stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ממלכת האיברים
היסטוריה > ייסוד

בשנת 813 ירש אשוט הראשון (אנ') משושלת בגרטיוני, הנסיך האחרון של נסיכות איבריה (אנ'), שהיה היה ה"אריסמתאווארי" (גאו') של ג'אוואחתי, את דוכסות קלארג'תי. הוא הקים מחדש את טירת אַרטַאנוּגִ'י (גאו'), שנבנה על ידי וחטנג גורגסלי במאה החמישית, וקיבל את הגנת הביזנטים. הוא הוכר כנסיך וקיבל את התואר הביזנטי - קורופלאטס (אנ') של איבריה. וייסד נסיכות גאורגית בשם הביזנטי - הקורופלאטה של איבריה. הוא הפך את קלארג'תי לבסיס למאבקו כנגד הכיבוש הערבי, וכבש בהדרגה הוא את אזורים סביבו מידיהם.
אשוט הראשון עודד התיישבות מחדש של גאורגים באדמותיו, ונתן חסות לחיי הנזירות בנסיכות על פי עצותיו של גרִיגוֹל חַאנדזתֶלִי, נזיר גאורגי בולט של הכנסייה הגאורגית (759 לערך-861). במשך זמן רב הייתה הממלכה לאזור חופשי תרבותית ואחד המרכזים הדתיים החשובים ביותר בגאורגיה. כתוצאה מכך, המרכז הפוליטי והדתי של איבריה עבר למעשה ממרכז איבריה לדרום-מערב, בטאו-קלארג'תי (אנ'). מיקומה הגאוגרפי של הנסיכות, בין האימפריות החזקות ממזרח וממערב, והעובדה שנתיב אחד של דרך המשי עבר בשטחה, פירושו היה כי הוא נתון לזרם מתמיד של השפעות שונות.
עם האמירים הערבים המקומיים בקווקז הלכה הנסיכות והפכה לעצמאית יותר מתמיד. הח'ליף הכיר באשוט הראשון (אנ') כנסיך איבריה כדי שיעזור לו להתמודד עם האמיר המורד של טביליסי איסמאעיל בן שועיב (אנ') 818 לערך. האמיר של טביליסי גייס את תמיכת אויבו של אשוט, הנסיך גריגול מקאחתי (אנ') ושבטי ההר גאורגיים, הצנרים (אנ'). אשוט כרת ברית עם מלך תאודוסיוס השני מאבחזיה (אנ') ופגש את האמיר על הכסאני (אנ'), זכה בניצחון ודחק את הקאחתים ממרכז איבריה.
היסטוריה > חלוקה

יורשו של אשוט, המשיך במאבקו לכיבוש אדמות כארתלי, והתמודד גם עם השושלת האבחזית ממערב גאורגיה, אגריסי, אמירות טביליסי הערבית, כורבישופות קאחתי ממזרח גאורגיה ושליטים ארמנים. למרות זאת, מאבקים פנימיים, שהיו דבר שכיח בנסיכות, היוו מכשול רב. מלחמת האזרחים שהתחוללה בעקבות ההתנקשות בדוד הראשון (876-881), הביאה, בשנת 888, לניצחונו של אדרנסה הראשון (881-923) על יריבו העיקרי, נאסרה, רוצחו של דוד הראשון. בתקופת שלטון בנו של אדרנסה, דוד השני (923-937) נאלצו הגאורגים להתגונן מפני התוקפנות הביזנטית, בעיה שנראה כי הסתדרו עימה בהצלחה. למרות זאת, שושלת בגרטיוני נכשלה בשמירה על אחדות ממלכתם, שהייתה למעשה מחולקת לשלושה ענפים של השושלת, כאשר הענף העיקרי נותר בטאו, וכן התואר מלך הכרתוולים, ענף קלארג'תי הכיר בריבונות המלך. ממלכת הכרתוולים כללה גם מספר נסיכויות שהיו עצמאיות פחות או יותר.
בשנת 958, הוכתר בגרט השני הפשוט (אנ') (958-994) כ"מלך הגאורגים", וירש את צפון טאו (ידוע גם כאימיאר-טאו), כאשר דוד השלישי (961-1001) קיבל את התואר "קורופלאטס" וקיבל לבעלותו את דרום טאו (ידוע גם כאימיאר-טאו). הכמעט שליט וחבר הכנסייה, דוד בא-בברית עם השליט הביזנטי, בסיליוס השני כדי לגבור על האציל הביזנטי המורד, ברדס סכלארוס (976-979) ותוגמל בשטחים נרחבים, שהפכו אותו לשליט החזק ביותר בעבר הקווקז. ממלכתו כללה מספר מחוזות גאורגים וארמנים עד לימת ואן. עם מטרה עזה לאחד את כל האדמות הגאורגיות, הוא אימץ את הנסיך בגרט (לימים המלך בגרט השלישי), נכדו של בגרט הפשוט, היה גם יורש מוחלט אבחזי. דוד הכניס אותו לתפקיד הנסיך המקומי בכארתלי (975) וכמלך אבחזיה (978). ועזר להמליך את אביו הביולוגי של בגרט, גורגן, למלך מלכי הכרתוולים עם מותו של בגרט הפשוט (994), בכך הפך את בגרט לשליט שתי הנסיכויות והיורש המוחלט של שתי נסיכויות נוספות. המכשול היחיד היה הקונפליקט הבלתי מוצלח עם האימפריה הביזנטית, בשנים 987-989, שהכריחה את דוד לוותר על שליטתו, ולהפוך את בסיליוס השני ליורש עם מותו (שטחי הירושה אורגנו מאוחר יותר בתמה של איבריה). למרות זאת, הצליח בגרט להפוך לשליט הראשון של הממלכה הגאורגית המאוחדת (שנקראה באופן רשמי "ממלכת הגאורגים והאבחזים") במות אביו בשנת 1008.
היסטוריה > היסטוריה מאוחרת

האזור המשיך להיות טריטוריה גאורגית ונוהל מנהלית על ידי אתאבגות סאמצחה עד לכיבוש העות'מאני בשנת 1551. בתקופת שלטון האחרונים, החלה מדיניות האיסלאמיזציה והרבה מהכנסיות הנוצריות הפכו למסגדים. בעקבות המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), רוב שטחי טאו-קלארג'תי לשעבר סופחו לאימפריה הרוסית, אבל נלקחו בחזרה על ידי העות'מאנים בחוזה ברסט-ליטובסק שנערך עם הרפובליקה הסובייטית הסוציאל-פדרטיבית של רוסיה (РСФСР) בשנת 1918 (ברית המועצות הוקמה בשנת 1922). תבוסת האימפריה העות'מאנית במלחמת העולם הראשונה איפשרה למדינה שזה עתה הוקמה, הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה, להחיל את שליטתה על האזור. אוטלו (Oltu) שבנפת ארזורום, מחוז שהיה במאבק בין הגאורגים לארמנים, נותר תחת שליטה טורקית. למרות זאת עצמאותה של גאורגיה הדמוקרטית התמוטטה בעקבות פלישת הצבא האדום לגאורגיה בפברואר 1921, ובמקביל נכבש האזור מחדש על ידי הטורקים, וזאת בהסכמת הרוסים על פי הסכם מוסקבה בין הטורקים לממשלה הרוסית, ב-16 במרץ 1921.
הערות שוליים

↑  רולנד גריגור סאני (אנ') (1994). The Making of the Georgian Nation. הוצאת אוניברסיטת אינדיאנה. p. 30. מסת"ב 0-253-20915-3. (הספר בקטלוג ULI)
1 2  יורש מוחלט (heir apparent) - מי שבעל זכות לרשת את הכתר, וזכות זו אינה יכולה להשתנות בעקבות הולדתו של יורש אחר
↑  איסלאמיזציה (Islamization) - תהליך של המרת דת לאסלאם לקהילות שלמות. ראו גם אסלאמיזם
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקרא צבעים:      |  |  נסיכי/מלכי ממלכת האיברים         |  |  דוכסי קלַארגֵ'תִי (אנ')         |  |  דוכסי טַאוֹ (אנ') |
| היסטוריה של גאורגיה |
| --- | --- | --- |
| פרהיסטוריה (אנ') | תרבות שוּלבַּרִי-שוֹמוּ (אנ') • תרבות קוּרָה-אַרַאכּס (אנ') • תרבות תרִיאַלֵתִית (אנ') • תרבות קוֹלֵכִית (אנ') • דִיאַוֹחִי (אנ') | מפת ממלכות קולכיס ואיבריה |
| העת העתיקה | קולכיס • איבריה • גאורגיה בעידן הרומי (אנ') • מסע פומפאי לגאורגיה (אנ') • אגריסי • איבריה הסאסאנית (אנ') • ניצורה של איבריה (אנ') | מפת ממלכות קולכיס ואיבריה |
| ימי הביניים | המלחמות האיבריות (אנ') • המלחמות הלאזיות (אנ') • נסיכות איבריה (אנ') • השלטון הערבי בגאורגיה (אנ') • אמירות טביליסי • שושלת בגרטיוני • איבריה הבגרטידית • ממלכת אבחזיה • ממלכת קאחתי-הרתי • ממלכת הרתי • התמה של איבריה • ממלכת גאורגיה המאוחדת • תור הזהב של גאורגיה(אנ') • ארמניה בממלכת גאורגיה (אנ') • שירוואן הגאורגית (אנ') • המלחמות הביזנטי-גאורגיות • המלחמות הסלג'וק-גאורגיות (אנ') • הפלישה המונגולית • הפלישה הטימורית • הפלישה הטורקמנית (אנ') | מפת ממלכות קולכיס ואיבריה |
| העת החדשה המוקדמת | ממלכת כארתלי • ממלכת קאחתי • ממלכת אימרתי • נסיכות גוריה • סוואנתי • אבחזיה • סאמצחה (אנ') • סמגרלו (אנ') • גאורגיה הספווית (אנ') • ממלכת כארתלי-קאחתי | מפת ממלכות קולכיס ואיבריה |
| העת החדשה | גאורגיה באימפריה הרוסית (אנ') • הרפובליקה של עבר הקווקז • הרפובליקה הדמוקרטית הראשונה • הפלישה הסובייטית לגאורגיה • גאורגיה הסובייטית • מלחמת גאורגיה–רוסיה | מפת ממלכות קולכיס ואיבריה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557399705171  VIAF: 148962130   WorldCat (עם VIAF): 148962130 
דוד השלישי כפי שתואר על תבליט במנזר אושקי
מנדרין (קומיקס)

| --- | --- |

המנדרין, כפי שהופיע על עטיפת החוברת Invincible Iron Man #525 מספטמבר 2012, אמנות מאת סלבדור לארוקה.
 סוג:  נבל-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  Tales of Suspense #50 (פברואר 1964)
 הופעה אחרונה:  Punisher Vol.12 #1 (אוקטובר 2018)
 יוצרים:  סטן לי דון הק
 גילום הדמות:  בן קינגסלי ("איירון מן 3" טוני ליונג ("שאנג-צ'י ואגדת עשר הטבעות")
 מידע
 שם אמיתי:  לא ידוע
 כינויים:  ג'ין חאן, זאנג טונג, טם בורג'יגין
 סטטוס:  לא פעיל
 מקצוע:  קונקיסטאדור, איש עסקים, שרת, ראש ארגון פשע
 כוחות:  אמן לחימה על-טבעי, בעל עשר טבעות קסומות המעניקות לו מגוון יכולות מאגיות.
 חבר לשעבר בקבוצה:  תאגיד פרומתאוס
 אזרחות:  הרפובליקה העממית של סין 
 דמויות קשורות
 משפחה:  ג'ינגיס חאן (אב קדמון לכאורה) מיי לינג (ארוסה, מתה) טמוג'ין (בן) סאשה האמר (בת)
 אויבים:  איירון מן
 
מנדרין (באנגלית: Mandarin) הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת Tales of Suspense #50 מפברואר 1964 ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר דון הק. דמותו מתוארת לרוב כמגלומן המנסה לכבוש את העולם, אך אשר מחזיק גם בתחושת כבוד גדולה. למרות שאויבו הראשי הוא איירון מן, מנדרין נכנס לעימותים גם עם תור, הענק הירוק ושאר גיבורי-העל ביקום מארוול.
המנדרין הופיע במגוון מדיות אחרות, כמו סרטי אנימציה ומשחקי מחשב. דמויותיהם הבדיוניות של אלדריץ' קיליאן וטרבור סלאטרי (בגילומם של גאי פירס ובן קינגסלי, בהתאמה) התחזו למנדרין בסרט הלייב אקשן "איירון מן 3", כשאת דמותו של המנדרין האמיתי גילם בסרט היקום הקולנועי של מארוול "שאנג-צ'י ואגדת עשר הטבעות" השחקן טוני ליונג. דמותו של מנדרין מדורגת במקום ה-81 ברשימת מאה נבלי-העל הגדולים של כל הזמנים, לפי אתר IGN.
דמותו של המנדרין מתוך הרצת החוברות של איירון מן בכתיבתו של ג'ון ביירן ואיורו של ג'ון רומיטה הבן משנות ה-90 הושפעה מדמותו של לו פאן מסרט הקולנוע "צרות גדולות בצ'יינה טאון" משנת 1986.
ביוגרפיה בדיונית

אביו של המנדרין היה תושב סין שלפני השתלטות האימפריה, צאצא ישיר של ג'ינגיס חאן, ואמו הייתה אצילה אנגליה. בנם נולד בכפר לא ידוע טרם פריצתה של מהפכת הקומוניזם. הוריו של הרך הנולד מתו לאחר לידתו, והוא גדל אצל דודתו, שהייתה מרירה כלפי העולם וגידלה אותו בהתאם. כל ההון המשפחתי נועד לאמן את המנדרין במדע ובאימוני קרב. אי לכך, לקראת בגרותו הוא היה חסר כל. ממשלת סין פינתה אותו מבית הולדתו משום שלא יכול היה לשלם את חובותיו.
בתקווה לנקום בחברה בעקבות פינויו והפיכתו לחסר בית, המנדרין ערך מסע לעבר "עמק הרוחות", מקום שבו כף רגל אדם לא דרכה זה דורות. במקום זה הוא מצא ספינת חלל ושלד חייזרי של האקסון-קאר, דרקון חוצני מכוכב הלכת מאקלו 4 שהגיע לכדור הארץ לפני עידנים ונשכח. למשך השנים הבאות, המנדרין חקר את המדע של הכוכב החוצני עד אשר התמחה בו. כמו כן, הוא למד לשלוט בעשר הטבעות אותן מצא בספינת החלל, אשר ככל הנראה היו מקור ההנעה שלה. בעקבות כך, המנדרין הפך לכובש הכפרים הסמוכים לעמק הרוחות ועד מהרה הפך בעזרת המדע המתקדם שלו לכוח משחית שאפילו הצבא הסיני לא יכול היה לעצור. הוא החל במסע ניסיונות להשליט הגמוניה כלל עולמית. העם הסיני, שפחד ממנו, ביקש את עזרתו, אך הוא לא שעה לתחינותיו.
המנדרין רואה בטכנולוגיה כאמצעי אמין להשגת מטרותיו. במשך השנים, הוא ניסה להפעיל את נשקי האומות השונות כנגדן. מבין מזימותיו המוקדמות הייתה חבלה וגנבה של טילים אמריקנים וכן מטוסי ריגול שנבנו על ידי טוני סטארק. כדי להבטיח את אמון הציבור בדרכיו, סטארק עטה את שריון איירון מן וטס לסין כדי לחקור את המקרה. עד מהרה, איירון מן הפך למכשול העיקרי של מנדרין בדרכו לשליטה עולמית.
בשלושה מקרים בעימותיהם המוקדמים, המנדרין הצליח לשבות את איירון מן אך נכשל בהריגתו. בניגוד, לאיירון מן שהצליח לסכל את מזימותיו של מנדרין אך נכשל בהבאתו לצדק. כמה מהישגיו הטכנולוגיים הראשונים של מנדרין היו השקתו של לוויין בעל קרן קרינה המכוונת ל"תעשיות סטארק" וכן בנייתו של האנדרואיד ענק הממדים אולטימו, שכוחו היה בל יתואר. המנדרין תפעל את אולטימו כארבע פעמים אך תמיד נסיונותיו סוכלו בידי איירון מן.
כוחות ויכולות

המנדרין הוא אתלט מיומן ששולט במגוון רחב של אמנויות לחימה. באמצעות אימון מתמשך, הוא הפך את גופו לנוקשה וחסין לפגיעות. הוא מסוגל לפרק את הסגסוגת המגנטית של שריונו של איירון מן במכות בלבד. כישורי לחימתו הם גבוהים ביותר עד אשר יש ביכולתו לשרוד שנים ללא מזון ומשקה, ולתחזק את עצמו דרך שליטתו באנרגיית הצ'י. דרגת כישוריו הפכה נושא לשכתובים רבים במשך השנים. במקור, המנדרין היה לוחם מיומן שיכול היה לשבור את שריון איירון במו ידיו בלבד. אזכורים מאוחרים יותר התמקדו בשימוש בטבעות שלו.
המנדרין הוא אחד מהגאונים המדעיים הגדולים שביקום מארוול, ומיומן ביותר במדעים השונים. לא רק שהוא הסמכות העליונה בשימוש במדע מאקלואני, אלא שגם המשיך לפתח את תגליותיו בהתבסס על מדע חוצני זה. נשקיו העיקריים הם עשר הטבעות שהוא עונד על כל אחת מאצבעותיו. תפקידן של הטבעות אינו יכול להיות מוסבר על ידי מונחים ארציים, אך נודע כי הן משמשות כמקור כוח כמעט בלתי נדלה של ספינת החלל אקסון-קאר. המנדרין למד כיצד להפוך את הטבעות כדי שימשו אותו וכיצד הן תגבנה לפקודותיו.
| אצבע | יד ימין | יד שמאל |
| --- | --- | --- |
| זרת |  אור שחור הטבעת מסוגלת ליצור אזור של עלטה מוחלטת הסופגת כל אור מסביבה. המונח "אור שחור" מתייחס לסוג של רדיואקטיביות אולטרה סגולית. |  פיצוץ קרח הטבעת יוצרת גלי קור שיכולים להמם את יריביו של המנדרין. בדרך כלל, הטבעת גורמת לאוויר שבכיוון הפיצוץ להפוך לקרח, ומסוגלת להוריד את הטמפרטורה לכמעט אפס מעלות. |
| קמיצה |  קרן מפוררת הטבעת יוצרת קרניים המשמידות את הקשרים שבין האטומים והמולקולות המרכיבות את האובייקט שבו הן פוגעות. יש צורך בטעינה של 20 דקות בטרם השימוש בטבעת זו. |  העצמה מנטלית הטבעת מגבירה את האנרגיה המנטלית של העונד אותה, ומעניקה לו את האפשרות לשלוט באנשים באמצעות המחשבה ולפקוד עליהם. בדרך כלל היא מייצרת אשליות. |
| אמה |  קרן מערבולת הטבעת גורמת לאוויר לנוע במהירויות גבוהות כמערבולת. מערבולת זו יכולה לשמש כנשק הגנתי, כאמצעי לריחוף אובייקטים, או לגרום לריחופו של העונד אותה באוויר. |  פיצוץ חשמלי הטבעת יוצרת חשמל בכמויות שנמדדות לפי יכולת השימוש של העונד אותה. גבולותיה אינם ידועים. |
| אצבע מורה |  קרן פגיעה טבעת זו מסוגלת להקרין אנרגיות מסוגים שונים, לרוב נייטרונים עוצמתיים במיוחד. הטבעת מסוגלת גם להקרין תנודות על-קוליות וכן גלים מגנטיים כדי למשוך או להדוף אובייקטים. |  פיצוץ להבה הטבעת יוצרת רדיואקטיביות אינפרה אדום או חום בעוצמות הנקבעות על ידי העונד אותה. בדרך כלל החום יוצר להבה על ידי דחיסת המולקולות שבכיוון הפיצוץ. קרן החום מסוגלת לגרום לפיצוץ כימיקלים. גבולות החום אינם ידועים. |
| אגודל |  מסדר חומר הטבעת מסוגלת לסדר מחדש את האטומים והמולקולות של חומר מוצק ולהאיץ ולהאט את תנועותיהם כדי לגרום לאפקטים שונים. הטבעת שימשה לדחיסת ערפל לכדי מים זורמים, להפוך גז למוצק, אוויר לגז רעיל, אנשים לאבן וכיוצא בזה. |  אור לבן טבעת זו מסוגלת לייצר אנרגיות מסוגים שונים שבטווח הספקטרום האלקטרומגנטי. נעשה בה שימוש כדי לייצר כוח כבידה חזק דיו כדי לקבור את איירון מן בעודו צועד קדימה. |
הערות שוליים

↑  Top 100 Comic Book Villains of All Time: #81 - Mandarin
↑  Tales of Suspense #62, February 1965
↑  Tales of Suspense #50, February 1964
↑  Tales of Suspense #54
מפרץ סולארי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  Solari 
 סוג:  מפרץ 
 מידע נוסף
 קואורדינטות:  64°44′30″S 60°43′00″W﻿ / ﻿64.7417°S 60.7167°W﻿ / -64.7417; -60.7167
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמפרץ סולארי(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמפרץ סולארי(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרץ סולארי(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרץ סולארי
 
מפרץ סולארי (באנגלית: Solari Bay;בבולגרית: залив Солари) הוא מפרץ בחוף נורדנשלד בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
רוחבו של פתח המפרץ 11.2 קילומטרים, ואורכו של המפרץ 4.5 קילומטים.
המפרץ נמצא מצפון לנקודת באלוואן, ודרומית לקצה המזרחי של גבעת ריצ'רד.
היסטוריה

המפרץ נוצר בעקבות ההיפרדות של מדף הקרח לארסן מהיבשה בסוף המאה ה-20, ובעקבות הנסיגה של קרחון דריגאלסקי.
היסטוריה > מקור השם

המפרץ נקרא על שם הכפר סולארי (Солари) שבצפון בולגריה.
הערות שוליים

↑  שם המפרץ בגאזט השמות האנטארקטי הרשמי של בולגריה
1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי
ממלכת אודריסה

| --- | --- |


 מפת ממלכת אודריסה בשנת 431-424 לפנה"ס
 ממשל
 משטר:  מונרכיה
 שפה נפוצה:  תראקית
 גאוגרפיה
 יבשת:  אירופה
 היסטוריה
 הקמה:  איחוד השבטים התראקים על ידי טרס הראשון
 תאריך:  480 לפנה"ס
 פירוק:  כיבוש רומאי
 תאריך:  46
 ישות קודמת:  בלקן הפרהיסטורית
 ישות יורשת:  תראקיה (פרובינקיה רומית)
 דמוגרפיה
 דת:  פוליתאיזם
 
ממלכת אודריסה (ביוונית עתיקה: Βασίλειον Ὀδρυσῶν, בלטינית: Regnum Odrysium) הייתה מדינה שאיחדה למעלה מ-40 שבטים תראקים ו-22 ממלכות, ושהתקיימה בין המאה החמישית לפנה"ס והמאה הראשונה לספירה. היא השתרעה על שטח שכלל בעיקר את בולגריה של ימינו, והתפשטה לחלקים של צפון דוברוג'ה, חלקים בצפון יוון וחלקים בטורקיה האירופית של ימינו.
ההיסטוריונים משערים כי לממלכה לא הייתה עיר בירה. במקום זאת ככל הנראה עברו המלכים בין כמה מקומות מגורים מבוצרים. בירה אחת הייתה העיר אודריסה (ככל הנראה אוסקודמה, אדירנה של ימינו), כפי שנטבע במטבעות. משכן מלכותי נוסף שככל הנראה נבנה על ידי קוטיס הראשון (358-383 לפנה"ס) הוא בכפר סטרוסל, בעוד שבין 325 ל-315 לפנה"ס נבנתה סאותופוליס כעיר בירה. בירה קדומה אחרת הייתה בוויז בטורקיה של ימינו. הממלכה התפרקה וקביילה הייתה בירה משותפת לקראת סוף המאה הרביעית לפני הספירה.
האודירסים

האודירסים (ביוונית עתיקה Οδρύσαι) היו בני אחד מהשבטים התראקים החזקים ביותר ששכן במישור של הנהר הברוס, אזור שבימינו הוא במפגש הגבולות בין דרום-מזרח בולגריה, צפון-מזרח יוון וטורקיה האירופית ומרכזו בעיר אדירנה. נהר נוסף שזרם דרך אדמותיהם היה הארטסקוס. הרודוטוס היה ההיסטוריון הראשון שהזכיר את האודיריסים. קסנופון כתב שהאודירסים ערכו מרוצי סוסים ושתו כמויות גדולות של יין לאחר שקברו את לוחמיהם שמתו בקרב. תוקידידס כתב על המנהג המקובל בקרב מרבית האודירסים לחלק מתנות על מנת שבקשותיהם ייענו.
תרבות

עבודות היד ועיבוד המתכת של האודירסים הם במידה רבה תוצר של ההשפעה הפרסית. תראקים כמו גם הדאקים והאילירים קישטו עצמם בקעקועים המעידים על מעמדם. אומנות המלחמה התראקית הושפעה מהקלטים והטריבאלי אמצו את ציוד הלחימה הקלטי. הביגוד התראקי נחשב איכותי והיה עשוי קנבוס, פשתן או צמר. בגדיהם דמו לאלו של הסקיתים, כולל המעילים בעלי קצוות צבעוניים, נעליים מחודדות ושבט הגטים היה כה דומה לסקיתים שלעיתים קרובות נחשב חלק מהם. שלא כמו היוונים נהגו התראקים ללבוש מכנסיים. האצולה וחלק מהחיילים חבשו כיסויי ראש. הייתה השפעת גומלין בין היוונים והתראקים.  האופנות של היוונים בלבוש, בקישוטים ובציוד הצבאי היו פופולריים בקרב האצולה, והמלכים התראקים נטו לעבור תהליך של התייוונות: לאמץ את השפה, הכתיב, התרבות והדת של יוון העתיקה.
ארכאולוגיה

בחפירות ארכאולוגיות נחשפו אתרי מגורים, מקדשים וקברים של ממלכת אודריסה במיוחד סביב סטרוסל, הרי סרדנה גורה ועמק הוורדים. בין הקברים שנחפרו קבר סאותס השלישי בסמוך לקאזאנלק והקבר התראקי בקאזאנלק. הארכאולוגים חשפו את הקיר הצפון-מזרחי של ארמון המלכים התראקים שאורכו 13 מטרים ושנשמר עד לגובה של 2 מטרים. הם גם גילו את שמותיהם של קלאובולוס ואנקסנדרוס, המצביאים של פיליפוס השני שהובילו את ההתקפה על ממלכת אודריסה.
אוצרות אודריסה

אוצר פנאגיורישטה
אוצר רוגוזן
צלמיות זהב מסינמורץ
פגסוס תראקי מווזובו
אוצר לטניצה
אוצר לוקוביט
מסיכת זהב, ככל הנראה של טרס הראשון, השליט הראשון של ממלכת אודריסה
ראש ארד, ככל הנראה של סאותס השלישי שנתגלה בגוליאמטה קוסמטקה
אוצר בורובו של המלך קוטיס הראשון
הערות שוליים

1 2 3  Thrace. The History Files.
↑  Borza, Eugene (1992). In the Shadow of Olympus: The Emergence of Macedon. Princeton University Press. ISBN 0-691-00880-9.
↑  Faudot, Murielle (2005-01-01). Pont-Euxin Et Polis. ISBN 9782848671062.
↑  Chudnoff, Yoav. "Kabile: When One Is Curious".
↑  הארי תורסטון פק, מילון הרפרס להיסטוריה קלאסית  (1898) Odrysae "העם החזק ביותר בתראקיה, שכן במישור הברוס, שמלכם סיטלקס שלט על מרבית תראקיה בתקפות מלחמות הפלפונסוס."
↑  John Boardman; I. E. S. Edwards; E. Sollberger; N. G. L. Hammond (1992). The Cambridge Ancient History. Vol. 3. Cambridge University Press. p. 605. ISBN 978-0-521-22717-9.
↑  הרודוטוס "משם יצא דריווש והגיע לנהר נוסף בשם ארטסקוס, אשר זורם דרך ארץ האודריסים; וכשהגיע לנהר הזה, הוא הצביע על מקום לצבא, ואמר לכל אדם להניח אבן אחת כשהוא עבר במקום הזה שהוא הצביע עליו. אחרי שהצבא שלו עשה את זה, הוא הוביל אותו משם, משאיר מאחוריו ערימות אבנים גדולות."
↑  Xenophon (2005-09-08). The Expedition of Cyrus. ISBN 978-0-19-160504-8. נבדק ב-24 בדצמבר 2014. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Denver Graninger, Emil Nankov, Julia Valeva, A Companion to Ancient Thrace, John Wiley & Sons, 2015, ISBN 9781444351040
↑  "Bulgarian Archaeologists Make Breakthrough in Ancient Thrace Tomb".
↑  "Bulgarian Archaeologists Uncover Story of Ancient Thracians' War with Philip II of Macedon". 21 ביוני 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
| היסטוריה של בולגריה |
| --- | --- | --- |
| היסטוריה מוקדמת | ממלכת אודריסה • השלטון הרומי • בולגריה הישנה • הממלכה הבולגרית הראשונה • הממלכה הבולגרית השנייה • בולגריה תחת שלטון האימפריה העות'מאנית • המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877-1878) • נסיכות בולגריה • ממלכת בולגריה | בולגריה |
| ממלכת בולגריה | מלחמת בולגריה–סרביה (1885) • מלחמת הבלקן הראשונה • מלחמת הבלקן השנייה • בולגריה במלחמת העולם הראשונה • בולגריה במלחמת העולם השנייה | בולגריה |
| שונות | הרפובליקה העממית של בולגריה • יהדות בולגריה | בולגריה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ge1142476 
זר זהב וטבעת מאתר הקבורה של אציל אודירסי בתל גוליאמטה מוגילה
ממלכת אויו

ממלכת אויו בשנת 1700
ממלכת אויו (Oyo) היא אימפריה שהתקיימה בין המאה ה-15 למאה ה-19 בדרום מערב ניגריה של היום. הממלכה הייתה אחת מממלכות עמי היורובה (Yoruba) שקמו באותה תקופה סביב נהר הניגר, ובשיא תקופת כיבושיה, במאה ה-17, הייתה הגדולה והמשפיעה מביניהן.
רקע והתפתחות

על פי המסורת, ממלכת אויו הוקמה על ידי האב הקדמון של עמי היורובה, אוראנמיאן. עובדה זו תרמה לחוזקה של הממלכה. בירתה הראשונה של הממלכה הייתה אויו אילה (Oyo Ile) ששכנה במרחק 450 ק"מ מהחוף. הממלכה החלה להתחזק בעקבות השימוש בסוסים שהגיעו ממדינות ההאוסה מצפון במאה ה-16. חיל פרשים חזק אפשר לה כיבושים רבים באזורים שמדרום לה. כיבוש עיר החוף ווידה (Whyda) אפשר את השתלבותה של אויו בסחר הטרנס-אטלנטי.
מבנה מדיני

מלך האויו נקרא אלפין (Alaafin) והוא נחשב לנציג הכוחות העל טבעיים עלי אדמות. בנוסף, פעלה גם מועצת האויו מסי (מועצת ראשי משפחות עיר הבירה), בראשה עמד הבשורון (Bashorun), שהיה גם מפקד הצבא. האויו מסי היוו כוח מאזן ומגביל לכוחו של המלך. המלך ומפקד הצבא נבחרו על ידי המועצה, ובכוחה היה להדיח את המלך על ידי דרישה להתאבדותו. המועצה יכלה להביע את התנגדותה להחלטות המלך על ידי היעדרות מטקסים ודחיית תפקידים שהוצעו לחבריה.
צבא

עוצמתה הצבאית של ממלכת אויו נבעה מחיל הפרשים שלה. לוחמיה השתמשו בעיקר בחצים וקשתות, חרבות וחניתות. לצבא לא היה צורך ברובים. חיל הפרשים נועד לא רק לכיבושי שטחים אלא גם לפשיטות שנועדו לחטיפות של מקומיים לצורכי סחר עבדים. 
העובדה שהבשורון היה אחראי על הצבא גרמה למתחים ששררו בין האלפין לבשורון, ובעקבותיהם גם התפוררה הממלכה.
דת

ממלכת אויו קיימה את פולחן עמי היורובה. בין האלים להם סגדו היו שנגו (Shango) אל הרעם ואוגון (Ogun) אל הברזל. מרכז הפולחן היה באיפה (Ife), שם ישב כהן הדת "האוני" (Oni). לפי אמונתם, עם מותו, עובר האדם לעולם הבא, ממנו הוא מסוגל להשפיע על העולם הזה. על מנת לפייס את המתים, נהגו להקריב קורבנות בקברי בני משפחה.
מבנה כלכלי

מיקומה של הממלכה, מדרום לערבה ובגבול הצפוני של אזור היער, סייע בהתפתחותה הכלכלית והצבאית. אויו הייתה למרכז מסחרי שקישר בין הסחר הטרנס-סהרי לסחר הטראנס אטלנטי. בנוסף, מיקומה גרם לה להיות חשופה להשפעות מן הצפון וליישמן (לדוגמה – חיל הפרשים של צבאה וחדירת דת האסלאם לתוך האימפריה).
כלכלתה של אויו התבססה על סחר חליפין. תמורת עבדים, קיבלה מאירופה נשק, אריגים, ברזל, חוטי נחושת ואגוזי קולה. התבססות כלכלתה על סחר עבדים היוותה סיבה עיקרית להתמוטטותה.
התמוטטות הממלכה

לקראת סוף המאה ה-18 נחלשה ממלכת אויו. כוחה הצבאי ירד בעקבות בעיות בתחזוקת הסוסים. בנוסף, ביטול סחר העבדים בשנת 1807 גרם להיחלשות כלכלית. גורם נוסף להתפוררות הממלכה היה חוסר היציבות השלטונית שנבעה ממתחים ששררו בין האלפין לבשורון ולאויו מסי. אלו הביעו אי אמון במלך ודרשו את התאבדותו בהתאם למסורת.
כמו כן, מלחמות וכיבושים מבחוץ פוררו את הממלכה. במאה ה-18 אירעו מספר מרידות בתוך הממלכה; ערי היורובה ניצלו את חולשת האויו, השתלטו על הסחר באזור החוף וכך התחזקו כלכלית והשתחררו משלטונה. אחד הכפרים שהפכו לעצמאיים היה אוקה-אודן, שהתפרסם לאחר שנכבש בשנת 1848 על ידי צבא ממלכת דהומיי ושרה פורבס בונטה נפלה בשבי, ומאוחר יותר אומצה על ידי המלכה ויקטוריה.
האירוע שגזר את דינה של הממלכה היה, כיבושה של עיר הבירה בידי הפולאני כחלק ממסעות הג'יהאד. עיר הבירה עברה לאיבדן (Ibadan), כ-120 ק"מ דרומה ועימה נדדו השלטון ופליטי העיר. מעבר זה סימן את סופה של הממלכה.
לקריאה נוספת

נחמיה לבציון, מבוא להיסטוריה של אפריקה. תל אביב: הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 1980.
נחמיה לבציון ויקותיאל גרשוני, צמיחת המדינות החדשות באפריקה - מבוא להיסטוריה של אפריקה. תל אביב: הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 2003.
Thornton, John. 1998. Africa and Africans in the making of the Atlantic World 1400-1800. Camberidge University Press: USA (second edition, first publication: 1992)
Lloyd, P.C. “The Yuroba of Nigeria”. Peoples of Africa, Edited by Gibbs, James. P550-580
USA: Holt, Rineheart and Winston Inc. 1965
מפרץ ניקויה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מפרץ 
 מידות
 שטח:  2,500 קילומטר רבוע
 אורך:  90 קילומטר
 רוחב ממוצע:  15 ק"מ 
 מידע נוסף
 נהר מזין:  Tárcoles River, Tempisque River, Aranjuez River 
 מדינות באגן הניקוז:  קוסטה ריקה קוסטה ריקה
 קואורדינטות:  9°48′N 84°48′W﻿ / ﻿9.8°N 84.8°W﻿ / 9.8; -84.8
  (למפת קוסטה ריקה מוגדלת) סן חוסה אלחואלה קרטגו לימון פונטרנס פנמה ניקרגואה הים הקריבי האוקיינוס השקטמפרץ ניקויה(למפת קוסטה ריקה רגילה) סן חוסה אלחואלה קרטגו לימון פונטרנס פנמה ניקרגואה הים הקריבי האוקיינוס השקטמפרץ ניקויה
 
שקיעה מעל חצי האי ניקויה (אנ') ומפרץ ניקויה
מפרץ ניקויה (באנגלית: Gulf of Nicoya; בספרדית: Golfo de Nicoya) הוא מפרץ בחוף האוקיינוס השקט בקוסטה ריקה שנמצא ליד המחוזות גואנאקאסטה ופונטרנס.
המפרץ מפריד את חצי האי ניקויה (אנ') מקוסטה ריקה, והוא מקיף את חצי האי באזורי ביצות, איי סלעים וצוקים.
איים שנמצאים במפרץ

צ'ירה (אנ')
ונאדו (ספ')
קבאיו (ספ')
בחוקו
סן לוקאס (אנ')
איסלה מוארטוס (ספ')
טורטוגה (ספ')
אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 23 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא מרץ (26 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא אוקטובר (18 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 2,562 מילימטרים בשנה. חודש ספטמבר הוא החודש הגשום ביותר (432 מ"מ גשם) וחודש פברואר הוא החודש היבש ביותר (31 מ"מ גשם).