לורן ז'אלאבר
ביוגרפיה > ONCE (2000–1992)

ב-1992 הצטרף לקבוצת ONCE (אנ') הספרדית.
הוא ניצח את קטגוריית הנקודות בטור דה פראנס וגם ניצח בקטע בודד במרוץ. הוא זכה במדליית הכסף באליפות העולם, לאחר שהפסיד לג'אני בוניו האיטלקי בספרינט. הוא ניצח שלושה קטעים בוולטה אה קטלוניה.
ב-1993 ניצח תחילה ז'אלאבר את וואלטה מיורקה. הוא ניצח קטע בפריז–ניס וסיים רביעי במילאנו – סן רמו, שביעי בגנט - וולגם ותשיעי בלייז'–בסטון–לייז'. הוא ניצח שני קטעים בוואלטה אספנייה, אך סיים רק במקום השלישי בקטגוריית הספרינט. הוא השתתף בטור דה פראנס אבל פרש בקטע ה-15, ובסוף העונה ניצח את הוואלטה לה ריוחה.
ב-1994 רשם ז'אלאבר הופעת שיא בוואלטה אספנייה, כשניצח ב-7 קטעים ובקטגוריית הנקודות במרוץ, עם ניצחונו בקטגוריה הפך ז'אלאבר לצרפתי השני שמנצח בה.
עונת 1995 נחשבת לאחת הטובות בקריירה של ז'אלאבר, תחילה ניצח בפריז–ניס ובקטע אחד במרוץ. לאחר מכן ניצח במונומנט מילאנו – סן רמו ואז במרוץ קריטריום אינטרנשיונל, כשהוא מנצח גם בשני קטעים במרוץ. ז'אלאבר המשיך את עונתו המצוינת במרוץ "קלאסיקה פרימאוורה דה אמורביטה", בו סיים גם במקום הראשון. הוא סיים שני בוואלטה אל פאייס ואסקו וניצח את המרוץ היוקרתי לה פלש ואלון, ז'אלאבר סיים רביעי בלייז'–בסטון–לייז' וניצח את הוולטה אה קטלוניה (ושלושה קטעים במרוץ). הוא ניצח בפעם השנייה בקטגוריית הנקודות בטור דה פראנס, וגם ניצח בקטע אחד במרוץ. ז'אלאבר המשיך את עונתו המצוינת, כאשר ניצח בסוף העונה את הוואלטה אספנייה. ז'אלאבר ניצח בחמישה קטעים במרוץ, וגם בקטגוריית הספרינט ומלך ההר.
ב-1996, ניצח ז'אלאבר בפתיחת העונה את הוואלטה ולנסיה. לאחר מכן, ניצח את מרוץ פריז–ניס בפעם השנייה. ז'אלאבר השתתף באולימפיאדת אטלנטה, סיים במקום ה-13 בנגד השעון ובמקום ה-21 במרוץ הכביש. הוא ניצח שוב בקטגוריית הנקודות בוואלטה אספנייה ובשני קטעים נוספים במרוץ. בסוף העונה סיים חמישי בפריז–טור ושביעי באליפות העולם.
בעונת 1997 רשם ז'אלאבר הצלחות רבות, הוא ניצח את מרוץ פריז–ניס בפעם השנייה ברציפות ושני קטעים נוספים במרוץ. הוא סיים שני בוואלטה אל פאייס ואסקו וניצח שני קטעים. ז'אלאבר ניצח את הקלאסיקה לה פלש ואלון, וסיים ארבעה ימים מאוחר יותר במקום השני בלייז'–בסטון–לייז'. בטור דה פראנס ז'אלאבר לא התבלט, אבל בוואלטה אספנייה הוא המשיך לככב. כאשר ניצח בשני קטעים ואת קטגוריית הנקודות. הוא זכה במדליית זהב באליפות העולם בנגד השעון, וניצח את המונומנט ג'ירו די לומברדיה ואת מרוץ מילאנו–טורינו בסוף העונה.
ב-1998 סיים ז'אלאבר במקום השני בפריז - ניס ובוואלטה אל פאייס ואסקו (ניצח גם שני קטעים). הוא סיים שני גם בלייז'–בסטון–לייז' וניצח את הוואלטה אסטוריאס. הוא ניצח שני קטעים בטור דה סוויס, השתתף בטור דה פראנס אך לא זינק לקטע ה-18 ובכך פרש מהמרוץ. הוא ניצח את אליפות צרפת באופני כביש והתחרה בוואלטה אספנייה, הוא סיים במקום החמישי הכללי ובמקום השני בקטגוריית המאיצים והמטפסים.
ב-1999, ניצח שני קטעים בוואלטה אל פאייס ואסקו ואת המרוץ כולו. בהמשך העונה, ניצח את טור דה רומאנדי בשווייץ ושלושה קטעים במרוץ. ז'אלאבר רשם הופעת בכורה בג'ירו ד'איטליה והצטיין, כאשר ניצח שלושה קטעים וניצח את קטגוריית הנקודות. ז'אלאבר אף סיים במקום הרביעי הכללי, 5:16 דקות אחרי איוואן גוטי, עם ניצחונו בקטגוריית הנקודות הפך ז'אלאבר לאחד מהרוכבים הבודדים בעולם שניצח בקטגוריה בכל אחד משלושת הגרנד טורס. הוא סיים שני בטור דה סוויס וניצח קטע אחד, ז'אלאבר ניצח גם את דירוג הנקודות במרוץ. הוא השתתף בוואלטה אספנייה ולא התבלט.
בעונת 2000 ז'אלבר סיים רביעי בטירנו–אדריאטיקו, ניצח קטע וסיים שלישי בוואלטה אל פאייס ואסקו. הוא סיים שלישי בלה פלש ואלון, ועשירי בלייז'–בסטון–לייז'. ז'אלאבר ניצח קטע בדופינה ליברה והשתתף בטור דה פראנס, אך לא בלט. הוא השתתף באולימפיאדת סידני וסיים חמישי גם במרוץ הכביש וגם בנגד השעון.