stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
די. וו. מופט

| --- | --- |

 לידה:  26 באוקטובר 1954 (בן 70) היילנד פארק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1984 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סטנפורד 
 פרסים והוקרה:  פרס גילדת שחקני המסך לצוות השחקנים הטוב ביותר בסרט קולנוע (2001) 
 פרופיל ב-IMDb
 
דונלד ווֹרֶן "די. וו." מוֹפֶט (באנגלית: Donald Warren "D.W." Moffett; נולד ב-26 באוקטובר 1954) הוא שחקן אמריקאי.
ביוגרפיה

מופט נולד בהיילנד פארק שבאילינוי ולמד בבית ספר פרטי בגרמניה, לאחר שסיים לימודי יחסים בינלאומיים באוניברסיטת סטנפורד החל לעבוד בבנק השקעות בשיקגו אך הוא לא היה מרוצה מעבודתו ופנה ללימודי משחק.
הוא הופיע במספר הפקות תיאטרון בשיקגו. ב-1987 החל לראשונה להופיע בקולנוע, ב-1990 שיחק לצד שריל לאד בסרט המתח "ליסה" ובאותה שנה שיחק בסרט הטלוויזיה "Fine Things" המבוסס על רומן מאת דניאל סטיל, ב-1993 גילם בלש בסרט בדרך למטה, ב-2000 הופיע בסרט הפשע טראפיק, ב-2003 שיחק בסרט הנעורים שלוש עשרה.
ב-2011 החל לשחק תפקיד קבוע בסדרה הוחלפו בלידתן.
בשנת 2023 גילם את טום בסרט הדרמה הרומנטית "הצצה ליחסים" שביים טוד היינס.
הוא נשוי לקריסטל.
עור תנין

תיק יד מעור תנין
עור תנין הוא חומר גלם המשמש בתעשיית האופנה לייצור מוצרי יוקרה, בעיקר תיקי יד, נעליים, חגורות, ארנקים וריפוד רהיטים.

עור תנין עשוי מעור של תנין. זהו עור אקזוטי-מהווה פחות מ-1% מתפוקת העור העולמית, ודורש רמה גבוהה של ידע ומיומנות להפקתו. מוצרים מעור תנין נחשבים יוקרתיים, ונמכרים על ידי מותגי אופנה עילית כהרמס, מואט הנסי-לואי ויטון וגוצ'י. עור תנין הוא חומר גלם יקר בשל המספר המוגבל של תנינים, גודלם הקטן יחסית, ומיעוט העוסקים בגידול תנינים ועיבוד עורם. בנוסף, לאחר עיבודו נחשב עור התנין כאסתטי במיוחד.
סוגי עורות

לייצור עור תנין נעשה שימוש במגוון מיני תנינים, בהם תנין הים, תנין היאור, קיימן ממושקף ותנין ג'ונסטון. לעורות של סוגי תנינים שונים ערך משתנה: עורו של תנין הים הוא המבוקש ביותר ונחשב לאיכותי ביותר, ולפיכך היקר ביותר. עורו של הקיימן, הזמין יותר לתעשייה, זול יותר. עלות העורות נגזרת גם מהשימושים האפשריים שלהם. תניני מים מתוקים מגינאה החדשה ידועים בעורם הניתן לעיבוד לעובי מתאים לתפירת בגדים, ואילו חוזקו של עור תנין היאור מייעד אותו למוצרים כחגורות ונעליים.

צרכנים רבים של מוצרי עור תנין מודעים להבדלים בין עורות תנינים שונים, ולא יהיו מוכנים לשלם עבור מוצר מעור קיימן את אותו המחיר אותו ישלמו עבור מוצר מעור תנין ים. הצגת מוצר כעשוי מעור יוקרתי יותר היא הונאה.
הערכת העור

העור הוא החלק היקר ביותר בתנין. עלותו של העור נקבעת על פי שני פרמטרים: גודלו ואיכותו. גודל העור על פי רוחבו, הנמדד בין שתי קוביות השריון הצידיות השלישיות מאחורי הרגליים הקדמיות. איכות העור מחולקת ל-3 דרגות, כאשר בדרגה הראשונה נמצא עור טרי, גמיש ולח, ללא שאריות בשר או שומן, ברוחב מעל 30 ס"מ לתניני מים מתוקים ומעל 35 ס"מ לתנין ים. העור צריך להיות שלם, ללא חתכים או נקבים באזור הבטן או הזנב. הדרגות הבאות נקבעות לפי כמות הליקויים שנמצאים בעור. הפרש המחיר בין כל דרגה לדרגה הוא 25%, ומחיר עור איכותי מגיע (2020) ל-15 דולר אמריקני לס"מ, כך שעור תנין מהדרגה הראשונה ברוחב 40 ס"מ עולה כ-600$, אך די בפגם אחד על מנת שמחירו ירד ל-450$.
היסטוריה > שימוש טרום מסחרי

השימוש שעושים בני האדם במוצרים שמקורם בתנינים עתיק יומין. בראשיתו, עיקר ציד תנינים היה כמקור לבשר ולשימושים רפואיים. בנוסף, ניצודו תנינים כאשר סיכנו בני אדם וחיות משק. עד למאה ה-19 התקיים ציד ספורדי בלבד של תנינים לשימוש בעורם.
היסטוריה > עלייתה של תעשיית עורות התנין

במאה ה-19 החל ביקוש מסחרי למוצרי תנין. המוצר הראשון לו היה ביקוש מסחרי היה שומן תנין, בו נעשה שימוש לשימון מנועים.

הביקוש לעורות תנינים גדל משמעותית במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית, עת שימשו חומר גלם מוערך לייצור מגפיים, ומייד אחר כך בשנות ה-70 של המאה ה-19, כאשר המוצרים מעור תנין הפכו אופנתיים. העלייה בביקוש בשנים אלו הובילה לציד תנינים מוגבר בארצות הברית, שלא הצליח לספק את הביקוש. כתוצאה מכך התפשט ציד התנינים בשל עורם גם למקסיקו ולמדינות מרכז אמריקה אחרות.

בראשית המאה ה-20 המשיך הביקוש לעורות תנינים לגדול, ובשנות ה-30 החלו לצוד תנינים גם בצפונה של דרום אמריקה, אפריקה ואסיה, שם תפס הציד המסחרי תאוצה מובהקת אחרי מלחמת העולם השנייה. בשנות ה-50 וה-60 הגיע המסחר בעורות תנין לשיאו, כאשר מדי שנה נסחרו 5–10 מיליון עורות. עיקר המסחר התבסס על ציד הקיימן בדרום אמריקה.
המודל בתעשיית עור התנין מתחילתה היה של ניצול המשאב להפקת רווחים בטווח הקצר, והוביל להידלדלות המשאבים והפיכת המשך ההפקה ללא כדאית. בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 17 מתוך 26 מיני תנינאים היו על סף הכחדה עקב ציד יתר.
היסטוריה > המעבר לגידול תעשייתי

בשנות ה-60, תוך המשך ציד התנינים, התעוררה מודעות לפגיעה האנושה באוכלוסייתם, ובשנת 1967 הוכרזו מיני תנינים רבים כבסכנת הכחדה, אך ציד בלתי חוקי נמשך עד לתחילת שנות ה-70. ארצות הברית הטילה מגבלות כבדות ואף אסרה לחלוטין סחר במוצרי תנינים. כתוצאה מכך התאוששה בהדרגה אוכלוסיית התנינים. הרגולציה הכבדה בענף הובילה להתפתחות חוות התנינים הראשונות, אשר איפשרו הפקת מוצרים מתנינים מבלי לפגוע באוכלוסייתם שבטבע. בפלורידה, צמחה תעשיית עור התנין בעשור של שנות ה-80 מתפוקה של פחות מ-100,000 רגל עור תנין לשנה בתחילת העשור, למעל 700,000 רגל בסופו ובשנות ה-90 המשיכה לצמוח.
גידול תעשייתי של תנינים מתבצע בחוות (Ranch) ובמשקי (Farm) תנינים. חוות התנינים אוספות ביצי תנינים בטבע ומגדלות את התנינים שבוקעים מהן, בעוד שמשקי תנינים מרביעים תנינים ומפיקים ביצים חדשות בעצמם. בעוד שבטבע קצב הגדילה של תנינים הוא כ-30 ס"מ בשנה, בתנאים מבוקרים התנינים גדלים בקצב של עד 120 ס"מ בשנה. התנינים נטבחים לאחר כשנה עד שלוש שנים מבקיעתם.
הרגולציה בענף והפיכת הסחר לחוקי הייתה למנוע חזק לשימור התנינים. במאמר מ-1983 נטען למשל כי תמריצים כלכליים הם הסיכוי טוב ביותר להציל את האליגטור הסיני מהכחדה.
הערות שוליים

↑  John Thorbjarnarson, Crocodiles - An action plan for their conservation, IUCN, Gland, Switzerland 1992, ISBN 2-8317-0060-4, pp 3-4
↑  Myma E. Watanabe, The Chinese Alligator: is farming the last hope?, Oryx 17, 1983-10, עמ' 176–181 doi: 10.1017/S0030605300025102
עור תנין מעובד
מחוזות אסוואטיני

אסוואטיני מחולקת ל-4 מחוזות בשטח כולל של 17,364 קילומטר רבוע. המחוזות מחולקים ל-55 נפות הנקראים טיכונל'ה (Tinkhundla) ברבים או אינכונל'ה (Inkhundla) ביחיד.
המדינה גובלת בדרום אפריקה בצפון, בדרום ובמערב, ובמוזמביק במזרח.
| # | שם | בירה | אוכלוסייה (2017) | שטח בקמ"ר | מספר נפות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מחוז הוהו | מבבנה | 355,700 | 3,625.17 | 14 |
| 2 | מחוז מנזיני | מנזיני | 397,000 | 4,093.59 | 16 |
| 3 | מחוז לובומבו | סיטקי | 237,500 | 5,849.11 | 11 |
| 4 | מחוז שיסלווני | נשֹנגנו | 212,200 | 3,786.71 | 14 |
| סה"כ | מבבנה | 1,202,300 | 17,364 | 55 |  |
הערות שוליים

↑  אסוואטיני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
↑  Swaziland Releases Population Count from 2017 Census, באתר קרן האוכלוסייה של האו"ם (United Nations Population Fund), ‏17 בנובמבר 2017 (באנגלית)
↑  GeoHive - Swaziland population statistics, web.archive.org, ‏14 בדצמבר 2013
| חלוקה מנהלית של מדינות אפריקה |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אוגנדה • אלג'יריה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה • בורונדי • בורקינה פאסו • בוטסואנה • בנין • גבון • גאנה • ג'יבוטי • גינאה • גינאה ביסאו • גינאה המשוונית • גמביה • דרום אפריקה • דרום סודאן • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • טוגו • טנזניה • כף ורדה • לוב • ליבריה • לסוטו • מאוריטניה • מאוריציוס • מאלי • מדגסקר • מוזמביק • מלאווי • מצרים[1] • מרוקו • הרפובליקה המרכז-אפריקאית • ניז'ר • ניגריה • נמיביה • סאו טומה ופרינסיפה • סודאן • סומליה • סיישל • סיירה לאון • סנגל • צ'אד • קומורו • קונגו • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו • קמרון • קניה • רואנדה • תוניסיה |  |
| חבלי ארץ "לא מוכרים" | סומלילנד • סהרה המערבית |  |
[1] חלק משטח המדינה נמצא באסיה
מחוזות אריתריאה

מבחינה מנהלית אריתריאה מחולקת ל-6 מחוזות (Zoba). המחוזות מחולקים לנפות.
| # | שם | בירה | שם בשפת המקור | אוכלוסייה  נכון לשנת 2012 | שטח, קמ"ר |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מחוז ים סוף צפוני | מאסאווה | Zoba Semienawi Keyih Bahri | 897,454 | 93,800 |
| 2 | מחוז אנסבה | כרן | Zoba Anseba | 568,200 | 23,200 |
| 3 | מחוז גאש-בארקה | ברנטו | Zoba Gash-Barka | 770,700 | 33,200 |
| 4 | מחוז המרכז | אסמרה | Zoba Ma'akel | 761,000 | 1,300 |
| 5 | מחוז הדרום | מנדפרה | Zoba Debub | 991,800 | 8,000 |
| 6 | מחוז ים סוף דרומי | אסב | Zoba Debubawi Keyih Bahri | 93,800 | 27,600 |
היסטוריה

בזמן העצמאות בשנת 1993 אריתריאה הייתה מסודרת לעשרה מחוזות והם היו אסמרה (בירת אריתריאה), אקל'ה גוזאי, בארקה, דנקליה, גאש-סטית, חמאסיין, סאהל, סמהר, סנהיט וסריי.  מחוזות אלו היו דומים לתשעת המחוזות שפעלו בתקופה הקולוניאלית.  בשנת 1996 אוחדו אלה לשישה אזורים (זובאס).  הגבולות של אזורים חדשים אלה מבוססים על אגני היבול.  מבקרי מדיניות זו טוענים שממשלת אריתריאה מחקה את המרקם ההיסטורי של אריתריאה בעוד התומכים מאמינים שגבולות אזוריים חדשים אלה יקלו על סכסוכי קרקע היסטוריים.  יתר על כן, התומכים במדיניות זו טוענים כי ביסוס גבולות על משאב טבע חשוב יקל על תכנון השימוש בו.
Roger Waters: The Wall

Roger Waters: The Wall הוא סרט הופעה בריטי מאת רוג'ר ווטרס, אשר בוים על ידי שון אוונס וווטרס עצמו. הסרט מציג קטעים מתוך סיבוב ההופעות הרביעי של ווטרס, The Wall Live, וזה הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו בהשתתפות במאי הסרט. עיצוב וביצוע ההופעות שאבו השראה מתוך סיבוב ההופעות השביעי של פינק פלויד, The Wall Tour.
אל הסרט צורפו מספר סרטים דוקומנטריים שצולמו במהלך נסיעה של ווטרס במכונית בנטלי ישנה ברחבי אירופה.
רשימת השמעה > מהדורת 2CD

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי רוג'ר ווטרס (למעט היכן שמצוין אחרת).
| תקליטור 1> מס' | תקליטור 1> שם | תקליטור 1> כותב(ים) | תקליטור 1> משך | תקליטור 1>  | תקליטור 1>  | תקליטור 1>  | תקליטור 1>  | תקליטור 1>  | תקליטור 1>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | In the Flesh?  |   | 4:16 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | The Thin Ice  |   | 2:48 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Another Brick in the Wall (Part 1)  |   | 4:09 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | The Happiest Days of Our Lives  |   | 1:28 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Another Brick in the Wall (Part 2)  |   | 3:46 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | The Ballad Of Jean Charles De Menezes  |   | 2:55 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Mother  |   | 6:45 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Goodbye Blue Sky  |   | 3:40 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Empty Spaces  |   | 2:47 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | What Shall We Do Now?  |   | 1:31 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Young Lust  | ווטרס, דייוויד גילמור | 4:03 |  |  |  |  |  |  |
| 12. | One of My Turns  |   | 3:26 |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Don't Leave Me Now  |   | 4:13 |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Another Brick in the Wall (Part 3)  |   | 1:23 |  |  |  |  |  |  |
| 15. | The Last Few Bricks  | ווטרס, גילמור | 3:15 |  |  |  |  |  |  |
| 16. | Goodbye Cruel World  |   | 1:35 |  |  |  |  |  |  |
| תקליטור 2> מס' | תקליטור 2> שם | תקליטור 2> כותב(ים) | תקליטור 2> משך | תקליטור 2>  | תקליטור 2>  | תקליטור 2>  | תקליטור 2>  | תקליטור 2>  | תקליטור 2>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Hey You  |   | 4:43 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Is There Anybody Out There?  |   | 2:42 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Nobody Home  |   | 3:44 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Vera  |   | 1:09 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Bring the Boys Back Home  |   | 1:55 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Comfortably Numb  | ווטרס, גילמור | 7:35 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | The Show Must Go On  |   | 2:32 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | In the Flesh  |   | 4:43 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Run Like Hell  | ווטרס, גילמור | 6:28 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Waiting for the Worms  |   | 4:01 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Stop  |   | 0:31 |  |  |  |  |  |  |
| 12. | The Trial  |   | 6:31 |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Outside the Wall  |   | 4:32 |  |  |  |  |  |  |
רשימת השמעה > מהדורות DVD, בלו-ריי והקרנה

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי ווטרס (למעט היכן שמצוין אחרת).
| מס' | שם | כותב(ים) | משך |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Missing Presumed Dead  |   |   |
| 2. | On The Road  |   |   |
| 3. | In The Flesh?  |   |   |
| 4. | The Thin Ice  |   |   |
| 5. | Another Brick In The Wall Part 1  |   |   |
| 6. | The Happiest Days Of Our Lives  |   |   |
| 7. | Another Brick In The Wall Part 2  |   |   |
| 8. | Ballad Of Jean Charles De Menezes  |   |   |
| 9. | Mother  |   |   |
| 10. | Finding George Henry  |   |   |
| 11. | Goodbye Blue Sky  |   |   |
| 12. | Empty Spaces  |   |   |
| 13. | What Shall We Do Now  |   |   |
| 14. | Young Lust  | ווטרס, גילמור |   |
| 15. | One Of My Turns  |   |   |
| 16. | Don't Leave Me Now  |   |   |
| 17. | Struck By Lightning  |   |   |
| 18. | Refugee Flashback  |   |   |
| 19. | Another Brick In The Wall Part 3  |   |   |
| 20. | Last Few Bricks  | ווטרס, גילמור |   |
| 21. | Goodbye Cruel World  |   |   |
| 22. | One For The Road  |   |   |
| 23. | Hey You  |   |   |
| 24. | Is There Anybody Out There?  |   |   |
| 25. | Nobody Home  |   |   |
| 26. | ......Ever  |   |   |
| 27. | Vera  |   |   |
| 28. | Bring The Boys Back Home  |   |   |
| 29. | Anzio Beach  |   |   |
| 30. | Comfortably Numb  | ווטרס, גילמור |   |
| 31. | The Show Must Go On  |   |   |
| 32. | In The Flesh  |   |   |
| 33. | Run Like Hell  | ווטרס, גילמור |   |
| 34. | Waiting For The Worms  |   |   |
| 35. | Stop  |   |   |
| 36. | The Trial  |   |   |
| 37. | The End Of The Road  |   |   |
| 38. | Outside The Wall  |   |   |
| 39. | Credits  |   |   |
| 40. | Ein Besuch Bei Frank Thompson  |   |   |
| 41. | Zeitabläufe (Athen Und Buenos Aires)  |   |   |
צ'ק איירליינס

ATR 42 של החברה בצביעת סקאיי טים
איירבוס A320 של החברה בצביעה הישנה
ATR 42-500 של צ'ק איירליינס
איירבוס A330-300
צ'ק איירליינס (בצ'כית: ČSA České aerolinie, אנגלית: CSA Czech Airlines), או נתיבי אוויר צ'כיים, הייתה חברת התעופה הלאומית של צ'כיה ובסיסה היה בנמל התעופה הבינלאומי פראג - רוזינֵה (Ruzyně). עד לפירוק צ'כוסלובקיה שימשה החברה כחברת התעופה הלאומית של מדינה זו.
תולדות החברה

החברה נוסדה על ידי ממשלת צ'כוסלובקיה ב-6 באוקטובר 1923 בשם ČSA Ceskoslovenské Státní Aerolinie, וקיימה את טיסתה הראשונה 23 ימים לאחר מכן מפראג לברטיסלאבה. החברה הפעילה טיסות פנים בלבד עד 1930, מועד בו קיימה את טיסתה הבינלאומית הראשונה מפראג לברטיסלאבה, ומשם לזגרב, יוגוסלביה. הפיכתה של צ'כוסלובקיה למדינה קומוניסטית ב-1948 הביאה להשעיית חלק מקווי הטיסה ליעדים מערביים ולהחלפת צי המטוסים במטוסים מתוצרת סובייטית. ב-1957 קבלה החברה את מטוס הטופולב TU-104A הראשון שלה, ובכך הייתה החברה לאחת הראשונות שהפעילו מטוסי נוסעים מונעים בכוח הסילון. קו התעופה להוואנה, קובה אשר הופעל בשותפות קוד עם קובאנה דה אוויאסיון הקובנית ב-1962, היה הקו הטרנס-אטלנטי הראשון של החברה, ובשנים שלאחר מכן החלה החברה לטוס גם לניו יורק ולמונטריאול. בשנות התשעים הוחלפו כל מטוסי החברה למטוסים מתוצרת מערבית, וב-1995, לאחר פירוק צ'כוסלובקיה, אמצה החברה את שמה הנוכחי. בשנת 2001 הצטרפה החברה לברית חברות התעופה סקאיי טים.
החל משנת 2017 הייתה חברת טרוול סרוויס למחזיקת המניות העיקרית בחברה.
תאונות ואירועים

28 במרץ 1961 - מטוס החברה מדגם איליושין IL-18V המריא משדה התעופה של פראג בדרכו לציריך, רבאט, דקר, קונקרי ובמקו. המטוס התפרק באוויר לאחר שהחל בהנמכה מהירה והתרסק על הקרקע 18 ק"מ צפונית מזרחית לנירנברג, גרמניה. כל 52 הנוסעים ואנשי הצוות נספו. הסיבה המדויקת לתאונה איננה ידועה ואף לא ברור אם כניסתו של המטוס למצב של הנמכה מהירה הייתה מכוונת או לא.
12 ביולי 1961 - מטוס החברה מדגם איליושין IL-18V בטיסה מפראג לרבאט נאלץ לסטות ממסלולו לקזבלנקה בשל תנאי מזג האוויר. לאחר ניסיון נחיתה לא מוצלח בשדה התעופה אנפה בקזבלנקה, טיפס המטוס שוב לגובה של 1,300 רגל וביקש לנחות בנואסר, אך התרסק בגישה לנחיתה בשדה תעופה זה 13 ק"מ לפני תחילת המסלול. כל 72 הנוסעים ואנשי הצוות במטוס נספו. הסיבה המדויקת לתאונה לא נתגלתה, אך האפשרות כי זו נגרמה בשל תנאי מזג האוויר הקשים והראות הלקויה בגובה הקרקע נחשבת לסבירה ביותר.
ב-20 באוגוסט 1975 התרסק מטוס החברה מדגם איליושין IL-62 בעת הגישה לנחיתה בשדה התעופה הבינלאומי בדמשק. בתאונה שנחשבת לאסון האווירי הקשה בתולדות סוריה, מצאו את מותם 126 מתוך 128 הנוסעים ואנשי הצוות שהיו על סיפון המטוס.
ב-28 ביולי 1976 התרסק מטוס החברה מדגם איליושין IL-18V בעת גישה לנחיתה בשדה התעופה בברטיסלאבה. המטוס פגע במימיו של אגם סמוך והתרסק. ארבעה מ-79 הנוסעים ואנשי הצוות חולצו מהריסות המטוס בחיים, אך שניים מהם מתו לאחר מכן.
צי המטוסים

צי המטוסים של החברה, נכון לנובמבר 2018:
| כלי טיס | בצי | בהזמנה | נוסעים> C | נוסעים> Y | נוסעים> סה"כ | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| איירבוס A319-100 | 8 | — | 8 | 132 | 140 |  |
| איירבוס A320neo | — | 7 | טרם נקבע | טרם נקבע | טרם נקבע | קבלת ההזמנה בין השנים 2019 ל-2021. |
| איירבוס A330-300 | 1 | — | לא ידוע | לא ידוע | לא ידוע | מוחכר מחברת אייר טראנסט |
| איירבוס A330-300 | 1 | — | 24 | 252 | 276 | מוחכר מחברת קוריאן אייר |
| ATR 42-500 | 3 | — | 6 | 46 | 52 |  |
| ATR 72-500 | 6 | — | — | 70 | 70 |  |
| סה"כ | 19 | 7 |  |  |  |  |
פעילות החברה בישראל

החברה מפעילה בין 2–3 טיסות יומיות בקו בין נמל התעופה פראג רוזינה לנמל התעופה בן-גוריון. הטיסות מבוצעות בידי חברת סמארטווינגס.
הערות שוליים

↑  "Travel Service to acquire almost all of Czech Airlines". flightglobal (באנגלית). 2017-10-09. נבדק ב-2018-11-15.
↑  "CSA fleet".
| סקאיי טים |
| --- | --- | --- |
| מייסדות | אארומקסיקו • אייר פראנס • דלתא איירליינס • קוריאן אייר |  |
| חברות | אארולינאס ארחנטינס • איי.טי.איי. איירווייז • אייר אירופה • אירופלוט • גארודה אינדונזיה • וייטנאם איירליינס • טארום • מידל איסט איירליינס • סעודיה • צ'ק איירליינס • צ'יינה איירליינס • צ'יינה איסטרן איירליינס • KLM • קניה איירווייז • שיאמן איירליינס |  |
| חברות שותפות | אייר אירופה אקספרס (אנ') • אייר פראנס הופ • אארומקסיקו קונקט (אנ') • דלתא קונקשן (אנ') • דלתא שאטל (אנ') • KLM Cityhopper • מנדרין איירליינס (אנ') • שנגחאי איירליינס |  |
| חברות עבר | אליטליה • אליטליה אקספרס • אליטליה סיטיליינר (אנ') • אאוסטרל ליניאס אאריאס • בריט אייר • Joon • דונאוויה • נורת'ווסט איירליינס • סיטיג'ט • צ'יינה סאות'רן איירליינס • קונטיננטל איירליינס • קופה איירליינס • רז'יונל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 16104794-4  LCCN: no2014116801  NKC: kn20010725056  VIAF: 310631186   WorldCat (עם VIAF): 310631186
מדינות אתיופיה

אתיופיה מחולקת ל-12 מדינות (הנקראות באמהרית קילילוץ' ברבים וביחיד קיליל), ושתי ערים אוטונומיות (הנקראות באמהרית אַסְתֶדָאדֶר אָקָאבָּאבִּיוֹץ' ברבים וביחיד אַסְתֶדָאדֶר אָקָאבָּאבִּיአስተዳደር አ, מנהלה מקומית). מדינות אלה מחולקות על בסיס אתני ולשוני לכ-68 אזורים (זוֹן ዞ, מאנגלית zone), אלה מחולקים למחוזות (וֶרֶדָה ወረዳ) ואלו בתורם מחולקים לנפות (קֶבֶּלֵי ቀበሌ) אשר מאגדות מספר יישובים (מֶנְדֶר መንደር).
המודל האתיופי הנוכחי הוצג בחוקה החדשה בשנת 1995, והחלוקה הנוכחית תוקנה בה ב-23 בנובמבר 2021 כאשר מדינת עמי דרום מערב אתיופיה הפכה למדינה נפרדת ממדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום.
ב-19 באוגוסט 2023 נוצרו המדינה האזורית דרום אתיופיה המדינה האזורית מרכז אתיופיה בעקבות משאל העם באזור דרום אתיופיה ב-2023, כשהיתרה הפכה למדינה האזורית מרכז אתיופיה, ובכך התפרקה מדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום.
החוקה מבטיחה את הסמכויות המקיפות של המדינות. למדינות יש אופן פעולה עצמאי בענייני פנים כגון חינוך, אוצר ובריאות. לכל מדינה יש בית נבחרים, שבו הנציגים נבחרים ישירות על ידי הבוחרים. בתי הנבחרים המחוזים מקבלים את סמכותם מהחוקה האתיופית. סעיף 39 של החוקה עוסק ביחס שבין הממשל הפדרלי לבין המדינות.
| מדינות אתיופיה> מקרא |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מס' | מדינה | עיר בירה | שטח  (קמ"ר) | אוכלוסייה  (2024) | מיקום יחסי |
| 1 | תיגראי | מקלה | 50,078 | 6,838,000 |  |
| 2 | בנישנגול-גומאז | אסוסה | 49,289 | 1,251,000 | 13 |
| 3 | אמהרה | בהר דר | 50,699 | 19,120,005 |  |
| 4 | עפר | אסאייטה | 72,051 | 3,350,000 |  |
| 5 | אדיס אבבה | אדיס אבבה | 527 | 5,704,000 |  |
| 6 | דירה דאווה | דירה דאווה | 1,559 | 551,000 |  |
| 7 | הררי | הרר | 334 | 283,000 |  |
| 8 | גמבלה | גמבלה | 29,783 | 525,000 |  |
| 9 | מרכז אתיופיה | הוסאנה (אנ') | 15,099 | ? |  |
| 10 | אורומיה | אדאמה | 284,538 | 40,884,000 |  |
| 11 | סומלי | ג'יג'יגה | 279,525 | 6,657,000 |  |
| 12 | סידאמה | אווסה | 12,000 | 5,301,868 |  |
| 13 | מדינת עמי דרום מערב אתיופיה | בונגה | 39,400 | 4,197,164 |  |
| 14 | דרום אתיופיה | סודו (אנ') | 7,584,741 | 45,209 |  |
הערות שוליים

↑  South West Ethiopia Peoples Region Officially Established
↑  Central Ethiopia, Southern Ethiopia Regional States Established
| מדינות אתיופיה |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אורומיה • אמהרה • בנישנגול-גומאז • גמבלה • מדינת עמי דרום מערב אתיופיה • מרכז אתיופיה • דרום אתיופיה • הררי • סומלי • עפר • תיגראי • סידאמה |  |
| ערים עצמאיות | אדיס אבבה • דירה דאווה |  |
| חלוקה מנהלית של מדינות אפריקה |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אוגנדה • אלג'יריה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה • בורונדי • בורקינה פאסו • בוטסואנה • בנין • גבון • גאנה • ג'יבוטי • גינאה • גינאה ביסאו • גינאה המשוונית • גמביה • דרום אפריקה • דרום סודאן • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • טוגו • טנזניה • כף ורדה • לוב • ליבריה • לסוטו • מאוריטניה • מאוריציוס • מאלי • מדגסקר • מוזמביק • מלאווי • מצרים[1] • מרוקו • הרפובליקה המרכז-אפריקאית • ניז'ר • ניגריה • נמיביה • סאו טומה ופרינסיפה • סודאן • סומליה • סיישל • סיירה לאון • סנגל • צ'אד • קומורו • קונגו • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו • קמרון • קניה • רואנדה • תוניסיה |  |
| חבלי ארץ "לא מוכרים" | סומלילנד • סהרה המערבית |  |
[1] חלק משטח המדינה נמצא באסיה
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של אתיופיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
באד קיסינגן

באד קיסינגן (בגרמנית: Bad Kissingen) היא עיירת ספא במדינת בוואריה שבגרמניה. העיירה שוכנת מדרום להרי רון (אנ') על נהר הזאלה הפרנקוני (אנ'), והיא אחד מאתרי הבריאות, שהתפרסמו כ"ולטבאד" (Weltbad, "מרחצאות עולמיות") במאה ה-19. בשנת 2021 הפכה העיר לחלק מאתר המורשת העולמית של אונסק"ו בשם "ערי הספא הגדולות של אירופה".
היסטוריה

העיירה תועדה לראשונה בשנת 801 בשם chizzicha, והייתה ידועה בעיקר במעיינות המינרלים שלה, המתועדים כבר משנת 823. באותו זמן, קיסינגן הייתה בשליטת מנזר פולדה, מאוחר יותר היא הועברה לבעלותם של הרוזנים מבית הנברג (אנ') ונמכר לבישופי וירצבורג במאה ה-14. קיסינגן הוזכרה לראשונה בשם "אופידום" (עיירה) בשנת 1279. העיירה התפתחה לספא במאה ה-16 ותיעדה את האורח הרשמי הראשון בספא שלה בשנת 1520. בשנת 1814 הפכה קיסינגן לחלק מבוואריה. העיירה גדלה והפכה לאתר נופש אופנתי במאה ה-19, והורחבה בתקופת שלטונו של לודוויג הראשון, מלך בוואריה. מלכים וקיסרים כמו הקיסרית אליזבת מאוסטריה, הצאר אלכסנדר השני ולודוויג השני, מלך בוואריה, שהעניק את התור "באד" (מרחצאות) לקיסינגן בשנת 1883, היו בין אורחי הספא בתקופה זו. מבקרים ידועים אחרים באתר הנופש כללו את הסופר לב טולסטוי, המלחין ג'ואקינו רוסיני והאמן אדולף פון מנצל.
ב-10 ביולי 1866, במהלך המיינפלדצוג (המערכה בנהר מיין) של מלחמת אוסטריה–פרוסיה, קיסינגן הייתה אתר קרב עז בין הכוחות הבוואריים והפרוסים, שהסתיים בניצחון פרוסי.
הקנצלר הקיסרי אוטו פון ביסמרק ביקר פעמים רבות בספא של קיסינגן, ובשנת 1874 במהלך הקולטורקאמפ (אנ') הוא ניצל שם מניסיון התנקשות של הקתולי אדוארד פרנץ לודוויג קולמן. בשנת 1877 נכתב כאן תזכיר קיסינגן (בגרמנית: Kissinger Diktat), שבו הסביר ביסמרק את עקרונות מדיניות החוץ שלו. ביתו לשעבר של ביסמרק בקיסינגן הוא כיום מוזיאון ביסמרק. ביוני 1911 ניהלו אלפרד פון קידרלן-וכטר, מזכיר המדינה הגרמני, ושגריר צרפת ז'יל קמבון משא ומתן בבאד קיסינגן על מרוקו מבלי להשיג פתרון. כישלון המשא ומתן הוביל למשבר אגאדיר.
קהל הלקוחות של אתר הנופש השתנה במאה ה-20, כאשר אנשים רגילים החליפו יותר ויותר את האצולה כאורחים. הספא נסגר לשנה בשנת 1945, הפעם היחידה בתולדותיו.
זמן קצר לפני מלחמת העולם השנייה הוקם קסרקטין מנטויפל (Manteuffel Kaserne) בקצה המזרחי של מרכז העיר באד קיסינגן על ידי הצבא הגרמני כחלק מתוכנית היטלר להרחיב את הוורמאכט הגרמני. בשנת 1945, הצבא האמריקאי נכנס לעיירה ללא קרב והשתלט על הקסרקטין, ששמו שונה לקסרקטין דיילי בשנת 1953. הקסרקטין נסגר בשנות ה-90 של המאה ה-20 לאחר נפילת מסך הברזל, כשהחיילים האמריקאים נסוגו.
לאחר המלחמה בנתה מחלקת הביטוח הלאומי מרפאות בעיר. שינוי חקיקת הבריאות בשנות התשעים צמצם את ההזדמנויות לפוליסות ביטוח בריאות גרמני שמימנו ביקורים בספא, מה שהוביל לאובדן מקומות עבודה. כתוצאה מכך, נעשו מאמצים למשוך סוג לקוחות חדש, שנעזר לא מעט בסקר EMNID אשר הכתיר את באד קיסינגן כעיר הספא המפורסמת ביותר.
בשנת 2015 נרשמו בעיירה כ-1.5 מיליון לינות של יותר מ-238,000 מבקרים. עם פתיחת ה-KissSalis Therme בפברואר 2004, הוקם בבאד קיסינגן מרכז פנאי לספא, ובדצמבר 2004 נפתחה בעיר האקדמיה הגרמנית-סינית לכדורגל, שם התגורר והתאמן "צוות הכוכבים של 08" הסיני לקראת המשחקים האולימפיים בבייג'ינג בשנת 2008.