stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הצבעים שלנו
הערות שוליים

↑  הצבעים שלנו | Yelem
| להט"ב בישראל |
| --- | --- | --- |
| היסטוריה | בג"ץ אל-על נגד דנילוביץ (1994) • בג"ץ ירוס-חקק נגד מנכ"ל משרד הבריאות (1997) • בג"ץ קלפים פתוחים (1997) • פסק דין ירוס-חקק נגד היועץ המשפטי לממשלה (2005) • בג"ץ יוסי בן-ארי נגד מנהל מינהל האוכלוסין במשרד הפנים (2006) • הרצח בברנוער (2009) • הרצח במצעד הגאווה בירושלים (2015) • בג"ץ ארד-פנקס נגד הוועדה לאישור הסכמים לנשיאת עוברים (2017) • מחאת הלהט"ב (2018) • בג"ץ שי גורטלר נגד שר הרווחה (2023) • מצעד הבהמות |  |
| מעמד אישי וחברתי | זכויות להט"ב בישראל • שירות במערכת הביטחון • נישואים של זוגות מאותו המין • פונדקאות •  הומופוביה |  |
| תרבות | מצעדי גאווה (אילת, חיפה, ירושלים, תל אביב) • TLVFest • טקס פרסי הנוער הגאה "איגי LOVE" • לסבית קטלנית |  |
| ארגונים ומוסדות | אגודת הלהט"ב • האחווה הסטודנטיאלית הגאה • איגי • אל"ף • אסוואת • בית גאה בבאר שבע • בית דרור • הבית הפתוח • בת קול • הו"ד • חברותא • חוש"ן • טרנסיות ישראל • יש עם מי לדבר • כביסה שחורה • כמוך • מעברים • סגול • העשירון האחר • הפורום החיפאי • פרויקט גילה • הצבעים שלנו • הקבוצה הירושלמית • קל"ף • שב"ל • שישה צבעים • תהל"ה • רבני קשת • בלה דואגת • פיות רדיקליות • אלקאוס • A Wider Bridge |  |
| מקומות | המרכז הגאה • יער הגאווה • תיאטרון הקהילה הגאה • גן העצמאות (ירושלים) • גן העצמאות (תל אביב) • האנדרטה לזכר ההומואים והלסביות שנרדפו בשואה • הברנוער |  |
| תקשורת | מגעים • GoGay • WDG • נתיב נוסף • קל"ף חזק • העיר בוורוד • הזמן הוורוד • פנדורה |  |
| ראו גם | פעילים למען זכויות להט"ב • להט"ב ויהדות |  |
לקטגוריה • לפורטל
| תנועות נוער וארגוני נוער בישראל |
| --- | --- | --- |
| אינם מזוהים פוליטית | אור לחינוך • אות הנוער • אחריי! • איגי • ארגון הצופים הערביים • האיחוד החקלאי • המכבי הצעיר • הנוער הדרוזי • הצופים הדרוזים • הצופים העבריים • הצופים הערבים האורתודוקסים • הצופים הערבים הקתוליים • התאחדות הצופים והצופות בישראל • התנועה החדשה • כנפיים של קרמבו • LEAD • נוער חובב תנ"ך • צופי בתי הספר הערביים והדרוזים • שומרי המפרץ |  |
| מזוהים עם השמאל הפוליטי | אג'יאל • בני המושבים • ברית הנוער הקומוניסטי הישראלי • המחנות העולים • הנוער העובד והלומד • הנוער הערבי החלוצי • השומר הצעיר • נוער הדמוקרטים • סדאקה רעות |  |
| מזוהים עם המרכז הפוליטי | נוער יש עתיד |  |
| מזוהים עם הימין הפוליטי | ההנהגה הצעירה באיחוד הלאומי‏ • הנוער הלאומי בית"ר • הנוער הציוני • נוער הליכוד |  |
| תנועות נוער דתיות | אריאל • בני עקיבא • הנוער הדתי העובד והלומד • נוע"ם • נוער תל"ם • עדת הצופים • עוז • עזרא |  |
| תנועות נוער חרדיות | אור ישראלי • בנות בתיה • היכלי ענ"ג • פרחי הדגל • נוער חב"ד • צבאות השם |  |
| ארגוני נוער השייכים לגופים ממסדיים | גדנ"ע • גדנ"ע אוויר • חוגי סיירות • מועצת התלמידים והנוער הארצית • מועצת תנועות הנוער בישראל • נוער מד"א • צופי אש |  |
| תנועות נוער שנסגרו | בית"ר • הצבעים שלנו • התנועה המאוחדת • טלנוער • נוער התחיה • נוער לנוער • עליית הנוער • צמרת• נוער העבודה • נוער מרצ |  |
| מושגי יסוד בהדרכה | חניך • מדריך נוער • בוגר • רכז • קבוצה • פעולה • מערך פעולות • גיבוש • הנהגת נוער • מתודיקה בהדרכה • מקורות ההשפעה של המדריך  • קורס הדרכה |  |
מיכל עדן, חברת מועצת העיר תל אביב מטעם מרצ, ממייסדי התנועה בשנת 2003
"הצבעים שלנו" במצעד הגאווה בתל אביב, 2003
איתי פנקס ארד, יושב ראש פורום "גאות" לשעבר
וארנץ

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  ryazhenka and varenets, מוצרי חלב 
 מוצא:  רוסיה 
 מרכיבים עיקריים:  חלב אפוי, smetana 
 
ואַרֶנֶץ (ברוסית: варенец, מילולית: התבשיל), הוא מוצר חלב מותסס הפופולרי ברוסיה. בדומה לריאז'נקה, הוא עשוי על ידי הוספת שמנת חמוצה (סמטנה) לחלב אפוי.
ייצור

וארנץ הוא משקה חלב מותסס בעל טעם קרמלי וצבע שמנת. וארנץ הופק באופן מסורתי על ידי אפיית חלב בתנור רוסי והתססתו בשמנת חמוצה.
וארנץ תרבותיים זמינים מסחרית הם חלב שעבר פסטור והמגון (עם 0.5% עד 8.9% שומן), ולאחר מכן חוסן בתרבית של Streptococcus thermophilus כדי לדמות את החיידקים הקיימים באופן טבעי במוצר שכבר "יצא מן האופנה".
מוצרי חלב דומים

ריאז'נקה היא המילה הרוסית למוצר חלב מותסס שדומה מאוד. בעוד שכמה מילונים מתייחסים לשתי המילים הללו כמילים נרדפות, תקן התעשייה GOST מבחין בין שני המוצרים, ומציין תהליכי ייצור שונים במקצת.
דומים לוארנץ גם ה-qatiq והקאימק, שנמצאים בדרך כלל במדינות טורקיות. יש לחמם את החלב לטמפרטורה גבוהה לפני ההתססה. זהו הדמיון העיקרי בין כל המשקאות הנ"ל שמבדיל אותו ממוצרים אחרים המבוססים על יוגורט, אם כי קאימק ו-qatiq סמיכים יותר במרקם.
הערות שוליים

↑  Goldstein, Darra (1999). A taste of Russia : a cookbook of Russian hospitality (2nd ed.). Montpelier, VT: Russian Life Books. ISBN 9781880100424. varenets.
1 2  translated; introduced; Toomre, annotated by Joyce (1998). Classic Russian cooking : Elena Molokhovets' A gift to young housewives (1st pbk. ed.). Bloomington: Indiana University Press. ISBN 978-0-253-21210-8.
↑  Molokhovets, Elena (1998). Classic Russian Cooking: Elena Molokhovets' A Gift to Young Housewives. תורגם ע"י Toomre, Joyce Stetson. Indiana University Press. p. 369. ISBN 9780253212108.
1 2  ГОСТ Р 53508-2009. Варенец. Технические условия (International State Standard GOST 53508-2009. Varenets. Specifications; in Russian)
↑  ГОСТ 31455-2012. Ряженка. Технические условия (International State Standard GOST 31455-2012. Ryazhenka. Specifications; in Russian)
↑  "Ряженка". Толковый словарь русского языка. Москва: Российская академия наук. Институт русского языка им. В. В. Виноградова. 1999. ISBN 5-89285-003-X. ["Ryazhenka". Dictionary of the Russian Language (Ozhegov) (ברוסית). Moscow: V. V. Vinogradov Russian Language Institute of the Russian Academy of Sciences. 1999.]
↑  А. Сальникова; А. Толиверова (1880). Поваренная книга для молодых хозяек. [A. Salnikova; A. Toliverova (1880). A Cookbook for Young Housewives (ברוסית).] Reprinted in Пасхальный домашний стол. Блюда к Великому посту и Пасхе. Litres. 2015. p. 105. ISBN 9785457836976.
וורן ג'באלי

| --- | --- |

ג'באלי במדי וושינגטון קאפס, 1969/1970
 לידה:  29 באוגוסט 1946 קנזס סיטי, קנזס, ארצות הברית
 פטירה:  13 ביולי 2012 (בגיל 65) מיאמי, פלורידה, ארצות הברית
 עמדה:  רכז, קלע
 גובה:  1.88 מטרים
 מספר:  2, 12, 15, 31
 מכללה:  אוניברסיטת המדינה של ויצ'יטה
 דראפט:  בחירה מספר 44, 1968 ניו יורק ניקס
 קבוצות כשחקן
 1968–1970 1970–1971 1971–1972 1972–1974 1974–1975:  אוקלנד אוקס/וושינגטון קאפס אינדיאנה פייסרס הפלורידיאנס דנוור רוקטס סן דייגו קונקיסטדורס
 הישגים כשחקן
 ב-ABA: זכייה באליפות הליגה‏ (1969) זכייה בפרס ה-MVP של הפלייאוף (1969) זכייה בפרס רוקי העונה (1969) 4 בחירות למשחק האולסטאר‏ (1970, 1972–1974) בחירה לחמישיית העונה (1973) חבר קבוצת כל הזמנים של ה-ABA
וורן ג'באלי (באנגלית: Warren Jabali; ‏29 באוגוסט 1946 – 13 ביולי 2012) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-ABA בין השנים 1968–1975. בעונת 1968/1969 זכה באליפות ה-ABA כשחקן אוקלנד אוקס, ולאורך 7 עונותיו בליגה השתתף 4 פעמים במשחק האולסטאר, ורשם ממוצעים כוללים של 17.1 נקודות, 6.7 ריבאונדים ו-5.3 אסיסטים למשחק.
בשנת 1997 נבחר לאחד מ-30 חברי קבוצת כל הזמנים של ה-ABA.
קריירת מכללות

ג'באלי נולד בקנזס סיטי שבקנזס, בשם וורן אדוארד ארמסטרונג (באנגלית: Warren Edward Armstrong), ובמהלך תקופת לימודיו באוניברסיטת המדינה של ויצ'יטה שינה את שם משפחתו לג'באלי. ב-3 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה ("ויצ'יטה סטייט שוקרס") העמיד ממוצעים של 16.7 נקודות, 10.8 ריבאונדים ו-5.5 אסיסטים למשחק.
קריירת משחק מקצועית

בדראפט ה-NBA‏ 1968 נבחר ג'באלי על ידי ניו יורק ניקס בבחירה ה-44, אולם בחר לשחק עבור קבוצת אוקלנד אוקס מליגת ה-ABA. לאורך עונתו הראשונה באוקלנד סייע לקבוצתו להשיג את המאזן הטוב ביותר בליגה (60–18), עם ממוצע של 21.5 נקודות למשחק, ובסיומה זכה בתואר "רוקי העונה". בפלייאוף 1969 חיפה על חסרונו של כוכב הקבוצה הפצוע, ריק בארי, והוליך את האוקס לזכייה באליפות ה-ABA, לצדם של דאג מו ולארי בראון. בסדרת הגמר מול אינדיאנה פייסרס הציג ג'באלי יכולת שיא, עם ממוצע של 33.2 נקודות למשחק, אשר זיכו אותו בתואר "ה-MVP של הפלייאוף". בעונה העוקבת קלע שיא קריירה של 22.8 נקודות למשחק, אולם שותף ב-40 משחקים בלבד בשל פציעה.
בעונת 1970/1971 שיחק עבור הפייסרס, ובשנת 1971 עבר לשחק בקבוצת הפלורידיאנס, במדיה קלע 19.9 נקודות למשחק.
בין השנים 1972–1974 שיחק בדנוור רוקטס, אותה יצג פעמיים במשחק האולסטאר של ה-ABA לצד חברו לקבוצה רלף סימפסון. במשחק האולסטאר 1973 זכה ג'באלי בתואר ה-MVP לאחר שקלע 16 נקודות, מסר 7 אסיסטים והוביל את "נבחרת המערב" לניצחון בתוצאה 123–111, לאחר שחזרה מפיגור של 19 נקודות.
בעונת 1974/1975 שיחק עבור סן דייגו קונקיסטדורס, ובסיומה פרש ממשחק, בשל פציעה בברכו, בגיל 28.
ב-13 ביולי 2012 נפטר ג'באלי כתוצאה ממחלה קרדיווסקולרית, בגיל 65.
הערות שוליים

↑  הסטטיסטיקות של ג'באלי ב-ABA, באתר basketball-reference.com
↑  וורן ג'באלי, באתר remembertheaba.com
↑  הסטטיסטיקות של ג'באלי בליגת המכללות, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1968, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות סדרת הגמר בין אוקלנד לאינדיאנה, באתר basketball-reference.com
↑  סיכום אולסטאר 1973, באתר remembertheaba.com
↑  סטטיסטיקות משחק האולסטאר 1973, באתר basketball-reference.com
↑  ההודעה על פטירתו של ג'באלי, באתר kansas.com,‏ 13 ביולי 2012
וילהלם ריכטר

| --- | --- |

 לידה:  17 בספטמבר 1892 הירשברג על האודר, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  4 בפברואר 1971 (בגיל 78) גרמניה המערבית גרמניה המערבית 
 מדינה:  הרייך הגרמני, גרמניה 
 תקופת הפעילות:  1913–1945 (כ־32 שנים)
 דרגה:   גנרל לוטננט
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-716   מפקד דיוויזיית השדה של הלופטוואפה ה-14
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 
וילהלם ריכטר (בגרמנית: Wilhelm Richter;‏ 1892–1971) היה גנרל גרמני ששירת בוורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה. תפקידו הבולט ביותר היה בפיקוד על הדיוויזיה ה-716 במהלך הפלישה לנורמנדי ביוני 1944.
ביוגרפיה

וילהלם ריכטר היה בנו של ראש עיריית הירשברג ופרנקפורט על האודר גאורג ריכטר (1853–1925). בשנת 1913, שנה לפני תחילת מלחמת העולם הראשונה, הוא התגייס לצבא הגרמני בגיל 21, והשתתף בקרבות מלחמת העולם הראשונה. אחרי תבוסת הקיסרות הגרמנית במלחמה בנובמבר 1918 הוא נשאר בצבא והמשיך את הקריירה הצבאית שלו ברייכסווהר.
בשנת 1937 מונה ריכטר למפקד רגימנט התותחנים ה-30 של הוורמאכט. הוא השתתף במערכה בפולין ב-1939 ובמערכה במערב ב-1940. ב-1941 הוא נלחם בחזית המזרחית נגד ברית המועצות. במרץ 1943 הוא מונה למפקד 716 בנורמנדי, שתפקידה היה להגן על חופי צרפת מפני תקיפה אמפיבית של בעלות הברית. הדיוויזיה של ריכטר הוצבה ממערב לבאייה, שם הוצבה חלק מהדיוויזיה ה-352 ממאי 1944, וממזרח לקן.
ב-6 ביוני 1944 הותקפה הדיוויזיה בפיקודו של ריכטר, על ידי הדיוויזיות הבריטיות שנחתו בחופי גולד, ג'ונו וסורד, כחלק מהפלישה לנורמנדי. הדיוויזיה ספגה אבדות כבדות, וב-10 ביולי הועברה לדרום צרפת, כחלק מהארמייה ה-19. בספטמבר 1944, לאחר המערכה בנורמנדי, איבד ריכטר את הפיקוד על הדיוויזיה ה-716, ובמקום זאת מונה למפקד דיוויזיית השדה של הלופטוואפה ה-14 בנורווגיה הכבושה, שם שהה עד סוף המלחמה בלי לראות עוד קרב.
הוא נפטר בשנת 1971 בגיל 79.
הערות שוליים

↑  "Wilhelm Richter - Biographie - Bataille de Normandie". www.dday-overlord.com. נבדק ב-2018-12-06.
↑  Ken Ford (2011). D-Day 1944 (3): Sword Beach & the British Airborne Landings. Bloomsbury Publishing. ISBN 978-1-84603-560-9.
התקשרות לצדיק

התקשרות לצדיק או דבקות בצדיק היא אחד מערכי היסוד של תנועת החסידות והיא היוצקת תוכן במעמד הצדיק החסידי, האדמו"ר, בקרב חסידיו.
בהיבט זה של פועלו הציבורי, להוציא עבודתו האישית בעבודת ה', מהווה הצדיק חוליה מקשרת בין הקדוש ברוך הוא לבין קהל החסידים; דרכו מואצלים השפע והחיות מן השמים אל נשמות החסידים, ודרכו עולות תפילות ומצוות החסידים הדבקים בו, בצורה שלמה יותר, לפני כסא הכבוד.
מקורות הרעיון והתקבלותו

עקרונות הרעיון לפיו בדבקות לרב, מקבל התלמיד משהו ממעמדו הרוחני של הרב ודבק בנשמתו, הופיעו כבר בכתבי הוגים יהודיים מוקדמים. רדב"ז (מצרים, המאות ה-15–16) כתב: ”אמרו בספרי החכמה כי בהיות האדם מתכוון אל רבו ונותן אליו לבו תתקשר נפשו בנפשו ויחול עליו מהשפע אשר עליו ויהיה לו נפש יתירה וזה נקרא אצלם סוד העיבור בחיי שניהם. וזה הוא שנאמר "והיו עיניך רואות את מוריך"”.
אחת החסידויות הבולטות בנושא זה היא חסידות ברסלב. רבי נחמן מברסלב אף דרש מחסידיו לצורך התקשרות מושלמת בצדיק לשלול מעצמם כל דעה אישית: ”העיקר והיסוד שהכל תלוי בו, לקשר עצמו להצדיק שבדור, ולקבל דבריו על כל אשר יאמר כי הוא זה, דבר קטן ודבר גדול. ולבלי לנטות חס ושלום מדבריו ימין ושמאל, כמו שאמרו רבותינו זכרונם לברכה (ספרי פרשת שופטים): 'אפילו אומר לך על ימין שמאל' וכו'. ולהשליך מאיתו כל החכמות, ולסלק דעתו כאלו אין לו שום שכל בלעדי אשר יקבל מהצדיק והרב שבדור. וכל זמן שנשאר אצלו שום שכל עצמו, אינו בשלמות, ואינו מקושר להצדיק”. כמו כן בולטות בנושא זה חצרות רוסיה כמו חצרות בית רוז'ין, חצרות צ'רנוביל וחסידות קרלין.
כנגדן, בחסידות חב"ד הקפידו על איזון בין התקשרות לצדיק לצורך השגות רוחניות לבין חובתו של החסיד האינדיבידואל לעבודת ה' עצמית, אך גם לפי תפיסת חב"ד הצדיקים הם הראש והמוח של ההמון, וההמון יונק מהם את כוחו ודבק דרכם באלוהות, ולכן ההתקשרות לצדיק, "התקשרות" בלשון המקובלת בחב"ד, היא מוכרחת המציאות. בלשונו של בעל התניא: ”בכל דור ודור יש ראשי אלפי ישראל שנשמותיהם הם בבחינת ראש ומוח לגבי נשמות ההמון ועמי הארץ... יניקת וחיות נפש רוח ונשמה של עמי הארץ הוא מנפש רוח ונשמה של הצדיקים והחכמים, ראשי בני ישראל שבדורם... על ידי דביקה בתלמידי חכמים קשורות נפש ורוח ונשמה של עמי הארץ ומיוחדות במהותן הראשון ושורשם שבחכמה עילאה”.
כאשר למד רבי שניאור זלמן מלאדי אצל המגיד, היה, במצוות המגיד חברותא של רבי אברהם המלאך, הוא לימד את המלאך "נגלה", והמלאך לימד אותו "חסידות" ויש שראו ברבי שניאור זלמן תלמיד חבר של המלאך. ר' אברהם המלאך, כבנו של מנהיג החסידות כאב את ירידת האידיאה החסידית, ולכן פיתח יחד עם רעיו תלמידי אביו את רעיון הצדיק החסידי, שהפך לצינור להורדת שפע להמוני מאמיניו ולהעלאת תפילותיהם ובקשותיהם, וכסמכות מוסרית ומדריך רוחני. בספרו "חסד לאברהם" (צ'רנוביץ שנת ה'תרי"א) ניתן למצוא הרבה אזכורים למוטיב מרכזי זה, כאשר הוא קורא להמוני העם להתקשר אל הצדיק כאמצעי לביאת המשיח.
מקורות הרעיון והתקבלותו > התנגדות

לתפיסה זו קמה ביקורת מתוך העולם היהודי, המתנגד הגדול היה רבי חיים מוולוזי'ן שכתב בספרו נפש החיים את התנגדותו לעניין ההתקשרות. הרב גדליה קעניג טען בקונטרס בשם חיי נפש כי ההתקשרות שעליו רבי חיים מוולוז'ין התנגד היא התקשרות אחרת ולא זו שחסידי ברסלב נוהגים לומר קודם כל תפילה "הריני מקשר את עצמי בתפילתי לכל הצדיקים האמתיים שבדורנו ולכל הצדיקים שוכני עפר קדושים אשר בארץ המה"
כותב הרב אברהם יצחק הכהן קוק שצריך להיזהר בעת שנדבקית בצדיק, כי נדבקים בכל אישיותו, ביתרונות ובחסרונות כאחד: ”הדבקות בצדיקים, כדי שיתערב כח המציאות שבנשמתם עם הנשמה הבלתי נשלמת, היא דבר נכבד מאד במהלך התפתחות הנפשות. אבל צריך שמירה גדולה, שאם יטעה בצדיק אחד, וידבק בו דבקות פנימית הויתית, וידבק ג"כ בחסרונותיו, הם יפעלו לפעמים על הדבק במדה גרועה הרבה ממה שהם פועלים על האיש המקורי...”.
התקשרות התפילה לצדיק

התקשרות התפילה לצדיק עניינה היא לשייך את תפילתו ביחד עם תפילת הצדיק. ההתקשרות נעשית גם קודם התפילה מתוך כוונה או אמירה שמתפלל על דעתו וכוונתו של הצדיק. וגם בעת התפילה שמכוון כי תפילתו בהתחברות ובהכללות אל הצדיק כדי שהוא ישלים ויתקן את התפילה,
ההתקשרות אינה פנייה ובקשה לצדיק עצמו. אלא רעיון שבה נכללת תפילתו שלו ושל הצדיק יחדיו מתוך אמונה שתפילת עולה למקומה הראוי יחד עם תפילת המתקשר.
התפילה מהותה שבח והודאה לבורא ושאלת צרכיו של האדם הפונה בתחינתו ובבקשתו אל האל לבדו ולא לזולתו אבל כל תפילה בתכליתה פועלת כמזון רוחני לתקן לייחד ולהאיר העולמות העליונים ולכלול נפשות ישראל יחד בשורש נשמת כלל ישראל והיא חלק מבניית קומת השכינה, וגודל השפעת והליך התיקון שנעשה על ידי התפילה תלויה בזכות טהרת הלב והמחשבה. משימת הצדיק היא לשפר להשביח את התפילה ולאחדה ולכרוכה עם שאר תפילות ישראל ולהעלותה למקומה.
לקריאה נוספת

הרב זאב סולטנוביץ', ביאור לאורות ישראל, כרך א', עמ' 190–196, מכון הר ברכה, תשס"ח
הערות שוליים

↑  שו"ת הרדב"ז חלק ג' סי' תע"ב
↑  ליקוטי מוהר"ן ח"א תורה קכג
↑  ספר התניא, פרק ב
↑  אורות (ספר) ישראל פרק ג' פסקה ג
ועדת גישוש

ועדת גישוש (באנגלית: Exploratory committee) הוא מושג בפוליטיקה האמריקנית המתאר גופים שמוקמים על ידי מועמדים פוטנציאלים לתפקידים פוליטיים לשם בדיקת היתכנות של מועמדותם. במיוחד הדבר מקובל במרוץ לנשיאות, כשבמקרה זה הגוף מכונה ועדת גישוש נשיאותית (Presidential exploratory committee).
הקמת הוועדה מאפשרת למועמד הפוטנציאלי לגייס כספים לשם פעילויות כמו קיום מסעות, או עריכת סקרים.
מעבר למטרה המוצהרת קיימות מספר סיבות נוספות להקמת ועדת גישוש, גם כאשר המועמד למעשה החליט על המרוץ. השימוש במוסד ועדת הגישוש מאפשר גיוס כספים בפיקוח ושקיפות מופחתים לעומת מה שנדרש ממועמד שהכריז רשמית על מועמדותו. בנוסף, עצם הפרדת ההכרזה על המרוץ לשניים - הכרזה על הקמת ועדת גישוש, והכרזה רשמית על המועמדות - משמשת לעיתים קרובות על מנת למשוך תשומת לב תקשורתית נוספת למועמד.
ערך זה הוא קצרמרבנושא ארצות הברית ובנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ועדת דשיין

ועדת החקירה בעניין פושעי המלחמה בקנדה, המכונה לעיתים קרובות ועדת דשיין (באנגלית: Deschênes Commission), הוקמה על ידי ממשלת קנדה בפברואר 1985, על-מנת לחקור טענות כי קנדה הפכה למקלט לפושעי מלחמה נאצים. בראש הוועדה עמד ז'ול דשיין, שופט בדימוס של בית המשפט העליון של קוויבק. הוועדה הגישה את הדו"ח המסכם שלה לממשלת קנדה בדצמבר 1986, לאחר קרוב לשנתיים של עבודה.
בשנת 1985, הורה ראש ממשלת קנדה דאז, בריאן מלרוני, לחקור את נוכחותם של פושעי מלחמה נאצים בקנדה, לאחר שחבר פרלמנט טען כי ייתכן והרופא הנאצי הידוע לשמצה, יוזף מנגלה, שוהה במדינה.
הקמת הוועדה גרמה לחילוקי דעות בין הקהילה היהודית בקנדה, לבין הקהילות הבלטיות והאוקראיניות, אשר התנגדו לשימוש בראיות שמקורן בברית המועצות ובמדינות נוספות בהן הונהגה מדיניות מסך הברזל באותה התקופה.
הוועדה הכינה רשימה של 774 פושעי מלחמה נאצים שקיים פוטנציאל כי הם שוהים בקנדה. במסגרת עבודתה, מצאה הוועדה כי 341 מתוכם לא התגוררו או ביקרו בקנדה מעולם; 21 מתוכם הגיעו לקנדה, אולם עזבו למדינה אחרת; 86 מתוכם מתו בקנדה; ו-4 לא אותרו. הוועדה מצאה ראיות לכאורה נגד 20 אנשים. ב-169 מקרים אחרים לא נמצאו ראיות מספיקות, כתוצאה מקושי בקבלת גישה לראיות שנמצאו במדינות בחו"ל וכן כתוצאה מאילוצי זמן.
בסוף שנת 1986, הוועדה הגישה לממשלת קנדה את רשימת שמותיהם של 20 האנשים נגדם נמצאו ראיות לכאורה כי השתתפו בביצוע פשעי מלחמה במסגרת השלטון הנאצי, יחד עם המלצות כיצד לנהוג בעניינו של כל אחד מהם.
בנוסף, הוועדה המליצה על שינויים בחוק הפלילי ובחוקי ההגירה וההתאזרחות של קנדה. ביוני 1987, בית הנבחרים העביר חקיקה שאפשרה העמדה לדין של פושעי מלחמה זרים בבתי משפט קנדיים וגירוש של פושעי מלחמה שהתאזרחו במדינה.
החוק הפלילי החדש קבע רף גבוה להוכחת מעורבות בפשעי מלחמה. התביעה הקנדית הגישה כתבי אישום כנגד ארבעה גברים בגין אשמה של השתתפות בפשעי מלחמה בתקופת השואה. כתב אישום אחד הסתיים בזיכוי; שני כתבי אישום בוטלו מאחר שהתביעה התקשתה להשיג ראיות שמקורן בחו"ל; ואילו המשפט הרביעי הושהה עקב בריאותו הלקויה של הנאשם.
במסגרת ההליכים האזרחיים נגד אלו שהואשמו בהיותם פושעי מלחמה, נחלה הממשלה הקנדית הצלחה רבה יותר. מאז שנת 1998, בתי המשפט הקנדיים הרשיעו שישה גברים, כולם ממוצא אוקראיני, בהונאה של הרשויות במסגרת הליך התאזרחותם, וקבעו כי ניתן לשלול מהם את אזרחותם ולגרשם. יחד עם זאת, הממשלה הקנדית טרם שללה את אזרחותו של מי מהמורשעים. שבעה בני אדם נוספים נפטרו בטרם מוצו ההליכים המשפטיים בעניינם.
העיר העתיקה של מילאנו

|  מידע |
| --- | --- |
 עיר:  מילאנו
 שטח:  9.67 קמ"ר 
 קואורדינטות:  45°27′51″N 9°11′25″E﻿ / ﻿45.464166666667°N 9.1902777777778°E﻿ / 45.464166666667; 9.1902777777778
  המיקום של העיר העתיקה של מילאנו
 
העיר העתיקה של מילאנו (באיטלקית: Municipio 1 di Milano) היא אחת מתשע המחוזות המנהליים במילאנו שבאיטליה. היא כוללת בתוכה את המרכז ההיסטורי של העיר, שכמעט ואינו מאוכלס, אך מתויר לרוב וחלק גדול משאר השטח בעיר מוקדש למוזיאונים ולמבני עירייה.
היסטוריה > מהקמת העיר ועד ימי הביניים

ההשערה היא שאת העיר ייסדו שבטים קלטיים כ-600 שנים לפני הספירה. כ-380 שנה לאחר מכן, בסביבות שנת 222 לפני הספירה, כבשו הרומאים את מילאנו, והם אלה שהעניקו לה את השם מדיולאנום (Mediolanum). במאה הרביעית לספירה, כשאמברוזיוס כיהן כהגמון של מילאנו ותאודוסיוס הראשון כיהן כקיסר, הייתה מילאנו, לזמן קצר, לבירת הקיסרות הרומית המערבית. בזמן זה הייתה מילאנו העיר השנייה בגודלה באירופה כולה, עם 300,000 תושבים, אוכלוסייה גדולה מאוד באותו זמן. כיום נחשב אמברוזיוס לפטרון העיר הקדוש ומגינה.
במהלך המאה ה-11 נחשבה מילאנו לעיר גדולה וחשובה בקיסרות הרומית, וזכתה, כמו מספר ערים אחרות באיטליה, במעין עצמאות מדינית ופוליטית מהאימפריה הרומית הקדושה. כשהתפרצה מגפת המוות השחור באירופה בשנת 1349, הייתה מילאנו אחת מהערים היחידות באירופה שאליהן לא הגיעה המגפה, אולם מאוחר יותר נפגעה אוכלוסיית העיר קשות מהתפרצויות המגפה ב-1402 (50,000 מקרי מוות), ב-1542 (80,000 מקרי מוות), ב-1576 (17,000 מקרי מוות) וב-1629, הידועה גם כ"שנת המגפה הגדולה של מילאנו" - 70,000 מקרי מוות.
מאז המאה ה-11 הייתה מילאנו עיר חופשית תחת שלטון בית ויסקונטי. ב-1395 רכש ג'אן גָלֵאָצוֹ ויסקונטי תואר דוכס והפך לדוכס הראשון של דוכסות מילאנו.
היסטוריה > הרנסאנס

בין 1395 ועד שלהי המאה ה-18 הייתה מילאנו לבירת דוכסות מילאנו ונשלטה על ידי דוכסים מבית ויסקונטי. בין 1447 ל-1450 התקיימה בה רפובליקה קצרת ימים שנקראה הרפובליקה האמברוזית. לאחר 1450 שלטו בעיר דוכסים מבית ספורצה.
במשך תקופת הרנסאנס ופריחתה התרבותית של אירופה כולה ואיטליה בפרט, שלטו במילאנו משפחות הדוכסים ספורצה וויסקונטי, שעודדו את האמנות, הפיסול והתרבות בעיר ועודדו אמנים רבים להגיע אליה, ביניהם גם לאונרדו דה וינצ'י שהתגורר תקופה מסוימת במילאנו. אחרי ניסיון כושל לכבוש את שאר צפון איטליה במהלך המאה ה-15, נכבשה מילאנו בידי צרפת, ולאחר מכן על ידי אוסטריה (בית הבסבורג). בתחילת המאה ה-16 ניתנה השליטה במילאנו לאנשי בית הבסבורג שבספרד. במהלך המאה ה-18 חזרה שוב השליטה בעיר מספרד לאוסטריה, בגלל מותו של שליט ספרד מבית הבסבורג. מאוחר יותר, בזמן המהפכה הצרפתית והמלחמות הנפוליוניות, ראו הצרפתים במילאנו חלק מרפובליקת קיסייפלין וסיפחו את מילאנו אל קיספליין, שבעתיד נעשתה לחלק מממלכת איטליה. לאחר תקופה זו הייתה מילאנו לחלק מממלכת לומברדיה-ונטה, תחת שלטון אוסטרי. לבסוף הייתה העיר לאחת ממרכזי הלאומיות והדרישה לחירות באיטליה, וריכזה את הטוענים למען איחוד איטליה ועצמאותה מהשלטון האוסטרי.
ב-1859, לאחר המלחמה השנייה בסדרת מלחמות העצמאות של איטליה, הסתיימו שנות השלטון האוסטרי במילאנו על ידי ממלכת סרדיניה.
היסטוריה > המאה ה-20

בזמן מלחמת העולם השנייה הפציצו כוחות בעלות הברית את מילאנו בשיטתיות בשל היותה מרכז תעשייה חשוב באיטליה. ההפצצות נמשכו אפילו לאחר שהמפקד האיטלקי פייטרו באדוליו וצבאו נכנעו לבעלות הברית בשנת 1943, וזאת, בין השאר, בשל כך שכוחות צבא גרמניים רבים רוכזו אז באיטליה. עד שפסקה כליל הלחימה באיטליה, ב-25 באפריל 1945, נגרמו לעיר נזקים כבדים: שכונות שלמות, ביניהן אזורים היסטוריים בעלי חשיבות עולמית, נחרבו. כשליש מבתי העיר נהרסו ויצירות אמנות רבות אבדו.
לאחר המלחמה החל תהליך שיקום העיר, שחזרה בהדרגה והייתה למוקד תעשייתי-כספי חשוב באיטליה.
מקומות בולטים

קתדרלת מילאנו
בית האופרה לה סקאלה
מגדל ולסקה
דרך מונטה-נפוליאון
הארמון המלכותי של מילאנו
גלריה

שער קשת השלום
המגדל הראשי של קסטלו ספוסקו
גלריית ויטוריו עמנואלה
בית האופרה לה-סקאלה
רחוב באחד המחזות הפנימיים בעיר
פארק הסימפוניה
מילאנו בשנת 1158
מילאנו בשנת 1881
ז'אק-מרטין אוטטר

| --- | --- |

 לידה:  29 בספטמבר 1673 פריז, ממלכת צרפת 
 פטירה:  16 ביולי 1763 (בגיל 89) פריז, ממלכת צרפת 
 מוקד פעילות:  צרפת 
 זרם:  המוזיקה הקלאסית בתקופת הבארוק 
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 כלי נגינה:  חליל צד, חליל קונצרט מערבי, בסון, אבוב, חלילית, musette de cour 
 
ז'אק מרטין אוטטר (בצרפתית: Jacques-Martin Hotteterre, הידוע גם בשמות ז'אק-מרטין או ז'אק אוטטר, 29 בספטמבר 1673 – 16 ביולי 1763) היה מלחין וחלילן צרפתי בתקופת הבארוק. ז'אק-מרטין אוטטר היה הנודע ביותר במשפחה של בוני כלי נשיפה מעץ ונגנים בכלים אלה.
קורות חייו

אוטטר נולד בפריז, בן למרטין אוטטר (יליד 1712). בראשית הקריירה שלו חי אוטטר ולמד ברומא, וכינויו "הרומאי" מקורו בתקופה זו. במשך שנתיים עבד בשירות הנסיך פרנצ'סקו רוספולי, הנסיך הראשון לבית צ'רווטרי, ברומא, לפני שאימץ לו את הכינוי "הרומאי" בין השנים 1705 ל-1707. בשנת 1708 התמנה לנגן בחצרו של לואי הארבעה-עשר מלך צרפת, יחד עם פרנסואה קופרן ומישל דה לה באר, וב-1717 ירש את משרתו של רנה פיניון דקוטו בחצר המלוכה.
אוטטרר הנציח את תהילתו בעיקר בזכת כישרונו בנגינה על חליל. כלי נגינה שעבורו הלחין מספר קטעי מוזיקה, והרחיב משמעותית את הרפרטואר לכלי. בנוסף, הוא ניגן על בסון ואבוב.
בתו של אוטטר, מארי-ז'נבייב, נישאה למלחין, הצ'מבליסט ונגן העוגב קלוד בלבסטר.
הערות שוליים

↑  Sardelli 2007 .
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007279189505171  PLWABN: 9810678080705606  BIBSYS: 3052155  BNE: XX973170  BnF: cb134787895 (data)  CANTIC: a10423898  CiNii: DA07555615  GND: 119112329  ISNI: 0000 0001 0917 7230  LCCN: n50029237  MusicBrainz: f70c6fc2-0c77-4571-9f1f-db7326f846e1  NDL: 01079332  NKC: jn20031201006  NLA: 35523251  NTA: 073260762  SELIBR: 189680  SNAC: w6tq9kv5  SUDOC: 035274824  Trove: 983610  VIAF: 76464954   WorldCat (עם VIAF): 76464954 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מנגינה מאת ז'אק-מרטין אוטטר
הפלך

אתר הצילומים של הפלך בטרילוגיית סרטי שר הטבעות של פיטר ג'קסון
מעון בג, באתר הצילומים של הפלך
הפלך (באנגלית: The Shire) הוא מקום בארץ התיכונה, העולם הדמיוני שהמציא ג'.ר.ר. טולקין ("שר הטבעות"). הפלך הוא מקום מושבם של רוב ההוביטים, השוכן באזור ארידור שבמערב הארץ התיכונה.
יסודו של הפלך

ראשית ישובו של הפלך הייתה בשנת 1601 לעידן השלישי, כאשר האחים מרצ'ו ובלנקו מבני פלוהיד עזבו את אזור ברי (שם גרו הוביטים רבים באותו זמן) וחצו את נהר הברנדוין מערבה בראש קבוצה גדולה של הוביטים (משנה זו מתחיל מניין השנים של ההוביטים). ארגלב השני מלך ארנור העניק להם את כל האדמות של האזור ההוא (שממערב לברנדוין) והם קראו לארצם החדשה הפלך. בשנים שלאחר מכן הצטרפו אליהם רוב ההוביטים.