stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יושע ואגנומאן
קריירה בינלאומית

ואגנומאן היה חלק מסגל נבחרת גרמניה עד גיל 21 שזכתה בטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2021, וערך ארבע הופעות בטורניר. ב-28 במרץ ערך את הופעתו הבכורה במדי הנבחרת הבוגרת בהפסד 3-2 לבלגיה במשחק ידידות.
תארים

אליפות אירופה עד גיל 21 (1): 2021
יחסי אוסטריה–ברזיל

| יחסי אוסטריה–ברזיל |
| --- | --- |
אוסטריה: ברזיל


אוסטריה: ברזיל
שטח (בקילומטר רבוע)
83,871: 8,515,770
אוכלוסייה
9,118,988: 212,203,410
תמ"ג (במיליוני דולרים)
516,034: 2,173,666
תמ"ג לנפש (בדולרים)
56,589: 10,243
משטר
רפובליקה פדרלית

שר החוץ האוסטרי מיכאל שפינדלגר נפגש עם שר החוץ הברזילאי אנטוניו פטריוטה בווינה, 2013
יחסי אוסטריה–ברזיל הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה הפדרלית של אוסטריה לבין הרפובליקה הפדרלית של ברזיל. שתי המדינות הן חברות ה-OECD והאו"ם.
יחסים כלכליים

היקף הסחר הדו-צדדי יותר שולש מאז 2003. ברזיל הפכה לשוק הרביעי בגודלו בכלכלה האוסטרית, והוא יותר מ-46% אחוז מכל הסחר עם אמריקה הלטינית. כיום מחזיקות בברזיל חברות אוסטריות למעלה מ-170 סניפים.
הסחר הבילטרלי הוכפל יותר משנת 2007, והגיע לשיא היסטורי בשנת 2011, והסתכם ב-1.57 מיליארד אירו. היצוא עלה בכמעט 15% והסתכם ב-968.6 מיליון אירו, היבוא ב-18.6% ל-597.6 מיליון אירו. היצוא האוסטרי כולל מכונות (חשמליות), מוצרים פרמצבטיים, נייר, מסילות, מוצרים כימיים. היצוא הברזילאי כולל חומרי גלם, מזון ומשקאות.
על פי הבנק המרכזי בברזיל, ההשקעה הישירה של אוסטריה הסתכמה בסוף 2010 ב-757 מיליון דולר. בערך 200 סניפים או אחזקות של חברות אוסטריות (מכירות, שירות, ייצור, שירותים) קיימים בברזיל, מחציתם נמצאים במדינת סאו פאולו. 20 חברות הבנות האוסטריות החשובות בברזיל כבר מניבות יותר מכירות בעסקי פנים מכלל הייצוא האוסטרי.
נציגויות דיפלומטיות

אוסטריה מחזיקה בברזיל שגרירות בברזיליה ו-11 קונסוליות בבלו הוריזונטה, בלומנאו, קוריטיבה, פורטלזה, מנאוס, רסיפה, ריו דה ז'ניירו, סלבדור, סאו פאולו, טרזה טיליאס וויטוריה. מאידך, ברזיל מחזיקה באוסטריה בווינה ו-5 קונסוליות בברגנץ, גראץ, אינסברוק, לינץ וזלצבורג.
יחסי ניז'ר–רוסיה

| יחסי ניז'ר–רוסיה |
| --- | --- |
ניז'ר: רוסיה


ניז'ר: רוסיה
שטח (בקילומטר רבוע)
1,267,000: 17,098,242
אוכלוסייה
27,252,903: 144,612,532
תמ"ג (במיליוני דולרים)
16,819: 2,021,421
תמ"ג לנפש (בדולרים)
617: 13,978
משטר
משטר נשיאותי: רפובליקה פדרלית נשיאותית

שגרירת ניז'ר אמינה בזינדרה מגישה כתב האמנה לנשיא רוסיה דמיטרי מדבדב, 2010
יחסי ניז'ר–רוסיה הם היחסים הדו-צדדיים בין ניז'ר לרוסיה.
היסטוריה

ברית המועצות כוננה יחסים דיפלומטיים עם ניז'ר ב-17 בפברואר 1972. באוגוסט 2017 חתמו רוסיה וניז'ר על הסכם לשיתוף פעולה צבאי, כולל אינטראקציה במלחמה בטרור ואמצעים לחיזוק הביטחון הבינלאומי. על פי ההסכם שתי המדינות יפתחו יחסים גם בתחום אימוני הכוחות המשותפים, בתחום החינוך הצבאי, הרפואה הצבאית ותחומים אחרים.
ביולי 2023 אירעה הפיכה צבאית בניז'ר בראשותו של הגנרל עבד רחמן תיאני. ארבעה חודשים אחר כך ביקר בניז'ר סגן שר ההגנה הרוסי יונוס-בק יבקורוב והמדינות הסכימו לחיזוק הקשרים הצבאיים ביניהן.
יוסף איסקפה

| --- | --- |
 לידה:  1570 ה'ש"ל סלוניקי, האימפריה העות'מאנית
 פטירה:  7 בינואר 1662 (בגיל 92 בערך) כ"ו בטבת ה'תכ"ב איזמיר, האימפריה העות'מאנית
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית (1453–1844) האימפריה העות'מאנית
 תקופת הפעילות:  ?–1662 
 תחומי עיסוק:  מרבני איזמיר וראש ישיבה שם
 רבותיו:  רבי אהרן בן יוסף ששון
 בני דורו:  רבי חיים שבתי
 חיבוריו:  ראש יוסף, עבודת משא
 
רבי יוסף בן שאול איסקפה או אישקאפא (ה'ש"ל, 1570 – כ"ו בטבת ה'תכ"ב, 17 בינואר 1662) היה ראש ישיבה באיזמיר, מגדולי רבני העיר, ומחבר הספר ראש יוסף.
חייו

שנת לידתו אינה ברורה, ושלמה אברהם רוזאניס כותב שנולד בשנת ה'ש"ך, שלא כמקובל שנולד בשנת ה'ש"ל. למקור השם "איסקפה" יש משערים שנולד בעיר סקופיה, ונקרא על שם עיר מולדתו (דעת רוב החוקרים היא שנולד בסלוניקי). אך מקור השם הוא מהמילה הספרדית "escapare" שפירושה "בריחה"- מספרד בתקופת האינקוויזיציה.
היה תלמידו של רבי אהרן בן יוסף ששון ולמד בישיבתו. שם היה לחבר לרבי חיים שבתי, רבה של סלוניקי.
בתחילה היה רב וראש ישיבה בסלוניקי, ואחר כך כיהן כרב וראש ישיבה באיזמיר, לצידו של רבי עזריה ישועה אשכנזי. בין שני הרבנים היו ויכוחים הלכתיים רבים, שהוגשו להכרעתם של רבני סלוניקי. אחרי פטירתו של רבי עזריה, נשאר רבי יוסף לכהן כרב יחיד בעיר עד יום מותו. הקהילה היהודית באיזמיר נוסדה בשנים אלו, כשהעיר הפכה למרכז החברות המסחריות הבריטיות, הצרפתיות וההולנדיות, ורבי יוסף היה רבה הראשון של הקהילה.
האריך ימים הרבה, ומחבר ספר "קורא הדורות" מעיד שראה אותו באיזמיר בהיותו קרוב למאה שנה.
רבי יוסף היה רבו של שבתי צבי, והחרימו כאשר התיימר להיות משיח. כמו כן היה רבו של רבי דוד קונפורטי, מחבר ספר "קורא הדורות" העוסק בהיסטוריה של עם ישראל. בין תלמידיו של רבי יוסף נמנה גם רבי שבתי פולשטרו, שעלה אחר כך לירושלים והרביץ בה תורה.
רבי חיים בנבנישתי, מרבני איזמיר הצעירים בזמנו, נמנה עם מעריציו הגדולים של רבי יוסף, ומביא בחיבורו "כנסת הגדולה" פסקים רבים ושמועות הלכתיות רבות בשמו.
פסקיו הותירו את חותמם על העיר איזמיר למשך שנים רבות, ורבי רפאל יוסף חזן, בעל ה"חקרי לב" שחי באיזמיר כמה דורות אחריו, כותב כי "מורינו הרב הגדול כמוהר"ר יוסף אישקאפה ז"ל אשר מימיו אנו שותים בכל חיי העיר".
נפטר בכ"ו טבת ה'תכ"ב, ורבי ניסים אלגאזי הספידו בהספד שנדפס אחר כך בספרו של רבי ניסים, "שמע שלמה".
חיבוריו

חיבר ספר "ראש יוסף" על הארבעה טורים והבית יוסף. החלק הראשון, על אורח חיים, ראה אור באיזמיר בשנת 1658, וכולל את הלכות פסח, מגילה, חנוכה, תשעה באב ושאר תעניות, ראש השנה, יום הכיפורים, סוכה. החלק השני, על חושן משפט, ראה אור באיזמיר בשנת 1659, וכולל הלכות דיינים, עדות, הלוואות, שמיטה ופרוזבול, כתב ידו, נאמנות, מלווה על המשכון, טוען ונטען. הכרך הראשון של הספר היה החיבור הראשון שהודפס בדפוס העברי הראשון באיזמיר, על ידי המדפיס אברהם בן ידידיה גבאי.
כמו כן חיבר שו"ת בשם "ראש יוסף", הכולל שאלות ותשובות הלכתיות בדיני ממונות, וראה אור בפרנקפורט על האודר בשנת 1709.
חיבור נוסף הוא ספר "עבודת משא", הכולל את מנהגי הקהילה ותקנות המיסים של קהילת איזמיר. הספר ראה אור בסלוניקי בשנת 1846.
בספרייתו של רבי דוד אופנהיים היה כרך מחיבורו בכתב יד של רבי יוסף, הכולל חידושים על הרמב"ם עם קצת שו"ת. כתב יד זה שרד עד היום.
ראו גם

יהדות איזמיר
לקריאה נוספת

האנציקלופדיה העברית, כרך ג', ירושלים ה'תשי"ג, עמ' 256
אשכול, אנציקלופדיה ישראלית, כרך ב', ברלין 1932, עמ' 356-357
אוצר ישראל, כרך ב', עמ' 264
אברהם יערי, "הדפוס העברי באיזמיר", ארשת: ספר שנה לחקר הספר העברי, כרך א', ירושלים: מוסד הרב קוק, תשי"ט, עמ' 97 - 222.
ד. תמר, לברור שנת פטירתם של גדולי חכמי א"י וטורקיה, סיני כרך ע', עמ' רל"ח.
יעקב ברנאי, ר' יוסף אישקפה ורבנות איזמיר, ספונות ג <יח> (תשמ"ה) 53-81.
הערות שוליים

↑  שלמה אברהם רוזאניס, קורות היהודים בתורקיה ובארצות הקדם, חלק שלישי עמ' 209.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308079405171  ISNI: 0000 0000 6692 3618  LCCN: nr92004946  VIAF: 19539713   WorldCat (עם VIAF): 19539713
יחס כיסוי

יחס כיסוי (באנגלית: DSCR - Debt Service Coverage Ratio) בא לתת אינדיקציה לכושר ההחזר של החברה. היחס נמדד כיחס בין התזרים לפירעון אשראי לסך החזר החוב (קרן וריבית) לתקופה הנבדקת. יחס כיסוי קטן או שווה לאחד מעיד על קשיים של החברה לפרוע את חובותיה כסדרם בתקופה הנבדקת. יחס זה משמש לעיתים רבות כ- Covenant (אמות מידה פיננסיות) על תזרים השוטף של החברה ועל יכולתו לשרת את החוב.
בתחום הבנקאות

בתחום הבנקאות נהוג להשתמש בשני מדדים של יחסי כיסוי לבחינת היעילות התפעולית אשר שונים במעט מאלה הנהוגים לצורך בחינת חברה בעלת מאפייני פעילות מסחרית או תעשייתית:
יחס כיסוי ההוצאות אשר נגזר מן היחס: הכנסות תפעוליות/הוצאות תפעוליות. נדרש כי יחס זה יהיה גדול מ-0.6
מדד היעילות התפעולית אשר נגזר מן היחס: סה"כ הכנסות/הוצאות תפעוליות. נדרש כי יחס זה יהיה גדול מ-1.5
ראו גם

אמות מידה פיננסיות
סיכון אשראי
יחסי מקסיקו–תאילנד

| יחסי מקסיקו–תאילנד |
| --- | --- |
מקסיקו: תאילנד


מקסיקו: תאילנד
שטח (בקילומטר רבוע)
1,964,375: 513,120
אוכלוסייה
131,133,866: 71,655,872
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,788,887: 514,945
תמ"ג לנפש (בדולרים)
13,642: 7,186
משטר
רפובליקה פדרלית: מונרכיה (בפועל משטר צבאי)

שגרירת תאילנד מגישה כתב האמנה לנשיא מקסיקו אנריקה פניה נייטו, 2017
יחסי מקסיקו–תאילנד הם היחסים הדיפלומטיים שבין מקסיקו לתאילנד. שתי המדינות חברות בפורום APEC וכן באומות המאוחדות.
היסטוריה

היחסים הבלתי רשמיים הראשונים בין מקסיקו לתאילנד התקיימו בשלהי המאה ה-16 כשספרד שלטה במקסיקו (שכונתה אז מלכות המשנה של ספרד החדשה) וסחרה בכסף מקסיקני, צ'ילי ופירות עם ממלכת סיאם (תאילנד של ימינו) מהמושבה שלה בפיליפינים. הסחר בין שתי המדינות נמשך עד שמקסיקו השיגה את עצמאותה מספרד בשנת 1821. אחרי כן עברו עוד 150 שנה עד ששתי המדינות ייסדו יחסים דיפלומטיים. ב-28 באוגוסט 1975 מקסיקו ותאילנד כוננו באופן רשמי יחסים דיפלומטיים. בשנת 1978 פתחה תאילנד שגרירות במקסיקו סיטי ובספטמבר 1989 פתחה גם מקסיקו שגרירות בבנגקוק.
במרץ 2002 הפך ראש ממשלת תאילנד תאקסין צ'ינוואט לראש המדינה התאילנדי הראשון שביקר במקסיקו. בשנת 2003 ביקור לראשונה נשיא מקסיקו ויסנטה פוקס בתאילנד. ב-23 במאי 2014 מקסיקו גינתה את ההפיכה התאילנדית וקראה למצוא פתרון בדרכי שלום.
מאז ייסוד היחסים הדיפלומטיים, כל שנה מציעות ממשלות שתי המדינות מלגות לאזרחי המדינה האחרת ללימודים במקסיקו/תאילנד להכשרה דיפלומטית. בשנת 2015 חגגו שתי המדינות 40 שנה להקמת יחסים דיפלומטיים.
הסכמים

לאורך השנים שתי המדינות חתמו על מספר הסכמים דו-צדדיים כמו הסכם תעופה ושיתוף פעולה תחבורתי (1992); הסכם לפטור מוויזה לדרכונים דיפלומטיים ורשמיים (1999); הסכם לשיתוף פעולה תרבותי וחינוכי (2003); ומזכר הבנות להקמת מנגנון התייעצות בעניינים שונים (2011).
סחר

בשנת 2018 הסתכם היקף הסחר בין שתי המדינות בכ-6 מיליארד דולר. עיקר הייצוא מתאילנד למקסיקו הם: מכשירי חשמל, גומי, ציוד רפואי, פלסטיק, מוצרי ברזל ופלדה, טקסטיל ובגדים, צעצועים וציוד ספורט, זכוכית וכלי זכוכית, הנעלה, מכוניות וחלקי רכב ומעבדי מזון. עיקר הייצוא ממקסיקו לתאילנד הם: מכוניות וחלקי רכב, ברזל ופלדה, כימיקלים, מכונות חשמל, אלומיניום, נחושת, קרטון ונייר, דגים, פירות ים ותרופות. מקסיקו היא שותפת הסחר הגדולה ביותר של תאילנד באמריקה הלטינית, ואילו תאילנד היא השותפה הגדולה ביותר של מקסיקו באזור אסיה והאוקיינוס השקט.
יושקה פישר

יושקה פישר, 2014
יוזף (יושקה) מרטין פישר (בגרמנית: Joseph Martin (Joschka) Fischer, ‏האזנהקובץ:De-Joschka Fischer-Pronuciation.ogg‏Ⓘ‏; נולד ב-12 באפריל 1948) הוא פוליטיקאי גרמני, שכיהן כשר החוץ של גרמניה וכסגן הקנצלר בין השנים 1998–2005.
חייו

פישר נולד בעיר גראברון בגרמניה. משפחתו גרה כמה עשורים בהונגריה אך עזבה מיד לאחר מלחמת העולם השנייה כאשר ברית המועצות כבשה אותה מידי הנאצים. פישר עזב את הלימודים ב-1965 ועבד כשנה כצלם. ב-1967 היה פעיל בהתאגדות סטודנטים גרמנית ומצא עבודה בחברת המכוניות "אופל". הוא פוטר מעבודה זו לאחר כמה הפגנות שנערכו על-ידו, ביניהן אחת שנערכה ב־1973 ובמהלכה הכה שוטר. בשנים 1976 עד 1981 עבד כנהג מונית ואחר-כך עבד בספריית קרל מרקס בעיר פרנקפורט.
לפישר יש תואר כבוד מטעם אוניברסיטת חיפה. גרוש ארבע פעמים, הוא נישא בחמישית ב-2005.
קריירה פוליטית

בשנים 1983 עד 1985 היה חבר הפרלמנט הגרמני מטעם מפלגת הירוקים הגרמנית ואף מונה לתפקיד השר לאיכות הסביבה במדינת הסה. הוא מונה שוב לתפקיד בשנת 1991 וכיהן בו עד 1994, אז שוב נבחר לתפקיד חבר פרלמנט.
בשנת 1998 הוביל את מפלגת הירוקים בבחירות ומונה על ידי קנצלר גרמניה גרהרד שרדר לתפקיד ממלא מקום ראש הממשלה ושר החוץ של גרמניה. זהו התפקיד הבכיר ביותר אליו הגיע פוליטיקאי ממפלגת הירוקים בגרמניה. אף ברוב מדינות העולם האחרות לא הגיעו פוליטיקאים ירוקים לתפקידים כה בכירים.
בבחירות שנערכו ב-2002 הוביל את מפלגתו לניצחון סוחף; שרדר נדרש לקולות הירוקים על-מנת להקים קואליציה. בבחירות שנערכו בספטמבר 2005 צמצמה מפלגת הירוקים את כוחה והפכה למפלגה הקטנה ביותר בפרלמנט הגרמני ופישר פרש מפעילות פוליטית. ב-27 ביוני 2006 הודיע פישר על פרישתו הסופית מהמפלגה ומהחיים הפוליטיים ועל כוונתו להפוך, החל מסתיו 2006, לפרופסור אורח באוניברסיטת פרינסטון.
לקריאה נוספת

פול ברמן, כוח והאידיאליסטים: מנהיגי מרד הסטודנטים בשלטון, ירושלים, הוצאת שלם, 2008
Paul Hockenos, Joschka Fischer and the Making of the Berlin Republic : An Alternative History of Postwar Germany, Oxford University Press, 2007 ISBN 978-0195181838
יחס ישר

יחס ישר בין שני משתנים מתקיים כאשר אחד מהם הוא כפולה של המשתנה השני בגודל קבוע. במצב כזה, מסמנים  Y\propto X, ואומרים ש־Y מתכונתי (או: פרופורציונלי) ל־X.
באופן פורמלי יותר, קיים יחס ישר בין X ל-Y אם קיים מספר קבוע  \ \lambda \in \mathbb {C}  שמקיים  Y=\lambda X. במקרה כזה,  \lambda  נקרא "גורם הפרופורציה".
יחס ישר בין שני משתנים נשמר גם כאשר שני המשתנים מוכפלים באותו מספר קבוע. יחס ישר הוא מקרה פרטי של יחס ליניארי, אשר יכול להכיל גם קבועים נוספים.
דוגמאות

המרת יחידות: היחס בין אורכו של מוט במטרים לאורכו של אותו מוט בסנטימטרים הוא יחס ישר (עם זאת לא תמיד ההמרה בין יחידות היא יחס ישר, למשל בין מעלות קלווין ומעלות צלזיוס לא קיים יחס ישר).
אם עיפרון עולה 5 שקלים אז 10 עפרונות יעלו 50 ו־20 יעלו מאה, כלומר בין המחיר הכולל ששולם לכמות העפרונות שנקנתה מתקיים יחס ישר. עם זאת, בכמויות גדולות נהוג לתת, או שניתן לבקש, הנחת כמות. בדוגמת העפרונות, ניתן להניח ש־1000 עפרונות יעלו פחות מ־5000 שקלים.
בגאומטריה, היקף המעגל נמצא ביחס ישר לקוטרו, וגורם הפרופורציה הוא פאי:  \pi .
בתרמודינמיקה, האנרגיה הקינטית של גז אידיאלי פרופורציונית לטמפרטורה שלו:  \ E_{\mbox{kin}}={\frac {3}{2}}k_{B}T.
חוק אוהם: היחס בין המתח לזרם על נגד הוא יחס ישר וגורם הפרופורציה הוא R, התנגדות הנגד, כלומר:  \ V=IR.
במעגלי זרם חילופין (AC), בין הזרם למתח מתקיים הקשר  \ V(t)=Z\cdot I(t), כאשר  Z הוא מספר מרוכב, שנקרא העכבה של המעגל.
ראו גם

יחס (בין מספרים)
יחס הפוך
יחסי מרוקו – ניו זילנד

| יחסי מרוקו – ניו זילנד |
| --- | --- |
מרוקו: ניו זילנד


מרוקו: ניו זילנד
שטח (בקילומטר רבוע)
446,550: 268,838
אוכלוסייה
38,168,990: 5,223,485
תמ"ג (במיליוני דולרים)
141,109: 253,466
תמ"ג לנפש (בדולרים)
3,697: 48,524
משטר
מונרכיה חוקתית

יחסי מרוקו–ניו זילנד הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין ממלכת מרוקו לבין ניו זילנד.
סקירה כללית

במרץ 2018 חתמו מזכיר המדינה לשר לענייני חוץ ושיתוף פעולה בינלאומי של מרוקו, מוניה בוקטה, ומנכ"ל ומזכיר משרד החוץ והסחר בניו זילנד, ברוק ברינגטון על שני הסכמים לשיתוף פעולה. ההסכם הראשון קובע הקמת מנגנון התייעצויות פוליטי, ואילו השני נוגע לשיתוף פעולה כלכלי, טכני ותרבותי. באפריל 2019 מזכירת המדינה לסחר חוץ של מרוקו, רקיה אדדרהם, קיימה שיחות בוולינגטון עם מזכיר המשנה הפרלמנטרי לענייני חוץ של ניו זילנד, פלטשר טבוטו. שיחות אלו, שהתקיימו במסגרת השבוע של מרוקו בניו זילנד, התמקדו באמצעים לחיזוק יחסי הסחר בין שתי המדינות.
יחסים כלכליים

הסחר בין המדינות הסתכם בשנת 1994 ב-46.9 מיליון דולר ניו זילנדי, בשנת 2004 ב-114.0 מיליון דולר ניו זילנדי, ובשנת 2014 ב-172.3 מיליון דולר ניו זילנדי.
נציגויות דיפלומטיות

מרוקו מיוצגת בניו זילנד באמצעות שגרירותה בקנברה, אוסטרליה.
ניו זילנד מיוצגת במרוקו באמצעות שגרירותה במדריד, ספרד.
יהדות ארגנטינה

| --- | --- |

הכניסה לבית הכנסת המרכזי בבואנוס איירס טמפלו ליברטד
 אוכלוסייה
 220,000 (נכון ל-2018)
 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
 בואנוס איירס, קורדובה
 שפות
 ספרדית, עברית, יידיש, לאדינו
 דת
 יהדות
יהדות ארגנטינה היא הקהילה היהודית הגדולה ביותר באמריקה הלטינית ובחצי הכדור הדרומי. ראשוני היהודים הגיעו לאזור כנראה כבר במאה ה-16 יחד עם הכובשים הספרדים. ארגנטינה מדינת מהגרים, היא קלטה לאורך הדורות יהודים רבים בני עדות שונות. בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 פעל הברון הירש להקמת התיישבות חקלאית יהודית באזורים שונים בארגנטינה, בעיקר במחוז אנטרה-ריוס. פרויקט התיישבות זה נחשב בעיני רבים לאירוע מרכזי בביסוס ועיצוב הקהילה היהודית בארגנטינה. רבים מאנשי הקהילה רואים בפרויקט ההתיישבות את ראשית ההתיישבות ומקור לגאווה, תחושת חלוציות ושורשיות.
החברה היהודית בארגנטינה, שרובה ממוצא אשכנזי, היא חברה עירונית ברובה כיום. חלקה העיקרי של הקהילה נמצא בבואנוס איירס, וחבריה משולבים היטב במארג החברה הארגנטינאית.
היסטוריה > היהודים הראשונים בארגנטינה

היהודים הראשונים שהגיעו לארגנטינה ברחו מפני האינקוויזיציה, אולם הם התבוללו באוכלוסייה המקומית. הקהילה היהודית בארגנטינה החלה להתגבש באמצע המאה ה-19 מהסיבות הרגילות המאפיינות את ההגירה היהודית בכל הזמנים ובוודאי בעת החדשה: המצוקה הכלכלית והרדיפות במזרח אירופה ובאימפריה העות'מאנית. ארגנטינה הפכה אט אט ליעד רצוי בזכות מדיניות של הרפובליקה הארגנטינאית למשוך מהגרים, עקרון שנוסח בסעיף 25 בחוקה משנת 1853. בנוסף התבססה הרפובליקה הארגנטינית על עקרונות הליברליזם של המאה ה-19, המבטיחים שוויון אזרחי וחופש דת. בשנת 1884 גם נחקקו חוקים המתירים חינוך אזרחי, וקיום דיני אישות במשרד רישום אזרחי. אלו אף הביאו לניתוק הקשרים הדיפלומטיים בין ארגנטינה לוותיקן למשך 16 שנים. בראשית תקופה זו היו המהגרים בעיקר יהודים מצרפת, ובהמשך המאה גדלה הקהילה במהירות בעקבות הפוגרומים שהיו ברוסיה שהביאו להגירת רבים ממזרח אירופה, שכונו בארגנטינה "רוסוס" (rusos – רוסים), רובם יהודים. מדיניות "הדלת הפתוחה" של ארגנטינה אפשרה למהגרים אליה כניסה ללא תשלום מכס.
הגידול העיקרי באוכלוסייה היהודית אירע בין 1880 ל-1890. בשנת 1891 ייסד הברון מוריס דה הירש את ארגון יק"א (אנגלית: Jewish Colonization Association "החברה היהודית להתיישבות") שפעל לרכישת קרקעות עבור מפעל התיישבות חקלאי. כעשרים שנים קודם לכן כבר נוצרו הארגונים היהודים הקהילתיים הראשונים, אך בעקבות הקמת יק"א ועד 1896 יושבו בארגנטינה כ-10,000 יהודים. בין השנים 1895 ל-1919 גדל מספר היהודים במדינה מ-6,000 ל-125,000 נפש, אך השינויים באופי ההגירה הביאו לכך שבסוף תקופה זו ישבו כ-80% מהיהודים ביישובים עירוניים. המסגרות החקלאיות התקיימו בשיתוף "כל ישראל חברים" וראשונת המושבות היהודיות הייתה מוזסוויל. ב-1896 הגיעה התוכנית לשיאה ובארגנטינה התקיימו 910 משפחות.
היסטוריה > תחילת המאה ה-20

בין 1906 ו-1912 המשיכה הגירה יהודית לארגנטינה בקצב של כ-13,000 בשנה. מלבד יהודים מזרח אירופים הגיעו גם מהגרים מן האימפריה העות'מאנית ומצפון אפריקה. לאחר מלחמת העולם הראשונה זוהו המהגרים היהודים ממזרח אירופה עם המהפכה הקומוניסטית שאירעה בארצות מוצאם. תפיסה זו, לצד שביתה ממושכת שפגעה בכלכלה הארגנטינאית, גרמה בימים 7 – 13 בינואר 1919 לפוגרום ראשון בארגנטינה שכוון כלפי ה"רוסים". למרות זאת, המשבר הכלכלי בעולם המערבי וסגירת שעריה של ארצות הברית בפני מהגרים היו בין הגורמים להמשך ההגירה לארגנטינה. ב-1920 היו בארגנטינה יותר מ-150,000 יהודים. הגירה זו הביאה עמה גם אבטלה רחבה, והמצב הכלכלי הרעוע היה בין הגורמים להפיכה הצבאית שהתרחשה ב-1930 ועלייתם לשלטון של חוגים לאומניים שהטילו מגבלות על ההגירה. מגבלות אלו חלו גם בתקופת מלחמת העולם השנייה, אך הגירה בלתי חוקית נמשכה לאורך כל אותן שנים. היהודים השתלבו במהירות בחברה הארגנטינית אולם סבלו מפעם לפעם מאנטישמיות.

ההשתלבות הובילה לריבוי במספר נישואי התערובת ולגיורים שמטרתם "הלבנת" המצב ולא קיום מצוות. בעקבות כך הוטל חרם על גיורים בארגטינה בידי
הרבנים שאול דוד סותהון (בואנוס איירס) ואהרון הלוי גולדמן (מוזסוויל).
בשנות ה-30 של המאה ה-20 החלו שידורי רדיו כאשר בדרך כלל הם היו ביידיש ובספרדית במקביל. שמואל גלזרמן היה בין מנחי התוכניות הפופולריים. בשנת 1934 נפתח בית ספר ראשון של בית הספר שלום עליכם שבהמשך התפתח לרשת בתי ספר שפועלת עד היום.
בתחילת שנות ה-30 התרחשה פרשת צבי מגדל שבמרכזה היו יהודים.
במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20 היו יוצאים לאור מספר עיתוני ילדים ביידיש (למשל "חבר'ל" אותו ייסד וערך שניאור וסרמן). בשנת 1939 זליק מאזור ואביגדור שפריצר החלו להוציא עיתוני ילדים ביידיש נוספים.
היסטוריה > אחרי מלחמת העולם השנייה

ב-1946 ברחו פושעים נאצים בזהות בדויה לארגנטינה ומצאו בה מקלט. לאחר הקמת מדינת ישראל כונן הנשיא פרון קשרים דיפלומטים עם המדינה החדשה. לכידתו של הפושע הנאצי אדולף אייכמן וחטיפתו לישראל ללא תיאום עם הממשלה גרמו לגל מחאות נרחב בארגנטינה, וכן לגל התקפות אנטישמיות שהובילו לגל עלייה בקרב יהודי ארגנטינה.
בשנת 1959 מונה דוד בלכר לשר בממשלת ארגנטינה והיה היהודי הראשון שקיבל משרה זו.
במפקד אוכלוסין שנערך ב-1960 נספרו 176,000 יהודים. מלבדם נמנו 930,000 אנשים שהצהירו שהם אינם שייכים לשום דת, אך מעריכים שחלקם יהודים שהסתירו את דתם מפחד השלטונות. נתונים אחרים מספר השנתי היהודי האמריקאי מצביעים על כך שעד לשלטון החונטה הצבאית בארגנטינה חיו בה בשנות השישים כחצי מיליון יהודים.
היסטוריה > בתקופת המשטר הצבאי בארגנטינה

בתקופת המשטר הצבאי בארגנטינה נעלמו ונרצחו בין 9,000 ל-30,000 אזרחים במהלך המלחמה המלוכלכת, ומעריכים שכעשרה אחוז מהם היו יהודים, על אף שהיהודים היוו רק 1% מהאוכלוסייה. פעילים יהודים, דוגמת הרב מרשל מאייר וניצולת השואה שרה רוס שהייתה מייסדות ארגון אמהות פלאסה דה מאז'ו, נאבקו לחשיפת פשעי המשטר. בנוסף סבלה הקהילה מגל של אנטישמיות. עם זאת, מדינת ישראל קיימה יחסים קרובים עם החונטה, סיפקה לה נשק רב, אימנה והכשירה את כוחות הביטחון של המשטר. בינואר 1979, ביקר סגן שר הביטחון מרדכי צפורי בארגנטינה כדי לדון במכירת נשק. כ-30% מייצוא הנשק הישראלי באותן השנים נמכר לצבא ארגנטינה, בסכומים המוערכים בכמיליארד דולר.
נושא הנעדרים והנרצחים היהודים בארגנטינה על לראשונה בוועדת הקליטה של הכנסת כבר בשנת 1977, בעקבות דיווחים של עולים חדשים וקרובי משפחה בישראל. הוחלט שהדיונים יהיו חסויים כדי לא לפגוע ביחסים עם החונטה. רק בדצמבר 1982, עלה הנושא באופן פומבי בעת ביקורו של שר החוץ יצחק שמיר במדינה. בעת הביקור הוגשה רשימה של 360 נעדרים יהודים לנשיא ארגנטינה. רק ב-29 ביוני 1983, עלה לראשונה נושא הנעדרים היהודים לדיון פומבי בכנסת, בפתיחת הדיון אמר חבר הכנסת יאיר צבן:”כיצד זה קרה, שהפרלמנט שלנו, מקרב כל הפרלמנטים שלמדינותיהם יש זיקה ישירה לנושא הכאוב הזה - הוא הפרלמנט האחרון - והפרלמנט היהודי לא צריך להיות הפרלמנט האחרון - שנזעק להרים קול מחאה ואזהרה?. לאמהות ולבני המשפחה היושבים עמנו היום ביציעים ולאלה שאינם - אני רוצה להביע בפניהם את התקווה שאולי היום במאוחר, במאוחר מאוד, נפתח דף חדש. אולי היום נצליח לשבור את קשר השתיקה”.
באוקטובר 1983 עתרו 6 עולים מארגנטינה לבג"ץ בדרישה שממשלת ישראל תדרוש באופן רשמי מידע על הנעדרים היהודים. במרץ 2016 הגישו שורה של פעילים ישראלים שעלו מארגנטינה, בקשת לחשיפת מסמכים אשר מתעדים את הקשרים של המשטר הישראלי עם החונטה, על פי חוק חופש המידע. בעקבות הבקשה נחשפו מסמכי משרד החוץ מהתקופה. מהמסמכים עולה כי ישראל קיימה קשרים עם המשטר בידיעה מלאה כי הוא מבצע רצח המוני, כולל רצח יהודים בשיעור חריג לעומת חלקם באוכלוסייה. משרד הביטחון טען שאין לו מסמכים המעידים על פעילות המשטר, בנוסף נטען כי חשיפת המסמכים הקשורים לסחר בנשק עם המשטר הארגנטיני באותן שנים תביא לפגיעה בביטחון המדינה וייתכן גם לפגיעה ביחסי החוץ.
בסוף 1983 הוערך מספר היהודים במדינה בכ-300,000. במהלך שנות השבעים והשמונים כ-23 אלף מהיהודים במדינה עלו לישראל.
בשנות ה-90 נערכו פיגועים נגד מרכזים יהודיים בבואנוס איירס. הפיגועים יוחסו לאיראן, ושלטונות המדינה פתחו בחקירה לגילוי האשמים. באפריל 1992 פוצצה שגרירות ישראל, ונהרגו 32 איש. ב-1994 פוצץ המרכז הקהילתי היהודי (AMIA), נהרגו 85 אנשים ונפצעו למעלה ממאתיים. ב-18 בפברואר 2015 נטליו אלברטו ניסמן שהיה התובע הפדרלי שעמד בראש החקירה על שורת הפיגועים במוסדות יהודים בשנות ה-90 נמצא ירוי בביתו שעות ספורות לפני שהיה אמור להעיד בבית המשפט ולהגיש צו מעצר נגד הנשיאה כריסטינה קירשנר. בראש התביעה מינו שופטת חדשה שתמשיך את עבודתו של ניסמן.
היסטוריה > במאה ה-21

בעקבות המשבר הכלכלי שפקד את המדינה ב-2001, התגברה גם העלייה לישראל. ראש הממשלה אריאל שרון אף הסמיך את ארגון "נתיב" לארגן את העלייה מארגנטינה, ובשני העשורים שמאז מספר העולים הארגנטינאים בישראל עמד על מעל 10,000.
נכון ל-2017 חיים בארגנטינה כ-180,000 יהודים, בעיקר בבואנוס איירס. הקהילה מפעילה בתי ספר יהודים ושומרת על מאות בתי כנסת. ארגונים מקומיים מחזקים את התרבות העברית והיהודית ואת הקשר עם מדינת ישראל. במקביל ישנה גם התבוללות. הארגון היהודי הגדול ביותר הוא AMIA, שנוסד ב-1894. בראשו עומד, נכון ל-2023 דר' עמוס לינצקי.
הקהילה היהודית בבואנוס איירס נחשבת לציונית ורבים מחבריה עלו לארץ. בעיר פעילים מספר בתי ספר יהודים, חילונים, דתיים וחרדים, וכמו כן פעילות תנועות הנוער בני עקיבא, עץ חיים, השומר, יונה ועוד. בארגנטינה קיימים יישובי פאר שהם מעין מועדונים קטנים וסגורים ובהם מתגוררים יהודים בני המעמד הגבוה, בעיקר בסופי שבוע. מועדונים אלו מקיימים פעילויות חברתיות ואירועי ספורט. בין מועדונים אלו: "הכח" (Hacoaj) ו"סיסאב" (Cissab).
בבואנוס איירס רוב היהודים מרוכזים בשכונת אונסה (Once), אך יש גם לא מעט יהודים שחיים בשכונות ויז'ה קרספו (Villa Crespo), פלורס (Flores), בלגרנו (Belgrano) ואווז'נדה (Avellaneda). בבואנוס איירס כיום יש בתי חב"ד רבים פעילים.
בפברואר 2019 הותקף רבה הראשי של הקהילה, גבריאל דוידוביץ', בביתו. אלמונים פרצו לביתו בשעת לילה, הכו את דוידוביץ' ואמרו לו: "אנחנו יודעים שאתה רב הקהילה היהודית".
ראו גם

דווקא (ארגנטינה) – כתב עת יידי חשוב שהופיע בבואנוס איירס משנת 1949 עד שנת 1982.
דאיה (ארגון) – ארגון פוליטי המאגד ומייצג את האיגודים היהודים בארגנטינה.
ויצו ארגנטינה (OSFA)
לקריאה נוספת

חיים אבני, ארגנטינה 'הארץ היעודה' – מפעל ההתיישבות של הברון דה הירש בארגנטינה, הוצאת מאגנס, 1973.
חיים אבני, מביטול האינקוויזיציה ועד חוק השבות – תולדות ההגירה היהודית לארגנטינה, הוצאת מאגנס, תשמ"ב. (הספר בקטלוג ULI)
חיים אבני, אמנציפציה וחינוך יהודי – מאה שנות ניסיונה של יהדות ארגנטינה, 1984-1884, מרכז זלמן שזר, תשמ"ו. (הספר בקטלוג ULI)
רענן ריין, הכדור הנודד – יהודים וכדורגל בארגנטינה, הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2019. (הספר בקטלוג ULI)