stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פוך 500

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  שטייר פוך 500
 יצרן:  פוך (אנ') (מכונה גם שטייר-פוך)
 שנות ייצור:  1957–1975
 הרכבה:  אוסטריה אוסטריה
 חברת אם:  שטייר דיימלר פוך
 מרכב:  Rear-engine, rear-wheel-drive layout
 אורך:  2,970-3,054 מ"מ
 רוחב:  1,320-1,374 מ"מ
 גובה:  1,302-1,325 מ"מ
 משקל:  470-580 ק"ג
 בסיס גלגלים:  1,840 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  2 צילינדרים, 493 סמ"ק המפיק 16 כ"ס, 20 כ"ס (מנוע אחורי מסוג מנוע בוקסר)  2 צילינדרים, 643 סמ"ק המפיק 20 כ"ס, 25 כ"ס (מנוע אחורי מסוג מנוע בוקסר)  2 צילינדרים, 660 סמ"ק המפיק 27 כ"ס, 41 כ"ס (מנוע אחורי מסוג מנוע בוקסר)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות
 קשר:  פיאט 500
פוך 500 (בגרמנית: Puch 500) היא מכונית עירונית בתצורת מכונית מיני, תוצרת יצרנית כלי הרכב פוך (אנ') האוסטרית (מכונה גם שטייר-פוך), חברת בת של שטייר דיימלר פוך שבגראץ, אוסטריה, אשר יוצרה ברישיון קונצרן הרכב האיטלקי פיאט והתבססה על דגם הפיאט 500,
דגמי " "פוך 500"" יוצרו בין השנים 1957–1975
תצורות "פוך 500"

2 דלתות - סדאן
3 דלתות - סטיישן (דגם הסטיישן התבסס על פיאט 500 ג'רדיניירה)
דגמי "פוך 500"

"פוך 500", מנוע 493 סמ"ק המפיק 16 כ"ס (יוצר בין השנים 1957–1959)
"פוך 500 D", מנוע 493 סמ"ק המפיק 16 כ"ס (יוצר בין השנים 1967-1959)
"פוך 500 DL", מנוע 493 סמ"ק המפיק 20 כ"ס (יוצר בין השנים 1962-1959)
"פוך 700 C" (דגם סטיישן), מנוע 643 סמ"ק, המפיק 25 כ"ס (יוצר בין השנים 1961–1968)
"פוך 700 E" (דגם סטיישן), מנוע 643 סמ"ק, המפיק 20 כ"ס (יוצר בין השנים 1961–1968)
"פוך 650 T", מנוע 643 סמ"ק המפיק 20 כ"ס (יוצר בין השנים 1962–1968)
"פוך 650 TR", מנוע 660 סמ"ק המפיק 27 כ"ס (יוצר בין השנים 1964–1968)
"פוך 650 TR II", מנוע 660 סמ"ק המפיק 41 כ"ס (יוצר בין השנים 1965–1969)
"פוך 500 S", מנוע 493 סמ"ק המפיק 20 כ"ס (יוצר בין השנים 1967–1973)
"126", מנוע 643 סמ"ק המפיק 25 כ"ס (יוצר בין השנים 1973–1975)
תמונות

דגם "פוך 500" גרסת "500 D"
דגם "פוך 500" - מבט לתא הנהג
דגם "פוך 500"
דגם "פוך 500" דגם "TCE"
דגם "פוך 700" גרסת סטיישן
דגם "פוך 700" גרסת סטיישן
לוגו "Steyrפוך 500"
ראו גם

פיאט
פיאט 500
פיאט 500 ג'רדיניירה
NSU / פיאט וינסברג 500
הערות שוליים

↑  דגם  "פוך 500" steyrPuch500clubitalia.it
↑  דגמי "פוך 500" המבוססות על "פיאט 500", oppositelock.kinja.com
↑  דגמי "פוך 500" prokschi.at
↑  דגמי "פוך 500" steyr-Puch.de
↑  דגם פוך-500-d , dorotheum.com
↑  דגם פוך 500 DL, origo.hu
פטריק פורסטר

| --- | --- |

 לידה:  31 במרץ 1957 (בן 67) אל פאסו, טקסס
 מידע כללי
 בשירות:  אסטרונאוט בשירות נאס"א
 לאום:  אמריקאי ארצות הברית
 השכלה:  אוניברסיטת וירג'יניה  בית הספר לטייסי ניסוי של הצי האמריקאי  האקדמיה הצבאית של ארצות הברית  West Springfield High School 
 תקופת השירות:  1996–הווה (כ־28 שנים)
 דרגה:   קולונל, צבא ארצות הברית
 זמן שהייה בחלל:  39 ימים, 14 שעות ו-16 דקות
 מספר פעילות חוץ-רכבית:  4
 זמן שהייה בפעילות חוץ-רכבית:  25 שעות ו-22 דקות
 עיסוק נוכחי:  אסטרונאוט
 ביוגרפיה בנאס"א:  פטריק פורסטר
 משימות
 STS-105‏, STS-117,‏ STS-128
   
 עיטורים
  לגיון ההצטיינות  מדליית השירות הראוי לשבח   מדליית השירות העילאי של מחלקת ההגנה  מדליית הטיסה בחלל של נאס"א (3 פעמים)
 
פטריק גרהאם פורסטר (באנגלית: Patrick Graham Forrester; נולד ב-31 במרץ 1957), הוא אסטרונאוט בנאס"א, קולונל לשעבר בצבא ארצות הברית. פורסטר נולד באל פאסו, ארצות הברית. פורסטר השתתף בשלוש משימות חלל - STS-105, STS-117, STS-128. מיולי 2017  ועד דצמבר 2020, כיהן כראש משרד האסטרונאוטים בנאס"א.
ביוגרפיה

לאחר סיום לימודיו התיכוניים ב-1968, התקבל פורסטר לאקדמיה הצבאית הלאומית של ארצות הברית וסיים תואר ראשון במדע שימושי והנדסה ב-1979. ב-1989 סיים תואר שני בהנדסת מכונות והנדסת אווירונאוטיקה באוניברסיטת וירג'יניה.
בשנת 1980 הוא סיים קורס טיס ונשלח לשירות בבסיס החיל בהוואי. בשנת 1992 הוא סיים קורס וקיבל הסמכה כטייס ניסוי.
בשנות הקריירה הצבאית פורסטר הגיע ל-5,500 שעות טיסה ב-50 מטוסים מדגמים שונים.
שירות בנאס"א

בשנת 1993 פורסטר החל לעבוד במרכז החלל ג'ונסון כמהנדס. בשנת 1996 הוא נכלל בקורס הכנה לטיסות חלל. לאחר סיום הקורס הוא ביצע מספר תפקידים בצוות קרקע.
בשנת 2005 פורסטר היה טייס של מעבורת החלל דיסקברי במשימה STS-105 (מפקד צוות היה סקוט הורוביץ). משימתה העיקרית הייתה חידוש אספקה לתחנת החלל הבין-לאומית והחלפת צוותים. פורסטר עשה פעמיים פעילות חוץ רכבית באורך כולל של כ-12 שעות.
ביוני 2007 פורסטר היה מומחה משימה במעבורת החלל אטלנטיס במשימה STS-117 (מפקד צוות היה פרדריק סטרקו). משימתה העיקרית הייתה חידוש אספקה לתחנת החלל הבין-לאומית והחלפת צוותים. מטרת המשימה הייתה להרחיב תחנת החלל הבין-לאומית, להחליף חלק מהצוות ולהביא לצוות אספקה חדשה. פורסטר עשה פעמיים פעילות חוץ רכבית באורך כולל של כ-14 שעות.
באוגוסט 2009 פורסטר היה מומחה משימה במעבורת החלל דיסקברי במשימה STS-128 (מפקד צוות היה פרדריק סטרקו). משימתה העיקרית הייתה חידוש אספקה לתחנת החלל הבין-לאומית והחלפת צוותים. מטרת המשימה הייתה להרחיב תחנת החלל הבין-לאומית, להחליף חלק מהצוות, להרחיב תחנת החלל ולהביא לצוות אספקה חדשה. פורסטר עשה פעמיים פעילות חוץ רכבית באורך כולל של כ-14 שעות.
בשנת 2017 פורסטר מונה לראש צוות האסטרונאוטים במקום כריס קסידי. הוא כיהן בתפקיד עד לשנת 2020.
הערות שוליים

1 2  ביוגרפיה של פורסטר במרכז נאס"א להנדסה ובטיחות
↑  "Patrick G. Forrester, (Colonel, U.S. Army, Ret.) NASA Astronaut" (PDF). NASA. בדצמבר 2020. נבדק ב-24 ביוני 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NASA Names Astronaut Reid Wiseman New Chief of Astronaut Office". Jsc.nasa.gov. 2020-12-17. נבדק ב-2021-01-22.
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פרארי אן. וי

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברת החזקות
 בורסה:  בורסת איטליה (אוקטובר 2015–RACE)  הבורסה לניירות ערך בניו יורק (2016–RACE) 
 תקופת הפעילות:  24 במאי 2013 – הווה (11 שנים)
 חברות בנות:  פרארי
 מיקום המטה:  הולנד הולנד: אמסטרדם
 ענפי תעשייה:  תעשיית הרכב 
 הכנסות:  3,105,084,000 אירו (נכון ל־2016) 
 רווח תפעולי:  595,082,000 אירו (נכון ל־2016) 
 רווח:  399,718,000 אירו (נכון ל־2016) 
 יו"ר:  ג'ון אלקן
 מנכ"ל:  Sergio Marchionne 
 עובדים:  3,115 (נכון ל־2016) 
  
 corporate.ferrari.com
 
פרארי אן. וי (בהולנדית: Ferrari N.V; לשעבר ניו ביזנס הולנד אן. וי) היא חברת החזקות הולנדית המחזיקה בבעלות יצרנית הרכב האיטלקית פרארי. היא הוקמה ב-24 במאי 2013. היא נסחרת בבורסה לניירות ערך בניו יורק.
בשנת 2013 השתלבה פרארי תחת בעלותה ומאוקטובר 2015 נקראת החברה "פרארי אן. וי".
פרארי היא כיום אחד ממותגי היוקרה המובילים בעולם ומעורבת בעיצוב, ייצור ומכירה של מכוניות ספורט ויוקרה בעלות ביצועים גבוהים. ב-10 בינואר 2020, מניות פרארי אן.וי הגיעו לשיא של כל הזמנים של 157.50 מיליון אירו עבור שווי כולל של כ-30.14 מיליארד אירו.
נשיאי החברה הם נשיאי יצרנית הרכב פרארי. נשיא פרארי אן. וי הראשון היה לוקה די מונטזמולו, השני סרג'ו מרקיונה, השלישי והנוכחי הוא ג'ון אלקן.
הערות שוליים

↑  דוח פרארי אן. וי לשנת 2015
↑  MF Milano Finanza, Piazza Affari resta in rialzo, nuovo record per Ferrari - MilanoFinanza.it, MF Milano Finanza, ‏2020-10-01 (באיטלקית)
| פרארי |
| --- | --- | --- |
| אישיים | אנצו פרארי - מייסד החברה • ג'ון אלקן יו"ר ומנכ"ל החברה הנוכחי • פיירו פרארי - סגן היו"ר (בנו של אנצו פרארי) • פלאביו מאנזוני (המעצב הראשי) |  |
| כלי רכב נוכחיים | פרארי 812 סופרפאסט • פרארי פורטופינו • פרארי מונזה SP • פרארי F8 טריבוטו • פרארי SF90 סטרדלה • פרארי רומא • פרארי 296 GTB • פרארי דייטונה SP3 |  |
| פארקים | פרארי וורלד • פרארי לנד |  |
| מוזיאונים | מוזיאון פרארי • מוזיאון קאסה אנצו פרארי |  |
| מפעלים | מפעל פרארי במרנלו |  |
| מרוצים | פיוראנו (מסלול מרוצים) • סקודריה פרארי • אקדמיית פרארי לנהגים |  |
| מנועי פרארי | V6 F1 טורבו • F163 • F160 • F154 • F140 |  |
| שונות | פרארי בהתאמה אישית • פרארי אן. וי - חברת החזקות המחזיקה בבעלות פרארי |  |
|  מדיה וקבצים בנושא פרארי בוויקישיתוף  אתר האינטרנט הרשמי של פרארי קטגוריה:פרארי |  מדיה וקבצים בנושא פרארי בוויקישיתוף  אתר האינטרנט הרשמי של פרארי קטגוריה:פרארי |  |
פיירפילד

| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  קליפורניה קליפורניה
 ראש העיר:  Harry T. Price
 תאריך ייסוד:  1903
 על שם:  פיירפילד 
 שטח:  107.21 קמ"ר
 גובה:  4 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  117,133 (דירוג: 243 בארצות הברית, 2019)
  ‑ צפיפות:  1,099.35 נפש לקמ"ר (2019)
 קואורדינטות:  38°15′28″N 122°03′15″W﻿ / ﻿38.257777777778°N 122.05416666667°W﻿ / 38.257777777778; -122.05416666667 
 אזור זמן:  UTC-8
 http://www.fairfield.ca.gov
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה פיירפילד(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה פיירפילד(למפת קליפורניה רגילה) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטפיירפילד(למפת קליפורניה מוגדלת) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטפיירפילד  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פיירפילד (באנגלית: Fairfield) היא עיר במחוז סולאנו שבמדינת קליפורניה בארצות הברית. נכון לשנת 2019, אוכלוסיית העיר משוערת כ-117,000 תושבים. העיר, כמו המחוז, הם חלק מהאיסט ביי.
מבין תושבי העיר הידועים שהתגוררו בה לפרק זמן כזה או אחר ניתן למנות את סשה בנקס ונוריוקי מוריטה.
מבחינה כלכלית, המעסיקים המרכזים בעיר הם חברת ג'לי בלי, וכן מערכות הבריאות, השלטון והחינוך המקומיות.
היסטוריה

האזור היה מיושב על ידי אינדיאנים במשך שנים רבות. ההתיישבות במקום מיוחדת ל-5,000-6,000 שנים טרום-זמננו, מה שהופך את היישוב לאחד מן היישובים האינדיאנים העתיקים בצפון קליפורניה.
האירופים הראשונים הגיעו לאזור פיירפילד בשנת 1810. ההתיישבות הוכרזה כעיר בשנת 1903.
פיטקיאראנטה

פיטקיאראנטה (ברוסית: Питкяранта) היא עיירה והמרכז הניהולי של מחוז פיטקריאנטסקי ברפובליקת קרליה, שברוסיה, השוכנת בחוף הצפון-מזרחי של ימת לדוגה. אוכלוסיית היישוב מונה (נכון לשנת 2018) 10,479 איש.
היסטוריה

העיירה נוסדה ככל הנראה במאה ה-19, במסגרת הדוכסות הגדולה של פינלנד, לאחר שעברה לשליטת ברית המועצות הוענק לה מעמד עיר ב-9 ביולי 1940.
מאז 1991 מהווה חלק מרפובליקת קרליה שבצפון הפדרציה הרוסית.
מעמד מנהלי ועירוני

במסגרת החלוקה המינהלית משמשת פיטקיאראנטה כמרכז המינהלי של מחוז פיטקיאראנטה, אליו הוא כפוף ישירות. כחטיבה עירונית, העיר פיטקיאראנטה, יחד עם שלושה יישובים כפריים, מאוגדת במחוז העירוני בשם היישוב עירוני פיטקיאראנטה.
ערים תאומות

לפיטקיאראנטה הסכם ערים תאומות עם:
פינלנד קואופיו, פינלנד
רוסיה פיקאליובו, רוסיה
פרארי P80/C

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פרארי
 שנות ייצור:  2019
 יחידות שיוצרו:  1
 הרכבה:  איטליה איטליה: מפעל פרארי במרנלו
 חברת אם:  פרארי אן. וי
 סיווג:  מכוניות מרוץ
 מרכב:  קופה בעלת שתי דלתות
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע בנזין V8 צילינדרים בנפח 3.9 ליטר טווין טורבו
 הילוכים:  תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים
פרארי P80/C (באיטלקית: Ferrari P80/C) היא מכונית מרוץ במרכב קופה בעלת שני מקומות ישיבה, שיוצרה על ידי פרארי בשנת 2019. היא הוצגה במרץ 2019. היא נבנתה על פי בקשה של לקוח.
עיצוב

היא מעוצבת על פי בקשתו של הלקוח בהשראת הדינו 206 S ופרארי 330 P3/P4, ומבוססת על גרסת המרוץ של הפרארי 488, פרארי 488 GT3. בפנים המכונית הוסר כל רכיב שאינו נצרך למכונית.
מפרט טכני

היא כוללת מנוע בנזין V8 צילינדרים בנפח 3.9 ליטר טווין טורבו. תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים.
הערות שוליים

↑  אחת ויחידה למסלול: פרארי P80/C, באתר קארטיוב, ‏26 במרץ 2019
| פרארי |
| --- | --- | --- |
| אישיים | אנצו פרארי - מייסד החברה • ג'ון אלקן יו"ר ומנכ"ל החברה הנוכחי • פיירו פרארי - סגן היו"ר (בנו של אנצו פרארי) • פלאביו מאנזוני (המעצב הראשי) |  |
| כלי רכב נוכחיים | פרארי 812 סופרפאסט • פרארי פורטופינו • פרארי מונזה SP • פרארי F8 טריבוטו • פרארי SF90 סטרדלה • פרארי רומא • פרארי 296 GTB • פרארי דייטונה SP3 |  |
| פארקים | פרארי וורלד • פרארי לנד |  |
| מוזיאונים | מוזיאון פרארי • מוזיאון קאסה אנצו פרארי |  |
| מפעלים | מפעל פרארי במרנלו |  |
| מרוצים | פיוראנו (מסלול מרוצים) • סקודריה פרארי • אקדמיית פרארי לנהגים |  |
| מנועי פרארי | V6 F1 טורבו • F163 • F160 • F154 • F140 |  |
| שונות | פרארי בהתאמה אישית • פרארי אן. וי - חברת החזקות המחזיקה בבעלות פרארי |  |
|  מדיה וקבצים בנושא פרארי בוויקישיתוף  אתר האינטרנט הרשמי של פרארי קטגוריה:פרארי |  מדיה וקבצים בנושא פרארי בוויקישיתוף  אתר האינטרנט הרשמי של פרארי קטגוריה:פרארי |  |
פרארי SP12 EC

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פרארי
 שנות ייצור:  2010–2012
 יחידות שיוצרו:  1 (לאריק קלפטון)
 הרכבה:  איטליה איטליה: מפעל פרארי במרנלו
 מודל קודם:  פרארי סופר אמריקה 45
 מודל אחריו:  פרארי SP30
 סיווג:  מכוניות ספורט
 מרכב:  מרכב קופה בעלת שתי דלתות
 אורך:  4,527 מ"מ
 רוחב:  1,937 מ"מ
 גובה:  1,213 מ"מ
 משקל:  1,498 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,650 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע בנזין V8 צילנדרים בנפח 4.5 ליטר המספק 570 כ"ס ב-9,000 סל"ד ומומנט מרבי של 55 קג"מ ב-6,000 סל"ד
 הילוכים:  תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים
 מהירות מרבית:  325 קמ"ש
 תאוצה:  3.4 שניות
 צריכת דלק:  13.7 ליטר לכל 100 ק"מ
 קשר:  פרארי F8 טריבוטו, פרארי 296 GTB, פרארי רומא
 מעצב:  פלאביו מאנזוני ופינינפארינה
פרארי SP12 EC (באיטלקית: Ferrari SP12 EC) היא מכונית ספורט במרכב קופה בעלת שני מקומות ישיבה, שיוצרה על ידי פרארי בשנת 2022. היא נחשפה ב-25 במאי 2012. היא נבנתה עקב בקשה מיוחדת של אריק קלפטון על ידי מחלקת ההתאמה האישית של פרארי. היא מבוססת על פרארי 458 איטליה.
עיצוב

היא מעוצבת על פי בקשת הלקוח ומשלבת אלמנטים מפרארי 458 איטליה ופרארי 512. גם תא הנוסעים מעוצב כבקשת הלקוח, וכולל שילוב אלמנטים של אותם דגמי פרארי.
מפרט טכני

היא כוללת מנוע בנזין V8 צילנדרים בנפח 4.5 ליטר המספק 570 כ"ס ב-9,000 סל"ד ומומנט מרבי של 55 קג"מ ב-6,000 סל"ד. תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים. התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש אורכת 3.4 שניות והמהירות המרבית עומדת על 325 קמ"ש (202 מייל לשעה). צריכת הדלק המשולבת עומדת על 13.7 ליטר לכל 100 ק"מ. פליטת הפחמן דו-חמצני עומדת על 320 גרם לק"מ.
הערות שוליים

↑  Ferrari SP12 EC officially unveiled, Motor1.com (באנגלית)
↑  Ferrari SP12 EC pour Eric Clapton, Boitier Rouge, ‏2014-03-20 (ב־)
↑  Ferrari SP12 EC, la 458 speciale di Eric Clapton è "ufficiale", Motor1.com (באיטלקית)
↑  Official: Clapton’s one-off Ferrari, Top Gear, ‏2012-05-28 (באנגלית)
פוליגיניה

פוליגיניה (ביוונית עתיקה: πολύ - בתרגום חופשי: "נשים/רעיות רבות") היא מקרה פרטי של פוליגמיה, שבו מתקיימים יחסי נישואים בין גבר אחד למספר נשים באופן סימולטני, או לכל הפחות לשתיים במקביל.
הפוליגיניה נפוצה בתרבויות פטריאכליות, שבהן הגברים הם השולטים בקהילה, בחברה ובמשפחה, והנישואים למספר נשים מעידים על מצב כלכלי וחברתי גבוה של הגבר. בנוסף לכך, צורת נישואים זו מאפשרת לגבר להעמיד מספר רב יותר של צאצאים מאשר בנישואים מונוגמיים.
בדתות > ביהדות

הפוליגיניה מותרת על-פי התורה, כשגם היא וגם הפוליגמיה ביהדות היו מקובלות ביהדות - אם כי, אך ורק בעת העתיקה. במקרא, למשל, מצוין כי לשלמה המלך היו כ-700 נשותיו וכ-300 פילגשות.
בדתות > ביהדות > בישראל

הפוליגיניה נאסרה בקרב יהדות אשכנז בחרם דרבנו גרשום, בסביבות שנת 1000, והיא אסורה כיום גם בדין הרבני והאזרחי בישראל, ועל-כן מהווה עבירה פלילית. עם זאת, תופעת הפוליגיניה קיימת עדיין בישראל אצל יהודים שעלו מתימן שכיום כבר מבוגרים מאוד שהספיקו להינשא לשתי נשים, לפני שהמנהג נאסר על-ידי החוק הרבני והחוק האזרחי, והן במקרים נדירים ביותר שבהם בית דין רבני מתיר לגבר לשאת אשה נוספת.
למרות החוק האזרחי, האוסר את הפוליגיניה במדינת ישראל באופן גורף על שלל אזרחיה, התופעה נפוצה עודנה אם כמעט כי אך ורק בקרב חמולות של תושביה הערבים-מוסלמים, הבדואים בישראל, כשבמשך עשורים רבים מערכת המשפט הישראלית נוטה להימנע מאכיפת החוק כנגדם.
בדתות > באסלאם

האסלאם מתיר את הפוליגיניה מאז היווסדו, והיא תופעה מקובלת בהרבה מדינות מוסלמיות וערביות גם כיום, נודע בפרט בקרב בדואים אך לא רק, כי בין השאר ניתן למנות גם ערבים או מוסלמים בעלי מעמד, כגון רודנים, שייח'ים ואנשי עסקים עשירים מאוד מותרת לעיתים עד היום הנישואים ליותר מבחורה או אשה אחת, כמובן תלוי חוק ומדינה. נפוצה בעבר גם ללא-הגבלת גיל (ראו עאישה כאשת הנביא מוחמד).
בדתות > בנצרות

הנצרות שוללת כיום את הפוליגיניה ברובה, אם כי במספר זרמים נוצריים, כגון המורמונים, היא עודנה מותרת.
פוליגיניה בתרבויות מערביות ואחרות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. פוליגיניה בתרבויות מערביות ואחרות.
ראו גם

פוליגמיה
פוליאנדריה
מנאז' א-טרואה
שלמה המלך, מלבד חכמתו הרבה, נודע במקרא גם בשל הפוליגיניה המרובה שלקח בה חלק לאחר שנשא כש-700 רעיות, ובנוסף היו לו כ-300 פילגשים
פליטת פרוטון

פליטת פרוטון, שידועה גם בשם רדיואקטיביות של פרוטון, היא סוג של תהליך רדיואקטיבי שבו פרוטון נפלט מאטום. פליטת פרוטון יכולה להתרחש כאשר גרעין האטום נמצא ברמה מעוררת גבוהה, לאחר קרינת בטא. במקרה זה, נקרא התהליך 'פליטת פוטון לאחר קרינת בטא'. כמו כן, התהליך יכול לקרות במצב מעורר רגיל, שבו האטום עשיר מאוד בפרוטונים. בכל מקרה, התהליך דומה מאוד לפליטת אלפא. כאשר פרוטון נפרד מנוקלאון, האנרגיה של פליטת הפרוטון חייבת להיות שלילית- ולכן הפרוטון לא יציב. פליטת פרוטון לא מתרחשת לעיתים קרובות באיזוטופים.  קרינת פרוטונים יכולה להיווצר דרך תגובות נוקלאריות, בדרך כלל על ידי מאיץ חלקיקים.
ב-2002, פליטת שני פרוטונים בו זמנית התרחשה בברזל-45 בניסוי בGSI ו GANIL. ב-2005, הוכח באופן מוחלט (באותם המקומות) שאבץ-54 יכול גם לפלוט שני פרוטונים בו זמנית.
פיירפליי אלפה

פיירפלאי אלפה (באנגלית: Firefly Alpha, גחלילית אלפה) הוא משגר לוויינים דו-שלבי מפיתוח חברה Firefly Aerospace. המשגר מיועד לשיגורים מסחריים של לוויינים קטנים.
היסטוריה

התכנון הראשוני בוצע שנת 2014. בשנת 2015 התקבלו מנאס"א 5.5 מיליון $ לקידום התוכנית. במרץ 2017 החברה הודיע על פשיטת רגל, אורגנה מחדש והמשיכה לפעול תחת שם Firefly Aerospace. לחברה הוזרם הון על ידי יזם ממוצא אוקראיני מקס פוליאקוב. החברה נכנסה לשיתוף פעולה עם מהנדסים מאוקראינה ופתחה משרד בעיר דניפרו. תכנון המשגר עבר שינויים תוך הגדלת יכולתו. בתכנון הנוכחי המשגר יכול להביא מטען של 1,170 ק"ג למסלול לווייני נמוך.
שיגור ניסוי ראשון בוצע בשנת 2021. בעקבות בעיה טכנית באחד המנועים השיגור הופסק לאחר מספר דקות. שיגור שבוצע בשנת 2022 הצליח אך מכיוון שלוויינים לא הגיע למסלול המתוכנן רובם הפסיקו לפעול תוך כשבוע. בשנת 2023 בוצעו שיגורים מוצלחים. לשנת 2024 מתוכננים מספר שיגורים.
לשיגורי המשגר הותאם כן שיגור 2W בבסיס חיל האוויר ונדנברג.
הערות שוליים

↑  קבלת מימון מנאס"א
| משגרי לוויינים וחלליות |
| --- | --- | --- |
| בשימוש | ארצות הברית אטלס 5 • טאורוס • מינוטואר • אלקטרון • אנטארס • פאלקון 9 • פאלקון כבד • פגאסוס • SLS‏  • וולקן קנטאור • פיירפליי אלפה •   רוסיה סויוז 2 • אנגרה • פרוטון (פרוטון M) •   הרפובליקה העממית של סין צ'אנגג'נג (2C‏ • 2D‏ • 2F‏ • 3A‏ • 3B‏ • 3C‏ • 4B‏  • 4C‏ • 5 • 6 • 7 • 8 • 11) • קואיג'ואו • קינטיקה 1 • קרס 1 • Zhuque • Jielong ‏• גרביטי • היפרבולה • הודו GSLV‏ • PSLV‏ •  SSLV • LVM-3‏ •  יפן H-II‏ (H-IIA)‏ • H-3‏ • אפסילון •   איראן סימורג • Qaem •  האיחוד האירופי וגה צרפת אריאן 6 קוריאה הדרומית נורי קוריאה הצפונית אונחה ישראל שביט |  |
| יצאו משימוש | ארצות הברית אטלס (1 • 2 • 3 • אג'ינה • אייבל • קנטאור • A‏ • B‏ • C‏ • D‏ • E/F‏ • G‏ • H‏ • LV-3B‏ • SLV-3) •  אתנה • ג'ונו 2 • דלתא (0100 • 2 • 3 • 4 • 1000 • 2000 • 3000 • 4000 • 5000 • A‏ • B‏ • C‏ • D‏ • E‏ • G‏ • J‏ • L‏ • M‏ • N)‏ • ואנגארד • טיטן (טיטן 2 23G‏ • טיטן 2 GLV‏ • 3A‏ • 3B‏ • 3C‏ • 3D‏ • 3E‏ • טיטן 3 מסחרי • 4‏ • 34D) • ליטל ג'ו • סטורן (1 • 5 • IB‏ • INT-21) • פאלקון 1 • רדסטון • תור (אג'ינה • אייבל • אייבלסטאר • בורנר • דלתא • תוראד-אג'ינה • DSV-2 • DSV-2U)‏ • Launcher One • סקאוט  ברית המועצות ספוטניק • לונה • ווסטוק (ווסטוק K • ווסטוק 2 • ווסטוק 2M) • קוסמוס (קוסמוס 2 • קוסמוס 3M) • מולניה • ווסחוד • סויוז (סויוז • סויוז FG • סויוז U) • פרוטון (פרוטון • פרוטון K) • רוקוט • זניט (זניט 2 • זניט-3SL) • דנייפר • ציקלון (ציקלון 2 • ציקלון 3) הרפובליקה העממית של סין פנג באו 1 • צ'אנגג'נג (1 • 2 • 3) •  יפן N-1‏ • N-II‏ • H-I‏ • H-IIB‏ • Mu‏ •  הודו GSLV‏ (Mk I)‏ • צרפת דיאמנט • אריאן (1 • 2 • 3 • 4 • 5) • איראן סאפיר • קוריאה הדרומית נרו 1 |  |
| בפיתוח | ניו גלן • אירטיש • סויוז SPG • סטארשיפ • צ'אנגג'נג 9 • צ'אנגג'נג 12 • טיאנלונג-3 |  |
| פיתוחם בוטל | ארס 1 • ארס 5 • K-1‏ • Sea Dragon‏ • STAR 460 • Stratolaunch |  |
נשיונל ג'יאוגרפיק

ערך זה עוסק באגודה מדעית, מוזיאון, תאגיד תקשורת המונים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |


חזית בניין ההנהלה של האגודה
 
 דגל האגודה הלאומית לגאוגרפיה
 תחום:  גאוגרפיה, ידיעת הטבע, חינוך, שימור הטבע ואתרי מורשת, וחקר תרבויות
 מדינה:  ארצות הברית
 מטה הארגון:  וושינגטון די סי, ארצות הברית
 מייסדים:  שלושים ושלושה מדענים, מגלי ארצות, מַפָּאִים, אנשי רוח, ממציאים, ומשקיעים אמריקאים   (ראו בפרק מייסדים)
 תקופת הפעילות:  27 בינואר 1888 – הווה (136 שנים)
 פרסים והוקרה:  פרס נסיך אסטוריאס לתקשורת ומדעי הרוח, פרס פיבודי
 https://www.nationalgeographic.org/
אגודת נשיונל ג׳יאוגרפיק או האגודה הלאומית לגאוגרפיה (מאנגלית: National Geographic Society, ובראשי תיבות NGS) היא אגודה מדעית אמריקאית שהוקמה בארצות הברית בשנת 1888. האגודה עוסקת בחקר ארצות, גאוגרפיה, ידיעת הטבע, שימור הטבע, וחקר תרבויות לצד קידום החינוך בעולם ויצירת תכנים לירחון המדעי וערוץ הטלוויזיה שנקראים על שמה. לאגודה פעילות בין־לאומית, והיא אחת האגודות המדעיות הגדולות והחשובות בעולם. מטה האגודה ממוקם בוושינגטון די סי, בירת ארצות הברית.
היסטוריה

האגודה נוסדה על ידי שלושים ושלושה אמריקאים אמידים במועדון הקוסמוס (אנ') בוושינגטון די סי, בירת ארצות הברית ב־13 בינואר בשנת 1888, והוכרזה באופן חוקי כעבור שבועיים ב־27 בינואר. גרדינר האברד (Hubbard), אחד מהמייסדים המרכזיים, נבחר להיות הנשיא הראשון של האגודה.
בשנת 1888, תשעה חודשים לאחר היווסדותה, האגודה משיקה את הירחון שלה, נשיונל ג'יאוגרפיק מגזין (אנ').
בשנת 1890 האגודה יוצאת למשלחת הראשונה שלה; המשלחת נערכה באלסקה.
בשנת 1898 אלכסנדר גרהם בל נבחר להיות הנשיא השני של האגודה לאחר פטירת האברד בסוף השנה הקודמת.
בשנת 1902 מושלם הבניין המקורי של האגודה שנמצא סמוך למבנה ההנהלה הנוכחי. המבנה קיבל תוספות נאו־קלאסיות בשנת 1913 כדי להתאים את סגנון מבנה ההנהלה החדש לצדו שבנייתו התחילה באותה שנה.[דרוש מקור] כיום הבניין משמש כאולם הנצחה לזיכרון האברד, נשיא האגודה הראשון ואחד ממייסדיה.[דרוש מקור]
בשנת 1906 הנשיא תאודור רוזוולט מעניק לראשונה את הפרס היוקרתי של האגודה, מדליית האברד, לחוקר הארצות רוברט פירי על הישגיו בקוטב הצפוני.
בשנת 1963 מושלם משכן המוזיאון, שמשמש בין היתר גם את מטה האגודה.
בשנת 1965 האגודה משיקה תוכניות טלוויזיה בצבע ברשתות השונות: CBS, ABC, PBS, ו־NBC.
בשנת 1997 האגודה מקימה את ערוץ נשיונל ג׳יאוגרפיק. הערוץ מתחיל את שידריו הראשונים בבריטניה ואירלנד, ארבע שנים לפני שהושק בארצות הברית.
בשנת 2001 האגודה משיקה את ערוץ נשיונל ג׳יאוגרפיק בארצות הברית יחד עם רשת FOX.
בשנת 2006 האגודה זוכה בפרס נסיך אסטוריאס לתקשורת ומדעי הרוח.
בשנת 2015 האגודה מתארגנת מחדש והקימה חברת שותפות עם אולפני המאה ה־20 שתנהל את ערוץ הטלוויזיה, הירחון, ואת המוצרים שממותגים על שמה.
בשנת 2019 האגודה מחליטה להעביר את סלעי הגרניט שנמצאו בשער המטה שלה לאמריקן יוניברסטי לטובת תכנון שער חדש עם וולט דיסני.
פעילות > תמיכה וקידום במחקר

האגודה מממנת מאות מיזמים לשימור וחקר כדור הארץ והטבע מדי שנה.
| חוקר/ת | נושא | שנה | הערות | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ישראל ראסל | אלסקה | 1890 | המשלחת הראשונה של האגודה. |  |
| רוברט פירי | הקוטב הצפוני | 1909 | בפועל, פירי החמיץ את הקוטב הצפוני בכ־40 ק״מ. |  |
| רוברט בארלט | הקוטב הצפוני | 1926–1945 | הוביל את הספינה מוריסי (אנ') במשלחות רבות בקוטב הצפוני. |  |
| היירם בינגהאם | מאצ'ו פיצ'ו | 1912, 1915 |  |  |
| ריצ'רד בירד | הקוטב הדרומי | 1928–1930 | הטיסה הראשונה מעל הקוטב הדרומי. |  |
| ז'אק קוסטו | צלילה תת־ימית | 1952 | נתמך על ידי ממשלת צרפת, האקדמיה הלאומית למדעים של צרפת, וצי ארצות הברית. |  |
| ג'יין גודול | שימפנזות |  |  |  |
| דיאן פוסי | גורילות |  |  |  |
| ג'ורג' באס | ארכאולוגיה |  |  |  |
| רוברט בלארד | איתור הטיטניק |  |  |  |
| פאול זרנו | דינוזאורים |  |  |  |
| בריידי בר | תנינאים |  |  |  |
| פול סלופק | נדידת האדם הקדמון | 2013 | מסע באורך 34,000 ק״מ שנערך שבע שנים, בעקבות נדידת האדם הקדמון |  |
פעילות > פרסומים

בנוסף לכתבי עת וירחונים מחזוריים, האגודה מפרסמת ספרים, מפות, אטלסים, ואנציקלופדיות.
| שם | מחזור | הערות | פרסום ראשון | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| National Geographic | חודשי | הירחון המרכזי של האגודה | 1888 |  |
| National Geographic School Bulletin | הופסק | הוחלף ב־1975 ב־World. התפרסם מדי שבוע ופנה לתלמידי בתי ספר יסודיים. | 1919 |  |
| National Geographic World | הופסק | פוצל ב־2001 ל־Explorer ו־Kids. | 1975 |  |
| National Geographic Traveler | הופסק | הופסק בשנת 2019 בארה״ב. התמקד בטיולים ובמסלולי טיולים. | 1984 |  |
| National Geographic Explorer |  |  | 2001 |  |
| National Geographic Kids |  | גרסה מותאמת לילדים מראשית קריאה ועד נוער. | 2001 |  |
| National Geographic Little Kids |  | פונה לילדים בגילאי 3–6. |  |  |
| National Geographic Adventure | הופסק | הופסק בשנת 2009. התמקד בעיקר בספורט אתגרי. | 1991 |  |
| National Geographic History |  |  | 2015 |  |