stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סאלי ביין
קורות חיים

סאלי ביין נולד בשנת 1881 בעיר ‏אינוברוצלב (שמה בגרמנית: הוהֶנְזַלְצָה Hohensalza) שהייתה אז ברייך הגרמני (כיום בפולין). לא ידוע כמעט דבר על ילדותו, מלבד עובדת היותו בעל אזרחות גרמנית. ידוע גם שאביו היה חייט ושמו לייב, ושהיה לו אח יחיד יליד 1879, שנשלח בטרנספורט הראשון מברלין מזרחה, הגיע ללודז' ושם נפטר ב-3 בפברואר 1942.
משנת 1902 עד שנת 1906 למד במכון להכשרת מורים יהודיים על שם משה מנדלסון בברלין, אותו סיים כמורה בבית ספר יסודי. לאחר מכן עבד במוסד לחירשים-אילמים של איש החינוך היהודי מרכוס רייך (גר') בווייסנזה, שבו לימדה גם רֶבֶּקָה פרדריקה לוונשטַיין (Rebeka Löwenstein), שאותה נשא לאישה. רֶבֶּקָה לוונשטיין נולדה ב-15 באוגוסט 1883 למשפחה יהודית אמידה מהעיר ראוישהולצהאוזן (גר') במדינת הסן שבגרמניה. בסיום לימודי תיכון ביקשה ללמוד ריפוי ליקויי דיבור וטיפול סיוע בחירשות (כולל שפת סימנים). הסובלים מליקויים אלו הוגדרו אז ברפואה ״דבילים״ ומרביתם אושפזו במוסדות סגורים יחד עם חולי נפש. בעת לימודיה ועבודת ההתנסות (סטאז׳) הכירה את סאלי ביין, שלמד במקביל אליה, והשניים נישאו בשנת 1908 ועברו לטפל בילדים בעלי צרכים מיוחדים נפשיים וגופניים וביניהם גם בעלי ליקויי דיבור ושמיעה.
ביין ככל הנראה הצטיין בעבודתו, כך שכבר בגיל 26 מונה למנהל המוסד החינוכי לילדים יהודים עם מוגבלות שכלית התפתחותית שנפתח בעיירה בֶּיילִיץ (Beelitz(אנ')). ביין נבחר למשרת מנהל המוסד החינוכי ״לכל חייו״, וזאת לפי מכתב שמוצג בסרט שהגיע לידי החוקרים.
קורות חיים > הסוף

מ-1933, לאחר עליית הנאצים לשלטון, החלו חיי הדיירים במעון להשתנות באופן דרמטי. בין 1933 ל-1942 נאלץ ביין לנהל מאבק מתמיד כדי שהכפר ימשיך להתקיים ולהדוף ניסיונות בלתי פוסקים של השלטונות המקומיים בעיירה להפריע לפעילות הכפר ולהביא לסגירתו. הטענה המרכזית הייתה שהמקום מכתים את האוכלוסייה השקטה של העיירה ומשפיע לרעה על התיירים המגיעים למקום. ההסתה של הנאצים, שהיו מעוניינים לסגור את המעון, לא אפשרה לביין להמשיך בפעילותו ללא הגבלה. בסיועם של כמה מתושבי בֶּיילִיץ הוא הצליח לדחות את הקץ לזמן מה.
בחודש אפריל 1942 עברו הנאצים לפעילות השמדה של שוכני הכפר: קרוב ל-30 חניכים ואנשי צוות מהכפר הוצאו ונשלחו לגטו ורשה. ביין הבין שגורלו של המקום נחרץ, אך נשאר במקום, למרות שלו ולמשפחתו היו אשרות יציאה מגרמניה. כחודשיים לאחר מכן, ב-13 ביוני 1942, יצא מברלין "משלוח למזרח" ועליו 748 יהודים תושבי ברלין וכ-280 יהודים תושבי האזור, בהם גם כל החניכים ואנשי הצוות שנותרו בכפר: סאלי ביין, אשתו רֶבֶּקָה, בתם הצעירה ליזה-קרולה ו-47 חניכים ואנשי צוות. הרכבת הובילה אותם למחנה ההשמדה סוביבור, שם נרצחו.
המקום הוסב מיד לבית ספר לכלכלת בית של "אגודת הנערות הגרמניות" וכל הרכוש שהיה בו נמכר על פי החלטת העירייה כרכוש נטוש לתושבי העיירה. לאחר המלחמה עבר המקום מספר גלגולים, וב-1991 נפתח בו בית ספר תיכון, שב-1997 נקרא על שמו של סאלי ביין, ושלט הנצחה נקבע במקום. מי שפעל למען קריאת בית הספר התיכון על שמו של סאלי ביין היה הכומר האוונגליסטי של בייליץ.
הנצחה

ב-2022 הופיע הספר "כפר הילדים המיוחדים של סאלי ביין" מאת רוני מאיר דותן. הספר מבוסס על המחקר של צמד החוקרים טַטְיַאנָה-מַתַּנְיָה רוּגֶה ורוני דותן, שהעלו את סיפור הכפר בשנת 2017. הסיפור פורסם באוגוסט 2018 לראשונה בבלוג של הספרייה הלאומית. במהלך מחקרם הם ריכזו לראשונה שמות של מעל 400 תלמידים ותלמידות שלמדו בכפר במהלך השנים, ובכללם שני נערים שהגיעו מארץ ישראל המנדטורית. השניים חשפו קרובי משפחה של התלמידים בישראל ומחוצה לה. כמו כן מצאו אלבום תצלומים מחיי הכפר בשנות השלושים של המאה ה-20.
על בסיס הספר הפיק רוני דותן סרט תיעודי שביים דן וולמן, "הילדים של סאלי ביין". הסרט הופק בחסות ההסתדרות הציונית העולמית. הקרנת הבכורה הייתה בינואר 2023.
ב-28 בינואר 2025 קיימה הוועדה המיוחדת לזכויות הילד של הכנסת ישיבה בנושא "העצמת ילדים עם צרכים מיוחדים בראייה היסטורית", בה הוקרן הסרט. בהחלטות הישיבה הודתה הוועדה לרוני דותן על הפקת הסרט והצגתו בפני הוועדה והנחתה את משרדי הבריאות, החינוך, הרווחה והעבודה, את מרכז השלטון המקומי ואת המוסד לביטוח לאומי לחזק את תחום הזיהוי והאיתור של ילדים עם צרכים מיוחדים, לפעול לחזק את המענים לילדים אלה ולפעול להסרת חסמים על מנת לאפשר לילדים אלה למצות את הזכויות המגיעות להם במטרה לקדמם.
ביוני 2020, קיימו הקרן הקיימת לישראל וארגון בני ברית טקס, בו הסירו את הלוט מעל לוח זיכרון שהוצב ביער הקדושים, לאחר שרוני דותן הביא לידיעתם את סיפורם של הזוג ביין.
בכפר הנוער של הקרן הקיימת לישראל ליד היישוב נס הרים הוקמה בשנת 2021 חצר לפעילות ספורט של אנשים עם צרכים מיוחדים, אשר הוקדשה לסאלי ביין.
ב-9 במאי 1988 פרסמה מועצת מחוז פוטסדאם שבגרמניה המזרחית "הוראות לציון חמישים שנה לליל הבדולח הפשיסטי". לרגל המאורע, קבעו הנהלת בית הספר החקלאי במקום והמפלגה הקומוניסטית לוח זיכרון ממתכת בחזית הבניין. הלוח הנציח את המורים והתלמידים שלמדו במקום בתקופת השלטון הנאצי. לימים הוחלף לוח הזיכרון הזה בלוח הנצחה משיש המוצב בצד הבניין.
לאחר איחוד גרמניה ב-1990, הוחלט ב-1991 להקים בית ספר תיכון בבייליץ, ולשם כך הועברו שטח הכפר והמבנה לעיריית בייליץ, למרות שהקהילה היהודית הגישה בקשה להשבת הרכוש. לצורך בחירת שם לבית הספר הוקמה ועדת שמות. בין ההצעות שהועלו, העלה הכומר האוונגלי של העיירה הצעה לקרוא לבית הספר על שם ביין. ההצעה התקבלה בשתיקה ובהתנגדות. רק בשנת 1997 נקבע השם "הגימנסיה על שם סאלי ביין" וכך נקרא מאז בית הספר במקום.
לקריאה נוספת

רוני מאיר דותן, כפר הילדים המיוחדים של סאלי ביין, ספרי ניב, 2022
Tatjana Matanya Ruge, Andreas Paetz, Die Israelitische Erziehungsanstalt in Beelitz und ihr Leiter Sally Bein, Hentrich & Hentrich 2022, ISBN 978-3-95565-526-6 (בגרמנית)
הערות שוליים

↑  התצלומים בערך זה, מהתקופה שבה מדובר, צולמו על ידי המחנך ארתור פיינר, שהעביר את אלבום התצלומים לגב' דגמר דרובס, שמסרה אותו לחוקרים טַטְיַאנָה-מַתַּנְיָה רוּגֶה ורוני דותן עם אישור בכתב לפרסם את התמונות
↑  התצלומים בערך זה, מהתקופה שבה מדובר, צולמו על ידי המחנך ארתור פיינר, שהעביר את אלבום התצלומים לגב' דגמר דרובס, שמסרה אותו לחוקרים טַטְיַאנָה-מַתַּנְיָה רוּגֶה ורוני דותן עם אישור בכתב לפרסם את התמונות
1 2  ראו הערה מספר 1
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  מחקר של טַטְיַאנָה-מַתַּנְיָה רוּגֶה ורוני דותן על סאלי ביין ועל פועלו
1 2 3 4  Sally Bein, Sally-Bein-Gymnasiums (בגרמנית)
1 2 3 4 5 6 7 8  דורית גני, סאלי ביין: יאנוש קורצ'אק של הילדים המיוחדים, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 13.08.2018
1 2 3 4 5 6 7 8  Dagmar Drovs, Heilpädagogik im Deutschen Judentum: Eine Spurensicherung 1873-1942, Lit, 2000, עמ' 56-71. (בגרמנית)
↑  מורים יהודים שהתמחו באותו בית הספר היהודי-גרמני לחירשים מייסודו של מרכוס רייך הקימו ב-1932 בית ספר לחירשים בירושלים ופיתחו את שפת הסימנים הישראלית משפת הסימנים הגרמנית (אנ')
↑  דותן, עמ' 35
↑  דותן, עמ' 30
1 2 3  Anke Geißler-Grünberg, Geschichte der Jüdischen Gemeinde in Beelitz, Universität Potsdam - Jüdische Friedhöfe in Brandenburg, ‏16.07.2018 (בגרמנית) (ארכיון)
↑  דותן, עמ' 31
↑  דותן, עמ' 35–36
↑  דותן, עמ' 41
↑  דותן, עמ' 51
↑  דותן, עמ' 66
↑  דותן, עמ' 74–79
↑  Beelitz - Am Anfang stand ein "Mord", Moses Mendelssohn Zentrum für europäisch-jüdische Studien - Universität Potsdam (בגרמנית)
↑  במקור שבהערת שוליים מספר 2 מצוין, כנראה בטעות, כי הם הובלו כבר בתאריך 1 ביוני 1942 לאושוויץ וכי שם קרוב לוודאי נרצחו
↑  כפר הילדים המיוחדים של סאלי ביין, באתר ספרי ניב
↑  הקרנת הסרט "הילדים של סאלי ביין"- סרטו של דן וולמן, באתר סינמטק תל אביב
↑  הוועדה המיוחדת לזכויות הילד - העצמת ילדים עם צרכים מיוחדים בראייה היסטורית, באתר הכנסת, ‏28 בינואר 2025
↑  קק"ל ובני ברית יקדמו את הנגשת יער הקדושים לבעלי צרכים מיוחדים והפיכתו לאתר חינוכי על השואה: ההחלטות הוצגו בטקס הנצחה לזכרו של שמואל (סאלי) ביין במערת בני ברית ביער שבפאתי ירושלים, באתר קרן קימת לישראל, ‏17.6.2020
↑  KKL-JNF and B'nai B'rith World Center Honor Holocaust-era Educator Samuel (Sally) Bein Who Was Murdered in Sobibor, B’nai B’rith International, ‏17.6.2020
↑  Die letzte Reise von Samuel Bein und seinen Schülern, JÜDISCHER NATIONALFONDS E.V.
KEREN KAYEMETH LEISRAEL, Deutschland
↑  דותן, עמ' 101
↑  דותן, עמ' 98–99
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011653072005171  GND: 1254644059  LCCN: no2024000671  VIAF: 5465164913198418980006   WorldCat (עם VIAF): 5465164913198418980006 
עטיפת הספר על כפר הילדים המיוחדים של סאלי ביין מאת רוני מאיר דותן
בראד נוט

ג'ון בראדפורד נוט (באנגלית: John Bradford Knott; נולד ב-17 באפריל 1986) הוא פוליטיקאי אמריקאי המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-13 של מדינת קרוליינה הצפונית. נוט הוא חבר המפלגה הרפובליקנית.
ביוגרפיה

נוט נולד ב-17 באפריל 1986 בקרוליינה הצפונית. הוא למד בבית הספר סנט דייוויד בריילי השוכן בראלי, בירת המדינה. הוא השלים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת ביילור, ולאחר מכן לימודי תואר שני במשפטים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת וייק פורסט. בתום לימודיו הגבוהים החל לעבוד כתובע פדרלי במחוז בית המשפט הפדרלי של ארצות הברית עבור מזרח קרוליינה הצפונית.
בבחירות 2024 התמודד נוט לבית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס ה-13 של קרוליינה הצפונית. בבחירות המקדימות התמודדו 14 מועמדים, ומתוכם סיים במקום השני עם 18.7% מקולות הבוחרים. הוא העפיל לסיבוב השני מול קלי דוהטרי, שסיימה במקום הראשון עם 27% מהקולות. לאחר שנשיא ארצות הברית לשעבר דונלד טראמפ והארגון "אמריקאים למען שגשוג" הביעו תמיכה בנוט, פרשה דוהטרי מהמרוץ ונוט גרף 90.8% מהקולות. בבחירות הכלליות זכה ב-58.6% מהקולות לאחר שגבר על מועמד המפלגה הדמוקרטית פרנק פירס.
כהונתו של נוט החלה עם התכנסות הקונגרס ה-119 של ארצות הברית ב-3 בינואר 2025.
הערות שוליים

↑  House hopeful touts his record on crime, באתר Restoration NewsMedia‏, 29 בדצמבר 2024 (באנגלית)
↑  קלואי רפרטי, Former President Trump endorses Brad Knott for NC’s 13th Congressional District, באתר WNCN‏, 6 באפריל 2024 (באנגלית)
↑  AP Race Call: Republican Brad Knott wins election to U.S. House in North Carolina’s 13th Congressional District, באתר AP‏, 6 בנובמבר 2024 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  US Congress: K000405
שינוי שם

שינוי שם הוא תהליך שבו משתנה שמו הפרטי או שם משפחתו של אדם. שמו של אדם ניתן לו בדרך כלל סמוך ללידתו. לעיתים מלווה שם זה את האדם עד אחרית ימיו, ולעיתים עובר השם שינוי מסיבות שונות – לרוב לפי  בחירתו של האדם.
בעקבות הגירה

הגירה למדינה חדשה, ששפתה שונה משפת האם של המהגר, מביאה פעמים רבות לבחירת שם חדש התואם את המקובל במדינה החדשה, כחלק מתהליך ההתאקלמות בה. בישראל, ששפתה העיקרית היא עברית, קרוי המעבר לשם עברי בשם עברות.
בעקבות שינוי מרצון

אנשים רבים משנים את שמם, אם מטעמים של רצון בשם שונה או מודרני יותר, אם מרצון להתנער משם שאינו נאה בעיניהם, אם כחלק מתהליך של שינוי מגדרי ואם בעקבות היוועצות באנשים הנתפשים בעיניהם בעלי סמכות או ידע בנושא, כמו רבנים או נומרולוגים, ומתוך אמונה ששינוי השם יביא לשינוי בגורלם. חוק השמות מתיר לכל אדם מעל גיל 18, שאינו נדרש לאפוטרופוס, להגיש בקשה לשינוי שמו. מי ששינה את שמו אינו יכול לשוב ולשנותו פעם נוספת בתוך שבע שנים מרגע אישור השינוי האחרון, אלא באישורו של שר הפנים.
חוק השמות בישראל

חוק השמות עוסק במצבים אחדים של שינוי שם:
אימוץ: בעת אימוץ של ילד, הוא מקבל שם משפחת מאמציו אך אינו מקבל שם פרטי חדש, אלא אם קבע בית המשפט בצו האימוץ קביעה אחרת.
נישואין: סעיף 6 לחוק קובע כי מי שנישא רשאי בכל עת להמשיך לשאת או לשוב לשאת שם משפחה קודם, לבחור בשם המשפחה של בן זוגו, לצרף לשם משפחתו את שם המשפחה של בן זוגו, לבחור שם משפחה זהה לשם המשפחה שבחר בן זוגו גם אם שם זה שונה משמות המשפחה הקודמים של בני הזוג, ולצרף לשם משפחתו שם משפחה שבן זוגו בחר לצרף לשם משפחתו. שינוי השם מתבצע על ידי רשם הנישואין, והוא נכנס לתוקף מיד עם הנישואין.
שינוי מרצון: כל בגיר רשאי לשנות שם משפחתו ושמו הפרטי (סעיף 10 לחוק). קטין שהוריו שינו שם משפחתם, מקבל על ידי כך את שם משפחתם החדש; וקטין שאחד מהוריו שינה את שם משפחתו לשם משפחתו של ההורה האחר יקבל על ידי כך את שם המשפחה המשותף. במצב של שינוי שם יש להודיע על כך לשר הפנים, ולפי סעיף 16 לחוק השר רשאי לפסול את בחירת השם אם סבור השר שהשם החדש עלול להטעות או לפגוע בתקנת הציבור או ברגשותיו. השר אינו רשאי לפסול שם מן הטעם שהשם נבחר עקב קשר בין ידועים בציבור.
שינוי שם כסגולה ביהדות

שינוי שם או הוספת שם נהוג לעיתים ביהדות בעיקר כסגולה לאדם חולה. מקור המנהג מהתלמוד הבבלי במסכת ראש השנה. רבי יצחק מצוטט שם כאומר שאחד מהדברים שקורעים גזירה רעה הנגזרת על האדם הוא שינוי השם. גם ספר הזוהר מסביר כי שמו של האדם הוא הגורם לכל הדברים שקורים לו, ולכן כשאדם נקלע למצוקה משנים את גורלו באמצעות שינוי השם.
סיבות שונות מהוות סיבה לשינוי השם, הסיבה העיקרית והנפוצה היא החלפת שמו של אדם חולה, או הוספת שם נוסף לשמו. כך מצינו כבר בתנ"ך, שם אלוהים מצווה את אברהם, לפני שנולד לו בנו יצחק, שיחליף את שמו מאברם לאברהם, ועל ידי כך ישתנה מזלו ויוכל להוליד ילדים. במדרש נכתב על כך: ”אברם אינו מוליד – אברהם מוליד; שרי אינה יולדת – שרה יולדת.” (מדרש קהלת, פרשה ה').
סיבה נוספת להחלפת שם מופיעה ברמב"ם כאחד מדרכי התשובה לאדם שחטא: ”מדרכי התשובה... ומשנה שמו, כלומר: אני אחר ואיני אותו האיש שעשה אותן המעשים, ומשנה מעשיו כולן לטובה ולדרך ישרה...” (משנה תורה לרמב"ם, ספר המדע, הלכות תשובה, פרק ב', הלכה ד').
להלכה מובא ברמ"א:
נהגו לברך חולים בבית הכנסת לקרא להם שם חדש כי שנוי השם קורע גזר דינו
נהוג להוסיף שם בעל משמעות; לדוגמה לחולה מוסיפים את השם "חיים" כרמז שיחיה, או "רפאל" מלשון רפואה, או "חיה" וכדומה, זאת על פי המובא האר"י כתב שהשם הניתן לתינוק על ידי הוריו אינו אקראי, אלא זה השם ששם אלוהים בפיהם: ”נמצא כי כאשר נולד האדם, וקורין לו אביו ואמו שם אחד העולה בדעתם, אינו באקראי ובמזדמן כי הקב״ה משים בפיו השם ההוא, המוכרח אל הנשמה ההיא, כמו שאמר הכתוב אֲשֶׁר-שָׂם שַׁמּוֹת בָּאָרֶץ.” השם נוסף בדרך־כלל בראש השם הקיים. אם החולה לא קם מחליו הוספת השם לא חלה והמת נקרא בשמו הקודם.
החיד"א, בספרו "סנסן ליאיר", כתב כי שינוי השם ייעשה על ידי חכם וירא שמיים, ובכוונה. בספר תולדות אדם וחוה לרבנו ירוחם מופיע סדר שינוי השם הכולל: פסוקים, פרקי תהילים, תפילות שונות בעברית ובארמית ותקיעת שופר, כל זאת בספר תורה פתוח ובמניין אנשים.
שינוי שם כסגולה ביהדות > שינויי שמות בתנ"ך

בתנ"ך מופיעים מקרים רבים של שינויי שמות, שברובם נעשו מציווי של אלוהים, וחלקם נעשה על ידי בני אדם.
שינויי שמות שנעשו על ידי ציווי אלוהי:
אברם – אברהם (בראשית י"ז, ה')
שרי – שרה (בראשית י"ז, ט"ו)
יעקב – ישראל (בראשית ל"ה, י')
שינויי שמות שנעשו על ידי בני אדם:
הושע – יהושע (במדבר י"ג, י"ז)
יוסף – צפנת פענח (בראשית מ"א, מ"ה)
בן אוני – בנימין (בראשית ל"ה, י"ח)
שלמה – ידידיה (שמואל ב', פרק י"ב, כ"ד-כ"ה)
נעמי – מרא (רות א', כ')
לקריאה נוספת

רבנו ירוחם, סדר שינוי שם, חלק חוה, נתיב כ"ח, סוף חלק ראשון, דף רל"א ע"ב
הערות שוליים

↑  "אמר רב יצחק: ד' דברים מקרעין גזר דינו של אדם אלו הן: צדקה, צעקה, שינוי השם ושינוי מעשה". דף ט"ז, עמוד ב'.
↑  פרשת נח, סעיפים ט"ו-ט"ז.
↑  שו"ת הרבש"א חלק ה' מ"ח
↑  ספר הגלגולים לרבי חיים ויטאל הקדמה כ״ג
↑  ספר תהילים, פרק מ"ו, פסוק ט'
↑  הרב יחיאל מיכל טוקצינסקי, גשר החיים, עמ' ה, פ"א סי' ג ס"ה, באתר היברובוקס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb13776388r (data)  GND: 4041187-4  LCCN: sh85089624
איבי-סין

איבי-סין, מלך שומרי בסוף האלף השלישי לפני הספירה, האחרון בשושלת השלישית של אור.
חייו

על פי הכרונולוגיה התיכונה, איבי-סין נולד בשנת 2028 לפני הספירה והיה הדור החמישי לשושלת השלישית של אור, השושלת שהקימה את האימפריה המפוארת בשומר של סוף האלף השלישי, ושבמסגרתה פרחה ושגשגה הספרות והתרבות השומרית.
בשנתיים הראשונות לשלטונו התנהלו ענייני הממלכה על מי מנוחות, אולם החל משנתו השלישית החל כרסום חמור בשלטונו. האמורים, שבטי נוודים שהגיעו ממזרח, החלו לפלוש אל תוך האימפריה. הם חדרו את החומה העצומה שהקים שו-סין, אביו של איבי-סין, כחיץ בפניהם, והחלו במסעות רצח וביזה ברחבי האימפריה.
התוצאות ההרסניות של פלישותיהם לא היו רק פוליטיות וצבאיות אלא גם כלכליות: החקלאות חדלה מלפעול כסדרה והדרכים נחסמו, עובדה שהפריעה לייבוא תבואה מחוץ לאור. באופן זה נוצר מצב של מחסור, שהגיע במהרה לאינפלציה קשה. מחירי התבואה נסקו פי שישים ובזו אחר זו חדלו הערים בפריפריה, אשר היו משועבדות לאור הבירה, להכיר בשלטונו של איבי-סין, ובכך פוררו את האימפריה עד שנשארה רק הבירה אור לבדה. עדות חשובה להתפוררות האימפריה הם המסמכים הכלכליים שנמצאו בערי שדה אלו, אשר מציינים פחות ופחות את תאריך כתיבת המסמך על פי שמות השנים שקבע איבי-סין. כמו כן, ישנן עדויות על הפסקת תשלומי מס הקרבן למקדש הראשי באור.
בחולשתו, שלח איבי-סין את הפקיד הבכיר אישבי-ארה כדי לקנות תבואה בצפון, וזה השיב לו במכתב בו הוא מפרט את קשיי העברת התבואה לאור כיוון שליטתם של האמורים על המצודות והדרכים. בסופו של המכתב, מציע אישבי-ארה למנותו לשליט של שתי ערים חשובות: איסין וניפור. איבי-סין הסכים להצעה זו, שייתכן ונאמרה אף בנימה של איום, ובכך סלל את הדרך לאישבי-ארה להיות המלך החשוב הבא במסופוטמיה שיבוא תחתיו. לאחר זמן לא רב, פלשו אף העילמים לאימפריה המפוררת, החריבו את הבירה אור ואת מקדשה, הרגו את תושביה והגלו את המלך איבי-סין לעילם, שם מצא את מותו. אירוע זה התרחש בשנת 2004 לפני הספירה, ועם נסיגת הפולשים מילא אישבי-ארה את הוואקום השלטוני שנוצר והקים שושלת מלוכה חדשה וחזקה, שושלת איסין.
נפילתו של איבי-סין היא גם נפילתה של ממלכת אור III, אשר תחת שלטונה זכתה התרבות השומרית לפריחה חסרת תקדים שהניבה את רוב היצירות השומריות הקלאסיות המוכרות לנו כיום. אמנם, בתקופות שבאו אחר כך המשיכו לכתוב בשומרית, אך השפה הלכה והתנוונה ואת מקומה דחקה השפה האכדית, שהפכה במהרה לשפה העיקרית של המסופוטמים ושל המרחב כולו. חורבנה של העיר אור ועימה הממלכה כולה מתועד בחמש קינות שומריות פיוטיות, שכל אחת מהן מוקדשת לחורבנה של עיר אחרת: הקינה על חורבן אור, הקינה על חורבן שומר ואור, הקינה על חורבן ניפור, הקינה על חורבן ארידו והקינה על חורבן ארך.
ראו גם

רשימת המלכים השומרית
לקריאה נוספת

ש. שפרה ויעקב קליין (מתרגמים, עורכים ומבארים), בימים הרחוקים ההם: אנתולוגיה משירת המזרח הקדום, עם עובד, 1996.
נתן וסרמן ויגאל בלוך, האמורים: מסופוטמיה בראשית באלף השני לפנה"ס, כרמל, 2019
קרב פרי גן

קרב פרי גן התרחש ב-7 באוקטובר 2023, במסגרת טבח שבעה באוקטובר. במהלך הקרב הסתערו מחבלים המשתייכים לארגון הטרור חמאס על מושב פרי גן הסמוך לדרום רצועת עזה, במטרה לבצע טבח בתושבי המושב ולחטוף מהם לרצועת עזה. מולם לחמו חבר כיתת הכוננות היחיד ביישוב, רבש"צ חבל שלום, 2 שוטרים שהגיעו למקום, ואליהם הצטרפו במצטבר 11 מחברי כיתת הכוננות של היישוב הקהילתי שלומית שקפצו למקום על דעת עצמם, כדי לסייע לתושבי פרי גן. הם ניהלו קרב עם המחבלים והצליחו לבלום אותם. שוטר ושניים מחברי כיתת הכוננות נהרגו בקרבות, וחמישה נפצעו.
רקע

בבוקר 7 באוקטובר 2023, יום שבת, שמחת תורה, כ"ב בתשרי ה'תשפ"ד, פתחו ארגוני הטרור חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני בטבח שבעה באוקטובר. בחסות שיגור כ-4,300 רקטות, חדרו כ-6,000 מחבלים מרצועת עזה לעשרות יישובים ישראליים ומתקנים צבאיים באזור עוטף עזה ובסביבתו, מ-119 פרצות שונות בגדר, תוך ניהול קרבות ירי נגד כוחות ביטחון מעטים. המחבלים ביצעו מעשי טבח ואונס, רצחו והרגו 1,163 בני אדם, מתוכם טבחו ב-779 אזרחים, וחטפו לרצועת עזה כ-251 אנשים, ובהם גברים, נשים, קשישים ותינוקות. בשעות הראשונות נלחמו נגדם כיתות הכוננות, שוטרי משטרת ישראל, לוחמי הימ"מ וחיילי צה"ל, שהיו בנחיתות מספרית. בקרבות נהרגו כ-1,609 מחבלים בשטח ישראל, ובצד הישראלי נהרגו 301 חיילים, 55 שוטרים ו-10 אנשי שירות הביטחון הכללי.
מהלך הקרב

כיתת הכוננות של פרי גן מנתה במקור שמונה חברים, אולם בהמשך קוצצה לארבעה חברים בלבד. מתוכם רק שניים היו באותה השבת במושב.
בבוקרו של ה-7 באוקטובר המחבלים התקרבו לביתו של רס"ב בדימוס יונתן בן נעים, שירה בדלת להרחיקם. בתגובה המחבלים הקיפו את הבית וירו לכיוונו מכל עבר. המחבלים פתחו חמ"ל בתוך הבית והוציאו חוליות בניסיון לטבוח בתושבי המושב.
בנו של בן נעים השתמש בוואטסאפ מתוך הממ"ד, כדי לפרסם בקבוצות שונות את מיקומם, ובעקבות זאת הגיע למקום רבש"ץ חבל שלום עם שני שוטרים שהביא איתו. הם ניהלו קרב במשך חצי שעה, דיווחו על מיקום ההיתקלות, והביאו להקפצתם של 11 מחברי כיתת הכוננות של היישוב השכן שלומית, כולל הרבש"ץ של המושב.
המחבלים התכוונו לבצע טבח ביישוב. לאחר שפרצו לשני בתים ריקים מאדם וזרעו בהם הרס רב, תכננו המחבלים לפשוט על בית שלישי, שבו הייתה משפחה. המחבלים אף הספיקו לירות לעבר הממ"ד.
כשהגיעו חברי כיתת הכוננות, הם פתחו בקרב יריות עם המחבלים, שהציל את תושבי הבית ואת כלל המושב מטבח. בשלב הראשון הדף חבר כיתת הכוננות את התקדמות המחבלים ביישוב עד שהגיעו שלושה מחברי כיתת הכוננות של שלומית, בהובלת רבש"ץ היישוב. אף על פי שתפקידם היה להישאר ביישובם ולהגן עליו, הם יצאו לסייע בהגנת פרי גן, מכיוון שהם ידעו שכיתת כוננות שם קטנה מאד.
חלק מלוחמי כיתת הכוננות של שלומית נפצעו בקרב עם המחבלים. הם ביקשו סיוע, ובעקבות כך הגיעו במספר גלים עוד מחברי כיתת הכוננות של שלומית לפרי גן וחברו אליהם. בשלב מסוים נותרו רק שניים מחברי כיתת הכוננות בשלומית. חבר נוסף בכיתה, בכור סויד, שלא היה בשלומית באותה שבת, יצא מהמושב שובה לכיוון פרי גן כדי לסייע לחבריו לאחר ששמע שנפצעו. הוא נקלע למארב של מחבלי חמאס ליד צומת מגן ונורה למוות. המחבלים היו מצוידים ברובי סער וברימונים, רקטות RPG ומטענים. כתוצאה מהקרבות הקשים, שארכו כ-5 שעות, נהרגו שניים מחברי כיתת הכוננות של שלומית, אביעד כהן וראובן שישפורטיש, וארבעה נפצעו. בנוסף, נהרג השוטר אבי צידון ונפצע שוטר מהכוח הראשוני שהגיע.
בסיום הקרב, עזבו המחבלים את המושב על אופנועים, וכאשר כוחות צה"ל הגיעו למקום המחבלים כבר לא היו שם.
ראו גם

קרב יתד
הערות שוליים

↑  ※ ישראל במלחמה - תמונת מצב, באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי (טבח ה-7 באוקטובר, שקף 4) מעודכן ל-20 באוקטובר 2024
↑  ※ 100 ימי לחימה: 779 אזרחים נרצחו, 52,571 נפגעו, באתר ערוץ 7, 13 בינואר 2024
↑  ※ ישראל במלחמה - תמונת מצב, באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי מעודכן ל-20 באוקטובר 2024
↑  ※ עמית סגל, ‏הבקשה של פיקוד הדרום בלילה שלפני הטבח - והסירוב, באתר ‏מאקו‏, 26 בפברואר 2024
↑  ※ אלון חכמון, ‏הותרו לפרסום שמותיהם של 55 שוטרים שנרצחו במתקפת הטרור, באתר מעריב אונליין, 18 באוקטובר 2023
↑  ※ ראיון של ראש השב"כ רונן בר לדני קושמרו, חדשות 12 – makoVOD (וידאו)
↑  עכשיו 14 צבא וביטחון, צמרמורת: עמד ראש בראש מול המחבלים בפתח ביתו – וניצל מהטבח, באתר עכשיו 14, 13 באוקטובר 2023
↑  ינון מגל לא הצליח להישאר אדיש: זו ההקדשה של אנשי פרי גן לאנשי שלומית שהצילו אותם, נבדק ב-2024-03-26
↑  גיבורי ישראל: בתוך התופת התגלתה רוחם של האזרחים והלוחמים, באתר ישראל היום, 12 באוקטובר 2023
↑  אלדה נתנאל, ארבעה גיבורים נהרגו מהישוב שלומית בהתקלות עם מחבלים כשהצילו בגופם משפחות רבות מטבח בישוב פרי גן, באתר יישובניק נט, ‏10 בנובמבר 2023
↑  חנן גרינווד ובת-חן אפשטיין אליאס, "נלחמנו במחבלים מול הלבן של העיניים": כיתות הכוננות, קו ההגנה הראשון, באתר ישראל היום, 12 באוקטובר 2023
↑    ישי אלמקייס, ‏סיפורי הגבורה בשלומית: 4 אלמנות, 15 יתומים, כולם מאותו רחוב, בעיתון מקור ראשון, 13 באוקטובר 2023
↑  יניר יגנה‏, "אם לא נכנסים - לא יהיה את מי לחלץ": כיתת הכוננות שהצילה את היישוב השכן, באתר וואלה, 16 באוקטובר 2023
אלון דוידי

אלון דוידי (נולד ב-18 באוקטובר 1973) הוא ראש עיריית שדרות, סגן יו"ר מרכז השלטון המקומי.
ביוגרפיה

דוידי נולד וגדל בבאר שבע בשכונה ד' לחנה ודוד דוידי. למד בישיבת בני עקיבא אהל שלמה בעיר ובישיבת ההסדר קרני שומרון ושירת כקצין בחטיבת הצנחנים וביחידה מובחרת בצה"ל. בשנת 1996 הצטרף לגרעין התורני בשדרות. הוא היה מנכ"ל הגרעין התורני בשדרות, מנהל ישיבת ההסדר בשדרות, סמנכ"ל תנועת מבראשית ויועץ לשר הבינוי והשיכון.
דוידי היה מהפעילים הבולטים במחאת תושבי שדרות נגד ירי הקסאמים המתמשך מרצועת עזה על עירם החל משנות ה-2000 ובמסגרת זו הקים את המטה לביטחון שדרות.
היה מועמד במקום שישי ברשימת האיחוד הלאומי בבחירות לכנסת השמונה עשרה.
בשנת 2008 התמודד לראשות העיר מול דוד בוסקילה ואחלמה פרץ (אשת עמיר פרץ). הוא לא זכה בבחירות לראשות העיר, אך נבחר למועצת העיר.
ביוגרפיה > ראש עיריית שדרות

בבחירות לרשויות המקומיות, שנערכו באוקטובר 2013, התמודד על ראשות עיריית שדרות מטעם "הליכוד", "העבודה" ו"הבית היהודי", ונבחר לראשות העירייה.
ביולי 2014 נורו רקטות מרצועת עזה אל שדרות וגרמו לנזק. ירי זה, לשדרות וליתר יישובי עוטף עזה, הוביל ליציאת צה"ל למבצע צוק איתן, ביולי-אוגוסט 2014, שבמהלכו נורו רקטות רבות לעבר העיר. חלק מהן יורטו על ידי כיפת ברזל, אך אחדות מהן פגעו בעיר וגרמו לפצועים ולנזק. במהלך המבצע, בעקבות חידוש הירי לאחר הפסקת האש, יצא דוידי בהתקפה חריפה על שר הביטחון, משה יעלון. לאחר תום המבצע התנצל דוידי בפני יעלון על דבריו.
בבחירות לרשויות המקומיות שנערכו באוקטובר 2018 התמודד דוידי שוב על ראשות העירייה, וניצח בפער גדול את יריבו, עורך הדין אמיר פינטו.
דוידי כיהן כראש העיר בזמן קרב שדרות, שהתרחש בעת טבח שבעה באוקטובר, בו חדרו מחבלי חמאס לעיר, ורצחו עשרות תושבים ואנשי כוחות הביטחון. עקב המתקפה והלחימה שבעקבותיה פונו מהעיר כ-80% מתושביה. עקב המלחמה נדחו הבחירות לרשויות המקומיות בישראל ברשויות שפונו, לנובמבר 2024, ודוידי המשיך בתפקידו. בבחירות לרשויות המקומיות שנערכו ב-19 בנובמבר 2024 גבר על שי בן יעיש ונבחר לקדנציה נוספת.
ביוגרפיה > פוליטיקה ארצית

לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע, הודיע ב-31 בינואר 2021, כי הוא עוזב את הליכוד ומצטרף למפלגת ימינה. הוא הוצב במקום השלישי ברשימה. יום לפני השבעתו התפטר דוידי מהרשימה (אך המשיך לתמוך בימינה מבחוץ), ובמקומו הושבעה עידית סילמן. במרץ 2022 ביקר בפומבי את הקמת ממשלת ישראל ה-36 בידי אנשי רשימת "ימינה", טען כי נפתלי בנט "חצה את הרוביקון" וביקר את מדיניות הממשלה. בהמשך, לאחר שמפלגת ימינה ביקשה להכריז על עמיחי שיקלי "פורש", התבטא בחריפות כנגד בנט, וקרא לחברי ימינה "להתנגד להכרזה על שיקלי כפורש ולחזור הביתה לימין".
חיים אישיים

נשוי לנורית, להם שני בנים וחמש בנות. מתגורר בשדרות ומנהל אורח חיים דתי.