stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מבצע מיכאל
רקע

המשא ומתן לשלום בין גרמניה לרוסיה שאחרי המהפכה הבולשביקית החל ב-22 בדצמבר 1917. בסופו של דבר נחתם חוזה ברסט-ליטובסק ב-3 במרץ 1918, כשרוסיה יוצאת מהמלחמה מובסת ומושפלת. לראשונה במלחמה לא נאלצה גרמניה להילחם בשתי חזיתות בו-זמנית. הדבר איפשר לגרמנים להזרים כוחות גדולים, קרוב ל-50 דיוויזיות, מהחזית המזרחית אל החזית המערבית, מה שנתן להם יתרון מספרי ברור על כוחות מדינות ההסכמה.
בעקבות חשיפת מברק צימרמן ומעבר גרמניה ללוחמת צוללות בלתי מוגבלת, הכריזה ארצות הברית מלחמה על גרמניה ב-6 באפריל 1917. הצרפתים והבריטים המותשים התעקשו שארצות הברית תשלח מספר רב של כוחות לשם תגבור הקווים, אולם לצבא ארצות הברית נדרש זמן לצורך גיוס והכשרת הצבא בטרם ישלחו לאירופה. הפיקוד הגרמני הבין כי הכוחות האמריקאים הרעננים עלולים להטות את הכף לטובת מדינות ההסכמה ולכן יזם מתקפה מסיבית במטרה להכריע את המלחמה לפני הגעת הכוחות האמריקאים, תוך ניצול העדיפות המספרית שנוצרה בעקבות פרישת רוסיה מהמלחמה.
תוכנית המתקפה הגרמנית

כבר בנובמבר 1917 דובר בפיקוד הגרמני על מתקפה גדולה ומכרעת בחזית המערבית באביב 1918. הפיקוד הגרמני האמין כי חיל המשלוח הבריטי, תחת פיקודו של סר דאגלס הייג, תשוש מקרבות 1917 וכי הוא החוליה החלשה בחזית המערב. ההחלטה הסופית על קיום המתקפה התקבלה ב-21 בינואר 1918 על ידי לודנדורף. עד פברואר הועברו מערבה קרוב ל-50 דיוויזיות מהחזית המזרחית, וביום פתיחת המתקפה, ב-21 במרץ 1918, עמדו לרשות הגרמנים בחזית המערב 192 דיוויזיות (מתוך 241 בכל הצבא הגרמני). הינדנבורג תכנן לפרוץ באזור הסום ואז לפנות לצפון-מערב, במהלך שינתק את קווי האספקה הבריטים וישאיר את חיל המשלוח הבריטי לכוד בפלנדריה. אז יוכלו הגרמנים לכבוש את הנמלים לחופי התעלה במהלך שיאלץ את הבריטים המכותרים להיכנע.
המתקפה הגרמנית תוכננה לאורך חזית של 69 ק"מ מאראס בצפון, דרך סן-קנטן ועד לה-פר (La Fere, כ-20 ק"מ מדרום לסן-קנטן). במתקפה השתתפו שלוש ארמיות גרמניות: הארמייה ה-17 בפיקוד אוטו פון בלו, הארמייה השנייה בפיקוד גאורג פון דר מרוויץ, והארמייה ה-18 בפיקוד אוסקר פון הוטייה. הארמייה ה-18 תוכננה לתקוף באזור סן-קנטן במטרה להפריד בין הכוחות הבריטים והצרפתים. יחד עם כוחות מהארמייה השביעית הייתה הארמייה אמורה להגיע לנהר הסום ולהחזיק את הקו. שתי הארמיות הצפוניות (ה-17 והשנייה) תוכננו לתקוף את הבריטים באזור אראס ואז להתקדם לצפון-מערב כדי לנתק את חיל המשלוח הבריטי.
תורת הלחימה הגרמנית

בעקבות הקיפאון בחזית המערבית וחוסר התוחלת של המתקפות הקודמות, הוחל בפיקוד הגרמני ביצירת תורת לחימה חדשה. תורת הלחימה פורסמה בינואר 1918 ונקראה "התקפה במלחמת חפירות". בניגוד לעבר, תורת לחימה זו לא התמקדה בכיבוש כלל השטח לאורך גזרה רחבה אלא בהבקעת קווי האויב במספר נקודות. אין עוד "מאמץ עיקרי" אלא פריצה בכל נקודת תורפה שמתגלית על ידי הכוחות בשטח. הפיקוד העליון נמנע מלהגדיר לכוחות בשטח יעדים טריטוריאליים ספציפיים, ולפיקוד הזוטר נותר חופש רב. תורת הלחימה החדשה שמה דגש רב על עקרון הרציפות, והכוחות הונחו לשמור על מגע רצוף עם האויב.
כחלק מתורת הלחימה החדשה הוקמו יחידות הסער. יחידות הסער היו מורכבות מחיילי החי"ר המצטיינים ומצוידות טוב יותר מיחידות החי"ר הרגילות. יחידות הסער היו חוד החנית בתורת הלחימה החדשה, והם הונחו לתקוף את האויב בהפתעה.
בהתאם לתורת הלחימה החדשה, מתקפה גרמנית נראתה כך: כיתת סיור נעה מאחורי מסך אש ארטילריה מתגלגל. כ-250 מטר מאחוריה נמצאות יחידות הסער, ומאחוריהן כוחות חי"ר רגילים. כיתת הסיור מזהה נקודת תורפה בחזית האויב ומכווינה אליה אש ארטילרית. מיד עם נפילת פגז הארטילריה האחרון היו יחידות הסער מסתערות בהפתעה על חפירות האויב, ולאחריהן שאר החי"ר. לאחר כיבוש הקו הראשון הייתה הפעולה ממשיכה על עבר קווי החפירות הבאים.
ההכנות בצד הבריטי

מול הארמיות הגרמניות עמדו שתי ארמיות בריטיות: הארמייה השלישית בפיקוד הגנרל ג'וליאן בינג בצפון הגזרה, והארמייה החמישית בפיקוד הגנרל יוברט גוף בדרום עד לנקודת התפר עם הכוחות הצרפתים. קו החזית באזור אותו החזיקה הארמייה החמישית הועבר לבריטים מידי הצרפתים לאחר הסכמתם של הבריטים לתפוס חלק גדול יותר מקו החזית. בחורף 1917–1918 שוקמו קווי החפירות באזור זה ועד לפתיחת המתקפה הגרמנית נבנו מרבית הביצורים הקדמיים, אך האזורים האחוריים היו עדיין בבניה.
הבריטים העריכו כי מתוכננת מתקפה באזור אראס-סן קנטן על סמך תצפיות מהאוויר ועדויות של עריקים גרמנים, והערכות כאלו פורסמו בשבועיים שלפני המתקפה בסיכומי המודיעין השבועיים. בליל 20 במרץ ביצעו הבריטים פשיטה על קווי הגרמנים. שבויים שנתפסו בפשיטה סיפרו לבריטים כי המתקפה תחל בבוקר שלמחרת.
מהלך הקרב

מבצע מיכאל החל ב-21 במרץ 1918 בשעה 4:40 לפנות בוקר עם הפגזה ארטילרית מסיבית על הקווים הבריטים. ההפגזה כללה גם פגזי גז והתרחשה לאורך כ-65 ק"מ מקו החזית הבריטי. באותו בוקר עשו הגרמנים שימוש ראשון בתותח פריז. היה זה הירי הראשון בתותח שאפשר לגרמנים לירות פגזים לעיר ממרחק של 120 ק"מ.
אף שהבריטים היו מודעים לכך שצפויה התקפה גרמנית בחזיתם, עוצמת ההרעשה הפתיעה אותם. בשעה 9:40 החלה המתקפה הרגלית. מזג האוויר באותו בוקר היה ערפילי עם ראות של כ-10 מטרים, דבר שהקל על יחידות הסער להתקרב מבלי להתגלות. בעוד הארמייה ה-18 הגרמנית הצליחה לפרוץ את הקווים הבריטים, הארמיות השנייה וה-17 בצפון החזית לא הצליחו להתקדם. גנרל גוף, מפקד הארמייה החמישית הבריטית, הורה כבר בצהרי אותו יום על נסיגת כוחותיו תוך כדי לחימה במטרה לעכב את הגרמנים ככל שניתן. גם האגף הימני של הארמייה השלישית נסוג כדי להימנע מאיגוף. עד סוף היום ספגו הבריטים כ-20,000 הרוגים וכ-35,000 פצועים, אולם גם לגרמנים אבדו כוחות רבים - כ-40,000 נפגעים.
קרבות דומים המשיכו גם ביומיים הבאים, כשהגרמנים מטילים את עיקר המאמץ באזור הפריצה שהשיגה הארמייה ה-18. הגרמנים הצליחו להתקדם אך במחיר יקר. כמו כן הכוחות הגרמנים הראו סימני עייפות ושחיקה והתגלו קשיים באספקה. הארטילריה הכבדה התקשתה להתקדם במהירות שבה התקדמו חיילי החי"ר ופיגרה מאחור. הבריטים מצידם ניהלו נסיגה מסודרת יחסית, תוך ניהול קרבות הרואיים אשר עיכבו את הגרמנים.
בימים הבאים המשיכו הגרמנים להתקדם והגיעו לנהר הסום. יחידות צרפתיות שהיו מדרום לארמייה החמישית הבריטית נסוגו כדי לתפוס עמדות להגנה על פריז, דבר שהכריח את הארמייה החמישית לסגת במקביל.
ב-26 במרץ התכנסו ראשי הצבא הבריטי והצרפתי בעיר דולאן (Doullens) מצפון לפריז כדי לתאם את פעולות שני הצבאות. בוועידה הוחלט על מינויו של פרדיננד פוש לתפקיד המפקד העליון של כוחות בעלות הברית באירופה. בוועידה הוחלט גם כי יחידות צרפתיות יתגברו את הארמייה החמישית כדי למנוע מהגרמנים לכבוש את אמיין.
ב-28 במרץ כבר הגיעו הגרמנים לעיירה Montdidier, התקדמות של כ-60 ק"מ מול הארמייה החמישית הבריטית הנסוגה. גוף, מפקד הארמייה החמישית פוטר מתפקידו לנוכח המפלה וזאת למרות שארגן נסיגה מסודרת יחסית לנסיבות. עם זאת, בחזית הצפונית לא הצליחו הגרמנים להשיג התקדמות משמעותית וכעת הטילו את כובד משקלם באזור זה, כשהמטרה היא כיבוש העיר אראס, אולם הארמייה ה-17 התקדמה 3 ק"מ בלבד וספגה אבדות כבדות. הארמייה השלישית הבריטית לא נשברה והגנה על אראס. הארמייה ה-18 ניסתה להתקדם ב-30 במרץ לכיוון אמיין. הגרמנים הצליחו לכבוש בתחילה שטח אך נעצרו לבסוף תוך שהם סופגים אבדות גדולות. במספר מקרים המתקפה נעצרה לאחר שחיילים גרמנים מצאו יין במצבורי אספקה בריטיים שננטשו, תופעה שתתרחש גם במקרים אחרים במתקפת האביב.
ב-4 באפריל עשו הגרמנים ניסיון נוסף לכבוש את אמיין כש-15 דיוויזיות גרמניות תקפו 7 דיוויזיות של מדינות ההסכמה. בקרב זה התרחש לראשונה שימוש בטנקים משני הצדדים. הגרמנים הצליחו לכבוש עיירה ממזרח לאמיין ממנה תכננו להחריב את אמיין באמצעות ארטילריה, אך במהלך הלילה כוחות בריטים ואוסטרלים פתחו במתקפת נגד וכבשו חזרה את העיירה. עם כישלון ניסיון מתקפה גרמני נוסף בבוקר 5 באפריל החליט לודנדורף על סיום מבצע מיכאל.
תוצאות

הגרמנים הצליחו לכבוש שטח של 3,100 קמ"ר ולהתקדם כ-65 ק"מ באזורים מסוימים, אך נכשלו בכיבוש אמיין ואראס ולא השיגו את מטרותיהם האסטרטגיות. השטח שנכבש היה חסר ערך וקשה להגנה כיוון שהיה מצולק מההפגזות מימי הקרב על הסום. במסגרת המבצע ספגו צבאות מדינות ההסכמה אבדות כבדות - 255,000 אלף הרוגים, פצועים ונעדרים, 1,300 תותחים וכ-200 טנקים, אך הם יכלו להחליף במהירות את אבדותיהם בשל התפוקה הגוברת של תעשיית המלחמה הבריטית וכוחות חיל המשלוח האמריקני שהחלו להגיע לצרפת. הגרמנים איבדו במתקפה 239,000 חיילים, אך רובם היו חיילי סער מאומנים היטב, שקשה היה למצוא להם תחליף. השמחה הגרמנית בתחילת המתקפה הפכה לאכזבה לאחר שנתברר שהם לא הצליחו להגיע להישגים מכריעים.
למרות זאת לודנדורף המשיך בסדרה של מתקפות נוספות וארבעה ימים מאוחר יותר, ב-9 באפריל, פתחו הגרמנים במבצע ג'ורג'ט. במבצע זה, כמו גם במתקפות הגרמניות שיבואו בהמשך, הצליחו הגרמנים לכבוש בתחילה שטחים נרחבים אך בסופו של דבר נעצרו תוך שהם סופגים אבדות כבדות וללא הישגים אסטרטגיים משמעותיים. עד תום מתקפת האביב התיש לודנדורף את צבאו ובהמשך עברה היוזמה לצד מדינות ההסכמה במתקפת מאה הימים.
ראו גם

הקרב השלישי על האן
הקרב השני על המארן
הערות שוליים

1 2  הפתעה טקטית היא לא תרופת פלא, מערכות 460
↑  ההתקפה הגרמנית הגדולה, הארץ, 4 באפריל 1918
↑  קדמת המלחמה, הארץ, 11 באפריל 1918
| החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה |
| --- | --- | --- |
| 1914 | קרב לייז' • המצור על אנטוורפן • המערכה על הגבולות • הקרב הראשון על המארן • הקרב הראשון על האן • המרוץ אל הים • קרב איפר הראשון • קרב ארטואה הראשון • קרב שמפאן הראשון • הפסקת האש של חג המולד |  |
| 1915 | קרב איפר השני • קרב ארטואה השני • קרב שמפאן השני • קרב לוס • קרב ארטואה השלישי |  |
| 1916 | קרב ורדן • הקרב על הסום |  |
| 1917 | קרב אראס • הקרב השני על האן • קרב מסין • קרב פשנדל • קרב קמברה |  |
| 1918 | מתקפת האביב • קרב המל • מתקפת מאה הימים |  |
הזירה האירופית במלחמת העולם הראשונה
 המערכה באיטליה • המערכה בבלקן • מערכת גליפולי • החזית המזרחית • החזית המערבית 
היערכות הכוחות והתקדמות הגרמנים לאורך החזית
שתי התרבויות

שתי התרבויות הוא החלק הראשון של הרצאת ריד (אנ') בעלת ההשפעה משנת 1959 אותה נשא המדען והסופר הבריטי צ'ארלס פרסי סנואו. ההרצאה טענה ש"החיים האינטלקטואליים של כלל החברה המערבית" חולקו לשתי תרבויות - המדעים ומדעי הרוח - ועצם חלוקה זו היא מכשול מרכזי בפתרון בעיות העולם. בשנה זו פורסמה גרסה של ההרצאה בספר בשם שתי התרבויות והמהפכה המדעית (1959).
ההרצאה

ההרצאה נישאה ב-7 במאי 1959 בבית הסנאט של אוניברסיטת קיימברידג', ובהמשך פורסמה בתור ספר בשם שתי התרבויות והמהפכה המדעית. ההרצאה והספר היו הרחבה של מאמר מאת סנואו שפורסם ב-New Statesman ב-6 באוקטובר 1956, תחת הכותרת "שתי התרבויות". הרצאתו של סנואו, שפורסמה בספר, נקראה בתפוצה רחבה גם בארצות הברית. ההדים שעוררה ההרצאה הובילה אותו לכתוב מאמר המשך בשנת 1963, "שתי התרבויות: ומבט שני: גרסה מורחבת של שתי התרבויות והמהפכה המדעית (The Two Cultures: And a Second Look: An Expanded Version of The Two Cultures and the Scientific Revolution).
ניתן לסכם את עמדתו של סנואו בציטוט קטע השב ומופיע לעיתים קרובות במסה:
פעמים רבות הייתי נוכח במפגשים של אנשים שעל פי אמות המידה של התרבות המסורתית נחשבים משכילים מאוד ואשר הביעו מורת רוח לא מבוטלת נוכח האנאלפביתיות של המדענים. פעם או פעמיים התגרו בי ושאלתי את המתגרים כמה מהם יכולים לתאר את החוק השני של התרמודינמיקה. התגובה הייתה קרה: היא הייתה גם שלילית. ובכל זאת שאלתי משהו שהוא המקבילה המדעית ל"האם קראת יצירה של שייקספיר?"
כעת אני מאמין שאם הייתי שואל שאלה אפילו יותר פשוטה - למשל, מה הכוונה במסה, או האצה, שהיא המקבילה המדעית לאמירה "האם אתה יכול לקרוא?" - לא יותר מעשרה מכלל המשכילים היו מרגישים שאני בכלל מדבר בשפתם. כך שכאשר המבנה הגדול של [הפיזיקה] המודרנית עולה לדיון, לרוב האנשים החכמים ביותר בעולם המערבי יש תובנה רבה בנושא זה בערך כמו שהייתה לאבותיהם הנאוליתיים.
בשנת 2008 כלל המוסף הספרותי של הטיימס את שתי התרבויות והמהפכה המדעית ברשימת 100 הספרים שהשפיעו יותר מכל על השיח הציבורי המערבי מאז מלחמת העולם השנייה.
הרצאתו של סנואו גינתה את מערכת החינוך הבריטית כמערכת שמאז התקופה הוויקטוריאנית תגמלה יתר על המידה תלמידי מדעי הרוח (בעיקר לומדי לטינית ויוונית) על חשבון החינוך המדעי וההנדסי, אף על פי שהישגים בתחומים אלה של מדעי הטבע היו כה מכריעים בניצחון בעלות הברית במלחמת העולם השנייה. דגש זה של מערכת החינוך הבריטית על מדעי הרוח, על חשבון המדעים המדויקים, שלל מהאליטות הבריטיות (בפוליטיקה, בממשל ובתעשייה) הכנה נאותה לניהול העולם המדעי המודרני. לעומת זאת, אמר סנואו, בתי ספר גרמנים ואמריקאים ביקשו להכין את אזרחיהם באופן שווה הן במדעים והן במדעי הרוח, וכך אפשרה הוראה מדעית טובה יותר לשליטי מדינות אלה להתחרות בצורה יעילה יותר בעידן המדעי. מאוחר יותר נטה דיון במסה "שתי התרבויות" לטשטש את ההתמקדות הראשונית של סנואו בהבדלים בין המערכות הבריטיות לבין אלה של המדינות המתחרות - הן ההבדלים בלימודים והן ההבדלים במעמד החברתי.
השלכות והשפעה

מבקר הספרות פרנק ריימונד ליוויס כינה את סנואו "איש יחסי ציבור" עבור הממסד המדעי במאמרו: "שתי תרבויות? חשיבותו של צ' פ' סנואו", מאמר שפורסם ב"הספקטייטור" ב-1962. המאמר הביא למאמרי תגובה שליליים רבים בעמודי המכתבים של המגזין.
בספרו משנת 1963 נראה כי סנואו עדכן את גישתו לנושא, בכך שביטא אופטימיות רבה יותר ביחס לפוטנציאל של תרבות שלישית מתווכת. מושג זה - התרבות השלישית - הועלה לאחר מכן בספר "התרבות השלישית: מעבר למהפכה המדעית", מאת ג'ון ברוקמן. במבוא להדפסה מחודשת של "שתי התרבויות" טען סטפן קוליני כי עם חלוף הזמן הצטמצם הפער התרבותי שאבחן סנואו, אך לא הוסר לחלוטין.
בספרו הקיפוד, השועל, ואבעבועות המורה, מספק סטיבן ג'יי גולד נקודת מבט אחרת. הוא מניח פרשנות דיאלקטית וממנה גוזר את המסקנה שהמושג "שתי תרבויות" של סנואו אינו רק שגוי אלא מהווה נקודת מבט קצרת רואי ומזיקה, ואולי הובילה לעשרות שנים של חציצה מיותרת בין התחומים.
בספרו "פילוסופיה קונטיננטלית: מבוא קצר מאוד" טוען סיימון קריצ'לי:
[סנואו] אבחן את אובדן התרבות המשותפת [לכלל הציבור המשכיל] ואת הופעתן של שתי תרבויות מובחנות: אלה המיוצגות על ידי מדענים מצד אחד ואלה שסנואו מכנה "אינטלקטואלים ספרותיים" מצד שני. אם הראשונים הם בעד רפורמה חברתית והתקדמות באמצעות מדע, טכנולוגיה ותעשייה, הרי ש"אינטלקטואלים" הם מה שמאפיין סנואו כ"לודיטים טבעיים" ב[חוסר] אהדתם לחברה התעשייתית המתקדמת. במונחים של מיל, החלוקה היא בין הדוגלים בפילוסופיה התועלתנית של ג'רמי בנת'ם לבין רומנטיקנים מסוגו של סמואל טיילור קולרידג'.
בנאום הפתיחה שלו בוועידת מינכן לביטחון בינואר 2014 אמר נשיא אסטוניה, טומאס הנדריק אילווס, כי הבעיות הנוכחיות שקשורות לביטחון וחופש במרחב הסייבר הן נקודת שיא בהיעדרו של דיאלוג בין "שתי התרבויות": "היום, ללא הכרה והבנה של סוגיות וכתבים מהותיים בהתפתחות הדמוקרטיה הליברלית, מומחי מחשבים ממציאים דרכים משוכללות יותר ויותר לעקוב אחר אנשים ... פשוט בגלל שהם יכולים וזה מגניב. הומניסטים, לעומת זאת, אינם מבינים את הטכנולוגיה העומדת בבסיסם [של המחשבים] ומשוכנעים, למשל, כי מעקב אחר מטא-נתונים פירושו שהממשלה קוראת את המיילים שלהם."
תקדימים

ההנגדה בין ידע מדעי וידע הומניסטי נתפסת גם כחזרתו של העימות המתודולוגי מ-1890 באוניברסיטאות הגרמניות. מריבה בשנת 1911 בין בנדטו קרוצ'ה וג'ובאני ג'נטילה מצד אחד לפדריגו אנריקס מצד שני השפיעה על המשך ההפרדה בין שתי התרבויות באיטליה ובהשלטת דעותיו של זרם האידיאליזם על דעותיו של זרם הפוזיטיביזם.
ראו גם

מלחמת תרבות
התרבות השלישית (אנ')
מלחמות מדע
Consilience: The Unity of Knowledge, ספר משנת 1998 שכתב הביולוג אדוארד אוסבורן וילסון, כניסיון לגשר על הפער בין "שתי התרבויות"
לקריאה נוספת

בורגיט, מריה ולם, לואי (עורכים), 2008. Science Matters: מדעי הרוח כמערכות מורכבות. עולם מדעי: סינגפור. ISBN 978-981-283-593-2 ISBN 978-981-283-593-2
James, Frank A. J. L. (29 בנובמבר 2016). "Introduction: Some Significances of the Two Cultures Debate" (PDF). Interdisciplinary Science Reviews. 41 (2–3): 107–117. doi:10.1080/03080188.2016.1223651. {{cite journal}}:  (עזרה) .
אנדרו סינקלייר, האדום והכחול. מודיעין, בגידה והאוניברסיטאות (Coronet Books, Hodder and Stoughten, UK 1987) 211 עמודים מסת"ב 0-340-41687-4
הערות שוליים

↑  Snow, Charles Percy (2001) [1959]. The Two Cultures. London: Cambridge University Press. p. 3. ISBN 978-0-521-45730-9.
↑  Snow, Charles Percy (1963). The Two Cultures: And a Second Look: An Expanded Version of The Two Cultures and the Scientific Revolution. Cambridge University Press.
↑  "Across the Great Divide". Nature Physics. 2009. doi:10.1038/nphys1258.
↑  "The hundred most influential books since the war". The Times. London. 30 בדצמבר 2008. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Kimball, Roger (12 בפברואר 1994). "The Two Cultures' today: On the C. P. Snow–F. R. Leavis controversy". The New Criterion. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Critchley 2001, p. 49.
↑  Ilves, Toomas Hendrik: "Rebooting Trust? Freedom vs Security in Cyberspace (אורכב 23.02.2014 בארכיון Wayback Machine)" Opening address at Munich Security Conference Cyber 31 January 2014. 31.01.2014.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007576396105171  GND: 4548851-4  LCCN: n94001946  NDL: 001325160  NKC: aun2010569370  NLA: 35613286  VIAF: 182343478   WorldCat (עם VIAF): 182343478
ממשלת מדבדב השנייה

| --- | --- |
 
 ישיבת הממשלה, 6 ביוני 2018
 מידע כללי
 18 במאי 2018 – 16 בינואר 2020 (שנה)
 תחום שיפוט:  רוסיה רוסיה
 ראש ממשלה:  דמיטרי מדבדב
 סגן ראשון לראש הממשלה:  אנטון סילואנוב
 מפלגה שולטת:  רוסיה המאוחדת
 סיעות הקבינט:  רוסיה המאוחדת
 מספר שרים:  22
 הקבינט הקודם:  ממשלת מדבדב הראשונה
 הקבינט הבא:  ממשלת מישוסטין
ממשלת מדבדב השנייה היא ממשלת רוסיה בראשות דמיטרי מדבדב, שכיהנה בתקופת הקדנציה הרביעית של ולדימיר פוטין כנשיא הפדרציה הרוסית במשך שלוש שנים.
מדבדב הוצע כמועמד לראש ממשלת רוסיה ב-7 במאי 2018 על ידי פוטין. על פי סעיפים 83 ו-111 בחוקת רוסיה הממשלה הקודמת כיהנה כממשלת מעבר, מה-8 במאי ועד ל-18 במאי 2018. בינואר 2020, על רקע הנאום הנשיאותי לאומה, הממשלה הגישה את התפטרותה והפכה לממשלת מעבר עד לכינון ממשלה חדשה.
ההצבעה למינוי ראש הממשלה

הקמת הממשלה החלה זמן קצר לאחר השבעת נשיא רוסיה, ב-7 במאי 2018, כאשר ולדימיר פוטין מינה את דמיטרי מדבדב כמועמד לתפקיד ראש ממשלת רוסיה. כבר באותו היום, רוסיה המאוחדת החליטה לתמוך במדבדב ומאחר והמפלגה מחזיקה ביותר ממחצית המושבים בדומה הממלכתית, מועמדותו אושרה למרות החלטת רוסיה הוגנת והמפלגה הקומוניסטית להצביע נגד ההחלטה (אם כי תשעה מחברי רוסיה הוגנת החליטו כן להצביע בעד).
| סיעה | חברים | בעד | נגד | נמנעו | לא הצביעו | לא נכחו |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| רוסיה מאוחדת | 339 | 330 | 0 | 0 | 9 | 0 |
| המפלגה הקומוניסטית | 42 | 0 | 37 | 0 | 5 | 0 |
| המפלגה הליברל-דמוקרטית | 40 | 39 | 0 | 0 | 1 | 0 |
| רוסיה הוגנת | 23 | 9 | 13 | 0 | 0 | 0 |
| מולדת | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| המצע האזרחי | 1 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 |
| כל הסיעות | 433 | 374 | 56 | 0 | 13 | 4 |
מינויים > מינויי בכירים

איגור אליושין מונה למנהל השירות הפדרלי לשליטה באלכוהול
מינויים > מינוי חברי הממשלה

על פי חוקת רוסיה על ראש הממשלה להציג את הרכב הממשלה ב-17 במאי 2018. ב-15 במאי 2018 דובר הקרמלין דמיטרי פסקוב טען כי הרכבת הממשלה תושלם עד לפתיחת פורום סנקט פטרבורג הבינלאומי לכלכלה ב-24 במאי 2018, ברם בפגישה בין פוטין למדבדב, באותו היום, מדבדב הודיע על המבנה הארגוני של הממשלה והוסיף כי יכריז על הרכב שרי הממשלה ב-18 במאי 2018.
ב-18 במאי 2018 הציג את הרכב חברי הממשלה, כאשר מינה 9 שרים חדשים והשאר שמרו על תפקידם מהממשלה הקודמת.
שינויים ואירועים

ב-15 במאי 2018 נודע כי בעקבות פיצול משרד ההשכלה והמדעים, השירות הפדרלי לפיקוח על ההשכלה והמדע תהפוך לסוכנות הפיקוח על ההשכלה (ברוסית: Агентство по надзору за образованием, בקיצור Рособрнадзор) ותוכפף ישירות לממשלה.
ביוני 2018 הממשלה הודיעה על העלאת גיל הפרישה והעלאת המע"מ, על מנת להגדיל את קופת המדינה.
במרץ 2019 מדבדב החליט על העברת כל משרדי הממשלה למתחם מוסקבה סיטי עד סוף שנת 2019. בפברואר 2019 המשרד לפיתוח המזרח הרחוק הרוסי הפך ל"משרד לפיתוח ארקטיקה והמזרח הרחוק" (Министерство по развитию Дальнего Востока и Арктики).
בינואר 2020, בעקבות נאום מצב האומה של פוטין שבו רמז על כישלון הממשלה ליישם תוכניות מדיניות, הגישה הממשלה כולה את התפטרותה.
משרדים חדשים

במאי 2018, בפגישה שנערכה בין נשיא רוסיה ולדימיר פוטין לראש ממשלת רוסיה דמיטרי מדבדב, הודיע כי משרד ההשכלה והמדעים יפוצל לשני משרדי ממשלה:
משרד החינוך של רוסיה
משרד המדע וההשכלה הגבוהה של רוסיה
בנוסף הציע ראש הממשלה להפוך את משרד התקשורת ותקשורת ההמונים של רוסיה למשרד חדש בשם:
המשרד לפיתוח דיגיטלי (ברוסית: Министерство цифрового развития, связи и массовых коммуникаций Российской Федерации)
הרכב הממשלה

ב-7 במאי 2018, מדבדב הציג את המועמדים שלו לתפקידי סגניו. ב-18 במאי הציג את שרי הממשלה.
| משרה> ראש ממשלה | דיוקן> ראש ממשלה | שם> ראש ממשלה | שיוך מפלגתי> ראש ממשלה | שיוך מפלגתי> ראש ממשלה | תאריך מינוי> ראש ממשלה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ראש ממשלה |  | דמיטרי מדבדב |  | רוסיה המאוחדת | 8 במאי 2018 |
סגני ראש הממשלה
| סגן ראשון לראש הממשלה |  | אנטון סילואנוב |  | רוסיה המאוחדת | 18 במאי 2018 |
| סגנית ראש הממשלה למדיניות חברתית |  | טטיאנה גוליקובה |  | רוסיה המאוחדת | 18 במאי 2018 |
| סגן ראש הממשלה לענייני חקלאות |  | אלכסיי גורדייב |  | רוסיה המאוחדת | 18 במאי 2018 |
| סגן ראש הממשלה לענייני בינוי |  | ויטלי מוטקו |  | רוסיה המאוחדת | 18 במאי 2018 |
| סגן ראש הממשלה לענייני תחבורה, תקשורת וכלכלה דיגיטלית |  | מקסים אקימוב |  | רוסיה המאוחדת | 18 במאי 2018 |
| סגן ראש הממשלה לתעשייה ואנרגיה |  | דמיטרי קוזאק |  | רוסיה המאוחדת | 18 במאי 2018 |
| סגנית ראש הממשלה לספורט ותרבות |  | אולגה גולודץ |  | רוסיה המאוחדת | 18 במאי 2018 |
| סגן ראש הממשלה - מזכיר הממשלה |  | קונסטנטין צ'ויצ'נקו |  | רוסיה המאוחדת | 18 במאי 2018 |
| סגן ראש הממשלה לענייני הגנה ותעשיית החלל |  | יורי בוריסוב |  | עצמאי | 18 במאי 2018 |
| סגן ראש הממשלה |  | יורי טרוטנב |  | רוסיה המאוחדת | 18 במאי 2018 |
שרים פדרליים
| שר התרבות |  | ולדימיר מדינסקי |  | רוסיה המאוחדת | 18 במאי 2018 |
| שר החוץ |  | סרגיי לברוב |  | רוסיה המאוחדת | 18 במאי 2018 |
| שר ההגנה |  | סרגיי שויגו |  | רוסיה המאוחדת | 18 במאי 2018 |
| שר המסחר והתעשייה |  | דניס מנטורוב |  | רוסיה המאוחדת | 18 במאי 2018 |
| שר החירום |  | יבגני זיניצ'ב |  | עצמאי | 18 במאי 2018 |
| שר הפנים |  | ולדימיר קולוקולצב |  | רוסיה המאוחדת | 18 במאי 2018 |
| שר התחבורה |  | יבגני דיטריך |  | עצמאי | 18 במאי 2018 |
| שרת הבריאות |  | ורוניקה סקבורצובה |  | עצמאי | 18 במאי 2018 |
| שרת החינוך |  | אולגה ואסילייבה |  | עצמאי | 18 במאי 2018 |
| שר המדע וההשכלה הגבוהה |  | מיכאיל קוטיוקוב |  | עצמאי | 18 במאי 2018 |
| השר לפיתוח צפון הקווקז |  | סרגיי צ'בוטארב |  | עצמאי | 18 במאי 2018 |
| השר לפיתוח המזרח הרחוק |  | אלכסנדר קוזלוב |  | רוסיה המאוחדת | 18 במאי 2018 |
| השר למשאבי טבע ואיכות הסביבה |  | דמיטרי קובילקין |  | רוסיה המאוחדת | 18 במאי 2018 |
| שר הפיתוח הדיגיטלי והתקשורת |  | קונסטנטין נוסקוב |  | עצמאי | 18 במאי 2018 |
| שר החקלאות |  | דמיטרי פטרושב |  | עצמאי | 18 במאי 2018 |
| שר הבינוי והשיכון |  | ולדימיר יאקושב |  | רוסיה המאוחדת | 18 במאי 2018 |
| שר הספורט |  | פאבל קולובקוב |  | עצמאי | 18 במאי 2018 |
| שר העבודה והרווחה |  | מקסים טופילין |  | רוסיה המאוחדת | 18 במאי 2018 |
| שר המשפטים |  | אלכסנדר קונובאלוב |  | רוסיה המאוחדת | 18 במאי 2018 |
| השר לפיתוח כלכלי |  | מקסים אורשקין |  | רוסיה המאוחדת | 18 במאי 2018 |
| שר האנרגיה |  | אלכסנדר נובאק |  | רוסיה המאוחדת | 18 במאי 2018 |
הערות שוליים

↑  אסף אוני, ‏דיווחים ברוסיה: ממשלת מדבדב הגישה את התפטרותה לפוטין, באתר גלובס, 15 בינואר 2020
↑  "Путин внес в Госдуму кандидатуру Медведева на пост премьер-министра". Российская газета. 2018-05-07.
↑  ntv.ru. "«Единая Россия» поддержала кандидатуру Медведева на пост премьера". НТВ.
↑  Госдума утвердила Медведева на посту главы правительства
↑  נתוני ההצבעה באתר הדומה הממלכתית
↑  Кремль сообщил, когда будет сформировано новое правительство
1 2  Медведев представил Путину предложения по новому кабмину
↑  Обновленный кабмин: указы о назначениях подписаны
↑  Минпрос и Минцифраз: что поменяется в новом правительстве
↑  Медведев предложил Путину реформировать Министерство образования и науки
↑   רוסיה ניצלה את פתיחת גביע העולם כדי להודיע על העלאת גיל הפרישה והמע"מ, באתר TheMarker‏, 14 ביוני 2018
↑  Началось переселение правительства России в небоскреб "Москва-Сити"
↑  Минвостокразвития переименовано в Министерство по развитию Дальнего Востока и Арктики
1 2  Указ «О структуре федеральных органов исполнительной власти» // צו נשיאותי מספר 475 "אודות מבנה הרשות המבצעת הפדרלית"
↑  Медведев предложил кандидатов в новый состав правительства, РИА Новости
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22  Рабочая встреча Президента России Владимира Путина с Председателем Правительства Дмитрием Медведевым
1 2 3  Лавров и Мединский сохранят посты в новом правительстве
↑  Перестановки в правительстве. Главное к этому моменту, 14.05.2018
| ממשלות רוסיה |
| --- | --- | --- |
| ממשלות האימפריה הרוסית | ממשלת ויטה • ממשלת גורמיקין I • ממשלת סטוליפין • ממשלת קוקובצוב • ממשלת גורמיקין II • ממשלת שטורמר • ממשלת טרפוב • ממשלת גוליצין |  |
| ממשלות הרפובליקה הרוסית הזמנית | ממשלת לבוב I • ממשלת לבוב II • ממשלת קרנסקי I • ממשלת קרנסקי II • ממשלת קרנסקי III |  |
| ממשלות התנועה הלבנה | ממשלת וולוגודסקי • ממשלת וולוגודסקי-פפליאייב • ממשלת קריבושאין |  |
| ממשלות רוסיה הסובייטית | ממשלת לנין • ממשלת ריקוב • ממשלת סירצוב • ממשלת סולימוב • ממשלת בולגנין I • ממשלת בולגנין II • ממשלת וחרושב • ממשלת חוחלוב • ממשלת קוסיגין • ממשלת רודיונוב I • ממשלת רודיונוב II • ממשלת צ'רנואוסוב I • ממשלת צ'רנואוסוב II • ממשלת פוזאנוב I • ממשלת פוזאנוב II • ממשלת יאסנוב • ממשלת קוזלוב • ממשלת פוליאנסקי I • ממשלת פוליאנסקי II • ממשלת וורונוב I • ממשלת וורונוב II • ממשלת וורונוב III • ממשלת סולומנצב I • ממשלת סולומנצב II • ממשלת סולומנצב III • ממשלת וורוטניקוב I • ממשלת וורוטניקוב II • ממשלת ולאסוב • ממשלת סילאייב I • ממשלת סילאייב II |  |
| ממשלות הפדרציה הרוסית | ילצין-גאידר • צ'רנומירדין • קיריינקו • פרימקוב • סטפאשין • פוטין I • קסיאנוב • פרדקוב • זובקוב • פוטין II • מדבדב I • מדבדב II • מישוסטין I • מישוסטין II |  |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודמת: ממשלת מדבדב הראשונה   2012 - 2018 | ממשלת מדבדב השנייה  8 במאי 2018 - 16 בינואר 2020 | הבאה: ממשלת מישוסטין |
מדבדב נואם בפני חברי הפרלמנט לקראת ההצבעה על אשרורו לתפקיד ראש הממשלה