פרנק סינטרה
ביוגרפיה > 1970-1960: Ring-a-Ding-Ding, חברת ההקלטות רפרייז, קאונט בייסי, ז'ובים, My Way

סינטרה החל את שנת 1960 עם אלבומו הראשון, Nice 'n' Easy, שהגיע לצמרת מצעד הבילבורד וזכה לביקורות נלהבות, זאת, למרות חוסר שביעות רצון גוברת והולכת מצידו של סינטרה כלפי חברת ההקלטות קפיטול והחלטתו להקים חברת הקלטות עצמאית משלו, רפרייז רקורדס (באנגלית: Reprise Records). אלבומו הראשון בחברת הקלטות זו היה Rind-A-Ding-Ding‏(1961). האלבום המצליח הגיע למקום הרביעי במצעד הבילבורד ולמקום השמיני בבריטניה.
הופעתו הרביעית בתוכנית ספיישל טלוויזיוני בחודש מרץ וזכתה לאחוזי צפייה גבוהים. שמה המקורי של התוכנית היה, "נחמד לצאת ולטייל", (באנגלית: It's Nice to Go Travelling), אך היא הייתה ידועה יותר כ"ברוך שובך הביתה אלוויס", (באנגלית: Welcome Home Elvis), והיא הציגה את אלביס פרסלי. באופן אירוני, סינטרה מתח ביקורת על זמרים מסוגו של אלוויס באמצע שנות ה-50, כשאמר: מוזיקה מהסוג שלו (אלוויס) היא מגונה, בעלת ריח סרוח, המעוררת חשק מיני. היא מטפחת יצרים שליליים והרסניים בקרב הנוער". על זה הגיב אלוויס, "...(סינטרה) הוא הצלחה ענקית ושחקן מצוין, אבל אני חושב שהוא לא היה צריך לומר את הדברים האלה...(רוק אנד רול)... הוא טרנד, בדיוק כמו שבתחילת דרכו הוא (סינטרה) נחשב לכזה". שנים אחרי, כדי לשמור על התקיימות מסחרית, הקליט לבסוף סינטרה כמה שירים כאלה, בהם "Love Me Tender", של אלוויס, "Mrs. Robinson", של פול סיימון, "Something" של ג'ורג' האריסון ו-"Both Sides Now", של ג'וני מיטשל.
בהמשך אותה השנה (1960), כיכב פרנק סינטרה בסרט האחד עשר של דני אושן (הגרסה המקורית שעליו התבסס הרימייק משנת 2001 "אושן 11") כשאר לצידו מככבים כל שאר חברי ה"ראט פאק" (חבורת העכברושים), דין מרטין, סמי דייוויס ג'וניור, פיטר לופרד וג'ואי בישופ. הסרט היה לאחד הפופולריים ביותר של סינטרה.
ב-27 בינואר 1961, הופיע סינטרה בנשף צדקה באולם הקרנגי הול לכבודו של מרטין לותר קינג, לאחר מכן המשיך למלא תפקיד מרכזי בביטול ההפרדה הגזעית בבתי המלון והקזינו של מדינת נבדה בשנות ה-60. סינטרה הוביל את חבריו ל"ראט פאק" ואומנים אחרים בחברת ההקלטות רפרייז בכך שסירבו להופיע במלונות או בתי קזינו שסירבו לאפשר לאומנים שחורים להופיע בתחומם. לעיתים קרובות היה סינטרה מדבר מהבמה על ביטול ההפרדה הגזעית. בעתיד יקיים סינטרה נשפי צדקה נוספים לכבודו של מרטין לותר קינג. לדברי בנו, פרנק סינטרה הבן, מרטין לותר קינג ישב ובכה בעת הופעה בשנת 1963 כאשר סינטרה שר את "Ol' Man River" מתוך המחזמר "ספינת השעשועים" (באנגלית: Show Boat), במחזה הושר השיר על ידי עובד מזח אמריקאי אפריקאי.
ב-11–12 בספטמבר 1961, הקליט סינטרה את שיריו האחרונים בחברת ההקלטות קפיטול.
בשנת 1962, כיכב עם ג'נט לי ולורנס הארווי במותחן הפוליטי השליח ממנצ'וריה, באותה השנה, סינטרה וקאונט בייסי שיתפו פעולה באלבום "Sinatra-Basie", הצלחה המסחררת של אלבום זה הביאה אותם, שנתיים אחרי, לידי שיתוף פעולה נוסף באלבום "It Might as Well Be Swing", שאורגן בידי קווינסי ג'ונס. אחד מאלבומיו השאפתניים ביותר של סינטרה באמצע שנות ה-60 היה "The Concert Sinatra", שבו הקליט ביחד עם תזמורת בת 73 נגנים.
אלבום ההופעה החיה הראשון של סינטרה, "Sinatra At The Sands", הוקלט בחודשים ינואר פברואר 1966 בלאס וגאס.
בחודש יוני 1965, סינטרה, סמי דייוויס ג'וניור ודין מרטין הופיעו יחדיו בסנט לואיס למטרות צדקה. הקונצרט שודר חי דרך לוויין למספר רב של אולמות קולנוע בכל רחבי ארצות הברית. בחודש אוגוסט באותה שנה הוציא סינטרה את אלבומו "September of My Years", שזכה בפרס גראמי לאלבום השנה. לאחריו הוציא את האנתולוגיה, "A Man and His Music", בנובמבר אותה השנה שגם הוא זכה בפרס גראמי לאלבום הטוב ביותר בשנת 1966. תוכנית הטלוויזיה בשם זה גרפה את פרס אמי. באותה שנה שיחק בסרט "נישואין על שרטון" לצידם של דין מרטין ודברה קר.
באביב, יצא האלבום, "That's Life", כאשר גם הסינגל וגם האלבום מגיעים לרשימת עשרת הגדולים של מצעד הבילבורד. הסינגל "Strangers in the Night", העפיל לראש מצעד הבילבורד ומצעד הסינגלים הבריטי וקוטף שוב את פרס גראמי לשנת 1967. האלבום שנשא את אותו השם העפיל לראש מצעד הבילבורד והגיע למקום הרביעי במצעד הבריטי.
בתחילת שנת 1967 שיתף סינטרה פעולה עם אנטוניו קרלוס ז'ובים בסדרה של הקלטות. מאוחר יותר באותה השנה, שיתף סינטרה פעולה עם בתו ננסי בשיר "Something' Stupid", שהגיע לראש מצעד הבילבורד ומצעד הסינגלים הבריטי. בחודש ספטמבר, שיתף סינטרה פעולה עם דיוק אלינגטון באלבום, Francis A. & Edward K.
על המסך הקטן, שיתוף פעולה חוזר עם ז'ובים ואלה פיצג'רלד בתוכנית טלוויזיה מיוחדת "A Man and His Music +Ella + Jobim".
"Watertown" (משנת 1970), היה אחד מאלבומי הנושא של סינטרה שזכו לשבחי הביקורת, אך זכה להתעלמות כמעט מוחלטת מבחינה מסחרית כשהוא מוכר 30,000 עותקים, ומגיע למקום ה-101 בלבד במצעד המכירות. כישלון זה שם קץ לרעיון להפיק תוכנית טלוויזיה מיוחדת המבוססת על אלבום zv.
השיר My Way מהאלבום הפך אולי לשיר המזוהה ביותר עם פרנק סינטרה בכל שבעת עשורי היצירה שלו. פול אנקה, שכתב את השיר, אמר כי חשב על סינטרה כשכתב אותו.