הגשר הגבוה (ניו יורק)
היסטוריה

הגשר הגבוה היה חלק ממערכת אספקת המים האמינה והעשירה הראשונה בעיר ניו יורק. כשהעיר נהרסה על ידי מגפת הכולרה ב-1832 והשריפה הגדולה(אנ') ב-1835, התבררה חוסר ההתאמה של מערכת המים של הבארות ובורות מים. נבדקו חלופות רבות. בסופו של דבר, רק נהר קרוטון בצפון מחוז ווסטצ'סטר נמצא נושא מים מספיקים, בכמות ובאיכות, כדי לשרת את העיר. מערכת ההעברה החלה ב-1837, והושלמה ב-1848.
אמת המים העתיקה של הקרוטון הייתה הראשונה מסוגה שנבנתה אי פעם בארצות הברית. המערכת החדשנית השתמשה בהזנת כבידה קלאסית - ירידה קבועה ורצופה של 0.02% אשר "רצה" לאורך 66 ק"מ לתוך העיר ניו יורק, דרך אמת מים סגורה שחוצה רכסים, עמקים ונהרות. שדרת האוניברסיטה בברונקס נבנתה מאוחר יותר מעל החלק היבשתי הדרומי ביותר של אמת המים, המובילה אל הגשר. למרות שכושר הנשיאה הוגדל בשנים 1861–1862 עם צינור גדול יותר הגשר התיישן כבר ב-1910, עם פתיחת אמת המים החדשה של קרוטון. בשנות ה-20 של המאה ה-20, קשתות הבנייה של הגשר הוכרזו על ידי חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית, כמסוכנות למעבר אניות בנהר, והעירייה שקלה להרוס את המבנה כולו. ארגונים מקומיים קראו לשמר את הגשר ההיסטורי, ובשנת 1927, חמש מהקשתות המקוריות מעל לנהר הוחלפו ברצועת פלדה אחת, בעוד שהקשתות הנותרות נשמרו.
אמת המים קרוטון נאלצה בשלב מסוים לחצות את נהר הארלם, ובחירת השיטה הייתה החלטה עיצובית מרכזית. נבחנה מנהרה מתחת לנהר, אך טכנולוגיית המנהור הייתה אז בחיתוליה, וחוסר הוודאות של מימוש אפשרות זו הוביל לדחייתה. זה הותיר גשר, כשנציבות המים, המהנדסים והציבור התפצלו בין גשר נמוך לגשר גבוה. גשר נמוך היה פשוט יותר, מהיר יותר וזול יותר לבנייה. כאשר הועלו חששות בפני בית המחוקקים בניו יורק, שגשר נמוך יחסום את המעבר לאורך נהר הארלם לנהר ההדסון, נבחר בסופו של דבר גשר גבוה.
בשנת 1863 אישר בית המחוקקים בניו יורק בניית מאגר בהייברידג'(אנ') מנהטן ומגדל המים (ראו התמונה בפרק גלריה), כדי לספק לחץ מים לבניינים הממוקמים בגובה רב באזור שמסביב. הפרויקט תוכנן על ידי המהנדס הראשי של אמת המים קרוטון. הבנייה החלה בשנת 1866 והסתיימה בשנת 1872. מנועי קיטור שאבו מים מאמת המים כ-10 מטר לתוך המאגר, ולאחר מכן שאבו אותם עוד כ-61 מ' לראש מגדל המים לתוך מכל, עם קיבולת של 47,000 גלונים (180,000 ליטר). המגדל ממוקם עד היום בין הרחובות 173 ו-174 מערב, על גבי הרכס בצד מנהטן של High Bridge. המגדל הוגדר בשנת 1967 כנקודת ציון בעיר ניו יורק על ידי הוועדה לשימור נקודות ציון. מגדל המים של ה-High Bridge עבר שיפוץ של 10 שנים ב-5 מיליון דולר במהלך העשור השני של המאה ה-21, ונפתח מחדש לציבור בנובמבר 2021. לאחר פתיחת מגדל המים מחדש, NYC Parks החלו לארח סיורים חינם במבנה.
במקור, הגשר תוכנן כגשר קשת אבן. לגשר הגבוה היה מראה של אמת מים רומית. בניית הגשר החלה ב-1837, ובשנת 1842 הושלם האקוואדוקט. 6 שנים מאוחר יותר, בשנת 1848, הושלמה בניית הגשר הגבוה (שנודע אז כגשר האקוואדוקט) כחלק מאמת המים של קרוטון, שהובילה מים מנהר קרוטון כדי לספק מים לעיר ניו יורק, שהתפתחה אז כ-16 ק"מ דרומה. לגשר גובה של 43 מטר מעל נהר הארלם, עם אורך כולל של 440 מ'. בשנת 1864 הושלמה בניית הטיילת למעבר הולכי רגל ואופניים.
בשנת 1928, במטרה להפוך את מעבר הספינות בנהר הארלם לבטוח יותר, נהרסו חמש קשתות הבנייה שהשתרעו על פני הנהר, והוחלפו בקשת פלדה אחת של 140 מטר. מבין קשתות הבנייה של הגשר המקורי משנת 1848, רק אחת שרדה בצד של מנהטן (הצד המערבי), בעוד תשע שרדו בצד של הברונקס (בצד המזרחי - ראו 2 תמונות רלוונטיות בפרק גלריה להלן).
השימוש בגשר לאספקת מים למנהטן הופסק ב-15 בדצמבר 1949.
הגשר נסגר לתנועת הציבור בשנת 1970 כתוצאה מבעיות תחזוקה ואחזקה, פשיעה וונדליזם. מאידך, ב-15 נובמבר אותה שנה, החליטה "הוועדה לשימור נקודות ציון בעיר ניו יורק"(אנ') להכריז על הגשר כעל ציון דרך היסטורי.
ב-9 ביוני 2015 נפתח הגשר שוב לקהל הולכי הרגל ורוכבי האופניים, לאחר עבודות שיפוצים ושיקום שנמשכו משנת 2006, ולאחר שהיה סגור בפני הציבור במשך כ-45 שנה.