stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אסון יפהפה (סרט)
הערות שוליים

↑  Kit, Borys. "Studios in Bidding War for 'Fifty Shades'-Lite Novel 'Beautiful Disaster'". The Hollywood Reporter. נבדק ב-12 ביוני 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  White, James. "Warners has Beautiful Disaster". Empire. נבדק ב-12 ביוני 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  D’alessandro, Anthony. "Roger Kumble Movie 'Beautiful Disaster' Sets Dylan Sprouse, Virginia Gardner & More". Deadline. נבדק ב-1 בנובמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Krishnamurthy, Chaitra (26 באוקטובר 2021). "Jamie Mcguire's problematic past turns fans against Beautiful Disaster". HITC. נבדק ב-1 בנובמבר 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Shotwell, Alyssa (26 באוקטובר 2021). "Racist Author Jamie McGuire Dragged Again Upon News of Romance Book Adaptation". The Mary Sue. נבדק ב-1 בנובמבר 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Donaldson, Kayleigh (28 באוקטובר 2021). "News of an Upcoming Adaptation of 'Beautiful Disaster' Has People Remembering How Racist the Author Jamie McGuire Is". Pajiba. נבדק ב-1 בנובמבר 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Dylan Sprouse and Virginia Gardner Get Steamy in 'Beautiful Disaster' Trailer, Collider
אצטדיון ויסנטה קלדרון

| --- | --- |

 על שם:  Vicente Calderón 
 שמות קודמים:  אצטדיון מנסנרס (1966-1971)
 כתובת:  Pº Virgen del Puerto, 67, 28005
 מיקום:  ספרד מדריד, קהילת מדריד, ספרד
 קואורדינטות:  40°24′06″N 3°43′14″W﻿ / ﻿40.401667°N 3.720556°W﻿ / 40.401667; -3.720556
 אבן יסוד:  1961
 תקופת הפעילות:  2 באוקטובר 1966 – 2017 (כ־50 שנה)
 שופץ:  1972, 1982
 נהרס:  2019–2020
 בעלים:  אתלטיקו מדריד
 מפעיל:  אתלטיקו מדריד
 משטח:  דשא
 אדריכל:  חבייר ברוסו מיגל אנחל גרסיה לומס
 קבוצות:  אתלטיקו מדריד (1966–2017)
 מושבים:  54,907
 ממדי משטח:  105 × 70 מטר
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מדריד מוגדלת) אצטדיון ויסנטה קלדרון (למפת מדריד רגילה) אצטדיון ויסנטה קלדרון   he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אצטדיון ויסנטה קלדרון (בספרדית: Estadio Vicente Calderón) היה אצטדיון בעיר מדריד בן 54,907 מושבים ששימש בתור אצטדיונה הביתי של קבוצת הכדורגל אתלטיקו מדריד עד שנת 2017, עת עברה הקבוצה לארח את משחקיה הביתיים באצטדיון ונדה מטרופוליטנו שבעיר. מלבד משחקיה של אתלטיקו מדריד, אירח האצטדיון משחקים של נבחרת ספרד ואף להופעות.
היסטוריה

העבודות להקמת האצטדיון החלו בשנת 1961 והסתיימו כחמש שנים לאחר מכן. בעת פתיחתו הכיל האצטדיון 62,000 מקומות ונקרא "אצטדיון מנסנרס", על שם נהר המנסנרס שעל גדותיו הוא ממוקם. משחק הפתיחה של האצטדיון נערך ב-2 באוקטובר 1966 בין אתלטיקו מדריד לוולנסיה והסתיים בתוצאה 1-1. הדרבי של מדריד, בין אתלטיקו לריאל מדריד, נערך לראשונה באצטדיון ב-16 באפריל 1967 והסתיים בתיקו 2-2. ב-1971 שונה שם האצטדיון לשמו הנוכחי, על שמו של הנשיא לשעבר של אתלטיקו מדריד, ויסנטה קלדרון.
לקראת מונדיאל 1982 שנערך בספרד עבר האצטדיון שיפוצים ובמהלך התחרות אירח את שלושת משחקי בית ד' בשלב השני. ב-2003 העניקה אופ"א לאצטדיון דירוג 5 כוכבים המאפשר לקיים בו משחקי גמר אירופים.
ב-28 במאי 2017 התקיים באצטדיון משחק פרידה לפני הריסתו (בחסות האפיפיור) בהשתתפות כוכבי כדורגל מהעבר ובהווה. יום לפני כן התקיים בו המשחק הרשמי האחרון במסגרת גמר גביע המלך הספרדי לעונת 2016/17, שבו ניצחה ברצלונה את אלאבס.
האצטדיון נהרס לטובת הקמת פארק.
גלריה

האצטדיון ממבט על
חזית האצטדיון
מבט פנימי
הערות שוליים

↑  20 דקות לברקוביץ', 4:5 לכוכבי העולם, באתר ynet, 28 במאי 2017
| מדריד  |
| --- | --- | --- |
| כיכרות מרכזיות | פוארטה דל סול • פלאסה מאיור • פלאסה דה סיבלס • פלאסה דה קולון • פלאסה דה אספניה • פלאסה דה קסטייה • פלאסה דה לה ויה • פלאסה דה סנטה אנה |  |
| רחובות חשובים | גראן ויה • שדרת פראדו • שדרת רקולטוס • שדרת קסטיאנה |  |
| אנדרטות ומונומנטים | שער אלקלה • שער הניצחון • שער טולדו • שער סן ויסנטה • אובליסק קאחה |  |
| מבנים ואתרים בעלי חשיבות | הארמון המלכותי • ארמון סיבלס • התיאטרון המלכותי • קתדרלת אלמודנה • פארק בואן רטירו • מקדש דבוד • שער אירופה • AZCA • CTBA • אל רסטרו • נואבוס מיניסטריוס |  |
| מוזיאונים | מוזיאון הפראדו • מוזיאון תיסן בורנמיסה • מוזיאון ריינה סופיה |  |
| תחבורה | נמל התעופה מדריד-בראחס • הרכבת התחתית • הרכבת הפרברית • הרכבת הקלה • תחנת אטוצ'ה • תחנת צ'מרטין • תחנת פרינסיפה פיו |  |
| ספורט | ריאל מדריד • אתלטיקו מדריד • אצטדיון סנטיאגו ברנבאו • פלאסיו ויסטלגרה • קאחה מחיקה • אצטדיון ויסנטה קלדרון • אצטדיון מטרופוליטנו • ארמון הספורט • לס ונטאס |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 123a1583-da30-48a4-9fcc-1c57c026daf1
בוליאלדוס (מכתש)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מכתש פגיעה
 על שם:  איסמאל בוליאלדוס
 נתונים ומידות
 קוטר:  61 ק"מ
 עומק:  3.5 ק"מ
 מיקום
 מיקום:  LQ19 
 גוף שמיימי:  הירח
 קואורדינטות:  20°42′S 22°12′W﻿ / ﻿20.7°S 22.2°W﻿ / -20.7; -22.2
  (למפת הירח מוגדלת) בוליאלדוס(למפת הירח רגילה) בוליאלדוס
 
בוליאלדוס (בלטינית: Bullialdus) הוא מכתש פגיעה הממוקם בצד הקרוב של הירח, בקצהו המזרחי של ים העננים. המכתש ממוקם בקואורדינטות סלנוגרפיות 20.7° דרום 22.2° מערב.
צפונית - צפונית מזרחית למכתש מצוי מכתש לוביניצקי, ודרומית מערבית לו מצוי מכתש קניג.
קוטרו של המכתש 61 ק"מ ועומקו 3.5 ק"מ.
במרכז המכתש מספר פסגות שגובהן למעלה מקילומטר.
המכתש קרוי על שם האסטרונום הצרפתי איסמאל בוליאלדוס.
מדרום למכתש מצויים שני מכתשים גדולים הקרויים בוליאלדוס A ובוליאלדוס B.
מכתשי לווין

המכתשים הסובבים את מכתש בוליאלדוס נקראים על שמו, ומסומנים באותיות:
| בוליאלדוס | קו רוחב | קו אורך | קוטר (בק"מ) |
| --- | --- | --- | --- |
| A | 22.1° דרום | 21.5° מערב | 26 |
| B | 23.4° דרום | 21.9° מערב | 21 |
| E | 21.7° דרום | 23.9° מערב | 4 |
| F | 22.5° דרום | 24.8° מערב | 6 |
| G | 23.2° דרום | 23.6° מערב | 4 |
| H | 22.7° דרום | 19.3° מערב | 5 |
| K | 21.8° דרום | 25.6° מערב | 12 |
| L | 20.2° דרום | 24.4° מערב | 4 |
| R | 20.1° דרום | 19.8° מערב | 17 |
| Y | 18.5° דרום | 19.1° מערב | 4 |
בוזקאשי

משחק בוזקאשי באפגניסטן
בּוּזְקָאשִי או קוֹקבּוֹרוּ הוא ספורט קבוצתי מסורתי במדינות מרכז אסיה. הבוזקאשי הוא הספורט הלאומי של אפגניסטן, והוא נחשב לספורט הפופולרי ביותר בקירגיזסטן. מטרתו של כל שחקן המשתתף במשחק היא ללקט פגר של עז או עגל ערוף ראש מהאדמה תוך כדי רכיבה על סוס ולהעבירו אל מעבר לקו המטרה או למעגל מטרה המסומנים בקרקע, וכן למנוע משחקני הקבוצה היריבה לעשות כן. מקורו של הספורט ביכולתם של תושבי הערבות באזור לאסוף עזים ועגלים תוך כדי רכיבה.
תחרויות בוזקאשי נכללות במשחקים הנומדים העולמיים.
אטימולוגיה

למשחק שמות שונים בקרב עמי האזור. בוזקאשי הוא השם המקובל בפרסית (بزکشی) ובטג'יקית (бузкашӣ) ופירושו "הרמת עזים". באוזבקית, טטרית וטורקמנית, נקרא המשחק קוקבורו (kökbörü), בקזחית קֶקְפָּאר (көкпар) ובקירגיזית אוּלָאק טָארְטִיש.
כללי המשחק

למשחק שתי שיטות עיקריות: טוּדָבָּרָאִי וקָרָגָ'אִי. בשיטת הטודבראי, יש להרחיק את הפגר לנקודה כלשהי הרחוקה מיתר המשתתפים. בשיטת הקרג'אי, יש לשאת את הפגר לנקודה ספציפית בקצה המגרש, המסומנת בדגל, להקיף את הדגל, ואז להטילו במרכז מעגל המכונה "מעגל הצדק", בצידו השני של המגרש.
הבוזקאשי הוא משחק קשוח, שכן למשתתפים בו מותר לנקוט בכל דרך אפשרית לשם השגת הניצחון במשחק. כל רוכב נושא עמו שוט, שלעיתים נאחז בשיניים. על מנת להגן על עצמם מבעיטות ומהצלפות של שחקני הקבוצה היריבה, לבושים הרוכבים שכבות ביגוד רבות.
פגרי העגלים או העזים בהם משתמשים במשחק הם בדרך כלל ערופי ראש, גפיהם נכרתות מתחת לברכיהם, ומעיהם מוצאים מהם. הם מושרים במים קרים במשך 24 שעות לפני המשחק, ולעיתים הם ממולאים בחול, על מנת להגדיל את משקלם. השימוש בעגלים נפוץ יותר מאשר בעזים, משום שהם נוטים פחות להתפרק במהלך המשחק. נשיאת הפגרים חייבת להיות באמצעות הידיים, ואין לקשור אותם לגוף או לסוס.
המשחק אינו מוגבל בזמן, והוא יכול להימשך אף מספר ימים, עד להשגת הניצחון. הקבוצה המנצחת זוכה בפרס, בדרך כלל כסף, בגדים או טורבנים. השגת המיומנות במשחק נמשכת שנים רבות, ורבים מהשחקנים הגדולים ביותר (המכונים "צָ'פָּנְדָאז"), הם מעל גיל ארבעים. גם הסוסים צריכים להיות מאומנים היטב, ואימוניהם נמשכים לעיתים למעלה מחמש שנים.
במובן מסוים, מזכיר הבוזקאשי את הפולו, אלא שבאחרון משתמשים השחקנים בכדור, ומשכו מוגבל בזמן.
אצטדיון וינטר

| --- | --- |

 כתובת:  דרך לוד 1
 מיקום:  ישראל רמת גן, ישראל
 קואורדינטות:  32°02′43″N 34°48′56″E﻿ / ﻿32.0453°N 34.815478°E﻿ / 32.0453; 34.815478
 תקופת הפעילות:  1980–הווה (כ־44 שנים)
 שופץ:  2001, 2006
 בעלים:  אגודה למען מכבי רמת-גן (ע"ר)
 אדריכל:  V5 אדריכלים
 קבוצות:  הכח עמידר רמת גן (1980-היום)   הפועל רמת גן גבעתיים (2015-2009)
 מושבים:  8,000
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גוש דן מוגדלת) אצטדיון וינטר(למפת גוש דן רגילה) אצטדיון וינטר(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אצטדיון וינטר(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אצטדיון וינטר  he אצטדיון וינטרhe אצטדיון וינטרמפת  __ רמת גן (in English: Ramat Gan)  __ גבעתיים (in English: Givatayim) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון ומערב: __ תל אביב-יפו (in English: Tel Aviv) ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ גבעת שמואל (in English: Giv'at Shmuel), __ קריית אונו (in English: Kiryat Ono), __ מחנה דורי (in English: Tel HaShomer Base) מדרום: __ אור יהודה (in English: Or Yehuda), __ פארק אריאל שרון (in English: Ariel Sharon Park) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
הכניסה לאצטדיון
אצטדיון וינטר הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בדרום רמת גן סמוך לספארי ומשמש כמגרשה הביתי של קבוצת הכדורגל הכח מכבי עמידר רמת גן. לאצטדיון שני יציעים – מרכזי (מערבי) ומשני (מזרחי).
היסטוריה

מסגירת מגרש גלי גיל בשנת 1974 נותרה קבוצת הכח מכבי רמת גן חסרת מגרש ונדדה בין מגרשים שונים. 
בפברואר 1973 הוחכר מגרש ליד הספארי לאגודה למען מכבי רמת גן לצורך הקמת האצטדיון עבור קבוצת הכח מכבי רמת גן. ביולי 1979 דווח שהשלמת האצטדיון מתעכבת בגלל מחסור בכסף. מידות המגרש היו זהות לאלו של בלומפילד. האצטדיון נפתח בשנת 1980 ובעונת 1981-82 קיימה בו הכח רמת גן את משחקי הבית. בשנת 1985 פורסם שמצב האצטדיון ירוד ובשנת 1986 פורסם שהדשא חודש והמגרש יושר.
בשנת 2001 הותקנו באצטדיון כ-8,000 מושבי פלסטיק על טריבונות הבטון. המושבים, בצבעי הקבוצה דאז, סגול ולבן, הותקנו בסדר אשר יצר את כיתוב שם הקבוצה, "הכח מכבי רמת גן", וכן את קריאת העידוד המפורסמת של אוהדי הכח, "הך הך הכח".
ב-2006, לרגל עליית הקבוצה המאוחדת, הכח עמידר רמת גן, לליגת העל, שופץ האצטדיון בסיוע עיריית רמת גן והטוטו בצורה נרחבת יותר, שכללה התקנת עמודי תאורה חדשים שהובאו מאיטליה, שיפוץ תא התקשורת, הרחקת הגדר החיצונית ויצירת מרחב סטרילי סביב האצטדיון, צביעת היציעים, שיפוץ היציע המזרחי, הגדלת מספר הכניסות לאצטדיון משתיים לשש ושיפוצן ובניית ביתן חדש לקופות.
באצטדיון שיחקו בעבר הקבוצות עירוני ניר רמת השרון בעונת 2011/2012, מ.ס. כפר קאסם בשנים 2018-2015 ובית"ר תל אביב.
בעת התפרצות נגיף הקורונה בישראל בשנת 2020 הוחלט להפוך את האצטדיון לבסיס צבאי שמהווה בית חולים זמני במסגרת התקנות לשעת חירום.
עד שנת 2018 האצטדיון נהג לארח טקסי סיום לימודים לתלמידי כיתות ח' מכל בתי הספר בעיר.
היסטוריה > הסכסוך על אצטדיון

ב-2018 החליט הבעלים של קבוצת הכח עמידר שהאצטדיון שייך לו, שהוועד לא קיים והוא מתכוון להקים במתחם השייך לו אצטדיון כדורגל חדש על שם משפחתו ולמכור את הנוכחי עם הקבוצה.
בעלי הקבוצה סירב לדבר עם אוהדי הקבוצה שטוענים שאינו משקיע בה ואין ברצונו להחזירה לליגה גבוהה יותר. הקרע הזה גורם לכך שלמשחקי הקבוצה מגיעים כמה עשרות אוהדים בלבד.
ביוני 2020 פנה הוועד בבקשה לפסק דין הצהרתי שיקבע מי בעל זכות החכירה במגרש ומי בעל זכות השימוש בו.
בסוף 2022 נחתם הסכם בין בעלי הקבוצה דאז, לבין העמותה למען המכבי ברמת גן, לפיה לקבוצת הכדורגל אין זכויות קנייניות במגרש, וכי הקבוצה שוכרת את המגרש למשך שנתיים בכל פעם. בכך הפכה הכח רמת גן לקבוצה היחידה בישראל שבבעלות ארגון המקושר אליה, אצטדיון.
מספר חודשים לאחר מכן החליט בית המשפט לסגור את האצטדיון, מתוך חשש שאחד מבעליה הקודמים של הקבוצה מקיים בו פעילות פלילית, מה שיהווה סכנה לשלום הציבור. נכון לספטמבר 2024, האצטדיון עומד נטוש ועדיין סגור לפעילות.
הערות שוליים

↑  זכויות במקרקעין, אגודה למען מכבי רמת-גן, אתר גיידסטאר
↑  שחקני הכח סירבו לפנות איצטדיון ר"ג לאימון הסגל, מעריב, 8 בינואר 1976
↑  שאילתה של מר אדם קניגסברגר חבר מועצת העיר, עיריית רמת-גן, ישיבת מועצת העיר מן המניין מס' 80 (חלק א'), 10 במאי 2018
↑  פרקש רוצה להיות בעל הבית והוא עומד מאחורי הקנוניה, מעריב, 30 באוגוסט 1976
↑  הדאגה: מגרש ביתי, מעריב, 8 ביולי 1979
↑  בגלל תשש מ"ריגול" בוטל משחק של כפר־סבא, מעריב, 18 בספטמבר 1980
↑  לאן בחג, מעריב, 19 באוקטובר 1981
↑  מחר ברמת־גן דרבי עם השלכות על המאבק בצמרת, דבר, 22 בינואר 1982
מאבק לאומי בצמרת הארצית, מעריב, 29 באוקטובר 1982
↑  וינטר: פראייר מי שחוזר לכאן, חדשות, 27 באוגוסט 1985
↑  בית"ר ת"א - הפועל פ"ת, מעריב, 18 בספטמבר 1986
↑  ספורט הארץ, בגלל הסגר על בני ברק: איצטדיון וינטר ישמש בסיס צבאי, באתר הארץ, 4 באפריל 2020
↑  רוקדים כל הדרך לתיכון באתר עיריית רמת גן
↑  אבינעם פורת, פעם היינו:האימפריות הנעלמות של הכדורגל הישראלי, באתר ynet, 6 בספטמבר 2020
↑  אבי כהן, לאחר עשר שנות מאבק: העמותה למען המכבי ברמת גן היא הבעלים של אצטדיון וינטר, 15 בדצמבר 2022, ישראל היום
↑  מיכאל וייסרמן, מכת מוות להכח עמידר רמת גן? אצטדיון וינטר ייסגר, 7 ביוני 2023, דאבל פס
↑  משה פרימו, ‏לראות ולא להאמין: הסיפור מאחורי ההזנחה של איצטדיון וינטר, באתר ערוץ הספורט, 12 בספטמבר 2024
אצטדיון וינטר עומד נטוש
בוחופלביה

| בוחופלביה> תקופה |
| --- | --- |
קרבון פנסילבני
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: חרקים
סדרה:: בריומאים
משפחה:: Bojophlebiidae
סוג:: בוחופלביה
מין:: Bojophlebia prokopi
שם מדעי
 Bojophlebia ‏Kukalová-Peck, 1985

בוחופלביה (שם מדעי: Bojophlebia) הוא סוג נכחד של חרק מכונף שהתקיים במשך הקרבון הפנסילבני.
מאפיינים

חרק זה נחשב לפי ההערכות לקרוב של הבריומאים ואולי קרוב מעט לשפיראים, כשהוא השתייך לקבוצה אודונטופטרה. הסוג תואר ב-1985 בידי החוקר Kukalová-Peck ונכלל בו מין יחיד - Bojophlebia prokopi. מספר חוקרים רואים בו קרוב יותר של הסדרה שנכחדה Hydropalaeoptera.
המאובנים של חרק זה התגלו במוראביה, צ'כיה ומאובני חרק נוסף מהאזור בתחילה הוגדרו בסוג זה אך בהמשך הועברו לסוג נפרד - Carbotriplura. אלה הוערכו כשייכים לאחד מגדולי החרקים, על פי מוטת הכנפיים באורך של 45 מ"מ, מה שהופך אותו לאחד מגדולי החרקים שהתקיימו.
מאפייניו של החרק מראים שהיה פרימיטיבי והיה כנראה בעל גבעולי עיניים ומחושים, אם כי בדומה למאובני חרקים אחרים שהמאובנים המקוריים אינם מכילים מידע מובהק על שיוכם אלא רק על דמיונו של החוקר, כפי שקרה במיון של החרקים: Carbotriplura ו-Gerarus.
הערות שוליים

↑  Sroka, P.; Staniczek, A. H.; Bechly, G. (2015). "Revision of the giant pterygote insect Bojophlebia prokopi Kukalova-Peck, 1985 (Hydropalaeoptera: Bojophlebiidae) from the Carboniferous of the Czech Republic, with the first cladistic analysis of fossil palaeopterous insects". Journal of Systematic Palaeontology. 13 (11): 963–982. doi:10.1080/14772019.2014.987958. S2CID 84037275.
↑  Pavel Sroka, Arnold H. Staniczek, Günter Bechly, Revision of the giant pterygote insect Bojophlebia prokopi Kukalová-Peck, 1985 (Hydropalaeoptera: Bojophlebiidae) from the Carboniferous of the Czech Republic, with the first cladistic analysis of fossil palaeopterous insects, Journal of Systematic Palaeontology 13, 2015-11-02, עמ' 963–982 doi: 10.1080/14772019.2014.987958
ביצות ליובליאנה

נובו
מסטו
נובו
מסטו

ביצות ליובליאנה (בסלובנית: Ljubljansko barje) הן אזור ביצתי הממוקם מדרום לליובליאנה, סלובניה. שטח הביצה הוא 163 קילומטר רבוע.
האזור נוצר לפני 2 מיליון שנים עם שקיעת אזור נרחב באגן ליובליאנה. אל תוך האזור השקוע זרמו מספר יובלים תת-קרקעיים (בין היתר, הסאווה), וייצרו אגם. לפני 6000 שנים האגם התייבש, והשאיר את האזור הביצתי. באזורים העמוקים במיוחד, נוצרו שכבות כבול.
הגלגל העתיק ביותר בעולם. ארכאולוגים מצאו אותו בביצה ב-2002. הגלגל מתוארך כבן 5,100-5,300 שנים.
החל משנת 6,600 לפני הספירה, באזור התקיימו התיישבויות בצורת בתי כלונסאות. ממצא מפורסם מהתיישבות זו הוא הגלגל העתיק בעולם (בתמונה מימין), ההתיישבות חדלה להתקיים בתחילת תקופת הברזל.
בגלל ההצפות הדחופות של אגן לובליאנה, לאורך השנים יושבי האזור שאפו לייבשו. ראשונים היו הרומאים, שבנו באזור את העיר אמונה (Emona), שלימים הפכה לליובליאנה. תחת שלטון בית הבסבורג, עם יצירת
התעלות הראשונות, הניסיונות היו אינטנסיביים יותר, ולבסוף במאה ה-19 המאמצים הנחילו הצלחה חלקית. למעשה, תעשיית הכבול הייתה רווחית יותר מחקלאות בעתודות הקרקע החדשות, ולכן, בעקבות קצב החפירה המוגבר שלו, הקרקע הוצפה בחזרה.
עד היום, האזור מושפע מההצפות הדחופות (פעמיים עד שלוש פעמים בשנה) בצורה משמעותית, והאזורים הנמוכים באגן, לא מיושבים בכלל.
הערות שוליים

↑  The origins, באתר Ljubljansko barje
↑  Peat, באתר Ljubljansko barje
↑  גאסר, א., הגלגל העתיק בעולם נמצא בסלובניה, באתר משרד התקשורת הממשלתי הסלובני, מרץ 2003
↑  טורק, ג., Mysterious pile-dwellers, סינפו 04, אפריל 2011
↑  Oto Luthar, The Land Between: A History of Slovenia, With contributions by Oto Luthar, Igor Grdina, Marjeta Šašel Kos, Petra Svoljšak, Peter Kos, Dušan Kos, Peter Štih, Alja Brglez and Martin Pogača, Peter Lang, Frankfurt, 2008, p. 32
1 2  Introduction, באתר Ljubljansko barje
↑  Dénes Lóczy, Geomorphological impacts of extreme weather: Case studies from centraland eastern Europe, Springer, Dordrecht, Heidelberg, New York and london, 2013, p. 129
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4784763-3  VIAF: 237472869   WorldCat (עם VIAF): 237472869
ארוויקה

| --- | --- |

 מדינה:  שוודיה שוודיה
 מחוז:  ורמלנד ורמלנד
 תאריך ייסוד:  1911
 שטח:  10.62 קמ"ר
 גובה:  58 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  14,383 (31 בדצמבר 2020)
  ‑ צפיפות:  1,341 נפש לקמ"ר (2020)
 קואורדינטות:  59°41′N 12°27′E﻿ / ﻿59.69°N 12.45°E﻿ / 59.69; 12.45
 אזור זמן:  UTC +1
 https://www.arvika.se/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת שוודיה מוגדלת) סטוקהולם אופסלה גטבורג האלמסטד מאלמה קרלסקרונה אומאו יבלה קירונה קרלסטד ויסבי נורווגיה פינלנד לטביה ליטא אסטוניה דנמרק האוקיינוס האטלנטי  הים הבלטי ארוויקה(למפת שוודיה רגילה) סטוקהולם אופסלה גטבורג האלמסטד מאלמה קרלסקרונה אומאו יבלה קירונה קרלסטד ויסבי נורווגיה פינלנד לטביה ליטא אסטוניה דנמרק האוקיינוס האטלנטי  הים הבלטי ארוויקה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אווריקה (שוודית: Arvika) היא עיר בשוודיה, בירת קומין ארוויקה. העיר ממוקמת כ-380 ק"מ מערבית מסטוקהולם וכ-50 ק"מ מגבול עם נורווגיה.
היסטוריה

בקרבת היישוב קיימים שרידים של התיישבות מתקופת האבן ותקופת הברונזה. בשנת 1811 הכפר קיבל זכויות עיר, אך כבר בשנת 1829 זכויות אלו נלקחו ממנה. בשנת 1831 ליישוב הגיע תעלת מים הוא הפך לנמל פנימי חשוב. בשנת 1871 לאזור הגיע מסילת ברזל. בשנת 1911 היישוב קיבל זכויות עיר מחדש.
במרכז העיירה נמצאת כנסייה שנבנתה בשנת 1647.
כלכלה

בעיירה ממוקמות מספר מפעלים תעשייתיים. המעסיק הגדול של תושבי העיר הוא מפעל "וולוו ציוד בנייה". בשנת 1996 הוקם מפעל לייצור מכוניות ספורט מדגם אינדיגו 3000 שנסגר לאחר מספר שנים. מספר מפעלים גדולים שפעלו בעיר נסגרו בתחילת המאה ה-21 למשל מפעל "קרייר" לייצור ציוד קירור שפעל בעיר מעל ל-40 שנים עבר להונגריה.
החל משנת 1992 בעיר נערך פסטיבל שנמשך 3 ימים במהלך יולי. בפסטיבל זה הופיעו להקות ידועות דוגמת דפש מוד, Nine Inch Nails, רויקסופ, קורן ועוד.
אקלים

האקלים בארוויקה הוא אקלים יבשתי. הטמפרטורות הגבוהות ביותר נמדדות בחודש יולי, עם ממוצע של 29.2 מעלות צלזיוס, והנמוכות ביותר בפברואר, עם 21.7– מעלות.
בולי נהריה

עקב מלחמת העצמאות, החל מ-25 באפריל 1948, נהריה הייתה מנותקת מכל קשר יבשתי עם יתר היישובים היהודים בארץ ישראל ומשום כך נותק גם קשר הדואר. כדי לקיים קשר דואר שכרה מועצת נהריה סירת מנוע שהובילה את המכתבים לחיפה ובחזרה דרך הים.
לתשלום הוצאות הפעלת סירת הדואר הנהיגה מועצת נהריה בולים, שהודבקו לדברי הדואר והוחתמו בחותמת מיוחדת. ב-25 באפריל 1948 הנפיקה המועצה שלושה בולים בערכים ובצבעים הבאים: 10 מיל ארץ ישראלי, כחול, למשלוח גלויה, 20 מיל, אדום, למשלוח מכתב רגיל ו-50 מיל, ירוק, למשלוח מכתב רשום. ב-16 במאי באתה שנה בוצעה הנפקה מהדורה נוספת עם שינויים קטנים בעיצוב ובכיתוב, אך ללא שינוי הערכים והצבעים.
ראו גם

בולי צפת
בולי ירושלים
הערות שוליים

↑  בולי נהריה נועדו לתעריפים הבאים
ביזנסוויק

| --- | --- |

 מו"ל:  בלומברג 
 תאריכי הופעה:  1929–הווה (כ־95 שנים) 
 שפה:  אנגלית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 ISSN:  0007-7135, 2162-657X
 אתר רשמי
 
ביזנסוויק (באנגלית: Businessweek) הוא שבועון עסקים וכלכלה גדול. הוא נוסד ב-1929 בארצות הברית ויש לו כמיליון קוראים בכל רחבי העולם. השבועון, שיוצא לאור על ידי חברת בלומברג העניק זיכיונות להוצאת השבועון בשפות זרות. והוא יוצא לאור בשפות: סינית, אינדונזית, ערבית, רוסית, בולגרית, רומנית והינדי.
מהדורה עברית

בשנת 2008 החל המגזין לצאת לאור בשפה העברית, על ידי ביזנס וויק ישראל, שהייתה בבעלות קבוצת משקיעים יהודים מאנגליה, בשיתוף שלמה בן צבי.
כ-60% מהחומרים במגזין היו תחקירים של ביזנסוויק העולמי שתורגמו לעברית. בהוצאה העברית נעשו התאמות והשלמות רלוונטיות לישראל.
את המגזין הישראלי ערך ערן בר-טל, כלכלן, מרצה ועורך כלכלי. עם הכותבים הישראלים הקבועים נמנו: עורך הג'רוזלם-פוסט לשעבר אמוץ עשהאל, שיזם את המהדורה הישראלית ושימש כנשיאה; נגיד בנק ישראל לשעבר ד"ר דוד קליין, וכן ירין קימור, ערן כץ, פרופ' יעקב קופ, ד"ר איל יניב, צבי סטפק, בועז ארד, אופיר דואק ועוד.
המגזין יצא לאור אחת לשבועיים והיה מצורף לעיתון "מקור ראשון". מערכתו פעלה בתל אביב ובניו יורק.
בסוף 2008 נפסקה הפקת המהדורה העברית.
הערות שוליים

↑  History & Facts
↑  ענת קם‏, מסתמן: בן צבי סוגר את "ביזנסוויק", באתר וואלה, 9 בדצמבר 2008
ערך זה הוא קצרמרבנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בוגאטי-רימאק

| --- | --- |


סמלי בוגאטי ורימאק
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  פורשה, רימאק אוטומובילי ובוגאטי
 תקופת הפעילות:  יולי 2021 – הווה (כ־3 שנים)
 חברת אם:  קבוצת רימאק 
 מיקום המטה:  קרואטיה זאגרב, קרואטיה
 שליטה בחברה:  55% רימאק אוטומובילי 45% פורשה
 בעלות:  רימאק אוטומובילי
 ענפי תעשייה:  תעשיית הרכב
 מוצרים עיקריים:  מכוניות-על חשמליות
 מנכ"ל:  מאטה רימאץ
 עובדים:  435 (2021)
 
בוגאטי-רימאק (בקרואטית: Bugatti & Rimac) היא יצרנית מכוניות-על חשמליות שבסיסה בזאגרב שבקרואטיה, שהוקמה ביולי 2021 על ידי פורשה, בוגאטי ורימאק אוטומובילי, עקב איגוד רימאק ובוגאטי יחד. מנכ"ל החברה הנוכחי הוא מאטה רימאץ יו"ר ומייסד רימאק אוטומובילי.
פורשה מחזיקה ב-45% ממניות החברה בעוד שרימאק אוטומובילי מחזיקה ב-55% ממניות החברה. למרות איגוד החברות רימאק ובוגאטי יישארו נפרדים.
היסטוריה

רקע הקמת החברה החל עוד בשנת 2020 כשקבוצת פולקסווגן החליטה למכור את בוגאטי, ורימאק אוטומובילי החלה במגעים לקנות אותה.
ביוני 2021 הודלף באינטרנט כי רימאק הולכת לקנות את בוגאטי.
ביולי 2021 הוקמה החברה. מהשנים הבאות תהפוך רימאק את רכבי בוגאטי דרך מיזם זה לחשמליים או היברידים.
מטה החברה ממוקם בזאגרב שבקרואטיה, פעילות החברה החלה בנובמבר 2021.
ב-2 בנובמבר 2021 הושלם האיחוד באופן סופי.
עתיד בוגאטי

מאטה רימאץ אמר בערב חשיפת המותג כי "יש אנשים שרוצים שאנחנו ניקח רימאק נברה ונשים עליה סמל של בוגאטי וזהו, אבל זה לא מה שיקרה. אנחנו רוצים שבוגאטי תהפוך לחברה ריווחית ואנחנו נפתח יחד מכונית היברידית חדשה לחלוטין של בוגאטי", ובכך הבהיר שבוגאטי תרוויח עזרה בפיתוח מכונית חשמליות או היברידיות שיהפכו אותה לחברה ריווחית עוד יותר. מאטה רימאץ אמר כי "עד סוף העשור הנוכחי בוגאטי תהפוך ליצרנית חשמלית אבל עד אז נתחיל לפתח מכוניות היברידיות".
כרגע (2021–2023) בוגאטי ורימאק ימשיכו כרגיל לפתחת את המכוניות שלהן, ועל בוגאטי-רימאק הוטל לפתח לבוגאטי את המכוניות של "הדור הבא".
באוגוסט 2021 הודיעה מאטה רימאץ כי בשנת 2024 תציג בוגאטי מכונית חדשה עם פיתוח של בוגאטי ורימאק יחד, הוא לא ציין האם המכונית תהיה חשמלית, אך היא לא תהיה מונעת במנוע בעירה פנימית ללא סיוע היברידי.
הערות שוליים

↑  BUGATTI to form part of a new joint company, www.bugatti.com (באנגלית)
↑  פורשה, רימאק ובוגאטי הקימו מיזם משותף, באתר מוטור1, ‏05 ביולי 2021
↑  בוגאטי ורימאק מאחדים כוחות באופן רשמי, הופכים לבוגאטי-רימאק, באתר מוטור 1, ‏05 ביולי 2021
↑  Rimac and Bugatti join forces to make the hypercars of the future, באתר טופ גיר, ‏05 ביולי 2021
↑  Bugatti ve Rimac'tan çok önemli ortaklık!, באתר מוטור 1, ‏06 ביולי 2021 (בטורקית)
↑  Porsche takes a stake in the Croatian technology and sports car company Rimac, Porsche Newsroom (באנגלית)
↑  Bugatti i Rimac łączą siły. Obie marki zachowają odrębność, www.auto-swiat.pl, ‏2021-07-06 (בפולנית)
↑  פולקסווגן במגעים למכירת המותג בוגאטי למאטה רימאק הקרואטי, באתר bbj, ‏20 בספטמבר 2020
↑  Rimac Going Big With Bugatti Takeover, Public Offering: Report, באתר מוטור 1, ‏17 ביוני 2021
↑  Rimac и Bugatti теперь в одной команде, а тренирует их Porsche, באתר מוטור 1, ‏06 ביולי 2021 (ברוסית)
↑  Rimac takes over Bugatti, hints at electrification of legendary supercar brand, באתר אלקטריק, ‏05 ביולי 2021
↑  Bugatti-Rimac wystartuje w tym roku, ORPA - Obserwatorium Rynku Paliw Alternatywnych, ‏2021-07-07 (ב־)
↑  cartube, פסגה חשמלית: האיחוד של רימאק ובוגאטי הושלם - cartube, באתר www.cartube.co.il
↑  בוגאטי ורימאק: איך זה באמת יעבוד?, באתר טופ גיר, ‏06 ביולי 2021
↑  Bugatti EV Won't Be A Rebadged Rimac Nevera, ICE Still Has A Future, באתר מוטור 1, ‏06 ביולי 2021
↑  Bugatti EV und Hybrid mit Rimac-Know-How bestätigt, באתר מוטור 1, ‏06 ביולי 2021 (בגרמנית)
↑  Bugatti Has All-New Car In Development That Should Debut In 2024, Motor1.com (באנגלית)
| בוגאטי-רימאק |
| --- | --- | --- |
| מייסדים | פורשה, רימאק אוטומובילי ובוגאטי |  |
| אישיים | מאטה רימאץ - מנכ"ל החברה |  |
| חברות בשליטת בוגאטי-רימאק | בוגאטי • רימאק אוטומובילי |  |
רימאק נברה
בוגאטי שירון סופר-ספורט