stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פמה קהנדו

פמה קהנדו (נולד ב־21 באוגוסט 1979) הוא פוליטיקאי הודי המכהן כראש השרים של ארונאצ'ל פרדש מ־2016.
ביוגרפיה

פמה קהנדו נולד ב־21 באוגוסט 1979 לדרג'י קהנדו (אנ'), לימים ראש השרים של ארונאצ'ל פרדש.
מ־1998 היה מעורב בפעילותו הפוליטית של אביו. אביו פרש מהקונגרס הלאומי ההודי ב־1996 ושב אליו לאחר גלגולים במספר מפלגות אחרות ב־2004, וב־2005 מונה פמה למזכ"ל ועדת הקונגרס של ארונאצ'ל פרדש. לאחר מות אביו בתאונת מסוק באפריל 2011, נבחר לחבר האספה המחוקקת של ארונאצ'ל פרדש במחוז הבחירה של אביו. במאי 2011 מונה לשר לפיתוח משאבי המים ותיירות בממשלת המדינה, ובנומבר 2011 מונה לשר העבודה הכפרית והתיירות.
בשלהי 2015 התמרדו מרבית חברי הקונגרס הלאומי ההודי באספה כנגד ראש השרים נבאם טוקי (אנ'). המשבר הפוליטי שנוצר נמשך כמחצית השנה, וביולי 2016 נאלץ טוקי להתפטר וקהנדו מונה לראש השרים מטעם הקונגרס. בספטמבר 2016 עזב קהנדו את המפלגה וחבר למפלגה העממית של ארונאצ'ל (אנ'), מפלגה אזורית ותיקה.
בדצמבר 2016 המפלגה העממית של ארונצ'ל הדיחה את קהנדו משורותיה, במטרה להקים ממשלה בראשות מועמד מטעמה. קהנדו חבר למפלגת העם ההודית יחד עם 33 מחברי האספה.
ב־2019 שב ונבחר לראשות ממשלת ארונאצ'ל פרדש.
הערות שוליים

↑  India Today Web Desk, Change of guard: Pema Khandu takes oath as Arunachal chief minister, India Today, ‏17 ביולי 2016
↑  HCM Pema Khandu bio data
↑  Ashhar Khan, Change of guard: Pema Khandu to replace Nabam Tuki as Arunachal Pradesh chief minister, India Today, ‏16 ביולי 2016
↑  Dolly Chingakham, Congress-free yet not: A shared path among northeast India's Chief Ministers, India Today, ‏5 בדצמבר 2023
↑  Indrajit Kundu, Fresh turmoil in Arunachal as chief minister Pema Khandu suspended from his own party, India Today, ‏29 בדצמבר 2016
↑  Indrajit Kundu, BJP forms government in Arunachal Pradesh after 33 PPA MLAs led by Pema Khandu switch over, India Today, ‏31 בדצמבר 2016
↑  Press Trust of India, Arunachal Governor invites Pema Khandu to form govt, India Today, ‏27 במאי 2019
פאיה-לארגו

| --- | --- |

 מדינה:  צ'אד צ'אד
 מחוז:  בורקו
 על שם:  Victor Emmanuel Largeau 
 גובה:  245 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  30,800 (20 במאי 2009)
 קואורדינטות:  17°55′48″N 19°06′11″E﻿ / ﻿17.93°N 19.103055555556°E﻿ / 17.93; 19.103055555556 
 אזור זמן:  UTC +1
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צ'אד מוגדלת) נג'מנה מונדו אבשה לוב סודאן הרפובליקה המרכז אפריקאית קמרון ניגריה ניז'רפאיה-לארגו(למפת צ'אד רגילה) נג'מנה מונדו אבשה לוב סודאן הרפובליקה המרכז אפריקאית קמרון ניגריה ניז'רפאיה-לארגו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פאיה-לארגו (בצרפתית: Faya-Largeau; בערבית: فايا لارجو), המוכרת גם בשם פאיה (בצרפתית: Faya; בערבית: فايا) היא עיר במחוז בורקו (אנ'), צ'אד. באזור פועל שדה התעופה פאיה-לארגו (אנ').
גאוגרפיה

העיר ממוקמת כ-777 ק"מ מבירת צ'אד, נג'מנה.
אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 28 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא יוני (34 מעלות צלזיוס), והחודש הקר ביותר הוא ינואר (18 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 83 מילימטרים בשנה. חודש אוגוסט הוא החודש הגשום ביותר (53 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש היבש ביותר (1 מ"מ גשם).
הערות שוליים

↑  Chad: Regions, Cities & Urban Localities - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information, www.citypopulation.de
↑  Faya-Largeau, Faya-Largeau (באנגלית)
↑  Coordinate Distance Calculator, boulter.com
↑  "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עתירה מנהלית 27315-08-11 פלונית ואחרים נ' משרד הפנים

עתירה מנהלית 27315-08-11 פלונית ואחרים נ' משרד הפנים הוא פסק דין, העוסק בשאלה אם יש ליתן מעמד חוקי לאזרחית פולין אשר שוהה שלא כדין בישראל והיא אמו של קטין אשר נולד בישראל ולו אזרחות ישראלית. בפסק הדין מיום ח' בטבת ה'תשע"ב, 3 בינואר 2011, קבע בית המשפט המחוזי בשבתו כבית משפט לעניינים מנהליים כי אין באזרחותו של הקטין כדי להביא למתן מעמד להורה, כאשר אין מתקיימות נסיבות הומניטאריות המצדיקות זאת. עוד קבע כי האם אינה זכאית לאזרחות ישראלית או לתושבות קבע מטעם מעמדו של בנה כאזרח ישראלי וכי עליה לעזוב את הארץ בתום 45 ימים ממתן פסק הדין.
רקע

במהלך שנות ה-90 החלה תופעה נרחבת של שוהים שלא כדין ומהגרי עבודה רבים שנכנסו לישראל עם אשרות זמניות או ללא אשרות כלל, על מנת לעבוד ולכלכל משפחותיהם, ונשארו בישראל לאחר פקיעת האשרה. נכון לחודש ינואר 2014, ישנם מעל ל-15,300 עובדים זרים ששוהים בישראל באופן בלתי חוקי. נוכח הגידול המאסיבי של תופעה זו, תוקן בשנת 2001 חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 9) אשר כוונתו הייתה למצוא איזון בין זכותה הריבונית של מדינת ישראל לקבוע מי יכול לשהות בה ומי אינו יכול, לבין הבטחת זכויות יסוד בסיסיות של השוהים הזרים ומתן אפשרות עבורם להישאר בישראל. בעקבות התיקון, התקבלו מספר החלטות ממשלה המעניקות הסדר זמני למתן מעמד לילדי שוהים באופן בלתי חוקי, הוריהם ואחיהם הנמצאים בישראל. ההחלטה המדוברת בפסק הדין היא ההחלטה השלישית שהתקבלה בנושא בשנת 2010, החלטת ממשלה 2183‏ המסדירה את מתן המעמד לילדי שוהים באופן בלתי חוקי בישראל, ובהתבסס על החלטה זו ניתן פס"ד עת"מ 27315-08-11.
רקע > רקע משפטי

האם, אזרחית פולין, הגיעה לישראל בשנת 1989 עם אשרת תייר שתקפה לשלושה חודשים בלבד, ונשארה בישראל לתקופה של שמונה וחצי שנים. בשנת 1998 עזבה האם את ישראל וחזרה לאחר שנתיים דרך גבול מצרים תחת זהות אחרת. כאשר שבה האם לישראל המשיכה לשהות בה שלא כדין ועסקה בעבודות ניקיון. בשנת 2003, נישאה לאזרח ישראלי בנישואי פרגוואי. שנתיים לאחר מכן, ילדה את בנה – העותר – אשר אביו הוא אזרח ישראלי, שלא שמר על קשר עם האם או עם בנו. בשנת 2006 הגישה האם בקשה לקבלת מעמד בישראל וזו נדחתה בטענה כי שהתה בישראל שלא כדין וכי נכנסה תחת זהות אחרת וכמו כן כי בנה, בהיותו אזרח ישראלי, אינו מעניק לה מעמד. על כן, נדרשה לצאת מהארץ בתוך 60 יום. על החלטה זו ערערה האם וערעורה נדחה. האם המשיכה לשהות בישראל שלא כדין ובשנת 2010 פנתה בבקשה לקבלת מעמד חוקי בישראל על סמך החלטת ממשלה 2183.
הדיון > טענות הצדדים

לטענות העותרים, גירושה של האם מהארץ יביא אף לגירוש בנה שהוא קטין אזרח ישראלי. בנוסף, יש לבן הקטין כאזרח ישראלי, זכות לגור במדינת ישראל כמו גם זכותו כקטין לגדול בחיק אמו ולקיים חיי משפחה. עוד נטען כי אם מדינת ישראל מכירה במחויבותה להעניק מעמד לילדי זרים שאין להם אזרחות ישראלית, הרי זה מוזר כי היא מתנערת מכך כאשר מדובר בילד שהוא אזרח ישראלי. סיכמו כי הקטין עונה על תנאי החלטת הממשלה 2183 ועל כן יש להתיר לאם לשהות עמו בארץ. כתגובה לטענותיהם, ענו המשיבים כי לפי פסיקת ביהמ"ש העליון, מקום מושבם של הילדים נקבע לפי מקום מושבם של הוריהם ולא להפך וכי האם מנסה לקבל מעמד בישראל בכל דרך ומשתמשת במעמדו של בנה אשר אין לו כל קשר עם אביו הישראלי. ביארו כי רישיונות ישיבה לזרים יוענקו במקרים חריגים בלבד ולפי קריטריונים אשר בבסיסם שיקולים הומניטאריים חשובים וכי הוועדה הבין-משרדית קבעה שלא מתקיימות סיבות הומניטריות בגינן יש לאשר את הבקשה.
לסיכום הרחיבו כי החלטה 2183 מסדירה מעמד באופן ארעי וחד פעמי לילדי שוהים שלא כדין ואינה מחליפה את נוהלי רשות האוכלוסין. ההחלטה לא חלה על הקטין מאחר שאינו מוגדר כשוהה שלא כדין ועל כן הקטין אינו עונה על התנאים שבה.
הדיון > פסק הדין

ניתן בח' בטבת ה'תשע"ב, 3 ינואר 2012. השופטת נאווה בן אור דחתה את העתירה בנימוקיה הבאים: ראשית טענה כי מעמדו של בנה אינו מקנה לאם מעמד בארץ. אין לו כל קשר עם אביו הישראלי ושהותה שלא כדין של האם עם בנה לתקופה של ארבע שנים בארץ, לא יצרו זיקה מובהקת לישראל, בניגוד לזיקתו של הקטין למקום מוצאה של האם. הוסיפה כי אין להחיל על האם את החלטת ממשלה 2183, מאחר שהיא ובנה אינם עומדים בתנאי ההחלטה. החלטת הממשלה מסדירה את שהותם של ילדים שאינם אזרחי המדינה שתחילת שהותם של הוריהם הייתה כדין ובמהלך השנים נוצרה זיקה מובהקת שלהם לישראל. השופטת בן אור עוד הצהירה כי קבלת העתירה כמוה כאמירה כללית כי לכל הורה זר שנולד לו ילד הזכאי לאזרחות ישראלית צומחת זכות הומניטרית למעמד.
האם הגישה בקשה לעיכוב ביצוע פסק הדין. בפסק דין עע"ם 775/12-ב' אשר ניתן בג' בשבט ה'תשע"ב, 27 בינואר 2012, השופט יורם דנציגר הצטרף לדעתה של השופטת נאווה בן-אור וקבע כי החלטה 2183 אינה חלה על עניינה של העותרת מאחר שבעת שנכנסה לישראל בפעם האחרונה, חל עליה צו הרחקה מן הארץ ועל כן לא ניתן לומר שנכנסה כדין. בנוסף, ההחלטה חלה על ילד השוהה בישראל שלא כדין ובמקרה זה מדובר בילד שהוא אזרח ישראלי. על פי פסיקתו של בית המשפט לעניינים מנהליים, אין אזרחותו של הקטין מצדיקה מתן מעמד להורה.
בעקבות פסק הדין

עורך דין מתן חודרוב במאמרו "מעמד הורה מכוח ילדו", מציין את מדיניות משרד הפנים לפיה מעמדו של ילד זר אינו יכול כשלעצמו להעניק מעמד להורו ומוסיף כי בשנים האחרונות חל כרסום משמעותי במדיניות זו בשני מישורים עיקריים. המישור הראשון, החלטות ממשלה בענייני ילדי עובדים זרים – דן בהחלטת ממשלה 2183 אשר דנה במתן מעמד חוקי לשוהים שלא כדין בישראל מכוח מעמדם של ילדיהם שלא נולדו בישראל. המישור השני, פסיקת בתי המשפט – דן בשינוי המשמעותי החל במדיניות הנהוגה בבית המשפט וציין כי טובת הילד היא מוחלטת וחד משמעית להמשיך ולחיות במולדתו, מדינת ישראל, עם שני הוריו, מדינה בה התערה ויצר קשרים חברתיים עמוקים. ציין פסקי דין בהם נקבע מעמד לשוהים שלא כדין בארץ מכוח מעמד ילדיהם דוגמת מתן מעמד לאמה של ילדה אזרחית ישראל שגדלה וחונכה בישראל על ידי שני הוריה.
ראו גם

שוהה בלתי חוקי
עובדים זרים בישראל
מסתננים
מהגרי עבודה בישראל
אזרחות ישראלית
זכויות אדם
זכויות אזרח
רשות האוכלוסין
לקריאה נוספת

רובי נתנזון, לאה אחדות הפועלים החדשים: עובדים ממדינות זרות בישראל (1999).
אנאבל ליפסיק-פרידלנדר "מדיניות הענקת מעמד אזרחי במדינת ישראל: ילדי העובדים הזרים כמשל" מפנה: במה לענייני חברה, 56-57: 59-62, (2008).
Dr. Yaël Ronen, The Ties That Bind: Family And Private Life As Bars To The Deportation Of Immigrants 8, INTERNATIONAL JOURNAL OF LAW IN CONTEX 283,283-296 (2012).i
חנה פישר, עובדים זרים – תמונת מצב, מסגרת פורמלית ומדיניות ממשלתית, הפועלים החדשים: עובדים ממדינות זרות בישראל, תל אביב 1999.
פנינה מורג-טלמון ויעל עצמון (עורכות), נשים מהגרות בישראל. ירושלים: מוסד ביאליק, תשע"ג.
הערות שוליים

↑  עת"מ 27315-08-11 פלונית נ' משרד הפנים (2011)
↑  חוק הכניסה לישראל, התשי"ב 1952
↑  תיקון 9 לחוק הכניסה לישראל, התשס"א–2011, ה"ח.
↑  מסמך הוועדה הבין משרדית לגבי מעמד ילדי השוהים בלתי חוקיים ובני משפחותיהם בישראל (2010)
↑  החלטת ממשלה 2183 מיום 1 באוגוסט 2010
↑  עע"מ 775/12 פלוני נ' שר הפנים, (2012)
↑  עו"ד מתן חודרוב- "מעמד הורה מכח ילדו" מעמד הורה מכח ילדו
פטר ביקסל

| --- | --- |

 לידה:  24 במרץ 1935 (בן 89) לוצרן, שווייץ 
 מדינה:  שווייץ 
 שפות היצירה:  גרמנית 
 יצירות בולטות:  San Salvador, And really Frau Blum would very much like to meet the milkman, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 הושפע מ:  רוברט ואלזר 
 פרסים והוקרה:  Mainz resident writer (1996)  Solothurner Literaturpreis (2011)  פרס המסאי האירופאי על שם שארל ויון (2000)  פרס הספרות של קאסל (2000)  פרס גוטפריד קלר (1999)  פרס שילר (2012)  פרס  יוהאן פטר הבל (1986)  Stadtschreiber von Bergen (1981) 
 חתימה:   
 
פטר ביקסל (בגרמנית: Peter Bichsel‏, נולד ב-24 במרץ ב-1935 בלוצרן בשווייץ) הוא סופר שווייצרי, ידוע בעיקר בזכות סיפוריו הקצרים.
ביקסל גדל כבן של בעל מלאכה בלוצרן ובגיל 15 עבר באולטן. בסמינר למורים בזולותורן הוא למד הוראה ובשנת 1956 הוא התחתן עם השחקנית טרזה שפרי ולהם שני ילדים. בשנת 1957 הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית של שווייץ, ממנה פרש בשנת 1995. הוא מגדיר עצמו כסוציאליסט והיה חבר קרוב של הסופר מקס פריש.
יצירותיו כוללים את "עונות השנה" (1967), "סיפורי ילדים" (1969) "אצל העיר פריס" (1993; ראה אור בעברית בהוצאת בבל, 2002, בתרגום חנן אלשטיין ויפתח הלרמן-כרמל).
פנטון

ערך זה עוסק בחברה לייצור צבעים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1962–הווה (כ־62 שנים) 
 חברת אם:  Danaher Corporation 
 מיקום המטה:  קרלסטדט 
  
 www.pantone.com
 
פנטון בע"מ (באנגלית: Pantone Inc.‎) היא חברה לייצור צבעים. סניף החברה הראשי ממוקם בניו ג'רזי, שבארצות הברית.
החברה ידועה בעיקר בשל שיטת התאמת הצבעים שלה, ייחודה נובע מכללים נוקשים ושיטות מדויקות להתאמת צבעים. שיטת התאמת הצבעים של פנטון מיושמת בתעשיות מגוונות, בעיקר בעולם הדפוס אך גם בתעשיות יצור הטקסטיל ולעיתים גם במכונות הדפסה דיגיטליות (פלוטר) ובתעשיות הפלסטיק.
באוקטובר 2007 רכשה חברת "אקס רייט בע"מ" (X-Rite Inc), ספקית ויצרנית של חומרת מחשב ומכשירי מדידת צבע, את חברת פנטון במחיר של 180 מיליון דולר.
רקע

חברת פנטון הוקמה בשנת 1962, עד אז פעלה בשם אחר ותפקדה כעסק קטן ליצור והפצה של כרטיסי צבע לחברות קוסמטיקה. החברה נקנתה על ידי לורנס הרברט (Lawrence Herbert), עובד החברה משנת 1956. מיד לאחר רכישת החברה שינה הרברט את יעודה, והחברה פיתחה את שיטת ההתאמה הראשונה בשנת 1963.
מוצרה העיקרי של החברה הוא מניפת הצבעים של פנטון, אשר מכילה מספר רב של דפים בגודל של 15x5 ס"מ מנייר איכותי. על צד אחד של כל דף מודפסים מספר צבעים בגוונים קרובים או צבעים אשר שייכים לקבוצה מסוימת (כמו: זהב, כסף וצבעים מטאליים). דפים אלה מאוגדים כמניפה בה אפשר לדפדף בהתאם לצורך.
הרעיון העומד מאחורי מניפת הצבעים של פנטון הוא היכולת לתת למעצבים כלי להתאמה מרבית של צבעים בעבודות אשר עברו לשלב הביצוע והיצור. שיטה זו אומצה בידי רוב מפיקי הדפוס והגרפיקאים. שיטת מניפת הצבעים של פנטון מושרשת בעולם הדפוס והעיצוב עד כדי כך שהמניפה הפכה לכלי עיצובי ואביזר הכרחי בארגז הכלים של מעצבים ואנשי דפוס. פנטון ממליצה לרכוש מניפת צבעים אחת לשנה מכיוון שעם הזמן הצבעים דוהים ונשחקים משימוש והמניפה מאבדת מדיוקה. התאמה מקסימלית תתקבל רק אם יתר הגורמים המשפיעים יתואמו, כמו סוג ועובי הנייר, חברה מייצרת לצבעים שבשימוש ואופן הטיפול במהלך ההדפסה.
בכל שנה מכריזה חברת הצבעים הבינלאומית על "צבע השנה"- הגוון שישפיע על האופנה ועל עיצוב הבית בשנה הקרובה.
מניפת הצבעים של פנטון

במניפת הצבעים של פנטון יש לכל גוון מספר ותמונת צבע שמתקבל לאחר הדפסה. בנוסף מכילה המניפה "מתכונים" להכנת צבעים המבוססים על שיטת הפרוצס (CMYK). בשיטת CMYK משתמשים בארבעה צבעים - ציאן, מג'נטה, צהוב ושחור, אשר מודפסים אחד על השני בכמויות משתנות בהתאם לגוון המבוקש. רובו של עולם הדפוס התעשייתי על ענפיו השונים מדפיס על יד שימוש בשיטת הפרוצס. שיטתה של חברת פנטון מתבססת על ערבוב ספציפי של פיגמנטי צבע ליצירת צבעים חדשים, צבעים אלו ידועים בשמם כ"צבע פנטון" (spot colors) והכוונה היא לצבע מוכן מראש, על ידי החברה המייצרת, בגוון ספציפי שלרוב אינו קיים בקשת הצבעים של הפרוצס שמותקן במכונת הדפוס בצורתו הסופית, בגלל השימוש בשיטה נפתחה האפשרות לייצור של צבעים מיוחדים, כגון: צבעים מטאליים וצבעים פלואורסצנטיים. רוב "צבעי הפנטון" (spot colors) נמצאים מחוץ לקשת הצבעים של הפרוצס, צבעים אשר אפשר על ידי פרוצס להדפיסם מסומנים במניפה בסימון מתאים ובנוסף ישנו תרשים כמויות ליצור הגוון המבוקש.
הערות שוליים

↑  מיכל סיני ואפרת רז, סגולה להצלחה, באתר ישראל היום, 18 במאי 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 0631 7023  LCCN: n86084523  SUDOC: 164791477  VIAF: 159530028   WorldCat (עם VIAF): 159530028
פייקאן

| --- | --- |

Paykan
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Paykan Hillman Hunter
 יצרן:  "Iran Khodro" (אנ')
 שנות ייצור:  1967–2005
 הרכבה:  איראן איראן
 מודל אחריו:  איקו סמאנד
 סיווג:  מכונית משפחתית  טנדר
 מרכב:  Front-engine, rear-wheel-drive layout (אנ')
 אורך:  4,267 מ"מ
 רוחב:  1,613 מ"מ
 גובה:  1,422 מ"מ
 משקל:  885–925 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,502 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, בטור, 1,496 סמ"ק המפיק 63 כ"ס (מנוע הנעה אחורית)  4 צילינדרים, בטור, 1,725 סמ"ק המפיק 72 כ"ס (מנוע הנעה אחורית)
 הילוכים:  תמסורת ידנית – 4 מהירויות
 מהירות מרבית:  145 קמ"ש (למנוע 1,725 סמ"ק)
 קשר:  הילמן הנטר
פייקאן (באנגלית: Paykan, קרוי גם: Paykan Hillman Hunter) היא מכונית משפחתית מתוצרת יצרנית הרכב Iran Khodro (אנ') האיראנית אשר יוצרה בין השנים 1967–2005.
דגמי "פייקאן" התבססו על דגם הילמן הנטר מתוצרת "Hillman" (אנ') הבריטית, ויוצרו ברישיון הילמן.
דגמי "פייקאן" נחשבו למכוניות הפופולריות ביותר באיראן.. בנוסף, דגמי "פייקאן" משרתים כמוניות.
"פייקאן" – פירושו "חץ" בפרסית.
תצורות "פייקאן"

4 דלתות – סדאן
2 דלתות – טנדר
מנועי "פייקאן"

1.5 ליטר
1.7 ליטר
תמונות

פייקאן הילמן הנטר (יוצר באיראן)
"פייקאן" (יוצר באיראן)
"פייקאן"
"פייקאן"
"פייקאן"
"פייקאן"
"פייקאן"
"פייקאן" – מבט לתא הנהג
פייקאן – מונית
פייקאן – מונית
פייקאן – טנדר
פייקאן – טנדר
פרסומת ל-"פייקאן" (שנת 1971 איראן)
פרסומת ל-"פייקאן" (שנת 1971 איראן)
פרסומת ל-"פייקאן" (שנת 1971 איראן)
פרסומת ל-"פייקאן" (שנת 1971 איראן)
פרסומת ל-"פייקאן" (שנת 1971 איראן)
ראו גם

הילמן הנטר
לקריאה נוספת

דגמי פייקאן - תמונות
הערות שוליים

↑  פאיקאן - היסטוריה rootes-chrysler.co.uk/paykan
↑  פייקאן - סוף ייצור הדגם הפופולרי news.bbc.co.uk/2/hi/business
↑  Harald H. Linz, Halwart Schrader: Die Internationale Automobil-Enzyklopädie. United Soft Media Verlag, München 2008, ISBN 978-3-8032-9876-8, Kapitel Peykan
פויי, קיסר סין

פויי
פּוּיִי (בסינית: 溥儀, פין-יין: Pǔyí‏; 7 בפברואר 1906 – 17 באוקטובר 1967) היה הקיסר האחרון של סין. שימש גם כשליט מנצ'וקוו שהייתה מדינת בובות סינית בתקופת הכיבוש של האימפריה היפנית.
תחילת דרכו

פויי נולד בשנת 1906 כצאצא לאייסין גיורו, המשפחה המנצ'ורית שהוציאה מתוכה את שושלת צ'ינג. בגיל שלוש הוכתר לקיסר סין, ה-12 מקיסרי שושלת צ'ינג. עם הכרזת הרפובליקה הסינית ב-10 באוקטובר 1911 הודח מכסאו ובכך בא הקץ לשושלות הקיסרים בסין. המורדים שהכריזו על הרפובליקה בסין הבטיחו לשמור על ביטחונו ורווחתו של הקיסר לשעבר. ניתנה לפויי, בני משפחתו ויועציו הזכות להתגורר ב"עיר האסורה" בבייג'ינג ולנהוג בתחום צר זה בגינוני מלכות. פויי הצעיר זכה לחינוך טוב, למד אנגלית ממורה פרטי ואף בחר להוסיף לשמו הסיני את השם "הנרי", על שם הנרי השמיני, מלך אנגליה.
סין הייתה באותה תקופה בלתי יציבה מבחינה שלטונית וגנרלים שונים תפסו את השלטון בהפיכות מעת לעת. בשנת 1917 ביצע אחד הגנרלים ניסיון הפיכה בפקינג ופויי הוכרז על ידו בשנית כקיסר למשך 12 יום עד לכישלון ההפיכה.
ב-25 בנובמבר 1925 הוקפה העיר האסורה על ידי כוחותיו של גנרל אחר שדרש מפויי לוותר על תוארו המלכותי ולעזוב את העיר האסורה. פויי נמלט לשגרירות יפן ומצא בה מקלט. היפנים הובילו את פויי לאחת מערי החוף בה היה ליפנים מעמד של השפעה וכח.
שיתוף הפעולה עם יפן

ב-18 בנובמבר 1931 פלשו כוחות יפן לחבל מנצ'וריה בצפון סין. הפלישה החלה בעקבות פרובוקציה יפנית: חיילים יפניים ששמרו על מסילת הברזל בדרום מנצ'וריה, פוצצו חלק מן המסילה, ובכך יצרו מראית עין מעשה טרור, ששמש כתרוץ לפלישה. הכח הפולש היה צבא יפני אוטונומי שנקרא צבא קוואנטונג.
פויי נדרש על ידי היפנים לעזור בהקמת מדינה נפרדת מסין, במנצ'וריה. פויי נענה לדרישה אך ביקש כי מדינה זו תהיה ממלכה בשלטונו. ב-13 בפברואר 1932 הבריחו היפנים את פויי מסין למנצ'וריה, אשר בחסות יפן הוכרזה ב-18 בפברואר 1932 כממלכה עצמאית לכאורה, ששמה מנצ'וקוו. פויי הוכרז כעוצר הממלכה וב-1 במרץ 1932 הוכרז כקיסר.
ממלכת מנצ'וקאו הייתה מדינת בובות תחת שליטה יפנית, ופויי היה למעשה קיסר בובה. בממשלת הממלכה שימשו יפנים כסגני שרים, אך הם אלו שנתנו את ההוראות וניהלו את הממלכה בחסות צבא קוואנגטונג.
במשך תקופת מלחמת העולם השנייה לא היה פויי יותר מאשר חותמת גומי בידי השליטים היפנים והם השתמשו בשמו ובתוארו לצורכי תעמולה. היפנים אף התערבו בחייו הפרטיים של פויי, אילצו אותו לשאת אישה יפנית ולהמיר את דתו מבודהיזם לדת השינטו.
לאחר מלחמת העולם השנייה

ב-16 באוגוסט 1945, עם כניעת יפן פרש פויי מקיסרותו. בניסיונו להימלט ליפן, הוא נתפס על ידי כוחות סובייטיים שהצטרפו בשלב זה למלחמה נגד יפן.
פויי הובל על ידי הסובייטים לסיביר והושם במאסר בית עד אוגוסט 1946, כאשר הוטס ליפן כדי להעיד במשפטי פושעי המלחמה היפנים.
לאחר מספר חודשים הוחזר פויי לסיביר בה חי עד לחודש יולי 1950, ואז החזירו אותו הסובייטים לסין, לידי ממשלו של מאו דזה-דונג.
בסין נאסר פויי באשמת פשעי מלחמה, והיה אסיר בבית כלא במחוז ליאונינג עד 1959. בשנת 1960 הוענקו לו זכויות אזרח והותר לו לכתוב את הביוגרפיה שלו, שנתפרסמה ב-1964. בגלגולו האחרון היה פויי לתומך בקומוניזם וחבר בבית הנבחרים הסיני. פויי מת בביג'ינג בשנת 1967.
בתרבות

עשרים שנה לאחר מותו של פויי, יצא לאור הסרט "הקיסר האחרון" (The Last Emperor) בבימויו של ברנרדו ברטולוצ'י, אשר סיפר את סיפור חייו של פויי. הסרט זכה להצלחה אמנותית וקופתית, והוענקו לו תשעה פרסי אוסקר, בקטגוריות השונות לשנת 1987. בשנת 2010 יצא הספר "צופן הקיסר", שהוא אחד מסדרת ספרי "39 רמזים". הספר נכתב על ידי גורדון קורמן, ומספר על חייו של פויי וקשריו עם בית הקהילים.
פנטומימה קורנת

כרזת הפנטומימה הקורנת במוזיאון גרוון
תמונה מתוך פיירו המסכן
פנטומימה קורנת (בצרפתית: Pantomimes Lumineuses) היא סדרה של שלושה סרטים מצוירים קצרים: בירה טובה (Un bon bock), הליצן וכלביו (Le Clown et ses chiens) ופיירו המסכן (Pauvre Pierrot). השלושה נוצרו על ידי אמיל ריינו בשנים 1888, 1890 ו-1891 בהתאמה, והוקרנו לראשונה ב-28 באוקטובר 1892 במסגרת ההקרנה הפומבית הראשונה בהיסטוריה של סרט מצויר. ההקרנה בוצעה ידנית באמצעות התיאטרון החזותי שהמציא ריינו, טרם המצאת הסינמטוגרף על ידי האחים לומייר. יום ההקרנה מצוין החל מ-2002 כיום ההנפשה הבינלאומי.
לסגנונם של שלושת הסרטים קרא ריינו "פנטומימה קורנת", והם הוצגו בקביעות במוזיאון גרוון ברובע התשיעי של פריז החל מנובמבר 1892 ועד פברואר 1894. בעקבות ההצלחה הוציא ריינו סדרה נוספת של פנטומימה קורנת, שכללה שני סרטים: "ליד בקתת החוף" (Autour d'une cabine) שהוקרן עד 1900 ו"חלום ליד האח" (Un rêve au coin du feu) שהוקרן עד יולי 1897.
שלושת הסרטים, מצוירים, הומוריסטיים ואילמים, הונפשו על ידי אמיל ריינו לפסקול שנכתב במיוחד על ידי גסטון פולן (Gaston Paulin).
למעט "פיירו המסכן" ו"ליד בקתת החוף", ריינו השליך את תמונות כל סרטיו לנהר הסן, וכך מתוך שלושת סרטי הפנטומימה הקורנת הראשונה רק תמונות הסרט "פיירו המסכן" שרדו עד ימינו.
עלילת "בירה טובה" (1888)

בחור עובר אורח נכנס לפונדק קברט באזור כפרי בצרפת ומזמין בירה ממלצרית אלגנטית. כשהמלצרית חוזרת עם ההזמנה, פונה אליה הבחור ופותח בשיחה. בעודו משוחח עם המלצרית, מגיע הטבח, שותה את כוס הבירה שהזמין הבחור, ונעלם. כשהבחור מסתובב חזרה לשולחן הוא מופתע מהיעלמות הבירה בכוסו ומזמין כוס נוספת מהמלצרית.
נוסע אחר נכנס לפונדק ומתחיל להתווכח עם הבחור. במהלך הוויכוח שוב מופיע הטבח, שותה את תוכן כוס הבירה החדשה ונעלם בשנית. הנוסע האחר הולך לו, ושוב הבחור מוצא כוס בירה ריקה. הוא קורא למלצרית, מתעצבן ועוזב את הפונדק. אז הטבח שב לפונדק ומסביר למלצרית את פשר היעלמות תוכן שתי כוסות הבירה, שניהם צוחקים מהמקרה ונעלמים מהמסך.
הסרט כלל 700 תמונות ונמשך כ-15 דקות בקצב ההקרנה דאז.
עלילת "הליצן וכלביו" (1890)

ליצן נכנס ומצדיע למצלמה. שלושה פודלים מבצעים פעלולים שונים: נעמדים, תופסים שרביט בפיהם, עוברים דרך חישוק, הולכים על כדור, קופצים מעל מקל וכן הלאה.
הסרט כלל 300 תמונות על פני סרט של 22 מטרים, ונמשך כ-10 דקות בקצב ההקרנה דאז.
"פיירו המסכן" (1891) > עלילת הסרט

לילה אחד בא ארלקינו לראות את אהובתו קולומבינה (שתי דמויות מהקומדיה דל'ארטה האיטלקית). פיירו מגיע לבית קולומבינה ודופק בדלתה, אך קולומבינה וארלקינו מסתתרים. פיירו מתחיל לשיר, אבל ארלקינו מפחיד אותו ופיירו המסכן נס על נפשו.
"פיירו המסכן" (1891) > תמונות הסרט

הסרט כלל 500 תמונות שהשתרעו על פני סליל של 36 מטרים. משך ההקרנה דאז עמד על כ-15 דקות. תמונות הסרט המקוריות ניתנו בשנת 1926 על ידי משפחת ריינו לקונסרבטוריון הלאומי לאומנויות (Conservatoire National des Arts et Métiers). הוא שוחזר חלקית ונשמר בארכיון של הסינמטק הצרפתי בשני עותקים: גודל מקורי ובתמונות 35 מ"מ. בקצב ההקרנה כיום משך הסרט עומד על 4 דקות.
פטר בינקובסקי

פטר בינקובסקי (בסלובנית: Peter Binkovski; נולד ב-28 ביוני 1972) הוא כדורגלן עבר סלובני ששיחק בעמדת הקשר.
קריירה

בינקובסקי התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל של מריבור. בשנת 1989 הצטרף לקבוצה הבוגרת ששיחקה בליגה השלישית ביוגוסלביה. אחרי שנתיים, יוגוסלביה התפרקה ומריבור הצטרפה לליגת העל הסלובנית. באותה עונה, זכה עם הקבוצה בגביע.
בינואר 1996 הצטרף לאוסטר מליגת העל השוודית. כעבור שנה חתם בברומל סנדאי ולאחר מכן חתם בפירסט וינה.
בקיץ 1998 חתם במכבי יפו מהליגה הלאומית, במדיה רשם 4 הופעות ושוחרר כעבור מספר חודשים וחתם בקורוטן פריבלייה. גם במדיה שיחק כחודשיים וחזר לקדנציה שנייה במריבור עמה זכה בדאבל.
בהמשך הקריירה שיחק בפוהורני, רודאר פלייבליה, דומז'אלה, קורוטן פרייבליה וז'לייזניצ'אר מריבור.
בינקובסקי רשם במדי נבחרת סלובניה 17 הופעות וכבש שער אחד בתיקו 2-2 נגד תוניסיה.
תארים

ליגת העל הסלובנית: 1998/1999
גביע הסלובני: 1991/1992, 1993/1994, 1998/1999
פטר בורניץ

| --- | --- |

 לידה:  14 בינואר 1824 פרנקפורט 
 פטירה:  18 באוגוסט 1886 (בגיל 62) פרנקפורט, הקיסרות הגרמנית 
 מקום קבורה:  בית הקברות המרכזי של פרנקפורט 
 
קרל פטר בורניץ (בגרמנית: Peter Burnitz;‏  14 בינואר 1824 – 18 באוגוסט 1886) היה עורך דין וצייר גרמני.