stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ש. שרברק
הוצאת שלמה שרברק

לאחר מותו של שרברק ייסדה בתו אידה שרברק (1901–1983) הוצאה על שמו – הוצאת שלמה שרברק. ההוצאה פעלה בנפרד עד שנות ה-70, אז אוחדה עם הוצאת יזרעאל בהנהלת אלכסנדר יזרעאל. ההוצאה המאוחדת פעלה עד שנת 1988.
ראו גם

שלמה שרברק
לקריאה נוספת

זכרונות המוציא לאור שלמה שרברק; עורך: א"א עקביא, תל אביב: ש. שרברק, תשט"ו.
הערות שוליים

↑  אידה שרברק, מעריב, מודעת אבל, 19 במאי 1983.
↑  מנחם צבי טאקסין, הגיון לבר מצווה, מהדורת וילנה, תרס"ח, עמ' 2, באתר היברובוקס; ספרי לימוד ומקרא חדשים, הצפירה, 19 באפריל 1912.
↑  שלמה שרברק, דבר, 6 בנובמבר 1944.
↑  דוד תדהר (עורך), "שלמה שרברק", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ד (1950), עמ' 1681.
↑  שמואל מיללער, אפריון, תרפ"ז, מ"ס 3, באתר היברובוקס.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810657419705606  VIAF: 9203156012395149700006   WorldCat (עם VIAF): 9203156012395149700006
שלמה חרון

| --- | --- |

 לידה:  15 ביולי 1930 סלוניקי, ממלכת יוון ממלכת יוון 
 פטירה:  6 בפברואר 2018 (בגיל 87) כ"ב בשבט תשע"ח אחוזת בית, ישראל 
 תאריך עלייה:  1944
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   משטרת ישראל
 תקופת הפעילות:  1949–1992 (כ־43 שנים)
 דרגה:    ניצב
 תפקידים בשירות
 מפקד מרחב דן  מפקד מרחב ירקון  מפקד מכללת המשטרה  מפקד מחוז הצפון  ראש אגף כוח אדם
 
שלמה חרון (15 ביולי 1930 – 6 בפברואר 2018) היה ניצב במשטרת ישראל, כיהן כמפקד המחוז הצפוני וראש אגף כוח האדם.
קורות חיים

שלמה חרון נולד בשנת 1930 בסלוניקי שביוון לאידה פילוסוף ולנסים גירון, שהיו נתינים טורקים שהיגרו ליוון מהעיר אדירנה לצורכי פרנסה.
כשגרמניה כבשה את יוון בשנת 1942, והגסטאפו התחיל להתארגן לקראת גירוש היהודים למחנות ההשמדה, הצליח אביו להשיג היתר יציאה לטורקיה, וכך המשפחה נמלטה ברגע האחרון והגיעה לאיסטנבול ב-1943.
בשנת 1944 עלה בגפו ארצה במסגרת עליית הנוער, ונקלט בקיבוץ שדה נחום. ב-1946 התגייס לפלמ"ח ועבר לקיבוץ גבעת ברנר לצורך אימוניו. עם החלטת כ"ט בנובמבר 1947, עבר עם מחלקתו לקיבוץ צאלים שם שירת בחזית הדרומית נגד המצרים.
קורות חיים > שירותו במשטרה

ביוני 1949 התגייס שלמה חרון כשוטר טירון למשטרת ישראל. הוא הוצב כחניך בבית הספר הארצי של המשטרה בשפרעם והשתתף בקורס השוטרים הראשון של המשטרה.
בשנים 1950–1960 מילא תפקידי הדרכה בבית הספר הארצי לשוטרים. באותה תקופה הוא השתתף בצעדות ובתחרויות הליכה, נודע כהלך מצטיין וזכה בשנת 1956 בתחרות הליכה ל-3,000 מטר, ביום ספורט של משטרת ישראל. בשנת 1960 סיים קורס קצינים, והוצב כמפקד יחידת סיור בנפה הצפונית במחוז תל אביב. בשנת 1962 מונה לדובר מחוז תל אביב. משנת 1961 שירת במוקד המרכזי בתל אביב (כיום היחידה המרכזית) כבלש בתפקידי פיקוד בדרגת פקד. משנת 1964 היה ראש מדור חקירות בענייני רכוש, סמים ומוסר וראש מפלג 1. בספטמבר 1967 הועלה לדרגת רב פקד. משנת 1970 עד 1973 כיהן כסגן ראש ענף תנועה במחוז תל אביב.
בשנת 1973 מונה לתפקיד ראש ענף ניהול לוגיסטיקה וכוח אדם והועלה לדרגת סגן ניצב. בשנת 1976 הועלה לדרגת ניצב משנה ועד 1978 כיהן כמפקד מרחב דן, ופיקד על מרחב ירקון משנת 1978 עד 1980. בשנת 1980 מונה לסגן מפקד מחוז תל אביב וקודם לדרגת תת ניצב. בשנת 1984 מונה לפקד על מכללת המשטרה. משנת 1986 עד 1988 פיקד על בית הספר לפיקוד ומטה לקצינים בכירים בנעורים.
בשנת 1988 קיבל דרגת ניצב והוצב כמפקד המחוז הצפוני. בסוף 1989 מונה לראש אגף כוח אדם, ובאוקטובר 1992 פרש לגמלאות.
הלך לעולמו ב-6 בפברואר 2018 ונטמן בחלקת המשטרה בבית הקברות הצבאי קריית שאול. היה נשוי לדינה ולשניים נולדו בן ובת.
הערות שוליים

↑  נסתיים מפעל הצעדה העממי, הצופה, 8 ביוני 1956
↑  "משמר הגבול" זכה במגן ע"ש דני קזין ביום הספורט המשטרתי, למרחב, 18 באוקטובר 1956
↑  מפקח חרון - דוברה של משטרת מחוז ת"א, על המשמר, 2 בספטמבר 1962
↑  העלאה בדרגה לקצין משטרה, הצופה, 3 בספטמבר 1967
↑  מינויים חדשים במשטרה, דבר, 5 בספטמבר 1976
↑  מפקד משטרת מרחב דן הועלה לדרגת נצ"מ, מעריב, 28 בספטמבר 1976
↑  נצ"מ ש. חרון נתמנה מפקד מרחב הירקון, דבר, 20 בינואר 1978
↑  מינויים ושינויים במשטרת מחוז תל אביב, מעריב, 27 באוגוסט 1980
↑  אלי דנון, תנ"צ חרון ־ מפקד מכללת המשטרה!, מעריב, 29 באוגוסט 1984
↑  דוד קראוס - מפקד מחוז ת"א, מעריב, 31 במאי 1984
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007408159305171  VIAF: 49156495291617560236   WorldCat (עם VIAF): 49156495291617560236
רוברט רוקאווי

| --- | --- |

רוברט רוקאווי, מרץ 2008
 לידה:  27 בינואר 1939 (בן 85) דטרויט, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  היסטוריה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ויין  אוניברסיטת מישיגן 
 מוסדות:  אוניברסיטת טקסס  אוניברסיטת תל אביב 
 בן או בת זוג:  בטי רוקאווי 
 
רוברט א' רוקאווי (באנגלית: Robert A. Rockaway; נולד ב-27 בינואר 1939) הוא פרופסור אמריטוס בחוג להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטת תל אביב.
חייו ופועלו

רוברט רוקאווי נולד וגדל בדטרויט. בגיל 5 החל ללמוד בבית הספר היסודי "ישיבת חכמי לובלין" בעיר. בגיל 11 עבר רוקאווי ללמוד בבית ספר ציבורי.
רוקאווי למד לתואר הראשון בספרות אנגלית, היסטוריה כללית והיסטוריה של ארצות הברית באוניברסיטת המדינה של ויין. את התואר השני השלים בהיסטוריה וארכאולוגיה באוניברסיטת מישיגן. הוא עשה שנה אחת בלימודי משפטים אך לאחר שנה פרש כדי לכתוב דוקטורט באוניברסיטת מישיגן. התזה עסקה ביהודי דטרויט, הפעם הראשונה בה נכתבה עבודה אקדמית על האוכלוסייה היהודית בעיר הזו; העבודה עסקה בהיסטוריה של יהודי דטרויט עד מלחמת העולם הראשונה. לאחר סיום הדוקטורט ב-1970 לימד שנה אחת באוניברסיטת טקסס, ולאחריה עלה לישראל.
מ-1971 לימד באוניברסיטת תל אביב עד פרישתו לגמלאות באוקטובר 2007 כפרופסור חבר. במהלך הקריירה האקדמית שלו שהה בשבתונים באוניברסיטת קליפורניה, באוניברסיטת סן דייגו, שם עזר להקים את החוג ליהדות, באוניברסיטת טקסס, באוניברסיטת בוסטון ובאוניברסיטת ברנדייס.
בין המקומות שבהם הרצה היו אוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס, אוניברסיטת סירקיוז, אוניברסיטת ניו יורק, אוניברסיטת מלבורן, אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, אוניברסיטת מיזורי, אוניברסיטת קנזס, אוניברסיטת מינסוטה, אוניברסיטת ויסקונסין, אוניברסיטת מיאמי ועוד.
בשנת 1976 היה חבר במפלגת ד"ש וכתב חלק ממצעה העוסק בקשר בין היהודים לתפוצה.
חייו ופועלו > חייו האישיים

בעבר היה נשוי לאשת האופנה בטי רוקאווי, השניים חיו ביחד 18 שנים עד שהתגרשו באמצע שנות התשעים של המאה ה-20 ובשנת 2000 חזרו לחיות יחד. לזוג יש שני ילדים.
מחקריו > תיאור מחקריו

עיקר מחקריו של רוברט רוקאווי עניינם יהדות ארצות הברית מראשיתה ועד ימינו.
מחקריו > היהודים בדטרויט 1914-1762

ספר זה (The Jews of Detroit: from the Beginning, 1762-1914) עוסק בכלכלה, בדת, בניידות גאוגרפית, אנטישמיות, יחסים בין יהודים ולא-יהודים ובפוליטיקה היהודית בעיר דטרויט. בין האישים המרכזיים שסיפוריהם מתוארים בספר היה סאם גולדווטר היהודי, שהיה המועמד לראש העיר של דטרויט ב-1890, היה דוד של בארי גולדווטר, שהיה מועמד מול לינדון ג'ונסון לנשיאות ארצות הברית ב-1964. סבא והאבא של שניהם היו אחים ונולדו בפוזן שבפרוסיה.
מחקריו > הגנגסטר היהודי בארצות הברית

הספר ראה אור בשפה האנגלית ב-1993, תורגם מאנגלית לשפות עברית, גרמנית ורוסית, והתפרסם בעשר מהדורות באנגלית. המהדורה החדשה המוערת, מורחבת ומתוקנת יצאה בשנת 2000 בשפה האנגלית תחת הכותר
But He Was Good to His Mother (אבל הוא היה טוב לאמו). הספר מספר על גנגסטרים יהודים מן המאה ה-19 עד שנות החמישים של המאה העשרים. הוא מספר על הגנגסטרים מכל מיני זוויות: קשריהם עם משפחתם, קשריהם עם הקהילה היהודית, בודק מי מהגנגסטרים הגן על הקהילה היהודית, מי עזר לישראל, מי הרג את מי, קשריהם עם המאפיה האיטלקית, מה הם עשו. הוא מתאר מי היו הגנגסטרים הגדולים במזרח, מי הגנגסטרים הגדולים במערב, מי היו הגנגסטרים הגדולים ביותר באופן כללי, אילו כנופיות שלטו, קשריהם עם המשטרה, קשריהם עם השופטים. לצורך הספר נפגש רוקאווי עם חלק מהגנגסטרים, שרבים היו בשנות השמונים לחייהם ושוחח איתם בראיונות אישיים ובדק את תיקי המשטרה ותיקי האף. בי. איי וקרא מכתבים ששלחו גנגסטרים אסורים בבתי סוהר.
הגנגסטרים הבולטים שכיכבו בספרו היו: לפקה בוכהלטר, מאיר לנסקי, אבנר זווילמן בניו ג'רזי, האחים בלומנפלד במינסוטה ששלטו על העיר מיניאפוליס, בן "בגסי" סיגל בקליפורניה שבנה את מלון פלמינגו, מו דליץ בקליבלנד שעבר ללאס וגאס והרוויח כסף רב יותר כשהיה לגאלי ובנה בתי מלון ובתי חולים מהכסף. ארנולד רוטשטיין שהיה מהמר מאוד מפורסם בהיסטוריה האמריקאית, נולד במשפחה יהודית דתית בניו יורק ומופיע בכמה סרטים על התקופה. לנסקי, לאקי לוצ'יאנו, בגסי סיגל ובוכהולטר ראו את רוטשטין כאבא, מעין סנדק שלימד אותם לעבוד יחדיו ושכולם יכולים להרוויח.
מחקריו > מהגרים יהודים ממזרח אירופה 1920-1901

ספר זה Words of the Uprooted: Jewish Immigrants in Early 20th) Century America) ראה אור בהוצאת אוניברסיטת קורנל בשנת 1998. הוא עוסק במוסד שהקימו יהודים אמריקאים ממוצא גרמני על מנת להוציא יהודים מובטלים מניו יורק ולפזר אותם בכל מיני מקומות בארצות הברית, היכן שהייתה קהילה יהודית ועבודה. הרעיון היה שיהיה כתוצאה מכך יותר טוב בניו יורק ופחות פשע. הארגון שלח 75,000 יהודים ל-1500 מקומות שונים בארצות הברית, ערים ועיירות בהם גרו יהודים. הרבה מהם כתבו למשרד בניו יורק על הצלחותיהם, מה הם עושים ומה דרישותיהם, איך הסתדרו, תחושותיהם: שמחה, געגועים וכדומה. רוקאווי תרגם מכתבים רבים שלהם שפורסמו בספר.
מחקריו > לואיס פרחאן

רוקאווי כתב מונוגרפיה על השייח׳ האנטישמי לואיס פרחאן, ממנהיגי הארגון אומת האסלאם, ועל הקמפיין האנטישמי שלו.
מחקריו > מהגרים, פועלים וגנגסטרים: פרקים בתולדות יהודי ארצות הברית

זוהי סדרה של מאמרים שפרסם רוקאווי באנגלית, והיא תורגמה לעברית, במתכונת ספר לימוד הסוקר את תולדות היהודים בארצות הברית. כעת הוא עובד על מהדורה חדשה עם מאמרים חדשים על אנטישמיות, גנגסטרים, מאבק בין מהגרים ממזרח אירופה למהגרים אמריקאים, ועל התנועה הסוציאליסטית היהודית בארצות הברית.
ספריו

Rockaway, Robert A., World of Their Children: Second Generation New York Jews. Sage Publication, 1986
Rockaway, Robert A., The Jews of Detroit: from the beginning, 1762-1914. Detroit: Wayne State University Press, 1986
מהגרים, פועלים וגנגסטרים: פרקים בתולדות היהודים בארצות הברית. תל אביב, המכון לחקר התפוצות, אוניברסיטת תל אביב, תש"ן 1990.
הגנגסטר היהודי בארצות הברית: חייו ופשעיו בראשית המאה העשרים. ירושלים: גפן, תשנ"א 1994.
יצא במהדורה שביעית מורחבת ומעודכנת במקור האנגלי:
Rockaway, Robert A. But He was Good to his Mother: The Lives and Crimes of Jewish Gangsters. Revised Edition. Jerusalem: Gefen, 2000
לואיס פאראקן, אומת האסלאם והיהודים, רוברט א. רוקאווי, אלי כרמון, ירושלים: הוועד היהודי האמריקני, משרד ישראל והמזרח התיכון, 1996.
Rockaway Robert A. (compiled by), Words of Uprooted: Jewish Immigrants in Early 20th Century America. Ithaca, NY.Cornell University Press, 1998.
הערות שוליים

↑  ישיבת חכמי לובלין היה שמו של בית הספר היסודי הדתי בדטרויט לאחר מלחמת העולם השנייה. המוסד נוסד על ידי מספר רבנים מאירופה, אולם היו בה גם רבנים ומורים ילידי ארצות הברית. היה זה בית ספר יום לילדים בגילאי חמש עד שתים עשרה. תוכנית הלימודים בבית הספר כללה לימודי חול (מתמטיקה, אנגלית, היסטוריה) במשך חצי יום, ונושאי יהדות (עברית, מקרא) בחצי יום השני. שמו של המוסד נלקח משמה של ישיבת חכמי לובלין המפורסמת. בית הספר היסודי נקרא "ישיבה", כמקובל בחינוך היהודי בארצות הברית.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007274516405171  GND: 124212247  LCCN: n85161610  VIAF: 109084205   WorldCat (עם VIAF): 109084205
שיר כאב

| --- | --- |
 סינגל בביצוע מאיר אריאל
 מתוך האלבום שירי חג ומועד ונופל
 יצא לאור:  1978
 מקום הקלטה:  אולפני טריטון
 סוגה:  זמר עברי, פולק רוק
 שפה:  עברית
 אורך:  6:57
 כתיבה:  מאיר אריאל
 לחן:  מאיר אריאל
 הפקה:  שלום חנוך
 
"שיר כאב" הוא שיר שכתב, הלחין וביצע מאיר אריאל, והופיע כסינגל ולאחר מכן באלבומו שירי חג ומועד ונופל. השיר מהווה אנלוגיה בין משולש אהבה לסכסוך הערבי-ישראלי.
תוכן השיר

השיר מתאר משולש אהבה, בו שני גברים, המייצגים את היהודים ואת הערבים, מתחרים על ליבה של אישה, המייצגת את ארץ ישראל, ומושר מנקודת מבטו של הגבר היהודי.
בבית הראשון מתאר הדובר כיצד מתפתח קשר בין האישה לבין "צעיר ערבי משכיל", ובבית השני מפרט על חוסר האונים שלו בשל אי יכולתו "להקיף אישה 365 מעלות" (משחק מילים המקשר בין מספר היממות בשנה לבין סך הזוויות במעגל), ובכך למנוע ממנה את החופש לפתח קשר עם הצעיר הערבי.
בבית השלישי מתאר הדובר את אופיו של הצעיר הערבי - משכיל "עד קצות הציפורניים", עז מצח, מורה במקצועו וחובב תיאטרון. בבית הרביעי מתוארת דמותה של האישה - תמימה, חובבת תיאטרון אך לא יתר על המידה.
בבתים החמישי והשישי מתאר הדובר כיצד התחיל הרומן. האישה הלכה לחוג תיאטרון שעורר אותה, רמיזה להתאהבותה בצעיר הערבי. בתרגיל אימפרוביזציה התבהר לדובר טיב הקשר בין השניים.
בבתים השביעי, השמיני והתשיעי מתואר המפגש בין השלושה במרפסת ביתו של הצעיר הערבי. לאחר שתיית קפה וקוניאק, הצעיר הערבי מדבר על גישור באמצעות תיאטרון, מה שמקרב את האישה אליו. הגבר היהודי נבוך מדברי הצעיר הערבי ומנסה להימנע מעימות. בשלב מסוים הוא מבקש לשוב לביתו, אולם הצעיר הערבי מצהיר כי הוא שתוי מכדי לנהוג, ושואל אותו לאן ילך. כאשר היהודי משיב "ירושלים", מגיב הצעיר הערבי ברצינות, ואומר כי ”בסוף כל משפט שאתם אומרים בעברית יושב ערבי עם נרגילה, אפילו אם זה מתחיל בסיביר או בהוליווד עם הבה נגילה”. היהודי עונה לו ביידיש, וטוען כי האישה שופטת בין השניים, וההתנצחות ביניהם ממשיכה בדממה.
תוכנו של הפזמון חוזר הוא ארס פואטי, ומתאר כיצד הדובר שר על מנת להפיג את הכאב.
תגובות לשיר

השיר נחשב לאחד משיריו הטובים של מאיר אריאל, והוא בין השירים המזוהים איתו. הזמר יזהר אשדות, שבזמן יציאתו של השיר היה עורך צעיר בגלי צה"ל ולימים ביצע את שירו האחרון של אריאל, "למה לא", ציין כי השורה "בסוף כל משפט שאתם אומרים בעברית יושב ערבי עם נרגילה, אפילו אם זה מתחיל בסיביר או בהוליווד עם הבה נגילה" מלווה אותו מאז היום בו שמע אותה לראשונה. במילות השיר נעשה שימוש כדי לתאר את המורכבות של הסכסוך על ידי העיתונות, לדוגמה בהקשר של כדורגלנים ממוצא ערבי. השיר מוזכר בשירו של אהוד בנאי, "בלוז כנעני", כאחד מסמליו של אריאל.
השיר בספרי תווים

מאיר אריאל, שירים, עמ' 10, הוצאת ענבל, 1987. (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  סנונית ליס, עשרת הגדולים של מאיר אריאל, באתר חדשות 13, 17 ביולי 2009
↑  דודי פטימר, ‏יום הכיפורים, הסמים והטעויות: בחזרה לאלבום הראשון של מאיר אריאל, באתר מעריב אונליין, 20 בינואר 2018
↑  תכתובת שלאחר המוות, באתר mooma
↑  צביקה נעים, שיר כאב, באתר ynet, 23 בנובמבר 2011
שלמה חיים קסלמן

| --- | --- |

הרב קסלמן תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  כ' באלול תרנ"ד ז'יטומיר, אוקראינה אוקראינה
 פטירה:  י"ט באייר תשל"א (בגיל 76) כפר חב"ד ישראל ישראל
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 מקום פעילות:  ברית המועצות, צרפת, לוד, כפר חב"ד
 השתייכות:  חסידות חב"ד 
 תחומי עיסוק:  חסידות
 תפקידים נוספים:  משפיע
 רבותיו:  רבי שלום דובער שניאורסון, רבי יוסף יצחק שניאורסון, הרב שאול דוב זיסלין, רבי מנחם מנדל שניאורסון
 תלמידיו:  ראו להלן
 
הרב שלמה חיים קסלמן  (כ' באלול תרנ"ד, 21 בספטמבר 1894 - י"ט באייר תשל"א, 14 במאי 1971) היה משפיע חב"די מרכזי בישראל. רבים ממשליו ואמרותיו בעת התוועדויותיו נכנסו לפולקלור החב"די.
קורות חייו

נולד בז'יטומיר שבאוקראינה לר' יום טוב ויהודית קסלמן, ונקרא על שם רבי שלמה חיים פרלוב מקוידנוב. בשנת תרס"ט (1909) שמע על חסידות חב"ד ועבר ללמוד בישיבת תומכי תמימים בלובביץ', במחיצת רבי שלום דובער שניאורסון.
בשנת תר"ע (1910) עבר ללמוד בסניף הישיבה בשצ'דרין, אצל המשפיע הרב שאול דוב זיסלין, בסיום השנה חזר ללמוד בלובביץ' שם למד עד שנת ה'תרע"ח. בשנת תרע"ח (1918) עבר לסניף של הישיבה בקרמנצ'וג וכעבור שנה התחיל למסור שיעורים בחסידות. בשנת תר"פ (1920) מינה אותו רבי שלום דובער שניאורסון למשפיע בסניף הישיבה ברוסטוב על הדון.
עם פטירת רבו הרבי הרש"ב, בב' בניסן תר"פ. קיבל על עצמו את מרות בנו ממלא מקומו רבי יוסף יצחק שניאורסון. בשנת תרפ"א (1921) התחתן עם בלומא בת הרב זאב וולף ברונשטיין.
בשנת תרפ"ב (1922) שלח אותו הרבי הריי"צ לשמש כמשפיע בעיר פולוצק עד סוף שנת ה'תרפ"ט (1929). בתרפ"ט נעצר ונשלח לגלות לפולטבה שלש שנים עד קיץ תרצ"ב (1932). אחר כך התגורר כשלש שנים במלחובקה ואחר כך לתקופות קצרות במז'ייסק ובפרלובקה ובעוד מקומות באזור מוסקבה; מחמת המעקבים והרדיפות של הק.ג.ב. אחריו עד תקופת מלחמת העולם השנייה.
בשנת ה'תש"ב (1942) מחמת אימת הנאצים שהתקרבו למוסקבה הצליח לברוח עם בני משפחתו לטשקנט באוזבקיסטן. אחרי מלחמת העולם השנייה, באלול תש"ו (1946), הצליח לצאת עם משפחתו מרוסיה עם קבוצה גדולה של חסידי חב"ד להאליין עד סוף שנת תש"ז (1947) אז עבר לצרפת שם הקימו את ישיבת תומכי תמימים בברינואה ושימש שם כמשפיע.
בסיוון ה'תש"ט (1949) עלה לישראל, כעבור כמה חודשים החל לשמש כמשפיע בישיבת "אחי תמימים" בתל אביב. מיד אחר פטירת רבו, רבי יוסף יצחק שניאורסון, בי' בשבט תש"י. קיבל את מרות חתנו ממלא מקומו רבי מנחם מנדל שניאורסון.
בשנת תשי"א (1951) עבר לשמש כמשפיע בישיבת תומכי תמימים בלוד, ומשנת תשכ"ג (1963) עבר לשמש בישיבת תומכי תמימים המרכזית בכפר חב"ד. בתפקיד משפיע הישיבה בכפר חב"ד כיהן עד לפטירתו בערב שבת י"ט באייר ה'תשל"א (1971), ונקבר בחלקת חב"ד שבבית הקברות בהר הזיתים ליד התורת חסד; את מקומו בישיבה ירש הרב מנחם מנדל פוטרפס.
לרב קסלמן שני בנים תאומים, הרב שלום דובער (שימש כמשפיע בישיבת תומכי תמימים המרכזית בכפר חב"ד. נפטר בז' בשבט ה'תשמ"ז) והרב זאב וולף (שימש כמשפיע בבית הכנסת בית מנחם בכפר חב"ד. נפטר בג' אדר ב' ה'תשע"ט), בתו יהודית הייתה נשואה לאברהם ליסון.
מתלמידיו

הרב עדין אבן ישראל
הרב יוסף יצחק אופן, משפיע ישיבות חב"ד בצפת וירושלים
הרב חנניה יוסף אייזנבך
הרב שמעון אליטוב, חבר מועצת הרבנות הראשית ורב מועצה אזורית מטה בנימין
הרב גדליהו אקסלרוד, ראב"ד חיפה
הרב זלמן גופין משפיע ישיבת תומכי תמימים המרכזית בכפר חב"ד
הרב יוסף שמחה גינזבורג, רב היישוב עומר
הרב מאיר צבי גרוזמן מראשי ישיבת תומכי תמימים בכפר חב"ד
הרב יקותיאל גרין
הרב גרשון מנדל גרליק, שליח חב"ד למילאנו ואב"ד קהילת אוהל יעקב
הרב חיים שלום דייטש
הרב דוד מאיר דרוקמן, רב העיר קריית מוצקין
הרב יוסף יצחק הבלין
הרב משה הבלין, רב הערים קריית גת ושדרות, חבר בית דין רבני חב"ד וראש ישיבת תומכי תמימים בקרית גת
הרב אברהם מיכאל הלפרין, רב שכונת הגבעה הצרפתית וחבר בית דין רבני חב"ד
אהרן דב הלפרין, עורך עיתון כפר חב"ד
הרב ישעיהו הרצל, רב העיר נוף הגליל
הרב ישראל יוסף הנדל רב קהילת חב"ד מגדל העמק, וחבר בית דין רבני חב"ד
ברק'ה וולף
הרב שלום דובער וולפא
הרב יצחק יהודא ירוסלבסקי, רבה של נחלת הר חב"ד ומזכיר בית דין רבני חב"ד
הרב יעקב כ"ץ, ראש ישיבת תומכי תמימים בכפר חב"ד
הרב שלום דובער לוין
הרב בן ציון ליפסקר, רב העיר ערד וחבר בית דין רבני חב"ד
הרב אליהו לנדא מראשי ישיבת תומכי תמימים בכפר חב"ד
הרב משה יהודא ליב לנדא, ראב"ד בני ברק
הרב יהושע מונדשיין, היסטוריון וחוקר החסידות
אליעזר מזרחי לשעבר חבר הכנסת וסגן שר הבריאות
הרב יחזקאל סופר
הרב ישראל פרידמן (ניו יורק)
יוסף יצחק קמינצקי
לקריאה נוספת

ביאורי ר' שלמה חיים, על ספר התניא, הוצאת ספרים קה"ת, תשע"א
המשפיע ר' שלמה חיים קסלמן, שני כרכים 1034 עמ', בעריכת ישראל אלפנביין, התשע"ג
אוצר החסידים - ארץ הקודש - אישיותם ומשנתם החסידית של משפיעי חב"ד, עמודים 221 - 259; בעריכת יוסף אשכנזי, תשע"ב
הערות שוליים

↑  באותו שנה עברו הבחורים המבוגרים ללמוד בכפר חב"ד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007292124305171  ISNI: 0000 0004 0191 9545  LCCN: no2014084412  VIAF: 297137624   WorldCat (עם VIAF): 297137624
שמואל מונקס

שמואל מוּנקֶס (יידיש: מונקעס, לעיתים מכונה על שם עיר מוצאו: רֶבּ שמואל קאליסקער. חי במפנה המאה ה-19) היה מחסידי רבי שניאור זלמן מלאדי. בספרות ובפולקלור החב"די הוא מתואר כבדחן וגיבור סיפורי-שובבות רבים. סגנון ההומור שלו מלא בעיקר בסרקזם וביטול עצמי.
במסורת חב"ד

על פי המסורת החב"דית, שמואל נולד יתום ונקרא על שם אביו, הוא גם התאלמן בגיל צעיר. היה אחד מחסידיו הראשונים של רבי שניאור זלמן מלאדי. מעיר מוצאו, קליסק, עבר מספר תחנות בחייו בערי רוסיה: ליוזנה, פולוצק ולבסוף ביישינקוביץ.
למרות דמותו העממית (מקבילם החב"די של הרשל'ה אוסטרופולר ודומיו), ראו בו בחסידות חב"ד אחד מחשובי החסידים. הוא מכונה בתואר רֶבּ, וניתנה לבדיחותיו ומעשיותיו פרשנות הגיוגרפית הטומנת בהן עומק וכוונות נסתרות, לעיתים אף רוח הקודש ומעשי מופתים. חיים מאיר היילמאן, הביוגרף-מטעם של אדמו"רי חב"ד, כתב עליו בספרו 'בית רבי' שיצא לאור בסוף המאה ה-19: ”הרב החסיד המפורסם ר' שמואל זלה"ה מקאליסק (הנקרא בעולם בשם שמואל מונקעס) היה אדם גדול מאוד, חסיד גדול ועָרום ביראה, והיה חשוב מאוד אצל רבנו. דרכו והנהגתו ידוע ומפורסם בעולם, ולפי ראות עיניים - בשיגעון היה מתנהג, אך גם בזה ראו חכמתו הנפלאה עד למרבה”.
מהסיפורים שנקשרו אודותיו, מתואר מונקס כאיש עליז ושובב, אך עם זאת בעל הדרת-פנים המעוטר בזקן ארוך, המסתודד תדיר בחצר רבי שניאור זלמן. לעיתים כשרבי שניאור זלמן נעדר ממשרדו, היה שמואל נכנס למשרד ומתחזה לרבו. אנשים שבאו להיפקד בעצה או בברכה ולא הכירו את הרבי, טעו לחשוב כי מדובר ברבי עצמו, ושמואל היה מעניק להם ברכה או סגולה בעלת משמעות הומוריסטית.
מונקס שימש כבדחן בחתונת בתו של האדמו"ר האמצעי, שידועה כאחד האירועים המכוננים בחסידות כ"החתונה הגדולה בז'לובין" אשר בה השתתפו סב הכלה רבי שניאור זלמן מלאדי וסב החתן רבי לוי יצחק מברדיצ'ב ואדמו"רים נוספים.
בחב"ד מפורסם שגם אדמו"רי חסידויות אחרות נאלצו להכיר בערכו: לפי האגדה ביקר פעם רבי שלמה מקרלין אצל בעל התניא בתשעה באב. שמואל מונקס עסק באותה שעה בזריקת קוצים על הקהל שהיה שקוע באמירת הקינות, וקוץ אחד פגע בזקנו של רבי שלמה. נענה ואמר: "בגלל אברכים כאלה נחרב בית המקדש!". למחרת יצאו רבי שלמה ורבי שניאור זלמן לשדה ונפנו לשמע יללת אדם, שמואל מונקס ישב שם בתוך בור מלא יתושים ונמלי אש עוקצניות ואמר קינות, נענה רבי שלמה ואמר: "בזכות אברכים כאלה יבנה בית המקדש!".
על פי המסורת, ר' שמואל מונקס השפיע על בעל התניא להסכים למאסרו במבצר פטרופבלובסקיה ולא להסתתר מיד המשטר (המאסר שהוביל לחג הגאולה החב"די), באומרו שאם הוא רבי, הרי שאין לו ממה לחשוש, ואם לא, אכן ראוי שייאסר על התחזותו לרבי.
החוקר יהושע מונדשיין טען, כי חלק מהסיפורים ששויכו אליו, ככל הנראה לא אירעו.
לקריאה נוספת

הרב ישראל אלפנביין, חסידים הראשונים, ה'תשס"ה, חלק א' עמ' 68–76.
זאב גינוסר, סודם של חסידים,. מקורות - אליעזר שטיינמן. פרק ב' - שמואל מונקס.
בנימין ליפקין, שמח ומשמח, כי קרוב גיליון 85, עמוד 12 ואילך.
הערות שוליים

↑  החסידות, יצחק אלפסי, 1974. הוצאת מעריב. עמ' 229
↑  הילמן, בית רבי, עמ' 154
↑  "ערום ביראה", מגזין מעיינותיך, גיליון 28. תשע"א. עמ' 26-31.
↑  רפאל נחמן הכהן, שמועות וסיפורים, כרך א' עמ' 38
↑  הרב מנחם מנדל שניאורסון, רשימות, חוברת ד', עמ' 5 ועמ' 21
↑  יהושע מונדשיין, סיפורים וגלגוליהם שלא עשני גוי, פרק עד, שטורעם נט
שש-זים אפור

| שש-זים אפור |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
מחלקה:: דגי סחוס
על־סדרה:: דמויי כריש
סדרה:: שש זימאים
משפחה:: שש זימיים
סוג:: Hexanchus
מין:: שש-זים אפור
שם מדעי
 Hexanchus griseus ‏בונאטר, 1788
תחום תפוצה

שֵׁשׁ-זִים אָפור (שם מדעי: Hexanchus griseus; באנגלית: Bluntnose sixgill shark או cow shark - כריש הפרה), הוא מין כריש מסדרת השש זימאים והוא המין הגדול ביותר בבני הסדרה. הוא מצוי בכל האוקיינוסים אך בקרבה ליבשה.
אורכו יכול לעלות על 3–4 מטרים ובשיא יכול להגיע לאורך 8 מטרים (26 רגל) ומשקלו המרבי מגיע ל-600 ק"ג. הוא בעל גוף אפור בעל ראש מגודל וחוטם עגלגל גדול אך חסר סנפירים עליונים למעט סנפיר זנב קטן והזנב קצר. הסנפירים התחתונים מעוגלים והכריש נוטה שלא לשחות הרבה. הוא חי במצולות הים עד לעומק של עד 2,500 מטרים (2.5 קילומטרים), אך בדרך כלל באזור ה-1,100 מטר ומצוי גם במים רדודים יותר. מזונו מורכב מדגים שונים, סרטנים, רכיכות, דגי סחוס אחרים ואף מכרישים אחרים. הוא ניזון גם מנבלות.
הערות שוליים

↑  שש-זים אפור באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  מילון בעלי חיים: דגי סחוס (תש"ס), 2000. האקדמיה ללשון העברית
שש-זים אפור על החוף באנקרה, טורקיה.
שרת פרוקסי

תרשים מופשט של שרת פרוקסי המקשר בין שתי תחנות קצה
שרת פרוֹקסי (באנגלית: Proxy server; החלופה העברית על פי האקדמיה ללשון העברית: שרת מתווך) הוא שרת שתפקידו העיקרי לספק גישה מהירה למשאבים חיצוניים ברשת מחשבים.
הסוואת כתובת ה-IP מתאפשרת על ידי חיבור לשרת פרוקסי שדרכו כל חיבורי האינטרנט עוברים (הנתונים נשלחים אליו וממנו אל השרת ומן השרת אליו ועד למשתמש) כפי שניתן לראות בתמונה.
תפקידו העיקרי של שרת הפרוקסי מתאפשר באמצעות תוכנה השומרת בזיכרון המטמון שלו עותקים של דפי אינטרנט ומאפשרת גישה מהירה אליהם מהמחשבים המחוברים לפרוקסי. בחלק מהמקרים משמש הפרוקסי כנקודת הפרדה וביקורת בין רשת המחשבים הפנימית של הארגון אליו הוא שייך לבין העולם החיצוני. הוא מאפשר מעקב, חסימה או שינוי לדפי HTML על פי מדיניות הארגון בענייני אבטחת מידע ותכני מידע קבילים (אפשר, למשל, לחסום אתרים פורנוגרפיים). יש מקרים שהוא משמש למימוש SSO (מסיר את הצורך בהכנסת שם לכל אפליקציה שונה) ולהוספת הגנות לדפי הארגון על פי הרשאת המשתמש.
שרתי פרוקסי אחרים, הנקראים שרתי פרוקסי אנונימיים, מאפשרים פרטיות. על ידי שימוש בשרת פרוקסי, המחשבים איתם הגולשים יוצרים קשר, מזהים את כתובת ה־IP של שרת הפרוקסי במקום את כתובת ה־IP של הגולש. בנוסף, ישנם שרתי פרוקסי שלא מאפשרים לאתרים ולמחשבים שאיתם גולשים לדעת שהם מתקשרים עם שרת פרוקסי.
ראו גם

פרוקסי הפוך
מונחים בתוכנה
הערות שוליים

↑  שָׁרָת מְתַוֵּךְ במילון טכנולוגיית המידע: תקשורת נתונים (תשס"ג), באתר האקדמיה ללשון העברית
ערך זה הוא קצרמרבנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שף (סאות' פארק)

שף
שֶף (באנגלית: Chef) הוא דמות-עבר חוזרת בסדרת הטלוויזיה "סאות' פארק". שף היה הטבח בקפיטריה של בית הספר היסודי של סאות' פארק, ודובב בידי אייזק הייז. הופעתו הראשונה בסדרה הייתה בפרק הראשון והאחרונה בפרק ה-140 שפתח את העונה העשירית, "שובו של שף".