stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יונדב בן שמעה
הערות שוליים

↑  שמואל ב', כ"א, כ"א. בספרו קדמוניות היהודים, מייחס יוסף בן מתתיהו את המעורבות במעשה אמנון ותמר ליהונתן בן שמעה. ראו יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ירושלים, מוסד ביאליק, 2002, עמ' 243-241. על שוני זה בשמותיו ראו: שמעון בר אפרת, מקרא לישראל שמואל ב, ירושלים, מאגנס, 1996, עמ'131. וראו גם: משה צבי סגל, ספרי שמואל ,ירושלים, קריית ספר, 1987, עמ' שי
↑  ראו שיר השירים, ה', א', ט"ו. וראו עוד חיים חיון, מדוע ביקש אמנון דווקא לביבות? - על הזיקה בין סיפור אמנון ותמר לשיר השירים, על הפרק : כתב עת למורים לתנ"ך בבתי-הספר הכלליים, אוקטובר 1998, גיליון 15.
↑  כגון ”וְזָבוּד בֶּן נָתָן כֹּהֵן רֵעֶה הַמֶּלֶךְ” (מלכים א', ד', ה'), ”וְחוּשַׁי הָאַרְכִּי רֵעַ הַמֶּלֶךְ” (דברי הימים א', כ"ז, ל"ג), שם נמנה חושי הארכי עם פקידים אחרים במערך הפקידותי של דוד וכמסופר בספר שמואל ב אף ייעץ לבנו אבשלום. גם אצל הכנענים היו פקידים כאלה ואף במכתבי אל-עמארנה נזכר תואר כזה.
↑  שמואל אברמסקי, עולם התנ"ך, שמואל א, דודזון עתי, 1993, עמ' 123.
↑  לדוגמה ”רֵאשִׁית חָכְמָה יִרְאַת ה' שֵׂכֶל טוֹב לְכָל עֹשֵׂיהֶם” (משלי, א', ב')
↑  שמעון בר-אפרת, העיצוב האמנותי של הסיפור במקרא, תל אביב, ספרית הפועלים, 1979, עמ' 109.
↑  שמעון בר אפרת, מקרא לישראל-שמואל ב, ירושלים, מאגנס, 1996, עמ 132.
↑  על השאלות העולות מן הסיפור ראו:שמעון בר אפרת, העיצוב האמנותי המקרא, ישראל, תשמ"ד, עמ' 235-199.
↑  ראו גם: יאיר זקוביץ, צבת בצבת עשויה מה בין מדרש פנים-מקראי לבין מדרש חוץ מקראי, תל אביב, עם עובד, 2009, עמ' 85.
↑  שמואל אברמסקי, עולם התנ"ך, שמואל א, דודזון עתי, 1993, עמ' 123.
↑  יאיר זקוביץ, דוד מרועה למשיח, ירושלים, יד יצחק בן צבי, 1995, עמ' 89.
↑  כך במקור:אלכסנדר רופא, מבוא לשירה המזמורית ולספרות החכמה שבמקרא, כרמל, ירושלים, 2004, עמ' 89.
↑  שמעון בר אפרת, מקרא לישראל שמואל ב, ירושלים, מאגנס, עמ' 142.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1122652682  VIAF: 86148389331610711465   WorldCat (עם VIAF): 86148389331610711465
יחסי ניקרגואה–רוסיה

| יחסי ניקרגואה–רוסיה |
| --- | --- |
ניקרגואה: רוסיה


ניקרגואה: רוסיה
שטח (בקילומטר רבוע)
130,370: 17,098,242
אוכלוסייה
6,939,055: 144,612,532
תמ"ג (במיליוני דולרים)
17,829: 2,021,421
תמ"ג לנפש (בדולרים)
2,569: 13,978
משטר
רפובליקה: רפובליקה פדרלית נשיאותית

שגרירות ניקרגואה במוסקבה
יחסי ניקרגואה–רוסיה הם היחסים הדו-צדדיים בין רוסיה לניקרגואה.
היסטוריה

נציגויות דיפלומטיות הוקמו ב-18 באוקטובר 1979 בין ניקרגואה לברית המועצות חודשים ספורים לאחר המהפכה הסנדיניסטית של החזית הסנדיניסטית. רוסיה היא היורשת של ברית המועצות, ולכן הקשרים נמשכו באופן טבעי עם רוסיה מאז פירוק ברית המועצות.
יחסים עם סנדיניסטות

ברית המועצות פיתחה יחסים גדולים עם הסנדיניסטים לאחר הפלת משפחת סומוסה. במהלך שנות השמונים סיפקה ברית המועצות תמיכה פוליטית, כלכלית, צבאית ודיפלומטית מלאה לממשלה השמאלית של ניקרגואה. זו לא הייתה רק תגובה לתנועת ההתנגדות קונטרה אלא ברית מן המניין עם ברית המועצות, אשר העניקה אשראי חינם, סובסידיות כלכליות ומענקי נשק כבד. הניקרגואים קיבלו ללא עלות נשק כמו מסוקי התקפה מיל מי-24 חמושים (Hinds) ומסוקי תובלה מיל מי-17.
ניקרגואה הצביעה בעקביות למטרות קומוניסטיות במהלך שנות השמונים. צבא קובה ונציגים פוליטיים, המסובסדים בכסף רוסי, איישו בקביעות בניקרגואה, מה שהפך את המדינה לחברה בגוש הקומוניסטי. לאחר שמנהיג הסנדיניסטים, דניאל אורטגה, חזר לשלטון בשנת 2007 רוסיה השתלטה על תפקיד הפטרון של ניקרגואה ניקרגואה הייתה המדינה השנייה אחרי רוסיה שהכירה בעצמאות של השטחים שבמחלוקת דרום אוסטיה ואבחזיה. בספטמבר 2008, אולי בתגובה לאותה תמיכה, הציעה רוסיה לחזק את הקשר עם ניקרגואה ולהעניק סיוע לניקרגואה כדי לסייע לבנייה מחדש של אזורים שנפגעו מההוריקנים.
בדצמבר 2008 ביקרו ספינות מלחמה רוסיות בניקרגואה בהזמנתו של הנשיא דניאל אורטגה, אף על פי שווילפרדו נבארו מהמפלגה הליברלית הקונסטיטוציונליסטית שבאופוזיציה אמר כי ללא אישור הפרלמנט הביקור הימי יהווה הפרה של החוקה. במהלך הביקור תרמו בכירים רוסים כ-200,000 דולר עבור גנרטורים ומחשבים לבתי חולים, משטרה וצבא.
זמן קצר לאחר מכן, ב-18 בדצמבר 2008, רוסיה וניקרגואה סיכמו כמה הסכמים דו-צדדיים לאחר שיחות בין הנשיאים דמיטרי מדבדב ודניאל אורטגה במוסקבה, כולל מזכרי הבנה בין משרדי החקלאות של המדינות, ובין סוכנות החלל הפדרלית הרוסית לבין משרד התקשורת של ניקרגואה. התמיכה הרוסית נעשתה חשובה יותר לניקרגואה בעקבות נסיגה בסוף 2008 של הסיוע האמריקני והאירופי בשל החשש מפני הונאות בחירות וטיפול בזכויות אדם ודמוקרטיה. באפריל 2009 ביטלה ניקרגואה את הדרישה מתיירים רוסים לקבל אשרות כניסה.
ב-12 ביולי 2014 ערך ולדימיר פוטין ביקור רשמי בניקרגואה. ערך פגישה במנגואה עם נשיא ניקרגואה דניאל אורטגה.
לגונה דה נחפה, מכתש וולקני במנגואה, יארח אתר לווין של מערכת גלונאס. כמה כלי תקשורת מערביים שיערו שהוא עשוי לשמש למודיעין אותות.
נציגויות דיפלומטיות

רוסיה מחזיקה בניקרגואה שגרירות במנגואה.
ניקרגואה מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה וקונסוליה ביקטרינבורג.
יאסוף

| --- | --- |

מבט לכפר יאסוף מתפוח מערב
 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  סלפית
 שטח:  6,135 דונם
 גובה:  590 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,967 (2016)
 קואורדינטות:  32°06′23″N 35°14′08″E﻿ / ﻿32.106388888889°N 35.235555555556°E﻿ / 32.106388888889; 35.235555555556 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צפון השומרון מוגדלת) יאסוף(למפת צפון השומרון רגילה) יאסוף(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום יאסוף(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום יאסוף  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מכונית בכפר שרוססה בכתובת בעברית בדצמבר 2018
כפר יאסוף או יאסוף (בערבית: ياسوف) הוא כפר פלסטיני, הנמצא בנפת סלפית שבשומרון, בין אריאל לבין כפר תפוח, בקרבת נופי נחמיה, כ-12 ק"מ מדרום-מזרח לשכם. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, אוכלוסיית יאסוף מנתה 1,967 תושבים בשנת 2016.
היסטוריה

בכפר נמצאו חרסים מתקופת הברזל (מאות 8 ו-7 לפנה"ס, ימי ממלכת ישראל ולאחר מכן השלטון האשורי), התקופה ההלניסטית, הרומית, הביזנטית, הצלבנית, האיובית, הממלוכית והעות'מאנית המוקדמת.
מצפון מזרח ודרום מערב לכפר ישנן בתי קברות קדומים הכוללים קברים חצובים בסלע, חלקם עם ארקוסוליום.
היסטוריה > העת העתיקה

מוצע לזהות את יאסוף עם יישוב ישראלי קדום בשם "ישב" הנזכר בחרסי שומרון.
בתקופה הרומית, הכפר היה לאחד השווקים המרכזיים לפירות, ירקות ודגנים בצפון הרי יהודה, דרום השומרון, ואזור לוד. הכפר נזכר בשמו הנוכחי בספר יהושע השומרוני, וגם בכרוניקה השומרונית, שם שמו נכתב כ"יוספה". על-פי טקסטים שומרונים, הכפר היה מקום מושבם של כהנים גדולים.
היסטוריה > ימי הביניים

בתקופה הצלבנית, העאלם ט'יא א-דין (1173–1245) כתב כי ישנו מסגד כפרי ביאסוף, מה שמעיד על קיומה של אוכלוסייה מוסלמית משמעותית בכפר באותה העת. הוא ציין כי כמה מחסידיו של התאולוג והסגפן המוסלמי אבן קודאמה מתגוררים בכפר.
הגאוגרף המוסלמי יאקות אל-חמאווי (1179–1229) תיאר את יאסוף כ"כפר של נבלוס במחוז פילסטין. הוא ידוע בשפע הרימונים שבו".
היסטוריה > התקופה העות'מאנית

בשנת 1870, ביקר חוקר ארץ ישראל ויקטור גרן בכפר, וכתב: ”לאחר שעברנו כמה גבעות מכוסות אבנים הגענו, בשעה שתיים ועשר דקות, ליאסוף. הכפר הזה נבנה אל נכון באתרה של עיר קדומה. עכשיו גרים רק בחלק מבתיו, והאחרים מטים לנפול. אבני הבניין שלהם ברובן מהוקצעות למדי וגדולות פחות או יותר. מספר תושבי הכפר היום אינו עולה על שלוש מאות וחמישים. מעיין מצוין מספק להם מים הנקווים בברכה שיורדים אליה במדרגות אחדות ושעל ידה רואים כרכוב נאה של גומחה קשותה, מלאכת מחשבת. המבוע הזה משקה גם בוסתני תאנים ורימונים. מצפון מזרח ומדרום מערב לכפר חצוב בדופן הסלעית של נחל בית קברות גדול המעיד על עתיקותו של היישוב הזה ואף על חשיבותו, שסרה ממנו אל נכון זה כבר. נכנסים אל רוב הקברים האלה בעד פתח גדול קשות, ובפנים יש בהם שלושה ארונות קבורה חצובים שמעל כל אחד מהם מקמרת אשר קשתה עגולה. הארונות האלה דומים למיטות, ובחציבתם בעובי הסלע השאירו כמין כרית שעליה נח ראש המת”.
היסטוריה > בתקופת המנדט הבריטי

בתקופת המנדט הבריטי השתייך הכפר לנפת שכם.
במפקד 1922, שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, ביאסוף הייתה אוכלוסייה של 172 נפש, כולם מוסלמים. במפקד אוכלוסין 1931 של ארץ ישראל היו בכפר 61 בתים מאוכלסים, בהם התגוררו 257 תושבים, כולם מוסלמים.
בסקר הכפרים בשנת 1945 האוכלוסייה בכפר הייתה 360 מוסלמים, ושטח הקרקע הכולל של הכפר היה 6,068 דונם. אשר מתוכם הוקצו 928 לחקלאות שלחין, ו-1,991 לגידולי דגנים.
לפי תוכנית החלוקה, שהתקבלה ברוב קולות בעצרת הכללית של האו"ם ב-29 בנובמבר 1947, היישוב נכלל בשטח המדינה הערבית, ולאחר הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות ב-1949, עבר משליטה בריטית לירדנית.
היסטוריה > לאחר 1967

ביוני 1987 הוכרז שטח בגודל כ-500 דונם המצוי מצפון ליאסוף אדמות מדינה. 19 מתושבי יאסוף הגישו ערר נגד ההכרזה בטענה שאלו אדמות חקלאיות שהם מעבדים. הערר נדחה ביוני 1989 על ידי ועדת העררים שליד בית המשפט הצבאי ברמאללה, שציינה בין השאר כי רוב השטח מושא ההכרזה אינו ראוי לעיבוד. בעקבות בדיקה שערך בשנת 2011 הצוות לתיחום אדמות המדינה ("צוות קו כחול"), שונו גבולות השטח שהוכרז בתחילה אדמות מדינה ו"נגרעו" ממנו שטחים שהוכח שהם בבעלות תושבי הכפר.
בשנת 1999 פלשו מתנחלים לשטח והחלו בהקמתו של מאחז "תפוח מערב", על מקרקעין בלתי מוסדרים שייעודם חקלאי באותו אזור. בשנת 2015 ארגון "יש דין" עתר לבג"ץ בשם תושבי יאסוף, שהמאחז יושב על אדמות פרטיות שלהם. בג"ץ הורה להרוס את 17 המבנים שבו. המבנים נהרסו ב-17 ביוני 2018.
לטענת תושבי הכפר, בספטמבר 2002 הגיעו מתנחלים מכפר תפוח לקטוף זיתים מאדמות הכפר ובמקום פרץ עימות עם קוטפים פלסטינים ועם פעילת שלום מ"תנועת הסולידריות הבינלאומית". לאחר עימות נוסף הוכרז האזור כשטח צבאי סגור.
ב-11 בדצמבר 2009 הוצת מסגד חסן חאדר בכפר ורוססו עליו כתובות: "היכונו לתג מחיר", ו"נשרוף את כולכם". המעשה עורר גינויים חריפים בישראל ובעולם. בעקבות ההצתה ביקר הרב הראשי לישראל יונה מצגר במסגד והביע סלידה וזעזוע מן המעשה, המנוגד להלכה היהודית. נוכח איומים לפגוע בתגובה בבתי כנסת במדינות מוסלמיות הוסיף הרב כי הוא "יכול לקוות שאם חס וחלילה יקרה דבר כזה מהצד השני, גם המוסלמים יביעו סלידה". כמו כן נועדו עשרות רבנים אחרים, בראשות הרב מנחם פרומן, עם נכבדי הכפר, ותרמו ספרי קוראן במקום אלה שנפגעו בשריפה.
בעשור הראשון של המאה ה-21 החל הכפר לסבול באופן קבוע מפלישות והתנכלויות של מתנחלים, במסגרת פעולות "תג מחיר", בין השאר אירועים של יידוי אבנים, הצתות או השחתה של כלי רכב ומטעים.
הערות שוליים

1 2  מפקד אוכלוסין 2016, באתר של הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה
↑  Finkelstein, 1997, p. 618
1 2  Dauphin, 1998, p. 810
↑  בוסתנאי עודד, תולדות עם ישראל בימי בית ראשון - כרך 2, האוניברסיטה הפתוחה, עמ' 262 (על פי יוחנן אהרוני).
↑  Safrai, 1994, p. 66.
↑  Conder and Kitchener, 1882, SWP II, p. 287. כך במקור, אך דרושה פה הבהרה נוספת, שכן "ספר יהושע השומרוני" ו"הכרוניקה השומרונית" הם שמות נרדפים לאותו החיבור.
↑  Conder, 1876, pp. 190-196
↑  Conder, 1876,  p. 196
↑  Ellenblum, 2003, p. 244
↑  Drory, 1988, p. 97
↑  Le Strange, 1890, p. 552
↑  תיאור ארץ ישראל: גיאוגראפי, היסטורי וארכאולוגי -  ויקטור גרן  תרגום: חיים בן עמרם -עמוד 112
↑  Mills, Census of Palestine, 1931, page 48
↑  Government of Palestine, Department of Statistics, 1945, p. 26
↑  בג"ץ 2297/15  - פסק דין והחלטה 17 בפברואר 2017
↑  אלישע בן קימון, מאות שוטרים השתלטו על מבנים המיועדים להריסה במאחז תפוח מערב, באתר ynet, 17 ביוני 2018
 יותם ברגר, 11 שוטרים נפגעו ושישה מתנחלים נעצרו בפינוי מבנים במאחז לא חוקי ליד כפר תפוח, באתר הארץ, 17 ביוני 2018
↑  ישראל והשטחים הכבושים שורדים תחת מצור: השפעת הסגרים והגבלות התנועה על הזכות לעבוד, באתר המוקד להגנת הפרט
↑  חיים לוינסון ושירות הארץ, הפלסטינים: מתנחלים הציתו מסגד בגדה; ברק: המעשה פוגע בעתיד ישראל, באתר הארץ, 11 בדצמבר 2009
↑  חיים לוינסון ואנשיל פפר, הרב הראשי לישראל, יונה מצגר, על שריפת המסגד בכפר יאסוף: כך פרצה השואה, באתר הארץ, 14 בדצמבר 2009
1 2  גיא ורון, תושבי כפר יאסוף ניסו למנוע כניסת מצגר למסגד, 14.12.2009
↑  רועי שרון, מצגר ביקר במסגד שהוצת: מקווה שיעצרו המבצע, באתר nrg‏, 14 בדצמבר 2007
↑  יותם ברגר, אלמונים השחיתו 24 מכוניות וריססו כתובות גזעניות בכפר יאסוף שבגדה, באתר הארץ, 18 בדצמבר 2018
 יותם ברגר, משפחה פלסטינית דיווחה כי ישראלים תקפו את ביתה בכפר יאסוף; נפתחה חקירה, באתר הארץ, 5 ביוני 2019
 עמירה הס, אלמונים השחיתו מאות עצי זית וגפן בחמישה כפרים בגדה המערבית, באתר הארץ, 15 באוקטובר 2018
| Flag of Senegalיישובי נפת סלפית |
| --- | --- | --- |
| ערים | סלפית |  |
| מועצות מקומיות | בידיה • בורוקין • דיר איסתיא |  |
| כפרים | דיר בלוט • פרח'ה • איסכאכא • כפר א-דיכ • חארס • ח'ירבת קיס • כיפל חארת' • מרדה • מסחה • קראוות בני חסאן • קירה • ראפאת • סרטא • יאסוף • זאוויה |  |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007584236305171
יחסי נמיביה–ספרד

| יחסי נמיביה–ספרד |
| --- | --- |
נמיביה: ספרד


נמיביה: ספרד
שטח (בקילומטר רבוע)
824,292: 505,370
אוכלוסייה
3,045,810: 47,905,341
תמ"ג (במיליוני דולרים)
12,351: 1,580,695
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,055: 32,996
משטר
רפובליקה: מונרכיה חוקתית

יחסי נמיביה–ספרד הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין נמיביה וספרד.
יחסים דיפלומטיים

היחסים הדיפלומטיים הרשמיים החלו בשנת 1990, השנה בה ספרד פתחה שגרירות בווינדהוק, והם טובים מאוד עד היום. בין מדינות האיחוד האירופי, הרשויות בנמיביה מסתכלות על ספרד בחיבה מיוחדת. ספרד הייתה חלק מ-UNTAG (פעולת האו"ם האחראית על הבטחת המעבר ממצב של קולוניאליזם ו"אפרטהייד" לקיום בחירות חופשיות), ושלחה יחידה של חיל האוויר ושמונה מטוסים לנמיביה.
למרות השנים שחלפו, תמיכה זו לא נשכחה. נשיא SWAPO לשעבר ואבי המייסד של הרפובליקה, סם נוג'ומה, ביקר בספרד בשנת 1996. מאידך, מלכי ספרד ביקרו בנמיביה ב-1999. מאז נערכו כמה ביקורים רמי דרג, ואת האחרון ביצע שר החוץ של נמיביה בספרד בשנת 2013.
יחסים כלכליים

באופן מסורתי, התעניינותה של ספרד בשוק נמיביה התמקדה כמעט אך ורק בניצול הדייג של המדינה האפריקאית והשקיעו כמה השקעות חשובות. אולם בשנים האחרונות גובר העניין מצד חברות ספרדיות בתחומים שונים בנמיביה: אנרגיה מתחדשת, תשתיות, נפט.
שיתוף פעולה

יחסי שיתוף הפעולה לפיתוח ספרדי עם נמיביה החלו במקביל לעצמאות המדינה עם פתיחת משרד לשיתוף פעולה טכני (OTC) של ה-AECI בווינדהוק.
במשך שנים רבות הייתה נמיביה מדינה מועדפת לשיתוף הפעולה הספרדי, אך תוכנית האב IV לשיתוף פעולה ספרדי 2013–2016 כללה את נמיביה בין 9 המדינות באפריקה שמדרום לסהרה בה תוכנן לסגור או לעצב מחדש את התוכנית הנוכחית. כתוצאה מכך סגר ה-OTC בווינדהוק את שעריו באוגוסט 2015.
היקף הסיוע הרשמי לפיתוח (ODA) שקיבלה נמיביה השתנה מאוד בשנים האחרונות. בשנות ה-90, לאחר העצמאות, הוכפל נפח הסיוע הזר, עם ירידה מהירה לאחר השנים הראשונות של האלף החדש. בין 2007 ל-2010 חלה עלייה בסיוע שהוענק למדינה, והסיוע פחת שוב משמעותית מ-2011. בתקופה 2005–2012 הסיוע הכולל של ספרד במדינה הגיע ל-72 מיליון אירו, בעיקר באמצעות תוכניות דו-צדדיות של AECID ו-MAEC (49 מיליון) ותרומות לארגונים רב-צדדיים (10 מיליון).
למרות סגירת ה-OTC, שיתוף הפעולה הספרדי עדיין קיים בנמיביה באמצעות המרצה הספרדי ב-UNAM ובתוכניות אזוריות אחרות (עם האיחוד האפריקאי ועם NEPAD) ורב-צדדיות. מוסדות אחרים, כמו קרן CETMAR, מקיימים פעילויות שיתוף פעולה עם נמיביה.
נציגויות דיפלומטיות

נמיביה מיוצגת בספרד באמצעות שגרירותה בפריז, צרפת, ובנוסף מחזיקה קונסוליה בוויגו.
ספרד מחזיקה בנמיביה שגרירות בווינדהוק וקונסוליית כבוד בלידריץ (עם שיפוט באזור קאראס).
יחסי אוגנדה–סין

| יחסי אוגנדה – הרפובליקה העממית של סין |
| --- | --- |
אוגנדה: הרפובליקה העממית של סין


אוגנדה: הרפובליקה העממית של סין
שטח (בקילומטר רבוע)
241,038: 9,596,967.75
אוכלוסייה
50,356,876: 1,418,507,662
תמ"ג (במיליוני דולרים)
49,273: 17,794,782
תמ"ג לנפש (בדולרים)
978: 12,545
משטר
דמוקרטיה למחצה: רפובליקה עממית

ראש ממשלת אוגנדה מילטון אובוטה בעת ביקור בבייג'ינג, 1965
יחסי אוגנדה–סין הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה של אוגנדה לבין הרפובליקה העממית של סין.
היחסים בין שתי המדינות כוננו בשנת 1962. בשנת 2011, הסחר בין שתי המדינות עמד על כ-400 מיליון דולר.
יחסים כלכליים

עד סוף שנת 2011, יותר מ-265 חברות סיניות פתחו עסקים בשווי של כ-596 מיליון דולר באוגנדה. החברות הסיניות יצרו למעלה מ-28 אלף משרות חדשות בתחום הנפט, החקלאות ופיתוח תשתיות באוגנדה. בין החברות הסיניות באוגנדה, היא חברת הנפט CNOOCֿ, אשר בתחילת 2012 רכשה שליש מניצול הנפט של אוגנדה באזור אלברטינה במדינה והייתה מעורבת בבניית בתי הזיקוק של אוגנדה.
יחסים כלכליים > המימון הסיני לפיתוח אוגנדה

בין השנים 2000 עד 2011, היו כ-54 פרויקטים של אוגנדה אשר זוהו כפרויקטים במימון סיני.
בין הפרויקטים הללו נמנה הפרויקט האוגנדי לבניית כביש אגרה מנמל התעופה באנטבה לנמל התעופה בקמפלה. כמו כן, הרפובליקה העממית של סין העניקה הלוואה לממשלת אוגנדה, וכיסתה כ-50 מיליון דולר מהחוב הלאומי שלה.
יחסים דיפלומטים

סין מחזיקה בשגרירות בקמפלה, בירת אוגנדה. אוגנדה מחזיקה בשגרירות בבייג'ינג וקונסוליה בגואנגג'ואו.
יחסי נמיביה–קובה

| יחסי נמיביה–קובה |
| --- | --- |
נמיביה: קובה


נמיביה: קובה
שטח (בקילומטר רבוע)
824,292: 110,860
אוכלוסייה
3,045,810: 10,969,035
תמ"ג (במיליוני דולרים)
12,351: 107,352
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,055: 9,787
משטר
רפובליקה: רפובליקה סוציאליסטית

יחסי נמיביה–קובה הם היחסים הדיפלומטיים בין רפובליקת נמיביה לבין הרפובליקה של קובה. בעת מלחמת העצמאות של נמיביה, קובה תמכה בארגון העממי של דרום מערב אפריקה (SWAPO), ואף סיפקה אימונים צבאיים לצבא השחרור העממי של נמיביה (PLAN), שהיה שלוחה של הארגון העממי של דרום מערב אפריקה. מאז הסיוע הצבאי הקובני לנמיביה, נמיביה שומרת על תמיכתה בקובה ברמה הבינלאומית, למשל במקרה החמישייה הקובנית.
סיוע

מדיניות הסיוע הקובנית מתמקדת בעיקר בשליחת רופאים ואנשים סיוע אחרים, למטרות פיתוח במדינות אחרות, בפרט מדינות אפריקה. בשנת 1998 הוטסו לנמיביה חמישים וחמישה רופאים קובנים במסגרת תוכנית הסיוע לנמיביה. בשנת 2010, כ-2,000 סטודנטים נמיבים סיימו לימודים אקדמאיים בקובה.
ביקורים רמי דרג

ביוני 2008, יושב ראק האספה הלאומית של נמיביה, ת'יאו בן גוריירב, ביקר בקובה. באותה העת, סגן שר החוץ של קובה, רודריגס פארילה, ערך ביקור רשמי בנמיביה, בו נפגש עם הנשיא לשעבר, סם נוג'ומה ועם נשיא נמיביה הנוכחי, היפיקפוניה פוהאמבה.
נציגויות דיפלומטיות

נמיביה מיוצגת בקובה בדרג השגרירות, באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בהוואנה, בירת המדינה.
קובה מיוצגת בנמיביה בדרג השגרירות, באמצעות שגרירות רשמי שהיא מחזיקה בוינדהוק, בירת המדינה.
יחסי אזרבייג'ן–יפן

| יחסי אזרבייג'ן–יפן |
| --- | --- |
אזרבייג'ן: יפן


אזרבייג'ן: יפן
שטח (בקילומטר רבוע)
86,600: 377,915
אוכלוסייה
10,351,953: 123,588,993
תמ"ג (במיליוני דולרים)
72,356: 4,212,945
תמ"ג לנפש (בדולרים)
6,990: 34,088
משטר
רפובליקה: מונרכיה חוקתית

יחסי אזרבייג'ן–יפן הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה של אזרבייג'ן ליפן.
היסטוריה

יפן היא אחת המדינות הראשונות שהכירו בעצמאות אזרבייג'ן. ב-7 בספטמבר 1992 נוצרו היחסים הדיפלומטיים הראשונים בין הרפובליקה של אזרבייג'ן ליפן. שגרירות יפן בבאקו פועלת מאז 21 בינואר 2000. שגרירות אזרבייג'ן בטוקיו נפתחה ב-1 באוקטובר 2002.
בשנים 1992–2019 נחתמו כמה הסכמים בתחומים ההומניטריים, הכלכליים והאחרים בין ממשלות אזרבייג'ן ויפן. הוקמו קבוצות ידידות בין-פרלמנטריות, ופועלת ועדה בין ממשלתית משותפת.
היסטוריה > ביקורים רשמיים

ביקורו הרשמי הראשון של נשיא אזרבייג'ן, חיידר אלייב ביפן התקיים ב-24–28 בפברואר 1998. במהלך הביקור חתמו הצדדים על 10 מסמכים:
הסכם חברות ושותפות;
הסכם על שיתוף פעולה בתחום הסחר והכלכלה;
הסכם ייעוץ;
הסכם הלוואה לפרויקט להקמת תחנת כוח מחזורית משולבת בשם "Severnaya";
פרוטוקול על סיוע הומניטרי מובהק שהוקצה לאזרבייג'ן על ידי יפן; הסכם הלוואה בין הנהגת אזרבייג'ן לבנק יבוא ויצוא (יפן) למימון פרויקט לשיקום מתקן מפעל אתילן-פוליאתילן ארנה;
הסכם בין חברת SOCAR (חברת הנפט הממלכתית ברפובליקה אזרבייג'ן) לבין מיצואי חיפושי נפט ושות' בע"מ על מתן השתתפות בהון.
לאחר ביקור רשמי זה הוקמה האגודה הפרלמנטרית לידידות בין יפן לאזרבייג'ן. הצדדים חתמו על הצהרת חברות ושותפות וכן על הצהרה על שיתוף פעולה בתחום הסחר והכלכלה.
בשנת 1998 נחתמה "הצהרה משותפת לחברות ושותפות בין יפן לרפובליקה של אזרבייג'ן".
במסגרת ביקורו של נשיא הרפובליקה של אזרבייג'ן אילהם אלייב בטוקיו במרץ 2006, חתמו הצדדים על הסכם חברות ושיתוף פעולה ועל הסכם על שיתוף פעולה טכני. במהלך הישיבה הרשמית של שר החוץ של אזרבייג'ן אלמר ממדיארוב ושר החוץ היפני טארו קונו בספטמבר 2018, הציע הצד היפני את תוכנית יוזמת הקווקז, שעיקרה פעילות עסקית משותפת.
שיתופי פעולה בין אזרבייג'ן ליפן > שיתוף פעולה כלכלי

בשנות ה-70 הוקם בבאקו מפעל מזגנים ביתי בתמיכתה הכספית של ממשלת יפן. בשנת 1997 מחזור המסחר ההדדי הסתכם ב-22.3 מיליון דולר. בשנת 2005 אירחה יפן את תערוכת אקספו 2005, שאחת המשתתפות בה הייתה אזרבייג'ן, בראשות סגן ראש הממשלה עביד שריפוב. בשנת 2015 נערכה בבאקו הישיבה ה-48 של חבר הנאמנים של הבנק לפיתוח אסיה (ADB). באוקטובר 2015, במסגרת ביקורו של שר לענייני התחדשות כלכלית של יפן, מר אקירה אמרי באזרבייג'ן, נחתם מזכר הבנות בנושא שיתוף פעולה בין יפן לאזרבייג'ן בתחום הרפואה.
בשנת 2017 הסתכם הסחר עם יפן בכ-22.08 מיליון דולר. בשנת 2017 אורגנה משלחת הייצוא של אזרבייג'ן ליפן, אשר הייתה אמורה לחתום הסכם על קידום והגנה על השקעות. בפברואר 2017 נערכה הישיבה ה-9 של הוועדה הכלכלית של יפן–אזרבייג'ן בעיר הבירה באקו. הישיבה דנה בסיכוי לפיתוח שיתופי פעולה במגזר שאינו נפט. חלקה של יפן בפרויקט פיתוח שדות אזרי-צ'יראג-גונשלי הוא 3.65%.
בשנת 2018 פעלו באזרבייג'ן 30 חברות יפניות. יפן מייצאת מכוניות (בעיקר משאיות ISUZU), מכונות, ציוד אלקטרוני, כלי בית וכדומה לאזרבייג'ן. סחורות חקלאיות (יין, פירות יבשים), אלומיניום, שמן מיובאים על ידי יפן מאזרבייג'ן.
שיתופי פעולה בין אזרבייג'ן ליפן > שיתוף פעולה בתחום הנפט

מאז 1995 הצטרפו שתי חברות יפניות מובילות (ITOCHU ו-INPEX) ל"חוזה המאה". הוקם שיתוף פעולה בין יפן לאזרבייג'ן בתחום הנפט.
בדצמבר 1998 נפתח הקונסורציום הראשון של חברות יפניות באזרבייג'ן. בשנת 2015 רכשו קרן הנפט הממלכתית של אזרבייג'ן (SOFAZ) ותאגיד הנאמנות והבנקאות מיצובישי UFJ רכוש של קריתו גינזה בטוקיו תמורת 436 מיליון דולר.
בשנת 2018 נחתם תזכיר בין חברת הנפט הממלכתית של אזרבייג'ן (SOCAR) לבין התאגיד הלאומי נפט, גז ומתכות של יפן (JOGMEC). התזכיר היה על שיתוף פעולה בסקר חסימות גז ונפט ופיתוח משאבי אנוש.
בדצמבר 2016, במהלך פגישה בין נשיא SOCAR למנהל הראשי של איטוצ'ו (יפן) מסאהירו אימאי, נחתמו מספר הסכמים על פעילויות משותפות.
שיתופי פעולה בין אזרבייג'ן ליפן > אנרגיה

בגזרת האנרגיה מימנה ממשלת יפן את הקמתן של שתי תחנות כוח באזרבייג'ן. ביוני 2019 נחתם מזכר הבנות בנושא שיתוף פעולה בתחום האנרגיה המתחדשת בין אזרבייג'ן ליפן. שיתוף פעולה זה משמש לפיתוח מגזר אנרגיה מתחדשת באזרבייג'ן.
שיתופי פעולה בין אזרבייג'ן ליפן > תעופה

בינואר 2016 פתחה הנהגת Silk Way West Airlines שירות אווירי ישיר בין הערים באקו וקומצו. בקיץ 2017 נערכו משא ומתן בבאקו בין נציגי ממשלות התעופה של שתי המדינות. נושא הדיון היה אפשרות לפתיחת טיסות ישירות בין המדינות.
שיתופי פעולה בין אזרבייג'ן ליפן > תחומים אחרים

יפן ואזרבייג'ן משתפות פעולה גם בתחומים אחרים כמו טכנולוגיה גבוהה, חקלאות, תרופות, חינוך, תיירות.
בדצמבר 2009 הקצתה ממשלת יפן 763.82 דולר לביצוע 8 פרויקטים באזרבייג'ן. ב-25 בדצמבר הוכנו 8 פרויקטים של ארגונים לא ממשלתיים ומחלקת החינוך ריון. הוא מתוכנן לשפר את מערכת ההשקיה בשמונה כפרים במחוז ברדה וטרטר; בניית בתי ספר בכפרי חרשוד (אזור סאלין) ואיקינג'י נגדי (מחוז גובה). ביולי 2015 נחתם הסכם מענק בין ממשלות שתי המדינות בעיר בלקן לפרויקט "שיפור מערכת ניהול הפסולת".
באוקטובר 2015, כחלק מביקורו של שר לענייני התחדשות כלכלית של יפן, חתם מר אקירה אמרי באזרבייג'ן, יפן ואזרבייג'ן על מזכר הבנות המדגיש את שיתוף הפעולה בתחום הכלכלי בין המדינות.
שיתופי פעולה בין אזרבייג'ן ליפן > שיתוף הפעולה הבינלאומי

יפן הצביעה לבחירת אזרבייג'ן כחברה לא קבועה במועצת הביטחון של האו"ם (2012–2013).
תיירות

בשנת 2013, 373 אזרחי אזרבייג'ן הגישו בקשה לוויזה יפנית. באותה שנה ביקרו אזרבייג'ן 2,471 אנשים מיפן. מאז 1 בפברואר 2016, אזרחים ממספר מדינות מזרחיות, כולל יפן, השיגו פישוט הרשאה לקבלת אשרת כניסה בשדות תעופה בינלאומיים באזרבייג'ן. מוקדם יותר, בינואר באותה השנה, פשטו כללי הוויזה לאזרבייג'ן לאזרחים יפנים. ליפנים הוענקו אשרות כניסה יחידה לתקופה של 30 יום בכל שדות התעופה הבינלאומיים באזרבייג'ן.
מספר התיירים מיפן גדל ב-37.1 אחוזים בשנת 2019.
יחסי תרבות

סמינרים והשתלמויות נערכים מדי שנה באזרבייג'ן. השפה היפנית נלמדת הן בבתי ספר תיכוניים והן באוניברסיטאות באזרבייג'ן כגון אוניברסיטת באקו, אוניברסיטת שפות אזרבייג'ן וכו'. השפה האזרית נלמדת במרכז יונוס אמרה לתרבות טורקית בטוקיו. מספר הסכמי שיתוף פעולה נחתמו בין ה-ADA לבין מוסדות ההשכלה הגבוהה ביפן: דושישה, ריטסומיקן, קיוטו, אוסאקה, ימאנאשי גאקוין.
בשנת 2013 נחתם הסכם התאומים בין העיר אסמאעילי (אזרבייג'ן) לאיטו (יפן, מחוז שיזואוקה). בפארק התרבות והפנאי הקרוי על שם חיידר אלייב (איסמאעילי) הוקם גן יפני. איגוד הידידות יפן–אזרבייג'ן פועל בעיר הבירה טוקיו.
סיוע הומניטרי

עד 2019 סיפקה יפן סיוע טכני לאזרבייג'ן בסכום של יותר ממיליארד דולר. יפן סיפקה סיוע הומניטרי לפליטי אזרבייג'ן בסכום של 11,470 מיליון דולר לאחר מלחמת נגורנו קרבאך.
מאז שנת 2000 סיפקה יפן סיוע מהותי לאזרבייג'ן כחלק מתוכנית הסיוע. באביב 2011 סיפקה אזרבייג'ן סיוע הומניטרי ליפן להתאושש מרעידת אדמה גדולה במזרח המדינה. בשנת 2015 סיפקה יפן עזרה לאזרבייג'ן בדמות מענק בשווי 900,000 דולר לפיתוח החקלאות.
יחסי אוגנדה–טנזניה

| יחסי אוגנדה–טנזניה |
| --- | --- |
אוגנדה: טנזניה


אוגנדה: טנזניה
שטח (בקילומטר רבוע)
241,038: 947,300
אוכלוסייה
50,356,876: 69,055,333
תמ"ג (במיליוני דולרים)
49,273: 79,158
תמ"ג לנפש (בדולרים)
978: 1,146
משטר
דמוקרטיה למחצה: רפובליקה

יחסי אוגנדה–טנזניה הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה של אוגנדה לבין הרפובליקה המאוחדת של טנזניה.
טנזניה היא שותפה אסטרטגית של אוגנדה בתחומים רבים, בעיקר בתחומי המסחר, הביטחון, החינוך, החקלאות והאנרגיה.