stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טראומה גופנית
הערות שוליים

↑  רפואה מבצעית, באתר חיל הרפואה (הקישור אינו פעיל, 2 ביולי 2017)
↑  ד"ר רפאל סטרוגו, ‏מה ההבדל בין פצוע קל, בינוני וקשה?, באתר ‏מאקו‏, 29 באוגוסט 2011
↑  מעבר של נוזל בתוך רקמה; הכוונה בעיקר למעבר של דם דרך רקמת הריאה לקליטת חמצן מן האוויר שבנאדיות ולשחרור פחמן דו-חמצני. הפרעה בזילוח פוגמת בחילופי הגזים.
| טראומה נפשית |
| --- | --- | --- |
| מצבי טראומה | סכנת חיים • אלימות • התעללות • אונס • אלימות מינית • מלחמה • טרור  • קרב • תאונת דרכים • טראומה גופנית • שכול • שוד  • אסון טבע • שרפה • הגירה |  |
| מאפייני טראומה | מצוקה נפשית • חרדה • פחד • דאגה • בכי • חוסר אונים • אימה • תבהלה • עוררות • טריגר •  הימנעות • התמודדות ממוקדת הימנעות • רומינציה • מחשבות פולשניות • מחשבות אילו • אשמת שורדים • האשמה עצמית (אנ') • האשמה (אנ') • אשמה (רגש) |  |
| תגובת דחק | דחק • תגובת הילחם או ברח • מערכת העצבים הסימפתטית • ציר ה-HPA • עומס אלוסטטי |  |
| הפרעות | הפרעות הקשורות לטראומה וגורמי דחק • נפגע חרדה • הפרעת דחק חריפה • הפרעת דחק פוסט-טראומטית • הפרעה פוסט-טראומטית מורכבת • טראומה משנית • הפרעת הסתגלות • הפרעת חרדה • התקף חרדה • ביעותי לילה • נדודי שינה • דיסוציאציה • פלשבק • הפרעת דה-פרסונליזציה • הפרעת דה-ריאליזציה |  |
| גורמי חוסן | חוסן נפשי • רשת חברתית • דתיות • מודל רגישות-דחק • מודלים של תורשה, סביבה והתפתחות • סטטוס חברתי • שונות קצב לב |  |
| התמודדות | התמודדות • צמיחה פוסט-טראומטית • תמיכה חברתית • עזרה עצמית • פעילות גופנית • טכניקות הרפיה • מדיטציה טרנסצנדנטלית • אימוני נשימה • הסחת דעת • אסקפיזם |  |
| תרופות | תרופות נוגדות דיכאון • סרטרלין • פרוקסטין • ונלפקסין • פלואוקסטין • קנאביס |  |
| טיפול נפשי | טיפול בהפרעת דחק פוסט-טראומטית • עזרה ראשונה פסיכולוגית • מודל מעש"ה • קבוצת תמיכה • טיפול קוגניטיבי-התנהגותי • טיפול קוגניטיבי-התנהגותי ממוקד בטראומה (אנ') • טיפול בעיבוד קוגניטיבי • EMDR • תרפיית חשיפה ממושכת |  |
| עמותות | ער"ן • נט"ל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529639605171  GND: 4060748-3  LCCN: sh85148589  LNB: 000059168  NDL: 00562152 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
פרמדיק מטפל בנפגעת. הטיפול כולל: הנשמה באמצעות מפוח הנשמה ושוק חשמלי באמצעות דפיברילטור
ג'ין שינודה בולן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 ביוני 1936 (בת 88) ארצות הברית לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Jean Shinoda 
 ענף מדעי:  פסיכולוגיה אנליטית, פסיכיאטריה, פסיכולוגיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (1955)  מכללת פומונה (1957)  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי (1958)  University of California, San Francisco School of Medicine (1962) 
 מוסדות:  Los Angeles County+USC Medical Center (1962–1963)  University of California, San Francisco School of Medicine (1967)  Langley Porter Psychiatric Institute (1963–1966)  C. G. Jung Institute of San Francisco (1978) 
 www.jeanbolen.com
 
ג'ין שינודה בולן (באנגלית: Jean Shinoda Bolen; נולדה ב-29 בינואר 1936), היא פסיכיאטרית אמריקאית ממוצא יפני, אנליטיקאית יונגיאנית, וסופרת. עמיתת כבוד של האגודה הפסיכיאטרית האמריקאית, וחברה במכון ק' ג' יונג בסן פרנסיסקו. הייתה נציגה עצמאית (שלא מטעם ממשלה) בוועדת האומות המאוחדות למעמד האישה (2002–2018), והיוזמת והתומכת המובילה של ועידה עולמית 5 של האו"ם לנשים. ספריה תורגמו לעשרות שפות, כולל עברית.
רקע

אימה של שינודה בולן הייתה רופאה, וכך גם סבה ושלושה מדודיה. לאחר שסיימה את התואר הראשון ב-1958, היא קיבלה הסמכה כרופאה ב-1962 במרכז הרפואי של אוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו, והתמחתה בפסיכיאטריה. בשנים שלאחר מכן לימדה במכון הפסיכיאטרי לנגלי פורטר.
בשנות ה-70 של המאה ה-20 למדה פסיכולוגיה אנליטית במכון ק' ג' יונג בסן פרנסיסקו ובהמשך כיהנה בוועדות שונות במכון במהלך שנות ה-80.
היא חברה באיגוד הבינלאומי לפסיכולוגיה אנליטית, וחברה באגודה הטרנס-פרסונלית הבינלאומית. הייתה חברת מועצת המנהלים של הארגון למען הנשים.Ms. היא הרצתה רבות בארצות הברית ומחוצה לה, כולל במכון יונג, בציריך.
תחומי פעולה

שינודה בולן עוסקת רבות בפסיכולוגיה של האישה, ובקריאה לשינוי חברתי באמצעות מעורבות חברתית של נשים ומיעוטים.
ספריה הנגישו את חשיבה הטיפולית היונגיאנית הן לאנשי מקצוע והן לציבור הרחב, ועסקו בפסיכולוגיית הארכיטיפים של נשים וגברים, וכיצד הם משפיעים על הפרט, המשפחה והחברה.
בספריה על הפסיכולוגיה האנליטית היונגיאנית היא מסבירה את טענתו של יונג כי ניתן להתייחס לאלים מהמיתולוגיה היוונית כמייצגים פן פסיכולוגי אצל בני אדם. בספרה "אלות בכל אישה" שינודה בולן מציגה את תבניות הבסיס של האלות מהמיתולוגיה היוונית ומחברת אותן לחיי נשים בנות ימינו. כך למשל, בנות צעירות ינהגו פעמים רבות בהתאם לארכיטיפ קורה, "האלה הבת", ובבגרותן יגלו שהן נוהגות על פי ארכיטיפ דמטר (אלה הפועלת במישור האימהי) או אתנה (אלה הפועלת במישור הציבורי, אשת קריירה). שינודה בולן קוראת לנשים לזהות את הארכיטיפים הפועלים בנפשן ולהרחיב את חייהן לארכיטיפים נוספים על מנת להגיע למימוש עצמי בתחומים רבים יותר.
בספריה "Goddesses in Older Women" ו-"Crones don't Whine" (טרם תורגמו לעברית), היא הצביעה על כך שבחברות מסורתיות רבות, נהוג לחלק את חיי האישה לשלושה שלבים: שלב העלמה, שלב האם, ושלב האישה הזקנה. בחברה המערבית מעלים על נס את "העלמה" על נעוריה ויופיה, ומתעלמים מהאישה הזקנה או אפילו לועגים לה ומסלקים אותה מהמרחב הציבורי. לעומת זאת, בחברות מסורתיות רוחשים כבוד ל"אישה הזקנה". שינודה בולן קוראת לטעון את המושג הלא מחמיא בקונוטציות חיוביות יותר על מנת שנשים תוכלנה להנות מהאפשרויות הנפתחות בפניהם עם הגיען לגיל מבוגר.
קן וילבר, בספרו סקס, אקולוגיה ורוחניות מביע את הערכתו לשני ספריה של בולן, "אלות בכל אישה" ו-"אלים בכל גבר" על "הצגתם הנפלאה של כל האלים והאלות ה'ארכיטיפיים' שנמצאים בלא מודע הקולקטיבי של גברים ונשים..."
שינודה בולן מרבה לכתוב גם בנושאי שינוי חברתי הצומח מלמטה. היא פעלה ליצירת מעגלי נשים, ולקידום הטענה שאם ייווצרו מיליון מעגלי נשים, ניתן יהיה להשיג שינוי חברתי בקנה מידה בין לאומי.
שינודה בולן היא אחת מהנשים שהופיעו בסרט "נשים - למען אמריקה, לעולם" משנת 1986, אשר זכה בפרס האוסקר לסרט התיעודי (נושא קצר), והסרט התיעודי של מועצת הקולנוע הלאומית של קנדה משנת 1989. בולן גם ייסדה (עם בעלה לשעבר ג'יימס בולן) את מגזין Psychic בשנת 1969 אשר עסק בפאראפסיכולוגיה ונושאים של נפש-גוף-רוחניות. היא הייתה נואמת מרכזית בפרלמנט הדתות העולמי ב-2015 בסולט לייק סיטי, יוטה.
ספריה בנושא פסיכולוגיה יונגיאנית

The Tao of Psychology: Synchronicity and the Self, יצא לאור ב-1979
אלות בכל אישה: פסיכולוגיה חדשה של נשים (1984), בתרגום מיכל רון. פסיכה ספרייה פסיכולוגית, הוצאת מודן
אלים בכל גבר: פסיכולוגיה חדשה של חיי גברים ואהבותיהם (1989), בתרגום מיכל רון. פסיכה ספרייה פסיכולוגית, הוצאת מודן
The Ring of Power: Symbols and Themes in Wagner's Ring Cycle and in Us - על הפסיכולוגיה של הכוח ועל אלה שמנצלים אותה לרעה, ואיך אנשים מסתפקים בכוח כשהם אינם זוכים לאהבה.
Crossing to Avalon: A Woman's Midlife Pilgrimage יצא לאור ב-1994
Close to the Bone: Life-Threatening Illness and the Search for Meaning יצא לאור ב-1996
Goddesses in Older Women: Archetypes in Women over Fifty יצא לאור ב-2001
Crones Don't Whine יצא לאור ב-2003
Artemis: The Indomitable Spirit in Everywoman יצא לאור ב-2014
ספרים בנושא קיימות ושינוי חברתי

The Millionth Circle: How to Change Ourselves and the World יצא לאור ב-1999 - על מעגלי נשים לשינוי חברתי
Urgent Message from Mother: Gather the Women, Save the World יצא לאור ב-2005
Like a Tree: How Trees, Women, and Tree People Can Save the Planet יצא לאור ב-2011
Moving Toward the Millionth Circle: Energizing the Global Women's Movement יצא לאור ב-2013
הערות שוליים

↑  Bolen, Jean Shinoda, Jungchicago/ (באנגלית)
↑  Jean Shinoda Bolen, eomega
↑  2015 – Voices of PoWR – Featured Global Luminaries, https://parliamentofreligions.org/
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007280559805171  PLWABN: 9810580411405606  BIBSYS: 90545712  BNE: XX829054  BnF: cb11892647b (data)  CANTIC: a11221070  CiNii: DA01601458  GND: 118166743  ISNI: 0000 0001 1775 8158  LCCN: n79064126  LNB: 000027258  NDL: 00433750  NKC: xx0211883  NLK: KAC199602923  NTA: 071827684  RERO: 02-A003020681  RSL: 000026682  SUDOC: 026736330  Trove: 1144268  VIAF: 93778381   WorldCat (עם VIAF): 93778381 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ג'ין שינודה בולן".
עודד ליפשיץ (עיתונאי)

| --- | --- |

 לידה:  11 במאי 1940 בריטניה חיפה, המנדט הבריטי
 נרצח:  בין 7 באוקטובר 2023 לפברואר 2024 (ככל הנראה בסוף נובמבר 2023) (בגיל 83) הרשות הפלסטינית רצועת עזה, הרשות הפלסטינית
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיסוק:  עיתונאי
 תחום סיקור:  נושאים אידאולוגיים חברתיים ומדיניים
הלווייתו של עודד ליפשיץ, 25 בפברואר 2025
עודד ליפשיץ (11 במאי 1940 – ככל הנראה סוף נובמבר 2023) היה עיתונאי ישראלי ופעיל חברתי, ממייסדי קיבוץ ניר עוז במערב הנגב הצפוני. נחטף לרצועת עזה במהלך הטבח בניר עוז, במתקפת הפתע על ישראל ב-7 באוקטובר 2023, וכעבור כחודש נרצח בשבי הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני.
גופתו של ליפשיץ הובאה לישראל ב-20 בפברואר 2025, יותר משנה לאחר שנחטף ונרצח.
ביוגרפיה

ליפשיץ נולד וגדל בחיפה בימי המנדט הבריטי. הוא היה חניך השומר הצעיר וסיים את לימודיו בבית הספר הריאלי העברי בעיר בשנת 1957 (מחזור ל"ח). את שירותו בצה"ל עשה כלוחם בגדוד 50 של הנח"ל המוצנח ולחם במלחמות ששת הימים, ההתשה, יום כיפור ולבנון הראשונה.
ליפשיץ נמנה עם הגרעין המייסד של קיבוץ ניר עוז שבעוטף עזה. הוא שימש בקיבוץ בתפקידים שונים וביניהם מזכיר, מרכז, גזבר, יו"ר ועדת חינוך, יו"ר כלכלי. בהמשך הוצע לו לשמש רכז הדור הצעיר במפלגת מפ"ם אך סירב.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית וחברתית

ליפשיץ היה פעיל במסגרות צעירי מפ"ם ומפ"ם וייצג את קיבוצי האזור בכינוסים וועידות הקיבוץ הארצי והמפלגה. פעילותו הייתה בין היתר בתחומים מקומיים ואזוריים: חבר הוועדה המדינית של מפ"ם.
בשנות ה-70 של המאה ה-20 היה ליפשיץ פעיל מרכזי, יחד עם מוטי כנען מקיבוץ כרם שלום במחאה נגד ההתנחלות ברצועת עזה ובסיני בגלל הפגיעה בתושבים הערבים, והיה מיוזמי כנס ניר עוז. הוא השתתף במשלחת של מפ"ם בראשות ח"כ מאיר תלמי בפתחת רפיח בעקבות תלונות תושבים בדואים על עקירת עצי פרי והרס מבנים פרטיים בקרבת היישוב ימית בעת הקמתו. בנוסף, השתתף ליפשיץ במסיבת עיתונאים שקיים הוועד לזכויות הבדואים על אדמותיהם בנגב, בבית-סוקולוב בת״א, באוקטובר 1977.
במשך שנים רבות התנדב ליפשיץ בעמותת "בדרך להחלמה".
ביוגרפיה > הגן הקוצני

ליפשיץ ורעייתו יוכבד טיפחו גן קקטוסים, סוקולנטים וחלבלובים על שטח של דונם באחת מפינות קיבוצם. תחביבם המיוחד כולל גם ניקיון השטח, הדברת מזיקים, פיתוח סוגי הקקטוסים על-ידי הרכבות היוצרות בסופו של דבר צורות שונות, איסוף הזרעים תחזוקת מערכת ההשקיה. למרות שזהו תחביבם הפרטי, הקיבוץ מעודד ורואה בעין יפה את טיפוחו של גן הקקטוסים ומסייע מבחינה תקציבית. גן הקקטוסים בניר־עוז הפך כבר למוקד צילומים ידוע בקיבוץ ולאורחיו הקבועים, הרואים בו כמעין מדגם בזעיר אנפין של מרחב קקטוסים פראי במקסיקו. הצמח הראשון שממנו התחיל הגן היה מאוסף הצמחים של אחותו של עודד מחיפה. הגן שרד את מתקפת השבעה באוקטובר וכיום דואגים לו ילדים, נכדיהם ומתנדבים שמגיעים לשקם ולשמר את מפעל החיים של עודד.
ביוגרפיה > החטיפה לעזה ומותו

ב-7 באוקטובר 2023 במהלך הטבח בניר עוז שהתרחש כחלק ממתקפת הפתע על ישראל נחטפו ליפשיץ ואשתו יוכבד מביתם לעזה בידי מחבלי חמאס, וביתם הועלה באש. ב-23 באוקטובר שוחררה אשתו יוכבד. השניים הוחזקו בנפרד. נרצח בשבי הג'יהאד האיסלמי לאחר חטיפתו, ככל הנראה בסוף נובמבר 2023. ב-20 בפברואר 2025 הוחזרה וזוהתה גופתו במסגרת עסקת החטופים, יחד עם גופות נוספות. נקבר ב-25 בפברואר 2025 בניר עוז. בהלווייתו השתתפו נשיא המדינה יצחק הרצוג ושר הפנים משה ארבל
ליפשיץ היה נשוי ליוכבד, מורה לחינוך גופני וצלמת, ולהם ארבעה ילדים. נכדו, דניאל ליפשיץ, הוא כדורגלן עבר ששיחק בעמדת השוער.
לקריאה נוספת

יעל אינגל, החזירו לי את ארץ הצבר: מה קרה לגן האוהבים הקוצני של קיבוץ ניר עוז?, באתר הספרייה הלאומית
זילברמן חיותה, זו אותה האהבה: בהוקרה לוותיקי ניר-עוז לכבוד שנת השישים, הוצאת ניר עוז
הערות שוליים

↑  אברהם לנדסברג, ראש המכון לרפואה משפטית: "עודד ליפשיץ נרצח לפני למעלה משנה", באתר עכשיו 14
↑  ליהיא גורדון, בנו של עודד ליפשיץ: "הוא סיים את חייו בצורה טרגית, לא ראויה ומבזה", באתר ynet, 19 בפברואר 2025
↑  הילה אלפרט, ארבעה טעמים וגעגוע: משפחתו של החטוף עודד ליפשיץ מחכה לו עם המאכלים האהובים עליו, באתר ישראל היום, 16 באוקטובר 2024
↑  עמירם, אדם בסביבתו – יוכקה ועודד ליפשיץ חברי קיבוץ ניר עוז, באתר עמירם במשעולי ישראל, ‏22 באפריל 2023
1 2 3 4  שלומית טנא, גם הוא נחטף כנראה - העיתונאי המבריק עודד ליפשיץ מניר עוז, באתר זמן ישראל, 14 באוקטובר 2023
↑  דקת־טיסה מהתעלה, על המשמר, 28 בפברואר 1973
↑  בן חוקי, על המשמר, 2 באפריל 1976
↑  עודד ליפשיץ, העירומים והתמימים, עמדה, 1978, עמ' 12
↑   מיקי אדלסבורג וחן אדלסבורג, אני טולסטויאני. לא מוחץ פרעושים, באתר הארץ, 22 באוקטובר 2024
↑   עודד ליפשיץ, דף כותב, באתר הארץ, 14 בינואר 2019
↑  הדור הצעיר של מפ"ם - חוג רעיוני ארצי, על המשמר, 17 ביוני 1974
↑  נפתלי פדר, פרוטוקול מישיבת הועדה המדינית של מפ"ם 12.3.1975, קטלוג המידע הישראלי, 1975
↑  "מסע של לחצים ואיומים נערך נגד הבדווים בפיתחת רפיח" תושב הפיתחה ושני חברי קיבוצים במסיבת עתונאים: יחם המימשל הורע לאחר דחיית עתירת הבדווים בבג"צ, על המשמר, 2 ביולי 1973
↑  הנאבקים נגד העוול, על המשמר, 14 בפברואר 1975
↑  גוגה כוגן, המשלת וגם ירשת - נאבקים נגד העוול, על המשמר, 14 בפברואר 1975
↑  כנס נגד נישול תושבי הרצועה והתנחלות־יהודית נערך אמש בניר־עוז, על המשמר, 9 במרץ 1972
↑  סכנת נישול מרחפת על אלפי בדואים נוספים בפיתחת רפיח, על המשמר, 16 במרץ 1972
↑  הבדואים לבגין: פעל למנוע מדיניות שרון, על המשמר, 12 באוקטובר 1977
↑  משה נעים, פוטסיה דוקרנית, באתר על המשמר, ‏5.3.1976
↑  יעל אינגל | 12.02.25, החזירו לי את ארץ הצבר: מה קרה לגן האוהבים הקוצני של קיבוץ ניר עוז?, באתר הספרייה הלאומית, ‏יעל אינגל | 12.02.25
↑  מחכים לעודד: הפרויקט המרגש לשיקום גינת הקקטוסים של החטוף בעזה, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 17 בדצמבר 2024
↑  אדיר ינקו, יוכבד ליפשיץ משחזרת את חטיפתה: "הלכנו קילומטרים מתחת לאדמה, הכו אותי במקלות", באתר ynet, 24 באוקטובר 2023
↑  אור הדר, שילה פריד, לירן תמרי, איתמר אייכנר, ליהיא גורדון, גופתו של עודד ליפשיץ זוהתה: "נרצח בשבי הג'יהאד לפני יותר משנה", באתר ynet, 20 בפברואר 2025
↑  דבר, ‏זוהתה גופתו של עודד ליפשיץ ז"ל; משפחתו: "קיווינו והתפללנו לסוף אחר", באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 20 בפברואר 2025
↑  פלד ארבלי, ‏המסע האחרון של עודד ליפשיץ ז"ל: המונים מלווים את מייסד ניר עוז בדרכו האחרונה, באתר מעריב אונליין, 25 בפברואר 2025
↑  חיותה זילברמן, זו אותה האהבה, הוצאת ניר עוז, 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011000901805171 
יוכבד ליפשיץ עם הנשיא יצחק הרצוג בהלווייתו ב-25 בפברואר 2025
יזהר ליפשיץ בנו של עודד ליפשיץ מתחבק עם הנשיא יצחק הרצוג בהלוויית עודד ליפשיץ, 25 בפברואר 2025
הפורום הישראלי

הפורום הישראלי היה ארגון מרכזי בקשר בין ישראל ויהדות התפוצות, שפעל בשנות ה-80 וה-90 של המאה ה-20. בשיאו היו מעורבים בו אלפי מתנדבים בישראל ומחוצה לה, בכללם אישי ציבור מכל המגזרים, לרבות קציני צה"ל בכירים. הפורום הישראלי יזם שורה של פרויקטים פורצי דרך, שבשנים מאוחרות אומצו ופותחו על ידי מוסדות רשמיים, עמותות ואף גורמים עסקיים.
אודות הפורום > תהליך "מוריה"

הפורום הישראלי הוא תולדה ישירה של "תהליך מוריה", כינויה של תנועה חברתית שדגלה ביצירת קשר יהודי ישיר בין ישראלים בעלי השפעה, כל אחד בתחומו, לבין עמיתיהם מחוץ לישראל, ללא תיווך של גורמי הממסד בישראל או הארגונים המובילים ביהדות התפוצות, אם כי בברכתם. לידתו של התהליך באה על רקע תחושה גוברת והולכת של התרחקות מישראל של הדור הצעיר ביהדות העולם, זה שלא חווה באופן אישי את השואה ואת תקומת מדינת ישראל; ומנגד צמיחת דור חדש בארץ של צעירים שמזהים את עצמם כישראלים, עם זיקה פוחתת לזהותם היהודית, ועוד פחות לבני דורם בתפוצות ישראל. המחשבה הייתה שקשר אישי ישיר יסייע לגשר על פני המרחק שנוצר בין הקהילות.
אבי היוזמה היה אורי גורדון, שבשנת 1979 יצא בשליחות המוסדות הלאומיים לארצות הברית, וחווה באופן אישי את הפער שנוצר בין הקהילות. בשנת 1983 הוא חזר לישראל ונבחר לכהן כחבר בהנהלת הסוכנות היהודית וכיו"ר מחלקת עליית הנוער. הוא שיתף ברעיון שלו כמה ממנהיגי המנהיגות הצעירה של המגבית היהודית המאוחדת (Young Leadership Cabinet – YLC) ובהם ד"ר מיכאל ריינר, שניהל באותה תקופה את ה-YLC כשליח מטעם המוסדות הציוניים, ואת יושבי ראש הארגון סטיבן גרינברג ואד רובין. מנהיגי ה-YLC קבלו על כך שבמסגרת הביקורים שלהם בישראל, במסגרת משלחות מסוימות, מעולם לא הזדמן להם להיפגש ולשוחח עם ישראלים בני גילם ובעלי תחומי עניין משותפים. כל הפגישות שנקבעו עבורם היו עם אישי ציבור ופוליטיקאים.
יו"ר הסוכנות היהודית וההסתדרות הציונית, אריה דולצין, התלהב מהרעיון והורה לעוזרו שלמה שוורצברג ולאורי גורדון לסייע תקציבית בקידומו, אך ללא מעורבות של הארגון בתכני הדיאלוג או בבחירת הנציגות הישראלית שתשתתף ביוזמה. ההסכמה שהושגה בין כל השותפים, מישראל ומארצות הברית, הייתה לכנס "עצרת של מנהיגות יהודית צעירה" בישראל כדי לבחון את הרעיון ולקדמו. שלושה ישראלים נקבעו כמי שיובילו את המשלחת הישראלית: דוד קוליץ כנציג המגזר העסקי, ד"ר אריק כרמון כנציג האקדמיה, ותא"ל נחמיה דגן מצה"ל.
"העצרת העולמית הראשונה של מנהיגות היהודית צעירה" התקיימה בחודש דצמבר 1983 במלון "מוריה" שעל שפת ים המלח, ומכאן קיבל התהליך את שמו. השתתפו בו עשרות נציגים מכל קהילה. בין מברכי הכנס היו נשיא המדינה חיים הרצוג ואריה דולצין. כל המשתתפים יצאו בהרגשה שהמפגש היה מרגש, חדשני ומועיל לכולם. בשלב זה הכותרת "עולמית" כללה את ישראל וארצות הברית בלבד, אך בכנסים הבאים כבר הצטרפו לתהליך נציגים רבים ממערב אירופה וממזרחה.
בעקבות ההצלחה של העצרת הראשונה נקבעה עצרת שנייה, שהתקיימה שוב באותו מקום, בין ה-11 ל-14 במרץ 1985. מייד לאחריה החליטה המשלחת הישראלית למסד את המשך פעילותה באמצעות הקמת עמותה עצמאית בשם "הפורום הישראלי”. בתקנון העמותה נכתב כי מטרתה, בין היתר, "יצירת מסגרת לא-מפלגתית ועל-פוליטית...שתפעל לשמירתו ולחיזוקו של הקשר בין ישראל לבין התפוצות, בעזרת מנהיגות יהודית צעירה משותפת לישראל ולתפוצות...תוך שימת דגש על מרכזיותה של ישראל בעולם היהודי".
אודות הפורום > מתנדבי הפורום הישראלי ופעילותו

דוד קוליץ נבחר ליו"ר הראשון של העמותה וזאב בילסקי לסגנו. בין חברי ההנהלה היו נחמיה דגן, אריק כרמון, האלוף יורם יאיר, שמואל בן-טובים, תא"ל רון חולדאי, ד"ר דוד מיטלברג, תא"ל עמירה דותן, יעל דיין, רותי קפלן, חיים רוזוב, גיורא מיוחס, ערי סטימצקי, עידו דיסנצ'יק, עו"ד ד"ר שלמה כהן, ורדה שילה, איתן אדרס, אל"ם אורי דרומי, חיים וייס, נתי שילו, שלומי שוורצברג, עומרי מרון, עירית דורטל, גדעון סמאט, סאמי פרידריך, עו"ד ג'ניפר ג'יינס, עו"ד תמר האוזנר-רוה, ד"ר מרגלית נבון, יוני שפירא, דליה גילדוני ואחרים וכן קבוצה של חברי כנסת מכל הסיעות: אהוד אולמרט, נאוה ארד, עוזי לנדאו, יצחק לוי, יוסי גולדברג, זבולון המר, רוני מילוא, מיכה גולדמן, חגי מירום, דדי צוקר, חיים רמון. המנכ"ל הראשון היה ד"ר מרדכי פרידמן. בינואר 1987 מונה ארנון מנטבר.
גם המשלחות מארצות הברית לעצרות "מוריה" הורכבו ממנהיגים צעירים בולטים, שברבות השנים קנו לעצמם שם. בראשן עמדו יושבי ראש המנהיגות הצעירה – מייקל אדלר וקרל קפלן – וכן ג'יין שרמן, אייב פוקסמן, טום דאין, ג'ונתן ווצ'ר, דברה ליפשטט,   בטי כרוסטובסקי, בריאן לורי, ברוס ארביט, דוד ספרסטיין, ראסל רובינסון, סוזן שטרן, ג'ון רסקיי, רוברט שולמן ומנכ"לי הפדרציות היהודיות הגדולות. מאחר שלפעילות הצטרפו פעילים ונושאי תפקידים מארצות הברית ומקנדה, שאינם בהכרח חברי המנהיגות הצעירה, הוקמה שם מסגרת נפרדת בשם North American Jewish Forum. אחת מפעולתיה הייתה הוצאה לאור של כתב עת לנושאי יחסי ישראל והתפוצות בשם The Forum.
בהמשך התהליך התקיימו עצרות "מוריה" נוספות בטבריה: השלישית בין ה-20 ל-23 בספטמבר 1986, הרביעית בין ה-7 ל-10 בינואר 1988, החמישית בין 30 ביוני ל-3 ביולי 1989, השישית בין ה-27 ל-30 ביוני 1991, והשביעית בין ה-7 ל-10 בינואר 1993. העצרת השמינית והאחרונה בסדרה התקיימה בזכרון יעקב בין 30 ביוני ל-3 ביולי 1994.
בין העצרות קיים הפורום הישראלי "לילות שימורים" שהוקדשו לדיונים מעמיקים בנושאים שעל סדר היום. השתתפו בהם כאורחים לובה אליאב, פרופ' אבי רביצקי ורבים אחרים.
חברי הפורום הישראלי הוזמנו והשתתפו בכנסים סגורים של המנהיגות היהודית הצעירה של המגבית בארצות הברית ובישראל. בהמלצת העמיתים מארצות הברית, ב־1990 ערך הפורום קבלת פנים לסנטור פיט וילסון, שהגיע לשיראל במסגרת מסע הבחירות שלו למושל קליפורניה. התקיימו גם מספר כנסים מיוחדים של חברי הפורום באירופה, בצרפת, בגרמיה ובצ'כיה. "הפורום האירופי" הוקם במרץ 1990 בפריז והשתתפו בו 61 נציגים מאוסטריה, בלגיה, צ'כוסלובקיה, צרפת, גרמניה, בריטניה, איטליה, פורטוגל, שוודיה ושווייץ, בנוסף ל-22 ישראלים ול-9 אמריקאים. החברים האירופאים השתתפו בכנסי המוריה בישראל.
במלאת 13 שנה להקמת הפורום ניטע בנגב "יער הפורום הישראלי" בשיתוף הקרן הקיימת לישראל. בראש הפרויקט עמד שמאי מיטלמן.
לקריאה נוספת

The Israel Connection and American Jews, David Mittelberg, Praeger Publishers, USA 1999, pages 101-117
תכתובות בנושא קבלת פנים בבית הנשיא הרצוג למשתתפי הפורום הכלכלי הראשון, כולל רשימת המשתתפים
תכתובות בענייני הפורום הישראלי עם לשכת נשיא המדינה חיים הרצוג, ארכיון המדינה
לשכת ראש-הממשלה יצחק שמיר - הפורום הישראלי - קשר יהודי ישיר
תכתובות בנושא יער הפורום הישראלי עם לשכת נשיא המדינה עזר ויצמן, ארכיון המדינה
לקריאה נוספת > חומרי ארכיון נוספים שאינם נגישים עדיין באופן מקוון

כנס מוריה החמישי, 1989 - סרט וידאו, ארכיון ספילברג, האוניברסיטה העברית
הפורום הישראלי: פרופיל של שמואל בן-טובים, סרט וידאו, ארכיון ספילברג, האוניברסיטה העברית
תכתובות בנושא כנסי הפרלמנטרים היהודיים, 1995 - 1998, בארכיון הציוני
עלון הסברה של הפורום הישראלי, בארכיון הציוני
פרוספקטים וחוברות של הפורום הישראלי, בארכיון הציוני
כי אשמרה שבת

כִּי אֶשְׁמְרָה שַׁבָּת הוא פיוט לשבת שחיבר רבי אברהם אבן עזרא במאה ה-12. הפיוט פופולרי כזמר לשבת, בעיקר בקרב בני עדות המזרח, וחוברו לו לחנים רבים.
תוכן הפיוט

תוכן הפיוט נסוב על אודות הדברים שאסור לעשות בשבת, כדוגמת דיבור בענייני חולין וסחורה – למול המעשים החיוביים, כדוגמת הגייה בתורה ואכילת מאכלים משובחים. הפיוט בנוי מחמישה בתים ובצורת אקרוסטיכון, כך שחמש האותיות הראשונות שבכל אחד מחמשת הבתים יוצרות את המילה "אברהם", שם המחבר. הרפרן (הפזמון החוזר) של הפיוט הוא ”כִּי אֶשְׁמְרָה שַׁבָּת אֵל יִשְׁמְרֵנִי, אוֹת הִיא לְעוֹלְמֵי עַד בֵּינוֹ וּבֵינִי”.
בנוסף לשימושו הנפוץ כזמר לשבת ללא ייעוד מיוחד, בנוסח פרובאנס נהגו לאמרו בכל שבת בפסוקי דזמרא לפני ברוך שאמר.
מבנה

הפיוט בנוי כשיר אזור מסוג זג'ל, כלומר מדריכו בן שני טורים ואזוריו בני טור אחד [א/א//ב/ב/ב/א], משקלו שתי תנועות, יתד, שתי תנועות. שתי תנועות, יתד, תנועה [— — ◡ — — — | — — ◡ — —]. הפיוט הוא בעצם מעאראצ'ה של על אהבתך של רבי יהודה הלוי.
| תוכן הפיוט | הסבר והקשרים |
| --- | --- |
אָסוּר מְצֹא חֵפֶץ לַעְשוֹת דְּרָכִים גַּם לְדַבֶּר בּוֹ דִּבְרֵי מְלָכִים. דִּבְרֵי סְחוֹרָה אוֹ דִּבְרֵי צְרָכִים אֶהְגֶּה בְּתוֹרַת אֵל וּתְחַכְּמֵנִי:: שלוש השורות הראשונות מכילות הרמז לפסוק בישעיהו ”וְכִבַּדְתּוֹ מֵעֲשׂוֹת דְּרָכֶיךָ מִמְּצוֹא חֶפְצְךָ וְדַבֵּר דָּבָר.” ההגייה בתורה ביום השבת מקורה בתלמוד הירושלמי: ”לא ניתנו שבתות וימים טובים אלא לעסוק בהם בדברי תורה.”
בּוֹ אֶמְצְאָה תָמִיד נֹפֶשׁ לְנַפְשִׁי הִנֵּה לְדוֹר רִאשׁוֹן נָתַן קְדוֹשִׁי. מוֹפֵת בְּתֵת לֶחֶם מִשְׁנֶה בַּשִּׁשִּׁי כָּכָה בְּכָל שִׁשִּׁי יַכְפִּיל מְזוֹנִי:: "דור ראשון" הוא דור המדבר שיצאו ממצרים, להם נעשה נס וירד להם מן מן השמיים. ביום שישי הנס הוכפל והם קיבלו פעמיים מנת מן, כדי שלא יצטרכו לאסוף את המן בשבת. סיפור מקראי זה הוא המקור למנהג ברכה על לחם משנה בשבת.
רָשַׁם בְּדַת הַיּוֹם חֹק אֶל סְגָנָיו בּוֹ לַעֲרֹךְ לֶחֶם פָּנִים לְפָנָיו. עַל כֵּן לְהִתְעַנּוֹת עַל פִּי נְבוֹנָיו אָסוּר, לְבַד מִיּוֹם כִּפּוּר עֲוֹנִי:: ה"חוק" המדובר הוא הציווי לערוך את לחם הפנים בשבת. האיסור בשתי השורות האחרונות נסוב על האיסור ההלכתי לצום בשבת. האיסור אינו כולל, כמובן, את יום כיפור.
הוּא יוֹם מְכֻבָּד הוּא יוֹם תַּעֲנוּגִים לֶחֶם וְיַיִן טוֹב בָּשָׂר וְדָגִים מִתְאַבְּלִים בּוֹ הֵם אָחוֹר נְסוֹגִים כִּי יוֹם שְׂמָחוֹת הוּא וִישַׂמְּחֵנִי:: בית זה נסוב על המצווה הכללית להתענג ולחגוג ביום השבת, כפי שנכתב בישעיהו: ”וְקָרָאתָ לַשַּׁבָּת עֹנֶג”. אכילת בשר ודגים נחשבת לתענוג מיוחד לשבת.
מֵחֵל מְלָאכָה בוֹ סוֹפוֹ לְהַכְרִית עַל כֵּן אֲכַבֵּס בּוֹ לִבִּי בְּבוֹרִית אֶתְפַּלֲלָה אֶל אֵל עַרְבִית וְשַׁחְרִית מוּסַף וְגַם מִנְחָה כִּי יַעֲנֵנִי:: בהקשר זה, "מלאכה" היא אחת מל"ט מלאכות שבת, שמי שעושה אחת מהם בשבת חייב עונש כרת, ככתוב במקרא: ”כִּי כָּל-הָעֹשֶׂה בָהּ מְלָאכָה וְנִכְרְתָה הַנֶּפֶשׁ הַהִוא מִקֶּרֶב עַמֶּיהָ”. ייתכן שהביטוי "מחל מלאכה" ורק "סופו להכרית" בא לבטא שלא כל מלאכה שמתחילה בשבת מביאה לידי כרת בהכרח אבל כנראה שאם האדם התחיל לעשות את המלאכה בשבת, סופו הוא שיסיים אותה ואז יתחייב בכרת[דרוש מקור]. שתי השורות האחרונות בבית זה נסובות על התפילות של יום השבת - ערבית, שחרית, מוסף ומנחה.
הערות שוליים

1 2  ספר ישעיהו, פרק נ"ח, פסוק י"ג.
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת שבת,  פרק ט"ו, הלכה ג'.
↑  ספר שמות, פרק ט"ז.
↑  ספר ויקרא, פרק כ"ד.
↑  תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף ל"א, עמוד ב'.
↑  בשר מוזכר במשנה תורה לרמב"ם, ספר זמנים, הלכות שבת, פרק ל', הלכה י', ולגבי דגים נכתב בספר מגן אברהם על שולחן ערוך, אורח חיים, סימן רמ"ב, סעיף א', בפסקה תיקוני שבת: ”נהגו לאכול דגים בכל אחת משלוש סעודות שבת”.
↑  ספר שמות, פרק ל"א, פסוק י"ד.
↑  לדוגמה: הכותב שתי אותיות בשבת מתחייב כרת אבל הכותב אות אחת פטור מהתורה. המוציא חפץ מרשות לרשות מתחייב מהתורה רק אם ביצע עקירה והנחה.
שמואל שי (מדען)

ערך זה עוסק בחוקר באוניברסיטה העברית. אם התכוונתם לשדרן רדיו וממייסדי להקת הנח"ל, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  11 באוקטובר 1938 (בן 86) ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 ענף מדעי:  פסיכולוגיה מתמטית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי; האוניברסיטה העברית
 מנחה לדוקטורט:  לואי גוטמן
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית; מכון ון ליר
 תלמידי דוקטורט:  שרית אלקון; אמיר אזרחי
 מספר צאצאים:  4 
 samuelshye.huji.ac.il
 תרומות עיקריות
 אלגברה של סקלוגרמות למערכות התנהגותיות
 
שמואל שי (נולד ב־11 באוקטובר 1938) הוא חוקר בתחום מדעי ההתנהגות, סטטיסטיקאי, פרופסור למדידה חברתית ופסיכולוגית ומרצה בתוכנית פכ"מ (פילוסופיה, כלכלה ומדע המדינה) באוניברסיטה העברית בירושלים.