stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איתן שמיר
ספרים ומאמרים > ספרים

ספריו של פרופ' שמיר עוסקים בחקר אסטרטגיה צבאית, פיקוד וחדשנות:
"פיקוד משימה: מהותה והתפתחותה של תפיסת הפיקוד המבוזר" (באנגלית: Transforming Command: The Pursuit of Mission Command in the US, UK and Israeli Armies), מהדורה באנגלית: הוצאת אוניברסיטת סטנפורד (2011). הקדמה מאת רא"ל הרברט ריימונד מקמאסטר, יועץ הביטחון הלאומי לשעבר של ארצות הברית. הומלץ על ידי אדוארד לוטוואק, דאגלס מקגרגור וקנת פולק. המהדורה בעברית: יצאה לאור ב-2014 בהוצאת מערכות-מודן, עם הקדמה מיוחדת של פרופסור אמריטוס מרטין ון קרפלד. 
ביקורות פורסמו בכתבי העת: Journal of Strategic Studies, Armed Forces & Society, ו-Military Review. 
בעקבות הספר שמיר זכה, בפרס מולדובן לכתיבה צבאית ובציון לשבח בפרס צ'צ'יק ללימודי ביטחון (2014). 
הספר נכלל ברשימות קריאה חובה בקורסים של מכללות הפיקוד והמטה בצבא ארצות הברית ובבריטניה. מומלץ על ידי גנרל מרטין דמפסי, יושב ראש המטות המשולבים של ארצות הברית לשעבר.
"אמנות החדשנות הצבאית" (באנגלית: The Art of Military Innovation) נכתב בשיתוף עם אדוארד לוטוואק. הוצאה באנגלית: הוצאת אוניברסיטת הרווארד (2023). ביקורות: פורסמו ב-Wall Street Journal, Foreign Affairs Journal, וב-Jerusalem Post. הומלץ על ידי רא"ל אביב כוכבי.
"משה דיין התפתחותו של אסטרטג" (באנגלית: Moshe Dayan: The Making of a Strategist), המהדורה בעברית: בהוצאת משרד הביטחון, מערכות-מודן (2023) מהדורה באנגלית: בהוצאת אוניברסיטת קיימברידג' (צפויה לצאת ב-2025).
"סגנונות לאומיים במלחמה בחתרנות" ספר שערך יחד עם פרופ' ביאטריס הויזר (אנ') בהוצאת אוניברסיטת קיימברידג' ב-2017.
פרסים, הוקרה, מלגות ומענקים

2015, פרס מולדובן לכתיבה צבאית מקורית, אוניברסיטת אריאל.
2014, ציון לשבח, פרס צ'צ'יק השנתי ללימודי ביטחון, המכון למחקרי ביטחון לאומי (INSS).
2008, ציון לשבח מהרמטכ"ל על כתיבה צבאית.
משפחה

איתן נשוי לכרמלה שמיר (אנ'), דיפלומטית במשרד החוץ, כיהנה כשגרירת ישראל באוזבקיסטן ובטג'יקיסטן ועד ספטמבר 2023 שירתה כקונסולית הכללית במינכן, גרמניה. להם שלושה ילדים.
הערות שוליים

1 2 3  פרס מולדובן הוא פרס שנתי המוענק מטעם מרכז אריאל למחקרי מדיניות לסופרים בתחום הספרות הצבאית בעת החדשה.
↑  אודות פרופסור איתן שמיר באתר Orcid
↑  סגל המרכז, באתר מרכז בגין-סאדאת למחקרים אסטרטגיים
↑  אודות איתן שמיר, באתר מרכז בגין-סאדאת למחקרים אסטרטגיים
1 2 3 4 5  Eitan Shamir - Editorial Advisory Panel - Military Strategy Magazine, Military Strategy Magazine, ‏19 December 2019
1 2  פרופ' איתן שמיר, באתר אוניברסיטת בר-אילן, המחלקה למדעי המדינה
↑  Harry Lambert, Eitan Shamir: “In the end, the levelling of Gaza also poses an opportunity”, New Statesman, ‏4 November 2023
↑  לזכרם, באתר החוג להיסטוריה כללית
1 2  אודות איתן שמיר, באתר CRISraeli Research Gateway
↑  The media, Begin-Sadat Center for Strategic Studies, ‏3 June 2024
↑  מאמריו של שמיר ב-אלגעמיינער זשורנאל
↑
מאמריו של איתן שמיר באתר Jewish News Syndicate
↑  פרופ' איתן שמיר, דימויו של משה דיין רחוק מאמת היסטורית, באתר ynet, 24 בספטמבר 2023
1 2  אודות פרופסור איתן שמיר באתר אוניברסיטת בר-אילן
↑  אפרים ענבר ואיתן שמיר, “כיסוח הדשא” - האסטרטגיה של ישראל להתמודדות עם סכסוכים מתמשכים בלתי פתירים
↑  Reiff, Ben (2018-05-10). "'Mowing the Grass' and the Force/Casualty Tradeoff: Israel's predictable response to the Gaza protests". Middle East Centre. נבדק ב-2023-11-24.
↑  Inbar, Efraim; Shamir, Eitan (2014). "'Mowing the Grass': Israel's Strategy for Protracted Intractable Conflict". Journal of Strategic Studies. 37 (1): 65–90. doi:10.1080/01402390.2013.830972.
↑  Taylor, Adam (14 במאי 2021). "With strikes targeting rockets and tunnels, the Israeli tactic of 'mowing the grass' returns to Gaza". The Washington Post. ארכיון מ-22 נוב' 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Byman, Daniel (2023-11-27). "Mowing the Grass and Taking Out the Trash". Foreign Policy (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2023-11-30.
↑  Cohen, Raphael S. (2023-10-19). "Opinion: The problem with Israel's futile Gaza strategy, explained". Los Angeles Times (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2023-11-24.
↑  Board members - The Association of Military Researchers is a company in Israel, The Association of Military Researchers is a company in Israel, ‏1 June 2023
↑  הספר Transforming Command באתר goodreads
↑  הספר Transforming Command באתר Stanford University Press
↑  ביקורות על הספר פיקוד משימה באתר סימניה
↑  הספר "אמנות החדשנות הצבאית" באתר Berliner Zinnfiguren
↑  הספר "אמנות החדשנות הצבאית" באתר Washington Examiner
↑  By LARRY M. GOLDSTEIN, IDF military innovation explained in new book, The Jerusalem Post, ‏29 June 2024
↑  הספר משה דיין התפתחותו של אסטרטג במודן הוצאה לאור
↑  ‏Insurgencies and Counterinsurgencies - National Styles and Strategic Cultures, באתר הוצאת אוניברסיטת קיימברידג'
↑  מינויים חדשים במשרד החוץ, באתר ערוץ 7, 27 בנובמבר 2020
הפירמידה של סחו רע
ביאורים

↑  תאריכים מוצעים לתקופת שלטונו של סחו רע: 2506–2492 לפנה"ס, 2491–2477 לפנה"ס, 2487–2475 לפנה"ס, 2458–2446 לפנה"ס, 2385–2373 לפנה"ס.
↑  תיאורה של דורותיאה ארנולד (Dorothea Arnold), לשעבר ראש המחלקה לאמנות מצרית במוזיאון המטרופוליטן לאמנות: "הדיוק חסר הרחמים שבו מתוארות הפציעות הללו מעולם לא השתווה באמנות המצרית. דמותו הצועדת של השליט שנראתה על הבלוקים במגדלים השמאליים. מעל הקורבנות, לא רק בגובה אלא גם בזכות הילת הכוח הפיזי והנשיאה המלכותית שלה."

הצהרה של מירוסלב ורנר (אנ'), מנהל החפירות הארכאולוגיות הצ'כיות באבו סיר: "במקביל עיטור התבליט [...] כה עשיר בנושא, בתפיסה אמנותית ובאיכות הביצוע שהוא מייצג את הרמה הגבוהה ביותר של הסוגה שהתגלתה מהממלכה הקדומה."

החופר הבכיר של הפירמידה של סחו רע, לודוויג בורכהרד, סיכם את דבריו על הציד (Jagd) ב: "לפיכך האמן של סצנת הציד ממקדש סהרה עומד בראש [מקצועו], בשל הקומפוזיציה הכוללת, כמו גם בשל הרישום המאובטח והאלגנטי של טיפוסים בודדים." ("Sowohl mit seiner Gesamtkomposition wie in der sicheren und gewandten Zeichnung der Einzeltypen steht also der Künstler des Jagdbildes aus dem S′aʒḥu- jedenfalls an der Spitze.").
הערות שוליים

1 2  Verner 2001b, p. 589.
↑  Altenmüller 2001, p. 599.
↑  Clayton 1994, p. 30.
↑  Shaw 2003, p. 482.
↑  Málek 2003, p. 100.
↑  Lehner 2008, p. 8.
↑  Allen et al. 1999, p. xx.
↑  Dodson & Hilton 2004, p. 288.
↑  Allen et al. 1999, pp. 336–337.
↑  Verner 1994, pp. 68–70.
↑  Borchardt 1913a, p. 35.
מראי מקום

Allen, James; Allen, Susan; Anderson, Julie; et al. (1999). Egyptian Art in the Age of the Pyramids. New York: The Metropolitan Museum of Art. ISBN 978-0-8109-6543-0. OCLC 41431623.
Altenmüller, Hartwig (2001). "Old Kingdom: Fifth Dynasty". In Redford, Donald B. (ed.). The Oxford Encyclopedia of Ancient Egypt, Volume 2. Oxford: Oxford University Press. pp. 597–601. ISBN 978-0-19-510234-5.
Borchardt, Ludwig (1913a). Das Grabdenkmal des Königs S'aḥu-Re. Ausgrabungen der Deutschen Orient-Gesellschaft in Abusir 1902–1908; 7 : Wissenschaftliche Veröffentlichungen der Deutschen Orient-Gesellschaft; 26 (in German). Vol. 2. Leipzig: J.C. Hinrichs. doi:10.11588/diglit.3367. Retrieved 2019-09-11.
Clayton, Peter A. (1994). Chronicle of the Pharaohs. London: Thames & Hudson. ISBN 978-0-500-05074-3.
Dodson, Aidan; Hilton, Dyan (2004). The Complete Royal Families of Ancient Egypt. London: Thames & Hudson. ISBN 0-500-05128-3.
Lehner, Mark (2008). The Complete Pyramids. New York: Thames & Hudson. ISBN 978-0-500-28547-3.
Málek, Jaromír (2003). "The Old Kingdom (c. 2686–2160 BC)". In Shaw, Ian (ed.). The Oxford History of Ancient Egypt. Oxford: Oxford University Press. pp. 83–107. ISBN 978-0-19-815034-3.
Shaw, Ian, ed. (2003). The Oxford History of Ancient Egypt. Oxford: Oxford University Press. ISBN 978-0-19-815034-3.
Verner, Miroslav (1994). Forgotten Pharaohs, Lost Pyramids: Abusir (PDF). Prague: Academia Škodaexport. ISBN 978-80-200-0022-4. Archived from the original (PDF) on 2011-02-01.
Verner, Miroslav (2001b). "Old Kingdom". In Redford, Donald B. (ed.). The Oxford Encyclopedia of Ancient Egypt, Volume 2. Oxford: Oxford University Press. pp. 585–591. ISBN 978-0-19-510234-5.
הישרדות: אי הגאולה

| --- | --- |
 סוגה:  תוכנית מציאות
 מנחים:  ג'ף פרובסט
 זוכים:  רוב מריאנו
 פרסים:  מיליון דולר
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפות:  אנגלית
 מספר פרקים:  14
 הפקה
 אתר צילומים:  סן חואן דל סור, ניקרגואה
 שידור
 רשת שידור:  CBS
 תקופת שידור מקורית:  16 בפברואר 2011 – 15 במאי 2011
 
 → ניקרגואההאוקיינוס השקט הדרומי ←
 
הישרדות: אי הגאולה (באנגלית: Survivor: Redemption Island) היא העונה העשרים ושתיים של תוכנית המציאות האמריקאית "הישרדות". העונה, אשר צולמה בסן חואן דל סור שבניקרגואה (בדומה לעונה הקודמת) מ-16 באוגוסט עד 23 בספטמבר 2010, עלתה לשידור ברשת השידור האמריקאית CBS ב-16 בפברואר 2011 עד הגמר ששודר ב-15 במאי באותה שנה, אשר רוב מריאנו הוכרז לשורד האחרון על פני פיליפ שפרד ונטלי טנרלי.
העונה הציגה שני מתמודדי עבר, ראסל הנץ ורובי מריאנו שחזרו להתחרות כשורדים מן המניין. מריאנו נבחר לשורד האחרון בפרק הגמר ששודר ב-15 במאי 2011, כשהביס את פיליפ שפרד ונטלי טנרלי בהצבעה 0–1–8. בנוסף, מריאנו זכה ב-100,000 דולר כ"חביב הקהל", וקיבל 40% מקולות האוהדים; מאט אלרוד, עם 36%, הגיע למקום בשני באותה הצבעה.
אי הגאולה

העונה הזו הציגה לראשונה את "אי הגאולה" לגרסה האמריקאית של "הישרדות", המבוססת בחלקה על מושגים שכבר היו בשימוש בגרסאות זרות של התוכנית, כולל "Moondram Ulagam" (האי השלישי) בגרסה הטמילית, "אי המתים" בגרסה הישראלית, "איסלה פורגטוריו" (אי הגיהנום) בעונה השנייה של הגרסה הפיליפינית, "אי הרפאים" בעונה השנייה של הגרסה הסרבית, והדו-קרבים בגרסה השוודית.
במקום להיות מחוץ למשחק מיד עם הדחתו, המתחרה שנבחר יילקח לאזור מבודד הידוע בשם אי הגאולה. כשיגיעו, יצטרכו לקיים את עצמם באותו אופן כמו כשהם חיים עם השבט: לחיות על מזון מוגבל, מים ומחסה. אליהם יצטרף האדם הבא שיודח, ושניהם יתמודדו בדו-קרב בזירה שנבנתה כדי להידמות למקדש ישן הרוס, שאליהם יצטרפו שני נציגים מכל שבט שיפעלו כמשקיפים. המנצח נשאר במשחק וממשיך לחיות באי הגאולה, בעוד שהמפסיד מודח מהמשחק באופן סופי וזורק את הבנדנה שלו לבור אש קטן בדרכם החוצה מהזירה. בשתי נקודות שנקבעו מראש במהלך המשחק, בעת האיחוד וכאשר נותרו ארבעה שחקנים במשחק עצמו, המנצח בדו-קרב אי הגאולה חוזר למשחק.
המנחה ג'ף פרובסט השווה את אי הגאולה לשבט המנודים של "איי הפנינה", וקבע שהקונספט האחרון לא עבד טוב עם הקהל מכיוון שטוויסט המנודים לא נחשף בפני השחקנים מבעוד מועד, ונחשב לא הוגן כלפי השחקנים הנותרים במשחק. עם זאת, שבט המנודים שרד באותן מנות דלות כמו כל השאר במשחק. העונה, לשחקנים נאמר בתחילת המשחק על קיומו וחוקיו של אי הגאולה, ופרובסט ציפה שזה ישפיע על האופן שבו השבטים יצביעו לחבריהם. פרובסט גם הצהיר כי השינוי יאפשר לשחקנים החדשים יותר לקבל הזדמנות להתאושש מטעויות מוקדמות כמו בחירה בברית הלא נכונה או ביצוע הצבעה גרועה במועצת השבט. דלטון רוס מעיתון "הבידור השבועי" העלה השערה נכונה שבגלל דו-קרב האי הגאולה כחלק מכל פרק, כל המשימות הרגילות בתוכנית היו גם משימות חסינות וגם פרס עד לשלב האיחוד. הדו-קרבים שבהם השתמשו באי הגאולה היו גרסאות מוקטנות של משימות קודמות שבהם השתמשה התוכנית, ופרובסט הצהיר כי הסיבה לכך היא שהמשימות הללו "עבדו היטב" ובכך לא היה סיכון שהמשימות לא יעבדו באופן תקין. הרעיון לאפשר לשורדים אחרים לצפות בדו-קרב היה תוספת ברגע האחרון של מארק ברנט. לפי פרובסט, זה נתן לאלה שהשתתפו בדו-קרב "מידע רב ערך" שהם יכלו להשתמש בהם באסטרטגיית המשחק שלהם, אבל גם יכול היה להשאיר אותם פגיעים לשינויי ברית שעלולים להתרחש בזמן שנעדרו מהשבט.
מתמודדים

18 השחקנים חולקו בתחילה לשני שבטים של תשעה, שבכל אחד מהם שורד עבר אחד: אומטפה וזפאטרה, שניהם נקראים על שם איים באגם ניקרגואה. העונה הציגה את חזרתם של רוב מריאנו ("מרקיז", "אולסטארס") וראסל הנץ ("סמואה"), אשר הופיעו גם בעבר ב"גיבורים נגד נבלים".
| מתמודד | שבט מקורי | שבט מאוחד | הדחה | אי הגאולה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| פרנצ'סקה הוגי 36, וושינגטון די.סי. | אומטפה |  | 01 !מודחת ראשונה יום 3 | 01 !מפסידה קרב 1 יום 6 |
| ראסל הנץ 37, דייטון, טקסס "סמואה", "גיבורים נגד נבלים" | זפאטרה |  | 03 !מודח שלישי יום 8 | 02 !מפסיד קרב 2 יום 10 |
| כריסטינה קל 46, מליבו, קליפורניה | אומטפה |  | 04 !מודחת רביעית יום 11 | 03 !מפסידה קרב 3 יום 12 |
| קריסטה קלאמפ 25, קולומביה, קרוליינה הדרומית | זפאטרה |  | 05 !מודחת חמישית יום 13 | 04 !מפסידה קרב 4 יום 14 |
| סטפני ולנסיה 26, לונג ביץ', קליפורניה | זפאטרה |  | 06 !מודחת שישית יום 16 | 05 !מפסידה קרב 5 יום 17 |
| שריתה וייט 36, סנטה מוניקה, קליפורניה | זפאטרה |  | 07 !מודחת שביעית יום 18 | 06 !מפסידה קרב 6 יום 19 |
| מאט אלרוד שב למשחק | אומטפה |  | 02 !מודח שני יום 5 | 07 !מנצח 1 יום 19 |
| דייוויד מרפי 31, מערב הוליווד, קליפורניה | זפאטרה | מורלוניו | 10 !מודח עשירי יום 24 | 08 !מפסיד קרב 7 מושבע ראשון יום 25 |
| ג'ולי וולף 50, אושנסייד, קליפורניה | זפאטרה | מורלוניו | 11 !מודחת אחת עשרה יום 27 | 09 !מפסידה קרב 8 מושבעת שנייה יום 28 |
| סטיב רייט 51, הנטינגטון ביץ', קליפורניה | זפאטרה | מורלוניו | 13 !מודח שלושה עשר יום 30 | 10 !מפסיד קרב 9 מושבע שלישי יום 31 |
| ראלף קייסר 45, לבנון, וירג'יניה | זפאטרה | מורלוניו | 12 !מודח שנים עשר יום 30 | 11 !מפסיד קרב 10 מושבע רביעי יום 33 |
| גרנט מאטוס 29, מערב הוליווד, קליפורניה | אומטפה | מורלוניו | 15 !מודח חמישה עשר יום 35 | 12 !מפסיד קרב 11 מושבע חמישי יום 36 |
| מאט אלרוד 22, נאשוויל, טנסי | אומטפה | מורלוניו | 08 !מודח שמיני יום 21 | 13 !מפסיד קרב 11 מושבע שישי יום 36 |
| מייק צ'ייזל 31, דל מר, קליפורניה | זפאטרה | מורלוניו | 09 !מודח תשיעי יום 22 | 14 !מפסיד קרב 11 מושבע שביעי יום 36 |
| אנדריאה בוהלקה שבה למשחק | אומטפה | מורלוניו | 14 !מודחת ארבע עשרה יום 32 | 15 !מנצחת 2 יום 36 |
| אנדריאה בוהלקה 21, אגם ראנדום, ויסקונסין | אומטפה | מורלוניו | 16 !מודחת שש עשרה מושבעת שמינית יום 37 |  |
| אשלי אנדרווד 25, בנטון, מיין | אומטפה | מורלוניו | 17 !מודחת שבע עשרה מושבעת תשיעית יום 38 |  |
| נטלי טנרלי 19, אקטון, קליפורניה | אומטפה | מורלוניו | 18 !מקום שלישי יום 39 |  |
| פיליפ שפרד 52, סנטה מוניקה, קליפורניה | אומטפה | מורלוניו | 19 !מקום שני יום 39 |  |
| רוב מריאנו 34, פנסקולה, פלורידה "מרקיז", "אולסטארס", "גיבורים נגד נבלים" | אומטפה | מורלוניו | 20 !השורד האחרון יום 39 |  |
מתמודדים > הופעות עתידיות

פיליפ שפרד, אנדריאה בוהלקה ופרנצ'סקה הוגי חזרו ב"הישרדות: קרמואן". בוהלקה חזרה בפעם השלישית ב"הישרדות: משני משחק". ראסל הנץ חזר להתחרות בעונה החמישית של הגרסה האוסטרלית של "הישרדות". רוב מריאנו חזר לעונה השלושים ותשע של התוכנית, "אי האלילים" ושימש כמנטור למתמודדים החדשים. מריאנו חזר שוב בעונה שאחרי, "הישרדות: מנצחים במלחמה", הפעם בתור מתמודד.
מחוץ ל"הישרדות", מריאנו התחרה ב"אי הדיל או לא דיל".
הערות שוליים

↑  Ross, Dalton (11 בינואר 2013). "'Survivor: Caramoan -- Fans vs Favorites': New cast and intel revealed!". Entertainment Weekly. נבדק ב-13 בינואר 2013. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Ross, Dalton (8 בינואר 2024). "Deal or No Deal Island cast includes Boston Rob and Claudia Jordan". Entertainment Weekly. נבדק ב-8 בינואר 2024. {{cite journal}}:  (עזרה)
Geni

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברת הזנק
 מייסדים:  דוד זקס, אלן ברוורמן
 תקופת הפעילות:  2006–הווה (כ־19 שנים)
 חברת אם:  MyHeritage 
 מיקום המטה:  קליפורניה
 משרד ראשי:  לוס אנג'לס
 בעלות:  MyHeritage
 מוצרים עיקריים:  אתר אינטרנט
 הכנסות:  זניחה
 רווח:  0
  
 www.geni.com
 
Geni הוא אתר גנאלוגי המהווה גם רשת חברתית מקוונת.
האתר עלה לרשת האינטרנט ב-16 בינואר 2007 בגרסת בטא. נכון לדצמבר 2010 נרשמו לשירות למעלה מ-5.8 מיליון משתמשים שיצרו למעלה מ-98.6 מיליון פרופילים של קרובי משפחתם. לדברי מפעילי האתר, בג'ני יש מספר הקשרים הגדול ביותר מבין אתרי האינטרנט העוסקים בנושא וזאת בזכות מנוע גרפי ומנוע חיפוש פנימי מובנה. מנוע החיפוש מחפש מאפיינים דומים ובראשם כתובות דואר אלקטרוני. אם נמצאת זהות בין פרופילים בעצי משפחה שונים מקבלים מעלי הפרופילים הצעת איחוד היוצרת (אם מאשרים אותה) עץ משפחה נרחב.
המשקיעים במיזם הם קרן הון הסיכון Charles River Ventures שהשקיעה כ-10 מיליון דולר וקרן הון הסיכון "The Founders Fund"(אנ'), שהשקיעה עד סוף 2008 כ-1.5 מיליון דולר.
כל משתמש רשום יכול להזמין לעץ המשפחה שלו קרובי משפחה, המזוהים בעזרת כתובת הדואר האלקטרוני. הזנת כתובת שולחת הזמנה באופן אוטומטי.
בנובמבר 2012 נרכשה Geni על ידי MyHeritage.
ב-11 בינואר 2016, כמות הפרופילים באתר עברה את המאה מיליון.
סוגי מנויים

בתחילתו האתר אפשר שימוש בחינם ברוב השירותים שלו. אך לקראת סוף 2011 האתר הגביל את החינמיות של שירותים אלו. סוגי המנויים באתר:
"מנוי בסיסי": מאפשר העלאה של עד 1GB של תמונות ווידאו
"מנוי פלוס": מאפשר העלאה של עד 2GB של תמונות ווידאו, תמיכה ישירה של צוות ג'ני וחיפוש בכלל הפרופילים באתר
"מנוי מתקדם": בנוסף למה שמאפשר "מנוי פלוס", מנוי זה מאפשר העלאה בלתי מוגבלת של תמונות ווידאו ומיזוג-עצים
בהתחלה שני סוגי המנויים הראשונים הגבילו גם את מספר בני המשפחה שניתן להוסיף, אך הגבלה זו הוסרה לקראת סוף 2012.
הערות שוליים

↑
↑  "Geni is Joining the MyHeritage Family". Geni.
כלנית שרון

| --- | --- |

 לידה:  22 בפברואר 1989 (בת 35) גבעת שמואל
 מדינה:  ישראל
 מקום מגורים:  תל אביב
 פעילות בולטת:  אקטיביזם
 השכלה:  תואר ראשון בבימוי והוראת תיאטרון בסמינר הקיבוצים
 תקופת הפעילות:  מ-2020
 עיסוק:  שחקנית תיאטרון, פעילה חברתית
 תפקיד:  מנכ"לית עמותת החזית הורודה
כלנית שרון (נולדה ב-22 בפברואר 1989) היא שחקנית תיאטרון ופעילה חברתית ישראלית, ממקימות עמותת "החזית הוורודה".
ביוגרפיה

שרון נולדה בגבעת שמואל וגדלה בחולון. אימה עלתה לישראל מברית המועצות.
למדה בתיכון עירוני א' לאמנויות בתל אביב, ולאחר סיום לימודיה הצטרפה לשנת שירות בתנועת הנוער העובד והלומד. שירתה בצה"ל במסגרת גרעין נח"ל, והתגוררה בקהילת הבוגרים של תנועת "הנוער העובד והלומד".
לאחר סיום שירותה הצבאי עברה לתל אביב ללמוד משחק ובימוי בסמינר הקיבוצים.
קריירה מקצועית > תיאטרון

בתום לימודי המשחק נכנסה שרון לעולם התיאטרון הן כשחקנית והן כלחשנית עבור שחקניות מבוגרות, שיחקה ב"אנסמבל פנים", וניהלה הצגות בתיאטראות תמונע, צוותא והסימטה.
בספטמבר 2021, במסגרת פסטיבל עכו היא יצרה, הפיקה וביימה יחד עם יניב סגל, שותפה לחזית הוורודה, את עבודת תיאטרון הרחוב ״I'm Calling The PINK Police" שבה גם השתתפה.
בנובמבר 2021 השתתפה כשחקנית יוצרת בפסטיבל "כלים שלובים" בצוותא עם ההצגה "טיפול זוגי לשני זרים" לצד אמיר שוקרי-יעקוב ובבימויו של יניב סגל.
ב-11 בנובמבר 2021 השתתפה במיצגו של יניב סגל, "תזכורות", במסגרת הצגת השוטטות תלוית המקום "אין האוס במזא"ה 9".
קריירה מקצועית > פעילה חברתית

במהלך מגפת הקורונה ושיתוק עולם התיאטרון הצטרפה למחאת העצמאים ומחאת התרבות. בקיץ 2020 במסגרת מחאת בלפור הקימה, ביחד עם שותפיה יניב סגל ועומר שמר את "החזית הוורודה" - תנועה של אמניות ואמנים, שנועדה לפעול לחיזוק ולהשרשה של ערכים ליברליים, דמוקרטיים ושוויוניים דרך מיצגי מחאה אומנותיים. שרון הסבירה כי השם נבחר כי "ורוד הוא ההפך מפאשיזם ורוע ... מסמל רגישות, רוך, אהבה, תקווה ואופטימיות – העתיד שמגיע לכל אזרחיות ואזרחי מדינת ישראל ולכל בני האדם". הקבוצה המשיכה לפעול וליזום מופעים שקושרים בין אמנות ואקטיביזם וב-2023 נרשמה כעמותה במשרד המשפטים ושרון נבחרה לעמוד בראשה כמנכ"לית לצד יניב סגל.
ב-2022 החלה שרון לעבוד בעיריית תל אביב, ובמסגרת זו בינואר 2023 החלה לשמש כעוזרת של חברת מועצת העיר ציפי ברנד. לאחר ששיתפה במדיה החברתית ביקורת של ברנד על ראש העיר רון חולדאי, מינויה נפסל והיא פוטרה בטענה כי "תתקשה להפריד בין העבודה העירונית לבין הפעילות הפוליטית של ברנד".
במרץ 2023 נעצרה על ידי המשטרה במהלך הפגנה של "החזית הוורודה", ובאוגוסט 2023 זומנה לחקירה בחשד להפרת סדר לאחר שהיא ופעילים נוספים אזקו את עצמם לקרונות הרכבת הקלה בתל אביב עם כניסת השבת, במחאה על השבתת הרכבת בסוף השבוע.
לאחר פרוץ מלחמת "חרבות ברזל", הובילה שרון את ההתגייסות של העמותה לסיוע האזרחי בצפון ובדרום, ובמאבק להשבת החטופות והחטופים. מאז מאי 2024 היא מנחה את במת הנואמים ב"כיכר הדמוקרטיה" והיא אחת הנואמות הקבועות בהפגנות בכיכר. נאום שלה מחודש מרץ 2024 הופץ בשם "דור שלם דורש עתיד ורוד - כלנית שרון" על ידי "יאללה תקווה" של רן הר נבו. שרון הוכרזה כזוכת פרס קרן רעיה 2024. לצד פעילותה בהפגנות, וראיונות בנושא זה שהתפרסמו בעיתונות ובטלוויזיה בישראל ובחו"ל, פרסמה שרון מאמרי דעה לקידום רעיונות המחאה.
חיים אישיים

שרון נמצאת בזוגיות ומתגוררת בדרום תל אביב.
לאחר מגפת הקורונה ניהלה במשך שנה את הבר "פיקוק" בתל אביב.
מחלף שער שומרון

ערך זה עוסק במחלף. אם התכוונתם למועצה מקומית או לאזור תעשייה, ראו .
| --- | --- |
 תאריך הקמה:  שנות ה-90 של המאה ה-20
 מיקום:  ראש העין, כפר קאסם
 כבישים במחלף:    כביש 5   כביש 505
 קואורדינטות:  32°06′25″N 34°59′59″E﻿ / ﻿32.10680556°N 34.99986111°E﻿ / 32.10680556; 34.99986111
 
  (למפת גוש דן מוגדלת) מחלף שער שומרון(למפת גוש דן רגילה) מחלף שער שומרון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחלף שער שומרון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחלף שער שומרון
 
מחלף שער שומרון הוא מחלף המחבר את כביש 505 עם כביש 5 (כביש חוצה שומרון).
המחלף נקרא בשם זה מכיוון שהוא מהווה גבול בין מחוז המרכז למחוז יהודה ושומרון, המחלף שוכן בסמוך לראש העין ולכפר קאסם.
המחלף הוקם בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 כאשר נסלל המשכו של כביש 5 בקטע שממזרח לכפר קאסם. צורתו הוא כמחלף חצוצרה, נתיב שרות היצא מכביש 505 עובר וממשיך דרך מעבר תחתי אל עברו הדרומי של כביש 5 שם ניתן להתחבר אליו באמצעות רמפת לולאה או להיפרד מכביש 5 אל כביש 505 ברמפת ירידה רגילה, מן העבר השני החיבור בין הכבישים מתבצע באמצעות נתיבי יציאה והשתלבות.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: מחלף ראש העין מזרח | מחלפים בכביש 5 | הבא: מחלף ברוכין |
ערך זה הוא קצרמרבנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יצחק גליק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1933 תל אביב
 פטירה:  5 במרץ 1981 (בגיל 48 בערך)
 מקום קבורה:  בית העלמין קריית שאול 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  ז'נבה 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    סגן
 תפקידים בשירות
 רופא
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים
 עיטורים
   עיטור המופת
 
יצחק גליק (1933 לערך - 5 במרץ 1981) היה רופא גינקולוג ישראלי. עוטר בעיטור המופת על פעולתו במלחמת ששת הימים.
ביוגרפיה

יצחק גליק נולד בתל אביב. למד רפואה בז'נבה שבשווייץ. התמחה בגינקולוגיה ועבד כרופא בכיר בבית החולים ליולדות  הקריה בתל אביב.
במלחמת ששת הימים היה גליק מוצב כרופא בחטיבה 8 המשוריינת, שלחמה לכיבוש מוצבי הגבול הסוריים הצפוניים ברמת הגולן. במהלך הקרבות ב-9 ביוני 1967 נפצע רופא גדוד הטנקים 129 וגליק החליפו. הוא טיפל בפצועים רבים כשתחנת האיסוף שלו מדלגת ממקום למקום תחת אש ארטילרית סורית והטרדה של חיילי אויב במוצבים שטרם טוהרו כליל. עם ערב הובא אליו חייל שכיס האשכים שלו נפגע מרסיסים ונקרע. גליק ביצע בו במקום ניתוח שחזור של כיס האשכים כדי לשמור על פוריותו של החייל.
סיפור פעולתו של גליק במלחמה סופר בספר חשופים בצריח מאת שבתי טבת.
על פעולתו במלחמה עוטר גליק בציון לשבח מאת אלוף פיקוד הצפון, שהומר בשנת 1973 לעיטור המופת.
יצחק גליק נפטר בשנת 1981, בגיל 47. נקבר בבית הקברות קריית שאול.
בית הכנסת בספליט

| --- | --- |
בית הכנסת בספליט כפי שצולם ב-2001
בית הכנסת בספליט כפי שצולם ב-2001
 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת
 כתובת:  סמטת היהודים 1, ספליט
 מיקום:  ספליט
 מדינה:  קרואטיה קרואטיה
 נוסח תפילה:  נוסח הספרדים
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1507
 
 קואורדינטות:  43°30′33″N 16°26′22″E﻿ / ﻿43.50917°N 16.43944°E﻿ / 43.50917; 16.43944
  (למפת קרואטיה מוגדלת) זאגרב רייקה אוסייק זאדאר דוברובניק הונגריה ס ר ב י ה  מונטנגרו אל. בוסניה והרצגובינה  אוסטריה סלובניה אי. איטליה הים האדריאטי בית הכנסת בספליט(למפת קרואטיה רגילה) זאגרב רייקה אוסייק זאדאר דוברובניק הונגריה ס ר ב י ה  מונטנגרו אל. בוסניה והרצגובינה  אוסטריה סלובניה אי. איטליה הים האדריאטי בית הכנסת בספליט
 
בית הכנסת בספליט הוא בית כנסת יהודי אורתודוקסי, שנמצא בספליט, קרואטיה. בית הכנסת, שנבנה בתחילת המאה ה-16, הוא אחד מבתי הכנסת הספרדיים העתיקים ביותר הנמצאים בשימוש כיום.
בית הכנסת, הממוקם ברחוב ז'ידובסקי פרולאז (סמטת היהודים), נבנה על ידי יהודים שנמלטו מהאינקוויזיציה בספרד ובפורטוגל, כשארון הקודש של בית הכנסת בנוי בתוך הקיר המערבי של ארמון דיוקלטיאנוס. בשנת 1573 אושר ונבנה בעיר גם בית קברות יהודי, על גבעת מרג'אן, המשקיפה על העיר ספליט.
היסטוריה

במאה ה-1 הקימו הרומאים את העיר סלונה צפונית לספליט של ימינו, והתיישבו בה סוחרים ובעלי מלאכה יהודים. בחפירות ארכאולוגיות התגלו ממצאים יהודיים מתקופה זו, בהם תליון, מנורות שמן מקרמיקה מעוטרות, חנוכיות, שבר סרקופג יהודי עם עיטור של מנורה, ומצבה של יהודי סורי בשם מלוס. חפירות נוספות מצביעות על קיומו של בית כנסת מתקופתו של דיוקלטיאנוס שהיה קיסר רומא בין השנים 284–305. בתקופת כיבוש האווארים, הקהילה המקומית התפזרה, והוקמה מחדש במאה ה-16 עם הגעתם של יהודים ספרדים שגורשו מספרד.
לאחר שבית הכנסת הראשון, שנבנה בשנת 1507, נשרף, הקימה הקהילה היהודית את בית הכנסת הנוכחי, בפינה הצפון-מערבית של ארמון דיוקלטיאנוס. באותו זמן היה דניאל רודריגז, סוחר שגורש מספרד, אחד מנכבדי הקהילה, שהקים בעיר מחסן סחורות, ופעל להקמת הנמל בעיר, כדי שיוכל ליבא סחורה בעיקר מטורקיה לוונציה. בית הכנסת שופץ למראהו הנוכחי בשנת 1728.
במהלך מלחמת העולם השנייה, פשיסטים איטלקים בזזו את בית הכנסת, והשמידו בו תשמישי קדושה שונים, ושרפו את ספרי התורה, המגילות והספרים שהיו בו, במדורה בכיכר המרכזית של העיר. הנאצים והאוסטאשה גירשו את היהודים שנותרו בעיר, ויותר מ-50% מהם נספו במהלך המלחמה.