stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הרעב ברוסיה הסובייטית (1921–1922)

| --- | --- |

קבר אחים של מתים מרעב בדצמבר 1921, שצילם פריטיוף ננסן ברוסיה הסובייטית
 מידע כללי
 סוג:  רעב המוני 
 מדינה:  ברית המועצות 
 מיקום:  אזור הוולגה 
 תקופה:  1921–1922 
 
הרעב ברוסיה הסובייטית (1922-1921) היה רעב המוני ברוסיה הסובייטית בעת מלחמת האזרחים והבצורת. הרעב החל באביב 1921 והסתיים בסתיו 1922. באזורים שנפגעו מרעב התגוררו כ-90 מיליון תושבים ונפטרו כ-5 מיליון. במהלך תקופת הרעב הממשל הסובייטי קיבל עזרה ממדינות שונות וניצל את המצב שנוצר להלאמת דברי ערך מהכנסייה.
סיבות לרעב

בשנת 1921 התרחשה בצורת קשה וכתוצאה מכך באזורים רבים הייבול היה כ-43% מהרמה של שנת 1913. בעקבות מלחמת האזרחים נפגע קשה המשק והכלכלה של המדינה. מדיניות ממשלתית של קומוניזם מלחמתי וביטול סחר חופשי תרמו להתרחבות התופעה. לדעת היסטוריונים מכסות חובה שהאיכרים היו צריכים להעביר לממשל היו מוגזמות והביאו לכך שאצל האיכרים לא היו דגנים מספיקים להמשך ניהול המשק הפרטי. למדינה לא היה מלאי מזון במחסנים והרס התחבורה הקשה מאוד על ניהול המשבר.
טיפול במשבר > פעולות הממשל

בהיעדר מלאי מזון ממשלתי, הממשל הסובייטי כבר ביולי 1921 פנה לממשלות זרות והציבור. למרות הבקשות, העזרה הראשונה הגיעה רק בספטמבר בעיקר מארגון פרטי בראשות פריטיוף ננסן. ב-26 ביוני 1921 העיתון פראבדה פרסם מאמר גדול על הרעב באזור הוולגה. הממשל גייס את כל המוסדות לטיפול בנושא. ב-18 ביוני 1921 הוקמה ועדה ממשלתית מרכזית בראשות מיכאיל קלינין שהייתה צריכה לרכז טיפול במשבר ובמקביל הוקמו ועדות מקומיות שפעלו לפי הנחיותיה של הוועדה המרכזית. ב-2 באוגוסט 1921 הממשלה הסובייטית פרסמה מנשר מיוחד בה קריאה לעזרה מכל המדינות. תוך שנתיים נקנה בארצות הברית מזון בהיקף של כ-13 מיליון $. כמו כן נפתחו כ-7000 מסעדות בהם חולקו ארוחות מוכנות.
ב-27 בדצמבר 1921 פורסם צו על הלאמת דברי ערך מכנסיות ומנזרים. בהתאם לצו מ-23 בפברואר 1923 השלטון המקומי היה צריך להוציא מכנסיות ומנזרים כל דברי ערך ולהעביר אותם לקרן עזרה לרעבים. ראשי הכנסייה אישרו להעביר לקרן דברי ערך שלא מנוצלים במהלך הפולחן הדתי אך התנגדו להעברת "כל דברי הערך" כצוין בצו. בהתאם להערכות במהלך 1922 מהכנסייה האורתודוקסית הרוסית נלקחו דברי ערך בשווי של כ-2.5 מיליארד רובל. הרוב הלך לצורכי המפכה העולמית ולא לרכישת מזון.
טיפול במשבר > הוועדה הציבורית

במהלך קיץ 1921 החלה התארגנות ציבורית להקמת ועדה שתטפל בנושא. ב-21 ביולי 1921 לאחר קבלת אישור מהשלטון הוועדה הוקמה. בראשה הועמד לב קמנייב ובין חבריה היו נציגי ציבור בולטים, כולל מדענים, סופרים ופעילי ציבור שבעבר פעלו במפלגות שונות. הוועדה יצרה קשר עם ארגונים מחוץ לגבולות רוסיה ופעלה לקבלת תרומות. אומנם התברר שבישיבות הוועדה הואשמו קולות לפיהם "לא רק בצורת מהווה סיבת הרעב". ב-26 באוגוסט 1921 ולדימיר לנין פנה לחברי פוליטביורו עם הצעה לפזר את הוועדה. כבר למחרת חברי הוועדה במוסקבה נעצרו וצ'קה קיבל הנחיה לפעול להפסקת פעילות הוועדה בערי שדה. ב-28 באוגוסט 1921 פורסם צו על הפסקת פעילות הוועדה. רוב חברי הוועדה במהלך 1922 הוגלו מרוסיה הסובייטית. מקסים גורקי שהיה בין יוזמי הוועדה החליט לעזוב את רוסיה וב-16 באוקטובר 1921 נסע לאירופה לצורכי קבלת טיפול רפואי לפי הגרסה הרשמית.
טיפול במשבר > עזרה אמריקאית

ארגון אמריקאי "ARA" ריכז את התרומות מהממשל, גופים פרטיים וארגון של פריטיוף ננסן. לקראת 9 בפברואר 1922 בידי הארגון היה תקציב של 42 מיליון $.
במאי 1922 הארגון שלח מזון למעל 6 מיליון אנשים (לעומת כ-800 אלף מכל הארגונים האחרים). באוגוסט 1922 במסעדות שאורגנו על ידי אמריקאים חילקו מזון לכ-10.3 מיליון אנשים. בארגון עבדו כ-300 אזרחים אמריקאים שהגיעו לרוסיה ומעל 120 אלף תושבי רוסיה.
בסך הכול הארגון ניצל 78 מיליון $, מהם 28 מיליון $ היו מתקציב הממשלה, 13 מיליון מתקציב הממשל הסובייטי והיתר תרומות פרטיות. לקראת אוקטובר 1922 לאור שיפור משמעותי במצב הסיוע הופסק.
תוצאות הרעב

המצב הקשה ביותר היה באזורים הסמוכים לנהר וולגה - מחוז סמרה, טטרסטן ובשקיריה. בנוסף לכך היה רעב המוני בדרום אוקראינה ובתחומי קזחסטן של היום. באזורים אלו ירידת האוכלוסייה הגיעה לכ-20%.
בשנת 1922 כ-1.5 מיליון ילדים היו ללא קורת גג וללא השגחת מבוגרים. הם הסתובבו ברחובות וביקשו מזון. בבית יתומים בו הם רוכזו, רמת התמותה הגיעה לכ-50%.
מאות אלפי תושבים מרוסיה ואוקראינה, מרביתם יהודים, היגרו מארצם לארצות השכנות ממערב, פינלנד, ליטא, לטוויה, אסטוניה, פולין ורומניה. מרבית המהגרים המשיכו לנוע הלאה לכיוון מערב. בדצמבר 1921 החליט לנין על ביטול אזרחותם של כ-800,000 אנשים, שעזבו את גבולות ברית המועצות במהלך המלחמה והפך אותם בכך לחסרי אזרחות.
ראו גם

הרעב הסובייטי (1932–1933)
הולודומור
הערות שוליים

↑  Românii îi salvează de teroarea bolșevică pe evreii din Rusia (ברומנית)
↑  דרכון לכל פליט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007599846405171  LCCN: sh2010013246 
מפת אזורים שנפגעו
סבאדל

ערך זה עוסק בעיר בקטלוניה שבספרד. אם התכוונתם לקבוצת כדורגל מהעיר, ראו .
סבאדל (בקטלאנית: Sabadell; בלטינית: Sabatellum) היא העיר השנייה בגודלה (אחרי טראסה) בנפת ואלייס אוקסידנטל (Vallès Occidental) במחוז ברצלונה בקטלוניה, ספרד. העיר נמצאת בדרום הנפה על גדת נהר ריפול, 20 ק"מ צפונית לברצלונה. סבאדל נמצאת 190 מטרים מעל פני הים ומשמשת בירת הנפה.
סבאדל הייתה חלוצת המהפכה התעשייתית בקטלוניה במפעלי הטקסטיל שקמו בה, יחד עם העיר היריבה טראסה. באמצע המאה ה-19 היא הייתה לעיר המובילה בספרד בעיבוד צמר, וזכתה לכינוי "מנצ'סטר הקטלאנית". למעלה ממאה שנים אחר כך עדיין ניתן עדיין לראות בעיר רבים מבנייני מפעלי הטקסטיל, רבים מהם שופצו והוסבו לבנייני מגורים או למתן שירותים אחרים. בעשור השני למאה ה-21 סבאדל היא עיר מסחר ותעשייה, ללא פעילות חקלאית משמעותית.
סבאדל יושבת בצומת תחבורה מרכזי, שני כבישים מהירים חולפים סמוך לעיר: כביש C-58 (מברצלונה למנרסה) וכביש AP-7 (מצרפת וז'ירונה לטרגונה, ולנסיה ואנדלוסיה), כבישים נוספים מקשרים בין סבאדל לערים סמוכות, בהן טראסה.
מסילת רכבת חוצה את העיר (קו ברצלונה - ליידה). קו רכבת נוסף מברצלונה מסתיים בעיר.
היסטוריה

בתקופה הרומית שכן במקום כפר קטן בשם אראגונה. בימי הביניים התפתח היישוב לעיירה בשם אראונה, או ארהונה. אף על הגדה הנגדית של הנהר שכן בימי הביניים כפר קטן בשם סבאדל, אשר מנה בשנת 1378 כ-600 אנשים (152 בתים). הכפר סבאדל היה מוקף חומה, אבל גידול אוכלוסיית היישוב במאה ה-16, הביאה להתיישבות מחוץ לחומות. באותו עת החלה תעשיית הטקסטיל ביישוב, בעיקר בגדים עשויים צמר. תעשיית הצמר התפתחה במשך מאות שנים, ובשנת 1800 מנתה אוכלוסיית היישוב היה כ-2,000 תושבים.
המאה ה-19 הביאה שתי התפתחויות חשובות ליישוב: בשנת 1856 נסללה מסילת רכבת ליישוב, ובשנת 1877 היישוב זכה למעמד של עיר. במפקד האוכלוסייה בשנת 1897 מנתה אוכלוסיית העיר 23,044 תושבים. העיר הפכה ליצרנית צמר בגדים הראשית בספרד, ושמעה נודע ברחבי תבל.
תנועת המודרניזם קטלאני (הקרובה לאר נובו) היוותה השפעה חשובה על הארכיטקטורה של העיר בתחילת המאה ה-20 ומבנים ייחודיים שנבנו בהשפעת תנועה זו קיימים עד היום בעיר.
בתחילת המאה ה-20, סבאדל, ולצידה טראסה, היו ערים שהתבססו על תעשיית הטקסטיל, זאת באזור עני במשאבי טבע. אוכלוסיית העיר גדלה פי שמונה, בזכות גידול מהיר בתעשיית הטקסטיל והמתכות. העיר אף עברה מודרניזציה במגזר השירותים. הפעילות התעשייתית המואצת הביאה לסבאדל גלי הגירה בשנות ה-50, ה-60 ושנות ה-70 המוקדמות, אשר גרמו להתפשטות עירונית בלתי מבוקרת והקדמת מספר שכונות חדשות.
מאז תחילת המאה ה-20 קיימת יריבות בין טראסה וסבאדל, רצון שתי הערים להיות בירת נפת ואלייס אוקסידנטל, בתקופת עליית תעשיית הטקסטיל.
צמיחת התעשייה המקומית וגידול מהיר של האוכלוסייה הביאו לעליית תנועות פועלים שהתחלקו לשלושה פלגים: קטלאנית-לאומית, סוציאליסטית, ואנרכיסטית, אשר היו בעלות השפעה רבה בעיר עד לפרוץ מלחמת האזרחים בספרד (1936–1939). ניצחון הפשיסטים במלחמת האזרחים הביא לעצירה זמנית בהתפתחות העיר, אולם בשנות החמישים התאוששה התעשייה. התאוששות זו הביאה להגירה פנימית של אוכלוסייה מאנדלוסיה, מורסיה, אקסטרמדורה, קסטיליה וחלקים אחרים של ספרד, כוח אדם שנדרש לתעשיות הטקסטיל והמתכת. פעם נוספת החלה בעיר פעילות פוליטית נגד משטרו של פרנסיסקו פרנקו בתמיכת של הכנסייה הקתולית.
משבר האנרגיה העולמי בשנת 1973 ומותו של פרנקו בשנת 1975 הביאו לשינויים במדינה בכלל ובסבאדל בפרט. משבר האנרגיה אילץ את העיר לגוון את הפעילות הכלכלית. לצד התעשיות המסורתיות, החלה בעיר פעילות מסחר ופנאי אשר אפשרה המשך פיתוח כלכלי של העיר.
ספורט

בעיר משחקת קבוצת הכדורגל סבאדל, שהישג השיא שלה היה העפלה לגמר גביע המלך הספרדי. נובה קראו אלטה, אצטדיונה של הקבוצה, היה אחד מהאצטדיונים שאירחו את משחקי הכדורגל באולימפיאדת ברצלונה ב-1992.
נקודת מבט (תוכנית טלוויזיה)

נקודת מבט (בערבית: نظره وكلمه) היא תוכנית טלוויזיה שבועית אשר משודרת בערוץ 33 בערבית. התוכנית עלתה לראשונה בחודש מאי 2011. מנחת התוכנית היא רובא ורור.
התוכנית היא תוכנית ראיונות שבה מרואיינים אנשים בעלי השפעה במגזר הערבי בישראל. כל תוכנית מדברת על נושא מרכזי כלשהו במגזר הערבי, מראה בעיות הקשורות בנושא ומציעה פתרונות להן.
התוכנית זוכה לפופולריות רבה במגזר הערבי והיא נחשבת לתוכנית הנצפית ביותר בערוץ 33[דרוש מקור].
דורימון: תמיד לצידך 2

| --- | --- |

כרזת הסרט המקורית
 בימוי:  טקאשי ימאזאקי   ריויצ'י יאגי
 מדינה:  יפן 
 שיטת הפצה:  הפצה לאולמות הקולנוע, וידאו על פי דרישה
 הקרנת בכורה:  20 בנובמבר 2020
 משך הקרנה:  96 דק' 
 שפת הסרט:  יפנית 
 סוגה:  סרט קומדיה, סרט פנטזיה, סרט לכל המשפחה, סרט דרמה, סרט מדע בדיוני
 סרט קודם:  דורימון: תמיד לצידך
 סרט הבא:  Stand by Me Doraemon 3 
 doraemon-3d.com/pc.html
 דף הסרט ב־IMDb
 
דורימון: תמיד לצידך 2 (ביפנית: ドラえもん 2) הוא סרט הנפשה ממוחשבת יפני משנת 2020 המבוסס על סדרת המאנגה דורימון והוא סרט המשך לסרט "דורימון: תמיד לצידך" משנת 2014. הסרט בוים על ידי ריויצ'י יאגי וטקאשי ימאזאקי והוא נוצר בעיקר בהשראת סרטו קצר של דורימון משנת 2000 בשם "דורימון: זכרונות של סבתא" וסרט קצר של דורימון מ-2002 בשם "היום שבו נולדתי". הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה ב-20 בנובמבר 2020.
זה היה סרט ההנפשה השני של דורימון ב-CGI.
נטפליקס רכשה את זכויות ההפצה של הסרט מחוץ לאסיה והוא הפך זמין לצפייה בנטפליקס החל מ-24 בדצמבר 2021. הסרט דורג במקום השישי ברשימת סרטי ההנפשה הרווחים ביותר בעולם בשנת 2020.
תקציר העלילה

נוביטה מחליט להשתמש בגאדג'טים של דורימון על מנת לחזור אחורה בזמן במטרה לפגוש את סבתו שנפטרה כאשר נוביטה היה בן 3. סבתו שמחה כאשר היא מגלה שנוביטה חזר בזמן על מנת לפגוש אותה, ומבקשת ממנו לראות, ולו במבט חטוף, את כלתו לעתיד של נוביטה.
בעקבות כך נוביטה ודורימון נוסעים בזמן אל העתיד על מנת להראות לסבתא של נוביטה את טקס הנישואין של נוביטה, אך הם מגלים בעתיד שנוביטה המבוגר נמלט מאולם החתונות ביום החתונה.
מייק ג'יימס (1990)

| --- | --- |

 לידה:  18 באוגוסט 1990 (בן 34) פורטלנד, אורגון, ארצות הברית
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.85 מטרים
 מספר:  55
 מכללה:  מכללת מזרח אריזונה אוניברסיטת למאר
 דראפט:  לא נבחר, 2012
 קבוצות כשחקן
 2012–2013 2013 2013–2014 2014 2014–2016 2016–2017 2017 2018 2018 2018–2019 2019–2021 2021 2021–:  ק.ק. זאגרב הפועל גליל עליון פאפוני אומניה קולוסוס רודוס לבורל ויטוריה פנאתינאיקוס פיניקס סאנס ניו אורלינס פליקנס פנאתינאיקוס אולימפיה מילאנו צסק"א מוסקבה ברוקלין נטס מונקו
 הישגים כשחקן
 חמישיית העונה השנייה ביורוליג (2019) מלך הסלים של היורוליג (2019) 2 זכיות באליפות הליגה היוונית (2017, 2018) זכייה בגביע היווני (2017)
מייקל פרי "מייק" ג'יימס (באנגלית: Michael Perry "Mike" James; נולד ב-18 באוגוסט 1990) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הרכז בקבוצת מונקו, ושיאן קלעי היורוליג בכל הזמנים.
קריירת מכללות

ג'יימס נולד וגדל בפורטלנד שבאורגון. בשנת 2008 החל ללמוד במכללת מזרח אריזונה מליגת ה-NJCAA, ובשתי עונותיו בקבוצת הכדורסל שלה קלע כ-23 נקודות בממוצע למשחק. בשנת 2010 עבר לאוניברסיטת למאר אשר בבומונט, טקסס, המשתתפת בליגת המכללות הבכירה. בעונת 2011/2012 קלע 17.1 נקודות בממוצע למשחק, והוביל את למאר להעפלתה הראשונה לטורניר אליפות המכללות מזה 12 שנים. במשחק הראשון של הטורניר הודחה הקבוצה על ידי אוניברסיטת ורמונט, בתוצאה 59–71.
קריירה מקצועית > השנים הראשונות

לאחר שלא נבחר על ידי אף קבוצה בדראפט ה-NBA‏ 2012, חתם ג'יימס על חוזה בקבוצת ק.ק. זאגרב הקרואטית. לאחר כחצי עונה עזב את זאגרב והצטרף להפועל גליל עליון מהליגה הלאומית בישראל. ב-13 משחקיו עד לסיום עונת 2012/2013 קלע 22.8 נקודות והוריד 5.2 ריבאונדים בממוצע למשחק. בעונת 2013/2014 שיחק בקבוצת "פאפוני אומניה" מהליגה השלישית באיטליה.
בקיץ 2014 חתם ג'יימס על חוזה בקולוסוס רודוס מליגת העל היוונית.
קריירה מקצועית > לבורל ויטוריה

בדצמבר 2014, לאחר כחודשיים בקולוסוס, עזב את יוון וחתם בלבורל ויטוריה מליגת העל הספרדית והיורוליג. בעונת 2015/2016 היה אחד השחקנים הבולטים של הקבוצה, כשקלע 10.0 נקודות ומסר 2.7 אסיסטים בממוצע למשחק, והעפיל עמה לשלב פיינל פור היורוליג. במשחק חצי הגמר הפסידה ויטוריה מול פנרבחצ'ה בתוצאה 77–88, ובמשחק על המקום השלישי הפסידה מול לוקומוטיב קובאן בתוצאה 75–85.
קריירה מקצועית > פנאתינאיקוס

ביולי 2016 הצטרף לפנאתינאיקוס היוונית, אותה אימן צ'אבי פסקואל. באותה עונה גברה פנאתינאיקוס על אולימפיאקוס בסדרת גמר הליגה היוונית (3–2) בדרך לזכייה באליפות, וכן זכתה בגביע היווני לאחר שניצחה את אריס סלוניקי בתוצאה 68–59. לאורך סדרת רבע גמר היורוליג מול פנרבחצ'ה הציג ג'יימס יכולת טובה עם ממוצע של 14.7 נקודות למשחק, אך קבוצתו הפסידה בכל שלושת המשחקים.
קריירה מקצועית > פיניקס סאנס

לקראת עונת 2017/2018 חתם ג'יימס על חוזה כפול בפיניקס סאנס מליגת ה-NBA ובקבוצת הבת שלה מליגת הפיתוח – נורת'רן אריזונה סאנס. בכל ארבעת משחקיו הראשונים ב-NBA קלע לפחות 10 נקודות, ובמשחקו השביעי הצטיין עם 24 נקודות מול ברוקלין נטס. ב-26 בנובמבר 2017 שיפר את שיאו האישי כשקלע 26 נקודות במשחק מול מינסוטה טימברוולבס. כשבועיים לאחר מכן המירו הסאנס את חוזהו לחוזה NBA סטנדרטי, אך ב-23 בדצמבר שוחרר מהקבוצה לטובת החתמתו של הרכז אייזיאה קיינן. ב-32 משחקיו בפיניקס רשם ג'יימס ממוצעים של 10.4 נקודות, 3.8 אסיסטים ו-2.8 ריבאונדים למשחק.
קריירה מקצועית > ניו אורלינס פליקנס

בינואר 2018 חתם על חוזה בניו אורלינס פליקנס, אך שוחרר מהקבוצה לאחר 4 משחקים בלבד.
קריירה מקצועית > החזרה לפנאתינאיקוס

לאחר שחרורו מהפליקנס חזר לשחק עבור פנאתינאיקוס עד לסיום עונת 2017/2018. ג'יימס זכה עם הקבוצה באליפות נוספת של הליגה היוונית, והודח עמה בשלב רבע גמר היורוליג מול ריאל מדריד (1–3).
קריירה מקצועית > אולימפיה מילאנו

לקראת עונת 2018/2019 חתם על חוזה באולימפיה מילאנו האיטלקית. ג'יימס סיים את העונה כ"מלך הסלים" של היורוליג עם ממוצע של 19.8 נקודות למשחק, ובכך זכה בפרס אלפונסו פורד. בשלב הבתים של היורוליג רשמה מילאנו מאזן של 14 ניצחונות -16 הפסדים, ולא העפילה לשלב רבע הגמר. ב-20 במרץ 2019 קלע ג'יימס שיא קריירה של 35 נקודות בהפסד קבוצתו מול ריאל מדריד. בליגת העל האיטלקית סיימה הקבוצה את העונה עם המאזן הטוב ביותר, אך הפסידה בחצי גמר הפלייאוף מול דינמו סאסארי (0–3).
קריירה מקצועית > צסק"א מוסקבה

באוגוסט 2019 חתם ג'יימס על חוזה בצסק"א מוסקבה, אלופת היורוליג בעונה הקודמת.
קריירה מקצועית > ברוקלין נטס

באפריל 2021 שוחרר ג'יימס מצסק"א, וחתם על חוזה ל-10 ימים בקבוצת ברוקלין נטס. בהמשך חתם בקבוצה על חוזה עד לסיום עונת 2020/2021.
קריירה מקצועית > מונקו

לקראת עונת 2021/2022 חזר לאירופה, כשחתם על חוזה בקבוצת מונקו.
סטטיסטיקות הקריירה > ביורוליג

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014/2015 | לבורל ויטוריה | 16 | 6 | 19.2 | 0.404 | 0.222 | 0.844 | 2.4 | 1.9 | 1.1 | 0.0 | 11.1 |
| 2015/2016 | לבורל ויטוריה | 29 | 0 | 21.2 | 0.424 | 0.368 | 0.864 | 2.6 | 2.7 | 0.6 | 0.1 | 10.0 |
| 2016/2017 | פנאתינאיקוס | 25 | 1 | 22.7 | 0.486 | 0.340 | 0.688 | 2.2 | 3.0 | 0.9 | 0.1 | 13.1 |
| 2017/2018 | פנאתינאיקוס | 12 | 11 | 25.3 | 0.478 | 0.242 | 0.707 | 2.8 | 4.1 | 1.3 | 0.1 | 16.2 |
| 2018/2019 | מילאנו | 30 | 30 | 33.9 | 0.404 | 0.326 | 0.826 | 3.8 | 6.4 | 1.3 | 0.0 | 19.8 |
| 2019/2020 | צסק"א מוסקבה | 28 | 25 | 28.6 | 0.440 | 0.420 | 0.833 | 3.3 | 4.3 | 0.7 | 0.6 | 21.1 |
| קריירה |  | 140 | 73 | 25.5 | 0.435 | 0.342 | 0.808 | 2.9 | 3.9 | 0.9 | 0.1 | 14.1 |
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017/2018 | פיניקס | 32 | 10 | 20.9 | 0.388 | 0.268 | 0.762 | 2.8 | 3.8 | 0.8 | 0.2 | 10.4 |
| 2017/2018 | ניו אורלינס | 4 | 0 | 4.5 | 0.222 | 0.000 | 0.000 | 0.3 | 1.5 | 0.3 | 0.0 | 1.0 |
| קריירה |  | 36 | 10 | 19.1 | 0.383 | 0.265 | 0.762 | 2.5 | 3.5 | 0.8 | 0.2 | 9.3 |
הערות שוליים

↑  Mike James is the EuroLeague’s new all-time scoring king! | EuroLeague, Euroleague Basketball, ‏2024-03-07 (באנגלית בריטית)
↑  סטטיסטיקות המכללות של ג'יימס, באתר sports-reference.com
↑  סטטיסטיקות המשחק בין למאר לוורמונט, באתר sports-reference.com
↑  אור שקדי‏, מכפר בלום לטופ של היורוליג: סיפור הסינדרלה של מייק ג'יימס, באתר וואלה, 13 באוגוסט 2015
↑  ג'יימס חותם בלבורל ויטוריה, באתר היורוליג, 2 בדצמבר 2014
↑  ג'יימס חותם על חוזה בפנאתינאיקוס, באתר היורוליג, 4 ביולי 2016
↑  ג'יימס חותם על חוזה בפיניקס, באתר הקבוצה, 3 ביולי 2017
↑  סטטיסטיקות המשחק בין פיניקס למינסוטה, באתר basketball-reference.com
↑  פיניקס משחררת את ג'יימס, באתר הקבוצה, 23 בדצמבר 2017
↑  ניו אורלינס משחררת את ג'יימס, באתר הקבוצה, 10 בפברואר 2018
↑  ג'יימס חוזר לפנאתינאיקוס, באתר היורוליג, 13 בפברואר 2018
↑  ג'יימס חותם על חוזה במילאנו, באתר היורוליג, 13 ביולי 2018
↑  ג'יימס זוכה בפרס אלפונסו פורד, באתר היורוליג, 6 במאי 2019
↑  סיכום המשחק בין מילאנו למדריד, באתר היורוליג, 20 במרץ 2019
↑  ג'יימס חותם על חוזה בצסק"א מוסקבה, באתר היורוליג, 12 באוגוסט 2019
↑  MIKE JAMES SIGNS ON FOR THE SEASON, באתר הקבוצה, 13 במאי 2021
הוקוס פוקוס (סרט, 1993)

| --- | --- |

 בימוי:  קני אורטגה
 הופק בידי:  דייוויד קירשנר, סטיבן האפט
 תסריט:  מיק גריס, ניל קאתברט
 עריכה:  פטר ברגר
 מוזיקה:  ג'ון דבני
 צילום:  הירו נאריטה
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  סרטי וולט דיסני, David Kirschner Productions, Steven Haft Productions 
 חברה מפיצה:  אולפני וולט דיסני, נטפליקס, דיסני+ 
 שיטת הפצה:  הפצה לאולמות הקולנוע, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ישראל 10 בדצמבר 1993
 משך הקרנה:  92 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט קומדיית אימה, סרט פנטזיה, סרט אימה, סרט קומדיה 
 מקום התרחשות:  מסצ'וסטס 
 תקופת התרחשות:  ליל כל הקדושים 
 הכנסות באתר מוג'ו:   hocuspocus
 סרט הבא:  "הוקוס פוקוס 2" (2022)
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
הוקוס פוקוס (באנגלית: Hocus Pocus) הוא סרט קומדיה-אימה-פנטזיה אמריקאי משנת 1993 בבימויו של קני אורטגה. עלילת הסרט מתמקדת בשלישיית מכשפות מהמאה ה-17 (מגולמות על ידי בט מידלר, קתי נאג'ימי ושרה ג'סיקה פרקר) אותם נער מתבגר (מגולם על ידי עמרי כץ) מקים בטעות לתחייה בסיילם, מסצ'וסטס, במהלך חג ליל כל הקדושים.
סרט המשך בשם "הוקוס פוקוס 2" עלה בדיסני+ בשנת 2022.
תקציר העלילה

בשנת 1693 שלוש האחיות של משפחת סנדרסון - ויניפרד, מרי ושרה - הוצאו להורג בעיירה סיילם שבמסצ'וסטס משום שעסקו בכישוף ושאבו את "כוח החיים" מנערה צעירה בשם אמילי בינקס. זמן קצר לפני הוצאתן להורג ויניפרד הטילה קללה אשר תאפשר להן לחזור לחיים בערב ליל כל הקדושים אם אדם בתול ידליק את הלהבה השחורה בנר מכושף בביתן.
שלוש מאות שנים מאוחר יותר, הנער מקס דניסון (עמרי כץ) עובר לסיילם שבמסצ'וסטס מלוס אנג'לס. במהלך מאמציו להרשים את ידידתו אליסון הוא שובר בטעות את הקללה ומחזיר את האחיות מן המתים.
כעת מקס, אחותו הצעירה, ידידתו אליסון, וחתול מכושף בן 300 שנים חייבים להציל את ילדי סיילם מהמכשפות אשר חותרות לשאוב את "כוח החיים" מילדי העיירה על מנת לזכות בחיי נצח.
צוות השחקנים הראשי

בט מידלר - בתפקיד ויניפרד "וויני" סנדרסון, האחות הבכורה במשפחת המכשפות. וינפרד היא האחות האינטליגנטית במשפחה אשר ובפועל המנהיגה של החבורה. לויניפרד יש את יכולות הקסם החזקות ביותר מבין כל האחיות במשפחת המכשפות.
שרה ג'סיקה פרקר - בתפקיד שרה סנדרסון, האחות הצעירה והיפה ביותר במשפחת המכשפות, אך היא גם האחות הטיפשה ביותר. יש לה את היכולת להפנט את הקורבנות הצעירים של האחיות.
קתי נאג'ימי - בתפקיד מרי סנדרסון, המכשפה האמצעית במשפחת המכשפות. יש לה חוש ריח מפותח במיוחד בו היא מסתייעת על מנת לאתר ילדים.
עמרי כץ - בתפקיד הנער הסרקסטי מקסימיליאן "מקס" דניסון אשר עבר לאחרונה לעיירה סיילם שבמסצ'וסטס מלוס אנג'לס.
ת'ורה ברץ' - בתפקיד דניאלה "דני" דניסון, אחותו הצעירה וחסרת הפחד של מקס אשר אוהבת במיוחד לחגוג את חג ליל כל הקדושים.
וינסה שו - בתפקיד אליסון ווטס, מושא האהבה של מקס אשר לומדת באותה הכיתה כמוהו.
צ'ארלס רוקט - בתפקיד דייוויד "דייב" דניסון, אביהם של מקס ודני.
סטפני פארסי - בתפקיד ג'ניפר "ג'ני" דניסון, אמם של מקס ודני.
שון מאריי - בתפקיד ת'קרי בינקס, נער צעיר וטוב לב משנת 1693 עליו הוטלה קללה שהפכה אותו לחתול שחור בן אלמוות.
ג'ייסון מרסדן - מדבב את קולו של החתול ת'קרי בינקס
נעולים (תוכנית טלוויזיה)

נעולים הוא משחק טלוויזיה בהפקת רשת וחברת ההפקה ההולנדית "PARK LANE" ובהנחיית גיא זו ארץ. המשחק משלב ידע, אסטרטגיה ומזל. השעשועון שודר בימי שני ב-21:00, לאחר שידור החדשות בערוץ 2.
על המשחק

האולפן ממנו משודר השעשועון נמצא בהולנד במתחם שידורים מקומי.
חוקי השעשועון

על זוג מתמודדים לצאת מ-45 דלתות מחמישה מעגלים על מנת להרוויח מעל חצי מיליון שקלים. ברשותם חמישה מפתחות בלבד, כך שאם אזלו המפתחות המשחק נגמר. אחרי שזוג המתמודדים פתח את דלת המעבר של המעגל הרביעי, הוא יכול לבחור אם לעבור בדלת המעבר ולשחק את המעגל החמישי או לבחור לפרוש מהמשחק וללכת הביתה עם כל הכסף שצבר. אם מפתח הבונוס שצמד המתמודדים קיבל במעגל הרביעי הוא המפתח האחרון שנשאר הוא יהיה חייב לפתוח את דלת המעבר של המעגל הרביעי, אחרת המשחק נגמר.
במשחק קיימות 3 סוגי דלתות:
דלת כחולה - דלת כסף בה על המתמודדים לענות על שאלת טריוויה. אם ענו נכונה הם מרוויחים סכום כסף אך אם שגו בפתרון השאלה הם מפסידים מפתח.
דלת מעבר - מעבירה את המתמודדים למעגל הבא, המעבר יחסיר את המפתח ממצבור המפתחות של המתמודדים.
דלת אדומה - בפתיחת דלת מסוג זה מאבדים המתמודדים מפתח ובנוסף הם מפסידים את כל הכסף שצברו.
בכל מעגל מספר הדלתות משתנה:
| מס׳ מעגל | דלתות במעגל | דלתות כסף | דלתות מעבר | דלתות אדומות | סכום הכסף מדלת כסף | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 3 | 2 | 1 | 0 | 1,000 ש"ח |  |
| 2 | 6 | 4 | 1 | 1 | 2,500 ש"ח |  |
| 3 | 9 | 7 | 1 | 1 | 5,000 ש"ח | מעבר בדלת המעבר מקנה 5 מפתחות נוספים. |
| 4 | 12 | 10 | 1 | 1 | 10,000 ש"ח | אחת דלתות הכסף מביאה מפתח |
| 5 | 15 | 12 | 1 | 2 | 20,000 ש"ח | דלת המעבר מכפילה את הסכום שהשיגו המתמודדים. 2 מהדלתות מביאות 2 מפתחות. |
המתמודדים אינם מודעים לסוגי הדלתות טרם פתיחתן ולכן כרוך בבחירתם אלמנט של מזל.
בתחילת תוכנית, מציגים לצופה את מיקומי הדלתות שנקבעו לשחקנים.
הערות שוליים

↑  נעולים באתר רשת(הקישור אינו פעיל, 19.1.2021)
אנחנו על המפית

| --- | --- |

 סוגה:  אוכל, דוקומנטרי, טיולים
 יוצרים:  ברק יחזקאלי  עופר עין גל  רוני מנור
 בימוי:  עופר עין גל עודד לוטן
 מנחים:  ברק יחזקאלי
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  4
 מספר פרקים:  15 (בשתי העונות הראשונות)
 תוכנית המשך:  ליד המפית
 הפקה
 מפיק:  שגית שלום
 מפיקים בפועל:  ירון סורוקה
 חברת הפקה:  מעגלות הפקות בע"מ
 עורכים:  עופר עין גל
 אורך פרק:  50 דקות
 שידור
 רשת שידור:  כאן 11
 פורמט (תמונה):  HDTV
 תקופת שידור מקורית:  18 ביולי 2018 – הווה
 קישורים חיצוניים
 אנחנו על המפית
 דף התוכנית ב-IMDb
אנחנו על המפית היא תוכנית טלוויזיה תיעודית-קולינרית שהעונה הראשונה שלה שודרה בערוץ כאן 11 מאז 18 ביולי 2018 ועד 22 באוגוסט 2018. את התוכנית מנחה השף הישראלי ברק יחזקאלי. העונה הראשונה שודרה בימי רביעי.
עם עליית התוכנית עלתה לשידור גם תוכנית נלווית בשם "ליד המפית", במסגרתה יוצא יחזקאלי לסיור אכילה זריז ברחבי הערים בחו"ל בהן הוא מתארח.
ב-7 ביולי 2019 עלתה לשידור העונה השנייה אשר שודרה בימי ראשון.
ב-8 בספטמבר 2020 עלתה לשידור העונה השלישית, אשר משודרת בימי שלישי ועוקבת אחר שפים ומסעדות בישראל, והמטבח הישראלי העכשווי.
מבנה התוכנית

מדי פרק יוצא השף ברק יחזקאלי לפגוש שף ישראלי שהצליח בישראל ומחוצה לה, בודק איתו את סוד ההצלחה, את מחירה ואת השפעת המטבח הישראלי על השפים.
פרקים > עונה ראשונה

| מספר הפרק | שם הפרק | מארח\ת | תאריך שידור מקורי | רייטינג | רייטינג | תיאור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ניו יורק | עינת אדמוני | 18 ביולי 2018 | 3.7% |  | השפית עינת אדמוני הגיעה לפני 20 שנה לניו יורק וכיום היא בעלת שש מסעדות, ביניהן "בלבוסטה", "בר בולונט" ו"טעים" |
| 2 | לונדון | שרית פקר, איתמר סרולוביץ' | 25 ביולי 2018 | 3.5% |  | שרית פקר ואיתמר סרולוביץ' עשו את זה בלונדון עם 2 מסעדות, מעדנייה, ספרי בישול וטור שבועי בפייננשנל טיימס |
| 3 | בוקרשט | יוסי חדד | 1 באוגוסט 2018 | 3.2% |  | השף יוסי חדד הגיע לבוקרשט לפני 22 שנים ומאז הפך לכוכב ב"טופ שף" המקומית ולבעליהן של 2 מסעדות מצליחות |
| 4 | ברלין | גל בן-משה | 8 באוגוסט 2018 | 3.3% |  | השף גל בן משה הגיע לפני 6 שנים לברלין ופתח את מסעדת גלאס שמתמחה במטבח ערבי מודרני מולקולארי וזוכה לשבחים |
| 5 | בורדו | גיל אלעד | 15 באוגוסט 2018 | 2.4% |  | השף גיל אלעד השתקע בעיר בורדו בצרפת והקים שם אימפריה קטנה שכוללת 2 מסעדות ופלאפליה חדשה |
| 6 | בלגרד | ראם הרץ | 22 באוגוסט 2018 | 2.6% |  | השף ראם הרץ, שנולד בקיבוץ כפר מסריק, הגיע לבלגרד לפי פחות מעשור ועומד כיום בראש קבוצה שמחזיקה 6 מסעדות |
| 7 | ניו ג'רזי | מני וקנין | 29 באוגוסט 2018 |  |  | השף מני וקנין, הגיע לפני 15 שנים לארצות הברית וכיום הוא הבעלים של המסעדות "מישמיש" ו"מרסל" בניו ג'רזי |
| 8 | וינה | חיה מולכו | 5 בספטמבר 2018 |  |  | השפית חיה מולכו מוינה היא בעלת 11 מסעדות ישראליות באירופה, קו סלטים שמשווקים באוסטריה וספרי בישול |