stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לאשה ז'ווניה
קריירה פוליטית > שר הכלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ב-9 בדצמבר 2008 מונה ז'ווניה לשר לפיתוח כלכלי של גאורגיה.
קריירה פוליטית > כהונה שנייה בישראל

ב-2019, לאחר שעמד בראש קמפיין הבחירות של נשיאת גאורגיה סלומה זוראבישווילי, היא מינתה אותו לשגריר גאורגיה בישראל בפעם השנייה.
הערות שוליים

↑  לילי גלילי, מי השחית את הדיוקן העתיק של הגיבור הגרוזיני במנזר בירושלים?, באתר הארץ, 5 ביולי 2004
↑  לילי גלילי, גרוּזיה דורשת מישראל: תקראו לנו גאורגיה, באתר הארץ, 8 באוגוסט 2005
↑  ‏שינויים נוספים בקבינט, 9.12.2008, "סיביל גאורגיה", (באנגלית)
↑  איתמר אייכנר, הוביל לשינוי שמה של גרוזיה לגאורגיה - ושב לקדנציה שנייה כשגריר בישראל, באתר ynet, 12 באוגוסט 2019
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: ?? |  סגן שר האוצר של גאורגיה   2002–2003  | הבא: ?? |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: ?? |  סגן שר החוץ של גאורגיה   2003–2005  | הבא: ?? |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: רוואז גאצ'צ'לידזה |  שגריר גאורגיה בישראל וקפריסין   2005–2008  | הבא: אין |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: קונסטנטין גבשווילי |  יו"ר ועדת החוץ של פרלמנט גאורגיה  2008  | הבא: זוראב פּוֹלוֹליקאשווילי |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: אקתרינה שרשידזה |  שר לפיתוח כלכלי של גאורגיה   2008–2009  | הבא: ? |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: ?? |  שגריר גאורגיה בישראל וקפריסין   2019–  | הבא: מכהן |
לואיזה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג (1800–1831)

לואיזה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג (בגרמנית: Luise von Sachsen-Gotha-Altenburg, נולדה בשם לואיזה דורותיאה פאולינה שרלוטה פרדריקה אוגוסטה; 21 בדצמבר 1800 - 30 באוגוסט 1831), הייתה רעייתו של ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה, ואמו של הנסיך אלברט, בעלה של המלכה ויקטוריה.
חייה

הנסיכה לואיזה הייתה בתם היחידה של אוגוסט, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג, ורעייתו הראשונה לואיזה שרלוטה, דוכסית מקלנבורג-שוורין. ב-31 ביולי 1817 נישאה לואיזה בת ה-16 לבן דודה הרחוק ארנסט השלישי, דוכס סקסה-קובורג-זאלפלד, בן ה-33. לזוג נולדו שני בנים: ארנסט, שירש את הדוכסות מאביו, ואלברט, שנשא לאישה את המלכה ויקטוריה ובכך ייסד את שושלת המלוכה של בית סקסה-קובורג-גותה בבריטניה.
נישואיה של לואיזה היו אומללים בשל בגידותיו הרבות של ארנסט, והזוג נפרד בשנת 1824 לאחר שבע שנות נישואים. לואיזה נשלחה לגור בזנקט ונדל במערב גרמניה, הרחק מהעיר קובורג, בה נאלצה להשאיר את שני בניה עם סבתם מצד אביהם, אוגוסטה, נסיכת רויס-אברסדורף. בשל היותה בת יחידה היא ירשה מאביה את דוכסות גותה, אולם אדמותיה הועברו מיד לחזקתו של בעלה שהפך לדוכס סקסוניה-קובורג-גותה.
ב-31 במרץ 1826 התגרשו בני הזוג. שבעה חודשים לאחר מכן נישאה לואיזה בסודיות למאהבה אלכסנדר פון הנשטיין. הזוג חי חיים מאושרים, אולם בפברואר 1831 התגלה סוד נישואיהם ולואיזה איבדה כל חזקה על ילדיה.
לואיזה נפטרה מסרטן ב-30 באוגוסט 1831 בהיותה בת 30 בלבד.
לארס רידל

לארס רידל (בגרמנית: Lars Riedelg; נולד ב-28 ביוני 1967) הוא אתלט עבר גרמני. הוא אלוף אולימפי (אטלנטה 1996), חמש פעמים אלוף עולם מהן ארבע פעמים ברציפות (טוקיו 1991, שטוטגרט 1993, גטבורג 1995, אתונה 1997 ואדמונטון 2001) ואלוף אירופה (בודפשט 1998) בזריקת דיסקוס. שיאו האישי בזריקת דיסקוס - 71.50 מטר, מהווה את התוצאה השישית בטיבה בכל הזמנים.
ביוגרפיה

רידל נולד בצוויקאו שבסקסוניה וגדל בעיירה הסמוכה בתורם.
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בספליט, באותה העת יוגוסלביה בשנת 1990 סיים רידל במקום 15 בתוצאה של 59.28 מטר.
לאחר התמוטטותה של מזרח גרמניה בשנת 1990 פסקו אימוניו הסדירים של רידל להתקיים. אך למרות זאת החל להתאמן במהרה בהדרכתו של קרלהיינץ שטיינמץ במיינץ.
ביוגרפיה > אלוף עולם

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 1991 זכה רידל במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 66.20 מטר, לפני אריק דה ברוין מהולנד (65.82 מטר) ואטילה הורבט מהונגריה (65.32 מטר).
באולימפיאדת ברצלונה (1992) סיים רידל רק במקום 14 בזריקת דיסקוס בתוצאה חלשה עבורו של 59.98 מטר ולא הצליח לעלות לשלב הגמר.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בשטוטגרט, גרמניה בשנת 1993 זכה רידל בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 67.72 מטר, לפני דמיטרי שבצ'נקו מרוסיה (66.90 מטר) ובן ארצו יורגן שולט (66.12 מטר).
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, בפינלנד בשנת 1994 סיים רידל במקום 11. הוא לא התייצב לתחרות בשלב הגמר. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 58.66 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בגטבורג, שוודיה בשנת 1995 זכה רידל בפעם השלישית ברציפות במדליית זהב בזריקת דיסקוס בשיא אליפות חדש של 68.76 מטר, לפני ולדימיר דוברובצ'יק (65.98 מטר) וואסילי קפטיוך (65.88 מטר) שניהם מבלארוס.
ביוגרפיה > אלוף אולימפי

באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכה רידל במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 69.40 מטר, לפני ולדימיר דוברובצ'יק (66.60 מטר) וואסילי קפטיוך (65.80 מטר). שבועיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה ב-14 באוגוסט בציריך, שווייץ הוא קבע שיא אישי של 71.06 מטר.
בתחרות שנערכה בוויסבאדן ב-3 במאי 1997 קבע רידל בזריקת דיסקוס שיא אישי חדש של 71.50 מטר. שלושה חודשים לאחר מכן, באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באתונה, יוון באוגוסט הוא זכה בפעם הרביעית ברציפות במדליית זהב בתוצאה של 68.54 מטר, לפני וירגיליוס אלקנה מליטא (66.70 מטר) ויורגן שולט (66.14 מטר).
ביוגרפיה > אלוף אירופה

באליפות אירופה שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 1998 זכה רידל במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 67.07 מטר
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בסביליה, ספרד בשנת 1999 זכה רידל במדליית ארד בזריקת דיסקוס בתוצאה של 68.09 מטר, אחרי אנתוני וושינגטון מארצות הברית שקבע שיא תחרות חדש של 69.08 מטר ויורגן שולט (68.18 מטר) ולא הצליח לזכות בפעם החמישית ברציפות.
באולימפיאדת סידני (2000) זכה רידל במדליית כסף בזריקת דיסקוס בתוצאה של 68.50 מטר, אחרי וירגיליוס אלקנה (69.30 מטר) ולפני פרנץ קרוגר מדרום אפריקה (68.19 מטר) ולא הצליח להגן על תוארו.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באדמונטון, קנדה בשנת 2001 זכה רידל בפעם החמישית במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 69.72 מטר, לפני וירגיליוס אלקנה (69.40 מטר) ובן ארצו מיכאל מלנבק (67.61 מטר).
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בפריז, צרפת בשנת 2003 סיים רידל במקום רביעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 66.28 מטר ולא הצליח להגן על תוארו.
באולימפיאדת אתונה (2004) סיים רידל במקום שביעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 62.80 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 2005 סיים רידל במקום תשיעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 63.05 מטר
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בגטבורג בשנת 2006 סיים רידל במקום שמיני בזריקת דיסקוס בתוצאה של 64.11 מטר.
תארים והישגים

אלוף אולימפי (1996), סגן אלוף אולימפי (2000)
5 פעמים אלוף עולם (1991, 1993, 1995, 1997 ו-2001)
אלוף אירופה (1998)
10 פעמים אלוף גרמניה
שיאים אישיים

הדיפת כדור ברזל: 15.93 מטר (1991)
זריקת דיסקוס: 71.50 מטר (1997)
הטלת כידון: 61.14 מטר (1993)
קרב עשר: 6087 נקודות (1993)
לואיג'י דאטומה

| --- | --- |

דאטומה בשנת 2021
 לידה:  27 בנובמבר 1987 (בן 36) מונטבלונה, איטליה
 עמדה:  סמול פורוורד, פאוור פורוורד
 גובה:  2.03 מטרים
 מספר:  70
 דראפט:  לא נבחר, 2009
 קבוצות כשחקן
 2003–2007 2007–2008 2008–2013 2013–2015 2015 2015–2020 2020–2023:  מונטפסקי סיינה סקפאטי וירטוס רומא דטרויט פיסטונס בוסטון סלטיקס פנרבחצ'ה אולימפיה מילאנו
 הישגים כשחקן
 זכייה באליפות היורוליג (2017) חמישיית העונה השנייה ביורוליג (2016) 3 זכיות באליפות הליגה הטורקית (2016–2018) 3 זכיות בגביע הטורקי (2016, 2019, 2020) זכייה באליפות הליגה האיטלקית (2004) ה-MVP של העונה בליגה האיטלקית (2013)
לואיג'י "ג'יג'י" דאטומה (באיטלקית: Luigi "Gigi" Datome; נולד ב-27 בנובמבר 1987) הוא כדורסלן עבר איטלקי. גובהו 2.03 מטרים, והוא שיחק בעמדות הסמול פורוורד והפאוור פורוורד. בלט ביכולות הקליעה שלו מעבר לקשת השלוש ומקו העונשין.
קריירה מקצועית > השנים הראשונות

דאטומה נולד בעיר מונטבלונה שעל יד ונציה, ובילדותו עבר עם משפחתו לאולביה אשר באי סרדיניה. בשנת 2003, בגיל 15, החל לשחק במונטפסקי סיינה מליגת העל האיטלקית, ובאותה עונה זכה עמה באליפות הליגה הראשונה בתולדותיה. ב-3 בנובמבר 2004 השתתף במשחק היורוליג של סיינה מול אסוול וילרבאן, ובכך הפך לאחד השחקנים הצעירים בתולדות היורוליג, בגיל 16 ו-342 ימים. ב-353 משחקיו במדי סיינה – בליגה האיטלקית וביורוליג – קלע 4.1 נקודות בממוצע למשחק.
בפברואר 2007, לאחר כ-3 עונות וחצי בסיינה, עבר לשחק עבור סקפאטי האיטלקית, אשר סיימה את עונת 2007/2008 במקום האחרון וירדה לליגת המשנה.
קריירה מקצועית > וירטוס רומא

לקראת עונת 2008/2009 חתם על חוזה בווירטוס רומא. את אותה עונה סיימה רומא במקום השני בליגה האיטלקית (אחרי סיינה), ודאטומה זכה בפרס "השחקן הצעיר המצטיין של הליגה האיטלקית", לאחר שקלע 8.4 נקודות בממוצע למשחק. בעונות הבאות הפך לאחר השחקנים הבולטים באיטליה, ובעונת 2012/2013 אף זכה בתואר ה-MVP של ליגת העל האיטלקית לאחר שרשם ממוצעים של 16.9 נקודות, 5.8 ריבאונדים, 1.8 אסיסטים ו-1.6 חטיפות למשחק.
קריירה מקצועית > דטרויט פיסטונס

ביולי 2013 חתם דאטומה על חוזה לשתי עונות בדטרויט פיסטונס מליגת ה-NBA. לאורך עונת הרוקי שלו שותף ב-34 משחקים בלבד, וקלע 2.4 נקודות בממוצע למשחק. כמו כן השתתף בשני משחקים עם קבוצת הבת של הפיסטונס מליגת הפיתוח של ה-NBA – גרנד ראפידס דרייב.
קריירה מקצועית > בוסטון סלטיקס

בפברואר 2015 הועבר יחד עם יונאס ירבקו בטרייד לבוסטון סלטיקס, בתמורה לטיישון פרינס. במשחק האחרון של העונה הסדירה קלע דאטומה שיא קריירה ב-NBA של 22 נקודות מול מילווקי באקס. בפלייאוף 2016, אליו העפילה בוסטון מהמקום השביעי במזרח, הודחה הקבוצה כבר בסיבוב הראשון, על ידי קליבלנד קאבלירס (0–4).
קריירה מקצועית > פנרבחצ'ה

בקיץ 2015 עזב דאטומה את ה-NBA וחתם על חוזה בפנרבחצ'ה הטורקית. בעונת 2015/2016 הוביל את הקבוצה לזכייה באליפות ליגת העל הטורקית ובגביע הטורקי, וכן להעפלה לגמר היורוליג, לראשונה בתולדותיה. במשחק הגמר קלע 16 נקודות בהפסד פנרבחצ'ה מול צסק"א מוסקבה בהארכה, בתוצאה 96–101. לאורך אותה עונה קלע 12.4 נקודות למשחק, ובסיומה נבחר לחמישייה השנייה של העונה ביורוליג, לצד חבריו לקבוצה יאן וסלי (חמישייה ראשונה) ואפיי יודו.
בעונת 2016/2017 זכה עם פנרבחצ'ה באליפות היורוליג הראשונה בתולדותיה, לאחר שגברה במשחק הגמר על אולימפיאקוס בתוצאה 80–64. כמו כן זכתה הקבוצה באליפות טורקיה בפעם השנייה ברציפות. בעונה העוקבת שוב זכה עם פנרבחצ'ה באליפות טורקיה, והפסיד עמה בגמר היורוליג מול ריאל מדריד, בתוצאה 80–85. במשחק הגמר קלע דאטומה 6 נקודות בלבד. בעונת 2018/2019 הפסידה פנרבחצ'ה מול אנאדולו אפס בסדרת הגמר של הליגה הטורקית (3–4), והעפילה לפיינל פור היורוליג בפעם הרביעית ברציפות. לפני משחק חצי הגמר נפצע דאטומה בשריר הסובך השלש ראשי של רגלו הימנית, ונאלץ להחמיץ את המשחק בו שוב הפסידה קבוצתו מול אנאדולו אפס, בתוצאה 73–92.
קריירה מקצועית > אולימפיה מילאנו

ביוני 2020, לאחר 5 עונות בפנרבחצ'ה, חתם על חוזה לשלוש עונות באולימפיה מילאנו האיטלקית. בפברואר 2021 הוביל את הקבוצה לניצחון בגמר הגביע האיטלקי, וזכה ב-MVP של התחרות.
ביולי 2023 הודיע שהחליט לפרוש ממשחק פעיל לאחר גביע העולם בפיליפינים.
נבחרת איטליה

בשנת 2005 זכה דאטומה במדליית הארד כשחקן נבחרת איטליה הצעירה בטורניר אליפות אירופה בכדורסל עד גיל 18. בשנת 2007 זכה במדליית ארד נוספת בטורניר אליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20.
ביורובאסקט 2007 שיחק לראשונה בנבחרת איטליה הבוגרת, אשר סיימה במקומות 9–10. בהמשך השתתף בטורנירי יורובאסקט 2011, 2013, 2015 ו-2017. ביורובאסקט 2015 הוביל את קלעי נבחרתו עם 16.3 נקודות למשחק, ואיטליה סיימה במקום השישי.
בגביע העולם בכדורסל 2019 קלע 10.5 נקודות בממוצע למשחק עבור נבחרתו, אשר סיימה במקום העשירי (מתוך 32).
סטטיסטיקות הקריירה > ביורוליג

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2004/2005 | סיינה | 6 | 0 | 5.5 | 0.583 | 0.000 | 0.000 | 1.3 | 0.2 | 0.3 | 0.0 | 2.3 |
| 2005/2006 | סיינה | 11 | 2 | 11.2 | 0.538 | 0.579 | 1.000 | 2.3 | 0.4 | 0.7 | 0.2 | 5.2 |
| 2008/2009 | רומא | 13 | 2 | 16.9 | 0.417 | 0.348 | 0.895 | 3.7 | 0.6 | 0.4 | 0.3 | 5.8 |
| 2009/2010 | רומא | 2 | 0 | 10.9 | 0.400 | 0.400 | 1.000 | 2.0 | 0.5 | 0.0 | 0.0 | 6.0 |
| 2010/2011 | רומא | 13 | 12 | 24.5 | 0.438 | 0.367 | 1.000 | 4.3 | 0.7 | 1.1 | 0.4 | 9.1 |
| 2015/2016 | פנרבחצ'ה | 29 | 23 | 27.0 | 0.516 | 0.462 | 0.867 | 4.4 | 1.9 | 0.4 | 0.3 | 12.4 |
| 2016/2017 | פנרבחצ'ה | 33 | 21 | 23.6 | 0.442 | 0.466 | 0.944 | 3.7 | 1.1 | 0.5 | 0.1 | 9.2 |
| 2017/2018 | פנרבחצ'ה | 35 | 15 | 23.9 | 0.486 | 0.444 | 0.917 | 3.4 | 1.1 | 0.4 | 0.6 | 9.6 |
| 2018/2019 | פנרבחצ'ה | 34 | 15 | 21.0 | 0.477 | 0.415 | 0.917 | 3.6 | 0.8 | 0.5 | 0.2 | 9.0 |
| 2019/2020 | פנרבחצ'ה | 28 | 15 | 22.4 | 0.478 | 0.431 | 0.929 | 3.4 | 1.3 | 0.8 | 0.3 | 8.3 |
| קריירה |  | 204 | 105 | 21.9 | 0.476 | 0.435 | 0.912 | 3.6 | 1.0 | 0.5 | 0.3 | 8.9 |
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013/2014 | דטרויט | 34 | 0 | 7.0 | 0.351 | 0.179 | 0.800 | 1.4 | 0.3 | 0.2 | 0.0 | 2.4 |
| 2014/2015 | דטרויט | 3 | 0 | 5.7 | 0.417 | 0.250 | 0.000 | 1.3 | 0.7 | 0.3 | 0.0 | 3.7 |
| 2014/2015 | בוסטון | 18 | 1 | 10.7 | 0.494 | 0.472 | 1.000 | 1.4 | 0.4 | 0.1 | 0.4 | 5.2 |
| קריירה |  | 55 | 1 | 8.1 | 0.414 | 0.361 | 0.818 | 1.4 | 0.4 | 0.1 | 0.1 | 3.4 |
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014/2015 | בוסטון | 3 | 0 | 4.7 | 0.333 | 0.000 | 0.000 | 0.3 | 0.3 | 0.0 | 0.0 | 1.3 |
| קריירה |  | 3 | 0 | 4.7 | 0.333 | 0.000 | 0.000 | 0.3 | 0.3 | 0.0 | 0.0 | 1.3 |
הערות שוליים

↑  דאטומה מועמד לקבוצת העשור של היורוליג, באתר היורוליג, 1 בנובמבר 2019
↑  דז'נאן מוסא עושה היסטוריה ביורוליג, באתר heinnews.com,‏ 20 באוקטובר 2015
↑  סטטיסטיקות המשחק בין פנרבחצ'ה לצסק"א, באתר היורוליג, 15 במאי 2016
↑  סיכום המשחק בין פנרבחצ'ה לאולימפיאקוס, באתר היורוליג, 21 במאי 2017
↑  סטטיסטיקות המשחק בין פנרבחצ'ה לריאל מדריד, באתר היורוליג, 20 במאי 2018
↑  דאטומה ולוברן הפצועים לא ישתתפו בפיינל פור, באתר היורוליג, 8 במאי 2019
↑  דאטומה חותם במילאנו, באתר היורוליג, 30 ביוני 2020
↑  Gigi Datome, capitano della Nazionale di basket, si ritirerà dopo i Mondiali di quest’estate, באתר Il Post, ‏7 ביולי 2023
↑  נבחרת איטליה ביורובאסקט 2015, באתר פיב"א
↑  נבחרת איטליה בגביע העולם 2019, באתר פיב"א
ליל לינדפורש

| --- | --- |

 לידה:  12 במאי 1940 (בת 84) הלסינקי, פינלנד 
 שם לידה:  Maj Lillemor Lindfors 
 מוקד פעילות:  שוודיה 
 תקופת הפעילות:  1960–2016 (כ־56 שנים) 
 סוגה:  ג'אז 
 שפה מועדפת:  שוודית 
 חברת תקליטים:  Kirkelig Kulturverksted, פולידור רקורדס, פיליפס רקורדס, Metronome 
 בן או בת זוג:  Anders Byström (1991–?)  Brasse Brännström 
 צאצאים:  Petronella Wester 
 פרסים והוקרה:  מדליית המלך (1997)  היכל התהילה של המוזיקה השוודית (2020)  Karl Gerhards Hederspris (1994)  Edvardpriset (1986)  מלגת קורנליס ורסוויק (2018) 
 www.lill-lindfors.nu
 פרופיל ב-IMDb
 
לינדפורש וזמרים שוודים נוספים מציגים את אלבומי הזהב שלהם, 1968
ליל לינדפורש (בשוודית: Maj Lillemor "Lill" Lindfors; נולדה ב-12 במאי 1940) היא זמרת שוודית.
ביוגרפיה

לינדפורש נולדה בהלסינקי למשפחה דוברת שוודית שב-1948 עברה לשוודיה. בתחילת הקריירה שלה עבדה כשחקנית רביו.
באירוויזיון 1966 ייצגה את שוודיה כחלק מצמד, והגיעה למקום השני.
היא הנחתה את אירוויזיון 1985 ונודעה בתאונת המלתחה שקרתה לה בתחילת האירוע כששמלתה נקרעה, אך לאחר מכן הודתה שהתאונה הייתה מבוימת וכי זו הייתה הלצה.
לינדפורש הקליטה עשרה אלבומים, ושיחקה במספר סדרות טלוויזיה שוודיות. היא דיבבה את הפיה פלורה בדיבוב לשוודית של הסרט היפהפייה הנרדמת ואת ז'ורז'ט בדיבוב השוודי של אוליבר וחבורתו.
ב-1998 החלה לשמש בשוודיה כשגרירת רצון טוב של קרן החירום הבינלאומית של האומות המאוחדות לילדים.
ליל לינדפורש נישאה ב-1969 לפיטר ווסטר, ולזוג נולדה בת באותה שנה. הם התגרשו בשנת 1973. כיום היא מתגוררת בסטוקהולם. בשנת 1991 הוציאה את En Lillsk jul.
ליאון ליבגולד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  31 ביולי 1910 קרקוב, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  3 בספטמבר 1993 (בגיל 83) ניו הופ, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 פרופיל ב-IMDb
 
ליאון ליבגולד (באנגלית: Leon Liebgold‏; 31 ביולי 1910 – 3 בספטמבר 1993) היה שחקן יידיש שהופיע במשך 50 שנה על הבמה היידית וכיכב בסרטים במהלך תור הזהב של קולנוע היידיש בשנות השלושים. ידוע בעיקר בזכות תפקידיו בסרטי היידיש "הדיבוק" (1937) ו"טביה" (1939).
ביוגרפיה

ליאון ליבגולד היה בן לשחקני היידיש באשה וזלמן ליבגולד.
אביו היה מנהל תיאטרון היידיש בקרקוב, כילד שיחק בהצגות במסגרת הלהקה של אביו.
בשנת 1927, הפך לשחקן מקצועי בתיאטרון "Reklam" בווינה.
בשנת 1928 הפך לחבר ב"להקת וילנה", שם הופיע עד שנת 1933.
במסגרת הלהקה יצא לסיבוב הופעות ברחבי אוסטריה, גרמניה, רומניה, פולין ועוד.
בשנת 1934 הפך לחבר בלהקת "cooperative" בקרקוב.
בשנת 1935 התחתן ליבוגלד עם השחקנית לילי ליליאנה, ויצא לסיבוב הופעות ברחבי אירופה עם הלהקה "Yidisher bande".
מלבד עבודתו בצעירותו כמבצע ושחקן תיאטרון בפולין, זכה ליבגולד לעיקר תהילתו על שום תפקידיו במספר סרטים בשפת היידיש ובהם "אידל מיטן פידל" (1936) ו-"הדיבוק" (1937). לאחר השלמת עבודתו בסרט "הדיבוק", עזב בשנת 1937 את פולין יחד עם אשתו לילי ליליאנה והיגר לארצות הברית.
בשנת 1940 שיתף פעולה עם להקת איגודים שיתופית בשיקגו.
בשנת 1941 פעל השיתוף להקת איגודים שיתופית בדטרויט.
בשנת 1943 הפך לחבר באיגוד שחקני היידיש, והופיע בתיאטרון השדרה (New York's Second Avenue Theatre) בניו יורק.
במלחמת העולם השנייה שירת כסמל בצבא ארצות הברית.
לאחר סיום שירותו הצבאי, פעל בניו יורק עד 1954, אז נסע עם אשתו לשמש ככוכב אורח בתיטארון סוליי בארגנטינה, שם הופיע לראשונה באופרה ע"פ עיבודו של וולף ג'וליאן לסרט "שדות ירוקים" (שנכתב על ידי פרץ הירשביין).
בשנת 1955 החל לפעול שוב בניו יורק, ובשנים 1958 ו - 1959 יצא לסיבובי הופעות ברחבי אמריקה במסגרת "Yiddish National Farband".
בסוף שנות ה-70 שימש ליבגולד כנשיא האיחוד של אחד מאיגודי התיאטרון העתיקים ביותר בארצות הברית. במשך ארבע שנים, בין שנות ה-70 לשנות ה-80, כיהן כנשיא הברית התיאטרלית, הידועה באופן לא רשמי כקרן היידיש, ארגון רווחה לשחקנים המבוססים בניו יורק.
ליבגולד נפטר בשנת 1993, בגיל 83, ונקבר בבית הקברות "הר חברון".
הערות שוליים

1 2  IMDb, Leon Liebgold
1 2  Collins, Glenn (1993-09-11). "Leon Liebgold, 83, Actor for 50 Years In Yiddish Theater". The New York Times. נבדק ב-2021-10-12.
↑  Basha Liebgold, Museum of the Yiddish Theatre
↑  Zalman Liebgold, Museum of the Yiddish Theatre
1 2 3 4  Sh. E. form Mordecai Yachson, Lives in the Yiddish Theatre, Museum of the Yiddish Theatre
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298590705171  GND: 1103693395  ISNI: 0000 0000 6702 7313  LCCN: n93041282  VIAF: 70601937   WorldCat (עם VIAF): 70601937
ליברטי איילנד

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  מפרץ ניו יורק העליון בניו יורק
 קואורדינטות:  40°41′20″N 74°2′40″W﻿ / ﻿40.68889°N 74.04444°W﻿ / 40.68889; -74.04444
 שטח:  5.95 הקטאר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 אוכלוסייה:  0
 אזור זמן:  UTC-5
  (למפת ניו יורק מוגדלת) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיליברטי איילנד(למפת ניו יורק רגילה) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיליברטי איילנד
 
פסל החירות על אי החירות
האי ליברטי או  אי החירות (באנגלית: Liberty Island), שנקרא בעבר אי בדלו (Bedloe's Island) הוא אי בלתי מיושב המצוי במפרץ ניו יורק העליון בעיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית. באי ממוקם פסל החירות.
האי קרוי "אי החירות" החל מראשית המאה ה-20 אך השם ניתן רשמית לאי בשנת 1956. קודם להקמת פסל החירות שימש האי כמוצב צבאי בשם פורט ווד, שכונה בשל צורתו "מוצב הכוכב".
האי הוא שטח של הממשל הפדרלי של ארצות הברית ומנוהל על ידי רשות הפארקים הלאומית של ארצות הברית. ניתן להגיע אל האי באמצעות מעבורת היוצאת מבאטרי פארק שבאי מנהטן ומליברטי סטייט פארק בג'רזי סיטי שבמדינת ניו ג'רזי. האי מרוחק 1.6 ק"מ מהאי אליס, 600 מטרים מחופי ניו ג'רזי ו-2.6 ק"מ מחופי מנהטן, ואף שהאי ממוקם באזור נהר ההדסון המהווה חלק ממדינת ניו ג'רזי, האי עצמו מהווה חלק ממדינת ניו יורק.
מאז אירועי ה-11 בספטמבר 2001 האי נשמר בכל שעות היממה על ידי משמר החופים של ארצות הברית מחשש לפיגועי טרור.
מוזיאון פסל החירות ממוקם בתחתית הפסל ומציג תערוכות הקשורות להיסטורית הפסל, בנייתו ומשמעותו.
היסטוריה

האי ליברטי הוא אחד ממספר איים המצויים בנמל ניו יורק, בשפך נהר ההדסון.
האי היה בעבר בשליטת הולנד, בריטניה, ארצות הברית, וזמן קצר אף בשליטת צרפת.
האינדיאנים משבט מוהגאן קראו לאי "מיניסאייס" שמשמעו "האי הקטן". כמו כן כונה האי בעבר "הקונכייה הגדולה", "אי האהבה", "אי בדלו" ו- "אי קנדי".
בזמן השליטה ההולנדית באזור, היה האי רכושו של איזאק בדלו (Isaack Bedloo), סוחר אמיד שנולד בקאלה והתגורר בניו אמסטרדם. גם כשעברה העיר לשלטון אנגלי, הוענק לו האי רשמית על ידי המושל ניקולס.
בדלו נפטר בשנת 1673 והאי נותר בשליטת בניו עד שנת 1732 עת ביתו, מרי מכרה את האי לאדולף פיליפס (Adolphe Philipse) והנרי ליין (Henry Lane) תמורת חמישה שילינגים. לאחר רכישת האי הוחרם האי על ידי השלטונות על מנת לשמש תחנת הסגר למהגרים שיש חשש כי הם נגועים באבעבועות שחורות.
בשנת 1746 רכש ארצ'יבולד קנדי (Archibald Kennedy) את האי בסך של 100 ליש"ט על מנת לבנות במקום בית קיט. המדינה החרימה חלק מהאי במטרה להקים במקום תצפית על מנת להזהיר את ניו ג'רזי, קונטיקט וניו יורק מפני פלישת אויב.
בשנת 1756 הורה מושל ניו יורק לקנדי (שהיה חבר מועצת העיר) לאפשר שימוש באי כמחנה הסגר מחשש להתפשטות אבעבועות (בשל מגפה בפילדלפיה), ובשנת 1759 רכשה עיריית ניו יורק את האי בסכום של 1,000 ליש"ט. האי הוחכר למספר בעלים על ידי העירייה בשנים שלאחר מכן.
השלטונות הבריטים השתמשו באי כדי לכלוא טורים, מעשה שעורר זעם רב והביא לשריפת המבנים שעל האי על ידי המון זועם.
במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית עגנו באי ספינות הצי המלכותי הבריטי שהטילו מצור על מפרץ ניו יורק. ב-7 בספטמבר 1776 ביצעה הצוללת הקרבית הראשונה בעידן המודרני, צב, את גיחתה הקרבית הראשונה לחופי האי. הצוללת תקפה את הספינה איגל (HMS Eagle), אך נכשלה בשל ציפוי נחושת שנועד להגן על הספינה מפני טפילים בים הקריבי.
בשנת 1793 חכרו שלטונות צרפת את האי למשך שלוש שנים, ובשנת 1796 עבר האי לבעלות מדינת ניו יורק לצורך בניית בית חולים במקום, אולם הממשל הפדרלי שאך הוקם ביקש להשתמש באי לצורך הקמת מוצב הגנה במקום, יחד עם האי אליס והאי גברנרז. ב-15 בפברואר 1800 נחקק חוק על ידי בית המחוקקים של מדינת ניו יורק המחכיר את האי לשלטון הפדרלי, אשר בשנת 1806 החל לבנות מוצב במקום בצורה של כוכב בן 11 פינות. הבנייה הסתימה בשנת 1811 והמוצב נקראה פורט ווד על שם אליעזר ד. ווד, גיבור מלחמת 1812 אשר נהרג בשנת 1814 במתקפה על פורט אירי.
בשנת 1877 הציע פרדריק אוגוסט ברתולדי להקים במקום את הפסל חירות המאירה את העולם. לאחר בניית הפסל נותר האי בשליטת מחלקת ההגנה של ארצות הברית למעט מנגנון תפעול הלפיד (שטח של 4,000 מ"ר בצפון האי) ששימש את נציבות המגדלורים. בשנת 1901 עברה גם השליטה במתקני הלפיד למשרד ההגנה.
בשנת 1916 נפגע האי והפסל בשל פיצוץ בלק טום.
ב-15 באוקטובר 1924 הוכרז הפסל כאתר לאומי, ובשנת 1933 עבר האי לשליטת משרד הפנים, ומאז מנוהל האי על ידי מחלקת הפארקים הלאומיים.
שרידי המוצב משמשים כיום כבסיס לפסל, אולם מרבית המבנים נהרסו בין 1944–1950.
שיוך

בניגוד לטענות נפוצות לפיהן "פסל החירות נמצא בניו ג'רזי", האי נמצא למעשה בשטח מדינת ניו יורק, בהתאם לחוזה בין המדינות משנת 1834.
הבסיס לטענה השגויה הנ"ל מקורו בעובדות הבאות:
קרבת האי לחופי ניו ג'רזי (600 מטרים) וריחוקו מחופי ניו יורק.
מיקומו של האי במפות בשטח המים הריבוניים של מדינת ניו ג'רזי.
ניצחונה של ניו ג'רזי בתביעה משנת 1998 בעניין האי אליס.
אין מחלוקת כי האי סמוך לניו ג'רזי. כמו כן אין מחלוקת שהגבול בין המדינות עובר באמצע נהר ההדסון, והאי נמצא בצד ניו ג'רזי של הנהר. מסיבה זו כל השטח התת-מימי שסביב האי הוא שטח בשליטת ניו ג'רזי (וגם זה אינו שנוי במחלוקת). יחד עם זאת, מבחינה היסטורית האי שייך למדינת ניו יורק, וממוקם במחוז ההצבעה של העיר ניו יורק (המחוז השמיני).
על פי צ'ארטר ניו ג'רזי משנת 1664 (טקסט הצ'ארטר) הגבול עובר בנהר ההדסון. באותה עת משמעות הדבר שגבול המדינה הוא בקו החוף ולא באמצע הנהר כפי שמקובל היום. בהתאם, החוזה בין המדינות משנת 1834 הדן בסטטן איילנד וקובע כי הגבול יהיה באמצע הנהר אך שטח האיים יהיה שייך למדינת ניו יורק.
האי אליס היה במצב ייחודי שכן מרביתו שטח מיובש מן הנהר, ולכן אינו זהה לאיים הטבעיים בהם דן ההסכם משנת 1834.
מוזיאונים

מוזיאון פסל החירות שוכן באי ומציג תערוכות אודות הפסל, ההיסטוריה שלו ועל הבנייה שלו.
בעבר שכן באי גם מוזיאון ההגירה, שנחנך ב-1972 על ידי נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון אך הוא נסגר ב-1991 לאור העברת המוזיאון לאי אליס איילנד.
ראו גם

פסל החירות
מבט פנורמי על האי. ברקע מנהטן וניו ג'רזי