stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בלאז'ובה

| --- | --- |
סמל בלאז'ובהסמל בלאז'ובה

 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  פודקרפצקיה פודקרפצקיה
 מחוז:  ז'שוב
 שטח:  4.23 קמ"ר
 גובה:  230 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  2,116 (31 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  49°53′00″N 22°06′00″E﻿ / ﻿49.883333333333°N 22.1°E﻿ / 49.883333333333; 22.1 
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.blazowa.itl.pl
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיבלאז'ובה(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיבלאז'ובה(למפת פרובינציית פודקרפצקיה רגילה) ז'שוב פשמישל סטאלובה וולה מיילץ שוויינטו. לובלין פולין קטן  סלובקיה אוקראינהבלאז'ובה(למפת פרובינציית פודקרפצקיה מוגדלת) ז'שוב פשמישל סטאלובה וולה מיילץ שוויינטוקז'יסקיה לובלין פולין קטן  סלובקיה אוקראינהבלאז'ובה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
בלאז'ובה (בפולנית: Błażowa; ביידיש: בלאזשאוו, בלאזעוו) היא עיירה במחוז ז'שוב שבפרובינציית פודקרפצקיה בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
תולדות היישוב

התיעוד הראשון ליישוב הוא מן המאה ה-14, אז היה בבעלות פרטית. במהלך המאה ה-17 נשרף היישוב בידי גייסות האימפריה השוודית, ולאחר מכן בידי הקוזקים הטרנסילבנים.
היישוב נחרב פעם נוספת במהלך המלחמה הצפונית הגדולה, ובסוף המאה ה-18 קיבל היישוב זכויות עיר.
יהודי בלאז'ובה

יישוב יהודי בעיירה התקיים עוד במאה ה-18, ובתחילה הייתה כפופה הקהילה בעיירה לקהילת ז'שוב. במקום פעלה חצר אדמו"רים, משושלת הרב צבי אלימלך שפירא, שהפכה לחסידות בלאז'וב.
בנובמבר 1918 ערכו איכרים מקומיים פרעות ביהודי העיירה, וכ-200 משפחות יהודיות נשדדו, ללא התערבות המשטרה. בשנים שלאחר מכן הוטל חרם על האוכלוסייה היהודית בעיירה, פורסמה במקום תעמולה אנטישמית, ובמקרה אחד נרצחו בני זוג יהודים. במקרה אחר, הופצה עלילת דם לפיה יהודי רצח נוצרייה כדי להכין מדמה מצות.
בין מלחמות העולם התקיימה בעיירה פעילות ציונית, לרבות של תנועות נוער ציוניות. בתקופה זו נמנו בעיירה כ-930 יהודים, מתוך כ-5,100 תושבים.
לאחר כיבוש העיירה בידי הגרמנים בספטמבר 1939, נרצחו בעינויים 22 מיהודי המקום. בימים שלאחר מכן הגיעו לעיירה פליטים יהודים רבים ממערב פולין, והקהילה במקום התגייסה לעזרתם. בעיירה הוקם יודנרט, ופעל במקום סניף של היס"ס. ביוני 1942 גורשו יהודי העיירה לגטו ז'שוב באקציה שבמהלכה נרצחו זקנים וחולים, שייתכן שאחד מהם היה האדמו"ר המקומי, הרב מאיר שפירא.
מגטו ז'שוב הועברו יהודי העיירה ביולי 1942 עם יתר יהודי הסביבה למחנה ההשמדה בלז'ץ.
זוג ילדי יהודים בבלאז'ובה בשנת 1930
בצל ירוק 80

אין תמונה חופשית
בצל ירוק 80 הייתה להקה ישראלית שפעלה במשך שנתיים. הלהקה הוקמה במחווה ללהקות הצבאיות, וללהקת בצל ירוק המקורית משנות החמישים. חברי הלהקה היו: גני תמיר, יובל נדב, רחלי חיים, מאיר סויסה, אבי דור, דני שגב, ורדה גורן, יואב שמר ודני בלפולסקי.
אודות

בשנת 1978 פירק הרמטכ"ל רפאל איתן את הלהקות הצבאיות. במחשבה שהציבור הישראלי עדיין מעוניין לקבל בידור במתכונת הלהקות הצבאיות שהוא הכיר, יזם המפיק דודו אלהרר הקמת להקה המורכבת מיוצאי הלהקות הצבאיות.
המופע "הלהקה האחרונה" עלה בשנת 1980 בהפקתו של אברהם דשא (פשנל) בבימויו של דני ליטאי. הלהקה הופיעה בפסטיבל הזמר המזרחי בשנת 1980 עם השיר "יא סאלאם" בהלחנת חבר הלהקה מאיר סויסה למילים של יורם טהרלב. הלהקה השתתפה גם בתחרות השירוויזיון השנייה ב-1980 עם השיר "סוף טוב" שכתבה לאה לופנפלד והלחינה נורית הירש ושזכה במקום הרביעי.
בין שיריה המוכרים "אהבת ציון" למילים של יורם טהרלב וללחן של יאיר רוזנבלום ושיר הזיכרון "אסיף", למילים של איתמר פרת וללחן של נעמי שמר, שאותו מבצעות בנות הלהקה גני תמיר ויובל נדב (חיימוביץ').
בלאטה אל-בלד

| --- | --- |

 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  שכם
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  5,500 (1996)
 קואורדינטות:  32°12′42″N 35°16′59″E﻿ / ﻿32.211569444444°N 35.282933333333°E﻿ / 32.211569444444; 35.282933333333 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צפון השומרון מוגדלת) בלאטה אל-בלד(למפת צפון השומרון רגילה) בלאטה אל-בלד(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בלאטה אל-בלד(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בלאטה אל-בלד  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
העיירה בלאטה (בערבית: بلاطة البلد; בלאטה אל-בלד) היא פרבר של העיר שכם, הממוקם כקילומטר אחד ממזרח למרכז העיר. בעבר היה כפר בפני עצמו, והוא סופח לעיריית שכם במהלך השלטון הירדני (1967-1948).
שמו של הכפר הוא בלאטה מזה שנים רבות, והוא השתמר על ידי התושבים המקומיים. אף שצליל השם ערבי לכאורה ("סלע שטוח"), מקורו ככל הנראה בשיבוש שמו היווני של העץ דולב מזרחי (Platanus orientalis), ולכן מזהים אותו עם פְּלָטָנוֹס (פלטאנוס, פלאטנוס, פלטינוס), יישוב מימי התלמוד שנקרא ככל הנראה בעקבות העץ. לפי מסורת השומרונים גדל במקום זה עץ האלה הנזכר בקשר עם יעקב אבינו.
התוספת "אל-בלד" (כלומר "העיירה"), משמשת להבדיל בין הכפר המקורי לבין מחנה הפליטים בלאטה, הנמצא מזרחה ממנו, ואשר הוקם בשנת 1950.
היסטוריה

שם הכפר מתועד בכתביהם של אאוסביוס והירונימוס, כ"בלנוס" או "בלאטה".
הכפר שוכן על חלקו הדרומי של תל בלאטה ומכסה כשליש מהתל. השטח הבנוי היה מורכב מ -2.5 דונם ב-1945, וגדל ליותר מ-100 דונם ב-1980. במזרח קיים מישור רחב, שבו עוברות דרכים מרכזיות המקשרות בין ירושלים שכם והחוף, וכן דרך המגיעה להר עיבל, ואדי פארה, ונהר הירדן.
במפקד 1922 שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, נמנתה בבלאטה אוכלוסייה של 461 נפשות, כולם מוסלמים. אוכלוסייה זו גדלה במפקד 1931 ל-574 נפש, אשר התפלגו ל-6 נוצרים ו-568 מוסלמים, אשר גרו בסך הכל ב-114 בתים.
ב-1945, הייתה בבלאטה אוכלוסייה של 770 מוסלמים, עם שטח כולל של 3,000 דונם. שטח זה התחלק ל-25 דונם שטח בנוי, 95 דונם של מטעים ואדמות השקיה, ו-1,832 דונם שימשו לגידולי דגנים.
בעקבות מלחמת השחרור, הוקם מחנה הפליטים הפלסטיני בלאטה בסמוך לכפר בשנת 1950. אוכלוסייתו הייתה גדולה משמעותית מזו של הכפר בלאטה. בשנת 1961 מנתה האוכלוסייה בכפר 2,292 נפש.
מאז מלחמת ששת הימים מצוי הכפר תחת שליטה ישראלית.
בתקופת האינתיפאדה הראשונה נכלל שטח הכפר בתוך הסגר שהיה צה״ל מטיל מדי פעם על מחנה הפליטים הגדול הסמוך אליו.
הערות שוליים

1 2  עמנואל הראובני, לקסיקון ארץ ישראל, משרד החינוך ומטח, 2010
| Flag of Senegalיישובי נפת שכם |
| --- | --- | --- |
| ערים | שכם |  |
| מועצות מקומיות | עקרבה • עסירה א-שמאלייה • ביתא • חווארה • ג'מאעין • קבלאן • סבסטיה • בית פוריכ |  |
| כפרים | עסירה אל-קבלייה • עזמוט • עוורתא • אל-באד'אן • בלאטה אל-בלד • בית דג'ן • בית חסאן • בית איבא • בית אימרין • בית וזן • בזאריה • בורין • עיראק בורין • בורקה • ג'אלוד • דיר אל-חטב • דיר שרף • דומא • עינאבוס • פורוש בית דג'ן • איג'ניסיניא • ג'וריש • כפר קליל • לובאן א-שרקיה • מאדמא • מג'דל בני פדיל • א-נאקורה • ניסף ג'בייל • א-נסאריה • אודלה • עוסארין • קריות • קוסין • קוסרה • רוג'ייב • סאלם • סרה • א-סאוויה • תלפית • טלוזה • תל • עוריף • יאנון • יאסיד • יתמא • זאוואתא • זיתא ג'מעין • קריית לוזה |  |
| מחנות פליטים | בלאטה |  |
נפות הרשות הפלסטינית
ערך זה הוא קצרמרבנושא הרשות הפלסטינית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בסיס ליפצק

| --- | --- |

 נתוני השדה
 מפעיל:  חיל האוויר הרוסי 
 קואורדינטות:  52°38′06″N 39°26′42″E﻿ / ﻿52.635°N 39.445°E﻿ / 52.635; 39.445
 מסלולי טיסה
 he
 
בסיס ליפצק, רשמית מרכז התעופה ליפצק (ברוסית: Ли́пецкий а́виаце́нтр) הוא בסיס של כוחות האוויר והחלל הרוסיים, אשר משמש כבסיס צבאי וכולל בית ספר לתעופה שמכשיר מחדש את אנשי הטיסה וההנדסה של יחידות הקרב האוויריות, כמו גם פיתוח ויישום של שיטות לשימוש קרבי במערכות תעופה. יחידה 62632 ממוקמת בבסיס זה.
השם המלא הרשמי הוא המרכז להכשרת אנשי תעופה ויחידות מבדק צבאיות של משרד ההגנה של הפדרציה הרוסית על שם צ'קלוב (ברוסית: центр подготовки авиационного персонала и войсковых испытаний Министерства обороны РФ имени В. П. Чкалова). מספר יחידות חיל האוויר הרוסי ממוקמות בשדה התעופה ליפצק-2, הממוקם במרחק 8 קילומטרים מערבית למרכז העיר ליפצק. בבסיס חונים מספר רב של מטוסי קרב שהושבתו המיועדים לחריטה: Su-24, Su-27, MiG-23, MiG-27, MiG-29, MiG-31. נוסף למסלול טיסה פעיל מבטון, בבסיס ישנו מסלול בטון ישן המשמש כאזור חניה ומסלול הסעה.
בשנות ה-20 של המאה ה-20 במקום פעל בית ספר לטייסים גרמנים אותה סיימו מעל ל-100 גרמנים שבהמשך נקלטו בלופטוואפה.
גלריה

מפציצי Fokker D.XIII בליפצק, שבזמן מלחמת העולם השנייה היה תחת כיבוש נאצי ושימש כבית הספר לתעופה של הלופטוואפה.
סמל מרכז התעופה ליפצק
מרכז ליפצק הכשיר את הצוות האווירובטי "בזי רוסיה", שמטוסיהם טסו מעל מוסקבה בסלון האווירי של מוסקבה, 2009.
הערות שוליים

↑  История Липецкого авиацентра : Министерство обороны Российской Федерации
↑  яндекс карты 39.450411,52.637743
↑  google earth 52°38’05.27" С 39°27’08.59" В
↑  "Энциклопедия. Л.... Липецкий авиационный центр". Липецкий-край.РФ (ברוסית). נבדק ב-2020-08-07.
בסיס ימי פוקה

| --- | --- |
 (למפת טורקיה מוגדלת) פוקה(למפת טורקיה רגילה) פוקה(למפת הים האגאי (מחוז) רגילה) פוקה(למפת הים האגאי (מחוז) מוגדלת) פוקה
מיקום הבסיס הימי פוקה
 פרטים
 מדינה:  טורקיה טורקיה
 שיוך:  חיל הים הטורקי
 סוג:  בסיס צבאי ימי
הבסיס הימי פוקה (בטורקית: Foça Deniz Üssü) הוא בסיס של חיל הים הטורקי בחוף המזרחי של הים האגאי, 4.2 ק"מ דרום מזרח לפוקה בנפת איזמיר. זהו בסיסם של הנחתים המיועד לפעולות אמפיביות.
פעילויות

בבסיס ישנן מספר יחידות נחתים ומבצעים מיוחדים תחת פיקוד הים הדרומי של חיל הים הטורקי:
חטיבת הנחתים האמפיבית (בטורקית: Amfibi Deniz Piyade Tugayı) המומחית בלוחמה אמפיבית, הייתה חלק מהכוח המוביל של הפלישה הימית הטורקית לקפריסין.
יחידת קומנדו להתקפה תת-ימית (בטורקית: Su Altı Taarruz - SAT) שמשימותיה כוללות השגת מודיעין צבאי, פעולות של תקיפה אמפיבית וסיכול טרור והגנה על אישיות חשובות מאוד.
יחידת קומנדו להגנה תת-ימית (בטורקית: Su Altı Savunma - SAS)
בבסיס מגוון רחב של כלי שיט המיועדים לפלישה רגלית מן הים הכולל: ספינות להנחתת טנקים, כלי שיט להנחתת טנקים וכלים ממוכנים להנחתת חי"ר.
הערות שוליים

↑  "Türk Deniz Kuvvetleri - Tarihçe" (בטורקית). Süper Meydan. אורכב מ-המקור ב-2009-11-18. נבדק ב-2009-09-05.
↑  Turkey - Amphibious Marine Infantry Brigade Command / Amfibi Deniz Piyade Tugay Komutanligi / Amfibi Deniz Piyade, www.globalsecurity.org
בסיס לאמנות ותרבות

| --- | --- |

הכניסה לבנין בית הספר ״בסיס לאמנות ותרבות״ באזור התעשייה בהרצליה
הכניסה לבנין בית הספר ״בסיס לאמנות ותרבות״ באזור התעשייה בהרצליה
 בית ספר לאמנות
 תקופת הפעילות:  1993–2020 (כ־27 שנים)
 מיקום
 מיקום:  אזור התעשייה הרצליה
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°10′03″N 34°48′48″E﻿ / ﻿32.167472222222°N 34.813333333333°E﻿ / 32.167472222222; 34.813333333333
 www.basis.org.il
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת נתניה מוגדלת) בסיס לאמנות ותרבות(למפת נתניה רגילה) בסיס לאמנות ותרבות(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בסיס לאמנות ותרבות(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בסיס לאמנות ותרבות  he בסיס לאמנות ותרבותhe בסיס לאמנות ותרבותמפת  __ הרצליה (in English: Herzliya)  __ כפר שמריהו (in English: Kfar Shmaryahu) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון: __ רשפון (in English: Rishpon) (מועצה אזורית חוף השרון (in English: Hof HaSharon Regional Council)) מצפון-מזרח: __ רעננה (in English: Ra'anana) ממזרח: __ גבעת ח"ן (in English: Givat Hen) (מועצה אזורית דרום השרון (in English: Drom HaSharon Regional Council)), __ הוד השרון (in English: Hod HaSharon) מדרום: __ רמת השרון (in English: Ramat HaSharon), __ גליל ים (in English: Glil Yam) (מועצה אזורית חוף השרון), __ תל אביב-יפו (in English: Tel Aviv) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בסיס לאמנות ותרבות היה בית ספר ללימוד פיסול, ציור וצילום, שפעל בשנים 2020-1993.
פעילות

בית הספר הוקם על ידי הפסל דוד זונדלוביץ' ב-1993. תחילה שכן בנתניה. בראש בית הספר עמד פרופ' יעקב דורצ'ין, חתן פרס ישראל לאמנות פלסטית.
תוכנית הלימודים בבית הספר הייתה עצמאית וארכה ארבע שנים, במקצועות: פיסול, ציור וצילום. בית הספר הוכר על ידי משרד התרבות ונוהל באמצעות עמותה ללא כוונת רווח, אשר בראשה עמדה הפסלת דוריס ארקין. בית הספר היה בנוי כקהילת אמנים המהווה בית למורים העוסקים ביצירה. תלמידי בית הספר יכלו לצפות ולהתעניין באופן בלתי אמצעי בתהליך העבודה של מוריהם, נחשפו לעבודתם של אמנים אורחים ולתערוכות בגלריית בית הספר. הלימודים שילבו בין מסורות קיימות לידע עכשווי, בין לימוד קבוצתי לבין עבודה עצמאית. בית הספר שם דגש על עבודה מרובה בסדנאות ובמעבדות, תוך ניסוי וטעייה.
מנתניה עבר בית הספר להדסה נעורים, ולאחר כעשור, ב-2015, לבניין חדש שנתפר למידותיו, ברחוב המדע 14 בהרצליה. לרשות תלמידי בית הספר במסלולים השונים עמדו סדנאות פיסול, מעבדות צילום מקצועיות, ספרייה, אולם אירועים משוכלל לצורכי הרצאות, מופעים והקרנת סרטי אמנות, וגלריה המציגה תערוכות מתחלפות ותצוגות ופרויקטים של התלמידים. אוצרת הגלריה הייתה שלומית ברויר. אתר האינטרנט של בית הספר הכיל אינפורמציה שוטפת, מילון מושגים לסטודנטים לאמנות ולקהל שוחרי האמנות. מגזין "בסיס" המצוי באתר בית-הספר מהווה מקור מידע ובמה למאמרים ודעות על אירועי תרבות ואמנות בישראל ובעולם. עורכת המגזין היא האמנית דנה גילרמן.
פעילות > צוות בית הספר

ראש מסלול הפיסול - פרופ' יעקב דורצ'ין
ראש מסלול הציור - יורי כץ
ראש מסלול הצילום - מיקי קרצמן
ראש הלימודים העיוניים - ד"ר אירית דגני רז
מרכז פעילות התרבות - יאיר גרבוז
כן לימדו בבית הספר יעקב מישורי, צביקה קנטור, לאו ריי, אולג גבריזון, שרון יערי, פיטר שטיבלמן, מאיר ויזלטיר, יוסי מר-חיים, אפרת קליפשטיין, מקס גורביץ, גלית אלוני, מיכל בראור, הדס רוזנברג ניר, וסילי רז, רמי רודריך, דורון בר אדון, אייל רוזמן, ניר הראל ורם ברכה.
בנין בית הספר
חדר המדרגות של בית הספר, בצילום פנורמי מהקומה השלישית
בסיס כוכב הקוטב

| --- | --- |

פריקת ציוד בבסיס
 נתוני השדה
 קואורדינטות:  71°14′00″N 179°24′00″E﻿ / ﻿71.233333°N 179.4°E﻿ / 71.233333; 179.4
 מסלולי טיסה
  (למפת רוסיה מוגדלת) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניכוכב הקוטב(למפת רוסיה רגילה) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניכוכב הקוטב(למפת המחוז האוטונומי צ'וקוטקה רגילה) אנאדיר ביליבינו פווק אוגולניה קופי אגווקינוט פרובידנייה לאוורנטייה לורינו ברינגובסקי וראנגל קמצ'טקה מגדן סאחה יקוטיה  ים צ'וקצ'י ים ברינג אוקיינוס הקרח הצפוניכוכב הקוטב(למפת המחוז האוטונומי צ'וקוטקה מוגדלת) אנאדיר ביליבינו פווק אוגולניה קופי אגווקינוט פרובידנייה לאוורנטייה לורינו ברינגובסקי וראנגל קמצ'טקה מגדן סאחה יקוטיה  ים צ'וקצ'י ים ברינג אוקיינוס הקרח הצפוניכוכב הקוטב
 
בסיס כוכב הקוטב (ברוסית: «Поля́рная звезда́») הוא בסיס צבאי רוסי באי וראנגל באוקיינוס הקרח הצפוני, בים סיביר המזרחי לים הצ'וקצ'י. הבסיס נפתח בשנת 2014. וממוקם בכפר הנטוש אושאקובסקויה, אשר אין בו אוכלוסייה קבועה.
הבסיס מנוהל על ידי משרד ההגנה של רוסיה.
תיאור

הבסיס מהווה חלק מקבוצת החוג הארקטי של המחוז הצבאי המזרחי, כאשר ממעוף הציפור ניתן להבחין שלמתחם הבסיס יש צורה של כוכב, וזו הסיבה לשמו.
הרכבה והתקנה של מתחם מינהלי ומגורים, כחלק מהמחנה הצבאי, הושלמה בשנת 2014. מתחם הדיור המנהלי מורכב משני מתחמי דיור עם 34 מודולים. מבנים מעוצבים בצורת כוכב מאפשרים לאנשי הצבא לנוע בחופשיות בתוך המבנה, מה שמגביל את יציאתם לאוויר הפתוח בטמפרטורות נמוכות וקיצוניות.
מתחם הדיור המנהלי כולל אזורי מגורים, מחייה וניהול. יש חדר ספורט, סאונה וחדר פנאי. באי בו נמצא הבסיס פרוסות עמדות מכ"ם ונקודות תעופה.
קפלה נבנתה במרחק 20 מטרים מהמחנה הצבאי. זו מותקנת על כלונסאות ומתנשא לגובה של מטר וחצי מעל פני האדמה. גובה הבניין הוא כ-6 מטר. הקפלה בנויה מחומרים שהועברו לאי באוניות. הבנייה ארכה 14 יום. עד 1992, יחידות רדאר, יחידות הגנה אווירית ושדה תעופה חלופי היו ממוקמים באי וראנגל, אך נהרסו לאחר קריסת ברית המועצות.
הערות שוליים

↑  Военные ВВО открыли "Полярную звезду" на острове Врангеля в Арктике
↑  "Военные ВВО открыли "Полярную звезду" на острове Врангеля в Арктике" (ברוסית). РИА Новости. 2014-10-22. נבדק ב-2018-12-30.
1 2  Пресс-служба Восточного военного округа (2014-10-16). "На острове Врангеля завершена сборка модульного административно-жилого комплекса военного городка «Полярная звезда»". Министерство обороны Российской Федерации (Минобороны России). Пресс-служба Министерство обороны Российской Федерации.
↑  "Военная база «Полярная звезда» открыта на острове Врангеля в Арктике / news2.ru". news2.ru. נבדק ב-2018-12-30.
↑  Пресс-служба Восточного военного округа (2014-10-16). "На острове Врангеля завершена сборка модульного административно-жилого комплекса военного городка «Полярная звезда»". Министерство обороны Российской Федерации (Минобороны России). Пресс-служба Министерство обороны Российской Федерации. נבדק ב-2018-12-30.
↑  "На острове Врангеля возведена воинская часовня : Министерство обороны Российской Федерации". function.mil.ru. נבדק ב-2018-12-30.
פורד פרפקט (מכונית)

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פורד
 שנות ייצור:  1938–1961, דגם ה-E93A
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 מודל קודם:  Ford 7Y (פורד 7Y)
 מודל אחריו:  107E
 חברת אם:  Ford Motor Company
 סיווג:  מכונית משפחתית
 מרכב:  4 דלתות  (משנת 1955 גרסת ואן)
 אורך:  3,900 מ"מ
 רוחב:  1,400 מ"מ
 גובה:  1,490 מ"מ
 בסיס גלגלים:  2,210 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 1,172 סמ"ק המפיק 36 כ"ס
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות
 מהירות מרבית:  114 קמ"ש
 
פורד פרפקט דגם 100E
פורד פרפקט דגם 100E
| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פורד
 שנות ייצור:  1938–1961, דגם ה-100E :1953–1959
 הרכבה:  בריטניה בריטניה  אוסטרליה אוסטרליה  סינגפור סינגפור  ניו זילנד ניו זילנד
 מודל קודם:  E493A
 מודל אחריו:  E493A
 חברת אם:  Ford
 סיווג:  מכונית משפחתית
 מרכב:  2 דלתות, 4 דלתות
 אורך:  3,835 מ"מ
 רוחב:  1,549 מ"מ
 גובה:  1,1,610 מ"מ
 בסיס גלגלים:  2,210 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 1,172 סמ"ק, המפיק 36 כ"ס
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות
 מהירות מרבית:  114 קמ"ש 
 
פורד פרפקט (באנגלית: Ford Prefect) היא מכונית משפחתית שיוצרה על ידי יצרנית הרכב פורד בבריטניה בין השנים 1938–1961.
הפורד פרפקט החליפה את הפורד 7Y. היא יוצרה ברציפות מאוקטובר 1938 ועד 1941, אז הופסק בעקבות מלחמת העולם השנייה. עם סיום המלחמה, הייצור חודש ונמשך עד שנת 1961.
במקביל ליצור הפורד פרפקט, ייצרה חברת פורד בין השנים 1940–1967 את פורד אנגליה, שהייתה בעלת תכונות דומות בסגנון, במרכב ובמנוע.
פורד פרפקט דגם E93A
גרסאות

Ford Prefect E93A (בשנים 1938–1949)
E03A - יוצר על ידי פורד אוסטרליה בשנים 1939–1945
A53A - יוצר על ידי פורד אוסטרליה בשנים 1946–1948
E493A - גרסת 4 דלתות שיוצרה בשנים 1949–1953
A493A - יוצר על ידי פורד אוסטרליה בשנים 1949–1953
100E - יוצר בשנים 1953–1959
107E - יוצר בשנים 1959–1961
דגם E93A

יוצר בין השנים 1938–1949
4 דלתות
2 דלתות
2 דלתות קופה
2 דלתות קבריולה
2 דלתות ואן (מסחרית)
משנת 1945 יוצרה גרסת 4 דלתות בלבד בבריטניה (מלבד לשוקי הייצוא)
מנוע 4 צילינדרים, 1,172 סמ"ק
גיר ידני - 3 מהירויות
אורך הרכב - 3,800 מ"מ
רוחב - 1,500 מ"מ
גובה - 1,610 מ"מ
בסיס גלגלים - 2,400 מ"מ
דגם E493A

יוצר בין השנים 1949–1953
יוצרו 192,229 יחידות
עלות היחידה ב-1949 : 412 לירות שטרלינג
גרסת 4 דלתות
מנוע 1,172 סמ"ק, יחס דחיסה 1:6.3
גיר ידני - 3 מהירויות
תאוצה 0–80 קמ"ש - 22.8 שניות
מהירות שיא - 98 קמ"ש
אורך הרכב - 3,800 מ"מ
רוחב - 1,500 מ"מ
גובה - 1,610 מ"מ
בסיס גלגלים - 2,400 מ"מ
דגם 100E

שנות ייצור: 1953–1959
יוצרו 100,554 יחידות
דגם פורד Squire בתצורת סטיישן, אשר יוצר בין השנים 1955-1959, התבסס על דגם "פורד פרפקט דגם 100E"
דגם פורד Thames 300E המסחרית, אשר יוצר בין השנים 1954-1961 התבסס על דגם "פורד אנגליה 100E" ודגם "פורד פרפקט דגם 100E"
עלות היחידה בשנת 1953, בבריטניה: 658 לירות שטרלינג
יוצר: בריטניה, אוסטרליה, ניו זילנד, סינגפור
מודל 100E
מודל 100E דה-לוקס
4 דלתות
משנת 1955 - מסחרי
מנוע - 1,172 סמ"ק, המפיק 36 כ"ס
יחס דחיסה 7.0:1
תמסורת - ידני, 3 מהירויות
מהירות שיא - 114 קמ"ש
תאוצה: 0-97 קמ"ש - 32.2 שניות
דלק: 3.1 מייל לגלון
אורך הרכב - 3,900 מ"מ
רוחב - 1,400 מ"מ
גובה - 1,490 מ"מ
בסיס גלגלים - 2,210 מ"מ
דגם 107E

יוצר בין השנים 1959–1961. יוצרו 33,154 יחידות.
גרסת 4 דלתות
מנוע 4 צילינדרים, 997 סמ"ק
תמסורת ידנית - 4 מהירויות
בלמי תוף
אורך הרכב - 3,800 מ"מ
רוחב - 1,500 מ"מ
בסיס גלגלים - 2,200 מ"מ
מהירות שיא - 117 קמ"ש
תאוצה 0–97 קמ"ש - 27.2 שניות
דלק : 3.6 מייל ל- גלון
אופציה : מנקה שמשות, רדיו, ריפוד עור
תמונות

פורד פרפקט גרסת E93A
פורד פרפקט, שנת 1939, גרסת E93A (קבריולט)
פורד פרפקט, גרסת E93A
פורד פרפקט A493A, שנת 1949 (אוסטרליה)
פורד פרפקט A493A, שנת 1950
פורד פרפקט A53A, שנת 1948, (אוסטרליה)
פורד פרפקט A493A, גרסת קופה, (אוסטרליה)
פורד פרפקט, שנת 1959, גרסת 100E
מנוע פורד פרפקט, שנת 1959, גרסת 100E
פורד פרפקט, גרסת 100E
פורד פרפקט, גרסת 100E
פורד פרפקט, 107E, שנת 1960
פורד פרפקט, 107E, שנת 1960
פורד פרפקט, 107E, שנת 1960
בתרבות

אחד הגיבורים הראשיים בספרו של דאגלס אדמס, מדריך הטרמפיסט לגלקסיה, נקרא פורד פְרִפֶקְט. בעיבוד הספר לקולנוע מ-2005, מוס דף גילם את הדמות של פורד פרפקט.
ראו גם

פורד
פורד Squire
פורד מודל Y
פורד 7Y
פורד אנגליה
פורד פרפקט דגם 100E
פייר צ'ארלס

פייר צ'ארלס (Pierre Charles;‏ 30 ביוני 1954 - 6 בינואר 2004) היה ראש ממשלת דומיניקה בין השנים 2000–2004.
צ'ארלס נולד בגרנד ביי שבמחוז סנט פטריק של דומיניקה. הוא למד בבית הספר המקומי לבנים ובשנת 1972 סיים את לימודיו התיכוניים באקדמיית סנט מרי. הוא החל לעבוד בהוראה ובשנת 1979 סיים את שנת הכשרתו בסמינר למורים. במקביל החלה פעילותו הציבורית בקרב הקהילה ובשנת 1978 היה צ'ארלס שותף למאבק לעצמאות המדינה. בתקופה זו הוא השתתף בשיקום אזור מגוריו לאחר סופת הוריקן. בשנת 1979 נבחר תחילה לחבר "ועד ההצלה הלאומי" ועם הכרזת העצמאות נבחר לסנטור.
עם כניסתו לפוליטיקה פרש צ'ארלס מתחום ההוראה. בשנים הראשונות לכהונתו, עד 1988, פעל במסגרת פרויקט להגברת ייצוא התוצרת החקלאית של דומיניקה. בשנת 1985 הוא נבחר לאספה הלאומית. הוא כיהן באופוזיציה במשך 15 שנים מטעם מפלגת הלייבור של דומיניקה. בשנת 2000, עם בחירתו של רוזי דאגלס לראשות הממשלה, מונה על ידו לשר התקשורת והעבודות הציבוריות.
לאחר מותו של דאגלס, באוקטובר 2000, נבחר כמחליפו. פעולותיו העיקריות נגעו לייצוב המשק הכלכלי במדינה. הידרדרות במצבו הבריאותי בראשית 2003 הביאה לדרישות להתפטרותו, אך צ'ארלס שימש בתפקיד עד לפטירתו שנה מאוחר יותר.
ביתא אברהם

ביתא אברהם (בגעז: "ቤተ አብርሃም", תרגום: "בית אברהם", משמעות: "קהילת אברהם") הוא שמה של קהילת צאצאי יהודים מביתא ישראל אשר חיו באזור שאווה שבאתיופיה וקיבלו עליהם את הנצרות במרוצת הדורות. קהילה זו מרוכזת בעיקר באזור שאווה הצפונית שבמדינת אמהרה ובאדיס אבבה ואימצה את השם "ביתא אברהם". הקהילה מערבבת את מנהגיה היהודיים עם מנהגים נוצרים. בשנים האחרונות רבים מבני הקהילה החלו לחזור לשורשיהם היהודים ולאמץ את מנהגי היהדות. חלק מחברי הקבוצה הקימו את האגודה האתיופית הציונית של צפון שאווה שמטרתה קידום הזהות היהודית.הקהילה מונה כ-150 אלף איש.
מינוח

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
היסטוריה

האזכור הראשון של קהילת יהודים בחבל שאווה הגיע מהמיסיונר זנה מרקוס במאה ה-14. מידע מאוחר יותר מעיד כי בין השנים 1692–1702, בתקופתו של שליט שאווה נאגסי קראסטוס, החל גל ההגירה הראשון של יהודים מאזורי פוגרה ודמביה לשאווה. לאחר מכן נודע כי נכדו של נאגסי, המארידאזמץ' אבואי, נלחם בכוחות הקיסר ייאסו השני, שבה רבים מהם, אך לאחר מכן שחרר חלק מהללו ומינה אותם לתפקידים בכירים בבית המלוכה. בעקבות זאת החלה הגירה נוספת לאזור, של יהודים שרצו לשפר את תנאי המחיה שלהם. הגירה זו התרחשה בין השנים 1730–1745.
במהלך המאה התשע-עשרה הגיעו דיווחים לא מעטים על קיום קהילה יהודית בשאווה. המיסיונר האירופאי קרל אייזנברג, שסייר באנקובר בירת שאווה ב-1839, דיווח שסביב בירת שאווה יושבים יהודים שהם צאצאי מהגרים מאזור פוגרה שבבגמדר. אייזנברג הזכיר גם שכאשר דיבר עם מיסיונר אתיופי מהכנסייה האורתודוקסית האתיופית ב-17 באוקטובר 1839, האחרון דיווח כי מספר "טאבִּיבִּים" מן הכפר התנצרו. דיווח נוסף, מאוחר יותר, הגיע מאת הבריטי צ'ארלס ג'ונסון, ב-1842, ובו סופר על יהודים שמצבם הכלכלי טוב משל שכניהם הנוצרים, שהם מיומנים יותר מהם וסוחרים ממולחים.
בשנת 1908 דיווח ד"ר יעקב פייטלוביץ' על הימצאותם של יהודים בשאווה, המכונים על ידי שכניהם בכינוי הגנאי 'בוּדה'.
ראו גם

כמנתים