stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוסקר טאובר

| --- | --- |

 לידה:  28 בספטמבר 1909 קריז'בצי, קרואטיה 
 פטירה:  19 במאי 2000 (בגיל 90) חיפה, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 
אוסקר טאובר (28 בספטמבר 1909 – 19 במאי 2000) היה צלם עיתונות ישראלי.
אדווין בלאנז'ה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 בנובמבר 1910 Montmagny, קנדה 
 פטירה:  14 בינואר 2005 (בגיל 94) קוויבק סיטי, קנדה 
 מוקד פעילות:  קנדה 
 כלי נגינה:  ויולה, כינור 
 פרסים והוקרה:  Prix d'Europe 
 
אדווין בלאנז'ה (בצרפתית: Edwin Bélanger ‏ 18 בנובמבר 1910 - 14 בינואר 2005) היה מנצח, כנר, ויולן, מעבד ומורה קנדי. קשריו עם התזמורת הסימפונית של קוויבק נמשכו למעלה מיובל שנים, בכלל זה כהונת מנצח ראשי משנת 1942 עד 1951. אדווין בלאנז'ה היה אביהם של המוזיקאים מארק בלאנז'ה וגי בלאנז'ה.
חייו > לימודים

בלאנז'ה נולד בנפת קוויבק. השכלה כללית ולימודי כינור רכש בקולג' "אחי הלב הקדוש" בעיר הולדתו ואחר המשיך בלימודי כינור והרמוניה בסמינר של קוויבק. בשנת 1933 זכה בפרס אירופה לכנרים ויצא לפריז להשתלם בכינור אצל קרל פלש (1933-34) וללונדון, להשתלם בניצוח אצל ארנסט ריד (1934-35).
חייו > קריירה

בלאנז'ה התחיל את קריירת ההופעות שלו בגיל 17, ככנר באגודה הסימפונית של קוויבק (שהייתה בהמשך לתזמורת הסימפונית של קוויבק), ועם הרכב זה נשאר עד 1931. אחרי שהשלים את לימודיו באירופה, החל לעבוד בשנת 1935 ככנר, ויולן, מנצח ומעבד בתאגיד השידור הקנדי בקוויבק. ב-1936 ייסד את החוג הפילהרמוני של קוויבק (Cercle philharmonique de Québec) וכיהן כמנצחו עד 1942, כשהתזמורת התמזגה עם התזמורת הסימפונית של קוויבק. בשנים 1942 - 1951 היה המנהל האמנותי של התזמורת המאוחדת והמשיך את קשריו התדירים עמה כמנצח אורח. משנת 1966 עד 1975 ניגן בשורה הראשונה של קבוצת הכינור השני של התזמורת והיה הוויולן הראשי שלה מ-1975 עד 1977. בין 1977 ל-1984 חזר לנגן בקבוצת הכינור השני של התזמורת.
בשנת 1937 החליף בלאנז'ה את צ'ארלס או'ניל כמנצח התזמורת הצבאית של הגדוד המלכותי מס' 22. עם התמנותו לתפקיד קיבל דרגת סרן בצבא קנדה. הוא נשאר בתפקידו זה עד 1961, כשהיה לבעליה של הוצאת המוזיקה Procure générale de musique, עם התזמורת הצבאית יצא לסיורי קונצרטים באסיה, אירופה וארצות הברית, נוסף להופעות בכל רחבי קנדה. בהמשך היה המנהל המוזיקלי של "קונצרטי קופרן", משנת 1977 עד 1982.
במשך כל שנות הקריירה שלו עסק בלאנז'ה בהוראת כינור וויולה, הן באופן פרטי והן בכמה מוסדות. במשך כמה עונות לימודים לא-רצופות כיהן כנשיא האקדמיה למוזיקה בקוויבק (1947-50, 1953-56, 1963-65 ו-1971-1974). משנת 1973 עד 1985 לימד ויולה ונגינה תזמורתית בקונסרבטוריון למויקה בקוויבק. בשנת 1984 העניקה לו אוניברסיטת קוויבק תואר דוקטור לשם כבוד. הוא מת בקוויבק בשנת 2005, בן 94.
אובידוש

אובידוש (פורטוגזית: Óbidos) היא עיירה בפורטוגל הממוקמת על גבעה ומוקפת במלואה בחומה עתיקה. מוכרזת כ"אתר לאומי" של פורטוגל וב-2015 הוכרזה על ידי אונסק"ו כעיר של ספרות (City of Literature).
אובידוש הוא גם שמה של רשות מקומית הכוללת את העיירה אובידוש, אך גם יישובים נוספים. שטחה 141.55 קמ"ר, מספר תושביה כ-11800 והצפיפות 83 נפשות לקמ"ר (נתוני 2011).
גאוגרפיה

אובידוש נמצאת במרכז פורטוגל, 87 קילומטרים צפונית לליסבון ו-180 קילומטרים דרומית לפורטו.
היסטוריה

נראה שהראשונים שהקימו יישוב במקום היו הפיניקים. בתקופה הרומית הייתה מצודה על הגבעה ויישוב לרגליה. בתקופה המוסלמית המצודה נבנתה מחדש. הנוצרים חזרו והשתלטו על המקום בשנת 1148.
אתרים מרכזיים

הטירה מהמאה ה-13, שהוסבה לפוסאדה (רשת מלונות במבנים היסטוריים)
שער העיר (Porta da Vila). השער מעוטר בתמונת הפסיון של ישו עשויה מאריחי אזולז'ו.
מסלול ההליכה שעל חומת העיר.
כנסיית סנטה מריה שבשנת 1441 נערכו בה נישואיהם של הקטינים מלך פורטוגל אפונסו החמישי, בן ה-9, ובת דודו איזבל מקוימברה בת ה-10.
דוכני ממכר ליקר הדובדבנים המקומי, הנמכר בכוסיות עשויות שוקולד.
הטירה
השער המעוטר באריחי אזולז'ו
מסלול ההליכה שעל חומת העיר
כנסיית סנטה מריה
דוכן ממכר ליקר ברחוב הראשי
הערות שוליים

↑  רשימת ה"ערים של ספרות" של אונסק"ו (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555085705171  GND: 4218354-6  MusicBrainz: 8ee2f62b-7f7f-4821-b895-bf6894a2be6b  VIAF: 151262074   WorldCat (עם VIAF): 151262074
אדריכלות נוף

גני סטורהד באנגליה, שעוצבו עוד במאה ה־18 על ידי הנרי השני.
אלמנטים של עיצוב נוף עירוני בכיכר ספרא בירושלים
גינת תה בסגנון יפני שנמצאת בפארק גולדן גייט בסן פרנסיסקו
האורנז'רי (מטע תפוזים) בגני ורסאיי שבצרפת
אדריכלות נוף (נקראה בתחילה: אדריכלות גנים) היא תחום בעיצוב העוסק בתכנון של מרחבי החוץ, ציבוריים או פרטיים, החל מחצרות בתים ועד כיכרות עירוניות, גינות, פארקים, רחובות, טיילות, שמורות טבע, גנים לאומיים וכלל השטחים פתוחים. ברוב המקרים אדריכלות הנוף קשורה בד בבד באדריכלות של מבנים ובתכנון ובעיצוב העירוני – תחומים אדריכליים משיקים. אדריכלות הנוף עוסקת בצורות שונות ומגוונות של שטחים פתוחים ובדרכים שונות של תכנון היחס שבין המבנים לקרקע ולנוף ובין האדם לטבע או לסביבתו העירונית.
היסטוריה

אדריכלות הנוף התפתחה כבר במסופוטמיה, כאשר תכננו ובנו גנים בתוך מרקמים עירוניים, הקמתם של הגנים העתיקים אשר נבנו בבבל ובערים אחרות במסופוטמיה היו ניסיון ליצור "גן עדן עלי אדמות" בתכנונו של האדם. גם היוונים הקדמונים עסקו בתכנון של גנים וכן גם בתכנון של חללים ציבוריים שונים, דוגמה לכיכר עירונית מתוכננת היא האגורה.
בתקופת הרנסאנס הרבו לשלב את האדריכלות עם הטבע – ארמונות ובתי פאר רבים שנבנו באיטליה ובצרפת שולבו עם גנים על פי הטופוגרפיה טבעית, לעיתים עם אגמים טבעיים, או אף מלאכותיים, שהשתקף את המבנה במימיהם.
עיצוב הגנים הפך בצרפת של המאה ה־17 לאמנות של ממש. גני ורסאיי הם דוגמה מופתית לעיצוב של גן צרפתי בו התכנון הוא לפי קווים ישרים ומדויקים, הצמחים שתולים בשורות מסודרת ונקיות, וגם הגיזום הצמחייה נעשה על פי צורות גאומטריות ברורות. אדריכל הנוף אשר תכנן והקים את גני ורסאי זכה לכינוי לה־נוטרה (ה־"שלנו").
באנגליה התפתח מאוחר יותר "הגן האנגלי" – כשבניגוד לגן הצרפתי אשר ניסה להשליט את הסדר האנושי על הטבע – שאף התכנון הנופי באנגליה ליצור "טבע מתוכנן", שייראה טבעי באופן המיטבי. במהלך המאה ה־19 הוקמו באנגליה גנים רבים לפי תכנון מדויק של נוף אשר אמור להעניק תחושה של נוף ארכאי ורומנטי.
במקביל להתפתחות אדריכלות הנוף במערב, התפתחה תרבות מפותחת של עיצוב גינות ביפן. עיצוב הגן היפני התפתח במהלך ההיסטוריה הארוכה של יפן יחד עם האמנות והאדריכלות היפנית והוא נובע בעיקרו מתפישות אסתטיות יפניות ומתפישות דתיות שונות. גן הזן הוא טיפוס של גן יפני המשמש את נזירי הזן בלבד ותכנונו הנופי מבוסס על אורח חיים מאוד ייחודי.
החל מסוף המאה ה־20 התרחב מקצוע אדריכלות הנוף לתחומים נוספים כמו תכנון השטחים פרטיים פתוחים שמסביב למבנים, עיצוב חללים ציבוריים פתוחים ועיצוב של גנים ופארקים על כל סוגיהם.
אדריכל נוף

העוסק באדריכלות נוף נקרא אדריכל נוף (התואר האקדמי נקרא גם B.L.A) ומשך הלימודים הוא ארבע שנים.
ראו גם

בריכת נוי ובריכת השתקפות
מפל מים מלאכותי
סגנונות גנים:
גן מוסלמי
גן איטלקי
גן צרפתי
גן אנגלי
גן יפני
גן פרסי
לקריאה נוספת

מרי ריינולדס, The Garden Awakening : Designs to Nurture Our Land and Ourselves, Green Books Press, 2016 ISBN 9780857843135
הערות שוליים

↑   לכבוד האביב: גנים יפים ברחבי העולם, באתר כלכליסט, 21 במרץ 2013.
↑  מה זה אדריכלות נוף?, באתר ‏מאקו‏, 3 ביוני 2021
↑  מיכאל יעקובסון, לימודי אדריכלות נוף: הביקוש למקצוע רק עולה - והשכר משתפר, באתר Xnet‏, 9 בפברואר 2020.
| מדעי העיר והאזור |
| --- | --- | --- |
| תכנון ערים ואזורים • אדריכלות נוף • אדריכלות נוף עירונית | עיצוב עירוני |  |
| תחומי מחקר | עירוניות |  |
| רעיונות מחקריים | עיר גנים • העיר הקורנת • ברודאייקר סיטי • תוכנית השלבים |  |
| תנועות בזרם התכנון העירוני | עירוניות חדשה • עירוניות ישנה |  |
ראו גם פורטל אדריכלות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553097805171  BNE: XX525291  GND: 7700528-4  LCCN: sh85074398  LNB: 000061708  NARA: 10640350  NDL: 00574922  NKC: ph116723
אדריכלות סקוטית ברוניאלית

| --- | --- |

בית המשפט "שריף" בגרינוק, דוגמה לסגנון הברוניאלי הסקוטי
 מידע כללי
 אזור גאוגרפי:  סקוטלנד
 טווח תאריכים:  המאה ה-19
 מבנים עיקריים:  טירת בלמורל
בית אבוטספורד, אחוזתו של סר ולטר סקוט, מהדוגמאות הראשונות לסגנון הברוניאלי.
אדריכלות סקוטית ברוניאלית (באנגלית: Scottish Baronial architecture) או בקצרה הסגנון הברוניאלי הוא סגנון בנייה שהיה נפוץ במאה ה-19 כחלק מהתחייה הגותית בעיקר בסקוטלנד.
למעשה היווה הסגנון אינטרפרטציה מקומית לרוח התחייה הגותית שהייתה נפוצה באירופה. מקורות הסגנון היו באדריכלות הרנסאנס של המאה ה-16 בסקוטלנד, בשילוב עם אופן בניית האחוזות שהיו נפוצות בתקופה ואף הושפע מסגנון הבנייה שהיה נפוץ בצרפת. הסגנון היה קשור מאוד ברוח הלאומיות הרומנטית שהתעוררה בסקוטלנד במהלך התקופה, שבין מוביליה ניתן למנות את סר ולטר סקוט, מכאן ניתן להבין את חשיבות הסגנון שכן היה ייחודי לסקוטלנד ונשען על המורשת הסקוטית.
השפעות

אחוזות הרנסאנס הסקוטיות: סגנון בנייה שנודע אחר כך כ-"ברוניאלי סקוטי" (Scots Baronial). צורת בנייה זו שהייתה נפוצה בדרום סקוטלנד התאפיינה בבנייה הגנתית, עם חומות וצריחים, זאת מתוך הכרח בתקופה הסוערת של מרידות ופלישות אנגליות רבות.
אחוזות השאטו בעמק הלואר: לאורך השנים אדריכלים צרפתים הביאו לסקוטלנד את האלמנטים הנפוצים בבניית השאטוים הצרפתיים, עם התפתחות הסגנון הברוניאלי, מאפיינים אלו ובעיקר של הסגנון הנהוג בעמק הלואר ניכרים בבנייה הברוניאלית.
הטירות הסקוטיות: מקור השפעה נוסף יצא מתוך המורשת הסקוטית של בניית הטירות, זאת כחלק מהרוח הרומנטית של התקופה אשר חיפשה להתחקות אחר העבר הסקוטי ולבטא אותו בסגנון הבנייה החדש.
התחייה הגותית: בסגנון הבנייה ניתן לראות גם סממנים רבים של התחייה הגותית, בעיקר זו שהונהגה באנגליה. אדריכלים סקוטים ואנגלים רבים שאבו השראה מרוח התקופה בנוסף להשראות המקומיות שצוינו מעל.
מאפיינים

סגנון הבנייה הברוניאלי היה שונה מסגנון התחייה הגותית בעיקר בדגש על מאפייני טירה עם אלמנטים רבים הלקוחים מעולם הביצורים, בהם צריחים וצריחונים (לרוב מעוגלים), בנייה לגובה (בדומה למגדל עוז בטירה) ושימוש בגימור שינות חומה דקורטיבי.
מאפיינים נוספים כוללים שימוש נרחב בצריחים מחודדים, אך בשונה מאלו הנהוגים בסגנון התחייה הגותית בסגנון הברוניאלי אלו בדרך כלל מעוגלים ומסתיימים בחרוט, מאפיין נוסף שייחד את הסגנון הברוניאלי הוא שימוש נרחב בקרניזים דקורטיביים לאורך הקירות החיצוניים. במפגש הקיר החציוני עם הגג המשופע היה נהוג לבנות המשך לקיר ולסיים אותו באלמנט מדורג לאורך זווית השיפוע של הגג, מאפיין זה נהוג גם לדוגמה בבתים טוריים ההולנדים.
בהתאם להשפעת ביצורי ימי הביניים ואחוזות הרנסאנס הסקוטי, ניתן לראות מאפיינים דקורטיביים רבים כגון שימוש בתבליטים הרלדיים ולעיתים ישנה העדפה לבניית חלונות קטנים (בעיקר לאורך הצריחים) המזכירים את תצורת חרכי הירי הנהוגים בטירות.
ניתן לראות מבניים ברוניאלים בעיקר בקרב אחוזות וטירות שנבנו או שוקמו במהלך המאה ה-19, כמו גם רחובות ומבני ציבור בערים הגדולות של סקוטלנד שנבנו גם הם בתקופה. כך לדוגמה מספר מבנים בעיר העתיקה של אדינבורו לאורך המייל המלכותי ושכונות נוספות מהתקופה. מעבר לגבולות סקוטלנד ניתן למצוא דוגמאות נוספות לסגנון זה בעיקר באירלנד וקנדה בנוסף למבנים בודדים ברחבי האימפריה הבריטית לשעבר שהושפעו אף הם מהסגנון.
מבנים סקוטים ברוניאלים נבחרים

בית אבוטספורד (1825)
טירת בלמורל ששופצה בשיא התקופה הוויקטוריאנית כמעון מלכותי וכוללת שלל מאפיינים ברוניאלים
טירת בלמורל (1856)
טירת וילסון, ורמונט (1867)
טירת בלייר (שופצה 1870)
טירת בלפסט (1870)
מכללת פטס, אדינבורו (1870)
מלון הבלמורל (1902)
לקריאה נוספת

Miles Glendinning, Ranald MacInnes & Aonghus MacKechnie. A History of Scottish Architecture. Edinburgh University Press, 1996.
הערות שוליים

↑  Glendinning et. al., 1996, עמ' 276.
בניין מגורים באדינבורו. ניתן לראות מאפיינים רבים של הסגנון, בהם; צריחונים מעוגלים, גימור מדורג במפגש עם הגג, קרניז לאורך הקירות ואף שימוש בתבליט הרלדי במרכז.
Wonderful Crazy Night

Wonderful Crazy Night (בתרגום חופשי: "לילה מטורף נהדר") הוא אלבום האולפן ה־30 של המוזיקאי הבריטי אלטון ג'ון. הוא יצא לאור ב־5 בפברואר 2016. זהו האלבום הראשון מאז "The Captain & the Kid" ‏(2006) שבו חזר ג'ון לעבוד עם הלהקה שלו. האלבום נכתב והוקלט במשך 17 ימים. נגן כלי ההקשה הוותיק ריי קופר ערך את ההופעה הראשונה באלבום של ג'ון מאז "Made in England" ‏(1995). זוהי הופעתם הראשונה של הקלידן קים באלרד, במלאו את מקומו של גאי בבילון, ושל הבסיסט מאט ביזונט (אנ'), במלאו את מקומו של בוב בירץ' (אנ').
ביקורת

| דירוגים מקצועיים> ציונים משוקללים.מקור | דירוגים מקצועיים> ציונים משוקללים.ציון |
| --- | --- |
Metacritic: 70
ציוני ביקורות
מקור: ציון
AllMusic: 
הגרדיאן: 
אינדפנדנט: 
רולינג סטון: 
"Wonderful Crazy Night" קיבל ביקורות חיוביות בדרך כלל ממבקרי המוזיקה עם יציאתו לאור. ב־Metacritic, המייחס מדרוג מנורמל מתוך 100 לביקורות ממבקרי מיינסטרים, האלבום קיבל ציון ממוצע משוקלל של 70, המציין "ביקורות חיוביות בדרך כלל", בהתבסס על 17 ביקורות.
ג'ון דניס, מבקר "הגרדיאן", כתב:
[...] ב־'Wonderful Crazy Night' הוא מצליח ביצירה מחדש של שורשי האמריקנה מנעוריו, בסיוע להקת ההופעות שלו, המפיק־במשותף טי בון ברנט, וכמובן, השותף הוותיק, הפזמונאי ברני טופין. נראה שהם עושים חיים. האלבום הוקלט רק ב־17 ימים, מה שייתכן שתרם לבהילות שברצועות כמו "In the Name of You". אבל זה לא בא על חשבון החוש ללהיט של ג'ון, עם מלודיות כמו של "Claw Hammer" המוכיחות שהרגישות הפופית שלו חדה כתמיד. "A Good Heart" ו־"Blue Wonderful" הם ברמה, בלדות אמצע קצב – סביבה מוכרת לאלטון ג'ון, אף על פי שיש מעט יותר חצץ בקול שלו בימים אלה.
פול סקסטון, מבקר "אינדפנדנט", כתב:
הקנאות המוחלטת שלו לאומנות שלו מביישת טוענים לכתר בשליש מהגיל שלו. [...]
האלבום מהווה איחוד עם הליבה של הלהקה שעיטרה כמעט את כל קריירת ההקלטות שלו, כולל המתופף המקורי נייג'ל אולסון, הגיטריסט הוותיק דייווי ג'ונסטון, ובחמש רצועות, נגן כלי ההקשה הבלתי ניתן לריסון ריי קופר [...] סביבה כזו מוכרת [...] מוסיפה טעם ספונטני מדבק למה שעשוי להיות אחד מאלבומי האולפן ה'חיים' בקטלוג של ג'ון. רצועת הנושא הנינוחה אולי קלת משקל יחסית לרקיחות של ג'ון־טופין, אבל כמו הרבה שירים כאן, היא מתפארת באיורי פסנתר שכותבים אחרים היו משתוקקים אליהם. פירוט כלי מקלדת צבעוני כזה הוא מאפיין חוזר [...]
כשיש פסנתרן מושלם כזה המציג לראווה את הכלי, כפי שעשה ברצף אלבומיו המוקדמים הנפלאים, זה מוסיף משקל נכבד לאלבום. 'Wonderful Crazy Night' הוא לא אלבום של להיטים, אבל ג'ון יודע שהמשחק שלו הוא לשבת על ספסל המשנה בימים האלה. אבל עדיין, לספק כאלה עבודות מחושלות בתשומת לב ובהתלהבות, מראה הרבה על הכבוד שהוא רוחש למורשת שלו ולקהל שלו.
המבקר יוסי חרסונסקי כתב:
[...] למי שמתעקש להתגעגע לאלטון של פעם, יש סיכוי להרגיש אלטון של פעם. מלודיות אולטימטיביות בנוסח להיטיו הגדולים? לא הרבה. [...] אם ביקורת פופ נבנית על מערכת ציפיות והשוואות – זה אינו אלבום החיים של אלטון ג'ון. מצד שני, זה גם אינו אחד הרעים שלו [...] מה שמאלץ להוציא את קלישאת "הישן והטוב" מהבוידעם.
רשימת השירים

מילות השירים נכתבו על ידי ברני טופין, המוזיקה לשירים הולחנה על ידי אלטון ג'ון.
| Wonderful Crazy Night> מס' | Wonderful Crazy Night> שם | Wonderful Crazy Night> משך | Wonderful Crazy Night>  | Wonderful Crazy Night>  | Wonderful Crazy Night>  | Wonderful Crazy Night>  | Wonderful Crazy Night>  | Wonderful Crazy Night>  | Wonderful Crazy Night>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Wonderful Crazy Night  | 3:13 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | In the Name of You  | 4:33 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Claw Hammer  | 4:22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Blue Wonderful  | 3:37 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | I've Got 2 Wings  | 4:35 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | A Good Heart  | 4:50 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Looking Up  | 4:06 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Guilty Pleasure  | 3:38 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Tambourine  | 4:17 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | The Open Chord  | 4:04 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 41:15 |  |  |  |  |  |  |  |
רשימת השירים > מהדורות דלוקס וסופר דלוקס – רצועות בונוס

| מהדורת דלוקס> מס' | מהדורת דלוקס> שם | מהדורת דלוקס> משך | מהדורת דלוקס>  | מהדורת דלוקס>  | מהדורת דלוקס>  | מהדורת דלוקס>  | מהדורת דלוקס>  | מהדורת דלוקס>  | מהדורת דלוקס>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 11. | Free and Easy  | 3:55 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | England and America  | 3:51 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 49:01 |  |  |  |  |  |  |  |
| מהדורת סופר דלוקס> מס' | מהדורת סופר דלוקס> שם | מהדורת סופר דלוקס> משך | מהדורת סופר דלוקס>  | מהדורת סופר דלוקס>  | מהדורת סופר דלוקס>  | מהדורת סופר דלוקס>  | מהדורת סופר דלוקס>  | מהדורת סופר דלוקס>  | מהדורת סופר דלוקס>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 11. | Free and Easy  | 3:55 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Children's Song  | 3:49 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | No Monsters  | 4:58 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | England and America  | 3:51 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 57:48 |  |  |  |  |  |  |  |
מהדורות דלוקס: מהדורת טארגט והמהדורה המוגבלת היפנית
| מהדורת טארגט / יפן> מס' | מהדורת טארגט / יפן> שם | מהדורת טארגט / יפן> משך | מהדורת טארגט / יפן>  | מהדורת טארגט / יפן>  | מהדורת טארגט / יפן>  | מהדורת טארגט / יפן>  | מהדורת טארגט / יפן>  | מהדורת טארגט / יפן>  | מהדורת טארגט / יפן>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 11. | Free and Easy  | 3:55 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | England and America  | 3:51 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Looking Up (חי)   | 3:22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Wonderful Crazy Night (חי)   | 3:15 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 55:38 |  |  |  |  |  |  |  |
משתתפים

המידע נלקח מהערות אלבום.
אלטון ג'ון – זמרה, פסנתר ימאהה
קים באלרד – קלידים
דיווי ג'ונסטון (אנ') – גיטרה, קולות הרמוניה (3, 4, 6, 10)
טי בון ברנט (אנ') – סולו גיטרה (4)
מאט ביזונט (אנ') — בס, קולות הרמוניה (3, 4, 6, 10)
נייג'ל אולסון (אנ') – תופים, קולות הרמוניה (3, 4, 6, 10)
ג'ון מהון — כלי הקשה, קולות הרמוניה (3, 4, 6, 10)
ריי קופר — תוף מרים (3, 5, 6, 8, 9)
טום פטרסון — סקסופון בריטון
ג'ים תומפסון – סקסופון טנור (6)
ג'ו סבלט – סקסופון טנור (6)
ג'ון גראב — טרומבון
ניק ליין – טרומבון
ויליאם רופר — טובה
אלן פוגל — קרן צרפתית
דילן הרט – קרן צרפתית
גייב וויצ'ר — עיבוד קרנות וניצוח
קן סטייסי — קולות הרמוניה (3, 8)
משתתפים > הפקה

מפיקים — טי בון ברנט (אנ') ואלטון ג'ון
עוזרת מפיק — קיילי קמפסטר
הקלטה ומיקס — ג'ייסון וורמר
טכנאות קול נוספת – ונסה פר
סאונדמן משני — ונסה פר, גבריאל ברץ', ג'ף גרטנבאום, אלכס ויליאמס
עריכה קולית נוספת — מייק פירסנטה
מאסטרינג — גאווין לארסן (אנ') ב־Lurssen Mastering (הוליווד)
טכנאי פסנתר — קארל ליברמן
טכנאי ציוד — כריס סובצ'ק, ריק סלאזר
מנהל מיזם — אדריאן קולי
רכז הפקה / קבלן – אייבי סקוף
צילום אלטון ג'ון – יורגן טלר
צילום אולפן – ג'וזף גוואי
ארט דיירקשיין ועיצוב – מאט מייטלנד ב־"Big Active"
מנהל קריאייטיב לאלטון ג'ון– טוני קינג
ניהול אלטון ג'ון – רוקט אנטרטיינמנט
ניהול טי בון ברנט – קן לוויטן / ניהול וקטור (נאשוויל, טנסי)
מצעדים > מצעדים שבועיים

|   ‏‏‏  מצעד שבועי (2016)> מדינה |   ‏‏‏  מצעד שבועי (2016)> מצעד |   ‏‏‏  מצעד שבועי (2016)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 8 |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 11 |
|  איטליה | מצעד האלבומים האיטלקי | 15 |
|  אירלנד | מצעד האלבומים האירי | 41 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 8 |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 10 |
|  דנמרק | היטליסטן | 32 |
|  הולנד | מצעד 100 האלבומים ההולנדיים | 43 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 6 |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 26 |
|  נורווגיה | VG-lista | 17 |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 11 |
|  ספרד | PROMUSICAE | 32 |
|  סקוטלנד | מצעד האלבומים הסקוטי | 5 |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 26 |
|  צרפת | SNEP | 35 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 18 |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 15 |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 7 |
ביאורים

↑  בבעלות יוניברסל מיוזיק גרופ, נכון לנובמבר 2020.
↑  בבעלות יוניברסל מיוזיק גרופ, נכון לנובמבר 2020.
↑  שעבד עם ג'ון מאז שנות ה־70.
↑  נפטר ב־2009.
↑  נפטר ב־2012.
הערות שוליים

↑  לפי הקצב עם נגן כלי ההקשה של אלטון ג'ון, ג'ון מהון: מקליטים את לילה מטורף נהדר, באתר moderndrummer.com, בדיקה אחרונה 23 במאי 2021
1 2  ג'ון דניס, ביקורת "הגרדיאן", באתר הגרדיאן, ‏4 בפברואר 2016, בדיקה אחרונה 17 בנובמבר 2020
↑  ציון 70 באתר מטקריטיק, בהתבסס על 17 ביקורות, באתר Metacritic, בדיקה אחרונה 4 בנובמבר 2020
↑  סטיבן תומאס ארלוויין, ביקורת ‏"AllMusic", באתר AllMusic, בדיקה אחרונה 17 בנובמבר 2020
↑  פול סקסטון, ביקורת "אינדפנדנט", באתר אינדפנדנט, ‏3 בפברואר 2016, בדיקה אחרונה 17 בנובמבר 2020
↑  דייוויד פרייק, ביקורת "רולינג סטון", באתר רולינג סטון, ‏5 בפברואר 2016, בדיקה אחרונה 17 בנובמבר 2020
↑  המצעד האוסטרי, באתר austriancharts.at, בדיקה אחרונה 17 בנובמבר 2020
↑  המצעד האוסטרלי, באתר australian-charts.com, בדיקה אחרונה 17 בנובמבר 2020
↑  המצעד האיטלקי, באתר italiancharts.com, בדיקה אחרונה 17 בנובמבר 2020
↑  המצעד האירי, באתר ארכיון האינטרנט (מקור), בדיקה אחרונה 17 בנובמבר 2020
↑  היסטוריית ג'ון בבילבורד 200, באתר בילבורד, בדיקה אחרונה ב־20 בנובמבר 2021
↑  המצעד הגרמני, יש ללחוץ בפינה הימנית העליונה לקבלת שורת חיפוש, להקליד את שם האלבום, אישור וללחוץ על ‏"Album", באתר offiziellecharts.de, בדיקה אחרונה 17 בנובמבר 2020
↑  המצעד הדני, באתר danishcharts.dk, בדיקה אחרונה 17 בנובמבר 2020
↑  המצעד ההולנדי, באתר dutchcharts.nl, בדיקה אחרונה 17 בנובמבר 2020
↑  אלטון ג'ון בחברת המצעדים הרשמית, באתר חברת המצעדים הרשמית, כדי לראות את האלבום יש להקליק על הקישור הראשון, "Elton John", ואז על לשונית "Albums" (שצמודה לרשימה). בדיקה אחרונה 17 בנובמבר 2020
↑  המצעד הבלגי — ולוניה, באתר ultratop.be, בדיקה אחרונה 17 בנובמבר 2020
↑  המצעד הנורווגי, באתר norwegiancharts.com, בדיקה אחרונה 17 בנובמבר 2020
↑  המצעד הניו זילנדי, באתר charts.nz, בדיקה אחרונה 17 בנובמבר 2020
↑  המצעד הספרדי, באתר spanishcharts.com, בדיקה אחרונה 17 בנובמבר 2020
↑  המצעד הסקוטי 12 בפברואר 2016 – 18 בפברואר 2016, באתר חברת המצעדים הרשמית, בדיקה אחרונה 17 בנובמבר 2020
↑  המצעד הבלגי — פלנדריה, באתר ultratop.be, בדיקה אחרונה 17 בנובמבר 2020
↑  המצעד הצרפתי, באתר lescharts.com, בדיקה אחרונה 17 בנובמבר 2020
↑  היסטוריית ג'ון במצעד בילבורד הקנדי, באתר בילבורד, בדיקה אחרונה 17 בנובמבר 2020
↑  המצעד השוודי, באתר swedishcharts.com, בדיקה אחרונה 17 בנובמבר 2020
↑  המצעד השווייצרי, באתר swisscharts.com, בדיקה אחרונה 17 בנובמבר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 7d98ad0b-cba1-413d-aeea-a5799940900f
אוביד ס. קרוחמלניצ'אנו

| --- | --- |

 לידה:  16 באוגוסט 1921 גאלאץ, רומניה 
 פטירה:  27 באפריל 2000 (בגיל 78) ברלין, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 שם לידה:  Moise Cohn 
 מדינה:  רומניה 
 לאום:  יהודים 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פוליטכניקה בבוקרשט 
 שפות היצירה:  רומנית, גרמנית 
 
אוביד ס. קרוחמלניצ'אנו (ברומנית: Ovid S. Crohmălniceanu‏; 16 באוגוסט 1921 - 27  באפריל 2000), שם העט של המבקר הספרותי וההיסטוריון של הספרות, העורך והפרופסור האוניברסיטאי היהודי רומני שנולד בשם מויסה כהן.
קורות חיים

מויסה נולד בגאלאץ, רומניה לאסתר מבית ליבוביץ' ולאזְר כהן. הוא התחיל את לימודיו במכון הפוליטכני של גאלאץ, אך נאלץ לקטוע אותם ב-1940, בגלל החקיקה האנטישמית. אחרי מלחמת העולם השנייה המשיך את לימודיו, בשנים 1944 - 1947, באוניברסיטה הפוליטכנית של בוקרשט והוסמך בתחום הבנייה. את פרסומיו התחיל כבר ב-1944, בכתב העת Ecoul (ההד) ובשנים 1947 - 1951 היה עורך בכתב העת Contemporanul (בן זמננו). את שם העט, קרוחמלניצ'אנו, שנגזר מהמילה האוקראינית לעמילן, לקח על פי הצעתו של ידידו, יוסף קסיאן-מטסארו. הוא עבד גם ב-Editura Didactică şi Pedagogică (ההוצאה הדידקטית והפדגוגית) והיה עורך בכתבי העת Viaţa Românească (החיים הרומניים) והעיתון הספרותי, שם היה גם סגן מנהל בשנים 1963 - 1966. מ-1966 היה פרופסור בפקולטה לספרות, באוניברסיטת בוקרשט.
ב-1992 היגר מרומניה לגרמניה, יחד עם רעייתו ושם הלך לעולמו בברלין, בשנת 2000.
קרוחמלניצ'אנו היה מיודד עם פאול צלאן ומהאחרונים שראו אותו בחיים וגם כתבו על כך.
כתביו

"כרוניקות ומאמרים" Cronici şi articole 1953 ‏
"כרוניקות ספרותיות" Cronici literare 1954 ‏
"ליביו רבראנו" Liviu Rebreanu 1954 ‏
"על מקוריות" 1954-1956 Despre originalitate ‏
"על הריאליזם הסוציאליסטי" 1960 Despre realismul socialist ‏
"טודור ארגזי" 1960 Tudor Arghezi ‏
"לוצ'יאן בלאגה" 1960 Lucian Blaga ‏
"ההיסטוריה של הספרות הרומנית בין שתי מלחמות העולם" 3 כרכים 1967 - 1975 Istoria literaturii române între cele două războaie mondiale ‏
"הספרות הרומנית והאקספרסיוניזם" 1971 Literatura română şi expresionismul ‏ זכה בפרס איגוד הסופרים.
"פת לחמנו היומית" 1981 Pâinea noastră cea de toate zilele ‏
"חמישה יוצרי פרוזה בחמש צורות ספרותיות" 1989 Cinci prozatori în cinci feluri de lectură ‏
"הנשימה השנייה - כרוניקות ופרשנויות על תופעת שנות השמונים" 1989 Al doilea suflu - cronici şi comentarii despre fenomenul optzecist ‏
"ניזון משתי אימהות" 1992 Alăptat de două mame ‏
"זכרונות מחופשים" 1994 Amintiri deghizate ‏ ספר זכרונות
"החוג הספרותי של סיביו וההשפעה הקטליטית של התרבות הגרמנית" 2001 Cercul Literar de la Sibiu şi influenţa catalitică a culturii germane ‏ בשיתוף פעולה עם קלאוס הייטמן
"היהודים בתנועת האוונגרד הרומנית" 2002 Evreii în mişcarea de avangardă românească ‏פורסם לאחר מותו
"אנתולוגיה של השירה הצרפתית מאז רימבו ועד היום" Antologia poeziei franceze de la Rimbaud până azi ‏ בשיתוף פעולה עם יון קאראיון
יצירות מדע בדיוניות

"היסטוריות מפתיעות" 1980 Istorii insolite ‏
"היסטוריות מפתיעות אחרות" 1986 Alte istorii insolite ‏
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007506256805171  PLWABN: 9810628090205606  BNE: XX1190897  BnF: cb12704572v (data)  CiNii: DA16370508  GND: 1030606641  ISNI: 0000 0001 0865 6299  LCCN: n82071509  NKC: jo2013785920  NLG: 91255  NTA: 129998168  SUDOC: 092235077  VIAF: 5338488   WorldCat (עם VIAF): 5338488