סוטריה
המודל התאורטי > המודל > עקרונות מרכזיים > כללי הבית

א. אין אלימות משום סוג
ב. אין מבקרים לא רצויים ו/או לא מוכרים. בני משפחה וחברים יכולים לבקר.
ג. אין סמים לא חוקיים
במה זה שונה מאשפוז בבית חולים:
בבית חולים, חירותו של האדם מוגבלת, המסגרת מכתיבה מתי לאכול מתי לישון וכדומה. סוטריה מעצם מהותה אינו מודל שכופה התנהגות על מקבלי השירות, ואינו מכתיב להם בשאלות של סדר היום.
הטיפול בבית החולים הפסיכיאטרי מבוסס במידה רבה על שימוש בתרופות במטרה להגיע לאיזון תרופתי ונסיגה בסימפטומים של ההפרעה הנפשית. לעומת זאת, הדגש העיקרי בסוטריה הוא על קשר בינאישי כאמצעי לסייע לאדם לקבל בחזרה שליטה בחייו.
בית חולים פסיכיאטרי הוא מוסד סגור ומבודד מהקהילה. כניסה ויציאה של מבקרים ושל מטופלים מתבצעת באישור בלבד. לעומתו סוטריה מתקיימת כבית פתוח בקהילה, שאינו סגור בתוך מתחם המגביל כניסה ויציאה.
בית חולים באופן כללי אינו מקום שנותן הרגשה ביתית למטופלים, וכמעט שאינו מאפשר פרטיות. בבית סוטריה יש תחושת ביתיות רבה יותר ופרטיות רבה יותר מאשר בבית חולים.
הצוות בבית חולים הוא צוות רפואי (בעיקר רופאים ואחיות). הצוות בסוטריה לעומת זאת הוא צוות סמך מקצועי, של אנשים שהם עצמם בעלי ניסיון בחיים עם מגבלה נפשית.
בבית חולים פסיכיאטרי כמעט לא יעלה על הדעת חיבוק בין איש צוות למטופל. בסוטריה תקשורת שכוללת מגע היא דבר מקובל.
אזורי פעילות: המודל הופץ תחילה ברחבי ארצות הברית ובהמשך למדינות רבות באירופה (גרמניה, בריטניה, בלגיה הונגריה ומדינות נוספות). ב-2016 החל לפעול גם בישראל.
מפעילי המסגרת: המסגרת מנוהלת על ידי אנשי מקצועות טיפוליים (בהם פסיכיאטר המועסק במשרה חלקית במקום), אך מי שמבצעים את מרבית העבודה עם הדיירים הם עמיתים בעלי הכשרה ייחודית. אנשי הצוות בבית סוטריה נבחרים בשל בגרות נפשית, חוסן, חמימות ויכולת אמפתית. צוות סוטריה מתאפיין באינטואיטיביות, גמישות וסובלנות למצבים אנושיים שונים, בהשוואה לצוות של בית חולים. מדובר בצוות המתאפיין בראש פתוח, ללא תארים אקדמיים במקצועות טיפוליים כמו פסיכולוגיה עבודה סוציאלית או טיפול באמצעות אומנויות.
אופן הפעולה: משמרת של הצוות במקום היא משמרת ארוכה: 24 עד 48 שעות, וזאת כדי לאפשר בניה של קשר עם הדיירים. בכל זמן נתון יש שני אנשי צוות לפחות, בדרך כלל יותר, ובמקרים רבים הם יהיו גבר ואשה. הצוות בסוטריה מיישם עקרונות של אמפתיה: להיות עם האדם בחוויה שלו, לתת תוקף לרגשות ולהיות נוכח רגשית עם האדם גם בחוויות הקשות ביותר שלו. המטרה היא להגיע יחד עם הדייר להבנה מה בטוח וטוב בשבילו ומה לא. עקרון חשוב נוסף הוא שכל משבר פסיכוטי הוא אירוע בדיד ולכן בכל משבר כזה מתחילים מנקודת ההתחלה, כאילו זו הפעם הראשונה. השפה של הצוות עם הדיירים אינה שפה רפואית, היא שפה טבעית.
הבסיס הרעיוני: הבסיס הפילוסופי של סוטריה הוא הומאני במהותו. אם כי זו לא בדיוק "פסיכותרפיה הומאנית" כפי שעשו קרל רוג'רס ואחרים, אלא יותר צירוף של כלים שמקורם בגישות תאורטיות שונות ובהוגים שונים (בהם ויניקוט, הארי סטאק סאליבן, היינץ קוהוט, ר.ד. לאינג ואחרים, יחד עם כלים שמקורם בשיטת התיקוף למשל). המצב הפסיכוטי נתפס היא תגובה אנושית לא רצונית ושכיחה למצבי דחק רגשי קיצוני או ממושך ו/או מצבי טראומה נפשית, ולא כביטוי לפגם באדם כפי שקורה במודל הרפואי.
מימון: לעיתים מימון הבית הוא פרטי ולעיתים על ידי המדינה.
ממצאי מחקרים: הממצא העיקרי ביחס לסוטריה הוא שמדובר בשיטה שמקטינה במידה משמעותית את התלות בתרופות. השיפור במצבם של אנשים שקיבלו שירות זה היה ניכר, בייחוד בקרב אותם אנשים שהייתה להם פרוגנוזה גרועה יחסית לאחרים. ממצאים אלה מחזקים את התפיסה לפיה פסיכוזה אינה גזר דין קבוע מראש לחיים עם הפרעה כרונית שתפגע באופן אנוש בתפקוד ובאיכות החיים. במקרים רבים מאוד יש החלמה מלאה מהמצב הפסיכוטי.