stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דלגית
סוגי קפיצות > קפיצה בשיתוף פעולה

קפיצה בשיתוף פעולה היא משחק המיועד לשלושה שחקנים לפחות, ואינו בשימוש כאמצעי ספורטיבי. שני שחקנים מסובבים את החבל בתיאום תוך הנעת ידיהם במעגל גדול. על יתר השחקנים לחדור לתוך התחום המוקף בחבל, ולקפוץ בו מספר ספור של מחזורי סיבוב חבל. המספר נספר בדרך כלל באמצעות שיר משחק, המושר בפי כל המשתתפים, למשל:
הסיבוב והקפיצות מתוזמנות על פי ההברות המודגשות. במשחק המערב יותר משלושה שחקנים, מהווה נקודה מסוימת בשיר סמן לכניסתו של שחקן נוסף לתוך המרחב התחום בחבל. למשך פרק זמן מסוים קופצים שני שחקנים יחד, ובתום השיר הקבוע מראש, פורש השחקן הראשון (עדיין, בלי להפריע לתנועת החבל), כאשר השחקן הבא מתחיל לקפוץ לפי השיר מחדש.
הראשון בטור קובע את הסדר ואת צורת הקפיצות, ההולכת ונעשית מורכבת יותר ויותר. מי שעוצר את תנועת החבל תוך כדי קפיצותיו נפסל ומחליף את אחד הילדים המסובבים את החבל.
בדרך כלל הכניסה למתחם הקפיצה מתבצע מן הצד בו החבל יורד לכיוונך, ואולם מתקדמים נכנסים גם מן הצד ההפוך ומשלבים כניסות משני הצדדים.
בגרסה מורכבת יותר של המשחק מסובבים שני חבלים בשתי ידיים של כל מסובב לכיוונים מנוגדים, מה שמצריך מיומנות רבה יותר בקפיצה מבלי להיפסל.
סוגי קפיצות > הנחש בא

משחק זה, המהווה אף הוא אימון ספורטיבי, ניתן למשחק באמצעות דלגית, אך גם באמצעות חבל פשוט. שחקן אחד עומד במרכז שטח פנוי, כאשר יתר השחקנים עומדים סביבו. השחקן, האוחז בקצה אחד של חבל, מסובב את החבל בגובה מסוים מעל פני הקרקע בקוראו "הנחש בא!". אם הצליף את החבל ברגלי אחד מן השחקנים, נפסל השחקן.
ראו גם

גומי (משחק ילדים)
כריש לבן-שוליים

| כריש לבן-שוליים |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
מחלקה:: דגי סחוס
סדרה:: כרישאים
משפחה:: כרישיים
סוג:: כריש
מין:: כריש לבן-שוליים
שם מדעי
 Carcharhinus albimarginatus ‏ראפל, 1837
תחום תפוצה

כריש לבן-שוליים (שם מדעי: Carcharhinus albimarginatus) הוא מין של כריש ממשפחת הכרישיים.
מאפיינים

אורכו של כריש זה 2.3-2 מטרים כשהשיא היה 3 מטרים. משקלו יכול להגיע ל-162 ק"ג. זהו כריש אפור עם פס לבן על השוליים והוא בעל ראש גדול ומעוגל, שיניים חדות וקצוות סנפירים לבנים. הוא דומה מאוד למין כריש שונית אפור, אך גדול בהרבה והוא מהגדולים שברישים השוכנים בשוניות אלמוגים.
הכריש מצוי בימים טרופיים באוקיינוס השקט וההודי והוא נפוץ בסביבות שוניות וחולות בקרקעית הים ועד עומק 800 מ'. הכריש הוא יצור מתבודד ותוקפני הניזון מדגים אחרים ומרכיכות. התזונה העיקרית שלו היא מדגי שונית כמו דקריים, קולייסיים, שפתוניים, סוליתיים ומתמנונים. הוא איננו ניזון מאנשים אך עלול להיות אגרסיבי ונשכני בעת טירוף אכילה קבוצתי.
הכריש מצוי בסכנת הכחדה.
הערות שוליים

↑  כריש לבן-שוליים באתר הרשימה האדומה של IUCN
כריש לבן-שוליים בגינאה החדשה.
לנינגרד (מחוז)

| --- | --- |

ימת לדוגה מצדו של האי קונבץ
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 מחוז פדרלי מחוז כלכלי:  המחוז הפדרלי הצפון-מערבי המחוז הכלכלי הצפון-מערבי
 מושל:  אלכסנדר דרוזדנקו
 ערים באובלסט:  גטצ'ינה, ויבורג, וולחוב, וסבולוז'סק, טיחווין, מורינו, סוסנובי בור, קינגיספ
 בירת האובלסט:  סנקט פטרבורג
 תאריך ייסוד:  1 באוגוסט 1927
 שטח:  83,908 קמ"ר (דירוג: 39)
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ צפיפות:  24.2 נפש לקמ"ר (2024)
 www.lenobl.ru
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה      (למפת מחוז לנינגרד מוגדלת) סנקט פטרבורג  גטצ'ינה ויבורג טיחווין קירישי וסוולוז'סק קינגיספ וולחוב קרליה וול. טבר נובגורוד פסקוב אסטונ. פינלנד ימת לדוגה  המפרץ הפיני מחוז לנינגרד(למפת מחוז לנינגרד רגילה) סנקט פטרבורג  גטצ'ינה ויבורג טיחווין קירישי וסוולוז'סק קינגיספ וולחוב קרליה וול. טבר נובגורוד פסקוב אסטונ. פינלנד ימת לדוגה  המפרץ הפיני מחוז לנינגרד tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מחוז לנינגרד (ברוסית: Ленинградская область; תעתיק: לנינגרדסקאיה אובלסט) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית. המחוז, הנמצא בשטחו של המחוז הפדרלי הצפון-מערבי, נקרא על שם העיר לנינגרד (ששמה שונה לסנקט פטרבורג). עיר זו היא הייתה המרכז האדמיניסטרטיבי של המחוז, אף על פי שהיא עצמה לא נכללת במחוז ומהווה סובייקט פדרלי נפרד. בשנת 2021 התקבלה החלטה עקרונית על מעבר בירת המחוז לעיר גטצ'ינה שמתפקדת כבירת המחוז משנת 2023.
המחוז הוקם ב-1 באוגוסט 1927. המחוז גובל באסטוניה במערב ובפינלנד בצפון-מערב.
נכון לינואר 2024 במחוז מתגוררים 2,035,762 תושבים.
היסטוריה

בשטח המחוז עברה דרך מסחר עתיקה מסקנדינביה ליוון. בשטח התגוררו פינים. התיישבות רוסית באזור מוכרת מהמאה ה-8 כאשר ריוריק הקים את מרכז הפעילות שלו ביישוב לאדוגה עד שבהמשך הקים את העיר נובגורוד. במהלך המאה ה-12–15 שליטה על השטחים באזור חולקה בין שוודיה לרפובליקת נובגורוד ורוסיה הצארית. המחוז היה מאוכלס בהתיישבות רוסית ופינית. הגבול באזור הוזז כתוצאה ממספר מלחמות. בתקופת הצרות הרוסים איבדו שליטה על האזור ונותקו מהים הבלטי. אחרי מלחמת הצפון, בתקופת פיוטר הגדול הרוסים התבססו סופית באזור והעבירו את עיר הבירה ממוסקבה לסנקט פטרבורג שהוקמה לצורך זה. בתקופת האימפריה הרוסית נודע המחוז בשם גוברניית סנקט פטרבורג.
בשנת 1926 הוקם "חבל צפון מערב" ושטח המחוז שולב בו. בשנת 1927 שמו של החבל שונה ל"מחוז לנינגרד". שטח המחוז היה גדול בהרבה מהמחוז הנוכחי.
בקיץ 1927 הוקם מחוז לנינגרד. בשנת 1938 הוקמו מחוזות חדשות ושטח מחוז לנינגרד התקרב לשטח הנוכחי. בעקבות מלחמה עם פינלנד בשנת 1939 סופחו למחוז חלקים משמעותיים תוך פינוי האוכלוסייה המקומית. בשנת 1944 ממנו פוצלו מחוז נובגורוד ומחוז פסקוב. באותה שנה סודר הגבול בין רוסיה הסובייטית לבין אסטוניה הסובייטית. בסוף 1944 שטחים באזור קרליה שהיו בעבר שייכים לפינלנד הועברו למחוז. בהמשך אזורים מסוימים של המחוז הועברו לשטחי עיר לנינגרד.
ממשל

שכוללת 50 חברים. בראש המחוז עומד מושל שנבחר לכהונה של 5 שנים.
כיום זהו אלכסנדר דרוזדנקו שמכהן משנת 2012. לידו פועלת ממשלת מחוז לנינגרד.
מבחינה מנהלית המחוז כולל 16 ראיונים, אוקרור עירוני (עיר סוסנובי בור) ואוקרוג מנהלי (עיר גטצ'ינה).
דמוגרפיה

נכון לינואר 2024 במחוז מתגוררים 2,035,762 תושבים. המחוז הוא בין האזורים המעטים ברוסיה שמתאפיין במגמת גידול אוכלוסייה. כ-66% מאוכלוסיית האזור מתגוררת בערים.
בעיר הגדולה, גטצ'ינה, מתגוררים כ-92 אלף תושבים. בהתאם לנתוני מפקד אוכלוסין 2021 של הפדרציה הרוסית הרוסים מהווים כ-82% מאוכלוסיית המחוז.
במהלך שנת 1939 אוכלוסייה פינית פונתה לשטחים בתוך פינלנד ולמקום הובאה אוכלוסייה מתוך רוסיה. כתוצאה מכך הפינים כוללת כ-1,380 תושבים בלבד. כתוצאה ממלחמת החורף כל אוכלוסיית ויבורג שהייתה העיר השנייה בגודלה בפינלנד פונתה ועתה העיר מאוכלסת ברוסים שהגיעו לעיר לאחר מלחמת העולם השנייה.
כלכלה

כלכלת המחוז קשורה באופן הדוק ביותר עם העיר סנקט פטרבורג. חלק הארי של תושבי המחוז עובדים בסנקט פטרבורג. תחנות הרכבת התחתית של סנקט פטרבורג מגיעות ליישובי המחוז ומהוות אמצעי תחבורה יעיל ונוח.
בשטח המחוז נמצאת תחנת הכוח הגרעינית לנינגרד.
במחוז קיימים אתרי תיירות. כך למשל בקורוביצינו התפתח אתר לתיירות חורף לרבות סקי בסגנון חופשי. ארמון גטצ'ינה קיבל הכרה כאתר מורשת עולמית ומהווה אטרקציה תיירותית.
כלכלה > תחבורה

מסילת ברזל ראשונה הוקמה בשנת 1837. בשנת 1851 הופעלה מסילת ברזל למוסקבה. החל משנת 2009 במסלול זה פועלים רכבות מהירות מדגם ספסאן. דרך עיר ויבורג עוברת מסילת ברזל סנקט פטרבורג-הלסינקי. בנוסף לכך פועלת רשת מפותחת של רכבות פרברים.
במחוז נבנה תחנה של הרכבת התחתית של סנקט פטרבורג ודיפו. קיימות תוכניות לבניית תחנה נוספת.
דרך שטחי המחוז עובר כביש מהיר M11 כביש מוסקבה-סנקט פטרבורג וכבישים לכיוון פינלנד ואסטוניה.
על חופי הים הבלטי פועלים מספר נמלים.
ליד עיר ויבורג פעלה תחנה מוצא של צינור גז "נורד סטרים" דרכו עבר גז טבעי לאירופה. פעילות המתקן הופסקה בשנת 2022 עקב פיצוץ בקטע תת-ימי.
גאוגרפיה

המחוז ממוקם בצפון מערב רוסיה האירופית ושטחו הכולל מגיע לכדי 84,500 קמ"ר והוא המחוז ה-38 בגודלו במדינה. אורכו ממזרח למערב מגיע לכדי 500 ק"מ ומצפון לדרום מגיע אורכו ל-320 ק"מ.
המחוז גובל מצפון ברפובליקת קרליה, ממזרח במחוז וולוגדה, מדרום מזרח במחוז נובגורוד ומדרום גובל במחוז פסקוב ועם העיר סנקט פטרבורג. המחוז גובל במערב עם מדינות האיחוד האירופי: ממערב, עם אסטוניה ומצפון-מערב עם פינלנד ועם המפרץ הפיני.
גאוגרפיה > שטח המים

שטח המחוז למעט החלק הדרום-מזרחי הנושקלים הבלטי, ישנה רשת נהרות ענפה. שטח הנהרות במחוז מגיע לכדי 50 אלף קמ"ר נוסף בשטח המחוז 1,800 אגמים, לרבות אגם לדוגה — האגם הגדול באירופה וחלק גדול מהמחוז כולל גם ביצות.
גאוגרפיה > שטח המים > נהרות

| שם הנהר | אורך בק"מ | שטח בקמ"ר    |
| --- | --- | --- |
| לוגה | 353 | 13,200    |
| אויאת | 266 | 5,200   |
| סיאס | 260 | 7,300    |
| פשה | 242 | 6,700   |
| וולחוב | 224 | 80,200    |
| סוויר | 224 | 84,000    |
| אורדג' | 192 | 3,200   |
| וואוקסה | 156 | 68,700    |
| נייבה | 74 | 281,000 |
גאוגרפיה > שטח המים > אגמים

| שם האגם | שטח קמ"ר | עמוק במטרים   |
| --- | --- | --- |
| לדוגה | 17,700 | 225     |
| אונז'סקויה | 9890 | 110    |
| וואוקסה | 95,6 | 24   |
| אוטראדנויה | 66 | 27    |
| סוחודולסקויה | 44,3 | 17    |
| ויאלייה | 35,8 | 9    |
| סאמרו | 40,4 | 5    |
| גלובוקויה | 37,9 | 12    |
| קומסומולסקויה | 24,6 | 20   |
| בלאחנובסקויה | 15,7 | 12   |
| צ'רמנצקויה | 15 | 32   |
| וורבו | 12 | 44   |
| קאווגולובסקויה | 5,4 | 5 |
הערות שוליים

| מחוז לנינגרד |
| --- | --- | --- |
| מרכז אדמיניסטרטיבי | גטצ'ינה |   |
| ערים | אוטראדנויה • איוואנגורוד • בוקסיטוגורסק • גטצ'ינה • וולוסובו • וולחוב • ויבורג • ויסוצק • וסוולוז'סק • טוסנו • טיחווין • לוגה • לודיינויה פולה • לומונוסוב • ליובאן • מורינו •נוביה לדוגה • ניקולסקויה • סבטוגורסק • סוסנובי בור • סיאסטרוי • סלאנצי • סרטולובו • פודפורוז'יה • פיקאליובו • פריאוזרסק • פרימורסק • קאמנוגורסק • קומונר • קינגיספ • קירובסק • קירישי • שליסלבורג |   |
| מחוזות משנה | בוקסיטוגורסק • גטצ'ינה • ויבורג • וולוסובו • וולחוב • וסוולוז'סק • טוסנו • טיחווין • לוגה •  לודיינויה פולה • לומונוסוב • סוסנובי בור • סלאנצי • פריאוזרסק • פרימורסק • קאמנוגורסק • קומונר • קינגיספ • קירובסק • קירישי |   |
| מושלים | אלכסנדר בליאקוב • ואדים גוסטוב • ולרי סרדיוקוב • אלכסנדר דרוזדנקו |   |
| שונות | סמל • דגל • חלוקה מנהלית • האספה המחוקקת • הממשלה |   |
| חלוקה אדמיניסטרטיבית של הפדרציה הרוסית |
| --- | --- | --- |
| סובייקטים פדרליים | סובייקטים פדרליים |  |
| רפובליקות | אדיגיה • אודמורטיה • אינגושטיה • אלטאי • בוריאטיה • בשקורטוסטן • דאגסטן • טובה • טטרסטן • חקסיה • סאחה-יקוטיה • מארי אל • מורדוביה • צ'ובשיה • צ'צ'ניה • צפון אוסטיה - אלניה • קאראצ'אי-צ'רקסיה • קברדינו-בלקריה • קומי • קלמיקיה • קרליה• קרים 1 • דונצק 1 • לוגנסק 1 |  |
| חבלים מנהליים (קראיה) | אלטאי • חברובסק • סטברופול • פרימוריה • פרם • עבר הבאיקל • קמצ'טקה • קרסנודאר • קרסנויארסק |  |
| מחוזות (אובלסטי) | אוליאנובסק • אומסק • אורנבורג • אוריול • איוואנובו • אירקוטסק • אמור • ארכנגלסק • אסטרחן • בלגורוד • בריאנסק • טומסק • טולה • טבר • טיומן • טמבוב • וולגוגרד • וולוגדה • וורונז' • ולדימיר • ירוסלבל • לנינגרד • ליפצק • מגדן • מוסקבה • מורמנסק • נובגורוד • נובוסיבירסק • ניז'ני נובגורוד • סברדלובסק • סחלין • סמולנסק • סמרה • סראטוב • פנזה • פסקוב • רוסטוב • ריאזאן • צ'ליאבינסק • קוסטרומה • קורגן • קורסק • קירוב • קלוגה • קלינינגרד • קמרובו • דרום חרסון 1 • זפורוז'יה 1 |  |
| ערים פדרליות | מוסקבה • סנקט פטרבורג • סבסטופול 1 |  |
| מחוזות (אובלסטי) אוטונומיים | המחוז היהודי האוטונומי |  |
| מחוזות (אוקרוגה) אוטונומיים | חנטי ומנסי • ימאלו-ננץ • ננץ • צ'וקוטקה |  |
| טריטוריה פדרלית | סיריוס |  |
| מחוזות כלכליים | מחוזות כלכליים |  |
| מחוזות כלכליים | מרכזי • צ'רנוזמיה-מרכז • מזרח סיביר • מערב סיביר • המזרח הרחוק • צפוני • אורל • צפון הקווקז • צפון מערב • עבר הוולגה • וולגה-וויאטקה • קלינינגרד |  |
| מחוזות פדרליים | מחוזות פדרליים |  |
| מחוזות פדרליים | מרכזי • המזרח הרחוק • סיביר • הצפון-מערבי • דרומי • אורל • וולגה • צפון קווקז • (קרים 2)  הערות: 1מרבית מדינות העולם לא מכירות בסיפוח דרום ומזרח אוקראינה וחצי האי קרים לרוסיה והם אינם מוכרים בינלאומית כחלק מרוסיה. 2התקיים בשנים 2014–2016. |  |
סמל גוברניית סנקט פטרבורג, 1710 - 1917.
גוברניית סנקט פטרבורג (ורוד) בהשוואה למחוז לנינגרד (אפור)
בית האספה המחוקקת של מחוז לנינגרד
נהר אורדג' החובר לנהר הלוגה
המפרץ הפיני סמוך לפרימורסק
פארק צמרת

| --- | --- |

השכונה מדרום (2021)
 מידע
 עיר:  תל אביב-יפו
 שטח:  133 דונם
 קואורדינטות:  32°05′18″N 34°47′49″E﻿ / ﻿32.08826389°N 34.79700556°E﻿ / 32.08826389; 34.79700556
 שכונות נוספות בתל אביב-יפו
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) פארק צמרת(למפת תל אביב רגילה) פארק צמרת(למפת גוש דן רגילה) פארק צמרת(למפת גוש דן מוגדלת) פארק צמרת  he פארק צמרתhe פארק צמרתמפת  מרכז __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
חלקו הצפוני של המתחם בשנת 2010
פארק צמרת היא שכונת מגורים השוכנת בתל אביב מדרום לשיכון בבלי. בשכונה ישנם 11 גורדי שחקים שבהם כ-1,500 יחידות דיור.
שטחה של השכונה הוא 133 דונם (כ-18% מהקרקע יועדה לבניית בניינים, וביתרת השטח מרחבים ירוקים ושדרות רחבות). היא ממוקמת בין דרך נמיר ממערב ונתיבי איילון ממזרח, מצפון לתחנת הרכבת תל אביב מרכז. לצמצום מטרד הרעש, השכונה מוקפת ממערב ומזרח בקירות אקוסטיים בגובה 4.5 מטרים. השכונה גם מכילה חניונים תת-קרקעיים, פארקים, מדשאות וגינות. כיום היא השכונה מהיוקרתיות בישראל.
היסטוריה

לפני מלחמת העצמאות שכן בחלקו הצפוני של האזור שבו מוקם פארק צמרת כפר ערבי בשם ג'מאסין אל ע'רבי. הכפר ננטש ב-1948, במהלך מלחמת העצמאות, ובבתיו שוכנו פליטים יהודיים, בשכונה שנקראה "גבעת עמל ב'". ב-1993 נרכש על ידי קבוצת חבס שטח של 9 דונם באזור זה, בפינה הצפונית של המתחם. קבוצת חבס, שבנתה את מגדלי YOO, שילמה בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20, פיצוי של כ-450–500 אלף דולר לכל משפחה תמורת פינוי השטח. אחת המשפחות שפונו, שהחזיקה קרקע בשטח דונם קיבלה פיצוי של מיליון דולר תמורת הפינוי. שאר המתחם היה ברובו ריק, בגבולו המערבי (כיום רחוב פנחס ספיר) עברה מסילת החוף עד העתקתה לבין המסלולים של נתיבי איילון ב-1988. בפינה הצפונית מערבית של המתחם, בשטח של 2.5 דונם סמוך למחלף ההלכה, ממוקם בית קברות מוסלמי.
מתכנן השכונה העיקרי הוא האדריכל אבנר ישר. ב-2002 אושרה תוכנית הבניה של המתחם. ב-2004 החלה בניית מגדלי YOO; בניית מגדל מנהטן החלה ב-2005; ב-2006 החלה בניית מגדל ONE; מגדל NAM ומגדל W; ב-2007 החלה בניית מגדל אביב בצמרת; וב-2010 התחילה בנייתם של 2 מגדלי הברונזה (ב.ס.ר 5+6).
הקמת הבניין האחרון בפארק צמרת - מגדל רום, הממוקם בחלקו הדרומי של השכונה, החלה ב-2016. זהו המגדל הגבוה ביותר בשכונה וכולל 50 קומות של חברת ישראל קנדה.
המגדלים בשכונה

| מספר | שם | קומות | גובה | תחילת בנייה | אוכלס | יזם | אדריכל | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מגדל רום | 50 | 173 | 2016 | 2021 | ישראל קנדה וב.ס.ר | ישר אדריכלים | בבנייה |
| 2 | מגדל W | 46 | 156 | 2006 | 2010 | ישראל קנדה | ישר אדריכלים | עד שנת 2013 מגדל זה היה מגדל המגורים הגבוה בישראל |
| 3 | W Prime | 44 | 150 | 2012 | 2015 | ישראל קנדה | ישר אדריכלים | עיצוב פנים ג'וליו קפליני |
| 4 | מגדל YOO 1 | 41 | 142 | 2004 | 2007 | קבוצת חבס | יסקי מור סיון אדריכלים | עיצוב פנים פיליפ סטארק |
| 5 | מגדל מנהטן | 41 | 140 | 2005 | 2010 | חברת ב.ס.ר | יסקי מור סיון אדריכלים |  |
| 6 | מגדל YOO 2 | 37 | 128 | 2004 | 2008 | קבוצת חבס | יסקי מור סיון אדריכלים | עיצוב פנים פיליפ סטארק |
| 7 | מגדל W Boutique | 31 | 108 | 2010 | 2013 | ישראל קנדה | ברעלי לויצקי כסיף |  |
| 8 | מגדל אביב בצמרת | 30 | 108 | 2007 | 2010 | קבוצת אוסיף-אביב | יסקי מור סיון אדריכלים |  |
| 9 | Bronze Tower 3 | 28 | 108 | 2010 | 2015 | חברת ב.ס.ר | משה צור אדריכלים בוני ערים בע”מ | מגדל ב.ס.ר. בצמרת 5 |
| 10 | Bronze Tower 5 | 29 | 108 | 2010 | 2015 | חברת ב.ס.ר | משה צור אדריכלים בוני ערים בע”מ | מגדל ב.ס.ר. בצמרת 6 |
| 11 | מגדל NAM | 30 | 101 | 2006 | 2010 | משפחת נאמבר | פייגין אדריכלים |  |
| 12 | מגדל "One" | 29 | 90 | 2006 | 2010 | מנחמוב - יזמות והשקעות |  |  |
גלריית תמונות

מגדלי פארק צמרת מתל נפוליאון (פברואר 2009)
מגדלי פארק צמרת מתל נפוליאון (פברואר 2009)
מגדלי פארק צמרת ממגדלי עזריאלי
מראה בשכונה (אפריל 2010)
הגדר בצדה המזרחי של השכונה
הערות שוליים

↑  אריק מירובסקי, ‏הסקר שגילה: זו השכונה העשירה ביותר בישראל, באתר גלובס, 30 ביולי 2024
↑  רז סמולסקי, מחנה פליטים לעשירים, באתר הארץ, 11 בדצמבר 2007
↑  גיא ליברמן, בית המשפט החליט שהקרקע הסמוכה לפארק צמרת לא תשמש לבנייה משום שייעודה המקורי הוא בית קברות מוסלמי, באתר TheMarker‏, 18 בספטמבר 2008
↑  צפוף בצמרת, באתר הארץ, 23 בפברואר 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007411478605171
ליב חזן

| --- | --- |

ליב חזן בפולין לפני עלייתו לארץ, תחילת שנות ה-30
 לידה:  1891 ביאליסטוק, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  1969 (בגיל 78 בערך) רחובות, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 
איחולי הצלחה בעיתון היידי של קובל לרגל עלייתו של חזן לארץ ישראל
חיים לֶיְבּ חזן (על פי רוב: ל' חזן; כ"ב בתשרי תרנ"ב, 24 באוקטובר 1891, ביאליסטוק – כ"ז בניסן תשכ"ט, 15 באפריל 1969, רחובות) היה מורה, מתרגם סופר, סופר ילדים ונוער, עורך ומחבר ספרי לימוד עברי פולני-ישראלי פורה.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
ליב חזן נולד בשנת 1891 בעיר ביאליסטוק שבפולין הרוסית. למד בישיבות מאלטש, סלונים ומיר, ולאחר מכן עבר לעיר וילנה, נבחן בבחינות אקסטרניות וקיבל תעודת הוראה. לימד יהדות ועברית בווילנה עד 1912 ואחר כך בערים שונות ברוסיה ובפולין. בתקופת המהפכה הרוסית התגורר במוסקבה, ושם היה מזכירו הראשון של תיאטרון "הבימה".
ב-1920 שב לפולין, והיה מורה בבתי ספר תיכוניים בגרודנה, בקיילצה, בקובל (שם הורה בגימנסיה העברית של רשת "תרבות", 1925–1932) ובעיר הולדתו ביאליסטוק.
חזן היה ציוני נאמן, וכך חינך את תלמידיו. בשנת 1936 עלה לארץ ישראל. זמן קצר לאחר עלייתו היה למורה לספרות בבית הספר התיכון ברחובות עד פרישתו לגמלאות ב-1958.
מנעוריו נטה לכתיבה. בגיל 16 הוציא לאור ספרון ביידיש בשם "הרפתקה יפה של חבורת גזלנים". פרסם סיפורים, רשימות ומאמרים בעיתונים ובכתבי עת עבריים ברוסיה ובפולין, וכן בעיתונים יידיים.
בשנת 1919 החל בתרגום כמה מספריו של הסופר הרוסי איוון טורגנייב.
בשנת 1930 הוציא חזן לאור את הרומן הראשון שלו בעברית, "גאולה". בהמשך פרסם חמישה רומנים נוספים ועוד עשרות ספרי ילדים ונוער וספרי לימוד בנושאי יהדות וציונות.
ליב חזן נפטר בשנת 1969, ונקבר בבית העלמין החדש ברחובות.
היה נשוי לשושנה חזן, גננת.
ספריו

איין שיינע געשיכטע פון אבאנדע גזלנים: א ראָמאַן, ורשה: בוימריטטער, תרס"ז. (ביידיש) (ספרון)
משניות; מנֻקד ומסֻמן בסימני ההפסק ומבואר באור קל... על יד ל’ חזן, 3 כרכים, וילנה: פ' מ"ץ, תרע"ד 1913. (שם הביאור: "משנה ברורה")
גאולה: רומן, קובל: שרטון, 1930.
ספר לבר מצווה, תל אביב: י. צ’צ’יק, [תש"-]. (ראה אור בהדפסות רבות נוספות)
תולדות ישראל: מראשית האֻמה עד ימינו: לבתי ספר ולעם, תל אביב: דביר, ת"ש.
רש"י (רבנו שלמה יצחקי): זמנו, חייו ופעולותיו: למלאת תשע מאות שנה להלדתו, ד’ אלפים ת"ת – ה’ אלפים ת"ש 1040–1940, תל אביב: התקופה, ת"ש. (ספרון)
חליל הקסם, כרך יב של שבלים: ספורים לילדים, ירושלים: א’ לוסטיגמן, תש"ו.
תולדות ישראל והעמים: ספר למוד לבתי הספר העממיים ולכתות המקבילות של בתי הספר התיכונים, תל אביב: מצפה, תש"ג.
חגים וזמנים, 6 כרכים, תל אביב: י’ צ’צ’יק, תש"ה–תש"ו.
ל’ חזן, י’ פלר, דברי ימי הציונות מראשיתה ועד ימינו : הרעיון והמפעל, ירושלים: קריית ספר, תש"ה. (מהדורה ב מתוקנת: תש"ח; מהדורה ג מתוקנת: תש"י; מהדורה ד במילואים: תשי"א; מהדורה ה מתוקנת: תשי"ב; מהדורה ו מתוקנת: תשי"ג 1952; מהדורה ז מתוקנת: תשט"ו 1954; מהדורה ח מתוקנת: 1958; מהדורה י מתוקנת: תשכ"ג)
שנת הארבעים ושלש: רומן, תל אביב: נ’ טברסקי, תש"ו.
אמונה: רומן תל אביב: נ’ טברסקי, תש"ט.
חוה’לי והאופנים: ועוד ספורים, תל אביב: יוסף שמעוני, 1950. (לילדים)
אורה הצחורה וחבריה: ועוד ספורים, תל אביב: י’ שמעוני, תשי"א 1950.
אבות ישראל: א. אברהם, ב. יצחק, ג. יעקב, ד. יוסף, תל אביב : י’ צ’צ’יק, תש"י.
טיסה אל הירח: ספורים לילדים, תל אביב: י’ שמעוני, 1952.
שלשה בחורונים אמיצים: צחוק ותעלולים, תל אביב : י’ שמעוני, (1954. (לילדים)
יער הפלאים: ספורים לילדים, תל אביב: ניב, 1954.
על נהר מוסקבה: רומן מימי המהפכה ברוסיה, תל אביב: ניב, 1954.
האשה העבריה בחזון הדורות; סִדר וערך ל’ חזן, תל אביב: י’ שמעוני, תשי"ד.
אגדות עם ישראל: תקופת בית ראשון; לִקט וערך ל’ חזן, תל אביב: ניב, (תשט"ו. (התוכן: א: אגדות דוד המלך; ב: אגדות המלך שלמה, הציורים: א. לואיזדה; ג: אגדות מלכי ישראל ויהודה) (לילדים)
כוכבים מספרים: ספורים לילדים, תל אביב: י’ שמעוני, תשי"ח.
דירה על הגג: רומן, ירושלים: קריית ספר, 1958.
אנשי הירח על הארץ; הציורים: ש’ דרורי, תל אביב: יסוד, תשי"ט. (לילדים)
מסעותיו המפלאים של חנינא: ויהי בימי החֹפש הגדול; הציורים: מ' אריה, תל אביב: ניב, תשי"ט.
ספר הצער, תל אביב: יסוד, תש"ך. ("הספר עוסק בטרגדיה של האדם הנלחם על חייו")
נינוה נהפכת: מחזה בארבע מערכות עם פרולוג, ירושלים: קריית ספר, תשכ"ב.
החרב והיתד: מחזה בחמש מערכות, תל אביב: יבנה, תשכ"ד. (מחזה תנ"כי)
דור לדור: רומן, תל אביב: תמורות, 1966.
הטיס הצעיר; הצייר: יוסף רון, תל אביב: י’ שמעוני, תשכ"ז. (לילדים)
אגדות החֻרבן; לִקט וערך ל’ חזן; הציורים: מ' אריה, תל אביב: ניב, 1968. (לילדים)
אגדות בית החשמונאים; לִקט וערך ל’ חזן; הציורים: מ' אריה, תל אביב: ניב, 1968. (לילדים)
נהג, שוטר ומורה מספרים, תל אביב: י’ שמעוני, [תש"ל. (לילדים)
ספריו > בעריכתו

אוליביה קוּלידג' (אנ'), מלחמת טרויה; תרגם בצלאל גילאי; בעריכת ל’ חזן, תל אביב: י’ שמעוני, תשי"ז. (הספר בקטלוג ULI)
אדיר כהן, חילות ישראל ומלחמותיהם בעבר ובהווה; ערך ל’ חזן, תל אביב: י’ שמעוני, תשי"ח. (הספר בקטלוג ULI)
מבחר כתבי ר. ו. אמרסון; תרגם ח' תרסי; בעריכת ל' חזן, תל אביב: ניב, תשי"ט.
מבחר סיפורי גורקי: תרגם ח' תרסי: בעריכת ל' חזן, תל אביב: ניב, תש"ך. (הספר בקטלוג ULI)
ספריו > תרגומיו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הערות שוליים

↑  גיטה אבינור, "ספר הצער", על המשמר, 27 במאי 1960.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307944005171  PLWABN: 9810569138305606  GND: 116934917X  ISNI: 0000 0000 6777 9531  LCCN: no93005547  NTA: 30870388X  SELIBR: 250462  SUDOC: 234665955  VIAF: 36487526   WorldCat (עם VIAF): 36487526
חוה ורבה

| --- | --- |

 לידה:  10 בדצמבר 1909 צ'חנוביץ, פלך לומז'ה, פולין הרוסית 
 פטירה:  11 באפריל 1969 (בגיל 59) תל אביב, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 צאצאים:  דורית ביניש 
 
חוה וֶרבָּה (10 בדצמבר 1909, כ"ז בכסלו תר"ע,– 11 באפריל 1969, כ"ג בניסן תשכ"ט) הייתה מחנכת, גננת, סופרת ילדים ועורכת עברייה ישראלית ילידת פולין.
יישמה תפיסות הומניסטיות חדשניות בחינוך והייתה ממעצבי דמותו של החינוך לגיל הרך בישראל.
ספריה

משפחת חתולים אחת; כתבה: חוה ורבה; צִלמה: הלה רחמילביץ-שטרנגר, תל אביב: מסדה, תשכ"ג.
זה אני, דור, תל אביב: עם עובד, תשכ"ג. ("דור רוצה לגדול מהר! להיות בן שש! ובינתיים הוא אוסף צדפים, חוגג יום הולדת ונוסע עם אבא בג'יפ.")
כך גם אני יודע; צילמה: הלה רחמילביץ-שטרנגר; ערך והביא לדפוס: דויד פאיאנס, תל אביב: עם עובד, תשכ"ה 1964. (הדפסה נוספת: תשל"ג 1973) (למשחק ושעשועי-התעמלות של ילדים צעירים)
קול אני שומע; צילומים מאת: הלה שטרנגר-רחמילביץ, נילי שר, תל אביב: תרבות וחינוך, 1967. (הדפסה נוספת: עם עובד – תרבות וחינוך, תשל"ג 1973) (חרוזים, על "קולות וצלילים בחיי יום יום עם ילדים")
פה השִכון שלנו; העורך: לוין קיפניס, תל אביב: תרבות וחינוך, 1969.
קובץ מאמרים ורשימות:
נקשיב להם: על החינוך בגן-הילדים; עריכה: ש[מואל] גדון, תל אביב: תרבות וחינוך, תשל"א. (מבחר מדבריה שפורסמו ב"הד הגן" ובכתבי עת אחרים, ומהחומר שבכתב יד שנמצא בעזבונה) (ראה אור לאחר מותה)
לקריאה נוספת

'ורבה, חוה', בתוך: אוריאל אופק, לקסיקון אופק לספרות ילדים, תל אביב: זמורה-ביתן, תשמ"ו 1985. (באתר "ים הספר"(הקישור אינו פעיל))
נעמי לויצקי, העליונים: בתוככי בית-המשפט העליון; עורכים: מנחם פרי, מירי צפריר, בני ברק: הקיבוץ המאוחד, 2006, הפרק "זורמת עם המנגינה", עמ' 50. (באתר "טקסט")
דברים על חוה ורבה, מאת מחברים שונים, בתוך: נקשיב להם: על החינוך בגן-הילדים (תשל"א), עמ' 305–322.
האראלד השלישי, מלך דנמרק

האראלד השלישי "הרך" (בדנית: Harald III Hen; ‏1040 לערך – 17 באפריל 1080) היה מלך דנמרק מ-1074 או מ-1076 ועד מותו. הוא היה בנו הבלתי חוקי של סוון השני, מלך דנמרק והתחרה על כס המלכות עם כמה מאחיו. הוא היה שליט מתון שיזם כמה רפורמות. האראלד נשא לאישה את בת דודתו, מרגרטה, אך לא נולדו לו צאצאים ואחרי מותו ירש אותו אחיו, קנוט הרביעי, מלך דנמרק. ארבעה מאחיו למחצה היו מלכי דנמרק אחריו.
חייו

האראלד נולד בשנת 1040 לערך. אביו היה סוון השני, מלך דנמרק והאראלד לקח חלק בפשיטה של סוון לאנגליה ב-1069, לצד דודו, אסביורן, ואחיו קנוט.
לאחר מות אביו נבחר האראלד להיות מלך כשהוא מתחרה על התפקיד עם אחיו, קנוט, באספה של זילנד. הדיווחים מתוארכים ל-1074 ול-1076. כדי להיבחר, נשא האראלד שבועה והכריז על רצונו לקיים את שלטון החוק הקיים. במהלך תקופת מלכותו, נתקל האראלד בהתנגדות של חלק מאחיו, כולל קנוט, שקיבל את תמיכתו של אולף השלישי, מלך נורווגיה. האפיפיור גרגוריוס השביעי, שתיווך ביניהם, יעץ לאולף לא לתמוך באחד הצדדים וכן יעץ להאראלד לחלוק את סמכויותיו עם אחיו.
האראלד היה תלוי בתמיכתם של בכירי האצילים של דנמרק לבחירתו כמלך והוא מיעט להתנגד להם. כתוצאה מכך, הוא לא ניהל מלחמות רציניות והשקיע את כוחותיו בשיפור כמה מתחומי אחריותו. הוא ייזכר בעיקר בשל השיפור והתקנון של מערכת המטבע הדנית. הוא הקים מטבעות בערים ריבה, ויבורג, לונד ושלזוויג. הוא מיסד את השימוש הציבורי ביערות המלכותיים. האראלד גם שאף לשנות את מערכת החוק הדנית. הוא סלד מהנוהג העתיק של משפט על ידי דו-קרב או משפט האל שבו אחזו הנאשמים בברזל מלובן והוא הנהיג מערכת משפט שהייתה מבוססת על זאת האנגלית. ככל הנראה הוא המשיך במדיניותו של אביו להסדיר עם האפיפיור את הקמתה של ארכיבישופות דנית, אך לא נחל הצלחה בכך.
האראלד השלישי מת ב-17 באפריל 1080 ונטמן בכנסיית דלבי שבסקונה. אחריו מלך אחיו, קנוט הרביעי.
מורשתו

ההיסטוריון הדני סקסו גרמטיקוס לעג להאראלד ותיאר אותו כמלך חלש וחסר השפעה שנכנע לרצון פשוטי העם, בעוד שאיילנות' מקנטרברי כינה אותה "המחוקק אהוב העם". הוא גם מתואר כאדם שנתן לאחרים לשלוט על מעשיו ושהיה בעל אופי מתון. זהו ככל הנראה ההסבר לכינויו "האראלד הרך" (בדנית: Harald Hen, פירוש המילה Hen בדנית הוא "אבן משחזת").
הרפורמות החוקתיות של האראלד לא התקבלו במלואן עד לתקופת מלכותו של ולדמר השני במאה ה-13. האותנטיות של רפורמת המטבעות שלו שנויה במחלוקת.