stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טורפדו מוסקבה (כדורגל נשים)
הערות שוליים

↑  "Небо, стадион, девушки | Фото на Sport Stories". אורכב מ-המקור ב-2015-06-13. נבדק ב-2015-06-07.
טרן אאוט

טרן אאוט
טרן אאוט הוא שם לפעולה המשלבת קבוצות שרירים באזור האגן והגפיים התחתונות, המחללת רוטציה כלפי חוץ של ראש עצם הירך במכתש המפרק. מידת הרוטציה תלויה, בין השאר, בנתונים מולדים של מבנה השלד והרצועות, לרבות גמישות מסוימת של פרקי הברך והקרסול, המאפשרים כ-20-30 מעלות נוספות של סיבוב. טרן אאוט היא יכולת חיונית לטכניקת הבלט הקלאסי והיא הבסיס לכל תנועת הבלט.
אופי וטווח הטרן אאוט

טרן אאוט נמדד במעלות. טרן אאוט מושלם הוא של 180 מעלות. הזווית הנמדדת היא זו שבין כפות הרגליים כשהעקבים נוגעים זה בזה בתנוחה הראשונה. רק במקרים נדירים ניתן להגיע בניסיון ראשון לטרן אאוט מושלם. ניתן לשפר את הטרן אאוט בעזרת תרגילים, אשר מגבירים את הגמישות במפרק הירך ומחזקים את שרירי הישבן.
רקע והשפעה

בתחילת המאה ה-17, הגדירו את חוקי הבלט תוך התייחסות אסתטית. בושאמפ - מנהל האקדמיה למחול בפריז בשנת 1661 - ניסח מערכת כללים לאומנות הבלט וביסודה: חמש פוזיציות הרגליים. חמש הפוזיציות הן חמש צורות שונות לחלוקת משקל הגוף בין שתי הרגליים. עיקרון הפתיחה - הטרן אאוט - משותף לחמש הפוזיציות.  
חמש הפוזיציות שימשו תמריץ להגדלת זווית הפתיחה ולהרחבת טווח התנועה של הגפיים התחתונות. משום כך ניתן לייחס את התפתחות הטכניקה המתוחכמת של הבלט הקלאסי במידה רבה להתפתחות הטרן אאוט. בנוסף להשפעתו על טווח התנועות באמצעות חופש התנועה של פרק הירך, הקל הטרן אאוט גם על העברת המשקל לאחור ומצד לצד, ובכך איפשר תזוזה נוחה וזריזה יותר, שהכרחית להתקדמות בבלט הקלאסי. התפתחות הטכניקה והאסתטיקה של הבלט התמידה לעודד את הגדלת זווית הטרן אאוט מ-45 מעלות, בימיו של בושאמפ, עד למימוש הפוטנציאל האנטומי המרבי שלו, כלומר 180 מעלות, בשלהי המאה ה-18. ללא התפתחותו של הטרן אאוט, לא ניתן היה לממש את גולת הכותרת של עיקרון הוורטיקליות בבלט, העלייה על הבהונות.
טרנארש

| --- | --- |
סמל טרנארשסמל טרנארש

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  צפון הונגריה
 מחוז:  הווש הווש
 נפה:  נפת הווש
 תאריך ייסוד:  1264 
 שטח:  30.28 קמ"ר
 גובה:  93 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,841 (1 בינואר 2021)
 קואורדינטות:  47°35′53″N 20°03′22″E﻿ / ﻿47.598°N 20.056°E﻿ / 47.598; 20.056 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.tarnaors.hu
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.טרנארש(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.טרנארש  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
טרנארש (בהונגרית: Tarnaörs) הוא כפר במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית.
האזור מיושב לסירוגין מהמאה ה-13 עד ימינו, היישוב עצמו הוזכר לראשונה בכתבים משנת 1264.
יהודי טרנארש

יהודים חיו בטרנארש במאה ה-18 ובמאה ה-19. בשנת 1944 נרצחו יהודים מהכפר בשואת יהודי הונגריה.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |  |
| 1880 | 45 | 1,605 |  |
| 1910 | 21 |  |  |
| 1920 | 5 |  |  |
| 1930 | 5 |  |  |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  תיעוד יהודי טרנארש שנרצחו בשואה
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז הווש |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | אגר  |  |
| ערים |  בלפאטפלווה •  פיזשאבון •  ג'נג'ש •  ג'נג'שפטה •  הטוון •  הווש •  קישקרה •  לרינצי •  פטרוואשארה •  ורפלט |  |
| כפרים | אפץ •דורמאנד •אצ'ד • אנדורנקטאליה • באטור • דמיין • אגרבקטה • אגרבוץ' • אגרצ'הי • אגרסלוק • אגרסולאט • פלדברה • פלשטארקאן • הוושרניוש • קרצ'נד • מקלאר • נג'טאליה • נוסוואי • נובאי • אושטורוש • סרוושקה • סוץ' • אבשאר • אטקאר • אדאץ' • דטק • דומוסלו • ג'נג'שהלאס • ג'נג'שאורוסי • ג'נג'שוימוש • ג'נג'שטריאן • הלמאיוגרה • קראצ'ונד • קישנאנה • לודש • מרקז • נג'פיגד • נג'רדה • פאלושוורשמרט • וץ' • וישונטה • ויסנק • מאטראסנטאימרה • אטאן • בוצונאד • ארדטלק • ארק • הוושווזקן • קמלה • פיי • טרנבוד • טרנמרה • טרנארש • טרנסנטמיקלוש • טרנז'דאן • טנק • טיסנאנה • זראנק • בולדוג • צ'אן • הרד • הורט • קרקהרסט • נג'קקנייש • פטפיבאניה • רוז'סנטמארטון • סיצ'י • זג'ווסאנטו • בלטון • בקלצה • ביקסנטמארטון • נג'ווישניו • סילוואשווארד • אלדברה • בשנייטלק • אגרפרמוש • קאל • קאפולנה • קומפולט • מזסמרה • מזטארקאן • נגיוט • פורוסלו • שרוד • סיהלום • טופלו • אוילרינצפלווה • בודון • ביקסק • ביקסנטארז'בט • ארדקוושד • פדמש• אישטנמזיה • איוואד • קישפיזש • מאטרבלה • מאטרדרצ'קה • פראד • פראדששוואר • רצ'ק • שירוק • סאילה • סנטדומונקוש • טרנללס • טרפש • וארסו |  |
| יישובים בנפת הווש |
| --- | --- | --- |
| יישובים | הווש • אטאן • בוצונאד • ארדטלק • ארק • הוושווזקן • קישקרה • קמלה • פיי • טרנבוד • טרנמרה • טרנארש • טרנסנטמיקלוש • טרנז'דאן • טנק • טיסנאנה • זראנק |  |
יונדאי

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 מייסדים:  צ'אנג ג'ו-יאנג 
 תקופת הפעילות:  1947–הווה (כ־77 שנים) 
 חברות בנות:  יונדאי מוטור 
 מיקום המטה:  סיאול 
  
 www.hyundaigroup.com
 
יונדאי הוא מותג הכולל קבוצה גדולה של חברות דרום קוריאניות הפועלות באופן עצמאי או עצמאי-למחצה. החברה המזוהה ביותר עם המותג היא יונדאי מוטור, יצרנית הרכב הרביעית בגודלה בעולם (נכון ל-2014).
חברת יונדאי הראשונה שהוקמה הייתה חברת בנייה שנוסדה על ידי צ'ונג ג'ו-יונג ב-1947, והפכה לקונצרן-ענק (צ'בול- Chaebol), הגדול ביותר בקוריאה הדרומית.
קבוצת יונדאי הייתה עד המשבר הכלכלי באסיה ב-1997, תאגיד ענק של חברות העוסקות בתחומים מגוונים כגון ייצור מכוניות         וספינות, תעשייה כבדה, ביטוח, מסחר, נדל"ן, רשתות שיווק ועוד. לאחר פירוק הקבוצה נותרו חברות רבות הנושאות את השם "יונדאי" המנותקות מבחינה משפטית מ"קבוצת יונדאי". החברה הנושאת שם זה הצטמצמה לעיסוק בתחומי ייצור מעליות, שרותי שינוע סחורות ותיור.
4 שנים לאחר מכן, בשנת 2001, התפצלה מקבוצת יונדאי "יונדאי אלקטרוניקה" ושינתה את שמה להייניקס.
ראו גם

יונדאי מוטור
הערות שוליים

↑  ראו כאן
↑  בהאנגול: 재벌, בהאנג'ה: 財閥
ערך זה הוא קצרמרבנושא חברות ובנושא קוריאה הדרומית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יונדאי i20 קופה WRC

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  יונדאי 
 מודל קודם:  יונדאי i20 WRC 
 
יונדאי i20 קופה WRC היא מכונית מרוצי ראלי, שנבנתה על ידי יונדאי מוטורספורט להתמודדת באליפות העולם בראלי. המכונית משממשת את הקבוצה מאז עונת 2017 וזכתה פעמיים באליפות היצרנים (2019, 2020).
היסטוריית מרוצים

יונדאי מוטורספורט פתחה את עונת 2017 עם שלושה נהגים: תיירי נויביל, דני סורדו והיידן פאדון. לקראת סיום העונה צירפה הקבוצה מכונית רביעית בה התחרה אנדריאס מיקלסן. נויביל ניצח ארבעה מרוצים והגיע עוד ארבע פעמים נוספות לפודיום וסיים את העונה כסגנו של סבסטיאן אוז'ייה שזכה באליפות. ארבעת הנהגים המשיכו בקבוצה גם בעונת 2018. נויביל ניצח 3 מרוצים וסיים שוב כסגנו של אוז'ייה.
נויביל זכה בסגנות גם בעונה הבאה, הפעם כסגנו של אוט טאנק. טאנק הצטרף לקבוצה לקראת עונת 2020. במהלך העונה, שקוצרה מאוד בשל התפרצות נגיף הקורונה השיגו נהגי הקבוצה שלושה ניצחונות וזכו שוב באליפות היצרנים.
הערות שוליים

↑  Hyundai signs Andreas Mikkelsen for 2018-19 WRC seasons, Autosport, 28 September 2017
↑  Taenak Quits Toyota, WRC.com, 31 October 2019
טירת פרני

ערך זה עוסק בטירה בסקוטלנד. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

חזית טירת פרני כיום
 מידע כללי
 סוג:  טירה 
 מיקום:  פיף 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 קואורדינטות:  56°19′14″N 3°06′26″W﻿ / ﻿56.3205°N 3.10712°W﻿ / 56.3205; -3.10712
 ferniecastle.co.uk
  (למפת סקוטלנד מוגדלת) אדינבורו גלאזגו אברדין פייזלי אייר פרת' אינוורנס לוכגילפהד דנדי איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים  אנגליה צפון אירלנד  אירלנד האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני טירת פרני(למפת סקוטלנד רגילה) אדינבורו גלאזגו אברדין פייזלי אייר פרת' אינוורנס לוכגילפהד דנדי איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים  אנגליה צפון אירלנד  אירלנד האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני טירת פרני
 
איור של המבנה משנת 1889
טירת פרני (באנגלית: Fernie Castle) היא טירה מהמאה ה-16 בצפון-מזרח מחוז פיף סקוטלנד.
המבנה ממוקם מזרחית לכפר לת'האם.
מבנה הטירה

הטירה ממוקמת בגן ששטחו 70 דונמים.
בעת שנבנתה הטירה בשנת 1530 לערך, צורת הטירה הייתה כצורת האות L.
בסוף המאה ה-16 נוסף אגף והטירה קיבלה צורת T. בתקופה זו הוגבה המבנה המרכזי לגובה של ארבע קומות.
בראשית המאה ה-18 נוסף אגף בן שלוש קומות, ובשנת 1815 נוסף אגף מערבי לו קומה אחת (לימים נוספה קומה נוספת לאגף זה).
בין השנים 1849–1844 נבנה מגדל עגול באחת מפינות המבנה.
היסטוריה

התיעוד הראשון של מבנה באתר זה הוא משנת 1353 עת שימש המבנה כמשכנו של דאנקן ה-13, רוזן פיף.
משפחתו התגוררה במבנה עד ראשית המאה ה-15: וולטר פרני שהתגורר במבנה נפטר בשנת 1496; המבנה עבר לבעלות אנדרו פרני בשנת 1527 וזה הוריש אותו לבנו בשנת 1551.
בשנת 1582 נמכרה הטירה לוויליאם פרני, וצאצאיו העבירו את הטירה למשפחת בלפור (בדרך נישואין): מרגרט בתו של סר מייקל בלפור התחתנה עם רוברט ארנוט, שהיה הבעלים של הטירה, ולאחר מותו של ארנוט, הטירה עברה לאחיה הגדול של רעייתו - הלורד בלפור השלישי.
מאחר שהלורד בלפור השלישי השתתף במרד היעקוביטי, ששאפו להחליף את המלך ג'ורג' הראשון בג'יימס פרנסיס אדוארד סטיוארט, בדצמבר 1715, הטירה עברה לבעלות הכתר.
בשל קשריו של בנו של הלורד בלפור השלישי - ארתור בלפור, לורד בלפור הרביעי עם ג'ורג' הראשון, ג'ורג' השיב את הטירה למשפחת בלפור בשנת 1720. הטירה נשארה בידי משפחת בלפור עד שנמכרה בשנת 1960 והוסבה למלון.
כיום המבנה משמש כמלון.
יש הטוענים כי הטירה רדופת רוחות רפאים.
הערות שוליים

1 2  תיאור המבנה בכתבה של sundaypost
1 2 3 4 5  ההיסטוריה הארכיטקטונית של המבנה
1 2 3 4 5 6  היסטוריה של הטירה
↑  רוחות רפאים בטירת פרני
טורפדו מוסקבה במפעלים האירופיים

מועדון הכדורגל טורפדו מוסקבה הוא מועדון כדורגל רוסי ממוסקבה, שהתמודד במפעלים האירופיים במשך עשרות שנים והיה מועדון הכדורגל הסובייטי הראשון להתמודד במפעלים האירופיים, לצד דינמו קייב כשעשה זאת בעונת 1966/1967. עם זאת הופעתו האחרונה באירופה הייתה במסגרת הסיבוב השני של גביע אופ"א בעונת 2003/2004.
הישג השיא במפעלים האירופיים הוא העפלה לרבע גמר שלוש פעמים, פעמיים בגביע המחזיקות (1967/1968, 1986/1987) ופעם אחת בגביע אופ"א (1990/1991).
סטטיסטיקה

| טורניר | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | יחס שערים | הישגי שיא |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| גביע אלופות אירופה | 4 | 0 | 3 | 1 | 0 | 1 | -1 | סיבוב ראשון |
| גביע מחזיקות הגביע | 25 | 11 | 8 | 6 | 34 | 23 | +11 | רבע גמר |
| גביע אופ"א | 42 | 18 | 10 | 14 | 68 | 51 | +17 | רבע גמר |
| גביע אינטרטוטו | 6 | 5 | 0 | 1 | 13 | 5 | +8 | חצי גמר |
| סך הכל | 77 | 34 | 21 | 22 | 115 | 80 | +35 |  |
הערות שוליים

↑  טורפדו מוסקבה באתר אופ"א
↑  היה צורך לערוך משחק שלישי מאחר שתוצאת שני המפגשים היה 1:1
↑  הוכרע בפנדלים, 1:4
↑  הוכרע בפנדלים 2:4
↑  הוכרע בפנדלים, 4:3
↑  הוכרע בפנדל, 3:2
| כדורגל ברוסיה רוסיה |
| --- | --- | --- |
| ניהול | איגוד כדורגל רוסי • הפרמייר ליג הרוסי בכדורגל • ליגת הכדורגל הלאומית • התאחדות ליגת הכדורגל המקצוענית • קבוצות • אצטדיונים • תחרויות • מבנה מערך הליגות |  |
| תחרויות ליגה | ליגת העל • הליגה הראשונה • הליגה השנייה • הליגה החובבנית • הליגה האזורית |  |
| תחרויות ליגה נוספות | ליגת הנוער • ליגת הצעירים • ליגת הנשים • ליגת הנערות בכדורגל |  |
| תחרויות גביע | הגביע הלאומי • הסופר קאפ •  הגביע בכדורגל נשים |  |
| נבחרות | הנבחרת הלאומית (היסטוריה) • הנבחרת הצעירה • עד גיל 19 • עד גיל 17 • נבחרת רוסיה בכדורגל נשים |  |
| תחרויות עבר | אליפות האימפריה הרוסית בכדורגל • אליפות רוסיה הסובייטית בכדורגל • גביע רוסיה הסובייטית בכדורגל • גביע הליגה הרוסית • גביע ליגת הכדורגל המקצוענית • גביע ליגת הכדורגל הלאומית |  |
| משחקי דרבי מרכזיים | דרבי ערי הבירה (זניט-ספרטק • זניט-צסק"א • זניט-לוקומוטיב) • זניט-קרסנודאר • הדרבי של מוסקבה (הדרבי הוותיק • ספרטק-צסק"א • לוקומוטיב-ספרטק) • דרבי המזרח הרחוק • הדרבי של סנקט פטרבורג • הדרבי של קרסנודאר • הדרבי של רוסטוב |  |
| רוסיה במפעלים האירופיים | אלניה • אנז'י • דינמו • זניט • טורפדו • לוקומוטיב • ספרטק • צסק"א • רובין • קרסנודאר • רוטור • רוסטוב |  |
| ראו גם | כדורגל נשים ברוסיה |  |
| כדורגל בברית המועצות  |
| --- | --- | --- |
| ניהול | פדרציית הכדורגל הסובייטית • ועדת הספורט של ברית המועצות • קבוצות • תחרויות |  |
| תחרויות ליגה | ליגת העל • ליגת המשנה הסובייטית • הליגה הסובייטית השנייה |  |
| תחרויות ליגה נוספות | אליפות אוקראינה הסובייטית בכדורגל • אליפות ארמניה הסובייטית בכדורגל • אליפות אוזבקיסטן הסובייטית בכדורגל • אליפות אזרבייג'ן הסובייטית בכדורגל • אליפות בלארוס הסובייטית בכדורגל • אליפות רוסיה הסובייטית בכדורגל |  |
| תחרויות גביע | הגביע הסובייטי • גביע הפדרציה הסובייטי • גביע רוסיה הסובייטית בכדורגל • הסופר קאפ הסובייטי |  |
| נבחרות | הנבחרת הלאומית • הנבחרת הצעירה • עד גיל 19 • עד גיל 16 |  |
| תחרויות עבר | אליפות האימפריה הרוסית בכדורגל • גביע טוסמן |  |
| ברית המועצות במפעלים האירופיים | דינמו קייב • שחטאר דונצק • דינמו • זניט • טורפדו • לוקומוטיב • ספרטק • צסק"א |  |
טורפים (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  נמרוד אנטל 
 הופק בידי:  רוברט רודריגז, ג'ון דייוויס, אליזבת אוולאן 
 תסריט:  אלכס ליטבק 
 עריכה:  דן זימרמן 
 שחקנים ראשיים:  אדריאן ברודי לואי אוזאווה צ'אנגצ'יין מהרשלה עלי לורנס פישבורן בריאן סטיל דרק מירס אולג טקטארוב וולטון גוגינס דני טרחו טופר גרייס אליס בראגה רוברט רודריגז 
 מוזיקה:  ג'ון דבני 
 צילום:  גיולה פדוס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פוקס המאה ה-20, Double R Productions, Davis Entertainment, רטפק-דיון אנטרטיינמנט 
 חברה מפיצה:  InterCom, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  9 ביולי 2010 
 משך הקרנה:  106 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פעולה, סרט מדע בדיוני, סרט אימה 
 הכנסות באתר מוג'ו:   predators
 סרט קודם:  הטורף 2 
 סרט הבא:  הטורף 
 www.predators-movie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
טורפים (באנגלית: Predators) הוא סרט פעולה-מדע בדיוני אמריקאי משנת 2010, בבימויו של נמרוד אנטל ובהפקתו של רוברט רודריגז. הסרט הוא השלישי בסדרת סרטי "הטורף" ומהווה המשך ישיר לשני הסרטים הקודמים, "הטורף" (1987) ו"הטורף 2" (1990). בסרט מככבים צוות השחקנים אדריאן ברודי, טופר גרייס, אליס בראגה, וולטון גוגינס ולורנס פישבורן.
הסרט עוקב אחר קבוצה של לוחמים קשוחים שמוצאים את עצמם נרדפים על ידי גזע חייזרים טורפים בכוכב לכת מסתורי.
טורפים הופק על ידי אולפני המאה ה-20 ויצא לאור בארצות הברית ב-9 ביולי 2010. הוא הכניס 127 מיליון דולר ברחבי העולם וקיבל ביקורות מעורבות מהמבקרים, עם שבחים על הפעולה אך ביקורת מכוונת לדמויות הכתובות דק. סרט רביעי, בשם הטורף, יצא לאקרנים ב-2018, וסרט מקדים טרף יצא לאקרנים ב-2022.
תקציר העלילה

הסרט מתחיל כאשר קבוצה של אנשים קשוחים ומיומנים, הכוללים לוחמים, רוצחים, וטרוריסטים, מתעוררים לפתע בכוכב לכת זר ומסתורי, מבלי לדעת איך הם הגיעו לשם. מהר מאוד הם מבינים שהם נרדפים על ידי גזע של חייזרים טורפים, אשר משתמשים בכוכב כלוח ציד פרטי. עם הזמן, הקבוצה מבינה שהחייזרים אינם יצורים רגילים, אלא טורפים מיומנים המתמחים בציד ובקטל של היצורים החזקים ביותר בגלקסיה. הגיבורים חייבים להתאחד ולהשתמש בכל הידע והכישורים שלהם כדי לשרוד במאבק קטלני זה.
צוות השחקנים הראשי

אדריאן ברודי בתפקיד רויס - חייל שכיר קשוח המוביל את הקבוצה בניסיונותיה לשרוד.
טופר גרייס בתפקיד אדווין - רופא עם סוד אפל, שאינו מתאים מבחינה פיזית לשאר חברי הקבוצה.
אליס בראגה בתפקיד איזבל - צלפית צבאית ישראלית עם כישורים מיוחדים.
וולטון גוגינס בתפקיד סטנז - אסיר נידון למוות, שחייו מועמדים בסכנה לא רק מהחייזרים.
לורנס פישבורן בתפקיד נולנד - חייל לשעבר שמצליח לשרוד בכוכב במשך שנים ומנסה לסייע לשאר הקבוצה.
דני טרחו בתפקיד קוצ'ילו - סוחר סמים מקסיקני אכזר.
מהרשלה עלי בתפקיד מ'באסה - לוחם ממשלתי אפריקני, שמביא את הניסיון הקרבי שלו להתמודדות עם הטורפים.
ביקורות והצלחה

הסרט "טורפים" קיבל ביקורות מעורבות מצד המבקרים. הסרט שיבח על כך שהצליח לשחזר את האווירה והסגנון של הסרט המקורי משנת 1987, אך ספג ביקורת על כך שלא הביא מספיק חידוש לז'אנר. הצופים נהנו מהאקשן המותח והאפקטים המיוחדים, אך חלק מהמבקרים הרגישו כי הסרט לא הצליח להתעלות על הסרט המקורי. הסרט קיבל ציון של 65% באתר Rotten Tomatoes וציון של 51 מתוך 100 באתר Metacritic.
יו קורנוול

| --- | --- |

 לידה:  28 באוגוסט 1949 (בן 75) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Hugh Alan Cornwell 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1974 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בריסטול, בית ספר ויליאם אליס 
 סוגה:  רוק, מוזיקת הגל החדש 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  יונייטד ארטיסטס רקורדס 
 hughcornwell.com
 פרופיל ב-IMDb
 
יו אלן קורנוול (באנגלית: Hugh Cornwell; נולד ב-28 באוגוסט 1949) הוא זמר, סופר ופזמונאי. חבר להקת החונקים (The Stranglers) לשעבר.
ביוגרפיה

קורנוול החל את דרכו כמורה לביוכימיה, ובמקרה פגש בשוודיה שני בחורים אמריקניים והחליט להקים עימם להקה, אולם השניים נטשו את הרעיון, וקורנוול פגש את ז'אן-ז'אק בורנל והקים עמו ועם דייב גרינפילד וג'ט בלאק את הסטרנגלרס. קורנוול הוא אחד מהיוצרים המשפיעים בפאנק (Punk) ובגל החדש.
כמה ימים לפני יום הולדתו ה-41, החליט קורנוול שהלהקה לא יכולה עוד להתקדם מבחינה אמנותית ופרש. הוא התחיל קריירת סולו שבה הוציא 12 אלבומים (בנוסף לשני אלבומי סולו בתקופת הלהקה), אף אחד מהאלבומים לא זכה להצלחה עולמית.
קורנוול כתב שלושה ספרים:
"מידע פנימי" (Inside Information) שנכתב ב-1980 ומספר על שהותו בכלא עקב אחזקת סמים.
"הסטרנגלרס - שיר אחרי שיר" (The Stranglers - Song by Song) שמדריך את הקוראים דרך שירי הלהקה.
"כמות של חטאים" (A Multitude of Sins) אוטוביוגרפיה שנכתבה ב-2004.
יונדאי i20 WRC

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  יונדאי מוטור 
 מודל אחריו:  יונדאי i20 קופה WRC 
 אורך:  4,030 מ"מ 
 רוחב:  1,820 מ"מ 
 גובה:  1,356 מ"מ 
 משקל:  1,200 ק"ג 
 בסיס גלגלים:  2,525 מ"מ 
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע בנזין 
 
יונדאי i20 WRC היא מכונית מרוצי ראלי שנבנתה על ידי יונדאי מוטורספורט, חטיבת הביצועים של יונדאי, להתמודדות באליפות העולם בראלי. המכונית הוצגה לראשונה בתערוכת הרכב של פריז בשנת 2012, כחלק מההכרזה של יונדאי על כוונתה לחזור לאליפות לאחר עשר שנות היעדרות. הופעת הבכורה נערכה בראלי מונטה קרלו, מרוץ הפתיחה של עונת 2014.
בשלוש העונות בהן השתתפה באליפות לקחה המכונית חלק ב-39 מרוצים, בהם ניצחה שלוש פעמים.
היסטוריית מרוצים

תיירי נויביל היה הנהג הראשון שהוחתם בקבוצה והיחיד מבין ששת הנהגים בקבוצה שלקח חלק בכל המרוצים בעונת הבכורה. לצידו התחרו במכונית השנייה דני סורדו, יוהו האנינן וכריס אטקינסון. במחצית השנייה של העונה צירפה הקבוצה מכונית שלישית בה נהג היידן פאדון. התהפכות קשה במהלך ראלי גרמניה לא מנעה מנויביל לנצח את המרוץ, ניצחון אישי וקבוצתי ראשון בקריירה. אל המקום השני במרוץ הגיע סורדו. נויביל, סורדו ופאדון התחרו בקבוצה בעונתה השנייה, כשגם קווין אברינג, נהג המבחן של הקבוצה לקח חלק במספר מרוצים. בעונת 2016 השיג פאדון ניצחון בראלי ארגנטינה. נויביל הגיע שבע פעמים לפודיום, כולל ניצחון באיטליה, וסיים את העונה במקום השני כסגנו של סבסטיאן אוז'ייה. יונדאי סיימה במקום השני באליפות היצרנים.
שינוי התקנות שנכנס לתוקף בעונת 2017 הביא להחלפת המכונית ביונדאי i20 קופה WRC.
הערות שוליים

↑  Hyundai ready to jump back into rallying with i20 WRC, Autoblog, 28 Setember 2012
↑  Hyundai signs Thierry Neuville for World Rally Championship bid, Autoweek, 4 November 2013
↑  Hyundai hands Hayden Paddon WRC lifeline, Speedcafe.com, 27 February 2014
↑  Rally Germany: Thierry Neuville, Hyundai take maiden WRC win, Autosport, 24 August 2014
יהושע אריאלי

| --- | --- |

 לידה:  26 ביולי 1916 קרלובי וארי, צ'כיה 
 פטירה:  3 באוגוסט 2002 (בגיל 86) ירושלים 
 שם לידה:  Karel Löbl 
 ענף מדעי:  היסטוריה
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת הרווארד 
 מוסדות:  אוניברסיטת חיפה  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 תלמידי דוקטורט:  אלעזר וינריב 
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (1993) 
 תרומות עיקריות
 חקר ההיסטוריה של ארצות הברית
 
יהושע אריאלי (26 ביולי 1916 - 3 באוגוסט 2002) היה היסטוריון ישראלי, חתן פרס ישראל לשנת ה'תשנ"ג 1993.
חייו

אריאלי (במקור: קרל לבל, Karl Löbel) נולד בשנת 1916 בקרלסבאד שבבוהמיה, כיום בתחומי צ'כיה (העיר קרלובי וארי). הוא גדל בבית סוציאליסטי וציוני. היה בן זקונים ולו שלוש אחיות הגדולות ממנו. אימו הייתה אחראית בויצו שבבוהמיה ואביו היה חבר בוועד הפועל של ההסתדרות הציונית.
יהושע אריאלי עלה לארץ ישראל בשנת 1931, נקלט בחברת הנוער בכפר הנוער בן שמן, שם למד חקלאות. בשנת 1933 עבר להתגורר בקיבוץ חפציבה. החל מ-1937 למד מוזיקה, פילוסופיה והיסטוריה באוניברסיטה העברית, אך התנדבותו לצבא הבריטי קטעה את חוק לימודיו. הוא התנדב לארגון ההגנה וב-1940 הצטרף, ביחד עם יוסף אלמוגי ויצחק בן-אהרן, לחיל החפרים ליחידת הסמלים והקצינים הראשונה שהסוכנות היהודית גייסה עבור הצבא הבריטי. לאחר שהייה בת שנה בצפון אפריקה, נשלחו בשנת 1941 במסגרת מבצע לאסטר על מנת להקים כוח פלישה ליוון, כדי לקיים שם חזית שנייה. אריאלי נפל בשבי הנאצים בקלמטה והוחזק שם במחנה שבויים בקורינתוס, הועבר כשבוי לסלוניקי ועבר מספר מחנות שבויים באוסטריה ובגרמניה הגדול ביניהם מחנה השבויים לאמסדורף 8B. את עיתותיו העביר בהלחנת יצירות מוזיקליות ובקריאה בתנ"ך. בסך הכול היה ארבע שנים שבוי מלחמה בריטי אצל הנאצים (את זהותו היהודית הסתיר).
בתום מלחמת העולם השנייה ולאחר שחרורו מהשבי, אריאלי נתמנה למפקד פלוגה בהגנה. משלהי 1946 עד ראשית 1947 היה אריאלי שומרו האישי של דוד בן-גוריון. במלחמת העצמאות שימש מפקדו הראשון של הגדנ"ע בירושלים והקים מחנות אימונים ובסיסי גדנ"ע ברחבי הארץ. הוא לחם במסגרת הגדנ"ע במלחמת העצמאות והיה מייסדה של "פלוגת יהונתן" שלחמה בחזית ירושלים במלחמת העצמאות.
ב-1951 סיים את לימודי המוסמך באוניברסיטה העברית וטס לאוניברסיטת הרווארד שבבוסטון בארצות הברית שם למד עד שנת 1953. הוא קיבל את הדוקטורט שלו בהיסטוריה ב-1955 מהאוניברסיטה העברית. אריאלי שב ארצה ומאז ואילך נמנה עם סגל ההוראה של החוג להיסטוריה כללית שבאוניברסיטה העברית ועד מהרה נהיה לאחד מבכירי מוריו. בשנת 1963 נתמנה לפרופסור חבר ובשנת 1972 מונה לפרופסור מן המניין. ב-1967 ייסד באוניברסיטה העברית את החוג הראשון בישראל ללימודים אמריקניים.
בתחילת שנות השישים הקים ביחד עם נתן רוטנשטרייך ופנחס לבון את תנועת "מן היסוד" ולאחר מלחמת ששת הימים היה ממייסדי התנועה לשלום וביטחון. אריאלי נמנה עם המייסדים של אוניברסיטת חיפה וכיהן כרקטור הראשון שלה. בשנות השבעים עמד בצוותא עם פרופסור שמואל אטינגר בראש ועדה אשר קבעה את אופי הוראת ההיסטוריה בבתי הספר. כן שימש כיושב ראש החברה ההיסטורית הישראלית.
כהיסטוריון, עסק אריאלי במגוון רחב של נושאים. עיקר מחקריו היו על העת החדשה, ובמיוחד בלטו מחקריו על ההיסטוריה של הדמוקרטיה האמריקנית. הוא נחשב לאחד ההיסטוריונים החשובים בתחום זה מחוץ לארצות הברית. כמו כן עסק גם בפילוסופיה של ההיסטוריה, בתולדותיו של מקצוע ההיסטוריה ובשאלות היסטוריות כלליות, החורגות מתקופה או אזור מסוימים, כגון שאלת חשיבותה של האישיות ההיסטורית.
קיבל את פרס ישראל לחקר ההיסטוריה לשנת תשנ"ג (1993).
בנו, ד"ר עמוס אריאלי, הוא מרצה במחלקה לנוירוביולוגיה במכון ויצמן.
אודות ספריו > אינדיבידואליזם ולאומיות באידאולוגיה האמריקנית

זהו ספרו הראשון של אריאלי, שהתפרסם בשנת 1964, בו הוא מבצע מחקר החושף את ייחודה של המסורת המדינית בארצות הברית בתקופת המהפכה האמריקנית וראשית ימי הרפובליקה האמריקנית ומנתח אותם. זהו אחד המחקרים הבודדים אשר נכתבו על ידי היסטוריון לא אמריקאי אשר נודעה לו השפעה על ההיסטוריוגרפיה של המחשבה המדינית בארצות הברית. הספר הניח את אבן היסוד להיסטוריוגרפיה מדינית חדשה. אריאלי גילה לאמריקנים את חשיבות עולמם האידיאי של אבותיהם המייסדים. הוא ביקש לעמוד על אופייה האוניברסלי של הלאומיות האמריקנית ועל מקומו המיוחד של האינדיבידואליזם בה, תוך חיפוש השורשים האינטלקטואלים והדתיים במחשבה הפוליטית האנגלית, ובתודעה הפוריטנית והפרוטסטנטית. נשיא איגוד ההיסטוריונים האמריקנים ציין בנאומו משנת 1974 כי מחקרו של אריאלי הוא המעמיק והמקורי ביותר במחקרים על האידיאלוגיה האמריקנית.
אודות ספריו > הקנוניה

אריאלי כתב את הספר בשנת 1965 על מנת לבחון את ההאשמה המחודשת של דוד בן-גוריון וחגי אשד לגבי פרשת לבון, ספר שחלקים ממנו צונזרו מטעמי ביטחון.
אודות ספריו > המחשבה המדינית בארצות הברית (1969-1967)

שני כרכי אנתולוגיה שערך יהושע אריאלי הם אסופת מאמרים המהווים מסד וטפחות ללימודים אמריקניים.
אודות ספריו > היסטוריה ופוליטיקה

ספרו של אריאלי, אשר יצא לאור בשנת 1992 הוא אסופת מאמרים פרי עטו, הבודקים את יחסי הגומלין בין ההיסטוריה הפונה אל העיון והעבר לבין הפוליטיקה אשר פניה מועדות אל העשיה, כשחץ הזמן פונה לעבר ההווה והעתיד. אריאלי בוחן את הנושאים הללו באירופה, ארצות הברית וישראל. בדיאלקטיקה זו נחשפות הפוליטיקה וההיסטוריה כשתי פנים של אותה מציאות פעלתנית, בספר מכונסים יחדיו מסות, מאמרים, ראיונות והרצאות.
בשער הראשון בספר: "היסטוריה בין הוויה לתודעה", עוסק אריאלי בחשיבותה של ההיסטוריה ובמידת חשיבותה של המחשבה ההיסטורית, החידוש שבהיסטוריה של המאות ה-18 וה-19, מעמדה של ההיסטוריה בין מדעי הרוח, מקומה של האישיות בהיסטוריה ואחריותו של ההיסטוריון כלפי החברה בה הוא פועל.
בשער השני דן אריאלי באושיותיה הדתיים והרוחניים של ההיסטוריה בת זמננו ומתמקד בהשלכותיה של המסורת הפרוטסנטית על עיצובו של העולם המודרני במערב.
שערו השלישי של הספר מוקדש לייחודה של אמריקה בתוקף היותה "עולם חדש" וכולל דיונים במשמעות ה"ספר" (frontier) בהיסטוריוגרפיה האמריקנית, כן הוא דן במשמעותה של ארצות הברית במאה העשרים.
בשערו הרביעי של הספר עוסק אריאלי בפוליטיקה במדינת ישראל. הוא מנתח בעיות יסוד המהותיות לקיומה של המדינה, שיקבעו את תדמיתה בעתיד ומתרה מפני ניסיון של הפוליטיקה הישראלית וראשיה להתעלם מן התוצאות העלולות לנבוע כתוצאה מהכרעותיה.
ספר יובל לכבודו

Religion, Ideology and Nationalism: In Europe and America : Essays Presented in Honor of Yehoshua Arieli, editorial Board, H.Ben Israel et al. Jerusalem : Historical Society of Israel and Zalman Shazar Center for Jewish History, 1986.
ספרים שכתב

Individualism and Nationalism in American Ideology/ Yehoshua Arieli. Cambridge, Mass.: Harvard University Press, 1964
הקנוניה/ יהושע אריאלי. תל אביב: קדימה, תשכ"ו.
מימד העתיד בחוויה האמריקאית/ יהושע אריאלי. ירושלים: הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשכ"ו.
היסטוריה ופוליטיקה/ יהושע אריאלי. תל אביב: עם עובד, תשנ"ב 1992.
היסטוריה ומטא-היסטוריה/ יהושע אריאלי; ערך והוסיף מבוא, הערות וביבליוגרפיה דוד אוחנה. ירושלים: מוסד ביאליק, תשס"ג.