stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סעדיה בן אור
חייו > בישראל

בשנת ה'תש"י עלה לישראל והתיישב ברעננה. כרבו מארי חיים סינוואני סירב לקבל משרה רבנית רשמית. למחייתו עסק בגננות.
במשך 30 שנה, לאחר פטירת קודמו הרב עובדיה בן חיים יוסף, שימש כרבה של קהילת "נצח ישראל-אור לבנים" ברעננה בה גם הרבה לעבור לפני התיבה, וב-15 השנים האחרונות לחייו גם הנהיג את בית המדרש "לאה ורחל" מיסודו של אחיו ר' חיים שלום.
למד בחברותא עם הרב יצחק הוברמן שהעיד כי הרב בן אור זכה לגילוי אליהו[דרוש מקור]. סייע גם למחקריהם של פרופסור שלמה מורג, פרופסור יצחק צפתי וד"ר אפרים יעקב בחקר יהדות תימן והשפה העברית[דרושה הבהרה]. הרבה בתעניות דיבור, בפרט ב-40 הימים שבין ראש חודש אלול עד מוצאי יום הכיפורים. כמו כן, העניק ברכות ועצות למי שבאו לפתחו. העיר רעננה העניקה לו את התואר "יקיר העיר" בשנת 1994.
בשנה שטרם פטירתו אירעו אסונות כבדים במשפחתו: בית המדרש בראשו עמד עלה באש, אחיו, מייסד בית המדרש ורעייתו נפטרו וכן גם בתו של הרב בן אור. ביום השביעי לפטירתה נפטר הרב סעדיה בן אור, בה' באדר א' ה'תשנ"ז. על פי צוואתו לא נישאו בלווייתו הספדים והוא נקבר ברעננה. על מצבתו נחקקו המילים "אוהב ישראל", וציונו משמש אתר עלייה לתפילות ובקשות.
לאחר פטירתו קראה עיריית רעננה רחוב על שמו בסמוך לרחובה הראשי של העיר. בשנת ה'תשע"א יצאו לאור דיסקים עם תפילות וניגונים שלו, ודיסק עם דרשותיו.
ספריו

הרב בן אור כתב תשעה ספרים (בשמונה כרכים):
ארזי אל, מחמדי אל
ערוגות הבושם
נתיבות החכמה - שני כרכים
קודש הילולים - שני כרכים
נופת צופים על הנביאים, עצי בשמים על חמש מגילות, משנת חכמים על מסכת אבות
פאר מלכות
תלמידיו

המקובל הרב חיים עדני - הקים בירושלים בית מדרש על שמו ועל שם אחיו חיים שלום בשם "אור חי".
הרב דורון אחיאל - רב קהילת נצח ישראל בלונדון כתב ספר על פרשת השבוע בשם "ואד יעלה" ובו פרק חשוב על הרב בן אור.
לקריאה נוספת

סיפורי מופת על גדולי הדורות הספרדים - 5 כרכים הוצאת 'המאיר בהלכה', המחבר - רבי שמואל שרגא:
כרך בראשית - ע' 213, 216
כרך שמות - ע' 37, 168
כרך ויקרא - ע' 148
כרך במדבר - ע' 276-274
כרך דברים - ע' 35, 184, 207, 254
עיתון "הדרך" - גיליון 77 של המוסף התורני "תור הזהב"
הערות שוליים

↑  הספר פאר מלכות עמ' 11
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007410947105171  VIAF: 9154327972426851999   WorldCat (עם VIAF): 9154327972426851999
סעדיה אלקיים

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 בדצמבר 1929 כ"ב בכסלו תר"ץ תל אביב, פלשתינה (א"י)
 נהרג:  28 בפברואר 1955 (בגיל 25) ו' באדר תשט"ו
 כינוי:  סופאפו
 דרגה:   רב-סרן
 תפקידים בשירות
 לוחם בפלמ"ח בחטיבת יפתח קצין בנח"ל מפקד פלוגה בצנחנים 
 פעולות ומבצעים
   מלחמת העצמאות קרב לטרון מבצע יואב פעולות התגמול מבצע חץ שחור 
 עיטורים
   עיטור העוז
 
התצפית על שם סעדיה אלקיים (סופפו) באנדרטת חץ שחור
סעדיה ("סופאפו") אלקיים (כ"ב בכסלו תר"ץ, 24 בדצמבר 1929 - ו' באדר תשט"ו, 28 בפברואר 1955) היה לוחם ומפקד בצנחנים בדרגת רב-סרן, מעוטר עיטור העוז. לזכרו נקראה הפעולה בחאן-יונס מבצע אלקיים.
ביוגרפיה

נולד בתל אביב לאליהו ואסתר. דור שלישי בארץ. סבו היה יועץ השולטן המרקשי במרוקו, אשר עזב את כהונתו מאהבתו הרבה לציון, והוא היה יהודי יחיד בין הערבים בלוד שבה גר. אביו, שירש את בית-מסחרו העדיף לגור בתל אביב. אחרי שסעדיה סיים את לימודיו בבית-הספר לדוגמה למד שנתיים בגימנסיה העברית "הרצליה" ולאחר-מכן סיים את לימודיו במוסד החקלאי בבן-שמן.בסיום לימודיו החל לעבוד כחקלאי במספר קיבוצים. בקיבוץ חולתה שבגליל העליון דבק בו הכינוי "סופאפו" על שם "סופפים", כינוי לחלק במנוע הטרקטורים, שבהם אהב להתעסק. לאחר מכן, החליט להתגייס לפלמ"ח.
ביוגרפיה > מלחמת העצמאות ותקופת פעולות התגמול

אלקיים היה לוחם בגדוד השלישי בחטיבת יפתח ולחם בחזיתות שונות בהם פעולת סאסא, כיבוש נבי יושע, פיצוץ גשר מירון, כיבוש עין זיתים, התקפה על הרובע הערבי בצפת, בלחימה בלטרון, כיבוש חדותה, גמזו ודניאל, בכיבוש לוד ורחובות, בלחימה בבית חאנון ובמבצע יואב. במהלך הלחימה נפצע פעמיים.
לאחר המלחמה השתחרר וחזר לחקלאות, אולם מספר שנים לאחר מכן החליט לשוב לצבא, לחטיבת הנח"ל, ולאחר שסיים קורס קצינים והתמנה למפקד מחלקה. ב-1954 שימש כמפקד פלוגה א' בגדוד הצנחנים 890 שבפיקודו של אריאל שרון. השתתף בפעולת כיסופים, ובפעולת חירבת סיכה.
מרדכי גור, ששימש כמפקד פלוגה ד' בגדוד 890 (במקביל לאלקיים) תיאר אותו מספר פעמים בספרו "פלוגה ד'": ”מול מיטתי עמדה מיטתו של מפקד פלוגה א' סופאפו, חיית-שדה נהדרת, שהתקיימה על ג'יפ, קפה וסיגריות. ... סדין, פיג'מה ומקלחת נראו לו פריטים של לוקסוס, "שבגללם הפסיד הצבא האמריקני את הניצחון בקוריאה".” על פי גור "תאוריית סופאפו" גרסה כי ”התנאים הפיזיים הטובים הינם אויבו של החייל הקרבי. מי שמתרגל להתרחץ כל יום, לישון בנוחות ולאכול באופן מסודר ... לעולם לא יאהב את השדה. קשה לצאת מרצון בלילה מחדר חמים ונוח אל פעולה קרבית מסוכנת. מרצונך - לא תצא. וזה רע. החייל הקרבי חייב להימצא בהתמדה בתנאים, אשר - לגבי דידו, יציאה מהם, מייד למקום כלשהו - אינה תובעת ממנו כל מאמץ רציני וכל צורך להתגבר על עצלות מפנקת...”
בתרגיל גדודי שהתקיים בספטמבר 1954 תיאר גור את פעולת פיקוד פלוגה א' (בפיקוד אלקיים) "נראה היה לי שמעולם לא בוצעה התקפת-נגד במהירות כה רבה. מרגע קבלו את הפקודה ועד הגיעו עד למרגלות הגבעה שלנו לא הפסיק סופאפו את הריצה ולו אף לשנייה אחת. ... הייתה זו פעולה מעוררת כבוד והערצה. פלוגה א' גמאה מרחק של כחמישה קילומטרים בריצה בלתי-פוסקת על כל חגורה ונשקה ונכנסה מייד לפעולה. לקראת פעולה בכפר צוריף, שבסופו של דבר בוטלה, התעורר ויכוח בין שני מפקדי הפלוגות; גור, שפלוגתו סיימה את הכשרתה, דרש להיות בגל ההסתערות השני (לאחר כוח הסיירת הגדודית בפיקוד מאיר הר ציון שבגל ההסתערות הראשון), במקום פלוגה א' שיועדה להסתערות בתכנון המקורי. גור מתאר בספרו: "אריק היה נבוך. מצד אחד רצה את סופאפו בהסתערות. אותו כבר כבר הכיר מפעולות כיסופים וח'רבת סיכה, ולא היה כל ספק, שסופאפו הוא התגלמות המפקד המסתער."
ביוגרפיה > מבצע חץ שחור

מבצע חץ שחור או פעולת עזה היה פעולת תגמול צבאית שנערכה החל ב-28 בפברואר ועד 1 במרץ 1955 על ידי צה"ל ברצועת עזה, כתגובה לסדרת מעשי רצח ואלימות שביצעו מסתננים, ששיאם ברצח של תושב ישראלי ברחובות.
בסעיף "כוחות ומשימות" בפקודת המבצע הוגדר: "פלוגה א'- בפיקודו של סופאפו, תוביל בתנועה, תשמיד את המחנה המצרי". בגלל הסתמכות על צילום אוויר לא מעודכן, טעה הכוח והסתער על מחנה של משאבות מים ולא על המחנה המצרי הסמוך אליו. כשהתגלתה הטעות - תקף הכוח בפיקוד אלקיים את המחנה המצרי ונתקל באש מקלעים חזקה של הכוח המצרי שהיה מוכן בעמדות הגנה. אלקיים נפגע מצרור מקלע ונהרג במקום. חייליו המשיכו בהתקפה וכבשו את המחנה.
אלקיים נקבר בבית-הקברות הצבאי בקריית שאול. הותיר אחריו אישה ובת.
עיטור העוז

אחרי נופלו צוין לשבח על ידי הרמטכ"ל, רב-אלוף משה דיין, על גבורה ורוח מנהיגות למופת, ובשנת 1973 הוענק לו עיטור העוז על ידי הרמטכ"ל, רב-אלוף דוד אלעזר.
הנצחה

זכרו מונצח בגבעת התצפית ע"ש סופאפו באנדרטת חץ שחור ושמו חרוט על "סלע הגיבורים" באנדרטת חץ שחור ליד העיר שדרות. לאחר מותו הועלה לדרגת רב-סרן.
ב-12 בנובמבר 1960 נערך משחק כדורגל לזכרו בין שמשון תל אביב לבני יהודה תל אביב.
לקריאה נוספת

בני מוריס, מלחמות הגבול של ישראל, הוצאת עם עובד / ספרית אפקים, 1996.
אורי מילשטיין, מלחמות הצנחנים כרך א,ב, הוצאת שלגי 1985.
סינמה פארק ופורמולה קינו

שגיאות פרמטריות בתבנית:חברה מסחרית 
שימוש בפרמטרים מיושנים [ אנשי מפתח ]
| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  22 בינואר 2004 – הווה (20 שנה) 
 חברת אם:  רמבלר
 מיקום המטה:  מוסקבה
 בעלות:  סברבנק רמבלר
 ענפי תעשייה:  קולנוע
 מנכ"ל:  אלכסיי וסיאסין
 אנשי מפתח:  אלכסנדר מאמוט
  
 kinoteatr.ru
 
סינמה פארק ופורמולה קינו (Синема Парк & Формула Кино; רשמית: "הרשת המאוחדת סינמה פארק פורמולה קינו", Объединенная сеть «СИНЕМА ПАРК» и «Формула Кино») היא רשת בתי קולנוע ברוסיה, שכוללת תחת קורת גג אחת שתי רשתות קולנוע: רשת "סינמה פארק" ו"פורמולה קינו" ונחשבת לאחת מרשתות בתי הקולנוע הגדולות ברוסיה.
רשת הקולנוע המאוחדת כוללת 78 בתי קולנוע ב-30 ערים. כרשת בתי הקולנוע הגדולה ברוסיה מבקרים באולמות הקולנוע שלה בממוצע יותר מ-25 מיליון מבקרים בשנה. נתח השוק שלה עומד על 12%.
היסטוריה

הרשת המאוחדת (Объединенная сеть кинотеатров) הייתה בבעלות אלכסנדר מאמוט, המחזיק גם בעלות על פורטל האינטרנט רמבלר. הרשת היוותה 15.3% משוק הקולנוע ברוסיה בשנת 2016. פורמולה קינו הוקמה ב־22 בינואר 2004. הרשת התמזגה לרשת מאוחדת שכוללת את רשת "סינמה פארק" ו"Kino Okko", בבעלות Okko ‏(Сеть кинотеатров Объединенная сеть кинотеатров «Формула Кино», «Синема Парк», «Кино Окко»).
בינואר 2021, התאחדות בעלי הקולנוע של רוסיה (AVK) הזהירה את הרשויות מפני קריסת הרשת. מאחר שלקבוצת החברות של סינמה פארק אין כספים להוצאות שוטפות, פשיטת רגל הייתה תרחיש בלתי נמנע וקריסה כלכלית איימה להביא לסגירת הרשת, מצב שהחריף גם בעקבות מגפת הקורונה ברוסיה. באפריל 2021 הרשת הודיעה כי אינה רואה אופציה להכרזה על פשיטת רגל.
ספינלונגה

ערך זה עוסק באי סמוך לכרתים. אם התכוונתם לאי סמוך לוונציה שנקרא בעבר ספינלונגה, ראו .
| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  הים האגאי 
 קואורדינטות:  35°17′49″N 25°44′17″E﻿ / ﻿35.297°N 25.738°E﻿ / 35.297; 25.738
 שטח:  0.085 קילומטר רבוע
 אורך:  0.440 קילומטר
 רוחב:  0.250 קילומטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  יוון 
 אוכלוסייה:  0 (2011, 2021, 2001)
  (למפת כרתים מוגדלת) הרקליון חאניה רת'ימנוספינלונגה(למפת כרתים רגילה) הרקליון חאניה רת'ימנוספינלונגה
 
המבצר הוונציאני בספינלונגה
סמל האריה הוונציאני המכונף במבצר ספינלונגה
השער של ספינלונגה
ספינלונגה (ביוונית: Σπιναλόγκα) הוא אי סלעי קטן במפרץ אלונדה, ליד החוף הצפון-מזרחי של כרתים, שבעבר שכנה בו מושבת מצורעים. שטחו של האי הוא 0.085 קמ"ר (85 דונם). הוונציאנים ששלטו באזור קראו לו כך כי הוא דומה לקוץ (spina) ארוך (longa). הם קראו כך גם לאי בצורה דומה בוונציה (כיום הוא נקרא ג'ודקה). כדי להבדיל בין שני האיים קבעה ממשלת יוון לאי את השם קאלידון (Καλυδών), אך השם הקודם עדיין פופולרי ביוון ומחוץ לה.
היסטוריה

ספינלונגה נמצא בקצהו של חצי אי ספינלונגה הגדולה. בעבר הוא היה מחובר ליבשה אבל הוונציאנים שהשתלטו על המקום בעיקר בגלל מכרות מלח, ניתקו את האי מהיבשה ובנו עליו ב-1578 מבצר גדול הקיים עד היום. בשנת 1630 היו במבצר 35 תותחים.
הטורקים העות'מאנים כבשו את כרתים ב-1669, אך הוונציאנים החזיקו בספינלונגה עד 1715 שאז המבצר הועבר לטורקים בהסכם. הטורקים גורשו מכרתים ב-1897 אבל כ-1,100 תושבים טורקים ברחו לספינלונגה וסירבו לעזוב. הם עזבו ב-1903 כאשר היוונים החלו לשלוח לאי חולי צרעת.
צרעת נחשבת כמחלה מידבקת המועברת על ידי תרסיסי חיידקים מהאף ומדרכי הנשימה. לא היה טיפול למחלה זו, שפגעה בעיקר בעור ובמערכת העצבים. החולים הושטו למקום בסירות ועברו דרך שער במבצר שנקרא "שער דנטה", היות שחשבו שהתופת מחכה להם בפנים, אבל למעשה מצבם הוטב באי. הם לא נחשפו להתעללות מצד בריאים והממשלה דאגה לשלוח להם אספקה שוטפת דרך הים. המצורעים ניהלו משטר פנימי עם מנהיגים נבחרים. עם הזמן נשלחו לאי גם מצורעים מיוון. עם פינוי האי היו גם כאלה שסירבו להתפנות.
הגרמנים, ששלטו באי במלחמת העולם השנייה בשנים 1941–1945, לא העזו לעלות לאי ולהתערב בחיי המצורעים.
עם תחילת השימוש בתרופות יעילות נגד הצרעת פסקו החולים להיות מדבקים ופסק הצורך לבודדם. משנת 1950 לא נשלחו יותר חולים לאי. החולה האחרון עזב ב-1957. האחרון שעזב את האי היה הכומר, בשנת 1962, בהתאם למסורת הכנסייה היוונית-אורתודוקסית האומרת שיש לעלות לקברו של המת עד לאחר חמש שנים ממותו.
כיום משמש ספינלונגה כאתר תיירות פופולרי בכרתים. הפופולריות שלו עלתה לאחר פרסום ספרה של הסופרת הבריטית ויקטוריה היסלופ שתורגם לעברית בשם "האי של סופייה". בספר יש תיאור נרחב של חיי קהילת המצורעים בספינלונגה. על האי אין שירותי הארחה והתיירים מגיעים בקבוצות עם מדריך ומסיירים במבצר, בכנסייה ובבתים הנטושים.
לקריאה נוספת

ויקטוריה היסלופ: האי של סופייה הוצאת ידיעות ספרים, 2007
ססבו

| --- | --- |
דגל ססבודגל ססבו
נמל ססבו
נמל ססבו
 מדינה:  יפן יפן
 חבל:  קיושו
 מחוז:  נגסאקי (מחוז) נגסאקי
 ראש העיר:  נוריו טומונאגה
 תאריך ייסוד:  1 באפריל 1902 
 שטח:  426.47 קמ"ר
 גובה:  0 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  242,664 (1 במרץ 2021)
  ‑ צפיפות:  609 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  33°10′48″N 129°42′54″E﻿ / ﻿33.18°N 129.715°E﻿ / 33.18; 129.715 
 אזור זמן:  UTC +9
 http://www.city.sasebo.lg.jp/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת יפן מוגדלת) טוקיו אוסקה סאפורו סנדאי ניאיגטה פוקואוקה נהה ד. קו.  צ. קו.  סין רוסיה ים יפן האוקיינוס השקט ססבו(למפת יפן רגילה) טוקיו אוסקה סאפורו סנדאי ניאיגטה פוקואוקה נהה ד. קו.  צ. קו.  סין רוסיה ים יפן האוקיינוס השקט ססבו(למפת מחוז נגסאקי רגילה) נגסאקי איסהאיה אומורה גוטו איקי סאגה פוקואוקה קוממוטו ים אריא.  מצר צושימה ים סין המזרחיססבו(למפת מחוז נגסאקי מוגדלת) נגסאקי איסהאיה אומורה גוטו איקי סאגה פוקואוקה קוממוטו ים אריא.  מצר צושימה ים סין המזרחיססבו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ססבו (ביפנית: (佐世保市 Sasebo-shi) היא עיר במחוז נגסאקי, יפן, שאוכלוסייתה מונה 259,800 תושבים (נכון ל-2011).
היסטוריה

האזור בו שוכנת העיר ססו כיום היה בעבר כפר דייגים קטן, שהיה חלק מהאן היראדו עד תקופת מייג'י. האדמירל היפני היהאצ'ירו טוגו מצא את המפרץ מתאים לבניית בסיס עבור הצי הקיסרי היפני בצפון מערב קיושו, בשל העובדה שמימיו היו עמוקים והוא היה מוגן יחסית. גם קרבתו הגאוגרפית לסין ולקוריאה, ולמכרות פחם אזוריים, הפכו את המפרץ ליעד מועדף להקמת בסיס ימי. בסיס ססבו הוקם ב-1886 והיה לבסיס המרכזי של הצי הקיסרי במהלך מלחמת סין–יפן הראשונה ומלחמת רוסיה–יפן, ומילא תפקיד חיוני גם במלחמת העולם השנייה. בנוסף לבסיס, ובסמוך לו, נבנתה מספנה לבנייה ולתיקון אוניות.
העיר ססבו נוסדה ב-1 באפריל 1902. ב-1945 מנתה אוכלוסיית העיר 206,000 תושבים, והיא הייתה למטרה להפצצה אסטרטגית של בעלות הברית ב-29 ביוני, שהחריבה חלקים נרחבים העיר. לאחר סיום המלחמה השתלט צי ארצות הברית על מתקני הנמל, והפך אותו למעגן לאוניותיו. חלקים מהנמל נחלקים בין הצי האמריקני וכוחות ההגנה של יפן.
כלכלה

כלכלת ססבו מתבססת ברובה על ידי בניית אוניות והתעשייה הכבדה הנלוות לה. תחנת ססבו היא התחנה המערבית ביותר בכל קווי ג'פאן ריילוויז
אקלים

בססבו שורר אקלים סובטרופי גשום המתאפיין בעונת קיץ חמה ובחורף קר. משקעים יורדים לאורך כל השנה, אך בעיקר בקיץ.
| אקלים בססבו> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בססבו> ינואר.9.4.2.3.76.0 | אקלים בססבו> פברואר.10.3.2.9.83.0 | אקלים בססבו> מרץ.13.9.5.5.120.4 | אקלים בססבו> אפריל.19.3.10.5.180.8 | אקלים בססבו> מאי.23.3.14.5.189.5 | אקלים בססבו> יוני.26.1.18.7.312.3 | אקלים בססבו> יולי.29.8.23.6.327.1 | אקלים בססבו> אוגוסט.31.4.24.2.188.1 | אקלים בססבו> ספטמבר.28.0.20.4.187.6 | אקלים בססבו> אוקטובר.23.0.14.6.103.7 | אקלים בססבו> נובמבר.17.6.9.2.95.7 | אקלים בססבו> דצמבר.12.1.4.5.64.5 | אקלים בססבו> שנה.20.35.12.57.1,928.7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור: מנהל האוקיינוסים והאטמוספירה הלאומי
ערים תאומות

לססבו קשרי ערים תאומות עם הערים הבאות:
ארצות הברית אלבקרקי, ניו מקסיקו, ארצות הברית
אוסטרליה קופס הארבור, ניו סאות' ויילס, אוסטרליה
הרפובליקה העממית של סין שיאמן, פוג'יין, הרפובליקה העממית של סין
יפן קוקונואה, אויטה, יפן
הערות שוליים

↑  נתוני אקלים של ססבו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536502505171  CiNii: DA04825564  GND: 4309919-1  MusicBrainz: 3e28ae17-49eb-4cf9-9db7-9d3af4c4af6e  NARA: 10044728  NDL: 00299123  VIAF: 148958233   WorldCat (עם VIAF): 148958233
סימור שטיין

| --- | --- |

 לידה:  18 באפריל 1942 ברוקלין, ארצות הברית 
 פטירה:  2 באפריל 2023 (בגיל 80) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Seymour Steinbigle 
 מדינה:  ארצות הברית 
 בן או בת זוג:  לינדה ש. שטיין 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה של הרוק אנד רול (2005) 
 
סימור שטיינביגל (באנגלית: Seymour Stein;‏ 18 באפריל 1942 – 2 באפריל 2023), הידוע באופן מקצועי בשם סימור שטיין, היה יזם ומנהל מוזיקלי יהודי-אמריקאי. הוא היה שותף להקמת חברת התקליטים סייר רקורדס והיה סגן נשיא חברת התקליטים העולמית האחים וורנר. באמצעות סייר, שטיין החתים להקות שהפכו למרכזיות בעידן הגל החדש של שנות ה-70 וה-80, כולל Talking Heads, הראמונס והפריטנדרס; הוא החתים גם את הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה והיה שותף להצלחתה הראשונית. הוא נכנס להיכל התהילה של הרוק אנד רול ב-2005.
קריירה מוזיקלית

שטיין נולד ב-18 באפריל 1942, בעיר ניו יורק בברוקלין. כתלמיד תיכון בן 13, הוא עבד כפקיד במגזין תעשיית המוזיקה בילבורד, וסייע רבות לאחראי על מצעדי הבילבורד באותה התקופה, טומי נונן. יחד הם עזרו לפתח את מצעד הבילבורד הוט 100, שהושק באוגוסט 1958 ונחשב למצעד המוזיקה החשוב בעולם. הבעלים של קינג רקורדס, סיד ניית'ן, פנה לשטיין כדי שיעבוד בסינסינטי, אוהיו. אביו של שטיין היה סקפטי, אך קינג אמר לו "לבנך יש כישרון בעורקים. הבן שלך טוב לדבר אחד ודבר אחד בלבד, וזה להיות בעסקי המוזיקה. אם לא תיתן לו להיכנס לעסקי המוזיקה, הוא יסיים כמוכר עיתונים לשארית חייו. אם אתה לא רוצה את זה על מצפונך, אתה תיתן לו לבוא איתי הקיץ". שטיין החל לעבוד אצל קינג, במשך שנתיים כמתמחה לפני שהצטרף לחברה ב-1961.
כאשר חש געגועים הביתה, חזר שטיין לניו יורק ב-1963 כדי לעבוד אצל הרב אברמסון (אנ'), אך זה היה לפרק זמן קצר מאוד, ונמשך רק שלושה חודשים. לאחר מכן, הפך לעוזרו של האמרגן ג'ורג' גולדנר, שהקים את חברת התקליטים רד ביר רקורדס עם הפזמונאים היהודים-אמריקאים ג'רי ליבר ומייק סטולר ב-1963. כשעבד שם בבניין בריל, הוא התיידד עם המפיק המוזיקלי של FGG פרודקשנס, ריצ'רד גוטהרר. לאחר שראה שהיחסים בין גולדנר וליבר וסטולר מתפוררים, החליט לפתוח במיזם חדש. הוא הקים את סייר פרודקשנס ב-1966 עם גוטהרר, שכל אחד מהם השקיע עשרת אלפים דולר בחברה החדשה, מה שהוביל להקמתה של חברת התקליטים סייר רקורדס. באותה שנה הייתה לשטיין הזדמנות להחתים את ג'ימי הנדריקס. הוא שיבח אותו על המוזיקה המקורית שלו, אך בסופו של דבר החליט שלא לעשות זאת לאחר שראה את הנדריקס מנפץ את הגיטרה שלו בהופעה ומתווכח עם חברתו, לינדה קית', מספר פעמים.
חברת התקליטים התמקדה בתחילה בהפצה באירופה בלבד. אותן הוצאות לאור זכו להצלחה מועטה, עד שללהקת הרוק המתקדם ההולנדית פוקוס (אנ') הוציאה ב-1973 את להיטה הבין-לאומי "Hocus Pocus". גוטהרר עזב את חברת התקליטים ב-1974 כדי להתרכז בהפקה מוזיקלית; לאחר מכן, התמקד שטיין בסקירת הופעות חדשות במועדונים שונים בניו יורק ובהמלצתה של אשתו סידר ללהקת הראמונס מבחן במה, והחתים אותה על חוזה הקלטות בשנת 1975. החתמות אחרות הגיעו במהרה, כולל אלו של Talking Heads, ריצ'רד הל והוויידודס והפריטנדרס ב-1980, ויוצרי פאנק כדוגמת הרזילוס והסטיינטס. שטיין החתים את הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה ממיטתו בבית החולים לאחר ששמע את השיר שלה "Everybody" ב-1982. אמנים נוספים שהיו חתומים בסייר רקורדס כללו את The Replacements, דפש מוד, הסמית'ס, הקיור, אייס-טי, מיניסטרי, The Undertones ואקו והבאנימן.
שטיין היה נשיא סייר רקורדס וכן סגן נשיא האחים וורנר עד שהכריז על פרישתו ב-18 ביולי 2018. הוא פעל מ-1976 עד 1994 ושוב מאפריל 2003 ועד פרישתו. הוא הוכנס להיכל התהילה של הרוק אנד רול ב-14 במרץ 2005, בקטגוריית מפעל חיים. ב-9 ביוני 2016, שטיין זכה בפרס ריצ'מונד היטמייקר מטעם היכל התהילה של כותבי השירים.
חיים אישיים ומותו

שטיין היה נשוי לאשת שיווק המוזיקה ולמנהלת הנדל"ן לינדה שטיין (1945–2007) וביחד נולדו לזוג שתי בנות. הם התגרשו, בתנאים ידידותיים, בסוף שנות ה-70. שטיין מעולם לא התחתן שוב. הוא הצהיר שהוא הומוסקסואל בשנת 2017. הקולנוענית מנדי שטיין (אנ') היא בתו. בתו הבכורה של שטיין, סמנתה, נפטרה כתוצאה מסרטן המוח ב-2013, בגיל 40. שטיין פרסם את האוטוביוגרפיה שלו, "Siren Song: My Life in Music", ב-2018.
שטיין נפטר מסרטן בביתו בלוס אנג'לס ב-2 באפריל 2023, בגיל 80.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  Chris Morris, Seymour Stein, Legendary Music Exec Who Signed Madonna and Talking Heads, Dies at 80, Variety, ‏2 באפריל 2023 (באנגלית)
↑  Agencies, Seymour Stein, Jewish record mogul who signed Madonna, Talking Heads, dies at 80, Times Of Israel (באנגלית)
↑  "CBGB Fest Announces Seymour Stein as Icon Award Winner, Van Toffler To Give Keynote (Exclusive)".
↑  "The Legendary Seymour Stein: Seymour Stein, Record Company Man Who Signed The Ramones and Madonna".
1 2  Ed Christman, Seymour Stein: ‘Shellac in His Veins’, Billboard, ‏28 בינואר 2012 (באנגלית)
1 2 3  Seymour Stein: "Music replaced every other thing that was important to me", www.musicweek.com (באנגלית)
↑  Charles R. Cross, Room Full of Mirrors: A Biography of Jimi Hendrix, Hachette Books, 2006-08-08, ISBN 978-1-4013-8281-0. (באנגלית)
1 2  Gil Kaufman, Madonna Pays Tribute to Seymour Stein: ‘He Changed and Shaped My World’, Billboard, ‏3 באפריל 2023 (באנגלית)
↑  Marc Schneider, Seymour Stein Is Leaving Warner Music and Sire Records, the Label He Launched 51 Years Ago, Billboard, ‏18 ביולי 2018 (באנגלית)
↑  Lambert, Bruce (2007-11-01). "Real Estate Agent Found Slain in 5th Ave. Home". The New York Times (באנגלית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2023-04-07.
↑  Ed Christman, Seymour Stein On His New Autobiography & Why the Music Industry Should Pay More Tribute to Its Past, Billboard, ‏13 ביוני 2018 (באנגלית)
↑  Wesley Stace, ‘Siren Song’ Review: An Ear for What Was Next, WSJ (באנגלית)
↑  Sisario, Ben (2023-04-03). "Seymour Stein, Record Industry Giant Who Signed Big Names, Dies at 80". The New York Times (באנגלית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2023-04-07.
↑  "Seymour Stein obituary" (באנגלית). ISSN 0140-0460. נבדק ב-2023-04-07.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007340905005171  GND: 128807067  ICCU: DDSV204013  ISNI: 0000 0001 1724 9310  LCCN: no2014006952  MusicBrainz: 3a95e565-673e-430b-abb4-e17229320fdf   WorldCat (עם LCCN): no2014-006952
סמלים בהאיים

כוכב מחומש
כתובת בצורת הייכאל מאת הבאב
באיור זה, ישנם מעגל ומחומש אשר שימשו כקמיעות עבור המאמינים בעלי מוחמד שיראזי, הבאב. בקמיעות אלו ישנה התייחסות מבחינת הטקסט הכתוב, של הבאב, לחמשת אנשי הגלימה, כלומר מוחמד הנביא, עלי בן אבי טאלב, פאטמה, חסן בן עלי, וחוסיין, הנתפסים כקדושים ביותר עבור האסלאם השיעי. זאת לפי הכתוב באתר האינטרנט של ד"ר סטיבן למבדן, הורקליה (Hurqalya), אשר פיענח את הטקסט בערבית ותרגמו לאנגלית באתרו זה
הסמל הרשמי של הדת הבהאית הוא הכוכב המחומש, המכונה "הייכאל" ("היכל", "מקדש"). לצדו משמשים מספר סמלים נוספים, ובהם הכוכב בעל תשעה קודקודים, הבהאא, סמל אבן הטבעת, ועיצוב קליגרפי של "השם הגדול".
הייכאל

ההיכאל, כוכב מחומש, נקבע כסמל באבי על ידי הבאב, והוא הרבה לכתוב מכתבים, תפילות וכתבים אחרים בצורת כוכב. ההייכאל מסמל את גופם של הנביאים המכונים ה"ההתגלמות" או ה"גילוי" (Manifestations), והוא מופיע גם בסמל אבן הטבעת (ראו להלן). בהאא אללה אימץ את הסמל ואף הוא הרבה לכתוב כתבים בצורה זו.
הכוכב בעל תשעת הקודקודים

הכוכב בעל תשעת הקודקודים, או אניאגרם, הוא כיום הסמל המזוהה ביותר עם הדת הבהאית למרות שאין לו מעמד בכתבי הדת הבהאיים. ניתן להשוות את מעמדו וסמליותו למגן דוד ביהדות. זיהוי הדת עם הסמל נובע מכך שהספרה 9 מזוהה עם שלמות, אחדות ועם המילה "בהאא" ("זוהר"), שבגימטריה ערבית מסתכמת בסכום של 9. בענינו של סמל זה ציין שוגי אפנדי:
"הכוכב בעל תשעת הקודקודים אינו חלק מהתורה הבהאית, ומשמש רק כסמל המסמן את הספרה "9". בכל מובן הכוכב המחומש הוא סמל הדת".
"...הכוכב בעל תשעת הקודקודים לא היה סמל מיוחד של הדת הבהאית, אך הוא התפתח... לסמל שניתן לעשות בו שימוש. שוגי אפנדי אף אישר את השימוש בסמל על מצבות בהאיות"
לא קיימות הנחיות מפורשות על דרך העמדתו של הסמל, אך מקובל שאחד הקודקודים מצביע כלפי מעלה.
בּהאא

המילה הערבית "בּהאא" (بهاء) שמשמעותה "זוהר" או "תהילה" אומצה על ידי הדת כשמה, והיא נכתבת בסמלים בהאיים בסגנון קליגרפי קבוע. "בהאא" מופיעה, בין היתר, בשמה של הדת ובשמם של מאמיניה, בשמו של בהאא אללה (זוהר/תהילת האל), בשמו של עבד אל-בהאא' (עבד הזוהר/תהילה) וב"שם הגדול" (ראו להלן). עוד היא מופיעה במשפט "אללה (ו) אבהא" ("האל זוהר/רב תהילה"), שהבהאים מצווים לדקלמו 95 פעמים בעת תפילה או מדיטציה.
אבן הטבעת

סמל זה עוצב על ידי מירזא חוסיין-י אספהאני, קליגרף שנודע בכינוי "מִשכּין קַלאם" (مشكن قلم - "העט השחור" או "העט עוטה המסיכה"), והנחשב לאחד משליחי בהאא אללה. מִשכּין קלאם עיצב את הסמל לבקשת בהאא אללה בהיותם באדירנה. הסמל מופיע פעמים רבות על טבעות, ומכאן שמו, אך גם על שרשראות, כריכות ספרים ובציורים. הוא מורכב משני כוכבים מחומשים (הייכאל) המייצגים את הבאב ואת בהאא אללה, וביניהם המילה "בהאא" בעיצוב מיוחד. הקו התחתון מייצג את האנושות, העליון את האל והאמצעי את הנבואה. הקו האנכי מחבר בין השלושה ומייצג את רצון האל העובר דרך הנבואה אל האנושות.
"השם הגדול"

"השם הגדול" (של האל) הוא עיצוב קליגרפי של המשפט הערבי "يا بهاء الأبهى" ("יא בהאא אל-אבהא"), היינו, "הו, הזוהר רב הזוהר"/"הו, עטור התהילה רב התהילה" (באנגלית "O Thou the Glory of the Most Glorious"), וגם הוא עוצב על ידי מִשכּין קלאם. "השם הגדול" מופיע בבתי הבהאים ומונח על ארונות קבורה בעת הלוויות, אך לא על מצבות, ולעיתים גם על טבעות. סמל זה נחשב לשמו המפורש של האל, ועל כן הוא הקדוש מבין כל הסמלים הבהאיים, והשימוש בו הוא בהתאם.
המספרים 9 ו-19

כאמור, המספר 9 מזוהה עם הדת הבהאית. בגימטריה סכום האותיות במילה "בהאא" ("זוהר") הוא תשע, וזהו המספר הגבוה ביותר המיוצג בספרה בודדת, דבר שנודעת לו משמעות סמלית של "שלמות". תשע הוא, לדוגמה, מספר החברים בבית הצדק העולמי ובאספה רוחנית בהאית ומספר צלעות מבנה בית התפילה הבהאי.
סכום האותיות במילה הערבית "ואחד" (אחדות) הוא 19, ולכן גם מספר זה נחשב לבעל משמעות לבהאים. שליחי בהאא אללה מנו 19 איש, בכל חודש בהאי 19 ימים והשנה הבהאית מונה 19 חודשים. הכרזת בהאא אללה על עצמו כנביא התרחשה בגני רידוואן בבגדאד ב-1863, דהיינו, בשנה ה-19 לספירה הבהאית, הנמנית מ-1844.