stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פסק דין דובס נגד הארגון לבריאות נשים בג'קסון
לאחר פסק הדין > תגובת הממשל הפדרלי

נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן מתח ביקורת על החלטת בית המשפט העליון, וב-8 ביולי 2022 הוא חתם על צו נשיאותי המבקש להתמודד עם חקיקה המגבילה הפלות במדינות השונות. בסעיף הראשון לצו הנשיאותי הגדיר ביידן את המצב החדש כ"משבר בריאותי" ונקבע בו שלהחלטת בית המשפט יהיו השלכות הרסניות על מיליוני נשים בארצות הברית. הסעיף השלישי מנחה את מזכיר הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית להגיש לנשיא תוך 30 יום דו"ח שבו יזוהו אמצעים להגנה והרחבה של הגישה לשירותי הפלה ולתרופות הקשורות בהפסקת היריון, וכן לאתר אמצעים להרחיב את הגישה לאמצעי מניעה, גופים המסייעים בתכנון המשפחה וחינוך הקשור בהפלות ובפיריון. הסעיף הרביעי מנחה את התובע הכללי של ארצות הברית ואת מזכיר ביטחון המולדת של ארצות הברית לבחון דרכים להבטיח את הביטחון של מרפאות ובתי מרקחת המספקים שירותי הפלה ותרופות להפסקת היריון ושל לקוחותיהם, וכן לטפל בבעיות הקשורות בזכות לפרטיות. סעיף זה "מעודד" גם את יושבת ראש נציבות הסחר הפדרלית לשקול דרכים להגן על הפרטיות של צרכנים המעוניינים במוצרים הקשורים בבריאות מינית ומנחה את מזכיר הבריאות להנגיש מידע לגבי הגנה על פרטיות ולשקול דרכים למניעת הונאה. הסעיף החמישי מנחה את מזכיר הבריאות ואת מנהלי נציבות המדיניות המגדרית בבית הלבן להקים צוות משימה מיוחד שיתאם מדיניות בין-משרדית בתחום.
הצו הנשיאותי נועד להגביר את הסיוע הרפואי והמשפטי לנשים שיתמודדו עם מגבלות על בחירה בהפלה ועל ספקים שמסייעים להן במדינות השונות. בנוסף להוראות שניתנו למחלקת המשפטים של ארצות הברית ולמחלקת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית לשקול אמצעים לסייע לנשים שמבקשות לעבור הפלה, הצו מביע את רצון הממשל להגן על הגישה לטיפול תרופתי לנשים שרוצות להפסיק את היריונן. הבית הלבן גם קרא לעורכי דין להעניק סיוע לנשים שמתמודדות עם תביעות בנושא.
הבית הלבן הדגיש כי גם הצו הנשיאותי לא יחדש את הזכויות להפלה במלואן. על פי ההודעה, "הדרך היחידה להבטיח את זכותה של אישה לבחור היא שהקונגרס יהפוך את פסיקת העבר לחוק פדרלי". חוק פדרלי קודם לחוק במדינות. חוק כזה היה זקוק באותה העת לתמיכה של הרוב בבית הנבחרים, לרוב של 60 קולות בסנאט, ולחתימה של נשיא ארצות הברית.
ב-11 ביולי 2022 פרסמה מחלקת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית הנחיה לפיה "חוק הטיפול הרפואי בחירום ובלידה" מ-1986 (EMTALA; Emergency Medical Treatment and Labor Act) מחייב רופאים ובתי חולים שמשתתפים בתוכנית מדיקר הפדרלית להעניק טיפול חירום לנשים שנזקקות לו, ובכלל זאת לבצע הפלה במקרים שבהם זהו הטיפול שנדרש כדי לעזור לאישה. לפי הממשל, חוק זה קודם לחוקי מדינה שאוסרים על הפלות. בתגובה, מדינת טקסס הגישה עתירה נגד הממשל הפדרלי, ואילו הממשל הפדרלי הגיש עתירה נגד מדינת איידהו בטענה שהחוק במדינה אינו עומד בכללים של החוק הפדרלי.
לאחר פסק הדין > הצעות לחקיקה פדרלית

לאחר פרסום פסק הדין עברו בקונגרס ה-117 של ארצות הברית שתי הצעות חוק שמטרתן הרחבת הגישה להפלות ברמה הפדרלית. הצעת חוק אחת אוסרת על המדינות למנוע מנשים לבחור בהפלה לפני "קו החיות" ולמנוע מרופאים ומוסדות לבצע הפלות בשלב זה של ההיריון. מטרת ההצעה היא להפוך את הלכת רו נגד וייד לחוק פדרלי. הצעת החוק השנייה אוסרת על מדינות שבהן קיימים חוקים מגבילים להקשות על תנועה של נשים למדינות אחרות שבהן החוק מאפשר להן לבחור בהפלה. ההצעה השנייה באה על רקע ניסיונות לקדם חקיקה בחלק מהמדינות, שתמנע מנשים במדינות שבהן ההפלה אסורה לבצע את ההליך במדינות אחרות. שתי ההצעות עברו בבית הנבחרים בתמיכת הנציגים הדמוקרטים שלהם רוב בבית זה. ההצעה הראשונה עברה ברוב של 219 תומכים מול 210 מתנגדים, כאשר נציג דמוקרטי אחד, הנרי קולר מטקסס, הצביע יחד עם הרפובליקנים נגד ההצעה. ההצעה השנייה עברה ברוב של 223 תומכים מול 205 מתנגדים, כאשר שלושה נציגים רפובליקנים – פרד אפטון ממישיגן, אדם קינזינגר מאילינוי ובריאן פיצפטריק מפנסילבניה – תמכו בהצעה. עם זאת, שתי ההצעות לא קודמו בסנאט, שבו לא היה לדמוקרטים רוב של 60 קולות, שנדרש כדי להתגבר על עיכוב חקיקה בפיליבסטר.
הצעות אחרות לחקיקה פדרלית הועלו במטרה להגן על זכויות שמוגנות על ידי פסקי דין אחרים של בית המשפט העליון, אותם ביקר השופט קלרנס תומאס בדעת היחיד שכתב בפסק הדין, ביניהן הזכות לנישואים של בני זוג מאותו המין והזכות לשימוש וגישה לאמצעים למניעת היריון. גם הצעות חוק אלה עברו בבית הנבחרים אך לא עלו להצבעה בסנאט.
לאחר פסק הדין > הריונות כפויים

בינואר 2024 פורסם בכתב בעת JAMA Internal Medicine מחקר לפיו היו כ-65,000 מקרים של היריון כפוי כתוצאה מאונס במדינות ארצות הברית שבהן חל איסור על הפלות, במהלך שנה וחצי לאחר שפורסם פסק הדין. חוקים האוסרים על הפלות נחקקו ב-14 מדינות. מחקר נוסף מצא שההפלות נפסקו כמעט לחלוטין ב-14 מדינות אלה. לרוב, נשים שנכנסו להיריון כפוי במדינות אלה לא מצליחות לבצע הפלה, למרות שהחוק מתיר הפסקה של היריון כתוצאה מאונס.
שימפנזה ננסי

| שימפנזה ננסי בּוֹנוֹבּוֹ |
| --- | --- |
 בונובו בגן החיות לפרימטים "אָפְּנְהוּל" באפלדורן, הולנד
מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פרימטים
תת־סדרה:: בעלי אף יבש
משפחה:: הומינידים
סוג:: שימפנזה
מין:: שימפנזה ננסי
שם מדעי
 Pan paniscus ‏שוורץ, 1929
תחום תפוצה


שימפנזה ננסי זכר
שימפנזה בגן חיות
גור שימפנזה ננסי


שימפנזה ננסי או בּוֹנוֹבּוֹ (שם מדעי: Pan paniscus) הוא הומיניד, אחד משני המינים בסוג שימפנזה.
גילוי ומשמעות השם

חוקר האנטומיה הגרמני ארנסט שוורץ (אנ') הבחין לראשונה בייחודו של השימפנזה הננסי, ב-1928. הוא חקר גולגולת שהובאה מקונגו לבלגיה ונחשבה שייכת לשימפנזה מצוי צעיר. שוורץ מצא שמדובר בפרט בוגר, תת-מין של השימפנזה המצוי, שמבנה גולגולתו קטן. ב-1933 פרסם הרולד קוליג' (Coolidge), חוקר אנטומיה אמריקני, תיאור מפורט של השימפנזה הננסי והעלה אותו לדרגת מין טקסונומי נפרד, השייך לסוג הטקסונומי שימפנזה (Pan).
משמעות שמו המדעי, Pan paniscus, היא "קטן".
אזור מחיה ותפוצה

השימפנזה הננסי חי רק במרכז אפריקה, בשטח של 500 אלף קמ"ר, שמצוי ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו, מדרום לשפך נהר קונגו. נהר קונגו הוא שמפריד באופן גאוגרפי בין השימפנזה המצוי, שחי מצפון לו, לשימפנזה הננסי מדרום. ההתפלגות התרחשה לפני כשני מיליון שנה, ככל הנראה, כאשר נוצר נהר קונגו.
השימפנזה הננסי חי ביערות גשם וביערות טרופיים יבשים, שברבים מהם ניכרת התערבות אנושית. בשל המצב הפוליטי הלא יציב באזור, אין הרבה מחקרי שטח שנוגעים להם.
ההערכות לגבי מספר הפרטים החיים בטבע נשענות על סקר חלקי בלבד, אבל השימפנזה הננסי נחשב על פי הרשימה האדומה של ה-IUCN למין בסכנה הכחדה, בעיקר בשל פעילות אנושית.
תיאור

השימפנזה הננסי הוא מעודן וקטן מן השימפנזה המצוי, אפילו שהמשקל והגודל של שני המינים די דומים. הנקבה קטנה מעט מן הזכר. משקלם נע בין 34 ל-60 ק"ג, כשהמשקל הממוצע לזכר הוא 45 ק"ג ולנקבות – 33 ק"ג. אורכם הממוצע (מן האף לעכוז) הוא בין 70 ל-83 סנטימטרים. כאשר הם עומדים על רגליהם, גובהו הממוצע של הזכר הוא 119 ס"מ, ושל הנקבה – 111 ס"מ. רגלי השימפנזה הננסי ארוכות מאלו של השימפנזה המצוי, ראשו קטן מראשו של השימפנזה המצוי, כתפיו צרות והבליטה של הגבות מעל העיניים בולטת פחות. פיהם אדמדם ובולט על רקע פנים שחורות וארוכות, אוזניהם קטנות ואפם רחב כשל הגורילה. תווי הפנים של השימפנזה הננסי הם ייחודיים, ומשמשים להיכרות וליחסים חברתיים.
השימפנזה הננסי הוא שוכן עצים, וכאשר הוא מהלך על הקרקע הוא משתמש בכל ארבעת גפיו.
הדגדגן של נקבת השימפנזה הננסית גדול באופן ניכר משאר הנקבות בעולם החי ובולט, ונועד ככל הנראה לחיכוך עם נקבות אחרות.
אבולוציה

ביוני 2012 הושלם ריצוף גנום של פרט של שימפנזה ננסי והוא נמצא במאגרי הרצפים (DDBJ/EMBL/GenBank) תחת מספר רשומת EMBL AJFE01000000.
מעריכים כי האב הקדמון המשותף לשימפנזה ולאדם חי לפני כשמונה מיליון שנים. מתוך כ-22 אלף גנים המבוטאים באדם, מעריכים כי 678 גנים נוספו לגנום האנושי וכ-740 גנים נפחתו מהגנום השימפנזי, מאז שאבותיהם הפסיקו להזדווג אלה עם אלה. כתוצאה מכך, ההבדל התורשתי בין השימפנזה הננסי לאדם נאמד בכ-1418 גנים, או 6.4% מהגנום, בהם גנים רבים המעורבים בהתפתחות המוח האנושי.
בניגוד לשימפנזה המצוי, השימפנזה הננסי אינו נחלק לתת-מינים. ככל הנראה, משום שאוכלוסייתו מרוכזת באזור גאוגרפי קטן ומצומצם, יחסית, שמאפייניו קבועים ועל כן לא התפתחו תת-מינים אנדמיים לשטח מסוים בתוך האזור הקיים.
התנהגות

רוב המחקר על השימפנזה הננסי, שזוהה רק בשנת 1929 וביתר פירוט ב-1933, נערך בשבי, בגני חיות ובחוות ייעודיות לחקר קופים. מעט מאוד מחקרים וסקרים נוהלו באזורי המחיה הטבעיים שלו, בעיקר בשל העובדה שהאזור (כיום הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, קודם - זאיר) הוא אזור של אי יציבות פוליטית ואירועי אלימות. החוקרים חלוקים בדעותיהם בשאלה, האם ניתן להסיק על התנהגות של מין מתוך התנהגותו בשבי.
התנהגות > התנהגות קבוצתית

השימפנזה הננסי הוא יוצא דופן בקרב קופי האדם במבנה החברתי המטריארכלי שלו (חלק מן החוקרים מעדיפים לראות זאת כמבנה מאוזן מגדרית).
בראש ההיררכיה עומדת קואליציה של נקבות וזכרים, שבראשה - נקבה שליטה מבוגרת ומנוסה. בעימות אחד על אחד יש יתרון לזכר, אבל הנקבות, בניגוד לזכרים, יוצרות בריתות זו עם זו ועם זכרים בעלי מעמד. הזכר זוכה בסטטוס החברתי שלו בעקבות הסטטוס של אמו. הקשר בן-אם הוא חזק ונמשך לא פעם לאורך כל החיים. עם זאת, המעמד משחק תפקיד פחות חשוב מאשר בקרב חברות פרימטים אחרות. השימפנזה הננסי אינו טריטוריאלי, והוא מרבה לחלוק אוכל עם אחרים, אפילו עם זרים גמורים.
נצפו נקבות שימפנזה ננסי מטפלות בתינוקות שלא היו חלק מן הלהקה, ולפחות במקרה אחד הוכח ששימפנזה ננסי בוגר אימץ את אחיו התינוק שנותר יתום.
עם התבגרותם המינית, הזכרים נשארים ברוב המקרים במקום הולדתם והנקבות נודדות, אבל יש זכרים שעוברים לקבוצות אחרות, ובנות לאימהות בעלות מעמד נשארות לא פעם עם להקת הולדתן. אימהות תומכות גם בבנים הבוגרים ועוזרת להם ליצור קשרים עם נקבות אחרות, תוך מניעה פיזית מזכרים אחרים להזדווג עם הנקבה המיועדת.
שימפנזים ננסיים אינם הורגים זה את זה, ככל הידוע, ובכלל – פחות אלימים מהשימפנזה המצוי, אבל גם בקרבם יש גילויי תוקפנות. נקבות השימפנזה הננסי השליטות מעדיפות אמנם להזדווג עם זכרים שאינם מגלים תוקפנות כלפיהן, ובכל זאת, התחרות בין הזכרים ובין עצמם היא עזה, וזכרים בעלי מעמד גבוה מבטיחים לעצמם יותר הזדווגויות משל בעלי המעמד הנמוך. מאחר שהזכרים אינם יוצרים בריתות ואינם מחויבים זה לזה, הם פוגעים זה בזה הרבה יותר מהשימפנזים המצויים. גם הנקבות פוצעות לא פעם זכרים, אבל לא עד מוות.
הנקבות מזדווגות עם זכרים רבים, כך שזכר אינו יכול להיות בטוח מיהם צאצאיו, ולכן כל עבודת גידול הצאצאים מוטלת על האמהות. נראה, שזוהי אסטרטגיית שימור: בהינתן העובדה שזכר אינו יודע מיהם צאצאיו, אין לו שום יתרון בהרג גורים (תופעה שמוכרת אצל רוב הקופים).
עם זאת, ההזדווגות אינה אקראית לגמרי, וסיכוייו של זכר ממעמד גבוה להיות האב גבוהים משל בעלי המעמד הנמוך.
גודל הקבוצה של השימפנזה הננסי הוא מגוון, בשל הדגם הלא קבוע של הקבוצה (התארגנויות משתנות לפעילות יום וללינת לילה). קבוצה של כ-100 פרטים שמתכנסת יחד ללינת לילה (בקנים, שנבנים על העצים), מתפצלת ביום לקבוצות קטנות, לחיפוש אוכל.
ברוב המקרים הנקבות אוכלות לפני הזכרים. בתנאי שבי, הנקבות מפגינות תוקפנות קיצונית כלפי זכרים בכל מה שקשור באוכל, ויוצרות קואליציות כדי להשתלט על המזון, עד כדי הטלת מומים בזכרים שאינם מצייתים. בטבע, עם זאת, נקבות מבקשות אוכל מזכרים באופן ידידותי, כלומר ההיררכיה המגדרית בטבע היא פחות נוקשה מאשר בשבי.
התנהגות > רבייה והתנהגות מינית

פעילות מינית היא מוקד החיים החברתיים של השימפנזה הננסי, בלי קשר לרבייה. זוהי דרך של ברכה הדדית, אופן של יצירת קשרים חברתיים, של פתרון סכסוכים והשלמה אחרי סכסוך. כאשר קבוצה של שימפנזים ננסיים מגיעה למרחב אכילה חדש, או נתקלת במקור מזון לא מוכר, מתחילה פעילות מינית מוגברת בין כל חברי הקבוצה, זכרים עם נקבות, זכרים עם זכרים, נקבות עם נקבות, ואפילו גורים צעירים משתתפים. ככל הנראה, זוהי דרך להוריד את המתח הכרוך בתחרות על האוכל. הנקבות עוסקות במגע מיני זו עם זו יותר מהזכרים, בעיקר תוך חיכוך הדדי של אברי המין, מן הסתם - כדי לתרום לגיבוש הגרעין השולט הנקבי. גם קבלה של נקבה חדשה לקבוצה, בדרך כלל צעירה שעזבה קבוצה אחרת עם התבגרותה המינית, נעשית באמצעות יחסי מין עם הנקבות השליטות. השימפנזים הננסיים הם היצורים היחידים, פרט לאדם, שנצפו מתנשקים "נשיקה צרפתית", והפרימטים היחידים שמקיימים יחסי מין פנים אל פנים. אין בקרב השימפנזים הננסיים יחסים מונוגמיים קבועים, ואין העדפה מינית של מין או של גיל, פרט להימנעות של אמהות מיחסי מין עם בניהם הבוגרים.
תקופת הייחום נמשכת בין עשרה לעשרים יום, והנקבה היא שבוחרת לעצמה את הזכרים שאיתם היא מזדווגת. נקבות בטבע ממליטות לראשונה בגיל 13 או 14. משך ההיריון הוא 240 יום בממוצע, ואחריו יש תקופה של קרוב לשנה ללא מחזור, עד להופעה חוזרת של סימני ייחום, אפילו שהנקבה אינה פורייה עדיין, ככל הנראה – כדי שתוכל לחזור לפעילות החברתית-מינית מהר יותר. ההנקה נמשכת ארבע שנים, והריונות מופיעים בממוצע אחת ל-4.6 שנים.
דמיון לאדם

השימפנזים הננסיים מתקשרים בעיקר באמצעות קולות והבעות פנים, אפילו שאין עדיין הבנה מחקרית באשר למשמעותם של הקולות. רוב האנשים מסוגלים להבין את הבעות הפנים של השימפנזה הננסי, חיוך, למשל, וחלק ממחוות הידיים שלו - הזמנה למשחק, למשל.
נמצא ששימפנזה ננסי שדגדגו אותו ותינוק אדם שדגדגו אותו, השמיעו קולות צחוק דומים. עם זאת הדמיון בקולות זאת הנחה בלבד, לא נעשו השוואות כמותיות לתמוך בהנחה זאת
שימפנזים ננסיים שנחקרו בשבי, במיזם לחקר קוגניציה ושימור של קופי אדם באיוֹוה, ארצות הברית, הצליחו לזהות את עצמם במראה, ללמוד שליטה בשפה, לייצר כלים, "לכתוב", ולהשתלט על עוד כישורים שאנחנו מייחסים בדרך כלל ליכולת אנושית בלבד.
בעיקר התפרסם שימפנזה ננסי בשם קאנזי, שלמד לתקשר עם החוקרים באמצעות מקלדת ומסך שעליהם סימנים גאומטריים המציינים אובייקטים ("לקסיגרמים"). קאנזי הצליח לרכוש "אוצר מילים" של כשלושת אלפים מילים אנגליות מדוברות. אחותו, פאנבנישה, החלה – ביוזמתה – לצייר את הסימנים בגיר, כשהמקלדת לא הייתה בפעולה. קאנזי למד, ללא הכוונה, ליצור כלים פשוטים מאבן, דומים לאלו שיצרו אנשים בתקופת האבן, ולהשתמש בהם לחיתוך.
תזונה

השימפנזה הננסי הוא אוכל-כל (אומניבור), שניזון בעיקר מפירות. 57% מתזונתו מבוססת על פירות, עובדה שתורמת רבות לשימור היערות שבהם הוא חי. ההערכה היא, שכל שימפנזה ננסי מעכל במהלך חייו תשעה טונות של זרעים, מ-91 מיני צמחים, שאת זרעיהם הוא מפיץ בהפרשותיו. ומאחר שכל פרט מתנייד על פני קילומטרים אחדים, הוא מעניק יתרון נוסף לזרעים – מרחק מצמח האם. כך שבין השימפנזה הננסי לצמחייה המקומית מתקיימים יחסי גומלין אקולוגיים.
בנוסף לפירות, ניזון השימפנזה הננסי מעלים, דבש וביצים, וכן מסוג של כמהין שזוהה רק לאחרונה, ונקרא על שמו - Hysterangium bonobo. בנוסף לכך צורך השימפנזה הננסי בשר מחולייתנים קטנים, כגון אנומלוריים, סנאים דואים, צביונים, וחסרי חוליות, היו מקרים שבהם נצפו שימפנזים ננסיים טורפים קופים קטנים.
שימור המין

הרשימה האדומה של ה-IUCN מסווגת את השימפנזה הננסי כמין בסכנת הכחדה, ההערכה היא שנותרו מהם בין 10,000 ל-50 אלף פרטים, אבל זוהי הערכה גסה. סקרי השטח שנערכו עד היום היו מצומצמים, רק כ-30% מכלל שטחי המחיה של השימפנזה הננסי נסקרו, תוצאה של התנאים הגאוגרפיים המורכבים באזור ואי היציבות הפוליטית באזור. הסיכונים העיקריים להישרדותו הם אבדן שטחי מחיה בשל התחרות עם החקלאות המקומית, וציד לצורכי אכילה, שהתגבר מאוד סביב המלחמות ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו, בשנות ה-90 המאוחרות ובראשית שנות ה-2000.
כדי להילחם בתופעה, הוקם בראשית שנות ה-2000 מיזם "יער השלום", שכולל עד היום כ-36 אלף קמ"ר של יערות ושטחי מחיה של השימפנזה הננסי. זהו מיזם בינלאומי של שמורות המתבססות על תפישה כוללת של קיימות, ושפועל בשיתוף פעולה מלא של התושבים המקומיים. במסגרתו, נלקחים בחשבון צורכיהם של כל המינים הביולוגיים של היער, צמחים וחיות, וכן של תושבי הכפרים המסורתיים באזור. התושבים המקומיים לומדים עקרונות של חקלאות בת קיימא, מקבלים שירותי רפואה מודרנית ועזרה בהקמת בתי ספר, ולוקחים חלק בפיתוח השמורות, לרווחת בעלי החיים המקומיים.
לקריאה נוספת

גרואן, שרה. בית הקופים. תרגום והוצאה: כנרת-זמורה-ביתן. במקור: APE HOUSE, SARA GRUEN.
de Waal, Frans and Frans Lanting, Bonobo: The Forgotten Ape, University of California Press, 1997. ISBN 0-520-20535-9; ISBN 0-520-21651-2
de Waal, Frans, Our Inner Ape, Riverhead Books, 2005. ISBN 1-57322-312-3
Kano, Takayoshi, The Last Ape: Pygmy Chimpanzee Behavior and Ecology, Stanford, CA: Stanford University Press, 1992.
Savage-Rumbaugh, Sue and Roger Lewin, Kanzi: The Ape at the Brink of the Human Mind, John Wiley, 1994. ISBN 0-471-58591-2; ISBN 0-471-15959-X
Ewen Callaway, Hippie chimp' genome sequenced, Nature, 2012. doi:10.1038/nature.2012.10822
שמשון ורטהיימר

| --- | --- |

 לידה:  17 בינואר 1658 י"ג בשבט ה'תי"ח וורמס 
 פטירה:  6 באוגוסט 1724 (בגיל 66) י"ז באב ה'תפ"ד וינה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברוסאו 
 מדינה:  ממלכת הבסבורג 
 תקופת הפעילות:  ? – 6 באוגוסט 1724 
 שם השושלת:  משפחת ורטהיימר 
 צאצאים:  שמעון וולף ורטהיימר 
 
 תפקידים נוספים:  רב ראשי, שתדלן 
 
רבי שמשון וֶרטהַיימר (י"ג בשבט ה'תי"ח, 17 בינואר 1658 – י"ז באב ה'תפ"ד, 6 באוגוסט 1724) היה רב, מדינאי ונדבן. מנהיגה הרוחני של קהילת יהודי וינה ומן היהודים רבי־ההשפעה ביותר באירופה במפנה המאה ה-18.
שימש יהודי החצר של המלכים לאופולד הראשון, יוזף הראשון, קרל השישי, קיסרי האימפריה הרומית הקדושה. הוא מילא את תפקיד שר האוצר של מלכים אלו והיה נציג דיפלומטי שלהם. נחשב ליהודי העשיר ביותר באוסטריה בתקופתו. דאג רבות לקהילת יהודי וינה, שהיה פטרונה ומנהיגה הרוחני, וליהודי אוסטריה בכלל. מנע את גירוש יהודי רוטנבורג על ידי תשלום כופר גדול לקופת המדינה. תחת חסותו יצא לאור תלמוד בבלי בפרנקפורט (1712-22). כתב ספרים בחקר נושאים בהלכה, במדרש ובקבלה.
כיהן כרבה של העיר אייזנשטט, ונשא בתואר הרב הראשי מטעם המלכות למוראביה כולה. קהילות אחרות העניקו לו תואר זה אף הן, לשם כבוד. כך נשא בתואר "רב ראשי ממלכתי" ליהודי "ארץ הגר" (הונגריה) מאוחר יותר, בשנת 1711, הוסיף הקיסר ליאופולד את הכרתו הרשמית בתואר זה. בנוסף, ורטהיימר זכה בתואר "נשיא ארץ ישראל"  בתפקידו כאחראי לאיסוף התרומות ליישוב היהודי בה.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
נולד בוורמס לרבי יוסף ורטהיימר, ייתכן שלמד בצעירותו בישיבתו של רבי אהרן תאומים בוורמס. נישא לפרומט בתם של שרלה ורבי יצחק ב"ר זוסמן ברילין שכיהן כאב"ד בהמלבורג ובמנהיים.
בשנת ה'תמ"ה (1685) הגיע לווינה והיה סוכן החצר של לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. הוא ניצל את מעמדו לשתדלנות עבור יהודי האימפריה. מכספו נדב לקהילות יהודיות במצוקה, לפדיון שבויים ולצדקה. עם ר' דוד אופנהיים סייע בייסודה של "קרן ירושלים", שהייתה קיימת עד מלחמת העולם הראשונה. קהילות רבות הכתירו אותו בתואר אב"ד, חלקן לשם כבוד, וחלקן מינו אותו בפועל ושלחו אליו כתב רבנות, אך לא כיהן בהן כרב (בהן: ניקלשבורג, אייזנשטט, וורמס, פראג, קראקא וקהילות אחדות בליטא). הוא הוכתר גם כרב המדינה של בוהמיה והונגריה. נמסר כי בנסיעותיו למען הקיסר, לקח עמו במרכבתו את כרכי התלמוד הבבלי וספרי פוסקים, ובדרכים היה לומד וכותב את תשובותיו בהלכה.
בקובץ כתבי היד שלו השאיר מספר דרשות שנאמרו בבית כנסת פרטי שבביתו, בהן הוא הפגין ידע תלמודי נרחב. הוא ערך הרבה טקסי לוויה לרבנים מפורסמים, כמו שמחה כהן ודוד בן ישראל, רבה של טשביץ' וחתנו של רבי מנחם מנדל קרוכמל רבה של ניקלשבורג. מקרוב ומרחוק הגיעו אליו שאלות בנושאי דת, בעיקר בנושאי הלכה, שהובאו בפניו ובפני בית הדין הרבני בראשותו, שבו היו חברים דיינים גדולים בתורה כמו רבי יעקב אליעזר בראונשווייג, רבי שמעון בן יהודה לייב יאליש מקרקוב ורבי אלכסנדר בן מנחם הלוי מפרוסניץ. רבי יאיר חיים בכרך (בעל "חוות יאיר") כתב עליו: 'מימות רב אשי לא נמצא דוגמתו, תורה וגדולה במקום אחד'.
קברו של רבי שמשון נמצא בבית הקברות היהודי ברוסאו הממוקם כיום בחצר בית אבות בעיר, הקבר שופץ בעלות גבוהה בהשתתפות עיריית וינה לפני מספר שנים.
משפחתו

אשתו פרומט הייתה בתה של שרלה בת רבי שמעון וולף אופנהיים מנכבדי קהילת וורמס, ואחותו של שמואל אופנהיים יהודי החצר של לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. אביה רבי יצחק (איצק) ב"ר משולם אליעזר זוסמן ברילין אב"ד פולדא ווורמס, היה אב"ד בהמלבורג ובמנהיים. אחות חמיו נישאה לרב יאיר חיים בכרך, מחבר "חות יאיר".
בנו רבי שמעון וולף ורטהיימר התפרסם אף הוא כשתדלן ומקורב למלכות. בנו השני ר' ליב ורטהיימר נישא לסרכא בת ר' יששכר ברנד להמן מהלברשטט.
חתניו של רבי שמשון היו אף הם רבנים גדולי תורה ומיוחסים:
רבי יששכר בער (צר') בן רבי גבריאל אסקלס (עשקעלעס) מקראקא
בתו טלצא נישאה לרבי יוסף אופנהיים אב"ד האלישוי, בנו של רבי דוד אופנהיים
רבי משה קַן אב"ד במברג, רב וראש ישיבה ב'קלויז' הפרנקפורטאי, ורבה של רוזנות הסן-דרמשטדט אחרי רבי שמואל שאטין.
לקריאה נוספת

נתן אהרן מושקוביץ, שלשלת הגאון ר' שמשון (וינער) ווערטהיימער  בתוך זיכרון קדושים, ירושלים תשכ"ב, עמ' קכ-קכט
David Kaufmann, Zur Geschichte jüdischer Familien: I. Samson Wertheimer, der Oberhoffactor und Landesrabbiner (1658–1724) und seine Kinder (1888)
הערות שוליים

↑  בגרמנית: Samson Wertheimer; ביידיש לעיתים: רבי שמשון וינער על שם עירו וינה.
↑  ראו: טוביה פרשל, מבוא למהדורת פקסימיליה של הגדת וינה תקי"א.
↑  הקדמת המחבר לשו"ת חוות יאיר.
↑  להרחבה על משפחת אשתו, ראו: יצחק זימר, רבני וורמייזא בתקופת ר' יוזפא, בתוך המבוא לספר מנהגים דק"ק וורמיישא לרבי יוזפא שמש, חלק א, ירושלים: מכון ירושלים, תשמ"ח. עמ' 51–52. ובערכו של ר' יצחק ברילין, במפתח השמות "חלקי אבנים" של פלד, הנספח לשו"ת "נשאל דוד", ירושלים תשמ"ב, עמ' רנ, באתר היברובוקס.
↑  ראו עליו: ר' שמעון וואלף ווערטהיימר, במפתח השמות "חלקי אבנים" של פלד, הנספח לשו"ת "נשאל דוד", ירושלים תשמ"ב, עמ' רפח, באתר היברובוקס.
↑  נכתב גם: ק"ן, או: קאן.
↑  ראו עליו עוד: ר' משה ק"ן, במפתח השמות "חלקי אבנים" של פלד, הנספח לשו"ת "נשאל דוד", ירושלים תשמ"ב, עמ' רע, באתר היברובוקס.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269822705171  GND: 130548677  ISNI: 0000 0000 6688 9843  LCCN: n87872223  SNAC: w6df9v0s  VIAF: 74962816   WorldCat (עם VIAF): 74962816 
מצבת קברו בבית הקברות היהודי העתיק בווינה (לפני מלחמת העולם השנייה)
מצבת הקבר המשופצת
בג"ץ זילבר נגד שר האוצר

| --- | --- |

 מידע החלטה
 ערכאה:  בית המשפט העליון
 תאריך החלטה:  12 בינואר 2022
 החלטה
 הממשלה חייבת לסבסד את מעונות היום לפי מבחני התמיכה הישנים עד לסיומה של שנת הלימודים תשפ"ב
 חברי המותב
 חברי המותב:  עוזי פוגלמן, עופר גרוסקופף, אלכס שטיין
 
בג"ץ 5782/21 לאה זילבר נ' שר האוצר הוא פסק דין שניתן ב-2021 בעניין ביטול התמיכה במימון מעונות יום למשפחות אברכים. בית המשפט קבע שתמיכה ממשלתית הקשורה בליבת חייו של האזרח יוצרת ציפייה לגיטימית. לפיכך הממשלה לא רשאית לבטל את התמיכה מבלי לאפשר תקופת היערכות שתאפשר למשפחות האברכים להסתגל לשינוי הצפוי.
השופטים עוזי פוגלמן, עופר גרוסקופף ואלכס שטיין שישבו בדין קיבלו את טענות העותרים ופסלו את החלטת משרד האוצר. חלק מהעניין בבג"ץ נבע מכך שהשופט שטיין, שכתב את פסק הדין, נחשב כדוגל באסכולת הריסון השיפוטי, המתנגדת להתערבות בהחלטות הרשויות ולשימוש במבחן הסבירות. השופט שטיין כתב בהחלטתו: "לאור מכלול הנסיבות, סבורני אפוא כי נכון נעשה אם נחליט כי הוראת המעבר בענייננו צריכה לקבוע שמבחני התמיכה הישנים ימשיכו לחול, במקביל למבחני התמיכה החדשים, עד לסוף שנת הלימודים הנוכחית, התשפ"ב. תקופת מעבר קצרה מכך תהא בהכרח בלתי מידתית ובלתי סבירה באופן קיצוני."
רקע > סבסוד מעונות יום

בכדי לעודד את שילובם של הורים בשוק העבודה, המדינה, באמצעות משרד הכלכלה, מסייעת במימון מעונות יום ומשפחתונים מוכרים. הסיוע במימון מוגבל למשפחות העומדות בקריטריונים לזכאות וגובהו נקבע בהתאם לרמת ההכנסה לנפש במשפחה. הקריטריון הראשוני הוא היקף המשרה של ההורים כך שגובה המימון נקבע על-פי היקפי המשרה, ובהתחשב במספר הילדים במשפחה וגובה ההכנסה לנפש. בנוסף, בכדי לסייע לאוכלוסיית הסטודנטים, משרד הכלכלה מחשב את גובה המימון להורה לומד, כאילו הוא עובד במשרה של 36 שעות. מדיניותן ההיסטורית של ממשלות ישראל אפשרה למשפחות האברכים, שתורתם היא אומנותם, להיחשב כסטודנטים ובכך להיות זכאים לתמיכה בשכר הלימוד במעונות היום.
רקע > חברת הלומדים באוכלוסייה החרדית

משפחות אברכים הן חלק ניכר מהחברה החרדית ותוצאה של התפתחותה של חברת הלומדים, אשר מעודדת צעירים חרדים להשתלם בלימוד תורה במסגרות של כוללי אברכים. חברת הלומדים התגבשה בשנות השמונים והתשעים של המאה העשרים, ומרבית הגברים בה היו ללומדי תורה שאינם עובדים למחייתם. משקי בית רבים בחברה זו מסתמכים על תמיכות ממשלתיות, תרומות ונדבות של הקהילה בארץ ובחוץ לארץ ועל פרנסתן המוגבלת של הנשים החרדיות.
עם השתלבותם של החרדים בקואליציה החל משנת 1977, וביתר שאת עם הופעת מפלגת ש"ס במפה הפוליטית וכניסתה לממשלות ישראל, הלכה וגדלה התמיכה הממשלתית באוכלוסייה החרדית בכלל ובאברכי ישיבות וכוללים בפרט. יתרה מכך, בעקבות ההשפעה החרדית על מדיניות הממשלה חוקקו חוקים ייעודיים אשר בבסיסם מדינת ישראל מכירה בערכו של לימוד התורה. כך למשל נחקק חוק סיוע כלכלי לעידוד לומדי תורה וסטודנטים נזקקים, תשע"ז–2017 אשר בתזכיר שצורף לו ציין המחוקק כי החוק נועד לסייע ללומדי תורה "מתוך הכרה בכך שלימודי התורה מהווים ערך מרכזי עבור העם היהודי".
רקע > הדיון הציבורי בנוגע לתמיכה באברכים

בעשורים האחרונים החברה החרדית תופסת מקום מרכזי בשיח הישראלי, בעיקר בשל גידולה המהיר ומשקלה הדמוגרפי הצפוי בעשורים הבאים. לגידול דמוגרפי זה צפויות השפעות פוליטיות וחברתיות על הציבוריות הישראלית, כמו גם השפעות כלכליות משמעותיות בשל שיעור העוני הגבוה בחברה החרדית ושיעורי התעסוקה הנמוכים.
הגידול בחברה החרדית והשפעותיו הכלכליות הובילו לביקורת קשה על תקציבים עודפים המופנים למשפחות אברכים, אשר לא רק מפלים אזרחים אחרים אלא אף מעודדים את האברכים להימנע מלהשתלב בשוק העבודה. הטענות שהועלו נגד תיקצוב משפחות האברכים לא התמקדו רק בפן הכלכלי אלא אף בעצם ההכרת המדינה בלימוד התורה כערך. באופן פרטני, הביקורת הציבורית נגד היעדרותה של החברה החרדית משוק העבודה הגיע אף מתוככי החברה החרדית, ובשנים האחרונות התקיימו דיונים פנים חרדיים בעניין יחסה של החברה החרדית למדינה.