stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טירת הזהב הנצחית
היסטוריה

הטירה נבנתה ב-1874–1876 על ידי הפקיד משושלת צ'ינג, שן באוז'ן (אנ'), במטרה להגן על החוף ולהגן על האי מפני פלישות יפניות. הטירה שומשה בפעם הראשונה במלחמת סין–צרפת ב-1884. כאשר טייוואן נמסרה לאימפריה היפנית, על ידי שושלת צ'ינג ב-1895, העם הטייוואני נלחם תחת דגל רפובליקת פורמוסה נגד ספינות הקרב היפניות הפולשות מהטירה הזאת. כאשר יפן השתלטה על הטירה, הטירה איבדה את ערכה הצבאי, והיא נאבדה לחלוטין כאשר בתקופת מלחמת רוסיה–יפן, מכרה ממשלת יפן כמה מתותחי המצודה. למרות זאת, היפנים רשמו אותה מאוחר יותר כנקודת נוף בעיר, ואז שיפצו את הטירה ושינו את גשר העץ שנכנס למבצר לגשר מבטון מעוטר בסלעים שטופות.
לאחר מלחמת העולם השנייה, אזור הטירה הכיל מבני מגורים לא חוקיים, מה שהחמיר את מצבו של הטירה. רק ב-1975, במלאת 100 שנה להקמתה הטירה, ממשלת העיר טאינאן בנתה מחדש ושחזרה חלק גדול מהטירה וחיזקה את התותחים שנמצאים בטירה.
ב-28 בדצמבר 1983, הודיע משרד הפנים של טאייואן על רשימת 15 אנדרטאות התרבות ברמה הראשונה, ביניהן נמצאה טירת הזהב הנצחית.
במאי 1997, לאחר שתוקן "החוק לשימור נכסי תרבות", הסיווג לרמות ראשונה עד שלושה בוטל. טירת הזהב הנצחית הוסבה לאנדרטה לאומית.
המבנה שוחזר פעם נוספת ב-1999, ואז נפתח מחדש. בנוסף, במהלך השיפוץ האחרון נמצאו חלק מהשרידים שנקברו מתחת לאדמה והוגנו בכיסוי זכוכית למבקרים.
גלריה

הכניסה לטירה
החפיר שמקיף את הטירה
אחד מהתותחים שנמצאים בטירה
שרידי הטירה
אחד מהתותחים שנמצאים בטירה
לקריאה נוספת

Bender, Andrew et al. (2004). Taiwan. San Francisco: Lonely Planet.
Fu Chaoqing, "An Overview of Tainan's Historic Sites and Historic Buildings", Tainan City: Taiwan Architecture and Cultural Assets Press, November 2001, pp. 30-31 ISBN 957-30880-4-5.
Wang Haoyi, "Storytelling at Miaokou", Taipei City: Soul Workshop Culture, August 2008 ISBN 978-986-6782-47-3.
הערות שוליים

↑  "Attractions > Hot Spots > Tainan City > Eternal Fortress >". Eng.taiwan.net.tw. ארכיון מ-2014-05-25. נבדק ב-2014-05-25.
טירת האדלי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  טירה, חורבות 
 מיקום:  קאסל פוינט 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 בעלים:  המורשת האנגלית 
 מפעיל:  המורשת האנגלית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1230
 תאריך פתיחה רשמי:  1230 
 קואורדינטות:  51°32′40″N 0°36′32″E﻿ / ﻿51.5444°N 0.609°E﻿ / 51.5444; 0.609
 אתר רשמי
  (למפת אנגליה מוגדלת) לונדון ברמינגהאם לידס ברדפורד מנצ'סטר ליברפול בריסטול לסטר פורטסמות' פלימות' ניוקאסל סקוטלנד צרפת ויילס צ. אירלנד  איר. תעלת למאנש הים הצפוני  הים האירי טירת האדלי(למפת אנגליה רגילה) לונדון ברמינגהאם לידס ברדפורד מנצ'סטר ליברפול בריסטול לסטר פורטסמות' פלימות' ניוקאסל סקוטלנד צרפת ויילס צ. אירלנד  איר. תעלת למאנש הים הצפוני  הים האירי טירת האדלי
 
שרידי המגדלים המזרחיים של הטירה.
טירת האדלי (באנגלית: Hadleigh Castle) היא טירה הממוקמת במחוז אסקס, באנגליה שבממלכה המאוחדת. הטירה צופה אל שפך נהר התמזה, בסמוך לעיירה האדלי.
הטירה נבנתה בשנות ה-30 של המאה ה-13, בתקופת שלטונו של הנרי השלישי, מלך אנגליה, ושרידיה מהווים כיום מבנה לשימור המנוהל על ידי ארגון מורשת אנגליה.
היסטוריה

הקמת הטירה החלה בשנת 1230, בתקופת שלטונו של הנרי השלישי, עבור יוברט דה בורג, הארל הראשון מקנט אשר כיהן כשופט העליון של אנגליה. לאחר כליאתו של יוברט על ידי הנרי השלישי בשנת 1232 הולאמה הטירה.
הטירה נבנתה תוך שימוש באבן שהובא מקנט. במהלך שנות ה-60 של המאה ה-13 הורחבה הטירה במצוות המלך אדוארד השלישי. במהלך השנים שימשה הטירה כרכושן של מספר מלכות אנגליה ובהם אליזבת וודוויל (רעייתו של אדוארד הרביעי) ושל שלוש מנשותיו של הנרי השמיני: קתרין מארגון, אן מקליווס וקתרין פאר. בשנת 1551 מכר המלך אדוארד השישי את הטירה עבור 700 ליש"ט עבור הלורד ריץ', אשר לימים מכר אותה למשפחת ברנרד.
לאחר עשרות שנים של הזנחה בהם הטירה לא הייתה בשימוש, הפכה הטירה, במאה ה-17, לאיי חורבות.
הצייר האנגלי ג'ון קונסטבל ביקר בטירה בשנת 1814 ושרטט אותה, לימים צייר עשרה ציורי שמן של הטירה. היצירות הוצגו בשנת 1829 באקדמיה המלכותית וזכו להצלחה רבה. אחת מהיצירות מוצגת כיום במוזיאון טייט בריטניה שבלונדון, ואחרת מוצגת במרכז ייל לאמנות בריטית בניו הייבן שבארצות הברית.
הפארק הכפרי האדלי

הפארק הכפרי הממוקם סביב הטירה מוחזק על ידי מועצת מחוז אסקס ומנוהל על ידי מועצת המחוז כאתר נופש. בשנת 2008 הוחלט כי בפארק ייערכו תחרויות אופני ההרים במסגרת אולימפיאדת לונדון שצפויה להיערך בשנת 2012.
גלריה

תחריט של הטירה. שנת 1810 לערך.
תחריט של הטירה. 1850.
שרידי שני המגדלים המזרחיים.
תצלום פנורמי.
הערות שוליים

↑  חדשות ה-BBC. ההכרזה על אתר תחרות הרכיבה באופני ההרים.
| אתרי אולימפיאדת לונדון (2012) |
| --- | --- | --- |
| האזור האולימפי | האצטדיון האולימפי • מרכז ספורט המים • ולופארק • ריברבאנק ארנה • הארנה לכדורסל • קופר בוקס • הארנה לכדורמים |  |
| אזור הנהר | מרכז התערוכות אקסל • צפון גריניץ' ארנה • פארק גריניץ' • קסרקטיני חיל התותחנים המלכותי |  |
| אתרים אחרים בלונדון | אצטדיון ומבלי • הארנה של ומבלי • אצטדיוני הטניס בווימבלדון • מגרש הקריקט לורדס • ריג'נטס פארק • רחבת משמר הסוסים • הייד פארק • מרכז התערוכות ארלז קורט • מסלול המרתון |  |
| אתרים מחוץ ללונדון | מרכז החתירה במים סוערים עמק לי • אגם דורני • אקדמיית השיט הלאומית ויימות' ופורטלנד • טירת האדלי |  |
| אצטדיוני כדורגל | אצטדיון ומבלי • האמפדן פארק • אצטדיון המילניום • אולד טראפורד • סנט ג'יימס פארק • ריקו ארנה |  |
שרידי החומה. מבט מדרום. תחריט משנת 1783.
ציור שמן של הטירה מעשה ידי ג'ון קונסטבל.
טארטאקוב

טארטאקוב (באוקראינית: Тартаків - טארטאקיב; בפולנית: Tartaków; ביידיש: טאַרטעקיוו) היא עיירה במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

טארטאקוב נוסדה בשנת 1426, ובמהלך המאה ה-18 הוענקו לה זכויות עיר, ונקבעו בה ירידים שנתיים וימי שוק. לאחר מלחמת העולם הראשונה, ובהתאם להסכם ריגה, נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.
יהודי טארטאקוב

יהודים ישבו בעיירה מראשיתה, ונטלו חלק מרכזי במסחר שהתנהל בה. בשנות ה-40 של המאה ה-18 פעל בעיירה בית דפוס יהודי, אשר הוחרם בידי השלטונות בשנת 1754. בתקופה זו התארגנה בעיירה קהילה יהודית עצמאית.
בעת הכיבוש הרוסי של העיירה בתחילת מלחמת העולם הראשונה ערכו החיילים הקוזקים והצ'רקסים שנכנסו אליה פרעות ביהודיה, תוך אונס נשים ושוד רכוש רב. כאשר נכנסו החיילים הפולנים לעיירה בשנת 1919, פרעו גם אלו ביהודיה. לאחר המלחמה השתקמה הקהילה היהודית בעיירה בסיוע הג'וינט, ובין מלחמות העולם נמנו בעיירה 1,139 יהודים, מתוך 1,486 תושבים, והתקיימה בה פעילות של המפלגות הציוניות השונות. פעילות זו נאסרה עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939, תוך הגליית הפליטים היהודים שהגיעו לעיירה, כמו גם כמה מהמשפחות היהודיות האמידות ביישוב, לעומק ברית המועצות.
יהודי טארטאקוב > בשואה

עם פרוץ מבצע ברברוסה, בסוף יוני 1941, הופגזה העיירה באופן כבד בידי הגרמנים, ויהודיה נמלטו לכפרי ולשדות הסביבה. עם כניסת החיילים הגרמנים לעיירה, רצחו בה אלו בו ביום 173 יהודים. בהמשך נלקחו יהודי העיירה לעבודות כפייה, במסגרתן עונו, וחלקם נרצחו. יודנרט שמונה בעיירה לאחר מכן נצטווה להסדיר את אספקת עובדי הכפייה היהודים לגרמנים. בערב פורים תש"ב שולחו כ-50 יהודים מהעיירה למחנות עבודה בסביבת לבוב.
בסוף ספטמבר 1942 ערכו הגרמנים אקציית חיסול בעיירה, בה שילחו את כ-900 היהודים שנותרו במקום למחנה ההשמדה בלז'ץ ולגטו סוקאל. יהודים בודדים מהעיירה ששרדו את השואה לא שבו להתגורר בה, לאחר שהאוקראינים המקומיים איימו עליהם ברצח.
חידושי הרשב"א על מסכת מנחות

חידושי הרשב"א על מסכת מנחות הוא ספר של אחד הראשונים, שנכתב על מסכת מנחות, והוא מספרי הראשונים היחידים על מסכת בסדר קדשים.
תוכן הספר

הספר כולל חידושים וביאורים על מסכת מנחות בדרך הפשט, כדרכם של הראשונים בעלי התוספות, באריכות.
מחבר הספר

מדפיסי החיבור יחסו אותו לרשב"א, וכן נקבע שמו של הספר בכל מהדורותיו. אולם סגנונו של הספר מוכיח שלא יצא מתחת ידי הרשב"א.
החיד"א מזכיר בשם הגדולים כי ראה חידושים בכתב יד השייכים לרשב"א על מספר מסכתות, ובהם מסכת מנחות.
הרב אלחנן וסרמן כותב בקובץ ידיעות שבתחילת ספרו קובץ הערות על מסכת יבמות, ובו כתב בשם החפץ חיים, שמחבר הספר הוא רבי ישעיה די טראני, ומדובר בעצם בחלק נוסף של חידושיו תוספות רי"ד על הש"ס, בגלל שהוא מעתיק מרש"י בסגנון לשון המורה. מאידך הוא כותב כי שמע שמועה בשם הרב ישראל יהושע מקוטנא כי הרשב"א המדובר רומז לרבי שלמה בן אברהם מן ההר, וכך משער גם הרב משה יהודה בלוי (המוציא לאור של סדרת "שיטת הקדמונים").
לפי השערת הרב אביגדור אריאלי, מו"ל ספרי הראשונים, מדובר בספרו של רבנו פרץ הכהן, כראיה הוא מביא את המילים "תפ"כ" (ראשי תיבות "תוספות פרץ כהן") המופיעים אף בכתבי היד של ספר זה. הרב מרדכי גוטסגנדה, שההדיר את הספר מחדש בשם "חידושים לאחד הראשונים" (ירושלים תש"ס), תומך בזיהוי זה במבואו המקיף לספר.
הערות שוליים

↑  חיד"א, ‏שם הגדולים, ח"א, מערכת הגדולים, אות ש', באתר "דעת"
↑  וסרמן, אלחנן בונם בן נפתלי בינוש, קובץ הערות - יבמות, יבמות, באתר אוצר החכמה
טומאת אוהל

| --- | --- |
 מקרא:  במדבר, י"ט, י"ד
 משנה:  אהלות
 שולחן ערוך:  אין
 
בהלכות טומאה, אוהל שתחתיו נמצא מת, מטמא את כל אשר באותו אוהל משותף עם המת.
פרטי הטומאה

כאשר מת מונח באוהל, כל מה שנמצא באוהל טמא. הדבר אמור לאו דווקא כאשר המת עצמו נמצא באוהל, אלא גם כאשר כזית בשר מהמת, או אבר שיש עליו בשר באופן רגיל, נמצא באוהל, או מטמא את כל שנמצא באוהל. דין זה תקף גם אם אברי המת הם ללא בשר, אך הם בכמות חשובה של רובע הקב כפי שמופיע ברשימת מידות, שיעורים ומשקלות בהלכה, או שהם בכמות של רוב העצמות במספריהם, או לחלופין רוב גוף האדם.
טומאה זו כוללת שלושה אופנים אפשריים: נוכחות האדם או החפץ הנטמא מעל המת המטמא; נוכחות המת מעל הדבר הנטמא; נוכחות המטמא והנטמא תחת אותה קורת גג. יש הסוברים שמת גוי אינו מעביר טומאה באופנים אלה, אלא רק בנגיעה בו ובנשיאתו. שאר אבות הטומאות אינם מטמאים באוהל כלל.
לאוהל יש חומרה מיוחדת בכך שאף על פי שכדי לטמא יש צורך בשיעור מסוים של בשר או עצמות, האוהל מצרף שני חלקים של כזית בשר או עצמות ומחשיב אותם לשיעור שלם המטמא. גם אם השייכות לשני חצאי הכזית נעשית על ידי שתי צורות של שייכות שהאחת פיזית והאחת על ידי האוהל, למשל כאשר האדם נוגע בחצי כזית בשר ומאהיל בעצמו על חצי אחר, או שחצי מהכזית מאהיל עליו, גם אז מצטרפים שני החצאים זה לזה. עם זאת, נגיעה פיזית אינה מצטרפת עם אדם הנמצא באוהל יחד עם חצי כזית אחר, ומכאן יש מוכיחים שגם בטומאת אוהל עצמה קיים חילוק בין המאהיל עצמו לבין הנמצא באוהל.
בנוסף לכך שמת או חלקים ממנו כמפורט למעלה מאמאים טומאת אוהל ישנו עוד אב טומאה המטמא באוהל והוא הצרעת לסוגיה (אדם, בגד נגוע, הבית מנוגע), דהיינו אדם טהור הנכנס לבית שבו יש אדם מצורע או בגד הטמא בטומאת צרעת או שהבית עצמו מנוגע, הרי שאותו אדם נטמא טומאת ערב. ראה ערך ויקיפדיה טומאת ביאה לבית על ההבדלים בין טומאה האוהל מחמת טומאת מת או מחמת טומאת צרעת.
גדר טומאת אוהל

הגמרא במסכת חולין דנה האם אוהל וטומאת מגע המתרחשת על ידי נגיעה באדם מת, הם למעשה שני מיני טומאות, או שתי צורות של אותו מין טומאה, שכן גם אוהל נחשב לנגיעה. ישנה הלכה התלויה בין שתי האפשרויות, האם ניתן לצרף חצי זית של טומאת מגע וחצי זית של טומאת אוהל כדי לטמא.
לפי שיטת אביי טומאת אוהל וטומאת נגיעה במת הן שתי טומאות נפרדות, אם כי האהלה על מת במרחק של פחות מכזית נחשבת לנגיעה. לפי רבא, בטומאת אוהל יש שני דינים:
האחד, כאשר אדם מאהיל על טומאה או שהטומאה מאהלת עליו, טומאה זו נחשבת כנגיעה. השני, כאשר אדם נמצא באוהל יחד עם טומאה, טומאה זו נחשבת לטומאת אוהל ולא לטומאת מגע.
רבי זירא חלוק על שניהם, וסבור שאף לא אחד מהציורים האמורים נחשב כנגיעה, רק כאשר יש טומאה רצוצה - כלומר טומאה שיש מעליה אוהל במרחק של פחות מטפח, שהלכה למשה מסיני שהיא בוקעת ועולה מעל האוהל עד לרקיע, טומאה כזו ממלאה את כל האוהל שמעליה ונגיעה באוהל נחשבת כנגיעה.
הראשונים נחלקו כמי ההלכה. הרא"ש פסק כרבא, וכן פסק הגר"א. אבל הר"ש והראב"ד והרמב"ם פסקו כרבי זירא.
החזון איש אומר כי לכאורה יש לפסוק כרבא, שהרי הלכה כמותו לגבי אביי בכל הש"ס, ועל רבי זירא ישנה קושיה בגמרא מסכת חולין ממנה נראה כי ישנו אופן נוסף שלא ציין שגם הוא נחשב כנגיעה, אלא שמדברי הרמב"ם שפוסק כרבי זירא יש לומר שגם רבי זירא מודה לאביי שהאהלה בפחות מטפח נחשבת לנגיעה.
אוהל עראי שנמצא בו מת - נעשה בעצמו "אב הטומאה". לעומת זאת, בית קבע שהמת נמצא בו - אינו נטמא, אלא רק אנשים וחפצים שנמצאים בו טמאים. בעניין זה יש להבדיל בין המושג "טומאת אוהל", שפירושו שהמת מעביר טומאה לכל מי שנמצא איתו תחת אותה קורת גג, לבין המושג "טומאת אוהלים", שהתייחד לדין זה שהאוהל עצמו נטמא. על כך אומרת המשנה: "כל היוצא מן העץ אינו מיטמא טומאת אוהלים אלא פשתן", כלומר: כל חומר מן הצומח שעושים ממנו מבנה - דינו כבית קבע, שאינו נטמא בעצמו אלא רק מעביר את הטומאה למה שבתוכו, פרט לפשתן, שגם הוא עצמו נטמא.
בחידושי רבינו חיים הלוי, מציג שתי אפשרויות, לכך אין טומאה עוברת בין אוהל אחד לשני, אם מפני שהטומאה נמצאת במקום נפרד, ואם כן אין האהלה משותפת בין הטומאה לטהרות, או מכיוון שהאוהל חוצץ בפני הטומאה.
גדר טומאת אוהל > גוי שמת

לגבי טומאת אהל ישנה מחלוקת תנאים וראשונים, האם היא קיימת רק במת יהודי או גם במת גוי. גם קברו של המת מטמא את הנוגע בו או מאהיל עליו, גם אם לא האהיל מעל גופת המת שבתוכו.
טומאה בלועה

קיים דין האומר כי כלי הבלוע בתוך אדם או בעל חיים חי, אף על פי שהאדם או בעל החיים נמצא בתוך אוהל, אין הדבר הטמא נהיה טמא בטומאת אוהל. האמורא רבי זירא הסתפק, האם כלי הבלוע בתוך בהמה המפרכסת נחשב כבלוע - מכיוון שהבהמה אינה מתה. רב ששת פסק שהבהמה נחשבת כאינה בלועה, מכיוון שהיא נחשבת כ"אוכל", אך רבי זירא הקשה על כך, כיצד ניתן להחשיב אותה כ"מתה", לפי ההלכה האומרת שבהמה כזו אינה מטמאת טומאת נבילות.
רש"י מסביר, כי השאלה היא רק ביהודי שיש ברשותו כלים בבטן בהמה טמאה, או גוי שיש ברשותו כלים בבהמה טהורה. אך כאשר ליהודי יש כלים בבטן בהמה טהורה, המותרת לו באכילה, ברור שאין הכלים נחשבים כבלועים, שהרי הבהמה מותרת לו באכילה, ודבר הבלוע בתוך אוכל אינו נחשב כבלוע. השאלה היא רק בבהמה טמאה, שאינה מותרת לו באכילה, והשאלה היא האם יש להחשיב את הבהמה כחיה שהרי אינה מטמאת טומאת נבילות, או שמא יש להחשיבה כאוכל, שהרי מטמאת טומאת אוכלין.
לפי הכרעת אביי מכיוון שבהמה זו עומדת במצב אמצעי - שבין חיים למוות, יש לנהוג לחומרא כשני המצבים - חיים ומוות, ולכן הבהמה אינה מצלת על הבלוע בתוכה, אך מי שרובעה - מקיים עימה יחסים - חייב מיתת בית דין אם עשה את החטא במזיד וביודעין, וקרבן חטאת בשוגג, שכן היא נחשבת גם כחיה.
הלכות אקטואליות

גם כאשר אדם נכנס לאוהל המאהיל על קבר, הוא טמא בטומאת אוהל, מכיוון שהקבר עצמו אינו משמש כאוהל שהרי אין טפח בינו לבין המת והמת טמון באדמה ללא כל רווח מעליו, טומאה הנחשבת לטומאה רצוצה שטומאתה עולה עד לרקיע.
מסיבה זו, באוהל הרבי מליובאוויטש, בניגוד לקברי צדיקים אחרים בהם יש אוהל מעל הקבר, לא כיסו את שטח הקברים של אדמו"רי חב"ד, כדי שגם כוהנים יוכלו להיכנס, ולא יטמאו בטומאת אוהל.
הערות שוליים

↑  רובע הקב הוא מידה מצויה במידות ההלכתיות מתקופת המשנה והתלמוד. על פי החזון אי"ש מדובר בנפח של כ-600 סמ"ק. על פי הרב חיים נאה כ-360 סמ"ק.
↑  מסכת אהלות פרק ב' משנה א'.
↑  רמב"ם, משנה תורה, הלכות טומאת מת, פרק א הלכה י
↑  ראו לעיל: הדברים המטמאים
↑  משנה מסכת כלים פרק א משנה ד. קיימת טומאה דומה במצורע, שאם בא לבית - הכלים שבו טמאים. על ההבדלים בין טומאת אהל המת לבין ביאת המצורע, ראו פירוש המשנה לרמב"ם כלים פרק א משנה ה, בסופו.
↑  לדעת תנא קמא, אך רבי מאיר חולק וסובר שלדעת חכמים הדבר טמא.
↑  תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף קכ"ה, עמוד ב'.
1 2 3  ריש פ"ג גמסכת אהלות.
↑  בראש פרק ג' במסכת עדויות.
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר טהרה, הלכות טומאת מת, פרק ד', הלכה י"ד.
↑  אהלות סימן כ'.
↑  במדבר יט, יח: "והיזה על האהל ועל כל הכלים", כלומר שגם האוהל עצמו נטמא.
↑  משנה מסכת שבת פרק ב משנה ג, שנאמרת בהרבה מקהילות ישראל בקבלת שבת
↑  הלכות טומאת מת עמ' 78.
↑  בתלמוד בבלי מסכת יבמות דף סא עמוד א נאמר, שלדעת רבי שמעון בן יוחאי גוי אינו מטמא באהל, וחכמים חולקים עליו. הרמב"ם בהלכות טומאת מת פרק א הלכה יג פסק כרשב"י, ואילו התוספות ביבמות שם פסקו כחכמים.
↑  במדבר יט, ט; רמב"ם, משנה תורה, הלכות טומאת מת, פרק ב הלכה טו
↑  תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף קכ"א, עמוד ב'.
↑  ראו בארוכה מאמרו של הרב גבריאל ציננער בקובץ 'ממגד ירחים' חלק א' - עמוד 230 ואילך. תשס"ה, ניו יורק, בהוצאת 'ירחי כלה', שעל ידי אגודת חסידי חב"ד העולמית
ראה: רשימת מידות, שיעורים ומשקלות בהלכה בחלק של מידות הנפח
| טומאה וטהרה ביהדות |
| --- | --- | --- |
| דרגות טומאה | אבי אבות הטומאה • אב הטומאה • ולד הטומאה (ראשון • שני • שלישי ורביעי) |  |
| דרגות קבלת טומאה | חולין • מעשר שני • תרומה • קודש • חטאת |  |
| קבלת טומאה | אוהל • מגע • משא • היסט • מדרס • ביאה • בועל נידה • ביאה לבית • מדף • בליעה • עיסוק |  |
| מטמאים מן התורה | מת • נבלת חיה ובהמה • נבלת עוף טהור • נבלת השרץ • בעל קרי • פולטת שכבת זרע • מטמאי משכב ומושב - נידה, יולדת, זבה, זב • צרעת (אדם, בתים, בגדים) • שכבת זרע • חטאות המטמאות • מי חטאת |  |
| מטמאים מן דרבנן | ידיים • ארץ העמים • בית הפרס • כתבי הקודש • גויים • עבודה זרה • טבילה במים שאובים |  |
| נטמאים | אדם • כלים (כלי מתכות, כלי עץ, כלי חרס, בגדים, כלי עור, שק, וכלי עצם) • אוכלים •  משקין |  |
| אחרים | טומאת מקדש וקדשיו  • האיסור לכהן להיטמא למת • הכשר לקבל טומאה • טומאה רצוצה • טומאה הותרה בציבור |  |
| טהרה | טבילה • פרה אדומה • מקווה • חציצה • טבול יום • מחוסר כיפורים • טהרת מצורע • טבילת עזרא |  |
| סדר טהרות | כלים • אהלות • נגעים • פרה • טהרות • מקוואות • נידה • מכשירין • זבים • טבול יום • ידיים • עוקצים |  |
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
שלט על גדר בית הקברות סנהדריה מזהיר כהנים מפני טומאת אוהל
קברי שני אדמו"רי חב"ד האחרונים, נמצאים בתוך אוהל שאינו מכוסה בתקרה, בניגוד לקברי צדיקים אחרים, כדי שכוהנים יוכלו להיכנס למקום ולא להיטמא. כן יש מחיצה המבדילה בין הקברים למקום בו האנשים עומדים
חורבת אחמדיה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מיקום
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  33°00′19″N 35°42′18″E﻿ / ﻿33.00534°N 35.70513°E﻿ / 33.00534; 35.70513
  (למפת אצבע הגליל מוגדלת) חורבת אחמדיה(למפת אצבע הגליל רגילה) חורבת אחמדיה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חורבת אחמדיה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חורבת אחמדיה he
 
חורבת אחמדיה הוא אתר ארכאולוגי במרכז רמת הגולן, בו אותרו שרידי יישוב יהודי ובית כנסת מתקופת התלמוד. על חורבות היישוב הוקם כפר תורכמני. החורבה שוכנת כקילומטר מצפון לאזור התעשייה של קצרין, ברום של כ-440 מטרים מעל גובה פני הים. האתר נחלק לשתי גבעות כאשר בין שתיהן נמצאים ארבעה מעיינות, הגדול מביניהם הוא עין שמר. כקילומטר מצפון מערב לחורבה נמצא אתר בית הכנסת הקדום של עין נשוט.
היסטוריה

החורבה נסקרה לראשונה בידי החוקר גוטליב שומכר בשנת 1885. באותה עת התיישבו בחורבה מספר משפחות ממוצא טורקמני, אשר עשו שימוש משני בשרידי היישוב הקדום שבמקום. שומכר ציין כי שמו המקורי של האתר היה "שוויכה". שם זה נפוץ למדי בקרב שמות חורבות בארץ, ומקורו לעיתים בשם העברי המקראי שׂוכו. בין הממצאים שתיעד שומכר בחורבה נמנו אבני משקוף עם עיטורים של בעלי חיים ובהם נשר פורס כנפיים. כמו כן, הוא תיעד ברישומיו מספר עיטורים של מנורת תשעת הקנים, מנורת שבעת קנים ומצבה עליה הכתובת: "שמעון בן יוסטינוו[ס]". פריטים ארכיטקטוניים אלו אופייניים לבתי כנסת נוספים באזור מרכז הגולן. כמו כן הוא תיעד בשנת 1913 שומכר שוב ביקר בכפר, אך רוב הממצאים אותם תיאר בביקורו הראשון נעלמו.
בשנת 1968 במסגרת סקר החירום שנערך בגולן לאחר מלחמת ששת הימים סקר את המקום ש' גוטמן, אך הוא לא מצא זכר לפריטים אותם שומכר תיעד. הוא כן גילה באתר אבן מעוטרת בשריג גפן, שלצידה קטע מכתובת עברית שלשונה הוא: ”תמושמשמר”. החוקר דן אורמן העלה השערה כי הכתובת המלאה דנה ברשימת משמרות כוהנים או לויים.
בשנת 1970 הארכאולוג דן אורמן ביקר באתר ואיתר בה אבן גבול ביוונית, המציינת את שמותיהם של שני כפרים, ARIMOS ו־EUCWM. בשנת 1981 זיהה צ"א מעוז איתר שקע גדול באדמה בו מצבור של אבני גזית וקבע שלדעתו זה מיקום בית הכנסת. הוא גם הסתמך על תיעוד של שומכר לאזור ממנו הוציאו התושבים הטורקמנים אבנים מעוטרות.
בשנת 1994 סקר את האתר י. בן אפרים וגילה ממצאים נוספים, אך ללא כתובות.
ארכאולוגיה

המחקר בחורבת אחמדיה העלה שהבתים ששימשו את תושבי הכפר הטורקמני, נבנו תוך שימוש באבני היישוב היהודי הקדום. דבר זה ניכר באופן ניכר בשימוש באבנים המעוטרות ובמשקוף בית הכנסת. על פי המחקר האתר מתוארך לתקופת הברזל ב', התקופה ההלניסטית, הביזנטית, האומאית, העבאסית והממלוכית. במאה ה־19 התיישבו במקום הטורקמנים. האתר כולל שרידי מבני מגורים ובית בד.
ממצאים

לאורך השנים, החל מהמאה ה-19 תועדו מספר רב של פריטים ארכיטקטוניים שונים, בעיקר על ידי שומכר. הממצא הבולט ביותר הוא המשקוף עליו חרוט נשר הפורש את כנפיו וזה של משקוף חלון עליו נחרטו שתי מנורות שבעת קנים. ממצאים אלו הובילו את מעוז אורי צבי למסקנה שבמקום היה בית כנסת יהודי מפואר ויישוב יהודי. ממצאים נוספים כוללים מספר אבנים מעוטרות: אבן מעוטרת בזר וקשר הרקולס, אבן עם טבלת אזניים, כותרות דוריות ושבר כרכוב.
בנוסף, נתגלתה אבן גזית עליה שבע זוגות של גומות שנועדה למשחק ובית קברות מהמאה ה־19. עקב העיסוק של התושבים מהמאה ה־19 בשוד עתיקות, רוב הפריטים מהאתר נעלמו. מזרחית לחורבת אחמדיה, נמצאת חורבת דביה וגם בה שרידי בית כנסת עתיק.
לקריאה נוספת

דפנה וערן מאיר, בתי כנסת קדומים ברמת הגולן, הוצאת יד יצחק בן-צבי, ירושלים תשע"ג, עמ' 128–135.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  בן אפרים יגאל, גוטמן שמריה, אורמן דן, מעוז אורי צבי, אילן צבי, סקר רמת הגולן, באתר רשות העתיקות
טירת הוהנשוואנגאו

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  שאטו, חורבות טירה 
 כתובת:  Alpseestraße 30, 87645 Hohenschwangau 
 מיקום:  שואנגאו 
 מדינה:  גרמניה 
 בעלים:  מקסימיליאן השני, מלך בוואריה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1837
 תאריך פתיחה רשמי:  1837 
 אדריכל:  Domenico Quaglio the Younger 
 סגנון אדריכלי:  התחייה הגותית 
 מידות
 גובה מעל פני הים:  844 מ' 
 קואורדינטות:  47°33′21″N 10°44′11″E﻿ / ﻿47.555833333333°N 10.736388888889°E﻿ / 47.555833333333; 10.736388888889
 www.hohenschwangau.de
  (למפת גרמניה מוגדלת) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפוניטירת הוהנשוואנגאו(למפת גרמניה רגילה) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפוניטירת הוהנשוואנגאו(למפת בוואריה רגילה) מינכן נירנברג אאוגסבורג וירצבורג רגנסבורג אינגולשטאדט פירט ארלנגן ביירוית במברג צ'כיה אוסטריה שווייץ באדן וירטמברג  הסן תורינגיה סקסוניהטירת הוהנשוואנגאו(למפת בוואריה מוגדלת) מינכן נירנברג אאוגסבורג וירצבורג רגנסבורג אינגולשטאדט פירט ארלנגן ביירוית במברג צ'כיה אוסטריה שווייץ באדן וירטמברג  הסן תורינגיה סקסוניהטירת הוהנשוואנגאו
 
טירת הוהנשוואנגאו (בגרמנית: Schloss Hohenschwangau) היא טירה מהמאה ה-19, ששימשה כמעונו של לודוויג השני, מלך בוואריה. היא שוכנת בדרום גרמניה, בעיר הוהנשוואנגאו, סמוך לעיר פוסן, בדרום-מערב בוואריה, קרוב לגבול אוסטריה.
היסטוריה

טירת הוהנשוואנגאו הייתה קיימת מאז המאה ה-12. במאה ה-16 גרו בה אבירי הוהנשוואנגאו. הטירה החליפה ידיים מספר פעמים, עד שנהרסה כליל במהלך מלחמות באזור.
מקסימיליאן השני, מלך בוואריה, רכש את הריסות הטירה בשנת 1832 ובנה אותה מחדש, בהתאם לתוכניות המקוריות של המבנה. לאחר סיום הבנייה השתמשו בה בני המשפחה כמעון קיץ וכבקתת ציד.
החל משנת 1928 הטירה נמצאת ברשות קרן בית ויטלסבאך.
פירוש שמה של הטירה הוא "האזור הגבוה של הברבור". הברבור היה החיה ההרלדית באזור זה, ומקסימילאן השני רצה להדגיש את חשיבותה, וקרא כך למבנה.
חדרי הטירה

בין חדרי הטירה הרבים מצויים החדרים הבאים:
אולם הגיבורים – אולם בעל ציורי קיר העוסקים במלחמות.
החדר האוריינטלי – שימש כחדרה של הנסיכה מריה מפרוסיה, אמו של המלך לודוויג השני. המלך מקסימיליאן השני ריהט אותו מחדש לאחר שובו ממסע בטורקיה וביוון בשנים 1832–1833.
חדר הוהנשטאופן – שימש כחדר המוזיקה של המלך לודוויג. המלחין ריכרד וגנר ניגן בפסנתר הניצב בחדר בעת שביקר בטירה.
חדר טאסו – מכיל ציורי קיר ותקרה הכוללים נוף ושמיים מלאי כוכבים.
חדר ברכטה – שימש כחדר הכתיבה של הנסיכה מריה. ציורי הקיר כוללים את סצנת הולדת המלך קרל הגדול. כל חדרי הארמון עוצבו בידי מוריץ פון שווינד ולודוויג לינדנשמידט.
פארק הוהנשוואנגאו

הטירה שוכנת בפארק המעוצב בסגנון אנגלי, וכולל אגם. הפארק תוכנן בידי אדריכל הנוף קרל אוגוסט סקל.
הערות שוליים

1 2  Hohenschwangau castle, https://www.hohenschwangau.de/
↑  Hohenschwangau Castle, https://www.bavaria.by/
↑  The construction of Hohenschwangau Castle, https://en.schwangau.de/
↑  The Schwansee park in Hohenschwangau, https://en.schwangau.de/
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4095519-9  VIAF: 244104314   WorldCat (עם VIAF): 244104314
חידות מרקל

חידות מרקל הן המבנה של מערכת הצפנה הראשון שהומצא המיישם את רעיון המפתח הציבורי (Public key). זהו פרוטוקול שיתוף מפתח שהומצא על ידי רלף מרקל ב-1974 וקרוי על שמו. כמו בפרוטוקול דיפי-הלמן, הפרוטוקול מאפשר לשני משתתפים לשתף ביניהם מפתח הצפנה סודי בערוץ פתוח שאינו מאובטח מבלי שיפגשו ומבלי שיהיה להם מידע מוקדם כמו סוד משותף. השיטה אינה מיושמת בפועל בשל חוסר יעילותה, חרף זאת מהווה דוגמה קלאסית לפרוטוקול מפתח ציבורי שאינו מבוסס על בעיה קשה מתורת המספרים כמו בעיית הלוגריתם הבדיד, אלא רק אלגוריתם הצפנה סימטרי. כמו כן, הפרוטוקול בטוח רק כנגד ציתות פסיבי.