stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בולגריה במשחקים הפאראלימפיים
היסטוריה

בולגריה שלחה לראשונה משלחת למשחקים שהתקיימו בסיאול בשנת 1988 שכללה שמונה ספורטאים, גברים כולם. כבר המשלחת הראשונה אותה שלחה, הצליחה לשוב למולדתה עם שלוש מדליות פאראלימפיות במקצועות האתלטיקה. דונקו אנגלוב זכה במדליית הכסף בקפיצה משולשת (קטגוריה B3) עם תוצאה של 12.95 מטרים, ואילו גיאורגי סקלרוב זכה שבר שני שיאים פאראלימפיים (קטגוריה B2), כשזכה במדליית הזהב בזריקת דיסקוס עם תוצאה של 38.74 מטרים, ובמדליית זהב נוספת בהדיפת כדור ברזל עם תוצאה של 13.36 מטרים.
אל המשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992) שלחה בולגריה משלחת של שבעה ספורטאים, חמישה גברים ושתי נשים. המשלחת הצליחה לזכות בשלוש מדליות פאראלימפיות נוספות, כשאנגלוב זכה במדליית כסף נוספת בקפיצה המשולשת, עם תוצאה של 13.16 מטרים, שני רק לשיא עולם של אנריקה קפדה הקובני, ושתי מדליות נוספות של סקרלוב - מדליית הכסף בזריקת הדיסקוס, כשנכנע רק לשיא עולם, ומדליית זהב נוספת בהדיפת כדור ברזל, עם תוצאה של 13.35 מטרים.
במשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996) זכה סקרלוב במדליה נוספת בזריקת הדיסקוס, כשקטף את מדליית הארד עם תוצאה של 38.56 מטרים, ואילו פולינה דז'ורובה הייתה לבולגרית היחידה בתולדות המשלחת הבולגרית שזכתה במדליה מחוץ לתחרויות האתלטיקה, כשזכתה במדליית הארד במקצה השחייה ל-100 מטר בסגנון גב (קטגוריה S6) בתוצאה של 1:42.26 דקות.
במשחקים הפאראלימפיים סידני (2000) זכתה המשלחת הבולגרית במדליה אחת בלבד כשהודפת כדור הברזל איוונקה קולבה זכתה במדליית הזהב עם שיא עולם (קטגוריה F53) של 7.85 מטרים. ובמשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004) לא הצליחה המשלחת לזכות במדליה כלל.
במשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008) שבה בולגריה אל הפודיום עם מדליית ארד אחת, ומדליית כסף אחת של האתלטית סטלה אנווה, ובמשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012) קטפה שלוש מדליות נוספות, כשאנווה מצטיינת במשלחת עם שתי מדליות כסף אישיות.
מדליות לפי אולימפיאדה > משחקי הקיץ

| אולימפיאדה | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| המשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988) | 2 | 1 | 0 | 3 |
| המשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992) | 1 | 2 | 0 | 3 |
| המשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996) | 0 | 1 | 1 | 2 |
| המשחקים הפאראלימפיים סידני (2000) | 1 | 0 | 0 | 1 |
המשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004): 0
| המשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008) | 0 | 1 | 1 | 2 |
| המשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012) | 0 | 2 | 1 | 3 |
| המשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016) | 1 | 0 | 0 | 1 |
| המשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020) | 0 | 2 | 0 | 2 |
| סה"כ | 5 | 9 | 3 | 17 |
ראו גם

בולגריה במשחקים האולימפיים
בולגריה במשחקים האולימפיים לנוער
הערות שוליים

↑  המשתתפים בסיאול 1988
↑  Seoul 1988 Paralympic Games Athletics Men's Triple Jump B3
↑  Seoul 1988 Paralympic Games Athletics Men's Discus B2
↑  Seoul 1988 Paralympic Games Athletics Men's Shot Put B2
↑  המשתתפים במשחקים בברצלונה 1992
↑  Barcelona 1992 Paralympic Games Athletics Men's Triple Jump B3
↑  Barcelona 1992 Paralympic Games Athletics Men's Discus B2
↑  Barcelona 1992 Paralympic Games Athletics Men's Shot Put B2
↑  Atlanta 1996 Paralympic Games Athletics Men's Discus F11
↑  Atlanta 1996 Paralympic Games Swimming Women's 100 m Backstroke S6
↑  Sydney 2000 Paralympic Games Athletics Women's Shot Put F57
↑  Beijing 2008 Paralympic Games Athletics Women's Discus F57/58
↑  London 2012 Paralympic Games Athletics Women's Discus F57/58
↑  London 2012 Paralympic Games Athletics Women's Shot Put F57/58
הקהילה הבהאית בקנדה

נוכחותה של הקהילה הבהאית בקנדה קיימת כבר משנת 1898, אך הקהילה פעילה משנת 1902. שנת 1898 נחשבת כשנה בה הוקמה הדת הבהאית בקנדה עם המרת דתה של אדית׳ מגי (Edith Magee) האישה הקנדית הראשונה לקבל על עצמה את הדת הבהאית. בשנת 1902 כבר התבססה הקהילה הבהאית הראשונה בקנדה אשר הוקמה על ידי מארי מקסוול (Mary Maxwell) במונטריאול, קוויבק. במהלך השנים, הייתה לקהילות הבהאיות בקנדה השפעה רבה על הקהילה הבהאית העולמית. היו מספר בהאים קנדים אשר מילאו תפקיד חשוב בקהילה העולמית: ויליאם מקסוול היה אדריכל דגול הידוע בתכנונם ובעיצובם של הגנים הבהאים בחיפה, ישראל. יחד עם אשתו מאי מקסוול הם היוו גורם חשוב בהקמתה של הקהילה הקנדית הראשונה. מארי מקסוול, בתם של ויליאם מקסוול ומאי מקסוול הייתה אשתו של שוגי אפנדי, שומר הדת הבהאית. כיום, ישנם כ-22,000 מאמינים בהאים בקנדה, המתגוררים בכ-1,400 מרכזים.
היסטוריה של הקהילה הקנדית

על פי ויל ון דן הונארד (Will Van den Hoonaard) ודבורה ון דן הונארד (Deborah Van den Hoonaard), החוקרים את הקהילה הבהאית בקנדה, ניתן לחלק את תולדותיה והתפתחותה של הדת בקנדה לארבע תקופות.
התקופה הראשונה מ-1897 עד 1912 מאופיינת בחוסר הבנה של עקרונות הדת ונהליה מצד המאמינים הראשונים. בשנת 1902 מאי מקסוול התחילה לעבוד עם המאמינים הראשונים בקנדה, ולקדם את תנועת הדת החדשה באזור.
תחילת התקופה השנייה של הדת בקנדה מיוחסת לבואו של עבד אל-בהאא' לקנדה. להגעתו הייתה השפעה רבה על הקהילה. אחרי שהוקמו אסיפות רוחניות של הבהאים, הוגדר באופן מדויק יותר מיהו מאמין בהאי, ומהם הקריטריונים לקבלת מאמין חדש לתוך הקהילה.
בתקופה השלישית משנת 1937 עד 1941, שוגי אפנדי קרא למאמינים להקים אסיפות רוחניות במערב. בקנדה עצמה הוחלט להקים קהילה בהאית אחת בעיר של כל מחוז בקנדה. בגלל מספרם הקטן של 90 נפשות בקהילה, היו קשיים רבים להקים את הקהילות האלה.
התקופה הרביעית של הקהילה הבהאית בקנדה היא משנת 1942 עד 1948, בה הזהות הבהאית גדלה עקב השלכות של מלחמת העולם השנייה על הקהילה. בתקופה הזאת הוקמה הקרן הבהאית הקנדית כדי לממן את הצרכים של הקהילה וכדי להפיץ את הדת הבהאית ולהביא מאמינים חדשים. הקהילה הביעה בקול רם את דעותיה כלפי המלחמה ועל שלום, כך שנוצרה זהות לאומית בקנדה. הקהילה הקימה בתי ספר בהאים רבים ומשלחות לימוד של מורים לבשר על המסר הדתי בכל רחבי הארץ. תקופה זו הסתיימה בהקמת האספה הרוחנית הלאומית של קנדה כולה.
אירועים חשובים

1898 - אדית' מגי ממירה את דתה, וכתוצאה מכך היא המאמינה הבהאית הקנדית הראשונה.
1902 - הקהילות הראשונות בקנדה מוקמות, אך מספר המאמינים קטן.
1912 - בקנדה ישנם 12 מאמינים בהאים. זאת היא השנה בה עבד אל-בהאא מבקר במונטראל. ביקורו נחשב כגורם חשוב להתבססות הקהילה.
1931 - מספרם של המאמינים בקנדה הוא 30.
1937 - שוגי אפנדי מתחיל תוכנית להקים אספות רוחניות בעיר הבירה של כל מחוז בקנדה.
1938 - הילידה הקנדית הראשונה, מלבה לופט (Melba Loft), משבט צ׳יפווה, מקבלת על עצמה את הדת.
1939 - מאי מקסוול, מאמינה חשובה ופעילה בקהילה, עוזבת את מונטראל בשליחות לדרום אמריקה. יחד איתה עזבו מאמינים חשובים אחרים את הקהילה במונטראל. עם זאת, טורונטו הופכת למרכז הקהילה בקנדה.
1940 - האגף לביטחון לאומי בקנדה מסיר ממאמינים בהאים התחייבות לשרת בצבא.
1944 - אספות רוחניות מוקמות בעיר הבירה של כל מחוז בקנדה.
1948 - ישנם 263 מאמינים בהאים ב-40 ערים בארץ.
הקהילה הקנדית כיום

היום גרים בקנדה כ-22,000 מאמינים בהאים. הממשלות המחוזיות בקנדה מכירות בנישואין של המאמינים. הקהילה מנהלת מספר בתי ספר בהאים ואף תיכון בהאי. הממשלה גם מכירה בימי החג של התלמידים המאמינים. התיכון הבהאי אשר הוקם בשנת 1988 בקולומביה הבריטית נסגר 19 שנים לאחר מכן. תלמידים מכל רחבי העולם הגיעו ללמוד תוכנית לימודים זהה לזו של המחוז. תלמידים אשר לא היו דוברי אנגלית כשפת אם היו גם יכלו ללמוד אנגלית כשפה שנייה בבית ספר.
לקריאה נוספת

Will C. van den Hoonaard, The Origins of the Bahá'í Community of Canada, 1898-1948, Wilfred Laurier University Press, 1996.
Evelyn Loft Watts and Patricia Verge, Return to Tyendinaga: The Story of Jim and Melba Loft, Baha’i Pioneers, One Voice Press, 2012.
L. Echevarria, "The Canadian Baha’is 1938–2000: Constructions of Oneness in Personal and Collective Identity," in M. Wargurg, A. Hvithamar and M. Warmind, eds., Baha’i and Globalisation, Aarhus University Press, 2005.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  Will C. van den Hoonaard, The Bahá’í Community of Canada, Journal of Bahá’í Studies Vol. 7, number 3
↑  William Sutherland Maxwell (1874 – 1952) (ארכיון)
1 2 3  Deborah K. van den Hoonaard, Will C. van den Hoonaard, Broad Contours of the Canadian Baha'i Community
1 2 3 4  Search Chronology for entries about Canada (ארכיון)
↑  Moojan Momen, Review of the Origins of the Bahá'í Community of Canada 1898-1948, Originally composed by Will C. van den Hoonaard and Deborah K. van den Hoonaard, ‏1998
↑  Maxwell International School on A-Channel News, Youtube
| הדת הבהאית הכוכב הבהאי |
| --- | --- | --- |
| דמויות מרכזיות | עלי מוחמד שיראזי, הבאב • בהאא אללה • עבד אל-בהאא • שוגי אפנדי |  |
| הכתבים הבהאיים | אל-כתאב אל-אקדס • כתאב-י איקאן • המילים הנסתרות • שבעת העמקים • ארבעת העמקים • האיגרת אל בן הזאב • באיאן • איגרות אל המלכים והשליטים • מפציעי השחר |  |
| מוסדות עיקריים | מנגנון המנהל הבהאי • המרכז הבהאי העולמי • בית הצדק העולמי • האסיפות הרוחניות |  |
| עקרונות כלליים | עקרונות הדת הבהאית • התגלות מתמשכת • מעמד האישה בדת הבהאית • אחדות בדת הבהאית • עבדות בדת הבהאית • להט"ב והדת הבהאית |  |
| היסטוריה ופילוגים | באביזם • היסטוריה של הדת הבהאית • סובח-י אזל • אבראהים ג'ורג' ח'יראללה • צ'ארלס מייסון רמי • רות וייט |  |
| אנשים | אותיות הח"י •  ידי האמונה • שליחי בהאא אללה • טאהרה • בהיה ח'אנום • מרתה רוט • לואה גטסינגר • פיבי הרסט • ת'ורנטון צ'ייס |  |
| לוח השנה הבהאי | חגים בהאיים • נורוז • רידוואן • הולדת בהאא אללה • יום הברית • איאם-י הא • צום תשעה עשר הימים |  |
| בית התפילה הבהאי | אשגבאט • שיקגו • קמפלה • סידני • פרנקפורט • פנמה סיטי • סמואה • דלהי • סנטיאגו דה צ'ילה |  |
| קהילות בהאיות | הקהילה הבהאית הבין-לאומית • אוזבקיסטן  • אוסטרליה • אינדונזיה • איראן  • אנגליה • ארצות הברית  • ברזיל  • גרמניה  • דרום אפריקה • הודו  • טורקיה  • טורקמניסטן • מצרים  • ניו זילנד • סין • ספרד • קנדה • רוסיה |  |
| מנהגים ופולחן | סמלים בהאיים • עלייה לרגל • תפילה • חקוק אללה • צום |  |
הקהילה הבהאית בניו זילנד

סמל הדת הבהאית
הקהילה הבהאית בניו זילנד היא חלק מהדת הבהאית. ראשית הקהילה שם בתחילת המאה ה-20. נכון לשנת 2020, יש 4,678 בהאים ברחבי ניו זילנד והם מהווים כ-0.1% מאוכלוסיית המדינה. הקהילה הבהאית בניו זילנד מורכבת מכ-46 קהילות וכקהילה כלל מדינית היא אחת מהקהילות האזוריות של ניו זילנד-אוסטרליה.
היסטוריה

בתחילת המאה ה-20 נכתבו מספר מאמרים העוסקים במנהיגים הבהאיים בהאא אללה ועבדול בהאא. המאמרים המוכרים ביותר נכתבו על ידי הניו זילנדית ווילמינה שריף באיין (אנ') והאנגלי רוברט ויליאם פלקין.
ב-1911–1912 עבדול בהאא ערך סיור באירופה וארצות הברית. באחת מהרצאותיו בלונדון נכחה איימי סטיבנסון (Amy Stevenson), ובעקבות כך התעוררה סקרנותה לגבי הדת החדשה ולכן כשחזרה לניו זילנד היא הביאה לאחותה, מרגרט סטיבנסון (אנ'), מאמר על עבדול בהאא והדת הבהאית. באותה שנה גם חברתה האנגליה של מרגרט סטיבנסון הגיעה לביקור בניו זילנד וסיפרה לאחיות על הדת הבהאית, עבדול בהאא ושיחותיה עם עבדול בהאא. התעניינותה של מרגרט גברה עד שהיא המירה את דתה לבהאית והקדישה את חייה להפצת הדת ופעילויות המתאימות לדת. היא הייתה הבהאית היחידה באוקלנד בפרט, ובאזור ניו זילנד, אוסטרליה והאוקיינוס השקט בכלל למשך כעשור. לכן, היא נחשבת הבהאית הראשונה באזורים אלו.
ב-1923 זוג בהאי נוסף הגיע מאוסטרליה לאוקלנד ואחריו עוד אנשים הגיעו והמירו את דתם לדת הבהאית. ב-1924 הייתה קבוצה של מאמינים בהאים שהתאספו סביב מרגרט ואחיותיה ובחרו במרגרט להיות מנהיגת הקהילה. הם אפילו כינו אותה "אם המטרה" ("Mother of the Cause") בניו זילנד. יחד עם זאת, קבוצת המאמינים הבהאים הפכה לאספה בהאית בראשות מרגרט רק ב-1926.
ב-1934 הוקמה בסידני גם האספה הלאומית של ניו זילנד, אוסטרליה והאוקיינוס השקט. מרגרט הייתה ראש האספה של ניו זילנד רוב חייה מראשית הקהילה ואף נבחרה להיות ראש האספה הלאומית ב-1934. היא הייתה חלק משמעותי מהקהילה ואפילו שוגי אפנדי (شوقی افندی, Shoghí Effendi,חי ב:1897-1957) הכיר בה כחלוצת המקום.
כ-4 חודשים לאחר הקמת האספה הלאומית באזור (1934), ניו זילנד הכירה בדת הבהאית כמוקד דתי, חינוכי וכגורם שתורם לחברה ולקהילה. מעמד חדש זה שינה את שם האספה הבהאית באוקלנד לאספה הבהאית הרשמית של העיר. בנוסף הוא עזר לקהילה לקבל זכויות חדשות עם התקדמות המדינה. למשל, ב-1961 הממשלה העבירה חוק שמכיר בזכות של כל קהילה, דתית ולא דתית, לערוך טקס נישואין כראות עיניה. חוק זה הפך את טקסי הנישואים הבהאים לחוקיים בניו זילנד.
ב-1957 האספה המקומית של אוקלנד הפכה לאספה הרשמית של כל מדינת ניו זילנד בסדר הסמכויות בדת הבהאית.
בשנות ה-50 וה-60 הגיעו לניו זילנד נציגים מקבוצת "Hands of the Cause of God" שהכירו בקהילה ועזרו לה לבסס את מעמדה ולקבל הכרה לקיומה בשבטי מאורים שונים במדינה.
המאורים והדת הבהאית

אוכלוסיית הבהאים גדלה בניו זילנד במהלך השנים ונוצרו כמה קהילות ברחבי המדינה. אך רק ב-1931 הקהילה הבהאית החלה ליצור קשר עם המאורים בקשר לדת. בהתחלה, קייט רנסום קהלר (Keith Ransom-Kehler), בהאית מחוץ לניו זילנד, הוזמנה לאורקי מאראה כדי להיפגש עם ראשי השבטים המאורים כבהאית הראשונה. ב-1933 הוצאה חוברת מתורגמת לשפת המאורים שעוסקת בדת הבהאית. ב-1948 המאורי הראשון, אלברט טיקיטו וויט (Albert Tikitu White, חי ב:1895-975), הצטרף לדת הבהאית ואחריו גם אשתו. הזוג חינך את ששת ילידיהם על ערכי הדת הבהאית ולכן בבגרותם גם הילדים בחרו בדת.
בהאאים בעולם ובניו זילנד המשיכו להיפגש עם מאורים ומנהיגיהם במשך שנים והקבוצות אתן הבהאים דיברו גדלו. ב-1958 אנוך אולינגה הבהאי ואחד מקבוצת Hands of the Cause of God"" הרצה לקבוצה של כ-2,000 מאורים. בעקבות ההרצאה היו יותר מאורים שהכירו ואף הצטרפו לדת הבהאית ובין המצטרפים היו: זקן השבט קאומאטאו (Kaumātua), טה ראראווה (Te Rarawa) ואפריים טה פאה (Ephraim Te Paa). שלושת הבהאים החדשים היו דמויות חשובות בשבטים, ועזרו להפיץ את הדת הבהאית וערכיה בקרב השבטים.
בשנות ה-60 המלכה המאורית והפרלמנט המאורי הכיר בקהילה הבהאית בקרב המאורים למרות שהייתה רק 7.5% מכלל אוכלוסיית המאורים. זהו בערך אותו אחוז שהמאורים היוו מניו זילנד באותה תקופה. ההכרה הממשלתית המאורית בבהאים אפשרה לבהאים להתמודד ולהיבחר מטעם הקהילות הבהאיות במועצות מקומיות ושל המדינה. הבהאים ממשיכים עד היום לערוך כנסים ולשאת הרצאות בנושא הדת, ערכיה ואמונותיה הרוחניות.
הקהילה ממשיכה גם בשנים האחרונות לתרגם לשפת המאורים את כתבי בהאא אללה.
פעילות הבהאים בניו זילנד

מראשית הקהילה הבהאית העולמית היא ראתה עצמה כאחראית לעזור לקדם שוויון מגדרי ולקדם את המצב הסוציו-אקונומי ברחבי העולם. מכאן שכל הקהילות ברחבי העולם עוזרות בבניית מרפאות ובתי ספר וסיפוק משאבים לחקלאות.
מאז 1983, בהוראת בית הצדק העולמי, הבהאים חיפשו דרכים נוספות לקידום ערכי הבהאים כמו שוויון, אחדות וקידום המצב הסוציו-אקונומי.
בתחום החינוך ותרומה לקהילה, לקהילה הבהאית יש כמה תוכניות. לילדים הקטנים יש שיעורים הכוללים אמנות, מוזיקה, סיפורים ומשחקים בשיתוף עם חברים והמשפחה. לנוער הצעיר (גילאי 12–15) יש תוכנית של פעילויות בתחומי האמנות, המוזיקה, הספורט, חשיבה מתקדמת ותרומה לקהילה. בנוסף, לכל הגילאים יש אזורי למידה בקבוצות בשלל תחומים ותוכניות עזרה לקהילה, ליישוב ולמדינה ללא שייכות למין, גזע, או דת.
ב-1996 הקהילה הבהאית החלה גם תוכנית עזרה להתמודדות עם לחץ ופוסט טראומה.
ב-1997 הקהילה הבהאית הביאה הצעה לאיגוד זכויות האדם של ניו זילנד (אנ') להכריז על יום קידום זכויות האדם וביניהם לבחור אנשים שפעלו רבות בתחום כל שנה. הגוף דן בנושא וקבע ב-1998 שבתאריך 21.3 בכל שנה החל משנת 1999 יערך יום זכויות האדם ובו יהיה טקס למקדמי הזכויות הבולטים לאותה שנה ונואמים מתחומים שונים.
יחס הבהאים בניו זילנד לבהאים באיראן

ב-1979 ניו זילנד קיבלה פליטים מעיראק ואיראן וביניהם גם בהאים. נכון ל-1987–1989 ידוע שהתיישבו בניו זילנד 142 בהאים אירנים.
ב-2009 הקהילה הבהאית הביעה תמיכה ודאגה לבהאים הנרדפים באיראן.
הערות שוליים

↑  The Arda: The Association of Religion DataArchives. "%Baha'is".
1 2 3  TEARA. "Story: Stevenson, Margaret Beveridge". כפי שנצפה לאחרונה ב-20.3.2024
1 2  Baha'I New Zealand. "What Is Baha'i". כפי שנצפה לאחרונה ב-20.3.2024
1 2 3 4  Bahai Faith New Ziland. "Who Baha'is Are".
↑  Bahai Faith New Ziland. "What Baha'is Do".] כפי שנצפה לאחרונה ב-20.3.2004
| הדת הבהאית הכוכב הבהאי |
| --- | --- | --- |
| דמויות מרכזיות | עלי מוחמד שיראזי, הבאב • בהאא אללה • עבד אל-בהאא • שוגי אפנדי |  |
| הכתבים הבהאיים | אל-כתאב אל-אקדס • כתאב-י איקאן • המילים הנסתרות • שבעת העמקים • ארבעת העמקים • האיגרת אל בן הזאב • באיאן • איגרות אל המלכים והשליטים • מפציעי השחר |  |
| מוסדות עיקריים | מנגנון המנהל הבהאי • המרכז הבהאי העולמי • בית הצדק העולמי • האסיפות הרוחניות |  |
| עקרונות כלליים | עקרונות הדת הבהאית • התגלות מתמשכת • מעמד האישה בדת הבהאית • אחדות בדת הבהאית • עבדות בדת הבהאית • להט"ב והדת הבהאית |  |
| היסטוריה ופילוגים | באביזם • היסטוריה של הדת הבהאית • סובח-י אזל • אבראהים ג'ורג' ח'יראללה • צ'ארלס מייסון רמי • רות וייט |  |
| אנשים | אותיות הח"י •  ידי האמונה • שליחי בהאא אללה • טאהרה • בהיה ח'אנום • מרתה רוט • לואה גטסינגר • פיבי הרסט • ת'ורנטון צ'ייס |  |
| לוח השנה הבהאי | חגים בהאיים • נורוז • רידוואן • הולדת בהאא אללה • יום הברית • איאם-י הא • צום תשעה עשר הימים |  |
| בית התפילה הבהאי | אשגבאט • שיקגו • קמפלה • סידני • פרנקפורט • פנמה סיטי • סמואה • דלהי • סנטיאגו דה צ'ילה |  |
| קהילות בהאיות | הקהילה הבהאית הבין-לאומית • אוזבקיסטן  • אוסטרליה • אינדונזיה • איראן  • אנגליה • ארצות הברית  • ברזיל  • גרמניה  • דרום אפריקה • הודו  • טורקיה  • טורקמניסטן • מצרים  • ניו זילנד • סין • ספרד • קנדה • רוסיה |  |
| מנהגים ופולחן | סמלים בהאיים • עלייה לרגל • תפילה • חקוק אללה • צום |  |
ג'ונאס ליי (צייר)

| --- | --- |

 לידה:  29 באפריל 1880 מוס, נורווגיה 
 פטירה:  10 בינואר 1940 (בגיל 59) ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  ליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק 
 פרסים והוקרה:  אביר מסדר אולף הקדוש 
 
ג'ונאס ליי (באנגלית: Jonas Lie;‏ 29 באפריל 1880 – 18 בינואר 1940) היה צייר ומורה אמריקאי יליד נורווגיה. ליי ידוע בעיקר בציוריו האקספרסיוניסטים של קו החוף של ניו אינגלנד וניו יורק. הוא תיעד את בניית תעלת פנמה, וייצג את ארצות הברית בתחרות האמנות של אולימפיאדת אמסטרדם (1928).
ביוגרפיה

ליי נולד במוס, במחוז אוסטפולד, נורווגיה. אביו סבר ליי היה מהנדס אזרחי נורווגי ואמו הלן אוגוסטה סטיל (1853–1906) הייתה אמריקאית מהרטפורד, קונטיקט. הוא נקרא על שם בן דודו (וגיסו) של אביו, הסופר הנורווגי המפורסם ג'ונאס ליי, שהתחתן עם אחותו של אביו תומסיין.
לאחר מות אביו בשנת 1892, נשלח ליי בן ה-12 לגור אצל תומסיין וג'ונאס ליי בפריז. ביתו של דודתו ודודו היה מקום מפגש לאמנים מפורסמים כמו הנריק איבסן, אדוורד גריג וגאורג ברנדס. הוא כבר קיבל הדרכת ציור מכריסטיאן סקרדסויג בנורווגיה, ובפריס למד בבית ספר פרטי לאמנות. בשנה שלאחר מכן נסע לארצות הברית, שם הצטרף לאמו ולאחיותיו בניו יורק. בשנים 1897–1906, הוא התאמן בליגת הסטודנטים לאמנות בניו יורק.
קריירה

בשנים 1901–1940 הוצגו עבודותיו בכל רחבי אמריקה. בשנת 1905 הציג ליי 34 תמונות במכון פראט, מוזיאון ברוקלין לאמנות. בשנים 1905–1938 היו לליי 57 תערוכות יחיד שכל אחת מהן כללה 12 עד 45 ציורים. הוא השתתף בתערוכות שנתיות ודו-שנתיות חשובות באקדמיה הלאומית לעיצוב, באקדמיה לאמנויות יפות בפנסילבניה, במכון לאמנות בשיקגו ובגלריית האמנות של קורקורן בוושינגטון וכן ברוב ירידי העולם.
ליי נסע לפנמה בשנת 1913, כדי לצייר סצנות של בניית תעלת פנמה. הוא צייר שם שלושים ציורים שהביאו לו שבחים רבים. בשנת 1929 תרם שתים עשרה מתוכם לאקדמיה הצבאית של ארצות הברית לזכרו של הגנרל ג'ורג' גוטלס, בוגר ווסט פוינט שהיה המהנדס הראשי של התעלה.
בשנת 1932, המלך הנורווגי העניק לו את אות הכבוד האזרחי הגבוה ביותר בנורווגיה, והפך אותו לאביר מסדר אולב הקדוש.
יצירה וקריירה

ליי היה חבר בארגוני אמנות שונים כולל מועדון סלמגונדי והיה פעיל באקדמיה הלאומית לעיצוב. בין תלמידיו של ליי היה הצייר מניו הופ ג'ון פולטון פולינסבי.
ג'ונאס ליי תיאר לעיתים קרובות את הים, וספינות עם פרספקטיבה דרמטית ושימוש חזק בצבע. הוא נודע בסצנות אימפרסיוניסטיות צבעוניות של נמלים ומפרצים, שצוירו במהלך הקיצים הרבים שבילה בחופי ניו אינגלנד וקנדה. לאורך הקריירה הפורה שלו צייר תמונות צבעוניות מבריקות של המפרצים והנמלים הסלעיים המזהים את קו החוף הדרמטי של האזור.
ציוריו של ג'ונאס ליי מוצגים במוזיאונים לאמנות ברחבי ארצות הברית כולל במוזיאון יוטה לאמנויות יפות; מוזיאון לאמנויות יפות קורנל; מוזיאון הפניקס לאמנות; מוזיאון לאמנות סן דייגו; גלריה לאמנות קורקורן; המוזיאון לאמנויות יפות, בוסטון; מוזיאון ברוקלין לאמנות; מוזיאון המטרופוליטן לאמנות;המכון לאמנויות בדטרויט ובגלריה לאמנות הזיכרון.
ליי נבחר כעמית לאקדמיה הלאומית לעיצוב בשנת 1912, ולחבר מן המניין בשנת 1925.
הוא כיהן כנשיא NAD בשנים 1934 עד 1939.
הוא הוזמן להציג ארבעה ציורים בתערוכת הארמורי בניו יורק בשנת 1913.
הערות שוליים

↑  Dina Horneman Tolfsby, Jonas Lie - 2, Norsk biografisk leksikon, 25 בפברואר 2020
↑  “Norway.org – Jonas Lie Exhibitation”, domene.shop (בנורווגית)
↑  "Jonas Lie"
↑  Jonas Lie - Historic Saranac Lake - LocalWiki, localwiki.org
↑  “Oxford Gallery Profile – Lie”
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 3045525  GND: 128948426  ISNI: 0000 0000 6680 3261  KulturNav: 8d04db9e-00c8-4a90-a716-9edba152c41f  LCCN: no2006019220  RKD: 49919  SNAC: w6jh3mph  ULAN: 500029231  VIAF: 10911685   WorldCat (עם VIAF): 10911685 
ג'ונאס לי, בוקר על הנהר
ג'ורג' ולס

ג'ורג' ולס (באנגלית: George Wells;‏ מרץ 1743 –  16 בפברואר 1780) כיהן כמושל ג'ורג'יה בפועל במשך 12 ימים בפברואר 1780 עד שנהרג בדו-קרב עם ג'יימס ג'קסון.
ביוגרפיה

ג'ורג' ולס נולד במחוז המלכה אן שבפרובינציית מרילנד. רופא במקצועו. כיהן כשופט שלום.
במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית הוא שירת בצבא הקונטיננטלי. הוא היה נציג בקונגרס הפרובינציאלי של ג'ורג'יה.
במהלך הפלישה הבריטית לסוואנה בדצמבר 1778 הוא שירת במיליציית צ'טהאם תחת פיקודו של הקולונל ג'ורג' וולטון. הוא נשבה ונכלא בספינת כלא בריטית אה"מ ויטבי.
בפברואר 1780 נשלח מושל ג'ורג'יה ריצ'רד האולי על ידי המועצה המנהלת של המדינה לייצג אותה בקונגרס הקונטיננטלי. המועצה מינתה את ולס כמושל בפועל, אך כמה ימים מאוחר יותר הוא היה מושל ג'ורג'יה השני שנהרג במהלך כהונתו (הראשון היה באטן גווינט). ולס נהרג בדו-קרב עם ג'יימס ג'קסון. השניים נפצעו, אך ולס היה היחידי שמת מפצעיו. ולס נמחק מרוב הרשימות של מושלי ג'ורג'יה, כולל הרשימה הרשמית.
הערות שוליים

↑  Cashin, Edward J. (1974). "'The Famous Colonel Wells': Factionalism in Revolutionary Georgia". The Georgia Historical Quarterly. 58 (Supplement): 137–156.
ג'ורג' חאווי

| --- | --- |

 לידה:  5 בנובמבר 1938 בתע'רין, לבנון 
 נרצח:  21 ביוני 2005 (בגיל 66) ביירות, לבנון 
 מדינה:  לבנון 
 מפלגה:  המפלגה הקומוניסטית הלבנונית 
 
ג'ורג' חאווי (בערבית: جورج حاوي; 5 בנובמבר 1938 – 21 ביוני 2005) היה פוליטיקאי לבנוני והמזכ"ל לשעבר של המפלגה הקומוניסטית הלבנונית. נרצח ב-21 ביוני 2005.
ביוגרפיה

נולד בעיירה בתע'רין שבלבנון בשנת 1938, למשפחה נוצרית יוונית-אורתודוקסית והפך לאתאיסט מוצהר.
בשנות לימודיו המוקדמות באוניברסיטה, החל להיות פעיל בפוליטיקה, השתתף בשביתות והפגנות. הוא הצטרף לתנועה הקומוניסטית הלבנונית בשנת 1955 והפך לאחד ממנהיגי הזרם הסטודנטיאלי שלה עד סוף העשור.
בשנת 1964 נכלא בשל מעורבותו בהפגנה כנגד תאגיד הטבק המוביל של לבנון. בשנת 1969 הוא נכנס לכלא פעם נוספת, בעקבות הפגנה פרו-פלסטינית שנערכה ב-23 באפריל אותה שנה. חאווי נכלא שוב בשנת 1970 על חלקו בהתקפה על מוצב צבאי.
חאווי גורש מהמפלגה הקומוניסטית הלבנונית בשנת 1967 בעקבות קריאתו לעצמאות המפלגה מול מדיניות ברית המועצות. הוא חזר למפלגה בשנת 1979 ונבחר למזכיר הכללי, תפקיד אותו מילא עד שנת 1993.
במהלך מלחמת האזרחים בלבנון, יסד מיליציה למפלגתו, שנקראה "מיליצית ה-LCP" (קיצור של Lebanese Communist party) אשר שיתפה פעולה עם המיליציה הדרוזית של כמאל ג'ונבלאט שנקראה התנועה הלאומית הלבנונית, ויחד הם נאבקו במיליציות המרוניות והמיליציות שבתמיכת הממשלה.
המיליציה הייתה פעילה גם בלחימה מול ישראל וצד"ל לאחר פלישת ישראל לדרום לבנון בשנת 1982. במהלך הפלישה חאווי יצר את חזית ההתנגדות הלבנונית הלאומית יחד עם מחסן אברהים. החזית הונהגה על ידי אליאס עטאללה. בשלבים מאוחרים יותר של המלחמה, המפלגה הקומוניסטית כרתה ברית עם סוריה, שפלשה ללבנון בשנת 1976 ונותרה בה עד מלחמת הארזים.
לאחר פרישתו מהמפלגה הקומוניסטית בשנת 2000, הפך למבקר בולט של הנוכחות הסורית בלבנון. בשנת 2004 תמך בייסוד תנועת השמאל הדמוקרטי, אשר התנגדה לנוכחות הסורית והשתתפה במהפכת הארזים. שותפו להקמת הארגון היה העיתונאי סמיר קציר.
ביוגרפיה > ההתנקשות

במכוניתו הוטמן מטען בשלט רחוק. מהלך נסיעתו בשכונת ואטה מוסיתבי בביירות אירע פיצוץ במכוניתו והוא מת. קואליציית 14 במרץ הפרו-מערבית והתקשורת המערבית הפנו את האצבע המאשימה כלפי סוריה בנוגע לרציחתו והתנקשויות אחרות בבירה, בעוד בנו של חאווי הפנה את האצבע המאשימה לעבר ישראל.
בשיר בן סעיד

בשיר בן סעיד (בערבית: بشير بن سعيد; נולד ב-29 בנובמבר 1994 בגאבס שבתוניסיה) הוא כדורגלן תוניסאי המשחק בעמדת השוער בקבוצת מונסתיר מליגת העל התוניסאית ובנבחרת תוניסיה.
קריירת מועדונים

בן סעיד החל את הקריירה המקצוענית שלו בגאבס מליגת העל התוניסאית. בשנת 2018 חתם במונסתיר מליגת העל התוניסאית.
קריירה בינלאומית

בן סעיד נכלל בסגל נבחרת תוניסיה לטורניר גביע אפריקה לאומות 2021 בשנת 2022. ב-12 בינואר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בהפסד 1-0 לנבחרת מאלי במסגרת שלב הבתים של הטורניר. הוא ערך חמש הופעות בטורניר.
נכלל בסגל נבחרת תוניסיה לטורניר מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת תוניסיה לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.