stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שמורת נחל הקיבוצים

| --- | --- |

נחל הקיבוצים
 מידע כללי
 סוג:  שמורת טבע
 תאריך הכרזה:  10 בינואר 2006
 נתונים ומידות
 שטח:  0.07 קמ"ר
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  מחוז הצפון 
 קואורדינטות:  32°30′01″N 35°27′14″E﻿ / ﻿32.500277777778°N 35.453888888889°E﻿ / 32.500277777778; 35.453888888889
  (למפת עמק בית שאן מוגדלת) שמורת נחל הקיבוצים(למפת עמק בית שאן רגילה) שמורת נחל הקיבוצים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שמורת נחל הקיבוצים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שמורת נחל הקיבוצים
 
נחל הקיבוצים
שמורת נחל הקיבוצים היא שמורת טבע מוכרזת בעמק המעיינות שבעמק בית שאן, שהוכרזה ב-10 בינואר 2006. שטח השמורה הוא כ-70.1 דונם. השמורה סובבת את נחל הקיבוצים.
החי > יונקים

בעבר חיה הלוטרה האירופית במי הנחל ובסביבה הקרובה אליו, אך כיום נכחדה מהאזור.
החי > דגים

בנחל חיים מגוון דגים, וביניהם: אמנון הגליל, אמנון ירדן, אמנון מצוי, אמנונית יוסף, עגלסת מצויה, בינית גדולת קשקש, בינית ארוכת ראש, לבנון ליסנר, נאוית מצויה, גמבוזיה מצויה ולאחרונה גם מולי מפרש שפלש לשם כמו כן זוהה מין פולש נוסף מהסוג זברה ציקליד(מין של ציכלזומה).
הצומח

בנחל גדלים מיני צמחים שונים כמו: קנה מצוי, סוף מצוי, פטל קדוש, קנה סוכר גבוה, פלגית שיחנית, סמר ימי, אגמון החוף, מכבד הביצות, לוטוס צר עלים, שנית גדולה, אשל הירדן, ערידת הביצות, ליסמכיה מסופקת, מרור ימי, ובמים גדל בשפע צמח טבול נדיר - קרנן טבוע.
הערות שוליים

↑  Elad Oreg, העם הנבחר על ידי עצמו: 3 הערות על בחירה וטרגדיה בת 4000 <br>The Self Chosen People: 3 Remarks on Choice and a 4000 Years Tragedy, SSRN Electronic Journal, 2019 doi: 10.2139/ssrn.3488581
|  שמורות טבע בישראל |
| --- | --- | --- |
| הגולן | אירוס הביצות נוב • אלי על • בריכת בראון • גמלא • הר אביטל • הר חרמון • הר חרמונית • הר פרס • הר שיפון • יער אודם • יער יהודיה • נחל גילבון • נחל משושים • נחל הבניאס • מג'רסה • סוסיתא |  |
| צפון | אבוקה • אלון • אלונה • אלוני אבא • אלוני בית קשת • נחל בית העמק • בריכת פסוטה • אלוני ברעם • אלוני יצחק • בוריקה • גאון הירדן •  החולה • הר ארבל • הר חורשן • הר יונה • הר מירון • הר שכניה • חוטם הכרמל • חוף דור-הבונים • חורבת קרתא • חורשת טל • חי-בר כרמל • מערת פער •  נחל בזק • נחל בצת • נחל דישון • נחל הקיבוצים • נחל כזיב • נחל מערות • נחל עמוד • נחל ראש פינה • נחל שניר • נחל שרך • נחל תבור • נחל תות • נחל עיון • עין אפק • עין ארובות • עין נוטרה • עין נימפית • עין תאו • פארק הכרמל • ראש הנקרה • רמות מנשה • תל דן • תל אנפה • תל סהרון • תל שמרון |  |
| מרכז | ביצת זיתא • בני ציון (חרוצים) • בריכת דורה • בריכת יער • גבעת האירוסים • גדור • געש • האירוסים • הדסים • המסרק • חולות ניצנים • מבוא אשדוד • חורבת מדרס • חורבת סעדים • מערת אבשלום • מערת התאומים • נאות קדומים • נחל דולב • נחל כפירה • נחל פולג • נחל קטלב • נחל שורק • נחל התנינים • עינות גיבתון • שער פולג |  |
| יהודה | אלוני שמואל • אל כנוב • הר הטייסים • ואדי מכוך • נחל אוג • נחל בזק עילי • נחל פרת • עינות צוקים • קנה וסמר |  |
| השומרון | הר כביר • יער אום צפא • יער ריחן • נבי רביח • נחל פצאל • נחל קנה • עינות זרקא • רכס טמון • ביצת ואדי מלחה • בור הציפורים • נחל שילה עילי |  |
| הנגב | בקעת תמנע • בתרונות רוחמה • גבעות להב • הבשור • המכתש הגדול • המכתש הקטן • הר הנגב • הר חירן • הר עמשא • הרי אילת • חולות משאבים • חולות סמר • חוף האלמוגים • חי-בר יטבתה • מכתשים בנגב • מצוק הצינים • נחל גרר • נחל ערוגות • נחל עשוש • נחל צין • עין גדי • ערבת עברונה • פארק הלס • פורה |  |
| שמורות ימיות | איי חוף ראש הנקרה • ים ראש הנקרה-אכזיב • שקמונה • ים ראש הכרמל • ים דור-הבונים • ים שקמה • איי חוף דור-מעגן מיכאל • ים גדור • ים האלמוגים • חוף האלמוגים • הים הדרומי • הפרעת פלמחים |  |
ת'רואן

| --- | --- |
סמל ת'רואןסמל ת'רואן

 מדינה:  צרפת צרפת
 שטח:  8.37 קמ"ר
 גובה:  31 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,109 (1 בינואר 2021)
 קואורדינטות:  50°38′12″N 2°15′32″E﻿ / ﻿50.636666666667°N 2.2588888888889°E﻿ / 50.636666666667; 2.2588888888889 
 אזור זמן:  UTC+1
 http://communedetherouanne.fr
 he
ת’רואן - Thérouanne ([teʁ.wan]; במערב פלמית: Terenburg; הולנדית Terwaan) הוא כפר בן 1,100 תושבים לערך, במחוז פה-דה-קאלה במחוז או-דה-פראנס שבצרפת הנמצא על גדת נהר הלייה.
היסטוריה

בתקופת הגאלים, המקום היווה בירת שבט המוריני שבקבוצת השבטים הבלגים. לאחר כיבוש גאליה על ידי הרומאים, נותר המקום כבירת האזור.
בסביבות שנת 639, הקים הקדוש אודומאר את הבישופות של ת’רואן וזו שלטה במהלך ימי הביניים על חלק גדול מהגדה השמאלית של נהר הסכלדה.
מבחינה טריטוריאלית היה האזור שייך למחוז פלנדריה. בשנת 1303 נשרפה העיר על ידי הצבא הפלמי במהלך מלחמתם מול צרפת.
העיירה נכבשה מהצרפתים על ידי מקסימיליאן הראשון והנרי השמיני ב-1513 לאחר קרב גינגאט.
בשנת 1553 צר קרל החמישי על ת'רואן, שהייתה אז מובלעת צרפתית באימפריה הרומית הקדושה, כנקמה על תבוסה של הצרפתים במצור על מץ. לאחר שכבש את העיר הורה להרוס אותה, לפרק את הדרכים, לחרוש ולהמליח את השטח. רק קהילה קטנה, ששכנה מחוץ לחומות העיר, נותרה במקום ומאוחר יותר (כנראה בסביבות 1800) אימצו את השם תרואן. היעלמותה של הבישופות לשעבר הובילה לכינוס ועידת טרנטו.
העיירה שוכנת על דרך פרנצ'יג'נה העתיקה המחברת בין קתדרלת קנטרברי באנגליה לרומא באיטליה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007482544005171  BnF: cb15269252d (data)  GND: 4119586-3  LCCN: nb2004314852  MusicBrainz: d99297c5-49ce-4dcb-976e-f04b5a96876e  NKC: ge765364  VIAF: 168721087   WorldCat (עם VIAF): 168721087
שמואל גורדון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1944 (בן 80 בערך) משמר העמק, פלשתינה (א"י)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   חיל האוויר הישראלי
 דרגה:  
 תפקידים בשירות
 טייס קרב   מפקד טייסת 105  מפקד מוצב השליטה המרכזי של חיל האוויר
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים   מלחמת לבנון 
 
שמואל גורדון (נולד בשנת 1944 בקיבוץ משמר העמק) הוא איש צבא ישראלי בדימוס, ששירת 27 שנים בחיל האוויר הישראלי, כטייס קרב, מפקד יחידות מבצעיות וקצין מטה עד דרגת אלוף-משנה. הוא חוקר העוסק במחקרים אסטרטגיים, ביטחון לאומי, מאבק בטרור ועשיית הסדרים בין ישראל לשכנותיה.
ביוגרפיה > שירותו הצבאי

גורדון התגייס לחיל האוויר ובשנת 1963 סיים קורס טיס במגמת קרב. לאחר מכן שימש כמדריך בבית הספר לטיסה. במלחמת ההתשה לחם כטייס מיראז' בטייסת הקרב הראשונה. בהמשך עבר הסבה למטוס "פנטום", ושירת כסמ"ט ב' ואחר כך סמ"ט א' בטייסת אבירי הזנב הכתום שבפיקודו של יפתח ספקטור. במסגרת זו השתתף ב-2 בינואר 1973 בהפלה הראשונה של מטוס בידי הטייסת. במלחמת יום הכיפורים טס בטייסת זו בהצבת חירום. לאחר מכן שימש מפקד טייסת 105, של מטוסי פנטום.
בשנים 1977–1979 היה ראש הענף לאימון והדרכת מטוסי קרב במפקדת חיל האוויר, ובשנים 1978–1979 היה ראש פרויקט תוכנית האימונים של חיל האוויר לאחר החזרת סיני.
בשנים 1982–1984 שימש מפקד מוצב השליטה המרכזי של חיל האוויר, בדרגת אלוף-משנה, בין היתר במהלך מלחמת לבנון הראשונה.
בשנים 1985–1988 היה מדריך במכללה לביטחון לאומי וראש צוות מחקר בנושא שדה הקרב העתידי.
במהלך שירותו הצבאי השלים בשנת 1980 לימודים לתואר ראשון (בהצטיינות) במדעי הרוח, ובשנת 1982 השלים לימודים לתואר שני (בהצטיינות) במדעי המדינה, שניהם באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה > לאחר שחרורו מצה"ל

לאחר שחרורו מצה"ל שהה בשנים 1988–1991 בתאגיד ראנד בקליפורניה, שם עסק, בין היתר בסימולציות מתקדמות של היבטים מערכתיים בשדה הקרב העתידי ובאפיון מערכות נשק.
בשנים 1986–1995 היה בעל תוכנית קבועה בגלי צה"ל בנושאי ביטחון.
בשנת 1996 השלים דוקטורט בהיסטוריה צבאית באוניברסיטה העברית בירושלים. נושא התזה שלו הוא "עוצמה צבאית : טכנולוגיה צבאית ומלחמה קונבנציונלית במזרח התיכון".
עוסק, בין היתר, במחקר, בייעוץ לתעשיות הביטחון ולקהילת הביטחון בנושאים כמו מערכות נשק, ייעוץ ארגוני, ניתוח מערכות וקבלת החלטות. היה מעורב בצורה אינטנסיבית במערכת לוחמה נגד טק"ק ובמיוחד במערכת השו"ב עבור מערכת טיל נגד טילים. ערך, בשיתוף צוות מחיל האוויר, פרויקט השוואה לבחירת מטוס הקרב העתידי. פיתח מודל להערכת עוצמה צבאית ומדידת הצרכים התקציביים של משרד הביטחון וצה"ל.
פרסם מספר ספרי עיון, העוסקים בקובעי ההחלטות המדיניות והצבאיות. משמש מרצה באוניברסיטה העברית בירושלים ופובליציסט. בשנת 1998 זכה ספרו "קשתו של פאריס" בפרס יצחק שדה לספרות צבאית.
בנוסף פרסם ספר שירה ושני רומנים.
מתגורר הר אדר.
מספריו > ספרי עיון

עימות באוויר - פרקים באסטרטגיה האווירית של גרמניה ובריטניה 1945-1914, מערכות, 1985
קשתו של פאריס - טכנולוגיה דוקטרינה וביטחון ישראל, ספרית פועלים, 1997
מסדר האבירים האחרון: אסטרטגיה אווירית מודרנית, רמות-אוניברסיטת ת"א, 1998
ישראל נגד הטרור - הערכת מצב לאומית, א’ מלצר - מחקר, עיתונאות והוצאה לאור, 2002
מבט אישי: עיראקים, פלסטינים ואנחנו צה"ל, 2003
מנהיגות אווירית - תרבות מבצעית מודרנית, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2003
30 שעות באוקטובר - החלטות הרות גורל על הפעלת חיל האוויר בתחילת מלחמת יום כיפור, ספריית מעריב, 2008
מ'חניבעל' למלחמה - החלטות אסטרטגיות במלחמת לבנון השנייה, מודן הוצאה לאור, 2012
The vulture and the snake : counter-guerrilla air warfare : the war in Southern Lebanon, Begin-Sadat Center for Strategic Studies, Bar-Ilan University, 1998
Dimensions of Quality: A New Approach of Measuring Air Power, Jaffee Center for Strategic Studies, 2003
Grizlly vs. Scorpion: Strategic Decisions in Operation Cast Lead, The Fisher Institute for Air & Space Strategic Studies, 2012
מספריו > שירה וספרות יפה

כחלום יעוף : שירים, ספרית פועלים, 1995
אהבה קלועה, גוונים, 2005
בגלוי ובסתר, כרמל, 2011
דורי, הוצאת חבר לעט, 2016
הערות שוליים

↑  אורי דרומי, אסון אווירי, באתר הארץ, 23 בספטמבר 2008.
↑  יפתח ספקטור,"רם וברור", ידיעות ספרים, 2007, עמוד 145.
↑  יפתח ספקטור,"רם וברור", ידיעות ספרים, 2007, עמוד 208.
↑  אבינעם מיסניקוב, ‏ההפלה הראשונה של טייסת אבירי הזנב הכתום, באתר "מרקיע שחקים"
↑  חנוך פטישי, ‏טיסה מבצעית-טייסת אבירי הזנב הכתום, באתר "מרקיע שחקים"
↑  אמיר אורן, המלחמה שלא נגמרה, באתר הארץ, 2 באוקטובר 2008.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310967105171  GND: 1194969577  ISNI: 0000 0000 6663 5683  LCCN: nr91036188  NLK: KAC201711419  SUDOC: 092932827  VIAF: 315944568   WorldCat (עם VIAF): 315944568
שמורת נחל בית העמק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  שמורת טבע
 תאריך הכרזה:  19 בדצמבר 1974
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  הגליל העליון
  (למפת הגליל המערבי מוגדלת) שמורת נחל בית העמק(למפת הגליל המערבי רגילה) שמורת נחל בית העמק(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שמורת נחל בית העמק(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שמורת נחל בית העמק
שמורת נחל בית העמק היא שמורת טבע בישראל בחבל תפן שבגליל העליון.
בתחום השמורה נכלל חלקו העמוק והמרשים של נחל בית העמק. באזור זה הנחל חולף בין מדרונות תלולים המתנשאים לגובה 200 מ' מעל לערוץ. בשמורה נכללים כ-2.5 ק"מ מאפיק נחל בית העמק עצמו, וכן אפיקו התחתון של נחל כישור (היובל העליון של נחל בית העמק).
אתרים בשמורה

בתחום השמורה כמה אתרים מרכזיים:
מערת הנטיפים תפן סמוכה ליישוב לפידות. המערה נפגעה על ידי מבקרים ומטיילים בעבר, וחשיבותה העיקרית כאתר משכן ורבייה לאוכלוסיית עטלפי חרקים אם כי לא תמיד יש פעילות עטלפים באתר. הכניסה למערה זו אסורה כדי למנוע פגיעה בעטלפים שבה.
מצודת תפן ליד קיבוץ כישור הייתה חלק ממערך הביצורים שהגן על העיר ההלניסטית פטולמאיס (עכו).
מעיין עין יפעם (עין אל-מג'נונה) – מעיין פועם בעל שפיעה חזקה באביב (עשוי להתייבש לחלוטין בקיץ).
בור כיסא, בור בעומק כ-10 מ', הנמצא עשרות מטרים מצפון לכביש תפן-לפידות. הבור גדול יחסית (אורכו כ-50 מטרים מצפון לדרום ורוחבו כ-20 מטרים ממזרח למערב). ניתן לרדת אל הבור מצידו הצפוני. בקרקעית הבור יש שפע עצי מיש ומעט עצי תאנה, וכן מערות קטנות ובהן נטיפים וזקיפים יבשים. הבור מהווה גוש נפרד של שמורת נחל בית העמק.
היסטוריה

תוכנית לשמורת הטבע על שטח של כ-2546 דונם הופקדה בשנת 1969, אולם הדיון בתוכנית התעכב בגלל דיון מקביל בוועדת מרעה ויער. שמורת נחל בית העמק הוכרזה כשמורה ב-19 בדצמבר 1974 על שטח של כ-2141 דונם. כ-400 דונם במזרח התכנית המוצעת, שיועדו לנטיעות קק"ל, לא נכללו בשמורה.
תוכנית להרחבת השמורה אושרה בשנת 2014, אך טרם הוכרזה כשמורת טבע. ההרחבה מוסיפה שטח נוסף באזור נחל כישור, ואת השטחים שיועדו בעבר לנטיעות קק"ל.
צמחייה

בתחום השמורה הרבה עצי אורן ואירוס נצרתי.
הערות שוליים

1 2  מנחם מרקוס, יובל אלעזרי, אנציקלופדיה מפה, כרך 5, מפה, 2001
↑  הודעה בדבר הפקדת תכנית מפורטת, על המשמר, 6 במאי 1969
↑  אברהם רותם, צמחיה וחיות נדירות נשמדות בשל סחבת, מעריב, 25 בפברואר 1970
↑  שמורות טבע וגנים לאומיים מוכרזים בשנים 2017-1964, באתר רשות הטבע והגנים
↑  שמורת נחל בית העמק, באתר "טבע ונופים בישראל"
↑  מאיר הראובני, נחל קדש ונחל שניר הוכרזו כשמורות מוגנות, מעריב, 22 באפריל 1975
|  שמורות טבע בישראל |
| --- | --- | --- |
| הגולן | אירוס הביצות נוב • אלי על • בריכת בראון • גמלא • הר אביטל • הר חרמון • הר חרמונית • הר פרס • הר שיפון • יער אודם • יער יהודיה • נחל גילבון • נחל משושים • נחל הבניאס • מג'רסה • סוסיתא |  |
| צפון | אבוקה • אלון • אלונה • אלוני אבא • אלוני בית קשת • נחל בית העמק • בריכת פסוטה • אלוני ברעם • אלוני יצחק • בוריקה • גאון הירדן •  החולה • הר ארבל • הר חורשן • הר יונה • הר מירון • הר שכניה • חוטם הכרמל • חוף דור-הבונים • חורבת קרתא • חורשת טל • חי-בר כרמל • מערת פער •  נחל בזק • נחל בצת • נחל דישון • נחל הקיבוצים • נחל כזיב • נחל מערות • נחל עמוד • נחל ראש פינה • נחל שניר • נחל שרך • נחל תבור • נחל תות • נחל עיון • עין אפק • עין ארובות • עין נוטרה • עין נימפית • עין תאו • פארק הכרמל • ראש הנקרה • רמות מנשה • תל דן • תל אנפה • תל סהרון • תל שמרון |  |
| מרכז | ביצת זיתא • בני ציון (חרוצים) • בריכת דורה • בריכת יער • גבעת האירוסים • גדור • געש • האירוסים • הדסים • המסרק • חולות ניצנים • מבוא אשדוד • חורבת מדרס • חורבת סעדים • מערת אבשלום • מערת התאומים • נאות קדומים • נחל דולב • נחל כפירה • נחל פולג • נחל קטלב • נחל שורק • נחל התנינים • עינות גיבתון • שער פולג |  |
| יהודה | אלוני שמואל • אל כנוב • הר הטייסים • ואדי מכוך • נחל אוג • נחל בזק עילי • נחל פרת • עינות צוקים • קנה וסמר |  |
| השומרון | הר כביר • יער אום צפא • יער ריחן • נבי רביח • נחל פצאל • נחל קנה • עינות זרקא • רכס טמון • ביצת ואדי מלחה • בור הציפורים • נחל שילה עילי |  |
| הנגב | בקעת תמנע • בתרונות רוחמה • גבעות להב • הבשור • המכתש הגדול • המכתש הקטן • הר הנגב • הר חירן • הר עמשא • הרי אילת • חולות משאבים • חולות סמר • חוף האלמוגים • חי-בר יטבתה • מכתשים בנגב • מצוק הצינים • נחל גרר • נחל ערוגות • נחל עשוש • נחל צין • עין גדי • ערבת עברונה • פארק הלס • פורה |  |
| שמורות ימיות | איי חוף ראש הנקרה • ים ראש הנקרה-אכזיב • שקמונה • ים ראש הכרמל • ים דור-הבונים • ים שקמה • איי חוף דור-מעגן מיכאל • ים גדור • ים האלמוגים • חוף האלמוגים • הים הדרומי • הפרעת פלמחים |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראל ובנושא איכות הסביבה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שניידר אלקטריק

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 בורסה:  Euronext 
 מייסדים:  אז'ן שניידר 
 תקופת הפעילות:  1836–הווה (כ־188 שנים) 
 חברות בנות:  אינבנסיס  שניידר אלקטריק (קנדה)  שניידר אלקטריק (דנמרק)  שניידר אלקטריק (הממלכה המאוחדת)  ELKO  שניידר אלקטריק (גרמניה)  שניידר אלקטריק (ארה"ב)  שניידר אלקטריק (אוסטרליה)  שניידר אלקטריק (ספרד)  AVEVA 
 מיקום המטה:  רואי מלמזון 
 משרד ראשי:  צרפת רואל-מלמזיו, או-דה-סן, צרפת
 ענפי תעשייה:  תעשיית האלקטרוניקה, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מוצרים עיקריים:  תוכנה, מכשיר חשמלי 
 הכנסות:  35,902,000,000 אירו (נכון ל־2023) 
 רווח תפעולי:  5,933,000,000 אירו (נכון ל־2023) 
 רווח:  4,003,000,000 אירו (נכון ל־2023) 
 הון עצמי:  24,440,000,000 אירו (נכון ל־31 בדצמבר 2021) 
 מנכ"ל:  Peter Herweck 
 עובדים:  155,000 (נכון ל־2018) 
  
 www.se.com
 
פטיש הקיטור של קרוזו מתוצרת שניידר
שניידר אלקטריק (Schneider Electric) היא חברה צרפתית ותאגיד רב-לאומי, למוצרים וחומרה בתחום ייצור, הולכה ובקרת מערכות אספקת חשמל. נכון ל-2019 היו לחברה הכנסות של כ-27 מיליארד אירו והיא מעסיקה כ-155,000 עובדים ברחבי העולם.
היסטוריה

החברה נוסדה ב-1836 על ידי האחים אז'ן ואדולף שניידר בעיר קרוזו (Le Creusot) בשם "שניידר ושות'" (Schneider et Cie) ועסקה בייצור מנועים חשמליים וקטרי רכבת. באותה עת הייתה חלק מתאגיד וסטינגהאוס. החברה נודעה בהתמחות עולמית בייצור פטישי קיטור ופטיש הקיטור הענק שייצרה ב-1877 הפך לסמלה של העיר קרוזו.
לקראת מלחמת העולם הראשונה עסקה החברה בייצור תותחים, תותחי רכבת, תותחים ימיים ואף טנק (שניידר CA1, שהיה הטנק הצרפתי הראשון). לאחר המלחמה לא חזרה לעסקי הנשק ופנתה לפיתוח מוצרים בתחום הנדסת חשמל ותעשיית פלדה. בין היתר עסקה בשנים אלה בפיתוח הרכבת התחתית של פריז. החברה, שנקראה "קבוצת שניידר" המשיכה במסלול זה עד 1980.
משנת 1981 מתמקד התאגיד, שנקרא שניידר אלקטריק, בציוד אוטומציה ובקרה וציוד לאבטחת מערכות חשמל. התאגיד רכש חברות משלימות מצרפת ומחוצה לה וכך פיתח קו מוצרים מתקדם והשיג הובלה עולמית בתחומים אלה.
בשנת 2001 רכשה שניידר אלקטריק את המתחרה שלה חברת לגראן (Legrand) תמורת 6.2 מיליארד דולר,  אך הנציבות האירופית חסמה את העסקה מחשש לפגיעה בתחרות. המיזוג עמד להפוך את שניידר ליצרנית הגדולה בעולם של ציוד חשמלי.
בשנת 2007 רכשה את חברת ספקי הכוח APC - American Power Conversion Corporation.
פעילות

לחברה משרדים מרכזיים: באו-דה-סן, צרפת; בבוסטון, ארצות הברית; בנוידה, הודו; ובהונג קונג.
פעילות > פעילות בישראל

החברה פעילה בישראל משנת 1999, כסניף מקומי של שניידר אלקטריק SE הרב-לאומית. בסניף הישראלי, המנוהל על ידי פיליפ ברמי, עובדים כ-120 איש והוא מעורב בפרויקטים רבים, דוגמת הקמתו של מערך האנרגיה בנמל התעופה רמון שבנגב, ופרויקטי תשתיות נוספים. החברה משקיעה גם בחברות סטארט-אפ בישראל.
חברת-הבת "APC" פעילה בישראל משנת 2006, עוד בטרם נרכשה על-ידי שניידר אלקטריק SE.
הערות שוליים

↑  אורי ברקוביץ', ‏שניידר אלקטריק תקים מרכז חדשנות לסטארט-אפים בתחום תעשייה 4.0 בישראל, באתר גלובס, 8 באוקטובר 2020
↑  פייננשל טיימס, ‏מנכ"ל שניידר אלקטריק תוקף את חסימת המיזוג עם לגראן ע"י בריסל, באתר גלובס, 4 בדצמבר 2001
↑  ליאת רון, ‏פורטפוליו | פיליפ ברמי, באתר גלובס, 14 בספטמבר 2017
↑  הדי כהן, ‏שניידר אלקטריק יקים את מערך החשמל בשדה התעופה בתמנע, באתר גלובס, 19 במאי 2015
↑  גיא גרימלנד, קרנות ההון סיכון מביעות אמון  מלא בסטארט-אפים הישראלים, באתר הארץ, 8 באוגוסט 2006
טל שחף, ‏שניידר אלקטריק תשקיע ב-12 סטארט-אפים ישראליים, באתר גלובס, 20 ביוני 2018
↑  יוסי הטוני, ‏שמעון אברבנאל, מבכירי APC-שניידר אלקטריק, פורש, באתר "אנשים ומחשבים", 15 ביולי 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 1791 2866
תאוריית התלות (מדעי החברה)

תאוריית התלות היא מקבץ תאוריות במדעי החברה, פרי יצירתם של אינטלקטואלים שונים, ובמרכזה תפיסת עולם הגורסת כי מדינות תת-מפותחות ועניות בפריפריה העולמית מנוצלות בידי מדינות מפותחות ועשירות במרכז במטרה לשמר את עושרן וצמיחתן הכלכלית. נוסף על כך, עוניין של המדינות התת-מפותחות, כך טוענת התאוריה, הוא תוצאה של אופי השתלבותן במערכת העולמית, ותפקידן בו במסגרת "חלוקת העבודה" העולמית, ולא, כפי שטוענים כלכלנים חסידי תאוריית השוק החופשי, תוצאה מהשתלבותן החלקית בו. משום כך עוסקת התאוריה ביחסים שבין מדינות מפותחות ומדינות "תת-מפותחות", ולא "מתפתחות".
הנחות היסוד של התאוריה הן:
מדינות עניות מספקות חומרי גלם מאוצרות טבע שבשטחן, כוח עבודה זול, יעד לטכנולוגיה מיושנת ושוק למוצרי המדינות המפותחות. ללא כל אלו לא יוכלו המדינות המפותחות לשמר את רמת החיים הגבוהה ממנה נהנים תושביהן.
המדינות המפותחות מנציחות באופן אקטיבי, גם אם לא בהכרח מודע, מצב של תלות באמצעות יוזמות פוליטיות מגוונות. תלות זו היא מרובת פנים וקשורה בכלכלה, תקשורת, פוליטיקה, בנקאות, חינוך וכל הבט אחר של פיתוח משאבי אנוש.
ניסיונות מצדן של המדינות התת-מפותחות להתנגד למצב התלות מסתיים בסנקציות כלכליות או פלישה צבאית ושליטה צבאית. משום כך תומכים רבים מהתאורטיקנים של תאוריית התלות במהפכה חברתית שתחולל שינוי עמוק באופן חלוקת העושר.
התאוריה הופיעה לראשונה כתגובה לתאוריות ליברליות של סחר חופשי בשנות ה-50 של המאה ה-20 מבית מדרשו של ראול פרביץ' (Prebisch), שמחקרו במסגרת ECLA הראה כי עושרן של מדינות עניות נטה לקטון, בעוד שעושרן של מדינות עשירות - לגדול. פול באראן (Baran) פיתח תאוריית תלות בהשפעת הניתוח המרקסיסטי, וזו התפתחה במהירות לאסכולות שונות. אחדים, כגון אנדרה גונדר פרנק (Gunder Frank), התאימו את התאוריה למרקסיזם. תאוריות תלות "סטנדרטיות" אחרות, לעומת זאת, נבדלות ממרקסיזם בהתנגדותם לבינלאומיות, בדחייתם את התקווה לקידמה במדינות תת-מפותחות באמצעות תיעוש או מהפכה משחררת. טאוטוניו דוס סנטוס תיאר "תלות חדשה", המתמקדת ביחסי הפנים והחוץ כאחד של המדינות התת-מפותחות בפריפריה. פרננדו אנריקה קרדוזו, נשיא ברזיל לשעבר וסוציולוג במקצועו, כתב רבות על התלות בזמן שהיה בגלות פוליטית, וטען כי התאוריה מהווה גישה טובה ללימוד ההבדלים הכלליים בין מרכז ופריפריה. הסוציולוג האמריקני עמנואל ולרשטיין עידן את ההיבט המרקסיסטי של התאוריה וכינה אותה בשם "המערכת העולמית".
תאורית התלות הפכה פופולרית בשנות ה-60 וה-70 כביקורת על תאוריית המודרניזציה (המוכרת גם בשם "תאורית הפיתוח") שלאור המשך העוני בחלקים נרחבים של העולם, נראה היה כי כשלה. לקראת סוף המאה ה-20 דעכה קרנה של תאוריית התלות, בעיקר לנוכח גידולן של כלכלות מזרח אסיה והודו. אף על פי כן התאוריה עדיין נפוצה בדיסציפלינות כגון היסטוריה ואנתרופולוגיה, בין אם לחיוב ובין אם לשלילה.
גרסה קיצונית של תאוריית התלות שימשה כחלק מהבסיס התאורטי למפלגה הקומוניסטית של קמבודיה. המדיניות פותחה במסגרת לימודי תואר שלישי בפריז של פעילים בכירים במפלגה הקומוניסטית של קמבודיה ("קבוצת פריז").
שמואל גודר

| --- | --- |

שמואל גודר
 לידה:  1917 מיקשביץ', האימפריה הרוסית
 פטירה:  7 ביולי 1989 (בגיל 72 בערך) ישראל 
 תאריך עלייה:  1947
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:  הצבא האדום הצבא האדום  פולין הצבא הפולני    צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1939–1944 (הצבא האדום)   1944–1946 (הצבא הפולני)   1948 – 1974 (צה"ל)
 דרגה:   סגן (הצבא האדום)  מיור (רב-סרן) (הצבא הפולני)  תת-אלוף (צה"ל)
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד מרגמות כבדות  מפקד חטיבה 7  מפקד חטיבת הראל  מפקד חטיבה 27  מפקד הגמ"ר פיקוד מרכז  ראש הג"א  נשיא בית הדין הצבאי לערעורים  מזכיר צבאי לנשיא המדינה במלחמת יום כיפור.
 פעולות ומבצעים
 מלחמת החורף מלחמת העולם השנייה   מלחמת העצמאות   מלחמת סיני   מלחמת ששת הימים
 עיטורים
 22 עיטורים ומדליות סובייטים ופולנים
 הנצחה
 בית גודר בנתניה, אתר הנצחה של שמואל גודר ברשת
 
שמואל גוֹדֵר (גוֹרוֹדצקי) (1917 – 7 ביולי 1989) היה קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף שכיהן כמפקד חטיבה 7, מפקד חטיבה 27, מפקד הגמ"ר פיקוד מרכז, ראש הג"א, נשיא בית הדין הצבאי לערעורים וכן מזכיר צבאי לנשיא המדינה אפרים קציר בעת מלחמת יום הכיפורים.
קורות חיים > תחילת דרכו ושירותו בצבא האדום ובצבא הפולני

גודר נולד בכפר מיקשביץ' שליד ברסט-ליטובסק בבלארוס של היום בשם שמואל גורודצקי. בצעירותו היה פעיל בתנועת "החלוץ" והיה חבר בהכשרת "בורוכוב". ב-1937 נעצר על ידי שלטונות פולין בהאשמה של פעילות קומוניסטית וישב שנתיים בכלא. לאחר שחרורו מהכלא נכבש אזור הולדתו על ידי ברית המועצות כחלק מהסכם ריבנטרופ–מולוטוב. גודר גויס לצבא האדום ושירת בחיל התותחנים הסובייטי. לחם בחזית פינלנד במלחמת החורף. במלחמת העולם השנייה לחם בעת המצור על לנינגרד. בתפקידו האחרון היה עוזר ראש מטה של רגימנט מרגמות. בשנת 1944 עבר לשרת בצבא הפולני שאורגן בברית המועצות ומונה לתפקיד סגן ראש מטה של חטיבת תותחי הוביצר ה-3. בשורות הצבא הפולני השתתף בשחרור ורשה ובכיבוש ברלין. את המלחמה סיים בדרגת מאיוֹר, וזכה ל-22 עיטורים ומדליות סובייטיים ופולנים, בהם עיטור לנין, העיטור הגבוה ביותר ו-3 עיטורי המלחמה הפטריוטית הגדולה. לאחר המלחמה כיהן כראש מטה האחראי על מחוז בשטחים הגרמניים הכבושים. הוא סייע לתנועת הבריחה ולאנשי ההגנה באירופה.
קורות חיים > בשירות צה"ל

ב-1947 עלה לארץ ישראל והתבקש להקים את הגדוד הראשון של מרגמות כבדות. במלחמת העצמאות נשלח לפקד על כוחות התותחנים בחזית הצפון ובין השאר הדף את ניסיון הפלישה הסורי לאיילת השחר תוך שימוש בתותחי נפוליאונצ'יק. בתום המלחמה הועבר לפקד על יחידת תותחנים בפיקוד המרכז. ב-1950 סיים קורס מפקדי גדודים, ובסוף אותה שנה מונה למפקד חטיבה 7, הוא כיהן בתפקיד עד 1954. בתקופת כהונתו כמפקד החטיבה הגדיל את מצבת הטנקים שלה שכמעט ולא הייתה קיימת בעת כניסתו לתפקיד, והוביל אותה במבצע יגב באוקטובר 1951, פעולת תגמול במהלכה פוצצו בתים ומפעלים ברצועת עזה. בסיום תפקידו יצא להשתלמות שריון בצרפת. לאחר שובו מונה לסגן מפקד גייסות השריון ולמפקד חטיבת עודד.
קורות חיים > מלחמת סיני

במלחמת סיני פיקד גודר על חטיבת חי"ר במילואים, חטיבה 10. ב-30 באוקטובר, נצטוותה החטיבה לתקוף את המתחם המצרי המבוצר באום כתף. דיין נכנס לעימות עם גודר ומפקדת החטיבה, שטענו כי אינם מסוגלים לכבוש בלילה את המוצבים המצריים הממוקשים וערוכים להגנה, זאת בשל גילם המבוגר, עייפותם, וחוסר אימונם של הלוחמים, בעיות אספקה ותחזוקת ציוד ועוד. אף על פי כן נתן דיין פקודה לכבוש את המתחם בהקדם האפשרי. התקפת החטיבה על אום כתף נחלה כישלון חרוץ. ביום למחרת, 31 באוקטובר, ערכו הרמטכ"ל משה דיין ואלוף פיקוד הדרום אסף שמחוני סיור בגזרת החטיבה ובחנו את הכנותיה לקראת המתקפה. על פי התרשמותם, לא נערכה החטיבה כראוי והגדודים לא קודמו לעמדות התקיפה בזמן. בהמלצת שמחוני אישר דיין את העברתו של גודר מהפיקוד על החטיבה.
קורות חיים > לאחר מלחמת סיני

לאחר המלחמה מונה גודר למפקד חטיבה 27, וב-1960 למפקד הגמ"ר (הגנה מרחבית) בפיקוד המרכז. הוא פיקד על מצעד צה"ל ב-1963. באוגוסט 1964 מונה לראש הג"א תפקיד בו כיהן במהלך מלחמת ששת הימים. ב-1969 הועלה לדרגת תת-אלוף ומונה לנשיא בית הדין הצבאי לערעורים. בתפקידו האחרון בצה"ל שימש כמזכירו הצבאי של נשיא המדינה אפרים קציר בעת מלחמת יום הכיפורים.