stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית הילדים במארקין, בלגיה

בית הילדים במארקין כפי שצולם בביקור שם בספטמבר 2012
בסיום מלחמת העולם השנייה, אספו ארגון הבריחה והסוכנות היהודית ילדים מרחבי אירופה, וריכזו אותם בעיירה מארקֶן (Marquain) שבדרום-מזרח בלגיה, מספר קילומטרים מהעיר טורנה.
במבנה, שהיה במקורו מנזר פרנציסקני, רוכזו כ-250 ילדים מגילאי שבע עד ארבע עשרה ועברו שם הכשרה לחזרה לחיים נורמליים ולעלייה לישראל.
עד קיץ 1948, עלו רוב קבוצות הילדים לישראל ופוזרו בארץ והמקום נסגר. הילדים הצעירים עברו עם חלק מהצוות לרונקיאר (צר') עד ספטמבר 1949, אז עלו ארצה באוניה "נגבה".
הקמת בית הילדים והתפתחותו

בית הנוער נפתח בדצמבר 1945 ונוהל מתחילתו על ידי יצחק קנולר שפעל מטעם ברית החלוצים הדתיים (בח"ד). עד סוף שנת 1946 כבר היו במקום כ-100 ילדים שנאספו על ידי פלה איזבוצקי בעיקר מבלגיה וצרפת אך מיעוטם מארצות נוספות (פולין, צ'כיה, גרמניה וכו').
כבר ביולי 1946 עלתה קבוצה של כ-50 מילדי מארקין, יחד עם המדריכות שלהם, באניית המעפילים "החייל העברי" שהייתה היחידה שיצאה מבלגיה לישראל.
באוקטובר 1946, המקום קיבל הסמכה ומימון ממשרד השיקום הבלגי וזאת תוך הבנה שהילדים עוברים שם הכשרה לקראת עלייה לארץ ישראל.
הילדים שהו במקום כ-6 חודשים ואז נשלחו לעלות לישראל. עד סגירת המוסד ב-1948 עברו במקום 7 מחזורים של ילדים.
בשנת 1998 הופק הסרט התיעודי "מאושוויץ לירושלים" עבור הטלוויזיה הבלגית אשר עסק בילדי מרקן.
בשנת 2008 התקיים כנס בבית העדוּת בניר גלים ובו נאספו ילדי מארקין יחד עם מי שהגיע מצוות המקום.
איסוף הילדים

פלה איזבוצקי עסקה באיסוף הילדים והבאתם למוסד.
הילדים הגיעו ממקומות מסתור שונים אשר מחלקם היה קשה להוציאם. בחלק מהמקרים נטען כי הילדים הוטבלו והם קתולים לכל דבר ולכן כל זמן שאין הוכחה ברורה למות הוריהם הרי שעליהם להישאר במקומם; במקרים אחרים חשו הילדים אסירות תודה למי שהצילם ומתוך כך חשו מחויבות להישאר עם משפחתם המאמצת.
בסרט "מאושוויץ לירושלים" מספרת הגברת פלה איזבוצקי כי במקרים מסוימים הילדים "נקנו" על מנת שישוחררו ממי שהחביאם במהלך המלחמה. המטרה המוצהרת הייתה להשיב את הילדים לחיק היהדות.
אורח החיים בבית הנוער

המקום התנהל בשגרה של פנימייה במטרה לאפשר לילדים חיים נורמליים ככל האפשר כדי שיוכלו להתגבר על הזוועות וההלם בצורה משותפת.
הילדים חולקו לקבוצות גיל ולמדו בהתאם לתוכנית הלימודים של משרד החינוך הבלגי במהלך הבוקר. אחר הצהריים, למדו הילדים תחומים מקצועיים במטרה להכשירם לחיים בארץ ישראל.
הנושאים שנלמדו היו מכונאות, נגרות, סנדלרות ותפירה, לצד לימודי חקלאות שונים כמו גננות, גידולי שדה ומשק חי.
בנוסף לכך, למדו הילדים לימודי יהדות ועברית והכינו את החגים כאירוע משמעותי לכל יושבי המקום. החגים היו אירוע כה משמעותי שגם המורים הבלגים היו מצטרפים כדי לתת לילדים את תחושת המשפחה שהייתה כל כך חשובה להם.
הלינה הייתה באולמות משותפים עם הפרדה בין בנים לבנות.
החזרה ליהדות

חלק ניכר מהילדים שהסתתרו במהלך המלחמה נאלצו להיטמע כקתולים ומתוך גילם הצעיר, אימצו רבים ממנהגי הדת ואת התפיסות הקשורות בה.
הצוות בחר שלא לכפות את השינוי ובמקביל ללימודי העברית והדת, יחד עם חגיגת החגים היהודיים, אפשרו לילדים ללכת לכנסייה בימי ראשון ובכל מקרה שרצו בכך. הילדים מעידים כי לעיתים הלכו לכנסייה כדי להרהר ולא דווקא כדי להתפלל.
בסרט "מאושוויץ לירושלים" מעידים הילדים כי תהליך זה אפשר להם לאט לאט להתחבר את היהדות מחדש בלי לפסול את הדת הנוצרית שבעצם סייעה להצילם במהלך המלחמה.
פאולה קוראל שהייתה מדריכה במקום מעידה "הם היו נשמות צעירות ופגועות שנקלעו למאבק פילוסופי דתי. זה היה קשה לילדים ואנחנו הבנו את זה"
הבחירה באי-כפייה אפשרה לילדים חזרה מהירה ונוחה לחיק היהדות בלי שנפגעה גישתם לדת הנוצרית שבעיני רבים אפשרה את הצלתם.
פעילות חברתית של הילדים

הילדים חולקו לקבוצות של 12 עד 15 ילדים בקבוצות גיל תואמות.
מעבר ללימודים הפורמליים וההכשרה המקצועית, עסקו הילדים בשיחות רבות בנושאים שונים.
צוות המדריכים

מעבר לצוות הניהולי שכלל את אנשי הסוכנות היהודית ונציגים וארץ ישראל, נציגים מהבריגדה היהודית שליוו את המקום וצוות מורים מקומיים מטעם משרד החינוך שעסקו בהוראת הנושאים הפורמליים.
יצחק קנולר הקים את המוסד ושימש במנהלו עד 1947.
גב' פלה איזבוצקי אספה את הילדים והביאה אותם למקום.
גב' ג'נין פיקארד (Jeanine Picard) שימשה כמורה לספרות וצרפתית עבור ילדי השכבה הבוגרת.
יוסף ולק, ניהל את בית הילדים בשנים 1947 עד 1948.
חיילים מהבריגדה היהודית שימשו כמדריכים וסייעו לילדי המקום. הרב משה קספר מספר על כך בספרו "עם הבריגדה היהודית" With the Jewish Brigade לונדון 1947 (מתוך הערך הרבנים הצבאיים בצבא הבריטי).
יעקב אנטמן (הגדול) היה אחד משלושת חיילי הבריגדה שסייעו המקום ונקראו "יעקב הגדול", יעקב הקטן", ו"יעקב הבינוני".
Apple Pay

| --- | --- |


 מפתח:  אפל
 מחזור חיים:  20 באוקטובר 2014 – הווה (10 שנים)
 מערכת הפעלה:  iOS 8.1 ומעלה  iOS 10 ומעלה עבור הגרסה לווב  iOS 11.2 ומעלה עבור Apple Pay Cash   כל גרסאות WatchOS  macOS Sierra ומעלה
 www.apple.com/apple-pay/
 
Apple Pay הוא שירות תשלום בנייד מבית אפל, שמאפשר למשתמשים לבצע תשלומים מול אנשים, ביישומוני iOS ובווב. הוא נתמך על ידי מכשירי אייפון, Apple Watch, אייפד ומק. השירות יכול לסרוק ולהחליף כרטיסי חיוב ואשראי תומכי תקן EMV במסופונים שלא דורשים מגע. אפל פיי לא דורש מסופונים ייחודיים לו. הוא דומה לשירותי תשלומים אחרים, יחד עם דרישה לאימות דו-שלבי כמו Touch ID, Face ID, קוד PIN או סיסמה. זאת באמצעות שבב NFC שנמצא במכשירים התומכים ומערכת הזיהוי הביומטרי של אפל.
השירות > זמינות במכשירים

השירות זמין בדגמי אייפון 6 ומעלה, אייפד אייר 2 ומעלה, מחשבי מק שכוללים Touch ID וכן בכל דגמי ה-Apple Watch. משתמשים עם מכשירי אייפון 5 או אייפון 5C יכולים להשתמש בשירות באמצעות Apple Watch (האייפון 5S כולל בתוכו חיישן Touch ID אך לא חיישן NFC, משתמשי אייפון 5S חייבים להשתמש ב-Apple Watch ולאשר את העסקה על ידי האייפון שלהם). במקום זאת, השירות מופעל באמצעות סיסמה כל עוד המשתמש עונד את ה-Apple Watch שלו. השירות יכול להכיל בין שמונה ל-12 כרטיסים שונים, תלוי במכשיר.
השירות > טכנולוגיה

אפל פיי משתמש בתקן EMV. השירות שומר על פרטי התשלום של לקוחות פרטיים ומסתיר אותם מהקמעונאי על ידי החלפת הכרטיס במספר חשבון ראשוני ויוצר למעשה "קוד אבטחה דינמי שנוצר עבור כל עסקה.
כדי לשלם בנקודות מכירה, על המשתמשים להחזיק את המכשיר שלהם בסמוך לקורא ה-NFC של המוכר. משתמשי אייפון מאמתים את הרכישה על ידי זיהוי ביומטרי כמו Touch ID או Face ID או באמצעות סיסמה. משתמשי Apple Watch מאמתים את הרכישה על ידי לחיצה כפולה על כפתור במכשיר. כדי לשלם ביישומונים שונים, על המשתמש לבחור באפל פיי כאמצעי התשלום המועדף עליו ולאמת זאת כפי שנעשה גם ברכישות. המשתמשים יכולים להוסיף כרטיסים חדשים בכל עת בארבע דרכים שונות: על ידי כרטיס התשלום בחשבון ה-iTunes שלהם, צילום תמונה של הכרטיס, הקצאה מאפליקציה של מנפיק הכרטיסים או על ידי הזנת המידע באופן ידני.
על אף שהמשתמשים מקבלים הודעה מידית עם ביצוע הרכישה, בפועל העברת הכספים אורכת זמן. זמן ההעברה תלוי בשיטת התשלום שבחר הלקוח.
Apple Cash

Apple Cash, שנקרא בעבר גם Apple Pay Cash הוא כלי בשירות שמאפשר להעביר כסף בין משתמשים באמצעות יישומון iMessage. כשמשתמש מקבל תשלום, הוא מופקד בכרטיס ה-Apple Cash שלו, שם הוא זמין לשימוש מידי אצל סוחרים שמקבלים Discover. לחלופין, המשתמש יכול לבחור להעביר את היתרה לחשבון בנק באמצעות העברה בנקאית. כלי זה זמין רק בארצות הברית.
זמינות > בישראל

בפברואר 2020 פורסם כי נציגי אפל פיי נפגשו עם גורמים בבנקים ובחברות אשראי במטרה לחתום על הסכמים שיאפשרו להתחיל את פעילות השירות בישראל. בהמשך פורסם כי אפל הסכימה להוריד את עמלות השימוש בשירות.
באוקטובר 2020 פורסם כי ישראכרט, מקס וכאל חתמו על הסכם עם חברת אפל שתאפשר ללקוחותיהן בעלי מכשיר אייפון להשתמש באפליקציית התשלומים.
ב-28 בינואר 2021, פורסם כי הכניסה של אפל לתחום התשלומים לא תכלול קמפיין עצמאי אלא קמפיין באמצעות הבנקים וחברות האשראי שמשתפות פעולה עם החברה.
ב-5 במאי 2021 הושק השירות בישראל.
זמינות > בעולם

שירות התשלומים של אפל זמין נכון לפברואר 2021 ברשימת המדינות והטריטוריות הבאות (לפי תאריך הפעלת השירות במדינה):
ארצות הברית ארצות הברית (20 באוקטובר 2014; למעט פוארטו ריקו ושטחים אחרים שאינם מדינות)
הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת (14 ביולי 2015; למעט מושבות מעבר לים)
קנדה קנדה (17 בנובמבר 2015)
אוסטרליה אוסטרליה (19 בנובמבר 2015)
הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין (18 בפברואר 2016)
סינגפור סינגפור (19 באפריל 2016)
שווייץ שווייץ (7 ביולי 2016)
צרפת צרפת (19 ביולי 2016)
מרוקו מרוקו (19 ביולי 2016)
הונג קונג הונג קונג (20 ביולי 2016)
רוסיה רוסיה (4 באוקטובר 2016)
ניו זילנד ניו זילנד (13 באוקטובר 2016)
יפן יפן (25 באוקטובר 2016)
ספרד ספרד (1 בדצמבר 2016)
אירלנד אירלנד (7 במרץ 2017)
האי מאן האי מאן (7 במרץ 2017)
ג'רזי ג'רזי (7 במרץ 2017)
גרנזי גרנזי (7 במרץ 2017)
טאיוואן טאיוואן (29 במרץ 2017)
איטליה איטליה (17 במאי 2017)
סן מרינו סן מרינו (17 במאי 2017)
קריית הוותיקן קריית הוותיקן (17 במאי 2017)
דנמרק דנמרק (24 באוקטובר 2017)
גרינלנד גרינלנד (24 באוקטובר 2017)
פינלנד פינלנד (24 באוקטובר 2017)
שוודיה שוודיה (24 באוקטובר 2017)
איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות (24 באוקטובר 2017)
ברזיל ברזיל (4 באפריל 2018)
אוקראינה אוקראינה (17 במאי 2018)
פולין פולין (19 ביוני 2018)
נורווגיה נורווגיה (20 ביוני 2018)
קזחסטן קזחסטן (28 בנובמבר 2018)
בלגיה בלגיה (28 בנובמבר 2018)
גרמניה גרמניה (11 בדצמבר 2018)
צ'כיה צ'כיה (19 בפברואר 2019)
ערב הסעודית ערב הסעודית (19 בפברואר 2019)
אוסטריה אוסטריה (24 באפריל 2019)
איסלנד איסלנד (8 במאי 2019)
הונגריה הונגריה (21 במאי 2019)
לוקסמבורג לוקסמבורג (21 במאי 2019)
הולנד הולנד (11 ביוני 2019)
בולגריה בולגריה (26 ביוני 2019)
קרואטיה קרואטיה (26 ביוני 2019)
קפריסין קפריסין (26 ביוני 2019)
אסטוניה אסטוניה (26 ביוני 2019)
יוון יוון (26 ביוני 2019)
לטביה לטביה (26 ביוני 2019)
ליכטנשטיין ליכטנשטיין (26 ביוני 2019)
ליטא ליטא (26 ביוני 2019)
מלטה מלטה (26 ביוני 2019)
פורטוגל פורטוגל (26 ביוני 2019)
רומניה רומניה (26 ביוני 2019)
סלובקיה סלובקיה (26 ביוני 2019)
סלובניה סלובניה (26 ביוני 2019)
איי פארו איי פארו (2 ביולי 2019)
מקאו מקאו (6 באוגוסט 2019)
גאורגיה גאורגיה (3 בספטמבר 2019)
בלארוס בלארוס (19 בנובמבר 2019)
מונטנגרו מונטנגרו (28 בינואר 2020)
סרביה סרביה (30 ביוני 2020)
מקסיקו מקסיקו (23 בפברואר 2021)
דרום אפריקה דרום אפריקה (30 במרץ 2021)
ישראל ישראל (5 במאי 2021)
קטאר קטאר (17 באוגוסט 2021)
בחריין בחריין (5 באוקטובר 2021)
הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית (5 באוקטובר 2021)
קולומביה קולומביה (2 בנובמבר 2021)
אזרבייג'ן אזרבייג'ן (2 בנובמבר 2021)
קוסטה ריקה קוסטה ריקה (2 בנובמבר 2021)
ראו גם

Apple Card
גוגל פיי
הערות שוליים

↑  Countries and regions that support Apple Pay, אפל
1 2  Apple Pay allows you to pay at the counter with your iPhone 6, The Verge, Adrianne Jefferies, 9 בספטמבר 2014
↑  Clever trick will safeguard Apple Watch from thieves, LEANDER KAHNEY, 10 בספטמבר 2014
↑  Set up Apple Pay, אפל
↑  How Apple Pay Really Works and Why You Should Begin Using it Immediately, Kirk Lennon, 20 באוקטובר 2014
↑  EMV® Payment Tokenisation, EMVCO
↑  Apple Watch works with Apple Pay to replace your credit cards, The Verge, Dante D'Orazio, 9 בספטמבר 2014
↑  What are instant payments?, הבנק המרכזי האירופאי
↑  Apple Pay Cash guide: What it is, how it works, and what it costs, MacWorld, Jason Cross, 4 בדצמבר 2017
↑  How To Use Apple Pay Cash, פורבס, Amit Chowdhry, 19 בדצמבר 2017
↑  ענת ביין-לובוביץ', ‏אפל-פיי נוחתת בישראל: בלי קמפיין פרסום עצמאי | בלעדי, באתר גלובס, 28 בינואר 2021
↑  מירב קריסטל, שירות התשלומים באייפון כבר כאן: אפל פיי הושק בישראל, באתר ynet, 5 במאי 2021
| שירותי תשלום בנייד |
| --- | --- | --- |
| שירותים פעילים | Apple Pay‏ • Apple Card‏ • bit‏ • גוגל פיי‏ • Samsung Pay‏ • PayPal‏ • Wallet‏ • יאנדקס. כסף |  |
הזמינות הגלובלית של השירות – בכחול כהה: זמין, בכחול בהיר: זמין בקרוב
אוגוסט רודן

| --- | --- |

 לידה:  13 בנובמבר 1840 פריז, צרפת 
 פטירה:  17 בנובמבר 1917  (בגיל 77) מודון, צרפת 
 שם לידה:  René François Auguste Rodin 
 מקום קבורה:  Villa des Brillants 
 מקום לימודים:  בית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות הקישוט 
 זרם באמנות:  אמנות מודרנית, סימבוליזם 
 יצירות ידועות:  האדם החושב, Amor and Psyche, הנשיקה, שערי הגיהנום, עידן הברונזה, שועי העיר קאלה, Monument to Balzac 
 פרסים והוקרה:  קצין גבוה בלגיון הכבוד (16 במאי 1910)  מפקד בלגיון הכבוד (20 במאי 1903)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת גלאזגו (1906)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת אוקספורד (1907)  קצין בלגיון הכבוד (19 בינואר 1892)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת פרידריך שילר (1905)  אביר בלגיון הכבוד (31 בדצמבר 1887)  מסדר לאופולד 
 בן או בת זוג:  Rose Beuret Mignon (29 בינואר 1917–?)  קאמי קלודל (1885–1892)  גוון ג'ון (1904–?) 
 חתימה:   
 
אוגוסט רודן, 1914
פרנסואה-אוגוסט-רנה רודן (בצרפתית: François-Auguste-René Rodin; 12 בנובמבר 1840 –  17 בנובמבר 1917) היה פסל צרפתי. ידוע בסגנונו הריאליסטי ובמיוחד בזכות פסלו המפורסם "האדם החושב".
ביוגרפיה

רודן נולד בפריז למשפחה ענייה. למרות כישרונו, מוצאו עמד לו לרועץ, ובתחילת דרכו האמנותית לא האירה לו ההצלחה פנים: במשך עשרים שנה התפרנס מביצוע עבודות גילוף, ושלוש פעמים נדחו בקשותיו להתקבל ל"אקול דה בוזאר" שבפריז.
המפנה בקריירה שלו חל באמצע שנות השבעים של המאה ה-19, עת סייר באיטליה והתבונן ביצירותיו של מיכלאנג'לו בואונרוטי. מיצירות אלה שאב את ההשראה ליצירתו החשובה הראשונה (1875 - 1876) - "תקופת הברונזה". דמויותיו הריאליסטיות של רודן ביצירה זו נראו אנושיות אך רחוקות מאוד מהסגנון המקובל. מסיבה זו האשימו אותו שייצר אותן ביציקת גופותיהם של דוגמנים חיים. אך הפסל "תקופת הברונזה" הביא לו מוניטין ובשנת 1880 נרכש הפסל על ידי ממשלת צרפת. באותה שנה, הוזמן בידי ממשלת צרפת הפסל "שערי הגיהנום", עליו שקד עד למותו. מעל השערים ניצב פסלו המפורסם ביותר, "האדם החושב". לצד זאת, עבד רודן על מונומטים לכניעת העיר קאלה ולסופר המנוח אונורה דה בלזק. פסלים אלה איתגרו את האסתטיקה המסורתית, ועוררו התנגדות מצד הארגונים שמימנו אותם.
בשנת 1900, גדל פרסומו של רודן, והוא ניהל קשרים עם הסופרים אוסקר וויילד וריינר מריה רילקה. באותה תקופה החל רודן למכור פסלים לתעשיינים אמריקאים. בשנת 1917, נדבק רודן בשפעת, ומת בגיל 77.
יצירותיו הבולטות > שערי הגיהנום

בשנת 1880 הזמינה ממנו ממשלת צרפת פרויקט פיסולי ענקי – שער ברונזה גדול בשם "שערי הגיהנום". שערה זה היה אמור להיות הפתח למוזיאון לאמנות עיטורית, אך המוזיאון לא הוקם מעולם. רודן שקד על בניית השער במשך שלושים ושבע שנים, עד למותו ב-1917. גם אז, השער לא הושלם.
האב-טיפוס לשערו של רודן הוא "שער גן העדן" שהציב לורנצו גיברטי במאה ה-15 בפתח הבפטיסטריום של פירנצה.
יצירותיו הבולטות > האדם החושב

"האדם החושב" היושב במרכז מעל שתי דלתותיו של שער הגיהנום, הוא דיוקנו הדמיוני של דנטה וסמל רוחו החוקרת של האדם. הדמות אפופה בפסימיות אינטלקטואלית שהייתה אופיינית לשנות השמונים של המאה ה-19.
"האדם החושב" הוא פסלו הנודע ביותר של רודן. והוא הועתק בקנה מידה מונומנטלי גם בשיש וגם בברונזה וזכה לרפרודוקציות רבות בקנה מידה קטן יותר. על קברו של רודן במדון שליד פריז הוצב, על פי בקשתו, העתק עשוי ברונזה של פסל זה. יציקות רבות של יצירה זו בוצעו מאז ובדומה לרוב יצירותיו של רודן אפשר לראותן גם במוזיאוני רודן בפריז ובפילדלפיה.
יצירותיו הבולטות > שועי העיר קאלה

הפסל הושלם בשנת 1888 והוא מתאר את כניעת העיר קאלה שעל גדת התעלה האנגלית לאדוארד השלישי לאחר מצור שנמשך למעלה משנה, בשנת 1347, במהלך מלחמת מאה השנים. רודן עורר מחלוקת כאשר בחר להציג את נציגי העיר כאנשים שבורים וכואבים ולא כגיבורי עירם.
עבודות נוספות

יצירות נודעות נוספות של רודן:
עידן הברונזה - 1876
הקריאה לנשק - 1879
אישה כורעת - 1882
הנשיקה - 1886
יד אלוהים - 1896
ראו גם

מוזיאון רודן
לקריאה נוספת

פסלי אוגוסט רודן, נבחרו בידי לודוויג גולדשיידר, צולמו על ידי אילזה שניידר לנגייל, הקדמה מאת סומרוויל סטורי, תרגמה אפרת כרמון, 1965.
ע' שלזינגר,  יצירות אוגוסט רודין , סיני תל אביב תש"ח 1948.
ריינר מריה רילקה,  אוגוסט רודן, תל אביב, מחברות לספרות, תשכ"ד 1964
אוגוסט רודן - חייו ויצירתו, האמנות: שיחות עם פול גסל,(פתח דבר-גבריאל טלפיר), תרגום מצרפתית: מרים וגבריאל טלפיר, הוצאת גזית.
אחים לתשוקה - קאמי ופול קלודל, דומיניק בונא, תרגום: רמה איילון, הוצאת ספרית מעריב, 2009
פירוט האדם החושב על שער הגיהנום.
שער הגיהנום של רודן, בשליש העליון רואים את האדם החושב.
שועי העיר קאלה בעיר קאלה שבצרפת.
הספר הלבן (1922)

הספר הלבן, הנקרא גם הספר הלבן של צ'רצ'יל (באנגלית: Churchill White Paper), הוא ספר לבן (הראשון מבין שלשה) שפורסם בחודש יוני 1922 על ידי שר המושבות של בריטניה, וינסטון צ'רצ'יל, בו הבהיר צ'רצ'יל את פרשנות ממשלת בריטניה להצהרת בלפור לקראת אישור כתב המנדט על ארץ ישראל. המסמך נתן להצהרת בלפור פרשנות מצמצמת לאכזבת התנועה הציונית אשר נאלצה להסכים לו. ב-24 ביולי 1922 אישרה מועצת חבר הלאומים את כתב המנדט הכולל את אחריות המנדט על ביצוע הצהרת בלפור, בכך היה הספר הלבן הראשון למסמך בינלאומי מחייב.
שמו של הספר נגזר מכינויו באנגלית: "White paper" - כינוי למסמך המוצג בפני הפרלמנט, לשם אישור המדיניות המפורטת בו. את התואר "ראשון" קנה לו הספר הלבן מפאת היותו הראשון מבין שלושה מסמכים אשר פורסמו בנושא.
רקע

בתחילת שנות העשרים של המאה ה-20 גברה ההתנגדות בקרב ערביי ארץ ישראל לשלטון המנדט הבריטי וליחס המועדף כראייתם אל תושביה היהודים של הארץ. התסיסה בקרב ערביי הארץ הגיעה לשיאה בחודש מאי של שנת 1921 עם פרוץ מאורעות תרפ"א לאחר ביקורו של צ'רצ'יל באזור, ביקור בו דרשו הערבים לבטל את הצהרת בלפור ולהפסיק את עליית היהודים לארץ. הבריטים, שנחפזו לשגר כוחות צבא להחזרת הסדר אל כנו, חיפשו פתרון קבע למצב הבעייתי באזור אחריותם. הספר הלבן הראשון מהווה למעשה התייחסות פרטנית לארץ ישראל, התייחסות המהווה חלק מתוכנית שלמה להסדר פוליטי חדש במזרח התיכון. כחלק מהסדר זה התכוון צ'רצ'יל להעניק את עיראק של ימינו לאמיר ההאשמי פייסל איבן חוסיין בעוד בארץ ישראל המזרחית - עבר הירדן המזרחי, תוקם מדינה ערבית אותה יקבל אחיו של פייסל עבדאללה.
תוכן המסמך

בספר הלבן הראשון מובאות מספר נקודות עיקריות:
בריטניה ממשיכה לתמוך בעקרונות הצהרת בלפור בדבר הקמת "בית לאומי" ליהודים בתחומי ארץ ישראל. צ'רצ'יל מדגיש בספר כי לראייתה של בריטניה היהודים נשארו בעלי זכות על הארץ וישוכנו בה "בזכות ולא בחסד". בהתייחסו לחשש כי בריטניה תיסוג מהעקרונות שהובעו בהצהרה, נכתב: "הכרח, אפוא, להכריז פעם נוספת שחששות אלה בלתי מבוססים, ושההצהרה שבנידון, שאושררה על ידי מדינות ההסכמה בעקרונות ועידת סן רמו ושוב בהסכם סוור, אינה מיועדת להשתנות".
זכותם של הערבים כתושבי הארץ לא תיפגע וכי השטח בו יוקם הבית הלאומי היהודי יוגבל לתחומי ארץ ישראל ולא בכל שטחה. לצורך כך אף ציטט מהחלטת הקונגרס הציוני העולמי ה-12 שקבעה כי "רצונו המוחלט של העם היהודי לחיות עם הערבים בתנאים של אחדות וכבוד הדדי ולהפוך ביחד איתו את המולדת המשותפת לארץ פורחת שבניינה יבטיח לכל אחד מעמיה התפתחות לאומית באין מפריע".
בעקבות טענות ערביות על פגיעה בפרנסתם כתוצאה מהמוני העולים היהודיים לארץ, קבע צ'רצ'יל כי העלייה היהודית לארץ ישראל תוגבל למכסה אותה תהיה מסוגלת הארץ לקלוט מבחינה כלכלית, מבלי שהדבר יהפך לעול על כתפי תושבי הארץ הקיימים.
הצהרת בלפור אינה קובעת שיש להפוך את ארץ ישראל כולה לבית הלאומי של העם היהודי אלא, שיש להקים בית כזה בארץ ישראל.
התגובות לספר

לפני אישור המסמך בפרלמנט, העבירו אותו הבריטים לאישור ראשי ההסתדרות הציונית וכן לידיה של משלחת מנהיגים ערבים אשר שהו באותה העת בלונדון. מנהיגי ההסתדרות, ובראשם הדוקטור חיים ויצמן, התחבטו בינם לבין עצמם על אישור המסמך אשר "גוזל" חלק מהאדמה אשר הובטחה ליהודים. הבריטים איימו על ההנהלה הציונית שאם לא תיתן ההסתדרות הציונית את הסכמתה, ישונה סעיף 4 של כתב המנדט. בעקבות לחץ זה, אישרו חברי ההנהלה הציונית לוויצמן לחתום על הסכמת ההסתדרות הציונית לספר הלבן. גם זאב ז'בוטינסקי הודיע כי הוא "שותף מלא באחריותה של הההנהלה בלונדון לחתימת הסכמתנו לספר הלבן".
היישוב היהודי הגיב לספר הלבן בהרחיבו את ארגון "ההגנה" מארגון מקומי של יודעי סוד לארגון כלל-ארצי אשר משתף נציגים מכל רחבי הקשת הפוליטית ואשר ישמש כמעין נציגות רשמית ליישוב היהודי בארץ ישראל. מתוקף כך הקימו אנשי היישוב את ועד ההגנה הארצי - "מרכז ההגנה" אשר שימש כמכלול הנציגים של הארגון המורחב. פעולה נוספת שננקטה בקרב היהודים בארץ היא תחילתן של הכנות צבאיות מקיפות אשר כללו אגירת נשק והסלקתו וקיום אימונים צבאיים, וזאת לאחר שהבינו כי בדעת הערבים להשיג את מבוקשם באמצעות פרעות קשות ביהודים.
הערבים, מצידם, לא הסכימו להתפשר על רעיון מתן חלקת ארץ ליהודים והחזירו אותו לבריטים תוך שהם משיבים את המשלחת חזרה אל המזרח התיכון.
נוסח המנדט, מיולי 1922 כלל היחסות לכך שניתנת רשות לבריטניה לעכב או למנוע את יישום תנאי המנדט בעבר הירדן המזרחי בכפוף לאישור מועצת חבר הלאומים.
ראו גם

הספר הלבן של פאספילד: פורסם בחודש אוקטובר 1930 על ידי שר המושבות של בריטניה, סידני וב
הספר הלבן של מקדונלד: פורסם בחודש מאי 1939 שר המושבות של בריטניה, מלקולם מקדונלד, וקבע שבשטחי ארץ ישראל המנדטורית תוקם מדינה דו-לאומית, והגביל את עליית היהודים ורכישת קרקעות על ידי יהודים.
הערות שוליים

↑  לואיז פישר וימימה רוזנטל (ע), "מאורעות תרפ"א , אישור המנדט ושינוי במדיניות הבריטית", חיים ויצמן, הנשיא הראשון - מבחר איגרות ונאומים, ירושלים: ארכיון המדינה, תשנ"ה
↑  יהושע פורת, צמיחת התנועה הלאומית הערבית הפלסטינית 1918–1929, עמ' 119.
↑   שאול אריאלי, מה באמת העניקה הצהרת בלפור לעם היהודי?, באתר הארץ, 31 באוקטובר 2024
↑  כתב המנדט, סעיף 25
| ציונות ישראל |
| --- | --- | --- |
| נושאים ומושגים מרכזיים | התנועה הציונית • התקווה • ארץ ישראל • אוטואמנציפציה • תוכנית בזל • תוכנית אוגנדה • תוכנית בילטמור • "אלטנוילנד" ו"מדינת היהודים" • עלייה לארץ ישראל, ההעפלה וחוק השבות • תחיית הלשון העברית • עבודה עברית וכיבוש העבודה • חלוציות • קיבוץ • מחתרות עבריות בארץ ישראל • כוח המגן העברי • כרונולוגיית ההתיישבות היהודית בארץ ישראל בעת החדשה • אנטישמיות • טריטוריאליזם יהודי • הצהרת בלפור, הספר הלבן הראשון ותוכנית החלוקה • הכרזת העצמאות ומלחמת העצמאות • דגל ישראל • הסכסוך הישראלי-פלסטיני • פוסט-ציונות ואנטי-ציונות • החלטת האו"ם 3379 • החלטת האו"ם 4686 |  |
| זרמים בציונות | ציונות מדינית • ציונות מעשית • ציונות סינתטית • ציונות רוחנית • הציונים הכלליים וציונות כללית • ציונות סוציאליסטית • ציונות רוויזיוניסטית • ציונות דתית • ארץ ישראל השלמה • ציונות נוצרית • ניטשה והציונות |  |
| ארגונים ציוניים | קונגרס פוקשאן והוועד המרכזי ליישוב ארץ ישראל וסוריה • ההסתדרות הציונית העולמית • הקונגרס הציוני העולמי • הוועד הפועל הציוני וההנהלה הציונית • הסוכנות היהודית • קרן קיימת לישראל • קרן היסוד • מינהל מקרקעי ישראל • המשרד הארצישראלי • המוסדות הלאומיים • הכשרת הישוב • אוצר התיישבות היהודים ובנק אנגלו-פלשתינה • פיק"א • הגדודים העבריים • ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל • הסתדרות העובדים הכללית החדשה • סולל בונה • הארכיון הציוני המרכזי • ארכיון התצלומים של קק"ל |  |
| תנועות ציוניות | ביל"ו • חובבי ציון • ציוני ציון • פועלי ציון • ההתיישבות העובדת • התנועה הקיבוצית • עליית הנוער • תנועת המזרחי • ברית הציונים הרוויזיוניסטים • ציונות ברוסיה • ציונות בלוב |  |
| מחתרות עבריות | בר-גיורא • השומר • הרועה • הגדעונים • ארגון המגן • ניל"י • הקיבוץ • ההגנה • פלמ"ח • אצ"ל • לח"י • תנועת המרי העברי |  |
| ראשוני הציונות | מבשרי הציונות • יהודה לייב פינסקר • בנימין זאב הרצל • נתן בירנבוים • מקס נורדאו • אחד העם • ליאו מוצקין • דב בר בורוכוב • משה הס • נפתלי הרץ אימבר • דוד וולפסון • חיים ויצמן • משה לייב ליליינבלום • נחום סוקולוב • נחמן סירקין • יוסף לוריא • מקס בודנהיימר • אדמונד ג'יימס דה רוטשילד • יצחק יעקב ריינס • אוטו ורבורג • נחום גולדמן • יחיאל צ'לנוב • אבא הלל סילבר • צבי הירש קלישר • שמואל מוהליבר |  |
| אישים ציונים נוספים ואנשי היישוב | אהרן דוד גורדון • מרטין בובר • רחל המשוררת • שמואל הוגו ברגמן • הנרייטה סאלד • זאב ז'בוטינסקי • מאיר בר-אילן • חיים ארלוזורוב • זלמן שזר • אברהם יצחק הכהן קוק • ארתור רופין • דוד בן-גוריון • מנחם אוסישקין • אב"א אחימאיר • חיים בוגר (בוגרשוב) • ברל כצנלסון • אלכסנדר זייד • יוסף שפרינצק • ישראל שוחט • שמריהו לוין • יוסף טרומפלדור • מיכאל הלפרן • גרשם שלום • יהודה לייב מאגנס • יצחק טבנקין • יצחק בן-צבי • מנחם בגין • אברהם שטרן (יאיר) • ציונים לא יהודים |  |
ראו גם 100 מושגי יסוד • פורטל ישראל • פורטל היישוב • היסטוריה של עם ישראל • היסטוריה של ארץ ישראל
צ'רצ'יל בביקורו בארץ, לצד הנציב העליון הרברט סמואל, 1921
ארבעה צדדים

"ארבעה צדדים" הוא אלבום האוסף הרביעי של הזמרת הישראלית אילנית. את האלבום הוציאה באוקטובר 1980 לאור חברת התקליטים פונוקול על גבי אריך-נגן כפול בקטלוג ROH-2721. על מנת לקדם את הוצאתו פרסמה את שלוש הרצועות הראשונות, "חמסין של ניסן", "פעם בשנה" ו"אני לא מאמינה", כסינגלים מסחריים. זהו אלבום האוסף הארוך ביותר שהוציאה עד כה.
רשימת רצועות

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | חמסין של ניסן  | 3:17 |
| 2. | פעם בשנה  | 4:25 |
| 3. | אני לא מאמינה  | 3:30 |
| 4. | עוד ביום אני חולמת  | 3:03 |
| 5. | שני ספלונים  | 3:57 |
| 6. | ליל אמש  | 3:06 |
| 7. | טיול לילי  | 3:29 |
| 8. | לאור הזכרונות  | 3:36 |
| 9. | צפרים נודדות  | 3:25 |
| 10. | השעות הקטנות  | 3:29 |
| 11. | מלאך מסולם יעקב  | 2:31 |
| 12. | הנה ימים באים  | 4:19 |
| 13. | הנה בא השלום  | 3:35 |
| 14. | אי שם  | 3:00 |
| 15. | ושוב אתכם  | 3:07 |
| 16. | גוליבר  | 3:29 |
| 17. | בשנה הבאה  | 2:49 |
| 18. | שיר של יום חולין  | 3:33 |
| 19. | כבר אחרי חצות  | 2:40 |
| 20. | לאורך השדרה שאין בה איש  | 2:35 |
| 21. | ארץ  | 3:47 |
| 22. | שיר לילה  | 3:19 |
| 23. | ללכת שבי אחרייך  | 5:01 |