stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היינץ שטייניץ
תרומה במסגרות שמחוץ לאוניברסיטה העברית

במקביל לעבודת המחקר וההוראה באוניברסיטה, שטייניץ תרם מהידע והניסיון שלו למסגרות אקדמיות שמחוץ לאוניברסיטה העברית ובמסגרות לא-אקדמיות.
בשנת 1936, יחד עם ד"ר גאורג האס וד"ר א. הכט, היה ממקימי העמותה לזואולוגיה בישראל.
בשנות ה-40 של המאה הקודמת, כמי שחקר את החי באגם החולה, הבין את הנזקים האקולוגיים הצפונים בכוונות, שהתגבשו באותה תקופה, לייבש את האגם, והיה מהמתנגדים לתוכניות אלה. מתוך דאגה לגורל החי, הצומח ומשאבי טבע אחרים שנמצאו בסכנה של הרס ואף הכחדה עקב התיישבות ופיתוח מואצים בארץ לאחר קום המדינה, שטייניץ נמנה בשנת 1953, לצדם של עזריה אלון, פרופ' היינריך מנדלסון, פרופ' אמוץ זהבי ואחרים, על גרעין המיסדים של החברה להגנת הטבע.
משנת 1965 ואילך היה חבר האקדמיה הישראלית למדעים ובכלל זה חבר בוועדה של האקדמיה שעסקה בפרסום "הפאונה של ישראל".
היה עורך-שותף של כתב העת של התחנה לחקר הדיג בחיפה, וחבר מערכת "במדגה", עיתון חקר טיפוח המדגה בישראל.
בשנים 1957–1966 שירת בכמה מסגרות מיקצועיות שמונו מטעם הממשלה, כמו גם בוועדות של גופים לאומיים: במשרד החקלאות, היה יועץ מדעי ומנהלה של ועדה לחקר דגה, וחבר ועדה לחקר הכנרת כמאגר המים המתוקים העילי הגדול במדינה ממנו נשאבים מי שתייה והשקייה; יושב ראש ועדה מייעצת ומתאמת מחקרים בכנרת מטעם תה"ל (תכנון המים לישראל) ומטעם חברת המים הלאומית של ישראל "מקורות"; חבר ועדה למניעת זיהום הים האדום במשרד הפנים; חבר הוועדה הלאומית לחקר ימים ואגמים במשרד ראש הממשלה.
המוניטין הלאומי ובינלאומי של שטייניץ כמדען, ביולוג-ימי בכיר וכמורה באו לביטוי בלמעלה מעשרים מיני דגים ודו-חיים שנקראו על שמו על ידי עמיתים מישראל ומחוצה לה. חלק מההשמות נתנו שנים לאחר פטירתו.
הערות שוליים

↑  היינץ שטייניץ, קורות חיים. ארכיון היינץ שטייניץ באתר הספרייה הלאומית
1 2 3 4 5 6  Boschwitz, D. (1969) Professor Heinz Steinitz on his sixtieth birthday. Israel Journal of Zoology 18: 127-130
1 2  Por, F. D. (1973) Heinz Steinitz in memoriam. Marine Biology 19: 271-272 doi:10.1007/BF00348892
↑  ארכיון היינץ שטיניץ, בספרייה הלאומית
↑  Mendelssohn, H., Steinitz, H. (1943). A new frog from Palestine. Copeia 4: 231-233
↑  עגולשון שחור גחון באתר IUCN
↑  Steinitz, H. (1951). The fishes of Ein Feshkha, Palestine. Nature 167: 531-532
↑  Goren, M. (1974). The freshwater fishes of Israel. Israel Journal of Zoology 23: 67-118
↑  Haas, G., Steinitz, H. (1947). Erythrean fishes on the Mediterranean coast of Palestine. Nature 160: 28
1 2  Clark, E. and Aron, W. (1972) Heinz Steinitz: to realize a dream. Israel Journal of Zoology 21: 131-134
↑  Por, F. D. (1978) Lessepsian Migration – the influx of Red Sea biota into the Mediterranean by way of the Suez Canal. Ecological Studies 23, Springer-Verlag, Berlin-Heidelberg-New York, 228 pp
↑  Galil, B. S. (2009) Taking stock: inventory of alien species in the Mediterranean Sea. Biological Invasions 11: 359-372
↑  Zakaria, H. Y. (2015). Lessepsian migration of zooplankton through Suez Canal and its impact on ecological system. The Egyptian Journal of Aquatic Research 41: 129-144
1 2 3  Fishelson L. 2009 [Red Sea Explorations by Israeli Zoologists 1950-2009. http://smnh.tau.ac.il/upload/Red%20Sea%20Explorations%2026.2.pdf]
↑  Werner, Y. L. (1965). Georg Haas: On the occasion of his sixtieth birthday. Israel Journal of Zoology 14: 5-6
↑  Steinitz, W. (1919) Denkschrift zur Begründung einer zoologischen Meeresstation an der Küste Palästinas. Broschürenbibliothek des K.J.V. Nr. 7, 24pp
↑  Steinitz, W. (1929) Die wanderung indopazifischer Arten ins Mittelmeer seit beginn der Quartärperiode. Internationale Revue der gesamten Hydrobiologie und Hydrographie 22: 1-90
1 2  Por F. D. (Editor) First report of The Marine Biological Laboratory at Elat, August 1968 – June 1971. The Hebrew University of Jerusalem, August 1971, 20pp.
↑  אלעד, א. הכל התחיל בגלל החולה. הארץ 22 במרץ 1994
↑  Biographical Etymology of Marine Organism Names S
↑  Grach, C., Plesser, Y., Werner, Y. L. (2007) A new, sibling, tree frog from Jerusalem (Amphibia: Anura: Hylidae). Journal of Natural History 41: 709–728
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268589805171  GND: 11725794X  ISNI: 0000 0000 1031 4864  SUDOC: 194082571  VIAF: 57387570   WorldCat (עם VIAF): 57387570
חואן איסקיירדו

חואן מנואל איסקיירדו ויאנה (בספרדית: Juan Izquierdo; 4 ביולי 1997 – 27 באוגוסט 2024) היה כדורגלן אורוגוואי ששיחק בעמדת הבלם.
הוא הופיע ב-111 משחקים בליגת העל האורוגוואית עבור הקבוצות סרו, פניארול, מונטווידאו וונדררס, ליברפול מונטווידאו ונסיונל, וזכה באליפות הליגה ב-2022 ו-2023 עבור הקבוצות האחרונות בהתאמה. בנוסף, הוא שיחק תקופה קצרה בליגת העל המקסיקנית עבור אתלטיקו סן לואיס בשנת 2021.
איסקיירדו נפטר בגיל 27 לאחר שהתמוטט בעקבות הפרעת קצב במהלך משחק בגביע ליברטדורס בסאו פאולו.
קריירה

איסקיירדו נולד במונטווידאו ב-4 ביולי 1997 וגדל בשכונת נואבו פריז. הוא החל לשחק במחלקת הנוער של ליברפול מונטווידאו לפני שעבר לסרו.
איזקווירדו ערך את הופעת הבכורה המקצועית שלו ב-Cerro ב-20 בפברואר 2018, כשהחל בתיקו ללא שערים בחוץ מול ספורט רוסריו מפרו בגביע סודאמריקנה, תחת המנג'ר פרננדו קוריאה. חמישה ימים לאחר מכן הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בפרימרה דיוויזיון באורוגוואי כמחליף בדקה ה-41 של ג'ונתן ברבוזה בהפסד 0–4 בחוץ לנסיונל. הוא שיחק 28 משחקים בעונתו הראשונה וכבש פעם אחת בניצחון ביתי 5–2 על פרוגרסו ב-25 באוגוסט.
איסקיירדו ערך את הופעת הבכורה המקצועית שלו עבור סרו ב-20 בפברואר 2018, כשהוא פתח במשחק שנגמר בתיקו 0-0 בחוץ מול ספורט רוסאריו מפרו במסגרת גביע סודאמריקנה, תחת המאמן פרננדו קוריאה. חמישה ימים לאחר מכן, ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל האורוגוואית כשנכנס כמחליף בדקה ה-41 במקומו של יונתן ברבוסה בהפסד 0–4 בחוץ לנאסיונל. בעונתו הראשונה, שיחק 28 משחקים וכבש שער אחד בניצחון 2–5 בבית מול פרוגרסו ב-25 באוגוסט.
בפברואר 2019, איסקיירדו עבר לפניארול יחד עם חברו לקבוצה סרו, לואיס אסבדו. הוא שיחק רק חמישה משחקים עבור הקבוצה שניהל דייגו לופס, שסיימה כסגנית אלופת הליגה מול יריבתם נאסיונל.
איסקיירדו חתם במונטווידאו וונדררס בינואר 2020. ב-30 בנובמבר, כבש את השערים היחידים שלו עבור "הבוהמיים" בניצחון 2–3 בחוץ מול ליברפול. קבוצתו הגיעה לגמר טורניר האינטרמדיו, שם הפסידה בדו-קרב פנדלים לנאסיונל, וסיימה את העונה במקום החמישי כשהיא מעפילה לגביע ליברטדורס.
איסקיירדו עבר לשחק בחו"ל לראשונה בפברואר 2021, כשחתם באתלטיקו סן לואיס מליגת העל המקסיקנית. הוא הוחתם על ידי המאמן האורוגוואי, לאונל רוקה. לאחר ששיחק רק ארבעה משחקים, והתעמת עם אוהדים ביציע באפריל, הוא חזר לוונדררס באוגוסט. עם חזרתו, הפך לשחקן קבוע בהרכב, וסייע להם לסיים במקום השלישי בטורניר הקלאוסורה 2021 ולעפילה נוספת לטורניר יבשתי.
איסקיירדו עבר לנאסיונל בשנת 2022, אך שיחק רק 13 דקות כמחליף מול רנטיסטס ב-13 בפברואר בעונת אליפות הליגה בשל שבר מאמץ בשוקה. אף על פי שמספר ההזדמנויות שלו בקבוצה היה מוגבל, הוא דיבר על ההשפעה החיובית שהייתה לו לשחק במועדון עם לואיס סוארס, שחקן שהעריץ כילד.
בשנת 2023, איסקיירדו עבר לליברפול באותה ליגה. ב-29 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו כמחליף בדקה ה-66 בניצחון 0–1 מול קבוצתו הקודמת בסופרקופה האורוגוואית 2023. עם המועדון, הוא השתתף לראשונה בגביע ליברטדורס. הוא כבש שלושה שערים ב-31 משחקים, כשהם זכו באליפות הליגה לראשונה בהיסטוריה של המועדון שארכה למעלה ממאה שנה, ונחשב לאחד מהשחקנים הטובים ביותר בקמפיין. הוא הבטיח לסבו הגוסס לזכות באליפות עבור הקבוצה. הוא הפך לאחד השחקנים הבודדים שזכו באליפות הליגה האורוגוואית בשנים רצופות עם קבוצות שונות.
לאחר שלא האריך את חוזהו, הוחזר איסקיירדו לנסיונל על ידי המאמן אלבארו רקובה בינואר 2024 עקב מחסור בבלמים בקבוצה. הוא כבש את שערו היחיד עבור הקבוצה והאחרון בקריירה ב-3 במאי 2024 בניצחון 4–2 על ראסינג קלאב דה מונטווידאו.
מותו

ב-22 באוגוסט 2024, איסקיירדו התמוטט על המגרש והובהל לבית החולים היהודי אלברט איינשטיין בסאו פאולו לאחר שסבל מהפרעת קצב במהלך המחצית השנייה של המשחק מול סאו פאולו FC בשמינית גמר גביע ליברטדורס. משחקי הליגות הראשונות והשניות באורוגוואי נדחו באותו סוף שבוע בעקבות הדאגה למצבו הבריאותי. שחקני סאו פאולו FC לבשו חולצות תמיכה לפני ניצחון 2–1 בליגה הברזילאית מול ויטוריה ב-25 באוגוסט.
איסקיירדו נפטר ב-27 באוגוסט. סיבת המוות הייתה "דום לב-נשימה הקשור להפרעת הקצב שממנה סבל". לא היה ידוע על מצב לבבי כלשהו לפני התמוטטותו.
על מותו של איזקווירדו התאבל ג'אני אינפנטינו, נשיא פיפ"א. אלחנדרו דומינגז, נשיא CONMEBOL, הביע גם הוא את תנחומיו למשפחתו וחבריו של איזקווירדו ואמר כי "הכדורגל הדרום אמריקאי נמצא באבל". פדרציות אחרות, כולל אורוגוואי, ברזיל וארגנטינה, הביעו גם הן את תנחומין.
תעלת סואץ

| --- | --- |

תעלת סואץ בתצלום לווין של נאס"א ב-2015, לפני חפירת הנתיב המקביל מהאגם המר הגדול עד אל קנטרה
 מידע כללי
 על שם:  סואץ 
 מיקום:  מצר סואץ
 סוג:  תעלת שיט 
 מידות
 אורך:  193.3 ק"מ
 רוחב מרבי:  0.225 ק"מ
 רוחב מזערי:  0.205 ק"מ
 עומק מרבי:  20 מטר
 ‏עומק מזערי:  10 מטר
 מידע נוסף
 מדינות באגן הניקוז:  מצרים מצרים
 ערים:  סואץ, פורט סעיד, פורט פואד, אסמאעיליה, קנטרה
 קואורדינטות:  30°42′18″N 32°20′39″E﻿ / ﻿30.705°N 32.344166666667°E﻿ / 30.705; 32.344166666667
 
 
מיקום התעלה. התעלה חוסכת את הקפת יבשת אפריקה
ספינת מלחמה אמריקנית משייטת בתעלה
פירוט מעבר האוניות בתעלה, עיתון החבצלת, ספטמבר 1871
חוף פורט סעיד בעת מעבר ספינת טילים אח"י תרשיש (סער 4) בתעלה, 15 דצמבר 1979
תעלת סואץ (בערבית: قناة السويس) היא תעלת מים מלאכותית העוברת במצרים, ממערב למדבר סיני ומשמשת למעבר אוניות ממזרח אסיה, האוקיינוס ההודי והים האדום, לים התיכון ולאירופה. אורכה כ-193 ק"מ, רוחבה של התעלה נע בין 205 ל-225 מטרים, ועומקה בין 10 ל-20 מטרים. והיא נמתחת בין הערים פורט סעיד ופורט פואד בצפון, לבין העיר סואץ בדרום, ולאורכם של שלושה ממחוזות מצרים: פורט סעיד, אסמאעיליה וסואץ.
חשיבותה הגדולה של התעלה היא מתן האפשרות לספינות הנעות בין אסיה לאירופה להימנע מהצורך להקיף את אפריקה דרך כף התקווה הטובה והאוקיינוס האטלנטי הסוער, ובכך לקצר ולהוזיל משמעותית את הדרך.
התעלה מהווה כיום את קו הגבול בין יבשת אסיה ליבשת אפריקה. היא הייתה גם קו הגבול בין ישראל למצרים בין מלחמת ששת הימים (1967) ועד הסכם הפרדת הכוחות בין ישראל למצרים שנחתם ב-1974 בעקבות מלחמת יום הכיפורים.
ב-6 באוגוסט 2015 נחנכה תעלת סואץ החדשה המקבילה לתעלה הקיימת ואורכה 72 ק"מ. בכך מתאפשרת תנועה דו-סטרית של אוניות. תקוות המצרים שהתעלה הכפולה תניב הכנסה של כ-13 מיליארד דולר בשנה, כפליים מן ההכנסה הנוכחית ותייצר "מיליון" (לדברי נשיא מצרים א-סיסי) משרות חדשות.
חפירת התעלה

בתוואי התעלה היו כבר ניסיונות קודמים לכריית מעבר ימי. אולם התעלות שנחפרו נסתמו בחול. הרומאים עשו שימוש באזור למעבר של סירות קטנות וקראו לו תעלת הפרעונים.
חפירת התעלה הנוכחית החלה ב-25 באפריל 1859 ונמשכה 10 שנים עד 1869. החפירה נוהלה על ידי חברה צרפתית בראשותו של פרדיננד דה לספס עבור ממשלות וצרפת. על-פי הערכות שונות, כמיליון וחצי פועלים הועסקו בעבודות הבנייה וכ-125,000 מהם מתו תוך כדי העבודות, בעיקר מכולרה. החיבור הימי בין מפרץ סואץ לים התיכון נוצר ב-15 באוגוסט 1869. התעלה נחנכה בטקס חגיגי בהשתתפות נציגים רמי מעלה מכל העולם ב-16 בנובמבר 1869, ונפתחה רשמית לשיט ב-17 בנובמבר במשט חגיגי בן שלושה ימים מפורט סעיד לפורט איברהים שבסואץ. בראש המשט, שכלל 68 כלי שיט מכל העולם, עמדה ה"איגל" הצרפתית, ועל סיפונה הקיסרית אז'ני דה מונטיז'ו, אשתו של נפוליאון השלישי. מאוחר יותר מכרה ממשלת מצרים את חלקה בתעלה לממלכה המאוחדת הבריטית, על מנת להחזיר הלוואות בינלאומיות. כתוצאה מכך, נכנסו כוחות בריטים לאזור ב-1882 על מנת לשמור על האינטרסים הבריטיים, והחלה ההגמוניה הבריטית על מצרים. ב-1888, אמנת קושטא קבעה שתעלת סואץ תשרת באופן שווה את כל המדינות גם בזמן מלחמה. ב-1936, בריטניה ומצרים חתמו על הסכם שיאפשר נוכחות של הצבא הבריטי בתעלה למשך 20 שנים.
נתיבי הסחר שעברו בדרך המשי הוסטו לאחר בניית תעלת סואץ, דבר שהביא לפגיעה בעסקים באותן מדינות.
התעלה ומלחמות ישראל ומצרים

בתחילת שנות ה-50, עם התקרבות המועד לסיום תקופת ההסכם האנגלו-מצרי, נערכו שיחות בין הבריטים לבין המצרים בנוגע להמשך נוכחות הצבא הבריטי. לבסוף הכוחות הבריטים נסוגו ב-18 ביולי 1956, לראשונה מאז 1882. על בימת הכבוד במצעד הצבאי בקהיר בלטה דמותו של שר החוץ הסובייטי, דימטרי שפילוב, לרגליו התנהל מסע ראווה ענק של נשק סובייטי. בעקבות רצונו של גמאל עבד אל נאצר לגייס כספים לבניית סכר אסואן, הכריזה מצרים על הלאמת התעלה ב-26 ביולי 1956, ואסרה על אוניות ישראליות לעבור בה. בתגובה, תכננו הממלכה המאוחדת וצרפת את מבצע מוסקטר לכיבוש אזור התעלה בתיאום עם ישראל. על פי התכנון המוקדם בין הממלכה המאוחדת וצרפת, כבשה ישראל את חצי האי סיני ובתוך שבוע הגיעה עד לקו המים. לאחר כניסתה של ישראל למלחמה, פלשו כוחות צרפתיים ובריטיים למצרים על-פי ההסכם, וכבשו חלקים ממנה, כשמטרתם הייתה להחזיר לידם את השליטה בתעלה ולהפיל את שלטונו של נאצר. בתגובה, טיבעו המצרים אוניות בתעלה וחסמו אותה ומדינות ערב שיבשו את אספקת הנפט לעולם. כהמשך להשתלשלות האירועים, לחצה ארצות הברית מדינית וכלכלית על הממלכה המאוחדת לסגת ממצרים. לאחר סיום הקרבות הכריז האו"ם על תעלת סואץ כרכוש מצרים. במרץ 1959 החלה מצרים להחרים סחורה ישראלית מאוניות שעברו בתעלה.
בעקבות מלחמת ששת הימים בשנת 1967, נסגרה התעלה למעבר אוניות. בסיום המלחמה היוותה התעלה את קו הפסקת האש בין ישראל למצרים. בתקופת מלחמת ההתשה התנהלו חילופי אש משני צידי התעלה, והוקמו מעוזים ישראלים כחלק מקו בר-לב בצידה המזרחי של התעלה. במלחמת ששת הימים הפכה התעלה לגבול בין ישראל למצרים ונעצרה הפעילות שבה. בזמן נלכד בתעלה "הצי הצהוב", 14 אוניות אשר שנעצרו אגם המר הגדול בתעלה, והצהיבו עקב שכבת האבק המדברי שכיסה אותן. בתחילת מלחמת יום הכיפורים צלח הצבא המצרי את התעלה לכיוון חצי האי סיני, וניהל קרבות קשים מול צה"ל, אולם לבסוף צה"ל הדף את המצרים ואף צלח את התעלה מערבה. במהלך מלחמת יום הכיפורים נפלו או ננטשו כל המעוזים הישראלים לאורך תעלת סואץ, למעט מעוז בודפשט, שהיה על שפת הים התיכון. כחלק ממבצע אבירי לב, נחסמה התעלה לחלוטין על ידי גשר יבשתי שנבנה על ידי חיל ההנדסה. תעלת סואץ נפתחה מחדש למעבר אוניות רק ב-1975, בהתאם להסכם הפרדת הכוחות בין ישראל למצרים שנחתם ב-1974, ובמסגרתו נסוגה ישראל משתי גדות התעלה, הוצבו כוחות שמירת השלום של האו"ם בחצי האי סיני, ולאחר שהתעלה נוקתה והורחבה, היא הוכשרה מחדש לשיט. ב-30 באפריל 1979 אוניית "א/מ אשדוד" של צים, בפיקוד רב חובל קרול מנדלוביץ, הייתה לאונייה הישראלית הראשונה שחצתה את תעלת סואץ.
התעלה במאה ה-21

מצרים חפרה תעלה מקבילה, להרחבת היקף השיט, במסגרת הפרויקט תעלת סואץ החדשה. אורכה של התעלה החדשה הוא כ-35 קילומטר, היא מתחילה בקצה הצפוני של האגם המר הגדול ונמשכת עד המעקף הטבעי בלאח, ומאפשרת סך הכל כ-80 קילומטר של מסלול דו נתיבי, מתוך 193 קילומטר. התעלה החדשה נחנכה באוגוסט 2015.
התעלה במאה ה-21 > המעבר בתעלה

השיט בתעלה מתבצע בשיירות ואורך בין 11 ל-16 שעות, כשביום אחד עוברות בה כ-50 אוניות: שתי שיירות מדרום לצפון, ושיירה אחת בכיוון ההפוך. זמן היציאה של השיירות, מספר האוניות בשיירה והמרחק בין האוניות, מחושב בצורה כזאת שהן ישוטו ישירות ללא המתנה, ושיירות יחלפו זו על פני זו בקטע שבו יש שני נתיבים, ובאגם המר הגדול שגם בו מוקצים נתיבים צפונה ודרומה. עם זאת, שיירות מצפון נדרשות לעיתים לעגון באגם המר למשך מספר שעות. מדי שנה עוברות בתעלה כ-20,000 ספינות בנפח מטען של כ-400 מיליון טונות, המהווים, נכון ל-2021, כ-12% מתנועת הספינות בעולם. התעלה מאפשרת מעבר ספינות בהדחק של עד 200,000 טון, עם שוקע גוף של עד 20 מטר. קיימות תוכניות להעמיק את התעלה כדי לאפשר מעבר אוניות אף בשוקע של 22 מטר בעתיד, דבר שיאפשר מעבר של מכליות ענק בתעלה.
המעבר בתעלת סואץ הצרה והרדודה הוא תמרון מורכב, ולכן על כל ספינה שנכנסת לתעלה עולה נתב מטעם רשויות התעלה שלוקח עליה פיקוד. יחד עם הנתב עולה קבוצת עובדים של רשות התעלה בהגדרות תפקיד שונות, לדוגמה חשמלאי שתפקידו לוודא שעל הספינה מותקן זרקור בהתאם לכללי התעלה. עובדי התעלה נשארים על האוניה למשך כל המעבר בתעלה. לא אחת הם מביאים איתם סחורות כגון מזכרות, מוצרי הגיינה, וכרטיסי SIM, לממכר לאנשי צוות האונייה שלפעמים לא ירדו לחוף חודשים ארוכים. אף שהנתב של רשות התעלה נוטל את הפיקוד על הספינה ומנווט אותה, לפי נוהלי התעלה האחראי הוא רב החובל. מסיבה זאת רשות התעלה הייתה פטורה מאחריות להיתקעות אוניית המכולות אוור גיוון בגדת התעלה ב-2021, שגרמה לחסימת תעלת סואץ למשך שבוע ולהוצאות חילוץ גדולות.
מחיר המעבר בתעלה תלוי בגודל הספינה, במטען שלה ובנתונים רבים נוספים, לדוגמה, המחיר לאוניית צובר ממוצעת הוא בסביבות 100,000 דולר. עבור מכליות נפט מחיר המעבר הממוצע הוא 150,000 דולר וחלק גדול מהנפט מגיע מאזרבייג'ן.
ביולי 2021 הכנסותיה של מינהלת תעלת סואץ הסתכמו ב-704 מיליון דולר, עלייה של כ-30% בהשוואה לחודש המקביל בשנה שעברה. גם בתנועת כלי השיט נרשמה עלייה של כ-26% לעומת יולי 2020
במהלך שנת הכספים 2022–2023 הסתכמו הכנסות תעלת סואץ ב-9.4 מיליארד דולר לעומת 7 מיליארד דולר בשנת הכספים הקודמת
התעלה במאה ה-21 > אקולוגיה

ביולוגיים ימיים הביעו חשש שבעקבות העמקת התעלה יעברו מינים נוספים של בעלי חיים ימיים מהים האדום לים התיכון, ויגרמו להכחדה של מינים קיימים. כבר היום ידוע על מינים רבים של בעלי חיים שהיגרו צפונה דרך התעלה במה שקרוי הגירה לספסית. תופעת המדוזות המטרידה בחופי ישראל מציינת פן גלוי של ההגירה הזו.
התעלה במאה ה-21 > חסימת התעלה בשנת 2021

ב-23 במרץ 2021, זמן מקומי 7:40 אוניית המכולות "אוור גיוון" (Ever Given), שאורכה כ־400 מטרים ורוחבה 59 מטר, נתקעה בעקבות איבוד יכולת הניווט שלה. האונייה הייתה בדרכה ממלזיה להולנד. האונייה שנבנתה בשנת 2018 שייכת לחברת Evergreen שמושבה בטייוואן.
התקלה נגרמה מהרוחות העזות שהגיעו למהירות 74 קמ"ש ומסופות החול באזור שגרמו לה לעלות על החול בשני קצותיה כשחרטומה פגע בגדה אחת וירכתיה פגעו בגדה השנייה. האונייה שקעה במים של התעלה, ונטתה הצדה. בעקבות היתקעותה לרוחב התעלה במקטע הדרומי של התעלה, שאינו מחולק לנתיבים צפונה ודרומה, תעלת סואץ נחסמה.
הנזקים הכלכליים להם גרמה בלימת האוניות נאמדו ב-9.6 מיליארד דולר ביום. רשות תעלת סואץ הודיעה כי היא השעתה זמנית את הניווט בנתיב הסחר העמוס, שמונה ספינות גוררות פעלו לחלצה, בסיוע כלים הנדסיים שהורידו את מפלס החול בגדות התעלה ב-25 במרץ תמונות לוויין הראו על פקק של כ-200 ספינות בסואץ בזמן שנמשכו המאמצים לחלץ את האונייה החוסמת.
לאחר שישה ימים צוותי החילוץ שחררו את האונייה. עם זאת, גם שלושה חודשים אחרי כן, האונייה נשארה לעגון סמוך לאיסמאעיליה, ואנשי צוותה ההודים לא הורשו לעזוב את מצרים, עקב מחלוקת בין רשות התעלה לחברה המחזיקה באונייה, על גובה הפיצוי בשל הנזקים שנגרמו במשבר. האונייה שוחררה ב-7 ביולי 2021, לאחר שבעליה הגיעו להסכם פיצויים עם שלטונות מצרים.
איומים ביטחוניים

לאחר ההפיכה במצרים ב-2011, החלו גורמי טרור וג'יהאד להתפשט בחצי האי סיני, עובדה המשפיעה על ביטחון אזור התעלה. ב-2 בספטמבר 2013 הודיעה רשות תעלת סואץ המצרית כי בלמה ניסיון של ארגון טרור לפגוע בתנועת הספינות בתעלה.
בעקבות המשבר בים סוף בשנים 2023–2024 שבו החות'ים בגיבוי איראן החלו לתקוף ספינות סוחר, אוניות מכולות ומכליות נפט רבות ששטו דרך ים סוף ואת חלקן אף הטביעו, הפסיקו חברות ספנות רבות לשוט בים סוף ולעבור בתעלת סואץ, ובמקום הקיפו את אפריקה כדי להגיע לאירופה. כתוצאה מכך קטנה באופן משמעותי כמות הספינות שעוברות בתעלה ואיתן גם התמלוגים ששולמו למצרים. ארצות הברית ניסתה לארגן קואליציה בין-לאומית לאבטחת השיט בים סוף בשם מבצע שומר השגשוג, אך הקואליציה התמוססה די מהר ובפועל נותרו בה רק ארצות הברית ובריטניה שביצעו תקיפות נגד החות'ים.
תחליף

בשל עלות המעבר הגבוהה בתעלה נעשה שימוש גובר במעבר הצפון-מזרחי, המתאפשר לאחר שקרחונים נסוגו וכתוצאה מכך פתוח המעבר מספר רב יותר של חודשים בשנה.
ראו גם

אמנת קושטא
פרשת הספינה בת גלים
הצי הצהוב
סואצמקס
אאידה
לקריאה נוספת

Admiralty Sailing Directions: Red Sea And Gulf Of Aden Pilot (NP64), 19th Edition 2018
United Kingdom Hydrographic Office Taunton, Somerset, UK, ISBN 9780707745220, Pg63.
הערות שוליים

↑  רועי קייס, "החלום המצרי" מתגשם: תעלת סואץ 2, באתר ynet, 17 ביולי 2015
↑  מפת תעלת סואץ, סוף המאה ה-19. מאוסף המפות ע"ש ערן לאור, הספרייה הלאומית
↑  שרה ליבוביץ-דר, ‏יהודים יוצאי סוריה נלחמים על המורשת המאוימת ע"י המלחמה, באתר מעריב אונליין, 8 בנובמבר 2016
↑  מיטען שלישי הוחרם, מעריב, 26 במרץ 1959
↑  הילל ירקוני, 75 שנות ספנות עברית בארץ ישראל הוצאת אפי מלצר, 2005, עמ' 274.
↑  זווית - סוכנות ידיעות לסביבה ומדע, ‏תעלת סואץ 2.0, באתר "הידען", 10 באוגוסט 2015
↑  רויטרס מצטט הודעה של מנהל החברה הממשלתית המצרית שמפעילה את התעלה
↑  Suez Canal Search lights regulations
↑  The Suez Canal Experience: Ship Transit Southbound | Seaman Vlog S03E13
↑  Suez Canal pilots come under scrutiny after grounding of ship
↑  Suez Toll Calculator
Suez Canal Toll Fee : How Much Do Ships Pay for Transit ,Chief MAKOi Seaman Vlog S03E12
↑  משבר? שיא כל הזמנים בתעלת סואץ אתר נציב נט, 3 באוגוסט 2022
↑  הכנסות שיא לתעלת סואץ אתר נציב נט, 21 ביוני 2023
↑  פקק בים: אנייה נתקעה וחסמה את תעלת סואץ, באתר "סרוגים", 24 במרץ 2021
↑  דין שמואל אלמס, תיעוד: חילוץ האונייה התקועה בתעלת סואץ, באתר ישראל היום, 25 במרץ 2021
↑  שני אשכנזי, ‏הפקק הימי מתארך, וכוחות הגרירה עדיין מנסים לחלץ את הספינה התקועה בסואץ, באתר גלובס, 25 במרץ 2021
↑   ספינה נתקעה בתעלת סואץ. החילוץ עשוי להימשך שבועות, באתר הארץ, 25 במרץ 2021
↑  תמונות לוויין חדשות מתעדות את פקק התנועה העצום שנוצר סביב תעלת סואץ החסומה רוטר.נט 26 במרץ 2021
↑  סוכנויות הידיעות, פקק של 200 ספינות בסואץ: "האונייה תקועה כמו לווייתן על החוף", באתר ynet, 25 במרץ 2021
↑  מבזקי חדשות ליום 28 במרץ 2021 אתר נציב נט
↑    סמדר פרי, עדיין תקועה, באתר "ידיעות אחרונות", 21 ביוני 2021
↑  Amira El-Fekki, "Ever Given Container Ship That Blocked Suez Canal Sets Sail After Owner Pays Compensation", Wall Street Journal, July 7 2021
↑  מצרים: סיכלנו ניסיון פיגוע בתעלת סואץ, העולם הערבי בעברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543848205171  BIBSYS: 90591893  BNE: XX451056  BnF: cb119333319 (data)  GND: 4058518-9  LCCN: sh85129633  NARA: 10044415  NKC: ge131001  SELIBR: 163296  SUDOC: 02724962X  VIAF: 2146095140600371077   WorldCat (עם VIAF): 2146095140600371077 
תמונת לווין של האונייה "אוור גיוון" התקועה בתעלת סואץ (24 במרץ 2021)
המסלול דרך תעלת סואץ (באדום) והמסלול האלטרנטיבי הצפוני (בכחול)
ביופלסטיק

סכו"ם חד-פעמי העשוי מביופלסטיק
ביופלסטיק הוא שם כללי לפלסטיק הנגזר מחומר חי מתחדש, כגון שמנים או שומנים צמחיים, עמילן תירס, עמילן אפונה או יצורים חד תאיים. ניתן להפיק ביופלסטיק מתוצרי לוואי צמחיים מתעשיית החקלאות, או באמצעות מיחזור מכלי פלסטיק משומשים בהליך כימי המשלב מיקרואורגניזמים.
להבדיל מביופלסטיק, הפלסטיק הנפוץ יותר מופק מתוצרי נפט. בהליך ייצור של הפלסטיק המוכר מחיי היומיום, נדרש שימוש בכמות גדולה של דלקים מאובנים. כתוצאה מכך, נפלטים לאטמוספירה גזי חממה רבים. ייצור של ביופלסטיק מאופיין בפליטה מופחתת של גזי חממה ומזהמים אחרים. חלק מסוגי הביופלסטיק הם בעלי זמן התכלות מהיר.
PLA הוא סוג של ביופלסטיק.
ראו גם

ביו דיזל
דיפירידאמול

|  נתונים כימיים |
| --- | --- |
 מסה מולרית:  504.317252 יחידת מסה אטומית מאוחדת 
 מזהים
 קוד ATC:  B01AC07 
 מספר CAS:  58-32-2
 PubChem:  3108
 ChemSpider:  2997
 
דיפירידאמול

דיפירידאמול (Dipyridamole) היא תרופה נוגדת קרישה ומשווקת בישראל תחת השם המסחרי קרדוקסין (cardoxin) ואגרנוקס (aggrenox). התרופה מחויבת במרשם רופא.
התרופה משמשת כמניעה שניונית, בחולים עם סיבוכים איסכמיים לאחר שבץ או אירוע איסכמי בנוסף לאספירין.
התרופה פועלת במניעת היווצרות קרישי דם על ידי מניעת הידבקות טסיות במתן קבוע, ולהרחבת כלי הדם כאשר נלקחת במנה גדולה באופן חד פעמי.
התרופה נלקחת במתן דרך הפה או בהזנה ורידית. התרופה מתפרקת בכבד.
מנגנון פעולה

דיפירידאמול מעכב את האנזים phosphodiesterase שבדרך כלל מפרק את cAMP (רמות גבוהות של cAMP חוסמות את תגובת הטסיות לADP) ו/או cGMP (בעל ערך מוסף כאשר ניתן יחד עם תחמוצת חנקן [NO] או סטטינים).
דיפירידאמול חוסם את synthase thromboxane כמו גם הקולטן thromboxane.
מה שמעכב את הספיגה החוזרת של אדנוזין לטסיות דם, תאי דם אדומים ותאי האנדותל ומוביל לריכוזים מוגברים של אדנוזין חוץ תאי.
בנוסף מעכב את האנזים adenosine deaminase המפרק אדנוזין לאינוזין (inosine). עיכוב זה מוביל לעלייה נוספת באדנוזין החוץ תאי.
שימושים רפואיים

דיפירידאמול הוכח בהורדת יתר לחץ דם בריאה ללא ירידה משמעותית בלחץ הדם המערכתי
מעכב היווצרות של ציטוקינים פרו דלקתיים (MCP -1, MMP-9 ) בויטרו (תנאי מעבדה) והפחתה במספר חולים של hsCRP.
מעכב את התרבות תאי שריר חלק (smooth muscle) בחולים ובמניעת כישלון AV- shunt בחולי דיאליזה .
הוכח כמגדיל זרימת דם וחמצון לתאי שריר הלב ותורם לתפקוד חדר שמאל בחולים עם מחלת לב איסכמית .
בטיפול כרוני לא הוכח כמוריד לחץ דם סיסטמי באופן ניכר.
תופעות לוואי

תופעות לוואי הן נדירות. תסמינים אפשריים כוללים סחרחורת, כאב ראש, עילפון, בחילה ופריחה. במקרים נדירים התרופה עלולה להחמיר תעוקה.
תגובה עם תרופות אחרות

כל התרופות המשפיעות על קרישת הדם, כולל נוגדי קרישה, ותרופות אחרות אשר משפיעות על טסיות הדם (סטרפטוקינאז, אספירין, אינדומתאצין) אם ניתנות יחד עם דיפירידאמול, עלולות להגביר את ההשפעה "מדללת" הדם.
נוגדי קרישה: דיפירידאמול עלול להגביר את השפעותיהם של נוגדי קרישה, וכך להגביר את הסיכון של דימום לא תקין. יש להפחית את המינון של נוגד הקרישה בהתאם.
נוגדי חומצה עלולים להפחית את יעילותו של דיפירידאמול.
אספירין: ריכוזו בדם עולה כאשר הוא ניתן יחד עם דיפירידאמול. תיתכן הגברת פעולתו על טסיות הדם.
אינדומתאצין: השילוב בין השניים עלול לגרום להפרעה במאזן המלחים והנוזלים בגוף. יש לעקוב אחר תפקוד הכליות, במיוחד בחולים הסובלים מבעיות שונות בלב ובכלי הדם.
מידע והוראות שימוש

אופן נטילת התרופה:
טבליות, כמוסות, זריקות.
תדירות וזמן נטילה:
3-4 פעמים ביום, שעה לפני האוכל.
טווח המינון:
225-450 מ"ג ליום.
תחילת השפעה:
תוך 30-60 דקות. עשויים לחלוף 2-3 שבועות עד שההשפעה הרפואית תורגש במלואה.
משך השפעה:
עד 8 שעות.
תזונה:
אין הגבלות.
אחסון:
לשמור במכל סגור במקום קריר ויבש, הרחק מהישג ידם של ילדים
מנה שנשכחה:
יש לקחת מייד כשנזכרים. אם צריך לקחת את המנה הבאה תוך שעתיים, קח מנה אחת עכשיו ודלג על המנה הבאה.
הפסקת התרופה:
אין להפסיק את התרופה בלי להיוועץ ברופא, הפסקתה עלולה לגרום לקרישת דם לא תקינה.
מינון עודף:
סביר להניח שמנה עודפת מקרית לא תגרום בעיות מיוחדות. מנות עודפות גדולות עלולות לגרום סחרחורות או הקאה. יש ליידע את הרופא.