stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סופר ביטון דה סגו
היסטוריה וסגנון

סופר ביטון דה סגו קמה בעיר סגו במאלי בשנות ה-1960 כאשר היא תזמורת הריקודים הוותיקה ביותר של מאלי ואחת התזמורות הוותיקות באפריקה.

היא נקראה לפי מלך ממלכת במאנה, ביטון קוליבלי והמוזיקה שלה מבוססת על המסורת המוזיקלית של בני במברה בצורת "ג'אז במברה" הכוללת הרבה כלי נשיפה ממתכת - אבל מושפעת גם מהתרבויות של בני פולה, בני מנדינקה ובני סומונו. היא ספגה השפעות חזקות מהמוזיקה הקובנית, לרבות השימוש בכלי קונגה ותופי בונגו, ומערבת יסודות מסורתיים ועכשוויים.
הלהקה נחשפה לקהל הרחב במאלי בעת "שבועות הנוער" כאשר בין 1964 ל-1968 זכתה בכמה "גראן פרי". בהופעותיהם ב-1970 שילבו חברי הלהקה יסודות יותר מסורתיים - "מקצבי ריקודים קליטים" בסגנון במברה, עם השתתפות כלי נשיפה מפליז וגיטרות.
בביאנלת התרבות הראשונה שאורגנה על ידי הנשיא מוסא טראורה ב-1970, זכו להכרה לאומית. הרכבים אחרים, כמו "סופר ג'אטה" חיקו את סגנונם.
חבריה המקוריים של הלהקה היו ממאדו דומביה ("Percé"), טוסן סיאנה, פאפא דאוסו דיארה ("Papus"), אבובכר קיסה ("Cubain") והמייסד, נגו הקרן והחצוצרה אמאדו בה.
ב-1972 הצטרף להרכב גם הגיטריסט מאמה סיסוקו שבא מתמזורת Kayes.
הם הקליטו יחד כמה אלבומים.
באמצע שנות ה-1970 סופר ביטון נחשבה ל"תזמורת הלאומית" של מאלי, הגיעה להרכב של 19 מוזיקאים ולרפרטואר לשמאל 200 שירים.
ב-1977 הקליטו שני אלבומים בשם Super Biton national de Ségou.
בגין המדיניות הרשמית בתחום התרבות באותה תקופה התבקשו להביא בפני הציבור
את מורשת התרבות המוזיקלית של האזור. היו צריכים לא ייצג לא רק את תרבותם של בני במברה, אלא גם של בני בובו - דוברי השפות מאנדה ושל הציידים המכונים "דוזו". השירים היו צריכים לשדר מסרים חינוכיים, לעודד בקרב הצעירים עבודה וגבורה.
באותה תקופה פרסה דומביה, טוסן סיאנה ואבו קיסה נסעו לאזורי השיחים והקליטו קולות של נשים זקנות ששרו שירי פולחן, חתונה ומילת נשים.
ב-1976 הכרזתם כ"תזמורת לאומית" הפכה אותם לעובדי מדינה של מאלי ול"חברים לכל החיים" של הלהקה. בהמשך אחדים מחבריה המקוריים נפטרו ואחרים הרגישו מתוסכלים.
הם הופיעו מספר שנים בפסיטיבל הקומיקס באנגולם בצרפת. ב-1986 מנהל הפסטיבל ארגן להם סיור הופעות ברחבי צרפת, כולל בפסטיבל הג'אז בנאנסי, בגרמניה המערבית ומזרחית. אמדו בה עזב לבסוף את ההרכב, ואחרים יצאו לקריירת סולנים. מאמדו פרס דומביה התיישב בצרפת.
ב-2001 הפסטיבל על הנהר ניז'ר קרא לגיוס ארבעה מוזיקאים חדשים בהרכב "סופר ביטון" והפעילות התחדשה. סופר ביטון התחילה להופיע בסיום הפסטיבל השנתי.
הלהקה המתחדשת כוללת את החברים הוותיקים מאמה "באדמה" סיסוקו, שירש את מקומו של אמאדו בה כמנהל הלהקה, טוסן, פפוס, קובן והחבר הוותיק ביותר, מאמדו קוליבלי ("קולו") וכן המגויסים החדשים.
חברי הלהקה

מאמה "באדמה" סיסוקו - גיטריסט, הצטרף ב-1972, ירש ב-1987 את ראשות ההרכב מאמאדו בה, וב-2001 את ראשות ההרכב המחודש
אמאדו בה - נגן חצוצרה וקרן, מנהיג הלהקה עד 1987
מאמדו דומביה ("פרסה") - סולן קולי
פאפא גאוסו דיארה, המכונה "פפוס" - סולן קולי (נפטר ב-25 בינואר 2015)
אבו טורה - נגן סקסופון אלט
טוסן סיאנה - סולן קולי
אבובכר קיסה "הקובני" (12 באפריל 12–1952 באפריל 2021) - סולן קולי
ממאדו קוליבלי ("קולו") - סולן קולי
ממאדו "בליק" דיארה - נגן סקוסופון
דרמאן דיארה - נגן בגיטרה אס
מודיבו דיארה "בבל" (Bebel) - נגן קלידים
זומאנה דיארה - גיטריסט, מלחין ומייצר כלים
הוקרה ומורשתה

הלהקה זכתה להוקרה רחבה ונחשבת כבעלת השפעה רבה עבור הדורות הבאים של מוזיקאים מאלינזים.
ה -Rough Guide מ-1999 תיאר אותה כ"קבוצה חלוצה".
1970, 1972, 1974, 1976 - זכתה במקום הראשון ב"ביאנלה הלאומית של מאלי".
הוכרזה כ"תזמורת לאומית" של מאלי
יחד עם להקת Rail Band נחשבת Super Biton לחלוצת הפיוז'ון בין הצלילים והמקצבים המסורתיים של סגו והסוגות המוזיקליות המודרניות"
דיסקוגרפיה

Orchestre Régional de Ségou (Bärenreiter-Musicaphon, 1970)
Le Super Biton National De Ségou (Mali Kunkan, 1977)
Le Super Biton National De Ségou (Mali Kunkan, 1977)
Balandzan (Tangent, 1983)
Afro Jazz Du Mali (Bolibana, 1986)
Belle Epoque (Sonodisc, 2000)
Anthology (Kindred Spirits, 2013)
הערות שוליים

1 2  ao 1999 Orla  Duane, James McCorlach Rough Guide עמ' 540
1 2 3 4 5  Frank BessemMusiques d'Afrique African Music  25 janvier 2015l
↑  בסם
↑  [https://musique.rfi.fr/actu-musique/musique-africaine/album/super-
    labiton-segou-groupe-legende Eglantine Chabasseur Super Biton de
Ségou, inoxydable légende site Musique RFI 2012]
↑  bands/RwUxC6IuXbg7Kw Mali's Super Bands Timbuktu Rennaissance
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 3e4d99da-3bef-41c2-9a40-f2c0efa85987  VIAF: 150285410   WorldCat (עם VIAF): 150285410 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "סופר ביטון דה סגו".
לא תנאף

עשרת הדיברות
אנוכי ה'
לא יהיה
לא תשא
זכור את
כבד את
לא תרצח
לא תנאף
לא תגנוב
לא תענה
לא תחמד
| --- | --- |
 מקרא:  שמות, כ', י"ב
 משנה תורה:  ספר קדושה, הלכות איסורי ביאה, פרק א'
 ספרי מניין המצוות:  ספר המצוות, לאו שמ"ז ספר החינוך, מצווה ל"ה
 
לֹא תִנְאָף היא מצוות לא תעשה על קיום יחסי מין בין אישה נשואה לגבר זר. איסור זה מופיע בעשרת הדיברות, וממוקם בין האיסור על רצח לאיסור על גנבה (שמות, כ', י"ב) (דברים, ה', ט"ז). האיסור מופיע במקומות נוספים בתורה.
בנוסף לאיסור על ניאוף קיים איסור בעשרת הדיברות לחמוד אשת איש, שיש המפרשים כעשיית מעשים כדי להשיגה (דברים, ה', י"ז).
האיסור

רש"י מפרש כי הביטוי "ניאוף" מתייחס לקיום יחסי מין עם אשת איש בלבד, ולראיה מביא פסוקים נוספים המתייחסים לכך: ”וְאִישׁ אֲשֶׁר יִנְאַף אֶת אֵשֶׁת אִישׁ, אֲשֶׁר יִנְאַף אֶת אֵשֶׁת רֵעֵהוּ, מוֹת יוּמַת הַנֹּאֵף וְהַנֹּאָפֶת” (ספר ויקרא, פרק כ', פסוק י'), או ”הָאִשָּׁה הַמְּנָאָפֶת תַּחַת אִישָׁהּ, תִּקַּח אֶת זָרִים.” (יחזקאל, ט"ז, ל"ב). גם הרמב"ן ורבינו בחיי סוברים כמותו. חיזוק לשיטתם מביא רבנו בחיי, שטוען כי העבירות הנכללות בעשרת הדיברות הן רק כאלה שחייבים על ביצוען מיתת בית דין.
האבן עזרא ה"חזקוני לעומתם סבורים כי בגדר ניאוף נכללים כל יחסי המין האסורים, וספורנו שסובר כמותם, מסביר כי הביטוי משמש בעיקר לעברת ניאוף עם אשת איש.
איסורי העריות שבתורה נועדו לעזור לאדם להפנות את הכוחות העצומים של האהבה, לאפיק חיובי יצירתי, כך שהאהבה בין בני הזוג תלך ותגבר, למען אושרם של בני הזוג והדורות הבאים.
חומרת האיסור

מעשה הניאוף נחשב ביהדות לאחת משלוש העבירות החמורות ביותר, שעליהן נאמר "ייהרג ואל יעבור". כך למשל מתואר הניאוף בספר משלי:
על פי החוק המקראי אנשים שחטאו בניאוף דינם מיתה. חז"ל פסלו ראיות נסיבתיות לחטא הניאוף ודרשו עדויות מוצקות ביותר וגם התראה, כך שמימוש העונש היה כמעט בלתי אפשרי. מסכת סוטה עוסקת בדיני אישה שנחשדת על ידי בעלה בניאוף.
אדם שנולד כתוצאה מניאוף הוא ממזר, שעליו קבעה התורה (דברים, כ"ג, ג'): "לא יבוא ממזר בקהל ה', גם דור עשירי לא יבוא לו בקהל ה'". לפיכך הממזר (וצאצאיו) אינו רשאי לשאת יהודיה כשרה, והוא רשאי להינשא רק לממזרה, לשפחה או לגיורת.
איסור על ניאוף קיים גם בדתות ובתרבויות אחרות.
אסורה לבעלה ולבועלה

כאמור, העונש על ניאוף הוא מיתה, אך עונש זה אינו מופעל בימינו. עונש המופעל בימינו הוא הכלל "אסורה לבעלה ולבועלה" - על האישה הנואפת להתגרש מבעלה, ואסור לה להינשא לזה שאתו נאפה. גם בהקשר זה נדרשת עדות של שני עדים שראו את מעשה הניאוף, עדות שאותה קשה להשיג.
כאשר לבית הדין הרבני מוצגת עדות נסיבתית, למשל עדות כי האישה התייחדה בחדר בבית מלון עם גבר זר, אף שלא תמיד יחייבו את האשה להתגרש, יופעל הכלל "אסורה לבעלה ולבועלה", ואם בסופו של דבר תתגרש, הרי תהיה אסורה לאדם שעמו נאפה (על פי החשד). בשנת 2015 הוציא נשיא בית הדין הגדול הנחיות המסדירות את הבירור בנושא זה.
אשת איש שנאנסה אינה נאסרת על בעלה, אלא אם כן הבעל כהן.
העונש של הבא על אשת איש

חל איסור חמור על אישה נשואה לשכב עם גבר אחר, ואם היא עושה כך הרי ש"אבדה כתובתה" והעונש הן לאשת האיש עצמה, והן לאדם שזנה עימה, הוא מיתה בחנק. חוזה הנישואין היהודי המעוגן בכתובה ובמעמד הקידושין מבטיח כי מיניותה של האישה תוקדש מעתה לבעלה בלבד, ובתמורה הוא יזון ויפרנס אותה ואת ילדיה. וקבעה התורה שאשה נשואה שזנתה לא תוכל יותר להמשיך לחיות עם בעלה ואסור לבעלה ולבועלה, והיא צריכה להתגרש ממנו תוך ויתור על הכתובה. ואף לאחר גירושיה הוסיפה התורה עוד מצווה האוסרת על האיש והאשה שחטאו להינשא. במילים אחרות: אשת-איש שחטאה בזנות נאסרה על שני אנשים לעולם, האחד הוא בעלה, והשני הוא זה שחטאה עימו. ובעולם הבא דינו של הבועל אשת איש להתגלגל בגלגול נשמות בריחיים וכך כתב האריז"ל בספר הגלגולים "והנה הבא על אשת איש, אשר מיתתו בחנק, מתגלגל בריחיים, שנותנים בהם החטים, וטוחנים על ידי המים המגלגלים הריחים, ושם נידונים האיש והאשה ההיא, בסוד הכתוב תִּטְחַן לְאַחֵר אִשְׁתִּי וְעָלֶיהָ יִכְרְעוּן אֲחֵרִין".
ראו גם

ניאוף
סוטה
איסור קדשה
הערות שוליים

↑  צוות האתר, הלכה ג - אשת-איש | פרק ו - איסורי עריות | פניני הלכה - הרב אליעזר מלמד שליט"א, באתר פניני הלכה, ‏2017-11-05
↑  האם תשובה מועילה על ניאוף עם אשת איש?, באתר www.hidabroot.org, ‏2014-02-25
↑  בג"ץ 5676/12 פלוני נ' בית הדין הרבני האזורי ירושלים
↑  משנה סוטה ה א – ויקיטקסט, באתר he.wikisource.org
↑  יהדות, שיעורים, זמנים, באתר ישיבה
↑  שער הגלגולים/הקדמה כב – ויקיטקסט, באתר he.wikisource.org
↑  הרב מאיר אליהו (2017-10-25), הרב מאיר אליהו | גלגולי נשמות פרק י״ב - הבא על אשת איש | יזדים, נבדק ב-2024-09-12
| חיי אישות ביהדות |
| --- | --- | --- |
| סדר הנישואין היהודי | שידוך • אירוסים • שטר תנאים • קידושין • חופה וקידושין • ברכת אירוסין • כתובה • חדר ייחוד • שבע ברכות • בעילת מצווה • ברכת בתולים |  |
| מצוות והלכות בזוגיות | פרייה ורבייה • לידה בהלכה • שאר כסות ועונה • יחסי אישות • איסור משכב עם נידה • איסור עריות • לא תנאף • שיור • הוצאת זרע לבטלה • ביאה שלא כדרכה • ביאה דרך איברים |  |
| טהרת המשפחה | דם בתולים • דם חימוד • נידה • זבה • שומרת יום כנגד יום • יולדת  • פולטת שכבת זרע • רואה כתם • רואה מחמת תשמיש • פרישה סמוך לווסת • הפסק טהרה • שבעה נקיים • טבילה • בדיקת עד |  |
| צניעות | שמירת נגיעה • איסור הסתכלות בערווה • איסור ייחוד • כיסוי ראש לנשים |  |
| מסכתות בסדר נשים | יבמות • כתובות • נדרים • נזיר • סוטה • גיטין • קידושין |  |
| דיני נפשות ביהדות |
| --- | --- | --- |
| מיתה שלא בידי בית דין | מיתה בידי שמיים • הבא במחתרת • הבא להורגך השכם להורגו • רודף • מוסר • קנאים פוגעים בו • מורידין ולא מעלין • גואל הדם |  |
| מרכיבי הדינים | סנהדרין בלשכת הגזית • סנהדרין קטנה וסנהדרין גדולה • עדות • התראה |  |
| איסורים ומצוות | רצח במשפט העברי • לא תרצח • ייהרג ואל יעבור • מסירות נפש • קידוש השם • לא תעמוד על דם רעך • עדים זוממים • פיקוח נפש • קדושת החיים • שמירת הנפש • מאבד עצמו לדעת |  |
| שונות | כרת • הכנסה לכיפה • קם ליה בדרבה מיניה • עיר מקלט • שינוי הדין • המתת חסד בהלכה • הפלה מלאכותית • שור הנסקל • דיני בני נח |  |
| ארבע מיתות בית דין | ארבע מיתות בית דין |  |
| חייבי סקילה | עבודה זרה • נערה המאורסה • חילול שבת • מסית • מדיח • ברכת השם • קללת אב ואם • משכב בהמה • משכב זכר • שוכב עם אמו • שוכב עם אשת אביו • שוכב עם כלתו • בן סורר ומורה • מכשף • בעל אוב • ידעוני |  |
| חייבי שרפה | בת כהן שזינתה • שוכב עם אישה ובתה או אשה ונכדתה • שוכב עם בתו או נכדתו |  |
| חייבי הרג | עיר הנידחת • רוצח |  |
| חייבי חנק | אשת איש • הכאת הורים • גונב איש • זקן ממרא • נביא שקר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007286511205171  LCCN: sh85133808 
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
בטי לואיז טרטל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 במאי 1941 
 פטירה:  29 בספטמבר 1990 (בגיל 49) פדינגטון, אוסטרליה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אדלייד  האוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה 
 מוסדות:  אוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון  מצפה הכוכבים של דרום אפריקה  מצפה הכוכבים המלכותי של גריניץ'  אוניברסיטת ניו סאות' ויילס 
 
בטי לואיז טרטל (באנגלית: Betty Louise Turtle; שם נעורים: וובסטר [וכך גם במחקרים שפרסמה] Webster) (20 במאי 1941 - 29 בספטמבר 1990) הייתה אסטרונומית ופיזיקאית אוסטרלית. ב-1971, יחד עם עמיתה פול מרדין, היא זיהתה את מקור קרני הרנטגן Cygnus X-1 כמועמד הברור הראשון לחור שחור.
קריירה

היא למדה לתואר ראשון באוניברסיטת אדלייד והמשיכה את לימודיה לדוקטורט באוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה. היא קיבלה דוקטורט בשנת 1967 בנושא ערפיליות פלנטריות דרומיות תוך כדי עבודה עם האסטרונום השוודי בנגט וסטרלונד. היא עברה לאוניברסיטת ויסקונסין לפני שנכנסה לתפקיד במצפה הכוכבים המלכותי של גריניץ', כמדעית ראשית. היא הייתה האישה השנייה בתפקיד בכיר זה. היא עבדה עם ריצ'רד וולי, האסטרונום המלכותי, ולאחר מכן עם פול מרדין, איתו נבחרה לחברה המלכותית לאסטרונומיה באותו זמן ב-1963.
במאמר "Cygnus X-1 — a Spectroscopic Binary with a Heavy Companion?" המתאר את תגליתם, אותו הגישו לכתב העת Nature, הקפידו טרטל ומרדין על כתיבה זהירה, וסיימו במילים: "... יכול להיות שזה חור שחור." זהירות זאת השתקפה בדברי עמיתים שונים, אם כי אחרים (בעיקר צ'ארלס תומאס בולטון) הסכימו איתם.
עבודתה של טרטל בסאסקס הובילה ישירות לתפקיד במצפה הכוכבים האסטרונומי של דרום אפריקה, שם הפך וולי למנהל משנת 1972. לאחר מכן עבדה בטלסקופ האנגלו-אוסטרלי החדש באורך 3.9 מטר.
ב-1978 התחילה לעבוד באוניברסיטת ניו סאות' ויילס בפקולטה לפיזיקה; בנובמבר אותה שנה היא נישאה לטוני טרטל. היא הייתה הכוח המניע של טלסקופ הסיור האוטומטי במצפה הכוכבים של סידינג ספרינג, יזמה קורס מתקדם לאסטרונומים, כיהנה או השתתפה בראשות ועדות רבות וקידמה את האסטרונומיה באופן פעיל באמצעות האיגוד האסטרונומי הבינלאומי והאגודה האסטרונומית של אוסטרליה.
היא מתה לאחר מחלה ממושכת בביתה בפדינגטון, סידני .
מורשת

פרס בוק, המוענק מדי שנה לבוגרי תואר ראשון עבור מצוינות במחקר, הוקם בעיקר ביוזמתה של טרטל, והוא ממומן על ידי החברה האסטרונומית של אוסטרליה והאקדמיה האוסטרלית למדע. לכבוד תרומתה לאסטרונומיה, פרס לואיז וובסטר מוענק מדי שנה מאז 2009 על ידי האגודה האסטרונומית של אוסטרליה כדי לתגמל מחקר פוסט-דוקטורט מצטיין בתחילת הקריירה של מדען.
הערות שוליים

↑  Robert Matthews, "Who really discovered black holes?", Science Focus.
↑  Murdin, P. (2023). Webster, B. Louise. In: Nicholson, P.D., Bartlett, J.L. (eds) Biographical Encyclopedia of Astronomers. Springer, New York, NY. https://doi.org/10.1007/978-1-0716-0738-1_101023-1
↑  Murdin, (2023). "Webster, B. Louise". In: Biographical Encyclopedia of Astronomers. https://doi.org/10.1007/978-1-0716-0738-1_101023-1
↑  Storey JWV, Faulker DJ. "Betty Louise Turtle, 1941–1990." Publications of the Astronomical Society of Australia. 1991;9(1):6-7. doi:10.1017/S1323358000024759
↑  DeNooyer, Rushmore (2018). "Black Hole Apocalypse". Nova. WGBH Boston/ARTE France.
1 2  Storey, Faulker, "Betty Louise Turtle, 1941–1990." Publications of the Astronomical Society of Australia. 1991;9(1):6-7.
↑  Storey, Faulker, "Betty Louise Turtle, 1941–1990." Publications of the Astronomical Society of Australia. 1991;9(1):6-7.
טריבון צבאי

טריבון צבאי מתקופת הקיסרות
טריבון צבאי (בלטינית: tribunus militum) הייתה דרגה בצבא הרומי.
היסטוריה

מקור משרת הטריבון הצבאי היא עוד בתקופת המלוכה הרומית.
בתקופת הרפובליקה, בכל שנה ה"קומיטיה פופולי טריבוני" (אספת העם כולו) בחרה ב-24 גברים בשנות העשרים לחייהם, בעלי שאיפה סנאטורית, לשרת כטריבון החיילים ("טריבוני מיליטינום"). במסגרת תפקידם נשלחו בקבוצות של שישה לארבעת הלגיונות הקונסולאריים כדי לשמש כמפקדיהם. הטריבונים שימשו בעיקר בתפקידי מטה, שימשו כעוזרי המצביא, והיו אחראים על המשמעת בלגיון, לפעמים הם שימשו גם כמפקדים ישירים של חלקים מלגיון, מיחידות בסדר גודל קוהורטה ומעלה.
לאחר שנבחר הטריבון הצבאי, הוא שירת בצבא בדרך כלל כ-5 עד 10 עונות. לאחר סיום שירותו הצבאי היה יכול האדם ששירת בתפקיד להתחיל במסלולו הפוליטי ברומא, כיוון שמשרת הטריבון הצבאי הייתה (לא ברור אם באופן רשמי או לא) המשרה הראשונה במסלול המשרות.
בתקופת הקיסרות הרומית מונו הטריבונים הצבאיים על ידי הקיסר, נוהל שהחל בימי אוגוסטוס. כל לגיון קיבל שישה טריבונים, כאשר אחד מהם היה מהמעמד הסנטורי (Tribunus legionis latclavius), נבחר על ידי הקיסר מקרב הפרטורים או הקווסטורים. חמשת הטריבונים הנוספים נבחרו גם כן על ידי הקיסר, אולם מקרב מעמד הפרשים (Tribunus legionis angusticlavius).
הטריבונים פיקדו על הקוהרטות של כל לגיון כאשר סדר הכוחות של קוהורטה נע בין 500 ל-1,000 חיילים. הטריבון מהמעמד הסנאטורי היה הבכיר מבין ששת הטריבונים הצבאיים בלגיון, וחוץ מפיקודו על קוהרטה, שימש בדרך כלל גם כסגנו של מפקד הלגיון, הלגאטוס (שגם נבחר על ידי הקיסר).
תפקיד הטריבון הצבאי היה אחת משלוש המשרות הצבאיות שהיו חייבים בני מעמד הפרשים לשרת בהם, על מנת שיוכלו לאחר שירותם הצבאי לשרת בממשל הקיסר.
כתובת IP

כתובת IP (הגייה: כתובת אָיי פִּי) היא תווית מספרית המשמשת לזיהוי בין מרכיבי הרשת השונים. המונח נקרא "מַעַן IP" במילון המונחים של האקדמיה ללשון העברית.
מרכיבי הרשת יכולים להיות מחשב, מדפסת, מתג (Switch), כונן ועוד. גם לנתבי הרשת כתובות משלהם לשם בקרה וקביעת תצורה. לכל מרכיב ברשת משויכת כתובת IP המזהה אותו באותה הרשת, וכך אפשר לשלוח אליו או לקבל ממנו מידע בצורה מזוהה.
הכתובת מורכבת מארבעה שדות מספריים (אוקטטות) כאשר בכל שדה נתונים מספרים בטווח של 0–255.לדוגמה 192.168.70.0
כיום ברשתות תקשורת משתמשים בפרוטוקול התקשורת IP, כגון רשת האינטרנט.
יש המכנים את כתובת ה-IP של מחשב "תעודת הזהות של המחשב", אם כי תיאור זה הולם יותר כתובת MAC, מאחר שכתובת IP איננה קבועה, וייתכנו שני מחשבים עם אותה כתובת IP (כל עוד הם אינם מחוברים לאותה הרשת).
כתובת IP ניתנת להשמה בצורה ידנית או להקצאה אוטומטית על ידי שרת DHCP, ולכן היא מכונה "כתובת לוגית", בשונה מכתובת MAC, המכונה "כתובת פיזית", שכן היא ניתנת לציוד בשעת הייצור. בפרוטוקול תקשורת HTTP לזיהוי כתובת IP משמש שדה כותרת X-Forwarded-For.
כתובות IP מחלקות את הרשת בצורה היררכית כך שניתן לפנות לא רק לנקודת קצה אלא אף לרשת משנה (תת רשת) לצורך שליחת הודעה או ניתוב מרשת לתת רשת. התרגום בין כתובת נקודת הקצה לבין כתובת תת-הרשת בה היא נמצאת מבוצעת על ידי מסכות רשת.
מגבלת כמות הכתובות שהיו קיימות על-פי גרסה 4 של פרוטוקול ה-IP, מובילה למעבר אל גרסה 6 שלו, המאפשר לחלק יותר כתובות IP.
פרוטוקולים רלוונטיים

פרוטוקול ARP משמש להמרה בין כתובת IP לבין כתובת MAC.
פרוטוקול DHCP משמש להקצאה אוטומטית של כתובת IP עבור מכשירים שלא הוגדרה להם מראש כתובת IP סטטית.
פרוטוקול DNS משמש לתרגום של שמות תחום מילוליים לכתובות IP.
סטנדרטים > IP גרסה 4

רשת האינטרנט (וככל הנראה רוב הרשתות בעולם) מבוססת כיום על גרסה 4 של פרוטוקול ה-IP (תקן IPv4), שבו כתובת IP היא בת 32 סיביות. לשם נוחות, מקובל לייצג ערך זה כארבעה מספרים עשרוניים, כל אחד בין 0 ל-255. מספרים אלה נקראים אוקטטות, כיוון שגודל כל אחד מהם הוא 8 ביט. לדוגמה – 192.168.0.1 הוא הייצוג הנפוץ של הכתובת הבינארית:
11000000 10101000 00000000 00000001
תאורטית, שיטה זו מאפשרת עד 2 בחזקת 32 (מעל 4 מיליארד) כתובות שונות, אולם, מכיוון שטווחים גדולים של כתובות שמורים למטרות מיוחדות, מספר הכתובות השמישות קטן יותר.
בתחילה, כשהומצא ה-IPv4, ממציאיו לא העלו בדעתם שיהיו כל כך הרבה מכשירים שיצטרכו כתובות, כיוון שהרשתות אז לא היו נפוצות. ככל שהאינטרנט נהיה נפוץ הבעיה התחילה לצוף ולכן הוציאו את גרסת IPv6.
סטנדרטים > IP גרסה 6

על-מנת להתמודד עם מצוקת כתובות ה-IP הוגדר תקן חדש, IP גרסה 6 (גרסה חמש הייתה ניסיונית ונזנחה במהרה), שבה כל כתובת IP מורכבת מ-8 קבוצות של 16 סיביות, כלומר 128 סיביות. תקן זה מאפשר מרחב עצום של 2 בחזקת 128 (מספר בעל 38 ספרות) כתובות שונות, ופותר את המחסור בכתובות, כנראה לצמיתות.
מסכות רשת

הקצאת הכתובות מבוצעת בקבוצות של כתובות עוקבות. בצורה זו, מכשירים השייכים לאותה הרשת מקבלים כתובות דומות זו לזו (בדומה לקידומות, כנהוג במספרי טלפון). בהקצאת הכתובות החלק הראשון של הכתובת (האוקטטות השמאליות - אוקטטות המייצגות את הרשת) זהה לכל המכשירים השייכים לאותה הרשת, והחלק האחרון (האוקטטות הימניות - המייצגות את ה-host ברשת) משתנה ממכשיר למכשיר. עם זאת, לרשתות שונות יש כמות שונה של מכשירים (רשת ביתית קטנה, או רשת של ארגון גדול) ולכן משתנה גם כמות הספרות הנדרשות לזיהוי ייחודי של כל מכשיר ומכשיר. כדי שאפשר יהיה להבחין בין חלק הרשת וחלק המשתמש בכתובת ה-IP נהוג להצמיד לכל כתובת "מסכה" (Subnet Mask), שמאפשרת, באמצעות פעולה לוגית פשוטה, למצוא את כתובת הרשת של כתובת IP מסוימת. המסכה, כמו כתובת ה-IP מורכבת מארבע קבוצות של שמונה סיביות. בייצוג בינארי, עבור כל סיבית בכתובת ה-IP שמייצגת את הרשת יופיע 1, ועבור כל סיבית בכתובת ה-IP שמייצגת את המחשב המסוים יופיע 0.
11111111 11111111 1111111 00000000
כדי למצוא את כתובת הרשת מתוך כתובת IP של מחשב ברשת, יש לבצע פעולת AND (וגם) בינארית בין כתובת ה-IP למסכת הרשת. בדוגמה הקודמת, התוצאה תיראה כך:
|  | ייצוג בינארי | ייצוג עשרוני |
| --- | --- | --- |
| כתובת IP | 11000000 10101000 00000000 00010001 | 192.168.0.17 |
| מסכת רשת | 11111111 11111111 11111111 00000000 | 255.255.255.0 |
| כתובת הרשת | 11000000 10101000 00000000 00000000 | 192.168.0.0 |
ניתן גם להצהיר על מסכת הרשת על ידי קו נטוי ומספר האחדות (המובילים) בצמוד לכתובת ה-IP. לדוגמה, 192.168.0.1/24 היא הכתובת 192.168.0.1 עם מסכת הרשת 255.255.255.0.
חלוקה למחלקות בכתובות IPv4

נהוג לחלק את כתובות ה-IPv4 לחמש מחלקות. ב-IPv6 לא קיים מנגנון זה.
חלוקה למחלקות בכתובות IPv4 > מחלקה A

כוללת את כל הכתובות שבהן המספר הראשון הוא בין 1 ל-127. הרשתות במחלקה זו מוגדרות כך שהרשת מיוצגת על ידי המספר הראשון (שמונה הסיביות הראשונות), והמחשב מיוצג על ידי שלושת המספרים הנותרים (24 הסיביות הנותרות). קיימות רק 127 רשתות שונות במחלקה A, אך כל אחת מהן יכולה להכיל 2 בחזקת 24 (מעל 16 מיליון) מחשבים. מכיוון שכך, רשתות ממחלקה A מוקצות למדינות או לספקיות אינטרנט גדולות במיוחד.
חלוקה למחלקות בכתובות IPv4 > מחלקה B

כוללת את כל הכתובות שבהן המספר הראשון הוא בין 128 ל-191. הרשתות בה מוגדרות כך שהרשת מיוצגת על ידי שני המספרים הראשונים (16 הסיביות הראשונות), והמחשב מיוצג על ידי 2 המספרים האחרונים (16 הסיביות האחרונות). קיימות 16,384 רשתות שונות במחלקה B, וכל אחת מהן יכולה להכיל עד 65,534 מחשבים. רשתות ממחלקה B מוקצות לחברות גדולות ובינוניות.
חלוקה למחלקות בכתובות IPv4 > מחלקה C

כוללת את כל הכתובות שבהן המספר הראשון הוא בין 192 ל-223. הרשתות בה מוגדרות כך שהרשת מיוצגת על ידי שלושת המספרים הראשונים (24 הסיביות הראשונות), והמחשב מיוצג על ידי המספר האחרון (8 הסיביות האחרונות). קיימות 2,097,152 רשתות שונות במחלקה C, וכל אחת מהן יכולה להכיל עד 254 מחשבים. רשתות ממחלקה C מוקצות לחברות וארגונים קטנים בדרך כלל.
חלוקה למחלקות בכתובות IPv4 > מחלקה D

כוללת את כל הכתובות שבהן המספר הראשון הוא בין 224 ל-239. מחלקה D הוגדרת לצורכי מחקר וניסוי של שידור נתונים לקבוצות (broadband ו־groupband). כיום משמשת לתקשורת Multicast – שידור ממחשב בודד למספר מחשבים בו זמנית. השדר יוצא פעם אחת ממחשב המקור ומגיע לכל מחשבי היעד. בשיטה זו לא לכל מחשב יש כתובת, אלא לכל שירות התומך ב-Multicast, ולכל שירות יש כתובת זהה במחלקה D, כלומר כל המחשבים מאזינים לכתובת המסוימת של השירות, בנוסף לכתובת ה-IP הרגילה שלהם. שימוש לדוגמה ניתן לראות בשרתי WINS של מיקרוסופט Windows 2000. משמש בעיקר לאפליקציות של שיחות ועידה בווידאו.
חלוקה למחלקות בכתובות IPv4 > מחלקה E

כוללת את כל הכתובות שבהן המספר הראשון הוא בין 240 ל-255. מחלקה E הוגדרה כ"שמורה לשימוש עתידי" ועד היום אין שימוש בכתובות שמוגדרות בה.
| מחלקה | תחום כתובות | מסכה | מספר כתובות בכל רשת | מספר רשתות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| A | 1 עד 127 | 255.0.0.0 | 16,777,214 | 126 |
| B | 128 עד 191 | 255.255.0.0 | 65,534 | 16,384 |
| C | 192 עד 223 | 255.255.255.0 | 254 | 2,097,152 |
| D | 224 עד 239 | משמש להקצאת Multicasting | לא מוגדר | לא מוגדר |
| E | 240 עד 255 | לא מוגדרת | לא מוגדר | לא מוגדר |
כתובות IP מיוחדות

ישנם מספר טווחים שנקבעו לשימושים מיוחדים:
כתובות IP מיוחדות > IPv4

| טווח כתובות | שימוש | RFC | סוג מחלקה | כמות כתובות כוללת |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 0.0.0.0 – 0.255.255.255 | לא ניתן להשתמש | RFC 1700 | A | 16,777,216 |
| 10.0.0.0 – 10.255.255.255 | רשתות פרטיות (כתובות לא מנותבות) | RFC 1918 | A | 16,777,216 |
| 100.64.0.0 – 100.127.255.255 | מרחב כתובות משותף | RFC 6598 | A | 4,194,304 |
| 127.0.0.0 – 127.255.255.255 | מעגל חזור (Loopback) | RFC 1700 | A | 16,777,216 |
| 169.254.0.0 – 169.254.255.255 | פרוטוקול APIPA (כאשר לא נמצא שרת DHCP) | RFC 3330 | B | 65,536 |
| 172.16.0.0 – 172.31.255.255 | רשתות פרטיות (כתובות לא מנותבות) | RFC 1918 | B | 1,048,576 |
| 192.0.0.0 – 192.0.0.7 | המשכיות שירות IPv4 | RFC 7335 | C | 8 |
| 192.0.0.8 | כתובת דמה | RFC 7600 | C | 1 |
| 192.0.0.9 | PCP Anycast | RFC 7723 | C | 1 |
| 192.0.0.10 | מעקף NAT באמצעות ממסר | RFC 8155 | C | 1 |
| 192.0.0.170 – 192.0.0.171 | NAT64, DNS64 | RFC 7050,RFC 8880 | C | 1 |
| 192.0.0.11 – 192.0.0.169,  192.0.0.172 – 192.0.0.255 | שמור לפרוטוקולי IETF | RFC 6890 | C | 2 |
| 192.31.196.0 – 192.31.196.255 | AS112 | RFC 7535 | C | 256 |
| 192.52.193.0 – 192.52.193.255 | AMT | RFC 7450 | C | 256 |
| 192.168.0.0 – 192.168.255.255 | רשתות פרטיות (כתובות לא מנותבות) | RFC 1918 | C | 65,536 |
| 192.175.48.0 – 192.175.48.255 | AS112 | RFC 7534 | C | 256 |
| 198.18.0.0 – 198.19.255.255 | מבחני ביצועים למכשירי רשת | RFC 2544 | C | 131,072 |
| 224.0.0.0 – 239.255.255.255 | Multicast | RFC 3171 | D | 268,435,456 |
| 240.0.0.0 – 255.255.255.254 | שמור | RFC 1700 | E | 268,435,455 |
| 255.255.255.255 | כתובת broadcast גלובלית | RFC 919,RFC 8190 | E | 1 |