היסטוריה של הונגריה הפוסט-קומוניסטית
העידן החדש

במאי 1994 שבו הסוציאליסטים לשלטון בהנהגתו של גיולה הורן. מסע הבחירות התמקד בנושאים כלכליים ובירידת רמת החיים. שיעור הצבעה גבוה דחק את קואליציית הימין-מרכז, אך העניש באותה המידה את הקיצונים מימין ומשמאל. הורן יצר קואליציה עם הדמוקרטים החופשיים, תוך שהוא מבטיח לשמור על חירויות האזרח והחופש הכלכלי. ואכן ממשלתו המשיכה בהליך ההפרטה, ובניסיונות לשפר את כלכלת המדינה. הממשלה קיימה מדיניות של הצטרפות למוסדות אירופיים ומערביים והתפייסות עם שכנותיה. בשנת 1997 החלה הונגריה בהליכי הצטרפות לברית נאט"ו, לאחר שהדבר הובא להכרעה במשאל עם. שיחות על הצטרפות הונגריה לאיחוד האירופי החלו אף הן בשנת 1998.
בבחירות של שנת 1998 כשלה ממשלתו של הורן. אכזבה מקצב השינוי הכלכלי, שיעור פשיעה גובר, ניסיונות כושלים לבצע תוכנית לסכר על נהר הדנובה ושחיתות במנגנון הממשלתי הביאו לשובה של קואליציית הימין-מרכז לשלטון במאי 1998, בראשותו של ראש הממשלה ויקטור אורבן בן ה-35. ממשלתו של אורבן הבטיחה להגביר את שיעור הצמיחה, להדביר את האינפלציה ולהפחית את המיסים. על אף שאורבן הבטיח להמשיך במדיניות החוץ של הורן, ועל אף הצטרפותה הרשמית של הונגריה לנאט"ו בשנת 1999 הכעיס אורבן גורמים רבים כאשר היה לקול קולני הקורא לשיפור תנאי המיעוט ההונגרי במדינות הסובבות את הונגריה. ביוני 2001 אישר הפרלמנט חוק המקנה להונגרים אתנים החיים ברומניה סלובקיה, סרביה, קרואטיה וסלובניה זכות לעבוד, ללמוד וליהנות מביטוח רפואי בהונגריה באופן זמני. נושא זה עודו מעסיק את הפרלמנט ההונגרי. החוק תוקן בשנת 2003 ובדצמבר 2004 הועלתה למשאל עם הצעה לחוק המקביל לחוק השבות במדינת ישראל, המאפשר להונגרים אתנים אזרחות הונגרית מלאה. על אף שההצעה זכתה לרוב, הרי שבמשאל לא השתתף שיעור האזרחים הדרוש על פי החוקה על מנת להפוך את ההחלטה למחייבת.
בדצמבר 2002 הוזמנה הונגריה, ביחד עם תשע מדינות אחרות, להצטרף אל האיחוד האירופי, בוועידת האיחוד האירופי שהתקיימה בקופנהגן. הצירוף הפך לרשמי ב-1 במאי 2004, לאחר שמשאל עם שהתקיים ב-12 באפריל 2003 אישר ברוב גדול את ההצעה.
בבחירות באפריל 2002 זכתה שוב המפלגה הסוציאליסטית, והקימה ביחד עם שותפתה הליברלית "הדמוקרטים הצעירים" קואליציה של מפלגות שמאל. עיקר תפקידה של ממשלה זו, אותה הקים פטר מדיישי, היה לפעול לעמידה בתנאים ובדרישות המוקדמות שהציב האיחוד האירופי לקראת צירופה של הונגריה לשורותיו. ביולי 2002 הובך מדיישי באמצעות גילויים כי שימש כסוכן חשאי בשורות הקומוניסטים בשנות השבעים והשמונים. בספטמבר 2004 התפטר מדיישי בעקבות משבר קואליציוני והוחלף בפרנץ ג'ורצ'ני, יליד 1961.
בבחירות באפריל 2006 התחזקה המפלגה הסוציאליסטית, והקימה ביחד עם שותפתה הליברלית "הדמוקרטים הצעירים" קואליציה של מפלגות שמאל. הפרלמנט החדש התכנס בסוף מאי 2006, והממשלה החדשה הוקמה ביוני 2006.
הממשלה החדשה הציגה תוכניות להגיע לאיזון ולצמיחה כלכלית בת קיימא על ידי הסרת סובסידיות לצמיחת רמת החיים, שלא ציינה במהלך מסע הבחירות שלה.ב-2006 פרצו מהומות במדינה ה-17 בספטמבר ל-23 באוקטובר 2006. זאת בעקבות נאום מוקלט של ראש הממשלה פרנץ ג'יורצ'אן שבו התוודה כי מפלגתו שיקרה לבוחרים. זו הייתה המחאה הראשונה המתמשכת בהונגריה מאז 1989. משנת 2007, כאשר האינפלציה הנגרמת כתוצאה מהעלאות מס הפחיתה את רמת החיים, התארגנו מחדש המגזר הציבורי, מגזר האנרגיה, היחסים עם עסקים פרטיים, מערכת הבריאות ומערכות הרווחה. המדינה הצטרפה לאזור שנגן בסוף 2007.
בשנת 2008, הקואליציה התפרקה בשל מחלוקת שעסקה שאלה האם הצד הביטוחי של תחום הבריאות צריך להיות בבעלות המדינה והפוליסות שלה יוחלטו על ידי המדינה (כפי שהעדיפו הסוציאליסטים) או על ידי חברות פרטיות (כפי שהעדיפו הליברלים).עימותו היה בעקבות תוצאות משאל עם, ביוזמת פידס, שהקרא לביטול שכר הלימוד באוניברסיטה, תשלומים ישירים של חולים מבוטחים על קבלת טיפול רפואי ושכר יומי בבית החולים על ידי מטופלים מבוטחים. כך נעצר למעשה הארגון מחדש של שירותי הבריאות, בעוד שהם נשארו בבעלות ציבורית לחלוטין. מסיבה זו הליברלים עזבו את הקואליציה ומאז שלטו הסוציאליסטים בממשלת מיעוט.
המשבר הכלכלי של 2008 גרם לאילוצים תקציביים נוספים. לאחר התפטרותו של גיורצ'אני הציבו הסוציאליסטים "ממשלת מומחים" בראשות גורדון ביינאי במרץ 2009, שקיבל החלטות מאקרו כלכליות חיוניות בלבד.