stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שמעון נתן נטע בידרמן (השני)
משפחתו

הותיר אחריו שלושה בנים ושש בנות. לאחר פטירתו הוכתרו שלושת בניו לאדמו"רים.
הבכור, הרב אליהו עזריאל - האדמו"ר מללוב בני-ברק מכהן בבית מדרשו של אביו. חתן הרב יהושע משה אהרונסון.
הרב אהרן, האדמו"ר מלעלוב בית שמש, מרבית חסידי אביו עברו אליו.
הרב יעקב יצחק, מתגורר בירושלים.
חתניו הם:
הרב יששכר דב לייפער, האדמו"ר מנדבורנא–צפת, בעל בתו גולדה פרידה (ה'תשי"ד - ה'תשע"ח).
אליהו (אייליש) באכנער (ה'תשט"ו - ה'תש"פ) מארצות הברית.
שמחה אברהם קורנרייך, חסיד באבוב, מארצות הברית.
הרב מנדל גולד, בנו של האדמו"ר מאשוואר, רב קהל בית אשר בבורו פארק.
הרב אברהם משה גרוס אדמו"ר מקערעסטיר בערבעשט מארצות הברית.
הרב ישראל ארנסטר, משגיח ישיבת בית ישראל ודמשק אליעזר, ובן הרב מנחם ארנסטר.
לקריאה נוספת

בנימין בראון, כספינה מיטלטלת: חסידות קרלין בין עליות למשברים, ירושלים: מרכז זלמן שזר, 2018.
הערות שוליים

↑  דבר מעניין מאוד היה שבעיצומו של יום ההילולא הראשון של רבנו ביום הקדוש תשע"א, עצר מלכת הלוח הדיגיטלי שתרם במירון על ציון התנא האלוקי רשב"י זיע"א בדיוק במילים "אסור לדבר בשעת התפילה וקריאת התורה" והפלא הוא עוד יותר עצום שהרי התצוגה היא בשלושה מסכי הלוח מתחלפת כל העת, ואילו היה זה מקרה יכל הלוח לעצור דרך משל בשעה שהראה רק את זמני היום למיניהם, (הרבי הקדוש מלעלוב עמ' 265).
↑  מצמרר: הרבי שהכין את עצמו לפטירתו ביום הכיפורים באתר הידברות.
↑  יוסי הר-מור, ‏תמונות: רבבות בהלווית האדמו"ר, באתר כיכר השבת, 29 בספטמבר 2009
↑  אבל בחצרות: הרבנית מצפת הלכה לעולמה, באתר בחדרי חרדים, 22 בדצמבר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311392805171  ISNI: 0000 0000 7027 0576  LCCN: n80080700  VIAF: 97184927   WorldCat (עם VIAF): 97184927 
האדמו"ר מלעלוב בלוד בשנת ה'תשמ"ט
אקו (ראפרית)

| --- | --- |

 לידה:  13 בנובמבר 1988 (בת 36) ארצות הברית ארצות הברית
 שם לידה:  אקו אריאל מורגנשטרן
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2011
 סוגה:  היפ הופ, גרוב, מוזיקה אלקטרונית
 שפה מועדפת:  עברית 
 שיתופי פעולה בולטים:  תום אידן, שאנן סטריט, קרולינה, קרן דוניץ, הדג נחש, נגה ארז, תומר כץ
 פרופיל ב-IMDb
 
אקו אריאל מורגנשטרן (נולדה ב-13 בנובמבר 1988), המוכרת לרוב בשמה הפרטי בלבד, אקו, היא ראפרית, זמרת ומפיקה ישראלית.
ביוגרפיה

אקו נולדה בארצות הברית וגדלה בכפר ורדים. בגיל 15 חזרה עם משפחתה לארצות הברית אך לאחר חצי שנה עברה שוב לישראל. היא לא למדה בבית ספר ונשרה ממסגרות חינוכיות שונות. בגיל 19 החלה לכתוב ולשיר.
אקו מעבירה סדנאות היפ הופ לנערות בסיכון.
קריירה > Echo & Tito

בשנת 2011 הקימה ביחד עם תום אידן את הרכב האלקטרו גרוב "Echo & Tito" (אקו וטיטו). הצמד משלב מוזיקה אתנית עם הז'אנר האלקטרוני, דאב והיפ הופ. אקו מופיעה כזמרת ושרה בעיקר באנגלית. תום מתקלט ויוצר את המוזיקה החיה. בארץ הופיעו בשוליים של המוזיקה ובעולם הופיעו במדינות כמו הודו, ג'מייקה, מצרים, אירופה וארצות הברית. בחלק מן ההופעות התארחו בהופעותיהן של אינפקטד מאשרום ובלקן ביט בוקס.
בשנת 2012 הוציאו אלבום EP, שנה לאחר מכן הוציאו את אלבום הבכורה המשותף "Into The Out", אשר הופק על ידי הצמד. בשנת 2015 יצא אלבומם השני "The Bastard"; באוגוסט 2017 הם הופיעו עם השיר "Ana Mabsuta" בתוכנית מועדון תרבות.
קריירה > KerenDun & Echo

בשנת 2016 אקו הוציאה ביחד עם קרן דוניץ, הסולנית של להקת האינדי "באטרינג טריו", את האלבום "Yey4Ney" בשם "KerenDun & Echo". הסינגל "I’ll Follow You" יצא עם קליפ ב-2014. אקו שרה את רוב השירים באלבום בעוד דוניץ אחראית על התכנותים, הסינתיסייזרים והסימפולים.
קריירה > 2016: Calling On Wonders

בשנת 2016 יצא אלבום הבכורה האנגלי, "Calling On Wonders", בו שיתפה פעולה עם מפיקים מהלייבל Raw Tapes. הסינגל הראשון מהאלבום הוא "Come Sit With Us".
קריירה > 2018-הווה: אחת

בשנת 2018 יצא אלבום הבכורה העברי, "אחת", שהופק על ידי שאנן סטריט, סולן ההדג נחש. סטריט עבד עם אקו על הטקסטים של האלבום בפגישות שבועיות שנמשכו כשנתיים. כמעט כל שיר באלבום הופק על ידי מפיק אחר: מיכאל כהן, אברי ג'י, איציק פצצתי, מתן אגוזי, ריג'ויסר, נמרוד בר, ישגב דותן ואורי שוחט. האלבום מומן בחלקו בעזרת מימון המונים דרך הדסטארט; בסרטון ויראלי שהופק לקידום הפרויקט השתתפו נצ'י נצ', פלד, ג'ימבו ג'יי ו-קרולינה, שגם שרה ביחד עם אקו את השיר "ברק שחור". הסינגלים הראשונים שיצאו מהאלבום הם "שמש" ו-"בוס". כחלק מהעבודה על האלבום החדש, אקו השתתפה בתוכנית דוקו-ריאליטי "ביטים" של חברת הכבלים HOT שעקבה אחר ראפרים בתחילת דרכם.
ב-19 באוקטובר 2019, אקו חגגה שנה לצאת אלבומה העברי והפיקה את פסטיבל "אחת" שנמשך 6 שעות במועדון הבארבי. בפסטיבל הופיעו מוזיקאיות ויוצרות רבות, דוגמת קרולינה, גל דה פז, לונא אבו נסאר, עדי אולמנסקי, ג'ני פנקין, אלברט טיילז ו-La Deo. לקראת הפסטיבל יצא הסינגל והקליפ "רוצה את זה/ יש לי".
ב-6 בינואר 2021, הוציאה אקו את הסינגל "קארמה". ב-3 באוגוסט של אותה שנה, הוציאה את הסינגל "חיימשלי". ב-20 בספטמבר הכריזה אקו שאלבומה השני, "שנייה", עתיד לצאת ב-10 באוקטובר. ב-5 באוקטובר הוציאה אקו את הסינגל הראשון מתוך האלבום, "כולם על הגל".
ב־6 בנובמבר 2022 הוציאה אקו את הסינגל "מושלמת", כחלק מאלבום שלישי שעתיד לצאת לקראת סוף השנה.
קריירה > פרויקטים ושיתופי פעולה

בשנת 2011 אקו דיבבה את הדמות של "דובת פנדה קדמונית" בסרט פנדה קטן גדול. ובשנת 2012 דיבבה את הדמות של "מרג'ורי" בסדרה הפרוגלים.
בשנת 2016 השתתפה באלבום "שותפים בעם" של הדג נחש עם השיר "הכל חוזר".
בשנת 2017 השתתפה במיזם המוזיקלי "ילדי בית העץ", שם שרה את השיר "ילדת כדורגל".
בשנת 2019 יצא הסינגל "chin chin" ביחד עם היוצרת נגה ארז. השתיים הופיעו יחד בפסטיבל אינדינגב באותה שנה.
בשנת 2021 יצא הסינגל "אישה קשה" ביחד עם ג'יין בורדו, והקליפ שלו יצא ב-7 בפברואר 2021.
באותה שנה נבחרה לבצע את פסקול הסדרה "המפקדת" ששודרה בכאן 11, לצד המפיק המוזיקלי תומר כץ. הסדרה עלתה לשידור באפריל 2021 ובמאי 2021 יצא פסקול הסדרה הרשמי כאלבום בשם: Hamefakedet - Dismissed. האלבום זכה לתשומת לב רבה ברשת והתקבל בביקורות חמות בתקשורת. שיר הנושא מתוכו: "עיניים אליי"הפך ללהיט והשיר "Oh My Life" נכנס לפלייליסט של גלגלצ. מלבד זאת אקו עצמה מילאה תפקיד אורח בסדרה.
ביוני של אותה השנה, התארחה אקו בתוכנית הרשת המוזיקלית "Succulent Sessions", בה ביצעה כמה משיריה לצד קאברים. באוקטובר 2021 הוציאה את הסינגל "בנות" בשיתוף עם שירי מימון ואניה בוקשטיין.
ב-2021 השתתפה באלבומו של סגול 59, באלבומו האב, הבן וראש העיר בשיר "רוח וצלצולים".
דיסקוגרפיה > Echo & Tito

2012: Echo & Tito EP
2013: INTO THE OUT
2015: The Bastard
דיסקוגרפיה > KerenDun & Echo

2016: Yey4Ney
דיסקוגרפיה > אלבומי פסקול

2021: "המפקדת - dismissed" (פסקול הסדרה "המפקדת", כאן11)
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2016: "Calling On Wonders"
2018: "אחת"
2021: "שנייה"
2025: "פרא"
סינגלים ו-EP
2017: שמש חמה
2017: שער
2018: בוס
2018: אחת
2019: ברק שחור (עם קרולינה)
2019: Yep / No
2019: Chin Chin (עם נגה ארז)
2019: רוצה את זה/ יש לי
2020: מאבד את זה (במסגרת פרויקט "הגל השני")
2020: אין אותי
2021: קארמה
2021: אנחנו באים (עם טדי נגוסה ודורי סדובניק)
2021: אישה קשה (עם ג'יין בורדו)
2021: חיימשלי
2021: כולם על הגל
2021: בנות (עם שירי מימון ואניה בוקשטיין)
2022: נסיכת הקלאב (עם כרקוקלי)
2022: Fly (You're Mine)
2022: Flawless (עם רד אקסס)
2022: מושלמת
2023: שרדונה
הערות שוליים

1 2 3   בן שלו, "פחדתי שיחשבו שאני דיווה. ואני לא", באתר הארץ, 25 באוגוסט 2018
↑   אקו מהבלוק: הראפרית הישראלית שבועטת, סרטון בערוץ "כאן חדשות", באתר יוטיוב (אורך: 10:20), 27 באוקטובר 2019
↑  מאיה כהן, בחזית ההיפ הופ הנשי: שיר חדש לאקו, באתר ישראל היום, 15 באוקטובר 2019
↑   "ANA MABSUTA"- אקו וטיטו, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 3:32)
1 2  אורי זר אביב, ‏צמד רעות: רגע לפני שעברו למושב קרן דוניץ ואקו הוציאו אלבום נהדר, באתר "Time Out ישראל", 23 במרץ 2016
↑   KerenDun & Echo - I'll Follow You, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 3:15)
1 2  אקו - אלבום בכורה בעברית, באתר הד סטארט, ‏11 בנובמבר 2017
↑  שי שיר, אקו חוגגת שנה מוגזמת בפסטיבל אחת, בבלוג של יובל אראל, מגזין מוזיקה ותרבות, 20 באוקטובר 2019
↑  שי שיר, פסטיבל אחת - שנה לאלבום, בבלוג של יובל אראל, מגזין מוזיקה ותרבות, 20 באוקטובר 2019
↑   אקו - רוצה את זה/ יש לי, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 3:04)
↑  אקו - קארמה | Echo - Karma, נבדק ב-2021-08-03
↑  אקו - חיימשלי | Echo - Haim Sheli, נבדק ב-2021-08-03
↑  אקו, "10.10.2021 *שניה* מתרגשתתתתת אמאאאאאא", באתר facebook, ‏20 בספטמבר 2021
↑  אישים, אקו מורגנשטרן, באתר אישים
↑  Hamefakedet - Dismissed Original Sound Track || המפקדת - הפסקול המקורי - YouTube, באתר www.youtube.com
↑  עיניים אליי - אקו & תומר כץ (D Fine Us) | שיר הנושא מתוך #המפקדת כאן 11, נבדק ב-2021-10-25
↑  Oh My Life (feat. D Fine Us), נבדק ב-2021-10-25
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2021: אבי בללי, יעקב למאי, בר צברי, אבי אוחיון, לירון עמרם, עדי לוי ומתן דרור (מנגן ושר) | פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה – מוזיקה מקורית  2022: אקו, תומר כץ (המפקדת) | הבא: 2023: |
יעקב ישראל סטל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 במרץ 1977 (בן 47) י' בניסן תשל"ז נתניה ישראל ישראל
 ענף מדעי:  מחקר תורני
 מקום מגורים:  ירושלים
 תרומות עיקריות
 חקר מנהג ופיוט
 
יעקב ישראל סְטַל (נולד בי' בניסן ה'תשל"ז, בנתניה) הוא חוקר חרדי אוטודידקט, העוסק במחקר תורני, בההדרת כתבי ראשונים ובעיקר בתורתם של חסידי אשכנז מחוגו של רבי יהודה החסיד. אף שמחקרו אינו במסגרת אקדמית, נחשב כבר סמכא בתחום זה, לרבות בחוגי האקדמיה.
הוא עוסק גם בחקר ההלכה והמנהג, ובחקר המדרש והפיוט. מחקריו מקיפים ונושאים אופי אנציקלופדי. חבר מערכת כתב העת מכילתא.
ביוגרפיה

יעקב ישראל סטל נולד בי' בניסן ה'תשל"ז לרב שמואל דב סטל, שניהל את מוסדות החינוך 'נתיב אור' בחדרה, ולפייגא חנה בת הרב דוד אברהם יוסף וועג.
בצעירותו התחנך בבני ברק, למד בישיבה קטנה של חסידות צאנז ובישיבה הגדולה באר אברהם של חסידות סלאנים. לאחר נישואיו למד במספר כוללים. כיום הוא לומד בישיבת מיר.
הרב סטל חוקר מנהגים ופיוטים קדומים, בהדגשה על זיהוי מחברים שאינם מוכרים ותכנים שאינם ידועים (באגדה ובהלכה) שנשתמרו בפיוטים קדומים. מחקריו ופיוטים שההדיר מתפרסמים בספריו, לאחר שרבים מהם התפרסמו לראשונה בכתבי עת תורניים: מוריה, ישורון, מכילתא, המעין, ירושתנו, חצי גבורים ועוד, וכן בסדרת חוברות 'סגולה' שמוקדשות למחקריו. נכון לחורף תשפ"ה, יצאו 40 גליונות של 'סגולה'.
דעתו מקובלת גם בחוגים אקדמיים.
נשוי להינדא לאה לבית בינעט.
חיבוריו

אוצר לב, בני ברק: תשנ"ז.
בואו חשבון: הערות והארות בענייני מידות, משקל ונפח שבדברות רבותינו, בני ברק: תשנ"ח.
נהגו ישראל: עיונים ובירורים בתולדות המנהג וההלכה - חג הסוכות, ירושלים תש"פ.
סגולה: עיונים וברורים במנהג והלכה, פיוט, מדרש ואגדה, ירושלים: 2012.
חיבוריו > ספרי ראשונים בההדרתו

ספר גימטריאות: ביאורים ורמזים על התורה לפי סדר הפרשיות, מוסר וחסידות, דרוש ואגדה, גימטריאות וראשי תיבות ועניינים נוספים, לחד מן קמאי רבינו יהודה החסיד... מכתב יד יחידי שהיה למראה עיני החיד"א בצירוף מבוא, הערות והארות, ביאורים ומפתחות (בשני כרכים). ירושלים, 2004–2005.
אמרות טהורות חיצוניות ופנימיות: ... בענייני אמונות ודעות וסוד הייחוד בדרך לימוד מתופעות טבע. לחד מן קמאי רבינו יהודה החסיד... מכתב יד יחידי בעולם בצירוף מבוא, הערות והארות, ביאורים ובירורים, מילואים ומפתחות. ירושלים: יפה נוף, תשס"ו.
ספר קושיות: טעמי מנהגים והלכות, ביאורי פסוקים, פירושי אגדה ומדרשים עלומים בדרך קושיא ותירוץ, לאחד מן הראשונים באשכנז, בן דורם של תלמידי מהר"ם מרוטנבורג... על פי שני כתבי יד בצירוף מבוא, הערות והארות, שינויי נוסחאות ומפתחות. ירושלים, תשס"ז.
סודי חומש ושאר: מתלמידי רבינו יהודה החסיד, פירושים, גימטריאות ופרפראות על התורה, שיר השירים, איוב ורות... על-פי שני כתבי יד בצירוף מבוא, הערות והארות, שינויי נוסחאות ומפתחות. ירושלים, תשס"ט.
תשובות רבינו אלעזר מוורמייזא הרוקח: שיר מחורז בהנהגת התשובה ודרכיה, מנוקד, מפורש ומבואר בתוספת מבוא, עיונים ובירורים ומפתחות. ירושלים, 2014.
דרשות לימי התשובה מבית מדרשם של חסידי אשכנז ע"פ כתב-יד בתוספת מבוא, הערות ומפתחות. ירושלים, 2014.
גנזי חג הסוכות: אסופת גנזים מתורתם של ראשונים בענייני חג הסוכות היוצאים לראשונה מכתבי יד, מבואות, ביאורים והערות, עיונים ומפתחות. ירושלים, תשע"ח.
אחר שלישים במועצות אשית: יוצר לחתן מאת רבינו יצחק ב"ר אלעזר הלוי, רבו של רש"י; עם פירוש לאחד מן הראשונים באשכנז, על פי כמה כתבי יד. ירושלים תשע"ט.
גנזי תפילין: אסופת גנזים מתורתם של ראשונים בענייני מצות תפילין, היוצאים לאור ראשונה מכתבי יד, עם מבואות, ביאורים והערות. ירושלים תשפ"א. מהדורה שנייה אדר ראשון תשפ"ב.
ארבע דרשות נישואין לאחד מחכמי ביזנטיון הקדמונים, ירושלים תשפ"ב.
תוספות ר' שלמה ב"ר שמואל מווירצבורג על פירוש רש"י לתורה: (פרשיות בראשית-תולדות), ירושלים תשפ"ג.
הרב סטל מוציא מדי תקופה גיליון מקוון בשם סגולה, נכון לתשפ"ג יצאו שלושים גיליונות.
חיבוריו > ספרים בעריכתו

סטל הוא חבר מערכת בכתבי העת "חצי גיבורים" ו"מכילתא", כמו כן עורך את כתבי שמואל אשכנזי, ומהם הוציא לאור לעת עתה שלושה ספרים.
אגרות שמואל: אלף חסר תליסר מכתבי תורה וחכמה, מנהג ואגדה, דקדוקי תורה ודקדוקי ספרים, קלים וחמורים, פתגמים ומשלים ... קבועים כסדר כתיבתם במשך כשבעים שנה / בידי ר' שמואל אשכנזי, שלושה כרכים, ירושלים תשפ"א.
אלפא ביתא תניתא דשמואל זעירא: פנינים ... מאוצרות הר"ש אשכנזי: אמרות ומכתמים, מאמרים ... משלים ומעשיות, גימטריאות ונוטריקונים, מקורותיהם ומקבילותיהם בסדר א-ב. ירושלים: 2011.
אסופה: ארבעה מאמרים מאוצרות הר"ש אשכנזי (העלם דבר וטעות סופר; הגונב מן הספר; הרמב"ם כמתרגם מלשון התלמוד ללשון המשנה; מילונות עברית כיצד?), יחד עם הרב אליעזר יהודה בראדט, ירושלים: 2014.
הערות שוליים

↑  משה אידל, 'על זהות מחבריהם של שני פירושים אשכנזיים לפיוט האדרת והאמונה', קבלה כט (תשע"ג), עמ' 176.
↑  סגולה - גליונות, באתר Google Drive
↑   יאיר אטינגר, תנועת ההשכלה החרדית: לומדים ליד האוניברסיטה, באתר הארץ, 28 בספטמבר 2014. רמי ריינר למשל נוהג להודות לו ברבים ממאמריו.
↑  אוצר לב, בני ברק תשנ"ז, באתר אוצר החכמה
↑  קונטרס בואו חשבון - ב, בני ברק תשנ"ח, באתר אוצר החכמה
↑  דוגמית מהספר; רבי יהודה החסיד, ספר גימטריאות - פרפראות על התורה, ירושלים תשס"ה, באתר אוצר החכמה; רבי יהודה  החסיד, ספר גימטריאות - עניינים שונים, ירושלים תשס"ה, באתר אוצר החכמה
↑  דוגמית מהספר; רבי יהודה החסיד, אמרות טהורות חיצוניות ופנימיות, ירושלים תשס"ו, באתר אוצר החכמה
↑  דוגמית מהספר; לא נודע למי, ספר קושיות, ירושלים תשס"ז, באתר אוצר החכמה
↑  דוגמית מהספר; תלמידי רבי יהודה החסיד, סודי חומש ושאר, ירושלים תשס"ט, באתר אוצר החכמה
↑  דוגמית מהספר
↑  דוגמית מהספר
↑  דוגמית מהספר, על הספר ראו, יואל קטן, נתקבלו במערכת, המעין 231, תשרי תש"פ, עמ' 458.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296294105171  GND: 1037811313  ISNI: 0000 0000 6694 5382  LCCN: nr97020732  VIAF: 39283617   WorldCat (עם VIAF): 39283617
דבורה נצר

דבורה נצר באמצע שנות ה-30
משפחות נצר ושפירא, 1957. מאחור משמאל: דבורה, שרגא ובנם משה נצר. בשורה מלפנים,משמאל: אורי שפירא, הבת עירית והאם רנה. ילדי אסתר ומשה נצר: עמוס, יעל (הקטנים), חגי ויצחק (הגדולים, בחולצות משובצות) והאם אסתר נצר (מימין).
ח"כ דבורה נצר עם יו"ר הבונדסטאג הגרמני אויגן גרסטנמייר בנמל התעופה בלוד, 1966
דבורה נצר (נוסוביצקי) (1 במאי 1897, האימפריה הרוסית – 4 בינואר 1989, תל אביב) הייתה חברת הכנסת מטעם סיעת מפא"י. פעילה ציונית ברוסיה ואסירת ציון, מראשוני העיר תל אביב, אשת חינוך, מורה ומנהלת, פעילה במועצת הפועלות וממייסדות ארגון אמהות עובדות.
ילדות ונעורים

נולדה בשם ורה דיסקין כבת בכורה לשבעה אחים ב-1 במאי 1897 לפסיה בת ברוך שולמן ולשמעון ליב דיסקין בעיירה הקטנה מנה (אנ'), פלך צ'רניגוב באימפריה הרוסית (כיום באוקראינה). אביה היה חסיד חב"ד וציוני, שעסק במדעי היהדות והיה מלמד עברית בחדר מתוקן שהקים בביתו. 
כילדה למדה עם אחיה בחדר של אביה, שהקפיד שתלמד עברית. כשהייתה כבת עשר למדה באופן פרטי לקראת לימודים בגימנסיה. בגיל ארבע עשרה החלה את לימודיה בגימנסיה בקונוטופ, אותם סיימה בהצטיינות. החל מגיל שש עשרה למדה בצ'רניהיב לימודים עצמאיים לתעודת בגרות. לאורך השנים סייעה כלכלית למשפחתה כשלימדה שעורים פרטיים.
בשנת 1917 והיא בת עשרים התקבלה ללימודי רפואה באוניברסיטת יקטרינוסלב. כעבור שנתיים הפסיקה את לימודיה והחלה ללמד בתיכון בסוסניציה וקיבלה תעודת הוראה. בשנת 1920 חזרה ללמוד באוניברסיטת יקטרינוסלב וסיימה לימודי ביולוגיה במכון הביולוגי בחרקוב. הקימה בית ספר ערב לנוער עובד, בו למדו בחורים ובחורות יהודים שעבדו כשוליות בבתי מלאכה שונים. בבית הספר למדו עברית ועברו הכשרה לעבודה ציונית סוציאליסטית.
ביוני 1920 נישאה לשרגא (פייבל) נוסוביצקי, פעיל בקואופרציה, מנהל מחוז כלכלי מטעם המשטר הסוציאליסטי ופעיל במפלגת פועלי ציון. 
בין השנים 1920 ל-1924 הייתה פעילה בתנועת החלוץ, במפלגת צעירי ציון ואחר כך בצ.ס. (התנועה הציונית הסוציאליסטית) והדריכה בני נוער. בין השנים 1921–1922 התגוררו בסוסניצה, שם נאסרה פעמיים על פעילותה הציונית. בפעם ראשונה בשנת 1921, והיא בחודש השישי להריונה, ובפעם השנייה בשנת 1922, אז נאסרה עם בנה משה שנולד בינואר 1922. משנת 1923 חיו בסנסובק, אז נאסרה שוב עם בעלה בגלל כרוז שקרא לפעילות ציונית. בעקבות מעצרם עברו למוסקבה שם בתור חברה בהחלוץ והוזמנה להשתתף בקורס מיוחד שהקים דן פינס בו הכשירו קבוצת חלוצים להוראה בישראל.
בשנת 1923, כשהתקיימה תערוכה חקלאית עולמית במוסקבה, הכירה את דוד בן-גוריון וקיבלה אישור עלייה לגדוד העבודה. כשגדל בנה, דרשה מהחלוץ אישור רישיון עלייה בעבורו. חברי המפלגה הקומוניסטית העדיפו שתמשיך להדריך את הנוער. היא פנתה לזיאמה אהרונוביץ (זלמן ארן), ידיד המשפחה והסבירה שהיא רוצה לגדל ולחנך את בנה בארץ ישראל. נימוק זה הכריע, והיא קיבלה רישיון עלייה.
מורה ומנהלת בית ספר ערב בתל אביב

ב-3 במאי 1925 הגיעה ארצה באנייה צ'צ'רין יחד עם בנה, בעלה וכ-60 חלוצים, כחלק מהעלייה הרביעית. הם נשלחו לגדוד העבודה אך התנאים הפיזיים לא התאימו למשפחה עם ילד, והם קיבלו סידור עבודה בתל אביב. הוא נרשם ללשכת העבודה, היא עבדה ככובסת ומבשלת לבני החלוצים שעבדו בבניין.
בשנת 1929 הגיעו הוריה ארצה. אביה כיהן בארץ כרב ובשנת 1939 נפטר. אמה הייתה עסקנית ציבורית בפעולות צדקה בתל אביב. בשנת 1932 נולדה הבת רנה. בשנת 1948, על פי הנחייתו של בן-גוריון לפיה בעלי הדרגות הגבוהות בצה"ל יישאו שם עברי, החליף בנה משה, שהיה אז קצין בכיר, את שם משפחתו לשם נצר ובעקבותיו עשו זאת יתר בני המשפחה.
בעקבות פנייתה של רחל כצנלסון שזר החלה ללמד בבית ספר ערב לנערים עובדים בשכונת נווה צדק בתל אביב. כעבור מספר שנים גדל מספר התלמידים והתלמידות בבית הספר והיא הפכה למנהלת. היא ראתה חשיבות רבה בעצם קיומו של בית הספר, וראתה בתלמידיו את דור ההמשך של פועלי העיר שחייבים בהשכלה יסודית. במהלך היום עבדו התלמידים בבתי מלאכה קטנים ובבתי מסחר. לעיתים איתרה בני נוער ברחובות נווה צדק ונווה שלום ובהמשך גם מכרם התימנים, שכונת שפירא ובנווה שאנן והביאה אותם לבית הספר. אחרים הופנו לבית הספר על ידי פעילי הסתדרות הנוער העובד. בית הספר התרחב ונוספו לו סניפים בשכונות אחרות בתל אביב, אז הוקם ארגון ארצי של מורי ומורות בתי הספר של הנוער העובד, שכלל ועדה פדגוגית ופיקוח שעיבדה תוכנית לימודים מותאמת, לפיה כל שיעור יעמוד בפני עצמו, שכן לא ידעו האם הילד שביקר בבית הספר באותו הערב אכן יגיע ללימודים גם למחרת. מאוחר יותר, עם קבלת חוק הגנת הנוער העובד מטעם ממשל המנדט וקביעת שעות העבודה לנוער, התרחבה המסגרת הלימודית. התלמידים השתתפו בגדנ"ע, בשיעורי מלאכת יד, ארגנו נשפי סיום והשתתפו במקהלת תלמידים. עם דרישתם של תלמידים שהצטיינו להמשיך לימודיהם הוקם בית ספר תיכון ערב, בו לימדו המורים בהתנדבות, עד שהוקמה הגימנסיה ערב לנוער עובד. מרכז בית הספר עבר לבית החינוך ברחוב בצלאל (היום גן מאיר) ונוספו לו סניפים בשכונות אחרות בתל אביב. דבורה נצר לימדה בבית ספר וניהלה אותו במשך 24 שנים, עד שנת 1949.
ביתם של דבורה ושרגא נצר ברחוב לוי יצחק 9 תל אביב היה למקום מפגש חברתי של מנהיגים רבים. בין הידועים נכללו יצחק נבון, פנחס לבון, דוד בן-גוריון, לוי אשכול, פנחס ספיר, יהושע רבינוביץ, מנהיגי שכונות הדרום, וגם שמעון פרס, שבעידודה הצטרף לתנועת הנוער העובד ונשאר בקשר עם המשפחה לאורך השנים ויצחק רבין שהיה חברו הקרוב של בנה.
פעילות ציבורית

בשנת 1926 נבחרה לחברה במזכירות מועצת פועלי תל אביב. עם פרוץ המאורעות ב-1929 ואחר כך המרד הערבי ב-1936 ריכזה פעילויות סיוע שונות לתושבי השכונות ביפו. בשנת 1937 הייתה חברה במשלחת הישראלית אל הקונגרס הציוני ה-20 בציריך. עם הקמת המדינה ומיסוד הגופים בה הייתה חברה ופעילה בארגונים רבים, ביניהם האיגוד לשירותים סוציאליים, הוועד המפקח על קופת חולים כללית, הועד הארצי למען החייל, בהנהלת "משען", במרכז מפא"י, במזכירות מועצת הפועלות וככותבת ב"דבר הפועלת".
פעילות ציבורית > הקמת ארגון אמהות עובדות

עבודתה בבית ספר אפשרה לה לגדל את שני ילדיה וגם לעסוק בצרכי התנועה, אך לא כל האמהות יכלו לעשות זאת, והתעורר צורך להקים מוסד לילדים שאימותיהן עבדו מחוץ לבית. בשעה שקמו שכונות הפועלים בצפון העיר הוקם ארגון אימהות עובדות שם. הריכוז הגאוגרפי הקל על הארגון בראשית דרכו שפעל למען עזרה הדדית של נשים בטיפול ובחינוך ילדים והקמת בית החינוך ברחוב לסל, לימים בית הספר גורדון. בהמשך עסקו חברות הארגון בסיוע לאימהות במילוי תפקידים כפועלות ושכירות עם תפקידן כאימהות. בנוסף, פעל הארגון להכרה באימהות שעובדות במשק ביתן כנשים עובדות. בתקופות של קליטת עלייה היווה הארגון משענת בעלת חשיבות, על ידי יצירת הוי חברתי של מיזוג גלויות, שילוב נשים במעגל העבודה, והכשרתן המקצועית. חברות הארגון ראו חשיבות רבה בהקניית השפה העברית לאמהות שהיו חדשות בארץ, כדי שיוכלו לתפקד כאימהות מעורבות בחיי החברה בכלל ובחיי הילד והמשפחה בפרט. דבורה נצר האמינה שהאישה קובעת את מעמדה בחברה בהצבת עובדות בשטח, ולא במאבקים:
גם האישה, על ידי עבודתה, פעילותה, הפכה לשותף נאמן לכוח יוצר וקובע ולפי זה תפס וגם התקדם קביעת מעמדו בחברה וכעת במדינה.
בדברים שנשאה בישיבת מועצת הפועלות בינואר 1937 אמרה: "גם הן פועלות. אמנם איננו עובדות עבודה שכירה המשלמת, כי אם בונות את משפחת העובד". החל משנת 1932 נבחרה למזכירת הארגון ונשארה בתפקידה עד למלחמת ששת הימים.
כחברת כנסת

דבורה נצר כיהנה כחברת כנסת בסיעת מפא"י מהכנסת הראשונה ועד הכנסת השישית בשנת 1969. לאורך השנים הייתה חברה בוועדות שונות: ועדת השירותים הציבוריים (1949-1969), ועדת החינוך והתרבות (1949-1969), ועדה משותפת נגד פעילות המיסיון (1951–1955), ועדת החוקה, חוק ומשפט (1959-1961), ועדת החוץ והביטחון (1959-1961), חברה בוועדת הכנסת (1955-1969) ויו"ר ועדה זו (1961–1965), חברה בוועדה מיוחדת לבדיקת מבנה החינוך היסודי והעל-יסודי בישראל (1965–1969). בכנסת השישית כיהנה גם כסגנית יושב ראש הכנסת.
היא ראתה פעילותה בכנסת כשליחת העיר תל אביב, מפלגתה וכשליחות חינוכית. כבר בראשית דרכה במשכן פעלה להקמת מחלקות סוציאליות. יחד עם מרדכי נמיר, פרץ ברנשטיין וישראל רוקח קידמה במסגרת ועדת החינוך את הכרת בית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה והמכון הביולוגי הפדגוגי ובכך קידמה את הקמתה של אוניברסיטת תל אביב. בסוף שנות השישים הייתה חברה בוועדת פראוור, הוועדה שהחליטה על הרפורמה בחינוך, בין השאר -הקמת חטיבות הביניים, שם יזמה עם ח"כ ברוך אזניה וישראל גורי את הסעיף הקובע כי כל רשות תחליט איזו מבנה חינוכי יהיה בה, האם תהיה חטיבת ביניים בכלל, ואם תהיה האם תהיה חלק מהחינוך היסודי או העל יסודי. בין החוקים שקידמה וחוקקה היו חוק הגנת הנוער, חוק איסור תעסוקת ילדים, חוק אימוץ ילדים, חוק לימוד חובה חינם ובתוך כך הכרה בבתי ספר של נערים עובדים במסגרת חוק לימוד חובה, חוק פיקוח על מוסדות פרטיים ועוד. בנוסף, פעלה בוועדה שבדקה את שאלת ילדי תימן. בעקבות פרשת לבון נמנתה עם חברי הכנסת שנשארו במפא"י ולא פרשו ממנה בהנהגת בן-גוריון.
במהלך כהונתו של הנשיא זלמן שזר התקבלה לראשונה החלטת ועדת הכנסת למנות לו ממלא מקום מבין סגני יושב ראש הכנסת, וזאת במקרה של היעדרות משותפת של הנשיא ויו"ר הכנסת מהמדינה. היא הייתה הראשונה שנבחרה למעמד זה וכיהנה בתפקיד נשיאת המדינה למשך יממה בנובמבר 1968.
גישתה למעמד האישה

תפקידה כסגנית יושב ראש הכנסת סגר מעגל בחייה והיווה ביטוי לאמונתה הגדולה בשוויון בין המינים ומתן הזדמנות השווה לנשים ולגברים. בילדותה נהגה להאזין לשיעורי אביה בחדר המתוקן דרך דלת המטבח בביתם. בתום אחד השיעורים ניגשה לאביה ופתרה בפניו תרגיל שיתר התלמידים התקשו בו, ואביה השיב לה בהתרגשות "דבוירלה דבוירלה, אם היית בן, בטח היית ראש ישיבה". כשפתחה את הישיבה הראשונה בכנסת כיושבת ראש, לאחר שהלמה בפטיש שלוש פעמים, אמרה בהלצה: "אבא אני ראש ישיבה".
בכנס לחברות "יחדיו" שהתקיים ב-30 בספטמבר 1969 כחודשיים לפני שסיימה את כהונתה כחברת הכנסת, נשאה דברים במליאה אודות מעמד האישה. היא ציינה את החשיבות של האישה בעיצוב דמותה של ישראל:
אין כעת חברה בוועדת חוץ ובטחון [...] עד הכנסת השישית היתה חברה קבועה בועדת חוץ ובטחון. היתה זו בבה אידלסון. בודאי הדיון נפגע, לא למהותו, אבל משקלו בלי שום ספק נפגע. יש הרבה בעיות שרק חברה ואשה יכולה להבין בענייני חוץ ובטחון, בענייני שירותי בטחון [...] אנחנו במספר קטן של חברות ובמספר קטן של חברות בתנועת העבודה הטבענו את חותמנו גם בדמות, גם בחיים החברתיים. החברות משתתפות בהנהלות הסיעות של מפלגותיהן. יש חברות מנהלות את הסיעות ומשתתפות בהנהלות הקואליציות באופן פעיל...
בשנת 1969, והיא כבת 72, החליטה לא להתמודד לכנסת השביעית מפני שהאמינה שיש לתת את ההזדמנות לדור הצעיר ממנה. מאז המשיכה להיות מעורבת בפעילות ארגון אמהות עובדות ואחר כך נעמת וכן המשיכה בפעילות במחוז תל אביב של מפלגת העבודה וכחברת מרכז המפלגה.
בשנת 1986 קיבלה את אות יקירת העיר תל אביב. במכתב הוקרה מטעם מפלגת העבודה נכתב עליה:
לעיתים אתה עומד נפעם כמה יכול אדם אחד לעשות, כמה יכולה משפחה אחת לתרום, ואין לי ספק שהחסוי במעשיך עולה לעין ערוך על הגלוי. היטבת דבורה לתרגם את מצוות עשה, היטבת להעמיד בפנינו - דור ההמשך והמושך מופת של אדם תורם, בונה, שותף. אדם שאין ניגוד בין אורח חייו לתפיסת עולמו, שביתו בבואת דמותו, שלא בה קיללת השררה, שלא גאה לבך ולא גבהה רוחך...
בשנת 1987 קיבלה אות הוקרה על פעילות בתנועה הציונית בגולה.
משפחתה

ביוני 1920 נישאה לשרגא (פייבל) נוסוביצקי, פעיל בקואופרציה, מנהל מחוז כלכלי מטעם המשטר הסוציאליסטי ופעיל במפלגת פועלי ציון. לימים ממנהיגי תנועת העבודה.
בנה, משה נצר, היה אלוף-משנה, חבר קיבוץ רמת יוחנן, ממייסדי הפלמ"ח והנח"ל ומפקדו. בתה, פרופ' רינה שפירא, זכתה בפרס ישראל לחקר החינוך בשנת 1995. בת נוספת - רחל, נולדה ב-1929 ונפטרה בגיל שנה. בשנת 1967 נפל נכדה, יצחק נצר, במהלך שירותו בסיירת מטכ"ל.
נקברה בבית הקברות טרומפלדור בתל אביב לצד בעלה, שנפטר ארבע שנים לפני כן. על שמה מעון נעמת ביד אליהו ועל שמה ושם בעלה קראה ב-1992 גינה ברחוב מהר"ל 2 בתל אביב.