stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אגודת הנדל והיידן
השנים הראשונות

אגודת הנדל והיידן נוסדה כאגודת אורטוריה בשנת 1815, על ידי קבוצה של סוחרים בוסטוניים, שהשתוקקו להעלות את רמת הביצוע של מוזיקה כוראלית בעיר, שלא היה לה הרבה להציע בתחום המוזיקה, מכל סוג שהוא. שם האגודה משקף את משאלת מייסדיה, להביא לקהל המאזינים בבוסטון את המיטב מן הישן (הנדל) ומן החדש (היידן) בקונצרטים באיכות אמנותית גבוהה ככל האפשר. משנותיה הראשונות קבעה אגודת הנדל והיידן מסורת של חדשנות, שהתבטאה בביצועי בכורה באמריקה של "משיח" מאת הנדל ב-1818, "בריאת העולם" של היידן ב-1819, רקוויאם של ורדי ב-1878, מיסה של איימי ביץ' ב-1892 ועוד מספר רב של יצירות משל הנדל, מוצרט, באך ועוד.
האגודה הייתה גם הראשונה לקדם את לוול מייסון, כשהוציאה לאור את אוסף מזמורי התפילה הראשון שלו ובהמשך, כשבחרה אותו לנשיאה. למוזיקה של מייסון הייתה השפעה רבה מאוד וחלק גדול ממנה עודו מנוגן עד היום. הוא נודע ביותר בחיבור המוזיקה למזמור הפופולרי, "שמחת עולם" (Joy to the World). מייסון מילא תפקיד גם בהפצת החינוך המוזיקלי בארצות הברית.
במהלך המאות ה־19 וה20, העלתה אגודת הנדל והיידן פסטיבלי מוזיקה הן לכבוד ימי השנה שלה עצמה והן לאלה של אירועים רבי-משמעות כמו סיום מלחמת האזרחים האמריקנית. האגודה ארגנה את פסטיבל המוזיקה הגדול הראשון של אמריקה בשנת 1857 ובשנים הבאות הגישה מופעי צדקה למען צבא האיחוד, קורבנות השריפה בשיקגו בשנת 1871 ופליטים יהודים מרוסיה ב-1882.
במשך השנים הופיעה אגודת הנדל והיידן לפני אישים כמו הנשיא ג'יימס מונרו, הדוכס הגדול אלקסיס מרוסיה, אדמירל דיואי והמלכה אליזבת השנייה.
ביצוע מיודע היסטורית

באמצע המאה ה-20 החלה אגודת הנדל והיידן להתקדם לקראת אותנטיות ווקאלית ואינסטרומנטלית. ב-1967 התמנה מומחה בעל-שם לביצועי בארוק, תומאס דאן, למנהל האמנותי של האגודה והמיר את מקהלת החובבים הגדולה שלה בקבוצה של כ-30 זמרים מקצועיים. ב-1986 תפס כריסטופר הוגווד את מקומו של תומאס דאן כמנהל אמנותי. הוא הוסיף ביצועים בכלים אותנטיים ויצק התלהבות והשראה חדשה ברמות הגבוהות שהציבה מקהלת האגודה. באוקטובר 1986 הציגה אגודת הנדל והיידן את הקונצרט הראשון בתזמורת של כלים אותנטיים תחת שרביטו של הוגווד ובעונת 1989–1990 בוצעו כל הקונצרטים של האגודה בכלים אותנטיים. האגודה ממשיכה לשמור אמונים לביצוע מיודע היסטורית גם לאחר שכהונתו של הוגווד כמנהל אמנותי הסתיימה באביב 2001.
שנות ה-2000

המנצח הוולשי גרנט לואלין הצטרף לאגודת הנדל והיידן בעונת 2001–2002 כמנהל מוזיקלי. ללואלין לא היה רקע בביצוע אותנטי לפני בואו אל האגודה, אבל ניצוחו הנמרץ והכובש הקנה לו הצלחה רבה בקרב מבקרי מוזיקה ומוזיקאים כאחד. לואלין נודע באישיותו הנעימה וביכולתו להפיק ביצועים יוצאים מן הכלל מנגני האגודה.
בתקופת כהונתו כמנהל מוזיקלי, הוציאה האגודה הקלטות אחדות, שזכו להצלחה מסחרית בלתי מבוטלת. כמו כן זכתה אגודת הנדל והיידן בפרס גראמי הראשון שלה על הקלטה משותפת ב-2003 עם ההרכב הכוראלי "שאנטיקלר" מסן פרנסיסקו של "קינות ודברי הלל" של סר ג'ון טאוורנר.
בשנת 2003 גם יצרה האגודה קשר רב-שנתי עם הבמאי הסיני שן צ'י-ז'נג. קשר זה הניב הפקות בבימוי מלא של "ערביות" (2003) ואורפאו (2006) של מונטוורדי, ששן כראשיתו של מחזור האופרות והערביות הקיימות של מונטוורדי. "אורפאו" מ-2006 הייתה הפקה משותפת עם האופרה האנגלית הלאומית. כמו כן ביים שן לאגודת הנדל והיידן הפקה של דידו ואניאס מאת פרסל בשנת 2005. לואלין סיים את כהונתו בשנת 2006.
ביולי 2007 ערך ההרכב הופעה היסטורית ברויאל אלברט הול בלונדון כחלק מסדרת הפרום של ה־BBC., בביצוע האורטוריה בריאת העולם של היידן, בניצוח סר רוג'ר נורינגטון.
הנהגה אמנותית

עד 1847 היו חובות הניצוח מוטלות על נשיא האגודה, שתרומתו לתפקיד הייתה זעומה. רוב מלאכת הביצוע הוטלה על נגן כלי המקלדת או על הכנר הראשון בתזמורת. עם התעצמות שאיפות האגודה, התחוור בהדרגה לאנשיה, כי היא זקוקה להנהגה מוזיקלית ממוסדת יותר. במהלך השנים, השתנתה הגדרת התפקיד פעמים אחדות, מסתם מנצח למנהל אמנותי ולמנהל מוזיקלי.
ב-26 בספטמבר 2008 הודיעה האגודה על מינוי הארי כריסטופרס למנהל האמנותי הבא שלה, החל בעונת 2009–2010, בחוזה התחלתי של שלוש עונות, עד 2012-2011. בשנת 2011 חודש החוזה שלו לעוד ארבע שנים, עד עונת 1015–2016, מועד חגיגות המאתיים לייסוד התזמורת.
צ'ארלס א. הורן, 1847 -1849
ג'. א. גודסון, 1851 - 1852
קרל ברגמן, 1852 - 1854
קרל צראן, 1854 - 1895 ו-1897 - 1898
ב. ג'. לאנג, 1895 - 1897
ריינהולד ל. הרמן, 1895 - 1897
אמיל מולנהאואר, 1900 - 1927
תומפסון סטון, 1927 -1959
ד"ר אדוארד פ. גילדיי, 1959 - 1967
תומאס דאן, 1967 - 1986
כריסטופר הוגווד, 1986 - 2001
גרנט לואלין, 2001 - 2006
הארי כריסטופרס 2009 - ממשיך
הערות שוליים

↑  Geoff Edgers (2008-09-26). "New leader at Handel and Haydn". הבוסטון גלוב. נבדק ב-2008-10-12.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 0724 9237  LCCN: nr92000451  MusicBrainz: 35ddcb29-4c16-4af6-b6f8-32143ee24a6c  VIAF: 141837158   WorldCat (עם VIAF): 141837158
הנרי לי היגינסון

| --- | --- |

הנרי לי היגינסון ב-1917
 לידה:  18 בנובמבר 1834 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  14 בנובמבר 1919 (בגיל 84) 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות מאונט אובורן 
 השכלה:  אוניברסיטת הרווארד  הרווארד קולג' 
 בן או בת זוג:  איידה היגינסון 
 חתימה:   
 
הנרי לי היגינסון, דיוקן מאת ג'ון סינגר סרג'נט, 1903, (המקור תלוי במוזיאוני האמנות של אוניברסיטת הרווארד והעתק שיצרו תלמידיו של סרג'נט תלוי ב"סימפוני הול", בוסטון
הנרי לי היגינסון (באנגלית: Henry Lee Higginson,‏ 18 בנובמבר 1834 – 14 בנובמבר 1919) היה מייסד התזמורת הסימפונית של בוסטון.
חייו

היגינסון נולד בניו יורק, ילדם השני של ג'ורג' היגינסון ומרי קאבוט לי. הוא היה דודן רחוק של תומאס ונטוורת' היגינסון.
כשהיה בן ארבע, עברה משפחתו לבוסטון ג'ורג' הצטרף כשותף זוטר לבית השקעות. הוא היה פטריוט אדוק, ועד שנות חייו האחרונות לא היו בבעלותו לא בית ולא סוס משלו. אמו של הנרי מתה משחפת, שממנה סבלה במשך שנים, כשהנרי היה בן 15. הוא סיים את לימודיו התיכוניים בשנת 1851, אחרי שהפסיק אותם פעמיים מחמת חולשה בעיניו. הוא החל ללמוד' בקולג' של אוניברסיטת הרווארד, אך פרש מן הלימודים לאחר 4 חודשים, כשתקפה אותו שוב בעיית החולשה בעיניו, ונשלח לאירופה. כששב לבוסטון במרץ 1855, השיג לו אביו משרת פקיד ומנהל חשבונות בעסק קטן של מסחר עם הודו.
היגינסון התגייס לצבא האיחוד ב-11 במאי 1861, כסגן לוטננט של פלוגה ד' בגדוד מסצ'וסטס השני של קולונל ג'ורג' ה. גורדון. בקרב בול ראן הראשון. ב-17 ביוני 1863 נפצע בקרב חרבות עם אחד מחיילי האויב והופל מסוסו עם שלוש דקירות חרב ושני פצעי ירי. בתקופת החלמתו הממושכת בבוסטון, נשא לאישה ב-5 בדצמבר 1863 את אידה אגאסי, בתו של פרופסור לואי אגאסי מהרווארד. הוא פרש משירות צבאי בדרגת קולונל, אך עד סוף חייו נקרא "מייג'ור", שלא לבלבל בינו לבין דודן קשיש ממנו, קולונל תומאס ונטוורת' היגינסון.
חייו > קריירה

אחרי המלחמה, עבד כסוכן לחברת הנפט באקאיי באוהיו מינואר עד יולי 1865, ברכישת ציוד ובגיוס פועלים לעבודה בשדות הנפט. באוקטובר 1865, שילמו הוא וידידים $30,000 תמורת חמשת אלפים אקרים (20 קמ"ר) של מטעי כותנה בג'ורג'יה. ההרפתקה הזו כשלה והותירה אותו עם חוב של $10,000. מתוך יאוש, החל בעל כורחו, ב-1 בינואר 1868, לעבוד כפקיד ובהמשך כשותף זוטר בעסק של אביו, לי היגינסון ושות', שהיה אותו זמן סוכנות צנועה לתיווך מניות. אביו היה שותף זוטר עד 1858 ועבד עד מותו ב-1889 בגיל 85. החברה הזו לתיווך מניות ובנקאות התפתחה עם הזמן לעסק רווחי מאוד והנרי לי היגינסון היה בסופו של דבר לשותף בכיר.
הערות שוליים

↑  ה. ל. היגינסון, 20 בספטמבר 1882, מכתב לסר ג'ורג' גרוב המתאר את ייסוד תזמורת בוסטון למהדורת 1883 של מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים
↑  "Finding a New Music Director the Old-Fashioned Way," October 8, 2000, ניו יורק טיימס, "למצוא מנהל מוזיקלי חדש בדרך הישנה." 8 באוקטובר 2000
↑  "Karl Muck," March 5, 1940 ניו יורק טיימס, "קארל מוק", 5 במרץ 1940
↑  William E. Walter, "Dr. Muck and the First War," March 10, 1940, https://query.nytimes.com/gst/abstract.html?res=9E01E2DB113AE433A25750C0A9679D946696D6CF ויליאם א. וולטר, ניו יורק טיימס, "ד"ר מוק והמלחמה הראשונה 10 במרץ 1940; "ד"ר מוק מתפטר, אחר מנגן את ההמנון"] 3 בנובמבר 1917
↑  "Maj. Higginson out of Boston Symphony," April 28, 1918 נניו יורק טיימ, "היגינסון מחוץ לתזמורת בוסטון" 28 באפריל 1918
↑  מרשה גראהם סינוט, "הדלת הפתוחה למחצה: אפליה וקבלה בהרווארד, ייל ופרינסטון, 1970-1900" (וסטפורד, קונטיקט: הוצאת גרינווד, 1979), 55. הסטודנטים לא היו מהגרים לארצות הברית, אלא נחשבו למנהיגי העתיד של סין.
↑  לוחיות הרישוי הראשונות בארצות הברית
↑  מוזיאון ספארק
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007386113905171  BnF: cb166676327 (data)  GND: 1024899233  ISNI: 0000 0000 2539 6989  LCCN: n86012019  SNAC: w6rj4hkh  ULAN: 500434415  VIAF: 60556671   WorldCat (עם VIAF): 60556671
קויה מבאה

קויה אריסטיד מבאה (בצרפתית: Kouya Aristide Mabea; נולד ב-23 באוקטובר 1998) הוא כדורגלן איבוארי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת UTD ארד.
קריירה

מבאה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ארמיי מליגת העל של חוף השנהב. בשנת 2017 הצטרף למחלקת הנוער של ויטוריה דה גימארייש.
ב-14 באוגוסט 2020 מבאה חתם בווסטרלו מהליגה הבלגית השנייה. ב-23 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 0-0 נגד לירסה.
ב-14 ביולי 2023 הצטרף להפועל חדרה מליגת העל. ב-26 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 3-0 להפועל באר שבע.
ב-5 בפברואר 2024 חתם בהפועל ראשון לציון.
בקיץ 2024 חתם בקבוצת UTD ארד מליגת העל הרומנית.
תארים

הליגה הבלגית השנייה: 2021/2022
הערות שוליים

↑  תומר חבז, ‏פרסום ראשון: קויה מבאה חתם בהפועל חדרה, באתר ONE‏, 14 ביולי 2023
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קויה מבאה".
ג'ניפר מוריסון

| --- | --- |

מוריסון בכנס קומיק-קון, 2014
 לידה:  12 באפריל 1979 (בת 45) שיקגו, אילינוי, ארצות הברית 
 שם לידה:  Jennifer Marie Morrison 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1994 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת לויולה בשיקגו  תיכון פרוספקט 
 בן או בת זוג:  חררדו סלאסקו (אדריאן בלאני) (2019–?) 
 מספר צאצאים:  1 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ניפר מארי מוריסון (באנגלית: Jennifer Marie Morrison; נולדה ב-12 באפריל 1979) שחקנית ובמאית קולנוע אמריקאית. ידועה בעיקר בשל תפקידה כד"ר אליסון קמרון בסדרת הדרמה "האוס", ובשל תפקידה כאמה סוואן בסדרה "עד עצם היום הזה".
ביוגרפיה

מוריסון נולדה בשיקגו, אילינוי שבארצות הברית. שני הוריה היו מורים בתיכון ויש לה שני אחים צעירים. בתיכון למדה מוריסון במגמת תיאטרון. לאחר מכן היא למדה תיאטרון באוניברסיטת לויולה שיקגו. לאחר סיום התואר, עברה מוריסון ללוס אנג'לס כדי לפתח קריירת משחק.
קריירה

מוריסון החלה את הקריירה בילדותה בתור דוגמנית כאשר הופיעה על שלטי חוצות. בגיל 10 היא הופיעה על שער ה"ספורטס אילוסטרייטד" לילדים לצידו של שחקן הכדורסל מייקל ג'ורדן.
תפקידה הראשון של מוריסון על המסך היה בשנת 1994, כשהשתתפה בסרט "הצטלבות". בשנת 1999 השתתפה בסרט "Stir of Echoes". תפקידה המשמעותי הראשון היה בשנת 2000, כשהשתתפה בסרט האימה "אגדה עירונית 2". מאז, מוריסון הופיעה במספר סרטי קולנוע, בהם "עבודת פרך", "לשרוד את חג המולד" ו"מר וגברת סמית'".
ב-2004 הצטרפה מוריסון לצוות הסדרה "האוס", בה שיחקה במשך 6 עונות את דמות של הרופאה האימונולוגית אליסון קמרון. באותה שנה גם שיחקה בקומדיה הרומנטית "לשרוד את חג המולד" לצד בן אפלק.
בנוסף השתתפה מוריסון בשני קליפים: אחד של הזמר ניק לשאיי והשני של להקת הבנות "דה דונהס".
בשנת 2010 הצטרפה לצוות השחקנים של הסדרה "איך פגשתי את אמא" ברשת CBS כדמות חוזרת של זואי פירסון, אדריכלית שובבה ומושא אהבתו של הדמות הראשית טד מוסבי, ו"הדמות הנשית הגדולה ביותר שאולי הוספנו אי פעם לסדרה בחייו של טד ", לדברי המפיק הראשי קרייג תומאס.
בשנת 2011 הופיע מוריסון בסרט האגרוף "לוחם", סרט על שני אחים מנוכרים שנכנסים לטורניר באמנויות לחימה משולבות ונאלצים להתעמת עם מערכת היחסים זה עם זה ועם אביהם. מוריסון מגלמת את אשת דמותו של ג'ואל אדגרטון, המתאמצת לשמור על משפחתה מלוכדת.
מאז אוקטובר 2011 גילמה מוריסון את התפקיד הראשי בסדרה "עד עצם היום הזה" ברשת ABC, בתפקיד אמה סוואן, גובת מיסים בערבות אשר מתבררת כבתם האבודה של שלגיה והנסיך המקסים. את דמות זו גילמה במשך שש העונות הראשונות של הסדרה, וכן בתפקיד אורח בעונה השביעית והאחרונה.
בשנת 2012 כיכבה במותחן הפוליטי "קרב סכינים" של הבמאי ביל גאטנטאג.
באפריל 2016 השיקה מוריסון חברת הפקות סרטים משלה, Apartment 3C Productions, על שם הדירה שגרה בשותפות עם חבריה בתקופת לימודיה באוניברסיטת לויולה שיקגו. היא ביימה את סרטה העלילתי הראשון "כלבי השמש (סרט)" בכיכובם של אד אוניל ואליסון ג'ני, תחת הפקת החברה במהלך קיץ 2016. בדצמבר 2017 פורסם כי נטפליקס רכשה זכויות סטרימינג ברחבי העולם לסרט.
במרץ 2017 הוכרז כי מוריסון לוהקה לתפקיד סטפני בחידוש של אוף-ברודוויי למחזה "The End of Longing". המחזה נמשך בין התאריכים 18 במאי ל-1 ביולי 2017.
ב-8 במאי 2017, הודיעה מוריסון דרך הרשתות החברתיות כי היא לא תחזור לסדרה "עד עצם היום הזה" לעונתה השביעית, תוך שהיא מציינת כי תסכים לחזור כאורחת לפרק אחד. פרק זה היה הפרק שני של העונה, ששודר באוקטובר 2017. עם זאת, בסופו של דבר היא חזרה לסיום הסדרה, ששודר במאי 2018.
בשנת 2019 הצטרפה לעונה הרביעית של סדרת הדרמה זוכת פרס אמי "החיים עצמם" ברשת NBC בדמותה של קאסידי שארפ, אלכוהוליסטית וחיילת מארינס לשעבר המתמודדת עם חזרתה לחיים האזרחיים.
בשנת 2021 ביימה את פרק הפיילוט של סדרת המסתורין לבני נוער "אחד מאיתנו משקר" מבית רשת Peacock, ומבוססת על ספר בשם זהה משנת 2017.
חיים אישיים

מוריסון התחילה לצאת עם כוכב הסדרה "האוס", השחקן האוסטרלי ג'סי ספנסר ביולי 2004. ספנסר הציע נישואים למוריסון בדצמבר 2006 במגדל אייפל. אולם באוגוסט 2007 ביטלו הזוג את אירוסיהם.
בין השנים 2009–2011 הייתה בזוגיות עם השחקן הפוארטוריקני אמורי נולסקו, כוכב הסדרה "נמלטים".
הייתה בזוגיות עם השחקן האמריקאי-רומני סבסטיאן סטן, ששיחק לצידה ב"עד עצם היום הזה", ממאי 2012 עד אוגוסט 2013.
באפריל 2022 כתבה ברכה לכבוד יום הולדתו של בעלה חררדו סלאסקו. כך נודע כי השניים, שהיו במערכת יחסים מזה שנתיים, נישאו בטקס סודי.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1994 | הצטלבות | מייגן איסטמן |  |
| 1994 | נס ברחוב 34 | דניס |  |
| 1999 | סודות הרוח | סמנתה קוזק |  |
| 2000 | אגדה עירונית 2 | איימי מייפילד |  |
| 2001 | The Zeroes | ג'ויס |  |
| 2002 | Design | סוניה מלאו |  |
| 2002 | Nantucket | אלישיה |  |
| 2002 | 100 Women | אנני |  |
| 2003 | גרינד | ג'יימי |  |
| 2004 | Mall Cop | כריס |  |
| 2004 | The Sure Hand of God | לילי בווסר |  |
| 2004 | לשרוד את חג המולד | מיסי ונגלידר |  |
| 2005 | מר וגברת סמית' | ג'ייד |  |
| 2006 | שגשוג | גבריאלה וינטרס | גם מפיקה |
| 2007 | סטן הגדול | מינדי |  |
| 2009 | סטארטרק | וינונה קירק |  |
| 2009 | שולחן לשלושה | לסלי גרין |  |
| 2011 | Bringing Ashley Home | אשלי פיליפס |  |
| 2011 | לוחם | טס קונלון |  |
| 2012 | Stars in Shorts | סוכנת רייצ'ל מינץ |  |
| 2012 | קרב סכינים | אנג'לה |  |
| 2013 | כמה בחורות | סם |  |
| 2013 | Alpha Alert | סגן וויט |  |
| 2013 | סטארטרק: אל האינסוף | וינונה קירק | דיבוב |
| 2016 | האפלה | ג'וי קרטר |  |
| 2016 | Albion: The Enchanted Stallion | אם המנזר |  |
| 2017 | אמיטוויל: ההתעוררות | קנדיס |  |
| 2017 | Warning Lables |   | סרט קצר; במאית |
| 2017 | כלבי השמש | מארי | גם במאית ומפיקה |
| 2018 | אומה רצחנית | מארג'י דאנקן |  |
| 2018 | Back Road | קיילי מרסר |  |
| 2018 | Alex & the List‏ | קתרין שטרן |  |
| 2018 | סופרפליי | הבלשית מייסון |  |
| 2019 | All Creatures Here Below | פני |  |
| 2019 | הדו"ח | קרוליין ד. קראס |  |
| 2019 | באטמן: האש | סלינה קייל / באטוומן | דיבוב |
| 2019 | פצצה | ג'ולייט האדי |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2001 | הכרוניקה | גוון | פרק: "Let Sleeping Dogs Fry" |
| 2001 | מגע של מלאכים | מליסה | פרק: "Most Likely to Succeed" |
| 2001–2002 | דוסון קריק | מלאני שי תומפסון | 2 פרקים |
| 2002 | Any Day Now | מנדי זינגר | פרק: "In Too Deep" |
| 2002 | The Random Years | מייגן | פרק: "Pilot" |
| 2002 | וידויים של סוכן הימורים בקמפוס | קאלי | סרט טלוויזיה של FX Networks |
| 2004–2012 | האוס | ד"ר אליסון קמרון | תפקיד ראשי (עונות 1–6) תפקיד אורח (עונה 8); 130 פרקים |
| 2007 | הרצח של הנסיכה דיאנה | רייצ'ל ויסקו | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2009 | צוות גיבורי העל | הצרעה | דיבוב; 3 פרקים |
| 2010 | מרדף | פיית' מייפלס | פרק: "Paranoia" |
| 2010–2014 | איך פגשתי את אמא | זואי פירסון | תפקיד חוזר; 13 פרקים |
| 2011 | Bringing Ashley Home | אשלי פיליפס | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2011 | חמש | שילה | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2011–2017 | עד עצם היום הזה | אמה סוואן | תפקיד ראשי (עונות 1–6) תפקיד אורח (עונה 7); 137 פרקים |
| 2019 | אופוריה |   | במאית הפרק: “'03 Bonnie and Clyde” |
| 2019–2022 | החיים עצמם | קאסידי שארפ | 14 פרקים |
| 2021–2023 | ד"ר מוות |   | במאית 6 פרקים |
| 2021 | אחד מאיתנו משקר |   | פרק: "Pilot" |
| 2021 | Joe Pickett |   | 2 פרקים |
| 2022 | Surface |   | פרק: "It Was Always Going to End This Way" |
| 2023 | גריז: עלייתן של הנערות בוורוד |   | פרק: "You Can't Just Walk Out of a Drive-In" |
| 2023 | וויל טרנט (אנ') | אביגיל קאמפנו | 2 פרקים |
| 2024 | כללי המשחק | ליזי הוקינג | פרק: "The Storm" |
הערות שוליים

↑  "Jennifer Morrison rules the red carpet". New York Post (באנגלית אמריקאית). 2014-09-10. נבדק ב-2018-11-26.
↑  Jennifer Morrison Wishes ‘Husband’ Gerardo Celasco a Happy Birthday After Seemingly Tying the Knot, באתר US magazine,‏ 8 באפריל 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14208925t (data)  CANTIC: a11048013  GND: 1212637380  ISNI: 0000 0003 6633 5615  LCCN: no2007018773  MusicBrainz: c62cfd3e-5f52-4b87-aea7-73dfe863d682  NTA: 356618838  SUDOC: 19131661X  VIAF: 231671916   WorldCat (עם VIAF): 231671916 
מוריסון עם ארוסה לשעבר ג'סי ספנסר, ששיחק לצידה בסדרה "האוס", 2007
יצחק גורמזאנו גורן

| --- | --- |

 לידה:  27 בדצמבר 1941 (בן 82) אלכסנדריה, מצרים 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1963
 מקום לימודים:  ברוקלין קולג' 
 בן או בת זוג:  שושה גורן 
 פרופיל ב-IMDb
 
יצחק גורמזאנו גורן (נולד באלכסנדריה במצרים ב-27 בדצמבר 1941) הוא סופר, מחזאי, תסריטאי, שחקן ובמאי תיאטרון וקולנוע ישראלי.
תולדות חיים

יצחק גורמזאנו גורן נולד באלכסנדריה. עלה עם הוריו כילד ממצרים לישראל בשנת 1951. ארבע שנים חי במעברת גיל-עם ליד קריית אתא.
למד ספרות אנגלית ותרבות צרפת באוניברסיטה העברית בירושלים ובאוניברסיטת תל אביב. ערך תוכניות דרמה בקול ישראל וכתב ועיבד עשרות תסכיתים, היה מנהל ספרותי בתיאטרון חיפה ולימד מחזאות באוניברסיטת תל אביב. מסוף 1974 עד 1980 שהה בניו יורק, שם סיים לימודי תואר שני, MFA בבימוי תיאטרון בברוקלין קולג'. עם שובו לארץ לימד תסריטאות באוניברסיטת תל אביב וכתב תסריטים עבור הטלוויזיה החינוכית.
בשנת 1982 הקים עם רעייתו השחקנית שושה גורן ועם המחזאי רפאל אהרון את תיאטרון בימת קדם, אותו ניהל מראשיתו ועד לפרישתו אחרי 30 שנה בשנת 2012. בשנת 1998 הקים את בימת קדם הוצאת ספרים, במסגרתה הוציא לאור כמו"ל 40 כותרים. בשנת 2000 יזם והקים את כתב-העת לספרות ותרבות הכיוון מזרח, ומשמש מאז כעורכו הראשי עם 40 גיליונות עד 20.
בשנת 1979 זכה בפרס רמת גן על ספרו "קיץ אלכסנדרוני", בפרס המועצה הישראלית לתרבות ואמנות על מחזהו "הבשורה על פי מידורוס", בפרס גובינסקא ברץ על עיבוד תיאטרוני ל"סיפור פשוט" של עגנון, בפרס אלבין על תסריט "נסיעת מבחן", בפרס סופר-מורה ובפרס ראש הממשלה לסופרים עבריים ב-2001. בשנת 2015 הוענק לו פרס איינשטיין על מפעל חיים בספרות מטעם משרד התרבות. בשנת 2019 זכה בפרס למורשת ישראל בספרות ע"ש יצחק נבון מטעם משרד התרבות.
בן-זוג לשחקנית שושה גורן, אב לשלושה, סב לשלושה עשר וסבא רבא לנין ונינה. מתגורר בתל אביב ובמושב כפר קיש.
יצירה ופעילות

במרוצת השנים שלח ידו בקשת מגוונת של סוגות יצירה – אם רומנים, אם מחזות, אם תסריטים או תסכיתים. כמו כן ביים עשרות הצגות תיאטרון, תסכיתים וגם סרט קולנוע קצר. השתתף כשחקן בהצגות ובסרטים. הן יצירתו והן מוסדות התרבות שהקים קשורים קשר בל יינתק אל ההכרה שלו שיש לחזק את ההוויה המזרחית בתרבות הישראלית כדי להעשיר אותה ולחלצה מן המונוליטיות האירופוצנטרית שלה. בשנת 2019 יצא לאור בהוצאת גמא הספר "נשף המסכות של יצחק גורמזאנו גורן - קריאות ביצירתו בספרות ובתיאטרון" הכולל קובץ מאמרים על יצירתו.
ספרים

הטרילוגיה האלכסנדרונית הכוללת את:
קיץ אלכסנדרוני, עם עובד 1978, (באנגלית Alexandrian Summer ב-New Vessel Press, ניו יורק); מהדורה חדשה ומעודכנת בסדרת "קלסיקה", עם עובד, 2016
בלאנש, עם עובד, 1986
חופי אלכסנדריה, הקיבוץ המאוחד, 2018
לבי במזרח, הוצאת מסדה 1985
שמש ממערב, הוצאת מסדה 1985
משה מוריס ומוסא (לנוער), איירה: תמי בצלאלי, בימת קדם הוצאת ספרים, 1986
מקלט בּבַבְלי, בימת קדם הוצאת ספרים, 1998
בדרך לאצטדיון, בימת קדם הוצאת ספרים, 2003
אלחכם מבגדד, בימת קדם הוצאת ספרים, 2008
לשונה המשולחת של סבתי סרינה טרגאנו, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2022
קווארטט הסניורה – סדרת רומנים היסטוריים על דונה גרַסיה מנדס-נשיא:
ראשון בסדרה: השקר הקדוש, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2010
שני בסדרה: מלכת הפיננסים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2013
שלישי בסדרה: קדחת ונציאנית, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2015
רביעי בסדרה: מלכת היהודים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 201
מחזות

הבשורה על-פי מידורוס, פרס המועצה לתרבות, 1966
חמורים על-פי פלאוטוס, בתיאטרון חיפה, 1971
המרק של קרופניק, בסדנה למחזאות מקורית של תל אביב, 1972
סיפור פשוט על פי עגנון עם שלמה ניצן, בהבימה 1976 (פרס גובינסקא-ברץ) ובתיאטרון חיפה 2009
L'HAIM GEORGE ו-SNAP, בתיאטרון של ה-BJE משרד החינוך היהודי בניו יורק 1976 ו-1977
דקלים וחלומות על פי סמי מיכאל, בתיאטרון לילטדים ולנוער 1982 (כולל בימוי)
רומן ורומנסה, מבוסס על ספרי הטרילוגיה האלכסנדרונית, בימת קדם, 1985 (כולל בימוי ומשחק)
מים ושמים ותיבה על חיי יהודה הלוי, תיאטרון בימת קדם והתיאטרון העירוני חיפה, 1987
חלום ניו-יורק, בימת קדם, 1988 (כולל בימוי)
מולייר מצרים על חיי יעקב צנוע אבו נדארה, בימת קדם, 1991
מסכות בוונציה על חיי דונה גרציה מנדס, בימת קדם, 1992 (כולל בימוי)
תעלולי נאסר-א-דין, בימת קדם והתיאטרון לילדים ולנוער, 1995
מה פתאום גורמזאנו, מבוסס על ספרי הטרילוגיה האלכסנדרונית, בימת קדם, 1997
רישיון לִחיות, מבוסס על ספרו "מקלט בבבלי", תיאטרון באר שבע, 1999
עוד רומנסה לרפאל, מבוסס על ספרי הטרילוגיה האלכסנדרונית, בימת קדם, 2003 (כולל בימוי ומשחק)
דימונה דימונה, בימת קדם, 2005 (כולל בימוי)
הסניורה אהובתי על חיי דונה גרציה מנדס, בימת קדם, 2007
חזור אלינו פילוקטטס על-פי סופוקלס, בימת קדם, 2008
תסעדו ותצחקו על-פי ספרו של אשר כנפו "חזן בבית המרחץ", בימת קדם, 2010
תסריטים

תהילה לדוד, הטלוויזיה החינוכית
תחרה של מילים ואבן, הטלוויזיה החינוכית
נסיעת מבחן, דרמה, (פרס אלבין) שידורי קשת, ערוץ 2
נסיך המעברה, ערוץ 8 (כולל בימוי ומשחק)
תסכיתים (מבחר)

הלב והכפפה, בקול ישראל
מה נשאר ממך אלכסנדריה, בגלי-צה"ל
חלום מלכות טבריה, סדרה בת ארבעה פרקים בקול ישראל
חלום ניו יורק, סדרה בקול ישראל (כולל בימוי)
נון (על פי אהרון אמיר), סדרה בת חמישה פרקים בקול ישראל
תמול שלשום (על פי עגנון), סדרה בת ארבעים פרקים בגלי-צה"ל
תום ג'ונס (על פי פילדינג), סדרה בת עשרים פרקים בקול ישראל
פילמוגרפיה כשחקן

1990 שורו
1988 הקיץ של אביה
1985 גשר צר מאוד
1984 אדמה חמה
1982 מישל עזרא ספרא ובניו (סדרת טלווייזיה)
הערות שוליים

↑   רמי קמחי, האהבה מתוקה, אבל היא נאכלת עם לחם, באתר הארץ, 3 במאי 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261937205171  BnF: cb16565725k (data)  CANTIC: a1210548x  GND: 140158154  ISNI: 0000 0000 7380 9389  LCCN: n88120480  SUDOC: 181432668  VIAF: 65558459   WorldCat (עם VIAF): 65558459
מרשל של חיל האוויר המלכותי

| --- | --- |
הדרגה בחיל האוויר המלכותי כפי שהיא מוצגת על השרוול (ימין) ובכותפת (שמאל)

דגל מרשל של חיל האוויר המלכותי
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 צבא:  הכוחות המזוינים של בריטניה
 מערכת הדרגות:  דרגות הכוחות המזוינים הבריטיים
 היררכיה:  קצינים
 בתוקף:  1919–הווה (כ־105 שנים)
 מקבילת נאט"ו:  OF-10
 מקבילת צה"ל:  לא קיימת דרגה מקבילה
 מקבילת הצבא:  פילדמרשל
 מקבילת חיל הים:  אדמירל הצי
מרשל של חיל האוויר המלכותי (באנגלית: Marshal of the Royal Air Force; בקיצור: MRAF; סימול נאט"ו: OF-10) היא דרגת הקצונה הגבוהה ביותר בחיל האוויר המלכותי (RAF). דרגה זו מוענקת בעתות שלום לקציני חיל האוויר המלכותי שנושאים בתפקיד רמטכ"ל הכוחות המזוינים של בריטניה (CDS) וכן למפקדי חיל האוויר המלכותי (CAS), יום לפני פרישתם מהתפקיד. הענקת דרגה זו הופסקה החל בשנות ה־90 של המאה ה־20, עקב קיצוצים בתקציב הביטחון של הממלכה המאוחדת, והדרגה הגבוהה ביותר בחיל האוויר הייתה מרשל אוויר ראשי. בשנת 2012 חודשה הענקת הדרגה כשניתנה לצ'ארלס, נסיך ויילס.
מרשל חיל האוויר המלכותי היא דרגת חמישה כוכבים ומקבילה לדרגת פילדמרשל בצבאות היבשה ולדרגת אדמירל הצי בצי המלכותי הבריטי (RN).
הדרגה הוקמה בשנת 1919 והקצין הראשון שקודם ל־MRAF היה סר יו טרנצ'רד בשנת 1927. מאז, כולל טרנצ'רד, היו 27 גברים שהחזיקו בדרגה. מתוכם, 22 היו קצינים מקצועיים של ה־RAF וחמישה היו ממשפחת המלוכה הבריטית. המלך ג'ורג' החמישי לא החזיק רשמית בדרגת מרשל של ה־RAF, אלא הוא קיבל את התואר "ראש חיל האוויר המלכותי". בתפקיד זה לבש מעת לעת את מדי חיל האוויר המלכותי עם סמל דרגות של מרשל של חיל האוויר המלכותי. הוא לבש לראשונה מדים כאלה בשנת 1935, שנה לפני מותו. למעט מלכים וחברי משפחת המלוכה, שני הקצינים היחידים של חיל האוויר המלכותי שהחזיקו אי פעם בדרגה מבלי לשרת כראש מטה האוויר היו: הלורד שולטו דאגלס וסר ארתור האריס. שניהם החזיקו בפיקוד העליון במהלך מלחמת העולם השנייה. דאגלס היה מפקד פיקוד מטוסי הקרב של חיל האוויר המלכותי, מפקד פיקוד המזרח התיכון של חיל האוויר המלכותי ומפקד פיקוד החופים של חיל האוויר המלכותי והאריס היה מפקד פיקוד המפציצים של חיל האוויר המלכותי.
ראו גם

דרגות הכוחות המזוינים הבריטיים
ראש מטה חיל האוויר של ארצות הברית (CSAF)
הערות שוליים

↑  "The King and the Sea", Time, 29 July 1935.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם:  מרשל אוויר ראשי | דרגות חיל האוויר המלכותי  OF-10   מרשל של חיל האוויר המלכותי | -: |
מרשל חיל האוויר המלכותי סר יו טרנצ'רד
המלך ג'ורג' החמישי במדי מרשל של RAF