כל ישר אופייני כזה. נשים לב שהפתרון מייצג גל נוסע במהירות הזורם  a; זה לא מפתיע, שכן מראש הנחנו שאין שום מנגנונים שתורמים לפיזור החומר המובל פרט להסעה שלו על ידי הזרימה.
קרקטריסטיקות של משוואות דיפרנציאליות חלקיות מסדר ראשון > דוגמה נוספת

נתייחס כעת למקרה פרטי מורכב יותר של משוואת ההסעה-דיפוזיה, הנוגע לפיזור חומר הנישא על גבי זרימה סולנואידית דו-ממדית מסוימת, אך ללא דיפוזיה. מאחר שהדיברגנץ של שדה כזה מתאפס, מזהויות של אנליזה וקטורית נובע שבמקרה כזה המשוואה מקבלת את הצורה:
ניקח כדוגמה את השדה הסולנואידי המעגלי  \mathbf {\vec {v}} =\omega y{\hat {x}}-\omega x{\hat {y}}. המד"ח מקבלת לפיכך את הצורה:
נשים לב תחילה שמכיוון ש-u הוא פונקציה של שלושה משתנים (x,y,t), את משפחת העקומים האופייניים מאפיינים כעת שני פרמטרים: הפתרון הכללי יהיה מהצורה
ועקום אופייני מסוים שלאורכו ערכה של f קבוע יהיה החיתוך של שני המשטחים  \eta =c_{1} ו- \lambda =c_{2} (כאן  c_{1},c_{2} הם שני קבועים). כדי למצוא את הפונקציות  \eta (x,y,t),\lambda (x,y,t) נרשום:
נפעיל את משוואת לגראנז'-שארפט ונקבל:
פתרון המד"ר הנובעת מהשוויון הראשון  {\frac {dx}{\omega y}}={\frac {dy}{-\omega x}} הוא  x^{2}+y^{2}=c_{1}. הצבת הפתרון בשוויון השני גוררת:
מכיוון שנרצה להציג את הפתרון הכללי בצורה "נקייה" וללא הקבועים  c_{1},c_{2} עדיף לרשום את פונקציית הסינוס ההפוכה בתור ארקטנגנס מתאים:
ולפיכך הפתרון הכללי למד"ח המקורית הוא:
בגלל הסימטריה הגלילית של הבעיה, מבט בפתרון דרך קואורדינטות גליליות  \rho ,\theta ,t מסייע בהבנה איכותית של הקרקטריסטיקות והפתרון הכללי:
מאחר ש- \rho ^{2}=c_{1} מייצג גליל המקביל לציר הזמן t, החיתוך שלו עם  \lambda (\rho ,\theta ,t)=t+{\frac {1}{\omega }}\theta -{\frac {\pi }{2}} מייצג למעשה סליל המוטבע על מעטפת הגליל הזה. כלומר, העקומים האופייניים של המד"ח הם סלילים מרחביים שעליהם ערך f קבוע.
קרקטריסטיקות של משוואות דיפרנציאליות חלקיות מסדר שני

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
המד"ח הכללית מסדר שני ובשני משתנים היא בעלת הצורה:
אם נסתכל במטריצת מקדמי הנגזרות הגבוהות
אז, באנלוגיה למיון הקלאסי של חתכי החרוט, המשוואה תיקרא אליפטית אם  \mathrm {det} \,(M)=AC-B^{2}>0, פרבולית אם  \mathrm {det} \,(M)=0 והיפרבולית אם  \det \,(M)<0. דוגמה טיפוסית למשוואה אליפטית זוהי משוואת לפלס, למשוואה פרבולית זוהי משוואת החום, ולמשוואה היפרבולית זוהי משוואת הגלים.
דוגמה למד"ח שמפגינה התנהגות אליפטית, פרבולית והיפרבולית באזורים שונים במישור xy היא משוואת אוילר-טריקומי:
משוואה זו היא אליפטית בחצי המישור הימני x>0, פרבולית לאורך הציר האנכי x=0 והיפרבולית בחצי המישור השמאלי x<0. הקרקטריסטיקות שלה מקיימים את הקשר:
אשר אינטגרציה שלו נותנת
כאשר C הוא קבוע אינטגרציה. הקרקטריסטיקות כוללות לפיכך שתי משפחות של פרבולות חצי-מעוקבות, עם נקודות חוד במיקומים שונים לאורך הציר האנכי x=0 (מיקום אשר נקבע לפי ערך הקבוע C).
ראו גם

משוואה דיפרנציאלית חלקית
לקריאה נוספת

Demidov, S. S. (1982). "The study of partial differential equations of the first order in the 18th and 19th centuries". Archive for History of Exact Sciences. 26 (4). Springer Science and Business Media LLC: 325–350.
Sarra, Scott (2003), "The Method of Characteristics with applications to Conservation Laws", Journal of Online Mathematics and Its Applications
תרבות הופוול

| --- | --- |
כד עם עיטור של ציפור מתרבות הופוול
כד עם עיטור של ציפור מתרבות הופוול
 אזור גאוגרפי:  המערב התיכון של ארצות הברית
 אתרים עיקריים:  תלוליות ניוארק, הפארק הלאומי ההיסטורי תרבות הופוול
 תקופה:  תקופת וודלנד התיכונה (אנ')
 טווח תאריכים:  מ-200 לפנה"ס – שנת 500
 תרבות קודמת:  תרבות אדינה (אנ')
 תרבות הבאה:  תרבות המיסיסיפי
 
 אזור השפעה של תרבות הופוול וביטויים מקומיים של תרבות הופוול
תרבות הופוול (באנגלית: Hopewell culture), הקרויה גם מסורת הופוול (Hopewell tradition) וגם חילופין הופווליאניים (Hopewellian exchange), מתארת רשת של תרבויות אינדיאניות מהתקופה הפרה-קולומביאנית ששגשגו ביישובים לאורך נהרות בצפון-מזרח המערב התיכון של ארצות הברית בין השנים 200 לפנה"ס עד 500 לספירה, בתקופת וודלנד התיכונה (אנ'). מסורת הופוול לא הייתה תרבות או חברה אחת, אלא קבוצה מפוזרת של אוכלוסיות המחוברות ברשת משותפת של נתיבי סחר.
בהיקף הגדול ביותר, מערכת החילופין של הופוול השתרעה מהחופים הצפוניים של ימת אונטריו דרומה ועד לתלוליות האינדיאנים של קריסטל ריבר (אנ') בפלורידה של ימינו. באזור זה החליפו חברות סחורות ורעיונות, כשהפעילות הרבה ביותר הייתה לאורך נתיבי המים, שהיו נתיבי התעבורה העיקריים. עמים בתוך מערכת החילופין של הופוול קיבלו חומרים מכל רחבי השטח של מה שכיום מרכיב את ארצות הברית היבשתית. רוב הפריטים שנסחרו היו חומרים אקזוטיים; הם נמסרו לעמים החיים באזורי המסחר והייצור העיקריים. אנשים אלה הפכו חומרי גלם למוצרים וייצאו אותם באמצעות רשתות סחר חילופין מקומיות ואזוריות. קהילות הופוול סחרו במוצרים מוגמרים, כגון מקטרות מסטיאטיט, למרחקים גדולים; הם נמצאו בין הפריטים בקברים באתרי קבורה רבים מחוץ למערב התיכון.
פוליטיקה והיררכיה

ההופוול ירשו מאבותיהם מתרבות אדינה ריבוד חברתי התחלתי. זה הגביר את היציבות החברתית וחיזק את מגורי הקבע, את השימוש המיוחד במשאבים, וכנראה גם את גידול האוכלוסייה. חברות ההופוול שרפו את רוב המתים וקברו רק את האנשים החשובים ביותר. בחלק מהאתרים, הציידים ככל הנראה קיבלו מעמד גבוה יותר בקהילה: קבריהם היו משוכללים יותר והכילו יותר חפצים שהעידו על מעמדם.
לעמים ההופווליאנים היו מנהיגים, אבל הם לא מהסוג של בעלי הכוח הריכוזי שיכולים להורות פקודות על צבאות של עבדים או חיילים. תרבויות אלה ככל הנראה העניקו למשפחות מסוימות זכויות מיוחדות. כמה חוקרים טוענים שהחברות הללו היו מסומנות בהופעת "גברים גדולים (אנ')", מנהיגים שהשפעתם הייתה תלויה במיומנות השכנוע שלהם בעניינים חשובים כמו מסחר ודת. הם אולי גם הגדילו את השפעתם על ידי טיפוח מחויבויות הדדיות עם חברי קהילה חשובים אחרים. הופעתם של "גברים גדולים" הייתה צעד לקראת התפתחותן של חברות אלה לכדי משטר צ'יף מדורג ומרובד מאוד.
יישובי ההופוול היו מקושרים בנתיבי מסחר נרחבים ומורכבים; אלה פעלו גם כרשתות תקשורת, והיוו אמצעי לקרב אנשים לטקסים חשובים.
תלוליות

כיום, הסממנים הטובים ביותר ששרדו מעידן מסורת הופוול הם תלוליות עפר. חוקרים העלו השערות לגבי מטרותיהם והוויכוח נמשך. תלוליות עפר גאומטריות גדולות הן אחד המונומנטים האינדיאנים המרשימים ביותר לאורך הפרהיסטוריה האמריקאית, ונבנו על ידי תרבויות שצצו אחרי ההופוול. לתלוליות מהאזור התרבותי המכונה יערות המזרח (אנ') (Eastern Woodlands, בגדול מזרח ארצות הברית וקנדה) יש בדרך כלל צורות גאומטריות שונות והן מתנשאות לגבהים מרשימים. חלק מתלוליות העפר הענקיות המפוסלות, המתוארות כתלוליות דמויות (אנ'), נבנו בצורת חיות, עופות או נחשים מתפתלים.
מספר מדענים, כולל בראדלי טי. לפר (Bradley T. Lepper), משערים שתלולית האוקטגון (Octagon), ב"תלוליות ניוארק" בניוארק (אנ') באוהיו, הייתה מצפה כוכבים של הירח. הוא מאמין שהאוקטגון מכוון למחזור של 18.6 שנים של עליות ירח מינימליות ומקסימליות בקו האופק המקומי. האוקטגון משתרע על יותר מ-200 דונם, בגודל של 100 מגרשי כדורגל. ג'ון אדי (John Eddy) השלים סקר שלא פורסם ב-1978, והציע מערך גדול לירח עבור האוקטגון. ריי הייבלי (Ray Hively) ורוברט הורן (Robert Horn) ממכללת ארלהאם (אנ') בריצ'מונד (אנ') באינדיאנה, היו החוקרים הראשונים שניתחו תצפיות רבות לירח ב"תלוליות ניוארק" (1982) וב-High Banks Works‏ (1984) בצ'יליקותי (אנ') באוהיו.
כריסטופר טרנר (Christopher Turner) ציין ש"מעגל מגרש היריד" (Fairground Circle) בניוארק מתיישר עם הזריחה ב-4 במאי, כלומר שהוא מציין את הזריחה של מעבר יום הרביעון של חודש מאי. בשנת 1983, טרנר הדגים שב"תלוליות הופטון (אנ')" מקודדים דפוסים שונים של זריחת השמש וזריחת הירח, כולל ימי ההיפוך של החורף והקיץ, ימי השוויון, ימי הרביעון, אירועי מקסימום הירח ואירועי מינימום הירח, בשל הקווים הישרים והמקבילים המדויקים שלהם.
הארכאולוג ויליאם פ. רומיין (William Francis Romain) כתב ספר בנושא "מסתורי ההופוול: אסטרונומים, גאומטרים וקוסמים" על תלוליות העפר.
תלוליות רבות מכילות גם סוגים שונים של קבורה אנושית, חלקם מכילים חפצי קבורה יקרים כמו קישוטים של נחושת, נציצים ואובסידיאן שיובאו ממרחק של מאות קילומטרים. גם אבן וקדרות עוצבו לצורות מורכבות.
יצירות אמנות

ההופוול יצרו כמה מיצירות מלאכת יד והאמנות המשובחות ביותר של אמריקה. לרוב היצירות שלהם הייתה משמעות דתית מסוימת, וקבריהם היו מלאים בשרשראות, גילופים מקושטים עשויים מעצם או עץ, כלי חרס טקסיים מעוטרים, אטמי אוזניים ותליונים. חלק מהקברים היו מרופדים במחצלות ארוגות, נציצים (מינרל המורכב מיריעות שקופות דקות) או אבנים. ההופוול ייצרו יצירות אמנות במגוון גדול יותר ועם חומרים אקזוטיים יותר מקודמיהם האדינה. שיני דוב גריזלי, פניני מים מתוקים, קונכיות ים, שיני כרישים, נחושת וכמויות קטנות של כסף נוצרו כחלקים אלגנטיים. בעלי המלאכה של הופוול היו חוצבים מומחים של קטליניט (אנ'), ורבים מהרגמים מלאים בפסלים ובמקטרות מגולפים להפליא.
בחפירה של תלולית המקטרות (Mound of Pipes) ב-Mound City (עיר התלוליות) נמצאו יותר מ-200 מקטרות עישון מאבן; אלה תיארו בעלי חיים וציפורים בצורה תלת־ממדית מגולפת היטב. יותר מ-130 חפצים כאלה נחפרו מאתר טרמפר (אנ') במחוז סיוטו. כמה יצירות אמנות נעשו מעצמות אדם מגולפות. מסכה נדירה שנמצאה ב-Mound City נוצרה באמצעות גולגולת אנושית. אמני הופוול יצרו תיאורים מופשטים וריאליסטיים כאחד של הצורה האנושית. מקטרת צינורית אחת כל כך מדויקת בצורתה עד שהדגם זוהה על ידי חוקרים כגמד אכונדרופלסטי. פסלונים רבים אחרים מפורטים מאוד בלבוש, קישוטים ותסרוקות. דוגמה לצורות אנושיות מופשטות היא "יד נציץ" מאתר הופוול במחוז רוס באוהיו. חתוך בעדינות מחתיכת נציץ בגודל 28 על 15 סנטימטרים, נראה שהגילוף ביד נלבש או נישא לצפייה ציבורית. הם גם הכינו חרוזים.
"יד הנציץ" מאתר הופוול
דמות נחש, טרנר גרופ, תלולית 4, עמק ליטל מיאמי באוהיו
מקטרת, ראש חץ וסליל להרחבת תנוכי האוזניים מתוצרת הופוול מוצגים בתלולית הנחש (אנ')
צווארונים וראשי חץ, מתרבות אדינה (אנ'). התגלו בתלולית הנחש (אנ')
מקטרת עם דמות עורב, Mound City
מקטרת עם דמות לוטרה, Mound City
דמות ציפור, תלולית טרמפר (אנ')
עכביש נחושת(?) מתלולית מחוז רוס
ראש ציפור מגולף על עצם, Hopewell Mounds
בז נחושת, Mound City
בז נחושת במוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע
ביטויים מקומיים של מסורות הופווליאניות

בנוסף להופוול אוהיו הידועים, ידוע על מספר תרבויות אחרות מתקופת וודלנד התיכונה (אנ') שהיו מעורבים במסורת הופוול והשתתפו ברשת החילופין של הופוול.
ביטויים מקומיים של מסורות הופווליאניות > תרבות ארמסטרונג

תרבות ארמסטרונג (אנ') הייתה קבוצת הופוול בעמק הנהר ביג סנדי (אנ') בצפון-מזרח קנטקי ומערב וירג'יניה המערבית משנת 1 עד 500 לספירה. סבורים שהם היו גרסה אזורית של מסורת הופוול או קבוצה של תקופת וודלנד התיכונה (אנ') בהשפעת הופוול שהתערבבה בשלווה עם עמי תרבות אדינה (אנ') המקומיים. הארכאולוג אדוארד מקמייקל (Edward McMichael) אפיין אותם כתרבות סחר פולשנית דמוית הופוול או כחלוץ של מסורת הופוול, שכנראה הטמיעה בלא קרב את בני אדינה המקומיים בעמק הנהר קאנאווה. התרבות שלהם ותרבות אדינה המאוחרת מאוד (46PU2) נחשבת כמי שלאט לאט התפתחו לתרבות באק גארדן (Buck Garden) המאוחרת יותר.
ביטויים מקומיים של מסורות הופווליאניות > תרבות קופנה

תרבות קופנה (Copena culture) הייתה תרבות הופווליאנית בצפון אלבמה, מיסיסיפי וטנסי, כמו גם בחלקים אחרים של האזור שמסביב, כולל קנטקי. חוקרים פיתחו את השם קופנה בהתבסס על שלוש האותיות הראשונות של הנחושת באנגלית (קופר) ושתי האותיות האחרונות של המינרל גלנה, מכיוון שלעיתים קרובות נמצאו חפצי נחושת וגלנה בקברים של קופנה.
ביטויים מקומיים של מסורות הופווליאניות > תרבות קראב אורצ'ארד

במהלך תקופת וודלנד התיכונה, אוכלוסיית תרבות קראב אורצ'ארד (Crab Orchard culture) גדלה מדפוס מפוזר ומיושב בדלילות של תקופת וודלנד הקדומה לכזה המורכב ממחנות בסיס קטנים וגדולים. אלה התרכזו בצורות קרקע של טרסות ומישורי ההצפה הקשורות לערוץ הנהר אוהיו בדרום אינדיאנה, בדרום אילינוי ובצפון-מערב ובמערב קנטקי. בגבולות המערביים הרחוקים של תרבות קראב אורצ'ארד נמצא אתר מבצר אוביאמס (O'byams Fort site). תלולית העפר הגדולה הזו, בצורת קולן, מזכירה את מתחמי אוהיו הופוול. דוגמאות לסוג של עיטור על כלי חרס שנמצא באתר מאן (אנ') מוכרות גם מאתרי הופוול באוהיו (כגון Seip Earthworks‏, Rockhold‏, Harness ו-Turner (אנ')), וכן מאתרים דרום-מזרחיים עם מכלולים הופווליאנים, כגון אתר Miner's Creek‏, Leake Mounds (אנ') אתר 9HY98, ואתר מאנדוויל (אנ') בג'ורג'יה, ואתר Yearwood בדרום טנסי.
ביטויים מקומיים של מסורות הופווליאניות > גודול פוקוס

תרבות גודול פוקוס (אנ') השתרעה במישיגן ובצפון אינדיאנה מסביבות 200 לפנה"ס עד 500 לספירה. תבנית גודול נמתחה מהקצה הדרומי של ימת מישיגן, מזרחה על פני צפון אינדיאנה, עד לגבול אוהיו, ואז צפונה, מכסה את מרכז מישיגן, כמעט הגיעה למפרץ סגינו (אנ') במזרח ולמפרץ גראנד טראוורס (אנ') מצפון. התרבות קרויה על שם אתר גודול (Goodall) בצפון-מערב אינדיאנה.
ביטויים מקומיים של מסורות הופווליאניות > תרבות הוואנה הופוול

תרבות הוואנה הופוול (אנ') הייתה עם הופווליאני בעמקי הנהרות של אילינוי ומיסיסיפי באיווה, אילינוי ומיזורי. הם נחשבים קדמונים לקבוצות שיצרו בסופו של דבר את תרבות המיסיסיפי שבנתה את קהוקיה (בדרום-מערב אילינוי של ימינו) והשפיעה על העורף של הנהרות מיסיסיפי ואוהיו, כולל לתוך הרי האפלצ'ים.
קבוצת התלוליות טולסבורו (אנ') היא קבוצה של שבעה רגמים על צוק המשקיף על הנהר איווה (אנ') בסמוך למפגשו עם נהר המיסיסיפי. הרגמים החרוטיים נבנו בין השנים 100 לפנה"ס עד 200 לספירה. בשלב מסוים, ייתכן שהיו קיימים עד 12 רגמים. רוגם 2, הגדול ביותר שנותר, הוא בקוטר של 30 מטרים וגובה של 2.5 מטרים. תלולית זו היא אולי התלולית הגדולה ביותר של הופוול באיווה.
ביטויים מקומיים של מסורות הופווליאניות > קנזס סיטי הופוול

בקצה המערבי של תחום ההשפעה של הופוול נמצא קנזס סיטי הופוול (אנ'). האתר הארכאולוגי של רנר וילאג' (אנ') בריברסייד (אנ') במיזורי, הוא אחד מכמה אתרים ליד המפגש בין ליין קריק (Line Creek) לנהר מיזורי. האתר מכיל שרידים מתקופת תרבות הופוול ומתרבות המיסיסיפי התיכונה שאחריה. האתר הארכאולוגי טרוברידג' (אנ') ליד קנזס סיטי קרוב לגבול המערבי של תרבות הופוול. כלי חרס וכלי אבן "בסגנון הופוול", האופייניים לעמקי הנהרות אילינוי ואוהיו, נמצאים בשפע באתר טרוברידג'. כלי חרס מעוטרים בסגנון הופוול מופיעים לעיתים רחוקות יותר מערבה.
האתר הארכאולוגי קלוברדייל (אנ') ממוקם בפתחו של עמק קטן הנפתח אל עמק הנהר מיזורי, ליד סנט ג'וזף במיזורי של ימינו. זהו אתר עם מרכיבים רבים ועם עדויות ליישוב קנזס סיטי הופוול (בסביבות 100 עד 500 לספירה) ותרבות סטיד-קיסקר (אנ') (בסביבות 1200 לספירה).
ביטויים מקומיים של מסורות הופווליאניות > מכלול לורל

מכלול לורל היה תרבות אינדיאנית במה שהוא כיום דרום קוויבק, דרום וצפון-מערב אונטריו ומזרח-מרכז מניטובה בקנדה; וצפון מישיגן, צפון-מערב ויסקונסין וצפון מינסוטה בארצות הברית. הם היו האנשים הראשונים שהשתמשו בקדרות באונטריו מצפון לנתיב המים של טרנט-סוורן (אנ'). המתחם נקרא על שם הקהילה הלא מאוגדת לשעבר של לורל במינסוטה (אנ').