stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חג שמח מיקי מאוס
דמויות ומדבבים > דמויות משנה > במסיבה של פיזיוויג

ליידי קלאק והלבלר – רוקדים יחדיו.
נבנב וסיס – מוחאים כפיים.
דוד וואלדו וסבתא דאק – מוחאים כפיים ומאוחר יותר גם רוקדים.
הוראס הורסקולר וקלרבל הפרה – רוקדים יחדיו.
גאס גוס וקלרה קלאק – רוקדים יחדיו.
מר תחש מקבדג'ר – רוקד.
צ'יפ ודייל – רוקדים.
קוקי לוקי – רוקד.
יואי, דואי ולואי – מקשטים את עץ חג המולד.
פרסי ופטריסיה פיג – רוקדים.
דמויות ומדבבים > דמויות משנה > סצנת הסיום ברחוב

נבנב וטובי – משחקים ברחוב.
אמא ארנבת וסבתא ינשוף – עומדות ברחוב.
סיריל פראוטבוטום – הסוס הרתום לעגלתו של דונלד.
החזיר המעשי רודף אחרי שניים משלושת הזאבים הקטנים.
הפקה

זה היה הפקת סרט מיקי מאוס המקורי הראשון שהוקרן בקולנוע מזה למעלה מ-30 שנה. למעט מהדורות חוזרות, מיקי לא הופיע בבתי קולנוע מאז הסרט הקצר "הדברים הפשוטים" משנת 1953. דמויות נוספות רבות שנראו בסרט גם לא הופיעו בהקרנות סרטים במשך כמה עשורים כמו הוראס הורסקולר וקלרבל הפרה. בנוסף, הסרט היה אחת הפעמים האחרונות שקלרנס נאש דיבב את דונלד דאק לפני מותו בשנת 1985. נאש היה המדבב המקורי היחיד בסרט עקב כך שוולט דיסני (מיקי מאוס) ופינטו קולביג (גופי) נפטרו בשנות ה-60, ביל תומפסון (סקרוג' מקדאק), קליף אדוארדס (ג'ימיני הצרצר) ובילי גילברט (וילי הענק) בשנת 1971, ובילי בלטשר (פיט והזאב הרע) בשנת 1979. הסרט גם סימן את הפעם הראשונה שדמותו של סקרוג מקדאק דובבה בסרט הנפשה על ידי השחקן אלן יאנג (שדיבב לראשונה את הדמות באלבום המוזיקלי); יאנג המשיך להיות המדובב הראשי של מקדאק, בעיקר בסדרה "אגדות ברווזים", עד מותו בשנת 2016.
ביקורת

באתר הביקורות Rotten Tomatoes, הסרט מחזיק בדירוג של 100% עם דירוג ממוצע של 8/10 על סמך 8 ביקורות.
מבקר הקולנוע ליאונרד מלטין אמר כי במקום להיות "ניסיון חיוור לחקות את העבר", הסרט "כתוב בחוכמה, מבוים היטב ומונפש עם רוח אמיתית ותחושה של כיף". רובין אלן הצהיר כי הסרט מזכיר את קווי הדמיון בין וולט דיסני וצ'ארלס דיקנס, הן מבחינת העבודה שהם הפיקו והן מבחינת מוסר העבודה שלהם.
עם זאת, ג'ין סיסקל ורוג'ר איברט מהתוכנית "At the Movies", נתנו לסרט "שני אגודלים למטה" מכיוון ששניהם היו מאוכזבים. סיסקל הרגיש שאין מספיק דגש על דמותו של מיקי, למרות הכותרת, וכי הסרט לא עומד עם רוב סרטי ההנפשה באורך מלא של דיסני. איברט הצהיר שחסר בסרט הקסם של ההנפשה החזותית ש"אנשי דיסני מפורסמים בה" ושזו הייתה "צעדה מאולצת" דרך הסיפור של צ'ארלס דיקנס ללא שום ספין אירוני.
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר בקטגוריית הסרט המונפש הקצר הטוב ביותר לשנת 1983.
קולין גרינלנד סקר את הסרט למגזין Imagine, והצהיר כי "מפתיע עד כמה זה משעשע, אולי בגלל שזה בעצם סרט של סקרוג' מקדאק (כמובן), עם המכרסם החלוש בתפקיד קטן מאוד בתור בוב קרצ'יט".
הפצה

הסרט הוקרן בבכורה בבריטניה ב-20 באוקטובר 1983, לצד ההוצאה המחודשת של "ספר הג'ונגל" (1967), ויצא בארצות הברית ב-16 בדצמבר 1983, עם ההוצאה המחודשת של "הרפתקאות ברנרד וביאנקה" (1977) לכבוד חג המולד. הוא שודר בתחנות טלוויזיה שונות לאורך השנים. זה התחיל ברשת NBC ‏(1984–1990) עם תריסר כרטיסי פתיחה נוספים חדשים בצבע ספיה מאוירים על ידי מייקל פראסה ג'וניור כדי להתאים לתריסר שהוא עשה עבור הסרט המקורי בכדי לעזור לגשר בין המקטעים. הסרט המשיך להיות משודר בערוץ דיסני (1987–1999; 2002–2006), וברשת CBS בשנים 1991–1998, מדי פעם ברשת - ABC בשנת 2000 לפני שעבר לצמיתות ל-ABC Family משנת 2001 ואילך. הסרט שודר בערוץ טון דיסני בשנת 2008. הריצה בערוץ ABC Family כוללת את "פו הדוב וחג המולד גם". בקנדה, הסרט משודר ברשת CBC, ומשודר בכל עונת חג המולד מאז 1985. הוא משודר בדרך כלל ביום ראשון שלפני חג המולד.
השידורים האמורים בשנות השמונים ותחילת שנות התשעים נמשכו שעה שלמה, כאשר המחצית הראשונה מורכבת מהסרטים המצוירים הקצרים הבאים: "מלחמת השלג של דונלד", "עץ חג המולד של פלוטו" ו"אומנות הסקי". לכל אחד מארבעת הפריטים בתוכנית קדם קטע סיפורי מעקיף שבו אחת הדמויות המצוירות של דיסני (דונלד, פלוטו (עם מיקי כמתרגם), גופי ומיקי, בהתאמה) הייתה מדברת על חג המולד האהוב עליה, ובכך הובילה לתוך הסרט המדובר. משנת 1988 ואילך, הסרט "אומנות הסקי" לא נכלל בשידור השנתי, והוחלף בסוף השעה בקטע כזה או אחר. שידור 1993, למשל, הציג סרט קצר של מאחורי הקלעים לסרט "הסיוט שלפני חג המולד". שידורים מאוחרים יותר פשוט צמצמו את משבצת הזמן לחצי שעה, והציגו את הסרט בפני עצמו.
קליפ של סרט זה בשוודית הוצג בספיישל "יום הולדתו ה-50 של דונלד דאק" משנת 1984, בכדי להמחיש את המשיכה הבינלאומית לדמותו של דונלד.
סרט קצר זה הוצג במשחק הווידאו "Disney's Magical Mirror Starring Mickey Mouse". הצילום של מיקי אוחז בקב של טים הקטן נראה בפתיח של המשחק "Epic Mickey".
מדיה ביתית

הסרט הופץ מספר פעמים ב-VHS ולייזרדיסק במהלך שנות השמונים והתשעים. הוא הופץ במהדורות של המיני-קלאסיקות ב-28 בספטמבר 1989, ב-25 בספטמבר 1990 וב-1 באוקטובר 1993. הוא הוצא מחדש במהדורות ה-Favorite Stories ב-2 באוקטובר 1996. כמה מהדורות כללו את מייקינג אוף של הסרט כבונוס.
הסרט מופיע גם, ללא קרדיט הפתיחה שלו, במהדורה הישירה לבית של "חג המולד הקסום של מיקי: שלג בבית העכבר".
הערות שוליים

↑  Woolery, George W. (1989). Animated TV Specials: The Complete Directory to the First Twenty-Five Years, 1962-1987. Scarecrow Press. pp. 266–267. ISBN 0-8108-2198-2. נבדק ב-27 במרץ 2020. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Dickens' Christmas Carol by Disneyland Records at MouseVinyl.com
1 2  Oscars (2016-02-04), Short Film Oscar® Winners in 1984, נבדק ב-2019-07-11
↑  הסרט לא מפרט איזה עכבר מגלם את מי, אבל המחזמר משנת 1974 מזהה את טים הקטן בתור מורטי.
↑  "Mickey's Christmas Carol". Rotten Tomatoes. Fandango Media. נבדק ב-22 בנובמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Maltin, Leonard (1987). Of Mice and Magic: A History of American Animated Cartoons. New American Library. p. 79. ISBN 0-452-25993-2.
↑  Allan, Robin (1999). Walt Disney and Europe. Bloomington, Indiana: Indiana University Press. p. 261. ISBN 0-253-21353-3.
↑  At the Movies, December 1983
↑  Greenland, Colin (בדצמבר 1983). "Film Review". Imagine (review). TSR Hobbies (UK), Ltd. (9): 45. {{cite journal}}:  (עזרה)

פתיח הסרט שאויר על ידי האנימטור מייקל פראסה ג'וניור בטון של ספיה, המציג את מיקי מאוס כבוב קרצ'יט.
זניט איז'בסק

מועדון הכדורגל זניט  איז'בסק (Футбольный клуб Зенит-Ижевск) הוא מועדון כדורגל המשחק בליגה הרוסית השלישית וממוקם בעיר איז'בסק, שבאודמורטיה,  רוסיה. קבוצת הכדורגל של המועדון נחשב לקבוצת הדגל של רפובליקת אודמורטיה, כאשר משרד הספורט של החבל הוא הבעלים של הקבוצה.
היסטוריה

המועדון הוקם על בסיס קבוצת הכדורגל איז'בסק, שהוקמה עוד ב-1936, בשנים 1936-1948 הקבוצה נשאה את השם "זניט" וזכתה למימון מצד אגודת הספורט זניט, שייצגה את פועלי המתכות והתעשייה האווירית. היא נקראה כך גם מ-1956 ועד 1998. בשנים 1949-1955 נקראה בשם פ.צ. מפעל איז'בסק, כשמפעל המקומי היה לספונסר עיקרי. בשנים 1998-2003 נקראה בשם דינמו איז'בסק, ובשנה האחרונה לקיומו נקרא בפשטות מועדון הכדורגל איז'בסק (פ.צ. איז'בסק). בשנים 1985-1987 נקראה בשם זניט אוסטינוב איז'בסק, ע"ש שר ההגנה דאז דמיטרי אוסטינוב. בשנות ה-90 נשאה הקבוצה את השם סויוז-גזפרום על שם תאגיד הנפט הממלכתי, שהיה לספונסר עיקרי. בשנם 1996-2004 הקבוצה שיחקה בליגת המשנה הרוסית, הישג השיא היה מקום רביעי. בהתאם לתוצאות עונת 2004 המועדון ירד ליגה ובהמשך התפרק.
היסטוריה > הקמה מחדש

מועדון זניט איז'בסק הוקם ב-2011 על ידי ממשלת רפובליקת אודמורטיה. ב-21 בפברואר 2011, סגן שר הספורט של החבל אלכסנדר סונצוב, מונה למנכ"ל הקבוצה. ב-1 במרץ 2011 מונה סרגיי בוייקו למאמן הקבוצה, כשקודם לכן אימן את קבוצת זנאמיה טרודה אורייחובו זוייבו מוסקבה. ב-23 במרץ אותה שנה איגוד הכדורגל הרוסי העניק למועדון רישיון להתמודד בליגות המקצועניות ברוסיה, והקבוצה הפכה למקצוענית והחלה להתמודד בליגה הרוסית השנייה - הליגה השלישית בחשיבותה.
בעונת 2021/2022 העפילה לשלב 32 האחרונות בגביע הרוסי.
גלריה

סמל קבוצת הכדורגל איז'בסק, שפורקה ב-2004.
לוגו הקבוצה בשנים 2011-2019
חוף זונדרס

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 קואורדינטות:  77°45′S 150°00′W﻿ / ﻿77.75°S 150°W﻿ / -77.75; -150
 נתונים מדיניים
 על שם:  Harold E. Saunders 
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיחוף זונדרס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיחוף זונדרס
 
חוף זונדרס (באנגלית: Saunders Coast) הוא חוף בארץ מרי בירד שבמערב אנטארקטיקה.
החוף ממוקם בין כף קולבק לבין נקודת ברנאן, ובין חוף שיראזה שממערב לו, לחוף רופרט שממזרח לו.
חלקו של החוף שממערב לקו אורך 150°W מהווה חלק משטח חסות רוס (שניו זילנד טוענת לריבונות בו).
אין מדינה שטוענת לריבונות בחלקו המזרחי של החוף.
היסטוריה > גילוי החוף

חוף זונדרס התגלה בטיסת מחקר ב-5 בדצמבר 1929, שבוצעה על ידי משלחת בירד לאנטארקטיקה שנערכה בין השנים 1930–1928.
החוף מופה לראשונה באמצעות תצלומי אוויר שבוצעו בטיסתו של קפטן הרולד אי. זונדרס (Harold E. Saunders), מצי ארצות הברית.
החוף מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית באמצעות סקרים על הקרקע ותצלומי אוויר שבוצעו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1965–1959.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
זפאר (טיל נגד ספינות)

| --- | --- |

 מידע בסיסי
 ייעוד:  מודל נשק 
 ארץ ייצור:  איראן
 יצרן:  התעשייה האווירית של איראן
 פיתוח:  משרד ההגנה (איראן)
 ביצועים
 טווח:  25 ק"מ
 ראש קרב והנחיה
 ניווט:  מכ"ם
 
זפאר הוא טיל שיוט איראני לטווח קצר נגד ספינות ומכ"ם שפותח על ידי משרד ההגנה (איראן). הוא תוכנן לנשיאה בתוך מתקן שיגור המותקן על מגוון כלי שיט קלים וספינות טילים מהירות.
לפי הפרסומים, ה"זפאר" הוא אחד הטילים נגד ספינות המהירים ביותר בארסנל האיראני.
היסטוריה

בתגובה לאמברגו הנשק של ארצות הברית ב-1992, איראן הינדסה וייצרה מערכות נשק בעצמה, בהם טיל הזפאר.
הניסוי המוצלח הראשון של הזפאר היה באפריל 2011, והוא הוכנס לשירות בפברואר 2012.
מאפיינים

לזפאר יש  מערכת איתור מכ"ם פעילה וטווח מרבי של 25 ק"מ. הוא בנוי עבור סביבת לוחמה אלקטרונית, והעיצוב שלו מקשה מאוד על ניטרולו בטכניקות לוחמה אלקטרונית. יש לו טיל מונחה מכ"ם פעיל המצויד בראש נפץ טורפדו.
הזפאר ממוקם במיכלים שניתן להרכיבם על משגרי טילים בבסיס בחוף או על כלי שיט קטנים וגדולים המשמשים את חיל הים האיראני. איראן פיתחה גם מסוק, שאהד 285, בעל יכולת לשאת שני טילי זפאר.
סביר להניח שהזפאר מבוסס על C-701R (אנ') או C-704 ו-C-705 הסינים.
הערות שוליים

↑  "Iran Begins Mass Producing Anti-ship Cruise Missile". 4 בפברואר 2012. ארכיון מ-10 באוגוסט 2014. נבדק ב-9 באוגוסט 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Bahgat, Gawdat. "Iran's Ballistic-Missile and Space Program: An Assessment" (PDF). ארכיון (PDF) מ-2023-06-01. נבדק ב-2024-02-01.
↑  "Iran to introduce Zafar cruise missile". 13 באוקטובר 2011. ארכיון מ-26 באפריל 2017. נבדק ב-25 באפריל 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Chinese - Iranian Military Relations" – via Academia.edu.
↑  "Zafar - Anti Ship Missile". אורכב מ-המקור ב-2015-04-24.
↑  Navy of Iran test fires new generation of Naval anti-ship cruise missile, Navy Naval News Navy Recognition, ‏2020-06-20 (באנגלית בריטית)
↑  NADIMI, FARZIN. "THE IRGC AND THE PERSIAN GULF REGION IN A PERIOD OF CONTESTED DETERRENCE" (PDF). ארכיון (PDF) מ-2021-11-03. נבדק ב-2024-02-01.
↑  Cordesman, Anthony H. "The Iranian Sea-Air-Missile Threat to Gulf Shipping" (PDF). ארכיון (PDF) מ-2024-02-01. נבדק ב-2024-02-01.
↑  "An Analysis of China's Military Diplomacy towards Iran" (PDF). ארכיון (PDF) מ-2023-06-29. נבדק ב-2024-02-01.
חואן רודריגס קבריו

| --- | --- |
חואן רודריגס קבריו
חואן רודריגס קבריו
 לידה:  1499
 פטירה:  3 בינואר 1543 (בגיל 44 בערך) קליפורניה
 לאום:  פורטוגזי
 תקופת הפעילות:  1539–1543 (כ־4 שנים)
 מספר מסעות:  1
 גילויים בולטים:  מפרץ סן דייגו וחופי קליפורניה
 אזורים שחקר:  חופי קליפורניה
 מידע על חייו
חואן רודריגס קבריו (בספרדית: Juan Rodríguez Cabrillo בפורטוגזית: João Rodrigues Cabrilho‏ 1499‏-3 בינואר 1543) היה מגלה ארצות פורטוגלי. הוא ידוע בעיקר כמי שהוביל את המסע האירופי הראשון לחוף המערבי של אמריקה הצפונית.
מקום לידתו ושנותיו המוקדמות אינם ברורים וישנם ספקות אף לגבי זהותו הלאומית, שלפי חלק מהמקורות הייתה ספרדית.
הכובש הצעיר

מעט מאוד ידוע על שנותיו הראשונות של קבריו. בצעירותו היה קונקיסטאדור וב־1519 שמו הופיע ברשימת המצטיינים ששירתו בצבאו של הרנאן קורטס. בקרבות נגד האצטקים, קבריו היה מנהיג פלוגת קשתים.
אחרי שהאצטקים הובסו, הצטרף קבריו למסעות החקר של הצבא הספרדי במקסיקו, גואטמלה וסן סלוודור. בסופו של דבר, התיישב בגואטמלה.
איש עסקים בגואטמאלה

בשנת 1530 היה קבריו האזרח המוביל בעיר הגדולה של גואטמלה - סנטיאגו גואטמלה. בשנת 1532, נסע לספרד, ושם פגש את באטריס סנצ'ס דה אורטגה (Beatriz Sanchez de Ortega). שניהם התחתנו בשנה זו, וקבריו חזר איתה לגואטמלה, ושם נולדו להם שני ילדים.
ככל שמשפחתו של קבריו גדלה, כך גם עושרו וכבודו כבונה ספינות. הוא ייצא וייבא סחורות מנמל בגואטמלה, והגדיל במידה רבה את המסחר בין ספרד לבין חלקים מסוימים של העולם החדש.
חקירת קליפורניה

מושל גואטמלה - פדרו דה אלוואראדו, בחר בקבריו כדי לבנות ספינות שיחקרו את האוקיינוס השקט. אלוואראדו רצה להשתמש בספינות כדי להגדיל את המסחר בתבלינים בין אסיה ואמריקה. כאשר מת אלוואראדו בלחימה נגד האינדיאנים, פיצל מחליפו, אנטוניו דה מנדוסה, את הצי. הוא הורה לרוי לופס דה וייאלובוס להפליג מערבה אל איי הפיליפינים, ולקבריו להפליג עם שתי ספינות צפונה לאורך החוף המערבי של אמריקה הצפונית.
קבריו יצא מנמל בארה דה נבידאד במקסיקו ב־27 ביוני 1542, וב-28 בספטמבר עגנו ספינותיו בחוף המפרץ של סן דייגו של ימינו. קבריו קרא למקום סן מיגל, ואמר שהוא "מקום מצוין להקמת נמל". השם של המקום שונה לאחר 60 שנה לסן דייגו על ידי חוקר הארצות הספרדי סבסטיאן ויסקאינו.
סוף המסע

כאשר החוקרים המשיכו צפונה, עד למפרץ מונטריי, החלו סופות כבדות, וקבריו החליט לחזור. ב-23 בנובמבר 1542 עגנה המשלחת של קבריו באי סנטה קטלינה במטרה להעביר בו את החורף. בערב חג המולד נפצע קבריו כאשר קפץ מהסירה ושבר את רגלו על סלע. הפצע הזדהם והוא מת ב-3 בינואר 1543, אך ביקש מהצוות להמשיך במסע. פרלו, סגנו של קבריו, נטל פיקוד והמשלחת המשיכה בהפלגה צפונה ככל הנראה עד דרום מדינת אורגון של ימינו, לפני שנתקלה בסערות עזות שאילצו אותה לחזור לבארה דה נבידאד ב-14 באפריל 1543.
בשנת 1913 חנך נשיא ארצות הברית וודרו וילסון את האנדרטה על שם קבריו, ליד סן דייגו.
הערות שוליים

1 2  Spate, O.H.K. The Spanish Lake: The Pacific since Magellan, Volume I. National Library of Australia Cataloguing-in-Publication entry, עמודים 66-67, 111
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007388045105171  BnF: cb120669803 (data)  GND: 131767437  ISNI: 0000 0000 7872 523X  LCCN: n80025760  NARA: 10581739  NTA: 073639621  RERO: 02-A027916087  SNAC: w6qn7c1j  SUDOC: 028937465  VIAF: 1154194   WorldCat (עם VIAF): 1154194
חקל

| --- | --- |

 מדינה:  ערב הסעודית ערב הסעודית
 מחוז:  תבוכ
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  25,652 (2022)
 קואורדינטות:  29°17′10″N 34°56′19″E﻿ / ﻿29.2861°N 34.9386°E﻿ / 29.2861; 34.9386 
 אזור זמן:  UTC +3
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ערב הסעודית מוגדלת) ריאד ג'דה מכה אל-מדינה דמאם בוריידה ח'מיס מושייט איראן כווית עיראק ירדן יש. מצרים סודאן ארי. תימן עומאן איחוד האמיר.  ק. המ. הפ.  ים סוף חקל(למפת ערב הסעודית רגילה) ריאד ג'דה מכה אל-מדינה דמאם בוריידה ח'מיס מושייט איראן כ. עיראק ירדן יש. מצ. סודאן ארי. תימן עומאן איחוד האמיר.  ק. המ. הפ.  ים סוף חקל  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
חקל (בערבית: حقل) היא עיר במחוז תבוכ שבצפון־מערב ערב הסעודית, בצפון־מזרח מפרץ אילת. העיר שוכנת בקרבת גבולות ירדן, ישראל ומצרים, והחופים שלהן נראים מחקל. היא נמצאת כ־25 ק"מ מעקבה, כ־30 ק"מ מאילת, כ־20 ק"מ מטאבה וכ־200 ק"מ מבירת המחוז תבוכ. לפי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2022 אוכלוסיית העיר מנתה 25,652 בני אדם.
אזורי תיירות

דרך דורה הצפונית בה ניתן להשקיף על הערים עקבה, טאבה ואילת
דרך מנחניאת היא דרך על חוף הים האדום בה ניתן לראות כיצד החול פוגש את הנוף ההררי האופייני למקום
העיר העתיקה של חקל
חוף פאלם
שכונת אלסבח'ה
שכונת החוף סהבאן
רובע התיירות אלחמיט'ה
האי וסל
הספינה הטרופה ג'ורג'יס G
אזור אלוי
בנוסף לכך העיר נחשבת ליעד אטרקטיבי לצלילות עקב ריבוי האלמוגים והדגה העשירה.
אקלים

האקלים בעיר נחשב לחמים ברוב ימות השנה, בדרך כלל בערב ניתן לחוש ברוחות קרירות מן הים. בקיץ הלחות בעיר זו אפסית למרות מיקומה על חוף הים.
חקל- אשקלון

במשנה בפתיחת מסכת גיטין נכתב "... ואשקלון כדרום". דהיינו כי אשקלון היא גבול דרומי של ארץ ישראל. על זה כתב החוקר חיים בר דרומא בספרו ' וזה גבול הארץ כי הייתה אשקלון נוספת במפרץ אילת .יכול להיות שזאת הזהות בצליל בין 'אשקלון ל' חקל'.
הערות שוליים

↑  Tabouk Region (Saudi Arabia): Places in Governorates - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de
↑  גוגל מפות
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של ערב הסעודית ובנושא יישובים במזרח התיכון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חוף וולגרין

| --- | --- |

צילום לוויין
 מדינה / טריטוריה:  אין ערך
 קואורדינטות:  75°30′S 107°00′W﻿ / ﻿75.5°S 107°W﻿ / -75.5; -107 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיחוף וולגרין(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיחוף וולגרין  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
חוף וולגרין (באנגלית: The Walgreen Coast) הוא חלק מחוף ארץ מרי בירד, שבאנטארקטיקה.
החוף נמצא בין חוף אייטס שממזרח לו, וחוף באקוטיס שממערב לו. גבולות החוף הם כף הרלאקר וכף וייט: בין קווי אורך '103°24 W ל- '114°12 W.
החוף התגלה על ידי אדמירל ריצ'רד בירד ואנשי השירות האנטארקטי של ארצות הברית, בטיסות שיצאו מאוניית צי ארצות הברית "בר" (USS Bear), בפברואר 1940. ריצ'רד בירד העניק לחוף את שמו, על שם צ'ארלס ר. וולגרין (Charles R. Walgreen), המייסד ומנהל של חברת וולגרינס, אשר סייעה במימון משלחות החקר של ריצ'רד בירד בשנים 1933–1935, ומימנה חלק מהציוד השירות האנטארקטי של ארצות הברית שהותקן על הספינה "בר".
החוף מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, באמצעות סקרים על הקרקע ובאמצעות תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1959–1966.
לקריאה נוספת

• Lindow, J.; Johnson, J.; Castex, M.; Wittmann, H.; Smith, J.; Lisker, F.; Gohl, K.; Spiegel, C., , American Geophysical Union, Fall Meeting 2012, abstract id. PP23C-2074
הערות שוליים

1 2 3 4 5  מידע היסטורי וגאוגרפי
חקל דמא

המנזר מכיוון מזרח (כפר השילוח)
הכניסה למנזר
מעל שער הכניסה למנזר כתובת אבן עליה חקוקה דמותו של אונופריוס משתחווה למלאך. בהתאם למסורת דמותו מתוארת עם זקן ארוך, ערומה לחלוטין למעט עלים סביב חלציו ורגליו נראות נשיות (זכר לעובדה שנולד אישה).
חֲקֵל-דָּמָא (מארמית: שדה הדמים) הוא שמו של שטח רחב במזרח ירושלים הגובל בגיא בן הינום ונחל קדרון, צפונית לשכונת אבו תור. על פי המסורת הנוצרית חלקה זאת נקנתה בכסף שקיבל יהודה איש קריות בעבור הסגרת ישו לרומאים. השטח שימש כבר מתקופות קדומות כשדה קבורה ציבורי בעיקר עבור עולי רגל נוצרים שהלכו לעולמם בעת ביקורם בירושלים. כיום ממוקם בשטח מנזר השייך לכנסייה היוונית הנקרא מנזר אוֹנוּפְרִיוּס (אנ').
במסורת הנוצרית

במסורת הנוצרית ישנן שתי גרסאות לגבי קניית החלקה. על פי מעשי השליחים (הברית החדשה, מעשי השליחים, פרק א', פסוק 18) יהודה איש קריות עצמו קנה את החלקה בכסף שקיבל עבור הסגרת ישו ומת במקום. על פי גרסה אחרת, יהודה חש רגשי חרטה גדולים לאחר הצליבה, ולכן התוודה בפני ראשי הכהנים, זרק אליהם את הכסף,
הלך ותלה את עצמו (הברית החדשה, הבשורה על-פי מתי, פרק כ"ז, פסוקים 6–10).
ויקחו ראשי הכהנים את-הכסף ויאמרו לא-נכון לנו לתתו אל-ארון הקרבן כי-מחיר דמים הוא. ויועצו ויקנו-בו את-שדה היוצר לקבורת הגרים: על-כן יקרא לשדה ההוא שדה הדם עד היום הזה: אז נתמלא מה-שנאמר ביד ירמיה הנביא ויקחו שלשים הכסף אדר היקר אשר יקר מעל-בני ישראל: ויתנו אתם אל-שדה היוצר כאשר צוה ה' אותי
"שדה היוצר לקבורת הגרים" שיוך לשטח הגובל בגיא בן הינום ובנחל קדרון.
במסורות הנוצריות הקדומות הקבורה בחלקה זאת נחשבה מעלה גדולה, ועל פיה הנקברים בחלקה זו פטורים משבט הדין באחרית הימים, וכן הגופות בחלקה זאת מתרוחחות (כלומר הופכות מגופות לעצמות) במהירות יתירה ובלא להותיר ריח רע. בעקבות אמונות אלו בימי הביניים נהוג היה לקחת עפר מהחלקה ולפזרה בבתי הקברות באירופה. בשנת 1218 הגיעה ארצה אונייה על מנת ליטול מכאן אדמה עבור בתי הקברות של פיזה באיטליה.
בשטח עצמו פזורים קברים רבים, ובמערות השונות מצויות עצמות אדם. בולט במיוחד מבנה קבורה ציבורי מממלכת ירושלים הצלבנית (23 על 17.5 מ') אשר שימש לקבורה ציבורית בימי הצלבנים. הקשתות המרכזיות של המתחם עומדות על תילן עד היום. שמו היה ה"שרניה" (בית העצמות) ולתוכו הושלכו גופות עולי רגל עניים שמתו במהלך עליית הרגל שלהם בעיר הקדושה.
מנזר אונופריוס

בשנת 1892 נבנה על ידי הכנסייה היוונית מנזר בשטח המתואר, המנזר נקרא על שם הנזיר אונופריוס על פי מסורת הנצרות האורתודוקסית, אונופריוס נולד כאשה, ועקב רדיפות של מחזר עקשן, ביקש/ה מאלוהים להפוך לגבר. אונופריוס החל את דרכו הנזירית בעיר תבאי המצרית, ומאוחר יותר פרש מהמנזר וחי בבידוד מוחלט במדבר סיני ולאחר מכן היה מראשי הנזירות במדבר יהודה במאה הרביעית. מסופר עליו שהוא לא לבש דבר מלבד עלים שכיסו את חלציו וזקן ארוך, מלאכים וציפורים דאגו להביא לו מזון. בזכות הזקן הוא הפך לפטרון הקדוש של האורגים, והוא גם משמש כפטרון של עורכי הדין מכיוון שלפני הפיכתו לנזיר הוא היה כזה.
לא רק מסביב למנזר אלא גם בתוכו ניתן להבחין במערות קבורה רבות. הכנסייה של המנזר הוקמה בתוך מערת קבורה, בכניסה למנזר ובמרכז חצרו גם כן מצויות מערות קבורה מורכבות, מעוטרות ושמורות. בכוכי המערות מונחות עצמות נזירים שנהרגו על פי המסורת בפלישה הפרסית ב-614.
אזכורים בספרות ובשירה

בספר תמול שלשום של ש"י עגנון, כלב החוצות בלק מגיע לחלקה זאת במהלך שיטוטיו בגיא בן הינום, ואף מתגנב לתוך מנזר אונופריוס בעקבות ריח בשר. החלקה מוזכרת גם בשירו של אבנר טריינין, "שרב בגיא בן-הינום", בספר "השער הסתום" (הקיבוץ המאוחד תל אביב תשל"ו), וכן בשיר של אסתר אטינגר המופיע בספר לפני המוזיקה (הקיבוץ המאוחד, תל אביב 1986).
המקום מוזכר גם בסיפור "ירמיהו איש ענתות" של פרנץ ורפל:
כאן היה המקום החביב על הרוחות הרעות, על הנודדים שלא ניתנה להם כניסה והמאבדים עצמם לדעת, שמצאו כאן שקמים מסוקסות אחדות להיתלות בהן. מובן מאליו, שבמקום הזה היה מבוצע משפט הסקילה. למגרש היו כמה שמות ואחד מהם היה עממי-ארמי “חֲקַל-דְמַא”, שדה הדמים. ואילו בני מרום העם, שעדיפו כדרך אנשי הרוח את הביטוי הנקי על האמת העירומה, קראו לו “שדה יוצר”. כי בין סוכות המכירה העלובות, שדאגו לצורכי העניים, נמצאו גם שתי סוכות של יוצרי כלי חרס, שהוקמו כאן מתוך הרעיון, שכלים שבוּרים דורשים תחליף.
הערות שוליים

↑  גם במקור הארמי קיים משחק מילים: המילה דמים מתייחסת גם לדם, וגם לתשלום
↑  Baruch Y., Ganor A., and Zissu B., 2018. A Complex Burial Cave from the Second Temple Period at Hinnom Valley (Akeldama), Jerusalem, JSRS 272. pp. 157-174 (Hebrew), www.academia.edu
↑  ירמיהו איש ענתות, פרנק ורפל, תרגם מגרמנית ברוך קרוא, באתר פרויקט בן-יהודה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007394777205171  LCCN: nr00029209  VIAF: 156374000   WorldCat (עם VIAF): 156374000
חוף השרון

ערך זה עוסק בשמורת טבע בישראל. אם התכוונתם למועצה אזורית, ראו .
| --- | --- |

 נתונים ומידות
 שטח:  1,250 דונם
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  מחוז המרכז 
 קואורדינטות:  32°14′37″N 34°49′33″E﻿ / ﻿32.24361111°N 34.82583333°E﻿ / 32.24361111; 34.82583333
 אתר רשמי
  (למפת נתניה מוגדלת) חוף השרון(למפת נתניה רגילה) חוף השרון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חוף השרון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חוף השרון
 
הגן הלאומי חוף השרון הוא גן לאומי השוכן לאורך חוף הים התיכון במישור החוף. תחום על ידי מכון וינגייט בצפון, היישוב ארסוף בדרום והקיבוץ יקום ממזרח. אורכו של הגן מצפון לדרום הוא כ-4.5 ק"מ, רוחבו כ-300 מטרים, ושטחו כ-1,250 דונם.
גאוגרפיה

בצידו המערבי שוכנת רצועת מצוק הכורכר המחורץ שלאורך חוף הים, ואשר מגיע לגובה של יותר מ-40 מטרים. ביתר שטחו של הגן משתרע האזור החולי שממזרח למצוק. שטחו של הגן הלאומי גודר החל בשנות ה-90 ועד שנת 2001 כדי למנוע כניסת רכבי שטח אשר הסבו לו נזקים. בשטח הגן הוכשרו מספר שבילי הליכה אורכיים שכיוונם מצפון לדרום, ושביל ישראל חוצה אותו לאורך רצועת החוף. בחלקו הדרומי של הגן הוכשרו מספר מרפסות תצפית ובקצהו הצפוני שוכנים שרידי חורבת חילפים.
בשטח הגן חיים תנים, נמיות, מינים שונים של מכרסמים, וצבאים אשר הובאו למקום בשנת 2001. הצומח כולל את חומעת האווירון האנדמית למקום, הרקפת, חבצלת החוף, נר הלילה, טבורית נטוייה ועוד. בנוסף הובאו למקום צמחים נוספים כמו אירוס הארגמן וכלניות, ונטעה בשטחו חורשת אקליפטוס.
גלריה

שלט הדרכה ומפת הפארק המוגן בגדר, המשתרע בחלקו הדרומי של הגן
מבט אל הים ואל מצוק הכורכר. ברקע נראית נתניה
מרפסת התצפית
צומת שבילים וצמחייה אופיינית לגן
אחד הוודיות המתחפרים במצוק הכורכר ומובילים אל חוף הים
מבט אל הים מצוק הכורכר
זכויות האדם באוקראינה

זכויות אדם באוקראינה הן נושא שנוי במחלוקת. על פי ארגוני זכויות האדם, כגון Freedom House, קיים במדינה "חופש חלקי".
לפי Freedom House מצב זכויות האדם השתפר משמעותית לאחר אירועי היברומאידאן בשנת 2014. דירוג המדינה עלה מבחינת פלורליזם פוליטי, בחירות לפרלמנט ושקיפות ממשלתית. החל משנת 2015 המדינה מתויגת כבעלת "חופש חלקי". על פי דיווחי הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה, החל משנת 2015 הבחירות באוקראינה תואמות בדרך כלל לתהליך דמוקרטי, אך נדרשים מאמצים נוספים כדי להגביר את אמון הציבור במערכת הפוליטית.
העימות המתמשך בדונבאס מעיב על דירוג המדינה. על פי דו"ח של Human Rights Watch משנת 2014, שני הצדדים הפרו את חוקי המלחמה במהלך העימות. בין השאר, ממשלת אוקראינה הטילה הגבלות מוגזמות על חופש התקשורת, ובמאי 2015 החליטה המועצה העליונה להשעות את כל האמנות הבינלאומיות בנושאי זכויות אדם באזור מזרח דונבאס.