stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נברסקה (BB-14)
היסטוריית שירות > מלחמת העולם הראשונה

שלושה ימים לאחר כניסתה לשירות מחדש של נברסקה, הכריזה ארצות הברית מלחמה על גרמניה בשל מערכת הצוללות הבלתי מוגבלת של האחרונה, ובכך הצטרפה למלחמת העולם הראשונה. האונייה הוקצתה לפלגה השלישית, כוח אוניות המערכה של הצי האטלנטי, וב-13 באפריל, היא הצטרפה לשאר הצי לאימוני קרב במפרץ צ'ספיק. היא נשארה בחוף המזרחי של ארצות הברית והוטלה עליה משימה להכשיר צוותי שמירה לספינות תובלה. ב-15 באפריל 1918, היא נכנסה למספנת הצי של נורפוק לצורך תחזוקה תקופתית. ב-16 במאי, נברסקה העלתה את שרידיו של שגריר אורוגוואי שנפטר לאחרונה, קרלוס דפנה, בהמפטון רודס. היא יצאה באותו יום עם הסיירת המשוריינת פיטסבורג - אוניית הדגל של צי האוקיינוס השקט - והגיעה למונטווידאו, אורוגוואי ב-10 ביוני. מפקד צי האוקיינוס השקט הגיע לסיפון נברסקה לטקסי ההעברה. שתי האוניות יצאו ממונטווידאו ב-15 ביוני והגיעו להמפטון רודס ב-26 ביולי.
החל מספטמבר החלה נברסקה להיות מועסקת כאוניית ליווי שיירות לאירופה. ב-17 בספטמבר, היא יצאה מניו יורק עם שיירה HX 49, קבוצה של שמונה עשרה ספינות; שאר אוניות הליווי כללו את המשחתת דנט ואת סיירת הסוחר החמושה (AMC) רוצ'סטר, ואת הסיירת הסוחר החמושה הבריטית אה"מ ארלנסה. בנקודת מפגש במזרח האוקיינוס האטלנטי, היא מסרה את השיירה לאוניות ליווי אחרות שייקחו את האוניות לצרפת. נברסקה חזרה להמפטון רודס ב-3 באוקטובר. היא ליוותה שתי שיירות נוספות לפני שהמלחמה הסתיימה בנובמבר 1918. בדצמבר היא צוידה לשאת חיילים אמריקאים בחזרה מצרפת. היא ערכה ארבע נסיעות כאלה לברסט, צרפת, ונשאה כ-4,540 חיילים חזרה לארצות הברית. המסע הראשון החל ב-30 בדצמבר; היא הגיעה לברסט ב-11 בינואר 1919 ולאחר שהעלתה קבוצת חיילים, עזבה לניופורט ניוז, וירג'יניה, לשם הגיעו ב-28 בינואר. המסע הרביעי הסתיים ב-21 ביוני 1919, גם הוא בניופורט ניוז.
ב-22 ביוני 1919, נברסקה הועברה מכוח הסיירות והתובלה לצי האוקיינוס השקט. היא עזבה את החוף המזרחי זמן קצר לאחר מכן, לכיוון האוקיינוס השקט. ב-2 ביולי 1920 הוצאה האונייה משירות, וב-15 ביולי היא סווגה מחדש כ-BB-14. היא נותרה מחוץ לשירות עד 12 ביולי 1922, אז נמחקה מרשימות הצי בהתאם להסכם הצי של וושינגטון שנחתם מוקדם יותר באותה שנה. תנאי האמנה הורו לצמצום משמעותי בכוח הימי, וב-9 בנובמבר 1923 הוכרזה נברסקה כבלתי כשירה לשירות מלחמתי נוסף בהתאם לאמנה. לאחר מכן היא נמכרה לגריטת ספינות.
נברסקה בשנת 1908, ככל הנראה בתקופה בה הצטרפה לצי הלבן הגדול
נברסקה צבועה בהסוואה נסיונית בערך 1918
טנק מסוג 99

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  טנק מערכה
 מדינה מייצרת:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 יצרן:  Inner-Mongolia First Machine Group Company Limited 
 משתמשים עיקריים:   צבא השחרור העממי
 שנת ייצור:  2001
 תקופת השימוש:  1999–הווה (כ־26 שנים) 
 דגם קודם:  Type-98
 יחידות שיוצרו:  500 
 מידע טכני
 רוחב:  3.40 מ'
 גובה:  2.20 מ'
 משקל:  54 טון
 מהירות:  80 קמ"ש
 טווח פעולה:  500 ק"מ
 מנוע:  דיזל, 1,500 כ"ס
 שריון:  מסווג, שריון מרוכב
 צוות:  3
 מערכות נשק
 חימוש עיקרי:  תותח 125 מ"מ חלק קדח
 חימוש משני:  מקלע 7.62 מ"מ ומקלע 12.7 מ"מ נ"מ
 
טנק מסוג 99 מאנגלית Type 99 (מכונה גם ZTZ-99 ו-WZ123) הוא טנק מערכה מודרני מתוצרת הרפובליקה העממית של סין. הטנק מבוסס על ה-Type 98, והוא הטנק המתקדם ביותר שמשרת בצבא השחרור העממי, שמפעיל כ-620 טנקים מסוג זה.
הטנק הוא המקביל הסיני לטנקי המערכה המערביים המתקדמים, ובראשם ה-M1A2 אברהמס והצ'אלנג'ר 2 ומצטיין בכוח אש משמעותי ומהירות גבוהה ויוצאת דופן.
היסטוריה

במהלך מלחמת המפרץ התחוללו קרבות שריון בין האמריקאים והבריטים (בעיקר) שהיו מצוידים בטנקי מערכה מתקדמים: ה-M1 אברמס והצ'אלנג'ר 1 כנגד השריון העיראקי, שהיה מבוסס על טנקי T-72 סובייטים. במהלך קרבות שריון אלו, כוחות הקואליציה מחצו את השריון העיראקי וגרמו לו אבדות כבדות, בעוד כוחות הקואליציה סבלו מאבדות מזעריות.
לאחר המלחמה, ראו הסינים איך האמריקאים השמידו את טנקי ה-T-72 העיראקיים, שהיו דומים ביכולתם לטנק שהיה עמוד השדרה של השריון הסיני, וגם המתקדם בשירות פעיל, ה-Type 90. הצבא הסיני, שהבין את הנחיתות המשמעותית של הטנקים הסיניים, ביקש לפתח טנק מערכה מתקדם שיוכל להתמודד מול טנקים מערביים מתקדמים. תכנון הטנק הושפע מהלאופרד 2 הגרמני.
הטנק הוצג לראשונה ב-1999 במהלך מצעד צבאי ונכנס לשירות ב-2001. בשל עלותו הגבוהה יחסית, כ-2.5 מיליון דולר ליחידה, שאמנם נמוכה משמעותית מעלותם של טנקי מערכה מערביים מתקדמים, אך יקרה יחסית למחיר הממוצע של הטנקים הסיניים החליט הצבא הסיני לא לרכוש כמויות גדולות של הטנק ולהמשיך להתבסס על ה-Type 90 (ה-Type-90 שימש בין השאר כבסיס לטנק הסיני-פקיסטני אל-חאליד).
מבנה ומאפיינים > הנעה ועבירות

הטנק מונע על ידי מנוע דיזל מקורר מים, בהספק של 1,500 כ"ס (1,100 קילוואט), ותיבת הילוכים בעלת שישה הילוכים קדמיים והילוך לנסיעה אחורית (רוורס). בעוד שבמנוע בהספק של 1500 כוחות סוס משתמשים טנקים כבדים יותר, כמו המרכבה סימן 4 הישראלי או ה-M1 אברמס האמריקאי, ששוקלים 65 טון ואף יותר, ה-Type 99 שוקל רק 54 טון, כך שהמנוע חזק ועוצמתי יחסית למשקלו של הטנק. יתרון זה, מאפשר לטנק מהירות נסיעה גבוהה יחסית של 80 קמ"ש על כביש ומהירות של 60 קמ"ש בשטח.
לטנק טווח פעולה מקסימלי של 500 ק"מ בנסיעה על מישור. ניתן להוסיף לטנק מכלי דלק נוספים באחורי הטנק, במטרה להגדיל את טווח הפעולה של הטנק. אך מיכלים אלו מגבילים את תנועת הצריח והם פגיעים במיוחד, ויש להשליכם לפני כניסה לקרב.
כמו כן, משוער כי ה-Type 99 יכול לנסוע על מדרון בשיפוע של 60% ונסיעה בשיפוע צד של 40%. יתר על כן, הטנק יכול לטפס מדרגה בגובה של 0.8 מטר, לצלוח תעלה בעומק של 1.2 מטר ללא הכנה, ותעלה בעומק של 5 מטרים לאחר הכנה.
מבנה ומאפיינים > מיגון > מיגון פאסיבי

המיגון הפאסיבי של הטנק עשוי משריון מרוכב משופע, בחזית ובצריח, להגברת המיגון. המיגון עובה בגחון ובחזית הטנק, וגם בגג הטנק, מקום שנחשב באופן מסורתי לחסר מיגון. מודולי המיגון של הטנק הם מודולרים, דבר המאפשר להשמיש בקלות ובמהירות טנקים שנפגעו, מאחר שכאשר הטנק נפגע יש להחליף רק את החלק הפגוע. לטנק גם פלטות בזוקה (לוחות השריון בצידי הזחלים) להגנה על המזקו"ם של הטנק. בדומה לטנקים סובייטים רבים, ה-Type 99 נמוך יחסית לטנקים מקבילים, כמו האברמס או הלאופרד 2, דבר המגדיל את שרידותו בשדה הקרב.
בטנק יש מדוכות עשן בצידי הצריח, למטרות מיסוך עשן והטעייה של נשק מונחה לייזר ומערכות תצפית של טנקים עוינים. הערכות גורסות כי החדירות של מיגון הטנק עומדת על 1000–1200 מ"מ (כולל השריון הריאקטיבי). לטנק גם מערכת כיבוי אש המופעלת באופן אוטומטי, ומערכת להגנה על צוות הטנק מפני איומי אב"כ (ראשי תיבות: אטומי, ביולוגי, כימי).
מבנה ומאפיינים > מיגון > שריון ריאקטיבי

הטנק צויד גם בשריון ריאקטיבי, במטרה להעניק לטנק שכבת הגנה נוספת, בעיקר מפני איומי נ"ט המתבססים על מטען חלול (רקטות נגד טנקים וטילים נגד טנקים). לטנק שריון ריאקטיבי בחזית הטנק, ולוחות שריון בצידי הצריח, בעיקר בחלקים האחוריים של הצריח. עקרון הפעולה של השריון הריאקטיבי פשוט, בעת פגיעת החימוש, מתפוצץ השריון הריאקטיבי ומשמיד את האיום. עם זאת, במהלך השנים פותחו טילי נ"ט ופגזי טנקים בעלי ראש קרב כפול (טנדם) להתגבר על המיגון הריאקטיבי.
מבנה ומאפיינים > מיגון לייזר אקטיבי

פורסם כי לטנק יש מיגון אקטיבי, שהוא בעצם מערכת לייזר רבת עוצמה, שפותחה במטרה להגן על הטנק מפני איומים מגוונים. המערכת משבשת טילים הנורים לעבר הטנק, ובכך מנטרלת את האיום. בנוסף, המערכת יכולה לשבש מערכות אופטיקה ותצפית של טנקים עוינים ולגרום להם נזק. כמו כן, המערכת יכולה לגרום נזק לראייה של תותחן הטנק העוין ואף לפעול כנגד מסוקים.
מבנה ומאפיינים > חימוש ובקרת אש > חימוש

החימוש העיקרי של הטנק הוא תותח טנק חלק קדח בקוטר 125 מ"מ, עם יכולת ירי של מגוון פגזים לטווח מקסימלי של 5 ק"מ. התותח מיוצב ומכוונן באופן אוטומטי על ידי מערכת בקרת האש ויכול לפגוע במטרות גם תוך כדי תנועה של הטנק. הסינים טוענים שכוח האש של התותח משמעותי והוא מסוגל לחדור 850 מ"מ של פלדה מזוינת ממרחק של 2 קילומטרים. התותח נטען על ידי מערכת טעינה אוטומטית, שחוסכת את הצורך בטען, וכך מקטינה את צוות הטנק לשלושה אנשים. מערכת טעינה זו מאפשרת ירי של עד כשמונה פגזים בדקה, והטנק חמוש ב-41 פגזים בסך הכל. התותח אף יכול לירות טילים מונחי לייזר נגד טנקים למרחק של עד 4 ק"מ.
החימוש המשני של הטנק הוא מקלע 7.62 מ"מ ומקלע כבד נגד מטוסים בקוטר של 12.7 מ"מ (0.5 אינץ').
מבנה ומאפיינים > חימוש ובקרת אש > בקרת אש

הטנק מצויד במערכת בקרת אש ממוחשבת חדשה. היא משלבת מד טווח לייזר, מערכת דימות תרמי, מחשב בליסטי אמצעי ראיית לילה חיישני רוח ומערכת זיהוי עמית-טורף. את המידע המתקבל משלל הרכיבים האלו, מעבד מחשב מערכת בקרת האש, האחראי על התותח והוא ומכוונן את התותח באופן אוטומטי על פי הנתונים שהתקבלו באמצעות שני צירים. מערכות בקרת האש של הטנק, מאפשרות לטנק לרכוש מטרות באופן עצמאי, ועקיבה ונעילה על מטרות אלו, שהעיקריות שבהם הם מטרות רכב קרבי משוריין ומסוקים מנמיכי טוס. הטנק יכול לפגוע במטרות שנמצאות בתנועה, הן שהטנק נמצא בעמדת ירי והן שהטנק גם הוא בתנועה.
בנוסף, גם למפקד וגם לתותחן מערכות אופטיקה, ראיית לילה ודימות תרמי, לתצפית לטווח רחוק מסביב לטנק, באמצעות שישה פריסקופים. לכל הטנקים מערכת קשר משותפת, המאפשרת להחליף מידע טקטי בין הכלים הפועלים בשטח, וגם לקבל מודיעין מכוחות נוספים בצבא.
גרסאות > Type 99

הגרסה הרגילה של הטנק. כ-496 טנקים מסוג זה משרתים בצבא סין.
גרסאות > Type 99A

זוהי גרסה משודרגת של הטנק, ומעט כבדה יותר. היא הוצגה באוגוסט 2007, דיוק התותח שופר, וכך גם המיגון האקטיבי. המיגון הריאקטיבי הוא מיגון ריאקטיבי רוסי מתקדם מדור 3. כמו כן, נוספו לוחות שריון בנקודות תורפה של הטנק, ונוספה אפשרות לשגר טילי 9M119 ריפלקס דרך קנה התותח. כמו כן, נוסף פריסקופ למפקד ותיבת ההילוכים הוחלפה לתיבת הילוכים חצי אוטומטית. כ-124 טנקים מדגם זה משרתים בצבא סין.
ראו גם

T-90
T-84 Oplot-M
K-2 בלאק פנתר
Type 90 (טנק יפני)
Type 96
הערות שוליים

1 2  Type 99
↑  תלם יהב, ‏הטנקים הקטלניים ביותר בעולם, באתר ‏מאקו‏, 4 ביולי 2011
↑  ZTZ99 Main Battle Tank, China
↑  Type 99 Main Battle Tank
↑  הערך על ה-Type 99 בוויקיפדיה הספרדית
↑  Type 99 MBT
↑  המידע נלקח מהערך על ה-Type 99 בוויקיפדיה האנגלית
| טנק |
| --- | --- | --- |
| ערכי משנה | היסטוריה של הטנקים • מבנה הטנק • סוגי טנקים • דגמי טנקים עיקריים (לפי ארצות) |  |
| מיגון הטנק | שריון פסיבי • שריון מרוכב • שריון ריאקטיבי • מערכת הגנה אקטיבית לטנקים • מדוכות עשן |  |
| ראו גם | לוחמת שריון • חיל שריון • רכב קרבי משוריין  • טנקים בשירות צה"ל • חיל השריון הישראלי |  |
| נגד טנקים | נגד טנקים • רקטה נגד טנקים • טיל נגד טנקים • תעלת נ"ט • בזנ"ט • מטען גחון |  |
דגמים נבחרים • טנקי מערכה מודרניים
Type 99 MBT
טנק Type 99 במבט מאחור. ניתן להבחין בשריון הריאקטיבי שמותקן על הצריח.
ZTZ-99A
נשק משני

תותח טנק של M1 אברמס, עם אנשי צוות שנראים מאיישים את כלי הנשק המשני שלו- המקלע
נשק משני (ידוע גם כנשק נלווה, נשק עזר או נשק גיבוי) הוא כלי נשק המשמש כתוספת לנשק הראשי או ראשי במקרה שלא ניתן להשתמש בנשק הראשי או שהוא לא יעיל ביישום או מצב מסוים. דוגמאות לכלי נשק נלווים לכלי נשק ראשיים כוללים נשק תגרה לנשק מטווחים, נשק צד לנשק שירות, או אקדח קל לתותח כבד.
נשק משני הוא נשק המיועד לתמוך בנשק העיקרי, ויכול לשמש כאשר הנשק העיקרי הופך להיות לא פעיל זמנית (למשל גמר תחמושת) או לחלוטין (למשל הרס), או כאשר הנשק העיקרי אינו מתאים למצב הנוכחי (למשל רובה ארוך בקרב מקרוב). נשק משני בדרך כלל מציג כוח אש נמוך יותר או טווחים יעילים קצרים יותר מאשר הנשק העיקרי, מכיוון שהם מיועדים לשימוש במצבי חירום או כשנדרש ולא לשירות קבע. הם עשויים להיות נשקים שבעבר נחשבו לנשקים עיקריים אך אינם יעילים עוד בתפקידים אלה, כמו חרבות כאשר נשקי ירי הפכו לנשק הרגלי העיקרי בלחימה.
נשק משני אינו חייב להיות נשק במובן המסורתי ויכול לכלול באופן טכני גם נשק מאולתר, במיוחד כאשר אין נשק משני אחר שניתן או שהוא יעיל. לדוגמה, במהלך מלחמת העולם הראשונה, סכינים יפנים ואתי חפירה הוסבו לנשק משני במהלך קרבות פנים מול פנים בתעלות, שם רובים ודוקרנים היו ארוכים מדי כדי לשמש באופן יעיל. עד שנת 1915, חיילים משני הצדדים באופן שגרתי חידדו את קצוות האתים על מנת להשתמש בהן כנשק.
דוגמאות

דוגמה פשוטה לנשק משני היא כידון רובה, נשק בעל להב המותקן על חזית נשק ירי. כידונים היו בשימוש נרחב כאשר הנשקים העיקריים היו רובים ארוכים שלא התאימו לקרב קרוב, כמו מוסקטים ורובי בריחי.
נשקי "תת-קנה" אשר מותקנים על מעטפת הקנה התחתונה או על המסילה כמו מטול רימונים שוטגאן, הם דוגמאות לנשק משני המשמש בשילוב עם נשק עיקרי ולא כנשק גיבוי: משגרי רימונים משמשים לספק תמיכה לנשק העיקרי כאשר רימון יד רגיל לא יגיע למטרתו או ידרוש זמן רב מדי לשימוש, בעוד רובי שוטגאן משמשים בפריצת דלתות או בקרב בעל מרחב צפוף.
באופן מסורתי, קציני צבא נושאים נשק צדדי. מבחינה היסטורית זו הייתה צורה כלשהי של חרב או פגיון עד המאה ה-19, כאשר כלי נשק מסוג זה הפכו לבלתי יעילים והוחלפו באקדח תופי או אקדח. מאז מלחמת העולם השנייה, כאשר כלי נשק עם שיעורי אש נמוכים הפכו ליותר ויותר יעילים בלחימה, רוב הקצינים הצבאיים מקבלים אקדח חצי אוטומטי כנשק צד.
רבים מכלי הרכב והמטוסים הקרביים הצבאיים מצוידים בנשק משני. טנקים חמושים בתותח טנק בקליבר גדול כנשק עיקרי, אך רוב הטנקים כוללים גם מקלע קו-צירי או טורט מכונה מותקן בראש הטנק לשימוש נגד נגד חיל רגלים או כלי רכב לא משוריינים, שם שימוש בקליע טנק ייחשב מיותר או בזבזני. מסוק נושאים חימוש כגון טילים, ופצצות אוויריות כנשקים עיקריים, ולרוב הקרביים כוללים גם תותח אוטומטי או מקלע בקליבר גבוה כנשק משני. מפציצים נושאים מאות פצצות אוויריות כנשקים עיקריים, אך מפציצים ישנים כללו גם טורטות טילים זנביים להגנה נגד מטוסי אויב. כלי שיט עם נשקים עיקריים מסוימים עשויים גם להיות מצוידים בנשק משני לשימוש נגד מטרות ספציפיות; לדוגמה, כלי שיט עם תותחי ים כנשקים עיקריים עשויים גם להכיל טורפדו ופצצות עומק לשימוש נגד צוללות, או מערכות שיגור אנכיות לשיגור טילים נגד מטרות אוויריות או קרקעיות.
שוטרים ומאבטחים שכבר חמושים בנשק עיקרי (לרוב אקדח) עשויים לנשוא אקדח גיבוי קטן יותר, לעיתים בקליבר נמוך יותר או עם קיבולת תחמושת נמוכה יותר מאשר האקדח העיקרי שלהם, במקרה הנדיר שהאקדח העיקרי שלהם אינו זמין (נגנב על ידי חשוד, מעצור). הם עשויים גם להשתמש באקדח העיקרי שניתן להם כנשק משני אם הם מורשים להשתמש בנשק ארוך, כמו רובה או שוטגון. בנוסף, רבים מאנשי המשטרה נושאים נשקים משניים שאינם לטל חיים, כגון טייזר, גז פלפל, או אלות.
הערות שוליים

↑  Ian Drury (1995). German Stormtrooper 1914–18. Osprey Publishing. p. 61. ISBN 978-1-85532-372-8.
מכ"ם ביסטטי

מכ"ם בִּיסְטַטִי (באנגלית: Bistatic radar) הוא כינוי למערכת מכ"ם אשר כוללת משדר ומקלט אשר מופרדים ונמצאים במרחק זה מזה הדומה למרחק הצפוי מהמטרה. לעומת זאת, מכ"ם שבו המשדר והמקלט מרוכזים במקום אחד נקרא מכ"ם מוֹנוֹסְטַטִי. מערכת המכילה מספר יחידות מכ"ם פזורים מרחבית עם חפיפה על אזור הכיסוי נקראת מכ"ם מוּלְטִיסְטַטִי.
רבות ממערכות טילי אוויר-אוויר או קרקע-אוויר המודרניות משתמשות במכ"ם ביות פעיל למחצה אשר הוא אחד המופעים של מכ"ם ביסטטי.
סוגי מכ"מים ביסטטיים > מכ"מים פסאודו-מונוסטטיים

מערכות שבהם המשדר נמצא קרוב למקלט. מערכות מכ"ם אחדות עשויות להכיל אנטנות נפרדות עבור המשדר והמקלט, אולם אם הזווית בין המשדר, המטרה והמקלט, הנקראת הזווית הביסטטית קרובה לאפס, המערכת תיחשב עדיין מונוסטטית (זווית אפס) או פסאודו-מונוסטטית (קרובה לאפס). לדוגמה, מערכות מכ"ם HF (תדירות גבוהה - High Frequency) ארוכות טווח יכולות להכיל משדר ומקלט המופרדים זה מזה במרחק של כמה עשרות קילומטרים עבור בידוד אלקטרוני, אך מכיוון שהמטרה ממגניטודת מרחק של 1,000-3,000 קילומטרים, הם לא נחשבים ביסטטיים "קלאסיים" ובדרך כלל ההתייחסות אליהם תהיה כפסאודו-מונוסטטיים.
סוגי מכ"מים ביסטטיים > מכ"ם פיזור קדמי

מערכות שבהן המשדר רחוק מהמקלט. בתצורות מסוימות, מכ"ם ביסטטי עשוי להיות מתוכנן לפעול בתצורה דמוית גדר, תוך איתור מטרות החולפות בין המשדר והמקלט עם זווית ביסטטית גדולה המתקרבת ל-180°. מקרה מיוחד זה של מערכת ביסטטית נקרא "מכ"ם פיזור קדמי" (forward scatter radar) לאור אופן הפיזור של האנרגיה המשודרת על ידי המטרה.
בפיזור קדמי, הפיזור יכול להיות ממודל באמצעות העיקרון של בבינט (Babinet) הוא אמצעי פוטנציאלי כנגד כלי טיס חמקניים מכיוון שה RCS נקבע אך ורק על ידי צללית כלי הטיס כפי שיראה על ידי המשדר, ואינו מושפע מציפויים חמקניים או הצְרַנַה. ה-RCS במצב זה מחושב על ידי σ=4nA2/λ2, שבו A הוא אזור הצללית. λ הוא אורך גל המכ"ם. עם זאת, המטרה עשויה להשתנות ממקום למקום, והמעקב אחריה מאתגר במכ"ם פיזור קדמי מכיוון שהמידע בדגימות הקלט של טווח הנושא את הדופלר, הופך נמוך מאוד (הפרמטרים הללו נוטים להתאפס, ללא קשר למיקום המטרה בגדר).
סוגי מכ"מים ביסטטיים > מכ"ם מולטיסטטי

מערכת מכ"ם מולטיסטטי היא אחת שבה לפחות שלושה רכיבים - לדוגמה, מקלט אחד ושני משדרים, או שני מקלטים ומשדר, או מספר מקלטים ומספר משדרים. זוהי הכללה של מערכת מכ"ם ביסטטית, עם אחד או יותר מקלטים המעבדים החזרות ואחד או יותר משדרים שנמצאים במקומות שונים.
סוגי מכ"מים ביסטטיים > מכ"ם פסיבי

מערכת ללא משדר. מערכת מכ"ם המנצלת משדרים מזדמנים שאינם חלק ממנה: "מערכת מיקום פסיבית קוהרנטית" (passive coherent location system) או "מערכת מכ"ם פסיבית סמויה" (passive covert radar).
כל מכ"ם אשר אינו שולח אלומות אלקטרומגנטיות מכונה מכ"ם פסיבי. מיקום קוהרנטי פסיבי או PCL (ראשי תיבות של: Passive coherent location) הוא סוג מיוחד של מכ"ם פסיבי, אשר מנצל את המשדרים המזדמנים במיוחד את אלו המסחררים שבסביבתו.
יתרונות וחסרונות

היתרונות המרכזיים של מכ"ם ביסטטי ומולטיסטטי כוללים:
עלויות רכש ותחזוקה נמוכות (בניצול משדר צד שלישי).
מבצע ללא תדר מאושר (בניצול משדר צד שלישי)
מאפשר פעילות חשאית של המקלט
חוסן מוגבר לאמצעי נגד אלקטרוניים מכיוון שצורת הגל ומיקום המקלט אינם ידועים
אפשרות לשיפור בנתוני שח"ם של היעד, עקב ניצול אפקטים גאומטריים
מקלט המופרד ממשדר הוא קל ונייד יותר
החסרונות המרכזיים של מכ"ם ביסטטי ומולטיסטטי כוללים:
מורכבות המערכת ופריסתה בשטח
עלות ניהול תשדורת בים האתרים
חוסר שליטה במשדר צד שלישי
ירידה באפקטיביות בגבהים נמוכים עקב בצורך בקו ראייה (line-of-sight) למטרה ממספר מיקומים
ראו גם

טווח ביסטטי
זווית ביסטטית
הערות שוליים

↑  Cherniakov, Mikhail (ed). (2007).
↑  Willis, Nicholas. (2007).
↑  Willis, Nicholas J.; Griffiths, Hugh D. (2007). Advances in bistatic radar. SciTech Publishing. ISBN 1-891121-48-0.
איור הממחיש אזור כיסוי של מכ"ם פיזור קדמי
זכויות להט"ב באורוגוואי

| --- | --- |

אורוגוואי
 מעמד בחוק:  חוקי מאז 1934
 טרנסג'נדריות:  ישנה הכרה בשינוי מגדר מאז 2009, ניתוח להתאמה מגדרית לא נדרש מאז 2018
 שירות צבאי:  לסביות, הומואים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת
 הגנה מפני אפליה:  הגנה מוחלטת מפני אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית
 זכויות משפחה
 הכרה בזוגיות חד־מינית:  ישנה הכרה באיחודים אזרחיים מאז 2008 ונישואים חד-מיניים מאז 2013
 אימוץ:  ישנה הכרה באימוץ משותף על ידי זוגות חד מיניים מאז 2009
 
 הצבעה על הצהרת האו"ם:  בעד
זכויותיהם של לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) באורוגוואי מוגדרות כשוות לאלו של הטרוסקסואלים בעלי תחושת התאמה לזהותם המגדרית. פעילות הומוסקסואלית בהסכמה מוגדרת כחוקית עם גיל הסכמה שווה בין זוגות הומוסקסואלים והטרוסקסואלים כאחד (15 שנים) מאז 1934. חוקים נגד אפליה המגנים באופן מוחלט על אזרחי להט"ב על רקע נטייה מינית וזהות מגדרית קיימים מאז 2004. איחודים אזרחיים בקרב זוגות חד-מיניים החלו להיות מוכרים מאז 2008 ונישואים חד-מיניים מאז 2013. זוגות חד-מיניים החלו להיות רשאים לאמץ באופן חורג ומשותף מאז 2009, בעוד לסביות, הומוסקסואלים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת בגלוי בכוחות המזוינים של אורוגוואי.
בשנת 2016, כתב העת האמריקאי "Americas Quarterly" (אנ') הכתיר את אורוגוואי כמדינה הידידותית ביותר עבור להט"ב באמריקה הלטינית, וכינה את האומה האורוגוואית "מודל להכלה חברתית באמריקה הלטינית". ביולי 2016 אורוגוואי אירחה בנוסף את הכנס הבינלאומי הראשון באזור בנוגע למעמד זכויות להט"ב עם מאות דיפלומטים, פוליטיקאים ופעילים מרחבי העולם.
מעמד בחוק

פעילות הומוסקסואלית בהסכמה הפכה לחוקית באורוגוואי בשנת 1934. מאותה שנה, גיל ההסכמה במדינה החל לעמוד באופן שווה על 15 שנים, בין זוגות הומוסקסואלים והטרוסקסואלים כאחד.
הכרה במערכות יחסים חד-מיניות

זוגות חד-מיניים החלו להיות רשאים להינשא באורוגוואי מאז אוגוסט 2013, והיו בעלי גישה לאיחודים אזרחיים מאז 2008, על אף שאינם העניקו את כל ההטבות והחובות של נישואים.
אורוגוואי הייתה המדינה הראשונה באמריקה הלטינית שהכשירה איחודים אזרחיים במסגרת החקיקה הלאומית שעל פיה, זוגות חייבים להיות ביחד לפחות 5 שנים ולחתום על רישום בכדי להיות מוכרים באיחוד אזרחי. בכך, הזוגות רשאים לקבל זכויות שונות של בריאות, ירושה, הורות ופנסיה. הצעת החוק התקבלה בעצרת הכללית (אנ') ב-30 בנובמבר 2007 לאחר שהתקבלה בצורה מעט שונה בסנאט (אנ') מוקדם יותר בפברואר 2007 והתקבלה על ידי שני בתי המחוקקים באותה צורה ב-19 בדצמבר. ההצעה נחתמה כחוק על ידי הנשיא טאבארה ואסקס ב-27 בדצמבר, ונכנסה לתוקף ב-1 בינואר 2008.
ביוני 2012, בית משפט מקומי במדינה העניק הכרה בנישואים חד-מיניים שבוצעו והוכרו בספרד, תקדים שיצר מצב פרדוקסלי, שבו אורוגוואי הכירה בנישואים חד-מיניים במדינות זרות מחוץ לשטחה, בעוד אורוגוואים שנישאו במדינה אחרת היו רשאים לעתור לשופט שיכיר בנישואיהם על פי החוק האורוגוואי בשטח המדינה. בית המשפט פסק בנוסף כי החוקים המקומיים כוללים הכרה בנישואים חד-מיניים, גם אם הם אינם מצהירים זאת במפורש. על פסק הדין הוגש ערעור. עם זאת, הערעור נדחה כאשר חוק הנישואים החד-מיניים של אורוגוואי נכנס לתוקף ב-2013.
ביולי 2010, מחוקקים מטעם מפלגת השלטון, החזית הרחבה (אנ'), הודיעו על כוונתם להכשיר נישואים חד-מיניים. בשנת 2011 הוגשה לפרלמנט הצעת חוק להכשרתם. בדצמבר 2012, הצעת החוק עברה בלשכת הנציגים (אנ') בהצבעת רוב של 81 בעד מול 6 נגד, ועברה בסנאט ב-2 באפריל 2013 בהצבעה של 23 בעד ו-8 נגד. עקב שינויים של כמה היבטים בהצעת החוק, לשכת הנבחרים הצביעה מחדש על העברתה ב-11 באפריל 2013 ואישרה אותה בשנית בהצבעה של 71 מול 21. הצעת החוק נחתמה על ידי הנשיא חוסה מוחיקה ב-3 במאי, ונכנסה לתוקף ב-5 באוגוסט 2013.
הורות ואימוץ

מאז ספטמבר 2009, זוגות חד מיניים באיחוד אזרחי החלו להיות רשאים לאמץ באופן חורג ומשותף. החוק המאפשר זאת אושר על ידי לשכת הנציגים ב-28 באוגוסט 2009 ועל ידי הסנאט ב-9 בספטמבר 2009. בכך, אורוגוואי הפכה למדינה הראשונה באמריקה הלטינית שאפשרה לזוגות חד מיניים לאמץ ילדים. 17 מתוך 23 סנאטורים הצביעו בעד המהלך. לאחר ההצבעה הצהירה הסנאטורית מרגריטה פרקוביץ' (אנ'), "זו זכות לבנים ולבנות, לא זכות למבוגרים. היא מייעלת את תהליך האימוץ ואינה מפלה". דייגו סמפול, נציג ארגון זכויות הלהט"ב "Black Sheep" אמר "החוק הזה הוא צעד משמעותי לקראת הכרה בזכויותיהם של זוגות הומוסקסואלים". ניקולס קוטוניו (אנ'), הארכיבישוף של מונטווידאו באותה תקופה, הצהיר שזו תהיה "טעות חמורה לקבל אימוץ ילדים על ידי זוגות הומוסקסואלים".
חוק הכשרת הנישואים החד-מיניים שאושר בשנת 2013 החל לאפשר לזוגות לסביות לגשת לתהליך הפריה חוץ-גופית. ב-3 באוקטובר 2018 קבע שופט בבתי משפט לענייני משפחה כי משרד החינוך והתרבות ביצע אפליה כאשר מנע מזוג לסביות רווקות לרשום את שני שמות המשפחה שלהן ברישומי בנותיהם התאומות. השופט קבע כי מדובר באפליה על רקע נטייה מינית שכן זוגות הטרוסקסואלים באורוגוואי אינם מחויבים להתחתן על מנת לתת לילדיהם את שמות המשפחה שלהם בניגוד לזוגות הומוסקסואלים. הזוג, קארינה ופרננדה, הכירו ב-2015, ובנותיהם התאומות, בלן וג'ולייט, נולדו באמצעות טיפולי פוריות. כלי תקשורת דיווחו כי בעקבות פסק הדין, מספר רב של זוגות לסביות לא נשואות הגישו בקשה לאפשר לילדיהן לשאת את שני שמות משפחותיהן ברישומי זהות. שרת החינוך מריה ג'וליה מוניוז (אנ') הצהירה כי "לא תערער על פסיקת בית המשפט".
הגנה מפני אפליה

מאז 2003 נאסרה בחוק הסתה לשנאה על רקע נטייה מינית ו-"זהות מינית" שכיסתה אפליה על רקע זהות מגדרית דה פקטו. בנוסף, סעיף "149ter" לחוק העונשין החל לקבוע ענישה מוגברת על ביצוע פשעים שמונעים משני העילות. בשנת 2004 התקבל חוק נגד אפליה להקמת "ועדת כבוד למאבק באפליה גזעית, שנאת זרים וצורות אחרות של אפליה", כולל נטייה מינית וזהות מינית. הוועדה נועדה לחקור טענות בדבר גילויי התנהגות מפלה בלתי חוקית.
שירות צבאי

מאז מאי 2009, לסביות, הומוסקסואלים וביסקסואלים מוצהרים החלו להיות רשאים לשרת בגלוי בכוחות המזוינים של אורוגוואי (אנ'), לאחר ששר ההגנה חתם על צו שקבע כי מדיניות הגיוס לצבא לא תפלה עוד מתגייסים על רקע נטייה מינית באופן רשמי.
אינטרסקס

סעיף 22 לחוק מס' 19580 בנושא אלימות נגד נשים על רקע מגדר שנכנס לתוקף מאז ינואר 2018, קבע מסמך של איסור התערבויות רפואיות בין-מיניות (אנ') בקרב ילדים אינטרסקסים (בעלי סימני מין זכריים ונקביים כאחד) עבור קביעת מינם ללא הסכמתם.
טיפול המרה

בשנת 2017 התקבל החוק מס' 19529 לבריאות הנפש שאסר על טיפולי המרה במערכת הבריאות של אורוגוואי באומרו כי "בשום מקרה לא ניתן לבצע אבחנה בתחום בריאות הנפש על בסיס בלעדי של נטייה מינית וזהות מגדרית".
תרומת דם

בעבר, הומוסקסואלים וביסקסואלים היו רשאים לתרום דם באורוגוואי, בתנאי שלא קיימו יחסים במשך 12 חודשים לפני תרומתם. מאז ה-16 בדצמבר 2020, התקנות שונו ומאז, גברים המקיימים יחסי מין עם גברים (MSM) רשאים לתרום דם באותם תנאים כמו זוגות הטרוסקסואלים.
תנאי מחיה

אורוגוואי נחשבת למובילה עולמית במעמד זכויות האדם וזכויות להט"ב בפרט בשטחה, עם חקיקה שמגינה על אזרחי להט"ב באופן מוחלט מפני אפליה ומאפשרת לזוגות חד מיניים להינשא ולאמץ ילדים. "מדד האושר ההומוסקסואלי" (GHI) שפורסם על סמך סקר משנת 2015 על ידי הרשת החברתית עבור להט"ב "Romeo" (אנ') הכתיר את אורוגוואי במקום החמישי עם ציון של 73 נקודות, מאחורי המדינות: קנדה (4), נורווגיה (3), שוודיה (2), ודנמרק ואיסלנד (1). הקבלה החברתית כלפי להט"ב ומערכות יחסים חד מיניות באורוגוואי מוגדרת כגבוהה מאוד, בעוד סקר משנת 2017 מצא שכ-75% מתושבי אורוגוואי תמכו בהכשרות של נישואים חד-מיניים בעולם. עם זאת, טרנסג'נדרים אורוגוואים עדיין מתמודדים עם אפליה חברתית וסטיגמות. על פי מינהל שירותי הבריאות הממלכתי (אנ'), תוחלת החיים של אזרחים טרנסג'נדרים מוגדרת בסביבות 45 שנים בעוד כשני שלישים מתוכם דיווחו שהם היו קורבן לאלימות פיזית במשך השנים.
מצעד הגאווה בבירה מונטווידאו מתקיים מדי שנה מאז שנות ה-90 של המאה ה-20. בשנת 2018, כלל מספר שיא של מפגינים עם כ-120,000 איש מאז היווסדותו. המצעד מצוין בדרך כלל ביום שישי האחרון של חודש ספטמבר, והפך במשך השנים לאחד האירועים הציבוריים הגדולים ביותר באורוגוואי. אירועי גאווה נוספים כוללים את "Punta Pride", הנערך מדי שנה בעיירה פונטה דל אסטה בפברואר. מונטווידאו מכונה לעיתים קרובות כאחת הערים הידידותיות ביותר ללהט"ב בעולם, בעודה מחזיקה בברים הומוסקסואלים, מסעדות ופאבים שפונים עבור קהל להט"ב מקומי ומהווים מקור עבור תיירות להט"ב מרחבי העולם.