stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הסתברויות בברידג'
הסתברויות לתבניות של יד

תבנית של יד (באנגלית: Hand Pattern) היא חלוקת 13 הקלפים ביד לפי סדרות. כך למשל תבנית של 4-3-3-3 היא תבנית בה יש 4 קלפים באחת הסדרות ו-3 קלפים בכל אחת מהסדרות האחרות. קיימות 39 תבניות כאלה אבל רק ל-13 מהן יש הסתברות של מעל ל-1%. חשוב לשים לב שהתבניות לא מגדירות איזה אורך (מספר קלפים) יש בכל סדרה. כך למשל בתבנית של 4-3-3-3 יש 4 אפשרויות שונות שבכל אחת מהן 4 קלפים בסדרה אחרת.


בטבלה להלן מופיעות כל 39 האפשרויות. הטבלה מסודרת לפי הסתברות החלוקות מהגבוהה לנמוכה.
| תבנית | הסתברות | תבנית | הסתברות | תבנית | הסתברות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 4-4-3-2 | 0.2155 | 5-5-3-0 | 0.0090 | 9-2-1-1 | 0.00018 |
| 5-3-3-2 | 0.1552 | 6-5-1-1 | 0.0071 | 9-3-1-0 | 0.00010 |
| 5-4-3-1 | 0.1293 | 6-5-2-0 | 0.0065 | 9-2-2-0 | 0.000082 |
| 5-4-2-2 | 0.1058 | 7-2-2-2 | 0.0051 | 7-6-0-0 | 0.000056 |
| 4-3-3-3 | 0.1054 | 7-4-1-1 | 0.0039 | 8-5-0-0 | 0.000031 |
| 6-3-2-2 | 0.0564 | 7-4-2-0 | 0.0036 | 10-2-1-0 | 0.000011 |
| 6-4-2-1 | 0.0470 | 7-3-3-0 | 0.0027 | 9-4-0-0 | 0.000010 |
| 6-3-3-1 | 0.0345 | 8-2-2-1 | 0.0019 | 10-1-1-1 | 0.000004 |
| 5-5-2-1 | 0.0317 | 8-3-1-1 | 0.0012 | 10-3-0-0 | 0.0000015 |
| 4-4-4-1 | 0.0299 | 7-5-1-0 | 0.0011 | 11-1-1-0 | 0.0000002 |
| 7-3-2-1 | 0.0188 | 8-3-2-0 | 0.0011 | 11-2-0-0 | 0.0000001 |
| 6-4-3-0 | 0.0133 | 6-6-1-0 | 0.00072 | 12-1-0-0 | 0.000000003 |
| 5-4-4-0 | 0.0124 | 8-4-1-0 | 0.00045 | 13-0-0-0 | 0.000000000006 |
ניתן לקבץ את התבניות לקבוצות בעלות מאפיינים משותפים. הטבלה הבאה מסכמת את הסתברות הקבוצות.
| סוג יד | הסתברות | הסתברות |  |
| --- | --- | --- | --- |
| מאוזנת | 4-3-3-3, 4-4-3-2, 5-3-3-2 | 0.4761 |  |
| עם שתי סדרות ארוכות | 5-4-2-2, 5-4-3-1, 5-5-2-1, 5-5-3-0, 6-5-1-1, 6-5-2-0, 6-6-1-0, 7-6-0-0 | 0.2902 |  |
| עם סדרה אחת ארוכה | 6-3-2-2, 6-3-3-1, 6-4-2-1, 6-4-3-0, 7-2-2-2, 7-3-2-1, 7-3-3-0, 7-4-1-1, 7-4-2-0, 7-5-1-0, 8-2-2-1, 8-3-1-1, 8-3-2-0, 8-4-1-0, 8-5-0-0, 9-2-1-1, 9-2-2-0, 9-3-1-0, 9-4-0-0, 10-1-1-1, 10-2-1-0, 10-3-0-0, 11-1-1-0, 11-2-0-0, 12-1-0-0, 13-0-0-0 | 0.1915 |  |
| עם שלוש סדרות | 4-4-4-1, 5-4-4-0 | 0.0423 |  |
הסתברויות לנקודות גבוהות ביד

נקודות גבוהות (באנגלית:  High Cards Points. בראשי תיבות HCP) נספרות על פי השיטה של מילטון: אס - 4 נקודות, מלך -3 נקודות, מלכה - 2 נקודות ונסיך נקודה אחת. מקסימום הנקודות בחבילת קלפים הוא 40 נקודות (10 נקודות בכל סדרה).


הטבלה הבאה מתארת את ההסתברות לקבל מספר נקודות מסוים ביד.
| מספר נקודות | מספר ידיים | הסתברות באחוזים | מספר נקודות | מספר ידיים | הסתברות באחוזים | מספר נקודות | מספר ידיים | הסתברות באחוזים |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 0 | 2310789600 | 0.363896103487 | 13 | 43906944752 | 6.914331841931 | 26 | 74095248 | 0.011668293831 |  |
| 1 | 5006710800 | 0.788441557556 | 14 | 36153374224 | 5.693323186165 | 27 | 31157940 | 0.004906657430 |  |
| 2 | 8611542576 | 1.356119478996 | 15 | 28090962724 | 4.423679195401 | 28 | 11790760 | 0.001856772950 |  |
| 3 | 15636342960 | 2.462363633597 | 16 | 21024781756 | 3.310918552550 | 29 | 4236588 | 0.000667164966 |  |
| 4 | 24419055136 | 3.845438379518 | 17 | 14997082848 | 2.361694899468 | 30 | 1396068 | 0.000219848534 |  |
| 5 | 32933031040 | 5.186193356366 | 18 | 10192504020 | 1.605084468814 | 31 | 388196 | 0.000061131923 |  |
| 6 | 41619399184 | 6.554096137761 | 19 | 6579838440 | 1.036172903795 | 32 | 109156 | 0.000017189554 |  |
| 7 | 50979441968 | 8.028087148267 | 20 | 4086538404 | 0.643535613094 | 33 | 22360 | 0.000003521185 |  |
| 8 | 56466608128 | 8.892189351605 | 21 | 2399507844 | 0.377867182161 | 34 | 4484 | 0.000000706127 |  |
| 9 | 59413313872 | 9.356227591333 | 22 | 1333800036 | 0.210042764574 | 35 | 624 | 0.000000098266 |  |
| 10 | 59723754816 | 9.405114885046 | 23 | 710603628 | 0.111903693592 | 36 | 60 | 0.000000009449 |  |
| 11 | 56799933520 | 8.944680418443 | 24 | 354993864 | 0.055903351769 | 37 | 4 | 0.000000000630 |  |
| 12 | 50971682080 | 8.026865144755 | 25 | 167819892 | 0.026427765118 |  |  |  |  |
הטבלה הבאה היא עיבוד של מספר נתונים מכמה טבלאות.  נבחרו נתונים על הסתברות לקבל טווח נקודות גבוהות מסוים. נבחרו טווחים שיש להם משמעות בשיטות ההכרזה הנפוצות בברידג'.
| מספר נקודות | הסתברות באחוזים |  |
| --- | --- | --- |
| 5-0 | 14.002452509420 |  |
| 6-9 | 32.830600228966 |  |
| 10-11 | 18.349795303489 |  |
| 12-14 | 20.634520172851 |  |
| 15-17 | 10.096292647418 |  |
| 18-19 | 2.641257372609 |  |
| 20-22 | 1.231445559828 |  |
| 23 או יותר | 0.21246205321 |  |
הסתברויות לחלוקת קלפים בשתי ידי המגנים

בטבלה להלן מופיעות ההסתברויות לחלוקות הקלפים החסרים בסדרה בידיים המוסתרות של שני המגנים. הטבלה מסודרת ממספר קטן של קלפים למספר גדול של קלפים.
| מספר קלפים | חלוקה | הסתברות | אפשרויות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2 | 1-1 | 0.52 | 2 |
| 2 | 2-0 | 0.48 | 2 |
| 3 | 2-1 | 0.78 | 6 |
| 3 | 3-0 | 0.22 | 2 |
| 4 | 2-2 | 0.41 | 6 |
| 4 | 3-1 | 0.50 | 8 |
| 4 | 4-0 | 0.1 | 2 |
| 5 | 3-2 | 0.68 | 20 |
| 5 | 4-1 | 0.28 | 10 |
| 5 | 5-0 | 0.04 | 2 |
| 6 | 3-3 | 0.36 | 20 |
| 6 | 4-2 | 0.48 | 30 |
| 6 | 5-1 | 0.15 | 2 |
| 6 | 6-0 | 0.01 | 2 |
| 7 | 4-3 | 0.62 | 70 |
| 7 | 5-2 | 0.31 | 42 |
| 7 | 6-1 | 0.07 | 14 |
| 7 | 7-0 | 0.01 | 2 |
| 8 | 4-4 | 0.33 | 70 |
| 8 | 5-3 | 0.47 | 112 |
| 8 | 6-2 | 0.17 | 56 |
| 8 | 7-1 | 0.03 | 16 |
| 8 | 8-0 | 0.00 | 2 |
ראו גם

עקרון הבחירה המוגבלת
אמיל בורל
אנדרה שרון
הערות שוליים

↑  Against All Odds,Richard Pavlicek
↑  High Card Expectancy,Richard Pavlicek
↑  "Mathematical Tables" (Table 4). Francis, Henry G., Editor-in-Chief; Truscott, Alan F., Executive Editor; Francis, Dorthy A., Editor, Fifth Edition (1994). The Official Encyclopedia of Bridge (5th ed.). Memphis, TN: American Contract Bridge League. p. 278. ISBN 0-943855-48-9. LCCN 96188639
הלל ריבלין

| --- | --- |
 לידה:  16 בספטמבר 1757 ב' בתשרי ה'תקי"ח
 פטירה:  2 ביוני 1838  (בגיל 80) ט' בסיוון ה'תקצ"ח
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 תקופת הפעילות:  ?–1838 
 חיבוריו:  ספר קול התור
 
רבי הלל ריבלין ("ריבאלס") משקלוב (ב' דראש השנה ב' בתשרי ה'תקי"ח - 16 בספטמבר 1757 - שבת קודש ט' בסיוון ה'תקצ"ח - 2 ביוני 1838), שהמסורת המשפחתית טוענת שהיה תלמיד הגאון מווילנה. לפי המסורת המשפחתית היה גם ממנהיגי גלי עליית תלמידיו לארץ ישראל בתחילת המאה ה-19. היסטוריונים מערערים כיום על מסורות משפחתיות אלו.
אביו של רבי הלל, רבי בנימין ריבלין משקלוב, היה בן דודו של הגאון מווילנה ותלמידו.
לפי מסורת משפחת ריבלין, בשנת ה'תקמ"ב (1782) נוכח הגאון מווילנה שאין באפשרותו לעלות לארץ ישראל בעצמו, והעמיד את ר' הלל בראשות תנועת "חזון ציון" שתייסד עלייה לארץ ישראל, ומסר לו את "סודות הגאולה". על פי מסורת זו עמד ר' הלל בראש עליית תלמידי הגר"א לארץ ישראל בשנת תקס"ט (1809). עם זאת למסקנתו של ההיסטוריון אריה מורגנשטרן, מסורת משפחתית זו מוטעית, ור' הלל עלה לארץ רק בשנת ה'תקצ"ב (1832), וגם זאת, ללא כל קשר לקירוב הגאולה.
נישא לציפורה (ציפא), בתו של משה יוזל'ס ביחווער. בנם, הרב משה ריבלין, שימש כרבה של העדה האשכנזית בירושלים בין השנים ת"ר- תר"ו (1840–1846). חתנו הוא הנדיב והעסקן שמריהו לוריא ממוהילב, חותנם של הרב דוד פרידמן ויחיאל מיכל פינס.
צאצאיו בני הדורות הבאים, ובראשם נינו רבי יוסף (יושעה) ריבלין, המשיכו בדרכו, והיו המתיישבים הראשונים מחוץ לחומות העיר העתיקה של ירושלים.
את שיטת הגאולה שקיבל מרבו, הגר"א, ערך רבי הלל בספר "קול התור". על מסורות אלו ועל אותנטיות ספר זה יצאו עוררין במהלך השנים.
מאז הוצאת הספר כנספח לספר "התקופה הגדולה" על ידי הרב מנחם מנדל כשר מהווה "קול התור" בסיס לשיטת "גאולה בדרך הטבע". רבים בציונות הדתית נוהגים לצטט מספר זה.
הערות שוליים

↑  כך מובא בספר בספר קול התור בפרק ה' חלק ראשון
↑  אריה מורגנשטרן, שתי מסורות על ראשית עליית תלמידי הגר"א, בתוך גאולה בדרך הטבע, י-ם תשנ"ז, עמ' 55-28.
↑  הרב משה שטרנבוך, שו"ת תשובות והנהגות כרך ד', סימן שכח באתר היברובוקס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262648505171  ISNI: 0000 0000 6694 3563  LCCN: n87871034  SUDOC: 097413593  VIAF: 33524766   WorldCat (עם VIAF): 33524766 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
החרם על אולימפיאדת מוסקבה (1980)

מפת המדינות שהחרימו את אולימפיאדת מונטריאול (בצהוב), את אולימפיאדת מוסקבה (בכחול) ואת אולימפיאדת לוס אנג'לס (באדום)
החרם על אולימפיאדת מוסקבה ב-1980 היה אחד משורה של צעדים שיזמה ארצות הברית כדי למחות על הפלישה הסובייטית לאפגניסטן. ארבע שנים לאחר מכן, ב-1984, החרימו ברית המועצות ומדינות נוספות את אולימפיאדת לוס אנג'לס.
רקע

הפלישה הסובייטית לאפגניסטן בדצמבר 1979 דרבנה את נשיא ארצות הברית, ג'ימי קרטר להציג ב-20 בינואר 1980 אולטימטום שאם תוך חודש לא ייסוגו כוחותיה של ברית המועצות מאפגניסטן, ארצות הברית תטיל חרם על משחקי אולימפיאדת מוסקבה באותו קיץ. בפגישתו עם חברי הוועד האולימפי הבינלאומי ב-24 באפריל, הודיע יושב ראש הוועד האולימפי הלאומי של ארצות הברית, רוברט קיין, שארצות הברית תהייה מעוניינת לשלוח את נבחרתה האולימפית למוסקבה אם יתחוללו "שינויים יוצאי דופן במצב הבינלאומי".
עוד לפני מועד פקיעת האולטימטום האמריקאי, ארגן נשיא הוועד האולימפי הבינלאומי, מייקל קילנין, פגישות עם הנשיא קרטר ועם המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, ליאוניד ברז'נייב, בניסיון להציל את המשחקים. קילנין עמד על כך שהמשחקים האולימפיים יתקיימו כמתוכנן והנשיא קרטר הבהיר שוב שעמדת ארצות הברית בנוגע לחרם תעמוד בעינה, אלא אם כן ברית המועצות תיסוג מאפגניסטן.
פגישת קבוצת בילדרברג באאכן בסוף אפריל כללה דיונים על השלכות החרם. הוסכם שהעולם יקבל את החרם כצעד שיהווה לא הרבה יותר ממחאה רגשנית ולא כצעד אסטרטגי. נציג מאפריקה שהשתתף במפגש הביע דעה שונה. הוא האמין שבין אם תהיה תמיכה של מדינות נוספות בחרם ובין אם לאו, החרם יהווה מחאה סמלית שתשפיע על ברית המועצות. ממשל קרטר הפעיל לחץ משמעותי על חברות נאט"ו לתמוך בחרם, אך לא כולן עשו כן.
הוועדים האולימפיים הבינלאומיים מחו על הלחץ שהופעל על ידי ארצות הברית ועל ידי מדינות אחרות שתמכו בחרם, שכן הם ראו בחרם כצעד בלתי ראוי להשיג מטרות פוליטיות וסברו שהקורבנות של צעד כזה יהיו הספורטאים עצמם. קנצלר גרמניה, הלמוט שמידט אמר שבעלות בריתה של ארצות הברית "צריכות לבצע בפשטות את מה שנאמר להן".
יישום החרם

המתאגרף מוחמד עלי נשלח על ידי ממשלת ארצות הברית לטנזניה, ניגריה וסנגל כדי לשכנע את מנהיגיהן להצטרף לחרם. נאמר רבות בתקשורת המקומית האמריקאית שהתגובות להצהרותיו הפומביות של עלי בטנזניה הוכיחו ששליחותו נחלה כישלון.
מדינות מסוימות הצטרפו בסופו של דבר לחרם המלא של ארצות הברית על המשחקים. בין המדינות הללו ניתן היה למנות את יפן ואת גרמניה המערבית שהקנצלר שלה, הלמוט שמידט הצליח לשכנע את הוועד האולימפי הגרמני לתמוך בחרם בהחלטה שנתקבלה ברוב צר. סין, הפיליפינים, ארגנטינה וקנדה החרימו גם הן את המשחקים באופן מלא. כמה מן המדינות הללו התחרו במשחקים חלופיים שנקראו "המשחקים הקלאסיים של פעמון הדרור" (Liberty Bell Classic), או "משחקי החרם האולימפיים" (Olympic Boycott Games), שנערכו באותו קיץ בעיר פילדלפיה.
ממשלות הממלכה המאוחדת, צרפת ואוסטרליה תמכו בחרם, אך השאירו את ההחלטה הסופית על ההשתתפות במשחקים בידי הוועדים האולימפיים שלהן ולספורטאים עצמם. הממלכה המאוחדת וצרפת שלחו משלחות מצומצמות הרבה יותר בהשוואה למה שתוכנן מלכתחילה. ההתאחדויות הבריטיות לענפי ספורט הרכיבה, ההוקי וענפי השיט למיניהם, החרימו את המשחקים במוסקבה. אף על פי כן, הממלכה המאוחדת שלחה לאולימפיאדה משלחת של 219 ספורטאים וספורטאיות, המשלחת הגדולה ביותר מקרב מדינות מערב אירופה.
ספרד, איטליה, שוודיה, איסלנד ופינלנד היו המדינות האירופאיות הבולטות ששלחו את הספורטאים שלהן למשחקים. הספורטאים האיטלקים שהיו בשירות צבאי לא יכלו להשתתף במשחקים בשל התמיכה הרשמית של הממשלה בחרם. אירועים רבים במשחקי מוסקבה הושפעו מהעדרם של משתתפים רבים וכמה מהספורטאים ילידי ארצות הברית שהיו אזרחיהן של מדינות אחרות, כמו איטליה ואוסטרליה, השתתפו במשחקים.
איראן, שבה התחוללה שנה קודם לכן המהפכה האיראנית שהעלתה לשלטון את אויבה המושבע של ארצות הברית, האייתוללה רוחאללה ח'ומייני, החרימה גם היא את משחקי מוסקבה לאחר שח'ומייני הצטרף לגינוי של האו"ם ושל ארגון הוועידה האסלאמית על הפלישה הסובייטית לאפגניסטן. ללא קשר לחרם שיזמה ארצות הברית, דחק ארגון הוועידה האיסלאמית לחרם מיד לאחר תחילת הפלישה. במקביל האשים ח'ומייני את מוסקבה בחימושם של הבלוצ'ים הבדלנים שלחמו במשטרו.
משלחות רבות שהשתתפו באולימפיאדת מוסקבה זכו להתעלמות מהטלוויזיה הסובייטית בטקסי הפתיחה והנעילה של המשחקים בשל העובדה שממשלותיהן תמכו באופן רשמי בחרם. דגליהן של מדינות אלו לא הונפו, וההמנונים שלהן לא נוגנו. בין המדינות הללו ניתן למנות את אוסטרליה, אנדורה, בלגיה, דנמרק, צרפת, הממלכה המאוחדת, אירלנד, איטליה, לוקסמבורג, הולנד, פורטוגל, פוארטו ריקו, סן מרינו, ספרד ושווייץ.
יישום החרם > ספורטאים שהתחרו שלא תחת דגלם הלאומי

הלורד קילנין התיר לספורטאים שנמצאו כשירים על ידי הוועדים האולימפיים הלאומיים שלהם להשתתף במשחקים שלא תחת הדגל הלאומי או ההמנון הלאומי שלהם, מהלך שאפשר לוועדים לשלוח ספורטאים שלא בהקשר לאומי, אך החלטה זו לא אפשרה לספורטאים אחרים שלא הוסמכו על ידי הוועדים האולימפיים הלאומיים להשתתף במשחקים, שכן הדבר נתפס בעייני הוועד האולימפי הבינלאומי כפגיעה בסמכויותיהם של הוועדים הלאומיים. ארבעה ספורטאים מניו זילנד התחרו עצמאית וצעדו תחת דגל הוועד האולימפי הלאומי שלהם בשל העובדה שממשלת ניו זילנד תמכה באופן רשמי בחרם. הספורטאים של 16 מדינות לא הניפו את דגלם הלאומי כאשר הם זכו במדליות. תחת זאת, הונף הדגל של הוועד האולימפי הלאומי של מדינות אלו וההמנונים הלאומיים של מדינות אלו לא נוגנו כאשר הן זכו במדליית זהב ותחת זאת נוגן ההמנון האולימפי. באחד מטקסי הענקת המדליות הונפו שלושה דגלים של הוועדים האולימפיים של המדינות שזכו בשלוש המדליות.
שינויים נוספים נערכו באירועי האולימפיאדה, כמו העובדה שנבצר מראש עיריית מונטריאול, ז'אן דרפו, לקחת חלק בטקס הפתיחה. מדליקי הלפיד האולימפי בטקס הפתיחה של אולימפיאדת מונטריאול ב-1976, סטיב פרפונטיין וסנדרה הנדרסן, ייצגו את דרפו במעמד העברת הדגל האולימפי בטקס הפתיחה של אולימפיאדת מוסקבה. בטקס הנעילה של אולימפיאדת מוסקבה הונף דגל לוס אנג'לס במקום דגל ארצות הברית כדי לסמל את העיר המארחת של המשחקים האולימפיים הבאים והדגל האולימפי הועבר לחבר הוועד האולימפי האמריקאי במקום למי שכיהן אז כראש עיריית לוס אנג'לס, טום ברדלי.
באולימפיאדת מוסקבה השתתפו 80 מדינות בלבד, המספר הנמוך ביותר מאז אולימפיאדת מלבורן ב-1956. למרות זאת התאפיינה אולימפיאדת מוסקבה בכך שנשברו בה יותר שיאי עולם בהשוואה לאולימפיאדת מונטריאול.
יישום החרם > מדינות שלא השתתפו

64 מדינות שהוזמנו להשתתף באולימפיאדת מוסקבה לא השתתפו במשחקים מסיבות שונות, כולל החרם וכולל סיבות כלכליות. בנוסף, לא יכלה קטר להשתתף במשחקים עד להכרה רשמית של הוועד האולימפי הבינלאומי, שאכן נתנה ב-1980, אך מאוחר מדי כדי שהיא תזכה לקבל הזמנה רשמית. טאיוואן סירבה להשתתף במשחקים כמחאה על החלטת נגויה מ-1979 שעל פיה התאפשר רק לרפובליקה העממית של סין להשתתף במשחקים האולימפיים תחת השם "הרפובליקה של סין" ואילו לטאיוואן הותר להשתתף תחת השם "טאיפיי הסינית". המדינות שהחרימו באופן מלא את המשחקים היו:
אורוגוואי אורוגוואי
איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות
איי בהאמה איי בהאמה
איי הבתולה של ארצות הברית איי הבתולה של ארצות הברית
איי קיימן איי קיימן
אינדונזיה אינדונזיה
איראן איראן
אל סלוודור אל סלוודור
אלבניה אלבניה
אנטיגואה וברבודה אנטיגואה וברבודה
ארגנטינה ארגנטינה
ארצות הברית ארצות הברית
בוליביה בוליביה
בחריין בחריין
בליז בליז
בנגלדש בנגלדש
ברבדוס ברבדוס
ברמודה ברמודה
גאנה גאנה
גבון גבון
גמביה גמביה
גרמניה המערבית גרמניה המערבית
האיטי האיטי
האנטילים ההולנדיים האנטילים ההולנדיים
הונג קונג
הונדורס הונדורס
הפיליפינים הפיליפינים
הרפובליקה המרכז-אפריקאית הרפובליקה המרכז אפריקאית
הרפובליקה הסינית הרפובליקה הסינית
זאיר זאיר
חוף השנהב חוף השנהב
טוגו טוגו
טורקיה טורקיה
יפן יפן
ישראל ישראל
ליבריה ליבריה
ליכטנשטיין ליכטנשטיין
מאוריטניה (1959–2017) מאוריטניה
מאוריציוס מאוריציוס
מונקו מונקו
מלאווי מלאווי
מלזיה מלזיה
מצרים מצרים
מרוקו מרוקו
נורווגיה נורווגיה
ניז'ר ניז'ר
סודאן סודאן
סומליה סומליה
סורינאם סורינאם
הרפובליקה העממית של סין סין
סינגפור סינגפור
ערב הסעודית ערב הסעודית
פיג'י פיג'י
פנמה פנמה
פפואה גינאה החדשה פפואה גינאה החדשה
פקיסטן פקיסטן
פרגוואי פרגוואי
צ'אד צ'אד
צ'ילה צ'ילה
קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית
קטר (מדינה) קטר
קנדה קנדה
קניה קניה
תאילנד תאילנד
תוניסיה תוניסיה
יישום החרם > מדינות שלא השתתפו בטקס הפתיחה

שבע מדינות השתתפו במשחקי מוסקבה אך לא לקחו חלק בטקס הפתיחה:
איטליה איטליה
בלגיה בלגיה
הולנד הולנד
לוקסמבורג לוקסמבורג
סן מרינו סן מרינו
צרפת צרפת
שווייץ שווייץ
יישום החרם > מדינות שיוצגו בטקס הפתיחה על ידי ראש המשלחת

שתי מדינות שהשתתפו במשחקים שלחו נציג לטקס הפתיחה שנכנס לאצטדיון האולימפי כשהוא נושא את הדגל האולימפי. עבור שתי מדינות אלו הייתה זו מחווה סמלית, שכן ממשלותיהן התירו לספורטאים לקחת חלק במשחקים במידה ויבחרו לעשות כן. אירלנד, בנוסף לצעד זה, התחרתה גם תחת הדגל האולימפי.
אירלנד אירלנד
הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
יישום החרם > מדינות שהתחרו תחת הדגל האולימפי

משלחותיהן של חמש מדינות התחרו במשחקים תחת הדגל האולימפי ולא תחת דגלן הלאומי או תחת דגל הוועד האולימפי הלאומי שלהן, וזאת כדי לציין את העובדה שהשתתפותן הותרה על ידי מדינותיהן.
אוסטרליה אוסטרליה
אירלנד אירלנד
אנדורה אנדורה
דנמרק דנמרק
פוארטו ריקו פוארטו ריקו
יישום החרם > מדינות שהתחרו תחת דגלי הוועדים האולימפיים הלאומיים שלהן

ניו זילנד ניו זילנד
ספרד ספרד
פורטוגל פורטוגל
ישראל

ישראל, בדומה למרבית המדינות המערביות ובלחץ של ארצות הברית, החרימה את האולימפיאדה במוסקבה. ב-7 בספטמבר אותה שנה הוענקו 24 "עיטורי מוסקבה" (עיטור כבוד ותעודת הוקרה) לספורטאים שהיו חברי הסגל האולימפי ונמנע מהם להשתתף במשחקים אלה בגלל אותו חרם.
אחרית דבר

המשחקים האולימפיים הבאים התקיימו ב-1984 בלוס אנג'לס שבארצות הברית. משחקים אלו עמדו בסימן של חרם נוסף שהפעם הובילה אותו ברית המועצות. ב-8 במאי 1984 פרסמה ברית המועצות הצהרה שהיא תחרים את אולימפיאדת לוס אנג'לס עקב "רגשות לאומניים והיסטריה אנטי-סובייטית שהתעוררו בארצות הברית". 13 בעלות ברית של ברית המועצות הצטרפו לחרם זה. איראן ואלבניה היו שתי המדינות היחידות שהחרימו הן את אולימפיאדת מוסקבה והן את אולימפיאדת לוס אנג'לס. רומניה הייתה המדינה היחידה מהגוש המזרחי שהשתתפה במשחקים ב-1984.
ראו גם

החרם על אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984)
העשור של הטמעת הרומה

הסמליל (לוגו) של העשור של הטמעת הרומה
העשור של שילוב הרומה או של "הטמעת הרומה" היא יוזמה של שבע מדינות במרכז אירופה ובמזרחה להטמעה חברתית ושיפור המצב הסוציו-אקונומי של המיעוט של בני רומה, או "צוענים", במדינות אלה. היוזמה הושקה ב-2005, כשהעשור המדובר הוא מ-2005 ועד 2015, והיא מייצגת את המיזם הרב־לאומי הראשון באירופה שנועד לשפר באופן פעיל את חייהם של בני רומה.
שבע המדינות שלקחו חלק בעשור של הטמעת בני רומה הן: בולגריה, הונגריה, מקדוניה, סרביה, צ'כיה, קרואטיה, ורומניה. בכל אחת ממדינות אלה יש מיעוט ניכר של בני רומה ומיעוט זה מצוי בדרך כלל בנחיתות כלכלית וחברתית.
בשנת 2005 התחייבו ממשלות מדינות אלה לסגור את הפער הנוכחי בתנאי המחיה והרווחה שבין האוכלוסייה הרגילה ואוכלוסיית בני רומה, כמו גם לשים קץ למעגל העוני והדחיקה לשולי החברה שרבים מבני רומה מצויים בו.
ראו גם

שחרור הצוענים בארצות הרומניות
המפלגה הדמוקרטית הליברלית של מונגוליה

| --- | --- |

 מדינה:  מונגוליה
 תקופת הפעילות:  1998–הווה (כ־26 שנים)
 אידאולוגיות:  ליברליזם, מדינת רווחה
 נוצרה מתוך:  הקואליציה הדמוקרטית של מונגוליה
  אתר האינטרנט הרשמי של המפלגה הדמוקרטית הליברלית של מונגוליה
המפלגה הדמוקרטית הליברלית של מונגוליה היא מפלגה במונגוליה. המפלגה הוקמה ב-5 במרץ 1998 ומונה כ-3500 חברים באולן בטור וברחבי המחוזות.
המצע המפלגתי הוא ליברלי, ותומך בזכות לפרטיות ובחופש הדיבור.
המפלגה הוקמה מתוך יוצאי הקואליציה הדמוקרטית של מונגוליה, שהתנגדו להשפעתה השמרנית של המפלגה הרפובליקנית האמריקאית על המפלגה ופנו להקמת מפלגה חדשה. מטרתה של המפלגה היא להמשיך ברפורמות הדמוקרטיות במדינה, תוך כדי שמירה על מדיניות רווחה.
העשירון האחר

העשירון האחר הוא תא סטודנטים להט"בי של האוניברסיטה העברית בירושלים.
שם התא נגזר מן הטענה כי עשירית מן האוכלוסייה הכללית היא הומוסקסואלית, הנגזרת מהדו"ח "התנהגות מינית בזכר האדם" מאת אלפרד קינסי.
"העשירון האחר" הוקם בשנת 1990 על ידי קבוצה של מרצים וסטודנטים להט"בים מן האוניברסיטה העברית, והוא הארגון הלהט"בי הראשון בירושלים. בשנים הראשונות נפגש התא במשרדו של פרופ' אלון הראל. המפגשים הללו התנהלו בחשאי מפני שמשתתפים רבים היו "ארוניסטים". החל משנת 2000, לאחר מעבר במקומות שונים באוניברסיטה, עבר התא לפעול במסגרת בית הלל בקמפוס הר הצופים. ב-2008 פרש התא מבית הלל בעקבות סכסוך, שנבע מהתערבות של בית הלל בתכני המפגשים.
העשירון האחר מנוהל על ידי ועד של מתנדבים מקרב הסטודנטים הירושלמים. התא מקיים מפגשים פעמיים בחודש (ביום שני הראשון בכל חודש בקמפוס גבעת רם, וביום שני השלישי בכל חודש בקמפוס הר הצופים) המאפשרים לסטודנטים להט"בים להכיר אלה את אלה, לחזק את דימויים העצמי ואת ביטחונם העצמי כלהט"בים, ולהעמיק בתכנים הקשורים ללהט"ב. בנוסף, התא פועל לקידום זכויות להט"ב, כגון ביטול הסעיף המפלה הומוסקסואלים לתרום דם. המפגשים פתוחים לסטודנטים מכל מוסדות ההשכלה בירושלים, ולכלל שכבת הגיל הרלוונטית.
יוצאי התא היוו את עיקר גרעין האנשים שחברו והקימו את "הבית הפתוח". כמה מיושבי ראש העשירון האחר היו לימים לפעילים בולטים בקהילה הלהט"בית: סער נתנאל שהיה חבר במועצת העיר ירושלים מטעם מרצ, וחגי אלעד שהיה מנכ"ל הבית הפתוח עד קיץ 2006.
תא הסטודנטים הלהט"בי אשר קיים באוניברסיטה העברית כיום פועל במסגרת האחווה הסטודנטיאלית הגאה מבית האגודה למען הלהט"ב והתאחדות הסטודנטים והסטודנטיות.
ראו גם

סגול
המפלגה הדמוקרטית החדשה (קנדה)

| --- | --- |

 מדינה:  קנדה
 מנהיגים:  ג'גמיט סינג
 תקופת הפעילות:  1961–הווה (כ־63 שנים)
 אידאולוגיות:  סוציאל-דמוקרטיה
 מטה:  אוטווה
 מיקום במפה הפוליטית:  שמאל
 ארגונים בינלאומיים:  האינטרנציונל הסוציאליסטי
 צבעים רשמיים:  כתום
 נציגויות בפרלמנטים
 בית הנבחרים של קנדה:  24 / 338
 ndp.ca
 
המפלגה הדמוקרטית החדשה (באנגלית: New Democratic Party, או בקיצור NDP; בצרפתית: Nouveau Parti démocratique, או בקיצור NPD) היא מפלגה סוציאל-דמוקרטית בקנדה אשר נוסדה בשנת 1961 כתוצאה מאיחוד מפלגות סוציאל-דמוקרטיות. מנהיג המפלגה הוא ג'גמיט סינג (אנ') שהחליף בשנת 2017 את תומאס מולקייר. כיום (2019), המפלגה היא הרביעית בגודלה בקנדה אחרי המפלגה הליברלית, המפלגה השמרנית ומפלגת בלוק קוויבק (אנ').
המפלגה מאמינה בשלום, הדגשת סיוע הומניטרי במקום פעולה צבאית התקפית, יצירת מדינת רווחה, הגדלת מס החברות, קליטת פליטים, זכויות עובדים.
Never a Time

Never a Time הוא השיר החמישי באלבום We Can't Dance של להקת ג'נסיס.
במקור השיר נקרא בשם B.B. Hit (מאנגלית:להיט מאוד מאוד גדול) big big hit מפני שחברי הלהקה חשבו שהשיר באמת יהפוך ללהיט גדול. השיר, כמו רבים מהשירים של We Can't Dance, נכלל בסרט הדוקומנטרי, No Admittance. השיר יצא כסינגל החמישי בארצות הברית, השיר הגיע למקום ה-21 בבילבורד. השיר גם נכנס למצעד האמריקאי של Hot Adult Contemporary Tracks אשר דירג שירים בסגנון adult contemporary. השיר נבחר במקום ה-4 במצעד זה במשך חצי שנה. במצעד הקנדי, השיר הגיע למקום ה-9. לשיר מעולם לא יצא וידאו קליפ ומעולם לא בוצע בהופעות הלהקה.
הסתברות

ערך זה עוסק במציאת הסיכוי המדויק להתרחשותו של אירוע. אם התכוונתם להערכה עמומה בלבד להתרחשותו של אירוע, במקרים בהם לא ניתן לקבוע סיכוי מדויק, ראו .
אחד השימושים הנפוצים בהסתברות הוא בחישוב סיכויי זכייה במשחקי מזל והימורים
מימין, ביצה בעלת חלמון כפול. סיכוי של 1 ל־1200 למציאת ביצה כזו.
הסתברות היא מספר ממשי המציין את מידת הסבירות שמאורע מסוים יתרחש. ההסתברות של מאורע יכולה לקבל ערך מספרי שבין 0 (כלל לא סביר / בלתי אפשרי) ל־1 (מאורע ודאי או כמעט ודאי). הסתברות היא מושג יסודי במתמטיקה ומוגדרת באופן אנליטי בתורת ההסתברות. שימוש מעשי נרחב במושג ההסתברות נעשה בתחומי הסטטיסטיקה, מדעי הטבע, מדעי המחשב, מדעי החברה ומדעים אחרים.
שימושים

חוסר הוודאות של מאורע, ולכן הצורך בחישוב או הערכה של ההסתברות שלו, עשויים לנבוע משני גורמים:
חוסר ודאות הנובע מהאקראיות שבטבע. דוגמה לכך היא התפרקות חומר רדיואקטיבי. אין אנו יכולים לדעת באיזה אטום ספציפי ובאיזה מועד מדויק תתרחש ההתפרקות הבאה, אבל ניתן לדעת זאת במונחים סטטיסטיים־הסתברותיים.
חוסר ודאות הנובע ממידע חלקי הנמצא בידינו. דוגמה לכך היא הטלת מטבע, שעשויה להסתיים באחת משתי תוצאות אפשריות, בלא שתהיה לנו דרך לחזות איזו תוצאה תתקבל בהטלה מסוימת, אם כי, בהינתן כל הנתונים הפיזיקליים הרלוונטיים – ניתן תאורטית לחשב את התוצאה. דוגמה נוספת היא השאלה "האם בשבוע הבא תפרוץ מלחמה?", שעליה נדרש המודיעין לענות. אף שייתכן שהאויב יודע תשובה ברורה לשאלה זו, המידע שבידי המודיעין הוא מידע חלקי, שלפיו יש לתת הערכה להסתברות של מאורע זה.
שאלה פתוחה היא האם כל הסתברות מהסוג הראשון היא למעשה הסתברות מהסוג השני, כלומר האם האקראיות שבהתפרקות אטומים רדיואקטיביים נובעת רק מחוסר ידיעה שלנו על כל הכוחות הפועלים, או שאקראיות היא חלק בלתי נפרד מהטבע, בפרט במסגרתה של מכניקת הקוונטים.
כאשר אנו מטילים מטבע, קל לומר באופן אינטואיטיבי שההסתברות שהוא ייפול על "עץ" היא 50%. בקביעה זו חסרה עדיין הגדרה פורמלית של המושג הסתברות. כאשר אנו מטילים מטבע 10 פעמים, נוכל לצפות שב־5 מקרים יֵצא "עץ" וב־5 מקרים יֵצא "פלי", אך ברור שאין כל ודאות בכך – ייתכן שבכל 10 ההטלות התוצאה תצא "עץ". מהי, אם כן, המשמעות של "הסתברות של 50%" בהקשר זה? התשובה של תורת ההסתברות לשאלה זו היא שההסתברות משקפת את השכיחות היחסית במספר גדל והולך של ניסיונות.
שאלות של הסתברות עולות בהקשרים שונים:
משחקי מזל
מצבי סיכון
מדעי הטבע
בניתוחן של שאלות העוסקות בהסתברות עוסקת תורת ההסתברות.