להט"ב והדת הבהאית
יחס הדת לנושא הלהט"ב > הבאב ובהאא-אללה

הבאב ייסד את הדת הבאבית, שממנה השתלשלה הדת הבהאית. הוא נולד בשם עלי מחמד שיראזי בעיר שיראז שבפרס ב-20 באוקטובר 1819 והוצא להורג מטעם השלטון הפרסי ב-9 ביולי 1850. בעת פגישתו עם מולא חוסיין בושרואי בשנת 1844 הוא הכריז על עצמו כהתגלותו החדשה והעצמאית של האל. לאחר הכרזתו, כינה עצמו באב, "שער" בערבית.
בהאא-אללה ייסד את הדת הבהאית. הוא נולד בשם מירזא חוסין עלי נורי בטהראן בירת פרס ב-12 בנובמבר 1817 ונפטר ב-29 במאי 1892. כאשר שמע על הבאב, קיבל על עצמו את האמונה הבאבית וסייע להפיצה. בזמן שהותו בכלא הוא חווה התגלות שבה נאמר לו כי הוא נביא וההתגלות האלוהית החדשה אחרי הבאב. הזרם הבהאי עבר תהליך של ניתוק מהדת הבאבית ובסיומו הדת הבהאית עמדה בפני עצמה. על פי האמונה, הבאב וממשיכו בהאא-אללה ניחנו בתכונות האל וביכולות להעביר את דברו לבני אדם. בדת הבהאית, חשיבות בהאא-אללה גוברת על חשיבות הבאב ודברי בהאא-אללה הם הקובעים. הבאב כתב מספר חיבורים אמוניים ופרשניים בשפות פרסית וערבית, אך בספריו אין לו כלל התייחסות לתופעת ההומוסקסואליות ולא ידועה גישתו כלפיה.
בהאא-אללה מתייחס באופן מעורפל למדי לנושא ההומוסקסואלי בספרו כתאב אל-אקדס, פסקה 107:
It is forbidden you to wed your fathers’ wives. We shrink, for very shame, from treating of the subject of boys. Fear ye the Merciful, O peoples of the world! Commit not that which is forbidden you in Our Holy Tablet, and be not of those who rove distractedly in the wilderness of their desires.
١٠٧ قد حرّمت عليكم ازواج ابآئكم انّا نستحي ان نذكر حكم الغلمان اتّقوا الرّحمن يا ملأ الامكان ولا ترتكبوا ما نهيتم عنه في اللّوح ولا تكونوا في هيمآء الشّهوات من الهآئمين.
המילה "ע'למאן" בשפה הערבית ובהקשרה הטקסטואלי, מתייחסת לעבד שקשור לאדונו בקשרים אישיים, יחסי אדנות וניצול בין גבר בוגר לצעיר ממנו, ביצוע מעשי סדום וכיוצא באלה. לעומת זאת, התרגום האנגלי הרשמי של כתאב אל-אקדס מתרגם מילה זו ל"boys". ייתכן שמתוך המחלוקת על משמעות מילת המקור נובעים הפרשנויות השונות לגבי כוונתו של בהאא-אללה. על פי כתביו המקוריים, ניתן להבין כי הוא מבויש מהמציאות בה קיימים נערים שמשרתים אדונים בוגרים ובין היתר מספקים להם גם שירותי מין. ניתן לפרש את דבריו בכך שהוא מתנגד למציאות בה גברים בוגרים מנצלים באופן מיני גברים צעירים. לעומת זאת, על פי התרגום באנגלית משתמע כי הוא מבויש מנושא "הנערים", ומתוך כך ניתן להבין כי הוא מתנגד לפעילות מינית כלשהי בין גברים, בלי קשר ליחסי אדנות וניצול.
בהאא-אללה גם תוקף את אלו שפועלים לפי תשוקותיהם ולא לפי רצון אללה. עם זאת, הוא אינו תוקף במפורש פעולות הומוסקסואליות ובפרט אינו תוקף במפורש את אותם "הנערים", אלא מנסה להימנע מתיאור הסוגיה עד כדי הזכרתה בלבד.
בשני טקסטים אחרים שלו, קיים ביטוי להתנגדות בהאא-אללה למעשים מיניים מסוימים: בחלק "שאלות ותשובות" בסוף כתאב אל-אקדס, הוא נשאל בדבר העונשים על מעשים כגון ניאוף, מעשי סדום/משכב זכור (בשפת המקור, בערבית - لواط), וגנבה. בהאא-אללה ענה כי בית הצדק העולמי אמון על קביעת דרגת העונשים. בטקסט אחר הוא אוסר על קיום מעשי ניאוף, סדום/משכב זכור (لواط) וזימה. לפי החוק המוסלמי, המושג لواط מתייחס למשכב זכור, ולא למעשה סדום.
למרות העירפול סביב עמדת בהאא-אללה וסביב הנושא ההומוסקסואלי בכלל, המנהיגים אחריו טענו כי הוא התנגד לפעילות מינית הומוסקסואלית ואיפשר לבית הצדק העולמי להטיל עונשים בהתאם.
ראוי לזכור כי בהאא-אללה הושפע מהחוק השיעי והחוק הסוני גם יחד, כתוצאה מגירושו אל האימפריה העות'מאנית. בתי המשפט של שני זרמים אלו פסקו עונשים מעט שונים זה מזה בנוגע לעבירות משכב זכור וניאוף. בהאא-אללה עצמו סבר כי העונש עליהם צריך להיות קנס כספי בעולם הזה ועינוי משפיל בעולם שאחרי המוות, אך עם אפשרות לכפרה מלאה אם החוטא חוזר בו ממעשיו.
בהאא-אללה מסביר כי חשיבות הנישואין בדת נובעת בעיקרה מחשיבות המשך הקיום האנושי. אולם, הוא אינו אוסר במובהק על נישואין בין בני אותו מין, וזה מאפשר פתח לפרשנויות.