stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דהראן

| --- | --- |

מראה בעיר
 מדינה:  ערב הסעודית ערב הסעודית
 מחוז:  א-שרקייה
 ראש העיר:  באנדר אל סובאי
 שטח:  100 קמ"ר
 גובה:  17 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  143,936 (2022)
 קואורדינטות:  26°17′20″N 50°07′00″E﻿ / ﻿26.288889°N 50.116667°E﻿ / 26.288889; 50.116667
 אזור זמן:  UTC +3
 אתר העיר
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ערב הסעודית מוגדלת) ריאד ג'דה מכה אל-מדינה דמאם בוריידה ח'מיס מושייט איראן כווית עיראק ירדן יש. מצרים סודאן ארי. תימן עומאן איחוד האמיר.  ק. המ. הפ.  ים סוף דהראן(למפת ערב הסעודית רגילה) ריאד ג'דה מכה אל-מדינה דמאם בוריידה ח'מיס מושייט איראן כ. עיראק ירדן יש. מצ. סודאן ארי. תימן עומאן איחוד האמיר.  ק. המ. הפ.  ים סוף דהראן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
דהראן (בערבית: الظهران, תעתיק מדויק: אלט'הראן; נקראת גם זהראן) היא עיר במחוז א-שרקייה שבמזרח ערב הסעודית לחוף המפרץ הפרסי, מזרחית לבחריין וכ-20 ק"מ דרום-מזרחית לדמאם. דהראן קרובה גם למרכז ח'ובאר. לפי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2022 גרו בדהראן 143,936 בני אדם.
העיר היא מרכז מנהלי חשוב לתעשיית הנפט הסעודית. המטה של חברת עראמקו הסעודית ממוקם בה.
העיר בנויה על גבעה סלעית, והיא הייתה למעשה אחד האזורים הראשונים בהם קדחו נפט מסחרי בסעודיה, כולל באר הנפט הראשונה, "באר השפע" (דמאם) שעדיין מפיקה נפט. מעריכים כי באזור דהראן מצוי כרבע מפוטנציאל הנפט העולמי.
חלק ניכר מתושבי העיר הם זרים שהגיעו לסעודיה על מנת לעבוד בתעשיית הנפט.
הערות שוליים

↑  Eastern Region Region (Saudi Arabia): Places in Governorates - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557248405171  GND: 4526328-0  LCCN: n79151237  NARA: 10044905  VIAF: 140712608   WorldCat (עם VIAF): 140712608 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של ערב הסעודית ובנושא יישובים במזרח התיכון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גיווי צ'וחלי

גיווי צ'וֹחֵלי (בגאורגית: გივი ჩოხელი)‏; 27 ביוני 1937 – 25 בפברואר 1994) היה כדורגלן גאורגי בתקופת ברית המועצות; הוא שיחק בעמדות מגן וקשר; אחרי סיום קריירת המשחק פנה לקריירת אימון.
קריירה

גיווי צ'וחלי נולד בשנת 1937 בעיר תלאווי שבחבל קאחתי, כאשר גאורגיה הייתה חלק מברית המועצות; קבוצת הבוגרים הראשונה שבה שיחק הייתה "נַדיקווַרי" (לימים "קאחתי") תלאווי (1956).
בשנת 1957 צ'וחלי החל לשחק בקבוצת דינמו טביליסי; בשנת 1959 הוא זכה עם קבוצתו במדליית ארד על מקום שלישי בליגת העל הסובייטית.
בשנת 1960 צ'וחלי צורף לנבחרת ברית המועצות לקראת נסיעתה אל טורניר הגמר של אליפות אירופה הראשונה בצרפת; הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בחצי הגמר שנערך ב-6 ביולי במרסיי, ובו הסובייטים הביסו את צ'כוסלובקיה בתוצאה 0:3; צ'וחלי שיחק גם במשחק הגמר, שבו ברית המועצות גברה על יוגוסלביה בתוצאה 1:2 וזכתה בתואר אליפות אירופה.
בסוף שנת 1960, צ'וחלי הוכר כמגן הימני הטוב ביותר באותה עונת אליפות סובייטית (נכלל ברשימת 11 מצטייני העונה); בשנת 1961 צ'וחלי נכלל שנית באותה רשימה – הפעם, כקשר הימני הטוב ביותר בליגה.
צ'וחלי שיחק בשלושה מתוך ארבעת המשחקים של הנבחרת הסובייטית במונדיאל 1962; הוא ערך את הופעתו האחרונה בנבחרת במשחק רבע הגמר של הטורניר, שהתקיים ב-10 ביוני בעיר אריקה; המשחק הסתיים בהפסד של ברית המועצות לצ'ילה המארחת בתוצאה 2:1. בסך הכול, צ'וחלי הופיע במדי הנבחרת הסובייטית ב-19 משחקים רשמיים ובמשחק בלתי-רשמי אחד.
בשנת 1962 צ'וחלי זכה במדליית הארד השנייה שלו עם קבוצת דינמו טביליסי, על מקום שלישי בליגת העל הסובייטית; באותה שנה הוא נכלל בפעם השלישית ברציפות ברשימת 11 המצטיינים של ליגת העל הסובייטית – כמו שנה קודם לכן, הוא הוכר כקשר הימני הטוב ביותר של עונת האליפות.
בשנת 1964 צ'וחלי זכה עם דינמו טביליסי באליפות ברית המועצות הראשונה של הקבוצה; בשנת 1965 הוא סיים את הקריירה שלו בקבוצה. בסך הכול, צ'וחלי הופיע במדי "דינמו" ב-159 משחקים וכבש ארבעה שערים לזכותה.
בשנת 1965 צ'וחלי זכה בתואר אמן ספורט נכבד של ברית המועצות.
בשנים 1966–1968 צ'וחלי עבד כמאמן בדינמו טביליסי; בשנת 1969 הוא מונה למנהל הקבוצה ולמאמנהּ הראשי; צ'וחלי ניהל את המועדון רק באותה שנה, אך נשאר כמאמן ראשי גם בשנת 1970; בשנים 1971–1972 הוא אימן תחת מאמן ראשי אחר. בשנת 1971 צ'וחלי זכה בתואר מאמן נכבד של גאורגיה הסובייטית.
בשנת 1974 צ'וחקי מונה בפעם השנייה כמאמן ראשי של "דינמו", אך מילא את התפקיד רק במשך עונה אחת; בזמן קריירת האימון שלו, הקבוצה זכתה בארבע מדליות ארד על מקום שלישי בליגת העל הסובייטית (באחת מהן, בשנת 1969, כאשר צ'וחלי היה המאמן הראשי).
בשנים 1984–1985 צ'וחלי שימש בפעם השנייה כמנהלהּ של דינמו טביליסי.
גיווי צ'וחלי מת בשנת 1994 בטביליסי; על שמו נקרא האצטדיון העירוני של תלאווי; מול האצטדיון ניצב פסלו של צ'וחלי.
תארים ופרסים

נבחרת ברית המועצות
אליפות אירופה בכדורגל: 1960
דינמו טביליסי
אליפות ברית המועצות: 1964
שלוש מדליות ארד על מקום שלישי באליפות ברית המועצות: 1959, 1962 (כשחקן), 1969 (כמאמן ראשי)
אישיים
נכלל שלוש פעמים ברשימת 11 המצטיינים של ליגת העל הסובייטית: 1960, 1961, 1962
פסלו של צ'וחלי ליד האצטדיון בתלאווי
דהריה תחתא

| --- | --- |
 טריטוריה:  המנדט הבריטי המנדט הבריטי
 מחוז:  מחוז הגליל
 נפה:  נפת צפת
 שפה רשמית:  ערבית
 תאריך ייסוד:  לפני המאה ה-19
 שטח:  6,773 כולל 2 דונם שטחים ציבוריים דונם עות'מאני (1945)
 סיבת נטישה:  הקרב על צפת במלחמת העצמאות
 תאריך נטישה:  תחילת מאי 1948
 יישובים יורשים:  צפת
 דת:  מוסלמים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ביישוב לשעבר:  350 (1945)
 קואורדינטות:  32°57′47″N 35°29′12″E﻿ / ﻿32.963°N 35.48663889°E﻿ / 32.963; 35.48663889 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צפת מוגדלת) דהריה תחתא(למפת צפת רגילה) דהריה תחתא(למפת הגליל העליון רגילה) דהריה תחתא(למפת הגליל העליון מוגדלת) דהריה תחתא  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
דהריה תחתא (בערבית: الظاهرية التحتا, תעתיק מדויק: אלט'אהריה אלתחתא) היה כפר ערבי קטן דרומית-מערבית לצפת באזור בו נמצאת היום הכניסה המערבית לצפת, ליד שכונות מאור חיים וגני הדר ואזור התעשייה המערבי.
מסורת יהודית מימי האר"י מייחסת את קבר עדינו העצני לכפר. בדהריה תחתא התגוררו במחצית השנייה של המאה ה-19 כ-100-140 נפשות, כולם מוסלמים, שהתפרנסו ממטעי זיתים ומגידולים אחרים שהושקו משני מעיינות
בתקופת המנדט הבריטי היה הכפר שייך מנהלית לנפת צפת. במפקד של 1922 נמנו 212 תושבים בכפר, כולם מוסלמים. במפקד האוכלוסין של 1931 נמנו בכפר 53 בתים מיושבים ב-256 נפשות, כולם מוסלמים. בסקר הכפרים 1945 בארץ ישראל הוערכה אוכלוסיית הכפר ב-350, והוא השתרע על 6,773 דונם.
בעקבות הקרב על צפת במלחמת העצמאות ברחו ממנו כל תושביו והוא נותר נטוש. במשך מספר שנים הוחכרו אדמות הכפר לחוכר פרטי ולאחר מכן הועברו לידי חברת מטעי האומה. בשנות ה-60 הוקמו במקום שכונות חדשות של צפת ואזור התעשייה המערבי של העיר.
הערות שוליים

↑  חיים הלוי הורוויץ, חבת ירושלים, ירושלים תשכ"ד, עמ' צו, באתר היברובוקס
↑  Conder and Kitchener, The survey of western Palestine, page 197
↑  יהושע בן אריה ועמירם אורן, יישובי הגליל ערב מפעל ההתיישבות הציוני, בתוך: ארצות הגליל, כרך א', אוניברסיטת חיפה, 1983, עמ' 327
↑  Census of Palestine 1931. Population of villages, towns and administrative areas, Jerusalem, 1932 באתר ה- Internet Archives , עמוד 106
↑  הדאווי, סקר הכפרים, עמוד 69
↑  י. עברון, עשרת אלפים יהודים וערבי אחד, חרות, 13 באפריל 1951; ישעיהו עשני, צפת לפני מיפנה, דבר, 12 ביוני 1955; הזיהוי של דהריה כדהריה תחתא נובע מהקרבה לוואדי לימון, ולפי ישעיהו עשני, בנתיב פלאי צפת, דבר, 2 באוגוסט 1951
↑  מנחם רהט, ישוקם הרובע העתיק בצפת, מעריב, 20 בדצמבר 1964
מנחם רהט, האופוזיציה ברכה ומיד גם התקיפה, מעריב, 2 בדצמבר 1965
דגל וירג'יניה

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל מדיני ואזרחי
 הונף לראשונה:  31 בינואר 1861
 מוטיבים עיצוביים:  דגל כחול, מוטען בסמל המדינה
דגל מדינת וירג'יניה הוכר בתחילת מלחמת האזרחים האמריקנית ב-31 בינואר 1861. הוא כולל את חותם המדינה על רקע כחול.
הדגל כולל סיסמה לטינית "Sic semper tyrannis" (כך תמיד לרודנים). אמירת הסיסמה מיוחסת למרקוס יוניוס ברוטוס בזמן רצח יוליוס קיסר.
האישה מייצגת את מדינת וירג'יניה. האיש המשתטח מייצג את הרודנות - ראו כתר מצד ימין.
ג'יימי המפטון

| --- | --- |

 לידה:  8 בינואר 1990 (בת 34) פרנקפורט, גרמניה
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מקום מגורים:  אובורן, ארצות הברית
 גובה:  1.73 מטר
 יד חובטת:  ימין
 פעילות כמקצוענית:  2009–הווה (כ־15 שנים)
 סה"כ פרסים שצברה:  1,017,477 דולר אמריקאי 
 יחידים
 מאזן קריירה:  184–113 
 דירוג שיא:  24
 זכיות בטורנירים:  5 (ITF)
 זוגות
 מאזן קריירה:  47–40 
 דירוג שיא:  74
 זכיות בטורנירים:  5 (ITF)
 שיאי גראנד סלאם
 אליפות אוסטרליה הפתוחה:  סיבוב שלישי (2013)
 אליפות צרפת הפתוחה:  שמינית הגמר (2013)
 וימבלדון:  סיבוב שני (2012)
 אליפות ארצות הברית הפתוחה:  סיבוב שלישי (2013)
 
ג'יימי לי המפטון (באנגלית: Jamie Lee Hampton; נולדה ב-8 בינואר 1990) היא טניסאית ילידת גרמניה המשחקת עבור ארצות הברית. דורגה בשיאה במקום ה-24 בסבב ה-WTA. המפטון עוד לא זכתה בתוארי WTA, אך זכתה ב-5 תוארי ITF.
ביוגרפיה

המפטון נולדה בפרנקפורט, גרמניה. אביה היה קצין צבא אמריקאי אשר באותה עת הוצב בגרמניה. זמן קצר לאחר מכן משפחתה עברה לארצות הברית ובגיל 13 עברה לאובורן, העיר שהיא מתגוררת בה כיום. בתור נערה זכתה באליפות ארצות הברית הפתוחה לנוער בזוגות פעמיים.
קריירה מקצועית

את הקריירה המקצוענית שלה החלה המפטון בשנת 2009, בגיל 19.
2011

המפטון פתחה את השנה בטורניר אוקלנד והפסידה בסיבוב הראשון של המוקדמות. באליפות אוסטרליה הפתוחה עברה את המוקדמות אך הפסידה בסיבוב הראשון לאלנה בלטאצ'ה. באינדיאן וולס הצליחה לעבור את המוקדמות אך כבר בסיבוב הראשון הפסידה לסלואן סטיבנס. במיאמי גם כן הצליחה לעבור את המוקדמות וגם ניצחה בסיבוב הראשון את איילה טומלינוביץ' אך בסיבוב השני הפסידה לאנדריאה פטקוביץ'. בשטוטגרט עברה את המוקדמות ובסיבוב הראשון הפסידה לאגניישקה רדוונסקה. באליפות צרפת הפתוחה הגיעה עד הסיבוב האחרון של המוקדמות והפסידה לאלכסנדרה ווזניאק. היא הגיעה עד גמר טורניר ITF בוונקובר אבל הפסידה שנית לאלכסנדרה ווזניאק. היא לא השתתפה בווימבלדון. באליפות ארצות הברית הפתוחה הפסידה בסיבוב הראשון לאלנה בלטאצ'ה. היא הגיעה גם לחצי גמר טורניר ITF בארצות הברית שם הפסידה לרומינה אופרנדי. היא סיימה את השנה בטורניר פניקס בארצות הברית שם הפסידה בסיבוב הראשון למדיסון קיס.
2012

היא פתחה את השנה באוקלנד, עברה את המוקדמות אך הפסידה בסיבוב הראשון למוניקה ניקולסקו. באליפות אוסטרליה הפתוחה עברה את המוקדמות וגם ניצחה את בסיבוב הראשון את מנדי מינלה לפני שהפסידה בסיבוב השני למריה שארפובה. היא הגיעה לחצי גמר ITF במידלנד, ארצות הברית. בממפיס הגיעה עד הסיבוב השני והפסידה לורה דושבינה. באינדיאן וולס נחלה הצלחה גדולה כשהגיעה עד הסיבוב הרביעי (שמינית הגמר) עם ניצחון על ילנה יאנקוביץ'. בשמינית הגמר פרשה במערכה השלישית נגד אגניישקה רדוונסקה. המפטון ניצחה בסיבוב הראשון בצ'ארלסטון את סלואן סטיבנס לפני שהפסידה בסיבוב השני לסמנתה סטוסור. המפטון לא הצליחה בעונת החימר והפסידה בסיבוב הראשון ברולאן גארוס לארנקסטה רוס.
בווימבלדון המפטון ניצחה את דניאלה האנטוחובה בדרך לסיבוב השני שבו הפסידה להת'ר ווטסון. משחקה הבא היה רק באליפות ארצות הברית הפתוחה שם הפסידה בסיבוב הראשון למריון ברטולי. בסיאול הגיעה עד שמינית הגמר ושם הפסידה ליקטרינה מקרובה. בטוקיו גם הגיעה עד שמינית הגמר אך שם ציפתה לה המדורגת 3 בעולם, אגניישקה רדוונסקה שניצחה אותה 6-3 6-4. היא סיימה את השנה בטורניר אוסקה ביפן שם הגיעה עד רבע הגמר והפסידה לסמנתה סטוסור.
2013

היא שוב פתחה את העונה באוקלנד שם הגיעה עד חצי הגמר והפסידה למדורגת 1 בטורניר, אגניישקה רדוונסקה בתוצאה 7-6 7-6. באוסטרליה השיגה את תוצאתה הטובה ביותר בזמן זה כשהגיעה עד הסיבוב השלישי שם אפילו הצליחה לנצח מערכה מול ויקטוריה אזרנקה שהמשיכה וזכתה בטורניר. בממפיס הגיעה עד רבע הגמר ושם הפסידה למרינה ארקוביץ' שהמשיכה וזכתה בטורניר. באינדיאן וולס ניצחה את בת'אני מאתק סנדס ואת סו ווי סייה לפני שהפסידה לאורסולה רדוונסקה. במיאמי הגיעה עד הסיבוב השני והפסידה לקרלה סוארס נבארו. בעונת החימר לא הצליחה ברוב תחרויות ההכנה לרולאן גארוס חוץ מהגעתה לחצי גמר טורניר בריסל. המפטון הפתיעה כשדווקא לאחר עונת החימר הלא מוצלחת שלה השיגה באליפות צרפת הפתוחה את הישגה הגדול בקריירה והגיעה עד שמינית הגמר. בסיבוב הראשון ניצחה את לוסי ספרובה 9-7 3-6 7-6, בסיבוב השני ניצחה את אנה שמידלובה 6-2 7-5, בסיבוב השלישי הדהימה כשניצחה את המדורגת 7 בעולם שהגיעה עד חצי הגמר בשנה שלפני כן, פטרה קביטובה והתוצאה מפתיעה עוד יותר, 7-6 6-1. בשמינית הגמר הפסידה המפטון לילנה יאנקוביץ'. המפטון פתחה את עונת הדשא בטורניר בירגינהאם. לאחר שניצחה בסיבוב הראשון סו ווי סייה הפסידה בסיבוב השני למדיסון קיס. בטורניר הבא השיגה את הישגה הגדול בקריירה לאותה העת. היא שיחקה בטורניר איסטבורן וצלחה את המוקדמות, הדהימה כשניצחה בסיבוב הראשון את המדורגת 1 בטורניר ו-3 בעולם, אגניישקה רדוונסקה. בסיבוב השני ניצחה את סו ווי סייה. ברבע הגמר ניצחה את לוסי ספרובה. בחצי הגמר חוללה סנסציה פעם נוספת כשניצחה את המדורגת 8 בעולם, קרוליין ווזניאקי. בגמר הפסידה לאלנה וסנינה. בווימבלדון הפסידה כבר בסיבוב הראשון לסלואן סטיבנס שהמשיכה עד רבע הגמר. המפטון שיחקה בטורניר סטנפורד והגיעה עד חצי הגמר שם הפסידה לאגניישקה רדוונסקה. בטורונטו וסינסינטי לא הצליחה כשהפסידה בסיבוב הראשון והשני (בהתאמה) ובאליפות ארצות הברית הפתוחה רשמה הישג מרשים כשהגיעה עד הסיבוב השלישי שם הפסידה לסלואן סטיבנס.
מאמן

מאמנה של המפטון הוא טורי האן.
ג'יימי המפטון באליפות ארצות הברית הפתוחה 2011
ג'יימי המפטון בווימבלדון 2012
ג'יימי המפטון ברולאן גארוס 2013
דגל וירג'יניה המערבית

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל מדיני ואזרחי
 קבלת מעמד רשמי:  7 במרץ 1929
 מוטיבים עיצוביים:  דגל לבן, ממוסגר בכחול, מוטען בסמל וירג'יניה המערבית.
דגל וירג'יניה המערבית מהווה סמל המדינה במרכז על רקע לבן ומסביבו פס כחול. הדגל אושר ב-7 במרץ 1929.
סמל המדינה מסמל את העיסוקים המרכזיים ומשאבי טבע של המדינה.
החלק העיקרי של הסמל כולל שם המדינה המדינה ואת המוטו שלה: Montani Semper Liberi ( אנשי ההרים תמיד חופשיים). זוג האנשים - חקלאי וכורה עומדים בצד אבן בה צוין יום הצטרפות המדינה לארצות הברית (20 ביוני 1863). לפני האבן ממוקמים זוג רובים וכובע החירות. הצד התחתון של הסמל מעוטר על ידי רודודנדרון (פרח המדינה).
גאורגיוס הראשון, מלך היוונים

גאורגיוס הראשון, מלך היוונים (ביוונית: Γεώργιος Α΄, Βασιλεὺς τῶν Ἑλλήνων; ‏24 בדצמבר 1845 – 18 במרץ 1913) היה מלך יוון.
ביוגרפיה

גאורגיוס הראשון נולד ב-24 בדצמבר 1845 כנסיך וילהלם, בנו של כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק. בצעירותו הוא שירת כקצין בצי הדני. לאחר שאותון, מלך יוון הודח מכיסאו, נבחר הנסיך על ידי בית הנבחרים היווני, בשנת 1863, להיות ממשיך שושלת המלוכה של יוון. המלך הצעיר למד עד מהרה את השפה היוונית בנוסף לשפת האם הדנית. בשנת 1864 הביא המלך לחקיקת חוקה דמוקרטית ליוון ובמקביל נחתם הסכם לונדון (1864), שסיפח את האיים היוניים ליוון. כן הביא המלך לסיפוח תסליה ואפירוס מהאימפריה העות'מאנית ליוון.
בעת ביקור ברוסיה בשנת 1867 הכיר המלך את הנסיכה אולגה, בת דודו של הצאר הרוסי, ונשא אותה לאשה. לבני הזוג נולדו שמונה ילדים. עם אשתו נהג המלך לשוחח בגרמנית, ועם ילדיו, שחונכו בידי אומנות אנגליות, שוחח באנגלית.
בשנת 1896 פתח המלך את המשחקים האולימפיים הראשונים, שהתקיימו באתונה.
בשנת 1897 הכריז המלך מלחמה על האימפריה העות'מאנית, כדי לעזור לתושבי האי כרתים בהתקוממותם נגד הטורקים. רבים מתושבי האי המוסלמים נטבחו, עד שהמעצמות התערבו וכוננו ממשל עצמי בכרתים בראשות הנסיך גאורגיוס, בנו של המלך.
בשנת 1912 פרצה מלחמת הבלקן הראשונה, שבה זכתה "הליגה הבלקנית", שכללה את יוון, בולגריה, סרביה ומונטנגרו, לניצחונות מכריעים על האימפריה העות'מאנית.
לקראת סיום המלחמה החלו לעבור שטחים נרחבים, בהם היו ריכוזים אתניים של מדינות הליגה, לידי כל אחת מהן וסלוניקי בירת מקדוניה היוונית, הועברה לשליטת יוון והייתה לעיר היוונית השנייה בגודלה.
ב-18 במרץ 1913 ערך המלך גאורגיוס הראשון סיור רגלי בעיר הכבושה, כשהוא מלווה במשמר מצומצם. במהלך הסיור נורה בגבו על ידי מתנקש ומת. המתנקש, אלכסנדרוס שינאס (Alexandros Schinas), נעצר מיד, ללא התנגדות. שמועות שהאשימו את בולגריה בשליחת הרוצח איימו לערער את יציבות הליגה, אך המשטרה מיהרה להודיע כי האיש הוא ממוצא יווני, ואפשר שהוא מעורער בנפשו. לאחר מספר שבועות הרוצח נהרג בנפילה מחלון תחנת משטרה.
את גאורגיוס ירש בנו, קונסטנטינוס הראשון, מלך יוון.
נכדו היה הנסיך פיליפ, דוכס אדינבורו, בעלה של מלכת בריטניה אליזבת השנייה, ונינתו היא סופיה, מלכת ספרד.
משפחתו

ב-27 באוקטובר 1867 התחתן גאורגיוס עם אולגה קונסטנטינובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתם של קונסטנטין ניקולאייביץ', הנסיך הגדול של רוסיה ואלכסנדרה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג, ממנה נולדו לו 8 ילדים:
קונסטנטינוס הראשון, מלך יוון (1868–1923), התחתן עם סופיה, נסיכת פרוסיה
גאורגיוס, נסיך יוון ודנמרק (1869–1957), התחתן עם מארי, נסיכת בונפרטה
אלכסנדרה, נסיכת יוון ודנמרק (1870–1891), התחתנה עם פאבל אלכסנדרוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה
ניקולאס, נסיך יוון ודנמרק (1872–1938), התחתן עם ילנה ולדימירובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה
מריה, נסיכת יוון ודנמרק (1876–1940), התחתנה עם גאורגי מיכאילוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה, ולאחריו התחתנה עם האדמירל פריקלס יואנידיס
אולגה, נסיכת יוון ודנמרק (1880), נפטרה בינקותה
אנדראס, נסיך יוון ודנמרק (1882–1944), התחתן עם אליס, נסיכת באטנברג, ובנו היה הנסיך פיליפ, דוכס אדינבורו
כריסטופורוס, נסיך יוון ודנמרק (1888–1940), התחתן עם ננסי סטיוארט וורת'ינגטון לידס, ולאחריה התחתן עם פרנסואז, נסיכת אורליאן
ג'ורו דאניצ'יץ'

| --- | --- |

 לידה:  4 באפריל 1825 נובי סאד, חבל באצ'קה, ממלכת הונגריה, חלק מהאימפריה האוסטרית - כיום בוויבודינה, סרביה 
 פטירה:  17 בנובמבר 1882 (בגיל 57) זגרב,  ממלכת קרואטיה וסלבוניה,  בממלכת הונגריה, חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית, כיום בקרואטיה 
 מדינה:  סרביה 
 מקום קבורה:  בית הקברות החדש של בלגרד 
 השכלה:  אוניברסיטת וינה  Jovan Jovanović Zmaj Gymnasium (Novi Sad) 
 מעסיק:  אוניברסיטת בלגרד 
 
ג'ורו דאניצ'יץ', או ג'וּרה דאניצ'יץ', שמו בלידה: ג'ורג'ה פופוביץ' (בסרבית קירילית: Ђурa Даничић` באלפבית לטיני: Đuro Daničić או Đura Daničić;‏ 4 באפריל 1825, נובי סאד – 17 בנובמבר 1882, זאגרב) היה בלשן, פילולוג, מתרגם, היסטוריון ומילונאי סרבי, ממגני גישתו של ווק קרג'יץ' בחקר השפה הסרבו-קרואטית.. נמנה עם סגל "הליצאום של נסיכות סרביה" שהיווה את הגרעין להקמת אוניברסיטת בלגרד.
ביוגרפיה > ילדות וצעירות

נולד בשנת 1825 בנובי סאד, בחבל וויבודינה, בשם ג'ורג'ה פופוביץ', כבן הרביעי של כומר אורתודוקסי בשם יובאן פופוביץ' ושל אשתו אנה. התייתם מאביו בשנת 1838 ואמו השקיעה מאמצים רבים כדי לשלוח אותו לבתי הספר. אחרי לימודים בנובי סאד - בגימנסיה הפרבוסלבית (1841-1835) ובתיכון האוונגלי בברטיסלבה (פוז'ון) (1844-1841), בה היה תלמידו של פילולוג הסלובקי ליודוביט שטור. למד אחר כך משפטים בפשט ובאוניברסיטת וינה. בווינה הצטרף לחוג מעריציו הצעירים של ווק קרג'יץ' ועזב את האידאולוגיה הפאנסלאביסטית של שטור לטובת טיפוח השפה הסרבית והכתיב שלה. התחיל לפרסם החל משנת 1845 בשם העט ג'ורו דאניצ'יץ'. זה היה שמו של אחד הפיראטים אוסקוקים מסן שהוזכר בשירה העממית הקרואטית. הוא  עזב את לימודי המשפטים והלך לשמוע את הרצאות המלומד הסלובני פראנץ מיקלושיץ' בנושא השפות הסלאביות. בהשפעתם של ווק קרג'יץ' ושל מיקלושיץ' התעמק  בחקר הפילולוגיה הסלאבית. עד שנת 1852 סייע לקרג'יץ בעריכת המילון של השפה הסרבית.
ביוגרפיה > פעילותו המדעית והחינוכית

בהמשך הפך למורה לשפה הסרבית של הנסיכה יוליה הוניאדי, ארוסתו של הנסיך מיכאילו אוברנוביץ' שפרש עליו את חסותו.
בשנת 1856 התמנה למנהל ספריית העם בבלגרד ונבחר למזכיר של החברה הספרותית הסרבית. ב-1859 התמנה לפרופסור ב"ליצאום של בלגרד" ("בית הספר הגבוה" 'Velika škola').
בשנת 1866 הוזמן לזגרב כדי לשמש מזכיר כללי של האקדמיה היוגוסלבית למדעים ולאמנויות.
החל משנת 1873 התמנה כפרופסור בבתי הספר הגבוהים של בלגרד (Hautes Écoles) שקמו על יסוד הליצאום והפכו לימים לאוניברסיטת בלגרד. ב-1877 חזר לזגרב, בשטח אוסטרו-הונגריה, ומילא תפקיד מפתח בעריכת מילון האקדמיה היוגוסלבית לשפה הסרבו-קרואטית.
דאניצ'יץ' ערך תרגום של התנ"ך לסרבית, לרוב על בסיס טקסטים בגרמנית, ואחר כך בשנת 1847 סייע לווק קרג'יץ בתרגום של הברית החדשה. אחרי רוויזיה, שני התרגומים משמשים עד היום את הכנסייה האורתודוקסית הסרבית.
ב-1847 פרסם דאניצ'יץ' את המסה הפולמוסית "המלחמה על השפה והכתיב הסרביים" שבו התנגד לרעיונות של מילוש סווטיץ', בשמו האמיתי יובאן חאג'יץ', יריבו העיקרי של קרג'יץ',, ותמך בכתיב הפונמי של קרג'יץ'. באמצעות ספרים בתחום הבלשנות ביסס דאניצ'יץ' את הרקע התאורטי של המונחים של קרג'יץ'.
דאניצ'יץ חקר את הספרות הסרבית הקדומה ועריכותיו בכתבי היד הקדומים הן עדיין בשימוש: למשל, Žitije Sv. Save - ההגיורגרפיה של סאבה הקדוש מאת תאודוסוס (1860), Žitija Sv. Simeona i Sv. Save - ה"הגיוגרפיות של סימאון הקדוש ושל סאבה הקדוש" מאת דומנטיאן (1865), האוונגליונים ממנזר ניקולאי הקדוש Nikoljsko jevanđelje ‏ (1864), "חיי המלכים והארכיבישופים הסרבים" - Životi kraljeva i arhiepiskopa srpskih (1866), פרסם בעיתונות המקצועית ספרות אפוקריפית עממית, כמו כך את יצירות נלשקוביץ' ודמיטרוביץ' ואוסף פתגמים סרבים (1871).
ב-1850 נמנה דאניצ'יץ' עם חותמי הסכם וינה לגבי איחוד השפה הסרבית-קרואטית. החותמים האחרים היו מצד הסרבים, ווק קרג'יץ', מצד הקרואטים - איוואן מז'ורניץ', דימיטריה דמטר, סטייפן פיאקוביץ', איוואן קוקולייביץ' ווינקו פאצל, וסלובני אחד - פראנץ מיקלושיץ'.
דאניצ'יץ' אימץ את האידאולוגיה הפאן-יוגוסלבית של התנועה האילירית.
כתביו כונו ""קרואטים או סרבים" כשפורסמו בזאגרב ו"סרבים או קרואטים" כשפורסמו בבלגרד.
בשנת 1866 נבחר לאקדמיה היוגוסלבית למדעים ואמנויות בזאגרב. הוא השתתף בעריכת המילון של האקדמיה הזאת לשפה הסרבית-קרואטית.
הוא מילא תפקיד מפתח בהנחת יסודות הפילולוגיה, הדקדוק, המילונאות ההיסטורית והדיאלקטולוגיה של השפה הסרבית, בהשראת עקרונותיו של ווק קרג'יץ'.
מותו בשנת 1882 גרם להפסקת עבודתו זו והוא הובא לקבורה בבית הקברות מרקו הקדוש בבלגרד, אחר כך כעבור מספר שנים הועבר קברו לבית הקברות החדש.
ביוגרפיה > חייו הפרטיים

מבין 4 אחיו ידועים שמותיהם של שניים:מילוש פופוביץ', עורך העיתונים "Srpske novine" ו -"Vidovdan", ווסיליה פופוביץ'.
פרסים ואותות הוקרה

1863 - חבר בהתכתבות של האקדמיה הרוסית למדעים בסנט פטרבורג
1866 - נבחר כחבר באקדמיה למדעים בזאגרב
נכלל על ידי האקדמיה הסרבית למדעים ולאמנויות בין 100 הסרבים החשובים ביותר.
ספרים

Rat za srpski jezik i pravopis (בודה 1847) (המלחמה על השפה והכתיב הסרבי)
Mala srpska gramatika. (דקדוק סרבי קצר) וינה 1850; הוצאת זאגנר, מינכן, 1983.
Srpska sintaksa -1858 (תחביר סרבי)
Oblici srpskoga jezika - 1863.(המורפמות של השפה הסרבית)
Istorija oblika srpskoga ili hrvatskoga jezika do svršetka XVII vijeka. בלגרד 1874; הוצאת זאגנר, מינכן, 1981.
(תולדות המורפמות בשפה הסרבית או הקרואטית עד שלהי המאה ה-17)
1876 - יסודות השפה הסרבית או הקרואטית
1877 - שורשים בשפה הקרואטית או הסרבית
1882-1880 - מילון קרואטי או סרבי. כרך א' (A-češula)
הטעמות בסרבית
הערות שוליים

1 2  J.Šunje 1993
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260389405171  PLWABN: 9810549491805606  BnF: cb15033926c (data)  GND: 118986686  ISNI: 0000 0001 0902 9537  LCCN: n50039254  NKC: js2006303610  NTA: 068647093  SUDOC: 107974878  Trove: 1255840  VcBA: 495/6469  VIAF: 54429844   WorldCat (עם VIAF): 54429844 
מילון השפה הקרואטית או הסרבית, כרך א, 1882
פסל דיוקן של ג'ורו דאניצ'יץ' במבצר קלמגדן בבלגרד
גיוון אימג'ינג

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 בורסה:  נאסד"ק 
 מייסדים:  גבריאל מירון, חברת אר.די.סי.בע"מ
 תקופת הפעילות:  1998–הווה (כ־26 שנים)
 חברת אם:  Covidien ‏(100%)
 מיקום המטה:  יקנעם עילית 
 משרד ראשי:  יקנעם עילית, ישראל ישראל
 בעלות:  MEDTRONIC
 ענפי תעשייה:  טכנולוגיה רפואית 
 מוצרים עיקריים:  קפסולה אנדוסקופית
 הכנסות:  141.76 מיליון דולר (2009)
 עובדים:  400
  
 www.givenimaging.com
 
קפסולה אנדוסקופית
גיוון אימג'ינג (באנגלית: Given Imaging Ltd) היא חברה בע"מ ישראלית העוסקת בפיתוח, ייצור ושיווק אמצעי בדיקה ויזואלית של מערכת העיכול האנושית.
הטכנולוגיה של החברה מבוססת על מצלמות זעירות הממוקמות בקפסולות הניתנות לבליעה, ליצירת אנדוסקופיה באמצעות גלולה. לגיוון אימג'ינג גלולות לדימות של הוושט, המעי הדק והמעי הגס. בנוסף, פיתחה החברה גלולת RF הבודקת שאין חסימות במעיים העשויות לגרום לגלולת הדימות להיתקע.
היסטוריה

החברה הוקמה על ידי גבריאל מירון וחברת אר.די.סי. בע"מ בינואר 1998 ברכישת בעלות על פטנט רשום של רפא"ל שהוגש על ידי צוות בהובלת ד"ר גבריאל עידן.
גיוון אימג'ינג הייתה החברה הראשונה שפיתחה טכנולוגיה של אנדוסקופיה באמצעות גלולה. לאחר מאמץ פיתוחי של צוותים טכנולוגיים מולטי-דיסיפלינריים פותחה קפסולה ומערכת, ונעשו ניסויים מוצלחים בבעלי חיים ובבני אדם. כבר בשנת 2001 החברה קיבלה אישור CE באירופה ואישור FDA (מנהל המזון והתרופות האמריקאי) למערכת ולגלולה לאיבחון המעי הדק. הגלולה החלה להמכר בשם "PillCam".
החברה הונפקה לראשונה בנאסד"ק באוקטובר 2001, והחלה להיסחר בבורסה בת"א במרץ 2004.
במאי 2009 הודיעה גיוון אימג'ינג שעברה את רף מכירת מיליון הגלולות ברחבי העולם.
בספטמבר 2009 קיבלה גיוון את אישור רשות הבריאות של האיחוד האירופי לשווק את גלולת 2 PillCam Colon כאמצעי לאבחון אי סדירויות פתולוגיות במעי הגס.
בסוף פברואר 2014 הושלמה עסקת רכישה לפיה חברת Covidien (אנ') תרכוש את כל מניותיה של גיוון מידי בעלי המניות הקיימים. הרכישה התבצעה בשיטת מיזוג משולש הופכי. עם תום העסקה הפכה גיוון לחברת בת בבעלות מלאה של קובידיאן, והיא נמחקה הן מהבורסה בתל אביב והן מנאסד"ק. חודשים אחר כך, נמכרה קובידיאן עצמה לחברת מדטרוניק.
משרדי גיוון אימג'ינג ומפעל הייצור שלה נמצאים ביקנעם עילית. יש בבעלותה מפעל ייצור קטן לגיבוי באירופה ומשרדי מכירות באירופה, יפן וארצות הברית.
לקריאה נוספת

גלית חמי וסופי שולמן, להמציא כל בוקר מחדש - סיפורה של החדשנות הישראלית, ידיעות ספרים, 2018, הפרק "גלולה של מיליארד דולר", עמ' 292–295
הערות שוליים

↑  באמצע העשור השני של המאה ה-21, ישנן חברות נוספות, כגון אינטרו מדיק ואולימפוס, המייצרות ומשווקות גלולות לביצוע אנדוסקופיה של המעי הדק.
↑  סופי שולמן, נאסד"ק נפל ב-3.9%; גיוון אימג'ינג זינקה ב-7%, באתר הארץ, 29 באוקטובר 2001
↑  פרטים מזהים לניירות ערך חדשים, פתיחת מסחר ביום 25.3.04, באתר מאי"ה של הבורסה לניירות ערך
↑  Given Imaging Announces One Millionth PillCam® Video Capsule, באתר marketwire,‏ 20 במאי 2009
↑  יורם גביזון, גיוון אימג'ינג קיבלה אישור לשווק באירופה גלולת וידאו למעי הגס, באתר הארץ, 16 בספטמבר 2009
↑  פרטים להשלמת המיזוג, מחיקה מן הרישום למסחר ביום 3.3.14, באתר מאי"ה של הבורסה לניירות ערך
↑  יש עסקה: מדטרוניק רוכשת את קובידיאן ב-42.9 מיליארד דולר, באתר כלכליסט, 16 ביוני 2014