stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פארק עדולם
ארכאולוגיה

במשרדי הקרן הקיימת, מצפון לצומת גבעת ישעיהו, פועל מרכז חינוכי משותף לרשות העתיקות ולקרן קיימת לישראל. המרכז עוסק בלימוד ובחפירות ארכאולוגיות. במקום יש תצוגה של פריטים ארכאולוגיים שנמצאו בחפירות באזור.
בתחום הפארק אתרים ארכאולוגיים רבים, ובהם:
חורבת עתרי - שוכנת על גבעה בגובה 406 מעל פני הים, ליד הכניסה לפארק. פרופ' בועז זיסו ואמיר גנור מרשות העתיקות חשפו במקום יישוב מתקופת בית שני. בכפר מקוואות רבים, מבני ציבורי גדול (כנראה בית כנסת וגתות רבות. יש להניח[דרוש מקור] כי גידול גפנים היה הגידול החשוב של אנשי המקום. במקום התגלה גם קולומבריום לגידול יונים ולהפקת דשן וכן מתקני טוויה ואריגה. באתר התגלה חרס הנושא את השם "עתרי" - אולי "כפר אתרא" הנזכרת אצל יוסף בן מתתיהו בתיאור ערי השפלה בתקופת המרד הגדול.
חורבת בורגין - הארכאולוגים בועז זיסו ואמיר גנור סבורים כי זיהו בחורבה את שרידי היישוב כפר ביש, הנזכר במלחמות היהודים של יוסף בן מתתיהו (השם "ח'רבת ביס" השתמר בסמוך לחורבה). לפי התיאור, כפר ביש הייתה עיירה גדולה ומבוצרת אשר נכנעה ללגיון הרומי בעת מסעו באזור. בשנת 2008 ניהל אמיר גנור חפירה ארכאולוגית בחורבה וגילה בה שרידי ביצורים, חללים תת-קרקעיים ששימשו כמערכות מסתור, מערות קבורה, חללי אחסון, בורות מים, מתקנים חקלאיים ושרידים של מבני מגורים. באתר נחשפה מערה קבורה, חצובה בסלע מהתקופה הביזנטית. בדפנות המערה חצובים מקומות קבורה שהיו מכוסים בלוחות אבן, שלא נמצאו. במרכז המערה שני עמודים חצובים בסגנון יווני. אחד העמודים שוקם. חזית הכותרות מעוטרת במדליונים שבכל אחת מהם חרוט צלב.
תל עדולם ומערות עדולם - שרידי עיר מקראית מרכזית, הנזכרת רבות בתנ"ך, בין היתר כמקום מגוריו של יהודה בן יעקב, וכמקום בו דוד הסתתר מפני שאול המלך.
חורבת מדרס - שרידי יישוב חקלאי. שטח היישוב נאמד ב-250 דונם, והתגלו בו כ-50 מערות ובורות, וכן מערכת מחילות מסתור מתקופת מרד בר כוכבא. האתר נחפר בעבר ונמצאה בו מערת קבורה עם אבן גולל גדולה ליד פתחה, עליה מצבה ייחודית בדמות פירמידה קטומה, בגובה 3.5 מטר. משערים כי היישוב היה קיים כבר מהמאה ה-2 לפנה"ס וכי ההתיישבות בו נמשכה עד התקופה הביזנטית. בשנת 2010 נערכה במקום חפירת הצלה שבה נחשפה באתר כנסייה מהתקופה הביזנטית, ובה משטחי פסיפס המעוטרים בדגמי צמחים וחיות, חצר התכנסות רחבה המרוצפת בלוחות אבן, ואולם שבו ניצבים שמונה עמודי שיש קורינתיים שבראשם כותרות מפוארות שיובאו מאסיה הקטנה.
חורבת לבנין - חורבה מוקפת חומה על פסגת תל. במקום ממצאים ארכאולוגיים מהאתר מתוארכים לתקופות הברזל עד התקופה הרומית הקדומה, מרד בר-כוכבא וכן לתקופה הביזנטית. בתאר התגלו ארבע מערכות מסתור ומספר מערות קבורה מתקופת בית שני, וכן מערות קבורה מתקופת הברונזה המאוחרת ומתקופת הברזל.
תל שוכה - שרידי עיר מקראית חשובה, הנזכרת בתיאור קרב דוד וגלית, ואשר היישוב בה המשיך להתקיים גם בתקופות מאוחרות.
חורבת ריבוא - חורבה עם ממצאים מתקופת מרד בר כוכבא, אשר נזכרת בשמה גם באונומסטיקון של אוסביוס.
נופש ופנאי

בפארק שני שבילים מסומנים לרוכבי אופניים:
מסלול שוכו - 13 ק"מ לתל שוכה העתיקה וחזרה.
מסלול בורגין - 22 ק"מ עובר את שתי החורבות העתיקות: עתרי ובורגין וחזרה.
שמורת חורש עדולם

ליד פארק מערות עדולם מצויה שמורת חורש עדולם. שטח השמורה הוא 5,000 דונם ובה נשמר חורש ים תיכוני במלואו, הכולל עצי אשחר ארצישראלי, אלון מצוי, קטלב מצוי עזרד קוצני, אלת המסטיק, מיני לוטם ואזוב מצוי. בתחומי השמורה נמצאת חורבת מדרס.
הפקת פצלי שמן

בדצמבר 2009 החלו קידוחי חיפוש לפצלי שמן בפארק עדולם, כשלב מקדים להפקת נפט מפצלי שמן בשיטת in-situ, חימום הקרקעות כדי להזרים נפט לצינורות, והוצאת גופרית  בבתי זיקוק במקום. לאחר מאבק תושבים בוטל הפרויקט ובכך נשתמר לדורות הבאים אופיו הכפרי חקלאי של האזור.
לקריאה נוספת

פארק מערות עדולם, קרן קיימת לישראל - סדרת צל נוף - שפלת יהודה.
הערות שוליים

↑  איתן קליין ואחרים, חורבת לַבְנין, חדשות ארכאולוגיות, 135, רשות העתיקות, 2023
↑  יובל הימן, מה מסתתר מאחורי קידוח הענק בשפלת יהודה?, זמן ירושלים (nrg מעריב מקומי), 16 בפברואר 2010.
חרבת עתרי
פנים מערת הקולומבריום בפארק עדולם
אנא בכוח

"אָנָּא בְּכֹחַ" הוא פיוט הנאמר בתפילת שחרית לאחר פרשת הקורבנות, וברוב הקהילות גם כחלק מקבלת שבת, וכן לאחר ספירת העומר הנמשכת שבעה שבועות. שש התיבות (המילים) של כל אחת משבע השורות מסמלת יום בספירה, ואת היום השביעי של הספירה מסמלים ראשי התיבות של השורה הנאמרת באותו 'שבוע' כלומר באותם שבעה ימי ספירה.
מקור הפיוט

מקור הפיוט בימי הביניים, כנראה בחוגי המקובלים של חסידות אשכנז. יש שתלו את כתיבתו בתנא רבי נחוניא בן הקנה ויש שכתבו שהייחוס לר' נחוניה בן הקנה הוא "לסדר האותיות אב"ג ית"ץ בקבוצות של שלוש שלוש או שש שש" ולאחר מכן הלבישו על אותיות אלו את הפיוט.
רבי משה חיים לוצאטו (הרמח"ל) מביא את התפילה בספרו 'תפלות לפנות המרכבה' ומשלב אותו כחלק מפיוט ארוך יותר שלו עצמו, קדמו לו ביותר ממאתיים שנה רבי חיים ויטאל המזכיר את הפיוט מספר פעמים, ורבי אברהם אזולאי. המקובל רבי שלום שרעבי כתב פירוש על הפיוט 'אנא בכח' ב'ספר נהר שלום'.
מבנה ומהות הפיוט

יש גורסים כי במקור מדובר בתפילת אשכבה בעיקר בגלל המילה צרורה, הקשורה בדברי אביגיל אשת נבל הכרמלי לדוד המלך (בספר שמואל) "וְהָיְתָה נֶפֶשׁ אֲדֹנִי צְרוּרָה בִּצְרוֹר הַחַיִּים אֵת ה' אֱלֹהֶיךָ".
הפיוט הוא למעשה תפילה המורכבת משבע שורות, שכל אחת מהן מכילה שש מילים. לפי המסורת הקבלית, ראשי התיבות של מילים אלה (אב"ג ית"צ, קר"ע שט"ן ...) מרכיבים את השם המפורש - שם בן 42 האותיות – אחד משמותיו של אלוהים, המתואר בכלליות במסכת קידושין בתלמוד הבבלי.
משום ששם האל נזכר בפיוט, מוסיפים בסופו את המשפט: ”ברוך שם כבוד מלכותו לעולם ועד”, כמו בקריאת שמע כפי שהיה נהוג בבית המקדש בשעת אמירת השם המפורש בפי הכהן הגדול בעת סדר העבודה ביום הכיפורים. מאותה סיבה, יש הנוהגים לעמוד בעת אמירת הפיוט.
צורת קמע וארגון צלילי

הפיוט כתוב בצורת קמע[דרוש מקור] ויש בו אקרוסטיכונים ורמזים נוספים. ואכן נמצאו קמעות מהמאה ה-18 עם פיוט זה, ומקובל לתלות קמע מודפס מסוג זה ברבים מבתי הכנסת עם הכיתוב "שיויתי ה' לנגדי תמיד" ופיוט "אנא בכח" על פי התפילה הנאמרת לאחר ספירת העומר סביב ציור מנורת המקדש בקליגרפיה מאותיות "למנצח בנגינות מזמור שיר" שבכל יום אחת מחמישים מילותיה מייצגת את היום הנספר.
יש הטוענים שפתיחת הפיוט הוא מפתח עם הוראות לפיענוחו כצופן. גדולת ימינך תתיר ותפענח את "הצרורה" המוצפנת. אך רוב הסברים אלו אינם מובהקים.
בין צורות הפיוט האפייניים לקמע:
ראשי התיבות של השורה השנייה יוצרות את הביטוי "קרע שטן".
משחקי צליל: חילופי אות, השמעת צליל מוביל: למשל ר עם ב בתחילת הפיוט, צלילי גד קד תכ והצליל הלועי של ע בשתי השורות האחרונות: לעמך, שועתנו, ושמע צעקתנו יודע תעלומות.
רמיזה לצופן אתב"ש: כבבת שמרם.
רצפים צליליים של עיצורים, ומילים הפותחות באות מן האלף בית: פתיחה באותיות א ב ג ד: אנא בכוח גדולת.... סיום הפיוט בשורה האחרונה עם הרצף: שמע צעקתנו יודע תעלומות. וקיימת מילה לכל אות: אנא בכח, גיבור דורשי...
זמני אמירתו

כאמור, הפיוט נאמר כחלק מאמירת הקרבנות בתפילת שחרית, ובקהילות רבות בקבלת שבת, לפני לכה דודי.
מלבד זאת, מנהג החסידים לומר את 'אנא בכח' גם בהקפות של שמחת תורה, כאשר משפט אחד מוקרא על פי הסדר בכל הקפה. חלק ממנהגי הקבלה בשמחת תורה התקבלו והשתמרו למעשה בכל הקהילות, גם אצל האשכנזים יוצאי מערב אירופה, והדים מתפילה זו נמצאים במסורת. (פיוט 'אנא ה' הושיעה נא' לשמחת תורה בנוי במבנה דומה). יש הנוהגים לאמרו בעת טקס התשליך (שיש העושים אותו בראש השנה) בעת תקיעת השופר, וכן בפיוטי הושענות, בעת חבטת הערבות בהושענא רבה. אדמו"רים נוהגים לומר כל מילה שלו שבע פעמים, כמו בדומה למנהג הספרדים שנוהגים לאומרו לאחר הדלקת נרות חנוכה.
לפי מנהג האר"י (על פי רבי חיים ויטאל) נהוג לומר את כל הפיוט לפני השינה ב"קריאת שמע שעל המיטה". בפיוט ישנן שבע שורות, כל שורה היא כנגד יום בשבוע, ואחרי קריאת הפיוט אומרים את אותו משפט של אותו היום שלש פעמים.
נוסח הפיוט ורכיביו

אָנָּא, בְּכֹחַ גְדֻּלַּת יְמִינְךָ תַּתִּיר צְרוּרָה:           (אב"ג ית"ץ)
 קַבֵּל רִנַּת עַמְּךָ, שַׂגְּבֵנוּ, טַהֲרֵנוּ, נוֹרָא:           (קר"ע שט"ן)
 נָא גִבּוֹר, דוֹרְשֵׁי יִחוּדְךָ כְּבָבַת שָׁמְרֵם:           (נג"ד יכ"ש)
 בָּרְכֵם, טַהֲרֵם, רַחֲמֵי צִדְקָתְךָ תָּמִיד גָמְלֵם:           (בט"ר צת"ג)
 חֲסִין קָדוֹשׁ, בְּרוֹב טוּבְךָ נַהֵל עֲדָתְךָ:           (חק"ב טנ"ע)
 יָחִיד גֵּאֶה, לְעַמְּךְ פְּנֵה, זוֹכְרֵי קְדֻשָּׁתְךָ:           (יג"ל פז"ק)
 שַׁוְעָתֵנוּ קַבֵּל וּשְׁמַע צַעֲקָתֵנוּ, יוֹדֵעַ תַעֲלֻמוֹת:           (שק"ו צי"ת)
יש הגורסים "ברכם, טהרם, רחמם, צדקתך" במקום "ברכם, טהרם, רחמי צדקתך"'. הנוסח המקורי הוא 'רחמי', ומקור הנוסח 'רחמם', הוא בכתביו של יצחק סטנוב, 'אגרת בית תפלה' ו'ויעתר יצחק', שנהג להתאים את הנוסח לכללי הדקדוק, והוא הופץ בעיקר על ידי וולף היידנהיים בסידוריו שנעשו פופולריים.
לאחר אמירת אנא בכח נוהגים להוסיף: ברוך שם כבוד מלכותו לעולם ועד.
לחנים והשפעה

לפיוט מנגינה מסורתית בנוסח יהודי תימן (בקהילות בהן אין מתנגדים לתורת הקבלה). הקהל עומד ושר את הפיוט יחדיו בעוצמה רבה בקבלת שבת. כן קיימים "נוסחים" מסורתיים וליהודי מרוקו - הנשמעים מעט כקריאת התורה. בקרב יהודי גיאורגיה, נהוג בתפילת שחרית של שבת לעמוד ולשיר את אנא בכח במנגינה מיוחדת. הפיוט הולחן בשנות השבעים בידי ירחמיאל ביגון והושר על ידי מקהלת פרחי מיאמי. לחן נוסף משנות השמונים שהיה מוכר והושר בבתי כנסת היה של צבי זלבסקי. לחן זה פורסם בטעות כניגונו של הרב שלמה קרליבך.
לפיוט ביצוע של מוטי שטיינמץ באלבום הנשמה בקרבי בלחן של פינקי ובר.
בשנת 2006 התפרסם עיבוד ולחן של עובדיה חממה לפיוט. העיבוד הושמע רבות בתחנות הרדיו, ותרם לפופולריות של הפיוט גם בציבור החילוני.
משפחת ואך הוציאה לאחר מספר שנים ביצוע עם לחן מקורי, אותו אימצו מספר קהילות בתפילתם
הטקסט של הפיוט או התפילה "אנא בכוח" התגלגל גם לשירה העברית החדשה. מספר משוררים כתבו שירים בשם זה, בהם אמיר גלבע, שלום רצבי, חביבה פדיה והרצל חקק (ספר שיריו נקרא "אנא בכוח אנא בשיר").
לקריאה נוספת

משה חלמיש, 'על הפיוט אנא בכח', דעת 78 (חורף תשע"ה), עמ' 55–75
הערות שוליים

↑  לפני הפיוט לכה דודי - במנהגי נוסח אשכנז ונוסח ספרד או לפני תפילת ערבית של ליל-שבת במנהגי נוסח עדות המזרח ובנוסח הבלדי של יהודי תימן
↑  כך לדוגמה היום הראשון מסומל במילה אנא, היום השני - במילה בכח והיום השביעי של ספירת העומר מסומל בראשי התיבות אב"ג ית"ץ
↑  בשו"ת הרשב"א חלק א סימן רכ כתב: "ובקשה המקובלת בידנו שעשה רבי נחוניא בן הקנה האותיות (של שם המפורש) כמקובל ביד חכמי ארצנו". יש משערים שכוונת הרשב"א לפיוט "אנא בכח"
↑  ראו אברהם ויס, 'רחמי' או 'רחמם'? עיון בנוסח הפיוט 'אנא בכח'. המעיין תמוז תשע"ט הערה 16. מובא כאן
↑  אנא בכח, תפילות לפנות המרכבה אתר גרימואר הצ'כי לסָפרוּת הקבלה
↑  שער התפלה פרק ה' פרי עץ חיים, וכן דרושי תפלת השחר דרוש ג, בספר שער הכוונות ובפרק 'מעשה של הרוח' ב-שער הגלגולים, כולם ספרים מֵכִּתבי רבי חיים ויטאל (אתר גרימואר לספרות הקבלה)
↑  על אנא בכח וספר היצירה בתפילות לפני השינה, נהר כ"ו, בספרו של רבי אברהם אזולאי חסד לאברהם
↑  הקדמת אנא בכח ספר נהר שלום, רבי שלום שרעבי (אתר גרימואר לספרות הקבלה)
↑  אנא בכח, אלישע פורת מוסף 'שבת', מקור ראשון, גיליון 'וארא' תשע"א
↑  תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף ע"א, עמוד א'
↑  ראו שלט לבית הכנסת (הפעם רק עם ראשי התיבות של אנא בכח)  באתר הסידור הפתוח
↑  על שימוש ראשי התיבות של אנא בכח כקמע בתכשיטי נשים יהודיות מצנעא בתימן, מהתקופה שלפני קום המדינה ועליית רוב שארית יהודי תימן ארצה.
↑  שורת "קרע שטן" קשורה גם לרצפי האותיות: צלילי ק ר ש ת קַבֵּל רִנַּת... שַׂגְּבֵנוּ, תַּהֲרֵנוּ. ובאותה שורה ובחילוף סדר, נ ס ע: נוֹרָא, שַׂגְּבֵנוּ (סַגְּבֵנוּ), עַמְּךָ.
↑  לכל אורך הפיוט אך בתדירות הולכת ויורדת נשמע ר לעיתים עם ב: תתיר צרורה, קבל רינת, טהרנו נורא, גיבור דורשי... שמרם, ברכם, טהרם, רחמי..., ברוב, זוכרי.
↑  צליל סותם וילוני, וצליל מכתשי או קרוב לכך, ג ק (כּ) ד ת, מושמעים לאורך הפיוט: יחודך, צדקתך, קדוש, עדתך, יחיד גאה, קדושתך.
↑  הרשימה המלאה של מילים עבור כל אות: אנא, בכח, גיבור דורשי, ושמע, זוכרי, חסין, טהרנו, הרצף יחודך כבבת, ובהמשך לעמך, נורא, שׂגבנו, עמך, פנה, הרצף צעקתנו קבל (וגם צדקתך, צרורה, קדושת), רינת, שועתנו, תתיר. שלש מן האותיות אינן פותחות מילה אך צליליהן נוכחים בפיוט: ה - המופיעה באות השנייה של טהרם, טהרנו, נהל. מ - המופיעה כאות השנייה במילים ימינך, עמך, תמיד, גמלם, ס -המופיעה באות השנייה של המילה חסין, וצלילה מופיע כמקובל בפיוטים ובקמעות על ידי שׂ שמאלית במילה שׂגבנו.
↑  אנא בכח בקריאת שמע על המיטה אתר דין (בית הספר לדיינוּת)
↑  'רחמי' או 'רחמם'? עיון בנוסח הפיוט 'אנא בכח' / אברהם וייס - המעין - מכון שלמה אומן, באתר www.machonso.org
↑  מיאמי מזרחי שרים את אנא בכח של פרחי מיאמי
↑  יצחק מאיר ואחרים שרים את אנא בכח בלחנו של צבי זלבסקי, בתקליט לנוסח "מנין קרליבך"
↑  אנא בכח, מוטי שטיינמץ, הנשמה בקרבי, באתר יוטיוב.
↑  משפחת ואך - אנא בכח, נבדק ב-2022-02-03
↑  על הרצל חקק וספרו אתר אי-מגו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007387536105171  LCCN: n2005027315  VIAF: 186453509   WorldCat (עם VIAF): 186453509
צבאות במלחמת לבנון השנייה

מלחמת לבנון השנייה פרצה בקיץ 2006. במלחמה זו השתתפו שני צבאות עיקריים: צה"ל וכוחות חזבאללה.
כוחות צה"ל > הכוחות שהשתתפו בלחימה

בפרוץ המלחמה פיקוד הצפון (בפיקוד אודי אדם) מנה 2 אוגדות סדירות: עוצבת הגליל בגבול לבנון (בפיקוד גל הירש) ועוצבת געש בגבול סוריה (בפיקוד אלי רייטר). במהלך המלחמה הוכפפו לפיקוד הצפון 3 אוגדות נוספות שפעלו בלבנון: עוצבת הפלדה (בפיקוד גיא צור), עוצבת האש (בפיקוד איל איזנברג) ועוצבת עמוד האש (בפיקוד ארז צוקרמן). עוצבת געש נשארה בגבול סוריה מסיבות אסטרטגיות.
בסך הכל, במהלך המלחמה גויסו כ-60,000 חיילי מילואים בכל החילות (כ-4 אוגדות), חלקם החליפו חיילים סדירים ביהודה ושומרון ובגבול רצועת עזה, שהופנו ללחימה בלבנון. בשום שלב לא היו על אדמת לבנון יותר מ-10,000 חיילי צה"ל בו בזמן. צה"ל הפעיל 372 טנקי מרכבה, ב-3 אוגדות משוריינות, מתוכם הצליח חזבאללה לפגוע ב-47 טנקים. ב-24 נחדרו אמצעות טילים וארבעה הושמדו, שניים באמצעות מטעני גחון. 8.5 אחוזים מהטנקים שנחדרו הושמדו. 26 אחוזים מטנקים שנפגעו פעלו לא במשימות שריוניות. ל-65 אחוזים ממקרי היפגעות הטנקים קדם נוהל קרב חלקי. 33 אנשי צוות נהרגו בפגיעות אלו[דרוש מקור].
בסיכום מטוסי ומסוקי חיל האוויר ביצעו 11,897 גיחות, בהן 6,900 תקיפות של יעדים, ומתוכם 3,000 תקיפות על מבנים ובונקרים, ו-2,400 על אתרי שיגור. למעשה מספר הגיחות של חיל האוויר היו יותר מאשר בכל מלחמת יום כיפור. מסוקי הקרב ביצעו 1,000 גיחות ואילו מסוקי התובלה 1,150 גיחות. כלי טיס ללא טייס ביצעו 1,350 גיחות מבצעיות לקבלת מודיעין בזמן אמת (ולפי מקורות זרים גם הפצצה). בממוצע בכל נקודת זמן שהו כ-20 מזל"טים בשמי דרום לבנון. סך הפצצות שהוטלו 13,916, מתוכם 7,732 חימושים חכמים, מבוססי לייזר, GPS וביות אלקטרו אופטי, שהיוו 36% מכלל הפצצות. יחסית למלחמת של"ג מספר החימושים החכמים גדול באחוזים פי 10, אך יחסית למלחמת עיראק השנייה הוא קטן בחצי. תותחי צה"ל ירו למעלה כ-160,000 פגזים ואילו ה-MLRS שיגרו כ-1,800 רקטות. מספר חסר תקדים שבוקר על ידי בכירי צבא לאחר המלחמה. במסגרת פקודת "מגן הארץ כחול" סטי"לים שמרו על הסגר הימי, ובמהלכו ביצעו כ-2,000 תשאולים של כלי שיט. עלות המלחמה בהיבט הצבאי הוערכה על ידי תא"ל משה ליפל, ראש אגף תקציבים במשרד הביטחון ב-11.2 מיליארד ש"ח.
כוחות צה"ל > המוכנות של צה"ל למלחמה > הציוד ואמצעי הלחימה

חיילי מילואים מחילות היבשה, שגויסו בצווי חירום לטובת המלחמה, הגיעו לימ"חים, ומצאו שחסר בהם ציוד חיוני, הדרוש להם לצורך ניהול הלחימה. בעיקר חסרו אמצעי ראיית לילה, נשק מדויק, וציוד קשר; אך גם פריטים פשוטים כמו משקפי אבק, וציוד רפואי כמו אלונקות וחוסמי עורקים. במקרים רבים קנו החיילים ציוד מכספם שלהם או מכספים שאספו במגביות שונות. לעומת זאת תפקודן של היחידות הסדירות מבחינת הספקה ואספקה היה יחסית טוב בהתחשב בעובדה שיחידות סדירות החזיקו את הקו.
כוחות צה"ל > המוכנות של צה"ל למלחמה > האימונים

האינתיפאדה השנייה, שהחלה זמן קצר לאחר יציאת צה"ל מלבנון ב־2000, גרמה לצמצום ניכר בהיקף האימונים שבוצעו בצה"ל. הכוחות הסדירים הופנו בצורה כמעט מלאה לפעילות הביטחון השוטף והמבצעים השונים בשטחי הרשות הפלסטינית ולא התבצעו בו אימונים סדירים, ורוב האימונים שבוצעו לא היו במסגרות גדולות. אופי הפעילות השוטפת היה שונה באופיו מזה שנדרש ללחימה בלבנון.
עלות הלחימה והצורך בסדר כוחות גדול ללחימה השפיע על שירות המילואים. כוחות מילואים גדולים יותר נדרשו לשמירה על הביטחון, ולעיתים גם בוצע גיוס מילואים נרחב, בין השאר למבצע חומת מגן. צורך זה, בשילוב עם ירידה חדה בתקציב הפנוי, הובילו לירידה חדה בהקצאת ימי המילואים שהוקדשו לאימון יחידות המילואים למלחמה.
כוחות צה"ל > המוכנות של צה"ל למלחמה > המודיעין

לטענת גורמים בכירים בצבא, עוד לפני תחילת המלחמה עמלו רבות אגף המודיעין וחיל מודיעין השדה על השגת מידע מודיעיני רב על מטרות חזבאללה בלבנון ועל התעצמותו הצבאית, מודיעין שהתגלה כמדויק ביותר ושימש את כוחות צה"ל לביצוע תקיפות בלבנון. עם זאת, התעוררו טענות מצד חיילים ומפקדים (בעיקר מקרב מערך המילואים), על חוסר במידע מודיעיני נקודתי. היו טענות שהתייחסו להיעדר תצלומי אוויר מעודכנים מן השנים האחרונות. היו שטענו שעיקר הבעיה הייתה בהפצת עזרי המודיעין לכוחות הלוחמים, שכן החומר הגולמי היה בידי זרועות המודיעין.
בריאיון עם קצין מודיעין ראשי, תא"ל יובל חלמיש, בינואר 2007 הוא אמר, כי תפקוד קציני המודיעין בשטח, במלחמת לבנון השנייה, נעשה בחוסר מקצועיות וברמה בינונית ומטה. הוא ציין תופעה שחלק מקציני המודיעין השאירו את החומרים בימ"חים בשל שגרת בט"ש. עוד סבר כי "יש פיגור בלתי מוצדק של כמה שנים ברמת העדכון של עזרי המודיעין בפיקוד הצפון". לדבריו, תמונת המודיעין שנבנתה בדבר פריסת מערך הקטיושות לטווח קצר הייתה, בינונית עד נמוכה. הוא ציין כי צה"ל הופתע מהיקף השימוש שעשה חזבאללה בטילי נ"ט במלחמה, ומירי הטיל הסיני על הסטי"ל אח"י חנית, עם שתופעת שמורות הטבע הייתה מוכרת, היא הייתה מפתיעה ברמת ההסתרה וההטמעה, כך שכוחות גילו אותם רק כאשר דרכו עליהם".
כוחות צה"ל > המוכנות של צה"ל למלחמה > האספקה

אחת הטענות הקשות ביותר הייתה על מחסור באספקה של מזון מים ותחמושת ללוחמים. צה"ל נמנע מהכנסת כלי רכב שאינם ממוגנים היטב לתוך לבנון, ומשום כך, התקשה להעביר אספקה לכוחות הפרוסים בשטח. היו ניסיונות להעביר אספקה באמצעות טנקים, וכן באמצעות כלי טיס, אולם לא בכמות מספקת. הבעיה הייתה מעבר לקו הכחול מכיוון שבימי הלחימה הראשונים של כוחות החי"ר לא הצליחו החטיבות (במיוחד באוגדה 91) לפתוח צירים לוגיסטיים.
עד הקו הכחול היה שפע של מזון ומים וכן תחמושת וזאת תוך התארגנות במהירות מצד כוחות הלוגיסטיקה.
תפיסת ההפעלה ערב המלחמה

בתקופה שלפני פרוץ המלחמה הגדיר הרמטכ"ל רא"ל דן חלוץ את האיומים על מדינת ישראל בסדר זה: 
1) איום הטרור ובתוך כך גם את גזרת לבנון.
2) האיום הגרעיני.
3) המלחמה הקונבנציונלית (בהתייחס לסוריה ולמצרים).
תפיסת ההפעלה באוגדה 91 (אוגדת הגליל האחראית על גבול לבנון)

התפתחה במהלך השנים על ידי אנשים רבים. לפי תפיסה זו ממעטים בריכוז מאמצים ועוברים לביזור של הכוח- יותר כוחות קטנים ופחות ריכוז של מאמץ גדול. לדוגמה חטיבה 609, חטיבת חי"ר השייכת לאוגדה שהיו לה נגמ"שי "אכזרית" שיועדו ללחימה של חי"ר על גבי רק"מ, פוזרו 100 כלים אלה בין כל החטיבות של האוגדה בגזרה כאשר המשימות שהוטלו עליהן לא היו משימות לחימה אלא הספקה, תדלוק וחילוץ. כל זה בזמן שכל חטיבות החי"ר הוכנו לפעולה רגלית בלבד. 
גם בחטיבת הטנקים של האוגדה (847) התפתחה תפיסה שהטנקים מחולקים ליחידות קטנות ופועלים בצוותי קרב קטנים של זוגות טנקים יחד עם כוח חי"ר, כוח איסוף, כוח הנדסי וכדומה. כך פוזרו הטנקים בחטיבות החי"ר השונות.
שלב הלחימה המרכזי תוכנן להיות השהייה במרחב- מהלך תמרון מהיר ונסתר, המגיע לנקודה מסוימת בשטח. כל כוח בגזרתו יועד להיות כוח עצמאי שאמור לחיות בתוך השטח ולצוד את האויב הקיים בו. הייתה מוכנות שהאויב יימצא ב-360 מעלות וכי אין למעשה שום מקום שהוא מוגן. אין צירים, אין אפשרות להיכנס עם רק"מ שהוא לא רק"מ כבד וכלך הלאה. השיטה תורגלה במשך שנה שלמה ואוגדה 91 תרגלה זאת באדיקות עם כל חטיבות החי"ר שלה, עם חטיבת השריון ובתרגיל אוגדתי אחד מלא, שהיה במסגרת תרגיל פיקודי של הכנה למלחמה. זה לא היה מהלך נסתר. גם כיום יש אנשים שיטענו שזאת התפיסה הנכונה להילחם מול החזבאללה.
כוחות חזבאללה

המערך הצבאי של החזבאללה התבסס על פריסה נרחבת בכפרים השיעיים בדרום לבנון בבתים אזרחיים. והורכב מחוליות התקפיות של מפעילי רקטות, שתפקידם להפעיל את הרקטות בעת פקודה, וחוליות הגנתיות של חי"ר איכותי שתפקידם היה להגן ולגבות את מפעילי הרקטות, שחומשו בנק"ל, רובי צלפים, מרגמות וטילים מסוגים שונים. בנוסף נבנו מאחזים בטבע שמילאו תפקיד משני בתפיסה ההגנתית.
אמצעי הלחימה ההתקפיים של חזבאללה כללו מערך של כ-20,000 רקטות לטווחים שונים, שרובם אוחסנו במחסנים ייעודיים (לרוב תת-קרקעיים) שפוזרו במבני מגורים ומוסדות ציבור אזרחיים, בכפרים שבדרום לבנון. ביניהם רקטות בטווחים שבין 10 ל-210 ק"מ. בהם גראד 122 מ"מ זלזאל 1, זלזאל 2, פג'ר 5, פג'ר 3, פאלק 1, פאלק 2, ונאזעאת. וכן רקטות 220 מ"מ ו-320 מ"מ סוריים, שנושאים בהתאמה ראשי נפץ של 80 ו-100 ק"ג, וטווחם בהתאמה 70 ו-100 ק"מ. ברשות חזבאללה גם מזל"טים מדגם "אבאביל" של התעשייה האווירית האיראנית, ששימשו כמזל"טי נפץ.
אמצעי הלחימה ההגנתיים של חזבאללה כללו בין היתר, טילי נ"ט מסוג RPG-29, קונקורס (פאגוט משופר), מטיס וקורנט מתוצרת רוסיה; טילי חוף-ים סיניים מדגם C-802, וטילי נ"מ מדגם SA-7 ו-SA-14 מתוצרת רוסיה, וכן מטעני חבלה שונים שהונחו על צירים ופוזרו בסמוך לכפרים.
חזבאללה אסף מידע באמצעים טכנולוגיים מתקדמים, והקים חדרי תצפית והאזנה משוכללים בכפרים שונים. לדוגמה, בעמדות תצפית ניידות שנמצאו ממוקמות בחדרי מגורים בבית במיס אלג'בל, נמצאה מצלמת תצפית ארוכת טווח. כן נמצאו חדרי האזנה והקלטה שנמצאו מכוונים אל תדרי רשת המסוקים של פיקוד צפון. ועמדות ממוחשבות לניתוח תצפיות בזמן אמת. ידוע כי חזבאללה הפעיל סוכנים בישראל שמסרו לו מידע רגיש, ובכללו התנהלות כוחות צבא, תכנונים לפעולה בלבנון, ומיקום על נפילות טילים.
הערות שוליים

↑  עמוס הראל, חלוץ, אולמרט ואדם הולכים להזיע, באתר הארץ, 25 בינואר 2007
↑  אל"ם בני מיכלסון - ביטאון השריון 49, יולי 2016
↑  יצחק בן ישראל, מלחמת הטילים הראשונה, עמ 40
↑  יצחק בן ישראל, מלחמת הטילים הראשונה, עמ 44
↑  יצחק בן ישראל, מלחמת הטילים הראשונה, עמ 46
↑  יצחק בן ישראל, מלחמת הטילים הראשונה, עמ 48
↑  אמיר בוחבוט, "בזבזנו מיליוני דולרים במהלך המלחמה", אתר nrg
↑  דו"ח וינוגרד עמ' 333
↑  עלות המלחמה - 11.2 מיליארד ש"ח, אתר חדשות מחלקה ראשונה
↑  "התקנים קוצצו, המפות לא עודכנו", חדשות מחלקה ראשונה, 7 בספטמבר 2006
↑  עמוס הראל, בכיר באמ"ן: מודיעין השטח בעת המלחמה תיפקד בינוני ומטה, באתר הארץ, 7 בינואר 2007
↑  מורן זליקוביץ' ואבירם זינו, "אספקת הטילים נחתה אצל חיזבאללה", באתר ynet, 15 באוגוסט 2006
↑  תא"ל גל הירש- "קרב בינת ג'בייל, עשור למלחמת לבנון השנייה". הרצאה בעמותה הישראלית להיסטוריה צבאית, 4.2.2016
חיילים מחטיבת הנח"ל צועדים בחזרה מלבנון
ימימה אביטל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  יולי 1929 ב' בתמוז ה'תרפ"ט קזבלנקה, מדינת החסות הצרפתית במרוקו 
 פטירה:  11 במאי 1999  (בגיל 69) כ"ה באייר ה'תשנ"ט הרצליה, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 
ימימה אביטל (יולי 1929, ב' בתמוז תרפ"ט, קזבלנקה - 11 במאי 1999, כ"ה באייר תשנ"ט, באר שבע) הייתה מורה רוחנית, מיסטיקנית דתית קבלית יהודית, שפיתחה תורה המכונה "לימוד חשיבה הכרתית" או "שיטת ימימה".
חייה

אביטל הייתה בתם הבכורה, מבין שבעה, של שמחה ויעיש אביטן בקזבלנקה, מרוקו, שם גדלה וסיימה בית ספר תיכון. בשנת 1949 כשהייתה בת 20, עלתה לישראל והתגוררה בבאר שבע. היא שימשה כמורה בבית ספר יסודי ובשנת 1951 נישאה לאליעזר אביטל, שנמנה עם מקימי ברור חיל ושימש שליח הסוכנות היהודית במרוקו. לזוג נולדו בן ובת. בשנת 1968 נפטר אליעזר, ואביטל עברה לתל אביב.
אביטל סיימה את לימודיה לתואר ראשון בספרות צרפתית באוניברסיטת בן-גוריון, למדה פסיכולוגיה לתואר שני באוניברסיטת תל אביב, והחלה להעניק טיפולים דמויי הילינג ללקוחות בביתה בשדרות רוטשילד. בשנת 1987 הקימה בביתה את "מכון מעיין" להפצת תורתה. בשנת 1990 העתיקה את המכון לבית פרטי בהרצליה. מאז פטירתה נוהל המכון על ידי בנה ויורשה ישי אביטל ומזכירתה בעבר, עידית סרנה.
אביטל תיארה עצמה כצינור המעביר מידע ולא מעבר לכך. למעשה, ניסתה להתרחק מהיחס אליה כאדם, מיעטה להצטלם, לא מסרה פרטים אישיים על עצמה והעבירה את השיעור הרחק מעיניי תלמידיה. היא הסבירה שהיא עושה זאת על מנת למנוע תלות וקשר בין המעביר (כלומר אביטל) לבין התלמידים, על מנת שיתרכזו בעבודה הפנימית שלהם ולא יאדירו את דמותה.
ימימה אביטל נפטרה ב-1999, בגיל 69. נטמנה בבית העלמין החדש בבאר שבע.
תורתה

תורתה של אביטל, המזכירה רכיבים מתחום הפסיכולוגיה והקבלה, מנגידה בין מצב של "עומס" רגשי וסגירות פסיכולוגית, ומצב של היעדר עומס, בו יש התקרבות אל המהות האמיתית, אל הטוב שבאדם ולשמחה. הלימוד מבקש לתת כלים לחשיבה הכרתית המקרבת את האדם למהותו. מדובר בכלים מעשיים לקרב את האדם אל עצמו ולא באינפורמציה, או במילותיה של אביטל - "ידיעות".
אף שאביטל הייתה דתייה, ואף שהתורה שלה כוללת מושגים אמוניים, אין קשר בין יישום תורתה לבין שמירת מצוות. רעיונותיה על "הילד הפנימי" המנהל את האדם, ההשתנות המתמדת, הבחירה בטוב, אי-ההזדהות, השחרור מאחיזה ועוד, הם רעיונות אוניברסליים המופיעים בתורות שונות במזרח ובמערב, ואין הם מחייבים כל קשר לדת. ייחודה של השיטה בשפה המדויקת והייחודית לה; המילים עצמן מהוות כלי ליצירת מבנים חדשים בתודעה.
במהלך השיעורים מסרה אביטל טקסטים שמכונים "חלקים". בהמשך, תלמידים שפנתה אליהם היו אומרים בקצרה הבנה שיש להם מהחלק שניתן, ואביטל הייתה עונה, מרחיבה או מסבירה. אותם חלקים נרשמו על ידי תלמידיה ומהווים בסיס להמשך הוראת השיטה.
השיעורים לגברים ולנשים היו מועברים מאחורי מחיצה.
אביטל לא הסמיכה בחייה תלמידים נאמנים שיעבירו את השיטה. היא נפטרה בפתאומיות. לאחר פטירתה החלו תלמידים שלה להעביר שיעורים תחת השם "שיטת ימימה"; חלקם ספגו ביקורת נוקבת מבנה ישי אביטל שמיסד את משנתה והוציא לאור את ספריה. אביטל קיבל קביעת זכויות יוצרים מביהמ"ש המחוזי והעליון, לצד הסתייגות מרבנים שטענו ששיטותיהם דרושות בירור.
לקריאה נוספת

לידיה יונג, תהיי טובה לעצמך שיטת ימימה, הוצאת אוריון, ראשון לציון 2022.
אלומה לב, עד שלבך יתנגן - לימוד ימימה, ידיעות ספרים, ראשון לציון 2023.
הערות שוליים

↑  מיכה אודנהיימר, ימימה נעלמה אבל נמצאת בכל מקום, באתר הארץ, 24 בפברואר 2005
↑  פרטים ביוגרפיים אלו נמסרו על ידי יעקב אביטל, אחיה של ימימה. מקור: כתבה ב-nrg. לפי ישי אביטל, בנה, הייתה לאביטל גם בת ומספר אחיה היה חמישה ולא שישה. מקור: כתבה ב-nrg
↑  ימימה | שאל את הרב, באתר כיפה, ‏2004-08-18 – תשובה מאת הרב יובל שרלו, במדור "שאל את הרב" (אתר כיפה)
↑  היחס לשיטת ימימה, הרב שמעון בן שעיה, מדור "שאל את הרב" (אתר מורשת)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304252105171  ISNI: 0000 0003 6969 0575  VIAF: 239700979   WorldCat (עם VIAF): 239700979