stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנה פדורובה
פרסים ואותות הוקרה

2004 – בגיל 14 זכתה בפרס הראשון של הפסטיבל פרדריק שופן בנארווה באסטוניה
הפסטיבל מנוחין גשטאד בשווייץ
2004 – בגיל 14, פרס שני ופרס מיוחד בתחרות לפסנתרנים צעירים בפסטיבל הבינלאומי הרביעי פרדריק שופן במוסקבה.
בגיל 15 – פרס ראשון ופרס מיוחד בפסנתרנית הטובה ביותר בתחרות השנייה לפסנתרנים צעירים בטביליסי, גאורגיה.
2008, 2007, 2006 – פרס הוקרה ומלגה ע"ש דורותי מקקנזי בפסטיבל והמכון הבינלאומי לקלידים בניו יורק.
2009 – פרס ראשון בתחרות לזכרו של ארתור רובינשטיין בבידגושץ' בפולין – יחד עם הפסנתרנית ג'יונג מון
2009 – פרס ראשון בפסטיבל לפסנתר רובינשטיין בלודז'
2012 – פרס שלישי ופרס הקהל בתחרות לפסנתר בליון, צרפת
2012 – בפסטיבל ורבייה – פרס האקדמיה של פסטיבל
אלשנדרה פנטרה

אלשנדרה מנואל פנטרה קורייה (בפורטוגזית: Alexandre Manuel Penetra Correia; נולד ב-9 בספטמבר 2001 בוויסאו שבפורטוגל) הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת א.ז. אלקמאר מליגת העל ההולנדית.
קריירת מועדונים

פנטרה גדל במחלקות הנוער של אוס פסטיניאס, CB ויסאו, בנפיקה ליסבון ופמליקאו. הוא ערך 59 הופעות ליגה בקבוצה הבוגרת של פמליקאו במסגרת ליגת העל הפורטוגלית, בהן הבקיע שלושה שערים.
ב-24 ביולי 2023 חתם פנטרה על חוזה לחמש שנים בא.ז. אלקמאר מליגת העל ההולנדית.
הערות שוליים

↑  Penetra volgende aanwinst AZ באתר הרשמי של א.ז. אלקמאר, 24 ביולי 2023 (בהולנדית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אלשנדרה פנטרה".
אנטוניו אדאן

אנטוניו אדאן (בספרדית: Antonio Adán Garrido; נולד ב-13 במאי 1987 במדריד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת השוער בקבוצת ספורטינג ליסבון.
תארים > קבוצתיים

ריאל מדריד
אליפות ספרד (1): 2011/2012
גביע המלך (1): 2010/2011
הסופר קאפ הספרדי (1): 2012
ריאל בטיס
אליפות הליגה הספרדית השנייה (1): 2014/2015
אתלטיקו מדריד
הסופר קאפ האירופי (1):2018
ספורטינג ליסבון
אליפות פורטוגל (2): 2020/2021, 2023/2024
גביע הליגה הפורטוגלית (2): 2020/2021, 2021/2022
הסופר קאפ הפורטוגלי (1): 2021
תארים > אישיים

שוער החודש בליגה הפורטוגלית: דצמבר 2020, ינואר 2021, פברואר 2021, אפריל 2021, אוגוסט 2021, אוקטובר/נובמבר 2021
נבחרת העונה בליגה הפורטוגלית: 2020/2021
הערות שוליים

↑  Presenting the Liga NOS Team of the Year!, Liga Portugal
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים ספרדים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלת הנחש

אלת הנחש, או אלת האדמה, הוא הכינוי שניתן לפסלים שנמצאו בכרתים, ונוצרו בתקופה המינואית, ומסמלים ככל הנראה את האלה העיקרית של כרתים.
שני פסלים כאלו נמצאו בשנת 1903 בידי הארכאולוג הבריטי אדוארד אוונס בקנוסוס, הם מוצגים כיום במוזיאון הארכאולוגי של הרקליון. פסלים נוספים נמצאו מאוחר יותר. לרוב הפסלים מציגים אשה לובשת שמלה ארוכה בעלת מחוכים, חשופת שדיים, אוחזת נחש בכל אחת מידיה. על ראשה ישנן חיות קטנות המסמלות את שלטונה על האדמה. לעיתים נחשים כרוכים על גופה ושני אריות מלווים אותה, סמל לשלטונה על חיות הפרא. לפעמים מופיע לידה אל זכר, בנה או בעלה.
השדיים החשופים וגם הנחשים אמורים לסמל אולי פריון, שכן הנחש שימש כסמל לפריון בתרבויות רבות בין היתר במסופוטמיה ובהודו, אם כי יש הסוברים שהשדיים מסמלים אבל.
ראו גם

איננה
גורגונה
וואדג'ת
הערות שוליים

↑  Bonney, Emily M.. "Disarming the Snake Goddess: a Reconsideration of the Faience Figurines from the Temple Repositories at Knossos." Journal of Mediterranean Archaeology. 24.2 (2011): 171-190.
↑  משה עמית, "תולדות יוון הקלאסית", עמ' 37
↑  https://translate.google.co.il/#en/iw/Columbia.%20The%20free%20Dictionary
ערך זה הוא קצרמרבנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אמיר מוכתרי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 ביוני 1972 (בן 52) כפר סבא, ישראל 
 עמדה:  סנטר
 גובה:  2.08 מטרים
 קבוצות כשחקן
 1992–1995   1995–1998   1998–1999   1999–2000   2000–2002   2003–2004:  הפועל גליל עליון   בני הרצליה   הפועל גליל עליון   הפועל חיפה מ.כ חיפה הפועל ירושלים
 
אמיר מוכתרי (נולד ב-12 ביוני 1972) הוא כדורסלן עבר ישראלי. שיחק בעמדת הסנטר, וגובהו 2.08 מטר.
קריירה

מוכתרי גדל במחלקת הנוער של מכבי פתח תקווה. בעונת 1992/93 הצטרף להפועל גליל עליון כשחקן רוטציה, לאחר שבעונה הקודמת היה בהסגר ורק התאמן עם הקבוצה. בעונה זו זכה מוכתרי עם הקבוצה באליפות המדינה, זכייה היסטורית של הקבוצה, לאחר שנים רצופות רבות בהן זכתה מכבי תל אביב באליפות. לאחר עונת האליפות המשיך שתי עונות נוספות בקבוצה; לאחר מכן שיחק שלוש עונות בבני הרצליה; וחזר לעונה נוספת בגליל עליון.
בעונת 1999/2000 שיחק מוכתרי בשורות הפועל חיפה/נשר וסיים את העונה כמלך הסלים הישראלי. בעונה שאחרי חתם במ.כ חיפה ושיחק שתי עונות במדיה.
בעונת 2003/04 שיחק בהפועל ירושלים וזכה עמה בגביע יול"ב. הייתה זו עונתו האחרונה בליגת העל.
בהמשך שיחק בליגות נמוכות. הוא הצטרף להפועל גבעתיים, וסייע לה לעלות מליגה א' אל הליגה הארצית. כאשר התאחדה גבעתיים עם הפועל רמת גן, הוא סייע לקבוצה לעלות אל הליגה הלאומית ולאחר מכן עזב את הקבוצה.
מוכתרי שיחק במסגרת נבחרת העתודה באליפויות אירופה שנערכו ב-1992 וב-1994. מוכתרי השתייך גם לסגל נבחרת ישראל והשתתף איתה באליפות אירופה בשנת 1995 ובאליפות אירופה ב-1997.
על אף היותו שחקן גבוה, הרבה מוכתרי לשחק הרחק מן הסל, ולקלוע לסל מעבר לקשת השלוש.
לאחר פרישתו החל לעסוק בתחום הנדל"ן, כאשר פעילותו בתחום נעשית עם כדורסלן העבר עודד קטש.
ביולי 2020 הוציא בית משפט השלום בתל אביב צו פתיחת הליכים נגד מוכתרי לבקשת חמישה נושים שונים, בטענה להלוואות שלא הוחזרו.
הערות שוליים

↑  אריה ליבנת, השבוע לפני 25 שנהכשהניצוץ של פיני גרשון פגש קבוצה בעלייה מהגליל, בדרך לאליפות היסטורית, באתר הארץ, 17 במאי 2018
↑  ברוך שמילוביץ, מוכתרי: העדפתי את החמישייה בחיפה, באתר ynet, 27 ביוני 2000
↑  בגיל 44: מוכתרי עשוי לחזור לשחק כדורסל, באתר ערוץ הספורט, 9 בספטמבר 2016
↑  אבי שאולי, ‏מה מחפש כדורסלן העבר אמיר מוכתרי בשוק הנדל"ן?, באתר גלובס, 4 באפריל 2011
↑  שלומית צור, כך קרסו עסקי הנדל"ן של כדורסלן העבר אמיר מוכתרי, באתר כלכליסט, 4 באוקטובר 2020
| ‏‏נבחרת ישראל‏ - אליפות אירופה בכדורסל 1995 (מקום תשיעי) |
| --- | --- | --- |
|  1 הנפלד •  2 פליישר •  3 גודס •  4 ליף •  5 כהן •  6 גורדון •  7 מוכתרי •  ‏8‏ ‏שפר‏‏  •‏ 9 ג'מצ'י • 10 בלול • 11 ארדיטי • 12 דניאל • מאמן: שרף  |  1 הנפלד •  2 פליישר •  3 גודס •  4 ליף •  5 כהן •  6 גורדון •  7 מוכתרי •  ‏8‏ ‏שפר‏‏  •‏ 9 ג'מצ'י • 10 בלול • 11 ארדיטי • 12 דניאל • מאמן: שרף  | ישראל |
| ‏‏נבחרת ישראל‏ - אליפות אירופה בכדורסל 1997 (מקום תשיעי) |
| --- | --- | --- |
|  1 הנפלד •  2 ארדיטי •  3 תורג'מן •  4 מוכתרי •  5 ברנסלי •  6 אהרוני •  7 קטש •  ‏8‏ ‏שפר‏‏  •‏ 9 שלף • 10 כהן-מינץ • 11 שטיינהאור • 12 פליישר • מאמן: שרף  |  1 הנפלד •  2 ארדיטי •  3 תורג'מן •  4 מוכתרי •  5 ברנסלי •  6 אהרוני •  7 קטש •  ‏8‏ ‏שפר‏‏  •‏ 9 שלף • 10 כהן-מינץ • 11 שטיינהאור • 12 פליישר • מאמן: שרף  | ישראל |
אנטוניה פרייזר

| --- | --- |

אנטוניה פרייזר מתראיינת בשנת 2010
 לידה:  27 באוגוסט 1932 (בת 92) לונדון, הממלכה המאוחדת
 שם לידה:  אנטוניה מרגרט קרוליין פאקנהם
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 לאום:  בריטית
 עיסוק:  סופרת, היסטוריונית, ביוגרפית
 מקום לימודים:  ליידי מרגרט הול, אוקספורד, דרגון סקול, St Mary's School 
 שפות היצירה:  אנגלית
 תחום כתיבה:  סיפורת, עיון
 סוגה:  ביוגרפיה, רומן, היסטוריה, רומן בלשי
 יצירות בולטות:  Mary Queen of Scots, Marie Antoinette: The Journey 
 תקופת הפעילות:  מ-1969
 בן או בת זוג:  יו פרייזר (25 בספטמבר 1956–1977)  הרולד פינטר (27 בנובמבר 1980–24 בדצמבר 2008) 
 צאצאים:  רבקה פרייזר, נטשה פרייזר, אורלנדו פרייזר, בנג'מין פרייזר, פלורה פרייזר, דמיאן פרייזר 
 פרסים והוקרה:  מדליית מדליקוט (2000)  פרס וולפסון להיסטוריה (1984)  CWA Gold Dagger for Non-Fiction (1996)  הפרס הספרותי של סיינט לואיס (1996)  פרס לזכר ג'יימס טיט בלק (1969)  עמית החברה המלכותית לספרות  גבירה מפקדת במסדר האימפריה הבריטית 
 אתר רשמי
 
ליידי אנטוניה מרגרט קרוליין פרייזר CH DBE (נולדה ב-27 באוגוסט 1932, לונדון, הממלכה המאוחדת) היא סופרת, היסטוריונית, וביוגרפית בריטית. היא אלמנתו של המחזאי זוכה פרס נובל לספרות (2005) הרולד פינטר, ועד מותו בשנת 2008 נקראה גם אנטוניה פינטר.
ביוגרפיה

פרייזר היא בתו של פרנק פאקנהם, הרוזן השביעי מלונגפורד (1905–2001), ושל רעייתו, אליזבת פאקנהם, לבית הארמן (1906–2002). בשל היותה בתו של רוזן, היא זוכה לכינוי הכבוד "ליידי", ולכן נקראת בדרך כלל באנגלית "ליידי אנטוניה". בנעוריה, המירה את דתה לנצרות קתולית, בעקבות הוריה (אביה היה פרוטסטנטי ואמה הייתה אוניטרית ויחד עם שאר ילדיהם.
היא התחנכה בבית הספר Dragon באוקספורד, בבית הספר על שם מרים הקדושה באסקוט (אנ'), ולאחר מכן בקולג' ליידי מרגרט באוניברסיטת אוקספורד.
בשנת 1956 נישאה לפוליטיקאי סר יו פרייזר (1918–1984), נצר אצולה סקוטי וחבר המפלגה השמרנית בבית הנבחרים הבריטי, שהיה מיודד עם משפחת קנדי האמריקאית. נולדו לזוג שישה ילדים, שלושה בנים ושלוש בנות. כל שלוש הבנות סופרות וביוגרפיות בעצמן. שניים מהבנים בנקאים ואחד עורך דין עסקי. בשנת 1975, ניצלו בני הזוג פרייזר, יחד עם קרוליין קנדי שביקרה אותם באותה עת, ממטען חבלה שהוטמן תחת מכוניתם על ידי הצבא הרפובליקני האירי (IRA). ההתפוצצות הרגה שכן, חוקר סרטן בשם גורדון המילטון פרלי.
בשנת 1975 החלה פרייזר לקיים רומן עם המחזאי הרולד פינטר, שהיה נשוי באותה עת לויויאן מרצ'נט. בשנת 1977, לאחר שחיה עם פינטר כשנתיים, התגרשה מפרייזר.מרצ'נט התלוננה בפומבי, והקשתה על פינטר להתגרש ממנה. בשנת 1980, מיד עם גירושי פינטר ומרצ'נט, נישאו פרייזר ופינטר. כמה שנים אחר כך, לאחר מות שני בני זוגם הקודמים, השיא כומר ישועי את פרייזר ופינטר בהתאם לתפיסות הנצרות הקתולית (שאינה מכירה בגירושים).
פרייזר מתגוררת באזור הולאנד פארק, ברובע קנסינגטון בלונדון, ושם היא כותבת. בשנת 2011 קודמה במסדר האימפריה הבריטית מדרגת קצינה לדרגת גבירה מפקדת, על תרומותיה לספרות האנגלית.
קריירה

פרייזר עבדה כמזכירה עבור המו"ל ג'ורג' וויידנפלד, שלימים הוציא את ספריה. יצירתה הראשונה שפורסמה היא ביוגרפיה של מרי מלכת סקוטלנד (1969), והיא זכתה להצלחה. בעקבותיה פרסמה פרייזר ביוגרפיות היסטוריות נוספות, בהן ביוגרפיה מצליחה על אוליבר קרומוול (1973). הביוגרפיה שחיברה על צ'ארלס השני, מלך אנגליה (1979) השפיעה על המיני-סדרה של ה-BBC "צ'ארלס השני: הכוח והתשוקה". בשנת 1990 פרסמה פרייזר ספר בשם "מלכות לוחמות", על דמויות היסטוריות שפיקדו על צבאות, כגון בודיקיאה וקלאופטרה. בשנת 1992, שנה לאחר שההיסטוריונית אליסון ויר פרסמה ספר בשם "שש נשותיו של הנרי השמיני", פרסמה פרייזר ספר משלה באותו שם. בשנת 1996 פרסמה ספר על קשר אבק השריפה, עליו זכתה בפרס הספרותי של סיינט לואיס וכן בפרס פגיון הזהב לכתיבה לא-בדיונית של ה-Crime Writers' Association. הביוגרפיה שחיברה על מארי אנטואנט (2001) עובדה לסרט משנת 2006 בבימוי סופיה קופולה, בכיכוב קירסטן דנסט.
היא זכתה בפרס וולפסון להיסטוריה על ספרה "הכלי החלש יותר", מחקר על חיי נשים באנגליה של המאה ה-17. בין השנים 1988 ו-1989 שימשה נשיאת ארגון PEN באנגליה, ועמדה בראש הוועדה לסופרים כלואים של הארגון הבינלאומי.
בנוסף, חיברה פרייזר סדרה של רומנים בלשיים, והגיבורה ברובם היא ג'מיימה שור. לימים הופקה סדרת טלוויזיה על בסיס הספרים, והיא שודרה באנגליה בשנת 1983. באותה שנה שימשה פרייזר נשיאת מועדון וולטר סקוט באדינבורו.
בשנת 2010 פרסמה ספר זכרונות בשם "אתה מוכרח לעזוב? חיי עם הרולד פינטר".
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  מל גאסו, "הגבירה סופרת" (אנגלית), במגזין הניו יורק טיימס, 9 בספטמבר 1984.
↑  "חדרי עבודה של סופרים: אנטוניה פרייזר", הגרדיאן, 13 ביוני 2008.
↑  דניאל סנומן, ליידי אנטוניה פרייזר (אנגלית), בכתב העת History Today, שנה 50, גיליון 10 (אוקטובר 2000), עמ' 26-28.
1 2  כתבת הספד (אנגלית) בניו יורק טיימס, 7 במרץ 1984.
↑  1974-75:שנת הפיגועים בלונדון (אנגלית), באתר ערוץ 4 של ה-BBC.
↑  רשימת הכיבודים המלכותית לשנת 2011 (אנגלית), בלונדון גאזט, גיליון 59647, 31 בדצמבר 2010.
↑  ספרים היסטוריים באתר הרשמי
↑  מתוך הערות בגרסת ה-DVD של הסדרה
↑  תיעוד הנשיאים באתר המועדון.
↑  אנטוניה פרייזר מספרת את סיפור האהבה שלה עם הרולד פינטר, באתר הגרדיאן, 9 ביוני 2009.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261368305171  PLWABN: 9810698970505606  BIBSYS: 90171402  BNE: XX881501  BnF: cb11903482v (data)  CiNii: DA00570789  GND: 105646636  ICCU: CFIV072808  ISNI: 0000 0001 1495 8699  LCCN: n79072964  MusicBrainz: 921819bf-a566-4e9b-acb7-17e8afae2615  NDL: 00440058  NKC: jn19981001239  NLA: 36538447  NLK: KAC200611609  NSK: 000075620  NTA: 068256485  RERO: 02-A003260932  SELIBR: 282090  SNAC: w6d80fn6  SUDOC: 026873710  Trove: 1280090  VIAF: 97823463   WorldCat (עם VIAF): 97823463
אנטוניה שלי

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  וילה קאתר
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  רומן
 מקום התרחשות:  נברסקה 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1918
 מספר עמודים:  231
 עורך:  י. אליאב
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  עם עובד
 תאריך:  1952
 תרגום:  ע. ארבל
 סדרה
 ספר קודם:  The Song of the Lark 
 
אנטוניה שלי (באנגלית: My Ántonia) הוא ספרה של וילה קאתר מ-1918, המספר את סיפור המתיישבים בערבות נברסקה, ארצות הברית,
בעיניו ובקולו של ג'ים ברדן, שבא מווירג'יניה בגיל עשר לחיות בחוות סבו וסבתו לאחר מות הוריו.
סקוטסבלאף, נברסקה
סגנון הכתיבה

תיאורי הנוף של וילה קאתר משווים לערבות נברסקה יופי ועוצמה. נברסקה היא גיבורת הספר לא פחות מתושביה, שכולם, גם האמריקאים הוותיקים שביניהם, באו אליה כמהגרים למצוא בערבותיה את דרכם לעושר ולהצלחה. כוחה של קאתר הוא באיזון בין כניסה לפרטי פרטים לבין רוחב היריעה, חרק זעיר וקופא בצינת הסתיו, שאנטוניה מצילה ומטמינה מתחת למטפחת הראש שלה בין תלתליה, לעומת מרחבי אין קץ של עשב אדום, רוכן ברוח. דמות מחרשה המצטיירת לרגע קל על רקע השמש השוקעת, מובלטת פרט לפרט, ותלי השלג הנערמים ומבליעים כל סימן לתואי הדרך המוכר במשבי הסופה האדירים. הניגוד בין חום קיץ כבד ומחניק לקור מקפיא בחורף, בין עבודת הפרך שאין לה קץ וכמעט אין לה גמול של הפועלים השכירים ושל המהגרים הדלפונים לעומת העושר, שצוברים הנוכלים הנצלנים בהונאת אותם פתאים חסרי כל ומשוללי דעת, הנותנים בהם אמון מחוסר ברירה. וילה קאתר מצליחה לפרוש את כל היריעה הרחבה והססגונית הזאת בספר לא גדול ולעקוף בכישרון את המהמורות של תיאורי נוף משמימים או הטפות מוסר משמימות לא פחות.
הספר "אנטוניה שלי" יצא בעברית בשנת 1952, בהוצאת עם עובד, בתרגום ע. ארבל ובעריכת י. אליאב.
לקריאה נוספת

מאיר שלו, בעיקר על אהבה, עם עובד, 1995. (הספר בקטלוג ULI)
חורף במונומנט הלאומי "סקוטסבלאף".
זוג נובחניות
אסאטו בה קנת

אסאטו בה קנת היא פעילה חברתית ליברית, לשעבר סגן המפקח הכללי של המשטרה הליברית ומייסדת ארגון הנשים המוסלמיות הליבריות שמחאותיו סייעו להפסיק את מלחמת האזרחים השנייה בליבריה ב-2003.
ביוגרפיה

אסאטו בה קנת היא פעילה אנטי-מלחמתית שארגנה הפגנות נשים מוסלמיות הקוראות להפסיק את מלחמת האזרחים בליבריה. היא שיתפה פעולה עם פעילת השלום הליברית לימה בואי, מייסדת תנועת הנשים הליברית לשלום. ההפגנות שלה, שכללו בעיקר נשים לבושות בלבן, כללו שביתות מין והתכנסויות, שהולידו בהצלחה משא ומתן להפסקת אש שהוביל לגלותו ולאחר מכן למשפטו של צ'ארלס טיילור בבית הדין הפלילי הבין-לאומי בהאג בגין פשעים נגד האנושות.
אסאטו בה קנת הייתה סייעה לחוקק את סעיף 2005 להגנה על נשים וילדים במסגרת המפלגה הלאומית הליברלית של קווינסלנד (LNP). היא הייתה שוטרת משנת 1985 ומונתה על ידי אלן ג'ונסון-סירליף להחליף את מונה סיה ב-2005, שכראשת המשטרה באותה תקופה לאחר שהייתה תחת חקירה בגין רשלנות רכש של מדי המשטרה.
יחד עם ביאטריס מונאה סיה וורה מנלי, אסאטו הייתה בין שלוש דמויות מפתח נשיות שעזרו לעצב את הרפורמות "רגישות המגדר" של NLP.
הערות שוליים

↑  "Au Liberia, le droit des femmes passe par une police féminisée". Slate.fr (בצרפתית). נבדק ב-2017-11-21.
↑  "Review: 'Pray the Devil Back to Hell'". Christian Science Monitor. 2008-11-08. ISSN 0882-7729. נבדק ב-2017-11-21.
↑  "Liberia Leans In". Foreign Policy. נבדק ב-2017-11-21.
אנה פאנדר

| --- | --- |

 לידה:  1966 (בת 58 בערך) מלבורן, אוסטרליה 
 מדינה:  אוסטרליה 
 מקום לימודים:  Star of the Sea College, אוניברסיטת מלבורן, האוניברסיטה החופשית של ברלין 
 שפות היצירה:  אנגלית אוסטרלית, אנגלית 
 פרסים והוקרה:  פרס הספרות ע"ש מיילס פרנקלין (2012)  פרס ביל גיפורד (2004) 
 www.annafunder.com
 
אנה פאנדר באירוע החתמה
אנה פאנדר (באנגלית: Anna Funder; נולדה בשנת 1966) היא סופרת אוסטרלית. ספרה הראשון, "שטאזילנד" (Stasiland) זכה בפרס על שם סמואל ג'ונסון לכתיבה על ידי רשת השידור הבריטית BBC4 בשנת 2004, שנחשב הפרס היוקרתי ביותר בכתיבה לא בדיונית וזיכה את פאנדר בהצלחה ופופולריות.
בשנת 2011, הוכרזה כאחת ממאת האנשים המשפיעים ביותר על ידי עיתון "הראלד הבוקר של סידני". בנוסף, היא תורמת לסביבה ולחברה, בעבר הייתה חלק משירות החילופין האקדמי הגרמני (DAAD) (אנ').
חיים אישיים

אנה פאנדר נולדה במלבורן, כשהייתה ילדה קטנה חיה בסן פרנסיסקו ואז בפריז. בראיון סיפרה שהיה עליה ללמוד את השפה הצרפתית כשהייתה בת שש. אנה דוברת גרמנית וצרפתית שוטפת, מלבד אנגלית.
ההשראות הגדולות לכתיבה של פאנדר, לפיה, הם "אנה קארנינה" של ליאו טולסטוי, פסליו של אלברטו ג'קומטי וסיפוריו הקצרים של דונלד ברתלמי.
לפאנדר יש מגוון תארים לימודיים: תואר שני באמנויות (BA), תואר שני במשפטים (LLB) ודוקטורט באמנות יצירתית. כמו כן, המגוון כולל תואר שני בכתיבה יוצרת (MA) מהאוניברסיטה של מלבורן, שם גם השלימה את התארים שלה באומנויות ובמשפטים. בנוסף, השלימה תואר במדעי המחשב (DCA) באוניברסיטת הטכנולוגיה של סידני (UTS).
לפני שפנתה לכתיבה, עבדה כעורכת דין בינלאומית ובעבודה התמקדה במשא ומתן על חוזים, זכויות אדם ומשפט חוקתי ופרשה בשנות התשעים כדי לעבוד בתור סופרת במשרה מלאה.
בתחילת המאה ה-21, אחרי ההוצאה לאור של ספרה "שטאזילנד", היא עבדה כמפיקת סרטים דוקומנטריים ברשת הטלוויזיה ABC וגם הפיקה תוכניות רדיו.
פאנדר כתבה מאמרים לעיתונים ומגזינים רבים וביניהם העיתון האוסטרלי, "החודשי", "טיימס של יום ראשון"- העיתון הנמכר ביותר באנגליה, "הסידני מורנינג הרלד" (The Sydney Morning Herald) (אנ'), "החיבורים האוסטרלים הטובים ביותר" "כתיבה מדעית אוסטרלית", המגזין האוסטרלי, "ניי-טיד" (Ny-Tid) (אנ') והעיתון הבריטי- "הגרדיאן" (The Guardian). בעבודתה בעיתון "החודשי" (The Monthly) (אנ') שיתפה פעולה עם הסופרת הרוסיה, אנה פוליטקובסקייה וכותבים נוספים.
בשנת 1983 זכתה בפרס דוקס (Dux) של המכללה הקתולית "הכוכבת של הים" שבמלבורן, אוסטרליה, כאות לציין שהייתה התלמידה המצטיינת באותה שנה. בשנה2013 הוצהרה כאשת השנה בתחום האמנויות על ידי מגזין האופנה "אין-סטייל" (InStyle) (אנ') וזכתה במלגת פליקס מייאר.
פאנדר נישאה לקרייג אלצ'ין, מעצב ערים, ולשניהם שלושה ילדים: מקס, פולי ואימוגן.
תרומות לקהילה

מלבד כתיבה במשרה מלאה, פאנדר תורמת רבות לקהילה ומשתתפת בארגונים רבים, היא שגרירה של הרשת הנורווגית "רשת ערי המקלט הבינלאומית" (ICORN) (אנ').כמו כן היא חברת הנהלה בקרן של אוניברסיטת מלבורן, חברת כבוד באוניברסיטת הטכנולוגיה של סידני, אקדמיית פרס פוליו ורשת הסופרים הבינלאומית פן (PEN), עמיתה בארגון "כותבי ניו סאות' ויילס" וקרן "רוקפלר" לאיכות החיים. פאנדר היא חלק מהמועצה האוסטרלית לאומנויות ובשנת 2011 מונתה להיות אחת מהראשים בנושא הספרות.
בנוסף היא חברה במוסד גתה, באגודה האוסטרלית-גרמנית ובתוכנית "אומנויות-ויקטוריה".
"כל מה שאני"

"כל מה שאני" (All That I Am), זוכה פרס ברברה ג'פריז לשנת 2012, מבוסס על סיפור אמיתי שהתרחש בשנים 1933–1935 ומגולל את סיפורם של ארבעה אנשים שבורחים מגרמניה הנאצית בעת עלייתו של היטלר לשלטון אל לונדון ופועלים נגדו.
הספר זכה בפרסים רבים:
פרס הספרות מיילס פרנקלין לשנת 2012.
פרס ספר הבכורה הבדיוני הטוב ביותר על ידי סופרים עצמאים.
פרס ספר האינדי של שנת 2012.
פרס עבודת הספרות הבדיונית של תעשיית הספרים האוסטרלית (ABIA).
פרס ספר השנה 2012 של תעשיית הספרים האוסטרלית (ABIA).
פרס נבחר על ידי מוכרי הספרים של נילסן בוק-דאטה (BookData) לשנת 2012.
וכן, הוא היה מועמד לפרסים גדולים כמו פרס ראש הממשלה האוסטרלי (PMLA) של 2012, פרס הפרימיירה של אוסטרליה המערבית (W.A PBA) לשנת 2012. בנוסף, הוכרז ברשת BBC האנגלית כספר השבוע מאחר שזכה לפופולריות רבה באנגליה ואוסטרליה וצוין ברשימת רבי המכר וכיכב כפעמיים במקום הראשון.
"שטאזילנד"

"שטאזילנד" (Stasiland) עוסק בחיים של דמויות שונות בברלין תחת משטר טוטליטרי ודיקטטורי. ניתן להשוות אותו לספר "1984" של ג'ורג' אורוול. הספר פורסם ב-25 מדינות, נחשב כיצירת אמנות וקלאסיקה עכשווית ונלמד בבתי ספר ואוניברסיטאות ברחבי העולם.
הספר זכה בפרס על שם סמואל ג'ונסון לכתיבה על ידי הרשת הבריטית BBC4 בשנת 2004, שנחשב הפרס היוקרתי ביותר בכתיבה לא בדיונית והיה מועמד לפרסים שונים וביניהם פרס הספרות של פרמיירת קווינסלנד ופרס החדשנות בכתיבה בפסטיבל אדלייד.
יצירות נוספות

"אומץ, הישרדות, חמדנות" (Courage, Survival, Greed) עם מליסה לסקשנקו (אנ') וכריסטופר קרמר, 2009.
"כל דבר יקר" (Everything Precious),‏ 2014.
"הילדה עם הכלבים" (The Girl With The Dogs)‏, 2016.
הערות שוליים

↑  John Purcell, Anna Funder, author of Stasiland and now, All That I Am, answers Ten Terrifying Questions, booktopia, ‏August 3, 2011
↑  Anna Funder, Anna Funder (ארכיון)
↑  Writing, Anna Funder
↑  Dux of the College (ארכיון)
↑  Stephanie Wood, The provocateurs, the sydney morning herald, ‏December 8, 2011
↑  Gay Alcorn, Anna Funder on life in the US: 'I underestimated what a radically different culture it has', the guardian
↑  Anna Funder, university of technology sydney
↑  All That I Am, Anna Funder
↑  Stasiland, Anna Funder
↑  Anna Funder, penguin Books
↑  Anna Funder, goodreads
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007473011105171  PLWABN: 9810655937905606  BIBSYS: 5020108  BNE: XX4810539  BnF: cb15600516n (data)  CANTIC: a10614084  CiNii: DA15135681  GND: 128865695  ISNI: 0000 0001 1031 1257  LCCN: no2003072485  NDL: 01016844  NKC: xx0165694  NLK: KAC201116792  NTA: 241851122  SUDOC: 081394861  VIAF: 92497046   WorldCat (עם VIAF): 92497046
אמיר נאתכו

אמיר אדמוביץ' נאתכו (ברוסית: Амир Адамович Натхо; נולד ב-9 ביולי 1996) הוא כדורגלן עבר רוסי השיחק בעמדת הקשר.
קריירת מועדונים

גדל באקדמיית הכדורגל יורי קונופלב, בה גדלו גם שחקנים כמו אלן דזגוייב וארתור יוסופוב. ב-16 ביולי 2012 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הרוסית השנייה במדי דרוז'בה מייקופ, במשחק נגד מיתוס נובוצ'רקסק. הוא ערך 18 הופעות ליגה בעונה זו, וב-31 ביולי הבקיע את שערו היחיד במדי הקבוצה, בניצחון 1–3 על אלניה ולדיקווקז.
ב-10 ביולי 2014 עבר נאתכו לברצלונה, והחל לשחק בקבוצת הנוער של המועדון. ב-24 בנובמבר הוא הבקיע את שערו הראשון, בניצחון 2–3 על אפואל ניקוסיה במסגרת ליגת האלופות לנוער. הוא לא הצליח לפרוץ לקבוצה הבוגרת של המועדון.
ב-1 בספטמבר 2015 נאתכו חזר לרוסיה, וחתם בצסק"א מוסקבה. הוא נכלל בסגל הקבוצה הבוגרת של המועדון במשחקי ליגת העל הרוסית וליגת האלופות. ב-23 בספטמבר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, במשחק הגביע הרוסי נגד באיקאל אירקוטסק. ב-20 ביוני 2016 שוחרר נאתכו מחוזהו במועדון.
ב-29 באוגוסט 2016 חתם נאתכו על חוזה לארבע עונות בקרסנודאר, אך ב-19 בדצמבר נגרע מסגל הקבוצה הבוגרת ומסגל קבוצת המילואים של המועדון.
ב-11 בפברואר 2017 חתם נאתכו בלוקומוטיב מוסקבה. ב-3 באוגוסט 2018 חתם על חוזה לשתי עונות בוויטורול קונסטנצה מליגת העל הרומנית. בהמשך שיחק גם בבאטה בוריסוב מליגת העל הבלארוסית וביבפטוריה.
לקראת עונת 2020 חתם נאתכו בנומה קאליו מליגת העל האסטונית. ב-7 במרץ 2020 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–1 על נארווה טרנס במסגרת המחזור הראשון בליגה. ב-7 ביולי הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–1 על קורסארה במסגרת המחזור ה-11 בליגה. הוא שיחק במועדון במשך עונה וחצי, בהן ערך 38 הופעות ליגה והבקיע שלושה שערים.
באמצע עונת 2021 חתם נאתכו בלבדיה טאלין, גם היא מליגת העל האסטונית. ב-7 באוגוסט 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–3 על קורסארה במסגרת המחזור ה-19 בליגה.
חיים אישיים

נולד במייקופ שברוסיה, למשפחה צ'רקסית-מוסלמית.
אביו של נאתכו הוא כדורגלן ומאמן העבר הרוסי-צ'רקסי אדם נאתכו(אנ'), ששיחק ואימן בדרוז'בה מייקופ, ואף אימן את הפועל כפר כמא. בן דודו הוא כדורגלן פרטיזן בלגרד וקפטן נבחרת ישראל, ביברס נאתכו.
הערות שוליים

1 2 3 4  Амир Натхо перешел из «Барселоны» в ЦСКА באתר RBC, ‏ 1 בספטמבר 2015 (ברוסית)
↑  Футболист באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הרוסית, 26 במאי 2013 (ברוסית)
↑  Amir Nathko באתר Soccerway (באנגלית)
↑  APOEL vs Barcelona באתר הרשמי של אופ"א, 24 בנובמבר 2014 (באנגלית)
↑  Baikal-CSKA game report באתר הרשמי של ליגת העל הרוסית בכדורגל, 23 בספטמבר 2015 (ברוסית)
↑  Амир Натхо покинул ПФК ЦСКА באתר הרשמי של צסק"א מוסקבה, 20 ביוני 2016 (ברוסית)
↑  АМИР НАТХО ПОПОЛНИЛ СОСТАВ «КРАСНОДАРА-2» באתר הרשמי של קרסנודאר, 29 באוגוסט 2016 (ברוסית)
↑  Russian Premier League registration page באתר הרשמי של ליגת העל הרוסית בכדורגל, 19 בדצמבר 2016 (ברוסית)(הקישור אינו פעיל, 22.11.2021)
↑  FC Krasnodar-2 squad list by the Russian PFL באתר הרשמי של הליגה הרוסית השנייה בכדורגל, 19 בדצמבר 2016 (ברוסית)
↑  Амир Натхо - в «Локомотиве» באתר הרשמי של לוקומוטיב מוסקבה, 11 בפברואר 2017 (ברוסית)
↑  Bine ai venit, Amir Natkho ! באתר הרשמי של ויטורול קונסטנצה, 3 באוגוסט 2018 (ברומנית)
אפקט ונוס

"ונוס מול המראה" של דייגו ולאסקס.
אפקט ונוס הוא תופעה בפסיכולוגיה של התפישה שהוצעה בשנת 2003, וקרויה על שם התמונה "ונוס מול המראה" של הצייר הספרדי דייגו ולאסקס. האפקט מתאר את הממצא שלפיו רוב הצופים חושבים שוונוס, הדמות שבתמונה, רואה את עצמה במראה בדיוק באותה צורה שבה הם רואים אותה בעזרת ההשתקפות. למעשה, הצופים לא מודעים לכך שוונוס רואה את עצמה בזווית אחרת אם הצופה לא עומד בדיוק מאחוריה.
ב"תכסיס" פסיכולוגי זה נעשה שימוש פעמים רבות בתחום הקולנוע. השחקן יצולם כאשר הוא לכאורה מסתכל על עצמו במראה. למעשה, השחקן רואה את המצלמה בהשתקפות של המראה, והוא רק מעמיד פנים כאילו הוא רואה את עצמו.