stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית הקברות הצבאי בבאייה
בית הקברות

בית הקברות שוכן בחלקה הדרום-מערבי של באייה. זהו מתחם מלבני, ששורות הקברים בחלקו הדרומי נערכו בחצי גורן. במרכזו של חצי הגורן ניצב צלב ההקרבה. אבן הזיכרון מוקמה בקרבת הכניסה לאתר, מצפון, ומשני צידיה נבנו מבנים המשמשים למבקרים למחסה נגד גשם.
בבאייה לא נערכו קרבות כבדים, ולכן נקברו תחילה בבית הקברות חיילים שנפצעו בקרבות ונפטרו בבתי החולים הצבאיים ששכנו בעיר ובסביבתה. לאחר המלחמה הועברו אל בית הקברות גופות של חללים מצבאות האימפריה הבריטית, שנקברו בבתי קברות ארעיים אשר פורקו.
במהלך המערכה בנורמנדי סללו חיילי הנדסה בריטים כביש סביב באייה. בית הקברות ניצב בשולי דרך זו, שנקראה מאוחר יותר על שמו של פביאן וייר, מייסד ועדת חבר העמים לקברי מלחמה.
בית הקברות במתכונתו הקבועה תוכנן על ידי האדריכל הבריטי פיליפ הפוורת' (Philip Hepworth).
אליזבת השנייה, מלכת בריטניה ונשיא צרפת ז'אק שיראק השתתפו בטקס זיכרון בבית הקברות ב-6 ביוני 2004, לציון יום השנה ה-60 לפלישה לנורמנדי.
החללים בבית הקברות

בבית הקברות נקברו 4,146 חללים מצבאות בעלות הברית, מהם 338 אלמונים:
מצבאות האימפריה הבריטית:
3,604 בריטים
178 קנדים
17 אוסטרלים
שמונה ניו זילנדים
דרום-אפריקני אחד
מצבאות בעלות הברית האחרות:
25 פולנים
שבעה רוסים
שלושה צרפתים
שני צ'כים
בנוסף קבורים בבית הקברות 468 חללי אויב - 466 גרמנים ושני איטלקים. הם נקברו בחלקות נפרדות בחלקו המזרחי של בית הקברות.
בבית הקברות נקבר חייל אחד שעוטר בצלב ויקטוריה - העיטור הצבאי הגבוה ביותר של בריטניה.
אנדרטת באייה

מול בית הקברות, מעברה האחר של שדרת פביאן וייר, ניצבת אנדרטת באייה. היא מנציחה את זכרם של 1,801 חיילים - כ-1,500 בריטים והיתר קנדים, שנפלו במערכה בנורמנדי ובצרפת עד 29 באוגוסט 1944 ומקום קבורתם לא נודע. היא עוצבה כאכסדרת כתלים, שעל גביהם נחרתו שמות הנעדרים.
על גבי חזיתה של האנדרטה נחרתה בלטינית כתובת, הרומזת למוצאו הנורמני של ויליאם הכובש:
האנדרטה תוכננה על ידי פיליפ הפוורת' ונחנכה בשנת 1955. היא אחת משלוש אנדרטאות בלבד לנעדרי צבאות האימפריה הבריטית שהוקמו במערב אירופה לאחר מלחמת העולם השנייה.
האנדרטה ובית הקברות במתכונתו הקבועה הוקמו על ידי ועדת חבר העמים לקברי מלחמה ומתוחזקים על ידה.
מצבת טייס אוסטרלי
מצבת חייל פולני
מצבת חייל סובייטי
כיתוב על גבי אנדרטת באייה
ראו גם

בית הקברות הצבאי והאנדרטה האמריקניים בנורמנדי
אנדרטת נורמנדי הבריטית
הערות שוליים

↑  ביוור, עמ' 533.
↑  Normandy War Cemeteries
↑  התפלגות מספרי החללים לפי אומות שונה במידה קלה בין המקורות הזמינים.
↑  ניצחונו של ויליאם הכובש בקרב הייסטינגס הונצח בשטיח באייה, המוצג במוזיאון בעיר זו.
↑  האנדרטאות האחרות הן אנדרטת דנקרק בצרפת ואנדרטת חרוסביק בהולנד.
האנדרטה
בסוף הדרך...

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  עומר נעים 
 הופק בידי:  ניק וקסלר 
 תסריט:  עומר נעים 
 עריכה:  דידי אלן רוברט ברקי
 שחקנים ראשיים:  רובין ויליאמס מירה סורבינו ג'יימס קאביזל מימי קוזיק סטפני רומנוב ברנדן פלצ'ר ז'נביב ביכנר
 מוזיקה:  בריאן טיילר 
 צילום:  טאק פוג'ימוטו 
 מדינה:  קנדה, ארצות הברית, גרמניה 
 חברת הפקה:  ליונס גייט אנטרטיינמנט 
 חברה מפיצה:  Lions Gate Entertainment
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  15 באוקטובר 2004
 משך הקרנה:  95 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מדע בדיוני, סרט דרמה 
 הכנסות:  $3,618,825
 הכנסות באתר מוג'ו:   finalcut
 פרסים:  פסטיבל הסרטים השנתי של דוביל
 דף הסרט ב־IMDb
 
בסוף הדרך... (באנגלית: The Final Cut) הוא סרט מדע בדיוני משנת 2004, בכיכובם של רובין ויליאמס, מירה סורבינו וג'יימס קאביזל. הסרט נכתב ובוים על ידי עומאר נעים. הסרט זכה בפרס התסריט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים השנתי של דוביל והיה מועמד לפרסים בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ובפסטיבל הסרטים שבסיטג'ס, ספרד.
עלילה

הסרט מבוסס על פיתוח טכנולוגי של שבבי זיכרון המושתלים לגופם של אנשים ומתעדים את כל חייהם. אלן הקמן (רובין ויליאמס) הוא עורך סרטים המתמחה בעריכת הזכרונות לכדי סרט בשבחו של האדם, שנהוג להקרין בהלוויות.
מבוא קצר מציג את ה"עורכים", שתפקידם ליצור סרטי הלוויות על בסיס הסרטה מלאה של חיי הנפטר. קוד אתי אוסר עליהם להשתמש בהסרטה או בשתל המקליט, למעט לצורך עבודתם.
הסרט מתחיל בהצגת אלן הקמן כילד, בזמן חופשה משפחתית הוא מתחבר לילד בשם לואי. הם משוטטים במפעל נטוש ולואי נופל מקורה גבוהה. אלן נבהל ובורח מהמפעל בלי לספר לאף אחד על לואי. באותו יום משפחתו עוזבת את העיר.
לאחר מכן מוצג הקמן כעורך מקצועי של סרטי לוויות עבור נפטרים לא הגונים.
פלצ'ר, עורך לשעבר, מציע לו חצי מיליון דולר עבור ההסרטה של הלקוח האחרון של אלן, צ'ארלס בניסטר, אך הקמן מסרב. בפגישה נוספת ביניהם פלצ'ר דורש את ההקלטות של בניסטר שכן הוא חושד שבניסטר התעלל מינית בילדים. הקמן מתחיל לחשוש לחייו וסוחט עבריין, בעזרת ידע מההסרטות, כדי להשיג אקדח.
במהלך צפייה בהסרטות של בניסטר, הקמן נתקל בסצנה המפלילה את בניסטר בהתעללות בבתו, וללא מילים מוחק את הסצנה וממשיך הלאה. הוא מזהה בסרט את לואי וקובע פגישה עם משפחתו של בניסטר במטרה לאתר אותו. בתו של בניסטר טוענת שהוא מורה בשם לואי האנט ושלאחרונה נהרג בתאונת דרכים. הקמן מחפש את לואי במאגרים של ההסרטות, הוא לא מוצא דבר על לואי אך הוא מגלה קובץ על עצמו. הקובץ מתעד את הוריו רוכשים עבורו שתל הסרטה. הקמן נלחץ ופונה לבת זוגו, דלילה. הוא מציג לה את ציוד העבודה שלו ומשאיר אותה בדירתו. כשהוא חוזר דלילה כועסת עליו, לאחר שמצאה סרטים המציגים קשרים קודמים שלה. בכעסה היא שוברת את מציג הסרטים שלו, מה שגורם גם לקבצים של בניסטר להיפגע.
פלצ'ר ושותפו פורצים לדירתו של הקמן אך לא מוצאים דבר.
הקמן מדווח לרעייתו של בניסטר שקרתה תאונה והקבצים אבדו, היא מעמידה פנים שהיא מאוכזבת אך למעשה היא שמחה שסודותיו של בעלה נשארו שמורים.
הקמן עולה לקברו של לואי ושם מוצאים אותו פלצ'ר ושותפו. לאחר מרדף פלצ'ר מהסס ונוטה לתת לו ללכת אך אז שותפו הורג את הקמן.
בסצנה האחרונה פלצ'ר מתחיל לצפות בהסרטה של חייו של הקמן.
שחקנים

רובין ויליאמס - אלן הקמן
מירה סורבינו - דלילה
ג'יימס קאביזל- פלצ'ר
מימי קוזיק - תלמה
סטפני רומנוב - ג'ניפר בניסטר
ברנדן פלצ'ר - מייקל
ז'נביב ביכנר - איזבל בניסטר (הבת)
בית הכנסת זיכרון משכן שילה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 מיקום:  שילה 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 אדריכל:  זלמן דויטש ושמשון זלצמן
 קואורדינטות:  32°03′06″N 35°17′47″E﻿ / ﻿32.05175°N 35.296416666667°E﻿ / 32.05175; 35.296416666667
 www.mishkan-shilo.org
  (למפת דרום השומרון מוגדלת) בית הכנסת זיכרון משכן שילה(למפת דרום השומרון רגילה) בית הכנסת זיכרון משכן שילה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית הכנסת זיכרון משכן שילה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית הכנסת זיכרון משכן שילה
 
בית הכנסת זיכרון משכן שילה הוא בית הכנסת המרכזי של שילה, הבנוי בצורה שנועדה להנציח את מבנהו של משכן שילה. מיקומה של שילה העתיקה בה שכן המשכן במשך 369 שנה, מזוהה בשילה הקדומה בתוך שטחו של היישוב בן זמננו מצד מערב.
זהו המבנה המונומנטלי, הסימבולי והבולט ביותר[דרוש מקור] בהתיישבות הישראלית ביהודה ושומרון, ומשקף היטב את רוח התקופה שבה הוקמה התיישבות זו.
הקמת בית הכנסת

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בשנת 1979 יזם עירא רפפורט, תושב שילה, את הקמת בית הכנסת, שיישא אלמנטים של משכן שילה. הוא פנה לאדריכל זלמן דויטש מאלון שבות. לאחר גיבוש התוכנית הצטרף לתכנון שותפו שמשון זלצמן.
גלריה

הקיר החיצוני - מבט מקרוב
מבט על הקיר החיצוני
עם פתיחת הפרוכת נראים רמזים לעשרת הדיברות חרוטים על זכוכית
המעלה הנוח לעזרת הנשים
הכיור
מרכז
במקור הוויטראז' מורכב מ-6 חלונות כפולים, סך הכול 12 חלונות. התמונה היא איחוד מלאכותי של החלונות.
את התמונות המקוריות אפשר לראות באתר התמונות בקישורים החיצוניים.
לקריאה נוספת

"ההר הטוב הזה מסלולים ואתרים בדרום השומרון מאת דניאל אלדר ויוסף ירושלמי הוצאת בית אל ירושלים תשס"ט 2009 " עמוד 135
זאב ח. ארליך (ז'אבו), בתבנית המשכן, מקור ראשון - מוסף השבת, 3 במרץ 2006
הערות שוליים

↑  לפי הגמרא במסכת זבחים קירות המשכן בשילה היו עשויים אבן גם מבפנים. רק בתלמוד הירושלמי כתוב, שעשרה הטפחים הראשונים היו עשויים אבן, ועליהם למעלה, היו הקרשים. לפי זה, יש שתי אפשרויות. א. הקרשים עמדו על גבי האבן, וממילא גובה המשכן היה גבוה יותר בעשרה טפחים. ב. הקרשים עמדו בתוך מסגרת של אבן, וגובה המשכן נשאר זהה לזה שהיה במדבר. לפי פירוש זה של הירושלמי, הייתה אבן מבחוץ, וגם זה היה רק בגובה של עשרה טפחים. לפי הבבלי, היה רק קיר של אבן. אם ננסה להבין גם בבבלי, שהיו גם קרשי עץ מבפנים, היה הדבר משנה את רוחב המשכן ואורכו, ומשנה את הנחת היריעות עליו, באופן שחלק מקירותיו היו יכולים להיות חשופים.
↑  התכנון המקורי היה שהארון יהיה תלוי על שני זיזים אשר יוצאים מהקיר, כפי שנשאו את הארון במוטות,  משיקולים הלכתיים הוסף העמוד למטה
↑  גמרא מסכת סוטה דף ל"ה
↑  מקור: אריאל פילבר.
פנים בית הכנסת. הקירות מצופים עץ, ארון הקודש בצורת ארון הברית, והבימה בצורת מזבח הזהב.
המעלה לעזרת הנשים, בצורת מזבח הנחושת
ארון הקודש מיוצב על עמוד אחד, עם טבעות משני צדיו
בקעת יעפורי

| --- | --- |

 מיקום
 מיקום:  צפון רמת הגולן
 קואורדינטות:  33°14′29″N 35°46′06″E﻿ / ﻿33.24138889°N 35.76833333°E﻿ / 33.24138889; 35.76833333
  (למפת אצבע הגליל מוגדלת) בקעת יעפורי(למפת אצבע הגליל רגילה) בקעת יעפורי(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בקעת יעפורי(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בקעת יעפורי
 
בקעת יעפורי היא בקעה בצפונה של רמת הגולן ובדרום-מזרחו של החרמון, הקרויה על-שמו של מבנה הקבר המיוחס לנביא הדרוזי נבי יעפורי אשר שוכן בליבה.
גובהה של הבקעה נע מ-1,000 עד 1,100 מטרים מעל פני הים, והיא מנוקזת על ידי נחל סער. היא תחומה על ידי כתף החרמון מצפון וממערב, גבעת הצעקות (נ.ג. 1,129) והר רם ממזרח, והר כרמים מדרום. בחלקה הדרום-מערבי של הבקעה שוכנת ברכת רם, עמק קדום שהתמלא בסלעי בזלת, ובתוכו התפתח חרוט סקוריה. הבקעה היא אזור חקלאי פורה, והיא ידועה במטעי התפוחים שבה. סביב לה שוכנים היישובים מג'דל שאמס מצפון, ונמרוד ומסעדה ממערב.
ברוס נאומן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 בדצמבר 1941 (בן 82) פורט ויין, ארצות הברית 
 לאום:  אמריקאים לבנים 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון  אוניברסיטת קליפורניה בדייוויס 
 תחום יצירה:  פיסול, אמנות חזותית, מיצב 
 זרם באמנות:  פוסטמינימליזם, אמנות מושגית 
 יצירות ידועות:  Double Poke in the Eye II 
 פרסים והוקרה:  פרס מקס בקמן (1990)  פרס וולף לאמנויות (1993)  פרימיום אימפריאל (2004)  פרס רומא  פרס פרדריק קיזלר 
 בן או בת זוג:  סוזן רוטנברג (1989–?) 
 
ברוס נאומן (באנגלית: Bruce Nauman; נולד ב-6 בדצמבר 1941) הוא פסל אמריקאי. עבודותיו כוללות יצירות פיסול מודרני ו-וידאו ארט ומיצגים שונים, תוך שימוש בחומרים יוצאי דופן כגון מנורות ניאון והקלטות קול.
קורות חיים

נאומן נולד בפורט ויין במדינת אינדיאנה שבארצות הברית, ולמד מתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון ואמנות בקמפוס אוניברסיטת קליפורניה בדייוויס.
ברוס עבד כעוזרו של ויין תייבוד. בשנת 1966 החל ללמד במכון האמנות סן פרנסיסקו (San Francisco Art Institute). בראשית שנות ה-80 עבר להתגורר בניו מקסיקו.
עבודותיו של נאומן עוסקות בעיקר בחומרים יוצאי דופן כגון הקלטות ומנורות ניאון. עבודות אלה בוחנות את דרכי השימוש בשפה ככלי תקשורות ואת הבעיות המתעוררות כאשר השפה אינה מובנת.
בשנת 1993 זכה נאומן בפרס וולף בגין תרומתו יוצאת הדופן לאמנות המאה ה-20. בשנת 1999 זכה בפרס אריה הזהב בביאנלה של ונציה.
בשנת 2004 הוצגה עבודתו של נאומן "חומרים גולמיים" באולם הטורבינה של מוזיאון טייט מודרן כחלק מ"סדרת יוניליוור" במימונה של חברת יוניליוור.
נאומן דורג על ידי אתר Artfacts.net כאמן המוביל בעולם בשנת 2006.
בינואר 2008 הכריזה מחלקת התרבות והחינוך של ממשלת ארצות הברית כי נאומן ייצג את ארצות הברית בביאלה בוונציה בשנת 2009.
בשנת 1989, נאומן התחתן עם האמנית והציירת סוזן רוטנברג ומאז בני הזוג חיים ויוצרים יחדיו.
הערות שוליים

↑  דירוג אמנים באתר Artfacts.net
↑  החלטת מחלקת התרבות והחינוך של ממשלת ארצות הברית מיום 25 בינואר 2008.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007528906205171  PLWABN: 9810553018805606  AAG: 2151  BNE: XX1045875  BnF: cb12293251t (data)  FNZA: 10971  GND: 118586610  ISNI: 0000 0001 2125 9909  KulturNav: c5834982-5bff-4a0a-9352-fb45b7ab44b8  LCCN: n81035666  LNB: 000060460  MusicBrainz: dc43a021-4b3a-4e25-9ecd-2a883354899a  NKC: js20060120060  NTA: 068916388  PIC: 298078  RKD: 58935  SNAC: w6kd2682  SUDOC: 031780873  TePapa: 34878  Trove: 931442  ULAN: 500118742  VcBA: 495/134694  VIAF: 29597866   WorldCat (עם VIAF): 29597866 
אחת מיצירותיו של ברוס נאומן
בלפר

ערך זה עוסק בעיירה באנגליה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 אומת הבית:  אנגליה אנגליה
 מחוז:  דרבישייר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  20,548 (2001)
 קואורדינטות:  53°01′44″N 1°28′30″W﻿ / ﻿53.029°N 1.475°W﻿ / 53.029; -1.475 
 אזור זמן:  UTC+0
 http://www.belpertowncouncil.co.uk/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הממלכה המאוחדת מוגדלת) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים בלפר(למפת הממלכה המאוחדת רגילה) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים בלפר(למפת אנגליה רגילה) לונדון ברמינגהאם לידס ברדפורד מנצ'סטר ליברפול בריסטול לסטר פורטסמות' פלימות' ניוקאסל סקוטלנד צרפת ויילס צ. אירלנד  איר. תעלת למאנש הים הצפוני  הים האירי בלפר(למפת אנגליה מוגדלת) לונדון ברמינגהאם לידס ברדפורד מנצ'סטר ליברפול בריסטול לסטר פורטסמות' פלימות' ניוקאסל סקוטלנד צרפת ויילס צ. אירלנד  איר. תעלת למאנש הים הצפוני  הים האירי בלפר  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
המפעל המזרחי
סדנת עבודה לייצור מסמרים
המפעל הצפוני
הקפלה
רחוב קינג
בלפר (באנגלית: Belper) היא עיירה וקהילה אזרחית בדרבישייר שבאנגליה. בלפר שוכנת במרחק 14 קילומטרים צפונית לדרבי שעל נהר דרוונט, ונכון לשנת 2001 מנתה אוכלוסייתה 20,548 תושבים.
היסטוריה

מרבצי הפחם של דרבישייר קשורים לעפרות הברזל שבמינרלי החרסית. הם נחצבו על פני הקרקע, ולאחר מכן מתוך בורות. ייתכן כי הדבר היה בעל חשיבות עבור משפחתו של אנרי דה פרר, שעסקה בתחום בנורמנדי. בתקופת שלטונו של הנרי השמיני התגבש המבנה הראשוני של הכפר, וב-1609 תועדו בו 51 מתים כתוצאה ממגפה.
בבלפר ובדאפילד היו נפחיות ככל הנראה כבר במאה ה-13, ושני המקומות הפכו למרכז כלכלי חשוב באזור, בעיקר בתחום ייצור המסמרים. בסוף המאה ה-18 היו בעיירה כ-500 סדנאות לייצור מסמרים. הייתה זו עבודה בתנאים לא נוחים עם תגמול לא מספק, ובסוף המאה הוחלפו רובם במכונות.
רוב תוצרת הסדנאות שימשה להרחבת העיירה מ-1776, כיוון שבלפר הייתה לאחת מ"עיירות המפעלים" הראשונות כתוצאה מהפעילות שהתרחשה בקרומפורד הסמוכה. התעשיין ג'דדיה סטרוט היה שותפו של ריצ'רד ארקרייט, ובנה בבלפר מפעל כותנה מבוסס מים, שהיה השני מסוגו בעולם. ב-1784 הוא בנה את המפעל הצפוני, ומעבר לגשר שליד מפעל זה הוא בנה את המפעל המערבי.
ב-1803 נחרב המפעל הצפוני בגלל שרפה, והוחלף על ידי מבנה חדש וחסין אש, לפי שיטה שפותחה על ידי צ'ארלס באג בשרוסברי ב-1796. הקומה התחתונה הייתה עשויה מאבן, ואלו שמעליה היו עשויות מלבנים. המבנה כולו נבנה לפי הדגם שהתווה ריצ'רד ארקרייט. הוא הורכב מאגף ראשי שבו 17 תאים, ומאגף משנה שבו שישה תאים וחדר הגלגל. במשך השנים בוצעו במבנה הרחבות נוספות, וב-1912 נבנה המפעל המזרחי, המתנשא לגובה של שבע קומות. גם כיום שואב המפעל את האנרגיה הדרושה לפעילותו מהנהר הסמוך, ומופעל באמצעות גנרטורים המבוססים על טורבינה.
סטרוט רשם כפטנט את שיטת ה-Derby Rib לייצור גרבי כותנה, ומלאי הכותנה הגדול הוביל לגידול בסחר במסגרות סריגה, שהתבצע בבלפר ובעיירות והכפרים שמסביבה מאז אמצע המאה הקודמת. תהליך המיכון החל בערך באמצע המאה ה-19, אך אופנת הגרביים הארוכים לגברים הפכה ללא פופולרית. גרבי נשים עם דפוסי סריגה ספציפיים הפכו לנפוצות, והביקוש לתוצרת של בלפר הלך וגבר.
עם הקמתה של מסילת מידלנד הצפונית ב-1840 חל שיפור נוסף במצב הכלכלי של העיירה, ובלפר הייתה לאחד מהמקומות הראשונים במדינה שבהם הותקנה תאורת רחוב המבוססת על גז, שנוצרה בסדנאות שהוקמו על ידי משפחת סטרוט במילפורד. הביקוש היה כה גדול עד שב-1850 הוחלט להקים את חברת בלפר גז אנד קוק (Belper Gas and Coke Company), שהסדנאות שלה נבנו באזור המכונה כיום גודס רואד. ב-1895 חוברה העיירה לראשונה לרשת של חברת הטלפונים הלאומית, וב-1922 חוברה העיירה לרשת החשמל של חברת תחנת הכוח של דרבי ונוטינגהאם.
בלפר המשיכה להיות מרכז טקסטיל והלבשה תחתונה גם במאה ה-20, אך במקביל החלה התפתחות גם בתחומי תעשייה אחרים. חלק מהתחומים החדשים עסקו בניצול הברזל שנכרה באזור, וחברה אחת אף פיתחה שיטה להשמשה מחדש של שמן שהייתה בעלת חשיבות במהלך מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה הגיע לעיירה יצרן שוקולד בשם ג'.ו ת'ורנטון, וסייע בהקלה על מצוקת התעסוקה שהתפתחה כתוצאה מהירידה בנפח הפעילות התעשייתית. כעבור שנים אחדות הוא העביר את עסקיו לכפר הסמוך סוונוויק.
ייצור הטקסטיל והכותנה נפסק כמעט לחלוטין במשך השנים, ומה שנותר ממפעלי סטרוט הוא המפעל המזרחי והמפעל הצפוני הקטן יותר, המשומרים כחלק מאתר המורשת העולמית "מפעלי עמק דרוונט". הסכר שבבלפר שימש לאספקת אנרגיה עבור ארבעה מתחמי מפעלים בעבר, וכיום הוא מספק את כל צריכת החשמל של המפעל הצפוני והמזרחי.
כנסיות

הכנסייה העתיקה ביותר שעדיין קיימת היא הכנסייה היוניטרית שנבנתה ב-1788, והייתה אחד המבנים הראשונים שנבנו על ידי ג'דדיה סטרוט. במאה ה-19 בוצעו בשני הצדדים שלה עבודות הרחבה. הכנסייה המתודיסטית נפתחה ב-28 ביוני 1807, וכשנבנתה היא הייתה בעלת תכולה של 1,400 מתפללים. כעבור 17 שנים נפתחה כנסיית פטרוס הקדוש האנגליקנית, והיא החליפה את קפלת יוחנן הקדוש המשמשת כיום אולם מועצה וכחדר מורשת. ב-1850 נבנתה כנסיית הצלוב, שהייתה הכנסייה האנגליקנית השנייה בכפר.
בכפר יש מספר כנסיות המשתייכות לזרמים נוספים, בהם קתולי ובפטיסטי.
בתי ספר

בבלפר יש בית ספר הנקרא "בית הספר בלפר והמרכז השש-שנתי", ובו כ-1,400 תלמידים. כשנבנה ב-1973 הוא נקרא תיכון בלפר, והיה סמוך לאזור הפנאי של הכפר.
בשנות ה-70 ובשנות ה-80 נערך בכפר שימוש נסיוני במערכת חינוך תלת-שלבית, שהורכבה ממספר בתי ספר יסודיים (גילאי 5 עד 9) ומשתי חטיבות ביניים (גילאי 9 עד 13), שבוגריהן למדו בבית ספר תיכון יחיד. באמצע שנות ה-80 בוטלה התוכנית, והוחלפה במערכת חינוך דו-שלבית. באותה תקופה נסגרה חטיבת הביניים פארקס, והמבנים שבה שכנה נהרסו בגלל מצבם הרעוע. כיום משמש האתר של חטיבת הביניים כמקום משכנו של בית ספר חדש.
אחת מתרומותיה של משפחת סטרוט לכפר הייתה הקמת בית הספר היסודי על שם הרברט סטרוט. המקום הפך לבית ספר יסודי ב-1973 עם הקמת בית הספר התיכון, והיה בשימוש עד חג הפסחא של 2008, אז הוחלף על ידי מבנה חדש בשולי העיירה. בתי הספר היסודיים הנוספים הם הולברוק, סנט אליזבת, סנט ג'ון, פוטרי, לונג רו ואמברגייט.
ערים תאומות

ארצות הברית פוטאקט, רוד איילנד, ארצות הברית
בית חיל האוויר

| --- | --- |

מגרש בספורטק הרצליה וברקע בית חיל האוויר והשילוט "היכל אמנויות הבמה"
 מידע כללי
 סוג:  מבנה ציבורי 
 מיקום:  הרצליה 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2003
 תאריך פתיחה רשמי:  2003 
 קואורדינטות:  32°10′11″N 34°49′40″E﻿ / ﻿32.16968889°N 34.82785°E﻿ / 32.16968889; 34.82785
 iafc.org.il
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת נתניה מוגדלת) בית חיל האוויר(למפת נתניה רגילה) בית חיל האוויר(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית חיל האוויר(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית חיל האוויר  he בית חיל האווירhe בית חיל האווירמפת  __ הרצליה (in English: Herzliya)  __ כפר שמריהו (in English: Kfar Shmaryahu) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון: __ רשפון (in English: Rishpon) (מועצה אזורית חוף השרון (in English: Hof HaSharon Regional Council)) מצפון-מזרח: __ רעננה (in English: Ra'anana) ממזרח: __ גבעת ח"ן (in English: Givat Hen) (מועצה אזורית דרום השרון (in English: Drom HaSharon Regional Council)), __ הוד השרון (in English: Hod HaSharon) מדרום: __ רמת השרון (in English: Ramat HaSharon), __ גליל ים (in English: Glil Yam) (מועצה אזורית חוף השרון), __ תל אביב-יפו (in English: Tel Aviv) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בית חיל האוויר הוא מבנה ציבור בהרצליה, שנפתח לראשונה בשנת 2003.
בית חיל האוויר אינו מבנה צבאי, אך הוא פועל בשיתוף פעולה עם חיל האוויר הישראלי. הוא מנוהל ומופעל בהתנדבות על ידי הוועד המנהל של "עמותת בית חיל האוויר", עמותה שלא למטרות רווח, שאינה צבאית במהותה ובפעילותה. בשותפות עם חיל האוויר, פועלת העמותה ליזום ולהפעיל מגוון פעילויות המבוססות על מורשת והישגי החיל.
בית חיל האוויר ממוקם בהרצליה סמוך לספורטק הרצליה, לפארק הרצליה ולקניון שבעת הכוכבים.
פעילות בבית חיל האוויר

בית חיל האוויר משכן מספר פרויקטים הפועלים בתחומו.
המרכז הלאומי לפיתוח מצוינות ומנהיגות צעירה מפעיל בו סמינרים וסדנאות חינוכיות עבור חיילים וקצינים, בני נוער ונוער שוחר תעופה.
מכון פישר למחקר אסטרטגי אוויר וחלל פעל בעבר במבנה, ובו ערך כנסים בהשתתפות אנשי צבא ואנשי מקצוע מרחבי העולם. המכון נתן חסות למחקרים ולפיתוח חשיבה פורצת דרך בתחום התעופה והחלל.
כמו כן, פועלת בו עמותת חיל האוויר, שמטרתה קידום הדור הצעיר, על ידי ארגון הרצאות וסדנאות לצעירים. בנוסף, ממוקם בו המטה המרכזי של יחידת גדנ"ע אוויר. היחידה פועלת במשותף עם עמותת בית חיל האוויר בפיתוח התכנים ויישום הפעילות בבתי ספר ברחבי הארץ.
בנוסף, במבנה פועלות יחידת ענף נפגעים, יחידת המורשת של חיל האוויר ולהקת חיל האוויר.
בית חיל האוויר מפעיל מערכת תמיכה ושירותי סיוע לרווחת משפחות חללי חיל האוויר. בבית חיל האוויר אולם הנצחה, המשמש כמרכז לימוד והעשרה לנוער, המבוסס על ההיסטוריה האישית של הנופלים. באולם נמצא גם מידע אודות כל אחד ואחת מהנופלים. בבית חיל האוויר מתקיימים אירועים ומפגשים חברתיים, המאפשרים שמירת קשר רציף עם בני המשפחות ואנשי החיל.
מבנה

בבית חיל האוויר קיימים מספר חללים:
היכל אמנויות הבמה, המארח כנסים והופעות בידור, ומכיל 764 מקומות ישיבה
אודיטוריום, המכיל 255 מקומות ישיבה
אולם כנסים
לובי כניסה
גני אירועים
אולם הנצחה לנופלים
הערות שוליים

↑  עלון בית חיל האוויר הרצליה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 157649190   WorldCat (עם VIAF): 157649190
בלוסג

אגשג'האזה (בהונגרית: Ballószög) הוא כפר בנפת קצ'קמט שבמחוז באץ'-קישקון במרכז הונגריה.
האזור מיושב מאות שנים והכפר הוזכר לראשונה במאה ה-14, היישוב עצמו הוקם בשנת 1954 והוכרז ככפר עצמאי.
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
| יישובים במחוז באץ'-קישקון |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז |  קצ'קמט •  באיה |  |
| ערים |  באצ'אלמאש •  דונווצ'ה •  • האיוש Hajós •  איז'אק •  יאנושהלמה •  קלוצ'ה •  קצל •  קרקאג'האזה •  קישקרש •  קישקונפלדיהאזה •  קישקונהלש •  קישקונמאישה •  קונסנטמיקלוש •  לאיושמיז'ה •  מייקוט •  שולט •  שולטוואדקרט •  סבדסאלאש •  טיסקצ'קה •  טומפה Tompa |  |
| כפרים | מדראש • דושנוק • אגשג'האזה • בלוסג • פלשלאיוש • פילפהאזה • פילפיאקב • הלווציה • יאקבסאלאש • קונברץ' • קונסאלאש • ניארלרינץ • לדאנבנה • וארושפלד • אורגוואן • באצ'בוקוד • באצ'סלש • צ'יקריה • קטימאר • קונבאיה • מאטטלקה • טטהאזה • באצ'סנטגיירג' • באטמונושטור • צ'אטאליה • צ'אבוי • דאבוד • דונפלווה • ארשקצ'נאד • ארשקהלמה • פלשסנטאיוואן • גרה • הרצגסאנטו • נג'ברצ'קה • נמשנאדאודבר • שיקשד • סרמלה • ושקוט • אפושטג • דונאג'האזה • קונדץ' • קונפסר • סלקסנטמארטון • צ'ויושפאלוש • טאש • יאסנטלאסלו • קמפץ • מוריצגאט • באצ'בורשוד • באטיה • דראגסל • דונפטאי • דונסנטבנדק |  |
| יישובים בנפת קצ'קמט |
| --- | --- | --- |
| יישובים | קצ'קמט • אגשאג'האזה • בלוסג • פלשלאיוש • פילפהאזה • פילפיאקב • הלווציה • יאקבסאלאש • קרקאג'האזה • קונברץ' • קונסאלאש • לדאנבנה • לאיושמיז'ה • ניארלרינץ • אורגוואן • וארושפלד |  |
בית חילאני

| --- | --- |

הכניסה למוזיאון הלאומי של חלב, סוריה, שהיא שחזור של הכניסה לארמון המלך הארמי כפרא בתל חלף
 מידע כללי
 מבנים עיקריים:  ארמון כפרא בתל חלף
בית חילאני הוא מבנה ארכיטקטוני מפואר דמוי ארמון שהיה נפוץ בתקופת הברזל, במאות ה-10 וה-9 לפנה"ס. רוב המבנים נמצאו בצפון סוריה ובישראל. הם מיוחסים לתקופת המלוכה. ייתכן ותחילתה של הארכיטקטורה הזאת קדמה לתקופת הברזל והחלה כבר בתקופת הברונזה. המבנה כונה על ידי האשורים "בית חילאני".