stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליזבת פולהיים
עבודתה

פולהיים התעניינה במציאת דרך לצבוע בדים בעזרת מתכות כמו זהב וכסף. בספרה היא כתבה:
האפשרות להכין בדי זהב, כסף ומתכות אחרות בעזרת תהליכים כימיים עלתה בדעתי בשנת 1780: הפרויקט, כשהוצג לד"ר פולהיים וכמה חברים, נחשב לבלתי סביר. עם זאת, לאחר זמן מה, היה לי הסיפוק של מימוש הרעיון, במידה מסוימת, בעזרת ניסוי.
לדברי ההיסטוריון ג'פרי באצ'ן, פולהיים החליטה לפרסם ספר המפרט את 14 שנות ניסוייה בתחום לאחר פגישה חיובית עם הכימאי הגדול ג'וזף פריסטלי באוקטובר 1793. פולהיים חקרה את תגובות החיזור של מלחי מתכת כמו זהב, כסף, פלטינה, כספית, נחושת ובדיל, במגוון צורות (תמיסה מימית, מלח יבש, ולעיתים בתמיסת אתר או אתנול. את מלחי המתכת היא חשפה למחזרים, ביניהם מימן (גזי), זרחן, אשלגן גופרי, מימן גופרי, פוספין, פחם, ואף אור. בניסוי טיפוסי היא הרטיבה בד בתמיסה המכילה את מלח המתכת, ואז חשפה את הבד (רטוב, או לאחר שהתייבש) לגורם המחזר. בעזרת ניסויים זהירים, פולהיים גילתה מספר תגובות כימיות בהן מלחי המתכת מחוזרים למצב המתכתי הטהור. לפי החוקרים מרלן וג'פרי ריינר-קנהם, ייתכן ותרומתה הגדולה ביותר לכימיה הייתה הגילוי שניתן לעבד מתכות דרך תגובות כימיות מימיות בטמפרטורת החדר, כחלופה להיתוך בטמפרטורות גבוהות.
במסגרת עבודתה, מצאה שנוכחות מים הכרחית לתגובות חמצון, והמים משתתפים בתגובה אך אינם מתכלים - כלומר, במונחים מודרניים, משמשים כזרז. לדברי הכימאים קית' ליידלר ואתל קורניש-בואודן, עבודתה של פולהיים בתחום הקטליזה הייתה "צעד משמעותי בהיסטוריה של הכימיה", והיא הקדימה בכך את ינס יאקוב ברצליוס ואדוארד בוכנר. המושג "קטליזה" מופיע לראשונה בספרות רק ב-1835, אך ברור שלתהליך זה התכוונה פולהיים.
כמו כן, היא הציעה "מנגנוני תגובה דומים למודרניים" עבור התגובות שחקרה, וייתכן שהייתה המדענית הראשונה לעשות כן. תפקיד החמצן, כפי שהיא תיארה, היה שונה מאוד מתפקידו בתיאוריות האחרות שנפוצו בתקופתה. בהתבסס על מחקריה, היא חלקה על חלק מהמסקנות של תומכי תאוריית הפלוגיסטון, אך גם על אלה של אנטואן לבואזיה, מבקר ידוע של הפלוגיסטון.
פולהיים חקרה את ההשפעה של אור על חומרים רגישים לאור, בפרט מלחי כסף על בד. בכך היא הקדימה את תומאס ודג'ווד, מאבות הצילום, שביצע את ניסוייו המפורסמים בשנת 1801. עם זאת, פולהיים לא ניסתה ליצור תמונות או צורות, אלא התמקדה בפרטי התגובה הכימית בחשיפה לאור. בספרה, היא הציעה שניתן יהיה להשתמש בתגובה כדי להכין מפות, בהן הנהרות יסומנו בכסף מתכתי.
תגובות לעבודתה

כאמור, ספרה של פולהיים יצא לאור בבריטניה ב-1794, בגרמניה ב-1798, ובארצות הברית ב-1810. ניסוייה סוקרו בשלושה כתבי עת בריטיים ב-1795 ב-1796, והוזכרו במאמר שפורסם ב-1798 ב-Philosophical Transactions, כתב העת של החברה המלכותית הבריטית; את המאמר כתב הפיזיקאי בנג'מין תומפסון, ודן ב"תכונות הכימיות של האור". בספרו שיצא לאור ב-1800, Doctrines of Phlogiston, הכימאי ג'וזף פריסטלי כתב על פגישתו עם פולהיים בלונדון, וסיפר ש"התרשם מאוד" מהבדים שהראתה לו ומהתצפיות הניסיוניות שלה. במאמר שפרסם המדען ג'ון הרשל במרץ 1839 על תהליך הצילום, הוא ציטט רק את פולהיים וחוקר נוסף.
עורך המהדורה האמריקנית של ספרה, שיצא לאור ב-1810, כתב שעבודתה אינה מוכרת כפי שהייתה יכולה או צריכה להיות, ואמר כי אינו יודע אם הסיבה לכך היא ש"טובי המדענים נחרדו מהרעיון שאישה תלמד אותם".
פולהיים כתבה על כך בהקדמה לספרה:
אך יתכן כי ביקורת היא בלתי נמנעת: כי חלקם כה בורים, שהם משתתקים ומזדעפים, ואימה אוחזת בהם בראותם דבר מה שדומה ללמידה, בכל צורה שהיא; ואם החיזיון יופיע בצורת אישה, כאביהם אכן איומים.
תגובה זו, אמרה, הייתה קשה במיוחד בקרב אלה בתפקידים נכבדים, אותם תיארה כבעלי "דיקטטורה במדע". פולהיים החליטה לפרסם ספר על ניסוייה כדי, לדבריה, שעבודתה לא "תועתק". כמו כן, כתבה על האפשרות שספרה ישמש כ"מגדלור לימאים עתידיים" (כלומר, נשים), שיחליטו לחקור בעיות מדעיות.
הכימאי אנטואן לבואזייה, עליו חלקה בעבודתה, הוצא להורג (במסגרת המהפכה הצרפתית) שישה חודשים לפני פרסום ספרה, ולכן לא יכל להגיב על התיאוריה שלה. הכימאי האירי ויליאם היגינס התלונן על כך שפולהיים התעלמה מעבודתו על תפקיד המים בתהליך החלודה של ברזל, אך הסיק בנדיבות: "קראתי את ספרה בהנאה רבה, ואני מקווה מאוד ששאר המין שלה ילך בדרך הדוגמה הראויה לשבח שהיא הציגה".
לאחר פרסום ספרה ב-1810, פולהיים נעלמת מהתיעוד ההיסטורי, ולא ידוע אם המשיכה במחקריה. עבודתה של פולהיים נשכחה במידה רבה עד סוף המאה ה-19, אך ב-1903 החוקר J. W. Mellor גילה והציג מחדש את עבודתה במאמר בכתב העת לכימיה פיזיקלית של האגודה האמריקנית לכימיה.
אלתית גמלונית

| אלתית גמלונית |
| --- | --- |
 אלתית גמלונית
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: סלמונאים
משפחה:: סלמוניים
סוג:: אלתית פסיפית
מין:: אלתית גמלונית
שם מדעי
 Oncorhynchus tshawytscha ‏וולבאום, 1792
תחום תפוצה


להקה של אלתית גמלונית בנהר טואולומי, קליפורניה.
אלתית גמלונית (שם מדעי: Oncorhynchus tshawytscha) היא מין של דג השייך למשפחת הסלמוניים.
זהו אחד מהגדולים שבדגי הסלמון. אורכו של דג בוגר 61–90 ס"מ ומשקלו 4.5–22.7 ק"ג. נתפסו מספר פרטים באורך 150 ס"מ ובמשקל 60 ק"ג. דג זה בעל מבנה גמלוני ועם ראש מונמך מעט בעל לסתות עליונות הפונות מעלה ומתעקלות מטה. צבע הסלמון בגב צהוב-אפרפר מנוקד והחלק האחורי של הבטן ורוד והראש בהיר. ישנם פרטים כהים יותר מהרגיל.
הסלמונים חיים רוב זמנם בצפון האוקיינוס השקט, אך עולים ליבשת כדי להשריץ. אוכלוסייה אחת נעה לעבר נהרות אמריקה הצפונית בין קליפורניה לאלסקה. אוכלוסייה אחרת נעה לעבר חופי אסיה מיפן עד לנהר פליבאם (Паляваам) שבסיביר.
להקות הסלמונים מושכים אחריהם טורפים הכוללים דובים, זאבים ועופות מים. הם מושכים גם דייגים המצמצמים את אוכלוסיית הדגים לאורך החופים. הסלמון הופץ על ידי האדם למדינות בהם הוא לא חי במקור כמו ניו זילנד, פטגוניה והימות הגדולות של ארצות הברית.
אלתית רסטרוסוס

| אלתית רסטרוסוס |
| --- | --- |

תקופה
אמצע מיוקן-תחילת פליוקן 12–5 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: סלמונאים
משפחה:: סלמוניים
סוג:: אלתית פסיפית
מין:: אלתית רסטרוסוס
שם מדעי
 Oncorhynchus rastrosus ‏1972

אלתית רסטרוסוס (שם מדעי: Oncorhynchus rastrosus) הוא מין של דג נכחד ממשפחת הסלמוניים ומהסוג אלתית פסיפית אשר חי בתקופת המיוקן לחופי מערב אמריקה הצפונית כשהמאובנים נמצאו בקליפורניה וייתכן שהוא עלה בדומה לסלמונים החיים להשריץ בנהרות ואגמים. הוא מכונה גם סלמון שנחרבי עקב מראה שיניו. מין זה היה הגדול שבסלמונים מעולם.
סלמון זה הגיע לאורך 2.5 מטרים, גדול ממיני הסלמון הקיימים ולמשקל של 100–170 ק"ג ואולי גם 200 ק"ג. הדג הכיל זוג "ניבים" בקצה לסתותיו המעוקלות אשר הזכירו את שיני הסמילודון אך הם היו קצרות בהרבה ולא נועדו להינעץ בטרף. כמה חוקרים העריכו שמטרתם הייתה לעזור לזכרים להילחם על נקבות בעונת הרבייה. מאחורי הניבים הארוכים היו זימים רחבים מאוד אשר מדענים מעריכים שמראה על כך שהסלמונים הבוגרים ניזונו מפלנקטון.
איוואן ספרונוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 בינואר 1956 מוסקבה, ברה"מ 
 פטירה:  2 במרץ 2007 (בגיל 51) מוסקבה, רוסיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות חובאנסקויה 
 מדינה:  ברית המועצות ברית המועצות
 השכלה:  האקדמיה הצבאית של כוחות הטילים האסטרטגיים 
 מעסיק:  Titov Main Test and Space Systems Control Centre, Kommersant publishing house, חיל החלל הרוסי 
 צאצאים:  איוואן ספרונוב 
 
קולונל איוואן איוונוביץ' ספרונוב (ברוסית: Ива́н Ива́нович Сафро́нов;‏ 16 בינואר 1956 - 2 במרץ 2007) היה עיתונאי רוסי ומהנדס מחשבים בצבא הרוסי. במהלך עבודתו בעיתון "קומרסנט" סקר את המערכת הצבאית ברוסיה, ובפרט את פיתוח הנשק והטילים.
ספרונוב נהרג כתוצאה מנפילה מבניין מגוריו. השאלה אם התאבד או שנרצח מסיבות פוליטיות נותרה ללא מענה והתשובה לה שרויה במחלוקת.
פעילות עיתונאית

ספרונוב היה כתב לענייני צבא ושלטון ברוסיה,  וכתב רבות על פיתוח נשק וטכנולוגיות הגנה ברוסיה, גם על פיתוחים שלא פורסמו רשמית. בדצמבר 2006 פרסם ספרונוב את כישלון הניסוי השלישי בטיל הבליסטי הבין-יבשתי החדש של רוסיה, ה-RSM-56, בולבה, שיועד לדור חדש של צוללות. פרסום זה לא אומת על ידי גורמים רשמיים.
ב-22 בפברואר 2007 ספרונוב ביקר ב-"IDEX" (תערוכת הנשק הנערכת מדי שנתיים) באבו דאבי, ולטענתו גילה מידע אודות מכירת מטוסי מיג-29 וטילים לסוריה דרך גורם שלישי (בלארוס), במהלך שמטרתו הייתה למנוע האשמות מצד מדינות המערב על מכירת נשק למדינות עוינות. ספרונוב סיפר לעמיתיו לעבודה כי לא התכוון לפרסם את המידע שקיבל בשל רגישות ונפיצות הנושא. לדבריו, הוא קיבל על כך אזהרה מהפס"ב, לפיה חשיפת סודות המדינה תביא להעמדתו לדין.
מותו

ספרונוב נפל מהקומה החמישית של בניין מגוריו במוסקבה ב-2 במרץ 2007. לפי עדותם של שני סטודנטים, ספרונוב לא מת מיד לאחר הנפילה, ורק בתום חצי שעה לאחר שמצאו אותו הגיעה עזרה. בעקבות מותו נפתחה חקירה פלילית שמסקנתה הייתה שספרונוב התאבד. הוא נקבר ב-5 במרץ 2007 במוסקבה.
מותו > מחלוקת לגבי מותו

חבריו לעבודה של ספרונוב וקרובי משפחתו דחו בתוקף את מסקנות החקירה. לטענתם לא ייתכן שתכנן את התאבדותו שכן נמצא חי לאחר הנפילה. בנוסף, הם טענו כי בתור איש צבא היה יכול לבחור בהתאבדות באמצעות נשק. כמו כן הם טענו שימים ספורים לפני תחקיריו קיבל איומים מהפס"ב. מאידך, שכניו טענו שלא שמעו מריבה כלשהי, ולא נמצאו עדים שראו אנשים יוצאים מן הבניין.
הערות שוליים

↑  עיתונאי שביקר את השלטונות נפל מחלון ביתו במוסקווה - ומת, באתר הארץ, 5 במרץ 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1213322952  VIAF: 8685159478176427990005   WorldCat (עם VIAF): 8685159478176427990005 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אזור מושפע מחום

אזור מושפע מחום לאחר ריתוך
אזור מושפע מחום (HAZ - Heat Affected Zone) הוא האזור בחומר מתכתי  או תרמופלסטי, אשר המיקרומבנה והתכונות שלו משתנים על ידי הלחמה או פעולות חיתוך הדורשות חום רב. החום שנוצר בתהליך והקירור שלאחריו גורמים לשינוי במשטח שמסביב להלחמה. רמת השינוי בתכונות החומר תלויה בחומר עצמו, בחומר שבאמצעותו מבצעים את ההלחמה, ובכמות וריכוז החום שבעזרתו מלחימים.
ערך הדיפוזיה התרמית של החומר הוא בעל תפקיד חשוב בנושא: אם קצב הדיפוזיה מהיר, החומר מתקרר מהר יותר והאזור HAZ הוא יחסית קטן; אחרת, דיפוזיה נמוכה גורמת לקירור איטי ואזור HAZ גדול. גם כמות החום חשובה - חום רב יגדיל את ה-HAZ.
ראו גם

הנדסת חומרים
מטלורגיה
מטלוגרפיה
ערך זה הוא קצרמרבנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלתית צ'אם

| אלתית צ'אם |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: סלמונאים
משפחה:: סלמוניים
סוג:: אלתית פסיפית
מין:: אלתית צ'אם
שם מדעי
 Oncorhynchus keta ‏וולבאום, 1792

אלתית מקפצת
אלתית צ'אם (שם מדעי: Oncorhynchus keta) הוא מין של דג ממשפחת הסלמוניים החי בצפון האוקיינוס השקט. משמעות השם "צ'אם" בשפת האינדיאנית היא "מנומר". האלתית יכולה לשרוד בטבע עד 7 שנים.
אלתית זו מגיעה לאורך ממוצע של 60 ס"מ ומשקל של 4-10 ק"ג אך נמצאו פרטים באורך 112 ס"מ ומשקל 19 ק"ג. היא כהה יותר מקרוביה לסוג. בעודה בים היא בעלת גוון כחול-כסוף עם גב מעט מנומר ובטן בהירה. כאשר האלתית מגיעה למים מתוקים היא נהיית כהה יותר עם גוון ירוק-זית, הראש נהיה אפור והבטן נהיית כהה. לקראת הרבייה היא גם מפתחת פס ורוד בצידי הגוף ופסים שחורים אנכיים ליד הזנב וגבה מתעקל ויוצר גיבנת. הזכרים גם מגדלים לסתות גדולות מעוקלות ושיניים חדות שכנראה עוזרים להם להילחם עם יריבים.
האלתית נפוצה בצפון האוקיינוס השקט ותפוצתה היא הרחבה ביותר למיני האלתית הפסיפים, כשהיא נודדת למעלה נהר אמור ונודדת אלפי קילומטרים במעלה נהר מקנזי שבאמריקה. היא נפוצה מחופי קוריאה ויפן עד לים ברינג ומחופי אלסקה וקולומביה הבריטית עד לחופי קליפורניה. הם נפוצים אפילו בכמה נהרות האזור הארקטי.
דגים אלה ניזונים מזואופלנקטון וחרקים בצעירותם ובהמשך ניזונים מדגים קטנים יותר. במסעם הארוך לאתרי הרבייה הם כמעט ולא אוכלים אלא שורדים ממאגרי השומן שלהם.
אלתית זו היא יותר זולה ופחות מבוקשת מרוב האלתיות, אך בשנים האחרונות החל עקב שינויים בשוק גרמו לביקוש מואץ יותר וגרמו לירידה באוכלוסיותיהם.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007286312205171  LCCN: sh85025487
אינקובציה (טקס)

אינקובציה היא טקס דתי שבו ישנים במקום מקודש מתוך כוונה לחלום חלום בהשראה אלוהית או להירפא ממחלה. מאמיניו של אסקלפיוס, אל הרפואה של היוונים והרומים, היו ידועים בכך שביצעו את הטקס כאשר חלו. מתנות רבות שהיוו חלק מהטקס נמצאו באפידאורוס, פרגמון ורומא ומהן ניתן ללמוד על הכבוד הרב שרחשו לטקס זה. האינקובציה אומצה על ידי מספר פלגים נוצריים והיא עדיין בשימוש במספר מנזרים יווניים.
אלכסנדרו אפוריאנו

אלכסנדרו אפוריאנו (ברומנית: Alexandru Epureanu; נולד ב-27 בספטמבר 1986) הוא כדורגלן עבר מולדובי ששיחק בעמדת הבלם.
קריירת מועדונים

אפוריאנו התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של הוברלה אוז'הורוד ובגיל 12 הצטרף למחלקת הנוער של זימברו קישינב.
בעונת 2002/2003 אפוריאנו ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת. עונה לאחר מכן, הוא כבש את שער הבכורה שלו בקריירה.
בקיץ 2004 אפוריאנו חתם בשריף טירספול בה שיחק שנתיים וחצי, וזכה בשתי אליפויות.
בינואר 2007 אפוריאנו חתם בפ.צ. מוסקבה מליגת העל הרוסית תמורת 700 אלף אירו. ב-26 בנובמבר 2009 זכה בתואר "מאסטר הספורט של רוסיה".
עם תום עונת 2009, הוא חתם לארבע עונות בדינמו מוסקבה תמורת 2.5 מיליון אירו.
ב-14 ביולי 2012 אפוריאנו הושאל לקריליה סובטוב סמרה לחצי עונה.
בקיץ 2013 הושאל לאנז'י מחצ'קלה. בינואר 2014 רכשה אנז'י את כרטיס השחקן של אפוריאנו, שחתם במועדון לשש עונות.
ב-2 ביולי 2014 חתם באיסטנבול בשאקשהיר מליגת העל הטורקית.
קריירה בינלאומית

ב-7 באוקטובר 2006 אפוריאנו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מולדובה בתיקו 2-2 נגד בוסניה והרצגובינה. ב-24 במרץ 2007 אפוריאנו הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 1-1 נגד מלטה.
אפוריאנו הוא שיאן ההופעות של הנבחרת כל הזמנים עם 100 הופעות בינלאומיות ולזכותו 7 שערים.
תארים

ליגת העל המולדבית: 2004/2005, 2005/2006
הגביע המולדובי: 2003, 2004, 2006
אליס (סביבת פיתוח)

| --- | --- |

 תאריך השקה:  1998 
 מתכנן:  אוניברסיטת קרנגי מלון
 מפתח:  אוניברסיטת קרנגי מלון
 גרסה אחרונה:  3.8 (2 בספטמבר 2023) 
 רישיון:  BSD License
 סיומת:  a2w.
 www.alice.org
 
אליס (Alice) היא סביבת פיתוח תלת-ממדית חינמית, שנועדה לקדם את הוראת מדעי המחשב, בדגש על תכנות מונחה עצמים (Object-Oriented) לתלמידי חטיבת ביניים ותיכון.
סביבת Alice מאפשרת יצירת אנימציות גרפיות תלת-ממדיות (סרטונים ומשחקים אינטראקטיביים), בקלות ובמהירות, תוך שימוש בספרייה עשירה של מודלים תלת-ממדיים קיימים במגוון נושאים. אליס כוללת יכולות תכנות מתקדמות של תכנות מונחה עצמים תוך שימוש בעורך (editor) גרפי המבוסס על עיקרון גרור ושחרר, המבטל את האפשרות לשגיאות תחביר (syntax errors) בתכנות.
שפת אליס פותחה באוניברסיטת קרנגי מלון, על ידי קבוצת מחקר בהובלת רנדי פאוש.
השם Alice הוא מחווה ליצירה "הרפתקאות אליס בארץ הפלאות".
מטרה

אליס פותחה במימון ממשלת ארצות הברית כדי לתת מענה לירידה מתמדת באחוז התלמידים בחינוך העל-יסודי הבוחרים ללמוד מדעי המחשב ולשיעור הנמוך של תלמידים המתמידים בלימודים אלה.
שפת אליס מאפשרת לימוד תכנות בצורה מהנה, על ידי יצירה של אנימציות ומשחקים, ובכך מנגישה את התכנות גם לאוכלוסיות שבאופן טבעי לא נמשכו למדעי המחשב. השפה יוצרת המחשה פשוטה ואינטואיטיבית של עקרונות רבים של תכנות מונחה עצמים, ותכנות מבוסס אירועים (event-driven).
מחקרים הראו כי רמת ההישגים של תלמידים שהשתמשו באליס עלתה משמעותית ואחוז התלמידים שהמשיכו לקורס המשך במדעי המחשב עלה דרסטית (מ-47% ל-88%). בשני המקרים השיפור המשמעותי ביותר היה אצל תלמידים שהוגדרו בסיכון גבוה לנשירה (ללא ניסיון מוקדם בתכנות, וללא רקע מתמטי חזק).
התאמה לצורכי הוראה

אליס פותחה תוך מחשבה על הצרכים והאילוצים של בתי ספר:
סביבת אליס (בגרסה 2.4) ניתנת להפעלה ללא צורך בהתקנה (תוכנה ניידת - פשוט מעתיקים את הקבצים לדיסק).
התוכנה היא חינמית - דבר המאפשר התקנתה על כל מחשב בית ספר, וכן מאפשר לתלמידים לעבוד גם בבית.
סביבת אליס עובדת היטב גם על מחשבים ישנים יחסית (אינה מחייבת חומרה חזקה במיוחד), ורצה גם ב-WINDOWS (כולל WINDOWS 8) וגם ב-MACINTOSH.
קיימים מספר ספרי הדרכה (באנגלית) אותם ניתן לרכוש, המלווים בקובצי הדגמה אותם ניתן להוריד חינם.
קיימים חומרי הדרכה (מצגות, תרגילים פתורים וכו') הפתוחים להורדה עבור מורים.
קיים פורום לתמיכה ולהחלפת פרויקטים וחומרים.
גרסאות

כל ספרות ההדרכה מבוססת על גרסה 2 (תת-הגרסה העדכנית ביותר היא 2.4.3), כולל קובצי הדגמה, ספרות, מדריכי משתמש וכולי.
גרסה 3.1 (בטא) יצאה באוגוסט 2012. הגרסה כוללת ממשק משתמש משופר אך לא כל היכולות של גרסה 2 קיימות בה. בנוסף גרסה 3 אינה מסוגלת לקרוא קבצים של גרסה 2 (עליהם מבוססים כל חומרי ההדרכה כיום), דבר העשוי לעכב את המעבר אליה.
תמיכה בעברית

אליס 2.4 אינה תומכת בעברית (למעט יכולת להציג אותיות עבריות באלמנטים של 3D-Text, וגם זה ללא תמיכה בכתיבה מימין לשמאל). יתר על כן, אם משתמשים באותיות עבריות עבור שמות אובייקטים באליס 2.3, הדבר יגרום לקובץ להפגם (corruption) בעת השמירה לדיסק ברמה שלא ניתן לקרוא אותו יותר.
אליס 3.1 תומכת בעברית ברמה בסיסית. טקסט שהדמויות אומרות/חושבות (בתוך "בועות" כמו בקומיקס) תומך בעברית ומוצג מימין לשמאל אבל שילוב סימני פיסוק או עברית-אנגלית הוא בעייתי. טקסט בתוך אלמנטים של 3D-Text יכול להיות באותיות עבריות, אך מוצג משמאל לימין (המילה שלום תוצג "םולש").
הערות שוליים

↑  Alice EULA
↑  Alice Downloads
↑  Alice: A Fresh Approach to Teaching Computer Science, מצגת
↑  מחקרים, באתר אליס
↑  חומרי הדרכה, באתר אליס
↑  פורום, באתר אליס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552018505171  LCCN: sh2008003646
אליזבת פון ארנים

| --- | --- |
פסל של הסופרת בבוק, בפולין. הפסל הוצב בחזית כנסיית העץ שבה נהגה להתפלל
 לידה:  31 באוגוסט 1866 סידני, האימפריה הבריטית 
 פטירה:  9 בפברואר 1941 (בגיל 74) צ'ארלסטון, ארצות הברית 
 שם לידה:  Mary Annette Beauchamp
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, הרייך הגרמני 
 מקום קבורה:  Tylers Green 
 שם עט:  Elizabeth, Alice Cholmondeley 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  Elizabeth and Her German Garden, Vera, Christine, Princess Priscilla's Fortnight, The Enchanted April 
 בן או בת זוג:  הנינג פון ארנים-שלאגנטין (21 בפברואר 1891–20 באוגוסט 1910)  פרנק ראסל, הרוזן השני ראסל (1916–1919, 3 במרץ 1931)  הרברט ג'ורג' ולס (1910–1913)  Alexander Stuart Frere (1920–?) 
 מספר צאצאים:  5 
 
אליזבת פון ארנים (באנגלית: Elisabeth von Arnim, שמה בלידה: מרי אנט בושאן - Mary Annette Beauchamp, בהמשך רוזנת פון ארנים-שלאגנטין -von Arnim-Schlagenthin-, ובנישואיה השניים - רוזנת ראסל -Countess Russell-‏ 31 באוגוסט 1866 קיריבילי פוינט, אוסטרליה - 9 בפברואר 1941 צ'ארלסטון (קרוליינה הדרומית), ארצות הברית) הייתה סופרת אנגליה, ילידת אוסטרליה. הסופרת נודעה תחילה לקוראיה, ומאוחר יותר גם לבני משפחתה ולידידיה בשם "אליזבת" שבחרה בו, ולפעמים חתמה גם בשם-העט "אליס צ'מלי" (Cholmondley).
ביוגרפיה

אליזבת פון ארנים או בשמה האמיתי מרי אנט בושאן, נולדה בבית הנופש של משפחתה בקיריבילי פוינט, על יד סידני, במדינת ניו סאות' ויילס באוסטרליה.
מגיל 3 גדלה באנגליה, לשם חזרה משפחתה. הוריה היו הנרי הרון בושאן (1907-1825), סוחר בעיסוקו, ואליזבת ( "Louey" "לואי") וייס לאסֶטֶר (1919-1836). לאליזבת פון ארנים היו 4 אחים ואחות, וכן בת דודה מאומצת מניו זילנד, קתלין בושאן, נשואה מאוחר יותר עם ג'ון מידלטון מארי ושנודעה כסופרת תחת שם העט קתרין מנספילד.
ארנים, אז עדיין בושאן, למדה במכללה מלכותית למוזיקה וזכתה בה בפרס על נגינתה בעוגב.
בשנת 1891 נישאה אליזבת לרוזן הנינג אוגוסט פון ארנים-שלאגנטין, אציל פרוסי, אותו פגשה בעת טיול באיטליה יחד עם אביה. בני הזוג השתקעו בברלין ונהגו לבלות תקופות ארוכות באחוזת בני ארנים בנאסנהיידה, בימינו ז'נדזיני (Rzędziny), בחבל פומרניה. נולדו להם 5 ילדים - 4 בנות ובן.
עם מורי ילדיהם בנאסנהיידה נמנו הסופרים א.מ. פורסטר ויו וולפול
בשנת 1908 חזרה ארנים ללונדון. הרוזן ארנים מת בשנת 1910 ומאוחר יותר באותה שנה היא עברה לגור בראנדון, בשווייץ, בה בנתה לעצמה בקתה אלפינית בשם "שאלה סוליי" שם אירחה ידידים ואנשי רוח. בשנים 1913-1910 הייתה ארנים פלגשו של הסופר ה.ג'.ולס. ב-1916 היא התחתנה בשנית, עם הרוזן ג'ון פרנסיס סטנלי ראסל, אחיו הבכור של ברטרנד ראסל. חיי נישואיהם השתבשו מהר ואליזבת ברחה לארצות הברית. היא נפרדה סופית מבעלה בשנת 1919, אך ללא גרושין.
בשנת 1920 התאהבה באלכסנדר סטוארט פריר ריווס (1984-1892), מוציא לאור בריטי, צעיר ממנה ב-30 שנה. הוא התחתן מאוחר יותר וקרא לבתו אליזבת לזכר הסופרת.
ארנים חילקה את זמנה לסירוגין בין לונדון, צרפת ושווייץ. אחרי פריצת מלחמת העולם השנייה העדיפה לשוב לארצות הברית, בה נפטרה משפעת בגיל 74 בסנטוריום רויירסייד, צ'ארלסון, קרוליינה הדרומית. גופתה נשרפה לפי צוואתה בבית הקברות פורט לינקולן, מרילנד ובשנת 1947 אפר גופה עורבב עם זה של אחיה סידני, בחצר כנסיית סנט מרגרת בטיילרס גרין, שבפן, בקינגהאמשייר.
על המצבה נחרת בלטינית האפיטף parva sed apta, כלומר "קטנה אך מוכשרת", רמז לקומתה הנמוכה.
הקריירה הספרותית

בדיעבד כינתה ארנים בספריה את בעלה הראשון השתלטן בכינוי התנ"כי "איש התוכחות" והכתיבה הפכה בשבילה למקלט מפני הנישואים שנתגלו כבלתי מתאימים. בעלה צבר חובות גדולים ונשלח בסופו של דבר לבית הסוהר. באותה תקופה היא בחרה לעצמה את שם העט "אליזבת" וסללה לעצמה קריירה ספרותית עם פרסום ספרה החצי-אוטוביוגרפיה המהורהר ובאותו זמן סאטירי Elizabeth and Her German Garden ("אליזבת והגָן הגרמני שלה") (1898). יצירה זו, בה פירטה את מאמציה לטפח גן באחוזתה ולהשתלב בחברה היונקרית הגבוהה, זיכתה אותה בהצלחה רבה. הספר ידע עשרים הדפסות חוזרות בשנתו הראשונה. 
בעקבותיו באו The Solitary Summer ‏ (1899), The Benefactress ‏ (1902) Vera ‏ (1921), Love ‏ (1925), כולם חצי-אוטוביוגרפיים. יצירות אחרות ביטאו מחאה נגד שלטון היונקרים וכללו הסתכלויות שנונות על החיים בפרובינציה הגרמנית: The Princess Priscilla's Fortnight ‏ (1905), Fraulein Schmidt and Mr Anstruther ‏ (1907). ארנים נהגה תחילה לחתום על ספריה "מאת הסופרת אליזבת והגן הגרמני שלה'"ובהמשך דרכה חתמה פשוט "אליזבת".
היא לא כתבה מעולם אוטוביוגרפיה קונבנציונלית, ספרה 'All the Dogs of My Life' (כל הכלבים של חיי) המוקדש לכלבי המחמד שלה, כולל הצצות אל חיי החוגים החברתיים הנוצצים שבהם חיה.
מורשתה

הרומן "ורה" משנת 1921, טרגי-קומדיה אפלה ששאבה השראה מנישואיה השניים הכושלים עם הרוזן ראסל, היה הספר שזכה במירב שבחי המבקרים. ג'ון מידלטון מארי תיאר אותו כמעין "אנקת גבהים" אך בסגנון ג'יין אוסטן.
ספרה משנת 1922 "אפריל קסום" שנכתב בהשפעת נופש בן חודש בריביירה האיטלקית, נחשב לקליל ולתוסס שברומנים שלה ועובד פעמים חוזרות לבמה ולמסך: למחזה בברודוויי בשנת 1925, לסרטים אמריקאיים ב-1935 וב-1992 (האחרון מועמד לאוסקר, עם ליהוק שחקנים כמו ג'וזי לורנס, ג'ים ברודבנט וג'ואן פלורייט), מחזה מאת מתיו ברבר בשנת 2000 שהיה מועמד לפרס טוני, מחזמר בשנת 2010 וסדרת טלוויזיה בערוץ רדיו 4 של BBC בשנת 2015.
הספר, טוען טרנס דה ויר וייט, תרם לעלייה בפופולריות של אתר הקיט האיטלקי פורטופינו.
הוא כנראה הספר הפופולרי ביותר של ארנים, ונבחר עם פרסומו לספר החודש על ידי המועדון בעל אותו שם "Book-of-the-Month club" בארצות הברית. 
יצירה אחרת שלה, הרומן "מר סקפינגטון" עמד בבסיס סרט בהפקת האחים וורנר בשנת 1944, היה גם מועמד לאוסקר. שיחקו בו בטי דייוויס וקלוד ריינס. ב-1945 הספר עובד למחזה רדיופוני בתוכנית Lux Radio Theater ששודרה ב-1 באוקטובר באותה שנה.
אחרי 1983 ההוצאה לאור "ויראגו" הדפיסה מחדש את יצירותיה עם דברי מבוא חדשים מאת סופרים מודרניים, שאחדים מהם ניסו לנכס אותה בתור סוג של פמיניסטית. ההומור הנשכני שלה וגישתה החריגה כלפי החיים באו לידי ביטוי בהערה כמו זו המופיעה באחד ממכתביה: "אני כל כך שמחה שלא מתתי בהזדמנויות השונות שבהן בכנות רציתי בכך, מכיוון שאחרת הייתי מחמיצה כל כך הרבה מזג אוויר נאה".
מבחר ספרים

אליזבת פון ארנים כתבה בחייה 21 רומנים.
(1898) Elizabeth and Her German Garden - אליזבת והגן הגרמני שלה
The Solitary Summer (1899)
ָ* April Baby's Book of Tunes (1900) (ספר המנגינות של התינוקת אייפריל)
עם איורים מאת קייט גרינוויי
The Benefactress (1901)
(The Ordeal of Elizabeth (1901 נשמרה כטיוטה ופורסמה אחרי מותה
The Adventures of Elizabeth in Rugen (1904)
Princess Priscilla's Fortnight (1905)
Fräulein Schmidt and Mr Anstruther (1907)
The Caravaners (1909)
The Pastor's Wife (1914)
(1917) Christine - פרסמה תחת כינוי העט אליס צ'מלי
Christopher and Columbus (1919)
In the Mountains (1920)
(1921) Vera
The Enchanted April (1922)
Love (1925)
Introduction to Sally (1926)
(1929) Expiation
Father (1931)
The Jasmine Farm (1934)
All the Dogs of My Life (1936)
Mr. Skeffington  (1940)
הנצחה

בכפר בוק שבפולין, הוצב פסל לזכר הסופרת, בחזית הכנסייה בה נהגה להתפלל.
הערות שוליים

↑  Oxford Dictionary of National Biography
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260872705171  PLWABN: 9810564832605606  BIBSYS: 98020595  BNE: XX899461  BnF: cb12042633c (data)  CANTIC: a10982760  CiNii: DA02761154  GND: 118896105  ICCU: CFIV093674  ISNI: 0000 0004 4457 660X  LCCN: n81093301  NDL: 00466069  NKC: xx0024148  NLA: 35963996  NLG: 84670  NTA: 069659443  RERO: 02-A000140591  SELIBR: 362437  SNAC: w6dv3992  SUDOC: 02862985X  Trove: 1165363  VcBA: 495/260456  VIAF: 46778576   WorldCat (עם VIAF): 46778576 
בית משפחת פון ארנים בנאסנהיידה בפומרניה, בימינו שם היישוב הוא ז'נדזיני Rzędziny, במועצה Dobra של ימינו. הבניין נהרס בהפגזות מן האוויר של בעלות הברית בשנת 1944
איוואן סמוחוואלוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 באוקטובר 1982 (בן 41) מוסקבה, ברה"מ 
 פרסים והוקרה:  פרס TEFI  פרס נשר הזהב 
 פרופיל ב-IMDb
 
איוואן מיכאילוביץ' סמוחוואלוב (ברוסית: Иван Михайлович Самохвалов; נולד ב-22 באוקטובר 1982 במוסקבה שבברית המועצות) הוא מפיק רוסי. מאז 2010 משמש סמוחוואלוב כמנכ"ל חברת ההפקות הרוסית Sreda.
ביוגרפיה

בשנת 2016 הקים את סוכנות ההפקות Sreda, ביחד עם המפיקים אלכסנדר צקאלו ורוסלן סורוקין. מאז 2017 הוא היה שותף בחברת ההפקה ובשנת 2018 הוא פתח את סוכנות ההקרנות Best Case Agency ברוסיה.
חיים אישיים

בשנים 2009–2014 היה נשוי לפרוזה רוזיובה, שחקנית בהכשרתה. ב-2010 נולד לזוג בן.
פילמוגרפיה נבחרת > טלוויזיה

סינדרלה- מפיק בכיר
הצד האפל של הירח - מפיק בכיר
ארבה - מפיק בפועל
סופר מקס - מפיק בפועל
רק בנות בספורט - מפיק ראשי
מז'ור - מפיק בפועל
פרצא - מפיק
השיטה - מפיק בפועל
קלים - מפיק מוביל
בית פורצלן הוא מפיק בפועל
המזכירה - מפיק קריאטיבי
אודות ורה - מפיק מוביל
טריטוריה - מפיק מוביל
גוגול: ההתחלה - מפיק מוביל
טרוצקי - מפיק מוביל
ספרטה - מפיק מוביל
בנדר - מפיק יצירתי
השר האחרון - מפיק
פילמוגרפיה נבחרת > קולנוע

2017 - גוגול: ההתחלה
2018 - גוגול: וויי
2018 - גוגול: נקמה נוראית