stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חשיבותה של רצינות (סרט, 2011)

| --- | --- |
 מבוסס על:  המחזה חשיבותה של רצינות מאת אוסקר ויילד
 בימוי:  בריאן בדפורד דייוויד סטרן
 הופק בידי:  טוד היימס סוזן לואנברג הרולד וולפרט
 תסריט:  דייוויד סטרן
 שחקנים ראשיים:  בריאן בדפורד דנה אייבי פקסטון וייטהד דייוויד פור סנטינו פונטנה שרה טופהם שארלוט פארי טים מקדונלד פול או'בריאן
 מוזיקה:  ברת'ולד קרייר
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  BY Experience
 הקרנת בכורה:  2 ביוני 2011
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט קומדיה 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
חשיבותה של רצינות (באנגלית: The Importance of Being Earnest) היא גרסה מצולמת של הפקת ברודוויי משנת 2011 למחזה באותו שם מאת אוסקר ויילד. את הסרט ביים בריאן בדפורד, והוא גם מככב בו.
הפקה

ההפקה המחודשת של המחזה עלתה ב-13 בינואר 2011 בתיאטרון אמריקן איירליינס של להקת התיאטרון ראונדאבאוט, אחרי הצגות הרצה שהחלו ב-17 בדצמבר 2010. לאחר קבלת ביקורות חיוביות והוספת הצגות, ההצגה רצה עד 3 ביולי 2011.
ב-1 במרץ 2011 דווח שההפקה תצולם לסרט בתאריכים 11 וה-12 במרץ 2011, ותוקרן בבתי קולנוע ביוני 2011. התאריכים הרשמיים פורסמו ב-11 באפריל 2011, ותחילת הקרנת הסרט "The Importance of Being Earnest: Live in HD" תוכנן ל-2 ביוני 2011.
צוות השחקנים

בריאן בדפורד – ליידי ברקנל
דנה אייבי – מיס פריזם
פקסטון וייטהד – הכומר קנון צ'וזבל
דייוויד פור – ג'ון וורת'ינג
סנטינו פונטנה – אלג'רנון מונקריף
שרה טופהם – גוונדלין פרפקס
שארלוט פארי – ססילי קרדיו
פול או'בריאן – ליין
טים מקדונלד – מרימן
הערות שוליים

↑  "The Importance of Being Ernest", ibdb.com, accessed 22 April 2011.
↑  Isherwood, Charles (13 בינואר 2011). "A Stylish Monster Conquers at a Glance". New York Times. נבדק ב-22 באפריל 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jones, Kenneth (26 בינואר 2011). "A Wilde Hit! Broadway's Earnest Gets 17-Week Extension, Bumping People Musical to Studio 54". Playbill. נבדק ב-22 באפריל 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jones, Kenneth. "Zooming-In On a Handbag: Broadway's Importance of Being Earnest Will Be Filmed for Cinema". נבדק ב-22 באפריל 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Dates Announced for THE IMPORTANCE OF BEING EARNEST in Theaters". Broadwayworld.com. 11 באפריל 2011. נבדק ב-22 באפריל 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
כימוס

כּימוּס (או אֶנְקַפְּסוּלַצְיָה, מאנגלית: Encapsulation) הוא מאפיין חשוב בתכנות ובמיוחד בתכנות מונחה-עצמים המתייחס לאריזה של מידע עם הפעולות שפועלות על המידע הזה כיחידה אחת (קפסולה, או כמוסה בעברית). כימוס מאפשר יצירת יחידת תוכנה (מודול) בעלת ממשק מוגדר לשאר חלקי התוכנה. בדר"כ כימוס יכלול גם הסתרת מידע, דהיינו, הגבלה מפני גישה ישירה לחלק מרכיבי האובייקט שאינם שייכים לממשק המוגדר, כך שניתן לשנות רכיבים אלו מבלי שיהיה צורך לשנות את שאר חלקי התוכנה. בדרך כלל בשפות תכנות בעלות כימוס, אפשר להגדיר הרשאות גישה לאלמנטים שונים ביחידה. לדוגמה, ניתן להגדיר שפונקציה מסוימת ניתנת לגישה מכל מקום בקוד או רק מתוך הקוד של אותה יחידת תוכנה.
הכימוס בא לענות על מספר בעיות: 1) חלקי קוד שניתן לראותם כחלק ממושג אחד מפוזרים במקומות רבים, כך שקשה להבין את טיפול הקוד במושג וקשה לשנות אותו.  וכן קשה להעביר אותו לשימוש בפרויקטים אחרים. 2) בעיה של חוסר תיחום של קוד בתכנות פרוצדורלי, שבו משתנה אחד היה נגיש לכל מרחב הקוד, וכאשר נעשה בו שינוי או הוספו פונקציות שהתייחסו למשתנה שכבר קיים, הדבר גרם לכך שהקוד השתנה ללא בקרה, והשפיע על פונקציות אחרות ללא כל כוונה. 
הכימוס מסייע בבניית תוכנה בצורה מודולרית. מכיוון שליחידת התוכנה ממשק מוגדר, שאר הקוד אינו מסתמך על המימוש הפנימי שלה. הדבר מאפשר שינוי של המימוש הפנימי ללא שינוי של שאר התוכנה. יתרון נוסף של שימוש בכימוס הוא האפשרות להשתמש ביחידות תוכנה סגורות בלי צורך להבין את פרטי המימוש. יחידת התוכנה משמשת מעין "קופסה שחורה" או "קפסולה" עם מתגים. המשתמש צריך ללמוד רק איך להפעיל את המתגים ואינו צריך לדעת מה יש בתוך הקופסה.
דוגמה

הדוגמה הבאה מדגימה איך כימוס מאפשר שינוי מימוש פנימי ללא שינוי הקוד החיצוני. הקוד הבא ב-C++‎ מתאר מחסנית הממומשת באמצעות תור סטנדרטי:
#include <deque>
class MyStack {
private:
 std::deque<int> m_queue;
public:
 void push(int x) {
 m_queue.push_front(x);
 }
 int pop() {
 int x = m_queue.front();
 m_queue.pop_front();
 return x;
 }
};
ניתן לשנות את המימוש הפנימי לרשימה משורשרת:
#include <list>
class MyStack {
private:
 std::list<int> m_list;
public:
 void push(int a) {
 m_list.push_front(a);
 }
 int pop() {
 int a = m_list.front();
 m_list.pop_front();
 return a;
 }
};
כל קוד שמשתמש במחסנית יפעל באופן זהה על שתי הגרסאות שלה. לדוגמה:
#include <iostream>
int main() {
 MyStack s;
 s.push(17); s.push(11);
 std::cout << s.pop() << std::endl;
}
למרות שההתנהגות תהיה זהה בשתי הגרסאות, ייתכנו הבדלים בזמני הריצה.
כימוס אפשרי גם בשפות שאינו מונחות עצמים.  בשפת C למשל, ניתן להגדיר מבנה (struct) בממשק הציבורי כ opaque data type באמצעות קובץ header יחד עם אוסף פונקציות שפועלות על ה-type וזאת מבלי שמסופקת למשתמש ה-type דרך לגשת לפריטי מידע או לפונקציות שמתכנן ה-type מעוניין להסתיר.
// Header file "api.h"

struct Entity;          // Opaque structure with hidden members

// API functions that operate on 'Entity' objects
struct Entity *  open_entity(int id);
int              process_entity(struct Entity *info);
void             close_entity(struct Entity *info);
משתמשי ה-type יכולים להשתמש בפונקציות של האובייקט להקצאה של אובייקטים ולפעולות שהוגדרו עליהם בממשק הציבורי.  התוכן והמימוש של ה-type  נגיש אך ורק למימוש שלו.  משתמשי ה-type אינם יכולים לגשת ישירות לתוכן שלו.  קוד המימוש של קובץ ה-header מגדיר את התוכן של ה-type.
// Implementation file "api.c"

#include "api.h"

struct Entity {
    int     ent_id;         // ID number
    char    ent_name[20];   // Name
    ... and other members ...
};

// API function implementations
struct Entity * open_entity(int id)
{ ... }

int process_entity(struct Entity *info)
{ ... }

void close_entity(struct Entity *info)
{ ... }
דוגמאות מתחומים הנדסיים אחרים

למרות שכימוס הוא מונח מתחום התוכנה, הרעיון של יצירת יחידה סגורה עם מימוש מוסתר וממשק מוגדר, אופייני לכל תחומי ההנדסה. לדוגמה, לגלגל של רכב משפחתי מסוג מסוים, יש ממשק ידוע של חיבור לרכב (לדוגמה, ארבעה ברגים בגודל ומרחקים מוגדרים). ישנם מספר יצרני גלגלים שנבדלים ביניהם בחומרים ובטכנולוגיה בה הם משתמשים. כל אותם גלגלים שומרים על אותו הממשק כלפי הרכב. העובדה שהם כולם עונים לאותו ממשק, היא זאת המאפשרת לבעל הרכב לבחור להרכיב כל אחד מהם.
דוגמה נוספת: טלפון ביתי. יש הרבה מאוד סוגים של טלפונים ביתיים אבל לכולם יש אותו חיבור לקו החיצוני (במקרים מסוימים יש מספר קטן של חיבורים אפשריים). הממשק של הטלפון כלפי השקע שבקיר מוגדר היטב והוא זה שמאפשר למשתמשים לבחור את הטלפון החביב עליהם.
נקודה חשובה בדוגמאות אלה היא שכל צד מסתמך רק על הגדרות הממשק ומשאיר את כל הפרטים האחרים כדרגות חופש. שקע הטלפון לדוגמה, מניח רק הנחות מסוימות על צורת התקע ועל פרוטוקול התקשורת. הוא אינו מניח דבר על החומרים מהם עשוי הטלפון, אופן מימוש הפרוטוקול וכו'. אי הסתמכות על דבר מלבד הממשק מאפשר שינוי של כל דרגות החופש ללא צורך בשינוי של השקע עצמו.
כימוס והורשה

הכימוס כולל הסתרת מידע שמטרתה היא להסתיר פרטי מימוש מקוד חיצוני. בהקשר זה, לא תמיד ברור אם קוד מחלקה יורשת נחשב פנימי או חיצוני. מצד אחד, ייתכן שקוד המחלקה היורשת נכתב על ידי מתכנת אחר שאינו בקיא בפרטי המימוש של מחלקת הבסיס. מצד שני, המשתנים של מחלקת הבסיס מהווים חלק מהמחלקה היורשת. שפות תכנות מסוימות, מאפשרות שליטה על רמת הכימוס ביחס למחלקה יורשת. ב-Java וב-C++‎ לדוגמה, ניתן להגדיר אלמנטים במחלקה כ-protected וכ-private. אף על פי ששתי הרשאות הגישה האלה, מסתירות את המימוש הפנימי מקוד חיצוני, רק הראשונה איננה מסתירה אותו ממחלקות יורשות.
ראו גם

תכנות מונחה-עצמים
מודול (תוכנה)
הערות שוליים

↑  כִּמּוּס במילון טכנולוגיית המידע: בינה מלאכותית (תשנ"ז), באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  Rogers, Wm. Paul, Encapsulation is not information hiding, JavaWorld, ‏2001-05-18
↑  לא תמיד כימוס כולל הסתרת מידע. למשל המחלקה Math בשפת ג'אווה היא קפסולה (כמוסה) שמכילה פעולות ללא מידע.  

בנוסף, תיתכן גם מחלקה עם מידע פשוט מאוד שאין תועלת בהסתרתו.  למשל, אם יש לנו מחלקה כמו Point שמתארת נקודה במישור שהמידע שלה הוא שני מספרים ממשיים שהם הקואורדינטות שלה.  זו דוגמה למידע פשוט שאין למחלקה תועלת בהסתרתו  אלא רק לאורזו (עם הפעולות עליו) בקפסולה.  הסתרת מידע פשוט כזה וחשיפתו דרך פעולות get/set שאינן תורמות כלום תיצור קוד מסורבל ללא תועלת.
כריסטין קארון

כריסטין "קיקי" קארון (בצרפתית: Christine "Kiki" Caron; נולדה ב-10 ביולי 1948) היא שחיינית עבר צרפתייה, סגנית אלופה אולימפית (טוקיו 1964) ואלופת אירופה (אוטרכט 1966) במשחה ל-100 מטר גב.
ביוגרפיה

קארון נולדה וגדלה בפריז. גדלה בבית של שחיינים. אחותה הגדולה, אנני קארון, השתתפה באולימפיאדת רומא (1960).
ביוגרפיה > 1964 > סגנית אלופה אולימפית

באולימפיאדת טוקיו זכתה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:07.9 דקות, אחרי קאתי פרגוסון שקבעה שיא עולם חדש של 1:07.7 דקות ולפני וירג'יניה דנקל (1:08.0 דקות), שתיהן מארצות הברית.
ביוגרפיה > 1966 > אלופת אירופה

באליפות אירופה שנערכה באוטרכט, בלגיה בסוף אוגוסט 1966 היא זכתה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:08.1 דקות, לפני לינדה לדגרוב מהממלכה המאוחדת (1:08.9 דקות) וכריסטינה בלבן מרומניה (1:09.7 דקות)
ביוגרפיה > 1968

באולימפיאדת מקסיקו סיטי זכתה לכבוד לשאת את דגל מדינתה בטקס הפתיחה ובכך הייתה לאישה הראשונה שזכתה בהישג זה. במשחקים עצמם היא סיימה במקום 13 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:10.8 דקות.
לאחר פרישתה משחייה תחרותית השתתפה בשני סרטים.
כריסטין מארי מצרפת

כריסטין מארי מצרפת (צרפתית: Christine Marie de France, ‏10 בפברואר 1606 - 27 בדצמבר 1663), הייתה אשתו של ויטוריו אמדאו הראשון, דוכס סבויה, ולאחר מותו שלטה בדוכסות כעוצרת של בניה.
ביוגרפיה

כריסטין מארי נולדה בפריז ב-10 בפברואר 1606, כבתו השנייה של אנרי הרביעי מלך צרפת ושל מארי דה מדיצ'י, ואחותו של לואי השלושה עשר, מלך צרפת.
ב-10 בפברואר 1619 התחתנה כריסטין מארי עם ויטוריו אמדאו, נסיך פיימונטה, בנו של קרלו אמנואלה הראשון, דוכס סבויה. בשנת 1630 מת חמיה קרלו אמנואלה הראשון, דוכס סבויה, ובעלה ויטוריו אמדאו עלה לשלטון. בשנת 1637 מת בעלה בפתאומיות, וכריסטין מארי מונתה לעוצרת הדוכסות בשם בנה פרנצ'סקו ג'אצינטו, ולאחר מותו בשנת 1638, בשם בנה השני קרלו אמנואלה. בשנת 1642 הגיע קרלו אמנואלה לבגרות, אולם הוא הוסיף לשקוע בחיי תענוגות, וכריסטין מארי המשיכה לשלוט בדוכסות עד מותה ב-27 בדצמבר 1663.
משפחתה

נולדו לה שמונה ילדים:
בן (1621)
לואיג'י אמדאו (1622–1628)
לואיזה כריסטינה (1629–1692)
פרנצ'סקו ג'אצינטו (1632–1638)
קרלו אמנואלה (1634–1675)
מרגריטה ויאולנטה (1635–1663)
אנריקטה אדליידה (1636–1676)
קתרינה ביאטריצ'ה (1636–1637)
כפרה עליך

כַּפָּרָה עָלֶיךָ (או כַּפָּרָה עָלַיִךְ, כַּפָּרָה עֲלֵיכֶם בקיצור: כַּפָּרָה או כפרע - כשבכל המקרים המילה "כפרה" נהגית במלעיל) הוא ביטוי בעברית ישראלית שמקורו במרוקאית יהודית. המונח מהווה ביטוי של חיבה ונגזר במקור ממנהג הכפרות ביהדות בערב יום הכיפורים. משמעות הביטוי "כפרה" כיום היא "מותק", "יקיר" או "אהוב".
מקור הביטוי

המילה כפרה, כמעין מילה נרדפת למחילה, מופיעה בנוסח זה במשנה, שם נאמר על אדם העומד למות:
ואם אינו יודע להתוודות אומרים לו: אמור, תהא מיתתי כפרה על כל עוונותי
בתנ"ך מדובר רבות על כך שאדם צריך לכפר על עוונותיו, לרוב על ידי הקרבת קורבנות. במקרים שונים בדתות האברהמיות שונות, כמו במנהג תרנגול הכפרות של יום כיפור, עולה הרעיון שאדם, חיה או חפץ יקבל על עצמו את עונשו של אדם כלשהו, בעבור החטאים והעוונות אותם ביצע.
כבר במשנה קיים אזכור של המונח, בדומה לצורתו הנוכחית, כאשר אדם אומר שהוא יהיה כפרת חברו:
רבי ישמעאל אומר, בני ישראל, אני כפרתן, הרי הן כאשכרוע, לא שחורים ולא לבנים, אלא בינוניים.
בתלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף ל"א, עמוד ב' מופיע הביטוי כביטוי של כבוד כלפי אביו או רבו המובהק של אדם: "הריני כפרת משכבו", ביטוי זה לאחר מכן הובא כפסק הלכה בספר ההלכה שולחן ערוך, יורה דעה, סימן ר"מ, סעיף ט'.
אופן ההגייה של המילה "כפרה", במלעיל, אשר חלחלה לעברית המודרנית, מקורהּ ביהדות מרוקו, במובן חיבוב אדם או ישות כלשהי אחרת. על אדם אהוב נאמר: "כפרה עַלֵיכּ", או "נַמְשִי כפרה עַלֵיכּ" ("אלך כפרה עליך") ובעברית כפרה עליך. הפירוש: אני אוהב אותך כל כך, שאני מוכן לעמוד במקומך ולכפר על עוונותיך, והוא נוצר כנראה בהשראת ביטוי ערבי שפירושו "אהיה פדיונך".
עם השנים היה הביטוי "כפרה עליך" או בקיצור, "כפרה", לנפוץ בישראל.
וריאציות על הביטוי

לאורך השנים, נוספו ביטויים דומים, וביטויים נוספים שצמחו מאותן המקורות:
כפרה עַלֵיכּ - כך נהוג היה לומר ביהדות מרוקו.
כפרה על ה... - לדוגמה: "כפרה על הכסף". משמעו: אין להצטער על מה שאבד, כי אולי האבדה תכפר על עוונותינו.
כפרונה/כפרונת - "כפרה קטנה". זהו כינוי חיבה לאישה. הטיה של המילה כפרה.
כפרת עוונות - בקשת סליחה ומחילה. משמעות נוספת לכך, שההפסד או הצער יעמדו כנגד כיפור עוונות.
תלך כפרה על... - בדומה ל"כפרה על ה...", כך לדוגמה, משמעות הביטוי "תלך כפרה עליי", היא "הסתלק מחיי, כדי שאולי כך אצליח לכפר על עוונותיי".
שווה לכפרות - חסר ערך - ביטוי שמקורו ביידיש: "טויגט אויף כפרות" (המילה "כפרות" נהגית "כַּפּוּרֶס").
בקשת עזרה במשלב לשוני לא רשמי מאדם קרוב בלבד (חבר או בן משפחה): "כפרה עליך, האם תוכל לקנות עבורי בבקשה חלב במכולת?".
בשירה

לביטוי זה אזכורים רבים בשירה, בעקבות השימוש הנפוץ בביטוי.
בשנות ה-80 הגיע הביטוי אל הציבור הרחב הודות לשיר הקומי "מריומה שלי" אותו שרים חנה לסלאו וג'קי מקייטן בו נאמר "אוי כפרה בטעם ג'חנון". שיר זה נכתב, על פי היוצרים, כמחאה להדרתם של הזמרים המזרחיים באותה התקופה מתחנות הרדיו, ומילים שונות של סלנג עדתי ששולבו בשיר הפכו למוכרות יותר ונפוצות יותר.
מתוך שירו של הזמר קובי אוז ולהקת טיפקס, "הרבי ג'ו כפרה":
מי הגדול שבתורה?

הרבי ג'ו כפרה

מי מרפא כל עקרה?

הקדוש ג'ו כפרה

הוא הציל אנשים רבים

משדים ועין הרע

הוא מומחה בקבלה

הרבי ג'ו כפרה.
מתוך שירהּ של הזמרת שרית חדד, "תלך כפרה עליי":
תלך כפרה עלי

ותנשק כפות רגלי

אתה נראה לי אבאדי

אז תסתלק מחיי.
הביטוי מאוזכר בשיר "הכי ישראלי" של להקת התקווה 6 כאחת הדוגמאות לדברים הכי ישראלים.
באירוויזיון 2018, בו זכתה הזמרת הישראלית נטע ברזילי, סיימה ברזילי את ביצועיה בפורטוגל במילים: "תודה, אירופה (מתורגם) - כפרה עליכם!". לאחר זכייתה של ברזילי, חלה התעניינות עולמית במונח, שבאה לידי ביטוי בזינוק בולט במיוחד בפופולריות של הביטוי במנוע החיפוש של גוגל. מחווה זו זכתה לאזכורים רבים בתרבות ובתקשורת הישראלית, ביניהם גם מחווה של ראש הממשלה בנימין נתניהו.
ראו גם

מנהג הכפרות, הנערך בערב יום הכיפורים
תרנגול כפרות (ספר)
הערות שוליים

↑  הד"ר רוביק רוזנטל על "כפרה עליכם": "זו מילה קשה מהמקורות שהפכה למילה נחמדה וטובה", גלי צה"ל, 13 במאי 2018
↑  Becky Bordo, 10 Israeli Sayings That Make Absolutely No Sense When Translated Into English, January 19, 2017(הקישור אינו פעיל, 22.2.2020)
↑  Top 5 Israeli Expressions
↑  Top Ten Phrases in Hebrew Slang that I Love Because They Make No Sense, January 18, 2011
1 2  רוביק רוזנטל, כפרה, באתר "הזירה הלשונית", ‏28 באוקטובר 2014 (ארכיון)
↑  רוביק רוזנטל, אבויה, הייתה לך פלטה, 16 ביולי 2004
↑  כיפר וכפרה, באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  שירים עם המילה "כפרה", באתר שירונט
↑  אבי שושן, "חסרים היום זמרים כמו ג'קי מקייטן", באתר ynet, 6 במרץ 2012
↑  הגר בוחבוט, היי גוגל, מה זה "כפרה"?, באתר ynet, 13 במאי 2018
↑  טל שלו‏, אבד בתרגום: נתניהו כתב "נטע כפרה עלייך!"; טוויטר פירש לא נכון, באתר וואלה, 13 במאי 2018
חובתיים

| חובתיים |
| --- | --- |
 חוברה אפריקנית
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
תת־מחלקה:: עופות בתראים
קבוצה:: דמויי יונאים
סדרה:: חובתאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: חובתיים
שם מדעי
 Otididae ‏רפינסק, 1815

חוּבָּתיים (שם מדעי: Otididae) היא המשפחה היחידה בסדרת החובתאים (Otidiformes), ולשעבר בסדרת העגוראים, של עופות קרקע. אלו עופות יבשתיים גדולים, החיים לרוב בערבות ובשטחים פתוחים ויבשים בעולם הישן (אירופה, אפריקה ואסיה). עופות אלו הם אוכלי כל. הם מקננים על הקרקע. רגליהם חזקות ובהונותיהם גדולות. כנפיהם גדולות ורחבות. הנקבה מטילה בין שלוש לחמש ביצים כהות וזרועות כתמים, והיא דוגרת עליהן לבדה.
בישראל מצויים המינים: חובה קטנה, חובה גדולה וחוברה מדברית.
סוגים

במשפחה הסוגים הבאים:
סוג בו מין יחיד חובה קטנה (Tetrax tetrax).
סוג בו מין יחיד חובה גדולה (Otis tarda).
סוג חובה זהובת־עורף (Neotis) בו 4 מינים.
סוג חוברה גדולה (Ardeotis) בו 4 מינים.
סוג חוברה (Chlamydotis) בו 2 מינים.
סוג חובה לבנת־עורף (Eupodotis) בו 5 מינים.
סוג חוברה שחורה (Afrotis) בו 2 מינים.
סוג בו מין יחיד חובה בנגלית (Houbaropsis bengalensis).
סוג חובה מנוקדת (Lissotis) בו 2 מינים.
סוג חובה מצוייצת (Lophotis) בו 3 מינים.
סוג בו מין יחיד חובה זוטרת (Sypheotides indicus).
לאונורה גליגאי

לאונורה גליגאי (דורי) (באיטלקית: Léonora Dori Galigaï ‏;19 במאי 1568, פירנצה, איטליה - 8 ביולי 1617, פריז, צרפת) הייתה בת לווייתה (Lady in waiting/ Dame d'atour) של המלכה מארי דה מדיצ'י ואשתו של קונצ'ינו קונצ'יני מרשל ד'אנקרה. הוצאה להורג לאחר שהואשמה במעשי כשפים והתייהדות.
לאונורה גליגאי במלוא הדרה
ביוגרפיה

לאונורה דורי, לימים לאונורה גליגאי נולדה ב-1568 בפירנצה למשפחה שהייתה מקורבת למשפחת דה-מדיצ'י, שליטי הדוכסות הגדולה של טוסקנה. לפי גרסה מסוימת - אמה הייתה המינקת של מארי דה מדיצ'י (26 באפריל 1573 - 3 ביולי 1642) אחייניתו של הדוכס הגדול פרדיננדו I, וכך התחברו השתיים. בשנת 1600 נישאה מארי דה-מדיצ'י, למלך צרפת אנרי הרביעי. בת-לווייתה לאונורה גליגאי הצטרפה אליה לפריז וכן קונצ'ינו קונצ'יני בן אצולה מפירנצה. נטען שגליגאי ריגלה לטובת הותיקן בשליחותו של האפיפיור פאולוס החמישי.
קונצ'יני התחתן עם לאונורה ובחסות המלכה השתלב בחוגי השלטון וקודם לדרגת השר הראשון (מקבילה בימינו לראש ממשלה) וזכה לתואר מרקיז. בזמן שהותה בפריז סבלה גליגאי ממחלות שונות ומדיכאון. כיום סבורים שהייתה חולת אפילפסיה. דרכי הטיפול המסורתיות כתפילות לא הועילו לה ובצר להם נקרא ד"ר אליהו מונטאלטו לטפל בה. הוא סילק מחדרה את הכמרים והנזירים שהתפללו, גזר פרישות מבעלה ל-40 יום ויום-יום היו יוצאים לאוויר הצח לשיחות-נפש. כך נרפאה באופן זמני. בשנת 1610 נרצח המלך אנרי הרביעי ומארי דה-מדיצ'י מונתה כמלכה העוצרת עד שבנה - המלך לואי ה-13 יגיע לבגרות.
עם השנים חל פילוג בין האם לבנה עקב רצונה של מארי להמשיך לשלוט. קונצ'יני, איש אמונה של המלכה מארי דה-מדיצ'י מונה כראש מועצת השרים, מה שעורר מורת-רוח בקרב השרים הצרפתים. ב-24 באפריל 1617 חולל המלך 'הפיכת חצר': לואי השלושה עשר, או מי מאנשיו, שלח מרצחים אחרי קונצ'יני, זממם עלה בידם והמרשל חוסל. ואילו רעייתו, לאונורה גליגאי הואשמה במעשי כשפים והועמדה למשפט. קשריה עם המאראני - אליהו מונטאלטו וספרים עבריים שנמצאו בביתה, היוו הוכחות מכריעות להרשעתה. לאחר משפט שארך מספר חודשים היא הורשעה, ראשה נכרת במחוות 'רחמים' והיא הועלתה על המוקד כמכשפה במוצאי שבת, ה-8 ביולי 1617. (המלכה מארי דה-מדיצ'י עצמה הוכרחה לצאת לגלות ב-2 במאי 1617 לעיר בלואה בעמק הלואר). בכך מימשו לואי ה-13 ואנשיו את שלטונו.
לזוג קונצ'יני היו 2 ילדים: אנרי (1603–1631) ומריה (1607 - 1617).
על דמותה של גליגאי התבסס אלפרד דה ויניי בכותבו את המחזה: המרשלית ד'אנקרה 1830.
לקריאה נוספת

יערה בר-און, "מכשפה יהודיה" בחצר מלך צרפת: משפטה של לאונורה גליגאי, 1617,ירושלים: כרמל, 2010. (לתיאור התקופה בכלל ולמשפט בפרט)
Georges Mongrédien. Léonora Galigaï: Un procèss de sorcellerie sous Louis XIII, Librairie Hachette, 1968
Inès de Kertanguy. Léonora Galigaï. éditions Pygmalion, 2007. ISBN 2857049749
הערות שוליים

↑  Frattini, Eric. The Entity: Five Centuries of Secret Vatican Espionage. St. Martin's Press, 2008. ISBN 1429947241
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007280908705171  BnF: cb12133828j (data)  GND: 124869300  ISNI: 0000 0001 2019 4824  LCCN: n90683012  NTA: 070430616  SUDOC: 069995133  VcBA: 495/156896  VIAF: 45611   WorldCat (עם VIAF): 45611 
לאונורה גליגאי (דורי)
המלכה מארי דה-מדיצ'י בחברתם של בני הזוג קונצ'יני
הוצאתה להורג של לאונורה גליגאי. תחריט מהמאה ה-17
כפר תקווה

| --- | --- |


שלט הכניסה לכפר תקווה
 פעילות:  ארגון ללא כוונת רווח, כפר חינוכי עבור בוגרים עם צרכים מיוחדים
 מדינה:  ישראל
 מטה הארגון:  כפר תקווה
 מייסדים:  ד”ר זיגפריד הירש
 יושב ראש:  מוטי דייג
 מנכ"ל:  מושיק גרוס
 תקופת הפעילות:  1964–הווה (כ־60 שנה)
 אתר כפר תקווה
 קואורדינטות:  32°42′06″N 35°07′00″E﻿ / ﻿32.701804°N 35.116575°E﻿ / 32.701804; 35.116575
 he
 
כפר תקווה הוא ארגון ללא כוונת רווח, כפר חינוכי, המהווה מקום מגורים קבוע ומרחב תומך עבור בוגרים עם צרכים מיוחדים במגוון התחומים ההתפתחותיים והנפשיים. הכפר ממוקם באזור גבעות זייד בסמוך לקריית טבעון. חזון הכפר הוא לאפשר לחברים בו לפתח חיים עצמאיים ככל האפשר תוך שילוב בחיי קהילה, מסגרת תעסוקתית וחברתית פעילה, העשרה והקניית כישורי חיים.
במקום יש אפשרויות מגורים שונות, ברחבי הכפר או בדיור עצמאי מלווה בקריית טבעון הסמוכה.
היסטוריה

כפר תקווה הוקם ב-1964 באתר בו שכן שכן קיבוץ גבעות זייד עד שנת 1958 והיה נטוש מאז. את המקום יזם והקים האגרונום ד"ר זיגפריד הירש, שניהל את מחלקת ההתיישבות של רסקו ולימד במרכז וולקני ברחובות. הירש נישא לחנה, אלמנה שאחת מבנותיה נזקקה למסגרת חינוכית מיוחדת. הבת הוכנסה למוסד חינוכי בקריית עמל, ובעקבות כך החליט הירש להקים כפר עבודה לאנשים עם צרכים מיוחדים. ב-1962 יסד אגודה בשם "תקווה". בשנת 1963 הוא נפגש עם פרידריך נוטהאקר מנהל ארגון סעד נוצרי-גרמני, שהקימה בית הבראה לניצולי שואה בנהריה וחיפש יוזמות סיוע נוספות בישראל. השניים הסכימו על הקמת הכפר. המקום שכלל 450 דונם ואת המבנים, נמכר לאקי"ם לצורך הקמת כפר תקווה, תמורת 400 אלף לירות בתשלומים של 20 שנה, כשחברת רסקו ערבה לתשלום. ראש מועצת טבעון שרצה להקים במקום כפר קייט התנגד למכירה. עזרה כספית נתקבלה גם מידידי ישראל בשווייץ. איחוד הקבוצות והקיבוצים בראשות סנטה יוספטל הסכים לוותר על זכותו במקום תמורת לירה אחת. בנובמבר 1963 הגיעה למקום קבוצה של מתנדבים גרמנים להכשיר את המקום לקראת פתיחת הכפר.
בפברואר 1964 החל כפר תקווה לפעול, כשהוא כולל (בניגוד להנחיות אקים ומשרד הרווחה) אוכלוסייה מעורבת של בעלי מוגבלויות, המקיימים אורח חיים רגיל ככל האפשר ומקבלים הכשרה לחיי עבודה מועילים. באותה שנה התאחדה אגודת "תקווה" עם אקי"ם, וביחד הקימו חברה בשם כפר קנדי בגבעות זייד על שם ג'ון קנדי, שגם אחותו הייתה בעלת צרכים מיוחדים. ממשלת ארצות הברית התעניינה במקום וגם מימנה מחקר על פעילות הכפר בשיקום ילדים באמצעות עבודה חקלאית. בנובמבר 1964 היו בכפר 32 חניכים וקבוצה של מתנדבים מגרמניה ושווייץ הגיעה להקים במקום אגף חדש עם חדר אוכל. בסוף 1965 היו בכפר 60 חניכים וצוות של 25 עובדים.
ב-1966 פרשה אקים מן השותפות וד"ר הירש יסד חברה ציבורית שעם חבריה נמנתה גם ציפורה זייד. מתנדבים שיפצו את הכפר, ועם הזמן הובאו מגרמניה גם כלים לתפקוד היומי של הכפר, כמו כלים חקלאיים (טרקטור ועגלה, מחרשה ומשדדה) ציוד עבור המסגריה, הנגריה והמטבח, מכונת כביסה, כלי סניטציה מכשירי חשמל שונים ועוד.
בתחילת 1970 היו בכפר 90 חניכים.
פעילות

כיום מתגוררים בכפר כ-220 חברים בגילאי 20–85. הדיור והתעסוקה במקום מותאמים למעגלי החיים השונים ומאפשרים גם הזדקנות בכבוד ובסביבה מוגנת.
צוות הכפר מונה למעלה מ-130 עובדים ועוד כ–20 מתנדבים מישראל ומחוצה לה.
כפר תקווה הוא חברה לתועלת הציבור (חל"צ) ומוסד ללא כוונות רווח (מלכ"ר). הנהלה ציבורית נבחרת מהווה את דירקטוריון הכפר ושותפים בה נציגי משפחות הדיירים ונציגי ציבור. המקום פועל באמצעות כספי תורמים פרטיים וקרנות, ובעזרתם של עשרות מתנדבים צעירים בשירות לפני הצבא ומתנדבים ממשפחות הדיירים ומיישובי האזור.
מערך הטיפול והשיקום משתלב בחיי הדיירים והפעילויות בכפר במטרה לשפר את איכות חייהם ולאפשר להם לנהל חיים עצמאיים בהתאם ליכולתם האישית. לרשות הדיירים והצוות עומד מרכז טיפול רב היבטי המשתלב במערך הטיפול המקצועי ומעניק מגוון טיפולים משלימים, כגון: פיזיותרפיה, תרפיה במוזיקה, באמנות ובתנועה, שיאצו, יוגה, טיפול באמצעות בעלי חיים ועוד.
בכפר פועלים מיזמים שונים: יקב טוליפ, מפעל לאריזת נרות, מרכז שילוב ללימודי העשרה עבור אנשי חינוך וסמינר לגננות ולגיל הרך בתחום החינוך האנתרופוסופי.
להנהלת הכפר נציגות קבועה במועצת המועצה האזורית עמק יזרעאל, כחלק משותפות מתמשכת שבין הכפר לבין הנהלת המועצה. דיירים מהכפר משולבים בחיי התעסוקה, החברה והתרבות בפעילות המועצה. קבוצות ספורט מהכפר משתתפות באירועי העמק וכך גם חבורת הזמר של הכפר 'פינה בכפר'.
הוקרה

כפר תקווה זכה להכרה בינלאומית וקיבל פרסים שונים, ובהם:
פרס העמק על שם סא"ל גדעון צימבל שכיהן כסגן ראש המועצה האזורית עמק יזרעאל ונהרג בקרבות הבלימה ברמת הגולן במלחמת יום הכיפורים, על תרומה ייחודית באחד מתחומי החיים בעמק יזרעאל.
גלריית תמונות

פינת החי בכפר תקווה
פינת החי בכפר תקווה
טווס בפינת החי בכפר תקווה
פינת החי בכפר תקווה
עז בפינת החי בכפר תקווה
גן הירק בכפר תקווה
שלט בכניסה לגן הירק בכפר
פינת החי בכפר תקווה
קיר בכניסה לסדנת עבודה בכפר תקווה
כיתוב על קיר בבית בכפר תקווה
כביסה תלויה בחוץ בכפר תקווה
קיר בכניסה לסדנת עבודה בכפר תקווה
קיר המכבסה בכפר תקווה
הערות שוליים

1 2  "כי לעולם חסדו" שרו הצעירים הבלונדיים בגבעות זייד, מעריב, 21 בנובמבר 1963
↑  הנהלת אקים, האמת על כפר הנוער, חרות, 29 במרץ 1964
↑  מוחה על הטיפול בגבעות זייד, הארץ, 15 באוקטובר 1963
↑  גרמנים משקמים כפר בישראל, מעריב, 6 בנובמבר 1963
↑  אושרה החכרת קרקע להקמת מוסד לילדים מפגרים, חרות, 20 בינואר 1965
↑  אקים יזמה את הקמת כפר הנוער המפגר, הצופה, 6 בדצמבר 1964
↑  גרמנים יסייעו בהקמת מוסד לילדים מפגרים, הצופה, 18 בנובמבר 1964
↑  דוד זוהר, כפר שיש בו הרבה תקווה, מעריב, 28 בדצמבר 1965
↑  דב שובל, תקווה יחידה – בכפר תקווה, על המשמר, 5 בינואר 1970
↑  כפר תקווה – בית ומקום לאנשים מיוחדים
1 2  עמק יזרעאל: כפר תקווה זכה ב'פרס העמק' לשנת תש"פ, באתר mynetafula.co.il (ארכיון)
↑  כפר תקוה - בית ומקום לאנשים מיוחדים
לאונור מפורטוגל, קיסרית האימפריה הרומית הקדושה

לאונור מפורטוגל, קיסרית האימפריה הרומית הקדושה (בפורטוגזית: Leonor de Portugal, Imperatriz Romano-Germânica; ‏18 בספטמבר 1434 - 3 בספטמבר 1467), הייתה בתו של דוארטה, מלך פורטוגל, ואשתו של פרידריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.