מוהיני מוהון צ'אטרג'י
המעורבות באגודה התאוסופית

מוהיני היה חבר פעיל הן בתנועת הברהמו סאמאג', הן בסניף הבנגלי של האגודה התאוסופית, החל מ-6 באפריל 1882, באותו היום בו הסניף עצמו נוסד. באותו החודש בו נוסד הסניף הבנגלי של האגודה התאוסופית, הוא קיים את פגישתו הראשונה עם הלנה בלבצקי, אשר הגיעה לבקר את אנשי הסניף הבנגלי. לפי הספר, "מדריך לקוראים למכתבי המהטמה לאיי. פי. סינט" (Readers Guide to The Mahatma Letters to A. P. Sinnett), "כשהנרי סטיל אולקוט (אנ') פתח את הסניף החלוצי של בית הספר התיאוסופי ללימודי יום ראשון, קולקטה, ב-10 במרץ 1883, עם 17 תלמידים, כאשר רובם ככולם היו בנים, מינה אותו אולקוט למחנכם.
כחניכו הרוחני של המאסטר קוט הומי, הוא העניק ראיות לאגודה למחקר פארא פסיכולוגי, הנוגעות לתופעות פארא פסיכולוגיות שהתרחשו בשכונת אדיאר (אנ') שבעיר צ'נאי, הודו, מרכזה של האגודה התיאוסופית. תחקיר זה התפרסם מאוחר יותר בדו"ח הידוע דו"ח הודג'סון.
מוהיני שימש בתור מזכירו האישי של הנרי סטיל אולקוט וליווה אותו ואת ראש האגודה התיאוסופית, מאדאם הלנה בלבצקי במסעם לאירופה ב-1884:
”מטרת נסיעתו של מוהיני לאירופה היתה כנראה להעניק הדרכה כלשהי בהבנת הדוקטרינות המזרחיות אשר הובאו לידי ביטוי בספרו של אלפרד פרסי סינט (אנ') בספרו "הבודהיזם האזוטרי"(אנ')”
ממכתב ששלחה מאדאם בלבצקי למר סינט עולה הרושם שלמר מוהיני יועד התפקיד לשמש בתור אב רוחני, באופן דומה לזה של באבאג'ים (Babaji), תואר כבוד המוענק בהערכה רבה בחברה ההודית ואשר פירושו המילולי הוא "אבא":
”ב-17 בפברואר, אולקוט ייצא להפלגה לאנגליה למטרות עסקים שונות והמהטמה קוט הומי יפקיד בידי שליחו ה"צ'לה", בשם מוהיני מוהון צ'אטרג'י, את המשימה להסביר לחברי הסניף הסודי של האגודה התיאוסופית של לונדון - כל נושא שיעלה לדיון (או כמעט כל) וכן להגן עליך ועל דעותיך. רצוי שתראה למוהיני את כל מכתביו של המאסטר, בעלי התוכן הרוחני ולא התוכן הפרטי - כך ציווה עליי אדוני, הבוס שלי - כך שבאמצעות ידיעת הנושאים שירכוש אשר עליהם כתבת הוא יוכל להגן עמדתך בדרך יותר טובה - אשר אתה בעצמך לא מסוגל לעשות, כיוון שאינך משמש בתור צ'לה מן המניין. אל לך להניח הנחה מוטעית, אדוני היקר, שאותו מוהיני שהכרת יהיה זה שיבוא. ישנה יותר ממאיה (אנ') אחת בעולם הזה אשר לא אתה, לא חבריך ולא איש הביקורת מייטלנד מודעים אליהן. לשגרירנו תוענק הן הגלימה החיצונית והן הפנימית. סוף דברים”
מוהיני שהה ב-1884 בלונדון, כאשר האמן הגרמני הצעיר הרמן שמיכן צייר את "דיוקנאות המאסטרים". לאורה סי. הולוויי תיארה את דיוקנו של מוהיני כקרוב ביותר לזה של המאסטר, מבין האנשים הנוכחים בחדר, בלי יוצא מן הכלל, כולל זה של מאדאם בלבצקי.
ב-1885, צ'אטרג'י נסע לאירלנד כדי להעניק שם הרצאה, ועזר שם בהקמת סניף דבלין של האגודה התיאוסופית. כמו כן, בדבלין, צ'אטרג'י פגש במשוררים האיריים ויליאם בטלר ייטס ו-ג'ורג' ויליאם ראסל אשר עליהם הוא הותיר רושם עמוק תוך שנאמר עליו במסגרת המחקר הספרותי שהוא השפיע במאוד על הכיוון הפואטי אותו אימצו תוך שהם משלבים אלמנטים מזרחיים ביצירתם. ייטס אף כתב פואמה שכותרתה הייתה זהה לשמו: "מוהיני צ'אטרג'י".
יחס החנופה אותו קיבל מכמה חברים בסניף התאוסופי שבאירופה מילאו אותו בגאווה, דבר שהתבטא אצלו באופן שלילי בכושר שיפוט לקוי במקרים מסוימים. בשלהי 1885, מוהיני היה מעורב בשערורייה עם כמה נשים, חברות האגודה התאוסופית. המקרה הובא לתשומת לב ציבורית, כאשר אחת מהנשים, בתגובה ליחס הביקורתי של בלבצקי כלפיה, התכוונה לפרסם את מכתביו של מוהיני צ'טרג'י שנשלחו אליה.ב-1886, מאדאם בלבצקי כתבה בזו הלשון למר סינט:”מוהיני נשלח למשימה זו ובתחילה זכה באהדה מקרב אנשי הסניף הלונדוני ואף יצק חיות חדשה אל תוך שורות הסניף. אולם הוא קיבל יחס מפנק יתר על המידה, מצד גברים ונשים כאחד, תוך שהם מדברים ללא הרף בלשון חנופה, דבר שהעיד מצדו של מוהיני על חולשתו שלו.”
מוהיני פרש מהאגודה התאוסופית ב-1887, תוך שהוא שב לביתו הקודם בקלקוטה ותוך שהוא חוזר לעסוק בעריכת דין.