stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איווקו יורוקרגו

| --- | --- |

Iveco Eurocargo
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  איווקו (ר"ת של Industrial Vehicle Corporation)  IVECO Spain  Iveco Argentina S.A (ארגנטינה)  Iveco a brand of CNH Industrial) Iveco Brasil) ברזיל  חברת משאיות ואוטובוסים בשותפות (Joint venture (אנ')) עם "פיאט-איווקו" (לוב)
 שנות ייצור:  1991–הווה
 הרכבה:  איטליה איטליה  ספרד ספרד  טורקיה טורקיה  ברזיל ברזיל  ארגנטינה ארגנטינה  בריטניה בריטניה  דרום אפריקה דרום אפריקה  לוב לוב
 מודל קודם:  Iveco Zeta (אנ')
 חברת אם:  פיאט
 משקל:  4,260-2,740 ק"ג (ריק), 3,100–12,800 (ברוטו) – דור ראשון  8.0–18.0 טון (דור שני – דור שלישי)
 בסיס גלגלים:  6,570 ,4,815, 4,185, 3,690, 3,105, 2,700 מ"מ (דור ראשון)
 מפרט טכני
 מנוע:  מנועי דיזל דור ראשון 4 צילינדרים, 3,908 סמ"ק המפיק 116 כ"ס, 136 כ"ס  6 צילינדרים, 5,861 סמ"ק המפיק 143 כ"ס, 177 כ"ס, 207 כ"ס, 227 כ"ס  6 צילינדרים, 7,685 סמ"ק המפיק 239 כ"ס, 266 כ"ס מנועי דיזל דור שני 4 צילינדרים, 3.92 ליטר המפיק 130 כ"ס, 150 כ"ס, 170 כ"ס  6 צילינדרים, 5.8 ליטר המפיק 180 כ"ס, 210 כ"ס, 240 כ"ס, 280 כ"ס, 299 כ"ס מנועי דיזל דור שלישי 4 צילינדרים, 3.9 ליטר המפיק 140 כ"ס, 142 כ"ס  6 צילינדרים, 4.5 ליטר המפיק 118 כ"ס, 137 כ"ס, 152 כ"ס  6 צילינדרים, 4,485 סמ"ק המפיק 100 כ"ס  6 צילינדרים, 5.9 ליטר המפיק 217 כ"ס, 299 כ"ס  6 צילינדרים, 6.0 ליטר המפיק 150 כ"ס  6 צילינדרים, 6.7 ליטר המפיק 162 כ"ס, 185 כ"ס, 206 כ"ס, 235 כ"ס, 250 כ"ס, 280 כ"ס  8 צילינדרים, 8,728 סמ"ק המפיק 220 כ"ס, 250 כ"ס (דגמים 120EL22 / 120E22)
איווקו יורוקרגו (באיטלקית: Iveco Eurocargo) היא קשת רחבה של דגמי משאיות מתוצרת יצרנית המשאיות, האוטובוסים, הצמ"ה, המנועים, וכלי רכב צבאיים איווקו חברת בת של פיאט אשר מיוצרים באיטליה, ספרד, טורקיה, ברזיל, לוב, ארגנטינה, דרום אפריקה ובריטניה.
משאית ה-"איווקו יורוקרגו" זכתה בתואר "המשאית הבינלאומית של שנת 2016" ("International Truck of the Year" (אנ')), תואר שהוענק לה על ידי 25 עיתונאי רכב בכירים מרחבי אירופה.
דורות "איווקו יורוקרגו"

דור ראשון – יוצר בין השנים 1991–2002.
דור שני – יוצר בין השנים 2002–2008, יוצרו כ-300,000 יחידות.
דור שלישי – מיוצר משנת 2008.
גלריה

"איווקו יורוקרגו", שנת 1992
"איווקו יורוקרגו"
"איווקו יורוקרגו" בשרות הצלב האדום
"איווקו יורוקרגו" - מכלית (משאית)
"איווקו יורוקרגו" - מכלית (משאית) לתדלוק מטוסים
"איווקו יורוקרגו"
"איווקו יורוקרגו" (צולם באיסטנבול)
"איווקו יורוקרגו", שנת 2015
"איווקו יורוקרגו" - משאית צבאית
"איווקו יורוקרגו" בצבא ספרד
"איווקו יורוקרגו" - כבאית בניו זילנד
"איווקו יורוקרגו" - כבאית
"איווקו יורוקרגו" - משאית משטרה במצרים
"איווקו יורוקרגו" - ניידת משטרה
"איווקו יורוקרגו" - ניידת משטרה השייכת ל-"Polizia di Stato" (אנ') בכוחות השיטור של משטרות איטליה
ראו גם

איווקו
הערות שוליים

↑  היסטוריה של איווקו 1985–1994 web.archive.org/web/20120626132047
↑  איווקו ספרד accentglobal.com/newsletters/issue-n18/iveco-spain-a-truck-every-six-minutes
↑  איווקו – אתר רשמי iveco.com/Pages/Iveco-brands
↑  "איווקו יורוקרגו" iveco.com/en-us/press-room/kit/Pages/New-Eurocargo-plant-in-Brescia
↑  "איווקו יורוקרגו" iveco.com/africa-mideast-en/products/pages/eurocargo-4x4
איינהרייר

ולקיריות מביאות מתים אל ולהאלה. האל היימדאל מקבל את פניהן
איינהרייר (בנורדית עתיקה: Einherjar, "צבא של איש אחד") במיתולוגיה הנורדית הם אלו שמתו בכבוד בקרב, והובאו לאחר מותם אל היכל ולהאלה בידי הולקיריות.
משמעות השם "איינהרייר" הוא ("צבא של אחד"), והם צבאו הפרטי של האל אודין. האיינהרייר הם אנשים שמתו בקרב בכבוד, עם נשק ביד, והם נלקחים בידי הוולקיריות אל ולהאלה ("היכל המתים") אשר נמצא באסגארד. אלו שלא מתו בקרב, מגיעים להלהיים, עולמה של האלה הל. בוולהאלה האיינהרייר משכימים מדי בוקר לקריאתו של התרנגול גוּלינְקַמְבי ("כרבולת זהב"), ונלחמים לשם האימון והשעשוע. הם הורגים זה את זה במהלך האימונים עד שנותר רק אחד בחיים, ואז קמים לתחייה. הם אוכלים סעודה מפוארת - הטבח אנדרימניר מבשל בקלחת אילדרימיר (Eldhrímnir), את בשרו של חזיר הבר סֵרימְניר ("המושחר"), ואותו מחלק לאיינהרייר. סרימניר הוא חזיר ענק אשר נשחט מדי יום, ובלילה קם לתחייה לספק מזון לסעודת יום המחרת. הם אינם שותים מים, שכן זוהי פחיתות כבוד שאורחיו של אודין ישתו מים פשוטים. מחלבה של העז הֵיידְרוּן מוכן תמד בכמויות גדולות, אשר אותו שותים האיינהרייר. את התמד מגישות להם הוולקיריות עצמן.
האיינהרייר נאספים בידי אודין כהכנה לראגנארוק. לעיתים הם נשלחים בידי האל היימדאל למשימות ביוטנהיים ובמידגארד, אולם נאסר עליהם ליצור קשר עם החיים. כאשר יגיע הראגנארוק, יוביל אודין את האיינהרייר אל הקרב האחרון בוויגְריד כנגד צבא המפלצות והענקים בהנהגתו של לוקי.
הערות שוליים

↑  האדה הפואטית, הבלדה של ואתרוניר, 40-41.
↑  האדה הפואטית, הבלדה של גרימניר, 18.
↑  האדה הפרוזאית, ההטעיה של גילבי, 39.
↑  האדה הפואטית, הבלדה של גרימניר, 26.
↑  האדה הפרוזאית, ההטעיה של גילבי, 38.
↑  האדה הפרוזאית, ההטעיה של גילבי, 52.
אלבן אדמס

| --- | --- |

אדמס בשנת 1987
 לידה:  19 ביולי 1954 (בן 70) לורנס שבקנזס, ארצות הברית
 עמדה:  סנטר, פאוור פורוורד
 גובה:  2.06 מטר
 מכללה:  אוניברסיטת אוקלהומה
 דראפט:  בחירה רביעית, 1975 פיניקס סאנס
 קבוצות כשחקן
 1975–1988:  פיניקס סאנס
 הישגים כשחקן
 השתתפות במשחק האולסטאר (1976)   זכייה בתואר רוקי העונה‏ (1976)   בחירה לחמישיית הרוקיז של העונה (1976)
אלבן לי אדמס (באנגלית: Alvan Leigh Adams; נולד ב-19 ביולי 1954) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, ששיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1975–1988, בעמדות הסנטר והפאוור פורוורד. לכל אורך הקריירה שיחק בקבוצת פיניקס סאנס, וממוצעיו הכוללים בקבוצה הם 14.1 נקודות, 7.0 ריבאונדים ו-4.1 אסיסטים למשחק. אדמס ניצב במקום השני ברשימת קלעי כל הזמנים של הסאנס (אחרי וולטר דייוויס), עם 13,910 נקודות.
נעורים ומכללות

אדמס נולד בעיר לורנס שבקנזס, וגדל ב-וור אייקרס שעל יד אוקלהומה סיטי. בבגרותו למד באוניברסיטת אוקלהומה, וב-3 עונותיו כשחקן קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה רשם ממוצעים כוללים של 23.4 נקודות ו-12.8 ריבאונדים למשחק. בשנת 1998 הועלתה גופייתו של אדמס עם המספר 33 לתקרת אולמה הביתי של קבוצת האוניברסיטה, שם היא מתנוססת לצד גופיות המשחק של ויימן טיסדייל, מוקי בליילוק וסטייסי קינג.
בקיץ 1973, בסיום עונתו הראשונה באוניברסיטה, שיחק עבור נבחרת ארצות הברית באוניברסיאדת מוסקבה, וזכה עמה במדליית הזהב.
קריירת משחק

אדמס נלקח בבחירה הרביעית של דראפט ה-NBA לשנת 1975 על ידי פיניקס סאנס, אשר מאמנה ג'ון מקלאוד היה מאמנו של אדמס בעונת הפרשמן שלו באוקלהומה. בעונת הרוקי שלו קלע אדמס 19.0 נקודות, הוריד 9.1 ריבאונדים ומסר 5.6 אסיסטים בממוצע למשחק, ועזר לקבוצתו להעפיל לפלייאוף ה-NBA לראשונה מזה שש עונות. לצד פול וסטפאל שהצטרף לסאנס באותה עונה, הוביל אדמס את פיניקס להעפלה מפתיעה לגמר ה-NBA לאחר שגברה על סיאטל סופרסוניקס (4–2) וגולדן סטייט ווריורס (4–3) בשני שלבי הפלייאוף הראשונים. לאורך סדרת הגמר מול בוסטון סלטיקס רשם אדמס ממוצעים של 23.0 נקודות ו-10.2 ריבאונדים למשחק, אך קבוצתו הפסידה בתוצאה 2–4. במהלך אותה עונה השתתף אדמס במשחק האולסטאר בפעם היחידה בקריירה, ובסיומה נבחר לחמישיית הרוקיז וזכה בתואר רוקי העונה.
בעונתו השנייה ניצחו הסאנס 34 משחקים בלבד, אך החל מעונת 1977/1978 רשמה פיניקס רצף של 8 העפלות רצופות לשלב הפלייאוף, אשר בשתיים מהן הגיעה עד גמר האזור המערבי (1979 ו-1984). לאורך תקופה זו היה אדמס אחד השחקנים המובילים בקבוצה, כשלצידו בלטו לסירוגין פול וסטפאל, וולטר דייוויס, טראק רובינסון, דניס ג'ונסון ולארי נאנס. בעונת 1987/1988 חלה נסיגה בתפוקתו (7.5 נקודות למשחק), ובסיומה פרש אדמס ממשחק, בגיל 33.
אדמס שיחק בפיניקס במשך 13 עונות – יותר מכל שחקן אחר בתולדות הקבוצה, והוא מוביל את כל שחקניה במספר משחקים (988), דקות משחק (27,203), ריבאונדים 6,937 וחטיפות (1,289). כמו כן מדורג אדמס במקום השני בנקודות (15,666), במקום השלישי באסיסטים (4,012) ובמקום הרביעי בחסימות (808). ב-9 בנובמבר הופרשה גופייתו עם המספר 33 על ידי המועדון.
מאז שנת 2000 משמש כסגן נשיא מנהל מתקן של אולם טוקינג סטיק ריסורט ארנה, בו מארחות את משחקיהן הביתיים קבוצות פיניקס סאנס ופיניקס מרקורי.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות הקריירה של אדמס ב-NBA, באתר basketball-reference.com
1 2  רשימות המובילים הסטטיסטיים של פיניקס סאנס, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות המכללות של אדמס, באתר sports-reference.com
↑  שחקנים שגופייתם הופרשה, באתר קבוצת אוניברסיטת אוקלהומה
↑  Alvan Adams, Team USA and Avenging the 1972 Olympics, באתר הרשמי של פיניקס סאנס, 5 באוגוסט 2014
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1975, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות סדרת הגמר בין פיניקס לבוסטון, באתר basketball-reference.com
↑  Ring of Honor, באתר הרשמי של פיניקס סאנס
↑  ביוגרפיה, באתר okhistory.org
איירוספסיאל אלואט II

איירוספסיאל אלואט II‏ (בצרפתית: Aérospatiale Alouette II, עפרוני) הוא מסוק קל מתוצרת צרפת. המסוק יוצר לראשונה על ידי חברת סוד אוויאסיון, שהייתה חברה ממשלתית, ולאחר מכן על ידי חברת איירוספסיאל. אלואט II היה המסוק הראשון בעולם שהונע באמצעות טורבינת גז ולא באמצעות מנוע הבוכנה המקובל.
אלואט II נועד בעיקר לשימוש צבאי, למטרות תצפית, צילום, חילוץ, קישור ואימון. בנוסף, היו גרסאות של המסוק שנשאו טילים נגד טנקים וטורפדות. למסוק היו גם שימושים אזרחיים: המסוק יכול היה לחלץ פצועים בשתי אלונקות שנישאו במתלים חיצוניים, ושימש גם להדברת מזיקים באמצעות ריסוס אווירי, וכן כמנוף מעופף שיכול היה לשאת עד 500 ק"ג במתלה המטען.
אלואט II היה אחד המסוקים הראשונים של חיל האוויר הישראלי. המסוק הראשון נכנס לשירות בשנת 1957, והאחרון הוצא מן השירות ב־1983.
תכנון ופיתוח

המסוק הראשון של חברת סוד אוויאסיון היה האלואט SE 3120. מסוק זה תוכנן בחברת SNCASE, שאוחדה במרץ 1957 עם חברת SNCASO, ליצירת חברת סוד אוויאסיון. המסוק השיג שיאים עולמיים למהירות ולטווח טיסה, אך היה מורכב מכדי שניתן יהיה לשווקו. ממשלת צרפת הביעה עניין במסוק, אך דרשה שבתוך שנתיים יגיע המסוק לשלב הייצור. SNCASE הציעה שבעה דגמי מסוקים מונעים בטורבינה, ובמקביל פיתח יוסף שידלובסקי (מנהל מפעל טורבומקה לייצור מנועי מטוסים) את מנוע הארטוסטה (Artouste). היה זה מנוע טורבינה בעל הספק של 260 כ"ס, שהורכב על אחד מהדגמים המוצעים של חברת SNCASE. הצירוף של המנוע והתכנון הוביל ליצירת מסוק SE 3130 אלואט II.
טיסת הבכורה של המסוק התקיימה ב־12 במרץ 1955, ושלושה חודשים לאחר מכן, ב־6 ביוני, שבר אחד ממסוקי סדרת קדם הייצור את שיא גובה הטיסה למסוקים. המסוק החדש הגיע לגובה 8,209 מטרים, כ־27,000 רגל. ב־13 ביוני 1958 שבר האלואט II שוב את שיא הגובה כאשר נסק לגובה 10,984 מטרים, יותר מ-36,000 רגל.
היסטוריה מבצעית

ב־3 ביולי 1956 חילץ מסוק אלואט II מטפס הרים שלקה בליבו בעת שהיה בטיפוס בגובה מעל 4,000 מ'. חילוץ זה היה הראשון מסוגו, וזיכה את המסוק בפרסום רב. חילוץ דומה אירע כמה חודשים לאחר מכן, ב־3 בינואר 1957, כאשר מסוק אלואט II חילץ את צוותו של מסוק מדגם סיקורסקי S-58 שהתרסק בעת חיפוש אחר מטפסי הרים שנעלמו בהר מון בלאן. חילוצים אלה בוצעו עוד בטרם אושר המסוק לטיסה בצרפת, אישור שניתן ב-2 במאי 1957.
ההזמנות הראשונות היו עבור צבא צרפת, ולאחר מכן עבור חברות אזרחיות. במשך שנות ייצורו, סופק המסוק ל-80 מדינות ו- 47 גופים צבאיים, וכן נבנה ברישיון בברזיל, שוודיה, הודו וארצות הברית. בסך הכל נבנו כ־1,500 מסוקים.
מאפיינים

מבנה האלואט II הוא פשוט, ומבוסס על מערכת של מוטות פלדה מעוגלים ומרותכים, עם זנב בתצורת מסבך. בקדמתו תא טייס ונוסעים שרובו נמצא בבועה גדולה, המאפשרת ראות מצוינת לכל הכיוונים. הכניסה לתא נוחה מאוד, בעזרת דלתות רחבות. מאחורי תא הנוסעים נמצאת מערכת התמסורת של המסוק, המניעה רוטור בן שלושה להבים בעלי זווית פסיעה ניתנת לשינוי. מנוע המסוק הוא, כאמור, מנוע טורבינה, שאותו מזין מכל דלק ובו 596 ליטר. בזנבו של המסוק נמצא הגה גובה ורוטור משני בעל שני להבים. מנור הזנב מוגן מחבטה בקרקע בעזרת מגלש זנב המותקן בחלקו האחורי. למסוק שני מגלשיים, ובחלק מן הגרסאות הותקנו במקומם מצופים או גלגלים.
הסידור המקובל בתא הצוות היו שני מושבים מלפנים, אחד מהם של הטייס, ושלושה מאחור. היו אפשרויות רבות למתקון ציוד על המסוק, ובכללן נשיאת מטען במתלה מטען, התקנת אלונקות בצידי המסוק, נשיאת צינורות לריסוס חקלאי, מנוף חילוץ, ועוד.
גרסאות

SE.3130 אלואט II - הדגם הבסיסי, עם מנוע טורבומקה ארטוסטה IIC, משקל המראה מרבי - 1,500 ק"ג.
SA.313 אלואט II - סימול מחדש של המסוק לאחר 1968.
SA.313B אלואט II - סימול מחדש לתת דגם של המסוק לאחר 1968, עם מנוע טורבומקה ארטוסטה IIC 6, עם משקל המראה מרבי מוגדל ל-1,600 ק"ג.
HKP 2 אלואט II - סימול דגם המסוק שיוצר ברישיון בשוודיה.
SE 3131 Governor (מושל) - גרסת מנהלים: מנור הזנב עוצב מחדש והמטוס ביצע כמה טיסות ראווה. הדגם לא נכנס לייצור מכיוון שהמשקל שנוסף לו הפחית מביצועיו, אך שימש בסיס לתכנון הדגם הבא, אלואט III. אב הטיפוס הוחזר אחר כך לגרסת SE.3130, ולאחר זמן נמכר לחיל האוויר הישראלי.
SE 3140 אלואט II - דגם ניסויי מונע במנוע טורבומקה טורמו II בעל 400 כוחות סוס, שאיפשר את קיצור הרוטור לקוטר 8.40 מטרים ואיפשר מהירות רוטור משתנה. הדגם לא הוכיח את עצמו ונזנח.
SE 3150 אלואט אסטזו - דגם של המסוק מונע במנוע טורבומקה אסטזו IIA ועם מערכת התמסורת של מסוק האלואט III. הרוטור הראשי היה בקוטר 11 מטר, והרוטור המשני בעל שלושה להבים. מסוק זה, שהותאם במיוחד (על ידי הקטנת מכל הדלק, הסרת ציוד לא חיוני, ועוד) שבר ב־3 ביוני 1958 שיאי נסיקה לגובה למסוקים וקבע שיא חדש שבו החזיק במשך 14 שנים, עד שנשבר בידי דגם אחר של המסוק, "SA 315B LAMA".
SA 3180 אלואט II - פיתוח של הדגם הבסיסי, עם מנוע אסטזו IIA בעל צריכת דלק נמוכה יותר.
SA 318B אלואט II - סימול מחדש של דגם SA 3180 לאחר 1968.
SA 318C אלואט II - סימול מחדש של דגם SA 3180 עם מנוע אסטזו IIA2, עם משקל המראה מרבי מוגדל ל-1650 ק"ג.
SA 315B LAMA (לאמה) - פיתוח של דגם Se 3150, שהותאם לטיסה בגובה רב מאוד על פי דרישה של חיל האוויר ההודי שביקש להפעילו בהרי ההימלאיה. דגם זה צויד במנוע טורבומקה אסטזו IIIB. מסוק ראשון מדגם זה המריא ב־17 במרץ 1969, ובניסויים שנערכו בהרי ההימלאיה המריא המסוק ונחת בגבהים מעל 7,500 מטר, כשעליו שני אנשי צוות וציוד במשקל 120 ק"ג - שיא עולמי בתחום זה. ב-21 ביוני 1972 קבע דגם של מסוק זה את שיא העולם למסוקים, כאשר הצליח לטוס ברום של 12,442 מטרים (קרוב ל-41,000 רגל) - שיא עולם שנשבר רק ב-23 במרץ 2002 על ידי פרד נורת', שהצליח להגיע לרום של 12,954 מטרים (כ-42,500 רגל) עם יורוקופטר AS350-B2.
HAL Cheeta (ברדלס) - סימול דגם SA 315B שיוצר ברישיון בהודו. המריא לראשונה ב־6 באוקטובר 1972.
HAL Lancer - דגם משודרג של HAL Cheeta.
HB 315B Gaviao - סימול דגם SA 315B שיוצר ברישיון בברזיל על ידי חברת הליבראס, שרכשה את רישיון הייצור בשנת 1978.
מפעילות

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  אוסטריה אוסטריה 16 מסוקים בשירות חיל האוויר האוסטרי אינדונזיה אינדונזיה 3 מסוקים בשירות צבא אינדונזיה אל סלוודור אל סלוודור  אנגולה אנגולה  אקוודור אקוודור 3 מסוקים בשירות חיל האוויר ארגנטינה ארגנטינה כ-10 מסוקים בשירות חיל האוויר, למטרות חילוץ והצלה וללוחמה בוליביה בוליביה 2 מסוקים בשירות חיל האוויר בלגיה בלגיה חיל האוויר הבלגי  צבא בלגיה  המשטרה הפדרלית הבלגית  הז'נדרמריה הבלגית מדינת קונגו החופשית קונגו הבלגית הכוחות המזוינים של קונגו הבלגית (Force Publique) בנין בנין  ברזיל ברזיל  בריטניה בריטניה 17 מסוקים בשירות הקורפוס האווירי של צבא בריטניה ג'יבוטי ג'יבוטי מסוק אחד מעודפי חיל האוויר הצרפתי הוענק לג'יבוטי ב-1979 גינאה ביסאו גינאה ביסאו  גרמניה גרמניה המערבית 267 מסוקים בשירות הבונדסוור, הוצאו משירות ב-2006 |  דרום אפריקה דרום אפריקה 8 מסוקים לתפקידי לחימה דרום וייטנאם דרום וייטנאם  קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית  הודו הודו למעלה מ-250 מסוקים מדגם HAL Cheeta נבנו ברישיון הולנד הולנד 8 מסוקים בשירות חיל האוויר ההולנדי הרפובליקה הדומיניקנית הרפובליקה הדומיניקנית 2 מסוקים הרפובליקה המרכז-אפריקאית הרפובליקה המרכז-אפריקאית  חוף השנהב חוף השנהב ב-1963 נרכשו שני מסוקים לשימוש הצבא טוגו טוגו  תוניסיה תוניסיה 8 מסוקים בשירות צבא תוניסיה טורקיה טורקיה 18 מסוקים בשירות צבא טורקיה, הועברו מאוחר יותר לכוחות המשטרה ישראל ישראל 13 מסוקים בשירות חיל האוויר הישראלי לאוס לאוס 2 מסוקים לבנון לבנון 4 מסוקים מדגסקר מדגסקר מסוק אחד סופק ב-1974 מקסיקו מקסיקו שני מסוקים מרוקו מרוקו 14 מסוקים |  נמיביה נמיביה  נפאל נפאל צבא נפאל סנגל סנגל 5 מסוקים בשירות חיל האוויר של סנגל פורטוגל פורטוגל 7 מסוקים בשירות חיל האוויר של פורטוגל (הלקוח הזר הראשון של המסוק) פינלנד פינלנד 2 מסוקים בשירות חיל האוויר של פינלנד פקיסטן פקיסטן 40 מסוקים בשירות צבא פקיסטן  חיל הים של פקיסטן פרו פרו 6 מסוקים צ'ילה צ'ילה  צרפת צרפת הצי הצרפתי - 26 מסוקים  חיל האוויר הצרפתי - 139 מסוקים  צבא צרפת - 229 מסוקים קמבודיה קמבודיה מסוקים בשירות צבא החמר רוז' קמרון קמרון  שוודיה שוודיה 25 מסוקים בכל זרועות צבא שוודיה שווייץ שווייץ 30 מסוקים בשירות חיל האוויר השווייצרי |
המסוק בשירות חיל האוויר הישראלי

מסוק האלואט II הראשון נתרם לחיל האוויר הישראלי על ידי נדבנית יהודייה-צרפתית ממשפחת דויטש-לאמארט. התרומה הותנתה בכך שהמסוק ישמש למטרות הומניטריות בלבד. על מסוק זה נצבעו המילים "י"י יראה", לבקשת התורמת. המסוק הגיע לארץ בסוף יולי 1957, ושולב בגף "החרב המתהפכת" שהיה חלק מטייסת 100 (טייסת "הגמל המעופף"). ב־1 בינואר 1958 הפך הגף לטייסת 124 העצמאית (טייסת "החרב המתהפכת"). בנוסף למסוק האלואט, כללה הטייסת שני מסוקי סיקורסקי S-55. הטייסת הייתה בפיקוד רס"ן אורי ירום, מחלוצי נושא המסוקים בחיל האוויר.
בקיץ 1959 הוקמה חברת תעופה אזרחית בשם "ארקיע עליזה". חברה זו הייתה חברה-בת של ארקיע, ונוסדה בשותפות עם יוסף שידלובסקי, מנכ"ל חברת "טורבומקה", יצרנית מנוע האלואט. הכוונה הייתה לעשות שימוש בשלושה מסוקי אלואט II למטרות אזרחיות, אך הניסיון לא עלה יפה. בסוף שנת 1960 נסגרה החברה עקב הפסדים כבדים, ושלושת המסוקים הועברו בינואר 1961 לטייסת "החרב המתהפכת".
ב־1965 הועברו שני מסוקי האלואט II שנותרו לטייסת חדשה, שבה היו גם מסוקי בל 47. במלחמת ששת הימים שימשו מסוקי הטייסת לקישור ותובלת מפקדים. לכל אלוף פיקוד ומפקד אוגדה הוקצה מסוק קל אחד. לאחר המלחמה הועברו מסוקי הבל 47 לטייסת 123 (טייסת "ציפורי המדבר") ואילו מסוקי האלואט הועברו לטייסת חדשה, טייסת 125 (טייסת "המסוקים הקלים"). מסוקי אלואט נוספים נרכשו, חלקם מדגם SE.3130, מונעים במנוע ארטוסטה, וחלקם מדגם SE.3150, עם מנוע אסטזו. בשיאה כללה הטייסת 13 מסוקי אלואט II.
תקופת מלחמת ההתשה הייתה תקופת שיא פעילותו של מסוק האלואט בחיל האוויר. המסוקים שימשו לסריקת קו הגבול עם ירדן ומצרים, כדי לאתר חדירות של מחבלים (בעיקר מגבול ירדן) וחוליות מודיעין וקומנדו (בעיקר מגבול מצרים). הראות המצוינת מתא הטייס וכן יכולתו של המסוק לטוס נמוך ולאט הפכו אותו ליעיל ביותר במשימה זו. עם גילויה של חדירה, השתתף המסוק במרדף אחרי חוליית החודרים. המסוק סייע לגלות את נתיב החדירה ולעיתים את המקום בו הסתתרה החוליה, הנחית כוחות בנקודות שיחסמו את דרך התקדמותה, וסיפק לכוחות הרודפים מים וציוד.
ב־1970 החלה הטייסת לקלוט מסוקי בל 206 ("סייפן"). במלחמת יום הכיפורים עדיין שירתו מסוקי האלואט יחד עם המסוקים החדישים יותר בתפקידי קישור, סיור, תובלת מפקדים, ועוד. בשנת 1975 הוצאו אחרוני מסוקי האלואט מן השירות. למרות זאת, הוחזרו שני מסוקים לכשירות ב-1977, ושימשו כמסוקיהם של שר הביטחון עזר ויצמן ומפקד חיל האוויר, דוד עברי. הם נהגו להטיס את המסוקים בעצמם וכך לחסוך שעות טיסה יקרות של טייסות המסוקים הסדירות. המסוקים הוצאו סופית מן השירות ב-1983.
הערות שוליים

↑  (בחיל האוויר הישראלי)
↑  Société ,nationale des constructions aéronautiques du Sud-Est החברה הדרום מזרחית לתכנון אווירונאוטי.
↑  Société nationale des constructions aéronautiques du sud-ouest, החברה הדרום מערבית לתכנון אווירונאוטי.
1 2  על פי האשכול מסוקי אלואט בחיל האוויר, בפורום פרש צבא וביטחון.
↑  אבינעם מיסניקוב, ‏אלואט 03 "ה' יראה", באתר "מרקיע שחקים".
↑  על פי הדף טייסת החרב המהתפכת באתר חיל האוויר הישראלי.
1 2 3  נעם הרטוך, ‏העפרוני - מבט נוסטלגי על מסוק האלואט ושירותו בחיל האוויר, באתר "מרקיע שחקים".
1 2  "לא קלה דרכנו", באתר חיל האוויר הישראלי.
| מסוקים של חיל האוויר הישראלי |
| --- | --- | --- |
על פי שנת הכניסה לשירות
| 1950-1959 | הילר 360 • איירוספסיאל אלואט II • סיקורסקי S-55 • סיקורסקי S-58 |  |
| 1960–1969 | בל 47 • איירוספסיאל סופר פרלון צרעה • בל 205 • סיקורסקי CH-53 סי סטליון יסעור |  |
| 1970–1979 | בל 206 סייפן • בל 212 אנפה • בל AH-1 קוברה צפע • יוז MD 500 דיפנדר להטוט |  |
| 1980–1989 | יורוקופטר HH-65 דולפין |  |
| 1990 - 1999 | סיקורסקי UH-60 בלאק הוק ינשוף • יורוקופטר AS-565 פנתר עטלף • יוז AH-64 אפאצ'י פתן |  |
| 2000 - 2009 | בואינג AH-64D אפאצ'י שרף |  |
| 2020 - 2029 | אוגוסטה ווסטלנד AW119 קואלה עופר |  |
מסוק אלואט II של חיל האוויר הגרמני, חמוש בטילי נ"ט
מסוק  איירוספסיאל אלואט II בבקעת הירדן, 1969
אלואט II בשירות חיל האוויר הישראלי
איזלינגטון (רובע)

רובע אִיזְלִינְגְטוֹן של העיר לונדון (באנגלית: The London Borough of Islington, ‏האזנהקובץ:En-uk-LBIslington.ogg‏Ⓘ‏) הוא אחד מרובעי לונדון הנמצא בצפונה של העיר. הרובע נוצר בשנת 1965 עם איחוד הרבעים המטרופולינים איזלינגטון ופינסבורי. הרובע כולל שני מחוזות בחירה לפרלמנט הבריטי: צפון איזלינגטון, ודרום איזלינגטון.
מקור השם

רובע איזלינגטון קרוי על שם היישוב איזלינגטון. יישוב שהוקם בתקופה הסקסונית ונקרא על ידי הסקסונים "גיסלדון" (Giseldone) ובהמשך "גיסלנאנדון" (Gislandune) - שמשמעו "גבעת גיסלה", בהמשך נקרא המקום "איסלדון" (Isledon) - שם בו נעשה שימוש עד אמצע המאה ה-17, עת התקבע השם הנוכחי של הכפר, ובהמשך של המחוז הכנסייתי בו שכן הכפר. עם הקמת הרובע, בשנת 1899 נבחר שם המחוז הכנסייתי כשמו של הרובע כולו.
שכונות איזלינגטון

רובע איזלינגטון כולל את השכונות:
איזלינגטון
אנג'ל
ארצ'וויי
אשבורטון גרוב, שבו נמצא אצטדיון האמירויות
בארנסבורי
הולווי
הייבורי
טופנל פארק
ניווינגטון גרין
סנט לוקס
פינסבורי ופינסבורי פארק
פנטונוויל
קינגס קרוס
קלרקנוול
קנונבורי
דמוגרפיה

על פי מדגם שנערך בשנת 2006, ברובע איזלינגטון 185,500 תושבים (מהם 75% לבנים, 6% שחורים, 5% ממוצא קריבי ו-2% מבנגלדש).
השכלה > אוניברסיטאות ומכללות

ברובע פועלות שתי אוניברסיטאות: אוניברסיטת סיטי שנוסדה בשנת 1894 וממוקמת בכיכר נורת'האמפטון, ואוניברסיטת לונדון מטרופוליטן (שנקראה בעבר "אוניברסיטת צפון לונדון") שנוסדה בשנת 1896 (אז נקראה "המכון הפוליטכני נורת'רן"), הממוקמת בדרך הולווי.
כמו כן פועלת ברובע מכללת איזלינגטון.
השכלה > בתי ספר

ברובע פועלים 47 בתי ספר יסודיים, 10 חטיבות ביניים, ושלושה בתי ספר לתלמידים בעלי צרכים מיוחדים.
ספורט

בשכונת הולווי שברובע ממוקם מועדון הכדורגל ארסנל שמשחק בפרמייר ליג (הליגה העליונה באנגליה). ברובע ישנם שני אצטדיונים של המועדון, אצטדיון הייבורי הוותיק ואצטדיון האמירויות.
הערות שוליים

↑  ההיסטוריה של איזלינגטון
↑  מאמר באתר ה-BBC בנושא השכלה בלונדון
| לונדון רבתי • לונדון • הסיטי של לונדון |
| --- | --- | --- |
| רובעי לונדון | איזלינגטון • אילינג • אנפילד • בארנט • בארקינג ודאגנהאם • בקסלי • ברומלי • ברנט • גריניץ' • האונסלו • האמרסמית' ופולהאם • האקני • הארו • הארינגיי • הברינג • הילינגדון • וולת'אם פורסט • וונדסוורת' • וסטמינסטר • טאוור האמלטס • לואישהאם • למבת' • מרטון • ניוהאם • סאטון • סאת'ק • קינגסטון שעל התמזה • קמדן • קנזינגטון וצ'לסי • קרוידון • רדברידג' • ריצ'מונד שעל התמזה |  |
| שטח בעל מעמד נפרד | הסיטי של לונדון |  |
| שטחים מסוגרים | אינר טמפל • מידל טמפל |  |
| ראו גם | רשות לונדון רבתי • אספת לונדון • מועצת לונדון רבתי • ראש עיריית לונדון • הלורד ראש העיר של לונדון • האיגוד של לונדון |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557200805171  MusicBrainz: e3b25e1c-0adf-4773-820e-533b4f245d01
איווקו S וואי

| --- | --- |

Iveco S-Way
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  איווקו (ר"ת של Industrial Vehicle Corporation) באמצעות חברת הבת IVECO Spain
 שנות ייצור:  2019 – הווה
 הרכבה:  ספרד ספרד
 מודל קודם:  איווקו סטרליס
 חברת אם:  פיאט
 רוחב:  2,300–2,500 מ"מ
 משקל:  18.0–44.0 טון
 מפרט טכני
 מנוע:  מנועי טורבו-דיזל 6 צילינדרים, בטור, 8.7 ליטר המפיק 243 כ"ס, 265 כ"ס, 294 כ"ס  6 צילינדרים, בטור, 11.1 ליטר המפיק 309 כ"ס, 338 כ"ס, 353 כ"ס  6 צילינדרים, בטור, 12.9 ליטר המפיק 375 כ"ס, 420 כ"ס מנועי מתאן 6 צילינדרים, בטור, 8.7 ליטר המפיק 250 כ"ס, 294 כ"ס  6 צילינדרים, בטור, 12.9 ליטר המפיק 338 כ"ס
 הילוכים:  תמסורת ידנית  תמסורת אוטומטית – 12 מהירויות מסוג HI-TRONIX
איווקו S וואי (באיטלקית: Iveco S-Way) הם מספר דגמים של משאיות כבדות בדרוג משקל "Class 8" כולל משאיות סמי-טריילר המיועדים למגוון שימושים כולל לשימוש ארוך טווח, להובלת סחורות כבדות למרחקים גדולים, מתוצרת IVECO Spain חברת בת של יצרנית המשאיות, האוטובוסים, הצמ"ה, המנועים, וכלי רכב צבאיים איווקו בבעלות פיאט אשר מיוצרים בספרד.
"איווקו S וואי"

סגנון גוף: "Cab over" – הוא סגנון גוף של משאית, אוטובוס או טנדר עם חזית אנכית המכונה  "חזית טלוויזיה" או מכסה מנוע למחצה, כאשר תא הנהג של המשאית יושב מעל (או מקדימה) הציר הקדמי. מבנה זה נפוץ יותר באירופה לעומת ארצות הברית, שכן הוא מאפשר אורך כולל נמוך יותר (ולפיכך אורך מטען גדול יותר) בהתאם לתקינה האירופאית.
בדגמי "איווקו S וואי" מורכבים מנועים מסדרה "Iveco Cursor" (איט').
סוגי מנועים: מנועי טורבו-דיזל, מנועי מתאן.
"איווקו S וואי" > סוגי הנעות

4x2.
6x2.
6x4.
גלריה

"איווקו S וואי" – אב טיפוס שנת 2019
"איווקו S וואי" – אב טיפוס שנת 2019
"איווקו S וואי"
"איווקו S וואי" – אב טיפוס שנת 2019
"איווקו S וואי", אב טיפוס שנת 2019 – מבט ללוח מחוונים
"איווקו S וואי", אב טיפוס שנת 2019 – מבט למערכת המולטימדיה
ראו גם

איווקו
איווקו טרקר
הערות שוליים

↑  היסטוריה של איווקו 1985–1994 web.archive.org/web/20120626132047
↑  איווקו ספרד accentglobal.com/newsletters/issue-n18/iveco-spain-a-truck-every-six-minutes
↑  איווקו משיקה "S וואי" חדש thetruckexpert.co.uk/iveco-launches-new-s-way
↑  "איווקו S וואי" na.eventscloud.com/website
↑  איווקו – אתר רשמי iveco.com/Pages/Iveco-brands
↑  "איווקו S וואי" iveco.com/uk/press-room/release/Pages/IVECO
↑  "איווקו S וואי" iveco.com/france/produits/pages/iveco-s-way