stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרנקו טנקרדי
קריירת מועדונים

טנקרדי החל את הקריירה שלו בקבוצת עיר הולדתו, ג'וליאנובה, כשלאחר מכן הצטרף לשנתיים למילאן, בה לא רשם ולו הופעה אחת בהרכב ושנה ברימיני, לפני שהצטרף לרומא. במדי הזאבים, הוא רשם 288 הופעות ליגה בין השנים 1979 ל-1990, ואף זכה עימה באליפות בעונת 83–1982 ובארבע זכיות בגביע האיטלקי. בשנת 1987 במהלך משחק נגד מילאן בסן סירו, זיקוק נזרק אל ראשו על ידי אוהד מילאן. הוא הפסיק לנשום לזמן קצר עד ששב להכרה על ידי הפרמדיקים. הקריירה שלו הגיעה לקיצה בשנת 1991 לאחר עונה אחת בטורינו, שבה שימש כשוער משנה, אך עדיין זכה עימה בגביע מיטרופה באותה העונה.
קריירה בינלאומית

טנקרי ייצג את נבחרת איטליה באולימפיאדת לוס אנג'לס 1984 ואף שימש כשוער המשנה לג'ובאני גאלי בסגל האיטלקי למונדיאל 1986. במסגרת שהותו בנבחרת בין השנים 1984 ל-1986, הוא צבר 12 הופעות, כשכולם במשחקי ידידות.
קריירת אימון

לאחר פרישה ממשחק פעיל, טנקרדי עבד כמאמן שוערים ברומא עד לשנת 2004. לאחר מכן, הוא הלך בעקבות מאמן הקבוצה, פאביו קאפלו ליובנטוס, כשנטל את אותה המשרה גם שם. טנקרדי הצטרף ביחד עם קאפלו לריאל מדריד בעונת 07–2006 על מנת לשמש כמאמן השוערים של המועדון.
ב-14 בדצמבר 2007, טנקרדי מונה למאמן השוערים של נבחרת אנגליה, כששנה לאחר מכן, קאפלו הצטרף כמאמן הנבחרת. בשנת 2011, טנקרדי חזר לרומא כחלק מהצוות הטכני של המאמן הנכנס, לואיס אנריקה. לעומת זאת, הוא עזב את המועדון ב-13 ביוני כתוצאה מסיבות אישיות. בשנים שבאו לאחר מכן, הוא שימש כמאמן השוערים של ליבורנו, טרננה האיטלקיות וג'יאנגסו סונינג הסינית.
תארים > קבוצתיים

סרייה א' (1): 1982/83
הגביע האיטלקי (4): 1979/80, 1980/81, 1983/84, 1985/86
גביע מיטרופה (1): 1991
תארים > אישיים

היכל התהילה של רומא
פרנק דובנק

| --- | --- |

 לידה:  9 באוקטובר 1848 קובינגטון, ארצות הברית 
 פטירה:  3 בינואר 1919 (בגיל 70) סינסינטי, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנות יפה, מינכן 
 תקופת הפעילות:  1875–1919 (כ־44 שנים) 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  אוריינטליזם 
 יצירות ידועות:  Chioggia Fisherman 
 בן או בת זוג:  אליזבת בוט 
 צאצאים:  Frank Boott Duveneck 
 
פרנק דובנק (באנגלית: Frank Duveneck;‏ 9 באוקטובר 1848 – 3 בינואר 1919) היה צייר פורטרטים אמריקאים.
ראשית חייו

דובנק נולד בקובינגטון, שבקנטקי, בנו של ברנהרד דקר, מהגר גרמני. דקר נפטר במגפת כולרה כאשר פרנק היה בן שנה בלבד ואלמנתו התחתנה בשנית עם ג'וזף דובנק.
בגיל חמש עשרה החל פרנק את לימודי האמנות בהנחייתו הצייר המקומי, יוהאן שמיט, והועסק בחברת מעצבי כנסיות גרמניים.
בזמן שגדל בקובינגטון, דובנק היה חלק מהקהילה הגרמנית בסינסינטי, אוהיו, ממש מעבר לנהר אוהיו. עם זאת, בגלל אמונותיו הקתוליות ומורשתו הגרמנית, הוא היה היה מנותק בכל הקשור לקהילה האמנותית של סינסינטי.
קריירה

בשנת 1869 נסע לאירופה ללמוד אצל וילהלם פון דיץ ואצל וילהלם לייבל באקדמיה המלכותית במינכן, שם למד סגנון ציור ריאליסטי וישיר. הוא היה שם אחד הציירים האמריקנים הצעירים - אחרים היו ויליאם מריט צ'ייס, ג'ון הנרי טוואצ'טמן, וויליס סיבר אדמס וולטר שירולו - שבשנות ה -70 של המאה ה -19 ייסדו את הזרם של אסכולת נהר ההדסון והתחילו תנועת אמנות חדשה המאופיינת בחופש גדול יותר של יישום צבע בציור.
הצלחה

בהתחלה התעלמו מעבודותיו שצייר בקובינגטון, עד שהן משכו תשומת לב רבה כשהוצגו במועדון האמנות בבוסטון בשנת 1875. התוצאה הייתה שתלמידים נהרו אליו בגרמניה ובאיטליה, שם ערך ביקורים ארוכים. בגיל 27 היה אמן מהולל. בשנת 1878 פתח דובנק בית ספר במינכן, ובכפר פוללינג בבוואריה. תלמידיו, המכונים "נערי דובנק", כללו את ג'ון טוואצ׳טמן, אוטו הנרי באכר, ג'ון וייט אלכסנדר ואחרים.
לאחר מות אשתו במארס 1888, הוא שב לאמריקה מאיטליה ועסק קצת בפיסול, ועיצב אנדרטה יפה לאשתו, הנמצאת בפירנצה.
למרות פעילות זו, מותה של אליזבת אשתו סימן האטה בתפוקתו. הוא היה אדם עשיר, ובחר לנהל חיים מעורפלים משהו. הוא גר בקובינגטון עד מותו בשנת 1919 ולימד באקדמיה לאמנות בסינסינטי, שם היו לו כמה תלמידים מפורסמים: וילבור ג. אדם, קורנליה קאסדי דייוויס, ג'ון כריסטין יוהנסן, ז'אן מקליין, ראסל רייט, צ'ארלס מילס, ואחרים.
בין הציורים המפורסמים ביותר שלו ניתן למצוא את ״אשה עם מניפה״ (1873) שחושף את סגנונו של דובנק עם פלטת הצבעים הכהה ועבודות המברשת החותכות בדומה לפרנס הלס.
בשנת 1905 הוא נבחר כחבר באקדמיה הלאומית לעיצוב והפך לחבר מלא בשנת 1906.
חיים אישיים

ב־25 במרץ 1886 התחתן דובנק עם אחת מתלמידותיו שזכתה להערכה רבה אליזבת בוט ילידת בוסטון. השניים התארסו ב-1881. הם גרו בוילה קסטלאני בפירנצה (שם היא גדלה) במשך שנתיים. הם היו הורים של פרנק בוט דובנק. היא מתה בפריז מדלקת ריאות, ודובנק היה הרוס ממותה.
לאחר מותו בסינסינטי, אוהיו ב־3 בינואר 1919, נקבר דובנק בבית הקברות בקובינגטון.
הערות שוליים

↑  Chisholm, Hugh, ed, Duveneck, Frank, 1911 Encyclopædia Britannica Volume 8
↑  More Information | A Finding Aid to the Frank and Elizabeth Boott Duveneck papers, 1851-1972, bulk 1851-1919 | Digitized Collection, www.aaa.si.edu (באנגלית)
↑  Biography, Smithsonian Archives of American Art
↑  Young Man with Tousled Hair (the Street Urchin), (painting)., siris-artinventories.si.edu
↑  Federal Writers' Project of the Work Projects Administration for the State of Kentucky, The WPA Guide to Kentucky, University Press of Kentucky, 1996-09-19, ISBN 978-0-8131-0865-0. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb121571149 (data)  GND: 121225402  ISNI: 0000 0000 6683 1705  LCCN: n85362084  NGV: 6920  NTA: 181505967  RKD: 25140  SNAC: w63n2p1s  SUDOC: 104461160  ULAN: 500006974  VIAF: 57464815   WorldCat (עם VIAF): 57464815 
פרנק דובנק, דיוקן הנרי ג׳יימס
פרנק דובנק, עירום
פרנקו פודה

פרנקו פודה (בגרמנית: Franco Foda; נולד ב-23 באפריל 1966) הוא כדורגלן עבר גרמני המאמן את נבחרת קוסובו.
קריירת משחק

פודה שיחק 321 משחקים בבונדסליגה, בהם כבש 20 שערים, ושיחק למעלה מ-400 משחקים בליגות הבכירות בגרמניה, שווייץ ואוסטריה.
בשנת 1987 שיחק פעמיים במדי נבחרת גרמניה המערבית תחת המאמן פרנץ בקנבאואר.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ב-12 בדצמבר 1987 במשחק חוץ נגד ברזיל, וזכה לתשואות מהקהל המקומי הן בקריאת שמות השחקנים קודם המשחק והן בזמן שהוחלף, משום שמשמעות שמו בפורטוגזית היא "יחסי מין חופשיים".
קריירת אימון

לאחר שפרש ממשחק פעיל, החל לאמן את הקבוצה החובבנית של שטורם גראץ, וב-2002 מונה לעוזר מאמן הקבוצה הבכירה, ואף שימש כמאמן זמני לאחר פיטוריו של המאמן הראשי. לאחר מינויו של ז'ילבר גרס (אנ') למאמן הראשי, ירד פודה לאמן את הקבוצה השנייה של המועדון.
ב-1 ביוני 2006 מונה למאמן הראשי של הקבוצה הבכירה. ב-12 באפריל 2012 הוא פוטר מתפקידו, לאחר שבמהלך שנותיו במועדון זכה עימו באליפות ובגביע האוסטרי.
ב-22 במאי 2012 מונה למאמנה של פ.צ. קייזרסלאוטרן, היורדת הטרייה לבונדסליגה השנייה, במקומו של המאמן קרסימיר באלקוב. ב-29 באוגוסט 2013 הוא פוטר מתפקידו.
ב-30 בספטמבר 2014 שב לשטורם גראץ ומונה למאמן הראשי של הקבוצה.
ב-30 באוקטובר 2017 הודיעה התאחדות הכדורגל האוסטרית כי פודה ימונה למאמנה של נבחרת אוסטריה בתחילת שנת 2018, לאחר שהגיעה להסכמות עם שטורם גראץ בנוגע לשחרורו.
ב-8 במאי 2022 מונה למאמנה של פ.צ. ציריך.
ב-17 בפברואר 2024 מונה למאמנה של נבחרת קוסובו.
תארים

הגביע הגרמני (1): 1989/1990
הגביע הגרמני (1): 1992/1993
אליפות אוסטריה (2): 1997/1998, 1998/1999
הגביע האוסטרי (1): 1998/1999
הסופר קאפ האוסטרי (1): 1999
אליפות אוסטריה (1): 2010/2011
הגביע האוסטרי (1): 2009/2010
הערות שוליים

↑  Arnhold, Matthias (22 בנובמבר 2018). "Franco Foda - Matches and Goals in Bundesliga". Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation. נבדק ב-10 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Arnhold, Matthias (22 בנובמבר 2018). "Franco Foda - International Appearances". Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation. נבדק ב-10 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Warum Franco Foda Brasilianer erheitert" (בגרמנית). Kleine Zeitung. 10 ביוני 2018. נבדק ב-10 ביוני 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Winklbauer, Hubert (22 בספטמבר 2002). "Franco Foda sammelt fleißig Pluspunkte". kicker (בגרמנית). נבדק ב-13 במאי 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Gress trainiert Sturm Graz". kicker (בגרמנית). 4 ביוני 2003. נבדק ב-13 במאי 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Rückkehr auf die Grazer Trainerbank: Franco Foda neuer Coach des SK Sturm". news.at (בגרמנית). 1 ביוני 2006. נבדק ב-13 במאי 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Sturm Graz beurlaubt Foda". kicker (בגרמנית). 12 באפריל 2012. נבדק ב-13 במאי 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "tipp3 - Bundesliga - Spieltag / Tabelle" (בגרמנית). kicker. נבדק ב-13 במאי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Sturm Graz - SC Wiener Neustadt" (בגרמנית). kicker. נבדק ב-13 במאי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Foda wird neuer Trainer beim 1. FC Kaiserslautern". Die Welt (בגרמנית). 22 במאי 2012. נבדק ב-22 במאי 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Paukenschlag beim FCK: Franco Foda sofort weg!". kicker (בגרמנית). 29 באוגוסט 2013. נבדק ב-13 במאי 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Franco Foda kehrt zu Sturm Graz zurück" (בגרמנית). Österreich. 30 בספטמבר 2014. נבדק ב-4 באוקטובר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Franco Foda wird österreichischer Teamchef, SK Sturm Graz
| נבחרת אוסטריה – יורו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 א. שלאגר •  2 אולמר •  3 דראגוביץ' •  4 הינטראגר •  5 פוש •  6 אילזנקר •  7 ארנאוטוביץ' •  8 אלאבה •  9 זביצר •  10 גריליץ' •   11 גרגוריץ' •  12 פרבאן • 13 בכמן •  14 באומגרטלינגר • 15 לינהארט • 16 טרימל • 17 שאוב • 18 שופף • 19 באומגרטנר • 20 אוניסיוו • 21 ליינר • 22 לצארו • 23 ק. שלאגר • 24 ליימר • 25 קלדזיץ' • 26 פרידל • מאמן: פודה |  1 א. שלאגר •  2 אולמר •  3 דראגוביץ' •  4 הינטראגר •  5 פוש •  6 אילזנקר •  7 ארנאוטוביץ' •  8 אלאבה •  9 זביצר •  10 גריליץ' •   11 גרגוריץ' •  12 פרבאן • 13 בכמן •  14 באומגרטלינגר • 15 לינהארט • 16 טרימל • 17 שאוב • 18 שופף • 19 באומגרטנר • 20 אוניסיוו • 21 ליינר • 22 לצארו • 23 ק. שלאגר • 24 ליימר • 25 קלדזיץ' • 26 פרידל • מאמן: פודה | אוסטריה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1239570651  VIAF: 1968163026471589570006   WorldCat (עם VIAF): 1968163026471589570006
פרס ירושלים לאחדות ישראל

| --- | --- |
 תיאור:  עבור קידום אחדות ישראל
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפרס:  2014–הווה (כ־10 שנים) 
 www.unityprize.org
 
טקס חלוקת הפרס ב-2021 בבית הנשיא בירושלים במעמד הורי שלושת הנערים, נשיא המדינה ראובן ריבלין, יו"ר הסוכנות היהודית יצחק הרצוג, ראש העיר ירושלים משה ליאון ויו"ר ועדת הפרס ניר ברקת (במהלך מגפת הקורונה בישראל)
פרס ירושלים לאחדות ישראל הוא פרס ישראלי לזכרם של שלשת הנערים שנחטפו ונרצחו ביוני 2014. הפרס החל את דרכו בשנת 2014, ביוזמת ראש עיריית ירושלים ניר ברקת ומשפחות שלושת הנערים כחלק מיום האחדות. הם ראו באחדות העם היהודי והחברה בישראל במהלך 18 ימי החיפושים אחר החטופים אחדות שחייבת להמשיך. בכל שנה זוכים בפרס אישים, גופים וארגונים, שתרמו לאחדות העם בישראל ובתפוצות.
הפרס נועד לעודד יוזמות וארגונים לפעול בתוכניות המקדמות את האחדות בישראל ולהראות את הצורך באחדות. בכל שנה מוענקים ארבעה פרסים כספיים ליוזמות, אישים וארגונים. אחד מהפרסים ניתן על פעילות לחיבור עם יהדות התפוצות. הפרס מוענק ב"יום האחדות" (התאריך משתנה) בסמוך ליום השנה לרצח שלושת הנערים איל, גיל-עד ונפתלי. בחירת זוכי הפרס נעשית על ידי ועדה ציבורית בראשות ניר ברקת.
ועדת הפרס

בוועדה לבחירת הזוכים בפרס חברים אישי ציבור מישראל ומהתפוצות (נכון לשנת 2018):
ח"כ ניר ברקת – יו"ר ועדת הפרס
הורי שלושת הנערים – מייסדי הפרס
קובי אוז
אמל אסעד
ירדן ג'רבי
הרב יצחק דוד גרוסמן
שי דורון
יצחק הרצוג
הרב יונתן זקס
הרב ד"ר דניאל טרופר
שי פירון
נעם לאוטמן
ישראל גולדשמיט
שלומי יחיאב
הרב דוד מנחם
רות קלדרון
קרין מאיר רובינשטין
מיכל שלם
נתן שרנסקי
פרופ’ יולי תמיר
זוכים

בשנת 2015:
בשנת 2016:
בשנת 2017:
בשנת 2018:
בשנת 2019:
בשנת 2020:
בשנת 2021:
בשנת 2022:
בשנת 2023:
בשנת 2024:
הערות שוליים

↑  ועדת הפרס, באתר פרס ירושלים לאחדות ישראל.
↑  הכי מגיע: מיזם קולולם זכה בפרס לאחדות ישראל, באתר "סרוגים", 7 ביוני 2018
↑  פוסט על הזוכים בפרס ל-2021, בעמוד הפייסבוק של יום האחדות, 3 במאי 2021
↑  פוסט על הזוכים בפרס ל-2022, בעמוד הפייסבוק של יום האחדות, 6 ביוני 2022
↑  פוסט על הזוכים בפרס ל-2023, בעמוד הפייסבוק של יום האחדות, 11 ביוני 2023
↑  הוכרזו הזוכים בפרס ירושלים לאחדות ישראל לשנת 2024, באתר מעריב אונליין, 30 במאי 2024
|  פרסים ישראליים  |
| --- | --- | --- |
| פרסים כלליים | פרס ישראל • פרס משרד החינוך והתרבות • פרס וולף • פרס א.מ.ת. • פרס דן דוד • פרס רוטשילד • פרס ירושלים • פרס בראשית • פרס יושב-ראש הכנסת לאיכות החיים |  |
| ציונות | פרס בגין • פרס בוני ציון • פרס יגאל אלון • פרס הרצל (הרצליה) • פרס בן-גוריון • פרס היצירה בתחום הציונות • פרס מוסקוביץ' לציונות • פרס ירושלים (ערוץ 7) • פרס שומר ציון |  |
| טכנולוגיה | פרס ביטחון ישראל • פרס ראש הממשלה ליזמות ולחדשנות • פרס ראש הממשלה לחדשנות בתחום תחליפי נפט |  |
| מדעים מדויקים | פרס אברבנאל  • פרס ארדש • פרס הארווי • פרס לויצקי • פרס נסיהו • פרס קריל |  |
| מוזיקה | פרס אקו"ם • פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים • פרס עמ"י |  |
| ספרות | פרס ביאליק • פרס ברנר • פרס זאב • פרס טשרניחובסקי • פרס ספיר • פרס ברנשטיין • פרס גפן • פרס עומר • פרס רופין • פרס קוגל • פרס היצירה לסופרים עבריים • פרס רעיית נשיא המדינה לשירה עברית |  |
| אמנות פלסטית | פרס עידוד היצירה לאמנות פלסטית • פרס האמן הצעיר • פרסי מוזיאון ישראל • פרסי מוזיאון תל אביב • פרס אנדי • פרס קרן גוטסדינר לאמן ישראלי צעיר • פרס הרמן שטרוק • פרס רפפורט • פרס שיף • פרס היצירה הציונית • פרס ליאון קונסטנטינר • פרס קרן מנדל ואווה פונדיק לאמנות ישראלית |  |
| ספרות תורנית | פרס הרב עובדיה יוסף לכתיבה הלכתית • פרס הרב קוק לספרות תורנית • פרס ירושלים לספרות תורנית • פרס לספרות תורנית בני ברק • פרס הרב מימון • פרס הרב טולידאנו לספרות תורנית • פרס הרב בר שאול |  |
| עיתונות | פרס סוקולוב • פרס דוש לקריקטורה • פרס עיפרון הזהב |  |
| קולנוע וטלוויזיה | פרס האקדמיה לטלוויזיה • פרס אופיר • פרס גרוס למצוינות באנימציה |  |
| תרומה לחברה | אות הנשיא להתנדבות • פרס זוסמן-ג'וינט • פרס ירושלים לאחדות ישראל |  |
הענקת פרס ירושלים לאחדות ישראל 2016 לארגון קשר יהודי בראשות צילה שניידר, במשכן הנשיא, בנוכחות נשיא המדינה ראובן ריבלין וראש עיריית ירושלים ניר ברקת
פרס ירושלים לאחדות 2024
פרס המוזיקה האמריקאית לאמן הלטיני האהוב ביותר

| --- | --- |

בקי ג'י זכתה עם באד באני בפרס בשנת 2021
 מדינה:  ארצות הברית
 הגוף המעניק:  פרס המוזיקה האמריקאית
 תקופת הפרס:  1998–הווה (כ־26 שנים)
 המספר הרב ביותר של זכיות:  אנריקה איגלסיאס (8)
 המספר הרב ביותר של מועמדויות:  אנריקה איגלסיאס (12)
 www.theamas.com
פרס המוזיקה האמריקאית לאמן הלטיני האהוב ביותר מוענק מאז 1998. שיאן הזכיות בקטגוריה זו הוא אנריקה איגלסיאס עם 8 זכיות. הוא גם שיאן המועמדויות עם 12 מועמדויות. לטקס פרסי המוזיקה האמריקאית ה-48 בשנת 2020, הקטגוריה חולקה לזמר אהוב - לטיני וזמרת אהובה - לטינית, מתוך הכרה בפופולריות הגוברת של הז'אנר הלטיני בארצות הברית.
זוכים ומועמדים

| שנות ה־2020> 2020.זמר | שנות ה־2020> 2020.זמרת |
| --- | --- |
באד באני: בקי ג'י
ג'יי באלווין: קרול ג'י
אוזונה: רוסליה
2021
זמר: זמרת
באד באני: בקי ג'י
ג'יי באלווין: קאלי אוצ'יס
מאלומה: קרול ג'י
ראו אלחנדרו: נאטי נטשה
אוזונה: רוסליה
2022
זמר: זמרת
באד באני: אניטה
פארוקו: בקי ג'י
ג'יי באלווין: קאלי אוצ'יס
ג'יי קורטס: קרול ג'י
ראו אלחנדרו: רוסליה
שיאני זכיות ומועמדויות > זכיות

8 זכיות: אנריקה איגלסיאס
5 זכיות: שאקירה
3 זכיות: באד באני2 זכיות: ריקי מרטין, ג'ניפר לופז, מארק אנתוני, בקי ג'י
שיאני זכיות ומועמדויות > מועמדויות

12 מועמדויות: אנריקה איגלסיאס
8 מועמדויות: שאקירה
6 מועמדויות: דדי יאנקי, ג'יי באלווין
5 מועמדויות: מארק אנתוני
4 מועמדויות: ריקי מרטין, אוזונה, באד באני
3 מועמדויות: לואיס מיגל, ג'ניפר לופז, רומאו סנטוס, רוסליה, קרול ג'י, בקי ג'י
2 מועמדויות: ויסין ויאנדל, לואיס פונסי, פיטבול, קאלי אוצ'יס, ראו אלחנדרו
ראו גם

פרסי המוזיקה האמריקאית הלטינית
צב גופר

| צב גופר |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: צבים
תת־סדרה:: צבים חבויי-צוואר
משפחה:: צבים יבשתיים
סוג:: צב גופר
שם מדעי
 Gopherus ‏רפינסק, 1832

Gopherus berlandieri
צב גופר (שם מדעי: Gopherus) הוא סוג של צבים ממשפחת צבים יבשתיים. צבים אלו ידועים ביכולתם לחפור בחול. הם חיים באמריקה הצפונית והם הצבים היחידים ממשפחה זו ביבשת.
צבים אלה חיים בדרומה של אמריקה הצפונית ממדבר מוהאבי בקליפורניה ועד פלורידה ודרומה למקסיקו. הם חיים בתחומי מחיה מדבריים או ערבות ויערות חמימים. הם מותאמים לאגור שומן בגופם ולצום לאורך זמן. הם צמחוניים וניזונים בעיקר מעשבים ועלים.
אורך צבים אלה 20–50 ס"מ והם בעלי שריון כבד אך מוארך היכול להתחפר באדמה בקלות. הצבים יכולים לחפור מחילות בעומק של 12 מ' בהם מתחבאים מגוון בעלי חיים מפגיעות כמו שריפות ומזג אוויר קיצוני.
מינים

צב ערבות (Gopherus agassizii)
Gopherus berlandieri
Gopherus evgoodei
Gopherus flavomarginatus
Gopherus morafkai
צב גופרי (Gopherus polyphemus)
הערות שוליים

↑  ע"פ האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533755205171
פרס יציב

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 הגוף המעניק:  דבר לילדים 
 תקופת הפרס:  1954–הווה (כ־70 שנה) 
 נקרא על שם:  יצחק יציב 
 
פרס יציב לספרות הילדים, על שם עורכו הראשון של "דבר לילדים", יצחק יציב (1890–1947), נוסד בידי כתב העת "דבר לילדים" ובידי הקרן להנצחת מרי ויצחק יציב, למטרת עידוד סופרים מתחילים וצעירים עד גיל 30.
הפרס חולק לראשונה ב-2 בפברואר 1954, על שיר וסיפור שפורסמו ב"דבר לילדים" בשנת תשי"ג.

החל משנת 1962 הורחבה יריעת הגיל לקבלת הפרס, והוסר התנאי של עד גיל 30.

ב-1965 הוחלט על שינוי בשיטת הקביעה של הפרס, והוסכם שהפרס יינתן לסיפור שטרם ראה אור מחיי הארץ לסופר שגילו אינו עולה על ארבעים, ושסיפורו יימסר בעילום שם בלבד, וכי הפרס יכלול התחייבות לפרסם את הסיפור ב"דבר לילדים". על זוכי הפרס בעבר נאסר להשתתף שנית.
לאחר פטירת מרי יציב, אלמנתו של יצחק יציב, נקבע הפרס לזכר שניהם: "הפרס על שם מרי ויצחק יציב".
לקריאה נוספת

אפרים תלמי, "פרסים בספרותנו לילדים", ספרות לילדים ונוער, חוברת ב', חשוון תשל"ה.
הערות שוליים

↑  הוכרז על פרס יציב, דבר, 17 באוקטובר 1977
1 2  "פרס יציב" לאריה רוז'אנסקי, דבר, 22 באפריל 1977.
↑  פרס-יציב לסופרים צעירים, דבר, 3 בפברואר 1954.
↑  פרס יציב לסופרים צעירים, דבר, 9 בפברואר 1955.
↑  "פרס יציב" הוענק לגורית אכסלרד, דבר, 9 בפברואר 1956; מבית: פרס יציב לגורית אכסלרד, דבר, 17 בפברואר 1956.
↑  "פרס יציב" הוענק לציירת תרצה, דבר, 6 בפברואר 1957.
↑  'פרס יציב' של 'דבר לילדים' הוענק למשורר ר. ספורטה, דבר, 26 בפברואר 1958.
↑  "פרס יציב" לדבורה מוסינזון, דבר, 8 בפברואר 1959.
↑  "פרס יציב" ניתן ליפה קרינקין ולדוד אגמון, דבר, 16 במרץ 1960.
↑  "פרס יציב" – למטעמה קשתי; פרס-עידוד לסופרת-העולה רומנה אנקר, דבר, 16 במרץ 1961.
↑  "פרס יציב" – ללוין קיפניס, דבר, 7 בפברואר 1962.
↑  שמעון פינס, יפרח חביב מבית-קשת חתן "פרס יציב" תשכ"ב, דבר, 27 בפברואר 1963.
↑  "פרס יציב" – לנחום גוטמן, דבר, 26 בפברואר 1964.
↑  פרס יציב יוענק ליהואש ביבר, דבר, 26 בינואר 1965; פרס יציב ליהואש ביבר, דבר, 3 בפברואר 1965; שולמית עמיר, חתן הפרס הוא חניך קיבוץ, דבר, 3 בפברואר 1965.
↑  "פרס יציב" הוענק לסופרת גילי יעקובסון, דבר, 16 בפברואר 1966; מרי יציב, גילי יעקבסון כלת פרס-יציב, דבר, 18 בפברואר 1966.
↑  "פרס יציב" – לצביה בן-שלום, דבר, 26 בינואר 1967; "פרס יציב" תשכ"ז הוענק לצביה בן-שלום, דבר, 1 בפברואר 1967.
↑  "פרס יציב" ליוסי גמזו, דבר, 28 בפברואר 1968.
↑  "פרס יציב" ליגאל דרוקר, דבר, 26 בפברואר 1969.
↑  "פרס יציב" – לעמוס לווין, דבר, 4 בפברואר 1970.
↑  "פרס יציב" הוענק ליגאל דרוקר, דבר, 24 בפברואר 1971; "פרס יציב" ליגאל דרוקר, דבר, 26 בפברואר 1969.
↑  נעמי וישניצר כלת "פרס יציב", דבר, 23 בפברואר 1972; אמא וישניצר בעקבות הבנים, דבר, טור 2, 27 בפברואר 1972.
↑  "פרס יציב" לנורית שחם, דבר, 4 ביולי 1973; יגאל יששכרוב, פרס יציב לספרות ילדים – לנורית שחם, דבר, 9 ביולי 1973.
1 2  "פרס יציב" הוענק למ. בן-שאול ומ. חביב, דבר, 14 באפריל 1975.
↑  "פרס יציב" תשל"ה – הוענק לישראל ויסלר, דבר, 2 באפריל 1976.
↑  פרס יציב לאפרים תלמי ולנורית זרחי, דבר, 10 במרץ 1978.
↑  "פרס יציב" לצביה גולן, דבר, 29 ביוני 1979.
קואקו הרווה קופי

קואקו הרווה קופי (נולד ב-16 באוקטובר 1996) הוא כדורגלן בורקינאי המשחק בעמדת השוער בשרלרואה מליגת העל הבלגית ובנבחרת בורקינה פאסו.
קריירת מועדונים

קופי הצטרף למימוסאס מאביג'אן בנובמבר 2015.
ב-21 ביוני 2017, קופי הצטרף לשורות ליל מליגת העל הצרפתית בחוזה לחמש עונות. את הופעת הבכורה במדיה רשם ב-20 באוגוסט 2017 בהפסד הליגה 2–0 לקן.
בעונת 2019/20 קופי הושאל לבלננסש מליגת העל הפורטוגלית, כשסיים את אותה עונה עם עשרים הופעות זאת מכיוון שסבל ממספר פציעות מזעריות. הוא הושאל גם עונה לאחר מכן, הפעם למוסקרון מליגת העל הבלגית, כאשר הוא החליף את ז'אן בוטז, שעזב לרויאל אנטוורפן.
ב-6 ביולי 2021, קופי חתם בשורות שרלרואה על חוזה לשלוש עונות. ב-24 ביולי, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה במחזור הראשון של העונה במסגרת ניצחון החוץ 3–0 על אוסטנדה.
קריירה בינלאומית

ב-26 במרץ 2016, קופי רשם את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים של נבחרת בורקינה פאסו בניצחון 0–1 על נבחרת אוגנדה, כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-90 במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2017. ב-29 בינואר 2022, קופי ענד לראשונה את סרט הקפטן בניצחון 0–1 בשלב רבע גמר גביע אפריקה לאומות 2021 על נבחרת תוניסיה.
נכלל בסגל נבחרת בורקינה פאסו לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.
הערות שוליים

↑  הרווה קופי חותם בליל לחמש שנים (בצרפתית)
↑  הרווה קופי מצטרף למוסקרון הבלגית (בצרפתית)
↑  ברוך הבא, הרווה! (בצרפתית)
↑  Burkina Faso announce 27-man TotalEnergies AFCON squad באתר קונפדרציית הכדורגל של אפריקה, 22 בדצמבר 2023 (באנגלית)
| נבחרת בורקינה פאסו – גביע אפריקה לאומות 2017 |
| --- | --- | --- |
|  1 סוואדוגו •  2 יאגו •  3 פארו •  4 קונה •  5 מאלו •  6 סארה •  7 נאקולמה •  8 ע. טראורה •  9 דיאווארה •  10 א. טראורה •   11 פיטרויפה •  12 גוירה • 13 קואנדה •  14 דאיו • 15 באנסה • 16 קופי • 17 זונגו • 18 קאבורה • 19 ב. טראורה • 20 קוליבאלי • 21 באיאלה • 22 טורה • 23 ג. סאנו • מאמן: דוארטה |  1 סוואדוגו •  2 יאגו •  3 פארו •  4 קונה •  5 מאלו •  6 סארה •  7 נאקולמה •  8 ע. טראורה •  9 דיאווארה •  10 א. טראורה •   11 פיטרויפה •  12 גוירה • 13 קואנדה •  14 דאיו • 15 באנסה • 16 קופי • 17 זונגו • 18 קאבורה • 19 ב. טראורה • 20 קוליבאלי • 21 באיאלה • 22 טורה • 23 ג. סאנו • מאמן: דוארטה | בורקינה פאסו |
| נבחרת בורקינה פאסו – גביע אפריקה לאומות 2021 |
| --- | --- | --- |
|  1 סוואדוגו •  2 ג'. וואטרה •  3 אולה טראורה •  4 ס. וואטרה •  5 מאלו •  6 סימפורה •  7 אריק טראורה •  8 ד. ניקיימה •  9 קאבורה •  10 ב. טראורה •   11 קונאטה •  12 א. טאפסובה • 13 ה. ניקיימה •  14 דאיו • 15 ע. טאפסובה • 16 קופי • 17 סאנוגו • 18 א. וודראוגו • 19 באנדה • 20 סנגארה • 21 באיאלה • 22 טורה • 23 פ. וודראוגו • 24 גירה • 25 יאגו • 26 בוטווה • 27 ק. ניקיימה • 28 ד. וואטרה • מאמן: מאלו |  1 סוואדוגו •  2 ג'. וואטרה •  3 אולה טראורה •  4 ס. וואטרה •  5 מאלו •  6 סימפורה •  7 אריק טראורה •  8 ד. ניקיימה •  9 קאבורה •  10 ב. טראורה •   11 קונאטה •  12 א. טאפסובה • 13 ה. ניקיימה •  14 דאיו • 15 ע. טאפסובה • 16 קופי • 17 סאנוגו • 18 א. וודראוגו • 19 באנדה • 20 סנגארה • 21 באיאלה • 22 טורה • 23 פ. וודראוגו • 24 גירה • 25 יאגו • 26 בוטווה • 27 ק. ניקיימה • 28 ד. וואטרה • מאמן: מאלו | בורקינה פאסו |
| נבחרת בורקינה פאסו – גביע אפריקה לאומות 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 ה. קונאטה •  2 ג'. וואטרה •  3 גיברה •  4 נגאלו •  5 דג'יגה •  6 באנסה •  7 ד. וואטרה •  8 באדולו •  9 קאבורה •  10 טראורה •   11 בנגרה •  12 א. טאפסובה • 13 מ. קונאטה •  14 דאיו • 15 ע. טאפסובה • 16 קופי • 17 קי • 18 ודראוגו • 19 באנדה • 20 סנגארה • 21 נומה • 22 טורה • 23 ניקיימה • 24 גירה • 25 יאגו • 26 סאלו • 27 טו • מאמן: ולוד |  1 ה. קונאטה •  2 ג'. וואטרה •  3 גיברה •  4 נגאלו •  5 דג'יגה •  6 באנסה •  7 ד. וואטרה •  8 באדולו •  9 קאבורה •  10 טראורה •   11 בנגרה •  12 א. טאפסובה • 13 מ. קונאטה •  14 דאיו • 15 ע. טאפסובה • 16 קופי • 17 קי • 18 ודראוגו • 19 באנדה • 20 סנגארה • 21 נומה • 22 טורה • 23 ניקיימה • 24 גירה • 25 יאגו • 26 סאלו • 27 טו • מאמן: ולוד | בורקינה פאסו |
צב גופרי

| צב גופרי |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: צבים
תת־סדרה:: צבים חבויי-צוואר
משפחה:: צבים יבשתיים
סוג:: צב גופר
מין:: צב גופרי
שם מדעי
 Gopherus polyphemus ‏דודין, 1801
תחום תפוצה


צב גופרי (שם מדעי: Gopherus polyphemus) הוא מין צב מהסוג צב גופר החי בדרום ארצות הברית. צב זה מצוי בסכנת הכחדה בטבע. הצב הוא גם הזוחל הלאומי של פלורידה. תחום מחייתו העיקרי הוא חורשי האורנים של פלורידה אך גם בג'ורג'יה, אלבמה, מיסיסיפי ובמזרח דרום קרולינה.
מאפיינים

זהו צב המגיע לאורך 20–30 ס"מ ולגובה שריון של 15–37 ס"מ. משקלו של הצב 2–6 קילוגרם והוא בעל דו-צורתיות זוויגית כשהזכרים בעלי שריון גבוה ודמוי גבעה והנקבות בעלות שריון שטוח יותר. צבע השריון חום-כהה עד אפור-שחור. הצעירים בעלי שריונות צהובים. לצב כפות רגליים גדולות המסייעות בחפירה ועליהם קשקשים קרניים המגוננים על הצב מפציעה.
הצבים חיים במחילות שחפרו באדמה אשר מגיעות לעומק של ארבעה מטרים ולאורך של 15 מטרים ומשמשות כאתר מקלט חשוב ללמעלה מ-360 מיני בעלי חיים שונים החיים בסביבת הצב. הצב מתחפר כדי להימלט ממזג האוויר השרבי ומשרפות הפורצות בפלורידה. הצבים הם אוכלי צמחים כמעט לגמרי וניזונים גם מעלים קשים כמו דקלים אך אוכלים גם נבלות וצואה. מים הם שותים רק לעיתים רחוקות.
הצבים מצויים בסכנת הכחדה עקב הפגיעה באזורי החיות שלהם בפלורידה וכן עקב ריבוי טורפים טבעיים לביצים ולצאצאים הכוללים שועלים, קויוטים, עופות דורסים, בואש מפוספס, ארמדיל טאטו, נחשים ואליגטור אמריקני. גם נמלי אש טורפים ביצים וצעירים.
הערות שוליים

↑  צב גופרי באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533755305171
קוב (בנייה באדמה)

בנייה מודרנית בקוב
קישוטים לתנור עשוי קוב
קוב (באנגלית: Cob) הוא תערובת חרסית, חול או אדמה, מים וקש המשמש לבנייה באדמה. הקוב דומה בהרכבו לחומר אך הוא פחות סמיך ממנו ומכיל קש. את הקוב נהוג לערבב באמצעות רגליים יחפות.