עשר המכות של סטלין
המתקפות

מתקפת לנינגרד-נובגורוד (14 בינואר – 1 במרץ 1944). זו, השנייה מבחינה כרונולוגית של ההתקפות, סיימה לחלוטין על המצור על לנינגרד, שהחל ב-8 בספטמבר 1941. אף על פי שהגרמנים התנגדו בחירוף נפש בהתחלה, לאחר שנערכו שנים להכין טבעות הגנה כולל פילבוקסים ושדות מוקשים סביב לנינגרד, ההגנות הובקעו והכוחות הסובייטיים הגיעו בקלות לגבול אסטוניה. בנאומו של סטלין הוא קרא לזה הסרת המצור של לנינגרד. המבצע נוהל על ידי חזית לנינגרד וחזית וולחוב.
מתקפת דנייפר-קרפטי (24 בדצמבר 1943 – 17 באפריל 1944). מתקפה זו יצאה לדרך בערב חג המולד, 1943, והייתה הראשונה מבחינה כרונולוגית של מתקפות 1944, אך השנייה שהוזכרה בנאומו של סטלין. היא כללה את פינוי כוחות הציר מאוקראינה. היא גם הביאה לבידוד של חצי האי קרים שהיה בשליטה גרמנית. היא נקראה שחרור הגדה הימנית של אוקראינה בנאומו של סטלין, ונערכה על ידי החזיתות האוקראיניות הראשונה, השנייה, השלישית והרביעית, והחזיתות הבלארוסיות הראשונה והשנייה.
מתקפת אודסה (26 במרץ 1944 – 14 באפריל 1944) שהחלה את המכה השלישית, ומתקפת קרים (8 באפריל – 12 במאי 1944) שהשלימה אותה. אף על פי שמבחינה צבאית נכללה מתקפת אודסה במתקפת דנייפר-קרפטי, סטלין קיבץ אותה עם מתקפת קרים בנאומו. מתקפה זו טיהרה את חצי האי קרים מכוחות גרמנים ורומניים, וכבשה מחדש את סבסטופול. אדולף היטלר סירב לאפשר לכוחות הציר להתפנות, מתוך אמונה ששמירה על חצי האי קרים חיונית לשמירה על הנייטרליות הטורקית. הצבא האדום תקף מעל חצי האי פרקופ, והדף במהירות את הכוחות הגרמניים והרומניים חזרה לסבסטופול, שנכנעה ב-9 במאי. אף על פי שהיטלר נתן סוף סוף אישור לפינוי, רוב החיילים לא הצליחו להימלט בזמן ונכנעו ונלקחו לשבי. עקב אבדות כבדות שספגו הכוחות הרומנים, קרב זה היה גורם מרכזי בכניעה הרומנית מאוחר יותר בשנת 1944. סטלין כינה זאת בנאומו "שחרור אודסה ושחרור קרים". זה נוהל על ידי החזית האוקראינית הרביעית.
מתקפת ויבורג–פטרוזאבודסק (9 ביוני – 9 באוגוסט 1944). המתקפה כוונה נגד הכוחות הפיניים צפונית ללנינגרד, והמטרה האסטרטגית שלה הייתה לגרש את פינלנד מהמלחמה על ידי השמדת כוחות פיניים בחצי האי קרליה והתקדמות לנהר קימי, לפיה יתכוננו הכוחות הסובייטיים להתקדמות עמוק לתוך פינלנד. היא נערכה על ידי חזית לנינגרד וחזית קרליה. הכוחות הסובייטיים הצליחו לגרש את הכוחות הפיניים משטח שכבשו ב-1941, אך ההתקדמות הסובייטית נבלמה בקרב טלי-איהנטלה. צפונה יותר, ניצחונות פינים בקרבות ווסאלמי ואילומנסי עצרו ניסיונות סובייטיים נוספים לפרוץ את הקווים הפיניים. ההשמדה הסובייטית של הכוחות הפיניים וההתקדמות לנהר קימי נכשלו. טיוטת מסמך לא חתומה בשם "התנאים לכניעה ללא תנאי של פינית" נמצאה באוקטובר 1993 בארכיון משרד החוץ הרוסי, מה שמרמז כי כניעה ללא תנאי אכן הייתה המטרה הסובייטית. בעוד שהצבא האדום לא הצליח להשיג את כל מטרותיו, המתקפה בכל זאת הובילה לכך שפינלנד הסכימה לתנאי השלום הסובייטיים. ב-19 בספטמבר 1944 נחתמה שביתת הנשק במוסקבה, שסיימה את מלחמת ההמשך. סטלין כינה את המבצע "שחרור הרפובליקה הסובייטית של קרליה-פינלנד".
מבצע בגרטיון (22 ביוני – 19 באוגוסט 1944) החל בדיוק שלוש שנים לאחר הפלישה לברית המועצות, ונקרא על שמו של פיוטר בגרטיון, נסיך גאורגי שנלחם עבור האימפריה הרוסית במהלך מלחמות נפוליאון, המתקפה הרחיקה את הכוחות הגרמנים האחרונים שנותרו בטריטוריה הסובייטית, וכבשה מחדש את בלארוס. היא הסבה אבדות כבדות ביותר לקבוצת ארמיות מרכז הגרמנית, עד כדי כך שהיא כונתה "השמדת קבוצת ארמיות מרכז", והייתה ללא ספק אחת התבוסות הקשות של גרמניה במלחמה. הכוחות הסובייטיים התקדמו על פני קו בוברויסק-מוהילב-ויטבסק, וכמעט הגיעו לוורשה לפני שעצרו. כמעט 30 דיוויזיות גרמניות כותרו ליד מינסק, והכוחות הסובייטים הגיעו לגבול של פרוסיה המזרחית לפני המלחמה. סטלין כינה את המבצע "המבצע הבלארוסי" ושחרור ליטא וחלקים משמעותיים מפולין, ולהתקדם לגבולות גרמניה." הוא נוהל על ידי החזית הבלטית הראשונה, והחזיתות הבלארוסיות הראשונה, השנייה והשלישית.
מתקפת לבוב-סנדומייז' (13 ביולי – 29 באוגוסט 1944). מתקפה זו מדרום למבצע "בגרטיון" ובמקביל למבצע "בגרטיון" התקדמה דרך פולין ועברה את נהר הבוג. אף על פי שהיא התקדמה מעט בהתחלה, בסופו של דבר היא הצליחה, וכבשה את ברודי, לבוב וסנדומייז'. המתקפה נקראה שחרור מערב אוקראינה וחציית הוויסלה, ונערכה על ידי החזית האוקראינית הראשונה, ובשילוב עם מבצע בגרטיון, השמידה את קבוצת ארמיות מרכז הגרמנית.
מתקפת יאשי-קישינב השנייה (19 באוגוסט – 14 באוקטובר 1944). המתקפה הזו כוללת את מתקפת יאשי–קישינב השנייה, בין 20 ל-29 באוגוסט, והמעקבים שלה, שנמשכו גם באוקטובר. מתקפה זו והמבצעים שנמשכו בעקבותיה נערכו בעיקר בבלקן, והיו מכוונים ליחידות גרמניות ורומניות בקבוצת ארמיות דרום אוקראינה. כ-15 או 16 דיוויזיות גרמניות כותרו עם כמה דיוויזיות רומניות במהלך ההתקדמות הסובייטית. פעולות אלו גרמו ישירות לכניעה של רומניה ובולגריה. היא השמידה את יחידות קבוצת ארמיות דרום אוקראינה, והכוחות הסובייטיים התקדמו עמוק לתוך רומניה. בנאומו של סטלין הוא התייחס לזה כאל יציאת רומניה ובולגריה מהמלחמה, התקדמות לגבולות הונגריה, והאפשרות להציע סיוע ליוגוסלביה. המתקפה נערכה על ידי החזיתות האוקראיניות השנייה והשלישית.
המתקפה הבלטית (14 בספטמבר – 20 בנובמבר 1944). כשכבשה מחדש את המדינות הבלטיות, כולל רוב לטביה ואסטוניה, בודדה מתקפה זו את כיס קורלנד, שבו נותקו 30 דיוויזיות של קבוצת ארמיות צפון מקבוצת ארמיות מרכז עד סוף המלחמה באירופה. נאומו של סטלין כינה את המתקפה שחרור אסטוניה ולטביה, כיתור הגרמנים בקורלנד, ויציאה כפויה של פינלנד מהמלחמה. חזית לנינגרד והחזיתות הבלטיות הראשונה, השנייה והשלישית ערכו מתקפה זו.
מתקפת הקרפטים המזרחיים (8 בספטמבר 1944 – 28 בספטמבר 1944), מתקפת בודפשט (29 באוקטובר 1944 – 13 בפברואר 1945), ומתקפת בלגרד (14 בספטמבר 1944 – 24 בנובמבר 1944). המתקפות האלו שהיו המתקפות האחרונות של 1944, הביאו לכיבוש בודפשט ב-13 בפברואר 1945. בודפשט כותרה על ידי הכוחות הסובייטיים ב-26 בדצמבר 1944, ונלכדה לאחר שבועות של קרבות רחוב אכזריים. שלוש המתקפות נתפסו ותוכננו כהתקדמות אסטרטגית מתמשכת אחת שהייתה חדורת גם משמעות פוליטית רבה בשל השתתפות הכוחות הקומוניסטיים היוגוסלביים בשלב האחרון שלה. סטלין כינה זאת חציית הרי הקרפטים, שחרור בלגרד והצעת עזרה ישירה לצ'כוסלובקיה, השמדת כוחות הציר בבודפשט ושחרור בלגרד. המתקפה נערכה על ידי החזיתות האוקראיניות הראשונה, השנייה, השלישית והרביעית.
מתקפת פטסאמו-קירקנס (7–29 באוקטובר 1944). המבצע הצבאי הארקטי הראשון והיחיד בקנה מידה גדול החל לאחר שהכוחות הגרמניים לא התפנו מהשטח הפיני עד 15 בספטמבר, כפי שהוכתב בתנאי שביתת הנשק במוסקבה. זה כלל כוחות סובייטים שרדפו אחרי גרמנים נסוגים לתוך נורווגיה, והיה מוצלח מאוד עבור ברית המועצות. המבצע הוביל לכיבוש מכרות הניקל בפצ'נגה, שייצרו מתכת חיונית למאמץ המלחמתי הגרמני. סטלין כינה זאת הסרת האיום מהכוחות הגרמניים לנמל הספנות הצפוני הסובייטי מורמנסק וכניסה לנורווגיה. המתקפה נערכה בעיקר על ידי חזית קרליה, בסיוע כוחות הצי הסובייטי.