stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פלוריאנו פיישוטו
שנותיו הראשונות

פלוריאנו נולד בחוות גידול קני סוכר באיפיוקה שליד מסייאו במדינת אלגואס להורים עניים עם עשרה ילדים. הוא גדל אצל דודו שהיה בעל אמצעים ומעורב יותר בפוליטיקה המקומית. לאחר סיום בית הספר הוא התגייס לצבא לגדוד של חיל רגלים. בשנת 1861 הוא הוסמך לקצין תותחנים ונשלח ללימודים באקדמיה צבאית שבה הוא התבלט כבעל כוח רב מצד אחד, ובאהבתו לציור נופים מצד שני. בשנת 1865 הוא פיקד על יחידה קטנה שנשלחה לשמור על נהר אסטרטגי במלחמת הברית המשולשת ומנע בהצלחה מכוחות האויב שמשני צדי הנהר להתאחד. פלוריאנו זכה בעקבות הצלחתו לקידום ובמבצעים נוספים במערכה נגד פראגוואי נודע כמפקד אמיץ וקר רוח שלא היסס לעמוד מול אש האויב. לאחר שלוש שנים בחזית פרגוואי, עם מותו של קרלוס אנטוניו לופז, שב פלוריאנו לברזיל כשהוא נושא בדרגת סגן-אלוף.
פלוריאנו המשיך לשאת תפקידים בירוקרטיים שונים מטעם השלטון המרכזי, ונשא לאשה את בת דודו. הוא ככל הנראה תמך בסתר בתנועה לחיסול העבדות וזכה בעקבות זאת לאות כבוד מטעם אגודה של מתנגדי העבדות.
בשנת 1884 מונה פלוריאנו לנשיא מדינת מאטו גרוסו. בתפקידו זה הוא הפעיל נגד ילידי דרום אמריקה יד קשה. הא גם הצטרף למפלגה הליברלית ונהיה פעיל בתנועה לחיסול העבדות.
הבחירות וירושת משרת הנשיא

פלוריאנו פיישוטו היה גנרל בצבא, עת נבחר להיות סגן נשיא ברזיל ב-1891. מאוחר יותר, כאשר התפטר נשיאה הראשון של ברזיל, גנרל דאודורו דה פונסקה, ירש פיישוטו את משרת הנשיא. הוא נכנס לתפקיד בתקופה קשה יחסית לרפובליקה הצעירה ברזיל. כניסתו לוותה במחאה, שכן היא עמדה בסתירה לחוקת ברזיל באותה עת. לפי סעיף 42 בחוקה, במקרה והנשיא המכהן מתפטר מתפקידו, סגנו יוכל לתפוס את משרת הנשיא אך ורק אם מחצית מתקופת הכהונה של הנשיא הושלמה. פונסקה, הנשיא הראשון, אכן השלים מחצית מכהונתו, ולכן פיישוטו ירש שלא באופן חוקי את התפקיד, נטען.
פלוריאנו פיישוטו דיכא מרד של קצינים מהצי הימי הברזילאי כנגדו בשנת 1893, וכן גבר על תנועה צבאית שהסיתה נגדו במדינת ריו גראנדה דו סול. תקופת כהונתו אופיינה בהגברת ריכוזיות המשטר והלאומניות.
מורשת

פיישוטו לעיתים מכונה כ"ממזג הרפובליקה" או "גנרל הברזל". הוא סיים את כהונתו ב-15 בנובמבר 1894. למרות חוסר הפופולריות שלו, גנרל הברזל היה אחראי לגיבושה של ממשלה רפובליקנית חדשה.
פקועה

ערך זה עוסק בכפר ערבי. אם התכוונתם לפטריה, ראו .
| --- | --- |
בתי הכפר ממזרח
בתי הכפר ממזרח
 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  ג'נין
 שטח:  7.723 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  4,410 (2017)
 קואורדינטות:  32°27′23″N 35°17′45″E﻿ / ﻿32.45639°N 35.29583°E﻿ / 32.45639; 35.29583
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת עמק בית שאן מוגדלת) פקועה(למפת עמק בית שאן רגילה) פקועה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום פקועה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום פקועה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
פַקּוּעַה (בערבית: فقّوعة) הוא כפר ערבי, בצפון השומרון, בנפת ג'נין, כשבעה ק"מ מהעיר ג'נין, על הר ברקן ברכס הגלבוע בגובה של כ- 420 מטר מעל פני הים, בסמיכות לגדר ההפרדה.
מקור השם

ישנן כמה סברות לגבי מקור השם:
על שם ח'רבת פקוּעִית (בערבית: פְקִיקְעָה - فقيقعه), שנמצאת כק"מ מצפון לכפר ובה שרידים מתקופות עתיקות.
הכפר קרוי על שם פטריית אוזנית הכלך הגדלה על הר ברקן. הר הגלבוע כולו קרוי בערבית ג'בל פקועה, על שם הפטרייה ועל שם הכפר. גם במפת הקרן לחקר ארץ ישראל משנת 1882 נקרא הר הגלבוע בשם "ג'בל פקועה". הערה: אירוס הגלבוע נקרא בערבית: סוּסָן פָקוּעָה (سوسن فقوعة).
קרבת היישוב למעיינות (בערבית: فقاقيع المياه - פקאקיע אל-מיאה) בעמק בית שאן שממזרח לכפר.
היסטוריה

הכפר יושב על חורבה עתיקה וחרסים ושברי אבנים  נמצאים במקומות שונים בכפר.
בשנת 1838 צוין הכפר כאחד מהכפרים בנפת ג'נין.
בשנת 1870 ביקר בכפר ויקטור גוארין וכתב ששם הכפר זהה לשם רכס ההרים שלידו. עוד ציין כי בכפר יש כ-400 תושבים, עם בתי אבן, בורות מים חצובים בסלע, וחקלאות
ב-1882, ה-PEF's Survey of Western Palestine תיאר את הכפר כ"כפר גדול על ראש שלוחה... מוקף בכרמי זיתים... ממזרח וממערב לכפר
במהלך מלחמת השחרור היו בכפר יחידות של צבאות סוריה ועיראק.
עד מלחמת ששת הימים הייתה מוצבת בכפר יחידה של משמר הגבול הירדני.
אוכלוסייה

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
מפקדי אוכלוסין
| שנה | תושבים | הערות |
| 1870 | 400 |  |
| 1922 | 553 |  |
| 1931 | 663 |  |
| 1945 | 880 |  |
| 1961 | 1,099 |  |
| 1982 | 1,100 |  |
| 1987 | 1,800 |  |
| 1997 | 2,604 |  |
| 2005 | 3,390 |  |
| 2007 | 3,588 |  |
| 2017 | 4,410 |  |
אדמות, חקלאות ומים

לא ניתן לקבל מידע מדויק אודות נתוני השטח של הכפר, שכן התושבים כוללים בהם את האדמות שבתוך הכפר הירוק
הכפר ניזון ממי שתייה שמגיעים במכליות מהכפר הסמוך דיר ע'זאלה. מים לחקלאות מסופקים מבארות ובורות מים.
הערות שוליים

1 2  Palqura, فقوعة - פקועה, Palqura
↑  ישראל רוזנסון, 'הרי בגלבוע' - על הגלבוע במקרא, באתר דעת, ‏1999.
↑  The survey of western Palestine : memoirs of the topography, orography, hydrography, and archaeology : Conder, C. R. (Claude Reignier), 1848-1910, באתר ארכיון האינטרנט, ‏1882 (באנגלית).
↑  Robinson, E.; Smith, E, Biblical Researches in Palestine, Mount Sinai and Arabia Petraea: A Journal of Travels in the year 1838. Vol. 3, Boston: Crocker & Brewster, 1841, עמ' 157
1 2  Guérin, V, Description Géographique Historique et Archéologique de la Palestine (in French). Vol. 2: Samarie, pt. 1, Paris: L'Imprimerie Nationale, 1874
↑  Conder, C.R.; Kitchener, H.H., The Survey of Western Palestine: Memoirs of the Topography, Orography, Hydrography, and Archaeology. Vol. 2, London: Committee of the Palestine Exploration Fund., 1882, עמ' 84
↑  Palestine Remembered, فقوعه - Faqqu'a - פקועה, Palestine Remembered
↑  Palestinian Central Bureau of Statistics, Census 2017, 2018, עמ' 64
| Flag of Senegalיישובי נפת ג'נין |
| --- | --- | --- |
| ערים | ג'נין • קבאטיה |  |
| מועצות מקומיות | עג'ה • עראבה • בורקין • דאחיית סבאח אל-ח'ייר • דיר אבו דעיף • ג'בע • כפר דאן • כפר ראעי • מיית'לון • סילת אל-חארית'יה • סילת א-ד'אהר • יעבד • אל-יאמון • א-זבאבדה |  |
| כפרים | עאנין • ענזה • ערקה • עראנה • עטארה • ברטעה • בית קאד • ביר אל-באשא • דיר ע'זאלה • פחמה • פנדקומיה • פקועה • ג'למה • ג'לבון • ג'לקמוס • ג'ודידה • כופיראת • מִרְכָּה • מיסיליה • אל-מוע'ייר • נזלת זייד • ראמה • רומאנה • סנור • מת'לת' א-שוהדא • סיר • סיריס • ח'ירבת א-טייבה • תיעניכ • טורה אל-ע'רביה • אום א-ריחאן • אום אל תות • זובובא • יעבד |  |
| מחנות פליטים | מחנה הפליטים ג'נין |  |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007584325405171
פייטרו ראבה

פייטרו ראבה (באיטלקית: Pietro Rava;‏ 21 בינואר 1916 – 5 בנובמבר 2006) היה כדורגלן איטלקי, ששיחק בעמדת הקשר. זכה עם נבחרת איטליה במונדיאל 1938.
ביוגרפיה

ראבה נולד ב-21 בינואר 1916 בקסין, אלסנדריה שבאיטליה. במהלך הקריירה שלו שיחק בקבוצות יובנטוס, אלסנדריה ונובארה. עם יובנטוס זכה פעמיים בגביע האיטלקי ופעם אחת בליגה, והיה הקפטן שלה בין השנים 1947–1950. בסך שיחק 352 משחקים בסרייה א', וכבש 15 שערים.
ראבה ערך 30 הופעות בנבחרת איטליה בין השנים 1935–1946, שבמהלכן הפסידה הנבחרת רק משחק אחד. הוא זכה עימה במדליית זהב אולימפית באולימפיאדת 1936, ובמונדיאל 1938. בסיום המונדיאל נבחר להיות בנבחרת המצטיינת של הטורניר. היה קפטן הנבחרת בשנת 1940, ולאחר מכן בעקבות מלחמת העולם השנייה החמיץ שש שנים בנבחרת ועם חידוש הפעילות השתתף רק במשחק אחד ב-1 בדצמבר 1946 בניצחון 2–3 על אוסטריה. לצד השחקנים אלפרדו פוני, סרחיו ברטוני ואוגו לוקאטלי, ראבה היה מבין ארבעת השחקנים האיטלקיים היחידים שזכו גם במדליית זהב באולימפיאדה וגם במונדיאל.
במהלך המלחמה הוא השתתף מרצון במערכה הרוסית כקצין. אחרי זה עם תום המלחמה היה ראבה מאמן לקבוצות האיטלקיות סמפדוריה, פלרמו, פאדובה, מונצה, אלסנדריה, נובארה, קארארס סאלסיו וסואנו.
ב-5 בנובמבר 2006 נפטר ראבה בטורינו שבאיטליה, בגיל 90. הוא היה לשחקן האחרון שנשאר בחיים בסגל נבחרת איטליה שזכה במונדיאל 1938. במהלך שנותיו האחרונות סבל ממחלת אלצהיימר. כמה ימים לאחר מותו יובנטוס החליטה כי לקראת המשחק בסרייה ב' נגד נאפולי, השחקנים יענדו סמלים לזכרו.
תארים

אליפות איטליה: 1949/50
הגביע האיטלקי (2): 1937/38, 1941/42
מדליית זהב אולימפית: 1936
מונדיאל: 1938
הנבחרת המצטיינת של המונדיאל: 1938
פטריק הנרי

פטריק הנרי (באנגלית: Patrick Henry;‏ 29 במאי 1736 – 6 ביוני 1799) היה אחד האבות המייסדים של ארצות הברית, שנודע וזכור בעיקר בזכות נאומו "הבו לי חירות או הבו לי מוות!". לצד סמואל אדמס ותומאס פיין היה אחד התומכים המשפיעים (והרדיקאליים) למען המהפכה האמריקאית ולמען רפובליקניזם, במיוחד בגינוי שלו את השחיתות בקרב בכירים בממשל וההגנה שלו על זכויות היסטוריות. כיהן כמושל וירג'יניה הראשון והשישי.
חייו

הנרי נולד במושבה וירג'יניה, בן לשופט. לאחר שנכשל בכמה עסקים פרטיים מצא את ייעודו בתחום הפרקליטות והפך לפרקליט ודמגוג מוכשר. ב-1765 נבחר לבית הנבחרים של ווירג'יניה. בקיץ אותה שנה תקף את חוק הבולים והכריז על אוטונומית חקיקה של המושבה. הוא עורר מורת רוח כאשר אמר כי "ליוליוס קיסר היה ברוטוס לצ'ארלס הראשון היה קרומוול ולג'ורג' השלישי כדאי ללמוד לקח משניהם".
הנרי ידוע במיוחד אולי בזכות הנאום שלו בפני בית הנבחרים (House of Burgesses) של וירג'יניה ב-23 במרץ 1775 שעודד את המחוקקים לנקוט בפעולה צבאית נגד כוחות הצבא הבריטי המתקדם. בית הנבחרים התכנס בכנסיית סיינט ג'ון בריצ'מונד ולא הצליח לקבל החלטה האם לשלוח כוחות או לא, תוך נטייה שלא לשלוח. הנרי חתם את הנאום שלו במילים:
וכי יקרים הם החיים, או טוב הוא השלום, עד כדי שנקנם במחיר שלשלאות ושעבוד? חלילה, ריבון העולמים! נסתמה ממני הדרך בה יבחרו אחרים; אך באשר לי, הבו לי חירות או הבו לי מוות!
בשלב זה, הקהל קפץ על רגליו וצעק "אל הנשק! אל הנשק!".
הטקסט של הנאום הגיע לדפוס רק בשנת 1817, בביוגרפיה "החיים והאופי של פטריק הנרי" מאת ויליאם וירט. אף על פי שווירט הרכיב את ספרו מזכרונם של אנשים שהיו קרובים לאירועים, חלק מההיסטוריונים העלו השערות שהנאום, או לפחות צורתו המוכרת כיום נכתבה למעשה על ידי וירט עשורים לאחר האירוע. בשל התבטאויותיו האנטי-בריטיות הוציא אותו המושל הבריטי בשנת 1775 אל מחוץ לחוק.
בשלבים מוקדמים של מלחמת העצמאות של ארצות הברית הוביל הנרי מיליציה נגד המושל הבריטי לורד דאנמור (John Dunmore), באירוע שנודע כ"תקרית אבק השריפה". במהלך המלחמה הוא שירת כמושל הלא־קולוניאלי הראשון של וירג'יניה בשנים 1776–1779. והוא שב ונבחר למשרה זו בשנים 1784–1786.
פירוק LU

באנליזה נומרית ובאלגברה ליניארית, פירוק LU הוא פירוק של מטריצה למכפלה של מטריצה משולשית תחתונה (לרוב מסומנת באות L, כסימן למילה Lower) ומטריצה משולשית עליונה (לרוב מסומנת באות U, כסימן למילה Upper). הפירוק התגלה על ידי המתמטיקאי תדיאוש באנכייביץ'. השימוש העיקרי של הפירוק הוא באלגוריתם לפתרון מערכת ריבועית של משוואות ליניאריות.
לדוגמה, עבור מטריצה A בגודל 3x3 הפירוק יראה כך:
לפירוק LU קשר חזק עם דירוג מטריצות באלימינציית גאוס.
לא כל מטריצה ניתן לפרק בצורה זו. אולם, כל מטריצה ניתנת לפירוק LU בהינתן שמבצעים שינוי בסדר השורות או העמודות שלה. כלומר, בהינתן מטריצת פרמוטציות (חילופים) ריבועית  P הפועלת על שורות המטריצה, ניתן לקבל:
PA=LU
פירוק LU בצורה כזו, נקרא פירוק עם Partial Pivoting, בניגוד לפירוק Full Pivoting, בו מעורבות מטריצות פרמוטציות מימין ומשמאל:
PAQ=LU
למרות שפירוק זה הוא תמיד יציב נומרית, ברוב המקרים אין בו צורך, שכן מספיק להשתמש ב-Partial Pivoting, שהוא בעל סיבוכיות חישוב קטנה יותר. עם זאת, יתרון של ה-Full Pivoting הוא היותו פירוק "מגלה דרגה" (Rank Revealing).
יתרונות של פירוק LU על פני חישובים אחרים הוא סיבוכיות קטנה (בהיבט הקבוע) ביחס לפירוקים אחרים כגון SVD ו-QR, היתרון שניתן לחשב אותו "In place" (מבלי לבצע הקצאות זיכרון למטריצות נוספות). יתרון חשוב נוסף הוא שהפירוק יעיל מאוד כשהוא מופעל על מטריצות דלילות. תהליך ה Pivoting מאפשר ליצור אזורים גדולים של אפסים, כך שבאופן תאורטי הסיבוכיות תלויה רק במספר האיברים שאינם אפס, בניגוד לגודל המטריצה.
במקרה המיוחד שבו המטריצה  A היא הרמיטית מוגדרת חיובית אפשר לפרק אותה באופן הבא:
פירוק זה נקרא "פירוק שולסקי".
לקריאה נוספת

Golub, Gene H.; Van Loan, Charles F. (2013), Matrix Computations (4th ed.), Johns Hopkins, ISBN 978-1421407944.
פקונדו קמפאסו

פקונדו קמפאסו (בספרדית: Facundo Campazzo; נולד ב-23 במרץ 1991) הוא כדורסלן ארגנטינאי, המשחק בעמדת הרכז בריאל מדריד ובנבחרת ארגנטינה. גובהו 1.78 מטרים.
קריירת משחק

קמפאסו נולד בקורדובה. הוא החל לשחק בליגה הארגנטינאית בשנת 2008, במועדון פניארול דה מאר דל פלאטה. בשנת 2010 נבחר לתגלית העונה של הליגה, וגם היה ה-MVP של הגביע הארגנטינאי בכדורסל. ב-2012 וב-2014 נבחר לחמישיית העונה של הליגה, וגם ל-MVP של סדרות הגמר. במהלך שש העונות בהן שיחק בפניארול, זכה עמה ארבע פעמים באליפות ארגנטינה (2010, 2011, 2012 ו-2014) ופעם אחת בגביע (2010), וכן זכה פעם אחת בליגת האמריקות של פיב"א (2010).
בעונת 2014/2015 הצטרף קמפאסו לריאל מדריד מהליגה הספרדית. הוא זכה עם הקבוצה בשלושת התארים האפשריים: אליפות ספרד, גביע המלך ואליפות היורוליג. בסיום העונה הושאל למורסיה, בה שיחק בעונת 2015/16.
לקראת עונת 2020/2021 עזב קמפאסו את מדריד וחתם בדנוור נאגטס מליגת ה-NBA. ב-30 ביוני 2022 שוחרר מהקבוצה והפך לשחקן חופשי.
באוקטובר 2022 חתם קמפאסו בדאלאס מאבריקס.
נבחרת ארגנטינה

קמפאסו חבר בסגל נבחרת ארגנטינה בכדורסל מאז 2012. באותה שנה זכה עמה במדליית הזהב באליפות דרום אמריקה שנערכה ברסיסטנסיה, וכן השתתף באולימפיאדת לונדון (2012), בה סיימה נבחרת ארגנטינה במקום הרביעי. בשנת 2013 זכה במדליית ארד באליפות אמריקה שנערכה בקראקס, וגם נבחר לחמישיית הטורניר. בשנת 2014 זכה במדליית זהב במשחקי דרום אמריקה שנערכו בסנטיאגו דה צ'ילה ובמדליית כסף באליפות דרום אמריקה שנערכה באי מרגריטה, וכן השתתף בגביע העולם בספרד, בו דורגה ארגנטינה במקום ה-11. בשנת 2015 זכה במדליית כסף באליפות אמריקה שנערכה במקסיקו סיטי, וב-2016 שיחק במדי הנבחרת באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו.
סטטיסטיקות קריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2020/2021 | דנוור | 65 | 19 | 21.9 | 0.381 | 0.352 | 0.879 | 2.1 | 3.6 | 1.2 | 0.2 | 6.1 |
| 2021/2022 | דנוור | 65 | 4 | 18.2 | 0.361 | 0.301 | 0.769 | 1.8 | 3.7 | 1.0 | 0.4 | 5.1 |
| 2022/2023 | דאלאס | 8 | 0 | 6.5 | 0.231 | 0.273 | 0.500 | 0.3 | 1.1 | 0.8 | 0.0 | 1.3 |
| קריירה |  | 138 | 23 | 19.3 | 0.369 | 0.326 | 0.825 | 1.8 | 3.3 | 1.1 | 0.3 | 5.3 |
סטטיסטיקות קריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2020/2021 | דנוור | 10 | 9 | 27.0 | 0.392 | 0.396 | 0.842 | 3.0 | 4.1 | 1.4 | 0.4 | 9.3 |
| 2021/2022 | דנוור | 4 | 0 | 3.3 | 0.000 | 0.000 | 0.000 | 0.8 | 0.5 | 0.0 | 0.0 | 0.0 |
| קריירה |  | 14 | 9 | 20.2 | 0.382 | 0.380 | 0.842 | 2.4 | 3.1 | 1.0 | 0.3 | 6.6 |
סטטיסטיקות קריירה > ביורוליג

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים מהשלוש | אחוזים מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014/2015 | ריאל מדריד | 11 | 1 | 8.6 | 0.476 | 0.364 | 0.700 | 0.5 | 2.0 | 0.5 | 0.1 | 2.8 |
| 2017/2018 | ריאל מדריד | 30 | 28 | 23.1 | 0.396 | 0.376 | 0.833 | 2.4 | 4.5 | 1.4 | 0.1 | 7.9 |
| 2018/2019 | ריאל מדריד | 34 | 14 | 23.6 | 0.385 | 0.374 | 0.893 | 2.6 | 5.2 | 1.6 | 0.0 | 8.7 |
| 2019/2020 | ריאל מדריד | 28 | 27 | 23.9 | 0.403 | 0.310 | 0.870 | 2.3 | 7.1 | 1.4 | 0.0 | 9.9 |
| 2020/2021 | ריאל מדריד | 10 | 7 | 25.4 | 0.380 | 0.275 | 0.826 | 2.5 | 6.7 | 2.0 | 0.0 | 9.3 |
| קריירה | קריירה | 113 | 78 | 22.1 | 0.457 | 0.343 | 0.861 | 2.3 | 5.3 | 1.4 | 0.0 | 8.3 |
פנאו

| --- | --- |

 מקום הקמה:  סידני 
 תקופת הפעילות:  מ-1996 
 סוגה:  מוזיקת דאנס אלקטרונית, מוזיקה אלקטרונית 
 חברת תקליטים:  סוני מיוזיק 
 www.pnaupnau.com
 חברים
 ניק ליטלמור פיטר מאייס סם ליטלמור 
 
פנאו (Pnau) הוא שלישיית מוזיקת דאנס אלקטרונית אוסטרלית, שהוקמה ב-1996, המורכבת מניק ליטלמור (שירה והפקה), פיטר מייאס (גיטרה והפקה) וסם ליטלמור (הפקה; מאז 2016).
פיליפ בוש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 בינואר 1961 (בן 63) 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  מכון פיבודי 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 
פיליפ בוש (באנגלית: Phillip Bush) (נולד ב-4 בינואר 1961) הוא פסנתרן אמריקאי, שהקריירה שלו ממוקדת בראש ובראשונה במוזיקה קאמרית ובמוזיקה קלאסית בת ימינו.
פיליפ בוש נולד בריג'ווד שבניו ג'רזי, לאב אמריקאי ואם גרמניה. הוא גדל בשארלוט שבקרוליינה הצפונית, שם לימד אביו צרפתית באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בשארלוט. בוש למד בקונסרבטוריון פיבודי אצל לאון פליישר, והוא ממשיך לראות בו, לדבריו, את המשפיע העיקרי עליו מבחינה מוזיקלית. בוש עשה שנתיים בבית הספר לאמנויות בבאנף סנטר בקנדה, מ-1981 עד 1983; שם פגש את סטיב רייך ומוזיקאים נוספים, אשר השפעתם עיצבה את הקריירה שלו וקבעה את כיוונה. בהמשך עבר בוש לניו יורק, שם נשאר למשך רוב הקריירה שלו. בשנים האחרונות קבע את ביתו במקומות אחרים בארצות הברית, כאשר לימד שנים אחדות באוניברסיטת מישיגן ואחר בדרום קרוליינה, שם הוא מתגורר נכון ל-2008.
פיליפ בוש היה הזוכה בתחרות הארצית של איגוד הפסנתרנים האמריקאי לשנת 1983, והופיע ברסיטל הראשון שלו בניו יורק במוזיאון המטרופוליטן לאמנות בשנת 1984. כסולן, בוש דוגל בביצוע יצירותיהם של מלחינים חיים והקליט יצירות לפסנתר של בן ג'ונסטון וג'ון זורן, בין השאר. בוש מופיע בקביעות בפסטיבלים שונים של מוזיקה קאמרית ברחבי ארצות הברית ומנגן בצוותא עם אינסטרומנטליסטים אמריקאיים רבים מן השורה הראשונה. הוא מופיע כשותף בכשלושים הקלטות בחברות שונות, עם קבוצות כמו "אגודת המוזיקה הקאמרית" של לינקולן סנטר.
בתחום המוזיקה המודרנית, בוש מנגן בהרכב של פיליפ גלאס מאז 1987 ועם ההרכב של המלחין סטיב רייך מאז 1986. הוא גם הפסנתרן הרשמי של קבוצת המוזיקה בת זמננו של מילווקי מאז אמצע שנות ה-90. בין שנת 1992 ל-1999 גם היה בקשר עם רביעיית הפסנתר הקלאסית-מעורבת "טייפון", בראשותו של הכנר איוואו פורוסאווה, שהייתה פופולרית מאוד ביפן בשנות ה-90 והוציאה כמה תקליטורים מצליחים. בשנת 2001 הופיע בוש לראשונה כסולן בקונצרט בקרנגי הול, כשהתבקש להחליף בהתראה קצרה את פיטר סרקין החולה בנגינת קונצ'רטי מאת סטרווינסקי ואלכסנדר גהר עם הסינפונייטה של לונדון, וזכה לשבחי הביקורת. מאמציו של בוש לקדם את המוזיקה האמריקאית בת זמננו הקנו לו פרסים ומלגות מקרן אהרן קופלנד ומן הקרן הלאומית למענקי אמנויות.
פטריק הלמס

פטריק הלמס (בגרמנית: Patrick Helmes, נולד ב-1 במרץ 1984) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת החלוץ בעיקר בפ.צ. קלן, וולפסבורג ובאייר לברקוזן. לזכותו של הלמס 13 הופעות ושני שערים במדי נבחרת גרמניה.
קריירת מועדונים

הלמס החל לשחק בפ.צ. קלן בשנת 1997, כאשר היה בן 13. בשנת 2000 חזר למועדונו הקודם, שפורטפרוינדה זיגן, משום שנחשב לשחקן לא יציב. בשנת 2003 עלה הלמס לבוגרים של זיגן, ובעונת 2004/05 הבקיע 21 שערי ליגה עבור הקבוצה בליגה השלישית, וסייע לה להעפיל אל הבונדסליגה השנייה. בקיץ 2005 נרכש הלמס בחזרה על ידי פ.צ. קלן ששיחקה אז בבונדסליגה, ובעונת הבכורה שלו בקבוצה, 2005/06, ערך 13 הופעות ליגה והבקיע ארבעה שערים, והוסיף עוד הופעות בקבוצת המילואים. למרות זאת, פ.צ. קלן נשרה בתום עונה אל הבונדסליגה השנייה. בשתי העונות הבאות הציג הלמס יכולת מרשימה, כשהבקיע בסך הכל 31 שערים בשתי העונות, תוך שיתוף פעולה התקפי עם עאדל שיחי ומיליבויה נובאקוביץ'. עם זאת, בעונת 2006/07 נפצע הלמס לתקופה ארוכה, וקלן, שהתחילה את העונה היטב, כשלה במשימתה לשוב אל הבונדסליגה. בעונת 2007/08 הלמס וקלן הצליחו לבסוף להעפיל לבונדסליגה. במהלך עונה זו, מונה הלמס כקפטן הקבוצה על ידי המאמן כריסטוף דאום, על אף שלא הסתיר את רצונו להתקדם לקבוצה גדולה יותר.
לאחר שעלה ליגה עם פ.צ. קלן, עזב הלמס את המועדון, וחתם בבאייר לברקוזן. את עונת 2008/09 החל הלמס היטב, עם שישה שערים בחמשת משחקי הליגה הראשונים, לרבות שלושער מול הנובר 96. בעונה זו הבקיע הלמס 21 שערי ליגה, כחלק מצמד התקפי עם שטפן קיסלינג, אך לברקוזן סיימה רק במקום התשיעי בליגה. באותה עונה הבקיע הלמס שלושה שערים במסגרת הגביע הגרמני, בו הפסידה לברקוזן בגמר לורדר ברמן בתוצאה 0–1. בקיץ 2009 נפצע הלמס במשחק כדורגל עם חבריו ברצועה הצולבת, והושבת לתקופה ארוכה מאוד, לאחר שעבר ניתוח. פציעה זו גרמה להלמס להחמיץ חלק גדול מעונת 2009/10. את עונת 2010/11 פתח הלמס היטב, כאשר הבקיע חמישה שערים ב-11 הופעות בחצי הראשון של העונה. לאחר פגרת החורף, עזב הלמס את באייר לברקוזן, וחתם בוולפסבורג תמורת שמונה מיליון אירו. עד לתום העונה ערך הלמס שמונה הופעות נוספות, והבקיע שער אחד, כאשר הוא התקשה להתמודד על מקומו בהרכב מול החלוצים גראפיטה ומריו מנדז'וקיץ'.
עונת 2011/12 החלה היטב עבור הלמס, שהבקיע צמד מול קבוצתו לשעבר פ.צ. קלן. עם זאת, אלו היו השערים האחרונים של הלמס בחצי הראשון של העונה, שכן מאז ה-1 באוקטובר 2011 הלמס לא שיחק בקבוצה הבכירה, מאחר שספג עונש ממאמנו פליקס מגאת, והורד לקבוצת המילואים. בפברואר 2012 חזר הלמס לקבוצה הבכירה והבקיע במשחק החזרה שלו מול הופנהיים, והוסיף עוד תשעה שערים עד לתום העונה, וסך הכל סיים את עונת 2011/12 עם 12 הבקעות. באוגוסט 2012 קרע הלמס שוב את הרצועה הצולבת במשחק ידידות מול מנצ'סטר סיטי, וערך את הופעת הבכורה לעונת 2012/13 רק בחודש פברואר, במשחק מול באיירן מינכן, ומיעט מאוד לשחק עד לתום העונה.
את עונת 2013/14 החל הלמס בוולפסבורג, אך עבר לקראת תום חלון ההעברות לפ.צ. קלן ששיחקה אז בליגת הבונדסליגה השנייה. הלמס היה חלק מטריו התקפי בעונה זו, שכלל גם את אנתוני אוג'ה ומרסל ריסה, והבקיע 12 שערי ליגה. בתום העונה, פ.צ. קלן שבה לבונדסליגה מהמקום הראשון. הלמס נכלל בסגל הקבוצה לעונת 2014/15 בבונדסליגה, אך לא ערך הופעות כלל. בתום העונה, הודיע הלמס על פרישתו ממשחק פעיל, בגין פציעות חוזרות ונשנות, בגיל 31 בלבד, והשתלב בסגל המקצועי כעוזר מאמן בקבוצת המילואים.
קריירה בינלאומית

הלמס ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת גרמניה במשחק ידידות מול נבחרת דנמרק במרץ 2007. הלמס פתח במשחק זה, והוחלף לקראת הסיום ביאן שלאודראף. בהמשך, הלמס נכלל בסגל ליורו 2008 על ידי המאמן יואכים לאב, אך נופה ברגע האחרון לטובת אוליבר נויביל שהועדף עליו. לאחר היורו, המשיך הלמס לערוך הופעות במדים הלאומיים, בעיקר כמחליף. את שערו הראשון בנבחרת גרמניה הבקיע הלמס בנובמבר 2008, בהפסד 1–2 לנבחרת אנגליה במשחק ידידות. גם את מונדיאל 2010 החמיץ הלמס בגין הפציעה שעבר באותה עונה, אך אחריו הבקיע את שערו השני במדים הלאומיים, באוגוסט 2010, בתיקו 2-2 מול נבחרת דנמרק, כאשר נכנס כמחליף. הופעה זו מול דנמרק הייתה ה-13 והאחרונה של הלמס בנבחרת גרמניה.
פוטורו

ערך זה עוסק בספינה דמיונית. אם התכוונתם ליונק כיס, ראו .
בנימין זאב הרצל על ספינה בדרך לארץ ישראל, 1898
פוטורו (בספרדית: עתיד) היא ספינת החכמים מספרו האוטופי של בנימין זאב הרצל, "אלטנוילנד", ומופיעה בפרק ה' של חלקו הרביעי. לספינת החכמים, ספינת פאר איטלקית, הוזמנו היוצרים, ההוגים, הממציאים ואנשי התרבות הבולטים בעולם למסע תענוגות מחופיו האירופאיים של הים התיכון, ועד לארץ ישראל, בה שוטטו זמן מה.
שנת מסעה של ה"פוטורו" אינה מצוינת במפורש, אולם על-פי המסופר ברומן ניתן לתארכה לסביבות 1920.
תכליתה של ספינת החכמים

למסע מספר מטרות מוצהרות ברומן:
להוות סמל למהפכה הציונית: עצם הופעתה במימי הים התיכון צריך היה לסמל את בואה של תקופה חדשה
חשיפתם של אנשי הרוח לרעיון הציוני ולמימושו הראשוני, לצורך פרסומו בעולם ולצורכי יחסי-ציבור.
בית-יוצר להגות מקורית, מתוך כינוסם הייחודי של אנשי המעלה.
מתן השראה למפעל הציוני: כי דימיתי בנפשי שמעל סיפונה של "פוטורו" דיברה רוח האנושות באוזני העם היהודי...
ביטוי לאופיו האוניברסלי והקוסמופוליטי של העם היהודי.
החוויות וההגות הודפסו על סיפון האניה בעיתון יומי, וזכו להד עצום בעולם. המסע שזכה להצלחה עצומה, היה עתיד לחזור על עצמו כל 25 שנים.
סמליותה של "פוטורו"

ספינת החכמים מסמלת את האוריינטציה האוניברסלית של החברה היהודית החדשה בארץ ישראל, על-פי חזונו של המחבר. מיטיב לתאר זאת אחד הסופרים שנותר על הספינה ולא ירד ממנה כלל:
"האניה הזאת היא ציון!"
כמובן ששמה הסמלי, שמשמעותו בספרדית "עתיד", מייעד לה תפקיד של אידיאה ציונית, המביטה בעיקר אל העתיד, ופחות אל העבר.
הופעת ה"פוטורו" בספרות העברית

ברומן "נוילנד", מאת אשכול נבו, מופיעה הספינה ההרצליאנית "פוטורו" מספר פעמים, הן בגלגולה במציאות הבדויה של הרומן והן כסמל. 
הספינה מופיעה לראשונה כספינת מעפילים האחרונה טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה. לדברי אשכול נבו ההשראה לתיאור היה קורותיה של ספינת המעפילים "טייגר היל". בניגוד לאוריינטציה האוניברסלית ב"אלטנוילנד", מופיע כאן שמה של הספינה דווקא בתיאור ויתור העולים על דרכוניהם הזרים, על-מנת שלא ייתפסו ויוגלו שוב לארצות מוצאם. מאוחר יותר, יוצא לאור עיתון על הספינה, ממש כב"אלטנוילנד", ומודפסים בו קטעים קצרים מתוך "אלטנוילנד". הראשון שבהם הוא כמובן סיפורה של ספינת החכמים "פוטורו". הניגוד בין שיט התענוגות של ההוגים המובחרים, ובין המסע הקשה בתנאים לא-תנאים של הפליטים היהודיים, מסייע לניגוד המובנה ברומן בין החזון הציוני ומימושו בפועל. 
ספינת החכמים מופיעה ב"נוילנד" גם כמשל. אחת הדמויות, מני, מייסדת בארגנטינה כפר יהודי ברוח חזונו של הרצל. הכפר מהווה דוגמה לאופן בו ישראל הייתה אמורה להתממש. אחד הדימויים בהם בוחר מני להסברת הפרויקט הוא זה:
"... אתה יכול לחשוב עלינו גם כעל 'פוטורו', ספינת החכמים החזונית של הרצל..."
השימוש שעושה נבו בסמל, חותר תחת הסמל המקורי, כיוון ש"פוטורו" של "נוילנד" עושה את הדרך ההפוכה מספינת החכמים (ואף מספינת המעפילים שב"נוילנד") - במקום מן הגולה לארץ ישראל, ממנה החוצה.
כלי שיט נוספים בעלי משמעות סמלית

"הפוטורו" של הרצל מצטרפת לשלל כלי שיט - בדויים והיסטוריים שהפכו לסמלים מיתיים, אוניברסליים, לאומיים ופוליטיים:
תיבת נח
ארגו
מייפלאואר
באונטי
לה אמיסטאד
פוטיומקין
טיטאניק
אקסודוס
סטרומה
אלטלנה
מאווי מרמרה