stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רזולוציית 2K
הערות שוליים

↑  James, Jack (2006). Digital Intermediates for Film and Video. Focal Press. p. 125. ISBN 978-0-240-80702-7. נבדק ב-19 באפריל 2014. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2  "Digital Cinema System Specification" (PDF). Digital Cinema Initiatives. 10 באוקטובר 2012. אורכב מ-המקור (PDF) ב-27 במאי 2016. נבדק ב-2 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Swinson, Peter R (בנובמבר 2005). "DCI and OTHER Film Formats" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2016-03-03. נבדק ב-2015-04-02. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ascher, Steven (2007). The Filmmaker's Handbook: A Comprehensive Guide for the Digital Age. Penguin. pp. 189, 714. ISBN 978-045-2-286-788. נבדק ב-29 במרץ 2015. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Digital Cinema System Specification Version 1.2 with Errata as of 30 August 2012 Incorporated" (PDF). Digital Cinema Initiatives, LLC. 10 באוקטובר 2012. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2016-05-27. נבדק ב-29 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  SMPTE 428-1-2006: D-Cinema Distribution Master - Image Characteristics, Society of Motion Picture and Television Engineers (SMPTE), 29 בספטמבר 2006 {{citation}}:  (עזרה)
↑  "Defining_2K_and_4K". www.cinematography.net. 2004-03-25. ארכיון מ-2018-12-22. נבדק ב-2021-08-18.
↑  "CGTalk | 2K Film Resolution". forums.cgsociety.org. 2003-06-24. ארכיון מ-2018-12-22. נבדק ב-2021-08-18.
↑  "what resolution/ratio/frame rate? : Cinema 4D". forums.creativecow.net. 2002-09-26. ארכיון מ-2018-04-30. נבדק ב-2021-08-18.
↑  "JOURNALS | Broadcast Technology | NHK STRL". www.nhk.or.jp. 2021-08-17. ארכיון מ-2021-08-17. נבדק ב-2021-08-18.
↑  "ITU-R BT.2245-6" (PDF). www.itu.int. 2021-08-17. p. 18. ארכיון (PDF) מ-17 אוג' 2021. נבדק ב-2021-08-18. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Michael Hession (16 באפריל 2012). "BlackMagic Cinema Camera: Whopping 2.5K Resolution for Under $3000". Gizmodo. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Scarlet-W Dragon Operation Guide V7.4.0" (PDF). RED Digital Cinema. 11 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
שבלונה

ערך זה עוסק בטכניקת הסטנסיל. אם התכוונתם לשיטה לשכפול מסמכים, ראו .
שבלונה של אותיות באנגלית
שבלונות ידיים במערת הידיים בארגנטינה
שַׁבְּלוֹנָה (מגרמנית: Schablone) (סטנסיל) (על-פי האקדמיה ללשון העברית: תַּדְמִית, דֹּפֶס) היא שכבה דקה של נייר, פלסטיק או מתכת, עם אותיות או עיצוב שנחתכו ממנו, המשמשת לייצור אותיות או עיצוב על פני השטח על ידי יישום פיגמנט דרך החתכים בחומר.
יתרון השבלונה שניתן לעשות בה שימוש חוזר ולייצר במהירות ובמדויק את אותו העיצוב.
קיימת טכניקה הפוכה של שבלונה, בה האלמנט אינו נחתך מהחומר, אלא משתמשים באובייקט תלת־ממדי כדי ליצור נגטיב של האובייקט במקום פוזיטיב כפי שמופיע בשבלונה. בטכניקה זו עשו שימוש בציורי המערות מתקופת 10,000 לפני הספירה, בה ידי אדם שימשו בציור את קווי המתאר של בעלי חיים וחפצים אחרים. האמנים ריססו פיגמנט מסביב לידיהם בעזרת עצם חלולה ונשפו דרכה בפיהם כדי לכוון את התזת הפגמנט.
הדפס משי, איירבראש ומימאוגרפיה משתמשים בשיטת השבלונות.
היסטוריה

השימוש בשבלונות הומצא מסיבות מעשיות, לפני המצאת חותמת הגומי, בתי הדפוס או מכונות הצילום כדי ללמד ילדים את הא-ב. פוליטיקאים השתמשו בהן עבור חתימה על מספר רב של דפי תכתובות רשמיים, וכדי שיראו נקיים יותר. האירופאיים שהתיישבו באמריקה הכירו את השבלונות בעיצוב פנים של בתים, והביאו איתם את המסורת לאמריקה כשיטה זולה יחסית לעיטור וקישוט הבית. במאות ה-18 וה-19 הם שמשו בעיטור טקסטיל, בעיקר כיסויי מיטה, שולחנות, ריהוט, מגשים, תיבות וארגזים.
השבלונות הראשונות היו עשויות בדרך כלל מנייר עבה ומשומן, או עור. מאוחר יותר נוצרו שבלונות מפח ופשתן מיוחד, אולם בהמשך ועד היום, עשויים בעיקר מפלסטיק חזק וגמיש.
שבלונות היו פופולריות כשיטה לאיור ספרים. הטכניקה הייתה בשיא הפופולריות בצרפת במהלך שנות העשרים בה מספר רב של בתי מלאכה בפריז התמחו בה. השכר הנמוך תרם לפופולריות של שיפור תהליך עבודה אינטנסיבי ביותר, כאשר השתמשו בשבלונות כדי לקצר את התהליכים, להדפיס את קווי המתאר של העיצוב ובעזרת סדרה של שבלונות עבור מיקומי הצבע השונים הונחו השבלונות אחת אחרי השנייה ליצירת העתק הציור השלם. בדרך זו הגיעו למגוון צבעים עזים ופרטים רבים, בעיקר בטכניקות של אר נובו ואר דקו.
שבלונות תרסיס

לשבלונות תרסיס יש יישומים מעשיים רבים, המושג שבלונה משמש לעיתים קרובות במרחבים תעשייתיים, מסחריים, אמנותיים, ואזורי מגורים ופנאי, כמו גם על ידי הממשלה, הצבא וחברות האחראיות על ניהול התשתיות המשתמשות בשבלונות כדי לסמן ולמספר מוצרים, להתריע על סכנות, ולארגן מידע שאפשר יהיה להתחקות אחר המקור שלו. התבניות יכולות להיות עשויות מכל חומר שקשיח מספיק להישאר בצורתו, החל מנייר קרטון, יריעות פלסטיק, מתכות ועצים.
מלבד גורמים רשמיים, חלק מהגרפיטי ואמנות הרחוב מיוצרים על ידי שבלונות תרסיס, בשל הקלות, הנוחות והמהירות של השימוש בהם. תכונות החשובות עבור אמני גרפיטי המבצעים פעילות בלתי חוקית, וכן עבור אמנים פוליטיים המייצרים את אותו הרעיון שוב ושוב במטרה להפיץ אותו לקהל רחב כלל שניתן בעלות מינימלית. לדוגמה, להקת האנרכו-פאנק קראס משתמשת במסע פרסום ברכבת התחתית של לונדון ובשלטי חוצות בשבלונות תרסיס עם נושאים אנטי מלחמתיים ואנטי תרבות הצריכה, ומעודדי אנרכיזם ופמיניזם. גם בארץ, השבלונה משמשת אמני רחוב רבים, ביניהם עדי סנד ו-Dede, בדומה לאמנים בינלאומיים כגון בנקסי.
גרפיטי שבלונה במחאת האוהלים 2012
גרפיטי של כיפת הסלע בכניסה לביתו של חג' באחת מסמטאות סילוואן. ספטמבר 2007.
גרפיטי נגד הומופוביה בת"א.
גרפיטי שבלונה של אלביס פרסלי
גרפיטי שבלונה של ברוס לי
ראו גם

סטנסיל - שיטת שכפול מסמכים באמצעות שבלונה.
לקריאה נוספת

Norman Laliberté and Alex Mogelon, The art of stencil, Van Nostrand Reinhold Co., 1971
Bishop, The Art of Decorative Stenciling. Penguin. 1978.
הערות שוליים

↑  טל לניר (עורכת), אמנות רחוב בישראל, הוצאת מוזיאון תל אביב לאמנות, 2011 (עמ' 112, 119)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534030205171  BnF: cb11981253w (data)  GND: 4348437-2  LCCN: sh85127936 
אמן גרפיטי נעזר בשבלונה גדלת ממדים בפלורנטין
רטופה

| רטופה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכרסמים
תת־סדרה:: דמויי סנאי
משפחה:: סנאיים
תת־משפחה:: רטופות
סוג:: רטופה
שם מדעי
 Ratufa ‏גריי, 1867
תחום תפוצה


רטופה (שם מדעי: Ratufa) הוא סוג של סנאי עצים גדול המצוי ביערות הודו ודרום-מזרח אסיה והוא אחד מהסוגים הגדולים במשפחת הסנאיים, הכולל 4 מינים.
הרטופות יכולות להגיע לאורך 45 ס"מ ולמשקל 2 ק"ג. הן בעלות פרווה כסופה עד שחורה או ערמונית-כהה ולהן חוטם קצר, עיניים גדולות וכפות גדולות. זנבן ארוך ביותר ויכול ללפות ענפים.
סנאים אלה ניזונים בעיקר מזרעים ואגוזים וכן מפירות. הם פעילים בשעות החשיכה וחיים לבד או עם זוג.
מינים

רטופה חומה            (Ratufa affinis)
רטופה דוגוני (Ratufa bicolor)
רטופה הודי (Ratufa indica)
רטופה אפורה (Ratufa macroura)
רסטורציית מייג'י

הקיסר מייג'י עובר מקיוטו לטוקיו
רסטורציית מייג'י (ביפנית: 明治維新) הייתה סדרת אירועים ותהליכים בהיסטוריה של יפן, שאירעו בסמוך לשנת 1868, ומטרתם הייתה העברת השליטה במדינה מידי השוגון טוקוגאווה יושינובו לקיסר יפן מוצוהיטו, הידוע גם בשם מייג'י. הרסטורציה הביאה לשינויים נרחבים בפוליטיקה של יפן, ביניהם ביטול השיטה הפיאודלית ומעבר לשיטה מעורבת של מונרכיה אבסולוטית ומונרכיה חוקתית בראשות הקיסר.
רסטורציית מייג'י סימנה את סוף תקופת אדו ואת ראשית תקופת מייג'י, שבמהלכה עברה יפן תיעוש מואץ ומודרניזציה ואימצה רעיונות ושיטות ייצור מערביים, תוך כדי שינויים נרחבים במבנה החברתי של החברה היפנית.
הרסטורציה

ב-9 בנובמבר 1867, הסכים השוגון טוקוגאווה יושינובו להצעת פשרה שהעלה הדאימיו של טוסה, יודו ימאוצ'י. השוגון הסכים להחזיר את כל סמכויותיו לקיסר, ובתמורה התחייב הקיסר למנותו למושל על כל יפן. אולם למנהיגי צ'ושו, סצומה ובעלי בריתם בטוסה לא הייתה כל כוונה לכבד את ההסכם. בינואר 1868 הם ערכו הפיכת חצר, השתלטו על ארמון הקיסר והרחיקו משם דאימיו מתונים שתמכו בהמשך שלטון השוגון. בהשפעתם, בפברואר 1868, פרסמה החצר הקיסרית את הצו הבא:
קיסר יפן מכריז בפני שליטי כל המדינות הזרות ונתיניהן שניתנה לשוגון טוקוגאווה יושינובו הרשות להשיב את כוחו הפוליטי בהתאם לבקשתו. מעתה והלאה נחזיק אנו בסמכות העליונה בכל הנושאים הפנימיים והחיצוניים של המדינה. לפיכך יוחלף התואר טייקון, שבשמו נחתמו כל ההסכמים, בתואר קיסר. קצינים שיתמנו על ידינו ינהלו את ענייני החוץ. ראוי שנציגי הצדדים בהסכמים יכירו בהכרזה זו.
באפריל פרסמו המנהיגים החדשים, בשם הקיסר, את שבועת חמשת הסעיפים, שהיוותה את הבסיס האידאולוגי לרסטורציה של מייג'י. בשבועה, שידועה באנגלית בשם Charter Oath, הם התחייבו לרפורמות מעמיקות כדי לחזק את יפן, לכונן בה שלטון קיסרי ולשמור את ריבונותה ועצמאותה: לשתף את בני כל המעמדות בשלטון, לפתוח בדיון ציבורי על עתיד המדינה, לעקור מנהגים חסרי תועלת ושליליים וללמוד דברים מועילים ממדינות העולם. מהלך זה נקרא רסטורציית מייג'י, משום שהמנהיגים טענו כי הם אינם יוצרים שלטון חדש, אלא רק מכוננים מחדש את תור הזהב הקיסרי של יפן הקלאסית. השם מייג'י, שניתן לתקופה, פירושו ביפנית "שלטון נאור".
מלחמת בושין

בעקבות הפיכת החצר של ינואר 1868, לחצו תומכיו של השוגון על אדונם לפתוח במלחמת אזרחים. השוגון יושינובו טוקוגאווה היסס ונסוג מקיוטו לטירת אוסקה כדי לחשב את צעדיו. בינתיים, פתחו תומכיו, בעיקר הסמוראים מההאן של אייזו בפעולות איבה כנגד השלטון החדש, אולם הובסו בקרב המכריע של טובה ופושימי. הצבא הקיסרי, בפיקודם של טקמורי סאיגו והנסיך טרוהיטו אריסוגאווה התקדם במהירות לעבר הבירה של השוגון, אדו. לאחר משא ומתן עם מפקד צבא הבקופו במקום, הצליח סאיגו לכבוש את העיר ללא קרב. הקרב היחיד, שנודעו לו ממדים טרגיים, התחולל על גבעת אואנו (מקומו של פארק אואנו בטוקיו של ימינו). יחידה של נערים סמוראים מנאמני השוגון, "הנמרים הלבנים", נלחמה עד האיש האחרון למען משטר שכבר לא היה קיים.
השוגון התפטר בתמורה לחנינה. עם זאת, חלק מכוחותיו, בראשותו של גנרל טקאקי אנומוטו, נמלטו להוקאידו, שם ניסו להקים את רפובליקת אזו, אך במאי 1869 הביסו אותם כוחות הנאמנים לקיסר, ובכך הביאו באופן סופי להכחדתה של שוגונות טוקוגאווה ולהשלמת הרסטורציה.
השפעות הרסטורציה

אוליגרכיית מייג'י, שהייתה למעשה ממשלת יפן, החלה לפעול לייצוב כוחה ושינוי שיטת הממשל הישנה שכללה את השוגונות, את הדאימיו ואת הסמוראים. ב-1868 הפכו כל אדמות השוגונות לאדמות קיסריות, וככאלה, לאדמות בשליטת הממשלה. ב-1869 השתכנעו הדאימיו של ההאן טוסה, היזן, סצומה וצ'ושו, שהיוו את חלק הארי בכוחות שהביסו את כוחות השוגון, להשיב את נחלותיהם לקיסר. בעקבותיהם הלכו דאימיו נוספים, בהבטחה שיקבלו עשירית מהכנסות ההאן שלהם כמשכורת, ובסופו של דבר שלטה הממשלה על יפן כולה.
ב-1871 זומנו כל הדאימיו אל הקיסר, שהודיע להם על ביטול שיטת ההאן ועל כך שכל האדמות במדינה שייכות לקיסר. מעל 300 האן הפכו למחוזות, כאשר בראש כל אחד מהם עמד מושל מטעם הממשלה. עד 1888 מוזגו חלק מהמחוזות על מנת להפחית את מספרם לשבעים וחמישה. בנוסף ביטלה האוליגרכיה את חלוקת החברה למעמדות חברתיים.
באותה עת הגיע מספר הסמוראים ביפן ל-1.9 מיליון. התחייבות הממשלה לתשלום משכורות לסמוראים הוכיחה עצמה כשגיאה שהיוותה נטל כלכלי כבד על קופת המדינה. לפיכך פתחה האוליגרכיה בתהליך לביטול מעמד הסמוראים. ראשית, החלה האוליגרכיה למסות את משכורות הסמוראים ב-1873, ושנה לאחר מכן אפשרה לסמוראים להמיר את משכורותיהם באיגרות חוב ממשלתיות. בסופו של דבר הפכה המרה זו לחובה ב-1876.
ב-1873 הנהיגה הממשלה גיוס חובה, לפיו כל גבר בן 21 ישרת בצבא יפן למשך שלוש שנים, שלאחריהן ישרת ארבע שנים נוספות בכוחות מילואים. אחד ההבדלים הבולטים בין הסמוראים לאיכרים לאורך ימי הביניים של יפן היה הזכות לשאת נשק, שהייתה בלעדית למעמד הלוחם. עם הנהגת גיוס החובה נכחד הבדל זה, ולפתע כל גבר במדינה יכול היה לשאת נשק. בנוסף, נאסר על סמוראים לשאת חרבות בתוך תחומי הערים, ובכך למעשה נמנעה מהם האפשרות להציג את מעמדם.
סדרת רפורמות זו גרמה להתמרמרות בקרב המעמד הלוחם, ובעקבות זאת פרצו מספר מהומות. טקמורי סאיגו הנהיג את המרידה העיקרית, מרד סצומה, שהפכה למלחמת אזרחים, אך הצבא היפני הקיסרי החדש, שהתאמן בשיטות מערביות והשתמש בנשק מערבי, דיכא אותה. דיכוי המרידה הבהיר היטב לסמוראים שהם איבדו את מעמדם, ואף על פי שמספר מרידות נוספות פרצו, בסופו של דבר נטמעו הסמוראים באוכלוסייה הכללית. רוח הבושידו – דרכו של הלוחם – עברה רומנטיזציה ושימשה רבות בתעמולה במהלך מלחמות האימפריה היפנית בראשית המאה ה-20.
למרות שלילת מעמדם, סמוראים רבים לא התמרדו כנגד השינויים. רבים מהם השתלבו בבירוקרטיה הממשלתית, שדמתה לעיתים לאליטה. מכיוון שזכו לחינוך, בניגוד לשאר שדרות החברה, הפכו הסמוראים-לשעבר למורים, ליצרני נשק, לנציגי ממשל ולקציני צבא, וכך, אף על פי שהתואר הרשמי "סמוראי" בוטל, המשיך מעמד זה להחזיק בתחושת יוקרה.
בנוסף, על מנת לצור אחידות במדינה ולאחד את תושביה תחת זהות לאומית אחת, הנהיגה הממשלה ניב לאומי שהחליף את הניבים השונים שהיו נהוגים במקומות שונים ביפן. הניב הרשמי התבסס על הניב בו השתמש מעמד הסמוראים בטוקיו, והפך להיות הניב המקובל במערכת החינוך, בתקשורת, במוסדות הממשלה ובעסקים.
תהליך נוסף בעקבות הרסטורציה היה כינון חוקת מייג'י. בהשפעה פרוסית כונן הקיסר מייג'י חוקה שעיגנה את מעמדו כראש המדינה וכגורם השלטוני החזק בה, אולם במקביל לכך נתנה החוקה בסיס לייסוד מונרכיה חוקתית, שבה מוגבלות סמכויות הקיסר ואין הוא מונרך אבסולוטי. מכוח החוקה נוסד הדיאט הקיסרי, בית מחוקקים שהורכב משני בתים: בית האצילים (הבית העליון) ובית הנבחרים (הבית התחתון). החוקים שחוקק הדיאט חויבו באישור הקיסר מחד, אולם לא הייתה באפשרותו של הקיסר לחוקק חוקים בצורת צו קיסרי, ללא הסכמת הדיאט מאידך. החוקה גם הבטיחה זכויות אזרח מסוימות, בתנאי שאלה לא התנגשו עם החוק.
השפעות הרסטורציה > תיעוש

התיעוש המואץ ותהליכי המודרניזציה שפקדו את יפן אפשרו ואף דרשו שיפורים בקצב הייצור ובתשתיות. במדינה קמו תעשיות כגון מספנות, פלדה וטקסטיל. בהמשך צרכה התעשייה המקומית טכנולוגיה מערבית והשתמשה בה לייצור מוצרים שאותם מכרה בשוק הבינלאומי. אם כן, האזורים המתועשים ביפן חוו צמיחה מהירה והפכו למוקדי משיכת תושבים מאזורי הכפר.
ראו גם

תקופת מייג'י
לקריאה נוספת

שילוני, בן-עמי, יפן המודרנית: תרבות והיסטוריה. הוצאת שוקן, 2002.
Beasley, William G. The Rise of Modern Japan. Palgrave Macmillan, 2000 ISBN 9780312233730.
Beasley, William G. The Meiji Restoration. Stanford University Press, 1972. ISBN 9780804708159.
Satow, Ernest. A Diplomat in Japan.Stone Bridge Press, Inc., 2007. ISBN 9781933330167.
Takata, Yasuma and Gotaro Ogawa. Conscription System in Japan. Oxford University Press, 1921. ISBN 9781445541839.
הערות שוליים

↑  Satow, עמ' 353.
↑  שילוני, "יפן המודרנית", עמ' 43–44
↑  לשם השוואה, מספר זה גדול פי עשרה ממספר האנשים שהשתייכו למעמדות הגבוהים ערך המהפכה הצרפתית.
↑  Takata and Ogawa, עמ' 11.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529234405171  GND: 4257343-9  LCCN: sh85069482  NDL: 00567573 
ציור המתאר את מאבק הישן בחדש בראשית תקופת מייג'י
רוח

ערך זה עוסק בתנועה של אוויר. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
רוח מתוך טאקואינום סניטאטיס (המאה ה-14 לספירה
מפת רוח של ארצות הברית
רוּחַ היא תנועה של אוויר בכיוון מסוים. עוצמת הרוח יכולה להשתנות מרוח כמעט בלתי מורגשת ועד לסופות הרסניות, המגיעות למהירות של כ-300 קמ"ש ויותר. הרוחות מהוות מרכיב חשוב במדעי מזג האוויר (מטאורולוגיה) ומשמשות כלי חשוב לחיזוי מזג האוויר.
הגורם המרכזי ליצירת רוחות הוא הפרשי לחצים באטמוספירה המתורגמים לאנרגיה קינטית שהיא רוח. הפרשי הלחצים נוצרים בעיקר מהפרשים בטמפרטורת האוויר. סיבות נוספות ליצירת רוח הן סיבוב כדור הארץ והגאומטריה של פני כדור הארץ. הסברים אלו עדיין אינם מכילים את כל מגוון הרוחות ואת דרך יצירתן. למשל, עדיין לא ברור באילו נסיבות נוצר טורנדו.
רוחות מעצבות את פני הקרקע, הדיונות וההרים. הרוחות יוצרות גלים בים, מפיצות את אבקני הצמחים וזרעיהן, מסייעות לעופות לרחף ולנדוד ומהוות מרכיב מרכזי במערכת הקירור של בעלי חיים שונים.
ניתן להפיק אנרגיה מרוחות באמצעות טחנות רוח, טורבינות רוח ועוד. אחת הדוגמאות המוקדמות לניצול אנרגיית הרוח היא שימוש במפרשים להשטת אוניות. רוחות הסחר נקראו כך משום שהשיטו אוניות מסחר מפורטוגל דרומה לכיוון אפריקה ומשם נשא אותן זרם הגולף לאמריקה.
המילה 'רוח' בשפה העברית יכולה להתקיים הן בצורת זכר והן בצורת נקבה, אך בימינו נהוגה הצורה הנקבית.
רוח בתרבות האנושית

הרוח נתפשת כאחד מאיתני הטבע. בעולם הדימויים של תרבות המערב הרוח מסמלת נושאים נשגבים כחופש או הרס. במיסטיקה הרוח נתפשת כביטוי לתקשורת עם עולם המתים ולנוכחות ישות אלוהית.
בתרבויות קדומות רבות נחשבה הרוח למעשה האל. אמפדוקלס (450 לפנה"ס) הגדיר את האוויר כאחד מארבעת היסודות. תפישת האוויר כיסוד או חומר המסוגל לנוע התוותה את הבסיס להבנת הרוח. האוויר המקיף אותנו הוא תערובת של גזים, לכן הרוח היא תנועה של גז. גילוי חוקי הגזים בסוף המאה ה-17 ותחילת המאה ה-18 איפשר לבטא את הרוח כתופעה פיזיקלית ולתאר את אופייה במשוואות מתמטיות.
חשיבות הרוח

הרוח היא תופעה שמתרחשת באופן טבעי בטבע, אולם בגלל החשיבות שלה, ישנם מקומות (במיוחד מקומות סגורים) שיוצרים רוח באופן מלאכותי באמצעות מאווררים. חשיבות הרוח היא:
מקור אנרגיה - למשל באמצעות טורבינות רוח.
תחבורה למשל - בסירות מפרש, דאונים, שיפור יעילות הטיסות.
צמחייה - הפצת אבקנים.
ציפורים - ציפורים משתמשות ברוחות כדי לחסוך אנרגיה.
יצירת גלים בים.
גשמים - הרוח מייצרת גרעיני התעבות אשר תורמים להתפתחות העננים.
קירור - הרוח גורמת התאדות הזיעה ובכך לקירור הגוף.
ייבוש כביסה - הרוח היא גורם מרכזי במהירות יבוש הכביסה.
זיהום אויר - הרוח מפזרת את הזיהום ממקום יצירת הזיהום ובכך מדללת אותו (ומעבירה את הזיהום למקומות אחרים), ידיעת שדה הרוח משפרת את ידיעת שדה זיהום האויר.
הפצת ריחות - ידיעת שדה הרוח עוזרת לאתר מקורות ריח לא נעימים.
מסדרונות רוח - ידיעת האזורים בהם הרוח גבוהה יותר מהממוצע כמו בין בניינים מובילה לתכנון סביבתי שנוח יותר לנמצאים באזורים אלה.
כיוון הרוח ועוצמתה

כיוון הרוח בקנה מידה קטן נקבע על ידי הפרשי לחצים מקומיים. הרוח נושבת לכיוון שבו לחץ האוויר הוא נמוך יותר.
נניח שתי נקודות. באחת לחץ אוויר גבוה, תסומן באות H, בשנייה לחץ נמוך, תסומן באות L. מהירות הרוח היא ביחס ישר להפרש הלחצים בין H ל-L וביחס הפוך למרחק בין H ל-L.
האוויר, באופן כללי, זורם מן הרמה אל השקע. הוא לא עושה זאת בקו ישר, אלא בסיבוב. ברמה האוויר זורם עם כיוון השעון בחצי הכדור הצפוני ונגד כיוון השעון בחצי הכדור הדרומי.
כאמור העיקרון הזה נכון למרחקים קצרים – עד מאות בודדות של קילומטרים. במרחקים גדולים יותר כוח קוריוליס משנה את כיוון הרוח לחלוטין עד שרוב הרוחות נעות אנכית לקו שבין הלחץ הגבוה ללחץ הנמוך.
צמוד לקרקע מהירות הרוח היא נמוכה וככל שעולים בגובה, מהירות הרוח תגדל, הסיבה לכך היא החיכוך עם הקרקע.
את מהירות ניתן למדוד באמצעות מד רוח או שרוול רוח שהוא צינור בד בצורת חרוט קטום, המחובר בקצהו הרחב לתורן, ומשמש להערכת מהירות הרוח וכיוונה.
רוח חזקה, גורמת לגזירת רוח גדולה אשר יוצרת טורבולנציה.
בתחזיות מזג האוויר נהוג לציין את מהירות הרוח בגובה 10 מטר מעל הקרקע. זוהי מהירות ממוצעת לעשר דקות, אולם בזמן הזה יכולים להופיע משבי רוח גבוהים הרבה יותר. מהירות הרוח החזויה מניחה שאנחנו נמצאים בשטח פתוח, אולם בתוך יער או באזור עירוני הרוח יכולה להיות חלשה הרבה יותר. סולם בּוֹפוֹרְט הוא מדרג לעוצמת ומהירות הרוח.
כיוון הרוח ועוצמתה > סוגי רוח

הרוחות מסווגות לפי אופיין והסיבות להיוצרותן. הרוחות יכולות להיווצר עקב תנאים גלובליים, רוחות כאלו תופענה במקומות רבים בעולם. ישנן רוחות האופייניות למספר מצומצם של מקומות. רוחות אלו מאוד ספציפיות ושמן יצביע על מיקומן.
שם הרוח יכול להשתנות מאזור לאזור, למשל הוריקן, טייפון, וציקלון טרופי הם שמות שונים לאותה הסופה. השם במקרה הזה מציין את מקום הסופה בעולם.
כיוון הרוח ועוצמתה > בריזה

בריזה נוצרת עקב הפרשי טמפרטורה בין הים ליבשה. ביום, השמש מחממת את הים ורצועת החוף. חום רב מוקרן מרצועת החוף ומחמם את שכבת האוויר הנמוכה. הים מתחמם אף הוא אבל הוא מקרין פחות חום, חימום הים גורם לאידוי מים. תהליך האידוי מקרר את האוויר שמעל הים. האוויר מתחלק לשלוש קבוצות: אוויר קר יחסית ולח מעל הים, אוויר חם ויבש מעל רצועת החוף ואוויר קר ויבש בשכבות הגבוהות. משקלו הסגולי של האוויר מעל רצועת החוף הוא הקטן ביותר ולכן הוא עולה למעלה ויוצר לחץ נמוך מעל רצועת החוף. האוויר הלח מהים נע לכיון הלחץ הנמוך וכך נוצרת רוח מהים ליבשה.
בלילה רצועת החוף מתקררת מהר בעוד שהמים שומרים על חומם. עכשיו המצב מתהפך - האוויר מעל הים מתחמם על ידי הים, האוויר מעל רצועת החוף מתקרר, האוויר החם מעל הים עולה למעלה ויוצר לחץ נמוך, האוויר מרצועת החוף נע לכיון הים ונוצרת רוח מהיבשה לים. רוח זו, נחלשת ככל שמתרחקים מהחוף, כאשר יש שיווי משקל בין הרוח השולטת (הרוח המערבית בישראל) לרוח הנושבת לכיוון הים, מתרחשת התכנסות ועליית האוויר כלפי מעלה, אוויר זה יכול לעודד יצירת עננים. באזורים בהם הים הוא מזרחי ליבשה, התופעה תתרחש בזמן בריזת היום.
כיוון הרוח ועוצמתה > משטר רוחות גלובלי

הפרשי הטמפרטורה בין הקטבים לקו המשווה יוצר תנועת אוויר מעגלית. האוויר בקו המשווה מתחמם ועולה כלפי מעלה. אוויר קר מהקטבים יורד לתפוס את מקומו. על אף הציפייה לזרימה של אוויר קר מהקטבים על פני השטח לכיוון קו המשווה, כח קוריוליס אינו מאפשר לתנועה להתבצע והוא מסיט את האוויר בחזרה לקטבים. למעשה נוצרות שלוש לולאות בכל אחד מחצאי כדור הארץ (הצפוני והדרומי). הרוח נעה אלכסונית לכיוון קווי הרוחב של כדור הארץ. האוויר נע בלולואה הראשונה לכיוון קו המשווה. בלולאה השנייה לכיוון הקוטב ואז שוב לכיוון קו המשווה. לולאות אלו אחראיות על יצירת חגורת המדבריות ויערות הגשם. בחלק העליון של נקודת המפגש של הלולאות נוצרים זרמי סילון מהירים המקיפים את כדור הארץ.
כיוון הרוח ועוצמתה > סוגי רוחות נוספים

זירמי סילון
סופות
טורנדו
עלעולים (עמודי אבק ומים)
רוח קדים
רוחות הסחר
רוח קטבטית ואנבטית
ויסקול
ראו גם

מטאורולוגיה - מונחים
טורבינת רוח
אנרגיית רוח
שבשבת
שמאל (רוח)
סולם בופורט
לקריאה נוספת

הדסה קפלן, "הרוח - תנועתה של האטמוספירה שבה אנו חיים", פי האטום ב-2, ינואר 1984.
הערות שוליים

↑  גם זכר גם נקבה באתר "השפה העברית"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4066257-3  NDL: 00565267  NKC: ph127399 
ניתן להתרשם מכיוון הרוח ועוצמתה על פי התנועה שהיא גורמת לה. בתמונה ניתן להתרשם מתנועת השיער והבגדים של הילדה. עיקרון דומה משמש ליצירת שרוול הרוח.
עצים ברוח בהרצליה
רוקאס פוקסטאס

רוקאס פוקסטאס (בליטאית: Rokas Pukštas; נולד ב-25 באוגוסט 2004) הוא כדורגלן אמריקאי ממוצא ליטאי המשחק בעמדת הקישור בקבוצת היידוק ספליט הקרואטית.
קריירה

פוקסטאס הצטרף לאקדמיית הנוער של ספורטינג קנזס סיטי ב-2018, ואף היה בתקופת ניסיון במנצ'סטר יונייטד ב-2019. הוא חתם על חוזה מקצועי עם היידוק ספליט ב-10 בנובמבר 2020, והצטרף למחלקת הנוער. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של היידוק ספליט בניצחון 2–1 בליגה על הורווטי דרגוביץ' ב-29 באפריל 2022.
נבחרת לאומית

פוקסטאס זכאי לשחק עבור נבחרות ארצות הברית וליטא. הוא יצג את ארצות הברית עד גיל 15 בשנת 2019. הוא יצג מאוחר יותר את נבחרת ארצות הברית בכדורגל עד גיל 20 בשנת 2021 ובמונדיאליטו 2023, שם כבש שער נגד נבחרת ניו זילנד.
שיטת גביע

שיטת גביע היא פורמט לארגון תחרויות ספורט, בה המנצח עולה לשלב הבא בתחרות, והמפסיד יוצא מהתחרות באופן סופי.
שיטת גביע מכונה גם שיטת "נוקאאוט". שיטה זו נקראת כך, משום שזו השיטה שבה נערך הגביע האנגלי (FA Cup), שהיה תחרות הכדורגל הראשונה בהיסטוריה. במרבית ענפי הכדור הקבוצתיים, נערכת תחרות גביע במקביל לאליפות המדינה, המתקיימת בדרך-כלל בשיטת ליגה.
המשחק האחרון בשיטה הוא גמר הגביע, ומנצחו זוכה בגביע. קודם לגמר הגביע מתקיימים שני משחקי חצי הגמר, שהמנצחים בהם עולים לגמר. קודם לחצי הגמר מתקיימים משחקי רבע הגמר, וקודם להם משחקי שמינית הגמר. בכל התקדמות של שלב בתחרות מספר המתחרים מצטמצם לחצי מאשר היה בשלב הקודם.
רזולוציה (אלגברה)

במתמטיקה, רזולוציה היא סדרה של מודולים, עם העתקות ביניהם, המייצגת מודול נתון. רזולוציות הן אחד המושגים הטכניים המרכזיים באלגברה הומולוגית.
אם לכל המודולים ברזולוציה נתונה יש תכונה מסוימת, אומרים שלרזולוציה יש את אותה התכונה. רזולוציות נפוצות הן רזולוציות חופשיות, רזולוציות פרויקטיביות, רזולוציות אינג'קטיביות ורזולוציות שטוחות.
הגדרה

רזולוציה של מודול  M מעל חוג  R היא סדרה מדויקת מאחת מהצורות הבאות:
הרזולוציה נקראת סופית אם לכל  n גדול מספיק מתקיים  E_{n}=0.
תכונות

לכל מודול יש רזולוציה חופשית (כלומר, רזולוציה שבה לכל  n, המודול  E_{n} הוא חופשי). בפרט, לכל מודול יש רזולוציה פרויקטיבית. לכל מודול יש גם רזולוציה אינג'קטיבית. רזולוציות פרויקטיביות ואינג'קטיביות משמשות להגדרת פונקטורים נגזרים.
מדיוק הסדרות לעיל נובע כי אפשר למחוק את המודול  M, מבלי לאבד מידע. במקרה הראשון,  M איזומורפי לגרעין של ההעתקה בין  E_{0}\rightarrow E_{1}. במקרה השני,  M איזומורפי לקו-גרעין של ההעתקה  E_{1}\rightarrow E_{0}.
קוואזי-איזומורפיזם

העתקת קומלפקסים  f:C\rightarrow D נקראת קוואזי-איזומורפיזם אם לכל מספר טבעי  i, ההעתקה המושרית על ההומולוגיה  H^{i}(f):H^{i}(C)\rightarrow H^{i}(D) היא איזומורפיזם. בעזרת טרמינולוגיה זו, נוכל להגדיר באופן כללי שקומפלקס  P הוא רזולוציה של קומפלקס  M אם קיים קוואזי-איזומורפיזם  f:P\rightarrow M או  f:M\rightarrow P. לדוגמה, בהינתן מודול  M ורזולוציה פרויקטיבית  \dots \rightarrow P^{2}\rightarrow P^{1}\rightarrow P^{0}\rightarrow M\rightarrow 0\rightarrow \dots  ההעתקה  P^{0}\rightarrow M משרה קוואזי-איזומורפיזם בין הקומפלקס  \dots \rightarrow P^{2}\rightarrow P^{1}\rightarrow P^{0}\rightarrow 0\rightarrow \dots  (שנקרא רזולוציה של  M) לבין הקומפלקס  \dots \rightarrow 0\rightarrow M\rightarrow 0\rightarrow \dots  המהווה ייצוג של  M כקומפלקס. תחת הגדרה זו ניתן להוכיח שלכל קומפלקס  M החסום מלמעלה (כלומר  M^{i}=0 לכל  i גדול מספיק) יש רזולוציה פרויקטיבית (כלומר קוואזי-איזומורפיזם מקומפלקס חסום מלמעלה המורכב כולו ממודולים פרויקטיביים). בדומה, לכל קומפלקס חסום מלמטה יש רזולוציה אינג'קטיבית.
לקריאה נוספת

Rotman, Joseph J. (1979), An introduction to homological algebra, Pure and Applied Mathematics, 85, Boston, MA: Academic Press
Weibel, Charles A. (1994), An introduction to homological algebra, Cambridge Studies in Advanced Mathematics, 38, Cambridge University Press,
רמתיים צופים

ערך זה עוסק בעירו של אלקנה. אם התכוונתם לספרו של רבי שמואל משינאווא, ראו .
רָמָתַיִים צוֹפִים, או הרמתיים צופים, היא עיר מקראית המוזכרת בספר שמואל כעירו של אלקנה.