stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עיר חכמה
ביקורת > התבונה הסובייקטיבית של העיר החכמה

להיעדר הגדרה ברורה לעיר חכמה, מקומם של תאגידים בעיצובה, והאידאולוגיה של העיר החכמה יש גרעין משותף שניתן לקשרו למושג תבונה סובייקטיבית, הנשען על רעיונותיו של הפילוסוף והסוציולוג מקס הורקהיימר בדבר תבונה אובייקטיבית ותבונה סובייקטיבית, כפי שתיארם במסה ליקוי מאורות התבונה (אנ'). התבונה האובייקטיבית, לפי הורקהיימר, מייצגת ערכי צדק ושוויון מסדר גבוה על פיהם האדם ממוקם ביחס לחברה ולסביבה. התבונה הסובייקטיבית לעומת זאת היא התבונה של הפרט. הורקהיימר טוען שבחברה המודרנית התבונה הסובייקטיבית גוברת על התבונה האובייקטיבית ומרוקנת אותה מתוכן אובייקטיבי. את החלל שנוצר ממלאים אינטרסים פרטיים. באופן הזה מושגים כמו "בר קיימא" הופכים מאובייקטיביים לסובייקטיביים, כלומר הם פתוחים לפרשנות ולמעשה מאבדים משמעות. כיוון שהעיר החכמה נמצאת על רצף האידאות המודרניסטיות ההגדרה שלה (וגם הגדרת המושג בר קיימא בהקשר של עיר חכמה) משוללת תוכן אובייקטיבי והיא משמשת לקידום אינטרסים של חברות פרטיות ותאגידים. כך סלוגנים לקידום צמיחה כלכלית בערים חכמות משמשים למעשה הצדקת הגדלת פערים חברתיים ולפגיעה במערכות אקולוגיות.
ביקורת > פרטיות ושיטור עצמי

ביקורת נוספת נוגעת לפגיעה בפרטיות ובאופן שבו העיר נחווית על ידי תושביה. כמות המידע הרב שנאסף על האזרחים כחלק מניהול העיר, למטרות שיטור ישיר או עקיף, וריבוי המצלמות שמתעדות את רחבי העיר, פוגעים בפרטיות האזרחים, ונתפשים כסוג של פנאופטיקון דיגיטלי. המחשוב המקיף שמאפיין את העיר למעשה הופך לכלי של אלימות ממסדית ועושה לה נורמליזציה ואידיאליזציה וחוסר השוויון בישום הכוח השיטורי והאלימות הממסדית מנציח את הפערים החברתיים הקיימים. היבט נוסף של הביקורת הוא המתח בין תכנון לספונטניות בהתוותה של העיר החכמה. על פי ג'יין ג'ייקובס למרחב הספונטני הצומח מלמטה, מהתושבים, יש חשיבות מרכזית בעירוניות מוצלחת לעומת האופי המתוכנן מלמעלה של ערים חכמות "מאפס" כמו סונגדו.
Burn the Witch (שיר של רדיוהד)

| --- | --- |

 סינגל בביצוע רדיוהד
 מתוך האלבום A Moon Shaped Pool
 יצא לאור:  3 במאי 2016
 סוגה:  תזמורת פופ, ארט רוק
 שפה:  אנגלית 
 בי-סייד:  Burn the Witch 
 אורך:  3:40
 חברת תקליטים:  אקס-אל רקורדינגס
 כתיבה:  חברי רדיוהד
 הפקה:  נייג'ל גודריץ', חברי רדיוהד
 
"Burn the Witch" (בתרגום חופשי: "שִֹרפוּ את המכשפה") הוא שיר של להקת הרוק האנגלית רדיוהד. הוא פורסם ב-3 במאי 2016, כסינגל הראשון מתוך אלבומה התשיעי של הלהקה, "A Moon Shaped Pool". על פי סולן הלהקה תום יורק, החלו חברי הלהקה לעבוד על השיר עוד בשנת 2000, במהלך התקופה בה עבדו על אלבום הסטודיו הרביעי שלהם, "Kid A".
"Burn The Witch" יצא יחד עם וידאו קליפ בסגנון הנפשת סטופ מושן, שהיווה הומאז' לסדרה בריטית משנות ה-60 בשם "טראמפטנשייר". השיר זכה לשבחים רבים וביקורות חיוביות, והיה מועמד לפרס גראמי בטקס הפרסים ה-59 (בשנת 2017) על שיר הרוק הטוב ביותר.
הערות שוליים

↑  Marc Hogan, Decoding the Politics in Radiohead’s “Burn the Witch” Video, Pitchfork, ‏2 באפריל 2016
↑  Andrew Unterberger, Here Is the Complete List of Nominees for the 2017 Grammys, Billboard, ‏2 בנובמבר 2016
| רדיוהד |
| --- | --- | --- |
תום יורק • פיל סלוואי • ג'וני גרינווד • קולין גרינווד • אד או'בריאן
| אלבומי אולפן | Pablo Honey‏ (1993) • The Bends‏ (1995) • OK Computer‏ (1997) • Kid A‏ (2000) • Amnesiac‏ (2001) • Hail to the Thief‏ (2003) • In Rainbows‏ (2007) • The King of Limbs‏ (2011) • A Moon Shaped Pool‏ (2016) |  |
| מיני אלבומים | Drill‏ (1992) • Itch‏‏ (1994) • My Iron Lung‏‏ (1994) • No Surprises/Running from Demons‏ (1997) • Airbag/How Am I Driving?‏ (1998) • (Com Lag (2plus2isfive‏ (2004) |  |
| אלבומי הופעה | I Might Be Wrong: Live Recordings‏ (2001) |  |
| אלבומי רמיקסים | TKOL RMX 1234567‏ (2011) |  |
| שירים וסינגלים | Creep • Lucky • 2 + 2 = 5 • Burn the Witch |  |
| ערכים נוספים | ערכים נוספים |  |
|  | נייג'ל גודריץ' • אטומס פור פיס • Jaydiohead • The Smile |  |
דיסקוגרפיה של רדיוהד • קטגוריה:רדיוהד • פורטל:רוק
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: b7359a82-10ac-49c1-954a-d0ebe9f1f9ca 
ערך זה הוא קצרמרבנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
המרכז למחקר גרעיני שורק

| --- | --- |


 מכון מחקר
 על שם:  נחל שורק 
 תקופת הפעילות:  1958–הווה (כ־66 שנים) 
 מייסדים:  הוועדה לאנרגיה אטומית 
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°53′57″N 34°42′10″E﻿ / ﻿31.8993°N 34.7028°E﻿ / 31.8993; 34.7028
 אתר רשמי
  (למפת גוש דן מוגדלת) המרכז למחקר גרעיני שורק(למפת גוש דן רגילה) המרכז למחקר גרעיני שורק(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום המרכז למחקר גרעיני שורק(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום המרכז למחקר גרעיני שורק
 
חנוכת המרכז למחקר גרעיני, בנוכחות גולדה מאיר שרת החוץ ושמעון פרס - מנכ"ל משרד הביטחון
שלבי הבנייה האחרונים של הכור הגרעיני בשורק בפברואר 1960
מדענית הגרעין אביבה גלעדי עם פרופסור עמוס נוטע, וחוקר נוסף בעבודה במרכז למחקר גרעיני - שורק, 1963
שטר כסף ישראלי ועליו מופיע הכור בתכנון ג'ונסון
בול "כור המחקר הגרעיני", 1960. עיצוב: פאול קור
המרכז למחקר גרעיני שׂורק (בראשי תיבות: ממ"ג שורק) הוא אחד משני מכוני המחקר לתחום הגרעין במדינת ישראל. במרכז מתבצע מחקר ופיתוח למטרות אזרחיות.
בניגוד למכון השני, הקריה למחקר גרעיני – נגב, המכון נמצא תחת פיקוח הסוכנות הבין-לאומית לאנרגיה אטומית.
הקמה

המרכז הוקם ב-1958, סמוך לשפך נחל שורק שממערב לעיר יבנה, על ידי הוועדה לאנרגיה אטומית, לשם קידום בניית התשתית הטכנולוגית לשימוש בשיטות גרעיניות במשק החשמל, בתעשייה, ברפואה ובחקלאות בישראל. הוא נבנה סביב כור גרעיני בהספק של 5 מגה-ואט, אשר נתרם במסגרת התוכנית "אטום למען שלום", על ידי ארצות הברית, בתקופת שלטונו של הנשיא דווייט אייזנהאואר. לצורך הפעלת הכור קיבלה ישראל מארצות הברית 150 מוטות דלק.
מתכנן האתר היה האדריכל משה זרחי. בניין הכור הגרעיני עצמו תוכנן על ידי האדריכל פיליפ ג'ונסון בשיתוף האדריכל הישראלי גדעון זיו ונקרא על שם פרופ' ישראל פלח, מקימו ומנהלו הראשון.
הכור החל לפעול ב-16 ביוני 1960.
מ-1960 עד 1975 סיפקה ארצות הברית 19 ק"ג אורניום מועשר לכור. ב-1977, על רקע אי-הצטרפות ישראל לאמנה למניעת הפצת נשק גרעיני, חדלה ארצות הברית מלספק אורניום לישראל, לפי החלטת הקונגרס.
בינואר 2010 הוחזרו לארצות הברית 102 מוטות דלק משומשים מהכור בשורק.
התאונה הרדיולוגית

ב-21 ביוני 1990 התרחשה במרכז הגרעיני שורק תאונה רדיולוגית, במתקן השייך לחברה פרטית העוסקת בעיקור מוצרי מזון על ידי קרינת גמא. תאונה זו הביאה למותו של עובד החברה. מעט אחרי השעה 17:00 נשמעה אזעקה המתריעה על קרינה, אך העובד כיבה את הכריזה, פתח את נעילת הדלת האוטומטית ונכנס לתא שכלל מקור קרינת גמא עשוי קובלט-60. העובד, שלא היה מודע לקרינה, החל לחוש חום עז בעיניו לאחר כדקה ועזב את התא. הוא נלקח לבית החולים ונפטר כעבור 36 ימים מתסמונת קרינה חריפה.
כיום

בנוסף לכור המחקר, הנמצא תחת פיקוח הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית, כולל המרכז גם מאיץ פרוטונים ומעבדות מחקר ופיתוח. המרכז ידוע כמומחה בתחומי האלקטרואופטיקה ובמכשור לגילוי עצמים חשודים.
כיום עוסק המרכז בתחומי מחקר ופיתוח רבים, הכוללים: פיתוח לייזרים, שיטות גרעיניות, על-קוליות ואופטיות לבדיקות לא הורסות, חישה מרחוק של זיהומים באוויר ונתונים מטאורולוגיים ובטכנולוגיות מגנטיות ואלקטרומגנטיות לגילוי עצמים חשודים. בנוסף, בסוף שנת 2018 הוקם במרכז המרכז הישראלי לפוטוניקה מתקדמת (ICAP), בשיתוף עם אוניברסיטת בן-גוריון. משימתו של ICAP היא לספק לתעשייה ולמוסדות האקדמיים את המתקנים והידע המעודכנים ביותר במדעי הפוטוניקה, על מנת לאפשר התקדמות משמעותית במגוון רחב של טכנולוגיות קריטיות.
במרכז נמצאת ספרייה בנושאי פיזיקה גרעינית וכללית, כימיה, מתמטיקה ועוד.
בזמן ירי רקטות לאזור יבנה או אשדוד, הכור מושבת.
מנהלים

יובל נאמן, 1961–1963 (מנהל מדעי)
שמעון יפתח, 1963–1968
ישראל פלח, 1971–1982, המנהל הראשון, שכיהן באותו תפקיד, תחת התואר "מנהל הכור".
גדעון פרנק, 1982–1990.
אוריאל הלביא, 1990–1997.
דב ברק, 1997.
צבי קפלן, 1997–2002.
אהוד אזולאי, 2002–2009.
ישראל רוטמן, 2009–2014.
רפי לביא, 2014–2015.
רפי ברקוביץ', החל מ-2015.
מאיץ החלקיקים שרף

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
במרץ 2012 הודיעה הוועדה לאנרגיה אטומית כי הכור בשורק יסגר ב-2018. במקומו, יפעל בשורק מאיץ החלקיקים שרף (SARAF - Soreq Applied Research Accelerator Facility), שהוא מאיץ יונים קלים, המסוגל להאיץ גרעיני מימן-1 ודאוטריום לאנרגיות קינטיות של 5 עד 40 מגהאלקטרונוולט. שרף ישמש למגוון רחב של יישומים, לרבות ניסויי פיזיקת חלקיקים, פיזיקה גרעינית והנדסת חומרים, לצד הפקת איזוטופים עבור ישומי רפואה גרעינית.
ראו גם

קריה למחקר גרעיני - נגב
אנרגיה גרעינית בישראל
הערות שוליים

↑   איתי משיח, הנאצי שבנה לישראל כור גרעיני: הפרק האפל של אדריכל־העל פיליפ ג'ונסון, באתר הארץ, 5 ביוני 2024
1 2  ישראל פלח, באתר הפלמ"ח
1 2  מ. אחידורון, המנהל הראשון של הכור הראשון, מעריב, 12 במאי 1959
↑  הופעל הכור האטומי בישראל, דבר, 5 ביולי 1960
↑  יוסי מלמן, ישראל העבירה לארה"ב מאות ק"ג של פסולת גרעינית, באתר הארץ, 20 ביוני 2011
↑  שלמה צזנה, ישראל החזירה לארצות הברית 102 מוטות דלק גרעיני מהכור בשורק, באתר ישראל היום, 21 במרץ 2012
↑  ‏התאונה הרדיולוגית בשורק - דוח של הסוכנות לאנרגיה אטומית, מאי 1993 ‏
↑  חזון המרכז הלאומי לפוטוניקה, באתר המרכז למחקר גרעיני שורק
↑  ס' וייל, "סקר על השימוש והעלות של כתבי-עת מדעיים בספריית המרכז למחקר גרעיני נחל-שורק", עלון אסמ"י י', 1-2 (נובמבר 1979), 36-45.
↑  רויטרס, הכור בשורק ייסגר עד 2018, מוטות דלק הוחזרו, באתר ynet, 20 במרץ 2012
↑  בעז בבאי, כתבה, באתר TheMarker‏, 7 באוגוסט 2001
↑  נתונים על פעילות משרד ראש הממשלה בשנת 2000, באתר משרד ראש הממשלה, אוקטובר 2001
↑  החלטות ישיבת ממשלה יום ראשון 26 במאי 2002, באתר משרד ראש הממשלה
↑  הודעה לתקשורת בדבר מינוי מר ישראל רוטמן למנהל ממ"ג, באתר הוועדה לאנרגיה אטומית, 4.12.2010
↑  המרכז למחקר גרעיני שורק, מתקן למחקר יישומי מבוסס מאיץ חלקיקים (SARAF).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257347105171  ISNI: 0000 0000 9067 5861  LCCN: n80113181  NKC: olak20201091059  VIAF: 132523850   WorldCat (עם VIAF): 132523850
מכבי ברלין

ספורטאי אגודת בר-כוכבא ברלין ב-1902, ביניהם יוסף עלעוו, משה גליקין ומנחם ויינר
הלוגו ההיסטורי של מכבי ברלין
סמל קבוצת הכח ברלין, הקבוצה שקדמה למכבי ברלין
מכבי ברלין (בגרמנית: TuS Makkabi Berlin) הוא מועדון כדורגל גרמני-יהודי מברלין הבירה, שהוקם ב-1970 כממשיך דרכו של מועדון בר כוכבא ברלין.
תולדות מכבי ברלין

שורשיה של אגודת הספורט מכבי ברלין באגודת "בר כוכבא ברלין" אשר הוקמה ב-1898. בר כוכבא ברלין היה אחד מארגוני הספורט היהודים הגדולים בעולם ב-1930, אז מנה 40,000 חברים מ-24 מדינות. האגודה הייתה חלק מאגודת בר כוכבא הכללית, אגודת סטודנטים יהודית ציונית, שהוקדשה לקידום החינוך הגופני והספורט בקרב היהודים. בר כוכבא ברלין כללה גם מחלקת כדורגל, שהתמודדה בליגות העירוניות של ברלין בין השנים 1911 – 1929. בשנת 1929 התאחדה תנועת בר כוכבא עם תנועת הכח ברלין כדי לייסד את תנועת "בר כוכבא-הכח". קבוצת הכח ברלין הייתה קבוצה מצליחה יחסית שהצליחה להתמודד בליגות הנמוכות של האליפות הגרמנית ונחשבה למועדון כדורגל מקצועני מוצלח למדי בשנים 1925 – 1927.
עם עליית הנאצים לשלטון ב-1933 החלה אפליה נגד יהודים, וב-1933 קבוצות כדורגל יהודיות נדחו על ידי איגודי הספורט ולא ניתן להן להשתתף בתחרויות הכלליות. הקבוצות היהודיות הוגבלו לטורנירים וליגות מוגבלות. ב-1938 בוטלו הקבוצות היהודיות כליל כאשר האפליה הפכה לרדיפה. חלק מחברי בר כוכבא עלו לארץ ישראל ב-1933 והתיישבו ברחובות, שם הצטרפו למכבי רחובות. כמו כן חברי הכח ברלין הקימו את קבוצת הכח תל אביב.
תולדות מכבי ברלין > הקמה מחדש

לאחר מלחמת העולם השנייה וחידוש הקהילה היהודית בברלין, הוקמו מחדש אגודות הספורט היהודיות. ב-26 בנובמבר 1970 הוקמה מכבי ברלין כחלק נפרד ממועדון האתלטיקה וההתעמלות בר כוכבא ברלין וקבוצת הכדורגל הכוח ברלין שהוקמה מחדש ב-1945. בשנות השבעים והשמונים של המאה ה-20 הקבוצה שיחקה בליגות הנמוכות עד שעזבה את אגודת הספורט והצטרפה לקבוצת FV ואנזה ב-1987. לאחר הידרדרות FV ואנזה, כדורגלני מכבי ברלין חזרו למועדון ב-1997. הקבוצה התקדמה לאורך השנים והתבססה היטב בליגות הברלינאיות עד אשר זכתה באליפות הליגה הברלינאית הראשונה ב-2022 ועלתה לליגת צפון-מזרח גרמניה העליונה.
כיום אגודת מכבי ברלין כוללת 600 חברים והיא בין אגודות מכבי הגדולות[דרוש מקור] בגרמניה. האגודה מעודדת דו-שיח נרחב בין יהודים ולא-יהודים בהקשרי ספורט.
ב-2023 מכבי ברלין זכתה לראשונה בתולדותיה בגביע ברלין המקומי בניצחון 1–3 על ספרטה ליכטנברג בגמר הטורניר. בעקבות זאת, בעונת 2023/2024 הקבוצה השתתפה לראשונה בתולדותיה בסיבוב הראשון של הגביע הגרמני. שם פגשה הקבוצה ב-13 באוגוסט 2023 את וולפסבורג מהבונדסליגה, והפסידה 0–6.
תולדות מכבי ברלין > תארים

זכייה (1): 2023
מחלקת האתלטיקה

אחת מהכוכבות הגדולות של הקבוצה הייתה לילי חנוך שיאנית עולם בזריקת דיסקוס (1922), הדיפת כדור ברזל (1925), שותפה לשיא העולם בריצת שליחות 4x100 מטר (1926) ושיאנית גרמניה בקפיצה לרוחק. בין האתלטיות המצטיינות ניתן לציין את מרתה יעקב אלופת גרמניה (1929), חמישית בעולם וסגנית אלופת המכביה השנייה (1935) בהטלת כידון.
בין האתלטים המצטיינים ניתן לציין את אליאס כץ אלוף אולימפי בעל שתי מדליות ושיאן עולם מפינלנד ("הפינים המעופפים") שהתצטרף למועדון בשנת 1925, אלכס נתן, אלוף גרמניה (1926, 1927, 1929 ו-1930) ושותף לשיא עולם בריצת שליחים 4x100 מטר, דניאל קורט לוין, אצן וסגן אלוף המכביה השנייה (1935) ופליקס זימנאואר, אצן ואלוף המכביה הראשונה (1932).
האנטישמיות

מועדוני כדורגל יהודיים ממשיכים להיאבק באנטישמיות שעדיין רווחת בגרמניה. באוקטובר 2006, למשל, במהלך משחק בין מכבי ברלין לאלטגליניק ברלין (VSG Altglienicke Berlin) במסגרת הליגה השנייה של מחוז ברלין, אוהדי הקבוצה היריבה קראו קריאות אנטישמיות כנגד שחקני הקבוצה היהודית, בינן "גז ליהודים", "אושוויץ חזר" ו"פיהרר, פיהרר". המקרה זכה לכיסוי תקשורתי נרחב של כלי התקשורת בגרמניה, ובישראל.
ראו גם

הכח ברלין
הערות שוליים

↑  בספורט, דואר היום, 15 ביוני 1933
↑  לראשונה: מכבי ברלין תשתתף בגביע הגרמני, באתר ONE‏, 3 ביוני 2023
↑  "אנחנו חולמים להפוך למועדון הכדורגל היהודי המקצועני הראשון באירופה", באתר וואלה, 11 באוגוסט 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007401414605171
מטריצה אוניטרית

באלגברה ליניארית, מטריצה אוניטרית היא מטריצה ריבועית מעל המספרים המרוכבים המקיימת את התנאי
כאשר  I היא מטריצת היחידה, ו־ \ A^{*}=A^{\dagger }={\overline {A^{T}}} הוא הצמוד ההרמיטי של מטריצה A.
מטריצה אוניטרית היא מקרה פרטי של מטריצה נורמלית.
מטריצה אורתוגונלית היא מקרה פרטי של מטריצה אוניטרית שכל רכיביה הם מספרים ממשיים.
תכונות של מטריצות אוניטריות

A\, מטריצה הפיכה ו- A^{-1}=A^{*}={\overline {A^{T}}}\,
מטריצה אוניטרית שומרת מכפלה פנימית:  \langle Ax,Ay\rangle =\langle x,A^{*}Ay\rangle =\langle x,Iy\rangle =\langle x,y\rangle  (כאן נעזרנו בתכונות הצמוד ההרמיטי במכפלה פנימית)
מטריצה אוניטרית A\, שומרת על נורמה, כלומר  \ \|Ax\|=\|x\|. כתוצאה מכך, הערך המוחלט של כל ערך עצמי שלה הוא 1, ולכן כל ערכיה העצמיים של מטריצה אוניטרית נמצאים על מעגל היחידה של המישור המרוכב.
אם A אוניטרית אז A^{*}\, ו־ {\overline {A}} הן גם אוניטריות.
מטריצה  n\times n מעל שדה  \mathbb {F}  היא אוניטרית אם ורק אם שורותיה הן בסיס אורתונורמלי של  \mathbb {F} ^{n} ביחס למכפלה הפנימית הסטנדרטית בו.
חבורת המטריצות האוניטריות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
קבוצת המטריצות האוניטריות מסדר n מהווה חבורה כאשר הפעולה הבינארית של החבורה היא כפל מטריצות ומסומנת  \mathrm {U} (n). תת-חבורת המטריצות האוניטריות עם דטרמיננטה השווה ל-1 נקראת "חבורת המטריצות האוניטריות המיוחדות" ומסומנת  \mathrm {SU} (n).
ראו גם

אופרטור אוניטרי
ג'ובאני ואן ברונקהורסט

ג'ובאני כריסטיאן ואן ברונקהורסט (בהולנדית: Giovanni Christiaan van Bronckhorst; נולד ב-5 בפברואר 1975 ברוטרדם שבהולנד) הוא כדורגלן עבר הולנדי, ששיחק בעמדות המגן השמאלי והקשר האחורי, וכיום מאמן.
קריירת משחק

ואן ברונקהורסט גדל במחלקת הנוער של פיינורד ההולנדית, והושאל בשנת 1993 לקבוצת וואלבייק שם החל את הקריירה המקצוענית שלו. בשנת 1994 חזר ואן ברונקהורסט לפיינורד שם שיחק עד לשנת 1998. בתקופתו בפיינורד היה ואן ברונקהורסט לחלק מרכזי בקבוצה, ואף הפך לחלק מהנבחרת ההולנדית.
בשנת 1998 חתם ואן ברונקהורסט בגלאזגו ריינג'רס תחת המאמן, בן ארצו, דיק אדבוקאט. בכורתו בקבוצה הייתה במסגרת גביע אופ"א, נגד שלבורן האירית. באותו משחק כבש ואן ברונקהורסט את שערו הראשון במדי הקבוצה, והיה שותף להפיכת פיגור של 0–3 במשחק לניצחון 3–5.
ואן ברונקהורסט כבש 22 שערים במדי הריינג'רס ,13 מהם בליגה, בטרם עבר לארסנל תמורת 8.5 מיליון ליש"ט בקיץ 2001
ארסן ונגר החתים את ואן ברונקהורסט במטרה למלא את החלל אשר הותירה עזיבתו של עמנואל פטי במרכז השדה, ובמטרה שישתף פעולה עם פטריק ויירה. אך פציעה קשה בברך השביתה אותו ממשחק למספר חודשים. כאשר חזר מן הפציעה מצא עצמו ואן ברונקהורסט שני לפטריק ויירה ולאדו, וזמן קצר לפני שעזב את המועדון, גם ז'ילברטו סילבה הועדף על פניו.
עם ארסנל הוסיף ואן ברונקהורסט לארון הגביעים שלו שני גביעי FA (אף על פי שלא שיחק באף אחד ממשחקי הגמר) ואליפות אחת, בשנת 2002. הוא כבש שני שערי ליגה לזכות המועדון, אחד נגד לסטר סיטי בינואר 2002, והשני מול צ'לסי בינואר 2003.
לקראת עונת 2003/2004 הצטרף ואן ברונקהורסט לברצלונה שם שיחק תחת המאמן פרנק רייקארד. בתחילה שיחק ואן ברונקהורסט תחת חוזה השאלה לשנה אחת, כאשר לברצלונה שמורה הזכות להשלים את רכישתו. במאי 2004, לאחר שהסתגל לתפקידו כמגן שמאלי, השלימה ברצלונה את רכישתו מארסנל תמורת 2 מיליון פאונד, ואת המגן החתימה על חוזה לשלוש שנים. בסיומה של עונת 2004/2005 זכה ואן ברונקהורסט עם ברצלונה באליפות, תוך שהוא כובש ארבעה שערים בליגה. בעונת 2005/2006 זכה עם הקבוצה באליפות נוספת, כמו גם בליגת האלופות (אף על פי ששותף רק בשני משחקים בליגת האלופות באותה העונה). בספרד שיחק כאשר על חולצתו רשום GIO, בניגוד לתקופתו בארסנל בה על חולצתו היה רשום Bronckhorst.
ב-21 באוגוסט 2007 תם חוזהו של ואן ברונקהורסט בברצלונה והוא הצטרף לקבוצת פיינורד בשנית. בפיינורד הפך ואן ברונקהורסט לשחקן הרכב קבוע, ואף מונה לקפטן הקבוצה בידי מאמנו בארט ואן מרוויק. בסיומה של אותה העונה זכה ואן ברונקהורסט עם פיינורד בגביע ההולנדי. ב-12 במאי 2010 הודיע ואן ברונקהורסט כי יפרוש ממשחק פעיל לאחר מונדיאל 2010 שיערך בדרום אפריקהNiederlande: van Bronckhorst hört nach WM auf, www.transfermarkt.de (בגרמנית).
קריירת משחק > נבחרת הולנד

את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הולנד ערך בשנת 1996, ומאז שיחק בקרוב ל-100 משחקים במדים הלאומיים. ואן ברונקהורסט שיחק בשני טורנירי מונדיאל ובשלושה טורנירים של אליפות אירופה, אך לא נטל חלק במונדיאל 1998, וביורו 2000 שימש כמחליפו של ארתור ניומן, וכמעט שלא שותף. ואן ברונקהורסט משמש כקפטן הנבחרת עד היום והוא נכלל בסגל נבחרת הולנד לקראת מונדיאל 2010.
בטורניר יורו 2004 אשר נערך בפורטוגל, העפיל ואן ברונקהורסט עם נבחרת הולנד תחת הדרכתו של דיק אדבוקאט, עד לשלב חצי גמר הטורניר, שם הודחה בידי פורטוגל.
במונדיאל 2006 היה ואן ברונקהורסט שחקן הרכב קבוע במדים הלאומיים. בשלב שמינית הגמר, במשחק נגד נבחרת פורטוגל, הורחק ואן ברונקהורסט בכרטיס אדום, וכך היה שותף לשיא חדש, בהיותו אחד מארבעה מורחקים במשחק אחד במונדיאל. תמונה לא שגרתית הייתה באותו המשחק כאשר ישב ואן ברונקהורסט המורחק ליד חברו לקבוצה בברצלונה דקו מנבחרת פורטוגל אשר הורחק גם כן.
במוקדמות יורו 2008 כבש ואן ברונקהורסט את שער הניצחון מול סלובניה ב-28 במרץ 2007. בניצחון 3 - 0 על איטליה ביורו עצמו בישל ואן ברונקהורסט את השער השני והבקיע את השער השלישי.
במונדיאל 2010 הוביל ואן ברונקהורסט את הולנד כקפטן, ואף הבקיע שער מ-30 מטרים בניצחון 3 - 2 על אורוגוואי בחצי הגמר. הולנד העפילה לגמר, בו הפסידה לספרד בתוצאה 0 - 1.
קריירת אימון

עם פרישתו ממשחק, התמנה ואן ברונקהורסט לתפקיד עוזר המאמן של נבחרת הולנד הצעירה. לאחר שנה בתפקיד, ב-21 ביולי 2011, התמנה ואן ברונקהורסט לתפקיד עוזרו של רונאלד קומאן, מאמנה הנכנס של קבוצת נעוריו, פיינורד. הוא המשיך בתפקידו גם בעונת 2014/2015 בה הוחלף קומאן בפרד רוטן. ב-23 במרץ 2015 הודיעה פיינורד כי ואן ברונקהורסט ישמש כמאמן הראשי של הקבוצה החל מסיום העונה, ויחליף בתפקיד את רוטן. בעונת 2016/2017 ואן ברונקהורסט זכה עם פיינורד באליפות ראשונה של המועדון מזה 18 שנים. בסוף עונת 2017/2018 הוא עזב את הקבוצה.
ב-3 בינואר 2020 ואן ברונקהורסט מונה למאמן גואנגג'ואו סיטי מליגת העל הסינית. בסיום העונה סיים את תפקידו בקבוצה.
ב-18 בנובמבר 2021 חזר לאחר 20 שנה לגלאזגו ריינג'רס ומונה למאמן הקבוצה במקומו של סטיבן ג'רארד. באותה העונה סיימה הקבוצה במקום השני בפרמיישיפ הסקוטי אחרי סלטיק. בליגה האירופית העפילה הקבוצה לגמר לראשונה מאז 2008, לאחר שגברה בשלב הנוקאוט הראשוני על בורוסיה דורטמונד, בשמינית הגמר על הכוכב האדום בלגרד, ברבע הגמר על ספורטינג בראגה ובחצי הגמר הדיחה את ר.ב לייפציג. בגמר פגשה ריינג'רס את איינטרכט פרנקפורט הגרמנית, לה הפסידה בתום דו-קרב פנדלים. מספר ימים לאחר מכן זכתה הקבוצה בגביע הסקוטי ה-34 שלה והראשון מאז 2009 לאחר שגברה במשחק הגמר על הארט אוף מידלות'יאן. ב-21 בנובמבר 2022 פוטר מתפקידו לאחר שישה הפסדים רצופים.
ב-4 ביוני 2024 מונה למאמן בשיקטש. ב-30 בנובמבר 2024 פוטר מתפקידו לאחר הפסד למכבי תל אביב במסגרת שלב הליגה של הליגה האירופית.
ואן ברונקהורסט במדי פיינורד, 2007
ואן ברונקהורסט כקפטן נבחרת הולנד, 2007
בזיליקת סנטה קרוצ'ה אין ג'רוזלמה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בזיליקה זוטרה, כנסייה 
 על שם:  הצלב האמיתי 
 כתובת:  אסקווילינו 
 מיקום:  רומא 
 מדינה:  איטליה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1758
 תאריך פתיחה רשמי:  1758 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות הבארוק 
 מידות
 אורך:  70 מ' 
 רוחב:  37 מ' 
 קואורדינטות:  41°53′16″N 12°30′59″E﻿ / ﻿41.887777777778°N 12.516388888889°E﻿ / 41.887777777778; 12.516388888889
 www.santacroceroma.it
  (למפת רומא מוגדלת) בזיליקת סנטה קרוצ'ה אין ג'רוזלמה(למפת רומא רגילה) בזיליקת סנטה קרוצ'ה אין ג'רוזלמה
 
אולם התווך; הרצפה בעיצוב קוסמאטי נעשתה בעת חידוש הבזיליקה במאה ה-12
בזיליקת סנטה קרוצ'ה אין ג'רוזלמה (באיטלקית: Santa Croce in Gerusalemme; בלטינית: Basilica Sanctae Crucis in Hierusalem; מילולית: "הצלב הקדוש בירושלים") היא כנסייה (בזיליקה) ברובע אסקווילינו ברומא. זו היא "כנסייה טיטולרית", כלומר התפקיד של כומר הכנסייה מוענק לחשמן בוותיקן. על פי המסורת נוסדה הכנסייה ב-325 על מנת לשכן שרידי קדושים שהובאו מירושלים על ידי הלנה הקדושה, אמו של קונסטנטינוס, כולל חלק מן הצלב האמיתי עליו נצלב ישו. לפי מסורת זו, על קרקע הכנסייה פוזר עפר שהובא מירושלים, כך ששריד "הצלב הקדש" שבה נמצא על אדמת ירושלים ולפיכך הוא "אין ג'רוזלמה": בירושלים.
היסטוריה

בימי הקיסר אלאגבאלוס (ראשית המאה השלישית) שימש האתר כמקום פולחן לאל סול אינוויקטוס. לאחר 325 הייתה במקום קפלה שהוקדשה להלנה ושם המקום היה Heleniana או Sessoriana. במאה השמינית הקדיש גרגוריוס השני בזיליקה במקום. הבזיליקה שופצה והורחבה על ידי האפיפיור לוקיוס השני, ששירת בה ככומר לפני היבחרו לתפקיד ב-1123. החשמן פדרו גונסאלס דה מנדוסה (Pedro González de Mendoza; כיהן כחשמן וכומר הכנסייה בשנים 1478–1495) גילה בכנסייה את לוח העץ שהותקן מעל לצלב עליו נצלב ישו. אלברכט השביעי, ארכידוכס אוסטריה הזמין ב-1601 מפטר פאול רובנס את הציור "הלנה עם הצלב האמיתי" עבור הבזיליקה. רובנס יצר גם טריפטיך בנושא הצלב למזבח הקפלה, שני חלקים ממנו מוצגים כיום בגראס שבצרפת, החלק השלישי אבד.
בשנת 1623, עם הכתרתו של האפיפיור אורבנוס השמיני, נלקח חלק עץ גדול משרידי הצלב האמיתי לבזיליקת פטרוס הקדוש. כשבבזיליקת סנטה קרוצ'ה אין ג'רוזלמה נותרו רק שלושה כפיסי עץ קטנים.
הכנסייה כיום נבנתה כחלק מצוואתו של בנדיקטוס הארבעה עשר לאחר 1740, במסגרת שיקום ושיפוץ זה שונתה חזית הכנסייה ועוצבה בסגנון הבארוק הרומאי והוקם מבנה הפנים של המבואה (אטריום) האליפטית שלה, וזהו המבנה כיום. כן נסללו רחובות חדשים בעיר, על מנת לחבר את הכנסייה לבזיליקות הפטריארכליות בזיליקת יוחנן הקדוש בלטראנו ובזיליקת סנטה מריה מג'ורה, על מנת לפתח דרך לעולי הרגל.
ב-1930 הוקמה קפלת שרידי הקדושים (Cappella delle Reliquie) ובה מוצגים, לפי המסורת הנוצרית, לוח העץ שהותקן מעל הצלב (Titulus Crucis או ה-Elogium); שני קוצים מעטרת הקוצים שהונחה על ראשו של ישו במהלך הפסיון של ישו; מסמר מן המסמרים שהצמידו את ישו לצלב; שלושה כפיסי עץ מן הצלב האמיתי ושריד אצבע של תומאס הקדוש.
חשמנים בולטים שכיהנו ככמרי הבזיליקה

ג'רארדו קצ'נמיצ'י דל אורסו (לימים האפיפיור לוקיוס השני) - 1123–1144
קוזימו דה מיורטי (אינוקנטיוס השביעי) - 1389–1404
מרקלו קרוויני דגלי ספאנוקי (מרקלוס השני) - 1540–1555
אלברכט השביעי, ארכידוכס אוסטריה 1580–1598
פרוספרו לורנצו למברטיני (בנדיקטוס הארבעה עשר) - 1728–1740
הרמן באלק

| --- | --- |

הרמן באלק
 לידה:  7 בדצמבר 1893 דנציג, האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 פטירה:  29 בנובמבר 1982 (בגיל 88) אשפרג, גרמניה המערבית גרמניה המערבית
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1913–1945 (כ־32 שנים)
 דרגה:   גנרל חיל השריון (ורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד דיוויזיית הפאנצר ה-11   מפקד דיוויזיית גרוסדויטשלנד   מפקד קורפוס הפאנצר ה-14   מפקד קורפוס הפאנצר ה-48   מפקד ארמיית הפאנצר הרביעית   מפקד קבוצת ארמיות G   מפקד הארמייה השישית
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון חרבות ויהלומים   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה   עיטור בית הוהנצולרן עם חרבות
 
גנרל חיל השריון הרמן באלק (בגרמנית: Hermann Balck;‏ 7 בדצמבר 1893 – 29 בנובמבר 1982), היה מפקד בכיר בוורמאכט במלחמת העולם השנייה, ואחד מקציני השריון הנועזים שהיו בו, ואחד מ-27 היחידים שקיבלו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון, חרבות ויהלומים.