stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ורג' אנטוניוס
חייו במצרים

ג'ורג' אנטוניוס היה בעל חינוך דו-תרבותי, מעורה כאחת בתרבות הערבית והאנגלית, וניחן בידע רב ובקסם אישי. בחזרתו למצרים התקבל בקלות לחוגי החברה הדוברת אנגלית והמעמד הגבוה במצרים.
הוא התרועע במיוחד עם אנשים כמו המשורר יליד אלכסנדריה קונסטנדינוס קוואפיס, איש העסקים פריקלס אנסטאסיאדיס, וכן עם רוברט פארנס (Robert Allason Furness, 1883-1954), איש מינהל בריטי במצרים, בוגר קינגס קולג ומתרגם מוכשר של שירים מיוונית עתיקה. אנטוניוס הצעיר היה למורה דרך, למלווה ולידיד נפש לסופר א.מ. פורסטר, גם הוא מבוגרי קינגס קולג', ששהה שלוש שנים באלכסנדריה כמתנדב של הצלב האדום. לפי שמועות אחדות ייתכן כי אנטוניוס היווה אף מקור השראה לאחד משיריו הארוטיים של קוואפיס.
אנטוניוס נחשב כ"אנגלופיל". בימי מלחמת העולם הראשונה התקבל אנטוניוס לעבוד בממסד הקולוניאלי הבריטי במצרים, התמנה סגן צנזור העיתונות Deputy Press Censor של הכוחות הצבאיים הבריטים, כיד ימינו של רוברט פארנס שכיהן כסגן צנזור ראשי.
גיסו של אנטוניוס, וולטר סמארט, היה יועצו לענייני המזרח של מיילס סמפסון, שגריר בריטניה במצרים.
פעילותו בארץ ישראל וסיועו בשליחויות הבריטיות במרחב הערבי

בשנת 1921 התיישב בארץ ישראל, אז תחת השלטון המנדטורי בריטי, והתקבל כסגנו של ראש מנהל החינוך שהיה באותם הימים המפרי ארנסט באומן (1879–1965). קיבל רשמית אזרחות של פלשתינה המנדטורית בשנת 1925.
סר גילברט קלייטון, מראשי המודיעין הבריטי במצרים, העריך מאוד את כישוריו ובשנים 1925–1928 הסתייע בהם בשליחויות חשובות במרחב הערבי. אנטוניוס ליווה אותו בחמש נסיעות אצל אבן סעוד, האמיר של נג'ד שבינתיים השתלט על החג'אז וגרש משם את השושלת ההאשמית ובשנת 1925 אצל שליט תימן, האימאם אלמתוכל יחיא (אנ').
השליחויות אצל אבן סעוד עזרו להגיע להסכמה (הסכמי באחרה וחאדה) לגבי הגבולות בין הממלכה הסעודית שקרמה אז עור וגידים ובין המדינות הערביות בחסות בריטית בסהר הפורה – עבר הירדן ועיראק.
ביוני 1927, בימי האירועים הנקראים "משבר הצבא המצרי", לפי בקשתו של הלורד ג'ורג' לויד, הנציב העליון הבריטי במצרים, תיווך ג'ורג' אנטוניוס בהצלחה בין הצדדים: הבריטים, ראש הממשלה, עבד אל חליק תרוואט וראש מפלגת אל-ופד, סעד זע'לול.
למרות סגנונו של ג'נטלמן "אוקסוניאני" (הדומה לבוגרי אוקספורד), והיותו, כפי שהתבטא אדווין סמואל בזיכרונותיו "הערבי הכי מבריק בפלשתינה" עדיין נחשב אנטוניוס לא מהימן ובריטי דיו, יותר מדי "ילידי" ומאחורי גבו השתמשו לפעמים, ביחס אליו, בכינויי גנאי השמורים לים תיכוניים. אחרי פרישתו של באומן לא מונה כפי שציפה לראש מינהל החינוך מפני שהעדיפו עליו מועמד בריטי מלידה. גם מועמדותו לתפקיד של "מזכיר לענייני מזרח" (Oriental Secretary) בשגרירות הבריטית בקהיר, שנתמכה על ידי קלייטון, לא התקבלה. גם הענקת עיטור ה-CBE של מסדר האימפריה הבריטית בדרגת מפקד לא מילאה את ציפיותיו. לפי מקורות מסוימים קיבל ממשרד החוץ הבריטי המלצה להתקבל כ-CMG, כלומר במסדר היותר יוקרתי של מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש, אבל משרד המושבות הבריטי הביע התנגדות לכך מפני שכבוד בסדר גודל כזה לא נחשב מקובל במקרים של פקידים ילידים ועלול היה ליצור תקדים בעייתי ותסבוכות בקרב עובדי הממסד בארץ ישראל.
לבסוף, בשנת 1927 מונה בניגוד לרצונו לתפקיד מזכיר במשרד הנציב העליון של ארץ ישראל.
באותה שנה התחתן בפריז עם קטי נימר, אחות של חבר ללימודים בוויקטוריה קולג' ובתם של המוציא לאור ד"ר פארס פאשה נימר, יליד לבנון שהיגר למצרים, ושל אשתו האנגליה. קטי אנטוניוס ניהלה סלון חברתי והייתה למארחת מפורסמת בחוגים הבריטים והערבים בירושלים. בביתם בשכונת שייח ג'ראח, שהיה מוכר כ"כרם אל מופתי" (כרמו של המופתי) ושאנטוניוס שכר מהמופתי של ירושלים (לימים נודע הבית כמלון שפרד), התקיימו במשך שנים רבות מסיבות של החברה הנוצצת של עיר הקודש. בני הזוג התגרשו כעבור מספר שנים.
הפעילות במסגרת המכון הגאופוליטי של צ'ארלס קריין

בשנת 1919 הכיר אנטוניוס את איש העסקים משיקגו ותורם למפלגה הדמוקרטית, צ'ארלס קריין (Charles Crane)‏ (1858–1939), בעל אישיות צבעונית, שהיה פעיל ביוזמות דיפלומטיות ועסקיות רבות והפך לאוהד של התנועות הלאומיות הסלביות ולאחר מכן של המחנה הלאומי הערבי ולמתנגד לציונות. ההיכרות נוצרה כשאנטוניוס התבקש להעיד בפני קריין בעת ביקורו של זה במזרח התיכון כאחד משני חברי המשלחת מטעם ממשל ארצות הברית שקיבלה בדיעבד את השם ועדת קינג-קריין". בשנת 1925 הקים צ'ארלס קריין את המכון הגאופוליטי Institute for Current World Affairs - ICWA (בתרגום חופשי - "המכון לעניינים השוטפים של העולם") בשיקגו. כשאנטוניוס, מתוסכל מאי-קידומו בהיררכיה הממסדית בפלשתינה, התפטר בשנת 1930 מתפקידו, קיבל מקריין חוזה כנציג של מכונו במזרח התיכון. קריין ייעד את המכון הזה, בין השאר, לטיפוח מנהיגות צעירה במקומות שונים בעולם וראה בג'ורג' אנטוניוס מנהיג מבטיח לאזור המזרח התיכון.
במסגרת עבודה זו נסע אנטוניוס ללא הרף במרחב הערבי – לדמשק, עמאן, קהיר, ביירות, ובחצי האי ערב ושלח משם דיווחים עדכניים למכון בשיקגו. בשנת 1935 ערך סיורי הרצאות בארצות הברית ובקנדה, שבמסגרתם הרצה במועצה ליחסי חוץ בניו יורק, באוניברסיטאות הרוורד, פרינסטון, שיקגו, מישיגן, במכון ברוקינגס בוושינגטון, בסטנפורד ובטורונטו. בהזדמנות זו פגש גם את הנשיא פרנקלין רוזוולט. בשנים 1937 ו-1938 קיים אנטוניוס באמריקה סיורי הרצאות נוספים. הוא סידר לצ'ארלס קריין פגישות עם חאג' אמין אל-חוסייני, וייתכן כי קריין סייע למרד הערבי הגדול בארץ ישראל בשנים 1936–1939. במשך הזמן נשחק אנטוניוס מהנסיעות התכופות בארצות ערב ומההתמודדות המתמדת עם הצנזורה.
מותו של תומכו צ'ארלס קריין, בפברואר 1939, ואחר כך פריצת מלחמת העולם השנייה עם המגבלות בתנועה והחרפת הצנזורה הקשו עליו עוד יותר. בשנת 1936 כשל בניסיונו לרשת, בהמלצתו של קריין, את הפילולוג היהודי (והציוני) ריצ'רד גוטהייל, כראש הקתדרה ללימודים שמיים באוניברסיטת קולומביה. חסרו לו התארים, הידע הבלשני והניסיון המחקרי הנדרשים.
פעילותו כדובר הערבים הפלסטינים בפני דעת הקהל המערבית

בשנות ה-1930 הזדהה ג'ורג' אנטוניוס יותר ויותר עם השאיפות הלאומיות הערביות בארץ ישראל ועם המאבק בציונות. הוא היה לחבר בוועד הפועל הערבי של התנועה הלאומית הפלסטינית ולמקורב וליועץ למנהיג הלאומנים הערבים, המופתי חאג' אמין אל-חוסייני, שכאמור השכיר לו את הבית החדש בצפון מזרח ירושלים. אנטוניוס המשיך להשתמש בכישוריו הדיפלומטיים כמתווך בסכסוכים פנימיים תוך-ערביים ותוך-עדתיים – כמו בעימות בין הכמורה הנוצרית אורתודוקסית מירושלים ובין הפטריארך האורתודוקסי של אלכסנדריה. בשנים 1936–1937 הופיע כאחד מנציגי הצד הערבי בפני ועדת פיל שדנה בעתידה ובחלוקתה של ארץ ישראל.
במסגרת מגעים עם מנהיגים יהודים ארח ג'ורג' אנטוניוס בביתו, בנוכחותו ובתיווכו של הפרופסור יהודה לייב מגנס, את דוד בן-גוריון בימי פרוץ המרד הערבי הגדול (16 ו-29 באפריל 1936), אך השניים לא הגיעו להסכמה. הם נפגש בחשאי מספר פעמים, בדירתו של מגנס ובביתו של אנטוניוס, בדרך המוליכה להר הצופים. לדברי בן-גוריון אנטוניוס הסביר לו ש"אין מחסום טבעי בין פלסטין לסוריה ושאין הבדל בין תושביהן". הוא טען ש"סוריה הגדולה מהווה יחידה אחת מהרי הטאורוס ועד מדבר סיני".
בפברואר 1939 אנטוניוס היה מזכיר משלחת ערביי ארץ ישראל בוועידה בארמון סיינט ג'יימס בלונדון. ככל הנראה בהמלצת נורי סעיד, ראש ממשלת עיראק, ובעידוד השלטונות הבריטים, נבחר להיות המזכיר הכללי של המשלחת הערבית המאוחדת. בוועידה זו, שבה המשלחת הערבית סרבה למגע ישיר עם הנציגים היהודים, הועלה בין היתר על ידי הצד היהודי
נושא הפליטים היהודים מגרמניה הנאצית, במיוחד אחרי שבועידת אוויאן דחו כל המדינות המשתתפות את האפשרות שתקלוטנה יהודים נוספים, אם בכלל, בשטחן. כפי שכתב כבר בספרו "התעוררות הערבים", אף על פי שהביע צער על סבל היהודים תחת שלטונו של היטלר, שהתפשט בינתיים לאוסטריה ולצ'כיה, ביטא ג'ורג' אנטוניוס את התנגדותם התקיפה של ערביי ארץ ישראל למה שנראה להם כניסיון לפתור את מצוקת היהודים באירופה "על חשבונם". צ'ארלס קריין, מעבידו ותומכו של אנטוניוס, דווקא לא הסתיר את הערצתו ממדיניותו של היטלר נגד היהודים.
בוועידה הביא ג'ורג' אנטוניוס את ספרו עם התיעוד שמצא על הבטחותיו בשנת 1915 של הנרי מקמהון, הנציב העליון הבריטי במצרים, לחוסיין בן עלי, אז השריף של מכה, לגבי השטחים שייכללו במדינה ערבית שתקום בעקבות חלוקת האימפריה העות'מאנית. אנטוניוס, בשם המחנה הערבי, טען שמק-מהון הבטיח גם את שטח פלשתינה (ארץ ישראל) לערבים. הממשלה הבריטית הסכימה במעמד זה לפרסם לראשונה את אותן תעודות, אך הכחישה שהבטיחה לחוסיין בן עלי את ארץ ישראל.
שנותיו האחרונות

אנטוניוס עבר לגור בביירות בשנת 1939, ושם ניסה לשווא לעניין בשרותיו את הנציגויות הדיפלומטיות של בריטניה, ארצות הברית ואפילו צרפת, שמדיניותה במזרח התיכון הייתה מתמיד פחות אהודה עליו.
בשנת 1941 פוטר על ידי מנהלי המכון משיקגו, שלא היו שבעי רצון מהירידה התלולה בתפוקתו. נציגי ממשלת צרפת של וישי ששלטה בלבנון התחילו להתנכל אליו, וכפי שהעיד במכתביו התכוונו לגרשו או לאסרו. התערבות של הקונסול האמריקאי ומצב בריאותו המידרדר מנעו זאת.
באפריל 1941 נסע לעיראק, שם נראה בחברת המופתי אמין אל-חוסייני שבינתיים הוגלה על ידי הבריטים מארץ ישראל ושתמך במהפך הפרו-נאצי של רשיד עאלי אל-כילאני. בבגדאד ניסה אנטוניוס לתווך בין המחנות המקומיים היריבים. חזר משם חולה ואובחן לו כיב בקיבה. לבסוף שב לביתו בירושלים מתוך כוונה שיסע לאחר מכן למצרים. הוא נפטר בירושלים, ככל הנראה ממחלת הסרטן, ב-21 במאי 1942, כשאשתו קטי עמדה לצידו.
אנטוניוס נקבר בבית הקברות היווני-אורתודוקסי על הר ציון. על קברו נחרטה שורה מכתבי המשורר הלבנוני בן המאה ה-19 אברהים אל יאזיג'י שהייתה למוטו לספרו – "קומו, הערבים, עורו נא".
בין נושאי ארונו היו ח'ליל א-סכאכיני ומוסא אל-עלמי.
ג'ורג' אנטוניוס השאיר בת יחידה, סוראיה אנטוניוס, עיתונאית, עסקנית פמיניסטית, עורכת, מפיקה וסופרת פלסטינית בשפה האנגלית, שחיה בלבנון. היא גדלה על ברכי מסריו הלאומניים של אביה וניהלה, בין השאר, את האגודה "5 ביוני" ואת "פורום המזרח התיכון".
אותות ומחוות כבוד

עיטור מסדר האימפריה הבריטית בדרגת מפקד - CBE - אוגוסט 1927
שנים רבות אחרי מותו - בשנת 1976, קבוצה של ערביסטים מוקירי אנטוניוס יזמו באוניברסיטת אוקספורד בקולג' סיינט אנתוני סדרת הרצאות לזכרו.
לקריאה נוספת

הדרה לזר, שישה יחידים: דמויות חריגות במחלוקת בארץ בשנות השלושים, הקיבוץ המאוחד, 2012
Susan Silsby Boyle - Betrayal of Palestine:The Story of George Antonius, Boulden Col, Westwiew,Colorado Ed, 2001
(סוזן סילסבי בויל - "בגידת פלשתינה: סיפורו של ג'ורג' אנטוניוס" בולדן, ווסטוויו, הוצאה לאור קולורדו, 2001) (באנגלית)
Lago, Mary, and Furbank, P. N., eds. Selected Letters of E. M. Forster, Vol. 1. Cambridge, MA: Belknap Press, 1983.
(מכתבים נבחרים של א.מ. פרוסטר" כרך א', בעריכת מרי לייגו, ופ.נ. פרבנק, הוצאת הספרים בלקנפ, קיימבריג'ף מסצ'וסטס, 1983) (באנגלית)
Elie Kedourie - In the Anglo-Arab labyrinth: the McMahon-Husayn correspondence and its interpretations, Frank Cass Publishers, London and Portland,Oregon
2000.
(אלי כדורי - במבוך האנגלי-ערבי:ההתכתבויות מקמהון-חוסיין ופירושיהם" ההוצאה לאור פרנק קאס, לונדון, פורטלנד, 2000 (באנגלית)
Elliott A Green, The Curious Careers of Two Advocates of Arab Nationalism, Crossroads, no. 33 (Jerusalem 1992
אליוט א גרין - "הקריירות התמוהות של שני סנגורי הלאומנות הערבית", קרוסרודס, מס 33, ירושלים, 1992 (באנגלית)
Clayton, Gilbert. An Arabian Diary,', edited by Robert O. Collins. Berkeley: University of California Press, 1969.
(גילברט קלייטון - "יומן ערבי"- בעריכת רוברט קולינס, הוצאת הספרים של אוניברסיטת ברקלי, קליפורניה, 1969) (באנגלית)
Hodgkin, Thomas. Antonius, Palestine and the 1930s Gazelle Review of Literature on the Middle East 10 (1982): 1 - 33. (תומאס הוג'קין - "אנטוניוס, פלשתינה ושנות ה-30" גאזל, רוויו אוף ליטרצ'ר און ד'ה מידל איסט, 10, 1982 - באנגלית - כתב עת לספרות על אודות המזרח התיכון)
Hourani, Albert. The Arab Awakening Forty Years Later. In The Emergence of the Modern Middle East, by Albert Hourani. Berkeley: University of California Press, 1981.
(אלברט חוראני "התעוררות הערבים אחרי ארבעים שנה" בספר "לידת המזרח התיכון המודרני" - הוצאת הספרים של אוניברסיטת ברקלי, 1981) (באנגלית)
Wasserstein, Bernard. The British in Palestine: The Mandatory Government and the Arab - Jewish Conflict, 1917 - 1929, 2d edition. Oxford, U.K., and Cambridge, MA: B. Blackwell, 1991.
(ברנרד ואסרסטיין - "הבריטים בארץ ישראל: השלטון המנדטורי והסכסוך הערבי - יהודי", 1917 - 1929, מהדורה שנייה, הוצאת ספרים בלקוול, 1991) (באנגלית)
Zeine N.Zeine - Arab-Turkish Relations and the Emergence of Arab Nationalism
Greenwood Press,Westport,CT 1981
(first edition - Khayats, Beyrouth, 1958)
(זיינה נ. זיינה - "היחסים הערבים - טורקים ועליית הלאומיות הערבית", גרינווד פרס, 1981, ווסטפורט, קונטיקט) (מהדורה ראשונה הופיעה בהוצאת ספרים חייאט ביירות ב-1958)
Zeine N.Zeine
The Struggle for Arab Independence: Western Diplomacy 
 and the Rise and Fall of Faisal's Kingdom in Syria ,
(זיינה נ. זיינה - המאבק לעצמאות ערבית: הדיפלומטיה המערבית ועלייתה ונפילתה של ממלכת פייסל בסוריה, ביירות)
C.Ernest Dawn - From Ottomanism to Arabism Urbana,,University of Illinois press, 1973,
(סי. ארנסט דון - "מעות'מאניות אל ערביות", אורבנה, הוצאת אילינוי יוניברסיטי פרס, 1973)
הערות שוליים

↑  התחלת ספרה של סוזן סילסבי בויל באתר "איסטור"
↑  passia.org - לקסיקון אישים פלסטינים ברשת
1 2 3  פ. עג'מי (1998)
↑  כך חתם דו"ח על רעפי הכנסייה הארמנית סנט ג'יימס בירושלים בשנת 1922 - בפרטי כלים של המועצה למען ירושלים שבראשה המושל רונלד סטורס
↑  מ. קרמר (2002)
↑  נורמן רוז, חיים ויצמן, פרק טז, עמ' 220.
↑  "Short account of the Negotiations which led to the settlement of the Egyptian Army crisis in June 1927 " 1 SA. Antonius Papers. RG 65.
↑  Cleveland - p.131-132.
↑  Edwin Samuel A lifetime in Jerusalem – Israel's University Press, Jerusalem, 1970 p.92 אדווין סמואל – חיי בירושלים, יזראל יוניברסיטי פרס, ירושלים, 1970 ע'92.
↑  p. 130 . W.Cleveland
↑  אלי כדורי, (1974), ע' 87
↑  חיים ארלוזורוב - ביומן ירושלים (1931)
↑  פ. עג'מי (1998)- ציטוט ממכתב של אנטוניוס משנת 1938
↑  באתר תנועת העבודה
↑  מיכאל בר-זוהר, בן-גוריון, כרך א, פרק יד, עמ' 318–319.
↑  Daniel Pipes Great Syria:History of an Ambition Oxford University Press, 1990ț ,עמ' 70
↑  יומני השגריר ויליאם דודס, ברייס הרקור, 1941, עמ' 11. William E. Dodd, Jr. and Martha Dodd, ed., Ambassador Dodd's Diary, Harcourt, Brace, 1941, p. 11.)
Jews are anathema to him and he hopes to see them put in their place. His advice to me was, of course: 'Let Hitler have his way.'"
↑  מועדת קינג-קריין
1 2  ישעיהו פרידמן, מיתוס של כפל ההבטחות בריטניה הערבים והציונות 1915-1920, כרך א', מכון בן-גוריון, 2004, עמ' 11-9
↑  ראו ההרצאה של דניז טוגאר (2001)
↑  בני מוריס, מדינה אחת, שתי מדינות, עמ' 77.
↑  בני מוריס, מדינה אחת, שתי מדינות, עמ' 78.
↑  ו, קליבלנד - (1997) - עמ' 65
↑  (A.Hourani (1981
↑  H.Kayali (1997) p.6-7
↑  Mary Ann Fae, עמ' 126
↑  פ. עג'מי (1998) - פרטים משיחה עם מירון בנבנישתי
↑  תום שגב, ימי הכלניות, עמ' 380.
↑  מ. קרמר (1992)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257591005171  PLWABN: 9811301456605606  BnF: cb11043711f (data)  CiNii: DA03643969  GND: 121011860  ISNI: 0000 0000 8115 1310  LCCN: n81059952  NDL: 00462400  NKC: ola2002146913  NTA: 069616337  SNAC: w6rd0vqj  SUDOC: 061285617  VIAF: 36910981   WorldCat (עם VIAF): 36910981 
ג'ורג' אנטוניוס כחבר במשלחת הערבים הפלסטינים בוועידת לונדון ב-1939, מימין - ללא תרבוש ועם שפם
המצבה על קברו של ג'ורג' אנטוניוס
הכיתוב בערבית: קומו והתעוררו אתם הערבים ג'ורג' אנטוניוס שנה 1892 - 1942
The Minority Report

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  פיליפ ק. דיק 
 שפת המקור:  אנגלית אמריקאית 
 סוגה:  נובלת מדע בדיוני
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  ינואר 1956 
 
"The Minority Report" היא נובלת מדע בדיוני מאת הסופר האמריקאי פיליפ ק. דיק אשר פורסמה לראשונה בשנת 1956 במגזין המדע בדיוני האמריקאי "Fantastic Universe". עלילת הסיפור מתרחש בחברה עתידית בה אין יותר פשעים בזכות שלושה אנשים עם מוטציה שמאפשרת להם לחזות את מעשי הפשע לפני שהם מתרחשים, וסוכנות משטרתית שעובדת יחד עם המוטנטנים על מנת לעצור את החשודים במעשי הפשע העתידיים, לפני שהם מספיקים לבצע את מעשי הפשע.
בשנת 2002 הסיפור הקצר עובד באופן רופף לסרט בבימויו של סטיבן ספילברג, בו כיכבו טום קרוז, קולין פארל, סמנתה מורטון ומקס פון סידוב. הצלחת הסרט הובילה גם להפקת סדרת טלוויזיה המבוססת על הסרט שעלתה לראשונה לשידור ברשת הטלוויזיה פוקס ב-21 בספטמבר 2015.
תקציר העלילה

עלילת הסיפור מתרחשת בארצות הברית בעתיד ומתמקדת בג'ון אנדרטון, המייסד של סוכנות משטרתית המסתייעת בשלושה מוטנטים על מנת לחזות בפשעים לפני שהם מתרחשים. בעוד שהוא מסייר ברחבי המתקן של הסוכנות עם סגנו החדש, אד וויטוור, אנדרטון נדהם לגלות שהמוטנטים חזו כי הוא צפוי לרצוח אדם בשם ליאופולד קפלן, אותו הוא מעולם לא פגש, במהלך השבוע הקרוב. בעקבות כך אנדרטון חושד שוויטוור, רקם קונספירציה נגדו על מנת להשתלט על הסוכנות.
אנדרטון הנואש מנסה לטהר את שמו, אך הוא נחטף ומובא בפני קפלן, גנרל בדימוס והקורבן העתידי לכאורה של אנדרטון.
אנדרטון לומד בהמשך על האפשרות של "דוח מיעוט" - תרחיש שבו אחת מהתחזיות של המוטנטית שונה משתי התחזיות האחרות. ואכן, במקרה שלו אחד מהמוטנטים חזה שאנדרטון, יבחר שלא להרוג את קפלן. כמו כן אנדרטון מגלה שקפלן למעשה זומם להכפיש את הסוכנות המשטרתית ולהוכיח שהמערכת עליה הסוכנות מסתמכת היא פגומה ושה"פושעים" שנתפסו לאורך השנים עלולים במקרים רבים לא להיות פושעים פוטנציאליים בעתיד בכלל.
על מנת להגן על הסוכנות המשטרתית אנדרטון מחליט להגשים את התחזית המקורית ולהרוג את קפלן בעצרת צבאית, ובכך הוא מונע מקפלן לחשוף את הפגם במערכת של הסוכנות. בעקבות כך אנדרטון ואשתו נעצרים ומוחלט להגלות אותם למושבות חלל. לפני שהם עוזבים את כדור הארץ, אנדרטון מסביר לוויטוור, אשר החליף אותו כראש הסוכנות, מדוע הוא החליט לירות בקפלן. לאחר שהוא השיג את שלושת התחזיות לפשע אותו הוא עתיד לבצע הוא גילה שכל אחד מהמוטנטים חזה תוצאה אחרת. כמו כן הוא גילה שהתחזיות השונות לא נוצרו בו-זמנית, ושכל אחד הושפע מהידע שלו על התחזיות שנוצרו לפני כן. התחזית הראשונה הייתה שאנדרטון ירצח את קפלן על מנת למנוע את ההכפשה של הסוכנות ובעקבות כך את סגירתה, התחזית השנייה הייתה שאחרי שאנדרטון יקרא את התחזית הראשונה הוא יחליט שלא לרצוח את קפלן. לפי התחזית השלישית קפלן תכנן להכפיש את הסוכנות על מנת לגרום למצב חירום ולהפיכה צבאית בה הצבא יחליף הסוכנות. על מנת לשמר את הסטטוס קוו, אנדרטון החליט להגשים את התחזית המקורית ולרצוח את קפלן במקום לאפשר את סגירתה של הסוכנות. בשל כך הפך המצב כולו לנבואה המגשימה את עצמה. אנדרטון מזהיר את וויטוור, שירש בעצבנות את עבודתו של אנדרטון, שגם הוא עלול בעתיד לעמוד בפני דילמה דומה.
עיבודים למדיות אחרות

הסרט "דו"ח מיוחד" משנת 2002, בבימויו של סטיבן ספילברג ובכיכובו של טום קרוז, התבסס באופן רופף על הסיפור המקורי.
משחק הווידאו "Minority Report: Everybody Runs"(אנ') אשר יצא לשווקים ב-2002 היה מבוסס על הסרט.
סדרת הטלוויזיה "Minority Report", אשר התבססה גם על הסרט ועלילתה התרחשה מעל לעשור לאחר אירועי הסרט, עלתה לראשונה לשידור ברשת Fox ב-21 בספטמבר 2015.
ראו גם

סייברפאנק
"כל צרות העולם" - סיפור מדע בדיוני קצר משנת 1958 מאת אייזק אסימוב המתרחש בעתיד בו מחשב-על שולט בעולם על ידי חיוי ומניעת פשעים.
הערות שוליים

↑  Andreeva, Nellie (8 בספטמבר 2014). "Fox Nabs 'Minority Report' Series From Steven Spielberg's Amblin TV With Big Put Pilot Commitment". Deadline Hollywood. Penske Business Media, LLC. נבדק ב-17 באוגוסט 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Prudom, Laura (18 בספטמבר 2015). "Nick Zano joins Fox's 'Minority Report'". Variety. Penske Business Media, LLC. נבדק ב-17 באוגוסט 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 16de7a4c-0621-409a-9e47-f4dc1cc662ff
ווד האריס

| --- | --- |

ווד האריס
 לידה:  17 באוקטובר 1969 (בן 55) שיקגו, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1994
 מקום לימודים:  אוניברסיטת צפון אילינוי   אוניברסיטת ניו יורק
 מספר צאצאים:  2
 פרופיל ב-IMDb
 
שרווין דייוויד "ווד" האריס (באנגלית: Sherwin David "Wood" Harris; ‏ נולד ב-17 באוקטובר 1969) הוא שחקן אמריקאי, המוכר בזכות תפקידו בתור אייבון ברקסדייל (אנ') בסדרה "הסמויה" (2002–2008), בתור דיימון קרוס בסדרת הדרמה "אימפריה" (2018–2020), בזכות הופעותיו בסרטים "לזכור את הטיטאנים" (2000), "תשלום מראש" (2002) ו"השופט דרד" (2012) ובתור טוני "דוק הקטן" אוורס בדרמת הספורט "קריד" (2015) ובהמשכיו "קריד 2" (2018) ו"קריד 3" (2023).
ביוגרפיה

האריס נולד בשיקגו, אילינוי, בנם של התופרת מאטי האריס ונהג האוטובוס ג'ון האריס. הוא קיבל את הכינוי "ווד" מחברים בשכונתו, כי "שרווין" היה קשה מדי לבטא. הוא בעל תואר ראשון באמנויות תיאטרון מאוניברסיטת צפון אילינוי (אנ') (NIU) ותואר שני באמנויות מאוניברסיטת ניו יורק. הוא אחיו הצעיר של השחקן סטיב האריס (אנ'), כוכב סדרת הדרמה "הפרקליטים".
קריירה

בזמן שלמד באוניברסיטת ניו יורק לוהק האריס לתפקיד הראשון שלו בדרמת הספורט "מעל החישוק" בה הוא הופיע לצידו של טופאק. האריס הרבה לשחק על במות תיאטרון ובתפקידי אורח בטלוויזיה עד לשנת 2000, בה פרץ בדרמת הספורט של בועז יכין "לזכור את הטיטאנים" בתפקיד שחקן הפוטבול ג'וליוס קמפבל. בנוסף גילם האריס את המוזיקאי ג'ימי הנדריקס בסרט הטלוויזיוני "הנדריקס".
בשנת 2002 הופיע האריס בסדרת הדרמה "הסמויה" בתפקיד ברון הסמים אייבון ברקסדייל, דמות המבוססת על דמותו האמיתית של סוחר הסמים "ליטל מלווין" וויליאמס (אותו וויליאמס מופיע בעונה 3 בתור הדיקון). האריס הופיע בסדרה בתפקיד במשך 3 עונות רצופות בהן היה לאחת מהדמויות המרכזיות.
מלבד היותו כוכב "הסמויה" האריס עסק גם בקריירה מוזיקלית, הוא הוציא בשנת 2005 את אלבומו "Beautiful Wonderful". האריס לא הרבה להופיע בסרטים והתבלט בעיקר בדרמת הפשע "תשלום מראש" בתור ברון הסמים אזי פייסון ובקומדיית הפעולה "משלוח למחר" בתור הפושע גאץ'.
בשנת 2012 חזר לתודעה בזכות תפקיד בסרט הפעולה העתידני "השופט דרד" בתור קאיי, יד ימינה של סוחרת הסמים מה-מה (לנה הידי).
בשנת 2014 גילם את ג'יי בעונתה החמישית של הסדרה "צדק פרטי".
בשנת 2022 האריס גילם את כדורסלן העבר ספנסר הייווד בסדרת הדרמה של HBO "לייקרס: קבוצה מנצחת" בבימויו של אדם מקיי.
חיים אישיים

בשנת 2001 הוא נישא לרבקה האריס והוא אב לשני ילדים.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1994 | מעל החישוק | מוטאו |  |
| 1997 | הכי טוב שיש | בחור בבית קפה |  |
| 1998 | סלבריטי | אל סוויזי |  |
| 1998 | המצור | השוטר הנדרסון |  |
| 2000 | מטורפת מאהבה | צ'יקי |  |
| 2000 | The Gold Cup | קלייטון |  |
| 2000 | לזכור את הטיטאנים | ג'וליוס קמפבל |  |
| 2000 | Train Ride | וויל |  |
| 2002 | תשלום מראש | אייס |  |
| 2004 | Joy Road | טוני סמולס |  |
| 2005 | מושחתים | בראקס |  |
| 2006 | עלילות סאות'לנד | דיון אלמנט |  |
| 2006 | מומחה הלב | ד"ר סידני זאקרי |  |
| 2007 | 4 Life | דייבון |  |
| 2008 | Jazz in the Diamond District | גבריאל מרקס |  |
| 2009 | בטוב וברע | דארנל גודן |  |
| 2009 | Dough Boys | ג'וליאן |  |
| 2009 | משלוח למחר | גאץ' | גם מפיק |
| 2009 | Just Another Day | איי-מייז | גם מפיק-שותף |
| 2012 | The Babymakers | דארל |  |
| 2012 | השופט דרד | קאיי |  |
| 2015 | אנטמן | גייל |  |
| 2015 | קריד | טוני "דוק הקטן" אוורס |  |
| 2017 | בלשי אל. איי. | פרינס |  |
| 2017 | 11 בספטמבר | מייקל |  |
| 2017 | בלייד ראנר 2049 | נאנדז |  |
| 2018 | קריד 2 | טוני "דוק הקטן" אוורס |  |
| 2018 | Gangland: The Musical | ריבי |  |
| 2020 | Always and Forever | דני |  |
| 2021 | Ransun Games | חניך מס' 1 |  |
| 2021 | ספייס ג'אם: אגדה חדשה | המאמן C |  |
| 2023 | קריד 3 | טוני "דוק הקטן" אוורס |  |
| 2023 | Shooting Stars | דרו ג'ויס השני (אנ') |  |
| 2025 | One Battle After Another |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1996 | NYPD Blue | הקטור | פרק: "Moby Greg" |
| 1997 | אוז | גורדון ווד | פרק: "Plan B" |
| 1997 | קוסבי | טוני | פרק: "The Rules" |
| 1998 | New York Undercover | "הצל" | פרק: "Going Native" |
| 1999 | Spenser: Small Vices | אליס אלווז | סרט טלוויזיה של A&E |
| 2000 | הנדריקס | ג'ימי הנדריקס | סרט טלוויזיה של שואוטיים |
| 2002–2008 | הסמויה | איבון ברקסדייל (אנ') | תפקיד ראשי (עונות 3-1) תפקיד אורח (עונה 5); 38 פרקים |
| 2003 | אזור הדמדומים (אנ') | מרווין גרדנס / דווין גרנט | פרק: "Another Life" |
| 2007 | מספ7ים | מרפי "פוני" פונייז | פרק: "The Art of Reckoning" |
| 2008 | האוס | באומן | פרק: "Last Resort" |
| 2010 | סאות'לנד | טריני דיי | 3 פרקים |
| 2010 | הוואי חמש-אפס | ראסל אליסון | פרק: "Nalowale (Forgotten/Missing)" |
| 2013 | The Watsons Go to Birmingham | דניאל ווטסון | סרט טלוויזיה של הולמרק |
| 2014 | צדק פרטי | ג'יי | 4 פרקים |
| 2016 | The Breaks | בארי פורי | סרט טלוויזיה של VH1 |
| 2017 | The New Edition Story | ברוק פיין | מיני-סדרה |
| 2017 | The Breaks | בארי פורי | תפקיד ראשי; 8 פרקים |
| 2018–2020 | אימפריה | דיימון קרוס | תפקיד חוזר (עונה 5) תפקיד ראשי (עונה 6); 28 פרקים |
| 2019 | Ryan Hansen Solves Crimes on Television | וינס וינסטי | 8 פרקים |
| 2021 | BMF | פאט | 4 פרקים |
| 2021 | The Last O.G. | פרסי | 2 פרקים |
| 2022 | לייקרס: קבוצה מנצחת | ספנסר הייווד | 6 פרקים |
| 2024 | האישה באגם | של גורדון | 7 פרקים |
הערות שוליים

↑  William Hughes,'"`UNIQ--nowiki-00000000-QINU`"'R.I.P. Melvin Williams, actor and inspiration for The Wire’s Avon Barksdale, News'"`UNIQ--nowiki-00000000-QINU`"'(באנגלית)'"`UNIQ--templatestyles-00000001-QINU`"'
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007455326805171  BnF: cb14185595n (data)  GND: 1042935459  ISNI: 0000 0000 7841 4255  LCCN: nr2004022548  MusicBrainz: d9e8de8b-9052-4c6f-9d9f-a5d566c807d2  SUDOC: 182475980  VIAF: 100989472   WorldCat (עם VIAF): 100989472
נשק חם שנוצר באמצעות מדפסת תלת-ממד
גלריית תמונות

אקדח ה-Liberator מתוצרת Defense Distributed
הדגמה של ירי באמצעות אקדח ה-Liberator שנוצר באמצעות מדפסת תלת-ממדית
רובה קרבין חצי אוטומטי מדגם FGC-9 אשר נוצר באמצעות מדפסת תלת-ממדית ומסוגל לירות תחמושת מסוג 9x19 מ"מ פרבלום. הרובה פותח במהלך שנת 2020
הדגמה של ירי באמצעות רובה ה-FGC-9 שנוצר באמצעות מדפסת תלת-ממדית
ראו גם

הדפסה תלת-ממדית
נשק מאולתר
ליברטור FP-45