stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איילט כורדיסטן

| --- | --- |
דגל

 ממשל
 משטר:  מונרכיה
 עיר בירה:  דיארבקיר
 גאוגרפיה
 יבשת:  אסיה
 היסטוריה
 הקמה:  הקמת האיילט
 הקמה:  1846
 פירוק:  חוק הווילאייטים
 פירוק:  1867
 ישות קודמת:  האימפריה העות'מאנית איילט דיארבקיר
 ישות יורשת:  האימפריה העות'מאנית וילאייט דיארבקיר
 
איילט כורדיסטן (בטורקית עות'מאנית: Eyâlet-i Kurdistan) היה איילט של האימפריה העות'מאנית. זו הייתה הפעם הראשונה שהאימפריה העות'מאנית השתמשה במונח "כורדיסטן" כדי להתייחס ליחידה מנהלית ולא לאזור גאוגרפי.
היסטוריה

האיילט נוסד במטרה לבסס שליטה ישירה על כורדיסטן, במקום להכיר בה כישות פוליטית. הוא היה פרובינציה קצרת מועד כיוון שהיא נמשכה כ-21 שנים בלבד, בין השנים 1846–1867.  הזמן הזה התאפיין בהיעדר שליט כורדי רב עוצמה באזור. זה הוביל לעליית השייח'ים הדתיים, הדרווישים השייכים למסדרים נקשבנדיה וקאדריה. הוא הוקם לאחר שבדיר חאן בג הובס ונשלח לאיסטנבול. בתחילה כיסה האיילט את אזור איחוד בוהטן הכורדי לשעבר, אך הוא הורחב בהדרגה  ובשלוחתו הרחבה ביותר כלל את איילט דיארבקיר לשעבר והאזורים סביב ואן, חקארי ומוש, כמו גם את מחוזות בוטאן, מרדין וג'יזרה. על פי הרשומות העות'מאניות בין השנים 1847–1867, המחוז נשלט על ידי הממשלה המרכזית העות'מאנית וקיבלה מימון שנתי של 80,000 פיאסטר, הרבה יותר מאיילט מוסול.  בשנת 1867 הוא בוטל והוחלף על ידי וילאייט דיארבקיר. במהלך קיומו, משלו בו שנים עשר מושלים שונים שהיו להם את התואר מושיר או וזיר.
הערות שוליים

1 2  Yadirgi, Veli (3 באוגוסט 2017). The Political Economy of the Kurds of Turkey. ISBN 9781107181236. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Özoğlu, Hakan (2004). Kurdish Notables and the Ottoman State: Evolving Identities, Competing Loyalties, and Shifting Boundaries (באנגלית). SUNY Press. pp. 60–63. ISBN 978-0-7914-5993-5.
↑  Özoğlu, Hakan (2004), pp.61–62
↑  Özök-Gündogan, Nilay (2012).  Jorngerden, Joost; Verheij, Jelle (eds.). Social Relations in Ottoman Diyarbekir, 1870-1915. Brill. p. 186. ISBN 9789004225183.
↑  Özoğlu, Hakan (2004), p.61
↑  Aydın, Suavi; Verheij, Jelle (2012).  Jorngerden, Joost; Verheij, Jelle (eds.). Social Relations in Ottoman Diyarbekir, 1870-1915. Brill. p. 18. ISBN 9789004225183.
↑  Ozoglu, Hakan (2004-02-12). Kurdish Notables and the Ottoman State: Evolving Identities, Competing Loyalties, and Shifting Boundaries (באנגלית). SUNY Press. pp. 62–63. ISBN 978-0-7914-5993-5.
איגואנה ימית

| איגואנה ימית |
| --- | --- |
פרט בוגר של איגואנה ימית פרט בוגר של איגואנה ימית
מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
קבוצה:: זאורופסידה
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: איגואנות
משפחה:: איגואניים
סוג:: Amblyrhynchus
מין:: איגואנה ימית
שם מדעי
 Amblyrhynchus cristatus ‏בל, 1825
תחום תפוצה


זכר איגואנה משתזף בשמש
איגואנות ימיות באיי גלאפגוס
איגואנה ימית רועה בשדות האצות, האי איזבלה, גלאפגוס
פרט בוגר של איגואנה ימית בעל עור בצבע אדמדם
איגואנה ימית (שם מדעי: Amblyrhynchus cristatus) היא מין לטאה יחיד בסוגו (Amblyrhynchus) המשתייך למשפחת האיגואניים.
האיגואנה הימית אנדמית לאיי גלאפגוס; בשל בידודם של איים אלה, האיגואנה הימית סיגלה לעצמה יכולות פיזיות והתנהגותיות שונות משאר האיגואנות, ואלה מאפשרות לה להתנהל בסביבה ימית משך זמן רב, לצלול במים ולמצוא בהם ובקרבתם את מזונה. האיגואנה הימית היא היחידה ממשפחת האיגואניים המסוגלת לצלול ולשחות בדרך קבע.
תפוצתה של האיגואנה הימית מוגבלת לכל ארכיפלג איי גלאפגוס. בית הגידול העיקרי שלה שם הוא חופיהם הסלעיים של האיים, והיא נמצאת במידה פחותה גם בביצות ובחופי מנגרובים.
מראה

במהלך מסעותיו ביקר צ'ארלס דרווין גם באיי גלאפגוס. הוא נבהל למראה בעלי החיים השונים ותיאר אותם בכתביו; כך תיאר את האיגואנה הימית:
את סלעי הלבה השחורים פוקדות לעתים תכופות לטאות גדולות ומגושמות המעוררות גועל. הן שחורות כמו הסלעים הנקבוביים עליהם הן זוחלות ותרות אחר טרפם מהים. אני קורא להן "שדוני החשיכה". הן בלי ספק הולמות את אזור המחיה שלהם.
חרף תיאורו של דרוויין לא כל האיגואנות הימיות שחורות. גבם של הפרטים הצעירים בהיר יותר, ופרטים בוגרים מסוימים אפורים כולם. הסיבה לגוונם הכהה ולעיתים השחור של האיגונות הימיות היא הצורך בספיגת כמות מספקת של חום כמה שיותר מהר לאחר הגיחה מן הים (האיגואנות הימיות, כשאר הזוחלים, הן בעלות דם קר) כדי לא להיקלע למצב ארוך של עייפות ומחסור באנרגיה. האיגואנה הימית ניזונה כמעט באופן בלעדי מאצות ימיות שאותן היא מוצאת תחת המים. אצות אלו מסייעות לאיגואנה הימית להיפטר מעודפי מלח הנצברים בגופה.
גוון עורם של זכרים בוגרים משתנה במהלך עונות השנה. קיים שוני מסוים במראה ובגודל של האיגואנות הימיות באיים השונים של גלאפגוס. צבעם של זכרים באיים הדרומיים של הארכיפלג יהיה רבגוני ביותר במהלך עונת הרבייה, אז עורם יעטה צבע אדמדם וכחול-ירוק, בעוד שבקרב אוכלוסיית הזכרים שבאי סנטה קרוס יהיה צבע העור חום-שחור, ובקרב אלה שבאי פרנאנדינה - אדום-חום וירוק דהוי.
גם ממדי גופה של האיגואנה מותנה בבית הגידול שלה: האיגואנות החיות באיים פרנאנדינה ואיזבלה גדולות יותר מהאיגואנות הימיות בכל שאר איי גלאפגוס; ואילו האיגואנה הימית הקטנה ביותר נמצאת באי חנובסה. משקלם הממוצע של הזכרים הבוגרים עולה על 1.5 קילוגרם, ואילו אורכם מגיע ל-1.3 מטרים; אורכה הממוצע של נקבה הוא 0.6 מטרים.
התנהגות

בהיותה יצור פויקלותרמי (בעלת טמפרטורת גוף משתנה; "דם קר") יכולה האיגואנה הימית לבלות זמן מוגבל בלבד מתחת לפני המים הקרים, בחיפושיה אחר אצות. עם זאת, היא מסוגלת לצלול לפרקי זמן מסוימים, אף יותר מרוב הזוחלים האחרים; האיגואנה הימית מסוגלת לערוך צלילה יחידה של בין חצי-שעה לשעה בעומקים של יותר מ-15 מטרים. לאחר הצלילה, עולה האיגואנה הימית חזרה ליבשה כדי להתחמם באור השמש ו"להחזיר" לגופה את החום שאבד בצלילה.
בעת מזג אוויר קר לאורך זמן יכולת התנועה של האיגואנה הימית נעשית למוגבלת במיוחד והיא הופכת לפגיעה במיוחד לטורפים. מסיבה זו, בעת ההתחממות בשמש או כשמזג האוויר מתחיל להתקרר נוטה האיגואנה הימית להיות אגרסיבית במיוחד ביחס לגורמים אותם היא תופסת כאיומים. במהלך עונת הרבייה הזכרים נעשים לטריטוריאליים מאוד: הם יוצרים זירת חיזור שבהן מתאספות הנקבות ומנסים להרשים אותם כדי להזדווג עימן וכן מגינים עליהן מפני זכרים אחרים המעוניינים אף הם להזדווג. גם פעולה זו ייחודית לאיגואנה הימית והיא האיגואנה היחידה החיה בקבוצה.
נראה שהאיגואנות הימיות מסוגלות לשרוד תקופות רעב על ידי צמצום ממדי גופן: בעקבות אל ניניו שגרם לצמצום ניכר באספקת האצות המהוות את עיקר מזונן של האיגואנות, נצפו איגואנות מסוימות שאורך גופן קטן בכ-20%, וגדל בחזרה לאורך הנורמלי עם חידוש אספקת המזון הסדירה. אחת ההשערות היא כי בעת רעב עצמות האיגואנות הימיות נעשות קטנות יותר, משום שצמצומה של הרקמה החיבורית יכול להסביר רק צמצום של כ-10% באורך האיגואנה.
טורפיה הטבעיים של האיגואנה הימית הם: אריות ים, כרישים, אנפות שונות, עקב גלאפגוס ונחשים מהמין זעמן גלאפגוס, הצדים איגואנות צעירות בדרכן אל הים והורגים אותן בחניקה.
שימור

על פי חוקי אקוודור, שאיי גלאפגוס שייכים למערכת הפארקים הלאומיים שלה, מהווה האיגואנה הימית מין מוגן בחוק. תופעת אל ניניו גורמת לירידות תקופתיות בגודל האוכלוסייה הכללית ואחראית אף לשיעור תמותה גבוה בשל מחסור במזון וגורמים נוספים. בנוסף לכך, האיגואנה הימית מאוימת על ידי מינים אקזוטיים (מיני בעלי חיים שהובאו לאזור על ידי האדם) המתחרים איתם על אותם המשאבים ועל בית הגידול. גודל האוכלוסייה הכללית אינו ידוע; ה-IUCN אומד אותה בכ-50,000 פרטים לפחות, ואילו ה-CDRS מעריך כי האוכלוסייה כוללת כ-100,000 פרטים.
בהיותה חיה אלפי שנים באיי גלאפגוס אליהם האדם לא הגיע והיו נטולי טורפים, האיגואנה הימית איננה מורגלת להתמודדות עם בעלי חיים שהובאו על ידו. האיגואנות פגיעות לחתולים שלא יהססו לצוד פרטים צעירים וכלבים שיהרגו פרטים צעירים ובוגרים כאחד הודות לתגותבן האיטית יחסית.
לקריאה נוספת

Rothman, Robert, Marine Iguana Galapagos Pages. Rochester Institute of Technology. Retrieved 16 August 2006.
M, Wikelski; Thom, C. (Jan 6 2000). "Marine iguanas shrink to survive El Niño". Nature 403 (6765): 37-8. .
הערות שוליים

↑  איגואנה ימית באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550970605171
אותיות תלויות

אותיות תלויות הן אותיות הכתובות מעל קו הכתיבה של שאר האותיות בשורה. אותיות תלויות מופיעות בכתבי יד רבים, ההסבר הרווח לכך הוא שמדובר באותיות שהוכנסו לאחר כתיבת השורה כתיקונים. בנוסח המסורה של התנ"ך יש ארבעה מקומות בהן המסורה מורה לכתוב אותיות תלויות.
בנוסח המסורה של התנ"ך

בנוסח המסורה של התנ"ך יש ארבעה מקומות בהן המסורה מורה לכתוב אותיות תלויות:
יהונתן בן גרשם בן מנשה, בה מוחלף "משה" במילה "מנשה".
יכרסמנה חזיר מיער, בה מוסף ה-ע' של "יער"
וינערו רשעים ממנה, בה מוסף ע' למילה רשעים
וימנע מרשעים אורם, בה מוסף ע' למילה רשעים
כבר בתלמוד יש התייחסות ל-ע' של "רשעים" כתלויה במימרא: "אמר ר"ש בן לקיש מאי דכתיב "וימנע מרשעים אורם וזרוע רמה תשבר" מפני מה עי"ן של רשעים תלויה? כיוון שנעשה אדם רש מלמטה נעשה רש מלמעלה" ולנ' התלויה של מנשה, במימרא: "רבי חונא שמעון קמטריא בשם רבי שמואל בר נחמן "ויהונתן בן גרשום בן מנשה" נון תלוי. אם זכה בן משה ואם לאו בן מנשה.". הע' של מיער מוזכר בויקרא רבה.
לאותיות התלויות בנוסח המסורה ניתנו הסברים מדרשיים שונים. החוקרים רואים באותיות הע' התלויות עדות לתיקוני טעויות, בעוד שלגבי הנ' התלויוה נטען שמדובר בתיקון דוגמטי שנועד להגן על כבודו של משה (בדומה להסבר המסורתי לנ' זו).
בכתבי יד

התופעה של אות תלויה מעל לשורה מופיעה בכתבי יד רבים. כך למשל, במגילת ישעיהו של מגילות מדבר יהודה יש אותיות תלויות רבות. הדעה המקובלת היא שאותיות תלויות אלו הוכנסו בהגהה להשלים אותיות שהוחסרו בטעות או כדי לתקן אותיות לא ברורות. האות התלויוה, או במקרה שמודבר במילה שלמה, המילה התלויה, נמצאת תמיד מעל האות (או המילה) שאחרי ההחסרה.
הרבה מהאותיות התלויות במגילות מדבר יהודה הן א' או ע' ונטען שהדבר משקף את איבוד ההגייה של אותיות גרוניות בימי בית שני, באופן שכותב המגילה השמיט בטעות אותיות אלו במקרים רבים. הסבר זה מובא גם כהסבר לשלוש אותיות הע' התלויות בנוסח המסורה.
ראו גם

קרי וכתיב
הערות שוליים

↑  ספר שופטים, פרק י"ח, פסוק ל'
↑  ספר תהילים, פרק פ', פסוק י"ד
↑  ספר איוב, פרק ל"ח, פסוק י"ג
↑  ספר איוב, פרק ל"ח, פסוק ט"ו
↑  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ק"ג, עמוד ב'
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת ברכות,  פרק ט', הלכה ב'
↑  ויקרא רבה, פרשה י"ג, פסקה ה'
↑  ראו גם: תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף ק"ט, עמוד ב' ו-הרב שרגא הלוי פולק, בעניין המסורה והמסתעף ממנה, קובץ בית אהרון וישראל, שנה כ' גיליון א' (קטו), תשרי-חשון תשס"ה, עמוד קג, באתר היברובוקס
1 2 3 4  יצחק רינג, מבוא לספרות התנ"ך, הוצאת יבנה, 1967, ערך: אותיות תלויות, עמוד 12
↑  ראו דניאל לייבל, השפעתה של תקנת מנצפ"ך על נוסח המקרא, בית מקרא, כרך יא, חוברת ד (כח) (תמוז תשכ"ו), עמ' 77-86
↑  אנציקלופדיה מקראית, כרך ה', ערך ספר (תיקונים), עמ' 1084
| ספר תורה |
| --- | --- | --- |
| כתיבת סת"ם | כתב סת"ם • דיו סת"ם • קלף • גוויל • סופר סת"ם • שרטוט בסת"ם • כתיבת ספרי תורה, תפילין ומזוזות • מכון סת"ם |  |
| קריאת התורה | הוצאת ספר תורה • אתה הראת • ויהי בנסוע • בריך שמיה • קריאת התורה • בעל קורא • עלייה לתורה • ברכו • ברכות התורה • הגבהה • גלילה • מי שברך |  |
| צורת האותיות | קרי וכתיב • אותיות גדולות וקטנות בתנ"ך • אותיות תלויות • אותיות נקודות • תיוג |  |
| נוסח התורה | מסורה • נוסח המסורה • כתב יד לנינגרד • כתר ארם צובא • כתר דמשק • תנ"ך קניקוט • ספר תאגי • ווי העמודים |  |
| מצוות ואיסורים | מצוות כתיבת ספר תורה • קריאת התורה  • תלמוד תורה |  |
| מנהגים | הכנסת ספר תורה • היכל • ארון קודש • יד • מעיל • עצי חיים • וימפל • בדיקת מזוזות, תפילין וספרי תורה |  |
אותיפרון

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  אפלטון
 שפת המקור:  יוונית עתיקה
 סוגה:  דיאלוג אפלטוני
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  המאה ה־4 לפנה״ס 
 סדרה
 הספר הבא:  אפולוגיה
 
אֶוּתִיפְרוֹן (ביוונית: Εὐθύφρων) הוא דיאלוג שנכתב על ידי אפלטון. הדיאלוג מתאר שיחה בין סוקרטס לחברו אותיפרון, שנפגשים לפני תחילת משפטו של סוקרטס.
במהלך הדיאלוג מנסה סוקרטס לחקור את אותיפרון בנוגע לטיבה של החסידות בעולם.
הרקע לדיאלוג

אותיפרון מגיע לאתונה על מנת לתבוע את אביו על כך שרצח את אחד מעבדיו. העבד הנרצח רצח את אחד מעבדי אביו, האב זרק את העבד לבור עד שיגיעו אנשים שיאסרו אותו ויביאו אותו לדין. כל אותה העת שוכח האב את העבד הרוצח, והעבד מת ממחסור במזון ומים. אותיפרון רואה את מעשה אביו כלא מוסרי, ולכן הולך לתבוע את אביו על מעשיו.
סוקרטס הועמד למשפט בעקבות תביעת שלושה קטגורים, ובראשם מילטוס, על כך שסוקרטס מקלקל את הצעירים בדבריו, דן על הדברים שהם בשמים ומתחת לארץ, מקלל את האלים כדימוניים ומנסה לחנך את האנשים בצורה בה הוא קורא לרע טוב ואת הטוב הוא הופך בדבריו לרע.
הדיאלוג עם אותיפרון הוא צעד נוסף במסכת של סוקרטס לגלות אחר החכמה, התבונה והאדם החכם ממנו, לכן סוקרטס מבקש מאותיפרון שילמד אותו "מהי החסידות" ובכך יוכל להראות למילטוס כי האדם שלימד אותו חכם ממנו, וכי סוקרטס לא מתיימר כלל להציג את עצמו כחכם באדם - דברים שהיוו את הבסיס להעמדתו של סוקרטס במשפט.
ראו גם

דילמת אותיפרון
אפלטון
סוקרטס
אפולוגיה
משפט סוקרטס
לקריאה נוספת

"חייו ומותו של סוקרטס", תרגם שמעון בוזגלו, תרגום הדיאלוגים אותיפרון, אפולוגיה, קריטון (ספרי עליית הגג/ידיעות אחרונות, 2001, מהדורה שנייה 2005).
כתבי אפלטון, תרגם י"ג ליבס, הוצאת שוקן, ירושלים ותל אביב, תשט"ו, כרך א, עמודים 277-255.
R.E. Allen, Plato's Euthyphro and the Earlier Theory of Forms (New York, 1970), with translation.
J. Beckman, The Religious Dimension of Socrates' Thought (Waterloo, Ontario, 1979), esp. ch. 2.I.
S.M. Cohen, Socrates on the Definition of Piety: Euthyphro 10A-11B, Journal of the History of Philosophy, 9 (1971), and repr. in: G. Vlastos, The Philosophy of Socrates: A collection of Criticsl Essays (New York, 1971), 158-76.
P.T. Geach, Plato's Euthyphro: An Analysis and Commentary, The Monist, 50 (1966), 369-82.
C.C.W. Taylor, The End of Euthyphro, Phronesis, 27 (1982), 109-18.
אייט חמו

| --- | --- |
 מדינה:  מרוקו מרוקו
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  7,548 (2014)
 קואורדינטות:  32°12′56″N 8°10′24″W﻿ / ﻿32.215555555556°N 8.1733333333333°W﻿ / 32.215555555556; -8.1733333333333 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מרוקו מוגדלת) רבאט קזבלנקה אגאדיר טנג'יר מקנס מרקש פאס אוג'דה סלא האוקיינוס האטלנטי הים התיכון אלג'יריה סהרה המערביתאייט חמו(למפת מרוקו רגילה) רבאט קזבלנקה אגאדיר טנג'יר מקנס מרקש פאס אוג'דה סלא האוקיינוס האטלנטי הים התיכון אלג'יריה סהרה המערביתאייט חמו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אייט חמו היא עיירה קטנה וקומונה כפרית במחוז רחמה שבנפת מרקש-סאפי, במרוקו. כפי הנראה המקום נקרא על שם שבט ברברי בשם "חמו" וייתכן שעל שמו קרויים היהודים ששם משפחתם הוא "חמו" ו"בן חמו". במפקד האוכלוסין של מרוקו בשנת 2004 הקומונה הכילה 7499 אנשים שחיו ב-1116 בתים.
הערות שוליים

↑  Albert Benhamou-Licensed Tour Guide in Israel- Guide Touristique Francophone, Généalogie familiale des Benhamou, albert-tours-israel (באנגלית)
↑  "Recensement général de la population et de l'habitat de 2004" (PDF). Haut-commissariat au Plan, Lavieeco.com. אורכב מ-המקור (PDF) ב-23 באפריל 2012. נבדק ב-26 ביולי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  מקור השם חמו, באתר אנו – מוזיאון העם היהודי.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מרוקו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
איילט פודוליה

| --- | --- |
דגל

 
 ממשל
 משטר:  מונרכיה
 עיר בירה:  קאמאנצ'ה
 גאוגרפיה
 יבשת:  אירופה
 היסטוריה
 הקמה:  המצור על קמניץ
 הקמה:  1672
 פירוק:  שלום קרלוביץ
 פירוק:  1699
 ישות קודמת:   מחוז פודוליה
 ישות יורשת:   מחוז פודוליה
 
איילט פודוליה (בטורקית עות'מאנית: Eyalet-i Kamaniçe) היה איילט של האימפריה העות'מאנית. בירתו הייתה העיר קמניץ-פודולסקי.
היסטוריה

בשנת 1672 כבש הצבא העות'מאני, בראשות הסולטאן מהמט הרביעי, את קמאנצ'ה לאחר מצור קצר. הסכם בוצ'אץ' אישר את השליטה העות'מאנית בעיר, שהפכה למרכז איילט חדש. ההסכם נדחה על ידי הדיאטה הפולנית, ומלחמה פרצה מחדש.
המערכה הפולנית לא צלחה, וההפוגה של חוראנו (1676) השאירה את פודוליה בידי העות'מאנים. מלחמה נוספת פולנית–עות'מאנית פרצה שוב בשנת 1683. במשך 16 השנים הבאות, השלטון העות'מאני בפודוליה היה מוגבל בדרך כלל למבצר החסום של קמיאנץ, שהוחזק בידי חיל מצב של 6,000 חיילים. חיילי עמדות אחרות בפודוליה, בבאר, מז'יבוז', יאזלובייץ, וצ'ורטקוב, הוחזקו בקושי בידי 100 חיילים כל אחת.
על פי התקציב המחוזי העות'מאני לשנת 1681, 13 מיליון אקסיות הושקעו בשנה באיילט, בעיקר עבור שכר החיילים. מתוך סכום זה, פחות מ-3% נאספו מפודוליה עצמה, השאר נשלחו מהאוצר המרכזי. בשנת 1681 מינה הפטריארך של קונסטנטינופול את המטרופולין האורתודוקסי של קמיאנץ, ששמו פנקראטיג'.
המבצר הוחזר לפולין כתוצאה מהסכם קרלוביץ (1699).
חטיבות מנהליות

האיילט חולק לארבעה סנג'קים:
סנג'ק קמאנצ'ה
סנג'ק באר
סנג'ק מג'יבוג'י
סנג'ק יאזלופסה
הערות שוליים

↑  Marc David Baer (2011-09-01). Honored by the Glory of Islam: Conversion and Conquest in Ottoman Europe. Oxford University Press. p. 290. ISBN 978-0-19-979783-7. נבדק ב-2013-06-03.
1 2 3 4 5 6 7  Agoston, Gabor; Masters, Bruce Alan (2009). Encyclopedia of the Ottoman Empire. Infobase Publishing. p. 306. ISBN 978-1-4381-1025-7. נבדק ב-2013-02-25.
1 2  Kołodziejczyk, Dariusz (ביוני 1992). "Ottoman Podillja: The Eyalet of Kamjanec', 1672-1699". Harvard Ukrainian Studies. 16 (1/2): 87–101. JSTOR 41036452. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Kołodziejczyk, Dariusz (2006). "The "Turkish Yoke" Revisited: The Ottoman Non-Muslim Subjects Between Loyalty, Alienation, And Riot" (PDF). Acta Poloniae Historica (93): 178–195. ISSN 0001-6829.
חיל המצב העות'מאני בעיר קאמאנצ'ה (Kamaniçe), עיר הבירה של איילט פודוליה
שטח עות'מאני מצפון לים השחור במאה ה-17
איגבי ריגני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 ביוני 2003 (בן 21) ניו יורק
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2018
 עיסוק:  שחקן קולנוע וטלוויזיה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פייס 
 פרופיל ב-IMDb
 
איגבי ריגני (באנגלית: Igby Rigney; נולד ב-6 ביוני 2003) הוא שחקן אמריקאי. התפרסם בשל תפקידו בתור וורן פלין במיני-סדרה "טקס חצות" (2021) ומתפקידו בתור קווין בסדרה "מועדון חצות" (2022); שתיהן שודרו בנטפליקס .
ביוגרפיה

איגבי ריגני נולד בכפר אוסינינג (אנ'), במחוז וסטצ'סטר, ניו יורק. אביו, כריס ריגני, הוא צייר ואמן ידוע ואמו עקרת בית.
הוא סיים את לימודיו בתיכון אוסינינג (אנ') בשנת 2021 והחל את לימודיו לתואר ראשון באוניברסיטת פייס בניו יורק.
קריירה

ריגני הופיע בכמה הפקות תיאטרון בהן "ברנשים וחתיכות", "העיירה שלנו" מחזה מאת תורנטון ויילדר וריצ'רד השלישי.
תפקידו הראשון של איגבי היה בתפקיד אורח בסדרת המשטרה "שוטרים בדם" בשנת 2018.
בשנת 2020 שיחק לצד ויין וילקוקס בסרט הקצר "Last Summer with Uncle Ira". הסרט הוצג בפסטיבל הקולנוע פליקס. באותה שנה שיחק לצד ריד מילר ומארק וולברג בסרט הקולנוע "ג'ו בל", שם הוא גילם את צ'אנס. הסרט מבוסס על סיפורו האמיתי של ג'ו בל, אדם שיצא לטיול ברחבי ארצות הברית כדי להעלות את המודעות לבריונות עקב התאבדות בנו ג'יידן, שהיה קורבן לבריונות הומופובית.
בשנת 2021 שיחק בסרט הקולנוע "מהיר ועצבני 9". באותה שנה שיחק בתפקיד ראשי במיני-סדרה של נטפליקס "טקס חצות" מבית היוצר של מייק פלנגן.
בפברואר 2021, פרסם הבמאי מייק פלנגאן באמצעות סדרת ציוצים בטוויטר כי ריגני לוהק לתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה שלו "מועדון חצות", מסוגת מותחן-אימה, שנוצרה על ידי פלנגאן עבור נטפליקס, ומהווה עיבוד לרומן האימה למתבגרים של הסופר כריסטופר פייק, "מועדון חצות" (1994), אם כי עלילתה עתידה לשלב גם קווי עלילה מרומנים אחרים של פייק.
ב-10 בדצמבר 2021 פורסם כי ריגבי לוהק לתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה העתידית "נפילת בית אשר".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקי | דהערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2020 | ג'ו בל | צ'אנס |  |
| 2021 | מהיר ועצבני 9 | ג'סי הצעיר |  |
| 2024 | Double Down South | ניק הצעיר |  |
| TBA | Out of My Comfort Zone | בראד |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2018 | שוטרים בדם | אוון סקוט | פרק: "Risk Management" |
| 2021 | טקס חצות | וורן פלין | מיני-סדרה |
| 2022 | מועדון חצות | קווין | תפקיד ראשי; 10 פרקים מועמד פרס סאטורן להופעה הטובה ביותר של שחקן/ית צעיר/ה בסדרת טלוויזיה |
| 2022 | חיי הסקס של נערות קולג' | ווס | פרק: "The Short King" |
| 2023 | נפילת בית אשר | טובי | 3 פרקים |
הערות שוליים

↑  Igby Rigney: Wiki, Bio, Age, Family, Career, Net Worth, Fast 9, Girlfriend, Wiki Biography, ‏באוגוסט 2021
1 2  Karen Croke, 'Blue Bloods' guest star is Ossining H.S. grad, The Journal News, ‏2 במרץ 2018
↑  Cecilia Levine, Northern Westchester Teen To Star On CBS Show 'Blue Bloods', Daily Voice, ‏2 במרץ 2018
↑  Last Summer with Uncle Ira - FILM FESTIVAL FLIX, FILM FESTIVAL FLIX, ‏4 ביולי 2021
↑  Kevin Slane, "Mark Wahlberg got ‘as thin as possible’ for new movie".
↑  Cooper Hood, F9 Cast Guide: Every New & Returning Character | Screen Rant, Screen Rant, ‏5 במאי 2021
↑  Netflix Is Blocking A Wider Audience From Seeing One Of The Best Shows Of 2021, GIANT FREAKIN ROBOT, ‏4 בינואר 2022
↑  Perry, Spencer. "Mike Flanagan Announces Cast for Netflix's The Midnight Club Series Adaptation". comicbook. Retrieved 3 February 2021.
↑  Cordero, Rosy (December 10, 2021). "'The Fall Of The House Of Usher': Michael Trucco, T'Nia Miller, Paola Nuñez & Henry Thomas Among 20 New Cast". Deadline. Retrieved December 16, 2021.
אחוות ישו

| --- | --- |

Christadelphian Hall, Bath, England
 שורשים, סיווג והנהגה
 זרם:  Restorationism 
 מקום ייסוד:  פילדלפיה 
 
אחוות ישו (באנגלית: Christadelphians או Brethren in Christ) היא קבוצה של נוצרים שאינם מאמינים בשילוש הקדוש. הקבוצה החלה את דרכה בשנת 1848 באמריקה, ובסקוטלנד, וכיום מונה כ-50,000 חברים בכ-120 מדינות, מתוכן כ-20,000 בממלכה המאוחדת ו-6,500 בארצות הברית. בשנת 1882 סייעה האחווה לתמוך במתיישבי ראש פינה.
ראו גם

מבצע טקסס
הערות שוליים

↑  Christadelphians, BBC, ‏25 ביוני 2009
↑  לורנס אוליפנט Palestine Exploration Quarterly 2007 p205-212
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph640371 
ערך זה הוא קצרמרבנושא נצרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
Wolfenstein 2: The New Colossus

| --- | --- |

עטיפת המשחק
 כללי
 תאריך הוצאה:  Microsoft Windows, PlayStation 4, Xbox One   WW‏ 27 באוקטובר 2017   Nintendo Switch  WW‏ 29 ביוני 2018
 סוגה:  משחק פעולה-הרפתקאות, משחק ירי בגוף ראשון
 פיתוח:  MachineGames
 הוצאה לאור:  Bethesda Softworks
 ארץ מקור:  שוודיה 
 שפות:  רוסית, ספרדית, פורטוגזית, יפנית, פולנית, גרמנית, צרפתית, איטלקית, אנגלית, סינית 
 סדרה:  Wolfenstein
 הערות:  המשחק משתמש בממשק Vulkan (אנ').
 דרישות תוכנה
 מנוע משחק:  id Tech 6
 מצבי משחק:  שחקן יחיד
 דירוג:  M ‏(ESRB) 18+‏(PEGI)
 פלטפורמות:  Microsoft Windows   Xbox One   PlayStation 4   Nintendo Switch
 מדיה:  DVD, בלו-ריי, כרטיס משחק של נינטנדו (אנ') (נינטנדו סוויץ'), הורדה דיגיטלית
 המשחק הקודם:  Wolfenstein: The Old Blood
 המשחק הבא:  Wolfenstein: Youngblood
 דרישות מערכת
 מעבד:  AMD FX-8350/Ryzen 5 1400 או Intel Core i5-3570/i7-3770 מומלץ: AMD FX-9370/Ryzen 5 1600X או Intel Core i7-4770
 זיכרון:  8GB מומלץ: 16GB
 כרטיס מסך:  Nvidia GTX 770 4GB/AMD Radeon R9 290 4GB או יותר טוב מומלץ: Nvidia GTX 1060 6GB/AMD Radeon RX 470 4GB או יותר טוב
 מקום פנוי:  55GB
 בקרים:  מקלדת ועכבר, או ג'ויסטיק
 אתר רשמי
 
Wolfenstein 2: The New Colossus (בעברית: וולפנשטיין 2: הקולוסוס החדש) הוא משחק פעולה והרפתקאות מסוגת יריות בגוף ראשון שפותח על ידי חברת MachineGames והופץ על ידי Bethesda Softworks ב-27 באוקטובר 2017 למחשב האישי, ולקונסולות פלייסטיישן 4, נינטנדו סוויץ' ו-Xbox One. המשחק הוא הכותר התשיעי בסדרת Wolfenstein הוותיקה (שידועה בסלנג בעברית גם בתור "הטירה הנאצית") והוא ההמשך הישיר למשחק Wolfenstein: The New Order משנת 2014. כמו קודמו, המשחק מתרחש בהיסטוריה אלטרנטיבית בשנות ה-60 של המאה ה-20, במציאות בה גרמניה הנאצית ובעלות בריתה ניצחו במלחמת העולם השנייה, ועוקב אחרי גיבור הסדרה, ויליאם "בי. ג'יי." בלאזקוביץ, ישירות מהנקודה בה המשחק הקודם הסתיים.
המשחק זכה להצלחה מסחרית ולשבחים רבים מטעם מבקרי המשחקים, והיה מועמד למספר פרסים יוקרתיים בתעשיית הגיימינג ואף זכה בטקס פרסי The Game Awards 2017 בקטגוריית "משחק הפעולה הטוב ביותר". בעקבות הצלחתו, החליטה MachineGames לשחרר שלוש חבילות הרחבה בשם "The Freedom Chronicles" ("יומני החופש") המציגות שלושה פרקי עלילה נוספים, המתרחשים מנקודת מבט של דמויות שונות.
שם המשחק נלקח מתוך הסונטה "הקולוסוס החדש"(אנ'), אשר נכתב על ידי אמה לזרוס בשנת 1883 ונחקק על פסל החירות.