stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
וולבי טמר
הערות שוליים

| קנגוריים |
| --- | --- | --- |
| וולביים ארנביים מפוספסים | וולביים ארנביים מפוספסים |  |
| וולבי ארנבי מפוספס | וולבי ארנבי מפוספס (סוג ומין יחיד) |   |
| קנגורים | קנגורים |   |
| קנגורו | קנגורו אפור מזרחי • קנגורו אפור מערבי • קנגורו אדום • וולארו האנטילופה • וולארו מצוי • וולארו שחור • וולבי אגיל • וולבי שחור-פס • וולבי טמר • וולבי סבך מערבי • וולבי פרמה • וולבי זנב-שוט • וולבי אדום-צוואר |   |
| קנגורו אילני | קנגורו אילני אפרורי • קנגורו אילני לומהולץ • קנגורו אילני בנט • קנגורו אילני דובי • קנגורו אילני הואון • קנגורו אילני דוריה • קנגורו אילני סרי • קנגורו אילני גודפלו • קנגורו אילני עטוי-זהב • קנגורו אילני שפלתי • קנגורו אילני הוזר • קנגורו אילני וונדיוואי • איפולה • דינגיסו • טנקיל |   |
| וולבי הצבי | וולבי צבי שחור • וולבי צבי לבן-פס • וולבי צבי אפור • וולבי צבי חום |   |
| וולבי יערוני | וולבי יערוני מקלאי • וולבי יערוני זוטר |   |
| וולבי ארנבי | וולבי ארנבי ממושקף • וולבי ארנבי אדמוני |   |
| וולבי זנב-מסמר | וולבי זנב-מסמר מרוסן • וולבי זנב-מסמר צפוני |   |
| וולבי הסלע | וולבי סלע קצר-אוזן • וולבי סלע וילקינס • וולבי סלע פרוסרפיני • וולבי סלע רוטשילד • וולבי סלע צהוב-רגל • וולבי סלע אלייד • וולבי סלע כף-יורק • וולבי סלע גודמן • וולבי סלע הרברט • וולבי סלע חדגוני • וולבי סלע שחור-צד • וולבי סלע מאריבה • וולבי סלע זנב-מברשת • וולבי סלע סגול-צוואר • וולבי סלע שרמן • מונג'ון • נברלק |   |
| פדמלון | פדמלון טסמני • פדמלון בראון • פדמלון כהה • פדמלון קלבי • פדמלון ההרים • פדמלון אדום-רגל • פדמלון אדום-צוואר |   |
| וולבי ביצות | וולבי ביצות (סוג ומין יחיד) |   |
| קווקה | קווקה (סוג ומין יחיד) |   |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541039505171  LCCN: sh85079463 
איור של וולבי טמר משנת 1863. נוצר על ידי ג'ון גולד.
פרופיל צד של וולבי טמר.
וולבי טמר רובץ.
וולבי טמר באיי האוטמן. הוולבים באיים ניחנים ביכולת נדירה לשתות מי ים.
וולבי טמר נחים ליד הסבך.
וולבי טמר במהלך פעילות בלילה.
נקבה וגור.
וולבי טמר בשבי.
הקריוטיפ של וולבי טמר.
יוחנן לינדנר

| --- | --- |

 לידה:  21 באפריל 1922 שצ'צ'ין, רפובליקת ויימאר 
 פטירה:  1982 (בגיל 59 בערך) 
 ענף מדעי:  אנדוקרינולוגיה 
 מוסדות:  מכון ויצמן למדע 
 פרסים והוקרה:  פרס רוטשילד (1982)  פרס ישראל (1979) 
 
יוחנן (הַנס) רודולף לינדנֶר (21 באפריל 1922 – 1982; Hans Rudolf Lindner) היה חוקר אנדוקרינולוגיה ורבייה ישראלי, פרופסור לפיזיולוגיה במכון ויצמן למדע. חתן פרס ישראל למדעי החיים (תשל"ט).
ביוגרפיה

הנס רודולף לינדנר נולד ב-1922 בשטֶטין שבגרמניה (כיום שצ'צ'ין, פולין). בשנת 1936, כשהיה בן 14, עזב עם הוריו את גרמניה הנאצית ועלה לארץ ישראל עם אחיו במסגרת עליית הנוער. הוא למד בבית הספר החקלאי מקוה ישראל, ובעקבות זאת עסק ברפתנות והתגורר במושב בית יצחק. במלחמת העצמאות נפל אחיו הגדול אריה ב-1950, לאחר המלחמה, נסע לינדנר לסידני שבאוסטרליה ללמוד רפואה וטרינרית. הוא סיים בהצטיינות וקיבל מלגה ללימודים באוניברסיטת קיימברידג' שבבריטניה, שם למד מדעי הרפואה (ביוכימיה ופיזיולוגיה) והתמקד בלימודי אנדוקרינולוגיה הביולוגיה של הרבייה. לאחר שקיבל תואר דוקטור בקיימברידג', שב לאוסטרליה בשל התחייבות מוקדמת למספר שנים ושם שימש כחוקר בכיר באגף לפיזיולוגיה ב-Commonwealth Scientific and Industrial Research Organisation בסידני, בו התרכז בחקר פיטואסטרוגנים.
בשנת 1964 שב לינדנר לישראל והתקבל כחוקר במחלקה לביודינמיקה במכון ויצמן למדע. כעבור שנה קודם לדרג פרופסור חבר, ולאחר שהות כפרופסור אורח באוניברסיטת קורנל שבארצות הברית, התמנה בשנת 1968 לראש המחלקה (ושינה את שמה למחלקה לחקר ההורמונים). במרוצת השנים כיהן בתפקידים מנהלתיים נוספים: דקאן הפקולטה לביולוגיה, יושב ראש הוועדה לקידום מדענים וחבר הוועדה המייעצת לנשיא המכון. נוסף על אלו היה לינדנר חבר בחבר הנאמנים של בית חולים הדסה וכיהן כנשיא האגודה הישראלית לאנדוקרינולוגיה (1973–1978).
לינדנר פרסם מאות מאמרים מדעיים. עבודתו זכתה להוקרה מקצועית ולהכרה ציבורית: הוא זכה בפרס צונדק לאנדוקרינולוגיה (1972), בפרס ישראל למדעי החיים (תשל"ט–1979) ובפרס רוטשילד בביולוגיה (1982), והתקבל כחבר האקדמיה הישראלית למדעים (תשל"ט–1979).
האגודה הישראלית לאנדוקרינולוגיה מעניקה על שמו את הפרס היוקרתי ביותר הניתן על ידה, המחולק מדי שנה עבור הישגים מדעיים של חוקרים צעירים בתחום האנדוקרינולוגיה.
לקריאה נוספת

"In Memoriam: Hans Rudolf Lindner, 1922-1982," Israel Journal of Medical Sciences 19,1 (1983), 217.
הערות שוליים

↑  אריה לינדנר (אלוני), 
אריה (אוטו) לינדנר (אלוני), דבר, מודעת אבל, 25 ביוני 1948.
↑  הועלו בדרגה במכון ויצמן, מעריב, טור 1, 30 ביוני 1965.
↑  נתמנה ראש המחלקה לביודינמיקה במכון וייצמן, דבר, 7 במאי 1968; פרופ' לינדנר ראש המח' לביודינאמיקה במכון וייצמן, מעריב, 7 במאי 1968.
↑  אברהם פלג, "אנחנו מקווים ליצור הורמון שיעודד צמיחתם של ילדים נמוכי קומה", מעריב, טור 2, 8 בדצמבר 1978.
↑  "על הישגים למופת ועל תרומות חשובות ביותר לאנדוקרינולוגיה, הביולוגיה של הרבייה, וכן חקר ההורמונים וחקר תפקודו של לוז יותרת המוח, ומכאן ההבנה בתפקודו של גוף האדם" (פרס ישראל יינתן לאבי שיטת ההזרעה המלאכותית בבקר, מעריב, 3 בדצמבר 1978).
↑  חברים שהלכו לעולמם, האקדמיה הישראלית הלאומית למדעים: דו"ח שנתי תשע"ד 2013/14, עמ' 148.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007388922105171  LCCN: n83071711  NTA: 069577587  VIAF: 3847059   WorldCat (עם VIAF): 3847059
אהרן בונדי

| --- | --- |
פרופסור אהרן בונדי
פרופסור אהרן בונדי
 לידה:  16 בפברואר 1906
 פטירה:  1997 (בגיל 90 בערך)
 ענף מדעי:  כימיה
 מקום מגורים:  גרמניה, ישראל
 פרסים והוקרה:  חתן פרס ישראל לחקר החקלאות לשנת 1984 חתן פרס רוטשילד לחקלאות 1966
 צאצאים:  מרגלית שילה 
 תרומות עיקריות
 מחקריו בתזונת בעלי חיים
 
אהרן אלפרד בּוֹנְדִי (Aron A. Bondi;‏ 16 בפברואר 1906, וינה – 1997, ירושלים) היה כימאי ישראלי, פרופסור לכימיה באוניברסיטה העברית בירושלים, שחקר תזונת בעלי חיים. חתן פרס ישראל לחקר החקלאות לשנת 1984.
ביוגרפיה

בונדי נולד בשנת 1906 בווינה בירת אוסטריה, בנם של מרתה לבית גוּמפֶּרץ והוגו בונדי. למד כימיה ופיזיקה באוניברסיטאות וינה וברלין, תחת הנחייתם של הפרופסורים פריץ פייגל וארנסט דוד ברגמן. בשנת 1929 הוסמך כדוקטור והחל לעסוק במחקר בכימיה אורגנית וכימיה אי-אורגנית באוניברסיטת ברלין, שבו המשיך לעסוק עם שובו לווינה בשנת 1932. לתחומי מחקרו נוספה כימיה אנליטית ושיוך תצמידים אורגניים לזיהוי מתכות. בתקופה זו הוא עסק בשיתוף עם מורו פרופ' פייגל בכתיבת אנציקלופדיה לכימיה אנליטית, אשר הודפסה לאחר עלייתו לארץ ישראל וללא מתן קרדיט בשל היותו יהודי.
בשנת 1934 עלה בונדי לארץ ישראל, בהזמנת תחנת הניסיונות לחקר החקלאות. עיקר עבודתו נגעה לתחום תזונת בעלי חיים. מחקרו הראשון, בשיתוף חנן מאיר, עסק בהרכב צמחי המספוא לבקר ודרכי התעכלותם. עבודה זו הייתה הראשונה בנושא, לאור ייחודיות ההתעניינות בה בישראל, ונערך במסגרתה מחקר מעמיק על הרכב התאית והליגנין. מחקר אחר שערך באותה תקופה, עסק בעריכת סקר תזונתי של מזון לבקר חלב, ובו נבדקו השפעת חומרי החיטוי וההדברה על פעילויות האנזימים מפרקי החלבון בבעלי החיים. מחקר ההתעכלות שערך בדג הקרפיון היה הראשון מסוגו. בין המחקרים הנוספים שהוביל: אפיון תכונות הדבש, שימור צמחי מספוא ואפיון חומרים פעילים בצמחי מרפא.
עבודתו של בונדי במחלקה לתזונאות וכימיה חקלאית נמשכה בין השנים 1934–1960. במקביל הוא מונה בשנת 1946 לחבר סגל בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית. שטחי הוראתו הורחבו לביוכימיה. בשנת 1949 קודם בונדי לדרגת מרצה בכיר, בשנת 1954 לפרופסור חבר ובשנת 1961 לפרופסור מן המניין. עבודתו זכתה להכרה וצוותי המחקר שבראשם עמד מומנו, בין היתר, על ידי משרד החקלאות של ארצות הברית ואוניברסיטת קיימברידג'. משנת 1960 עמד בראש המעבדה למזונות. בשנת 1976 פרש לגמלאות.
לאחר פרישתו הקדיש את זמנו לכתיבת ספרו "הזנת בעלי חיים".
בונדי הוא חתן פרס רוטשילד לחקלאות (1966) ופרס ישראל לחקר החקלאות (1984). בנוסף למחקריו, הדריך סטודנטים ובהם את שלום זאב אפלבום, לימים זוכה פרס רוטשילד לחקלאות, ואת יהודית בירק, לימים כלת פרס ישראל גם כן.
נפטר בירושלים בשנת 1997, והובא למנוחות בבית העלמין ברחובות.
היה נשוי לחוה (אווה) לבית מֶרקין.
בתו פרופ' מרגלית שילה היא חוקרת היישוב היהודי בארץ ישראל בעת החדשה (ואלמנתו של המשפטן פרופ' שמואל שילה).
פרסומיו

הזנת בעלי חיים, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשמ"ב. (מהדורה ב מורחבת: תשנ"ב)
לקריאה נוספת

'Bondi, Aron (Alfred),' in: Who's Who in Israel, 1961, p. 145.
'Bondi, Aron A.,' in: Who's Who in World Jewry, 1972, p. 120.
הר סהרונים

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  576 מטר
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  מכתש רמון, ישראל
 קואורדינטות:  30°35′31″N 34°55′26″E﻿ / ﻿30.591944444444°N 34.923888888889°E﻿ / 30.591944444444; 34.923888888889
  (למפת צפון הנגב מוגדלת) הר סהרונים(למפת צפון הנגב רגילה) הר סהרונים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הר סהרונים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הר סהרונים
 
הר סהרונים הוא רכס צר באזור הר הנגב שנמצא במזרח מכתש רמון, ההר מתנשא עד לגובה 576 מטר, הוא חלק מ"הקיר" הדרומי של מכתש רמון. מפסגת הר סהרונים יש תצפית אל מכתש רמון, קניון נחל נקרות ורכסי ההרים שבמזרח. הוא אתר טיולים וטיפוס מוביל באזור, עם מסלולי טיול מסוימים שמגיעים לראשית ההר ולנקודות תצפית.
מקור השם

השם עין סהרונים נובע מצמח סהרון הגדל באזור. מצד סהרונים (מכונה גם חאן סהרונים, מצד מחלת, קסר אלעין או חאן שער רמון) הוא מצודה נבטית על דרך הבשמים, בלב מכתש רמון, הקרויה על שם צמח סהרון משתלשל שגדל לידו.
מיקום גאוגרפי ומידע גאוגרפי

ההר סמוך לים המלח, בצד המזרחי של מכתש רמון, הנקודה הגבוהה ביותר של ההר היא 576 מטר, גובהו מעל פני הים הוא 1040 מטר, אורך מסלול הטיול הוא 6.5 ק"מ, חניון לילה נמצא בנחל גוונים. חניון סהרונים המהווה את נקודת ההתחלה של המסלול, וחניון יום עין סהרונים מהווה את נקודת הסיום של המסלול.
גיאומורפולוגיה

רצפת ההר מלאת אבנים, אדמה קשה ואדמה אבקית. "כרבולות" של זיקים, מצלעות, מצוקים עמוקים וצורות מופלאות של סלעים בחציריו הערוכים כמו צוקים, סולמות ואריחים.
היסטוריה וארכאולוגיה

באתר יש ממצאים ארכאולוגיים רבים. על שפת המכתש מוצגות כתריסר יצירות שפוסלו במקום בשנים 1986-1988 מעשה ידי פסלים מהארץ ומחוצה לה הר סהרונים ועין סהרונים שימשו כנקודת מעבר חשובה בדרך הבשמים הנבטית. חאן סהרונים היה פונדק דרכים ששימש כתחנת לילה עבור שיירות הגמלים שנעו בדרך זו, מעבירות סחורות רבות כמו מור ולבונה מהעיר פטרה לנמל עזה. המבנה שוחזר בחלקו ועבר טיפולי שימור ארכאולוגיים.
צמחייה

הר סהרונים ידוע בצמחייתו הייחודית והמגוונת. בשל גובהו ותנאי האקלים הקשים, הר סהרונים מאפשר חיים למגוון רחב של צמחים שאינם נפוצים באזור. כמה מהם יכולים להראות אקזוטיים בגלל הצורה או הצבע שלהם. בין הצמחים המפורסמים שניתן למצוא בהר סהרונים נמנים פרחי קטיפה, צמח הלוטוס וצמחי יער כמו תמרים וסנטה הצמחים הללו מוסיפים צבע וחיים לנוף המדברי והם חלק מהמגוון הביולוגי הייחודי של הר סהרונים. גם בהר ובאזור מכתש רמון הצמח הבולט באזור הוא צמח הסהרון המשולשל, שקיבל את שמו בשל צורתו המשולשת הייחודית.
בעלי חיים ייחודיים

הר סהרונים ועין סהרונים הם מקום במכתש רמון שמציע מגוון רחב של בעלי חיים ייחודיים. עין סהרונים, המעיין היחיד במכתש, משמש מקור מים לבעלי חיים רבים ומגוונים. כמה מבעלי החיים שניתן למצוא באזור הם הפרא, יעלים, חמורי בר ומגוון ציפורים.
הערות שוליים

1 2  יעל לרנר, הר סהרונים ועין סהרונים - המלצה למסלול טיול בשמורת הטבע מכתש רמון, באתר רשות הטבע והגנים, ‏6 ביוני 2020
↑  הר סהרונים – iNature, באתר inature.info
↑  מנחם מרקוס, הר הנגב והערבה כרך 15, מדריך ישראל החדש: ישראל, 2001
↑  אבי הרטמן, מכתש רמון אתרים נבחרים | מבט-על, באתר מבט-על, ‏13 באוגוסט 2015
↑  יעל לרנר, פרסת נקרות ועין סהרונים - המלצה למסלול טיול בשמורת הטבע מכתש רמון, באתר רשות הטבע והגנים, ‏23 בדצמבר 2019
רוג'ר שמידט

רוג'ר שמידט (באנגלית: Roger Schmidt; נולד ב-13 במרץ 1967) הוא מאמן כדורגל ושחקן עבר גרמני. הוא מאמן כיום את בנפיקה ליסבון מליגת העל הפורטוגלית. הוא שיחק כקשר בליגות האזוריות החובבניות של גרמניה, שם החל את קריירת האימון שלו לפני שהצטרף לפאדרבורן 07 מהבונדסליגה השנייה ולבאייר לברקוזן מהבונדסליגה ב-2014. הוא זכה בדאבל (ספורט) כשזכה באליפות הבונדסליגה האוסטרית יחד עם הגביע האוסטרי ב-2014, כמו גם שזכה בגביעים עם בייג'ינג גואואן ב-2018 ועם פ.ס.וו. איינדהובן ב-2022. עם בנפיקה, הוא היה המאמן הגרמני הראשון שזוכה באליפות, כשעשה זאת בעונת 2022/2023 בליגת העל הפורטוגלית.
קריירה > קריירת משחק ותחילת קריירת אימון

שמידט, יליד קירספה, נורדריין-וסטפאליה, שיחק כקשר במועדונים בליגות של האזור. הוא שילב את הקריירה שלו עם לימודי הנדסת מכונות באוניברסיטת פדרבורן, ולאחר מכן עבד בחברת "Benteler International". ב-2004, שמידט מונה למאמן-שחקן של Delbrücker SC בליגה החמישית. שנתיים לאחר מכן, כשהקבוצה נמצאת רגע לפני עלייה לליגה הרביעית, הוא פרש ממשחק אך נשאר עוד שנה אחת בלבד כמנג'ר הקבוצה. לאחר שנאלץ לאזן בין המחויבויות של נישואיו וילדיו הקטנים, כמו גם את מקצוע ההנדסה שלו, שמידט רצה לאמן רק עונה אחת, אך לבסוף נשאר ל3 עונות. הוא החליט לעזוב את הכדורגל לתמיד, אבל חזר בחזרה עקב בקשה של עמית מקבוצת האוברליגה SC Preußen Münster,
שעבורה עזב את עבודתו כמהנדס. הוא מונה כמאמן במאי 2007, החל לאמן בפועל ב-1 ביולי, ופוטר ב-21 במרץ 2010. בחוזהו של שמידט נכתב כי המועדון ימצא לו עבודה כמהנדס בעיר מינסטר אם יפוטר, אך בשלב זה הוא היה מוכן להתחייב אך ורק לאימון הכדורגל.
קריירה > פאדרבורן 07

שמידט הפך למאמן של מועדון הבונדסליגה השנייה פאדרבורן 07 ב-1 ביולי 2011. בהופעת הבכורה המקצועית שלו 16 ימים לאחר מכן, הקבוצה ניצחה 2–1 את הנזה רוסטוק. ב-30 ביולי, הקבוצה ניצחה בחוץ 10–0 בסיבוב הראשון של הגביע הגרמני את קבוצת רוט ווייס אלן (Rot Weiss Ahlen), אך בסיבוב השני הפסידה 0–4 לגרויטר פירט. העונה היחידה שלו ב־Home Deluxe Arena (אצטדיונה של פדרבורן) הסתיימה במקום החמישי.
קריירה > רד-בול זלצבורג

ב-24 ביוני 2012, שמידט הוכרז כמאמנה החדש של אלופת הבונדסליגה האוסטרית המכהנת רד בול זלצבורג, אחריי ריקרדו מוניז. אוליבר גלסנר הפך להיות עוזר המאמן שלו בקבוצה. הקבוצה הודחה מסיבוב המוקדמות השני של ליגת האלופות בידי F91 דודלאנג' מלוקסמבורג ביולי עקב חוק שערי חוץ לאחר תיקו 4-4 בסיכום 2 המשחקים. בליגה הם סיימו במקום השני בפיגור של 5 נקודות מאוסטריה וינה, והפסידו בחצי גמר הגביע האוסטרי 1–2 לקבוצה מהליגה השלישית FC Juniors OÖ.
בעונת 2013/2014, שמידט הוביל את זלצבורג לדאבל, עם יתרון של 18 נקודות על פני ראפיד וינה וזכה רשמית באליפות הליגה כשנותרו שמונה משחקים לסיום העונה. הקבוצה ניצחה 4–2 בגמר הגביע האוסטרי את סט פולטן (SKN St. Pölten).
קריירה > באייר לברקוזן

באייר לברקוזן מינתה את שמידט כמאמנה במקום סמי הופייה שפוטר. חוזהו לשנתיים נכנס לתוקף מתחילת עונת 2014-2015. בהופעת הבכורה של שמידט, הקבוצה ניצחה את אלמניה וולדאלגשיים (SV Alemannia Waldalgesheim) 6-0 בסיבוב הראשון של הגביע עם חמישה שערים של שטפן קיסלינג. שמונה ימים לאחר מכן הוא ניצח אצל השכנים בורוסיה דורטמונד בבכורה שלו בבונדסליגה. הוא סיים את עונתו הראשונה במקום הרביעי, הפסיד בחצי גמר הגביע הגרמני בפנדלים נגד באיירן מינכן, והודח בשמינית גמר ליגת האלופות באותה שיטה מול אתלטיקו מדריד.
לאחר עונתו הראשונה, שמידט חתם על חוזה חדש עד 2019. ב-21 בפברואר 2016, הוא הורחק על ידי השופט פליקס צוואייר במשחק מול בורוסיה דורטמונד, לאחר מחלוקת על בעיטה חופשית שהובילה את היריבה להבקיע את השער היחיד במשחק. בתחילה הוא סירב לעזוב את המגרש, מה שגרם לשופט צוואייר להשהות את המשחק ולהוביל את השחקנים מחוץ למגרש, והמשחק הגיע לשיאו בעיכוב של 8 דקות לפני שחודש ללא שמידט במגרש. עונת 2015/2016 הסתיימה במקום השלישי עם מוקדמות ליגת האלופות. ב-5 במרץ 2017, שמידט פוטר על ידי המנהל הספורטיבי רודי פלר בעקבות הפסד 6–2 בדורטמונד שהותיר את לברקוזן במקום ה-9.
קריירה > בייג'ינג גואואן

ביוני 2017, שמידט מונה כמאמן בייג'ינג גואואן מליגת העל הסינית עם חוזה לשנתיים וחצי. הוא זכה בגביע הסיני ב-2018. ב-31 ביולי 2019 הוא פוטר. מאות אוהדים הגיעו לשדה התעופה לפרידה מרגשת כשעזב.
קריירה > פ.ס.וו איינדהובן

שמידט הפך למאמן החדש של פ.ס.וו. איינדהובן במרץ 2020, וחתם על חוזה עד 2022. קבוצתו הגיעה למקום השני, 16 נקודות מאחורי אייאקס בעונת 2020/2021 בליגת העל ההולנדית, אבל הביס את אייאקס 0–4 במגן יוהאן קרויף ב-7 באוגוסט. פ.ס.וו זכו בגביע ההולנדי ב-2022 כאשר ניצחו שוב את אייאקס, 2–1 ב-17 באפריל. שמידט עזב את הקבוצה בתום חוזהו.
קריירה > בנפיקה

ב-18 במאי 2022, שמידט חתם על חוזה לשנתיים בבנפיקה ליסבון מליגת העל הפורטוגלית. הוא הפך לגרמני השני שמונה למאמן במועדון, אחריי יופ היינקס. בנפיקה החלה את עונת 2022–2023 עם 13 ניצחונות רצופים בכל המסגרות (ליגה וליגת האלופות), וסימנו את ההתחלה הטובה ביותר של המועדון לעונה מזה 39 שנים. ב-21 באוקטובר, שמידט ניצח בקלאסיקו הראשון שלו כמאמן (O Clássico המשחק בין בנפיקה לפורטו) וסיים את הרצף של תשעה משחקים של בנפיקה ללא ניצחון מול היריבה פורטו. צורת המשחק של בנפיקה הפכה את הקבוצה לבלתי מנוצחת במשך 29 משחקים, לפני שהובסה 3–0 בחוץ מול ספורטינג בראגה ב-30 בדצמבר. באירופה, קמפיין ליגת האלופות של בנפיקה צבר מספר שיאים: הם עלו על השיא הפורטוגלי במשחקים רצופים מבלי להפסיד בתחרות, הם הפכו לקבוצה הפורטוגלית הראשונה שמגיעה לרבע הגמר פעמיים ברציפות, והם השיגו את ניצחונות הבית והחוץ הגדולים ביותר שלהם (לא כולל שלבי המוקדמות) 5-1 נגד קלאב ברוז', וניצחון 1–6 באצטדיון סמי עופר על מכבי חיפה (כדורגל), בהתאמה.
רחל מרגוליס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 באוקטובר 1921 וילנה, ליטא המרכזית 
 פטירה:  6 ביולי 2015 (בגיל 93) רחובות, ישראל 
 מדינה:  ישראל, ליטא 
 
רחל מרגוליס (28 באוקטובר 1921– 6 ביולי 2015) הייתה ישראלית ילידת וילנה, שבמהלך מלחמת העולם השנייה הייתה פעילה בארגון הפרטיזנים המאוחד, וזכתה לעיטורים מהקונגרס האמריקאי ומבית הלורדים הבריטי. לאחר המלחמה עסקה בחקר השואה, וסייעה בהקמת המוזיאון היהודי בווילנה.
במהלך מלחמת העולם השנייה

מרגוליס נולדה בשנת 1921 בוילנה, ליטא. בשנת 1941 כבשו הנאצים את העיר. מרגוליס נשלחה לגור במשפחה נוצרית, אך בחרה להיכנס מרצונה לגטו וילנה בספטמבר 1942. בגטו הצטרפה לתנועת ההתנגדות, והייתה חברה בארגון הפרטיזנים המאוחד. ביוני 1943 הורה היינריך הימלר על השמדת הגטו. באוגוסט אותה שנה החלו משלוחים מהגטו למחנות השמדה, ובספטמבר הוחל במשלוחים למחנות עבודה. מרגוליס נמלטה ליערות, יחד עם בן זוגה. השניים סבלו ממחלת הטיפוס, אך הבריאו. הם הצטרפו לפעילות של גדודי הפרטיזנים ביערות נארוץ', ובהמשך עברו השניים ליערות רודניקי והצטרפו לגדוד "לניצחון". כל משפחתה נרצחה ימים ספורים לפני שחרור העיר בידי הצבא האדום.
לאחר המלחמה

לאחר המלחמה שבה מרגוליס לווילנה ולמדה באוניברסיטה המקומית. היא סיימה את הדוקטורט בביולוגיה, ושימשה כמרצה עד לסוף שנות השמונים. בשנת 1988 סייעה להקמת המוזיאון היהודי בווילנה, אספה חומר על תקופת השואה, ומונתה למנהלת המדור להיסטוריה יהודית בליטא. במסגרת עבודתה חשפה והביאה לפרסום את היומנים האבודים של קז'ימיז' סאקוביץ', עיתונאי פולני שהתגורר בבית הקרוב ביותר לאתר הטבח בפונאר. סאקוביץ' תיאר את המראות על דפים בודדים, אותם הטמין בבקבוקי זכוכית בחצר ביתו. הדפים נמצאו לאחר המלחמה, ונשמרו בארכיון המרכזי בליטא, עד שהובאו לפרסום בידי מרגוליס.
באמצע שנות ה-90 עלתה לישראל.
בשנת 2008, בעקבות לחץ של מכחישי השואה בליטא, הוצא צו מעצר נגד מרגוליס, בטענה שהיא ביצעה פשעים נגד אזרחים ליטאיים במהלך פעולותיה במחתרת.
בשנת 2010 הוציאה ספר אוטוביוגרפי בשם "A Partisan from Vilna". פעולותיה במהלך המלחמה ופעולות ההנצחה זיכו אותה עיטורים מהקונגרס האמריקאי ומבית הלורדים הבריטי.
בשנותיה האחרונות התגוררה ברחובות, שם נפטרה  ונקברה בשנת 2012  .
הערות שוליים

↑  Women of courage: Rachel Margolis, The Independent, 9 March 2011
↑  רחל מרגוליס באתר ארגון יוצאי וילנה והסביבה בישראל
↑  דינה פורת, "שתראה מה עוללת לנו, תוציא מסקנות ותתבייש לך!", באתר הארץ, 2 באפריל 2002
↑  בני מר, מראה ותודעה של האסון הגדול, באתר הארץ, 17 באפריל 2006
↑  Rachel Margolis: Lithuanian Partisan and Survivor
↑  A Partisan from Vilna, באתר אמאזון
↑  'Genocide industry' has hidden agenda, The Irish Times, 30 May 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007294377305171  PLWABN: 9810659453405606  BnF: cb166482668 (data)  GND: 128695013  ISNI: 0000 0001 0901 6218  LCCN: no2002059866  NTA: 294292616  SUDOC: 083071377  VIAF: 52747865   WorldCat (עם VIAF): 52747865
סוהייל חוסיין חוסייני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מדינה:  לבנון לבנון
 נהרג:  7 באוקטובר 2024 רובע הדאחייה, ביירות, לבנון
 השתייכות:  חזבאללה חזבאללה
סוהייל חוסיין חוסייני (בערבית: سهيل حسين حسيني, בתעתיק מדויק: סהיל חסין חסיני; ? – 7 באוקטובר 2024) היה ראש מערך המטה של ארגון הטרור חזבאללה. הוא נהרג בידי חיל האוויר הישראלי בסיכול ממוקד במסגרת מבצע חיצי הצפון ב-7 באוקטובר 2024.
פעילות בחזבאללה

חוסייני היה ראש מערך המטה של חזבאללה, שהוא יחידת מטה לוגיסטית של הארגון העוסקת בתקצוב, ניהול וארגון המערכים הלוגיסטיים "הרגישים ביותר" של חזבאללה, ובכלל זאת אחראי על תקצוב וארגון התוכנית האופרטיבית למלחמה בישראל והוצאת פיגועים לעבר ישראל משטח לבנון וסוריה. לדברי דובר צה"ל, חוסייני "היה שותף להסכמי העברות אמצעי הלחימה בין איראן וחזבאללה, ואחראי על חלוקת אמצעי הלחימה המוברחים בין היחידות השונות בחזבאללה, בהיבטי הובלה והן בהקצאת משאבים". הוא גם היה חבר מועצת הג'יהאד של חזבאללה.
כינויו הצבאי היה "סיד אחמד".
פעילות בחזבאללה > מותו בסיכול ממוקד

ב-7 באוקטובר 2024, במסגרת מבצע חיצי הצפון, חיל האוויר הישראלי הרג את חוסייני בסיכול ממוקד בדאחיה של ביירות. בהודעת חזבאללה על מותו כונה חוסייני "המפקד הג'האדי הגדול", תואר לו זכו רק שלושה בכירים בחזבאללה לפניו: פואד שוכר, עלי כרכי ואבראהים עקיל.
הערות שוליים

↑  יואב זיתון, צה"ל: חיסלנו בביירות את ראש מערך המטה של חיזבאללה, באתר ynet, 8 באוקטובר 2024
↑  אמיר בוחבוט‏, "ניהל את הפרויקטים הרגישים ביותר": צה"ל חיסל בביירות בכיר בחזבאללה, באתר וואלה, 8 באוקטובר 2024
↑  מבט לטרור: חזבאללה, לבנון וסוריה (7 באוקטובר – 13 באוקטובר 2024), באתר מרכז המידע למודיעין ולטרור, 14 באוקטובר 2024
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טיימור רג'אבוב

| --- | --- |

 לידה:  12 במרץ 1987 (בן 37) באקו, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של אזרבייג'ן 
 הישג בולט:  חצי גמר אליפות העולם 2004
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב-אמן משנת 2001
 מד כושר מרבי:  2793 (נובמבר 2012)
 מד כושר נוכחי:  2700 ‏(אוקטובר 2024)
 מדינה:  אזרבייג'ן
 פרסים והוקרה:  מדליית יובל המאה של הרפובליקה הדמוקרטית של אזרבייג'ן  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 
טיימור רג'אבוב (באזרית: Teymur Rəcəbov;‏ נולד ב-12 במרץ 1987, באקו, בירת אזרבייג'ן) הוא שחמטאי אזרי בדרגת רב-אמן. הוא העפיל לחצי גמר אליפות העולם 2004, בשנת 2008 זכה בגביע עולם בשח מהיר. וב-2019 זכה בגביע העולם בשחמט.
ביוגרפיה

טיימור רג'אבוב נולד בבאקו לאב יהודי ולאם מוסלמית ממוצא אזרי. מילדות הוא לקח את שם המשפחה של אימו. הוא התחיל לשחק שחמט בגיל ארבע. בגיל 12 רג'אבוב ניצח באליפות אירופה לגיל עד 18. בינואר 2002, בטרם מלאו לו 15, הוא דורג לראשונה בין ה-100 שחמטאים החזקים בעולם לפי מד כושר.
בשנת 2003 רג'אבוב ניצח את רוסלן פונומריוב, גארי קספרוב ווישוואנתן אנאנד, שהיו אלופי העולם בתקופות שונות.
באליפות העולם 2004 הוא הודח בחצי הגמר על ידי מייקל אדמס.
בשנת 2006 הוא זכה במקום השני בתחרות השחמט בלינארס תוך ניצחון על אלוף העולם המכהן, וסלין טופאלוב.
בגביע העולם בשחמט בשנת 2011 הוא הודח ברבע הגמר. באליפות אירופה לקבוצות בשחמט (אנ') זכה במדליית כסף עם נבחרת אזרבייג'ן.
בשנת 2012 רג'אבוב זכה במקום השני בתחרות לזכר טל. באליפות העולם בשחמט 2012 הוא הודח ברבע הגמר.
בשנת 2013 בתחרות המועמדים הוא סיים במקום השמיני. באליפות אירופה לקבוצות בשחמט זכה במדליית זהב עם נבחרת אזרבייג'ן.
בשנת 2015 זכה במדליית הארד באליפות העולם בשחמט מהיר בברלין
בשנת 2017 הוא השתתף בגראנד פרי הוא סיים רביעי במוסקבה, ראשון בז'נבה ושישי בפאלמה ודורג שלישי בדירוג הכללי. באליפות אירופה לקבוצות בשחמט בכרתים זכה במדליית זהב עם נבחרת אזרבייג'ן.
באולימפיאדת השחמט 2018 סיים עם נבחרתו במקום ה־15. הוא זכה במדליית ארד בשולחן השני.
באוקטובר 2019 זכה בגביע העולם בשחמט 2019, לאחר שניצח בגמר את דינג לירן. לאחר שוויון במשחקים בקצב רגיל ובקצב מהיר הוא ניצח את שני משחקי הבליץ וזכה בתחרות. העפלה לגמר הקנתה לו את הזכות להשתתף בתחרות המועמדים 2020, 7 שנים לאחר השתתפותו הקודמת בתחרות, אולם בעקבות מגפת הקורונה, הוא החליט שלא להשתתף בתחרות, שתחילתה לא נדחתה על ידי פיד"ה, על מנת לא לסכן את בריאותו.
קבלת דרגות בינלאומיות

1999 - אמן בינלאומי.
2001 - בגיל 14, רב-אמן.
מבחר תחרויות בהן השתתף

אליפות העולם בשחמט בשנים:
גביע העולם בשחמט בשנים:
תחרות המועמדים 2013
תחרות העל בבאקו 2014
תחרות העל טאטא סטיל 2019
השתתפות באולימפיאדת השחמט

בין השנים 2002 ל-2018 השתתף טיימור רג'אבוב ב-9 אולימפיאדות שחמט:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | לוח | קבוצה | מד כושר | נקודות | תוצאות |  % | מקום |
|  2002 | 1 | אזרבייג'ן | 2628 | 5.5 מ-11 | 3+ 5= 5- | 50.0 | 30 קבוצתי, 65 אישי |
|  2004 | 1 | אזרבייג'ן | 2663 | 7 מ-12 | 4+ 6= 2- | 58.3 | 22 קבוצתי, 30 אישי |
|  2006 | 1 | אזרבייג'ן | 2717 | 7 מ-10 | 5+ 4= 1- | 70.0 | 24 קבוצתי, 12 אישי |
|  2008 | 1 | אזרבייג'ן | 2751 | 5 מ-9 | 2+ 6= 1- | 55.6 | 6 קבוצתי, 17 אישי |
|  2010 | 2 | אזרבייג'ן | 2748 | 6 מ-9 | 3+ 6= 0- | 66.7 | 12 קבוצתי, 6 אישי |
|  2012 | 1 | אזרבייג'ן | 2788 | 6.5 מ-9 | 5+ 3= 1- | 72.2 | 10 קבוצתי, 3 אישי |
|  2014 | 2 | אזרבייג'ן | 2724 | 5.5 מ-10 | 2+ 7= 1- | 55.0 | 5 קבוצתי, 15 אישי |
|  2016 | 2 | אזרבייג'ן | 2722 | 5.5 מ-10 | 3+ 5= 2- | 55.0 | 12 קבוצתי, 11 אישי |
|  2018 | 2 | אזרבייג'ן | 2751 | 7 מ-10 | 4+ 6= 0- | 70.0 | 15 קבוצתי, 3 אישי |
הערות שוליים

↑  "Magnus Carlsen is 2015 World Rapid Champion!". Chessdom. 2015-10-12. נבדק ב-5 באוקטובר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Radjabov, Teimour - Men's Chess Olympiads, באתר אולימפבייס (באנגלית)
↑  http://chess-results.com/tnr368908.aspx?lan=1&art=20&fed=AZE&flag=30