stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טסט טרק

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מתקן שעשועים 
 מיקום:  פלורידה 
 מדינה:  ארצות הברית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 17 במרץ 1999
 תאריך פתיחה רשמי:  17 במרץ 1999 
 קואורדינטות:  28°22′24″N 81°32′52″W﻿ / ﻿28.3733°N 81.5477°W﻿ / 28.3733; -81.5477
 אתר רשמי
  (למפת אורלנדו מוגדלת) טסט טרק(למפת אורלנדו רגילה) טסט טרק
 
במתקן ניתן לראות בובות לבדיקת עמידות כלי רכב מפני תאונות.
טסט טרק (באנגלית: Test Track) הוא ביתן המצוי בפארק השעשועים אפקוט בדיסניוורלד שבפלורידה.
המתקן ממומן על ידי ג'נרל מוטורס והוא אחד משלושת המתקנים הפופולריים ביותר בפארק (יחד עם המשימה: חלל וסוארין).
המתקן נפתח לציבור ב-19 בדצמבר 1998 לאחר עיכובים רבים, והחליף את מתקן עולם התנועה שקדם לו (הפתיחה הרשמית נערכה ב-17 במרץ 1999).
תיאור המתקן

המבקרים במתקן רוכבים על מכוניות ניסוי של ג'נרל מוטורס הבודקת את תגובת המכונית דרך סדרת מבדקים הכוללת האצה, האטה, פניות, חימום וקירור. החלק הפופולרי במתקן הוא מבדק ההאצה למהירות של 105 קמ"ש המתרחש מחוץ למתקן.
נתוני המתקן

פתיחה: 17 במרץ 1999
מתכנן: וולט דיסני אימג'ינירינג
מממן: ג'נרל מוטורס
מהירות מקסימלית: 105 קמ"ש
אורך המסלול: כ- 1.5 ק"מ.
שטח המבנה: 14,000 מ"ר
חלקי המתקן:
עלייה על גבעה
בדיקת קפיצים
בדיקת בלמים
בדיקת תנאי סביבה: חדר חם - 60 מעלות צלזיוס; חדר קר - 4 מעלות צלזיוס.
בדיקת נהיגה: 32 - 40 קמ"ש
בדיקת מהירות גבוהה: 105 קמ"ש
אורך הנסיעה במתקן: 5:04 דקות
מתקן הקודם במיקום זה: עולם התנועה
סוג המתקן: סימולטור בדיקת רכב מהיר
טקוואנצ'יפ

שבב הטאקוונצ'יפ
טאקוונצ'יפ הוא שבב (צ'יפ) אלקטרוני המשמש להזנת נתוני פגיעה במגיני טאקוונדו אלקטרוניים, כחלק ממערכת ה-Truescore System של חברת DaeDo.
עם כניסת המגינים האלקטרוניים לשימוש (החל מעונת התחרויות של 2011) מוזנים נתוני עוצמת הפגיעה למערכת הניקוד דרך הטאקוונצ'יפ שמחובר למגן על ידי כבל חשמלי הנמצא בתוך כיס פנימי במגן. הכיס ממוקם באזור השכמות של המתחרה.
על מנת לבדוק האם ישנה קישוריות טובה בין הצ'יפ למערכת הניקוד, ועל ידי כך לוודא שכל פגיעה נכונה במגן תיתן נקודה, מקובל לערוך לפני כל קרב בחינה של רגישות המגן למגע, על ידי בעיטת ניסיון במגן היריב.
מלבד הצ'יפ שנמצא במגן הגוף -שהוא רגיש למגע- על מערכת הניקוד משפיעים גם הגורמים הבאים: מגיני כפות הרגליים (המצוידים באלקטרודות מובנות, שגורמות ליצירת הנקודות על ידי פגיעתן במגן הגוף ובאלקטרודות שבו), מגיני הראש בהם גם מצויות אלקטרודות (ואשר לא נמצאים בשימוש בישראל - החלו להיכנס לשימוש בשנה האחרונה), והג'ויסטיקים שבידי שופטי הפינה. ייתכנו מצבים בהם מלבד אישור הפגיעה במגן על ידי הציוד האלקטרוני, תצטרך הבעיטה לקבל אישור גם על ידי לחיצה מתאימה בג'ויסטיקים. (לדוגמה, בבעיטות בסיבוב או בעיטות לראש), כמו גם במקרים של הרמת כרטיס מצד המאמן.
באליפות ירושלים הפתוחה (עונת 2010), ולאחר מכן באליפות ישראל (עונת 2011), נעשה שימוש שוטף במערכת ה Truescore System, כשאת הטאקוונצ'יפ מחבר למגן האלקטרוני אדם שהוסמך לכך, סמוך לזמן העלייה לקרב.
כיום, כל תחרויות הטאקוונדו המובילות משתמשות במיגון אלקטרוני. השימוש במגינים אלקטרוניים היא אופציה החוסכת את כמות השופטים, ולמעשה מנטרלת את התחרויות מטעויות אנוש ומשחיתות.
טאזה

טאזה מזכוכית ונציאנית (אנ'). המאה ה-16
טאזה היא קערה רחבה ונמוכה בעלת אותו קוטר לערך בבסיסה ובשפתה, בעלת צורת היפרבולואיד.
לטאזה חגורה בולטת לפחות בבסיס ובשפת הקערה, כשהקיר החיצוני קעור בין החגורות הבולטות. קירות הכלי יכולות להיות חלקות, ואז הכלי הוא בעל חגורה כפולה, או עם חגורה אחת או יותר באמצעה ואז הטאזה היא בעלת חגורה משולשת או חגורה מרובעת. החגורות יכולות להיות מעוגלות או חדות.
הטאזה מופיעה לראשונה בממצא האריכאולוגי ככלי אבן בתקופת הברונזה המאוחרת במצרים בימי השושלת השמונה עשר. לאחר כ-50 שנה מופיעה הטאזה גם בלבנט.
פלינדרס פיטרי שיער שמקור הטאזה בסוריה, מכיוון שלא מצא כלים דומים לה במצרים, שמהם הייתה הטאזה יכולה להתפתח. הוא שיער שהטאזה נוצרה כחיקוי של כלי מתכת מרוקעים בפטיש. עמנואל בן דור טען לעומת זאת שצורת הטאזה יכלה לנבוע מהצורה של תיבות עץ מצריות ששמשו למשחות. קריסטה קלמר הציע שהטאזה התפתחה מכלי קרמיקה של צפון הלבנט.
הערות שוליים

1 2 3 4  Rachael Thyrza Sparks, Stone Vessels in the Levant, Routledge, 2017, page 22
1 2  Carolyn R. Higginbotham, Egyptianization and Elite Emulation in Ramesside Palestine, Brill, 2000, page 187
ערך זה הוא קצרמרבנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חפיפת מטריצות

באלגברה ליניארית, מושג החפיפה מתייחס לקשר בין שתי מטריצות  A ו- B כאשר קיימת מטריצה  P הניתנת להפיכה כך שניתן לקבל את  B מ- A על ידי שינוי הבסיס באמצעות המטריצה  P. המשמעות היא ש- B ו- A מייצגים את אותה תבנית ביליניארית בבסיסים שונים. יחס חפיפה זה, כהגדרתו הוא גם יחס שקילות, כלומר עבור כל מטריצות,  B  Aו- C, אם  A חופפת  B ו- B חופפת  C, אז  A חייבת גם לחפוף  C. בנוסף, כל מטריצה חופפת את עצמה ואף מטריצה לא חופפת את מטריצת האפס. מושג החפיפה קשור קשר הדוק לרעיון של תוצרים פנימיים וניתן להשתמש בו כדי לקבוע מתי שתי מטריצות מייצגות את אותו מכפלה פנימית.
מטריצה היא מערך מלבני של מספרים, סמלים או ביטויים, המסודרים בשורות ובעמודות. מטריצות משמשות לעיתים קרובות לייצוג טרנספורמציות ליניאריות וניתן להוסיף, להחסיר ולהכפיל אותן לפי כללים מסוימים.
הגדרה

תהיינה  A,B\in \ \mathbb {F} ^{n\times n} מטריצות חופפות אם קיימת מטריצה הפיכה  P\in \ \mathbb {F} ^{n\times n},
כך ש:  B=P^{*}AP, כאשר  P^{*} הוא הצמוד ההרמיטי של  P (מעל שדה ממשי:  P^{*}=P^{\top } (שחלוף מטריצות) אך מעל שדה המספרים המרוכבים:  P^{*}={\bar {P}}^{\top }, כלומר: לשחלוף נוספת הצמדה מרוכבת).
ניתן להראות כי כל שתי מטריצות המייצגות את אותה תבנית ביליניארית בבסיסים שונים הן חופפות.
מכך נובע גם כי מטריצה  A\in \ \mathbb {F} ^{n\times n} מייצגת מכפלה פנימית אם ורק אם היא חופפת למטריצת היחידה  I.
הוכחה:

נניח כי  A חופפת ל- I. מכאן נובע שקיימת מטריצה הפיכה  P כך ש- A=P^{*}IP=P^{*}P. לכן  A^{*}=(P^{*}P)^{*}=P^{*}P=A.
כלומר  A הרמיטית.
נותר להוכיח כי  A מטריצה חיובית. יהא  {\underline {b}}\in \ \mathbb {F} ^{n}. אזי  {\underline {b}}^{*}A{\underline {b}}={\underline {b}}^{*}P^{*}P{\underline {b}}=(P{\underline {b}})^{*}(P{\underline {b}}).
הביטוי האחרון שקיבלנו הוא המכפלה הפנימית הסטנדרטית ב- \mathbb {C} ^{n}, לכן  {\underline {b}}^{*}A{\underline {b}}=\langle P{\underline {b}},P{\underline {b}}\rangle =\|P{\underline {b}}\|^{2}\geq 0.
שוויון מתקבל אם ורק אם  P{\underline {b}}={\underline {0}}, וכיוון ש- P הפיכה, אזי השוויון יתקבל אם ורק אם  {\underline {b}}={\underline {0}}. כלומר  A חיובית לחלוטין.
נניח כי  A מייצגת מכפלה פנימית. אזי  A הרמיטית וחיובית לחלוטין.
תהי  P מטריצת מעבר מהבסיס הסטנדרטי לבסיס אורתונורמלי במובן הבא  {\underline {v}}_{i}^{*}A{\underline {v}}_{j}=\delta _{ij} (הדלתא של קרונקר).
אזי  \ P^{*}AP=I שכן  \delta _{ij}={\underline {v}}_{i}^{*}A{\underline {v}}_{j}={\underline {e}}_{i}^{*}P^{*}APe_{j}=(P^{*}AP)_{ij}.
מ.ש.ל.
דוגמאות > דוגמה 1

נתונות המטריצות הבאות:
B={\begin{bmatrix}2&3\\5&7\end{bmatrix}},A={\begin{bmatrix}1&2\\3&4\end{bmatrix}}
כפי שמוצג בדוגמה הקודמת, נוכל למצוא מטריצה הפיכה  P המקיימת  B=P^{*}AP, ולכן  A ו- B חופפות.
דוגמאות > דוגמה 2

נתונות המטריצות הבאות:
B={\begin{bmatrix}0&1\\1&0\end{bmatrix}},A={\begin{bmatrix}1&0\\0&1\end{bmatrix}}
לא ניתן למצוא מטריצה הפיכה  P המקיימת  P^{*}AP=B, ולכן  A ו- B אינן חופפות.
שימושים

משפט הפירוק הספקטרלי: משפט הפירוק הספקטרלי קובע שכל מטריצה נורמלית (מטריצה שהיא גם הרמיטית וגם יחידה) ניתנת ללכסון על ידי מטריצה יחידה. המשמעות היא שקיימת מטריצה יחידה  P כך ש- P^{*}AP היא מטריצה אלכסונית.
פירוק לערכים סינגולריים: פירוק לערכים סינגולריים היא שיטה הקובעת שכל מטריצה  A ניתנת לפירוק למכפלה של שלוש מטריצות:  A=U*S*V^{*}, כאשר  U ו- V הן מטריצות יחידות ו- S היא מטריצה אלכסונית. פירוק זה ייחודי עד לבחירת הסימנים של העמודים של  U ו- V.
מכפלה פנימית: מטריצה A מייצגת מכפלה פנימית אם ורק אם היא עולה בקנה אחד עם מטריצת היחידה  I, כלומר קיימת מטריצה  P הניתנת להפיכה כך ש- A=P^{*}IP.
תהליך גרם-שמידט: תהליך גרם-שמידט הוא אלגוריתם לבניית בסיס אורתונורמלי מקבוצה נתונה של וקטורים. הוא מסתמך על הרעיון של חפיפה בין וקטורים למכפלה הפנימית.
מכניקת הקוונטים: במכניקת הקוונטים, החפיפה של שתי פונקציות גלים היא מדד לדמיון ביניהן. החפיפה של שתי פונקציות גל ניתנת על ידי המכפלה הפנימית של פונקציות הגל, שניתן לייצג אותה כמטריצה.
עיבוד אותות: בעיבוד אותות, ניתן להשתמש במטריצות לייצוג אותות וניתן לקבוע את החפיפה בין שני אותות על ידי חישוב החפיפה בין המטריצות המתאימות.
ניתוח נתונים: בניתוח נתונים, ניתן להשתמש במטריצות לייצוג מערכי נתונים וניתן לקבוע את החפיפה בין שני מערכי נתונים על ידי חישוב החפיפה בין המטריצות המתאימות.
עיבוד תמונה: בעיבוד תמונה ניתן להשתמש במטריצות לייצוג תמונות וניתן לקבוע את החפיפה בין שתי תמונות על ידי חישוב החפיפה בין המטריצות המתאימות.
| נושאים באלגברה ליניארית |
| --- | --- | --- |
| מושגי יסוד | שדה • מרחב וקטורי • משוואה ליניארית • מערכת משוואות ליניאריות • העתקה ליניארית • מטריצה |  |
| וקטורים | סקלר • כפל בסקלר • צירוף ליניארי • תלות ליניארית • קבוצה פורשת • בסיס • וקטור קואורדינטות • ממד |  |
| מטריצות | כפל מטריצות • שחלוף • דטרמיננטה • דירוג מטריצות • דרגה • עקבה • מטריצה מצורפת • מטריצת מעבר • מטריצה משולשית • דמיון מטריצות • ערך עצמי • פולינום אופייני • לכסון מטריצות • צורת ז'ורדן |  |
| העתקות | העתקה ליניארית • קואורדינטות • מטריצה מייצגת • גרעין • אנדומורפיזם • איזומורפיזם • העתקה אפינית • העתקה פרויקטיבית |  |
| מרחבי מכפלה פנימית | מכפלה סקלרית • מכפלה וקטורית  • אורתוגונליות  •  מטריצה סימטרית • אופרטור הרמיטי • אופרטור אוניטרי • טרנספורמציה נורמלית • נורמה • מטריקה |  |
| תבניות | תבנית ביליניארית • תבנית סימטרית •  תבנית הרמיטית • תבנית סימפלקטית • חפיפת מטריצות • משפט סילבסטר • תבנית מולטי-ליניארית אנטי-סימטרית • אוריינטציה • צפיפות • טנזור |  |
טריטוריית מינסוטה

| --- | --- |

  תשעת המחוזות המקוריים של טריטוריית מינסוטה (1849–1851) מונחים מעל מינסוטה (מימין), צפון דקוטה ודרום דקוטה (משמאל)
 ממשל
 רשות מחוקקת:  Minnesota Territorial Legislature 
 היסטוריה
 תאריכי הקמה:  1849 
 תאריכי פירוק:  1858 
 ישות קודמת:  טריטוריית איווה, טריטוריית ויסקונסין 
 ישות יורשת:  מינסוטה 
 
טריטוריית מינסוטה (באנגלית: Minnesota Territory) הייתה טריטוריה מאורגנת מאוגדת שהייתה קיימת מ-3 במרץ 1849, ועד 11 במאי 1858, כאשר החלק המזרחי של השטח התקבל לאיחוד כמדינת מינסוטה.
היסטוריה

גבולות הטריטוריה של מינסוטה, כפי שנסללו מחוץ לטריטוריית איווה, כללו את אזור מינסוטה הנוכחי ורוב מה שלימים הפך לטריטוריית דקוטה ממזרח לנהר מיזורי. הטריטוריה של מינסוטה כללה גם חלקים מטריטוריית ויסקונסין שלא הפכו לחלק מוויסקונסין, שנמצא בין נהר המיסיסיפי לוויסקונסין, כולל אזור ראש החץ.
בזמן הקמתה, השטח שהוא כיום מינסוטה הכיל שלוש התנחלויות "לבנות" משמעותיות: סיינט פול, סנט אנטוני (כיום חלק ממיניאפוליס), וסטילווטר. המוסדות הטריטוריאליים הגדולים נחלקו בין השלושה: סיינט פול הפכה לבירה; מיניאפוליס נבחרה כמקום של אוניברסיטת מינסוטה; וסטילווטר נבחרה למקום הכלא הטריטוריאלי של מינסוטה.
מושלים טריטוריאליים

| # | מושל | מושל | נכנס לתפקידו | עזב את המשרד | מפלגה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | אלכסנדר ראמזי |  | 1 ביוני 1849 | 15 במאי 1853 | וויג |
| 2 | ויליס ארנולד גורמן |  | 15 במאי 1853 | 23 באפריל 1857 | דמוקרטית |
| 3 | סמואל מדארי |  | 23 באפריל 1857 | 24 במאי 1858 | דמוקרטית |
מזכירים טריטוריאליים

צ'ארלס ק. סמית', 1849–1851
אלכסנדר וילקין, 1851–1853
ג'וזף רוסר, 1853–1857
צ'ארלס ל. צ'ייס, 1857–1858
פרקליטים כלליים טריטוריאליים

לורנזו א. באבקוק, 1849–1853
לאפייט אמט, 1853–1858
נציגי הקונגרס

הנרי הסטינגס סיבלי – הקונגרס ה-31, הקונגרס ה-32, 1849–1853
הנרי מוואר רייס – הקונגרס ה-33, הקונגרס ה-34, 1853–1857
ויליאם וו. קינגסברי – הקונגרס ה-35, 1857–1858
הערות שוליים

↑  See The Student Page of the Minnesota Secretary of State (אורכב 01.07.2007 בארכיון Wayback Machine) for an overview of how Minnesota's state boundaries were determined.
↑  "History of the Minnesota Territory". Minnesota Territorial Pioneers. אורכב מ-המקור ב-24 ביולי 2016. נבדק ב-25 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
חותמת המאה של מינסוטה, שהונפקה בשנת 1949
טושיו אוגאווה

זהו שם יפני; שם המשפחה הוא .
טושיו אוגאווה (ביפנית: 小川 敏夫; נולד ב-18 במרץ 1948) הוא פוליטיקאי יפני, לשעבר שר המשפטים בממשלת יפן וחבר בית היועצים של יפן מטעם מפלגה הדמוקרטית.
אוגאווה נולד ברובע נרימה שבטוקיו. הוא בוגר אוניברסיטת ריקיו ועבד כתובע. ב-1996 התמודד על מושב בבית הנבחרים של יפן מטעם המפלגה הדמוקרטית, אך נכשל. ב-1998 הוא התמודד על מושב בבית היועצים, ונבחר, ואף נבחר מחדש ב-2004. הוא התמנה לשר המשפטים בינואר 2012, בממשלתו של יושיהיקו נודה. ביוני 2012 ירש את מקומו בתפקיד למקוטו טאקי.
טרקטור פאנהארד שטילון

| --- | --- |

Tracteur Panhard-Châtillon
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  שטילון-פאנהארד
 יצרן:  פאנהארד (בשנת 1911 החברה הייתה קרויה "Panhard et Levassor")
 שנות ייצור:  1911–1918
 יחידות שיוצרו:  800 
 הרכבה:  צרפת צרפת
 מודל קודם:  Fordson
 מודל אחריו:  Ford NAA tractor
 פלטפורמה:  Front-engine, four-wheel-drive layout
 אורך:  4,850 מ"מ
 רוחב:  1,450 מ"מ
 גובה:  1,000 מ"מ
 משקל:  2,439 ק"ג - קיבולת מטען יכולת גרירה - 15 טון
 בסיס גלגלים:  3,320 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, בטור,  8,800 סמ"ק המפיק 40 כ"ס  4 צילינדרים, בטור,  8,800 סמ"ק המפיק 42 כ"ס
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות
 
טרקטור פאנהארד שטילון (בצרפתית: Tracteur Panhard-Châtillon) היא משאית בעלת הנעה כפולה 4x4, מתוצרת יצרן כלי הרכב הטקטים הקלים, והצבאיים "פאנהארד" (בשנת 1911 החברה הייתה קרויה "Panhard et Levassor") הצרפתי, בין השנים 1911–1918.
טרקטור פאנהארד שטילון במלחמת העולם הראשונה

ממשלת צרפת בחנה את דגם "טרקטור פאנהארד שטילון" בשנת 1911, והצבא הצרפתי בחן את הדגם בין השנים 1911 - 1914, והחליט לרכוש כ-50 יחידות.
דגמי "טרקטור פאנהארד שטילון" היו מהדגמים הראשונים בעלי הנעה כפולה 4x4, אשר רכש הצבא הצרפתי.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה דגמי "טרקטור פאנהארד שטילון" השתתפו בעיקר במשימות של גרירת תותחים.
דגמי "טרקטור פאנהארד שטילון" תרמו למאמץ המלחמתי בקרב הראשון על המארן, בגלל תנאי השטח הקשים, הצבא הצרפתי לא היה מסוגל להשתמש בסוסים שיגררו תותחים.
גלגלי ה"טרקטור פאנהארד שטילון" היו בנויים מפלדה יצוקה.
דגמי "טרקטור פאנהארד שטילון" תוכננו ל-12 נוסעים (נהג+נוסע בקבינה, 10 נוסעים בארגז המטען). הדגם, עם 12 הנוסעים היה מסוגל לגרור עגלה (+ נהג עגלה) אשר גוררת תותח.
יצרנית כלי הרכב "פאנהארד "

"פאנהארד " נוסדה בשנת 1845 על ידי
רנה פאנהארד  ושותפו Émile Levassor. החברה הייתה קרויה "Panhard et Levassor". בין השנים 1910–1950 ייצרה "פאנהארד " משאיות ואוטובוסים, בנוסף לייצור מכוניות, רכבי שטח ושריוניות.
בין השנים 1963–1968 "פאנהארד" הייתה בבעלות סיטרואן, ומאוחר יותר בבעלות פיג'ו.
בשנת 2005 הייתה "פאנהארד " בבעלות "Auverland". היום "פאנהארד" בבעלות "Renault Trucks", חברת בת של קונצרן הרכב הצרפתי רנו, הנשלטת משנת 2001 על ידי וולוו (Volvo Group).
לקריאה נוספת

"טרקטור Panhard-Châtillon" - תמונות
"טרקטור Panhard-Châtillon" - כולל שרטוט הדגם
הערות שוליים

↑  Ferrus, L. "Le Tracteur Panhard-Châtillon". Revue d'artillerie (in French). Nancy: Berger-Levrault. 82. 1913. ISSN 2019-8396
↑  "טרקטור Panhard-Châtillon"  rbmn.free.fr/Tracteur_Chatillon-Panhard_1911
↑  "טרקטור Panhard-Châtillon"  mvcgfrance.org/menu2/vehicules_exception
↑  תמונה: "טרקטור Panhard-Châtillon" - גורר תותח במלחמת העולם הראשונה club-panhard-france.net/Site/index.php/galerie-panhard/207-panhard-dans-la-grande-guerre/detail/11834-1914-tracteur-chatillon-panhard-02?tmpl=component
↑  "טרקטור Panhard-Châtillon" books.google.com
↑  "טרקטור Panhard-Châtillon" books.google.co.il/books/about/Artillerie_automobile_Le_tracteur_Chatil
↑  "טרקטור Panhard-Châtillon" mvcgfrance.org/menu2/vehicules_exception/tech
↑  משאיות תוצרת "Panhard" myntransportblog.com/2015/02/07/panhard-trucks
↑  דגמי Panhard & Levassor
↑  היסטוריה - Panhard core77.com/posts/53167/A-Brief-History-of-Panhard-the-Weird-and-Wildly-Popular-French-Automaker
טקג'י אוצוקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 ביוני 1906 איאבה, יפן 
 פטירה:  10 בספטמבר 2004 (בגיל 98) 
 מדינה:  האימפריה היפנית, יפן 
 
תמונתו של האב טקג'י אוצוקי, התלויה לצד דגל ישראל בבית שלום יפן.
טקג'י אוצוקי (Ōtsuki Takeji 大槻武二, 2004–1906) היה המייסד של כנסיית ישו הקדושה, שהיא הכנסייה העצמאית השלישית בגודלה ביפן.
אוצוקי נולד באיאבה בשנת 1906. בצעירותו המיר את דתו לנצרות. הוא הצטרף אל כנסיית Japan Holiness Church בשנת 1930, והוסמך כאב מנזר.
הוא עבד ברחבי יפן, ובשנת 1936 קיבל על עצמו עבודה מיסיונרית במנצ'וריה.
בשנת 1938 הוא התנסה בהתגלות אלוהית שעל פיה נדרש להתפלל למען קום מדינת ישראל, התקומה והגאולה של עם ישראל, שלום ירושלים וביאת המשיח. הוא המשיך את פועלו גם בתקופת מלחמת העולם השנייה שבה יפן לחמה לצד גרמניה הנאצית, חרף הרדיפות שסבל בעקבות אמונתו ואהדתו לישראל.
בשנת 1946 הוא ייסד את "אגודת הנוצרים היפנים ידידי ישראל".
לאחר המפגש הראשוני שלו עם זוג ישראלי בשנת 1962, הוא הגה רעיון לבנות בית הארחה עבור ישראלים המגיעים לבקר ביפן. בעקבות זאת, נוסד בשנת 1971 בית ההארחה "בית שלום", אשר ממשיך להיות פעיל גם לאחר מותו.
בשנת 1995 הקימה האגודה מרכז חינוך לשואה, אשר בשנת 2007 עבר לביתן חדש על שמו של האב טקג'י אוצוקי.
בפארק יצחק רבין נמצא גן יפני על שם האב טקג'י אוצוקי, אשר פותח בסיוע אגודת "בית שלום".
הערות שוליים

↑  פארק רבין באתר קק"ל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007585580005171  ISNI: 0000 0001 1550 0372  LCCN: n2011008716  VIAF: 168706012   WorldCat (עם VIAF): 168706012 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יפנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טרקוטה אדריכלית

בניין הטלפון של בל אדיסון (אנ') בברמינגהם הוא בניין לבנים אדומות וחיפוי טרקוטה אדריכלית מסוף המאה ה-19.
טרקוטה אדריכלית היא תערובת שרופה של חימר ומים שניתן להשתמש בה ברכיבים לא מבניים, חצי מבניים או מבניים בחלק החיצוני או הפנימי של בניינים. חימר טרקוטה, או כפי שנקרא חרס אשר אינו משמש לייצור כלים, הוא חומר בנייה עתיק המתורגם מלטינית כ"אדמה אפויה". הטרקוטה האדריכלית היא למעשה טרקוטה חזקה יותר ויכולה להיות מעובדת באופן בלתי מזוגג, צבוע, מזוגגת חלקה או מזוגגת. הטרקוטה מורכבת ממארג חימר נבוב ומעובד לאריחים. את האריחים ניתן להתקין באמצעות חומרי מליטה כדוגמת מלט או לתלות בעוגני מתכת. כל האריחים ממולאים חלקית במלט.
בסוף המאה ה-19 הגרסה המזוגגת, כלומר טרקוטה אדריכלית מזוגגת (אנ') הפכה לפופולרית. ניתן להשתמש בטרקוטה יחד עם לבנים, לאזורי נוי; אם מקור החימר זהה ניתן לשלב אותם באופן הרמוני, או אם הם שונים לניגוד. טרקוטה אדריכלית משמשת גם לחיפוי על חומר מבני אחר.
הרכב כימי

טרקוטה עשויה ממערך חימר או סחף, חומר שטף, ומגרגרים או פיסות חימר שנשרף בעבר. חרסיות הן שרידים של בליית סלעים הקטנים מ-2 מיקרון. הם מורכבים מסיליקה ואלומינה. קאוליניט, הלויסיט, מונטמורילוניט, איליט ומיקה הם כולם סוגים טובים של חימר לייצור קרמיקה. כאשר מערבבים אותם עם מים הם יוצרים סיליקה אלומיניום הידרומית פלסטית וניתנת לעיצוב. במהלך תהליך השריפה החרסיות מאבדות את מימיהן והופכות לגוף קרמי מוקשה.
שטפים מוסיפים חמצן כשהם שורפים כדי ליצור התכה אחידה יותר של חלקיקי הסיליקה בכל גוף הקרמיקה. זה מגביר את חוזק החומר. חומרי השטף הנפוצים הם סידן פחמתי, ספירי פלד אלקליין, מנגן ותחמוצות ברזל. גרוג משמש למניעת התכווצות ולמתן מבנה למערך החימר העדין.
היסטוריה

הטרקוטה נוצרה על ידי היוונים הקדומים, הבבלים, המצרים הקדמונים, הרומאים, הסינים, תרבות עמק האינדוס ועמים ילידים ביבשת אמריקה. הוא שימש עבור רעפים, מדליונים, פסלים, כותרות ופרטים אדריכליים קטנים אחרים.
תהליך ייצור

ניתן להכין טרקוטה על ידי יציקה או לחיצה של התערובת לתוך תבנית גבס או אבן חול, חימר יכול להיות מגולף ביד, או תערובת ניתן לשחול לתוך תבנית באמצעות מכונות מיוחדות. החימר מתכווץ כשהוא מתייבש מאיבוד מים ולכן כל התבניות עשויות מעט יותר גדולות מהמידות הנדרשות. לאחר יצירת הכלי הירוק הרצוי, או מיובש באוויר, הוא נשרף בכבשן למשך מספר ימים, שם הוא מתכווץ עוד יותר. החימר החם מתקרר באיטיות ואז מסיים ביד. הקרמיקה נשלחת לאתר הפרויקט שם היא מותקנת על ידי קבלנים מקומיים. החלקים החלולים ממולאים חלקית במלט ואז מונחים על גבי הקיר, תלויים מעוגני מתכת, או תלויים על זוויות מדף מתכת.
הערות שוליים

↑  "Standard Definitions of Terms Relating to Structural Clay Products". ASTM. Designation C43.
↑  Pollard, A.M.; Heron, Carl (2008). Archeological Chemistry. Cambridge, UK: Royal Society of Chemistry. pp. Chapter 7.
↑  Taylor, Mary; Bradshaw, H.C. (1916). "Architectural Terra-Cottas from Two Temples at Falerii Veteres". Papers of the British School at Rome. 8 (1): 1–34. doi:10.1017/s0068246200005407. S2CID 130444171.
↑  Gerns, Edward; Will, Rachel (2016). "Architectural Terra Cotta". APT Bulletin. 47 (2/3): 1–8.
טריטוריית מונטנה

| --- | --- |

 
 ממשל
 עיר בירה:  באנאק (1864–1865) וירג'יניה סיטי (1865–1875) הלנה (1875–1889)
 היסטוריה
 תאריכי הקמה:  26 במאי 1864 
 תאריכי פירוק:  8 בנובמבר 1889 
 ישות קודמת:   טריטוריית איידהו
 ישות יורשת:   מונטנה
 
טריטוריית מונטנה הייתה טריטוריה מאוגדת מאורגנת של ארצות הברית שהתקיימה מ-26 במאי 1864 עד 8 בנובמבר 1889, אז התקבלה כמדינה ה-41 באיחוד כמדינת מונטנה.
גבולות מקוריים

טריטוריית מונטנה אורגנה מתוך טריטוריית איידהו הקיימת על ידי חוק הקונגרס ונחתמה על ידי הנשיא אברהם לינקולן ב-26 במאי 1864. האזורים שממזרח לקו פרשת המים של אמריקה היו בעבר חלק מטריטוריית נברסקה וטריטוריית דקוטה ונרכשו על ידי ארצות הברית ברכישת לואיזיאנה.
הטריטוריה כללה גם חלק מטריטוריית איידהו ממערב לקו פרשת המים של אמריקה וממזרח לרכס ביטררוט, שנרכשה על ידי ארצות הברית באמנת אורגון, ונכללה במקור בטריטוריית אורגון. החלק של טריטוריית אורגון שהפך לחלק ממונטנה פוצל כחלק מטריטוריית וושינגטון.
הגבול בין טריטוריית וושינגטון לטריטוריית דקוטה היה קו פרשת המים של אמריקה (כפי שמוצג במפה של 1861); עם זאת, הגבול בין טריטוריית איידהו לטריטוריית מונטנה עקב אחר רכס ביטררוט מצפון ל-46°30′ צפון (כפי שמוצג במפה של 1864). שינוי זה נבע בחלקו מכך שהקונגרס איחד את האזור עם יצירת טריטוריית איידהו ב-1863, יחד עם התמרון הפוליטי שלאחר מכן של סידני אדגרטון, שבקרוב יהיה המושל הטריטוריאלי הראשון של מונטנה, ובני בריתו בקונגרס. הם יישמו בהצלחה את שינוי הגבול שהוסיף את העמקים Flathead ו-Bitterroot עבור טריטוריית מונטנה.  החוק המקורי של טריטוריית מונטנה הגדיר את הגבול כמתפרש מהצומת המודרני של מונטנה, איידהו וויומינג ב:
44°30′ צפון; משם ישר מערבה לאורך 44°30′ של קו הרוחב הצפוני עד לנקודה שנוצרה בהצטלבות שלה עם פסגת הרי הרוקי; משם בעקבות פסגת הרי הרוקי צפונה עד להצטלבותו עם הרי ביטר רוט; משם צפונה לאורך פסגת הרי ביטר רוט עד להצטלבותו עם קו האורך ה-39 ממערב מוושינגטון; משם לאורך קו האורך ה-39 צפונה עד לקו הגבול של השטח הבריטי.
עם הקמת טריטוריית ויומינג בשנת 1868, נוצרה בטעות מובלעת של טריטוריית דקוטה הידועה בשם דקוטה האבודה. הממשלה הפדרלית התעלמה מהמובלעת עד 1873, אז היא סופחה ובכך שולבה במחוז גאלאטין, מונטנה. טריטוריית מונטנה התקבלה לאיחוד כמדינת מונטנה ב-8 בנובמבר 1889.
המפה של דה לייסי משנת 1865 של טריטוריית מונטנה
המפה של דה לייסי משנת 1872 של טריטוריית מונטנה
ממשלה

חוק הקונגרס של 1864 שהקים את מונטנה, הידוע כחוק המקורי, קבע ארגון סטנדרטי במקצת לממשלה הטריטוריאלית של מונטנה. היא הקימה זרועות מבצעות, שופטות ומחוקקות של הממשל, אולם לממשלה הפדרלית היה תפקיד דומיננטי בניהול הטריטוריה החדשה. במיוחד, הקונגרס שמר לעצמו את הזכות לבטל כל חוקים שהתקבלו על ידי בית המחוקקים הטריטוריאלי שנבחר על ידי האזרחים. נשיא ארצות הברית מינה את בעלי התפקידים החזקים ביותר בטריטוריה, כולל מושל, מזכיר הטריטוריה ושלושה חברי בית המשפט העליון הטריטוריאלי, בעצה ובהסכמת הסנאט האמריקני. אזרחי הטריטוריה בחרו אספה מחוקקת, המורכבת ממועצה ובית הנבחרים, שיצרו יחד את החוקים עבור הטריטוריה. אזרחים גם בחרו בציר בודד לקונגרס כיועץ לבית הנבחרים של ארצות הברית; נציג טריטוריאלי לא הורשה להצביע.  השלטון הטריטוריאלי נועד לספק מגרש אימונים למעבר עתידי למדינה, ולאפשר זמן למוסדות האזור להתבגר ולאוכלוסיות לצמוח.
ממשלה > מנהל > מושל

המושל כיהן כהונה של ארבע שנים, אלא אם כן הודח על ידי הנשיא. חובות התפקיד כללו 1) ביצוע נאמן של החוקים, 2) לשמש כמפקד העליון של המיליציה, ו-3) לשמש כמפקח על ענייני האינדיאנים. המושל גם היה צריך לאשר או להטיל וטו על חוקים בתוך שלושה ימים ממועד המעבר על ידי האספה המחוקקת הטריטוריאלית.
ממשלה > מנהל > מזכיר הטריטוריה

מזכיר הטריטוריה כיהן כהונה של ארבע שנים, אלא אם כן הודח על ידי הנשיא. חובות התפקיד כללו 1) רישום כל החוקים וההליכים של האספה המחוקקת ומעשיו של המושל, 2) העברת עותקים של החוקים וכתבי העת של האספה המחוקקת לנשיא ולמנהיגי הקונגרס, וכן 3) העברת הליכים ניהוליים והתכתבויות פעמיים בשנה לנשיא. חשוב לציין, המזכיר שימש גם כמושל בפועל במקרה של מותו, הדחה, התפטרות או היעדרות של המושל מהטריטוריה.
ממשלה > משלחת הקונגרס

האזרחים הזכאים של טריטוריית מונטנה הצביעו עבור ציר לקונגרס, ובחרו אותם לכהונה של שנתיים. הנציג הטריטוריאלי ישב בבית הנבחרים וכמו כל נציג אחר השתתף בדיונים, אך לא הייתה להם זכות הצבעה.  בתקופה שמונטנה הייתה טריטוריה, חלק מהנציגים לקונגרס הורשו לשבת בוועדות נבחרות ואפילו בוועדות קבועות של הבית, אך כמו בבית התחתון, הם לא הורשו להצביע.
הערות שוליים

↑  Malone, Roeder, and Lang 1991, p. 95.
1 2  An Act to provide a temporary government, 1864.
↑  Renne 1958, p. 20-23.
↑  Renne 1958, p. 19.
↑  Renne 1958, p. 20-21.
↑  Palmer 2011, p. 3-4.
↑  Palmer 2011, p. 6-8.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010791311605171  LCCN: no2008116462  NARA: 10047250  VIAF: 123552600   WorldCat (עם VIAF): 123552600