stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הרובע העשירי של פריז
דמוגרפיה

שיא צפיפות האוכלוסין ברובע העשירי היה בשנת 1881, אז הגיע מספר התושבים ל-159,809 (55,259 תושבים לקמ"ר). כיום, הרובע נותר צפוף מאוד הן בתושבים והן בפעילות עסקית, עם 89,612 תושבים ו-71,962 משרות על פי מפקד האוכלוסין משנת 1999.
דמוגרפיה > היסטוריה של צפיפות אוכלוסין

| שנה על פי מפקד האוכלוסין הצרפתי | אוכלוסייה | צפיפות (לקמ"ר) |
| --- | --- | --- |
| 1872 | 135,392 | 46,848 |
| 1881 (שיא צפיפות האוכלוסין) | 159,809 | 55,259 |
| 1954 | 129,179 | 44,699 |
| 1962 | 124,497 | 43,049 |
| 1968 | 113,372 | 39,202 |
| 1975 | 94,046 | 32,519 |
| 1982 | 86,970 | 30,073 |
| 1990 | 90,083 | 31,149 |
| 1999 | 89,612 | 30,986 |
| 2005 (הערכה) | 89,600 | 30,982 |
הרבעים הפנימיים

כל אחד מעשרים הרבעים של פריז מחולק בעצמו לארבעה רבעים (quartiers). הרבעים הפנימיים של הרובע העשירי הם:
רובע סן-וַנְסָן-דה-פּוֹל (Quartier Saint-Vincent-de-Paul)
רובע פּוֹרט-סן-דֵנִי (Quartier de la Porte-Saint-Denis)
רובע פּוֹרט-סן-מַרְטָן (Quartier de la Porte-Saint-Martin)
רובע ל'אוֹפִּיטל-סן-לוּאִי (Quartier de l'Hôpital-Saint-Louis)
עיריית הרובע העשירי

עיריית הרובע שוכנת ברחוב פוּבּוּרג-סן-מרטן מספר 72 (75475).
בשנת 1800 היה המבנה בו שוכנת העירייה שייך לעיריית הרובע החמישי של אותם ימים, שהועברה לבית הדין (פרסביסטרים) של כנסיית סן-לורָן ברחוב דה בּוֹנדי מספר 20 (כיום, רחוב רנה-בּוּלַנְזֵ'ה). בשנת 1811 הועברו השירותים המוניציפליים לרחוב דה-לה-גראן-או-בל מספר 2 (כיום, רחוב לנקרי מספר 32). בשנת 1823 שוב הועבר האתר לרחוב תֶבֶנוֹ (rue Thévenot) מספר 24, וב-1832 חזר לרחוב בונדי. לבסוף, ב-1 ביולי 1849 התמקמה העירייה בקסרקטינים הגדולים והישנים של המשמר העירוני, ברחוב פוּבּוּרג-סן-מרטָן, ושם נבנה משכנה כיום.
נוף עירוני

תעלת סן מרטן
גאר דה ל'אס
גאר די נור
פסאז' בראדי
פסאז' די פראדו
שער סן דני
שער סן מרטן
כנסיית סן לורן
כנסיית סן ונסן דה פול
כיכר הרפובליקה
שדרות מגנטה
שדרות לה שאפל
שדרות סטרסבורג
כיכר ז'אק-בונסרז'אן הקרויה על שמו של איש תנועת ההתנגדות הצרפתית ז'אן בונסרז'אן, שנרצח על ידי הנאצים ב-23 בדצמבר 1940 בשדרות מגנטה מספר 3.
כנסיית סן לורן בהצטלבות הרחובות פובורג-סן-מרטן ושדרות סבסטופול, ברובע העשירי של פריז
התמחות (רפואה)

התמחות היא שלב מתקדם בהכשרתו של רופא, הנערך לאחר שהרופא סיים סטאז' וקיבל רישיון לעסוק ברפואה, ובו רוכש הרופא ידע וניסיון באחד מתחומי הרפואה, כגון רפואה פנימית או אונקולוגיה.
התמחות בישראל

בישראל, מסלול הכשרתו של רופא מתחיל בלימודים אקדמיים, המחולקים לשלב טרום-קליני ושלב קליני.
השלב הקליני מתבצע במחלקות בבתי חולים המסונפים לבתי ספר לרפואה. התואר האקדמי של הרופאים, דוקטור לרפואה (Medical Doctor,‏ MD), מתקבל לאחר סיום הלימודים ותקופת התנסות מעשית המכונה בישראל ״סטאז'״. לאחר שהסטודנט עומד בכל הדרישות ומקבל את התואר האקדמי MD, עליו לפנות לרשויות המוסמכות (בישראל - משרד הבריאות) בבקשה לקבל רישיון לעסוק ברפואה.
סמכויותיו וחובותיו של רופא בעל רישיון מוגדרות בחוק (בישראל - פקודת הרופאים). רופא בשלב זה מכונה ״רופא כללי״, והוא יכול להמשיך את הכשרתו כרופא מתמחה באחד המסלולים המוגדרים בישראל על ידי המועצה המדעית של ההסתדרות הרפואית.
משך ההתמחות הוא 4–7 שנים בהתאם לתחום. הרופא המתמחה מועסק על ידי מוסד רפואי שהוכר על ידי המועצה המדעית ומשרד הבריאות להכשרת מתמחים. בתקופת ההתמחות חלים על המוסד המעסיק רופאים מתמחים חובות המוגדרות על ידי המועצה המדעית ומעוגנות בתקנות משרד הבריאות ובהסכמי העבודה עם המעסיקים. הרופא המתמחה עובד במוסד הרפואי תחת הדרכה ופיקוח של רופאים מומחים בתחום התמחותו. עם זאת, רופא מתמחה הוא רופא בעל רישיון, והוא נושא באחריות ובסמכות המוגדרות בחוק לכל רופא.
במהלך ההתמחות ובסופה נדרש המתמחה לעמוד בבחינות של המועצה המדעית.
מתמחה שסיים את משך ההכשרה באופן הנדרש ועבר את בחינות ההסמכה, יכול לפנות למועצה המדעית בבקשה להכרה כמומחה. המועצה דנה בבקשתו המלווה באסמכתאות ובהמלצות הנדרשות. אם הוחלט כי המתמחה עמד בכל הדרישות, ממליצה המועצה המדעית למשרד הבריאות להכיר ברופא כמומחה. משרד הבריאות מנפיק לרופא רישיון מומחה.
לעיתים ממשיך הרופא להתמחות-על או לתקופת התמקצעות נוספת, הנמשכת בדרך כלל 1–3 שנים.
הרופאים המתמחים מאיישים את בתי החולים בכל שעות היממה ומבצעים את מרבית העבודה הקלינית, תחת פיקוח והדרכה של רופאים מומחים. בשעות הערב והלילה מאוישות מרבית המחלקות בבתי החולים על ידי רופאים מתמחים בלבד (תורנות), והרופאים המומחים זמינים לייעוץ טלפוני או להגעה לבית החולים במידת הצורך (כוננות).
תנאי ההעסקה של רופאים מתמחים ומידת הנוכחות של רופאים מומחים בבתי החולים בשעות הערב והלילה עוברים שינויים תכופים בעשורים האחרונים. המגמה היא בעיקרה הגדלת מספר המומחים הנוכחים בערב ובלילה מחד, והקלת העומס על המתמחים מאידך.
מסלולי התמחות

בישראל מוכרים 57 מסלולי ההתמחות הבאים:
מסלולי התמחות > התמחות בסיסית

אונקולוגיה
אנטומיה פתולוגית
ביוכימיה קלינית
בריאות הציבור
גריאטריה
הרדמה
יילוד וגינקולוגיה
כירורגיה אורולוגית
כירורגיה אורתופדית
כירורגיה כללית
כירורגיה פלסטית
כירורגיה של בית החזה
כירורגיית ילדים
כירורגיית כלי דם
רפואת אף אוזן גרון וכירורגיה של ראש צוואר
מחלות עור ומין
מחלות עיניים
מיקרוביולוגיה קלינית
מקצועות מעבדה קליניים
נוירוכירורגיה
נוירולוגיה
פסיכיאטריה
פסיכיאטריה של הילד והמתבגר
רדיולוגיה אבחנתית
רפואה גרעינית
רפואה דחופה
רפואה משפטית
רפואה פיזיקלית ושיקום
רפואה פנימית
רפואה תעסוקתית
רפואת ילדים
רפואת המשפחה
מסלולי התמחות > התמחות על

אימונולוגיה קלינית ואלרגולוגיה
אנדוקרינולוגיה
אנדוקרינולוגיית ילדים
גנטיקה רפואית
גסטרואנטרולוגיה
גסטרואנטרולוגיית ילדים
גריאטריה
המטואונקולוגיית ילדים
המטולוגיה
טיפול נמרץ ילדים
טיפול נמרץ כללי
כירורגיית ילדים
כירורגיה של היד
מחלות זיהומיות
מחלות ריאה
מחלות ריאה ילדים
מנהל רפואי
נאונטולוגיה
נוירולוגיית ילדים והתפתחות הילד
נפרולוגיה
נפרולוגיית ילדים
פרמקולוגיה קלינית
קרדיולוגיה
קרדיולוגיית ילדים
ראומטולוגיה
רפואה דחופה
רפואה לשיכוך כאב
רפואה פיזיקלית ושיקום
רפואה פליאטיבית
טראומטולוגיה
הערות שוליים

↑  פקודת הרופאים, באתר "נבו"
↑  אתר המתמחים | ההסתדרות הרפואית בישראל | מקצועות התמחות וסילבוסים, באתר www.ima.org.il
↑  2 שנים לבעלי התמחות בפנימית או משפחה
↑  למומחים בכירורגיה כללית
↑  למומחים ב: כירורגיה כללית, פנימית, הרדמה, ילדים ומשפחה
↑  למומחים ב: נוירולוגיה, בגריאטריה, בכירורגיה אורתופדית, רפואה פנימית, רפואת המשפחה, רפואת ילדים ונוירוכירורגיה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4124527-1
וולטר הוד פיץ'

| --- | --- |

 לידה:  28 בפברואר 1817 גלאזגו, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  14 בינואר 1892 (בגיל 74) קיו, הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  1848–1899 (כ־51 שנים) 
 פרסים והוקרה:  עמית האגודה הלינאית של לונדון 
 
וולטר הוד פיץ' (באנגלית: Walter Hood Fitch;‏ 28 בפברואר 1817 – 1892) היה מאייר בוטני, יליד גלאזגו שבסקוטלנד, שביצע כ-10,000 רישומים לפרסומים שונים. עבודותיו בליתוגרפיה צבעונית, כולל 2,700 איורים למגזין הבוטני של קרטיס, הפיק עד 200 לוחות בשנה.
ביוגרפיה

פיץ' היה מעורב בהדפסת בדים מגיל 17 ועבר לאמנות בוטנית לאחר שפגש את ויליאם ג'קסון הוקר, פרופסור לבוטניקה, מאייר בוטני מוכשר, ועורך המגזין הבוטני של קרטיס. הליטוגרפיה הראשונה של פיץ' הופיעה במגזין הבוטני בשנת 1834, ועד מהרה הפך לאמן היחיד של המגזין.
בשנת 1841 הפך ויליאם הוקר למנהל גני קיו ופיץ' עבר ללונדון. לאחר 1841 היה פיץ' האמן היחיד בכל הפרסומים הרשמיים והלא רשמיים שהוציאו גני קיו. את עבודתו שילם הוקר באופן אישי. זה לא היה יוצא דופן שהוא עבד על מספר פרסומים שונים במקביל. הוא יכול היה לצייר ישירות על אבן הליטוגרפיה כדי לחסוך זמן. כרומוליתוגרפים אלה התבססו על איורים בוטניים שסיפקו הוקר ואחרים, והניבו כמה מתוצאותיו המרהיבות ביותר.
יצירותיו החשובות של פיץ' הן האיורים שלו ל"מאה שנה של צמחים סחלביים" של ויליאם הוקר (1849), ול"מונוגרפיה של אודונטוגלוסום" של ג'יימס באטמן (1864–1874). הוא גם יצר כ-500 איורים עבור הוקר אייקונס פלנטרום (1836–1876) וארבעה לוחות ליטוגרפיים למונוגרפיה ויקטוריה רג'יה. העבודה האחרונה זכתה לשבחי הביקורת כי "הם מדויקים ויפים".
עבודות אחרות נועדו לספר של "הצומח הבריטי" של ג'ורג' בנת'אם (1858).
כאשר חזר הוקר ממסעותיו בהודו, פיץ' הכין ליטוגרפיות מתוך הרישומים של הוקר לרודודנדרון (1849–1851) ומרישומים של אמנים הודים, איורים לספר על "צמחי ההימלאיה" (1855). הוא גם הפיק את האיורים שהוצגו ב"הבוטניקה של ההפלגה האנטארקטית " של הוקר, המורכבת משלושה כרכים המכסים את צמחיית האנטארקטיקה, ניו זילנד וטסמניה שנאספו במשלחת רוס בשנים 1839–1843.
ויכוח על שכר עם הוקר סיים את שירותו של פיץ' הן למגזין הבוטני והן לגני קיו בשנת 1877. הוא היה מבוקש מאוד ונשאר פעיל כאמן בוטני עד 1888. פיץ' התמנה לחבר של החברה הלינאית בשנת 1857.
הוא מת ב-14 בינואר 1892 ונקבר בבית הקברות הישן של ריצ'מונד יחד עם אשתו בנפטרה ב-13 במרץ 1929.
אחיינו, ג'ון נוג'נט פיץ' (1840–1927), הפיק גם איורים למגזין הבוטני של קרטיס.
הערות שוליים

↑  Lewis, Jan. "Fitch, Walter Hood (1817–1892)". Oxford Dictionary of National Biography
↑  Royal Botanic Gardens, Kew: History and Heritage: People: Artists: Walter Hood Fitch, web.archive.org, ‏29 בינואר 2009
1 2  Walter Hood Fitch - biography, www.anbg.gov.au
↑  Plants and Gardens Portrayed: Rare and Illustrated Books from The LuEsther T, sciweb.nybg.org
↑  William Jackson Hooker, W. H. Fitch, Reeve Brothers, Description of Victoria regia, or, Great water-lily of South America (with four plates), London :: Reeve,, 1847
↑  George Bentham, Handbook of the British flora : a description of the flowering plants and ferns indigenous to, or naturalized in, the British Isles., London :: Reeve,, 1858
↑  Joseph Dalton Hooker, W. H. Fitch, William Jackson Hooker, Benham Reeve, The rhododendrons of Sikkim-Himalaya : being an account, botanical and geographical, of the rhododendrons recently discovered in the mountains of eastern Himalaya, from drawings and descriptions made on the spot, during a government botanical mission to that country, London :: Reeve, Benham, and Reeve,, 1849
↑  Joseph Dalton Hooker, John Fergusson Cathcart, W. H. Fitch, Illustrations of Himalayan plants :chiefly selected from drawings made for the late J.F. Cathcart, Esq.re of the Bengal Civil Service, London :: L. Reeve,, 1855
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810552388505606  BnF: cb13485954j (data)  Botanist: Fitch  DSI: 530  GND: 118533576  ISNI: 0000 0000 8091 8938  LCCN: n79120942  NLA: 36553990  NTA: 134305566  RKD: 431758  SELIBR: 261662  SNAC: w6208f4n  SUDOC: 079059996  TePapa: 6628  Trove: 1289118  ULAN: 500124398  VIAF: 12458289   WorldCat (עם VIAF): 12458289 
ויקטוריה אמזוניקה, 1851
הרובע השביעי של פריז

| --- | --- |
סמל הרובע השביעי של פריזסמל הרובע השביעי של פריז
מבט על מעל הרובע השביעי של פריז, שקו הרקיע שלו נשלט על ידי מגדל אייפל וכיפת האינווליד
מבט על מעל הרובע השביעי של פריז, שקו הרקיע שלו נשלט על ידי מגדל אייפל וכיפת האינווליד
 מדינה:  צרפת צרפת
 ראש העיר:  רשידה דאטי
 עיר אם:  פריז
 תאריך ייסוד:  1860 
 שטח:  4.09 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ברובע:  47,947 (1 בינואר 2021)
  ‑ צפיפות:  13,625 נפש לקמ"ר (2005)
 קואורדינטות:  48°51′33″N 2°18′46″E﻿ / ﻿48.859166666667°N 2.3127777777778°E﻿ / 48.859166666667; 2.3127777777778 
 אזור זמן:  UTC +1
 https://mairie07.paris.fr/
  מפת מיקום  מפה מפורטת  מפת הרובע השביעי של פריז     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה    tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
הרובע השביעי של פריז (בצרפתית: VIIe arrondissement), הממוקם בגדה השמאלית של העיר, הוא אחד מעשרים הרבעים של פריז, צרפת. הרובע מאכלס כמה מוסדות לאומיים צרפתיים חשובים, בהם האספה הלאומית הצרפתית ומספר משרדי ממשלה. הרובע השביעי הוא אתר תיירות מרכזי, בראש ובראשונה בשל מגדל אייפל ואוטל דז אינווליד, שבו טמון נפוליאון בונפרטה. שטח הקרקע של הרובע השביעי הוא 4.088 קמ"ר.
דמוגרפיה

שיא צפיפות האוכלוסין ברובע היה בשנת 1926, אז הגיע מספר התושבים ל-110,684 איש (שהם 27,075 תושבים לקמ"ר). בשנת 1999 מנתה האוכלוסייה 56,985 איש, בעוד שהרובע הציע 76,212 משרות.
דמוגרפיה > היסטוריה של צפיפות אוכלוסין

| שנה על פי מפקד האוכלוסין הצרפתי | אוכלוסייה | צפיפות (לקמ"ר) |
| --- | --- | --- |
| 1872 | 78,553 | 19,206 |
| 1926 (שיא צפיפות האוכלוסין) | 110,684 | 27,075 |
| 1954 | 104,412 | 25,529 |
| 1962 | 99,584 | 24,360 |
| 1968 | 87,811 | 21,480 |
| 1975 | 74,250 | 18,163 |
| 1982 | 67,461 | 16,502 |
| 1990 | 62,939 | 15,396 |
| 1999 | 56,985 | 13,940 |
| 2005 (הערכה) | 55,700 | 13,625 |
הרבעים הפנימיים

כל אחד מעשרים הרבעים של פריז מחולק בעצמו לארבעה רבעים (quartiers). הרבעים הפנימיים של הרובע השביעי הם:
רובע סן-תומא-ד'אקואן (Quartier de Saint-Thomas-d'Aquin)
רובע דז אינווליד (Quartier des Invalides)
רובע דה ל'אקול-מיליטר (Quartier de l'École-Militaire)
רובע די גרו-קאיו (Quartier du Gros-Caillou)
אתרים מרכזיים

האספה הלאומית
מגדל אייפל
מוזיאון ד'אורסה
מוזיאון רודן
האינווליד
אקול מיליטר
מוזיאון קה ברנלי
גשר אלכסנדר השלשי
בית הספר סיאנס פו
פארק שאן-דה-מארס
ראו גם

הרובע השביעי של פריז, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
הרובע השביעי של פריז, ברשת החברתית LinkedIn
הר פורבס (אלברטה)

ערך זה עוסק בהר בפרובינציית אלברטה בקנדה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  3,612 מ' 
 מדינה:  קנדה 
 מיקום:  אלברטה, קנדהקנדה
 רכס הרים:  הרי הרוקי הקנדיים 
 קואורדינטות:  51°51′35″N 116°55′52″W﻿ / ﻿51.8597°N 116.931°W﻿ / 51.8597; -116.931
  (למפת קנדה מוגדלת) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי הר פורבס(למפת קנדה רגילה) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי הר פורבס(למפת אלברטה רגילה) אדמונטון קלגרי רד דיר לת'ברידג' מדיסין הט גרנד פריירי קולומביה הבריטית הטריטוריות הצפון-מערביות ססקצ'ואן ארצות הבריתהר פורבס(למפת אלברטה מוגדלת) אדמונטון קלגרי רד דיר לת'ברידג' מדיסין הט גרנד פריירי קולומביה הבריטית הטריטוריות הצפון-מערביות ססקצ'ואן ארצות הבריתהר פורבס
 
הר פורבס (באנגלית: Mount Forbes) הוא ההר השמיני בגובהו בהרי הרוקי הקנדיים, ההר ממוקם בשטח הפארק הלאומי באנף בפרובינציית אלברטה שבקנדה.
גובהו של ההר 3,612 מטרים מעל פני הים, והוא מתנשא לגובה של 1,629 מטרים מעל סביבתו; ההר הוא ההר ה-35 בגובהו בקנדה (ה-5 בגובהו באלברטה), וה-94 בהתנשאותו בקנדה (ה-6 בהתנשאותו באלברטה).
ההר ממוקם 18 קילומטרים דרומית-מערבית למעבר נהר ססקצ'ואן.
היסטוריה > הטיפוס על ההר

הטיפוס הראשון לפסגת ההר אירע ב-10 באוגוסט 1902.
הטיפוס בוצע על ידי מדריכי הטיפוס האחים השווייצרים כריסטיאן והאנס קאופמן (Christian Kaufmann ו- Hans Kaufmann) אשר הדריכו את המטפסים הבריטיים ג'ון נורמן קולי (J. Norman Collie), ג'יימס אאוטראם (James Outram), יו סטאטפילד (Hugh E.M. Stutfield), ג'ורג 'מ. ויד (George M. Weed), והרמן וולי (Herman Woolley).
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי ג'יימס הקטור חבר משלחת פאליסר בשנת 1859.
ההר נקרא על שמו של אדוארד פורבס, ששימש כפרופסור להיסטוריה של הטבע באוניברסיטת אדינבורו שבסקוטלנד, באמצע המאה התשע עשרה.
לקריאה נוספת

• Dave Birrell, , P 43
• Hugh E. M. Stutfield, J. Norman Collie, , PP 37, 111, 146 153
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  לפי מקור אחר 3,617 מטרים מעל פני הים.
↑  לפי מקור אחר מתנשא לגובה של 1,649 מטרים מעל סביבתו
↑  הרי אלברטה לפי גובהם
↑  הרי אלברטה לפי התנשאותם
וולטר הוורת'

| --- | --- |

וולטר הוורת'
 לידה:  19 במרץ 1883 צ'ורלי, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  19 במרץ 1950 (בגיל 67) ברנט גרין, הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  כימיה
 מקום מגורים:  אנגליה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מנצ'סטר (1909)  אוניברסיטת גטינגן (1910)  אוניברסיטת מנצ'סטר 
 מנחה לדוקטורט:  ויליאם הנרי פרקין, אוטו וולך 
 מוסדות:  אוניברסיטת לונדון  אוניברסיטת דרהאם  אוניברסיטת ברמינגהאם  אימפריאל קולג'  אוניברסיטת סנט אנדרוז 
 פרסים והוקרה
 תרומות עיקריות
 עבודתו פורצת הדרך על חומצה אסקורבית (ויטמין C)
 חתימה:   
 
וולטר נורמן הוורת' (אנגלית: Walter Norman Haworth; ‏19 במרץ 1883 - 19 במרץ 1950) היה כימאי בריטי, הידוע במיוחד בזכות עבודתו פורצת הדרך על חומצה אסקורבית (ויטמין C). הוורת' זכה בפרס נובל לכימיה לשנת 1937 (לצד פאול קארר), "על חקירותיו בתחום הפחמימות וויטמין C".
חייו

הוורת' נולד בצ'ורלי שבלנקשייר. הוא החליט ללמוד כימיה באוניברסיטת מנצ'סטר ב-1903 לאחר שעבד זמן מה במפעל הלינולאום של אביו; החלטה זו הייתה בניגוד לרצון הוריו. לאחר קבלת התואר הראשון, המשיך לאוניברסיטת גטינגן, וקיבל תואר דוקטור לפילוסופיה ב-1910; אז שב למנצ'סטר, וקיבל תואר דוקטור למדעים ב-1911.
ב-1912 היה למרצה ביונייטד קולג' באוניברסיטת סנט אנדרוז בסקוטלנד (האוניברסיטה הוותיקה ביותר בסקוטלנד, ואחת מהוותיקות בעולם). בתקופה זו החל להתעניין בכימיה של פחמימות, שנחקרו במוסד על ידי תומאס פורדי (1843-1916) וג'יימס אירוין (1877-1952). הוורת' החל בעבודה על סוכרים פשוטים, וב-1915 גילה שיטה חדשה להכנת מתיל אסטר של סוכר בעזרת מתיל סולפט ובסיס. אז החל לחקור את התכונות המבניות של דו-סוכרים.
בזמן מלחמת העולם הראשונה ארגן הוורת' את מעבדות האוניברסיטה לייצור כימיקלים ותרופות בשירות ממשלת בריטניה. ב-1920 התמנה לפרופסור לכימיה אורגנית באוניברסיטת דורהם. שלוש שנים מאוחר יותר היה לפרופסור לכימיה באוניברסיטת בירמינגהם.
ב-1934, כאשר עבד עם הכימאי הבריטי סר אדמונד הירסט, הצליחו לסנתז ויטמין C, בפעם הראשונה בהיסטוריה.
היטל הוורת', דרך פשוטה לייצוג מבנים כימיים באופן תלת־ממדי, קרוי על שמו. היה נשיא האגודה הכימית בשנים 1946-1944.
הוורת' קיבל תואר אבירות ב-1948. הוא נפטר ב-19 במרץ 1950, ביום הולדתו ה-67.
פרסים והוקרה

עמית החברה המלכותית (5 באוקטובר 1928)
תואר אקדמי לשם כבוד
הרצאת בייקר (1944)
דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת מנצ'סטר
דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת המלכה של בלפסט (1947)
Knight Bachelor (1947)
פרס לונגסטאף (1933)
מדליית דייווי (1934)
המדליה המלכותית (1942)
1851 Research Fellowship (1910)
פרס נובל לכימיה (1937)
דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת אוסלו
מדליית בייקר של החברה המלכותית
השושלת האטלידית

השושלת האטלידית הייתה שושלת הלניסטית ששלטה בממלכת פרגמון בתקופה ההלניסטית לאחר מותו של ליסימכוס, ממצביאי צבאו של אלכסנדר הגדול. אחד מקציניו של ליסימכוס, פילטאורוס השתלט על העיר בשנת 282 לפנה"ס. אטלוס הראשון הכריז על עצמו כמלך לאחר מלחמתו בגאלים בשנת 230 לפנה"ס. האטלידים שלטו בפרגמון עד מותו של אטלוס השלישי שהוריש את הממלכה לרומאים.
השבוי (סרט, 2008)

| --- | --- |

 בימוי:  אלכסיי אוצ'יטל 
 הופק בידי:  אלכסיי אוצ'יטל 
 תסריט:  Vladimir Makanin 
 מוזיקה:  Leonid Desyatnikov 
 צילום:  יורי קלימנקו 
 מדינה:  רוסיה, בולגריה 
 חברת הפקה:  Tvorchesko-proizvodstvennoe obʺedinenie "Rok" 
 הקרנת בכורה:  2008 
 משך הקרנה:  80 דק' 
 שפת הסרט:  רוסית, צ'צ'נית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
השבוי (ברוסית: Пленный) היה סרט רוסי-בולגרי מאת אלכסיי אוצ'יטל על פי רומן מאת ולדימיר מקאנין בשם השבוי הקווקזי, שהיה גם שמו הזמני של הסרט טרם צאתו לאקרנים.
בכורת הסרט התרחשה ב-5 בספטמבר 2008 בסנקט פטרבורג.  סרט הקולנוע הרוסי יצא להקרנה מסחרית ב-11 בספטמבר 2008.
הסרט הופק על ידי Rock Films בתמיכת הסוכנות הפדרלית לתרבות וקולנוע ובשיתוף פעולה עם אולפני Kamera בבולגריה ומרכז הסרטים הלאומי של בולגריה. הופץ על ידי סנטרל פרטנרשיפ.
עלילה

הסרט מתרחש בקיץ 2000, במהלך מלחמת צ'צ'ניה. שני חיילים רוסים מתבקשים להזעיק עזרה לעמדת הצבא שנפלה תחת אש ונותרה ללא השגחה. במהלך המשימה, הם לוקחים אסיר, נער צ'צ'ני בשם ג'מאל. ככל הנראה, בשל מיאוס מהמלחמה, הוא מעורר אהדה מצד המבוגר שבחיילים, רובאחין.
בעקבות חילופי שבויים כושלים בכפר צ'צ'ני, נאלצים החיילים להסתתר בסבך מוקף בחבורות של חמושים המחפשים אחר ג'מאל ורובאחין נאלץ לחנוק למוות את הילד הצ'צ'ני כדי לעצור את ניסיונותיו למשוך את תשומת לבם של המורדים, אך צרותיהם לא יסתיימו בזה והם ייאלצו לנדוד ביערות ובערבות צ'צ'ניה ימים ארוכים לפני שיגיעו לעמדות הצבא הפדרלי.
פרסים ומועמדויות

בין הפרסים והמועמדויות בפסטיבלים בינלאומיים הסרט היה מועמד לפרס קריסטל גלוב בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-43 בקרלובי וארי  ואלכסיי אוצ'יטל זכה בפרס הבמאי הטוב ביותר בפסטיבל.
הערות שוליים

↑  «Пленный» Алексея Учителя поедет на фестиваль в Карловы Вары
↑  Фильм «Пленный» Алексея Учителя отителя отирывает фестиваль «Окно в Европу»
↑  "Пленный - новый фильм Алексея Учителя в прокате с 11 сентября". nashfilm.ru. אורכב מ-המקור ב-2008-07-15. נבדק ב-2015-10-18.
ערך זה הוא קצרמרבנושא רוסיה ובנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
השושלת האיח'שידית

| --- | --- |

 שטחי האימפריה האיח'שידית (באדום)
 ממשל
 משטר:  סולטאני
 עיר בירה:  קהיר
 גאוגרפיה
 יבשת:  אסיה, אפריקה
 היסטוריה
 הקמה:   
 תאריך:  935
 פירוק:   
 תאריך:  969
 ישות קודמת:  עבאסים
 ישות יורשת:  פאטמים
 
השושלת האיח'שידית (בערבית: اخشيد 935–969), הייתה שושלת שליטים מוסלמים סונים, ממוצא טורקי, ששלטה במצרים ובסוריה. מקים השושלת היה מוחמד אִבּן טוּגג', עבד-חייל, שקודם לדרגת מושל. הוא היה אהוד על הח'ליפה הבגדאדי וזה העניק לו את התואר הפרסי "איח'שיד". מאז נקרא מוחמד אל-איח'שיד. האיח'שידים שלטו כ- 35 שנה עד שבשנת 969 השתלטו הפאטמים על מצרים.
אמירי השושלת

מוחמד בן טוגג' אל-איחשיד. 935–946
אבו אל-קאסם אונגור אבן אל-איח'שיד (אנ'). 946–961
אבו אל-חסן עלי אבן אל-איח'שיד (אנ'). 961–966
אבו אל-מיסכ כאפור (עבד-אתיופי). 966–968
אבו אלפארס אחמד אבן אל-איח'שיד (אנ') 968–969
הערות שוליים

↑  עבדים-חיילים אפיינו שושלות מזרח תיכוניות. היו אלו עבדים שנישבו במיוחד לשם הכשרתם להילחם בשירות מנהיגי השושלות. לרוב גויסו נערים צעירים, שקיבלו חינוך מוסלמי וצבאי מחמיר.
↑  תואר פרסי טרום האסלאם שמשמעותו נסיך.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538402805171  GND: 124836445  TDVİA: ihsidiler  VIAF: 15715212   WorldCat (עם VIAF): 15715212 
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הר פסקואל

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  פסחא 
 גובה:  536 מ' 
 מדינה:  ברזיל 
 מיקום:  באהיה, ברזילברזיל
 קואורדינטות:  16°55′00″S 39°16′00″W﻿ / ﻿16.916666666667°S 39.266666666667°W﻿ / -16.916666666667; -39.266666666667
  (למפת ברזיל מוגדלת) ברזיליה ריו דה ז'ניירו סאו פאולו סלבדור פורטלזה בלו הוריזונטה קוריטיבה מנאוס רסיפה פורטו אלגרה בלםאורוגוואי ארגנטינה צ'ילה פרגוואי בוליביה פרו קולומביה ונצואלה גויאנה האוקיינוס האטלנטיהר פסקואל(למפת ברזיל רגילה) ברזיליה ריו דה ז'ניירו סאו פאולו סלבדור פורטלזה בלו הוריזונטה קוריטיבה מנאוס רסיפה פורטו אלגרה בלםאורוגוואי ארגנטינה צ'ילה פרגוואי בוליביה פרו קולומביה ונצואלה גויאנה האוקיינוס האטלנטיהר פסקואל(למפת באהיה רגילה) סלבדור ויטוריה דה קונקיסטה  ז'ואזיירו ז'קייה בריירס ז'קובינה סר. אלגו. פרנמבוקו פיאאוי מר. ט. גו. מינאס ז'ראיס א"ס האוקיינוס האטלנטי הר פסקואל(למפת באהיה מוגדלת) סלבדור ויטוריה דה קונקיסטה  ז'ואזיירו ז'קייה בריירס ז'קובינה סר. אלגו. פרנמבוקו פיאאוי מר. ט. גו. מינאס ז'ראיס א"ס האוקיינוס האטלנטי הר פסקואל
 
מפה פורטוגלית של החוף המזרחי של ברזיל משנות ה-1500, הכוללת גם את הר פסקואה
הר פסקואל (בפורטוגזית: Monte Pascoal) ממוקם 62 ק"מ דרומית לעיר פורטו סגורו במדינת באהיה, על החוף המזרחי של ברזיל. זהו החלק הראשון של ברזיל שנצפה על ידי פדרו קברל, שככל הנראה היה האירופאי הראשון שגילה את ברזיל (טענה השנויה במחלוקת), ב-22 באפריל 1500. שם ההר (בעברית: ההר של הפסחא) ניתן לו על ידי משלחת זו.
הר פסקואל מתואר כהר גבוה ומעוגל, העולה מתוך האוקיינוס. ההר מהווה סמל לאומי לברזילאים, ועל שמו נקרא גן לאומי, 'Parque Nacional do Monte Pascoal' (הפארק הלאומי של הר פסקואה). הפארק כולל מושבה של שבט הפאטאשו (Pataxó) האינדיאני, והוא אחד האתרים שבו נמצאת שמורת הטבע של היער האטלנטי.
הר פוסטר (איי שטלנד הדרומיים)

ערך זה עוסק בהר באיי שטלנד הדרומיים שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  2,105 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  רכס אימאון 
 קואורדינטות:  62°59′48″S 62°32′55″W﻿ / ﻿62.996666666667°S 62.548611111111°W﻿ / -62.996666666667; -62.548611111111
  (למפת איי שטלנד הדרומיים מוגדלת) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקההר פוסטר(למפת איי שטלנד הדרומיים רגילה) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקההר פוסטר(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמההר פוסטר(למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמההר פוסטר
 
מפת האי סמית'. הר פוסטר מצוי במרכז המפה.
הר פוסטר (באנגלית: Mount Foster) הוא הר ברכס אימאון, באי סמית', באיי שטלנד הדרומיים, שבסמוך לאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 2,105 מטרים מעל פני הים, ההר הוא הפסגה הגבוהה ביותר בארכיפלג איי שטלנד הדרומיים, והוא ההר ה-1,081 בגובהו באנטארקטיקה.
להר פוסטר שתי פסגות. הגבוהה בהן (הדרומית) נקראת "פסגת פוסטר" (שגובהה 2,105 מטרים מעל פני הים), והצפונית - פסגת אבלוגי (שגובהה 2,090 מטרים מעל פני הים). בסמוך מצפון מצויה פסגת אנטים (שגובהה 2,070 מטרים מעל פני הים), אשר עד שנת 1996 סברו כי היא פסגה נוספת של הר פוסטר.
אוכף בשם אוכף זאבט מקשר בין הר פוסטר לבין פסגת סלאבייקוב, שמדרום מערב להר פוסטר.
פסגת פוסטר מתנשאת מעל קרחון ביסטרה שממערב לה; מעל קרחון צ'ופרנה שמצפון- צפון-מערב לה;  מעל קרחון רופיטה שממזרח לה; מעל קרחון לאנדרט שמדרום-מזרח לה; ומעל קרחון דראגומאן, שמדרום - דרום-מזרח לה.
פסגת פוסטר ממוקמת 5.45 קילומטרים צפונית-מזרחית לפסגת ריגס; 2.78 קילומטרים דרומית-מזרחית לנקודת גארמן; 7.64 קילומטרים דרומית-מערבית להר פסגה; ו-3.86 קילומטרים צפונית-מערבית לנקודת איוואן אסן.