stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הקבינט הראשון של מרקל
הרכב הקבינט

| משרד | דיוקן | שם | סיעה | סיעה | כהונה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  קנצלר גרמניה |  | אנגלה מרקל |  | CDU |  |
|  סגן הקנצלר |  | פרנץ מונטפרינג |  | SPD |  |
|  סגן הקנצלר |  | פרנק-ואלטר שטיינמאייר |  | SPD |  |
|  משרד החוץ הפדרלי |  | פרנק-ואלטר שטיינמאייר |  | SPD |  |
|  משרד העבודה והרווחה הפדרלי |  | פרנץ מונטפרינג |  | SPD |  |
|  משרד העבודה והרווחה הפדרלי |  | אולף שולץ |  | SPD |  |
|  המשרד הפדרלי לאיכות הסביבה, שמירת הטבע, הבנייה והבטיחות הגרעינית |  | זיגמר גבריאל |  | SPD |  |
|  משרד הכלכלה והטכנולוגיה הפדרלי |  | מייקל גלוס |  | CSU |  |
|  משרד הכלכלה והטכנולוגיה הפדרלי |  | קרל-תיאודור צו גוטנברג |  | CSU |  |
|  משרד ההגנה הפדרלי |  | פרנץ יוזף יונג |  | CDU |  |
|  המשרד הפדרלי לענייני משפחה, אזרחים ותיקים, נשים ונוער |  | אורסולה פון דר ליין |  | CDU |  |
| המשרד הפדרלי לעניינים  מיוחדים  וראש לשכת הקנצלר |  | תומאס דה מייזייר |  | CDU |  |
|  משרד הפנים הפדרלי |  | וולפגנג שויבלה |  | CDU |  |
|  משרד החינוך והמחקר הפדרלי |  | אנט שאבן |  | CDU |  |
|  משרד הבריאות הפדרלי |  | אולה שמידט |  | SPD |  |
|  משרד המזון והחקלאות הפדרלי |  | הורסט זהופר |  | CSU |  |
|  משרד המזון והחקלאות הפדרלי |  | אילזה אייגנר |  | CSU |  |
|  משרד האוצר הפדרלי |  | פיר שטיינבריק |  | SPD |  |
|  משרד התחבורה והתשתיות הדיגיטליות הפדרלי |  | וולפגנג טיפנזי |  | SPD |  |
|  המשרד הפדרלי לשיתוף פעולה כלכלי |  | היידמרי ויצ'ורק-זאול |  | SPD |  |
|  משרד המשפטים הפדרלי |  | בריגיטה ציפריס |  | SPD |  |
הסנהדרין של פריז

מושב הסנהדרין של פריז
"הסנהדרין של פריז" היה כינויה של אספה של רבני היהודים בצרפת, אשר הוקמה ביוזמת נפוליאון בונפרטה במטרה להגביר את הפיקוח על היהודים בקיסרותו, אך גם לרכוש את אהדתם.
אירועים מקדימים

ב-1799, במהלך המצור על עכו, פרסם נפוליאון כרוז בו קרא ליהודי אסיה ואפריקה לתמוך בו ולסייע בכינונה של ירושלים מחדש. מאוחר יותר, בשנים הראשונות של המאה ה-19, שאף נפוליאון להפוך את שלטונו לריכוזי יותר. הסכם שחתם עם האפיפיור הכפיף למרות הקיסר את הכנסייה הקתולית בצרפת. הבאה בתור הייתה הדת היהודית, שבמסגרת האמנציפציה היה רצון לשלב את מאמיניה בין יתר האזרחים.
ב-1806 נקרתה ההזדמנות. אנטישמים התלוננו על משלח ידם של יהודי אלזס: הלוואה בריבית קצוצה, והאשימו את הדת היהודית בכך שהיא מעודדת עושק נוכרים. הפולמוס הביא את נפוליאון לכנס ביולי 1806 בפריז את מנהיגי היהודים על מנת להטיל עליהם לגבש הלכה דתית שתאפשר להולכים בעקבותיה "לתאם את אמונתם עם חובותיהם כצרפתים". דבר זה היה נחוץ, לדעת נפוליאון, כדי להחיות את "רגשות המוסר האזרחי" בקרב היהודים, רגשות אשר "נטמטמו בעטיו של מצב ההשפלה שבו חיו זמן מרובה כל כך, ושאין בדעת הקיסר לקיים אותו או לחדשו".
כדי להפוך את החלטות האספה, שנענתה לרצונותיו של נפוליאון, לסמכותית יותר, הודיע נציג נפוליאון לאספה שבאוקטובר תכונס אספה מצומצמת וחשובה יותר, שתיקרא "סנהדרין", בה ישתתפו 71 נכבדים, כמניין החברים בסנהדרין ההיסטורית. נראה כי לבד ממניעיו הפוליטיים, סבר נפוליאון שעל ידי הושבת סנהדרין עשויים היהודים לראות בו מעין משיח וגואל מודרני[דרוש מקור].
הקמת הסנהדרין

רוב חברי הסנהדרין נבחרו מבין רבני האספה המקדימה. אליהם הצטרפו כמה צירים לא רבניים מהאספה, וכן רבנים שלא נכחו באספה. בנוסף, שתי משלחות באו מחוץ לצרפת: שלושה צירים מהרפובליקה הבטאווית, שייצגו את "עדת ישורון" ומשלחת מפרנקפורט. חברי האספה באו בעיקר ממזרח צרפת (אלזס-לוריין) ומצפון איטליה, אך גם מדרום צרפת, פאריס ואזור בורדו, כמו גם מאזורי הריין התיכון המקבילים כיום למדינות הריינלאנד-פפאלץ והסאר, אשר סופחו בזמנו לצרפת.
בראש ה"סנהדרין" נבחר לעמוד הרב יוסף דוד זינצהיים, פוסק בכיר ומחמיר למדי.[דרוש מקור] בין השאר סירב להתיר גילוח הזקן בחול המועד לבאי האספה, מלבד אלו שנאלצו להיפגש עם המלכות. דיוני הסנהדרין התקיימו ברוב טקס ובחגיגיות. מטרת כינוסה הייתה לאשר תשובות לשתים עשרה השאלות שהפנה נפוליאון ליהודים. השאלות עסקו במגוון נושאים הקשורים ליחסים בין יהודים ללא יהודים בצרפת:
האם מותרת ליהודים הפוליגמיה?
האם מותרים גירושים, והאם יש להם תוקף גם כשלא אושרו על ידי המדינה?
מהי דעת ההלכה בנושא נישואי תערובת בין יהודים לנוצרים?
האם יחס היהודים לצרפתים הוא יחס של אחווה? לדעת ההלכה, מה ההתנהגות הראויה כלפי הצרפתים הלא יהודים?
האם היהודים רואים בצרפת מולדת שהם מחויבים לחוקיה ולהגנתה?
מי בוחר ברבנים, מה מקור סמכותם ועד כמה גדולה שליטתם על חיי צאן מרעיתם?
האם יש איסור על לקיחת ריבית מיהודים? מלא-יהודים? האם יש מקצועות האסורים ליהודים?
את עיקרי התשובות לשאלות אלו נתנה כבר האספה שקדמה לסנהדרין. תפקיד הסנהדרין היה לתת לתשובות האספה משנה תוקף כתקנות דתיות מחייבות. התשובות נועדו להשביע את רצונו של הקיסר, שכונה ”האיש המפליא לעשות, חונן ומטיב, חפץ חסד, העביר מעלינו חרפה”, ועל כן נראו בעיני הדורות הבאים כמתרפסות. עם זאת עשו הצירים, רבים מהם יהודים אדוקים ביותר, מאמץ גדול שלא לפגוע בקודשי ההלכה. כמה מההתנסחויות בצרפתית היו דו משמעיות בכוונה תחילה. התשובות פורסמו בכמה שפות ונפוצו מאוד. האירוע נחשב בעיני הצרפתים ואף הפיקו מדליה מיוחדת ובה נראה נפוליאון מעניק את לוחות הברית לרב יהודי.
הקמת הסנהדרין > פסיקות הסנהדרין

הסנהדרין חילקה את מצוות היהדות לשני סוגים: מצוות אמוניות ומצוות נימוסיות. במונח נימוס התכוונו ליחסים שבין אדם לחברו ובין אדם מישראל לקהל.
היא חייבה את התושבים היהודים לשמור את חוקי המדינה, ללחום את מלחמתה ואף פטרה את החיילים מקיום המצוות במידה ואלה מונעים מהם את מילוי תפקידם. לגבי האחווה לבני הארץ פסקה הסנהדרין על בני ישראל כי "מצווה להם מן התורה לאהוב ולעזור את יושבי ארצותם ולהתנהג עמם בכל עניין מדיני ומוסרי כמו עם בני אמונתנו", ואף קבעה כי התורה לא הבדילה בין יהודים לנוכרים "שומרי שבע מצוות בני נוח" בחובה להתנהג עמם במוסריות. אף בעניין הריבית, אחר שהסנהדרין הסבירה כי התורה הרשתה ליטול ריבית מנוכרים משום שגם אלו נהגו ליטול ריבית מישראל, הגדילה עשות ואסרה בזמן הזה על כל הבחנה בין יהודי לנוכרי לעניין נטילת ריבית. הסנהדרין גם קבעה כי אין כל מניעה שיהודי יעסוק בעבודת אדמה, באומנויות ובמקצועות החופשיים, והתורה היללה את יגיעת הכפיים.
הסנהדרין אישרה מחדש את חרם דרבנו גרשום האוסר ריבוי נשים. היא אסרה על מתן גט ללא אישור הממשלה ונימקה זאת בכך שהתורה דורשת שאחר הגט ייכרת כל קשר בין האיש לאישה, לרבות קשר על פי חוק המדינה. הרבנים היהודים עמדו על כך שבין נוצרים ליהודים "מן הנמנע שיהיו קידושין תופסים בהם כדת משה", אך פסקו כי על כל המתחתנים בנישואי תערובת לא יוטל עונש חרם.
הקמת הקונסיסטוריה

ב-1808, בהמשך לאותה מגמה שהתחיל בה נפוליאון, הוקמו הקונסיסטוריות, ההתאגדויות המחוזיות של היהודים ובראש הדת היהודית בצרפת הועמד רב ראשי. על אף ניסיונות היהודים לרצות את נפוליאון, יצאה ב-17 במרץ של אותה שנה, מבלי אישורה של מועצת הממלכה, הפקודה המחפירה (Le Décret Infâme) שהטילה הגבלות קשות על חופש העיסוק וההתיישבות של היהודים. אומנם בסופו של דבר היא החזיקה מעמד רק עשר שנים וחלה רק לגבי האשכנזים באלזס.
מעניין לצטט מתוך הסכמת רבי דוד זינצהיים לספרו של רבי יעקב סיניגאליה "מתת א-לקים" על מסכת מגילה שניתנה בחודש שבט ה'תקע"ב: ”אמנם התנאי קודם למעשה שלא יראה ולא ימצא בו שום דבר נגד העמים... וגם לא ימצא דבר נגד הסכמת הסנהדרין הגדולה אשר נאספו פה פאריס”.
ראו גם

אמנציפציה ליהודים
הערות שוליים

↑  Zosa Szajkowski. Jews and the French Revolutions of 1789, 1830 and 1848. KTAV Publ. House, 1970. עמ' 846.
↑  יוסף ירא, ליקוטים מכתבי הרב חננאל ניפי, בתוך ספר זיכרון לאברהם אליהו (הרכבי) עמוד 471. מופיע גם כאן. הרב זינצהיים במכתבו לרב חננאל ניפי, סירב להתיר גילוח הזקן באופן גורף בחול המועד ולהסתמך בזה על דעת רבינו תם שאין איסור גילוח בחול המועד למי שכבר גילח בערב החג. וע"ע בספרו יד דוד על מסכת מועד קטן.
↑  אשר גולד‏, האם נפוליאון רצה להיות המשיח של היהודים?, באתר וואלה, 26 בפברואר 2014
| הסנהדרין |
| --- | --- | --- |
| מונחים | נשיא • אב בית דין • סנהדרין גדולה • סנהדרין קטנה • בית דין • משפט עברי • שבעים הזקנים • כנסת הגדולה • סמיכת זקנים |  |
| נשיאי הסנהדרין | יוסי בן יועזר • יהושע בן פרחיה • יהודה בן טבאי • שמעיה • הלל הזקן • שמעון בן הלל • רבן גמליאל הזקן • רבן שמעון בן גמליאל הזקן • רבן יוחנן בן זכאי • רבן גמליאל דיבנה • (רבי אלעזר בן עזריה) • רבן שמעון בן גמליאל • רבי יהודה הנשיא • רבן גמליאל ברבי • רבי יהודה נשיאה • רבן גמליאל הרביעי • רבי יהודה נשיאה השני • הלל נשיאה • רבן גמליאל החמישי • רבי יהודה נשיאה השלישי • רבן גמליאל השישי |  |
| מקומות מושב הסנהדרין | לשכת הגזית • חנות • ירושלים • יבנה • אושא • יבנה • אושא • שפרעם • בית שערים • ציפורי • טבריה |  |
| שונות | מסכת סנהדרין (ומסכת מכות) • עדות • הענישה בהלכה • ארבע מיתות בית דין • זקן ממרא • חידוש הסנהדרין • הסנהדרין של פריז • קברי הסנהדרין שבגן הסנהדרין בשכונת סנהדריה • שביל הסנהדרין |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267566705171  BnF: cb12579964n (data)  GND: 1215373-4  LCCN: n50079463  SUDOC: 027492583  VIAF: 130755678   WorldCat (עם VIAF): 130755678 
סידור שהודפס לשימוש חברי הסנהדרין.
מדליה שהונפקה לכבוד כינוס הסנהדרין, המתארת את נפוליאון נותן ליהודי את לוחות הברית.
הקונגרס הבין-לאומי לפילוסופיה

| --- | --- |
 סוג:  קונגרס 
 מדינה:  בין־לאומי בין־לאומי
 מייסדים:  הפדרציה הבין-לאומית של אגודות הפילוסופיה 
 מועדים
 תאריכי פעילות:  1900–הווה (כ־124 שנים) 
 www.fisp.org/worldcongress
 
הקונגרס הבין-לאומי לפילוסופיה (אנגלית: World Congress of Philosophy) מתקיים אחת לחמש שנים ומאורגן על ידי הפדרציה הבין-לאומית של אגודות הפילוסופיה. הקונגרס הראשון התקיים בפריז בשנת 1900 כחלק מהתערוכה הבין-לאומית שהתקיימה בעיר, והשתתפו בה בין השאר: אנרי פואנקרה, ברטרנד ראסל ואנרי ברגסון.
הכינוס הבא, הוא הכינוס העשרים וחמישה, חזוי להתקיים ביולי 2023, במלבורן אשר באוסטרליה.
קונגרסים

1900: פריז
1903: רומא
1908: היידלברג
1911: בולוניה
1924: נאפולי
1926: בוסטון
1930: אוקספורד
1934: פראג
1938: פריז
1948: אמסטרדם
1953: בראסל
1958: ונציה
1963: מקסיקו סיטי
1968: וינה
1973: ורנה
1978: דיסלדורף
1983: מונטריאול
1988: ברייטון
1993: מוסקבה
1998: בוסטון
2003: איסטנבול
2008: סיאול
2013: אתונה
2018: בייג'ינג
2023: מלבורן (נדחה)
2024: רומא (עתידי)
הלשכה לענייני אינדיאנים

| --- | --- |

הדגל של הלשכה לענייני אינדיאנים
הדגל של הלשכה לענייני אינדיאנים
 מידע כללי
 מדינה:  ארצות הברית 
 תחום שיפוט:  הממשלה הפדרלית של ארצות הברית
 משרד אחראי:  מחלקת הפנים של ארצות הברית
 סוכנות אם:  מחלקת הפנים של ארצות הברית 
 תאריך הקמה:  11 במרץ 1824
 סוכנות קודמת:  משרד לענייני אינדיאנים, מחלקת המלחמה של ארצות הברית
 מנהל:  בריאן ניולנד (Bryan Newland)
 מטה מרכזי:  וושינגטון די. סי.
 עובדים:  8,700 (2008)
 www.bia.gov
 
הלשכה לענייני אינדיאנים (באנגלית: Bureau of Indian Affairs, בראשי תיבות BIA) היא סוכנות של הממשלה הפדרלית של ארצות הברית בתוך מחלקת הפנים של ארצות הברית שתפקידה אדמיניסטרציה וניהול של 225,000 קילומטרים רבועים של אדמות המוחזקות בנאמנות על ידי ארצות הברית עבור האינדיאנים בארצות הברית: שבטי ילידים וילידי אלסקה.
ה-BIA היא אחת משתי הלשכות תחת שיפוטו של תת-השר לענייני אינדיאנים (Assistant Secretary for Indian Affairs): הלשכה לענייני אינדיאנים והלשכה לחינוך אינדיאנים (Bureau of Indian Education), המספקת שירותי חינוך לבערך 48,000 ילידים.
במקור כללה האחריות של ה-BIA מתן טיפול רפואי לאינדיאנים בארצות הברית ולילידי אלסקה. בשנת 1954 הועבר תפקיד זה למחלקת הבריאות, החינוך והרווחה (המכונה כיום מחלקת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית), והוא ידוע כיום בשם שירות הבריאות לאינדיאנים (Indian Health Service).
ארגון

הלשכה שוכנת בוושינגטון די. סי.. בראשה עומד מנהל הלשכה הכפוף לתת-המזכיר לענייני אינדיאנים. תת-המזכיר הנוכחי הוא בריאן ניולנד (Bryan Newland)
הלשכה מפקחת על 567 שבטים מוכרים פדרלית (Federally recognized tribes) באמצעות 4 משרדים:
המשרד לשירותי האינדיאנים (Office of Indian Services) – מתפעל את הסיוע הכללי של הלשכה, סיוע במקרי אסון, טיפול ברווחת ילדי האינדיאנים, ממשל שבטי, הגדרה עצמית לאינדיאנים, ותוכנית הכבישים של שמורות האינדיאנים.
המשרד לשירותים משפטיים (Office of Justice Services) – מתפעל ישירות או מממן אכיפת החוק, בתי משפט שבטיים, ומתקני כליאה באדמות אינדיאנים. המשרד מימן 208 סוכנויות לאכיפת החוק, הכוללות 43 סוכנויות שיטור המופעלת על ידי הלשכה ו-165 סוכנויות המתופעלות על ידי השבטים תחת חוזים עם המשרד. למשרד יש שבעה תחומי פעילות: חקירות פשעים ושירותי שיטור, כליאה, ביקורת/ענייני פנים, אכיפת חוקים שבטיים ויוזמות מיוחדות, אקדמיית המשטרה האינדיאנית, תמיכה בבתי המשפט השבטיים וניהול תוכניות. המשרד גם מעניק תמיכה טכנית ופיקוח לתוכניות אכיפת חוק שבטית אם מגיעה בקשה לתמיכה כזו. הוא מפעיל ארבע חטיבות: כליאה, טיפול בסמים, אקדמיית המשטרה האינדיאנית ואכיפת חוק.
המשרד לשירותי נאמנות (Office of Trust Services) – עובד עם השבטים וילידים פרטיים וילידי אלסקה בניהול אדמות הנאמנות שלהם, נכסיהם ומשאביהם.
המשרד לפעולות בשטח (Office of Field Operations) – מפקח על 12 משרדים אזוריים: אלסקה, המישורים הגדולים, צפון-מערב, המישורים הדרומיים, מזרח, נאוואחו, פסיפי, דרום-מערב, מזרח אוקלהומה, המערב התיכון, הרי הרוקי ומערב, ועל 83 סוכנויות, המבצעות את מטרות הלשכה ברמה השבטית.
היסטוריה > חקיקה מוקדמת וסוכנויות ראשונות

סוכנויות הקשורות לילידי אמריקה היו קיימות בממשלת ארצות הברית מ-1775, כאשר הקונגרס הקונטיננטלי השני הקים שלוש סוכנויות הקשורות לאינדיאנים. בנג'מין פרנקלין ופטריק הנרי היו בין המפקחים הראשונים שמונו לנהל משא ומתן על בריתות עם ילידי אמריקה על מנת להבטיח את הנייטרליות שלהם במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית.
היסטוריה > המשרד למסחר עם האינדיאנים (1806–1822)

ב-1789 הציב הקונגרס של ארצות הברית את הטיפול בקשרים עם ילידי אמריקה במחלקת המלחמה שזה עתה נוצרה. ב-1806 יצר הקונגרס את משרת "המפקח על המסחר עם האינדיאנים" (Superintendent of Indian Trade), או "המשרד למסחר עם האינדיאנים" (Office of Indian Trade) בתחומי מחלקת המלחמה, שהיה מופקד על תחזוקת רשת התחנות של סחר הפרוות. תומאס ל. מקקיני (Thomas L. McKenney) היה נושא המשרה מ-1816 עד שבוטלה מערכת התחנות ב-1822. הוא פיקח על הסוחרים המורשים מטעם הממשל במטרה להבטיח שליטה מסוימת בטריטוריות של האינדיאנים ולקחת חלק במסחר הרווחי.
היסטוריה > הלשכה לענייני אינדיאנים (1824-עד ימינו)

ביטול מערכת הפייטוריה הותירה חלל ריק בתוך הממשל האמריקני ביחס לקשרים עם ילידי אמריקה. המשרד לענייני אינדיאנים הוקם ב-11 במרץ 1824 על ידי מזכיר המלחמה ג'ון קלהון, שייצר את הסוכנות כחטיבה בתחומי המחלקה שלו, בלא אישור מטעם הקונגרס של ארצות הברית. הוא מינה את מקקיני כמנהל הראשון של המשרד, שקיבל כמה שמות. מקקיני העדיף לקרוא לו משרד האינדיאנים (Indian Office), בעוד שקלהון העדיף את השם הנוכחי.
ב-1832 יצר הקונגרס את המשרה הנציב לענייני אינדיאנים (Commissioner of Indian Affairs). ב-1849 הועבר הטיפול בענייני האינדיאנים למחלקת הפנים של ארצות הברית. ב-1869 היה איליי פארקר (Ely Samuel Parker) ליליד האמריקאי הראשון שמונה כנציב לענייני האינדיאנים.
בין המדיניויות השנויות ביותר במחלוקת של הלשכה לענייני אינדיאנים הייתה ההחלטה בשלהי המאה ה-19 לחנך את ילדי הילידים בפנימיות נפרדות לילידים, שבהן הדגש היה על הטמעה ואיסור השימוש בשפות האם שלהם, במנהגיהם ובתרבותם. החינוך היה מכוון לתרבות האירופאית-אמריקנית.
היסטוריה > המאה ה-20

שם הסוכנות שונה מ"המשרד לענייני אינדיאנים" ל"הלשכה לענייני אינדיאנים" ב-1947.
שנות ה-70 של המאה ה-20 היו תקופה סוערת בהיסטוריה של הלשכה בשל התעוררות האקטיביזם האינדיאני, והדרישות הגוברות לכבד את הזכויות והריבונות שנקבעו בבריתות שנחתמו. הופעתן של קבוצות פעילים כדוגמת תנועת האינדיאנים האמריקניים (American Indian Movement בראשי תיבות AIM) הדאיגו את הממשל האמריקני. ה-FBI הגיב הן בצורה גלויה והן בפעולות חשאיות (באמצעות הקמת COINTELPRO ותוכניות אחרות) כדי לדכא את התקוממויות אפשריות בקרב השבטים הילידים.
כחלק ממשלת ארצות הברית שכלל כוח אדם בשמורות האינדיאנים הייתה המשטרה של הלשכה לענייני אינדיאנים מעורבת בפעולות פוליטיות כדוגמת:
ההשתלטות על מטה הלשכה לענייני אינדיאנים בוושינגטון ב-1972 – ב-3 בנובמבר 1972 השתלטה קבוצה בת 500 ילידים מקבוצת ה-AIM על בניין הלשכה, השיא של צעדת "שביל הבריתות המופרות" (Trail of Broken Treaties). הם התכוונו להפנות את תשומת הלב לנושאים של האינדיאנים בארצות הברית, כולל דרישותיהם לחידוש המשא ומתן על בריתות, אכיפת הזכויות שנקבעו בבריתות ושיפור ברמת החיים. הם החזיקו במטה מחלקת הפנים בין ה-3 בנובמבר ל-9 בנובמבר 1972.
תקרית וונדד ני (Wounded Knee Incident) – ב-1973 השתלטו פעילים משמורת האינדיאנים פיין רידג' למשך חודשיים על השטח שבו התרחש טבח וונדד ני ב-1890.
הירי בשמורת פיין רידג' – ב-1975 התנהל קרב יריות שבסופו נהרגו שני סוכנים של FBI והיורה ברח לקנדה, הוסגר ומשרת שני מאסרי עולם.
הלשכה הייתה מעורבת בתמיכת בנשיאים שבטיים שנויים במחלוקת, ובראשם דיק וילסון, אשר הואשם בהיותו רודן שהשתמש בקרנות של השבטים לממן כוח צבאי למחצה, "שומרי אומת האוגלאלה" (Guardians of the Oglala Nation), שבו השתמש כנגד יריביו, והפחדה של מצביעים בבחירות של 1974, גזל של כספים ופשעים אחרים. ילידים רבים ממשיך להתנגד למדיניות של הלשכה לענייני אינדיאנים. הנושאים השנויים במחלוקת במיוחד הם הבעיות ביישום הבריתות, הטיפול במסמכים ובהכנסות מאדמות הנאמנות.
היסטוריה > המאה ה-21

ב-2013 הושפעה הלשכה באופן רציני מהקיצוץ בתקציב של 800 מיליון דולר, שהשפיע במיוחד על שירות הבריאות האינדיאני שתקציבו היה כבר מקוצץ.
היסטוריה > מטרות

הלשכה מנסה לשנות כיוון מסוכנות שתפקידה לפקח לסוכנות מייעצת. עם זאת, זו הייתה משימה קשה כיוון שילידים רבים מקשרים את הלשכה כמי שמשחקת תפקיד של משטרה שהיסטורית הכתיבה לשבטים ולבני השבטים את המדיניות של הממשל הפדרלי מה מותר להם ומה אסור עליהם על פי הבריתות שנחתמו איתם.
תביעות משפטיות > שעות נוספות של עובדים

הלשכה לענייני אינדיאנים נתבעה ארבע פעמים בתובענה ייצוגית בטענה על עבודה מעבר לשעות העבודה על ידי הפדרציה של עובדי השירות האינדיאני, איגוד עובדים שמייצג את העובדים האזרחים הפדרליים של הלשכה לענייני אינדיאנים, הלשכה לחינוך אינדיאני, תת-המזכיר לענייני אינדיאנים והמשרד של הנאמן המיוחד לענייני אינדיאנים. הטענות הן להפרות נרחבות של חוק עבודה הוגנת (Fair Labor Standards Act) ודרישה לפיצויים בעשרות מיליוני דולרים.
תביעות משפטיות > נכסי נאמנות

קובל נגד סלזר (Cobell vs. Salazar), תובענה ייצוגית גדולה הקשורה לאדמות הנאמנות יושבה בדצמבר 2009. התביעה הוגשה כנגד מחלקת הפנים של ארצות הברית, שהלשכה היא חלק ממנה. ללשכה יש אחריות לניהול חשבונות הנאמנות של האינדיאנים. זו הייתה תובענה ייצוגית בקשר לניהול והחשבונאות של יותר מ-300,000 חשבונות נאמנות של אינדיאנים וילידי אלסקה על ידי הממשל הפדרלי. קרן הסדר ובה 3.4 מיליארד דולר שנועדו לחלוקה בין השותפים לתובענה. מטרת הקרן פיצויים לגבי הטענות שפקידי ממשל אמריקניים קודמים ניהלו באורח לא תקין את נכסי הנאמנות של האינדיאנים. בנוסף, ההסדר הקים קרן ובה 2 מיליארד דולר המאפשרת שבטים המוכרים לממשל הפדרלי לרכוש בחזרה באופן וולונטרי ולאחד חלקות קרקע מפוצלות.
לקריאה נוספת

Belko, William S. "'John C. Calhoun and the Creation of the Bureau of Indian Affairs: An Essay on Political Rivalry, Ideology, and Policymaking in the Early Republic," South Carolina Historical Magazine 2004 105(3): 170–97. ISSN 0038-3082
Cahill, Cathleen D. Federal Fathers and Mothers: A Social History of the United States Indian Service, 1869–1933 (U of North Carolina Press, 2011) 368 pp. online review
Deloria, Jr., Vine, and David E. Wilkins, Tribes, Treaties, & Constitutional Tribulations (Austin, 1999)
Jackson, Helen H. A Century of Dishonor: A Sketch of the U. S. Government's Dealings with Some of the Indian Tribes (1881) online edition
Leupp, F. E. The Indian and His Problem (1910) online edition
Meriam, Lewis, et al., The Problem of Indian Administration, Studies in Administration, 17 (Baltimore, 1928)
Pevar, Stephen L. The Rights of Indians and Tribes (Carbondale, 2002)
Prucha, Francis P. Atlas of American Indian Affairs (Lincoln, 1990)
Prucha, Francis P. The Great Father: The United States Government and the American Indians (Abridged Edition 1986)  excerpt and text search
Schmeckebier, L. F. Office of Indian Affairs: History, Activities,and Organization, Service Monograh 48 (Baltimore 1927)
Sutton, I. "Indian Country and the Law: Land Tenure, Tribal Sovereignty, and the States," ch. 36 in Law in the Western United States, ed. G. M. Bakken (Norman, 2000)
הצי השלישי לאוסטרליה

הצי השלישי לאוסטרליה היה צי של 11 אוניות שהפליגו מבריטניה למושבת העונשין בסידני בפברואר, מרץ ואפריל 1791, כשעל סיפונה של הצי היו למעלה מ-2,000 נוסעים. בין הנוסעים היו נידונים, אנשי צבא ואנשים בולטים שנשלחו למלא תפקידים גבוהים במושבה. הצי היה חשוב למושבה הצעירה, מאחר שעל הספינות, נשלחו גם אספקות מזון.
האונייה הראשונה שהגיעה לסידני הייתה Mary Ann עם מטען של נידונות ואספקה ב-9 ביולי 1791. האונייה Mary Ann הפליגה בכוחות עצמה למפרצון סידני, אם כי קיימת מחלוקת על האם היא הייתה האונייה האחרונה של הצי השני, או הספינה הראשונה של הצי השלישי, או שפשוט הפליגה לה באופן עצמאי, כמו HMS Gorgon. הכלים ששייכים באופן חד-משמעי לצי השלישי נמצאו באונייה.
למרות זאת, האוניות שמרכיבות כל צי נקבעים מנקודת מבטם של המתיישבים במפרצון סידני. עבורם, הצי השני הגיע ב-1790 (יוני), והצי השלישי הגיע ב-1791 (יולי-אוקטובר). לפי נקודת מבט זו, Mary Ann שייכת לצי השלישי.
האונייה שהגיעה קצת יותר משלושה שבועות לאחר מכן, ב-1 באוגוסט 1791, הייתה Matilda. עם האונייה Matilda הגיעו חדשות כי היו עוד תשע ספינות שעושות את דרכן לסידני, ואשר צפויות להגיע בקרוב. האונייה האחרונה של הצי, Admiral Barrington, הגיעה ב-16 באוקטובר, כמעט 11 שבועות לאחר Matilda, ו-14 שבועות לאחר Mary Ann.‏
אוניות הצי השלישי

| אונייה | קפטן האונייה | יום עזיבה מאנגליה | יום הגעה לסידני | ימי הפלגה | מספר הנידונים> גברים | מספר הנידונים> נשים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Mary Ann | מארק מונרו | 16 בפברואר 1791 | 9 ביולי 1791 | 143 יום | — | 141 [9] (150) |
| HMS Gorgon | המפקד ג'ון פרקר | 15 במרץ 1791 | 21 בספטמבר 1791 | 190 יום | 30 [1] (31) | — |
| Matilda | מתיו וות'ראד | 27 במרץ 1791 | 1 באוגוסט 1791 | 127 יום | 225 [25] (250) | — |
| Atlantic | ארצ'יבלד ארמסטרונג | 27 במרץ 1791 | 20 באוגוסט 1791 | 147 יום | 202 [18] (220) | — |
| Salamander | ג'ון ניקול | 27 במרץ 1791 | 21 באוגוסט 1791 | 148 יום | 155 [5] (160) | — |
| William and Ann | איבר בונקר | 27 במרץ 1791 | 28 באוגוסט 1791 | 154 ימים | 181 [7] (188) | — |
| Active | ג'ון מיצ'ינסון | 27 במרץ 1791 | 26 בספטמבר 1791 | 183 ימים | 154 [21] (175) | — |
| Queen | ריצ'רד בואן | 19 באפריל 1791 | 26 בספטמבר 1791 | 160 יום | 126 [7] (133) | 22 [-] (22) |
| Albemarle | ג'ורג' בוון | 27 במרץ 1791 | 13 באוקטובר 1791 | 200 יום | 250 [32] (282) | 6 [-] (6) (הגעת הנשים באונייה זו נשארה תעלומה) |
| Britannia | תומאס מלוויל | 27 במרץ 1791 | 14 באוקטובר 1791 | 201 יום | 129 [21] (150) | — |
| Admiral Barrington | רוברט אבון מארש | 27 במרץ 1791 | 16 באוקטובר 1791 | 203 ימים | 264 [36] (300) | — |
| סה"כ |  |  |  |  | 1716 [173] (1889) | 169 [9] (178) |
Atlantic‏, Salamander, ו-William and Ann עזבו את פלימות'; הסוכן הימי שלהם היה סגן ויליאם בוון. Albemarle‏, Active‏, Admiral Barrington‏, Britannia, ו-Matilda עזבו את פורטסמות'; הסוכן הימי שלהם היה סגן רוברט פארי יאנג. Queen עזבה את קורק, אירלנד; הסוכן הימי שלה היה סגן סמואל בלו.
לאחר שמסרו את הנידונים, Active‏, Admiral Barrington‏, Albemarle, ו-Queen הפליגו להודו. אוניות מלחמה צרפתיות כבשו את Active ואת Albemarle כאשר הם כמעט הגיעו להודו. הפיראטים רצחו את רוב חברי הצוות של Admiral Barrington ליד מומבאי, אבל, לאחר מכן, היא כנראה התאוששה. עם זאת, אוניית מלחמה צרפתית כבשה אותה ב-1797.
Britannia‏, Mary Ann‏, Matilda‏, Salamander, ו-William and Ann שומשו, לאחר מכן, לציד לווייתנים. ב-1806, Britannia הושמדה מול חופי ניו סאות' ויילס. Matilda הושמדה על ידי להקת לווייתנים בפברואר 1792.
אנשי הצי השלישי

מהטבלה שלעיל ניתן לראות כי 173 גברים ו-9 נשים נפטרו במהלך הפלגה זו. אף על פי ששיעור התמותה הזה היה גבוה, הוא לא היה גבוה כמו זה שהיה בצי השני. בין אנשי הצי, ניתן למנות את:
שמעון לורד (אנ') - סוחר חלוץ ומפקח על ביצוע החוק (אנ')
אייזק ניקולס (אנ') - מנהל הדואר הראשון של המושבה
ראו גם

היסטוריה של אוסטרליה
לקריאה נוספת

Bateson, Charles, The Convict Ships, 1787-1868, Sydney, 1974. ISBN 0-85174-195-9ISBN 0-85174-195-9
Hughes, Robert, The Fatal Shore, London, Pan, 1988 ISBN 0-394-75366-6
Keneally, Thomas (2006), A Commonwealth of Thieves, Sydney, Random House, ISBN 978-1-74166-121-7
הערות שוליים

1 2 3 4  Convict Ships to Australia (ארכיון)
↑  "Convicts of the First Fleet". members.iinet.net.au. ארכיון מ-2020-02-09. נבדק ב-2020-02-25.
הפיגוע באומה

| חלק מהסכסוך בצפון אירלנד |
| --- | --- |

אתר הפיגוע (התמונה צולמה שלוש שנים אחריו). ברקע משמאל נראה בית המשפט (הבניין עם הצריח) - מטרתם המקורית של הטרוריסטים
 תאריך:  15 באוגוסט 1998
 מקום:  הממלכה המאוחדת אומה, צפון אירלנד, הממלכה המאוחדת
 מטרה:  בית משפט
 קואורדינטות:  54°36′01″N 7°17′56″W﻿ / ﻿54.600277777778°N 7.2988888888889°W﻿ / 54.600277777778; -7.2988888888889
 סוג:  פיגוע תופת
 נשק:  מכונית תופת
 הרוגים:  29
 פצועים:  220
 מבצע:  הצבא הרפובליקני האירי האמיתי
  (למפת צפון אירלנד מוגדלת) בלפסט דרי קרייגבון באלמינה ניורי אירלנדהפיגוע באומה(למפת צפון אירלנד רגילה) בלפסט דרי קרייגבון באלמינה ניורי אירלנדהפיגוע באומה
 
הפיגוע באומה היה פיגוע מכונית תופת שהתרחש בעיר אומה שבצפון אירלנד ב-15 באוגוסט 1998. הוא הוצא לפועל על ידי אנשי "הצבא האירי הרפובליקני האמיתי" (RIRA). כתוצאה מהפיגוע נהרגו 29 אנשים וכ-220 נפצעו. זה היה אחד הפיגועים החמורים ביותר בתולדות הסכסוך בצפון אירלנד.