stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
וינסנט (סרט)

| --- | --- |

שקופית הפתיחה. מתוך הסרט
 בימוי:  טים ברטון
 הופק בידי:  ריק היינריקס
 תסריט:  טים ברטון
 שחקנים ראשיים:  וינסנט פרייס (קריינות)
 מדבבים:  וינסנט פרייס 
 מוזיקה:  קן הילטון
 צילום:  ויקטור עבדלוב
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  חברת וולט דיסני
 חברה מפיצה:  Touchstone Home Video
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  1 באוקטובר 1982 (בריטניה)
 משך הקרנה:  כ-6 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט דרמה, דרמה, סרט פנטזיה, סרט אימה 
 תקציב:  60 אלף דולר
 פרסים:  פסטיבל האנימציה באוטווה
 דף הסרט ב־IMDb
 
וִינסֶנט (באנגלית: Vincent) הוא סרט קצר בשחור-לבן מסוג סטופ מושן שיצא בשנת 1982. את הסרט ביים, כתב ועיצב טים ברטון, יחד עם מפיק הסרט ריק היינריקס. אורכו של הסרט הוא כ-6 דקות, והוא מעולם לא הופץ בצורה רשמית. "וינסנט" נמצא במהדורה מיוחדת לאספנים של ה-DVD לסרט הסיוט שלפני חג המולד כקטע בונוס, באתר YouTube, וכן באוסף "Cinema 16: American Short Films" שיצא בשנת 2006.אנשים אומרים שטים ברטון מדמה כאן את עצמו.
את הסרט מקריין שחקן הקולנוע וינסנט פרייס, שהיה מושא הערצה של ברטון ומקור ההשראה לסרט. שיתוף הפעולה ב"וינסנט" הוביל להשתתפותו בסרט "המספריים של אדוארד", שיצא כמה שנים לאחר מכן. פרייס אמר לאחר מכן שהעבודה על "וינסנט" הייתה "הדבר משביע-הרצון ביותר שאי-פעם נעשה. זו עבודה אלמותית – הרבה יותר טוב מכוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד".
עלילה

"וינסנט" הוא סיפורו של ילד בן 7 בשם וינסנט מאלוי. וינסנט מתואר כילד נחמד ומנומס ודי רגיל, למעט דבר אחד: הוא רוצה להיות כמו השחקן וינסנט פרייס. בדמיונו של וינסנט הוא חי חיים קודרים בטירה אפלה, שם הוא עושה ניסויים מרושעים ומעביר את הזמן בבדידות ויגון.
הסופר האהוב על וינסנט הוא אדגר אלן פו, וקריאה בספרו מעלה בו את הרעיון לפיו יש לו אישה אהובה, אך היא נקברה בחיים. וינסנט יוצא לחפור במקום בו היא נקברה, אך מכיוון שבמציאות מדובר בגינת הפרחים של אמו – זו שולחת אותו לחדרו כעונש.
כאשר מתירה לו אמו לצאת החוצה ולשחק, טוען וינסנט כי הוא אחוז ברוח ואינו מסוגל לעזוב את הבית שכן הוא סובל מחולשה שנגרמה משנים של בידוד. בתגובה, גוערת בו אימו ומעמתת אותו עם המציאות, שלפיה הוא אינו וינסנט פרייס וכל עולמו הוא בעצם דמיון.
דבריה של אמו מחזקים את הדיבוק שווינסנט טען שהוא אחוז, ודמיונו מתחיל לרדוף אותו עד לאיבוד שפיות, כביכול. וינסנט נופל על הרצפה, ומצטט בית מתוך הפואמה "העורב".
הפקה והוצאה לאור

בזמן שעסק כאמן קונספט באולפני ההנפשה של וולט דיסני, התיידד טים ברטון עם שניים מבכירי החברה – המנהלת גולי ג'קסון (שהייתה בת-זוגו מאוחר יותר, בשנות ה-80) וראש מחלקת פיתוח הקריאייטיב טום וילהייט. השניים התרשמו מכישרונו הייחודי של ברטון, והעריכו את עבודתו למרות שלא הייתה ב"סגנון של דיסני". בשנת 1982 נתן וילהייט לברטון תקציב של 60 אלף דולר להפיק סרט קצר לפואמה "וינסנט", שכתב במקור בתור ספר ילדים. ברטון גייס לפרויקט חברים לעבודה בדיסני: האנימטור ריק היינריקס, אנימטור הסטופ מושן סטיבן צ'יודו והצלם ויקטור עבדלוב, ועבד על הסרטון במשך חודשיים עד להשלמתו.
הסרטון צולם בשחור-לבן ובסגנון הקולנוע האקספרסיוניסטי הגרמני של שנות ה-20, ומושפע מיצירתם של וינסנט פרייס ושל אדגר אלן פו על ברטון כילד, וכן על מדמיונו אז: תכנון מזימות מרושעות עבור דודתו שבאה לביקור, או עריכת "ניסויים" על כלב המשפחה (תמה המופיעה בסרט קצר נוסף של ברטון, "פרנקנוויני)". הדמות הראשית בסרט, הילד וינסנט מאלוי, משקף את ברטון בעצמו. את הסרט מקריין ומספר שחקן הקולנוע וינסנט פרייס, גיבור ילדות של ברטון, ושיתוף הפעולה ב"וינסנט" ייסד קשר חברות בין השניים עד למותו של פרייס בשנת 1993.
הסרטון הוקרן בבית קולנוע בלוס אנג'לס במשך שבועיים במסגרת דרמת הנעורים "Tex". הסרטון הוקרן בפסטיבלי קולנוע בלונדון, שיקגו וסיאטל, זכה לתשבחות המבקרים וזכה בשני פרסים. בדיסני היו מרוצים מהסרט, אך לא הגיעו להחלטה באשר להפצתו.
הערות שוליים

↑  Frierson, Michael. "Vincent — A Matter of Pastiche". Animation World Magazine (Issue .9). נבדק ב-2007-01-22.
1 2 3 4  Salisbury, Mark; Tim Burton (2000). Burton on Burton: Revised Edition. Faber and Faber. ISBN 0-57120-507-0.
| יצירותיו של טים ברטון |
| --- | --- | --- |
| סרטים באורך מלא | ההרפתקה הגדולה של פי ווי הרמן (1985) • ביטלג'וס (1988) • באטמן (1989) • המספריים של אדוארד (1990) • באטמן חוזר (1992) • אד ווד (1994) • הפלישה ממאדים (1996) סליפי הולו (1999) • כוכב הקופים (2001) • סיפורי דגים (2003) • צ'ארלי בממלכת השוקולד (2005) • חתונת הרפאים (2005) • סוויני טוד: הספר השטן מרחוב פליט (2007) • אליס בארץ הפלאות (2010) • צללים אפלים (2012) • פרנקנוויני (2012) • עיניים גדולות (2014) • המעון של מיס פרגרין לילדים משונים (2016) • דמבו (2019) • ביטלג'וס ביטלג'וס (2024) |  |
| סרטים קצרים | האי של דוקטור איגור (1971) • מתקפת מפלצת הסלרי (1979) • וינסנט (1982) • הנזל וגרטל (1983) • פרנקנוויני (1984) • ‏Stainboy‏ (2000) |  |
| סדרות טלוויזיה | ונסדיי (2022) |  |
וילהלם פטרסון ברגר

| --- | --- |

 לידה:  27 בפברואר 1867 Kramfors Municipality, שוודיה 
 פטירה:  3 בדצמבר 1942 (בגיל 75) אסטרסונד, שוודיה 
 שם לידה:  Olof Wilhelm Peterson-Berger 
 מקום קבורה:  Frösö Church 
 מוקד פעילות:  שוודיה 
 מקום לימודים:  המכללה המלכותית למוזיקה בסטוקהולם 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית, אופרה, סימפוניה 
 www.peterson-berger.se
 פרופיל ב-IMDb
 
וולוף וילהלם פטרסון ברגר (בשוודית: ‏Olof Wilhelm Peterson-Bergerקובץ:Sv-Wilhelm Peterson-Berger.ogg‏Ⓘ‏; 27 בפברואר 1867 – 3 בדצמבר 1942) היה מלחין שוודי ומבקר מוזיקה.
חייו

ברגר נולד בשוודיה בשנת 1867, ושם נפטר בשנת 1942. כשהיה בן 19 התחיל את לימודיו המוזיקליים בקונסרבטוריון של סטוקהולם, שם למד במשך כשלוש שנים. בין 1896 ל־1914 עבד ברגר על שלושה אלבומים חשובים: Frösöblomster כרכים 1,2,3 שבעיקר בזכותם קנה לו את שמו כמלחין. האלבומים כתובים בסגנון רומנטי-לאומי-סקנדינבי המזכיר את סגנונו של אדוורד גריג. במקביל, החל ברגר לעבוד בתור המבקר המוזיקלי של העיתון של סטוקהולם, בתפקיד זה נשא ברגר עד 1930. ב-1908 נתמנה ברגר למנהל בית האופירה של סטוקהולם, בתפקיד זה החזיק ברגר עד 1910. לאחר מכן החל ברגר לעבוד באינטנסיביות על חמש הסימפוניות שלו. בשנת 1935 החל ברגר לכתוב את הסימפוניה השישית אך לא הספיק להשלימה. ברגר נפטר ב-1942.
יצירתו

יצירתו של פטרסון ברגר היא מתאפיינת בליריות[דרושה הבהרה], בקו מלודי ברור ובהרמוניות פשוטות יחסית. לכאורה אין זו אלא מוזיקה נאיבית, אלא שלמעשה המוזיקה של ברגר קוסמת, ובעלת גוון מיוחד ואישי. ברגר הושפע רבות מהסגנון הרומנטי-לאומי שרווח בתקופתו ובעיקר בזמן שהיה צעיר. במיוחד הושפע ברגר מגריג, שהלחין בסגנון זה, והיה סקנדינבי כמותו. סגנונו של ברגר גם מזכיר לעיתים את יצירותיהם של מלחינים קדומים יותר כגון שוברט ושומאן שחיו כמאה שנה לפניו. מבחינה זו, ברגר 'איחר את זמנו', ואולי משום כך לא זכה להרבה הכרה בעולם (ובמיוחד לא בישראל). עם זאת, יצירותיו ידועות ומוכרות בארץ מולדתו. שמו מוכר לרוב הסקנדינבים, ובשוודיה יצירותיו מנוגנות תדיר, ושיריו מפורסמים ופופולריים. בביקורותיו, כמו גם ביצירתו, מגלה ברגר עמדה שמרנית. ברגר יצא כמבקר במתקפה עזה על המוזיקה המודרנית שהחלה להתפתח בתקופתו, ובמיוחד כנגד המלחין ארנולד שנברג אבי המוזיקה הדודקפונית. ברגר כתב רבות לפסנתר, ולקול ולפסנתר. בנוסף, כתב ברגר מספר אופרות וחמש סימפוניות. יצירותיו היותר מפורסמות הן הסימפוניה השנייה, ושלושת האלבומים Frösöblomster, מתוכם מפורסם במיוחד הקטע Sommarsång.
זמפירה

| --- | --- |

 לידה:  26 באוגוסט 1976 (בת 48) אופה, בשקורטוסטן, ברית המועצות
 שם לידה:  זמפירה טלגטובנה רמזנובה
 שם במה:  Zемфира 
 מוקד פעילות:  רוסיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1998
 מקום לימודים:  Ufa College of Arts, אוניברסיטת מוסקבה 
 סוגה:  רוק אלטרנטיבי, פופ רוק
 שפה מועדפת:  רוסית 
 כלי נגינה:  כלי מקלדת, כלי הקשה, מלודיקה, טמבורין, גיטרה 
 חברת תקליטים:  REAL רקורדס, נוויגייטור רקורדס (רוסיה) 
 פרסים והוקרה:  MTV Europe Music Award for Best MTV Russia Act (2013)  Golden Gargoyle (2003)  פרס המוזיקה הלאומי של רוסיה (2021)  Triumph (2003)  לחצן הפעלה מכסף  Steppenwolf Award  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 זמפירה
 פרופיל ב-IMDb
 
זמפירה טלגטובנה רמזנובה (ברוסית: Земфира Талгатовна Рамазанова; נולדה ב-26 באוגוסט 1976), הידועה בשם הבמה זמפירה, היא זמרת רוק רוסייה, מוזיקאית, פזמונאית, מלחינה ומפיקה.
נולדה באופה, בשקורטוסטן, ברית המועצות, למשפחה טטרית. בילדותה ניגנה בפסנתר ושרה במקהלת בית הספר. במקביל לעיסוקה במוזיקה, שיחקה כדורסל וב-1990 נבחרה להיות קפטן נבחרת הנוער של רוסיה בכדורסל נשים.
ב-1998 עברה למוסקבה, שם הקליטה את אלבום הבכורה שלה אשר ראה אור ב-10 במאי 1999. לפי שעה הקליטה הזמרת שישה אלבומי סטודיו. היא מציינת כי תום יורק וויקטור צוי השפיעו רבות על יצירותיה, אם כי גם להקות רוק דוגמת נירוונה, קווין ואקווריום.
ב-2004 ביצעה את השיר We Are the Champions בליווי להקת קווין בטקס פרסי המוזיקה של MTV רוסיה. באותה שנה התקבלה ללימודים בפקולטה לפילוסופיה באוניברסיטת מוסקבה, אולם בעקבות הקלטתו של אלבומה הרביעי נאלצה לזנוח את לימודיה.
זמפירה מגדירה את עצמה כאתאיסטית.
ב-10 בפברואר 2023 פורסם שמשרד המשפטים של רוסיה הכניס את זמפירה לרשימה של "סוכנים זרים" בתקשורת ההמונים.
הערות שוליים

↑  זמפירה מבצעת את השיר We Are the Champions בליווי להקת קווין, באתר YouTube, ‏2004
↑  https://www.bbc.com/russian/news-64514366
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007431981305171  PLWABN: 9810545082105606  GND: 123956498  ISNI: 0000 0000 4118 3158  LCCN: no2002025371  MusicBrainz: 7f5c2724-07d4-4bb8-856c-5e2928f77d9e  VIAF: 43962990   WorldCat (עם VIAF): 43962990 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים ובנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ואל טורנס

| --- | --- |

עיירת הסקי
 מדינה:  צרפת צרפת
 חבל:  אוברן-רון-אלפ אוברן-רון-אלפ
 מחוז:  סבואה (מחוז) סבואה
 גובה:  2,300 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  2,500 (2012)
 קואורדינטות:  45°17′53″N 6°34′48″E﻿ / ﻿45.298055555556°N 6.58°E﻿ / 45.298055555556; 6.58 
 http://www.valthorens.com
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי ואל טורנס(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי ואל טורנס(למפת אוברן-רון-אלפ רגילה) ליון גרנובל בור-אן-ברס ואלנס סנט אטיין שאמברי קלרמון-פראן לה פוי-אן-ולה מולן אוריאק סאנטר עמק הלואר  אקיטן החדשה  אוקסיטניה פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור איטליה שווייץ בורגון-פראנש-קונטהואל טורנס(למפת אוברן-רון-אלפ מוגדלת) ליון גרנובל בור-אן-ברס ואלנס סנט אטיין שאמברי קלרמון-פראן לה פוי-אן-ולה מולן אוריאק סאנטר עמק הלואר  אקיטן החדשה  אוקסיטניה פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור איטליה שווייץ בורגון-פראנש-קונטהואל טורנס  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
ואל טורנס (בצרפתית: Val Thorens) היא עיירת הסקי הגבוהה ביותר באירופה, הממוקמת בעמק טאראנטז (Tarentaise) במחוז סבואה שבהרי האלפים הצרפתיים. ואל טורנס מהווה חלק ממרחב שלושת העמקים (Les Trois Vallées) – מרחב הגלישה המחובר הגדול ביותר בעולם, המציע 600 קילומטרים של מסלולים מחוברים. רוב בתי המלון ובתי הדירות בוואל טורנס הם Ski-In/Ski-Out, כלומר מאפשרים גלישה מפתח הדלת וחזרה בגלישה. גובהה של העיירה הוא כ-2,300 מטרים מעל גובה פני הים.
אתר הסקי

בשנות ה-60 של המאה ה-20 הבחינו יזמים בפוטנציאל הגלום בוואל טורנס, להפוך מעיירת הרים קטנה לאתר סקי ייעודי. תוכנית הפיתוח החלה בשנת 1967, בעיירה לה מֵנוּאיר (בצרפתית: Les Menuires), הנמצאת בגובה נמוך יותר בעמק (1,850 מטר). בשנת 1969 הורחב כביש הגישה לוואל טורנס, וכך התאפשר לפתח במקום אתר סקי. בשנת 1971, נבנו שלוש מעליות הסקי הראשונות, ושנה לאחר מכן, נפתח בית הספר הראשון לסקי – ESF. את בית הספר הקים ז'אן ברנז'ה (Jean Beranger), מאמן נבחרת הסקי הנשית של צרפת וכיום סגן ראש העירייה ומנהל משרד התיירות המקומי.
ואל טורנס הוא אחד מהאתרים הרב-לאומיים ביותר בצרפת, שכן כ-70% מהגולשים בו אינם צרפתים. עיקר התיירים והגולשים מגיעים לוואל טורנס מבריטניה, סקנדינביה, בלגיה, הולנד וגרמניה.
מרחב הגלישה

בזכות גובהו של האתר וכמויות השלג הגדולות להן הוא זוכה, עונת הסקי בוואל טורנס מתחילה בדרך כלל באמצע נובמבר ומסתיימת בתחילת מאי. האתר לבדו מציע כ-140 ק"מ של מסלולים לכל הרמות ו-29 מעליות, ובסקי פס המורחב כלולים 600 ק"מ ו-180 מעליות.
הפסגות הגבוהות ביותר אליהן ניתן להגיע ברכבל הן Pointe du Bouchet (שגובהה 3,220 מטר) ו-Cime du Caron (שגובהה 3,200 מטר). הרכבל שמוביל לשנייה מביניהן נושא את אותו השם והוא אחד הרכבלים הגדולים בעולם (תפוסה מקסימלית של 150 גולשים).
בעוד העיירה עצמה פונה דרומה וזוכה לכמויות שמש גדולות, רבים מהמסלולים בוואל טורנס פונים לכיוון צפון וצפון-מערב, מה ששומר על השלג איכותי לאורך זמן. פרט ל-68 מסלולים מסומנים יש בוואל טורנס מרחבי אוף פיסט גדולים ואזורי פריסטייל שכוללים סנופארק, מסלול בורדרקרוס, קפיצות ומתקנים נוספים.
פעילויות נוספות

בימי החורף מציעה העיירה פעילויות נוספות כדוגמת מסלול מרוצי המכוניות הגבוה ביותר באירופה, אופני הרים בשלג, מסלול מזחלות באורך שישה ק"מ, מרכז ספורט וספא, באולינג ובית קולנוע. בקיץ האתר פופולרי בקרב מטיילים, רוכבי אופני הרים ורוכבי אופני כביש. בשנת 1994 ו-2019 היוותה העיירה את נקודת הסיום של אחד משלבי מרוץ הטור דה פראנס.
הגעה

נמלי התעופה הקרובים ביותר לוואל טורנס הם שאמברי (Chambery), ליון וז'נבה. נסיעה מנמלים אלה לאתר אורכת כשעתיים, שעתיים ושלושת רבעי השעה ושלוש שעות ורבע, בהתאמה. כמו כן, ואל טורנס נמצאת במרחק שעת נסיעה ברכב מ-Moûtiers, בה ישנה תחנת רכבת המובילה לעיר ליון או פריז וערים נוספות.
הערות שוליים

↑  Population of Val Thorens, France
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 314891852   WorldCat (עם VIAF): 314891852 
מסלולי גלישה בוואל טורנס
וינסנט, נסיך דנמרק

וינסנט פרדריק מיניק אלכסנדר, נסיך דנמרק ורוזן מונפזאט (בדנית: Vincent Frederik Minik Alexander, prins til Danmark, komtesse af Monpezat; נולד ב-8 בינואר 2011) הוא נסיך דני, בנם של פרדריק, מלך דנמרק ושל המלכה מארי (לשעבר: דונלדסון). הוא השלישי בסדר הירושה לכתר הדני, אחרי אחיו הגדול הנסיך כריסטיאן, ואחותו הנסיכה איזבלה.
ביוגרפיה

הנסיך וינסנט נולד בקופנהגן ב-8 בינואר 2011 בשעה 10:30. הוא בנם של פרדריק, מלך דנמרק, בנה הבכור של מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק ושל המלכה מארי (לשעבר: דונלדסון), ילידת אוסטרליה. יש לו אח ואחות גדולים: כריסטיאן ואיזבלה. 26 דקות לאחר לידתו של וינסנט, נולדה אחותו התאומה, הנסיכה יוספינה. לידת התאומים נחגגה במטח של 21 פגזי תותח מבסיס הצי הולמן ומטירת קרונבורג. ב-14 באפריל הוטבלו הנסיכים בכנסיית הולמן, ושמותיהם החדשים נחשפו לציבור. בין סנדקיו של וינסנט, היה גם פליפה, רוזן אסטוריאס (לימים מלך ספרד).
ב-15 באוגוסט 2017, וינסנט ויוספינה החלו ללמוד בבית הספר הציבורי Tranegårdsskolen בקופנהגן, שבו למדו לפניהם גם כריסטיאן ואיזבלה. התאומים חולקו לכיתות נפרדות, לפי בקשת הוריהם.
תואר

עם לידתו, קיבל וינסנט את התואר: ”הוד מעלתו המלכותי וינסנט נסיך דנמרק ורוזן מונפזאט”.
הערות שוליים

↑  "A Prince and a Princess are born"
↑  "Barnedåb i Holmens Kirke den 14. april 2011"
↑  "Prinsesse Josephine og prins Vincent fylder år".
ויליאם לינטון

| --- | --- |

 לידה:  1791 ליברפול, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  דצמבר 1876 (בגיל 85 בערך) לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 
ויליאם לינטון (באנגלית: William Linton‏; 1791 – 1876) היה אמן נוף בריטי.
ביוגרפיה ויצירה

יליד ליברפול, לינטון גדל בלנקסטר ובקרטמל, ולמד בבית הספר בוינדרמיר שם מאוחר יותר בילה את חופשותיו.
בגיל שש עשרה נכנס לעבודה אצל סוחר. עם זאת הוא לא אהב את העבודה. להנאתו, הוא התחיל להעתיק יצירות מאת קלוד לורן (1600–1682) וריצ'רד וילסון (1714–1782). בסופו של דבר הוא הפך את האמנות למקצוע שלו. עבודותיו המאוחרות של לינטון עדיין נושאות השפעה חזקה מדרכו של קלוד לוריין בהצגת השפעות האור הטבעיות, של ריצ'רד וילסון עם הקומפוזיציות הפנורמיות הגדולות שלו, ובמיוחד של קלוד ז'וזף ורנה (1714–1789) עם נטייתו לנוף קלאסי אידיאלי.
בשנת 1817 התיישב לינטון בלונדון והחל להציג באקדמיה המלכותית לאמנויות ובמוסד הבריטי.
באותה תקופה, נושאיו היו לעיתים קרובות נוף בסקוטלנד וצפון אנגליה, במיוחד בסביבת האגמים.
הוא לקח חלק פעיל בהקמת אגודת האמנים הבריטית בשנים 1823–1824 והיה נשיא שלה בשנת 1837.
בשנים 1828–1829 הוא ערך סיור רישומים ארוך איטליה, מהצפון ועד לחוף הדרומי. בסיור השני והארוך יותר הוא טייל ברחבי הים התיכון וביקר בדרום צרפת, סיציליה, איטליה, מלטה ויוון. התוצאה של מסעות אלה הייתה מספר רב של סקיצות.
סקיצות אלה היו מוצלחות בפני עצמן, והן היוו בסיס לציורי שמן נרחבים שלו אשר ביססו היטב את המוניטין שלו כאמן נוף מוביל בסגנון קלאסי.
בני דורנו שיבחו את לינטון כ"ריצ'רד וילסון החדש", והשווה לויליאם טרנר.
ללינטון היו פטרונים עשירים, וציורו רחב ההיקף "פוזיטאנו, מפרץ סלרנו" (גלריה לאמנות ולברהמפטון) הוזמן על ידי הרוזן מאלסמיר.
במקביל, לינטון גם הציג את עצמו כאיש ספרות: בשנת 1832 פרסם ספר "סקיצות באיטליה: בהיותו מבחר של למעלה מחמש מאות הסצנות המדהימות והציוריות באזורים שונים בפיימונטה: במילאנו, ונציה ורומא; טוסקנה וממלכת נאפולי; צוירו במהלך סיור בשנים 1828-1829" (לונדון, 1832). באותה שנה הוא פרסם גם ספר על נוף יוון שהודגם על ידי חמישים תחריטים ושיתף פעולה עם סופרת הילדים ברברה הופלנד (1770–1844) בספר "איורים פואטיים של הסצנות השונות המיוצגות בסקיצות של מר לינטון 'סקיצות באיטליה'".
הוא היה גם כימאי מוכשר ופרסם בשנת 1852 ספר על הצבעים העתיקים והמודרניים, מהתקופות הקדומות ביותר ועד ימינו, עם תכונותיהם הכימיות והאמנותיות.
בשנת 1831 התחתן עם ג'וליה אדלינה סווטנהאם (1806–1867), אחייניתה של הרוזנת מווינטרטון. הם התיישבו במרילבון, לונדון, בשנות ה-40 של המאה ה-19.
משנות ה-1860 החל למכור את עבודותיו באמצעות כריסטי'ס. מכירות גדולות של האוסף שלו נערכו בכריסטיס בשנת 1860, ושוב לאחר פרישתו בשנת 1865.
ויליאם לינטון נפטר בדצמבר 1876.
את ציוריו ניתן למצוא במוזיאון טייט בריטניה, במוזיאון פיצוויליאם, במוזיאון ורינגטון ובגלריה לאמנות, בגלריה לאמנות וולברהמפטון, ובאוספים אחרים.
גלריה

מיסטרה
עיר ביוון העתיקה
מבט על הפורום
מבצר קמפבל
קוטג' ליד הנהר
הרי אלבניה
טירת וינדזור
הערות שוליים

↑  "Linton, William (1791-1876"
↑  24 paintings by or after William Linton, artuk.org (באנגלית)
↑  The Annual Register, Vol.73, 1832; The Gentleman Magazine, Vol.150, 1831.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 118573357  ISNI: 0000 0000 6705 9630  LCCN: no95005736  RKD: 50293  SNAC: w67b7tts  ULAN: 500007985  VIAF: 38956039   WorldCat (עם VIAF): 38956039 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ויליאם לינטון".
וילהלם פוקס

| --- | --- |
וילהלם פוקס (מימין), ולצידו קורט דליגה
וילהלם פוקס (מימין), ולצידו קורט דליגה
 לידה:  1 בספטמבר 1898 מנהיים, האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 הוצאה להורג:  24 בינואר 1947 (בגיל 48) בלגרד, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה יוגוסלביה
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית, רפובליקת ויימאר, גרמניה הנאצית 
 השתייכות:  אס אס אס אס
 תקופת הפעילות:  1932–1945 (כ־13 שנים)
 דרגה:   שטנדרטנפיהרר
 תפקידים בשירות
 מפקד איינזצגרופן סרביה ובהמשך איינזצגרופן 3 בלטביה
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
 צלב ההצטיינות במלחמה 
 
וילהלם פוקס (בגרמנית: Wilhelm Fuchs; ‏1 בספטמבר 1898, מנהיים, האימפריה הגרמנית – 24 בינואר 1947, בלגרד, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה) היה קצין אס אס בדרגת שטנדרטנפיהרר (קולונל), מפקד איינזצגרופן סרביה, ובהמשך איינזצגרופן 3 בלטביה. לאחר המלחמה הוסגר ליוגוסלביה, נשפט בעוון פשעי מלחמה, הורשע והוצא להורג.
קורות חייו

וילהלם פוקם נולד במנהיים, ורכש דוקטורט בפילוסופיה באוניברסיטת לייפציג. באפריל 1932 הצטרף למפלגה הנאצית ובדצמבר באותה השנה הצטרף ל-אס אס.
באפריל 1941 מונה למפקד איינזצגרופן סרביה. ב-14 במאי 1941 השתתף בישיבת הפיקוד הגרמני בסרביה, אשר בעקבותיה הוחלט לטפל "בבעיה היהודית". במסגרת תפקידו פיקד על רצח הנשים והילדים מקרב יהדות בלגרד במחנה סיימישטה. בינואר 1942 הועבר מתפקידו בשל כשלים בהתמודדות מול כוחות של הפרטיזנים של טיטו.
בהמשך, הועבר לאזור לטביה, ושירת כעוזרו של מפקד האס אס והמשטרה. ב-15 בספטמבר 1943 מונה למפקד "איינזצגרופן 3", אשר פעלה באזור ריגה. ב-6 במאי 1944 מונה למפקד איינזצגרופן A. באוקטובר 1944 הועבר לפקד על איינזצגרופן E בשטחי המדינה העצמאית של קרואטיה.
לאחר מלחמת העולם השנייה הוסגר ליוגוסלביה, והועמד לדין על פשעי מלחמה. ב-22 בדצמבר 1946 נגזר דינו למוות וב-24 בינואר 1947 הוצא להורג בבלגרד בתלייה.
הערות שוליים

↑  מנחם שלח (עורך), תולדות השואה - יוגוסלביה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1990, עמודים 122-63.
זמנים מוזרים

זמנים מוזרים הוא אלבומה השני של להקת המכשפות. הוא הוקלט בין מרץ לאפריל 1995, בהפקת ובעיבוד חברות הלהקה. פרט ל"מרדף לא ידוע", שאת מילותיו כתבה יעל כהן, ענבל פרלמוטר כתבה והלחינה את כל השירים. האלבום זכה לפחות הצלחה ותשומת לב מקודמו, אך כיום נחשב לאלבום מוערך ולתור הזהב של הלהקה.
רשימת השירים

Reminder‏ (3:18)
פאראנויה זמנית (2:34)
קוצים של פחד (4:53)
ריקוד האלים (3:16)
זמנים מוזרים (2:52)
מרדף לא ידוע (3:44)
The Agony & The Ecstasy‏ (4:49)
Consolation‏ (2:58)
העלה (2:52)
להתעורר בבוקר ולשנוא את עצמך (3:22)
סוף העולם (4:17)
Candy Man‏ (3:41)
אמנים משתתפים

ענבל פרלמוטר - גיטרות, שירה, כותבת מילים, מלחינה
יפעת נץ - גיטרה בס, קולות
יעל כהן - תופים, קולות, מילים לשיר "מרדף לא ידוע"
ליליאן שוץ - מפיקה
אנדראה שוץ - מפיקה
יואב שדמה - טכנאי הקלטה
וילהלם פון ריט

| --- | --- |

 לידה:  5 באפריל 1810 בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה, פינלנד 
 פטירה:  2 ביולי 1887 (בגיל 77) Morlanda socken, שוודיה 
 הושפע על ידי:  Fredrik Boije 
 
וילהלם פון ריט, (בפינית: Wilhelm von Wright‏; 5 באפריל 1810 – 2 ביולי 1887) היה צייר שוודי-פיני וחוקר טבע חובב.
ביוגרפיה

וילהלם פון ריט נולד בכפר המינלאחתי בקואופיו, פינלנד. אבותיו היו סוחרים סקוטים שהתיישבו בנרווה במהלך המאה ה-17. אביו הנריק מגנוס פון ריט היה מייג'ור בדימוס שהיה הבעלים של האחוזה המשפחתית, בהמינלאחתי. שניים מאחיו, מגנוס פון ריט (1805–1868) ופרדיננד פון ריט (1822–1906) הפכו גם הם לציירים ומאיירים. בהזמנתו של מגנוס, הוא נסע לשוודיה ב-1823, שם השתתף בהפקת ה-Svenska Fåglar רב הכרכים (סטוקהולם: C. von Scheele. 1828) עבור חוקר העופות השוודי נילס בונד.
עבודת היחיד החשובה ביותר שלו כללה את Skandinaviens fiskar (סטוקהולם: 1836–1857) מאת בנגט פרדריק פריז וקארל יעקב סונדבאל. עבורם סיפק 60 איורים צבעוניים. הוא גם תרם רישומים לספר השוודי Tidskrift för Jagare och Natur Forskaren אשר ראה אור בסטוקהולם על ידי Svenska Jägareförbundet עבור ציידים וחוקרי טבע.
בשנת 1833, הוא הפך לחבר בלשכת המסחר של סטוקהולם, ושנתיים לאחר מכן, נבחר לאקדמיה המלכותית השוודית לאמנויות יפות. לאחר 1836, הוא התגורר באי אורוסט בבוהוסלן, שם קבע את מגוריו בכפר מאריברג, אורוסט. ב-1845 נישא למריה מרגרטה בילדט (1816–1884).
ב-1855 הוא מונה למפקח על הדייג בבוהוסלן. זמן לא רב לאחר מכן הוא לקה באירוע מוחי, שהותיר אותו מחוסר יכולת לשארית חייו.
לאחר מות רעייתו ב-1884, הוא סבל מהידרדרות רצינית ומת באורוסט ב-1887.
הערות שוליים

↑  Jukka Ervamaa. "Wilhelm von Wright". Biografiskt lexikon för Finland.
↑  Von Wright -veljesten linnut (“The Birds of the von Wright Brothers”). Otava, 2003.
↑  Biographical notes from the Nordisk Familjebok @ Project Runeberg.
↑  Biographical notes from the Nordisk Familjebok @ Project Runeberg.

Jukka Ervamaa. "Magnus, Wilhelm ja Ferdinand". tunturisusi
↑  "Svenska fåglar efter naturen och på sten ritade af M. och W. von Wright". doria.
↑  "Fries, Bengt Fredrik (1799-1839), Carl Ulrich Ekström (1781-1859) and Carl Jacob Sundevall (1801-1875). - Wilhelm von Wright (1810-1887, illustrator)"
↑  Tidskrift för Jägare och Naturforskare". invaluable.com.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 99043781  BnF: cb13164643w (data)  DSI: 3912  GND: 119009714  ISNI: 0000 0000 6651 6158  KulturNav: 6eb2694e-ba12-4b4d-9ea6-89c3fa55960a  LCCN: n83058264  NKC: jo2014808982  NTA: 073176079  RKD: 323777  SELIBR: 201172  SUDOC: 085868175  ULAN: 500096737  VIAF: 32135241   WorldCat (עם VIAF): 32135241
חג המולד הראשון

המילים והתווים בספר המנונים משנת 1879
חג המולד הראשון (באנגלית: The First Noel, מאוית גם Nowell ו-Noël) הוא מזמור לעונת חג המולד, אחד המוכרים בעולם דובר-האנגלית.
מקורו של הטקסט עלום, אם כי ככל הידוע נוצר בקורנוול במאה ה-17. "נואל" הוא שם חג המולד באנגלית תיכונה, כשם שהוא כך בצרפתית מודרנית. המילים פורסמו לראשונה בספר שיצא בשנת 1823. המזמור מתאר את לידת ישו, כולל הופעת כוכב בית לחם, סגידת הרועים וסגידת האמגושים. ל"חג המולד הראשון" אין נוסח סדור, ויש כמה וכמה גרסאות שנערכו על ידי כותבים שונים. המוכרת ביותר היא כנראה זו שחוברה על ידי ג'ון סטיינר1 ב-1871.
המזמור נדפס ב-351 אסופות המנונים לפחות, וזכה לגרסאות כיסוי רבות. בין האמנים שכיסו אותו נמנים פרנק סינטרה, נט קינג קול, בינג קרוסבי, בוני אם, מריה קארי, Celtic Woman, ליידי אנטבלום, ג'וש גרובן בדואט עם פיית' היל, פנטטוניקס ועוד.