stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הקרבות על שיא החרמון
ביאורים

↑  מוצב הפיתולים – נבנה על-ידי צה"ל בדצמבר 1973 על גבעה סלעית בנ"ג 2,170 מ'. עד לאוקטובר 1973 היה בשטח הסורי והיווה מוצב חוץ מצפון למוצב "החרמון הסורי", בקצה דרך התלולה העולה מהכפר הסורי עִרְנֶה למוצב החרמון הסורי. לאורך הציר הכינו הסורים עשרות מחפורות לרכב ועמדות לרק"ם משני צידי הדרך. לאחר כיבושו על-ידי צה"ל נקרא בשם הקוד "הצוק" אחר כך "הרצליה". כ-1,000 מטר מצפון למוצב הפיתולים על גבעה בנ"ג 2,360 היו כמה עמדות ירי טבעיות ומחפורות לרק"ם. לכן נקרא מוצב אף שלא היה חפור או מבוצר וזכה לכינוי מוצב הכוכים.
הערות שוליים

↑  משה זונדר, סיירת מטכ"ל, כתר ספרים, 2000, עמוד 164, "לוין ניווט היטב את חייליו וניהל את הקרב בתבונה. בקרב השתתפו גם לוחמי סיירת אגוז בפיקודו של דוד מטק. הלוחמים התקדמו לאט מאוד לקראת מגע אש עם הסורים; כמה מהסורים נהרגו, ואחדים מהם ברחו. ההר נכבש ללא הרוגים ליחידה, אבל שבעה עשר לוחמים נפצעו".
↑  משה גבעתי (היסטוריון), "המערכה בחרמון – הקרבות ברכסי החרמון במלחמת יום הכיפורים ולאחריה", משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2015, עמוד 512
↑  משה גבעתי, "הישרדות בספטמבר - לקחים מבצעים במלחמות ישראל", הוצאת רעות, חולון, תשע"ג 2013, עמודים 233–251
↑  "הקרב על שיא החרמון" אבי דוידוביץ, יוני 2017
↑  "פגז נפל ודדו המשיך לצעוד: הקרבות הנשכחים של החרמון" מקור ראשון, אמנון לורד, 9 באוקטובר 2015
↑  Times, Terence Smith Special to The New York (1974-04-15). "ISRAEL AND SYRIA BATTLE FIERCELY ATOP MT. HERMON". The New York Times (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2025-03-15.
↑  אבי צור, אנחנו מ-67' צבא כובש, ביטאון "הלוחם", גיליון 224, ספטמבר 2010, עמוד 28, כפי שהועלה באתר פרש.
↑  גל פרל, "התנסות קשה בתחום המנהיגות, בכושר העמידה וביכולת הספיגה", הבלוג על הכוונת, ‏ 15 באוקטובר 2015.
↑  מרקיע שחקים - עודכן! תאונת צירעה 017, באתר www.sky-high.co.il
↑   מערכת את"צ, נמצא חלקו של מסוק חה"א שהתרסק לפני 50 שנה בסוריה, באתר צה"ל, 23 בדצמבר 2024
↑  Times, Charles Mohr Special to The New York (1974-04-30). "Syrian Planes Strike at Mt. Hermon". The New York Times (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2025-03-15.
↑  ג.מאיר:תעודה גלויה לידיעת הרבים, דבר, 31 במאי 1974
המטבח הלוקסמבורגי

גרומפרקיכלשר (Gromperekichelcher) - פנקייק תפוחי אדמה מתובל עם בצל קצוץ ופטרוזיליה
ריזלינגספשטייט (Rieslingspaschtéit) - פשטידת בשר פופולרית בצורת כיכר שהוכן עם יין ריזלינג
קואטשנטארט (Quetschentaart) - טארט שזיף יחד עם אפרסק, דובדבנים, אגסים ואגוזים.
המטבח הלוקסמבורגי משקף את מיקומה של לוקסמבורג בין המדינות הלטיניות והגרמניות, המושפעות ממטבחי צרפת השכנה, בלגיה וגרמניה. המטבח מושפע גם מהמהגרים המעטים מאיטליה ופורטוגל. כמו בגרמניה המסורתית, מנות לוקסמבורג היום יומיים הם בדרך כלל מנות איכרים, בניגוד לאוכל הצרפתי היותר מתוחכם. המטבח הלוקסמבורגי מאופיין גם בבשר ציד וקדרות.
אוכל

ללוקסמבורג יש הרבה מעדנים. בנוסף למאפיות צרפתיות, עוגות ופאי פירות, מאפיות מקומיות מכינות את הברצל (Bretzel), סוג של בייגלה, וורורלטר, טארט מפרי הזווטשגה (זווטשגה הוא עץ אשר נמצא בגרמניה, לוקסמבורג ואוסטריה), ודונאטס קטנים מצופים בסוכר.
אוכל > הגבינה

הגבינות הייחודיות במטבח הלוקסמבורג הן: הקשקייס, והצ'נ'וילוטה. כמו כן קיים גם ממרח גבינה רכה.
אוכל > מנות ים

דגים מהנהרות המקומיים כמו: טראוטה, פיקרל וסרטן הנהרות הם הבסיס למנות כמו: פארל אם רייסלק (טראוטה באורז ריזלינג), היכט מאט קראידרזוס (פיקרל ברוטב ירוק) וקריבסן (סרטן הנהרות), בדרך כלל ברוטב ריזלינג. מאכל אהוב נוסף הוא פריטור דה לה מוזל או פריטור, דג מטוגן קטן מנהר המוזל, עם יין מוזל לבן מקומי.
אוכל > מאכלי בשר

מאכלי בשר כוללים האם אייסקלר קר, (האם חזיר, מההרים הצפוניים של לוקסמבורג. תחילה ההאם מושרה במרינדה לכמה שבועות ולאחר מכן מעושן למשך מספר ימים (בדרך כלל המנה מוגשת עם סלט תפוחי אדמה חתוך). מאכל הבשר המסורתי ביותר של לוקסמבורג הוא ג'וד מאט גאארדבונן (צווארון מעושן של חזיר עם שעועית רחבה). החזיר סופג טעמים ללילה אחד, ואז מורתח עם ירקות ותבלינים. הוא מוגש בפרוסות עשירות יחד עם שעועית מבושלת ותפוחי אדמה, ונחשב להיות המנה הלאומית של לוקסמבורג. הונג רייסלק, כמו קוק או ריזלינג הצרפתי, מורכב מחתיכות עוף ביין לבן עם ירקות, תבלינים ופטריות. הואסנזיווי או קיווט דה ליברה היא מנת ארנבות ומוגשת בדרך כלל במהלך עונת הציד.
מנות נוספות כוללות כופתאות כבד (קוונלה) עם כרוב כבוש ותפוחי אדמה מבושלים, טראיפן (פודינג שחור) עם רוטב תפוחים, נקניקיות עם מחית תפוחי אדמה וחזרת, ומרק שעועית ירוקה (בונהשלופפ). המטבח הצרפתי משפיע באופן בולט על מנות רבות, וגם המטבח הגרמני והמטבח הבלגי.
מנות לוקסמבורגיות מקומיות אחרות

לוקסמבורג מתמחה במנות נוספות כגון:
תורינגר (Thüringer) - נקניקיות בטעם של ברטווסט גרמני חריף. השימוש במילה "תורינגר" שמור כעת לנקניקיות שיוצרו בגרמניה. רשמית הם עכשיו לטצזבורגר גרילוורסשט או נקניקיות גריל לוקסמבורגיות.
גרומפרקיכלשר (Gromperekichelcher) - פנקייק תפוחי אדמה מתובל בקפידה עם בצל קצוץ פטרוזיליה, ולאחר מכן מטוגן עמוק.
טירטאג (Tierteg) - עוד סוג של פנקייק תפוחי אדמה ביחד עם כרוב כבוש.
ריזלינגספשטייט (Rieslingspaschtéit) - פשטידת בשר פופולרית בצורת כיכר שהוכן עם יין ריזלינג ואספיק (מנות המוגשות בתוך ג'לטין). בדרך כלל מוגש בפרוסות.
פאטה (Pâté) - ממרח שבדרך כלל עשוי מבשר אבל קיימים גרסאות צמחוניות.
קואטשנטארט (Quetschentaart) - טארט שזיף יחד עם אפרסק, דובדבנים, אגסים ואגוזים. זהו קינוח טיפוסי, ואפשר למצוא אותו בלוקסמבורג בכל מאפייה או מסעדה.
מיל לוקסמבורגיוס דה מרקו נציונלה (Miel Luxembourgeois de marque nationale) - סוג של דבש מלוקסמבורג אשר מוגן על פי חוק האיחוד האירופי.
אננצופ (Öennenzop) - מרק בצל שמוגש בדרך כלל עם טוסט גבינה.
מלחמת האזרחים בסומליה

מלחמת האזרחים בסומליה (באנגלית: The Somali Civil War; בסומלית: Dagaalkii Sokeeye ee Soomaaliya; בערבית: الحرب الأهلية الصومالية al-ḥarb al-’ahliyya aṣ-ṣūmāliyya), החלה עם התמוטטות השלטון המרכזי במדינה בראשית שנות התשעים של המאה ה-20. הסיבה המרכזית לכך היא, התנגדות למשטר צבאי בראשותו של ג׳אלה מוחמד סיאד בארה (באנגלית: Jaalle Mohamed Siad Barre; בסומלית: Jaale Maxamed Siyaad Barre; בערבית: محمد سياد بري). כיום, מלחמת אזרחים עדיין נמשכת ואף מחריפה. תוצאותיה של המלחמה הובילה להפרדת שני אזורים מרכזיים, סומלילנד ופונטלנד, מהשלטון המרכזי הסומלי, וליצירת מדינות קטנות נוספות דה-פקטו בשטחה, יחד עם השתלטות ארגוני טרור מוסלמיים, כגון א-שבאב, על חלקים מהמדינה.
נפילתו של סיאד בארה (1992-1986)

למרות שמקובל להגדיר את המלחמה ככזו שהחלה בנפילתו של סיאד בארה (נשיא סומליה בין-1969 ו-1991) ביוני 1991, המלחמה החלה למעשה במרד בשלטון בארה שהחל ב-1986. שתי קבוצות עקריות מרדו בשלטונו: הקונגרס הסומלי המאוחד (USC), שהוקם על ידי קצינים ששרדו מניסיון ההפיכה הכושל באפריל 1978, והתנועה הלאומית הסומלית (SNM) שהוקמה על ידי בני העיסא בצפון המדינה (סומלילנד) ב-1981.
במהלך אמצע שנות ה-80 של המאה ה-20 קמו ברחבי המדינה תנועות התנגדות נוספות שנתמכו על ידי הדרג האתיופי. בארה הגיב בצעדי ענישה נגד לוחמי הגרילה, במיוחד בצפון. ההסתערות כללה הפצצת ערים, כאשר המרכז המנהלי הצפון-מערבי של הרגייסה, מעוז התנועה הלאומית הסומלית, בין אזורי היעד ב-1988. בשנת 1988, בארה והרודן האתיופי מנגיסטו היילה מריאם הסכימו להימנע מאירוח מתנגדיהם בשטחם. דבר שהניע את התנועה הלאומית הסומלית לתקוף את צפון סומליה מבסיסיה בגבול אתיופיה. משטרו של בארה הגיב בדיכוי אלים שכלל רצח עם של בני האיסק המוערך ב-50,000 עד 200,000 הרוגים וכחצי מיליון פליטים שבקשו מקלט באתיופיה. גורמים מערביים קיצצו בתגובה את תמיכתם במשטר הסומלי, שבאותה עת היה תלוי במידה רבה בסיוע חוץ. הדבר הביא ל"נסיגה מהירה של המדינה", מלווה בירידה תלולה בערך השילינג הסומלי ועריקות המוניות בצבא סומליה.
במהלך 1990 גבר כוחם של המורדים, כשכוחות התנועה הלאומית מביסים את הצבא בצפון, ועד 4 בפברואר 1991 התנועה השתלטה על כל צפון סומליה, וכוחות הקונגרס הסומלי המאוחד כובשים את רוב הערים והכפרים הסובבים את מוגדישו. בדצמבר נכנסו כוחות הקונגרס למוגדישו, ובמשך ארבעה שבועות נלחמו הכוחות בחייליו הנותרים של בארה. בינואר 1991, הובסו הכומתות האדומות, הכוחות מיוחדים של בארה, ואיתן אבדה אחיזתו של בארה בממשלה. אך לאחר הניצחון, גילתה תנועת הקונגרס שקבוצות המורדים האחרות מסרבות לשתף איתה פעולה. בין תנועות הללו היו התנועה הפטריוטית הסומלית (SPM) והברית הדמוקרטית הסומלית (SDA), קבוצת Gadabuursi שהוקמה בצפון מערב כדי להתמודד עם התנועה הלאומית הסומלית של בני העיסא. התנועה הלאומית הסומלית מצידה, סירבה לקבל את הלגיטימיות של הממשלה הזמנית של הקונגרס. רבות מקבוצות האופוזיציה החלו להתחרות על השפעה בוואקום שנוצר לאחר נפילת ממשל בארה. בדרום, פלגים חמושים בראשות מפקדי הקונגרס הגנרל מוחמד פארח עידיד ועלי מהדי מוחמד התעמתו כאשר כל אחד מהם ביקש להפעיל סמכות על עיר בירה.
בצפון-מערב, בוועידת בוראו באפריל-מאי 1991, הכריזה התנועה הלאומית הסומלית על הקמת הרפובליקה של סומלילנד, שגבולותיה חופפים לגבולות סומלילנד הבריטית. ב-1992, לאחר ארבעה חודשים של לחימה קשה על השליטה במוגדישו, סוכם על הפסקת אש בין עלי מהדי מוחמד ומוחמד פארח איידיד. אף אחד מהם לא השתלט על עיר בירה, וכתוצאה מכך נוצר 'קו ירוק' בין מזרח למערב שחילק את אזורי השליטה שלהם.
מעורבות האו"ם (1995-1992)

האו"ם התערב בסכסוך לראשונה ב-1992, עם קבלת החלטות מספר 733 של מועצת הביטחון של האו"ם ומספר 746 של מועצת הביטחון של האו"ם, שהובילו ליצירת UNOSOM I (United Nations Operation in Somalia – פעולת האו"ם בסומליה), כוח המשימה הראשון שנועד לספק סיוע הומניטרי ולעזור להשיב את הסדר בסומליה לאחר התפוררות הממשל המרכזי.
החלטה מספר 794 של מועצת הביטחון של האו"ם התקבלה פה אחד ב-3 בדצמבר 1992 ואישרה הקמת כוח לשמירת שלום בשם UNITAF‏ (Unified Task Force – כוח משימה מאוחד). מטרת הכוח, קואליציה של כוחות ממדינות שונות, ובראשם ארצות הברית, הייתה להבטיח חלוקה של סיוע הומנטרי והשכנת שלום בסומליה. כוחות הסיוע של האו"ם נחתו ב-1993 והחלו מאמץ בן שנתיים (בעיקר בדרום) להקל על מצוקת הרעב.
בתקופה שבין יוני ואוקטובר התחוללו מספר קרבות במוגדישו בין חמושים מקומיים ובין הכוח של משכיני השלום שעלו בחייהם של 24 חיילי או"ם פקיסטנים ו-19 חיילים אמריקניים (מתוך סך כל 31 הרוגים אמריקנים בחיל המשלוח לסומליה), רוב ההרוגים האמריקאים נהרגו בקרב מוגדישו. כ-1,000 לוחמי מיליציה סומליים נהרגו בקרב זה. תקרית זו שימשה אחר כך בסיס לספר ולסרט בלאק הוק דאון. כוחות האו"ם נסוגו מסומליה ב-3 במרץ 1995, לאחר שספגו אבדות ניכרות נוספות. הסדר בסומליה לא הושב על כנו.
חלוקת סומליה (2006-1998)

בתקופה שבין 1998 ל-2006 הוכרזו מספר מדינות אוטונומיות בתוך סומליה. שלא כמו סומלילנד, היו כולן תנועות אוטונומיה שלא הכריזו באופן גלוי על עצמאות.
פונטלנד הכריזה על עצמאות "זמנית" ב-1998, בכוונה שהיא תשתתף בכל פיוס כללי בסומליה שבו תוקם ממשלה מרכזית חדשה.
תנועת אוטונומיה שנייה הכריזה על מדינת ג'ובאלנד בדרום סומליה ב-1998.
ישות שלישית שהונהגה על ידי "צבא התנגדות ראהאנוויין" (Rahanweyn Resistance Army בראשי תיבות RRA) נוסדה ב-1999, על פי הקווים שהתוותה פונטלנד. פרישה "זמנית" זו הוכרזה שוב ב-2002, והובילה להקמת האוטונומיה של סומליה הדרום מערבית. במקור יסד ה-RRA מנהל אוטונומי על מחוזות באי ובאקול של דרום ומרכז סומליה ב-1999. בהקמה הוכרז כי הטריטוריה של ג'ובאלנד נכללת במדינת סומליה הדרום מערבית ומעמדה הפך בלתי ברור.
מדינה רביעית שהכריזה על עצמאותה ב-2006 הייתה גאלמודוג שבמרכז סומליה שעשתה זאת בתגובה להתחזקות ארגון איחוד בתי הדין המוסלמיים.
אף על פי שסומלילנד מוכרת חוקית ובינלאומית כאזור אוטונומי בתוך הרפובליקה הסומלית, ממשלת החבל שואפת לעצמאות מוחלטת מסומליה.
בנוסף, במהלך תקופה זו זכו ניסיונות שונים להתפייסות לאומית בהצלחה חלקית. תנועות כדוגמת "הממשלה הלאומית הזמנית" (Transitional National Government או בראשי תיבות TNG) הבין שבטית ו"מועצת הפיוס והשיקום של סומליה" (Somalia Reconciliation and Restoration Council, בראשי תיבות SRRC) הובילו בסופו של דבר בנובמבר 2004 להקמת הממשלה הפדרלית הזמנית (Transitional Federal Government, בראשי תיבות TFG). עם זאת, אלימות ביוזמת בראשי הצבאות הפרטיים או בין שבטים נמשכה במהלך כל התקופה, ולתנועות המכונות תנועות הממשלה הלאומית הייתה השפעה מועטה ביותר על המתרחש במדינה לכל אורך התקופה.
עליית ה-ICU, המלחמה עם ה-ARPCT, ה-TFG ואתיופיה (2006-הווה)

בנובמבר 2004 הוקמה בניירובי שבקניה "ממשלת המעבר הפדרלית" (Transitional Federal Government, בראשי תיבות TFG). התנאים במוגדישו לא אפשרו לחברי ה-TFG להתכנס שם. בתחילת 2006 הקימה ה-TFG את משרדיה הזמניים בבאידואה שבדרום מערב המדינה.
הארגון החזק ביותר שקם בתקופה זו היה ארגון איחוד בתי הדין המוסלמיים (Islamic Courts Union, בראשי תיבות ICU) ארגון מוסלמי הדוגל בהחלת חוקי השריעה על סומליה. שורשיו במערכת בתי המשפט המוסלמיים שהייתה המערכת היחידה שתיפקדה בזמן התוהו ובוהו ששרר בסומליה מאז נפילת זיאד בארה. בהיעדר סמכות אחרת החלו בתי המשפט לעסוק גם בעניינים מחוץ לכותלי בית המשפט כמו חינוך והשלטת חוק. בשנת 2000 הוקם איחוד של בתי המשפט החשובים במדינה שהקים מיליציה והלך וצבר כוח. בארגון זה תמכה בחשאי ממשלת אריתריאה במימון, במשלוח נשק וכנראה גם במשלוח יועצים. הממשל האמריקני חושד שגם ארגון אל-קאעידה תומך בארגון זה.
בתחילת 2006 הוקמה "הברית לשיקום השלום ולסיכול טרור" (Alliance for the Restoration of Peace and Counter-Terrorism, בראשי תיבות ARPCT) כברית בין ראשי הצבאות הפרטיים החילונים ברובם במוגדישו. מטרתם הייתה להתנגד לארגון איחוד בתי הדין המוסלמיים. קיימות טענות שה-CIA תמך כספית בארגון.
שיא כוחו של איחוד בתי הדין המוסלמיים

עד יוני 2006 הצליח איחוד בתי הדין המוסלמיים להשתלט על הבירה מוגדישו בקרב מוגדישו השני. הם גירשו את חברי "הברית לשיקום השלום ולסיכול טרור" ממוגדישו, והצליחו לשכנע או לאלץ את ראשי הצבאות הפרטיים להצטרף אליהם. בסיס הכוח שלהם גדל כשהתפשטו לגבולות של פונטלנד והשתלטו על מרכז ודרום ג'ובאלנד.
בסיס הכוח הגדל של התנועה האסלאמית והמיליטנטיות שלה הובילו למלחמה גלויה בין התנועה לקבוצות אחרות בסומליה, כולל "הממשלה הפדרלית הזמנית" (TFG), פונטלנד וגאלמודוג. האחרונה הוקמה כמדינה אוטונומית במיוחד על מנת להתנגד למוסלמים הקיצונים. הם גם גרמו להתערבות אתיופיה, שתמכה בכוחות החילוניים של סומליה. איחוד בתי הדין המוסלמיים שנתמך על ידי אריתריאה, יריבה מסורתית של אתיופיה ועל ידי מוג'אהדין נוכרים, הכריז ג'יהאד על אתיופיה בתגובה לכיבוש גדו והתפרסות כוחותיה סביב באידואה.
ההתערבות האתיופית והתמוטטות איחוד בתי הדין המוסלמיים

ב-20 בדצמבר 2006 החל קרב באידואה בין איחוד בתי המשפט המוסלמיים לממשלה הפדרלית הזמנית (TFG) המתוגברים בצבא האתיופי. קרבות פרצו גם סביב העיירות הסומליות באנדירדלי במחוז מודוג ובלדווין במחוז היראן. מטרת איחוד בתי הדין המוסלמיים הייתה לסלק את האתיופים מאדמת סומליה, אך הם הובסו בכל הקרבות העיקריים ונאלצו לסגת למוגדישו. לאחר הקרב האחרון בג'והאר ב-27 בדצמבר התפטרו מנהיגי איחוד בתי הדין המוסלמיים.
ב-31 בדצמבר 2006, לאחר קרב ג'יליב, נפלה קיסימאיו לידי הכוחות ה-TFG והכוחות האתיופיים ב-1 בינואר. ראש הממשלה עלי מוחמד גדי קרא להתחיל בתהליך פירוק נשק בסומליה.
ההתערבות האמריקנית

בינואר 2007 התערבה ארצות הברית בעימות בפעם הראשונה מאז השתתפה בכוח האו"ם בתחילת שנות ה-90 כשבצעה תקיפות אוויר באמצעות תותחי מטוסי AC-130 כנגד עמדות המיליציות המוסלמיות בראס קמבוני על חוף הים בגבול בין סומליה לקניה, בניסיון להרוג פעילים של אל-קאעידה שלכאורה היו חלק מכוחות איחוד בתי הדין המוסלמיים. דיווחים בלתי מאושרים טוענים כי יועצים אמריקניים עזרו לכוחות הקרקע האתיופים והסומליים מתחילת הלחימה. כוחות ימיים נפרסו מול החוף במטרה למניעה בריחה דרך הים, והגבול עם קניה נסגר.
התקוממות מוסלמית והתחדשות הלחימה הבין שבטית

עם תבוסת צבא איחוד בתי הדין המוסלמיים בשדה הקרב, התפזרו לוחמיו והחלו במלחמת גרילה כנגד האתיופים וכוחות הממשלה הסומליים. במקביל, עם סיום המלחמה בין איחוד בתי הדין המוסלמיים לממשלה הפדרלית הזמנית החלו מחדש העימותים הישנים בין השבטים.
על מנת לסייע בביסוס הביטחון, הוקם כוח אפריקאי בן 8,000 איש בשם "משימת האיחוד האפריקאי לסומליה" (African Union Mission to Somalia, בראשי תיבות AMISOM). כוח זה הרחיב את מעורבותן של מדינות אפריקה השונות בעימות, משום שבניגוד לכוח שמירת השלום הקודם שהורכב ממדינות בקרן אפריקה בלבד (IGAD), כלל כוח זה מדינות מרחבי האיחוד האפריקאי. הקבוצה האסלאמיסטית המובילה את לוחמת הגרילה, הידועה כ"תנועת ההתנגדות העממית בארץ של שתי ההגירות" או בשמה המקוצר אל-שבאב, התחייבה להתנגד לנוכחות של כוחות זרים, וקיימה התחייבות זו באמצעות סדרה של פיגועי התאבדות, ב-2 בספטמבר 2014 הרג מל"ט אמריקאי את מנהיג הארגון אחמד גודאן.
התערבות אזרחית

חווה עבדי, שהייתה רופאת הנשים הראשונה בסומליה, הקימה בזמן מלחמת האזרחים עמותה אשר מספקת מקלט לפליטי המלחמה. בשנת 2012, היו במקלט יותר מ-90,000 פליטים, רובם נשים וילדים. על מפעלה זה, הייתה מועמדת לפרס נובל לשלום בשנת 2012, וזכתה בפרסים רבים אחרים .
הערות שוליים

↑  Twentieth Century Atlas - Death Tolls and Casualty Statistics for Wars, Dictatorships and Genocides
↑  Hundreds of thousands killed in years of war, says new president
↑  AFP
↑  Abdi Mohamed Kusow, The Genesis of the Somali Civil War: A New Perspective, Northeast African Studies Volume 1, Number 1, (New Series) 1994
pp. 31-46
↑  Hassan Mudane, The Somali Civil War: Root cause, and
contributing variables, International Journal for Social Studies Volume 04 Issue 05
May 2018
Pp 41-51
↑  the Center for Preventive Action, Conflict With Al-Shabaab in Somalia, Global Conflict Tracker, ‏June 30, 2023
↑  Meetings Coverage and Press Releases, As African Union Mission in Somalia Draws Down, Al-Shabaab Remains Threat to Country, Region, Special Representative Tells Security Council, United Nations, ‏19 OCTOBER 2023
↑  The Organization for World Peace, Somali Civil War, OWP
↑  Hawa Abdi | The Chubb Fellowship, chubbfellowship.yale.edu
↑  Robbins, Sarah J. (2012-03-12). "Dr. Hawa Abdi Receives Women of Impact Award From WITW Foundation". The Daily Beast (באנגלית). נבדק ב-2024-08-19.
↑  Dr. Hawa Abdi & Her Daughters: The Saints of Somalia: Women of the Year: glamour.com, web.archive.org, ‏2012-01-17
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph472844 
חייל אמריקני בכניסה הראשית לנמל מוגדישו מצביע על מיקומו המשוער של צלף (ינואר 1994)
מפת השליטה החל מיוני 2024
עיר הנידחת

| --- | --- |
 מקרא:  ספר דברים, פרק י"ג, פסוקים י"ג–י"ט
 משנה תורה:  ספר המדע, הלכות עבודה זרה וחוקות הגויים, פרק ד'
 
בהלכה, עיר הנידחת היא עיר שרוב תושביה נדחו מהדרך ופנו לעבוד עבודה זרה. האדם שמסית תושבי עיר לעבודה זרה עד הפיכתה לעיר הנידחת נקרא "מדיח".
פרשת עיר הנדחת בתורה

דיני עיר הנידחת כתובים בספר דברים:
כִּי תִשְׁמַע בְּאַחַת עָרֶיךָ אֲשֶׁר ה' אֱלֹהֶיךָ נֹתֵן לְךָ לָשֶׁבֶת שָׁם לֵאמֹר. יָצְאוּ אֲנָשִׁים בְּנֵי בְלִיַּעַל מִקִּרְבֶּךָ וַיַּדִּיחוּ אֶת יֹשְׁבֵי עִירָם לֵאמֹר נֵלְכָה וְנַעַבְדָה אֱלֹהִים אֲחֵרִים אֲשֶׁר לֹא יְדַעְתֶּם. וְדָרַשְׁתָּ וְחָקַרְתָּ וְשָׁאַלְתָּ הֵיטֵב וְהִנֵּה אֱמֶת נָכוֹן הַדָּבָר נֶעֶשְׂתָה הַתּוֹעֵבָה הַזֹּאת בְּקִרְבֶּךָ. הַכֵּה תַכֶּה אֶת יֹשְׁבֵי הָעִיר ההוא [הַהִיא] לְפִי חָרֶב הַחֲרֵם אֹתָהּ וְאֶת כָּל אֲשֶׁר בָּהּ וְאֶת בְּהֶמְתָּהּ לְפִי חָרֶב. וְאֶת כָּל שְׁלָלָהּ תִּקְבֹּץ אֶל תּוֹךְ רְחֹבָהּ וְשָׂרַפְתָּ בָאֵשׁ אֶת הָעִיר וְאֶת כָּל שְׁלָלָהּ כָּלִיל לַה' אֱלֹהֶיךָ וְהָיְתָה תֵּל עוֹלָם לֹא תִבָּנֶה עוֹד. וְלֹא יִדְבַּק בְּיָדְךָ מְאוּמָה מִן הַחֵרֶם לְמַעַן יָשׁוּב ה' מֵחֲרוֹן אַפּוֹ וְנָתַן לְךָ רַחֲמִים וְרִחַמְךָ וְהִרְבֶּךָ כַּאֲשֶׁר נִשְׁבַּע לַאֲבֹתֶיךָ. כִּי תִשְׁמַע בְּקוֹל ה' אֱלֹהֶיךָ לִשְׁמֹר אֶת כָּל מִצְו‍ֹתָיו אֲשֶׁר אָנֹכִי מְצַוְּךָ הַיּוֹם לַעֲשׂוֹת הַיָּשָׁר בְּעֵינֵי ה' אֱלֹהֶיךָ.
הקריטריונים לעיר הנידחת

חז"ל החילו מספר קריטריונים בסיסיים על מנת להשית את דיני עיר הנידחת על עיר:
מספר התושבים צריך לעלות על מאה איש.
העיר לא מכילה רובו של אחד מי"ב השבטים.
העיר איננה עיר ספר, או ירושלים, ולשיטת הרמב"ם גם לא עיר מקלט.
אנשי העיר הוסתו לעבוד עבודה זרה על ידי 2 מסיתים (לפחות) תושבי העיר.
אנשי העיר לא חזרו בתשובה גם אחרי ששני תלמידי חכמים נשלחו אליהם והתרו בהם.
לדעת התנא רבי אליעזר, נצרכים תְנאים נוספים, אשר צירופם הוא כמעט בלתי אפשרי, ובדומה לדעת רבי יהודה בדין בן סורר ומורה, סובר שעיר הנידחת לא הייתה ולא תהיה לעולם, וכתיבתה בתורה היא לשם "דרוש וקבל שכר". דעה זו מופיעה אף בתוספתא. לעומתו, רבי יונתן אומר: "אני ראיתיה וישבתי על תילה".
אטימולוגיה

הצירוף "עיר הנידחת" לא קיים במקרא. הוא מופיע רבות בספרות חז"ל, בהקשר לציווי זה. אפשר שמקורו הקדום ביותר של הצירוף דווקא במגילות מדבר יהודה.
התואר "הנידחת" ניתן לעיר על שם התיאור המקראי של העיר (ראו לעיל) המציין את הפועל "וידיחו". הצירוף "עיר הנידחת" מיודע באיברו השני (הנידחת) אך אינו מיודע באיברו הראשון (עיר, ולא העיר) על פי דרכה של לשון חז"ל, למשל בביטויים "עולם הבא", "שעיר המשתלח" ועוד.
דין עיר הנידחת

כאשר מתברר לסנהדרין שקיימת עיר נידחת באחת מערי ישראל, עולים כל ישראל למלחמה עליהם, וכאשר העדים מעידים שרובם עבדו עבודה זרה, הורגים בחרב את העובדים ויש אומרים אף את הטף. לאחר מכן שורפים את כל שללה באש. חל איסור לבנות עיר זו מחדש.
דיני עיר הנדחת אינה ליחידים שעבדו עבודה זרה, ולא לציבור, רק לגדר של "עיר". ישנה מחלוקת בגמרא, בגדרי עיר הנדחת. לפי שיטת רבי יאשיה מעשרה עד מאה זה עיר הנדחת, ולפי רבי יונתן ממאה עד רוב השבט זה עיר הנדחת.
לקריאה נוספת

פרופ' נחום רקובר, מטרה המקדשת את האמצעים דעות ה'ראשונים' בעניין הענשת הנשים והטף בעיר הנידחת, 321-350 הוצאת ספרית המשפט העברי; משרד המשפטים ומורשת המשפט בישראל, תש"ס-2000.
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ע"א, עמוד א'
↑  תוספתא מסכת סנהדרין (צוקרמנדל) פרק יד הלכה א, ג
↑  לדוגמה: משנה, מסכת סנהדרין, פרק י', משנה ד'.
↑  ראו אלכסיי יודיצקי, "העיר הנידחת במגילת פשר בראשית", העברית סג (תשע"ה–תשע"ו), עמ' 117–123.
↑  כ"כ הרמב"ם (פ"ד הלכה ו), אך אין זה מוסכם עיין מגדל עוז וכסף משנה
| ספר דברים |
| --- | --- | --- |
| פרשת דברים | ערבות מואב • חטא המרגלים • חטא המעפילים |  |
| פרשת ואתחנן | עשרת הדיברות • שמע ישראל • שמע ישראל (פרשיה) • תפילין |  |
| פרשת עקב | כוחי ועוצם ידי • תורת הגמול • חטא העגל • והיה אם שמוע • ברכת המזון • שבעת המינים • לא תערץ מפניהם |  |
| פרשת ראה | היתר אכילת בשר • נביא שקר • מסית • עיר הנידחת • סימני כשרות בבעלי חיים • תרומות ומעשרות • שמיטת כספים • עבד עברי • שלוש רגלים • עלייה לרגל |  |
| פרשת שופטים | משפט עברי • איסור שוחד • איסור עבודה זרה • זקן ממרא • מצוות מינוי מלך • זרוע, לחיים וקיבה • ראשית הגז • כישוף • אוב • ידעוני • חובר חבר • רוצח בשגגה • עיר מקלט • עדות שקר • עדים זוממים • לא תערוץ מפניהם • הלכות מלחמה • כהן משוח מלחמה • מצוות קריאה לשלום במלחמה • בל תשחית • עגלה ערופה |  |
| פרשת כי תצא | אשת יפת תואר • משפט הבכורה • בן סורר ומורה • תלייה • השבת אבידה • לא ילבש • מוציא שם רע • מפתה • איסור קדשה • גירושין • ייבום וחליצה • ממזר • מצוות טעינה • איסור ריבית • משכון • הלנת שכר • מתנות עניים • לא תחסום שור בדישו • כלאי הכרם • לא תחרוש בשור ובחמור יחדו • שעטנז • לא ילבש • השבת אבדה • איסור גנבת נפש • אתנן זונה ומחיר כלב • קבורת המת • שילוח הקן • מצוות מעקה • ציצית • נדרים • מלקות |  |
| פרשת כי תבוא | מקרא ביכורים • וידוי מעשרות • מעמד הר גריזים והר עיבל |  |
| פרשת נצבים | תשובה • קיבוץ גלויות |  |
| פרשת וילך | הקהל • הסמכת יהושע • כתיבת משה את התורה |  |
| פרשת האזינו | שירת האזינו |  |
| פרשת וזאת הברכה | ברכת משה • מות משה • הר נבו |  |
| דמויות מרכזיות | משה • יהושע בן נון |  |
ספר בראשית • ספר שמות • ספר ויקרא • ספר במדבר • ספר דברים
| דיני נפשות ביהדות |
| --- | --- | --- |
| מיתה שלא בידי בית דין | מיתה בידי שמיים • הבא במחתרת • הבא להורגך השכם להורגו • רודף • מוסר • קנאים פוגעים בו • מורידין ולא מעלין • גואל הדם |  |
| מרכיבי הדינים | סנהדרין בלשכת הגזית • סנהדרין קטנה וסנהדרין גדולה • עדות • התראה |  |
| איסורים ומצוות | רצח במשפט העברי • לא תרצח • ייהרג ואל יעבור • מסירות נפש • קידוש השם • לא תעמוד על דם רעך • עדים זוממים • פיקוח נפש • קדושת החיים • שמירת הנפש • מאבד עצמו לדעת |  |
| שונות | כרת • הכנסה לכיפה • קם ליה בדרבה מיניה • עיר מקלט • שינוי הדין • המתת חסד בהלכה • הפלה מלאכותית • שור הנסקל • דיני בני נח |  |
| ארבע מיתות בית דין | ארבע מיתות בית דין |  |
| חייבי סקילה | עבודה זרה • נערה המאורסה • חילול שבת • מסית • מדיח • ברכת השם • קללת אב ואם • משכב בהמה • משכב זכר • שוכב עם אמו • שוכב עם אשת אביו • שוכב עם כלתו • בן סורר ומורה • מכשף • בעל אוב • ידעוני |  |
| חייבי שרפה | בת כהן שזינתה • שוכב עם אישה ובתה או אשה ונכדתה • שוכב עם בתו או נכדתו |  |
| חייבי הרג | עיר הנידחת • רוצח |  |
| חייבי חנק | אשת איש • הכאת הורים • גונב איש • זקן ממרא • נביא שקר |  |
דת בסוריה

בסוריה הדת השלטת היא האסלאם. 87% מהסורים הם מוסלמים, מתוכם 74% הם מוסלמים-סונים ו-13% שיעים (כולל כ-11% עלווים). 10% הם נוצרים (כולל ארמנים ואשורים) וכ-3% דרוזים.
בסוריה יש חופש דת, מטעם השלטון המרכזי. הסורים הערבים ללא הכללת הנוצרים מהווים כ-74% מהאוכלוסייה, כשהסונים הערבים הם 59%–60%. ה-BBC העריך כי ישנם גם כחצי מיליון עד 3.5 מיליון טורקמנים. קיימת גם קהילה יהודית קטנה מאוד המרוכזת בעיקר בדמשק ובקמישלי בחבל הכורדי.
המיעוט הדרוזי בסוריה נחשב כחלק מהאוכלוסייה המוסלמית.