stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נסיך-בישוף
במקומות אחרים > פורטוגל

משנת 1472 עד 1967 החזיק הבישוף של קוימברה בתואר רוזן ארגניל (אנ'), שכונה כך "בישוף-רוזן" (בפורטוגזית: Bispo-Conde). התואר רוזן עדיין מוחזק דה-יורה, אך מכיוון שפורטוגל היא רפובליקה ובוטלו זכויות האצולה, השימוש בו הצטמצם במהלך המאה ה-20.
מקרה מיוחד

בישוף אורז'ל, מקטלוניה, שכבר אין לו זכויות חילוניות בספרד, הוא עדיין אחד משני הנסיכים-שותפים של אנדורה, יחד עם ראש המדינה הצרפתי (כיום הנשיא שלה).
הערות שוליים

↑  Durham Castle: An Overview
↑  The Statutes of the United Kingdom of Great Britain and Ireland
↑  Why is the President of France Co-Prince of Andorra?
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4304876-6
סטפנו לורנציני

| --- | --- |
 לידה:  1652 פירנצה, הדוכסות הגדולה של טוסקנה 
 תפקידים:  רופא, זואולוג 
 
סטפנו לורנציני (באיטלקית: Stefano Lorenzini; נולד בסביבות 1652 בפירנצה, איטליה) היה רופא וחוקר ימי.
חייו

לורנציני למד רפואה בפיזה וכירורגיה בבית חולים בפירנצה. בין מוריו היו פרנצ'סקו רדי, ניקולאוס סטנו ומשכילים בולטים אחרים. הוא חש תיעוב כלפי קוזימו השלישי דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה, לאחר שכלא אותו ואת אחיו לורנצו לורנציני, מתמטיקאי ידוע.
עבודתו "תצפיות על כרישים" (Osservazioni intorno alle torpedini) שפורסמה בפירנצה ב-1678, הציגה מחקרים יוצאי דופן בעומקם על פיזיולוגיה ואנטומיה של בעלי חיים, שהתבססו על נקודת מבט חדשה על מכניזם וחלקיקים שיושמה מאוחר יותר במחקרים על יצורים חיים. הוא התפרסם בזכות גילוי מה שקרוי היום אמפולות לורנציני, אברי חישה מיוחדים שיש לדגים מחוייצי זימים (כרישים וחתולי ים), הממוקמים בקדמת הראש ויוצרים רשת תעלות מלאות ג'ל.
הערות שוליים

↑  "Stefano Lorenzini  Firenze 1652ca - ?" (באיטלקית). Ministero dell'Università e della Ricerca Scientifica e Tecnologica. נבדק ב-2 בינואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא רופאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ניסיון ההתנקשות בהארי טרומן

| --- | --- |

חזית הבלייר האוס, המקום בו בוצע ניסיון ההתנקשות
 תאריך:  1 בנובמבר 1950
 מקום:  ארצות הברית בלייר האוס, וושינגטון, ארצות הברית
 מטרה:  הארי טרומן
 סוג:  ניסיון לרצח 
 נשק:  אקדח
 הרוגים:  2 
 פצועים:  3 
 
ניסיון ההתנקשות בנשיא ארצות הברית הארי טרומן התרחש ב-1 בנובמבר 1950. שני לאומנים פוארטוריקנים תקפו ביריות את מאבטחי הבלייר האוס בעיר וושינגטון, שבו התגורר אז הנשיא, וניסו לחדור לתוכו, אך נהדפו ונוטרלו. בהתקפה נהרגו שוטר ואחד התוקפים, ונפצעו שני שוטרים והתוקף השני. הנשיא טרומן לא נפגע, והתוקף ששרד ריצה עונש מאסר ממושך.
ההתקפה הייתה ניסיון ההתנקשות השני בנשיא טרומן, לאחר שב-1947 נשלחו מארץ ישראל מעטפות נפץ שהיו ממוענות אליו, ונוטרלו בבית הלבן.
רקע

בשנת 1898, בעקבות ניצחונה במלחמת ארצות הברית–ספרד, קיבלה ארצות הברית את השליטה באי פוארטו ריקו לפי תנאי הסכם פריז – רק חודשים אחדים לאחר שקיבל מעמד אוטונומי מידי ספרד. המפלגה הלאומית של פוארטו ריקו הייתה ממובילי הקריאה למתן עצמאות לאי, וטענה כי הסכם פריז לא היה חוקי שכן ספרד כבר ויתרה על השליטה באי ולא הייתה רשאית להעביר את השליטה בו למדינה אחרת. במקביל תמכו מפלגות אחרות באי בהמשך הקשר עם ארצות הברית בצורה זו או אחרת.
בשנת 1950 קיבל הקונגרס של ארצות הברית חוק אשר הקנה לאי מעמד אוטונומי תחת שליטתה של ארצות הברית, והביא להקמת פרלמנט מקומי ובחירת מושל. המפלגה הלאומית הכריזה בתגובה על מרד באי, שהחל ב-30 באוקטובר 1950. מרידות חמושות אירעו במספר אתרים בו ודוכאו על ידי כוחות הביטחון המקומיים בסיועה של ארצות הברית. המורדים ניסו ללא הצלחה לרצוח את מושל האי.
במקביל, התגורר הנשיא טרומן במשך מרבית תקופת כהונתו השנייה (1949–1952) בבלייר האוס, עקב שיפוצים נרחבים ומקיפים שנערכו בבית הלבן.
ההכנות להתקפה

בניו יורק חיו הלאומנים הפוארטוריקנים אוסקר קויאסו (Oscar Collazo) וגריסליו טורסולה (Griselio Torresola). קויאסו היה בן 35, נשוי ואב לבת. טורסולה היה בן 25, נשוי ואב לשניים, ומובטל באותה עת. במרידות הכושלות בפוארטו ריקו נפצעה אחותו של טורסולה ואחיו נעצר. טורסולה וקויאסו החליטו להתנקש בחיי הנשיא טרומן, כדי להראות שהמרידות היו אות למלחמה בין ארצם לבין ארצות הברית, ולהבליט את מאבקה לעצמאות. הם תכננו לתקוף אותו בבלייר האוס, שטרומן גר בו אז במהלך שיפוץ הבית הלבן, הגם שהבינו שסיכוייהם להישאר בחיים לאחר ההתקפה היו נמוכים.
טורסולה היה אקדוחן מיומן והוא לימד את קויאסו להשתמש באקדח ולירות בו. ב-31 באוקטובר 1950 נסעו ברכבת לוושינגטון, שכרו חדר במלון וערכו סיור מקדים כדי להכיר את סביבות הבלייר האוס.
ההתקפה

בצהרי ה-1 בנובמבר 1950 באו טורסולה וקויאסו אל הבלייר האוס. חזית המבנה פונה לדרום ושני ביתני שמירה היו מוצבים על המדרכה לפניו, האחד בפתח המבנה והשני בפינתו המערבית. ניצב בו על משמרתו השוטר לסלי קופלט (Leslie Coffelt) ממשטרת הבית הלבן. טורסולה התקרב לביתן, הפתיע את קופלט, ירה לעברו ופגע בו בשלושה קליעים בחזה ובבטן. לאחר מכן ירה גם לעבר שוטר אחר בטרם זה הספיק לשלוף נשק. שוטר זה נפגע בצוואר, בגב וברגל, אך הצליח להיכנס בדלת המרתף של הבלייר האוס ונעל אותה, ובכך מנע מטורסולה להיכנס דרכה.
במקביל הלך קויאסו מאחורי שוטר נוסף, כיוון אליו את אקדחו ולחץ על ההדק, אך האקדח לא ירה. קויאסו נאבק עם האקדח וכשהשוטר החל לפנות לעברו ירה קויאסו לעברו ופגע ברגלו. לאחר מכן ירה גם טורסולה לעבר השוטר ופגע ברגלו.
למשמע היריות רץ סוכן השירות החשאי וינסנט מרוז בתוך הבניין ויצא מדלת בצדו המזרחי. הוא ושני שוטרים נוספים פתחו באש לעבר התוקפים. מרוז פגע בחזהו של קויאסו והפיל אותו.
טורסולה, שהתקדם לעבר הכניסה לבניין, עמד עתה משמאל למדרגות הכניסה אליו וטען את אקדחו מחדש. הנשיא טרומן, שישן שנת צהריים בחדרו שבקומה השנייה, התעורר למשמע היריות והציץ באותו רגע החוצה מחלונו לעבר התוקפים. המרחק בינו לבין טורסולה באותו רגע היה כעשרה מטרים. סוכני השירות החשאי צעקו אליו להתרחק מהחלון.
ברגע זה הצליח השוטר קופלט - למרות פצעיו הקשים – לצאת מבקתת השמירה המערבית, וממרחק של כעשרה מטרים מטורסולה ירה לעברו באקדח, פגע בראשו והרגו.
בכך הסתיים האירוע. הוא נמשך פחות מ-40 שניות. רק קליע אחד שירה קויאסו פגע. טורסולה ירה את רוב היריות בהתקפה.
לאחר ההתקפה

הפצועים הועברו לבתי חולים. השוטר קופלט נפטר מפצעיו לאחר ארבע שעות. הוא נקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון. לוח זיכרון נקבע לכבודו בחצר הבלייר האוס וחדר היום של השירות החשאי בבניין נקרא על שמו.
קויאסו הועמד למשפט בפני בית משפט פדרלי וב-1952 נדון למוות. אשתו רוזה (שנאסרה לאחר ההתנקשות ל-8 חודשים בחשד שהייתה שותפה לקשר לרצוח את הנשיא) השתתפה באיסוף 100,000 חתימות על עצומה נגד הוצאתו להורג, והנשיא טרומן המתיק את עונשו למאסר עולם. בשנת 1979 העניק לו הנשיא קרטר חנינה וקויאסו שוחרר ושב לפוארטו ריקו. הוא נפטר ב-1994, בגיל 80.
כלי הנשק ששימשו להתקפה מוצגים כיום בספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם הארי טרומן באינדפנדנס שבמיזורי.
ב-1952 הורה טרומן לערוך בפוארטו ריקו משאל עם בשאלת עצמאותה. 82% מן המשתתפים בו תמכו בהמשך המעמד שנתן הקונגרס לפוארטו ריקו ב-1950.
ב-1 במרץ 1954 פתחו ארבעה לאומנים פוארטוריקנים באש מאקדחים מיציע האורחים של אולם מליאת בית הנבחרים של ארצות הברית בוושינגטון. חמישה מחברי הבית נפצעו.
ניסיון ההתנקשות הנוסף בנשיא טרומן

התקפתם של טורסולה וקויאסו הייתה ניסיון ההתנקשות השני בנשיא טרומן, והחמור שבהם. כבר ב-1947 נשלחו מארץ ישראל מספר מעטפות נפץ שהיו ממוענות אל טרומן ואל מספר בכירים בבית הלבן. אפשר שהן נשלחו על ידי אנשי לח"י. השירות החשאי כבר הוזהר מפני מעטפות נפץ על ידי הבריטים, לאחר שמעטפות דומות נשלחו לפקידים בריטים רמי דרג. משרד הדואר של הבית הלבן איתר את המעטפות, והשירות החשאי נטרל אותן. האירוע לא פורסם בשעתו, והוא מוזכר בביוגרפיה שכתבה מרגרט טרומן על אביה הנשיא, אשר פורסמה בשנת 1972.
ראו גם

ניסיונות ההתנקשות בנשיא ארצות הברית ג'רלד פורד
לוחית זיכרון לשוטר לסלי קופלט בבלייר האוס
ניית'ן פרסונס

| --- | --- |

 לידה:  16 ביוני 1988 (בן 36) אדלייד, אוסטרליה 
 מדינה:  אוסטרליה, ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1991 
 מקום לימודים:  בית הספר לקולנוע של אוניברסיטת דרום קליפורניה  בית ספר לאמנויות הבמה של אוניברסיטת דרום קליפורניה 
 פרופיל ב-IMDb
 
ניית'ן דין פרסונס (באנגלית: Nathan Dean Parsons; נולד ב-16 ביוני 1988) הוא שחקן אמריקאי יליד אוסטרליה, הידוע ממשחקו באופרת הסבון של ABC "בית חולים כללי".
ביוגרפיה

ניית'ן פרסונס נולד באדלייד, אוסטרליה, אך גדל בבולדר, קולורדו, ואוסטין, טקסס. הוא עבר ללוס אנג'לס כדי ללמוד באוניברסיטת דרום קליפורניה לאחר שהתקבל לתוכנית המשחק לתואר ראשון באמנויות יפות, אך נשר לאחר שלושה סמסטרים. הוא גם חבר ב-"Boom Kat Dance Theatre", להקת ריקוד ללא מטרות רווח שבסיסה בסנטה מוניקה, קליפורניה. בזמנו הפנוי, פרסונס עוסק בריקוד, טיפוס על צוקים, טיולים רגליים, לקרוס, כדורגל, יוגה וצלילה.
קריירה > עבודות מוקדמות

כשחקן ילד, הוא עשה עבודת קריינות בדיבוב אנימה יפנית לסרטי ADV, כולל התפקיד הראשי של ז'אן רוק-ראלטיק ב-"Nadia: The Secret of Blue Water" ובסרטים אנימה אחרים.
קריירה > בית חולים כללי

פרסונס נבחן במקור לתפקיד אחר באופרת הסבון "בית חולים כללי" ולא לוהק, אבל מפיקי הסדרה יצרו לו דמות חדשה. הופעתו הראשונה כאמן איתן לאבט הייתה ב-30 בינואר 2009. פרסונס נשכר בתחילה לתפקיד חוזר, אך עד מהרה קיבל חוזה לתפקיד קבוע.
בדצמבר 2011 הודיע פרסונס כי החליט לא לחדש את חוזהו בסדרה (שפג תוקפו בתחילת 2012). הופעתו האחרונה הייתה בפרק ב-7 במרץ 2012. קו העלילה נותר פתוח לחזרתו האפשרית.
במאי 2012, פרסונס היה מועמד לפרס אמי לשעות היום בקטגוריית השחקן הצעיר המצטיין על גילמו של איתן לאבט בבית החולים הכללי.
באפריל 2013, חזר פרסונס ל"בית החולים הכללי" בתור איתן לאבט כחלק מחגיגת יום השנה ה-50 לסדרה. הוא שוב שיחזר את דמותו ביולי 2015 לשני פרקים.
קריירה > 2012 – הווה

בשנת 2012 הופיע בסדרת הטלוויזיה "Bunheads" (אנ')
פרסונס החליף את לוק גריימס בתפקיד ג'יימס בעונה האחרונה של "דם אמיתי" והופיע בסדרת הטלוויזיה "המקוריים" בתור ג'קסון קנר מ-2014 עד 2018.
במרץ 2018, פרסונס לוהק לתפקיד מקס אוונס בסדרת הטלוויזיה "רוזוול, ניו מקסיקו".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1991–1992 | Nadia: The Secret of Blue Water | ז'אן | דיבוב (גרסה אנגלית) |
| 1998 | Devilman Lady | ילד | דיבוב (גרסה אנגלית) |
| 2002 | Jing: King of Bandits | אנגוסטורה | דיבוב (גרסה אנגלית) |
| 2007 | Teeth | סודה שפריצר |  |
| 2009 | The Brotherhood V | הולדן ויליאמס |  |
| 2011 | השותפה | קופאי בבית קפה |  |
| 2016 | Pet | אריק |  |
| 2016 | Late Bloomer | שיין רתרפורד / מר רתרפורד |  |
| 2017 | Justice | ג'יימס מקורד |  |
| 2019 | Heart of Texas | ריאן |  |
| 2020 | I Still Believe | ז'אן לוק לה ג'וי |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999–2000 | Nadia: The Secret of Blue Water | ז'אן | תפקיד קולי ראשי (גרסה אנגלית) |
| 2009–2012, 2013, 2015, 2020 | בית חולים כללי | איתן לאבט | תפקיד חוזר: 30 בינואר 2009 – 7 במרץ 2012; אורח: 2–3 באפריל 2013, יולי 2015, ספטמבר 2020 |
| 2011 | State of Georgia | דאג | פרק אחד |
| 2012–2013 | Bunheads | גודו | תפקיד חוזר |
| 2013 | The Nightmare Nanny | ג'ייק | סרט טלוויזיה |
| 2014 | Complete Works | פנטזיה שייקספיר | פרק אחד |
| 2014–2018 | המקוריים | ג'קסון קנר | תפקיד חוזר |
| 2014 | דם אמיתי | ג'יימס קנט | תפקיד ראשי (עונה 7) |
| 2016 | רוזווד | ניפ-טאק | פרק אחד |
| 2016 | Late Bloomer | שיין רתרפורד | סרט טלוויזיה |
| 2017–2018 | עד עצם היום הזה | הנזל / ג'ק / ניק ברנסון | תפקיד חוזר (עונה 7) |
| 2019 | A Feeling of Home | ריאן | סרט טלוויזיה |
| 2019–2022 | רוזוול, ניו מקסיקו | מקס אוונס | תפקיד ראשי; קרדיט כנתן דין פרסונס (עונה 1) ונתן דין (עונה 2) |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | עבודה מועמדת | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012 | פרסי אמי בשעות היום | שחקן צעיר ומצטיין בסדרת דרמה | בית חולים כללי | מועמדות |
הערות שוליים

↑  Nadia: The Secret of Blue Water: Perfect Collection, Region 1 DVD (27 November 2007)
↑  Stacy, Tom (2 ביוני 2009). "Port Charles Newcomer Nathan Parsons: Man of Mystery". Soap Opera Digest. pp. 48–51 (Vol. 34, No. 22). {{cite book}}:  (עזרה)
1 2 3 4  Nathan Parsons biography – ABC.com (אורכב 10.02.2009 בארכיון Wayback Machine)
↑  Rossi, Rosemary A. (1 ביוני 2009). "In Fate's Hands". Soaps In Depth. pp. 62–65. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Radloff, Jessica. "10 Fun Icebreakers with the Originals' Nathan Parsons (FYI: He's Single!)". Glamour. נבדק ב-2020-06-03.
↑  "Nathan Parsons Archives". Soap Opera Digest. נבדק ב-2020-06-03.
↑  General Hospital recap (1/30/09) – Soaps.com (אורכב 15.04.2009 בארכיון Wayback Machine) Retrieved 29 June 2009.
↑  "Who is Ethan?". Soaps In Depth. 9 בפברואר 2009. p. 12. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Mitovich, Matt (20 בינואר 2009). "General Hospital Casting Exclusive: A New Con Is On!". TVGuide.com. נבדק ב-27 ביוני 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Nathan Parsons Joins the Cast of General Hospital". Soaps.com. 21 בינואר 2009. נבדק ב-27 במאי 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ausiello, Michael (15 בינואר 2014). "True Blood Recast Exclusive: Bunheads Hunk Is the New James, Replacing Luke Grimes". TV Line. נבדק ב-10 במאי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Petski, Denise (5 במרץ 2018). "Roswell: Nathan Parsons, Four More Cast in the CW Reboot Pilot". Deadline. נבדק ב-5 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2011110515  SNAC: w6gc6hjm  VIAF: 173415040   WorldCat (עם VIAF): 173415040
נמל גוואדאר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מיקום
 מדינה:  פקיסטן 
 מיקום:  גוואדאר 
 גוף מים:  הים הערבי 
 קואורדינטות:  25°06′38″N 62°20′23″E﻿ / ﻿25.1106°N 62.3396°E﻿ / 25.1106; 62.3396
 פרטים
 תאריך פתיחה:  2007 
 gwadarport.gov.pk
  (למפת פקיסטן מוגדלת) אסלאמאבאד רוואלפינדי קראצ'י לאהור פייסלאבאד מולטאן פשאוור היידראבאד כוויתה הודו סין קשמיר אפגניסטן טורקמניסטן איראן הים הערבינמל גוואדאר(למפת פקיסטן רגילה) אסלאמאבאד רוואלפינדי קראצ'י לאהור פייסלאבאד מולטאן פשאוור היידראבאד כוויתה הודו סין קשמיר אפגניסטן טורקמניסטן איראן הים הערבינמל גוואדאר
 
נמל גוואדאר (אורדו: گوادر بندرگاه) הוא נמל מים עמוקים הממוקם על שפת הים הערבי בגוואדאר, שבמחוז בלוצ'יסטן בפקיסטן. לנמל תפקיד מכריע בברית הכלכלית הסינו-פקיסטנית (CPEC) והוא מהווה קישור הכרחי בין מיזמי הענק השאפתניים של סין, חגורה אחת, דרך אחת, ודרך המשי הימית.
הערות שוליים

↑  Saran, Shyam (10 בספטמבר 2015). "What China's One Belt and One Road Strategy Means for India, Asia and the World". The Wire (India). אורכב מ-המקור ב-2015-11-18. נבדק ב-6 בדצמבר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא פקיסטן ובנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נמל ג'יורג'יולשט

| --- | --- |

 מיקום
 מדינה:  מולדובה 
 מיקום:  ג'יורג'יולשט 
 גוף מים:  דנובה, פרוט 
 קואורדינטות:  45°28′N 28°13′E﻿ / ﻿45.47°N 28.21°E﻿ / 45.47; 28.21
 פרטים
 תאריך פתיחה:  26 באוקטובר 2006 
 www.gifp.md/en/
  (למפת מולדובה מוגדלת) קישינב טירספול בלץ טיגינה ריבניצה קאחול אונגני סורוקה אורחיי דובסרי אוקראינה רומניהנמל ג'יורג'יולשט(למפת מולדובה רגילה) קישינב טירספול בלץ טיגינה ריבניצה קאחול אונגני סורוקה אורחיי דובסרי אוקראינה רומניהנמל ג'יורג'יולשט
 
נמל ג'יורג'יולשט (ברומנית: Portul Giurgiulești) הוא הנמל היחיד ברפובליקת מולדובה, אליו יכולות לשוט אוניות ים.
פעילות

הנמל נבנה על חלקת חוף צרה של הדנובה באזור בו נשפך לתוכה נהר הפרוט. הנמל ממוקם בקרבת הגבול עם רומניה ועם אוקראינה, בקרבת הנמל הרומני גאלאץ, על חלקת קרקע, שקיבלה מולדובה מאוקראינה במסגרת הסכם חילופי הטריטוריות בין רפובליקת מולדובה ובין אוקראינה.
בעלי הנמל הם החברה Danube Logistics והנמל הופעל לראשונה ב-26 באוקטובר 2006 לאחר עשר שנות בנייה. מסוף הדלקים נבנה במימון זר של 35 מיליוני דולרים והופעל ב-2007. ב-2009 יצאו דרך הנמל משלוחי הדגנים הראשונים. בנמל יש מתקנים להעמסת ופריקת סחורות וגם טרמינל לנוסעים.
ניאראד

ניאראד (בהונגרית: Nyárád) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בניאראד מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 974 ובשנת 2020 רק 837 תושבים.
יהודי ניאראד

בניאראד חיו יהודים בתקופות זמן שונות. יהודים מהכפר נרצחו בשואה.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1880 | 15 | 1,336 |
| 1910 | 7 |  |
| 1920 | 3 |  |
| 1930 | 3 |  |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  תיעוד יהודי הכפר שנרצחו בשואה
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז וספרם |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | וספרם  |  |
| ערים |  אייקה •  בדצ'ונטומאי •  בלטונאלמאדי •  בלטונפירד •  בלטונפיזפה •  בלטונקנשה •  ברהידה •  דווצ'ר •  הרנד •  פאפא •  שימג •  טפולצה •  וארפלוטה •  זירץ |  |
| כפרים | סנטגאל • נמשסאלוק • יאשד • אשקי • אשי • פטפירדה • טש • וילוניה • צ'הבאניה • פרקשגייפי • הלימבה • קישלד • מגיארפולאן • ניראד • אץ' • סץ • אורקוט • וארושלד • אדוריאנהאזה • אגראליה • אפאצטורנה • בורסרצ'ק • צ'גלה • דברון • דובה • איסקאז • קמונד • קרקוסרצ'ק • קרטה • קישברז'ן • קישצ'ס • קישפיריט • קישסלש • קולונטאר • נגיאלאשון • נג'פיריט • נוסלופ • אורוסי • פוסטמישקה • שומלוינה • שומלוסלש • שומלובאשארהיי • שומלובצ'ה •  ויד • טישקוואר • אברהאמהג' • בדצ'ונטרדמיץ • בלטונאדריץ' • בלטונהניה • בלטונרנדש • גיולקסי • הגיישד • הג'מגש • קפולץ' • קאפטלנטוטי • קקוט • קישפאטי • קוואגוארש • קוושקאל • לשנצפלו • לשנצאישטוואנד • לשנצטומאי • מונושטורפאטי • נמשוויטה • רפושקה • רוופילפ • שלפלד • שאשקה • סנטבקאלה • סיגליגט • טליאנדרגד • אוז'ה • ויגאנטפטנד • זלהלאפ • בלטונאקרטיה • בלטונקנשה • בלטונפיזפה • צא'יאג • פלשארש • קיראיסנטאישטוואן • טיהאן • קינגש • ליטר • פפקסי • אלשוארש • אסופה • בלטונאקלי • בלטונצ'יצ'ו •  בלטונספזד • בלטונסלש • בלטונאודווארי • צ'ופק • לובאש • מונוסלו • אובודוואר • ארוונייש • פלוזנק • פצ'יי • סנטאנטלפה • סנטיאקבפה • טגיון • ואסוי • זאנקה • באנד • אפלן • היימאשקר • הארשקוט • הרנד • הידגקוט • מארקו • מנצ'היי • נג'וואז'ון • נמשוואמוש • פולה • שוי • סנטקיראיסבדיה • טוטוואז'ון • וספרמפאיס • ורשטו • אדאסטוול • בקוניאקו • בקונקופאן • בקונפלשקה • בקונשאג • בקונסנטאיוואן • בקונסיץ' • בקונטמאשי • בב • בקאש • צ'וט • דאקה • דברנטה • אג'האזשקסה • גנה • גצ'ה • גיץ • הומוקבדגה • קמנשהגייס • קמנשסנטפטר • קופ • קילשווט • לובאספטונה • מגיארגנץ' • מלומשוק • מרצלגרגיי • מרצלטה • מזלק • מיהאיהאזה • נג'אצ'אד • נג'דם • נג'גיימוט • נג'טבל • נמשגרז'ן • נמטבאניה • נוראפ • ניאראד • פאפדרשקה • פאפקובאצ'י • פאפשלמון • פאפטסר • טקאצ'י • אוגוד • ואניולה • וארקסה • וסר • וינאר • בז'י • בודורפה • צ'אברנדק • דברונץ • גוגאנפה • גייפיקאיאן • הטייפה • הוסטוט • קאפטלנפה • מגייר • נמשהן • ריגאץ' • שימגפראגה • סנטאימרפלווה • אוק • וספרמגלשה • זלארדד • זלגיימרה • זלמגייש • זלסגוואר • בקונבל • בקונאנה • בקוניאוסלופ • בקונסנטקיראי • בורזוואר • צ'סנק • צ'טן • דודר • לוקוט • נגייסטרגאר • אולספלו • פנזשגיור • פורווה • סאפאר |  |
| יישובים בנפת פאפה |
| --- | --- | --- |
| יישובים | פאפה • אדאסטוול • בקוניאקו • בקונקופאן • בקונפלשקה • בקונשאג • בקונסנטאיוואן • בקונסיץ' • בקונטמאשי • בב • בקאש • צ'וט • דאקה • דברנטה • אג'האזשקסה • פרקשגייפי • גנה • גצ'ה • גיץ • הומוקבדגה • קמנשהגייס • קמנשסנטפטר • קופ • קילשווט • לובאספטונה • מגיארגנץ' • מלומשוק • מרצלגרגיי • מרצלטה • מזלק • מיהאיהאזה • נג'אצ'אד • נג'דם • נג'גיימוט • נג'טבל • נמשגרז'ן • נמשסאלוק • נמטבאניה • נוראפ • ניאראד • פאפדרשקה • פאפקובאצ'י • פאפשלמון • פאפטסר • טקאצ'י • אוגוד • ואניולה • וארקסה • וסר • וינאר |  |
סימון רוגינסקי

| --- | --- |

 לידה:  12 במרץ 1900 (יוליאני) פריצי, Bobruyskiy Uyezd, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  5 בפברואר 1970 (בגיל 69) מוסקבה, ברה"מ 
 ענף מדעי:  כימיה פיזיקלית 
 מקום לימודים:  Oles Honchar Dnipro National University 
 מוסדות:  אוניברסיטת הכרייה הלאומית של אוקראינה  מכון סמיונוב לפיזיקה כימית  מכון יופה  האוניברסיטה הפוליטכנית של סנקט פטרבורג  Moscow State University of Environmental Engineering 
 פרסים והוקרה:  עיטור הדגל האדום של העמל (1945)  עיטור הדגל האדום של העמל (1949)  פרס סטלין, דרגה 2 (1941)  פרס סטלין, דרגה 2 (1949) 
 
סימון רוגינסקי (ברוסית: Симон Залманович Рогинский‏; 25 במרץ 1900 -  5 בפברואר 1970) היה כימאי סובייטי ממוצא יהודי. הוא התמחה בחקר זרזים.
קורות חיים

סימון רוגינסקי נולד בשנת 1900 בכפר פאריצ'י בקרבת הומל (אז בתחומי האימפריה הרוסית כיום בבלארוס) למשפחה יהודית. אביו היה סוחר. במשפחה היו 10 ילדים. אחיו הירש רוגינסקי היה פרופסור לזואולוגיה.
בשנת 1922 רוגינסקי סיים לימודים באוניברסיטה בדנייפרופטרובסק. בשנת 1926 הוא סיים לימודי תואר שלישי במקביל לעבודה באוניברסיטה כמרצה. בשנת 1928 הוא עבר ללנינגרד והחל ללמד במכון הפוליטכני. בשנים 1930-1940 הוא היה פרופסור במכון זה. במקביל הוא עבד במכון לפיזיקה וטכנולוגיה על שם יופה.
בשנת 1939 על המחקרים בתחום זרזים לרוגינסקי הוענק פרס ברית המועצות והוא התקבל כחבר בהתכתבות לאקדמיה למדעים של ברית המועצות.
בשנת 1941 רוגינסקי החל לעבוד במכון לכימיה פיזיקלית של האקדמיה. החל משנת 1943 רוגינסקי היה שותף לפרויקט בניית פצצה גרעינית סובייטית. על פעילות זו הוא קיבל מספר עיטורים. בשנת 1950 הוא הוצא מהפרויקט, נשללה ממנו גישה לחומרים סודיים והוא שוחרר מניהול המעבדה אותה הקים. ככל הנראה זה היה קשור למעצר של אחיו בוריס שנרצח בשנת 1951 בהיותו במעצר וטוהר מכל אשמה בשנת 1991.
לאחר פטירת יוסיף סטלין האשמות נגד רוגינסקי בוטלו, אך הוא לא קיבל בחזרה ניהול מעבדה. הוא המשיך לעבוד במכון עד סוף חייו. במקביל הוא היה מלמד במכון לבניית מכונות לתעשייה כימית בה כיהן כראש קתדרה.
רוגינסקי נודע בחקר זרזים. ביחד עם אשתו הם היו בין הראשונים שניצלו מיקרוסקופ אלקטרונים בתחום זה.
רוגינסקי נפטר בשנת 1970 במוסקבה.
נמל החלל אמריקה

| --- | --- |

 נתוני השדה
 סוג השדה:  אזרחי פרטי
 תקופת הפעילות:  18 באוקטובר 2011 – הווה (13 שנים) 
 מפעיל:  רשות נמלי חלל של ניו מקסיקו
 משרת את:  וירג'ין גלקטיק
 קואורדינטות:  32°59′22″N 106°58′10″W﻿ / ﻿32.989547222222°N 106.96944444444°W﻿ / 32.989547222222; -106.96944444444
 www.spaceportamerica.com
 מסלולי טיסה
  (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה נמל החלל אמריקה(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה נמל החלל אמריקה(למפת ניו מקסיקו רגילה) סנטה פה אלבקרקי לאס קרוסס ריו ראנצ'ו רוזוול פרמינגטון כלוביס אלמוגורדו מערות קרלסבד תרבות צ'אקו א ר י ז ו נ ה  יו. קולורדו א. טקסס מקסיקונמל החלל אמריקה(למפת ניו מקסיקו מוגדלת) סנטה פה אלבקרקי לאס קרוסס ריו ראנצ'ו רוזוול פרמינגטון כלוביס אלמוגורדו מערות קרלסבד תרבות צ'אקו א ר י ז ו נ ה  יו. קולורדו א. טקסס מקסיקונמל החלל אמריקה
 
נמל החלל ניו מקסיקו (באנגלית: Spaceport America, בעבר נקרא Southwest Regional Spaceport) הוא נמל חלל שפועל בניו מקסיקו. הוא ממוקם כ-70 ק"מ מהעיר לאס קרוסס. השיגור הראשון בוצע בשנת 2006.
היסטוריה

רעיון להקמת נמל תעופה באזור הועלה בשנת 1990. רק בשנת 2003 הרעיון החל להתקדם למעשים לאחר הכרזה של חברת וירג'ין גלקטיק על הכוונה להקים באזור מטה פעילות שלה.
בשנת 2007 החלו פעולות הקמה על שטחים שנרכשו ממטווח הטילים וייט סנדס. בשנת 2008 התקבל רישיון לביצוע שיגורים באתר.
בשנת 2010 הסתיימה בניית מסלול נחיתה עבור SpaceShipTwo של "וירג'ין גלקטיק". אורך המסלול הוא 3,048 מ'.
בשנת 2013 נחתם חוזה עם SpaceX על שימוש באתר, אך חוזה זה לא מומש.
בשנת 2016, בעקבות תקלות טכניות של כלי טיס של "וירג'ין גלקטיק" ודחיות תחילת פעילות סדירה האתר נכנס לבעיות תקציביות וביקש עזרה משלטונות ניו מקסיקו.
בשנת 2019 "וירג'ין גלקטיק" הכריזה על העברת כל פעילותה מנמל האוויר והחלל מוהאבי לנמל החלל אמריקה. בהמשך החלה פעילות סדירה של שיגורים שבוצעו על ידה.
השטח הכולל של אתר הוא כ-62 אלף מ"ר. החל המערבי כולל בנייני משרדים. במלק המרכזי ממוקם בניין בו נמצאים כלי טיס של "וירג'ין גלקטיק". החלק המזרחי מיועד לצורכי אימון ולוגיסטיקה.
UP Aerospace היא חברה נוספת שפועלת בנמל חלל. החל משנת 2006 היא מבצעת טיסות תת-מסלוליות.
בתר מבוצעת פעילות חינוכים על ידי מספר אוניברסיטאות אמריקאיות.
ניאסנגבה איאדמה

נְיָאסֶנְגְּבֶּה אֵיָאדֵ֫מָה (בצרפתית: Gnassingbé Eyadéma; ‏26 בדצמבר 1935 – 5 בפברואר 2005) היה נשיא טוגו משנת 1967 ועד למותו ב-2005.