stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גירוש יהודי אנגליה
הגירוש מאנגליה

ב-18 ביולי 1290, שבאופן סמלי חל באותה שנה בתשעה באב, שיגר המלך האנגלי, אדוארד הראשון צווים אל השריפים של כל ערי אנגליה. בצווים נכתב כי על כל היהודים לעזוב את המדינה עד היום הראשון בחודש נובמבר 1290; עוד נכתב כי היהודים שיישארו בה לאחר תאריך זה יוצאו להורג. בעקבות הוראת המלך גורשו באותה שנה אלפי יהודי אנגליה. היהודים שהיגרו בעיקר להולנד, צרפת וספרד הסמוכות, הורשו אומנם לקחת איתם את רכושם, אך בתיהם וכל הנכסים והרכוש שלא הצליחו לקחת עימם הפכו לפי צו ממלכתי לרכוש הכתר, וכל החובות לטובתם הוסבו לחובות לטובתו.
לאחר שנת 1290 אין עדות רשמית בדבר קיומם של יהודים בממלכת אנגליה והאפשרות הפורמלית היחידה להישאר באנגליה הייתה להתגורר בבית המומרים(אנ') (Domus Conversorum) – מוסד ששכן בלונדון ובעת הגירוש אחסן כ-80 יהודים-מומרים.
היותה של אנגליה אי ללא גבולות יבשתיים עם מדינות אחרות איפשרה פיקוח הדוק יחסית על ההגירה ומנעה מיהודים לשוב למקום במשך כ-350 שנה.
הגירוש מאנגליה > הטבעת אוניית יהודים בעת הגירוש

מסופר על קבוצת יהודים אמידים ששכרו אונייה שיצאה מנהר התמזה באזור קווינבורו (אנ') שבלונדון רבתי אל צרפת ובשל השפל נתקעה על שרטון בלב ים. רב-החובל הציע לכלל הנוסעים היהודים לרדת אל השרטון כדי "למתוח שם רגליים", עד לבוא הגאות. כשהגיעה הגאות והמים התחילו לעלות, ביקשו היהודים לעלות מייד על האונייה, אך רב החובל השאיר אותם על השרטון, והפליג משם עם רכושם כשהוא מכריז בלעג: "קראו עכשיו למשה שלכם, שיקרע לפניכם את הים ויובילכם ביבשה" והנוסעים היהודים טבעו למוות במים הגואים[דרושה הבהרה].
חזרת היהודים לאנגליה

בשנות ה-50 של המאה ה-17 ניהל מנשה בן ישראל, רב מהולנד, מגעים לביטול צו הגירוש עם אוליבר קרומוול, שהיה שליט אנגליה לאחר ניצחון תומכי הפרלמנט במלחמת האזרחים האנגלית והוצאתו להורג של צ'ארלס הראשון בשנת 1649. על רקע כתבים אוהדים של ג'ון ווימז (אנ'), בכיר בכנסייה של סקוטלנד, ולאחר דיונים ארוכים הצליח מנשה בן ישראל לשכנע את קרומוול להתיר שיבת יהודים לאנגליה, תמורת שלמונים. אך "הוועד המדיני" לא ביטל פורמלית את הצו. בפועל התקבלה הסכמה שבשתיקה, וכבר בשנת 1655 היגרו לאנגליה כ-300 יהודים ספרדים. יהודים אשכנזים החלו להתיישב מחדש באנגליה רק לקראת סוף המאה, ובשנת 1690 הוקם בית הכנסת האשכנזי הראשון בלונדון.
בניגוד לספרד, שממשלתה ביטלה רשמית את צו הגירוש בשנת 1968, אנגליה מעולם לא ביטלה את צו הגירוש באופן רשמי. למרות זאת, לאחר שהאמנציפציה ליהודים  וה-Jewish Relief Act 1858 ביטלו כל אפליה בין נוצרים-אנגליקנים לשאר אזרחי אנגליה, אין משמעות מעשית לצו זה.
יש המסבירים את מצבם המשפטי הפורמלי של היהודים באנגליה, בתקדים "משפט רובלס", משפט שהתנהל בתביעתו של יהודי מאנוסי פורטוגל בשם דון אנתוניו די דייגו רובלס. הלה החזיק באזרחות ספרדית, וככזה הוחרם כל רכושו כשלל מלחמה, מאחר שספרד עמדה במצב מלחמה עם אנגליה. בתחילה טען רובלס במשפטו שהוא במקורו אזרח פורטוגל ולא אזרח ספרד, וככזה אין עילה להחרמת רכושו. בהמשך שינה את טענתו וטען כי אינו ספרדי או פורטוגלי, אלא יהודי. ב-16 במאי 1656, הודיע "הוועד המדיני" לקרומוול שלא עלה בידו להכריע בשאלת אזרחותו של רובלס, ולמעשה הורה להחזיר לו את רכושו. בעצם הדיון בשאלת האזרחות, מאחר שהחוק להחרמת רכוש יהודי קדם ביותר מ-350 שנה לחוק להחרמת רכוש ספרדי, הניח הוועד המדיני את היסוד להכרה באי-תקפותו של חוק הגירוש.
ראו גם

יהדות אנגליה
פרסביטר יהודי אנגליה
יהדות בריטניה
פוגרום ביהודי לונדון
הטבח ביהודי יורק
עלילות דם
עלילת הדם של נוריץ'
עלילת דם#עלילת ויליאם מנוריץ'
עלילת דם#עלילת הדם בלינקולן
בית היהודים
אנטישמיות בממלכה המאוחדת
האגודה היהודית להגנת נערות ונשים
אנטישמיות נוצרית
החברה הלונדונית להפצת הנצרות בקרב היהודים
פירוט מקיף על גירוש יהודים והגליית אוכלוסיות במהלך ההיסטוריה
גירוש יהדות ספרד ופורטוגל
לקריאה נוספת

גירוש ושיבה; יהודי אנגליה בחילופי הזמנים, עורכים: דוד כ"ץ, יוסף קפלן, מרכז זלמן שזר, 1993
הערות שוליים

↑  נאום נשיאת בית המשפט העליון אסתר חיות, ביום הזיכרון הבינלאומי לשואה באתר הרשות השופטת
↑  Andrew Pessin, Strange Hate: Antisemitism, Racism, and the Limits of Diversity. By Keith Kahn-Harris. London: Repeater Books, 2019. 252 pages. Paperback £10.99, Journal of Contemporary Antisemitism 4, 2021-03-01, עמ' 137–142 doi: 10.26613/jca.4.1.79
↑  ראו לוח שנה יוליאני-עברי
↑  פרופסור אלינער ברקת, גיבורי מצודת יורק, 28.3.2014, באתר חכמות בנתה ביתה
↑  י.ל. רבינוביץ', פרשת רובלס, בתוך: מחניים, קי, גיליון נושא על עלילות ומשפטי ראווה נגד יהודים, עמ' יח ואילך.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007568150005171  LCCN: sh2006004218 
גירוש יהודים מאירופה, בין השנים 1100–1600
דיוויזיית המילואים ה-53 (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת דיוויזיה בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  10 בספטמבר 1914 – 18 בספטמבר 1918 (4 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקדים
דיוויזיית המילואים ה-53 (הסקסונית ה-3) (בגרמנית: 53. Reserve-Division‏ (3. Königlich Sächsische)) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-10 בספטמבר 1914, זמן קצר לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה, והיא לחמה בחזית המערבית, כחלק מקורפוס המילואים ה-27. הדיוויזיה נטלה חלק בקרב איפר הראשון, ובשנת 1915 נטלה חלק בקרב איפר השני ובקרב שמפאן השני. בשנת 1916 לחמה הדיוויזיה במהלך הקרב על הסום, ובנובמבר 1916 הועברה לחזית המזרחית. בשלהי 1917 היא חזרה למערב, תחילה החזיקה בעמדות הגבול בגבול ההולנדי-בלגי, ובינואר 1918 היא הועברה לפלנדריה. באביב 1918 השתתפה הדיוויזיה במבצע מיכאל, כחלק ממתקפת האביב הגרמנית, וב-18 בספטמבר 1918 פורקה הדיוויזיה.
מפקדים

הנס פון ואצדורף (10 בספטמבר 1914 – 30 ביוני 1915)
מקס לוטהולד (1 ביולי 1915 – 23 ביוני 1918)
גאורג פרושר (24 ביוני 1918 – 18 בספטמבר 1918)
לקריאה נוספת

Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
דומיניק ראב

דומיניק (דום) ראב (באנגלית: Dominic (Dom) Raab; נולד ב-25 בפברואר 1974) הוא פוליטיקאי בריטי ממוצא יהודי, חבר המפלגה השמרנית כיהן כלורד צ'נסלור, שר המשפטים וסגן ראש הממשלה בקבינט ממשלת בריטניה בראשות רישי סונאק וכן בקבינט של בוריס ג'ונסון. ראב כיהן כנציג מחוז אשר ו-וולטון בבית הנבחרים.
קורות חיים

ראב נולד בבקינגהאמשייר, בן לאב יהודי-צ'כי שהגיע לבריטניה במסגרת הקינדר-טרנספורט ב-1938, ולאם אנגליקנית אנגלייה. הוא התחנך כאנגליקני. אביו נפטר כשראב היה בן 12.
הוא סיים תואר ראשון במשפטים באוניברסיטת אוקספורד ותואר שני במשפט בינלאומי באוניברסיטת קיימברידג'. בתקופת לימודיו שימש קפטן נבחרת האוניברסיטה בקראטה ובאיגרוף. לאחר לימודיו עבד במשרד עורכי דין "Linklaters" שבלונדון ועסק בתחום מימון פרויקטים, ליטיגציה והגבלים עסקיים. ב-1998 שהה במהלך הקיץ באוניברסיטת ביר זית בסמוך לרמאללה, הוא למד על הסכסוך הישראלי-ערבי ושימש יועץ לרשות הפלסטינית בנושאי פרויקטים של הבנק העולמי בגדה המערבית. כמו כן שימש יועץ בעמותת זכויות האדם "Liberty".
בשנת 2000 החל לעבוד כיועץ במשרד החוץ וחבר העמים. הוא שימש יועץ בבריסל לנושאי האיחוד האירופי וארגון הסחר העולמי. ב-2003 מונה ליועץ בשגרירות בריטניה בהאג ועמד בראש צוות חדש שעסק בהבאה לדין של מעורבים בפשעי מלחמה בהם סלובודן מילושביץ', צ'ארלס טיילור ורדובאן קאראג'יץ'. בשובו לבריטניה עסק בייעוץ בתחומי הסכסוך הערבי-ישראלי, חוקי האיחוד האירופי וגיברלטר עד שעזב את שירות החוץ ב-2006.
בשנים 2006–2008 שימש ראש מטהו של דייוויד דייוויס (אנ') בעת שזה שימש כ"שר הפנים" בממשלת הצללים של דייוויד קמרון. לאחר התפטרותו של דייוויס מונה לראש מטהו של דומיניק גריב ששימש כ"שר המשפטים" בממשלת הצללים.
במאי 2010 נבחר כנציג המפלגה השמרנית למושב מחוז אשר וולטון בבית הנבחרים הבריטי. הוא נבחר שוב ב-2015 וב-2017 (ברוב של 58.6%). בפרלמנט כיהן בוועדת זכויות האדם, בוועדת החינוך ובוועדה ליציאת בריטניה מהאיחוד האירופאי. ביוני 2017 מונה לשר זוטר במשרד המשפטים. בינואר 2018 מונה לשר זוטר במשרד השיכון.
ביולי 2018 מונה למזכיר המדינה ליציאה מן האיחוד האירופי בקבינט של תרזה מיי. בנובמבר 2018 התפטר מתפקידו. ביולי 2019 מונה למזכיר המדינה לענייני חוץ וחבר העמים ומזכיר המדינה הראשון בקבינט ממשלת בריטניה בראשות בוריס ג'ונסון.
עקב אשפוזו של בוריס ג'ונסון בשל נגיף הקורונה, ראב מונה לממלא מקומו באפריל 2020.
הוא הועבר מתפקידו לאחר שנפש במהלך השתלטות הטליבאן על אפגניסטן, ומונה לשר המשפטים וסגן ראש הממשלה. סיים את תפקידו בספטמבר 2022 לאחר בחירתה של ליז טראס לראש הממשלה.
באוקטובר 2022 מונה על ידי רישי סונאק לסגן ראש הממשלה ושר המשפטים בקבינט שלו.
ב-21 באפריל 2023 התפטר ראב מתפקידיו בממשלה.
ספריו

ב-2009 פרסם את ספרו הראשון " The Assault on Liberty—What Went Wrong with Rights" ובו ביקר את הממשלת בהנהגת מפלגת הלייבור בנושאי זכויות אדם. ב-2010 פרסם את ספרו " Fight Terror, Defend
Freedom," בנושא מלחמה בטרור. ב-2011 פרסם את הספר "Strasbourg in the Dock" בנושא זכויות אדם. יחד עם עמיתיו למפלגה השמרנית אליזבת טראס, פריטי פאטל, כריס סקימור וקוואסי קווארטנג פרסם ב-2012 את הספר "Britannia Unchained: Global Lessons for Growth and Prosperity" הכולל ביקורת על מצבה הכלכלי המדרדר של בריטניה.
חיים אישיים

ראב נשוי לאריקה, ברזילאית-קתולית, והם הורים לשני בנים.
הערות שוליים

1 2  Positive Discrimination(הקישור אינו פעיל, 27.6.2021), אתרו של דומיניק ראב
1 2  Dominic Raab: Karate kid in the Brexit hotseat, פראנס 24, 9 ביולי 2018
↑  לאחר שנפש בזמן ההפיכה באפגניסטן: שר החוץ הבריטי הועבר מתפקידו, באתר ‏מאקו‏, 16 בספטמבר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007320570005171  GND: 1168473314  ISNI: 0000 0000 6118 8116  LCCN: no2009081349  SUDOC: 144511827  UKPARL: zjs8wUR3  VIAF: 88549223   WorldCat (עם VIAF): 88549223
דומניקו גאלו

| --- | --- |
 לידה:  1730 ונציה, הרפובליקה של ונציה 
 פטירה:  1775 (בגיל 45 בערך) ונציה, הרפובליקה של ונציה 
 מוקד פעילות:  הרפובליקה של ונציה 
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 כלי נגינה:  כינור 
 
דומניקו גאלו (באיטלקית: Domenico Gallo;‏ 1730–1768 בקירוב) היה מלחין וכנר איטלקי.
גאלו נולד בוונציה. הוא חיבר מוזיקה כנסייתית, סונאטות, סימפוניות ואולי גם קונצ'רטו לכינור. הוא פרסם שני קבצים של שש סונאטות, האחד לשני כינורות וקונטינואו בוונציה והשני לשני חלילים וקונטינואו בלונדון, כנראה ב-1755. שמו מופיע בקבצים של יצירות מאת מלחינים שונים, האחד מ-1758 בפריז והשני מ-1761 באדינבורו באוסף באקזטר, אנגליה, שמור קובץ של 36 טריו סונאטות ודוגמאות למוזיקה הכנסייתית שלו נמצאות בנאפולי ובבולוניה.
יצירות משל גאלו יוחסו בטעות לג'ובאני פרגולזי, בהן הסונאטות שעליהן מבוסס הבלט "פולצ'ינלה" של איגור סטרווינסקי. מבקרי מוזיקה, בהם הוקינס וצ'ארלס ברני, הטילו ספק בייחוס הטריו סונאטות לפרגולזי ובהמשך הוכח ייחוסן לגאלו בכתבי יד מן התקופה. טעות הזיהוי גרמה לכך, שכמה עבודות מחקר מודרניות הציגו אותן כדוגמאות מוקדמות לצורת סונאטה, אבל גישה זו למועד כתיבתן מסתמכת על שנת מותו של מחברן המשוער, 1736.
אלסנדרו לונגו, שכתב קטלוג של יצירות דומניקו סקרלטי, ערך גם יצירות של דומניקו גאלו.
הערות שוליים

1 2 3  צ'ארלס קדוורת', "דומניקו גאלו", גרוב אונליין
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283534805171  BIBSYS: 42178  BnF: cb16355020c (data)  GND: 134676882  ISNI: 0000 0000 7733 3453  LCCN: n81100996  MusicBrainz: a80d6ad8-5299-4e05-8015-ab4ee6cebc4f  NTA: 155023705  SNAC: w6jh6d06  SUDOC: 193011034  VIAF: 37280069   WorldCat (עם VIAF): 37280069 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דומם (עופר ללוש)

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  עופר ללוש
 תאריך יצירה:  1984
 טכניקה וחומרים:  תצריב, שעווה רכה, תחריט יבש ועיפרון חשמלי
 ממדים בס"מ
 רוחב:  147
 גובה:  106.5
 נתונים על היצירה
 מפעל מייצר:  סדנת ההדפס ירושלים
 מספר יצירה:  T.1284 (מספר סדנה)
 מיקום:  אוסף סדנת ההדפס ירושלים; אוסף מוזיאון חיפה לאמנות (ICMS-HMA-5764-90)
"דומם" או "טבע דומם" (1987) הוא תצריב מאת הצייר הישראלי עופר ללוש.
תיאור

תיאור הטבע הדומם של עופר ללוש נוצר בשנת 1987, תקופה בה יצר האמן כמה תצריבים גדולים בסדנת ההדפס ירושלים.  ללוש יצר את התיאור כדיפטיכון, שהורכב משלוש פלטות תחריט שונות, ואשר הודפסו על ידי מרים שניצר על גבי גיליונות נייר בגובה של 106.5 ס"מ וברוחב כולל של 147 ס"מ במהדורה בת 35 עותקים.
במרכז העבודה שולחן עץ ועליו מונחים עציצים וצמחים שונים. השולחן מתואר על רקע מרחב ריק ובהיר. למרות זאת, צבר העציצים המתוארים אינם יוצרים סדר והרמוניה, כי אם מרחב כאוטי שבו מופיעים הצמחים במצבים של בין לבלוב ושפע לקמילה. גם צורת הדיפטיכון, הקשורה בתולדות האמנות אל תיאורי סדר אלוהי, עשויה להעצים מתח זה.
העבודה הוצגה בתערוכות שונות כגון "חותם הדפס" (1994) במוזיאון ישראל ובתערוכה "תחריט" (2006) במוזיאון הנגב לאמנות. בנוסף תקטלוגים של תערוכות אלו תצלום העבודה מופיע גם בספר "100 שנות אמנות הדפס בישראל" (2015).
הערות שוליים

↑  ראו: חותם הדפס: עשרים שנה לסדנת ההדפס, ירושלים, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1994
↑  ראו: תחריט, מוזיאון הנגב לאמנות, באר שבע, 2006
↑  ראו: 100 שנות אמנות הדפס בישראל, סדנת ההדפס ירושלים, ירושלים, 2015
גוסטפייס
הופעותיו בזיכיון > סדרת טלוויזיה

דמותו של "גוסטפייס" הופיעה בעונתה השלישית של סדרת הטלוויזיה "צעקה". העונה, שזכתה לכותרת המשנה "צעקה: התחייה", עלתה לראשונה בערוץ "VH1" ב-8 ביולי 2019. בעונה זו, נחשף כי הרוצחים תחת מסכתו של "גוסטפייס" הם בת' (ג'ורג'יה ויגאם) וג'מאל "ג'יי" אליוט (טייגה).
הופעותיו בזיכיון > משחק וידאו

דמותו של "גוסטפייס" מופיעה כרוצח במשחק האימה-הישרדות מרובה המשתתפים, "Dead by Daylight (אנ')", בדיבובו של פיליפ איוונוביץ'. דמותו של "גוסטפייס" התווספה למשחק באמצעות חבילת תוכן להורדה שהופצה ב-18 ביוני 2019, תחת הכינוי "The Ghost Face". במשחק, את זהותו של "גוסטפייס" נוטל דני ג'ונסון, הידוע בשם הבדוי ג'ד אולסן, עיתונאי עצמאי ונרקיסיסטי המתגורר בעיירה הבדיונית רוזוויל, פלורידה, שמסקר את רציחותיו של "גוסטפייס" ביום ומבצע אותן בלילה. גרסה זו של "גוסטפייס" היא דמות מקורית שנוצרה באופן בלעדי עבור המשחק ואין לה קשר לסרטי "צעקה". הסיבה לכך, היא משום שהמפתחים הצליחו לרכוש רק את הרישיון למסכתו של "גוסטפייס", הנפרדת מזו של הדמות, מכיוון שהסרטים השתמשו במסכה קיימת. במהלך המשחק, שחקנים יכולים לגשת לסגנונות שונים עבור מסכתו של "גוסטפייס".
בנוסף, מופיעה דמותו של "גוסטפייס" מופיע כמפעיל שניתן לשחק במשחקים "Call of Duty: Black Ops Cold War" ו-"Call of Duty: Warzone"; בהם שב רוג'ר ל. ג'קסון לדבב את דמותו.
באפריל 2022 נוסף בעדכון סקין של "גוסטפייס" שהיה זמין בחינם לזמן מוגבל במשחק המקוון מרובה המשתתפים "Among Us".
ביולי 2024 הוכרז כי גוסטפייס יופיע כדמות הניתנת למשחק במורטל קומבט 1 באמצעות תוכן הניתן להורדה, כאשר רוג'ר ל. ג'קסון ישוב לדבב אותו.
ביאורים

1 2  סדרת סרטי אימה המבוססים על קורותיה של סידני פרסקוט; ובמבט מטא-קולנועי, מהווים את בת-דמותה של סדרת סרטי "צעקה" בתוך היקום של הסדרה.
↑  "Ghostface", בתרגום מילולי לעברית: "פני-רוח"; בשל צורת מסכתו, המזכירה רוח רפאים.
דיוויזיית המילואים ה-54 (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת דיוויזיה בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1 בספטמבר 1914 – 31 באוגוסט 1918 (4 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקדים
דיוויזיית המילואים ה-54 (וירטמברג) (בגרמנית: 54. Reserve-Division‏ (Württembergische)) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-1 בספטמבר 1914, זמן קצר לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה, והיא לחמה בחזית המערבית, כחלק מקורפוס המילואים ה-27 במסגרת הארמייה הרביעית. הדיוויזיה נטלה חלק בקרב איפר הראשון, ובשנת 1915 נטלה חלק בקרב איפר השני ובקרב שמפאן השני. במרץ 1916 הוכפפה הדיוויזיה לארמייה השישית, עמו לחמה במהלך הקרב על הסום, וב-30 בספטמבר 1916, הדיוויזיה הוכפפה לפלגת הארמייה A כדיוויזיה עצמאית של וירטמברג. בדצמבר 1916 היא הוכפפה לקורפוס המילואים ה-6, כחלק מהארמייה השישית, ובאמצע דצמבר 1916 היא הועברה לקורפוס ה-14.
לקראת סוף ינואר 1917 היא הוכפפה לקורפוס ה-12 (הסקסוני ה-1), במסגרת הארמייה השלישית, ובמאי 1917 הדיוויזיה הוכפפה תחת פיקוד קבוצת פרוסנס (הקורפוס ה-3 במסגרת הארמייה הראשונה) כדיוויזיית התערבות ולחמה עמו במהלך הקרב השני על האן, ובאוקטובר 1917 הוכפפה שוב לארמייה הרביעית. במרץ 1918 היא השתייכה לקבוצת Caudry (הקורפוס ה-13 (וירטמברג) במסגרת הארמייה השנייה, עמו לחמה במבצע מיכאל. ב-6 באפריל 1918 הוכפפה הדיוויזיה קורפוס המילואים ה-23 ולאחר מכן הוכפפה לקורפוס ה-54 ולבסוף פורקה ב-31 באוגוסט 1918.
מפקדים

פרידריך פון גרוק (1 בספטמבר 1914–11 בספטמבר 1914)
פאול פון שפר (12 בספטמבר 1914–17 בינואר 1916)
קרל אלברט פון קנוצר (18 בינואר 1916–27 ביולי 1917)
אדולף פון ונכר (28 ביולי 1917–28 ביוני 1918)
גוסטב קהלר (29 ביוני 1918–31 באוגוסט 1918)
לקריאה נוספת

Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
דומניקו די מיקלינו

| --- | --- |

 לידה:  1417 פירנצה, רפובליקת פירנצה 
 פטירה:  18 באפריל 1491 (בגיל 74 בערך) פירנצה, רפובליקת פירנצה 
 תקופת הפעילות:  1440–1491 (כ־51 שנים) 
 מספר צאצאים:  2 
 
דומניקו די מיקלינו (באיטלקית: Domenico di Michelino;‏ 1417, פירנצה – 1491, פירנצה) היה צייר מתקופת הרנסאנס, תלמיד של פרה אנג'ליקו.[דרוש מקור]
די מיקלינו הצטרף בשנת 1442 לאחוות הציירים הפלורנטינים - חבורת סן לוקה, ושנתיים אחר כך לאמנות מדיצ'י ורוקחות - גילדת הציירים. היה בעל סדנה בפירנצה אותה חלק עם דומניקו די זנובי.
ציורו משנת 1465: דנטה עם הקומדיה האלוהית בין הר כור המצרף לפירנצה, נמצא על הקיר הצפוני של קתדרלת סנטה מריה דל פיורה.
גלריה

מעשה שושנה מיוחס לדי מיקלינו
פרסקו של סנט ליאונרד משחרר אסורים בקפלה בסנטה מריה בפרטולה בפירנצה מיוחס לדי מיקלינו
חטיפת אנטיופה מלכת האמזונות על ידי תזאוס, מיוחס לדי מיקלינו
דנטה בין הר כור המצרף לפירנצה, על הקיר הצפוני של סנטה מריה דל פיורה.
דומיניק ת'ורן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 בנובמבר 1997 (בת 26) ניו יורק, ארצות הברית
 שם לידה:  Dominique Guy 
 מדינה:  ארצות הברית, טרינידד וטובגו 
 תקופת הפעילות:  מ-2018
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קורנל  בית הספר המקצועי לאמנויות הבמה 
 פרופיל ב-IMDb
 
דומיניק ת'ורן (באנגלית: Dominique Thorne; נולדה ב-5 בנובמבר 1997) היא שחקנית אמריקאית.
ביוגרפיה

דומיניק ת'ורן נולדה בניו יורק לנריסה גאי ונווי גאי, מהגרים מטרינידד. יש לה שני אחים, קי-מני וקיילב.
ת'ורן למדה בבית הספר המקצועי לאמנויות הבמה במנהטן (PPAS) במגמת תיאטרון דרמטי. במהלך השנה האחרונה שלה בתיכון, היא זכתה בפרס האמנויות הצעירות בתיאטרון לשנת 2015 וכן במלומד הנשיאותי בארצות הברית באמנויות, המוענק מדי שנה על ידי הבית הלבן. לאחר פנייה למספר אוניברסיטאות הן לתוכניות אקדמיות והן לתוכניות אמנות, בחרה ת'ורן ללמוד באוניברסיטת קורנל. בשנה שלאחר מכן, היא קיבלה את התואר הראשון שלה במשאבי אנוש עם מקצוע משני בלימודי אי שוויון. החל משנת 2020, היא ומשפחתה גרים בדלאוור.
קריירה

בשנת 2018 עשתה ת'ורן את הופעת הבכורה שלה בסרט העלילתי בתור שליה האנט, אחותה הצעירה של הדמות הראשית פוני האנט, בסרט "סיפורו של רחוב ביל", שהתבסס על הרומן של ג'יימס בולדווין באותו השם. בשנת 2021 היא גילמה את ג'ודי הרמון, חברת הפנתרים השחורים, בסרט "יהודה איש קריות והמשיח השחור".
בשנת 2020, היא לוהקה לתפקיד גיבורת העל של מארוול קומיקס רירי ויליאמס בסדרת הטלוויזיה של היקום הקולנועי של מארוול בדיסני+ "איירון הארט". היא עשתה את הופעת הבכורה שלה בתפקיד זה בסרט העלילתי משנת 2022 "הפנתר השחור: ואקאנדה לנצח".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2018 | סיפורו של רחוב ביל (אנ') | שלי האנט |  |
| 2021 | יהודה איש קריות והמשיח השחור (אנ') | ג'ודי הרמון |  |
| 2022 | הפנתר השחור: ואקאנדה לנצח | רירי ויליאמס / איירון הארט |  |
| 2024 | Freaky Tales | ברבי |  |
| TBA | Armor Wars | רירי ויליאמס / איירון הארט |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2024 | איירון הארט | רירי ויליאמס / איירון הארט | מיני סדרה עתידית של דיסני+ |
הערות שוליים

↑  Fraser, Narissa (27 בדצמבר 2020). "Dominique Thorne: American actress with Trini roots stars as Marvel's Ironheart". Trinidad and Tobago Newsday. ארכיון מ-2020-12-27. נבדק ב-23 באוגוסט 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kayla, Scott (2018). "A Star in Her Own Right". Cornell Research. ארכיון מ-2019-06-08. נבדק ב-23 באוגוסט 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Paiella, Gabriella (12 בפברואר 2021). "The Judas and the Black Messiah Costumes Were Inspired by Vintage GQ and Archival Footage". אורכב מ-המקור ב-12 בפברואר 2021. נבדק ב-23 באוגוסט 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gelman, Vlada (10 בדצמבר 2020). "Secret Invasion, Marvel Series Starring Samuel L. Jackson, Coming to Disney+". TV Line. ארכיון מ-11 בדצמבר 2020. נבדק ב-10 בדצמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Han, Angie (10 בדצמבר 2020). "Marvel announces four new Disney+ series including 'I Am Groot' and 'Secret Invasion'". Mashable. ארכיון מ-11 בדצמבר 2020. נבדק ב-11 בדצמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Davis, Brandon (19 באוגוסט 2021). "Dominique Thorne's Riri Williams to Debut in Black Panther: Wakanda Forever (Exclusive)". ComicBook.com. ארכיון מ-19 באוגוסט 2021. נבדק ב-19 באוגוסט 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2020003962  NKC: xx0313194  VIAF: 9029163159941801640001   WorldCat (עם VIAF): 9029163159941801640001
דיוויזיית המילואים ה-82 (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת דיוויזיה בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  24 בדצמבר 1914 – 2 בפברואר 1919 (4 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקד נוכחי:  Karl Friedrich Siegfried Fabarius 
 מפקדים
 
דיוויזיית המילואים ה-82 (בגרמנית: 82. Reserve-Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה בסוף דצמבר 1914 ואורגנה במהלך החודש הבא, והיא נכנסה לקו בתחילת פברואר 1915. היא הייתה חלק מהגל הגדול השני של דיוויזיות חדשות שהוקמו בתחילת מלחמת העולם הראשונה, דיוויזיות המילואים ה-75 עד ה-82.  הדיוויזיה הייתה בתחילה חלק מקורפוס המילואים ה-41. הדיוויזיה גויסה במחוזות פרוסיה השונים, בעיקר ברנדנבורג ושלזיה.
דיוויזיית המילואים ה-82 לחמה בתחילה בחזית המערבית, והשתתפה במלחמת החפירות ממערב לסום. היא הועברה לחזית המזרחית באפריל 1915, ונלחמה במתקפת גורליצה-טרנוב. היא חצתה את נהר הסאן ונלחמה סביב פשמישל, ולאחר מכן נלחמה בקרב למברג ב-1915. היא המשיכה בלחימה מעבר לגבול בין גליציה האוסטרו-הונגרית לפולין הרוסית, נלחמה בסדרה של קרבות שהובילו לכיבוש ברסט-ליטובסק באוגוסט ופינסק בספטמבר, ולאחר מכן התקבעה במלחמת חפירות בביצות פריפיאט. היא נשארה שם עד דצמבר 1917, כאשר לאחר שביתת הנשק בחזית המזרחית, היא נשלחה בחזרה לחזית המערבית. היא נלחמה בתעלות ונגד התקפות שונות של מדינות ההסכמה עד תום המלחמה. המודיעין של בעלות הברית דירג את הדיוויזיה כדיוויזיה מדרג שלישי.הדיוויזיה פורקה ב-1919 במהלך פירוז הצבא הגרמני לאחר מלחמת העולם הראשונה.
מפקדים

גנרל-מיור קרל פרידריך זיגפריד פאבאריוס (24 בדצמבר 1914 – 29 בנובמבר 1915)
גנרל-מיור דיטריך ברון פון ספסהרדט (30 בנובמבר 1915 – 12 באוגוסט 1916)
גנרל-מיור אברהרד פון הופקר (13 באוגוסט 1916 – 19 בדצמבר 1916)
גנרל-מיור אריך פון רדרן (20 בדצמבר 1916 – 1 בנובמבר 1917)
גנרל-מיור אוסקר פרידריך אלפרד פון לורן (2 בנובמבר 1917 – 2 בפברואר 1919)
לקריאה נוספת

Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
הערות שוליים

1 2  79. Reserve-Division (Chronik 1914-1918)
↑   גל זה כלל גם את דיוויזיית המילואים ה-8 של בוואריה. בין הגל הראשון (דיוויזיות המילואים ה-42 עד ה-54 ודיוויזיית המילואים ה-6 של בוואריה), הוקמו מספר דיוויזיות אחרות על בסיס אד-הוק, שקיבלו בעיקר את שם המפקד או מקום ההקמה שלהן, אך אלו לא היו חלק מגל רשמי מתוכנן של דיוויזיות חדשות.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1205182284  VIAF: 2587158261776902540000   WorldCat (עם VIAF): 2587158261776902540000
דיוויזיית המילואים ה-78 (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת דיוויזיה בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  24 בדצמבר 1914 – 2 באוגוסט 1918 (3 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקדים
דיוויזיית המילואים ה-78 (בגרמנית: 78. Reserve-Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.