ויויאן מלון ג'ונס
חייה > אוניברסיטת אלבמה

ב-1961 נודע למלון מידידת משפחה, שהליגה הלא-מפלגתית לבוחר ארגנה תוכנית לביטול ההפרדה בסניף מוביל של אוניברסיטת אלבמה. הודות להצטיינותה יוצאת הדופן בתיכון, הייתה מלון אחת ממספר סטודנטים שחורים מקומיים שהארגון הציע להם לפנות לקמפוס מובייל. לפחות 200 סטודנטים שחורים הגישו טופסי הרשמה לאוניברסיטה, ואלה נדחו על ידי ועדת הקבלה. האוניברסיטה דחתה את הבקשות בתואנה של רישום-יתר וסגירת ההרשמה, מכסות קבלה מלאות או אי-עמידה בדרישות האקדמיות מצד הפונים, אלא שהקהילה לא איחרה להבין, שהאוניברסיטה מסרבת לקבל את הסטודנטים השחורים בגלל התנגדותה לביטול ההפרדה הגזעית.
סטודנטים שחורים שפנו לקמפוס מוֹבִּיל של האוניברסיטה, כולל מלון, עמדו לבחינת המחלקה לביטחון הציבור של האוניברסיטה. אחרי שהגישה את בקשת ההרשמה לסניף מוביל של אוניברסיטת אלבמה, זכו מלון ומשפחתה לביקור של שני גברים לבנים, שהציגו עצמם כנציגי המדינה. הם הזהירו, שנסיונותיה להירשם לקמפוס מוביל ולהתמזג בבית הספר מעוררים פעולת גומלין אלימה מצד הקהילה הלבנה המקומית, ואל למשפחה לצפות להגנה של ממש מפניה. החשש לביטחונה לא הרתיע את מלון מהמשך פעולותיה לתמיכה באינטגרציה באוניברסיטה והיא התמידה במאמציה להתקבל לאוניברסיטת אלבמה כדי לקבל תואר בראיית חשבון.
הקרן להגנה משפטית ולהשכלה NAACP של אלבמה ארגנה אירוע עם מלון להרשמתה לבית הספר למסחר ומנהל עסקים של אוניברסיטת אלבמה, להשגת תואר בראיית חשבון. הקרן להגנה משפטית עבדה עם הסטודנט ג'יימס הוד לביטול ההפרדה הגזעית באוניברסיטת אלבמה. לאחר שנתיים של דיונים והליכים משפטיים, קיבלו היא וג'יימס הוד ב-1963 היתר להירשם באוניברסיטה בהוראת השופט המחוזי הרלאן גרומס. בית המשפט המחוזי פסק, שהנוהג של אוניברסיטת אלבמה למנוע כניסת סטודנטים שחורים לאוניברסיטה מהווה הפרה של פסיקת בית המשפט העליון של ארצות הברית בתיק בראון נגד מועצת החינוך, שקבעה כי הפעולה של חינוך ילדים שחורים בבתי ספר בהפרדה מכוונת מתלמידים לבנים נחשבת לנוגדת את החוקה. השופט גרומס גם אסר על המושל ואלאס להתערב ברישום הסטודנטים.
ב-11 ביוני 1963 הגיעו מלון והוד, בלוויית סגן התובע הכללי של ארצות הברית ניקולאס קצנבאך ושיירה של שלוש מכונית עמוסות מרשלים פדרליים, אל קמפוס אוניברסיטת אלבמה כדי להירשם ללימודים. בשטח הקמפוס, חוסם את הכניסה אל אודיטוריום פוסטר, המתין להם המושל ואלאס, מכותר בקבוצה של שוטרי מדינה. ואלאס התכוון לעמוד בהבטחתו לקיים הפרדה גזעית במדינה ו"לבלום אינטגרציה בדלת בית הספר". מלון והוד המתינו במכונית, בשעה שסגן התובע הכללי קצנבאך וקבוצה קטנה של מרשלים פדרליים התעמתו עם ואלאס בדרישה לסור הצידה ולאפשר למלון ולהוד להיכנס בצו בית המשפט של המדינה.
לא זאת בלבד שוואלאס התנגד להוראה, הוא אף הפריע לקצנבאך; לנוכח קהל צוותי התקשורת שהקיפוהו, נשא ואלאס נאום קצר וסמלי, שעסק בריבונות המדינה, בטענה כי "הפלישה הלא קרואה, לא רצויה, לא מוצדקת ומגובה בכוח אל קמפוס האוניברסיטה של אלבמה ... בתוקף כוחו של הממשל המרכזי, מציגה דוגמה מפחידה של דיכוי הזכויות, זכויות היתר והריבונות של מדינה זו מצד פקידי הממשל הפדרלי."
משנוכחו לדעת, שוואלאס איננו מוכן לפנות את הדרך, קרא קצנבאך לעזרת הנשיא ג'ון פ. קנדי, שיכפה על ואלאס לאפשר לסטודנטים השחורים להיכנס אל האוניברסיטה. קצנבאך ליוה את מלון אל המעונות שלה ואמר לה לראות את חדרה ולאכול לבדה בחדר האוכל אם תהיה רעבה. מלון ירדה אל חדר האוכל והופתעה, כאשר מספר סטודנטים לבנים הצטרפו אליה וסעדו עמה. היא נשארה בחדרה במעונות עד שהוחלט, שהמצב נרגע.
הנשיא קנדי הכפיף בהמשך אותו יום את המשמר הלאומי של אלבמה לממשל הפדרלי, ומכאן לפיקודו של הנשיא, במקום לזה של מושל אלבמה. מאה אנשי משמר ליוו את מלון והוד ממעונותיהם חזרה לאולם, שם סר ואלאס הצידה לבקשת גנרל הנרי ו. גראהם. מלון והוד נכנסו אז לבניין, אם כי בדלת אחרת. עם כניסתם לבניין, התקבלו מלון והוד בתשואות מפתיעות מתלמידי האוניברסיטה, ומלון התקבלה לאוניברסיטה כתלמידת שנה ב'.
תקופת לימודיה של מלון באוניברסיטת אלבמה הייתה נקייה יחסית מסכסוכים ומאיומים על שלומה, להוציא הילולת פיצוצים שהתרחשה בנובמבר 1963 בהפגנה של לבנים, שזעמו כנראה על מדיניות האינטגרציה. לאחר דיונים מרובים בין המרשל של ארצות הברית לקצנבאך, הוחלט שמלון לא תוצא מבית הספר והרשמתה לא תבוטל בשל הטלת הפצצות. שנתיים לאחר מכן, ב-1965, קיבלה מלון תואר ראשון במנהל עסקים והייתה לבוגרת השחורה הראשונה של אוניברסיטת אלבמה. היא סיימה את לימודיה בממוצע ציונים של טוב+.