stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הגורמים למלחמת העולם הראשונה
גורמים מבניים או מערכתיים > התרחבות קולוניאלית

התחרות בין המעצמות התחזקה בשנות ה־80 של המאה ה־19 בשל המרוץ אחר קולוניות, שהביאה לכך שחלקים גדולים מאפריקה ואסיה נשלטו על ידי האירופאים ברבע המאה הבאה. תחת לחץ מקבוצות מסוימות, אפילו ביסמרק הסכים לתור אחר אימפריה מעבר לים, וכך גדל המתח האנגלו-גרמני כאשר רכשים גרמניים חדשים באפריקה ובאוקיינוס השקט איימו להפריע לאינטרסים האסטרטגיים והמסחריים הבריטיים. התמיכה של וילהלם בעצמאות המרוקאית מצרפת, העמיתה האסטרטגית החדשה של בריטניה, הביאה למשבר טנג'יר ב־1905. בזמן המשבר המרוקאי השני או משבר אגאדיר (1911), העמידה נוכחות הצי הגרמני במרוקו את הקואליציה הבריטית-צרפתית שוב בניסיון.
גורמים מבניים או מערכתיים > רשת הבריתות

יש שאומרים, כי המנהיגים הפוליטיים לא הבינו נכונה את המערכת המסועפת של הבריתות שכבלה יחד את המדינות השונות באירופה לפני המלחמה. גיוס של מדינה קטנה יחסית היה יכול לגרום לאפקט דומינו שיצא במהירות משליטה, ולערב את כל המדינות. אולם המנהיגים דנו במשבר בין אוסטריה-הונגריה וסרביה כאילו היה מדובר בנושא מקומי. כך האיום האוסטרו-הונגרי ב"פעולת משטרה" נגד סרביה הביא לכניסה של בריטניה למלחמה:
אוסטרו-הונגרי מאיימת על סרביה
הסכמים של רוסיה עם סרביה מחייבים אותה להתגייס לטובתה
צרפת מתגייסת לטובת רוסיה
הגיוס הצרפתי מניע את תוכנית שליפן, ובסופו של דבר - את הפלישה הגרמנית לבלגיה
ההסכם של בריטניה עם בלגיה (הסכם לונדון משנת 1839) מחייב אותה להגן על בלגיה מכל תוקף
עם כניסתה של בריטניה למלחמה, נכנסו גם כל הקולוניות והדומיניונים הבריטיים, כשהם מציעים סיוע כלכלי וצבאי – אוסטרליה, קנדה, הודו, ניו זילנד ודרום אפריקה
יפן, שכיבדה את ההסכם הצבאי שלה עם בריטניה, מכריזה מלחמה על גרמניה
גורמים מבניים או מערכתיים > זה ייגמר עד חג המולד

האמונה כי מלחמה באירופה תהיה עניין מהיר ושהיא תוכרע עד לחג המולד נחשבת בעיני רבים כאומדן מוטעה באופן טרגי; התאוריה היא, שאם לפני המלחמה היו יודעים עד כמה היא תהיה נוראה ומתמשכת, אף מדינה לא הייתה מעזה לפתוח בה. רעיון זה פחות מסתבר לאחר שנזכרים בתאוריה הצבאית של אותה התקופה, ובמיוחד בדעותיו של איוואן בלוך, שהיה מועמד לפרס נובל לשלום. התחזיות של בלוך לגבי לוחמה מתועשת, שתוביל למצב של קיפאון רצחני, מלחמת התשה ואפילו למהפכה, היו ידועים מאוד בחוגים צבאיים ופציפיסטיים כאחד. סופרים כמו ניאל פרגוסון טוענים כי התאוריות של אמונה במלחמה מהירה מוגזמות מאוד, וכי המתכננים הצבאיים, במיוחד בגרמניה, היו מודעים לאפשרות של מלחמה ארוכה, כפי שניתן לראות מההתכתבות הטלגרפית המפורסמת בין הקיסרים של רוסיה וגרמניה ("התכתבות וילי וניקי"). הוא גם טוען כי האנשים שהכירו טוב את המצב חשבו כי אין סבירות גבוהה למלחמה מהירה.
גורמים מבניים או מערכתיים > תורת ההתקפה ומלחמה על פי לוח זמנים

תאורטיקנים צבאיים מאותה התקופה האמינו כי חשוב מאוד להיות הצד המתקיף. התאוריה הזו עודדה את כל הצדדים במלחמה להכות ראשונים על מנת לזכות ביתרון זה. לפיכך, חלון ההזדמנויות לדיפלומטיה היה קצר יותר. רוב המתכננים רצו להתחיל בגיוס מוקדם ככל האפשר כדי שלא ייתפסו בהגנה.
ישנם היסטוריונים שטענו כי לוח הזמנים של הגיוס היה כל כך קשוח, שברגע שהחל – אי אפשר היה לבטל אותו ללא שיבוש המדינה וגרימת מהומה בצבא. לפיכך, המגעים הדיפלומטיים שנעשו לאחר תחילת הגיוס לא היו אפקטיביים.
גורמים מבניים או מערכתיים > תוכנית שליפן

הפגיעות האסטרטגית של גרמניה, שנמצאה בין שתי האויבות שלה, רוסיה ממזרח וצרפת ממערב, הביאה לפיתוחה של תוכנית שליפן. מטרתה הייתה להוציא את צרפת מהר ככל האפשר מהמשחק, לפני שרוסיה תספיק לגייס את כל כוחותיה העצומים. גרמניה אז תוכל להפנות את מלוא משאביה כלפי האיום הרוסי. על אף שאלפרד פון שליפן המציא את התוכנית זמן רב לפני שפרש ב־1905, ההפסד הרוסי ליפן במלחמת רוסיה–יפן ב־1904 הציג את החולשה הארגונית של רוסיה ותרם לחזק את אמינות התוכנית.
קיום התוכנית הזו חייב את המתכננים הצבאיים של גרמניה להתקיף ראשונים ברגע שברור היה כי תהיה מלחמה, אחרת, לרוסיה יהיה זמן לגייס את כוחותיה וגרמניה תפסיד. כאשר ברגע האחרון ניסה הקיסר וילהלם השני לבטל את התוכנית כדי למנוע את המלחמה, הוא גילה כי כבר מאוחר מדי – ביטול התוכנית יחייב ארגון מחדש של הצבא הגרמני שיותיר את גרמניה חשופה למשך מספר חודשים.
נראה כי לא היה אף מתכנן צבאי במדינות האחרות שהצליח לנחש את התוכנית של גרמניה. כך דנו ביניהם המנהיגים של אירופה בניחותא, כשהם חושבים כי כל הצדדים יפעלו בסבלנות. אך לגרמניה לא היה זמן לסבלנות.
גורמים מבניים או מערכתיים > ענייני תקשורת > טלגרפיה

בשנת 1914 השתמשו עדיין כל המדינות בטלגרף כצורת התקשורת העיקרית, מה שהביא לעיכובים של כמה שעות עד ימים.
גורמים מבניים או מערכתיים > ענייני תקשורת > שגרירים

ב־1914 היו המדינות תלויות מאוד בשגריריהן, בין השאר בשל עיכובים בתקשורת. דבר זה הביא פעמים רבות להחלטות דיפלומטיות סובייקטיביות ולחוסר הבנה הדדי.
אירועים נקודתיים > קונגרס וינה

לאחר ההפסד הסופי של נפוליאון בקרב ווטרלו, נתכנס ב־1815 קונגרס וינה, שאורגן על ידי המנצחים העיקריים של המלחמות הנפואליאניות: בריטניה, פרוסיה, רוסיה ואוסטריה. הדמות החשובה ביותר בקונגרס הייתה נציג אוסטריה, קלמנס ונצל פון מטרניך. מטרניך יעץ להשיב את אירופה למצבה מלפני המהפכה הצרפתית. הוא טען כי יש ליצור שיווי משקל של כוחות, שבו אף מדינה אירופאית לא תהיה חזקה יותר מהאחרות. מערך זה נודע כ"קונצרט האירופאי", מערכת שבה המעצמות הגדולות יעזרו אחת לשנייה להשאיר בשלטון את האריסטוקרטיות. על ידי מניעת נפילתה של אחת מהמונרכיות ללאומיות או לליברליזם, תימנע מהפכה חברתית מאירופה כולה. אם לא יצליחו למנוע זאת, לדעת מטרניך, תיגרר היבשת לעוד מלחמה כללית, כפי שהיה ניתן לראות מנפוליאון והלאומיות הצרפתית. מטרניך פחד מהלאומיות ככוח שיכול לפורר מדינות רב-אתניות כמו רוסיה והאימפריה האוסטרית.
אירועים נקודתיים > מלחמת צרפת–פרוסיה (1870–1871)

רבים מהגורמים הישירים של מלחמת העולם הראשונה טמונים בתוצאות של מלחמת צרפת–פרוסיה, שהתחוללה בשנים 1870–1871. מאבק זה הביא לייסוד של קיסרות גרמנית חזקה ודינמית, וכך הרס את שיווי המשקל האירופאי: למדינה חדשה וחזקה זו הייתה היכולת הכלכלית והצבאית לאיים על אירופה, ובייחוד על הכוחות האירופאים הישנים. הלאומיות הגרמנית, משאביה הטבעיים, החוזק הכלכלי שלה והרצון שלה למצוא את "מקומה תחת השמש" גרמה ליריבויות קולוניאליות וצבאיות עם המדינות האחרות, ובייחוד למרוץ החימוש הימי האנגלו-גרמני.
הסיפוח של מחוזות אלזס ולורן בידי גרמניה והתבוסה המשפילה בקרב סדאן עוררו שנאה צרפתית עמוקה כלפי גרמניה ורצון לנקמה. הצרפתים רצו להתנקם לא רק על ההפסדים הצבאיים והטריטוריאליים, אלא גם על כך שצרפת כבר לא הייתה המעצמה הגדולה והחשובה ביותר באירופה. ההפסד הצרפתי במלחמה גם גרם לחוסר יציבות פוליטי, ששיאו במהפכה ובייסוד הרפובליקה הצרפתית השלישית. ביסמרק היה מודע לבעיות אלה בשנותיו האחרונות וניסה לפייס את הצרפתים על ידי עידוד ההתפשטות שלהם מעבר לים. אך הרגש האנטי-גרמני הוסיף להתקיים. הסכם צרפתי-גרמני מ־1884, שמחה כנגד ההסכמה האנגלו-פורטוגזית במערב אפריקה לא שרד לזמן רב, לאחר שהממשלה הפרו-אימפריאליסטית של ז'ול פרי בצרפת נפלה ב־1885.
אירועים נקודתיים > מרוץ הנשק האנגלו-גרמני

גורם נוסף שתרם למלחמה היה הצטברות המתח בין גרמניה ובריטניה כתוצאה מרצונה של גרמניה להיעשות כוח ימי משמעותי. הבריטים האמינו, כי הדבר היחיד שמחזיק יחד את האימפריה העצומה שלהם הוא כוחם הימי, ולכן חשו מאוימים מהמדיניות הימית האגרסיבית של גרמניה. ההיבט הזה של הסכסוך בין הגושים קיבל ביטוי בולט במשבר מרוקו שקדם למלחמה.
אירועים נקודתיים > מתח בבלקנים

מרכיב חשוב בחבית הנפץ הדיפלומטית היה השאיפות הלאומיות החזקות במדינות הבלקן, שפנו לאוסטריה-הונגריה או לרוסיה שיתמכו בהן. העלייה של חוגים אנטי-אוסטריים בסרביה לאחר מהפך ב־1903 תרמה למשבר ב־1908 בעקבות הסיפוח האוסטרי החד־צדדי של בוסניה והרצגובינה, כשלחץ גרמני הכריח את רוסיה שלא להתערב בסכסוך.
בנוסף, נוצר ואקום לאחר הפלתו של הסולטאן עבדול חמיד השני על ידי הטורקים הצעירים, שמטרתם הייתה להביא לחוקה.
דאגה בחוגי השלטון הגרמניים בשל ההתאוששות המהירה של רוסיה ממלחמת רוסיה יפן לאחר 1908 הביאה לתמיכה במכה מקדימה לפני שהחימוש הרוסי המתגבר יטה את הכף נגד גרמניה ואוסטריה-הונגריה. עד 1913, כבר האריכו צרפת וגרמניה את השירות הצבאי המיועד לחייליהן, ובריטניה חתמה על הסכמים בענייני צי ודיונים בעניינים צבאיים עם צרפת בשנה הקודמת.
אירועים נקודתיים > הקייזר וילהלם השני

תחת ההנהגה הפוליטית של הקנצלר הראשון שלה, אוטו פון ביסמרק, הבטיחה גרמניה את מקומה החדש באירופה על ידי ברית עם אוסטריה-הונגריה והבנה דיפלומטית עם רוסיה. ביסמרק החל לתור אחר בריתות והסכמים עם מדינות נוספות. הוא חתם הסכם שלום עם כמעט כל מדינה באירופה חוץ מצרפת. הוא פחד מאוד ממלחמה שתהרוס את המדינה החדשה שהוא הצליח ליצור בשנות ה־60. עם מותו של וילהלם הראשון, הייתה מערכת בריתות מסועפת באירופה ששמרה על שלום קריר.
וילהלם השני, שעלה לכס הגרמני ב־1888, היה שליט צעיר שרצה לנהל את המדיניות בעצמו, למרות השיפוט הדיפלומטי החפוז שלו. לאחר הבחירות של 1890, שבהן גדלו מפלגות המרכז והשמאל, וכן בשל חוסר הרצון שלו לרשת קנצלר שהדריך את סבו למשך רוב הקריירה שלו, ארגן וילהלם את התפטרותו של ביסמרק.
הרבה מהעבודה המורכבת של הקנצלר נהרסה בעשורים הבאים, כאשר וילהלם לא הצליח לחדש את ההסכם עם רוסיה ב־1887, מה שנתן לצרפת הזדמנות לכרות ברית מלאה איתה ב־1894. הניסיון של וילהלם ליצור צי חזק יותר מזה של בריטניה היה הרה-אסון עוד יותר, מאחר שהוא הביא להסכמה הלבבית מ־1904 ולהרחבתה גם לרוסיה ב־1907.
אירועים נקודתיים > מסילת הברזל ברלין-בגדאד

זמן קצר לאחר שרכבת האוריינט אקספרס הסיעה את נוסעיה הראשונים דרך הבלקנים לקונסטנטינופול ב־1888, קיבלו בנקאים גרמנים אישור ממנהיגים טורקים לבנות מסילת ברזל עמוק יותר לתוך האימפריה העות'מאנית. ב־1903, מדינות אחרות באירופה הבינו כי הגרמנים מבקשים לבנות מסילת ברזל שתחבר בין גרמניה למפרץ הפרסי, וכך לעקוף את תעלת סואץ. מדינות אלו פחדו כי הרכבת תגביר עוד יותר את היתרונות הפוליטיים והכלכליים של גרמניה.
היסטוריוגרפיה

הגורמים המדויקים של המלחמה נדונו רבות מאז תחילת המלחמה. מיד לאחר המלחמה, התפרסמו במדינות בעלות הברית מחקרים אקדמיים רבים שהאשימו את גרמניה באחריות למלחמה. אך מחקרים אחרים משנות ה־20 וה־30 האשימו את כל הצדדים במידה שווה. רבים האשימו גורמים שונים כמו מערכת הבריתות החשאיות, דגש על מהירות ההתקפה, תכנון צבאי לא-גמיש, רעיונות דרווינאיים וחוסר במנגנוני הפסקה ללוחמה. רעיונות אלה שמרו על תוקפם בעשורים שחלפו מאז. באותו זמן, התפרסמו חיבורים רבים של פוליטיקאים ומשתתפים אחרים במלחמה שביקשו לטהר את שמם. בגרמניה הם לרוב דחו מעליהם את האשמה, ואילו במדינות בעלות הברית הם האשימו את גרמניה או את אוסטריה-הונגריה. הנושא היה טעון רגשית בשנים שבין המלחמות, וייתכן כי כעס שנותר בגרמניה על האשמות אלה עזר לנאצים לעלות לשלטון, שכן הם הדגישו את חוסר האשמה של גרמניה במלחמה.
ב־1961 כתב ההיסטוריון פריץ פישר ספר בעל השפעה רבה, שהאשים את גרמניה באחריות למלחמה. פישר חשב כי לשרים רבים בממשלה הגרמנית היו תוכניות התפשטות מוגזמות, שנוסחו לאחר היתרון הסוציאל-דמוקרטי בבחירות 1912. הוא טען כי הם ביקשו להשתמש בהתפשטות חיצונית ובתוקפנות כדי למנוע לחץ פנימי ודמוקרטיזציה. חלק ממחקרו מבוסס על "תוכנית ספטמבר" של תאובלד פון בתמן-הולווג, שתיאר את מטרות המלחמה הגרמניות. בעקבות מחקרו של פישר צמחה אסכולה שלמה של מחקרים דומים, המדגישים את הפוליטיקה הגרמנית הפנימית. בין החוקרים הבולטים באסכולה זו הם עמנואל גייס, וולפגנג מומזן ופולקר ברגהאן.
תאוריית "מסיבת המלחמה הברלינאית", וכן גרסאות אחרות שלה, המאשימה את הגורמים הפוליטיים הגרמניים נעשתה לאורתודוקסיה בשנים שלאחר הפרסום של פישר, אך סופרים רבים התקיפו אותה.
בתחילה הביא הרעיון לתגובה חזקה, בעיקר מהיסטוריונים גרמנים שמרנים, כמו גרהרד ריטר, שחשב כי התזה מעוותת ולא מדויקת. ריטר חשב כי גרמניה הייתה דומה למדי לשאר המדינות, ולא ניתן לבודד אותה כאשמה הבלעדית.
ארנו מאייר ב־1967 הסכים עם כמה היבטים של התאוריה, אך חשב כי היא מבודדת את גרמניה מההקשרים ההיסטוריים שלה. מאייר חושב כי כל המדינות פעלו באופן דומה לגרמניה בשנים שלפני המלחמה. סמואל ר. ויליאמסון מניח את רוב האחריות לרגלי האליטה האוסטרו-הונגרית, ולא הגרמנית, בספרו מ־1990, "אוסטרו-הונגריה והתרחשות מלחמת העולם הראשונה". מחקרים אחרים מהתקופה האחרונה הם אלה של ניאל פרגוסון, "צער המלחמה" שדוחה לחלוטין את התזה של פישר, ומאשים את הדיפלומטיה הבריטית, ושל דייוויד פרומקין, שמאשים את גרמניה ואוסטרו-הונגריה בספרו "הקיץ האחרון של אירופה" שפורסם ב־2004.
לקריאה נוספת

הנרי קיסינג'ר, דיפלומטיה, הוצאת שלם, 2007 עמ' 123–202
ברברה טוכמן, אוגוסט 1914, הוצאת דביר, 1999 עמ' 27–122
מרגרט מקמילן, המלחמה ששמה קץ לשלום, הוצאת עם עובד (הספר בקטלוג ULI)
מקס הייסטינגס, פורענות: 1914 אירופה יוצאת למלחמה, מודן הוצאה לאור, 2014 (הספר בקטלוג ULI)
תוכנית שליפן ומתקפות הנגד הצרפתיות המתוכננות
נפוליאון השלישי וביסמרק לאחר קרב סדאן שהתרחש בספטמבר ב-1870 במסגרת מלחמת צרפת–פרוסיה
הקייזר וילהלם השני
קני צ'זני

| --- | --- |

 לידה:  26 במרץ 1968 (בן 56) ארצות הברית נוקסוויל, טנסי, ארצות הברית
 שם לידה:  קנת' ארנולד צ'זני
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1993
 מקום לימודים:  אוניברסיטת איסט טנסי, תיכון גיבס 
 עיסוק:  זמר ‏•‏‏ מוזיקאי ‏•‏‏ פזמונאי
 סוגה:  קאנטרי
 כלי נגינה:  גיטרה
 חברת תקליטים:  Capricorn ‏•‏‏ BNA ‏•‏‏ קולומביה נאשוויל ‏•‏‏ וורנר נאשוויל ‏•‏‏ בלו צ'ייר
 בת זוג:  רנה זלווגר (2005)
 פרסים והוקרה:  אמן השנה של פרס המוזיקה האמריקאית 
 אתר רשמי
 פרופיל ב-IMDb
 
קנת' ארנולד צ'זני (באנגלית: Kenneth Arnold Chesney; נולד ב-26 במרץ 1968) הוא זמר קאנטרי אמריקאי. עם מכירות של 30 מיליון אלבומים ברחבי העולם, צ'זני הפך לאחד מאמני הקאנטרי המצליחים ביותר אי פעם. אלבומו הראשון, In My Wildest Dreams, יצא בשנת 1994, ובעקבותיו הגיעו עוד 19 אלבומים. משיריו יצאו 27 סינגלים שהגיעו למקומות גבוהים במצעד הבילבורד הוט 100.
רקע וחיים מוקדמים

צ'זני נולד ב-26 במרץ 1968 בנוקסוויל, טנסי, וגדל בלוטרל. הוא בנם של דייוויד צ'זני, מורה בבית ספר יסודי, וקארן צ'נדלר, מעצבת שיער. יש לו אחות צעירה בשם ג'ניפר צ'נדלר. בשנת 1986 סיים את לימודיו בתיכון גיבס, שם שיחק בייסבול ופוטבול. את הגיטרה הראשונה שלו קיבל כמתנה לחג המולד והחל ללמד את עצמו לנגן.
צ'זני למד פרסום באוניברסיטת מזרח טנסי, שם השתתף בתוכנית הבוגראס המקומית והיה חבר באחוות Lambda Chi Alpha. במהלך לימודיו הקליט אלבום דמו בשם Good Old Boy At Heart, שמכר 1,000 עותקים ומימן רכישת גיטרה חדשה.
קריירה והישגים

ב-1992 חתם צ'זני על חוזה כתיבה ב-Opryland Music Group לאחר הופעה מרשימה במבחן במה. שנה לאחר מכן חתם בחברת Capricorn Records, שם הוציא את אלבומו הראשון In My Wildest Dreams. ב-1995 עבר לחברת BNA Records, שם הוציא את האלבום All I Need to Know שהניב מספר סינגלים מצליחים, כולל "Fall in Love" שהגיע לטופ 10 במצעד שירי הקאנטרי.
במהלך הקריירה שלו, צ'זני עבר מהשפעות נאו-מסורתיות של מוזיקת קאנטרי לסגנון קליל יותר המשלב פופ וקאנטרי, שנודע כ-Gulf and Western. אלבומו משנת 1999, Everywhere We Go, היה הראשון שהגיע למעמד פלטינה. בשנת 2002 יצא אלבומו No Shoes, No Shirt, No Problems, שבו שירו המפורסם "The Good Stuff" שהוכרז כ"שיר השנה" של מגזין בילבורד.
פילנתרופיה

צ'זני הקים את קרן Love for Love City לסיוע לנפגעי הוריקן אירמה, ותרם את כל הכנסות אלבומו Songs for the Saints לקרן זו. בנוסף, תרם מטוס פרטי לשימוש במאמצי החילוץ לאחר הסופה.
חיים אישיים

בשנת 2005 נישא לשחקנית רנה זלווגר, אך הנישואים בוטלו כעבור ארבעה חודשים. מאז 2012 הוא בזוגיות עם מרי נולאן. צ'זני עוקב אחר תזונה מוקפדת ואינו אוכל פחמימות אחרי השעה 17:00.
דיסקוגרפיה

In My Wildest Dreams (1994)
All I Need to Know (1995)
Me and You (1996)
I Will Stand (1997)
Everywhere We Go (1999)
No Shoes, No Shirt, No Problems (2002)
All I Want for Christmas Is a Real Good Tan (2003)
When the Sun Goes Down (2004)
Be as You Are (Songs from an Old Blue Chair) (2005)
The Road and the Radio (2005)
Just Who I Am: Poets & Pirates (2007)
Lucky Old Sun (2008)
Hemingway's Whiskey (2010)
Welcome to the Fishbowl (2012)
Life on a Rock (2013)
The Big Revival (2014)
Cosmic Hallelujah (2016)
Songs for the Saints (2018)
Here and Now (2020)
Born (2024)
פרסים והוקרה

צ'זני זכה ב-12 פרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי, כולל ארבעה פרסים ל"אמן השנה", וכן ב-11 פרסי האקדמיה למוזיקת הקאנטרי, כולל ארבעה פרסי "אמן השנה" רצופים בין השנים 2005–2008. הוא גם היה מועמד לשישה פרסי גראמי.
ראו גם

מוזיקאים שיאני מכירות
ארקטיקום

| --- | --- |

רחבת הכניסה אל המוזיאון
 מידע כללי
 סוג:  תרבות וטבע
 כתובת:  Arktikum, Pohjoisranta 4, 96200, Rovaniemi 
 מיקום:  רובניימי 
 מדינה:  פינלנד 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 2 בדצמבר 1992
 תאריך פתיחה רשמי:  1992
 
 קואורדינטות:  66°30′27″N 25°43′31″E﻿ / ﻿66.5076°N 25.72541°E﻿ / 66.5076; 25.72541
 www.arktikum.fi
  (למפת פינלנד מוגדלת) הלסינקי רובניימי אואולו קאיאני יואנסו קואופיו מיקלי סייניוקי קוקולה ואסה טמפרה ייבסקילה פורי טורקו לאפנראנטה לאהטי המנלינה קוטקה מרייהאמן רוסיה שוודיה נורווגיה המפרץ הבוטני  המפרץ הפיני  הים הבלטי ארקטיקום(למפת פינלנד רגילה) הלסינקי רובניימי אואולו קאיאני יואנסו קואופיו מיקלי סייניוקי קוקולה ואסה טמפרה ייבסקילה פורי טורקו לאפנראנטה לאהטי המנלינה קוטקה מרייהאמן רוסיה שוודיה נורווגיה המפרץ הבוטני  המפרץ הפיני  הים הבלטי ארקטיקום
 
מראה בפרוזדור המרכזי של המוזיאון
קצהו הצפוני של המוזיאון מבחוץ
ארקטיקום - מרכז מדע ומוזיאון (בפינית: Arktikum - Tiedekeskus ja museo) הוא מוזיאון בעיר רובניימי שבלפלנד, בצפון פינלנד. המוזיאון נפתח ביום העצמאות ה-75 של פינלנד, ב-6 בדצמבר 1992, ומוקדש להיבטים שונים של הסביבה והאדם באזור הארקטי ובצפון אירופה.
התצוגה

בארקטיקום מוצגות תערוכות מתחלפות ותצוגת קבע הנחלקת לשני חלקים:
תצוגת "המרכז הארקטי" מוקדשת לטבע ולתרבות של הצפון הרחוק ולהסתגלות לתנאיו הקשים. בנוסף מוצגים בה תוצאות מחקרים בין-תחומיים אגב שימת דגש על התפתחויות דוגמת שינויי האקלים והשינוי במעמדם של העמים הילידים (בעיקר הלאפים) בצפון. אחת האטרקציות הידועות בחלק זה של המוזיאון היא אולם המוקדש לזוהר הצפוני.
המוזיאון האזורי של לפלנד הוא מוזיאון אתנוגרפי המתמקד בסיפור ההישרדות של האדם והטבע בצפון, והוא נחלק לשלושה אגפים לפי מפתח גאוגרפי: האחד עוסק בעיר רובניימי, השני בצפון לפלנד והשלישי בצפון בוטניה.
המבנה

הארקטיקום שוכן במבנה מוארך שחלקו הגדול הוא תת-קרקעי. החלק הבולט מעל פני הקרקע הוא "צינור" זכוכית באורך של 172 מטרים המוביל מרחבת כניסה בצורת חצי סהר שנוספה למבנה בצידו הדרומי בשנת 1997. צינור הזכוכית עובר מתחת לכביש ראשי ברוחב של 30 מטרים ומסתיים בצידו הצפוני של המוזיאון לחוף נהר. הצינור מייצג את "השער לצפון" ומאפשר חדירת אור טבעי למבנה. תצוגת המוזיאון ערוכה על פני שתי קומות באולמות תת-קרקעיים משני צדדיו של הפרוזדור, ומחקה מסתור מפני אקלים החורף הקר של הצפון. בבניין נעשה שימוש בחומרים מקומיים.
הערות שוליים

↑  Architecture
BLT

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  כריך 
 מוצא:  ארצות הברית 
 מרכיבים עיקריים:  מיונז, לחם, עגבנייה, חסה, קותל חזיר 
 
כריך BLT
BLT הוא כריך שמרכיביו העיקריים הם בייקון, חסה ועגבנייה; שמו נגזר מראשי התיבות של מרכיביו באנגלית: Bacon, Lettuce, Tomato. זהו הכריך השני בפופולריות שלו ברחבי ארצות הברית אחרי כריך שינקן.
בכריך המסורתי יש מספר רצועות של בייקון עשויות היטב, עלי חסה (לרוב מהזנים המכונים בישראל אמריקאית או ערבית) ופרוסות של עגבנייה; מרכיבים אלה נתונים בין שתי פרוסות של לחם, לרוב קלוי. מיונז מלווה פעמים רבות את המנה כממרח.
הסברה היא שמוצאו של הכריך הוא בארוחות התה מהתקופה הוויקטוריאנית המאוחרת. בין שנות השלושים לשנות החמישים של המאה העשרים הייתה גבינה מרכיב רווח במתכונים לכריך זה בספרי בישול רבים.
הכריך נהיה פופולרי לאחר מלחמת העולם השנייה בשל התפשטותם המהירה של סופרמרקטים אשר הפכו את הרכיבים לזמינים לכל אורך השנה. 
השימוש בראשי התיבות של הכריך החל כנראה בתעשיית ההסעדה האמריקאית.
הערות שוליים

1 2  "Food Facts & Trivia : BLT". נבדק ב-2009-05-13.
↑  Olver, Lynne (2000). "The Food Timeline". נבדק ב-2009-05-13.
↑  Mariani, John F. (1999). The Encyclopedia of American Food & Drink. New York: Lebhar Freidman. p. 190.
לוטפיסק

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מאכלי דגים, מוצר מזון 
 מטבח:  המטבח הנורווגי, המטבח השוודי 
 מוצא:  נורווגיה 
 מרכיבים עיקריים:  בקלה אטלנטית, נתרן הידרוקסידי 
 
לוטפיק (בשמאל הצלחת) מוגש לצד תפוחי אדמה, מחית אפונה ובייקון במסעדה נורווגית.
לוטפיסק נמכר בשוק בנורווגיה
לוטפיסק (בנורווגית: Lutefisk; בשוודית: Lutfisk) הוא מאכל מהמטבח הנורווגי, השוודי והפיני העשוי מדג מומלח ומיובש וממי בורית.
לרוב המאכל מיוצר מדג בקלה. הדגים מושרים במים קרים למשך 5–6 ימים (המים מוחלפים מדי יום), לאחר מכן מושרה הדג בתמיסה המורכבת ממים קרים וממי בורית למשך יומיים נוספים. בסיום התהליך הדגים מתנפחים ומרקמם הופך למקפא, וכן הם הופכים לבסיס בעל ערך הגבה של 11–12. לאחר מכן משרים את הדג למשך שישה ימים נוספים במים על מנת להפחית את הבסיסיות של המאכל. בתום התהליך מבשלים את הדגים. בפינלנד משתמשים בתמיסה המכילה אפר עצי תרזה, וזאת בשל הכמות הגבוהה של אשלגן פחמתי וזרחן פחמתי באפר זה מחד, והבסיסיות הנמוכה יותר מאשר זו של מי הבורית מאידך. השריה ארוכה מידי בתמיסה הבסיסית עשויה לגרום לסבוניזציה של השומן בדגים.
הדגים מבושלים במשך זמן קצר. בחלק משיטות הבישול מכוסים הדגים במלח זמן קצר לפני הבישול, וזה מוסר מהדגים טרם הבישול; הליך זה יוצר מרקם קשיח יותר בשל הוצאת הנוזלים מהדגים. הבישול מבוצע בסיר מכוסה, כשהדג מאודה במשך כ-20 דקות, או נאפה בתנור בחום של 225 מעלות במשך של כ-45 דקות.
המאכל פופולרי במדינות הנורדיות וכן בארצות הברית ובקנדה בקרב מהגרים ממדינות אלה, ונאכל לרוב בסמוך לחג המולד. המאכל מוגש כתוספת לצד בייקון, מחית אפונה, ותפוחי אדמה מבושלים או אפויים, וכן לצד רוטב לבן או חמאה מומסת.
מקורו של המאכל בימי הביניים, והוא עושה שימוש בדגים מיובשים – שהיו אמצעי השימור המרכזי של דגים בארצות הנורדיות (בשל מחירו הגבוה של המלח). המאכל נאכל בחג המולד כשריד למנהג הקתולי שלא לאכול מאכלי בשר בערב חג המולד. מאחר שבתקופה זו, בשל סערות בים, לא יצאו דייגים אל הים, מקור המזון העיקרי היה דגים מיובשים, שאותם היה צריך להשרות ולבשל. ההתייחסות ראשונה למאכל זה קיימת ברשומות שוודיות משנת 1540.
אדיאמן (נפה)

| --- | --- |
הר נמרוט
הר נמרוט
 מדינה:  טורקיה טורקיה
 מחוז:  דרום-מזרח אנטוליה
 בירת הנפה:  אדיאמן
 תאריך ייסוד:  1954
 שטח:  7,614 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בנפה:  632,148 (דירוג: 33, 2021)
  ‑ צפיפות:  86 נפש לקמ"ר (2020)
 קואורדינטות:  37°45′36″N 38°16′43″E﻿ / ﻿37.7599°N 38.2786°E﻿ / 37.7599; 38.2786 
 אזור זמן:  UTC +2
 https://www.adiyaman.gov.tr/
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה      (למפת נפת אדיאמן מוגדלת) אדיאמן גרגר בסני סינקיק מלטיה גזיאנטפ שנלאורפה אלזי דיארבקיר קהרמאנמרשנפת אדיאמן(למפת נפת אדיאמן רגילה) אדיאמן גרגר בסני סינקיק מלטיה גזיאנטפ שנלאורפה אלזי דיארבקיר קהרמאנמרשנפת אדיאמן tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
נפת אדיאמן (בטורקית: Adıyaman) היא נפה במחוז דרום-מזרח אנטוליה שבדרום-מזרח טורקיה. הנפה הוקמה בשנת 1954 ושטחה 7,614 קילומטרים רבועים. נכון לשנת 2020 חיו בנפה זו 632,459 תושבים. בירת הנפה היא העיר אדיאמן.
פאן באניה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  כריך 
 מוצא:  צרפת 
 מרכיבים עיקריים:  פלפל, בצל ולשי, זיתים שחורים, אפונה, ארטישוק, ריחן מצוי, טונה, שמן זית, עפייניים, עגבנייה, מלח שולחן, לחם לבן, ביצה קשה, צנון, סלרי, פלפל שחור 
 
פאן באניה
פאן באניה (Pan-bagnat; באוקסיטנית: pan banhat שמשמעותו לחם לח) הוא סנדוויץ' שנפוץ באזור ניס בצרפת. הסנדוויץ' מורכב מלחם לבן עגול שבתוכו סלט ניסואז, סלט המורכב מירקות טריים, ביצים קשות, אנשובי ו/או טונה ושמן זית.
שמו של הסנדוויץ' מקורו בניב הפרובנסאלי של Niçard, שלפיו משמעו של פן בנייה הוא "לחם לח". לעיתים הוגים אותו בטעות כ-pain bagnat, שהוא אמנם נכון בצרפתית, אבל לא משתמשים בו ב-Niçard.
פאן באניה הוא מאכל צהריים פופולרי באזור ניס, שם הוא נמכר ברוב המאפיות ורוב השווקים. פאן באניה וסלט ניסואז (Salade Nissardo), ביחד עם רטטוי (La Ratatouia Nissardo בפרובנסאלית) אופייניים לאזור העיר ניס, שם הם התפתחו במשך הזמן מהמרכיבים המקומיים.
קלאב סנדוויץ'

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  כריך 
 מטבח:  המטבח האמריקאי 
 מוצא:  ארצות הברית 
 תאריך יצירה:  המאה ה־19 
 מרכיבים עיקריים:  קלי, בשר הודו, קותל חזיר, עגבנייה 
 גבינות
 צורה:  משולש 
 
קלאב סנדוויץ' (באנגלית: club sandwich) מכונה גם קלאבהאוס סנדוויץ' (clubhouse sandwich) או דאבל-דקר (double-decker) הוא סנדוויץ' עם שתי שכבות של מילוי הנתונות בין שלוש חתיכות של קלי. לפעמים חותכים אותו לריבועים ומצמידים אותם ביחד בעזרת קיסמים.
המרכיבים המסורתיים של קלאב סנדוויץ' הם בשר הודו בשכבה התחתונה; וקותל חזיר, חסה ועגבנייה למעלה, לעיתים קוראים לו במיוחד טורקי קלאב (טורקי הוא תרנגול הודו). קלאב סנדוויץ' נפוצים אחרים בדרך-כלל שונים בשכבה התחתונה, לשם דוגמה "צ'יקן קלאב" או "רוסטביף קלאב". וריאציות אחרות יכולות לכלול שינקן (במקום קותל חזיר), ביצה או פרוסות גבינה. בדומה לסנדוויץ' BLT, קלאב סנדוויץ' מוגש בדרך-כלל בתוך לחם קלוי. נוהגים להוסיף לו מיונז וחרדל ולפעמים חרדל-דבש. נהוג להגיש את הסנדוויץ' כשלצידו קולסלאו, או סלט תפוחי אדמה, ולפעמים עם חמוצים. לפעמים מגישים את סלטי קולסלאו או תפוחי האדמה בכמות זעירה, לקישוט בלבד, כשמנה המלווה העיקרית היא טוגנים.
תאוריה פופולרית אחת היא שקלאב סנדוויץ' הומצא במועדון הימורים יוקרתי בסרטוגה ספרינגס, במדינת ניו יורק.
הסנדוויץ' הופיע בתפריטי מסעדות כבר משנת 1899.
סלופי ג'ו (מאכל)

| --- | --- |
כריך "סלופי ג'ו" ולצדו קולסלאו
כריך "סלופי ג'ו" ולצדו קולסלאו
 
 מאכלים
 סוג:  meat sandwich 
 מוצא:  ארצות הברית 
 מרכיבים עיקריים:  בשר טחון 
 
סלופי ג'ו (באנגלית: Sloppy Joe; מילולית - "ג'ו המרושל") הוא שמו של כריך פופולרי מהמטבח האמריקאי הכולל לחמניית המבורגר ובתוכה בשר טחון (לרוב בשר בקר או בשר חזיר), בצל מטוגן, רוטב עגבניות מתוק או קטשופ ותבלינים.
גרסאות

קיימת גרסה צמחונית של הכריך המכילה סויה במקום בשר טחון.
גרסה המכילה בשר הודו טחון במקום בקר או חזיר נקראת "סלופי טום" (Sloppy Tom).
מקור השם

המאכל נקרא בשם זה בשל העובדה שהבשר הטחון נוטה ליפול אל מחוץ לכריך, דבר היוצר מראה מרושל (באנגלית: "סלופי"). השם "ג'ו" אינו מתייחס לאדם כלשהו, אלא מדובר בסתם שם טיפוסי.
מקור המאכל

מקורו של המאכל אינו ידוע. קיימים מתכונים למאכל שנכתבו החל משנות ה-30 וה-40 של המאה ה-20.