stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ליגת הכדורעף העולמית

| --- | --- |

 תחום:  כדורעף
 ארגון:  הפדרציה הבינלאומית לכדורעף
 קבוצות:  36
 מירב הזכיות:   ברזיל (זכייה תשיעית)
 תקופת הפעילות:  1990–2017 (כ־27 שנים)
 אלופה אחרונה:   צרפת (זכייה שנייה)
ליגת הכדורעף העולמית הייתה ליגה עולמית שאיגדה נבחרות לאומיות של כדורעף לגברים. הליגה נוצרה בשנת 1990, ומשחקיה היו האירועים המרכזיים של הפדרציה הבינלאומית לכדורעף (FIVB) והטורניר בה היה שנתי. בשנת 2017 הוחלפה בליגת האומות בכדורעף.
יש להפריד בין הליגה, לבין אליפות העולם בכדורעף וגביע FIVB העולמי, המאורגנים אף הם על ידי הפדרציה.
| שנה | עיר מארחת | מדינה | זוכה | סגנית |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1990 | אוסקה | יפן יפן | איטליה איטליה | הולנד הולנד |
| 1991 | מילאנו | איטליה איטליה | איטליה איטליה | קובה קובה |
| 1992 | ג'נובה | איטליה איטליה | איטליה איטליה | קובה קובה |
| 1993 | סאו פאולו | ברזיל ברזיל | ברזילברזיל | רוסיה רוסיה |
| 1994 | מילאנו | איטליה איטליה | איטליה איטליה | קובה קובה |
| 1995 | ריו דה ז'ניירו | ברזיל ברזיל | איטליה איטליה | ברזילברזיל |
| 1996 | רוטרדם | הולנד הולנד | הולנד הולנד | איטליה איטליה |
| 1997 | מוסקבה | רוסיה רוסיה | איטליה איטליה | קובה קובה |
| 1998 | מילאנו | איטליה איטליה | קובה קובה | רוסיה רוסיה |
| 1999 | מאר דל פלאטה | ארגנטינה ארגנטינה | איטליה איטליה | קובה קובה |
| 2000 | רוטרדם | הולנד הולנד | איטליה איטליה | רוסיה רוסיה |
| 2001 | קטוביץ | פולין פולין | ברזילברזיל | איטליה איטליה |
| 2002 | בלו הוריזונטה ורסיפה | ברזיל ברזיל | רוסיה רוסיה | ברזיל ברזיל |
| 2003 | מדריד | ספרד ספרד | ברזילברזיל | סרביה ומונטנגרו סרביה ומונטנגרו |
| 2004 | רומא | איטליה איטליה | ברזילברזיל | איטליה איטליה |
| 2005 | בלגרד | סרביה ומונטנגרו סרביה ומונטנגרו | ברזילברזיל | סרביה ומונטנגרו סרביה ומונטנגרו |
| 2006 | מוסקבה | רוסיה רוסיה | ברזילברזיל | צרפת צרפת |
| 2007 | קטוביץ | פולין פולין | ברזילברזיל | רוסיה רוסיה |
| 2008 | ריו דה ז'ניירו | ברזיל ברזיל | ארצות הברית ארצות הברית | סרביה סרביה |
| 2009 | בלגרד | סרביה סרביה | ברזילברזיל | סרביה סרביה |
| 2010 | קורדובה (ארגנטינה) | ארגנטינה ארגנטינה | ברזילברזיל | רוסיה רוסיה |
| 2011 | גדנסק-סופוט (פולין) | פולין פולין | רוסיה רוסיה | ברזילברזיל |
| 2012 | סופיה | בולגריה בולגריה | פולין פולין | ארצות הברית ארצות הברית |
| 2013 | מאר דל פלאטה | ארגנטינה ארגנטינה | רוסיה רוסיה | ברזילברזיל |
| 2014 | פירנצה | איטליה איטליה | ארצות הברית ארצות הברית | ברזילברזיל |
| 2015 | ריו דה ז'ניירו | ברזיל ברזיל | צרפת צרפת | סרביה סרביה |
| 2016 | קרקוב | פולין פולין | סרביה סרביה | ברזילברזיל |
| 2017 | קוריטיבה | ברזיל ברזיל | צרפת צרפת | הולנד הולנד |
טבלת מדליות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| 1 |  ברזיל | 9 | 7 | 4 | 20 |
| 2 | איטליה איטליה | 8 | 3 | 4 | 15 |
| 3 | רוסיה רוסיה | 3 | 5 | 6 | 14 |
| 4 | ארצות הברית ארצות הברית | 2 | 1 | 3 | 6 |
| 5 | צרפת צרפת | 2 | 1 | 1 | 4 |
| 6 | קובה קובה | 1 | 5 | 3 | 9 |
| 7 | סרביה סרביה | 1 | 3 | 1 | 5 |
| 8 | הולנד הולנד | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 9 | פולין פולין | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 10 | סרביה ומונטנגרו סרביה ומונטנגרו | 0 | 2 | 2 | 4 |
| 11 | קנדה קנדה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 11 | ברית המועצות ברית המועצות | 0 | 0 | 1 | 1 |
| סה"כ (12 מדינות) | סה"כ (12 מדינות) | 28 | 28 | 28 | 84 |
הערות שוליים

↑  הפדרציה הבינלאומית לכדורעף מחשיבה את רוסיה כיורשת התארים של ברית המועצות וחבר המדינות
↑  הפדרציה הבינלאומית לכדורעף מחשיבה את סרביה כיורשת התארים של יוגוסלביה
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורעף. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
להתראות כריסטופר רובין

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 בימוי:  סיימון קרטיס 
 הופק בידי:  סטיב כריסטיאן דמיאן ג'ונס
 תסריט:  פרנק קוטרל-בויס סיימון ווהן
 עריכה:  ויקטוריה בוידל
 שחקנים ראשיים:  דונל גליסון מרגו רובי קלי מקדונלד
 מוזיקה:  קרטר בורוול
 צילום:  בן סמית'רד 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 חברת הפקה:  DJ Films Gasworks Media
 חברה מפיצה:  Fox Searchlight Pictures
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  20 בספטמבר 2017 (אודאון לסטר סקוור) 29 בספטמבר 2017 (הממלכה המאוחדת)
 משך הקרנה:  107 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט ביוגרפי, סרט דרמה, ביוגרפיה 
 הכנסות:  7.2 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   goodbyechristopherrobin
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
להתראות כריסטופר רובין (באנגלית: Goodbye Christopher Robin) הוא סרט דרמה ביוגרפי בריטי משנת 2017 על חייו של הסופר אלן אלכסנדר מילן, יוצר הדמות פו הדב, ועל בני משפחתו, בעיקר בנו כריסטופר רובין. את הסרט ביים סיימון קרטיס וכתבו פרנק קוטרל-בויס וסיימון ווהן. מככבים בו דונל גליסון, מרגו רובי וקלי מקדונלד. הקרנת הבכורה בממלכה המאוחדת הייתה ב-29 בספטמבר 2017. הוא קיבל ביקורות מעורבות, וההכנסות היו בסכום של 7.2 מיליון דולר.
תקציר עלילה

תחילת הסרט בשנת 1941 במהלך מלחמת העולם השנייה. אלן אלכסנדר מילן, המכונה בפי בני משפחתו וחבריו "בלו", ואשתו דפנה מקבלים לביתם מברק מצער. העלילה עוברת לשנת 1916 בזמן מלחמת העולם הראשונה כשבלו נלחם בקרב על הסום. הוא חוזר לאנגליה וממשיך בחייו עם דפנה, אבל סובל מהלם קרב, ומדי פעם יש לו פלאשבקים מאירועים בקרבות. דפנה יולדת את בנם. היא קיוותה ללדת בת, והתאכזבה שנולד לה בן. שמו של הילד הוא כריסטופר רובין מילן, אבל כולם קוראים לו "בילי מון". הם מעסיקים אומנת בשם אוליב, שבילי מכנה אותה "נו".
בלו מתקשה לחזור לכתיבה הרגילה שלו – הוא רוצה לכתוב מסה כנגד המלחמה – ועובר לגור עם משפחתו בבית בכפר ובסמוך יש שטח מיוער. דפנה מתנגדת למעבר וחוזרת ללונדון לתקופה ממושכת. אחר זמן מה אוליב הולכת לטפל באימה החולה, וגם הטבחית עוזבת באותה עת. בלו ובילי נאלצים להסתדר בעצמם. בתחילה בחוסר רצון בלו לוקח את בילי לסיורים ביער, וממציא סיפורים על הרפתקאותיו של הילד עם חיות הצעצוע שלו, שקנו לו הוריו.
בלו מזמין את ידידו המאייר ארנסט להצטרף אליהם בבית, ויחד הם מתחילים לפתח את ספרי פו הדב. דפנה חוזרת הביתה אחרי שבלו שולח לה שיר שכתב "Vespers", והיא מפרסמת אותו במגזין Vanity Fair. אוליב חוזרת אחרי מות אמה. כש"פו הדוב" הופך להצלחה גדולה, הם הופכים לידוענים ודפנה מתחילה לנהל את חייהם בהתאם. בילי, מרבה להופיע בפני הציבור בדמות כריסטופר רובין, והדבר מבלבל ומתסכל אותו.
כשבילי מגלה שלאוליב יש מחזר, אלפרד, הוא מספר להוריו. דפנה מרגישה נבגדת ומתעמתת עם אוליב ברשעות. אוליב, שמתחילה לכעוס על בלו ודפנה, מתפטרת מתפקידה, ומוכיחה אותם על מה שהם מעוללים לבילי. בלו מחליט להפסיק לכתוב על הילד ועל חבריו הדמיוניים.
בלו מפסיק את הופעותיו הפומביות של בילי ורושם אותו לפנימייה. אבל התלמידים מתעמרים ב"כריסטופר רובין" וכשהוא מסיים את בית הספר, הוא רוחש טינה לאביו. בפרוץ מלחמת העולם השנייה, הוא נפסל בבדיקות רפואיות ולא גויס, אבל דרש מאביו – שחשש לשלומו של בנו – שיפעיל את השפעתו כדי שיתקבל לצבא. בילי עוזב לקראת הגיוס שלו ומפנה את גבו אל אביו ומתכחש לספרים ולכסף שהם מביאים.
סצנת הפתיחה מוקרנת שוב. הפעם עם הסבר שבילי נעדר ונחשב למת. הוריו מוסרים את החדשות הרעות לאוליב. עם זאת בילי שרד את המלחמה וחוזר לבית בכפר ללא הודעה מוקדמת. בלו ובילי מתפייסים ובסצנת הסיום הם מהלכים יחד בתוך היער, כשרואים את בילי כילד וכאיש צעיר לסירוגין.
צוות השחקנים

דונל גליסון – א. א. מילן
מרגו רובי – דפנה דה סילינקור, אשתו של א.א. מילן
קלי מקדונלד – אוליב / נו, האומנת של כריסטופר רובין
ויל טילסטון – כריסטופר רובין מילן בילדותו
אלכס לות'ר – כריסטופר רובין מילן המבוגר
פיבי וולר-ברידג' – מרי בראון
ויקי פפרדין – בטי
סטיבן קמפבל מור – ארנסט שפארד
ריצ'רד מקייב – רופרט
ג'רלדין סאמרוויל – ליידי או
הפקה

פיתוח הסרט החל ב-2010, עם המפיקים סטיב כריסטיאן ונואלה קווין-ברטון, ובהמשך דניאל ג'ונס. סיימון ווהן כתב את התסריט.
באפריל 2016 לוהק דונל גליסון לככב בתפקיד א. א. מילן. ביוני 2016 אושר שבסרט יככבו גליסון ומרגו רובי, בתפקיד דפנה אשתו. בהמשך לוהקה קלי מקדונלד לגלם את דמותה של אוליב, האומנת של כריסטופר רובין.
צילומי הסרט החלו בספטמבר 2016.
יציאה לאקרנים

הקרנת הבכורה בממלכה המאוחדת הייתה ב-29 בספטמבר 2017. בארצות הברית הוקרן הסרט לראשונה ב-13 באוקטובר 2017.
פרסים

| פרס | תאריך הטקס | קטגוריה | זוכים ומועמדים | תוצאה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פרסי הקולנוע הבריטי העצמאי | 10 בדצמבר 2017 | שחקנית המשנה הטובה ביותר | קלי מקדונלד | מועמדות |  |
| פסטיבל הסרטים של הרטלנד | 20 בנובמבר 2017 | פרס Truly Moving Picture | "להתראות כריסטופר רובין" | זכייה |  |
| פסטיבל הסרטים של מיל ואלי | 16 באוקטובר 2017 | Audience Award — World Cinema | "להתראות כריסטופר רובין" | זכייה |  |
ראו גם

כריסטופר רובין (סרט) – סרט לייב אקשן ודרמה קומית אמריקאי, בבימוי מארק פורסטר, בהפקת Walt Disney Pictures משנת 2018
הערות שוליים

↑  "Carter Burwell to Score Simon Curtis' 'Goodbye Christopher Robin'". Film Music Reporter. 1 באוגוסט 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Goodbye Christopher Robin". British Board of Film Classification. נבדק ב-19 בספטמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Goodbye Christopher Robin (2017)". The Numbers. נבדק ב-3 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "U.K. sets Pooh scribe saga". Variety. Dave McNary. 7 במאי 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Winnie the Pooh creator biopic hits Cannes". Screen Daily. נבדק ב-29 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jaafar, Ali (13 באפריל 2016). "'Star Wars' Domhnall Gleeson in Talks To Play Winnie The Pooh Creator AA Milne In 'Goodbye Christopher Robin'". Deadline. נבדק ב-29 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jaafar, Ali (14 ביוני 2016). "Fox Searchlight Confirms Domhnall Gleeson And Margot Robbie To Star in Winnie The Pooh Creator Pic 'Goodbye Christopher Robin'". Deadline. נבדק ב-29 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Kelly Macdonald Joins 'Goodbye Christopher Robin' (Exclusive)". The Hollywood Reporter. נבדק ב-29 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Check out Domhnall Gleeson and Margot Robbie in a new A. A. Milne & Christopher Robin film | Live for Films". Live for Films. נבדק ב-29 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "'Lady Macbeth' Leads British Independent Film Awards Nominations – Full List". Deadline Hollywood.
↑  "Truly Moving Picture Award". Heartlandfilm.org.
↑  "Mudbound Wins 2017 Mill Valley Film Festival Audience Award". AwardsWatch.com. אורכב מ-המקור ב-2018-08-22. נבדק ב-2019-02-20.
לונוחוד 2

שיחזור של לונוחוד 2בתערוכה
לונוחוד 2 (ברוסית: Луноход-2) - רובר לא מאויש שנחת על הירח על גבי הנחתת "לונה 21" ופעל על קרקעית הירח כ-4 חודשים. במהלך פעילותו הרכב העביר למרכז הבקרה בכדור הארץ מידע רב.
תיאור הרכב

הרכב היה מיועד לחקר הירח ולשם כך מצויד בציוד מדעי מתאים. הוא היה זהה לרכב לונוחוד 1 עם שינויים קטנים. מסת לונוחוד 2 הייתה 756 קילוגרם, אורך - 4.42 מ', רוחב - 2.15 מ', גובה - 1.92 מ'.
הוא היה מצויד במכשירים הבאים: 3 מצלמות טלוויזיה (ב"לונוחוד 1" היו 2 מצלמות בלבד), ספקטרומטר רנטגני, טלסקופ קרני רנטגן, מד מרחק, רגש קרינה, רפלקטור. בוצעו שיפורי מערכת אספקת חשמל והיא הייתה מסוגלת לתת כ-1 קוו"ט.
אחת ממצלמות הטלוויזיה שהותקנה גבוה על הרכב לצורך ניווט צלמה תמונות ברזולוציה גבוהה בקצבי פריימים שונים - 3.2, 5.7, 10.9 או 21.1 שניות לפריים. תמונות אלו שימשו צוות של חמישה אנשים של בקרים על פני כדור הארץ ששלחו פקודות נהיגה לרכב בזמן אמת.
הרכב התחיל לפעול ב-15 בינואר 1973 וקשר אחרון איתו נוצר ב-11 במאי.
תיאור המשימה

לאחר הורדת הרכב מיחידת נחיתה של לונה 21 התברר שחלקים של מערכת ניווט נפגעו. לעומת זאת ניסיון שנצבר ברכב "לונוחוד 1" וקיום מצלמה שלישית ייקלו על תכנון תנועה. במהלך פעילותו הועברו לכדור הארץ 86 צילומים פנורמיים ושידורי טלוויזיה רבים. בחודש מאי הרכב הגיע למכתש והתקשה לצאת ממנו. בסופו של דבר צוות קרקע הצליח להוציא אותו אך ככל הנראה חלק מחומר מקרקעית המכתש נכנס בתוך הרכב. לאחר סגירת מכסה לתקופת הלילה הירחי נוכחות חומר זה בתוך הרכב גרם לחימום יתר של הציוד והוא יצאה משימוש. לאחר סיום הלילה הירחי הקשר עם הרכב לא חודש.
במרץ 2010 הרכב התגלה בצילומים שבוצעו על ידי מקפת לסקר הירח. המיקום היה קרוב מאוד למיקום שדווח על ידי מדענים סובייטיים במהלך פעילות הרכב.
לונוחוד 1

שיחזור של לונוחוד 1, מוזיאון החלל הרוסי
לונוחוד 1 (ברוסית: Луноход-1) - רובר לא מאויש שנחת על הירח על גבי הנחתת "לונה 17" ופעל על קרקעית הירח כ-10 חודשים. במהלך פעילותו הרכב העביר למרכז הבקרה בכדור הארץ מידע רב. הלונוחוד 1 היה לרובר הרובוטי הראשון שנחת על גרם שמימי אחר.
תיאור הרכב

הרכב היה מיועד לחקר הירח ולשם כך מצויד בציוד מדעי מתאים. מסת לונוחוד 1 הייתה 756 קילוגרם, אורך - 4.42 מ', רוחב - 2.15 מ', גובה - 1.92 מ'.
הוא היה מצויד במכשירים הבאים: 2 מצלמות טלוויזיה, ספקטרומטר רנטגני, טלסקופ רנטגני, מד מרחק, מגלה קרינה, רפלקטור.
הרכב התחיל לפעול ב-17 בנובמבר 1970 וקשר אחרון איתו נוצר ב-14 בספטמבר 1971.
תיאור המשימה

החללית "לונה 17" שוגרה ב-10 בנובמבר 1970. הגשושית הייתה במסגרת תוכנית לונה הסובייטית והיא נבנתה במשרד תכנון "לאבוצ'קין" בראשותו של גאורגי בבקין. ב-15 בנובמבר החללית הגיע לקרבת הירח. ב-17 בנובמבר בוצעה הנחיתה באזור ים הגשמים ורכב חלל "לונוחוד 1" ירד לקרקעית.
התוכנית הייתה לפעילות במשך 3 חודשים אך הרכב פעל כ-10 וחצי חודשים. במהלך זה הוא עבר 10,540 מ', העביר למרכז הבקרה 211 צילומים פנורמיים ו25 אלף צילומים רגילים. בנוסף לכך בוצע חקר קרקעת הירח. המהירות המרבית הייתה 2 ק"מ בשעה. בתקופת פעילות רכב החלל בוצעו 157 סדרות קשר.
ב-15 בספטמבר 1971 הטמפרטורה בתוך תא המכשור התחילה לרדת, ב-30 בספטמבר מרכז הבקרה לא הצליח ליצור קשר עם המתקן וב-4 באוקטובר ניסיונות ליצירת קשר הופסקו.
על הרכב הותקן מחזיר פינתי, שבאמצעותו היה ניתן למדוד, באופן מדויק, את המרחק עד לירח. במשך שנה וחצי בוצעו מדידות המרחק, אך לאחר תקופה זו, המיקום המדויק אבד. ב-22 באפריל 2010 מדענים מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי הודיעו שקלטו אות ממחזיר פינתי שהותקן על לונוחוד.
לחץ חברתי

לחץ חברתי הוא השפעה על אדם מצד הסביבה החברתית שלו, היוצרת קונפליקט בין שאיפתו לנהוג על פי רצונו ועקרונותיו לבין הצורך בהשתייכות והדחף להתאים את עצמו לחברה שסביבו. כתוצאה מכך, האדם עשוי "להיכנע" ולבצע פעולות מסוימות, על אף שאינן תואמות את הרגליו, העדפותיו או מצפונו.
השלכות

לחץ חברתי נועד ליצור שינוי בהתנהגות האדם שכלפיו הוא מופעל. ללחץ חברתי יכולות להיות השלכות שליליות או חיוביות בהתאם למטרות והערכים שלמענם נוצר השינוי.
דוגמה להשפעה חיובית היא מצב בו אדם שואף להצטיין בלימודיו עקב לחץ הסובבים אותו להצלחה אקדמית ורכישת השכלה.
עם זאת, על פי רוב נעשה שימוש במונח לחץ חברתי בהקשרים שליליים. לדוגמה, רבים רואים בלחץ חברתי אחת הסיבות המרכזיות לעישון; לפי גישה זו, אדם "נגרר" לעישון עקב רצון להשתלב בחברה בה זו הנורמה, אף על פי שבתנאים אחרים לא היה מעשן. לחץ חברתי יכול להיווצר לא רק במפגשים פיזיים, אלא גם במרחבי האינטרנט והרשתות החברתיות. בעזרת מחקר מטא-אנליזה שסקר ובדק את התנהגותם ויחסם של מתבגרים כלפי עישון, עולה כי עמיתים מסוגלים להשפיע על הבחירות האישיות של הפרט.
השלכות > השלכות קבוצתיות

לחץ חברתי יכול להיות מופעל גם במסגרת קבוצתית.
במסגרת קבוצת תמיכה נעשה פעמים רבות שימוש בלחץ חברתי כדי להשפיע על אנשים לנהוג בדרך חיובית, לדוגמה: להפעיל קבוצות שמטרתן להפסיק לעשן או להיגמל ממשקאות חריפים. הנחת היסוד בבסיס ארגון קבוצות כאלו היא כי קל יותר להשפיע על אדם הנמצא בתוך קבוצה, מאשר לפנות אליו ביחידות, כפי שנמצא במחקרים חברתיים רבים. אנשים מצטרפים לקבוצות כאלו מרצונם החופשי. קבוצת התמיכה יכולה להוות גם מקום בעל השפעה חברתית שמספק סביבה בטוחה ותומכת, המאפשרת לאנשים המשתתפים בה לחוות תחושה אוניברסלית, שהם אינם לבד בהתמודדות מול קשיים ובעיות.
במסגרת קבוצתית, לחצים קבוצתיים יכולים ליצור אצל החברים אי נוחות ולצמצם את היצירתיות והמחשבות שלהם. בעקבות הלחץ החברתי הקבוצתי שמופעל, הפרט עלול לנהוג בדפוסים שאינם אופייניים לו. לדוגמה, ילד יכול לפגוע בילד אחר ולדחות אותו רק על מנת להתקבל לקבוצה חברתית שהוא חפץ להשתייך אליה, בשל השפעה חברתית.
גם לחברה או קהילה שאדם נולד אליהן יש השפעה מכרעת בנוגע ללחץ חברתי ולבחירת ההתנהגויות והמעשים של האינדיבידואל. לרוב, בגין מנהגים, נורמות וערכים דומיננטיים המושתתים בחברה, ישנה נטייה ליצור לחץ חברתי, בכדי לגרום לאדם לבצע בחירות שנובעות מתוך הרקע והתפיסה החברתית שאליהן נולד ושמקיפות אותו בכל רגע נתון. למשל, במוסד הנישואים עולה השאלה האם אנשים מתחתנים בשל ההרגל והנורמה החברתית שקיימת או מתוך רצון ואהבה.
השלכות > פרפקציוניזם ולחץ קבוצתי

בשנת 2017 פורסם מאמר שדן בהתפתחות תופעת הפרפקציוניזם המושפעת בעקבות לחץ חברתי. מחקר האורך נערך לאורך 27 שנים ובחן האם בשל שינויים תרבותיים וחברתיים שהתפתחו עם הזמן, ישנה גם עלייה בפרפקציוניזם. ניתן לראות כי בין השנים 1989–2016 דיווחים על פרפקציוניזם עלו ב-32%. ממצא זה נחשב כפורץ דרך בהבנה כי הדורות הצעירים חווים דרישות גבוהות יותר מהחברה, מאשר הדורות המבוגרים יותר. אחת הסיבות שהחוקרים סוברים שהפרפקציוניזם נמצא בעלייה כה חדה היא כי הלחץ החברתי הלך וגבר עם השנים. קיים לחץ להיות מוצלחים יותר, בין אם זה בדרישות הנשמעות מהסביבה הקרובה הכוללת משפחה וחברים, ובין אם זה מהאישים הפופולריים המוצגים היום ברשתות החברתיות.
ראו גם

השפעה חברתית
חולשת הרצון
הערות שוליים

↑  Dong-Chul Seo, Yan Huang, Systematic Review of Social Network Analysis in Adolescent Cigarette Smoking Behavior*, Journal of School Health 82, 2012-01, עמ' 21–27 doi: 10.1111/j.1746-1561.2011.00663.x
↑  איילת ברג-ורמן, מיכל לרון, טל ספלטר, שירלי רזניצקי, ג'ני ברודסקי, תרומתן של קבוצות תמיכה לבני משפחה מטפלים, גרונטולוגיה וגריאטריה מב, 2015, עמ' 55–71
↑  אביטל רעם, לחץ חברתי והשפעה חברתית אצל בני נוער, באתר איך גדלת, ‏2021-01-05
↑  רינה שחר, מיה אלמקייס, "עד החתונה זה יעבור" עמדות של צעירים בשאלה "למה לא להתחתן"?, סוגיות חברתיות בישראל, 2016, עמ' 141–168
↑  Thomas Curran, Andrew P. Hill, Perfectionism is increasing over time: A meta-analysis of birth cohort differences from 1989 to 2016., Psychological Bulletin 145, 2019-04, עמ' 410–429 doi: 10.1037/bul0000138
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007539261805171  BnF: cb16998570w (data)  GND: 4164970-9  LCCN: sh88002571  SUDOC: 19120708X
לחץ אדים

לחץ אדים הוא הלחץ (אם האדים מעורבבים עם גזים אחרים, הלחץ החלקי) שהאדים של חומר מסוים מפעילים על פניו במצב של שיווי משקל.
גרף של לחץ אדי מים בהתאם לטמפרטורה
כאשר הלחץ החלקי של נוזל כלשהו שווה ללחץ האדים שלו, הנוזל בחלקו מאוייד: הנוזל והאדים נמצאים בשיווי משקל.
כאשר יש טמפרטורה קבועה:
אם הלחץ החלקי של הנוזל קטן (ולחץ האדים גדל): הנוזל ילך ויתאדה עד שבסופו של דבר כל הנוזלים יתאדו לגז.
אם הלחץ החלקי של הנוזל עולה (ולחץ האדים קטן): האדים ילכו ויתעבו עד שבסופו של דבר, כל האדים יתעבו לנוזל.
כאשר הלחץ קבוע והטמפרטורה משתנה:
במקרה של ירידת טמפרטורה: האדים ילכו ויתעבו לנוזל עד שלא יישאר יותר חומר במצב הגזי.
במקרה של עליית טמפרטורה: הנוזל ילך ויתאדה לגז עד שלא יישאר יותר חומר במצב הנוזלי.
בכל לחץ נתון, נקודת הרתיחה של חומר מסוים היא הטמפרטורה שבה לחץ האדים של אותו חומר בצורתו הנוזלית שווה ללחץ בסביבתו.
נקודת ההמראה היא הנקודה בה הלחץ של המוצק, בטמפרטורה נתונה, שווה ללחץ האדים (עבור חומרים הנמצאים בתנאי המראה).
ראו גם

חוק ראול
לחות
נקודה משולשת
קיטור
לחם ומלח

לחם ומלח בחתונה פולנית. הלחם מעוטר, וקערת המלח אפויה כחלק ממנו
חתן וכלה אוקראינים מתקבלים בלחם ומלח בהגיעם לקבלת הפנים לכבוד חתונתם
לחם ומלח הוא טקס קבלת פנים סלאבי, בו מגישים לאורחים נכבדים כיכר לחם על גבי מפת רוּשְניק (מגבת רקומה סלאבית מסורתית); מעל הכיכר, או בחור בתוכה, מונחת קערת מלח או מלחייה. על פי המקובל, באירועים רשמיים בני זמננו ברוסיה מגישות את הלחם והמלח נשים צעירות בלבוש מסורתי (סרפן וקוקושניק).
המנהג בארצות השונות

המנהג אומץ גם על ידי הליטאים והרומנים, שאינם עמים סלאביים, אך קשורים תרבותית והיסטורית לשכניהם הסלאבים.
בבולגריה הטקס מסמל קבלת אורחים. הלחם והמלח מוגשים לרוב על ידי אישה. בימינו הלחם המשמש בטקס על פי רוב אינו לחם רגיל אלא מאפה חגיגי, שטוח ומעוטר, המכונה "פוגאצ'ה". האורחים המתקבלים אמורים לבצוע פיסה מהמאפה, לטבול אותה במלח ולאכלה. בעת שחרור בולגריה מהשלטון העות'מאני בסוף המאה ה-19, נהגו נשים בולגריות כפריות לקבל את פני החיילים הרוסים המשחררים בלחם ומלח.
במקדוניה מנהג הלחם והמלח עדיין מתקיים לעיתים כביטוי להכנסת אורחים. כמו בבולגריה, נעשה גם כאן שימוש ב"פוגאצ'ה", שאופים למשל לכבוד ארוחת חג המולד, ומטבע מוסתר בתוכה. להקת ג'אז-רוק-אתני מקדונית (יוגוסלבית לשעבר) נקראה "לחם ומלח", כיוון שהכנסת האורחים היא מנהג כה בסיסי ומסורתי בתרבות המקדונית.
בצ'כיה ובסלובקיה המנהג אינו נפוץ בחיי היום-יום, אך מתקיים לרגל ביקוריהם של מנהיגים זרים.
בתרבות הרוסית לחם הוא המזון המוערך ביותר, ומלח מסמל ידידות ארוכת ימים, כפי שמומחש כביטוי: "לאכול פוד מלח (עם מישהו)". בתקופת האימפריה הרוסית היה המלח יקר בשל המס שהושת עליו, ונחשב מוצר מוערך. הביטוי "לחם ומלח!" אף משמש כברכה הנאמרת על ידי אורחים בבואם לבית המארח. קבצנים נוהגים גם הם לפנות בברכה זו ברומזם על רצונם במזון, אך הם נענים לרוב בביטוי מתחרז הלועג להם.
בפולין טקס הלחם והמלח מתקשר להכנסת האורחים המסורתית של האצולה הפולנית, אם כי התקיים בכל שדרות החברה. המנהג מוזכר בשירי משוררים פולנים מהמאה ה-17. כיום מקיימים אותו בעיקר בעקבות טקס נישואין, כאשר הורי החתן והכלה מקבלים את פניהם בברכה בשובם נשואים מן הכנסייה.
בפרויקט אפולו-סויוז נערך טקס הלחם והמלח באמצעות קרקרים וטבליות מלח.
המנהג התקיים גם בקרב יהודים, בתפוצות ובארץ ישראל. במסורת חב"ד מספרים כי האדמו"ר דובער שניאורי התקבל בלחם ומלח בכפרים השונים בהם עבר בעת מסע לויטבסק בבלארוס בשנת 1826. כאשר ביקר הרצל בארץ ישראל בשנת 1898 התקבל בלחם ומלח בנס ציונה וברחובות. בסעודות שבת וחג, לאחר שמברכים על החלה, נוהגים לטבול פרוסות ממנה במעט מלח ולחלק למסובים, בין היתר על פי הפסוק "על כל קרבנך תקריב מלח". ביטוי למקום של הלחם והמלח בתרבות נתנה נעמי שמר בשיר "פת במלח".
גם בתרבות הערבית קיים מושג של "לחם ומלח" (عيش وملح או خبز وملـح) אך לא בהקשר קבלת פנים אלא ככריתת ברית על ידי אכילה משותפת, המסמלת התקרבות. מי שאכל לחם ומלח אצל חברו נחשב כבעל חוב מוסרי כלפיו וחייב להכיר לו תודה. תפיסה זו מודגמת גם בביטויים ערביים כגון "יש בינינו לחם ומלח" (بيننا عيش وملـح או بيننا خبز وملـح), ו"ברית מלח" (بَيْنَهُمَا مِلْح - יש בין שניהם מלח).
גלריה

סגן הנשיא ג'ו ביידן מתקבל בלחם ומלח בקייב, ביולי 2009
הנשיא חיים הרצוג מתקבל בלחם ומלח על ידי העדה השומרונית בשכם, 1984
איור טקס לחם ומלח על בול דואר מבלארוס, 2012
ראו גם

ברית מלח
הערות שוליים

↑  פוד - יחידת מידה רוסית עתיקה, השווה כ-16.38 ק"ג. שימשה עד תחילת המאה ה-20
↑  המאסר והגאולה של רבי דובער, אתר בית חב"ד
↑  עדויות - 27.10.1898, מתוך "מסע בעקבות הרצל בארץ ישראל", באתר מט"ח
↑  על פי שולחן ערוך, אורח חיים, סימן קס"ז, סעיף ה'.
↑  מילות השיר "פת במלח" באתר שירונט.
↑  אירוסין בחברה המוסלמית בישראל, בארכיון האינטרנט של אתר "אנשים ישראל"
↑  על מושג הסולחה בתרבות הערבית, במאגר "סנונית"
↑  תרבות האוכל הבדואית בישראל, בארכיון האינטרנט של אתר "אנשים ישראל"
לוס אנג'לס צ'רג'רס

לוס אנג'לס צ'רג'רס (באנגלית: Los Angeles Chargers) היא קבוצת פוטבול שנוסדה בשנת 1960 יחדיו עם שבע קבוצות נוספות שהרכיבו את ה־AFL, שלימים התאחדה עם ה־NFL.
בראשית הדרך שיחקה הקבוצה בלוס אנג'לס תחת השם לוס אנג'לס צ'רג'רס, כעבור שנה, בשנת 1961 עברה לסן דייגו, מושבה עד 2017. בינואר 2017 הודיעה הקבוצה שתשוב לשחק בלוס אנג'לס.
את משחקיה הביתיים בסן דייגו שיחקה הקבוצה באצטדיון קוואלקום. הבעלים של הקבוצה בעת היווסדה היה בארון הילטון, בנו של קונרד הילטון אשר ייסד את רשת מלונות הילטון.
בשנותיה הראשונות ב־AFL הייתה ידועה הקבוצה בקו התקפי משופע בכוכבים דוגמת לאנס אלוורת', פול לואו, קית' לינקולן וג'ון הדל מחד ומאידך בהגנת ברזל בראשותם של ארל פייזון וארני לאד.
תלכיד זה הוביל את הקבוצה להישגים רבים ובראשם זכייה באליפות ה־AFL של שנת 1963 לאחר ניצחון בגמר על הבוסטון פטריוטס בתוצאה 10–51.
בשנת 1970 ולאחר האיחוד של ה־AFL עם ה־NFL שובצה סן דייגו לבית המערבי של ה-AFC שם היא ממוקמת עד היום.
ציון הדרך המשמעותי ביותר של הצ'רג'רס ב־NFL היה ההגעה לסופרבול מספר 29 בשנת 1995 אשר התקיים במיאמי.
הקבוצה תחת המאמן בובי רוס הגיעה כאנדרדוג למשחק זה והובסה על ידי הסן פרנסיסקו 49' 26-49.
שלושת השחקנים הבולטים של הצ'רג'רס באותה עונה היו נייטרון מינס, ג'וניור סיאו ורודני האריסון.
אצטדיון קוואלקום אף אירח את סופרבול 22, 32 ו־37 אליהם לא השכילה להעפיל קבוצת העיר המארחת.
בדראפט 2004 הקבוצה בחרה באיגור אולשנסקי והוא הפך ליוצא ברית המועצות הראשון שהחל לשחק בליגה ובין היהודים הבודדים ששיחקו בה.
בעונת 2020 מתוכננים הצ'רג'רס לעבור לאצטדיונם החדש אצטדיון לוס אנג'לס בהוליווד פארק (אנ') הנבנה באינגלווד סמוך לנמל התעופה הבינלאומי של לוס אנג'לס במימון הבעלים של לוס אנג'לס ראמס סטן קרונקי ובעלות של 1.86 מיליארד דולר.
לוקווד וסט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 ביולי 1905 בירקנהד, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  28 במרץ 1989 (בגיל 83) ברייטון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, הממלכה המאוחדת 
 צאצאים:  טימותי וסט 
 פרופיל ב-IMDb
 
הארי לוקווד וסט (באנגלית: Harry Lockwood West;‏ 28 ביולי 1905 - 28 במרץ 1989) היה שחקן אנגלי. וסט היה אביו של השחקן טימותי וסט וסבו של השחקן סמואל וסט.
ביוגרפיה

וסט נולד בבירקנהד שבמחוז צ'שייר באנגליה בשנת 1905. הוא בנם של מילדרד (שם נעורים הרטלי) והנרי קופ וסט. מצד אמו הוא בן-דוד מדרגה רביעית של השחקנית מרגרט לוקווד (אנ').
הופעת הבכורה של וסט בתיאטרון הייתה ב-1926 בתפקיד לוטננט אלן במחזה "Alf's Button" שהועלה בתיאטרון היפודרום במרגייט שבמחוז קנט. ב-1931 הופיע לראשונה בלונדון בתפקיד הנרי ביבאן במחזה "The Barretts of Wimpole Street" בתיאטרון המלכה (אנ').
בטלוויזיה הופיע וסט בסדרה לילדים "Just William" (מ-1962), בסדרת הדרמה "Dr. Finlay's Casebook" (מ-1964) בסדרה "No Hiding Place" (מ-1965), בסדרת הטלוויזיה "האסיר" (1968), בסדרה הקומית "Doctor at Large" (מ-1971), בסיטקום "Please Sir" (מ-1972), בדרמה התקופתית "על אדונים ומשרתים" (1972), במיני-סדרה "משפחת פאליסר" (1974), בסדרה ההיסטורית "אני, קלאודיוס", בעיבוד לרומן "Porterhouse Blue" (מ-1987) ובסדרה "Specials" ששודרה אחרי מותו.
בקולנוע השתתף וסט בסרטים: "A Song for Tomorrow" (מ-1948), "Bedazzled" (מ-1967), "Up the Junction" (מ-1968), "ג'יין אייר" (1970), "הטקסים השטניים של דרקולה" (1973), "שרלוק הולמס הצעיר" (1985) ובתפקיד גודפרי בסרט "המלביש" (1983).