החלטת הטריבונל המיוחד של לבנון בנושא הגדרת טרור
התייחסות המשפט הבין לאומי המנהגי לטרור

גישת הפרשנות פתחה את הדלת לבית הדין המיוחד של לבנון כן להתייחס למשפט הבינלאומי המנהגי בבדיקת הדין הפנימי. המשפט הבינלאומי המנהגי ככלל אינו כתוב בשום מסמך מפורש ועל כן על בית הדין לפרשו על סמך  שני אלמנטים:
אלמנט חיובי הקיים בפרקטיקה.
באלמנטים שהתקבלו בבחינת דין.
בהתבסס על שני האלמנטים אלו, בית הדין המיוחד ללבנון קבע כי על פי המשפט הבינלאומי המנהגי, פעולה מסוימת תחשב כפעולת טרור רק כאשר היא תענה על שלושת הקריטריונים הבאים:
ביצוע פשע פלילי כמו רצח, חטיפת אזרחים, הצתה וכו' או איום לבצע פשעים כאלו.
כוונה ברורה להשליט פחד על האוכלוסייה, כזה אשר עשוי לגרום לממשלה או לגורם בינלאומי לפעול.
כאשר הפעולה מערבת אלמנט חוצה גבולות.
ללא ספק, החלטת בית הדין להצביע על טרור כעל פשע בינלאומי היא הבולטת ביותר שכן היא עוררה ויכוח רב בקרב הקהילה הבינלאומית אך יחד עם זאת, אכן ניתן לראות בבחינה עמוקה מספר אובזרבציות אשר יכולות להצדיק את החלטת בית הדין. בבדיקתו את הנושא, בית הדין פנה למספר מקורות שונים, כמו חוקים פנימיים במדינות שונות בעולם, כדי להצביע על אלמנטים משותפים. אכן, בית הדין מצא כי האלמנטים המשותפים הבולטים ביותר של הגדרת הטרור במדינות הללו הם עיקרון הפחד ועקרון ביצוע פעולה שמערבת פגיעה בחיי אדם. עקרונות אלו באו כתוצאה מחקיקה משותפת שמקורם באמנות, וכן מתוך החלטות של העצרת הכללית ומועצת הביטחון באו"ם. למעשה, ההסכמים הבינלאומיים הללו ביצרו את זווית הראייה של המדינות בייחסם לתופעת הטרור ויתרה מכך, אייפינו אותה כתופעה חוצה גבולות. במילים אחרות, בהיעדרם של תהליכים במישור הבינלאומי, תופעת הטרור הייתה נשארת בתוך המשפט הפנימי כתופעה פלילית רגילה. בנקודה זו, חשוב לציין כי להבדיל מפשעים בינלאומיים אחרים. בעוד שג'נוסייד, עינויים או פשעים אחרים כנגד האנושות התעצבו מלכתחילה בקהילה הבינלאומית הרי שהיסטוריית הטרור התהוותה בצורה שונה ממדינה למדינה. על מנת להתגבר על הבעיה הזאת, בית הדין זנח את הגישה המסורתית לבדיקת מנהג בינלאומי ופנה לעבר גישה חדשה- במקום לבדוק שהפרקטיקה במדינות היא עקבית על ידי בחינת ההבדלים בין פרקטיקה (ההגדרות הטרור) של מדינה אחת לזולתה, בית הדין במיוחד של לבנון הסתכל בין השורות. לפי שיטה זו, שעה שההגדרות משקפות בבסיסן את אותם האלמנטים, ניתן להצביע על פרקטיקה.
בהמשך, הועלתה טענה נוספת כי אין זה מספיק לבדוק את האלמנטים המשותפים אשר עומדים בחקיקות הפנימיות של מדינות. על כך ענה בית הדין:
The fact that all States of the world punish murder through their legislation does not entail tha
t murder has become an international crime. To turn into an international crime, a domestic offence needs to be regarded by the world community as an attack on universal values (such as peace or human rights) or on values held to be of paramount importance in that community; in addition, it is necessary that States and intergovernmental organizations, through their acts and pronouncements, sanction this attitude by clearly expressing the view that the world community considers the offence at issue as amounting to an international crime.
להטמעת הגדרת הטרור בתוך המשפט הבינלאומי ישנה חשיבות רבה. בעוד שטרור מקומי מכיל את שני האלמנטים הראשונים בלבד (פגיעה באזרחים וזריעת פחד) הרי שהגדרת הטרור החדשה הוסיפה את המימד השלישי הבינלאומי והוא השפעת פעולת הטרור על מדינות נוספות וערעור השלום הבינלאומי:
It will typically be a connection of perpetrators, victims, or means used across two or more countries, but it may also be a significant impact that a terrorist act in one country has on another. In other words, when it is foreseeable that a terrorist attack that is planned and executed in one country will threaten international peace and security, at least for neighboring countries
בכך בית הדין יצר הגדרה חדשה, רחבה יותר להגדרות במשפט הפנימי במדינות שונות בעולם הרואות בטרור לא רק כתופעה פנימית אלא כתופעה גלובלית בעלת השלכות על כלל הקהילה הבינלאומית.