stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כריסטופר מסטרסון
פילמוגרפיה

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1988 | עלמת הירושימה | טימי בנט | סרט טלוויזיה |
| 1992 | רווקים | סטיב דאן הצעיר |  |
| 1992 | אמא אני יכולה לעשות את זה | דני מוריס |  |
| 1995 | אי הפיראטים | בואן |  |
| 1996 | Sunchaser | ג'ימי ריינולדס |  |
| 1997 | סיפורי מדורה | אריק |  |
| 1997 | החתונה של החבר שלי | סקוטי אוניל |  |
| 1997 | פירס אקה | אסיה הצעירה | קצר |
| 1998 | נערה | ריצ'רד |  |
| 1998 | אמריקה X | דריל דוסון |  |
| 2000 | לב הדרקון: התחלה חדשה | ג'פרי |  |
| 2001 | תדר מוזר | טוד | סרט טלוויזיה |
| 2001 | חבר'ה נחמדים סיום אחרון | בילי | קצר |
| 2001 | מת לצעוק 2 | באדי סנדרסון |  |
| 2002 | תחזיק מעמד |  | קצר |
| 2003 | אנקת גבהים | אדוארד לינטון |  |
| 2005 | הנישא במים | זאק |  |
| 2006 | קניין רוחני | פול |  |
| 2007 | המסכות | קן | קצר |
| 2008 | The Art of Travel | קונר ליין |  |
| 2009 | Made for Each Other | דן |  |
| 2010 | דחף | דוד | קצר |
| 2012 | בשים חשמליות | דְמוּי אָדָם | קצר |
| 2013 | צ'פמן | פול הולט |  |
| 2015 | Bad Roomies | טרבור |  |
| 2016 | דחף | בחור ברכבת | ללא קרדיט |
| 2019 | I'd Like to Be Alone Now | אדי |  |
| 2019 | Beneath the Leaves | ג'ורג' מידלטון |  |
| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1993 | מרפי בראון | אייברי בראון הצעיר | פרק "אחד" |
| 1994 | ד"ר קווין, רופאה במערב | לואיס בינג | פרק: "רק שיר ערש אחד" |
| 1994 | הדרך הביתה | סוייר מאטסון | 6 פרקים |
| 1994 | מה קורה? | עצמו | מארח משותף |
| 1996 | הלקוח" | טומי פאוורס | פרק: "חיים פרטיים" |
| 1997 | מגע של מלאכים | דוק | פרק: "ילדי הלילה" |
| 1998 | המתחזה | כריס קונטי | פרק: "הפתעת צעצוע" |
| 1998 | אלף שנה | לנדון ברייס | פרק: "חדר ללא נוף" |
| 2000–2006 | מלקולם באמצע | פרנסיס | שחקנים ראשיים |
| 2002 | מופע שנות ה-70 | טוד | 3 פרקים |
| 2002 | החצי האפל | טוד פיילי | פרק: "איכות חיים" |
| 2003–2004 | קוצי הבר | שיין ג'י | קוֹל; 5 פרקים |
| 2004 | מד טי.וי | עורך דין | פרק "# 10.7" |
| 2011 | צווארון לבן | ג'וש רולנד | פרק: "איפה שיש רצון" |
| 2012 | גברים בעבודה | פקיד מלון | פרק: "שירותים של עדן" |
| 2013 | The Onion | סם וסט | פרק: "פיילוט" |
| 2014 | הייבן | מורגן גרדנר | 2 פרקים |
| 2016 | קרב חתולות | אלכס | ברשימת הקרדיטים: כריס מסטרסון |
| 2017– | Mystic Cosmic Patrol | ג'ק |  |
הערות שוליים

↑  "A Drink with Chris Masterson", adrinkwith.com. Retrieved May 31, 2016.
↑  Gomez, Luis (June 08, 2012), "Chris Masterson saves the day at Drumbar opening, 'Mob Wives Chicago' cast member hosting viewing party, Ben Harper dines at Gibsons", The Chicago Tribune. Retrieved May 31, 2017.
↑  "Christopher Masterson Biography (1980-)". filmreference.com.
↑  Garcia, Jennifer et al. (June 9, 2008), "DOLCE TURNS 5!", People. 69 (22):30
↑  Keck, William (14 במרץ 2005). "No funny business here". USA Today. נבדק ב-8 בינואר 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Webber, Stephanie (5 באוקטובר 2016). "Laura Prepon, Ben Foster Engaged After Whirlwind Romance: See Her Engagement Ring!". Us Magazine. נבדק ב-17 בספטמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Laura Prepon and Ben Foster Engaged: What to Know About the Ultra-Private Couple". People. 5 באוקטובר 2016. נבדק ב-17 בספטמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14047858r (data)  GND: 1063960991  ISNI: 0000 0001 1448 5422  LCCN: no00063251  NTA: 202852237  VIAF: 76516892   WorldCat (עם VIAF): 76516892
כלא 400

|  מידע על המבנה |
| --- | --- |
 סוג:  מבנה צבאי 
 מיקום:  צריפין, ישראל
 נשלט על ידי:  חיל המשטרה הצבאית
 
"כלא 400" הוא הכינוי של כלא הנשים של צה"ל. הכלא היה פלוגה בבסיס כליאה 394 המוכר בקיצור בשם כלא 4. הכלא היה כלא צבאי בתוך מחנה צריפין שפעל במשך כ-80 שנה, מתקופת המנדט הבריטי, ושימש את צה"ל מקום המדינה ועד שנת 2021, עת הוחלפו הוא וכלא שש בכלא נווה צדק (כלא 10).
he
מבנה הכלא

הפלוגה הכילה את כל החיילות מכל הדרגות (חוגרות, קצינות ונגדות) אשר קיבלו עונש מחבוש. המפקדות בפלוגה זו היו נשים בלבד. החבושות בה הועסקו בבית מלאכה שנמצא בתחומי הפלוגה. בפלוגה זו התקיימו גם תאי "בידוד", שמטרתם כמטרת מחלק ההפרדה בפלוגה ב' ואגף ההפרדה בפלוגה ג'. סגל הפלוגה הורכב ממפקדת פלוגה בדרגת סרן/סגן, מפקדת מחלקה בדרגת סגן או סג"ם ומתחתיהן סמלות ומדריכות כלואים.
הערות שוליים

↑  יואב זיתון, 80 שנה אחרי שהוקם, כלא 4 נסגר: תיעוד מהסיור האחרון, באתר ynet, 13 במרץ 2021
יוסף מיוחס

| --- | --- |

יוסף מיוחס בשנות ה־30
 לידה:  25 בינואר 1868 
 פטירה:  4 בספטמבר 1942 (בגיל 74) 
 מדינה:  פלשתינה (א"י) 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 
יוסף בר"נ מיוחס (לעיתים בכתיב חסר: מיֻחס) ('בר"ן' – בן רחמים נתן) (25 בינואר 1868 – 4 בספטמבר 1942) היה מחנך, סופר וסופר ילדים עברי ואיש ציבור בתקופת היישוב, מראשי הקהילה היהודית בירושלים, חבר ועד הלשון, ממייסדי שכונת שערי צדק בעיר, ממייסדי בית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי, חבר הוועד הלאומי. כתב רבות על הערבים ותרבותם (בעיקר על ספרותם העממית) ועודד את אנשי היישוב להכירם ולהתקרב אליהם.
חתנו של יחיאל מיכל פינס, גיסו של דוד ילין וחותנו של אריה פייגנבאום.
קורות חיים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
יוסף מיוחס, הבכור לארבעה אחים נולד בשנת 1868 בירושלים למזל ולרחמים נתן, בן משפחת מיוחס הענפה, משפחת רבנים ספרדית שהגיעה לארץ ישראל מאיזמיר במאה השבע עשרה. למד בישיבת "אוהל יוסף" ובבית הספר אליאנס. רישומי ילדותו בכפר השילוח גרמו לו לחבב את מנהגי הערבים, להתמסר ללימוד הערבית ולחקור את הפולקלור הערבי. לצד לימודים אלה, למד מיוחס גם לימודי יהדות ושפות נוספות. כחוקר פולקלור ערבי, תיאר מיוחס לעיתים את עולמו של הפלאח הערבי באופן ביקורתי ביותר.
מיוחס ניהל בית ספר לבנים בירושלים. במשך כשלושים שנה שימש מורה לעברית, ערבית וצרפתית, בבית הספר של החברה האנגלית-יהודית בירושלים. היה ממייסדי בית המדרש למורים של "עזרה" ואף בו לימד ערבית.
כתב מאמרים בעיתונות העברית וחיבר ספרים. היה ממייסדי בית הספרים "מדרש אברבנאל" ו"גנזי יוסף", ולימים ממייסדי בית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי בירושלים.
היה מבוני ומייסדי שכונת שערי צדק בירושלים. היה יושב ראש ועד העיר ליהודי ירושלים, גוף שקדם לוועד הקהילה שנוסד בתקופת המנדט הבריטי. הוא היה חבר בלשכות "בני ברית" בירושלים ובערים שונות בטורקיה ובבולגריה, היה מראשי ועד העדה הספרדית בירושלים והשתתף בחלק נכבד של האגודות והמוסדות הציבוריים בירושלים ובארץ ישראל.
מיוחס נפטר ב-1942, בגיל 76. בשבעה למותו נערכה לו בירושלים אזכרה המונית מטעם המוסדות הלאומיים.
ספריו

שיחות ישמעאל, חלק א, ירושלים: דפוס הרי"ד פרומקין, אלף ותתכ"ו לגלותנו [תרנ"ה]. (לילדים) (הספר במאגר הספרים הסרוקים של הספרייה הלאומית)
בת חיל, או, תורת אם: ספר מקרא לבנות ישראל, ירושלים: דפוס מערכת הצבי, תרס"א.
רבי אליעזר בן הורקנוס: תולדה, ורשה: תושיה ('עולם קטן'), תרס"ד. (ספרון) (לילדים)
"ארץ ישראל היום ולפנים", ירושלים: [חמו"ל], תרס"ו (הדפסה מיוחדת מ"לוח ארץ ישראל" שנה יב)
בופון: מגדולי העמים, ורשה: תושיה ('בכורים', מס' 82–83), תרס"ז. (ספרון) (לילדים) (על ז'ורז'-לואי לקלר דה בופון)
"מגלות משפחה בא"י", ירושלים: דפוס א"מ לונץ, תרע"ב. (מתוך "ירושלים", כרך ט)
הליכות עולם, או פרי תרבות: ספר מקרא עברי קולטורי וכללי לבית הספר ולבית; על פי ג’ ברונו, ירושלים: דפוס לעווי ושותפיו, תרע"ג. (עיבוד של המקראה האנציקלופדית הפופולרית "פרַנסינֶה" (Francinet) מאת הסופרת הצרפתייה ג. ברונו (צר'))
מחיי האזרחים בארץ ישראל, ירושלים: חדשות מהארץ, תרע"ט.
ילדי ערָב, 3 כרכים, תל אביב: דביר, תרפ"ח 1927–תרפ"ט 1929. (ספרים א–ב יצאו לאור בשם: ילדי ערב: ספר האגדות. (ספר א: אגדות התורה, תרפ"ח 1927; ספר ב: אגדות הנביאים, תרפ"ח 1928; ספר ג: מחיי הח'ליפים, תרפ"ט 1929) (הדפסה ב: תש"ל) (סיפורים ואגדות ערביים, מתובלים במשלים ובפתגמים)
הפלחים: חיי הפלחים בהשואה אל חיי היהודים בתקופות התנ"ך והתלמוד, תל אביב: דביר, תרצ"ז.
מעשיות עם לבני קדם; מלוקטות בין היהודים הספרדים ובני עדות המזרח בירושלם; מסודרות ומסוגננות ע"י יוסף בר"נ מיחס, תל אביב: דביר, תרצ"ח. (הדפסה ב: תשכ"ט)
ביטאון החינוך המשלים: שירות נוער בישראל, הוצאת צ'ריקובר 1971.
הצופיות- שיטת חינוך לנוער, הוצאת ההסתדרות הציונית, המחלקה לענייני הנוער והחלוץ.
Joseph Meyouhas, Bible Tales in Arab Folk-lore; translated from the Hebrew by Victor N. Levi, London: Knopf, 1928.
ספריו > עריכה

כתבי יחיאל מיכל פינס, כרך ב: בנין הארץ, ספר א; בעריכת חתניו דוד ילין ויוסף מיחס, תל אביב: דביר, תרצ"ט 1938.
ספריו > תרגום

ל[ואי] פנדלטון, אלמון האובד: ספור הסטורי מימי מלכות עתליה ויואש מלך יהודה; תרגום: י’ מיוחס, ורשה: תושיה, תרס"ז. (מהדורה ב: ציֵּר: נחום גוטמן, ירושלים: מרכז הסתדרות המורים, תרח"ץ)
שרה מילר, תחת כנפי הנשר: ספור מתקופת הרמב"ם ז"ל; תרגם: יוסף בר"נ מיחס, תל אביב: דביר, תרצ"ח.
לקריאה נוספת

אברהם בן יעקב, ירושלים בין החומות: לתולדות משפחת מיוחס, ירושלים: ר’ מס, תשל"ז 1976.
אליהו אלישר, לחיות עם יהודים, ירושלים: י. מרכוס, תשמ"א.
אוריאל אופק, ספרות הילדים העברית 1900–1948, תל אביב: דביר, תשמ"ח 1988, 130–131.
אברהם אלמליח, 'יוסף בר"ן מיוחס', מזרח ומערב, שנה ב' חוברת ב', תרפ"ח, עמ' 140-148.
יובל עברי "תרגום ללא מקור: שאלת הבעלות על טקסט וטריטוריה במעבר מהמסורת בעל-פה הפלסטינית לספרות העברית" בתוך: מרחב ספרותי ערבי-עברי עורכים: חנן חבר ומחמוד כיאל הוצאת הקיבוץ המאוחד ומכון ון ליר  2017
הערות שוליים

↑  יוסף בר"ן מיוחס, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏17 במרץ 2015
↑  ירושלים: אזכרה לר' יוסף בר"נ מיוחס, דבר, 8 בספטמבר 1942; יוסף מיוחס, הצופה, 11 בספטמבר 1942.
↑  סקירה: ספרים חדשים: הליכות עולם או פרי תרבות, הצבי, 5 בינואר 1913; אוריאל אופק, ספרות הילדים העברית 1900–1948, תל אביב: דביר, תשמ"ח 1988, עמ' 130.
↑  בספרות ובאמנות, דבר, טור 1, 24 בספטמבר 1937; ביקורת: ב"צ לוריא; משה סטבסקי; מ. קפליוק, ספר על הפלחים, דבר, 24 בדצמבר 1937.
↑  ביקורת: ד., חכם יוסף מספר..., הצופה, 12 באוגוסט 1938.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007281738305171  PLWABN: 9810670203905606  BnF: cb17772494j (data)  GND: 1183941137  ISNI: 0000 0000 6692 5621  LCCN: no91005408  NLA: 35899699  NTA: 308039076  SUDOC: 250489872  Trove: 1137480  VIAF: 29094833   WorldCat (עם VIAF): 29094833
כל שנה בסוף הקיץ

| --- | --- |
 סינגל בביצוע אילנה אביטל
 יצא לאור:  1983
 שפה:  עברית
 אורך:  3:30
 חברת תקליטים:  הד ארצי
 כתיבה:  חמוטל בן זאב
 לחן:  אילנה אביטל
"כל שנה בסוף הקיץ" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית אילנה אביטל. את השיר הוציאה לאור בשנת 1983 חברת התקליטים הד ארצי, כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן. נכתב והולחן על ידי חמוטל בן זאב ואביטל עצמה – אחת הרצועות היחידות בדיסקוגרפיה שלה שהולחנו על ידה. ב-25 באוגוסט 1983 נכנס למצעד הפזמונים העבריים השבועי של רשת ג' במקום ה-19. הוא רשם את מיקום השיא שלו במצעד כשדורג שישי. סך הכל צעד השיר שמונה שבועות רצופים במצעד.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1983)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1983)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1983)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1983)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 3 |  |
הערות שוליים

↑   כל שנה בסוף הקיץ, בביצוע כל שנה בסוף הקיץ, סרטון  באתר יוטיוב
| אילנה אביטל |
| --- | --- |
אלבומי אולפן: לאהוב אותך • שלום חבר • זינוק • רגעים • בלי בושה • כיוונים נעלמים • ילד המחר • אותך... פעם שנייה • תוצרת צרפת • נוגעת באושר • הסיפור האמיתי
אלבומי אוסף: אוסף הזהב • סיכוי לאהבה
אלבומי רמיקס: Hey
סינגלים: "אותך" • "אמור" • "השיבה לי" • "שובי לים" • "פגישה ראשונה" • "לילה במדבר" • "מלכת הכיתה" • "‏כל שנה בסוף הקיץ" • "עוד ועוד" • "ירושלם" • "אבא אמא וארץ ישראל" • "רגעים" • "בזכות ימים כאלה" • "אור בקצה המנהרה" • "בוא אל החגיגה" • "די לי די" • "בלי בושה" • "אתה המלך" • "סוף הצד" • "ילד המחר" • "טוב שבאתם" • "יום חדש" • "עוד תראה אותי" • "ספק" • "תגיד שכן"
יחסי אוסטרליה–נמיביה

| יחסי אוסטרליה–נמיביה |
| --- | --- |
אוסטרליה: נמיביה


אוסטרליה: נמיביה
שטח (בקילומטר רבוע)
7,741,228: 824,292
אוכלוסייה
26,778,707: 3,045,810
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,723,827: 12,351
תמ"ג לנפש (בדולרים)
64,373: 4,055
משטר
מונרכיה חוקתית פדרלית: רפובליקה

שר החוץ הנמיבי אוטוני נוג'ומה (מימין) נפגש עם מקבילו האוסטרלי קווין ראד, 2011
יחסי אוסטרליה–נמיביה הם יחסי החוץ בין אוסטרליה ונמיביה.
סקירה כללית

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1990, לאחר שנמיביה קיבלה את עצמאותה מדרום אפריקה. אוסטרליה הייתה תומכת פעילה בדה-קולוניזציה השלווה של נמיביה, הפכה לחברה במועצת האומות המאוחדות בנושא נמיביה ב-1974 ותרמה מהנדסים צבאיים לכוח UNTAG מטעם האומות המאוחדות, כוח שתפקידו היה ללוות ולפקח על מעבר רגוע לעצמאות נמיביה, בשנים 1989–1990. המושלת הכללית האוסטרלית קוונטין ברייס ערכה ביקור ממלכתי בנמיביה במרץ 2009 כדי לקדם את היחסים הבילטרליים.
נציגויות דיפלומטיות

אוסטרליה מיוצגת בנמיביה באמצעות הנציבות העליונה שלה בפרטוריה שבדרום אפריקה, ובנוסף מחזיקה קונסוליה כללית בווינדהוק.
נמיביה מחזיקה באוסטרליה קונסוליה כללית בסידני.
יצחק בן אלישיב

| --- | --- |
 מקום פעילות:  ארץ ישראל
 תקופת הפעילות:  רביעי אמוראים
 תלמידיו:  רבי מנא
 
רבי יצחק בן אלישיב היה אמורא שחי בדור הרביעי, בזמנם של אביי ורבא. ייתכן והשתייך למשפחת בר אלישיב - משפחה עשירה ומכובדת. מוזכר פעמים אחדות בלבד בתלמוד.
היה ידוע כפועל ישועות. בהקשר זה מסופר בתלמוד, כי אחד מתלמידיו בשם רבי מנא התאונן לפניו, כי הוא חתן במשפחה עשירה, וגיסיו העשירים מצערים אותו. נענה רבי יצחק: יהפכו כולם לעניים, ואכן כך היה, ועושרם המופלג נלקח מהם, והם הפכו לעניים מרודים המחזרים על הפתחים. אך החל מאז, ציערו אותו גיסיו בבקשות שונות שיעזור להם כספית, דבר שהעיק עליו כבתחילה, וכאשר סיפר זאת לפני רבו רבי יצחק, הוא הגיב: אם כן, שיתעשרו כבתחילה, ואכן כך היה.
מעשה דומה מסופר בקשר לאותו אמורא רבי מני, שהתאונן לפני רבו רבי יצחק כי אשתו מכוערת, ואינו מסוגל לסובלה. בירכו רבי יצחק שתתיפה אשתו. אך כאשר ברכתו של רבו התקיימה ואשתו נהפכה להיות נאה, היא החלה להתגנדר ולהתגאות עליו, ושוב לא הייתה כנועה אליו, וכאשר שמע זאת רבי יצחק רבו הוא נענה: אם כך, תחזור חנה לשחרוריתה ואכן כך היה.
כאשר שמעו ממעשים אלו שניים מתלמידיו האחרים, הם ביקשו ממנו שיברכם שיחכימו. נענה להם רבי יצחק:  נלקח ממני כח זה שכל מה שאבקש יתקבל לפני האלוקים, ושוב אין תפילתי מקובלת כל כך.
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת תענית, דף כ"ג, עמוד ב'
| אמוראי ארץ ישראל |
| --- | --- | --- |
| הדור הראשון (עד 250) | אבא כהן ברדלא • אבא יודן •  רבי אושעיא • רבי אפס • בר קפרא • רבי בנאה • רבן גמליאל ברבי • רבי הלל • רבי חייא • רבי חנינא בר חמא •  חזקיה • רבי זכאי דכבול • יהודה בן רבי חייא • רבי יהודה נשיאה • רבי יצחק מגדלאה • רבי יוסי בן פטרוס • רבי יוסי בן שאול • רבי יונתן בן אלעזר • רבי ינאי • רבי יהודה בן קנוסא • רבי ירמיה (הראשון) • רבי יהושע בן לוי • רבי יוסי בן זמרה • רב כהנא (הראשון) • לוי בר סיסי • רבי נחוניא דמן חוורן • רבי שמעון בן יהוצדק • רבי שבתי |  |
| הדור השני (עד 280) | אבא דמן יפו • רבי אבא בר אבינא • רבי אבא בר זבדא • רבי אבא בר אחא • רבי אלעזר בן פדת • אילפא • רבי אביתר • רבי אפטוריקי • בר פדא • רבן גמליאל הרביעי • זעירי • רבי חייא בר יוסף • רבי חנינא תורתייא • רבי יוחנן •  רבי יהושע אוניא •  רבי יהודה בר נחמני • רבי יאשיה (אמורא) • רבי יצחק נפחא • רבי יוסי בר חנינא • רבי יעקב בר אידי • רב יוסף בריה דרבי יהושע בן לוי • רב כהנא (השני) • רבי לוי • רבי מנחם • רבי מני בר פטיש • רבי סימון •  ריש לקיש • רבי שמעון בר אבא • רבי שמואל בר נחמני • רבי שמלאי • רבי שמעון בן אליקים • רבי שמעון חסידא • רבי תנחום • רבי תנחום בר חנילאי |  |
| הדור השלישי (עד 310) | רבי אמי • רבי אסי • רבי אבהו • רבי אבין • רבי אבדימי דמן חיפה • רבי אייבו • רבי אבא בר פפא • רב אושעיא • אמי ורדינאה • אבא בר קורייה • רבי אבא דמן עכו • רבי אבא הראשון • רבי אלכסנדרי • אבימי בר פפי • רבי אלעאי • רבי אבא מקרטיגנא • רבי אחא בר חנינא • רבי אבא בר ממל • רבי בנימין בר יפת • רבי חלבו • רבי חמא בר עוקבא • רבי חנינא בן עגיל • רבי חנינא בר פפא • רבי חנינא בן פזי • רב הושעיא • רבי זירא • רבי חייא בר אבא • רבי חנינא בר פפי • רב חנינא • רבי ירמיה (השני) • רבי יהודה נשיאה השני • רבי יוסי דמן יוקרת • רבי יודן בן ישמעאל • רבי יהודה בן פזי • רבי יצחק בר אבא • רבי יצחק • רבי יצחק עטושיא • רבי כרוספדאי • עולא • רבי עוירא • רבי ענני בר ששון • רבי פדת •  רבי פנחס בר חמא • רבי פרידא • רבה בר בר חנה • רבי שילא איש כפר תמרתא • רב שמואל בר יהודה • רב שמואל בר רב יצחק • תחליפא בר מערבא |  |
| הדור הרביעי (עד 340) | רבי אחא • רבי אבא בר זבינא • רבי אבא בר כהנא • רבי אבא בר פפי • רב אויא • אבימי בריה דרבי אבהו • אבימי בר טובי • רבי ברכיה • רבן גמליאל החמישי • אבא אושעיא איש טריא • רבי זריקא • חסא דאשתמוע • רבי חלקיה • רבי חזקיה • רבי ירמיה • רבי יונה • יצחק בן אלישיב • רבי יוסנא • רבי יהודה בר טיטס • רב יהודה בר שילא • רבי יהושע דסכנין • רבי יוסי צידוניא • יעקב איש כפר נבוריא |  |
| הדור החמישי (עד 380) | הלל נשיאה • רב חנניה • רבי יהודה בר שלום • רבי יוסי ברבי בון • רבי יוסי בר זבידא • רבי יונה בוצרייא • רבי יוסטא בר שונם • רבי מנא • רבי מתניא • רבי שמעון בר כרסנא |  |
| הדור השישי (עד 410) | רבי אבא (השלישי) • רבי יהודה נשיאה השלישי • רבי תנחומא • רבי שמואל בן רבי יוסי ברבי בון |  |
| לרשימת אמוראי בבל | לרשימת אמוראי בבל |  |
כושית

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  סטפאן מלארמה 
 שפת המקור:  צרפתית 
 סוגה:  פואמה 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  המאה ה־19 
 
דיוקנו של מלארמה מאת אדואר מאנה, 1876
כושית (בצרפתית: Une Négresse) הוא שיר ארוטי מאת המשורר הצרפתי סטפאן מלארמה שנכתב בטורנון בשנת 1864 או 1865.
השיר מתאר אקט יחסי מין בין אישה שחורה לילדה לבנה ועוסק בבוטות ובישירות בנושאים של לסביות, פדופיליה וסקופופיליה.
רקע

מלארמה כתב בפריז של ימי האסכולות האמנותיות המהפכניות המודרניסטיות של מפנה המאה: הקוביזם, פוטוריזם, דדאיזם, וסוריאליזם. הוא היה מראשי תנועת הסימבוליזם וצוטט כיוצר הסבור כי "יש לתאר לא את הדבר כשלעצמו אלא את האפקט שהוא יוצר." מלארמה, שהיה מיודד עם הצייר אדואר מאנה, ייסד סלון ספרותי-אמנותי נודע ונחשב שבין פוקדיו נמנו ויליאם בטלר ייטס, ריינר מריה רילקה, פול ורלן.
גרסה נוספת, שונה במעט, של השיר פורסמה בעיתון תחת השם תמונה גרוטסקית (שפתיים ורודות) (צרפתית: (Image Grotesque (Les Lèvres roses).
בשל נועזותו הרבה, "כושית" נערך החוצה מספר השירים של מלארמה שפורסם לאחר מותו של המשורר בשנת 1899 ולא נכלל בו.
השיר

| --- | --- |
כּוּשִׁית    כּוּשִׁית שֶׁדִּבּוּק שֵׁדִי אֲחָזָהּ,  רוֹצָה לִטְעוֹם יַלְדָּה עֲצוּבָה – לֹא בָּשְׁלוּ פֵרוֹתֵיהָ,  גַּם נִפְשָׁעִים הֵם תַּחַת בְּלוֹיֵי שִׂמְלָתָהּ;  חֲזִירָה זוֹ זוֹמֶמֶת-מְתַכְנֶנֶת אֶת תַּכְסִּיסֵיהָ;    אֶל בִּטְנָהּ, מְאֻשֶּׁרֶת, הִיא מְחַכֶּכֶת דָּדַיִם,  וְכֹה גָבֹהַּ, עַד שֶׁיָּדָה שָׁמָּה לֹא מַגִּיעָה,  בְּרַגְלֶיהָ נוֹקֶשֶׁת בָּעֲמִימוּת-מַגָּפַיִם,  כִּבְלָשׁוֹן שֶׁבְּעִנּוּגִים אֵינָה רְגִילָה.    לְנֹכָח מַעֲרוּמֵי אַיָּלָה מְפֻחֶדֶת  שֶׁרוֹעֶדֶת, הִיא כְּמוֹ פִּיל מְשֻׁגָּע  עַל גַּבָּהּ מִתְהַפֶּכֶת, מַמְתִּינָה וּגֵאָה נִלְהֶבֶת,  וְצוֹחֶקֶת בְּשִׁנֵּיהָ הַתַּמּוֹת לַיַּלְדָּה;    וּבֵין יְרֵכֵיהָ, שָׁם הַקָּרְבָּן שְׁקוּעָה,  עוֹלֶה עוֹר שָׁחוֹר פָּעוּר בַּשֵּׂעָר שֶׁשָּׁם,  וְחִכּוֹ שֶׁל הַפֶּה הַמוּזָר נִגְלָּה,  חִוֵר וּוָרֹד כְּקוֹנְכִיָּה מֵהַיָּם.    תרגם מצרפתית: אמיר שומרוני:   Une Négresse    Une négresse par le démon secouée  Veut goûter une enfant triste de fruits nouveaux  Et criminels aussi sous leur robe trouée,  Cette goinfre s’apprête à de rusés travaux;    À son ventre compare heureuses deux tétines  Et, si haut que la main ne le saura saisir,  Elle darde le choc obscur de ses bottines  Ainsi que quelque langue inhabile au plaisir.    Contre la nudité peureuse de gazelle  Qui tremble, sur le dos tel un fol éléphant  Renversée elle attend et s’admire avec zèle,  En riant de ses dents naïves à l’enfant;    Et, dans ses jambes où la victime se couche,  Levant une peau noire ouverte sous le crin,  Avance le palais de cette étrange bouche  Pâle et rose comme un coquillage marin.
ניתוח היצירה

גוסטב קורבה, מקורו של העולם, 1866
class=notpageimage|הצגה
ניתוח היצירה > אופי השיר

השיר הוא שיר ארוטי/פורנוגרפי עם סצנה סיפורית (בניגוד לתיאורית) – הכוללת תנועה, כאשר כל מהלך בשיר מנומק על ידי קודמיו. בשיר מופיעים נושאים שנויים במחלוקת רבים: סקופופיליה, יחסי מין לסביים, פדופיליה, מין אוראלי ויחסי מין בינגזעיים.
ניתוח היצירה > הדמויות בשיר

הדמויות בשיר הן הכושית, שבהתאם לסטריאוטיפים קולוניאליסטיים מתוארת כפראית ורחבת ממדים ובניגוד אליה הילדה הלבנה, היא הקרבן, שברירית, קטנה ובעלת גוף בוסרי. הילדה מתוארת כלובשת שמלה בלויה ומכאן ניתן להסיק כי היא אולי עניה, בת למעמדות נמוכים. היחסים בין השתיים כאמור ניגודיים. הכושית זרה וחייתית, בטוחה בעצמה, צוחקת ומשתעשעת, ומתנהגת כמי שמשתייכת למעמד חברתי גבוה יותר, שעה שהילדה הלבנה מקומית, מצייתת ומבצעת.
ניתוח היצירה > הדובר הגיבור בשיר

השיר כתוב ביד דובר אוקטוראלי, יודע כל, בעל מאפיינים של דובר עד. בשיר קיימת הערה סיטואציונית, המשקפת עמדה של צופה מהצד: "חזירה זו". הערה זו, ועוד מספר אלמנטים, מלמדים שהדובר אמנם חיצוני אך הוא צופה בסצנה מהצד, אולי מן המחבוא. לשיר אווירה של ריגוש ותאוות בשרים אקזוטית ואסורה. נימת הדובר בשיר רצופה בדימויים ושמות תואר רגשניים כגון 'איילה מפוחדת', 'פיל משוגע' ו'פה מוזר'. בנוסף, מדמה הדובר בשיר את איבר המין הנשי לקונכייה. דימוי זה, פסטורלי ועדין, הוא אנטיתיזה ל'חזירה' בתחילת השיר. שני הדימויים משקפים הערות סיטואציוניות של המספר, ושניהם נמצאים בשני קצות המנעד של קו השינוי שחל בצופה המציצן. עובדה זו ממצבת את הדובר כגיבור בשיר. גיבור ספרותי, פרוטגוניסט, הוא הדמות שבלעדיה סיפור המעשה לא מתקדם, הנושא על שכמו את המסר שהמחבר מבקש להעביר לקורא והוא הדמות המשתנה במהלך הסיפור או הסצנה. שתי הנשים אינן ממלאות את התנאים הללו ולכן הדובר המציצן הוא הגיבור האמיתי של השיר. הוא המספר, נקודת מבטו היא הקובעת, והוא הדמות המשתנה: הוא הופך מנסער למהופנט, מחסר ניסיון למנוסה. בתיאוריו הוא מציף את תופעת הסקופופיליה וקורא תיגר על ההגמוניה הבורגנית הלבנה בתקופת צרפת הקולוניאליסטית.
לקריאה נוספת

Œuvres complètes de Stépane Mallarmé, éditions Gallimard, collection La Pléiade, édition établie et annotée par Henri Mondor et G. Jean-Aubry, 1945
'המתבונן', אלברטו מורביה (1990-1907) (L'uomo Che Guarda, 1985. עברית: 1993)
הערות שוליים

↑   (צרפתית)
↑  Henri Mondor et G. Jean-Aubry (édition La Pléiade, 1989)
אולימפיה, אדואר מאנה, 1863
ציורו המפורסם של מאנה, שהיה מיודד עם מלארמה, 'ארוחת בוקר על הדשא' (צרפתית: Déjeuner sur l'herbe) מ-1863, תקופת חיבור השיר. תנוחת האישה ביחס לאחד הסועדים, מאפשרת לו להציץ למיניותה, ואילו היא מיישירה מבט אל הצייר המציצן. ברקע, במי הנהר רכונה שואבת המים, סמל ניגודי הפוך להדוניזם הבורגני של יתר הנוכחים. הציור עורר שערורייה לאחר שהוצג ב'סלון הדחויים' (Salon des refuses)
יעקב לבל

מוזס יעקב לבל (Moses Iacob Löbel;‏ 1824–1867) היה בנקאי, איש עסקים ועסקן יהודי חשוב בוולאכיה, מנהל סניף של חברת ביטוח והמנהל הראשון של בנק רומניה, גיסו של יעקב מרמורוש וממייסדי בנק מרמורוש, בלנק ושות', עמד בראש הוועד, שייסד את קהילת הדת הישראלית המודרנית והוביל להקמת היכל קורל של בוקרשט, השאיר קרן להקמה ב-1873 בבוקרשט של בית ספר יסודי יהודי לבנים שנקרא על שמו ועל שם אשתו.
קורות חיים

לבל נולד בבוקרשט, נסיכות ולאכיה כבנם של אברהם ואטל לבל. בשנים 1857 - 1864 היה מנהל הסניף הרומני של חברת הביטוח Aziende Assicuratrice מטריאסט. הוא קידם את נושא הביטוח במרחב הרומני ויצירת חברת ביטוח לאומית, שקמה ב-1870. לבל היה המנהל של Banque de Roumanie, שלוחה של הבנק Imperial Ottoman Bank מקונסטנטינופול.
יעקב לבל היה חבר בוועד הראשון של קהילת הדת הישראלית המודרנית, ששמה לה למטרה להקים היכל יהודי מודרני בבוקרשט. ב-16 בינואר 1866 נערכה אספה של חברי "קהילת היכל קורל של בוקרשט" ונבחר ועד הנהגה ובראשו יעקב לבל והוא הנהיג את איסוף הכספים ובניית ההיכל, אך מת משבץ בגיל 39 ערב חנוכתו בחנוכת ההיכל נאם הרב הצרפתי אנטואן לוי, שניהל לאחר מכן את טקסי קבורתו של יעקב לבל ושמו של לבל נחרט על לוח זיכרון בהיכל בלווייה שלו השתתפו קהל רחב, אנשי האליטה הכלכלית והפוליטית המקומית, לרבות השר יון ברטיאנו שהיה בדרך כלל עוין ליהודים.
לבל הוריש חלק גדול מנכסיו למטרות רווחה וצדקה, בייחוד לנוער נצרך במטרת לימודים והלבשה, קרן רווחה לעזרת נשים יולדות, קרן להקמת בית חולים יהודי בבוקרשט, וכו'. לבל הוריש סכומים של כסף בין גם לקהילה היהודית בבראשוב ולעיריית בראשוב במטרות צדקה עבור נוצרים.
קורות חיים > חייו הפרטיים

בשנת 1851 יעקב לבל התחתן עם אשתו, קרולינה, שנפטרה בבראשוב אחרי 15 שנות נישואים ב-1866.
לזכרה הוא הקים קרנות צדקה בפריז, בראשוב ובוקרשט אגליטאטיה 21 ביוני 1907 דרשת  הרב מוריץ מאיר בק למלאת 40 שנה למותו של יעקב לבל. לבל הובא לקבורה על יד אשתו בבראשוב.
הערות שוליים

↑  Evrei din România - breviar biobibliografic, Hasefer, 2008, עמודים 240 - 241 (ברומנית)
1 2 3 4  Der Israelit כרך  עמ' 570  1867
↑  Evreii din România în texte istoriografice, Hasefer, 2004, עמודים 508 - 510 (ברומנית)
↑  Evreii din România în texte istoriografice, Hasefer, 2004, עמוד 511 (ברומנית)
↑  Egalitatea  21/06/1907
ישראל ויליאם ואליד

פרופ' ישראל ויליאם ואליד
פרופ' ישראל ויליאם ואליד (בצרפתית: Israël William Oualid; ‏26 בינואר 1880 - 15 בנובמבר 1942) היה משפטן וכלכלן יהודי-אלג'יראי-צרפתי. מרצה לכלכלה פוליטית ומשפטים באוניברסיטת סורבון. ממנהיגי יהדות צרפת ברבע השני של המאה ה-20. כיהן כסגן נשיא חברת כל ישראל חברים, חבר בקונסיסטוריה המרכזית של יהודי צרפת, מזכיר משרד החימוש הצרפתי בזמן מלחמת העולם הראשונה, ובתפקידים ציבוריים ואקדמיים נוספים.