stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אתר ההנצחה הגיבורים השקטים
היסטוריה > אתר ההנצחה "גיבורים שקטים" במבנה הסדנה לשעבר של אוטו ויידט (2008–2017)

ב-27 באוקטובר 2008 נחנך אתר ההנצחה "הגיבורים השקטים" בבית שוורצנברג, המבנה שבו פעלה בעבר סדנת הייצור למברשות ומטאטאים של אוטו ויידט – מציל יהודים במהלך השואה – ברחוב רוזנטהלר 39 שבמרכז ברלין. האתר הופעל על ידי קרן אתר ההנצחה להתנגדות הגרמנית.(גר')
את הרעיון להקמת האתר יזם הארגון "נגד השכחה – למען הדמוקרטיה" (גר'). תרומה משמעותית להקמתו הייתה לעיתונאית והסופרת אינגה דויטשקרון. לצורך המחקר נעשה שימוש בפרויקט "הצלת יהודים בגרמניה הנאצית 1933–1945", שנערך בהובלת וולפגנג בנץ במסגרת המרכז לחקר האנטישמיות של האוניברסיטה הטכנית של ברלין.
בקומה הראשונה של האתר הוצגו שמונה עמדות מידע אינטראקטיביות, בהן ניתן היה לעיין בסיפוריהם של מצילים וניצולים. הקומה השנייה הוקדשה להצגת ניסיונות הצלה מוצלחים וכושלים כאחד. בנוסף, ניתן היה לצפות במסכי מידע שהציגו את קורות חייהם של המצילים והניצולים.
באוקטובר 2017 נסגר האתר ברחוב רוזנטאלר לקראת מעברו למיקום חדש.
היסטוריה > אתר ההנצחה "גיבורים שקטים" באתר ההנצחה להתנגדות הגרמנית (משנת 2018)

ב-14 בפברואר 2018 נחנך מחדש אתר ההנצחה "הגיבורים השקטים", לאחר שהועבר למתחם אתר ההנצחה להתנגדות הגרמנית, ברחוב שטאופנברג 13–14 שבמרכז ברלין. במיקום החדש עומד לרשות האתר שטח תצוגה רחב יותר, שאִפשר את הרחבת התערוכה.
אישים המונצחים באתר (רשימה חלקית)

אליזבת גוס (1911–2007)
אוסקר הוּט (1918–1991)
מריה והיינריך ליסט (1882–1942)
לואיזה מאייר (1885–1979)
מקס מיכאילוב (1912–1991)
הרלד פלכאו (1903–1972)
הרטה צרנה (1907–1988)
מארי בורדה (1963-1892)
הערות שוליים

↑  Entstehung der Gedenkstätte Stille Helden, abgerufen am 16. Februar 2018.
↑  תבנית:Webarchiv im Portal Orte der Erinnerung 1933–1945. Gedenkstätten, Dokumentationszentren und Museen zur Geschichte der nationalsozialistischen Diktatur in Berlin und Brandenburg, 16. Oktober 2017.
↑  Staatsministerin für Kultur und Medien: Gedenkstätte Stille Helden wieder eröffnet, abgerufen am 16. Februar 2018.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007575206605171  GND: 16075559-1  LCCN: no2010134832  VIAF: 135615643   WorldCat (עם VIAF): 135615643
דוויקה ראני

| --- | --- |

 לידה:  30 במרץ 1908 ולטייר, אנדרה פרדש
 פטירה:  9 במרץ 1994 (בגיל 85) בנגלור, הודו הודו
 מדינה:  הראג' הבריטי, הודו 
 תקופת הפעילות:  1928–1944 (כ־16 שנים)
 עיסוק:  מהנדסת טקסטיל ניהול אמנותי הפקת קולנוע
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית למוזיקה  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה  תיכון סאות' האמפסטד 
 בן או בת זוג:  סוויאטוסלב רוריך (1945–1993)  Himanshu Rai (1929–1940) 
 פרסים והוקרה:  Padma Shri Dadasaheb Phalke
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
דוויקה ראני צ'אודהורי, המוכרת בשם דוויקה ראני (בבנגלית: দেবিকা রাণী; באנגלית: Devika Rani; ‏ 30 במרץ 1908 – 9 במרץ 1994), הייתה שחקנית קולנוע הודית, שהייתה פעילה במהלך שנות ה-30 וה-40 של המאה ה-20. ידועה בתור "הגברת הראשונה של הקולנוע ההודי".
רקע

דוויקה ראני נולדה למשפחה בנגלית בעיר ולטייר אשר באנדרה פרדש. אביה, קולונל מנמאתה נאת צ'אודהורי, היה ראש שירותי הבריאות ההודי הראשון בנשיאות מדרס, תחת השלטון הקולוניאלי הבריטי. משפחתה כללה דמויות מיוחסות רבות, כולל שופטים וסופרים ידועים, וכן הייתה קרובת משפחה של זוכה פרס נובל רבינדרנת טאגור.
את מרבית ילדותה העבירה באנגליה. לאחר שסיימה לימודיה, היא נרשמה בגיל 18 לאקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA) ולאקדמיה המלכותית למוזיקה בלונדון. היא למדה בנוסף קורסים באדריכלות, עיצוב טקסטיל ועיצוב פנים, ועשתה התמחות תחת אליזבת ארדן. בסיום התמחותה, החלה דוויקה ראני קריירה בתור מהנדסת טקסטיל.
קריירה

בשנת 1928 פגשה דוויקה ראני לראשונה את מי שעתידה הייתה להינשא לו, הימנשו ראי. ראי היה פרקליט הודי שהפך למפיק קולנוע, והוא היה בלונדון בהכנות לסרטו הבא A Throw of Dice. דוויקה ראני והימנשו ראי נישאו ב-1929, זמן קצר לאחר שיצא הסרט. בתקופה זו, שניהם שיחקו יחד במחזה שנחל הצלחה רבה, ותשבחות בעיקר משווייצריה ומדינות סקנדינביה. בתקופה זו היא גם עברה הכשרה בהפקה אצל מקס ריינהרדט, מנהל התיאטרון האוסטרי.
קריירה > בכורה קולנועית

השניים חזרו להודו, שם ראי הפיק את הסרט Karma‏ (1933). זה היה "הסרט המדבר" (talkie) הראשון של ראי, והסרט דובר-האנגלית הראשון שהופק על ידי הודי. ראי, שגם כיכב בסרט, החליט ללהק את דוויקה ראני כשחקנית הראשית. "קארמה" גם היה אחד הסרטים העלילתיים ההודים עם סצנת נשיקה. הסצנה, בין דוויקה ראני לראי, נמשכה כארבע דקות, ונכון ל-2016, יותר משמונים שנה מאוחר יותר, סצנה זו עדיין מחזיקה בשיא לסצנת הנשיקה הארוכה ביותר בתולדות הקולנוע ההודי. דוויקה ראני גם שרה שיר בסרט, באנגלית ובהינדי, שנחשב כשיר הבוליווד הראשון בשפה האנגלית.
הסרט הופק בו-זמנית בהינדי ובאנגלית להפצה בינלאומית, ו"קארמה" הוקרנה לראשונה בלונדון בחודש מאי 1933, לצד הקרנה מיוחדת עבור המשפחה המלכותית בווינדזור. הסרט זכה לתשבחות ברחבי אירופה, וביצועיה של דוויקה ראני גם זכו לביקורות נלהבות בתקשורת. בעקבות הצלחה זו, היא הוזמנה על ידי ה-BBC להשתתף בשידור הטלוויזיוני הראשון שלהם אי פעם בבריטניה, בשנת 1933. היא גם השתתפה בשידור הבכורה ברדיו גלים קצרים להודו. למרות ההצלחה שלה באנגליה, "קארמה" לא עניין את הקהל ההודי והסרט היה כישלון. למרות זאת, התגובות החיוביות לדוויקה ראני עזרו לה לבסס את עצמה כשחקנית מובילה בקולנוע ההודי.
קריירה > Bombay Talkies

כאשר הוא נעזר בקשריו הבינלאומיים משיתופי הפעולה הקולנועיים הקודמים שלו, ראי הקים אולפן סרטים בשם Bombay Talkies, עם שותפיו נירנג'אן פאל, מחזאי ותסריטאי בנגלי שהכיר בלונדון, ופרנץ אוסטן, שביים כמה מסרטיו הקודמים של ראי.
"בומביי טוקיז" היה האולפן המאובזר והמושקע ביותר בהודו, ושחקנים הודים רבים התחילו שם את קריירות המשחק שלהם, כולל אשוק קומאר, לילה צ'יטניס, דיליפ קומאר, ראג' קאפור, מדהובאלה, ומומטאז.
קריירה > פרשת הבריחה

ב-1936, בעת צילום הסרט Jeevan Naiya, דוויקה ראני והשחקן הראשי עמו עבדה, נאג'ם-אול-חסן, התאהבו והחליטו לברוח יחדיו. המינשו ראי נותר נטוש לא רק מבחינת נישואיו, אלא גם הפקת הסרט - שכבר צולם ברובו בעלויות גבוהות - נתקעה. ראי נותר עם חובות, והמוניטין שלו של האולפן שלו נפגעו. סשדהר מוחרג'י, טכנאי סאונד בהפקה שהיה מיודד עם דוויקה ראני, שכנע אותה לחזור לבעלה. באותה תקופה בהודו גירושים היו כמעט בלתי ניתנים להשגה, וקלון רב היה מוטל על נשים שעזבו את בעליהן. דוויקה ראני, על כן, ניהלה משא ומתן עם ראי כדי להפריד את ענייניהם הכספיים, ודרשה תשלום ישיר עבור השתתפותה בסרטים. ראי הסכים כדי לשמר את כבודו בחברה השמרנית במומבאי, ולמנוע פשיטת רגל עסקית. ראני חזרה לחיות עם ראי באותו בית, אך יחסיהם מאותה נקודה הלאה נשארו בעיקר עסקיים.
נאג'ם-אול-חסן, לעומת זאת, פוטר מהסרט ומהאולפן, ומסדרת סרטים שהובטחו לו בהמשך, ובזאת הסתיימה קריירת הקולנוע שלו. למרות העלויות הגבוהות הכרוכות בדבר, ראי החליף את אול-חסן באשוק קומאר - שהיה טכנאי הפקה ואחיו של מוחרג'י - וצילם את כל הסצנות הנדרשות מחדש. ובכך התחילה קריירה זוהרת בת חמישה עשורים לקומאר, שהיה לאחד השחקנים הפופולריים בהודו.
קריירה > תקופתה ככוכבת

הסרט הבא של ראי והאולפן היה Achhut Kanya (1936), שוב בכיכובם של דוויקה ראני ואשוק קומאר. הסרט היה טרגדיה דרמטית, בה נערה מקאסטת "הטמאים" ונער מהברהמין מתאהבים. הסרט נחשב לפורץ דרך מכיוון שהוא הראשון שכפר בשיטת הקאסטות בהודו. החיבור בין דוויקה ראני וקומאר הוכיח עצמו כמוצלח, והשניים צילמו יחד עוד כעשרה סרטים, מרביתם באולפני Bombay Talkies.
במהלך שנות ה-30, האולפן הפיק סרטים רבים אשר במרכזם דמות של אישה, ודוויקה ראני כיכבה בכולם. בסרט Jeevan Prabhat, החליפו קומאר ודוויקה ראני "תפקידים" כאשר היא שיחקה אישה ברהמינית שנחשדת ברומן עם גבר מקאסטת "הטמאים". בסרטים נוספים שיחקה נסיכה, אישה אשר מגדת עתידות מורה לה לעזוב את בעלה אם ברצונה להביא ילדים, גרסה הודית לרומיאו ויוליה, ועוד רבים.
קריירה > התאלמנות והתדרדרות האולפן

ב-1940, נפטר המינשו ראי, ונפלה מחלוקת בין בעלי העניין באולפן. דוויקה ראני ומוחרג'י נטלו את ניהול האולפן לידיהם, והיא המשיכה להפיק ואף לככב בסרטים, שמתוכם שניים לפחות היו להצלחה גדולה, כולל שובר הקופות Kismet, שכלל מסרים אנטי-בריטיים ואנטי-קולוניאליסטיים. אך הסרט Hamari Baat, מ-1943, היה סרטה האחרון של דוויקה ראני. האולפן בהנהגתה המשיך להפיק סרטים, אך ב-1944 הפוליטיקה הפנימית באולפן נהייתה משבשת ומפלגת מידי, ומוחרג'י וקומאר נפרדו מהאולפן והקימו אולפן משלהם בשם Filmistan. מתוך תחושה של מחסור בתמיכה, חוסר עניין, ואי-יכולת לממש את מטרותיה האמנותיים, דוויקה ראני החליטה לעזוב את תעשיית הקולנוע.
פרישה

לאחר פרישתה מהקולנוע, ב-1945, דוויקה ראני נישאה לצייר הרוסי סבטוסלב רוריך, בנו של האמן ניקולס רוריך. הזוג עבר לגור במנאלי, אשר בהימאצ'ל פרדש, שם התיידדו עם משפחת נהרו. במהלך השהייה במנאלי, דוויקה ראני יצרה מספר סרטים דוקומנטריים על חיות בר. כעבור מספר שנים, הם עברו לבנגלור, בקרנאטקה, ופתחו חברת ייצוא. הזוג קנה שם שטח של כ-1800דונם בפאתי העיר, וחיו חיים מבודדים לשארית חייהם. דוויקה ראני נפטרה מברונכיט בבנגלור, ב-9 במרץ 1994—כשנה לאחר שנפטר רוריך. בלוויה שלה, דוויקה ראני זכתה למלוא הכבוד והטקסיות מטעם המדינה. מאחר שלזוג לא היו שאירים, לאחר מאבק משפטי ממושך, ממשלת קרנאטקה ירשה עיזבונם בהתאם לפסיקת בית המשפט העליון של הודו.
מורשת

דוויקה ראני ידועה בתור הגברת הראשונה של הקולנוע ההודי. היא נחשבת לאחת הראשונות והמובילות שהביאו את תחום הקולנוע ההודי לכדי סטנדרטים בינלאומיים. סרטיה היו בעיקר טרגי-דרמות רומנטיים, שכללו תמות חברתיות. התפקידיה נטו לאתגר מוסכמות חברתיות, בין אם היה מדובר ביחסים בין-קאסטיות, או נושאים שהיו טאבו לנשים, כמו מעמדן במשפחה, פירוק נישואים, ילודה, ועוד. דוויקה ראני הייתה מושפעת מאוד מהקולנוע הגרמני בהתאם להכשרתה שם, ואף על פי שהיא הושפעה מהשחקנית הגרמנית מרלן דיטריך, סגנון המשחק שלה הושווה דווקא לגרטה גרבו, ובהתאם נקראה דוויקה ראני "גרבו ההודית". סגנון לבושה - בסרטים ובחיים - נחשב לנועז עבור התקופה. בספרו Bless You Bollywood!: A tribute to Hindi Cinema on completing 100 years, טילאק רישי מציין שדוויקה ראני הייתה ידועה גם בתור "אשת הדרקון" בשל נטייתה "לעשן, לשתות, לקלל, ולהיות חמת מזג".
בשנת 1958, ממשלת הודו העניקה לדוויקה ראני את מדליית פאדמה שרי (Padma Shri), אחת מאותות הכבוד האזרחיים הגבוהים ביותר. היא הייתה הזוכה הראשונה בפרס Dadasaheb Phalke, הפרס הגבוה ביותר בהודו לסרטים, כאשר הפרס נוסד ב-1969. ב-1990, רוסיה הסובייטית העניקה לה את "פרס ארץ נהרו הסובייטי". ולאחר מותה, יצא בול הודי לזכרה בפברואר 2011.
פילמוגרפיה

Karma (1933)
Jawani Ki Hawa (1935)
Mamta Aur Mian Biwi (1936)
Jeevan Naiya (1936)
Janmabhoomi (1936)
Achhoot Kanya (1936)
Savitri (1937)
Jeevan Prabhat (1937)
Izzat (1937)
Prem Kahani (1937)
Nirmala (1938)
Vachan (1938)
Durga (1939)
Anjaan (1941)
Hamari Baat (1943)
הערות שוליים

1 2 3 4  Obituary: Devika Rani, Madhulika Varma, The Independent, 26 March 1994.
↑  "Devika Rani" (PDF). Press Information Bureau. p. 1.
↑  Paul, Samar (17 במרץ 2012). "Pramatha Chaudhury's home: Our responsibility". Financial Express. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Encyclopedia of Bollywood–Film Actresses, Renu Saran, Diamond Pocket Books Pvt Ltd, 2014, ISBN 978-93-5083-691-0.
1 2 3  Bollywood's Top 20: Superstars of Indian Cinema, Bhaichand Patel, Penguin Books India, 2012, ISBN 978-0-670-08572-9.
↑  "Karma 1933". The Hindu. 10 בינואר 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Barrass, Natalie (14 באפריל 2014). "In bed with Bollywood: sex and censorship in Indian cinema". The Guardian. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Dasgupta, Priyanka (30 באפריל 2012). "India's longest kissing scene clips in Paoli film". The Times of India. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Chakravarty, Riya (3 במאי 2013). "Indian cinema@100: 40 Firsts in Indian cinema". NDTV. אורכב מ-המקור ב-2013-05-04. נבדק ב-2016-11-23. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Top heroines of Bollywood". India Today.
↑  "Pathbreaker by Karma". The Hindu. 10 בינואר 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3  Age of Entanglement, Kris Manjapra, Harvard University Press, 2014, ISBN 978-0-674-72631-4.
1 2 3  Kohli, Suresh (15 באפריל 2014). "Indian cinema's prima donna". The Deccan Herald. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Black Margins: Stories, Saʻādat Ḥasan Manṭo, Katha, 2003, ISBN 978-81-87649-40-3
↑  "Devika Rani Roerich". Sarasota Herald-Tribune. 11 במרץ 1994. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Kharegat, Pheroze (20 באוגוסט 2011). "The Sad Saga of Roerich Treasures". The Navhind Times. אורכב מ-המקור ב-2014-04-16. נבדק ב-2016-11-23. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Rohith B. R. (19 בפברואר 2014). "Roerichs' Tataguni estate to get a new life". The Times of India. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "The Indian Garbo". The Hindustan Times. 30 במאי 2003. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Bless You Bollywood!: A tribute to Hindi Cinema on completing 100 years, Tilak Rishi, Trafford Publishing, 2012, ISBN 978-1-4669-3962-2
↑  "Dadasaheb Phalke Awards". Directorate of Film Festivals. אורכב מ-המקור ב-2016-05-26. נבדק ב-2016-11-23.
↑  "Eye catchers". India Today. 15 בפברואר 1990. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Stamps 2011". Department of Posts, Ministry of Communications & Information Technology (India).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1176229397  VIAF: 92144648416552729229   WorldCat (עם VIAF): 92144648416552729229 
דוויקה ראני נושקת להמינשו ראי בסרט "קארמה", 1933.
דוויקה ראני ואשוק קומאר, בסרט Achhut Kanya ב-1936.
דיינה ריב

| --- | --- |

 לידה:  17 במרץ 1961 טינק, ארצות הברית 
 פטירה:  6 במרץ 2006 (בגיל 44) מרכז הסרטן ממוריאל סלואן קטרינג, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרנקליף 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1983–2006 (כ־23 שנים) 
 מקום לימודים:  מידלברי קולג'  בית הספר לאמנות קליפורניה  Edgemont Junior – Senior High School 
 בן או בת זוג:  כריסטופר ריב (1992–2004) 
 מספר צאצאים:  1 
 פרופיל ב-IMDb
 
דיינה ריב (באנגלית: Dana Reeve;‏ 17 במרץ 1961 - 6 במרץ 2006), הייתה שחקנית קולנוע ורעייתו של כריסטופר ריב, שנפטר שנתיים לפניה.
ביוגרפיה

נולדה כדיינה צ'ארלס מורוסיני בטינק, ניו ג'רזי, וגדלה בגרינבורג, ניו יורק.
בשנת הלימודים הלפני אחרונה שלה היא למדה באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה בלונדון.
באפריל 1992, היא נישאה לשחקן כריסטופר ריב במסצ'וסטס, ויש להם בן אחד בשם ויליאם שנולד ב-7 ביוני 1992.
ב-1996 הקימו בני הזוג ריב את "קרן כריסטופר ריב", אשר מימנה מחקר למחלות שגורמות שיתוק, ועזרה לשפר את חייהם של הנכים, ולאחר מותו של בעלה כריסטופר ריב, עמדה בראש הארגון עד מותה. כיום עומדים בראש הארגון מתיו ואלכסנדרה ריב, ילדיו של כריסטופר ריב מנישואיו הקודמים.
באוגוסט 2005, אובחנה ריב כחולת סרטן הריאה. ב-2005, ריב קיבלה את פרס "האמא של השנה" מהחברה האמריקנית לסרטן. במרץ 2006, נפטרה כתוצאה מהמחלה, בגיל 44.
פילמוגרפיה

1995 - Above Suspicion
2004 - The Brooke Ellison Story
2006 - Everyone's Hero
הערות שוליים

↑  CNN.com - Dana Reeve dies of lung cancer at 44 - Mar 8, 2006, www.cnn.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 3788 0604  LCCN: n99032060  NDL: 00832870  VIAF: 26395049   WorldCat (עם VIAF): 26395049 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים ובנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דירק ואן באבורן

| --- | --- |

 לידה:  1595 Wijk bij Duurstede, הולנד 
 פטירה:  21 בפברואר 1624 (בגיל 29 בערך) אוטרכט, הולנד 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  Utrecht Caravaggism 
 הושפע על ידי:  Paulus Moreelse 
 יצירות ידועות:  פרומתאוס נקשר על ידי וולקן, נגנית לאוטה מוצאת להשכרה 
 
דירק ואן באבורן (בהולנדית: Dirck van Baburen;‏ 1595, הולנד – 1624, אוטרכט, הולנד) היה צייר תור הזהב ההולנדי אשר השתייך לקבוצת הקרוואגיסטים של אוטרכט, ולאגודת האמנים בנטפוכלס.
נולד במרכז הולנד ועבר בצעירותו עם משפחתו לאוטרכט, היה תלמיד של פאולוס מורלס, נסע לרומא שם הושפע מסגנונו של קראווג'ו, חזר לאוטרכט בשנת 1620 ויצר ביחד עם חבורה ביניהם חרארד ואן הונטהורסט בית ספר בשם קרוואגיסטים של אוטרכט. היה בין הראשונים שציירו מוזיקאים ושחקני קלפים.
גלריה

נגן הלאוטה במוזיאון באוטרכט
קונצרט בארמיטאז'
נגנית לאוטה מוצאת להשכרה במוזיאון בבוסטון
איש צעיר שר במוזיאון בפרנקפורט
פרומתאוס נקשר על ידי וולקן ברייקסמוזיאום
הכול, הכול

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  רומן מאת ניקולה יון
 בימוי:  סטלה מגי 
 הופק בידי:  אליסה קופלוביץ דאטן לזלי מורגנסטין
 תסריט:  ג'יי מילס גודלו 
 עריכה:  ננסי ריצ'רדסון
 שחקנים ראשיים:  אמנדלה סטנברג ניק רובינסון אניקה נוני רוס אנה דה לה רגרה טיילור היקסון
 מוזיקה:  לודוויג גורנסן (אנ') זד (אנטון זסלבסקי)
 צילום:  איגור חדואה-ליו 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  מטרו גולדווין מאייר Alloy Entertainment
 חברה מפיצה:  מטרו גולדווין מאייר האחים וורנר HBO (הפצה ל-VOD)
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית ארצות הברית: 19 במאי 2017 ישראל ישראל: 18 במאי 2017
 משך הקרנה:  96 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט רומנטי, סרט מבוסס יצירה ספרותית, סרט דרמה, מלודרמה 
 מקום התרחשות:  לוס אנג'לס 
 תקציב:  10 מיליון דולר
 הכנסות:  61.6 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   everythingeverything
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
הכול, הכול (באנגלית: Everything, Everything) הוא סרט דרמה רומנטית אמריקאי משנת 2017 המבוסס על רומן באותו השם (אנ') מאת הסופרת האמריקאית-ג'מייקנית ניקולה יוּן (אנ'). העלילה מספרת על אהבתם של מאדי (אמנדלה סטנברג) בת ה-18 שסובלת מכשל חיסוני משולב חמור, והשכן שלה, אוֹלִי (ניק רובינסון).
ביימה סטלה מגי (אנ') לפי תסריט מאת ג'יי מילס גודלו (אנ'). בכורת הסרט העולמית התקיימה בארצות הברית ב-19 במאי 2017, הוא קיבל ביקורות מעורבות והכניס כ-61.6 מיליון דולר.
ליהוק

| שחקנים | דמויות | תיאור |
| --- | --- | --- |
| אמנדלה סטנברג | מדלן "מאדי" וידייר | הדמות הראשית הנשית. עד גיל 18 שוכנעה שהיא לוקה בכשל חיסוני משולב חמור |
| ניק רובינסון | אוליבר "אולי" ברייט | הדמות הראשית הגברית. אהובה, שכנה ובן גילה של מאדי, בן לאב אלים |
| אניקה נוני רוז | ד"ר פאולין וידייר | אמא של מאדי. שכנעה את בתה במחלתה מחשש לשלומה, כיוון שבעלה ובנה נהרגו בתאונה |
| אנה דה לה רֶגֶרָה (אנ') | קרלה | האחות של מאדי במשך 15 שנה |
| טיילור היקסון (אנ') | קיירה ברייט | אחותו הצעירה של אולי |
| דנובה הרמוסיו | רוזה | בתה המתבגרת של קרלה |
הפקה

שלב הצילומים של "הכל, הכל" התקיים בוונקובר שבקולומביה הבריטית, קנדה, בין התאריכים 6 בספטמבר – 7 באוקטובר 2016. צילומים נוספים התקיימו בעיר סן פרנסיסקו (שם נוסף: סן פאנצ'ו) (אנ') שבמדינת נאיאריט במקסיקו; באתר הנופש "Majahuitas Resort" שבחוף קאבו קוריינטס (Cabo Corrientes) במדינת חליסקו שבמקסיקו, וכן בבית העסק "Kitsilano’s Moderne Burger" שבברודוויי, ניו יורק.
הפצה והכנסות

הסרט הופץ לקהל הרחב ב-19 במאי 2017 על ידי החברות "מטרו גולדווין מאייר" ו"האחים וורנר", לאחר שההפצה הוקדמה מהתאריך המקורי, 18 באוגוסט. ההכנסות בבתי הקולנוע הסתכמו עד 21 בספטמבר 2017 ב-61.621 מיליון דולר.
בשנת 2020 תפיץ חברת HBO את הסרט לוידאו על פי דרישה.
ביקורות

במאגר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes עומד יחס הדעות החיוביות על 45% בשקלול 117 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 5.21 מתוך 10. סיכום הביקורות הוא שהסרט אמור לפרוט באופן אפקטיבי על מיתרי הלב של מתבגרים, אבל ייתכן שהוא לא מרתק דיו עבור צופים שנוטים פחות למלודרמה. באתר "Metacritic" זוכה הסרט לציון 52 מתוך 100, בשקלול 26 ביקורות המוגדרות "מעורבות עד ממוצעות". לפי אתר סקרי השוק "CinemaScore", הצופים בבתי הקולנוע דרגו את הסרט בדירוג -A‏ לפי סולם +A (גבוה ביותר) עד F (נמוך ביותר). עוד עולה מהסקר ש-82% מהצופים היו נשים והעניקו לסרט דירוג A,‏ 74% היו למטה מגיל 25 והעניקו דירוג -A, ו-55% מהצופים באו לצפות בסרט משום שהוא עוסק בנושא שהם מכירים.
הקרן למען לקויי מערכת החיסון (The Immune Deficiency Foundation – IDF) מתחה ביקורת על הסרט וטענה שהוא מציג את הכשל החיסוני המשולב החמור באופן שגוי המתבסס על סטריאוטיפים שאבד עליהם הכלח ועל מידע מוטעה. הקרן הדגישה בהודעתה את השימוש שהסרט עושה בתסמונת מינכהאוזן באמצעות שליח כמזיק לחולים שסובלים הלכה למעשה מכשל חיסוני משולב.
הבניה חברתית בסרט

הסופרת ניקולה יון השתמשה כהשראה לדמותה של מאדי, בחוויה החברתית האישית שלה כאמריקאית ממוצא ג'מייקני הנשואה לבעל ממוצא קוריאני. בספר, הוריה של מאדי הם אם יפנית ואב לבן. בסרט, הותאמה הדמות לרקע של השחקנית אמנדלה סטנברג, בת לאם אפרו-אמריקאית ואב לבן, ושיקוף מוצאה של מאדי מצטמצם לכדי תצלום משפחתי ישן שבה נרמז שאביה המנוח היה ממוצא אסיאתי.
על אף שהסרט מציג מערכת יחסים רומנטית בין-אתנית (Interethnic), יון והבמאית הקנדית-ג'מייקנית נמנעו בכוונת מכוונות מלעסוק ולדון בסוגיה האתנית במוקד הסרט, ובחרו ב"ייצוג שָׁקֵט" (Silent representation) של הפרוטגוניסטית כבת להורים אקסוגמיים. יון הסבירה שהיא לא רצתה לעסוק בסוגיית הגזע, אלא להציג בני אדם שחיים את חייהם, ותו לא. זאת בניגוד לתקשורת המיינסטרים אשר בדרך כלל מציגה זוגות מעורבים מבחינה אתנית כ"שונים", או כנושא עיקרי בעלילה, בעולם שבו אנשים של צבע צריכים לרוב להיות בעלי יתר מודעות להיותם "אחרים", ובני נוער גדלים עם ההבנה שצבע עורם יכתיב מי יאהב אותם. נשים שחורות וזוגות בין-אתניים בקולנוע ובטלוויזיה הם לרוב נושא שראוי לציון, בעוד שבמציאות הדבר צריך להיות שגרתי, נורמלי ומקובל.
מבקרי קולנוע ובעלי טור שבחו את הסרט על הנורמליזציה לייצוג הקולנועי של קשר רומנטי בין דמות של צבע ודמות לבנה. הסופרת, בעלת הטור ומדריכת המיניות קמרון גלובר, ציינה שההיבט הטוב ביותר בסרט הוא הנורמליזציה שהוא עושה לקשר בין גזע לתשוקה, ומתקן מצב שבו נשים שחורות כמעט אינן מלוהקות כמושאי אהבה. טיילור פרבר כתבה שבניגוד לסרטי נעורים כגון "אשמת הכוכבים" או "סיפור אהבה בלתי נשכח", סרט זה מתייחד בכך שאיננו מתייחס, ולו פעם אחת, להיבט הבין-אתני של היחסים בין מאדי לאולי, ולא רואה צורך להסביר זאת.
העיתונאית אֵיימֵן אוֹיִיבּוֹקֵה ציינה שלסרט יש משמעות רבה לגבי צופים צעירים המחפשים ייצוג של דור ה-Y בקולנוע ובטלוויזיה, משום שהוא משקף את מגמת השינוי שחל בדעות של אמריקאים כלפי הקשר בין גזע לרומנטיקה. לפי סקר של מרכז המחקר פיו משנת 2012, 93% מקבוצת הגיל 18–29 מצדדים בדייטינג בין-אתני, ו-43% מקרב אזרחי ארצות הברית סבורים שנישואים אקסוגמיים טובים לחברה האמריקאית.
אראמידֵה טינוּבּוּ שחקרה את ייצוג היְלָדוֹת בקולנוע השחור (אנ'), סברה שהסרט הציג כראוי את בני דור ה-Y, דבר שבו הוליווד כושלת בדרך כלל. טינובו ציינה שעל אף סרטים כגון "אנחנו" ו"ריקוד צמוד" (Save the Last Dance), ואף סדרת הטלוויזיה "סקנדל", נשים שחורות נמחקות שוב בסרטי נעורים ובספרים מסוגה זו. פריס קלוז הביע דעה שהדבר החשוב ביותר הוא שהסרט מטפל בהיבט הגזע כה בעדינות, עד שסוגיה זו הופכת לבלתי רלוונטית, והדרך הפשוטה בו מאדי ואולי מתאהבים ללא כל מודעות להבחנות ביניהם, מוצגת באופן מבריק המוכיח שיחסים כאלה יכולים להתקיים בלי צורך להגזים בתיאורם.
הערות שוליים

↑  Gittins, Susan. NEW MOVIE: EVERYTHING EVERYTHING with Amandla Stenberg & Nick Robinson Starts Filming in Vancouver This Week. Hollywood North.Buzz (Archived), September 5, 2016
↑  Everything, everithing (2017) Filming & production. IMDb. Retrieved decenber 30, 2019
↑  D'Alessandro, Anthony. Bradley Cooper-Lady Gaga Movie ‘A Star Is Born’ Gets 2018 Release Date. Deadline, November 6, 2016
↑  Everything, Everything (2017). Box Office Mojo. Retrieved December 30, 2019
↑  Everything, Everything (2017) Company Credits. IMDb. retrieved december 31, 2019
↑  EVERYTHING, EVERYTHING. Rotten Tomatoes. Retrieved December 30, 2019
↑  Everything, Everything 2017. metacritic. Retrieved December 30, 2019
↑  D'Alessandro, Anthony & Busch, Anita. hy ‘Alien: Covenant’ Lost Its Bite At The B.O. With $36.1M Opening, -34% From ‘Prometheus’ — Box Office Final. Deadline, may 22, 2017
↑  Nyren, Erin. ‘Everything, Everything’ Criticized for Inaccurate Portrayal of Immunodeficiency Disorder SCID. Variety, May 19, 2017
↑  IDF Statement on Everything, Everything. primaryimmune.org, Retrieved December 30, 2019
1 2  Close, Paris. Everything There is to Love About ‘Everything, Everything’. Paperback Paris, June 16, 2017
↑  Sun, Rebecca. 'Everything, Everything' and the Power of Silent Representation. The Hollywood Reporter, May 19, 2017
↑  Jamiso, Abby. How ‘Everything, Everything’ Normalizes #BlackGirlMagic In All The Right Ways. Your Tango, June 2, 2017
↑  Glover, Cameron. “EVERYTHING, EVERYTHING” INTERRACIAL LOVE STORY STRIKES A CHORD WITH AUDIENCES. Wear Your Voice, May 22, 2017
↑  Ferber, Tailor. 'Everything, Everything' Features An Interracial Relationship That Doesn't Need To Be Explained, According To The Cast. Bustle, May 18, 2017
↑  Oyiboke, Amen. 'Everything, Everything's Interracial Romance Is A Major Deal For On-Screen Representation. bustle, May 17, 2017
↑  The, Rise of Intermarriage, Pew Research Center, February 16, 2012. Chapter 4: Public Attitudes on Intermarriage]
↑  Tinubu, Aramide. WE HAVE TO TALK ABOUT THE INTERRACIAL ROMANCE IN ‘EVERYTHING, EVERYTHING’. Jet Mag, may 18, 2017
מעתה ועד עולם

| --- | --- |

כרזת הסרט המקורית (1953)
 מבוסס על:  מעתה ועד עולם 
 בימוי:  פרד זינמן 
 הופק בידי:  באדי אדלר 
 תסריט:  דניאל טראדש
 עריכה:  ויליאם ליאון 
 שחקנים ראשיים:  ברט לנקסטר מונטגומרי קליפט דברה קר דונה ריד פרנק סינטרה ארנסט בורגניין
 מוזיקה:  ג'ורג' דונינג 
 צילום:  ברנט ג'ופי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי קולומביה 
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 5 באוגוסט 1953
 משך הקרנה:  118 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט רומנטי, סרט מלחמה, סרט דרמה 
 מקום התרחשות:  הוואי 
 תקציב:  2.4 מיליון דולר
 הכנסות:  30.5 מיליון דולר
 פרסים:  8 פרסי אוסקר   כולל פרס הסרט הטוב ביותר
 דף הסרט ב־IMDb
 
מעתה ועד עולם (באנגלית: From Here to Eternity) הוא סרט דרמה משנת 1953 המבוסס על ספר הנושא אותו שם שחיבר ג'יימס ג'ונס. הסרט עוסק בבעיותיהם של חיילים (ברט לנקסטר, מונטגומרי קליפט ופרנק סינטרה) המוצבים בבסיס חיל הים באי הוואי בחודשים שקדמו למתקפה היפנית על הנמל בפרל הארבור. דברה קר ודונה ריד מגלמות את הנשים בחייהם.
הסרט היה מועמד ל-13 פרסי אוסקר וזכה בשמונה קטגוריות מתוך המועמדויות: הסרט הטוב ביותר, הבימוי הטוב ביותר (פרד זינמן), שחקנית המשנה הטובה ביותר (דונה ריד), שחקן המשנה הטוב ביותר (פרנק סינטרה), התסריט המעובד הטוב ביותר, העריכה הטובה ביותר, הצילום הטוב ביותר והסאונד הטוב ביותר.