stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מנואל קליאנו
הערות שוליים

↑  Estrela da Amadora contrata Manuel Keliano e renova com Kialonda Gaspar באתר SAPO Desporto, ‏ 19 ביולי 2023 (בפורטוגזית)
↑  זמן לאפריקה: את מי יחמיצו מילסון ושואו?, באתר ערוץ הספורט, 17 בדצמבר 2023
| נבחרת אנגולה – גביע אפריקה לאומות 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 דומיניק •  2 פורטונה •  3 בואטו •  4 קליאנו •  5 בלנגה •  6 גספר •  7 ז'ילברטו •  8 מוקנדי •  9 זיני •  10 דאלה •   11 מילסון •  12 קאדו • 13 טו •  14 אוגוסטו • 15 לובומבו • 16 פרדי • 17 פאז • 18 בלה • 19 מאבולולו • 20 אסטרלה • 21 אדי • 22 נבלו • 23 שואו • 24 ז'לסון • 25 אינסיו • 26 דפו • 27 באנזה • מאמן: גונסלבש |  1 דומיניק •  2 פורטונה •  3 בואטו •  4 קליאנו •  5 בלנגה •  6 גספר •  7 ז'ילברטו •  8 מוקנדי •  9 זיני •  10 דאלה •   11 מילסון •  12 קאדו • 13 טו •  14 אוגוסטו • 15 לובומבו • 16 פרדי • 17 פאז • 18 בלה • 19 מאבולולו • 20 אסטרלה • 21 אדי • 22 נבלו • 23 שואו • 24 ז'לסון • 25 אינסיו • 26 דפו • 27 באנזה • מאמן: גונסלבש | אנגולה |
שלמה כהן (זמר)

| --- | --- |

 לידה:  אורוגוואי
 מוקד פעילות:  ישראל, ארצות הברית, לונדון, צרפת
 תקופת הפעילות:  מ-1992
 עיסוק:  זמר, מלחין
 זרם:  חסידות סערט-ויז'ניץ
 סוגה:  מוזיקה חסידית
 שפה מועדפת:  עברית, יידיש
 חברת תקליטים:  גל פז
 שיתופי פעולה בולטים:  מונה רוזנבלום, חיים בנט
שלמה כהן הוא זמר ויוצר חסידי. את דרכו המוזיקלית החל בראשית שנות ה-90 והוציא כמה אלבומים ובהם שירים שהפכו ללהיטים.
ביוגרפיה

כהן נולד בבואנוס איירס בארגנטינה. בגיל 12 עלתה משפחתו לישראל, כבחור בישיבות סערט-ויז'ניץ בחיפה התוודע למוזיקה החסידית מקרוב, חברו לספסל הלימודים בישיבה היה רובי בנט שהכיר אותו לאביו חיים בנט, השניים התרשמו מקולו ועד מהרה היה סולן בלהקתו "רננו חסידים".
קריירה מוזיקלית

בתחילת שנות האלפיים פנה לקריירת סולו והוציא חמישה אלבומים שזכו להצלחה. כהן משתף פעולה עם המעבד עמי כהן שעיבד את רוב שיריו והם מופיעים יחד.
רבים משיריו הפכו מיד ללהיטי ענק ביניהם: "למעלה", "ליבי ליבי", "מראה כהן", "מלך המשיח", "השבת נועם הנשמות" ו"דע לך בני" "שחלק".
השיר "שחלק" נהפך מהר מאוד להיות השיר שקיבל את נשיא מועצת חכמי התורה מרן חכם שלום הכהן בכל הכנסים הגדולים של מפלגת ש"ס במעמדי "הקבלת פני רבו" הגדולים באצטדיון טדי ובבריכת הסולטן ובנייני האומה בירושלים.
הקליפ הרשמי לעצרת הרבבות נגד גיוס בני ישיבות היה "אנו משכימים" בביצועו.
בבחירות בספטמבר 2019 שר בקליפ הסליחות "יה שמע אביוניך" המדובר של תנועת ש"ס במקביל בקליפ "צדיק גוזר - והקדוש ברוך הוא מקיים" של תנועת יהדות התורה.
חיים אישיים

כהן נשוי וגר בבני ברק.
אחיו, חיים כהן היה נהגו של הרב יוסף שלום אלישיב והיום הוא חבר מועצת העיר ירושלים מטעם תנועת ש"ס. אחיו יהודה כהן, היה סוכן שב"כ מטעם המחלקה היהודית, והיה פעיל בחשיפת מחתרת בת עין. נרצח ביריות בידי כנופיה מקסיקנית המקושרת לקרטל סמים.
דיסקוגרפיה > אלבומים

מכניסי רחמים – 1992
"למעלה" – 2002
"הנה" – 2009
"מראה כהן" – 2005
"בעל הבית" – 2014
"מצפים" – 2018שלמה כהן. בבריכת הסולטן
דיסקוגרפיה > השתתפות באלבומים

אנעים זמירות, חיים בנט, 1980
אוהבי ה', חיים בנט, 1993
א שבת טיש, חיים בנט, 2000
ועינינו תראינה, יוסי גיל, 2005
אוצר הנגינה – תורה, חיים בנט, 2009
אחינו – 20 שנה, דרשו, 2013
מונה 7 - הכל לטובה, מונה רוזנבלום, 2017
זכר חסדו, ניגוני בית פיטסבורג, 2021
דיסקוגרפיה > סינגלים

דע לך בני - עם עמי כהן לחן: שייע גרוס, 2015
מעוז צור - עם אלי לאופר, הפקה של דרשו, 2017
וידום אהרון - שיר לזכרו של הרב אהרון יהודה לייב שטינמן, 2018
אהיים - תרגום לשפת היידיש לשיר אדמה ושמיים של ישי לפידות, עם מקהלת מלכות, 2019
מכניסי רחמים - לחן של ר' חיים בנט, מתוך אירועי סיומי הש"ס של דרשו, עם מקהלת מלכות ומקהלת הילדים חסידימלך, 2020
מחרוזת חב"ד - צמאה ואבינו מלכנו, מתוך אירועי סיומי הש"ס של דרשו, עם מקהלת מלכות ומקהלת הילדים חסידימלך, 2020
שמחה של תורה - מחרוזת ריקודי הסיום, מתוך אירועי סיומי הש"ס של דרשו, עם מוטי שטיינמץ, זאנוויל ויינברגר, אלי הרצליך, מוישי רוט, ישראל אדלר, אהרלה סמט, אייזיק האניג, תזמורות פריילך והמנגנים, מקהלות שירה ומלכות, מקהלות הילדים חסידימלך ויידיש נחת, 2020
בקש - לחן של אלי לאופר, 2020
רבי שמעון - לחן של בנצי שטיין, עיבוד אלי קליין ואיצי ברי, 2020
והיו עיני וליבי שם, לרגל חנוכת בית המדרש של הישיבה הגדולה "היכל צבי" בני ברק, 2021
הערות שוליים

↑  https://www.amicohen.co.il/--cp6e
↑  ישראל ברגר, הזמר שלמה כהן מגיש להיט חדש: 'דע לך בני', באתר חרדים10, 10 במאי 2015
↑  עדו בן פורת, הזמר שלמה כהן מתנער מקליפ "עצרת המיליון", באתר ערוץ 7, 22 במרץ 2014
↑  קובי נחשוני, אטילה שומפלבי ואלכסנדרה לוקש, הזמר החסידי שרוקד על שתי המפלגות, באתר ynet, 12 בספטמבר 2019
↑  איתמר אייכנר, מקסיקו: סוכן שב"כ לשעבר בימין הקיצוני נרצח ביריות, באתר ynet, 9 במאי 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 449b6a61-7ef4-4619-ac44-e98abf6b58f0
ריי למונטיין

| --- | --- |

ריי למונטיין בהופעה מ-2006
 לידה:  18 ביוני 1974  (בן 50) נשואה, ארצות הברית 
 שם לידה:  ריימונד צ'ארלס ג'ק למונטיין
 מוקד פעילות:  נשואה, ניו המפשייר, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1999
 סוגה:  פולק פולק רוק
 כלי נגינה:  שירה, גיטרה, פסנתר ומפוחית
 חברת תקליטים:  תקליטי RCA
 www.raylamontagne.com/home/
 פרופיל ב-IMDb
 
ריימונד צ'ארלס "ריי" למונטיין (באנגלית: Raymond "Ray" Charles Jack LaMontagne; נולד ב-18 ביוני 1974) הוא זמר-יוצר, מלחין ופזמונאי אמריקאי של מוזיקת פולק ומוזיקת נשמה.
ביוגרפיה וקריירה

למונטיין נולד בשנת 1974 בעיר נשואה שבניו המפשייר. אביו היה מוזיקאי. אמו עזבה את אביו המתעלל בעת שהיה בסבב הופעות, וגידלה אותו, בדוחק כלכלי, כאם יחידנית .
הקריירה המוזיקלית של למונטיין החלה לאחר ששמע ברדיו במקרה את שירו של סטיבן סטילס "Treetop Flyer". בעקבות זאת למונטיין החליט להתפטר ממפעל הנעליים בו עבד ולהקדיש את עיקר זמנו ומרצו בתור זמר וכותב שירים.
בקיץ 1999, בעודו עובד באופן חלקי כנגר, הקליט למונטיין קלטת דמו שכללה 10 שירים מקוריים אותם ביצע בהופעות בברים מקומיים קטנים. ההקלטה הצליחה למשוך את תשומת ליבה של חברת התקליטים Chrysalis Music Publishing אשר הציעה לו בשנת 2004 חוזה הקלטות. בעקבות זאת, הקליט למונטיין את אלבום הבכורה שלו "Trouble" בלוס אנג'לס במשך שבועיים יחד עם המפיק אית'ן ג'ונס . בארצות הברית, האלבום נכנס למצעד ה-Billboard 200, מכר מעל ל-250 אלף עותקים בארצות הברית ומעל ל-400 אלף עותקים ברחבי העולם.
ב-29 באוגוסט 2006 הוציא למונטיין לשווקים את אלבום האולפן השני שלו "Till the Sun Turns Black". אלבום זה הופק גם כן בשיתוף פעולה עם אית'ן ג'ונס. בארצות הברית, האלבום נכנס למצעד ה-Billboard 200 ומכר מעל ל-28 אלף עותקים בשבוע הראשון בלבד.
ב-14 באוקטובר 2008 הוציא למונטיין לשווקים את אלבום האולפן השלישי שלו "Gossip in the Grain". אלבום זה הופק גם כן בשיתוף פעולה עם אית'ן ג'ונס. בארצות הברית, האלבום הגיע למקום השלישי במצעד ה-Billboard ומכר מעל ל-60 אלף עותקים בשבוע הראשון בלבד.
באוגוסט 2010 הוציא למונטיין בהוצאה עצמית את אלבום האולפן "God Willin' and the Creek Don't Rise" .
למונטיין מתגורר כיום בחווה בעיירה וילטון שבמיין יחד עם אשתו ושני בניו.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2004: Trouble
2006: Till the Sun Turns Black
2008: Gossip in the Grain
2010: God Willin' & The Creek Don't Rise
הערות שוליים

↑  Ray LaMontagne: Looking for trouble - Profiles, People - The Independent, web.archive.org, ‏2008-12-05
↑  Ray LaMontagne, web.archive.org, ‏2006-09-02
↑  Columbia Records UK › Artists › Ray LaMontagne, web.archive.org, ‏2011-06-13
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007411835405171  BnF: cb15121754j (data)  GND: 135468272  ISNI: 0000 0000 5524 3828  LCCN: no2006006610  MusicBrainz: b5c4ffa2-82e1-4b72-b7f3-c60afb74b860  NKC: js20070601012  NTA: 296141194  VIAF: 49523671   WorldCat (עם VIAF): 49523671
משי

ערך זה עוסק בסיב טבעי המשמש בתעשיית הטקסטיל. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
משי בשוק של קוטאן (סין), שעל דרך המשי
משי הוא סיב טבעי העשוי מחלבון שבו משתמשים בתעשיית הטקסטיל. הסיב מופק מהפקעת של טוואי המשי.
היסטוריה

השימוש במשי החל בסין כנראה כבר בשנת 6000 לפני הספירה. עדויות כתובות מעידות על שימוש במשי בשנת 3000 לפני הספירה. האגדה הסינית  מייחסת  את גילוי  המשי לקיסרית הסינית לֵיי דְזוּ. לפי האגדה, הקיסרית ישבה תחת עץ תות עם תה רותח ומהעץ צנח לתוך התה גולם, שנפתח בהשפעת חום התה. בתוך הגולם שנפתח גילתה הקיסרית חוט חזק דיו לאריגה. בתחילה הותר השימוש במשי רק עבור בגדי הקיסר. מאוחר יותר נפוץ המשי בכל סין, ובהמשך בכל אסיה. המשי הפך פופולרי מאוד בקרב העשירים, בכל מקום אליו הגיעו סוחרים סיניים.
היסטוריה > הסחר במשי

העדויות הקדומות ביותר לסחר במשי הן ממצרים, משנת 1070 לפני הספירה. במאות השנים שלאחר שנה זו הגיע המשי לצפון אפריקה ולאירופה, באמצעות דרך המשי.
היסטוריה > סוד ייצור המשי

המשי מופיע במקרא כמילה יחידאית, בספר יחזקאל: ”...וָאַלְבִּישֵׁךְ רִקְמָה וָאֶנְעֲלֵךְ תָּחַשׁ וָאֶחְבְּשֵׁךְ בַּשֵּׁשׁ וַאֲכַסֵּךְ מֶשִׁי.” (יחזקאל טז י).
במשנה ובתלמוד מכונה המשי בשמות "כלך" ו"שיראין".
בניגוד לתפיסה המקובלת על תהליכי ייצור המשי, הסינים לא שמרו אותו בסוד. למעשה, השלטון סיני עודד פיתוח של תעשיית המשי באזורים כבושים. אך בפועל נוצר מונפול סיני, מכיוון שבני עמים אחרים לא ניסו ללמוד את תהליכי ייצור המשי. מתיישבים סיניים הביאו את תעשיית המשי לקוריאה בשנת 200 לפנה"ס, ולהודו בשנת 300 לספירה.
במאה השישית ניתן צו מיוחד בנוגע לייצור המשי בידי יוסטיניאנוס הראשון בדבר התפשטות המלאכה, והוא מאשש את עובדת קיומם של בתי אריגה למשי בבריטוס ובצור, לבנון.
תעשיית המשי לא הגיעה לאירופה עד שנת 550 לספירה, על אף שהרומאים סחרו במשי.
על פי האגדה הבריחו את רזי הייצור לקונסטנטינופול שני נזירים פרסיים שעבדו עבור הקיסר יוסטיניאנוס הראשון. הנזירים הבריחו את ביצי טוואי המשי בתוך מקלות-צליינים חלולים.
היסטוריה > סחר באירופה

סוחרים ונציאנים נהגו לסחור במשי ועודדו גידול טוואי המשי באיטליה. המשי האיטלקי היה פופולרי מאוד באירופה. מלכי צרפת לואי האחד עשר ופרנסואה הראשון הזמינו מגדלי משי איטלקיים לצרפת, כדי שיפתחו תעשיית משי צרפתית באזור ליון.
היסטוריה > במלחמת העולם השנייה

במלחמת העולם השנייה הופסק יבוא המשי מיפן לארצות הברית, ומחירי המשי עלו מאוד. בעקבות זאת פותחו תחליפי משי מלאכותיים המיוצרים מליוסל, סיב צלולוזה.
ייצור משי

משי טבעי מופק מפקעות של טוואי המשי. כל פקעת עשויה מסיב שאורכו כקילומטר אחד ומשקלו כתשיעית גרם. שמונה סיבים נשזרים יחדיו כדי ליצור חוט משי אחד. כדי לפתוח את הסיבים במלואם מרתיחים את הפקעות במים כשהגלמים בתוכן (בעודם בחיים). אם הפקעת בוקעת לפני כן, העש היוצא ממנה מפריש חומר שממס את הסיב וקורע אותו.
משי בצבע זהב מופק רק בעמק הברהמפוטרה, ונקרא "מוגה". למשי מסוג זה יש אורך חיים ארוך – מעל 50 שנה, והוא נחשב ליקר בסוגי המשי.
באסלאם

מאחר שמקורו של המשי בהפרשות של זחל, נחשב המשי באסלאם חומר טמא, וכך למשל, אדם הלובש בגדים העשויים אך ורק ממשי אינו רשאי להתפלל את התפילות היומיות של האסלאם.
משי בארצות הברית

מלך אנגליה, ג'יימס הראשון, הביא את גידול המשי למושבות באמריקה בשנת 1619. רק המתיישבים השייקרים בקנטקי אימצו את גידול המשי.
במאה ה-19 נעשה ניסיון נוסף לפתח תעשיית משי בארצות הברית בעיר פטרסון בניו ג'רזי, שהפכה למרכז ייצור המשי בארצות הברית, אף שעיקר המשי לארצות הברית יובא מיפן.
שימושים אחרים

נוסף על השימושים בענפי הטקסטיל, משמש המשי לייצור מצנחים, צמיגי אופניים ושקי אבק שרפה לתותחים. כמו כן משתמשים במשי לצרכים רפואיים כגון לשם תפרים בניתוחים ולצרכים קוסמטיים.
ראו גם

דרך המשי
קורי עכביש
שבתאי הקיקיון
תות לבן
הערות שוליים

↑  לינדה ג'ווין, ההיסטוריה הכי קצרה של סין עמוד 21
↑  ראו תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף כ', עמוד ב'.
↑  שמעון בודנהיימר,ארץ-ישראל: מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה / מוקדש לפרופסור משה שובה במלאת לו שישים שנה (1951 / תשי"א), עמ'171
↑  משי, באתר גילי חסקין
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543754305171  BNE: XX533940  BnF: cb11941507q (data)  GND: 4054289-0  HDS: 013965  KulturNav: 34e445d1-83da-408a-8ef6-4d5c2e5bf024  LCCN: sh85122543  NARA: 10647940  NKC: ph120662 
מפעל לייצור משי בשאנגחאי
איצ'ה ממבוש

| --- | --- |

איצ'ה ממבוש בעין הוד, 1964
 לידה:  1 בספטמבר 1920 סטנוב, אוקראינה 
 פטירה:  26 במאי 2015 (בגיל 94) עין הוד, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  1949–2015 (כ־66 שנים)
 עיסוק:  צייר, אמן
 בן או בת זוג:  אביבה מרגלית ממבוש (העשור של 1940–2004) 
 
איצ'ה (יצחק) ממבוש (1 בספטמבר 1920 – 26 במאי 2015) היה צייר, אוצר ואמן ישראלי, ממייסדי כפר האמנים עין הוד.
ביוגרפיה

איצ'ה ממבוש, בן מרדכי וזהבה, נולד בסַטָנוב, אוקראינה. כשהיה בן 6 משפחתו עלתה לארץ והתיישבה בכפר סבא. למד במגמת חרטות בבית הספר מכס פיין.
עבד בסדנא מחתרתית של תעש. במקביל למד ציור באולפן בהנהלת יחזקאל שטרייכמן ואביגדור סטימצקי. שם הכיר את מורו ורבו מרסל ינקו.
שם גם פגש את רעייתו אביבה מרגלית (1919-2004).
ב-1949 הגיע לפריז. הוא נשאר שם כ-4 שנים והשתלם בציור.
ב-1953 נענה לקריאתו של מרסל ינקו והיה מראשוני עין הוד. בזכות יכולות הביצוע שלו שימש כיד ימינו של ינקו.
ב-1955 הפסיק לצייר והתרכז בעיקר בקרמיקה יחד עם רעייתו אביבה. בראיון מ-1963 הוא אומר:
אנחנו עושים כאן כל מה שניתן לעשות מקרמיקה: החל מחרוז, תכשיט וכלי-אוכל וכלה בקירות אמנותיים המשתרעים על מאה מטרים מרובעים.
קירות תבליט אלה מוצבים בין השאר בבית החולים זיו ובאוניברסיטת חיפה.
ב-1983 נפתח בכפר מוזיאון ינקו דאדא שממבוש פעל רבות להקמתו.
ממבוש היה הרוח החיה מאחורי נשפי עין הוד המפורסמים. הוא כונה "המוכתר של עין הוד".
ממבוש החזיק אוסף גדול של עבודות מאת מרסל ינקו.
ב-1964 השתתף בסרטו של אורי זוהר "חור בלבנה" וב-1968 השתתף בסרטו של זוהר "השכונה שלנו", בו גילם דמות של עבריין.
אחיו אריה ממבוש, ביחד עם אשתו נינה מאיו ממבוש, היו מחלוצי הקולנוע האוונגארדי הישראלי. אריה למד צילום קולנוע ובמאי בפריס. בשנת 1969 חזר לארץ והקים יחד עם נינה אולפן קולנוע במתחם חוצות היוצר בירושלים. בנם, אחיינו של ממבוש, הוא דניאל אמבש, ראש הכת הירושלמית.
גלריה

כלי קרמיקה, שנות ה-60 של המאה ה-20
מרסל ינקו ואיצ'ה ממבוש
ללא כותרת המחצית השנייה של שנות ה-60 של המאה ה-20
הבניין הרב תכליתי, אוניברסיטת חיפה, חיפה
לקריאה נוספת

שמואל בונים: כאן בונים, הוצאת "דביר", 1994
הערות שוליים

↑  מנחם תלמי, "יש הוד בעין הוד" כפר הציירים השליו ממלא את לבך אהבה ממבט ראשון, מעריב, 4 ביולי 1958
↑  מנחם תלמי, כתבה, מעריב, 25 בנובמבר 1963
↑  טוביה כרמל, "השש ושבע" של אריה ונינה, מעריב, 27 בנובמבר 1969
↑  שרית פוקס, ממלכתם המקורית של נינה ואריה - על תעשיית סרטים קטנה בירושלים, מעריב, 15 ביוני 1976
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 274392  NLI: 987007574483905171  ISNI: 0000 0004 5067 1814  LCCN: no2016000515  ULAN: 500480497  VIAF: 316605501   WorldCat (עם VIAF): 316605501
משתמש (מחשוב)

בתחום המחשבים, "משתמש" הוא אדם העושה שימוש כלשהו במחשב או בשירות-רשת. למשתמש יכול להיות חשבון משתמש, המזוהה על ידי שם משתמש.
המושג "משתמש", משמש לעיתים קרובות לציון משתמש המשתמש במערכת, אף שאינו מבין את כל הפרטים הטכניים שלה באופן מלא. בהקשרי פצחנות, משתמשים שכאלו כפופים למשתמשי  Power User (הוא משתמש בעל יכולת תכנות מתקדמת יותר מהמשתמש.
במיזמים בהם השחקן של המערכת הוא מערכת אחרת או סוכן תוכנה, ייתכן מצב בו אין משתמש קצה מחובר למערכת.
מערכות הפעלה שונות מאפשרות שימוש של מספר משתמשים, כשלכל אחד יש גישה בטוחה לתוכן בהתאם להרשאה Quantum Ai
ראו גם

משתמש קצה
משתמש-על
תיקיית בית
הערות שוליים

↑  באנגלית, "user"
↑  באנגלית user account
↑  השמות המצויים באנגלית הם username ‏או user name. שמות נוספים באנגלית ל"שם משתמש הם: login name,‏ screen name‏, screenname ,nickname,‏ ו-nick
↑  Jargon File וכן "User"
↑  "Windows Confidential: Power to the Power User". microsoft.com. 2012. נבדק ב-2015-01-14.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph1066931 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אורל אמנדה

אורל פלוריאן אמנדה (בצרפתית: Aurèle Florian Amenda; נולד ב-31 ביולי 2003 בביל/ביין שבשווייץ) הוא כדורגלן שווייצרי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת איינטרכט פרנקפורט מהבונדסליגה.
קריירת מועדונים

אמנדה גדל במחלקת הנוער של יאנג בויז ברן. ב-13 בפברואר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 3-1 על פ.צ. בזל במסגרת המחזור ה-21 בליגת העל השווייצרית לעונת 2021/2022. בעונת 2022/2023 זכה עם המועדון באליפות שווייץ. ב-19 בספטמבר 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בהפסד 3-1 לר.ב. לייפציג במסגרת שלב הבתים לעונת 2023/2024. בינואר 2024 נרכש אמנדה על ידי איינטרכט פרנקפורט, והושאל בחזרה ליאנג בויז ברן עד לסיום עונת 2023/24. באוגוסט 2024 עבר לאיינטרכט פרנקפורט באופן סופי.
קריירה בינלאומית

אמנדה נכלל בסגל נבחרת שווייץ עד גיל 21 לטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 לשנת 2023, וערך שתי הופעות בטורניר. ב-15 בנובמבר 2024 ערך את הופעתו הבכורה בנבחרת הבוגרת בתיקו 1-1 נגד סרביה בליגת האומות.
תארים

אליפות שווייץ (1): 2022/2023
הגביע השווייצרי (1): 2022/2023
אילנה גומל

אילנה גומל (נולדה ב-1961 כילנה ברוסילובסקה) היא פרופסור חבר בחוג לאנגלית ולימודים אמריקניים באוניברסיטת תל אביב. מתמחה בסוגת המדע הבדיוני והפנטזיה. חוקרת נרטולוגיה, דיקנס, תרבות ויקטוריאנית ופוסטהומניזם. כתבה שישה ספרים ומספר מאמרים אקדמיים. פרסמה עשרות סיפורי מדע בדיוני ופנטזיה באנגלית, ורומן פנטזיה אחד, "A Tale of Three Cities" (סיפור על שלוש ערים), שיצא לאור ב-2013 בהוצאת "Dark Quest Books". גומל היא בתה של הסופרת מאיה קגנסקיה.
ביוגרפיה

ילנה ברוסילובסקה נולדה בקייב שבאוקראינה, למשפחה עם שורשים סובייטים עמוקים. סבה מצד אמה נעלם בקרבות מלחמת העולם השנייה, וכנראה נהרג ב-1941 בתחילת המלחמה עם הנאצים, והיא גדלה אצל סבתה, אטיה סטארומינסקיה, אשר שימשה בעברה כשופטת בבית משפטת של ברית המועצות. הצד היהודי של משפחתה חווה מקרים רבים של אנטישמיות, כולל רציחתם של אחי סבתה, דבר שהביא את גומל להחליט לעלות לארץ בשנת 1978 כדי למנוע מילדיה חוויות דומות. זמן קצר לאחר מכן עברתה את שמה לאילנה.
גומל סיימה תואר ראשון ותואר שני בספרות אנגלית באוניברסיטת תל אביב, ב-1984 וב-1990 בהתאמה. את הדוקטורט סיימה ב-1996, והמשיכה לעבודת פוסט-דוקטורט באוניברסיטת פרינסטון ב-1996. היא הצטרפה לסגל של אוניברסיטת תל אביב ב-1997, ושימשה כיו"ר החוג לאנגלית שם בין השנים 2004–2006.
לגומל שני ילדים.
ספרים ופרסומים

אילנה גומל, אתם ואנחנו: להיות רוסים בישראל. תל אביב: כנרת, זמורה-ביתן, 2006
Elana Gomel, Bloodscripts: Writing the Violent Subject. Columbus, Ohio: Ohio State University Press, 2003
M. Kaganskaya, Z. Bar-Sela, Elana Gomel, The Future of the Past: On Russian and Non-Russian Science Fiction (in Russian). Moscow: The Russian State University of the Humanities Press, 2004.
Elana Gomel, The Pilgrim Soul: Being Russian in Israel. Amherst: Cambria Press, 2009.
Elana Gomel, Postmodern Science Fiction and Temporal Imagination. London and New York: Continuum Press (forthcoming)
הערות שוליים

↑  אילנה גומל: קהילה של אישה אחת, לי אשד, אימגו מגזין, 26 במרץ 2007
↑  רצף הזהויות של הד"ר גומל, באתר הארץ, 22 ביוני 2001
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פרנץ קורין (איש עסקים)

| --- | --- |

 לידה:  3 במרץ 1879 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  5 בנובמבר 1964 (בגיל 85) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום מגורים:  בודפשט 
 
פרנץ קורין (בהונגרית: Chorin Ferenc; בודפשט, 3 במרץ 1879 – ניו יורק, 5 בנובמבר 1964) היה תעשיין ובעל מכרות יהודי-הונגרי, בנו הבכור של הפוליטיקאי פרנץ קורין. הוא אחד מאנשי העסקים הידועים והמשפיעים ביותר בתקופת שלטונו של עוצר הונגריה האדמירל מיקלוש הורטי.
קורות חיים

פרנץ קורין נולד ב-3 במרץ 1979 בבודפשט כילד למשפחה יהודית אמידה. סבא רבא שלו אהרון חורין היה רבה המפורסם של העיר ארד. הוא למד בבודפשט ובברלין.
סיים את לימודיו בשנת 1901 כדוקטור למשפטים ובשנת 1904 קיבל רישיון כעורך דין. בשנת 1918 השעה את הקריירה שלו כעורך דין ומונה למנכ"ל חברת כריית הפחם שלגוטריאן. לאחר מות אביו בשנת 1925 התמנה לנשיא החברה. בשנת 1919 הוטבל לנצרות.
בשנת 1925 נבחר לסגן נשיא התאחדות התעשיינים של הונגריה, ובשנים 1928 עד 1942 היה נשיאה. הוא הקים את מרכז התעסוקה בשנת 1925 והפך לנשיאו הראשון. בשנת 1927 התמנה לחבר הבית העליון של הפרלמנט ההונגרי כמו התעשיין ההונגרי-היהודי ינה וידה, מעשירי הונגריה.
לאחר הכיבוש הגרמני במרץ 1944 נאלץ למסור את רכושו לגרמנים, ובתמורה הצליח לעזוב את הונגריה בהסכמת הגסטפו. לאחר מלחמת העולם השנייה, הוא סייע כלכלית לעוצר מיקלוש הורטי, שחי בגלות בפורטוגל.
הוא התיישב בניו יורק בשנת 1947, שם הקים כמה מיזמים עסקיים וכיהן כיו"ר משותף של הנציבות הלאומית ההונגרית. נפטר ב-5 בנובמבר 1964.
קשריו עם מיקלוש הורטי

כמה חוקרים, כולל ההיסטוריון לאסלו קרשאי, חולקים לגבי אמיתות ידידותם של היהודים העשירים בהונגריה עם העוצר מיקלוש הורטי האנטישמי ומאמינים כי היו אלה רק יחסי זהות אינטרסים בינם לבין שליט הונגריה. לדברי ההיסטוריון ד"ר אנטל צטלר, עמדתו של קרשאי מיושנת ומייצגת את היסטוריוגרפיה ההונגרית המרקסיסטית. בכל מקרה, העובדה כי ברור שלא הייתה כל זהות אינטרסים בין קורין לבין הורטי בזמן שהות האחרון בפורטוגל, אלא בכל זאת ידידות.
לקריאה נוספת

פרנץ קורין: השואה בהונגריה. Chorin Ferenc., holokausztmagyarorszagon
לאסלו קרשאי: מיקלוש הורטי. (בהונגרית) Karsai László: Horthy Miklós
הוד רוממותו האפור: פרנץ קורין הצעיר A szürke eminenciás: ifj. Chorin Ferenc, magyarzsido.hu
הערות שוליים

↑  פרנץ קורין: לקסיקון הונגרי לקורות חיים (בהונגרית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 123010853  ISNI: 0000 0000 7866 2187  LCCN: no2001042847  VIAF: 77211217   WorldCat (עם VIAF): 77211217
לואי הראשון, דוכס אורליאן

לואי הראשון, דוכס אורליאן (13 במרץ 1372 - 23 בנובמבר 1407) היה דוכס אורליאן ועוצר צרפת, בנו של שארל החמישי ואחיו של שארל השישי, מלכי צרפת.
ביוגרפיה

לואי נולד ב-13 במרץ 1372, לשארל החמישי, מלך צרפת ולז'אן מבורבון, בתם של פייר הראשון, דוכס בורבון ומאו משאטיון. בשנת 1380 נפטר אביו, המלך שארל החמישי, ואחיו הבכור של לואי, שארל השישי, ירש את הכתר. היות ששארל היה בן 12 שנה בלבד, שימש כעוצר בשמו דודו, פיליפ השני, דוכס בורגונדיה (שהיה אחיו של המלך שארל החמישי). בשנת 1388, בגיל עשרים שנה, לקח שארל השישי את השלטון לידיו, ואחיו לואי שימש כיועצו הראשי. בשנת 1389 נשא לואי לאישה את ולנטינה ויסקונטי, בתו של ג'אן גָלֵאָצוֹ ויסקונטי הדוכס הראשון של מילאנו.
בשנת 1392, לאחר שהמלך שארל השישי לקה במחלת נפש, קיבל לואי את התואר דוכס אורליאן, ואשת המלך איזבו מבוואריה שימשה כעוצרת בשמו. אך למעשה, ניהול ענייני המדינה נפל לידיו של פיליפ השני, דוכס בורגונדיה. במצב דברים זה הפך לואי הראשון דוכס אורליאן ליריבו העיקרי של פיליפ השני, וזכה למעמד גבוה במועצת המדינה. נפוצו שמועות כי לואי הראשון דוכס אורליאן תינה אהבים עם איזבו מבוואריה, אשת אחיו.
בשנת 1402 רכש לואי את דוכסות לוקסמבורג כדי למנוע רצף טריטוריאלי מדוכסות בורגונדיה, ששלטה כבר בפלנדריה. בשנת 1404 נפטר פיליפ השני, דוכס בורגונדיה, ולואי הפך לעוצר ממלכת צרפת בשם אחיו המלך שארל השישי. אולם בנו של פיליפ השני, ז'אן הראשון, דוכס בורגונדיה, טען אף הוא לזכותו לשמש כעוצר הממלכה, מה שגרם למאבק על השלטון, והביא למעשי איבה בין בית בורגונדיה לבין בית אורליאן.
ב-20 בנובמבר 1407 נפגשו שני הצדדים לשיחות פשרה בפריז. אך שלושה ימים בלבד לאחר מכן נרצח לואי בידי עושי דברו של בן דודו, ז'אן הראשון, דוכס בורגונדיה.
משפחתו

בשנת 1389 התחתן לואי עם ולנטינה ויסקונטי, בתם של ג'אן גלאצו ויסקונטי, דוכס מילאנו ואיזבל, רוזנת ורטוס, ממנה היו לו 8 ילדים:
בן מת (1390)
לואי מאורליאן (1391–1395)
ז'אן מאורליאן (1393)
שארל הראשון, דוכס אורליאן (1394–1465)
פיליפ, רוזן ורטוס (1396–1420)
ז'אן, רוזן אנגולם (1399–1467)
מארי מאורליאן (1401)
מרגריט, רוזנת ורטוס (1406–1466), התחתנה עם רישאר, רוזן אטאמפ
בנוסף היה ללואי בן לא חוקי אחד, ז'אן דה דונואה
ערביזציה

מפת המזרח התיכון. ירוק - מדינות בהן השפה הערבית היא השפה הרשמית היחידה. כחול - מדינות בהן השפה הערבית היא אחת ממספר שפות רשמיות.
ערביזציה או שיערוב (בערבית: تعريب) הוא תהליך של חיזוק ההשפעה התרבותית הערבית על מדינות אשר אינן ערביות. בתהליך הופכות המדינות בהדרגה לאזור בו השפה הערבית והתרבות הערבית הם שכיחים. הדוגמה הבולטת ביותר לתהליך זה היה התפשטות כיבושי האסלאם במאה ה-7 אשר הפיצו את התרבות הערבית, השפה הערבית, ומשום שהכיבושים בוצעו על ידי ערבים מוסלמים הם הובילו להפצת דת האסלאם באזורים הכבושים.
לאחר עליית האסלאם בחצי האי ערב, התרבות הערבית והשפה הערבית החלו להתפשט ברחבי העולם באמצעות סחר בין מדינות ערב למדינות באפריקה, ובאמצעות נישואי תערובת לאוכלוסייה המקומית הלא-ערבית במצרים, בסוריה, בארץ ישראל, בעיראק ובסודאן.
לשפה הערבית והתרבות הערבית הייתה גם השפעה רבה על מדינות רבות אחרות אשר התרבויות שלהם הושפעו באופן ניכר מההתפשטות של דת האסלאם.
ראו גם

אסלאמיזציה
הערות שוליים

↑  פנחס יחזקאלי, רבקה שפק ליסק: מתי היגרו הערבים לא"י, חלק א', באתר ייצור ידע, ‏25 בדצמבר 2019
נאום בר-אילן

| --- | --- |

נאום בר-אילן של בנימין נתניהו במרכז בגין-סאדאת למחקרים אסטרטגיים בבר-אילן
 תאריך:  14 ביוני 2009
 נואם:  בנימין נתניהו, ראש ממשלת ישראל
 חשיבות:  הסכסוך הישראלי-פלסטיני
 מקום:  מרכז בגין-סאדאת למחקרים אסטרטגיים שבמתחם אוניברסיטת בר-אילן ברמת גן
נאום בר-אילן הוא נאום שנשא ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו, במרכז בגין-סאדאת למחקרים אסטרטגיים שבמתחם אוניברסיטת בר-אילן ב-14 ביוני 2009, ובו פרש את חזונו המדיני בנוגע לסכסוך הישראלי-פלסטיני.
בין-השאר הביע נתניהו תמיכה עקרונית בהקמת מדינה פלסטינית, אותה סייג בהכרה פלסטינית במדינת ישראל כמדינתו של העם היהודי, פתרון בעיית הפליטים מחוץ לגבולות מדינת ישראל, ופירוז המדינה הפלסטינית העתידית מנשק. הייתה זו הפעם הראשונה בה הצהיר נתניהו מפורשות על תמיכה בהקמת מדינה פלסטינית.