stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עמותת אלע"ד
תיירות > עיר דוד

בשנת 1997 נחתם חוזה בין רשות מקרקעי ישראל לבין העמותה למטרות שמירה והחזקה של חלקות בעיר דוד, בשטח של 26,007 מ"ר החל מאותה שנה מפעילה העמותה עבור רשות הטבע והגנים את 'הגן הלאומי עיר דוד', המהווה חלק מ'גן לאומי סובב חומות ירושלים'. זהו אחד מכמה גנים לאומיים בישראל המופעל בידי עמותה פרטית, והיחיד הפועל על פי תו התקן הבינלאומי של IQC, וסגור בשבת. בעקבות העברת הפעלת הגן לידי עמותת אלע"ד תרמה העמותה לשימוש הציבור כמה מבנים בעיר דוד, כמו 'בית הצופה', שהפך לנקודת תצפית ואולם להקרנת חיזיון אורקולי.
בגן הלאומי פועל מרכז הדרכה השייך לעמותה, המציע שירותי הדרכה בתשלום למבקרים. כן מפעילה העמותה בפסגת הגן הלאומי מיצג תלת־ממדי, העוסק בהתפתחותן של עיר דוד וירושלים בתקופת בית ראשון. מאז העברת הגן הלאומי לחסות עמותת אלע"ד, ניכר גידול מתמיד במספר המבקרים בו, בעקבות פרסום, הרחבת הפעילות במקום ואטרקציות, בעיקר בחגים ובאירועים מיוחדים. בשנת 2008, למשל, ביקרו בגן הלאומי עיר דוד כ-400 אלף איש, מספר שיא בכניסות לגן לאומי בירושלים.
ביולי 2017 נחנך מופע הלילה ״הללויה״, המציג את תחיית ירושלים הקדומה על גבי עתיקות עיר דוד, תחת כיפת השמים.
באוקטובר 2019 חנכה העמותה את מתחם הקמפינג העירוני הראשון בירושלים ביער השלום. המתחם נחנך במעמד שר התיירות, והוא פרי שיתוף פעולה של עמותת אלע"ד יחד עם משרד התיירות, רשות מקרקעי ישראל והחברה הממשלתית לתיירות. בהקמת המיזם תמכו גם עיריית ירושלים וקק"ל.
תיירות > הר הזיתים

בשנת 2006 הרחיבה עמותת אלע"ד את פעילותה להר הזיתים, השוכן מול עיר דוד. עיקר פעילות העמותה שם הוא בשיקום וטיפוח בית העלמין היהודי העתיק, שניזוק קשות במהלך 19 שנות השלטון הירדני במזרח ירושלים עד מלחמת ששת הימים, ובשמירה עליו מפני מעשי ונדליזם לאומני. במסגרת פעילות זו מועסקים עובדים ומתנדבים בניקוי המצבות העתיקות, חידוש הכתוב בהן, סידור השבילים בין החלקות' מיפוי הקברים ותפעול של מרכז מידע העוסק באיתור קברים ישנים.
בשנת 2008 חנכה העמותה אתר אינטרנט אינטראקטיבי, המאפשר לגולשים לאתר קברים בבית העלמין, לקרוא על הקבורים בו, להוסיף מידע ותמונות וכן לתכנן מסלול בין קברים שונים הפזורים בין החלקות.
תיירות > ארמון הנציב וגיא בן הינום

בשנת 1995 נחשפה האמה התחתונה ברכס ארמון הנציב, לאחר שהייתה סגורה במשך שנים רבות. מחקר האמה, שנבנתה על ידי החשמונאים לפני למעלה מאלפיים שנה, החל כבר במאה ה-19 בידי חוקרים בריטיים, אך היא מעולם לא נפתחה באופן מסודר לקהל. גם החפירה האחרונה נועדה למחקר בלבד, אולם עמותת אלע"ד פרסה את חסותה על המקום, ואף מימנה את הכשרתו לביקורי קהל. משנת 2005 פתוחה אמת המים התחתונה לקהל, בתיאום ובהדרכה של עמותת אלע"ד.
בשנת 2024 נפתח מרכז מבקרים חדש בארמון הנציב תחת השם 'מצפה דוד' ובו פועלת האומגה הארוכה ביותר בישראל באורך של 731 מטר, מארמון הנציב ליער השלום וסיורי סגווי בטיילת ארמון הנציב. ביער השלום נפתח בשנת 2019 מתחם אירוח ללינה וקמפינג. בגיא בן הינום (בחלקו הדרום-מזרחי) העמותה החלה בשנת 2020 פרויקט בשיתוף עם רט"ג לשיקום האזור (שהיה מוזנח ומלוכלך) והוקמה החווה בגיא, שמדגימה חקלאות קדומה ומלאכות קדומות. עוד לפני כן הוקם גם מתחם האירועים 'בית בגיא'.
הפעילות התיירותית של העמותה מתקיימת לאורך כל רכס ארמון הנציב וגיא בן הינום, ומשולבת בהדרכה המתרכזת בטבע ובמקומם של הרכס והגיא בתולדות עם ישראל.
חפירות ארכאולוגיות

עמותת אלע"ד מממנת את רוב החפירות הארכאולוגיות הנערכות בעיר דוד ובמרחבה. כל החפירות נערכות על ידי רשות העתיקות או באישורה, ורובן הן חפירות הצלה, שנועדו לחשוף את צפונות העבר לקראת בנייה או פיתוח באגן הקדוש. החפירות שמקיימת רשות העתיקות ב"חניון גבעתי" שבצידה המערבי של עיר דוד, מנוהלות במשותף גם עם אוניברסיטת תל אביב. מנהלי החפירה הם ד"ר יפתח שלו מרשות העתיקות ופרופ' יובל גדות מאוניברסיטת תל אביב. מכורח המיקום הגאוגרפי, מניבות החפירות ממצאים רבים מתקופות שונות ומגוונות, והם מפורסמים בכלי התקשורת ובכנס השנתי של מכון מגלי"ם. מנהלי החפירות הם אנשי רשות העתיקות וחוקרים מן השורה הראשונה, כמו רוני רייך, גבי ברקאי, אילת מזר, דורון בן עמי, יחיאל זליגר ואלי שוקרון. פרופ' רוני רייך התנה את עבודתו במקום בגיוס תושבי כפר סילוואן לעבודת החפירה, ולכן העובדים הם מתנדבים מהארץ ומהעולם לצד פועלים בשכר תושבי המקום.
תנופת המחקר הארכאולוגי בעיר דוד ובסביבתה הביאה לחשיפה של אתרי חפירה רבים ולממצאים יוצאי דופן בזמן קצר. בין אתרי החפירה הרבים ניתן לציין את בריכת השילוח "האמיתית", שנחשפה בשנת 2006 למרגלות "בריכת השילוח" המאוחרת, שהייתה מוכרת כל השנים; כן נחשפו חלקי רחוב נרחבים ותעלות ניקוז מימי בית שני, מטמון ובו מאות מטבעות זהב,
ביצורים באזור מעיין הגיחון, מבנה אבן גדול מתקופת הברזל, ממצאים רבים בחפירות חניון גבעתי, מצודת החקרא, ורחובה הראשי של ירושלים מתקופת הבית השני, המחבר בין בריכת השילוח למרגלות הר הבית, ונחפר במנהרה מתחת לבתי שכונת סילוואן.
חפירות ארכאולוגיות > עמק צורים

בשנת 1999 הוצאו כ-400 משאיות עפר מהר הבית, בעקבות עבודות שיפוץ והרחבה שנערכו על ידי הווקף במקום. העבודות, שנערכו באמצעות ציוד מכני כבד, ללא חפירת הצלה או פיקוח מטעם רשות העתיקות, חוללו נזק ארכאולוגי רב, שכן ערימות העפר נשפכו לנחל קדרון ללא הבחנה, וללא יכולת להבחין בין הממצאים באופן סטרטיגרפי. בשנת 2004 הקימו הארכאולוגים גבריאל ברקאי ויצחק צויג מאוניברסיטת בר-אילן, בתמיכת רשות הטבע והגנים וברישיון רשות העתיקות, פרויקט לסינון העפר שנחפר ונזרק מחוץ להר הבית. העפר הועבר במספר שלבים לגן הלאומי עמק צורים השוכן למרגלות הר הצופים, שם החלה פעולת הסינון.
שנה לאחר מכן נקלע המיזם למשבר כספי וכמעט נסגר. בשלב זה פרסה עמותת אלע"ד את חסותה התפעולית והכספית על המיזם, ופתחה את אתר הסינון לחוויה תיירותית בשם "החוויה הארכאולוגית בעמק צורים", בה יכולים המבקרים להשתתף בפועל בסינון, ולשמוע הסברים על מקור העפר ועל מה שנתגלה בו. רוב המבקרים הם בני נוער מהארץ ומהעולם, שחשפו ממצאים ייחודיים כמו טביעות חותם, תכשיטים, מטבעות, שברי חרסים, צלמיות ופרטי בניין מתקופת הבית השני ועד ימינו. עד לשנת 2012 השתתפו במיזם למעלה מ-120,000 איש מרקע מגוון, מישראל ומחוץ לה. מיזם זה משלב בין ההיבטים התיירותיים, הארכאולוגיים והחינוכיים של העמותה. בשנת 2017 פוצל הפרויקט. אלע"ד ממשיכה להפעיל את אתר הסינון בעמק צורים, ובו עפר מחפירות בתחומי עיר דוד ואתרים נוספים של ירושלים הקודמה, ופרויקט סינון העפר מהר הבית עבר למצפה המשואות, תחת ניהול עצמאי. בנובמבר 2021 פורסם מטבע שקל כסף מתקופת הבית השני, שהתגלה בפרויקט על ידי ילדה בת 11 שהגיעה עם משפחתה ל"חוויה הארכאולוגית" בעמק צורים שמפעילה העמותה.
חינוך ומחקר

עמותת אלע"ד משקיעה משאבים רבים בחינוך לחיזוק הקשר לירושלים במגזרים וקהלים שונים, וכן בהגברת הידע במחקר ירושלים הקדומה. בין קהלי היעד הבולטים של העמותה בתחום זה נמצאים חיילי צה"ל, שאלפים מהם מבקרים בעיר דוד ובסביבתה במסגרת פרויקט 'מוריה' של חיל חינוך. הפרויקט, המשותף לצה"ל, לעמותת אלע"ד, לקרן למורשת הכותל וליד בן צבי, מביא את החיילים ליום סיור בירושלים, בדגש על אתרים בעלי זיקה יהודית וציונית. העמותה מפעילה סופי שבוע וסמינרים בנושאי מנהיגות וציונות בקרב קצינים, המתקיימים באתרי התיירות השונים באגן הקדוש. העמותה פועלת גם בשיתוף עם תנועת "בני עקיבא", שחניכיה מבקרים באתרי העמותה בסיורים חינוכיים, וכן עם תנועת "מבראשית", המקיימת מדי שנה בעיר דוד פעילות חינוכית וטקסים.
בשנת 2001 הקימה העמותה את מכון מגלי"ם (המכון הגבוה ללימודי ירושלים) כמכון מחקר והוראה, שמטרתו להעמיק את הידע על אודות ירושלים בתחומי היסטוריה, ארכאולוגיה ותנ"ך. במכון מלמדים אנשי אקדמיה מישראל ומחוצה לה בקורסים, השתלמויות, ימי עיון וסיורים, הפונים לקהל מגוון. ייחודו של המכון הוא בכך שהמרצים הם חוקרים המשתתפים בפועל במחקר הארכאולוגי בירושלים הקדומה, כמו פרופ' רוני רייך, ד"ר אילת מזר וד"ר גבי ברקאי. מדי שנה מקיים המכון את 'כנס מחקרי עיר דוד', כנס ארכאולוגי מהגדולים בישראל, בו מציגים החופרים והחוקרים את החידושים העדכניים ביותר בחקר ירושלים. למכון מגלי"ם אף הוצאה לאור של ספרים ופרסומים, פרי מחקרם של חוקרים בתחומים הרלוונטיים. לצד הפעילות המחקרית והאקדמית, עוסק מכון מגלי"ם בהפקת חומרי לימוד וסרטוני אנימציה עבור מערכת החינוך ועבור הקהל הרחב.
העמותה מפעילה, בשיתוף רשות הטבע והגנים, את "חווה בגיא" חווה לשחזור חקלאות קדומה.
חידוש ופיתוח שכונת עיר דוד

אחת מפעולותיה העיקריות של עמותת אלע"ד היא ההתיישבות היהודית במזרח ירושלים.
חלק מהבתים בצלע הר הזיתים של כפר סילוואן היו בבעלות יהודית לפני קום המדינה, והיוו את היישוב היהודי כפר השילוח, שהוקם עבור יוצאי תימן בשלהי המאה ה-19. בשכונת ואדי-חילווה, בתוכה שוכנת עיר דוד, רכש הברון אדמונד ג'יימס דה רוטשילד בראשית המאה ה-20 שטח אדמה גדול לחפירות ארכאולוגיות, ששימשו לאחר מכן להתיישבות יהודית. עם פרוץ פרעות תרפ"ט נטשו חלק מיהודי המקום את בתיהם, ועזבוהו כליל במאורעות 1936. היישוב היהודי בעיר דוד חוסל, הרכוש היהודי נבזז, ולבתים פלשו ערבים, שצאצאיהם של חלקם מתגוררים בבתים עד היום.
העמותה רוכשת ושוכרת מיום הקמתה נכסים, קרקעות ובתים בעיר דוד, בהר הזיתים וברחבי ירושלים הקדומה באופנים הבאים:
איתור נכסים השייכים ליהודים בעיר דוד ומאבק משפטי במחזיקים בהם, בדרישה לפנותם על מנת להחזירם לבעליהם המקוריים.
קנייה ושכירת נכסים שהוכרזו נכסי נפקדים על ידי האפוטרופוס מהרשות לפיתוח ומחברת עמידר. בדרך הזו, פונו מספר משפחות פלסטיניות מבתים בהם גרו.
שכנוע ערבים תושבי הכפרים סילואן, ראס אל עמוד, א-טור ושכונת אבו תור למכור את בתיהם ליהודים.
'קרן שלם ירושלים', עמותת בת של אלע"ד, הקימה את מעלות דוד, שכונה בת כ-80 יחידות דיור בראס אל עמוד, במקום בו עומד מבנה המטה הישן של מחוז ש"י של משטרת ישראל, ובתמורה תממן חלק מבניית מבנה המטה החדש. הבנייה בראס אל עמוד נעשתה בשיתוף עם 'הקדש העדה הבוכרית', ממנה הפקיעו הירדנים את השטח ב-1948.
נכון ל-2010, מתגוררים בנכסים שבבעלות העמותה באגן הקדוש כ-75 משפחות יהודיות.
תקציב

בשנים 2006–2013 קיבלה העמותה תרומות בסך כ-56 מיליון ש"ח לשנה בממוצע, כ-61% מהם מחברות הרשומות במדינות כגון איי בהאמה וזהות בעליהן עלומה. השימוש בחברות כאלו נפוץ אצל גופים ישראליים המעוניינים לרכוש נכסים מפלסטינים, תוך הסתרת זהות הצדדים כדי לא להכשיל את העסקה.
על פי פרסומים, רומן אברמוביץ' וחברות הקשורות לו תרמו כ-350 מיליון שקלים לעמותת אלע"ד.
פולמוס סביב פעולות העמותה

העובדה כי העמותה מעודדת התיישבות יהודית במזרח ירושלים, הביאה להתנגדות של עמותת עיר עמים ואחרים, שקראו להוציא את הגן הלאומי מחזקתה של העמותה, המציגה לדבריהם את האתר באופן מגמתי בפני המבקרים.
באוגוסט 2008 עתרה תנועת שלום עכשיו, בשיתוף עם ערבים תושבי כפר סילוואן לבג"ץ נגד העמותה ושותפיה, בדרישה לעצור את החפירות בחניון גבעתי, בטענה שהן אינן חוקיות, אך העתירה נדחתה.
לדברי עמותת אלע"ד, העמותה פועלת תוך שיתוף פעולה עם יושבי המקום ותוך שילוב תושבים ערבים בפיתוח השכונה. חוסיין סיאם, המוכר כמוכתר על ידי העירייה, אמר בראיון כי "שוררת שנאה בין הצדדים", אולם גם "באמת התפתחו יחסים אישיים קרובים בין הרבה יהודים לערבים בכפר. אליי הביתה הגיעו לא פעם חברים יהודים שלי". המתנגדים לפעולות העמותה טוענים כי שיתוף פעולה זה נועד להקנות לעמותה "שקט תעשייתי" בדרכה לייהוד האגן הקדוש כולו. תושבים ערבים התלוננו על פגיעה בפרטיותם בשל מצלמות האבטחה, ועל הגבלת תנועתם בחגים יהודיים.
דוד בארי, יושב ראש עמותת אלע"ד, אמר בראיון בשנת 2008: "עד היום נבחנו הרכישות שלנו בעשרות מבחנים משפטיים, ומעולם לא הוטל דופי בהתנהלותנו, ולו פעם אחת". הוא פועל יחד עם ערבים תושבי הכפר למען מטרות משותפות.
ראו גם

ההתיישבות היהודית במזרח ירושלים
פספוסים

| --- | --- |
פספוסים
 סוגה:  תוכנית מתיחות
 יוצרים:  גיא וסרמן, יגאל שילון, עופר ברק, עומר לקנר
 בימוי:  יגאל שילון, עופר ברק
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  15
 תוכנית המשך:  חוזרים לפספוסים
 הפקה
 אורך פרק:  50 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 2 (רשת)
 תקופת שידור מקורית:  נובמבר 1994 – 14 במאי 2008
יגאל שילון ואלי יצפאן
פספוסים הייתה תוכנית מתיחות ישראלית בהנחיית יגאל שילון, ששודרה על ידי הזכיינית רשת בערוץ 2 בשנים 1994–2008.
מבנה התוכנית

כל תוכנית נפתחה עם לקט סרטוני פיספוסים שונים מהעולם, שאותו ערך יגאל שילון. התוכנית מורכבת מקטעים קצרים משני סוגים: הסוג הראשון הוא מתיחות, אותן מבצע צוות התוכנית לידוענים או אנשים מהרחוב. הסוג השני הוא "פספוסים" וקטעים מבדרים שונים שצולמו על ידי אנשים פרטיים שלא כחלק מהתוכנית ונשלחו לצוות ההפקה של התוכנית וכמו כן, "מעידות" מאחורי הקלעים של תוכנית טלוויזיה, סרט או פרסומת.
בין המשתתפים הבולטים בתוכנית היה אלי יצפאן, שנהג להתחפש לאנשים בתפקידים שונים (שוטר, מאבטח בשדה תעופה וכדומה) ולנסות למתוח עוברים ושבים ברחוב. חלק מהמתיחות צולמו מחוץ לישראל, לרוב בממלכה המאוחדת.
מבנה התוכנית > פתיח ושיר נושא

לפספוסים היה שיר נושא מזוהה שהפך למטבע לשון ומזוהה מאוד עם התוכנית.
השיר מבוסס על פזמון השיר "קפה בתחתית" של להקת גזוז.
בשנת 2005 ביצעה שלישיית "מה קשור?" חידוש לשיר המקורי שהופיע בתחילת כל תוכנית. אנימציית הפתיח צוירה על ידי שי צ'רקה.
מבנה התוכנית > תחרות סרטונים ביתיים

מבין הקטעים שנשלחו על ידי הציבור נבחרו מדי תוכנית שלושה קטעים שהוצגו לקהל הרחב. קטעים אלו דורגו על ידי הצופים ובסוף העונה נערכה תחרות בין עשרת הקטעים שדורגו במקומות הגבוהים ביותר. כשבשלב מוקדם בתחרות היו בדרך כלל שלושה שופטים, לרוב סטנדאפיסטים שהיו יכולים להעביר ביקורת משעשעת על כל אחד מהקטעים, ובשלב מאוחר יותר נוספו קבוצות של ידוענים, חלק מהם הם צוותי שחקנים של סדרות ותוכניות ששודרו ברשת כמו: "שוטטות", "פרפר לילה", "סיטי טאוור" ו"אהבה מעבר לפינה", ששפטו אף הם את הקטעים. הפרס שניתן לסרטון שהגיע למקום הראשון היה מכונית ולשני המקומות הנוספים הוענקו פרסי ניחומים.
בשנת 2002, לרגל 10 שנים לפספוסים (שכאמור התחילה את דרכה בערוץ 2 הנסיוני), הוחלט לקיים תחרות "פספוס הזהב" בין כל פספוסי הבית שזכו במקום הראשון במשך השנים. הפספוס הזוכה היה "צוכה או בוחק".
מתיחות מפורסמות

אחת מהמתיחות הזכורות הייתה במאי 1997 וכללה ארבעה חלקים ובה קבוצת מפורסמים אשר היו אמורים לטוס לקריית שמונה ונחתו עקב טעות בניווט בסוריה. הנמתחים היו רולנדה שגרן, שלמה סדן, חופני כהן ואהוד מנור. המתיחה לא קיבלה את אישורו של אהוד מנור שטען שלא עושים כך לאח שכול, ולכן לא שודרה מעולם בתוכנית עצמה, אך נכללה במצעד שהפיק HOT בידור ישראלי שם דורגו המתיחות הגדולות של התוכנית.
מתיחה מפורסמת נוספת בתוכנית הייתה "מתיחת הרכבת", שבה אלי יצפאן התחפש לנהג רכבת ממוצא רוסי, ולאחר שעצר אותה בצומת, פנה בשאלה אל נהגי רכב: "איך אני מגיע לחיפה"? משהשיבו לו שהוא נוסע בכיוון הפוך, יצפאן ביקש עזרה מהנהגים לסובב את הרכבת.
בשנת 1999 הוחלט לקיים את תחרות "הגדול מכולם". במשך כחודשיים על הקהל היה לבחור את המתיחה הטובה ביותר שנעשתה על אישיות מפורסמת במסגרת התוכנית. הנמתח הזוכה היה אלי יצפאן במתיחה "יגאל, איפה עומר?", בה שחקן המחופש לשוטר עוצר את אלי יצפאן בניו יורק על הטרדת עוברי אורח, ואלי יצפאן קורא: "יגאל (שילון), איפה עומר (המפיק)"?
במתיחה שעוררה סערה רון חולדאי, אז מנהל גימנסיה הרצליה, מתח הורים לתלמידים מצטיינים באספת הורים שסיפר שהילד שלהם "אפס" ועוד עלבונות.
מתיחת הרכבת
נהג הרכבת שואל כיצד מגיעים לחיפה
"נהג הרכבת" (אלי יצפאן) הוא עולה חדש מרוסיה
סיום התוכנית

ב-9 באוקטובר 2007 שודר הפרק הראשון של העונה ה-15.
ב-14 במאי 2008 שודרה התוכנית האחרונה של "פספוסים". לאחר 14 שנות שידור החליטה רשת לסיים את הפקת התוכנית בשל ירידה בנתוני הצפייה ובשל התחרות שהציב ערוץ 10 כששידר את תוכנית המציאות "קרב סכינים" שזכתה להצלחה רבה. תוכנית הסיום כללה קטעים נבחרים מהעונות הקודמות והרעפת שבחים ומחמאות מאמנים שונים.
בעקבות התוכנית

עוד במהלך שידור התוכנית בערוץ 2, הפיק ערוץ HOT בידור ישראלי תוכנית "המצעד" מיוחדת שדירגה את המתיחות הטובות ביותר ששודרו במהלך השנים. את הדירוג של כל מתיחה בחר יגאל שילון, שגם השתתף בתוכנית עצמה יחד עם חלק מהנמתחים.
בעונה השלישית של הסדרה "הפיג'מות", ששודרה במקור בשנת 2004, נערכה פרודיה על "פספוסים" בפרק "מסטיק המזל", שנקראה "פישולים".
באחד מפרקי העונה השנייה של "השיר שלנו" נועה (אפרת בוימולד) השתתפה במתיחה שנועדה למתוח את דנה (אליענה בקייר) ואת מיקי (מאיה דגן), שהחליפה את רועי בתוכנית הבידור, אך ברגע מסוים השתבש הכול שמיקי חשפה לפני נועה את כל השקרים שלה, אחרי שהבגידה שלה עם נחי (פיני טבגר), מול המצלמות ונועה נאלצה להתוודות על המתיחה ועל המצלמה הנסתרת בבכי.
בסדרה "מעצר בית" בכיכובם של איל קיציס וטל פרידמן הוקדש פרק למתיחה של יגאל שילון, שהיה שותף פעיל בפרק.
בשנת 2010 עלתה במסגרת שידורי קשת בערוץ 2 התוכנית "נראה אותך". את התוכנית, פרי יצירתו של שילון, הנחו הקומיקאים שי גולדשטיין ואבי נוסבאום. בכל תוכנית מזמינים אורחים במסעדה למתוח את בן זוגם לארוחה ולזכות בפרס כספי על כל משימה שהם מצליחים לבצע. התוכנית זכתה להצלחה ונכון ל-2011 שודרו 2 עונות שלה כשהשלישית, שמתרחשת לראשונה בבית מלון, שודרה בערוץ 24. בשנת 2021 חזרה התכנית תחת השם "צא מזה" לשידור בערוץ 12 בהנחיית אבי נוסבאום ועדי אשכנזי.
בשנים 2012–2013 שודרה בערוץ הילדים תוכנית מתיחות, פרי יצירתו של שילון, הנקראת "סתאאאם!". את התוכנית הנחה עודד פז ומשתתפים בה דנה פרידר וטל מוסרי.
באוקטובר 2013 עלתה תוכנית טלוויזיה של מתיחות בשם "אמבוש", בהנחיית עפר שכטר ובבימויו של יגאל שילון.
ב-2022 שודרה ברשת 13 עונה חדשה של פספוסים בשם "חוזרים לפספוסים", ובה יגאל שילון אירח אנשים שנמתחו בעבר והציג את המתיחות.
ראו גם

המופע של סטיב
התזמורת הסימפונית של שיקגו

| --- | --- |


 תאריך ייסוד:  1891 
 מייסד:  תיאודור תומאס 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מיקום:  שיקגו, אילינוי
 אולם קונצרטים:  המרכז הסימפוני של שיקגו
 מנצח:  קלאוס מקלה (מיועד)
 פרסים:  היכל התהילה של גראמי 
 www.cso.org
 
התזמורת הסימפונית של שיקגו (באנגלית: Chicago Symphony Orchestra), שמקום מושבה הקבוע ברוב חודשי השנה הוא בשיקגו, אילינוי ומושב הקיץ שלה הוא בהיילנד פארק, אילינוי, היא אחת התזמורות המובילות בעולם.
המרכז הסימפוני של שיקגו
תולדות התזמורת

בשנת 1891 הזמין נורמן פיי, איש עסקים משיקגו, את תיאודור תומאס להקים תזמורת בשיקגו. הקונצרט הראשון של "תזמורת שיקגו", כפי שנקראה אז, התקיים ב-16 באוקטובר של אותה שנה, בתיאטרון אודיטוריום, בניצוח תיאודור תומאס. התזמורת היא בין הוותיקות ביותר בארצות הברית. הקדימו אותה הפילהרמונית של ניו יורק, התזמורת הסימפונית של בוסטון ותזמורת סנט לואיס.
אולם התזמורת (כיום המרכז הסימפוני) בשדרות מישיגן דרום תוכנן על ידי האדריכל המפורסם בן שיקגו, דניאל ברנהם והושלם בשנת 1904. מאסטרו תומאס שימש מנהל מוזיקלי במשך 13 שנים עד מותו, זמן קצר אחרי שאולמה החדש של התזמורת נחנך בשנת 1905. שם התזמורת שונה ל"תזמורת תיאודור תומאס", והשם עודנו מתנוסס על חזית "המרכז הסימפוני".
בשנת 1905 התמנה פרדריק סטוק למנהל מוזיקלי והתמיד במשרתו עד 1942. שמה של התזמורת שונה ל"תזמורת הסימפונית של שיקגו" בשנת 1913.
שאר המנהלים המוזיקליים של התזמורת כוללים את דזירה דפו, ארטור רודז'ינסקי, רפאל קובליק, פריץ ריינר, ז'אן מרטינו, גאורג שולטי, דניאל בארנבוים, ברנרד הייטינק וריקרדו מוטי. מעון הקיץ של התזמורת הוא פסטיבל רוויניה, המתקיים מדי שנה בהיילנד פארק, אילינוי. התזמורת מנגנת שם כל קיץ מאז 1906, שהייתה שנתו השלישית של הפסטיבל. מנצחים רבים הופיעו לראשונה עם תזמורת שיקגו ברוויניה, ואחדים המשיכו עמה וקיבלו תואר "מנהל אמנותי" (או מנצח אורח ראשי לעונת הקיץ) ברוויניה. משנת 2005 ג'יימס קונלון הוא המחזיק בתואר המנהל המוזיקלי של רוויניה.
לתזמורת היו גם לא מעט מנצחים אורחים ידועי שם, ביניהם ריכרד שטראוס, קאמי סן-סנס, אדוארד אלגר, סייג'י אוזאווה, ג'יימס לוויין, ליאונרד סלטקין, אנדרה פרווין, מייקל טילסון תומאס, ליאונרד ברנשטיין, לאופולד סטוקובסקי, מורטון גולד, אריך ליינסדורף, וולטר הנדי, יוג'ין אורמנדי, גאורג סל ושארל מינש. רבים מאורחים אלה גם הקליטו עם התזמורת.
יש גם "מנצחים אורחים ראשיים" נבחרים, קרלו מריה ג'וליני בסוף שנות ה-60' וראשית ה-70', וקלאודיו אבאדו, שהחליף את ג'וליני במשרה זו. פייר בולז היה מנצח אורח ראשי בין השנים 1995 - 2016.
תזמורת שיקגו הקליטה יותר מ-900 תקליטים, שזכו במספר מרשים של פרסים.
מנהלים מוזיקליים

תיאודור תומאס (1891 - 1905)
פרדריק סטוק (1905 - 1942)
דזירה דפו (1943 - 1947)
ארטור רודז'ינסקי (1947 - 1948)
רפאל קובליק (1950 - 1953)
פריץ ריינר (1953 - 1962)
פריץ ריינר (יועץ מוזיקלי) (1962 - 1963)
ז'אן מרטינו (1963 - 1968)
אירווין הופמן (1968 - 1969) (בפועל)
סר גאורג שולטי (1969 - 1991)
סר גאורג שולטי (מנהל מוזיקלי כבוד)
דניאל בארנבוים (1991 - 2006)
ברנרד הייטינק (2006 - 2010) (מנצח ראשי)
ריקרדו מוטי (2010 - 2023) (מנהל מוזיקלי אמריטוס)
קלאוס מקלה (מיועד, צפוי לנצח בשנת 2027)
מנצחים אורחים ראשיים

קרלו מריה ג'וליני 1969 - 1972
קלאודיו אבאדו 1982 - 1985
פייר בולז 1995 - 2016
מלחיני בית

ג'ון קוריליאנו (1987 - 1990)
שולמית רן (1990 - 1997)
אוגוסטה ריד תומאס (1997 - 2006)
אוסוולדו גוליחוב (2006 - 2010)
מארק-אנתוני טורנז' (2006 - 2010)
אנה קליין (2010 - 2015)
מייסון בייטס (2010 - 2015)
אליזבת אוגונק (2015 - 2018)
סמואל אדמס (2015 - 2018)
מיסי מזולי (2018 - 2021)
ג'סי מונטגומרי (2021 - 2024)
התזמורת האזרחית של שיקגו

התזמורת האזרחית של שיקגו (באנגלית: Civic Orchestra of Chicago) היא התזמורת המכינה הראשונה בארצות הברית הקשורה בתזמורת סימפונית חשובה, התזמורת נוסדה בשנת 1919 על ידי פרדריק סטוק ומטרתה היא לגייס מוזיקאים קדם-מקצועיים ולהכשיר אותם להיות נגני תזמורת ברמה גבוהה. בוגרים רבים המשיכו לנגינה בתזמורת הסימפונית של שיקגו או בתזמורות חשובות אחרות.
התזמורת האזרחית מופיעה בשישה קונצרטים תזמורתיים ובסדרה קאמרית מדי שנה במרכז הסימפוני ובאולמות אחרים באזור שיקגו, כולם פתוחים לקהל ללא תשלום.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007576683705171  PLWABN: 9810629927805606  BIBSYS: 98055236  BNE: XX122865  BnF: cb13902444b (data)  CiNii: DA04026491  GND: 1087122-6  ISNI: 0000 0001 2187 0097  LCCN: n50059699  LNB: 000107110  MusicBrainz: 509c772e-1164-4457-8d09-0553cfa77d64  NKC: mzk2004248885  NLA: 36058245  NSK: 000063075  RERO: 02-A003101927  SUDOC: 077342801  Trove: 1203905  VIAF: 126021088   WorldCat (עם VIAF): 126021088
ארקיע

מטוס דקוטה של החברה
אלינור רוזוולט מגיעה לביקור באילת עם החברה ב-1959
מטוס דאש 7 של ארקיע באילת, כבר לא בשירות
מטוס דקוטה היסטורי של חברת ארקיע בנמל התעופה אילת (הועבר לנמל התעופה רמון)
ATR 72-500, כבר לא נמצא בשירות בארקיע
אמבראר E190 בצביעה הישנה
הוראות הבטיחות של החברה
ארקיע קווי תעופה ישראליים בע"מ היא חברת תעופה ישראלית המפעילה טיסות פנים-ארציות ובינלאומיות. היא חברת התעופה הישראלית עם פעילות הבינלאומית השלישית בגודלה אחרי אל על וישראייר. משרדי החברה ממוקמים בבית ארקיע ברחוב הלח"י 19 בבני ברק. החברה בבעלות חברת ג'ורדאש ישראל של האחים נקש (70% מהמניות) ועובדי החברה (30%).
היסטוריה > שנות ה-50

בעקבות כיבוש אום רשרש, שהייתה לאילת, החליט שר התחבורה דוד רמז, בסוף שנת 1949, להקים חברת תעופה פנים ארצית כדי לאפשר קשר אווירי ליישוב המרוחק. החברה הוקמה בשותפות בין אל על וחברת העובדים, אשר הקימה חברת החזקות בשם כנפות לצורך החזקת מניותיה בארקיע. החברה התחילה בטיסות ניסיון בפברואר 1950 וחנכה את קו השירות שלה ב-28 בפברואר 1950 ביום ציון שנה לכיבוש אילת.
מכיוון שייעוד החברה היה טיסות לאילת, היא נקראה בתחילה בשם "אילתה". את החברה החדשה ניהל יעקב הוזמן, עד לפטירתו בשנת 1965. במחצית השנייה של 1950 שינתה החברה את שמה ל"ארקיע".
החברה הפעילה טיסות יומיות מנמל התעופה לוד לאילת ובשנת 1951 ביצעה סך הכל 685 טיסות. מחיר טיסה הלוך ושוב נקבע ל-10 לירות כולל ארוחת צהריים וסיור באילת. החברה גם ביקשה לבצע טיסות שבועיות מחיפה לאילת.
הטיסות בוצעו באמצעות שני מטוסי C-46 קומנדו בעלי 36 מושבים שהועברו מחיל האוויר. צוות האוויר ב"ארקיע" אויש על ידי עובדי "אל-על". הכנסות החברה בשנה זו הסתכמו בכ-80,000 לירות ומספר הנוסעים שהטיסה החברה הגיע ל-13,485. בשנת 1953 נכנסו לשירות מטוסים מסוג "de Havilland DH.89 Dragon Rapide (אנ')"(דה הבילנד דראגון רפיד) בעלי שישה מושבי נוסעים, מעודפי חיל האוויר. מספר הטיסות גדל לשתי טיסות יומיות במטוסי "Rapide" ושלוש טיסות שבועיות במטוסי "קומנדו". מספר הנוסעים בשנה זו עמד על כ-20,000. בשנת 1955 נמכר מטוס ה"ראפיד" וארקיע רכשה שני מטוסי DC-3 דקוטה בעלי 32 מושבים מעודפי חיל האוויר. לאחר מבצע קדש ב-1956, עם עליית מספר התיירים בעיר, החלה ארקיע למכור חבילות נופש בנוסף לטיסות שקיימה. בשנת 1958 כלל צי המטוסים של החברה ארבעה מטוסי "DC-3" ושני מטוסי "Beechcraft" קטנים בעלי עשרה מושבים. ארקיע העסיקה 53 עובדים, מתוכם 12 אנשי צוות אוויר. בשנת 1959 הועברו הטיסות משדה התעופה לוד לשדה דב בתל אביב, ונפתח קו טיסה נוסף ל-מחניים סמוך לראש פינה.
היסטוריה > שנות ה-60

בשנת 1961 מספר הנוסעים שהטיסה החברה עבר את גבול 100,000, והחברה רכשה מטוס דקוטה "DC-3" נוסף. היא החלה לבצע גם טיסות בינלאומיות עבור חברת "אל על", שהופסקו לאחר זמן קצר בגלל איכות המטוסים. בשנה זו הוכשר אחד ממטוסי ה"DC-3" בחברה לעסוק בניסויי זריעת עננים. ב-1964 רכשה ארקיע שני מטוסי "הראלד" עם 50 מושבים וכעבור שנה מטוס נוסף במקום מטוס ה"דקוטה". בשנה זו גדל מספר הנוסעים ל-154,000 ובשנת 1965 ל-180,000. באמצע 1966 הוציאה ארקיע משורותיה שני מטוסי "דקוטה" נוספים.
לאחר מלחמת ששת הימים, ב-1967 החלה ארקיע להפעיל טיסות לשדה התעופה עטרות סמוך לירושלים ונמל התעופה חיפה, וכן אל שדה אופיר הסמוך לשארם א-שייח' שבחצי האי סיני ואל סנטה קתרינה. עם הפעלת שדה הנפט באבו רודס החלה החברה להפעיל טיסות אף ליעד זה. חברת אל על, שהחליפה בינתיים את צי המטוסים שלה למטוסי סילון העבירה את הנתיבים הקצרים לארקיע. ב-1969 רכשה ארקיע שלושה מטוסי "Viscount (אנ')" (אנ') בעלי 80 מושבים. מאחר שמטוסים אלה לא יכלו לטוס משדה דב, פתחה ארקיע בסיס פעילות נוסף, בנמל התעופה בן-גוריון, שאז נקרא עדיין "נמל תעופה לוד". מספר הנוסעים בשנה זו עמד על כ-280,000 איש ב-6,411 טיסות. עובדי החברה מנו 188 איש, מהם 54 אנשי צוות אוויר, והמחזור העסקי הגיע לכ-18 מיליון לירות.