stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גבעת רם
אתר טבע עירוני

החברה להגנת הטבע הכריזה על אזור בית העלמין גבעת רם והשטח הפתוח הסובב אותו אתר טבע עירוני, בהיותו אחד משטחי הטרשים הממוקמים בתוך העיר, ביחד עם גבעת התנ"ך וחורשת הירח.
האתר כולל בשטחו עצי שקד, תאנה, אשחר, תות עץ וברוש (שנותרו מהבוסתנים של הכפר שייח' באדר), וכן שיחי בתה אופייניים. במקום ניתן להבחין בזוחלים האופייניים לבית הגידול של ירושלים, בעיקר נחשים, לטאה זריזה, חרדון מצוי, זעמן שחור, שחור ראש שלווני, זעמן זיתני ועוד.
בשטח הטבעי למחצה הקימה החברה להגנת הטבע מרכז מחקר וחינוך סביבתי הקרוי התחנה לחקר ציפורי ירושלים, שהיא אתר הטבע העירוני הקהילתי הרשמי הראשון בישראל. התחנה הוקמה על שטח של כ-5 דונם בין הכנסת לבית המשפט העליון על שטח של משתלה נטושה. בתחנה פועלים חוקרים, אנשי חינוך ומתנדבים רבים העוסקים בשמירה על הטבע ועל אוכלוסיית הציפורים החולפת מעל קריית הממשלה. בין היתר עוסקים במקום בטיבוע ציפורי שיר לצורכי מחקר ומעקב, כן הוקם צמוד למבנה התחנה מסתור מיוחד בו ניתן לשבת לצפות בפעילות ציפורים בסמוך לבריכת מים קטנה ומתקני האכלה.
גלריה

אצטדיון גבעת רם
מרכז הספורט גבעת רם
משרדי קריית הממשלה ומוזיאון ארצות המקרא בגבעת רם
בנייני קמפוס האוניברסיטה העברית בגבעת רם
מוזיאון ישראל מן האוויר
מבט על האזור המזרחי של גבעת רם. בצד ימין בית המשפט העליון, ובשמאל גן סאקר ברקע בתי קריית וולפסון
מלון קראון פלזה ירושלים ומשכן הכנסת מכיוון עמק המצלבה
בניין הספרייה הלאומית בבניה, 2023
מוזיאון המדע
הערות שוליים

1 2  Gilad Hesse, www.facebook.com
↑  אהוד אמיר, ראיונות עם פרופ' יהושע אריאלי ז"ל ועם פרופ' צבי אנקורי ז"ל, "גדנ"ע ירושלים בתש"ח", משרד הביטחון, 2003. וכן חוזר על כך פרופ' אנקורי ז"ל בספרו "כדקל במדבר", הוצאת כרמל, 2007, עמ' 167. ראו "מגש הכסף" בגבעת ר"ם: בסיס הגדנ"ע בירושלים במלחמת העצמאות, עת־מול גיליון 231
↑  ד"ר זאב וילנאי, אנציקלופדיה לידיעת הארץ, הוצאת ידיעות אחרונות, 1956 עמ' 571 - המקום היה: "מרכז המפקדים והמגויסים במלחמת הקוממיות בירושלים, ומכאן שמה: ר"ם-ר'מת מ'פקדים או ר'מת-מ'גויסים."
↑  ארכיון אוסף העיתונות, הספרייה הלאומית
↑  אוניברסיטת בר-אילן, באתר www.facebook.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007471121505171 
מרץ 1947 - חוצב מכשיר את הקרקע להנחת היסודות לבתים הראשונים בשכונה החדשה "רחביה המורחבת", שהייתה אמורה להבנות במקום שכיום נקרא "גבעת רם". לפי אחת הגרסאות, השם גבעת ר"ם מתייחס לראשי התיבות "רחביה המורחבת" ולחברת הבניה "גבעת ר"מ בע"מ". [דרוש מקור: פוסטים בפייסבוק הם לא מקור היסטורי אמין]
ג'וני קוקרן

| --- | --- |

 לידה:  2 באוקטובר 1937 שריבפורט, ארצות הברית 
 פטירה:  29 במרץ 2005 (בגיל 67) לוס פליז, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות אינגלווד פארק 
 השכלה:  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס  תיכון לוס אנג'לס 
 מספר צאצאים:  3 
 
ג'וני קוקרן (באנגלית: Johnnie Lee Cochran Jr 2 באוקטובר 1937 – 29 במרץ 2005) היה עורך דין אמריקאי מפורסם ושימש כתובע פלילי בלוס אנג'לס. הוא התפרסם בעיקר בזכות חלקו במשפט הרצח של או. ג'יי. סימפסון.
ראשית חייו

ג'וני קוקרן נולד בשירבפורט, לואיזיאנה, למשפחה שהייתה צאצאית לעבדים. אביו עבד כסוכן ביטוח ואמו עסקה במכירות. בשנת 1949, משפחתו עברה ללוס אנג'לס, קליפורניה, שם גדל קוקרן בסביבה יציבה ומשכילה. הוריו הדגישו את חשיבות החינוך ואימצו גישה ללא דעות קדומות כלפי העולם.
קוקרן למד בבתי ספר ציבוריים והצטיין בלימודיו. הוא היה אחד מהתלמידים האפרו-אמריקאים הבודדים בבית הספר התיכון בלוס אנג'לס, וסיים בהצטיינות את לימודיו בשנת 1955. הוא המשיך ללימודי תואר ראשון בכלכלה עסקית באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA), אותם סיים בשנת 1959. לאחר מכן, הוא השלים תואר דוקטור למשפטים מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת לויולה מרימאונט בשנת 1962
קריירה

לאחר שעבר את מבחן ההסמכה לבר בשנת 1963, החל קוקרן לעבוד כתובע פלילי בלוס אנג'לס. בשנת 1965 פתח משרד עורכי דין פרטי עם ג'רלד לנואר והקים את המשרד "Cochran, Atkins & Evans". בתחילת הקריירה שלו, הוא התפרסם בזכות טיפול בתיקים פליליים ומקרי זכויות אזרח, כמו המקרה של לני ברוס, קומיקאי שנאשם בעבירות גסות.
במהלך השנים, קוקרן טיפל במספר תיקים מפורסמים שעסקו באלימות משטרתית. בשנת 1966, הוא ייצג את אלמנתו של לאונרד דדוויילר, גבר אפרו-אמריקאי שנורה למוות על ידי משטרת לוס אנג'לס. אמנם הוא הפסיד בתיק זה, אך המקרה עורר את הקהילה השחורה בלוס אנג'לס וחיזק את מחויבותו של קוקרן למאבק נגד אלימות משטרתית.
בשנת 1978, קוקרן חזר לשירות הציבורי והפך לעוזר התובע המחוזי של לוס אנג'לס, התובע האפרו-אמריקאי הראשון בתפקיד זה. בשנת 1983 הוא חזר לשוק הפרטי והקים את "The Cochran Firm", שהפכה עם השנים למשרד עורכי דין לאומי עם סניפים רבים בארצות הברית. בין התיקים הבולטים בהם טיפל היה המקרה של רון סטלס, שחקן פוטבול שנמצא תלוי בתא המעצר שלו לאחר שנעצר על ידי משטרת סיגנל היל. קוקרן זכה במשפט וקיבל פיצוי של 760,000 דולר עבור משפחת סטלס.
קריירה > המשפט של או. ג'יי. סימפסון

המקרה שזיכה את קוקרן בתהילה בינלאומית היה משפט הרצח של או. ג'יי. סימפסון בשנת 1994. סימפסון, שחקן פוטבול לשעבר ושחקן, הואשם ברצח של אשתו לשעבר ניקול בראון סימפסון וחברה רון גולדמן. קוקרן היה חלק מהצוות ההגנה המוביל של סימפסון, שנודע בשם "צוות החלומות". המשפט, שהפך לאחד המשפטים המפורסמים והמתוקשרים ביותר בהיסטוריה, נמשך 11 חודשים והסתיים בזיכויו של סימפסון. קוקרן התפרסם בזכות המשפט האגדי ”If it doesn’t fit, you must acquit” שהשתמש בו במהלך המשפט כדי לשכנע את חבר המושבעים שסימפסון לא אשם.
חייו האישיים ומותו

קוקרן היה נשוי פעמיים והיו לו שני ילדים. הוא היה חבר פעיל בקהילת קפה אלפא פסי, אחוות סטודנטים אמריקאית. קוקרן נפטר ב-29 במרץ 2005, בגיל 67, בעקבות גידול מוחי. מותו צוין בצער רב על ידי רבים, והוא הותיר אחריו מורשת של מאבק לצדק וזכויות אזרח.
הערות שוליים

1 2 3  Erica Anderson, Johnnie Cochran, Jr. (1937-2005) •, ‏2007-03-14 (באנגלית אמריקאית)
1 2 3 4 5  Who was Johnnie Cochran? Everything You Need to Know, The Famous People (באנגלית אמריקאית)
1 2 3 4  Johnnie Cochran | Biography & Facts | Britannica, Britannica, ‏2024-06-28 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 3552 4710  LCCN: n95076441  NTA: 274129523  SNAC: w6r80s9z  VIAF: 33708474   WorldCat (עם VIAF): 33708474 
תמונת המעצר של או. ג'יי. סימפסון
נעמה אמית

| --- | --- |

 לידה:  10 באוגוסט 1983 (בת 41) קיבוץ כברי, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2008 
 עיסוק:  שחקנית תיאטרון וטלוויזיה
 מקום לימודים:  ניסן נתיב 
 פרופיל ב-IMDb
 
נעמה אמית (נולדה ב-10 באוגוסט 1983) היא שחקנית תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע ישראלית.
ביוגרפיה

נעמה אמית נולדה בקיבוץ כברי בצפון. זוכת אליפות הארץ בקראטה שוטוקאן ריו 1990 לגילאי 6–8. בוגרת הסטודיו למשחק בהנהלת ניסן נתיב ולימודי פלמנקו בסטודיו למחול ספרדי של סילביה דוראן.
קריירה

בשנת 2008, לאחר תום לימודיה זכתה אמית בפרס השחקנית המבטיחה במסגרת פסטיבל "עתיד התיאטרון" בצוותא. ב-2010 הצטרפה לאנסמבל ציפורלה להצגות בארץ ובאוף ברודוויי עד 2016. ב-2017 החלה לשחק בתיאטרון בית לסין, שם זכתה במלגת "השחקנית המבטיחה".
בקולנוע שיחקה בסרטים "אמור", "נדיה - שם זמני" ובסרט הקצר "פריז על המים" שזכה בפרס האוסקר בקטגוריית סרטי סטודנטים. בטלוויזיה שיחקה בסדרות "קופה ראשית", "רון", "הנחלה", "בת אל הבתולה" ו"צפוף".
ב-2016 שיחקה בשתי סדרות הרשת המצליחות "בקרוב אצלך" בתפקיד דני וב"בטיפלול" בתפקיד אסיף.
ב-2019 החלה ליצור תוכן עצמאי ברשת ויצרה עם הקומיקאית אבישג פישמן והבמאית רוני קידר את סדרת הרשת "דה פוד".
ב-2020 שיחקה בסרט הגרמני-ישראלי "חתונה עם סבתא".
במרץ 2020 יצרה את "הראשונה בבידוד עם נעמה אמית", טוק-שואו ביתי להעלאת המורל בזמן סגר הקורונה.
באוגוסט 2024 עלתה בערוץ הטלוויזיה כאן 11 תוכנית המערכונים "מי זאת?" בה נעמה אמית מככבת כשחקנית ראשית יחד עם מגי אזרזר, אושרית סרוסי וג'וי ריגר. התוכנית מחולקת למערכונים קצרים בני כמה דקות ועוסקת בסיטואציות ונושאים מגוונים כביכול מנקודת מבטה של אישה.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2020 | חתונה עם סבתא | עדי | סרט וגרמני-ישראלי. |
2020: 
2020: 
| 2019 | איטס אה בוי | יונית | סרט קצר |
| 2019 | הסנה בוער | ארי | סרט קצר |
| 2018 | אמור | תמר |  |
| 2018 | מתי בפעם האחרונה | רונה | סרט קצר |
| 2015 | פריז על המים | דנה | סרט קצר |
| 2014 | נדיה - שם זמני | ורד |  |
| 2014 | על חבל דק | אלין | סרט קצר |
| 2013 | אוסטרליה שלי | אחות |  |
| 2013 | פינוקיו | דמויות שונות | דיבוב |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | סוג סדרה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | מי זאת? |  | קומדיה |  |
| 2022 | היהודים באים |  | קומדיה |  |
| 2021 | בלוגה בלוז | שרה סוויפט | קומדיה |  |
| 2021 | מותק בול באמצע | טכנאית מחשבים | סאטירה פוליטית |  |
| 2020 | הנחלה | כרמית | קומדיה |  |
| 2020 | קופה ראשית | שירלי | סיטקום |  |
| 2020 | רון | שחר | קומדיה |  |
| 2020 | הראשונה בבידוד | עצמה | טוק שואו קומי | סדרת רשת |
| 2019 | זה לא הגיל | קצינה | קומדיה |  |
| 2019 | בת אל הבתולה | צהלה | סדרה יומית |  |
| 2018 | דה פוד | בת-חל הלו | סאטירה | סדרת רשת |
| 2018 | צפוף | פקידת קבלה | ילדים |  |
| 2018 | אוטונומיות | נועה | דרמה |  |
| 2018 | מיה ואני | לאסיטה | אנימציה | דיבוב |
| 2016 | הצלצול האמיתי | ריקי | ילדים |  |
| 2016 | בטיפלול | אסיף | קומדיה | סדרת רשת |
| 2016 | בקרוב אצלך | דני | דרמה קומית | סדרת רשת |
| 2008 | סרוגים | בת שבע | דרמה |  |
פילמוגרפיה > תיאטרון

| שנה | הצגה | תפקיד | תיאטרון | במאי/ת |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021 | ארבע אמהות | דניאלה | תיאטרון בית לסין | אילן רונן |
| 2020 | קונטקט | אפרת | מרכז ענב לתרבות | רוני פינקוביץ' |
| 2020 | ברוח המקום | מרחבה | תיאטרון הבית | נילי רוגל |
| 2019 | משפחה חמה | נטלי | תיאטרון בית לסין | רוני פינקוביץ' |
| 2018 | ההצגה חייבת להיגמר | ענת | תיאטרון בית לסין | אודי בן משה |
| 2017 | הזוג המוזר | ורה | תיאטרון בית לסין | רוני פינקוביץ' |
| 2015 | Odd Birds | דמויות שונות | אנסמבל ציפורלה | אנסמבל ציפורלה |
| 2015 | עקיצה טבעית | דמויות שונות | אנסמבל ציפורלה | אנסמבל ציפורלה |
| 2014 | דרג חגב | דמויות שונות | אנסמבל ציפורלה | אנסמבל ציפורלה |
| 2014 | התקפת לב | דמויות שונות | אנסמבל ציפורלה | אנסמבל ציפורלה |
| 2014 | יותם ויעלי | יעלי | תיאטרון המדיטק | רוני פינקוביץ' |
| 2014 | אריה הספרייה | שלומית | תיאטרון המדיטק | רוני פינקוביץ' |
| 2013 | אור קטן | ג'ניפר | תיאטרון הנפש | האוורד ריפ |
| 2012 | אדיפלית | אמיליה / קיסי | צוותא תל אביב | ג'ייסון דנינו-הולט |
| 2011 | הקסם של אורנה | אביבית | תיאטרון אורנה פורת | רפי ניב |
| 2011 | אורה הכפולה | דמויות שונות | תיאטרון המדיטק | רפי ניב |
| 2009 | סלומה | הרודיה | תיאטרון הסמטה | יובל זמיר |
הערות שוליים

↑  "הראשונה בבידוד עם נעמה אמית"
סויסיי

| --- | --- |

תיאור הגשושית
 מידע כללי
 סוכנות חלל:  JAXA
 מפעיל:  הסוכנות היפנית לחקר החלל 
 תאריך שיגור:  18 באוגוסט 1985
 משגר:  M-3
 אתר שיגור:  מרכז החלל אוצ'ינורה
 אתר רשמי
 משימה
 סוג משימה:  חקר שביט האלי
 משך המשימה הכולל:  18 באוגוסט 1985 – 22 בפברואר 1991 (5 שנים) 
 סיבת סיום משימה:  סיום מלאי דלק
 מידע טכני
 משקל בשיגור:  139.5 ק"ג
 משקל:  139.5 ק"ג 
 קישורים חיצוניים
 מספר קטלוג לוויינים:  15967
 מאגר המידע הלאומי:  1985-073A
 
סויסיי (ביפנית: すいせい, "שביט") היא גשושית של סוכנות החלל היפנית ששוגרה ב-1985. מטרתה של הגשושית הייתה להגיע לסביבת שביט האלי ולהעביר נתונים על השביט. במקביל ליפן  נשלחו לכיוון השביט גשושיות שנבנו על ידי ברית המועצות וסוכנות החלל האירופית.
היסטוריה

הגשושית שוגרה ב-18 באוגוסט 1985 ממרכז החלל אוצ'ינורה בעזרת משגר מדגם M-3.
המבנה של הגשושית היה דומה למבנה של גשושית Sakigake(אנ') ששוגרה בינואר 1985 באותה מטרה. על הגשושית הותקן מכשיר CCD לביצוע צילומים בתחום אולטרה סגול ומכשיר למדידת רוח השמש. המטרה הייתה לבצע צילומי עטרה של השביט בתקופה של 30 ימים לפני הגעה ליעד ו-30 ימים לאחר התקרבות מרבית לשביט. מדידות רוח השמש בוצעו בתקופה ארוכה יותר.
לשליטה על מסלול הגשושית הותקנו מדחפים שהופעלו בהידרזין.
צילומי אולטרה סגול החלו בנובמבר 1985 וכל יום נשלחו למרכז הבקרה 6 צילומים. ב-8 במרץ 1986 הגשושית עברה במרחק 151 אלף קילומטר מהשביט וספגה פגיעות מינוריות.
באפריל 1987 הגשושית עברה כ-60 אלף קילומטר מכדור הארץ.
היו תוכניות להתקרב לשביט 21P/Giacobini-Zinner בשנת 1998 אך מחוסר דלק תוכנית זו לא התגשמה.
האוניברסיטה הפדרלית של מינאס ז'ראיס

| --- | --- |


 אוניברסיטה ציבורית
 על שם:  מינאס ז'ראיס 
 מוטו:  Incipt vita nova 
 תקופת הפעילות:  1927–הווה (כ־97 שנים) 
 סטודנטים
 :  45,038 (נכון ל־2021) 
 מיקום
 מדינה:  ברזיל ברזיל
 קואורדינטות:  19°52′09″S 43°57′59″W﻿ / ﻿19.8690878°S 43.9663841°W﻿ / -19.8690878; -43.9663841
 www.ufmg.br
 he
 
האוניברסיטה הפדרלית של מינאס ז'ראיס (בפורטוגזית: Universidade Federal de Minas Gerais, UFMG) היא אוניברסיטת מחקר פדרלית הממוקמת במדינת מינאס ז'ראיס שבברזיל. הקמפוס הראשי והגדול ביותר של האוניברסיטה ממוקם בעיר בלו הוריזונטה. האוניברסיטה נחשבת לאחת מחמש האוניברסיטאות הגדולות והמדורגות ביותר בברזיל. האוניברסיטה מציעה 79 תוכניות לימודים לתואר ראשון, ובתום תוכנית הלימודים, הסטודנטים מקבלים תואר ראשון, תואר הוראה או תואר מקצועי (האחרון חל בעיקר על מקצועות הבריאות המוסדרים), כל זאת באמצעות תעודת אוניברסיטה רשמית. כמו כן, מציעה האוניברסיטה 90 תוכניות לימודים לתארים מתקדמים, כולל 30 תוכניות התמחות לתואר שני, 92 תוכניות לתואר שני ו-72 תוכניות לדוקטורט, בנוסף ל-41 תוכניות התמחות רפואיות המוצעות במתחמי בתי החולים של האוניברסיטה.
האוניברסיטה מקבלת אחת מהקצבות התקציב הפדרליות הגבוהות ביותר מבין כל האוניברסיטאות הפדרליות בברזיל, והיא מדורגת כחמישית באיכותה באמריקה הלטינית לפי דירוג Times Higher Education לשנת 2021, וכן האוניברסיטה השלישית בטיבה בברזיל. תוצאות מבחן הביצועים הלאומי של הסטודנטים (ENADE) מציבות בדרך כלל את תוכניות הלימודים לתואר ראשון של UFMG בין הטובות בברזיל, ומערכות דירוג לאומיות רבות ממקמות את האוניברסיטה כאחת מהטובות ביותר במדינה.
אוכלוסייה

באוניברטה ישנם כ-72 אלף אנשים, מתוכם 34,482 סטודנטים לתואר ראשון, 2,247 סטודנטים לתואר שני, 10,556 סטודנטים לתארים מתקדמים, 3,202 מרצים ו-4,246 עובדי מנהלה. האוניברסיטה מתמקדת במחקר, אף ברמת התואר הראשון, והסטודנטים מעודדים להשתתף בפיתוח מחקרי במסגרת תוכנית ההכשרה המדעית. מתוך מספר המרצים, 761 מהם (24%) זכו במענקי CNPq בזכות הישגים מחקריים יוצאי דופן. האוניברסיטה כוללת 860 קבוצות מחקר, 1051 בקשות לפטנטים בברזיל ובעולם, והיא קיבלה את הציון הגבוה ביותר (5 מתוך 5) בהערכת התואר הראשון של משרד החינוך הברזילאי.
בוגרים מפורסמים

תלמידי עבר כוללים את נשיאי ברזיל לשעבר דילמה רוסף, ג'וסלינו קוביצ'ק וטנקרדו נווס והדיפלומט ז'ואאו גימאראס רוזה. בנוסף הזמרת פרננדה טאקאי מלהקת פאטו פו.
מיקום

הקמפוס הראשי של האוניברסיטה ממוקם באזור פמפולה שבעיר בלו הוריזונטה. שטח הקמפוס הראשי משתרע על פני 8,769,690 מ"ר, עם שטח בנוי של 639,777 מ"ר. בנוסף לקמפוס הראשי בפמפולה, נמצאים בעיר בלו הוריזונטה גם קמפוס מדעי הבריאות של האוניברסיטה ברחוב אלפרדו בלנה ברובע בתי החולים של העיר, קמפוס בית הספר לאדריכלות ועיצוב ברובע סוואסי, וקמפוס הפקולטה למשפטים במרכז העיר. מחוץ לבלו הוריזונטה, יש לאוניברסיטה קמפוס למדעי החקלאות בעיר מונטס קלארוס וקמפוס תרבותי בעיר טירדנטס.
היסטוריה

שורשי האוניברסיטה נעוצים במאה ה-19, כאשר התחילה כתהליך שהחל בתקופת האימפריה הברזילאית, עם פתיחת המוסדות הראשונים להשכלה גבוהה. בשנת 1898, הועברה הפקולטה למשפטים מאורו פרטו לבלו הוריזונטה, שנקבעה אז כעיר הבירה החדשה של מדינת מינאס ז'ראיס. בהמשך נוסדו מספר פקולטות חדשות: בשנת 1907 נוסדה בית הספר החופשי לרפואת שיניים, בשנת 1911 נוסדו הפקולטה לרפואה, בית הספר להנדסה וקורס לרוקחות שצורף לבית הספר החופשי לרפואת שיניים.
בשנת 1927, אוחדו ארבע הפקולטות הללו להקמת האוניברסיטה של מינאס ז'ראיס (UMG), שהייתה אז מוסד פרטי המסובסד על ידי ממשלת המדינה. האוניברסיטה נותרה ממומנת על ידי ממשלת מינאס ז'ראיס עד לשנת 1949, כאשר המימון הועבר לממשלת ברזיל, אף על פי שהשם UFMG (שכלל את המילה "פדרלית") לא אומץ עד לשנת 1965.
בשנות ה-40, אזור נרחב באזור פמפולה הוקצה לבניית "עיר האוניברסיטה". המבנים הראשונים שנבנו היו המכון למכניקה (כיום בית הספר למקצועות) והבניין המרכזי. הכיבוש האפקטיבי של הקמפוס על ידי קהילת האוניברסיטה החל רק בשנות ה-60, כאשר החלה בניית הבניינים המאכלסים כיום את רוב היחידות האקדמיות. בעת הפדרליזציה, הפקולטות לאדריכלות, פילוסופיה וכלכלה כבר היו משולבות באוניברסיטה. עם המשך ההתרחבות, נוסדו הפקולטה לסיעוד (1950), מדעי הווטרינריה (1961), מדעי המידע (1962), מוזיקה (1962) וחינוך גופני (1969).
בשנת 1968, רפורמה אוניברסיטאית שינתה באופן מהותי את המבנה של UFMG. המכללה לפילוסופיה חולקה למספר מוסדות: המכללה לפילוסופיה ומדעי הרוח, המכון למדעי הביולוגיה, המכון למדעים מדויקים, המכון לגאולוגיה והמכללות לספרות וחינוך.
נוספו קורסים נוספים ביניהם אגרונומיה, ארכיונאות, תיאטרון, מוזיאולוגיה, הנדסת בקרה, מתמטיקה חישובית ותרפיה בדיבור.
הערות שוליים

↑  In the Brazilian Higher Education context, Federal does not mean collegiate (even though most Federal Universities in Brazil enjoy a similarly collegiate system), but it means that the institution is funded by the Union (who is the fiscal-juridical person that embodies the Federation, in the context of the Federative Republic of Brazil), which implies they are necessarily free of charge for all.
↑  "Ranking de universidades – RUF 2019 | Folha".
↑  "UFMG".
↑  "Pós-graduação".
↑  "Saúde".
↑  "GASTOS DIRETOS POR ÓRGÃO EXECUTOR". 18 בספטמבר 2016. אורכב מ-המקור ב-18 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Latin America Rankings". Times Higher Education (THE). 13 ביולי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Best Universities in Brazil". Times Higher Education (THE). 2 באוקטובר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Veja a lista completa das melhores universidades do Brasil". O Globo. 3 ביוני 2007. נבדק ב-5 ביולי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Fundação de Amparo à Pesquisa do Estado de Minas Gerais".
↑  "Resultados dos CAs". Plsql1.cnpq.br. נבדק ב-2022-04-13.
↑  "Indicadores de Qualidade da Educação Superior".
↑  "A Universidade".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007370196305171  BnF: cb120470150 (data)  GND: 16344-2  ISNI: 0000 0001 2181 4888  LCCN: n79107949  NKC: ko2003181693  SUDOC: 028685059  VIAF: 148913239   WorldCat (עם VIAF): 148913239 
סטודנטים אוכלים בקפיטריה של האוניברסיטה 2008
לוסיאן לובלין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 במאי 1909 קוז'ניצה, רפובליקת פולין 
 פטירה:  11 בינואר 1995 (בגיל 85) La Bresse, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 
אהרן לוסיאן לובלין (בצרפתית: Lucien Lublin), נולד ב-1909, בברסט-ליטובסק,  חי בטולוז, צרפת, ונפטר שם ב-1995. היה חבר ב-תנועת העבודה הציונית בטולוז, התגייס לצבא צרפת והפך למנהיג של ההתנגדות היהודית בצרפת בתקופת מלחמת העולם השנייה.
לפני המלחמה

אהרן ליסין לובלין נולד ב־1909 בברסט-ליטובסק. עבד כמהנדס חשמל בטולוז, צרפת. לובלין היה פעיל בחוגים פוליטיים חברתיים, בין היתר היה יושב ראש ארגון הסטודנטים היהודיים של טולוז בשנות השלושים ופעיל בפדרציה של הארגונים היהודיים. כבר בגיל 21 השתתף בפעילות ציונית בטולוז כחבר בתנועת "החלוץ" של מפלגת פועלי ציון. בנוסף, לובלין השתתף בקונגרס הציוני שהתקיים בז'נבה באוגוסט 1939.
במהלך מלחמת העולם השנייה

לובלין השתייך לפועלי ציון. לאונדר זופרנר, שהיה אחד מהמנהיגים בתחילת 1941, היה פעיל בשומר הצעיר. הניגודים הפוליטיים ביניהם לא גרמו לוויכוחים, שלושתם היו תמימי דעת ביחס למטרת הארגון שהייתה להילחם בנאצים, כמו גם להסביר ליהודים את משמעותו האמיתית של "היישוב מחדש" במזרח.
במהלך מלחמת העולם השנייה > פעילותיו בתנועת ההתנגדות לנאצים

לפי לובלין, היה קשר בין השתייכות לתנועה הציונית לבין ההצטרפות לתנועת ההתנגדות לנאצים, הציונים השתייכו, בדרך כלל, לחוגי היהודים המהגרים ממזרח אירופה. הם לא ראו את עצמם כצרפתים לכל דבר ולכן, לא חשו רגש של כבוד ונאמנות למרשל הצרפתי ולמשטר הפטן ולא קיבלו את התיזה שעדיף לצרפת לשתף פעולה עם הנאצים. בנוסף, היו אלו המהגרים היהודים הזרים שנחשפו ראשונים לגזרות אנטישמיות של המשטר.
במהלך מלחמת העולם השנייה > הצבא היהודי

הצבא היהודי הוקם לדעת כל הכותבים, החוקרים וחברי הארגון לשעבר בקיץ 1940, בטולוז. הארגון הוקם בראש ובראשונה במטרה להיאבק בנאצים ובמשטר וישי. הרובד המיידי והדחוף של המאבק התבטא בפעילות הצלה כגון הברחת אנשים מהמחנות, איתור מקומות מחבוא, תשלום עבורם וזיוף תעודות. עם זאת, הארגון לא הסתפק בהצבת מטרות של מאבק בנאצים או של הצלה, אלא הציב לעצמו גם מטרות ציוניות.
כתוצאה מהמפגש בין אברהם פולנסקי לבין לובלין חיברו שני האישים במשותף מניפסט, שהכיל קטעים מהחוברת של דוד קנוט ומהמניפסט של "בני דוד". ב־10 בינואר 1942, הם הקימו את "התנועה הלאומית של בני דוד", שהפכה תוך זמן קצר ל"פעולה יהודית" (Action juive). בסופו של דבר קיבל הארגון את השם ה"צבא היהודי" (Armee juive), שם שהיה מקובל על פולנסקי ולובלין.
במהלך מלחמת העולם השנייה > פעילותו במסגרת הצבא היהודי

ב"צבא היהודי" לקחו חלק בפיקוד העליון, פול (אברהם פולנסקי), לובלן, לאונרד זופרנר, דיקה ג'יפרויקין וג'ק לאזארוס. על "היד החזקה" עדיין פיקד פול בלבד. לקראת סוף 1943 הוקם רשמית גוף בשם "הוועד המנהל של הארגונים הציוניים בצרפת". הוא נועד לתת מעין פיקוח מדיני מוסרי על פעילות המחתרת. בעצם קיומו נתן לגיטימציה למגעי המחתרת עם שליחי הסוכנות היהודית. הוא אישר בדיעבד כל פעולה של המחתרת, ותרם לתהליך אשר עתיד היה להפוך את המחתרת מאוחר יותר ל-"משמרת צלחים בגולה", השם שנתן דוד בן-גוריון להגנה בצרפת.
במהלך מלחמת העולם השנייה > המפקדה

בראשות הא.ג'י (הצבא היהודי) עמדה מפקדה מרכזית (CCD-Comite Centrale Directeur), שהייתה מורכבת מאברהם פולונסקי, לוסיאן לובלין, דיקה ג'פרויקין, נציג הג'וינט בצרפת ואלכסנדר קובארסקי, נציג האורט בצרפת, לאונרד זופרנר ורנה קפל.
המפקדה המרכזית של הא.ג'י. שכנה בטולוז. תחילה הייתה במפעל או.נ.י.א., המפעל הלאומי ליצירת חנקן. ב-27 ביוני 1943, הועברה המפקדה מסיבות ביטחוניות לבית בפרברי טולוז.
פולנסקי ולובלין היו שני המזכירים, לובלין הדגיש את מעמדם השווה של חברי המפקדה בארגון. לובלין טען, שלכל אחד מחברי המפקדה היה תפקיד מוגדר. פולונסקי ולובלין, הגיעו מיד עם הקמת הארגון להסכם, שאותו כיבדו במהלך כל המלחמה, לפיו אף אחד מהם לא יקיבל החלטה ללא הסכמת חברו. לובלין הדגיש, שלפולונסקי ולו היה מעמד שווה, אך כל אחד מהם עסק בתפקידים שונים. למשל, היה זה לובלין, שעסק בקשרים עם ההסתדרות הציונית ונסע לסניפים השונים.
במהלך מלחמת העולם השנייה > ערכיה של המחתרת

מטרותיה הרשמיות של המחתרת היו הגנה והתקפה גם יחד. אופן פעולתה היה בצורה חשאית מוחלטת והחברים בה היו צריכים להיות נאמנים ולשמור על משמעת דייקנית. המחתרת הורכבה מתאים, שכל אחד מהם נקרא "מבצר". חברי מבצר אחד לא ידעו דבר על חברי המבצרים האחרים. בפיקוד עמדו פול ולוסיין לובלן.
במהלך מלחמת העולם השנייה > ההסכם עם הפדרציה הציונית

עמדתו של לובלין הייתה שאין לקבל פיקוח של המוסדות הרשמיים על הארגון שלהם. הוא הסביר, שהם לא הסכימו לקבל פקודות מארגונים אחרים, מכיוון שהיו ארגון צבאי אוטונומי.
ג'וזף פישר, יושב ראש הקרן הקיימת לישראל בצרפת, אשר בא במיוחד לטולוז כדי לדון עמם בבעיה. פישר סיפר בעדותו על הנסיבות ליצירת הקשר בין ההסתדרות הציונית לבין ה.ג'י.. בתחילת 1942 הוא פגש את לובלין ברכבת והעלה בפניו את הרעיון של העברת אנשים לספרד, אותו הגה כבר בשלב מוקדם של המלחמה. לובלין ביקש ממנו שלא לעסוק בכך כי היו כבר אנשי מחתרת שטיפלו בנושא. עד לפגישה זו פישר לא ידע דבר על המחתרת שלובלין דיבר עליה. הוא ביקש מלובלין למסור לו פרטים על המחתרת, כי חשב שכבכיר בהסתדרות הציונית עליו לדעת זאת. לובלין סירב בתחילה לעשות כן. הוא היה סבור, שהפעילות של המחתרת צריכה להתקיים ללא ידיעת ההסתדרות הציונית. הוא נימק זאת בכך, שהמחתרת צריכה לעשות מעשים לא חוקיים, שעדיף שההסתדרות הציונית הרשמית לא תהיה אחראית עליהם.
במהלך מלחמת העולם השנייה > השתתפותו ב"יד החזקה"

לפי ההסכם בין אברהם פולנסקי ללובלין, המחתרת החדשה (הצבא היהודי לפני שקיבל את שמו) הייתה אמורה לרכז את כל הפעילות המחתרתית ולבטל, למעשה, את המשך פעילותו של ארגון ה"יד החזקה". אברהם גולנדאס הדגיש, שפולנסקי היה מעוניין ש"היד החזקה" ימשיך להתקיים לאחר המלחמה, אולם לובלין התנגד לכך.
לאחר המלחמה

מלחמת העולם השנייה הסתיימה ב-7 במאי 1945 ו-הארגון להגנת הילדים היהודיים (צר') הוקם באופן פורמלי ב־14 ביוני 1945. פעילותו של הארגון החלה כבר בספטמבר 1944 מיד לאחר השחרור. מטרתו הייתה לרכז את הילדים היהודיים שהוסתרו במהלך המלחמה במקומות מסתור שונים, ולהוות מסגרת משפחתית וחינוכית לילדים שאיבדו את משפחתם במלחמה. ארגון זה הקים בתי יתומים ומרכזי למידה בעבור הילדים הנ"ל ב-16 בתי ילדים ברחבי צרפת. בבתי הילדים קיבלו החניכים חינוך יהודי וציוני ורבים מהם הוכשרו לעלייה לארץ ישראל. בראש הארגון עמד לוסיאן לובלין, שראה בארגון זה את המשך פעילות ההצלה של הילדים שהתבצעה בעת המלחמה. אך עם סיום המלחמה, הם פעלו כדי להחזירם למשפחותיהם ולעם היהודי.
לובלין עלה בשנות החמישים לישראל אולם בהמשך חזר לצרפת.
הערות שוליים

1 2  ד"ר צילה הרשקו, ההולכים בחושך יראו אור, צ'ריקובר מוציאים לאור: צ'ריקובר, עמ' 63
1 2  ד"ר צילה הרשקו, ההולכים בחושך יראו אור, עמ' 64
↑  ד"ר צילה הרשקו, ההולכים בחושך יראו אור, עמ' 43
↑  ד"ר צילה הרשקו, ההולכים החושך יראו אור, עמ' 163
↑  ד"ר צילה הרשקו, ההולכים בחושך יראו אור, עמ' 65
↑  ד"ר צילה הרשקו, ההולכים בחושך יראו אור, עמ' 82
1 2  ד"ר צילה הרשקו, ההולכים בחושך יראו אור, עמ' 83
↑  ד"ר צילה הרשקו, ההולכים בחושך יראו אור, עמ' 67
↑  ד"ר צילה הרשקו, ההולכים בחושך יראו אור, עמ' 68
↑  ד"ר צילה הרשקו, ההולכים בחושך יראו אור, עמ' 66
↑  ד"ר צילה הרשקו, ההולכים בחושך יראו אור, עמ' 172-173
↑  ד"ר צילה הרשקו, ההולכים בחושך יראו אור, עמ' 207
נזק מוחי

בדיקת MRI של חולה BFNS לפני נזק מוחי
נזק מוחי הוא מצב פתולוגי של התנוונות או הרס של רקמת תאי עצב במוח. נזק מוחי גורם להפרעה במערכת העצבים.
סוגים

מכלול הנזקים המוחיים מתחלק לשתי קבוצות:
נזק היפוקסי (או אנוקסי) הוא נזק מוחי הנגרם בעקבות מחסור באספקת חמצן למוח.
נזק כרוני מאפיין חולה השרוי בנזק מוחי מתמשך (יותר משלושה חודשים) כתוצאה ממצבים שונים.