stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הצי המלכותי האוסטרלי
הערות שוליים

↑  מתוך אתר הצי
↑  תקציר תולדות הצי מתוך אתר הצי
↑  מידע מתוך אתר הצי
↑  מידע על משימות הצי מתוך אתר הצי
↑  מידע על משימת אבטחת האזור הכלכלי הבלעדי מתוך אתר משרד ההגנה
↑  מתוך הצעת התקציב  לשנת 2010–2011 עמ' 39
↑  נספח כוח אדם מתוך הדוח השנתי משרד ההגנה לשנת 2009–2010 עמוד 344
↑  כתבה בנושא מתוך אתר העיתון The Australien
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258184505171  GND: 5095620-6  ISNI: 0000 0001 1281 8369  LCCN: n82068134  SUDOC: 144139308  VIAF: 136063145   WorldCat (עם VIAF): 136063145 
נושאת המטוסים "מלבורן" (MELBOURNE) שהייתה בשירות הצי המלכותי האוסטרלי בין השנים 1955–1982
מלחים אוסטרלים
הספינות "טוברוק" ו-"סקסס"
אנשי יחידת הצוללנים בתרגיל על ספינה
מלחים של הצי המלכותי האוסטרלי על הצוללת HMAS Waller
מלחים אוסטרלים על הצוללת HMAS Adelaide
דגל יוטה

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל מדיני ואזרחי
 קבלת מעמד רשמי:  2024
 מוטיבים עיצוביים:  דגל כחול המוטען בסמל המדינה
דגל מדינת יוטה מציג את חותם יוטה מוקף במעגל מוזהב במרכז רקע כחול. סמל יוטה מציג עיטם לבן-ראש עומד על שישה חצים מעל כוורת אשר משני צידיה דגלי ארצות הברית. מעל לכוורת נמצא הכיתוב "תעשייה" ומתחתיו שם המדינה יוטה, כשמתחתיה המספר 1847, היא השנה שבה בריגהם יאנג הוביל את המורמונים ליוטה. מתחת ל-1847 מופיע 1896, היא שנת הצטרפות יוטה לארצות הברית.
היסטוריה

הדגל קיבל מעמד רשמי בחוק מ-1913, שהתבסס על סמל המדינה שהתקבל ב-3 באפריל 1896. החוק הגדיר את הדגל כ"כחול, וסמל המדינה במרכז". המעגל המוזהב נוסף לאחר מכן.
ב-1922, הוגש למושל יוטה דגל שנתפר באופן שגוי: התאריך 1847 היה מתחת למגן שמופיע בסמל המדינה במקום להיות עליו, וחמור מכך, המגן היה כחול כצבע הדגל במקום לבן כפי שמופיע בסמל. ככל הנראה, כל הדגלים שיוצרו מאז התבססו על העיצוב השגוי. רק ב-2011, לאחר שהניפו את הדגל הלא נכון במשך כמעט 89 שנים, אזרח בשם ג'ון הרטוויגסן שם לב לבעיה, והפנה את תשומת לבה של חברת בית המחוקקים של יוטה. אותה נציגה הגישה הצעת חוק שתחייב את כל יצרני הדגלים לייצר את הדגל לפי החוק המקורי מ-1913, אם כי לא תאסור על הנפת הדגל השגוי. החוק אושר פה אחד ב-16 בפברואר 2011 והדגל המחודש הונף על הקפיטול של מדינת יוטה ב-9 במרץ 2024.
הדגל של יוטה מאז ה-9 במרץ 2024.
הדגל השגוי שהיה בשימוש במשך 89 שנים
אוטו פון ביסמרק
ביוגרפיה > שגריר

באוקטובר 1857 קיבל פרידריך וילהלם הרביעי, המלך הפרוסי, שבץ מוחי. אחיו, וילהלם הראשון, עלה לשלטון כעוצר הממלכה. וילהלם הראשון נתפס תחילה כשליט מתון, אשר ידידותו עם בריטניה הליברלית באה לידי ביטוי בנישואי בנו, פרידריך וילהלם, לבתה הבכורה של המלכה ויקטוריה; בנם עתיד להיות וילהלם השני, שליט האימפריה הגרמנית במהלך מלחמת העולם הראשונה. ביסמרק מונה על ידי העוצר לשגריר פרוסיה באימפריה הרוסית. לכאורה, היה מדובר בקידום, שהרי רוסיה הייתה אחת משתי שכנותיה העוצמתיות ביותר של פרוסיה. אולם, ביסמרק נדחק הצידה מן האירועים בגרמניה ונאלץ לצפות מן הצד, בחוסר אונים, כאשר צרפת סילקה את אוסטריה מלומברדיה במהלך מלחמת אוסטריה-סרדיניה. ביסמרק טען שפרוסיה צריכה לנצל את חולשתה של אוסטריה ולהעביר את גבולותיה דרומה ככל הניתן, עד לימת קונסטנץ, על הגבול השווייצרי. במקום זאת, פרוסיה גייסה חיילים בחבל הריין על מנת להרתיע מפני התקדמות צרפתית נוספת לוונציה.
העוצר, שזלזל בביסמרק כלויטננט במילואים, סירב לקדמו לדרגת גנרל-מיור, כמקובל אצל השגרירים בסנקט פטרבורג. זה היה סירוב משמעותי משום שפרוסיה ורוסיה היו בעלות ברית צבאיות קרובות, ששליטיהן תקשרו לרוב באמצעות אנשי קשר צבאיים ולא דרך ערוצים דיפלומטיים. ביסמרק שהה בסנט פטרסבורג במשך ארבע שנים, שבמהלכן הוא כמעט איבד את רגלו בטיפול רפואי כושל ופגש שוב את יריבו לעתיד, הנסיך הרוסי גורצ'קוב, שהיה הנציג הרוסי בפרנקפורט בשנות החמישים של המאה התשע עשרה. בנוסף לכך, העוצר מינה את הלמוט פון מולטקה לראש המטה הכללי של הצבא הפרוסי ואת אלברכט פון רון לשר המלחמה, והטיל עליהם לארגן מחדש את הצבא. במהלך 12 השנים הבאות, השניים האלה וביסמרק ישנו את פניה של פרוסיה. מאוחר יותר תיאר ביסמרק תקופה זו כ-"התקופה המשמעותית ביותר בחיי". במהלך כהונתו ברוסיה הוא כה הרשים את הצאר הרוסי, עד שהלה הציע לו להצטרף לשירות הדיפלומטי הרוסי. ביסמרק סירב בנימוס.
אף על פי שהייתו הארוכה ברוסיה, ביסמרק לא היה מנותק לחלוטין בנעשה בעניינים פנים-גרמניים. הוא נותר מודע היטב הודות לידידותו עם רון, איתו ביסס ביסמרק ברית פוליטית יציבה. במאי 1862, הוא נשלח לפריז לשרת כשגריר בצרפת והוא ערך ביקור בבריטניה באותו הקיץ. ביקורים אלו אפשרו לו להכיר ולהעריך מספר יריבים: נפוליאון השלישי בצרפת, ובבריטניה את ראש הממשלה הנרי טמפל; את שר החוץ, הרוזן ג'ון ראסל, ואת הפוליטיקאי השמרני בנג'מין דיזראלי. ד'יזראלי התרשם מביסמרק מאוד, ובאחד ממכתביו כתב עליו:
ביסמרק הוא משכמו ומעלה גבוה מכולם. 1.90 מטר גובהו כמדומה לי, וחסון הוא בהתאם לכך. קולו ערב ואצילי והוא בעל מבע משכילי במיוחד, העומד בסתירה מוזרה לדברים המחרידים שהוא אומר, מחרידים, בשל גילוי הלב וההעזה שבהם. רודן מובהק הוא, ומגדול ועד קטן בקרב הפרוסים והדיפלומטים הזרים רועדים מקמיטת מצח שלו ושוקדים בחריצות כדי לזכות בבת צחוק שלו...
ביוגרפיה > ראש ממשלת פרוסיה

המלך וילהלם חפץ בארגונו מחדש של הצבא הפרוסי בהתאם להצעה שהוגשה בידי מיניסטר המלחמה הגנרל פון רון. הרפורמה של רון כללה את הפיכתו של הצבא הפרוסי מצבא עממי לצבא מקצועי. וכן הארכת תקופת הגיוס חובה משנתיים לשלוש. אולם החוגים הליברליים במדינה התנגדו לרפורמות אלו, וכמוהם הפרלמנט שסבר שמהלך כזה יכפיף למעשה את הצבא לפקודתו האישית של המלך ויצמצם את כוח הפרלמנט. בלית ברירה השתמש הפרלמנט בנשק האחרון שעמד לרשותו, וסירב לאשר את התקציבים שדרש המלך לצורך ביצוע הרפורמות. המלך מצדו הזעיק אותה שנה את ביסמרק חזרה לברלין ומינה אותו כקנצלר. המלך האמין שביסמרק הוא היחיד שיוכל להושיע אותו במצב זה.
ביסמרק האמין שהכוח המניע של תנועת הלאומיות חייב לבוא מהשלטון בצורת הפעלה מחושבת של כוחות צבא וכוחות דיפלומטיים, ולא כהתקוממות עממית ליברלית. תפיסת לאומיות זו נקראה "דם וברזל", והייתה מנוגדת לתפיסה הלאומית שבאה לידי ביטוי באביב העמים. על כן קיבל ביסמרק את הכינוי "קנצלר הברזל". כבר בנאום השבעתו הצהיר ביסמרק:
ביוגרפיה > ראש ממשלת פרוסיה > רפורמות צבאיות

מינויו של ביסמרק הידוע בהשתלחויותיו כלפי הפרלמנט וכלפי הליברלים כקנצלר, גרם לסערה בפרוסיה, והחריף את הסכסוך בין המלך לפרלמנט. אולם ביסמרק הבטיח למלך לדאוג לביצוע הרפורמות הצבאיות ויהי מה. ביסמרק, השיג את התקציבים הנחוצים מהאוצר חרף מחאות הפרלמנט. ולאחר מכן יחד עם רון והמלך החל בביצוע הרפורמות שנועדו להפוך את פרוסיה למעצמה צבאית ראשונה במעלה. לטעמם של המלך וביסמרק, מצבו של הצבא היה מדורדר עקב שנות השלום ועקב חדירת ליברלים רבים מדי לשורותיו. הם ביקשו לחזק את הצבא גם אל מול האיום שנשקף עקב מלחמת אוסטריה-סרדיניה. רון ביקש להפוך את הצבא לצבא-קבע מקצועי ולהעלות את כוחם של אנשי הקבע בצבא על פני צבא ה"לנדוור" העממי, קצינים אלה הגיעו משורות משפחות האצולה הנאמנות לבית הוהנצולרן ומקרב מעמד היונקרים. מי שמימש את הרפורמה בפועל היה ראש המטה הכללי של הצבא, הגנרל הלמוט פון מולטקה הזקן, שכיהן בתפקיד בשנים 1857–1888. קציני הקבע הפכו למעמד בעל זכויות-יתר ולבעלי כוח פוליטי וחברתי גם לאחר שחרורם.
ביוגרפיה > ראש ממשלת פרוסיה > הסכסוך עם הסוציאליזם

ביסמרק, רדף עד חורמה את ארגוני הפועלים והסוציאליסטים בפרוסיה. על פי החוקים שהעביר בפרלמנט בנושא זה נאסר על כל איגוד סוציאליסטי או קומיניסטי, צומצם חופש העיתונות, לארגונים סוציאליסטים נאסר לגייס תרומות וחבריהם נקנסו בסכום של 500 מרק או עונש מאסר של שלושה חודשים. עם זאת, ביסמרק גם ביקש לקנות את לבם של הפועלים באמצעות קשר עם נציג משלהם. ביסמרק החל להיפגש עם מנהיג תנועת הפועלים פרדיננד לסל. הפגישות החלו בחודשים שקדמו להקמת מפלגת הפועלים, ביוזמתו של ביסמרק. לאחר התגבשות רעיון הקונגרס הכללי של הפועלים, והתרחבות פעילות המפלגה הפרוגרסיבית והאיגודים, ביקש ביסמרק להרחיב את ראייתו אודות בעיית תנועת הפועלים. מפני שהיה מוקף בסביבה של יועצים שמרנים ודתיים, הזמין אליו נציג משורות השמאל. לסל נבחר מפני שבעיני ביסמרק, הוא לא היה קוסמופוליט כמו שאר הסוציאליסטים, אלא פרוסי הנאמן למלכו. המשך הקשר נבע מהקמת מפלגת הפועלים ותפקידו של לסל כמנהיג המפלגה.
לסל מצידו ראה בקשר עם ביסמרק פתח ליצירת ברית נגד הליברלים, אך בלי כוונה לשרת את הריאקציה. הפועלים שנאו את ביסמרק מפני שביקש לצמצם את חירותם, ולסל נאלץ לסנגר על הקשר איתו ביחס דו-ערכי; מצד אחד ראה בו אויב במטרה הסופית של תנועת הפועלים. מצד שני העריך אותו כי היה חומה בצורה נגד הליברלים, וגם קיווה שאולי ביסמרק והמלך יגלו הבנה לתוכניותיו בעניין תיקון מצבו של הפועל. בסופו של דבר הסתייגויותיו של לסל מן הריאקציה נשכחו, והקשר עם ביסמרק תרם לדימויו השלילי של לסל, אף כי לא נודעה להתקשרות ביניהם משמעות אפקטיבית ומעשית.
ביסמרק עצמו התרשם מאוד מאישיותו של לסל, הוא כותב:
ראיתי אותו, ומשדיברתי עמו שעה אחת, שוב לא התחרטתי על כך. לא ראיתיו "בכל שבוע שלוש או ארבע פעמים" אלא בסך הכל ראיתיו שלוש פעמים, ואפשר ארבע, אינני יודע. יחסינו לא היו כלל ולא יכלו להיות בגדר משא ומתן פוליטי. מה יכול היה לסל להציע ולתת לי? לא היה מאחוריו כלום... מה שהיה לו הרי היה זה דבר מה אשר הפליא ללבב אותי בתור איש פרטי. הוא היה אחד האנשים עשירי הרוח ומן החביבים ביותר שהתהלכתי אתם מעודי, איש רודף כבוד בתבנית גדולה, בשום פנים לא רפובליקן. היה לו הלך דעות לאומי ומונרכי מובהק, רעיונותיו ושאיפתו היו הקיסרות הגרמנית... ואם צריכה הקיסרות הגרמנית להתחבר עם שושלת הוהנצולרן דווקא או עם שושלת לסל, דבר זה היה מפוקפק בידו...
ביוגרפיה > לאחר איחוד גרמניה

ביסמרק היה לרייכסקאנצלר של האימפריה הגרמנית החדשה. מדיניות החוץ שניהל הייתה שקולה ופרגמטית, והתבססה על עקרון הריאל-פוליטיק, שלפיו את יחסי החוץ יש לנהל משיקולי תועלת, ולא על-פי אידאולוגיה או רגש. הוא ביקש למנוע מלחמות נוספות באירופה, והקדיש מאמצים כדי לסכל את האפשרות שצרפת תחבור למעצמות אחרות נגד גרמניה כדי לנקום את תבוסתה במלחמת 1870. למטרה זו יזם את הקמת ליגת שלושת הקיסרים בין גרמניה, רוסיה ואוסטרו-הונגריה. כינון הברית הצריך כישרון ומאמץ דיפלומטי מצדו של ביסמרק, משום שלאוסטריה ולרוסיה היו אינטרסים מנוגדים באזור הבלקן. הברית עם רוסיה התערערה בעקבות קונגרס ברלין ב-1878, אך ב-1887 עלה בידו של ביסמרק לקשור שוב את רוסיה ואוסטריה בהסכם ביטחון משותף.
כדי להבטיח שהאימפריה הבריטית לא תחוש מאוימת מגרמניה ולא תחבור לצרפת כנגדה, נמנע ביסמרק מבניית צי מלחמה גדול ומהשתתפות בהיקף נרחב במירוץ הקולוניאלי, אשר ממילא נראה לו כנטל יותר מאשר כנכס. לאחר 1883, עם זאת, הסיר את התנגדותו לקולוניאליזם (בעיקר בעקבות לחצים פוליטיים), והוביל להקמת מושבות גרמניות באפריקה ובאוקיינוס השקט.
משנות ה-70 של המאה ה-19 נעשה ביסמרק מודאג מצמיחתן של שתי מפלגות חדשות: מפלגת המרכז הקתולית והמפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה. הקמפיין כנגד קתוליות שהחל ב-1872, ונקרא "קולטורקאמפף" (Kulturkampf), שבמרכזו הייתה הלאמת החינוך היסודי מידי הכנסייה לידי המדינה, היה בעיקר כישלון. הוא תקף את הסוציאל-דמוקרטים בשתי דרכים: המפלגה ומוסדותיה הוצאו מחוץ לחוק, בזמן שמעמד הפועלים פויס בעזרת חקיקה סוציאליסטית שמיסדה ביטוח בריאות וביטוח תאונות כמו גם פנסיית זקנה.
משפחתו

ב-1847 נישא ליוהאנה פון פוטקמר ולזוג נולדו שני בנים ובת. בניו מילאו אף הם תפקידים פוליטיים, והבכור הרברט אף מונה לשר חוץ בממשלתו של ביסמרק ב-1886. בניו של ביסמרק התפטרו ממשרותיהם עם התפטרותו.
הנצחתו

על שמו נקראו אוניית המלחמה הגרמנית "ביסמרק", וכן בירת דקוטה הצפונית, ביסמרק.
בשנת 1901 הוקמה לזכרו בכיכר הרפובליקה שבברלין, לפני בניין הרייכסטאג, אנדרטת ביסמרק. ב-1938 הועברה האנדרטה לכיכר הכוכב הגדול בטירגרטן שבברלין.
מצר ביסמרק המפריד בין ארכיפלג וילהלם וארכיפלג פאלמר שבאנטארקטיקה נקרא בשנת 1974 על שמו של אוטו פון ביסמרק.
ראו גם

גרשון בלייכרדר
לקריאה נוספת

Steinberg, Jonathan (2011). Bismarck: A Life. Oxford University Press. ISBN 978-0199975396.
הערות שוליים

1 2  Otto von Bismarck - Facts & Summary - HISTORY.com, HISTORY.com
↑  "Otto von Bismarck | German chancellor and prime minister". Encyclopedia Britannica. נבדק ב-2016-10-31.
↑  עמוס אילון, רקוויאם גרמני - יהודים בגרמניה לפני היטלר - 1743 - 1933, תרגם מאנגלית דני אורבך, הוצאת דביר, 2004, עמ' 181
↑  מיכאל הרסגור ואהוד פוקס, רגעים היסטוריים ורגעים היסטריים, הוצאת דביר, עמ' 67
↑  מיכאל זיו ושמואל אטינגר, דברי הימים, כרך ג', עמ' 225
1 2 3 4  מיכאל זיו ושמואל אטינגר, דברי הימים, כרך ג', עמ' 226
↑  אוטו פון ביסמרק – 'בברזל ובדם' (מגרמנית: יפתח הלרמן-כרמל), דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך ד', 2014
↑  אליעזר דומקה, חנה אורבך, צפריר גולדברג, הלאומיות ראשית הדרך, הוצאת מרכז זלמן שזר, 2008, עמ' 36
↑  דייוויד תומסון, אירופה מאז נפוליאון, זמורה ביתן, 1984, עמ' 296
↑  מיכאל זיו ושמואל אטינגר, דברי הימים, כרך ג', עמ' 284 - 285
↑  שלמה נאמן, פרדיננד לאסאל, הוצאת עם עובד, תל אביב 1984, עמ' 161
↑  מיכאל זיו ושמואל אטינגר, דברי הימים, כרך ג', עמ' 279
↑  שלמה נאמן, פרדיננד לאסאל, הוצאת עם עובד, תל אביב 1984, עמ' 164
↑  דייוויד תומפסון, אירופה מאז נפוליון, זמורה ביתן, 1984, עמ' 353
↑  K. S. Pinson, Modern Germany, Mac Millan, New York, 1963 p. 283
↑  Colin Bingham, Wit and Wisdom: A Public Affairs Miscellany (1982), p. 118; ראו גם: ברברה טוכמן, אוגוסט 1914, עמ' 72 (עמ' 81 במהדורת 1999).
↑  מצר ביסמרק באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
| הקנצלרים של גרמניה |
| --- | --- | --- |
| הקיסרות הגרמנית | הנסיך אוטו פון ביסמרק • הרוזן לאו פון קפריבי • כלודוויג, נסיך הוהנלוהה-שילינגספירסט • הנסיך ברנהרד פון בילוב • תאובלד פון בתמן-הולווג • גאורג מיכאליס • הרוזן גאורג פון הרטלינג • הנסיך מקסימיליאן מבאדן • פרידריך אברט |  |
| רפובליקת ויימאר | פרידריך אברט • פיליפ שיידמן • גוסטב באואר • הרמן מילר • קונסטנטין פרנבאך • יוזף וירט • וילהלם קונו • גוסטב שטרזמן • וילהלם מרקס • הנס לותר • וילהלם מרקס • הרמן מילר • היינריך ברינינג • פרנץ פון פאפן • קורט פון שלייכר |  |
| גרמניה הנאצית | אדולף היטלר • יוזף גבלס • לוץ שוורין פון קרוזיק (ראש השרים) |  |
| הרפובליקה הפדרלית של גרמניה | קונראד אדנאואר • לודוויג ארהארד • קורט גאורג קיזינגר • וילי ברנדט • הלמוט שמידט • הלמוט קוהל • גרהרד שרדר • אנגלה מרקל • אולף שולץ |  |
פורטל גרמניה
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: - | קנצלר גרמניה  1871-1890 | הבא: הרוזן לאו פון קפריבי |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258612005171  PLWABN: 9810648272505606  BIBSYS: 90103406  BNE: XX854583  BnF: cb12014643j (data)  CANTIC: a11859180  CiNii: DA01485244  GND: 11851136X  ICCU: RAVV058267  ISNI: 0000 0001 2101 0812  LCCN: n79018384  LNB: 000036789  NDL: 00620375  NKC: jn20000600879  NLA: 35018957  NLG: 144384  NLK: KAC201620185  NLR:   NSK: 000167145  NTA: 06855981X  RERO: 02-A003009840  SELIBR: 178385  SNAC: w6tq6b38  SUDOC: 027460770  Trove: 793321  VcBA: 495/17769  VIAF: 46772111   WorldCat (עם VIAF): 46772111 
ביסמרק (שמאל), יחד עם רון (מרכז) ומולטקה, 1863
אוטו פון ביסמרק כראש ממשלת פרוסיה
סרטון של ביסמרק במדי צבא הקיסרות הגרמנית
הקברניט עוזב את הספינה. קריקטורה של סר ג'ון טניאל מהמגזין הסאטירי הבריטי פאנץ', שזכתה לפרסום רב, המתארת את התפטרותו של ביסמרק כעזיבת הקברניט המנוסה את הגה הממשלה הגרמנית, כשהוא מותיר מאחוריו את וילהלם.
פסל של ביסמרק בברלין
ג'ף פלייק

ג'פרי "ג'ף" ליין פלייק (באנגלית: Jeffry Lane "Jeff" Flake; נולד ב-31 בדצמבר 1962) הוא דיפלומט ופוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית שכיהן כשגריר ארצות הברית בטורקיה. פלייק כיהן כסנאטור מטעם מדינת אריזונה מינואר 2013 עד ינואר 2019, וקודם לכן כחבר בבית הנבחרים של ארצות הברית.
ביוגרפיה

פלייק נולד בחוות בקר בסנופלייק שבאריזונה. לאחר לימודי התיכון היה שליח הכנסייה המורמונית לדרום אפריקה ולזימבבואה. ב-1986 סיים תואר ראשון ביחסים בינלאומיים באוניברסיטת בריגהאם יאנג וב-1987 סיים תואר שני במדע המדינה באוניברסיטת בריגהאם יאנג. בתום לימודיו החל לעבוד בוושינגטון די. סי. במשרד יחסי ציבור. בהמשך עבר לנמיביה באפריקה שם כיהן כמנהל המכון לדמוקרטיה. ב-1992 מונה למנהל מכון גולדווטר, מכון מחקר ליברטריאני-שמרני באריזונה.
בשנת 2000 נבחר כנציג מחוז מס' 1 של אריזונה לבית הנבחרים של ארצות הברית. הוא הושבע לתפקיד בינואר 2001 ומאז נבחר לארבע כהונות נוספות. בנובמבר 2012 ניצח בבחירות לסנאט לאחר שזכה ל-49.2% מקולות המצביעים לעומת ריצ'רד קרמונה, חבר המפלגה הדמוקרטית שקיבל 46.2%. פלייק כיהן בסנאט כחבר בוועדת החוץ, ועדת האנרגיה ומשאבי הטבע, ועדת המשפט, והוועדה המיוחדת להזדקנות של הסנאט של ארצות הברית.
במהלך הקדנציה שלו חבר פלייק לקבוצה של חברי סנאט משתי המפלגות, שכונתה "חבורת השמונה" (Gang of Eight), וכוללת בנוסף אליו את צ'אק שומר, לינדזי גרהאם, ג'ון מקיין, מרקו רוביו, דיק דרבין, רוברט מננדז ומייקל בנט, במטרה לקדם רפורמה בחוקי ההגירה לארצות הברית, שתסדיר בין השאר את מעמדם של כ-11 מיליון שוהים בלתי חוקיים.
לאורך השנים תמך בהפשרת היחסים עם קובה, כחבר סנאט תמך ביוזמתו של נשיא ארצות הברית ברק אובמה מ-2015 לנרמול היחסים הדיפלומטיים ואף היה חבר במשלחת הראשונה של הקונגרס לקובה. ב-13 באוגוסט 2015, עם פתיחתה הרשמית של שגרירות ארצות הברית בהוואנה, נכח פלייק במשלחת דו-מפלגתית יחד עם מזכיר המדינה ג'ון קרי בטקס הנפת הדגל האמריקאי. באוקטובר 2017 הודיע כי לא יתמודד לכהונה נוספת בסנאט, זאת לאחר שביקורתו על הנשיא דונלד טראמפ פגעה במעמדו במפלגה הרפובליקנית.
בדצמבר 2021 מונה על ידי הנשיא ג'ו ביידן לשגריר בטורקיה.
פלייק נשוי לשריל ואב לחמישה.
הערות שוליים

↑  Gang of Eight's strategy for winning immigration floor fight: Stick together, אתר thehill.com‏, 24 במאי 2013
↑  הנדלסבלאט, ‏חזית הסירוב לקובה מתפוררת, באתר גלובס, 21 באפריל 2002
↑   רויטרס, ארה"ב וקובה צפויות לכונן יחסים דיפלומטיים בראשית החודש הבא, באתר הארץ, 14 ביוני 2015
↑  סוכנויות הידיעות, לראשונה מזה 54 שנה: דגל ארה"ב הונף מעל השגרירות החדשה בהוואנה, באתר הארץ, 14 באוגוסט 2015
↑  Cuba congressional delegation: Who traveled with John Kerry to Havana over embassy in Havana,‏ הוושינגטון פוסט, 15 באוגוסט 2015
↑  Flake announces retirement as he denounces Trump, באתר פוליטיקו, 24 באוקטובר 2017 (באנגלית)
| חברי הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת אריזונה אריזונה |
| --- | --- | --- |
| קבוצה 1 | הנרי אשורסט • ארנסט מקפרלנד • בארי גולדווטר • פול פאנין • דניס דיקונסיני • ג'ון קייל • ג'ף פלייק • קירסטן סינמה • רובן גייגו |  |
| קבוצה 3 | מרקוס סמית' • ראלף קמרון • קרל היידן • בארי גולדווטר • ג'ון מקיין • ג'ון קייל • מרתה מקסאלי • מארק קלי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007347651405171  GND: 113998215X  ISNI: 0000 0000 4093 5186  LCCN: n2004064458  SUDOC: 243850832  US Congress: F000444  VIAF: 38768457   WorldCat (עם VIAF): 38768457
תא עצב

.
| --- | --- |

 שיוך:  מערכת העצבים, רקמת עצב 
 תיאור ב:  המילון האנציקלופדי ברוקהאוס ואפרון 
 מזהים
 לטינית (TA98):  neuron 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A14.0.00.002 
 טרמינולוגיה היסטולוגיקה:  H2.00.06.1.00002 
 מזהה נרולוקס:  sao1417703748 
 FMA:  54527 
 קוד MeSH:  A08.675 
 מזהה MeSH:  D009474 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0027882 
 
תרשים של תא עצב
תָּא עָצָב (בלעז: נוֹיְרוֹן או נֵירוֹן, Neuron) הוא תא שנמצא במערכת העצבים ומשמש כיחידת התפקוד הבסיסית שלה. תאי עצב נמצאים במערכת העצבים הסומטית, במערכת העצבים האוטונומית, וכן קיימים תאי עצב כחלק ממערכת העיכול, כרשת מסועפת בדופן המעי.
תאי העצב מסוגלים ליצור דחפים עצביים כתגובה לגירויים מסוימים ולתקשר באמצעותם עם תאים אחרים, דרך הסינפסה המקשרת ביניהם.
באופן זה, כל אחד מתאי העצב קולט מידע, מעבד אותו ומעביר אותו לתאים אחרים בגוף, כמו גם לבלוטות ולשרירים.
תפקיד ומבנה

תפקידו של תא העצב הוא לקלוט, לעבד ולהעביר מידע באמצעות אותות אלקטרו-כימיים.
המבנה של תא העצב מותאם לתפקיד זה. באזורים שונים של המוח או הגוף קיימים הבדלים בצרכים התפקודיים וניתן לראות הבדלים מסוימים בין המבנה של תאים שונים.
עם זאת, ישנם מאפיינים המשותפים לכל תאי העצב.
באופן כללי, תא עצב אופייני מורכב מגוף התא ושלוחותיו. לשלוחות התא יש תפקיד מרכזי בהעברת המידע העצבי והן כוללות את האקסונים והדנדריטים. במרבית התאים בבעלי החוליות הדנדריטים הם שלוחות התא עליהן מתקבל רוב הקלט ועובר סכימה, והפלט מועבר דרך האקסון לתאי המטרה. האקסון מסתיים באתרים הקדם-סינפטיים שם משתחרר המוליך העצבי אל המרווח הסינפטי.
תאי העצב הם מערכת הניתנת לשפעול. כאשר נחצה סף פנימי מסוים תא העצב "יורה" ואז מאתחל את עצמו כהכנה לאירוע נוסף של חציית הסף.
תא עצב יכול להישאר במצב מנוחה במשך זמן רב. ניתן להפעיל אותו רק בעקבות גירוי מתאים. לצורך שפעול של תא עצב מסוים על הגירוי לגרום לשינויים במתח החשמלי של קרום התא, כך שיעבור את מתח המנוחה שלו.
תפקיד ומבנה > חלקי תא העצב

תאי העצב מקיימים התמחות תפקודית של חלקים שונים בתא: גוף התא, הדנדריטים והאקסונים.
דנדריט - מקור השם במילה היוונית δένδρον (דֶּנְדְּרוֹן), שפירושה עץ, שניתן להם בשל צורתם; שלוחות המתפצלות לעוד ועוד סעיפים וסעיפי משנה ונראות כעץ. הדנדריטים הם אכן שלוחות מסועפות וקצרות יחסית של תא העצב, שתפקידן העיקרי הוא קליטה וסכימה של המידע המגיע מתאים אחרים באמצעות הסינפסות. מספר הסינפסות על הדנדריטים יכול להגיע לאלפים רבים, ובחלק מהתאים קיימים זיזים (spines) עפנ"י קרום התא המהווים אזור מגע לסינפסות. בהכללה, קרום התא עפנ"י הדנדריטים לא כולל תעלות נתרן ואשלגן תלויות מתח ולכן שינויי המתח הנוצרים בסינפסות לא מגיעים לכדי דחף עצבי מלא, אלא דועכים בחלקם תוך כדי התקדמותם לאזור גוף התא או הצומת החשמלית. תעלות סידן תלויות מתח יכולות לייצר הגברה מקומית של האות החשמלי.
גוף תא עצב - גוף תא העצב מכיל את הגרעין שבו המידע הגנטי של התא ואת מערכות התא שמאפשרות תפקוד תקין. ברוב תאי העצב במערכת העצבים המרכזית של היונקים גוף התא מהווה גם צומת חשמלית בה מסוכם המידע חשמלי מהסינפסות שעל הדנדריטים. בתאים אלה, יוצאת מגוף התא תלולית האקסון בה נוצר הדחף העצבי.
אקסון - האקסון הוא שלוחה ארוכה של תא העצב המתפקדת כקו תקשורת. תפקידו הוא להוליך את הדחפים העצביים למרחק ניכר מגוף התא, עד לתאי מטרה. המידע מועבר באקסון בצורת אות חשמלי אחיד במתח של כ-100 מיליוולט. הציטופלסמה של האקסון כמעט ולא מכילה ריבוזומים, מכאן שאין בו יצור של חלבונים. כל החלבונים שהאקסון זקוק להם מיוצרים בגוף התא, וקיימים מנגנונים ייחודיים של הולכה אקסונלית המאפשרים הסעה של חומרים לאורך האקסון, על גבי צינוריות מיוחדות ובאמצעות חלבונים מוטוריים, תוך השקעת אנרגיה. קרום התא באקסון שונה בהרכב החלבונים שלו מזה של שאר חלקי תא העצב. בעיקר, קרום התא משובץ לכל אורכו בתעלות נתרן ואשלגן תלויות מתח, שנוכחותן מאפשרת את התקדמות הדחף העצבי ללא דעיכה עד לסינפסה. אקסונים שונים עטופים במעטפות בעובי משתנה של תאי גליה המכילים מיאלין. המיאלין היא רקמה שומנית לבנה העוטפת סיבי-עצב לשם בידודם ושיפור ההולכה של הדחף העצבי. במערכת העצבים המרכזית תאים אלה נקראים אוליגודנדרוציטים, ואילו במערכת העצבים הפריפריאלית אלו תאי שוואן. אקסונים מתפצלים במהלכם לשלוחות רבות, וכל שלוחה מתפצלת בקצה לענפים רבים הקרויים טרמינלים. המתמחים בתפקידם העיקרי כאתר הקדם-סינפטי, שהוא אריזה ושחרור של המוליך העצבי.
סוגי תאי עצב

כתוצאה מגיוון התפקודים המבוצעים בידי תאי העצב בחלקים שונים של מערכת העצבים קיים מגוון רחב של צורות, גדלים, ותכונות חשמליות לתאי העצב. לדוגמה, קוטר גוף התא יכול לנוע מ-4 עד 150 מיקרון. ניתן לסווג את תאי העצב על פי קריטריונים שונים.
סוגי תאי עצב > חלוקה מבנית לפי מספר השלוחות (דנדריטים ואקסונים)

אוניפולר (Unipolar) - תא עצב בעל אקסון אחד בלבד, ללא דנדריטים. תא זה מצוי בעיקר בעוברים.
ביפולר (Bipolar) – תא עצב בעל שלוחה אחת של דנדריט ושלוחה אחת של אקסון, אשר מתפצלים לכיוונים שונים. ניתן למצוא תאים ביפולריים ברשתית.
פסאודו אוניפולר (Pseudounipolar) – סוג של תא עצב ובו אין דנדריט קלאסי, אלא שמגוף התא יוצא תא עצב אחד שמתפצל כך שלאחר הפיצול שלוחה אחת משמשת כאקסון והשנייה כדנדריט, נפוץ בעיקר במערכת העצבים המרכזית.
מולטיפולר (Multipolar) – תא עצב בו דנדריטים רבים בצורת מניפה אך רק אקסון אחד, הסוג הנפוץ ביותר.
סוגי תאי עצב > חלוקה מבנית לפי מבנה הדנדריטים

היסטורית, ניתן היה לזהות את גוף התא והעץ הדנדריטי בשל עוביים הגדול יחסית, ותאי עצב באזורים שונים של המוח חולקו לפי המבנה שניתן היה לזהות. למשל, בקליפת המוח של היונקים מבדילים בין תאים פירמידליים המתאפיינים בדנדריט הארוך הנשלח כלפי שטח הפנים של הקליפה בנוסף לעץ הדנדריטי סביב גוף התא, ותאי כוכב (stellate cells) המתאפיינים בעץ דנדריטי הנפרש סביב גוף התא, ללא כיוון מרחבי ברור.
סוגי תאי עצב > חלוקה מבנית לפי אורך האקסונים

ניתן לחלק את תאי העצב לכאלה ששולחים אקסון מהאזור בו נמצא גוף התא לאזור אחר במערכת העצבים המרכזית. באנגלית הם מכונים (projection cells) או תאי גולג'י מסוג 1 (Golgi cells I type). לעומתם, האקסונים של תאי עצב אחרים נשארים באותו אזור בו נמצא גוף התא. אלו מכונים "תאים מקומיים", אינטרנוירונים או תאי גולג'י מסוג 2 (Golgi cells II type).
סוגי תאי עצב > חלוקה תפקודית

אופן הפעולה וההשפעה של תא עצב מסוים תלוי בין היתר בתאים שאליהם הוא מקושר. תאי עצב יכולים להתקשר לא רק אל תאי עצב אחרים, אלא גם אל תאים במערכות שונות בגוף. באופן זה תאי העצב מאפשרים למערכת העצבים לקבל מידע על הסביבה ולהשפיע על תגובת האורגניזם באופן מסתגל. על פי חלוקה תפקודית ניתן לחלק תאי עצב לשלושה סוגים עיקריים:
תא עצב תחושתי (נוירון סנסורי): תא זה מגלה שינויים בסביבה החיצונית או הפנימית באמצעות מערכת החושים ומשגר את המידע למערכת העצבים המרכזית. שדה קלט של תא עצב חישתי הוא חלק של המרחב שתא העצב מגיב אליו, כלומר האזור שנוכחותו של גירוי בו משנה את פעילות תא העצב.
תא עצב תנועתי (נוירון מוטורי): גוף התא נמצא במערכת העצבים המרכזית ומעביר ממנה אינפורמציה אל מערכת השרירים. באופן זה הוא יכול להשפיע על השרירים שמפעילים את הגוף והאיברים הפנימיים. הוא אחראי על התכווצות של שריר.
תא עצב מקשר (נוירון ביניים- אינטרנוירון): תא עצב המצוי בתוך תחומי מערכת העצבים המרכזית. מספר תאי עצב המקושרים זה לזה יכולים ליצור רשת עצבית.
סוגי תאי עצב > חלוקה לפי המוליך העצבי (הנוירוטרנסמיטר) המופרש

השפעתו של תא העצב נקבעת בעיקר על ידי המוליך העצבי (הנוירוטרנסמיטר) אותו מפריש התא. מבחינה זו, תאים המפרישים גלוטמט כמוליך עצבי יקראו "תאים גלוטמטרגיים" והם יהיו בעלי השפעה מעוררת על תאי המטרה שלהם, בעוד שתאים המפרישים GABA יכונו "תאים גבארגיים" והם יהיו בעלי השפעה מעכבת על תאי המטרה שלהם. (ראה סינפסות). כל תא עצב מפריש מוליך עצבי עיקרי אחד, אבל מקבל מידע מסוגי תאים שונים המפרישים מוליכים עצביים אחרים.
סוגי תאי עצב > חפיפה בין החלוקות השונות

החלוקות השונות של תאי העצב יכולות לחפוף זו את זו. למשל, בקליפת המוח אנחנו יודעים היום כי התאים הפירמידליים הם גם גלוטמטרגיים, וגם בעלי אקסון ארוך הנשלח לאזורי מוח אחרים. לעומת זאת, רוב תאי הכוכב בקליפת המוח הם גבארגיים, ובעלי השפעה מעכבת על סביבתם.