מחאה
הצלחת השפעתן של מחאות

הפגנות חברתיות מילאו תפקיד חשוב בהתפתחות הפוליטית של מדינות רבות. למשל, מאז שנות התשעים, הפגנות פופולריות באמריקה הלטינית מילאו תפקיד מכריע בהוצאת הנשיאים הנבחרים מתפקידם לפני סיום כהונתם. בנוסף, המשברים הכלכליים באירופה מאז 2008 גייסו את המחאות הגדולות ביוון ובספרד, שהשפיעו רבות על יציבות ממשלותיהן.
אבל במקרים רבים השפעתן של הפגנות ועצומות היא חלשה יותר, ובניגוד להצבעה אינן משיגות תוצאות בטווח הקצר. ורק במקרים בודדים יענו מקבלי ההחלטות לדרישות המוחים באופן מידי ובמלואן. שאחת הסיבות לכך שזה מאותת על היותם על מקבלי החלטות חלשים אל מול קבוצות אינטרס בחברה. והיענות לדרישות המחאה תביא ליותר לחץ מצד קבוצות אינטרס אחרות בחברה. לעיתים המחאות משיגות תוצאה הפוכה מאלה שהתכוונו המוחים. במקרה זה, מקבלי ההחלטות, בשל זעמם על המפגינים, מקצינים את המדיניות אשר נגדה יצאו המוחים. יש הטוענים כי אלמלא המחאות נגד מלחמת וייטנאם, נסיגת האמריקאים הייתה מתרחשת בשלב הרבה יותר מוקדם.
מחקרים הראו כי רמה גבוהה יותר של דמוקרטיזציה מקטינה את עלויות הגיוס עבור שחקני החברה האזרחית ולכן מועילה להפגנות. עם זאת, מחקרים אחרים טוענים כי דמוקרטיזציה עשויה להוביל לירידה בפעילות המחאה החברתית מכיוון שמערכת פוליטית דמוקרטית חזקה, מספקת אפיקים ממוסדים יותר להשתתפות פוליטית ולהחלטת טרוניות. שני טיעונים אלה לגבי השפעות הדמוקרטיזציה על הפגנות חברתיות מהווים פאזל.
זאת מפני שבמדינות בהן יש יותר סיכוי לשחקנים פוליטיים "לשחק לפי הספר", המיקוח וקבלת ההחלטות נוטים להיות ממוסדים למדי. זה, בתורו, מייצר תמריצים עבור אנשים להשקיע בחיזוק המוסדות הללו וביכולתם להשפיע על ההחלטות מתוכם. אם לעומת זאת, רוב השחקנים מאמינים שהדרך הטובה ביותר להשפיע על החלטות היא באמצעים אלטרנטיביים כמו הפגנות, התמריצים לפתח מוסדות חזקים ומתפקדים היטב יהיו נמוכים בהרבה. בהתחשב באפקט משוב זה, השקעה בתפקודם התקין של מוסדות יכולה ליצור מעגל מוסרי. אם הם בוחרים במסלול המוסדי דרך הפרלמנט, ההסתברות שלהם להשפיע על תוצאת הליך ההחלטה מתועדת על פי מודל המיקוח החקיקתי. כלומר, לכל אדם יש הסתברות חיובית להפוך את סדר היום וכך להציע את המדיניות המועדפת עליו.
למחאה תהיה השפעה ממשית כאשר למתמודדים תפקיד מרכזי במוסדות וכאשר יש להם בעלי ברית חזקים במוסדות אלה. באופן ספציפי, המוחים רואים במערכת הדמוקרטיה הייצוגית גורם מרכזי המתווך להשפעה הפוליטית של שיבושים מוסדיים. לשינויים במוסדות יכולות להיות השלכות מרחיקות לכת. למשל, התפרקות מדינות הגוש המזרחי לא נוצרה כתוצאה מהמחאות שהיו באותן מדינות בשנים 1989–1991, אלא כתוצאה מהתפרקות המוסדות בברית המועצות במחצית השנייה של שנות השמונים, ובפרסטרויקה של גורבצ'וב.
תנועות חברתיות, במיוחד כאשר הן מבטאות את עצמן באמצעות צורת הפעולה האופיינית ביותר שלהן, למשל דרך הפגנות פומביות, מפנות את המסר שלהן במקביל לשני יעדים מובחנים: בעלי הכוח והציבור הרחב. יעילותן של תנועות חברתיות תלויה ביכולתן לעסוק בפעילות מיקוח עם בעלי ברית ומתנגדים. הצלחתם של מורדים חסרי אונים נובעת משילוב של תמיכה חיצונית מתמשכת, חוסר אמון של האליטות הפוליטיות והסובלנות שלהם, שהעניקו לתנועה משאבים מכריעים.
מחנה אופוזיציה גדול מסוגל לעודד מחאות אנטי-ממשלתיות נוספות רק אם יש לו אחדות גבוהה יותר. התוצאות מצביעות בנוסף על כך שיכולת גיוס האופוזיציה חשובה להפגנות במדינות מתפתחות אך לא במדינות מפותחות. ואין די במחנה אופוזיציה גדול כדי לגייס הפגנות אנטי-ממשלתיות רחבות היקף. אופוזיציה אחידה עם תמיכה חזקה היא מפתח לייצור מספר גדול יותר של מחאות. יתר על כן, לדבר השלכות חשובות על הדמוקרטיה והייצוג הדמוקרטי. לדוגמה, בהתחשב בכך שקבוצות עם ייצוג חד צדדי יעיל נוטות לעבוד בתהליך החקיקה, אך קבוצות שהודרו מהליך החקיקה נוטות לפנות להפגנות רחוב.