stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חטיפת עמאד אמהז

חטיפת עמאד אמהז הייתה מבצע צבאי שביצע כוח של שייטת 13 בבתרון שבצפון לבנון ב־2 בנובמבר 2024 במהלך החזית הצפונית במלחמת חרבות ברזל. על פי צה"ל עמאד אמהז הוא בכיר בכוח הימי של חזבאללה.
רקע

ב-19 בספטמבר 2024 פתח צה"ל במבצע חיצי הצפון כחלק ממלחמת חרבות ברזל, בנוסף צה"ל פתח בתמרון הקרקעי בדרום לבנון.
החטיפה

ב-2 בנובמבר פשט כוח של שייטת 13 ויחידה 504 דרך הים לביתו של עמאד אמהז בעיר בתרון, כ־140 קילומטר מצפון לגבול ישראל-לבנון. מעט אחרי השעה 2 בלילה, 30 חיילים משייטת 13 נכנסו אל תוך השכונה שבה עמאד אמהז גר. החיילים היו מלווים בשני אזרחים לבנונים לא ידועים שעזרו לחיילי הקומנדו הימי לעבור דרך השכונות. שכנים באזור שמעו קולות מבחוץ אבל לטענתם, כאשר הם באו לצאת הם שמעו "קול שאומר 'תכנסו פנימה' בערבית שלוש פעמים".
הכוח פשט על הדירה בבניין שבו שהה עמאד, שבה אותו ולקח אותו לחוף. משם יצא הכוח בסירות מנוע לים הפתוח. בתיעוד ממצלמת אבטחה שהופץ נראית קבוצה של כ-20 חמושים לוקחת עמה אדם כלשהו, שפניו מכוסים עם חולצה.
תגובות

בשעות הראשונות אחרי היו פרסומים שעמאד אמהז הוא קצין בחיל הים הלבנוני, פרסומים שהתברר שהם לא נכונים אלא שהוא חובל בבית הספר ללימודי הים השייך למשרד התחבורה הלבנוני. בהמשך פורסם שהוא פעיל חזבאללה ביחידה של טילי החוף ים.
בביתו של עמאד מצאו כוחות הביטחון של לבנון כרטיסי SIM וגם דרכון זר. בנוסף פורסם שהוא הגיע לבתרון חודש לפני החטיפה בשביל ללמוד במכון ללימודי שיט בעיר.
שר התחבורה הלבנוני, עלי חמיה, הכחיש את מעורבותו של אמהז בטרור. ראש ממשלת לבנון, נג'יב מיקאתי, הנחה את שר החוץ של לבנון להגיש תלונה במועצת הביטחון על חטיפת האזרח הלבנוני.
אביו של אמהז כתב שאין לבנו קשר לפוליטיקה בלבנון, ואין לו קשר לשום מפלגה. ושהוא רק קפטן ימי אזרחי.
הערות שוליים

1 2  עוד ידובר על זה רבות: כל מה שניתן לספר על מבצע המעצר של שייטת 13 בעומק לבנון, באתר מעריב אונליין, 2 בנובמבר 2024
↑  ליאור בן ארי, איתמר אייכנר, כ-140 ק"מ מהגבול: "כוח ישראלי פשט על בית בצפון לבנון - ולכד פעיל חיזבאללה" | תיעוד, באתר ynet, 2 בנובמבר 2024
↑  Jumada al-Awwal, הכרטיס של עימאד פאדל אמחז במכון אל-בג'אר למדעים, כפי שהופץ על ידי קבוצות לבנוניות בטלגרם, באתר aawsat.com
↑  רועי קייס, אתר החדשות הלבנוני Lebanon Debate מדווח, באתר רשת X
1 2  רועי קייס, הבכיר שנלקח בשבי: מהיחידה הימית החשאית של חיזבאללה, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 2 בנובמבר 2024
↑  ראש ממשלת לבנון, נג'יב מיקאתי הנחה את שר החוץ שלו להגיש תלונה נגד ישראל במועצת הביטחון של האו"ם בגין חטיפת האזרח הלבנוני באזור אלבתרון, בערוץ הטלגרם אבו עלי אקספרס, 2 בנובמבר 2024
↑  Euan Ward, Aaron Boxerman, Maria Abi-Habib, Israel Says Elite Naval Commandos Abducted Hezbollah Operative, The New York Times, ‏2 בנובמבר 2024
↑  אביו של מחבל החיזבאללה שנלכד מתחנן לעזרה ומסביר את הממצאים שנתפסו - בחדרי חרדים, באתר www.bhol.co.il, ‏2024-11-03
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-67

| --- | --- |
 תאריך:  16 בפברואר 2014 
 מיקום:  בית האופרה המלכותית, לונדון
 מנחים:  סטיבן פריי
 www.bafta.org
 →66 68←
 
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-67 הידוע בשם טקס הבאפט"א נערך ב-16 בפברואר 2014 בבית האופרה המלכותית שבלונדון, להענקת פרסים לסרטי הקולנוע הבריטיים והזרים של שנת 2013. שמות המועמדים הוכרזו ב-8 בינואר 2014 על ידי השחקנים לוק אוונס והלן מקרורי. את הפרסים מעניקה האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה לסרט הקולנוע וסרט התעודה הטובים ביותר שהוקרנו בבתי הקולנוע בבריטניה ב-2013.
הסרט "כוח משיכה" זכה בשישה פרסים מתוך 11 מועמדויות כולל הבמאי הטוב ביותר לאלפונסו קוארון, הסרט הבריטי הטוב ביותר, הצילום הטוב ביותר, המוזיקה המקורית הטובה ביותר, הסאונד הטוב ביותר, והאפקטים החזותיים הטובים ביותר. "12 שנים של עבדות" זכה בפרס הסרט הטוב ביותר, וצ'ואיטל אג'יופור זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי. קייט בלאנשט זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי על הופעתה בסרט "יסמין הכחולה", ברקהאד עבדי זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה על הופעתו בסרט "קפטן פיליפס", וג'ניפר לורנס זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה על הופעתה בסרט "חלום אמריקאי".
הטקס שודר בערוצים BBC One ו-BBC Three. סטיבן פריי הנחה את הטקס בפעם התשיעית. בפתיחה שרו טייני טמפה ולורה מוולה דואט בשם "Heroes".
זוכים ומועמדים > עמית באפט"א

הלן מירן
ראו גם

טקס פרסי גלובוס הזהב ה-71
טקס פרסי אוסקר ה-86
הערות שוליים

↑  "Baftas 2014: full list of winners". The Guardian. 16 בפברואר 2014. נבדק ב-17 בפברואר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "The BAFTA Film Awards in 2014. Where & When?". British Academy of Film and Television Arts (BAFTA). 21 בדצמבר 2011. נבדק ב-10 בינואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑    Martin Chilton, ‏Bafta nominations 2014: Gravity gets 11 nods, The Telegraph, 8 January 2014
↑  "Film Awards Information". British Academy of Film and Television Arts (BAFTA). 23 בינואר 2013. נבדק ב-10 בינואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Film in 2014 | BAFTA Awards". Awards.bafta.org. נבדק ב-17 בפברואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "BAFTAs 2014: The Ceremony, As It Happened". Empire Online. 16 בפברואר 2014. נבדק ב-18 בפברואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Baftas: Gravity and 12 Years a Slave share glory". BBC. נבדק ב-18 פבר' 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
| פרס באפט"א לקולנוע |
| --- | --- | --- |
| פרסים עכשוויים | שחקן • שחקנית • סרט אנימציה • סרט בריטי • ליהוק • צילום • עיצוב תלבושות • בכורה לתסריטאי, במאי או מפיק בריטי מצטיין • במאי • סרט תיעודי • עריכה • הסרט הטוב ביותר • סרט שאינו בשפה האנגלית • איפור ועיצוב שיער • מוזיקה • עיצוב הפקה • כוכב עולה • תסריט מעובד • תסריט מקורי • סרט אנימציה קצר • סרט קצר • סאונד • שחקן משנה • שחקנית משנה • אפקטים חזותיים |  |
| פרסים מיוחדים | פרס עמית באפט"א • תרומה מצטיינת לקולנוע • פרס מיוחד |  |
| פרסי עבר | פרס השחקן המבטיח • התסריט • התסריט הבריטי • השחקן הבריטי • השחקן הזר הטוב ביותר • השחקנית הבריטית • השחקנית הזרה |  |
| טקסים | 1947 • 1948 • 1949 • 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020/21 • 2021 • 2022 • 2023 |  |
אלפונסו קוארון, זוכה פרס הבמאי הטוב ביותר
צ'ואיטל אג'יופור, זוכה פרס השחקן הטוב ביותר
קייט בלאנשט, זוכת פרס השחקנית הטובה ביותר
ברקהאד עבדי, זוכה פרס שחקן המשנה הטוב ביותר
ג'ניפר לורנס, זוכת פרס שחקנית המשנה הטובה ביותר
דייוויד או. ראסל, זוכה פרס התסריט המקורי הטוב ביותר
סטיב קוגן, זוכה-שותף בפרס התסריט המעובד הטוב ביותר
ג'ף פופ, זוכה-שותף בפרס התסריט המעובד הטוב ביותר
ויל פולטר, זוכה פרס הכוכב העולה
תאודור דרייזר

| --- | --- |

 לידה:  27 באוגוסט 1871 טרה האוט, ארצות הברית 
 פטירה:  28 בדצמבר 1945 (בגיל 74) הוליווד, ארצות הברית 
 שם לידה:  Fresca de la caña 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  פורסט לאון ממוריאל פארק 
 מקום מגורים:  טרה האוט 
 אירועים משמעותיים:  שריפת הספרים בגרמניה הנאצית (1933) 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 זרם ספרותי:  נטורליזם 
 תקופת הפעילות:  מ-1892 
 חתימה:   
 
תאודור הרמן אלברט דרייזר (באנגלית: Theodore Herman Albert Dreiser;‏ 27 באוגוסט 1871 - 28 בדצמבר 1945) היה סופר ועיתונאי אמריקאי. דרייזר היה חלוץ האסכולה הנאטורליסטית ונודע בתיאור דמויות, שערכן טמון לא בקוד המוסרי שלהם, אלא בנחישותן להתגבר על כל מכשול בדרכן, ובבניית מצבים ספרותיים, הדומים יותר למחקרים בטבע מאשר למעשים, שיש בהם משום בחירה אישית והכוונה.
חייו והקריירה שלו > ילדות ונעורים

דרייזר נולד בטרה הוט שבאינדיאנה לשרה וליוהאן פאול דרייזר, בפטיסט מחמיר. יוהאן פאול דרייזר היה מהגר גרמני ומוצאה של שרה היה בקהילת החוואים המנוניטים ששכנה סמוך לדייטון שבאוהיו; משפחתה נידתה אותה עקב נישואיה לג'ון והמרת דתה לקתוליות. תאודור היה השנים-עשר בשלושה-עשר ילדים (התשיעי בין העשרה ששרדו). הפזמונאי פול דרסר (דרייזר) (1859-1906) היה אחיו הבכור.
בשנים 1889–1890 למד תאודור באוניברסיטת אינדיאנה אך לא סיים את התואר. בשנים הבאות החל לכתוב לעיתון "שיקגו גלוב" ואחר ל"גלוב-דמוקרט" של סנט לואיס. הוא כתב כמה מאמרים על סופרים כגון נתנאל הותורן, ויליאם דין האוולס, ישראל זנגוויל וג'ון ברואוס וריאיין אנשי ציבור כמו אנדרו קרנגי, מרשל פילד, תומאס אדיסון ותיאודור תומאס. ראיונות אחרים שערך כללו את ליליאן נורדיקה, אמיליה א. באר, פיליפ ארמור ואלפרד שטיגליץ. בשנת 1898 נשא לאישה את שרה וייט. השניים נפרדו בשנת 1909, אך לא התגרשו מעולם באופן רשמי.
קריירה ספרותית

הרומן הראשון של דרייזר, "האחות קרי" (1900), מביא את סיפורה של אישה צעירה, הנמלטת מחיי הכפר שבו נולדה אל הכרך (שיקגו) ושוקעת בדרך חיים נלוזה. בסרט שהבמאי ויליאם ויילר יצר על פי הספר בשנת 1952 כיכבו לורנס אוליבייה וג'ניפר ג'ונס.
הרומן השני שלו, "ג'ני גרהרדט", יצא לאור בשנת 1911. רבים מן הרומנים הבאים של דרייזר עסקו באי-שוויון חברתי. הצלחתו המסחרית הראשונה הייתה "טרגדיה אמריקאית" (1925), שסרטים על פיו נוצרו בשנת 1931 וב-1951. בשנת 1892, כשהחל לעבוד כעיתונאי, "החל לתת את דעתו על פשע מסוג מסוים, שהתגלה כנפוץ מאוד בארצות הברית. נראה, שסוג פשיעה זה נובע מן העובדה, שכמעט כל אדם צעיר היה נתון לשאפתנות גוברת והולכת להגיע למעמד כלכלי וחברתי." "ציד ממון היה למחלה", שהתבטא לעיתים קרובות בפשע, שהיה ייחודי לאמריקה, צורות רבות של רצח למען כסף... המאהב הצעיר והשאפתני של נערה חסרת אמצעים... [נותן עיניו] בנערה מושכת יותר, שיש לה כסף או עמדה בחברה... לא תמיד התאפשר לו להשתחרר בנקל מן הנערה הראשונה." דרייזר אסף, לדבריו, סיפורים כאלה מדי שנה בין 1895 ל-1935. מקרה הרצח של אייוויס לינל בשנת 1911 בידי קלרנס ריצ'סון עניין אותו במיוחד. בשנת 1919 היה רצח זה הבסיס לאחד משני רומנים נפרדים שדרייזר החל לכתוב. הרצח של גרייס בראון בידי צ'סטר ג'ילט היווה לבסוף את הבסיס ל"טרגדיה אמריקאית".
דרייזר נודע בעיקר כמחבר רומנים, אך בשנת 1918 הוציא לאור קובץ ראשון של סיפורים קצרים, "חופשי וסיפורים אחרים". הקובץ כלל 9 סיפורים.
ספריו האחרים הם "הגאון" ו"טרילוגיית תשוקה" (רומן בשלושה חלקים על חייו הייחודיים של איל החשמליות של שיקגו צ'ארלס טייסון ירקס, הכולל את הספרים "איש הכספים" (1912), "הטיטאן" (1914) ו"הסטואיקן"). האחרון יצא לאור לאחר מות הסופר, בשנת 1947.
מעורבות פוליטית

דרייזר היה מעורב בכמה מערכות נגד עוול חברתי, בהן מעשה הלינץ' בפרנק ליטל, אחד המנהיגים של "פועלי התעשייה בעולם", פרשת סאקו וונצטי, גירושה של אמה גולדמן והרשעתו של מנהיג האיגוד המקצועי טום מוני.
דרייזר, סוציאליסט מושבע, כתב כמה ספרי עיון בנושאים פוליטיים, בהם "דרייזר מתבונן ברוסיה" (1928), תולדת ביקורו בברית המועצות בשנת 1927, "אמריקה הטראגית" (1931) ו"אמריקה ראויה להצלה" (1941). הוא צפה קפיטליזם וסדר עולמי עתידי, בדגש על תכתיב צבאי-אמריקאי, ובשל חזונו זה, יחד עם הביקורת החריפה שמתח עליו, היה לצנינים בעיני אנשי ממשל ונושאי משרות בכירות. דרייזר מת ב-28 בדצמבר 1945 בהוליווד, בן 74.
ספריו שתורגמו לעברית

"אחות קרי" (1900) (Sister Carrie)
"ג'ני גרהרדט", (Jennie Gerhardt (1911) עברית בהוצאת זלקוביץ, 1954, תרגום א. כרמלי
"הגאון" (The Genius) (1915), עברית בהוצאת זלקוביץ
"טרגדיה אמריקאית" (An American Tragedy) (1925) עברית: הוצאת עידית, 1955? תרגום אברהם אהרוני; "מועדון הספר הטוב", הוצאת מזרחי, 1960.
"איש הכספים" (The Financier) (1912), הוצאת עידית 1955
"פיבי האבודה" (The Lost Phoebe) (1918), תרגום עודד פלד, בתוך "ורד לאמילי", הוצאת עקד/גוונים, 1993.
לקריאה נוספת

Cassuto, Leonard and Clare Virginia Eby, eds. The Cambridge Companion to Theodore Dreiser. Cambridge: Cambridge University Press, 2004.
Loving, Jerome. The Last Titan: A Life of Theodore Dreiser. Berkeley: University of California Press, 2005.
עטיפת ההוצאה המקורית של "טרגדיה אמריקאית" משנת 1926
אל-אווירני סובל אוויר

זיהוי באמצעות מבחנות מצע נוזלי של חיידקים אווירניים ואל-אווירניים: 1 - חיידקים אווירניים אובליגטוריים, 2 - חיידקים אל-אווירניים אובליגטוריים, 3 - חיידקים אל-אווירניים פקולטטיביים, 4 - מיקרואירופילים, 5 - חיידקים אל-אווירניים סובלי אוויר
אל-אווירני סובל אוויר  (מאנגלית: Aerotolerant anaerobe) או אל-אווירן סובלן אוויר הוא מושג במיקרוביולוגיה המתאר מיקרואורגניזמים פרוקריוטיים אל-אווירניים שאינם משתמשים בחמצן בתור קבל אלקטרונים סופי בתהליך של זרחון חמצוני, אולם בשונה מאל-אווירניים אובליגטוריים אינם נפגעים מרעילותו. מיקרואורגניזמים אלה ניתן להגדיר בתור "אדישים לנוכחות של חמצן בסביבה".
תיאור

מימן על-חמצני ויון סופראוקסיד, שני תוצרי לוואי רעילים שנוצרים בעת חשיפה לחמצן אטמוספירי, מונעים ממיקרואורגניזמים אל-אווירניים אובליגטוריים להמצא לאורך זמן באינטראקציה עם החמצן. זאת משום שחסרים להם האנזימים סופראוקסיד דיסמוטאז, פרוקסידאז וקטלאז אשר מנטרלים תוצרי לוואי אלה. חשיפה ממושכת לשני הרדיקלים החופשיים הנזכרים לעיל תגרום לחמצון תרכובות אורגניות שונות במיקרואורגניזמים אל-אווירניים אובליגטוריים וכפועל יוצא תוביל למותם. בשונה מאל-אווירניים אובליגטוריים, סובלי האוויר מתאפיינים ביכולת סינתזה גבוהה של האנזימים סופראוקסיד דיסמוטאז ופרוקסידאז, דבר שמגן עליהם מפני נזקי החשיפה לחמצן, ומאפשר להם להתקיים בנוכחות של חמצן אטמוספירי. לצורך הפקת אנרגיה נעזרים סובלי האוויר בתהליך התסיסה.
תרבית חיידקים אל-אווירניים סובלי אוויר

על מנת לתרבת מיקרואורגניזמים אל-אווירניים סובלי אוויר על גבי מצע אגר מוצק ניתן להדגיר צלחות פטרי עליהם נזרעו המיקרואורגניזמים, בדומה לתרבית אווירנית אובליגטורית, או אל-אווירנית פקולטטיבית, בריכוזי חמצן אטמוספיריים. בתוך מצע נוזלי יגדלו מיקרואורגניזמים אלה בצורה אחידה לכל אורך המבחנה (ראו תמונה להמחשה בראש הערך).
אל-אווירניים סובלי אוויר בשימוש האדם וברפואה

הפקת האנרגיה של חיידקים סובלי האוויר בתהליך התסיסה מנוצלת על ידי האדם בצורה נרחבת בתעשיית המזון. כך למשל תוצרי התסיסה של החיידקים בסוגים Lactobacillus, ‏Lactococcus ו-Leuconostoc משמשים ליצירת ירקות כבושים, גבינות צהובות ומוצרי חלב מוחמצים דוגמת לבן, קפיר ויוגורט.
אל-אווירניים סובלי אוויר בשימוש האדם וברפואה > אל-אווירניים סובלי אוויר ברפואה

חיידקים אל-אווירניים סובלי אוויר רבים מהווים חלק מהפלורה הטבעית בבני אדם ובבעלי חיים. כך למשך חיידקים בסוגים Lactobacillus מהווים חלק מהפלורה הטבעית של הנרתיק והמעיים, וחיידקים בסוג ‏Enterococcus מהווים חלק מהפלורה הטבעית של המעיים. נוכחותם של אלה תורמת, בין היתר, להגנה מפני שגשוג יתר של מיקרואורגניזמים שעלולים להפוך לפתוגניים וכן מפני קולוניזציה של מיקרואורגניזמים פתוגניים מבחוץ, שעלולים להוביל לזיהומים ברקמות אלה. עם זאת, חדירתם של האחרונים לרקמות שונות בהם הם אינם נחשבים לפלורה טבעית עלולה לגרום לזיהומים קשים, דוגמת זיהומי פצעים, אלח דם, דלקת פנים הלב, דלקת הצפק, ודלקת קרום המוח.
ראו גם

אורגניזם אל-אווירני
אל-אווירני אובליגטורי
תסיסה
הערות שוליים

↑  סוֹבְלַן אֲוִיר במילון מיקרוביולוגיה (תשנ"ה), באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  Byung H Kim, Geoffrey M Gadd. Bacterial Physiology and Metabolism. Cambridge University Press. 2008, p.9. ISBN 978-0511393228.
↑  ‏ An Introduction to Reactive Oxygen Species - Measurement of ROS in Cells.
↑  ‏Nutrition and Growth of Bacteria.
↑  Byung H Kim, Geoffrey M Gadd. Bacterial Physiology and Metabolism. Cambridge University Press. 2008, pp.254, 260. ISBN 978-0511393228.
↑  ‏Oxygen Relationships" and the Use of Thioglycollate Medium.
↑  ‏Bacteria Classified by Cellular Respiration.
↑  Giraffa G, Chanishvili N, Widyastuti Y. (2010). Importance of Lactobacilli in food and feed biotechnology. Research in Microbiology. Jul-Aug;161(6):480-7. PMID 20302928.
↑  Coffey A, Ross RP. (2002). Bacteriophage-resistance systems in dairy starter strains: molecular analysis to application. Antonie Van Leeuwenhoek. Aug;82(1-4):303-21. PMID 12369198.
↑  ‏Microbiology of starter cultures.
↑  Boris S, Barbés C. (2000). Role played by Lactobacilli in controlling the population of vaginal pathogens. Microbes and Infection. Apr;2(5):543-6. PMID 10865199.
↑  Patrick R. Murray, Ken S. Rosenthal, Michael A. Pfaller. Medical microbiology (5th ed.). Elsevier Mosby. 2005, pp.261-262, 420. ISBN 978-0323033039.
| בקטריולוגיה |
| --- | --- | --- |
| מונחי יסוד | פרוקריוטים • ארכאונים (חיידקים קדומים) • חיידקים אמיתיים • אנדוטוקסין |  |
| חלקי התא החיידקי ואברוניו | נוקלאואיד • פלסמיד • ציטופלזמה • ריבוזום • קרום התא • דופן התא: פפטידוגליקן (חומצה טיכואית) • פריפלזמה • קרום חיצוני: ליפופוליסכריד • קפסולה ו-Slime layer • שוטון • פילי • פימבריה • ביופילם |  |
| מורפולוגיה | נקד • מתג • סלילון |  |
| פיזיולוגיה | פליגה • קוניוגציה • טרנספורמציה • עמידות לאנטיביוטיקה |  |
| מטבוליזם | חיידקים אירוביים (אווירניים אובליגטוריים, אווירניים פקולטטיביים, מיקרואירופילים) • חיידקים אנאירוביים (אל-אווירניים אובליגטוריים, אל-אווירניים פקולטטיביים, אל-אווירני סובל אוויר) • תסיסה • חיזור סולפט מיקרוביאלי • חיידקים סגולים |  |
| שיטות בקטריולוגיות | צביעת גראם (חיידקים גראם-חיוביים, חיידקים גראם-שליליים) • צביעה יציבת חומצה • מבחן קטלאז • מבחן אוקסידאז • מבחן קואגולאז • סיווג לנספילד • מבחן CAMP |  |
| מיגור חיידקים | חיטוי • פסטור • עיקור • אנטיביוטיקה |  |
חיידקים בסוג Lactobacillus (מתגים גראם-חיוביים הנראים בתמונה) הם אל-אווירניים סובלי אוויר ומהווים חלק מהפלורה הטבעית בנרתיק ובמעיים
כרוב כבוש, המתקבל מתסיסה לקטית שמבצעים חיידקים סובלי אוויר בסוגים Lactobacillus ו-Leuconostoc, מהווה מרכיב חשוב במטבחים אירופאיים רבים
רבקה (סרט, 1940)

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  הרומן רבקה מאת דפנה דה מוריאה
 בימוי:  אלפרד היצ'קוק 
 הופק בידי:  דייוויד או. סלזניק 
 תסריט:  פיליפ מקדונלד ומייקל הוגאן (לפי ספרה של דפנה דה מוריאה)
 עריכה:  W. Donn Hayes 
 שחקנים ראשיים:  לורנס אוליבייה ג'ואן פונטיין
 מוזיקה:  פרנץ וקסמן 
 צילום:  ג'ורג' ברנס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Selznick International Pictures 
 חברה מפיצה:  יונייטד ארטיסטס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  12 באפריל 1940
 משך הקרנה:  126 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט בלשי, סרט מבוסס יצירה ספרותית, סרט דרמה, סרט רומנטי 
 תקציב:  1,288,000 דולר
 פרסים:  פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר  פרס אוסקר לסינמטוגרפיה הטובה ביותר, שחור-לבן (ג'ורג' ברנס)  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
הכלה הצעירה (ג'ואן פונטיין מימין) וסוכנת הבית (ג'ודית' אנדרסון)
רֶבֶּקָה (Rebecca) הוא סרט מתח אפל משנת 1940 בבימויו של אלפרד היצ'קוק. זהו סרטו הראשון של היצ'קוק שנוצר בארצות הברית והראשון שהופק בידי דייוויד סלזניק. התסריט מבוסס על ספרה של דפנה דה מוריאה באותו שם. הסרט מגולל את סיפורם של המיליונר האריסטוקרטי מקסים דה וינטר (בגילומו של לורנס אוליבייה), בעל אחוזה גדולה ומבודדת בשם "מנדרליי", של אשתו הצעירה (בגילומה של ג'ואן פונטיין), אותה נשא לאישה לאחר מות רעייתו הראשונה, רבּקה, ושל סוכנת הבית גברת דנברס (בגילומה של ג'ודית אנדרסון).
הסרט זכה בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר (הסרט היחיד של היצ'קוק שזכה באוסקר לסרט הטוב ביותר) ובפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר בשחור-לבן, והיה מועמד ב-9 קטגוריות נוספות, כולל לשני השחקנים בתפקידים הראשיים ולאנדרסון בתפקיד הנשי המשני. הסרט פתח את פסטיבל ברלין הראשון בשנת 1951‏.
עלילה

הסרט פותח במשפט הנאמר מפי פונטיין ב-voice over (ללא שרואים את שפתי הדובר): "Last night I dreamt I went to Manderley again" ("אמש חלמתי שאני שבה למנדרליי"), על רקע מעבר של המצלמה על בית אחוזה הרוס.
ג'ואן פונטיין מגלמת אישה צעירה, יתומה, העובדת בשירותה של אישה מבוגרת, אדית ואן הופר. שמה של הצעירה אינו ידוע ואינו מוזכר במהלך כל הסרט. בעת שהותן של גברת ואן הופר ובת לווייתה במונטה קרלו נפגשת הצעירה עם האלמן העשיר מקסים דה וינטר. השניים מתאהבים, מתחתנים אחרי זמן קצר וחוזרים לבריטניה לאחוזתו השקטה, הגדולה והמבודדת של דה וינטר.
אף שמר דה וינטר מציג את כלתו החדשה כגברת האחוזה החדשה, היא זוכה לקבלת פנים צוננת מצד המשרתים ובפרט מצידה של סוכנת הבית, גברת דנברס (ג'ודית אנדרסון). זו משווה את הכלה הצעירה כל העת לאשתו המנוחה של דה וינטר, רבּקה, שהייתה מושא הערצתה, השוואה שהיא תמיד לרעת הצעירה. נראה שדנברס עוקבת כל העת כצל אחר הגבירה החדשה, ומתגלה תמיד מתוך הצללית שבה היא מסתתרת כדי להזכיר לגברת החדשה עד כמה היא בבואה חיוורת לעומת רבּקה. מר וינטר נעדר לצורך עסקים והצעירה נותרת מבודדת בבית הגדול בחברת המשרתים וסוכנת הבית העוינים. בעת היעדרותו של בעל הבית מופיע ג'ק (ג'ורג' סנדרס), דודנה כביכול של רבקה.
הכלה הצעירה משוכנעת כי היא נופלת מרבקה המיתולוגית, וכי כולם, כולל בעלה, עדיין מאוהבים למעשה ברבקה. היא מנסה, לפיכך, בכל כוחה ללמוד את אורחותיה של רבקה ולהידמות לה. היא משכנעת את בעלה לארח מסיבה, כפי שנהגה רבקה, ומתכננת בסתר את לבושה לערב המסיבה. בעצת סוכנת הבית היא מתקינה שמלה זהה לזו שבה הופיעה רבקה. כאשר יורדת הכלה הצעירה במדרגות אל הטרקלין, לבושה בשמלתה של רבקה, מושלך הס ומר דה וינטר נתקף בהתקף זעם ומצווה על הצעירה להסיר מיד את השמלה. היא רצה במעלה המדרגות ופוגשת בחדרה בסוכנת הבית, שמשכנעת אותה שלעולם לא תתפוס את מקום המנוחה, ואף כמעט משכנעת אותה לקפוץ מהחלון ולהתאבד.
במקביל, מתרחש על חוף הים הצמוד לבית חילוץ של סירה טבועה. לצעירה נודע כי במהלך החילוץ מתגלה גופתה של רבקה בסירה הטבועה. היא שמה לב כי בבקתה שבחוף דולק אור. היא נכנסת לבקתה ופוגשת במר דה וינטר. הוא מספר לה כי הוא ורבקה שנאו זה את זה כמעט מראשית נישואיהם. ההסכם ביניהם היה כי רבקה תנהג כרעיה מושלמת על מנת שלא לפגוע בכבודו, והוא, מצדו, יעלים עין מיחסיה עם גברים אחרים. אולם ערב אחד היא מודיעה לו שהיא בהריון מג'ק, ומתחולל בניהם ריב שבמהלכו היא נופלת ומתה. דה ווינטר שמבין שיאשימו אותו במותה, מטמין את גופתה בסירה ודואג לכך שהסירה תטבע. הכלה הצעירה, לאחר שנודע לה הדבר, ממהרת לרקום תוכנית כיצד להסתיר את האמת מהרשויות.
פעולת המשטרה עם גילוי הסירה ובה גופת רבקה מכוונת לחקירת התאבדותה, אך ג'ק מראה למר דה וינטר מכתב שכתבה לו רבקה ובו היא קוראת לג'ק להיפגש עמה במהירות האפשרית, ואשר שולל נטייה להתאבדות. ג'ק מנסה לסחוט כספית את מר דה וינטר תמורת אי חשיפת המכתב המפליל. חוקר מקרי מוות מגיע לרופא בלונדון (לאו ג. קרול) אותו ביקרה רבקה, דבר שלפי דעתו של מר דה וינטר רמז על היותה בהיריון, אך הרופא מגלה בחקירתו שרבקה הייתה חולה בסרטן סופני, ולא הייתה בהריון. הגילוי מצביע על האפשרות שרבקה אכן התאבדה, והחשד ברצח מוסר מעל מר דה וינטר. דה וינטר וכלתו הצעירה מבינים את אשר קרה: רבקה, שרצתה לשים קץ לחייה בשל מחלת הסרטן, הביאה את דה וינטר למצב שבו יאמין שהיא בהיריון מגבר אחר, ביודעה שהדבר יעלה את חמתו ויאלץ אותו לרצוח אותה, כיוון שלא יכלה להתאבד בכוחות עצמה.
במקביל, מעלה סוכנת הבית את כל אחוזת מנדרליי באש, והיא עצמה נספית באש.
פרסים ומועמדויות

הסרט זכה בפרסי האוסקר:
פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר
צילום בסרט שחור-לבן - ג'ורג' ברנס
הסרט היה מועמד לפרסי האוסקר הבאים:
פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר - לורנס אוליביה
פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר - ג'ואן פונטיין
פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר - ג'ודית' אנדרסון
פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר - אלפרד היצ'קוק
מוזיקה מקורית - פרנץ וקסמן
תסריט מעובד - פיליפ מקדונלד ומייקל הוגאן
עריכה
עיצוב בסרט שחור-לבן
פעלולים מיוחדים
מכון הסרטים האמריקאי מנה את הסרט בשנת 2001 במקום 80 מבין 100 סרטי המתח הגדולים של כל הזמנים. גברת דנברס, סוכנת הבית, נמנתה במקום ה-31 בין 100 הנבלים הגדולים בכל הזמנים.
האתר Rotten Tomatoes מציין 100% ביקורות חיוביות לסרט.
ראו גם

רבקה (ספר)
רבקה (סרט 2020)
סקוטלנד יארד

לוגו הסקוטלנד יארד
| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  תחנת משטרה 
 על שם:  סקוטלנד 
 כתובת:  Norman Shaw Buildings, 10 Broadway, New Scotland Yard 
 מיקום:  הסיטי של וסטמינסטר 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1829
 תאריך פתיחה רשמי:  1829 
 
 קואורדינטות:  51°30′07″N 0°07′28″W﻿ / ﻿51.50183°N 0.12446°W﻿ / 51.50183; -0.12446
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקססקוטלנד יארד(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקססקוטלנד יארד(למפת הסיטי של וסטמינסטר רגילה) הפרלמנט הבריטיסקוטלנד יארד(למפת הסיטי של וסטמינסטר מוגדלת) הפרלמנט הבריטיסקוטלנד יארד
 
סקוטלנד יארד (באנגלית: Scotland Yard; מילולית: המגרש הסקוטי; ידוע גם בשם היארד), הוא כינוי רווח למפקדת שירות משטרת המטרופולין של לונדון. נוסדה ב-29 בספטמבר 1829 וממוקמת כיום בברודוויי, וסטמינסטר, כ-450 מטרים מבתי הפרלמנט הבריטי. השלט המסתובב המפורסם, אשר נראה לעיתים קרובות בטלוויזיה ובסרטי קולנוע בהקשר של הסקוטלנד יארד, ממוקם בכניסה המרכזית למפקדה בברודוויי.
היסטוריה

מקור השם הוא במיקומה הקודם של המפקדה, בווייטהול שכניסתה האחורית פנתה לרחוב "סקוטלנד יארד הגדול" (Great Scotland Yard), שם הרחוב נקרא כך משום שעל פי הסברה הרווחת בו מלכי סקוטלנד ושגריריהם שהו בטרם אוחדו כתרי אנגליה וסקוטלנד. עד המאה ה-17 הפך האזור לאתר מרכזי למבני ממשל, בו התגוררו גם האדריכלים איניגו ג'ונס וכריסטופר רן. מ-1649 עד 1651 התגורר ברחוב המשורר ג'ון מילטון, תחת שלטונו של אוליבר קרומוול.
היארד נוסד יחד עם הקמתה של המשטרה המטרופוליטנית הלונדונית על ידי סר רוברט פיל. כאשר נפתח רשמית כלל היארד שני מנהלים וצוותיהם האדמיניסטרטיביים, במבנה שכלל כ-50 חדרים. היארד לא הוקם כתחנת משטרה במובן המוכר של המילה, ולא משמש ככזו עד היום.
נכון לשנת 2008 מעסיק היארד למעלה מ-30,000 שוטרים העוסקים בשמירה על הביטחון והסדר הציבורי. במסגרת יחידות היארד מופעלים אמצעים טכניים מן המתקדמים בעולם, ובכלל זה יחידות מעקב, זיהוי פלילי ולוחמה בטרור.
אזכורים בתרבות ובספרות

בסדרת ספרי שרלוק הולמס, מאת ארתור קונן דוייל, מסייע הולמס לידידו המפקח לסטרד מה"סקוטלנד יארד".
בסדרת ספרי הרקול פוארו, מאת אגטה קריסטי, נעזר פוארו בידידו המפקח ג'אפ מה"סקוטלנד יארד".