הכרה בקוסובו
עמדות שננקטו על ידי גופים ריבוניים > גופים שלא הכירו בקוסובו כמדינה עצמאית > מדינות וישויות אחרות

| יישות | עמדה |
| --- | --- |
אבחזיה אבחזיה: בפברואר 2008, נשיא אבחזיה בפועל, סרגיי בגאפש, ראה "קידום עצמאותה של קוסובו על ידי ארצות הברית וכמה ממדינות אירופה היא הפגנה גלויה של מדיניות הסטנדרטים הכפולים". "אנו משוכנעים לחלוטין בכך ש[כעת] קיבלנו בסיס מוסרי רחב עוד יותר להכרה בעצמאותנו." ב-5 בספטמבר 2008, שר החוץ האבחזי, סרגיי שמבה, אמר שהוא מוכן להכיר בעצמאות קוסובו, "אם קוסובו תסכים להכיר בעצמאותנו (אבחזיה), בוודאי שנכיר גם בהם".
דרום אוסטיה דרום אוסטיה: בפברואר 2008, נשיא דרום אוסטיה בפועל, אדוארד קוקויטי, הצהיר כי אין זה הוגן להשוות את קוסובו לדרום אוסטיה מכיוון שלדרום אוסטים יש זכות רבה יותר למדינה משל עצמם מאשר לאלבנים הקוסוברים. לדבריו, "האלבנים בקוסובו קיבלו עצמאות לאחר מבצע כוח מאוחד של נאט"ו בסרביה. האמריקנים והמדינות החברות בנאט"ו לקחו את המחוז מסרביה. אני מרגיש הזדהות עם העם הסרבי" והוסיף כי "לסרבים הייתה מדינה מסודרת שסיפקה חיים נורמליים לאלבנים, מסיבות אלה, מה שעשו האמריקנים לסרבים הוא עוול".
הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית: התגובות לעצמאות קוסובו ברשות הפלסטינית בפברואר 2008, היו מעורבות. נוכח השאלה על השפעת הנושא על הסכסוך הישראלי-פלסטיני. יאסר עבד רבו אמר, "אם הדברים לא הולכים לכיוון של משא ומתן רציף, עלינו לנקוט בצעד ולהודיע על עצמאותנו באופן חד צדדי. קוסובו אינה טובה מאיתנו. מגיעה לנו עצמאות עוד לפני קוסובו, ואנחנו מבקשים גיבוי של ארצות הברית והאיחוד האירופי לעצמאותנו". סאיב עריקאת השיב כי ארגון השחרור הפלסטיני כבר הכריז על עצמאות בשנת 1988. "כעת אנו זקוקים לעצמאות אמיתית, ולא להצהרה", אמר עריקאת, "אנו זקוקים לעצמאות אמיתית על ידי סיום הכיבוש. איננו קוסובו. אנו נמצאים תחת הכיבוש הישראלי. ולמען עצמאות עלינו לרכוש את עצמאותינו". במהלך ביקור ממלכתי ביולי 2009 בסרביה, אמר נשיא הרשות הפלסטינית, מחמוד עבאס, בעת שדן במצבים במזרח התיכון ובקוסובו, "אנו מחפשים דרך לפתור את הבעיות הללו בדרכי שלום, על ידי שמירה על החוק הבין-לאומי. איננו יכולים להנחית פתרונות וגם לא לקבל פתרונות שהונחתו. לכן עלינו לנהל משא ומתן". ביוני 2011 הצהיר איברהים חרישי, נציג פלסטין באו"ם בז'נבה, כי הרשות הפלסטינית תומכת בהשתלבותה של קוסובו בקהילה האירופית והבין-לאומית ותומכת בעצמאותה. בספטמבר 2011, במהלך פגישת שרי החוץ בפסגת המדינות הבלתי מזדהות בבלגרד, אמר השגריר הפלסטיני באו"ם ריאד מנסור כי ברשות הפלסטינית מתרחש "כיבוש זר טיפוסי שאינו ניתן להשוואה לנושא קוסובו", כפי שאושר על ידי החוק הבין-לאומי והאו"ם.
טרנסניסטריהטרנסניסטריה: לטרנסניסטריה אין מדיניות כלפי קוסובו, אך משרד החוץ הטרנסניסטרי אמר כי "ההכרזה וההכרה בקוסובו הם בעלי חשיבות מהותית, מכיוון שכך נקבע מודל חדש להסדר סכסוכים, המבוסס על עדיפות זכותם של אנשים להגדרה עצמית". טרנסניסטריה קובעת כי מודל זה צריך לחול על כל הסכסוכים שיש להם בסיס פוליטי, משפטי וכלכלי דומה".
סומלילנד סומלילנד: ב-2010 אמר נשיא סומלילנד, אחמד מחמוד סילניו, "אנו שומעים על מה שנעשה בקוסובו ובדרום סודאן והמשמעות היא שנפתחת בפנינו הדלת. העיקרון שעל מדינות להישאר כפי שהיו בזמן עצמאותן השתנה אז למה שזה לא יעבוד גם עבורינו".
צפון קפריסין צפון קפריסין: בפברואר 2008 בירך נשיא צפון קפריסין, מהמט עלי טלט, על עצמאותה של קוסובו, אך דובר הנשיא אמר כי הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין אינה מתכננת להכיר בקוסובו.
קריית הוותיקן קריית הוותיקן: תגובת הוותיקן לא הייתה ברורה. מאז ההכרזה של קוסובו היה מידע המצביע על הכרה בפועל ומידע המצביע על כך שזה לא היה המקרה.
רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית: חזית פוליסריו, השולטת ברפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית, הצהירה כי ההכרה המהירה על ידי מדינות רבות בעצמאות קוסובו מראה על הסטנדרטים הכפולים של הקהילה הבין-לאומית, בהתחשב בכך שנושא סהרה המערבית נותר בלתי פתור גם לאחר שלושה עשורים.