stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אהבה אחרת
רקע וכתיבה

השיר נכתב על והופק ידי אורן עמנואל ודן פרבר. יוסי חרסונסקי סקר את השיר בשלילה והצהיר כי: "מאיה בוסקילה, בחורה בוגרת, לוקחת טקסטים מהסוג שלא הייתי מעביר בפתק לנער בתיכון בגיל 14. כמה אפשר עוד למחזר את הקיטש הממוחזר, לייצר עוד אינסטנט. המוזיקה? הטון הכמו טראגי-עצוב מקבל פסקול דאנס לקלאב. נו, טוב מי ישים לב לקונטרסט, וגם אם זה לא נדבק, יגיע לרחבת השמחות והקלאב".
וידאו קליפ

לשיר לא פורסם וידאו קליפ רשמי, אך ב-7 במאי 2013, בסמוך לצאתו כסינגל העלתה בוסקילה את האודיו הרשמי שלו לערוץ היוטיוב שלה. האודיו זכה להצלחה נאה כאשר צבר קרוב ל-50,000 צפיות בסך הכול. מעבר לכך, כולל האודיו את עטיפתו הרשמית של הסינגל עצמו, בה מופיעה בוסקילה עצמה באפקט שהכפיל אותה.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2013)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2013)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2013)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2013)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רדיו אמצע הדרך | 7 |  |
היסטוריית יציאות לאור

| מדינה | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| עולם | 7 במאי 2013 | הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית | הפי"ל |  |
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  מאיה בוסקילה אהבה אחרת Maya Buskila - Ahava Acheret, נבדק ב-2021-06-11
↑  מאיה בוסקילה - מצפן, נבדק ב-2021-06-11
↑  נושמת, נבדק ב-2021-06-11
↑  רדיו תשעים התחנה המואזנת בין תל אביב לחיפה, באתר www.90fm.co.il
↑  מאיה בוסקילה - אהבה אחרת, באתר yosmusic.com
| מאיה בוסקילה |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | סיפור מכור • ימים של אהבה • שוברת שתיקה • נושמת |  |
| ערכים קשורים | ימים של אהבה • חי ב-LA LA לנד • הכוכב הבא לאירוויזיון |  |
| מאיה בוסקילה – סינגלים |
| --- | --- | --- |
| סיפור מכור | "יש בליבי כינור" • "סיפור מכור" • "הלב" • "זה רק בינינו" • "כשאתה נשבר" |  |
| ימים של אהבה | "חופים" • "רק אותך רוצה" • "רק אל תגיד" • "בלעדיך" • "ימים של אהבה" |  |
| שוברת שתיקה | "שוברת שתיקה" • "לנשום" • "שלום" • "רכבת אקספרס" |  |
| נושמת | "מה שהיה היה" • "מצפן" • "לעבור את היום" • "תקשיבי לי" • "מגדל" • "זיכרון ישן" • "השתגעתי" • "באמצע יום" • "נושמת" |  |
| אלבום חדש | "הלב שלי עומד למכירה" • "אני רואה אותך" • "ממך וממני" • "חד קרן" • "עם ישראל חי (יש לנו אור)" • "עד אחרי הנצח" • "לא לבד" • "2 דקות" |  |
| סינגלים אחרים | "נשמתי" • "לא מתביישת לאהוב" • "הזמן שלך" • "אל תוותר עלי" • "אהבה אחרת" • "חי ב-La La לנד" • "סלח לי" • "לראות אותך מאושר" • "פרידום" |  |
| השתתפות בסינגלים | "חברים בכל מיני צבעים" • "בוא נראה" • "הדרך אל הכפר" |  |
Web Server Gateway Interface

Web Server Gateway Interface (בראשי תיבות: WSGI; בתרגום לעברית: ממשק לכניסה לשרת רשת) היא מוסכמת קריאה לשרת HTTP להעברת הקריאות אליו לאפליקציות רשת ותשתיות הכתובות בשפת פייתון.
הגרסה העדכנית של WSGI מוגדרת ב-3333 Python Enhancement Proposal (PEP).
ומתאימה לפייתון 3. (קדם לו PEP 333 אשר נקבע בשנת 2003 והגדיר את המפרט עבור Python 2)
רקע

בשנת 2003, נכתבו תשתיות רשת ל-Python בדרך כלל רק מול CGI, FastCGI, mod_python, או API מותאם אישית אחר של שרת אינטרנט ספציפי. מצב זה גרם לכך שכתיבת לוגיקת שרת הרשת הייתה מצומדת בחוזקה לתשתית הספציפית אשר נבחרה לבניית השרת.
WSGI נוצר אפוא כממשק נייטרלי לחיבור שרתי ואפליקציות רשת כתשתית אחידה לפיתוח יישומי אינטרנט.
סקירת מפרט

ל-WSGI שני צדדים:
צד השרת – מריץ לרוב שרת אינטרנט כגון Apache או Nginx, או שרת קל משקל כגון flup.
צד היישום/מסגרת אשר נכתב בפייתון.
בין השרת והאפליקציה, ייתכן שיתווכו רכיבי תווך (Middleware) אשר יבצעו פעולות שונות על הקלט לפני מסירתו לאפליקציה.
ראו גם

ממשק שרת אסינכרוני (ASGI) – היורש הרוחני של WSGI, מוסיף תמיכה ליישומים אסינכרוניים.
הערות שוליים

↑  "PEP 3333 – Python Web Server Gateway Interface v1.0.1". Python.org. נבדק ב-2018-04-04.
↑  "FrontPage – Python Wiki". Python.org. נבדק ב-2017-01-27.
↑  "PEP 3333 – Python Web Server Gateway Interface v1.0.1". Python.org. נבדק ב-2018-04-04."PEP 3333 – Python Web Server Gateway Interface v1.0.1". Python.org. Retrieved 2018-04-04.
אומשו (יין שזיפים)

| --- | --- |

 סוג:  משקה חריף 
 
אומשועם קרח (Umehu Rokku)
יאשימה גאקוטאי האמן והמשורר
אומשו (ביפנית: 梅酒) הוא ליקר יפני המיוצר על ידי השריית שזיפי אומה (בעודם בוסר וירוק) במשקאות חריפים (焼酎, shōchū) וסוכר.
מאפיינים

לליקר יש טעם חמוץ מתוק ותכולת אלכוהול של 10%-15%. מותגים מפורסמים של אומשו כוללים את Choya, Takara Shuzo ו-Matsuyuki. סוגים אחדים זמינים עם פירות אומה שלמים שהוחדרו לבקבוקים, ויש אנשים שמכינים את האומשו שלהם בבית.
מסעדות יפניות מגישות סוגים רבים ושונים של אומשו וגם מכינות קוקטיילים. אומשו עם קרח (מבוטא umehu rokku), Umehu Sour (מבוטא umehu sawa), Umehu Tonic (עם מי טוניק) ו-Umeshu Soda (עם מי סודה) פופולריים. לפעמים מערבבים את הליקר עם תה ירוק (או-צ'ה-ווארי) או מים חמים (או-יו-ווארי). ניתן להגיש אומשו בטמפרטורות שונות;מצונן או עם קרח, בטמפרטורת החדר, או אפילו חם בחורף.
ניתן להכין אומשו מפרי שזיף אמיתי, או להשתמש בטעמים ובתמציות תוספות כדי לחקות את טעמם של השזיפים. אומשו שעשוי מפרי שזיף בלבד (ללא תוספים) יסומן כ-Honkaku Umehu ויהיה בדרך כלל עשוי רק מפרי אומה, סוכר ואלכוהול.
אומשו תוצרת בית

המרכיבים העיקריים כוללים:
פירות אומה
סוכר (קוביות)
שוצ'ו (shōchū) שהוא אלכוהול יפני. הוא עשוי בדרך כלל משעורה ("mugi"), בטטה ("imo"), כוסמת ("sobe") או אורז ("kome").
המתכון המסורתי:
פרי אומה 1 ק"ג
סוכר 500 גרם עד 1 ק"ג (קוביות)
שוצ'ו 1.8 ליטר
לאחר שלושה חודשים במקום קר וחשוך, הוא מוכן לצריכה (אם כי עדיף לחכות לפחות שישה חודשים)
הערות שוליים

↑  A Simple Guide to Plum Wine, 3 בספטמבר 2018, נבדק ב-2020-05-19 {{citation}}:  (עזרה)
WebSphere MQ

| --- | --- |

 מפתח:  IBM
 גרסה אחרונה:  7.5 (15 ביוני 2012)
 מערכת הפעלה:  z/OS
 סוג רישיון:  קנייני
 קטגוריה:  תווכה
 WebSphere MQ//
 
WebSphere MQ היא תווכה מוכוונת מסרים (באנגלית: Message Oriented Middleware) של חברת IBM. תווכת WebSphere MQ מאפשרת תקשורת בין יישומים המתבצעים במחשבים שונים עם תשתיות טכנולוגיות שונות בסביבת עיבוד מבוזר. מנגנון העבודה של WebSphere MQ מבוסס על  קובצי תורים. היישום השולח כותב מסר לתור המיועד ליישום המקבל. היישום המקבל קורא את המסר, מבצע עיבוד ובמידת הצורך שולח תוצאות עיבוד ליישום באמצעות מסר המוכנס לתור המתאים. דפוס ההתקשרות הנפוץ ב WebSphere MQ הוא אסינכרוני. WebSphere MQ יצא לשוק תחת השם MQ Series בשנת 1992. בשנת 2002 מותג מחדש בשם WebSphere MQ, כחלק מקבוצת מוצרי תווכה המשתמשים באותו מותג.
ב WebSphere MQ יש הגבלה לגודל המסרים שמועברים, 100MB.
אופן העברת מסרים

WebSphere MQ היא General Purpose Message Oriented Middleware ולכן תומכת במספר אפשרויות טכניות להעברת מסרים. להלן פירוט האפשרויות העיקריות להעברת מסרים באמצעות תוכנה זו:
העברה סינכרונית והעברה אסינכרונית
Request Reply ו publish and subscribe
העברה אמינה (Reliable)
העברה על פי הסטנדרט Java Messaging Services, בראשי תיבות JMS
תשתיות נתמכות

כתווכה תומך WebSphere MQ בעבודה במספר רב של תשתיות ושפות תכנות:
מערכות הפעלה: z/OS, z/VSE, z/Linux, UNIX, Linux, Windows, OS/400
שפות תכנות: RPG,‏ COBOL,‏ PL/I, ‏Java,‏ C,  ‏C++.
בנוסף לשפות התכנות הנתמכות באופן רשמי על ידי IBM, קיימת תמיכה של חברות אחרות בשפות:
Perl על ידי חברת cpan
Python על ידי חברת PYMQI.
ראו גם

העברת מסרים
תווכה מוכוונת מסרים
הערות שוליים

↑ Frank Kenney, Ted Friedman, Mark R. Gilbert, Gene Phifer, Roy W. Schulte, Benoit J. Lheureux, 'Who's Who in Middleware ,, 'Gartner, 29 March 2004,P. 17
Yefim Natis,David W. McCoy, Bill Gassman, Jim Sinur, Jess Thompson, Massimo Pezzini, L.
↑  MQSeries - Perl extension for MQSeries support - search.cpan.org
↑  PyMQI Documentation
אדלייד אירונסייד

| --- | --- |

 לידה:  17 בנובמבר 1831 סידני, אוסטרליה 
 פטירה:  15 באפריל 1867 (בגיל 35) רומא, מדינת האפיפיור 
 מקום קבורה:  בית הקברות וסט נורווד 
 תחום יצירה:  ציור 
 פרסים והוקרה:  Victorian Honour Roll of Women 
 
אדלייד אליזה סקוט אירונסייד (באנגלית: Adelaide Eliza Scott Ironside‏; 17 בנובמבר 1831 – 15 באפריל 1867) הייתה אמנית אוסטרלית. שלושה מציוריה נתרמו לאוספים לאומיים באוסטרליה.
ביוגרפיה

אירונסייד נולדה בסידני, בתם היחידה של ג'יימס אירונסייד, ואשתו מרתה רבקה, לבית רדמן.  היא התחנכה על ידי אמה ומגיל צעיר גילתה יכולת ספרותית, ותרמה לעיתונות גם בפרוזה וגם בשירה.
בשנת 1855 החליטה ללמוד ציור באירופה, ולקראת סוף אותה שנה נסעה עם אמה ללונדון. אמרו שהיא האמנית הראשונה שנולדה באוסטרליה שלמדה באירופה  היה לה מכתב המלצה מסר ג'יימס קלארק, דרכו פגשה את ג'ון ראסקין שגילה עניין רב בעבודתה. מלונדון אירונסייד נסעה לרומא, עבדה קשה כדי להפוך לאמנית ונשארה שם למשך שארית חייה.
בשנת 1862 איירונסייד יצגה את ניו סאות' ויילס בתערוכה הגדולה בלונדון, ושתי תמונותיה זכו לביקורות טובות מצד המבקרים. ברומא היה לה מוניטין מצוין כציירת.
אירונסייד נפטרה ברומא ב־15 באפריל 1867 משחפת. היא נקברה בלונדון בבית העלמין ווסט נורווד.
למרות המוניטין הגבוה שלה ברומא, היא נשכחה במהרה במולדתה, ואין דוגמאות של עבודותיה באף אחת מהגלריות הלאומיות באוסטרליה. תמונותיה, צליינות, הנישואין בקאנה, נשלחו לאוסטרליה והושאלו לגלריה הלאומית בסידני, שם ראה אותם פרנסיס אדמס בערך בשנת 1888 מאוחסנים "במעין סככה" כי לא היה "מקום מתאים בגלריה". אדמס שיבח אותם מאוד, והציע שאפשר למצוא חדר בגלריה במלבורן להצבת תמונותיה של העלמה אירונסייד. בסופו של דבר הם מצאו בית במכללת סנט פול, אוניברסיטת סידני.
״הנישואין בקאנה בגליל״ הוצגה בגלריה לאמנות של ניו סאות' ויילס בשנת 1992.
הערות שוליים

↑  Ruth Teale, Australian Dictionary of Biography, Canberra: National Centre of Biography, Australian National University
↑  Pesman, Ros (1 July 2003). "In search of professional identity: adelaide ironside and Italy". Women's Writing. 10 (2): 307–327.
↑  The marriage at Cana of Galilee, 1861, reworked 1863 by Adelaide Ironside, www.artgallery.nsw.gov.au
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ADB: ironside-adelaide-eliza-3838  AGSA: 6093  DAAO: adelaide-eliza-ironside  ISNI: 0000 0000 6709 0494  LCCN: nr94026391  RKD: 251265  SNAC: w6dv2ttm  Trove: 1466522  ULAN: 500034289  VIAF: 78661727   WorldCat (עם VIAF): 78661727 
הנישואין בקאנה בגליל
Who Really Cares (אלבום של TV Girl)

Who Really Cares (בעברית: למי באמת אכפת) הוא אלבום האולפן השני של להקת האינדי פופ האמריקאית TV Girl. האלבום יצא לאור ב-26 בפברואר 2016.
ביקורת

Who Really Cares כונה "אלבום שקל להתייחס אליו" על ידי המגזין Bandwagon Magazine.
רשימת רצועות

(כל הרצועות נכתבו על ידי בראד פיטרינג).
| Who Really Cares> מס' | Who Really Cares> שם | Who Really Cares> משך | Who Really Cares>  | Who Really Cares>  | Who Really Cares>  | Who Really Cares>  | Who Really Cares>  | Who Really Cares>  | Who Really Cares>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Taking What's Not Yours  | 3:25 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Song About Me  | 4:03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Cigarettes Out the Window  | 3:18 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Till You Tell Me to Leave  | 3:26 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Not Allowed  | 2:47 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | (Do The) Act Like You Never Met Me  | 4:14 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Safeword  | 3:36 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | For You  | 3:35 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Loving Machine  | 3:47 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Heaven is a Bedroom  | 4:38 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 36:55 |  |  |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  Billups, Noel (April 11, 2016).
"Album Review: T.V. Girl – Who Really Cares". Bandwagon. Retrieved September 29, 2023.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: e9030f66-9494-418d-8bc9-02b7e9014834
אדם דוריץ

| --- | --- |

 לידה:  1 באוגוסט 1964 (בן 60) בולטימור, מרילנד ארצות הברית
 שם לידה:  אדם פרדריק דוריץ
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1990 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי, אוניברסיטת קליפורניה בדייוויס, Head-Royce School 
 סוגה:  רוק, פולק רוק, רוק אלטרנטיבי, פופ
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 חברת תקליטים:  קפיטול רקורדס 
 CountingCrows.com
 פרופיל ב-IMDb
 
אדם דוריץ (באנגלית: Adam Duritz; נולד ב-1 באוגוסט 1964) הוא מוזיקאי, כותב שירים, מפיק תקליטים ומפיק סרטים יהודי אמריקאי.
קריירה

קוריץ ידוע בתור סולן להקת הרוק Counting Crows, שבה הוא חבר, מייסד ומלחין ראשי מאז הקמתה ב-1991. הלהקה מכרה למעלה מ-20 מיליון תקליטים, הוציאה שבעה אלבומי אולפן שקיבלו תעודת זהב או פלטינה, והיו מועמדים לשני פרסי גראמי ופרס אוסקר.
דוריץ הקליט חומרי סולו משלו ושיתף פעולה עם מופעים מוזיקליים אחרים. הוא גם ייסד שתי חברות תקליטים, E Pluribus Unum ו-Tyrannosaurus Records. עבודתו להלחין מוזיקה לקולנוע זכתה להכרה על ידי תעשיית המוזיקה, בעיקר עם פרס מ-BMI על כתיבת השיר "Accidentally in Love" עבור הסרט "שרק 2".
הערות שוליים

↑  Counting Crows coming to the Holy Land, The Jerusalem Post | JPost.com, ‏2022-07-11 (באנגלית)
↑  Greene, Andy (25 בינואר 2019). "Counting Crows Finally Record Title Track to 'August and Everything After'". {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Adam Duritz of Counting Crows readies for band's 25th anniversary tour". Las Vegas Review Journal. 7 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Counting Crows Sign With Capitol Records for New Studio Album". The Hollywood Reporter. 19 במאי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Gold & Platinum". RIAA.
↑  "Counting Crows". GRAMMY.com. 15 בפברואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Counting Crows following a logical path in recordings". Canada.com. אורכב מ-המקור ב-9 בספטמבר 2014. נבדק ב-5 באוקטובר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Bio". Official Counting Crows website. Live Grey Bird Foundation. 2008. נבדק ב-14 בינואר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810595586405606  GND: 1060057719  ISNI: 0000 0004 6191 7701  LCCN: n2007069123  MusicBrainz: 8a1980a4-0c81-4b0b-8319-15b2175210f6  VIAF: 302138241   WorldCat (עם VIAF): 302138241 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אדלידיי

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס האטלנטי 
 קואורדינטות:  63°27′54″N 20°10′28″W﻿ / ﻿63.465045°N 20.174503°W﻿ / 63.465045; -20.174503
 ארכיפלג:  וסטמאנאאיאר
 שטח:  0.45 קילומטר רבוע
 נתונים מדיניים
 מדינה:  איסלנד 
 אוכלוסייה:  0
 אזור זמן:  UTC+0
  (למפת איסלנד מוגדלת) רייקיאוויק אקוריירי קפלאוויק אקרנס איסאפיירד'ור סאוד'אורקרוקור איילססטאד'יר סלפוסאדלידיי(למפת איסלנד רגילה) רייקיאוויק אקוריירי קפלאוויק אקרנס איסאפיירד'ור סאוד'אורקרוקור איילססטאד'יר סלפוסאדלידיי
 
אדלידיי או אדלירי (באיסלנדית: Elliðaey או Ellirey) הוא אי קטן מדרום לאיסלנד. האי הוא האי הצפון-מזרחי ביותר של הארכיפלג וסטמאנאאיאר.
גאוגרפיה

שטח האי הוא 0.45 קמ"ר (110 אקר או 45 הקטאר). הוא האי השלישי בגודלו בארכיפלג וסטמאנאאיאר. על האי אין אוכלוסייה קבועה של בני אדם. חיים עליו בעיקר תוכיי ים.
על האי קיימים שני מבנים. אחד מהם הוא בקתת ציד שנבנתה ב-1953 על ידי אגודת הציד של אדלידיי. השני הוא צריף אחסון ובית מלאכה שנבנה בגבעה שמול בקתת הציד. ברשתות החברתיות, בקתת הציד מכונה לעיתים קרובות "הבית הבודד ביותר בעולם".
הערות שוליים

↑  Nuttall, Mark, ed. (2012). "Vestmannaeyjar (Westman Islands)". Encyclopedia of the Arctic. Routledge. p. 2126. ISBN 9781136786808.
↑  "The Truth Behind Iceland's Most Secluded House". Spot Cool Stuff Travel. 2012-10-23. נבדק ב-2010-08-06.
↑  "Bjork or Zombie Hunters? Netizens try to Guess Who Lives in 'World's Loneliest House' in Iceland". Network18 Media. נבדק ב-15 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Find out who lives in the only house on this remote island". Earth Porm. נבדק ב-2017-05-30.
↑  Liles, Jordan (12 בנובמבר 2021). "The 'World's Loneliest House': Elliðaey's Myths Debunked". Snopes. אורכב מ-המקור ב-12 בנובמבר 2021. נבדק ב-15 בנובמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Story Behind The "World's Loneliest House"". NDTV. 18 בדצמבר 2020. נבדק ב-27 באוקטובר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
אדלייד (אי)

| --- | --- |

אדלייד, 1962
 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  אנטארקטיקה
 קואורדינטות:  67°15′S 68°30′W﻿ / ﻿67.25°S 68.5°W﻿ / -67.25; -68.5
 שטח:  4,663 קמ"ר
 אורך:  135 קילומטר
 רוחב:  33 קילומטר
 גובה מרבי:  2,315 מטר
 נתונים מדיניים
 אוכלוסייה:  22
 על שם:  אדליידה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן 
 מגלה:  ג'ון ביסקו 
 תאריך גילוי:  1832
 
 
האי אַדֶלֵיְיד (באנגלית: Adelaide Island), הידוע גם בתור איסלה אדלאידה (בספרדית: Isla Adelaida) או איסלה בלגראנו (בספרדית: Isla Belgrano), הוא אי גדול, מכוסה ברובו קרח, 139 ק"מ אורכו ו-37 ק"מ רוחבו, בצדו הצפוני של מפרץ מרגריט סמוך לחוף המערבי של חצי האי האנטארקטי. מדרום לו שוכנים איי ג'ינג'ר. ארגנטינה, בריטניה וצ'ילה תובעות בעלות עליו.
היסטוריה > גילוי האי

האי אדלייד התגלה בשנת 1832 על ידי המשלחת הבריטית בהנהגת ג'ון ביסקו, והמשלחת הצרפתית לאנטארקטיקה (1910-1908) בהנהגת ז'אן-באטיסט שארקו ערכה בו את המדידות הראשונות.
על האי שוכנים שני בסיסים. את הבסיס הישן של האי אדלייד (הידוע גם בשם "בסיס T") הקים סקר החסות של איי פוקלנד (FIDS), שהיה בהמשך לסקר אנטארקטיקה הבריטית. הבסיס נסגר עקב אי-יציבות בדרך הגישה אליו והפעלתו עברה אל תחנת המחקר רותרה החדשה בשנים 1977-1976; בסיס זה נשאר פתוח. הבסיס הישן הועבר לשליטת צ'ילה בשנת 1984, ושמו שונה לבסיס טֶנְיֵנְטֶה לואיס קָרוַוחַל וִיָארוֹאֶל. התחנה שימשה מאז את הצ'יליאנים בתקופת הקיץ בלבד. עם זאת, מדרון הסקי וה"שיפוע" היורד אל התחנה מן הרמה התערערו כל כך עם הזמן, שחיל האוויר הצ'יליאני (FACH) הפסיק את פעולותיו במקום. הצי הצ'יליאני מבקר בתחנה כמעט בכל קיץ כדי לוודא את איכות התחזוקה שם. גם עובדי תחנת רותרה מבקרים בתחנה במהלך החורף כשהגישה מן הרמה נוחה יותר.
היסטוריה > מקור השם

שמו של האי ניתן לו על ידי ביסקו לכבוד אדלייד, מלכת הממלכה המאוחדת.
הערות שוליים

↑  Introducing Adelaide Island
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007572610305171  GND: 4398578-6  LCCN: sh2011004681  NARA: 10037144  VIAF: 244268177   WorldCat (עם VIAF): 244268177 
תחנת המחקר רותרה, מבט לעבר חצי האי האנטארקטי
אדם דה לה האל

| --- | --- |

 לידה:  1237? אראס, צרפת 
 פטירה:  1288? (בגיל 51 בערך) נאפולי, ממלכת נאפולי 
 מדינה:  צרפת 
 שפות היצירה:  צרפתית עתיקה, פיקארד 
 סוגה:  poésie courtoise 
 זרם ספרותי:  מוזיקת ימי הביניים 
 יצירות בולטות:  Jeu du pelerin, Li ver de le mort, Latin song, Rondeaux, Jeux partis, Les vers d'amour, Jeu de la feuillee, La chanson du roi de Sicile, Jeu de Robin et Marion, Motets 
 
אדם דה לה האל (בצרפתית: Adam de la Halle, מבטאים "אדאן דה לה אל" עם ן מאונפף, ‏1237? – 1288) היה טרובדור או טרובר, משורר ומוזיקאי צרפתי, ששבר מסורת ארוכת שנים של כתיבת שירה ומוזיקה ליטורגית והיה מראשוני מייסדיו של תיאטרון חילוני בצרפת.
כינוייו האחרים של אדם, "הגיבן מאראס" (le Bossu d'Arras) ו"אדם מאראס" מרמזים לכך, שמוצאו מן העיר אראס שבצרפת. הכינוי "הגיבן" היה כפי הנראה שם שהמשפחה צירפה לשמה כדי להבדילה ממשפחות לה האל אחרות; ב-Roi de Secile מחה אדם עצמו על השימוש בכינוי זה בטענה, כי אינו גיבן.
קורות חייו

אביו של אדם, אנרי דה לה האל, היה אזרח מפורסם של אראס. אדם למד דקדוק, תאולוגיה ומוזיקה במנזר הסיסטרציאני של ווסלה, סמוך לקמברי. האב והבן היו מעורבים בסכסוכי האזרחים באראס ומצאו מקלט לזמן קצר בדואיי. אדם יועד לכנסייה, אך הסתלק מכוונה זו ונשא אישה בשם מארי, הנזכרת ברבים מכתביו. בהמשך הצטרף למשק ביתו של רובר השני, הרוזן מארטואה, ואחר כך נספח אל שרל מאנז'ו, אחיו של לואי התשיעי, מלך צרפת. אל מעסיקו זה נלווה במסעותיו במצרים, סוריה, ארץ ישראל ואיטליה.
בחצרו של שרל, אחרי שזה היה למלך נאפולי, כתב אדם את Jeu de Robin et Marion, המפורסמת בכל יצירותיו. הקטעים הקצרים שכתב מלווים במוזיקה המובאת בכתב תווים מודרני לצד הפרטיטורה המקורית, בהוצאת קוסמאקר. "רובין ומריון" נחשב למחזה הצרפתי המוקדם ביותר בליווי מוזיקה ועל נושא חילוני. הפסטורלה, המספרת על עמידתה של מריון בפני חיזורי האביר ונאמנותה לרובין הרועה, מבוססת על שאנסון עתיק, Robin m'aime, Robin m'a. יש בה דיאלוג משולב בפזמון חוזר, שהיה נפוץ כבר בתקופה זו בשיר הפופולרי. הנעימות שהותאמו לפזמונים אלה נושאות אופי של מוזיקה עממית והן ספונטניות ומלודיות יותר מן המוזיקה המשוכללת יותר של השירים והמוטטים שלו. פטי רואה במחזה זה ובמחזה Le Jeu de la feuillée את נמבשרי האופרה-קומיק. בשנת 1896, בפסטיבל לכבוד אדם דה לה האל באראס, הציגה להקה מן האופרה קומיק בפריז עיבוד של "רובין ומריון" מאת ז'וליין טירסו.
המחזה השני שלו, Le jeu Adan או Le jeu de la Feuillee (בסביבות 1262) הוא דרמה סאטירית שבה הוא מציג את עצמו, את אביו ואת אזרחי אראס בתכונותיהם המוזרות והייחודיות. בין יצירותיו שיר פרידה סאטירי לעיר אראס ושאנסון היתולי לכבוד שרל מאנז'ו, מלך סיציליה, שבכתיבתו החל ה-1282; עוד יצירה קצרה, Le jeu du pelerin מיוחסת לפעמים גם היא לאדם דה לה האל.
יצירותיו המוכרות כוללות שלושים ושישה שאנסונים, ארבעים ושישה rondets de carole, שמונה-עשר jeux-partis, ארבעה-עשר רונדו, חמישה מוטטים, רונדו-וירליי אחד, בלט אחד, dit d'amour אחד ו-congé אחד.
הערות שוליים

↑  רוברט פאלק, "אדם דה לה האל" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
↑  פאלק, גרוב
↑  François-Joseph Fétis, Revue Musicale 1.1, 1827.
↑  פאלק, גרוב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312261405171  PLWABN: 9810687411705606  BIBSYS: 3005759  BNE: XX1149937  BnF: cb11950889p (data)  CANTIC: a10393316  CiNii: DA01849395  GND: 118500511  ICCU: CFIV034765  ISNI: 0000 0004 5875 4315  LCCN: n50081971  LNB: 000055286  MusicBrainz: 43a73eb8-0028-4aa8-a035-89cf466ccc16  NKC: jn19981000013  NLA: 35000945  NSK: 000326058  NTA: 069442762  RERO: 02-A022669097  SELIBR: 211755  SUDOC: 027477096  Trove: 784725  VcBA: 495/127077  VIAF: 86885965   WorldCat (עם VIAF): 86885965
אודיה קורן

| --- | --- |

 לידה:  13 במרץ 1960 (בת 64) גבעתיים, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1982
 עיסוק:  שחקנית, סטנדאפיסטית
 מקום לימודים:  בית צבי 
 מספר צאצאים:  2
 פרופיל ב-IMDb
 
אוֹדֶיָּה קורן-שיסגל (נולדה ב-13 במרץ 1960) היא קומיקאית, סטנדאפיסטית ושחקנית תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע ישראלית.
ביוגרפיה

נולדה בתל אביב לניצולת השואה פולה, שעבדה כאחות, ודב קוריצ'ינסקי. למדה בתיכון שמעון בן צבי בעיר. בצה"ל שירתה בנח"ל.
ב-1984 סיימה לימודי משחק בבית הספר הגבוה לאמנויות הבמה "בית צבי" לצד עידית טפרסון, יעקב כהן וענת וקסמן.
מאמצע שנות ה-90 עד שנת 2009 העלתה את מופע הסטנד-אפ "סליחה שאני נושמת".
ב-2001 השתתפה לצד דודו דותן, אסנת וישינסקי, חנה לסלאו, רבקה מיכאלי ודורית פלד הרפז במופע הבידור "קונגרס הנשים המצחיקות". באותה שנה, יצא לאור ספר העוסק בזוגיות בשם "מיתה זוגית", אותו כתבה קורן יחד עם עומרי בר לב.
ב-2010 יצאה במופע סטנד-אפ בשם "סגורה לרגל שיפוצים".
בין השנים 2007–2014, הגישה לצד נתן דטנר את תוכנית הרדיו הלילית בגלי צה"ל "ציפורי לילה עושות עניין". שבועיים לאחר סיום דרכה של התוכנית עברו השניים להגיש מדי שבוע בצהרי יום שישי באותה תחנה את התוכנית "בטלים בשישי". את שתי התוכניות, זו שהסתיימה וזו שמשודרת מאז בימי שישי, ערכה ועורכת ענבל גזית.
קורן נשואה לאיציק (פצ'קה) שיסגל ואם לשתי בנות. מתגוררת בתל אביב.
קריירה > בטלוויזיה ובקולנוע

ב-1986 שיחקה בסרט "תל אביב ברלין" שכתבה וביימה ציפי טרופה. ב-1990 גילמה את מיכל בסרט הטלוויזיה "מונית צהובה" שכתבה יפה כלב וביים חיים כלב. ב-1992 שיחקה בסדרה "חום טרופי" (Tropical Heat: Sweating Bullets) שביים סאם איגן. ב-1993 שיחקה בסרט "קפה עם לימון" שביים ליאוניד גורביץ', ודיבבה דמויות שונות בסדרה המצוירת "דנבר הדינוזאור האחרון". בין השנים 1993–1995 הופיעה כפאנליסטית בתוכנית "אין עם מי לדבר" שהנחה יאיר גרבוז בערוץ 2. ב-1997 הגישה פינה קבועה בתוכנית "סיפור אהבה עם יוסי סיאס" בערוץ 3, והשתתפה בקלטת הווידאו "בלי חיתולים" לצד חני נחמיאס וחיים זהבי.
ב-2001 גילמה את עמליה בסדרת הטלוויזיה שיצרו אורי ובני ברבש "מיי פירסט סוני" ששודרה בערוץ 2. ב-2003 גילמה את ליאורה בסדרת הטלוויזיה "צימרים" שביים חיים רינסקי ושודרה בערוץ 1. ב-2005 גילמה את ניצה אונגר בסדרה "טלנובלה בע"מ" לצד גילת אנקורי ושרון אלכסנדר. ב-2006 השתתפה בסדרה "פפראצי" ששודרה ב-yes ישראלי בהנחיית ארז בן הרוש ומיכאל הנגבי. ב-2008 גילמה את סיגלית הגננת בעונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה שיצר סייד קשוע "עבודה ערבית". ב-2009 גילמה את מילכה בסדרת הטלוויזיה "חצויה".
ב-2010 גילמה את סיגל בסרט הקצר "כמעט נורמלי" שביימה קרן בן רפאל. ב-2011 גילמה את יהודית קליין בסדרה "החיים זה לא הכל" שביים עדי בנימינוב, וגילמה את ורדה בסדרה "בנות הזהב" שכתבו אריק שגב ולי גילת וביימה שירילי דשא. באותה שנה הנחתה לצד הילה אלפרט ונרי ליבנה את התוכנית "נשים גדולות" בערוץ 24. ב-2013 גילמה את זיוה שיף בסדרה "פצועים בראש" שיצרו גיא עמיר וחנן סביון וביים ירון ארזי. ב-2014 הופיעה בסרט "אילוף הגוררת" שביים ריקי שלח. בשנים 2013–2015 שיחקה בסדרה הקומית "חברות" בערוץ 10, בתפקיד רחל.
בראשית 2021 החלה להגיש בערוץ רשת 13 תוכנית אירוח בשם "לחיות בגדול", המיועדת לבני גיל הזהב בתקופת משבר הקורונה.