stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חלה (מתנות כהונה)
קיום המצוה בימינו

החלה צריכה להיאכל על ידי כהן בטהרה. מאחר שבימינו לא ניתן להקפיד על דיני טהרה, קיום המצווה בצורה זו לא אפשרי. בתלמוד הבבלי נחלקו אמוראי ארץ ישראל האם תוקפה של המצווה בימינו הוא מכח תקנת חכמים (כך סבר ריש לקיש), או מהתורה (כך סבר רבי יוחנן). הרמב"ן מחלק את מצוות תרומת חלה לשני חלקים: החלק הראשון הוא הפרשת חלקו של הכהן (החלה) מן העיסה, והחלק השני הוא מסירת החלה לכהן.
מהתורה אין שיעור מינימלי לכמות שאותה יש להפריש לחלה, וניתן להפריש כלשהו. אך חכמים תקנו שיעור מינימלי שאותו יש להפריש לחלה – 1/24 עבור עיסה ביתית, ו-1/48 עבור עיסת נחתום. בימינו, שאין לכהן אפשרות לאכול את החלה, חזרו לנהוג לפי דין התורה, ומפרישים כלשהו מהבצק לחלה ושורפים אותה, ונהגו שלא לפחות משיעור כזית. אולם גם כיום ישנה עדיפות לתת את החלה לכהן על מנת שייהנה ממנה בצורה המותרת גם בטומאה (כגון שיאכיל אותה לבהמתו, ייהנה מחום השריפה וכדומה). בדרך זו גם נמנעים מאיסור בל תשחית, כי לישראל אסור ליהנות מן החלה הנשרפת או להאכילה לבהמתו.
במשך השנים הפרשת החלה קיבלה גוון טקסי הכולל לעיתים אירוע רב משתתפים בו נשים מפרישות חלה כסגולה לפריון, לידה קלה, מציאת בן זוג, או כל עניין אחר. בשנים האחרונות טקסים אלו הפכו לפופולריים ומשתתפות בהם גם נשים שאינן דתיות.
סדר ההפרשה

בדומה לשאר תרומות ומעשרות, הפרשת חלה היא מצווה התלויה בארץ וחובת נתינתה היא רק מעיסה שנילושה בארץ ישראל. חכמים תיקנו שהמצווה נוהגת גם בעיסה שנילושה בחוץ לארץ. חיוב הפרשת חלה קיים רק בעיסה העשויה מאחד מחמשת מיני דגן בלבד; חיטה, שעורה, כוסמין, שיפון ושיבולת-שועל.
מאחר שהמצווה חלה רק לאחר לישת העיסה, החובה לתרום חלה קיימת גם בשנת השמיטה, ואף תבואה שמקורה בהפקר (כגון עני שאסף לקט, שכחה ופאה) ופטורה ממעשר, חייבת בחלה. גם לישת עיסה ממעשר שני בירושלים מחייבת בתרומת חלה. אף על פי שיש דעות הפוטרות את הלווים מנתינת חלק ממתנות הכהונה (כגון זרוע לחיים וקיבה), הם חייבים בחלה.
הפרשת חלה נעשית רק בהסכמתו של בעל העיסה. לכתחילה עדיף להפריש חלה מן הבצק, אך בדיעבד אפשר להפריש מן הלחם האפוי. כמו כן יש להקפיד להשליך את החתיכה המופרשת בדרך כבוד, וכן אין להכניסה לתנור אפייה כי היא עלולה לאסור באכילה את שאר הבצק הנאפה. לדעת הרב מרדכי אליהו יש לעוטפה בשתי שקיות לפני השלכתה לאשפה. ויש אומרים שדי לעוטפה בשקית אחת, ויש שמקפידים לשרפה.
סדר ההפרשה > כמות הקמח המחויבת

כמות הקמח המינימלית ממנה יש חובה להפריש היא "עשירית האיפה", כשיעור המנה היומית של המן. הכמות המינימלית של הקמח שממנה יש להפריש חלה שנויה במחלוקת מתקופת התנאים. להלכה נפסקה שיטת חכמים שיש להפריש מכמות קמח בנפח של 43.2 ביצים. ישנה מחלוקת בין אחרוני הדורות האחרונים מהו נפח כביצה. יש אומרים, על פי עדותו של הרמב"ם, שהוא נפח של 50 סמ"ק. יש אומרים שהוא נפח של 57.6 סמ"ק. ויש שהחמירו לחשוש שנפח הביצים בעבר היה כפול מנפחן בימינו, ולכן נפחה הוא 100 סמ"ק.
בהתחשב בכך שמשקל הקמח הוא כשני שלישים מנפחו, יוצא שמשקל הקמח המחייב בהפרשת חלה בברכה לפי השיטה הראשונה קרוב ל-1,500 גרם קמח, קילו וחצי. לפי הדעה השנייה המשקל הוא 1,666 גרם, ולדעה השלישית משקל זה היה אמור להיות קרוב ל-2,900 גרם, אך מכיוון שהחזון איש, בעלי שיטה זו, מצא שבפועל משקל הקמח בנפח המחייב בחלה הוא כמחצית מנפחו, ולא שני שלישים ממנו, לכן הורה לחשוש ולהפריש חלה כבר מ-2,250 גרם. מסיבה זו נהוג למעשה להחמיר להפריש ללא ברכה כבר מ-1,240 גרם קמח, שהוא כמחצית נפח הקמח המחייב בחלה לפי השיטה השנייה (ליתר דיוק 1,244.16 גרם), שכביצה היא 57.6 סמ"ק.
סדר ההפרשה > זמן ההפרשה

נחלקו התנאים בברייתא ממתי חל החיוב להפריש את תרומת החלה, לדעת רבי עקיבא חייבים להפריש את התרומה אחר האפייה (מש"יקרום" הלחם בתנור, כלומר חלקו החיצוני של הבצק יתחיל להתקשות כתוצאה האפייה), ואילו לדעת רבי יוחנן בן נורי חייבים להפריש את מתנת החלה מן העיסה עוד טרם אפייתה, בעודה בצק, ורק בדיעבד ניתן להפריש החלה אחר גמר האפייה. לשתי הדעות ניתן לתת לכהן לחם אפוי ולא בצק. להלכה נפסק כרבי יוחנן בן נורי.
בנוסף לכך, נחלקו הראשונים האם חובת הפרשת החלה מהעיסה מתחילה רק לאחר סיום לישת הבצק, או שכבר מאז שנותנים את המים אל הקמח חובה להפריש חלה, ואסור לאכול מעיסה זו עד שיפרישו ממנו חלה. ובדעת הרמב"ם נחלקו אם סובר כדעה הראשונה. או השנייה.
סדר ההפרשה > שיעור תרומת החלה

שיעור ההפרשה לא מצוין בפירוש בתורה, אלא נאמר ”ראשית עריסותיכם”, ללא שיעור מדויק. על כן מן התורה די להפריש כמות כלשהי. אמנם חז"ל קבעו שני שיעורי הפרשה – אחת לאפיה ביתית, ואחת למאפייה עסקית:
אפיה ביתית – אחת מעשרים וארבעה מן העיסה (1/24).
מאפיה עסקית – אחת מארבעים ושמונה מן העיסה (1/48).
בזמננו מפרישים, רק חתיכה קטנה ("כלשהו"), כי התרומה לא נמסרת לכהן לאכילה אלא נשרפת.
בנוסף קבעו חז"ל כי בדומה לתרומה אין להפריש את כל העיסה לחלה בלא להותיר חלק ממנה למאכל: 'העושה כל עיסתו חלה להפרשה, לא עשה כלום עד שישאיר קצת'.
בחוץ לארץ

מחוץ לארץ ישראל מצוות הפרשת חלה היא רק מדרבנן מטעם "שלא תשתכח תורת חלה" כך שהחלה אינה קדושה. בראשית התקנה, הדין היה שכאשר ישנו בנמצא כהן שאינו טמא בטומאה היוצאת מגופו, אף שכל הכהנים בחוץ לארץ טמאים בטומאת מת מדברי חכמים משום טומאת ארץ העמים, התירו חכמים לתת לו את החלה לאכילה, אף אם הוא רק כהן מוחזק שאינו כהן מיוחס. כאשר אין בנמצא כהן טהור מטומאה היוצאת מגופו, היו מפרישים שתי חלות, אחת נשרפת ואחת נאכלת אף לכהן שטמא בטומאה היוצאת מגופו. לאחר ברכת המוציא לחם מן הארץ הכהן היה מברך ”ברוך אתה ה' אלהינו מלך העולם אשר קדשנו בקדושתו של אהרן וצוונו לאכול תרומה”.
אמנם עם השנים התקבל מנהג שאף בחוץ לארץ מפרישים חלה אחת ושורפים אותה, כפי שעושים בהפרשת חלה בארץ ישראל מאז שהפסיקו להקפיד על טומאה וטהרה.
באפיית מצות לפסח בחוץ לארץ, יש מקפידים שמעיסת הבצק עבור מצה שמורה של ליל הסדר תופרש חלה לאכילה (ולא לשריפה) על ידי כהן. מאידך, יש הסוברים שבזמן הזה אין אף כהן הראוי לאכול את החלה שכן גם חזקת הכהונה הורעה מאחר שכל אדם המצהיר שהוא כהן נוהג בדיני כהונה.
ברכה על הפרשת חלה

מניחים את העיסה בקערה, מברכים על ההפרשה ומוציאים חתיכת בצק מתוך העיסה. נוהגים שלאחר הברכה אומרים "הרי זו חלה".
בראשונים מוזכרים מספר נוסחים לברכה: 'להפריש חלה', 'להפריש תרומה' או 'להפריש חלה תרומה'. בפוסקים מצינו שיטות מגוונות בדבר נוסח הברכה המועדף: הרמב"ם כתב לברך 'להפריש חלה', אך בשולחן ערוך כתב לברך 'להפריש תרומה', וזה הנוסח שהעדיף הגר"א. ומהרש"ל והב"ח כתבו לברך 'להפריש תרומה חלה'.
כיום נוהגים הספרדים לומר "להפריש חלה תרומה", ומנהג האשכנזים לומר "להפריש חלה" בלבד, ויש מהאשכנזים שמוסיפים "להפריש חלה מן העיסה".
יש כיום הנוהגות לומר תפילה קצרה לאחר הפרשת חלה.
חברת הנשק בארט

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  רוני בארט
 תקופת הפעילות:  1982–הווה (כ־43 שנים)
 חברת אם:  NIOA
 מיקום המטה:  ארצות הברית טנסי, ארצות הברית
 בעלות:  NIOA
 ענפי תעשייה:  תעשייה צבאית וכלי נשק
 מוצרים עיקריים:  רובי צלפים ורובים נגד ציוד, תחמושת צליפה
 נשיא:  כריס בארט (נשיא ומפתח נשק)
 מנכ"ל:  רוני בארט (מנכ"ל ומפתח נשק)
  
 https://barrett.net/
חברת הנשק בארט (באנגלית: Barrett Firearms Manufacturing) היא חברה אמריקאית שמפתחת ומייצרת כלי ירייה ותחמושת. ההתמחות של החברה היא רובי צלפים כבדים ורובים נגד ציוד. היא ידועה בעיקר בזכות רובה הבארט M82A1 שלה, רובה צלפים/נגד ציוד חצי-אוטומטי בקליבר 0.5 אינץ' (12.7x99 מ"מ נאט"ו) שהפך להצלחה המסחרית הראשונה של החברה ונחשב לאחד הרובים הנפוצים בעולם מסוגו. את החברה ייסד רוני בארט ב-1982 והוא עומד בראשה מאז.
היסטוריה

החברה נוסדה בשנת 1982 על ידי רוני בארט, מהנדס ומפתח כלי נשק, במטרה לפתח רובי צלפים כבדים חצי-אוטומטיים בקליבר 0.5 BMG ‏ (קליבר 12.7x99 מ"מ נאט"ו המשמש מקלעים כבדים דוגמת ה-M2 בראונינג). הרובה הראשון שפיתח רוני בארט היה הבארט M82, כאשר הציון M82 מרמז על שנת פיתוחו. בשנת 1986 שיפר בארט את הרובה לדגם הנפוץ ביותר כיום, בארט M82A1. רק ב-1989 זכה הרובה להצלחה מסחרית, כאשר נרכש על ידי צבא שוודיה. זמן קצר לאחר מכן נרכש הרובה גם על ידי הכוחות המזוינים של ארצות הברית תחת הציון M107 SASS ושירת במלחמת המפרץ ב-1991. הרובה מילא נישה שהייתה חסרה אז וקנה לעצמו מהר מאוד מוניטין שהביא צבאות רבים ברחבי העולם לרכוש את הבארט.
גם צה"ל רכש את הבארט M82A1, בהתחלה בשביל חיל ההנדסה הקרבית ויחידת סילוק הפצצות של יהל"ם, ובהמשך גם עבור צלפי חיל הרגלים. במשך שנים כל פלוגה מסייעת כללה מחלקת צלפי בארט, והרובה זכה להערכה בזכות כוח האש שלו ויכולתו לחסל מחבלים, גם כאלה שמסתתרים מאחורי מחסה, כגון קיר. ב-2008 הוחלט להוציא את ה-M82A1 ממערך הצליפה של החי"ר ולהשאירו בשימוש חיל ההנדסה הקרבית כרובה נגד ציוד. הסיבה לכך הייתה ארגונומיה גרועה ודיוק יחסית נמוך לעומת רובי צלפים מתחרים (ה-M82A1 מקבץ בדיוק של 3–1 דקת קשת, בעוד שרובה צלפים נדרש לקבץ מתחת לדקת קשת אחת).
הבארט M82A1 שימש גם את המחתרת האירית, ה-IRA, במלחמת הגרילה שלהם נגד צבא בריטניה. הבארט היה מסוגל לחדור את שכפ"ץ הקוולר הסטנדרטי וגרם לאבדות רבות בקרב הבריטים ולדה-מורליזציה של החיילים, שנאלצו ללבוש אפוד מגן קרמיים כבדים במיוחד כדי להתגונן בפני הבארט.
בעקבות ההצלחה של הבארט, החלה החברה לפתח רובי 0.5 נוספים, בחלקם במקום פעולה חצי-אוטומטית נעשה שימוש בפעולה בריחית על מנת להגדיל את הדיוק ולהפחית את עלויות הייצור ומחיר הכלי.
בנוסף פיתחה החברה גם רובים וכלי ירייה בקליברים קטנים יותר, אך הם זכו לפחות הצלחה.
בעקבות עלייה בפופולריות של רובי צלפים בקליבר 0.338 לפואה מגנום, תחמושת שהיא מצד אחד בעלת טווח ועוצמה גדולים באופן ניכר מתחמושת ה-7.62x51 מ"מ נאט"ו ומצד שני קלה יותר ומדויקת יותר מתחמושת ה-12.7x99 מ"מ נאט"ו, החלה גם חברת בארט לעסוק בתחום. כריס בארט, בנו של רוני בארט, פיתח את רובה הבארט M98 וגרסה משופרת שלו, הבארט M98B, רובה 0.338 בריחי. על בסיס רובה זה פיתח כריס בארט את הבארט MRAD, רובה צלפים בריחי מודולרי התומך במספר קליברים, שהתמודד במכרז PSR של הצבא האמריקני עבור רובה הצלפים העתידי שלו. ה-MRAD לא זכה במכרז אך זכה לשבחים, בהם פרס "רובה השנה 2012" של איגוד הרובאים הלאומי (NRA) של ארצות הברית, ונרכש על ידי הימ"מ של ישראל.
ב-26 בפברואר 2016 הכריזה טנסי על רובה הבארט M82A1 כ"רובה הרשמי" של המדינה.
בעקבות הביקורות החיוביות על הבארט MRAD מצלפי הימ"מ, צה"ל רכש את הרובה ב-2018 עבור היחידות המובחרות והמיוחדות. ב-2019 נבחר הבארט MRAD כרובה הצלפים של פיקוד המבצעים המיוחדים של ארצות הברית (SOCOM) תחת הציון Mk 22 ASR. ב-2020 הגישו צבא ארצות הברית וחיל הנחתים של ארצות הברית בקשה להצטייד בבארט MRAD כרובה הצלפים התקני שלהם.
ב-2020/2021 הצטיידו צה"ל ויחידות הימ"ס של משמר הגבול בבארט REC10 כרובה צלפים חצי-אוטומטי, שנועד להחליף את רובי ה-SR-25 Mk 11 השחוקים.
ב-17 בינואר 2023 נרכשה חברת בארט על ידי קבוצת NIOA האוסטרלית. החברה תמשיך לפעול כחטיבה נפרדת בארצות הברית ותסייע ל-NIOA להיכנס לשוק האמריקאי.
קו מוצרים > רובי צלפים

בארט M82 (רובה צלפים חצי-אוטומטי בקליבר 0.5 BMG)
בארט M82A1 (שיפור של הבארט שהפך לנשק מצליח ונפוץ)
בארט M107 (דגם המבוסס על שיפור של ה-M82A1 בארט שנכנס לשירות בכוחות המזוינים של ארצות הברית)
בארט M107A1 (שיפור של ה-M107 המוצע גם לשוק האזרחי)
בארט M90
בארט M95
בארט M98
בארט M98B
בארט M99 (רובה צלפים בקליבר 0.416 בארט בעל טווח ירי ארוך במיוחד)
בארט XM109 (רובה ניסיוני)
בארט XM500
בארט MRAD (רובה צלפים מודולרי התומך במספר קליברים, בהם 7.62x51 מ"מ נאט"ו ו-0.338 לפואה מגנום. נמצא בשירות הימ"מ וצה"ל)
Mk 22 ASR (דגם הבארט MRAD שנכנס לשירות בכוחות המיוחדים של ארצות הברית, תומך בקליברים 7.62x51 מ"מ נאט"ו, 0.300 נורמה מגנום ו-0.338 נורמה מגנום)
בארט MRAD SMR (גרסה פשוטה, קלה וזולה יותר של ה-MRAD בה לא ניתן להחליף קליברים, SMR = Single Mission Rifle.)
בארט MRADELR (רובה צלפים בריחי לצליפה לטווח ארוך במיוחד (ELR) בקליבר 0.416 בארט)
קו מוצרים > רובים חצי-אוטומטיים

בארט M468 (לא בייצור יותר)
בארט REC7
בארט REC10 (משמש גם כרובה צלפי סער, בשירות כוחות הביטחון של ישראל)
קו מוצרים > מקלעים

בארט M240LW (שיפור של מקלע M240)
בארט M468
קו מוצרים > כוונות ואופטיקה

Barrett Optical Ranging System (BORS)
קו מוצרים > תחמושת

.50 BMG M33 Ball - תחמושת 12.7x99 מ"מ נאט"ו
.416 Barrett - תחמושת ארוכת טווח בקליבר 0.416 אינץ' (10.57 מ"מ)
6.8 SPC
.338 Lapua Magnum - תחמושת צלפים 0.338 לפואה מגנום
לקריאה נוספת

Chris McNab, The Barrett Rifle, Osprey, 2016
הערות שוליים

↑  איל בוגוסלבסקי, ‏יצרנית רובי הצלפים בארט נרכשה על ידי NIOA האוסטרלית, באתר "IsraelDefense‏", 18 בינואר 2023.
צלף אמריקאי עם הבארט M82A1.
צלפי ימ"מ (היחידה המיוחדת ללוחמה בטרור של ישראל) עם הבארט MRAD, שלו דיוק של 0.5–0.35 דקת קשת.
רובה צלפים כבד/נגד ציוד בארט M82A1, הרובה הידוע והמצליח ביותר של החברה
רובה צלפים מודולרי בארט MRAD
טריסטראם דלטון

טריסטראם דלטון (באנגלית: Tristram Dalton‏; 28 במאי 1738 – 30 במאי 1817) היה פוליטיקאי וסוחר אמריקאי ממסצ'וסטס. הוא כיהן קדנציה אחת כאחד הסנאטורים הראשונים של ארצות הברית, מ-1789 עד 1791. הוא היה במשך שנים רבות אחד האזרחים המובילים של ניובריפורט, מסצ'וסטס, אך הפסיד את רוב הונו עקב השקעות לא מתוזמנות וניהול לא נכון בנדל"ן של וושינגטון הבירה.
ביוגרפיה > ראשית חייו

טריסטראם דלטון נולד בחלק של ניוברי, מסצ'וסטס, שכיום הוא ניובריפורט, והיה בנם היחיד של מייקל ומרי (ליטל) דלטון. הוא סיים את לימודיו במכללת הרווארד בשנת 1755, בכיתה שכללה גם את ג'ון אדמס. לאחר מכן, הוא למד משפטים והתקבל ללשכת עורכי הדין, אך לא עסק בכך, ובמקום זאת המשיך בקריירה של סוחר. אביו של דלטון היה קפטן ספינה שהפך לסוחר, היה מעורב בסחר עם אירופה ואיי הודו המערבית, והיה גורם מרכזי בהבטחת ההפרדה של ניובריפורט מניוברי. עם מות אביו ב-1770, טריסטראם ירש אחוזה ועסקים מקומיים שהפכו אותו לאזרח העשיר ביותר של ניובריפורט.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

דלטון לא היה מעורב באופן משמעותי בפוליטיקה עד 1774, כאשר המתחים של המהפכה האמריקנית גברו אך מלחמת העצמאות האמריקאית טרם החלה. הוא נבחר לקונגרס הפרובינציאלי של מסצ'וסטס ולמועצת הנבחרים של ניובריפורט ב-1774, והיה תומך פעיל בעצמאות לאחר פרוץ המלחמה. תרומתו כללה אספקה של ספינות מצי הסוחר שלו למשלחת פנובסקוט של 1780. דלטון שימש כחבר בבית הנבחרים של מסצ'וסטס מ-1782 עד 1785, ושימש כיושב ראש הבית ב-1784. הוא שימש כסנאטור במדינת מסצ'וסטס בין השנים 1786 ל-1788.
דלטון נבחר לקונגרס הקונטיננטלי ב-1783 וב-1784, אך לא השתתף בו. הוא נבחר כציר לוועידת המדינה על אימוץ חוקת ארצות הברית, שבה דגל באימוצה. בשנת 1788 הוא נבחר לאחד מהסנאטורים הראשונים של המדינה בארצות הברית, יחד עם קיילב סטרונג. סטרונג זכה בהגרלה לקדנציה הארוכה יותר מבין שתי הקדנציות, והשאיר את דלטון עם כהונה קצרה של שנתיים. הוא שירת מ-4 במרץ 1789 עד 3 במרץ 1791. בבחירות של 1791 (הסנאטורים בארצות הברית נבחרו אז בהצבעה של בית המחוקקים של המדינה), דלטון התמודד במקום הרביעי הרחוק נגד ג'ורג' קבוט, שניצח בסופו של דבר, ואחרים.
בשנת 1801 הוא מונה על ידי הנשיא תומאס ג'פרסון לנציב האחרון של העיר הפדרלית, שעד אז כונתה וושינגטון במחוז קולומביה. הוא מילא את המושב שהתפנה על ידי ויליאם קראנץ' שמונה לשופט בבירה החדשה וכיהן קצת יותר משנה עד שפורקה מועצת הנציבים של העיר הפדרלית ב-1802.
ביוגרפיה > בערוב ימיו

דלטון נישא לרות' הופר, בתו של סוחר עשיר במארבלהד, ב-1761. הם חיבבו את חיי העיר בניו יורק (אז מקום מושבה של הממשלה הפדרלית), ועברו לשם, ולאחר מכן לפילדלפיה. כאשר נבחרה עיר בירה לארצות הברית, מכר דלטון את רוב רכושו במסצ'וסטס, ורכש אדמות בוושינגטון די. סי.. רבים מהחפצים האישיים של המשפחה אבדו כאשר הספינה שהובילה אותם לוושינגטון טבעה. גם ההשקעות הפיננסיות של דלטון נחלו כישלון, שכן הנדל"ן בוושינגטון לא הניב רווחים, והוא השקיע בעזרתו סוכן נדל"ן שהתגלה כנוכל, ששדד את רוב הונו.
על מנת להתייצב כלכלית, דלטון הועסק כמודד בנמל בוסטון, ועבד מנובמבר 1814 ועד מותו ב-30 במאי 1817. הוא נקבר בחצר הכנסייה האפיסקופלית של סנט פול בניובריפורט. אשתו נפטרה ב-1826. מתוך עשרת ילדיהם, רק שלוש בנות שרדו עד לבגרות.
בעלות על עבדים

על פי מחקר שנערך על ידי הוושינגטון פוסט, דלטון היה אחד משני חברי קונגרס בלבד ממסצ'וסטס שהיו בבעלותם עבדים.  בשנת 1804, דלטון קבר את העבד שלו, בשם פורצ'ן, בבית הקברות המקודש אולד בוריינג היל, ליד קניון בארטלט בניובורפורט.
מורשת

דלטון היה חבר צ'רטר של האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים, שנוסדה ב-1780.
על שמו של טריסטראם דלטון נקראו הערים דלטון, מסצ'וסטס, דלטון, ניו המפשייר ודלטון, ג'ורג'יה.
הערות שוליים

↑  Zauzmer Weil, Julie; Blanco, Adrian; Dominguez, Leo (2022-01-10). "More than 1,700 congressmen once enslaved Black people. This is who they were, and how they shaped the nation". The Washington Post. נבדק ב-2022-01-10.
↑  Hubbard, Rev. Martha L. (2008-12-27). "Taking a look at the legacy of slavery". The Daily News of Newburyport. נבדק ב-2022-01-10.
↑  "Charter of Incorporation of the American Academy of Arts and Sciences". American Academy of Arts and Sciences. נבדק ב-28 ביולי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gannett, Henry (1905). The Origin of Certain Place Names in the United States. Govt. Print. Off. pp. 99.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2001120410  SNAC: w64j0q6z  US Congress: D000013  VIAF: 4285796   WorldCat (עם VIAF): 4285796
סיקס פלאגס

שגיאות פרמטריות בתבנית:חברה מסחרית 
שימוש בפרמטרים מיושנים [ אנשי מפתח ]
| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בניו יורק (SIX) 
 מייסדים:  אנגוס ג'. ווין
 תקופת הפעילות:  1961–2024 (כ־63 שנים) 
 מיקום המטה:  ליטל רוק 
 ענפי תעשייה:  פארקי שעשועים
 הכנסות:  143.95 מיליון דולר
 אנשי מפתח:  אנגוס ג'. ווין   ג'ים ריד-אנדרסון   ג'פרי ספיד
 עובדים:  2,500 - קבועים   33,000 - בעונות שיא
  
 אתר החברה
 
סיקס פלאגס (ששת הדגלים) היא רשת פארקי השעשועים הגדולה בעולם, עם למעלה מ-20 פארקי שעשועים ופארקי מים בצפון אמריקה. החברה נוסדה ב-1961 עם פתיחת פארק השעשועים הראשון שלהם "סיקס פלאגס אובר טקסס". כיום המשרד הראשי שלהם נמצא בעיר ניו יורק.
היסטוריה

ב-1961 פתח היזם אנגוס ג'. ווין את פארק השעשועים הראשון של החברה-"סיקס פלאגס אובר טקסס", שנושאיו היו המדינות ששלטו בטקסס לאורך השנים (שישה דגלים מעל טקסס): ספרד, צרפת, מקסיקו, רפובליקת טקסס, קונפדרציית המדינות של אמריקה ומדינת ארצות הברית. הפארק ממוקם בארלינגטון, טקסס סמוך לעיר דאלאס. לאחר הצלחת פארק השעשועים, הוקמו פארקים נוספים על ידי החברה, בהם סיקס פלאגס אובר ג'ורג'יה, סיקס פלאגס אובר מיד אמריקה (כיום סיקס פלאגס סנט לואיס) וסיקס פלאגס דיסקברי קינגדום.
לחברה כיום מספר רב של פארקים בארצות הברית, בקנדה ומקסיקו. את חלקם החברה רכשה, כגון: סיקס פלאגס מג'יק מאונטיין וסיקס פלאגס גרייט אדוונצ'ר. במרץ 2008 הודיעה חברת סיקס פלאגס על כוונתה לבנות פארק שעשועים ומים בעיר דובאי, באיחוד האמירויות הערביות שייקרא "סיקס פלאגס דובאילנד" ויהווה חלק מדובאילנד אך לבסוף תוכנית זו לא יצאה אל הפועל.
כיום החברה בעיצומה של בניית פארק חדש וראשון מסוגו בערב הסעודית, שייקרא ״סיקס פלאגס קידייה״, בו תפתח רכבת ההרים הגבוהה, המהירה והארוכה ביותר בעולם - ״Falcons Flight”, ובניית הרכבת כבר בעיצומה.
פארקים של הרשת

רשימה של פארקי השעשועים של הרשת, לא כולל פארקי המים:
סיקס פלאגס מג'יק מאונטיין, לוס אנג'לס, קליפורניה
סיקס פלאגס דיסקברי קינגדום, ליד סן פרנסיסקו, קליפורניה
סיקס פלאגס אובר ג'ורג'יה, אטלנטה, ג'ורג'יה
סיקס פלאגס גרייט אמריקה, שיקגו, אילינוי
סיקס פלאגס אמריקה, בולטימור/וושינגטון די. סי., מרילנד
סיקס פלאגס סנט לואיס, יוריקה, מיזורי
סיקס פלאגס גרייט אדוונצ'ר, ג'קסון, ניו ג'רזי
סיקס פלאגס גרייט אסקייפ, לייק ג'ורג', ניו יורק
סיקס פלאגס ניו אינגלנד, ספרינגפילד, מסצ'וסטס
סיקס פלאגס אובר טקסס, ארלינגטון, טקסס
סיקס פלאגס פיאסטה טקסס, סן אנטוניו, טקסס
לה רונד, מונטריאול, קנדה
סיקס פלאגס מקסיקו, מקסיקו סיטי, מקסיקו
סיקס פלאגס דריאן לייק, אגם דריאן, ניו יורק.
פרונטייר סיטי, אוקלהומה סיטי, אוקלהומה.
גלריית תמונות

לוגו החברה בכניסה לאחד מפארקי השעשועים שלה
פארק סיקס פלאגס גרייט אדוונצ'ר בג'קסון, ניו ג'רזי
פארק סיקס פלאגס קנטקי קינגדום בלואיוויל, קנטקי - כיום פארק זה לא שייך לרשת.
הפארק הראשון של החברה, סיקס פלאגס אובר טקסס בארלינגטון, טקסס
אוניברסיטת הוואי במנואה

| --- | --- |


 אוניברסיטה ציבורית
 מוטו:  Ma luna a'e o na lahui a pau ke ola o ke kanaka. 
 תקופת הפעילות:  1907–הווה (כ־118 שנים)
 בעלי תפקידים
 סגל:  1,272 
 סטודנטים
 כלל הסטודנטים:  17,710
 סטודנטים לתואר ראשון:  12,968
 סטודנטים לתארים מתקדמים:  4,742
 שונות
 הון עצמי:  1.1 מיליארד דולרים
 מיקום
 מיקום:  הונולולו, הוואי
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 קואורדינטות:  21°17′49″N 157°49′01″W﻿ / ﻿21.297°N 157.817°W﻿ / 21.297; -157.817
 manoa.hawaii.edu
 he
 
אוניברסיטת הוואי במנואה (באנגלית: University of Hawaiʻi at Mānoa) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית, הממוקמת בהונולולו שבארצות הברית, אשר הוקמה בשנת 1907. האוניברסיטה היא הגדולה מבין השלוחות של מערכת אוניברסיטת הוואי, עם כ-17,000 סטודנטים הלומדים במעל 200 תוכניות לתארים ב-17 בתי ספר. המכללות באוניברסיטה כוללות את בית הספר לאדריכלות, בית הספר למדעי כדור הארץ, המכללה לאמנויות ומדעי הרוח, המכללה למנהל עסקים, המכללה לחינוך והמכללה להנדסה.
האוניברסיטה חברה באיגוד המוסדות להשכלה גבוהה בדרום מזרח אסיה (ASAIHL) ובהתאגדות אוניברסיטאות האוקיינוס השקט (APRU).
מבין בוגריה הידועים של אוניברסיטת הוואי במנואה ניתן למנות את רוברט בלארד ואת הוריו של נשיא ארצות הברית ברק אובמה אן דנהאם וברק אובמה האב.
האוניברסיטה נחשבת לאחת המגוונות מבחינה אתנית במדינה. 13% מהסטודנטים הם ממוצא יפני, 13% מילידי הוואי, 8% ממוצא פיליפיני ו-7% ממוצא סיני.
דירוגים בין-לאומיים

דירוג שאנגחאי: מקום 301–400 (2024)
דירוג Times Higher Education: מקום 201–250 (2024)
דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 386 (2024)
פלאפל בריבוע

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 תקופת הפעילות:  1995–הווה (כ־30 שנה)
 בעלות:  גיא יקר
 ענפי תעשייה:  רשת פלאפל
 מוצרים עיקריים:  פלאפל, חומוס, טחינה, סלט, שווארמה צמחית
  
 פלאפל בריבוע
 
פלאפל בריבוע היא רשת מזון מהיר ישראלית לממכר פלאפל, חומוס ומאכלים ישראליים נוספים המונה כ-30 סניפים בפריסה ארצית.
היסטוריה

הסניף הראשון של הרשת הוקם בשנת 1995 על ידי גיא יקר ברחוב רוטשילד בראשון לציון.
בשנת 2014 התרחבה הרשת כאשר פתחה בשיתוף פעולה עם רשת Yellow סניפים בצמוד או בתוך חנויות הנוחות של Yellow.
בשנת 2023 חנכה הרשת את מרכז הייצור החדש בעיר ראשון לציון. מוצרי המפעל מיוצרים מחומרים טבעיים וללא תוספת חומרים משמרים או כימיקלים ומופצים מדי יום לכלל סניפי הרשת.
מידע נוסף

סניפי הרשת מעוצבים בשיטת "המטבח הפתוח", על מנת שהלקוחות יוכלו לצפות ולעקוב אחר אופן הכנת המנות המוגשות.
הרשת מציעה תפריט ללא גלוטן לנמנעים מצריכתו תוך הקפדה על אזור הרכבה נפרד בכל אחד מסניפי הרשת.
התכנסות במידה שווה

התכנסות במידה שווה (בקיצור: התכנסות במ"ש) היא תכונה באנליזה מתמטית של סדרות פונקציות וטורי פונקציות, שהיא חזקה יותר מתכונת התכנסות נקודתית, ומבטיחה שתכונות כגון רציפות ואינטגרביליות עוברות מפונקציות הסדרה אל פונקציית הגבול.
הגדרה

הגדרה בלשון  \varepsilon : תהא  \{f_{n}\}_{n=1}^{\infty } סדרת פונקציות ממשיות. נאמר כי הסדרה מתכנסת במידה שווה (במ"ש) לפונקציית הגבול  f(x) בקבוצה  S אם לכל  \varepsilon >0 קיים  N טבעי כך שלכל  x\in S ולכל  n>N מתקיים  |f_{n}(x)-f(x)|<\varepsilon .
הגדרה שקולה:  \{f_{n}\}_{n=1}^{\infty } מתכנסת במידה שווה לפונקציית הגבול  f(x) אם ורק אם מתקיים כי:
באותה הצורה, נאמר שטור פונקציות מתכנס במידה שווה אם ורק אם סדרת הסכומים החלקיים שלו (שהיא סדרת פונקציות בעצמה) מתכנסת במידה שווה.
ההבדל העקרוני שבין הגדרה זו ובין הגדרת התכנסות נקודתית של סדרת פונקציות היא שכאן (במונחי ההגדרה הראשונה)  N יחיד מתאים לכל הנקודות שבהן מוגדרת פונקציית הגבול. בהתכנסות נקודתית, לנקודות שונות בתחום ההתכנסות יכולים להתאים ערכים שונים של  N. על כן, התכנסות במידה שווה גוררת בפרט התכנסות נקודתית בכל נקודה, אך ההפך אינו נכון, ולכן התכנסות במידה שווה היא תכונה חזקה יותר מהתכנסות רגילה. עם זאת, בקטע סופי, סדרת פונקציות שמתכנסת נקודתית תתכנס במידה שווה "כמעט" בכל הקטע, במובן שלכל  \delta >0 ניתן להסיר מהקטע קבוצה שמידתה  \delta  כך שבקבוצה הנותרת הסדרה תתכנס במידה שווה. כמו כן, משפט דיני מבטיח כי בתנאים מסוימים התכנסות נקודתית תגרור התכנסות במידה שווה.
במרחב המטרי של פונקציות ממשיות רציפות עם המטריקה המוגדרת על ידי סופרמום ההפרש של הפונקציות, התכנסות סדרת פונקציות לפונקציה על פי המטריקה היא בדיוק התכנסות במידה שווה.
דוגמה

כדוגמה למצב שבו ההתכנסות היא נקודתית אך לא במידה שווה, נסתכל בסדרת הפונקציות  f_{n}(x)=x^{n} המוגדרת בקטע  I=(0,1). הסדרה מתכנסת נקודתית לפונקציית האפס  f(x)=0 בקטע, אך ההתכנסות אינה במידה שווה. נוכיח זאת:
לפי ההגדרה הראשונה – נבחר  \varepsilon _{0}=0.25. יש להראות כי לכל  N טבעי קיים  n>N טבעי ו- x_{n}\in (0,1) עבורם  |f_{n}(x_{n})-f(x_{n})|\geq \varepsilon _{0}. נבחר  x_{n}={\frac {1}{2^{1/n}}} ונקבל כי לכל  n טבעי, ובפרט עבור כל  n>N מתקיים  |f_{n}(x_{n})-f(x_{n})|=0.5>\varepsilon _{0}.
לפי ההגדרה השנייה –  \sup _{x\in I}|f_{n}(x)-f(x)|=\sup _{x\in I}|x^{n}-0|=\sup _{x\in I}|x^{n}|=1, ובפרט הסופרמום אינו שואף לאפס.