stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ממד (גאומטריה אלגברית)
הגדרות מפורשות > דרגת טרנסצנדנטיות

יהיו  \mathbb {K} ,\mathbb {L}  שדות כך ש- \mathbb {L}  הוא הרחבת שדה של  \mathbb {K} . העוצמה המקסימלית של תת-קבוצה בלתי תלויה אלגברית ב- \mathbb {L}  מעל  \mathbb {K}  נקראת דרגת הטרנסצנדנטיות של  \mathbb {L}  מעל  \mathbb {K}  ומסומנת על ידי  trans.deg\,_{\mathbb {K} }\left(\mathbb {L} \right).
תהי  X יריעה אלגברית ו- \left\{X_{i}\right\}_{i=1}^{m} רכיבי האי פריקות שלה, כלומר  X=\cup _{i=1}^{n}X_{i}. נגדיר  \dim \,_{tr}\left(X\right)=max\left\{trans.deg\,_{\mathbb {K} }\left(\mathbb {K} \left(X_{i}\right)\right)\right\}_{i=1}^{m} כאשר  \mathbb {K} \left(X_{i}\right) הוא שדה הפונקציות של היריעה האי פריקה  X_{i}. ניתן להוכיח שפונקציית הממד המוגדרת באמצעות דרגת הטרנסצנדנטיות של שדות הפונקציות של תתי היריעות הבלתי פריקות מקיימת את שלוש התכונות הנדרשות לממד של יריעה אלגברית.
הגדרות מפורשות > ממד הילברט

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
תכונות של ממד

יריעה אלגברית נקראת שוות ממד אם כל רכיבי אי הפריקות שלה הם בעלי אותו הממד.
תכונות של ממד > תכונות כלליות

תהי  X יריעה אלגברית ותהי  U\subset X קבוצה פתוחה וצפופה ב X, אז  \dim \left(U\right)=\dim \left(X\right).
יהי  \nu :X\rightarrow Y מורפיזם דומיננטי בין יריעות אלגבריות, אז  \dim \left(X\right)\geq \dim \left(Y\right).
תכונות של ממד > משפט האידיאל הראשי

משפט האידיאל הראשי קובע כי עבור יריעה אלגברית אי פריקה  X - לכל  f פונקציה רגולרית על  X:  0\neq f\in {\mathcal {O}}\left(X\right) בלתי הפיכה הקבוצה  \left\{x\in X|f\left(x\right)=0\right\} היא יריעה שוות ממד, מממד  \dim X-1. בפרט, עבור  g\in \mathbb {K} \left[x_{1},...x_{n}\right] פולינום לא קבוע ב- n משתנים, ממד היריעה המוגדרת על ידי קבוצת האפסים של  g הוא  \dim {\mathcal {V}}\left(g\right)=n-1.
תכונות של ממד > משפט שבלה

יהי  \nu :X\rightarrow Y מורפיזם בין יריעות אלגבריות, אז -
הפונקציה  \dim \left(\nu ^{-1}\left(y\right)\right) מקיימת כי הקבוצה  \left\{y\in Y|\dim \left(\nu ^{-1}\left(y\right)\right)\geq n\right\} פתוחה לכל  n\in \mathbb {N}  טבעי.
אם בנוסף  X אי פריק אז לכל  Y מתקיים  \dim \left(\nu ^{-1}\left(y\right)\right)\geq \dim \left(X\right)-\dim {\overline {\nu \left(X\right)}}.
מסקנה ממשפט שבלה - יהי  \nu :X\rightarrow Y מורפיזם דומיננטי בין יריעות אלגבריות כך שממד הסיבים קבוע, כלומר קיים  n\in \mathbb {N}  כך שלכל  y\in Y מתקיים  \dim \left(\nu ^{-1}\left(y\right)\right)=n אז  \dim \left(X\right)=n+\dim \left(Y\right).
חלקות של יריעה אלגברית

תהי  X יריעה אלגברית, נגדיר לכל  x\in X את הממד המקומי ב- x להיות הממד המקסימלי של כל רכיבי אי הפריקות של  X המכילים את הנקודה  x:
\dim _{x}X:=max\left\{\dim \left(C\right)|C\subset X\,\,is\,\,irreducible,\,x\in C\right\}.
יריעה אלגברית  X נקראת חלקה בנקודה  x\in X אם  \dim \left(T_{x}X\right)=\dim _{x}X, כאשר  T_{x}X הוא המרחב הווקטורי המשיק זריצקי ליריעה  X בנקודה  x והממד שלו הוא הממד הליניארי. באופן כללי מתקיים בכל נקודה על היריעה  \dim \left(T_{x}X\right)\geq \dim _{x}X.
דוגמאות לחישוב ממד

תהי  X={\mathcal {V}}\left(y^{2}-x^{3}\right) היריעה האפינית ב- \mathbb {A} ^{2}. נשים לב שמאחר ו- X מוגדרת על ידי משוואה אחת ו- {\text{dim}}({\mathbb {A} }^{2})=2 נקבל כי  {\text{dim}}(X)=1. בנוסף, מאחר ש-  (y^{2}-x^{3})\in \mathbb {K} [x,y] הוא פולינום אי פריק, גם  X הוא יריעה אי פריקה. דרך נוספת לחשב את ממד  X היא בעזרת מורפיזם בירציונלי: נגדיר מפה  \phi :\mathbb {A} ^{1}\rightarrow X על ידי  t\mapsto \left(t^{2},t^{3}\right) זוהי מפה בי רציונלית עם המפה ההפוכה  \phi ^{-1}|_{U_{X}}\left(x,y\right)=y/x כאשר  U_{X}=\left\{\left(x,y\right)\in X|x\neq 0\right\} היא הקבוצה הפתוחה והצפופה ב- X אשר איזומורפית לקבוצה הפתוחה והצפופה ב-  \mathbb {A} ^{1} U:=\phi ^{-1}\left(U_{X}\right). ונקבל  1=\dim \mathbb {A} ^{1}=\dim U=\dim U_{X}=\dim X.
תהי  X={\mathcal {V}}\left(xy\right) היריעה האפינית ב- \mathbb {A} ^{2}. נשים לב שמאחר ו- X מוגדרת על ידי משוואה אחת ו- {\text{dim}}({\mathbb {A} }^{2})=2 נקבל כי  {\text{dim}}(X)=1. בנוסף, מאחר שרכיבי הפריקות של הפולינום (y^{2}-x^{3})\in \mathbb {K} [x,y] הם  x,y נקבל בהתאמה את רכיבי אי הפריקות של  X הם  X={\mathcal {V}}\left(y\right)\cup {\mathcal {V}}\left(x\right) ונשים לב שחוג הפונקציות הרגולריות על  {\mathcal {V}}\left(y\right), המסומן ב- \mathbb {K} \left[{\mathcal {V}}\left(y\right)\right] איזומורפי לחוג הפולינומים במשתנה אחד  \mathbb {K} \left[x\right], כלומר  \mathbb {K} \left[{\mathcal {V}}\left(y\right)\right]\simeq \mathbb {K} \left[x\right] ובאופן דומה  \mathbb {K} \left[{\mathcal {V}}\left(x\right)\right]\simeq \mathbb {K} \left[y\right]. בפרט, דרגת הטרנצסדנטיות של שדה השברים  \mathbb {K} \left(x\right) היא 1, ניתן למשל לבחור את המונום  \left\{x\right\} כאיבר בלתי תלוי אלגברית מעל  \mathbb {K} , באופן דומה דרגת הטרנצסדנטיות של שדה השברים  \mathbb {K} \left(y\right) היא 1. על ידי שימוש בממד קרול נקבל באופן שקול לחישוב הקודם -  \dim _{tr}\left(X\right)=1.
תהיי  X=GL(n,\mathbb {K} ) היריעה המוגדרת על ידי החבורה הליניארית הכללית, על מנת לחשב את הממד של יריעת גרסמן  Y=Gr(k,n) נבנה מורפיזם על  \nu :X\twoheadrightarrow Y באופן הבא - יהי  L\in Gr(k,n) מרחב וקטורי  k ממדי, כל מטריצה  x\in X תעבור תחת המפה  \nu  למרחב הליניארי הנפרש על ידי הפעולה של  x על המרחב  L, כלומר  \nu (x)=xL. נשים לב ש- \nu  על, משום שכל שני תתי מרחבים ליניאריים מממד זהה צמודים על ידי מטריצת מעבר בסיס (כלומר איבר ב-  X=GL(n,\mathbb {K} )).
ניתן לזהות את  L עם אוסף הווקטורים מממד -  n עם  n-k קואורדינטות אחרונות שוות לאפס, כלומר  L\simeq \mathbb {K} ^{k}\subset \mathbb {K} ^{n}. לכן לכל  x\in X מתקיים  x.L=L אם״ם  x.L\subseteq L, אוסף המטריצות ב X המקיים תנאי זה הוא המטריצות מהצורה  {\bigl (}{\begin{smallmatrix}A&B\\0_{mat}&C\end{smallmatrix}}{\bigr )} כאשר  0_{mat} הוא מטריצת אפס מממד  k\times (n-k). מכאן נקבל שלכל  y\in Y מתקיים  \dim \left(\nu ^{-1}\left(y\right)\right)=\dim(GL(n,\mathbb {K} ))-k\times (n-k), ממסקנה ממשפט שבלה נקבל כי  \dim(GL(n,\mathbb {K} )=\dim(Gr(k,n)+\dim(GL(n,\mathbb {K} )-k\times (n-k)) כלומר \dim(Gr(k,n)=k\times (n-k)).
לקריאה נוספת

G.Kempf (1993), Algebraic Varieties, chapter 2.5 - Dimension
א-ראם

| --- | --- |

בתי העיירה א-ראם (ברקע)
 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  אל-קודס
 גובה:  768 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  25,595 (2006)
 קואורדינטות:  31°51′02″N 35°14′00″E﻿ / ﻿31.850490°N 35.233285°E﻿ / 31.850490; 35.233285
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ירושלים מוגדלת) א-ראם(למפת ירושלים רגילה) א-ראם(למפת הרי ירושלים רגילה) א-ראם(למפת הרי ירושלים מוגדלת) א-ראם  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אַ-רַּאם (אר-ראם, אל-ראם) היא עיירה בנפת אל-קודס של הרשות הפלסטינית, נמצאת דרומית־מזרחית לעיר רמאללה, בסמוך לשכונות נווה יעקב ובית חנינא, שבירושלים. חלק מן העיירה כלול בשטחה המוניציפלי של ירושלים, אך מרביתה המכריע מחוץ לגדר ההפרדה. חלק מהחוקרים מזהים את א-ראם עם העיר המקראית רמה, שהייתה מן הערים החשובות בנחלת שבט בנימין.
היסטוריה > העת העתיקה

חוקרים רבים מזהים את המקום כעיר המקראית רמה (או הרמה, בה"א הידיעה) בבנימין, זיהוי הנתמך הן על ידי שם הכפר, הן על ידי מיקומו כפי שעולה מן המקורות הקדומים, והן מבחינה ארכאולוגית. במקום מצויים שרידי יישוב מהתקופה הפלאוליתית. עיקר הממצאים מאוחרים יותר, וכוללים מבנים מהתקופה הישראלית, בורות מים, מחצבות, חאן ואף שלוש גלוסקמאות עם כתובות בעברית. כתובות אלו, המתוארכות למאה הראשונה לפנה"ס ולמראה הראשונה לספירה, כוללות שמות כגון מרים, יהוחנן ושמעון בן-זכריה.
במקום התגלו חרסים מתקופת הברזל א' (במדרון המזרחי - 1%), הברזל ב' (במדרון הדרומי והמזרחי - 20%), הפרסית (2%), ההלניסטית (13%), הרומית (8%), הביזנטית (31%), המוסלמית המוקדמת (6%), ימי הביניים (8%), וכן מהתקופה העות'מאנית (11%). ממצאים אלו מלמדים על ישוב צפוף באתר בתקופת בית ראשון, דעיכה תחת השלטון הפרסי, והתאוששות בתקופה ההלניסטית.
היסטוריה > התקופה העות'מאנית

א-ראם נזכרת במרשם המס העות'מאני של שנת 1596 תחת השם רמה. במרשם היא מופיעה כחלק מהנפה (נאחיה) של ג'בל קודס במחוז (ליוה) של ירושלים, ונמנתה בה אוכלוסייה של 28 משקי בית, כולם מוסלמים. תושבי הכפר שילמו מיסים על מוצרים חקלאיים, כגון חיטה, שעורה, עצי זית וגפנים, בנוסף ל"הכנסות מזדמנות", עיזים וכוורות, סה"כ 4,700 אקצ'ה.
חוקר ארץ ישראל ויקטור גרן ביקר בא-ראם בשנת 1870 וכתב כי במקום 200 תושבים. הוא ציין כי ראה בכפר שרידי מגדל עתיק, מסגד שנבנה על גבי כנסייה נוצרית קדומה, ואבני גזית עתיקות המשובצות בבתי הכפר הגסים.
קרבת הכפר לירושלים האיצה את אכלוסו, בפרט במהלך המאה ה-20.
היסטוריה > המנדט הבריטי

בתקופת המנדט הבריטי השתייך הכפר לנפת ירושלים. במפקד האוכלוסין של המנדט הבריטי בשנת 1922 נמנו בכפר 208 תושבים, ובמפקד של 1931 262 תושבים, כולם מוסלמים, ב-51 בתים. לפי סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל שערכו רשויות המנדט נאמדה אוכלוסיית הכפר ב-350 תושבים, והכפר השתרע על שטח של 5,589 דונמים. אזור הכפר נכלל בשטח שיועד למדינה הערבית, לפי החלטת החלוקה.
היסטוריה > שליטה ירדנית

בעקבות הסכמי רודוס בתום מלחמת העצמאות, עברה א-ראם לשליטת ממלכת ירדן כמו שאר הגדה המערבית.
היסטוריה > שליטה ישראלית ותחת הרשות הפלסטינית

במלחמת ששת הימים בשנת 1967 נכבשה א-ראם על ידי צה"ל. חלקה המערבי של העיירה, הסמוך לתוואי הישן של כביש 60, סופח לישראל והפך לחלק משטחה המוניציפלי של ירושלים, אך רוב הכפר נותר בשליטה פלסטינית. בתקופת האינתיפאדה השנייה בוצעו 12 פיגועים בירושלים שיצאו מא-ראם, ולאור זאת הוקמה גדר הפרדה בין הכפר לבין ירושלים, כחלק מ"עוטף ירושלים".
א-ראם כיום

ע"פ נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, בשנת 2006 חיו בא-ראם 25,595 תושבים, מוסלמים ונוצרים. ישנן הערכות אחרות לפיהן חיים בא-ראם כ-58,000 איש ואף כ-70,000 תושבים. רבים מן התושבים מחזיקים בתושבות ישראלית. בא-ראם נמצא אצטדיון פייסל חוסייני, שהוא אצטדיון הבית של נבחרת פלסטין בכדורגל.
ערים תאומות

סרביה זמון, סרביה
צרפת בונדי, צרפת
הערות שוליים

↑  יואל אליצור, ‏מקור המסורת על 'נבי-סמואל', קתדרה 31, אפריל 1984, עמ' 75
↑  הנ"ל, ‏קול ברמה נשמע ושאלת קבורת רחל, באתר "דעת"
↑  יוחנן אהרוני, אטלס כרטא לתולדות המקרא, ירושלים: הוצאת כרטא, 1974, עמ' 11.
↑  Corpus inscriptionum Iudaeae/Palaestinae: a multi-lingual corpus of the inscriptions from Alexander to Muhammad. Vol. IV: Iudaea / Idumaea. Eran Lupu, Marfa Heimbach, Naomi Schneider, Hannah Cotton. Berlin: de Gruyter. 2018. pp. 231–233. ISBN 978-3-11-022219-7. OCLC 663773367.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: others (link)
↑  יצחק מגן, ישראל פינקלשטיין (ע), סקר ארכאולוגי בארץ בנימין, ירושלים: רשות העתיקות, 1993, עמ' 168-169, מסת"ב 965-406-007-8
↑  Finkelstein, Israel (2018). Hasmonean realities behind Ezra, Nehemiah, and Chronicles. SBL Press. p. 41. ISBN 978-0-88414-307-9. OCLC 1081371337.
↑  Hütteroth and Abdulfattah, 1977, p. 117
↑  ויקטור גרן, תיאור גיאוגרפי, היסטורי וארכיאולוגי של ארץ-ישראל - כרך רביעי: השומרון (א), ירושלים: יד יצחק בן-צבי, 1983, עמ' 132-135
↑  א-ראם, אנציקלופדיית 'מפה'
↑  נתונים מסקר הכפרים (1945), שהוצגו מחדש בספר Hadawi, Village statistics 1945, Classification of Land and Area Ownership in Palestine, Beirut, 1970, ומהספר נסרקו לאתר PalestineRemembered.com.
1 2  אפרת ויס וסלוא עלינאת, החומה בשכונת א-ראם: 70 אלף ינותקו מירושלים, באתר ynet, 16 ביוני 2004
↑  הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה
↑  דברי ראש הכפר,אתר בצלם
| Flag of Palestineיישובי נפת אל-קודס |
| --- | --- | --- |
| ערים | מזרח ירושלים (שנוי במחלוקת) |  |
| מועצות מקומיות | אבו דיס • אלעיזריה • א-ראם |  |
| כפרים | אל-קובייבה • בידו • בית ענאן • ביר נבאלא • ח'אן אל-אחמר • חיזמא • כפר עקב (שנוי במחלוקת) • קטנה • קלנדיה • ענאתא • ערב אל-ג'האלין • בית דוקו • בית חנינא • בית סוריכ • בית איג'זא • בית איכסא • ג'בע • אל-ג'ודיירה • אל-ג'יב • מוח'מאס • ראפאת • א-סוואחרה א-שרקייה • קלנדיה •  א-זעיים • שייח' סעד |  |
| מחנות פליטים | מחנה הפליטים שועפאט (שנוי במחלוקת) |  |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007511490005171
אל-בירווה

| --- | --- |

אל-בירווה מרחוק, 1928
 טריטוריה:  המנדט הבריטי המנדט הבריטי
 מחוז:  מחוז הגליל
 נפה:  נפת עכו
 שפה רשמית:  ערבית
 תאריך ייסוד:  לפני 1047
 שטח:  13,542 דונם עות'מאני (1945)
 גובה:  60 מטרים
 סיבת נטישה:  מלחמת העצמאות
 תאריך נטישה:  11 ביוני 1948
 יישובים יורשים:  קיבוץ יסעור ומושב אחיהוד
 דת:  מוסלמים ונוצרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ביישוב לשעבר:  1,460 (1945)
 קואורדינטות:  32°54′19″N 35°10′49″E﻿ / ﻿32.905175°N 35.18016389°E﻿ / 32.905175; 35.18016389 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הגליל המערבי מוגדלת) אל-בירווה(למפת הגליל המערבי רגילה) אל-בירווה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אל-בירווה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אל-בירווה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אל-בירווה (מערבית: البروة) היה יישוב עתיק וכפר ערבי ששכן מזרחית לעכו, וננטש במהלך קרבות מלחמת העצמאות.
היסטוריה > העת העתיקה

עדויות ארכאולוגיות ליישוב כנעני, פיניקי וישראלי באזור מתקופת הברונזה התיכונה עד התקופה ההלניסטית המוקדמת נמצאו באזור תל בירה, מערבית לכפר.
היסטוריה > ימי הביניים

ישנן עדויות לכפר ששכן באזור בתקופה הצלבנית, ושמו בערבית מוזכר בספר מסעות שכתב התייר הפרסי נאצר ח'סרו בשנת 1047.
היסטוריה > העת החדשה

באמצע המאה ה-19 התקיים באל-בירווה כפר קבע שהתרכז סביב מעיין במקום. מספר התושבים בכפר נע בין 450–900 על פי עדויות שונות. רוב התושבים היו מוסלמים, אך היה בכפר מיעוט נוצרי קטן. במפקד 1922 נמנו בכפר 807 תושבים. לפי סקר הכפרים 1945 שהתבסס על מפקד 1931, חיו בכפר כ-1,460 תושבים, ברובם מוסלמים ועסקו בעיקר בחקלאות. אדמותיו השתרעו על שטח של 13,542 דונם מהם 546 דונם בבעלות יהודית. בכפר פעלו שני בתי ספר, לבנים ולבנות, עוד היו בו מסגד, כנסייה, שני קברי קדושים ושלושה בתי בד.
תושבי הכפר השתתפו במרד הערבי הגדול, וב-19 ביולי 1938 אף הניחו ככל הנראה מטען צד שהרג 12 חיילים בריטים.[דרושה הבהרה] הצבא הבריטי ביצע מספר חיפושים בכפר והטיל עליו קנסות קיבוציים.
לפי תוכנית החלוקה, יועדו שטחי הכפר להיכלל בשטח המדינה הערבית, אולם במהלך מלחמת העצמאות, ערב ההפוגה הראשונה, ב-11 ביוני 1948, כוח של חטיבת כרמלי כבש את הכפר לאחר שהתגבר על התנגדות מקומית. בכפר ובשלושת המשלטים הסמוכים לו החזיקה פלוגת חי"ם מתל אביב שמנתה כ-120 איש שברשותם היה משוריין ובו מכשיר קשר ללא נשק מסייע. ב-23 ביוני 1948, בשעה 21.00 החלה הסתערות על הכפר בכוח גדול ובלווי משוריינים ותוך זמן קצר נכבש הכפר. מיד התארגנה התקפת נגד. הקרב היה קשה ונמשך כל יום 24 ביוני 1948. במהלך היום הוזעקו ערבים חמושים מכל כפרי הסביבה בשיטת הפזעה, ומספרם הגיע ל-800. כן השתתפו 200 לוחמים מצבא ההצלה של פאוזי אל קאוקג'י. רק לפנות בוקר 25 ביוני 1948, הצליחו כוחות צה"ל מחטיבת כרמלי לכבוש את הכפר בחזרה. בקרב נפלו עשרה חיילי צה"ל, ומהערבים נפלו 12 לוחמים של צבא ההצלה ו-30 לוחמים כפריים. ההתקפה בוצעה על ידי צבא ההצלה תוך הפרה של ההפוגה הראשונה, תוך טענה שצבא ההצלה איננו כפוף להפוגה. בתחילת קרבות עשרת הימים הרחיב צה"ל את אחיזתו סביב בירווה וכבש מספר משלטים החולשים עליו. אולם צבא ההצלה הצליח לכבוש חזרה אחד מן המשלטים ואלה היו בידיו לזמן קצר עד קריסת צבא ההצלה בהמשך מבצע דקל.
צה"ל הכריז על האזור כאזור צבאי. תושבי הכפר, שחלקם שהו בתוך ישראל, לא הורשו לחזור אליו (ובכך הפכו לנפקדים נוכחים), ובשנת 1949 נהרסו הבתים ואדמות הכפר הופקעו.
על אדמות הכפר הוקמו קיבוץ יסעור (ב-6 בינואר 1949) ומושב אחיהוד. בשנת 1951 הציעה ישראל בתים וקרקעות לפליטי בירווה במכר, אולם הם סירבו מתוך רצון לחזור לאדמות שלהם בבירווה.
תושבי הכפר וצאצאיהם הקימו ועד להגנה על זכויותיהם, ובכל שנה ביום הנכבה, הם מבקרים את שרידי הכפר ההרוס על מנת להנחיל את מורשת הכפר לדור הצעיר. המשורר הפלסטיני מחמוד דרוויש היה פליט מאל-בירווה.
לקריאה נוספת

חטיבת כרמלי במלחמת הקוממיות, הוצאת מערכות, עמ' 202–203, 1973
הערות שוליים

1 2 3 4  נתונים מסקר הכפרים (1,945) שהוצגו מחדש בספר Hadawi Village statistics 1,945 Classification of Land and Area Ownership in Palestine Beirut 1,970 ומהספר נסרקו לאתר PalestineRemembered.com.
 שם היישוב מאוית Birwa EL
↑  יהושע בן אריה ועמירם אורן, יישובי הגליל ערב מפעל ההתיישבות הציוני, בתוך: ארצות הגליל, כרך א', אוניברסיטת חיפה, 1983, עמ' 320-322
↑  Operations near Majdal Krum - Village fines, פלסטיין פוסט, 22 באוגוסט 1938
Troops Pursue Bands, פלסטיין פוסט, 21 בנובמבר 1938
↑  הודעת דובר צה"ל טענה ל-100 אבדות של האויב מתוכם 50 הרוגים. ראו: ההתקפה בבירווה, על המשמר, 27 ביוני 1948
↑  הערבים מאשימים אותנו בהפרת ההפוגה, מעריב, 25 ביוני 1948
התגובה להפרת ההפוגה בבירווה, על המשמר, 27 ביוני 1948
↑  ג'ון קמחי, בזירת הקרבות הצפונית, על המשמר, 14 ביולי 1948
↑  בני מוריס, לידתה של בעיית הפליטים הפלסטינים 1947–1949, עמ' 253; מקראה למפה מספר 3 (סעיף 47), עמ' 594
↑  נתגלו מים ביעזור שבאזור עכו, דבר, 25 ביוני 1950
↑  בני מוריס, לידתה של בעיית הפליטים הפלסטינים 1947–1949, עמ' 250
↑  ו. יוסף, שיכון פליטים ערבים, על המשמר, 15 בינואר 1951
תל בירה – מבט מצפון על התל השוכן כיום ממזרח לקיבוץ יסעור
א-תוואני

| --- | --- |

הכפר א-תוואני
 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  חברון
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  194 (2017)
 קואורדינטות:  31°24′51″N 35°09′11″E﻿ / ﻿31.41416667°N 35.15305556°E﻿ / 31.41416667; 35.15305556 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הר חברון מוגדלת) א-תוואני(למפת הר חברון רגילה) א-תוואני(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום א-תוואני(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום א-תוואני  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אַ-תֻּוַאנִי (בערבית: ﺍﻟﺘﻮﺍﻧﻲ), הנקרא גם אַ-תֻּוַאנֶה (ﺍﻟﺘﻮانة) או אַ-טֻּוַאנִי (ﺍﻟﻄﻮﺍﻧﻲ), הוא כפר פלסטיני זעיר בדרום הר חברון, הנמצא כקילומטר וחצי דרומית מזרחית לאל-כרמל (מדרום-מזרח ליטא), הכפר מצוי, בגובה של כ-780 מטר מעל פני הים, מערבית לתל טוואני. חלק מתושבי הכפר מתגוררים במערות. במרחק כקילומטר ממזרח לכפר הוקמה ב-1981 ההתנחלות מעון ובין תושבי שני היישובים ישנם עימותים על השטחים, הדרכים ועל מקורות המים.
היסטוריה > ח'ירבת א-תוואני

הכפר א-תוואני בנוי על שרידי ח'ירבת א-תוואני. בסקר ארכאולוגי שנערך בשנת 1968 נמצאו במקום שרידים מועטים של מבנים וגדרות. החורבה שהייתה במקום, ח'ירבת א-תוואני, נהרסה ובמקומה הוקמו מבנים חדשים. התושבים שהתגוררו במקום השתמשו גם במבנים הקדומים ובמערות הטבעיות למגורים ולמכלאות. ממצאי קדרות שנמצאו במקום על ידי הארכיאולוגים היו משתי תקופות, התקופה הביזנטית ותקופת ימי הביניים. הארכיאולוג צבי אילן מצא במקום מבנה גדול, חלקו חצוב וחלקו בנוי, שאותו הוא זיהה כבית כנסת מהתקופה הרומית. בשטח המבנה התגלו פריטים מעוטרים רבים שכיום אינם נמצאים במקום. כיום, עם התרחבות היישוב באתר, מרבית השרידים שבו נהרסים, והאבנים הקדומות נלקחות לבניית בתים חדשים. הארכיאולוג וחוקר האזור יובל ברוך חפר מצפון לחורבה ומצא מערת קבורה יהודית מהמאות הראשונה והשנייה לספירה. במערה החצובה התגלו סרקופגים עשויים מאבן גיר קשה, שהם טיפוס מאוחר של ארונות קבורה.[דרוש מקור]
על פי מפת הקרן לחקר ארץ ישראל מ-1880, החורבה נמצאת ליד דרך קדומה המובילה מהכפר יטא למדבר יהודה עד עין גדי. לאורכה של דרך זו סקר ברוך עשרות יישובים קדומים שהתקיימו לאורכה החל מתקופת הבית השני ועד לסוף התקופה הביזנטית.
היסטוריה > ההתיישבות

במפקד האוכלוסין שנערך בימי המנדט הבריטי בשנת 1931 היישוב לא היה קיים. בסקר מיפוי מטעם הצבא הבריטי שנערך בשנת 1944 נכתב כי במקום מצויה "חורבה". במפקד האוכלוסין שנערך על ידי ממלכת ירדן, בנובמבר 1961 היה מספר התושבים 127. במפקד הישראלי משנת 1967 עלה מספר התושבים ל-175 נפש. בשנת 1997 ירד מספרם ל-76 ובשנת 2002 הוערך מספרם בכ-100. במפקד האוכלוסין של הרשות הפלסטינית ב-2007 נמנו במקום 326 תושבים.
במפקד התושבים שערכה הרשות הפלסטינית בשנת 2017 נמצאו בכפר רק 194 תושבים.
תושבי המקום הם בני משפחות עניות מהכפר יטא, שבאו אל א-תוואני במהלך המאה ה-20, מכיוון שלא יכלו לרכוש קרקעות להקמת בתים ביטא או שלא היה להם קרקעות לפרנסה. הם התיישבו בחורבות נטושות בא-תוואני, ונצלו את האדמות הראויות לעיבוד, את כרי המרעה לרעיית צאן ואת שפע המערות הטבעיות למגורים. תחילה התיישבו במקום הגברים, וכאשר התבססו הביאו את בני משפחתם. בהמשך הפך א-תוואני למקום מקלט לבני חמולות ומשפחות שהסתכסכו עם משפחות אחרות.[דרוש מקור]
חיים

בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 הוקם בכפר בית ספר יסודי המשרת כמה כפרים קטנים בסביבה. חלק מהתושבים מתגוררים במבני בטון שנבנו מעל המערות. בסיוע גורמים בינלאומיים הותקנה בכפר מערכת חשמל. שירותים אחרים מקבלים התושבים בכפר יטא המהווה עבורם כפר אם. בשנת 2009 נבנתה בא-תוואני מכספי תרומות מרפאה שנועדה לשרת את תושבי הסביבה, וכן נבנה מבנה שמטרתו לתעד את ההתנגדות לשלטון ישראל.
בתחום הכפר כמה בורות מים ובאר מים קדומה בשם עין א-תוואני. בשנת 2010, כחודשיים לאחר פניות של תושבי המקום למנהל האזרחי, למקורות ולרשות המים, ובסיוע האגודה לזכויות האזרח בישראל, עמותת "במקום" וחברי הכנסת חיים אורון ודב חנין, הודיע המנהל האזרחי כי הוחלט שהכפר יחובר למים והכפר חובר לתשתית אספקת מים של מקורות.
תוכנית מתאר מקומית לכפר שכולל את חלק מבתי הכפר ואדמותיו הופקד לאישור על ידי המנהל האזרחי. חלק מהתושבים הגישו התנגדות לתוכנית זו, שטרם אושרה.
בראשית שנות ה-2000 הוקם על ידי צה"ל, בצמוד לכביש 317, שעובר כ-300 מטר מצפון לכפר, מעקה בטון בגובה 82 סנטימטר ובאורך 41 קילומטר, שנועד למנוע המלטות רכבים מהירה לאחר ביצוע פיגוע, כמו פיגוע ירי. המעקה הושאר פתח למעבר כלי רכב לא-תוואני מעיר המחוז, יטא, אך התושבים התלוננו על הקושי למעבר עם בעלי חיים. בדצמבר 2006 הורה בג"ץ לפרק את המעקה והוא פורק בתחילת אוגוסט 2007.
עימותים בין אנשי הכפר למתנחלים

מאז ראשית המאה ה-21 יש עימותים בין תושבי א-תוואני לבין תושבי התנחלויות סמוכות. העימותים נסובו על השימוש באדמות, שטחי מרעה ומעבר בדרכים הקרובות למעון. בשל עימותים בין תושבי טוואני לתושבים ביישובים הסמוכים צה"ל החל ללוות את ילדי הכפר בדרכם אל בתי הספר ובחזרה מהם[דרוש מקור], באתר ומדי פעם נערכות במקום הפגנות. פעולות אלה נסקרות בהרחבה באמצעי התקשורת הבינלאומיים. בשנת 2004 האשימו בני הכפר את המתנחלים בהרעלת באר המים באמצעות זריקת פגרי תרנגולות למי התהום - טענה אשר לא נבדקה ולכן מהימנותה נתונה בספק.
בנגב

בספר האוטוביוגרפי גדולה הייתה הבדידות מאת בנימין ברנר, אחיו של יוסף חיים ברנר, מספר הכותב על ילדותו שעברה עליו, בין היתר, בקרב בני שבט א-תוואני שבנגב. הילד אומץ על ידי השייח ג'אבר מהשבט ועבר לגור עמו בכפר. את חוויותיו כרועה גמלים בכפר ואהבותיו הצעירות תיאר בספר בגוף ראשון.
גלריית תמונות

הכפר א-תוואני, יולי 2010
מים שהובלו לכפר באמצעות מכלית, יולי 2010
חלק מתושבי א-תוואני מתגוררים במבני בטון שנבנו מעל מערות, יולי 2010
הערות שוליים

↑  ניר חסון, האינסטלטור היהודי שמגן בגופו על דרי המערות, באתר הארץ, 5 במאי 2005
↑  דר' צביקה פלג - משרד החינוך והתרבות, הגבול המזרחי של ההתיישבות והחקלאות בדרום הרי חברון, (בתוך דרומא - לקט מאמרים, עורך: צביקה פלג, מועצה אזורית הר חברון 2008)
↑  האתר הפלסטיני Palestine Remembered (באנגלית)
↑  אנציקלופדיה מפה 2002
↑  מפקד האוכלוסין של הרשות הפלסטינית, עמ' 58
↑  Palestinian Central Bureau of Statistics (PCBS) (Report), Preliminary Results of the Population, Housing and Establishments Census, 2017, February 2018, עמ' 82-64
↑  יעקב חבקוק, "חיים במערות הר חברון", משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1985
↑  דב מברך על הקמפיין לחיבור א-תוואנה; מצטרף לשאילתה למשרד הביטחון באתר חבר הכנסת דב חנין.
↑  המאמץ לחיבור א-תוואנה למים זורמים באתר "פעולה אחת ביום" של עמותת במקום והאגודה לזכויות האזרח.
↑  האתר הפלסטיני למען כפר פלסטיני: הוציאו מים מהבלוג, באתר ynet, 18 ביולי 2010
↑  רקע על דרום הר חברון, באתר בצלם
↑  תוכנית מתאר מיוחדת לח'רבת א-תוואני
↑  התנגדות לתוכנית המתאר המיוחדת 1764/1/05 - א-תוואני באתר "במקום".
↑  בג"ץ 1748/06 ראש עיריית דאהריה נ' מפקד כוחות צה"ל בגדה המערבית, ניתן ב־14 בדצמבר 2006
↑  בג"ץ 1748/06 ראש עיריית דאהריה נ' מפקד כוחות צה"ל בגדה המערבית, ניתן ב־24 ביולי 2007
↑  לא סופרים את הבג"ץ, באתר גלובס, 2 בספטמבר 2010
↑  בנימין ברנר, גדולה הייתה הבדידות, הוצאת עם עובד, 1978
| דגל הרשות הפלסטיניתיישובי נפת חברון |
| --- | --- | --- |
| ערים | חברון • דורא • חלחול • יטא • דאהרייה |  |
| מועצות מקומיות | בני נעים • בית עווא • בית אולא • בית אומר • דיר סאמת • אידנא • ח'אראס • נובא • סעיר • א-סמוע • צוריף • תרקומיא • תפוח |  |
| כפרים | אום אל-ח'יר • אל-בקעה • בית עמרה • בית ענון • בית כאחיל • בית א-רוש אל-פוקא • אל-בורג' • דיר אל-עסל אל-פוקא • א-דווארה • חדב אל-פוואר • אל-חילה • חוריז • אמריש • ג'בעה • ח'ירבת כרמה • אל-כרמל • ח'אלת אל-מאיה • חֻ'רסא • אל-כום • ח'ירבת סאפא • ח'רבת זנוטה • ח'ירבת א-סימיא • מג'ד • קַלְקַס • קילה • רמאדין • א-ריחייא • א-שויוח' • שיוח' אל-ערוב • א-סורה • א-טבקה • אל-עודייסה • זיף • ראבוד • קורייסה |  |
| מחנות פליטים | אל-ערוב • אל-פוואר |  |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2008037850  VIAF: 152672318   WorldCat (עם VIAF): 152672318 
בית ספר בא-תוואני