stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גנרל הצבאות
ראו גם

אדמירל הצי - הדרגה המקבילה בצי ארצות הברית לדרגת גנרל הצבאות.
גנרליסימו - הדרגה המקבילה לדרגת גנרל הצבאות במדינות אחרות.
דרגות הכוחות המזוינים של ארצות הברית.
הערות שוליים

↑  ראו List of active duty United States four-star officers בוויקיפדיה באנגלית.
↑  Service Record of Douglas MacArthur -- 1945 Promotion Proposal Package
↑  By George, IT IS Washington's Birthday!
↑
↑  Congressional Record - 104th Congress (1995-1996) - THOMAS (Library of Congress)
ארבעה כוכבים כסופים, סמל דרגתו הקודמת של פרשינג - גנרל (General).
ארבעה כוכבים מוזהבים, הסמל שבחר לעצמו פרשינג בעבור דרגתו החדשה גנרל הצבאות (General of the Armies).
דרגת "גנרל הצבא" (General of the Army), שסמלה חמישה כוכבים כסופים, הנמוכה מדרגת גנרל הצבאות.
שישה כוכבים כסופים, העיצוב שלפיו היה אמור להיראות סמל הדרגה, על בסיס סמל דרגת גנרל הצבא בת חמשת הכוכבים הכסופים.
ג'ון פרשינג
ג'ורג' וושינגטון
יוליסס ס. גרנט
ישראל אטיאס

| --- | --- |

 לידה:  9 בינואר 1987 (בן 38) יבנה, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2008
 בת זוג:  נעמי עידן
 מספר צאצאים:  2
 פרופיל ב-IMDb
ישראל אטיאס (נולד ב-9 בינואר 1987) הוא שחקן טלוויזיה, קולנוע ותיאטרון ודוגמן ישראלי.
ביוגרפיה

אטיאס נולד וגדל ביבנה להורים שעלו בילדותם ממרוקו. הוא קרוי ע"ש הרב ישראל אבוחצירא הידוע בתור "הבבא סאלי", אשר אמו חלמה עליו לפני הלידה.
הוא בוגר בית הספר למשחק בימתי "הדרך", בו השתתף בכמה הצגות, בהן "השושנה המקועקעת" בבימויו של מוטי אברבוך, ו"הדוב" ו"ההולכים בחושך" בבימויו של אייל כהן.
קריירה > דוגמנות

בעבר דגמן בין היתר לחברות: "שעוני אמבוס", "קוקה-קולה זירו", "אופנת אירית" (לצד בר רפאלי), "קרייזר ג'ינס", "הוניגמן" (לצד מלאני פרס), "בנק דיסקונט", "קטלוג של חתן וכלה", "פראדה", "דולצ'ה וגבאנה", ובאוקטובר 2015 נבחר להיות הפרזנטור של חברת הנעליים "TO GO" לצידה של עדי הימלבלוי.
באוקטובר 2021, נבחר להיות פרזנטור של מותג הגילוח הבינלאומי Edge (אנ').
במרץ 2022 נבחר להיות הפרזנטור של מאניה ג'ינס.
קריירה > משחק

בשנת 2008 שיחק בשני פרקים בסדרת הדרמה "על קצות האצבעות" במסגרת שידורי קשת בערוץ 2.
בשנת 2009 היה בין המתמודדים שניסו להיבחר בתור מנחים בערוץ הילדים. באותה שנה השתתף בקליפ לשיר "כסף ואלכוהול" של הזמר דודו אהרון.
בשנת 2013 שיחק בתפקיד אורח בסדרה המתח של HOT, "פצועים בראש", בה גילם עבריין בשם דודי לוגסי, שנהרג בתאונה בעת שוד של כספת בחתונה.
בשנים 2014-2015 שיחק בסדרה הדרמה של HOT, "זגורי אימפריה" את אביתר (או בכינויו אביה) זגורי, זמר צעיר שחלומו לזכות בפרס "אש השנה" ומוציא סינגל עם ליאור נרקיס.
בשנת 2015 שיחק בתפקיד אורח בסדרת המתח של ערוץ 2, "המדרשה״, בה גילם את אייל דרעי, בן הזוג לשעבר של קטרינה. באותה שנה שיחק גם באחד הפרקים בתוכנית הסאטירה של "שלישיית מה קשור", "אנחנו במפה", שמשודרת בערוץ HOT3, בתפקיד שאשא הכדורגלן.
בנובמבר 2015 הצטלם לסרט הקולנוע של מתי הררי ואריק לובצקי, "מסע הטבעת", לצדם של עמית פרקש ודובל'ה גליקמן. הסרט יצא לאקרנים באפריל 2017.
בפברואר 2016 החל להשתתף בגרסה המחודשת של המחזמר "מרי לו" לצד שיר מורנו, גיא זו-ארץ, אסף הרץ ומאיה בוסקילה.
החל מ-2017 הוא מופיע בסדרת הדרמה "שבאבניקים".
ב-2018 צולם לפרסומת של הוט לצד חברי הסדרה "שבאבניקים", עם כריסטיאנו רונאלדו.
בשנת 2020 שיחק בסדרת הנוער זיגי בתפקיד אזולאי.
בשנת 2021 השתתף בקליפ "באור גדול" של אייל גולן ועדן חסון. באותה השנה שיחק בסדרה "היורשת" בערוץ קשת 12 בתפקיד מאור איבנוב ובעונה השנייה של השבאבניקים בתפקיד מאיר סבג.
ב-2023 שיחק בסרט "לרוץ על החול".
ב-2024 עתיד לשחק בסרט "תמונות יפואיות", סרט המשך המבוסס על הסדרה. כמו כן באותה השנה עתיד לשוב לגלם את דמותו של אביתר זגורי בסדרה "זגורי אימפריה".
ב-2025 שיחק בסדרה "שלומי 6".
חיים אישיים

ביולי 2016 נישא לנעמי עידן. ב-22 באפריל 2021 נולד בנם הבכור ובאוגוסט 2023 נולד בנם השני.
באוקטובר 2021 סיפר בראיון ב"גלית ואילנית" בקשת 12, שהוא שומר שבת.
פילמוגרפיה

טלוויזיה
2008 - "על קצות האצבעות"
2013 - "פצועים בראש"
2014-2015 – "זגורי אימפריה"
2015 -"המדרשה", "אנחנו במפה"
2017 - "המלאך השומר שלי"
2017–הווה – "שבאבניקים"
2021 - "היורשת"
2020-2022 - "זיגי"
2024 - "זגורי אימפריה"
2025 – "שלומי 6"
קולנוע
2017 - "מסע הטבעת"
2023 - "לרוץ על החול"
2024 - "תמונות יפואיות"
תיאטרון
2011 - "השושנה המקועקעת", "ההולכים בחושך", "הדוב"
2016 - מחזמר "מרי לו"
הערות שוליים

↑  השחקן ישראל אטיאס נחשף: שבת וגמרא
↑  ערן סויסה, אחרי "שבאבניקים": הג'וב המפתיע של ישראל אטיאס, באתר ישראל היום, 21 באוקטובר 2021
↑  דבר ראשון, תחביאו את הסיגריה, באתר ynet, 25 בפברואר 2009
↑  התפקיד המפתיע של ישראל אטיאס, באתר וואלה, 13 באוקטובר 2015
↑  צפו: רונאלדו נפגש עם שחקני הסדרה "שבאבניקים", באתר וואלה, 14 במרץ 2018
↑  מערכת tvbee, ‏מה קרה כשהשבאבניקים פגשו את רונאלדו?, באתר ‏מאקו‏, 14 במרץ 2018
↑  השבאבניקים ורונאלדו, באתר ONE
↑  יובל אראל, אין כמו יפו בלילות, האמת שגם בימים... - יובל אראל, באתר הבלוג של יובל אראל, ‏2024-03-20
↑  שירה יום טוב, זגורי אימפריה חוזרת למסך: צפו בהצצה לצילומי הסדרה, באתר אייס, 11 במרץ 2024
↑  גבי בר-חיים, אבא בא, מוסף 7 לילות, ידיעות אחרונות, כתבת שער, 13/8/21
סובב מון בלאן

| --- | --- |


 מידע כללי
 על שם:  מון בלאן 
 אורך:  170 ק"מ 
 מיקום
 ערים ראשיות:  סבואה עילית, ואל ד'אוסטה, ואלה, סבואה 
 
 קואורדינטות:  45°47′00″N 6°58′00″E﻿ / ﻿45.783333333333°N 6.9666666666667°E﻿ / 45.783333333333; 6.9666666666667
 www.autourdumontblanc.com
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הרי האלפים מוגדלת) הר מון בלאן(למפת הרי האלפים רגילה) הר מון בלאן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מפת מסלול סובב מון בלאן
סובב מון בלאן (בצרפתית: TMB - Tour du Mont Blanc) הוא טרק פופולרי באירופה העובר במדינות צרפת, איטליה, ושווייץ. הוא מסלול מעגלי, אורכו כ-170 קילומטרים וכולל עליות וירידות מצטברות בגובה של 10 קילומטרים. הוא סובב סביב רכס ההרים מסיב  מון בלאן, במרכזו הר המון בלאן.
המסלול

המסלול המעגלי מסומן היטב. מקובל ללכת בו נגד כיוון השעון במשך כ-11 יום; שתחילתו בלז אוש הסמוכה לשאמוני, צרפת.
לאורך המסלול בקתות המאפשרות לינה, שתייה ומזון, זאת לצד האפשרות לשינה באוהל לצד המסלול. רכבלים רבים פועלים בסמוך למסלול.
את המסלול ניתן לבצע בתקופת הקיץ - בין אמצע יוני עד אמצע ספטמבר בשל תנאי מזג אוויר ופעילות הבקתות. מחוץ לעונה, רוב הבקתות סגורות ומקומות הלינה מוגבלים.
למסלול הראשי מחוברים מסלולי משנה, המכונים "וריאנטים" המאפשרים מעבר באזורי נוף סמוכים ואגמים.
רמת הקושי של המסלול גבוהה. ישנן חברות המספקות שירות של העברת ציוד בין הבקתות, אם כי לא בכל מקום השירות מתאפשר, בשל רמת עבירות נמוכה.
המסלול > דוגמה למסלול

| מקטע | התחלה | יעד | מרחק | זמן (בשעות) | עלייה (במטר) | ירידה (במטר) | הבדלי גובה בין התחלה לסיום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | לז אוש | Les Contamines | 16 km | 5:00 | 646 m | 633 m | + 13 m |
| 2 | Les Contamines | Croix du Bonhomme -> Les Chapieux | 18 km | 7:30 | 1316 m | 929 m | + 387 m |
| 3 | Les Chapieux | Rifugio Elisabetta | 15 km | 4:30 | 1004 m | 258 m | + 746 m |
| 4 | Rifugio Elisabetta | קאורמיור | 18 km | 5:00 | 460 m | 1560 m | - 1100 m |
| 5 | קאורמיור | Rifugio Bonatti | 12 km | 4:30 | 860 m | 101 m | + 759 m |
| 6 | Rifugio Bonatti | La Fouly | 20 km | 6:30 | 895 m | 1410 m | - 515 m |
| 7 | La Fouly | Champex | 15 km | 4:00 | 420 m | 565 m | - 145 m |
| 8 | Champex | Col de la Forclaz | 16 km | 4:30 | 742 m | 682 m | + 60 m |
| 9 | Col de la Forclaz | Tre-le-Champ | 13 km | 5:30 | 1069 m | 1178 m | - 109 m |
| 10 | Tre-le-Champ | Refuge Flegere | 8 km | 3:30 | 733 m | 257 m | + 476 m |
| 11 | Refuge Flegere | לז אוש | 17 km | 6:30 | 772 m | 1546 m | - 774 m |
| סה"כ: | סה"כ: | סה"כ: | 168 km | 57h | 8,917 m | 9,199 |  |
תחרות אולטרה מרתון

תחרות אולטרה מרתון "מון בלאן" ("UTMB") נערכת מדי שנה, משנת 2003, בסובב מון בלאן ובמסגרתה חוצים את המסלול אלפי רצים, כאשר הטובים מביניהם חוצים אותו בפחות מ-22 שעות.
גלריה

נוף הנשקף מהצד הצרפתי של מסלול סובב מון בלאן
בקתת בונהום, 1999
בקתת אליזבתה, 2017
הערות שוליים

↑  Reynolds, Kev (2015). Tour of Mont Blanc: Complete two-way trekking guide. Cicerone Press Limited. ISBN 978-1852847791.
↑  תום מורן‏, שלוש עונות ביום אחד: הישראלי שחזר מהטיול במון בלאן, באתר וואלה, 27 ביולי 2017
↑  "UTMB: Results of a race". ultratrailmb.com. UTMB. נבדק ב-2 בספטמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
אגם לאק בלאנק, 2019
אופק פסח

| --- | --- |

 לידה:  9 ביולי 2001 (בן 23) כפר סבא, ישראל 
 סוגה מועדפת:  קולנוע
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2018
 עיסוק:  שחקן
 מקום לימודים:  REACTING STUDIO
 פרופיל ב-IMDb
 
אופק פסח (נולד ב-9 ביולי 2001) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה ישראלי.
ביוגרפיה

פסח נולד בתל אביב. בצעירותו עברה משפחתו לעיר כפר סבא שם גדל והתחנך. למד בבית הספר כצנלסון. את שירותו הצבאי עשה בתיאטרון צה"ל כאמן פעיל.
פסח למד משחק מול מצלמה בReacting Studio - ריאקטינג סטודיו בתל אביב
קריירה

פסח השתתף בסדרות "מעילה", "בוגד", "מיוחדת", "סקיי", "בת אל הבתולה" ו"המפקדת", והתפרסם לאחר ששיחק בסדרה "עלומים" בה גילם את מנחם.
באותה שנה קיבל מועמדות בפסטיבל הסדרות הבינלאומי של קאן לפרס השחקן הטוב ביותר, ומועמדות בטקס פרסי האקדמיה לטלוויזיה על תפקידו בסדרה "עלומים". בשנים 2021–2023 גילם את יוני בסדרת הפנטזיה לנוער "סקיי".
בשנת 2022 השתתף בסרט קצר "נבדל" בבימוי בר טלמון, לצד השחקנים דניאל גד ובר פטאל.
בשנת 2024 השתתף בסדרה "אף אחד לא עוזב את פאלו אלטו".
בשנת 2025 עלתה בהוט הסדרה "שלומי 6" שבה הוא משתתף.
חיים אישיים

פסח בזוגיות עם השחקנית ליה אללוף.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד |
| --- | --- | --- |
| 2024 | קרוב אלי |  |
| 2020 | ארץ השלג |  |
| 2018 | הלילה |  |
| 2018 | להתעורר בסנואולנד | ניסו |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | רשת שידור |
| --- | --- | --- | --- |
| 2025 | שלומי 6 | שלומי | הוט |
| 2024 | אף אחד לא עוזב את פאלו אלטו | עידן לוריא | קשת 12 |
| 2022 | מיוחדת | מיכאל | כאן חינוכית |
| 2021 | עלומים | מנחם | כאן 11 |
| 2020 | המפקדת | יוש | כאן 11 |
| 2020+2022 | מעילה | פסח | Yes |
| 2020 | סקיי | יוני | TeenNick |
| 2020 | בוגד | עומר טסה | הוט 3 |
| 2020 | עד שתחזור |  | הוט 3 |
| 2019 | בת אל הבתולה | לירון שרעבי | הוט 7 |
| 2025–הווה | שלומי 6 | שלומי "6" | הוט 3 |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | פרויקט | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021 | האקדמיה לקולנוע וטלוויזיה | שחקן משנה הטוב ביותר בסדרת דרמה | עלומים | מועמדות בטקס פרסי האקדמיה |
הערות שוליים

↑  רן בוקר, אחרי מותו: יוצר "בני אור" מועמד לפרס האקדמיה לטלוויזיה, באתר ynet, 15 בפברואר 2022
1 2  דור שכניק, אופק פסח: "אהיה נאמן לדמות, אבל לא במחיר שייפגע לי בבריאות", באתר secblock.yit.co.il, ‏23 ביוני 2024
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
איליושין Il-28

איליושין Il-28 (ברוסית: Илью́шин Ил-28; קוד נאט"ו: "ביגל") הוא מפציץ סילוני טקטי תוצרת ברית המועצות, אשר פותח בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה, יוצר במקור עבור חיל האוויר הסובייטי, והיה הראשון מסוגו בברית המועצות שנכנס לייצור בקנה מידה גדול. בנוסף, נבנה המטוס בסין (ללא רישיון סובייטי), שם סומן כחרבין H-5.
לפחות 6,316 מפציצים מדגם זה יוצרו בברית המועצות, וכמה מאות מדגם H-5 יוצרו בסין, וכן 186 יחידות של גרסת אימון שסומנו HJ-5. כמו כן נבנה המטוס ברישיון בצ'כוסלובקיה, בה סומן B-228.
בשנות ה-90, יותר מ-40 שנה לאחר שיוצר לראשונה, עדיין שירת בחילות אוויר רבים. על פי עדויות, נכון לתחילת 2019 עדיין נמצאים בשירות חיל האוויר הצפון קוריאני כ-80 מטוסי H-5 בעלי יכולת נשיאת נשק גרעיני. בקוד נאט"ו הוא מזוהה כ"ביגל" (Beagle), כאשר גרסת האימון Il-28U מסומנת כ"מסקוט" ("קמע", Mascot).
היסטוריה מבצעית

מלבד השירות בברית המועצות, יוּצָא ה-Il-28 באופן נרחב לכ-20 מדינות, מחברות ברית ורשה ועד למגוון חילות אוויר מהמזרח התיכון, מדרום-מזרח אסיה ומאפריקה. מצרים הייתה לקוחה כבר בשלב מוקדם ומטוסי ה-Il-28 שסופקו לחיל האוויר המצרי סומנו כמטרה מועדפת עבור חיל האוויר הישראלי במלחמות סיני וששת הימים. ברית המועצות הייתה בתהליך של אספקת מטוסים להרכבה עצמית בקובה, שהופסק עקב משבר הטילים בקובה, לאחר שהסכים הנשיא ניקיטה חרושצ'וב להחזירם. המטוס היה בשימוש מוגבל בווייטנאם ובאפגניסטן. שישה מטוסים מצריים-לשעבר (כולם מאוישים בצוותי אוויר מצריים) פעלו בשירות ממשלת ניגריה במהלך מלחמת ביאפרה. Il-28 השתתפו גם במלחמת האזרחים של צפון תימן. פינלנד רכשה ארבעה מטוסים שסופקו בשנים 1961–1966 ושימשו לטיסות ביון ולגרירת מטרות, עד להוצאתם משירות בשנות ה-80.
היסטוריה מבצעית > בשירות ברית המועצות

הופעת ה-Il-28 סימנה את תחילתו של עידן הסילון בכוח המפציצים הטקטי הסובייטי, ויחידת המפציצים של המחוז ההגנתי של מוסקבה הייתה הראשונה לקבלם ב-1950. הכנסתה המהירה לשירות של גרסת האימון, ה-Il-28U, אפשרה להסב ביעילות את טייסי היחידה שהטיסו עד אז את הטופולב Tu-2 הבוכנתי, כאשר 27 טייסים הוכשרו בתוך עשרה ימים בלבד. עד אמצע שנות ה-50 צוידו מחדש כל טייסות המפציצים ב-Il-28 עם עדיפות ליחידות שבסיסן במחוזות הצבאיים המערביים של ברית המועצות, כגון חוף הים הבלטי של ליטא ואזורי הקרפטים ואודסה של אוקראינה. כל דיוויזיית מפציצים (המקבילה לקבוצת מפציצים, במונחים מערביים) הכילה בתוכה שניים או שלושה רגימנטים (או כנפות) שהכילו בתוכן שלוש טייסות. בכל טייסת היו עשרה מפציצים (שלושה גפים, עם מטוס נוסף בעתודה) ואחד או שניים מגרסת האימון Il-28U.
ב-Il-28 עשה חיל האוויר הסובייטי שימוש ראשון במכ"ם לניווט וביכולת נשיאת נשק גרעיני במסגרת כוח המפציצים הטקטי. לאחר שרכשו ניסיון, היו צוותי האוויר מסוגלים לטוס בתנאי מזג אוויר קשים ובגובה רב, והשימוש במכ"ם, בכוונות אופטיות להכוונת חימוש ובנשק הגנתי יעיל הביא לשדרוג משמעותי ביכולות הכוח.
ה-Il-28 תרם רבות לפיתוח נשק גרעיני כאשר שימש כפלטפורמת הניסוי ל-RDS-4, שהפכה לאחר מכן לפצצה הגרעינית הסטנדרטית שהותקנה על גרסת ה-Il-28N. ב-3 באוגוסט 1953 הטיל Il-28 מותאם במיוחד את מה שנחשבה כפצצת המימן הסובייטית הראשונה באתר הניסויים סמיפלטינסק. ב-12 בספטמבר 1954 השתתפו שלושה רגימנטים של Il-28 בתרגיל במהלכו נעשה שימוש בנשק גרעיני טקטי, ולאחר הפיצוץ עברו חלקם דרך הנשורת הגרעינית, אם כי לא ידוע על מידת השפעתה על המטוסים והטייסים.
הצי הסובייטי החל להכניס את מטוסי ה-Il-28 לשירות בקיץ 1951, תחילה בתצורת המפציץ הבסיסית, ולפרוס אותם בבסיסי צי הים השחור והצי הבלטי, בעוד הצי הצפוני לא הצטייד בהם עד 1953. פריצתה של מלחמת קוריאה שמה קץ לצמצום בכוחו של הצי שהחל עם סיום מלחמת העולם השנייה וחלה עלייה משמעותית בכוח הנגד-ספינות הסובייטי, כאשר מטוסים חדשים וגם רגימנטים שלמים מחיל האוויר הועברו לצי, שם יצרו יותר מעשרים יחידות של מפציצי טורפדו. ב-1953 שודרגו המפציצים לנשיאת טורפדו חדיש יותר מסוג RAT-52, ובנוסף הוקמו טייסות ללחימה נגד צוללות, אך את מקומם תפס עד מהרה הטופולב Tu-16 שהתאים יותר למשימות אלה.
ה-Il-28 נחשב כאהוב מאוד על צוותי האוויר והצוותים הטכניים, ממספר סיבות: המטוס היה קל לתפעול ולהטסה, עם חימוש מספק, אמין ובעל רמת בטיחות טובה. ביחס למטוסים אחרים בשירות, העריכו אנשי הצוות את תאיו הנוחים והמצוידים של ה-Il-28, את מהירותו ואת יכולת הנסיקה והתמרון הטובים שלו. הצוותים הטכניים העריכו את התחזוקה הלא מסובכת והגישה הקלה למנועים ולציוד שהיה זקוק לטיפול שוטף.
במהלך דיכוי המרד ההונגרי ב-1956 הועמדו כ-120 מפציצי Il-28 בכוננות לתקיפת המורדים בבסיסים הסמוכים לגבול אך לא הופעלו, אם כי מטוסי Il-28R ביצעו טיסות סיור בשמי המדינה, ואחד מהם הופל בידי המורדים ב-8 בנובמבר מעל הדנובה וצוותו נספה. הסובייטים העניקו לאנשי צוות המטוס את עיטור גיבור ברית המועצות לאחר מותם. מנגד, ביצעו מספר קטן של Il-28 שהוטסו בידי טייסים הונגרים שתמכו במרד תקיפות כנגד גשרים פונטונים שהקימו הסובייטים לרוחב נהר טיסה. תקיפות אלה פסקו תוך זמן קצר לאחר שבסיסי חיל האוויר ההונגרי נכבשו על ידי הסובייטים. Il-28 מגרסאות המפציצים ומטוסי הסיור השתתפו גם בדיכוי האביב של פראג ב-1968 וככל הנראה אף בסכסוך הגבולות בין סין לברית המועצות ב-1969.
היסטוריה מבצעית > בשירות ברית המועצות > פעילות במלחמה הקרה

תקופת הכנסתו לשירות של ה-Il-28 חפפה לשיאה של המלחמה הקרה. עבור המפציץ פותחו טקטיקות לחימה חדשות, וצוותי האוויר אומנו בטיסות במבנים צפופים בשעות הלילה ברמת הגף, הטייסת והרגימנט, ותרגלו המראות במבנה ממסלולי עפר בכוח של בין שלושה לתשעה מטוסים. מדי פעם פרסו צוותי המפציצים לבסיסים מרוחקים לצורכי אימון, על מנת לדמות פעילות ממנחתים מאולתרים בזמן מלחמה ותרגלו תקיפות בגובה נמוך בטווחי פעולה לא ידועים. לחדירת מערכי ההגנה של האויב היה היבט חשוב בתוכנית האימונים של צוותי האוויר, והם תרגלו זאת מול מטוסי קרב מסוג מיג-15 ומיג 17 שתפקדו כבִּיוּם אויב. ה-Il-28 תפקד היטב באימונים אלה, והסתבר כי הקשה על מטוסי הקרב לבצע יירוט כאשר היו חמושים בתותחים בלבד. רק כניסתו לשירות של המיג 19 החמוש בטילי אוויר-אוויר היטה את הכף לטובת האחרונים. אף על פי שפיתוחם המקביל של מטוסי הקרב בשירות מדינות נאט"ו, כדוגמת הנורת' אמריקן F-100 סופר סייבר, הF-105 ת'נדרצ'יף והסאאב 35 דראקן, הקשה תאורטית על פעילות באירופה, עדיין נחשב ה-Il-28 כבעל סיכויים טובים לחדור את מערכי ההגנה, בעיקר בטיסה בגבהים נמוכים, בהם יתרון המהירות של המיירטים יהיה קטן יותר, המיסוך הקרקעי יקשה על זיהוי מכ"ם ואף מסוגל לשבש נעילת טילים מונחי תת-אדום.
על פי תוכניות המבצע הטקטיות למקרה של מלחמה גרעינית באירופה, יהיה כל מבנה מפציצים מסוג Il-28 מורכב ממפציץ אחד החמוש בנשק גרעיני אותו תלווה לפחות טייסת שתפקידה לוחמה אלקטרונית והטעיית מערכות ההגנה. לאחר ההמראה משטח ברית המועצות ינסוק מבנה המפציצים לגובה 10,000 מטרים ותחת מסך החסימה האלקטרונית ינמיך לגובה נמוך מאוד ויעקוב אחר תוואי השטח מעל פולין על מנת לחמוק מגילוי על ידי קו ההגנה הראשון של נאט"ו – מכ"ם הבקרה רב העוצמה הפועל ממערב ברלין. לאחר מכן יתחילו מטוסי ההטעיה לעזוב את המבנה ויבצעו תמרונים כדי למשוך את תשומת לבן של מערכות המכ"ם והנ"מ השונות, עד שהמפציץ נושא הפצצה יישאר לבדו, ויטוס למטרתו בגובה צמרות העצים. סמוך למטרה ינסוק המפציץ לגובה 1,000 מטרים על מנת לאפשר לנווט לקבוע בוודאות את מיקומם מעל היעד, יטיל את הפצצה על מטרתו ויחזור לטיסה בגובה צמרות העצים. הרעיון היה שמהירותו של ה-Il-28 תאפשר לו לחמוק מגל ההלם והצוות יהיה מוגן מהבזק הפיצוץ באמצעות משקפי מגן מיוחדים. כיוון שבפרופיל תקיפה זה למפציצים השבים ממשימתם לא יהיה די דלק כדי לחזור לבסיסיהם בברית המועצות, הוקמו מנחתים לתדלוק במזרח-גרמניה ובפולין. מאוחר יותר הוקמו בסיסים קבועים עבור ה-Il-28 בחלק ממדינות ברית ורשה, שהציבו אותם בטווח חופה הדרומי של בריטניה.
ל-Il-28 היה חלק חשוב במהלכים שהובילו למשבר הטילים בקובה, כאשר 42 מפציצים מגרסת Il-28N (בעלי יכולת נשיאת נשק גרעיני) וטילים בליסטיים הועברו לאי דרך הים בספטמבר 1962. פעולה זו גרמה למשבר שפרץ בין ספטמבר לנובמבר של אותה שנה, כאשר ארצות הברית הגיבה בהטלת הסגר ימי על קובה וברית המועצות מצידה שיגרה לאי כוח משימה ימי. לאחר משא ומתן הוסכם על הוצאת המפציצים והטילים בתמורה להסרת ההסגר. ה-Il-28 פורקו ופונו בדרך הים בתחילת דצמבר, אך במהלך שהייתם בארגזים על גבי סיפון האוניות המפנות הם ניזוקו קשות משיתוך בשל תנאי מזג האוויר, ומרביתם הוצאו מהשירות.
היסטוריה מבצעית > בשירות ברית המועצות > הוצאה משירות

באמצע שנות ה-50 הפכו הדרישות המבצעיות עבור מפציצים טקטיים גבוהות יותר ומחמירות, והפכו את ה-Il-28 התת-קולי למיושן. ב-3 בפברואר 1956 הוציאה מועצת השרים של ברית המועצות הוראה להפסיק את ייצור המטוס. עד אותו הזמן, נבנו 6,316 יחידות, כאשר ה-Il-28 עלה על כל המפציצים הסילוניים האחרים במונחים של ייצור.
ה-Il-28 הותיר את חותמו על התעופה הימית הסובייטית בתחילת שנות ה-50, אך דווקא בשירות הצי התגלה כי התיישן במהרה, ועד אמצע העשור לא עמד בדרישותיו של החיל. מלבד זאת, קיצוצים שהחלו ב-1960 על ידי ניקיטה חרושצ'וב, שהעדיף את השימוש בטילים לכל צורך צבאי, פגעו קשות בכוח המפציצים בחיל האוויר ובמיוחד בצי, כאשר כל הטייסות ששימשו להנחת המוקשים הימיים ומפציצי הטורפדו נסגרו, מטוסים רבים נגרטו ואנשי צוות אוויר רבים שוחררו מהשירות. ראשי חיל האוויר הצליחו למנוע גריטה המונית בדומה למה שהתרחש בצי, והעבירו מפציצים רבים לאחסנה. רבים נוספים הועברו לבתי ספר לטיסה, לצד ה-Il-28U, ואחרים צורפו ליחידות אימונים כגוררי מטרות ונותרו בשירות עד אמצע שנות ה-80. עם זאת, זכה ה-Il-28 לתקופת שירות נוספת (אם כי זמנית) כאשר בסוף שנות ה-60 ותחילת ה-70 החליטו השלטונות הסובייטיים בראשות ליאוניד ברז'נייב להקים מחדש את ענף התעופה הטקטית, ובמיוחד את מרכיב מטוסי התקיפה שלה (שנפגעה בצורה הקשה ביותר בתקופת חרושצ'וב), כאשר מספר יחידות הוסבו למטוס התקיפה Il-28Sh ולפחות שני רגימנטים מגרסה זו הוצבו במחוזות הצבאיים של המזרח הרחוק ועבר הבאיקל.
היסטוריה מבצעית > סין וקוריאה הצפונית

המלחמה הראשונה בה השתתף ה-Il-28 הייתה מלחמת קוריאה. סין תמכה בקוריאה הצפונית במהלך המלחמה ושלחה לשדה הקרב כמיליון "מתנדבים". פעולה זו הרגיזה את ארצות הברית ובעלות בריתה שאיימו להפציץ בתגובה את סין אם יחצו כוחותיה את קו הרוחב 38 צפון. מנגד איימה סין, כי אם יחצו מטוסים אמריקאים את גבולה עם קוריאה הצפונית יופצצו דרום קוריאה וגם בסיסים אמריקאיים ביפן, וכדי להמחיש זאת, פרסה כ-70 מפציצי Il-28 בבסיסים קדמיים באזור מנצ'וריה. מטוסים אלה, שנשאו סימון של חיל האוויר של צבא השחרור העממי הוטסו בידי צוותים סובייטיים. משלוח נוסף של Il-28 סופק מברית המועצות ב-1953. אין מידע על השתתפות פעילה של מטוסים אלה בלחימה, אם כי ידוע ששהו בקוריאה הצפונית בבסיס סמוך לפיונגיאנג, תוך הפרה של הסכם הפסקת האש.
ה-Il-28 השתתפו בעימות סביב איי דאקן (בפין-יין: Dàchén Qúndǎo) במסגרת משבר מצרי טאיוואן הראשון, בין 19 בינואר ל-26 בפברואר 1955, במהלכו הפציצו את האי המרכזי וגרמו לנטישתו על ידי כוחות סין הלאומית. על אף ההצלחה, גרמו שיעור התאונות הגבוה ונוכחותם של מטוסי קרב מדגם F-84 ת'אנדרג'ט טאיוואנים ו-F-86 סייבר אמריקאיים באזור להפסקת תקיפות אוויריות נוספות.
ב-1959 השתתפו מפציצי Il-28 בדיכוי המרד בטיבט. מלבד זאת בוצעו בשנות ה-50 וה-60 פעולות אוויריות מרובות מעל מצר טאיוואן, במהלכן אבדו מספר מטוסי סיור לטילי הקרקע-אוויר של הטאיוואנים. ב-11 בנובמבר 1966 ערקו אנשי צוות אוויר סינים עם ה-Il-28 שלהם לטאיוואן. המטוס נבחן על ידי הטאיוואנים והאמריקאים ושימש ככל הנראה לטיסות ריגול מעל סין. Il-28 נוסף ערק ב-1985, הפעם לדרום קוריאה, אך המטוס התרסק כאשר ניסה לנחות נחיתת חירום בשדה, וכתוצאה מכך נהרג התותחן וכן חקלאי מקומי.
יותר מ-250 ‏Il-28 סופקו לסין העממית החל מ-1952. כאשר התרחש הפיצול הסיני-סובייטי בסוף שנות ה-50 הוחלט בסין להתחיל בייצור עצמי של המטוס, על אף שלא ניתן רישיון לייצורו מצד הסובייטים. הגרסה הסינית נבדלה בכ-40% מזו הסובייטית שבאה לידי ביטוי בתכנון שונה של הכנפיים ונטישת שיטת החלוקה לשניים, מה שחסך 110 ק"ג ממשקל המטוס במחיר צורת בנייה מורכבת יותר. הסינים אף השתמשו בצריח אחורי שונה, המבוסס על צריח הטופולב Tu-16 שצויד בתותח אוטומטי בקוטר 23 מ"מ מסוג אפנסב מקארוב AM-23.
מאות המטוסים שנבנו בסין על ידי חרבין תעשיות מטוסים סומנו כ-H-5, ועדיין פעלו בשירות חיל האוויר הסיני בשנות ה-90, כאשר עשרות סופקו לצפון-קוריאה ולרומניה. הגרסאות העיקריות (בסדר כמותי יורד) תוצרת סין הן גרסת המפציץ H-5, גרסת האימון HJ-5, ה-H-5R, אשר שימש כמטוס ביון ארוך טווח וגרסת הלוחמה האלקטרונית HD-5.
ב-2015 דווח על כ-80 מפציצי H-5 אשר נמצאים עדיין בשירות פעיל בחיל האוויר הצפון קוריאני, אם כי לא ברור האם מדובר בשרידי משלוח בן 24 יחידות אשר סופקו על ידי ברית המועצות בשנות ה-60 יחד עם מטוסי H-5 חדשים יותר או מטוסי H-5 בלבד. ההשערה היא שמרבית מהמטוסים הללו משמשים כמקור לחלפים על מנת לשמר כוח פעיל מבצעית של כתריסר מטוסים. תאורטית, נותנים מטוסים אלה לקוריאה הצפונית אמצעי של הפצצה אסטרטגית כנגד דרום קוריאה ומערב יפן על אף פגיעותם לטילי קרקע-אוויר ולמטוסי יירוט מודרניים.
היסטוריה מבצעית > בשירות מדינות ערב במלחמות כנגד ישראל > מלחמת סיני

החל מדצמבר 1955 קיבל חיל האוויר המצרי 50 מפציצי Il-28 כחלק מעסקת הנשק הצ'כוסלובקית-מצרית אשר העלו את רף האיום על ישראל מבחינה איכותית וכמותית. בחיל האוויר הישראלי החלו לתכנן תוכניות למתקפה אווירית שתשמיד את חיל האוויר המצרי ובתוכו את המפציצים כבר מנובמבר 1955, תוכניות שהשתכללו עם קבלת מטוסי דאסו מיסטר IV חדישים מצרפת החל מאפריל 1956. ה-Il-28 הוצבו בבסיס קהיר מערב והשתייכו לפיקוד האסטרטגי שמטרתו הפעלת תקיפות כנגד ישראל. תקיפת הפיקוד, בדגש על השמדת המפציצים, נכללה בתוכניות שקדמו למלחמת סיני - "קדש 1" ו"קדש 2", כאשר את המשימה היו אמורים לבצע מטוסי הקרב החדישים והמהירים ביותר שברשות חיל האוויר, הגלוסטר מטאור והמיסטר.
עד פרוץ מלחמת סיני ומבצע מוסקטר הייתה ברשות המצרים רק טייסת אחת כשירה מבצעית של Il-28, עם כתריסר מטוסים, כאשר שתי טייסות נוספות היו בתהליכי הקמה ולכן לא ראו פעילות רבה. בלילה שבין 30 ל-31 באוקטובר יצאו לפעולה מספר Il-28 והטילו פצצות סמוך לרמת רזיאל, ובלילה שלאחר מכן הפציצו את קיבוץ גזר, לא הרחק ממפקדת חיל האוויר ברמלה, ומטוסי המטאור, ששימשו כמטוסי קרב-לילה, לא הצליחו ליירטם. בתגובה לאיום מצד ה-Il-28, ואי כניסתם לפעולה של מטוסי חיל האוויר המלכותי וחיל האוויר הצרפתי כפי שסוכם לפני תחילת הלחימה, החל פיקוד חיל האוויר לתכנן את תקיפת שדה התעופה קהיר מערב והשמדת המפציצים, ומטוסי המטאור, הדה הבילנד מוסקיטו וה-B-17 מבצר מעופף הועמדו בכוננות. רק ב-1 בנובמבר בשעה 20:00, כ-48 שעות לאחר הזמן המיועד, החלו הבריטים להפציץ את שדות התעופה המצריים, מהלך שסימן את תחילת מבצע מוסקטר. הפיקוד המצרי הבין שה-Il-28 הבלתי שמישים יהפכו למטרות נייחות ועם תחילת ההפצצות הוברחו 20 מהם לבסיס סמוך לריאד שבסעודיה על ידי צוותים סובייטיים וצ'כיים. 24 או 28 המטוסים האחרים הועברו לבסיס חיל האוויר המצרי הדרומי והמרוחק ביותר סמוך ללוקסור, מתוך הנחה ששם יהיו בטוחים. ב-4 בנובמבר הפציצו מטוסי אינגליש אלקטריק קנברה בריטיים את לוקסור וגרמו לפינויים של שמונה מפציצים נוספים לסעודיה. באותו היום תקפו את לוקסור גם מטוסי F-84 ת'אנדרג'ט צרפתיים מבסיסם בשדה התעופה לוד, וטענו להשמדת כל כלי הטיס שנותרו בבסיס (18 או 17 מטוסים, מתוכם לפחות עשרה Il-28), בעוד המצרים הודו באיבוד שבעה מפציצים והיתר הוברחו לג'דה שבסעודיה.