stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קלאודיו אבאדו
קורות חייו

אבאדו נולד במילאנו. הוא למד פסנתר בקונסרבטוריון מילאנו אצל אביו, מיקלאנג'לו אבאדו, שהיה מלחין וכנר, ואחר כך המשיך ללימודי ניצוח אצל הנס סווארובסקי באקדמיה למוזיקה בווינה. הוא היה אחיו של המלחין, המנצח והפסנתרן מרצ'לו אבאדו ודודו של המנצח והפסנתרן רוברטו אבאדו.
בשנת 1958 זכה בתחרות סרגיי קוסביצקי, זכייה שביססה את מקומו כמנצח באיטליה, ואחר, בשנת 1963 זכה בפרס מיטרופולוס. לאחר זאת נחל עד מהרה פרסום בינלאומי כמנצח תזמורת ואופרה.
אבאדו הופיע לראשונה בלה סקאלה בעירו מילאנו, בשנת 1960. הוא כיהן כמנהלה המוזיקלי מ-1968 עד 1986 וניצח לא רק על הרפרטואר האיטלקי המסורתי אלא גם על אופרות מודרניות, שהביא לרפרטואר של לה סקאלה, אופרה אחת מדי שנה. כמו כן הוסיף סדרת קונצרטים, שהוקדשה ליצירותיהם של ברג ומוסורגסקי. בשנותיו בלה סקאלה גם ייסד את אורקסטרה דלה סקאלה, לביצוע רפרטואר תזמורתי קונצרטנטי.
אבאדו ניצח על הפילהרמונית של וינה בפעם הראשונה בשנת 1965, בקונצרט בפסטיבל זלצבורג. בשנים 1972-1986 הוא היה מנצח ומנהל אמנותי של תזמורת בלה סקאלה. בתקופתו התזמורת בנוסף לליווי אופרה החל לנגן יצירות באופן עצמאי, עם נגנים מוזמנים למשל עם סילביה מרקוביץ'. הוא כיהן כמנהל מוזיקלי של האופרה של וינה משנת 1986 עד 1991, עם הפקות ראויות להיזכר כמו בוריס גודונוב המקורי של מוסורגסקי וחובנשצ'ינה שלו, אופרה שאין מרבים להשמיע, פיראבראס של שוברט והמסע לריימס של רוסיני.
אבאדו היה מנצח ראשי של התזמורת הסימפונית של לונדון משנת 1979 עד 1987, ובשנת 1989 החליף את הרברט פון קאראיאן כמנצח ראשי של הפילהרמונית של ברלין, משרה שממנה פרש בשנת 2002.
הוא ביצע והקליט מגוון רחב של יצירות רומנטיות, וידוע גם בפרשנויותיו ליצירות מודרנית משל שנברג, שטוקהאוזן ולואיג'י נונו.
בשנת 1988 ייסד את פסטיבל המוזיקה וין מודרן, שהתרחב מאז והקיף את כל היבטי האמנות המודרנית. הפסטיבל הבין-תחומי הזה התקיים מדי שנה בניהולו של אבאדו.
בשנת 2000 התגלה סרטן בקיבתו. אבאדו נאבק במחלה במשך שנים, עבר ניתוחים קשים ונאלץ לקבל על עצמו דיאטה קפדנית. חזותו השתנתה, הוא רזה מאוד ועבד מעט מאוד, בעיקר על יצירות אהובות עליו במיוחד.
הוא קנה לו שם בעבודתו עם מוזיקאים צעירים. היה המייסד והמנהל המוזיקלי של תזמורת הנוער של האיחוד האירופי (1978) ותזמורת הנוער על שם גוסטב מאהלר (1986).
פרסים שבהם זכה

קלאודיו אבאדו קיבל פרסים ואותות הוקרה רבים, בהם:
פרס וולף באמנות המוזיקה אותו חלק עם המלחין גיה קנצ'לי (2008)
הפרס הקיסרי של יפן
מדליית מאהלר
פרס ארנסט פון סימנס (1994)
סנאטור לכל החיים בסנאט של הרפובליקה
מלבד פרסים זכה בפרסים נוספים וכמו כן קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטאות פרארה, קיימברידג', אברלין והוואנה.
קלאומברוטוס השני

קלאומברוטוס וחילוניס עוזבים את ספרטה, סצנה המתוארת בהרחבה אצל פלוטארכוס.
קלאומברוטוס השני (ביוונית: Κλεόμβροτος Β; המאה ה-3 לפנה"ס) היה מלך ספרטה נצר לשושלת האגידית גורש מהעיר כיוון שתמך ברפורמות של אגיס הרביעי.
ביוגרפיה

הוא היה נצר לענף לא חשוב של השושלת האגידית. הוא נישא לחילוניס בתו של לאונידס השני, אולם אף על פי כן נראה היה שאין לו שום סיכוי לרשת אי פעם את הכתר האגידי. אולם בשל סכסוך עם המלך האוריפונטידי אגיס הרביעי, ידידו של אגיס האפורוס ליסנדרוס ארגן את גירושו של לאונידס מהעיר. כדי לצאת ידי חובת המלוכה הכפולה מינה אגיס את קלאומברוטוס כמלך לצידו.
אולם כאשר אגיס יצא למסע מלחמה, חזר לאונידס והשתלט על העיר. הוא רצה להוציא את קלאומברוטוס להורג, אולם חילוניס התחננה לפניו שלא יעשה זאת. במקום זה הוא יצא לגלות יחד עם חילוניס ושני ילדיהם.
לקריאה נוספת

דוד גולן, תולדות העולם ההלניסטי, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשמ"ג (מהדורה ראשונה) תשמ"ז (מהדורה שנייה).
Paul Cartledge and Antony Spawforth, Hellenistic and Roman Sparta, Routledge, second ed, 2002.
Plutarch. Lives. Translated by Bernadotte Perrin. Loeb Classical Library. Cambridge (MA), Harvard University Press, and London, William Heinemann, 1914-1926. 11 vols. Digitized copy in: penelope.uchicago.edu
הערות שוליים

↑  פלוטארכוס "חיי אגיס", 16 - 18
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SUDOC: 172071631  VIAF: 305306431   WorldCat (עם VIAF): 305306431
צבי פוטרסמן

| --- | --- |

 לידה:  10 באפריל 1906 לודז', פולין
 פטירה:  20 בנובמבר 1986 (בגיל 80) ישראל
 ידוע בשל:  מקים תשתית הטלפונים של פתח תקווה
צבי פוטרסמן (עומד בחזית), בסיור עם מחלקת הקשר של ההגנה
צבי פוטרסמן (מוקף בעיגול) מבקר את משפחתו בפולין ב-1938. פרט לפוטרסמן, אף אחד מהמצולמים בתמונה לא שרד את השואה
צבי פוטרסמן (10 באפריל 1906 – 20 בנובמבר 1986) היה מנהל בתחום התשתיות של העיר פתח תקווה ופעיל בארגון ההגנה.
קורות חייו

פוטרסמן נולד בשנת 1906 בעיר לודז' שבפולין. בשנת 1924 עלה לישראל לבדו, מטעמים חלוציים-ציוניים, בהשאירו את כל משפחתו (הוריו ושבעת אחיו ואחיותיו) בפולין. בשנת 1929 נישא לשרה מבית גולדמן, אשר עלתה מגרמניה בשנת 1925. פוטרסמן דאג לשמור על קשר עם משפחתו שנשארה בפולין, ואף נסע בשנת 1938 לביקור בפולין, על מנת לשכנע את בני משפחתו לעלות לארץ. שכנועיו לא צלחו, ושנה מאוחר יותר פרצה מלחמת העולם השנייה וכל בני משפחתו הקרובה נספו בשואה.
תרומתו בתחום תשתית הטלפונים והביטחון

בשנותיו הראשונות בארץ עסק בסלילת כבישים בתל אביב, ולאחר מכן עבד בשירות הדואר של המנדט הבריטי בארץ ישראל (Palestine Post Telegraph and Telephone), כאחראי על אזור פתח תקווה. במסגרת עיסוקו זה, עסק בהקמת ובתחזוקת תשתית הטלפונים המקומית והאזורית. בשנים 1936–1948 היה פעיל בשורות "ההגנה", כקצין קשר. כמו כן, עסק בהעברת מידע וציוד מהבריטים לאנשי ההגנה.
בשנת 1948, עם סיומו של המנדט הבריטי בארץ ישראל והקמת המדינה, המשיך פוטרסמן את עיסוקו בתחום הטלפונים, כמנהל אזור פתח תקווה ב"דואר הנדסה" - מחלקת הטלפונים של משרד הדואר. כמו כן, המשיך לסייע לכוחות הביטחון, בין היתר בהקמת תשתית הטלפונים של גדוד 145 ובהדרכה.
פוטרסמן פרש לגמלאות ממשרד הדואר (שהפך לימים ל"משרד התקשורת") בשנת 1971.
מותו והנצחתו

צבי פוטרסמן נפטר ב-20 בנובמבר 1986 בישראל. הותיר אחריו שלוש בנות.
בשנת 2006 החליטה עיריית פתח תקווה לקרוא רחוב על שמו בפתח תקווה. בחודש מאי 2024 אשררה העירייה את ההחלטה, ובתאריך 14 באוגוסט 2024 נחנך משעול צבי פוטרסמן בשכונת נווה עוז בעיר.
לקריאה נוספת

"שנותיהם היפות" – זכרונות, תעודות, צילומים של חברי ארגון ההגנה בפתח תקווה והסביבה, חלק ב' – ספר ד' (עמ' 269)
"דואר" – ירחון לענייני דואר, טלגרף, טלפון ורדיו, נובמבר-דצמבר 1954 (עמ' 31)
הערות שוליים

↑  תעודת הזהות המנדטורית של צבי פוטרסמן
↑  פרטים על תאריך ומקום קבורתו של צבי פוטרסמן באתר Gravez
↑  פרוטוקול ישיבת המועצה מ-2006, הכולל את אישור המלצות ועדת השמות וההנצחה להנציח את צבי פוטרסמן (עמ' 6)
↑  פרוטוקול ישיבת המועצה מ-2024 המאשררת את קריאת הרחוב על שם צבי פוטרסמן (עמ' 21)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "צבי פוטרסמן".
קורי ברוקן

| --- | --- |

 לידה:  3 בדצמבר 1932 ברדה, הולנד 
 פטירה:  31 במאי 2016 (בגיל 83) Laren, הולנד 
 שם לידה:  Cornelia Maria Brokken 
 מוקד פעילות:  ממלכת ארצות השפלה 
 תקופת הפעילות:  מ-1954 
 סוגה:  שאנסון, ג'אז 
 חברת תקליטים:  פיליפס רקורדס 
 בן או בת זוג:  Cees See René Sleeswijk, Sr. 
 פרסים והוקרה:  נבל הזהב  זוכה אירוויזיון 
 פרופיל ב-IMDb
 
קורי ברוקן מופיעה באירוויזיון 1958
קורי ברוקן (בהולנדית: Corry Brokken; ‏3 בדצמבר 1932 – 31 במאי 2016) הייתה זמרת ושופטת הולנדית. זוכת אירוויזיון 1957.
ביוגרפיה

ברוקן נולדה בעיר ברדה, בהולנד. היא זכתה בתחרות האירוויזיון לשנת 1957, כשייצגה את הולנד מדינתה בשיר "Net als toen" ("בדיוק כמו אז"). השיר נכתב על ידי וילי ון המרט והולחן על ידי חוּס ינסן.
כמו כן, השתתפה בשתי תחרויות אירוויזיון נוספות:
אירוויזיון 1956 – האירוויזיון הראשון במספר בו השתתפה כנציגת הולנד, והופיעה עם השיר "Voorgoed voorbij" ("נגמר לתמיד"), אשר נכתב והולחן על ידי יֶלֶה דה פְרִיס. פרט לשיר הזוכה, לא דורגו השירים באירוויזיון הראשון, ולכן המיקום אליו הגיע השיר אינו ידוע.
אירוויזיון 1958 – בתחרות זו ייצגה שוב את מדינתה, והפעם בשיר "Heel de Wereld" ("העולם כולו"), שנכתב והולחן על ידי בני פריידן. שיר זה הגיע למקום האחרון בתחרות.
הסופר וההיסטוריון ג'ון קנדי או'קונור ציין בספרו "תחרות האירוויזיון – ההיסטוריה הרשמית", כי קורי ברוקן היא הזמרת היחידה בתולדות התחרות שסיימה גם במקום הראשון וגם במקום האחרון.
בנוסף לכך, ברוקן הנחתה את אירוויזיון 1976 שנערך בהאג, ובאירוויזיון 1997 היא הגישה את תוצאות ההצבעה של הולנד.
בשנת 1976 הפסיקה ברוקן את הקריירה המוזיקלית שלה כדי להתפנות ללימודי המשפטים, ובשנת 1988 הפכה לשופטת.
החל משנת 1996 שוב הופיעה והקליטה כזמרת, עסקה במשחק וכתבה שתי אוטוביוגרפיות.
היא נפטרה ב-31 במאי 2016 בגיל 83.
הערות שוליים

↑  Mr. Cornelia Maria Meijerink-Brokken
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BPN: 23083720  GND: 135003733  ISNI: 0000 0000 5551 3795  LCCN: n00043297  MusicBrainz: a0d180db-5990-44d6-b4cf-9fd473ba27d3  NTA: 096566612  VIAF: 17149366329685602339   WorldCat (עם VIAF): 17149366329685602339
קמי דו לוקל

| --- | --- |

דו לוקל ב-1895 באי קאפרי בציור מאת כריסטיאן וילהלם אלרס
 לידה:  16 ביולי 1832 אורנז', צרפת 
 פטירה:  9 באוקטובר 1903 (בגיל 71) קאפרי, איטליה 
 מדינה:  צרפת 
 שפות היצירה:  צרפתית 
 פרסים והוקרה:  פרס השירה של האקדמיה הצרפתית (1877) 
 חתימה:   
 
קמי דו לוקל (בצרפתית: Camille du Locle;‏ 16 ביולי 1832 - 9 באוקטובר 1903) היה במאי תיאטרון ולבריתן צרפתי.
קורות חייו

דו לוקל נולד באורנז' שבצרפת. משנת 1862 עבד כעוזר לחותנו, אמיל פרין, באופרה של פריז ובשנת 1870 עבר אל האופרה קומיק.
דו לוקל זכור ביותר בהפקה המקורית של כרמן מאת ביזה ב-1875. ידידותו עם ארנסט רייר הובילה לכתיבת הלבריות ל"זיגורד" ול"סאלאמבו". הוא היה אחראי להשלמת הלברית לדון קרלוס אחרי מותו של ז'וזף מרי. כן היה לו תפקיד מכריע בהולדת אאידה ב-1869-70. דו לוקל תיווך, בין השאר, בין ורדי ובין אוגוסט מארייט ביי, הארכאולוג והאגיפטולוג הידוע, שכתב את העלילה תחת השם "ארוסת הנילוס" ושהוא שיכתב אותה. הטקסט שנוצר שימש בסיס ללברית של אנטוניו גיזלנצוני..
בשנת 1876 התגלע סכסוך כספי בינו לבין ורדי ודו לוקל עקר לקפרי., שם בנה לעצמו וילה בשם צ'רוזלה, שהפכה מאוחר יותר לבית מלון. לדברי שרל פיגו, דו לוקל נתן את ההשראה לנושא, למילים ולטקסט של Djamileh מאת ביזה. הוא היה בין נושאי הארון בהלווייתו של ביזה ונשא דברי הספד על קברו בבית העלמין פר לשז.
דו לוקל נפטר בקפרי בשנת 1903.
הערות שוליים

↑  Huebner S. Camille Du Locle in The New Grove Dictionary of Opera ed Sadie S. London & New York, Macmillan, 1997.
↑  Budden J. Verdi. London, J M Dent & Sons, 1985.
↑  Oxford Dictionary of Opera ע'9
↑  Budden J. Verdi. London, J M Dent & Sons, 1985.
↑  Dean W. Bizet. London, J M Dent & Sons, 1978.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283669905171  PLWABN: 9810595771705606  BIBSYS: 90761986  BNE: XX1643220  BnF: cb11900715t (data)  CANTIC: a10359138  CiNii: DA04904784  GND: 12046246X  ICCU: SBLV020404  ISNI: 0000 0001 0855 804X  LCCN: n82063824  MusicBrainz: b6cc6c5d-bc2e-4164-b6a5-4911b2f5a2fb  NDL: 00881030  NKC: jn19981000778  NTA: 073040800  SELIBR: 305265  SNAC: w62f8056  SUDOC: 035573031  Trove: 1027765  VIAF: 22141154   WorldCat (עם VIAF): 22141154
קלאודיה שיפר

| --- | --- |

שיפר, 2009
 לידה:  25 באוגוסט 1970 (בת 54) ריינברג, גרמניה המערבית 
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 תקופת הפעילות:  מ-1989 
 תפקיד:  שגריר הרצון הטוב של יוניסף (1997) 
 בן או בת זוג:  מת'יו ווהן (25 במאי 2002–?)   דייוויד קופרפילד (1993–1999) 
 מספר צאצאים:  3 
 חתימה:   
 claudiaschiffer.com
 
קלאודיה מריה שיפר (בגרמנית: Claudia Maria Schiffer; נולדה ב-25 באוגוסט 1970) היא דוגמנית-על ושחקנית גרמנייה.
קריירה > דוגמנות

שיפר נולדה בנורדריין-וסטפאליה שבגרמניה המערבית. לה שני אחים ואחות. היא דוברת צרפתית, אנגלית וגרמנית שוטפות.
תחילה, רצתה שיפר להיות עורכת דין כמו אביה ולעבוד במשרדו. היא שינתה את דעתה באוקטובר 1987, כאשר היא נצפתה במועדון על ידי מישל לבאטון, מנהל סוכנות הדוגמנות "מטרופולין", אשר מאוחר יותר החתים אותה בסוכנות שלו.
שיפר סיימה את לימודיה ולאחר מכן החלה לעבוד כדוגמנית. היא טסה לפריז לסדרת צילומים, וזמן קצר לאחר מכן היא הופיעה במגזין "Elle" הצרפתי. לאחר הופעות נוספות במגזינים הפכה שיפר לדוגמנית מצליחה ונבחרה על ידי הצלם והמעצב קארל לאגרפלד להיות ה"פנים החדשות" של שאנל. בעקבות כך, הפכה שיפר לדוגמנית מפורסמת בכל רחבי העולם. לאגרפלד אמר עליה "אי אפשר להוציא ממנה תמונה רעה, יש לה רומן עם המצלמה".
בתחילת שנות ה-90, כיכבה שיפר בפוסטרים של חברת הג'ינס "Guess?‎" באמריקה הצפונית. הופעתה של שיפר תרמה רבות לחברה. מאוחר יותר היא הובילה את הקמפיין של חברת הקוסמטיקה רבלון, שחתמה איתה על סכום של 60 מיליון דולר, ובכך הפכה שיפר לדוגמנית היקרה ביותר בתעשייה.
שיפר היא הדוגמנית שכיכבה על יותר שערים מכל דוגמנית אחרת בהיסטוריה, ונכנסה לספר השיאים של גינס עם למעלה מ-700 מגזיני אופנה.
היא הייתה הדוגמנית הראשונה שהופיעה על שער המגזין "רולינג סטון", ושנה מאוחר יותר הופיעה על שער ה"פיפל" בראש רשימת הנשים היפות בעולם.
מאז 1990, שיפר מוציאה כל שנה לוח שנה עם בגדי ים אשר היא מעצבת ומככבת בו.
ב-1998, הופיעה שיפר בפרסומת לסיטרואן, וקיבלה 3 מיליון דולר על השתתפותה.
שיפר עדיין חתומה עם חברת הקוסמטיקה "לוריאל" וחברת השעונים "מוואדו". בין היתר, השתתפה בתצוגת האופנה של ויקטוריה'ס סיקרט.
קריירה > הופעות במדיה

שיפר הופיעה במספר סרטים וקליפים. הופעתה הראשונה בקולנוע הייתה בסרט "ריצ'י ריץ'" ב-1994 (שיחקה את עצמה בתפקיד קטן). לאחר מכן היא כיכבה לצידו של דניס הופר בסרט "סיוט לרצח" ובסרט אובדן הכרה. ב-1999, היא הופיעה בסרטים "חברים ומאהבים", "פזיזה ופראית" ו"Black and White". בנוסף היא הופיעה בסרטים: "החיים בלי דיק", "אהבה זה כל הסיפור" ו"זולנדר".
שיפר ביצעה הופעות אורח בסדרות "משפחה בהפרעה" ו"דארמה וגרג". בנוסף היא הופיעה בקליפ של וסטלייף לשיר "Uptown Girl", ובקליפ של בון ג'ובי לשיר "Say it isn't so".
ב-1995, בעקבות מספר דוגמניות על כמו נעמי קמפבל, הצטרפה שיפר כשותפה לרשת מסעדות האופנה "Fashion Café".
חיים אישיים

בזמנה הפנוי, שיפר רוכבת על סוסים, מציירת, משחקת טניס וגולשת סקי.
בשנים 1994–1999 הייתה בזוגיות עם הקוסם האמריקאי-יהודי, דייוויד קופרפילד.
מאז 25 במאי 2002, נשואה שיפר למפיק הסרטים הבריטי מת'יו ווהן. במקום טבעת נישואים קנה ווהאן לשיפר צבים. הזוג נישא בכפר שימפלינג שבסאפוק, אנגליה. לזוג שלושה ילדים. המשפחה מתגוררת בלונדון.
שיפר סבלה פעמיים מהטרדות: ב-2002, גבר איטלקי בשם אגוסטו פומטה, נעצר לאחר שנתפס 9 פעמים מבקר באחוזה של שיפר בניסיון לראותה. בית המשפט החליט לאשפז אותו. פומטה האמין שהאפיפיור אמר לו להינשא לשיפר. ב-2004, גבר קנדי בשם לואיס בריסטה, נעצר לאחר שגם הוא נהג לבוא לאחוזתה, לקרוא לה ולהשאיר מכתבים ליד ביתה.
שיפר, 2007
פנלו

פנלו (בהולנדית: ‏Venloקובץ:166 Venlo.ogg‏Ⓘ‏) היא עיר במחוז לימבורג בדרום הולנד, השוכנת בסמוך לגבול עם גרמניה, על שפת נהר המז.
היסטוריה

מגורים וחקלאות התקיימו בפנלו מתקופת הברונזה ותקופת הברזל, כפי שמעידים כמה תלי קבורה באזור. בפנלו נתגלו מטבעות רומיים וקלטיים וכן גשר רומי החוצה את נהר המז. ככל הנראה היה זה היישוב שנקרא Sablones, ששכן על הדרך שחיברה את מאסטריכט לקסנטן (גרמניה). מיקומה במקום שיש בו מים, מקום רדוד לעבור את הנהר ומפגש של הרבה דרכים, הפך אותה בימי הביניים לתחנת מסחר חשובה. ב-1375, קיבלה פנלו זכויות עיר, וב-1481 הייתה לחברה בברית ערי הנזה.
בשל חשיבותה האסטרטגית, הוטל מצור על העיר פנלו מספר פעמים. המצור המשמעותי ביותר הוטל עליה ב-1702. היא הייתה תחת הכיבוש הספרדי, חלק מהרפובליקה ההולנדית והצרפתית ולבסוף, כחלק מהמחוז החדש "לימבורג", הפכה לחלק של הממלכה המאוחדת של ארצות השפלה.
הפנלונרים מדברים בעגה הולנדית קרובה יותר לגרמנית.
במאה ה-19, הרסו את חומות העיר כדי לאפשר את התרחבותה לכיון האזור הכפרי. במסמכים משנים אלה מוזכרת פנלו כתחנת סחר חשובה. היא התפתחה להיות אחת התחנות החשובות ביותר באזור הריין-מז.
בשל חשיבותה האסטרטגית, הוטל מצור על העיר פנלו מספר פעמים. המצור המשמעותי ביותר הוטל עליה ב-1702. כתוצאה מכך היא הייתה חלק מהרפובליקה ההולנדית ומאוחר יותר חלק מממלכת הולנד הנפוליאונית.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

ב-9 בנובמבר 1939, נחטפו שני סוכני מודיעין בריטים על ידי האס דה [SD] במה שנודע כתקרית פנלו(אנ'). התקרית שימשה לנאצים כאמתלה לקשור את בריטניה לניסיון ההתנקשות של גאורג אלזר באדולף היטלר יום לפני כן וכדי להצדיק את פלישתם להולנד, עד אז מדינה נייטרלית, ב-10 במאי 1940.
בפנלו היו הן גשר רכבת והן גשר כביש על פני נהר המז, העיר ניזוקה קשות בפשיטות הפצצה על הגשרים בין ה-13 באוקטובר ל-19 בנובמבר 1944 לקראת סוף המלחמה. בעלות הברית ניסו 13 פעמים להרוס את הגשרים כדי לנתק את קווי האספקה של הגרמנים וכדי לחסום את נתיב נסיגתם. מאמצים אלו נכשלו והיו אלה הכוחות הגרמנים הנסוגים שבסופו של דבר פוצצו את הגשרים בניסיון לעצור את התקדמותם של בעלות הברית. פנלו שוחררה במתקפה שהגיעה ממזרח, מתוך גרמניה עצמה.
כ-300 מתושבי פנלו נהרגו בפשיטות אלו. הפשיטות החריבו חלק ניכר מבנייניה ההיסטוריים של העיר. אף על פי כן, כמה מהבניינים העתיקים, כמו בניין העירייה שרדו את המלחמה ללא נזק משמעותי.
היסטוריה > לאחר מלחמת העולם

עד לסוף שנות התשעים סבלה פנלו ממטרדים כתוצאה מנגע הסמים. הרשויות הארציות והעירוניות יזמו כמה פעולות, בין השאר העברת הקופי שופ הגדולים של העיר אל הפרברים, שם הם המשיכו לפעול באזור שירות לשעבר. כתוצאה מכך הופסקה פעילות זו במרכז העיר והעסקים הללו היו כעת קרובים יותר לכביש המהיר.
ב-2001 התמזגו עם פנלו היישובים בלפלד וטחלן. זה האחרון היה במקור חלק מדוכסות יוליך, לפני מאות שנים, בעוד שבעבר הייתה פנלו חלק מדוכסות חלרה.
ב-2010 התמזג היישוב ארסן אן ולדן עם פנלו.
קהילת יהודי פנלו

הקהילה היהודית בפנלו הייתה חלק מיהדות הולנד, והתקיימה מאמצע המאה ה-14 עד לסוף שנות ה-70 של המאה ה-20.
ערים תאומות

איטליה גוריציה, איטליה (עד 2010)
גרמניה קרפלד, גרמניה
אוסטריה קלגנפורט, אוסטריה (עד 2010)
ראו גם

יהדות הולנד
שואת יהודי הולנד
אפליית יהודים בהולנד לאחר מלחמת העולם השנייה
לקריאה נוספת

Gerrit van der Vorst, EEN DIEPZWARTE SLUIER, Gerrit van der Vorst, 2014
Joseph Michman, Hartog Beem, Dan Michman, Pinkas, vertaalt uit het Hebreeuws door Ruben Verhasselt, Contact, Amsterdam, 1999, p. 354, 512, 538, 577-80
Mozes Heiman Gans, MEMORBOEK, Bosch& Keuning n.v. Baarn, 1972, p. 537
הערות שוליים

↑  "Regionale kerncijfers Nederland" [משרד הסטטיסטיקה של הולנד- מספרים ראשיים לפי מחוז] (בהולנדית). נבדק ב-2018-12-30.
↑  "Regionale kerncijfers Nederland" [משרד הסטטיסטיקה של הולנד- מספרים ראשיים לפי מחוז] (בהולנדית). נבדק ב-2018-12-30.
↑  The History of Venlo, Venloverwelkomt, ‏2019 (באנגלית)(הקישור אינו פעיל)
1 2 3  Venlo breekt met zustersteden, L1, ‏2010-03-08 (בהולנדית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562215905171  GND: 4233157-2  LCCN: n84805898  MusicBrainz: 4d080eb2-b21a-4718-b64e-6a8d4e70c44e  NKC: ge672027  SUDOC: 153630051  VcBA: 494/52692  VIAF: 146637658   WorldCat (עם VIAF): 146637658
קנזאי

| --- | --- |
סמל קנזאיסמל קנזאי

קנזאי, 2016
 מדינה:  איטליה איטליה
 מחוז:  טרנטינו - אלטו אדיג'ה טרנטינו - אלטו אדיג'ה
 נפה:  טרנטו
 ראש העיר:  סילבאנו פרמיסאני
 שפה רשמית:  איטלקית 
 שטח:  67.2 קמ"ר
 גובה:  1,450 מטר מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בקומונה:  1,831 (1 בינואר 2023)
 קואורדינטות:  46°28′37″N 11°46′16″E﻿ / ﻿46.476881°N 11.771075°E﻿ / 46.476881; 11.771075 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.comune.canazei.tn.it
 he
 
קנזאי (בלדינית: Cianacéi) היא קומונה בנפת טרנטו במחוז טרנטינו-אלטו אדיג'ה, שבצפון איטליה, בחלק העליון של עמק ואל די פאסה, כ-110 קילומטר צפונית-מזרחית לעיר טרנטו.
בשנת 2018 עמד מספר התושבים במקום על כ-1,800.
ספורט

קנזאי היא תחנת בסיס לטיולים וטיפוס הרים בקבוצת סלה, הר מרמולדה ורכס ססולונגו. העיירה היא בסיסה של קבוצת HC Fassa המשחקת בליגת ההוקי קרח האיטלקית העליונה, שאולמה הביתה הוא del Ghiaccio Gianmario Scola.
ב-1994 אירחה העיירה יחד עם בולצאנו ומילאנו את אליפות העולם בהוקי קרח.
קנזאי היא גם עיירת סקי עם היקף מסלולי סקי של 42 קילומטר.
הערות שוליים

↑  Popolazione Canazei 2001-2018, באתר tutti ialia
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4846581-1  NKC: ge322260  VIAF: 245437781   WorldCat (עם VIAF): 245437781 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים ובנושא איטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קנזאי".
קלאודיה רודן

| --- | --- |

 לידה:  1936 (בת 88 בערך) קהיר, מצרים 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנות סנט מרטין 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 פרסים והוקרה:  מפקדת במסדר האימפריה הבריטית (1 בינואר 2022)  פרס הנסיך קלאוס 
 
ספר הבישול היהודי מזרח ומערב
קלאודיה רודן (באנגלית: Claudia Roden; שמה הפרטי מופיע לעיתים בתעתיק לעברית כ"קלודיה"; נולדה ב-1936) היא מחברת ספרי בישול יהודייה-בריטית.
קורות חיים

קלאודיה רודן נולדה ב-1936 בקהיר, מצרים למשפחה יהודית. אחרי שהשלימה את לימודיה בבית הספר בפריז, היא עברה ללונדון ללמוד אמנות. היא שימשה ככתבת אוכל ומנחת תוכנית בישול ברשת ה-BBC.
רודן כתבה ספרים רבים על המטבח המזרח-תיכוני והמטבח היהודי. ספריה מתארים את ההיסטוריה של האוכל, כמו כיצד נוצרו מאכלים שונים וגלגוליהם במהלך הדורות ומתכונים להכנתם.
רודן היא אחד התומכים של קרן הצדקה הבריטית The Food Chain לטיפול באיידס.
מתגוררת בפרוור המפסטד שבלונדון.
ספריה שתורגמו לעברית

ספר הבישול היהודי : מזרח ומערב, לעברית: עדי גינצבורג-הירש, מודן הוצאה לאור תל אביב, 1998.
בישול ים תיכוני, לעברית: רות הלל, רמת גן, 1994.
פיקניק: לאכול בחיק הטבע, מתכונים על האש, לצידנית ולמטבח שדה, לעברית: שרה ריפין, תל אביב, 1988.
קפה, לעברית: דפנה לוי, תל אביב, 1985.
מטעמי המזרח, לעברית: שרה ריפין, תל אביב, 1980.
ספריה

1968: A Book of Middle Eastern Food, ISBN 978-0394719481
1970: A New Book of Middle Eastern Food, ISBN 978-0140465884
1981: Picnic: The Complete Guide to Outdoor Food, ISBN 978-0140469202
1981: Coffee, ISBN 978-1857933413
1987: Mediterranean Cookery, ISBN 978-0140272789
1990: The Food of Italy, ISBN 978-0099273257
1992: Claudia Roden's Invitation to Mediterranean Cooking: 150 Vegetarian and Seafood Recipes, ISBN 978-0330391696
1997: The Book of Jewish Food: An Odyssey from Samarkand and Vilna to the Present Day, ISBN 978-0140466096
1999: Coffee: A Connoisseur's Companion, ISBN 978-1862052833
1999: Tamarind and Saffron: Favourite Recipes from the Middle East, ISBN 978-0140466942
2000: The New Book of Middle Eastern Food, ISBN 0375405062
2001: Picnics: And Other Outdoor Feasts, ISBN 978-1904943174
2003: Claudia Roden's Foolproof Mediterranean Cooking, ISBN 978-0563534969
2004: The Arab-Israeli Cookbook: The Recipes, met Robin Soans, ISBN 978-0951587751
2005: Arabesque - Sumptuous Food from Morocco, Turkey and Lebanon, ISBN 978-0718145811
2006: Arabesque: A Taste of Morocco, Turkey, and Lebanon, ISBN 978-0307264985
2007: Simple Mediterranean Cookery, ISBN 978-0563493273
קלאוס אן דר פיהרנבאן

| --- | --- |
סמל קלאוס אן דר פיהרנבאןסמל קלאוס אן דר פיהרנבאן

 מדינה:  אוסטריה אוסטריה
 מדינה:  אוסטריה עילית אוסטריה עילית
 מחוז:  קירכדורף אן דר קרמס
 שטח:  108 קמ"ר
 גובה:  466 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  1,063 (1 בינואר 2018)
 קואורדינטות:  47°49′50″N 14°09′29″E﻿ / ﻿47.830555555556°N 14.158055555556°E﻿ / 47.830555555556; 14.158055555556 
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.gemeinde-klaus.at/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוסטריה מוגדלת) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ לכ. גרמניה צ'כיה סלוב. איטליה סלובניה הונגריהקלאוס אן דר פיהרנבאן(למפת אוסטריה רגילה) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ ל גרמניה צ'כיה ס. איטליה סלובניה הונ.קלאוס אן דר פיהרנבאן(למפת אוסטריה עילית רגילה) לינץ ולס שטייר בראונאו באד אישל גמונדן גרמניה צ'כיה אוסטריה תחתית  שטיריה זלצבורגקלאוס אן דר פיהרנבאן(למפת אוסטריה עילית מוגדלת) לינץ ולס שטייר בראונאו באד אישל גמונדן גרמניה צ'כיה אוסטריה תחתית  שטיריה זלצבורגקלאוס אן דר פיהרנבאן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קלאוס אן דר פיהרנבאן (בבווארית: Klaus an der Pyhrnbahn) היא עיירה במחוז קירכדורף אן דר קרמס שבמדינת אוסטריה עילית באוסטריה.
גאוגרפיה

העיירה קלאוס אן דר פיהרנבאן שוכנת באזור המנהלי טראונפירטל. כ-81% מאדמות העיירה מיוערות, ו-7% הן אדמות חקלאיות.
קמיונקה

קמיונקה (בפולנית: Kamionka; ביידיש: קאַמענקע) הוא כפר במחוז לוברטוב שבפרובינציית לובלין בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
תולדות היישוב

קמיונקה נזכר לראשונה בשנת 1450, ובסוף המאה ה-15 הוענקו לו זכויות עיר. זכויות אלה ניטלו מהיישוב בשנת 1863.
יהודי קמיונקה

בשנת 1897 נמנו בכפר 793 יהודים. בין מלחמות העולם נמנו בו כ-550 יהודים, כרבע מתושביו, והתקיימה בו פעילות ציונית. בשנת 1937 ערכו הפולנים פרעות ביהודי הכפר.
עם כיבוש הכפר בידי הגרמנים בספטמבר 1939, הוטלו על יהודיו גזירות שונות, ובהן חובת תשלום סכומי כופר, חטיפה לעבודות כפייה וחובת ענידת טלאי צהוב. בהמשך, רוכזו בכפר יהודים רבים מיישובי הסביבה, ובהם מגורשים ממלאווה.
בתחילת 1942 רוכזו יהודי הכפר בגטו שהוקם בו, אשר הפך כעבור זמן מה לגטו סגור, ואשר אליו הובאו כ-300 יהודים נוספים שגורשו מסלובקיה.
ב-8 באוקטובר 1942 נערכה בגטו שביישוב אקציית חיסול, בה שולחו כ-800 היהודים שנותרו בו למחנה ההשמדה טרבלינקה. יהודים שאותרו במקומות מסתור ביישוב הועברו לגטו לוברטוב, ושולחו משם לסוביבור ולבלז'ץ.
12 יהודים מהגטו שבכפר שהצליחו להימלט מהאקציה, הצטרפו לקבוצת פרטיזנים יהודים ביערות הסביבה.