stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
התיכון הישראלי למדעים ולאמנויות (ירושלים)
חטיבת הביניים > שבוע פרויקטים

פעמיים בשנה מתקיים שבוע פרויקטים, של למידה-מבוססת-פרויקטים בה התלמידים לוקחים אחריות מוגברת על תהליך הלמידה שלהם. התלמידים בוחרים את נושא הפרויקט ואת שותפיהם, ומנהלים באופן עצמאי את לוח הזמנים שלהם. בשבוע זה משולבים סיורים לימודיים.
ביקורת על בית הספר התיכון

חתן פרס ישראל לחינוך, פרופ' חיים אדלר, מתח ביקורת על הישגי בית הספר התיכון ומוסדות דומים לו ואמר: "אלו מוסדות פרטיים על חשבון המדינה, שבונה את הבניינים ומשתתפת במימון שכר המורה". ביקורת גם נמתחה על כך שהקבלה ללימודים בתיכון מבוססת על מבחני קבלה בתשלום אליהם ניתן לרכוש ערכות הכנה, ועל ההומוגניות התרבותית של התלמידים וסגל ההוראה.
מנהלי בית הספר

1990-1992: בנצי בר לביא
1992-1994: איילה רביד
1994-1995: רפי עמרם
1995-2005: רוני ארז
2005-2007: מישקה בן דוד
2007-2012: אילנה נולמן
2012-2019: איתי בנוביץ
2019-2023: ד"ר דן (דני) שטייניץ
2023- : דני פסלר
מנהלי בית הספר > מנהלי חטיבת הביניים

2021-2018: ענת מעוז
2021- : מנשה שרביט
ראו גם

המרכז הישראלי למצוינות בחינוך
בוגרי התיכון הישראלי למדעים ולאמנויות
הערות שוליים

↑  יאסא - הצוות, באתר יאסא - התיכון הישראלי למדעים ולאומנויות
↑  נעמה טלמור‏, בית הספר למצטיינים בירושלים נקלע לקשיים, באתר וואלה, 18 בפברואר 2009
↑  חדשות nana10, בראש רשימת המצטיינים: התיכון למדעים ואמנויות בירושלים, באתר nana10‏, 24 באוגוסט 2009
↑  סקר שערכה העמותה למצוינות בחינוך בקרב בוגרי בית הספר
↑  אורטל גנון, בית ספר יאסא גואטמלה נערך להרשמה לכיתות א', באתר ירושלים נט, ‏17.1.2018
↑  דף האינטרנט של חטיבת הביניים של יאסא
↑  אור קשתי, בית הספר עם שיעור המצטיינים הגבוה ביותר: התיכון למדעים ואמנויות בירושלים, באתר הארץ, 24 באוגוסט 2009
↑  הכנה למבחני קבלה - תיכון למדעים ואמנויות באתר מכון נועם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007596618505171 
ארבעת מגדלי הפנימייה.
קבוצה חסומה

ערך זה עוסק בקבוצה שמוכלת בכדור במרחב מטרי. אם התכוונתם לקבוצה שיש לה חסם מלעיל ומלרע, ראו .
תת-קבוצה של מרחב מטרי היא קבוצה חסומה אם היא מוכלת בכדור. כלומר, כל הנקודות שלה נמצאות במרחק קטן מקבוע ממשי מנקודה קבועה. תנאי שקול לזה - הקבוצה חסומה אם המרחק בין כל שתי נקודות שלה אינו עולה על קבוע מסוים. מרחב מטרי חסום נקרא מרחב חסום.
אפשר לחשוב על קבוצה חסומה כקבוצה 'קטנה'. מדדים עדינים יותר לגודל הם קומפקטיות והדרישה שקבוצה תהיה חסומה כליל. כל קבוצה קומפקטית היא חסומה כליל, וכל קבוצה חסומה כליל היא חסומה.
למשל בישר הממשי קבוצה חסומה היא קבוצה המוכלת בקטע סופי. במילים אחרות, זו קבוצה שיש מספר שגדול מכל איבריה ומספר שקטן מכל איבריה.
הגדרה מתמטית

בהינתן מרחב מטרי  S עם מטריקה  d וקבוצה  B\subseteq S, הקבוצה  B תקרא קבוצה חסומה אם היא מקיימת את אחד התנאים השקולים הבאים:
קיים  0<R<\infty  כך שלכל  a,b\in B מתקיים ש- d(a,b)<R. כלומר, הקוטר של  B הוא סופי.
קיים  c\in B ו- 0<R<\infty  כך שלכל  a\in B מתקיים ש- d(a,c)<R. כלומר, הקבוצה  B מוכלת בכדור שמרכזו בנקודה כלשהי של  B
לכל  c\in B קיים  0<R<\infty  כך שלכל  a\in B מתקיים ש- d(a,c)<R. כלומר, מכל נקודה ב- B ניתן לבנות כדור שמכיל את כל  B.
קיים  c\in S ו- 0<R<\infty  כך שלכל  a\in B מתקיים ש- d(a,c)<R. כלומר, הקבוצה  B מוכלת בכדור שמרכזו בנקודה כלשהי של  S (לאו דווקא מ- B)
לכל  c\in S קיים  0<R<\infty  כך שלכל  a\in B מתקיים ש- d(a,c)<R. כלומר, מכל נקודה ב- S (לאו דווקא מ- B) ניתן לבנות כדור שמכיל את כל  B.
תכונות

הקבוצה הריקה  \emptyset  היא קבוצה חסומה באופן ריק.
לכל  a\in S, היחידון  \{s\} הוא קבוצה חסומה.
כל קבוצה המוכלת בקבוצה חסומה, היא קבוצה חסומה.
כל איחוד סופי של קבוצות חסומות, הוא קבוצה חסומה.
כל קבוצה סופית היא חסומה.
משפט היינה-בורל: במרחב אוקלידי  \ \mathbb {R} ^{n}, כל קבוצה סגורה וחסומה היא קומפקטית.
משפט בולצאנו-ויירשטראס: במרחב מטרי שלם, לכל קבוצה חסומה ואינסופית יש נקודת הצטברות.
הכללה למרחבים וקטורים טופולוגיים

ניתן להכליל את ההגדרה של קבוצה חסומה לכל מרחב וקטורי טופולוגי:
בהינתן מרחב וקטורי טופולוגי  V מעל השדה  \mathbb {K}  (כאשר  \mathbb {K}  הוא שדה הממשיים או שדה המרוכבים) עם הטופולוגיה  {\mathcal {T}}, קבוצה  B\subseteq V תקרא קבוצה חסומה אם לכל סביבה פתוחה של הראשית  U\in {\mathcal {T}} קיים  r\in \mathbb {K}  כך ש- B\subseteq rU.
אם המרחב  V מטריזבלי, כלומר ניתן לבנות את הטופולוגיה שלו באמצעות כדורים פתוחים על-פי מטריקה כלשהי, אז הגדרה זו מתלכדת עם הגדרת הקבוצה החסומה במרחב המטרי.
ראו גם

חסם
פונקציה חסומה
משפט היינה-בורל
משפט בולצאנו-ויירשטראס
הערות שוליים

↑  Eric W. Weisstein, Bounded Set, mathworld.wolfram.com (באנגלית)
↑  Definition:Bounded Metric Space - ProofWiki, proofwiki.org
↑  H. H. Schaefer, Manfred P. H. Wolff, Topological Vector Spaces, Springer Science & Business Media, 1999-06-24, ISBN 978-0-387-98726-2. (באנגלית)
עמי טיר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 באוגוסט 1968 (בן 56) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  בית הספר לקולנוע וטלוויזיה ע"ש סטיב טיש 
 פרסים והוקרה:  פרס אופיר לעריכה הטובה ביותר (2010) 
 פרופיל ב-IMDb
 
עמי טיר (נולד ב-1 באוגוסט 1968) הוא שואו ראנר, עורך, במאי ותסריטאי ישראלי. זוכה פרס אופיר 2010 על עריכת הסרט "המדריך למהפכה".
ביוגרפיה

לטיר תואר ראשון מהחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. הוא סמנכ"ל תוכן של חברת התקשורת "קודה תקשורת". טיר נשוי ואב לשניים.
במהלך השנים 1997 עד 2001 שימש כעורך הסדרה "שמש", ששודרה בערוץ 2 עבור שידורי קשת. בין השנים 1999-2000 שימש כעורך של קומדיית המצבים "פאזל". בשנים 2003-2004 ערך וביים את סדרת התעודה "במדינת היהודים" עבור הערוץ הראשון.
משנת 2001 עד שנת 2009, שיתף פעולה עם היוצרת והבמאית אורנה בן דור בסדרות וסרטים דוקומנטריים, כמו ״סקס ישראלי״ שעסקה במעמד הנשים וביחסי מגדר מתחילת הציונות ועד ימינו, ו״בלונד״ - סדרה החוקרת את תרבות הבלונד. שתי הסדרות שודרו בערוץ 8.
בשנת 2007 עבד עם בן דור על הסדרה ״אשם במותו״ שעסקה בתאונות צבאיות
בסדרת התעודה "אשם במותו", אשר תיעדה וחקרה תאונות צבאיות, שיתף פעולה עם בן דור כבמאי שחזורים ועורך ראשי, הסדרה שודרה בערוץ 10. ב-2008 שודר באותו ערוץ סרט דוקומנטרי בשם "אמא, לא הרגתי את הבת שלך", אחד הסרטים הישראלים הראשונים העוסקים בסיפורם של טרנסג'נדרים FTM (female to male), הסרט הוקרן בפסטיבל ירושלים 2007. בסרט שימש כתסריטאי, במאי ועורך.
בשנת 2009 הוקרן ב״דוק אביב״ ושודר ביס דוקו וערוץ 10, סרט שביימו במשותף שנקרא ״אמא תגידי״, העוסק ביחסיים בין אורנה בן דור לאימה.
בשנת 2010 ערך את הסרט "המדריך למהפכה", סרט תיעודי, דוקו אקטיביסטי עלילתי. על עריכת הסרט הוא זכה בפרס אופיר יחד עם מאור קשת בקטגוריית "העריכה הטובה ביותר".
הוא הבמאי והעורך הראשי של סדרת הדוקו-ריאליטי של הוט 3 "מחוברים". בשנת 2014 שימש כעורך התוכנית "המתנחל" המשודרת בערוץ 10 בהנחייתו של חנוך דאום.
האיים האלאוטיים

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  ים ברינג, האוקיינוס השקט 
 קואורדינטות:  52°N 174°W﻿ / ﻿52°N 174°W﻿ / 52; -174
 שטח:  6,821 מייל רבוע
 אורך:  1,200 מיל
 גובה מרבי:  Mount Shishaldin
 נתונים מדיניים
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית רוסיה רוסיה
 אוכלוסייה:  8,162 (2000)
 אזור זמן:  UTC-10
  (למפת אלסקה מוגדלת) ג'ונו אנקורג' פיירבנקס סיטקה קטצ'יקן אנאלסקה בארו נום קוצביו קנדה רוסיה האוקיינוס השקט ים ברינג ים צ'וקצ'י ים בופורהאיים האלאוטיים(למפת אלסקה רגילה) ג'ונו אנקורג' פיירבנקס סיטקה קטצ'יקן אנאלסקה בארו נום קוצביו קנדה רוסיה האוקיינוס השקט ים ברינג ים צ'וקצ'י ים בופורהאיים האלאוטיים
 
האיים האלאוטיים
אנאלסקה, היישוב הגדול באיים האלאוטיים
האיים האלאוטיים (באנגלית: Aleutian Islands) הם שרשרת של יותר מ-300 איים געשיים קטנים היוצרים קשת געשית בצפון האוקיינוס השקט. האיים שייכים ברובם לארצות הברית, ומקצתם לרוסיה. האיים האלאוטיים משתרעים על פני שטח של 17,666 קמ"ר לאורך 1,900 ק"מ ממערב לחצי האי אלסקה בכיוון חצי האי קמצ'טקה. האיים, הכוללים 57 הרי הגעש, נמצאים בחלק הצפוני של טבעת האש.
גאוגרפיה

האיים, אשר היו ידועים קודם לשנת 1876 בשם ארכיפלג קתרינה, מורכבים מחמש קבוצות איים (ממזרח למערב): איי פוקס, איי ארבעת ההרים (באנגלית: Islands of Four Mountains), איי אנדריאנוף, איי ראט, ואיי ניר (Near Islands) (עם האי בולדיר במחצית הדרך שבין האיים פאביאן ודיאנה, אולם אינו מהווה חלק מקבוצות איים אלה). כל האיים שוכנים בין קווי הרוחב 52° ו-55° צפון ובין קווי האורך 172° מזרח ו-163° מערב.
ציר הארכיפלג, סמוך לחלק היבשתי של אלסקה, הוא בעל נטייה דרום-מערבית, אולם סמוך לקו האורך 179 כיוונו נוטה לצפון-מערב. שינוי זה בכיוון מתאים לקשת בקו הרי הגעש אשר התרוממותם מקרקעית האוקיינוס תרמה ליצירת האיים. ניתן למצוא קשתות דומות של איים במקומות אחרים באוקיינוס השקט באיים הקוריליים, באיי יפן ובפיליפינים. כל קשתות האיים הללו שוכנות על שולי הלוח הפסיפי והם משופעים בפעילות סייסמית, אולם למרות זאת הם מיושבים. האיים האלאוטיים קושרים בין הלוח הפסיפי והלוח הצפון-אמריקאי. האיים המזרחיים גבוהים יותר מן האיים המערביים בארכיפלג. האיים מהווים את המשכו של הרכס האלאוטי (Aleutian Range) ביבשת אמריקה הצפונית.
על רוב האיים ניתן למצוא שרידים לפעילות געשית, וקיימים לועות רבים של הרי געש בחלקם הצפוני של האיים. חלק מהרי הגעש פעילים, בהם הר הגעש בוגוסלוף וקנאגה. עם זאת, רבים מן האיים אינם געשיים לחלוטין, ומכילים גם סלעי משקע ומרבצי ליגניט. חופי האיים סלעיים, עם סימני שחיקת גלים, והגישה לאיים בדרך הים מסוכנת ביותר, בעקבות הקרקע העולה בחדות מקרקעית הים. הנקודה הגבוהה ביותר באיים נמצאת על פסגת ההר גרלוי וולקנו בגובה של כ-1,573 מטרים.
מזג אוויר

האקלים באיים האלאוטיים מושפע באופן בלעדי מן האוקיינוס שסביבם, ולכן הטמפרטורות בהם אחידות באופן כללי, ללא שינויים חדים וכמות המשקעים גבוהה מאוד. באזור האיים קיים ערפל כמעט תמידי. מזג האוויר בקיץ קריר יותר באופן משמעותי מזה שבדרום-מערב אלסקה, אולם הטמפרטורות בחורף באיים ובחצי האי המוביל אליהם מן היבשת, כמעט זהות. הטמפרטורה הממוצעת באי אנאלסקה, האי המיושב ביותר בארכיפלג, היא 3.4°C. בחודש ינואר הטמפרטורה הממוצעת היא 1.1°C-, ובחודש אוגוסט 11.1°C. הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנרשמה באיים היא 26°C, והנמוכה ביותר 15°C-. כמות המשקעים השנתית הממוצעת באי אנאלסקה היא 2,033 מילימטר, עם כ-250 ימי גשם בשנה. זהו אחד האזורים הגשומים ביותר בארצות הברית.
צמחייה

גידול צמחייה אפשרי באיים כ-135 ימים בשנה, מתחילת חודש מאי ועד סוף ספטמבר, אולם גידולים חקלאיים מוגבלים לגידול ירקות ספורים בלבד. להוציא מספר עצי ערבה מקומיים, ברוב האיים אין עצים כלל. על כמה מן האיים גדל מספר קטן של עצים מחטניים, אשר הובאו למקום בתקופת השליטה הרוסית. אף שבאזורים קרים דומים גדלים עצים גבוהים, רוב המחטניים על האיים האלאוטיים אינם גבוהים משלושה מטרים, אף שחלקם ניטעו לפני למעלה ממאתיים שנה. נופם של עצים אלה מושפע ממשטר הרוחות העזות המנשבות באיים. האיים משופעים בעשבים נמוכים ובפרחי בר.
כלכלה

בעבר נפוץ גידול כבשים ואיילים על האיים הפחות הרריים בארכיפלג. על חלק מן האיים קיימים עדרי ביזון אמריקאי. בשנות ה-80 נעשה ניסיון לגדל עדרי למה על האי אנאלסקה. היום מבוססת כלכלת האיים בעיקר על דיג, ובמידה פחותה יותר על מתן שירותים לבסיסי הצבא האמריקאי. יש מעט שדות תפוחי אדמה על האיים וגידול עופות נעשה בלולים מיוחדים המוגנים מן הקור.
דמוגרפיה

במפקד אוכלוסין שנערך באיים בשנת 2000 נמצאו במקום 8,162 תושבים, מהם 4,283 מתגוררים באי אנאלסקה. ילידי המקום הם דוברי אלאוטית, השייכת למשפחת השפות האסקימו-אלאוטיות המדוברות בצפון אלסקה, צפון קנדה וגרינלנד.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
המערכה היחידה שהתנהלה במלחמת העולם השנייה על אדמת ארצות הברית עצמה הייתה הקרב על האיים האלאוטיים.
ראו גם

אמצ'יטקה
ביאורים

↑  הרוסים נוהגים להפריד בין האיים בבעלותם המכונים "איי קומנדור" (Командо́рские острова́) לאיים בבעלות ארצות הברית, אם כי גאולוגית מדובר על המשך ישיר של אותה קשת הגעשית
| דגל אלסקה מדינת אלסקה |
| --- | --- | --- |
| בירת המדינה | ג'ונו |  |
| אזורים גאוגרפיים | האיים האלאוטיים • חצי האי קנאי • חצי האי סיוארד • עמק טנאנה • אטו • דרום-מרכז אלסקה |  |
| היישובים הגדולים ביותר | אנקורג' • פיירבנקס • ג'ונו • סיטקה • קטצ'יקן • ואסילה • קינאי • קודיאק • בת'אל • פאלמר • הומר • אנאלסקה • בארו • סולדוטנה • ואלדז • נום • קוצביו • פטרבורג • סיוארד • וראנגל |  |
| נושאים נוספים | מחוזות • סמלים • היסטוריה • דמוגרפיה • יהדות אלסקה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293792205171  GND: 4084914-4  LCCN: sh85003359  NARA: 10046762  NDL: 00628162  NKC: ge145197  VIAF: 239901857   WorldCat (עם VIAF): 239901857
דבוראות

עדת דבורים ובמרכז המלכה
זיקוק הדבש לאחר הרדייה
דבוראות או דבשאות (נקרא בעבר גם כוורנות) היא ענף בחקלאות העוסק בגידול דבורים מבויתות, בעיקר דבורי דבש לצורך הפקת דבש ומוצרים נוספים.
תוצרת המכוורת

מטרת הדבוראות היא הפקת תוצרים ושירותים מהמכוורת ובהם:
דבש – התוצרת העיקרית והחשובה של המכוורת. לדבש מגוון שימושים נרחב: כמקור לתזונה, כמרכיב במשקאות ובמתכונים וגם ברפואה. תנובת הדבש השנתית בישראל היא 3,600 טון ובעולם היא מוערכת בכ-800,000 טון.
מזון מלכות – המשמש כתוסף מזון בעל תכונות רפואיות, בתערובת עם דבש בריכוז של 2%–6%.
דונג – משמש כשעווה ליצור נרות, לפיסול, לתעשיית הטקסטיל, לבידוד ועוד.
פולן דבורים (אבקת פרחים זכרית) – נמכר כשהוא מהול בדבש.
פרופוליס – מעין דונג שהדבורים מפרישות כדי לסתום חורים ולכסות על עצמים זרים או פגרי בעלי חיים שנכנסו לכוורת והדבורים אינן יכולות להוציאם. משמש ללעיסה ומיוחסות לו סגולות רפואיות.
האבקה – הדבורים מספקות שרותי האבקה לגידולים חקלאים.
הכרת המקצוע

מקצוע הדבוראות וגידול הדבורים מחייב הכרה של תכונות משפחת דבורת הדבש.
הכרת המקצוע > החשש מעקיצות הדבורה

גידול דבורים קשור עם החשש מעוקץ הדבורה. עקיצת דבורת הדבש עלולה לגרום לאדם רגיל לתופעות שהן בגדר הסביר: כאב, תפיחות וגרדת במקום העקיצה. כאשר העקיצה גורמת לאדם חום וגופו מתכסה אודם או בבהרות אדומות עדיף כי לא יימצא בקרבת דבורים.
מספר העקיצות שיספוג הדבוראי יקטן אם יפעל לפי הרגלי העבודה המקובלים במקצוע. בעבודה היום-יומית עם הדבורה נוהגים ללבוש מסכה להגנת הפנים ובגד בד עבה. הידיים, הזקוקות לחופש פעולה, נשארות ללא כפפות בדרך כלל, ורק בנסיבות מיוחדות, כמו בזמן רדיית דבש, לובשים הכפפות. ידיים חשופות מאפשרות חופש פעולה בעת פתיחת הכוורת במטרה לבחון את מצב ההטלה בחלות ולהתבונן בתנועת משפחת הדבורים.
הדבוראי מניח כי הדבורה מפנה את נשק העוקץ רק במקרים בהם להערכתה עלול להפגע מהלך החיים התקין של משפחת הדבורים.
א. בן נריה, מוותיקי מדריכי המקצוע בישראל, מסכם בספרו:
אכן, עקצנות הדבורה מטיל פחד – ובצדק – על רבים מהמתחילים במקצוע. אבל סבלנות והכרת אורחות חיי משפחת הדבורים יגרמו לו לסגל גישה נכונה. במקרה זה הדבורה כבר לא תמצא צורך להגן על עצמה והעוקץ יחדל מלהפחידו.
הכרת המקצוע > הכשרה מקצועית

גידול דבורים כרוך בהכשרה מוקדמת.
המקצוע דורש מאמץ פיזי: לפי הערכות, כוורת אחת אינה דורשת יותר משני ימי עבודה בשנה, אולם דבוראי מטפל לרוב במספר רב של כוורות, המפוזרות על פני מרחק רב; כמו כן מאופיינת העבודה בהעתקת מיקום הכוורות מאזור מרעה לאזור מרעה אחר, בניית קומות של כוורות, ורדיית דבש, כאשר אחד הקשיים הגדולים הוא ביצוע העבודות בעת לבישת סרבל המגן. הסרבל מחמם מאוד, מגביל את התנועה ומקשה על ביצוע העבודה.
גידול דבורים דורש תשומת לב מתמדת לפרטים על מנת לאבחן את מצב הכוורת ומצבן של הדבורים. ניתן ללמוד על מצב זה מתנועת הדבורים בפתח הכוורת וממספר הפגרים הנזרקים ממנה. הדבוראי מקיים מעקב אחרי המכוורת גם כאשר היא נודדת לאזורי פריחה הרחוקים מביתו של מגדל הדבורים.
הכרת המקצוע > מיקום המכוורת

החומר הגולמי לייצור דבש, הצוף, מצוי בטבע. היקף הפריחה של צמחים מניבי צוף בסביבת הכוורת יחסית לכמות הכוורות המצויות בשטח הוא גורם חשוב במיקום המכוורת. כך לדוגמה בשנות המנדט הבריטי ובעשורים הראשונים של מדינת ישראל היה המיקום הטבעי של הכוורות ליד פרדסי פרי ההדר. עונת הפריחה של ההדרים הייתה קצרה. הריח החריף של הפריחה עוררה את חושי האדם ואת הדבורים.
הכרת המקצוע > מכוורות להאבקה

בארה״ב ובמדינות נוספות מספקות הדבורים שרותי האבקה לחקלאים. גידולים כגון שקדים ודובדבנים לסוגיהם תלויים במידה רבה בהאבקה של דבורי מכוורת. במדינות אלו נודדות המכוורות לאזורים שונים בהתאם לעונת הפריחה של כל גידול. גידול דבורים למטרות האבקה כרוך בנדידה רבה למרחקים גדולים, והדבש הוא תוצר משני במכוורות כאלו.
אם עומדים לרשות הדבוראי אזורי פריחה של אקליפטוס או פרחי בר, המניבים צוף, אפשר לנדוד עם מכוורת. הדבר כרוך בעלות, הן של ההובלה והן של נסיעות המעקב. היום מקובל לתאם את שטחי המרעה של הכוורות כדי לא להגיע למצב בו מספר הכוורות ימוקמו בסמוך אחת לשנייה ובכך יגבילו את הפקת הצוף.
בעת קביעת מיקום הכוורת נשקלים הפרמטרים הבאים:
קרבה למקומות הפריחה (מקובל מרחק עד 500 מטר);
המשטח צריך להיות מתאים לתעופת הדבורים: חשוף מספיק לשמש, המכוונת אותן ליציאה לאזורי הפריחה שהתגלו ולשיבה לכוורת. שכנות של שדרת עצים עוזרת לדבורים להתמצאות;
הרחקת עשבי בר יבשים מאזור הכוורת, וזאת על מנת למנוע מצב בו שריפת קוצים פוגעת בכוורות;
קרבה למקום המגורים של מגדל הדבורים. אך במרחק מריכוזי אוכלוסייה או ריכוזי בעלי חיים.
הכוורות מוצבות על גבי בסיס על מנת להגן עליהן מפני רטיבות. כאשר בשיפוע מהקרקע לפתח מוצב משטח נחיתה עליו נוחתות הדבורים המביאות את הצוף לכוורת, ועליו זוחלות הדוברים אל תוך הכוורת.
הכרת המקצוע > רכישת נחילים

רכישת נחילי דבורים מתבצעת בתחילת החורף. בתקופה זו, הנחיל קטן ונוח להעברה ממקום גידולו למקום קליטתו.
בכוורת החדשה המשפחה מתפתחת ובהגיע האביב, עונת הפריחה, היא תמלא את יעודה. נחיל בריא כולל חלות עם תאים בדרגות שונות של התפתחות הדבורה: מתאים עם ביצים עד לתאים חתומים. מספר רב מדי של תאי זכרים – תאים מעט מוגדלים – אינו מעיד על מצב טוב של המשפחה. מצב ההטלות של נחיל הדבורים והאפשרות להבחין בגילה של המלכה יצביע על פוריות נחיל הדבורים. גילוי תאי גידול מלכות – תאים רחבים יותר ומוגבהים – עלולים ללמד על מצב לא תקין של המשפחה כבר בשלב הקנייה של הכוורת. כאשר הנחיל מגיע ב"כוורית" כוורת מוקטנת, ממנה מועברות החלות עם הדבורים עליהן – במיומנות ובזריזות – כמעט מבלי שיחושו במעבר ממעון אחד למישנהו.
ציוד המכוורת > כוורת דבורים

בית הדבורים נקרא כוורת (המושג החדש כיום – דבורית), ומקום בו מרוכזות מספר כוורות, ובו מתבצעות רוב עבודות הדבוראי, נקרא מכוורת. הכוורת בנויה כארגז בעל מכסה נפתח, ופתח תחתון שאפשר לשנות את גודלו לפי מזג האוויר וגודל אוכלוסיית הדבורים בכוורת. בתוך הכוורת יש מסגרות התלויות במאונך, בהם בונות הדבורים את החלות, על גבי שעוויות – יריעות שעווה דקות שעליהן מובלטת צורת משושים. השעווית גורמת לדבורים לבנות חלות אחידות וישרות, דבר המקל על עבודת הדבוראי. החלה בנויה מדונג – שעווה טבעית המיוצרת בבלוטות בגוף הדבורה, ועשויה תאים תאים בצורת משושה, כ-3,000 תאים בכל צד של החלה, בהם הדבורים אוגרות מזון – דבש ואבקת פרחים, מטילות ביצים ומגדלות ולדות. כשאוכלוסיית הדבורים וכמות הדבש גדלות, אפשר להוסיף לכוורת עוד קומות – ארגזים פתוחים משני צדדיהם, המונחים על הכוורת, כשבהם עוד חלות.
ציוד המכוורת > כלים ומכשירים

סרבל עבודה – מבד עבה, בעל שרוולים ארוכים. בדרך כלל, מכנסיים וחולצה מחלק אחד.
כובע ומסווה לפנים – עשוי רשת.
כפפות – אורכן עד למרפק, עשויות מבד עבה מאוד, עור או גומי.
מדף – מעין מפוח ידני או חשמלי, בעל מכל ששורפים בו שקים או עשבים. העשן היוצא ממנו מבריח את הדבורים, וגורם להן להחזיק בבטנן דבש רב (מחשש לשריפה בכוורת), פעולה זו אמורה למנוע מהן לעקוץ (הדבר לא נבדק מדעית).
מכוור – מעין סכין דו צדדית המשמשת להפרדת קומות או חלות דבוקות.
הטיפול בכוורת

במסגרת הביקורת השוטפת על הכוורת מוציאים מתוכה את החלות ובודקים אותן. מתחילים בשליפת החלות המרכזיות. אם התפתחות הכוורת תקינה, החלה תיראה עם תאים המכילים דבורים בכל שלבי הגידול. אם אחד מהשלבים נעדר, קיים חשש לבריאות משפחת הדבורים.
במסגרת הביקורת מנסים לאתר את המלכה. בדרך כלל כשהיא מהלכת אזי להקת דבורים "פועלות" בעקבותיה. אם מבחינים בתאים גדולים יותר מהרגיל, שפתחם כלפי מטה, הבנויים בדרך כלל בשולי החלה, מדובר ב"מלכונים" – הרי שמשפחת הדבורים מכינה עצמה להתפלגות, ומשמעות הדבר שהיקף התפוקה של הכוורת הנוכחית תרד. גם הימצאות זכרים עלול לעורר דאגה שכן זהו אות לכך שהמלכה החדשה טרם הופרתה.
שלבי התפתחות – במעבדה
זחלים בתאים
גלמים ללא הכיסוי העוטף אותם
הטיפול בכוורת > מחזור העבודות

ריבוי נחילים (משפחות דבורים צעירות) נעשה במספר שלבים. מגדלים מלכות חדשות, על ידי העברת זחלים בני יום אחד למלכונים (תאים גדולים יותר מהרגילים ושפתחם כלפי מטה), טפטוף כמות קטנה של מזון מלכות בתא (כדי שהדבורים "יבינו" שזחלים אלו אמורים לגדול למלכות) והחזרתם לכוורת שמלכתה הורחקה ממנה (דבר הגורם למוטיבציה אצל הדבורים לגדל מלכות חדשות). אפשר גם לאסוף מלכונים שהדבורים גידלו בצורה טבעית, דבר הקורה כשהמלכה הורחקה או כשיש צפיפות רבה בכוורת, ומופעל אינסטינקט התנחלות, הגורם לדבורים לגדל מלכות חדשות, עמם תעזובנה את הכוורת חלק מהדבורים הצעירות. יום עד יומיים לפני בקיעת המלכות מפצלים משפחות של דבורים ל־2–3 קבוצות קטנות ולאחר זמן מה מגישים להן את המלכונים. עבודה זו אפשר לעשות באביב או בסוף הקיץ.
האכלה – מקובל להאכיל את הדבורים בתמיסת סוכר בסוף החורף בערך פעם בשבוע. מטרת ההאכלה היא לתת לדבורים אפשרות להתפתח לפני הפריחה כך שבבוא עונת האגירה המשפחה תהיה חזקה דיה לאגור כמות גדולה של דבש. בדרך כלל מאכילים גם לאחר הרדייה: הפרחים כבר נבלו, והמשפחה גדולה ודורשת מזון רב.
העלאת קומות – כשמתחילה עונת האגירה יש להעלות קומות נוספות על הכוורות, וכשהן תתמלאנה יש להעלות קומות נוספות. מקובל לשים בין הקומה התחתונה לשאר הקומות רשת, דרכה יכולות לעבור רק פועלות ולא המלכה. רשת זו מגבילה את ההטלה לקומה התחתונה בלבד ובשאר הקומות החלות מכילות דבש בלבד – דבר המקל על הרדיה. העלאת הקומות חשובה גם למניעת ההתנחלות ולכן אין לאחר בה כלל.
רדייה – הוצאת הדבש, נעשית בדרך כלל פעמיים בשנה, בסוף האביב ובסוף הקיץ. הדבורים מורחקות מחלות הדבש על ידי עשן, ניעור או על ידי ריח של פנול (חומצה קרבולית). החלות מועברות למכון הרדייה, שם מופק מהן הדבש על ידי כוח צנטריפוגלי.
נדידה – באזורים בהם ישנה פריחה תקופה קצרה בלבד, מקובל להעביר את המכוורת ממקומה, למקום שבו פריחה עשירה יותר.
מעקב – יש לבדוק את הכוורות לעיתים קרובות ולוודא שהן מתפתחות כראוי, שמלכתן נמצאת, ושהדבורים בריאות.
האבקה

בארצות הברית נפוץ מאוד גידול דבורים למטרות האבקה של גידולים חקלאים. שקדים ודובדבנים לדוגמה תלויים בכוורות של דבורי דבש להאבקת הפרחים שלהם. בגידול דבורים להאבקה המטרה העיקרית אינה לייצר דבש אלא להאביק גידולים חקלאים. מובן שלכל צמח עונת פריחה שונה בהתאם למינו, לאקלים בו הוא צומח ולמזג האוויר הספציפי באותה שנה. לפיכך נודדות מכוורות ההאבקה מספר רב של פעמים בשנה ברחבי ארצות הברית בהתאם לתקופת הפריחה. כשני שלישים מהכוורות בארצות הברית הן כוורות להאבקה.
מחלות ומזיקים עיקריים

רקבת הוולד האמריקאית – הוולד נרקב כבן עשרה ימים, גופו מתכווץ ונעשה אלסטי ונודף ריח רקבון מהכוורת. מחלה מידבקת מאוד, כמעט אי אפשר לרפא. יש להשמיד כוורות נגועות.
רקבת הוולד האירופית – הוולד נרקב כבן שישה ימים, גופו נמתח ונעשה חום, ריח חמוץ מהמכוורת. יש לחזק כוורות נגועות, אפשר לטפל על ידי סטרפטומיצין או טראמיצין.
מחלת השקית – הוולד מת והופך לשקית מלאה נוזלים. המחלה חולפת מעצמה.
ורואה – אקרית טפילית הנצמדת לזחלים ולבוגרים, ניזונה מרקמות השומן שלהם וכתוצאה מכך מחלישה אותם. בנוסף, משמשת הוורואה כווקטור להעברת וירוסים ומחלות הגורמים לפגיעה בעמידות הכוורת. הוורואה נחשבת כטפיל בעל הפגיעה הכלכלית הגדולה ביותר בענף הדבוראות, כמו גם אחד מגורמי העקה התורמים לרמה הגבוהה של איבוד דבורים בכל העולם.
עש הדונג – אוכל את החלות ונובר בעץ הכוורת. יש לנקות היטב את הכוורות ולהוציא חלות ריקות שבהן העש מטיל ביצים.
צרעות – בעיקר הצרעה המזרחית, טורפות את הדבורים. יש להדבירן ולפזר להן מלכודות ופיתיונות רעל.
התמחויות

קיימת בקרב הדבוראים התמחות בטיפוח מלכות בעלות תכונות משופרות כגון הטלה רבה, עמידות בפני מחלות ודבורות ממעטות לעקוץ.
כמו כן קיימת התמחות בהפקת מזון מלכות על ידי הנעת משפחת הדבורים לבנות "מלכונים" – תאים לגידול מלכות ולהזנתם במזון המיוחד שנועד למטרה זו.
תולדות המקצוע

גידול הדבורים החל עוד בתקופה הפרהיסטורית. עדויות רבות לקיומה של הדבוראות כמקצוע נמצאות בציורי קיר מהתקופה הפלאוליתית העליונה, במערות בצפון ספרד, במצרים, במסופוטמיה ובאסיה הקטנה. הפילוסוף היווני אריסטו, מביא בספרו מבחר מן החיבורים בביולוגיה" מחקר מקיף על גידול הדבורים.
הכוורות הקדומות היו עשויות בול עץ, חרס, קש או בוץ, ולא היו בהן חלות מיטלטלות. הדבוראי היה מרסק את החלות כדי להוציא את הדבש, והדבורים היו נאלצות לבנות כל שנה חלות חדשות, דבר שהיה מוריד ברמה משמעותית את תוצרת הדבש. עם המצאת החלות המיטלטלות, השעווית והרדיה הצנטריפוגלית, נעשתה מלאכתו של הדבוראי לקלה יותר ורווחית יותר.
דבוראות בארץ ישראל

בישראל, ארגון מגדלי דבורים בישראל ומועצת הדבש מסייעים לדבוראים בהדרכה, בקביעת אזורי הרעייה ובשיווק הדבש.
דבוראות בארץ ישראל > היסטוריה

בספרות המשנה והתלמוד, מופיעים כבר פרטים רבים על הדבורים, הדבוראות ועל כלי הדבוראי, דבר המעיד על נפוצות המקצוע ורדיית הדבש בארץ בתקופה זו.
בעת החדשה, ראשוני הדבוראים היהודים בארץ היה ראובן לרר ובנו משה מהמושבה נס ציונה, שלמדו את המלאכה מבני משפחת בלדנספרגר מירושלים, נוצרים פרוטסטנטים בני אלזס שבצרפת. בשנת 1910 הגיע כבר מספר הכוורות ל-1,500. באותם ימים הייתה נפוצה בעיקר דבורת הדבש הארצישראלית, שהייתה רגזנית ועקצנית, נתנה מעט דבש, והרבתה להתנחל. בשנת 1931 הובאה לארץ הדבורה האיטלקית, שתכונותיה היו טובות הרבה יותר. בשנת 1948 הגיע מספר הכוורות בארץ ל-24,000, ב-1985 ל-70,000, וב-2005 ל-90,000.