אברהם ישעיהו קרליץ
ביאורים

↑  החזון איש מצטט בכתביו, בכמה מקומות, דברי תורה ממורו זה. לפי דוד פרנקל, החזון איש סיפר שאביו שכר לו מלמד פרטי כדי למונעו מחברת ילדים בני גילו ומפטפוטי הבל.
↑  – גיסו, הרב יעקב ישראל קניבסקי. בנימין בראון מקבל את שתי הגרסאות ומשער כי אף על פי שאכן היה כישרוני, הוא הוערך בסביבתו כבינוני בשל שיטת לימודו השונה, שלא עמדה בקריטריונים המקובלים של הלמדנות הישיבתית.
↑  בראון דן גם בגרסה שלפיה נסיעתו הייתה לישיבת וולוז'ין, אך כפי הנראה היא מוטעית, לאור עדות הרב איסר יהודה אונטרמן שה"חזון איש" למד בבריסק.
↑  בראון מצטט את אחיינו של החזון איש, הרב חיים קנייבסקי, שגרסתו משלבת בין שניים מההסברים שהועלו. לדבריו, החזון איש "אמר שאיסור חדש הצילו מחברה רעה שלא נסחף אליה". בראון מסביר זאת כהתייחסות לחברה בישיבת וולוז'ין שבה נשבה רוח ההשכלה; אך דברי החזון איש המצוטטים בדבר איסור "חדש" מלמדים שהסיפור היה בבריסק ולא בוולוז'ין, שבה לא הייתה נהוגה הוראת הב"ח.
↑  לא ידועים פרטים מדויקים על אודות שנת לידתה וממילא על פער הגילים ביניהם. על פי הסופר חיים גראדה, מניין שנותיה היה כפול משנותיו; אולם ייתכן שהדמות הספרותית "מחזה אברהם", המבוססת ללא ספק על דמותו של החזון איש, אינה זהה לחלוטין על כל פרטיה.
↑  הביוגרפים שלו מציינים את מנהגו לא לפרוש למנוחה כל עוד לא סיים את עיונו בנושא שלפניו, מנהג שהביא אותו לעיתים להתמוטט על מקומו תוך כדי לימוד. בראון מתייחס בהרחבה למנהגו זה שנמשך עד לשנותיו האחרונות.
↑  בדיווחים על הישיבה המיוחדת נמנים בהקשר זה הרבנים איסר זלמן מלצר, ברוך בר ליבוביץ, אלחנן וסרמן, חנוך אייגש, אהרן קוטלר, יוסף שלמה כהנמן, מאיר קרליץ, אהרן לוין ומאיר שפירא.
↑  זאת, ככל הנראה, כדי שלא לעסוק בדירה חדשה בימים אלו, שבהם מתאבלים על חורבן ירושלים ובית המקדש.
↑  למרות היותו של יצחק נבון עד בודד לפגישה כולה, נוצרו גרסאות רבות לתיאור מהלכה. הביוגרפים החרדים של החזון איש מוסיפים לתיאור הפגישה גם דיונים בענייני פילוסופיה כלליים. בן-גוריון עצמו, לאחר שנים, בנאום בפני רבנים אמריקאים, סיפר: "שאלתי את החזון איש ז"ל אם מגיעה בתוך המדינה לכל פרט הזכות לחופש מצפון. הוא לא נתן לי תשובה ברורה, כי לא התמצא בהלכות מדינה".
↑  אישים חרדים הדגישו את הנאתו של בן-גוריון מהפגישה: ח"כ שלמה לורינץ כתב בספרו כי בן-גוריון אמר לו לאחר השיחה כי לא זו בלבד שלא פגש מימיו אדם כה פיקח, אלא שגם לא העלה על דעתו שיכול להיות כזה אדם פיקח. רפאל הלפרין מביא בספרו תצלום ממכתב ששלח בן-גוריון לחזון איש לאחר הפגישה, ובו כתב: "תרשה לי להוסיף שפגישתי ושיחתי אתך הייתה בשבילי חוויה חשובה ולא אשכחנה אף פעם".
↑  תואר זה מקובל גם על בנימין בראון, חוקר משנתו ודמותו, אך הוא אינו מוסכם על הכל: שלמה טיקוצ'ינסקי סבור שעובדת אי-אזכוריו של החזון איש בעיתונות החרדית בת-תקופתו מעידה כאלף עדים על כך שלא הוא היה זה ש"ניווט את הספינה" או את העגלה החרדית. גישה זו שוללת אפשרות של ניהול שקט, או למצער, ניהול מאחורי-הקלעים. בראון במאמר תגובה טוען לכשל בטיעוניו של טיקוצ'ינסקי; לדבריו מדובר באנכרוניזם טהור, שכן גם רבנים אחרים אינם מוזכרים בעיתונות התקופה החרדית. להרחבה ולטיעונים נוספים, ראו מאמרים אלו במקורם, וראו גם את מאמר התגובה של טיקוצ'ינסקי.
↑  כמו אחייניו רבי חיים קניבסקי ורבי ניסים קרליץ, וקבוצת תלמידיו שקיבלו את הנהגת אחיינו רבי חיים גריינימן, בהם: הרב יהודה בויאר, הרב דוב לנדו והרב יחזקאל ברטלר.
↑  אברהם יעקב ויינר היה למדן ירושלמי שקירב אל החזון איש גם תלמידים אחרים בני הקהילה הירושלמית. בנו של הרב אליהו יהושע ויינר (תלמיד החפץ חיים) וחתנו של הרב ישראל שלום לוריא (רוטמן). נפטר בצעירותו. מכתביו נדפס הספר "שארית יעקב" (תשי"ג-תשט"ז) בשלושה כרכים (א; ב; ג). לפי השמועה, נכתבה הקדמת הספר בידי גיסו, הרב חיים שאול גריינימן.
↑  גיסו של רפאל הלפרין, חתנו של יעקב, הוא הרב שלמה כהן, עורכה הראשי של הביוגרפיה "פאר הדור".
↑  רשימת זכרונותיו של הרב יפה, כוללת עדויות שמיעה של הרב נתן שולמן, ראש ישיבת סלובודקה.