stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דריג'את
היסטוריה

היישוב הוקם על ידי פלאחים מדרום הר חברון, שהגיעו לאזור באמצע המאה ה-19, והוא היישוב היחיד של פלאחים באזור הנגב. תושבי דריג'את אינם בדואים והם נבדלים מהם במנהגיהם בתרבותם וכן מבחינה חברתית. לבני דריג'את קשרי מסחר בלבד עם הבדואים שסביבם, והם אינם נוהגים להתחתן או אף להתרועע עמם. התושבים הביאו עמם את תרבות החיים במערות בצלע ההר, המקובלת גם כיום בדרום הר חברון, ורק לאחר הקמת המדינה החלו לבנות מבני קבע. בכפר ניתן לראות את שלושת שלבי הבניה שהוא עבר: השלב הקדום - מגורים במערות אשר חצבו התושבים הראשונים (חלקן משמשות כיום לתיירות); שלב הביניים - בתי אבן אשר יש כאלו שעדיין מתגוררים בהם; והשלב השלישי בתים הבנויים באופן מודרני.
הפרנסה בכפר התבססה באופן מסורתי על חקלאות ובעיקר רעיית עזים וכבשים, אך כיום מתפרנסים רבים מן התושבים ממקצועות חופשיים ומתיירות. בקרב תושבי הכפר לא קיימת אבטלה ורבים מבני ובנות הכפר ממשיכים את לימודיהם במוסדות אקדמאיים בישראל ומחוצה לה.
לאורך כל שנות קיומו של הכפר מאז המאה ה-19, לא עזב מעולם בן דריג'את את ביתו לצמיתות, ותמיד חזרו אליו בני הכפר להקים בו את ביתם. ביישוב כ-1,300 תושבים, כולם צאצאיו של מייסד הכפר מן המאה ה-19 ונשותיו.
הכרה חוקית

משך שנים לא הוכר הכפר על ידי המדינה, לא סופקו לו שירותים והבנייה בו נחשבה לא-חוקית. תושבי היישוב נאבקו על הכרת המדינה בהם, לצד כפרים בדואים בנגב. תחילה תכננה המדינה לצרף את היישוב ליישובים בדואים סמוכים, אך בעקבות לחץ מהתושבים והכרה בהבדלים שבין האוכלוסיות, זכה לבסוף הכפר למעמד של יישוב מוכר עצמאי ב-2004.
ככפר בלתי מוכר לא היה היישוב מחובר לרשת החשמל הארצית, ואספקת החשמל הגיעה בעבר מגנרטורים שהופעלו מספר שעות ביום. ב-2006 הוחל בתוכנית נסיונית לאספקת חשמל שמקורו באנרגיה סולארית, הנקלטת בקולטי שמש בכפר, לבתים, לעמודי תאורה ולמבני ציבור. כיום חלק מבתי הכפר זוכים לאספקת חשמל ממקור סולארי ואף ניתן למצוא בו את המסגד הראשון והיחיד במזרח התיכון הפועל באופן סולארי בלבד.
שאר בתי הכפר לא חוברו לרשת החשמל הארצית והם אינם זוכים לאספקת חשמל סדירה, אלא על בסיס גנרטורים בלבד.
וילה מפוארת בדריג'את
פתח מערה בה חיו עד לשנות ה-70' של המאה ה-20
מערת מגורים בדריג'את המשמשת כיום לביקורי תיירים
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007582169505171  VIAF: 353146462608227770955   WorldCat (עם VIAF): 353146462608227770955
הבניין הראשי של HSBC

| --- | --- |

הבניין הראשי של HSBC, יוני 2008
 מידע כללי
 סוג:  גורד שחקים
 שימוש:  משרדים
 כתובת:  דרך המלכה 1, סנטרל, האי הונג קונג
 מיקום:  הונג קונג הונג קונג
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין 
 בעלים:  HSBC 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1983–1985 (כשנתיים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1985 
 עלות:  5.2 מיליארד דולר הונג קונגי
 אדריכל:  נורמן פוסטר, ונדי צ'יזמן 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות הייטק 
 מידות
 גובה:  178.8 מטר
 קומות:  44
 קואורדינטות:  22°16′48″N 114°9′34″E﻿ / ﻿22.28000°N 114.15944°E﻿ / 22.28000; 114.15944
  (למפת הונג קונג מוגדלת) גואנגדונג ים סין הדרומיהבניין הראשי של HSBC(למפת הונג קונג רגילה) גואנגדונג ים סין הדרומיהבניין הראשי של HSBC
 
מבנה ההנהלה השני, שניצב באתר ונהרס בשנת 1933, על מנת לפנות מקום להקמת המבנה השלישי בשנת 1935.
מבנה ההנהלה השלישי, שנבנה בשנת 1935. תצלום מתקופת הכיבוש היפני של הונג קונג.
מבנה ההנהלה השלישי, תצלום מתקופת הכיבוש היפני של הונג קונג עת שימש המבנה כמפקדת כוחות הכיבוש היפניים.
הבניין הראשי של HSBC (באנגלית: HSBC Main Building; בסינית: 香港滙豐總行大廈) הוא גורד שחקים הממוקם באזור סנטרל שבאי הונג קונג בהונג קונג, ומשמש את הנהלת התאגיד הבנקאי הונגקונג ושנגחאי (The Hongkong and Shanghai Banking Corporation Limited) - החברה המייסדת של קבוצת HSBC, וכיום חברה בבעלות חברת החזקות HSBC. המבנה ממוקם בצידו הדרומי של כיכר הפסלים, ובסמוך לאתר בו עמד בניין העירייה הישן של הונג קונג (שנהרס בשנת 1933).
גורד השחקים ניצב באתר בו ניצבו המבנים הראשיים הקודמים של התאגיד.
היסטוריה

המבנה הראשון עבור HSBC (שנקרא אז "חברת הבנקאות הונגקונג ושנגחאי" - the Hongkong and Shanghai Banking Company Limited) היה בית וורדלי (Wardley House) ושימש את הנהלת הבנק בין השנים 1865–1882 (מאז ]פתיחת הבנק בשנת 1865. מבנה זה נהרס בשנת 1886 על מנת להקים במקום מבנה הנהלה חדש. עבודות הבנייה של המבנה השני הסתיימו באותה שנה.
מבנה ההנהלה השני כלל שני מבנים שנבנו בסגנון שונה. המבנה הנציב בדרך המלכה (Queen's Road) היה בנוי בסגנון אדריכלות ויקטוריאנית, כאשר אכסדרת עמודים ניצבה בחזית המבנה, ובראשו הייתה כיפה אוקטגונלית.
המבנה השני נהרס בשנת 1933 על מנת לאפשר הקמת מבנה חדש באתר - מבנה זה הושלם בשנת 1935 ונבנה הן על שטחי המבנה השני, והן על שטחים שפונו בעקבות הריסת בית העירייה הישן של הונג קונג. מבנה זה נבו בסגנון אר דקו, והיה באותה עת המבנה הגבוה ביותר באסיה.
בתקופת הכיבוש היפני של הונג קונג במהלך מלחמת העולם השנייה שימש המבנה את ממשלת כוחות הכיבוש היפנים.
בשנות ה-70 של המאה ה-20, בשל גידולה של החברה, נעשה שימוש במשרדים נוספים בכל רחבי הונג קונג והוחלט בשנת 1978 להרוס את המבנה ולבנות מבנה משרדים חדש. המבנה הנוכחי תוכנן על ידי האדריכל הבריטי לורד נורמן פוסטר, בשנת 1979. עבודות הבנייה החלו בשנת 1983 והסתיימו שנתיים מאוחר יותר. המבנה הושלם ב-18 בנובמבר 1985 והיה באותה עת מבנה המשרדים היקר ביותר שנבנה אי פעם - בעלות של 5.2 מיליארד דולר הונג קונגי (668 מיליון דולר אמריקאי).
בשנת 2006 הורחב המבנה והוקמה מבואה חדשה על מנת להגביר את האבטחה במבנה.
תיאור המבנה

גובהו של המבנה כ-180 מטרים ובו 47 קומות ו-4 קומות מרתף תת-קרקעיות
לצורך בניית המבנה נעשה שימוש ב-30,000 טונות פלדה שנוצקו בתבניות מודלריות בגלאזגו ו- 4,500 טונות של אלומיניום שנוצקו בארצות הברית והובאו להונג קונג והורכבו באתר.
ייחודו של המבנה בכך שאין בו מעליות המקשרות את כל הקומות - מעליות המבנה מקשרות קומות ספורות בלבד, ועיקר התנועה בין הקומות היא באמצעות מדרגות נעות הממוקמות בחלל המרכזי של המבנה.
גורד השחקים תלוי ולא מוצב על עמודים. כל 7 קומות תלויות על מסבכים אדירים - הדבר מאפשר גמישות לשינויים בארגון העבודה.
החלל המרכזי הפתוח מאפשר כניסת אור שמש לכל חלקי המבנה. מראות בראש המבנה מכוונות את אור השמש לתוך החלל המרכזי והאור מאיר את מבואת המבנה במראית שעות היום. תריסים קבועים נבנו במטרה להצל על חלונות המבנה ולקררו, ונעשה שימוש במי ים במערכות מיזוג האוויר של המבנה, במטרה לחסוך באנרגיה ובמי שתייה.
תיאור המבנה > פנג שווי

המבנה תוכנן על מנת להתאים לעקרונות הפנג שווי - מסיבה זו נבנה המבנה למול נמל ויקטוריה, כאשר כיכר הפסלים ממוקמת לפניו, ואין מבנה המפריד בינו לבין הים (ובכך מתאפשרת זרימת אוויר חופשית מהים למבנה - דבר המביא הצלחה לפי עקרונות הפנג שווי). הבנק עומד על כך שבתכנון שבוצע על ידי ממשלת הונג קונג לייבש שטחי ים בקרבת החוף, יישאר שטח פתוח בין הים לבין המבנה.
פסלי האריות

כאשר הוחלט על הקמת המבנה השלישי באתר, בשנת 1935, הוזמנו שני פסלי אריות עשויים ברונזה, מאת הפסל הבריטי ו. ו. ואגסטאף (W W Wagstaffe), בדומה לזוג האריות שהוצבו בשנת 1923 בחזית בניין HSBC שהוקם בשאנגחאי. זוג האריות שהוצבו בשנגחאי הפכו לפופולריים ביותר - תושבי העיר האמינו שהם מביאים מזל ונהגו ללטף אותם למטרה זו. האריות בשנגחאי זכו, בבדיחות, לשמות סטפן (Stephen) וסטיט (Stitt) - כאשר סטפן נקרא על שם א. ג. סטפן, מנהל HSBC באותה עת, וסטיט היה ג. ה. סטיט, מנהל סניף שנגחאי של הבנק. השם סטפן ניתן לפסל האריה השואג, ואילו סטיט ניתן לפסל האריה השקט - בהתאם לאופיים של המנהלים.
זוג האריות שהוזמן למבנה שהוקם בהונג קונג היו גדולים מהזוג בשנגחאי, בשל חשיבותו של מבנה ההנהלה הראשי. גם זוג אריות אלה זכו לפופולריות, ותושבי הונג קונג ראו בהם פסלים המביאים מזל ועושר. גם כיום נוהגים זוגות צעירים בהונג קונג להגיע לאריות לאחר חתונתם ולגעת באפם של האריות על מנת לזכות בהצלחה בחיי נישואיהם. גם זוג אריות אלה זכו לכינוי סטפן וסטיט.
פסל האריה השמאלי (סטפן) נפגע במהלך הקרב על הונג קונג עת כבשו כוחות צבא יפן את האי.
בתקופת מלחמת העולם השנייה הורו שלטונות הכיבוש היפני על שליחת האריות ליפן לצורך התכתם לצורכי המלחמה - אולם תוכנית זו לא בוצעה אל הפועל. האריות הגיעו ליפן, ובטרם הותכו נכנעה יפן. האריות נתגלו במספנה באוסקה בשנת 1945 על ידי מלח אמריקאי שזיהה אותם, והושבו להונג קונג באוקטובר 1946.
כאשר נהרס המבנה השלישי בשנת 1984 על מנת להקים את המבנה הנוכחי, הועברו האריות לכיכר הפסלים הסמוכה, ובשנת 1985 הושבו למקומם בפתח המבנה.
בשנת 2002 נוצרו העתקים של הפסלים עבור מגדל HSBC בלונדון על ידי הפסל הניו זילנדי מארק קנדי. קנדי התבקש ליצור העתקים מדויקים של הפסלים, למעט צלקות מלחמת העולם השנייה, עבור ההנהלה בלונדון.
העתקים נוספים של האריות מצויים בפתח מבני הבנק בטורונטו ובונקובר שבקנדה.
הארת המבנה

בשנת 2003 יזמה מועצת התיירות של הונג קונג את "סימפוניה של אורות" - תוכנית להארת גורדי השחקים של הונג קונג לעת לילה, על מנת ליצור מופע אור-קולי לעידוד התיירות. מגדל HSBC משתתף במופע זה, ולצורך כך הותקנו במבנה 716 יחידות תאורה, ובהם 8 אורות חיפוש, וכקילומטר של נורות LED חיצוניות המשנות צבעים בהתאם למופע. עלות התקנת האורות הוערכה ב-5.5 מיליון דולר הונג קונגי.
ראו גם

מגדל HSBC
לקריאה נוספת

Futagawa, Yukio, The Hongkong and Shanghai Banking Corporation, GA Document 16, 1986.
סטפן - פסל האריה השמאלי בחזית המבנה.
הארת המבנה בלילה
הולבי סיטי

| --- | --- |

 סוגה:  אופרת סבון, דרמה רפואית 
 יוצרים:  טוני מקהייל, מל יאנג 
 שחקנים:  ג'ולס נייט (Harry Tressler)  אמנדה מילינג (Connie Beauchamp)  לואיז דלמר (Colette Sheward)  אלקס ווקינשואו (Adrian Fletcher)  ניב מקגריידי (Mary-Claire Carter)  Ifan Huw Dafydd 
 ארץ מקור:  בריטניה
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  23 
 מספר פרקים:  1,011
 הפקה
 מפיקים בפועל:  מאל יאנג (2004-1999)  ג'ונתן יאנג 1999, 13-2011)  קת'לין האצ'יסון (2004-2002)  טוני מקהייל (2010-2006)  בלינדה קפמבל (2011-2010)  אוליבר קנט (2017-2013) סימון הארפר (2017-הווה)
 חברת הפקה:  BBC
 טכניקת צילום:  מצלמה יחידה 
 שידור
 רשת שידור:  BBC One
 תקופת שידור מקורית:  12 בינואר 1999-רץ – 29 במרץ 2022 
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
הולבי סיטי (באנגלית: Holby City) היא סדרת טלוויזיה בריטית מסוגת דרמה רפואית בהפקת ה-BBC, המתרחשת בבית החולים הולבי, ועלתה לשידור לראשונה ב-12 בינואר 1999.
הסדרה הושקה בשנת 1999 כסדרה מקבילה ל"חדר מיון" (Casualty) העוסקת בחיי היום יום בבית החולים, וממשיכה את דרכה גם בהווה לאחר היסטוריה ארוכה של פרסים שונים על הפקתה ועלילותיה.
במהלך הסדרה הופיעו רבים בתפקידי אורח, ובתפקידי צוות בית החולים לוהקו שחקנים ידועים כגון השחקן אדריאן אדמונדסון והשחקניות פטסי קנזיט, רוזי מרסל וג'יין אשר.
העונה ה-22 במספר עלתה לשידור ב-7 בינואר 2020 ותכלול 52 פרקים. בשנת 2008 זכתה הסדרה בפרס באפט"א לטלוויזיה לאופרת הסבון ודרמה בהמשכים הטובה ביותר, ומועמדויות נוספות בשנים 2004, 2005, 2006, 2012, 2014, 2016.
עלילת הסדרה

מרכז העלילה סובב סביב צוות בית החולים. נושאים שונים מועלים בפרקי הסדרה, יחסי רופאים וחולים, יחסים אישיים וחברויות שונות בין עובדי בית החולים, נושאי האתיקה הרפואית השונים, ועוד המון נגיעות שונות בחיי המטופלים השונים אשר מהווים כנקודות התחלה שוליות למגוון עלילות.
האופרה הלירית של שיקגו

אולם ארדיס קראיניק (אנ') בבית האופרה של שיקגו
האופרה הלירית של שיקגו (באנגלית: Lyric Opera of Chicago) היא אחת מלהקות האופרה הראשונות במעלה בארצות הברית. היא נוסדה בשיקגו ב-1954.
מעונה הקבוע של הלהקה הוא בית האופרה העירוני, בניין משנת 1929 שפנימו מעוצב בסגנון אר דקו. קיבולתו בת 3,563 המושבים מציבה אותו במקום השני בגודלו בין אולמות האופרה בצפון אמריקה.
ויליאם מייסון היה המנהל הכללי של האופרה הלירית, משרה בה הוא כיהן מאז נובמבר 1997 ועד 2011. מייסון נמצא בלהקה זה למעלה מ-40 שנה. אנתוני פרויד נכנס לתפקידו באוקטובר 2011, וכהונתו הוארכה עד 2026. סר אנדרו דייוויס היה המנהל המוזיקלי והמנצח הראשי של הלהקה מאז ספטמבר 2000 עד לפרישתו ביוני 2021. הוא העביר את השרביט לאנריקה מצולה (אנ'), המנהל המוזיקלי הנוכחי של האופרה הלירית והמנצח הראשי. דייוויס ניצח על שלושה מחזורים מלאים של טבעת הניבלונגים בעונת 2004–2005 לציון שנת היובל של הלהקה.
נוסף לרפרטואר האופרה המקובל, האופרה הלירית מציגה יצירות בנות זמננו. בין ההפקות של הזמן האחרון "גטסבי הגדול (אנ')" של ג'ון הרביסון (אנ') (2000–2001), "סצנת רחוב (אנ')" של קורט וייל (2001–2002) ו"סוזנה (אנ')" של קרלייל פלויד ו"סוויני טוד" של סטיבן זונדהיים (2002–2003).
המלחין ויליאם בולקום כתב את האופרה האחרונה שלו עד כה, "חתונה (אנ')", לאופרה הלירית. האופרה מבוססת על סרטו של במאי הקולנוע רוברט אלטמן, באותו שם, משנת 1978. הצגת הבכורה הייתה בעונת היובל של האופרה הלירית. בולקום עתיד היה לכתוב עוד אופרה ללהקה, שהצגת הבכורה שלה תוכננה לעונת 2009–2010.
האונה המצחית

| --- | --- |

מיקום האונה המצחית במוח האדם ביחס לגולגולת
 שיוך:  המוח הגדול, המיספרה במוח 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (821) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  lobus frontalis 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A14.1.09.110 
 TA2 (2019):  5445 
 מזהה נרולוקס:  birnlex_928 
 מזהה נרוניימס:  56 
 FMA:  61824 
 קוד MeSH:  A08.186.211.200.885.287.500.270 
 מזהה MeSH:  D005625 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0016733 
 
האונה המצחית או האונה הפרונטלית (TA: Lobus frontalis) היא אזור בקליפת המוח שנמצא בשתי ההמיספרות של המוח הגדול, בקדמת החריץ המרכזי ומעל המענית הצידית.
היא מעורבת בתהליכי הבקרה על התנועה ובפעילויות קוגניטיביות כמו זיכרון לטווח קצר, תכנון, הצבת יעדים וקבלת החלטות.
מבנה

האונה המצחית היא האונה הגדולה ביותר במוח האנושי והיא תופסת כשליש מכלל נפחו של המוח. אונה זו ממוקמת בקדמת כל המיספירה מוחית, קדמית לאונה הקודקודית (אונה פריטאלית) ומעל האונה הרקתית (אונה טמפוראלית). האונה המצחית משתרעת מקליפת המוח הקדם-מצחית עד החריץ המרכזי והמענית הצידית. כאשר החיבור בין האונה המצחית לבין האונה הקודקודית מתבצע באמצעות אונית מסב המרכז, והחיבור בין האונות המצחיות בכל המיספירה מתבצע באמצעות כפיס המוח.
מבנה > פיתולים באונה המצחית

בחלוקה לפיתולים לאונה הפרונטלית ארבעה פיתולים:
הפיתול הקדם-מרכזי
הפיתול המצחי העליון
הפיתול המצחי האמצעי
הפיתול המצחי התחתון
מבנה > התפתחות

האונה המצחית מתפתחת ומבשילה במהלך החיים מן הלידה ועד סביבות גיל 25. בתקופת גיל ההתבגרות המערך הסינפטי באונות המצחיות עובר "גיזום", המוביל לירידה בהתעבות הסינפסות. תהליך זה מחדד את תפקודי הרקמה המוחית במרכזים במוח ומשפר את התפקוד של המעגלים הסינפטיים. שינויים אלו הם חלק בלתי נפרד מההתפתחות הקוגניטיבית של האדם.
תפקוד

האונה המצחית מאפשרת חופש וגמישות מחשבתיים.
היא עוסקת גם בתנועה ובתכנון של תנועה.
האונה המצחית מתווכת התנהגויות שמיוחדות לבני אדם, מניעה התנהגויות שפועלות על הסביבה ומשנות אותה. היא אחראית לטווח רחב של התנהגויות ואי תפקודה יגרום לבעיות תפקוד בתחומים רבים: תפקוד העצבים הקרניאליים, יכולת התנועה, שפה וזיכרון, התנהגות, מוטיבציה, מצב רוח וקוגניציה.
תפקידיה העיקריים של האונה המצחית קשורים לכישורים חברתיים, שיפוט חברתי, ריגושים, תפקודים ניהוליים, קשב, זיכרון, תכנון, מוטיבציה והפקת שפה (אזור ברוקה).
האונה המצחית חיונית לסלקטיביות של גירויים מהסביבה.
האונה המצחית לוקחת חלק מרכזי בפעולות התכנון כמו התעלמות מגירויים לא רלוונטיים, בחירה מתוך מספר אופציות, מעקב אחרי פעולות שבוצעו והוצאת רעיונות לפועל באופן מוטורי.
קיימים הבדלים בין המיספירה ימנית להמיספירה שמאלית באונה המצחית. האונה המצחית השמאלית אחראית על התקרבות, מצב רוח טוב והרפתקנות כמו כן מומחית בעיבוד סדרות של גירויים. האונה המצחית הימנית אחראית על הימנעות, פחד ופסימיות. בנוסף אחראית על התמצאות במרחב, זיהוי דמויות וצורות גאומטריות, הבנת מפות והבחנה בתכנים מורכבים. פגיעה באונה המצחית בהמיספירה בצד אחד יגביר את הדומיננטיות של ההמיספירה הנגדית.
גרעיני הבסיס פועלים בתיאום עם קליפת המוח הקדמית כדי לסנכרן ולבצע התנהגויות מתוכננות ורצוניות המצריכות את מערכות השליטה הלימביות, הקוגניטיביות והמוטוריות.
האונה המצחית שולחת מידע לסטריאטום אודות תנועות הנמצאות בשלבי תכנון או ביצוע. הסטריאטום מכיל את הגרעין הזנבי אשר יש לו שלוחות לאונה המצחית.
הקלט הדופמינרגי שמגיע אל האונה המצחית הוא מרכיב חיוני עבור מגוון של תפקודים קוגניטיביים וניהוליים, כמו למשל: זיכרון עבודה, גמישות התנהגותית וקבלת החלטות.
תפקוד > אנטומיה תפקודית באונה המצחית

האונה המצחית מכילה מספר אזורים תפקודיים חשובים:
האזור המוטורי העיקרי - מעורב בפעולת המערכת המוטורית ומתפקד כמרכז השליטה הראשי על הפעילות המוטורית הרצונית בגוף.
קליפת המוח הקדם-מוטורית
קליפת המוח הקדם-מצחית - תפקידי קליפת המוח הקדם-מצחית הם קישור ותיאום בין גירויים פנימיים וחיצוניים, קבלת החלטות, תפקודים ניהוליים כמו: חיפוש מידע בסביבה, ניטור מידע, מעבר בין מטלות וקשב. בנוסף קליפת המוח הקדם-מצחית מקבלת מידע הקשור לזיכרון מההיפוקמפוס והתלמוס וכן מידע רגשי מהאמיגדלה.
קליפת המוח הקדם-מצחית הגבית-צדית (Dorsolateral prefrontal cortex) - נמצאת בחלק העליון של קליפת המוח הקדם-מצחית.
קליפת המוח הקדם-מצחית האמצעית התחתונה (Ventromedial prefrontal cortex או vmPFC)
קליפת המוח הארובתית-מצחית (Orbitofrontal cortex) - נמצאת בחלק הגחוני של קליפת המוח הקדם-מצחית.
אזור ברוקה - ממוקם באונה המצחית של ההמיספירה השמאלית, בקדמת החלק של האזור המוטורי העיקרי האחראי על השליטה בשרירי הדיבור. הוא אחראי על עיבוד והפקת שפה וחזרה קולית.
בעוד שהאזור המוטורי העיקרי מעורב בעיקר בהיבטים הקינסטזיים והדינמיים של התנועה הרצונית, יתר קליפת המוח הקדמית מקושרים להכנה ולתכנון של תנועות רצוניות כתגובה לגירויים חיצוניים או פנימיים.
ליקויים באונה המצחית

פגיעה באונה המצחית יכולה להתרחש בעקבות פגיעת ראש או נזק מוחי והיא מאופיינת בשינויים רגשיים וחברתיים.
סינדרום טיפוסי של פגיעה באונה המצחית כולל התנהגויות חברתיות בלתי הולמות, חוסר שיפוט מוסרי, חוסר עכבות, הנמכה בחשיבה המופשטת, חוסר יכולת לתכנן לעתיד וקושי בהתמדה.
נמצאו עדויות על קשרים בין פגיעות באונות המצחיות לבין עבריינות, התנהגות לא אתית, והתנהגות מינית פוגענית.
הנמכה בתפקודים של האונה המצחית מעורבים באטיולוגיה של הפרעת קשב.
למשל התסמינים של הפרעת קשב כוללים פגיעה ביכולת הוויסות מלמעלה-למטה של המערכת הפרונטלית על הקשב וההתנהגות.
הפרעת קשב מתקשרת לשוני מבני באונות המצחיות, בעיקר באונה המצחית הימנית ובמעגל ה- Fronto-Striatal.
בהתאם לכך, חלק מהתסמינים של הפרעות קשב דומים לאלו הנגרמים כתוצאה מליקויים באונה המצחית.
נראה שליקויים עדינים בתפקוד של האונה המצחית תורמים ליכולת היצירתיות. בהתאם לכך, שכיחות התסמינים של הפרעת קשב בקרב אנשים יצירתיים גבוהה באופן משמעותי משכיחותם באוכלוסייה הכללית. לעיתים על מנת לטפל בהפרעת קשב מפנה רופא המוסמך לכך לטיפול תרופתי. אחת התרופות הנפוצות לטיפול בהפרעת קשב מכילה את החומר מתילפנידאט. חומר זה הוא חוסם את הספיגה החוזרת של המוליך העצבי דופמין במסגרת תהליך ההעברה הסינפטית בין תאי עצב במערכת העצבים.
ליקויים באונה המצחית > אבחון פגיעה באונה המצחית

Tower of London הוא מבחן המכיל סדרת בעיות הדורשות יכולת תכנון ברמה גבוהה. במהלך מבחן זה נדרש הנבדק לתכנן מהלכים על מנת לפתור בעיה המוצגת בפניו.
מבחן ויסקונסין (WCST) חובר על ידי גרנט וברג הוא מבחן נוסף לבחינה פגיעה מצחית. מבחן זה בוחן תגובות מוטוריות ומילוליות לסדרת גירויים חיצוניים. במבחן על הנבדק למיין קלפים על פי קטגוריה שהנסיין מכוון אליה ויכול לשנותה מבלי להודיע על כך מראש.
שיפור תפקודים הקשורים לאונה המצחית

אימון מוחי נועד לשפר מיומנויות קוגניטיביות, הוא יכול לשמש גם לפיתוח הכישורים הקשורים בתפקוד האונה הקדמית[דרוש מקור].
שיפור תפקודים הקשורים לאונה המצחית > שימוש באונה המצחית לפיצוי על קשיים ממקורות אחרים

במקרים מסוימים האונה המצחית יכולה לשמש לצורך פיצוי על ליקויים או פגיעות בחלקים אחרים של מערכת העצבים.
לדוגמה: בקרב קוראים תקינים המוח הקטן מופעל במהלך למידת רצף מוטורי ובפעילות מוטורית אוטומטית. לעומתם, דיסלקטיים אינם מסוגלים להסתמך על הפעילות האוטומטית של המוח הקטן. לכן הם משתמשים יותר באונה המצחית, המאפשרת שימוש באסטרטגיות מודעות יותר לצורך פעילויות אלו. מסיבה זו הוראה מתקנת שמה דגש רב על הקנייה של אסטרטגיית למידה[דרושה הבהרה].
היסטוריה מחקרית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
היסטוריה מחקרית > המקרה של פיניאס גייג'

פיניאס גייג' היה עובד רכבת אשר נפגע באונות המצחיות במהלך תאונת עבודה. רופאיו שמו לב להתנהגות מאוד ילדותית של גייג'. גם בני משפחותו שמו לב לשינוי התנהגותו: גייג', שהיה אדם אחראי, טוב לב, שקדן ורציני, הפך לאימפולסיבי, גס, ילדותי וחסר התחשבות. חברת הרכבת סירבה להחזירו לעבודתו בעקבות השינוי הדרמטי שהתרחש באופיו. גייג' עזב את משפחתו, ובשנת 1860 מת מסטטוס אפילפטיקוס. המקרה שלו השפיע רבות על חקר הנפש (גם בתחום הנוירוביולוגי וגם בתחום הפסיכולוגי), וגרר אחריו ניסויים רבים.
גלריית תמונות

האונה המצחית באדום
מבט מבסיס הגולגולת על האונה המצחית
האונה המצחית ממבט על
לקריאה נוספת

קרלסון, נ. (2008). הפיזיולוגיה של ההתנהגות. האוניברסיטה הפתוחה.
kandel, E. & Freed, A. (1989). Frontal lobe dysfunction and antisocial behavior: A review. Journal of Clinical Psychology. 45(3).
Owen, M.O, Downes, J.J, Sahakin, B.J, Polkey, C.E & Robbins, T.W. (1990). planing and spatial in working memory following frontal lobe lesions men. Neuropsychologia. 28(10).
Shue, K.L & Douglas, V.I (1992). Attention deficit hyperactivity disorder and the frontal lobe
syndrome. Baring and Cognition. 20.
Rolls, J.N, Hornak, J, Wade, D et al. (1994). Emotion related lerning in patients wite social and emotinal changes associated with frontal lobe damage. Neurol-Neurosurgy Psyhiatry. 57.
הערות שוליים

↑  גריג ר. ג. וזימברדו פ.ג. (2010). מבוא לפסיכולוגיה. הוצאת האוניברסיטה הפתוחה.
↑  מוניץ, ח' (עורך). (2016). פרקים נבחרים בפסיכיאטריה מהדורה שישית. תל אביב: דיונון.
1 2  Dietrich, A. (2004). Neurocognitive mechanisms underlying the experience of flow. Consciousness and Cognition, 13(4), 746-761.
1 2 3 4  Neil R. Carlson, (2013). Physiology of Behavior. Boston: Pearson.
1 2  Mai, J. K., & Paxinos, G. (Eds.). (2012). The human nervous system. Academic Press.
↑  Hynd, G. W., Hern, K. L., Novey, E. S., Eliopulos, D., Marshall, R., Gonzalez, J. J., & Voeller, K. K. (1993). Attention deficit-hyperactivity disorder and asymmetry of the caudate nucleus. Journal of Child Neurology, 8(4), 339-347.
↑  Floresco, S. B., & Magyar, O. (2006). Mesocortical dopamine modulation of executive functions: Beyond working memory.Psychopharmacology, 188(4), 567-85.
↑  Calkins, Susan D. (Ed); Bell, Martha Ann (Ed), (2010). Child development at the intersection of emotion and cognition. Human brain development. Washington, DC, US: American Psychological Association.
↑  Barkley, R. A., Cook, E. H., Dulcan, M., Campbell, S., Prior, M., Atkings, M., & ... DuPaul, G. J. (2002). Consensus Statement on ADHD. European Child & Adolescent Psychiatry, 11(2), 96.
↑  Arnsten, A. F. (2011). Catecholamine influences on dorsolateral prefrontal cortical networks. Biological psychiatry, 69(12), e89-e99.
↑  מנור, א', וטיאנו, ש' (2012). לחיות עם הפרעת קשב, ריכוז והיפראקטיביות. תל אביב: דיונון.
↑  Chakravarty, A. (2010). The creative brain–Revisiting concepts. Medical hypotheses, 74(3), 606-612.
↑  Healey, D., & Rucklidge, J. J. (2006). An Investigation into the Relationship Among ADHD Symptomatology, Creativity, and Neuropsychological Functioning in Children. Child Neuropsychology, 12(6), 421-438.
↑  ישי-קרין, נ., דיסלקציה, רכיבה על סוסים והצרבלום., באתר פסיכולוגיה עברית, ‏2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4183361-2  NDL: 01071497  NKC: ph265689  TA98: A14.1.09.110 
החריצים (sulcus) והגבעות (gyrus) בקליפת המוח של האונה המצחית
חלוקה לאזורים באונה המצחית
חלוקה לאזורים בקליפת המוח הקדם-מצחית
דיוניסיוס מהליקרנסוס

| --- | --- |

 לידה:  60 לפנה״ס? הליקרנסוס, טורקיה 
 פטירה:  7 לפנה״ס (בגיל 53 בערך) רומא, האימפריה הרומית 
 שפות היצירה:  יוונית עתיקה 
 יצירות בולטות:  קדמוניות הרומאים, Opuscula rhetorica, O Tukididovom stilu 
 
דיוניסיוס מהליקרנסוס (ביוונית: Διονύσιος Ἀλεξάνδρου Ἁλικαρνᾱσσεύς,‏ 60 לפנה"ס – לאחר 7 לפנה"ס) היה היסטוריון יווני ומורה לרטוריקה מהעיר הליקרנסוס (כיום העיר בודרום השוכנת בחופה הדרום - מערבי של טורקיה). הוא היה בנו של אלכסנדר מהליקרנסוס ושגשג בתקופת שלטונו של הקיסר אוגוסטוס. סגנונו הספרותי היה אטיציסטי - סגנון מעודן אשר נועד לחקות הסגנון שהיה נהוג באתונה בתקופה הקלאסית.
אוסף חיבוריו אודות ההיסטוריה הרומית, קדמוניות רומא, מהווה, לצד ליוויוס, את המקור החשוב ביותר העוסק בהיסטוריה הרומית המוקדמת. בחיבוריו שם דיוניסיוס דגש נרחב על ההיבט הכרונולוגי, שכן על מנת לוודא שאין הוא מבלבל בין התאריכים הוא נעזר בשתי נקודות זמן - האולימפיאדה, המתרחשת אחת לארבע שנים, ובקונסולים אשר מכהנים מדי שנה. סביר להניח שדיוניסוס אימץ שיטה זו מתוקידידס.
חייו

דיוניסיוס נולד בהליקרנסוס (עיר הולדתו של היסטוריון מפורסם נוסף - הרודוטוס) בשנת 60 לפני הספירה. בשנת 29 או 30 לפנה"ס החליט לעבור לרומא, בסמוך למועד בו הקיסר אוגוסטוס שם קץ למלחמת האזרחים בינו לבין מרקוס אנטוניוס, במהלך האולימפיאדה ה-187. שם פרסם דיוניסיוס את ספרו הראשון על ההיסטוריה הרומאית בשנה השביעית או השמינית לפני הספירה, כעשרים ושתיים שנים לאחר הגעתו לעיר. כתביו, כולל החלקים אשר לא יצאו לאור, היו פופולריים בקרב מעגל האינטלקטואלים היווניים. לדיוניסוס היו פטרונים רומאיים כדוגמת קווינטוס אייליוס טוּבֵּרוֹ (קונסול שנת 11 לפנה"ס). בנוסף, היה מורה לרטוריקה.
במהלך המאה התשע עשרה רווחה הדעה שדיוניסיוס היה אחד מאבותיו של אייליוס דיוניסיוס מהליקרנסוס, רטוריקן יווני מימי הקיסר אדריאנוס.