בילי בראג
קריירה מוזיקלית > תחילת הקריירה: שנות השבעים והשמונים

בשנת 1977 הקים בראג להקת פאנק רוק ופאב רוק בריטי בשם "ריף ראף ו־ויגי" (Riff Raff with Wiggy). הלהקה עברה לפעול בעיירה הכפרית אונדל (אנ') שבנורת'האמפטונשייר בשנת 1978 כדי להקליט סדרת סינגלים, שלא נחשפו לציבור רחב. לאחר תקופה של הופעות בנורת'האמפטונשייר ובלונדון, חזרו לבארקינג והתפרקו ב-1980. לאחר מכן עבד במספר עבודות מזדמנות, בהן עבודה בחנות תקליטים ברחוב הראשי של בארקינג. בראג, שהתאכזב מקריירת המוזיקה שלו שעוד טרם נסקה, התגייס במאי 1981 לצבא הבריטי כטירון ברגימנט ההוסרים האירים המלכותי של המלכה, חלק מחיל השריון המלכותי. לאחר שלושת חודשי טירונות, השתחרר לביתו תמורת 175 £.
לאחר שובו הביתה חימצן את שערו כדי לסמן תקופה חדשה בחייו והחל להופיע לעיתים תכופות בהופעות מסודרות, אך גם בהופעות רחוב, ברחבי לונדון, כשהוא שר לבדו מלווה בגיטרה החשמלית שלו. שם הבמה שלו באותה תקופה היה "Spy Vs. Spy" (בעקבות רצועת קומיקס באותו שם שמופיעה ב"מד מגזין").
קלטות הדמו שהקליט לא התקבלו בתחילה בתעשיית ההקלטות, עד שנכנס, מעמיד פנים שהוא איש תחזוקת טלוויזיה, למשרדו של איש מחלקת טיפוח האמנים בכריזמה רקורדס, פיטר ג'נר (אנ'). ג'נר אהב את הקלטת שהגיש לו בילי בראג, אך כריזמה רקורדס היו קרובים לפשיטת רגל באותה תקופה, ולא היה להם מספיק תקציב כדי להחתים אמנים חדשים. בראג קיבל הצעה להקליט קלטות נוספות ב-Chappell & Co.‎ (אנ'), וג'נר הסכים לפרסמן כתקליט. האלבום יצא בשם "Life's a Riot with Spy vs Spy" ביולי 1983. זמן מה לאחר מכן שמע את שדרן הרדיו הבריטי ג'ון פיל בשידור אומר כי הוא רעב, ורץ למשרדי ה-BBC עם ביריאני, כך שפיל השמיע שיר מ-"Life's a Riot with Spy vs Spy", אם כי במהירות הלא נכונה (מפני שהאריך-נגן באורך 12 אינץ' נחתך באופן לא שגרתי כדי שיוכלו לנגן בו במהירות 45 סל"ד). פיל התעקש להשמיע את השיר גם בלי האוכל, ומאוחר יותר אף ניגן אותו במהירות הנכונה.
כמה חודשים לאחר מכן עברה השליטה בכריזמה רקורדס לווירג'ין רקורדס, וג'נר הפך עצמאי ולמנהלו המוזיקלי של בראג. פקיד העיתונות של סטיף רקורדס (אנ'), אנדי מקדונלד – שהקים אז חברת הקלטות משלו, "Go! Discs" – קיבל עותק של "Life's a Riot with Spy vs Spy". הוא קנה את הזכויות על האלבום מווירג'ין רקורדס, והוציאו מחדש בלייבל שלו בנובמבר 1983, במחיר הנמוך 2.99 ליר"ש. בערך באותו זמן, אחד ממעריציו המוקדמים, אנדרו קרשאו (אנ'), שניהל את רדיו אייר (אנ') בלידס, נשכר על ידי ג'נר לשמש כמנהל סיבובי ההופעות של בראג.
אף על פי שבראג לא הוציאו מעולם כסינגל, רצועת האלבום "A New England" (אנ'), הפכה ללהיט בגרסת הכיסוי של קירסטי מק'קול (אנ'). גרסת הכיסוי, שלה הוסיפה מק'קול משפט נוסף על הטקסט שכתב בראג, הגיעה למצעד עשרת הגדולים בנובמבר 1983. מאז מותה המוקדם של מק'קול בגיל 41, בראג שר את השיר בהופעותיו בתוספת המשפטים שהוספה מק'קול.
בשנת 1984 הוציא את האלבום "Brewing Up with Billy Bragg", המשלב שירים בעלי תכנים פוליטיים ושירים העוסקים באהבה נכזבת. בשני תקליטיו הראשונים בראג ליווה את עצמו בגיטרה בלבד. שנה לאחר מכן הוציא בראג את האלבום "Between the Wars", מיני-אלבום בעל תכנים פוליטיים. האלבום הגיע לעשרים הראשונים במצעד הסינגלים הבריטי, ובשלו הופיע בראג בתוכנית "Top of the Pops", כשהוא שר את שיר הנושא.
בשנת 1985 יצא בראג לסיבוב ההופעות הראשון שלו בצפון אמריקה, כשחבר הילדות ויגי הוא מנהל סיבוב ההופעות, ולצידו מופיעה להקת הרוק האנגלית "Echo & The Bunnymen". סיבוב ההופעות החל בוושינגטון די. סי. והסתיים בלוס אנג'לס. באותו סיבוב הופעות, בניו יורק, הציג לראשונה את "Portastack" – מערכת הגברה נעה העומדת בפני עצמה במשקל 35 ליברות (בערך 16 ק"ג), שעיצב עבורו המהנדס קרי ג'ונס תמורת 500 פאונד. נשיאת מערכת ההגברה הייתה למסמלת את בראג באותה תקופה.
בשנת 1986 הוציא את "Talking with the Taxman about Poetry" ("שיחות על שירה עם איש המס"), שהצליח יותר מקודמיו. שם האלבום לקוח משיר של ולדימיר מאיאקובסקי, שגרסה מתורגמת שלו הופיעה בפנים העטיפה של האלבום. ב-1987 הוציא את "Back to Basics", אלבום אוסף שבו שירים משלושת פרסומיו הראשונים: האלבומים "Life's A Riot With Spy Vs. Spy" ו-"Brewing Up with Billy Bragg" והמיני-אלבום "Between The Wars". במאי 1988 הגיעה גרסת הכיסוי שלו ל-"She's Leaving Home" של הביטלס, שבאיי-סייד של הופיעה גרסת הכיסוי של Wet Wet Wet ל-"With a Little Help from My Friends", למקום הראשון במצעד הבריטי. שני השירים מקורם בחידוש של שירי "Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band" בשם "Sgt. Pepper Knew My Father" ("סרג'נט פפר הכיר את אבי"). גרסת הכיסוי הושמעה רבות ברדיו, והווידאו קליפ הופיע שלושה שבועות רצופים ב-"Top of the Pops"; בשבוע הרביעי הופיע בראג בתוכנית כשהוא שר את גרסת הכיסוי.
בראג הוציא את אלבומו הרביעי, "Workers Playtime", בספטמבר 1988. באלבום זה הוסיף הרכב ליווי: קארה טייווי על פסנתר; דני תומפסון על קונטרבס ומייקי וולר על תופים. הקרדיט על ההפקה הוענק לג'ו בויד ולחבר הילדות ויגי.