stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
העשור השני של המאה ה-21 במוזיקה הפופולרית
באמריקה הצפונית > מוזיקת פופ

לאורך העשור מוזיקת הפופ האמריקנית חוותה עלייה יוצאת דופן בפופולריות שנבעה בעיקר מההצלחה של האמנים טיילור סוויפט, ריהאנה, קייטי פרי, ג'סטין ביבר, אריאנה גרנדה וליידי גאגא. כישרונות חדשים בולטים שזכו להצלחה ניכר במהלך העשור כללו את אריאנה גרנדה, הלסי, בילי אייליש ושון מנדס. הצלחתה העצומה של טיילור סוויפט במהלך העשור הייתה ניכרת במיוחד לקראת סוף העשור כאשר סוויפט הוכרזה כאמן העשור בטקס פרסי המוזיקה האמריקאית וכאשת העשור של מגזין בילבורד.
ז'אנר הטין פופ חזר להיות פופולרי במהלך העשור כאשר כמה מהאמנים הדומיננטיים ביותר בז'אנר כללו את מיילי סיירוס, דמי לובאטו, סלינה גומז, ג'סטין ביבר ואריאנה גרנדה. רוב הכוכבים הללו היו התפרסמו במקור בתוכניות של ערוץ דיסני או של ערוץ ניקלודיאון בתחילת הקריירה שלהם. יוצא דופן הוא הזמר הקנדי ג'סטין ביבר שהצליח להשיק את הקריירה שלו בזכות יוטיוב והמדיה החברתית.
אמני פופ חדשים שזכו להצלחה ניכרת במהלך העשור כללו את מייק פוזנר, אריאנה גרנדה, האלסי, מייגן טריינור, ביבי רקסה, טורי קלי, אליסיה קארה, צ'ארלי פות', שון מנדס, ג'ון בליון, ג'וליה מייקלס, רייצ'ל פלאטן, מאגי רוג'רס, היילי סטיינפלד, לאוב, דאייה, קמילה קביו, באזי, אלק בנג'מין, בילי אייליש ואווה מקס.
אלבום האולפן Teenage Dream, שהיה אלבום האולפן השני של הזמרת קייטי פרי, יצא לשווקים ב-24 באוגוסט 2010 והכיל 5 שירים שהגיעו למקום הראשון במצעד הפזמונים האמריקני. חמשת השירים הללו היו "California Gurls", "Teenage Dream", "Firework", "E.T." ו-"Last Friday Night (T.G.I.F.)".
לריהאנה היה את מספר השירים הגבוה ביותר שהגיע למקום הראשון במצעד הפזמונים האמריקני בו הם שהו בסך הכל במשך 41 שבועות במהלך העשור.
לטיילור סוויפט היו כמה מהאלבומים הנמכרים ביותר בעולם במהלך העשור. במהלך העשור סוויפט הפכה פרסמה ארבעה אלבומי אולפן שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים האמריקני כאשר כל אחד מהם נמכר במעל למיליון עותקים - האלבומים הם: דבר עכשיו שיצא ב-2010, אדום שיצא ב-2012, 1989 שיצא ב-2014 מוניטין שיצא ב-2017, ו-Lover שיצא ב-2019. בטקס פרס המוזיקה האמריקאית בסוף העשור סוויפט הוכתרה כאמנית העשור, בעוד שמגזין בילבורד הכתיר אותה אשת העשור.
אריאנה גרנדה הפכה במהלך העשור לאמנית הסולו הראשונה שכבשה את שלושת המקומות הראשונים במצעד הפזמונים האמריקני עם הלהיטים "7 Rings", "Break Up with Your Girlfriend, I'm Bored", והשיר "Thank U, Next", ובכך הפכה לאמן השני בתולדות מצעד הפזמוני האמריקני שהצליח לעשות זאת מאז שלהקת הביטלס עשו זאת ב-1964 כאשר שהו בחמשת המקומות הראשונים במצעד הפזמונים האמריקני.
טיילור סוויפט, תצלום מ-2019
קייטי פרי, תצלום מהופעה שהתקיימה ב-2011
ברונו מארס, תצלום מהופעה שהתקיימה ב-2010
ריהאנה, תצלום מ-2018
ג'סטין ביבר, תצלום מהופעה שהתקיימה ב-2015
ליידי גאגא, תצלום מהופעה שהתקיימה ב-2010
אריאנה גרנדה, תצלום מהופעה שהתקיימה ב-2015
באמריקה הצפונית > היפ הופ

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מוזיקת היפ הופ נותרה מהז'אנרים הפופולריים ביותר בעולם במהלך העשור. לפי ההערכה של פורבס במהלך העשור הפכה מוזיקת הראפ, לראשונה בהיסטוריה של ארצות הברית, לז'אנר המוזיקלי הנצרך ביותר במדינה. אמני מוזיקת ההיפ הופ הדומיננטיים ביותר במהלך העשור כללו את דרייק, קנדריק למאר, פיוצ'ר, צ'אנס הראפר, ניקי מינאז', טראוויס סקוט ג'יי קול, פלייבוי קרטי, גוצ'י מיין, מיגוס, יאנג ת'אג, טיילר דה קריאייטור, אייסאפ רוקי, 21 סבאג', קארדי בי, ביג שון, ליל עוזי ורט, ליל יאכטי, XXXTentacion וג'וס וורלד.
תתי ז'אנרים כמו מוזיקת טראפ, מוזיקת דריל, ואימו ראפ היו פופולריים במיוחד במהלך העשור.
באמריקה הצפונית > R&B עכשווי

אמני הז'אנר R&B עכשווי שהיו הדומיננטיים ביותר במהלך העשור כללו את ריהאנה, כריס בראון, דה ויקנד, ביונסה, טריי סונגז, אשר, מיגל, ברונו מארס, חאליד, אלישה קיז, ג'סטין טימברלייק ורובין ת'יק.
במהלך העשור התפתח תת-הז'אנר החדש R&B אלטרנטיבי והאמנים שהיו דומיננטיים במיוחד בתת-ז'אנר זה כללו בין היתר את דה ויקנד, סולאנז' נואלס, סיזה, סטיב לייסי, קאלי אוצ'יס, סמפה, ג'נה אייקו, נורמני, פרנק אושן, קלאני, טינשיי ברייסון טילר, ג'ייסון דירולו, H.E.R., טורי ליינז, דניאל סיזר, סאמר ווקר, ג'ורג'ה סמית', PartyNextDoor, חאליד, גיביון ואלה מאי.
מספר אמני R&B עכשווי, אשר זכו להצלחה בשנות ה-90 וה-2000 ועשו קאמבק במהלך העשור, כללו את מוניקה, קלי רולנד, ברנדי, דיאנג'לו וג'נט ג'קסון.
באמריקה הצפונית > מוזיקת רוק

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מוזיקת רוק נותרה פופולרית גם בעשור השני של המאה ה-21, למרות שהז'אנר היה פחות דומיננטי בהשוואה לעשורים הקודמים. שינוי זה נבע בין היתר מהדעיכה המהותית בכמות הרכישות של תקליטורים ומהעלייה העצומה בשימוש באינטרנט לשמיעת שירים אשר השפיעה על כך שפורמט רדיו להיטים עכשוויים החל להצלחה מסחרית גדולה יותר. בנוסף לכך הפופולריות של הז'אנרים הארד רוק והבי מטאל דעכה במהלך העשור. היו גם אמני רוק מצליחים שונים מהעבר שהיה להפ במהלך העשור קאמבק מוצלח בהם מטאליקה, סטון טמפל פיילוטס, רד הוט צ'ילי פפרס, פרל ג'אם, ניין אינץ' ניילז, סאונדגארדן, בלינק-182, גרין דיי, ואליס אין צ'יינס. כל אותם האמנים הפיקו במהלך העשור אלבומי רוק שהצליחו להגיע לאחד מחמשת המיקומים הראשונים במצעד האלבומים האמריקני.
באמריקה הצפונית > מוזיקת רוק > רוק אלטרנטיבי

אמני הרוק האלטרנטיבי האמריקאים והקנדיים הדומיננטיים ביותר במהלך העשור כללו את Imagine Dragons, לינקין פארק, מיוז, פו פייטרס, ויזר, קסביאן, Thirty Seconds to Mars, Cage The Elephant, אוונסנס, ניקלבק, ארקטיק מאנקיז, The Black Keys, רד הוט צ'ילי פפרז, ת'רי דייז גרייס, גרין דיי, קווינס אוף דה סטון אייג', פאניק! אט דה דיסקו, פול אאוט בוי, בלינק-182, Twenty One Pilots, פאראמור, ו-Bring Me the Horizon.
באמריקה הצפונית > מוזיקת רוק > פופ רוק

אמני הפופ-רוק הדומיננטיים ביותר של העשור כללו את דה סקריפט, טריין, ואן ריפאבליק, מארון 5, DNCE, פינק, אדם למברט, קלי קלרקסון, 5 Seconds of Summer.
באמריקה הצפונית > מוזיקת רוק > פופ פאנק ופאנק רוק

למעט מספר מקרים יוצאי דופן (בהם גרין דיי, אופספרינג, פול אאוט בוי, פאראמור, בלינק-182 ופאניק! אט דה דיסקו), הפופולריות של ז'אנר הפופ-פאנק דעכה באופן ניכר במהלך העשור והוא לא זכה לאותה ההצלחה של סוף שנות ה-90 ותחילת שנות ה-2000. הפופולריות של מוזיקת האימו, שזכתה להצלחה ניכרת בין 2004 ל-2008, דעכה במיוחד בתחילת העשור ולפירוק של להקת My Chemical Romance ב-2013 כנראה הייתה השפעה רבה על כך.
באמריקה הצפונית > מוזיקת רוק > הארד רוק / הבי מטאל

להקות הארד רוק והבי מטאל אמריקאיות דומיננטיות במהלך העשור כללו את פייב פינגר דת' פאנץ', אוונג'ד סוונפולד, דיסטרבד, אסקינג אלכסנדריה, ברייקינג בנג'מין, סליפנוט, שיינדאון, Bring Me the Horizon, A Day to Remember, היילסטורם, פאפא רוץ', Black Veil Brides, ו-סית'ר. להקת Guns N' Roses עשתה קאמבק במהלך המחצית השנייה של העשור עם סבב ההופעות Not in This Lifetime... Tour, בו חזרו להופיע ביחד שלוש חברים מההרכב המקורי של הלהקה - אקסל רוז, סלאש ו-דאף מק'אגן אשר היו ביחד על אותה הבמה בפעם האחרונה ב-1993. סבב ההופעות של הלהקה היה מסבבי ההופעות הרווחיים ביותר של העשור.
באמריקה הצפונית > מוזיקה אלקטרונית

לאורך העשור תת-ז'אנרים שונים של מוזיקת דאנס אלקטרונית הפכה פופולרית במיוחד כולל מוזיקת האוס, דאבסטפ, דראמסטפ, הארדסטייל, אלקטרו האוס, טכנו, טראנס, סינת'-פופ, אלקטרופופ ומוזיקת טראפ. תת-הז'אנרים הללו שילבו השפעות מוזיקליות מגוונות כולל אלמנטים ממוזיקת הדיסקו של שנות ה-70, ה-Hi-NRG, איטלו דיסקו, ומוזיקת הגל החדש של שנות ה-80, הירודאנס, טכנו, האוס, טריפ-הופ, יורופופ, מוזיקת הטראנס ומוזיקת הגראז' רוק של שנות ה-90 ושנות ה-2000. הפופולריות הרבה לה זכתה מוזיקת הריקודים האלקטרונית התבטאה בין היתר בפסטיבלי מוזיקה ורייבים גדולים שנערכו לאורך כל העשור במיקומים שונים ברחבי העולם ובמיוחד בעולם המערבי.
יוצרי המוזיקה האלקטרונית הדומיננטיים ביותר במהלך העשור כללו את טייסטו, דייוויד גטה, קלווין האריס, סטיב איוקי, ניקי רומרו, אפרוג'ק, Deadmau5, דיפלו, סקרילקס, ארמין ואן ביורן, אביצ'י, זד, מרטין גריקס, הארדוול, הצ'יינסמוקרס, מרשמלו, מייג'ור לייזר, מארק רונסון, ודי ג'יי סנייק.
באמריקה הצפונית > מוזיקת קאנטרי

אמני מוזיקת הקאנטרי הדומיננטיים במהלך העשור כללו בין היתר את טיילור סוויפט, קארי אנדרווד, מירנדה למברט, קית' אורבן, לוק בריאן, בלייק שלטון, ליידי אנטבלום, טים מקגרו, ג'ורג' סטרייט, טובי קית', פלורידה ג'ורג'יה ליין, קייסי מאסגרייבס, ליטל ביג טאון, קלסי בלריני, כריס סטייפלטון, ולוק קומבס.
באירופה > מוזיקת פופ

אמני מוזיקת פופ אירופאיים שהיו בולטים במהלך העשור כללו בין היתר את שר לויד, בירדי, ג'סי וייר, ג'יימס בלאנט, ג'יימס בלאנט, סם סמית', ראג-אנ'-בון מאן, קאלום סקוט, לילי אלן, קלין בנדיט, La Roux, אלונה-ג'ורג', ג'יימס בלייק, אולי מארס, M.I.A., לונדון גראמר, FKA Twigs, The xx, לוקאס גרהאם, אד שירן, ריטה אורה, זאין מאליק, Chvrches, יירס אנד יירס, צ'ארלי XCX, אווה מקס, ג'יימס ביי, דואה ליפה, ג'יי שון, פאלומה פיית', אמילי סאנדיי, טאיו קרוז, פלורנס אנד דה משין, הסאטרדייז, שריל קול, אלי גולדינג, מרינה דיאמנדיס וקייטי בי. על אף שלהקות טין פופ לא היו פופולריות במשך רוב העשור הקודם, במהלך העשור השני של המאה ה-21 להקות הבנים האירופאיות חזרו לזכות בפופולריות עצומה ובמיוחד להקות הבנים ואן דיירקשן והוונטד שזכו במהלך העשור להצלחה מסחרית גדולה ברחבי העולם.
אד שירן, תצלום מהופעה שהתקיימה ב-2014
סם סמית', תצלום מהופעה שהתקיימה ב-2015
חברי להקת ואן דיירקשן בסיבוב ההופעות "Up All Night Tour", בשנת 2012
באירופה > מוזיקת נשמה

הזמרת-יוצרת האנגלית אדל אשר התפרסמה לקראת סוף העשור הקודם בעיקר בזכות אלבום הבכורה שלה, זכתה להצלחה בינלאומית עצומה במהלך העשור בעיקר בזכות אלבום האולפן השני שלה 21 שיצא ב-2011, אשר הפך לאחד האלבומים הנמכרים ביותר בכל הזמנים. אלבומה השלישי שיצא ב-2015 זכה גם הוא להצלחה עצומה ודורג על ידי מגזין בילבורד במקום ה-78 ברשימתם "100 האלבומים הטובים ביותר של העשור השני".
באירופה > מוזיקת רוק

אמני מוזיקת רוק אלטרנטיבי דומיננטיים בבריטניה במהלך העשור כללו בעיקר אמנים שהפריצה הגדולה שלהם הייתה בעשור הקודם - קסביאן, ארקטיק מאנקיז, גורילז, Coldplay, מיוז, ממפורד אנד סאנז, וסנואו פטרול. אמני מוזיקת רוק אלטרנטיבי שהפריצה הגדולה שלהם הייתה במהלך העשור כללו את דה 1975, באסטיל, ואלט ג'יי.
במהלך העשור דייוויד בואי הוציא לשווקים שני אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי - The Next Day ו-Blackstar.
מוזיקת הבי מטאל ומוזיקת הארד רוק היו פופולריים יחסית במצעד האלבומים הבריטי, כאשר שתי הלהקות הבריטיות הדומיננטיות בז'אנר במהלך העשור היו בעיקר בולט פור מיי ולנטיין ואנטר שיקארי. במהלך העשור גם סצנת המטאל הגרמנית זכתה להצלחה מסחרית כאשר הלהקות אקספט ו-קריאייטור היו מלהקות המטאל הגרמניות המצליחות ביותר במצעד הפזמונים הגרמני.
באירופה > מוזיקת פולק

מוזיקת פולק זכתה להצלחה רבה בתחילת העשור בבריטניה. להקת הפולק הבריטית שזכתה להצלחה הרבה ביותר במהלך העשור הייתה להקת ממפורד אנד סאנז, אשר זכתה להצלחה מסחרית הן באירופה והן באמריקה הצפונית. אמני מוזיקת פולק אירופאים נוספים שזכו להצלחה רבה במהלך העשור כללו את אד שירן, ג'ורג' עזרא, הוזייר, ג'ייק באג, וג'וני פלין.
באירופה > מוזיקה אלקטרונית

מוזיקת דאבסטפ ומוזיקת דראם אנד בייס החלו להפוך פופולריים בתחילת העשור ובמיוחד בבריטניה. תקליטנים אירופאים בולטים במהלך העשור כללו את אביצ'י, מרטין גריקס, ניקי רומרו, טייסטו, דימיטרי וגאס ולייק מייק, אפרוג'ק, קייגו, מארק רונסון, קלווין האריס, דייוויד גטה וזד.
באוקיאניה

אמנים אוסטרלים וניו זילנדים דומיננטיים במהלך העשור כללו את טרוי סיון, סיה, לורד, איגי אזליה, וגוטייה.
סיה הפכה במהלך העשור לאחת האמניות האוסטרליות המצליחות ביותר בעקבות הפרסום של השיר "Titanium".
אחד מהשירים האוסטרלים המצליחם ביותר במהלך העשור היה השיר "Somebody That I Used to Know" של גוטייה אשר הצליח להגיע למקום הראשון ב-11 מדינות, כולל אוסטרליה, ניו זילנד, גרמניה, אוסטריה, בלגיה, קנדה, ארצות הברית ובריטניה.
גוטייה, תצלום מהופעה שהתקיימה ב-2008
סיה, תצלום מהופעה שהתקיימה ב-2011
לורד, תצלום מ-2014
באמריקה הלטינית והקריביים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
במהלך 2017 השיר "Despacito" של לואיס פונסי ודדי יאנקי הפך ללהיט ענק שהצליח להגיע למקום הראשון במצעדי הפזמונים של 45 מדינות שונות, בהם ארצות הברית, בריטניה, ישראל, פורטוגל ניו זילנד ועוד רבים אחרים. ב-2018 נכנס השיר למהדורת 2019 של ספר השיאים של גינס, על שבעה הישגים שונים אליהם הגיע.
באסיה

במהלך תחילת העשור ז'אנר הקיי-פופ החל לזכות בפופולריות רבה במיוחד מחוץ לאסיה בקצב מואץ בהשוואה לעשור הקודם. האינטרנט שימש תפקיד דומיננטי בעלייה המאסיבית בפופולריות של הקיי-פופ ברחבי העולם.
למדיה החברתית ולאתרי שיתוף וידאו כגון YouTube, Facebook, Tumblr, Reddit וטוויטר הייתה השפעה מהותית על הפרסום של המוזיקה הדרום קוריאנית לקהל מערבי חדש. שיתוף וידאו קליפים, של הפקות מקצועיות ברמה גבוהה, זמרים וזמרות צעירים ויפים הלובשים אופנה שמושכת את העין ורוקדים כוריאוגרפיה מרשימה בשילוב עם מוזיקה בעלת השפעות מערביות תרמו באופן הדרגתי להפוך את הקיי-פופ לתופעה תרבותית. בשנת 2012 ז'אנר הקיי-פופ הוכיח שתעשיית המוזיקה הדרום קוריאנית מסוגלת להפוך את ההצלחה הויראלית להצלחה מסחרית לאחר שהסינגל "גנגנם סטייל" של המוזיקאי הדרום קוריאני סיי הפך ללהיט עצום שכיכב במקום הראשון במצעדי הפזמונים של מעל ל-30 מדינות, כולל אוסטרליה, קנדה, צרפת, גרמניה, איטליה, רוסיה, ספרד, ובריטניה. השיר הגיע אף למקום השני במצעד הפזמונים האמריקני.
להקת הבנות הדרום קוריאנית 2NE1 ולהקות הבנים Exo ו־BTS הצליחו כולם להפיק אלבומים שהגיעו למיקומים מרשימים במצעד האלבומים האמריקני, בעוד BTS וקבוצת הבנות הקוריאנית בלאקפינק הצליחו גם להפיק סינגלים שונים שכיכבו במצעד הפזמונים האמריקני. על אף שהמילים של השירים הללו היו בעיקר בקוריאנית הם שילבו גם במקרים רבים ביטויים ומונחי סלנג באנגלית ושילבו גם אלמנטים מהמוזיקה המערבית הפופולרית כמו בין היתר היפ הופ, רית'ם אנד בלוז, דיפ האוס וטראפ. שירי הקיי-פופ הפכו בעיקר פופולריים בקרב צעירים למרות מחסום השפה. מופעי הקיי-פופ הדומיננטיים במהלך העשור היו Girls' Generation, 2NE1, Big Bang, Super Junior, Psy, Exo, BTS, Blackpink, Twice ו-Red Velvet.
להקת הבנים הדרום קוריאנית BTS, תצלום מהופעה שהתקיימה ב-2019
להקת הבנות הדרום קוריאנית בלאקפינק, תצלום מהופעה שהתקיימה ב-2016
זמר הקיי-פופ הדרום קוריאני סיי, תצלום מהופעה שהתקיימה ב-2013
ראו גם

בילבורד הוט 100 (2010–2019)
העשור הראשון של המאה ה-21 במוזיקה הפופולרית
הערות שוליים

↑  "Justin Bieber's YouTube rise to fame". gulfnews.com. נבדק ב-11 במרץ 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Hip-Hop Becomes Most Popular Genre In Music For First Time In U.S. History". Vibe. 18 ביולי 2017. ארכיון מ-27 באוקטובר 2018. נבדק ב-26 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  McIntyre, Hugh. "Report: Hip-Hop/R&B Is The Dominant Genre In The U.S. For The First Time". Forbes. אורכב מ-המקור ב-27 באוקטובר 2018. נבדק ב-26 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Nielsen Says Hip-Hop/R&B Is Now Most Consumed Genre in U.S. – XXL". XXL Mag. ארכיון מ-27 באוקטובר 2018. נבדק ב-26 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Hip-Hop Takes the Throne, Passes Rock as Most Consumed Genre in U.S." 18 ביולי 2017. ארכיון מ-27 באוקטובר 2018. נבדק ב-26 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "How Trap Music Came to Rule the World". Complex Networks.
↑  Hung, Steffen. "Gotye feat. Kimbra – Somebody That I Used To Know". australian-charts.com. ארכיון מ-24 ביולי 2015. נבדק ב-14 ביולי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Montoya, Elizabeth (October 17, 2018). "Luis Fonsi receives seven Guinness World Records titles for global chart-topper Despacito". Guinness World Records
↑  "Hallyu (Korean Wave) : Korea.net : The official website of the Republic of Korea". Korea.net (באנגלית). Korean Culture and Information Service.
↑  Romano, Aja (16 בפברואר 2018). "How K-pop became a global phenomenon". Vox (באנגלית). נבדק ב-22 בינואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Caramanica, Jon (24 באוקטובר 2011). "SHINee and South Korean K-Pop Groups at Madison Square Garden – Review". The New York Times. ארכיון מ-17 בפברואר 2015. נבדק ב-26 בפברואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
| מוזיקה לפי שנים |
| --- | --- | --- |
| המאה ה-20 | 1901 • 1902 • 1903 • 1904 • 1905 • 1906 • 1907 • 1908 • 1909 • 1910 • 1911 • 1912 • 1913 • 1914 • 1915 • 1916 • 1917 • 1918 • 1919 • 1920 • 1921 • 1922 • 1923 • 1924 • 1925 • 1926 • 1927 • 1928 • 1929 • 1930 • 1931 • 1932 • 1933 • 1934 • 1935 • 1936 • 1937 • 1938 • 1939 • 1940 • 1941 • 1942 • 1943 • 1944 • 1945 • 1946 • 1947 • 1948 • 1949 • 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 |  |
| המאה ה-21 | 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 • 2025 |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007597632405171  LCCN: sh2011002283 
דרייק הוכרז כאמן העשור על ידי מגזין בילבורד
דה ויקנד, תצלום מהופעה שהתקיימה ב-2018
Imagine Dragons, תצלום מהופעה שהתקיימה ב-2013
מארון 5, תצלום מהופעה שהתקיימה ב-2011
אדל, תצלום מהופעה שהתקיימה ב-2016
הלהקה הבריטית ממפורד אנד סאנז, תצלום מהופעה שהתקיימה ב-2010
חזית החירות פלוס

| --- | --- |
 מדינה:  דרום אפריקה 
 מייסד:  קונסטנד וילויון
 מנהיגים:  פיטר גרונוולד
 תקופת הפעילות:  4 במרץ 1994 – הווה (30 שנה)
 אידאולוגיות:  אינטרסים של אפריקאנרים לאומיות דמוקרטיה נוצרית ליברליזם כלכלי שמרנות
 נוצרה מתוך:  חזית החירות המפלגה השמרנית תנועת האחדות האפירקאנרית
 מטה:  פרטוריה 
 מיקום במפה הפוליטית:  ימין 
 ארגונים בינלאומיים:  ארגון העמים והאומות הלא מיוצגים 
 צבעים רשמיים:  ירוק וכתום
 נציגויות בפרלמנטים
 האספה הלאומית:  10 / 400
 המועצה הלאומית של הפרובינציות:  3 / 90
 
 www.vfplus.org.za
 
חזית החירות פלוס (באפריקאנס: Vryheidsfront Plus, נכתב בקיצור VF+) היא מפלגת ימין בדרום אפריקה שהוקמה (כחזית החירות) בשנת 1994. בראשה עומד ד"ר פיטר גרונוולד. עמדות המדיניות המוצהרות הנוכחיות שלה כוללות ביטול העדפה מתקנת ומניעת רפורמת קרקעות כדי להגן על זכויותיהם ואינטרסים של מיעוטים, במיוחד האפריקאנרים.
יחד עם מפלגות אחרות, החזית החירות פלוס נכנסה לקואליציה עם הברית הדמוקרטית לאחר הבחירות המוניציפליות לשנת 2016 לשלטון ביוהנסבורג, טשוואנה ומספר עיריות אחרות.
היסטוריה > חזית החירות

חזית החירות פלוס הוקמה ב־4 במרץ 1994, בשם חזית החירות, על ידי הרמטכ"ל לשעבר של צבא דרום אפריקה הגנרל קונסטנד וילויון, לאחר שעזב את הפולקספרונט האפריקאנרי עקב חילוקי דעות. בניסיון להשיג את יעדיו באמצעים פוליטיים, רשם וילויון את חזית החירות בוועדת הבחירות העצמאית ב־4 במרץ 1994, כדי להשתתף בבחירות הכלליות באפריל 1994. ב-12 במרץ 1994 העביר וילויון את רשימת המועמדים של חזית החירות לוועדת הבחירות, שאישרה כי מפלגתו תשתתף בבחירות.
בבחירות של 1994 קיבלה חזית החירות 2.2% מהקולות הלאומיים (עם 424,555 קולות), וזכתה בתשעה מושבים באספה הלאומית ו-3.3% (עם 639,643 קולות שהצביעו) מהקולות לבתי המחוקקים של הפרובינציות. המפלגה השיגה את רוב הקולות שלה באזורים הכפריים של טרנסוואל ומדינת אורנג' החופשית, ולטענת סגן הנשיא החדש תאבו מבקי המפלגה כנראה ייצגה אולי כמחצית מאוכלוסיית המצביעים האפריקאנרים באזורים אלה, עם התמיכה החזקה ביותר בקרב חקלאים ומעמד הפועלים.
התמיכה בחזית החירות ירדה עם הזמן במיוחד עקב משא המתן העקר של המפלגה עם הקונגרס הלאומי האפריקני ליצירת מדינת לאום לאומה האפריקאנרית בשטחי דרום אפריקה. בנוסף עלייה של מפלגות ימין אפריקאנריות חדשות פגעו בכוחו של המפלגה. בבחירות 1999 צנחה התמיכה במפלגה ל־0.8% (127,217 הצבעה) עם שלושה מושבים באספה הלאומית ובין 1% - 2% תמיכה במחוזות המעוז שלהם. אבל למרות ירידה זאת התמיכה במפלגה נותרה יציבה יחסית בכל הבחירות הלאומיות שהתקיימו בעשרים השנים הבאות.
בשנת 2001 העביר וילויון את הנהגת חזית החירות לידי פיטר מולדר.
היסטוריה > חזית החירות פלוס

בשנת 2003, זמן קצר לפני הבחירות הכלליות של 2004, החליטו המפלגה השמרנית, תנועת האחדות האפריקאנרית וחזית החירות להתמודד בבחירות כישות אחת בשם חזית החירות פלוס בראשות מולדר. מאוחר יותר, גם הברית הפדרלית הצטרפה לאיחוד. בבחירות הכלליות בשנת 2004 התמיכה בחזית החירות פלוס עלתה מעט ל-0.89% (139,465 הצבעות). המפלגה זכתה במושב אחד ברוב בתי המחוקקים של הפרובינציות, ובארבעה מושבים באספה הלאומית.
בבחירות המוניציפליות בשנת 2006 קיבלה חזית החירות פלוס 1% מהקולות (252,253 הצבעות).
בבחירות הכלליות ב־2009 קיבלה המפלגה 0.83% (146,796 הצבעות) ושמרה על ארבעת המושבים שלה באספה הלאומית אך איבדה את מקומה בבתי המחוקקים של הפרובינציות צפון מערב, מפומלנגה והכף הצפוני. לאחר הבחירות מונה מנהיג חזית החירות, פיטר מולדר, לסגן שר החקלאות, היערות והדיג על ידי הנשיא החדש יעקוב זומה.
בבחירות הכלליות ב־2014 הגדיל המפלגה את כוחה במעט ל-0.9%. היא שמרה על ארבעת המושבים שלה בפרלמנט, וגם החזירה לעצמה את המושב בצפון מערב.
תמיכת המצביעים במפלגה עלתה משמעותית בבחירות הכלליות בשנת 2019, כאשר המפלגה הגדילה את קולותיה ב־250,000, ל־2.38% מהקולות הלאומיים, וזכתה בעשרה מושבים באספה הלאומית. זה היה אפילו קצת יותר מתשעת המנדטים שקיבלה חזית החירות הישנה בשנת 1994. בנוסף, היא זכתה בשמונה מושבים בביתי המחוקקים של הפרובינציות, בסך הכול אחד עשר חדשים. תומכיה החדשים היו בעיקר אפריקאנרים ומצביעים צבעוניים מהכף המערבי שתמכו בעבר בברית הדמוקרטית.
המפלגה זכתה לניצחונות עיקריים בעיירה החצי עצמאית אורניה בכף הצפוני.
מאז הבחירות הכלליות בשנת 2019, המפלגה זכתה גם בשלושה יישובים מהברית הדמוקרטית בבחירות מוניציפליות במחוז צפון מערב וממשיכה להראות צמיחה בבחירות המוניציפליות בחאוטנג, לימפופו ומפומלנגה.
יחס המפלגה לישראל

המפלגה מביעה תמיכה חזקה בישראל ומתנגדת ליחס השלילי של ממשלת הקונגרס הלאומי האפריקני למדינת ישראל ולגישה הפרו-פלסטינית שלה. המפלגה מתנגדת להתערבות דרום אפריקה בנעשה בישראל וקוראה לממשלה לא לעמוד לצד הפלסטינים. המפלגת גם גינתה את הסירוב של הממשלה הדרום אפריקנית להיעזר בישראל כדי להתמודד עם הבצורות הקשות באזור הכף. המפלגה התנגדה וגינתה את סגירת שגרירות דרום אפריקה בישראל והחזרת השגריר ב־2018 בעקבות העימותים בגבול ישראל-עזה.
מנהיגים

| מספר | תמונה | שם | תחילת כהונה | סיום כהונה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | קונסטנד וילויון | 1 במרץ 1994 | 26 ביוני 2001 | רמטכ"ל כוחות ההגנה של דרום אפריקה |
| 2 |  | פיטר מולדר | 26 ביוני 2001 | 12 בנובמבר 2016 | סגן שר החקלאות, היערות והדיג |
| 3 |  | פיטר גרונוולד | 12 בנובמבר 2016 | עד היום |  |
הערות שוליים

↑  FF+ to target DA’s Afrikaner voting base
↑  Unmandated reflections - Thabo Mbeki
↑  2014 Elections: Seats in Parliament
↑  TARGETING MINORITIES HELPED GROW OUR SUPPORT - FF PLUS
↑  FF Plus defies expectations
↑  2019 Elections: EFF secure 3.73% of the vote in Orania
↑  FF+ makes loud statement in Stilfontein
↑  Recent municipal ward by-elections result in losses for the DA
↑  Mamusa by-election: Good news for EFF, but DA slide against FF+ continues
↑  Schweizer-Reneke: DA disaster, as they lose third ward in six months to FF Plus
↑  Pieter Groenewald, ANC must not interfere with Israeli issue, https://www.politicsweb.co.za/
↑  ANC moenie inmeng met Israel-vraagstuk nie (באפריקאנס)
↑  Israel is die wêreld se voorste kundige op die gebied van ontsouting., https://www.facebook.com/ (באפריקאנס)
↑  Pieter Groenewald, ANC boycotts Israel but stays friendly with Venezuela, https://www.politicsweb.co.za/
↑  FF Plus calls on govt not to downgrade Embassy in Israel
↑  Israel: ANC wys morele bankrotskap met eskalerende boikot teen Israel en vriendskappe met muishondlande soos Venezuela (באפריקאנס)
| מפלגות בדרום אפריקה |
| --- | --- | --- |
| מושבות הכף, טרנסוואל ואורנג' (עד 1910) | המפלגה הפרוגרסיבית • המפלגה הדרום-אפריקאית • מפלגת העם • אפריקאנר בונד |  |
| דרום אפריקה (1910–1928) איחוד דרום אפריקה (1910–1961) | המפלגה היוניוניסטית • המפלגה הדרום-אפריקאית • המפלגה הלאומית • המפלגה המאוחדת • מפלגת הלייבור • מפלגת הדומיניון • המפלגה האפריקאנרית • הקונגרס הלאומי האפריקני • הקונגרס הפאן אפריקני • מפלגת העם • המפלגה הלאומית המאוחדת • המפלגה הלאומית המטוהרת • המפלגה הליברלית • המפלגה השמרנית הלאומית • המפלגה הפרוגרסיבית • המפלגה הקומוניסטית • הליגה הסוציאליסטית הבינלאומית |  |
| דרום אפריקה (1928–1994) רפובליקת דרום אפריקה (1961–1994) | המפלגה הלאומית • המפלגה המאוחדת • המפלגה הפרוגרסיבית • המפלגה הליברלית • מפלגת הלייבור • הקונגרס הלאומי האפריקני • הקונגרס הפאן אפריקני • המפלגה הפרוגרסיבית הפדרלית • מפלגת הרפובליקה החדשה • המפלגה השמרנית • מפלגת החופש של אינקטה • המפלגה הקומוניסטית |  |
| דרום אפריקה רפובליקת דרום אפריקה (החל מ-1994) | הקונגרס הפאן אפריקני • הברית הדמוקרטית • המפלגה הלאומית • לוחמי החופש הכלכלי • המפלגה הדמוקרטית • המפלגה הלאומית החדשה • מפלגת החופש של אינקטה • המפלגה הקומוניסטית • הקונגרס הלאומי האפריקני • המפלגה השמרנית • חזית החירות פלוס • הדמוקרטים העצמאיים |  |
ראו גם: התפתחות המערכת המפלגתית בדרום אפריקה בעידן המודרני
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2009189749  VIAF: 124730995   WorldCat (עם VIAF): 124730995
1975 במדע

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1975  במדע |  |
< · 1973 · 1974 — 1975 — 1976 · 1977 · >
כל ערכי השנים במדע במאה ה-20 · כל ערכי השנים במדע במאה ה-21 · פורטל מדע בישראל
רשימת אירועים מדעיים עיקריים שהתרחשו ב-1975.