stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משה דרורי
ביוגרפיה > לאחר פרישתו מכס השיפוט

ב-27 באוגוסט 2023 הקימה ממשלת ישראל ה-37 את ועדת דרורי - ועדת בדיקה ממשלתית לפרשת השימוש ברוגלה במשטרת ישראל. שר המשפטים יריב לוין מינה את דרורי לעמוד בראשה. ב-10 באפריל 2024 אישרה ועדת המינויים בשירות הציבורי את בקשתו של שר התקשורת שלמה קרעי למנותו ליו"ר ועדת האיתור של חברי המועצה הציבורית של תאגיד השידור הציבורי. על המינויים נמתחה ביקורת בגלל החשש שדרורי, בגלל עמדותיו הימניות ישרת בתפקידים הללו את ראש הממשלה והקואליציה. המשנים ליועץ המשפטי לממשלה, גיל לימון ומאיר לוין מתחו ביקורת על התנהלותו בוועדת האיתור.
חיבוריו

דרורי פרסם כ-90 מאמרים בנושאים משפטיים, בין היתר על המשפט ביהודה ובשומרון, דיני משפחה, משפט עברי ומשפט ורפואה, בעברית ובאנגלית. כתב ערכים משפטיים באנציקלופדיה יודאיקה, במהדורה השנייה משנת 2007. בשנת 2017, כתב על נושאים משפטיים באתר 929 - תנ"ך ביחד.
כתב שלושה ספרים:
החקיקה באזור יהודה והשומרון (האוניברסיטה העברית, ירושלים, 1975)
שלטון מקומי דמוקרטיה ובחירות באזור יהודה והשומרון (מכון ירושלים ללימודים פדרליים והמכון לשלטון מקומי באוניברסיטת בר-אילן, 1980)
השימוש לרעה בזכות במשפט העברי: כופין על מידת סדום, (מכון משפטי ארץ, תש"ע-2010)
פריאגראג'

| --- | --- |

קולאז' של פריאגראג'
 מדינה:  הודו הודו
 מדינה:   אוטר פרדש
 מחוז:  פריאגראג'
 ראש העיר:  אבהילשה גופטה
 שטח:  63.07 קמ"ר
 גובה:  98 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  1,117,094 (2011)
  ‑ צפיפות:  1,087 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  25°27′N 81°51′E﻿ / ﻿25.45°N 81.85°E﻿ / 25.45; 81.85 
 אזור זמן:  UTC +5:30
 https://prayagraj.nic.in/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הודו מוגדלת) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודיפריאגראג'(למפת הודו רגילה) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודיפריאגראג'(למפת אוטר פראדש רגילה) לאקנאו קאנפור נפאל סין ביהר ג'הרק. צ'. מאדהיה פרדש רא. ה. ד אוטראקהאנדפריאגראג'(למפת אוטר פראדש מוגדלת) לאקנאו קאנפור נפאל סין ביהר ג'הרק. צ'. מאדהיה פרדש רא. ה. ד אוטראקהאנדפריאגראג'  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
העיר פְּרַיָאגַרָאג' (בהינדי: प्रयागराज), שנקראת גם אַלְלַּה־אָבַּאד (באורדו: الٰہ آباد, שמה הרשמי של העיר עד 2018), היא עיר גדולה במדינת אוטר פרדש בהודו. העיר ממוקמת כ־650 ק"מ מדרום־מזרח לדלהי, במפגש הנהרות גנגס ויאמונה, מקום הנקרא סאנגאם (Triveni Sangam).
בפראיאגראג' שוכן בית המשפט העליון של מדינת אוטר פרדש.
שם העיר והיסטוריה

בתקופה קדומה נקראה העיר פראיאג.
בתקופה ההינדית הייתה העיר ידועה בשם פראיאגה (תרגום השם: "מקום ההקרבה") – המקום שבו, על פי האמונה, ברהמה הקריב את הקרבן הראשון אחרי יצירת העולם. השם אללהאבאד ניתן לה על ידי הקיסר אכבר ב-1583, והוא הצמדת מילים: המילה הראשונה היא המילה "אללה" שמשמעותה "אלוהים", והיא נגזרה מהדת שייסד אכבר - דין אילאהי (Din-i-Ilahi, האמונה האלוהית). המילה השנייה, "אבאד", היא בפרסית ומשמעותה "מקום מיושב, יישוב". משמעות השם, בקירוב, "בית אל". השם הנוכחי (מ- 2018), פראיגראג' הוא הלחם המלים פראיאגה (מקום ההקרבה) + ראג' (מלך), כלומר מקום ההקרבה החשוב ביותר.
בפראיאגראג' נמצאו עדויות ארכאולוגיות מהמאה ה-7 לפנה"ס.
במהלך ההיסטוריה, העיר נכבשה בידי אימפריות רבות, כגון האימפריה המאורית, ממלכת גופטה ואימפריית קושאן. בשנת 1193 הפכה לחלק מסולטנות דלהי. לאחר מכן העיר נכבשה על ידי האימפריה המונגולית, שהשקיעה רבות בפיתוח העיר, במיוחד תחת שלטונו של ג'האנגיר. בשנת 1765 העיר נכבשה על ידי הממלכה המאוחדת. אמנם השלטון הבריטי עדיין לא התערב באופן ישיר בפראיאגראג', אך הוא ראה את החשיבות האסטרטגית שלה, ובאותה השנה הבריטים הקימו בסיס צבאי בקרבת העיר. בשנת 1801 העיר הפכה להיות תחת שלטונה של חברת הודו המזרחית הבריטית. העיר הייתה מקום מרכזי בזמן המרד ההודי הגדול בשנת 1857. לאחר המרד הכושל, הבריטים הקימו בפראיאגראג' מרכזים מנהליים.
בשנת 1888 החלה פעילותה של מפלגת הקונגרס הלאומי ההודי בפראיאגראג', ועד מהרה הפכה העיר למרכז מהפכני מבחינה פוליטית ולאומית. כיום, העיר ידועה בתור "עיר ראשי הממשלה", מכיוון שלשבעה מתוך 15 ראשי הממשלה של הודו היו קשרים כאלו או אחרים עם העיר.
דמוגרפיה

נכון למפקד האוכלוסין משנת 2011, גרים בעיר כ-1.117 מיליון תושבים. הצפיפות היא כ-10,86 נפש לקמ"ר.
שיעור האוריינות של פראיאגראג' של 86.50%, זאת מעל הממוצע של הארץ כולה שעומד על כ-74%.
אחוז הפשע בעיר הוא גבוה מאוד יחסית לשאר הארץ.
השפה הרשמית של הודו, הינדית היא השפה הדומיננטית בעיר. השפה האנגלית משמשת בעיקר עובדי הצווארון הלבן. אורדו מדוברת על ידי מיעוט מתושבי העיר.
הדת המרכזית בפראיאגראג' היא ההינדואיזם, שבה מאמינים כ־76.03% מתושבי העיר. 21.94% מהתושבים הם מוסלמים. 0.68% מתושבי פראיאגראג' הם נוצרים, 0.28% הם סיקים, 0.1% הם מאמיני הג'ייניזם, וכ-0.05% מהתושבים הם בודהיסטים. 0.9% מאמינים בדתות אחרות.
כלכלה

באופן כללי, ניתן לומר כי כלכלת העיר יציבה מאוד, הכוללת מגזרים רבים, כגון משרדי השלטון, מוסדות חינוך ומחקר, נדל"ן, קמעונאות, בנקאות, תיירות ואירוח, תעשייה, חקלאות, תחבורה ולוגיסטיקה. ענף הבנייה מהווה כנדבך המרכזי ביותר בכלכלת העיר. בנוסף על כך, העיר מהווה מרכז חשוב לייצור זכוכית. נדבך מרכזי נוסף בכלכלת העיר הוא חקלאות.
ההכנסה הממוצעת למשק בית היא 2,299 דולר.
המבצר

אכבר בנה לגדותיו הצפוניות של נהר היאמונה מבצר גדול ומפואר, מבצר פראיאגראג' (אנ'), סמוך לסאנגאם - התמזגות הנהרות הפיזיים גנגס ויאמונה והנהר המיתולוגי סרסבאטי.
המבצר מוקף בחומות עבות במיוחד ויש בו שלושה שערים המוגנים על ידי מגדלי שמירה גבוהים בשני צידי כל שער.
חשיבות דתית

פראיאגראג' היא עיר קדושה לפי המיתולוגיה ההודית המקומית. בעיר נערכים טקסים דתיים מרכזיים וביניהם פסטיבל הארד קומבה מלה המתקיים אחת לשש שנים והפסטיבל התרבותי החשוב, הקומבה מלה, המתקיים אחת ל-12 שנים. ההתכנסות ההמונית סביב הטקס הזה ב-1989, אליו הגיעו כ-50 מיליון בני אדם, נרשמה בזמנו בספר השיאים של גינס כהתאספות האנושית הגדולה ביותר בכל הזמנים.
ערים תאומות

קובה אולגין, קובה
מקסיקו סקטקס, מקסיקו
אוזבקיסטן בוכרה, אוזבקיסטן
מבצר אכבר כפי שנראה ב-1850
אפרים ברק (מזרחן)

| --- | --- |

 לידה:  20 בספטמבר 1953 (בן 71) טרגו-לפוש, רומניה 
 שם לידה:  אפרים ברקוביץ 
 ענף מדעי:  מזרחנות 
 מקום מגורים:  ירושלים 
 מקום לימודים:  צייטלין  אוניברסיטת תל אביב 
 מוסדות:  משרד החוץ 
 מספר צאצאים:  4 
 
אפרים ברק (ברקוביץ') (נולד ב-20 בספטמבר 1953) הוא מזרחן, דוקטור להיסטוריה של המזרח התיכון בעת החדשה.
ביוגרפיה

נולד בשנת 1953 בעיירה טרגו-לפוש (אנ') שבדרום מחוז מרמורש (היום ברומניה, בעבר אזור בהונגריה), לאביו גרשון ולאמו רוזה (שושנה). ב-1963 עלה ארצה עם משפחתו, שהתיישבה בבני ברק. את לימודיו היסודיים סיים בבית ספר "מעלות" בעיר ולאחר מכן המשיך בתיכון עירוני ב' (צייטלין) בתל אביב, שם למד במגמה המזרחנית אצל המורה הידוע דב עירון. עם סיום לימודיו התיכוניים, ב-1972, התגייס לצה"ל ושרת ביח' 848, אשר החליפה את שמה בתום מלחמת יו"כ ל-8200. רוב שירותו (כולל שנת קבע) עבר עליו כמפקד קורס בבסיס ההדרכה של המודיעין.
אפרים ברק נשוי ליהודית ואב לארבעה ילדים.
קריירה

עם שחרורו מצה"ל, בשנת 1976, החל אפרים ברק ללמוד גאוגרפיה וכן שפה וספרות ערבית באוניברסיטת תל אביב. את לימודיו לתואר ראשון סיים ב-1979 ומשנה זו עד שנת 2000 עבד במערכת הביטחון. בשנת 1987 הושאל למשרד החוץ ויצא, עם משפחתו, לשליחות בת שלוש שנים בשגרירות ישראל בבוקרשט. בתקופה זאת זכה לחזות ברומניה תחת שלטון צ'אושסקו, במהפכה נגד הדיקטטור הרומני, וכן ברומניה שלאחר המהפכה.
עם פרישתו ממערכת הביטחון, בשנת 2000, החל אפרים ברק את לימודיו לקבלת תואר שני ושלישי באוניברסיטת תל אביב, בתחום ההיסטוריה של המזרח התיכון, בהנחייתו של פרופ' ישראל גרשוני. ההתמחות שלו הייתה היסטוריה אינטלקטואלית של מצרים המודרנית, לאומיות מצרית ואסלאם במצרים. אחרי קבלת תואר הדוקטור, בשנת 2004, החל ללמד היסטוריה של המזה"ת באוניברסיטה הפתוחה ובאוניברסיטת בר-אילן עד 2019.
היום הוא גמלאי ועוסק בתרגום פירושו של ר' תנחום בן יוסף הירושלמי לספרי הנביאים והכתובים, מן השפה הערבית-יהודית.
תארים אקדמיים

2004 – דוקטורט מאוניברסיטת תל אביב בתחום ההיסטוריה של המזה"ת.
2002 – תואר שני (בהצטיינות יתרה) מאוניברסיטת תל אביב בתחום ההיסטוריה של המזה"ת.
1979 – תואר ראשון בגאוגרפיה ובשפה וספרות ערבית מאוניברסיטת תל אביב.
ספרים

האסלאם הוא בשורתנו והג'האד דרכנו. חסן אל-בנא: קובץ איגרות. הוצאת מרכז משה דיין ללימודי המזרח התיכון ואפריקה, אוניברסיטת תל אביב, 2012. ספר זה הוא תרגום לכתביו של חסן אל-בנא, מייסד תנועת האחים המוסלמים. מהדורה שנייה, דיגיטלית, של הספר יצאה בהוצאת "מערכות" של צה"ל, בשנת 2021.
הצלבנים עדיין כאן, תולדות הפונדמנטליזם האסלאמי, הוצאת רסלינג, 2013.
העתיד שייך לדת האסלאם, סייד קוטב. הוצאת מרכז משה דיין ללימודי המזרח התיכון ואפריקה, אוניברסיטת תל אביב, 2017. זהו תרגום לספרו הפילוסופי של סייד קוטב, מי שנחשב לאידאולוג של תנועות הג'האד השונות. מהדורה שנייה, דיגיטלית, של הספר יצאה בהוצאת "מערכות" של צה"ל, בשנת 2021.
אסלאם בצל הפירמידות. עיצוב האסלאם כתרבות לאומית במצרים המודרנית, הוצאת רסלינג, 2023. הספר מציג את כתיבתם האסלאמית של אינטלקטואלים מצרים במאה העשרים. הללו הציגו את האסלאם כתרבות ולא כדת, ואת מוחמד כגאון וכמנהיג.
רבי תנחום הירושלמי, ספר הביאור, פירוש לנביאים ראשונים, תורגם מן הערבית היהודית אל ידי אפרים ברק. מוסד הרב קוק, ירושלים, תשפ״ה.
הערות שוליים

↑  מערכות, באתר www.maarachot.idf.il
↑  האסלאם הוא בשורתנו והג'יהאד דרכינו: קובץ איגרות / חסן אל-בנא ; תרגם, הוסיף מבוא והערות אפרים ברק ; [עריכה - אבי שושני | אלבנא, חסן, 1906-1949 (ברק, אפרים, 1953 - | ברק, אפרים, 1953 - ;שושני, אבי (עורך) ;מרכז דיין לחקר המזרח התיכון ואפריקה (אוניברסיטת תל אביב) | הספרייה הלאומית], באתר www.nli.org.il
↑  מערכות, באתר www.maarachot.idf.il
↑  ד"ר אפרים ברק, הצלבנים עדין כאן, ישראל: רסלינג, 2013
↑  מוטציה דתית | נחם אילן, באתר מוסף "שבת" - לתורה, הגות ספרות ואמנות, ‏2014-03-28
↑  מערכות, באתר www.maarachot.idf.il
↑  העתיד שייך לדת האסלאם ומלחמתנו ביהודים/סייד קוטב - מהדורה שנייה, באתר מרכז משה דיין
↑  אסלאם בצל הפירמידות / אפרים ברק, באתר תולעת ספרים
↑  ספר הביאור - נביאים ראשונים, באתר מוסד הרב קוק
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007467566605171  BnF: cb16957296p (data)  ISNI: 0000 0000 5147 4485  LCCN: nr90026604  RERO: 02-A023694102  VIAF: 41691221   WorldCat (עם VIAF): 41691221
מועצת חכמי התורה

ערך זה עוסק בגוף הרבני בעל הסמכות העליונה בתנועת ש"ס. אם התכוונתם לגוף הרבני בעל הסמכות העליונה בתנועות אגודת ישראל ודגל התורה, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מדינה:  ישראל 
 חברים:  הרב משה מאיה, הרב שלמה מחפוד, הרב שלמה בן שמעון, הרב אברהם סלים, הרב שמואל בצלאל, הרב ראובן אלבז
 נשיא:  הרב עובדיה יוסף, הרב שלום כהן, הרב שמעון בעדני
 תקופת הפעילות:  1983–הווה (כ־42 שנים) 
 
מועצת חכמי התורה היא הגוף הרבני בעל הסמכות העליונה בתנועת ש"ס.
תולדות המועצה

מועצת חכמי התורה הוקמה עם הקמת תנועת ש"ס בשנת 1983, במטרה לשמש כהנהגה הרוחנית לתנועה החדשה. כמפלגה חרדית חדשה הלכה תנועת ש"ס בעקבות אגודת ישראל ומועצת גדולי התורה שלה והקימה מנגנון דומה. עם הקמתה, הייתה מועצת חכמי התורה להנהגה רוחנית ספרדית חדשה אך נהנתה מתמיכה מנהיגותית מטעם גדולי התורה האשכנזים ובראשם הרב שך.
כינוס היסוד היה בחודש אייר תשמ"ג והשתתפו בה מקימי חברי המועצה הראשונה, הראשון לציון הרב עובדיה יוסף, הרב שמעון בעדני, הרב שלום כהן, הרב גבריאל טולדנו והרב שבתי אטון (שני האחרונים פרשו בשנת 1990 בעקבות הפסקת התמיכה מצד גדולי התורה האשכנזים) כולם בוגרי ישיבת פורת יוסף. מזכיר המועצה הראשון היה יחזקאל אסחייק, איש אמונו של הרב שך.
חברי מועצת חכמי התורה מרכיבים את רשימת המועמדים לבחירות, מחליטים על הסכמים קואליציוניים וקובעים את מדיניותה הפוליטית והמדינית של המפלגה. לדוגמה בשנת 1990 (במה שזכה לכינוי "התרגיל המסריח") נתנו הוראה לחברי הכנסת לא להצטרף לממשלה בראשות שמעון פרס.זאת על אף שדרעי היה ממובילי התרגיל המסריח ובספטמבר 1990 נתנו הוראה לחברי הכנסת להישאר בקואליציה ולא לפרוש מהממשלה, כתגובה לחקירה שנפתחה נגד השר אריה דרעי.זאת בניגוד לפרישת שס ממשלת רבין בעקבות הגשת כתב אישום נגדו
היו שטענו כי המועצה הוקמה כדי להבטיח את שליטתו של הרב שך במפלגה, ושלכן מונו למועצה הרבנים בעדני, טולדנו ואטון שלמדו אצל הרב שך במשך השנים. גם הרב שלום כהן נחשב מנאמניו של הרב שך. לאחר פרישתו של יחזקאל אסחייק מש"ס, עם השר הרב יצחק פרץ, עקב התרגיל המסריח, מונה במקומו כמזכיר הרב משה מאיה, שלימים היה חבר הכנסת ולבסוף הפך חבר מועצת חכמי התורה. לאחר הרב מאיה שימש בתפקיד חבר הכנסת לשעבר רפאל פנחסי, במשך כ-14 שנה, עד לפטירת הרב עובדיה יוסף.
ביוני 2007, הורתה מועצת חכמי התורה ל-12 חברי ש"ס בכנסת לתמוך בשמעון פרס בבחירות לנשיאות.
ב-24 בפברואר 2014 התכנסה המועצה בבני ברק לישיבה משותפת עם מועצות גדולי התורה של דגל התורה ואגודת ישראל, לצורך דיון במסקנות "הוועדה לשוויון בנטל" (הוועדה שבראשה עמדה איילת שקד) לגבי גיוס בני ישיבות לצה"ל.
בדצמבר 2014 דחתה המועצה את רצונו של אריה דרעי להתפטר, בעקבות פרסום ההקלטות של הרב עובדיה יוסף, שבהן הוא תוקף את דרעי.
בספטמבר 2017 התפטר ח"כ יגאל גואטה מהכנסת בעקבות דרישת רבני המועצה. זאת, לאחר שסיפר בריאיון לגלי צה"ל כי שנתיים קודם לכן השתתף בטקס נישואים חד-מיניים של אחיינו, ושאמר למשפחתו שחובה עליהם לבוא לשמחו.
בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בישראל, הודיעה המועצה בספטמבר 2020 כי "יש לקיים את כל התפילות במרחב הפתוח, ואין לקיים כלל תפילות במקומות סגורים".
מבנה הסמכות אצל ש"ס הפוליטית הייתה זהה לזו של דגל התורה והיא הייתה כפופה למועצת חכמי התורה ולמנהיגותו של הרב עובדיה יוסף, בפרט לאחר מינויו של אלי ישי לראש מפלגת ש"ס.
ב-17 באפריל 2023 התווספו על ידי אריה דרעי חברי מועצה חדשים הרב אברהם סלים, הרב שלמה מחפוד, הרב שלמה בן שמעון והרב שמואל בצלאל. ומאוחר יותר נתווסף גם הרב יהודה כהן ראש ישיבת יקירי ירושלים ב-13 יולי 2023.מינויו של הרב סלים  עוררה ביקורת חריפה על דרעי זאת לאור התנגדותו החריפה בעבר לרב עובדיה יוסף ולספריו
ב־26 בנובמבר 2024, כ"ה בחשוון ה'תשפ"ד, הרב יצחק יוסף, צורף כחבר במועצת.
חברי המועצה

חברי מועצת חכמי התורה כיום הם:
הרב משה מאיה - ראש כולל "זיכרון משה" וראש ישיבת "עטרת שלמה" והרב הספרדי של שכונת יד אליהו בעיר תל אביב, מכהן גם בתור יושב-ראש מעיין החינוך התורני. לאחר פטירת הרב שמעון בעדני הוכתר בעיתון הדרך ל"זקן מועצת חכמי התורה".
הרב ראובן אלבז - ראש ישיבת אור החיים ורב שכונת בית ישראל בירושלים. (צורף ב-15 בינואר 2015, לקראת הבחירות לכנסת ה-20.)
הרב אברהם סלים - ראש ישיבת מאור התורה. (צורף ב-17 באפריל 2023)
הרב שלמה בן שמעון - אב"ד נווה ציון. (צורף ב-17 באפריל 2023)
הרב שמואל בצלאל - ראש ישיבת פורת יוסף העיר העתיקה. (צורף ב-17 באפריל 2023)
הרב שלמה מחפוד - אב"ד "יורה דעה" והרב של שכונת "נווה אחיעזר" בבני ברק. (צורף ב-17 באפריל 2023)
הרב יהודה כהן - ראש ישיבת יקירי ירושלים ובאר התלמוד בשכונת גאולה בירושלים. (צורף בעצרת זיכרון לי"א חודשים לרב שלום הכהן ב-13 יולי 2023)
הרב יצחק יוסף – הראשון לציון והרב הראשי הספרדי לשעבר (צורף ב־26 בנובמבר 2024)
בעבר:
הרב גבריאל טולדנו - פרש בשנת 1990 בעקבות הפסקת התמיכה מצד גדולי התורה האשכנזים
הרב שבתי אטון - פרש בשנת 1991 בעקבות הפסקת התמיכה מצד גדולי התורה האשכנזים.
הרב דוד יוסף - ראש כולל יחוה דעת. (צורף ב-2013 בעקבות פטירת אביו הרב עובדיה יוסף) פרש בשנת תשפ"ה עם הכניסו לתפקיד הרב הראשי.
נשיאי המועצה

הרב עובדיה יוסף, 1982–2013 - הקים את המועצה ושימש נשיאה במשך 30 שנה, עד לפטירתו בשנת 2013
הרב שלום כהן, 2013–2022 - מונה בעקבות פטירת הרב עובדיה יוסף. ההכרזה הרשמית התקיימה בחול המועד פסח ה'תשע"ד, באולמי ארמונות חן בבני ברק. יאיר אטינגר ואחרים סבורים שבפטירת הרב יוסף השליטה בש"ס עברה לאריה דרעי, ובשל הצורך בדמות רוחנית הובא הרב כהן לשמש בתפקיד זה. אריה דרעי ענה בתגובה שהמינוי היה על פי החלטתו של הרב שמעון בעדני.
הרב שמעון בעדני, 2022-2023 - לאחר פטירת הרב כהן נתמנה לנשיא מועצת חכמי התורה, וכך הוא כונה בעיתון התנועה "הדרך". עם זאת, הוא כונה גם "זקן מועצת חכמי התורה", כפי שכונה לאחר פטירת הרב עובדיה יוסף. בתפקידו כנשיא מועצת חכמי התורה שימש לתקופה קצרה עד פטירתו ב-11 בינואר 2023.
נכון לנובמבר 2024, לא מונה נשיא למועצת. ותיק החברים, הרב משה מאיה מכונה בפרסומים הרשמיים של ש"ס כ"זקן חברי מועצת חכמי התורה".
מזכירי המועצה

הרב יחזקאל אסחייק, 1990-1982
הרב משה מאיה, 1999-1990
רפאל פנחסי, 2013-1999
אמיר קריספל, 2018-2014
יואב בן צור, 2019 ואילך
ראו גם

מועצת גדולי התורה
הערות שוליים

↑  מרדכי אלקן, הרב שך: דגל לליטאים, מעריב, 4 בנובמבר 1988
↑  ישיבת פורת יוסף - "בית־היוצר" של מועצת חכמי התורה, מעריב, 26 ביולי 1984
↑  מנחם רהט, הרצוג הציל את שמיר, מעריב, 23 במרץ 1990
↑  מנחם רהט, חכמי ש"ס פסקו: נשארים בקואליציה, מעריב, 13 בספטמבר 1990
מנחם רהט, ש"ס: אם המשטרה תמשיך להדליף נפרוש, מעריב, 12 בספטמבר 1990
↑  יואל ניר, אריה דרעי, לידתה של ש"ס
↑  יאיר אטינגר, מועצת חכמי התורה הורתה לח"כים של ש"ס לתמוך בפרס, באתר הארץ, 8 ביוני 2007
↑  יאיר אטינגר, ועידת הפסגה החרדית: "נתניהו מבקש לעקור את התורה", באתר הארץ, 24 בפברואר 2014
↑  יאיר אטינגר, מועצת החכמים של ש"ס דחתה את התפטרות דרעי; טיוטת מכתב התמיכה בו הוכנה מראש, באתר הארץ, 29 בדצמבר 2014
 יאיר אטינגר, פרשנות || המכתב של דרעי וההודעה של מועצת החכמים - לא סוף פסוק, באתר הארץ, 30 בדצמבר 2014
↑  אהרן רבינוביץ, ח"כ יגאל גואטה מש"ס התפטר בלחץ רבנים אחרי שהשתתף בחתונת אחיינו ההומו, באתר הארץ, 13 בספטמבר 2017
↑   אהרן רבינוביץ, מועצת חכמי התורה של ש"ס קראה להפסיק להתפלל במקומות סגורים, באתר הארץ, 29 בספטמבר 2020
↑  אשר כהן. 2006. ש"ס: פריפריה בלב המרכז, בתוך: אביעזר רביצקי (עורך), ש"ס - היבטים תרבותיים ורעיוניים, תל אביב: הוצאת עם עובד, עמ' 333
↑  ארי כהן, ההנהגה החדשה: הגר"י יוסף צורף כחבר במועצת החכמים, באתר "המחדש", 26 בנובמבר 2024.
ישי כהן, ‏הראשון לציון הגאון רבי יצחק יוסף צורף למועצת חכמי התורה, באתר כיכר השבת, 26 בנובמבר 2024.
↑  אלחנן דניאל, מרן הראשון לציון רבי יצחק יוסף שליט"א צורף כחבר במועצת חכמי התורה, באתר כותל המזרח, ‏26 בנובמבר 2024
↑  אבי שיף, הגאון רבי ראובן אלבז צורף למועצת החכמים, באתר בחדרי חרדים.
↑  נועם דביר וקובי נחשוני, בן המרן במועצת החכמים: "הגיוס יבוטל", באתר ynet, 13 באוקטובר 2013
↑  קובי נחשוני, יורש לרב עובדיה: ש"ס הכתירה מנהיג רוחני, באתר ynet, 18 באפריל 2014; יקי אדמקר‏, תורני או פוליטי; היורש של הרב עובדיה יוסף, באתר וואלה, 13 באפריל 2014;  יאיר אטינגר, מנהיג רוחני חדש לש"ס: הרב שלום כהן יעמוד בראש מועצת חכמי התורה, באתר הארץ, 8 באפריל 2014
↑  יהודה שלזינגר, הכהן הגדול, באתר ישראל היום, 22 בספטמבר 2014; יקי אדמקר‏, תורני או פוליטי; היורש של הרב עובדיה יוסף, באתר וואלה, 13 באפריל 2014;  יאיר אטינגר, מנהיג רוחני חדש לש"ס: הרב שלום כהן יעמוד בראש מועצת חכמי התורה, באתר הארץ, 8 באפריל 2014
↑  יהודה שלזינגר, הכהן הגדול, באתר ישראל היום, 22 בספטמבר 2014
↑  ישי כהן, ‏הראשון לציון הגאון רבי יצחק יוסף צורף למועצת חכמי התורה, באתר כיכר השבת, 26 בנובמבר 2024.
| מועצת חכמי התורה |
| --- | --- | --- |
| מנהיג | הרב משה מאיה |  |
| מנהיגים בעבר | הרב עובדיה יוסף • הרב שלום כהן |  |
| חברים בעבר | הרב שמעון בעדני • הרב דוד יוסף |  |
| חברים בהווה | הרב יצחק יוסף • הרב ראובן אלבז • הרב אברהם סלים • הרב שלמה בן שמעון • הרב שמואל בצלאל • הרב שלמה מחפוד • הרב יהודה כהן |  |
| רבנים שפרשו מהמועצה | הרב שבתי אטון • הרב גבריאל טולדנו |  |
| מזכירים | יחזקאל אסחייק • הרב משה מאיה • רפאל פנחסי • אמיר קריספל • יואב בן צור |  |
ארנומורפיה

| ארנומורפיה |
| --- | --- |
 Nephila pilipes
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: עכבישניים
סדרה:: עכבישאים
תת־סדרה:: אופיסתותלה
אינפרא־סדרה:: ארנומורפיה
שם מדעי
 Araneomorphae ‏סימון, 1892

עכביש קופצן
ענבלן
אָרָנֶאוֹמוֹרְפָה (שם מדעי: Araneomorphae; בעבר נקראה Labidognatha) היא אינפרא-סדרה של עכבישאים מתת-הסדרה אופיסתותלה, והיא אחת משתי האינפרא-סדרות בתת-הסדרה לצד הקבוצה מיגלומורפה. קבוצה זו כוללת את מרבית העכבישים המודרניים ומרבית העכבישים המוכרים.
קבוצה זו מכילה מאות מיני עכבישים השונים בגודלם וצורתם. חלקם גדולים מאוד כמו המברישניים, העוקפים אף את הטרנטולות בגודלם, בעוד אחרים זעירים. הם בעלי גפיים ארוכות, גוף קטן יחסית וכליצרות דמויות-ניבים קטנות יחסית וישרות ולחלקם ארס קטלני כמו אצל האלמנה השחורה או הארסניים המסוכנים.
מינים אלה יכולים לבנות קורים גדולים וחזקים, איתם הם יכולים ללכוד חרקים בקלות. חלק מהמינים הם טורפים אורבים המשתמשים בדלתות מלכודת או בפיתיון והסרטבישיים ממתינים לטרף על פרחים. כמה מינים כמו הזאבניים אף רודפים אחרי הטרף בלי לטוות קורים.
משפחות

משפכניים (Agelenidae)
Amaurobiidae
Ammoxenidae
Anapidae
Anyphaenidae
גלגלניים (Araneidae)
Archaeidae
Arkyidae
Austrochilidae
Caponiidae
Cheiracanthiidae
Eutichuridae
Cithaeronidae
Clubionidae
Corinnidae
עכבישים נודדים (Ctenidae)
Cyatholipidae
סיביידיים (Cybaeidae)
Cycloctenidae
דינופידיים (Deinopidae)
Desidae
Dictynidae
Diguetidae
Drymusidae
צלובשניים (Dysderidae)
סרבולניים (Eresidae)
חגוויתיים (Filistatidae)
Gallieniellidae
קטועניים (Gnaphosidae)
Gradungulidae
Hahniidae
פטמתניים (Hersiliidae)
Homalonychidae
Huttoniidae
Hypochilidae
למפוניים (Lamponidae)
Leptonetidae
ערסלניים (Linyphiidae)
Liocranidae
זאבניים (Lycosidae)
Malkaridae
Mecysmaucheniidae
Megadictynidae
Mimetidae
Miturgidae
Mysmenidae
Nesticidae
Nicodamidae
Ochyroceratidae
דרפינתיים (Oecobiidae)
Oonopidae
Orsolobidae
ציידיים (Oxyopidae)
Pacullidae
בחנינניים (Palpimanidae)
Penestomidae
Periegopidae
Philodromidae
רעדניים (Pholcidae)
Phrurolithidae
Physoglenidae
Phyxelididae
Pimoidae
ענבלניים (Pisauridae)
Plectreuridae
Psechridae
קופצניים (Salticidae)
יורקניים (Scytodidae)
סגסטריים (Segestriidae)
פחוסניים (Selenopidae)
Senoculidae
ארסניים (Sicariidae)
מברישניים (Sparassidae)
Stenochilidae
Stiphidiidae
Symphytognathidae
Synaphridae
Synotaxidae
Telemidae
Tetrablemmidae
פגיוניים (Tetragnathidae)
כדורניים (Theridiidae)
Theridiosomatidae
סרטבישיים (Thomisidae)
Titanoecidae
Toxopidae
Trachelidae
Trechaleidae
Trochanteriidae
Trogloraptoridae
Udubidae
גיבנניים (Uloboridae)
Viridasiidae
Xenoctenidae
נמלניים (Zodariidae)
Zoropsidae
לקריאה נוספת

"אָרָנֶאוֹמוֹרְפָה" באנציקלופדיית החי והצומח של ארץ ישראל, כרך 2 – "חסרי חוליות יבשתיים", בעריכת גרשום לוי, הוצאת משרד הביטחון, 1985, עמ' 38, 64-41
קבר חנה ושבעת בניה

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 נקבר:  חנה ושבעת בניה
 תקופה:  המאה ה-2 לפנה"ס (או המאה ה-1 / המאה ה-2)
מקום קבורת חנה ושבעת בניה הוא נושא שנוי במחלוקת. מקום קבורתם אינו מתואר במקורות הקדומים של האגדה, וקיימות מספר מסורות עממיות לגביו (נוצריות ויהודיות), במקומות שונים בעולם: באנטיוכיה, קלן, צפת, מודיעין ורומא.
אנטיוכיה

אחת המסורות העתיקות ביותר מייחסת את קבורתם של חנה ושבעת בניה לעיר אנטיוכיה. מסורת זו מוזכרת לראשונה בכתביו של אב הכנסייה הירונימוס במאה הרביעית לספירה. על פי המסורת, שרידי האם והבנים נקברו באתר שהיה במקור בית כנסת ולאחר מכן הוסב לכנסייה, ברובע קראיון שבעיר.
אנטיוכיה, שחורבותיה נמצאות כיום בטורקיה קרוב לגבול עם סוריה, הייתה עיר מרכזית בתקופה ההלניסטית והרומית. מיקום זה מתיישב עם הנרטיב ההיסטורי של סיפור חנה ושבעת בניה, שהתרחש בתקופת השלטון הסלווקי, או הרומי, באזור.
קלן, גרמניה

מסורת נוצרית מייחסת את קבורתם של חנה, שבעת בניה ואלעזר הזקן לכנסיית סנט אנדרו בקלן (אנ') בגרמניה, המשמש כאתר עלייה לרגל. בנצרות, סיפורם נחשב כדוגמה מופתית להקרבה עילאית. הם זכו למעמד של קדושים ויום החג שלהם נקבע ל-1 באוגוסט.
רומא, איטליה

ברומא הייתה כנסייה קתולית שהוקדשה בעבר לשבעת הבנים. היא ידועה כיום ככנסיית סן פייטרו אין וינקולי.
בשנת 1876 מצא ארכאולוג מתחת לכנסייה את מה שהאמינו בעבר כקברם של שבעת האחים הקדושים.
צפת, ישראל

בצפת קיימת מסורת יהודית הקושרת את העיר לקבורתם של חנה ושבעת בניה. עדויות לכך מופיעות בכתביהם של מספר עולי רגל ותושבים החל משנות ה-30 של המאה ה-19 ואילך.
צפת, ישראל > כרם

מנחם מנדל מקאמיניץ, המלונאי הראשון בארץ-ישראל ובעליו של מלון קאמיניץ שפעל בירושלים בתקופה העות'מאנית בישראל. קמניץ כתב את הספר "קורות העתים לישורון בארץ ישראל", אשר מתאר את תולדות היישוב היהודי בראשית המאה התשע עשרה בגליל, חברון וירושלים, ואת רעידת האדמה שהחריבה את צפת וטבריה, והפרעות שערכו הערבים ביהודים אז.
בספרו, קמניץ מספר על הביזה הגדולה בצפת שהתרחשה בשנת 1834. בין השורות הוא מתאר לראשונה את המקום בו על פי המסורת נהרגה חנה ושבעת בניה, מחוץ ובסמוך לצפת במקום הנקרא "כרם":
אז אמר הרב ר' ישראל אל היהודים שנמצאו אז בבה"מ אחי ננוסה פן ידיחו עלינו הרעה. וברחנו חוץ לעיר אל מקום אחד הנקרא כרם (ושמעתי מר' ישראל הנ"ל שבמקום הזה נהרגה חנה ושבעת בניה) לבד הזקנים והחלשים נשארו בבה"מ ובעיר.
קמניץ מציין כי את אותה מסורת מסר לו ישראל משקלוב, רב, שד"ר וממובילי עליית תלמידי הגר"א, מחבר הספר ההלכתי "פאת השולחן".
על פי חוקרים יש לזהות את אותו "כרם" על גבול העיר צפת מצפון (או ממערב) לבית הקברות. ההשערה מתבססת על פי הקרבה ליישובים הסמוכים ולקברי צדיקים הנזכרים באותו הקשר וכן האמור בהמשך על הרב נתן נטע (בנו של מנחם מנדל משקלוב), שהסתתר במערה בתחום בית הקברות העתיק: "ויהי כאשר ברחנו מבית המדרש לשדה להכרם אז הרב הנ"ל ברח לבית הקברות שהיה סמוך להכרם שישבנו בו ונחבה שם במערה אחת ומצאוהו שם השוללים ודקרו את עינו וסבל אז ייסורים רבים ואנחנו ראינו כ"ז (=כל זה) במקומנו".
לפי שפירו, המסורת מציינת את מקום ההוצאה להורג בכרם הסמוך לבית הקברות ואת מקום הקבורה בבית הקברות. אולי במערה שבה הסתתר נתן נטע כאקט סימבולי של קידוש השם.
צפת, ישראל > העיר העתיקה

יוסף בן שבתי, בשנת 1836, בין הראשונים לתעד את אותה מסורת, אך ככל הנראה בתחומי העיר העתיקה:
בבתים הרבה כאן אי אפשר לדור כלל, משום שיודעים בוודאות שבהם נקברו חנה ושבעת בניה
מסורת זו השתרשה בתודעה המקומית, עד כדי כך שהיו בתים בצפת שנחשבו בלתי ראויים למגורים בשל האמונה שבהם נקברו חנה ובניה. בן שבתי, אף מספר על מקרה טרגי:
בעיני ראיתי מעשה זה: בחודש שבט הגיעה לכאן משפחת עולים... ומכיוון שלא מצא דירה מיד נכנסו לדור בבית הנזכר, אע"פ (=אף על פי) שהכל הזהירוהו מלעשות כך... והנה לא עברו שלשה חודשים ומתה אשתו ושני ילדיו, ואף הוא עצמו חלה ונטה למות, אבל תוך כדי מחלתו העברנו אותו לדירה אחרת וכך ניצל