stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שארלוט קולמן
הערות שוליים

↑  "Four Weddings star dies". Daily Mail Online. נבדק ב-2014-10-23.
↑   Charlotte Coleman (Obituary), The Telegraph, 17 November 2001
↑    Nigel Reynolds, Arts Correspondent, ‏Four Weddings actress Charlotte is dead at 33, The Telegraph, 17 November 2001
↑  Valentine, Penny; "Obituary: Charlotte Coleman" The Guardian, 19 November 2001
↑  Jivani, Alkarim,""Almost Grown"". אורכב מ-המקור ב-10 בספטמבר 2006. נבדק ב-2005-01-07. {{cite web}}:  (עזרה) Time Out, 11–18 December 1996
↑  "TV Toons: Brambly Hedge (1996–2000)" Toonhound.com, 2008
1 2 3  Gannon, Louise (13 באוגוסט 2002). "Bulimia, drugs and a secret tragedy. Why Four Weddings' Charlotte Coleman really died at just 33". Daily Mail: 24–25. {{cite journal}}:  (עזרה)
1 2 3  Gannon, Louise (בספטמבר 2002). "Why did Charlotte Coleman die?". Elle: 175–176, 179–180. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Worzel Gummidge (1979–81)" BFI ScreenOnline
↑  "Insurance Man, The (1986)" BFI ScreenOnline
↑  "Oranges Are Not the Only Fruit (1990)" BFI ScreenOnline
↑  Battersby, Roy; "Obituary letter: Charlotte Coleman" The Guardian, 28 November
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007349600805171  BNE: XX1798292  BnF: cb171221176 (data)  GND: 1019666595  ISNI: 0000 0000 4199 1497  LCCN: no97004971  MusicBrainz: bbb2880c-d883-421b-b9c2-9f1c96501c27  SUDOC: 117523887  VIAF: 68530971   WorldCat (עם VIAF): 68530971
שוק אלברט קאופ

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מדרחוב
 על שם:  אלברט קאופ 
 כתובת:  רחוב אלברט קאופ
 מיקום:  אמסטרדם
 מדינה:  הולנד 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1904
 תאריך פתיחה רשמי:  1904 
 קואורדינטות:  52°21′22″N 4°53′49″E﻿ / ﻿52.356111°N 4.896944°E﻿ / 52.356111; 4.896944
 http://albertcuyp-markt.amsterdam
  (למפת אמסטרדם מוגדלת) שוק אלברט קאופ(למפת אמסטרדם רגילה) שוק אלברט קאופ
 
שוק אלברט קאופ (בהולנדית: Albert Cuypmarket) הוא שוק רחוב יומי הממוקם בשכונת דה פייפ (De Pijp) ברובע דרום אמסטרדם של העיר אמסטרדם שבהולנד.
הרחוב והשוק נקראים על שם אלברט קאופ, צייר מהמאה ה-17.
היסטוריה

השוק נוסד בתחילת המאה ה-20 מאוסף רופף של רוכלי רחוב ודוכנים. הסוחרים בשוק התחילו את עבודתם לפני עלות השחר, קנו את הסחורה שלהם ומכרו בשוק.
סולידריות ועזרה הדדית היו המוטיב הראשי של השוק, עם הזמן כאשר השוק גדל המקום לא תפקד בצורה הולמת וחוקית, דבר זה גרם לאי סדר.
בשנת 1905 החליטה המועצה להקים שוק מסודר, תחילה נערך בערבי שבת בלבד ובשנת 1912 החל לעבוד במתכונת יומית שישה ימים בשבוע.
במקור הרחוב היה פתוח לכולם, אך הרחוב נסגר לחלוטין לתנועת כלי רכב בשעות שוק.
בשנות ה-60 וה-70 שוק אלברט קאופ היה הגדול ביותר בהולנד.
כיום שוק אלברט קאופ הוא אטרקציה תיירותית חשובה, מונה כ-300 דוכנים: עופות, דגים, מאפים, פירות, ירקות, פרחים, בגדים, מוצרי חשמל ותכשיטים.
השוק זוכה לביקורים של כ-20,000 לקוחות ביום,
שוק אלברט קאופ נחשב לשוק השבועי הגדול ביותר באירופה.
בשנת 2005 חגג השוק את יום הולדתו ה-100 ובנוסף לדוכנים ניתן למצוא בתי קפה רבים, מסעדות קטנות וגדולות עם מטבח בינלאומי, חנויות מיוחדות לטבעוניים ומוצרים ירוקים, ביגוד, מוצרי חשמל ופריטים אחרים.
בעבר היה זה שוק של פועלים אך כיום זהו מקום רב תרבותי עם אווירה בינלאומית.
גלריית תמונות

רחבת השוק
דוכן שְטְרוּפְּוַואפֶל
עמדת גבינות
רחבת השוק
רחוב ביאליק (תל אביב)

| --- | --- |
כיכר ביאליק
כיכר ביאליק
 מידע כללי
 על שם:  חיים נחמן ביאליק, המשורר הלאומי
 אורך:  300 מ' 
 מיקום
 עיר:  תל אביב-יפו
 רובע:  5
 קואורדינטות:  32°04′20″N 34°46′14″E﻿ / ﻿32.0722°N 34.7705°E﻿ / 32.0722; 34.7705
  מפת מיקום  מפה מפורטת   מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) רחוב ביאליק(למפת תל אביב רגילה) רחוב ביאליק(למפת גוש דן רגילה) רחוב ביאליק(למפת גוש דן מוגדלת) רחוב ביאליק  he רחוב ביאליקhe רחוב ביאליקמפת  מרכז __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
רחוב ביאליק הוא רחוב במרכז תל אביב שנקרא על שמו של חיים נחמן ביאליק, המשורר הלאומי. ביאליק אינו רחוב מרכזי כיום, הוא אינו ציר תחבורה מכל סוג ואין בו כמעט מסחר, אך הוא נחשב לאחד הרחובות החשובים ביותר בתולדות תל אביב ואחד הציוריים ביותר בעיר. כמעט כל הבתים ברחוב הם בעלי היסטוריה או עניין תרבותי ואדריכלי הקשור לתולדות העיר.
קצהו הדרומי של הרחוב נמצא בצומת רחובות עם רחוב אלנבי, וקצהו הצפוני הוא כיכר ביאליק - כיכר עגולה קטנה שסביבה מספר בניינים חשובים ובמרכזה מזרקה בעיצובו של נחום גוטמן (פונתה ב-2008 במסגרת שיפוץ הרחוב). הרחוב נקרא על שמו של דיירו המפורסם, חיים נחמן ביאליק, עוד בעודו בחיים. ביתו המכונה "בית ביאליק", נמצא בסמוך לכיכר בקצה הרחוב ונבנה על ידי האדריכל יוסף מינור. אחר מותו החליטה עיריית תל אביב כי ראוי להנציח את ביאליק ברחוב מרכזי יותר, ועל שמו נקראו שדרות ח"ן (ראשי התיבות חיים נחמן).
סביב הכיכר נמצא גם בית העירייה הישן, משכן הביניים של העירייה שעבר משדרות רוטשילד ובטרם נבנה משכנו הנוכחי בכיכר רבין.
הפסיפס של נחום גוטמן הושב לתצוגה והוצב ב-2012 בתוך מזרקה בחזית בית בשדרות רוטשילד 1.
רחוב ביאליק הוא אחד ממוקדיה של העיר הלבנה - מרבית הבניינים נבנו בסגנון הבינלאומי והשאר בסגנון האקלקטי. הרחוב וסביבתו הקרוב מוגדרים כ"שטח C" במסגרת תחום ההכרזה של אונסק"ו וכמעט כל הבניינים ברחוב מוכרזים כמבנים לשימור.
כיכר ביאליק, בית ביאליק והרחוב במבט ממרפסת בניין העירייה הישן, 2009
אתרים ברחוב

בית ראובן - ביתו של הצייר ראובן רובין בבית מס' 14, וכיום מוזיאון המציג את עבודותיו.
בית הכנסת של האדמו"ר מהוסיאטין בבית מס' 19
מוזיאון הבאוהאוס - בבית מס' 21 שוכן מוזיאון לסגנון הבאוהאוס אשר נחנך בשנת 2007.
בית ביאליק - ביתו של המשורר הלאומי חיים נחמן ביאליק ברחוב ביאליק 22.
כיכר ביאליק - כיכר בקצהו הצפוני של הרחוב.
פסיפס תולדות תל אביב - פסיפס מאת נחום גוטמן אשר שכן בכיכר ביאליק וכיום הוא נמצא בשדרות רוטשילד
מרכז פליציה בלומנטל למוזיקה - שוכן בכיכר, בבית מס' 26, בית שנקר, תוכנן על ידי נילי פורטוגלי
בית העיר תל אביב-יפו - מוזיאון ומרכז מידע לתולדות העיר תל אביב. המרכז שנפתח בינואר 2009 בבניין העירייה הישן בבית מס' 27, מכיל מספר מפלסי תצוגה, ספרייה וחדר עיון.
תיאטרון יידישפיל - תיאטרון יידיש השוכן בבית מס' 28. התיאטרון נוסד ב-1987 ביוזמת ראש עיריית תל אביב-יפו שלמה להט ומנכ"ל בנק מרכנתיל דיסקונט משה נוידרפר.
לקריאה נוספת

שולמית וידריך, ביאליק הרחוב - ציר, צורה, יצירה "פורת - הוצאה לאור" 2004
הערות שוליים

↑  דוד הכהן, ספר חדש: הסיפור של רחוב ביאליק, באתר ynet, 13 ביולי 2004
| חיים נחמן ביאליק |
| --- | --- | --- |
| שירים | אל הציפור • תחזקנה • אם יש את נפשך לדעת •  הכניסיני תחת כנפך • על השחיטה • בעיר ההרגה • המתמיד • מתי מדבר • הבריכה • מגילת האש • לא זכיתי באור מן ההפקר • שיר העבודה והמלאכה • למתנדבים בעם • אכן חציר העם • ראיתיכם שוב בקוצר ידכם • שירתי • זוהר • ביום קיץ יום חום • בגינה • עציץ פרחים • שיר לחמוטל • שבת המלכה • פרש • קן ציפור • הפרח לפרפר • הפרפר לפרח • בין העצים הירקרקים‎ • היא יושבה לחלון • נדנדה • מעבר לים • מתי מדבר האחרונים • יהי חלקי עמכם • לכבוד החנוכה • בערוגת הגינה • מקהלת נוגנים • קומי צאי • יש לי גן • הקיץ גווע • אחרי מותי • לבדי •  תרזה יפה • לא ביום ולא בלילה • בין נהר פרת ונהר חדקל • בשל תפוח |  |
| סיפורים | ספר האגדה • אלוף בצלות ואלוף שום • גילוי וכיסוי בלשון • החצוצרה נתביישה • אריה "בעל גוף" • התרנגולים והשועל • שירים ופזמונות לילדים • אגדת שלושה וארבעה • ויהי היום • מסע הדג‎ • ספיח • יום השישי הקצר • מאחורי הגדר |  |
| הנצחה | קריית ביאליק • בית ביאליק • גבעת ח"ן • פרס ביאליק • כפר ביאליק • שדרות ח"ן (תל אביב) • כיכר ביאליק • מוסד ביאליק • רחוב ביאליק (תל אביב) • קמפוס ביאליק-רוגוזין • שדרות ח"ן (רחובות) • רחוב ביאליק (רמת גן) |  |
| ערכים קשורים | מאניה ביאליק‎ • אירה יאן • מרדכי עובדיהו • משה אונגרפלד • ראדי • אהל שם • עונג שבת |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007551790905171  LCCN: sh2006002823  VIAF: 315590508   WorldCat (עם VIAF): 315590508
שוק דאפר

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מדרחוב
 על שם:  אולפרט דאפר 
 כתובת:  רחוב דאפר (Dapperstraat)
 מיקום:  אמסטרדם
 מדינה:  הולנד 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1910
 תאריך פתיחה רשמי:  1910 
 קואורדינטות:  52°21′44″N 4°55′40″E﻿ / ﻿52.36222222°N 4.92777778°E﻿ / 52.36222222; 4.92777778
 http://www.dappermarkt.nl
  (למפת אמסטרדם מוגדלת) שוק דאפר(למפת אמסטרדם רגילה) שוק דאפר
 
שוק דאפר (בהולנדית: Dappermarkt) הוא שוק רחוב יומי הממוקם בשכונת דאפרבורט (Dapperbuurt) ברובע מזרח אמסטרדם של העיר אמסטרדם שבהולנד.
היסטוריה

הרחוב והשוק נקראים על שם אולפרט דאפר, היסטוריון ההולנדי מהמאה ה-17 שהיה ידוע במחויבותו לחברה רב-תרבותית. השוק נוסד בתחילת המאה ה-20.
בשנת 1910 הפך באופן רשמי לשוק רחוב מסודר יחד עם שלושה רחובות נוספים.
בשנת 2006 עבר השוק ארגון מחדש וקיבל את הפרס "השוק הטוב ביותר בהולנד" שנת 2006–2007.
השוק מושך תיירים ומבקרים מכל רחבי הולנד, אורכו כ-600 מטרים ובהם מעל ל-200 דוכנים וחנויות המציעים מגוון מוצרים בינלאומיים. השוק פעיל כ-52 שבועות בשנה, 6 ימים בשבוע מיום שני עד שבת בין השעות 10:00-17:00. החנויות ברחובות הסמוכים פתוחות מעט מאוחר יותר.
השוק הוזכר במגזין 'נשיונל ג'יאוגרפיק' בגיליון של חודש נובמבר-דצמבר בשנת 2007 בכתבה: 'עשרת רחובות קניות הטובים ביותר בעולם'.
גלריית תמונות

כניסה אל השוק
הפגנה בשוק
שוק אפור (לסחורות)

ערך זה עוסק בשוק אפור לסחורות. אם התכוונתם לשוק אפור להלוואות, ראו .
שוק אפור לסחורות הוא הפצתה של סחורה דרך ערוצי הפצה שלא אושרו או יועדו על ידי היצרן.
המוצרים בשוק האפור חוקיים, דבר המבדיל בין השוק האפור לשוק השחור.[דרושה הבהרה] יחד עם זאת, המוצרים נמכרים בערוצי הפצה לא שגרתיים על ידי חברות שאין להן התקשרות עסקית עם היצרן. תופעה זו מתרחשת לעיתים כאשר מחירו של פריט גבוה במידה ניכרת ממחירו במדינה אחרת. לרוב מדובר במוצרי צריכה שוטפים כגון סיגריות ומוצרי חשמל. קבלנים קונים את המוצר במקום זול, בקמעונאות או בסיטונאות, מייבאים את המוצר באופן חוקי לשוק היעד ומוכרים את המוצר במחיר שמספק להם רווח, אך נמוך ממחירי השוק הרגילים.
לעומת זאת, ייבוא של מוצרים מוגבלים מבחינה חוקית כגון תרופות מרשם או כלי נשק יסווגו כפעילות בשוק השחור; וכך גם הברחה של סחורה למדינת היעד במטרה להימנע מתשלומי מיסים או מכסים.
בשוק ניירות הערך, למושג "שוק אפור" משמעות שונה. המושג מתייחס לקנייה ומכירה של ניירות ערך  אשר יונפקו בעתיד ואשר עדיין לא הופצו. תופעה זו מתרחשת מספר ימים לפני מכירה פומבית של איגרות חוב ממשלתיות כאשר מסחר זה משפיע על כמות ניירות הערך שיונפקו.
השלכות השוק האפור

הצד אשר חושש מפני נזקיו של השוק האפור כולל, בדרך כלל, סוכנים ויבואנים מורשים, או הקמעונאיים, בשוק היעד. לרוב מדובר בחברת הבת הארצית של חברת היצרן, או בחברה קשורה, לה שמורים הסימנים המסחריים המקומיים של היצרן; תביעות קפדניות של חוקי הסימן המסחרי מונעים פרסום המוצרים בשוק האפור, ולכן גם מסייעים להרתיע את הקונים משוק זה. כמו כן, ניתן להשתמש בחוקים מקומיים (או דרישות הלקוחות) הנוגעים להפצה ואריזה של מוצרים (כגון שפת התוויות, האזהרות והוראות השימוש, יחידות מדידה, ופירוט תזונתי של דבר מאכל) כדי להרתיע קונים מלקנות בשוק האפור.
בנוסף, מרבית היצרנים יסרבו לכבד את תעודת האחריות של מוצר שנרכש בשוק האפור, בטענה שהמחיר הגבוה בשוק הרגיל מייצג את רמת השירות הגבוהה המוענקת לרוכשים. תופעה זו ניכרת בעיקר בשוק מוצרי החשמל. ישנם יצרנים הנותנים לדגם מסוים מספרי דגם שונים במדינות שונות, כדי להבדיל בין הדגמים על-פי השווקים להם הם מיועדים.
התפתחות הקודים האזוריים בתקליטורי DVD הוא דוגמה ליישום טכנולוגי, המיועד להגביל את זרימת המוצרים בין שווקים לאומיים.
ראו גם

שוק שחור
השוק האפור להלוואות
רשומות חיפוש הרוחות

רשומות חיפוש הרוחות (בסינית מסורתית: 搜神記; בסינית מפושטת: 搜神记; בפין-יין: sōu shén jì, סוֹאוּ שֶׁן גִ'י) היא אסופה של אגדות, סיפורים קצרים ושמועות על רוחות ותופעות על-טבעיות אחרות. האסופה נערכה בסביבות שנת 350 לספירה, ומיוחסת לגָאן בָּאו, היסטוריון מחצר הקיסר יְוֵּ'אן מגִ'ין, אם כי היוצר אינו מצוין במפורש ביצירה.
חשיבות

הסיפורים ביצירה קצרים ותמציתיים, ואינם רבי רושם, אך השפעתם על הרומנים של הדורות הבאים בסין הייתה גדולה, ויצירות פנטזיה מאוחרות יותר נכתבו באותה צורת הכתיבה, ביניהן "סיפורים משונים מחדרון הפטפוטים" וסיפורי הפלאים של שושלת טאנג. פּוּ סונְגְלִינְג, אשר כתב את "סיפורים משונים מחדרון הפטפוטים", ציין בעצמו כי יצירתו של גָאן בָּאו עולה על יצירתו שלו בהרבה.
לא רק במבנה, אלא אף בשם השפיע הספר על דורות מאוחרים, ולא מעט ספרים כללו בשמם את הביטוי "חיפוש רוחות", ביניהם לפחות שלושה ספרים שנקראו אף הם באותו שם בדיוק - "רשומות חיפוש הרוחות".
חשיבות נוספת טמונה בטענתו של חוּ גֶ'נְחֶנְג: "השגתי את "רשומות חיפוש הרוחות ו"הרשומות המאוחרות של חיפוש הרוחות" וקראתי בהן, וכך הבנתי כי סגולת ג'ין מעוותת וכיליון בבסיסה.", טענה זו מכוונת לכך שפּוּ סונְגְלִינְג ראה בשליטי ג'ין בני משפחת סְה-מָה כתופסי שלטון במרמה אשר מעמדם אינו מוצדק, ומציגה את "רשומות חיפוש הרוחות" כחושפת טפח פוליטי מתקופת שושלת ג'ין.
"רשומות חיפוש הרוחות" תורגמה לאנגלית בשנת 1996, ויצאה לאור בהוצאת סטנפורד.
רקע

פּוּ סונְגְלִינְג היה פקיד ממשלתי אשר בתקופת שושלת ג'ין הגיע למעמד של "שרת קבע ופרש ההתרופפות" - הפקיד שאחראי להתריע על פגמים בהתנהלותו של הקיסר. על פי הכתוב, נפטר אביו בגיל צעיר, ואמו הקנאית ניצלה את הרגע בו קברו את אביו, ודחפה את הפילגש שלו לתוך ארון המתים, והיא נקברה בחיים. כעבור עשר שנים נפטרה אמו, וקברו אותה ביחד עם אביו. וכשפתחו את ארון הקבורה מצאו את הפילגש של אביו שוכבת על גופת אביו מבלי שגופה התקרר. היא עוד המשיכה לחיות מספר שנים לאחר שהוציאו אותה והחזירו אותה לבית. בנוסף מסופר כי אחיו הגדול מת ו"חייו פסקו למספר ימים" ואז שב לחיים. בשל כך גילה פּוּ סונְגְלִינְג משיכה לענייני שדים ורוחות, וכתב את "רשומות חיפוש הרוחות".
"רשומות חיפוש הרוחות" בגרסתה המקורית לא שרדה לימינו, וכפי הנראה אבדה בתקופה שבין שושלת סונג לבין שושלת יואן. הגרסה המוכרת כיום היא תוצאה של איסוף ציטוטים מן היצירה שביצעו דורות מאוחרים, מתוך מקורות כגון "העתקי הספרים של האולם הצפוני", "אוסף הספרות", "המקראות הקיסריות של עידן טָאיְפִּינְג" ו"יער הפנינים של גן הדהארמה".
מבנה היצירה

ב"רשומות חיפוש הרוחות" שהגיעו לימינו מתועדים 464 סיפורים ב-20 מגילות. במקור היו ביצירה 30 מגילות. מרבית הסיפורים הם אגדות עם העוסקות במפלצות, פלאים, קדושים דאואיסטיים ומכשפים, אך יש גם ליקוטים של פלאים ומוזרויות מתוך ההיסטוריות הרשמיות של השושלות, עם לא מעט חזרות בעלילות.
הערות שוליים

↑  干寶
↑  聊斋志异
↑  ביצירתו 搜神记引
↑  搜神后记
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb13614348m (data)
שעורת התבור

ערך זה עוסק בצמח מסוים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| שעורת התבור |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: חד פסיגיים
סדרה:: דגנאים
משפחה:: דגניים
סוג:: שעורה
מין:: שעורת התבור
שם מדעי
 Hordeum spontaneum ‏קוך, 1848
שעורת התבור (שם מדעי: Hordeum spontaneum) היא מין בסוג שעורה.
תיאור הצמח

שעורת התבור היא צמח דגני חד-שנתי, שגובהו עד 100 ס"מ. שיבוליו גדולות, דו-טוריות, המתבלטות במלענים ארוכים בעלי זיזים. השיבולת בנויה משלישיות של שיבוליות, היושבות לסירוגין על ציר השיבולת. בכל שיבולית יש פרח יחיד, ובבסיסה שתי גלומות צרות, דמויות זיפים. רק השיבולית האמצעית בכל שלישייה פורייה, והיא מצוידת במלען ארוך מאוד, בעל זיפים קצרים הפונים כלפי מטה. הפרי הוא גרגר גדול יחסית (8 מ"מ ויותר), המעורה במוצי הפרח.
עם ההבשלה, ציר השיבולת מתפרק ליחידות תפוצה דמויות חץ. כל יחידה מורכבת משלישיית שיבוליות (רק האמצעית פורייה), הנופלת לקרקע וחודרת לאדמה. זיזי המלען מכוונים כלפי מעלה וכך נשמר כיוון התנועה כלפי מטה. הפריחה בסוף חודש מרץ ותחילת אפריל, וההבשלה בחודשים אפריל–מאי. במשך הקיץ הזרעים טמונים באדמה, שם הם שמורים משריפות ומבעלי-חיים.
בית גידול

תפוצתו של המין היא באגן המזרחי של הים התיכון ובדרום-מערב אסיה. בישראל הוא נפוץ בחבל הים-תיכוני (למעט חולות ומלחות) מרום של 400 מטר בים המלח עד לרום 1,400 מטר במדרונות החרמון. בחבל זה הוא מגיע לעיתים קרובות (במיוחד כשנמנעת רעיית יתר) לתפוצה רצופה ולבניין אוכלוסיות צפופות ועשירות. הוא בולט כצמח חלוץ של בתי גידול משניים כגון חלקות בור, צידי דרכים, שדות נטושים ושולי שדות, ולעיתים אף פולש לשדות מעובדים.
הצמח חודר גם לצפון הנגב ולמרכזו ולמדבר יהודה, אך שם התפוצה מקוטעת מאוד ומוגבלת לוואדיות ולבתי גידול הנהנים מתוספת מי נגר ושטופים יחסית ממליחות.
שונות מורפולוגית-גאוגרפית

מין זה מראה בארץ שונות מורפולוגית וגנטית גדולה. באדמות הבזלת והטרה רוסה בגליל ובמורדות הגולן הפונים לכנרת, גדלים טיפוסים גדולים במיוחד, ששיבוליהם מגיעות לאורך של 35 ס"מ ויותר. טיפוס קטן, ששיבוליו הן כמחצית מאורך זה, מצוי בדרום עמק בית שאן. במדבר יהודה ובנגב שכיחים טיפוסים בעלי מלענים קצרים. ביהודה, בשומרון ובגליל המזרחי ישנם טיפוסי 'ביניים'.
שעועית הגלידה

| שעועית הגלידה |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
סדרה:: קטניתאים
משפחה:: קטניות
תת־משפחה:: מימוסיים
סוג:: Inga
מין:: שעועית הגלידה
שם מדעי
 Inga edulis ‏מרטיוס

פרי שעועית הגלידה
שעועית הגלידה (שם מדעי: Inga edulis), המכונה גם "המרשמלו של ילדי הג'ונגל", הוא עץ אקזוטי ירוק עד שמוצאו מדרום אמריקה הנאכל על ידי בני הטופי. העץ צומח במהירות ויכול להגיע לגובה של 20 מטר. העץ גדל באזורים גבוהים, עד ל-1,800 מטר מעל גובה פני הים, מעדיף טמפרטורה ממוצעת (15 מעלות צלזיוס) ואינו רגיש במיוחד לתקופות יובש.
פריחתו לבנה, ותאריך הבשלת פירותיו הוא בין חודש אוגוסט לספטמבר. פירות העץ הם תרמילים ארוכים המזכירים צורת בננה. הם מכוסים קליפה צהובה קשה למחצה ומכילים ציפה לבנה המזכירה צמר גפן מתוק המזכיר טעם של גלידת וניל, וזה החלק הנאכל. הציפה מכילה זרעים המזכירים במראם שעועית ומכאן מגיעה שם העץ. פרותיו משמשים גם להכנת משקאות אלכוהוליים.
העץ הגיע לישראל במהלך שנות השלושים.
זני שעועית הגלידה

שעועית הגלידה פחוסה: הפירות הם תרמילים קטנים בגודל 10-15 ס"מ, טעמם מתוק מעט.
שעועית הגלידה חצי סהר: הפירות הם תרמילים בצורת חצי סהר בגודל 30-50 ס"מ טעמו מתוק במיוחד ומעט ארומטי.
שעועית הגלידה ארוכה: הפירות הם תרמילים ארוכים המגיעים לגודל של עד 1.5 מטר, טעם אנמי מעט.
שעועית הגלידה זן הבר: הפירות הם תרמילים דקים בגודל של 20-30 ס"מ.
גלריה

פרח עץ שעועית הגלידה בקונגו סנטרל
שתיל צעיר של שעועית הגלידה
עלי שעועית הגלידה חדשים מבט מקרוב
תיאור בוטני של שעועית הגלידה
הערות שוליים

↑  שעועית הגלידה באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  גלי וולוצקי, נמאס לכם מתפוזים? קבלו את שעועית הגלידה, באתר כלכליסט, 5 בינואר 2010
שולמית ולר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 בספטמבר 1944 (בת 80) חולון, ישראל
 ענף מדעי:  תלמוד ומקרא
 עיסוק:  מנהלת במשרד החינוך  מרצה באוניברסיטת חיפה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב  בית המדרש לרבנים באמריקה
 מנחה לדוקטורט:  פרופסור שמא פרידמן
 מוסדות:  אוניברסיטת חיפה
 
שולמית ולר (נולדה: 15 בספטמבר 1944) היא פרופסור אמריטוס לתלמוד ומדרש בחוג לתולדות ישראל ומקרא באוניברסיטת חיפה. היא מתמקדת במחקריה בניתוח ספרותי-רעיוני של סוגיות וסיפורים תלמודיים. פרסמה עשרות ספרים ומאמרים בעברית שחלקם תורגמו לאנגלית. ולר חוקרת מחשבת ישראל בדגש על נשים בתלמוד.
הייתה האישה הראשונה בישראל שקבלה תואר דוקטור בתלמוד ב-1987 מבית המדרש לרבנים באמריקה.
ביוגרפיה והשכלה

נולדה בשם שולמית כהן בשנת 1944 בחולון, ארץ ישראל. אמה מרים (מכליס) כהן הייתה מורה ואביה שלמה כהן, פקיד בתנובה. הוריה היו חילוניים, אנשי תנועת העבודה.
ולר סיימה לימודים בבית ספר היסודי ביאליק ובתיכון קוגל בגיל 16.5. בצבא שרתה בנח"ל.
לאחר שרותה הצבאי החלה ללמוד בחוג לתלמוד באוניברסיטת תל אביב, שכלל אז 3 בנות בלבד, שם למדה אצל פרופסור בנימין דה-פריס ופרופסור משה דוד הר. היא סיימה תואר ראשון במקרא ותלמוד ותעודת הוראה מאוניברסיטת תל אביב ב-1968. לאחר מכן החלה ללמוד לתואר שני במשפט עברי באוניברסיטת תל אביב, אצל פרופסור אהרון קירשנבאום, את התואר סיימה בהצטיינות יתרה ב-1972. במקביל לתואר השני קיבלה מלגה ממשרד החינוך כדי ללמוד במסלול לכתיבת תוכניות לימודים בחוג לחינוך באוניברסיטה העברית.
את הדוקטורט עשתה בבית המדרש לרבנים באמריקה (Jewish Theological Seminar) בניו יורק. היא למדה תלמוד ולימודי רבנות בהדרכתו של פרופסור שמא פרידמן. במסגרת הלימודים שהתה שנה בקמפוס של הסמינר התאולוגי בני יורק ולמדה אצל פרופסור דוד וייס הלבני ופרופסור חיים זלמן דימיטרובסקי. את הלימודים השלימה בהצטיינות בשנת 1987 והייתה האישה הראשונה בישראל שקיבלה תואר דוקטור בתלמוד.
קריירה

בשנת 1970 הצטרפה למשרד החינוך והייתה אחראית במשך עשרים שנה על כתיבת תוכניות לימודים וחומרי למידה וכמפקחת מרכזת על לימודי התורה שבעל פה בבתי הספר הממלכתיים. היא הוציאה לאור שלוש תוכניות לימודים לכל הרמות בבתי הספר הממלכתיים ועשרות ספרי לימוד והדרכה (כ-60) שנכתבו על פי תוכניות אלה.
ב-1987 החלה לעבוד כמרצה בחטיבה האוניברסיטאית של מכללת אורנים.
ב-1991, לאחר פרישתה ממשרד החינוך שימשה כמרצה באוניברסיטת חיפה בחוג לתולדות עם ישראל ומקרא. שם יסדה את המסלול ללימודי תואר שני בתלמוד ובמדרש למורים. כמו כן ריכזה באוניברסיטה זו את לימודי המגדר במחלקה ללימודים כלליים, והייתה ראשת המרכז לחקר היהדות וחברה בוועדות שונות של האוניברסיטה. בשנת 2009 מונתה לראשת החוג לתולדות ישראל.
במהלך השנים לימדה ב-JTS בניו יורק כמרצה אורחת. שימשה מרצה אורחת במכון פידאה ליהדות בסטוקהולם.
ולר היא פרופסור מן המניין החל מ-2012. במחקריה היא שמה דגש על עיון במקורות מאספקט ספרותי-רעיוני ומאספקט היסטורי כאשר המחקר הפילולוגי שימש ככלי עזר הכרחי ובסיסי אך לא עמד במרכז תשומת הלב. ספריה עוסקים בחקירת סיפורים על נשים בתלמוד הבבלי, מתוך ניסיון לגלות את השקפותיהם הבלתי מוצהרות של חכמי המשנה והתלמוד על נשים ונשיות. היא ניסתה להוכיח כי קיים פער בין העמדות הגבריות המובהקות, המובעות ברובד הגלוי של סיפרות חז"ל ובעיקר בהלכה, לבין ההתחשבות באישה, הרגישות כלפיה ואפילו הזדהות עם העמדות הנשיות-המתגלות ברובד הסמוי.
חיים אישיים

ולר נשואה ליעקב ולר, אמא לשלושה בנים וסבתא לשישה נכדים. כיום מתגוררת בהוד השרון.
פרסומים

ולר כתבה וערכה עשרות ספרי לימוד במדרש, אגדה, משנה ותלמוד, ופרסמה עשרות מאמרים בכתבי-עת ובספרים מדעיים בארץ ובחוץ לארץ. במסגרת תפקידה במשרד החינוך כתבה וערכה קרוב לשישים ספרי לימוד והדרכה. בנוסף פרסמה מאמרים בכתבי העת טורא ודרכי ישראל.
פרסומים > בין ספריה

מן המקורות על משפט ויושר - הוצאת משרד החינוך והתרבות - 1980
חגי תשרי: תורה שבעל-פה לבית-הספר היסודי הממלכתי - הוצאת משרד החינוך והתרבות
מן המקורות על המשפחה: חלק א' - הוצאת משרד החינוך והתרבות
על ספר שמואל: מאגדות חז"ל - הוצאת משרד החינוך והתרבות - 1985
על ספר שמואל: מאגדות חז"ל בין איש לרעהו מאגדות חז"ל - - הוצאת משרד החינוך והתרבות - 1987
מן המקורות על ארץ ישראל ; העלייה לארץ ישראל והמצוות התלויות בארץ - הוצאת מעלות
נשים בחברה היהודית בתקופת המשנה והתלמוד - הוצאת הקיבוץ המאוחד - 1999
נשים ונשיות בסיפורי התלמוד - הוצאת הקיבוץ המאוחד - 1993
שיחות חולין בתלמוד הבבלי - הוצאת עם עובד - 2007
צער ומצוקה בסיפורי התלמוד - הוצאת הקיבוץ המאוחד - 2012
גוונים של אושר בסיפורי התלמוד - הוצאת הקיבוץ המאוחד 2018
מעשה אורג - הוצאת כרמל - 2023
הערות שוליים

↑  נשים ונשיות בסיפורי התלמוד | ולר שולמית, באתר www.kibutz-poalim.co.il
↑  ערב לכבוד ספרה של שולמית ולר - "גוונים של אושר בסיפורי התלמוד", באתר Facebook, ‏2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298077005171  GND: 1048416968  ISNI: 0000 0000 7731 7103  LCCN: nr92002569  NKC: ola20221171096  VIAF: 32227748   WorldCat (עם VIAF): 32227748
רשומות מועדון הפיקוויקים

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  צ'ארלס דיקנס 
 איורים:  רוברט סימור, רוברט ויליאם בס, האבלט נייט בראון 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  רומן 
 הוצאה
 הוצאה:  1836
 מקום הוצאה:  אנגליה 
 תאריך הוצאה:  אפריל 1836 
 סדרה
 ספר קודם:  רישומים מאת בוז 
 הספר הבא:  אוליבר טוויסט 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001123384, 001323739, 001323741, 004050369
 
תחריט ממהדורת כתבי דיקנס מ-1894: מר פיקוויק במרדף אחרי כובעו
רשומות מועדון הפיקוויקים (באנגלית: The Pickwick Papers או בשמו המלא The Posthumous Papers of the Pickwick Club) הוא הרומן הראשון של צ'ארלס דיקנס. הרעיון של המאייר רוברט סימור היה לפרסם סדרת איורים שיתארו אירועים של פעילות ספורטיבית בלווי טקסט. דיקנס נבחר למחבר הסיפורים בעקבות הצלחת "רישומים מאת בוז" (Sketches by Boz). דיקנס, שהיה בטוח ביכולתו, לקח על עצמו לפרסם המשכים חודשיים גם אחרי שסימור התאבד. הסדרה זכתה להצלחה עצומה, והפופולריות של "מועדון הפיקוויקים" הגיעה לשיאה כשהוצג סם ולר (משרתו הנאמן של מר פיקוויק). המכירות הלכו וגברו, הועלו מופעי תיאטרון, נמכרו ספרי בדיחות סם ולר ומוצרים נוספים.
ההוצאה לאור

הרומן פורסם ב-19 חלקים במשך 20 חודשים החל ממרץ 1836 ועד אוקטובר 1837, הפרק האחרון היה כפול באורכו ומחירו היה 2 שילינג. דיקנס אחר פעם אחת את מועד ההגשה, כשהתאבל על מות גיסתו מרי הוגארת' במאי 1837.
שני החלקים הראשונים הכילו ארבעה איורים מאת רוברט סימור ו-24 דפי טקסט. כשסימור התאבד החליף אותו ר. ו. בס עבור החלק השלישי אך המו"לים לא היו מרוצים ממנו, והוא הוחלף על ידי ה. ק. בראון (פיז), מאייר שהמשיך לעבוד עם דיקנס עוד 23 שנים (הוא אייר את בין שתי ערים בשנת 1859). הפורמט של המגזין שונה ל-32 דפי טקסט ושני איורים בכל חלק. דיקנס גם ויתר על הרעיון המקורי של "מועדון הספורט", והיצירה החלה לקבל צורה של רומן.