stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יעקב אדרי
הערות שוליים

↑  יעקב אדרי מונה לשר לענייני ירושלים, באתר ynet, 10 ביולי 2006
↑  השר אדרי ירכז את חגיגות עצמאות ה-60, באתר וואלה, 25 בפברואר 2007
↑  ירון דרוקמן וליטל גנה, כל המועמדים, כל הזוכים: תוצאות הבחירות, באתר ynet, 23 באוקטובר 2013
↑   ציוץ של עמית סגל Amit Segal ברשת החברתית אקס (טוויטר), 22 באפריל 2014
↑  אלי סניור, פורסם שם ראש העיר החשוד בקבלת שוחד: "ראש היררכיה עבריינית לכאורה", באתר ynet, 10 בנובמבר 2020
↑  אורלי אלקלעי ודניאל אלעזר, הותר לפרסום: ראש עיריית אור עקיבא יעקב אדרי נחשד באונס ובעבירות אלימות, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 25 בנובמבר 2020
עמיר קורץ, הותר לפרסום: ראש עיריית אור עקיבא יעקב אדרי חשוד גם באונס וסחיטה באיומים, באתר כלכליסט, 25 בנובמבר 2020
↑  עמיר קורץ, המשטרה: יש תשתית ראייתית להעמיד לדין את השר לשעבר יעקב אדרי בעבירות שוחד, באתר כלכליסט, 24 ביוני 2021
↑  גלעד מורג, לקח שוחד, שיבש חקירה ותקף אישה: ראש העיר אור עקיבא הואשם - והתפטר, באתר ynet, 20 במרץ 2023
| השרים לענייני ירושלים ומורשת בממשלות ישראל |
| --- | --- | --- |
| השרים לענייני ירושלים (1990–2005) | יצחק שמיר • יצחק רבין • שמעון פרס • בנימין נתניהו • חיים רמון • אליהו סויסה • אריאל שרון • אליהו סויסה • נתן שרנסקי |  |
| השרים לענייני ירושלים רבתי (2005–2013) | צחי הנגבי • יעקב אדרי • רפי איתן • בנימין נתניהו |  |
| השרים לירושלים והתפוצות (2013–2015) | נפתלי בנט |  |
| השרים לירושלים ומורשת (2015–2023) | זאב אלקין • רפי פרץ • זאב אלקין • עמיחי אליהו |  |
| השרים לירושלים ומסורת ישראל (2023 ואילך) | מאיר פרוש |  |
| השרים למורשת (2023 ואילך) | עמיחי אליהו |  |
ז'אק דרוז'י

| --- | --- |

ז'אק דרוז'י   תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  24 ביולי 1925 ניי-סיר-סן, צרפת 
 פטירה:  30 באוקטובר 1997 (בגיל 72) ניי-סיר-סן, צרפת 
 שם לידה:  Jacques Julien Weitzmann 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  בית הקברות מונפרנאס 
 שם עט:  Jacques Derogy 
 מקום לימודים:  lycée du Parc, תיכון הנרי הרביעי, תיכון ז'אנסון-דה-סאי, הפקולטה לאמנויות של פריז 
 שפות היצירה:  צרפתית 
 
זאק דרוז'י (בצרפתית: Jacques Derogy;‏ 24 ביולי 1925 – 30 באוקטובר 1997, פריז) היה סופר ועיתונאי יהודי-צרפתי, מחלוצי העיתונות החוקרת בצרפת, וראש מחלקת המחקר של שבועון החדשות "ל'אקספרס" (L'Express). ראה בז'אן-פול סארטר את מורו המחשבתי.
קורות חיים

נולד בשנת 1925 בשם ז'אק ויצמן למשפחה יהודית מתבוללת שמוצאה היה מיהודי האפיפיור. במהלך מלחמת העולם השנייה הצטרף לתנועת ההתנגדות הצרפתית כמחאה על חקיקת חוקים כנגד יהודים וזרים, על ידי משטר וישי. עם התחלת עבודתו העיתונאית בחר בשם העט "דרוז'י".
ביולי 1947 נשלח דרוז'י מטעם העיתון הפריזאי השמאלני "פראן טירר" אל נמל "פורט דה בוק" שבחופה הדרומי של צרפת, כדי לסקר את גירושם של מעפילי ספינת אקסודוס. המפגש של העיתונאי הצעיר, היהודי המתבולל, עם בני עמו הכלואים באוניות הבריטיות שסיפונן עטור גדרות תיל, גרם לו להפסיק להתנגד לציונות ולכתוב את ספרו "פרשת אקסודוס באור חדש". ספר זה זכה בשנת 1970 בפרס "אוז'ורדואי" הניתן מדי שנה בצרפת, לספר שנושאו מדיני או פובליציסטי.
כתב גם ב"האנושות" ביטאונה של המפלגה הקומוניסטית הצרפתית, ידוע מחקרו הרציני בנושא ההפלות הבלתי חוקיות בצרפת.
בין השנים 1959–1987 עבד דרוז'י כעיתונאי בשבועון הנפוץ ל'אקספרס, שם הוא התפרסם בזכות החקירות העיתונאיות הרבות שלו, שלעיתים קרובות נערכו בצוותא עם העיתונאי ז'אן מארי פונטאו.
דרוז'י נפטר בגיל 72 ממחלת הסרטן ונקבר בפריז בבית הקברות מונפרנאס. השבועון ל'אקספרס, בו עבד 25 שנים הקים קרן על שמו, המעניקה פרסים לעיתונאים חוקרים מצטיינים.
ספריו

Les secrets du ballottage: le récit, heure par heure, de la course à l’Elysée (avec Jean-François Kahn), [Paris]: Fayard, [1966].
Les deux exodes (avec Edouard Saab), Paris: Denoël, 1968.
La loi du retour: la secrète et véritable histoire de l’Exodus, [Paris]: Fayard., 1970, c1969.
Israël, la mort en face (avec Jean-Noël Gurgand), Paris: R. Laffont, 1975.
Cent mille juifs à la mer, Verviers, r. de Limbourg 65: Marabout, [1976].
Histoire secrete d’Israel, 1917-1977 (avec Hesi Carmel), [Paris]: O. Orban, 1978.
Israel connection: la première enquête sur la mafia d’Israël, [Paris]: Plon, c1980.
Le cas Wallenberg (Enquete de Fred Kupferman et Ariane Misrachi), Paris: Editions Ramsay, 1980.
Enquête sur trois secrets d’État (avec Jean-Marie Pontaut; avec la collaboration d’Alain Louyot), Paris: R. Laffont, 1986.
Israel ultra-secret (avec Hesi Carmel), Paris: R. Laffont, 1989.
Bonaparte en Terre sainte (avec Hesi Carmel), [Paris]: Fayard, 1992.
Le siècle d’Israël: les secrets d’une épopée, 1895-1995 (avec Hesi Carmel), [Paris]: Fayard, 1994.
Raoul Wallenberg, le juste de Budapest (avec la collaboration de Fred Kupferman et Ariane Misrachi), [Paris]: Stock, 1994.
Ils ont tué Rabin: enquête sur une mort annoncée (avec Hesi Carmel; [publié sous la direction de Charles Ronsac]), Paris: R. Laffont, 1996.
Une ligne de chance: autobiographie interrompue (postface de Françoise Giroud), Paris: Fayard, 1998.
ספריו > ספרו שתורגם לעברית

פרשת אקסודוס באור חדש (תורגם מצרפתית בידי צבי ארד), תל אביב: עם עובד, תשל"ב.
הנס שטרן

| --- | --- |

 לידה:  1 באוקטובר 1922 גרמניה קלן, גרמניה 
 פטירה:  26 באוקטובר 2007 (בגיל 85) ריו דה ז'ניירו, ברזיל 
 מדינה:  ברזיל ברזיל
 מספר צאצאים:  4 
 
הנס שטרן (בגרמנית: Hans Stern;‏ 1 באוקטובר 1922 – 26 באוקטובר 2007) היה צורף ואיש עסקים ברזילאי-יהודי יליד-גרמניה. מייסד חברת תכשיטי היוקרה "ה. שטרן", שזכה על ידי התקשורת לכינוי "המלך של אבני החן הצבעוניות".
קורות חיים

שטרן נולד באסן שבגרמניה למשפחה יהודית. בעקבות פוגרום ליל הבדולח (1938), כשהיה בן 17, משפחתו נאלצה להגר עמו לריו דה ז'ניירו שבברזיל.
קריירה

שטרן החל את הקריירה שלו בתעשיית האבנים כשהחל בעבודתו בחברת "קריסטאב" שייצאה אבני חן ומינרלים יקרים מברזיל. כחלק מעבודתו נסע שטרן למדינת המחוז מינאס ז'ראיס, שם למד להכיר את הכורים המקומיים, ואת האבנים היקרות שנמכרו באזור, שכללו טופז, טורמלין ואחלמה. הוא התעניין באבנים הבוהקות והחליט לקדם אותן לזירה הבינלאומית תוך התמקדות בטיילים זרים, וכך הוליד תעשייה חדשה.
בשנת 1945 הקים שטרן את חברת ה. שטרן במטרה לשווק את אבני החן הברזילאיות. באותה התקופה לא היה שוק משמעותי לאבני חן מברזיל, אולם החברה שלו הפכה בסופו של דבר לאימפריית תכשיטים רב-לאומית. בזמן ששטרן צבר לקוחות וזכה לאמון של השוק, הוא הכשיר מספר רב של תכשיטנים ברזילאים צעירים. הוא הניע את תעשיית הצורפות הברזילאית לעמוד בסטנדרטים בינלאומיים. בנוסף, שטרן יצר תעודת אחריות בינלאומית למוצריו והציע סיורים בבית המלאכה שלו כדי להציג את תהליך היצירה והפקת התכשיטים ביושר ובשקיפות. אחת ממטרותיו העיקריות הייתה לשכנע את המכונים הבינלאומיים לגמולוגיה שיתקנו את ההגדרה הישנה של אבני חן כאבן "חצי יקרה", ל"אבני חן צבעוניות".
הבוטיקים הבינלאומיים הראשונים של שטרן הופיעו בשנות ה-70 בפרנקפורט, ליסבון וניו יורק. במשך עשורים רבים התמקדה החברה ביצירת אבני החן הצבעוניות, אף על פי ששטרן גם זכה במספר פרסים בינלאומיים עבור יהלומים ופרסים אחרים לעיצובים אוונגרדיים של יהלומים.
בשנת 2003 הופיעה החברה לראשונה ביריד התכשיטים והשעונים בבזל, שווייץ. בעקבות היריד הוא הצליח להקים רשת של אנשי קשר ושותפויות ברחבי אירופה, ארצות הברית והמזרח התיכון והוסיף עוד 150 נקודות מכירה של הרשת בחנויות כלבו וחנויות מיוחדות.
נכון לסוף 2007, יש כ-160 חנויות הנמצאות בבעלות המשפחה ומופעלות ב-13 מדינות, ו-150 חנויות בתוך חנויות ב-19 מדינות נוספות. תכשיטיו נמכרים בחנויות יוקרה בערים רחוקות מברזיל, כדוגמת פריז, מוסקבה, מקסיקו סיטי, ותל אביב.
חיים אישיים

שטרן נפטר בגיל 85 ב-26 באוקטובר 2007, בריו דה ז'ניירו. הוא אושפז במשך ימים לפני פטירתו. הוא הותיר אחריו את אשתו, רות, אותה נשא לאשה בשנת 1958. יחד נולדו לזוג ארבעה בנים: רוברטו, ריקרדו, רונאלדו ורפאל. בנו הבכור רוברטו משמש כמנכ"ל הנוכחי של החברה.
ראו גם

חברת ה. שטרן
הערות שוליים

↑  HANS STERN, 'KING OF COLORED GEMS,' PASSES AWAY AT 85, באתר diamondintelligence (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 130599999  ISNI: 0000 0000 2634 8321  LCCN: n2019251403  VIAF: 18336305   WorldCat (עם VIAF): 18336305
טרה (מיתולוגיה)

| --- | --- |

 תרבות:  דת רומא העתיקה 
 אלים מקבילים:  דמטר, גאיה
 אחים:  אופס 
 בן או בת זוג:  קיילוס 
 צאצאים:  אופס, Fama, סטורן 
 
טֶרָה או טֶלוּס (בלטינית: Terra או Tellus) הייתה אלת האדמה או ההאנשה של האדמה במיתולוגיה הרומית.
האלה כונתה Terra Mater או Tellus Mater (בלטינית "אמא אדמה" - כאשר "מאטר" הוא תואר כבוד אשר הוענק לאלות רבות. הביטוי "אמא אדמה" הגיע בעקבות זאת לשפות מודרניות רבות, וגם לשפה העברית).
היסוד הכימי טלוריום שהתגלה בשנת 1798 על ידי מרטין היינריך קלפרות' נקרא על שם האלה.
בדת הרומית פולחנה של האלה כלל תפילות למניעת רעידות אדמה, וכן תפילות ליבול חקלאי מוצלח (שנעשו לצד תפילות לאלה קרס - אלת החקלאות)
פולחן

חגה של האלה נקרא פורדיקידיה (Fordicidia) או הורדיקידיה (Hordicidia), ונחוג מדי שנה ב-15 באפריל. הפולחן כלל קורבן של פרה הרה, ובוצע על ידי הפונטיפקס מקסימוס (הכהן הראשי) והבתולה הוסטלית. אפרה של עובר פרה זו נשמר על ידי הבתולות הוסטליות ושימש לטיהור בפסטיבל הפריליה.
חג נוסף של אלה זו נחוג בסוף החורף ונקרא סמנטיבאה. חג זה נחוג ב-24 בינואר מדי שנה, כאשר חלקו השני של החג נערך שבוע לאחר מכן והוקדש לקרס.
מקדש של לאלה טרה הוקם על גבעת אסקווילינו ברומא בשנת 268 לפנה"ס.
בתרבות המודרנית

בספרות מדע בדיוני נעשה שימוש רב בשמה של האלה כשמו של כדור הארץ, זאת בהתבסס על כתבים אסטרונומיים בלטינית שעשו שימוש זה. פיליפ ק. דיק השתמש במונח "טרן" בספרו ואילו בשם "טלוס" נעשה שימוש בספריהם של ק.ס. לואיס (בטרילוגיית החלל), אדוארד אלמר סמית' (בסדרת העדשאי) ורוברט היינליין.
טבעת נישואין

חתן עונד לכלה טבעת נישואים
טבעת נישואין היא טבעת שאותה עונד החתן לכלה בטקס הנישואין (הוא החתונה) בדתות וחברות רבות. ישנן דתות וחברות שבהן נהוג שגם הכלה עונדת לחתן טבעת נישואין.
ביהדות > לכלה

לפי ההלכה, את הקידושין, שהם אקט של קניין, ניתן לערוך בשלוש דרכים: בכסף, בשטר ובביאה (מסכת קידושין דף ב עמוד א). בעבר, קידושין בטבעת היו נתונים במחלוקת בין מנהג ארץ ישראל לבין מנהג בבל, שהתנגד לקידושין בטבעת. אולם, כיום מקובל לערוך את הקידושין בשווה כסף, ולמעשה באופן בלעדי באמצעות טבעת. טבעת הנישואין המקובלת ביותר היא טבעת זהב או כסף ללא שילוב אבני חן או אלמנטים נפרדים.
מטרת העיצוב הפשוט של טבעת הקידושין ביהדות היא שהכלה תוכל להעריך נכון את שווי הטבעת. הנימוק הוא שאם הכלה תחשוב שהטבעת שווה יותר מערכה האמיתי יש חשש שרק מתוך מחשבה זו הסכימה להינשא, ויהיו אלה נישואי טעות. הרמ"א גם כתב שכיסוי פני "הכלות הצנועות" בהינומה בשעת החופה מונע אותן מלדקדק בטיב הטבעת. נהוג להשתמש בטבעת פשוטה, אך גם טבעת מעוטרת ומשובצת אבנים טובות אפשרית, וזאת בתנאי שהכלה תדע שהיא מתקדשת בטבעת אשר שווה לפחות פרוטה (כ-10 אגורות). ישנם מספר מנהגים להגדרת קישוט כבעייתי. המחמירים ביותר אוסרים על עיטור ואפילו על חריטה. המקלים ביותר מקפידים שהטבעת כולה תהיה מאותו חומר ובלי אבן יקרה; זאת גם כשיש עיצובים בטבעת. יש הנוהגים שבמסיבת השידוכים מעניקה אם החתן לכלה טבעת משובצת ומעוטרת. יש הנוהגים על פי הקבלה לתת טבעת קידושין עשויה כסף שצורתה עגולה מבפנים ורבועה בהיקפה החיצוני. השימוש בכסף נעשה משום שהוא מסמל את ספירת החסד.
על הטבעת להיות שייכת לחתן ומקובל שלא לשלם על הטבעת בכרטיס אשראי או בהמחאה אלא רק בכסף מזומן, כדי שלא יהיה מצב שהמוכר עדיין לא קיבל את התשלום, ואז עלול להתעורר ספק אם הטבעת אכן שייכת לחתן. יש פוסקים הסבורים שעל עורך החופה לוודא שהטבעת שנרכשת לעיתים על ידי ההורים הוקנתה לחתן כהלכה.
במהלך החופה, כאשר מבצעים את הקידושים, נהוג לענוד את הטבעת על האצבע המורה ולאחר מכן להעביר אותה לקמיצה ביד שמאל.
ביהדות > לחתן

ביהדות האורתודוקסית אין נתינת טבעת מקבילה על ידי הכלה במשמעות של קידושין. עם זאת, רבנים אורתודוקסיים רבים מאמצים את המנהג לפיו האישה מעניקה טבעת במתנה לגבר תחת החופה לאחר טקס הקידושין, תוך הבנה שמדובר במתנה ולא בקידושין. עם זאת יש גם רבנים שאוסרים על הכלה לתת טבעת לחתן במעמד החופה, כדי למנוע מראית עין של קידוש החתן. מביניהם יש המסכימים על הענקת טבעת בחדר הייחוד או במועד מאוחר יותר. בחתונות המתקיימות בתנועות הקונסרבטיבית והרפורמית מקובל לקיים קידושין הדדיים בטבעת וכך גם בחתונות פרטיות רבות.
ישנם גברים העונדים טבעת כסמל להיותם נשואים. בציבור הדתי יש כאלה המתנגדים לנוהג זה, ורואים בטבעת הנישואים תכשיט המיוחד לנשים, ובענידתה על ידי גברים מנהג של גויים. הרב משה פיינשטיין פסק "ואף שאולי מכוער הוא ליראי ה', אין לאסור לכאורה לענ"ד". מאידך, יש רבנים המעודדים גברים המצויים בחברת נשים, לענוד טבעות נישואים בשביל לסמן שהם נשואים.
בדתות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ראו גם

טבעת אירוסין
הערות שוליים

↑  "חלוף מנהגים", אות כה
↑  כך פסק הרמ"א (שולחן ערוך, אבן העזר, סימן כ"ז, סעיף א'), על פי תיקוני זוהר (תיקון ה).
↑  הלכה ג - קניין הקידושין | פרק ד - קידושין וכתובה | פניני הלכה - הרב אליעזר מלמד, באתר פניני הלכה
↑  שו"ע אבן העזר סימן לא סעיף ב בהגהת הרמ"א
↑  הלכה ד - פרטי הלכות הקידושין | פרק ד - קידושין וכתובה | פניני הלכה - הרב אליעזר מלמד, באתר פניני הלכה
↑  שו"ת "אגרות משה", חלק ז', ל"ב, ב' (באתר HebrewBooks).
↑  חנן גרינווד, ‏פסק הלכה חדש: ראוי שלגבר העובד בסביבה מעורבת תהיה טבעת נישואין,  באתר כיפה, 6 במאי 2015
טבעות נישואין סטנדרטיות, מזהב
טבעות נישואין מזהב, זו של החתן עם טביעת אצבעה של הכלה וזו של הכלה עם טביעת אצבעו של החתן
קוסייר (סוריה)

ערך זה עוסק בעיר בסוריה. אם התכוונתם לעיר במצרים בשם זהה, ראו .
| --- | --- |

העיירה קוסייר, יולי 1930, בתצ"א של צבא הלבנט
 מדינה / טריטוריה:  סוריה סוריה (דה יורה)    האופוזיציה הסורית (דה פקטו)
 מחוז:  מחוז חומס
 נפה:  נפת אל-קוסייר
 גובה:  540 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  46,772 (2012)
 קואורדינטות:  34°30′43″N 36°34′35″E﻿ / ﻿34.511944°N 36.576389°E﻿ / 34.511944; 36.576389
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סוריה מוגדלת) דמשק חלב חומס לטקיה חמה דיר א-זור אל-חסכה א-רקה הים התיכון  ישר. לבנון ירדן עיראק טורקיהקוסייר(למפת סוריה רגילה) דמשק חלב חומס לטקיה חמה דיר א-זור אל-חסכה א-רקה הים התיכון  ישר. לבנון ירדן עיראק טורקיהקוסייר  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
קוסייר (בערבית: القصير; בתעתיק מדויק: אלקציר) היא עיר במערב סוריה הנמצאת במחוז חומס. העיר שוכנת כ-35 ק"מ מדרום לחומס באזור הררי, בגובה 540 מטר מעל פני הים, המשקיף על גבול סוריה-לבנון. מיקומה של העיר, על הדרך שבין הבירה דמשק לחוף הים התיכון ובסמוך לגבול סוריה-לבנון, מקנה לה חשיבות אסטרטגית.
היסטוריה

קוסייר היא העיר הקרובה ביותר לחומות העיר העתיקה קדש, הידועה בזכות קרב קדש שנערך בסמוך לה בשנת 1274 לפנה"ס. הגאוגרף המוסלמי יאקות אל-חמאווי ביקר בעיר בתחילת המאה ה-13, בתקופת שלטון השושלת האיובית, וציין כי בעיר קיים חאן גדול המוקף בגנים.
בשנת 1832, בתקופת כיבוש מוחמד עלי, מפקד הכוחות אבראהים פאשא התארח בעיר. לאחר נסיגת הכוחות המצרים נותרו מספר משפחות מצריות בעיר אשר מצאו בה מזג אוויר נוח ואפשרות לפיתוח חקלאי.
העיר בעת מלחמת האזרחים בסוריה

חלק מתושבי העיר השתתפו במלחמת האזרחים בסוריה והתקוממו נגד משטרו של בשאר אל-אסד. אל העיר נמלטו אף עריקים מצבא סוריה. בתקופה שבין פרוץ מלחמת האזרחים, באפריל 2011, לבין 13 בפברואר 2012, נהרגו בעיר למעלה מ-70 תושבים. מאז נובמבר 2011 נתונה העיר למצור של צבא סוריה. ב-13 בפברואר 2012 השתלטו כ-400 חיילים ואנשי מליציות התומכות בשלטון על בית החולים המרכזי בעיר ובניין העירייה. בניין העירייה הפך למטה כוחות הצבא בעיר. מאותה עת החלו צלפים יורים ברחובות וחיי העיר שותקו למעשה. ב-9 ביולי 2012 השתלטו כוחות צבא סוריה החופשית על בניין העירייה והרסו אותו במטרה למנוע בו שימוש עתידי למטרות צבאיות. החל מחודש יולי הייתה העיר בשליטה של כוחות צבא סוריה החופשית למעט בית החולים ומספר עמדות שליטה סביב העיר. ב-4 באפריל 2013 פתח צבא סוריה במתקפה בקוסייר במטרה להשתלט על העיר ועל הכפרים הסמוכים לה. הקרבות בעיר ובסביבותיה, שבהם השתתפו גם לוחמי חזבאללה, נמשכו למעלה מחודשיים, ובסופם השתלט צבא סוריה על העיר. ב-8 בדצמבר 2024 הכריזו המורדים הסורים על כיבוש העיר קוסייר.
נתונים דמוגרפיים

בשנת 1970 חיו בקוסייר 9,240 תושבים. בהתאם לנתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של סוריה בשנת 2004 היו בעיר 29,818 תושבים. בשנת 2011 העריך ה-BBC כי בעיר חיים כ-40 אלף תושבים. נכון לחודש מאי 2013 חיו בעיר כ-25,000 אזרחים.
הערות שוליים

↑  האלא ג'אבר, כך כבש חיזבאללה את קוסייר עבור אסד, באתר nrg‏, 10 ביוני 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1166328333  SUDOC: 204593735
חלב עמיד

חלב עמיד הנמכר ביפן בבקבוק זכוכית
מערכת של חברת " טטרה פאק" ליצירת חלב עמיד
חלב עמיד הוא חלב אשר עבר תהליך עיקור (סטריליזציה), המעניק לו חיי מדף ארוכים במיוחד. במהלך העיקור מושמדים מרבית החיידקים המצויים בחלב.
ערך תזונתי

חלב רגיל עובר פסטור בטמפרטורה של 63 מעלות למשך 30 שניות, או 71 מעלות למשך 15 שניות, ומיד מקורר; תהליך זה משמיד את רוב החיידקים המצויים בו, אך שומר על ערכים תזונתיים. לעומתו, חלב עמיד עובר עיקור - מחומם לטמפרטורה של 150 מעלות למשך 3 שניות, ומיד מקורר. תהליך זה משמיד 99.9% מהחיידקים ומהנבגים בחלב, אך עלול לפגום בערכים התזונתיים שלו, בשל שינויים שעוברים החלבונים בעת החימום. חלב עמיד נשמר ללא קירור במשך חודשים מבלי להתקלקל.
מבחינה קלורית, חלב עמיד זהה לחלב מפוסטר רגיל. עם זאת, בעוד שבחלב מפוסטר יש 9 מיקרוגרם חומצה פולית ב-100 גרם, בחלב עמיד יש רק 1 מיקרוגרם ל-100 גרם,
וכן קיים אובדן חלקי בערכים של ויטמין B12, ויטמין C ו-ויטמין B1‏.
טכנולוגיה

הטכנולוגיה לייצור חלב עמיד נקראת UHT ‏ (Ultra-high temperature processing) או ultra-pasteurization. היא בעיקר משמשת ליצירת חלב עמיד אך בין השאר גם למיצי פירות עמידים, שמנת עמידה, חלב סויה עמיד ויין עמיד. את הטכנולוגיה פיתחה חברת טטרה פאק השוודית בשנות ה-60 של המאה ה-20 והיא זכתה להצלחה בכל העולם.
פופולריות

בישראל החלה חברת תנובה להקים פס ייצור לחלב עמיד במחלבת רחובות בשנת 1977. בתחילת שנות ה-80 זכה החלב לפופולריות, מאחר שהיה זול יותר מחלב מעוקר ושווק באריזת קרטון נוחה. בשנת 1997, בעקבות פרשת הסיליקון בחלב, השקיעה תנובה כחצי מיליון דולר בהפקת פרסומת לחלב עמיד, שצולמה בתחנת החלל מיר, זו הייתה הפעם הראשונה מעולם שפרסומת צולמה בחלל.
החלב העמיד מצליח מאוד באירופה – 7 מ-10 אירופאים שותים אותו דרך קבע. למעשה, במדינות חמות כדוגמת ספרד, הוא מועדף בשל העלויות הגבוהות של שינוע חלב טרי.
| מדינה | אחוז |
| --- | --- |
בלגיה בלגיה: 96.7
ספרד ספרד: 95.7
צרפת צרפת: 95.5
פורטוגל פורטוגל: 92.9
קרואטיה קרואטיה: 73
צ'כיה צ'כיה: 71.4
גרמניה גרמניה: 66.1
שווייץ שווייץ: 62.8
טורקיה טורקיה: 53.1
איטליה איטליה: 49.8
פולין פולין: 48.6
סלובקיה סלובקיה: 35.5
הונגריה הונגריה: 35.1
אוסטריה אוסטריה: 20.3
הולנד הולנד: 20.2
אירלנד אירלנד: 10.9
בריטניה בריטניה: 8.4
שוודיה שוודיה: 5.5
נורווגיה נורווגיה: 5.3
פינלנד פינלנד: 2.4
ישראל ישראל: 2 (נכון לשנת 2018)
יוון יוון: 0.9
דנמרק דנמרק: 0
ראו גם

חלב
פסטור
שימור מזון
חיי מדף
הערות שוליים

↑  "Taste for a cool pinta is a British Tradition". The Times. נבדק ב-2008-04-03.
↑  GREG MORAGO. "UHT: MILKING IT FOR ALL IT'S WORTH". Hartford Courrant. נבדק ב-2008-04-03.
↑  "תנובה" תשקיע 250 מיליון ל"י ב"היפר-שוקים" ובמחלבות, דבר, 30 בנובמבר 1977
↑  חלב עמיד  זול יותר מחלב מעוקר, דבר, 27 במרץ 1980
↑  ורד שרון-ריבלין, ‏תנובה השקיעה כחצי מיליון דולר בהפקת סירטון החלב בחללית "מיר", באתר גלובס, 24 באוגוסט 1997
↑  Solomon. Zaichkowsky, Polegato.Consumer Behavior: Pearson, Toronto. 2005. pg 39
↑  "Without prejudice". Dairy Industries International. אורכב מ-המקור ב-2009-07-09. נבדק ב-2008-04-03.
↑  Elliott, Valerie (2007-10-15). "The UHT route to long-life planet". London: Times Online. נבדק ב-2008-03-01.
↑  "Udio trajnog mlijeka veći od 70%". Ja Trgovac. נבדק ב-2010-03-05.
↑  מועצת החלב - שנתון 2018, באתר halavi.org.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4187146-7
משהו ישן, משהו חדש

מטבע של שישה פני מהתקופה הוויקטוריאנית, הושם באופן מסורתי בעקב נעלה השמאלית של הכלה ביום חתונתה.
"משהו ישן, משהו חדש" ("something old, something new") – תחילתו של מזמור מסורתי מהתקופה הוויקטוריאנית, "משהו ישן, משהו חדש, משהו שאול, משהו כחול, ומטבע של שישה פני בנעל הכלה". השורה האחרונה בפזמון זה פחות מוכרת.
פזמון זה מתאר, לפי האמונה העממית, מה אמורה ללבוש או לענוד כלה ביום חתונתה, על מנת שיהיה לה מזל טוב.
מילות הפזמון באנגלית:
לכל אחד מהפריטים תפקיד. הפריט החדש מציין את שמחת הנישואין ותחילת חיים חדשים. הפריט הישן אמור לספק הגנה ויציבות לתינוק שיבוא. הפריט השאול מאישה אחרת, שהייתה כלה בעבר וכיום היא אם לילדים, אמור לספק פוריות, והצבע הכחול הוא סימן לנאמנות. המטבע הכסוף של שישה פני הוא סמל לשגשוג כלכלי. שילוב כל חמשת הפריטים משמש גם כלחש הגנה נגד עין הרע שאולי נעשתה לזוג על ידי מחזרים מתוסכלים מהעבר.
בפולקלור

מדובר בפזמון ישן שמקורו אינו ידוע, ומוזכר בטקסטים כבר במאה ה-19. ניתן למצוא את הפולקלור למשל בטקסט משנת 1898, המתאר את אותו פזמון:
In this country an old couplet directs that the bride shall wear: "Something old, something new, Something borrowed, something blue." "The something blue" takes, I am given to understand, usually the form of a garter, an article of dress which plays an important part in some wedding rites, as, for instance, in the old custom of plucking off the garter of the bride. "The something old" and "something blue" are devices to baffle the Evil Eye. The usual effect on the bride of the Evil Eye is to render her barren, and this is obviated by wearing "something borrowed", which should properly be the undergarment of some woman who has been blessed with children: the clothes communicate fertility to the bride.
בתרגום חופשי:
במדינה זו מזמור ישן נושן, המורה לכלה מה לענוד ביום כלולותיה: "משהו ישן, משהו חדש, משהו שאול, משהו כחול." הדבר החדש הוא לרוב בירית, פריט לבוש שממלא תפקיד טקסי חתונה. "משהו ישן" ו"משהו כחול" מסירים מהכלה עין הרע שעלולה לגרום לה לעקרות. בלבישת "משהו שאול", אמור להיות בגד תחתון של אישה שהתחתנה בעבר והתברכה בילדים, ולכן יעניק פריון לכלה.
הגרסה הכתובה המוקדמת ביותר המזכירה אמונה זו היא בציטוט של שתי השורות הראשונות מהפזמון בסיפור הקצר "Marriage Superstitions, and the Miseries of a Bride Elect" שהתפרסם במגזין סנט ג'יימס בשנת 1871, כשהדוברת אומרת "ביום החתונה אני חייבת ללבוש משהו חדש, משהו שאול, משהו כחול.'"
הגרסה המודפסת הראשונה לפזמון כולו, מופיעה בעיתון משנת 1876, שדיווח על חתונה שבה "הכלה לבשה, על פי המנהג העתיק, משהו ישן ומשהו חדש, משהו שאול ומשהו כחול."
התוספת "ומטבע של שישה פני בנעלה" היא כפי הנראה תוספת מאוחרת יותר למזמור, אף היא מהתקופה הוויקטוריאנית. היא משלימה את המנהג העממי שהיה קיים אז. לפי אותה אמונה, יש לשים את המטבע מתחת עקבה של הכלה בנעל השמאלית.
תיעוד נוסף של אמונה זו מהמאה ה-19, נמצא למשל בטקסט משנת 1894, באירלנד, שם יוחס המנהג לפולקלור של מחוז מונאהן.
שימוש בחמשת הפריטים על ידי כלה ביום חתונתה, הוא מנהג פופולרי אף כיום, בבריטניה ובארצות הברית.
דוגמאות מפורסמות

בשנת 2011, בחתונת הנסיך ויליאם וקתרין מידלטון, ענדה הכלה:
משהו ישן - תחרה של קריקמרקרוס.
משהו חדש - זוג עגילי יהלומים שהוכנו לאירוע באופן מיוחד על ידי התכשיטן Robinson Pelham, וניתנו לה על ידי הוריה.
משהו שאול - נזר יהלומים שנעשה על ידי קרטייה שנרכש עבור המלכה האם, ואשר לאחר מכן ניתן למלכה אליזבת השנייה ביום הולדתה ה-18
משהו כחול - סרט קטן שנתפר לחלק הפנימי של השמלה
בשנת 2018, בחתונת הנסיך הארי ומייגן מרקל, לא נצפה פריט כחול חיצוני בהופעתה של הכלה מייגן, דוכסית סאסקס בטקס הנישואים. העיתונות הצהובה בבריטניה קיימה דיונים ערים בשאלה, האם ה"כחול" שנבחר הוא צבע מדיו הכחולים של הנסיך הארי, או שמא היא ענדה דבר מה כחול מוסתר.
בתרבות הפופולרית > ספרות

עד שנת 1905, הגיעו המזמור והמנהג לארצות הברית, כמצוין ברומן Purple and Fine Linen מאת אמילי פוסט.
סיפור הקומיקס "ספיידרמן: רגע אחד בזמן" מחולק לארבעה חלקים הנקראים על סמך ארבע השורות העיקריות של המזמור, ומספר את אירועי יום חתונתם המיועד של פיטר פארקר למרי ג'יין ווטסון.
שם הספר Something Borrowed (אנ') של אמלי גיפין (אנ') נקרא על שם המנהג.
בתרבות הפופולרית > שירים

הסינגל "Something Old, Something New"‏ (1971) מאת The Fantastics) The Velours) (אנ'), שהגיע למקום 9 במצעד הבריטי.
השיר של פלסבו ‎"Every You Every Me" (1999) חוזר על המילים "Something borrowed, something blue"
באלבום של Ihsahn Eremita משנת 2012, מופיע שיר בשם "Something Out There", החוזר על המילים "something old, something new, something borrowed, something blue".
להקת פול אאוט בוי, בשיר "I Slept With Someone In Fall Out Boy And All I Got Was This Stupid Song Written About Me", פטריק סטאמפ (אנ') ופיט ונץ שרים "Someone old, no one new, feeling borrowed, always blue". ("מישהו זקן, אף אחד לא חדש, מרגיש שאול, תמיד כחול").
בשיר של טיילור סוויפט, "Lover", היא שרה "My heart’s been borrowed and yours has been blue". (בתרגום חופשי: "הלב שלי שאול ושלך הפך כחול").
בתרבות הפופולרית > סרטי קולנוע

הקומדיות הרומנטיות Something New (אנ') ו-Something Borrowed (אנ') נקראות על שם שני פריטים מתוך הארבעה.
הערות שוליים

↑  Jacobs, Joseph; Nutt, Alfred Trübner; Wright, Arthur Robinson (1898), Folklore, Folklore Society of Great Britain, p. 128.
↑  Anon (1871). "Marriage Superstitions, and the Miseries of a Bride Elect, Part II". St James' Magazine. London: Sampson Low. VII: 572.
↑  "Staffordshire Advertiser". 21 באוקטובר 1876. p. 5. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Something Old, Something New and the Lucky Silver Sixpence".
↑  Club, Belfast Naturalists' Field (6 בינואר 1894). "Annual Report and Proceedings of the Belfast Naturalists Field Club". {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Royal bride in lace McQueen dress". BBC News (באנגלית בריטית). 2011-04-29. נבדק ב-2020-04-19.
↑  Meghan Markle Had a Romantic ’Something Blue’ at Her Wedding, Time (באנגלית)
↑  Meghan Markle Sewed a Secret Tribute to Princess Diana on Her Wedding Dress, InStyle (באנגלית)
↑  Post, Emily (1905). Purple and Fine Linen. New York: D. Appleton. p. 108.
↑  "Official Charts". נבדק ב-26 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
פיסת בד כחולה לתפירה בצד הפנימי של שמלת הכלה, ("משהו כחול")
מייגן, דוכסית סאסקס