stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הרפתקאותיו של טינטין
אזכורים בתרבות

בסרט משנת 1979 "קרמר נגד קרמר", טד קרמר (המגולם על ידי דסטין הופמן) קורא לבנו את "אוצרו של רקהם האדום".
שארל דה גול אמר "היריב היחיד שלי בזירה הבינלאומית הוא טינטין. שנינו אנשים קטנים שאינם מפחדים מהגדולים".
ראו גם

| --- | --- |
: ספר: הרז'ה וטינטין
אוסף של ערכים בנושא הזמינים להורדה כקובץ אחד.
הערות שוליים

↑  ההיגוי הנכון בצרפתית הוא "טַנְטַן", אך בעברית השתרש השם "טינטין".
↑  ABC News, Belgium marks 100th anniversary of Tintin creator, ABC News, ‏2 באפריל 2007
↑  Best-selling comic books of all time worldwide as of February 2015, statista, ‏פברואר 2015 (באנגלית)
↑  Brandon Schultz, Here Are The Most Translated Books From Every Country, Forbes, ‏1 בנובמבר 2021
↑  מתיו סקריץ', CHAPTER ONE: Constructing the Franco-Belgian Hero: Hergé’s Aventures de Tintin, Masters of the Ninth Art: Bandes dessinees & Franco-Belgian Identity, 2005, עמ' 17. (באנגלית)
↑  מתיו סקריץ', CHAPTER ONE: Constructing the Franco-Belgian Hero: Hergé’s Aventures de Tintin, Masters of the Ninth Art: Bandes dessinees & Franco-Belgian Identity, 2005, עמ' 20. (באנגלית)
↑  אנה קרבחוסה, אל פאיס, בית משפט בבלגיה יקבע אם הקומיקס טינטין "גזעני", באתר הארץ, 10 באוגוסט 2007
↑  הראלד טריביון, שפילברג נשאר בלי כסף - וסוני תספק מימון, באתר TheMarker‏, 3 בנובמבר 2008
| הרפתקאותיו של טינטין |
| --- | --- | --- |
| יוצרים ומפתחים | ארז'ה • בוב דה מור • אדגר פ. ז'אקובס |  |
| דמויות | טינטין • קפטן האדוק • פרופסור קלקולוס • תומסון ותומפסון • ביאנקה קסטאפיורה • דמויות נוספות |  |
| אוגדנים | טינטין בארץ הסובייטים • טינטין בקונגו • טינטין באמריקה • הסיגרים של פרעה • הלוטוס הכחול • האוזן השבורה • האי השחור • שרביטו של אוטוקר • הסרטן בעל צבתות הזהב • הכוכב המסתורי • תעלומת ה"חד-קרן" • אוצרו של רקהם האדום • שבעת כדורי הבדולח • אסירי השמש • ארץ הזהב השחור • הטיסה לירח • החוקרים על הירח • פרשת קלקולוס • כרישי הים האדום • טינטין בטיבט • תעלומת תכשיטי הזמרת • טיסה 714 לסידני • טינטין והפיקורוס • טינטין ואלף ארט |  |
| סרטים | הסרטן בעל צבתות הזהב (1947) • טינטין וגיזת הזהב (1961) • טינטין והתפוזים הכחולים (1964) • טינטין ומקדש השמש (1969) • טינטין ואגם הכרישים (1972) • הרפתקאות טינטין: תעלומת החד-קרן (2011) |  |
| סדרות טלוויזיה | הרפתקאותיו של טינטין מאת ארז'ה (1958–1962) • הרפתקאותיו של טינטין (1991–1992) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007414002005171  BnF: cb16534464s (data)  GND: 4306653-7  MusicBrainz: 5b24926d-2671-468f-aba8-21ab9db9ee5c  SUDOC: 156676834  VIAF: 183133961   WorldCat (עם VIAF): 183133961 
עמוד השער של "Le Petit Vingtième" ב-1 במאי 1930, המתאר את שובו של טינטין מברית המועצות לבריסל. הכותרת מכריזה "Tintin Revient!" ("טינטין חוזר!")
טינטין ושלגי
קפטן האדוֹק
תומפסון ותומסון
פרופסור קאלקוּלוּס
הסצנה בספר "הכוכב המסתורי" בו מופיעים דמויותיהם של יצחק ושלמה אשר שומעים כי סוף העולם מתקרב. אחד מהם, אשר מדבר בצרפתית קלוקלת, מציין בתגובה כי הוא מצפה לסוף העולם משום שהוא לא יהיה חייב לשלם את חובותיו לנושיו.
חנות מוצרי טינטין בקובנט גארדן, לונדון
מר עולם 1996

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  1996 
 מספר מתמודדים:  50 
 עיר מארחת:  Istanbul Lütfi Kırdar Convention and Exhibition Center 
 
 מר עולם 1998 ← 
 
מר עולם 1996 היא תחרות מר עולם הראשונה, 50 מתמודדים לקחו בה חלק, התחרות נערכה באיסטנבול שבטורקיה, לתחרות היו שלושה מנחים פיטר מרשל, השחקן הטורקי קורהאן אבאי והשחקנית הטורקייה ברנה לאסין, הזוכה היה נציג בלגיה.
את ישראל ייצג צפריר בן צבי מחיפה, זאת לאחר שזכה בתחרות היופי "הגבר הישראלי" שאורגנה על ידי שבועון לאישה.
תוצאות > מיקום

| מיקום | מתמודד |
| --- | --- |
מר עולם 1996:  בלגיה בלגיה - טום נויאנס
סגן ראשון:  מקסיקו מקסיקו - גבריאל סוטו
סגן שני:  טורקיה טורקיה - קארהאן קנטאי

5 המועמדים הסופיים:  ג'מייקה ג'מייקה - ריצ'רד נברס  פוארטו ריקו פוארטו ריקו - אליסאו פאולו קורטס מלנדז
10 המועמדים הסופיים:  ארובה ארובה - אנתוני אנדרו מרטינז  שוודיה שוודיה - טאגה יוהאן ג'לס  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת - סיימון אלכסיס פיט
שופטים

איוונה טראמפ
נעים סולימנוגלו
מיס קנדה

| --- | --- |

לינדה דומה, מיס קנדה לשנת 1965
 מדינה:  קנדה 
 מטה הארגון:  טורונטו 
 תקופת הפעילות:  1945–הווה (כ־79 שנים) 
 www.misscanada.org
 
מיס קנדה (באנגלית: Miss Canada) היא תחרות יופי בקנדה.
התחרות נערכה לראשונה בשנת 1945 בעיר המילטון.
ב-1963 שודרה התחרות לראשונה בטלוויזיה ברשת CTV הקנדית.
בשנות ה-70 התחרות הייתה פופולרית וזכתה למעל חמש מיליון צופים, ב-1978 אימצה את הפורמט של מיס תבל והסגנית הראשונה נשלחה לייצג את קנדה בתחרות הבינלאומית ומ-1979 ועד 1992 הזוכה הייתה גם נציגת קנדה בתחרות הבינלאומית.
בשנת 1992 נערכה התחרות בפעם האחרונה במתכונתה המקורית ובין הסיבות שהוצגו לביטול על ידי המפיקים היא שתחרות יופי היא כבר לא הדרך הטובה ביותר להצגת נשים והתחרות מהווה דבר אנטי פמיניסטי.
ב-2009 חודשה התחרות כתחרות מלגות ועל פי מארגניה כשדגש בתחרות הוא יותר על אופי ופחות על נתונים חיצוניים.
הזוכות

| שנה | הזוכה |
| --- | --- |
1959: דניקה ד'הונדט
1980: טרי מקיי
1981: דומיניק דופור
1982: קארן בולדווין
1983: ג'ודי ראטלדג'
1984: סינתיה קרולק
1992: ניקול דונסדון
הערות שוליים

↑  "1992: Farewell, Miss Canada - CBC Archives" (באנגלית). נבדק ב-2018-11-01.
יונתן שפירא (שיר)

| --- | --- |

 סינגל בביצוע איה כורם
 מתוך האלבום איה כורם
 יצא לאור:  2006 
 סוגה:  מוזיקת פופ 
 שפה:  עברית 
 אורך:  2.55 דק' 
 חברת תקליטים:  הד ארצי 
 כתיבה:  איה כורם 
 לחן:  איה כורם 
 
"יונתן שפירא" הוא פזמון שכתבה, הלחינה וביצעה איה כורם. השיר יצא לאור בשנת 2006.
רקע

השיר נכלל באלבום הבכורה של איה כורם הנושא את שמה.
במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ לשנת התשס"ז (2007) הגיע השיר למקום ה-35.
תוכן השיר

השיר "יונתן שפירא" נכתב אודות יונתן שפירא, שלמד עם איה כורם בבית הספר למוזיקה רימון, ולאחר מכן היה לטייס בחיל האוויר. שפירא לפני כתיבת השיר היה מיוזמי "מכתב הטייסים הסרבנים" בשנת 2003 נגד הסיכולים הממוקדים.
הערות שוליים

↑  רותי קדוש, אני פחות פוליטי: יונתן שפירא שלא הכרתם, באתר nrg‏, 14 בפברואר
↑  אתי שכטמן‏, השוטר אז אולי, באתר וואלה, 13 בספטמבר 2006
בנימין זאב (שיר)

עטיפת תקליט המופע "שעות נוספות" (ישראדיסק, 1975) ובה נראית המבצעת, רבקה מיכאלי, על רקע דיוקנו של הרצל מהשטר של מאה לירות ישראליות שנוסף לו דמעה גדולה הזולגת מעינו
דיוקנו של הרצל על שטר של מאה ל"י (מ-1969)
מחבר השיר, יענקלה רוטבליט
המלחין, יאיר רוזנבלום
"בנימין זאב" (במילותיו הראשונות: "תשטוף את העפר מן העיניים, בנימין זאב") הוא שיר עברי שחיבר יענקל'ה רוטבליט, הלחין יאיר רוזנבלום ושרה רבקה מיכאלי. זהו אחד מקומץ שירים בעברית העוסקים בדמותו של חוזה מדינת היהודים, בנימין זאב הרצל.
השיר התפרסם לראשונה בראשית שנות ה-70 במדורו הסאטירי של רוטבליט בעיתון "הארץ", "שחק אותה", וכעבור שנתיים הולחן על ידי רוזנבלום עבור תוכנית היחיד של מיכאלי "שעות נוספות", בניהולו המוזיקלי של אלכס וייס, שעלתה בקיץ 1974. מיכאלי, קומיקאית ובדרנית, הגישה את השיר בשירה דיבורית בסגנון קברטי.
תוכן השיר

השיר נכתב קרוב ל-70 שנה אחרי מותו של הרצל וכרבע מאה לאחר קום מדינת ישראל (והמופע של מיכאלי הועלה זמן לא רב לאחר מלחמת יום הכיפורים, שהייתה אירוע טראומטי בתולדות המדינה). שנים אחדות קודם לכן, בראשית 1969, הוכנס למחזור שטר בעֲרִיךְ הגדול ביותר עד אותה עת – 100 ל"י – אשר נשא את דיוקנו של הרצל. הדובר בשיר מביט ביראת כבוד בדיוקנו של הרצל הנשקף אליו מן השטר: "אני לוקח שטר של מאה, מביט על התמונה / אני מביט היטב עליך, חוזה המדינה". הוא מתאר אותו בחיבה "יהודי יקר כזה עם זקן עד החזה", בהתייחס לזקנו האיקוני, ותוהה: מאיפה יש לו כוח להיות חוזה?". הוא פונה להרצל ישירות בגובה העיניים – בשמו הפרטי, ובמשלב דיבורי – ומבקש: "תשטוף את העפר מן העיניים, בנימין זאב / תשטוף את העפר מן העיניים, שים יד על הלב / ותגיד לי, ככה ראית? ככה חזית? ככה רצית?", וזאת בהתייחס למצבה של המדינה שחזה עוד בספריו "מדינת היהודים" (1896) ו"אלטנוילנד" (1902).
בבית השני מבקש הדובר מהרצל להישיר אליו מבט "כמו אבא אוהב" (התואר המקובל "חוזה המדינה" מקנה להרצל מעין הילה של "אבי האומה") ולשתף אותו בתלאותיו המפורסמות בבקשת פתרון לשאלה היהודית ("ותגיד לי כמה רצית, כמה בכית, כמה שתית"). בבית השלישי הוא פונה אליו כחבר ומציע: "תשתה אתי כוסית אחת לחיים, תפתח את הלב / ותסביר לי איך לא נפלת, לא התבלבלת, איך לא כשלת". נוסף על כך, הוא מספר לו – "רק דרך אגב כדי שתדע – ואם תרצה, אין זו אגדה", בהתייחס למוטו המפורסם של ספרו "אלטנוילנד": "אם תרצו – אין זו אגדה" – כי במדינה שחזה כבר ישנם גנבים ישראלים ("לגנב העברי הראשון כבר ניכו את השליש") וזונות ישראליות ("ובלילה מלכה עבריה משוטטת בכביש") ואף משטרה ישראלית, ובה גם, כדרכו של עולם, שוטרים מושחתים ("ושוטר עברי ראשון מבריח לכלא חשיש"). בכך מתכתב השיר עם אמירות ידועות של דמויות בולטות בתנועה הציונית בתקופה שלפני קום המדינה (ובפרט ח"נ ביאליק), שביקשו לראות מדינת יהודים ובה חברה נורמלית, הכוללת גם גנב עברי וזונה עברייה – ובה בעת מותח ביקורת על דמותה של המדינה בפועל.
על השיר

העיתונאי משה בן-שאול, שביקר בחזרה למופע של מיכאלי, כתב בהקשר לשיר:
השיר הוגדר כ"שיר שנע על המתח שבין ציניות לכנות, אמפתיה וסאטירה". מבקר המוזיקה והתרבות בן שלו הסכים כי השיר מבטא "אמפתיה עמוקה כלפי הרצל האדם" לצד "נימה סאטירית ברורה". לדבריו, זהו שיר נהדר, גם טקסטואלית וגם מוסיקלית. מדוע הוא לא נהפך לשלאגר על-זמני? אולי בגלל האופי הסאטירי שלו, אולי בגלל הלחן הקברטי, אולי בגלל ההגשה המחוספסת של מיכאלי שאינה זמרת מובהקת. כל אלה מונעים מהשיר להיות חביבם של עורכי תוכניות הנוסטלגיה ברדיו.
השיר זכה לגרסת כיסוי שלושים שנה מאוחר יותר, ב-2005, כאשר ביצע אותו משה בקר במופע שלו "סולו".
מילות השיר משמשות לעיתים בפיהם של ישראלים המבקשים לבקר את התנהלותה של מדינת ישראל, בפרט בהשוואה למה שחזו הרצל ומנהיגי הציונות.
במופע שרה מיכאלי שיר נוסף פרי עטו של רוטבליט בשם "אינפלציה" (לחן: אריאל זילבר), שבו מופיעה התייחסות כפולה להרצל כמטונימיה של שטר של 100 לירות וכדמותו ההיסטורית של חוזה המדינה ("הרצל, אתה בירידה / תרצה או לא תרצה – זאת לא אגדה [...] הם מדפיסים ממך הרבה יותר מדי / תשמור על עצמך וגם עלי [...] הערך שלך בשוק יורד באופן קבוע [...] לא, אי אפשר לגמור איתך שבוע [...] הרצל – אתה הלא חוזה / אז איך תוציא את עצמך מזה?"), וכמוהו גם למשורר הלאומי ח"נ ביאליק (שדמותו הופיעה באותן שנים על שטר של עשר לירות).
על העטיפה של תקליט המופע (ישראדיסק, 1975) מתנוסס הדיוקן שהופיע על השטר של 100 לירות בלוויית דמעה גדולה הזולגת מעינו של הרצל.
הערות שוליים

↑  בין השירים האחרים העוסקים בהרצל או מתייחסים לדמותו בצורה מהותית: "הרצל" ("הרצל וכל האדונים הנכבדים"), שכתב יורם טהרלב, הלחין יאיר רוזנבלום וביצעה להקת גייסות השריון (1972); "ציונות בלי מרכאות", שכתב דן אלמגור, הלחין שלמה ארצי וביצעו ארצי וחנן יובל (1973); "למה לא אוגנדה", שיר-מערכון של שלישיית מה קשור (2002); "גבי ודבי" ("היפ הופ ציוני") של להקת הדג נחש (2003); וכן אלבומו של רוטבליט "מדינת היהודים".
↑  בן שלו, מכונת הלהיטים שאיש (כמעט) אינו זוכר, באתר הארץ, 14 באוקטובר 2011.
↑  שטר זה פתח את הסדרה השלישית של הלירה הישראלית (סדרה האישים). ראו קטלוג שטרות ומעות מהעבר: סדרה ג' של הל"י - סדרת האישים, התשכ"ט - 1969, באתר בנק ישראל.
↑  בנימין זאב הוא צירוף שמות יהודי מקובל (על פי ברכת יעקב לבנימין: ”בִּנְיָמִין זְאֵב יִטְרָף” (בראשית, מ"ט, כ"ז)). הרצל, בן למשפחה מעורה בחברה הכללית באוסטרו-הונגריה, גדל ופעל בשפה הגרמנית, והשם הפרטי שהשתמש בו היה תאודור, אולם בדברי ימי הציונות מקובל לקרוא לו גם בשמו העברי.
↑  בצורת הציווי החדש – "תשטוף" ולא "שטוף", "תביט" ולא "הבט".
↑  זוהי פרפרזה על הביטוי "מי יגול עפר מעיניך".
↑  משה בן-שאול, בידור הוא עסק רציני, מעריב, 15 באוגוסט 1974.
↑  גיל פז, ‏"תשטוף את העפר מן העיניים" - שלושה שירים לציון כ' בתמוז, יום פטירתו של הרצל, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 7 ביולי 2018.
↑  בן שלו, ורק על הרצל לא ידענו לשיר שירים, באתר הארץ, 17 במאי 2010.
↑  אלבום המופע ראה אור ב-2007. ראו מיכאל הנדלזלץ, בקר ישיר לנו סולו, באתר הארץ, 17 בדצמבר 2005; תימורה לסינגר, אחרי עשרים שנה, באתר ynet, 11 בפברואר 2007.
↑  כך לדוגמה בדבריה של ראש האופוזיציה בכנסת התשע עשרה, חברת הכנסת שלי יחימוביץ', בישיבה מיוחדת לציון יום הרצל ב-2013. יחימוביץ השוותה בין תפיסת העולם הקפיטליסטית מדי של הממשלה, לדעתה, לבין זו שהתבטאה בכתביו של הרצל, ובין היתר ציטטה מן השיר ("אי-אפשר להתאפק מלצטט את יענקל'ה רוטבליט: 'תשטוף את העפר מן העיניים, בנימין זאב / תשטוף את העפר מן העיניים, שים יד על הלב / ותגיד לי, ככה ראית? ככה חזית? ככה רצית?'"). ראו ישיבה מיוחדת לציון יום הרצל (מתוך "דברי הכנסת"), הישיבה העשרים-ואחת של הכנסת התשע-עשרה, יום רביעי, י"ד באייר התשע"ג (24 באפריל 2013), באתר הכנסת. דוגמאות נוספות: ינון מילס, אנחנו על הספה: כך העלו אירועי הטרור את סף החרדה שלנו, באתר nana10‏, 20 בדצמבר 2015;  אמנון אברמוביץ', שוק בצלאל, באתר "ידיעות אחרונות", 24 באפריל 2019. יותר מארבעה עשורים לאחר שביצעה לראשונה את השיר, ובמלאת לה 80, אמרה מיכאלי עצמה בריאיון: "אני לא סתם שרה בשיר 'בנימין זאב': 'תשטוף את העפר מן העיניים, שים יד על הלב ותגיד לי, ככה ראית? ככה חזית? ככה רצית?'. אם הוא היה עונה, אני בטוחה שהוא היה אומר 'לא ככה רציתי ולא ככה חזיתי'. לא מתקיים מה שהבטיחו לנו כשהקימו את המדינה הזאת, כפי שכתוב במגילת העצמאות, שזאת החוקה היחידה שלנו" (מיקי לוין, ‏"מקווה שהמדינה תאריך ימים מעבר ל־120, בשביל זה נדרשת הנהגה חכמה יותר", באתר מעריב אונליין, 21 באפריל 2018).
↑  מילות השיר "אינפלציה", באתר שירונט .
↑  ראו שעות נוספות באתר סטריאו ומונו.
אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה

| --- | --- |

סמל האגף
 פרטים
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   צה"ל
 סוג:  אגף / יחידת מטה
 בסיס האם:  הקריה
 פיקוד
 יחידת אם:  זרוע היבשה
 דרגת המפקד:    אלוף
 מפקד נוכחי:  אלוף מישל ינקו
 מפקדים:  מפורט בהמשך הערך
התג של אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה, עד שהאגף הוכפף לזרוע היבשה בשנת 2016. בשנת 2020 הוחזר התג ומשמש מאז את האגף.
התג של אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה בשנים 2016 - 2020
התג הישן של אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה, עד שנת 2006
אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה (או בראשי תיבות: אט"ל) הוא אגף בזרוע היבשה של צבא הגנה לישראל, הגוף האחראי למתן מענה טכנולוגי ולוגיסטי לקיומו, לכשירותו ולמילוי משימותיו של הצבא ובפרט: לדאוג לבניין מחנות קבע ובסיסים, לציוד, לשינוע החיילים ויחידות הצבא, תשתית בריאותית, תזונת החיילים, אחזקה ודלק לצי הרכב המנהלתי והקרבי של צה"ל, כל זאת בעתות שגרה וחירום.
האגף הוא הגלגול החמישי של אגף האפסנאות (אג"א), שהפך ב-1972 לאגף האספקה וב-1997 לאגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה (אט"ל). בתחילת שנת 2006, במהלך הארגון-מחדש שהוביל הרמטכ"ל דאז דן חלוץ בצה"ל, הפך אט"ל לאגף הלוגיסטיקה, הרפואה והמרכזים (אלר"ם). במהלך שנת 2008, כתוצאה מלקחי מלחמת לבנון השנייה בוטל הארגון, והוקם מחדש ושב לשמו הקודם - אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה (אט"ל). ב-2016 הוכפף האגף לזרוע היבשה.
ראש אט"ל הנוכחי הוא האלוף מישל ינקו.
היסטוריה

הקמתו של האגף (בשמו דאז: "אגף אפסנאות", או בקיצור: אג"א) הייתה בפברואר 1948. בתחילת דרכו של צה"ל השליטה על הלוגיסטיקה והאפסנאות הייתה ריכוזית מאוד ונשלטה כמעט לגמרי על ידי המטכ"ל, שהעמיד את המשאבים לרשות הגדודים והחטיבות כגון אמצעי תחבורה, דלק, חומרי בנייה, ומזון בקיצוב קפדני ביותר. במהלך מלחמת העצמאות, עם התארגנות המערך הלוחם, התפתחה הלוגיסטיקה בהם, כדי לפתור את הבעיות הלוגיסטיות השונות שהתעוררו בהם. אחריהם, בהדרגה, התפתח המערך האפסנאי המטכ"לי. בשנותיו הראשונות, התבסס אגף האפסנאות על ידע שהביאו עימם חייליו הראשונים – יוצאי הצבא הבריטי ואנשי הבריגדה היהודית. מבנהו של אגף האפסנאות, כמו גם של המערך הלוגיסטי כולו, הועתק באופן מדויק מן הדגם של הצבא הבריטי. אף הטפסים והעגה נלקחו מן הצבא הבריטי.
בעשור הראשון של מדינת ישראל, צה"ל חווה שינויים והתעצמות רבה. כך גם אגף האפסנאות, שאורגן במסגרת שתי מחלקות: מחלקת הארגון ומחלקת התחזוקה. כל מחלקה כללה מספר ענפים. מחלקת הארגון הייתה אחראית על קביעת תקנים ותוכניות הצטיידות, לביקורת ולקביעת נהלים ומערך ההדרכה. מחלקת התחזוקה הייתה אחראית להפעלה של המערך הלוגיסטי באמצעות חיל ההספקה ולאחר מכן בשם חיל התחזוקה (כיום חיל הלוגיסטיקה), וכן בחיל החימוש והציוד וחיל הטכנאים. ב-1950 פורק חיל חימוש וציוד וכל נושא הציוד הוﬠבר לחיל הספקה וכל נושא החימוש הוﬠבר לחיל טכנאים שהחליף את השם לחיל חימוש ב-1953. ב-1951 חיל הספקה ותובלה התפצל לחיל הספקה וחיל הובלה. ב-1953 אחריות ﬠל מﬠרך התובלה חזרה לחיל הספקה.
במסגרת צוות תכנון מטכ"לי מיוחד שהוקם בסוף 1952 והתבקש לבחון את מערך הכוחות של צה"ל ולגבש תוכנית לבניית סדר הכוחות הרצוי, התנהלו ויכוחים סוערים בדבר חלוקת האחריות והסמכויות בין אג"א והחילות הכפופים לו ובין אג"א ומשרד הביטחון. היו שקראו לרכז את כל הרכש במשרד הביטחון. לבסוף ניצחה התפישה ההפוכה, שעוצבה על ידי בן-גוריון לפיה צה"ל הוא זה שקובע את צרכיו ואת סדר העדיפויות שלו, ועל משרד הביטחון לספקם בהתאם למגבלות התקציביות.
ב-2016 הוחלט לאחד את אט"ל עם זרוע היבשה. התג ששימש את האגף עד שנת 2016, עוצב במהלך השינוי שיזם הרמטכ"ל דני חלוץ, ונשאר לשמש כתג האגף עד איחוד האגף לזרוע היבשה. תג זה הוא הראשון שעוצב על ידי חיילת בשירות, מיטל זילברמן, ששירתה כמעצבת גרפית ביחידה, ולא על ידי גוף חיצוני[דרוש מקור].
ראו גם

חטיבה טכנולוגית ליבשה במטה זרוע היבשה
להק ציוד במטה חיל האוויר
מספן ציוד במטה זרוע הים
המערך הלוגיסטי בלחימה
הערות שוליים

↑  מרכז התחמושת והטילים... קיבל בברכה את אל״ם מירי מזרחי, בעמוד הפייסבוק של אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה, 30 ביולי 2021
דוקספין

| --- | --- |

 שמות מסחריים בישראל
 Gilex
 נתונים כימיים
 כתיב כימי:  C19H21NO 
 מסה מולרית:  279.162314292 יחידת מסה אטומית מאוחדת 
 נתונים פרמוקוקינטיים
 זמינות ביולוגית:  13-45%
 מטבוליזם:  כבד
 זמן מחצית חיים:  8-24 שעות
 הפרשה:  מעל 50% בשתן
 בטיחות
 דרכי מתן:  פומי
 מזהים
 קוד ATC:  D04AX01 
 מספר CAS:  1668-19-5
 PubChem:  3158
 ChemSpider:  3046
 
דוקספין (באנגלית Doxepin, בארץ מוכרת כג'ילקס) היא תרופה השייכת למשפחת הטריציקליים (TCA). לרוב תרופה זו משמשת לטיפול בדיכאון, חרדה ונדודי שינה, אך ניתנת גם כטיפול בפריחה (קו שני אחרי אנטיהיסטמינים).
פרמקוקינטיקה

דוקספין נספגת בצורה מיטבית במערכת העיכול, מגיע לCmax בפלסמת הדם 2–4 שעות לאחר נטילת התרופה. ריכוז התרופה מגיע לערך קבוע בדם (פלאטו) כשבועיים לאחר תחילת הטיפול. המטבוליט העיקרי של דוקספין הוא דסמתילדוקספין והוא נוצר בכבד בתהליך דה-מתיליזציה. קשירת דוקספין ומטבוליטים שלו לחלבוני הפלסמה מגיעה ל־76% מסך התרופה בדם. נפח פיזור התרופה הוא 20 ליטר לק"ג בגוף האדם. T1/2 הוא 8–24 שעות. ברישום התרופה למטופל חייב לקחת בחשבון שהיא עוברת שליה ולחלב האם.
פרמקודינמיקה

דוקספין שייך למשפחת נוגדי דיכאון טריציקלים. דוקספין מעכב ספיגה חוזרת ספיגה חוזרת של אמינים ביוגניים (סרוטונין ונוראפינפרין) בסינפסות כימיות. בנוסף להשפעה סדטיבית ואנטי דיכאונית, בעל השפעה אנטיהיסטמינית, וכן משמש כאנטגוניסט לרצפטור אדרנרגי מסוג אלפא 1. לא מצוין כגורם להפרעות פסיכומוטוריות או תחושת אופוריה.
שימוש רפואי

מתן פומי. מינון התרופה מחושב על ידי הרופא המטפל בהתאם לנתונים הקליניים של המטופל והתבטאות הסנדרום הקליני. מינון מקסימלי עבור יום אחד (במתן מצטבר) הוא 300 מ"ג. כאשר מינון מקסימלי למנה בודדת הוא 100 מ"ג. כלומר המינון המקסימלי הוא 100 מ"ג 3 פעמים ביום. עבור רוב המטופלים המינון ההתחלתי הוא 75 מ"ג ביום וזהו המינון הקבוע שהם מקבלים (אפקטיבי מאוד, ואילו רק במקרים של מחלה קשה מעלים את המינון עד ל־300 מ"ג ליום)
למטופלים הסובלים מאינסומניה (הפרעות שינה) ניתן לתת מנה גבוהה יותר של תרופה בשעות הערב. גם במקרים בהם אינסומניה מוזכרת כתופעת לוואי אחרי נטילת התרופה, ניתן לתכנן מחדש את נטילתה כך שרוב המינון יהיה לפני שעות הלילה או לשנות את תוכנית הטיפול (להוריד מינון או לשנות תרופה).
לאחר הגעה לאפקט הרצוי ניתן להוריד במינון התרופה עד המינימום האפשרי.
הפחתת חרדה מושגת מוקדם יותר מהאפקט האנטידיכאוני (שהוא מושג כ2–3 שבועות לאחר תחילת הטיפול). למטופלים בגיל מבוגר עם תסמיני חרדה קלים עד בינוניים מומלץ לקחת 10–50 מ"ג דוקספין כל יום. בנוסף, למטופלים עם בעיות כבד יש להוריד במינון התרופה.
התוויות נגד

רגישות יתר לטיפול בדוקספין או רגישות יתר לתרופה אחרת ממשפחת דיבנזוקספינים. יש להוריד במינון או לתת טיפול אחר במצבים של אי ספיקת כבד, גלאוקומה, אצירת שתן, לקיחת מונואמין אוקסידאז בלוקרים שבועיים לפני קבלת דוקספין. רגישות יתר לנוגדי דיכאון טריציקליים.
תופעות לוואי

תרופה שנחשבת בטוחה ללא תופעות לוואי קשות ברוב המקרים. רוב תופעות הלוואי מופיעות בתחילת לקיחת התרופה ומפסיקות לאחר הורדת המינון. חלק מתופעות הלוואי המצוינות מטה לא נצפו לאחר נטילת דוקספין, אך חשוב לקחת אותם בחשבון היות שהן משוייכות למשפחת נוגדי דיכאון טריציקליים. תופעות תלוואי של מערכת העצבים: עייפות, כאבי ראש, סחרחורות, אינסומניה, סיוטי לילה, ירידה קוגניטיבית, דיסאוריינטציה, חרדה, פרסטזיה. בנטילת מינון גבוה של תרופה ניתן לראות סימנים אקסטרפירימדליים, כולל דיסקנזיה. נדיר מאוד - הלוצינציות, איטקסיה, פרכוס, שינויי התנהגות. במקרים בודדים דווח על מחשבות אובדניות לאחר הפסקת נטילת התרופה. בנוסף, נדיר מאוד ישנם טשטושי ראיה, אודם בפנים, תת-לחץ דם תנוחתי, טכיקרדיה והארכת מקטע PR. לעיתים רחוקות ניתן לראות תגובה אלרגית הכוללת נפיחות בפנים, פריחה, רגישות לאור, גרד. כמו כן, במקרים נדירים בחילות, הקאות, דיספפסיה, שלשול.
בלקיחת התרופה יחד עם אתנול, נוגדי דיכאון אחרים, ברביטורטים, בנזודיאזפינים או חומרים נוספים להרדמה כללית מוגברת השפעת התרופה על מערכת עצבים המרכזית, וכן עולה הסיכוי לירידה משמעותית של לחץ דם. דוקספין מגביר את ההשפעה האנטיכולינרגית של אמנטדין. לקיחת תרופות נגד פרקינסון, אטרופין, ביפרידן, אנטיהיסטמינים מגבירים סיכוי לתופעות לוואי של מערכת עצבים מרכזית, טשטוש ראיה, אי נוחות במערכת העיכול ואצירת שתן. כמוכן, שילוב התרופה עם קוקאין עלול לגרום לאריתמיה.
הערות שוליים

↑  Anasheh Almasi, Carlos E. Meza, Doxepin, Treasure Island (FL): StatPearls Publishing, 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX546233 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
השר משה מונטיפיורי

"השר משה מונטיפיורי" הוא שיר שנכתב על ידי המשורר הישראלי חיים חפר והולחן על ידי המוזיקאי הישראלי דובי זלצר בשנת 1971. במטרה להשלים את הפסקול לסרט "אני ירושלמי". השיר בוצע על ידי יהורם גאון.
משה מונטיפיורי
לחן וביצועים

השיר נכלל בסרט התיעודי-מוזיקלי "אני ירושלמי" שכתב וביים יהורם גאון בשנת 1971. הוא נכלל גם באלבומו "המיטב", אשר יצא לאור בשנת 2004, וגם באלבומו "לך ירושלים" שיצא לאור בשנת 2007.
השיר בוצע על ידי אומנים נוספים, וביניהם ניתן לכלול את ביצועו של משה להב אשר התפרסם בשנת 2017 ונכלל באלבום "איזה רוח" ואת ביצועו של שלמה זיכל, מתמודד בעונה השנייה של תוכנית המוזיקה "בית ספר למוסיקה", בשנת 2013.
תוכן השיר

השיר מתאר את סוף חייו של משה מונטיפיורי, בסוף המאה ה-19, שנפטר לאחר שהגיע לגיל מאה המופלג. מונטיפיורי היה נדבן ושדלן יהודי מבריטניה, שהקדיש את חייו לסיוע ליהודים בארצות שונות. ידוע גם בתואר "השר משה מונטיפיורי", שר במשמעותו העברית המקורית - כתואר כבוד לאיש ציבור נכבד ורם מעלה, וכן כתרגום לתואר האצולה "סר" שהוענק לו על ידי המלכה ויקטוריה בשנת 1837.
בשיר מתוארים המלאכים בבואם לקחת את משה מונטיפיורי בכל עשור, החל מגיל 80 ועד גיל 101, אך בכל פעם הוא דוחה מחדש את בואם כדי לעזור ליהודים נוספים בעולם.
בשיר מתוארים אירועים היסטוריים שונים וביניהם עלילת הדם בדמשק בשנת 1840 והפוגרומים ברוסיה, שבמהלכם עזר השר משה מונטיפיורי ליהודים.
מצעדים

השיר זכה לפרסום רב בביצוע יהורם גאון. הוא נכנס למצעדי הפזמונים השבועיים של הגל הקל (כיום רשת ב') ב-9 במרץ 1971 וצעד במשך שמונה שבועות עד ל-24 במאי של אותה השנה. בשיאו הגיע למקום הרביעי במצעד, ב-26 באפריל 1971. גם במצעד השבועי של גלי צה"ל הגיע השיר למקום הרביעי.
הערות שוליים

↑  מתוך דבריו של גאון בסדרה התיעודית חגיגה לעיניים
↑  השר מונטיפיורי-משה להב, נבדק ב-2022-02-10
↑  שלמה זיכל – השר משה מונטיפיורי - mako, 2013-02-19, נבדק ב-2022-02-10
↑  השר משה מונטיפיורי – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
↑  מיקום שיא מצעד גלי צה"ל (4), באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־8 במאי 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 85446a58-40a3-40fd-bd3c-d558faffe4b0
26 בנובמבר

26 בנובמבר הוא היום ה-330 בשנה, (331 בשנה מעוברת), בשבוע ה-48 בלוח הגריגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 35 ימים.
אירועים היסטוריים ביום זה

1346 – קרל הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה מוכתר בבון
1476 – ולאד המשפד (הידוע בכינוי דרקולה) מביס בקרב את באסרב לאיוטה והופך לשליט ולאכיה בפעם השלישית
1778 – ג'יימס קוק מגיע לאי מאווי שבהוואי
1789 – הקונגרס האמריקני מאשר את הצעתו של ג'ורג' וושינגטון להפוך את חג ההודיה לחג לאומי
1918 – מועצת פודגוריצה מצביעה בעד איחוד לתוך ממלכת סרביה
1922 – ארכאולוגים נכנסים לראשונה לקברו של תות ענח' אמון
1939 – הצבא האדום מביים תקרית ירי ליד הגבול הפיני כדי לתרץ את פתיחתה של מלחמת החורף
1942 – משלוח ראשון של יהודים מנורווגיה מגיע לאושוויץ
1942 – כינוס ראשון של פרטיזנים יוגוסלבים נערך בביחאץ'
1942 – סרט הקולנוע "קזבלנקה" מוקרן לראשונה
1944 – גרמניה מתחילה להפציץ את אנטוורפן, בלגיה בטילי V-1 ו-V-2
1964 – הכרזה על שמורת החולה – שמורת הטבע הראשונה בישראל
1965 – צרפת משגרת את הלוויין הראשון שלה
1965 – האמן יוזף בויס מציג בתערוכתו הראשונה את המיצג "איך להסביר תמונה לארנב מת"
1970 – הגשם הכבד ביותר שנמדד אי פעם, 38.1 מילימטר בדקה, ירד בבאס-טר, גוואדלופ
1983 – 6,800 מטילי זהב בשווי של כמעט 26 מיליון לירה שטרלינג נשדדים ממחסן ברינקס שבנמל התעופה לונדון הית'רו
1998 – מלכת היופי של ישראל לינור אברג'יל זכתה במקום הראשון בתחרות מיס עולם
2003 – טיסתו האחרונה של מטוס הקונקורד
2007 – בכנסת עובר חוק ההופך את "בית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי" לספרייה לאומית
2008 – תחילתה של מתקפת הטרור במומבאי
2018 – הנחתת InSight נוחתת על מאדים
2019 – רעידת אדמה באלבניה