stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ניפר אספוזיטו
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1996 | צמד בכותרות | קוני סולייטו | סרט טלוויזיה של CBS |
| 1996, 2006 | חוק וסדר | ג'ינה טוצ'י / ג'סטין ביילי | 2 פרקים |
| 1997 | Feds | פלו | פרק: "Crash and Burn" |
| 1997–1999 | ספין סיטי | סטייסי פטרנו | תפקיד ראשי (עונות 3-2); 46 פרקים |
| 1998 | רחובות ניו יורק (אנ') | ג'ינה סטון | 3 פרקים |
| 2000 | חוק וסדר: מדור מיוחד | שרה לוגן | פרק: "Remorse" |
| 2002 | האק | אבי | פרק: "Obsession" |
| 2004–2005 | המשפט של איימי | לואן "קריסטל" טרנר | 8 פרקים |
| 2005–2006 | קרובות | ג'יני סוראלי | תפקיד ראשי; 18 פרקים |
| 2005 | Snow Wonder | פילאר | סרט טלוויזיה של CBS |
| 2007 | הצילו | נונה | 5 פרקים |
| 2007–2009 | סמנתה מי? | אנדראה בלאדונה | תפקיד ראשי (2 עונות); 35 פרקים |
| 2010 | רחמים | ג'ולס פאטור | 2 פרקים |
| 2010 | The Wish List | שרה פישר | סרט טלוויזיה של הולמרק |
| 2010–2012 | שוטרים בדם | ג׳קי קורטולה | תפקיד ראשי (עונות 3-1); 46 פרקים |
| 2011–2012 | המופע של הלוני טונס | טינה רוסו | דיבוב; 5 פרקים |
| 2014 | Taxi Brooklyn | מוניקה פניה | תפקיד ראשי; 12 פרקים |
| 2015 | מאהבות (אנ') | קאליסטה ריינס | תפקיד ראשי (עונה 3); 13 פרקים |
| 2015–2017 | הרומן | נינה סולוואי | 6 פרקים |
| 2016–2017 | NCIS | אלכסנדרה "אלכס" קווין | תפקיד ראשי (עונה 14); 24 פרקים |
| 2018 | Liza on Demand | הולי | פרק: "Pilot" |
| 2018 | שטח מת | לינט | 2 פרקים |
| 2019–2020 | הבנים | סוזן ריינור | 6 פרקים |
| 2019–2021 | חוק וסדר: מדור מיוחד | פיבי בייקר | 4 פרקים |
| 2020–2021 | Awkwafina Is Nora from Queens | ברנדה | 9 פרקים |
מזרעה א-שרקיה

| --- | --- |

 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  רמאללה ואל-בירה
 גובה:  950 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במועצה המקומית:  4,063 (2017)
 קואורדינטות:  32°00′12″N 35°16′23″E﻿ / ﻿32.003333333333°N 35.273055555556°E﻿ / 32.003333333333; 35.273055555556 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת דרום השומרון מוגדלת) מזרעה א-שרקייה(למפת דרום השומרון רגילה) מזרעה א-שרקייה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מזרעה א-שרקייה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מזרעה א-שרקייה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מזרעה א-שרקייה (בערבית: المزرعة الشرقيّة בתעתוק לעברית: אלמזרעה אלשרקיה) היא מועצה מקומית פלסטינית בנפת רמאללה ואל-בירה, הנמצאת 15 ק"מ צפונית-מזרחית לרמאללה, במרכז השומרון. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, בשנת 2016 מנתה האוכלוסייה הפלסטינית במועצה כ-5,752 תושבים. המועצה שוכנת בגובה של כ-950 מטר מעל פני הים, דרומית לעיירה תורמוס עיא וממערב לכפרים סילוואד, כפר מאליכ, דיר ג'ריר, וח'ירבת אבו פלאח.
אטימולוגיה

משמעות שם היישוב "מזרעה" הוא "שדות הזריעה" בערבית והתוספת "אלשרקיה" - "המזרחיים", נועדה להבחינו מ"מזרעה" נוספת באזור, מדרום מערב, המכונה "מזרעה אל קבליה" (אל-מזרעה אל-קיבאלייה, שדות הזריעה הדרומיים). שמה הנלווה של העיירה הוא "מזרעת בני מורה", שדות הזריעה של בני מורה (השבט הבדווי ערב בני מורה שלט באזור בדורות קודמים).
גאוגרפיה

העיירה ממוקמת על שלוחה צפונית של הר בעל חצור, שגובהו 1,016 מטר - ההר הגבוה ביותר בין הר מירון להר חלחול. האקלים ביישוב הררי וקר בחורף, כולל כמה ימי שלג כמעט בכל שנה. למרגלות העיירה נמצא ואדי חרמיה, אפיק נחל צר ועמוק, בו עוברת הדרך הקדומה החוצה את הארץ מצפון לדרום. כיום עובר באפיק הנחל כביש 60. באזור מספר מעיינות "עויון אל חרמיה" (מעיינות חרמיה), "עין א-צררה" הנובע בפיר בעומק כ-15 מ'.
היסטוריה

לפי עדויות ארכאולוגיות העיירה הייתה מיושבת כבר מתקופת הברונזה הקדומה. סמוך לגרעין העתיק של העיירה נמצאת
"חירבת אל בורג'" (בורג' - מצודה בערבית) שבה שרידי מצודה צלבנית שהוקמה על גבי שרידי מבצר עתיק יותר מן התקופה הרומית. ממערב לחורבת אל בורג' התגלו שרידי מנזר מהתקופה הביזנטית מהם ניתן היה להבחין באפסיס ובתוואי האולם.
ככל הנראה נוסדה העיירה במאה ה-19. במפקד 1922, שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, במזרעה א-שרקייה הייתה אוכלוסייה של 824 נפש, כולם מוסלמים. במפקד אוכלוסין 1931 של ארץ ישראל גדלה האוכלוסייה ל-1,191, ששכנו ב-247 בתים.
בשנת 1945, האוכלוסייה במקום מנתה 1,400 תושבים, אשר בבעלותם 16,333 דונם, כשמתוכם 7,082 דונם היו של מטעים, 3,831 של גידולי דגנים, ואילו 91 דונם סווגו כשטחים בנויים, על פי סקר הכפרים של המנדט הבריטי בארץ ישראל.
היסטוריה > לאחר 1967

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה .  הסיבה היא המידע בערך מוצג באופן שאינו תואם את האמור בסימוכין.
מאז מלחמת ששת הימים ב-1967, הייתה מזרעה א-שרקיה תחת שלטון ישראלי.
בהסכם אוסלו ב' סווגו 10.1% מאדמות העיירה, כ-1,646 דונם, כשטח A, השטח הבנוי של העיירה, 71%, כ-11,689 דונם, כשטח B ו-18.9% הנותרים, כ-3,102 דונם, כשטח C.
כחלק מהסכסוך הישראלי-פלסטיני התרחשו בכפר אירועי אלימות הדדיים בין תושבי הכפר לבין תושבי האזור הישראליים וכוחות צה"ל. חלק מאירועי האלימות הסתיימו במוות:
ב-4 במרץ 1984, ירה יהודה ריכטר, איש תנועת כ"ך, על אוטובוס שהסיע פועלים פלסטינים לעיירה. מהירי נפצעו כמה נוסעים וריכטר נידון לחמש שנות מאסר. שותפיו לירי, מאיר ליבוביץ' וחזן לוי, נידונו לתקופות מאסר קצרות יותר. קרייג לייטנר, מי שהיה אמור להיות עד מדינה במשפט, נמלט מן הארץ. ריכטר והאחרים הורשעו גם בהצתת מערכת העיתון אל-פג'ר.
ב-9 במרץ 1988 ירה מתנחל לתוך בית בעיירה והרג את תושב העיירה חאמד מוחמד חמדיה בן 41.
בספטמבר 1988 נרצח בעיירה ענאד שלאבי, אזרח ארצות הברית, שנחשד כמשתף פעולה עם מדינת ישראל.
ב-28 ביולי 1990 הניח תושב העיירה ופעיל חמאס, יאסר חיג'אזי, מטען חבלה בחוף ירושלים (אלנבי) בתל אביב ופוצץ אותו. בפיגוע נרצחה התיירת היהודית-קנדית מרני קימלמן ונפצעו כ-20 בני אדם. חיג'אזי נידון למאסר עולם אולם שוחרר ב-2011 במסגרת שלב א' של עסקת גלעד שליט. ביתו של המחבל נאטם בידי כוחות צה"ל בדצמבר 1990.
ב-14 במאי 2010, נהרג אייסר א-זבן, תושב העיירה בן 15, מירי, לאחר שיידה אבנים. היורה לא נתפס.
חינוך

במזרעה א-שרקיה ארבעה בתי ספר ממשלתיים באחריות משרד החינוך של הרשות הפלסטינית. בית ספר תיכון לבנים, בית ספר תיכון לבנות, בית ספר יסודי לבנים ובית ספר יסודי
לבנות.
לקריאה נוספת

'אל-מזרעה א-שרקיה', בתוך לקסיקון ארץ ישראל, עמנואל הראובני (עורך), הוצא משרד החינוך 2010, עמ' 569
הערות שוליים

↑  מפקד אוכלוסין 2016, באתר של הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה
↑  Pringle, 1998, pp. 29-30
↑  Mills, Census of Palestine, 1931, page 50
↑  Department of Statistics, 1945, p. 162
↑  ארנון רגולר, עמוס הראל, 2 פלשתינאים נהרגו ברפיח, בהם בן 4; אשה נהרגה מירי טנק בג'נין, באתר הארץ, 13 בנובמבר 2002
↑  בבחירות לכנסת ה-11 שנערכו ביולי 1984 היה ריכטר מועמד מס' 2 ברשימה.
↑  יהודה ריכטר מ"כך" - נידון לחמש שנות מאסר, מעריב, 11 בנובמבר 1984
↑  כל הרוגי המתנחלים, כותרת ראשית, 11 במאי 1988
↑  הישיבה הארבע-מאות-ושלושים-ושבע של הכנסת האחת-עשרה יום רביעי, ט' בסיוון התשמ"ח (25 במאי 1988) ירושלים, הכנסת,
↑  פלסטינים רוצחים פלסטינים, מעריב, 5 במאי 1989, עמ' 3
↑  ענת משה, 20 שנה לשבת השחורה: מי בכלל זוכר את הפיגוע בחוף?, באתר nrg
↑  רוצחה של מרני קימלמן ז"ל: אני גא מאוד במאסר עולם, מעריב, 5 במרץ 1991, עמ' 9
↑  השמות והרציחות. המחבלים שישוחררו בעסקה, באתר ynet, 15 באוקטובר 2011
↑  חנן שלאין ועזרא ינוב, מיליון בני-אדם תחת עוצר, מעריב, 9 בדצמבר 1990, עמ' 5
↑  השב"כ זקוק לעזרה - רוצחי ערבים לא נתפסים , באתר וואלה, 21 במאי 2010
↑  אבי יששכרוף וחיים לוינסון ואנשיל פפר, מאמץ לאתר את המתנחל החשוד בהרג נער פלסטיני שיידה לעברו אבנים, באתר הארץ, 16 במאי 2010
| דגל פלסטיןיישובי נפת רמאללה ואל-בירה |
| --- | --- | --- |
| ערים | אל-בירה • ביתוניא • רוואבי • רמאללה |   |
| מועצות מקומיות | אל-איתיחאד (ביתילו, דיר עמאר, ג'מאלא) • א-זיתונה (מזרעה אל-קיבליה, אבו שוחידם) • ביר זית • בית ליקיא • בני זייד (דיר ע'סאנה, בית רימא) • בני זייד א-שרקייה (עארורה, מזארע א-נובאני) • דיר ג'ריר • דיר דיבוואן • חרבתא אל-מצבאח • מזרעה א-שרקיה • נעלין • סילוואד • סינג'יל • תורמוס עיא |   |
| כפרים | אבו קש • אום צפא • א-לובן אל-ע'רבי • אל-ג'אנייה • אל-מוע'ייר • אל-מידיה • בודרוס • בורקה • בית סירא • ביתין • בית עור אל-פוקא • בית עור א-תחתא • בלעין • ג'יפנה •דורא אל-קרע • דיר אבו משעל • דיר איבזיע • דיר א-סודאן • דיר ניזאם • דיר קדיס • ח'ירבת אבו פלאח • ח'רבת'א בני חרית • טייבה • טירה • יברוד • כובאר • כפר מאליכ • כפר ניעמה • כפר עין • נבי סאלח • סאפא • סורדא • עאבוד • עבוין • עג'ול • עטארה • עין יברוד • עין עריכ • עין סיניא • עין קיניא • קיביה • קראוות בני זייד •  ראס כרכר • רמון • רנתיס • שוקבא • שיבתין |   |
| מחנות פליטים | אל-אמערי • ג'לזון • קדורה • קלנדיה |   |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007582149905171
אלישי כדיר

| --- | --- |

כדיר במדי הפועל אילת
 לידה:  4 בנובמבר 1987 (בן 37) יבנה שבישראל
 עמדה:  פאוור פורוורד
 גובה:  2.03 מטרים
 מספר:  11
 קבוצות כשחקן
 2005–2008   2008–2010   2010–2011   2010–2011   2011–2013   2013–2016   2016–2017  2017–2019   2019–2020   2020–2021  2021   2022–2023   2023–2024:  עירוני רמת גן   הפועל גלבוע גליל  מכבי תל אביב   ← מכבי חיפה  הפועל ירושלים   הפועל אילת מכבי ראשון לציון  עירוני נס ציונה   הפועל תל אביב   בני הרצליה  אליצור "איתו" אשקלון   הפועל תל אביב עודפים  אליצור גבעתיים
 הישגים כשחקן
 שחקן העונה בליגת העל (2010)   חמישיית העונה בליגת העל (2010)  אליפות ישראל בכדורסל (2010)   גביע הליגה בכדורסל (2010)
כדיר כשחקן מכבי ראשון לציון, 2017
כדיר כשחקן במדי נבחרת ישראל, 2015
אלישי כדיר (נולד ב-4 בנובמבר 1987) הוא כדורסלן עבר ומאמן, המשמש כעוזר המאמן בבני הרצליה בליגת העל. כדיר שיחק בעמדת הפאוור פורוורד. גובהו 2.03 מטר. כדיר שיחק 16 עונות בליגת העל בעשר קבוצות שונות. בעונת 2009/10 זכה כדיר עם הפועל גלבוע גליל באליפות המדינה ונבחר לשחקן העונה. כמו כן שיחק כדיר בנבחרות הצעירות של ישראל ובנבחרת הבוגרת.
לאורך השנים שיחק כדיר בארבעה משחקי אולסטאר של ליגת העל. נכון ל-2024 מחזיק כדיר בשיא הנקודות למשחק אולסטאר בעקבות משחק האולסטאר ב-2012 בו קלע 40 נקודות.
קריירה > תחילת הקריירה

כדיר נולד וגדל ביבנה. בגיל שבע התגרשו הוריו ואמו גידלה אותו כאם חד-הורית. דרכו בכדורסל החלה במחלקת הנוער של אליצור יבנה. בגיל התיכון הצטרף לקבוצת הכדורסל של תיכון בליך ברמת גן. ב-2005 העפיל תיכון בליך לגמר ליגת העל לתיכונים שם הפסידה לתיכון עמק החולה (שם שיחק יוגב אוחיון). במקביל שיחק בקבוצת הנוער של מכבי רמת גן ובעונת 2004/05 נבחר לשחקן העונה של מחוז הדרום על ידי האתר ספסל.
בצעירותו שיחק בנבחרות הצעירות של ישראל. ב-2005 השתתף עם נבחרת הנוער באליפות אירופה שנערכה בסרביה, בה זכתה ישראל במקום השביעי, בה קלע כ-16 נקודות ונטל כ-7 כדורים חוזרים בממוצע למשחק. ב-2006 שיחק עם נבחרת העתודה באליפות אירופה שנערכה בטורקיה זה זכתה הנבחרת במקום ה-12 והעמיד ממוצעים של כ-12 נקודות וכ-4 כדורים חוזרים. ב-2007 שיחק שוב במדי נבחרת העתודה באליפות אירופה שנערכה בסלובניה בה זכתה הנבחרת במקום השישי והעמיד ממוצעים של 13 נקודות וכ-4 כדורים חוזרים.
קריירה > ליגת לאומית וליגת העל

כדיר החל לשחק בקבוצה הבוגרת של מכבי רמת גן בליגה הלאומית ושותף בארבעה משחקים במהלך עונת 2004/05 אשר בסיומה העפילה רמת גן לליגת העל. לאחר העפלתה לליגת העל החתימה רמת גן את כדיר על חוזה לשלוש שנים. בעונתו הראשונה בליגת העל לא הוא זכה לדקות משחק משמעותיות (8.5 דקות בממוצע למשחק). בעונתו השנייה שיחק כ-13 דקות בממוצע למשחק וקלע כ-5 נקודות והעפיל עם הקבוצה לחצי גמר גביע המדינה. בעונת 2007/08 שיחק כ-15 דקות וקלע כ-7 נקודות.
לקראת עונת 2008/09 עבר להפועל גלבוע גליל. בעונתו הראשונה בקבוצה שיחק כ-22 דקות וקלע כ-9 נקודות בממוצע למשחק והעפיל עם הקבוצה לחצי גמר הפיינל פור. בעונת 2009/10 הפך לשחקן חמישייה קבוע וממוצעיו עלו לכ-26 דקות וכ-14 נקודות. גלבוע גליל זכתה באליפות המדינה בתום העונה וכדיר נבחר לחמישיית העונה ושחקן העונה בליגת העל.
בעקבות עונה זו הוחתם על ידי מכבי תל אביב לקראת עונת 2010/11. הוא זכה עם הקבוצה בגביע ווינר, אך זכה לדקות משחק מועטות ובמהלך העונה עבר למכבי חיפה אשר במדיה שיחק כ-29 דקות וקלע כ-12 נקודות בממוצע למשחק.
בתום העונה עבר להפועל ירושלים. בשתי עונותיו הראשונות בירושלים זכה כדיר לדקות משחק משמעותיות אך במהלך עונת 2013/14 נפגע מעמדו בקבוצה בעקבות צירופו של ליאור אליהו ולאחר שקיבל הצעות ממספר קבוצות בחר כדיר לעבור להפועל אילת. בפברואר 2014 השתתף לראשונה בגמר גביע המדינה בכדורסל וקלע שתי נקודות במשחק בו הפסידה אילת למכבי תל אביב. בעונת 2014/15 שיחק כ-31 דקות וקלע כ-12 נקודות בממוצע למשחק והגיע עם אילת לגמר הפלייאוף שם הפסידה להפועל ירושלים. עונה לאחר מכן ירדו ממוצעיו ל-25 דקות ו-9 נקודות.
לקראת עונת 2016/17 עבר למכבי ראשון לציון שם שיחק כ-23 דקות וקלע כ-8 נקודות בממוצע למשחק. בשנים 2017–2019 שיחק בנס ציונה שם שיחק כ-20 דקות וקלע כ-6 נקודות בממוצע למשחק. באוגוסט 2019 חתם בהפועל תל אביב בשכר המוערך ב-50 אלף דולר לעונה.
כדיר מיעט לשחק במדי הפועל תל אביב וב-27 בפברואר 2020 חתם בבני הרצליה מהליגה הלאומית. זמן קצר לאחר הצטרפותו להרצליה הופסקה פעילות הליגה הלאומית בשל התפרצות הקורונה בישראל, ונקבע כי הרצליה והפועל חיפה, שהוליכו את הליגה באותו זמן, יעלו לליגת העל. כדיר עלה עם הרצליה לליגת העל ובעונת 2020/21 קלע כ-4 נקודות בכ-15 דקות בממוצע למשחק. ב-21 ביולי 2021 חתם באליצור איתו אשקלון מהליגה הלאומית.כדיר עזב את אשקלון בתום העונה לאחר שהעמיד ממוצע של כ-9 נקודות למשחק.
קריירה > סוף הקריירה

בעונת 2022/2023 שיחק בליגה א' בהפועל אורי תל אביב, קבוצת בת של הפועל תל אביב, שהעפילה לליגה הארצית בתום העונה. עונה לאחר מכן נשאר בליגה א' כשעבר לאליצור גבעתיים וגם עמה העפיל לליגה הארצית.
קריירה > נבחרת ישראל

כדיר שיחק לאורך הקריירה בנבחרת ישראל והשתתף בארבעה טורנירי יורובסקט. ביורובסקט 2011 שנערך בליטא קלע כ-6 נקודות למשחק. ביורובסקט 2013 שנערך בסלובניה קלע כ-5 נקודות למשחק. ביורובסקט 2015 שיחקה ישראל בשלב הבתים בצרפת וקדיר קלע כ-5 נקודות למשחק. ביורובסקט 2017 שנערך בחלקו בישראל שותף בשלושה משחקים מתוך חמישה בשלב הבתים בהם קלע כ-3 נקודות. לאורך הקריירה שיחק ב-31 משחקים במדי נבחרת ישראל בהם קלע 130 נקודות (ממוצע של כ-4 נקודות למשחק).
קריירה > קריירת אימון

ביולי 2024 מונה כדיר לעוזרו של יהוא אורלנד בבני הרצליה.
חיים אישיים

כדיר מחזיק באזרחות צרפתית בנוסף על זו הישראלית.
בשנים 2009–2012 היה בזוגיות עם אלין לוי, שהשתתפה בתוכנית הריאלטי "האח הגדול".
הערות שוליים

↑  זיכרונות מתוקים: האולסטארים הקודמים, באתר מנהלת הליגה, ‏11 באפריל, 2019
↑  ליאור אבני, מלך יבנה: אלישי כדיר מסכם עונה קסומה, באתר nrg
↑  גמרי ליגת בתי הספר מאז 1999 – בנים, באתר ספסל
↑  נבחרי העונה בליגה לנוער לאורך השנים, באתר ספסל
↑  איתי שנקמן, עירוני רמת גן: אלישי כדיר סיכם לשלוש שנים, באתר ynet, 27 ביולי 2005(הקישור אינו פעיל, 12/11/2017)
↑  אור שקדי‏, הפועל אילת: אלישי כדיר סיכם לשנתיים, באתר וואלה, 4 בדצמבר 2013
↑  יעקב מאיר, באו על שכרם: כמה מרוויחים הכדורסלנים בישראל, באתר ישראל היום, ‏13 באוגוסט, 2019
↑  כפיר אדר, ‏אלישי כדיר חתם בהרצליה: המטרה - עליית ליגה, באתר ONE‏, 27 בפברואר 2020
↑  עמרי מנהיים, ‏עובר ללאומית: אלישי כדיר סיכם באשקלון, באתר ערוץ הספורט, 21 ביולי 2021
↑  תומר גבעתי, סוף לקריירה מפוארת? אלישי כדיר שוקל פרישה מכדורסל, באתר ישראל היום, ‏10 באוגוסט, 2024
↑  סטטיסטיקה בנבחרת ישראל, באתר איגוד הכדורסל (ארכיון)
↑  אלישי כדיר מונה לעוזר המאמן של אורלנד בהרצליה, באתר One, ‏7 ביולי, 2024
↑  אור שקדי‏, כדיר וקוקיה על הכוונת של הפועל ירושלים, באתר וואלה, 17 ביוני 2009
↑  יפעת הללי, ‏החבר של אלין: "אני מעדיף לא לדעת מה בדיוק קורה בבית", באתר ‏מאקו‏, 19 בנובמבר 2009
↑  יפעת הללי, ‏אלין לוי ואלישי כדיר נפרדו, באתר ‏מאקו‏, 17 באפריל 2012
| ‏‏נבחרת ישראל‏ - אליפות אירופה בכדורסל 2011 (מקום 13-16) |
| --- | --- | --- |
|  1 אוחיון •  2 ניסים •  3 נעימי •  4 בלו •  5 פניני •  6 מקל •  7 בורשטיין •  ‏8‏ ‏אליהו‏‏  •‏ 9 הלפרין • 10 כדיר • 11 גרין • 12 קוקיה • מאמן: שיבק  |  1 אוחיון •  2 ניסים •  3 נעימי •  4 בלו •  5 פניני •  6 מקל •  7 בורשטיין •  ‏8‏ ‏אליהו‏‏  •‏ 9 הלפרין • 10 כדיר • 11 גרין • 12 קוקיה • מאמן: שיבק  | ישראל |
| ‏‏נבחרת ישראל‏ - אליפות אירופה בכדורסל 2013 (מקום 21-24) |
| --- | --- | --- |
|  1 לימונד •  2 ניסים •  3 חנוכי •  4 טיוס •  5 אליהו •  6 כספי •  7 פניני •  ‏8‏ ‏אוחיון‏‏  •‏ 9 הלפרין • 10 קוז'יקרו • 11 גרין • 12 כדיר • מאמן: שיבק  |  1 לימונד •  2 ניסים •  3 חנוכי •  4 טיוס •  5 אליהו •  6 כספי •  7 פניני •  ‏8‏ ‏אוחיון‏‏  •‏ 9 הלפרין • 10 קוז'יקרו • 11 גרין • 12 כדיר • מאמן: שיבק  | ישראל |
| ‏‏נבחרת ישראל‏ - אליפות אירופה בכדורסל 2015 (מקום עשירי) |
| --- | --- | --- |
|  1 יבזורי •  2 דאוסון •  3 מקל •  4 אליהו •  5 כספי •  6 לימונד •  7 כדיר •  ‏8‏ ‏אוחיון‏‏  •‏ 9 גרין • 10 פישר • 11 רות'בארט • 12 טימור • מאמן: אדלשטיין  |  1 יבזורי •  2 דאוסון •  3 מקל •  4 אליהו •  5 כספי •  6 לימונד •  7 כדיר •  ‏8‏ ‏אוחיון‏‏  •‏ 9 גרין • 10 פישר • 11 רות'בארט • 12 טימור • מאמן: אדלשטיין  | ישראל |
| ‏‏נבחרת ישראל‏ - אליפות אירופה בכדורסל 2017 (מקום 21) |
| --- | --- | --- |
|  1 האוול •  2 הלפרין •  3 כדיר •  4 אליהו •  5 כספי •  6 דאוסון •  7 מקל •  ‏8‏ ‏אוחיון‏‏  •‏ 9 בלייזר • 10 פניני • 11 זלמנסון • 12 טימור • מאמן: אדלשטיין  |  1 האוול •  2 הלפרין •  3 כדיר •  4 אליהו •  5 כספי •  6 דאוסון •  7 מקל •  ‏8‏ ‏אוחיון‏‏  •‏ 9 בלייזר • 10 פניני • 11 זלמנסון • 12 טימור • מאמן: אדלשטיין  | ישראל |
ערבית ישראלית

ערבית-ישראלית (בערבית: اللغة العربية في إسرائيل) הוא כינוי שניתן לתהליך חדירתן של מילים עבריות אל תוך שפת היום יום של הדיאלקט הערבי-פלסטיני שמדובר בקרב ערביי ישראל, שיש לְשׁוֹנַאים (בלשנים) הטוענים כי זוהי התפתחותה של שפה ממשית.
מעצם העובדה שיש שירותים הניתנים לשתי האוכלוסיות יחד, קיימת חדירה של מילים שימושיות משירותים אלו, אל השפה הערבית.
מהיותה שפת תמהיל מתהווה, הרי שגם כינויים רבים לה, המגדירים בצורה שונה את אופייה, פלסטינית-ערבית-ישראלית או עֲרַבְרַבִית או עֲרַבְרִית או אִלְעַרַבְּרִיַּה; באנגלית: Hebrew-Arabic או Palestinian-Israeli Arabic, או ערבית פלסטינית במדינת ישראל.
דוגמאות נפוצות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
דוגמאות נפוצות > מילים מתחום סביבת המגורים

דשא, מעלית, מדרכה, שולחן, חלון, שלט, חניון.
דוגמאות נפוצות > מילים מתחום הבריאות

"קופת חולים", "אירוע מוחי", "מחלה כרונית", "קריסת מערכות", "גידול".
דוגמאות נפוצות > מילים מתחום השירות הציבורי

"משרד הפנים", "מכון רישוי", "ועדת קבלה", "ביטוח לאומי", "מפעל הפיס".
דוגמאות נפוצות > ביטויים ומילים נוספות

ההלחם "טַיֵיבּ, בסדר".
כללים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הלחם דקדוקי בין שתי השפות נוצר:
הקידומת "אִלְ" המציינת את ה"א הידיעה קודמת למילה עברית במקרה הצורך, למשל: אלְתַנוּר - התנור.
הוספת סיומת ערבית לציון רבים "אַת" למילים עבריות, למשל: פקקאת, ריבוי פקקי תנועה.
לעיתים האות פ"ה הדגושה נהגית עם בי"ת דגושה, למשל: בִּיתַא במקום פיתה.
צירופים המשלבים מילה עברית עם ערבית, למשל: "חְ'יָאר חמוּץ" - מלפפון חמוץ.
השפעת הערבית על העברית המודרנית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
עם השנים, לאור העובדה ששתי השפות מצויות באזור ארץ ישראל וכן מדוברת ברמה כזו או אחרת בקרב תושבי ואזרחי ישראל, גם מלים מהשפה ערבית נכסו לז'רגון העברי-ישראלי.
השפעת הערבית על העברית המודרנית > דוגמאות נפוצות

מעפן مُعَفَّن, בַּאְסָה بائِس (בַּאִיס) بَعْصَة (בַּעְצַה), סבבה (צבאבה) صَبَابَة, סתלבט لبث (הסתלבט), יאללה يَلا (יא אללה يَا ٱللّٰه) يَلَه, אנא עארף?!, וואלה (וואלכ), אחלה (אַחְלַא أَحْلَى), כֵּיף (كَيْف), עלא כיפק على كيفك (עלא כיפק אנט? على كيفك انت), אינשאללה إن شاء الله, אלחמדוללה ٱلْحَمْدُ لِلَّٰهِ, שו? (מה?) شُو, שו האדא? (מה זה?) شُو, דוגרי (דֻּע'רי), ראסמי, דיר באלכ (דיר באלכום), פנאן (فنان), עַרְס عَرْص (סַרְסוּר, נָבָל, רוֹעֶה זוֹנוֹת) עַרְץ عَرْص, צ'חצ'ח, פְרֵחָה, צַ'חְלָה, חמור حِمَار (חִמַאר), אַבּוּ עלי أبو علي, אַבָּדַאי قبضاي (קבצ'אי), חנאג', לפלף (ליפפא لِفَافَة), אַבּוּ أبو (אבוכ, אבא של), אוּם (אומכ, אמא של), סַלָאם سَلَام (אַ־סַּלָאם עַלַיְכֻם أَلسَّلَامُ عَلَيْكُم), שֻכְּרַן شُكْرًا (תּוֹדָה), מערוף, סָחִי (צִחִּיּ) صِحِّيّ, סַאחִי בַּלַאטַה صاحي بلاطة, רָאס בֵּן אַמּוֹ (עַ'צְבַּא עַנְהֻ, רַסְבַּן עַנְהוּ) غَصْبًا عَنهُ, מסטוּל مَسْطُول, אוסכות (שקט!), בִּין/בִּן (בן של),אִבְּן إبن (בן), בִּנְת بِنْت (בת), בָאבָא بابا (אב), חביבי, אַהְלָן (אַהְלָן וסהלן أهلاً وسهلاً) أَهْلًا, תַכְּבִּיר (تَكْبِي), אַללָּהֻ אַכְּבַּר (آللّٰهُ أَكْبَر, "אללה הגדול מכולם"), חלווה حَلَاوَة (ממתק טחון حَلاوَة طَحِينِيَّة), סַבִּיח (צבאח صباح), שוארמה (شاورما), פלאפל (فلافل), חומוס (حُمُّص חֻמֻּץ), טַחִינַה (طَحِينِيَّة טַחִינֵיַּה) طَحِينَة, לילות ביירות (ليالي لبنان, ליאלי לובנאן, לילות לבנון) يالي بيروت, כְּנָאפֶה (كنافة), בקלווה (בַּקְלָאווה بقلاوة), שבקייה (שְבַּאכְּיַה شباكية), קַטַאיֵף (אַטַאיֵף, قطايف), מלבי (مُهلّبية: מוּהַלבּיה, محلبي (מחלבי), מַעֲמוּל (בערבית : معمول).
ראו גם

ערבית פלסטינית
ערבית לבנטינית
ערבית דרוזית
ערבית לבנונית
ערבית מצרית
ערבית ירדנית(ער')(אנ')
ערבית-סורית(ער')(אנ')
לקריאה נוספת

עבד אלרחמן מרעי, וואלה בסדר, (עורך: רוביק רוזנטל) כתר ספרים, 2013 ISBN 978-965-07-2120-6
הערות שוליים

1 2 3 4 5  "אלכל כלול": חדירת העברית לשפה הערבית, באתר nrg
1 2  ynet, mynet, z.ynet.co.il (באנגלית)
1 2
1 2 3  Elaine Graham-Leigh, The Forgotten Palestinians: A History of the Palestinians in Israel, Counterfire (באנגלית)
↑
↑  "There may be trouble ahead". The Economist. 2011-05-26. נבדק ב-2019-05-17.
↑  עבד אלרחמן מרעי, ‏ערבים מדברים עברית, באתר "אלכסון", 30 בדצמבר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007470062105171
רון דה-סנטיס

רונלד "רון" דיון דה-סנטיס (דסנטיס) (באנגלית: Ronald Dion "Ron" DeSantis; נולד ב-14 בספטמבר 1978) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית המכהן כמושל פלורידה. קודם לכן כיהן כנציג המחוז ה-6 של פלורידה בבית הנבחרים של ארצות הברית.
דה-סנטיס היה פרקליט צבאי בצי, ובין היתר שירת במלחמת עיראק. ב-2012 התמודד כנציג המפלגה הרפובליקנית בבחירות לנציגות המחוז השישי של פלורידה בבית הנבחרים של ארצות הברית. הוא זכה בבחירות בהפרש של 14% על יריבתו מהמפלגה הדמוקרטית. מאז נבחר עוד פעמיים לתפקיד. ב-2016 התכוון להתמודד לסנאט של ארצות הברית על מושבו המתפנה של מרקו רוביו, אך לאחר שרוביו חזר בו והחליט להתמודד לתקופת כהונה שנייה, בחר דה-סנטיס לשוב ולהתמודד לכהונה בבית הנבחרים. בבית הנבחרים כיהן כחבר ועדת המשפטים, חבר ועדת החוץ וחבר הוועדה לפיקוח על רפורמות הממשל.
ב-6 בנובמבר 2018 ניצח בבחירות לתפקיד מושל פלורידה לאחר שגבר על ראש עיריית טלהסי, אנדרו גילום. המירוץ היה צמוד במיוחד והצריך ספירה חוזרת. הפער לטובת דה-סנטיס היה 0.4 אחוזים. בינואר 2019 נכנס לתפקידו. במהלך מגפת הקורונה, דה-סנטיס בלט בכך שנמנע מהטלת סגרים ושמר על כלכלת המדינה חזקה. המדיניות שלו, בין היתר קיצוצי המס והפתיחות הכלכלית, הגבירה את גל ההגירה לפלורידה. ב-2022 נבחר לקדנציה שנייה עם פער של כמעט 20% לטובתו.
ב-24 במאי 2023 הודיע כי יתמודד בבחירות לנשיאות ב-2024. ב-21 בינואר 2024 הודיע בחשבונו ברשת X כי הוא פורש מהמרוץ לנשיאות ומעביר את תמיכתו לדונלד טראמפ, הנשיא ה-45 של ארצות הברית.
ביוגרפיה

רון דה-סנטיס נולד ב-14 בספטמבר 1978 בג'קסונוויל, פלורידה. אביו, רונלד דניאל דה-סנטיס ואמו, קרן רוג'רס דה-סנטיס, מוגדרים כעובדי צווארון כחול ולמשפחה שורשים באיטליה. דה-סנטיס הוא נוצרי קתולי באמונתו. בילדותו עברה משפחתו מג'קסונוויל תחילה לאורלנדו ובהמשך לדנידין, פלורידה. ב-1991, בגיל 12, הצטרף אל ליטל ליג בייסבול.
ב-1997, לאחר סיום לימודיו בבית ספר תיכון בדנידין, נרשם דה-סנטיס ללימודים באוניברסיטת ייל, שם היה לקפטן נבחרת הבייסבול של ייל והצטרף לאחוות הקולג' דֶּלְתָּא-קַפָּא-אֶפְּסִילוֹן (ΔΚΕ). נכון ל-2001 היה לו ממוצע החבטות הגבוה ביותר בנבחרת הבייסבול. עוד ב-2001 השלים דה-סנטיס תואר שני בהיסטוריה בהצטיינות והחל לעסוק בהוראה בבית-הספר הפרטי דרלינגטון. בהמשך פנה אל בית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד וב-2005 השלים לימודי תואר JD במשפטים, גם כן בהצטיינות.
ביוגרפיה > שירותו הצבאי

דה-סנטיס התגייס לשורות חיל הים של ארצות הברית, בין היתר בהשראת הסרט "בחורים טובים". ב-2004, כשהיה סטודנט באוניברסיטת הרווארד, נסע דה-סנטיס לדאלאס, טקסס, כדי להשיג את כתב הרישום שלו לשורות חיל המילואים של הצי האמריקאי ומינויו לפרקליט במשפט צבאי. ב-2005, לצד השלמת לימודיו בהרווארד, השלים גם את לימודיו בבית הספר למשפטים של הצי האמריקאי. בהמשך אותה השנה התמנה לתובע המשפטי בתיקי יחידת המשפטים של הבסיס הימי במאיפורט, שבג'קסונוויל. ב-2006 הועלה בדרגה ללוטננט. במסגרת פעילותו הצבאית בפן המשפטי, עבד עם מתקן המעצר בגואנטנמו.
ב-2007, עת הוצב בבסיס הצי בקורונאדו, קליפורניה, היה דה-סנטיס כפוף לפיקוד הלוחמה המיוחדת של צי ארצות הברית ופעל כיועץ משפטי ליחידת "אריות הים", שנשלחה למלחמת עיראק. דה-סנטיס היה ליועצו המשפטי של מפקד אריות הים בפלוג'ה, האחראית על המבצעים המיוחדים ממערב לעיר. באפריל 2008 שב לארצות הברית ומונה על ידי מחלקת המשפטים לעוזר תובע מחוזי במחוז התובע של מרכז פלורידה. הוא המשיך לכהן כעורך דין מטעם ההגנה במהלך משפטים צבאיים עד לשחרורו משירות צבאי פעיל בפברואר 2010, בדרגת לוטננט קומנדר (דרגה מקבילה לרב-סרן בדרגות צה"ל). במקביל שמר דה-סנטיס על תפקיד בשירות המילואים של הצי. על שירותו הצבאי הוענקו לו מספר עיטורים צבאיים ובהם כוכב הארד.
בהשפעת התעוררות המחאה של תנועת מסיבת התה, פרסם ב-2011 את ספרו "Dreams From Our Founding Fathers: First Principles in the Age of Obama", שם הספר מרמז על שם ספרו של נשיא ארצות הברית ברק אובמה "חלומות מאבי" ("Dreams from My Father"), והתמה המרכזית בו היא הטענה שאובמה מנווט את ארצות הברית הרחק מהערכים המסורתיים של האבות המייסדים.