stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Eoo
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  עולמי | בילבורד גלובל 200 | 10 |  |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 93 |  |
|  אל סלוודור | מוניטור לטינו | 2 |  |
|  אמריקה הלטינית | מוניטור לטינו | 15 |  |
|  אקוודור | מוניטור לטינו | 4 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 24 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים הלטיניים | 5 |  |
|  בוליביה | בילבורד | 7 |  |
|  גואטמלה | מוניטור לטינו | 6 |  |
|  הונדורס | Honduras Top 50 | 1 |  |
|  יוון | IFPI Greece | 55 |  |
|  מקסיקו | בילבורד | 10 |  |
|  ניקרגואה | מוניטור לטינו | 5 |  |
|  ספרד | PROMUSICAE | 8 |  |
|  פורטוגל | מצעד הסינגלים הפורטוגזי | 41 |  |
|  פרו | מוניטור לטינו | 7 |  |
|  צ'ילה | בילבורד | 5 |  |
|  צרפת | SNEP | 152 |  |
|  קולומביה | בילבורד | 5 |  |
|  קוסטה ריקה | מוניטור לטינו | 19 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 80 |  |
הערות שוליים

↑  Bad Bunny – EoO, נבדק ב-2025-01-29
↑  "Nuevo álbum de Bad Bunny "EoO"". 10 במרץ 2024. נבדק ב-29 בינואר 2025. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Nuevo álbum de Bad Bunny: "EOO" o el lado B de "Nadie Sabe"". www.threads.net. נבדק ב-2025-01-29.
↑  Google Maps, Google Maps (ב־)
↑  García, Ana (2025-01-04). "Bad Bunny revela tracklist de "Debí Tirar más Fotos", su nuevo album 2025". Por Esto! (בספרדית). נבדק ב-2025-01-29.
↑  Roiz, Jessica (2025-01-03). "Bad Bunny revela lista de canciones de su próximo álbum 'Debí Tirar Más Fotos'". Billboard (בEuropean Spanish). נבדק ב-2025-01-29.
↑  @ecra (2025-01-03). "Bad Bunny revela el tracklist de su esperado álbum 'Debí Tirar Más Fotos'". www.diariodemorelos.com (בMexican Spanish). נבדק ב-2025-01-29.
↑  EoO by Bad Bunny on WhoSampled, WhoSampled (באנגלית)
↑  "Meaning of "EoO" by Bad Bunny". www.songtell.com (באנגלית). נבדק ב-2025-01-29.
↑  Bad Bunny (2025-01-05), BAD BUNNY - EoO (Visualizer) | DeBÍ TiRAR MáS FOToS, נבדק ב-2025-01-30
↑  Ingrid Fajardo,Griselda Flores,Isabela Raygoza,Jessica Roiz, Bad Bunny’s ‘Debí Tirar Más Fotos’: All Tracks Ranked, Billboard, ‏2025-01-05 (באנגלית אמריקאית)
↑  tolsen, Billboard Hot 100™, Billboard, ‏2013-01-02 (באנגלית אמריקאית)
↑  Bad Bunny - EoO - Spotify Chart History, kworb.net
↑  R. J. Cabral, Billboard Global 200, Billboard, ‏2020-09-15 (באנגלית אמריקאית)
↑  https://www.billboard.com/artist/bad-bunny/chart-history/glo/
↑  Classifiche - FIMI, www.fimi.it (ב־)
↑  http://charts.monitorlatino.com/top20/Print/el%20salvador/General/20250113
↑  http://charts.monitorlatino.com/top20/Print/internacional/latino/20250203
↑  https://www.billboard.com/artist/bad-bunny/chart-history/i22/
↑  https://www.billboard.com/artist/bad-bunny/chart-history/hsi/
↑  https://www.billboard.com/artist/bad-bunny/chart-history/htl/
↑  https://www.billboard.com/artist/bad-bunny/chart-history/i27/
↑  http://charts.monitorlatino.com/top20/Print/guatemala/general/20250113
↑  http://charts.monitorlatino.com/top20/Print/honduras/General/20250113
↑  https://web.archive.org/web/20250129101354/https://www.ifpi.gr/digital_iel.html
↑  https://www.billboard.com/artist/bad-bunny/chart-history/i11/
↑  http://charts.monitorlatino.com/top20/Print/nicaragua/General/20250120
↑  https://spanishcharts.com/showitem.asp?interpret=Bad+Bunny&titel=Eoo&cat=s
↑  https://www.audiogest.pt/uploads/files/file_2025-01-28-18-00-17.pdf
↑  http://charts.monitorlatino.com/top20/Print/peru/General/20250127
↑  https://www.billboard.com/artist/bad-bunny/chart-history/i25/
↑  https://snepmusique.com/les-tops/le-top-de-la-semaine/top-albums/?categorie=Top%20Singles&semaine=04
↑  https://www.billboard.com/artist/bad-bunny/chart-history/i24/
↑  http://charts.monitorlatino.com/top20/Print/costa%20rica/General/20250127
↑  https://www.billboard.com/artist/bad-bunny/chart-history/can/
עוצמה סייסמית

מפה איזוסייסמית של אזורים שווי עוצמה סייסמית ברעידת האדמה של שנת 1927 בארץ ישראל.
עוצמה סייסמית (באנגלית: Seismic Intensity) היא הערכת תאוצת הקרקע המקסימלית באתר מסוים בעת רעידת אדמה, על בסיס חומרת האפקטים הסייסמיים שנצפו בו. העוצמה הסייסמית מוערכת באמצעות סולמות הערכה מאקרוסייסמיים , להבדיל מסולמות מיקרוסייסמיים שמודדים גודל (מגניטודה בסייסמולוגיה) רעידות אדמה באמצעות מכשירי מדידה וסייסמוגרפים, לפי סולם ריכטר, לפי המומנט הסייסמי או דומיהם.
כדור הארץ בנוי משלושה חלקים עיקריים: קרום – שעוביו כ־5 קילומטר באוקיינוסים (קרום אוקיאני) ועד כ־40 קילומטר בממוצע ביבשות (קרום יבשתי), והוא החלק המוצק של כדור הארץ; מעטפת – שעובייה כ-2,900 קילומטר ומצב הצבירה שלה משתנה מכמעט מוצק בחלק העליון לכמעט נוזלי בחלק התחתון שלה; וגלעין – שמורכב מחלק חיצוני בעובי של כ-2,200 קילומטר, וחלק פנימי בעובי של כ-1,280 קילומטר נוספים, ובעל תכונות מובהקות של נוזל, להבדיל מהחלק החיצוני. בסך הכול רדיוס כדור הארץ הוא כ-6,400 קילומטר.
קרום כדור הארץ מחולק ללוחות טקטוניים שנעים האחד ביחס למִשנהו לאורך הגבולות ביניהם בקְצָבים ובכיוונים שונים. לתנועה יחסית זו אחראים זרמי הערבול (קונבקציה) שמתחוללים במעטפת. זרמים אלו "מתחילים" עם צניחת הקרום הימי אל מתחת לקרום היבשתי כתוצאה מההתנגשות ביניהם המלווה ברעידות אדמה גדולות, וכתוצאה מההבדל בצפיפויות ביניהם: הימי צפוף יותר מהיבשתי בכ־0.3 גרם לסמ"ק בממוצע. זרמים אלו נעים במעטפת ומגיעים אל מתחת לרכס מרכז-אוקייני, שקיים במרכז האוקיינוסים, ועולים דרכו אל פני הקרום האוקיאני ויוצרים סלע וולקני חדש. תהליך זה מתקיים במחזוריות של כ-200 מיליון שנה בערך.
ההתנגשויות שמתרחשות כתוצאה מהתנועה היחסית של הלוחות הטקטוניים, משגרות לתוך קרום כדור הארץ ואל פני השטח גלים שנקראים גלים סייסמיים. גלים אלה מתחלקים לשלושה סוגים עיקריים: גלים ראשוניים המכונים גלי P (דחיסה) (אנ') שהם המהירים ביותר, אך אינם הרסניים; גלים שניוניים המכונים גלי S (גזירה) (אנ') שהם בעלי רכיב אופקי בנוסף לאנכי שקיים גם בגלי ה-P, ועל כן הרסניים; וגלי שטח (אנ') שמתחלקים לשני סוגי משנה: גלי ריילי (אנ') וגלי Love (אנ'). גם גלים אלה, שנוצרים רק על פני השטח, הם הרסניים. כל הגלים הללו, בהתקרבם אל פני השטח באתר כלשהו, יוצרים תאוצות קרקע שהם הגורם לאפקטים הסייסמיים שנגרמים ברעידת האדמה. על פי אפקטים סייסמיים אלה מתבצעת במכוני מחקר, כגון המכון הגיאולוגי לישראל, הערכה של העוצמה הסייסמית, ומכאן המתאם התאורטי והאמפירי בין תאוצת הקרקע המקסימלית שגורמת רעידת האדמה באתר, להערכת העוצמה הסייסמית באתר זה.
סולמות להערכת עוצמה סייסמית > הסולמות היפני והפיליפיני החריגים

בשנת 1884 הוחל בפיתוחו של סולם להערכת עוצמות סייסמיות ביפן. בתחילת קיומו של סולם זה נעשה שימוש ב־4 יחידות שינדוֹ (מיפנית: 震度, דרגת רעד) – 微 לקלושה, 弱 לחלשה, 強 לחזקה ו־烈 לאלימה. סולם שינדו המשיך להתפתח, ובשנת 1898 הפך הסולם לסולם אורדינלי מדרגה 0 עד דרגה 7. בשנת 1908 הוגדר פירוט לדרגות הרעד השונות.
כמעט במקביל, בשנת 1894 פותח סולם אומורי על ידי הסייסמולוג פוסקיצ'י אומורי (אנ') – (大森房吉,‏ 1868–1923), שכיהן כפרופסור באוניברסיטת טוקיו וניסח את חוק אומורי העוסק בתדירותן של רעידות עוקבות. סולם העוצמות שלו היה בעל 7 דרגות, והתבסס על התאוצה המרבית של הקרקע ועל התנהגותם של מבנים יפניים אופייניים. לאחר ביקור באיטליה התאים אומורי את סולם רוסי-פורל למפרטים יפניים, וציין את שרידותם של בניינים יפניים לעומת שבירותם של בניינים זרים בהקשר סייסמולוגי. הסולם פורסם בשנת 1900.
בשנת 1995, לאחר רעידת האדמה בקובה, יפן (אנ'), חולקו דרגות 5 ו־6 לשתי דרגות משנה. שנה לאחר מכן, בשנת 1996 הוצג סולם JMA (אנ') על ידי הסוכנות המטאורולוגית של יפן, שנמצא בשימוש עד היום. הסולם נותר בן 7 דרגות, היחיד שבשימוש היום בעולם שאינו בעל 12 דרגות, ומכאן חריגותו.
בשנת 1996, בעקבות רעידת האדמה באי לוזון בפיליפינים, שהתרחשה בשנת 1990 והייתה במגניטודה 7.7 בסולם המומנט, ייסד המכון הפיליפיני לוולקנולוגיה וסייסמולוגיה (אנ') סולם עוצמות סייסמיות בן 10 דרגות, שמותאם יותר למציאות הבנייה בפיליפינים. דרגה 8 בסולם הפיליפיני כוללת בתוכה תיאורי הרס המאפיינים את דרגות VIII ו-IX בסולמות המערביים, דרגה 9 את תאורי דרגות X ו-XI ודרגה 10 את תאורי דרגה XII בסולמות המערביים. סולם זה החליף את סולם רוסי-פורל שהיה עד אז בשימוש בפיליפינים.
סולמות להערכת עוצמה סייסמית > סולם מודרני להערכת "עוצמה סייסמית" שמומלץ לשימוש בישראל

בעקבות אימוץ סולם MSK-64 על ידי המכון הגיאופיסי לשימוש בישראל, נהגו מדעני המכון להעריך עוצמות סייסמיות ברעידות האדמה שהתרחשו במחצית השנייה של המאה ה-20 באמצעות סולם זה. מכיוון שלא התרחשו רעידות אדמה גדולות בתקופה זו, לא היה מדובר באתגר של ממש. ברם, הסולם שימש ככלי אפקטיבי בניסיון לחקור רעידות אדמה היסטוריות שהתרחשו באזור. רוב רעידות האדמה הללו נחקרו על ידי פרופ' ניקולאס אמברייזיס מהקולג' המלכותי להנדסה בלונדון. לפחות רעידת אדמה היסטורית אחת בארץ ישראל נחקרה באופן מקיף על בסיס הערכת עוצמה סייסמית על פי סולם זה.
בשנת 1988 החליטו בנציבות הסייסמולוגית האירופאית על הכנת סולם מאקרוסייסמי מודרני יותר מ-MSK-64. התוצר היה סקאלה חדשה, מפורטת לאין שיעור ביחס לסקאלה משנת 1964 שהוזכרה לעיל. היא הופצה בשנת 1993, ושימשה כטיוטה להערות החברים בנציבות מכל המדינות, לרבות מישראל. בכנס הנציבות בשנת 1996 ברייקיאוויק שבאיסלנד, הוחלט על אימוץ הסקאלה הזו, והיא הופצה בשנת 1998 ונקראה European Macroseismic Scale-EMS 98. זה הסולם הראשון בהיסטוריית המחקר המאקרוסייסמי שהופץ עם הנחיות לשימוש ועם אילוסטרציות ותמונות להמחשת דרגות הנזק במבנים השונים. עדיין, הסולמות הופצו מתוך הנחה שהמשתמשים מבינים את כוונותיהם של מחברי הסולמות. גרסה זו תקפה נכון לאוגוסט 2021. בשנת 2011 המליץ המכון הגאולוגי לישראל על אימוץ סולם EMS-98 לשימוש בישראל על ידי הגופים המופקדים על ניטור רעידות.
סולמות להערכת עוצמה סייסמית > סוגיית השיטתיות בהערכת עוצמות סייסמיות

הערכת העוצמות הסייסמיות מושפעת מהמיומנות של החוקר בשימוש בסולם להערכת עוצמות סייסמיות ומאיכות הנתונים שעליהם מתבסס המחקר. דבר זה נכון במיוחד בכל הקשור להערכת עוצמות סייסמיות ברעידת אדמה היסטורית, המתבססת על חומרים כתובים. המלאכה אף מורכבת יותר כאשר לחוקר אין מידע רב אודות איכות המבנים עליהם פעלו האפקטים המתוארים. לכן, ייתכן שחוקרים שונים יגיעו להערכות שונות בהסתמך על תיאורי אפקטים דומים.
מצב זה עשוי לעורר ספק לגבי אמינות הערכות העוצמה הסייסמית. עם זאת, אם הערכת העוצמות היא שיטתית, גם השגיאה בהערכת העוצמות הסייסמיות תהיה שיטתית, ובמצב זה הצגת המקורות ההיסטוריים ששימשו את החוקר מאפשרת ביקורת מדעית על עבודת ההערכה ושיפור שלה. המבחן לשיטתיות של ההערכה הוא בהתפלגות הסטיות (שאריות) בין הערכת העוצמה הסייסמית הנצפית לצפויה, על פי המרחק ממוקד רעידת האדמה. אם השאריות מתפלגות באופן הקרוב להתפלגות נורמלית אזי ההערכה שיטתית (ראו דוגמה באיור מצד שמאל).
כאשר ההערכה היא שיטתית, בדיקה מעמיקה או מדגמית של המקורות המוצגים והערכה עצמאית של העוצמות הסייסמיות על ידי "מבקר", מאפשרות לו להגיע למסקנה בדבר הערכת יתר או חסר של החוקר, אם בכלל. אם הערכת החוקר היא שיטתית, אך על פי השפיטה או הביקורת היא חסרה או יתֵרה, ניתן בנקל להוסיף או להחסיר לכל התצפיות את קבוע דרגות העוצמה הסייסמית החסרה/יתֵרה. בחינה אפשרית שכזו תהיה אחת הסיבות לכך, שכאשר מדובר במחקר של רעידת אדמה המתבסס בין השאר על הערכת עוצמות סייסמיות, יש לפרסם כנספח למחקר את כל התיאורים שעליהם התבסס המחקר המאקרוסייסמי.
שימושים של הערכות העוצמה הסייסמית > הכנת מפות איזוסייסמיות

העוצמה הסייסמית משמשת בראש ובראשונה, כפי שעשה מאלט באמצע המאה ה-19, למיפוי של אזורים איזוסייסמליים. גם כיום, אף על פי שיש דרכים לחשב ישירות את גודל רעידת האדמה במרכזה, נהוג להפיק מפה איזוסייסמית לכל רעידת אדמה מודרנית. יש והמפה מופקת באמצעות מחקר מעמיק של רעידת האדמה, ויש שהיא מופקת בצורה אוטומטית וממוחשבת. ההפקה הממוחשבת ניזונה מדיווחים של עוצמה סייסמית ממקומות רבים. מיפוי איזוסייסמי אוטומטי מבוצע כמעט תמיד על ידי מכון הסקר הגאולוגי האמריקאי על בסיס נתונים של תאוצות הקרקע המקסימליות המדווחות ממכשירים (מדי תאוצה) באזורים השונים, תוך שימוש במתאם לדרגות העוצמה הסייסמית, ולעיתים גם באמצעות איסוף דיווחים מהאוכלוסייה באזורים שרעידת האדמה גרמה לאפקטים סייסמיים.
שימושים של הערכות העוצמה הסייסמית > מחקר רעידות אדמה היסטוריות

מחקר רעידות אדמה היסטוריות תורם להערכת סיכונים סייסמיים, ובהתאם להתכוננות לרעידות אדמה עתידיות. מחקר מעמיק של רעידות אדמה שהתרחשו לאורך ההיסטוריה מבקש להסיק על הפרמטרים הכמותיים שלהן, כמו גודל הרעידה, עומקה, אורך השבר שפעל בזמן הרעידה, כמות התזוזה היחסית (כמות ההסטה היחסית בין שני גושי השבר) וכיוצא באלה.
הערכת עוצמות סייסמיות והפקת מפה איזוסייסמית משמשות ככלי מחקר ראשון במעלה בחקר רעידות אדמה היסטוריות שהתרחשו בטרם התאפשרו המדידות המודרניות באמצעות סייסמוגרף, שכן העוצמה הסייסמית היא הפרמטר הכמעט יחיד שיש בידינו על רעידות אדמה היסטוריות.
ניתן להשוות מפות איזוסייסמיות של רעידות אדמה מודרניות, שהפרמטרים הכמותיים שלהם ידועים, למפות איזוסייסמית של רעידה היסטורית, וכך לקבוע פרמטרים נוספים של הרעידה ההיסטורית.
קביעת הפרמטרים של הרעידה ההיסטורית יכולה להיעשות ישירות, על ידי השוואת מפות איזוסיימית של רעידות אדמה מודרניות והיסטוריות מאותו אזור, והסקת הפרמטרים הכמותיים של הרעידה ההיסטורית מנתוני המכשירים של הרעידה המודרנית. בנוסף, צ'ארלס ריכטר פרסם יחסים אמפיריים בין העוצמה הסייסמית המקסימלית ברעידות אדמה בקליפורניה לבין מגניטודת הרעידה ורדיוס חישתהּ.
עם זאת, ההשוואה יכולה להיעשות גם בעקיפין, על ידי גילוי קיומם של יחסים אמפיריים בין מרכיבי המפה השונים לפרמטרים כמותיים של רעידת האדמה. למשל (ראו באיור משמאל): קשר בין המגניטודה לעוצמה הסייסמית האפיצנטריאלית – I0; קשר בין אורך הציר הארוך של האליפסה המבטאת את האזור האיזוסייסמי האפיצנטריאלי שהוא המקסימלי בדרך כלל, לבין אורך השבר שפעל ברעידת האדמה הנחקרת – L; קשר בין שטחים איזוסייסמליים מסוימים – A7 ו־A8 (למשל). למגניטודת הרעידה; וקשר בין אורך השבר והמגניטודה לכמות ההסטה – R2 שהתרחשה לאורך השבר שפעל בעת רעידת האדמה..
שימושים של הערכות העוצמה הסייסמית > שימוש בעוצמה סייסמית להתכוננות לרעידות אדמה עתידיות

בכל מדינות המערב מקובל, כחלק ממערך ההתכוננות לרעידת אדמה הרסנית, להכין תרחיש לרעידה זו. הרעידה שמקובל להכין לה תרחיש היא רעידת האדמה שההסתברות להתרחשותה לפחות פעם אחת ב־50 שנה היא 10%, דהיינו, רעידת אדמה שזמן המחזור הוודאי שלה הוא 475 שנה. כך גם בישראל, ותקן 413 לבנייה עמידה לרעידת אדמה מכתיב בחוק את החובה לתכנן את עמידות המבנה, כך שיעמוד בתאוצות קרקע שיתרחשו באתר ברעידת אדמה כזו. גודל הרעידה הזו משתנה מאזור לאזור בהתאם לרמה הסייסמית של כל אזור. למשל, הרמה הסייסמית בקליפורניה היא בערך פי 10 מהרמה הסייסמית בישראל. עובדה זו משפיעה גם על קושי בתחום אחר של הכנת התרחישים. בקליפורניה ובמרכז אירופה התרחשו במהלך המאה ה־20 ועד היום מספיק רעידות אדמה שנחקרו לעומק, כדי להכין תרחיש על בסיס אחת מהן שעונה על הקריטריון של רעידת אדמה שההסתברות להתרחשותה לפחות פעם אחת ב־50 שנה היא 10%. בישראל הייתה בסך הכול רעידת אדמה אחת כזו מאז תחילת המאה ה־20, וקשה להכין תרחיש מתאים שיענה על הדרישות לגבי כל אזור ואזור בארץ. הרציונל שעומד מאחורי השיטה להכנת תרחיש על בסיס מה שידוע שהתרחש ברעידת אדמה דומה בעבר הוא: שמדובר ברעידת אדמה בעלת אותו גודל ואותו מוקד או מישור שבר, וקרום כדור הארץ הוא אותו קרום, אזי, אותה כמות של אנרגיה שהשתחררה מאותו מקום בעומק הקרום, תביא לתפרושת מרחבית דומה של תאוצות הקרקע. מכיוון שיש מתאם בין תאוצות הקרקע לעוצמה הסייסמית, ניתן להעריך מה תהיה העוצמה הסייסמית בכל יישוב או שכונה של עיר גדולה, ואז, על פי מטריצות פגיעוּת מקובלות, ניתן להעריך את ההתפלגות היחסית של הנזקים במבנים על פי איכות המבנים ודרגות הנזק בכל אתר על פי העוצמה הסייסמית החזויה בו. להמחשה, ראו מטריצת פגיעות משמאל.
ההגדרה האמורה לעיל שמתייחסת לרעידת אדמה שההסתברות להתרחשותה לפחות פעם אחת ב-50 שנה היא 10%, מתייחסת בעיקר למבני מגורים סטנדרטיים, ואף לכאלה שאינם סטנדרטיים, אך הבנייה שלהם אינה מורכבת מבחינת ארכיטקטונית. על כן, השימוש בעוצמה הסייסמית שהתרחשה ברעידת האדמה ההרסנית האחרונה בישראל (1927), אינה מתאימה לחיזוי הצפוי ברעידת אדמה הרסנית בעתיד למבנים רגישים כמו בתי חולים, תחנות כוח, גשרים, מחלפים, תשתיות לאומיות מיוחדות ומבנים מורכבים אחרים. עבורם, התווספו לתקן 413 כנגד בנייה עמידה בפני רעידות אדמה, ערכי תאוצות קרקע הצפויות להתקבל מרעידת אדמה שההסתברות להתרחשותה לפחות פעם אחת ב־50 שנה היא 5% (שזמן המחזור הוודאי שלה הוא 975 שנה – כלומר רע"א גדולה יותר וערכי תאוצות קרקע גדולים יותר שכנגדן יש לתכנן את המבנה) וערכים עבור הסתברות של 2% (שזמן המחזור הוודאי שלה הוא 2,475 שנה כלומר, ערכי תאוצות קרקע גדולים שהבניין צריך לעמוד כנגדן).
היחס בין עוצמה סייסמית למשתנים אחרים > עוצמה סייסמית ותאוצת קרקע מקסימלית

לקורלציה האמפירית, שהתבררה אחרי שנים של מחקר, בין דרגת העוצמה הסייסמית (להלן "אינטנסיטי") לתאוצת הקרקע (המקסימלית) – PGA (אנ') שגרמה לאפקטים הסייסמיים בכל אתר, ושעל פיהם הוערכה האינטנסיטי באתרים אלה, אחראים יותר מכולם צ'ארלס ריכטר, ממציאו של סולם ריכטר המפורסם, ועמיתו בנו גוטנברג. הוא הכליל וניסח משוואת מתאם (קורלציה) אמפירית עבור קליפורניה:  \log a={\frac {I}{3}}-0.5 כאשר  a היא תאוצת הקרקע המקסימלית באתר ביחידות של סנטימטר לשנייה בריבוע (cm/sec2), ו־ I היא דרגת האינטנסיטי שהוערכה בו.
הוא הביא דוגמאות עוצמה סייסמית להצבה במשוואה כדי להציג את תקפותו של המתאם, והעיר שבדרגות הגבוהות (X ומעלה) אמינות המשוואה יורדת. קיימת גם לוגיקה תהליכית למתאם זה: רעידת האדמה משגרת גלים סייסמיים ממוקד רעידת האדמה לכל עבר; הגלים הסייסמיים הללו בהגיעם לכל אתר, גורמים לתאוצת קרקע; תאוצת הקרקע המקסימלית אחראית ליצירת וחומרת האפקטים הסייסמיים באתר; לפי האפקטים הסייסמיים הללו אנו מעריכים את העוצמה הסייסמית. על כן קיים המתאם המדובר. במהלך המחצית השנייה של המאה ה־20 התקבלו משוואות קורלציה גם לאזורים אחרים בעולם כמו.
ב-U.S.G.S. מפיקים לכל רעידת אדמה "מודרנית" מפות תאוצות קרקע מקסימליות ממוחשבת שנקראת Shake Map. אחרי סיקור של רעידות אדמה רבות מאד, הם הגיעו למסקנה, שתנודות הקרקע ונזקי בנייה המוערכים על ידי אדם (קרי עוצמה סייסמית), מותאמים בצורה הטובה ביותר לאירועים בעלי עוצמה סייסמית נמוכה, כאשר המשתנה של מהירות קרקע מקסימלית מתאים יותר לאירועים בעלי עוצמה סייסמית גבוהה. עם זאת, במאמץ לפשט ולמקסם את זרימת המידע לציבור, פיתחו ב-U.S.G.S. אמצעי להפקת מפות אומדן של סולם מרקאלי המתוקן המבוססות על הקלטות של תאוצות קרקע באמצעות מדי תאוצה. "עוצמות סייסמיות מכשירניות" אלו, מבוססות על רגרסיה משולבת של אמפליטודות שיא ומהירות שיא מול עוצמה סייסמית נצפית, עבור 8 רעידות אדמה משמעותיות בקליפורניה: 1971 בסן פרננדו(אנ'); 1979 בעמק אימפריאל(אנ'); 1986 בצפון פאלם ספרינגס(אנ'); 1987 בוִויתִּיאֶר(אנ'); 1989 בלומה פריאטה; 1991 בסְיֶירָה מָאדְרֶה(אנ'); 1992 בלאנדרס(אנ'), ו-1994 בנורת'רידג'. מההשוואה עם מפות איזוסייסמיות ניצפות, הם מצאו שרגרסיות לא ליניאריות המבוססות על מהירות קרקע מקסימלית עבור עוצמה > VII, ועל תאוצת קרקע מקסימלית עבור עוצמה < VII, הן המתאימות ביותר. זה תואם את התפיסה שעוצמות סייסמיות נמוכות נקבעות על ידי תאורי חישה (שרגישים לתאוצה). נזק בינוני, בעוצמה סייסמית VI-VII, מתרחש בדרך כלל במבנים קשיחים (קירות בנייה, ארובות וכויו"ב), שגם הם רגישים לתאוצות קרקע בתדירות גבוהה. ככל שרמות הנזק עולות, נזק מתרחש גם במבנים גמישים, שהנזק עבורם הוא פרופורציונלי למהירות הקרקע, ולא לתאוצה. על ידי קשר בין תנועות קרקע מתועדות לעוצמות סייסמיות שונות בסולם מרקאלי המתוקן, הם יכולים להעריך את העוצמות הסייסמיות תוך דקות ספורות מהאירוע, בהתבסס על תאוצות ומהירויות קרקע מקסימליות המתועדות, שנעשו בתחנות הסייסמוגרפיות. למפות אלו מצורפת טבלה המציגה את הקורלציה בין העוצמה הסייסמית המחושבת לשני המשתנים הללו, והערכה איכותנית לעוצמת התנודות באתר במונחים של: לא הורגשה, קלה מאד, קלה, בינונית, חזקה, חזקה מאד, חמורה, אלימה, וקיצונית.
היחס בין עוצמה סייסמית למשתנים אחרים > השפעת התשתית הגאולוגית וגורמים אחרים על העוצמה הסייסמית

קיימים מספר גורמים המשפיעים על רמת העוצמה הסייסמית באתר נתון. מקובל לסמן אותם כפונקציה כדלקמן: (I = ƒ:(M, H, R, S1, S2, L, T, D, כאשר I היא העוצמה הסייסמית, והמשתנים שמשפיעים עליה הם: M מגניטודת (גודל) הרעידה; H עומקה; R מרחק האתר ממוקד רעידת האדמה; S1 הסטרטיגרפיה; S2 המבנה הגאולוגי (סטרוקטורה); L הליתולוגיה(אנ')/המסלע; T הטופוגרפיה ו־D משך זמן הרעידה באתר. בעת הערכת העוצמה הסייסמית לאחר רעידת אדמה, כל המשתנים הללו אינם נלקחים בחשבון מכיוון שהם אינם נכללים במתודולוגיה להערכת העוצמה הסייסמית, וחלקם אף אינם ידועים, בוודאי כאשר מקיימים הערכה זו אודות רעידת אדמה היסטורית מלפני העידן הסייסמוגרפי (למשל המגניטודה ועומק רעידת האדמה). זאת להבדיל מאיכות המבנה שבהחלט נלקחת בחשבון בעת הערכת העוצמה הסייסמית, והיא אף תנאי להערכה אמינה, מכיוון שמבנים באיכות שונה יגיבו אחרת לתאוצת קרקע נתונה ואז הרס ניכר במבנה בעל איכות גרועה לא יגרום לנו להעריך עוצמה סייסמית גבוהה ולהפך, מבנה באיכות בנייה גבוהה שכמעט לא ניזוק, לא יגרום לנו להעריך עוצמה סייסמית נמוכה. זו הסיבה שאיכות המבנים אינה מהווה חלק מהמשתנים שמשפיעים על העוצמה הסייסמית, מכיוון שההערכה עצמה מגלמת בתוכה כבר את המשתנה הזה.
קיים יחס ישר בין המגניטודה ומשך הרעידה באתר למידת העוצמה הסייסמית שהתרחשה בו, ואילו יחס הפוך בינה לבין העומק והמרחק ממוקד רעידת האדמה. ניתן לבטא באופן איכותני שכזה (קיום יחס ישר) גם את היחס בין הטופוגרפיה, כאשר היא קיצונית ותלולה או שטוחה לגמרי, למידת העוצמה הסייסמית. לא כך הם פני הדברים כשמדובר בשאר הפרמטרים המשפיעים. השפעתם של אלה מורכבת הרבה יותר. באשר לסטרוקטורה, רב הנסתר על הגלוי, ותאורטית, השפעה קיצונית יכולה להתרחש כאשר התבליט הטופוגרפי, זהה לזה הסטרוקטורלי. באשר לסטרטיגרפיה ולליתולוגיה, הרי שהסטרטיגרפיה רלוונטית רק כאשר שתי תצורות הסלע העליונות הן סלעי משקע. או אז, יש משנה חשיבות לצפיפות השכבה העליונה, וצפיפות השכבה התחתונה. אם השכבה התחתונה קשה וצפופה מאוד ביחס לעליונה, אזי צפויה הגברה גדולה מאוד בתאוצות הקרקע באתר. תופעה זו קרויה תגובת אתר סייסמית, ומוסברת שם בערך בפירוט רב, לרבות הפרמטרים שקובעים את מידת הגברת תאוצות הקרקע.
האיור משמאל ממחיש את ההשפעה הזו. הגרף העליון מתאר את ניחות העוצמה הסייסמית כפונקציה של המרחק ממוקד רעידת האדמה ועל פי הערכים הנצפים ברעידת האדמה של שנת 1927 בארץ ישראל. אחוז השונות המוסברת על ידי המרחק הוא 26% (r2=0.26). אבל, בין 131 התצפיות שעל פיהן חושבה העקומה, קיימות גם תצפיות רחוקות מאוד כמו קהיר, דמשק ביירות ועוד, כאשר מוקד רעידת האדמה היה בצפון ים המלח. רמת העוצמה הסייסמית בתצפיות אלה הייתה נמוכה מאוד – כצפוי. עובדה זו תרמה מאוד לאחוז השונות המוסברת על ידי המרחק. ברגע שהתצפיות המרוחקות מאוד הוסרו מהאנליזה, נשארו רק 102 תצפיות, ואחוז השונות המוסברת ירד ל־18%. בשלב הבא, ע"פי מתודולוגיה מסוימת, נוטרלה השפעת המסלע על התפרושת המרחבית של העוצמות הסיימיות. אחוז השונות המוסברת על ידי המרחק, לאחר ניטרול השפעת המסלע, עלה ל־36.5% – פי 2 מאשר עם השפעת המסלע. אחוז זה עלה ל־41% כאשר ניסו לנטרל גם את שאר המשתנים.
ראו גם

סולמות סייסמיים
סולם ריכטר
מומנט סייסמי
סולם מרקאלי
סולם רוסי פורל
לקריאה נוספת

Bolt, B.A., 1999. Earthquakes, F&C, 365 pages
רון אבני, 2008. הכנת תרחישים לרעידות אדמה באזורים בעלי רמה סייסמית בינונית. אופקים בגאוגרפיה 70 עמ' 92–104.
אנטוניו סטרדיווארי

| --- | --- |

 לידה:  1644 קרמונה, דוכסות מילאנו 
 פטירה:  18 בדצמבר 1737 (בגיל 93 בערך) דוכסות מילאנו  
 
אנסטסיה פטרישאק מנגנת ב"איל קרמונזה", כינורו של אנטוניו סטרדיווארי משנת 1715
כינור סטראדיוואריוס
אנטוניו סטרדיווארי (באיטלקית: Antonio Stradivari;‏ 1644 - 18 בדצמבר 1737) היה יצרן-אומן איטלקי של כלי קשת. הצורה הלטינית של שמו, "סטרדיוואריוס", היא שם המותג של מוצריו אז והיום.
הידיעות על אנטוניו סטרדיווארי שאובות בעיקר מחיבורם המקיף של ארתור, אלפרד וויליאם היל מ-1902.
סטרדיווארי נולד בעיר קרמונה שבאיטליה ב-1644 (לפי גרסאות אחרות ב-1649 או 1650) לאלסאנדרו סטרדיווארי ואנה מורוני. ייתכן שבין השנים 1667 ו-1679 הוא שימש כשוליה מתלמד בסדנתו של אחד מבוני הכינורות הנודעים בתקופתו, ניקולו אמאטי, אך מחקרים שבדקו זאת לא אימתו השערה זו.
ביולי 1667 נישא לאלמנה הצעירה פרנצ'סקה פרבושי ( Ferraboschi), ונולדו להם שישה ילדים. פרבושי נפטרה ב-1699, וסטרדיווארי נישא לאנטונינה מאריה זמבלי, להם נולדו חמישה ילדים.
ב-1680 הוא הקים סדנה משלו בפיאצה סן דומיניקו בעירו קרמונה וקנה עד מהרה שם ותהילה. הוא החל לשפר את הדגמים המוכרים של אמטי. הקימורים שופרו ועובי העץ במקומות השונים בכלי הוגדר מחדש במדויק. השבלול בקצה צוואר הכלי עוצב מחדש וגם טכניקת הצביעה והלכה.
אנטוניו סטרדיווארי מת ב-18 בדצמבר 1737 וקבור בבזיליקה סאן דומיניקו בעירו קרמונה.
על כל אחד מהכלים מצויה כתובת בלטינית הכוללת את שנת הייצור:
 ".... antonius stradivarius cremonensis faciebat anno"
הכלים שיוצרו בין השנים 1698 ל-1725 נחשבים לטובים והאיכותיים ביותר. זוהי "תקופת הזהב" של סטרדיוואריוס ששיאה בשנת 1715. הכלים שיוצרו בין השנים 1726 ו-1730 טובים מעט פחות.
על הכלים שיוצרו בשנים שלאחר 1730 מצויה הכתובת sub disciplina stradivarii שמעידה ככל הנראה שהכלים יוצרו על ידי בניו של סטרדיווארי, אומובונו (1697–1742) ופרנצ'סקו (1671–1743), כנראה תחת השגחתו של האב, או על ידי קארלו ברגונצי, אמן כינורות שעבד בסדנתו של סטרדיווארי.
מלבד כינורות ייצר סטרדיווארי גם צ'לו, ויולות, גיטרות מנדולינות ואפילו נבל אחד. בסך הכול יוצרו 1,100 כלים מהם שרדו עד היום כ-650 כלים.
כלי המיתר שיצר נחשבים לטובי הכלים ונמצאים בבעלותם של גדולי הנגנים כיום או מוחזקים על ידיהם בהשאלה. הצ'לו "דוידוף סטראד" נמצא בבעלות הצ'לן יו-יו מה, הצ'לו "דופונט סטראד" היה אצל מסטיסלב רוסטרופוביץ', הכינור "הדוכסית פוליניאק" שייך לכנר הישראלי גיל שחם, והכינור "סוייל סטראד" - כינור מ-1714 - בבעלותו של יצחק פרלמן. זה האחרון נחשב לגדול הכלים של סטרדיוואריוס.
האוספים החשובים ביותר של כלי סטרדיוואריוס המוצגים לקהל מצויים כיום ברשות ארמון המלוכה הספרדי - שלושה כינורות, שני צ'לו וויולה, ובספריית הקונגרס האמריקני - שלושה כינורות, צ'לו וויולה. "קרן סטרדיוואריוס" מחזיקה אוסף גדול יותר המושאל בחלקו לגדולי המבצעים כיום.
מצויים בשוק כלי מיתר שהם חיקויים מוצהרים של כלי סטרדיוואריוס, והדבר מצוין עליהם, ובמקביל להם גם זיופים ברמות איכות שונות.
ראו גם

סטרדיוואריוס
דייב פרנקו

| --- | --- |

פרנקו, 2016
 לידה:  12 ביוני 1985 (בן 39) פאלו אלטו, קליפורניה, ארצות הברית
 שם במה:  Dave Franco 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2006
 מקום לימודים:  אוניברסיטת דרום קליפורניה  תיכון פאלו אלטו 
 בן או בת זוג:  אליסון ברי 
 פרופיל ב-IMDb
 
דייוויד ג'ון "דייב" פרנקו (באנגלית: David John "Dave" Franco; נולד ב-12 ביוני 1985) הוא שחקן, במאי קולנוע ומפיק קולנוע וטלוויזיה אמריקאי-יהודי.