stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מייקל אורן
קורות חיים > התבגרותו והעלייה לישראל

אורן הגיע לראשונה לישראל כשהיה בן 15, כאשר הגיע להתנדב בקיבוץ גן שמואל, במסגרת תנועת הבונים-דרור והשומר הצעיר בין השנים 1970–1971. מאז, בשנים שלאחר מכן המשיך להגיע לישראל בכל קיץ, והתנדב בקיבוץ גונן. ב-1977 אף התחרה כחותר במכבייה העשירית, וזכה בשתי מדליות זהב ובמדליית כסף.
אורן בעל תואר ראשון בהיסטוריה ולימודי המזרח התיכון מאוניברסיטת קולומביה ב-1977 ותואר שני בלימודי המזרח התיכון מבית הספר ליחסים בינלאומיים שבאוניברסיטת קולומביה ב-1978. קיבל תואר שני ודוקטורט בהיסטוריה של המזרח התיכון מאוניברסיטת פרינסטון. היה פרופסור אורח באוניברסיטת הרווארד, באוניברסיטת ייל, ובאוניברסיטת ג'ורג'טאון. כמו כן, היה עמית-שגריר ב-Atlantic Council (אנ) וכן עמית בכיר ב-Wilson center (אנ).
אורן עלה לישראל בשנת 1979, בהיותו בן 22. הוא התגייס לצה"ל כחייל בודד ושירת כלוחם בצנחנים. במלחמת לבנון הראשונה לחם אורן כאיש מילואים, בין היתר נפלה יחידתו קורבן למארב סורי וספגה נפגעים רבים. במהלך המלחמה התחתן, ולמחרת ליל הכלולות שב לביירות. אורן המשיך לשרת במילואים כלוחם במבצעי צה"ל עד 2000. לאחר מכן, עבר אורן לשמש כקצין בדרגת רב-סרן ביחידת דובר צה"ל, במהלך האינתיפאדה השנייה ומלחמת לבנון השנייה. אורן לקח חלק כדובר בשירות מילואים גם במבצע עופרת יצוקה ברצועת עזה, ופעל להסביר את פעולות צה"ל ברשתות התקשורת הזרות. בקיץ 2024 התנדב כקצין בכיתת כוננות כפר בלום.
קורות חיים > פוליטיקה ופעילות ציבורית

עוד בעת שירותו בצה"ל, היה אורן יועץ למשלחת הישראלית באו”ם. לאחר מכן, עם שחרורו משירות סדיר, היה שליח ”נתיב” בברית המועצות. בהמשך עבד אורן במחלקה לענייני היחסים בין הדתות במשרד הדתות בזמן ממשלת רבין ושירת כקצין קשר של ישראל עם הצי השישי של ארצות הברית במהלך מלחמת המפרץ. בשנים 1999–2000 היה יועץ עבור אבא אבן.
אורן הוא אזרח ישראלי מאז 1979, אך שמר כל השנים גם על אזרחותו האמריקאית, עליה ויתר רק ב-2009, עם מינויו לשגריר ישראל בארצות הברית. במהלך תקופתו כשגריר, פרסם אורן מאמר בדבר הצורך של מדינת ישראל בהצטיידות במערכת כיפת ברזל. בעקבות כך, התקיים דיון בקונגרס האמריקאי על מנת לתקצב את הגדלת הסיוע לישראל. בדצמבר 2013 סיים את כהונתו כשגריר.
בינואר 2014 התמנה אורן לפרשן לענייני המזרח התיכון בתחנת הטלוויזיה CNN. בוושינגטון התמנה כעמית דיפלומטי בכיר במכון Atlantic Council. עוד באותה שנה, הקים אורן את המכון ליחסים בינלאומיים בבינתחומי.
בדצמבר 2014, במהלך מערכת הבחירות לכנסת העשרים, הצטרף אורן למפלגת כולנו בראשות משה כחלון והוצב במקום הרביעי ברשימה. הוא נבחר לכנסת לאחר שהסיעה קיבלה 10 מנדטים.
ב-4 באוגוסט 2016 מונה לסגן שר לענייני דיפלומטיה במשרד ראש הממשלה.
לקראת הבחירות לכנסת ה-21 הודיע על פרישה ממפלגת כולנו ומהחיים הפוליטיים.
אורן הקים ומנהל ארגון בשם Israel Advocacy Group (IAG), אשר מטרתו לחזק את הקשר של ישראל עם יהודי ארצות הברית. כמו כן, אורן מכהן כיו״ר מרכז הדס, עמותה הנקראת על שם הדס מלכא. העמותה מעניקה סיוע ותמיכה ללוחמי מג״ב, חללי מג״ב ומשפחותיהם.
חיים אישיים

אורן היה נשוי לסאלי מדריכה למחול ועובדת המרכז לאמנות יהודית ויש להם 3 ילדים משותפים, ו-6 נכדים. התגרש ב-2016. כיום מתגורר ביפו יחד עם רעייתו תמרה.
השחקן והקומיקאי האמריקאי ג'ון רודניצקי הוא אחיינו.
במהלך מלחמת חרבות ברזל, התנדב אורן למילואים בכיתת הכוננות קיבוץ כפר בלום.
ספרים

אורן הוא מחבר הספר "שישה ימים של מלחמה: המערכה ששינתה את פני המזרח התיכון", שהיה רב מכר של "הניו יורק טיימס" וזכה לפרסי הספר היהודי הלאומי וספר ההיסטוריה של השנה של "לוס אנג'לס טיימס". ב"ניו יורק טיימס" נכתבה ביקורת אוהדת על ספרו זה וה"וושינגטון פוסט" כינה אותו: "הספר הטוב ביותר שנכתב עד כה על מלחמת ששת הימים... שיישאר כנראה הטוב ביותר בעתיד". ביקורות אוהדות התפרסמו גם ב"אטלנטיק", ב"ניו ריפבליק", ב"ניוזוויק" וב"אקונומיסט", והוא צוין לשבח על ידי ההיסטוריונים ג'ון קיגן, בני מוריס ומוטי גולני.
ספרו "עוצמה אמונה ודמיון: ארצות הברית והמזרח התיכון מ־1776 ועד ימינו" עוסק בהיסטוריה של המעורבות האמריקאית במזרח התיכון. הספר פורסם בידי ו"ו נורתון ונעשה אף הוא לרב מכר של "ניו יורק טיימס", וכן זכה לביקורות אוהדות מ"ניוזוויק", מ"וושינגטון פוסט", ממדור הספרים של "הניו יורק טיימס", מ"סן פרנסיסקו כרוניקל" ומ"דה וילמט וויק". הספר יצא בתרגום עברי ב-2019.
ב-2015 אורן פרסם ספר זכרונות באנגלית שנקרא Ally: My Journey Across the America-Israel Divide שהפך לרב מכר של הניו-יורק טיימס. הספר, שתורגם לעברית בשם ״בן ברית״, עורר מחלוקת בשל תיאורו של יחסי ישראל-ארה״ב בימי נתניהו ואובמה.
אורן כתב אף ספרות בדויה: למשל, ספרו מפגש מחודש ("Reunion") עוסק בחיילי יחידת חיל רגלים שלחמו בארדנים הבלגיים במלחמת העולם השנייה והשורדים שבהם הוזמנו חמישים שנה אחרי כן לפגישת מחזור באתרי הקרבות. הדבר פותח אצלם תיבת פנדורה של עימותים מן העבר, על רקע הנוגות של חיי הזיקנה. כמו כן, אורן פרסם עוד ארבעה ספרי מדע בדיוני, רומן, ושלושה קובצי סיפורים קצרים.
ב-2023 פרסם אורן את הספר ״2048: המדינה הייחודית״, בו פירט את חזונו למדינת ישראל ב-2048 (שנת המאה לקיום מדינת ישראל).
ספרים > רשימת ספרים

Origins of the second Arab-Israel war: Egypt, Israel, and the great powers, 1952-56, לונדון, אנגליה: פרנק קאס (אנ'), 1992
(עם יורם חזוני ודניאל פוליסר): המהפכה השקטה בהוראת תולדות הציונות: מחקר השוואתי על ספר הלימוד של משרד החינוך בנושא המאה העשרים (כיתה ט'), ירושלים: מרכז שלם, ה'תש"ס – 2000
Sand devil: a Negev trilogy, קונטיקט, ארצות הברית: טובי, 2001
שישה ימים של מלחמה: המערכה ששינתה את פני המזרח התיכון , אור יהודה: דביר, תשס"ד 2004 (מהדורה מקורית באנגלית – אוקספורד, אנגליה: אוניברסיטת אוקספורד, 2002; תורגם גם לדנית ולפורטוגלית)
מרדכי בר-און, רפרוף כנפי הפרפר: הרהורים על מלחמת ששת הימים בעקבות ספרו החדש של מיכאל אורן, עיונים בתקומת ישראל 12, 2002, עמ' 625–644
Reunion, ניו יורק, ארצות הברית: פלום (אנ'), 2004
(עריכה עם דוד ויורם חזוני:) מאמרים חדשים על הציונות, ירושלים, מרכז שלם, תשס"ז 2006
עוצמה, אמונה ודמיון: אמריקה במזרח התיכון מ־1776 ועד ימינו, ירושלים: מרכז שלם, ה'תשע"ט – 2019 (מהדורה מקורית באנגלית – ניו יורק: ו"ו נורטון ושות' (אנ'), 2007)
בן ברית: חיי כגשר בין ישראל לארצות הברית, תל אביב: ידיעות ספרים, 2016 (מהדורה מקבילה באנגלית – ניו יורק: רנדום האוס)
The night archer and other stories, ניו יורק: הבן הרשע, 2020
To all who call in truth: a novel, ניו יורק: הבן הרשע, 2021
2048 המדינה הייחודית (עברית אנגלית וערבית), הוצאת מגיד, 2023.
הערות שוליים

↑  מייקל אורן, באתר tchelet.org.il
↑  Michael Oren (2023-11-12), Michael Oren on CNN’s "Anderson Cooper 360" (Nov. 10, 2023), נבדק ב-2024-06-04
↑  Lukash, Alexandra (2024-05-06). "Michael Oren reveals images show liberation of Buchenwald concentration camp". Ynetnews (באנגלית). נבדק ב-2024-06-04.
1 2  אלכסנדרה לוקש, מייקל אורן חוזר לאלבום המשפחתי – וחושף תמונות משחרור בוכנוולד, באתר ynet, 6 במאי 2024
↑  גלי צה"ל, תוכניתם של ירון דקל ועמית סגל, 23 בפברואר 2017
1 2  Amy Spiro, Michael Oren dives back into the 1970s, Jewish Insider, ‏2021-05-11 (באנגלית אמריקאית)
1 2  אריאל כהנא, שליחנו לחדר הסגלגל: הכירו את שגריר ישראל בארה"ב, מייקל אורן, באתר nrg
↑  מייקל אורן, בהכרה צלולה, באתר www.inn.co.il, ‏26.09.19
1 2  מור אלזון וענת אפרתי כשר, מחייל בודד לשגריר ישראל: מייקל אורן בראיון אישי, באתר ynet, 18 בספטמבר 2013
↑  Kessel, Jerrold (2009-07-12). "Golden envoy". Haaretz (באנגלית). נבדק ב-2024-06-04.
↑  Ynetnews (2010-05-14). "Yeshiva University to honor Michael Oren". Ynetnews (באנגלית). נבדק ב-2024-06-04.
↑  Ambassador Michael Oren | Wilson Center, www.wilsoncenter.org (באנגלית)
↑  The Collapse of the Israel-Palestinian Peace Talks: A Review by Michael Oren, Atlantic Council (באנגלית אמריקאית)
↑  טל שניידר, וושינגטון, השגריר הבא: הכירו את ד"ר מייקל אורן, באתר nrg‏, 2 במאי 2009
↑  נטשה מוזגוביה | ואשינגטון‏, לשגריר ישראל בארצות הברית, מייקל אורן, אין רגע של שקט, באתר וואלה, 25 בספטמבר 2009
↑  אירית עצמון‏, תפקוד דובר צה"ל בעופרת יצוקה, באתר וואלה, 17 בספטמבר 2009
↑  בשיא המתיחות: שגריר ישראל בארצות הברית לשעבר הצטרף לכיתת הכוננות בגליל, באתר וואלה, 31 ביולי 2024
↑  מייקל אורן, באתר m.knesset.gov.il
↑  על פי הביוגרפיה הקצרה המצורפת לספר שישה ימים של מלחמה, מאת מיכאל אורן.
↑  מתקפה בריח אורנים • טורו השבועי של יוסי אליטוב - חדשות JDN, באתר JDN - חדשות, המגזר החרדי, כלכלה, דעות - עדכונים שוטפים מהארץ ומהעולם, ‏2015-06-19
↑  ח"כ מיכאל אורן בנאום הבכורה: לדאבוני, תחום מדיניות החוץ בישראל נמצא היום במצוקה קשה, באתר main.knesset.gov.il, ‏3-6-2015
↑  נטשה מוזגוביה, הקונגרס מבקש להעביר עוד 680 מיליון דולר למימון כיפת ברזל, באתר הארץ, 22 באפריל 2012
↑  צביקה קליין, התפקיד החדש של מייקל אורן: פרשן ב-CNN‏, באתר nrg‏, 19 בינואר 2014
↑  The Collapse of the Israel-Palestinian Peace Talks: A Review by Michael Oren, Atlantic Council (באנגלית אמריקאית)
↑  חזקי עזרא, מצטרף ראשון למפלגת "כולנו", באתר ערוץ 7, 24 בדצמבר 2014
↑  מתי טוכפלד, ח"כ מייקל אורן ימונה לסגן שר במשרד רה"מ, באתר ישראל היום, 2 באוגוסט 2016
↑  Our Work, Israel Advocacy (באנגלית)
↑  מרכז הדס מלכא, באתר מרכז הדס מלכא
↑  משגריר ישראל בארה"ב לכיתת הכוננות: "אין אופק לסיום המלחמה בצפון", באתר אייס, 31 ביולי 2024
↑    אמירה לם, מייקל אורן מציג: בית הקלפים - גרסת השגריר, באתר "ידיעות אחרונות", 9 במרץ 2016
↑  2048 המדינה הייחודית (עברית אנגלית וערבית) | צומת ספרים, באתר www.booknet.co.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266268905171  BIBSYS: 4018907  BnF: cb12946750r (data)  CiNii: DA07917782  GND: 133125513  ISNI: 0000 0001 1580 4704  LCCN: n85247289  NDL: 001100321  NKC: jo2015865818  NTA: 117269166  SUDOC: 056970749  VIAF: 113513715   WorldCat (עם VIAF): 113513715 
אורן בהרצאה באוניברסיטת אריאל (2018)
אורן באנדרטה לזכר קרבנות אסון מגדלי התאומים לציון 15 שנה לאסון.
ממשלת מעבר

ממשלת מעבר, או ממשלה זמנית היא ממשלה שמכהנת כדי למלא רִיק שנוצר במערכת הפוליטית, בנסיבות שונות.
בדמוקרטיה פרלמנטרית, מכהנת ממשלת מעבר בפרק הזמן שבין נפילתה של ממשלה מכהנת ועריכתן של בחירות חדשות, וכן בפרק הזמן שבין הבחירות לכינון ממשלה חדשה. בדיקטטורות, מוקמת לעיתים ממשלת מעבר לאחר מותו הפתאומי או הדחתו של שליט מכהן.
ממשלת מעבר מוקמת גם בעקבות נפילת השלטון הקודם כתוצאה ממהפכה, מלחמת אזרחים או תבוסה במלחמה. במקרה של כיבוש בידי כוח זר, מוקמת לעיתים ממשלה זמנית גולה על ידי גורמים מהשלטון הקודם, ולעיתים מוקם ממשל זמני על ידי הכוח הכובש, בשיתופם של גורמים מקומיים. ממשלה כזו מכונה בפי יריביה ממשלת בובות.
מקרה נוסף שבו מוקמת ממשלה זמנית הוא הקמתה של מדינה חדשה, שקודם לכן נשלטה על ידי גורם חיצוני או הייתה חלק ממדינה פדרטיבית. על פי רוב נמסר השלטון הזמני לידי גוף קיים, שקודם לכן היה בעל סמכויות מוגבלות, או נלקח על ידיו ביוזמתו.
דוגמה לממשלת מעבר שהוקמה בעקבות מהפכה היא הממשלה של חזית ההצלה הלאומית שהוקמה לאחר נפילת המשטר הקומוניסטי ברומניה ב-1989. הממשל הזמני שהוקם על ידי הטורקים ברפובליקת קרס שבקווקז ב-1918 הוא דוגמה לממשלה זמנית שהוקמה בעקבות מלחמה, בישות מדינית חדשה (שלא האריכה ימים).
ממשלת מעבר בישראל

עם הקמתה של מדינת ישראל הפכה מנהלת העם להיות ממשלת מעבר שנקראה הממשלה הזמנית, וניהלה את ענייני המדינה כעשרה חודשים, עד שהוקמה הממשלה הראשונה לאחר הבחירות לאספה המכוננת בשנת 1949.
ממשלת מעבר מתקיימת בישראל לאחר מותו, התפטרותו או נבצרות קבע של ראש הממשלה, או עקב הרשעתו בפסק דין חלוט בעבירה שיש עמה קלון, כמו גם עם פרסום בקשתו של ראש הממשלה לפיזור הכנסת (פעולות אלו כהתפטרות הממשלה) או לכינוס כנסת חדשה אחר בחירות ולפני כינונה של ממשלה רגילה (אם הממשלה לא הייתה ממילא ממשלת מעבר עם בחירתה של כנסת חדשה). עד לתיקון חוק־יסוד: הממשלה משנת 2014, גם החלטת הכנסת על אי-אמון בממשלה הביאה להקמת ממשלת מעבר.
בניגוד לעבר, לפי חוק יסוד: הממשלה (2001) שר בממשלת מעבר יכול להתפטר ואפשר למנות במקומו שר חדש ללא אישור הכנסת, כאשר הממונה מכהן כחבר הכנסת. ניתן גם למנות שר שאינו חבר הכנסת, אולם מהלך זה טעון אישור הכנסת.
החל מחוק יסוד: הממשלה (2001) הפלת הממשלה בהצבעת אי-אמון מחייבת רוב מוחלט של 61 חברי כנסת לפחות, וכוללת בתוכה הצגת מועמד חלופי לראש ממשלה (אי-אמון קונסטרוקטיבי), כמו גם עם פרסום צו ראש הממשלה לפיזור הכנסת, בהסכמת נשיא המדינה.
כאשר הכנסת מחליטה על התפזרותה, הממשלה נחשבת ממשלה רגילה (עד השבעת הכנסת החדשה). ממשלה שאחד מחבריה ממלא את מקום ראש הממשלה עקב נבצרות זמנית של ראש הממשלה נחשבת גם היא לממשלה רגילה (אלא אם כן הייתה ממילא ממשלת מעבר), והוא אינו מתמנה לראש הממשלה בפועל לאחר שזה האחרון הפך נבצר קבע (וכתוצאה מכך הממשלה הפכה לממשלת מעבר), אלא בהצבעת ממשלה על אחד משריה החבר בסיעתו של ראש הממשלה (ממלא מקום ראש הממשלה או שר אחר). אחת המשמעויות של ממשלה רגילה היא שמינוי של שרים חדשים מחייב את אישור הכנסת.
ממשלת ישראל השלושים וארבע כיהנה, לראשונה בתולדות מדינת ישראל, כממשלת מעבר במשך כל תקופת הכנסות העשרים ואחת והעשרים ושתיים. זאת מכיוון שלאחר כינון כנסות אלו, אף מועמד לא הצליח להקים ממשלה (בשתי כנסות אלו, ה-21 וה-22, הכנסת פיזרה את עצמה בחוק). בכך, הפכה ממשלה זאת לממשלת המעבר הארוכה ביותר מקום המדינה, והיחידה שהתקיימה בארבע כנסות שונות. כמו כן, הפכה ממשלה זאת לממשלה הארוכה ביותר, כשפעלה במשך למעלה מחמש שנים.
ממשלת מעבר בישראל > סמכות

החוק אינו מגביל את סמכויותיה של ממשלת מעבר, ואולם בפסיקת בית המשפט העליון נקבע כי ממשלה שכזו, שאינה נהנית מאמון הכנסת, מחויבת "באיפוק בהפעלת סמכויותיה לגבי כל אותם עניינים שאין כורח ודחיפות מיוחדת לפעול בהם בתקופת המעבר".
פסיקה זו מעוררת מחלוקות מעת לעת סביב מהות העניין. כך למשל, טענו היועץ המשפטי לממשלה ונשיאת בית המשפט העליון דורית ביניש, שלא ראוי למנות שופטים בתקופת ממשלת מעבר, בניגוד לעמדת שר המשפטים, דניאל פרידמן. בג"ץ סירב להתערב בהחלטה. לעומת זאת, היועץ המשפטי לממשלה, מני מזוז, קבע שממשלת מעבר יכולה לנהל משא ומתן מדיני. קביעתו התבססה על פסיקה קיימת של בית המשפט שציינה כי אישור הסכם ידרוש את אישור הכנסת. מינויו של דוד ברנע לראש המוסד עוכב בידי היועץ המשפטי לממשלה, בהתאם למגבלות הנהוגות בתקופת בחירות, אך לבסוף אישר את המהלך, וההודעה על המינוי ניתנה בעת כהונתה של ממשלת ישראל השלושים וחמש כממשלת מעבר.
ממשלת מעבר בישראל > טבלת ממשלת מעבר

| סוג ראש הממשלה | קבלת המינוי | סטטוס ראש הממשלה הקודם | יחס החוק לממשלה | סוג הממשלה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ראש הממשלה בפועל | שר שהוא ח"כ וחבר סיעתו של ראש הממשלה בהחלטת ממשלה | נפטר | כאילו התפטרה | ממשלת מעבר |
| ראש הממשלה בפועל | שר שהוא ח"כ וחבר סיעתו של ראש הממשלה בהחלטת ממשלה | הורשע בפסק דין חלוט בעבירה שיש עימה קלון | כאילו התפטרה | ממשלת מעבר |
| ראש הממשלה בפועל | שר שהוא ח"כ וחבר סיעתו של ראש הממשלה בהחלטת ממשלה | נבצרות קבועה | כאילו התפטרה | ממשלת מעבר |
| ממלא מקום ראש הממשלה | מונה מראש שר שהוא ח"כ, אוטומטי מכוח החוק (באין מ"מ, החלטת ממשלה) | נבצרות זמנית |  | ממשלת רגילה |
| ראש הממשלה (המתפטר) | (במקור)   אמון הכנסת | (אותו ראש הממשלה)  התפטר | כאילו התפטרה | ממשלת מעבר |
| ראש הממשלה (פיזור הכנסת, צו ראש הממשלה) | (במקור)   אמון הכנסת | (אותו ראש הממשלה)  פרסום צו לפיזור הכנסת על ידי ראש הממשלה בהסכמת הנשיא | כאילו התפטרה | ממשלת מעבר |
| ראש הממשלה  (הכנסת פיזרה את עצמה) | אמון הכנסת | (אותו ראש הממשלה)  הכנסת פיזרה את עצמה; נקבע מועד לבחירות |  | ממשלה רגילה |
| ראש הממשלה  (הכנסת פיזרה את עצמה) | (במקור)   אמון הכנסת | (אותו ראש הממשלה)  הכנסת פיזרה את עצמה; נערכו בחירות, כנסת חדשה |  | ממשלת מעבר |
| ראש הממשלה  (תום כהונתה המלאה של הכנסת) | (במקור)   אמון הכנסת | (אותו ראש הממשלה)   הכנסת סיימה כהונה מלאה (או לאחר הארכה); נערכו בחירות, כנסת חדשה |  | ממשלת מעבר |
ראו גם

כלכלת בחירות
תקופת בחירות
הערות שוליים

↑   חוק יסוד: הממשלה, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט
↑  ראו סעיף 30(ב) לחוק יסוד: הממשלה
1 2  זאב סגל, מינוי שרים יהיה חייב אישור של הכנסת, באתר הארץ, 22 בנובמבר 2005
↑  ראו גם סעיף 30 לחוק – "רציפות הממשלה"
↑  אי-אמון קונסטרוקטיבי: גורם מייצב או משתק במערכת הפוליטית?, באתר המכון הישראלי לדמוקרטיה, "פרלמנט", גיליון 31, 16 בינואר 2001
↑  ירון דרוקמן, עשרות שרים, פיטורים ואישומים: ממשלת נתניהו הרביעית בת 5, באתר ynet, 13 במאי 2020
↑  בג"ץ 8815/05 עו"ד אברהם לנדשטיין ואחרים נ' עו"ד מאיר שפיגלר ואחרים, ניתן ב־26 בדצמבר 2005
↑  תומר זרחין, ביניש פוצצה הדיון: לממשלת מעבר אין מנדט למנות שופטים, באתר הארץ, 23 בספטמבר 2008
↑  שמואל מיטלמן, בג"ץ: לא ימונו שופטים בזמן ממשלת מעבר, באתר nrg‏, 8 בינואר 2009
↑  רותי אברהם, מזוז: לא אתערב במו"מ המדיני, באתר News1 מחלקה ראשונה, 2 בנובמבר 2008
↑  בג"ץ מאותת: לא נתערב במו"מ המדיני שמנהל רה"מ, באתר nrg
↑  עמי רוחקס דומבה, אם לא יהיה פיאסקו של הרגע האחרון: דוד (דדי) ברנע ימונה לראש המוסד בשבוע הבא, באתר "ישראל דיפנס", 24 במאי 2021
↑  אלא אם כן הממשלה הייתה ממילא ממשלת מעבר, במקרה וראש הממשלה התפטר, אי אמון או התפרסמה בקשת ראש הממשלה לפיזור הכנסת בצו הנשיא, ורק אז הפך ראש הממשלה לנבצר זמני (כפי שאירע עם אהוד אולמרט, לאחר פרסום צו הנשיא לבקשת שרון:  ממשלות עבר הממשלה השלושים, במקור, מתוך אתר האינטרנט של משרד ראש הממשלה; כעת, מתוך ארכיון האינטרנט "archive.is")
↑  חוק יסוד:הממשלה (2001); סעיף 30 לרציפות הממשלה (המתייחס להמשך כהונת ראש הממשלה לאחר התפטרותו והתמנות של ראש ממשלה בפועל), כן גם סעיף 30 זה מתייחס לסעיפים; עבירה של ראש הממשלה - 18, התפטרות ראש הממשלה - 19, פטירה או נבצרות קבע של ראש הממשלה - 20, ראש הממשלה שחדל להיות ח"כ (כאילו התפטר)- 21, אי אמון בממשלה - 28, התפטרות הממשלה עם פרסום בקשת ראש הממשלה לפיזור הכנסת בצו הנשיא -29, ומגדיר את "הממשלה היוצאת" על פי סעיפים אלו (ואילו בית המשפט העליון התייחס לכך, כקרוי בפי כל, "ממשלת מעבר" ). סעיף 30(ב) גם מתייחס ל"ממשלה היוצאת" בעת "בחירת כנסת חדשה", קרי, אילו הממשלה אינה ממילא ממשלת מעבר בעת "בחירת כנסת חדשה", לפי הסעיפים הנ"ל, הרי שבעת "בחירת כנסת חדשה" - גם לפי חוק יסוד הכנסת, בתום כהונתה המלאה של הכנסת (או לאחר הארכה של כהונה זו) או בעת שהכנסת מפזרת את עצמה במועד מוקדם יותר (אך לא עד מועד הבחירות) - הרי זו ממשלת מעבר.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007535379805171  LCCN: sh2007006354
תמר גלבץ

| --- | --- |

תמר גלבץ
 לידה:  30 בספטמבר 1957 תל אביב-יפו, ישראל 
 פטירה:  29 בנובמבר 2022 (בגיל 65) תל אביב-יפו, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 שפות היצירה:  עברית 
 תקופת הפעילות:  1976–2022 (כ־46 שנים)
 פרסים והוקרה:  פרס היצירה לסופרים עבריים (2008) 
 
תמר גלבץ (30 בספטמבר 1957 – 29 בנובמבר 2022) הייתה סופרת ועיתונאית ישראלית.
ביוגרפיה

תמר גלבץ נולדה בתל אביב וגדלה בה ובהמשך בבאר שבע וחיפה. סבה וסבתה היו רופאים. סבה, שמעון גלבץ, היה רופא, פעיל ציוני ומראשי תנועת החלוץ ברוסיה. אביה, אביגדור גלבץ, היה מהנדס ריתוך, ודודה היה עיתונאי התיאטרון והבידור, ג. עיטור.
תמר גלבץ שירתה בצה"ל ככתבת צבאית, ולמדה ספרות אנגלית וקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. היא החלה את הקריירה העיתונאית שלה כמבקרת הסרטים של כל העיר הירושלמי, עבדה במוסף הארץ בחדשות ובהעיר, שם הייתה כתבת ועורכת עמודי תרבות. בהמשך, עבדה במעריב כעורכת בכירה, הייתה ממקימי המוסף תרבות מעריב, ושימשה כמבקרת הטלוויזיה של העיתון. באמצע שנות ה-90 כתבה לסדרת הטלוויזיה "פלורנטין" והייתה עורכת תוכנית התרבות "המעגל הקטן" של גל אוחובסקי בערוץ 2.
ב-1994 פרסמה את המסה "כולנו נמלים בשיירה" בקובץ המסות "אנשים מתו מפחד" שעסק בישראל במלחמת המפרץ. ב-2004 נבחר סיפורה "אפונים" כמומלץ תחרות הסיפור הקצר של עיתון "הארץ". באותה שנה פרסמה את הרומן הראשון שלה "את בתקופה טובה" וב-2006 את "מקופלת", ספרה השני.
גלבץ היא כלת פרס ראש הממשלה לסופרים עבריים 2008. באותה שנה היה מועמד ספרה "מקופלת" לפרס ספיר.
גלבץ התגוררה בתל אביב, והייתה אם לבת מנישואיה בעבר לרונן בן טל, מוזיקאי ובעלים של אולפני סאונד. בשנים האחרונות לחייה הייתה בזוגיות עם אורין מוריס. אחיה הוא המוזיקאי והמתרגם שמעון גלבץ.
נפטרה בגיל 65 ממחלת הסרטן, שממנה סבלה כשני עשורים.
אופן כתיבתה

ספריה של גלבץ כתובים בגוף ראשון ויש בהם יותר בעלי תפקידים ("הבעל", "הבת", "השכנה") משמות גיבורים. היא נהגה לשנות ביטויים מקובלים בשפה האנגלית, להכליא אנגלית עם עברית, להציג חצי ניב במקום ניב שלם, לחבר מספר מילים למילה אחת. בספרו של רוביק רוזנטל "מילון הסלנג המקיף"

נזכרים מאה ביטויים מספרה הראשון של גלבץ, "את בתקופה טובה".
בנימוקי חבר השופטים של פרס ראש הממשלה בו זכתה ב-2008 נכתב: "בשני הרומנים שפרסמה עד כה מעמיקה תמר גלבץ, באומץ ובכנות נדירים, בחקר הנפש הנשית הפצועה. בעברית וירטואוזית, רב-רבדית וגמישה כפלסטלינה, היא לוקחת את הקורא למסע מטלטל אל הגיהנום ובחזרה. הכאב... נפרט לרסיסים של קיום יומיומי גדוש וחושני, הניתזים בסטקאטו חד וננעצים בלב. עיצוב התהליכים הנפשיים במארג של פרטים, וביטויים הלשוני המדויק והאקספרסיבי, יוצרים שלמות אמנותית...".
אופן כתיבתה > את בתקופה טובה

זהו ספרה הראשון של גלבץ שראה אור בשנת 2004 בהוצאת חרגול. הספר עוסק באישה שרובצת מעליה עננה של מחלת הסרטן בה לקתה בעבר. הוא נפתח כשהגיבורה שרויה במשבר כי הפסיכולוג שלה נסע לחוץ לארץ והוא מאוד חסר לה. היא מתחילה לכתוב לו מכתבים אבל יודעת בינה לבינה שהם לא יישלחו לעולם. היא מטופלת בילדה ובבעל ולפתע היא מפוטרת מעבודתה וכל סדר החיים שלה מתפרק. היא יושבת בביתה מבוהלת ומובטלת, מתבוננת פנימה ומפרקת את רצף החיים היומיומיים לפרטים הכי קטנים והכי פרוזאיים. היא שמה את חייה תחת מיקרוסקופ. הספר כמעט מנוטרל מדינמיקות בין אישיות ומצומצם לתיאור היחסים המורכבים שבתוך התא המשפחתי הגרעיני. מעל כל אלה, מרחפת אימת המחלה של הגיבורה. המתח עולה לקראת הבדיקות התקופתיות ויורד לאחריהן במעין קרוסלה של רגשות ופחדים, אימת המוות וחדוות החיים.
אופן כתיבתה > מקופלת

זהו ספרה השני של גלבץ, שראה אור בהוצאת חרגול - עם עובד בשנת 2006. הספר היה לרב-מכר ואף היה מועמד לפרס ספיר בשנת 2008. "מקופלת" הוא על אודות אישה שבעלה מבשר לה בפתאומיות שהוא עומד לעזוב את הבית אחרי עשרים שנות נישואים, כשהסיפור נדחס לתקופה קצרה של חודשים ספורים. זהו מעין מסע פנימי של הגיבורה והוא רצוף פנטזיות וחרדות, צלילה לתהומות והתחזקות, כשהמציאות הקונקרטית היא מצומצמת במתכוון. בפתיחה, אומר הבעל לגיבורה שלא טוב לו. לא טוב לו ולכן הוא חייב ללכת. מכאן ואילך, לכל אורך הספר היא מכנה את בעלה הנוטש בשם ובמושג "לוטובלו". הגיבורה בוחנת את תפקידיה כאישה, אם, מאהבת, בת זוג, תוך שהיא מנסה להגדיר את עצמה מחדש ומתעצמת לאורך הסיפור. היא משחקת עם עצמה במשחק תפקידים מורכב את האישה הנעזבת, בודקת את דימויה העצמי כאישה בעולם, עולה ויורדת בסחרחרת מצבי רוח, וכל זה באמצעות וידוי על גבול הפנטזיה בגוף ראשון. הספר רווי תאורי סקס ואוכל והיא טווה קשר בין השניים, תוך שהיא מחברת בין אסוציאציות מיניות לממתקים, ומכאן גם שמו מקופלת. פירוש נוסף: נטישת הבעל כופפה את גו האישה: "גבי משתוחח אני כבר חצי עיגול כלפי הבלטות מרוב כיפוף".
אופן כתיבתה > האחרון

זהו ספרה הרביעי של גלבץ, שראה אור בהוצאת חרגול בשנת 2023, והתפרסם אחרי מותה. במרכז הספר עומדת אשה שכמו הסופרת מתמודדת עם שובה של מחלת הסרטן ועם החידלון המתקרב. גלבץ כתבה את הספר מתוך ידיעה שזה הספר האחרון שתכתוב. היסודות הביוגרפים בספר מציגים את המערבולת הרגשית, מתוך זרם תודעה של אשה חסרת שם, ואת התפרקות הנפש והתודעה, בלי לוותר על ההומור הדוקרני המזוהה עם יצירתה של גלבץ.
ספריה

את בתקופה טובה (תל אביב: חרגול, תשס"ד 2004)
מקופלת (תל אביב: חרגול / עם עובד, תשס"ו 2006) - הספר היה מועמד לפרס ספיר לשנת 2008.
המתים והחיים מאוד (חרגול 2012)
האחרון (חרגול 2023) - פורסם לאחר מותה
הערות שוליים

↑   אורין מוריס, חתן-המוות הוא אני. תמר גלבץ הפכה אותי לאנטגוניסט. ואני מודה לה, באתר הארץ, 16 במרץ 2023
↑   הסופרת תמר גלבץ מתה בגיל 65, באתר הארץ, 29 בנובמבר 2022
↑  רוביק רוזנטל, מילון הסלנג המקיף, הוצאת כתר, 2005.
↑   יוענה גונן, ספרה האחרון של תמר גלבץ: יצירה יפהפייה ומבעיתה של נפש החוזה בכיליונה, באתר הארץ, 28 במרץ 2023
↑  פרס ספיר, באתר מפעל הפיס, ‏2008
↑   יוענה גונן, במרכז הספר עומדת אשה שכמו הסופרת מתמודדת עם שובו של הסרטן, באתר הארץ, 28 במרץ 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307958605171  BnF: cb16167600r (data)  GND: 1209919168  ISNI: 0000 0000 7328 4762  LCCN: no2004098441  VIAF: 53868377   WorldCat (עם VIAF): 53868377
ספיידרמן המופלא

| --- | --- |

כרזת הסרט בישראל
 מבוסס על:  ספיידרמן (קומיקס)
 בימוי:  מארק וב 
 הופק בידי:  אבי ארד טוד בלק גרנט קרטיס לורה זיסקין מאט טולמך
 תסריט:  תסריט: ג'יימס ואנדרבילט אלווין סרג'נט סטיב קלובס קומיקס: סטן לי סטיב דיטקו
 עריכה:  אלן אדוארד בל   מייקל מק'קסקר   פייטרו סקאליה
 שחקנים ראשיים:  אנדרו גארפילד אמה סטון מרטין שין סאלי פילד דניס לירי ריס איוואנס
 מוזיקה:  ג'יימס הורנר 
 צילום:  ג'ון שוורצמן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  אולפני סוני   מארוול אנטרטיינמנט   אולפני קולומביה
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה  לורה זיסקין הפקות
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 3 ביולי 2012 ישראל 5 ביולי 2012
 משך הקרנה:  136 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פעולה, סרט גיבורי-על, סרט מדע בדיוני, פנטיזיה, סרט נעורים, סרט מותחן, ביו־פאנק
 מקום התרחשות:  Drochia 
 תקציב:  230 מיליון דולר
 הכנסות:  757.9 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   spiderman4
 סרט הבא:  ספיידרמן המופלא 2 (2014)
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
ספיידרמן המופלא (באנגלית: The Amazing Spider-Man) הוא סרט גיבורי על אמריקאי המבוסס על סדרת הקומיקס "ספיידרמן" מבית סוני ומארוול קומיקס. את הסרט ביים מארק וב, ומככבים בו אנדרו גארפילד, אמה סטון, מרטין שין, סאלי פילד, דניס לירי וריס איוואנס. הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-3 ביולי 2012. זהו הסרט הרביעי בסדרת סרטי ספיידרמן, והוא אינו סרט המשך לקודמו "ספיידרמן 3" משנת 2007 בבימויו של סם ריימי, אלא אתחול מחודש לזיכיון הסרטים עם במאי וצוות שחקנים חדש.