stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רוברט מיכלס

| --- | --- |

 לידה:  9 בינואר 1876 קלן 
 פטירה:  2 במאי 1936 (בגיל 60) רומא, ממלכת איטליה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מינכן  אוניברסיטת לייפציג  אוניברסיטת האלה-ויטנברג 
 מוסדות:  אוניברסיטת בזל  אוניברסיטת טורינו  אוניברסיטת מרבורג  אוניברסיטת פרוג'ה 
 
רוברט מיכֶלס (בגרמנית: Robert Michels;‏ 9 בינואר 1876 – 2 במאי 1936) היה סוציולוג פוליטי גרמני, שכתב על התנהגותם הפוליטית של האליטות האינטלקטואליות. ספרו הידוע ביותר הוא "מפלגות פוליטיות", אותו פרסם ב-1911, הכולל תיאור של "כלל הברזל של האוליגרכיה", לפיו בכל חברה דמוקרטית קיימת נטייה ליצירת אוליגרכיה, הנבחר יתחיל לאסוף ידע עד שיהפוך למומחה בתחומו ואז יחל להתנתק מהעם שבחר בו, תיווצר אליטה שתהפוך לאוליגרכיה. הוא מאשים את ההמון שנוח לו כשאחרים מחליטים בשבילו החלטות ושנתונים באדישות שעוזרת לאוליגרכיה להתבסס. העם הכניע את עיקרון הדמוקרטיה שבו הם פועלים, ממצב שבו יש זכויות ושוויון לשיטת אליטות אוליגרכיות. מיכלס נחשב לאחד ההוגים המרכזיים של הפשיזם.
מיכלס למד באנגליה ובסורבון בפריז ולאחר מכן באוניברסיטאות של מינכן ולייפציג, האלה וטורינו. הוא הפך לסוציאליסט כאשר לימד באוניברסיטת מרבורג והפך לפעיל באגף הרדיקלי של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה. הוא עזב את המפלגה בשנת 1907 ועבר ללמד באוניברסיטה של טורינו שם לימד כלכלה, מדע המדינה וסוציולוגיה. בשנת 1914 הפך לפרופסור לכלכלה באוניברסיטת בזל שם לימד עד שנת 1926. בשנותיו האחרונות שהה באיטליה שם לימד כלכלה והיסטוריה באוניברסיטה של פרוג'ה. בשנים אלו היה לסינדיקליסט ואחר-כך לפשיסט.
קלרה מאנס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 בדצמבר 1869 ברסלאו, ממלכת פרוסיה 
 פטירה:  16 במרץ 1947 (בגיל 77) ניו יורק, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 צאצאים:  מריה מאנס 
 
קלרה מאנס (באנגלית: Clara Mannes; ‏12 בדצמבר 1869 בברסלאו - 16 במרץ 1948 בניו יורק) הייתה מוזיקאית ומורה למוזיקה אמריקאית ילידת גרמניה. היא ואחיה פרנק דאמרוש לימדו גם בבית ספר לבנות במנהטן. עם בעלה, דייוויד מאנס, ייסדה בשנת 1916 את בית ספר מאנס למוזיקה.
מאנס נולדה בברסלאו (כיום ורוצלב, פולין) אמה, הלן פון היימבורג, הייתה בעברה זמרת אופרה, ואביה היה המנצח לאופולד דאמרוש. אחיה היו המנצחים פרנק דאמרוש ו-וולטר דאמרוש. הוריה היו לותרנים (סבה מצד אביה היה יהודי).
ילדיה של קלרה ממאנס היו המוזיקאי לאופולד מאנס והסופרת מריה מאנס.
הערות שוליים

↑  סיגנאצ'ור פורטלס, "מושבת מקדאוול" יוני 2008
↑  Mannes-Damrosch collection אוסף מאנס-דאמרוש
↑  ג. ו. מרטין, הוצאת הוטון מיפין, "שושלת דאמרוש: המשפחה הראשונה במוזיקה של אמריקה isbn=9780395344088 1983
↑  דאמרוש, ל., אגוש, ק. הוצאת A-R
↑  ג'יימס, א. ט., ג'יימס ג'. ו., בויאר, פ. ס., רדקליף קולג', "נשים אמריקאיות ידועות-שם, 1607-1950": מילון ביוגרפי, כרך 3, הוצאת בלקנאפ של אוניברסיטת הרווארד isbn=9780674627345
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 140016775  LCCN: no92018950  SNAC: w69315ht  VIAF: 121885552   WorldCat (עם VIAF): 121885552
קרחון ברטלט (אנטארקטיקה)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  86°15′S 152°00′W﻿ / ﻿86.25°S 152°W﻿ / -86.25; -152
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון ברטלט(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון ברטלט
 
קרחון ברטלט או קרחון בארטלט (באנגלית: Bartlett Glacier) הוא קרחון יובלי, באזור חוף אמונדסן, בהרי הייז, בהרי המלכה מוד, בשטח חסות רוס שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 60 קילומטרים; ורוחבו 10 קילומטרים (בשפכו).
הקרחון זורם לכיוון צפון-מזרח ממישור נילסן ונשפך אל קרחון סקוט, בסמוך מצפון להר גרדינר.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הקרחון

הקרחון התגלה בדצמבר 1934 על ידי המחלקה הגאולוגית של המשלחת האנטארקטית של ריצ'רד בירד בפיקודו של קווין בלקברן.
היסטוריה > מקור השם

ריצ'רד בירד נתן לקרחון את שמו.
בירד קרא לקרחון על שמו של רב החובל רוברט א. ברטלט (Robert A. Bartlett), מהכפר בריגוס, בפרובינציית ניופאונדלנד ולברדור שבקנדה, שהיה מגלה ארצות וחוקר קטבים, שהמליץ לבירד לרכוש את האונייה בר, שימשה את משלחתו.
קלרה מילך

קלרה מילך-דורסט (בגרמנית: Klara Milch-Durst;‏ 24 במאי 1891 - 13 ביולי 1970 במולטאן) הייתה שחיינית יהודייה אוסטרית, בעלת מדליית ארד אולימפית.
ביוגרפיה

מילך נולדה באיזמיר שבטורקיה. היא התאמנה בווינה.
באולימפיאדת סטוקהולם (1912) זכתה מילך במדליית ארד במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי, יחד עם מרגרט אדלר, יוזפינה שטיקר וברטה זאריק בתוצאה של 6:17.0 דקות, אחרי בריטניה שקבעה שיא עולם חדש של 5:52.8 דקות וגרמניה (6:04.6 דקות). בנוסף, היא סיימה במקום 15 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:37.2 דקות.
ב-8 ביוני 1921 נישאה בברלין למהנדס גוסטב דורסט (נולד ב-29 בדצמבר 1880). בעקבות עליית הנאצים לשלטון בגרמניה נאלצו בני הזוג לברוח לבריטניה.
רבקה מקינון

רבקה מקינון בבייג'ינג
רבקה מקינון (Rebecca MacKinnon) (נולדה ב-1969) היא חברת המועצה המייעצת של קרן ויקימדיה. מקינון היא עיתונאית לשעבר מה-CNN שעמדה בראש לשכות ה-CNN בסין ומאוחר יותר בטוקיו, לפני שעזבה את הטלוויזיה והפכה לבלוגרית וממייסדי הבלוג Global Voices Online. כיום היא פרופסור במרכז ללימודי תקשורת ועיתונאות של אוניברסיטת הונג קונג בה היא מתגוררת. החל מיוני 2004 היא עמיתה במרכז ברקמן לאינטרנט וחברה בקיימברידג' שבמסצ'וסטס.
נעוריה

היא נולדה בברקלי שבקליפורניה. כשהייתה בת שלוש, עברה משפחתה של מקינון לטמפה שבאריזונה בה אביה סטיבן ר. מקינון התקבל למשרת פרופסור להיסטוריה של סין באוניברסיטת מדינת אריזונה. בשל מחקרם האקדמי של הוריה, עברו עליה מרבית שנות בית הספר היסודי בדלהי, הונג-קונג ובייג'ינג, לפני שהיא שבה לאריזונה לשנות הלימודים בחטיבת הביניים והתיכון. בשנת 1987 היא השלימה את חוק לימודיה בתיכון Tempe High וב-1991 סיימה לימודי תואר ראשון בממשל באוניברסיטת הרווארד בהצטיינות יתרה.
עם השלמת התואר, היא נסעה ללימודים בטייואן מטעם תוכנית ההשתלמויות של קרן פולברייט, שם היא גם עבדה ככותבת בעבור הניוזוויק.
CNN

מקינון הצטרפה ל-CNN בשנת 1992 כעוזרת בלשכה בבייג'ינג והתקדמה לתפקיד מפיקה/כתבת בשנת 1997 וראש הלשכה בשנת 1998. בשנת 2001 היא התמנתה לראש הלשכה בטוקיו. במסגרת עבודתה ב-CNN, היא ראיינה מנהיגים חשובים רבים, בהם ג'וניצ'ירו קואיזומי, הדלאי למה, פרבז מושארף ומוחמד חתאמי.
באחרונה

באביב 2004, מקינון שימשה כעמיתת-מחקר במרכז שורנשטיין בבית הספר לממשל ע"ש קנדי. באותו הקיץ, היא הצטרפה כעמיתת מחקר למרכז ברקמן לאינטרנט וחברה שבבית הספר למשפטים של אוניברסיטת הרווארד, שם היא נשארה עד דצמבר 2006. עם הפרויקטים שלה במרכז ברקמן נמנה יסוד Global Voices Online בשיתוף פעולה עם אית'ן צוקרמן. בינואר 2007 היא הצטרפה למרכז ללימודי תקשורת ועיתונאות באוניברסיטת הונג-קונג.
בינואר 2007, היא הצטרפה למועצה המייעצת של קרן ויקימדיה שקמה באותה העת.
רבקה מאיירס

רבקה מאיירס (באנגלית: Rebecca Meyers; נולדה ב-20 בנובמבר 1994 בבולטימור שבמרילנד) היא שחיינית אמריקאית. מאיירס, שנולדה עם תסמונת אשר והיא חירשת מלידה ובעלת לקות ראייה, מתחרה בעבור המשלחת האמריקאית והיא בעלת שש מדליות פאראלימפיות, מהן שלוש מדליות זהב. בשנת 2015 נבחרה לשחיינית השנה הנכה של סווימינג וורלד.
המשחקים הפאראלימפיים > לונדון 2012

מאיירס ערכה את הופעת הבכורה שלו במשחקים הפאראלימפיים במשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012) בקטגוריית 13 לבעלי לקות ראייה וזכתה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי, בתוצאה של 2:30.13 דקות, אחרי ואלרי גרנד-מייסון מקנדה, שקבעה שיא עולם חדש של 2:27.64 דקות ולפני בת ארצה קלי בצ'רר (2:30.36 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-100 מטר חופשי, בתוצאה של 1:01.90 דקות, אחרי בצ'רר (59.56 שניות) וגרנד-מייסון (1:00.07 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 29.21 שניות, ובמשחה ל-100 מטר חזה בו שחתה בזמן של 1:25.97 דקות במקצה המוקדם לא הצליחה להעפיל למשחה הגמר.
המשחקים הפאראלימפיים > ריו 2016

במשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016) היא זכתה בארבע מדליות פאראלימפיות, שלוש מדליות זהב ומדליית כסף אחת. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא עולם חדש של 1:03.25 דקות, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 4:19.59 דקות ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:24.66 דקות. מדליית כסף,  במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 59.77 שניות, אחרי אנה סטסטנקו מאוקראינה (59.19 שניות).
הערות שוליים

↑  ביוגרפיה באתר הוועד הפאראלימפי הבינלאומי
↑  Women's 200m Ind. Medley - SM13
↑  Women's 100m Freestyle - S13
↑  Women's 50m Freestyle - S13
↑  Women's 100m Breaststroke - SB13
↑  Women's 100m Butterfly - S13
↑  Women's 400m Freestyle - S13
↑  Women's 200m Individual Medley - SM13
↑  Women's 100m Freestyle - S13
קירנאיקה

ערך זה עוסק בחבל ארץ היסטורי בלוב. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
דגל קירנאיקהדגל קירנאיקה

 מדינה / טריטוריה:  לוב לוב
 ערים בחבל ארץ:  בנגאזי, אל-ביידא, טוברוק, דרנה, אג'דאביא,
 העיר הגדולה:  בנגאזי
 שפה רשמית:  ערבית
 על שם:  Barce 
 שטח:  855,370 קמ"ר
 דת:  אסלם
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בחבל ארץ:  1,613,749 (2006)
  ‑ צפיפות:  1.9 נפש לקמ"ר (2006)
 קואורדינטות:  32°31′49″N 21°12′53″E﻿ / ﻿32.530316°N 21.2146°E﻿ / 32.530316; 21.2146 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת לוב מוגדלת) טריפולי בנגאזי מיסראתה אל-ביידא רדאמס סבהא תוניסיה אלג'יריה ניז'ר צ'אד סודאן מ. הים התיכוןקירנאיקה(למפת לוב רגילה) טריפולי בנגאזי מיסראתה אל-ביידא רדאמס סבהא תונ. אלג'. ניז'ר צ'אד סו. מ. הים התיכוןקירנאיקה  מפת לוב, קירנאיקה מסומנת בירוק כהה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קירנאיקה (ביוונית: Κυρηναϊκή, יוונית קוינה: Κυρηναϊκή – קורנקיה; בברברית: ⴱⴰⵔⵇⴰ, ובערבית: برقة – "בַּרְקַה", מיוונית Βάρκη – בַּרְקֶה) היא אזור החוף המזרחי של לוב, שהיה ידוע גם בשם פנטפוליס ("חמש ערים") בעת העתיקה, והיא היוותה חלק מהפרובינקיה הרומית כרתים וקירנאיקה, בהמשך חולקה לפנטפוליס לוב ולסיקה סיבית. בתקופה האסלאמית, האזור זכה לכינוי ברקה, על שם העיר בארכה.
קירנאיקה היה גם שמה של מחוז בחלוקה האדמיניסטרטיבית של לוב האיטלקית מ־1927 עד 1943, ואז תחת שלטון צבאי ואזרחי בריטי מ-1943 עד 1951, ולבסוף תחת ממלכת לוב מ-1951 עד 1963. במובן רחב יותר, השם קירנאיקה מתייחס לכל החלק המזרחי של לוב, שבין קו האורך E16 ל-E25, כולל מחוז כופרה. קירניאקה גובלת בטריפוליטניה בצפון מערב ובפזאן בדרום מערב.
מלחמת האזרחים בלוב בשנת 2011 החלה בקירנאיקה, נשלטה ברובה על ידי מועצת המעבר הלאומית (שבסיסה בבנגאזי) לאורך רוב המלחמה. בשנת 2012, גוף המכונה מועצת המעבר של קירנאיקה הכריז באופן חד צדדי על קירניקה כאזור אוטונומי של לוב.
היסטוריה > העת העתיקה

הברברים היו התושבים הקדומים בקירנאיקה, ובאזור התיישב כנראה השבט "בַּרַכִּי". שרידי השפות הברבריות שדוברו על ידי אבותיהם נמצאים עדיין בשפת האוג'ילה. הברברים הקדומים ייסדו מספר ערים ומושבות, הן על החוף והן בנאות המדבר הפנימיים.
בעת העתיקה שכנה באזור העיר היוונית ברקה (אנ').
בשנת 74 לפסה"נ הפכה קירנאיקה לפרובינקיה רומית.
יהודי קירנאיקה היו אלו שפתחו מרד התפוצות בשנת 115 לספירה.
היסטוריה > התקופה המוסלמית

בשנת 643 לספירה נכבשה קירנאיקה על ידי הערבים בראשות החליף עומר בן אל-ח'טאב, ומאז נקראה בארקה על-שם העיר ההלניסטית שנהייתה לבירת המחוז. לאחר נפילת הח'ליפות היא שמרה על שם זה, כמסופחת למצרים על ידי הח'ליפות הפאטימית עד לסיפוחה על ידי האימפריה העות'מאנית בשנת 1517; בנגאזי ודרנה היו לערים המרכזיות.
היסטוריה > התקופה המודרנית

בשנת 1911 הקימה איטליה מושבה בשם החוף הרביעי, שכללה את אזור פזאן בדרום-מערב ואת טריפוליטניה בצפון-מערב. בשנת 1951 הפכה לוב לממלכה עצמאית, ובשנת 1969 הפכה ל"רפובליקה הערבית הסוציאליסטית הלובית" תחת שלטון הרודנות של מועמר קדאפי.
האזור מאוכלס בשבטים אשר בשנות שלטונו של קדאפי, בניהם נודו מהשלטון, ממשרות בכירות בשירות הציבורי ובצבא וממוקדי הכוח הכלכליים. עובדה זו גרמה לחבל להיות מוקד תסיסה כנגד שלטונו של קדאפי במהלך ההתקוממות בלוב.
אוכלוסייה

גידול אוכלוסיית קירנאיקה לאורך השנים תאם את הגידול הכללי באוכלוסיית לוב.
| שנה | מספר תושבים | אחוז מאוכלוסיית לוב |
| --- | --- | --- |
| 1954 | 291,236 | 27% |
| 1964 | 450,954 | 29% |
| 1973 | 661,351 | 29% |
| 1984 | 1,033,534 | 28% |
| 1995 | 1,261,331 | 26% |
| 2006 | 1,613,749 | 29% |
התיישבות היהודים > יהודי קירנאיקה בעת העתיקה

על-פי המסורת התיישבו יהודים באל־ג'בל אל־אח'דר, בקירנאיקה שבלוב, זמן־מה לאחר חורבן בית ראשון במאה ה-6 לפנה"ס. העקבות הארכאולוגיים הראשונים של נוכחות יהודית בשטחי לוב של ימינו מתאימים למסורת זו: על חותם שנמצא בחורבות קירנה שבאזור האמור, מופיע כיתוב בעברית: "לעבדיו בן יש". לא ניתן לתארך את החותם במדויק, ולכן עלינו להתבסס על הידיעה שהעיר נוסדה במאה ה-7 לפנה"ס, ועל ההנחה שהחותם נוצר עד המאה ה-4 לפנה"ס, אז היה סוגו בשימוש.
יוסף בן מתתיהו מצטט מקורות לפיהם הציב תלמי הראשון – ששלט במצרים במאה ה-3 לפנה"ס – יהודים-לוחמים לשמירה על קירנה שבגבול ממלכתו. הגירה נוספת לאזור התרחשה מספר דורות לאחר מכן – במאה ה-2 לפנה"ס, בעת שלטונו של אנטיוכוס אפיפנס בארץ ישראל. בתקופה זו חי היהודי יאסון מקירנה, שכתב סדרה בת חמישה כרכים, ואלו סוכמו בהמשך בספר מקבים ב. כמאה שנים לאחר מכן כתב סטראבון, המצוטט אצל יוסף בן מתתיהו, על חשיבות הנוכחות היהודית באזור:
"ארבעה (סוגי תושבים) היו בעיר, אנשי קירני: ... האזרחים... האיכרים... הגרים התושבים, ורביעי של היהודים. עם זה כבר חדר לכל עיר ועיר, ואין למצוא על־נקלה מקום בעולם הנושב שלא קיבל את הגזע הזה ואינו נתון לשלטונו.
על פי כתבי דיו קאסיוס, לאחר חורבן הבית השני, פרץ בשנים 115–117 בקירנאיקה מרד של היהודים ברומאים הידוע כמרד התפוצות. אש המרד הגיעה עד למצרים. היסטוריון מצרי מעיד על בריחה של יהודים אל ביצות הנילוס. הממשל הרומי הצליח לדכא את המרידות וחלק ניכר מאוכלוסיית היהודים באזור נהרג, נמכר לעבדים, או ברח לאזור המדבר בדרום המדינה. ממצאים ארכאולוגיים מהמאות ה־12 וה־13 המאפיינים יהודים נמצאו בהרי נפוסה, בדרום לוב.
התיישבות היהודים > יהודי קירנאיקה בעת החדשה

יהודי קירנאיקה בעת החדשה היו ברובם אוכלוסייה ותיקה בני המקום. חלקם הקטן, בעיקר בעיר טוברוק, היו בני משפחות אמידות שחלקם הגיעו מאירופה ובעיקר מאיטליה. קהילת יהודי טוברוק נוסדה רק עם כיבושה בידי איטליה בשנת 1911, ובה חיו בין היתר סוחרים יהודים אמידים בלא רובע מיוחד ליהודים, יהודי העיר גם לא שמרו על חזות יהודית, אלא התלבשו והסתפרו כאיטלקים, אך היו כולם דתיים כלומר שומרי מסורת, התפללו בבית הכנסת היחיד בעיר ושילמו את מיסיהם אליו.
בעיר דרנה שבקירנאיקה היה ספר תורה עתיק שהפך מוקד עליה לרגל, ומקור לסיפורי אגדה על תולדתיו. יום הילולה לספר תורה זה נקבע לערב ראש חודש אלול (כלומר יום לפני ראש החודש).
במלחמת העולם השנייה סבלו היהודים רדיפות והגליה ולחלופין שחרור והשבה למקומם וזאת בשלושה גלי כיבוש בידי הכוחות האיטלקים הפשיסטים והגרמנים הנאצים, ושחרור בידי הבריטים. בגל השחרור הראשון פגשו היהודים את חיילי הבריגדה העברית והדבר השפיע מאוד על הכיוון הציוני של האוכלוסייה היהודית. לאחר תום המלחמה בשנת 1945 סבלו היהודים מפרעות, ושוב בשנת 1949 אחרי הקמת המדינה.
התיישבות היהודים > מלחמת העולם השנייה

בשנות מלחמת העולם השנייה והשואה, יהודי קירנאיקה היו נתונים למצב הפכפך, כיבוש חוזר ונשנה של האזור בידי האיטלקים ובני בריתם הגרמנים, ולעומתם צבאות בריטניה וארצות הברית. כאשר הכוחות הנאציים שלטו, הם השתמשו ברבעים היהודיים כמקום לתותחי נ"מ וכך חילות האוויר של בנות הברית הפציצו את האזור, החריבו בתי כנסת והרגו יהודים רבים. היה גם תיעוד של השחתת בתי עלמין ושימוש במצבות האבן לצורך ביצורים. בעת הכיבוש הגרמני הוגלו יהודי לוב למחנה ג'ארני, וחלקם הוגלו משם למחנות ההשמדה באירופה ושם נרצחו.
בית הכנסת בעיר טוברוק חולל בזמן הכיבוש הפשיסטי, אך בדצמבר שנת 1940 כבשו הבריטים את קירנאיקה, ולאזור הגיעו חיילים ארצישראליים שהתקבלו בשמחה רבה כמושיעים בידי הקהילה היהודית בטוברוק. בשנת 1941 כאשר האזור נכבש שוב בידי האיטלקים יהודי טוברוק גורשו מן העיר, ובשנת 1942 רוב בני העיר הוגלו למחנה הריכוז ג'אדו (Giado) בלוב.
מתוך כ-2000 יהודי בנגאזי שרדו רק כמה מאות בסוף המלחמה.
באביב ה'תש"ב (1942) הגברים של קהילת דרנה הוגלו בידי האיטלקים למחנה הריכוז ג'אדו שבלוב, ולקחו את ספר התורה העתיק איתם. יהודים אלו שוחררו שנה לאחר מכן בידי הבריטים וחזרו למקומם בדרנה עם ספר התורה. הספר הגיע ארצה אחרי מלחמת ששת הימים, דרך איטליה והוא כיום בבית כנסת שערי צדק בנתניה.
עם תום מלחמת העולם השנייה, גברה מאוד העוינות של האוכלוסייה המוסלמית ליהודים, וגם בממשל הבריטי המקומי, אולי מפני שחלק מן הקצינים שהוצבו בלוב היו קודם לכן בארץ ישראל המנדטורית והכירו את פעילות המחתרות נגדם.
התיישבות היהודים > העלייה לישראל

נציגות ישראלית רשמית לצורך קליטת העלייה מלוב נפתחה שם תחת המשטר הבריטי בשנת 1949. עד לעצמאות המדינה רוב היהודים הועלו בארץ ויושבו במושבים של הפועל המזרחי. הנותרים שלא עלו לישראל סבלו מפרעות בעקבות מלחמת ששת הימים.
בתאריך 4 בנובמבר 1949 פרצו מהומות והפגנות בלבנון ובסוריה אשר כללו פרעות נגד היהודים שנותרו שם, והפגנות גדולות נגד מדינת ישראל החדשה. המהומות דווחו בהרחבה בתקשורת הערבית כמו בעיתון אל אהרם המצרי, ובעיתון המקומי אל לובי. באותה הזדמנות פרסמו את התוכניות שהוצעו לגבי ישוב היהודים בקירנאיקה ובמיוחד דברי רוזוולט לצ'רצ'יל במלחמת העולם השנייה. בעקבות זאת ערכו התושבים המוסלמים בטריפוליטאנה פרעות ביהודי הערים. בקירנאיקה נותר שקט, כי השבט השולט במקום שלט באוכלוסייה. בקרב יהודי לוב ואצל פלוגת החיילים הארצישראליים שהיו בטריפולי אותה שעה התקבלה הדעה שהמעשה היה פרי תכנון של קצינים עוינים ליהודים בצבא הבריטי, שלא התארגנו לכך בקירנאיקה.
יהודי קירנאיקה הועברו בשנת 1949 לעיר טריפולי (לוב) שם שהו שנתיים ואז הועלו ארצה יחדיו ב"עליה הגדולה מלוב" עד סמוך לעצמאות לוב בסוף שנת 1951. נותרו היהודים האמידים והעשירים, בעלי אזרחות איטלקית, אך בעקבות פרעות שנערכו לאחר מלחמת ששת הימים, ביולי 1967 נטשו אחרוני היהודים את לוב, והוציאו חלק מרכושם בדרכים עקלקלות כדי להימנע מהמגבלות של השלטון.
ציטוט מדברי בן-גוריון: "גם כאשר גאתה העלייה מאוד, מעל ומעבר, לא היה ניתן להחזיר הגלגל לאחור, למרות הקשיים הרבים, שנערמו בקליטה בארץ".
הערות שוליים

↑  Endgame in Tripoli, The Economist, ‏Feb 24th 2011
↑  East Libya declares self-government, Al Jazeera
↑  Wire Staff, Eastern Libyan leaders declare semi-autonomy, CNN, ‏March 7, 2012
↑  Libya and the West: From Independence to Lockerbie, 2003
↑  Harry Thurston Peck, Harpers Dictionary of Classical Antiquities (1898), Barca, www.perseus.tufts.edu
↑  Harry Thurston Peck, Harpers Dictionary of Classical Antiquities (1898), Barca, www.perseus.tufts.edu
↑  יהודה ורומא, האוניברסיטה הפתוחה, כרך ד, יחידה 9 (כתבה: לאה רוט-גרסון), עמ' 89.
↑  ראו בהרחבה #יהודי קירנאיקה
↑  יוסף בן מתתיהו, נגד אפיון, מאמר שני, פרק ד: "וכאשר כבש את קיריני ורצה להכין את מלכותו גם ביתר ערי לוב, שלח אליהם אנשים יהודים לשבת".
1 2 3  תולדות יהודי טוברוק באתר אור שלום לשימור והנחלת מורשת יהודי לוב.
1 2  על ספר התורה "צגייר דרנה" (אתר לבלוב – ליהודי לוב)
↑  יד ושם, יהודי לוב ובו קטע המוקדש לקירנאיקה.
↑  החיילים הארצישראליים (אתר מוזיאון הלוחם היהודי)
↑  ראו בהרחבה: קהילת יהודי בנגאזי
1 2 3  פרעות בלוב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4010816-8  NARA: 10044518 
העתק צו-כבוד כתוב יוונית מן התקופה הרומית מאת הפוליטאומה (πολίτευμα, איגוד אזרחי) היהודית בברניקי (Βερενίκη) – כיום בנגאזי. הצו מפרט מחוות כבוד כלפי נושא משרה רומי – מרקוס טיטיוס (Μᾶρκος Τίττιος) בן סקסטו (Σέξτομ)
קרן ההשקעות הציבורית הסעודית

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 מייסדים:  פייסל, מלך ערב הסעודית 
 תקופת הפעילות:  17 באוגוסט 1971 – הווה (53 שנים) 
 מיקום המטה:  ריאד 
 יו"ר:  מוחמד בן סלמאן אאל סעוד 
 מנכ"ל:  Yasir Al-Rumayyan 
  
 pif.gov.sa
 
קרן ההשקעות הציבורית (באנגלית: Public Investment Fund, ר"ת PIF; בערבית: صندوق الإستثمارات العامة) היא קרן עושר ריבונית של ערב הסעודית. היא אחת מקרנות ההון הריבוניות הגדולות בעולם עם סך נכסים מוערכים של לפחות 600 מיליארד דולר.
הקרן הוקמה בשנת 1971 לצורך השקעת כספים מטעם ממשלת סעודיה. העומד בראשה הוא הנסיך ויורש העצר מוחמד בן סלמאן אאל סעוד, בנו של סלמאן, מלך ערב הסעודית.
לקרן יש אחוזים בעשרות חברות מובילות בעולם כגון: SoftBank, WeWork, Uber, General Electric, Lockheed Martin, Boeing, Bank of America, Meta, Disney, Qiddiyah, BP, Jio Platforms ועוד.
בשנת 2021 הוביל PIF קונסורציום שרכש את מועדון הכדורגל ניוקאסל יונייטד. ההשתלטות עוררה גינויים מצד ארגוני זכויות אדם. 19 מועדוני הפרמייר ליג האחרים גינו את ההשתלטות הסעודית על ניוקאסל שהפכה אותו למועדון העשיר ביותר בעולם וקבעו כי היא פוגעת במותג הפרמייר ליג.
קן באק

קנת' רוברט "קן" באק (באנגלית: Kenneth Robert "Ken" Buck; נולד ב-16 בפברואר 1959) הוא פוליטיקאי ומשפטן אמריקאי, חבר המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הרביעי של מדינת קולורדו בשנים 2015–2024. מחוז הבחירה שלו השתרע על כל מזרח המדינה, השופע ביישובים כפריים. בשנים 2019–2021, במקביל לכהונתו בקונגרס, היה יושב ראש המפלגה הרפובליקנית של קולורדו. טרם היבחרו לבית הנבחרים האמריקאי היה נציב מחוז ולד, ובבחירות 2010 היה המועמד הרפובליקני לסנאט של ארצות הברית, אך הפסיד למייקל בנט. הוא נודע בקונגרס כאחד התומכים הנלהבים ביותר באכיפת הגבלים עסקיים.
ביוגרפיה > תחילת דרכו

באק נולד באוסינינג (Ossining) שבניו יורק. הוא ושני אחיו דורבנו בידי הוריהם, שניהם עורכי דין בניו יורק, ללמוד במוסדות להשכלה גבוהה של ליגת הקיסוס. בשנת 1981 השלים באק באוניברסיטת פרינסטון לימודי תואר ראשון בפוליטיקה, וחיבר תזת-גמר בת 75 עמודים שכותרתה "ערב הסעודית: לכודה בין סלע ומקום קשה". לימים סיפר באק שהתואר האקדמי שקיבל בפרינסטון היה "חשוב יותר עבור אביו מאשר לו עצמו". בפרינסטון שיחק באק במשך ארבע שנים בקבוצת הפוטבול "פרינסטון טייגרס". לאחר לימודיו הגבוהים נדד באק אל מערב ארצות הברית ועבד בוויומינג במשרד שירותי החקיקה של המדינה וקיבל ב-1985 תואר שני במשפטים מהמכללה למשפט של אוניברסיטת ויומינג. הוא היה גם מרצה מהסגל הזטור בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת דנוור ובמכון הלאומי לסנגוריה משפטית בקולורדו.
בשנת 1986 הוא נשכר בידי חבר הקונגרס דיק צ'ייני לעבוד על חקירת פרשת איראן–קונטראס. בתום שליחות זו עבד בוושינגטון הבירה כתובע פלילי במחלקת המשפטים של ארצות הברית. ב-1990 הצטרף באק למשרד התובע הפדרלי במחוז קולורדו, שם הפך לראש החטיבה הפלילית. באק ננזף רשמית ונדרש ליטול שיעורי אתיקה משפטית בשנת 2001 בעקבות פגישה שקיים עם סנגורים על תיק משפטי שלטעמו אמור היה להיסגר. רק אחד משלושת הגברים שהוגש נגדם תחילה כתב אישום בעבירות בדרגת פשע הורשע בעבירה מסוג עוון. באק אמר שהוא "אינו גאה" בפרשה שסיימה למעשה את הקריירה שלו במחלקת המשפטים, אך הוסיף כי הוא הרגיש בזמנו שאין זה אתי להעמיד לדין תיק חלש נגד אותם נאשמים. אחד משלושת הגברים תרם 700 דולר אמריקאי למסע של באק לסנאט ב-2010.
ב-2004 נבחר באק לתובע המחוזי של מחוז ולד בקולורדו. כאשר חשד שמספרי ביטוח לאומי נגנבו בידי מהגרים בלתי-חוקיים, הורה באק לבצע פשיטה על בית עסק לשירות מס בגרילי, ועיקל למעלה מ-5,000 תיקי מס. האיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות תבע את משרדו של באק על הפרת פרטיותם של לקוחות שירות המס ולאחר ערעור לבית המשפט העליון של קולורדו – שעלה למחוז כ-150 אלף דולר – הפשיטה הוגדרה כבלתי-חוקית. באק אמר כי עבודתו באכיפת החוק עבור מחלקת המשפטים ומחוז ולד עוררה את רצונו להפוך למחוקק בעצמו.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

ב-28 באפריל 2009 הכריז באק על התמודדותו לסנאט של ארצות הברית במהלך בחירות האמצע של 2010. יריבתו בבחירות המקדימות הייתה ג'יין נורטון, סגנית מושל קולורדו. בפריימריז ביסס את מצעו על התנגדותו לחוק הגנת החולה וטיפול בר השגה ולתוכנית להקלה על נכסים בעייתיים (TARP), ובכלל זה לנשיאותו של ברק אובמה. תחילה הובילה נורטון על באק, שהיה יחסית אליה אלמוני, וגם פיגר אחריה בכמות חברי סגל מטה הבחירות. לאחר ששלשל לכיסו כ-600 אלף דולר באמצעות פרסומות בטלוויזיה מהארגון "אמריקאים למען ביטחון תעסוקתי" והניצחון שלו באספות הבחירה של המפלגה הרפובליקנית בקולורדו, החל באק לצבור מוניטין ותמיכות רשמיות. חיש מהר מיצב עצמו כיקיר תנועת מסיבת התה, והתמודדותו מול סגנית המושל נורטון הפכה למרירה; בסוף יולי 2010 תועד כשהוא מעיר בשוביניזם גברי על נורטון, באומרו שאין הוא "נועל נעליים עם עקבים גבוהים". ב-10 באוגוסט גבר על נורטון ונבחר למועמד מפלגתו עם 52% מהקולות. עם זאת, בנובמבר הפסיד לסנאטור הדמוקרטי המכהן מייקל בנט.
ב-19 באוגוסט 2013 שלח באק דואר אלקטרוני לתומכיו והכריז כי הלימפומה ממנה סבל נמצאת בנסיגה בעקבות טיפוליו הרפואיים, והוא יתמודד לסנאט פעם נוספת בבחירות 2014 מול הסנאטור מארק יודול. כבר ב-7 באוגוסט, בטרם הכריז על כוונתיו לשוב לזירה הפוליטית, מילא טפסי התמודדות והכין את הקרקע. עם זאת, במרץ 2014 פרש מהמירוץ לסנאט בשל כניסתו של קורי גרדנר למערכת הבחירות אל הסנאט, ובמקום זאת בחר להתמודד למושב שגרדנר עזב בבית הנבחרים של ארצות הברית. באק ניצח בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית והביס שלושה מתמודדים אחרים עם 44% מהקולות. הוא הוסיף לנצח ביום הבחירות הכלליות, גבר על המועמד הדמוקרטי ויק מאיירס עם 65% מקולות הבוחרים. הוא הושבע לתפקידו ב-3 בינואר 2015, עם התכנסות הקונגרס ה-114 של ארצות הברית.
ב-4 במרץ 2020 נמנה בין שני חברי הקונגרס היחידים (לצד אנדי ביגס) שהצביעו נגד חבילת סיוע חירום בסך 8.3 מיליארד דולר שנועדה לסייע לארצות הברית להגיב להתפרצות מגפת הקורונה בארצות הברית. לאחר מכן הצביע נגד חוק הסיוע למאבק במחלת נגיף קורונה 2019 ב-14 במרץ. בדצמבר אותה שנה הצהיר על סירובו להתחסן נגד נגיף הקורונה בטענה שהוא מודאג יותר מתופעות הלוואי של החיסון מאשר מהמחלה עצמה. באק מתנגד להפלות גם במקרים של גילוי עריות או אונס, אך מסתייג מהתנגדות מוחלטת להפלות אם חיי האם בסכנה ממשית. הוא מתנגד אדוק של חוקי בקרת נשק, ובסוגיות להט"ב הוא תומך במדיניות אל תשאל, אל תספר.
ב-1 בנובמבר 2023 הכריז באק, בסרטון וידאו בן שלוש דקות, על פרישתו מבית הנבחרים האמריקאי לקראת בחירות 2024. בהצהרת פרישתו מתח ביקורת חריפה על עמיתיו למפלגה הרפובליקנית ונימק את החלטתו בכך שמפלגתו "יוצרת נרטיבים ערמומיים וציניות נרחבת תוך שחיקת אמון האמריקאים בשלטון החוק". ב-22 במרץ 2024 נכנסה התפטרותו לתוקף. מושל קולורדו ג'ארד פוליס קבע את התאריך 25 ביוני 2024 כיום הבחירות המיוחדות למילוי מקומו של באק.