stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שלמה קרעי
קריירה פוליטית

ב-2010 התפקד למפלגת הליכוד וב-2016 החל לפקוד תומכים למפלגה. על הסיבות להצטרפותו לליכוד אמר קרעי כי "אחד כמוני בליכוד יכול לשנות את נתיב הספינה הרבה יותר מאשר מפלגה דתית שלמה. זה קל יותר כשזה לא בא ממפלגת נישה שנתפסת כסחטנית". בין השאר, גייס מתפקדים בקרב תלמידיו של הרב מאיר מאזוז.
בבחירות המקדימות לרשימת הליכוד ב-2019, לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת, נבחר קרעי לייצג את מחוז הנגב, והוצב במקום ה-25 ומונה לראש מטה החרדים בקמפיין הבחירות, תוך שהוא ממשיך להיתמך על ידי הרב מאיר מאזוז.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושתיים, וכן לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושלוש, שומרה הרשימה כמעט לחלוטין, וקרעי הוצב במקום ה-27 ברשימה.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע הוצב קרעי במקום ה-24 ומונה ליו"ר מטה טוהר הבחירות של הליכוד.
בבחירות המקדימות בליכוד ב-2022, שנערכו לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש נבחר קרעי למקום ה-13 ברשימה.
קריירה פוליטית > פעילות פרלמנטרית

בכנסת ה-23 כיהן כיושב ראש השדולה למען ישראל דמוקרטית והשדולה למען הנגב, ומונה ליו"ר ועדת המשנה לענייני הנגב. קרעי, שעסק בנושאים כלכליים עוד בטרם נבחר לכנסת, התמקד בתחומים כלכליים כמו המאבק נגד עמלת פרעון מוקדם של משכנתאות. חוק שהציע למתן ארכה לפטור ממס למשפרי דיור שטרם מכרו את הדירה הישנה שלהם מוזג בחוק ממשלתי. קרעי הוביל, עם שר האוצר ישראל כ"ץ, אישור בוועדת הכספים לתוספת של 20% בדמי אבטלה למי שגילו מתחת לגיל 28 עם ילד אחד לפחות.
בשנת 2021 פעל לביטול המגבלה במשכנתה על ריבית פריים, שהייתה נמוכה מאוד באותה תקופה, בניגוד לדעת בנק ישראל שטען כי ההגבלה נועדה להגן על הציבור מעליית הריבית. לאחר שאיים להעביר את הביטול בחקיקה, הגיע להבנות עם בנק ישראל, שהמגבלה תרוכך והחוק לא יקודם. בשנת 2023 החל בנק ישראל להעלות את הריבית כדי להתמודד עם נתונים אינפלציוניים. עליית הריבית גרמה לזינוק חד של ההחזרים החודשיים אצל ציבור לוקחי המשכנתא שניצלו את הסרת מגבלת הפריים והעבירה 1 מכל 10 משקי בית לאוברדראפט.
קריירה פוליטית > שר התקשורת

בדצמבר 2022 מונה קרעי לשר התקשורת.
ב-14 בפברואר 2024 חתם קרעי על רישיון להפעלת שירות האינטרנט הלווייני סטארלינק בישראל.
קריירה פוליטית > שר התקשורת > רפורמה בתחום הרדיו והטלוויזיה

עם כניסתו לתפקיד שר התקשורת הצהיר כי לדעתו אין מקום לשידור ציבורי הנהנה מתקציב ציבורי דבר הפוגע בתחרות. כמה חודשים לאחר כינונה של ממשלת ישראל השלושים ושבע הציג קרעי הצעה לרפורמה בשוק התקשורת ופתיחתו לשוק חופשי. בין היתר הרפורמה מציעה את ביטול הרשות השנייה ומועצת הכבלים והלוויין, שינוי שיטת המדרוג והפחתה של רגולציה. הרפורמה שהציג לא כללה את ביטול תאגיד השידור הישראלי מכיוון ששותפיו לקואליציה טענו שיש להתרכז ברפורמה במערכת המשפט.
קריירה פוליטית > שר התקשורת > רפורמה בתחום הרדיו והטלוויזיה > תאגיד השידור הציבורי

במהלך כהונתו ניסה קרעי לשנות את הרכב מועצת תאגיד השידור באופן שתביא מה שכינה רוח חדשה של מגוון וריבוי דעות שאינו קיים כעת. תחילה מינה את נחמה נצר ליושבת ראש ועדת האיתור לחברי המועצה, אך לאחר שלא הצליחה לפעול היא התפטרה מנסיבות אישיות. לאחר מכן מינה את משה דרורי, אך גם הוא התפטר. בהיעדר ועדת איתור, הסתיימה כהונתם של רוב חברי מועצת תאגיד השידור ללא שמונו להם מחליפים והדבר הוביל לשיתוק פעולתה של המועצה. קרעי סירב להאריך את כהונתם של שניים מחברי המועצה, אותם הוא כינה "אנשי שמאל קיצוני", בטענה שאין לו סמכות לכך, בהיעדר ועדת איתור. קרעי הציע במקום זאת להעביר את התאגיד לפיקוח מועצת הרשות השנייה. בעקבות עתירה לבג"ץ הוציא בג"ץ צו ביניים המאריך את כהונתם של שני חברי המועצה, על מנת שהמועצה תהיה בהרכב המינימלי הנדרש בחוק השידור הציבורי הישראלי. קרעי הגיב שהצו "ניתן בחוסר סמכות ובניגוד לחוק".
בנובמבר 2024 אישרה הממשלה את הצעת החוק של טלי גוטליב, שזכתה לתמיכתו, להפריט את תאגיד השידור הישראלי, אל מול התנגדות של היועצת המשפטית לממשלה, גלי בהרב-מיארה.
קריירה פוליטית > שר התקשורת > רפורמה בתחום הרדיו והטלוויזיה > שירות עידן פלוס

בתחילת כהונתו הציע קרעי לבטל את שירות עידן פלוס שהיה חסום בפני הערוצים הזעירים ולהחליף אותו ביישומון שיהיה זול יותר ויספק גם את הערוצים הזעירים. לאחר פרוץ מלחמת חרבות ברזל הורה קרעי להעלות למערכת עידן פלוס, ללא תשלום, את הערוצים הזעירים הכוללים את עכשיו 14, ערוץ 9 והערוץ הערבי. בינואר 2024 התנגד קרעי לסגירת עידן פלוס וטען שהסגירה תפגע בשכבות חלשות. ב-6 באוגוסט 2024 אישרה הכנסת חוק הוראת שעה שהסדיר את הפטור ואת המימון שהתחלק בין אוצר המדינה, תאגיד השידור הציבורי וערוץ הכנסת. מטרת החוק לפי קרעי הייתה להרחיב את הכיסוי של התרעות המלחמה לכלל הציבור.
קריירה פוליטית > שר התקשורת > פעילות נגד ערוצי תקשורת

ב-5 במאי 2024 בעקבות החלטת הממשלה לסגור את ערוץ אל-ג'זירה חתם השר קרעי על צווים מתאימים, ומשטרת ישראל פעלה למימושם.
ב-21 במאי 2024 הורה להחרים ציוד מסוכנות הידיעות האמריקאית Associated Press, שבין לקוחותיה נמצא גם ערוץ אל-ג'זירה, כחלק מיישום "חוק אל-ג'זירה". לאחר מספר שעות ביטל את הפעולה בעקבות ביקורת של ארצות הברית.
בנובמבר 2023 הציע קרעי להפסיק כל פרסום או מנוי ממשלתי על העיתון "הארץ", וכעבור שנה אישרה הממשלה הצעה חוזרת שלו והחליטה שלא להתקשר עם "הארץ" בכל דרך שהיא ולא לפרסם בו פרסומים כלשהם.
קריירה פוליטית > שר התקשורת > מינויים

ביולי 2023 החליט, יחד עם השר דודי אמסלם, להדיח את יו"ר דירקטוריון דואר ישראל, מישאל וקנין. בג"ץ עצר את מימוש ההחלטה, ובמרץ 2024 פסק שהיא בטלה, תוך שמתח ביקורת על התנהלות השרים.
בשנת 2024 מינה את אודליה מינס לממלאת מקום יו"ר הרשות השנייה. הוגשה עתירה נגד המינוי, בטענה שלמינס אין הכישורים ומינויה כממלאת מקום מהווה "מסלול עוקף" למינוי תקין. בג"ץ הכשיר את המינוי ופסק כי הממשלה פעלה בהתאם לחוק וחוות הדעת של היועמ"שית גלי בהרב-מיארה, שקבעה כי המינוי אינו חוקי – "אינה מתיישבת ומעוררת קושי, לשון המעטה".
דעות

ב-2022, נשאל קרעי בכנסת על עמדתו בנושא גיוס לצה"ל ואמר כי ישמח אם בניו יתגייסו, אך הוסיף שישמח מאוד אם בנו יעדיף להיות תלמיד חכם וטען כי "אסור לגייס בכפייה".
קרעי התנגד לחתימת ישראל על אמנת איסטנבול, שלטענתו מחייבת את ישראל להעניק מעמד פליט לכל פלסטינית שתגיע לישראל. במסגרת זו, יזם עצומה של חברי כנסת המתנגדים לחתימת ישראל על האמנה. הוא מתנגד למצעדי גאווה ותומך בביטול "סעיף הנכד" בחוק השבות.
בעקבות המחאה נגד "הרפורמה המשפטית" ופרסום מכתב המילואימניקים אשר הכריזו כי יפסיקו לשרת אם החקיקה תעבור, כינה אותם קרעי "סרבנים מחוצפים" והכריז ש"עם ישראל יסתדר בלעדיכם ואתם תלכו לעזאזל. הסרבנות מסריחה ואומללה, נוע תנוע הרפורמה". אמירות אלו ספגו גינויים רבים.
חיים אישיים

קרעי נשוי לאפרת, מורה בבית ספר יסודי במושב בית הגדי, ולהם שמונה ילדים. המשפחה מתגוררת במושב זמרת הסמוך לנתיבות.
נשיקה במצ"ח

| --- | --- |

תמונה מתוך הסרט
 בימוי:  שמוליק פירסטנברג 
 הופק בידי:  יהודה ברקן (רועי הפקות)
 תסריט:  שלמה משיח, יהודה ברקן
 עריכה:  שלמה חזן
 שחקנים ראשיים:  יהודה ברקן, מיכל ינאי, אריה מוסקונה, רמי דנון, צחי נוי, משה אלבוחר, אליעזר אפלבוים
 מוזיקה:  ננסי ברנדס 
 צילום:  אמנון סלומון 
 מדינה:  ישראל 
 הקרנת בכורה:  19 ביולי 1990
 משך הקרנה:  90 דק' 
 שפת הסרט:  עברית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
נשיקה במצ"ח הוא סרט דרמה ישראלי, בכיכובם של יהודה ברקן ומיכל ינאי, שיצא לאקרנים ב-1990.
עלילה

אריק שוורצמן הוא נהג משאית שנקרא לשירות מילואים. במסגרת שירות המילואים הוא מצטרף לבסיס של המשטרה הצבאית ומשתתף במבצע ללכידת אנס, המכונה "האנס במדים", גבר שזהותו אינה ידועה, שמתחזה לקצין בדרגת סגן אלוף שנוהג לאסוף חיילות מטרמפיאדות, להסיע אותן למקומות שוממים ולאנוס אותן. במסגרת המבצע כל איש מילואים מצוות לחיילת בשירות סדיר על מנת שתעלה על טרמפ ותשמש כפתיון ללכידת האנס.
אריק מצוות לנטלי ברנהרד - עולה חדשה מצרפת אשר אימה היא תושבת חוזרת ומאושפזת בבית חולים לחולי נפש.
נטלי מנסה לחפש את אביה בארץ, ופונה לקצינת הת"ש על מנת שזו תנסה לסייע לה.
במהלך הפעילות המשותפת מספר אריק לנטלי אודותיו, על היותו גרוש ואב לבן או בת שאין לו מידע לגביו או לגביה, משום שזוגתו עזבה את ישראל ואבד לו איתה הקשר בעודה בהריון.
נטלי מבקשת לצאת לבקר את אימה, אך היא מקבלת על כך סירוב מרס"ר הבסיס - בן שבת. על אף זאת, היא יוצאת עם אריק שוורצמן לבקר את אימה, וזאת בניגוד לפקודות.
בליץ, עוזרו של הרס"ר בן שבת, נשלח לעקוב אחריהם. הוא מאתר את אריק המחכה מחוץ לבית החולים, ומורה לו לחזור לבסיס. נטלי ממשיכה את הביקור, אריק חוזר ומוחזק במעצר בתוך הבסיס.
בזמן שאריק במעצר, מוזמנת לבסיס דנוטה, זונה מפולין המגיעה אל בן שבת. בן שבת ודנוטה נמצאים בחורשה ומקיימים יחסי מין, אך הם אינם יודעים שהם מצולמים, וכי חיילים רבים בבסיס צופים בהם מרחוק.
בינתיים נטלי עולה על טרמפ מבית החולים לכיוון הבסיס, ללא ידיעה כי מדובר במכוניתו של האנס במדים, הסוטה מנתיב הנסיעה הרגיל. נטלי חושדת בנהג ולוחצת על לחצן המצוקה שסופק לה. אריק שנמצא במעצר מקבל את אות המצוקה במקלט, במסגרת המבצע ללכידת האנס, ומבין שנטלי במצוקה, אך אינו יכול לעזור לה. לבסוף, בעזרת חברו קולומבו הוא מצליח להחלץ מן המעצר. הוא מאתר את מקום הימצאה של נטלי, ומגיע לשם ברכבו, מלווה בכלב תקיפה (ג׳מבו) שהוצמד לו. אריק מצליח להכניע את האנס אשר נתפס.
לאחר מכן מועלה אריק למשפט אצל מפקד הבסיס. רגע לפני מתן גזר הדין, נודע לבן שבת שמעשיו עם דנוטה תועדו. כתנאי לאי פרסום הקלטת הוא מתבקש לרצות את אריק. בן שבת משכנע את מפקד הבסיס שמדובר בטעות, שאריק אינו עריק, אלא "אריק", כי הוא "נהדר בעת מילוי תפקידו" ולא "נעדר בעת מילוי תפקידו", וכי הוא אחד מחיילי המילואים הטובים ביותר.
לאחר סיום המבצע ללכידת האנס, נטלי נוסעת לבקר את אימה בבית החולים שם היא שוהה, ואיתה מגיע אריק אשר סיים את המילואים, היא מבקשת ממנו להתלוות אליה, משום שסיפר לה במהלך ההיכרות שלהם על העבר שלו ובסיפור שלו קיימים  דברים המקבילים למה שעברה אימה, ופרטים אשר מתאימים לסיפור האישי שלה  לכן נטלי מבינה שיש סיכוי שאריק הוא אביה אותו היא מחפשת.
אריק מתלווה לנטלי, ואכן מגלה שאימה של נטלי היא הבחורה איתה הייתה לו מערכת יחסים בעבר, וכי נטלי היא בתו. השלושה מתחבקים ומתאחדים בסצנה מרגשת.
הפקה

הסרט הופק על ידי יהודה ברקן באמצעות חברת "רועי הפקות" שהייתה בבעלותו. בנוסף, ברקן היה גם שותף לכתיבת התסריט.
דמותה של נטלי גולמה בסרט על ידי השחקנית מיכל ינאי שזו הייתה הופעתה הראשונה על המסך. בזמן הצילומים הייתה ינאי עוד תלמידת תיכון בעלת מראה צעיר לגילה. בגלל מאפיינים אלו חשש תחילה ברקן ללהק את ינאי לסרט, והעדיף ללהק במקומה שחקנית אחרת שהייתה כבר חיילת. אולם, הצבא לא נתן אישור לאותה שחקנית להשתתף בצילומים, וברקן החליט לתת את התפקיד למיכל ינאי יום לפני תחילת הצילומים.
חודש לפני סיום עבודת העריכה של הסרט, עבר הבמאי שמוליק פירסטנברג (Sam Firstenberg) לביים את הסרט "מחץ הדלתא 3", והעורך שלמה חזן סיים את עריכת הסרט יחד עם יהודה ברקן, ופיקח על עריכת הסאונד והמוזיקה.
קיימים מספר מאפיינים משותפים בין הסיפור בסרט לבין חייו של יהודה ברקן:
הגיבור הראשי, אריק שוורצמן (יהודה ברקן) מגלה בסוף הסרט כי הוא אביה של נטלי שנולדה בצרפת לאחר שאמה דניאלה הופרדה ממנו על ידי משפחתה כשעוד הייתה בהריון. עד לשלב זה, שוורצמן אף לא ידע אם הוא אב לבן או בת.
נושא התסריט עלה לאחר שבמציאות, אשתו הראשונה של יהודה ברקן התגרשה ממנו כשעוד הייתה בהריון ועברה לגור בברזיל, שם ילדה את בתם המשותפת שאותה לא פגש. ממקרה זה עלה הנושא לסרט לפי תסריט משותף של יהודה ברקן ושלמה משיח, וכן על פי רעיון של אסי דיין.
הפקה > שחקנים

יהודה ברקן (אריק שוורצמן)
מיכל ינאי (נטלי)
צחי נוי (בנצי)
מושון אלבוחר (מושון מצליח)
אריה מוסקונה (קולמבו)
רמי דנון (בן שבת)
ענת זמיר (דניאלה, אמה של נטלי)
אליעזר אפלבוים (האנס במדים)
רוני בליץ (בליץ, הסגן של בן שבת)
שרון אלכסנדר (ארז, קצין המבצע "נשיקה במצ"ח", בו מאוהבת נטלי)
צדוק סביר (מר נאווי)
יובל זמיר (מפקד הבסיס)
בתפקידי משנה נוספים: דנוטה לאטו, שולה רווח, דני שגב, אריה צ'רנר, חלי חיים, דן הרדן, צופית שפאן, אסנת עופר, רינת הלון.
הפקה > פסקול

שיר פתיחה וסיום: Alain Barrière - Elle était si jolie (אלן ברייר, צרפתית)
"שיר השיירה", שמבצע אריק איינשטיין (מילים: עלי מוהר)
"לא טוב היות האדם לבדו" שמבצעת יהודית רביץ (מילים: נתן זך)
הערות שוליים

↑  ולא רחלי חיים, כפי שמצוין ברוב המקורות. מקור הטעות הוא בשגיאת כתיב בכתוביות הסיום בסרט.
↑  רינת קרמר יבלינוביץ, ‏השחקנית התעצבנה: "הייתי מפטרת את התחקירן", באתר "סרוגים", 20 ביוני 2023
אליפות וימבלדון 1952

| --- | --- |
 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  23 ביוני 1952 – 5 ביולי 1952 (13 ימים) 
 מספר תחרות:  66 
 עיר מארחת:  אצטדיוני הטניס בווימבלדון 
 זוכה:  גברים:פרנק סג'מן (אוסטרליה) נשים:מורין קונולי (ארצות הברית) זוגות גברים:קן מקגרגור/פרנק סג'מן (אוסטרליה) זוגות נשים:שירלי פריי/דוריס הארט (ארצות הברית) זוגות מעורבים: פרנק סג'מן (אוסטרליה)/דוריס הארט (ארצות הברית)
 
 → אליפות וימבלדון 1951 אליפות וימבלדון 1953 ← 
 
אליפות וימבלדון 1952 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-23 ביוני והסתיימה ב-4 ביולי. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים, זוגות נשים וזוגות מעורבים.
פרנק סג'מן (אוסטרליה) זכה ב-3 תארים ודוריס הארט (ארצות הברית) זכתה ב-2 תארים.
התחרות > תחרות הגברים

בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
פרנק סג'מן (אוסטרליה אוסטרליה), ניצח בתחרות
ירוסלב דרובני (מצרים (1922-1952) מצרים), הפסיד במשחק הגמר
ויק סיישס (ארצות הברית ארצות הברית), הודח ברבע הגמר
דיק סוויט (ארצות הברית ארצות הברית), מנצח תחרות 1951, הודח ברבע הגמר
קן מקגרגור (אוסטרליה אוסטרליה), הודח ברבע הגמר
הרברט פלם (ארצות הברית ארצות הברית), הודח בחצי הגמר
אריק סטרג'ס (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה), הודח ברבע הגמר
מרווין רוז (אוסטרליה אוסטרליה), הודח בחצי הגמר
ארתור לרסן (ארצות הברית ארצות הברית), הודח בסיבוב הראשון
גרדנר מלוי (ארצות הברית ארצות הברית), הודח בסיבוב הרביעי
הם ריצ'רדסון (ארצות הברית ארצות הברית), הודח בסיבוב הראשון
באדג' פאטי (ארצות הברית ארצות הברית), מנצח תחרות 1950, הודח בסיבוב הרביעי
במשחק הגמר, פרנק סג'מן (אוסטרליה), נפגש עם ירוסלב דרובני (מצרים) וניצח אותו ב-4 מערכות. באותה שנה הוא ניצח גם באליפות ארצות הברית הפתוחה ואליפות צרפת הפתוחה.
התחרות > תחרות הנשים

בתחרות הנשים השתתפו 96 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. 8 טניסאיות זכו לדירוג:
דוריס הארט (ארצות הברית ארצות הברית), מנצחת תחרות 1951, הודחה ברבע הגמר
מורין קונולי (ארצות הברית ארצות הברית), ניצחה בתחרות
שירלי פריי (ארצות הברית ארצות הברית), הודחה בחצי הגמר
לואיז ברוף (ארצות הברית ארצות הברית), מנצחת תחריות 1948-1950, הפסידה במשחק הגמר
פט טוד (ארצות הברית ארצות הברית), הודחה בחצי הגמר
ג'יין סמית' (בריטניה בריטניה), הודחה ברבע הגמר
תלמה לונג (אוסטרליה אוסטרליה), הודחה ברבע הגמר
ג'יין רינגלי-קורטלי (בריטניה בריטניה), הודחה ברבע הגמר
במשחק הגמר מורין קונולי (ארצות הברית) ניצחה את לואיז ברוף, גם היא מארצות הברית, בשתי מערכות.
התחרות > תחרות זוגות גברים

בתחרות השתתפו 64 זוגות. 4 זוגות דורגו:
קן מקגרגור ופרנק סג'מן (אוסטרליה אוסטרליה), מנצחי תחרות 1951, ניצחו בתחרות
גרדנר מלוי ודיק סוויט (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בחצי הגמר
ירוסלב דרובני (מצרים (1922-1952) מצרים) ובאדג' פאטי (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בחצי הגמר
ויק סיישס (ארצות הברית ארצות הברית) ואריק סטרג'ס (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה), הפסידו במשחק הגמר
במשחק הגמר קו מקגרגור ופרנק סג'מן מאוסטרליה שיחקו נגד ויק סיישס (ארצות הברית) ואריק סטארגס (דרום אפריקה) וניצחו אותם ב-3 מערכות. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות אוסטרליה הפתוחה, באליפות צרפת הפתוחה ובכך זכו ב-3 תוארי גראנד סלאם בתחרות זוגות הגברים במהלך שנת 1952, זאת בנוסף ל-4 בשנת 1951.
התחרות > תחרות זוגות נשים

בתחרות השתתפו 48 זוגות. 4 זוגות קיבלו דירוג:
שירלי פריי ודוריס הארט (ארצות הברית ארצות הברית), מנצחות 1951, ניצחו בתחרות
לואיז ברוף ומורין קונולי (ארצות הברית ארצות הברית), הפסידו במשחק הגמר
תלמה לונג (אוסטרליה אוסטרליה) ופט טוד (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בחצי הגמר
סו פרטרידג' וג'יין רינגלי-קורטלי (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בחצי הגמר
במשחק הגמר שירלי פריי ודוריס הארט ניצחו את לואיז ברוף ומורין קונולי גם הן מארצות הברית בשתי מערכות. בכך הן זכו בתחרות זו בפעם השנייה ברציפות. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות ארצות הברית הפתוחה ובאליפות צרפת הפתוחה. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות ארצות הברית הפתוחה, באליפות צרפת הפתוחה ובכך זכו ב-3 תוארי גראנד סלאם בתחרות זוגות נשים בשנת 1952,
התחרות > תחרות זוגות מעורבים

בתחרות השתתפו 80 זוגות. 4 זוגות קיבלו דירוג:
פרנק סג'מן (אוסטרליה אוסטרליה) ודוריס הארט (ארצות הברית ארצות הברית), מנצחי תחרות 1951, ניצחו בתחרות
קן מקגרגור (אוסטרליה אוסטרליה) ולואיז ברוף (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בחצי הגמר
אריק סטרג'ס (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה) ושירלי פריי (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השלישי
דון קנדי (אוסטרליה אוסטרליה) ופט טוד (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בחצי הגמר
במשחק הגמר פרנק סג'מן (אוסטרליה) ודוריס הארט (ארצות הברית) ניצחו ב-3 מערכות את אנריקה מוראה (ארגנטינה) ותלמה לונג (אוסטרליה) שלא היו מדורגים. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות ארצות הברית הפתוחה ובאליפות צרפת הפתוחה.
פרנק סג'מן, מנצח התחרות
מורין קונולי, מנצחת תחרות הנשים
הכלה היהודייה

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  רמברנדט ואן ריין
 תאריך יצירה:  1666
 טכניקה וחומרים:  שמן על בד
 ממדים בס"מ
 רוחב:  166.5 ס״מ 
 גובה:  121.5 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  תור הזהב של הולנד, בארוק 
 מספר יצירה:  SK-C-216 (רייקסמוזיאום) 
 מיקום:  רייקסמוזיאום, אמסטרדם
 
"הכלה היהודייה" (בהולנדית: Het Joodse bruidje) הוא כינויו של ציור שמן על בד מאת הצייר ההולנדי רמברנדט ואן ריין, משנת 1666. הציור, שאורכו 166.5 ס"מ ורוחבו 121.5 ס"מ, מוצג כיום ב"רייקסמוזיאום" שבאמסטרדם, הולנד.
שם הציור

הציור קיבל את שמו הנוכחי בתחילת המאה ה-19 על ידי אוצר אמנות הולנדי אשר זיהה את הדמויות המתוארות כיהודיות. זיהוי זה נעשה על סמך מנהג יהודי לפיו האב מעניק לבתו שרשרת ביום נישואיה. פרשנות זו אינה מקובלת כיום על ידי המחקר, אולם לא נמצאה פרשנות חלופית למתואר. בין הפרשנים השונים היו אשר ניסו לראות בדמויות את טיטוס, בנו של רמברנדט וכלתו, של המשורר ההולנדי מיגל דה בריוס (Miguel de Barrios) וכן דמויות השאובות מתיאורי התנ"ך, כגון אברהם ורבקה, בעז ורות. מבין פרשנויות דתיות אלו המקובלת ביותר היא זו הטוענת כי אלו הן דמויות יצחק ורבקה, המתוארות לפי ספר בראשית, פרק כ"ו לאחר שרבקה עונדת את התכשיטים הרבים אותם יצחק העניק לה בפגישתם הראשונה. בין יצירותיו של רמברנדט אף קיים רישום בשם זה.
תיאור התמונה

הקומפוזיציה של הציור היא פשוטה באופן יחסי. קיימות עדויות כי רמברנדט תכנן מערך מורכב יותר, אולם חתימתו בשוליו השמאליים של הבד מעידה כי גודלו של הבד דומה, כנראה, לגודלו המקורי. ברקע קיימים מרמזים לחלל גדול, אולם הוא אינו ברור ומשמש בעיקר להדגשת שתי הדמויות. האישה לובשת שמלה אדמדמה ואילו הגבר לבוש בבגד ובשכמייה בצבע צהוב-חרדל. ידיהן של הדמויות נמצאות במערך מורכב המרמז על קשר רגשי ביניהן. הדמויות אינן מביטות זו אל זו, אלא משפילות מעט את מבטיהן. לעומת האישה הניצבת אל מול הצופה, גופו של הגבר נמצא מעט באקצרה, כך שנוצר עומק פרספקטיבי בציור.
הערות שוליים

↑  ראו: "הכלה היהודייה" באתר הרייקסמוזיאום.
| רמברנדט |
| --- | --- | --- |
| יצירותיו | אחשוורוש והמן במשתה אסתר • אברהם מארח את שלושת המלאכים • אישה צעירה במסגרת תמונה • אנדרומדה כבולה אל הסלעים • ארטמיסיה • אריסטו מתבונן בפרוטומה של הומרוס • בת שבע במקלחת • דיוקן עצמי בגיל 63 • דנאה • הוועד של אגודת הדרייפרים • הכלה היהודייה • המלומד מעל דוכן הדרשות • דוד ואוריה • חטיפת אירופה • יוסף מספר את חלומותיו • יעקב מברך את בני יוסף • ירמיהו מבכה את חורבן ירושלים • משה שובר את לוחות הברית • משמר הלילה • משתה בלשאצר • סערה בים כנרת • חלום יוסף • סקילתו של סטפנוס הקדוש • עקדת יצחק • פטרוס הקדוש בכלא • שאול ודוד • שובו של הבן האובד • שיעור האנטומיה של ד"ר טולפ |  |
| ראו גם | בארוק • מאוריצהאוס • מוזיאון בית רמברנדט • רייקסמוזיאום |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007596935305171  GND: 4119978-9  LCCN: nr2007005810  RKDimages ID: 3068  VIAF: 178565084   WorldCat (עם VIAF): 178565084
וירג'יניה רוזיצ'י

| --- | --- |

 לידה:  31 בינואר 1955 (בת 70) קימפיה-טורזי, רומניה
 מדינה:  רומניה רומניה
 מקום מגורים:  רומניה
 גובה:  1.73 מטר
 יד חובטת:  ימין
 פעילות כמקצוענית:  1975–1987 (כ־12 שנים)
 סה"כ פרסים שצברה:  1,183,728 דולר אמריקאי 
 יחידים
 מאזן קריירה:  221-377
 דירוג שיא:  8 (1979)
 זכיות בטורנירים:  1 (טורנירי גראנד סלאם)
 זוגות
 מאזן קריירה:  181-284
 זכיות בטורנירים:  1
 שיאי גראנד סלאם
 זכיות 2
 אליפות אוסטרליה הפתוחה:  רבע גמר (1980)
 אליפות צרפת הפתוחה:  זכייה (1978)
 וימבלדון:  רבע גמר (1978, 1981)
 אליפות ארצות הברית הפתוחה:  רבע גמר (1976, 1978)
 
וירג'יניה רוזיצ'י (ברומנית: Virginia Ruzici; נולדה ב-31 בינואר 1955) היא טניסאית עבר רומניה. היא דורגה במקום השמיני בעולם בשנת 1979 ובשנת 1976 זכתה באליפות צרפת הפתוחה. בסך הכול במהלך הקריירה היא זכתה ב-12 תחרויות ביחידות וב-16 בזוגות נשים.
רוזיצ'י התחילה לשחק טניס בגיל 8. בהיותה בת 13 היא זכתה באליפות רומניה ובגיל 18 השתתפה בפעם הראשונה בגביע הפדרציה. בתמיכת הפדרציה הרומנית היא קיבלה אישור השלטונות לעבור לטניס מקצועי. בשנת 1978 היא זכתה באליפות צרפת הפתוחה. זה היה הזכייה היחידה של בתחרות גראנד סלאם ליחידות. בנוסף לכך בשנת 1978 היא זכתה בתחרות לזוגות נשים.
לאחר הפרישה היא עסקה בפרשנות טניס והתגוררה בפריז. היא גם מאמנת של סימונה האלפ.
בשנת 2016 היא זכתה בעיטור, קצינה במסדר האימפריה הבריטית.
גמרי גראנד סלאם יחידות

| תוצאה | שנה | טורניר | יריבה בגמר | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| זכייה | 1978 | אליפות צרפת הפתוחה | יוגוסלביה מימה יאושובץ | 6–2, 6–2 |
| סגנית | 1980 | אליפות צרפת הפתוחה | ארצות הברית כריס אוורט | 0–6, 3-6 |
גמרי גראנד סלאם זוגות נשים

| תוצאה | שנה | טורניר | פרטנרית | יריבה בגמר | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| זכייה  | 1978 | אליפות צרפת הפתוחה | יוגוסלביה מימה יאושובץ | צרפת גייל שריף  אוסטרליה לסלי טרנר | 6–4, 6–3 |
| סגנית | 1978 | אליפות וימבלדון | יוגוסלביה מימה יאושובץ | אוסטרליה קרי רייד  אוסטרליה ונדי טרנבול | 6–4, 8–9(8–10), 3–6 |
סיכום השתתפות בגראנד סלאם יחידות

| תחרות | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1977 | 1978 | 1979 | 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | יחס |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אליפות אוסטרליה הפתוחה | - | - | - | - | - | - | - | סיבוב ראשון | רבע גמר | סיבוב ראשון | - | - | - | - | NH | - | 0 / 3 |
| אליפות צרפת הפתוחה | סיבוב ראשון | סיבוב שני | סיבוב שני | חצי גמר | - | זכייה | רבע גמר | גמר | רבע גמר | רבע גמר | סיבוב שלישי | סיבוב רביעי | סיבוב ראשון | - | סיבוב שני | 1 / 13 |  |
| אליפות וימבלדון | סיבוב שני | סיבוב שני | סיבוב ראשון | סיבוב ראשון | סיבוב שני | סיבוב שני | רבע גמר | סיבוב רביעי | סיבוב שני | רבע גמר | סיבוב רביעי | סיבוב רביעי | סיבוב שני | סיבוב שני | - | - | 0 / 13 |
| אליפות ארצות הברית הפתוחה | - | סיבוב ראשון | סיבוב ראשון | רבע גמר | סיבוב רביעי | סיבוב רביעי | רבע גמר | - | סיבוב רביעי | סיבוב שלישי | סיבוב רביעי | סיבוב ראשון | סיבוב שלישי | סיבוב ראשון | - | - | 0 / 11 |
| יחס | 0 / 2 | 0 / 3 | 0 / 3 | 0 / 3 | 0 / 2 | 0 / 2 | 1 / 3 | 0 / 3 | 0 / 4 | 0 / 4 | 0 / 3 | 0 / 3 | 0 / 3 | 0 / 3 | 0 / 0 | 0 / 1 | 1 / 40 |
| דירוג בסוף שנה |  |  | 112 | 26 | 16 | 16 | 12 | 13 | 11 | 12 | 11 | 18 | 44 | 41 | - | 143 |  |
אליפות וימבלדון 1948

| --- | --- |
 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  21 ביוני 1948 – 3 ביולי 1948 (13 ימים) 
 מספר תחרות:  62 
 עיר מארחת:  אצטדיוני הטניס בווימבלדון 
 זוכה:  גברים:רוברט פלקנבורג (ארצות הברית) נשים:לואיז ברוף (ארצות הברית) זוגות גברים: ג'ון ברומיץ'/פרנק סג'מן (אוסטרליה) זוגות נשים:לואיז ברוף/מרגרט אוסבורן דופונט (ארצות הברית) זוגות מעורבים: ג'ון ברומיץ' (אוסטרליה)/לואיז ברוף (ארצות הברית)
 
 → אליפות וימבלדון 1947 אליפות וימבלדון 1949 ← 
 
אליפות וימבלדון 1948 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-21 ביוני והסתיימה ב-2 ביולי.[דרושה הבהרה] תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים, זוגות נשים וזוגות מעורבים.
כמו בשנים הקודמות, טניסאיי ארצות הברית זכו ברוב התארים. באליפות זו לואיז ברוף זכתה ב-3 תארים ודוריס הארט הפסידה ב-3 גמרים.
התחרות > תחרות הגברים

בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. מנצח התחרות בשנה הקודמת ג'ק קרמר (ארצות הברית) השנה לא השתתף. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
פרנק פרקר (ארצות הברית ארצות הברית), הודח בסיבוב הרביעי
ג'ון ברומיץ' (אוסטרליה אוסטרליה), הפסיד במשחק הגמר
גרדנר מלוי (ארצות הברית ארצות הברית), הודח בחצי הגמר
תום בראון (ארצות הברית ארצות הברית), הודח ברבע הגמר
ירוסלב דרובני (צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה), הודח בסיבוב השני
באדג' פאטי (ארצות הברית ארצות הברית), הודח ברבע הגמר
רוברט פלקנבורג (ארצות הברית ארצות הברית), ניצח בתחרות
אריק סטרג'ס (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה), הודח בסיבוב הרביעי
במשחק הגמר, רוברט פלקנבורג (ארצות הברית ארצות הברית), נפגש עם ג'ון ברומיץ' (אוסטרליה אוסטרליה) וניצח אותו ב-5 מערכות.
התחרות > תחרות הנשים

בתחרות הנשים השתתפו 96 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. 8 טניסאיות זכו לדירוג:
מרגרט אוסבורן דופונט (ארצות הברית ארצות הברית), מנצחת תחרות בשנת 1947, הודחה ברבע הגמר
לואיז ברוף (ארצות הברית ארצות הברית), ניצחה בתחרות
פטרישה טוד (ארצות הברית ארצות הברית), הודחה בחצי הגמר
דוריס הארט (ארצות הברית ארצות הברית), הפסידה במשחק הגמר
ג'ואן בוסטוק (בריטניה בריטניה), הודחה ברבע הגמר
שיילה סאמרס (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה), הודחה בסיבוב הרביעי
נלי לנדרי (צרפת צרפת), הודחה ברבע הגמר
שירלי פריי (ארצות הברית ארצות הברית), הודחה ברבע הגמר
במשחק הגמר לואיז ברוף (ארצות הברית ארצות הברית) ניצחה את דוריס הארט (ארצות הברית ארצות הברית) ב-2 מערכות. לדוריס הארט זה היה ההפסד השני ברציפות בגמר תחרות הנשים בווימבלדון.