stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
להיות כוכב
תקציר העלילה

צוריאל (צורי) אבן-חן (ארנון צדוק) הוא מורה לתיאטרון בתיכון לאמנויות בתל אביב המנוהל על ידי בלהה (איריס ברנע). הוא מורה קפדן וקשוח שלא עושה הנחות לשום תלמיד. כאשר התלמידה לילך (אלונה טל) מאחרת לחזרה, הוא מסלק אותה מההופעה. אביה מפעיל לחץ על המנהלת אך צורי מסרב לחזור מהחלטתו.
לילך קובעת פגיעה בבית קפה עם צורי. בלילה נעצר צורי ושני חוקרי משטרה (עודד לאופולד ויונתן צ'רצ'י) מאשימים אותו בתקיפה ובאונס של לילך שנמצאה חבולה ומדממת באחד הרחובות. צורי מכחיש בתוקף אך העניין מתפרסם והוא מושעה מיד לעבודתו. הוא משוחרר בערבות של אביו החורג דוד (גבי עמרני) עד למשפט.
עולמו של צורי חרב עליו. הוא משוטט ברחובות ומגיע להוסטל של סימונה (אורית שר) שאליו מגיעים נערים ונערות שנפלטו ממשפחותיהם. הוא מציעה לסימונה לארגן חוג תיאטרון בקרב הנערים והיא מסכימה למרות שהיא לא בטוחה שיצליח.
צורי מבחין בלילך בין הנערים אך היא מתעלמת ממנו. העלילה מתרכזת במספר בני נוער:
עמוס (אושרי כהן), נער חרדי המתעניין הציור ואמנות, שברח מביתו מכיוון שאביו שמורל (שלום שמואלוב) הכה אותו לאחר שתפס אותו עם הנערה החרדית רות (שיר אידלסון), מצא את ציוריו וקרע אותם. עמוס בורח עם רות אך חרדים תופסים אותם, מכים אותו וחוטפים את רות בכוח חזרה לאולפנה.
זוהר (חיים אלמקיס), בן לעובד זר טורקי (ז'יל בן דוד) שנמצא כעת במאסר ומחכה לגירוש. הוא מבקר מדי פעם אצל אביו והם משוחחים בטורקית.
לבנה (לי טלצ'י), נערה לאחר אונס, מתנגדת לכל מגע פיזי.
צ'ולוט (צביקה איזיקיאס), נער שמצטיין בריקוד אבל ביישן.
צורי רוצה לרתום את הנערים להופעה. בתחילה הוא נתקל בחוסר רצון אך בהמשך הם משתפים פעולה. אביה של לילך (פיני מיטלמן) מגיע להוסטל וחוטף את לילך. צורי רודף אחריהם ולילך זורקת את עצמה מהרכב. מתברר שהאב התעלל מינית בלילך. האב בורח לגרמניה וצורי מזוכה מאשמה. כעת מגיעה בלהה ומציעה לצורי לחזור לבית הספר. הוא מסכים בתנאי שההופעה של נערי ההוסטל תיערך באולם של בית הספר. בלהה מסכימה ההופעה נערכה לפני קהל בהצלחה. זוהר מופיע בסטנד אפ, צ'ולוט ולבנה מופיעים בריקוד ולילך מסיימת בשיר.
לבסוף צורי מחליט לעזוב את בית הספר ולהדריך קבוצות נוער בדרום תל אביב.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ארנון צדוק | צורי | מורה |
| איריס ברנע | בלהה | מנהלת בית ספר לאמנויות |
| אלונה טל | לילך | תלמידה |
| חיים אלמקיס | זוהר |  |
| ז'יל בן דוד |  | אבא של זוהר |
| אושרי כהן | עמוס | תלמיד ישיבה |
| שיר אידלסון | רות | חברה של עמוס |
| שלום שמואלוב | שמואל | אבא של עמוס |
| רבקה בכר |  | אמא של עמוס |
| גבי עמרני | דוד |  |
| אורית שר | סימונה | מנהלת הוסטל |
| עודד לאופולד |  | חוקר |
| יונתן צ'רצ'י |  | חוקר |
| פיני טבגר | ניצן | צלם |
| איריס פן | נורית | צלמת |
| פיני מיטלמן |  | אבא של לילך |
| לי טלצ'י | לבנה | רקדנית בהוסטל |
| צביקה איזיקיאס | צ'ולוט | רקדן בהוסטל |
לילה לבן (סרט)

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  ספר של שלמה כפיר
 בימוי:  ארנון צדוק
 הופק בידי:  ארנון צדוק
 תסריט:  אהרון צדוק,  יואב הלוי
 עריכה:  זוהר סלע, דני שיק
 שחקנים ראשיים:  שלום שמואלוב שרון אלכסנדר
 מוזיקה:  אריק רודיך
 צילום:  עופר הררי
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקרנת בכורה:  1995
 משך הקרנה:  92 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט דרמה 
 הכנסות:  1151 צופים בישראל
 דף הסרט ב־IMDb
 
לילה לבן הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1995 בבימויו של ארנון צדוק, עם שלום שמואלוב ושרון אלכסנדר בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על ספרו האוטוביוגרפי של שלמה כפיר "צ'ארלי כבר נקי" (1993) ומתאר את החיים הקשים והאלימים בכלא אבל גם את קשר החברות הנוצר בין שני האסירים שגדלו בסביבות חברתיות שונות.
הסרט זכה בפרס השופטים הצעירים לסרט הזר בפסטיבל הקולנוע בקאן, והיה מועמד לפרס סוס הברונזה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בסטוקהולם.
אבי הררי שהיה בזמן ההסרטה מפקד בית הסוהר איילון ברמלה משחק בתפקיד עצמו.
הסרט צולם ברובו בשחור-לבן ורק הסיום האופטימי צולם בצבע.
העלילה מתרחשת בשנת 1986 בבית סוהר במרכז הארץ. המקום מוצף בסמים ו"חיסולי חשבונות" בין האסירים.
תקציר העלילה

יונתן (עידן אלתרמן) הוא אסיר שמגיע בפעם הראשונה לבית הכלא ומתקבל על ידי האסיר הוותיק והחזק דודא (ארנון צדוק) שבמקבל אותו בנועם ובמתק שפתיים, נותן לו סבון להתרחץ וארוחה טובה שבסופה הוא כופה עליו יחסי מין. צעקתו של יונתן נבלעת ברעש בבית הכלא. עם הזמן הוא הופך לעבד מין כנוע של דודא. לבסוף הוא משתתף בחיסולו.
לתא אחר מגיע שלמה (שרון אלכסנדר), גם הוא אינו עבריין מועד. הוא נשפט למאסר בפעם הראשונה על תקיפת אשתו. שלמה הוא בחור משכיל המנגן מוזיקה קלאסית באקורדיון שלו. הוא נפגש עם מפקד החדר צ'ארלי (שלום שמואלוב), עבריין ותיק שנשפט על עבירות סמים, תקיפת אשתו והטרדה מינית של בתו.
שלמה משכנע את צ'ארלי להיגמל מסמים. הוא מתלווה אליו לפגיעה עם אשתו ניצה (גילי בן אוזיליו) אבל היא אומרת לצ'ארלי כי אינה מאמינה לו וכי נמאס לה ממנו והיא לא תגיע לביקורים ולא תספק לו סמים.
קמ"ן הכלא (שמיל בן ארי) תומך בתהליך הגמילה ומבטיח להעביר אותם לאגף נ"ס (נקי מסמים) אף על פי שלצ'ארלי נרשמה "מעידה" אחת בתהליך הגמילה.
קצינת המבחן רוז (לאורה רבלין) מתייחסת לצ'ארלי ושלמה בקרירות ובזלזול.
שלמה ממשיך להשגיח על צ'ארלי בתהליך הגמילה ותומך בו ברגעי ה"קריזה" הקשים.
מתקיימת ישיבה "טעונה" בחדרו של מפקד הכלא (אבי הררי) בקשר להחלטה להעביר את שלמה וצ'ארלי לאגף נ"ס. הקמ"ן תומך בהצעה, קצינת המבחן לא מביעה דעה ואילו הקב"ט דנינו (ששי סעד) מתנגד בתוקף להעברה ומדגיש כי צ'ארלי הוא עבריין ונרקומן מועד.
המפקד מחליט להחליף את הקב"ט ולהעביר את השניים לאגף נ"ס.
מכאן הסרט בצבע. כעבור שנתיים משתחרר צ'ארלי, אשתו ניצה ובתו מגיעות לקבלו. הוא מתחבק עם ניצה אבל הבת (עינת ויצמן) מסרבת לחיבוק. שלמה משתחרר לאחר ניכוי שליש מתקופת מאסרו. כעבור 9 שנים צ'ארלי עדין נקי מסמים.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| שלום שמואלוב | צ'ארלי | אסיר |
| שרון אלכסנדר | שלמה | אסיר |
| ארנון צדוק | דודא | אסיר |
| עידן אלתרמן | יונתן | אסיר |
| רענן חפץ | ברומה | אסיר |
| גילי בן אוזיליו | ניצה | אשתו של צ'רלי |
| שמיל בן ארי |  | קצין מודיעין |
| ששי סעד | דנינו | קצין ביטחון |
| לאורה ריבלין | רוז | קצינת מבחן |
| אבי הררי |  | מפקד בית הסוהר |
| מתי סרי |  | קב"ט חדש |
| עינת ויצמן | גילה | בתו של צ'ארלי |
יצחק מאיר קנל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1862 ה'תרכ"ב ורשה פולין הקונגרסאית פולין הקונגרסאית
 פטירה:  11 באוגוסט 1942 (בגיל 80 בערך) כ"ח באב ה'תש"ב ורשה
 מדינה:  פולין
 מקום פעילות:  הרפובליקה הפולנית השנייה
 תקופת הפעילות:  ? – 11 באוגוסט 1942 
 השתייכות:  חסידות גור
 תחומי עיסוק:  רבנות
 רבותיו:  רבי ישראל יהושע טרונק, רבי אברהם מרדכי אלתר
 אב:  משה אהרן
 
 תפקידים נוספים:  חבר ועד הרבנים בוורשה, סגן נשיא אגודת הרבנים בפולין
רבי יצחק מאיר קַנַל (בכתיב יידי: קַאנַאל; ה'תרכ"ב – כ"ח באב ה'תש"ב, 11 באוגוסט 1942) היה רב בבלאשקי ובוורשה, סגן יושב ראש אגודת הרבנים בפולין, מהחברים הבולטים בוועד הרבנים בוורשה. נספה בשואה.
ביוגרפיה

נולד בוורשה בשנת תרכ"ב למשה אהרן, חסיד גור. בצעירותו למד אצל רבי ישראל יהושע מקוטנא, והוסמך על ידו לרבנות. נסע לאדמו"ר רבי יהודה אריה ליב אלתר מגור ואחריו לבנו רבי אברהם מרדכי אלתר. כיהן כרב בליאשקי הסמוכה לקאליש, ובשנת תרפ"ג מונה על ידי נציג אגודת ישראל בקהילת ורשה כחבר ועד הרבנים בוורשה.
הרב קנל היה מהרבנים הפעילים ביותר בוורשה, והיה לאחד ממייצגי הרבנות בעיר בפני השלטונות, התפרסם גם כעסקן ציבורי, וכגומל חסד. ועסק גם בעסקנות. נטל חלק פעיל במיוחד במאבק נגד שחיטה.
כיהן כסגנו של נשיא אגודת הרבנים בפולין (הנשיאים היו: רבי יחזקאל ליבשיץ, רבי אהרן לוין, ורבי מנחם מנדל אלתר).
הרב קנל התגורר ברחוב טוורדה 24, בקרבת בנייני הקהילה היהודית ונחשב לרב האזור. הוא השתתף בכל ישיבות שלטון הקהילה והיה מעורה מאוד בנעשה. נטל חלק פעיל במאבק על השחיטה היהודית בפולין בשנת תרצ"ו.
בזיווג שני נשא את פייגא שיינדל בת רבי אריה לייבוש רוקח בנו של רבי יהושע מבעלז שבעלה רבי שלמה בן רבי דוד טברסקי נרצח בפרעות פטליורה. בנו היה ר' יהושע קנל חתן הרב פנחס פינקלשטיין רבה של פאלניץ.
בימי השואה

באוגוסט 1942 אמר הרב קנל לאלכסנדר זושא פרידמן: "אני לא אתן להסיע אותי מכאן! יבוא עלי מה שיבוא – אבל כאן, במקום! שאבוא לפחות לקבר ישראל...".
לפי עדותו של הלל זיידמן, גילה הרב קנל התנגדות אקטיבית לגירוש אל מחנות המוות. בהיותו בכיכר האומשלאגפלאץ, ניסה לחטוף את נשקו של הגרמני ששמר עליו, ובעקבות כך נורה ונהרג במקום. כך זכה לקבר ישראל.
גרסה נוספת למעשה זה מסר נכדו ישראל קנל שסיפר כי במהלך האקציה, כאשר הגיעו קציני האס-אס לדירתו של הרב קנל וציוו עליו לרדת אל הרחוב בדרך אל האומשלאגפלאץ, סירב הרב קנל לציית. הוא סטר לגרמני בפניו, ובו-במקום נורה ונהרג.
הערות שוליים

↑  אברהם פוקס, השואה במקורות רבניים, ירושלים תשנ"ה, עמ' 137, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
↑  הלל זיידמן, יומן גיטו ווארשה, תל אביב תש"ו, עמ' 55, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
↑  יקיר יוד, "עדות משלימה על גורל אחרוני האדמו"רים", בתוך: בית יעקב, גליון 47, ירושלים תשכ"ג, עמ' 9, באתר אוצר החכמה.
לב שקט מאוד

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  איתן ענר
 הופק בידי:  גל גרינשפן, רועי קורלנד, משה אדרי, לאון אדרי
 תסריט:  איתן ענר
 עריכה:  יעל חרסונסקי
 שחקנים ראשיים:  אניה בוקשטיין ג'ורג'יו לופאנו אורי גוטליב עירית קפלן
 מוזיקה:  יונתן בר גיורא
 צילום:  משה משעלי
 מדינה:  ישראל ישראל
 חברה מפיצה:  סרטי יונייטד קינג
 הקרנת בכורה:  2016
 משך הקרנה:  92 דקות
 שפת הסרט:  עברית אנגלית איטלקית
 סוגה:  סרט דרמה 
 הכנסות:  16,392 צופים בישראל
 דף הסרט ב־IMDb
 
לב שקט מאוד הוא סרט דרמה ישראלי משנת 2016 בכתיבתו ובבימויו של איתן ענר, עם אניה בוקשטיין, ג'ורג'יו לופאנו, אורי גוטליב ועירית קפלן בתפקידים הראשיים.
העלילה היא על פסנתרנית תל אביבית שבעקבות משבר עוברת לגור בשכונה ירושלמית מתחרדת, ומסתבכת עם קבוצה של קיצונים דתיים.
הסרט צולם בשכונת קריית יובל ובכנסיית יוחנן בהרים בעין כרם. את קטעי הנגינה בפסנתר מבצעים אניה בוקשטיין והפסנתרן הצעיר ליאור ליפשיץ.
אניה בוקשטיין הייתה מועמדת לפרס אופיר לשחקנית הטובה ביותר.
איתן ענר זכה בפרס התסריט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה.
איתן ענר ואניה בוקשטיין זכו בפרסים בפסטיבל הקולנוע בטאלין.
תקציר העלילה

נעמי שריד (אניה בוקשטיין) היא פסנתרנית קלאסית שמחליטה להפסיק לנגן ומגיעה מתל אביב לשכונת קריית יובל בירושלים. ההחלטה שלה נובעת משני כישלונות בתחרויות בינלאומיות וגם מעזיבתו של החבר שלה. היא אינה מוצאת טעם בנגינה ומחליטה להתחיל חיים חדשים בירושלים.
היא מוצאת דירה זולה ברחוב ברזיל בקריית יובל אותה משכיר לה איגור (אלכסנדר סנדרוביץ) שהוא אחיינה של גב' אירינה גומברוביץ' המנוחה שהייתה מורה לפסנתר ומצאה את מותה מנפילה מחלון הדירה.
נעמי מתקבלת לעבודה בקול המוזיקה למרות שהמנהלת גבריאלה מרכס (גילת אנקורי) מותחת עליה ביקורת על שהפסיקה לנגן. איש הביטחון במקום דובי (יואב לוי) מנסה להתחיל איתה ללא הצלחה. החבר שלה דוד (לביא זיטנר) מגיעה למקום עבודה ומציע להתחיל שוב בזוגיות אך היא דוחה אותו.
יהודית (עירית קפלן) היא אלמנה חרדית שמגדלת חמישה ילדים. אחד הילדים הוא שמחה (ליאור ליפשיץ). שמחה הוא אילם שלמד נגינה אצל גב' גומברוביץ והוא מתגנב לדירתה של נעמי דרך החלון כדי לנגן. מתפתחת ידידות ביניהם והיא נותנת לו את מפתח הדירה.
בשכונה יש רוב חרדי המתנכל לנעמי ובראש פקח התנועה אריה (אורי גוטליב) שרושם לה דוחות חנייה כל יום בתקווה שתעזוב.
באחת הריצות שלה מגיעה נעמי לשכונת עין כרם הסמוכה ונכנסת לכנסיית יוחנן בהרים לשמע קול של נגינת עוגב ופוגשת שם את הכומר פבריציו (ג'ורג'יו לופאנו). לאחר תהיות היא מבקשת ממנו ללמד אותה נגינה והוא מתרשם מאישיותה וניסיונה כפסנתרנית קלאסית. היא מתחילה לבקר בכנסייה ולקבל מפבריציו שיעורי נגינה בעוגב שמעלים את מצב רוחה הדיכאוני.
הביקורים שלה בכנסייה מעוררים את התושבים החרדים נגדה. יהודית אוסרת על שמחה להגיע אליה, צמיגי מכוניתה נחתכים, החתול שלה מומת ונתלה ליד דירתה עם הכתובת "מיסיונרית". אביה (מיכאל ורשביאק) מקבל מכתב אזהרה מטעם "הוועד למען קריית יובל טהורה" הוא מגיע לנעמי ומנסה לשכנע אותה לחזור לתל אביב ולנגינה אך נענה בשלילה.
דובי מזמין אותה למסעדה אך לאחר שהוא אומר לה שנגינת העוגב מעוררת בו בחילה כיהודי, היא מבקשת ממנו לעצור ויורדת מהרכב.
השכנה שלה מאיה (רונה לי שמעון) שהיא בראש קבוצת מיעוט חילונית בשכונה משכנעת אותה להגיש תלונה במשטרה אך השוטר (משה נאור) מתייחס אליה בזלזול והיא עוזבת.
גם קירות הכנסייה מרוססים בכתובת "מיסיון" ואב הכנסייה (לודי בוקן) אוסר עליה להגיע יותר לכנסייה.
נעמי מזמינה מכוון פסנתרים (רוני תורן) שמוצא בפסנתר מכתב איום מהוועד שבו הם מאשימים את גב' גומברוביץ' שהיא למעשה נוצריה ואכן היא מוצאת שם שרשרת עם צלב. כעת היא בטוחה שהיא נפלה מחלון מפחד או הופלה ממנו. היא מניחה את פתק האיום על מכוניתה ומוסיפה עליו "לא תרצח" ואריה קורא אותו. נעמי צועדת מחלונה לחלון משפחתה של יהודית בגובה חמש קומות ומגיעה לשם כדי לתת לשמחה חוברת תווים. היא שואלת את שמחה אם ראה את אריה בדירה בעת שגב' גומברוביץ' נפלה ושמחה מהנהן בחיוב כשאימו צועקת לעבר אריה: "למה אתה מחכה? אף אחד לא קופץ היום"...
יהודית משלימה עם נעמי והסרט מסתיים כשנעמי ושמחה מנגנים סונטה לפסנתר בארבע ידיים של מוצרט.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| אניה בוקשטיין | נעמי שריד | פסנתרנית לשעבר |
| מיכאל ורשביאק |  | אבא של נעמי |
| תמר קינן |  | אמא של נעמי (קול) |
| ג'ורג'יו לופאנו | פבריציו | כומר |
| עירית קפלן | יהודית | אלמנה חרדית |
| ליאור ליפשיץ | שמחה | ילד פסנתרן |
| רונה לי שמעון | מאיה | שכנה חילונית |
| אורי גוטליב | אריה | פקח חנייה |
| יואב לוי | דובי | איש ביטחון |
| גילת אנקורי | גבריאלה מרכס | מנהלת בקול המוזיקה |
| לביא זיטנר | דוד | חבר לשעבר של נעמי |
| אלכסנדר סנדרוביץ | איגור | משכיר דירה |
| לודי בוקן |  | אב כנסייה |
| משה נאור |  | שוטר |
| רוני תורן | רפאל | מכוון פסנתרים |
הפנימייה

| --- | --- |
 בימוי:  יעוד לבנון
 הופק בידי:  דורון ערן
 תסריט:  יצחק גינסברג
 עריכה:  אירית רז
 שחקנים ראשיים:  אלון אבוטבול אורי ורדי בן לוין סמדר קילצ'ינסקי שרית נחום טוביה דובלרו זזי קרינר יעקב אגיוף חנה יכין ברק גליל שמואל וילוז'ני אלכס מונטה
 מוזיקה:  רוני בראון יוריק בן דוד
 צילום:  גדי דנציג
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקרנת בכורה:  1983
 משך הקרנה:  88 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  דרמה
 דף הסרט ב־IMDb
 
הפנימייה הוא סרט דרמה ישראלי משנת 1983 בבימויו של יעוד לבנון.
צילום והפקה

את הסרט יזמו במאי הקולנוע יעוד לבנון, המוזיקאי רוני בראון (שהיה באותה עת סמנכ"ל חברת תקליטי סי בי אס) ויצחק גינזברג, רעיונאי ותסריטאי במשרד פרסום. השלושה היו שותפים לחדר כשלמדו בפנימיית כפר הילדים והנוער ויצו קנדה הדסים, ובעת מפגש ביניהם עלה הרעיון להפיק סרט המשחזר את הווי הנעורים שלהם בפנימייה. לבנון ביים את הסרט, בראון הלחין את המוזיקה וגינזברג כתב את התסריט. הסרט צולם בהדסים בקיץ 1983. הסרט יצא לאקרנים בסוף יולי 1983.
עלילה

גיבורת הסיפור היא נילי (סמדר קילצ'ינסקי), תלמידה חדשה בפנימייה שהגיעה מחו"ל וכובשת מייד את לב כל הבנים. היא מפלרטטת עם המדריך החתיך (שמואל וילוז'ני). במקביל דן (בן לוין), נער מופנם, מתאהב בה ונקלע לעימות עם מלך הכיתה (אלון אבוטבול). העלילה גם כוללת שורה של מעשי קונדס שמבצעים התלמידים, טקס חניכה לתלמידים החדשים וגניבת שאלוני בחינות.
שחקנים

| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
אלון אבוטבול: דורון
אורי ורדי: אורי
בן לוין: דן
סמדר קילצ'ינסקי: נילי
עינת צפיר: דפנה
שרית נחום: מאיה
טוביה דובלרו: טוביה
זזי קריינר: שוקי
יעקב אגיוף: מנהל הפנימייה
חנה יכין: אמו של אורי
ברק גליל: 
שמואל וילוז'ני: עודד המדריך
אלכס מונטה: גדליה
איריס ברנע: המורה
פסקול

| --- | --- |

 פסקול מאת אמנים שונים
 יצא לאור:  1983
 שפה:  עברית
 חברת תקליטים:  סי בי אס
 הפקה:  דורון ערן 
 
| הפנימייה> מס' | הפנימייה> שם | הפנימייה> מילים | הפנימייה> לחן | הפנימייה> מבצע / ים | הפנימייה> משך | הפנימייה>  | הפנימייה>  | הפנימייה>  | הפנימייה>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | מת החופש הגדול  | רוני בראון, יוריק בן דוד | רוני בראון, יוריק בן דוד | רוני, יוריק, ריטה, רמי, איריס | 3:06 |  |  |  |  |
| 2. | פנימיה  | רוני בראון, יוריק בן דוד | רוני בראון, יוריק בן דוד | רוני, יוריק, ריטה, רמי, איריס | 3:15 |  |  |  |  |
| 3. | בין תל אביב לגן עדן  | רוני בראון, יוריק בן דוד | רוני בראון, יוריק בן דוד | דריו מלכי, אלון הלל | 4:56 |  |  |  |  |
| 4. | לכל אתמול מחר חדש  | רוני בראון, יוריק בן דוד | רוני בראון, יוריק בן דוד | ריטה | 6:13 |  |  |  |  |
| 5. | שיר כך סתם  | רוני בראון, יוריק בן דוד | רוני בראון, יוריק בן דוד | רמי קלינשטיין | 3:40 |  |  |  |  |
| 6. | יש מין לילות  | רוני בראון, יוריק בן דוד | רוני בראון, יוריק בן דוד | ריטה, רמי | 2:56 |  |  |  |  |
| 7. | לא נותר  | רוני בראון, יוריק בן דוד | רוני בראון, יוריק בן דוד | יוריק, אלון | 3:25 |  |  |  |  |
| 8. | עוד מעט מחר  | רוני בראון, יוריק בן דוד | רוני בראון, יוריק בן דוד | רמי, גרי אקשטיין | 4:36 |  |  |  |  |
| 9. | מסיבת סיום  | רוני בראון, יוריק בן דוד | רוני בראון, יוריק בן דוד | רמי קלינשטיין | 2:51 |  |  |  |  |
יצחק מהרשן

| --- | --- |

 לידה:  27 בפברואר 1892 כ"ט בשבט תרנ"ב אמסטרדם, הולנד 
 נרצח:  23 ביולי 1943 (בגיל 51) תש"ג סוביבור 
 מדינה:  ממלכת ארצות השפלה 
 מקום פעילות:  האג
 תקופת הפעילות:  ? – 23 ביולי 1943 
 השתייכות:  רבני הולנד, אגודת ישראל
 תחומי עיסוק:  תנ"ך, תלמוד, הלכה ופסיקה
 חיבוריו:  ביאור לפירוש רש"י לנ"ך, ביאור לפירוש רמב"ן לנ"ך, "השאלות והתשובות כמקור לתולדות החיים היהודיים בהולנד", פירוש על פרקי אבות בהולנדית, "אדם ומוסר" (בהולנדית), מהדורה מדעית של מחזור האשכנזים באמסטרדם
 
הרב יצחק מאהרשען (מהרסן, חתם על ספרו: מאהרשען) (כ"ט בשבט תרנ"ב, 27 בפברואר 1892 – תש"ג, 1943) היה רבה של האג. נספה בשואה.
תולדותיו > לפני השואה

נולד לזאב וולף שהיה מלטש יהלומים. הוסמך לרבנות בבית המדרש לרבנים באמסטרדם שאת לימודיו בו סיים בתרע"ז (1917). מיד לאחר מכן החל ללמד בסמינר לרבנים. כשנה לאחר מכן מונה לדיין בעיר, אך לא הפסיק את הוראתו בבית המדרש לרבנים. למד שפות קלסיות באוניברסיטה עד תרפ"ה (1925).
באותה שנה החל לכהן כראב"ד האג. הרב נודע בשיעוריו ובפסיקותיו, והיה אהוב על בני קהילתו בזכות מידותיו הטובות וצניעותו, יראת השמים הגדולה והידע הרב שלו. הקפיד על שמירת מנהגי אמסטרדם, ופעל בתקיפות רבה נגד הרפורמים.
אף שהיה באגודת ישראל, זכה להערכה רבה גם מהציונים ובייחוד מחברי ה"מזרחי", ופעל עימם בעניינים שונים בעת הצורך. כן היה בקשר של מכתבים ומשא ומתן הלכתי עם רבנים חשובים מכל העולם היהודי.
כתב ספרים רבים  שרובם בעברית וחלקם בהולנדית, וביניהם: ביאורים לפירושי רש"י והרמב"ן לנ"ך שהוציא לאור בצעירותו, מהדורה מדעית של מחזור האשכנזים באמסטרדם, "השאלות והתשובות כמקור לתולדות החיים היהודיים בהולנד", פירוש על פרקי אבות בהולנדית, "אדם ומוסר" בהולנדית.
בפירוש רש"י לנ"ך שערך ופורסם בשנת תרצ"ו (נדפס מחדש בהוצאת "מקור ירושלים" בירושלים בשנת תשל"ב) סבר כי רש"י כתב את פירושו לספר תהילים בערוב ימיו לאחר מסעות הצלב (פרעות תתנ"ו-1096. פרעות בקהילות שו"ם בגרמניה): "הד-קול של המאורעות בזמן נוסעי הצלב וזעקת שבר על גלות מר ונמהר נשמע כשיאמר "לפי שמלומדים אנו במכות ומוכנים ומזומנים לשבר תמיד (לח' יח'), כשמדבר "בכל הצרות שעברו עלינו בימינו אלה" (צ' יד'). כשמראה סבת השנאה "שאין אני רודף אחר שקר שלהם לתפש טעותם (סט' ה') וכשמצדיק עליו את הדין "שלא נהרהר ונדבר קשה אחר מדת הדין" (לט' ב')".
תולדותיו > בימי השואה

לאחר שהנאצים כבשו את הולנד בב' באייר ת"ש (10 במאי 1940), הרב מהרשן דאג לא להפסיק את החיים היהודיים, ונעזר לשם כך בראש הקהילה.
הוא נענה בתחילה להפצרות של אנשים מהקהילה להסתתר במקום שיוכל להמשיך ללמוד ולכתוב את חיבוריו, אך לאחר יום אחד בלבד החליט שאינו יכול לעזוב את בני הקהילה בעת צרה כזו, והמשיך בפעילותו בגלוי. הרב מהרשן חיבר לפני יום הכיפורים תפילה מיוחדת למצב הקשה לאמירה לפני תפילת נעילה:
אדון עולמים, נבוא לפניך ביום הקדוש והנורא הזה ועפעפינו יזלו דמע מאין הפוגות. יחשכו הרואות בארובות כאשר עלו לפנינו המאורעות הקשות שעוברות עלינו תמיד, ביעותיך צמתונו, סבונו כמים כל היום. נתמה: איך זרח מאור יום אל כל ויחשיך אלינו. 
נא אלקי הרוחות תזכור לטובה את נשמות בני קהילתנו שנפלו חללים בארץ מרחקים, תמצאנה מנוחה תחת כנפי שכינתך, תהיינה צרורות בצרור החיים ותחסינה בסתר צלך, סלה. 
אב הרחמים, ממעמקי הלב ראה לפניך שאלת חרדים מחרדת עמנו האומלל, עד מתי? אל דמעתנו אל תחרש, הלא שערי הדמעות עוד לא נשלבות. נא אל תשיבנו ריקם מלפניך, כימי ענותנו נא תנחמנו לשלום אסירים מבור תחתיות. ראה כי אין איש לעמוד בפרץ בעדנו ועתה כל תוחלתנו ה' לך היא. תשלח משמים ותושיענו, תחזק ידיים רפות וברכיים כושלות תסמך ותסעד. עינינו לך מייחלות, נא אל תבישנו מסברנו כדבר שנאמר, "אל יבושו בי קוויך ה' אלוקים צבאות, אל יכלמו בי מבקשיך אלקי ישראל.
כשהמצב החמיר עוד יותר, שוב הפצירו בו להתחבא, אך הרב מהרשן התנגד לכך בתוקף ואמר שיהיה עם בני קהילתו בכל מקום שיהיו שם. קהילת יהודי האג עם הרב מהרשן בראשם, נלקחו למחנה וסטרבורק. משם נשלח הרב ברכבת למחנה השמדה סוביבור עם רעייתו וּשְׁלוש בנותיו.
לקריאה נוספת

הרב פרופ' יצחק לוין (עורך), אלה אזכרה : אוסף תולדות קדושי ת"ש-תש"ה, חלק ראשון, "המכון לחקר בעיות היהדות החרדית", ניו יורק תשט"ז.
דן מכמן, המנהיגות הרבנית בהולנד, בתוך: דפים לחקר תקופת השואה, המכון לחקר תקופת השואה, אוניברסיטת חיפה, תשמ"ט
יוסף מכמן והרטוך בים ודן מכמן, פנקס הקהילות : הולנד, יד ושם, תשמ"ו
הערות שוליים

↑  התפרסמה בקשב, 1, טבת תשמ"ו, עמ' 35.
↑  הראשון מבין סדרה של שבעה כרכים שיצאו לאור בין השנים תשט"ז-תשל"ב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265045205171  BPN: 21893252  CiNii: DA16252614  GND: 173193919  ISNI: 0000 0000 8448 9229  LCCN: nr96004113  NTA: 072542152  SUDOC: 257618449  VIAF: 44194566   WorldCat (עם VIAF): 44194566
טקס פרסי נשר הזהב הרוסי ה-15

| --- | --- |
 תאריך:  27 בינואר 2017
 מיקום:  מוספילם, מוסקבה, רוסיה
 מנחים:  מרינה זודינה פאבל טבאקוב
 רשת שידור:  רוסיה-1
 אורך הטקס:  שעתיים וחצי
 המועמדים והזוכים הבולטים
 הסרט הטוב ביותר:  גן עדן
 סדרת דרמה:  דון השקט
 מיני-סדרה/סרט טלוויזיה:  קלים
 הבמאי הטוב ביותר:  אנדריי קונצ'לובסקי
 זכייה במספר הפרסים הרב:  הטיסה (5 מתוך 10)
 מספר המועמדויות הרב:  הטיסה, דו-קרב (10)
 אתר האינטרנט הרשמי
 →14 16← פרס נשר הזהב
 
טקס פרסי נשר הזהב ה-15 (ברוסית: Пятнадцатая церемония вручения наград премии Золотой орёл) הוא טקס להענקת פרסי האוסקר של האקדמיה הרוסית לקולנוע למיטב סרטי הקולנוע והטלוויזיה של שנת 2016 שנערך בהיכל הראשון של מוספילם במוסקבה, ב-27 בינואר 2017.
המועמדים ב-23 קטגוריות שונות הוכרזו כבר ב-29 בדצמבר 2016. כשבטקס ה-15 נוצרו גם קטגוריות "הסרט הקצר הטוב ביותר", "עבודת אמנות באיפור ואפקטים וויזואלים פלסטיים הטובים ביותר" ו"האפקטים הוויזואלים הטובים ביותר".
מועמדויות

המועמדויות לטקס פרסי נשר הזהב ה-15 הוכרזו ב-29 בדצמבר 2016. הסרט עם מירב המועמדויות היה "הטיסה" עם 6 מועמדויות.
רשימת המועמדים והזוכים > פרס מיוחד

וסילי ליוואנוב — קיבל פרס על תרומתו לתולדות הקולנוע הרוסי. (את הפרס העניק ניקיטה מיכאלקוב)
רשימת המועמדים והזוכים > סרטים עם מירב פרסים ומועמדויות

הסרטים הבאים קיבלו מספר רב של מועמדויות:
10 מועמדויות: "הטיסה", "דו-קרב"
5 מועמדויות: "גן עדן"
4 מועמדויות: "מלכת העלה", "שוברת הקרח"
3 מועמדויות: "התלמיד", "שילומים"
2 מועמדויות: "האספן"
3 הסרטים הבאים קיבלו מספר רב של זכיות:
5 פרסים: "הטיסה"
3 פרסים: "גן עדן", "דו-קרב"
רשימת המועמדים והזוכים > סדרות טלוויזיה עם מירב פרסים ומועמדויות

סדרות הטלוויזיה הבאות קיבלו מספר רב של מועמדויות:
2 מועמדויות: "קלים", "דון השקט", "מרגריטה נזארובה", "השיטה"
סדרות הטלוויזיה הבאות קיבלו מספר רב של זכיות:
2 פרסים: "קלים"
ראו גם

טקס פרסי ניקה ה-30
הערות שוליים

↑  תחילה הוכרזו 3 מועמדויות לקטגוריית הפסקול הטוב ביותר, אך בטקס עצמו הסרט לא הוצג ואף הוסר מרשימת המועמדים באתר האינטרנט הרשמי של הפרס.
| פרס נשר הזהב |
| --- | --- | --- |
| פרסים כלליים | 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024  |  |
| אחר | האקדמיה הלאומית למדעי ואמנויות הקולנוע |  |
טל ירושלמי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1978 (בת 47 בערך) נתניה, ישראל 
 לאום:  ישראלית
 תחום יצירה:  ציור
 www.talyerushalmi.com
 
טל ירושלמי (נולדה ב-1978) היא ציירת ישראלית.
ביוגרפיה

ירושלמי נולדה וגדלה בנתניה ובאבן יהודה.
חייתה עם הוריה ואחותה בוונצואלה. למדה בתיכון הדסים. בוגרת תואר ראשון בבצלאל (2004) ותואר שני בבצלאל (2006). הציגה תערוכות יחיד בגלריה מאיה בתל אביב (2020), בבית האמנים בירושלים (2018) ובגלריה חזי כהן (2017).
בשנת 2019–2020 השתתפה ברזידנסי שנתי מטעם התואר השני בבצלאל. זכתה בפרס עידוד היצירה מטעם משרד התרבות (2018), בתמיכה מועצת מפעל הפיס בהפקת ספר אמנית (2016), במלגת אמן-מורה (2008-9), מלגת קרן אמריקה ישראל (2006) ובמלגת קרן ריץ' (2005). עבודותיה נרכשו לאוסף מוזיאון תל אביב, לאוסף כנסת ישראל, לאוסף בנק לאומי, ומוצגות בבנין בנק ישראל בירושלים.
בינואר 2023 הצטרפה ירושלמי לאמני גלריה גורדון.
אמנות

במרכז ציוריה של ירושלמי עומדות שאריות של תרבות אנושית: כלי עבודה וכלי נשק מתקופות קדומות, מחצלות ואריגים שנוצרו בעבודת יד, ממצאים ארכאולוגיים ששימשו לפולחן ממערות מדבר יהודה, ופסיפסים ממקדשים ובתי כנסת עתיקים. בציור, ירושלמי מחקה את האופן בו נוצרו החפצים, אורגת, מגלפת ומסתתת את הצבע על הבד, יוצרת חפץ חדש על בד הציור. ירושלמי מבקשת ליצור דבר מה חדש בעזרת אותם חפצים עתיקים, ליצור דימוי, מקום וזמן בעל משמעות. אך בו בזמן מקפידה ירושלמי לפרק את הנרטיב, הזמן המקום והציור עצמו: היא גוזרת ושורפת את בד הציור, חושפת את אשליית הדימוי ויוצרת תשתית חדשה לציור. הפעולה של הרס ובניה, ציור והתכלותו יוצרים מעגל של פעולות, דימויים וחומרים.
לימדה אמנות בבית הספר התיכון עירוני ז' שביפו במסגרת מלגת אמן-מורה של משרד התרבות בשנים 2007–2009. לימדה בעברה במגמת האמנות של בית הספר "רימון" שברעננה, והחל משנת 2010, מלמדת ירושלמי אמנות בבית הספר תלמה ילין. כיום היא מרצה בבית-הספר לאמנות רב-תחומית בשנקר.
השכלה

2004 – 2006 - MFA באמנות, בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב והאוניברסיטה העברית
2001 – 2004 - BFA בהצטיינות, בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב, הר הצופים, ירושלים
2000 – 2001 - לימודי אמנות, המדרשה לאמנות, המכללה האקדמית בית ברל
2000 - קורס סמסטריאלי, School of Visual Arts, ניו יורק.
חיים אישיים

ירושלמי מתגוררת בגבעתיים. בזוגיות עם יובל ואמא ל-2 ילדים.