הפלישה האיטלקית לאלבניה
רקע

ממלכת אלבניה הייתה בעלת חשיבות אסטרטגית רבה מבחינת ממלכת איטליה. האלבנים החזיקו בנמל האסטרטגי ולורה, וכן באי סאזאן, שני אזורים אלו היו נותנים לאיטליה שליטה מלאה בים האדריאטי. ופיקוח על ספינותיהם של מרבית המעצמות הבלקניות. בנוסף, אלבניה יכלה לספק לאיטליה ראש גשר לפלישה עתידית לבלקן. לפני מלחמת העולם הראשונה איטליה והאימפריה האוסטרו-הונגרית סייעו בהקמתה של מדינה אלבנית עצמאית, אולם עם פרוץ המלחמה, איטליה ניצלה את ההזדמנות וכבשה את המחצית הדרומית של אלבניה, זאת במטרה למנוע כיבוש אוסטרו-הונגרי שלה, שייתן לאוסטרים את אותם יעדים שאיטליה רצתה לעצמה. ההצלחה האיטלקית לא נמשכה זמן רב, תנועות מרי אלבניות צצו בכל רחבי הארץ ובמיוחד בוולורה, מה שהכריח את האיטלקים לפנות את כוחותיהם בשנת 1920. הרצון לפצות על כישלון מביך זה, היה אחד המניעים העיקריים של מוסוליני בפלישה לאלבניה.
כאשר בניטו מוסוליני עלה לשלטון באיטליה, הוא החל ליזום מדיניות של השלטת איטליה על הים התיכון כולו, ובמסגרת מדיניות זו גבר העניין האיטלקי באלבניה. איטליה החלה לחדור לכלכלת אלבניה בשנת 1925, כאשר אלבניה הסכימה לאפשר לאיטליה לנצל את משאבי המינרלים האדירים שלה. בשנת 1926, נחתמה אמנת טירנה הראשונה, ובשנת 1927 נחתמה אמנת טירנה השנייה, לפיה איטליה ואלבניה נכנסו לברית הגנה. הממשלה והכלכלה אלבנית היו הונעו בעזרת הלוואות איטלקיות, הצבא האלבני הוכשר על ידי מדריכים צבאיים איטלקים, והגירה איטלקית לאלבניה זכתה לעידוד שתי הממשלות. אולם למרות ההשפעה האיטלקית הרבה, זוגו הראשון, מלך אלבניה סירב להיכנע לחלוטין ללחץ האיטלקי. ב-1932, כשאלבניה לא הייתה מסוגלת לשלם את הריבית על הלוואות שנטלה, ניצלה זאת איטליה כדי להגביר את מעורבותה במדינה. היא דרשה לשלב איטלקים בפיקוד על הז'נדרמריה, לאחד מכסים בין המדינות, להעניק לאיטליה את כל הזכויות על הסוכר הגדל באלבניה ועל שירותי הטלגרף והחשמל, ולחייב לימוד איטלקית בבתי הספר. זוגו הראשון התנגד נחרצות לדרישותיה של איטליה, ובתגובה גירש מהמדינה את היועצים הצבאיים האיטלקיים והלאים בתי ספר קתוליים בניהול איטלקי. כדי להתמודד עם הקשיים הכלכליים, קיצץ 30% מתקציב המדינה. זוגו החל ליצור קשרים עם מדינות בלקניות שונות כמו יוגוסלביה ויוון בתגובה מוסוליני הזועם שיגר צי איטלקי לחופי אלבניה, אולם הצי הוחזר כאשר מוסוליני הבין שהמלך לא מתרשם.
כאשר סיפחה גרמניה הנאצית את אוסטריה מבלי לעדכן קודם את איטליה, חש מוסוליני שאיטליה הופכת לחברה משנית בברית הפלדה. מוסוליני קיווה שלאחר מותו של זוגו, אלבניה תיכנס לבעיית ירושה שתאפשר כיבוש איטלקי מהיר ונוח שלה. ולאחר מכן אף היו פתוחות אפשרויות לכיבוש יוגוסלביה. אולם אז התברר שמלכת אלבניה בהריון, פירוש הדבר היה ששושלת זוגו עלולה להימשך. ב-15 במרץ 1939, כבש הרודן הגרמני היטלר את צ'כוסלובקיה, פעולה שתגובותיה הסתכמו בקול ענות חלושה מצד צרפת ובריטניה. מוסוליני כעס על כך שהסיפוח נעשה ללא ידיעתו, אולם גם גילה שמעצמות המערב חפצות בשלום בכל מחיר ויפקירו את אלבניה לנפשה. מוסוליני סבר שכעת כשהעולם כולו עוסק בפרשת צ'כוסלובקיה, הגיעה שעת הכושר להפתיע את היטלר ביוזמה איטלקית נגד אלבניה. ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה מתח ביקורת על התוכנית וסבר שמדובר בסיכון מיותר, אולם זה זמן מה שהמלך היה בסך הכל שליט בובה בידי המועצה הפשיסטית העליונה. ב-25 במרץ 1939 הגיש שר החוץ האיטלקי גליאצו צ'אנו, אולטימטום לטירנה. האולטימטום כלל דרישות שהיו מוגזמות אפילו לדעת צ'אנו עצמו. במקביל הורה מוסוליני על ריכוז כוח גדול בגבול אלבניה.
אף על פי ששגריר אלבניה באיטליה הוחזר לטירנה, הממשלה אלבנית ניסתה לשמור בסוד את החדשות על האולטימטום האיטלקי. בעוד הרדיו האלבני שידר בעקשנות ששום דבר לא קורה, החדשות על האולטימטום האיטלקי התפשטו ברחבי הממלכה ממקורות לא רשמיים, מה שהפך את האזרחים לחשדנים. עד כדי כך היו גבוהים החשדנות והפחד עד שכאשר ב-5 באפריל, כאשר חדשות לידת בנו של המלך בושרו בטירנה בידי תותחים, המונים יצאו מבוהלים לרחובות, משוכנעים שמדובר בהתקפה איטלקית. עוד באותו היום נערכה בטירנה הפגנה אנטי-איטלקית גדולה. ב-6 באפריל היו מספר הפגנות דומות בערים המרכזיות של אלבניה, בשעות הצהריים מטוס של חיל האוויר המלכותי האיטלקי הצניח מעל שמי ולורה כרוזים הקוראים לאזרחים לשתף פעולה עם הכובש האיטלקי. האזרחים האלבנים, זועמים על הפגנה זו של כוח, קראו לממשלה להתנגד, ולשחרר את האסירים הפוליטיים. המלך זוגו הורה לגייס את חיילי המילואים, אולם קצינים אלבנים רבים החלו נמלטים מהארץ בהמוניהם. הממשלה האלבנית גם היא החלה להתפרק, שר הפנים, מוסא יוקה, נמלט ליוגוסלביה באותו היום. זאת בעוד המלך זוגו שידר לאומה שהוא יתנגד לכיבוש איטלקי. נערכה הפגנה מול השגרירות האיטלקית, במהלכה הצהירו ההמונים ש"רק על גופותינו יעברו האיטלקים".