stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זאב ענר
ביוגרפיה

ענר נולד בתל אביב ולמד במכללת לוינסקי לחינוך, המכון הגבוה ללימודי ארץ ישראל על-שם אבשלום וכן למד לימודי ניהול בתוכנית תל"מ בבית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת תל אביב.
עבד כ-14 שנים כעיתונאי במערכת הביטחון, ובסופן היה לעורך הראשי של "במחנה נח"ל", "במחנה גדנ"ע", ו"עלי ים" (ביטאון חיל הים).
ערך וכתב במשך כ-18 שנים את תוכנית הרדיו "מחפשים את המטמון", שבה התוודעו המאזינים דרך שעשוע וכתב חידה לפרקים בתולדות ארץ ישראל.
במשך כ-20 שנה ערך והגיש גם את התוכנית "משחקי לילה", עם משה טימור; התוכנית שודרה בשעות הלילה המאוחרות וכללה חידונים מגוונים בשיתוף המאזינים בטלפון. במשך כ-17 שנים הוא ערך והגיש את התוכנית "זכרונות ארץ ישראל", במסגרתה הביא את סיפוריהם של זקני היישוב.
בשנת 1965 שידר את תוכנית הטלפונים הראשונה בשידור חי ברדיו ("חיוג ישיר – הצוות לרשותכם"). תוכנית נוספת שהגיש היא "מכירה פומבית" בהפקת רחל הרמתי. במשך כ-15 שנים ערך בשותפות עם דן חמיצר חידוני אוצרות לקהלים גדולים. בשלוש השנים האחרונות לעבודתו בקול ישראל, עד פרישתו לגמלאות, היה מנהל מחלקת הבידור בתל אביב.
במסגרת שירותו במילואים ערך והגיש במשך כעשר שנים בגלי צה"ל חדשות ותוכניות שונות.
כתב בעיתונים וכתבי עת (בין היתר בתחום סקירת מסעדות ויין, מאז 1980): ידיעות אחרונות, מוניטין, גלובס, כספים, אנשים, עולם האשה, צומת השרון, מעריב, פנאי פלוס, מזון, רשת גל גפן.
כתב והנחה מספר תוכניות טלוויזיה, בהן הסדרה לנוער "שאלה של זמן" בשנת 1979.
ענר גם שימש יועץ אסטרטגי ושיווקי לגופים גדולים כמו חברת הביטוח "אליהו", קרן הפנסיה "מקפת", ידיעות אחרונות, בנק המזרחי וחברת התרופות "איקפארם". כמו כן היה שותף בשנות ה-80 בחברת "יזומה" שעסקה בייעוץ להנפקות בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
כיהן במספר תפקידים ציבוריים, בהם דירקטור וסגן היו"ר מטעם קבוצת בה"פ בקרן יהושע רבינוביץ, יו"ר ההנהלה הציבורית של תיאטרון מחול "ענבל", חבר הנהלת "מכון אבשלום", ודירקטור מטעם הציבור במכון היין הישראלי.
ביוני 2006 נפצע בתאונת הרכבת בבית יהושע והתאושש מפציעתו לאחר שיקום ארוך.
נפטר ב-7 בספטמבר 2018, בגיל 85 ונקבר בבית הקברות כנרת.
ספרים

כתב וערך עשרות ספרים, רובם בנושאי ידיעת העם והארץ, ו-11 ספרי ילדים. 
להלן מבחר מספריו:
על הגורן בליל לבנה: מסיפורי ארץ ישראל, הוצאת עם עובד, 1975.
מחפשים את המטמון: 54 מטמונים ופתרונותיהם, עם מרדכי נאור, הוצאת תמוז, 1980.
ארץ ישראל בבולי ישראל, עם מרדכי נאור, משרד הביטחון - ההוצאה לאור, 1980.
הכותל, עם מרדכי נאור ומאיר בן דב, משרד הביטחון - ההוצאה לאור, 1981.
סיפורי בתים, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1988.
סיפורי משפחות, משרד הביטחון - ההוצאה לאור, 1990.
סיפורי מושבות, משרד הביטחון - ההוצאה לאור, 1995.
סיפורי קיבוצים, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1998.
סיפורי ערים, משרד הביטחון - ההוצאה לאור, 2001.
ספר זוכי פרס ישראל במשך 4 שנים (הוצאת ועדת פרס ישראל במשרד החינוך)
"המאה העשרים במאה העשרים" – מאה ועשרים אישים יהודים שהטביעו את חותמם בארץ ישראל במאה העשרים, הוצאת הד ארצי
"ירושלים לנצח" – השירים והפזמונים העוסקים בירושלים, דרך האתרים והאנשים (עם רוני שיר), הוצאת ידיעות ספרים
"כל מקום ואתר", ערך ראשי של מהדורת 2000 המורחבת
לטייל עם ההיסטוריה – תעלומות ומסתורין בארץ ישראל, הוצאת כנרת, 2007
לטייל עם הסיפורים, הוצאת כנרת, 2009.
האומה - אישים ומושגים, ידיעות ספרים, 2011.
הערות שוליים

↑  מ. סייר,'"`UNIQ--nowiki-00000001-QINU`"'על הגורן, בליל לבנה, מעריב, 31 באוקטובר 1975
↑  בתים עם סיפורים, מעריב, 17 ביולי 1988
↑  גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257707605171  BIBSYS: 3110985  BnF: cb150292798 (data)  GND: 1158724772  ISNI: 0000 0000 6660 7463  LCCN: n82075664  NTA: 073639265  RERO: 02-A002930409  SUDOC: 096695137  VIAF: 17504760   WorldCat (עם VIAF): 17504760
ארגון הבריאות העולמי

| --- | --- |
סמליל ארגון הבריאות העולמיסמליל ארגון הבריאות העולמי
בניין מטה הארגון בז'נבה
בניין מטה הארגון בז'נבה
 
 דגל ארגון הבריאות העולמי
 התאגדות:  סוכנות של האומות המאוחדות
 תחום:  בריאות הציבור
 מדינה:  שווייץ 
 מטה הארגון:  ז'נבה, שווייץ
 סינוף בינלאומי:  כלל עולמי
 יושב ראש:  תאודרוס אדהנום גברה-יסוס
 מנכ"ל:  סומיה סוומינתן
 עובדים:  7,000 (נכון ל־2014) 
 תקופת הפעילות:  7 באפריל 1948 – הווה (76 שנים)
 פרסים והוקרה:  פרס נסיכת אסטוריאס לשיתוף פעולה בין-לאומי (2009)  קצין במסדר קונדור האנדים 
 www.who.int
 
ארגון הבריאות העולמי - חלוקה לאזורים:
  אפריקה: מטה: ברזוויל, הרפובליקה של קונגו
  מערב האוקיינוס השקט: מטה: מנילה, הפיליפינים
  מזרח הים התיכון: מטה: קהיר, מצרים
  דרום-מזרח אסיה: מטה: ניו דלהי, הודו
  אירופה: מטה: קופנהגן, דנמרק
  אמריקה: מטה: וושינגטון די. סי., ארצות הברית
ארגון הבריאות העולמי (באנגלית: The World Health Organization, בראשי תיבות: WHO) הוא אחת מהסוכנויות של האומות המאוחדות, תחום עיסוקו הוא בריאות הציבור. WHO נוסד ב-7 באפריל 1948 ובמבוא לחוקת הארגון נכתב: "ההנאה מרמת הבריאות הגבוהה ביותר שניתן להשיגה, היא אחת מזכויות היסוד של כל בשר ודם בלא הבדל גזע, דת, השקפה מדינית, מעמד כלכלי או חברתי."
מטה הארגון יושב בז'נבה שבשווייץ. לארגון שישה משרדים אזוריים ו-150 נציגויות במדינות שונות.
מנדט ארגון הבריאות העולמי כולל סינגור על הזכות לבריאות אוניברסלית, מעקב, פיקוח והתראה על סיכונים בתחום בריאות הציבור, תיאום התגובות למצבי חירום בריאותיים וקידום בריאות האדם ורווחתו. WHO מספק סיוע טכני למדינות, קובע תקנים והנחיות ואוסף נתונים על סוגיות בריאות גלובליות באמצעות סקר הבריאות העולמי.
הפרסום המרכזי של הארגון הוא דוח הבריאות העולמי, המספק הערכות מומחים לנושאי בריאות גלובליים וסטטיסטיקות בריאות של כל המדינות. הארגון מגדיר את המושג "בריאות" בצורה רחבה, ומכליל בו תקינות פיזית, נפשית וסביבתית.
לארגון הבריאות העולמי היה תפקיד משמעותי בביעור האבעבועות השחורות, הכחדה כמעט מלאה של מחלת הפוליו ופיתוח חיסון לאבולה.
נציגי המדינות החברות באומות המאוחדות מתכנסים אחת לשנה ופעם בשלוש שנים בוחרים במועצת מנהלים של 31 חברים, אשר מנהלים את הארגון למשך שלוש שנים.
ה-WHO מסתמך על תרומות של המדינות החברות ושל תורמים פרטיים. תקציבו של הארגון לשנים 2020–2021 עומד על 4.84 מיליארד דולר.
היסטוריה והקמה > רקע

שיתוף הפעולה הראשון בין מדינות בנושאי בריאות היו סדרה של 14 כנסים, הוועידות הסניטריות הבינלאומיות (אנ') שאורגנו ביוזמת ממשלת צרפת בין השנים 1891 ל-1938 ועסקו במניעת התפשטות מגפות, כולרה וקדחת צהובה. חוקרים קוראים בוועידות את ההתחלה של פעילות בינלאומית שהובילה להקמת ארגון הבריאות העולמי. גם הארגון עצמו רואה בוועידות את מקור ההתפתחות שלו. עם הקמת חבר הלאומים בשנת 1920, הוקם ארגון הבריאות של חבר הלאומים שפעל מז'נבה.
ארגון הבריאות של חבר הלאומים (LNHO) פעל בהשראת האידיאל לפיו אספקה שוויונית של בריאות ורווחה יכולה להפחית סכסוכים חברתיים תוך מדינתיים ולסייע במניעת מלחמה. LNHO תמך ביוזמות מדעיות לקידום מדעי הרפואה ולשיפור בריאות ותנאי החיים, ובכך להבטיח לכידות חברתית, ולקידום "בריאות במובן הרחב ביותר של המילה". לודוויק רייצ'מן (אנ'), רופא ובקטריולוג יהודי פולני עמד בראש LNHO. רייצ'מן קידם מהלכים עצמאים, גייס משאבים ותמך במחקרים בתחום הבריאות שעוררו אי נוחות אצל חלק מהפוליטיקאים ומזכירות ארגון הבריאות. בתחילת דרכו התמודד הארגון עם מגפות במזרח אירופה בעקבות מלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה והקמה > הקמה

במהלך "ועדת האומות המאוחדת בנושא מוסד בינלאומי" שהתקיימה באפריל 1945, שמינג סזה, דיפלומט סיני, קידם את הרעיון להקמת ארגון בריאות בינלאומי בחסות הארגון החדש אצל נציגים נורווגים וברזיליים. לאחר שלא הצליח לגייס תמיכה, סזה פנה לאלג'ר היס, ששימש כמזכ"ל הוועידה, שתמך ברעיון להקמת ארגון בריאות בינלאומי. סזה ונציגים אחרים פעלו להעביר הצהרה הקוראת לוועידה בינלאומית לבריאות. מהלך נוסף שתמך בהקמת WHO היה הגבלת תפקידה של אונרר"א לטיפול בפליטים באירופה. דיפלומטים אמריקאים חששו מהמשמעויות הכלכליות של התרחבות פעילות הסוכנות לשיקום מערכות הבריאות במדינות אירופה.
חוקת ארגון הבריאות העולמי נחתמה על ידי נציגי 51 מדינות שאז היו חברות באו"ם ועשר מדינות נוספות. החוקה נכנסה לתוקף ב-7 באפריל 1948. העצרת הראשונה של ארגון הבריאות התקיימה ב-24 ביולי 1948 בה אושר תקציב של 5 מיליון דולר אמריקאי לסוכנות לשנת 1949. אנדרייה שטאמאר, רופא וחוקר בריאות הציבור קרואטי, היה יושב הראש של העצרת הראשונה וממנסחי החוקה. בעצרת נבחר ברוב גדול ברוק צ'יסהולם, פסיכיאטר קנדי כמזכ"ל הראשון של הארגון. חלק מעובדי ארגון הבריאות של חבר הלאומים המשיכו את עבודתם ב-WHO.
עקרונות הפעולה

עקרונות הפעולה של ארגון הבריאות העולמי כפי שמופיעים בחוקת הארגון:
בריאות היא מצב של רווחה גופנית, נפשית וחברתית מוחלטת ולא רק היעדר מחלה או תשישות.
ההנאה מסטנדרט בריאות הגבוה ביותר הניתן להשגה היא אחת מהזכויות הבסיסיות של כל בן אנוש ללא הבחנה בין גזע, דת, אמונה פוליטית, מצב כלכלי או חברתי.
בריאותם של כל העמים חיונית להשגת שלום וביטחון ותלויה בשיתוף פעולה מלא של יחידים ומדינות.
הישגיה של מדינה לקידום והגנה על בריאות הוא בעל ערך לכל.
התפתחות בלתי שוויונית ברחבי העולם בקידום בריאות ובקרת מחלות, במיוחד מחלות מידבקות, היא סכנה משותפת.
התפתחות בריאה של הילד היא בעלת חשיבות בסיסית; היכולת לחיות בצורה הרמונית בסביבה משתנה חשובה להתפתחות זו.
שיתוף בידע רפואי, פסיכולוגי ובכל ידע רלוונטי, חיוני להשגת בריאות מלאה לכל העמים. לשם העלאת המודעת נקבע, "יום הבריאות העולמי" בתאריך הקמת הארגון, 7 באפריל.
חוות דעת מושכלת ושיתוף פעולה אקטיבי של ציבור חשובים ביותר לשיפור בריאותם של אנשים.
על ממשלות מוטלת האחריות לבריאותם של התושבים, ואת זאת הן יכולות לממש אך ורק באמצעות מתן שירותי בריאות ושירותים סוציאליים נאותים.
ב-2012 ארגון הבריאות העולמי הגדיר את תפקידו בקידום תחום בריאות הציבור:
בזמני משבר בריאותיים WHO ישמש כראש החץ ויעמוד בראש שותפויות.
עיצוב סדר היום המחקרי ועידוד מחקר, תרגום והפצת ידע.
ניסוח וקידום נורמות, קני מידה ומעקב אחר יישומם.
ניסוח מדיניות אתית ומבוססת ראיות.
לתת תמיכה טכנית שתוביל לשינוי ובניית יכולת מוסדית בת קיימא.
מעקב אחר מצב הבריאות והערכת מגמות בריאות
בתוכנית הכללית החדשה של ארגון הבריאות העולמי, המשימה היא "לקדם בריאות, לשמור על בטיחות העולם, לשרת את הפגיעים". מטרות חדשות של ה-WHO שנת 2023 כוללות: מיליארד בני אדם נוספים הנהנים מכיסוי בריאותי אוניברסלי, מוגנים טוב יותר במצבי חירום בריאותיים, ונהנים מבריאות טובה יותר.
ארבעת עמודי התווך של ארגון הבריאות העולמי הם: הדרכה ברחבי העולם לבריאות, פיתוח עולמי של סטנדרטים משופרים לקידום בריאות, שיתוף פעולה עם ממשלות בחיזוק תוכניות הבריאות הלאומיות ופיתוח טכנולוגיות, מידע וסטנדרטים בריאותיים משופרים.
מבנה הארגון

בארגון הבריאות העולמי חברות 194 מדינות, כל המדינות החברות באו"ם למעט ליכטנשטיין. מדינות החברות באו"ם זכאיות להצטרף לארגון הבריאות העולמי. בנוסף, שתי טריטוריות שאינן חברות באו"ם, ניואה ואיי קוק חברות בארגון. טריטוריות שאינן מדינות חברות באו"ם יכולות להצטרף כחברות נלוות. מדינות החברות בארגון הבריאות העולמי ממנות משלחות לאספת הארגון, שהיא גוף קבלת ההחלטות העליון של הארגון.
האספה הכללית של ארגון הבריאות העולמי מתכנסת, בדרך כלל, בחודש מאי בכל שנה. בנוסף למינוי מנכ"ל הארגון כל חמש שנים, האספה בוחנת ומאשרת את תוכנית העבודה והתקציב של ה-WHO. האספה בוחרת 34 נציגים לוועד המנהל בעלי מומחיות בתחום הבריאות לתקופה של שלוש שנים. תפקידיו העיקריים של הדירקטוריון הם ביצוע החלטות האספה על בסיס המדיניות שהתוותה וייעוץ לאספה.
מטה ארגון הבריאות העולמי יושב בז'נבה, שבשווייץ. בנוסף, ישנם שישה משרדים אזוריים ברחבי העולם ו-147 משרדים מקומיים במדינות שונות. המשרדים האזורים מתמקדים בנושאי בריאות באזור פעילותם ויכולים לעבוד בצורה צמודה עם הממשלה במדינה בה הם פועלים לפתח וליישם מדיניות מקומית. מטה הארגון עוסק בעניינים המשפיעים על כל העולם.
בראש הארגון עומד מנהל כללי הנבחר אחת לחמש שנים על ידי האספה הכללית של הארגון. תאודרוס אדהנום הוא מנהל הארגון מאז יולי 2017. בארגון הבריאות העולמי עובדים כ-7000 איש ברחבי העולם.
מבנה הארגון > חטיבות

ארגון הבריאות העולמי בנוי בשמונה חטיבות:
מחלות מידבקות
מחלות שאינן מידבקות ובריאות נפשית,
בריאות משפחתית וקהילתית,
פיתוח בר-קיימא וסביבות מקדמות בריאות,
טכנולוגיות בריאות
תרופות ופיתוח מדיניות.
מבנה הארגון > מנהלים

| שם | מדינה | תקופת כהונה |
| --- | --- | --- |
| ברוק צ'יסהולם | קנדה קנדה | 1948–1953 |
| מרקולינו גומש קנדאו | ברזיל ברזיל | 1953–1973 |
| הלפדן מהלר | דנמרק דנמרק | 1988-1973 |
| הירושי נקג'ימה | יפן יפן | 1988–1998 |
| גרו הרלם ברונדטלנד | נורווגיה נורווגיה | 1998–2003 |
| לי ג'ונג ווק | קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית | 2003–2006 |
| אנדרש נורדסטרום | שוודיה שוודיה | 2006–2006 |
| מרגרט צ'אן | הונג קונג הונג קונג | 2007–2017 |
| תאודרוס אדהנום גברה-יסוס | אתיופיה אתיופיה | החל מיולי 2017 |
תקציב

הכנסות ארגון הבריאות העולמי מגיע מתרומות של מדינות חברות, הבנק העולמי, קרנות נדבנות וחברות תרופות. נכון לשנת 2020, התורמת הגדולה ביותר לארגון היא ארצות הברית, שתורמת כ-400 מיליון דולר בשנה. המימון ל-WHO מגיע מתקציב מחלקת המדינה בארגונים בינלאומיים. בשנת 2018 התורמים הגדולים ביותר לארגון הבריאות העולמי היו ארצות הברית, קרן ביל ומלינדה גייטס, בריטניה, גרמניה ו-GAVI Alliance.
מחלוקות > הכנסייה הקתולית ואיידס

בשנת 2003, ארגון הבריאות העולמי גינה את התנגדות מחלקת הבריאות של הקוריה הרומאית לשימוש בקונדומים.
ב-2009, הכנסייה המשיכה להחזיק בהתנגדותה לשימוש בקונדומים כחלק מהמאבק ב-HIV. באותה השנה, נשיא האספה הכללית של WHO, לסלי רמסמי, שר הבריאות של גינאה, יצאה נגד עמדתו של האפיפיור בנושא אמצעי מניעה. ואמר שבנדיקטוס מנסה "ליצור בלבול" ו"להכשיל אסטרטגיות מוכחות במאבק במחלה".
מחלוקות > מגפת שפעת החזירים

בשנת 2007 פעל ארגון הבריאות העולמית לפיתוח חיסון לשפעת שיהיה יעיל גם נגד שפעת החזירים. ב-2011 בחנה ועדת מומחים עצמאית את הנהלות הארגון בעת המשבר. לדברי הוועדה, העולם עדיין לא מוכן לטפל במגפה קשה, ואם ייווצר נגיף מסוכן יותר, עשרות מיליונים היו בסכנת מוות.
אחרי התפרצות השפעת, המדינות העשירות תרמו 78 מיליון דולר לטובת חיסונים במדינות העניות, אולם ה-WHO נקלעה למשא ומתן עם חברות חיסונים על אחריות ועלויות וכתוצאה מכך חלוקת החיסונים התעכבה.
מחלוקות > טיפול בהתפרצות האבולה במערב אפריקה

טיפול ה-WHO בהתפרצות האבולה בשנת 2014 במערב אפריקה, ספג ביקורת קשה ביותר מקהילת הבריאות הבינלאומית. הארגון הואשם שלא הוביל את הטיפול במגפה בהיעדר מנגנונים למימון גמיש ומהיר כדי להגיב למקרי חירום בריאותיים, מנהיגות חלשה, ומעורבות פוליטית של מדינות שונות בארגון וחוסר בשקיפות. בנובמבר 2015 פרסם כתב העת לאנסט דוח שנכתב על ידי 20 מומחים שניתחו את התגובה למגפת האבולה. הביקורת המרכזית שעולה מהדוח, היא שהארגון מושפע מאינטרסים פוליטיים בשעה שהוא דרש להחליט מתי להכריז על מגפה.
מחלוקות > מגפת הקורונה ב-2019–2020

המשרד הסיני של ארגון הבריאות העולמי עודכן בהתפרצות מגפת הקורונה על ידי כלי התקשורת הסיניים בדצמבר 2019, ובהמשך על ידי רשויות סין. הארגון שיבח את רשויות סין על הטיפול שנקטו על מנת לצמצם את ההתפשטות. באמצע ינואר 2020 הזהיר הארגון שהנגיף צפוי להדביק רבים בעולם וב-11 במרץ הכיר הארגון בהתפשטות הנגיף כמגפה עולמית.
עם זאת, נשמעה ביקורת על ההסתמכות הגבוהה מדי של הארגון על המידע המגיע מסין, מבלי לבקר אותו כראוי. כך, ב־14 בינואר 2020 צייץ הארגון בחשבון הטוויטר שלו שממשלת סין "לא מצאה עדות ברורה להדבקה מאדם לאדם של נגיף הקורונה החדש". בנוסף, ב-3 בפברואר אמר יו”ר ארגון הבריאות העולמי כי “הפסקת טיסות נרחבת אינה נדרשת כדי להביס את הנגיף הסיני”.
כמו כן הובעה ביקורת על האיחור בהנחיות הארגון בהתגוננות ובמניעת הפצת המגפה. בעקבות הביקורות החליט נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ, להקפיא את המימון האמריקני לארגון, צעד שספג גם הוא ביקורות מצד מומחי בריאות ומנהיגים.
ב-24 באפריל 2020, הכריז ה-G-20 ביחד עם ה-WHO על הקמת שיתוף פעולה עולמי להאצת פיתוח, ייצור והנגשה שוויונית לאבחון, טיפול תרופתי וחיסונים חדשים לטיפול בקורנה ACT Accelerator.
בישיבת עצרת ארגון הבריאות שתתקיים ב-18 במאי 2020, נדונה השאלה האם ארצות הברית ומדינות אחרות יקראו לארגון הבריאות העולמי לחקור את תגובתה של סין להתפרצות נגיף הקורונה. בשבועות האחרונים הצטרפו גורמים אירופיים ואוסטרלים לנשיא ארצות הברית בקריאה לחקירת הטיפול בסין בנגיף הקורונה. ב-8 במאי 2020, ארצות הברית הטילה וטו במועצת הביטחון של הצעתו של ארגון הבריאות העולמי להפסקת אש עולמית על מנת להקל את המאבק בקורונה.
ביולי 2020 הודיע נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ רשמית על הכוונה של ארצות הברית לפרוש מהארגון, אך הצהרה זו בוטלה בינואר 2021 על ידי הנשיא ג'ו ביידן מיד לאחר אחרי השבעתו. ב-20 בינואר 2025 עם כניסתו של נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ לבית הלבן הוא חתם על צו נשיאותי לפרישת ארצות הברית מארגון הבריאות העולמי. בעקבות החלטה זאת גם נשיא ארגנטינה, חאבייר מיליי הורה לממשלתו לפרוש מהארגון בשל "הבדלי השקפות עמוקים, בעיקר סביב מגפת הקורונה".
מחלוקות > מגפת הקורונה ב-2019–2020 > חקירת מקורות נגיף הקורונה

באפריל 2020, שרת החוץ האוסטרלית מאריס פיין וראש ממשלת אוסטרליה סקוט מוריסון קראו לחקירה בינלאומית עצמאית בנוגע למקורות מגפה. מספר ימים לאחר מכן, קנצלרית גרמניה, אנגלה מרקל, לחצה על סין לשקיפות בנוגע מקור נגיף הקורונה, בעקבות חששות דומים שהעלה גם נשיא צרפת עמנואל מקרון. בריטניה גם הביעה תמיכה בחקירה.
במאי 2020, האספה הכללית של ארגון הבריאות העולמי, יצאה בקראה לחקירה "מקיפה, עצמאית ונטולת פניות" בנושא מגפת הקורונה. שיא של 137 מדינות, כולל סין, היו שותפות ניסוח ההצעה, והעניקו אישור בינלאומי מוחץ לחקירה. בנובמבר 2020, פרסמם ה-WHO תוכנית לחקירת מקורות הווירוס. השלב הראשון בחן את הפצת הווירוס בוואהאן, ושלב שני כולל מחקרים ארוכי טווח המבוססים על ממצאי השלב הראשון.
בינואר 2021, יצאה ועדת מומחים מטעם הארגון לסין. על אף שתמכה בהצעה לחקירה, הערימה ממשלת סין קשיים על צוות החקירה. היא לא אישרה ויזות לכל המדענים, דרשה שצוות חוקרים מטעמה ילווה את המחקר ולא איפשרה לשני מדענים להיכנס לסין בטענה שבדיקותיהם יצאו חיוביות לקורונה. בפברואר 2021, לאחר שביצעו את חלק מחקירתם, דיווחה ועדת המומחים כי המקור האפשרי של נגיף הקורונה היה עטלפים וכי מאוד לא סביר שמקורו של הווירוס היה מעבדה.
מחלוקות > במהלך מלחמת חרבות ברזל

משרד הבריאות גינה את WHO על הבחירה שלא לגנות את טבח שבעה באוקטובר בה מחבלי חמאס וגא"פ ביצעו טבח ב-1,163 ישראלים ואזרחים זרים, ובין השאר תקפו אמבולנסים ורצחו רופאים, פרמדיקים וחובשים. כמו כן, שלח המשרד מכתב גינוי על שתיקתו בנוגע לשימוש של חמאס בבתי חולים ובפרט בבית החולים שיפא לצורכי טרור וכמגן אנושי. הארגון גינה את ההתקפות ישראל על מוסדות בריאות שעשויות להוות הפרה של החוק הבינלאומי", וקרא מפורשות להפסקת אש.
ב-20 בנובמבר 2023, פרסם הארגון מאמר שכותרתו: "ארגון הבריאות העולמי מזועזע מן המתקפה האחרונה על בית החולים האינדונזי בעזה". במאמר זה צוין כי "הארגון תיעד כ-335 התקפות על מוסדות בריאות בשטחים הפלסטינים הכבושים מאז ה-7 באוקטובר, ובכללותן 164 התקפות בעזה, ו-171 התקפות בגדה המערבית". המאמר קבע: "העולם לא יכול לעמוד מנגד בשקט בזמן שבתי חולים אלה, אשר אמורים להיות מקומות מפלט בטוחים, הופכים לסצנות של מוות, הרס וייאוש".
ראו גם

הזכות לבריאות
רחוב בן-יהודה (ירושלים)

| --- | --- |

מדרחוב בן יהודה, 2011
 מידע כללי
 על שם:  אליעזר בן-יהודה
 אורך:  כ-500 מטרים, מתוכם כ-300 סגורים למכוניות
 מיקום
 מדינה:  ישראל
 עיר:  ירושלים
 שכונה:   המשולש - מרכז העיר
 
 קואורדינטות:  31°46′53″N 35°13′03″E﻿ / ﻿31.7815°N 35.2176°E﻿ / 31.7815; 35.2176
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ירושלים מוגדלת) רחוב בן-יהודה(למפת ירושלים רגילה) רחוב בן-יהודה(למפת הרי ירושלים רגילה) רחוב בן-יהודה(למפת הרי ירושלים מוגדלת) רחוב בן-יהודה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
רחוב בן-יהודה בחלקו העליון (משמאל), מתחילתו במפגש עם רחוב בצלאל ועד צומת רחוב המלך ג'ורג'
צומת מדרחוב בן-יהודה ורחוב המלך ג'ורג'
המדרחוב בצילום מקצהו המערבי
המדרחוב בערב, 2016
חורבן כתוצאה מפיצוץ מכונית תופת בפיגוע ברחוב בן-יהודה, 22 בפברואר 1948
מטריות תלויות מכסות מלמעלה מקשטות את הרחוב
רחוב בן-יהודה הוא רחוב מסחר ראשי בלב מרכז העסקים הראשי של ירושלים, המהווה את אחת הצלעות של "המשולש הירושלמי". הרחוב מקשר את כיכר ציון שעל רחוב יפו לרחוב קינג ג'ורג', ובהמשך לרחוב בצלאל. בשנות ה-80 של המאה ה-20 הוסב חלקו העיקרי למדרחוב, יחד עם מספר רחובות קטנים סמוכים.
היסטוריה > תכנון הרחוב וסלילתו

לאחר כיבוש ירושלים בידי הבריטים בדצמבר 1917, החל השלטון החדש לתכנן את חזותה של ירושלים ואת מערכה העירוני. בימי השלטון העות'מאני שקדם לבריטים לא זכתה ירושלים אף לא לתוכנית אב אחת, וכל המבנים והשכונות שמחוץ לחומות נבנו באופן ספורדי, בהתאם לשיקוליהם ולתקציביהם של הבונים.
הבריטים החליטו להעתיק באופן רשמי את מרכז העסקים הראשי של ירושלים מערבה, לאורך רחוב יפו. לצורך כך השמישו עשרות דונמים של שדות וכרמים, בין שכונת נחלת שבעה ובית היתומות 'טליתא קומי', שנקנו מהיוונים-האורתודוקסים. עד אז נקרא השטח "גן אנטימוס", על שמו של נזיר יווני אורתודוקסי שעיבד שם את האדמה. מומחים בריטיים עמלו על תכנונו של "משולש" רחובות גדול, שיהווה מוקד משיכה לבעלי עסקים ולקונים.
כבר ב-1922 נסלל הרחוב, שהתפצל בזווית חדה מרחוב יפו על יד נחלת שבעה ונמתח לכיוון דרום-מערב, לאורך "גן אנטימוס", עד סמוך לבית טליתא קומי. שנתיים לאחר מכן, ב-1924, סללו הבריטים כביש נוסף בניצב לרחוב יפו, סמוך לבית החולים ביקור חולים, בכיוון צפון-דרום, ומגיע עד בניין טרה סנטה. רחוב זה, שנקרא על שם המלך ג'ורג' החמישי, התחבר לרחוב יפו ולרחוב האלכסוני, וכך הושלם "המשולש".
הרחוב האלכסוני, הראשון שנסלל במסגרת תוכנית המע"ר החדשה, תוכנן להיקרא על שם דמות מן התרבות הבריטית, אולם עם סיום סלילתו נפטר אליעזר בן-יהודה, מחיה השפה העברית, והבריטים החליטו להנציח את שמו ברחוב החדש. רחוב בן-יהודה התפתח מאוד והפך לאחד הצירים החשובים ביותר במרכז ירושלים. סביבותיו התמלאו בחנויות, משרדים וקומות מגורים.
היסטוריה > הפיגוע ברחוב בן-יהודה

ב-22 בפברואר 1948 פוצצו חיילים בריטים מכונית תופת ברחוב בן-יהודה, וגרמו למותם של 54 אנשים ולפציעתם של 130. בפיגוע השתתפו עריקים מהצבא הבריטי, בתמורה לתגמול כספי שהובטח להם על ידי חאג' אמין אל-חוסייני.
היסטוריה > המדרחוב

סגירת הרחוב לכלי רכב ופיתוחו כמדרחוב הסתיימו ב-1983, לאחר תכנונים ודיונים רבים בשאלת יישום בנייתו. לאורך רחוב בן-יהודה, אשר היה ציר תחבורה חשוב במרכז העיר, היו תחנות מוניות רבות וגם הסוחרים עצמם לא העריכו את התועלת שבהפיכה למדרחוב. לבסוף, לאחר תכנון והכנות של למעלה מ-10 שנים, שכללו פיזור תחנות המוניות, הוקם המדרחוב והפך עם פתיחתו לאבן שואבת לתושבים ותיירים. תחום המדרחוב כלל, מלבד חלק מרחוב בן-יהודה עצמו (בקטע שבין כיכר ציון לרחוב המלך ג'ורג'), גם את רחוב בן הלל, רחוב לונץ ורחוב דורות ראשונים. חלקו העליון של רחוב בן-יהודה, בקטע שבין רחוב המלך ג'ורג' לרחוב בצלאל, המשיך לשמש לתנועת כלי רכב.
בסוף שנות התשעים עבר המדרחוב שיפוץ, כולל החלפת הריצוף כחלק משדרוג מרכז העיר.
ב-4 בספטמבר 1997 אירע פיגוע התאבדות משולש במדרחוב, וגרם למותם של 6 אנשים.
היסטוריה > המאה ה-21

ב-1 בדצמבר 2001 אירע פיגוע התאבדות כפול במדרחוב וגרם למותם של 11 איש ולפציעתם של 188.
החל משנת 2002 החלו להתקיים בו מדי קיץ אירועי "חוצות העיר" ויריד "חוצות היוצר" הועבר אליו, לצורך עידוד המסחר במרכז ירושלים, לאחר שזה נפגע קשות באינתיפאדה השנייה בשל מספר רב של פיגועי התאבדות שהתרחשו בו.
בקיץ 2005 הוחזר פסטיבל "חוצות היוצר" לבריכת הסולטן ליד העיר העתיקה, אך אירועים אחרים המשיכו להתקיים ברחוב מדי שנה. למן סיום האינתיפאדה בשנת 2004, החל המדרחוב לשקוק שוב חיים. מסעדות שסגרו את שעריהן בתקופת הפיגועים הגדולה נפתחו מחדש, ואליהן נוספו בתי קפה, פאבים ועסקים נוספים.
מדרחוב בן-יהודה שמר על עליונותו ומרכזיותו גם כשנפתחו בירושלים קניונים ואזורי מסחר אחרים, דוגמת קניון מלחה. בכך התבלט המדרחוב כרחוב ייחודי, אשר שומר על מעמדו המרכזי גם בשנות ה-2000 וזאת בניגוד לרחובות מסחר מרכזיים אחרים בארץ, כגון רחוב דיזנגוף בתל אביב ורחוב החלוץ בחיפה, אשר מאז תחילת שנות ה-90 זוהרם הועם.
בשנת 2005 רושת כל המדרחוב באינטרנט אלחוטי.
בפברואר 2025 פורסם כי העירייה מתכננת להעביר למדרחוב מטמנות אשפה.
ראו גם

בניין המשביר לצרכן (ירושלים)
הפיגוע ברחוב בן-יהודה (1997)
הפיגוע ברחוב בן-יהודה (2001)
כיכר החתולות
הערות שוליים

↑  עיר בראי תקופה - ירושלים החדשה בראשיתה, יהושע בן-אריה, הוצאת יד בן צבי, תשל"ט
↑  מפת גן אנטימוס, עם החלוקה למגרשים וסימון הבעלים, באתר מאת חברת הכשרת הישוב. אוסף המפות ע"ש לאור, הספרייה הלאומית, ‏1922
↑  כתב גלובס,'"`UNIQ--nowiki-00000006-QINU`"'‏פיגוע במדרחוב בירושלים; 6 הרוגים, 165 פצועים, באתר גלובס, 4 בספטמבר 1997
↑  עופר לוי,'"`UNIQ--nowiki-00000008-QINU`"'‏ירושלים של WiFi: במרכז ירושלים הוקמה רשת אלחוטית שתאפשר גלישה באינטרנט בחינם, באתר גלובס, 1 בנובמבר 2004
↑  מור פיקלני,'"`UNIQ--nowiki-0000000A-QINU`"'‏"זה ימוטט אותנו": בעלי העסקים בירושלים נגד תוכנית העירייה במדרחוב בן-יהודה, באתר ‏מאקו‏, 10 בפברואר 2025
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
רחוב יפו, ירושלים

אתרים לאורך רחוב יפו
(1) התחנה המרכזית | (2) תחנת הרכבת | (3) שוק מחנה יהודה | (4) מרכז כלל | (5) מדרחוב בן-יהודה | (6) נחלת שבעה   (7) בניין ג'נרלי | (8) כיכר ספרא | (9) העיר העתיקה | (10) ממילא | (11) שער יפו ומגדל דוד (A) כיכר הדוידקה | (B) - כיכר ציון | (C) - כיכר צה"ל: 
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009165371305171 
מפת מדרחוב בן-יהודה ומרכז ירושלים, לפני שיפוץ הרחובות במסגרת הקמת מסילת הרכבת הקלה ב-2011