stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היום שהיה
היסטוריה

התוכנית עלתה לאוויר ב-8 ביוני 2003 בערוץ 10 ומטרתה הייתה למלא את משבצת חדשות הלילה בערוץ. את התוכנית יצרו יחדיו הערוץ וגיא זהר שגם מגיש אותם. קונספט התוכנית היה ליצור מגזין חדשות שונה.
את התוכנית עורך מתחילתה זאב חספר, למעט הפסקה בשנים 2007–2008 בהן שימש כמנהל אתר האינטרנט של הערוץ, ובמקומו מונה לתפקיד העיתונאי חנוך דאום. לאורך כמעט כל שנות התוכנית ערך אותה גם גיורא פרבר, שעזב בסוף 2010.
ב-2 בינואר 2008 נחגגה תוכנית האלף, במסגרתה התראיין גיא זהר וסיפר על תחילת דרכה של התוכנית. הקומיקאי מיקי גבע הופיע בחיקוי של זהר, שודרו פספוסים מן התוכנית ונערך מצעד קטעי "רגע של נחת" האהובים ביותר.
ב-23 באפריל 2008, הוגשה לראשונה ובאופן זמני על ידי אושרת קוטלר, לוותה בתקלות רבות אשר הביאו לסיומה מוקדם מהרגיל, ללא הודעה מוקדמת וללא כותרות סיום.
ב-24 בפברואר 2009, תוך כדי השידור החי, התפרצו שלוש נשים לאולפן ובראשן הבמאית אבתיסאם מראענה, והביעו את מחאתן על חוסר מתן תקציבים להפקות מקור מצד זכייניות הטלוויזיה. המפגינות הוצאו מן האולפן לאחר זמן קצר והוגשה נגדן תביעה על ידי הערוץ.
ב-17 ביוני 2009, לאחר שידור אייטם על תחרות שליחת הודעות טקסט (SMS) שנערכה בארצות הברית, החליט גיא זהר לערוך תחרות בקרב הצופים וביקש מהם לשלוח במהירות האפשרית משפט שנאמר על ידי אדולף היטלר. בעקבות זאת התקבלו תלונות רבות במוקד הרשות השנייה.
ב-14 באוגוסט 2014 הוגשה התוכנית בפעם האחרונה על ידי נסלי ברדה, שעזבה את חדשות עשר. את מקומה כמגישה המחליפה של התוכנית תפסה רומי נוימרק, שהחלה להגיש את התוכנית ב-21 באוגוסט 2014. כשנוימרק עזבה לשדר בכאן 11, הוחלפה על ידי ענת גורן ובהמשך, הצטרפו להנחיה גם אריק וייס וחן ליברמן.
ב-14 בינואר 2019, יום קודם לתחילת שידוריו של הערוץ הממוזג של "רשת" וערוץ 10, הגיש גיא זהר את התוכנית בפעם האחרונה, אחרי 15 שנים עקב מעברו לכאן 11. לאחר פרישתו של זהר מהתוכנית, טל ברמן החליפו בערוץ הממוזג.
אפיון התוכנית

התוכנית מוגדרת על ידי הערוץ כמגזין חדשות בקצב שונה, המסכם את כותרות היום באווירה נינוחה יותר ובנימה אישית. קונספט התוכנית אכן היווה חידוש בטלוויזיה הישראלית, שכן הוא יצר לראשונה קונטרה לממלכתיות ולרשמיות המאפיינות את מהדורות החדשות המרכזיות. לאורך התוכנית כולה המגיש יושב על שרפרף המזכיר כיסא בר כשמאחוריו צג פלזמה גדול, ומדווח בהרחבה יחסית על כל אחד מן האייטמים, תוך הבעת דעותיו ו/או מתן הערות אירוניות.
על פי גיא זהר, התוכנית נולדה כמעט במקרה, מתוך מטרה "להגיש את חדשות היום כסיפור ולא כאוסף כותרות מפוצצות". בימיה הראשונים של התוכנית הקריא זהר את האייטמים מתוך דפים שהיו בידו.
בעבר, כל תוכנית הסתיימה בפינה "רגע של נחת", בה מוגש אייטם נוסף בעל אופי הומוריסטי ופיקנטי, שמטרתו לסיים את התוכנית בצורה אופטימית וקלילה.
נתוני צפייה וביקורת

על פי רוב מצליחה התוכנית לרשום נתוני רייטינג נאים, שאף עוברים לעיתים את מהדורות החדשות המרכזיות של ערוץ עשר וכאן 11. בסקר שנערך בחודש ספטמבר 2008 והוזמן על ידי ערוץ 10, גילו רוב הצופים אהדה כלפי התוכנית, ובאופן כללי העדיפו אותה על פני התוכנית "מה קורה" בעלת האופי הדומה המשודרת בערוץ 2.
עם זאת, אופייה של התוכנית זכה לביקורות שליליות לא מעטות, שטענתן העיקרית היא כי ההסברים המורחבים והמפורטים מדי ממעיטים בערכו של הצופה. שי צלר מ"מקור ראשון" כתב כי "נדמה שלזוהר אין דעות אמיתיות. ... ההסברים שלו גורמים לך לתהות האם הוא מתאים את הרמה לצופים בגיל ההתבגרות". רונן גיל הביע ב-"nrg מעריב" את רדידותה של התוכנית בעיניו כשכתב כי היא "במיטבה גרסה טלוויזיונית לדף האחורי של עמודי החדשות בעיתון".
בינואר 2008, עם תחילת העונה החמישית של תוכנית הסאטירה "ארץ נהדרת", הוצגה פארודיה על התוכנית ועל גיא זהר (בחיקוי על ידי אסי כהן). דמותו של זהר הוצגה כמי שמתיימר להעביר דיווחים בצורה אישית ומעניינת, אך למעשה אינו מחדש דבר ואינו מספק שום חומר למחשבה.
ראו גם

חמש וחצי
מהצד השני עם גיא זהר
הערות שוליים

↑  ערן סויסה, תוכנית בת אלף, באתר nrg‏, 2 בינואר 2008
↑  מירב קריסטל, המחקר הפנימי של 10: יונית קרירה, מיקי כיפית, באתר ynet, 14 בספטמבר 2008
↑  רונן גיל, כשנגמר הסקס מתחיל השלב הקשה בזוגיות, באתר nrg‏, 26 בספטמבר 2005
אגפנתוס

| אגפנתוס |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: צמחים וסקולריים
סדרה:: אספרגאים
משפחה:: נרקיסיים
סוג:: אגפנתוס
שם מדעי
 Agapanthus ‏ברוטל, 1789
תחום תפוצה


אגפנתוס (שם מדעי: Agapanthus; מיוונית: ἀγάπη agapē אהבה, ἄνθος  אנתוס - פרח) הוא סוג של צמח בעל פרחים, יחיד בתת-משפחה אגפנתים (Agapanthoideae) שבמשפחת הנרקיסיים.
אגפנתוס פורח בסגול בתוך עציץ בגינה באביב
מינים מסוימים של אגפנתוס ידועים בדרך כלל כשושן הנילוס, שושנת הנילוס או שושן אפריקאי אולם הצמח אינו ממשפחת השושניים, כפי שנחשב בעבר. כל המינים הם ילידי דרום אפריקה (דרום אפריקה, לסוטו, סווזילנד, מוזמביק), אם כי חלקם התאקלמו במקומות שונים ברחבי העולם (אוסטרליה, בריטניה הגדולה, מקסיקו, אתיופיה, ג'מייקה, וכו').
גבולות המינים אינם ברורים בסוג אף על פי שנחקרו באופן אינטנסיבי, מספר המינים המוכרים על ידי רשויות שונות נע בין 6 ל-10. המין היחיד בסוג הוא אגפנתוס אפריקאי. עם הזמן נוצרו מספר רב של זני כלאיים וזנים מתורבתים והם מאוקלמים בכל האזורים החמים בעולם. ניתן להבחין בהם במיוחד ברחבי צפון קליפורניה.
תיאור

אגפנתוס הוא סוג של צמח רב-שנתי עשבוני פורח, פריחתו נמשכת כשישה שבועות בסוף האביב והקיץ. העלים ארוכים, קשתיים וצרים, גדלים לאורך של כ-60 סנטימטרים וצומחים מבסיס קנה שורש. השורשים לבנים, עבים ובשרניים.
התפרחת כדורית, דמוי-סוכך, הניצן פורח מתוך שני חפים גדולים (הנושרים במשך הזמן) בקצה שדרת תפרחת היוצאת ממרכז הצמח ומתנשאת לגובה של כשני מטרים. הפרחים בצורת משפך או צינור, בגוונים של כחול עד סגול או לבן. לזנים שנוצרו בהכלאות ישנה פריחה בצבעים שלא נמצאים בצמחי בר כמו אדום וורוד וצבעי עלווה מגוונים. השחלה עלית, עמוד העלי חלול.
באגפנתוס לא קיימת הכימיה הייחודית המאפיינת את משפחת השומיים על אף שיוחס לו קשר אליה בעבר.
טקסונומיה

הסוג "אגפנתוס" הוגדר על ידי צ'ארלס לואי ל'הריטייר דה ברוטל בשנת 1788.
טקסונומיה > שיוך משפחתי

הסוג אגפנתוס היה שנוי במחלוקת מבחינת השיוך למשפחתו. תחילה, סווגה משפחת האגפנתוס תחת משפחת השושניים (Liliaceae) יחד עם מיני לילה נוספים. אך מאז 1985, בעקבות סיווגים חדשים, החל להתברר שהוא קרוב יותר למשפחת השומיים (Alliaceae), ששויכה בעבר לסדרת השושנאים. מאוחר יותר, בעקבות ניתוח פילוגנטי בשנת 1996, נמצא כי אגפנתוס קרוב לנרקסיים, ולכן הופרד ממשפחת השומיים והועבר למשפחת האגפנתיים (Agapanthaceae), שבה הוא סוג יחיד. ב-1998, מערכת ה-APG לא קיבלה את השיוך הזה בשל תמיכה נמוכה, אך ב-2003 הוצע לשלב את משפחת אגפנתיים עם שומיים ונרקיסיים לכדי משפחה רחבה יותר. ב-2009, לאחר שיפוט נוסף, השיוך של אגפנתוס הפך לתת-משפחה של הנרקיסיים, ולא כמשפחת אגפנתיים עצמאית.
הטבלה שלהלן מסכמת את החלוקה המשפחתית החלופית:
| משפחות נפרדות | משפחה יחידה | תת-משפחה |
| --- | --- | --- |
| אגפנתיים Agapanthaceae | נרקיסיים (לשעבר שומיים) Amaryllidaceae s.l. (formerly Alliaceae s.l.) | אגפנתים Agapanthoideae |
| שומיים Alliaceae ss | נרקיסיים (לשעבר שומיים) Amaryllidaceae s.l. (formerly Alliaceae s.l.) | שומים Allioideae |
| נרקיסיים Amaryllidaceae ss | נרקיסיים (לשעבר שומיים) Amaryllidaceae s.l. (formerly Alliaceae s.l.) | נרקיסים Amaryllidoideae |
ניתוח פילוגנטי מולקולרי נוסף של רצפי דנ"א אישר כי אגפנתוס הוא אחות לענף המכיל את תת-משפחות השומים והנרקיסים של משפחת הנרקיסיים, לפי APG III.
טקסונומיה > זנים

ב-2003 חילקו האגרונומים זונבלד ודונקאן את אגפנתוס לשישה מינים:
A.africanus
A.campanulatus
A.caulescens
A.coddii
A.inapertus
A.praecox
ארבעה מינים נוספים הוכרו קודם לכן (1965) אך נחשבו כתת-מין לפי זונבלד ודונקאן.
A.comptonii
A.dyeri
A.nutans
A.walshii
נכון לדצמבר 2013, רשימת הביקורת העולמית של משפחות צמחים נבחרות (WCSP) מכירה בשבעה מינים:
אגפנתוס אפריקאי Agapanthus africanus (L.) Hoffmanns. (נקרא גם: שושן אפריקאי, צבעוני אפריקאי, A. umbellatus)
Agapanthus campanulatus F.M.Leight (נקרא גם: פעמון כחול אפריקאי, שושן כחול אפריקאי, אגפנתוס פעמון).
Agapanthus caulescens Spreng
Agapanthus coddii F.M.Leight. (נקרא גם: שושן כחול)
Agapanthus inapertus Beauverd (כולל את A. dyeri; נקרא גם אגפנתוס דראקנסברג, אגפנתוס כפוף).
Agapanthus praecox Willd. (כולל את A. comptonii, A. orientalis; נקרא גם: אגפנתוס מצוי, שושן כחול, שושן אפריקאי, שושן הנילוס).
Agapanthus walshii L.Bolus.
זנים מתורבתים נפוצים:
אגפנתוס 'ניגרסנס' (פרחים שמוטים בצבע סגול כהה, כשעוד סגורים נראים בצבע שחור) 'Agapanthus inapertus 'Nigrescens.
אגפנתוס 'מידנייט קאסקייד (פרחים שמוטים בצבע ארגמן כהה, כשעוד סגורים נראים בצבע שחור) 'Agapanthus inapertus 'Midnight Cascade
אגפנתוס 'סטיבי'ס וונדר (פריחה גבוהה, פרחים שמוטים בצבע סגול כהה-כחול) 'Agapanthus inapertus 'Stevie's Wonder.
אגפנתוס 'איליין' (פריחה גבוהה, פרחים שמוטים בצבע כחול עז) 'Agapanthus 'Elaine.
אגפנתוס 'ירח כסוף' (עלים מגוונים בעלי פס ירוק בהיר במרכז ושוליים לבנים, פרח בצבע סגול לילכי) 'Agapanthus 'silver moon.
אגפנתוס 'טינקרבל' (עלים מגוונים בעלי פס ירוק במרכז ושוליים צהבהבים, פרח בצבע תכלת) 'Agapanthus 'Tinkerbell.
אגפנתוס 'פיטר פן' (זן ננסי, פרח בצבע תכלת) 'Agapanthus 'Peter Pan.
אגפנתוס 'לילפוט' (זן ננסי, פרח בצבע כחול כהה) 'Agapanthus 'lilliput.
אגפנתוס 'קטיפה' (זן ננסי, פרחים קטיפתיים בצבע סגול) ''Agapanthus 'royal velvet. '
אגפנתוס 'מטרייה לבנה' (פריחה גבוהה וצפופה בצבע לבן) 'Agapanthus praecox 'white umbrella.
אגפנתוס 'מדיום לבן' (זן בינוני, פרחים בצבע לבן) 'Agapanthus praecox 'Medium white
נכלל בעבר:
השם Agapanthus ensifolius נטבע בשנת 1799 למין הנקרא כיום Lachenalia ensifolia.
טיפוח

את הזן A. praecox ניתן לגדל באזורי עמידות צמחים 9 עד 11. באזורים בעלי מספרים נמוכים יותר, יש למקם את קני השורש עמוק יותר באדמה ולחפות את האדמה היטב בסתיו. אגפנתוס יכול להתרבות על ידי רבייה וגטטיבית או על ידי זרעים. הזרעים ממרבית הזנים פוריים.
כמה מאות של זנים מתורבתים והכלאות תורבתו כצמחי גן ונוף. כמה מהם הם עמידים בחורף לאזור עמידות 7.
בבריטניה, הזנים הבאים קיבלו את הפרס המלכותי לגננות:
טיפוח > כמין פולש

באזורים מסוימים אגפנתוס נחשב למין פולש. בניו זילנד הזן A. praecox מסווג כעשב שוטה וקריאות להוסיף אותו לרשימת הצמחים המזיקים הלאומית נתקלו בהתנגדות של גננים.
טיפוח > מזיקים

ככלל, מינים של אגפנתוס הם עמידים בפני מזיקים, לא מותקפים הרבה ולא מושפעים בצורה דרסטית ממזיקים נפוצים בגינה. עם זאת, מאז תחילת המאה ה-21, צמחים בדרום הרחוק של דרום אפריקה נופלים קורבן למין עש (NoctuidNeuranethes spodopterodes), קודח אגפנתוס בשמו העממי. הזחלים של העש "קודחים" בניצן התפרחת וככל שהם מתבגרים הם ממשיכים וקודחים מנהרה בכיוון השורשים או מגיחים מעמוד הפריחה במטרה לאכול את העלים ואת קנה השורש. מתקפה קשה מקדמת ריקבון ועלולה לעכב צמיחה ואף להרוג את הצמח, צמחים ששורדים בדרך כלל מאבדים את מרבית התפרחות שלהם ולא מצליחים לייצר את מופע הפרחים הרצוי.
אף על פי שהעש הרסני באזורים בהם הוא התגלה כמזיק, הוא אינו פולש אקזוטי, אלא מין פולש שיובא בשוגג מהטווח הטבעי שלו באזורים הצפוניים יותר של המדינה. בטווח המקורי שלו, העש אינו בעל חשיבות גננית והוא נשלט על ידי אויבים טבעיים שעדיין לא זוהו ולא יובאו יחד עם הצמחים המארחים. לעומת הדאגה הניכרת בדרום מערב דרום אפריקה עקב זריזותו המרשימה, העש נראה כהבטחה לשליטה אפשרית באגפנתוס הפולשני במדינות כמו ניו זילנד.
בשנת 2016 תואר מין חדש של יתושים, (Enigmadiplosis agapanthi) הפוגע באגפנתוס בבריטניה.
גלריית תמונות

שני חפים עוטפים את הניצן
פריחה שטרם נפתחה
זן מכלוא Agapanthus 'Senna'. Zaad Dozen בסגול עמוק
פריחה לבנה
פריחה סגולה
תקריב פריחת אגפנתוס
Agapanthus inapertus
קלוד מונה, אגפנתוס, 1914-1926.
פוטנציאל אלרגני

לאגפנתוס פוטנציאל נמוך לגרימת אלרגיות. בדירוג סולם האלרגיה של OPALS הוא נמצא ברמה 2 מתוך 10.
ראו גם

נרקיסיים
שושניים
Neuranethes spodopterodes ב ניצני תפרחת נגועים, מרכז הדגימה נפתח על מנת לחשוף את הזחלים
לונדון את קירשנבאום

| --- | --- |

 סוגה:  אקטואליה
 יוצרים:  ירון לונדון ומוטי קירשנבאום ונוספים
 מנחים:  ירון לונדון   מוטי קירשנבאום (עד 2015)
 משתתפים:  אורחים באולפן וכתבי ופרשני "חדשות עשר"
 פרסים:  ראו בהמשך
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר פרקים:  מעל 500 תוכניות
 הפקה
 חברת הפקה:  חדשות עשר
 עורכים:  דרור זרסקי
 אתר צילומים:  אולפני "חדשות עשר", גבעתיים
 מוזיקה:  "Şımarık" של טרקאן
 אורך פרק:  60 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ עשר
 תקופת שידור מקורית:  31 במרץ 2003 – 10 בינואר 2019
 קישורים חיצוניים
 13news.co.il/10news/lk
 דף התוכנית ב-IMDb
לונדון את קירשנבאום הייתה תוכנית אקטואליה בערוץ עשר. מ-31 במרץ 2003 ועד ספטמבר 2015 הונחתה על ידי ירון לונדון ומוטי קירשנבאום. מאוקטובר 2015 ועד סיומה, הוגשה התוכנית על ידי לונדון לבדו בשל מותו של קירשנבאום באותה שנה, ובימי חמישי הוגשה על ידי מגישים מתחלפים מקרב כתבי חברת חדשות עשר, בעיקר רביב דרוקר ונדב איל. התוכנית ירדה מהאוויר ב-10 בינואר 2019 כחלק מתהליכי המיזוג של ערוץ עשר ורשת 13.
היסטוריה

התוכנית נוצרה בתחילת דרכו של ערוץ 10, לאחר שתוכנית יומית מושקעת בהגשת לונדון ובהפקה חלקית של קירשנבאום שהייתה אמורה לצאת לדרך בוטלה לבסוף מחוסר תקציב. בזמן עבודתם המשותפת על התוכנית נחשף מפיק התוכנית אבי אלקלעי לדינמיקה הייחודית בין השניים, המשלבת אינטלקט וסאטירה, והתגבש הרעיון לתוכנית אקטואליה יומית בהגשתם המשותפת, כפתרון זמני לביטול התוכנית המקורית.
בחודש יוני 2005 נעשה ניסיון להריץ את התוכנית במתכונת זהה גם בימי שישי, אך הניסיון כשל ולאחר ארבעה שבועות הורדה תוכנית יום שישי מלוח המשדרים. התוכנית עברה למתכונת יומית בשעה חמש לפנות ערב בימי חול, בהמשך שובצה לשעה שבע בערב, וממאי 2011 היא שודרה מדי יום בשש בערב.
עם השנים רכשה התוכנית קהל צופים נאמן עקב סגנון ההנחיה הייחודי של לונדון וקירשנבאום. לתוכנית אופי פובליציסטי, שני המגישים הביעו לרוב עמדות שמאלניות וחילוניות, אך הייתה הקפדה לארח בעלי עמדות המייצגות את הצד השני. בתוכנית התארחו פוליטיקאים ואנשי ציבור, והופיעו בה לעיתים זמרים ולהקות, זרים וישראלים. גם אמנים ומדענים הוזמנו לעיתים לדון על עבודתם ומעשה ידם.
ב-25 בספטמבר 2015 נפטר מוטי קירשנבאום מדום לב. בתוכנית הראשונה לאחר מות קירשנבאום, כעבור ארבעה ימים, החל להנחותה לונדון לבדו, ודיווח כי שם התוכנית לא ישונה.
ב-6 בדצמבר 2018 פורסם כי התוכנית צפויה לרדת מהאוויר ב-10 בינואר 2019, לאחר כ-16 שנים מאז עלייתה לאוויר, זאת עקב מיזוג רשת-עשר, וכי במקומה צפויה לעלות תוכנית חדשה בהגשת אמנון לוי. בשיחה עם כתב דה מרקר, נתי טוקר, טען מגיש התוכנית ירון לונדון כי כלל לא היה מודע לכוונותיהן של ערוץ עשר ורשת להחליף את תוכניתו. ב-11 בדצמבר פורסם כי לונדון ימשיך בערוץ הממוזג, אך ינחה בתוכנית חדשה, שצפויה להיות תוכנית ראיונות שתחליף את "אינטימי" של רפי רשף, שעברה לקשת 12 – מה שחתם סופית את העובדה שהתוכנית "לונדון את קירשנבאום" תרד מהאוויר אחרי 16 שנות שידור.
ב-10 בינואר 2019 שודרה התוכנית האחרונה.
ב-19 במאי באותה שנה חזר לונדון למסך, כאשר החל להגיש את "גאולה ולונדון" לצידה של גאולה אבן-סער. תוכנית זו, ששודרה בכאן 11 עד פברואר 2020, בניגוד ל"לונדון את קירשנבאום", עסקה בתחומי התרבות השונים, אך לא בפוליטיקה.
פתיח

החל משנת 2006 פתיח התוכנית מציג אישים ידועים בהיסטוריה ובאקטואליה כאשר על פניהם "נבנים" פנים של אנשים ידועים אחרים, איבר אחר איבר. ברקע מתנגנת פתיחתו של שיר טורקי ידוע "Şımarık" של טרקאן.
בין האנשים אותם ניתן למנות בפתיח נמצאים, מנחם בגין, ג'ימי קרטר ואנואר סאדאת במעמד חתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים, כמו כן מחמוד אחמדינז'אד, חסן נסראללה, ג'יימס גנדולפיני, המונה ליזה, משה דיין, אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת, אהוד אולמרט, סילבן שלום, אוסאמה בן לאדן, קונדוליסה רייס ומגישי התוכנית עצמם.
משתתפים בתוכנית

משתתפים שהופיעו בתוכנית באופן תדיר:
רביב דרוקר, הפרשן הפוליטי.
צבי יחזקאלי, ראש הדסק הערבי. מסקר ומפרש את הנעשה ברחבי העולם הערבי והעולם המוסלמי.
נדב איל, ראש דסק החוץ. מסקר ומפרש את הנעשה ברחבי העולם.
אבישי בן חיים, הכתב לענייני חרדים.
יובל דרור, המעלה נושאים מתחום עולם האינטרנט והטכנולוגיה.
מתן חודורוב, הכתב לענייני כלכלה.
איתן אבריאל, המספק פרשנות כלכלית ממערכת העיתון דה מרקר.
פרופ' אברהם בן צבי, בנושאי ארצות הברית ויחסי ארצות הברית–ישראל.
בעבר הופיע בה גם בפינה קבועה ניצן הורוביץ.
פרסים ומועמדויות

| שנה | טקס | פרס | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2004 | תוכנית אקטואליה/ תחקיר/חדשות הטובה ביותר | מועמדות |
| 2005 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2005 | תוכנית אקטואליה/ תחקיר/חדשות הטובה ביותר | זכייה |
| 2006 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2006 | תוכנית אקטואליה/ תחקיר/חדשות הטובה ביותר | זכייה |
| 2007 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2007 | תוכנית אקטואליה/ תחקיר/חדשות הטובה ביותר | זכייה |
| 2008 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2008 | תוכנית אקטואליה/ תחקיר/חדשות הטובה ביותר | זכייה |
| 2010 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2010 | תוכנית אקטואליה/ תחקיר/חדשות הטובה ביותר | זכייה |
| 2011 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2011 | תוכנית אקטואליה/ תחקיר/חדשות הטובה ביותר | מועמדות |
| 2012 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2012 | תוכנית אקטואליה/ תחקיר/חדשות הטובה ביותר | מועמדות |
| 2013 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2013 | תוכנית אקטואליה/ תחקיר/חדשות הטובה ביותר | מועמדות |
| 2015 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2015 | תוכנית האקטואליה הטובה ביותר | זכייה |
| 2016 | פרסי האקדמיהלטלוויזיה לשנת2016 | תוכנית האקטואליה הטובה ביותר | זכייה |
| 2017 | פרסי האקדמיהלטלוויזיה לשנת2017 | תוכנית האקטואליה הטובה ביותר | זכייה |
| 2018 | פרסי האקדמיהלטלוויזיה לשנת2018 | תוכנית האקטואליה הטובה ביותר | זכייה |
הערות שוליים

↑  ירון לונדון בתוכנית הראשונה ללא מוטי קירשנבאום: "התיבה 'את קירשנבאום' לא תושמט", באתר וואלה, 29 בספטמבר 2015
↑  נתי טוקר בטוויטר, 10 בדצמבר 2018
↑   איתי שטרן, אחרי 16 שנה — "לונדון את קירשנבאום" יורדת. ירון לונדון במגעים עם "כאן 11", באתר הארץ, 5 בדצמבר 2018
↑  שגיא בן נון‏, ירון לונדון נדהם מההחלטה להעזיב אותו: "נעתקו המילים מפי", באתר וואלה, 6 בדצמבר 2018
↑  ענת ביין-לובוביץ', ‏"לונדון את קירשנבאום" יורדת מהמסך; לונדון יעבור לתאגיד, באתר גלובס, 5 בדצמבר 2018
↑  ירון לונדון הולך - אמנון לוי מגיע. יגיש רצועה קבועה בשעה 18:00 בערוץ עשר רשת, נתי טוקר בטוויטר, 6 בדצמבר 2018
↑   נתי טוקר, ירון לונדון: "אני המום מהודעת ערוץ עשר. מעולם לא ביקשתי לעזוב", באתר TheMarker‏, 6 בדצמבר 2018
↑  איתי שטרן, ירון לונדון יגיש תוכנית חדשה בערוץ רשת-עשר הממוזג, באתר הארץ, 11 בדצמבר 2018
↑   Sımarık, סרטון בערוץ "Tarkan", באתר יוטיוב (אורך: 03:56)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2004 - דין וחשבון עם רינו צרור | פרס האקדמיה לטלוויזיה - תוכנית האקטואליה הטובה ביותר  2005, 2006, 2007, 2008 - לונדון את קירשנבאום | הבא: 2009 - עובדה |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2009 - עובדה | פרס האקדמיה לטלוויזיה - תוכנית האקטואליה הטובה ביותר 2010 - לונדון את קירשנבאום | הבא: 2011 - המקור |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2014 - המקור | פרס האקדמיה לטלוויזיה - תוכנית האקטואליה הטובה ביותר 2015, 2016, 2017, 2018 - לונדון את קירשנבאום | הבא: 2019 - היום שהיה עם טל ברמן |
פתיח התוכנית החל משנת 2006
מגישי התוכנית באולפנם, שנת 2011
קירשנבאום (מימין) עם ירון לונדון, בצילומי התוכנית "לונדון את קירשנבאום", 2008
סלוואן מומיקה

| --- | --- |
שריפת קוראן על ידי סלוואן מומיקה בכיכר בני פרדריקסון בסטוקהולם ב-21 באוקטובר 2023
שריפת קוראן על ידי סלוואן מומיקה בכיכר בני פרדריקסון בסטוקהולם ב-21 באוקטובר 2023
 לידה:  23 ביוני 1986 קרקוש, מחוז נינוה, עיראק עיראק
 נרצח:  29 בינואר 2025 (בגיל 38) Hovsjö, סדרחלייה, שוודיה 
 מדינה:  שוודיה שוודיה
 עיסוק:  פעיל חברתי
 תחום סיקור:  אסלאם
 מספר צאצאים:  2 
 קישורים חיצוניים
 טוויטר (X):  salwan_momika1
 
סלוואן סבאח מתי מומיקה (בסורית: ܣܠܘܢ ܨܒܚ ܡܬܝ ܡܘܡܝܟܐ; בערבית: سلوان صباح متى موميكا; תעתיק מדויק: סלון צבח מתי מומיכא; 23 ביוני 1986 – 29 בינואר 2025) היה פליט עיראקי ממוצא אשורי ומבקר האסלאם. נודע בארגון הפגנות בשוודיה, שם שרף בפומבי את הקוראן ועורר זעם בקרב העולם המוסלמי, מה שהוביל לרציחתו.
ביוגרפיה

סלוואן מומיקה נולד למשפחה נוצרית אשורית בעיר קרקוש (במקור הארמי: ܒܝܬ ܟܘܕܝܕܐ, בית חודידא) שבמחוז נינוה בצפון עיראק, אך הגדיר עצמו כאתאיסט. מומיקה הגיע לשוודיה כפליט, לאחר שהיה פעיל פוליטי בעיראק, שם היה חלק מכוחות הגיוס העממיים (PMF)(אנ') שנלחמו נגד המדינה האסלאמית. הוא הופיע בסרטונים במדי המיליציה בשבועת אמונים לגדודי האימאם עלי, הזרוע הצבאית של התנועה האסלאמית בעיראק, שכוחות הגיוס העממיים פעלו תחתיה. לאחר מכן הוא הציג עצמו כקצין של מיליציה בשם "בריגדת רוחו של האל ישוע, בן מרים (אנ')". הוא גם ייסד מפלגה של האיחוד הדמוקרטי הסורי והכוחות הסוריים של הווקס, מיליציה חמושה שהוקמה ב-2014 והייתה מזוהה עם המיליציה הפסאודו-נוצרית "גדודי בבל" (אנ').
מומיקה הגיש בקשה לוויזה בשוודיה בשנת 2018, ונרשם כמהגר מעיראק באפריל 2021. הוא קיבל אישור שהייה למשך שלוש שנים. בשוודיה הוא נפגש עם חברת פרלמנט ממפלגת השוודים הדמוקרטים, ג'וליה קרונליד(אנ'). מומיקה הצהיר מאוחר יותר כי הוא רוצה להתמודד לריקסדאג כמועמד המפלגה.
ביוגרפיה > שרפת הקוראן

בשנת 2023 מומיקה ארגן סדרה של הפגנות כביקורת על האסלאם, במהלכן הוא השחית את הקוראן על ידי שרפתו בחסות המשטרה השוודית שאפשרה זאת. פעולות אלה לוו בהתקפות כלפי מומיקה.
בעקבות כך ביקשה ממשלת עיראק את הסגרתו, אך ממשלת שוודיה התנגדה כיון ששרפת הקוראן אינה פשע בשוודיה.
באותה שנה החליטה סוכנות ההגירה השוודית כי מומיקה יורחק מהמדינה, בשל הצהרה לא נכונה בטופס בקשת המקלט שלו. אך לא ניתן היה לבצע את ההחלטה עקב איומים נגדו בעיראק, ולכן הוא קיבל אישור שהייה זמני חדש עד אפריל 2024.
ביוגרפיה > עמדתו בסכסוך הישראלי-פלסטיני

במרץ 2024 כתב מומיקה בחשבונו ברשת X: "האדמה שעליה מתגוררים הפלסטינים, שלה הם קוראים פלסטין, היא ארץ היהודים, הארמים והכנענים. מבחינה היסטורית, הם נעקרו על ידי מוסלמים, ועלינו לעמוד לצד היהודים כדי להחזיר את כל אדמתם".
רציחתו

ב-29 בינואר 2025 הוא נרצח ביריות בדירתו בעיר סודרטלי (אנ') שליד סטוקהולם.
מומיקה היה במהלך שידור חי ברשת החברתית טיקטוק, בו צפו למעלה מ-2,000 צופים. סמוך לשעה 23:11 שעון מקומי (22:11 GMT) ב-29 בינואר 2025, מומיקה אמר לצופיו כי הוא יוצא למרפסת לעשן. זמן קצר לאחר מכן נשמעו חמש יריות. מומיקה נמצא בידי המשטרה עם מספר פצעי ירי בראשו ופונה לבית החולים, למחרת נקבע מותו. השידור החי תיעד את השוטרים נכנסים לדירה, ומסיימים את השידור החי.
בסמוך לרצח עצרה המשטרה המקומית מספר חשודים, והועבר דיווח גם למשטרת דנמרק. מאוחר יותר טען ראש ממשלת שוודיה אולף קריסטרסון כי ייתכן שהרצח "קשור בגורמים מחוץ למדינה".
הערות שוליים

↑  A woman interrupts a Quran-burning protest in Sweden by spraying activist with a fire extinguisher, AP News, ‏2023-08-18 (באנגלית)
↑  Koranbränning i Malmö stormades – och avbröts, www.tv4.se (בשוודית)
1 2  "הוצא להורג": נרצח המוסלמי שהתנגד לאיסלאם ושרף ספרי קוראן, באתר מעריב אונליין, 30 בינואר 2025
↑  ממשיך לתמוך בישראל - גם כשחייו מוטלים מנגד: מי אתה סלוואן מומיקה?, באתר הידברות, ‏3 במרץ 2024
↑  הטרור האיסלאמיסטי היכה בשבדיה: שורף הקוראן הסדרתי נרצח ביריות, באתר ynet, 30 בינואר 2025
↑  בזמן לייב בטיקטוק: נרצח שורף הקוראן משוודיה שאהד את ישראל, באתר ‏מאקו‏, 30 בינואר 2025
↑  מצית הקוראן העיראקי נורה למוות במהלך שידור חי בטיקטוק, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 30 בינואר 2025
↑  יואב זהבי, המהגר העיראקי שהצית ספרי קוראן בשוודיה נרצח בביתו - בלייב טיקטוק, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 30 בינואר 2025
↑  יונתן דושניצקי, לאחר רצח שורף הקוראן, ר"מ שבדיה רומז: "ייתכן כי גורמים זרים מעורבים", באתר ישראל היום, 31 בינואר 2025
רוזנות טירול

רוזנות טירול הייתה נחלה של האימפריה הרומית הקדושה שהוקמה בערך בשנת 1140. בתחילה השתייכה לרוזני טירול, לאחר מכן עברה בירושה לידי רוזני גוריציה ב-1253 וב- 1363 עברה לידי בית הבסבורג האוסטרי. בשנת 1804 הפכה רוזנות טירול, שאוחדה עם נסיכויות-הבישוף החילוניות של טרנט ובריקסן, לנחלת כתר של האימפריה האוסטרית, ובשנת 1867 הפכה לנחלת כתר ציסלייטנית של האימפריה האוסטרו-הונגרית.
היום שטחה של ארץ הכתר ההיסטורית מחולקת בין האזור האוטונומי של טרנטינו-אלטו אדיג'ה האיטלקי ומדינת טירול האוסטרית. שני החלקים מאוחדים כיום שוב כחלק מהאזור האירופאי טירול-דרום טירול-טרנטינו.
היסטוריה > הקמת הרוזנות

בתחום רוזנות טירול מצויים מעברים חשובים החוצים את הרי האלפים, ובהם המעבר העיקרי מעבר ברנר. לפחות מאז שהמלך הגרמני אוטו הראשון כבש את ממלכת איטליה הלומברדית בשנת 961 והוכתר בעצמו כקיסר האימפריה הרומית הקדושה ברומא, הפכו המעברים העיקריים של האלפים המזרחיים לאזור מעבר חשוב. המלכים הגרמניים עברו בקביעות במעבר ברנר או במעבר רשן במסעותיהם לאיטליה, למשל בעת הכתרת האפיפיור או לשם ביסוס השלטון הקיסרי.
בשנת 1004 הפריד היינריך השני, מלך גרמניה את שטחי טריינט ממרקיזות ורונה הצפון-איטלקית והעניק לבישופי טרנטו זכויות שלטון באזור. בשנת 1027 העניק יורשו הסאלי של היינריך, הקיסר קונרד השני, לבישופים של טריינט נחלות נוספות סביב בוצן ובאזור וינשגאו; יחד עם זאת, הוא הקנה לבישוף מבריקסן זכויות שליטה באכטל ובאינטל, חלק מדוכסות הגזע הגרמנית של בוואריה, תחת שלטונו של בנו של קונרד היינריך השלישי. במיוחד בישופי בריקסן נותרו תומכים נאמנים של השליטים הסאליים במאבק האינווסטיטורה ובשנת 1091 קיבלו גם את עמק הפוסטר מידיו של הקיסר היינריך הרביעי.
השושלת השלטת משנת 1140 ואילך, החזיקה בטירת טירול שליד מראן וניהלו את דיוקסיית טרנטו. הם הרחיבו את שטחם על חלק גדול מהאזור וניסו להתעלות על כוחם של הבישופים, שהיו מבחינתם האדונים הפיאודלים שלהם. לאחר שחרורו של היינריך העשירי, דוכס בוואריה מבית ולף בשנת 1138, קיבלו רוזני טירול את עצמאותם. כאשר היינריך הארי קיבל בחזרה את הדוכסות הבווארית מהקיסר פרידריך ברברוסה בגוסלאר בשנת 1154, נכסיו כבר לא כללו את אדמות טירול. הרוזנים טענו לעצמאותם תחת שושלת ויטלסבאך הבווארית העולה. בשנת 1210 השתלט אלברכט הרביעי, רוזן טירול גם על ניהול בישופות בריקסן, מול רוזני אנדכס המתחרים.