קרן שואה של אוניברסיטת דרום קליפורניה - המכון להיסטוריה חזותית וחינוך

| --- | --- |

 תחום:  מכון למחקר וחינוך
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מטה הארגון:  אוניברסיטת דרום קליפורניה 
 מייסדים:  סטיבן ספילברג 
 תקופת הפעילות:  1994–הווה (כ־31 שנים)
 sfi.usc.edu
 
קרן שואה של אוניברסיטת דרום קליפורניה - המכון להיסטוריה חזותית וחינוך; (באנגלית: USC Shoah Foundation – The Institute for Visual History and Education, שם קודם: הקרן לתיעוד ההיסטוריה החזותית של השואה) היא קרן ללא כוונות רווח המוקדשת ליצירת ראיונות קול ווידאו של ניצולי השואה ועדים וכן מאירועי השמדת עם נוספים, כקריאה המחייבת לחינוך ולפעולה. הקרן נוסדה בידי סטיבן ספילברג בשנת 1994, כשנה לאחר זכיית סרטו "רשימת שינדלר" בפרס אוסקר. מטרתה המקורית של הקרן הייתה לתעד עדויות של ניצולים ושל עדים אחרים מהשואה באמצעות אוסף של ראיונות וידאו.
בינואר 2006 הקרן יצרה שיתוף פעולה עם אוניברסיטת דרום קליפורניה, ועברה לשכון במוסד זה תחת השם קרן שואה של אוניברסיטת דרום קליפורניה - המכון להיסטוריה חזותית וחינוך (באנגלית: USC Shoah Foundation – The Institute for Visual History and Education).
הקרן אספה בערך 52,000 עדויות וידאו בין השנים 1994–1999, וכיום יש בה למעלה מ-53,000 עדויות. חלק הארי של העדויות מתייחס לשואה שהתרחשה במהלך מלחמת העולם השנייה, וכולל לא רק עדויות של ניצולים יהודים, אלא גם של מצילים ומספקי סיוע, אסירים פוליטיים, משחררי המחנות, עובדי כפייה לא יהודיים, ניצולי ניסויים אאגוניים וכן ניצולים של קבוצות נוספות שנרצחו על ידי הנאצים: צוענים, עדי יהוה והומוסקסואלים.
רוב העדויות מכילות תיאור אישי של החיים לפני, במהלך ולאחר רצח העם. העדויות נשמרות בארכיון ההיסטוריה החזותית, אחד האוספים הדיגיטליים הגדולים מסוגו בעולם. בעקבות הדיגיטציה ניתן לחפש בארכיון באמצעות מילות מפתח, ולקבל קישור למיקום המדויק בראיון שבו נזכר הביטוי. כיוון שיש בארכיון למעלה מ-112,000 שעות של ראיונות, טכנולוגיית המפתוח חיונית כדי להנגיש את המידע ולאפשר למתעניינים לאתר נושאים רלוונטיים בתוך המאגר. המפתוח מאפשר לסטודנטים, מורים, פרופסורים, חוקרים ולאחרים ברחבי העולם לדלות עדויות שלמות או קטעי עדות באמצעות קטלוג של 64,000 ביטויים ומילות מפתח, 1.8 מיליון שמות, ו-695,000 תמונות. אורך ממוצע של עדות הוא כשעתיים, והראיונות נערכו ב-63 מדינות וב-41 שפות. כדי להנגיש את הראיונות, העדויות עברו מפתוח על ידי אדם הדובר את שפת המרואיין, וכל דקה של סרטון מקושרת לתרגום האנגלי של הראיון באמצעות מנוע חיפוש שפותח על ידי המכון (שאף נרשם עליו פטנט).
לקרן ישנה גישה למקורות ראשוניים נוספים מעבר לראיונות שנאספו. האוניברסיטה רכשה אוסף של ספרי שואה והשמדת עם לספריית דוהני, המכיל למעלה מ-1,000 ספרים וחוברות נאציים מקוריים, פרסומים יהודיים, מיקרופילמים עם מסמכים מקוריים כגון עיתונים נאציים ועותק כמעט שלם של תמלילים מקוריים ממשפטי נירנברג. בספריית דוהני ניתן למצוא גם היסטיוגרפיות מוקדמות של השואה; יומנים ועדויות שפורסמו מייד לאחר מלחמת העולם השנייה במגוון שפות; ומסמכים מקוריים של פליטים גרמניים ואוסטריים מהרייך השלישי, כולל אלה של הסופר היהודי-גרמני המפורסם ליון פויכטוונגר.
עם השנים, הארכיון החזותי של המכון מתרחב כדי לכלול עדויות של ניצולים ועדים של השמדות עם נוספות כולל רצח העם נגד הטוטסי ברואנדה, טבח ננקינג, רצח העם הארמני ורצח העם בגואטמלה. 64 עדויות רואנדיאניות נוספו באביב 2013, ו-12 עדויות של ניצולי טבח נאנג'ינג נוספו באביב 2014, ו-18 נוספו באוקטובר 2014. ב-24 באפריל 2015, לרגל ציון 100 שנים להשמדת העם הראשונה המאה ה-20, רצח העם הארמני, נוספו לארכיון 332 עדויות הקשורות לשואה זו.