stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הרקליטוס
הערות שוליים

↑  דיוגנס לארטיוס, ix, 1
↑  Heraclitus by Daniel W. Graham, The Internet Encyclopedia of Philosophy, http://www.iep.utm.edu/, July 5, 2005
↑  סטראבון, גאוגרפיה, ספר 14, פרק 1, פסקה 25
1 2  דיוגנס לארטיוס, ix, 6
↑  סטראבון, גאוגרפיה, ספר 14, פרק 1, פסקה 25; וגם דיוגנס לארטיוס, ix, 2
↑  דיוגנס לארטיוס, ix, 2-3
1 2  דיוגנס לארטיוס, ix, 5
↑  כל הפרגמנטים, אלא אם כן צוין אחרת, מופיעים ב-Fragments of Heraclitus
↑  תיאור מפורט של שיטת המחקר לפיה נקבע הציטוט המקורי נמצא בערך המקוון של הרקליטוס באנציקלופדיה של אוניברסיטת סטנפורד
| פילוסופיה קדם-סוקרטית |
| --- | --- | --- |
| האסכולה המילטית | תאלס • אנכסימנדרוס • אנכסימנס |  |
| האסכולה הפיתגוראית | פיתגורס • אלקמאון מקרוטון • היפאסוס • פילולאוס • ארכיטאס |  |
| אפסוס | הרקליטוס |  |
| האסכולה האלאטית | קסנופנס • פרמנידס • זנון מאליאה • מליסוס |  |
| האסכולה הפלורליסטית | אנכסגורס • ארכלאוס • אמפדוקלס |  |
| האסכולה האטומיסטית | לוקיפוס • דמוקריטוס |  |
| סופיזם | פרוטגורס • גורגיאס פרודיקוס • היפיאס • פרקידס • היפון • דיוגנס מאפולוניה |  |
ראו גם קטגוריה:פילוסופים קדם-סוקרטים
| תרבות יוון העתיקה |
| --- | --- | --- |
| תרבות יוון העתיקה | מיתולוגיה • אמנות • פיסול • קדרות • הומוסקסואליות • זנות • חקלאות • כלכלה • מטבח • משפט • עבדות  • פדרסטיה • רפואה • מלחמה |  |
| פילוסופיה ביוון העתיקה | פיתגורס • הרקליטוס • פארמנידס  • פרוטגורס • אמפדוקלס • דמוקריטוס • סוקרטס • אפלטון • אריסטו • זנון מכתיון • אפיקורוס |  |
| מתמטיקה | ארכימדס • אוקלידס • תאלס • פיתגורס • דיופנטוס • ארטוסתנס • תלמי |  |
| ספרות | הומרוס • האיליאדה • האודיסאה • הסיודוס • פינדארוס • הרודוטוס • תוקידידס • קסנופון • פוליביוס |  |
| תיאטרון | אייסכילוס • סופוקלס • אוריפידס • אריסטופאנס • מושגים |  |
| ספורט | המשחקים האולימפיים • תרבות הגוף • המשחקים הפיתיים • המשחקים האיסתמיים • המשחקים הנמאיים • המשחקים הפאן-אתנאיים • גימנסיון |  |
| אדריכלות | מקדש יווני • הסדרים הקלאסיים • הפרתנון • מקדש ארטמיס • אקרופוליס • האגורה • מקדש זאוס באולימפיה • מקדש הפייסטוס • מקדש ארטמיס |  |
פורטל יוון העתיקה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262516405171  PLWABN: 9810681104105606  BIBSYS: 90388411  BNC: 000045014  BNE: XX873937  BnF: cb119072990 (data)  CANTIC: a10489241  CiNii: DA01324835  GND: 118549421  ICCU: CFIV096905  ISNI: 0000 0004 5852 1749  LCCN: n78095675  LNB: 000093598  MusicBrainz: 7bfac63c-bea2-47a6-b120-41b68bdb9045  NDL: 00620814  NKC: jn19990218030  NLA: 35188800  NLG: 18896  NSK: 000073975  NTA: 069027986  RERO: 02-A000079692  SELIBR: 190509  SUDOC: 027365417  Trove: 857644  ULAN: 500344373  VcBA: 495/24054  VIAF: 101906635   WorldCat (עם VIAF): 101906635 
שרידי הספרייה באפסוס, עיר הולדתו של הרקליטוס
ג'מה ג'ונס

| --- | --- |

 לידה:  4 בדצמבר 1942 (בת 82) מרילבון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1962
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (1962) 
 פרסים והוקרה:  פרס נימפת הזהב לשחקנית המצטיינת בסרט טלוויזיה (2015)  פרס האקדמיה הבריטית לטלוויזיה לשחקנית המשנה הטובה ביותר (2015) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'מה ג'ונס (באנגלית: Gemma Jones; נולדה ב-4 בדצמבר 1942) היא שחקנית אנגלייה המופיעה על במת התיאטרון ועל מסכי הקולנוע והטלוויזיה. אביה גריפית' ג'ונס ואחיה ניקולס ג'ונס אף הם שחקנים מצליחים.
קריירה

ג'ונס, ילידת לונדון, זכתה להכרה לראשונה מחוץ לבריטניה ב-1974, כשהופיעה בתפקיד ויקטוריה, הנסיכה המלכותית ב-" Fall of Eagles", סדרת הדרמה הטלוויזיונית של ה-BBC, ובתפקיד הראשי בסדרה "הדוכסית מרחוב דיוק". ב-1995 השתתפה בסרט "על תבונה ורגישות", בתפקיד מרת דשווד, לצידן של אמה תומפסון וקייט וינסלט.
בין תפקידה הבולטים בקולנוע היו ליידי קווינסברי בסרט "ויילד" (1997), גרייס וינסלו ב"כבודו של וינסלו", פם ג'ונס, אמה של ברידג'יט ג'ונס, ב"יומנה של ברידג'ט ג'ונס" והאחות פופי פומפרי ב"הארי פוטר וחדר הסודות" ובסרט השישי בסדרה זו, "הארי פוטר והנסיך חצוי-הדם".
בשנים 2007 ו-2008 השתתפה בסדרת הטלוויזיה "ספוקס" של ה-BBC בתפקיד קוני ג'יימס.
ג'ונס זכתה בפרס באפט"א לטלוויזיה לשחקנית המשנה הטובה ביותר על הופעתה בסרט הטלוויזיה "Marvellous" משנת 2014 בתפקיד מרי, אמו של ניל בולדווין.
עוד ב-2014 שיחקה ג'ונס בתפקיד פטוניה האו במיני-סדרה "Capital" המבוססת על רומן באותו שם מאת ג'ון לנקסטר.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1971 | השדים | The Devils | מדלן |  |
| 1988 |  | Paperhouse | ד"ר שרה ניקולס |  |
| 1988 |  | On the Black Hill | מרי ג'ונס |  |
| 1995 |  | Feast of July | גברת ויינרייט |  |
| 1995 | על תבונה ורגישות | Sense and Sensibility | גברת דשווד |  |
| 1997 | ג'יין אייר | Jane Eyre | גברת פיירפקס |  |
| 1997 | ויילד | Wilde | ליידי קווינסברי |  |
| 1998 | או קיי גראז' | O.K. Garage | גברת ויגינס |  |
| 1998 | על כנפי האושר | The Theory of Flight | אן |  |
| 1999 | כבודו של וינסלו | The Winslow Boy | גרייס וינסלו |  |
| 1999 |  | Cotton Mary | יוניס פיקלס |  |
| 2001 | יומנה של ברידג'ט ג'ונס | Bridget Jones's Diary | אמא של ברידג'ט |  |
| 2001 | אין חדשות מאלוהים (אנ') | Don't Tempt Me | ננסי |  |
| 2002 | הארי פוטר וחדר הסודות | Harry Potter and the Chamber of Secrets | מאדאם פומפרי |  |
| 2003 | צוות שנחאי | Shanghai Knights | המלכה ויקטוריה |  |
| 2003 | נשיקת החיים | Kiss of Life | סוניה |  |
| 2004 | ברידג'יט ג'ונס: עובדות החיים | Bridget Jones: The Edge of Reason | אמא של ברידג'ט |  |
| 2005 |  | Frágiles | גברת פולדר |  |
| 2007 |  | The Contractor | גברת דיי |  |
| 2008 |  | Good | אמא |  |
| 2009 | הארי פוטר והנסיך חצוי-הדם | Harry Potter and the Half-Blood Prince | מאדאם פומפרי |  |
| 2010 | כשתפגשי זר גבוה ומסתורי | You Will Meet a Tall Dark Stranger | הלנה |  |
| 2011 | הארי פוטר ואוצרות המוות - חלק שני | Harry Potter and the Deathly Hallows - Part 2 | מאדאם פומפרי |  |
| 2011 | היסטריה | Hysteria | ליידי סנט ג'ון-סמיית' |  |
| 2016 | ברידג'ט ג'ונס בייבי | Bridget Jones's Baby | פמלה ג'ונס |  |
| 2017 | ארץ אלוהים | God's Own Country | דירדרה סקסבי |  |
| 2017 | את אני והוא | You, Me and Him | סו מילר |  |
| 2018 | אהבה וכשכושים אחרים (אנ') | Patrick | סיליה |  |
| 2019 | רוקטמן | Rocketman | אייווי |  |
| 2020 |  | Ammonite | מולי אנינג |  |
| 2022 |  | Benediction | האסטר גרטי בבגרותה |  |
| 2022 | אמילי | Emily | אליזבת ברנוול (אנ') |  |
| 2023 | מכתבים קטנים ומרושעים (אנ') | Wicked Little Letters | ויקטוריה סוואן |  |
| 2025 | ברידג'ט ג'ונס: חוזרת לשוק |  | פמלה ג'ונס |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1963 |  | The Human Jungle | פמלה פיליפס | בפרק "The Vacant Chair" |
| 1971 | שלל פוינטון | The Spoils of Poynton | פלדה וטץ' | מיני-סדרה |
| 1974 |  | Fall of Eagles | הנסיכה ויקטוריה | מיני-סדרה |
| 1976–1977 | הדוכסית מרחוב דיוק | The Duchess of Duke Street | לואיזה טרוטר | סדרת טלוויזיה |
| 1980 | הסוחר מוונציה | The Merchant of Venice | פורציה | סרט טלוויזיה |
| 1987 | המפקח מורס | Inspector Morse | אנה סטאוולי | בפרק "The Dead of Jericho" |
| 1989 |  | Chelworth | וירג'יניה הינצ'הם | מיני-סדרה |
| 1991 |  | Devices and Desires | אליס מאיר | מיני-סדרה על פי ספרי אדם דלגליש מאת פ.ד. ג'יימס |
| 1994 |  | Faith | ג'יין מורטון | מיני-סדרה |
| 1997 |  | The Phoenix and the Carpet | גברת ביבל | מיני-סדרה |
| 2002 |  | Bootleg | גברת בובי | מיני-סדרה |
| 2002 | רציחות במידסומר | Midsomer Murders | מייסי גוץ' | בפרק "Ring Out Your Dead" |
| 2003 | פוארו | Agatha Christie's Poirot | מיס ססיליה ויליאמס | בפרק "Five Little Pigs" |
| 2003–2008 | משפט ועונש | Trial & Retribution | ד"ר ג'ין מולינס | 10 פרקים |
| 2005 |  | All About George | קייט קינסי | סדרת טלוויזיה |
| 2007–2008 | ספוקס | Spooks | קוני ג'יימס | סדרת טלוויזיה |
| 2007 | נעלי בלט | Ballet Shoes | ד"ר ג'ייקס | סרט טלוויזיה |
| 2010 | יומניה הסודיים של אן ליסטר | The Secret Diaries of Miss Anne Lister | הדודה ליסטר | סרט טלוויזיה |
| 2010 |  | Whistle and I'll Come to You | אליס פרקין |  |
| 2011 | מרלין | Merlin | The Cailleach | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 2012 | הגברת נעלמת | The Lady Vanishes | רוז פלודפורטר | סרט טלוויזיה |
| 2013 |  | Death in Paradise | האחות אן | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2013 | הטנגו האחרון בהליפקס | Last Tango in Halifax | מיוריאל | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 2014 |  | Marvellous | מרי | סרט טלוויזיה |
| 2015–2016 |  | Teacup Travels | הדודה ליזי | סדרת טלוויזיה |
| 2015 | דוק מרטין | Doc Martin | אנני וינטון |  |
| 2015 | בלתי נשכח | Unforgotten | קלייר סלייטר | סדרת טלוויזיה (עונה ראשונה) |
| 2015 | קפיטל | Capital | פטוניה האו | מיני-סדרה |
| 2017 |  | Carnage | דאווינה | סרט טלוויזיה של BBC |
| 2019 | ג'נטלמן ג'ק | Gentleman Jack | דודה אן ליסטר | סדרת טלוויזיה |
| 2021 | למצוא את אליס | Finding Alice | מיני | סדרת טלוויזיה; 5 פרקים |
| 2024 | כתב ויתור | DISCLAIMER | הלן | 2 פרקים |
הערות שוליים

↑  "Gemma Jones Biography (1942-)".
↑  "Ant and Dec repeat Bafta success". BBC Online. 10 במאי 2015. נבדק ב-10 במאי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "BBC One: Capital". BBC Online. נבדק ב-24 בנובמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007604896305171  PLWABN: 9810569197405606  BnF: cb141911426 (data)  CANTIC: a10938643  GND: 129580880  ISNI: 0000 0001 2121 2422  LCCN: n81141478  MusicBrainz: 5c115e9b-1b3d-495e-aa5c-29814900f7d2  NTA: 274033321  SNAC: w6130452  SUDOC: 133512541  VIAF: 13392279   WorldCat (עם VIAF): 13392279
שי כרם

| --- | --- |
 לידה:  תל אביב-יפו, ישראל
 שם לידה:  שי ויינשטוק
 מדינה:  ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1984
 מקצוע:  עיתונאי, עורך, מפיק
 מספר צאצאים:  2
 פרסים והוקרה:  פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה
 
שי כרם הוא עיתונאי, עורך ומפיק ישראלי. במרוצת השנים, כתב עבור "ידיעות אחרונות" ועובד עם הזמרת הישראלית דנה אינטרנשיונל בתור מפיק ומנהל אישי.
בשנת 2008 כתב עם אינטרנשיונל את השיר "כאילו כאן" שייצג את ישראל באירוויזיון באותה השנה.
ביוגרפיה

כרם נולד בתל אביב-יפו, ישראל למשפחה דתית-לאומית; אמו יהודית אשת חינוך וסופרת ואביו בן-ציון איש עסקים. גדל בפתח תקווה והתחנך בישיבות נחלים וכפר גנים.
בהמשך לכך, היה פעיל בתנועת הנוער בני עקיבא והיה מדריך וקומונר.
קריירה

בתחילת הקריירה שלו, עסק בתור עיתונאי והיה עורך הבידור בשבועון "העולם הזה", במשך תקופה מסוימת. לאחר מכן, עבר ל"ידיעות אחרונות" ואף ערך את עיתון "ראש אחד".
בשנות התשעים הכיר את הזמרת דנה אינטרנשיונל. הוא טס איתה לאירוויזיון 1998 בממלכה המאוחדת כמנהל האמנותי וכמפיק השיר הישראלי "דיווה". לאחר זכייתה של אינטרנשיונל באירוויזיון עזב כרם את עבודתו כעורך "אש אחד", והחל לעבוד כמנהל האישי וכמפיק שלה.
בשנת 2008 כתב עמה את השיר "כאילו כאן" שייצג את ישראל באירוויזיון באותה השנה.
בשנת 2014 היה השופט בתוכנית "ישנן בנות" עם ירדנה ארזי וצדי צרפתי. בשנת 2023 הגיש עם ערן סויסה את ההסכת "דנה לא קמה".
במאי 2024 זכתה התכנית "דנה קמה" שיצר עם אינטרנשיונל, יונתן קוניאק ואילן עבודי בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה בקטגוריית תוכנית דוקו־ריאליטי.
הערות שוליים

↑  דנה ספקטור ורן שריג, המנהל של דנה אינטרנשיונל: תמיד הייתי כוכבת, לא צריך אישורים של ריאליטי, באתר ynet, 20 באפריל 2023
↑  "הפגישה הראשונה עם YES על 'דנה קמה' הייתה איומה, הייתי בטוח שבזה תמו יחסינו", באתר אייס, 26 בספטמבר 2023
1 2  Boaz Mauda - Topic (2020-08-12), כאילו כאן, נבדק ב-2025-01-07
↑    יואב בירנברג, הדיווה האמיתית שמאחורי דנה אינטרנשיונל, באתר "ידיעות אחרונות", 28 בנובמבר 2018
↑  גיל משעלי, ‏"הוא אמר לי ש'אם אני הייתי שר, השיר הזה היה זוכה', זה החן של צביקה, שלפעמים הוא קצת מנותק', באתר ‏מאקו‏, 14 באוגוסט 2022
↑  "אנחנו מכירים את השיגעונות אחד של השנייה. נהיה ביחד כל הזמן", באתר ‏מאקו‏, 21 באפריל 2023
↑   אירופה לשלוש דקות – שי כרם, סרטון  באתר יוטיוב, 23 באפריל 2013
↑  שי כרם: "אל תשלחו את הילדים שלכם לריאליטי", באתר ‏מאקו‏, 11 בפברואר 2014
↑   דנה לא קמה: הפודקאסט | פרק 1 - פרדוקס השקרן, סרטון  באתר יוטיוב, 8 במאי 2023
↑  דנה אינטרנשיונל חוגגת: זה ההישג הנפלא שרשמה הסדרה בכיכובה, באתר אייס, 17 במאי 2024
אד סקריין

| --- | --- |

קומיק-קון, סן דייגו, 2015
 לידה:  29 במרץ 1983 (בן 41) קמדן, הממלכה המאוחדת 
 שם במה:  Ed Skrein 
 סוגה מועדפת:  ראפינג 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2004 
 מקום לימודים:  Fortismere School 
 פרופיל ב-IMDb
 
אדוארד ג'ורג' סקריין (באנגלית: Edward George Skrein; נולד ב-29 במרץ 1983) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה וראפר אנגלי ממוצא יהודי. הוא זכה להצלחה בינלאומית כמוזיקאי, לפני שהתפרסם כשחקן בין היתר בזכות גילומו של דאריו נהריס בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "משחקי הכס", ובסרט גיבורי העל "דדפול" את דמות הנבל אג'קס.
ביוגרפיה

סקריין נולד בקמדן, לונדון, אנגליה, וגדל בהארינגי ובאיזלינגטון. הוא ממוצא אנגלי ואוסטרי-יהודי. סקריין למד בבית הספר פורטיסמר. הוא סיים את בית הספר לאמנות "ביאם שואו", בית ספר ציבורי לאמנויות, עם תואר BA באמנויות.
קריירה > מוזיקה

בשנת 2004, סקריין הוציא מיני-אלבום ובו שלושה טרקים תחת חברת התקליטים "Dented Records". בשנת 2007 הוציא את אלבומו הראשון "The Eat Up". הוא שיתף פעולה עם מגוון אמנים. מאוחר יותר באותה שנה, סקריין הוציא מיני אלבום משותף, "Pre-Emptive Nostalgia", עם הלהקה "A State of Mind". בשנת 2009 סקריין שיתף פעולה עם הראפר ד"ר סינטאקס באלבום "Scene Stealers" בשם Skreintax.
קריירה > משחק

סקריין ערך את הופעת הבכורה שלו בסרט הקצר "מישל". סקריין קיבל את התפקיד הראשי הראשון שלו ב-"III Manor". סקריין גילם את דא'אריו נאהאריס בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "משחקי הכס". עם זאת, בעונה הרביעית של הסדרה הוא הוחלף על ידי השחקן ההולנדי מיכיל האוסמן. סקריין אמר בראיון כי זו לא הייתה בחירתו לעזוב את הסדרה. בשנת 2014 לוהק סקריין לסרט "The Transporter: Refueled", והחליף את ג'ייסון סטיית'האם בתפקיד הראשי. על אף הביקורת השלילית לו זכה הסרט, סקריין זכה לשבחים על הופעתו. בשנת 2016 גילם סקריין את הנבל הראשי, אג'קס, בסרט האקשן "דדפול".
בשנת 2018 כיכב סקריין במותחן הנקמה הפסיכולוגי, "בחשכה", לצד נטלי דורמר וסטייסי מרטין. הצילומים החלו בתחילת שנת 2016. הוא אמור היה לככב בסרט "הלבוי" בתפקיד בן דיימו, דמות יפנית-אמריקאיית. לאחר מחלוקת על ליהוקו, הודיע סקריין בחשבון הטוויטר שלו, כי הוא עוזב את התפקיד בתקווה ששחקן ממוצא אתני ראוי ילוהק לתפקיד.
בשנת 2019 שיחק בסרט שובר הקופות של רולנד אמריך "הקרב על מידוויי" כסגן דיק בסט. בסרט השתתפו  מנדי מור, פטריק וילסון, לוק אוונס, ארון אקהרט, ניק ג'ונאס, דניס קווייד ווודי הרלסון. באותה שנה שיחק בסרט הקולנוע "נולד מלך".
בשנת 2022 שיחק סקריין בתפקיד ראשי בסרט "פעם הייתי מפורסם" של נטפליקס.
קריירה > בימוי וכתיבה

סקריין ערך את הופעת הבכורה שלו בבימוי וכתיבה כשביים וכתב את התסריט לסרט הדרמה הקצר "Little River Run" אותו הוציא ב-20 ביולי 2020 באינסטגרם שלו.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

| כותרת | פרטים |
| --- | --- |
The Eat Up:  פורסם: 2007  תווית: Dands Records  פורמטים: CD, הורדה דיגיטלית
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

| כותרת | פרטים |
| --- | --- |
Mind out/Once Upon a Skrien:  פורסם: 2004  תווית: Dands Records  פורמטים: CD, הורדה דיגיטלית
Pre-Emptive Nostalgia (With A State of Mind):  פורסם: 2007  תווית: Dands Records  פורמטים: CD, הורדה דיגיטלית
Scene Stealers )(With Dr Syntax:  פורסם: 2009  תווית: Skreintax  פורמטים: CD, הורדה דיגיטלית
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012 | Piggy | ג'יימי |  |
| 2012 | נימוסים רעים | אדוארד "אד" ריצ'רדסון |  |
| 2012 | היחידה | דוד |  |
| 2014 | Northmen: A Viking Saga | היור |  |
| 2015 | חרב הנקמה | טרדן |  |
| 2015 | Tiger House | קלום |  |
| 2015 | הרוג את חבריך | דני רנט |  |
| 2015 | טרנספורטר: סכנה מיידית | פרנק מרטין ג'וניור |  |
| 2016 | דדפול | אג'קס |  |
| 2016 | הדוגמנית | שיין ווייט |  |
| 2018 | באפילה | מארק |  |
| 2018 | אהבה וכשכושים אחרים (אנ') | אוליבר |  |
| 2018 | טאו | אלכס |  |
| 2018 | Little River Run |   | סרט קצר; במאי ותסריטאי |
| 2018 | סיפורו של רחוב ביל | השוטר בל |  |
| 2019 | אליטה: מלאך קרב | זאפן |  |
| 2019 | נולד מלך | פילבי |  |
| 2019 | מליפיסנט: אדונית הרשע | בוררה |  |
| 2019 | הקרב על מידוויי | סגן דיק בסט |  |
| 2021 | Mona Lisa and the Blood Moon | פאז |  |
| 2021 | צדק עירום | קרייג |  |
| 2022 | פעם הייתי מפורסם | וינס |  |
| 2023 | ירח המרד | אדמירל נובל |  |
| 2024 | ירח המרד - חלק שני: המצלקת (אנ') | אדמירל נובל |  |
| 2025 | עולם היורה: חיים חדשים |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | המנהרה | אנתוני וולש | 3 פרקים |
| 2013 | משחקי הכס | דא'אריו נאהאריס | 3 פרקים; זוכה הפרס הבינלאומי למסך לכוכב המחר בבריטניה |
| 2023 | כל האור שאיננו רואים | רודולף סיידלר |  |
מלחמת האזרחים האמריקנית
הסיבות לפרישה

מרבית ההיסטוריונים כיום רואים את העימות הפוליטי לגבי עתיד העבדות בארצות הברית, ובמיוחד לגבי השאלה האם עבדות תותר במדינות חדשות בדרום-מערב ארצות הברית כסיבה העיקרית לפרישה של מדינות הדרום ב-1861 ולפרוץ מלחמת האזרחים.
הסיבות לפרישה > השקפות עולם ואידאולוגיה

הדיון לגבי עתיד העבדות התבסס בין השאר על השקפות מוסריות ופוליטיות לגבי מוסד העבדות עצמו, אידאולוגיות וערכים שונים, ועל פי חלק מההיסטוריונים גם על הבדלים תרבותיים בין הצפון לדרום.
הסיבות לפרישה > השקפות עולם ואידאולוגיה > תאוריית שתי הציוויליזציות

כ-25 שנים לפני המלחמה, המחבר הצרפתי אלכסיס דה טוקוויל טען בספרו הדמוקרטיה באמריקה שהעבדות מהווה חריג בחברה הדמוקרטית האמריקאית, ושבעקבותיה נוצרת בדרום ארצות הברית תרבות וערכים שונים המבוססים על מצב חברתי מעין-אריסטוקרטי או פאודלי ועל האופי השונה של עבודה בחברת עבדים לעומת עבודה מבוססת שכר. ערב המלחמה, ויליאם סיוארד נתן ביטוי פומבי לרעיון זה, לפיו ארצות הברית נעה לעבר קונפליקט בלתי נמנע הנובע מקיומן של תרבויות מובחנות ונפרדות. לדבריו ההתנגשות בין המחנות היא "קונפליקט בלתי ניתן לריסון בין כוחות מנוגדים וחזקים, ומשמעותו שארצות הברית חייבת להפוך, ובמוקדם או מאוחר תהפוך, או לאומה שכולה בעלי עבדים או לאומה שמבוססת כולה על עבודה חופשית". לאחר המלחמה ובתחילת המאה ה-20, גישה זו זכתה לפופולריות בהיסטוריוגרפיה של הגורמים למלחמה. כך למשל, אדוארד צ'נינג כתב בכרך השישי (1925) של ספרו המשפיע "היסטוריה של ארצות הברית" ש"עד אמצע המאה נוצרו בארצות, שתי צורות ארגון חברתי מובחנות התפתחו בארצות הברית, האחת בדרום והאחרת בצפון". ג'יימס טראסלו אדמס כתב בספרו "האפוס של אמריקה" ש"העובדה היא שבתוך האחדות הפוליטית והגאוגרפית שתי צורות מנוגדות ואנטגוניסטיות של ציוויליזציה, אך באותו הזמן גורמים רבים ורבי-עוצמה הכתיבו שחייבת להיות אחידות של המצב ושל השקפת העולם". אדמס ואחרים טענו כי תהליכי מודרניזציה, כמו התפתחות מסילות הרכבת, הטלגרף ומוביליות גוברת של האוכלוסייה יצרו הכרח לאחדות בין שתי ציוויליזציות שהתפתחו בכיוונים שונים בעקבות ההבדל בין כלכלת עבדים לבין כלכלה עם שוק עבודה חופשי. חלק מההיסטוריונים פיתחו גישה אפולוגטית (המכונה "Lost Cause of the Confederacy" (אנ')), שנטתה לפאר את הערכים והשקפת העולם של אנשי הדרום ערב המלחמה. במחצית השנייה של המאה ה-20 היסטוריונים דחו את גישת ה-Lost Cause ועידנו טענות לגבי הפיצול התרבותי בין הצפון לדרום. למשל, בספרו The Impending Crisis ההיסטוריון דייוויד מ. פוטר דחה לחלוטין את ההסבר התרבותי למלחמה, וטען שהסכסוך הפוליטי במהותו נוצר "על רקע של הומוגניות בסיסית, עקרונות משותפים, מדיניות של אינטגרציה, אחדות גוברת, צמיחה מהירה של הרפובליקה ונאמנות לאומית חזקה".
הסיבות לפרישה > נאמנות לאינטרסים מקומיים

הכוונה בנאמנות לאינטרסים מקומיים היא להבדלים בין הכלכלות, המבנה החברתי, מנהגים, וערכים מדיניים בין הצפון לדרום. היא התגברה באופן יציב בין השנים 1800–1860 בשעה שהצפון ביטל בשלבים את קיומה של העבדות, הפך למתועש, לעירוני, ובנה חוות משגשגות, בעוד שבדרום העמוק התרכזו מטעים חקלאים המבוססים על כוח העבודה של העבדים, לצד חוות של לבנים עניים. הדרום התפשט אל שטחים חדשים ועשירים בדרום מערבה של היבשת (מאלבמה לטקסס). מצד שני, העבדות הצטמצמה במדינות הגבול ושרדה בקושי בערים ובאזורים תעשייתיים (היא דעכה בערים כמו: בולטימור, לואיוויל וסיינט לואיס), אז בעוד הדרום התבסס על העבדות באזורים הכפריים והלא תעשייתיים. מאידך, עם התגברות הדרישה לכותנה האמיר מחירם של העבדים. היסטוריונים התווכחו האם ההבדלים הכלכליים בין הצפון המתועש לדרום החקלאי תרמו לגורמי המלחמה. רוב ההיסטוריונים של ימינו אינם מסכימים עם הדטרמיניזם הכלכלי של ההיסטוריון צ'ארלס ברד משנות ה-20 של המאה ה-20 ומדגישים כי הכלכלות הצפוניות והדרומיות היו משלימות מעיקרן.
פחד מפני מרידות עבדים ומתעמולה לביטול העבדות הפכו את הדרום לעוין לתנועה לביטול העבדות. הדרומיים התלוננו כי הצפון השתנה והחליף את האידאולוגיה שלו, בעוד שהדרום שמר על הערכים הרפובליקניים ההיסטוריים של האבות המייסדים (רבים מהם היו בעלי עבדים, לרבות ג'ורג' וושינגטון, תומאס ג'פרסון, וג'יימס מדיסון). לינקולן אמר כי הרפובליקנים הלכו בעקבות המסורת של מתכנני מסגרת החוקה (כולל תקנות צפון-מערב, ופשרת מיזורי) שנועדו למנוע את התפשטותה של העבדות. נושא קבלת העבדות (במסווה של דחיית בישופים בעלי עבדים ומיסיונרים) פיצל את הזרמים הגדולים בדת (המתודיסטים, בפטיסטים, והכנסיות הפרסביטריאניסטיות) לשני זרמים נפרדים, צפוני ודרומי. התיעוש גרם לכך ששבעה מתוך שמונה מהגרים אירופאים התיישבו בצפון. היקף תנועת המהגרים מהדרום לצפון היה כפול מהתנועה ההפוכה ותרמה לחשש בדרום.
הסיבות לפרישה > זכויות המדינות

מוסכם היה כי יש למדינות זכויות לאוטונומיה מוגבלת, ורוב הציבור גם הכיל עבדות בגבולות שנקבעו בפשרת מיזורי, אך פשרה זו הותירה סימני שאלה חוקיים ביחס לעבדים ואזרחים אשר נעים ממדינה למדינה. האם בעלים ועבדיהם שיעברו ממדינה מתירת עבדות למדינה אוסרת עבדות יאבדו את זכותם עליהם? ומה בדבר עבדים נמלטים שיגיעו למדינה שאוסרת עבדות? הצפוניים דחו "זכות" זו כי היא פגעה בזכותם האוטונומית לאסור על קיום עבדות בשטחם. רפובליקנים המחויבים להביא לקץ התפשטותה של העבדות היו מאלו שהתנגדו נחרצות לזכות להביא את העבדים כרכוש אל מדינות וטריטוריות החופשיות מעבדות. החלטת בית המשפט העליון בנושא דרד-סקוט משנת 1857 תמכה וחיזקה את טיעוני הדרום.
הדרום גם טען כי לכל מדינה יש זכות לפרוש מהאיחוד בכל עת, חוקת ארצות הברית הייתה תאוריית קומפקט או הסכם בין המדינות החברות. צפוניים (כולל הנשיא ביוקנן) דחו רעיון זה כמנוגד לרצונם של האבות המייסדים שאמרו כי הם מקימים "איחוד נצחי". ההיסטוריון ג'יימס מקפרסון כותב בנוגע לזכויות המדינות והסברים אחרים שאינם קשורים לנושא העבדות:
התנגדות לעבדות הייתה קיימת גם מטעמים דתיים מצפוניים. ההתנגדות המפורסמת בעניין זה היא הפשיטה של ג'ון בראון על מפעלי הנשק והארסנל בהארפרס פרי שבווירג'יניה המערבית דהיום. יש היסטוריונים הרואים פשיטה זו, שנכשלה בסופו של דבר, כאחד הגורמים המיידיים לפרוץ מלחמת האזרחים.
הסיבות לפרישה > מכס מגן ומשבר כלכלי

מכס המגן של שנת 1828 היה מכס מגן גבוה או מס על יבוא שעבר בקונגרס בשנת 1828. הוא תוייג כ"מכס מגן מאוס" בידי משמיציו הדרומיים וזאת בעקבות השפעתו על כלכלת הדרום. מכס המגן של שנת 1828 בוטל לאחר מחאה עזה מצידה של דרום קרולינה ואיום בביטול תוקפו של החוק בתחומה.
הדמוקרטים בקונגרס, שנשלטו בידי הדרום, כתבו את חוקי מכס המגן בשנות ה-30, ה-40 וה-50 והמשיכו להפחית את שיעורי המס, כך ששיעורי המס של שנת 1857 היו הנמוכים מאז שנת 1816. לדרום לא היו כל תלונות אך שיעורי המס הנמוכים הכעיסו את התעשיינים ופועלי המפעלים בדרום, בעיקר בפנסילבניה, שדרשו הגנה על תעשיית הברזל הצומחת שלהם. הוויגים והרפובליקנים תמכו במיסוי גבוה כדי לעודד את הצמיחה התעשייתית, והרפובליקנים קראו להעלאת מיסי המגן בבחירות של שנת 1860. העלאת המיסים התבצעה לבסוף בשנת 1861 לאחר שהדרומיים התפטרו ממושביהם בקונגרס.
בעשורים האחרונים היסטוריונים המעיטו בערכו של נושא מיסי המגן, כשהם מציינים כי אנשים מעטים בשנים 61–1860 טענו כי היה זה נושא בעל חשיבות מרכזית עבורם. מסמכים בדלניים ספורים אכן מציינים את נושא מיסי המגן, אך לא באותה התדירות של נושא שימור העבדות. בכל אופן, כמה כלכלנים ליברטריאנים מיחסים חשיבות רבה יותר לנושא מיסי המגן.
ב-1857 הירידה הכללית של הכלכלה הבינלאומית, התרחבות המשק המקומי, הנפקת שטרות מחוץ לתקן הזהב (יחס של פי שמונה), ופשיטת רגל של מספר בנקים היו בין הגורמים שהובילו לפרוץ משבר כלכלי שנודע בכינוי הפאניקה של 1857. ספקולנטים בלתי זהירים גרמו להרחבת המשק באופן חסר פרופורציה. מלבד המצב הכלכלי המעורער מה, נוספה ירידה מורגשת בייבוא ומחירי התבואה האמירו. על מצב כלכלי רגיש זה התווסף המאבק הפוליטי סביב שאלת העבדות. האזרחים חששו על כספם וחסכונותיהם שבבנקים ומיהרו למשוך אותם, ופיקוחו הקלוש של הממשל הפדרלי על אספקת הכספים, לא היה בו כדי להתמודד מול הבעיה המחריפה. קריסתה של חברת הביטוח והנאמנות אוהיו לייף (אנ') היוותה שלב מכריע לבוא הפאניקה. עם בוא השמועה על טביעתה של סנטרל אמריקה כשעל סיפונה זהב בשווי 1.6 מיליון דולר שאליו המתינו הבנקים בניו יורק, הומט הגורל על הכלכלה האמריקאית. אנשים נהרו אל הבנקים למשוך את כל כספם, והבנקים שלא עמדו בסחרור הפיננסי - קרסו, וב-13 באוקטובר נסגרו והפאניקה החלה במלוא עוזה. הבנקים נותרו סגורים כחודשיים, עד 12 בדצמבר. תעשיית הרכבת שחוותה צניחה פיננסית פיטרה עובדים רבים, ומניותיה שצנחו הביאו למשבר פיננסי חמור באירופה. המשקיעים הרבים שסיכנו את כספם בתקופה שלפני כן, חוו את הפאניקה במהירות. השפל הכלכלי אליו הידרדרה ארצות הברית הטיל את השלכותיו אל רחבי העולם.
הפאניקה נמשכה כשנתיים, אך הכלכלה האמריקאית לא התאוששה ממנה במשך כעשור, עד לאחר מלחמת האזרחים.