stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הודו הדנית
שרידים

אחרי מסירת טרנקובר לבריטניה, היא איבדה את המעמד הנייטרלי שלה והסמכויות המנהליות שלה הועברו. העיירה ירדה בחשיבותה במהירות, אולם התקדמות הבריטים דרומה הובילה להפיכת טרנקובר למוקד פעילות מיסיונרית וכמקום הכשרת כמרים מקומיים. בסוף המאה ה-19, המיסיון שהוקם פעל באופן עצמאי לחלוטין, וכיום הוא משמש את הכנסייה הטמילית האוונגליסטית הלותרנית.
שרידי הנוכחות הדנית–נורווגית נותרו מקומיים לחלוטין בכפר הדייגים שקיים כיום במקום, וניתן למצוא אותם בחומת העיר הישנה. למרות שניתן לתארך רק מספר קטן של מבנים לתקופה הדנית, רבים מהמבנים בעיירה דומים לסגנון הקלאסי ותורמים לאווירה ההיסטורית. אחד המבנים החשובים שנבנו בימי הדנים הוא מבצר דנסבורג שנבנה ב-1620 והוכרז כמבנה לשימור על ידי ממשלת טמיל נאדו ב-1977.
מאז 2001 פועלים הדנים בגיוס מתנדבים ודרך סוכנויות ממשלתיות לרכישת ושיקום מבנים היסטוריים בטרנקובר.
פיטר ווהן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 באפריל 1923 ום (Wem) 
 פטירה:  6 בדצמבר 2016 (בגיל 93) Mannings Heath, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Peter Ewart Ohm 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  1959–2015 (כ־56 שנים) 
 מקום לימודים:  Thomas Alleyne's High School 
 בן או בת זוג:  בילי וייטלו (1952–1966) 
 פרופיל ב-IMDb
 
פיטר ווהן (באנגלית: Peter Vaughan; ‏4 באפריל 1923 – 6 בדצמבר 2016) היה שחקן אופי אנגלי. ידוע מתפקידיו הרבים במגוון של סרטי קולנוע בריטיים והפקות טלוויזיוניות. הוא הרבה להופיע על במת התיאטרון ונודע בגילום דמויות כמו מפקח משטרה, סוכן סובייטי ותפקידים דומים.
תפקידו הידוע ביותר הוא כגרוטי בסיטקום הבריטי פורידג' (אנ') על אף שהשתתף רק בשלושה פרקים. תפקיד מוכר נוסף שלו היה בסדרה הקומית "Citizen Smith", שכתב ג'ון סאליבן, לצדו של רוברט לינדזי. עוד השתתף בסדרה "צ'אנסר" (1990–1991) בתפקיד טום פרנקלין, ובשנים 2011–2015 שיחק בתפקיד המלומד אאימון טארגאריין בסדרת הפנטזיה של HBO "משחקי הכס".
ביוגרפיה

נולד בשם פיטר אולם ב-Wem שבשרופשייר, בנם של פקיד בנק ואחות. עד גיל 7 גדל בסטפורדשייר, שם למד בבית ספר בעיר יוטוקסטר (Uttoxeter). אחרי שעזב את בית הספר הצטרף לתיאטרון הרפרטוארי וולברהמפטון וצבר ניסיון במשחק. במלחמת העולם השנייה התגייס לצבא ושירת בנורמנדי, בבלגיה ובמזרח הרחוק.
ביוגרפיה > קולנוע

הופעת הבכורה שלו בקולנוע הייתה בשנת 1959 ובמשך שנים אחדות המשיך להופיע בתפקידים קטנים. בשנת 1964 הופיע לראשונה בתפקיד ראשי בסרט "Smokescreen".
ב-1967 כיכב לצדו של פרנק סינטרה בסרט "הרץ העירום". הופעתו לא התקבלה היטב בקרב המבקרים שטענו שמשחקו כסוכן אנגלי הייתה מוגזמת.
ב-1980 שיחק בתפקיד מר פרימן בסרטו של קארל רייץ (אנ') "אהובת הקצין הצרפתי", בכיכובם של מריל סטריפ וג'רמי איירונס.
אחד התפקידים הבולטים שלו היה בסרט הקולנוע "שארית היום" משנת 1993, בו גילם את אביו של הדמות שגילם אנתוני הופקינס. הוא היה מלוהק לסרטו של טרי גיליאם "האיש שהרג את דון קיחוטה", אולם לא השתתף בצילומים לפני שהפרויקט בוטל. הוא השתתף לפני כן בסרטים של גיליאם "שודדי הזמן" ובסרט "ברזיל". עוד הופיע בתפקיד בלתי נשכח בסרט "כלבי הקש" משנת 1971, ובסרט "חוד התער" על פי הרומן של סומרסט מוהם לצדו של ביל מארי.
ב-1996 שיחק בתפקיד ג'יילס קורי בסרט "ציד המכשפות", וב-1997 השתתף בסרט "פרצוף" לצדם של רוברט קרלייל ושל ריי וינסטון. ב-1998 גילם את דמותו של ההגמון מירייל בעיבוד לרומן "עלובי החיים" בכיכובו של ליאם ניסן. ב-1994 שיחק בתפקיד יוצא דופן כקצין האס אס ארתור נבה בסרט "בעקבות הסוד האפל" המבוסס על הרומן "ארץ אבות" מאת רוברט האריס.
ביוגרפיה > טלוויזיה

בטלוויזיה היה ידוע מתפקידו בסדרה "פורידג'" כהארי גראוט, ומתפקידו בסדרה "Citizen Smith" למרות שהשחקן טוני סטידמן החליף אותו בהמשך הסדרה. על תפקידו בסדרה "פורידג'" הוא זכה למידה רבה של הכרה ציבורית, על אף שהדמות שגילם הופיעה רק בשלושה פרקים בסדרה עצמה ובסרט הקולנוע שנעשה על פי הסדרה.
ב-1969 הופיע ווהן בסדרת הטלוויזיה "רנדל והופקירק" בפרק "Never Trust a Ghost". באותה שנה כיכב בסדרה בת 13 חלקים של LWT בשם "The Gold Robbers". בדצמבר 1972 שיחק בתפקיד מר פקסטון בעיבוד של ה-BBC לסיפור "A Warning to the Curious" מאת מ.ר. ג'יימס, במסגרת הסדרה של סיפורי רוחות רפאים לחג המולד.
פיטר ווהן כיכב בתפקיד בילי פוקס בסאגה "פוקס" סדרה עתירת התקציב של "תיימז טלוויז'ן" שצולמה במשך 10 חודשים בשנת 1979. הסאגה נכתבה על ידי טרוור פרסטון והפיקה אותה וריטי למברט. בין שאר השחקנים שגילמו את בני משפחת פוקס היו אליזבת ספריגס, ריי וינסטון וברנרד היל.
בין התפקידים ההיסטוריים שגילם ווהן היו השגריר הרוסי אלכסנדר איזלוולסקי במיני-סדרה "Fall of Eagles" משנת 1974, הפוליטיקאי הבריטי תומאס אינסקיפ במיני-סדרה "Winston Churchill: The Wilderness Years" מ-1981, ובתפקיד הנאצי הרמן גרינג בדוקו-דרמה "Countdown to War" מ-1989.
ווהן הרבה להשתתף בעיבודים ספרותיים כגון בסדרה על פי הרומן "בית קדרות", עיבוד של ה-BBC מ-1985, ובסדרה "ידידנו המשותף" מ-1998, שני הרומנים מאת צ'ארלס דיקנס. הופעה נוספת שלו בטלוויזיה הייתה בתפקיד ראשי כראש הק.ג.ב. במותחן הריגול "Codename: Kyril" משנת 1988.
ב-1986 השתתף ווהן בווידאו קליפ לסינגל "Experiment IV" של קייט בוש. ב-1991 גילם את ג'ון טרנר בפרק "The Boscombe Valley Mystery" בסדרה "הרפתקאותיו של שרלוק הולמס" במבטא אוסטרלי משכנע.
ווהן זכה לשבחים על גילום דמותו של פליקס הצ'ינסון בסדרת הטלוויזיה "ידידינו בצפון" של "BBC Two" משנת 1996. תקופת ההתרחשות של הסדרה היא 30 שנה, והדמות של פליקס חולה בסוף במחלת אלצהיימר. על תפקיד זה היה מועמד בשנת 1997 לפרס באפט"א לטלוויזיה לשחקן הטוב ביותר.
ב-2007 כיכב בסדרת הטלוויזיה "Mobile" ושיחק בתפקיד הדוד אלפי בסרט "למות מלוויה". ב-2011 שיחק בסדרת הטלוויזיה המשפטית "הגלימה" של ה-BBC בתפקיד מייקל דוֹד. החל מ-2011 ועד 2015 השתתף ווהן בסדרה "משחקי הכס" בתפקיד המלומד איימון טרגאריין. דמותו מתה ב-2015 בעונתה החמישית של הסדרה.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ווהן התחתן פעמיים. אשתו הראשונה הייתה בילי וייטלו לה היה נשוי מ-1952 ועד 1966. אשתו השנייה היא השחקנית לילאס ווקר, אתה הוא חי בכפר מנינגס הית' במערב סאסקס, קודם לכן התגורר בקרולי שבמערב סאסקס. ווהן הוא עיוור באופן חלקי.
מת בביתו בגיל 93, ב-6 בדצמבר 2016.
פילמוגרפיה

39 המדרגות (1959) The 39 Steps
(1959) Sapphire
כפר הארורים (1960) Village of the Damned
(1960) Make Mine Mink
(1961) Two Living, One Dead
(1961) The Court Martial of Major Keller
(1962) I Thank a Fool
(1962) The Devil's Agent
(1963) The Punch and Judy Man
(1963) The Victors
(1964) Smokescreen
(1965) Fanatic
(1965) Rotten to the Core
הרץ העירום (1967) The Naked Runner
(1967) The Man Outside
(1968) The Bofors Gun
(1968) Hammerhead
(1968) A Twist of Sand
אלפרד הגדול (1969) Alfred the Great
עד ראייה (1970) Eyewitness
(1970) Taste of Excitement
כלבי הקש (1971) Straw Dogs
החלילן מהמלין (1972) The Pied Piper
(1972) Savage Messiah
(1972) A Warning to the Curious
השיבה (1973) The Return
(1973) The Blockhouse
במלכודת החופש (1973) The Mackintosh Man
פעולת תגמול (1973) Massacre in Rome
(1973) Malachi's Cove
(1974) Intimate Reflections
(1974) Symptoms
(1974) 11 Harrowhouse
ולנטינו (1977) Valentino
(1979) Zulu Dawn
(1979) Porridge
שודדי הזמן (1981) Time Bandits
אהובת הקצין הצרפתי (1981) The French Lieutenant's Woman
חוד התער (1984) The Razor's Edge
(1984) Forbidden
ברזיל (1985) Brazil
חטאים (1986) Sins - מיני-סדרה
מונטה קרלו (1986) Monte Carlo - מיני-סדרה
ירח דבש מכושף (1986) Haunted Honeymoon
מחוף אל חוף (1987) Coast to Coast
(1989) Countdown to War
מלך הרוח (1989) King of the Wind
המסע אל הרי הירח (1990) Mountains of the Moon
(1991) Prisoner of Honor
שארית היום (1993) The Remains of the Day
בעקבות הסוד האפל (1994) Fatherland - מבוסס על הספר "ארץ אבות"
(1996) The Secret Agent
ציד המכשפות (1996) The Crucible
ידידינו בצפון (1996) Our Friends in the North
פרצוף (1997) Face
ידידנו המשותף (1998) Our Mutual Friend
הבן הטוב (1998) The Good Son
עלובי החיים (1998) Les misérables
אגדת הפסנתרן (1998) The Legend of 1900
בעל אידיאלי (1999) An Ideal Husband
קיס קיס בנג בנג (2000) Kiss Kiss
(2000) Canone inverso – Making Love
מלון ספלנדיד (2000) Hotel Splendide
הממלכה העשירית (2000) The 10th Kingdom
אמא (2003) The Mother
החיים על פי פיטר סלרס (2004) The Life and Death of Peter Sellers
(2004) The Queen of Sheba's Pearls
(2006) Care
למות מלוויה (2007) Death at a Funeral
(2008) Is Anybody There?
דוק מרטין (2011) Doc Martin
אלבטרוס (2011) Albatross
הגלימה (2011) Silk
משחקי הכס (2011, 2013–2015) Game of Thrones
הערות שוליים

↑  Peter Vaughan Biography (1923
↑  Review: “The Naked Runner”. Variety. Retrieved 30 June 2013
↑  "A hard act to follow". The Independent.
↑  רן בוקר, פיטר ווהן ("משחקי הכס") הלך לעולמו, באתר ynet, 6 בדצמבר 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007425086405171  PLWABN: 9811721213105606  BNE: XX1324205  BnF: cb140712270 (data)  GND: 173788904  ICCU: UBOV879840  ISNI: 0000 0000 7824 5535  LCCN: no97003290  MusicBrainz: d1170bac-ba32-40fb-bdfa-566cbf916340  NTA: 253175739  SUDOC: 070705445  VIAF: 26663949   WorldCat (עם VIAF): 26663949
הנסיך הפרסי: חולות הזמן (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט בישראל
 מבוסס על:  הנסיך הפרסי: חולות הזמן (משחק וידאו)
 בימוי:  מייק ניואל
 הופק בידי:  ג'רי ברוקהיימר
 תסריט:  ג'ורדן מכנר בועז יכין קרלו ברנרד
 עריכה:  מייקל קאן   מרטין וולש   מיק אודסלי
 שחקנים ראשיים:  ג'ייק ג'ילנהול ג'מה ארטרטון בן קינגסלי אלפרד מולינה
 מוזיקה:  הארי גרגסון ויליאמס
 צילום:  ג'ון סיל
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  אולפני וולט דיסני   סרטי ג'רי ברוקהיימר
 חברה מפיצה:  סרטי אולפני וולט דיסני
 שיטת הפצה:  הפצה לאולמות הקולנוע, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 28 במאי 2010   ישראל 19 במאי 2010
 משך הקרנה:  116 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פנטזיה, סרט מסע בזמן, סרט פעולה, סרט סייפים נועזים, סרט חרבות וסנדלים 
 מקום התרחשות:  ממלכת פרס, Alamut, Nasaf, Avrat 
 תקציב:  150 מיליון דולר
 הכנסות:  450 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   princeofpersia
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
הנסיך הפרסי: חולות הזמן (באנגלית: Prince of Persia: The Sands of Time) הוא סרט פעולה-פנטזיה-הרפתקאות אמריקאי משנת 2010 בבימויו של מייק ניואל המבוסס באופן רופף על עלילת משחק הווידאו משנת 2003 באותו השם. בסרט מככבים בתפקידים הראשיים ג'ייק ג'ילנהול, בן קינגסלי, ג'מה ארטרטון ואלפרד מולינה.
הסרט, אשר הופק בתקציב של 150 מיליון דולרים, גרף מעל ל-336.4 מיליון דולרים והוא היה העיבוד הקולנועי של משחק וידאו שזכה להצלחה המסחרית הגדולה ביותר עד לשנת 2016 כאשר יצא לאקרנים העיבוד הקולנועי של סדרת משחקי הווידאו וורקראפט.
תקציר העלילה

העלילה, אשר מתרחשת בממלכת פרס במאה השישית לספירה, מתמקדת בהרפתקאותיו של פרחח רחוב בשם דאסטן (מגולם על ידי ג'ייק ג'ילנהול) אשר אומץ על ידי המלך שרמאן לאחר שהוא גילה אומץ רב. לאחר שהמלך שרמאן נרצח דאסטן מופלל ברצח ובעקבות כך עליו לברוח ולנסות להוכיח את חפותו. דאסטן מחליט לשתף פעול עם הנסיכה תאמינה (מגולמת על ידי ג'מה ארטרטון) אשר בבעלותו פגיון מיסטי שמסוגל להעניק לבעליו את היכולת לחזור בזמן ולשנות את העבר. בהמשך הוא מגלה שדודו ניזאם הוא זה שרצח את המלך ומעוניין להשתמש בפיגיון על מנת לשנות את העבר ובאופן זה להשתלט על הממלכה.
עלילה

דסטאן, ילד רחוב מפרס, מאומץ על ידי המלך שרמאן לאחר שגילה אומץ רב. חמש-עשרה שנים לאחר מכן, אחיו של המלך, ניזאם, מביא ראיות לנסיכים – דסטאן ובניו הביולוגיים של המלך, טוס וגארסיב – כי העיר הקדושה אלאמות זייפה כלי נשק עבור אויבי פרס. טוס מוביל את הצבא הפרסי כדי לכבוש את אלאמות. במהלך ההתקפה, דסטאן מביס שומר מלכותי ולוקח ממנו פגיון קדוש.
אלאמות נופלת לידי הפרסים, אך הנסיכה תאמינה מכחישה כי יש בעיר נפחיות נשק. טוס מבקש ממנה להינשא לו כדי לאחד את שתי הממלכות, והיא מסכימה רק לאחר שראתה את הפגיון ברשותו של דסטאן. במהלך משתה החגיגות, טוס מבקש מדסטאן להעניק לאביהם גלימה רקומה. עם זאת, הגלימה מורעלת ושורפת את שרמאן למוות. גארסיב מאשים את דסטאן ברצח המלך. דסטאן נמלט עם תאמינה, וטוס מתמנה למלך ומכריז על פרס כספי למי שילכוד את דסטאן.
בעת מחבואם, תאמינה מנסה להרוג את דסטאן ולגנוב את הפגיון, ובמהלך המאבק ביניהם, דסטאן מגלה שהפגיון מאפשר למחזיק בו לחזור אחורה בזמן. כשהוא מאמין כי טוס פלש לאלאמות עבור הפגיון, דסטאן מחליט להתעמת עם אחיו. בדרכם, השניים נלכדים על ידי שודדים-סוחרים בהנהגת השייח' עמר, שמחפש את כספי הפרס, אך הם מצליחים להימלט. לאחר שהגיעו לעיר אבראת, דסטאן מנסה לשכנע את ניזאם בחפותו. כשהוא מבחין בכוויות על ידיו של ניזאם, דסטאן מבין שניזאם תכנן את רצח המלך. דסטאן נאלץ לברוח שוב, וניזאם שולח את ההאססאסים, קבוצת לוחמים חשאית, להרוג את דסטאן ולמצוא את הפגיון.
מאוחר יותר, תאמינה מספרת לדסטאן כי בעבר הרחוק, האלים שחררו סופת חול הרסנית כדי להשמיד את האנושות, אך התרככו בעקבות התנדבותה של נערה צעירה להקריב את עצמה במקום האנושות, ולכדו את "חולות הזמן" בשעון חול גדול. תאמינה היא שומרת הפגיון הנוכחית, שניתן לנערה הצעירה בידי האלים, והפגיון יכול לחדור לשעון החול ולהשמיד את העולם. ניזאם מתכוון לחזור לילדותו, למנוע מעצמו להציל את שרמאן מתקיפת אריה ולהפוך למלך פרס במקומו. עמר לוכד את השניים שוב, אך דסטאן מציל את אנשיו של עמר ממתקפת האססאסים באמצעות הפגיון. הדבר משכנע את עמר ללוות אותם למקדש הסמוך להינדו-כוש, שם תאמינה תוכל להחזיר את הפגיון לאבן ממנה נשלף לראשונה. במקדש, גארסיב מופיע, ודסטאן משכנע אותו בחפותו. עם זאת, האססאסים תוקפים אותם במארב, הורגים את גארסיב וגונבים את הפגיון.
הקבוצה של דסטאן חוזרת לאלאמות כדי להשיב את הפגיון ולהזהיר את טוס מפני ניזאם. יד ימינו של עמר, ססו, נהרג כשהוא מחזיר את הפגיון לדסטאן, שמדגים את כוחותיו בפני טוס ומשכנע אותו באמת. ניזאם קוטע אותם, הורג את טוס ולוקח בחזרה את הפגיון. תאמינה מצילה את דסטאן ממוות, והשניים ממהרים למנהרות הסודיות מתחת לעיר שמובילות לשעון החול. הם מגיעים לניזאם, שמנסה לדקור את דסטאן וזורק אותם מצוק. תאמינה מקריבה את עצמה ומשחררת את ידו של דסטאן, וצונחת אל מותה. הדבר מאפשר לדסטאן להילחם בניזאם.
ניזאם דוקר את עמוד שעון החול, ודסטאן תופס את ידית הפגיון יחד עם ניזאם; ככל שהחול משתחרר מהשעון, הזמן חוזר אחורה לרגע בו דסטאן מוצא את הפגיון. הוא מוצא את טוס וגארסיב וחושף את בגידתו של ניזאם. ניזאם מנסה להרוג את דסטאן, אך דסטאן מביס אותו בקלות. ניזאם מתעשת ומנסה לתקוף שוב אך טוס מכניע והורג אותו. טוס מתנצל בפני תאמינה על הפלישה ומציע לחזק את הקשר בין שתי האומות על ידי נישואי הנסיכה לדסטאן. דסטאן מחזיר את הפגיון לתאמינה כמתנת אירוסין ואומר לה שהוא מצפה לעתיד המשותף שלהם.
צוות השחקנים ודמויות

ג'ייק ג'ילנהול - הנסיך דאסטן, הגיבור הראשי בסרט. דאסטן היה ילד רחוב יתום אשר אומץ בילדותו על ידי מלך שראמן לאחר שהוא גילה אומץ רב. לאורך השנים הוא הפך ללוחם אמיץ ומיומן. לאחר שהוא מוצא פגיון מיסטי שמסוגל לאנשים המחזיקים בו לחזור אחורה בזמן, ובעקבות כך הוא חייב להגן על הפיגיון מפני אלה שמעוניינים להשתמש בו לרעה.
ג'מה ארטרטון - הנסיכה תאמינה, הנסיכה היפהפייה של אלמות. מחליטה בהמשך לשתף פעולה עם הנסיך דאסטן על מנת להגן על הפגיון המיסטי מהאנשים שמעוניינים להשתמש בו לרעה.
בן קינגסלי - ניזאם, הנבל הראשי של הסרט. ניזאם הוא אחיו השאפתן של המלך שראמן ודודו של דאסטן. הוא מונע על ידי חמדנות ותאוות כוח, והוא מעוניין להשתמש בפיגיון על מנת לשנות את העבר ובאופן זה להשתלט על הממלכה.
אלפרד מולינה - השייח עמאר, איש עסקים ממולח אשר הופך לבעל ברית של דאסטן.
טובי קבל - גארסיב, אחיו המאמץ של דאסטן ולוחם אכזרי. נאמנותו למשפחת המלוכה מובילה אותו לעימות עם דאסטן מכיוון שבתחילה הוא מאמין שדאסטן רצח את המלך.
ריצ'רד קויל - טוס, בנו הבכור של המלך שראמן ויורש העצר.
הפקה > צילום

במרץ 2008 נבחר הבמאי מייק ניואל (הארי פוטר וגביע האש) לביים סרט המבוסס על משחק הווידאו "הנסיך הפרסי: חולות הזמן". הצילומים החלו במרוקו ובלונדון ביולי 2008 והסרט נועד להיות הסרט הראשון בסדרת הסרטים של "הנסיך הפרסי".
הפקה > ביקורות

הסרט זכה לביקורות מעורבות אבל הצליח בציבור. נחשב להצלחה בז'אנר הסרטים המבוססים על משחקי מחשב, ביחס לאחרים בתחום וזכה להצלחה רבה במיוחד בקופות כשהכניס ברחבי העולם 450 מיליון דולר.
פסקול

אלאניס מוריסט הלחינה את שיר הנושא של הסרט ששמו "I Remain". פסקול הסרט נכתב על ידי המלחין הארי גרגסון ויליאמס.
הנסיך הפרסי: חולות הזמן - פסקול הסרט המקורי
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| מס' | כותרת | אורך |
| 1. | "The Prince of Persia" | 5:20 |
| 2. | "Raid on Alamut" | 6:32 |
| 3. | "Tamina Unveiled" | 2:34 |
| 4. | "The King and His Sons" | 2:59 |
| 5. | "Dastan and Tamina Escape" | 4:31 |
| 6. | "Journey Through the Desert" | 2:55 |
| 7. | "Ostrich Race" | 0:59 |
| 8. | "Running from Sheikh Amar" | 3:27 |
| 9. | "Trusting Nizam" | 4:37 |
| 10. | "Visions of Death" | 1:46 |
| 11. | "So, You're Going to Help Me?" | 2:20 |
| 12. | "The Oasis Ambush" | 1:54 |
| 13. | "Hassansin Attack" | 2:59 |
| 14. | "Return to Alamut" | 3:05 |
| 15. | "No Ordinary Dagger" | 4:39 |
| 16. | "The Passages" | 3:09 |
| 17. | "The Sands of Time" | 3:58 |
| 18. | "Destiny" | 3:38 |
| 19. | "I Remain" (מבוצע בידי אלאניס מוריסט, נכתב בידי אלאניס מוריסט ומייק אליזונדו) | 4:57 |
ראו גם

הנסיך הפרסי: חולות הזמן
הנסיך הפרסי
אסף גרניט

| --- | --- |
גרניט ב-2018
גרניט ב-2018
 לידה:  20 באוגוסט 1978 (בן 46) ישראל ירושלים, ישראל 
 מסעדות:  מחניודה (ירושלים)  ז׳נז׳ירה (ירושלים)  הסדנא (ירושלים)  יודל'ה (ירושלים)  צמח (ירושלים)  DKL (ירושלים)  בית השמחות (תל אביב)  פאלומר (לונדון)  ברברי (לונדון)  קואל אופיס (לונדון)  כפרה (בלאגן לשעבר) (פריז)  שנה (פריז)  שבור (פריז)  בובל'ה (פריז)  טקס (פריז)  ברטה (ברלין)  סלע (סנט בארטס)
 פרסים והוקרה:  כוכב מישלן (18 בינואר 2021) 
 טלוויזיה:  קרב סכינים (ערוץ 10, מתמודד)  משחקי השף (רשת 13, שופט)  משחקי השף קונדיטור (רשת 13, שופט)  המסעדה הבאה (רשת 13, שופט)  מהפכה במטבח (רשת 13)  משחקי השף: אוטו אוכל (רשת 13, מתמודד)
 assafgranit.com
 
גרניט ב-2015
אסף אלקנה גרניט (נולד ב-20 באוגוסט 1978) הוא שף, מסעדן, איש עסקים ומנחה טלוויזיה ישראלי, בעל כוכב מישלן אחד במסעדת "שבור" שבפריז.
ביוגרפיה

גרניט נולד בשכונת רסקו שבירושלים, הוריו צברים ממוצא פולני ויקי, שעברתו את שם משפחתם "גוטריימן". גדל בשכונת ניות, ולמד בבית הספר התיכון ע"ש דנמרק שבעיר הולדתו.
גרניט שירת בתחילה בשירותו הצבאי כלוחם בחטיבת הצנחנים. בעקבות פציעה במהלך אימון, עבר הסבה לשרת כמדריך חובשיםבבה"ד 10 במחנה צריפין.
קריירה > מסעדנות

גרניט החל לעבוד כטבח לאחר סיום שירותו הצבאי במטבחי המסעדות המובילות בירושלים – בהן "קבליר", "לבן בסינמטק", "קולוני", ו"אדום", שבה הפך לשף, ובאותה התקופה יצא להשתלמויות מקצועיות במסעדות ברומא ובלונדון.
בשנת 2009 הקים, יחד עם אורי נבון ויוסי אלעד (שפרש לאחר מכן), את מסעדת מחניודה בסמוך לשוק מחנה יהודה. המסעדה זכתה להצלחה רבה. מאוחר יותר, היה שותף לפתיחת מסעדות נוספות בירושלים, בהן הבר-מסעדה "יודלה" בצמוד ל"מחניודה", מסעדת "מונא" הממוקמת בבית האמנים בירושלים, מסעדת "הסדנא" בעלת סגנון ה"סטייק-האוס" המשפחתי, ו"טלביה" - בית קפה בשעות היום ובר-יין בשעות הערב.
בשנת 2015 פתח עם קבוצת מחניודה מסעדה בלונדון בשם "פאלומר", שזכתה פעמיים בתואר "המסעדה הטובה ביותר בלונדון", ופעם אחת בתואר "המסעדה הטובה ביותר בבריטניה". אחר כך פתח בלונדון מסעדה נוספת בשם "ברברי". באותו השנה, נבחרה מסעדתו "פאלומר" שבלונדון כמסעדה הטובה ביותר בעיר על ידי מגזין GQ.
בקיץ 2016 הגיעה מסעדת "הברברי", בה הוא שותף, למקום השלישי מתוך מאה המסעדות הטובות ביותר בלונדון ובקיץ 2018 הגיעה למקום הראשון על ידי המגזין הלונדוני Time Out.
בקיץ 2017 נפתחה המסעדה הראשונה של השף בצרפת, מסעדת "בלאגן" שבפריז בירת צרפת, ואחר כך פתחה הקבוצה בירושלים את המסעדה השישית של אסף וקבוצת מחניודה "דקל 3".
באוגוסט 2018 הודיע על פתיחת מסעדה שלישית בלונדון בשם "קואל אופיס".
בשנת 2023 עם שינוי המיתוג של חברת אלעל גרניט הפך לשף של החברה.
קריירה > מסעדת "שבור" - כוכב מישלן

בספטמבר 2019 נפתחה מסעדת "שבור" בפריז שבינואר 2021 זכתה בכוכב מישלן. בכך, הייתה למסעדה הראשונה הזוכה בעיטור זה על הגשת מנות מהמטבח הישראלי. בנוסף גם ב-2022 וב-2023 זכתה המסעדה שוב בכוכב מישלן.
בתחילת 2020 נפתחה לראשונה מסעדה צמחונית לקבוצת מחניודה ולגרניט – מסעדת "צמח".
באמצע שנת 2021 פתח גרניט עם קבוצת מחניודה את מסעדת לוטה (LOTTE) שהיא המסעדה הכשרה הראשונה שלו, למרגלות הכנרת בבית מלון חדש בטבריה.
ב-2022 פתח השף את המסעדה "סלע" הנמצאת בסן ברתלמי, בקריביים, ואת מסעדת ברטה (ע"ש סבתו) בברלין.
בבעלותו המסעדות "צמח" בירושלים ובתל אביב, והוא אחראי גם למערך ההסעדה של חברות ההייטק Wix ראפיד ולייטריקס.
קריירה > בטלוויזיה

ב-2008 גרניט הפסיד בעונתה השנייה של התוכנית "קרב סכינים" בערוץ 10, וייצג את ישראל בגרסה האמריקאית של התוכנית.
החל מינואר 2014 גרניט משמש כשופט בתוכנית המציאות הקולינרית של "רשת", "משחקי השף" בערוץ 13.
החל מ-2015 גרניט הוביל את תוכנית הדוקו-ריאליטי "מהפכה במטבח" בערוץ 2, שהיא גרסה ישראלית לתוכנית הבריטית "בעזרת השף" ("Kitchen Nightmares") עם השף גורדון רמזי. בשנה שלאחר מכן, שודרה העונה השנייה של התוכנית.
במרץ 2017 החל שידורה של התוכנית "משחקי השף: אוטו אוכל", בה השתתף גרניט יחד עם השפים מאיר אדוני ומושיק רוט.
בשנת 2021 שיחק בעונה השנייה של הסדרה "מצולמים" המשודרת בהוט 3.
ב-24 בינואר 2022 החל לשמש כשופט בתוכנית המציאות "המסעדה הבאה" ברשת 13, לצד השפים מושיק רוט, יוסי שטרית ורותי רוסו.
בשנת 2022 השתתף כשחקן אורח בעונה השנייה של הסדרה לבד בבית.
הוצאת ספר

ב-2014 היה שותף בהוצאת הספר "אוטואוכל: טעימה מירושלים" שעסק בתרבות האכילה בירושלים.
חיים אישיים

גרניט היה נשוי לבמאית מורן איפרגן, ולהם בן.
הערות שוליים

↑  גבי בר־חיים, "אני קורא את הטוקבקים איזה שחצן הוא. על מה אתם מדברים? אני עוד רגע תולה את עצמי", באתר ynet, 29 בספטמבר 2015
↑  רותם מימון וטלי וקושניר, עכבר העיר אונליין, חדשות אוכל: קבוצת מחניודה לא נחה לרגע, באתר הארץ, 10 בדצמבר 2013
↑  ריטה גולדשטיין, ‏פאלומר של אסף גרניט הוכרזה כמסעדה הטובה ביותר בלונדון, באתר ‏מאקו‏, 29 באפריל 2015
↑  רעות ברנע, המסעדה של השף אסף גרניט - במקום הראשון ברשימת 100 המסעדות הטובות בלונדון, באתר כלכליסט, 28 באוגוסט 2018
↑  "זה קצת כמו לקחת אליפות ולנסות לשמור עליה", באתר ‏מאקו‏, 2 באוגוסט 2018
1 2   רותי רוסו, אסף גרניט: "כשהכל ייגמר לאנשים יהיה פחות כסף להוציא", באתר ynet, 22 בפברואר 2021
↑  יעל לאור‏, שומר על הכוכב: אסף גרניט שוב זוכה במישלן, באתר וואלה, 22 במרץ 2022
↑  תיקי גולן, בפעם השלישית: אסף גרניט קיבל שוב כוכב מישלן, באתר ynet, 6 במרץ 2023
↑  מתן אברמוביץ', עכבר העיר אונליין, השפים עומר מילר ואסף גרניט יתחרו בתוכניות בישול אמריקאיות, באתר הארץ, 20 במרץ 2011
↑  מנהלים אמנותיים: השף אסף גרניט ואיתי מאוטנר, אוטואוכל: טעימה מירושלים, מהדורה ראשונה, ירושלים: עונת התרבות בירושלים, 2014, מסת"ב 9789659186440
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007524048605171  VIAF: 310737653   WorldCat (עם VIAF): 310737653
סינתיה אוזיק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 באפריל 1928 (בת 96) ניו יורק 
 שם לידה:  Cynthia Shoshana Ozick 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת המדינה של אוהיו, אוניברסיטת ניו יורק, תיכון האנטר קולג' 
 שפות היצירה:  אנגלית
 תחום כתיבה:  רומן, סיפור קצר, מאסה
 נושאי כתיבה:  חיים יהודיים בארצות הברית, שואה, הגירה
 תקופת הפעילות:  מ-1966
 פרסים והוקרה:  פרס או. הנרי, מלגת גוגנהיים
 חתימה:   
 
סינתיה אוזיק (באנגלית: Cynthia Ozick; נולדה ב-17 באפריל 1928) היא סופרת יהודייה-אמריקאית.
קורות חיים

סינתיה שושנה אוזיק נולדה במנהטן להורים יהודים-רוסים, וגדלה ברובע הברונקס, שם חוותה מקרים מרובים של אנטישמיות ברחובות בשכונה וכן בבית הספר, כשמיאנה לשיר שירי חג המולד. את תוארה הראשון סיימה ב-NYU, והמשיכה לתואר שני בספרות אנגלית באוניברסיטת המדינה של אוהיו, שם התמקדה בספריו של הנרי ג'יימס. אוזיק היא אחייניתו של המשורר והסופר אברהם רגלסון.
תמות ספרותיות

אוזיק כותבת על חייהם של יהודים אמריקאים, וכן על פוליטיקה, היסטוריה, וביקורת ספרותית. היא גם כותבת ומתרגמת שירה. השואה והשלכותיה הן תמות מרכזיות בכתיבתה. היא כותבת גם על הגירה, ועל ניתוקים של זהות שהגירה גוררת, את הבנייה מחדש של העצמי שהיא דורשת, והטראומה הכרוכה במעבר ממעמד אחד לאחר.
פרסים והכרה

ב-1971 זכתה אוזיק בפרס על שם אדואר לואיס ולאנט עבור אוסף סיפוריה הקצרים, שפיכות דמים, הרבי המתפקר: מבחר סיפורים. ב-1972 זכתה בפרס הלאומי לספרים יהודיים על ספרה "הרב הפגני ועוד סיפורים"(אנ'). ב-1997 זכתה בפרס דיאמונשטיין-שפילווגל לאמנות המסה עבור Fame and Folly. שלושה מסיפוריה הקצרים זכו במקום ראשון בתחרות או. הנרי, וגם הייתה זוכת המקום הראשון הראשונה בתחרות ריאה לסיפור הקצר. ב-2000 היא זכתה בפרס מעגל מבקרי הספרים הלאומי עבור הספר Quarrel & Quandary. הרומן Heir to the Glimmering World (2004) (אשר יצא בממלכה המאוחדת בשם The Bear Boy) זכה לשבחים בקרב המבקרים, והספר היה ברשימה הקצרה של פרס מאן בוקר. ב-2008 זכתה בפרס PEN/Nabokov וכן בפרס PEN/Malamud, אשר נוסד על ידי משפחתו של ברנרד מלמוד כדי לכבד הצטיינות בתחום הסיפור הקצר. ספרה Foreign Bodies היה ברשימה הקצרה לפרס אורנג' (2012) ולפרס Jewish Quarterly-Wingate (2013ׁׁׁׂׂׂׂ
כתביה > ספרים

Trust (1966)
The Cannibal Galaxy (1983)
The Messiah of Stockholm (1987)
The Puttermesser Papers (1997)
Heir to the Glimmering World (2004) (published in the United Kingdom in 2005 as The Bear Boy)
Foreign Bodies (2010)
כתביה > סיפורים קצרים

The Pagan Rabbi and Other Stories (1971)
Bloodshed and Three Novellas (1976)
Levitation: Five Fictions (1982)
Envy; or, Yiddish in America (1969)
The Shawl (1989)
Collected Stories (2007)
Dictation: A Quartet (2008)
כתביה > אוספי מסות

All the World Wants the Jews Dead (1974)
Art and Ardor (1983)
Metaphor & Memory (1989)
What Henry James Knew and Other Essays on Writers (1993)
Fame & Folly: Essays (1996)
Quarrel & Quandary (2000)
The Din in the Head: Essays (2006)
כתביה > דרמה

Blue Light (1994)
כתביה > אחרים

A Cynthia Ozick Reader (1996)
The Complete Works of Isaac Babel (introduction 2001)
Fistfuls of Masterpieces
כתביה > תרגומים לעברית

שפיכות דמים, הרבי המתפקר: מבחר סיפורים - בתרגום שולמית אריאל, ספרית פועלים, 1982.
הצעיף - בתרגום אורה מיכאלי, זמורה-ביתן, 1991.
המשיח מסטוקהולם - בתרגום עדה פלדור, זמורה-ביתן, 1992.
ריחוף - בתרגום עדה פלדור, זמורה-ביתן, 1993.
גלקסיית הקניבלים - בתרגום עדה פלדור, זמורה-ביתן, 1993.