חטיבה 8
היסטוריה > החטיבה במלחמת העצמאות > מבנה החטיבה > גדוד 82

גדוד 82, השייך כיום לחטיבה 7, היה גדוד הטנקים הראשון והיחיד בחטיבה ובצה"ל כולו בפיקודו של סא"ל פליקס באטוס, אשר טרם גיוסו לצה"ל שימש כקצין שריון בצבא האדום. בראשית המלחמה חימושו כלל מספר מצומצם של זחל"מים ומשוריינים תוצרת הארץ יחד עם שלושה טנקים צרפתיים מסוג רנו R-35 שנלקחו שלל מהצבא הסורי.
במהלך ההפוגה הראשונה, בלילה שבין 29 ל-30 ביוני, הוברחו שני טנקים בריטיים מסוג קרומוול על ידי שני שריונרים בריטים – מפקד הטנק הסקוטי הארי מקדונלד והמכונאי האירי מייק פלנגן, מהבסיס בו אוחסנו סמוך לשדה התעופה של חיפה ונמסרו לכוחות צה"ל בתל אביב. על פי התכנון המקורי היו אמורים להגנב באותו לילה כל ארבעת טנקי הקרומוול האחרונים של הצבא הבריטי, אשר אוחסנו בבסיס, אולם בשל חוסר היכולת להניע את אחד הטנקים, ובשל התחפרותו בחול של טנק נוסף, הוברחו באותו הלילה רק שני טנקים. ההברחה נוהלה כמבצע צבאי ממרתף ברחוב בלפור 3 בחיפה, באמצעות מכשיר הקשר.
את כל הדרך מחיפה לתל אביב עשו הטנקים בנסיעה על זחלים, דרך ואדי מילק וזאת משום שהמובילים, אשר היו אמורים להעמיס את הטנקים בסמוך לקיבוץ יגור לא הגיעו. וכך, חרף המרדף הבריטי בניסיון להחזיר את צמד הטנקים, הצליחו מקדונלד ופלנגן להגיע לתל אביב תוך מספר שעות. הטנקים הובאו תחילה לגני התערוכה הישנים בעיר ולאחר מכן אוחסנו בשכונת בורוכוב בגבעתיים, בחצרו של אחד מאנשי ההגנה (בסמוך למכון המים), עד אשר נמסרו לידי חטיבה 8, בתל ליטוינסקי, כעבור מספר ימים.
שני טנקים אלה שובצו ב"פלוגה האנגלו-סקסית" בגדוד, בה שירתו חיילים ממדינות דוברות אנגלית. כמו כן נקלטו בגדוד עוד עשרה טנקים צרפתיים קלים ומיושנים מסוג H-39 הוצ'קיס ושובצו ב"פלוגה הרוסית", שחייליה שירתו כטנקיסטים בצבא האדום. טנקי ה-M4A3 שרמן האמריקאים, שנקנו מעודפי הצבא האיטלקי, הגיעו רק בשלבים המאוחרים של המלחמה.
השריונרים כאמור היו אנשי מח"ל, ותיקי חילות שריון ממדינות דוברות אנגלית ועולים ממזרח אירופה, כשהבולט מכולם היה רס"ן ליונל דרוקר, קצין שריון יהודי בצבא הקנדי, אשר הצטרף לחטיבה 8 ושימש כמפקד הטנק הראשון בצה"ל (2 טנקי הקרומוול שנגנבו מהצבא הבריטי ושעל אחד מהם פיקד ליונל דרוקר, מוצגים כיום במוזיאון יד לשריון בלטרון).
הגדוד אורגן ב-7 פלוגות:
פלוגת משוריינים בפיקודו של יענקל'ה הוברמן.
"פלוגה אנגלו-סקסית", בעלת טנקי הקרומוול ומאוחר יותר גם טנקי M4A3 שרמן, בפיקודו של צבי רימר.
"פלוגה רוסית", בעלת טנקי H-39 הוצ'קיס, בפיקודו של גרישה פוליאקוב.
פלוגת חרמ"ש בפיקודו של ברוך בר-לב.
פלוגה מסייעת בפיקודו של חיים ליפסקי.
פלוגת מפקדה.
פלוגת גדנ"ע.
לא פעם נתקל הפיקוד של הגדוד בבעיית הארגון והשליטה, היות שמרבית הגדוד היה מורכב מלוחמים דוברי שפות שונות (בפלוגת הטנקים הכבדים דברו אנגלית, בפלוגת הטנקים הקלים דברו רוסית והיות שבגדוד לא נמצא אף אחד שדיבר גם רוסית וגם אנגלית, נעשה התרגום מרוסית ליידיש וממנה לאנגלית).
ב-10 ביולי 1948, במהלך מבצע דני, כבש הגדוד את נמל התעופה לוד ונטל חלק מרכזי בבלימת מתקפת הנגד של הלגיון הירדני, אשר הסתיים בכיבוש מחדש של הכפרים בית נבאלא וקולה לאחר שנפלו במהלך מתקפת הנגד בידי הלגיון הירדני.
ב-18 ביולי ניסה הגדוד יחד עם חטיבת יפתח, בפעם החמישית, לכבוש את לטרון. הפעם שולבו בהתקפה טנקי הקרומוול. הטור המשוריין יצא מאל-קובאב והתקדם לעבר תחנת המשטרה בלטרון. כאשר הגיעו לתחנת השאיבה, במחצית הדרך, פתח הטנק באש על משטרת לטרון. אולם בעת שילוחו נתקע תרמיל הפגז השלישי בקנה של התותח והטנק נסוג על מנת לתקן את התקלה. קשר לקוי גרם לכך שמפקד שדרת הזחל"מים ראה בכך אות לנסיגה ופקד על הזחל"מים לסגת. מפקד הפעולה לא רצה לסכן את חיל הרגלים בהתקפה ללא סיוע ופקד על נסיגה כללית.
ב-27 ביולי 1948 שולב הגדוד יחד עם חטיבת גבעתי ויפתח והיה אמור לקחת חלק פעיל במבצע גי"ס לפריצת הדרך לנגב הנצור, אולם בעקבות כישלון כוח החי"ר, תוכנית הקרב של הגדוד לא יצאה אל הפועל.
ב-15 באוקטובר 1948 שולב הגדוד, יחד עם חטיבת גבעתי, חטיבת הנגב וחטיבת יפתח במבצע יואב. בבוקר ה-16 באוקטובר יצא חלק מהגדוד (8 טנקי H-39 הוצ'קיס ו-2 טנקי קרומוול) יחד עם גדוד חי"ר מספר 7 של חטיבת הנגב לכיבוש עיראק אל-מנשייה, בעוד יתר הגדוד (פלוגת החרמ"ש והשריוניות) הושאר מאחור כעתודה.
למרגלות גבעה 119 התפצלו הכוחות התוקפים:
4 טנקי H-39 הוצ'קיס, יחד עם כוח חי"ר מגדוד 7 פנו לכיוון מערב והתקדמו עד למשלט 123 על מנת לחסום את הדרך לתגבורת מצרית מהכפר אל-פאלוג'ה.
4 טנקי H-39 הוצ'קיס הסתערו, יחד עם גדוד 7, על מבנה בית הספר בכפר עיראק אל-מנשייה.
2 טנקי קרומוול הסתערו, יחד עם כוח חי"ר מגדוד 7, על תל עירני.
כנגד המאמץ המשותף של גדוד 7 ו-82 הפעיל הצבא המצרי את תותחי ה-25 ליטראות, רקטות פיאט, מרגמות ומקלעים. כתוצאה מכך נעצרה התקפת שני הגדודים באזור שבין בית הספר ותל עירני. מרבית טנקי הגדוד נתקעו, או נפגעו מירי רקטות פיאט וכך חשפו, למעשה, את כוחות החי"ר של גדוד 7 לאש מצרית. בעיות בתקשורת בין חיילי החי"ר לטנקיסטים וכן ההפעלה המאוחרת של כוח העתודה, הובילו בסופו של הדבר לכישלון ההתקפה. סמוך לשעה 10:30 בבוקר התקבלה הפקודה לנסיגה, אולם היות שמרבית הכוחות נלכדו בשטחים הנשלטים מתל עירני, חילוץ כל הכוחות והכלים התבצע רק לקראת הערב.
לאחר הנסיגה התברר כי 4 טנקים של גדוד 82 (אשר היוו 40% מסך הטנקים בצה"ל) נפגעו. כתוצאה מכך הוחלט לצרף את יתרת גדוד 82 (פלוגת שריוניות, פלוגת זחל"מים, פלוגה מסייעת) אל חטיבת הנגב ויחד עם גדוד 89 הם השתלבו בכיבוש באר שבע בצהריי 21 באוקטובר.
ב-27 באוקטובר, שבוע לאחר סיום "מבצע יואב", נטל גדוד 82 חלק בכיבוש הכפר ומשטרת בית ג'וברין.
בסוף דצמבר 1948 שולב הגדוד בחטיבת הנגב והשתתף במבצע חורב לסילוק הצבא המצרי מהנגב. ב-26 בדצמבר תקפו פלוגת המשוריינים (פלוגה א') ופלוגת הזחל"מים (פלוגה ג') של הגדוד את קו המשלטים המערבי של עוג'ה אל-חפיר, אולם מתקפה זו נכשלה. למחרת, ב-27 בדצמבר חידשה פלוגה ג' יחד עם פלוגת הזחל"מים של גדוד 89, את התקפתה על משלטי עוג'ה אל-חפיר ותל ניצנה ולקראת השעה 12:30 בצהריים הביאה לכניעתם של הכוחות המצריים באזור.
ב-28 וב-29 בדצמבר המשיך הגדוד לנוע מערבה, אל עומק סיני, ולהשתלט על מתחמי אום כתף ואבו עגילה. לאחר מכן המשיך לנוע לעבר מתחמי ביר לחפן עד אשר הגיע לפאתי אל עריש, שם נעצר וחזר לשטח ישראל בשל הלחץ הבין-לאומי שהופעל על ישראל.
בסוף חודש אפריל 1949, בעקבות פירוק חטיבה 8, הועבר גדוד 82 לחטיבת הנגב. תקופה קצרה לאחר מכן, בעקבות פירוק חטיבת הנגב, הועבר לחטיבה 7, בה נמצא עד היום.