stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ורדה נשרי

ורדה נשרי, 1965
ורדה נשרי (10 באפריל 1935 – 22 באפריל 1995) הייתה פסנתרנית ישראלית.
נשרי נולדה לחנה לבית סקולסקי, זמרת, ולעמנואל נשרי, קצין צה"ל, ברעננה.
את לימודי הפסנתר החלה בגיל 6, אצל אמהּ. בגיל 8 היא ליוותה את אמה בקונצרטים, ובכך החליפה את סשה ארגוב, המלווה הקבוע של אמה, עד אז. היא נחשבת לאחת הבוגרות הבולטות של קונסרבטוריון "שולמית", שם למדה עם אמה גורוכוב. נאמר עליה שהתקדמותה הייתה מטאורית. בגיל 12 ניגנה עם תזמורת קול ירושלים ובגיל 15 ניגנה עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית. בגיל 14 נשרי המשיכה את לימודיה בקונסרבטוריון הלאומי של פריז עם לאזאר לוי ואף זכתה ב-Premier Grand Prix. לאחר מכן למדה בפריז עם מגדה טליאפרו ובניו יורק עם קלאודיו אראו, ששמע אותה ב-1953 בתל אביב והעניק לה מלגת לימודים מלאה אצלו בניו יורק, שכן ראה בה, כדבריו, ״מי שעשויה להיות אחת הפסנתרניות החשובות של תקופתה״. נשרי יצאה למסעות קונצרטים ברחבי אירופה, בארצות הברית, בקנדה ובדרום אפריקה. בקונצרטים עם תזמורות שונות בארצות אלה הקפידה לכלול תמיד גם יצירה ישראלית. היא נחשבה לנכס לאומי - מדינת ישראל שלחה אותה לייצג את ישראל בקונצרטים בעולם.
במקביל לקריירה המוזיקלית למדה גם מוזיקולוגיה בסורבון, אמנות הרנסאנס בפירנצה ופילוסופיה באוניברסיטת בר-אילן.
הקליטה לחברת דקה רקורדס והרבתה לבצע, לצד הרפרטואר הקלאסי, גם יצירות מודרניות ויצירות של מלחינים ישראלים, שכמה מהן, כמו "מוזיקה לפסנתר 1957" של פאול בן-חיים ו-"אפיטף – סונטה מס' 2" של צבי אבני, אף הוקדשו לה.
נשרי ייסדה את מרכז באך וניהלה אותו בגבעתיים ובתל אביב. המיליונר מר יוסף בוכמן תרם פסנתר למרכז באך, ובמותה משפחתה תרמה את הפסנתר לתיאטרון גבעתיים, שם הוא משמש עד היום. ממצאי מחקריה על ״הפסנתר המושווה״ של באך הוצגו בחוגים מוזיקולוגיים באוקספורד, בשטוטגרט ובזלצבורג ונתפרסמו בכתובים. היא תרמה רבות לתרבות בגבעתיים. היא הדגישה את ההיבט החינוכי בהופעתיה למבוגרים ולנוער, וכך בנתה רסיטלים סביב נושאים מוגדרים, וליוותה אותם בדיברי הסבר פוקחיי אוזניים. בין הנושאים: מוזיקת השואה והתחייה, ציפורים במוזיקה, זיכרונות מסע לספרד, חיות במוזיקה, רגטיים ומוזיקה יודאיקה (קונצרט שיצא לאור בדיסק של בית התפוצות והיה אחד האחרונים בנגינתה ב-1994).
קיימים אזכורים אודותיה במספר ספרים ובאלפי מאמרי עיתונות ברחבי העולם.
נשרי היא אמה של נגנית המשור והפעמונים נטלי פרוז.
התגוררה ברחוב שילוב בגבעתיים שנים רבות עד פטירתה ב-1995. נטמנה בבית העלמין האזרחי בקיבוץ עינת.
ויז'ן (היקום הקולנועי של מארוול)

| --- | --- |

ויז'ן בגילומו של פול בטאני, כפי שהוא מופיע על כרזה אלטרנטיבית לסרט היקום הקולנועי של מארוול "הנוקמים: מלחמת האינסוף".
 הופעה ראשונה:  הנוקמים: עידן אולטרון 
 גילום הדמות:  פול בטאני 
 דיבוב:  פול בטאני (מה אם...?)
 מידע
 גזע:  אנדרואיד
 מין:  זכר
 שיוך:  הנוקמים
 כוחות:  אי-מוחשיות פרצי אנרגיה שינוי מראה תעופה
 כלי נשק:  אבן המחשבה
 דמויות קשורות
 משפחה:  ונדה מקסימוף (בת זוג)
 חברים:  ונדה מקסימוף טוני סטארק נטשה רומנוף ג'יימס רודס ברוס באנר תור סטיב רוג'רס סם וילסון טצ'אלה
 אויבים:  אולטרון תאנוס המסדר השחור
 
ויז'ן (באנגלית: Vision) הוא דמות בדיונית המגולמת על ידי פול בטאני בזיכיון הסרטים של היקום הקולנועי של מארוול (MCU). הדמות מבוססת על דמות בעלת אותו שם בפרסומה של חברת מארוול קומיקס.
ויז'ן הוא אנדרואיד (או "סינתזואיד") זכר עשוי ויברניום שנוצר על ידי אולטרון כדי לשמש כגופו. אולם, הגוף המלאכותי נגנב על ידי הנוקמים. הוא מתעורר לחיים לאחר שטוני סטארק וברוס באנר מעלים את .J.A.R.V.I.S – תוכנת הליבה של הבינה המלאכותית של סטארק – לגוף שנבנה על ידי אולטרון, בעזרת אנרגיה שסופקה על ידי תור. ויז'ן מצטרף לנוקמים, הורג את אולטרון, ומפתח מערכת יחסים רומנטית עם חברתו לקבוצה, ונדה מקסימוף. ויז'ן נהרג על ידי תאנוס כשהאחרון הסיר את אבן המחשבה במטרה להשלים את כפפת האינסוף וליזום את ההתפוררות. מספר שנים מאוחר יותר, גופו של ויז'ן מופעל מחדש באמצעות הקסם של ונדה, אם כי ללא זיכרונותיו ועם מראה שונה. בנוסף, ונדה יוצרת גרסה חדשה של ויז'ן כשהיא יוצרת מציאות שקרית בעזרת קסם בעיר וסטוויו, ניו ג'רזי. גרסה זו נעלמת כשוונדה מחזירה את המציאות הרגילה.
נכון לשנת 2023, ויז'ן הופיע בשלושה סרטים: "הנוקמים: עידן אולטרון", "קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים" ו"הנוקמים: מלחמת האינסוף". הדמות מופיעה בתפקיד ראשי במיני-סדרה "וונדה-ויז'ן". כמו כן, הדמות הופיעה בסדרה "מה אם...?" בדיבובו של בטאני.
ביוגרפיה בדיונית > יצירה והצטרפות לנוקמים

בשנת 2015, .J.A.R.V.I.S נהרס ככל הנראה על ידי אולטרון. מאוחר יותר מתגלה שהוא למעשה הפיץ את התודעה שלו ברחבי האינטרנט. פעולה זו אפשרה לנוהלי האבטחה שלו לעכב את הניסיון של אולטרון להשיג את קודי השיגור של הנשק הגרעיני בעולם מספיק זמן עד שטוני סטארק יוכל להבין מה קרה.
הנוקמים לוכדים את גוף הוויברניום המלאכותי, המופעל על ידי אבן המחשבה, שאולטרון יצר עבור עצמו. הם מביאים אותו למגדל הנוקמים, שם סטארק וברוס באנר מעלים את .J.A.R.V.I.S בתור תוכנת הליבה לגוף. לאחר מאבק קצר עם נוקמים אחרים, שאינם מסכימים עם ניסיון זה, תור משתמש במיולניר כדי לספק כוח להשלמתו, ויוצר את ה"חזון". תור מסביר שאבן החן במצחו היא אחת מששת אבני האינסוף, העצמים החזקים ביותר שקיימים.
לאחר שצבר תודעה, ויז'ן עומד לצד סטארק, באנר, תור, סטיב רוג'רס, קלינט ברטון, ונדה ופייטרו מקסימוף כנגד אולטרון כיוון שהוא רוצה להגן על החיים. ויז'ן מרים ומגיש את מיולניר, שהוטל עליו כישוף כך שרק ה"ראויים" יכולים להרים אותו, לתור, ובכך משכנע את הנוקמים שאפשר לסמוך עליו. בסוקוביה, ויז'ן נלחם בעשרות זקיפים של אולטרון, מציל את ונדה מהעיר הקורסת ומשמיד את אולטרון עצמו. זמן מה לאחר מכן, ויז'ן מגיע למתחם הנוקמים ומצטרף לנוקמים לצד ונדה, סם וילסון וג'יימס רודס, תחת הנהגתם של רוג'רס ונטשה רומנוף.
ביוגרפיה בדיונית > הסכמי סוקוביה ומלחמת האזרחים בנוקמים

בשנת 2016, ויז'ן נכנס לחדר השינה של ונדה ואומר לה ולרוג'רס שסטארק ותדאוס רוס, מזכיר המדינה של ארצות הברית, הגיעו למתחם הנוקמים. ויז'ן לומד על הסכמי סוקוביה ומצדד בסטארק על תמיכתו בהסכמים, מתוך הבנה שהאומות המאוחדות צריכות לפקח על הנוקמים. ויז'ן מעיר כי קיומה של הקבוצה מזמין אתגרים וסכסוכים, שלעיתים קרובות מביאים לאסון.
על ויז'ן מוטלת המשימה להשגיח על ונדה, לאחר שהיא מרותקת למתחם. הוא מנסה לגרום לה להרגיש בנוח על ידי הכנת פפריקש עוף. מאוחר יותר, ויז'ן רואה את ברטון מנסה לשחרר את ונדה מטעם רוג'רס, ועוצר בעדו. ונדה מתערבת ומנטרלת את ויז'ן.
ויז'ן יוצא ללא פגע, ומגיע לגרמניה כדי לעזור לעצור את הצוות של רוג'רס. במהלך הקרב, ויז'ן מנסה להשבית את וילסון באמצעות פרץ אנרגיה, אך מפיל בטעות את רודס והופך אותו לנכה, מכיוון שדעתו הוסחה בזמן שטיפל בוונדה. ויז'ן טס בחזרה לניו יורק ומבקר את רודס בבית החולים, לפני שהוא חוזר למתחם.
ביוגרפיה בדיונית > מלחמת האינסוף ומותו

בשנת 2018, ויז'ן וונדה החלו במערכת יחסים רומנטית ונמצאים באדינבורו. עם זאת, אבן המחשבה מתחילה להתריע בפני ויז'ן על איום לא ידוע לפני שהם מותקפים על ידי פרוקסימה מידנייט ולהב עורב, שניים מילדיו המאומצים של תאנוס. ויז'ן נפצע קשה מידי להבו של להב עורב, דבר שמגביל את כוחותיו. פרוקסימה מידנייט ולהב עורב מנסים להסיר את אבן המחשבה מוויז'ן, אבל ונדה מצליחה לעכב אותם עד שהזוג מחולץ על ידי רוג'רס, וילסון ורומנוף וחוזר למתחם.
ויז'ן מתנדב להרוג את עצמו כדי להרוס את האבן, אך הנוקמים מסרבים ומביאים אותו לוואקאנדה. בוואקאנדה ויז'ן נבדק על ידי שורי, שמנסה להסיר את האבן בבטחה מבלי להרוג אותו, כאשר ונדה עומדת על המשמר במהלך הפעולה. כשקול אובסידיאן, פרוקסימה מידנייט והפולשים תוקפים את ואקאנדה, ונדה מתערבת בקרב ומותירה את שורי חסרת הגנה מפני להב עורב, שחדר למקום. ויז'ן נלחם בלהב עורב, וכמעט מובס לפני שניצל על ידי רוג'רס. ויז'ן בתורו מציל את רוג'רס והורג את להב עורב עם הנשק שלו עצמו.
תאנוס מגיע, וכשהנוקמים מנסים לעכב אותו, ויז'ן מצליח לשכנע את ונדה להשמיד את אבן המחשבה, דבר שהיא עושה, במחיר חייו. עם זאת, תאנוס משתמש באבן הזמן כדי לבטל את הפעולה ולתלוש את אבן המחשבה מראשו של ויז'ן. זמן מה לאחר מכן, גופתו של ויז'ן נלקחת למשמורת של .S.W.O.R.D.
ביוגרפיה בדיונית > ההקס של ונדה והשיבה לחיים

בשנת 2023, ונדה מגיעה למטה הראשי של .S.W.O.R.D כדי להשיג בחזרה את גופתו של ויז'ן ולהביאו לקבורה. עם זאת, לאחר שנפגשה עם טיילר הייוורד, המנהל בפועל של .S.W.O.R.D, נאמר לה שוויז'ן הוא רכוש ממשלתי והיא לא יכולה לקבלו.
ונדה נוסעת לווסטוויו בניו ג'רזי כדי לצפות במגרש ריק שויז'ן רכש בשנת 2018 כדי שהשניים "יזדקנו בו". מרוב צער, ונדה יוצרת מציאות כוזבת, שנקראה מאוחר יותר "הקס". כמו כן, היא יוצרת גרסה חדשה של ויז'ן. בתוך ההקס, ונדה והקס-ויז'ן נשואים, גרים בשכונת פרוורים, והוא עובד עבור חברת שירותי חישוב בע"מ. לאחר שוונדה נכנסת להריון ונושאת תאומים, הקס-ויז'ן חושד לרגע בסובבים אותם. אף על פי כן, הקס-ויז'ן מצטרף למשמר השכונה וונדה יולדת את בילי וטומי. כשהתאומים מתבגרים במהירות, הקס-ויז'ן ממשיך להטיל ספק בחיים שלו ושל ונדה בווסטוויו ומשתמש בכוחותיו כדי ללמוד שאחד מעמיתיו לעבודה נמצא תחת שליטה מוחית.
הקס-ויז'ן חוקר יותר, ומוצא בקצה העיירה תושבים קפואים במקום, כולל שכנתו אגנס. הקס-ויז'ן מגלה מחסום משושה ומנסה לעזוב, אך מתחיל להתפורר לפני שהוא מספיק להגיע לעמדה של .S.W.O.R.D הנמצאת בסמוך, והוא מספר לדרסי לואיס וסוכני .S.W.O.R.D שהאנשים בתוך המחסום צריכים עזרה. ונדה מרחיבה את ההקס, ומשחזרת את הקס-ויז'ן. לאחר שהתעורר, הוא מוצא את דרסי לואיס בווסטוויו ומעיר אותה מהטראנס שלה. בזמן שהקס-ויז'ן הולך איתה הביתה כדי להתעמת עם ונדה, לואיס מספרת לו על חייו ומותו בעבר.
טיילר הייוורד, המנהל בפועל של .S.W.O.R.D, משתמש בכוחותיה של ונדה כדי להפעיל מחדש את ויז'ן (המקורי), כעת בצבע לבן וללא זיכרונות, ושולח אותו לווסטוויו. ויז'ן תוקף את ונדה, אבל הקס-ויז'ן מנהל איתו קרב, שבמהלכו הם דנים בפרדוקס של ספינת תסאוס. ויז'ן מאפשר להקס-ויז'ן לשחזר את הזיכרונות שלו ומבין שהוא נוקם (Avenger). לאחר מכן ויז'ן עף משם כדי לעבד את המידע הזה.
הקס-ויז'ן לומד שהוא זיכרון של ונדה שנוצר באמצעות כוחותיה ואבן המחשבה, ונפרד לשלום אחרון לפני שהוא נמוג מהקיום כאשר ההקס מוסר.
אפיון דמות

לפני הצגת דמותו של ויז'ן ביקום הקולנועי של מארוול, פול בטאני דיבב את .J.A.R.V.I.S – בן הלוויה העשוי בינה מלאכותית של טוני סטארק – בסרטים קודמים. הוא לוהק שוב בתור ויז'ן.
בטאני אמר: "הדבר שנגע בי הוא שהיצור המתהווה הזה שנולד, הוא גם כל יכול וגם נאיבי לחלוטין, סוג הסכנה שבזה והטבע המורכב של דבר שנולד כה חזק ושנוצר בשנייה והבחירות שהוא בוחר מבחינה מוסרית הן באמת מורכבות ומעניינות".
בטאני אמר על התפתחות הדמות בסרט "קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים", שהיה מעוניין לחקור "מה זה אומר להיות בן אדם ומהי אהבה" עם הדמות, כש"הדרך היחידה שאדם יכול להבטיח את נאמנותו היא אהבה". הדבר מוצג בקשר שוויז'ן מתחיל ליצור עם ונדה מקסימוף, שבטאני העיר, "לשניהם יש את הכוחות המשגשגים החדשים האלה שהם לא מבינים... אני חושב שהוא מודאג ששניהם מסוכנים. אז הוא מרגיש את הקשר האמיתי הזה איתה".
בסדרה וונדה-ויז'ן, בטאני מגלם גרסה חדשה של ויז'ן, שנוצרה על ידי ונדה במציאות הכוזבת שלה מחלק של אבן המחשבה שחי בה, שהיא התגלמות העצב, התקווה והאהבה שלה. בטאני תיאר את ויז'ן החדש כ"הגון ומכובד", ושקיבל השראה מעבודותיהם של דיק ואן דייק ויו לורי. הוא גם שב לגלם את ויז'ן המקורי בסדרה.
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרויקט | פרס | קטגוריה | תוצאה | הערות שוליים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016 | הנוקמים: עידן אולטרון | פרס סאטרון | שחקן המשנה הטוב ביותר | מועמדות |  |
| 2016 | קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים | פרסי בחירת הנוער | הכימיה הטובה ביותר (עם סקרלט ג'והנסון, דון צ'ידל, רוברט דאוני ג'וניור וצ'דוויק בוזמן) | מועמדות |  |
| 2021 | וונדה-ויז'ן | פרס אמי לבידור בפריים טיים | השחקן הראשי הטוב ביותר במיני סדרה או בסרט | מועמדות |  |
| 2022 | וונדה-ויז'ן | פרסי גלובוס הזהב | השחקן הטוב ביותר במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה | מועמדות |  |
| 2022 | וונדה-ויז'ן | פרס סטלייט | השחקן הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה - מחזמר או קומדיה | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  Charles Nicholas Raymond, The MCU Finally Gets Vision's Name Right In WandaVision, ScreenRant, ‏2021-01-27 (באנגלית)
↑  Iron Man, IMDb
↑  Iron Man 2, IMDb
↑  The Avengers, IMDb
↑  Iron Man 3, IMDb
↑  Alex Ritman, Dubai Film Fest: Paul Bettany Talks ‘Avengers 2’ and Watching Jennifer Connelly Inject Herself, The Hollywood Reporter, ‏2014-12-14 (באנגלית)
↑  Spencer Perry, Comic-Con Interview: Paul Bettany on Playing The Vision in Avengers: Age of Ultron, Comic Book Movies and Superhero Movie News - SuperHeroHype, ‏2014-07-26 (באנגלית)
↑  Christina Radish, Paul Bettany on Shelter, Directing, Captain America 3, More, Collider, ‏2015-11-13 (באנגלית)
↑  Dalton Ross Updated May 09, 2016 at 03:26 PM EDT, 'Captain America: Civil War': Paul Bettany on Vision's big mistake, EW.com (באנגלית)
↑  Anthony D'Alessandro, ‘WandaVision’ “The Series Finale” Recap: What Now For Scarlet Witch, Vision & The Kids?, Deadline, ‏2021-03-05 (באנגלית)
↑  Christina Radish, How the 'WandaVision' Cast and Crew Channeled Iconic TV Shows for Marvel's Big Swing, Collider, ‏2021-01-11 (באנגלית)
↑  ‘WandaVision’: Paul Bettany Explains What It Was Like to Play Two Visions, Marvel Entertainment
↑  Jacob Bryant, ‘Star Wars,’ ‘Mad Max,’ ‘Walking Dead’ Lead Saturn Awards Nominations, Variety, ‏2016-02-24 (באנגלית)
↑  David S. Cohen, ‘The Force Awakens’ Rings Up Eight Saturn Awards, Variety, ‏2016-06-23 (באנגלית)
↑  Teen Choice Awards 2016--Captain America: Civil War Leads Second Wave of Nominations, E! Online, ‏2016-06-09
↑  Allison Crist,Kimberly Nordyke, Allison Crist, Kimberly Nordyke, Teen Choice Awards: Winners List, The Hollywood Reporter, ‏2016-07-31 (באנגלית)
↑  Outstanding Lead Actor In A Miniseries Or A Movie Nominees / Winners 2021, Television Academy (באנגלית)
↑  Jordan Moreau, Golden Globes 2022 Winners List: ‘The Power of the Dog,’ ‘West Side Story’ Win Big in Untelevised Ceremony, Variety, ‏2022-01-10 (באנגלית)
↑  Satellite Awards (2022), IMDb
התיאוריה ההידרודינמית

התיאוריה ההידרודינמית היא אחת משלוש התיאוריות העיקריות ברפואת השיניים המסבירות את תופעת הכאב, ובפרט רגישות-יתר בדנטין, הניתנת להגדרה גם ככאב דנטינלי או כאב דנטיני. תחושת רגישות-יתר בדנטין היא תגובה פיזיולוגית בריאה המתבטאת בכאב חד, קצר וחולף בעקבות חשיפה לגירויים מסוגים שונים על גבי הדנטין, וזאת במנגנון של זרימת נוזלים מוגברת דרך הטובולים הדנטינליים. בתגובה לתנועה זו, מכנורצפטורים (אנ') שבמוך מעוררים את הכאב החד והזמני המוכר כרגישות-יתר בדנטין.
תיאוריה זו הוצגה עוד בראשית המאה ה-20 וחוזקה לאורך השנים בשלל ניסויים. אותם ניסויים כללו מחקרים וסקרים אפידמיולוגיים וכן השוואה של מספר הטובולים הדנטניליים החשופים בשיניים של אנשים הסובלים מרגישות-יתר לבין שיניים של אנשים שאינם סובלים מתופעה זו.
תיאוריות חלופיות כוללות עצבוב ישיר לדנטין והתמרת עצבוב על ידי אודונטובולאסט (אנ'). שתי חלופות אלו לוקות בחסר בעדויות תומכות. התיאוריה ההידרודינמית היא כיום ההסבר המוביל והמקובל לרגישות-יתר בדנטין, ובהתבסס על תיאוריה זו פותחו טיפולים וטכניקות אבחון.
ראשית התיאוריה ועדויות תומכות

סקרים אפידמיולוגיים הראו כי רגישות-יתר בדנטין "מתעוררת" כאשר הטובולים הדנטינליים חשופים וחדירים (exposed and patent). נראה כי אם זרימת הנוזל ההידרודינמי אחראית לרגישות-יתר, אז הדבר בהכרח מחייב שיהיו טובולים דנטינליים רבים חשופים בפני שטח השורש, טובולים שגם חדירים לכיוון המוך. קיימת קורלציה חיובית בין רמת הרגישות-יתר בדנטין חשוף לבין צפיפות הטובולים הדנטינליים וכמותם החשופה.
כאב הנובע מדלקת במוך מתועד היטב בספרות אך כאב בעקבות גירוי בדנטין אינו מתועד היטב דיו. בניגוד לאינטואיציה, לפיה הרקמה מעוצבבת בשלוחות עצביות, עבודות מראות כי אין עצבוב ישיר.
ראשית התיאוריה ועדויות תומכות > Dr. Alfred Gysi, 1900

ב-1900 הציג לראשונה ד"ר Alfred Gysi, רופא שיניים שווייצרי, את המושג של "תנועת זרימת נוזלים" (fluid-flow movement) כהסבר לרגישות-יתר של הדנטין. מבחינה קלינית ופרקטית, הוא הבחין כי בעת הסרת הנוזל מרצפת החלל, נוצר כאב חד וקצר, הלא זוהי רגישות-יתר לדנטין. כך הגיע למסקנה כי ייבוש נוזל החלל גרם להפרעה בתנועת זרימת הנוזל בתוך הטובולים הדנטינליים. כך נוצרה "השערת Gysi" לפיה בתוך הטובולים הדנטינליים, הייתה תנועה טבעית של זרימת נוזלים החוצה. גירויים פיזיים ותרמליים גורמים לשינוי מוגבר בכיוון זרימת הנוזל, שמפעיל בתורו את קצות העצבים שבמוך.
ראשית התיאוריה ועדויות תומכות > Dr. Martin Brännström, 1965

בשנות ה-60 של המאה ה-20, ד"ר Martin Brännström, רופא שיניים שוודי, סיפק ראיות תומכות לתיאוריה ההידרודינמית של Gysi בעזרת מחקרי in-vitro (מבחנה) כדי להראות שגירויים שונים גורמים לשינויים בתנועת הנוזלים לאורך הדנטין, ובכך יוצרים כאב. הדבר הצביע על כך שדנטין בעל רגישות-יתר הוא בעל מספר גבוה יותר של טובולים דנטינליים חשופים וחדירים מאשר דנטין שאינו רגיש. רגישות יתר זו פחתה באופן ניכר עם חסימה מכוונת של הטובולים הדנטינליים, במטרה להגביל את זרימת הנוזלים.
Brännström הוכיח כי גירויים שונים, דוגמת: תרמי (קור), אידוי (קירור), אוסמוטי וכימי-היפרטוני עלולים לגרום להגברת זרימת הנוזל החוצה לאורך הטובולים הדנטינליים (כמפורט בטבלה). מנגד, גירוי תרמי (חום) עלול לגרום להגברת זרימת הנוזל פנימה לאורך הטובולים הדנטינליים (כמפורט בטבלה). מחקרי in-vitro מצביעים על כך שגירויים הגורמים לזרימה החוצה של הנוזל (מכיוון הקומפלקס דנטין-מוך) מובילים לרגישות-יתר גבוהה יותר בדנטין, מאשר גירויים הגרומים לזרימה פנימה של הנוזל (מכיוון ה-DEJ).
מחקריו של Brännström הובילו לפיתוח טכניקות חדשות של טיפול ואבחון במטופלים הסובלים מרגישות-יתר בנדטין.
ראשית התיאוריה ועדויות תומכות > חדירות הטובולים הדנטינליים, 1987

ב-1987, פורסם המחקר A study of the patency of dentinal tubules in sensitive and non-sensitive cervical dentine, מטעם אוניברסיטת קארדיף בביצוע אוניברסיטת בריסטול. כמשתמע משם המחקר, הוא השווה את חדירות הטובולים הדנטינליים בין שיניים עם רגישות-יתר צווארית לבין שיניים ללא רגישות-יתר צווארית.
מטרת המחקר הייתה לבדוק האם למטופלים עם רגישות-יתר בדנטין יש מספר רב יותר של טובולים דנטינליים חשופים על פני שטח השורש. בעזרת שימוש במיקרוסקופ אלקטרוני סורק וטכנולוגיית חדירת צבע (dye penetration technology), התקבלה המסקנה כי הטובולים הדנטינליים גדולים פי 2 בקוטרם ופי 8 בכמותם בדנטין בו יש רגישות-יתר (לעומת דנטין ללא רגישות-יתר).
ראשית התיאוריה ועדויות תומכות > עצבים תּוֹךְ-שִׁינִייִם וקצב זרימת הנוזל הדנטינלי, 2007

ב-2007, פורסם המחקר The relationship between the discharge of intradental nerves and the rate of fluid flow through dentine in the cat, שבוצע גם הוא באוניברסיטת בריסטול. מטרת המחקר הייתה לבדוק את השפעת תנועת זרימת הנוזל על עצבים תּוֹךְ-שִׁינִייִם. תחת הרדמה, בוצע גירוי הידרוסטטי לדנטין חשוף, והתגובה נקלטה בקולטנים על גבי עצב ה-Inferior alveolar nerve. מהתוצאות עלה כי זרימת נוזלים החוצה בעלית סיכוי גבוה יותר לעורר קולטני כאב, בהשוואה לזרימת נוזלים פנימה. ממצא זה תומך בממצאים שמצא Brännström.
המנגנון הפיזיקלי

הדנטין מכיל ברובו (70%) חומר מינרלי ועל כן נחשב לחומר קשה. לכן, חוקי ההידרודינמיקה החלים הם אלו הנוגעים לזורם בתוך כלי קשיח (אנ').
ביקורות ותיאוריות חלופיות > ביקורות

אף על פי שקיימות מספיק עדויות למנגנון זרימת נוזלים בתוך הטובולים הדנטינליים, התיאוריה ההידרודינמית "זוכה" לביקורת על כך שאינה מסוגלת להסביר בצורה מספקת את המנגנון הנוירוסנסורי של רגישות-יתר בדנטין. לא ברור כיצד השינויים הפיזיים בקצב ובכיוון זרימת הנוזל הדנטינלי גורם לגירוי של קולטני כאב בעצבים שבמוך, במה שנקרא Raschkow's plexus.
סתירה של התיאוריה בוצעה על ידי חסימה בכוונת תחילה של הטובולים הדנטינליים במטרה למנוע את זרימת הנוזל הדנטינלי ויחד עם זאת, הייתה תחושה של רגישות-יתר בעת גירוי תרמי. בנוסף, נראה כי רגישות-יתר מוחמרת גם לאחר שחזורים (סתימות) בשיניים בהן הרס השן נרחב עד כדי כך שזרימת הנוזל הדנטינלי אינה אפשרית.
לפיכך, נהוג להציע כי התיאוריה ההידרודינמית מסבירה את חלקם של סוגי הגירויים, אך לא את כולם. לכן, הוצעה תוספת לתיאוריה לפיה הכאב עשוי להיות מגורה על ידי יצירת פוטנציאל חשמלי הנובע מתנועת זרימת הנוזל. ועדיין, לא ברור אם תנועת הנוזל מסוגלת לייצר לחץ הידרוסטטי מספיק כדי לעורר חשמלית קולטני כאב.
ביקורות ותיאוריות חלופיות > עצבוב ישיר לדנטין

תיאוריה זו מבוססת על הנחת יסוד לפיה הדנטין עצמו מעוצבב וכן שגירוי של קצות העצבים בתוך הטובולים הדנטינליים גורמת לתחושת הרגישות-יתר. כלומר, הולכת הכאב היא ישירה מהרקמה (דנטין) - על ידי עצבים שבתוך הרקמה. פגיעה בטובולים הדנטינליים מעוררת פוטנציאל פעולה שמועבר לאורך העצב אל החלק הפנימי של הדנטין (לכיוון הפרה-דנטין). ניסיון לבצע צביעה היסטולוגית בעזרת כסף כדי להדגים את קיומם של סיבי עצבים בתוך הטובולים הדנטינליים לא היה מהימן מספיק שכן המצאות סיבי עצבים בדנטין הפנימי היא דבר נדיר, ולרב היה מתברר כי מדובר בארטיפקטים שקרו במעמד הצביעה ההיסטולוגית. בשימוש במיקרוסקופ אלקטרונים חודר ובאימונו-היסטוכימיה נראה כי אזורים פנימיים של הדנטין (עד ל-DEJ) עשויים להיות מעוצבבים, כלומר קיימות שלוחות של אקסונים החודרות לטובולים הדנטינליים עד לעומק של שליש מעובי הדנטין. עם זאת, אין עדויות לעצבוב של החלק החיצוני של הדנטין (מעבר למחצית הדנטין), הנחשב לאזור העיקרי של רגישות-יתר.
גם במחקרים שהדגימו שלוחות עצביות, היה זה לרוב בחלק של הפרה-דנטין (אנ'). לעיתים הייתה נראית חדירה לתוך הדנטין תוך ביצוע סיבוב וחזרתן אל תוך המוך, אך תופעה זו היא נדירה ביותר.[דרוש מקור]
ניכר כי לא קיים הסבר מבני לרגישות של הדנטין, בפרט באזור ה-DEJ, שנחשב לרגיש ביותר.[דרוש מקור]
ביקורות ותיאוריות חלופיות > התמרת עצבוב על ידי אודנטובלאסט

תיאוריה זו מציעה שזיזי (process) האודנטובלסט פועלים כקולטני כאב המוליכים את הגירויים אל קצות עצבי המוך שנמצאים בדנטין הפנימי. הביסוס לתיאוריה מגיע מהעובדה שתא זה בעל מקור אמבריונלי זהה לזה של עצבים (אקטודרם) ובנוסף בסביבתו של תא זה מוצאים קצוות עצבים חופשיים.[דרוש מקור] מנגד, תא זה ממויין ביותר ולכן לא סביר שיוכל למלא תפקיד מיוחד נוסף. כלומר, לא סביר שנוסף על היותו תא המייצר דנטין, יהיה גם בעל תפקיד עצבי. כמו כן, מאחר שלא הוכח מחקרית שפנים התא המשכי, תיאוריה זו נדחית על הסף.[דרוש מקור]
התיאוריה מתבססת על מחקר שהראה שהאודנטובלאסט שולח זיזים מהשכבה החיצונית של המוך אל עבר ה-DEJ. עבודה נוספת בנושא הראתה שפעולת האצטילכולין-אסטראז (הפסקת העברה עצבית ואיתות סינפטי), עוזרת בהולכת מידע סנסורי לעצבים במוך מכיוון זיזי האודונטובלאסט. עם זאת, אין די הוכחות לקיומן של סינפסות בין אודנטובלאסטים לבין קצות עצבי המוך, וכן חסרות הוכחת לקיומן של שלפוחיות סינפטיות. ביקורת נוספת על תיאוריה זו עלתה מתצפיות קליניות שהראו כי רגישות-יתר נמשכה גם לאחר ששכבת תאי האודנטובלאסט נהרסה על ידי חורים בשיניים ופגיעה בעצבים.
שימושים קליניים והשלכות קליניות

מאחר שהתיאוריה ההידרודינמית היא הרווחת כיום להסבר האפשרי של תחושה בדנטין, ורגישות-יתר בפרט, האבחון והטיפול ברגישות-יתר בדנטין מבוסס על תיאוריה זו.
גירוי מכני הוכח כגורם העיקרי לרגישות-יתר, ולכן מניעתו היא הדרך העיקרית להתמודדות עם רגישות-יתר (עוד בטרם תווצר). אסטרטגיות מניעה כוללות, בין היתר הקפדה על היגיינה אורלית נכונה, הדרכה לצחצוח נכון הכולל שימוש במשחות שיניים שאינן אברזיביות (שוחקות) ומכילות פלואוריד, שימוש במברשת שיניים עם סיבים רכים והימנעות מצחצוח ומגירוי ממושך וביתר של הדנטין. כדי להימנע מהגדלת החדירות של הטובולים, מומלץ לבקר אצל רופא השיניים לבדיקה שגרתית לצורך ניטור מחלת חניכיים, עששת ושחיקה חומצית של השיניים - כל אלו ידועים, כאמור, כגורמים פוטנציאליים לרגישות-יתר בשיניים.
כדי להימנע מגירוי כימי ומשחיקה חומצית של השיניים, יש להמעיט ככל הניתן בצריכת משקאות ומאכלים חומציים לרבות משקאות מוגזים ופירות.
מחקריו של Brännström הצביעו על כך שחסימה של הטובולים הדנטינליים מורידה את חומרת הרגישות-יתר. מכאן, כבר היה קל לפתח שיטות טיפול שיתמקדו בחסימה או בהקטנת קוטר הטובולים הדנטינליים, באופן כימי או מכני.
שיטה נפוצה ולא פולשנית היא דה-פולריזציה של עצבי המוך בעזרת גירוי כימי, דוגמת  {\ce {SrCl2}} ו- {\ce {KNO3}} (אשלגן חנקתי) - חומרים פעילים במשחות שיניים דוגמת סנסודיין. למעשה, משחה זו היא בעלת אפקט כפול: כימי (מניעת גירוי העצבים) ומכני (חסימת הטובולים הדנטינליים).
ניתן לחלק את הטיפולים לשתי רמות:
טיפול ביתי, הכולל בעיקרו שימוש במי פה ובמשחת שיניים (כמצוין למעלה)
טיפול מרפאתי, הכולל סילרים רזיניים (resin sealers) ויונומר הזכוכית (glass ionomer). חומרים אלו מפחיתים את הגירוי העצבי על ידי הקטנה פיזית של רוחב הטובולים הדנטינליים או מונעים בצורה כימית את מעבר הגירוי לאורך הדנטין.
שיטה חדשנית היא טיפול בלייזר חלש (low-output) כדי לחסום את ההעברה החשמלית של גירויים לעצבים שבמוך, או בלייזר חזק (high-output) כדי לחסום את הטובולים הדנטינליים, שיכולה להתבצע בשתי צורות: התכה חלקית, או קרישת החלבונים שבנוזל.
ראו גם

דנטין
מוך השן
אודונטובלאסט
ממשק דנטין-אמייל
רגישות יתר בדנטין
נוזל דנטינלי
לקריאה נוספת

Essentials of oral histology and enbryology, a clinical approach, מהדורה 4, של Daniel J. Chiego Jr, משנת 2014, בהוצאת ELSEVIER MOSBY
Ten Cate's oral histology, מהדורה 9, של Antonio Nanci, משנת 2018, בהוצאת ELSEVIER MOSBY
Oral development and histology, מהדורה 3, של James K. Avery, משנת 2001, בהוצאת THIEME
ואליאלה

הנפות במחוז סארה. ואליאלה מצוינת על ידי מספר 14
ואליאלה (באסטונית: Valjala, בגרמנית: Wolde) הייתה נפה אסטונית במחוז סארה שבאסטוניה. היא ממוקמת במזרח האי סארמאה. ממזרח נמצאת נפת ליימיאלה, מצפון אוריסארה, מצפון-מערב לייסי וממערב פיהטלה.
במהלך הרפורמה המינהלית-טריטוריאלית בשנת 2017 אוחדו כל 12 הנפות באי סארמאה לעירייה אחת - כנסיית סאראמא.
גאוגרפיה

שטחה של ואליאלה הוא 180 קמ"ר ובשנת 2006 אוכלוסייתה מנתה 1,570. היישוב הגדול ומרכזי בוואליאלה ("בירת הנפה") הוא העיירה ואליאלה (1,417 תושבים) על שמה נקראת הנפה. בנוסף, יש בנמצא 32 כפרים נוספים.
בוואליאלה 2 בתי-ספר, גן ילדים אחד ומספר אחוזות.
כנסיית האבן של ואליאלה נבנתה בשנת 1227 ולכן מהווה אחת מבתי-התפילה העתיקים באסטוניה.