stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עונת 1910 בסדרה השוודית
טבלאות > לוח תוצאות המשחקים

| ↓ בית / חוץ ← | AIK | IFKE | GFF | IFKG | IFKN | VFK | VNBK | ÖIS |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| AIK סולנה |  | ‏0–0 | ‏3–2 | ‏9–1 | ‏1–0 | ‏2–2 | ‏4–4 | ‏0–3 |
| IFKE אסקילטונה | ‏3–7 |  | ‏1–1 | ‏2–6 | ‏2–7 | ‏3–10 | ‏4–2 | ‏3–2 |
| GFF גטבורג | ‏0–1 | ‏6–1 |  | ‏2–0 | ‏2–1 | ‏2–1 | ‏3–0 | ‏2–5 |
| IFKG גטבורג | ‏6–4 | ‏5–2 | ‏1–1 |  | ‏2–2 | ‏0–0 | ‏7–2 | ‏4–0 |
| IFKN נורשפין | ‏3–1 | ‏1–1 | ‏2–0 | ‏1–4 |  | ‏4–0 | ‏1–3 | ‏2–2 |
| VFK ויקינגרנה | ‏1–6 | ‏4–2 | ‏3–0 | ‏2–3 | ‏4–1 |  | ‏0–0 | ‏0–0 |
| VNBK וסטמנלנד-נרקה | ‏1–10 | ‏2–4 | ‏3–3 | ‏0–0 | ‏3–4 | ‏2–1 |  | ‏3–4 |
| ÖIS ארגריטה | ‏2–2 | ‏8–2 | ‏2–0 | ‏5–2 | ‏1–2 | ‏13–0 | ‏5–0 |  |
הערות שוליים

↑  http://svenskfotboll.se/allsvenskan/historik/ רק המנצחת בטורניר גביע שוודיה מוכרת כאלופת שוודיה, אתר התאחדות הכדורגל השוודית. (בשוודית)
↑  מידע על הסדרה השוודית (בשוודית)
1 2 3 4  המשחק בין ויקינגרנה ווסטמנלנד-נרקה מעולם לא שוחק, אלא נחשב כשוויון 0-0 ונקודה אחת חולקה לכל קבוצה. שלושה משחקים נקבעו בניצחון טכני: גטבורג נגד ויקינגרנה, וסטמנלנד-נרקה נגד גטבורג וא.י.ק סולנה נגד אסקילטונה. משחקים אלו נחשבים כשוויון 0-0, אבל קבוצות הבית זכו עבורם בשתי נקודות.
עצור כאן חושבים

עצור כאן חושבים הוא פורום אינטרנטי ישראלי שבאתר "בחדרי חרדים", המתמקד בדיונים בנושאי יהדות. רבים מהמתדיינים בפורום הם חרדים, והוא מתאפיין בגישה שכלתנית ופתוחה.
היסטוריה

הפורום נוסד בשנת 2002 על ידי קבוצת חרדים שדגלה בגישה שכלתנית יותר ליהדות מכפי שמקובל בציבור החרדי. המוטיבציה הראשונה לפתיחת הפורום באה מתלמידי הרב אהרון מילר, חרדי בעל השקפה דתית שכלתנית. למייסדי הפורום יש זיקה להשקפתו של הרב גדליה נדל ולדרך מחשבתו.
דמות בולטת ממייסדי הפורום היא זו של "מיימוני", חרדי שהשקפתו עוצבה על ידי הגישה הרציונלית של הרמב"ם. מיימוני דוחה בין השאר את אמיתות ספר הזוהר. הואיל והוא מעוניין להישאר בחברה החרדית, והואיל והוא יודע שהשקפותיו עלולות להפוך אותו למנודה, הוא אינו מביע אותן בפומבי. באותה צורה נוהגים משתתפים רבים נוספים בפורום מאותן סיבות.
זמן מה אחר פתיחת הפורום תפס בו משתמש נוסף בשם "רב סיינפלד" מקום חשוב. "רב סיינפלד", חרדי אמריקני, הוא בעל דעה נחרצת בגנות הסגירות שהשתלטה על החברה החרדית בישראל.
באתר הייד פארק הייתה נוכחות חרדית עמוסה, ואל הפורום הזדמנו חרדים העוינים את דרכו, אשר הביעו חשש מהסכנה הטמונה בו שאותה כינו ריח ההשכלה החדשה. בפורום השכן, "בחדרי חרדים", נאסר בהתחלה להזכיר את השם "עצור כאן חושבים", אך כיום הוא אף צורף ל"פלטפורמת המסורת" המאגד תחתיו את הפורומים החרדיים בהייד פארק. בהמשך, כמו הרבה מהפורומים החרדיים האחרים, עזב גם פורום זה את הייד פארק ועבר לאתר בחדרי חרדים.
החל משלהי 2013 ההשתתפות בפורום כפופה לרישום ואישור מנהליו.
כיום משתתפים בפורום כותבים מגוונים מלבד מייסדיו – ביניהם חרדים יותר שמרנים, לא מעט אנשי אקדמיה, כותבים הקשורים לתנועה הרפורמית, כותבים השייכים לחברה הדתית לאומית, מעריצים של ישעיהו ליבוביץ וחילונים.
הפורום איבד במהלך השנים מהפופולריות לה זכה בשנותיו הראשונות, ורבים מהכותבים בו עזבו, עד שהוא קפא על שמריו כמעט לחלוטין.
אופי הפורום

בפורום נדונו בהרחבה נושאים שהדיון הציבורי החרדי בהם נדיר, גם עניינים הקשורים למין. בין השאר התנהל דו-שיח עם ירון ידען, מייסד ארגון דעת אמת המעודד יציאה בשאלה. מנהלי הפורום מעדיפים לשמור על אופיו ה"אליטיסטי" קצת, ומונעים אשכולות שאינם עוסקים בדיון שכלתני, אלא בהבעת תחושות ורגשות אישיים. בפורום גם יש ניסיון להתרחק מפוליטיקה ככל האפשר.
לפורום נפתח אתר לוויין שפעילותו הופסקה אחרי זמן קצר. מתקיימים גם מפגשי פורום שמקפידים בהם על דיסקרטיות מחשש לפגיעתם של קנאים.
ראו גם

פורומים חרדיים
הערות שוליים

↑  האשכול "תיאור הפורום"
↑  ריח ההשכלה החדשה
↑  אתר "עצור כאן חושבים"
↑  מוזכר לדוגמה בדיון זה
עונת 1961/1962 בפוטבול ליג

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  19 באוגוסט 1961 – 30 באפריל 1962 (255 ימים)
 מספר משתתפות:  22
 הזוכה:  איפסוויץ' טאון
 מספר משחקים:  462
 מספר שערים:  1582 (3.42 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  (33) ריי קרופורד (איפסוויץ' טאון)  דרק קוואן (וסט ברומיץ' אלביון)
 → 1960/19611962/1963 ←
 
עונת 1961/1962 הייתה העונה ה-63 של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-19 באוגוסט 1961 והסתיימה ב-30 באפריל 1962. בעונה זו התחרויות התקיימו בליגה הבכירה, בליגת משנה,  בדיוויזיון השלישי ובדיוויזיון הרביעי.
הליגה הבכירה כללה 22 קבוצות. איפסוויץ' טאון (בפעם הראשונה בתולדות המועדון המועדון) ושפילד יונייטד היו הקבוצות שעלו מליגת משנה.
עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון ביחס שערים דורגה במקום גבוה יותר. שיטה זו הייתה בתוקף עד לעונת 1976/1977.
איפסוויץ' טאון שזו הייתה העונה הראשונה שלה בליגה הבכירה זכתה באליפות.
בסוף העונה לליגת משנה ירדו קארדיף סיטי וצ'לסי. במקומן לליגה הבכירה עלו ליברפול  ולייטון אוריינט (בפעם הראשונה בתולדות המועדון).
כדורגלנים מצטיינים

ריי קרופורד מאיפסוויץ' טאון ודרק קוואן מוסט ברומיץ' אלביון כבשו 33 שערים וזכו בתואר מלך השערים.
ג'ימי אדמסון מברנלי זכה בפרס כדורגלן השנה של התאחדות עיתונאי הכדורגל האנגלית.
טבלת הליגה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | יחס שערים | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| 1 | איפסוויץ' טאון | 42 | 24 | 8 | 10 | 93 | 67 | 1.388 | 26 | 56 | זכייה בליגה   העפלה לגביע האלופות |
| 2 | ברנלי | 42 | 21 | 11 | 10 | 101 | 67 | 1.507 | 34 | 53 |  |
| 3 | טוטנהאם הוטספר | 42 | 21 | 10 | 11 | 88 | 69 | 1.275 | 19 | 52 | העפלה לגביע אירופה למחזיקות גביע |
| 4 | אברטון | 42 | 20 | 11 | 11 | 88 | 54 | 1.630 | 34 | 51 |  |
| 5 | שפילד יונייטד | 42 | 19 | 9 | 14 | 61 | 69 | 0.884 | 8- | 47 |  |
| 6 | שפילד וונסדי | 42 | 20 | 6 | 16 | 72 | 58 | 1.241 | 14 | 46 | השתתפות בגביע ערי הירידים |
| 7 | אסטון וילה | 42 | 18 | 8 | 16 | 65 | 56 | 1.161 | 9 | 44 |  |
| 8 | וסטהאם יונייטד | 42 | 17 | 10 | 15 | 76 | 82 | 0.927 | 6- | 44 |  |
| 9 | וסט ברומיץ' אלביון | 42 | 15 | 13 | 14 | 83 | 67 | 1.239 | 16 | 43 |  |
| 10 | ארסנל | 42 | 16 | 11 | 15 | 71 | 72 | 0.986 | 1- | 43 |  |
| 11 | בולטון וונדררס | 42 | 16 | 10 | 16 | 62 | 66 | 0.939 | 4- | 42 |  |
| 12 | מנצ'סטר סיטי | 42 | 17 | 7 | 18 | 78 | 81 | 0.963 | 3- | 41 |  |
| 13 | בלקפול | 42 | 15 | 11 | 16 | 70 | 75 | 0.933 | 5- | 41 |  |
| 14 | לסטר סיטי | 42 | 17 | 6 | 19 | 72 | 71 | 1.014 | 1 | 40 |  |
| 15 | מנצ'סטר יונייטד | 42 | 15 | 9 | 18 | 72 | 75 | 0.960 | 3- | 39 |  |
| 16 | בלקברן רוברס | 42 | 14 | 11 | 17 | 50 | 58 | 0.862 | 8- | 39 |  |
| 17 | בירמינגהאם סיטי | 42 | 14 | 10 | 18 | 65 | 81 | 0.802 | 16- | 38 | השתתפות בגביע ערי הירידים |
| 18 | וולברהמפטון וונדררס | 42 | 13 | 10 | 19 | 73 | 86 | 0.849 | 13- | 36 |  |
| 19 | נוטינגהאם פורסט | 42 | 13 | 10 | 19 | 63 | 79 | 0.797 | 16- | 36 | השתתפות בגביע ערי הירידים |
| 20 | פולהאם | 42 | 13 | 7 | 22 | 66 | 74 | 0.892 | 8- | 33 |  |
| 21 | קארדיף סיטי | 42 | 9 | 14 | 19 | 50 | 81 | 0.617 | 31- | 32 | ירדה ליגה |
| 22 | צ'לסי | 42 | 9 | 10 | 23 | 63 | 94 | 0.670 | 31- | 28 | ירדה ליגה |
עונת 1961/1962 בליגה הלאומית בכדורסל

| --- | --- |
 תאריך התחלה:  20 באוקטובר 1961 
 תאריך סיום:  20 ביולי 1962 
 מספר משתתפות:  12
 זוכה:  מכבי תל אביב
 סגנית:  הפועל חיפה
 מלך הסלים:  עופר אשד  23.9 למשחק
 http://basket.co.il
 → 19611962/1963 ←
 
עונת 1961/1962 בליגה הלאומית בכדורסל הייתה עונתה השמינית של ליגת הכדורסל הבכירה בישראל. הליגה כללה 12 קבוצות.
על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על ההפסד במשחק. לליגה העליונה עלתה מכבי חיפה שזכתה בסוף העונה למקום השלישי. העונה הסדירה החלה ב-20 באוקטובר 1961 הסתיימה ב-20 ביולי 1962 בניצחון של מכבי תל אביב לאחר הפסקה של שנתיים.
בהתאם לתוצאות העונה מכבי דרום תל אביב ירדה ליגה.
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלי זכות | סלי חובה | הפרש סלים | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מכבי תל אביב | 22 | 20 | 2 | 1589 | 1205 | 384 | 42 |
| 2 | הפועל חיפה | 22 | 18 | 4 | 1512 | 1321 | 191 | 40 |
| 3 | הפועל תל אביב | 22 | 17 | 5 | 1442 | 1209 | 233 | 39 |
| 4 | הפועל משמר העמק | 22 | 16 | 6 | 1478 | 1372 | 106 | 38 |
| 5 | הפועל גבעת ברנר | 22 | 9 | 13 | 1392 | 1459 | 67- | 31 |
| 6 | מכבי ירושלים | 21 | 9 | 12 | 1242 | 1265 | 23- | 30 |
| 7 | מכבי קריית מוצקין | 22 | 8 | 14 | 1332 | 1460 | 128- | 30 |
| 8 | הפועל ירושלים | 21 | 9 | 12 | 1381 | 1460 | 79- | 30 |
| 9 | הפועל חולון | 22 | 7 | 15 | 1400 | 1447 | 47- | 29 |
| 10 | מכבי חיפה | 22 | 7 | 15 | 1324 | 1581 | 257- | 29 |
| 11 | הפועל גבעת חיים | 22 | 6 | 16 | 1254 | 1382 | 128- | 28 |
| 12 | מכבי דרום תל אביב | 22 | 5 | 17 | 1319 | 1572 | 253- | 27 |
1 2  לא שוחק: הפועל ירושלים - מכבי ירושלים
ראו גם

גביע המדינה בכדורסל 1961/1962
עונת 1980/1981 בליגה הארצית

עונת 1980/1981 בליגה הארצית הייתה העונה החמישית של הליגה הארצית כליגה השנייה בחשיבותה בכדורגל בישראל.
על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו.
הליגה כללה 16 קבוצות. את העונה סיימה בית"ר תל אביב במקום הראשון והעפילה לעונת 1981/1982 בליגה לאומית לצד בית"ר ירושלים ומכבי חיפה שסיימו אחריה בהתאמה.
הפועל חדרה, הפועל חולון ומכבי הרצליה ירדו לליגה השלישית.
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | בית"ר תל אביב | 30 | 20 | 7 | 3 | 61 | 25 | 36 | 47 | עלו ליגה |
| 2 | בית"ר ירושלים | 30 | 19 | 8 | 3 | 51 | 11 | 40 | 46 | עלו ליגה |
| 3 | מכבי חיפה | 30 | 18 | 8 | 4 | 51 | 22 | 29 | 44 | עלו ליגה |
| 4 | הכח רמת גן | 30 | 12 | 9 | 9 | 41 | 37 | 4 | 33 |  |
| 5 | הפועל נצרת עילית | 30 | 8 | 14 | 8 | 32 | 32 | 0 | 30 |  |
| 6 | הפועל קריית שמונה | 30 | 10 | 10 | 10 | 39 | 42 | 3- | 30 |  |
| 7 | הפועל עכו | 30 | 9 | 11 | 10 | 25 | 25 | 0 | 29 |  |
| 8 | הפועל לוד | 30 | 11 | 7 | 12 | 27 | 32 | 5- | 29 |  |
| 9 | מכבי יבנה | 30 | 7 | 13 | 10 | 28 | 27 | 1 | 27 |  |
| 10 | בית"ר רמלה | 30 | 6 | 14 | 10 | 18 | 23 | 5- | 26 |  |
| 11 | הפועל בית שמש | 30 | 7 | 12 | 11 | 33 | 41 | 8- | 26 |  |
| 12 | הפועל טבריה | 30 | 10 | 6 | 14 | 35 | 45 | 10- | 24 |  |
| 13 | הפועל בית שאן | 30 | 4 | 16 | 10 | 24 | 42 | 18- | 24 |  |
| 14 | הפועל חדרה | 30 | 4 | 14 | 12 | 21 | 33 | 12- | 22 | ירדו ליגה |
| 15 | הפועל חולון | 30 | 4 | 13 | 13 | 16 | 43 | 27- | 21 | ירדו ליגה |
| 16 | מכבי הרצליה | 30 | 4 | 12 | 14 | 29 | 49 | 20- | 20 | ירדו ליגה |
עונת 1980/1981 בליגה הלאומית

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  6 בספטמבר 1980 – 23 במאי 1981 (260 ימים)
 מספר משתתפות:  16
 הזוכה:  הפועל תל אביב
 מספר משחקים:  240
 מספר שערים:  510 (2.13 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  ישראל הרצל פיטוסי (22 שערים)
 השחקן המצטיין:  ישראל משה סיני
 → 1979/19801981/1982 ←
 
עונת 1980/1981 בליגה הלאומית הייתה העונה ה-25 של הליגה הלאומית כליגת הכדורגל הבכירה בישראל.
על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. לעונת 1980/1981 לליגה הלאומית עלו הפועל ירושלים, הפועל רמת גן והפועל ראשון לציון. העונה הסדירה הסתיימה בזכייתה של הפועל תל אביב באליפות. המבקיע המצטיין של העונה היה הרצל פיטוסי ממכבי פתח תקווה שכבש 22 שערים.
לליגת המשנה בסיום העונה ירדו הפועל חיפה (לראשונה בתולדותיה), מכבי רמת עמידר והפועל רמת גן. לעונת 1981/1982 לליגה הלאומית עלו בית"ר תל אביב, בית"ר ירושלים ומכבי חיפה.
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | הפועל תל אביב | 30 | 13 | 12 | 5 | 50 | 30 | 20 | 38 | העפלה לגביע האינטרטוטו |
| 2 | בני יהודה תל אביב | 30 | 11 | 13 | 6 | 38 | 27 | 11 | 35 |  |
| 3 | מכבי יפו | 30 | 12 | 10 | 8 | 43 | 35 | 8 | 34 |  |
| 4 | מכבי פתח תקווה | 30 | 12 | 9 | 9 | 49 | 39 | 10 | 33 |  |
| 5 | שמשון תל אביב | 30 | 11 | 11 | 8 | 32 | 26 | 6 | 33 |  |
| 6 | הפועל ראשון לציון | 30 | 9 | 14 | 7 | 25 | 18 | 7 | 32 |  |
| 7 | הפועל יהוד | 30 | 9 | 14 | 7 | 24 | 18 | 6 | 32 |  |
| 8 | מכבי תל אביב | 30 | 10 | 12 | 8 | 33 | 33 | 0 | 32 |  |
| 9 | הפועל ירושלים | 30 | 9 | 13 | 8 | 30 | 25 | 5 | 31 |  |
| 10 | מכבי נתניה | 30 | 9 | 12 | 9 | 31 | 30 | 1 | 30 | העפלה לגביע האינטרטוטו |
| 11 | הפועל באר שבע | 30 | 9 | 12 | 9 | 30 | 32 | 2- | 30 |  |
| 12 | הפועל פתח תקווה | 30 | 7 | 15 | 8 | 25 | 29 | 4- | 29 |  |
| 13 | הפועל כפר סבא | 30 | 9 | 10 | 11 | 34 | 36 | 2- | 28 |  |
| 14 | הפועל חיפה | 30 | 8 | 10 | 12 | 30 | 44 | 14- | 26 | ירדו ליגה |
| 15 | מכבי רמת עמידר | 30 | 7 | 11 | 12 | 21 | 30 | 9- | 25 | ירדו ליגה |
| 16 | הפועל רמת גן | 30 | 3 | 6 | 21 | 15 | 58 | 43- | 12 | ירדו ליגה |
| עונות בליגה העליונה בישראל |
| --- | --- | --- |
| ליגת ארץ ישראל | 1929/1930 • 1930/1931 • 1931/1932 • 1932/1933 • 1933/1934 • 1934/1935 • 1935/1936 • 1937 • 1938 • 1939 • 1940 • 1940/1941 • 1941/1942 • 1942/1943 • 1943/1944 • 1944/1945 • 1945/1946 • 1946/1947 • 1947/1948 • 1948/1949 |  |
| ליגה א' והליגה הלאומית | 1949/1950 • 1950/1951 • 1951/1952 • 1952/1953 • 1953/1954 • 1954/1955 • 1955/1956 • 1956/1957 • 1957/1958 • 1958/1959 • 1959/1960 • 1960/1961 • 1961/1962 • 1962/1963 • 1963/1964 • 1964/1965 • 1965/1966 • 1966/1968 • 1968/1969 • 1969/1970 • 1970/1971 • 1971/1972 • 1972/1973 • 1973/1974 • 1974/1975 • 1975/1976 • 1976/1977 • 1977/1978 • 1978/1979 • 1979/1980 • 1980/1981 • 1981/1982 • 1982/1983 • 1983/1984 • 1984/1985 • 1985/1986 • 1986/1987 • 1987/1988 • 1988/1989 • 1989/1990 • 1990/1991 • 1991/1992 • 1992/1993 • 1993/1994 • 1994/1995 • 1995/1996 • 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 |  |
| ליגת העל | 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 • 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 • 2008/2009 • 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 • 2019/2020 • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 • 2023/2024 • 2024/2025 |  |
פאלה דה טוקיו

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון, אגודה תרבותית, מוזיאון 
 על שם:  avenue de New-York 
 מיקום:  הרובע השישה-עשר של פריז 
 מדינה:  צרפת 
 בעלים:  עיריית פריז 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2000
 תאריך פתיחה רשמי:  24 במאי 1937 
 אדריכל:  André Aubert, Jean-Claude Delorme 
 סגנון אדריכלי:  אר דקו 
 מידות
 גובה מעל פני הים:  38 מ' 
 קואורדינטות:  48°51′51″N 2°17′50″E﻿ / ﻿48.86408°N 2.29713°E﻿ / 48.86408; 2.29713
 palaisdetokyo.com
  (למפת פריז מוגדלת) פאלה דה טוקיו(למפת פריז רגילה) פאלה דה טוקיו
 
מבט על מבנה המוזיאון ממגדל אייפל
פאלה דה טוקיו (בצרפתית: Palais de Tokyo; ארמון טוקיו) הוא מבנה המוקדש לאמנות מודרנית ולאמנות עכשווית (שמו המקורי הוא: "ארמון המוזיאונים לאמנות מודרנית" Palais des Musées d'art moderne), נמצא בשדרות הנשיא וילסון מספר 13, ברובע השישה עשר של פריז. בכנף המזרחית של המבנה, השייכת לעיריית פריז, שוכן המוזיאון לאמנות מודרנית של פריז, ואילו בכנף המערבית, השייכת למדינה, שוכן מאז שנת 2002 "פאלה דה טוקיו / המרכז ליצירה עכשווית" ( le Palais de Tokyo / Site de création contemporaine). כיום זהו אחד האתרים הבולטים לאמנות עכשווית בפריז.
מבנה הפאלה דה טוקיו מצוי, מצד נהר הסן, על שדרות ניו-יורק, שנקראו בעבר "רציף דבילי" ומאוחר יותר "שדרות טוקיו" (בין השנים 1918-1945). הוראה מוניציפלית מיום ה-14 במאי 1997 העניקה את השם "כיכר טוקיו" (Place de Tokyo) לרחבת חניה הנמצאת מול הפאלה דה טוקיו.
תחנת המטרו הקרובה ביותר למוזיאון היא "אלמה-מרסו" (Alma - Marceau).
פאלה דה טוקיו / המרכז ליצירה עכשווית

בשנת 1999, שרת התרבות והתקשורת בממשלה הצרפתית, קתרין טרוטמן, החליטה לפתוח חלקית מחדש את הכנף המערבית של המבנה ולשכן בו את המרכז לאמנות עכשווית, תוך הדגשת זירת ההתרחשות האומנותית העולה בתרבות הצרפתית ובזו האירופאית.
תחרות נערכה לבחירת מנהל למרכז החדש בחודש יולי 1999, בה זכו ניקולא בוריו (Nicolas Bourriaud) וז'רום סן (Jérôme Sans) לתקופת כהונה בת שלוש שנים. הפאלה דה טוקיו/מרכז ליצירה עכשווית נחנך ב-21 בינואר 2002 על ידי ליונל ז'וספן. תקופת הכהונה של שני המנהלים הוארכה עד 2006, ובפברואר אותה שנה החל מרק-אוליבייה ואלר (Marc-Olivier Wahler) לכהן כמנהל החדש של המרכז, עם מנדט לשלוש שנים.
בחללים שעוצבו מחדש על ידי האדריכלים אן לקאטו (Anne Lacaton) וז'אן-פיליפ וסאל (Jean-Philippe Vassal), הפאלה דה טוקיו/מרכז ליצירה עכשווית הוא אתר אִינְטֶרְדִּיסְצִיפְּלִינָרִי המוקדש ליצירה בת-זמננו בכל תצורותיה: ציור, פיסול, עיצוב, אופנה, וידאו ארט, קולנוע, ספרות, ומחול. החלל המודולארי, שבנוי בצורה מפותלת כקונכייה, מאפשר להציג סוגים שונים של תערוכות, בין אם ארעיות, מיצבים ומיצגים.
מאז ה-24 בינואר 2004, מספר רב של להטוטנים ואמני-אש נפגשים כל מוצאי שבת ברחבה החיצונית. איגוד הוקם במטרה לקדם תשוקה משותפת זו.
בסביבות 50% מפעילות האתר ממומנת על ידי סובסידיה ממשרד התרבות הצרפתי, באמצעות הוועדה לאמנויות הפלסטיות (בשנת 2006 עמד הסכום על 1.8 מיליון אירו). שאר המימון מגיע ממקורות כגון מכירת כרטיסים.
פאלה דה טוקיו/מרכז ליצירה עכשווית הפך בתוך כמה שנים לאתר שאי אפשר להתעלם מנוכחותו בתחום האמנות הצרפתית והבינלאומית: זהו אחד ממרכזי האמנות המבוקרים ביותר באירופה, עם מעל ל-200,000 מבקרים בשנה, ומקום מקורי ואותנטי לצפייה באמנות עכשווית.
עתיד מבנה הפאלה דה טוקיו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הפאלה דה טוקיו/מרכז ליצירה עכשווית, שנפרש כעת על פני 7,700 מטרים רבועים מתוך 22,000 המטרים הרבועים (בערך 35%) שמהווים את סך שטח המבנה, יכול בקלות רבה להרחיב את חלקו בפאלה דה טוקיו, כדי לענות על דרישות הקהל להגדלת שטחו.
מראה תערוכה בפאלה דה טוקיו/מרכז ליצירה עכשווית בפריז
עונת 1961/1962 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל

עונת 1961/1962 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל הייתה העונה החמישית של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והיא אורגנה על ידי פיב"א אירופה.
המשחק הראשון התקיים ב-18 בנובמבר 1961 ותחרות הסתיימה ב-29 ביולי 1962. בתחרות השתתפו 24 קבוצות. בשונה מעונות קודמות, נערך משחק הגמר בודד במגרש נייטלי. התחרות הסתיימה בניצחון של דימנו טביליסי, בפעם בראשונה בתולדות המועדון.
ישראל בתחרות

הפועל תל אביב ניצחה את פנאתינייקוס בשתי משחקים בשלב המוקדם. בשמינית הגמר היא נפגשה עם דרוספקה הטורקית והודחה מהתחרות.
עונת 1961/1962 בסרייה א'

| --- | --- |
תמונה קבוצתית של מילאן, אלופת הליגה
תמונה קבוצתית של מילאן, אלופת הליגה
 תקופת התחרות:  27 באוגוסט 1961 – 15 באפריל 1962 (232 ימים)
 מספר משתתפות:  18
 הזוכה:  מילאן
 מספר משחקים:  306
 מספר שערים:  770 (2.52 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  22 - ז'וזה אלטפיני, מילאן  אאורליו מילאני פיורנטינה
 → 1960/19611962/1963 ←
עונת 1961/1962 בסרייה א' הייתה העונה ה-60 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית ונוהלה על ידי "ליגת הכדורגל" (Lega Calcio). המשחקים החלו ב-27 באוגוסט 1961 והסתיימו ב-15 באפריל 1962.
בליגה השתתפו 18 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.
ונציה, מנטובה ופלרמו היו הקבוצות שעלו מהליגה השנייה.
מילאן זכתה באליפות בפעם השמינית בתולדות המועדון.
בסיום העונה לליגת משנה ירדו פדובה ולקו ואודינזה. במקום הקבוצות שירדו לסרייה א' העפילו גנואה, נאפולי ומודנה.
טבלת הליגה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| 1. | מילאן  | 34 | 24 | 5 | 5 | 83 | 36 | 47 | 53 | זכייה בליגה   העפלה לגביע אירופה לאלופות |
| 2. | אינטר | 34 | 19 | 10 | 5 | 59 | 31 | 28 | 48 |  |
| 3. | פיורנטינה | 34 | 19 | 8 | 7 | 57 | 32 | 25 | 46 | זכייה בגביע איטליה  העפלה לגביע אירופה למחזיקות גביע |
| 4. | בולוניה | 34 | 19 | 7 | 8 | 57 | 41 | 16 | 45 |  |
| 5. | רומא | 34 | 18 | 8 | 8 | 61 | 35 | 26 | 44 | העפלה לגביע ערי הירידים |
| 6. | אטאלנטה | 34 | 13 | 12 | 9 | 39 | 38 | 1 | 38 |  |
| 7. | טורינו | 34 | 12 | 12 | 10 | 42 | 40 | 2 | 36 |  |
| 8. | פלרמו | 34 | 13 | 9 | 12 | 30 | 35 | 5- | 35 |  |
| 9. | מנטובה | 34 | 12 | 8 | 14 | 42 | 42 | 0 | 32 |  |
| 10. | סמפדוריה | 34 | 9 | 12 | 13 | 32 | 40 | 8- | 30 | העפלה לגביע ערי הירידים |
| 11. | קטניה | 34 | 9 | 12 | 13 | 30 | 45 | 15- | 30 |  |
| 12. | ונציה | 34 | 8 | 13 | 13 | 35 | 41 | 6- | 29 |  |
| 13. | יובנטוס | 34 | 10 | 9 | 15 | 48 | 56 | 8- | 29 |  |
| 14. | ויצ'נצה | 34 | 8 | 11 | 15 | 29 | 43 | 14- | 27 |  |
| 15. | ספא"ל | 34 | 9 | 9 | 16 | 30 | 50 | 20- | 27 |  |
| 16. | פדובה | 34 | 7 | 9 | 18 | 29 | 49 | 20- | 23 | ירדה ליגה |
| 17. | לקו | 34 | 6 | 11 | 17 | 30 | 53 | 23- | 23 | ירדה ליגה |
| 18. | אודינזה | 34 | 6 | 5 | 23 | 37 | 63 | 26- | 17 | ירדה ליגה |
כדורגלנים מצטיינים

ז'וזה אלטפיני, מילאן ואאורליו מילאני פיורנטינה כבשו 22 שערים וזכו בתואר מלך השערים.
סעוד בן פייסל אאל סעוד

| --- | --- |

 לידה:  2 בינואר 1940 טאיף, ערב הסעודית 
 פטירה:  9 ביולי 2015 (בגיל 75) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מדינה:  ערב הסעודית 
 מקום קבורה:  בית הקברות אל-עדל 
 השכלה:  אוניברסיטת פרינסטון  Hun School of Princeton 
 
 
סעוד בן פייסל אאל סעוד (בערבית: سعود بن فيصل آل سعود; 2 בינואר 1940 – 9 ביולי 2015) היה מדינאי ודיפלומט סעודי שכיהן כשר החוץ של ערב הסעודית בין השנים 1975 ל-2015. הוא בן למשפחת המלוכה הסעודית, והיה שר החוץ שכיהן במשך הזמן הארוך ביותר בהיסטוריה העולמית.
ביוגרפיה

סעוד בן פייסל נולד בטאיף ב-2 בינואר 1940. הוא היה בנם השני של המלך פייסל ואיפאת אל-תונאיין (אנ').
הנסיך סעוד סיים את לימודיו באוניברסיטת פרינסטון ב-1964 עם תואר ראשון באמנויות בכלכלה.
לאחר שובו לסעודיה הפך הנסיך סעוד ליועץ כלכלי של משרד הנפט. ב-1971 הפך לסגן שר הנפט. הנסיך סעוד כיהן בתפקיד זה במשרד הנפט עד שנת 1975, אז מונה לשר המדינה לענייני חוץ. הוא החליף את עומר אל סקאף (אנ') בתפקיד לאחר שמת בנובמבר 1974.
שר החוץ

ב-13 באוקטובר 1975 מינה המלך ח'אלד את הנסיך סעוד לשר החוץ. הוא התפטר מהתפקיד ב-29 באפריל 2015 עקב בעיות בריאותיות והוחלף על ידי עאדל אל-ג'ובייר (אנ'), שגריר סעודיה בארצות הברית לשעבר.
שר החוץ > פעילות

הנסיך סעוד זכה להערכה רבה בקהילה הדיפלומטית.
ב-1978 וגם ב-1985 העלה הנסיך סעוד את המודעות בבריטניה לפעילות הסובייטית בקרן אפריקה. במאי 1985, הוא ביקר באופן רשמי באיראן ופגישותיו התמקדו בעלייה השנתית של האיראנים לרגל למכה. הוא ביקש מקונדוליזה רייס להתמקד ב"נושאים מהותיים מרכזיים" של הסכסוך הפלסטיני-ישראלי. הוא התלונן כי בנקים בארצות הברית בודקים בנקים של שגרירות סעודיה באופן בלתי חוקי. הוא טען כי המבקרים היו "בלתי הולמים ואגרסיביים". הוא גם הצהיר כי לשגרירות הסעודית יש חסינות דיפלומטית.
הנסיך סעוד אמר ב-2004 כי סעודיה תרצה להפחית את תלותה הביטחונית בארצות הברית. ביולי 2004, הוא טען שהמקור האמיתי לבעיות במזרח התיכון לא היו מוסלמים אלא "אי צדק ומחסור במשאבים באזור". באוגוסט 2007, הוא הכחיש את הטענות לפיהן טרוריסטים נסעו מסעודיה לעיראק.
ב-10 במרץ 2006 הוא נפגש עם מנהיגי חמאס בריאד. ביולי 2006 הוא דחק בנשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש לקרוא להפסקת אש במלחמת לבנון השנייה. בינואר 2008 הוא תמך בבחירות לפרלמנט בפקיסטן. הוא ציין שפקיסטן אינה זקוקה ל"התערבות חיצונית" כדי לפתור את בעיותיה הפוליטיות. הוא תמך בנוואז שריף.
בנובמבר 2010 הוא הוביל את המשלחת הסעודית בפסגת G-20.
בינואר 2011 הוא נסוג ממאמצי הגישור לכינון ממשלה בלבנון. במרץ 2011 הוא נסע לאירופה כדי לגייס תמיכה בהתערבותה של סעודיה בבחריין.
שר החוץ > איראן ולבנון

במקום פעולה צבאית נגד איראן, קרא סעוד אל פייסל להחמיר סנקציות כמו איסור על נסיעה לאיראן והגבלות נוספות על הלוואות בנקאיות לאיראן. הוא הצהיר כי מדיניות החוץ של ארצות הברית נתנה יותר כוח לאיראן. הוא השווה את ההשפעה האיראנית בעיראק להשפעה האיראנית בלבנון.
בתחילת 2011 הוא הביע חשש מחוסר היציבות ה"מסוכנת" בלבנון לאחר נפילת הממשלה בראשות סעד אל-חרירי.
במאי 2014 דווח כי הנסיך סעוד הזמין את שר החוץ של איראן מוחמד ג'וואד זריף לבקר בריאד, ושבר את הקרח באחת ממערכות היחסים העוינות ביותר במזרח התיכון לקראת שיחות מפתח על תוכנית הגרעין של איראן בווינה. בשיחה עם עיתונאים בבירת סעודיה, שר החוץ הנסיך סעוד אמר כי הממלכה מוכנה לארח את שר החוץ האיראני "בכל עת שימצא לנכון" וציין כי ריאד מוכנה לפתוח במשא ומתן עם אויביה על הנושאים הרבים המפרידים ביניהם.
פעילויות ממשלתיות אחרות

החל משנת 1998 תחת שלטונו של המלך פאהד, סעוד בן פייסל מונה ליו"ר הוועדה של עראמקו הסעודית שהופקדה על הערכת הפרויקט בספטמבר 1999.
ב-20 בנובמבר 2009, המלך עבדאללה מינה את הנסיך סעוד ליושב ראש המועצה הכלכלית העליונה רבת ההשפעה של ערב הסעודית.
מדיניות החוץ הסעודית תוכננה על ידי המלך, ולא על ידי שר החוץ. הנסיך סעוד עבד בצמוד למלך ח'אלד, המלך פאהד והמלך עבדאללה.
הנסיך סעוד היה אנטי-סובייטי ולאומן ערבי. כשנשאל ב-1979 אם קיימת ברית עם ארצות הברית בנוגע לשיתוף פעולה צבאי, הוא ציין שלערב הסעודית אין ברית כזו עם ארצות הברית, אלא עם מדינות ערביות ומוסלמיות אחרות.
הוא היה עמיד יותר להצעות ישראליות מהמלך פאהד. הוא הלין על המורשת שלו עשויה להיות מוגדרת "על ידי אכזבה עמוקה מאשר על ידי הצלחה". הוא הצטער על כך שדור המנהיגים שלו לא הצליח להקים מדינה פלסטינית. הוא עודד את העיראקים להגן על ריבונות ארצם.
בחצר המלוכה הסעודית, יחסיו עם המלך פאהד היו מתוחים, אך הוא היה אחד מבעלי בריתו הקרובים ביותר של המלך עבדאללה. הוא היה בין הפקידים הסעודים שפעלו לשיפור התדמית הבינלאומית של סעודיה ולשמירה על יחסיה החזקים עם ארצות הברית לאחר פיגועי 11 בספטמבר.