stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רומח הדרקון: דור ההמשך
דור ההמשך > בתו של רייסטלין

סיפור מעשיה על בתו של רב המג. רייסטלין וקרמון משתכנים בפונדק, ואשת האירדא שהוטלו עליה כוחות כישוף מתנה אהבים עם רייסטלין. רייסטלין אף הוא נופל לכוח הכישוף ועוזב אל תוך החוץ המושלג. האירדא עוקבת אחריו למערה, שבה הם מתנים אהבים בשנית והכישוף מוסר. היא גורמת לו לשכוח את אשר אירע ועוזבת חזרה לפונדק, כשבבטנה ילדתו. אשת האירדא יולדת את התינוקת ומתה כלאחר יד, ואנשי האירדא מגיעים ואוספים את הילדה אליהם. למעשה, רייסטלין מעולם לא היה אב, אולם אין הדבר מתגלה בסיפור זה.
דור ההמשך > הקורבן

סיפורו של גילתאס, בנם החלש של תניס חצי-אלף ולאורנה. הסיפור מתחיל בפגישתם של שני אלפים עם דאלאמר האפל, מג הגלימות השחורות, במזימתם ללכוד את גילתאס בתוך קאלינסטי ולהפכו לשליט בובה מטעמם על האלפים. העלילה עוברת לגילתאס הצעיר והמתמרד, שמקבל מסר מהסנאטור של קאלינסטי, רשאש, להיפגש עמו. תניס עוקב אחריו ומגלה כי ארבו לו. גילתאס נלקח לקלינוסט, בירת האלפים, לתוך חדר בו מוחזקת בניגוד לרצונה אלהנה צפריר, מלכת האלפים, שהיא גם דודתו (בעלה, פורתיוס הוא אחיה של אמו של גילתאס, לאורנה). גילתאס מוחזק בכוח בעיר, והסנאטור עורך את הסידורים המתאימים לצורך הכתרתו. משרתה של אלהנה מנסה להצילם, אך נעצר. ראשס מאיים על אלהנה אם גילתאס לא יסכים לשלוט על האלפים הקאלינסטים, וגילתאס מסכים. תניס, בסיועו של דאלאמר, מנסים לעצור את ההכתרה, וכאשר תניס פוקד על גילתאס להסיר את המדליון שיאפשר לו למלוך, גילתאס מסרב ונהפך לדובר השמשות. דאלאמר ותניס מצילים את אלהנה ומוגלים מחוץ לקאלינסטי.
דרקוני להבת קיץ

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  מרגרט וייס וטרייסי היקמן
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  רומן 
 הוצאה
 הוצאה:  אנגלית: Wizards of the Coast עברית: אופוס
 תאריך הוצאה:  נובמבר 1995
 מספר עמודים:  586
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 0-7869-0523-9
 
26 שנים לאחר סיומה של מלחמת הרומח, האל כאוס משתלט, עקב טעות של בני האירדה, על יבשת קרין, ובשל כך שאר האלים מאחדים כוחות עם בני התמותה למלחמה בו. המג הצעיר פאלין מאז'ר מבקש להגיע לשאול ולהיפגש בשנית עם דודו האובד, רייסטלין, ובמסעו מצטרפים אליו אחיו, תאנין וסער. חייליה הנאמנים של מלכת האופל, מסכלים את תוכניתם, ופלד בהיר-להב נשלח לתקוף את צריח הכהן הגדול, המצודה שעליה אביו הגן בחייו.
לאחר קרב מתמשך, שבו נהרגו תאנין וסער מאז'ר, שובה פלד את פאלין, אך מאפשר לו לחזור עם גופותיהם של אֶחיו להוריהם, קרמון וטיקה. באותה עת, מסופר אף על בני האירדא המסתוריים, שהשיגו לרשותם ממצא עתיק ורב כוח, וכמו כן על אושה, שמגיעה לפלנתאס ומודיעה כי היא בתו האובדת של רייסטלין.
יצחק פורת

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 בנובמבר 1934 תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  20 ביוני 2012 (בגיל 77) ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי שדה יהושע (כפר סמיר) 
 עיסוק:  מהנדס מכונות, מדען
 מקום לימודים:  הטכניון
 מנחה לדוקטורט:  בועז פופר
 פרסים והוקרה:    פרס ביטחון ישראל למפעל חיים
 
יצחק פורת (25 בנובמבר 1934 – 20 ביוני 2012) היה מהנדס מכונות ומדען ישראלי מבכירי העובדים ברפאל וחבר הוראה נלווה בכיר בטכניון. קיבל פרס ביטחון ישראל למפעל חיים.
קורות חיים

פורת נולד בתל אביב כיצחק רפפורט, למד בבית חינוך לילדי עובדים ובגימנסיה גאולה. את שלושת תאריו האקדמיים קיבל בטכניון: תואר ראשון (1958) ותואר שני (1961) בפקולטה להנדסת מכונות ותואר שלישי (1967) במחלקה למכניקה, על עבודה שכותרתה "ויסות מהירות סיבוב", שנעשתה בהנחיית בועז פופר.
ב־1961 החל לעבוד ברפאל – הרשות לפיתוח אמצעי לחימה. בנוסף לעבודתו ברפאל לימד קורסים בטכניון. ברפאל הקים והוביל פרויקט מורכב ובעל תרומה משמעותית ביותר לביטחון המדינה. על הישגיו בפרויקט זה קיבל ב־1978 את פרס ברגמן מידי הנשיא קציר. לאחר סיום תפקידו כראש פרויקט, התמנה כמהנדס מחקר ראשי של חטיבת אווירומכניקה. בהמשך התמנה ברפאל כעמית מחקר. גם לאחר הגיעו לגיל פרישה המשיך פורת לתרום מקצועית וניהולית לפרויקטים קריטיים לביטחון המדינה, ללמד בטכניון ולהנחות מהנדסים לתארים גבוהים (המסטרנט האחרון שלו עבר את הבחינה לתיזה ימים ספורים לפני שפורת נפטר ממחלה קשה).
במהלך עבודתו מונה כחבר בוועדות חשובות כגון: ועדת הבראת רפאל, יו"ר ועדת הדרוג הבכיר ברפאל וחבר ועדת הדרוג העליונה של משרד הביטחון, חבר בוועדות מקצועיות אד-הוק, לקידום בכיר של סגל אקדמי בטכניון, יו"ר ועדת המחקר של רפאל (תפקיד שמילא עד לפטירתו).
פורת לימד קורסים בלימודי הסמכה ומוסמכים בטכניון בנושאי דינמיקה, תורת הרטט, תכן מכני, דינמיקת רוטורים, דינמיקה אנליטית ותכן משולב. במהלך השנים הנחה למעלה מ־30 מהנדסים לתואר מאסטר ודוקטורט, רובם עובדי רפאל שתפסו ותופסים עמדות בכירות ברפאל ובמערכת הביטחון. כתב עשרות דוחות פנימיים, פרסומים בספרות המקצועית הבינלאומית ופטנטים.
ברפאל קיבל פרס עבור העמדת תלמידים (1987) ופרס מפעל חיים (1999).
פורת היה חובב מוזיקה נלהב. אביו חיים רפפורט, היה בונה כינורות מפורסם. פורת הִרבה לנגן בכינור בהרכבים שונים וריכז חוג להאזנה למוזיקה קלאסית.
ב־2009 זכה פורת בפרס ביטחון ישראל למפעל חיים.
יצחק פורת נפטר ב־20 ביוני 2012 וטמן בבית הקברות שדה יהושע. היה נשוי לאראלה ואב לשניים.
הערות שוליים

↑  יצחק פורת - תקציר הדוקטורט
↑  פטנטים של יצחק פורת, באתר Justia (באנגלית)
↑  "רפאל שלנו" גיליון 23, אייר תשע"ג, עמוד 23. רשימת פרסי ביטחון ישראל שהוענקו לרפאל בשנים 1958-2012;
פרס ביטחון ישראל, 'מומנט, אפריל 2010
↑  יצחק פורת באתר חברה קדישא חיפה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007349083005171  VIAF: 65149841837602840447   WorldCat (עם VIAF): 65149841837602840447
ברונו ולטר

| --- | --- |

ברונו ולטר, וינה 1912
 לידה:  15 בספטמבר 1876 ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  17 בפברואר 1962 (בגיל 85) בוורלי הילס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Bruno Walter Schlesinger 
 מקום קבורה:  Sant'Abbondio Cemetery in Gentilino 
 מוקד פעילות:  צרפת, גרמניה 
 תקופת הפעילות:  מ-1894 
 מקום לימודים:  קונסרבטוריון שטרן, האוניברסיטה לאמנויות בברלין 
 סוגה:  סימפוניה 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 חברת תקליטים:  דויטשה גרמופון, קולומביה רקורדס 
 פרסים והוקרה:  העיטור האוסטרי למדע ואמנות (1961)  מדליית הזהב של החברה הפילהרמונית המלכותית (1957)  טבעת הכבוד של העיר וינה  עיטור  מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה בדרגת מפקד בכיר  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 פרופיל ב-IMDb
 
ברונו ולטר עם יהודי מנוחין
ברונו ולטר (בגרמנית: Bruno Walter‏; 15 בספטמבר 1876, ברלין – 17 בפברואר 1962, בוורלי הילס; שמו המקורי היה ברונו ולטר שלזינגר) היה מנצח, פסנתרן ומלחין יהודי-גרמני. אחד המנצחים החשובים ביותר של המאה ה-20. וולטר היה המנצח של המקהלה של תזמורת הגוונדהאוס בלייפציג (1929-1933) (משרתו האחרונה בגרמניה), המנצח הראשי של הפילהרמונית של ניו יורק (1947-1949) ומנצח אורח קבוע של הפילהרמונית של וינה.
לקריאה נוספת

נתן דונביץ, מאסטרו - גדולי המנצחים בכל הזמנים, הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר, 2006, הפרק "ברונו ולטר - נציג הסגנון הווינאי הלירי, החמים", עמ' 152–166.
הערות שוליים

↑  אריק ריידינג ורבקה פצ'בסקי, הערך "ברונו ולטר" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
1 2  ריידינג ופצ'בסקי, שם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269570005171  PLWABN: 9810650476805606  BIBSYS: 90119154  BNE: XX964862  BnF: cb13900990d (data)  CiNii: DA02706440  GND: 118628879  ICCU: RAVV029838  ISNI: 0000 0003 6855 2349  LCCN: n50026431  LNB: 000107609  MusicBrainz: afa18c9c-85f7-4ecf-a262-c7ce17556212  NDL: 00460139  NKC: jn20000605499  NLA: 35589654  NLG: 199894  NLK: KAC199629198  NSK: 000662349  NTA: 068362730  RERO: 02-A012310610  SELIBR: 214512  SNAC: w6h1310c  SUDOC: 027192334  Trove: 1006116  VcBA: 495/279784  VIAF: 46948108   WorldCat (עם VIAF): 46948108 
ברונו ולטר בחזרה עם תזמורת הקונצרטחבאו באמסטרדם
קבר המשפחה בשנת 1998.
נמל התעופה הבין-לאומי לרנקה

נמל התעופה הבינלאומי בלרנקה (ביוונית: Διεθνής Aερολιμένας Λάρνακας) הוא נמל תעופה המשמש כשער האווירי העיקרי של הרפובליקה של קפריסין, ושימש כבסיס הפעולה המרכזי של חברת התעופה סייפרוס איירווייז, עד שהפסיקה את פעילותה ב-9 בינואר 2015. ב-2015 החלה לפעול כבסיס פעולה מרכזי עבור Tus Airways. הנמל שוכן כארבעה קילומטרים דרומית-מערבית לעיר לרנקה, סמוך לחוף הים התיכון ובין ארבעת אגמי המלח של לרנקה.
היסטוריה

בשנות ה-30 של המאה ה-20 הכשיר חיל האוויר הבריטי מנחת במקום, וזה הפך למתקן צבאי. עם פלישת טורקיה לקפריסין ב-20 ביולי 1974 הפך נמל התעופה הבינלאומי בניקוסיה ששימש עד אותה עת כשער האווירי העיקרי לכל האי, לזירת קרבות ונסגר. שלטונות קפריסין הכשירו את שדה התעופה בלרנקה בחיפזון וסללו מסלול טיסה המתאים לתנועת מטוסי בוכנה. הנמל נפתח לשימוש ב-8 בפברואר 1975, לאחר שהוכשרה בו תשתית בסיסית והוקמו בו מבנים טרומים. צי המטוסים של חברת הדגל הקפריסאית, סייפרוס איירווייז, נפגע באורח קשה. אחד ממטוסי החברה הושמד, מטוס שני נפגע והיתר עוכבו בשדה התעופה של ניקוסיה. החברה נאלצה להשעות את פעולתה, וחידשה אותה באופן מוגבל רק לאחר פתיחת הנמל החדש בלרנקה באמצעות שני מטוסים שנחכרו מבריטיש מידלאנד. סייפרוס איירוויז ואולימפיק איירליינס היו החברות הראשונות שהחלו את פעולתן בנמל.
מאוחר יותר הוכשר מסלול הנחיתה הבודד לתנועת מטוסי סילון, ונבנה בית נתיבות קבוע. עם צמיחת התנועה בנמל, שהיה מסוגל לטפל בתנועת נוסעים שנתית של 2.5 מיליון בלבד, נוסחה בשנת 1998 תוכנית להרחבתו. מסלול הטיסה הוארך, והוקמו בו מגדל פיקוח חדש, מבני מנהלה ויחידת כיבוי אש. רשת הכבישים בסביבת הנמל שודרגה והוא חובר אל הכביש המהיר A3 המשמש ככביש טבעת לעיר לרנקה, ומתחבר אל הכבישים המהירים האחרים במדינה. בנוסף החלה בנייתו של בית הנתיבות החדש כ-600 מטרים דרומית-מערבית לזה הקיים. טרמינל זה נבנה בשיטת BOT ונחנך ב-7 בנובמבר 2008. הטרמינל הישן נסגר לשימוש מסחרי; חלק ממנו מיועד להריסה, ובינתיים הוא משמש כטרמינל אח"מ, כמרכז מטען, וכבית הנתיבות של מספר חברות פרטיות.
הנמל כיום

בשנת 2010 טיפל הנמל ב-5,503,106 נוסעים, גידול של 3.8% ביחס לשנה הקודמת, והוא דורג מבחינה זו במקום ה-64 באירופה. מהנמל פועלות טיסות לרחבי אירופה והמזרח התיכון, העושות שימוש במסלול הטיסה הבודד (04/22) שאורכו 2,994 מטר.
מבנה הטרמינל החדש משתרע על-פני שטח של 98,000 מ"ר והוא נבנה בצורת "פיר", האמור לשקף את אמת המים העות'מאנית ששוכנת צפונית-מערבית לנמל (אמת בקיר פאשה). לאורכו מוקמו 16 גשרי עלייה למטוס, ושערי עלייה למטוס נוספים נסמכים על הסעת הנוסעים מבית הנתיבות אל המטוס באמצעות אוטובוסים. הטרמינל החדש מסוגל לטפל בתעבורת נוסעים של כ-7.5 מיליון בשנה. בחזיתו הוקם מגרש חניה גדול ל-2,450 כלי רכב. בשנת 2013 הושלמה הרחבת מבנה בית הנתיבות כך שיוכל לטפל בתנועת נוסעים שנתית של תשעה מיליון. עוד מתוכננת הארכתו של מסלול הטיסה ב-500 מטרים לכיוון דרום-מערב. בבית הנתיבות אזור קניות המשתרע על-פני שטח של 6,000 מ"ר. אוטובוסים בין-עירוניים מקשרים את הנמל ללרנקה, ללימסול ולניקוסיה, נוסף על שירותי מוניות.
הנמל כיום > טיסות לישראל וממנה

מספר חברות תעופה מקיימות קשר אווירי בין ישראל ללרנקה, אשר נתון לשינויים תכופים בהשפעת מלחמת חרבות ברזל.
הערות שוליים

↑  2010 European Airport Traffic Trends
בית הנתיבות הישן
מפת נמל התעופה
טיסה נשלטת לתוך הקרקע

אנימציה של הרגעים האחרונים בטיסה 801 של קוריאן אייר (אנ') לפני פגיעתה בקרקע באי גואם
בתעופה, טיסה נשלטת לתוך הקרקע (באנגלית: Controlled Flight into Terrain; בראשי תיבות: CFIT) היא אסון תעופה שבו מטוס כשיר לטיסה והמצוי בשליטת טייס מוטס שלא במתכוון לתוך קרקע, הר, גוף מים או מכשול. בתאונה אופיינית מעין זו צוות הטיסה איננו מודע לאסון המתקרב עד אשר כבר מאוחר מדי למנוע אותו. הביטוי נטבע על ידי מהנדסים בחברת בואינג בסוף שנות ה-70.
תאונות שבהן המטוס יצא מכלל שליטה לפני הפגיעה, עקב כשל מכני או טעות טייס, אינן נחשבות לטיסה נשלטת לתוך הקרקע, וכך גם לא תקריות הנובעות מפעולה מכוונת של האדם השולט בכלי הטיס, כמו במעשי טרור או התאבדות של טייס.
מאפייני התאונה

קיימות סיבות שונות העלולות להביא להתרסקות מטוס לתוך הקרקע, כולל מזג אוויר גרוע ותקלות בציוד הניווט, אך נמצא שטעות טייס היא הגורם השכיח ביותר שמתקיים בתאונות טיסה נשלטת לתוך הקרקע.
הסוג הנפוץ ביותר של טעות טייס בתאונות של טיסה נשלטת לתוך הקרקע הוא כישלון של הטייסים לדעת בכל עת מה מיקומם וכיצד מיקומם בפועל מתייחס לגובה פני השטח של כדור הארץ המצויים מתחתיהם או מיד לפני מיקומם, או כישלון שלהם להבין את המסלול שבו הם טסים (אובדן התמצאות מרחבית). עייפות יכולה לגרום גם לאנשי מקצוע מנוסים מאוד לעשות טעויות משמעותיות, והן מגיעות לשיא בתאונה של טיסה נשלטת לתוך הקרקע. בנוסף, טייסים במטוסי קרב עלולים להיקלע לאובדן הכרה כתוצאה מפעולת כוח הג'י עליהם, שגם הוא עלול להביא לטיסה לתוך הקרקע.
טיסות נשלטות לתוך הקרקע הן לעיתים קרובות התנגשות עם קרקע כמו גבעות או הרים בתנאים של ראות מופחתת, עקב תנאי מזג אוויר גרועים או חשכה, תוך כדי ביצוע גישה לנחיתה בשדה התעופה שהוא יעדו של כלי הטיס. גורם תורם לכך יכול להיות הצטברות של טעויות זעירות בנתונים שמפיק ציוד הניווט, אשר אם לא זוהו על ידי הצוות, עלולות להביא אותו להנחות את המטוס בצורה לא נכונה, למרות מידע המתקבל מציוד המתפקד כהלכה.
על פי חברת בואינג בשנת 1997, טיסה נשלטת לתוך הקרקע הייתה גורם מוביל לתאונות מטוסים שגרמו לאובדן חיי אדם, והביאו ליותר מ-9,000 מקרי מוות מאז ראשיתה של התעופה המסחרית. טיסה נשלטת לתוך הקרקע זוהתה כגורם לרבע מהתקלות החמורות בחיל האוויר האמריקאי בין השנים 1993 ל-2002. על פי נתונים שנאספו על ידי ארגון יאט"א בנוגע לתאונות אוויריות שאירעו בין השנים 2008-‏2017, טיסות נשלטות לתוך הקרקע היוו שישה אחוזים מכלל תאונות המטוסים המסחריים בתקופה זו. התרחשו בה 837 תאונות, מהן 47 תאונות טיסה נשלטת לתוך הקרקע, ש-42 מהן היו קטלניות. אלו היוו 28 אחוז מכלל התאונות הקטלניות שהתרחשו. מספר הנספים בתאונות אלו היה 892 (כמעט 22 אחוז מתוך 4,070 מקרי מוות בתאונות האמורות), כך ששיעור ההישרדות בתאונות טיסה נשלטת לתוך הקרקע הוא נמוך.
מניעה

לפני התקנת מערכות ההתרעה האלקטרוניות הראשונות, דרכי המניעה שהיו קיימות מפני טיסה נשלטת לתוך הקרקע היו אימוני טיס בסימולטור, מימוש נוהלי טיסה מתאימים, ניהול משאבי צוות (אנ') ומעקב מכ"ם אחרי המטוס על ידי פיקוח הטיסה. אמצעים אלו אמנם הפחיתו את שכיחותן של תאונות שכאלה, אך לא מנעו אותן. כדי להגביר את המניעה של טיסות נשלטות לתוך הקרקע פיתחו יצרני כלי הטיס מערכות התראה מפני קרבה לפני הקרקע - TAWS (אנ'). הדור הראשון של מערכות אלה – GPWS (אנ')- השתמש במד גובה מכ"מי כדי לסייע בחישוב שיעור ההתקרבות של כלי הטיס לקרקע. שיפור שהוכנס במערכת זו היה הוספת מסד נתונים של הקרקע על בסיס GPS. מערכת זו ידועה כיום כמערכת התראה מוגברת מפני קרבה לפני הקרקע (EGPWS). כשהיא משולבת עם חובת אימוני טיס בסימולטור, המדגישים נקיטת תגובות מתאימות לכל אירוע חריג, הוכיחה המערכת יעילות רבה במניעת תאונות נוספות של טיסה נשלטת לתוך הקרקע.
כלי טיס קטנים משתמשים לעיתים קרובות במסד נתונים של פני הקרקע על בסיס GPS כדי לספק אזהרה מפני התקרבות אליהם. מסד הנתונים על בסיס ה-GPS מכיל נתונים על פני השטח הסמוכים לכלי הטיס ומציג פני שטח הסמוכים אליו בצבעי אדום או צהוב, בהתאם למרחקו מהם.
נתונים סטטיסטיים מראים כי אם בכלי הטיס מותקנות מערכות התראה מהדור המתקדם והן מופעלות כראוי על ידי הצוות, בכוחן למנוע כליל תאונות של טיסה נשלטת לתוך הקרקע. עם זאת, אירעו לפחות שני מקרים של טיסות נשלטות לתוך הקרקע של כלי טיס שהיו בהם מערכות התראה מהדור המתקדם, וזאת משום שצוות הטיסה בהם התעלם מאזהרות שקיבל או עקף אותן. היו אלו תאונה של מטוס צבאי בפולין בשנת 2008 (אנ') והתרסקות של מטוס באינדונזיה בשנת 2012 (אנ'). במקרה השני פעלה מערכת ההתראה, אך הטייס בחר לכבות אותה.
הערות שוליים

↑  Enhanced ground proximity warning system.
אהרן ברגמן

| --- | --- |

 לידה:  1958 (בן 67 בערך) ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים  קינגס קולג' לונדון 
 מעסיק:  אוניברסיטת לונדון 
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 
אהרן ברגמן (נולד ב-1958) הוא כותב ועיתונאי ישראלי-אנגלי, המתמחה בנושא הסכסוך הישראלי-ערבי.
קורות חיים

אהרן ברגמן נולד בישראל בשנת 1958. הוא שירת בצה"ל, ונטל חלק במלחמת לבנון הראשונה (1982), במסגרת שירותו כסמג"ד בחיל התותחנים. לאחר המלחמה פרש מהצבא, והחל ללמוד יחסים בינלאומיים ומדע המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים. הוא גם עבד כעוזר פרלמנטרי בכנסת. בעקבות ריאיון שהעניק לעיתון הארץ בשנת 1988, בו טען כי יסרב לשרת בשטחים הכבושים, עזב את ישראל ועבר לאנגליה. שם הצטרף למחלקה ללימודי מלחמה בקינגס קולג' בלונדון, שם השלים את לימודי הדוקטורט בשנת 1994. ברגמן הוא המחבר של מספר ספרים ומאמרים בנושא הסכסוך הישראלי-ערבי ומערכות יחסים במזרח התיכון. מאז שנת 1994, שימש ככותב הספדים על אישים מהעולם היהודי ומישראל בעבור הדיילי טלגרף הלונדוני. הוא מרצה במחלקה ללימודי מלחמה ועובד כעיתונאי, ומתגורר בלונדון עם אשתו דנה, ושלושת ילדיו.
ב-2002 חשף אהרן ברגמן בלונדון את זהותו המלאה של סוכן המוסד אשרף מרואן. ב-2019 יצא לאור סרט תיעודי, "המרגל שנפל לאדמה", הסרט מגולל את סיפור חייו ומותו המסתורי של אשרף מרואן, סרט המבוסס על ספרו של ברגמן.
פרסומים

ברגמן חיבר מספר ספרים, בנוסף להיותו מפיק-שותף ויועץ בעבור שתי סדרות טלוויזיה.
פרסומים > ספרים

ברגמן חיבר ספרים בשפה האנגלית, שתורגמו למספר שפות, ובהן צרפתית, ערבית והולנדית.
Living and Working in Israel
Israel's Wars: A History since 1947
Israel and the Arabs: An Eyewitness Account of War and Peace in the Middle East
The Fifty Years War: Israel and the Arabs (נכתב יחד עם ג'יהאן אל-טאהרי, מלווה את סדרת הטלוויזיה המופיעה למטה)
Israël et les Arabes: la guerre de cinquante ans (צרפתית)
Israël en de Arabieren: De vijftigjarige oorlog (הולנדית)
اسرائيل والعرب : حرب الخمسين عاما (ערבית)
Israel's Wars: 1947-93
A History of Israel
Elusive Peace: How the Holy Land Defeated America (מלווה את סדרת הטלוויזיה המופיעה למטה)
פרסומים > טלוויזיה

ברגמן היה מפיק-שותף ויועץ אקדמאי בשתי סדרות טלוויזיה של ה-BBC:
Israel and the Arabs: The Fifty Years War
Israel and the Arabs: Elusive Peace
הערות שוליים

↑  Simon Parkin, Who killed the 20th century’s greatest spy? | Simon Parkin, the Guardian, 2015-09-15 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259171405171  BIBSYS: 1037958  BNE: XX5423508  BnF: cb13195381g (data)  CiNii: DA12727039  GND: 1068852348  ICCU: IEIV055197  ISNI: 0000 0001 1024 6918  LCCN: nb96022162  NLA: 35595290  NLK: KAC201607007  NTA: 153922982  RERO: 02-A003040433  SUDOC: 035537566  Trove: 1008494  VIAF: 34600743   WorldCat (עם VIAF): 34600743
מפקדת קצין רפואה חילי

| --- | --- |

סמל מפקדת קצין רפואה חילי ויחידת רפואה אווירית
 פרטים
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   חיל האוויר הישראלי
 בסיס האם:  מחנה דורי
 פיקוד
 יחידת אם:  להק כוח האדם
 יחידות בת:  יחידת רפואה אווירית, ענף מבצעים, ענף רפואת שיניים, ענף פסיכולוגיה
 דרגת המפקד:   אלוף-משנה
 מפקד נוכחי:  אל"ם ד"ר ברק גורדון
מפקדת קצין רפואה חילי (מקרפ"ח 5710) היא הסמכות המקצועית לרפואה בחיל האוויר הישראלי.
בראש מקרפ"ח עומד קצין רפואה בדרגת אלוף-משנה: קצין רפואה חילי (קרפ"ח). נכון לשנת 2024 קצין הרפואה החילי הוא אלוף-משנה ד"ר ברק גורדון. מקום מושבה של היחידה הוא מחנה תל השומר; זוהי יחידת חיל האוויר היחידה (בנוסף לירפ"א, המשתמשת באותו המתקן) בתל השומר.
מקרפ"ח עובדת בשיתוף פעולה עם מפקדת קצין רפואה ראשי (מקרפ"ר), השוכנת אף היא בתל השומר; רבים מענפי שתי המפקדות מקבילים (כדוגמת רפואה תעסוקתית).
מבנה

מקרפ"ח מרכזת את כלל הפעילות הרפואית בחיל האוויר. המפקדה נחלקת למספר ענפים. בראש כל ענף עומד קצין בדרגת סגן-אלוף.
בשנת 2009, בעקבות ארגון מחדש, ענף אוה"ד נסגר והמדורים בו התחלקו בין ענף מבצעים לבין ירפ"א.
מבנה > ענף מבצעים

אחראי לכתיבת תורת הלחימה הרלוונטית והנהלים לנושא הרפואה בחיל האוויר. ראש ענף מבצעים אחראי גם על תורת הרפואה בכוחות המיוחדים של חיל האוויר, כדוגמת שלדג ויחידת החילוץ והפינוי בהיטס, וביחידות ההגנה האווירית (הגנ"א).
מבנה > ענף רפואה

אחראי להצבת רופאים, חובשים ופרמדיקים ביחידות השונות. לענף זה כפוף מדור רפואה הכולל רמ"ד רפואה קרפ"פ ומיון רפואי והכשרות בחיל האוויר. בנוסף כפוף מדור רפואה מונעת (ברה"ץ), ובראשו קצין בדרגת רב-סרן. המדור אחראי לנושא התברואה, ההיגיינה, האפידמיולוגיה והדברת המזיקים בחיל האוויר. כל תברואני חיל האוויר כפופים מקצועית למפקד מדור רמו"ן. בנוסף משרתים במדור תברואנים המסיירים בכל בסיסי חיל האוויר, מבצעים ביקורות תברואה והדברות בהיקף נרחב.
מבנה > ענף פסיכולוגיה

אחראי לתחום בריאות הנפש בחיל האוויר. כל קציני בריאות הנפש, הן פסיכולוגים קליניים והן עובדים סוציאליים (קפ"סים), במרפאות חיל האוויר כפופים לראש ענף פסיכולוגיה.
מבנה > ענף רפואת שיניים

בראש הענף עומד קצין רפואת שיניים חילי (קרש"ח). כל רופאי השיניים ומרפאות השיניים בחיל האוויר כפופים לקרש"ח.
מבנה > יחידת רפואה אווירית

יחידת רפואה אווירית (ירפ"א) היא יחידה עצמאית במקרפ"ח האחראית לשמירת ובדיקת הכשירות הרפואית של כל אנשי צוות האוויר, של המועמדים לשירות כצוות אוויר ושל חניכי קורס טיס (פרחי הטיס). ירפ"א נחשבת כמוקד ידע לאומי בנושא כשירות רפואית לטיסה. בנוסף, לירפ"א כפוף גף רפואה תעסוקתית, ובראשו קצין בדרגת רב-סרן. הגף מרכז את נושא זה בחיל האוויר, אחראי לכתיבת נוהלי עבודה מההיבט הבריאותי בטייסות השונות (כולל עבודה עם חומרים מסוכנים) ולביצוע ביקורות בטייסות.
ראשי ענפים

| ראש ענף מבצעים | ראש ענף פסיכולוגיה | ראש ענף רפואת שיניים | מפקד ירפ"א |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | ד"ר שבח בסיסט ז"ל (?-?) |  |
|  |  | ד"ר אדם רנרט (?-?) |  |
|  |  | ד"ר הקטור פריבלודה (?-?) |  |
|  |  | ד"ר רן יהלום (?-?) |  |
|  |  | ד"ר עתליה וסרשטיין (1999-?) |  |
|  |  | ד"ר אריה דינטי (1999-2000) |  |
|  |  | ד"ר שמואל עיני (?-2000) |  |
|  |  | ד"ר משה הלר (?-?) |  |
|  | גיל רביב (2005-2009) | ד"ר שי גורן (2007-2009) | ד"ר עמית אסא (2009-2011) |
|  | ד"ר איל פרוכטר (2009-2011) | ד"ר תמר דביר (2009-2012) | ד"ר יובל לוי (2011-2013) |
| ד"ר ארז כרמון (2011-2013) | ירון עלימה (2011-2014) | ד"ר יהודה צדיק (2012-2015) | ד"ר יפעת ארליך (2013-2015) |
| ד"ר יוסי אזולאי (2013-2016) | עידית עוז (2014-2016) | ד"ר בתיה קמרן (2015-2019) | ד"ר ברק גורדון (2015-2019) |
| ד"ר שחר שפירא (2018-2016) | ד"ר לאה שלף (2016-2018) | ד"ר ארבל שרן (2019- | ד"ר עודד בן ארי (2019-) |
| ד"ר אליעד אבירם (2018–2021) | ד"ר שירלי גורדון (2018–2021) |  |  |
ד"ר יוני יוסף (2021-):
רשימת קציני רפואה חיליים

| מספר | דרגה | שם מלא | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | סא"ל | ד"ר שמעון ווינטר | 1948-1952 |  |
| 2 | סא"ל | ד"ר אברהם פרנקל | 1952-1954 |  |
| 3 | סא"ל | ד"ר מיכאל לביא | 1954-1961 |  |
| 4 | סא"ל | ד"ר ברוך דוד | 1961-1963 |  |
| 5 | סא"ל | ד"ר ישראל בר און | 1963-1967 |  |
| 6 | סא"ל | ד"ר פנחס ירדן | 1967-1970 |  |
| 7 | אל"ם | ד"ר בנימין קלנר | 1970-1975 | בזמן מלחמת יום הכיפורים |
| 8 | אל"ם | ד"ר יוסי פקטור | 1975-1978 |  |
| 9 | אל"ם | ד"ר יוסף צ'רנילס | 1978-1980 |  |
| 10 | אל"ם | ד"ר בנימין קלנר | 1980-1982 |  |
| 11 | אל"ם | ד"ר שאול מרגליות | 1982-1985 |  |
| 12 | אל"ם | פרופ' יוסף ריבק | 1985-1988 |  |
| 13 | אל"ם | פרופ' יגאל שוחט | 1988-1991 |  |
| 14 | אל"ם | ד"ר יחזקאל קן | 1991-1994 |  |
| 15 | אל"ם | ד"ר בני דוידזון | 1994-1997 |  |
| 16 | אל"ם | פרופ' ארי שמיס | 1997-2000 |  |
| 17 | אל"ם | ד"ר חמי יפה | 2000-2003 |  |
| 18 | אל"ם | ד"ר ליאב גולדשטיין | 2003-2006 |  |
| 19 | אל"ם | ד"ר ארז ברנבוים | 2006-2009 |  |
| 20 | אל"ם | ד"ר גיל הירשהורן | 2009-2013 |  |
| 21 | אל"ם | ד"ר ארז כרמון | 2013-2016 |  |
| 22 | אל"ם | ד"ר יפעת ארליך-שהם | 2015-2019 |  |
| 23 | אל"ם | ד"ר שחר שפירא | 2019-2023 |  |
| 24 | אל"ם | ד"ר ברק גורדון | 2023- | בזמן מלחמת חרבות ברזל |
קטריקס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 בדצמבר 1993 (בן 31) יום א', כ"א בכסלו תשנ"ד
 שם לידה:  עומרי קטרי
 שם במה:  קטריקס
 מוקד פעילות:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  2015–הווה
 סוגה:  היפ הופ • פופ • ראפ
 שפה מועדפת:  עברית
 שיתופי פעולה בולטים:  דורון ביטון
 חלק מההרכבים המוזיקליים:  קטריקס ודורון ביטון
 פרסים והוקרה:  פריצת השנה במוזיקה (מגזין הנוער הגדול בישראל, 2017)
 
עומרי "קטריקס" קטרי (נולד ב-5 בדצמבר 1993) הוא זמר ואושיית רשת ישראלי.
ביוגרפיה

נולד לרן וריטה (לבית גבאי) וגדל בפתח תקווה. הוא שוחרר משירות צבאי בעקבות תת-משקל, ועשה שירות לאומי.
ביוגרפיה > קריירה

תחילה, הגיח אל התעשייה שהופיע כצמד היפ הופ "קטריקס ודורון ביטון" והגיעו להצלחה רבה עם שירים שהפכו ללהיטים כמו "חופשייה", "מה שהיא רוצה". בשנת 2019 הודיעו על פירוק הצמד וקטריקס החל את הקריירת סולו שלו. במהלך השנים הוציא שירים רבים "סופרמן", "לטעום הכל" ו"פאפי". בשנת 2022 הודיעו על קאמבק לצמד למספר שירים "רוטשילד" ו"איזה מזל".
ראו גם

קטריקס ודורון ביטון
הערות שוליים

↑  רותי שילוני, דורון ביטון עבר תאונת דרכים וקטריקס היה ילד דחוי, באתר יוטיוב (דקה 6:46), ‏11 ביולי 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007372988205171  MusicBrainz: e2b624a7-fdba-40f9-9a10-0b3215729503
מפלגת החירות האוסטרית

| --- | --- |

 מדינה:  אוסטריה  אוסטריה
 מייסד:  אנטון ריינתאלר 
 מנהיגים:  הרברט קיקל
 תקופת הפעילות:  7 באפריל 1956 – הווה (68 שנים)
 אידאולוגיות:  שמרנות לאומית, פופוליזם ימני אירוסקפטיות, לאומיות גרמנית אוסטרית, ליברליות לאומית, התנגדות להגירה
 מטה:  וינה
 מיקום במפה הפוליטית:  ימין רדיקלי
 ארגונים בינלאומיים:  מפלגה של "אירופה של האומות והחופש"
 צבעים רשמיים:  כחול 
 נציגויות בפרלמנטים
 המועצה הלאומית:  30 / 183
 המועצה הפדרלית:  16 / 61
 הפרלמנט האירופי:  6 / 19
 
 www.fpoe.at
 
היינץ כריסטיאן שטראכה נואם לפני הבחירות בווינה, 2010
מפלגת החירות האוסטרית (בגרמנית: Freiheitliche Partei Österreichs; בראשי תיבות: FPÖ) היא מפלגת ימין באוסטריה. המפלגה מזוהה עם הימין הקיצוני באירופה.
מצע

המפלגה מובילה קו לאומני של התנגדות למעורבות של האיחוד האירופי בענייני אוסטריה והתנגדות להגירה, במיוחד של מוסלמים, לאוסטריה. המפלגה מתנגדת לכניסת טורקיה לאיחוד האירופי, מבקשת להוריד את התקציב שאוסטריה מעבירה לאיחוד, ולשמור על הנייטרליות הצבאית של אוסטריה.