stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המערכה בין המלחמות
הערות שוליים

↑  אבי בניהו, קולם של הנשיא והרמטכ"ל חייב להישמע בדיון הציבורי על השוויון בנטל, סופהשבוע, ‏ 18.02.2014.
↑   עמוס הראל, הערכה בישראל: חיזבאללה ינסה לפגוע בבכירים, באתר הארץ, 26 בפברואר 2014.
↑  עזרי עמרם, ‏גלנט: "בן לאדן הוא התגלמות הרוע", באתר ‏מאקו‏, 3 במאי 2011.
↑  גילי כהן, גנץ לתלמידים: הצבא מבצע עשרות פעולות חשאיות, גם בשבוע האחרון, באתר הארץ, 19 במרץ 2014.
↑  יואב לימור, ישראל השבוע – מוסף פוליטי, באתר ישראל היום, 19 במרץ 2014.
↑  יואב לימור, השנה הרביעית של בני גנץ, באתר ישראל היום, 14 בפברואר 2014.
↑   עמוס הראל, גנץ מתחיל את שנתו האחרונה בתפקיד בראש שקט, באתר הארץ, 16 בפברואר 2014.
↑  עמוס הראל, גילי כהן, ג'קי חורי, דיווח בלבנון: חיל האוויר תקף באזור הגבול עם סוריה, באתר הארץ, 25 בפברואר 2014.
↑  בן כספית, ‏סודי ביותר: מפקד מערך המבצעים המיוחדים של צה"ל בראיון ראשון, באתר מעריב אונליין, 4 בפברואר 2017.
↑  יוסי מלמן ודן רביב, "מלחמות הצללים: המוסד וקהילת המודיעין", הוצאת ידיעות ספרים, 2012, עמודים 472–473.
↑  יוסי מלמן ודן רביב, "מלחמות הצללים: המוסד וקהילת המודיעין", הוצאת ידיעות ספרים, 2012, עמודים 438–441.
↑  גורמים בלבנון: בנו של עימאד מורנייה חוסל בתקיפת צה"ל בסוריה, מעריב אונליין, 18 בינואר 2015,
דיווח בלבנון: בנו של עימאד מורנייה נהרג בסוריה, באתר ynet, 18 בינואר 2015.
↑  יוסי מלמן ודן רביב, "מלחמות הצללים: המוסד וקהילת המודיעין", הוצאת ידיעות ספרים, 2012, עמודים 441–450.
↑  עמוס הראל ואבי יששכרוף, קורי עכביש, הוצאת "ידיעות אחרונות", 2008, עמודים 499–502.
↑  עמוס הראל, ברק רביד, יוסי מלמן, מטוסי חיל האוויר תקפו בסודאן עשרות משאיות שהובילו אמצעי לחימה מאיראן לרצועת עזה, באתר הארץ, 26 במרץ 2009.
↑  גל פרל, אתגר המלחמה החשאית, מעריב, 11 מרץ 2014, כפי שהועלה באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי.
↑  אמיר אורן, מלחמת הצללים בין ירושלים וטהראן, באתר הארץ, 18 בנובמבר 2011.
↑   עמוס הראל, מפקד חיל האוויר היוצא: ישראל תקפה כמאה פעם שיירות נשק לחיזבאללה בחמש שנים, באתר הארץ, 16 באוגוסט 2017
↑  Israel's war-between-wars campaign in Syria most precise operation - report, כתבה מאת הג'רוזלם פוסט דרך msn, נבדק ב-28 בדצמבר 2021.
↑  דיווח: רוסיה ירתה על מטוסי חיל האוויר בסוריה, באתר ערוץ 7, 16 במאי 2022
↑  עדן כדורי, המב"ם בסוריה: תמונת מצב ומגמות עיקריות, באתר www.inss.org.il, פרסום מיוחד, המכון למחקרי ביטחון לאומי, ‏26 בפברואר 2023
נבוכדנאצר השני

.
מימין, תחריט של נבוכדנאצר השני על מה שנחשב חלק מ"עמודי מגדל בבל".
לבנת חרס בבלית מהמאה ה־6 לפנה"ס נושאת כתובת בכתב יתדות "נבוכדנאצר מלך בבל תומך אֵ־סגילה (מקדש בבבל) ואֵ־זִידָה (מקדש בבורסיפה) בנו בכורו של נבופלאסר מלך בבל"
נְבוּכַדְנֶאצַּר הַשֵּׁנִי או נְבוּכַדְרֶאצַּר הַשֵּׁנִי (באכדית: Nabû-kudurri-uṣur) היה מלך בבל בתקופת האימפריה הבבלית החדשה. הוא עלה למלוכה בשנת 605 לפנה"ס. היה בנו של המלך נבופלאסר, ומחריבו של בית המקדש הראשון.
לנבוכדנאצר מיוחסת בניית הגנים התלויים בבבל, שעל פי האגדה נבנו עבור אשתו, שהתגעגעה לנוף ההרים בו גדלה.
מקור שמו

משמעות שמו האכדי נבו־כודורי־אוצור 𒀭𒈾𒁉𒌝 𒆪𒁺𒌫𒊑 𒌑𒍑𒌋𒌫 היא "נבו, נצור את בכורי": "נבו" הוא אל החכמה הבבלי, "כודורי" שמשמעו 'בן בכור', "אוצור" מהשורש השמי נ־צ־ר (בנפילת נ') שמשמעותו כבעברית נְצוֹר, שְׁמוֹר.
קיימת מילה שנייה באכדית "כודורי" שמשמעה 'גדר, אבן גבול' (קשורה לעברית גדר), ועקב כך בעבר פורש שמו כ"נבו שומר הגבול". הן המרכיב התאופורי "נבו" הן הסיומת "־אצר" מקובלות בשמות בבליים (לדוגמה נבופלאסר, נבונצר ואחרים).
השם מופיע בתנ"ך במספר צורות איות שונות: נְבוּכַדְנֶצַּר (בספרים דניאל, אסתר, עזרא ונחמיה), נְבוּכַדְנֶאצַּר (בספרים מלכים, ירמיהו, דברי הימים ודניאל) ונְבוּכַדְרֶאצַּר (בספרים ירמיהו ויחזקאל).
מלחמותיו

עוד בהיותו יורש עצר כבש נבוכדנאצר השני את סוריה. בקרב כרכמיש הביס את הצבא המשותף של מצרים ואשור בהנהגתם של פרעה נכו השני ואשור־אובליט השני מלך אשור, וזאת במסגרת מדיניותו לחיזוק שליטתו בלבנט. קרב זה הביא להתמוטטותה הסופית של האימפריה האשורית, ומצרים הפסיקה להיות גורם משמעותי באזור. בעקבות הקרב עלתה האימפריה הבבלית. נבוכדנאצר הביס את ממלכת יהודה, והחריב את ערי הפלשתים ב־604 לפנה"ס. בשנת 601 לפנה"ס יצא למסע צבאי למצרים בתקופת מלכותו של פרעה נכו השני. במסע זה שני הצבאות סבלו מאבדות רבות, והקרב ביניהם הסתיים ללא הכרעה. בשנת 597 לפנה"ס הגלה את יהויכין מלך יהודה לבבל והמליך תחתיו את צדקיהו דודו. בשנת 586 לפנה"ס, בעקבות מרד אזורי בו השתתף צדקיהו, ערך נבוכדנאצר מצור נוסף על ירושלים, ובסופו נהרסה העיר, חרב בית המקדש, והחלה גלות בבל.
במסגרת מדיניותו של נבוכדנאצר לחיזוק שליטתו בלבנט, הוא ניסה לכבוש את צור; הוא צר עליה 13 שנה (אנ') החל מהשנה השביעית למלכהּ אתבעל השלישי, עד שנת 572 לפנה"ס בערך, ולא הצליח לכבשה. הנביא יחזקאל תיאר במפורט בקינתו על צור את הסתערות נבוכדנאצר על צור ואת סבל העיר. במקום אחר יחזקאל מזכיר שנבוכדנאצר לא הצליח להפיל את צור במצור. המקורות הבבליים לא מזכירים במפורש את כיבוש צור, צידון או אחד מהאיים והארצות הכפופים להן, אולם ניכר שהצבא הבבלי הגיע לקרבת החוף הכנעני. בתעודות שהתגלו בארמון המלכים בבבל מוזכרים אסירים מדיניים מערים פיניקיות, ביניהן צור, וכן מתועדות הקצאות ציוד (כמו אוהלים, נעליים, שריונות ומזון) ואנשי צבא לקבוצות של 4, 10 ו־30 חיילים שהלכו עם המלך לצור, הן מארך והן מסיפר (הרחוקות כ־250 ק"מ זאת מזאת), דבר המעיד על מבצע צבאי גדול תחת פיקוד המלך. ייתכן, אפוא, שהבבלים פרשו את חסותם או השפעתם על ערי הסחר הכנעניות ועל איי הים הכפופים להן. יש הסוברים שהייתה לנבוכדנאצר הצלחה מוגבלת בכיבוש; לפיהם, בשל התנאים הגאוגרפיים והצי האיוני הקטן של הבבלים רק החלק היבשתי של העיר נכבש, ובהסדר שסיים את המצור סוכם שאתבעל השלישי ירד מהשלטון, אך מוסד המלוכה יישמר, ועל צור הומלך המלך בעל, שהיה כנראה בנו של אתבעל.
אף על פי שכיבושי נבוכדנאצר השני הגדילו את כוחה של בבל ואת השפעתה, קרסה הממלכה פחות מעשרים וחמש שנים לאחר מותו.
נבוכדנאצר באמנות

נבוכדנאצר מופיע כדמות הראשית באופרה של ורדי, "נבוקו". באופרה זו, לאחר שנבוכדנאצר כובש את ירושלים ומגלה את היהודים, הוא מתחרט, מבקש את סליחת האלוהים, ומאפשר ליהודים את שיבת ציון. בכך חורג הסיפור מהמציאות ההיסטורית, ומייחס לנבוכדנאצר מעשים שנעשו למעשה על ידי כורש, זמן רב לאחר מותו של נבוכדנאצר.
במסורת היהודית

על פי המסופר באלפא ביתא דבן סירא, נבוכדנאצר השני נולד מצאצאי שלמה המלך ומלכת שבא.
במסורת היהודית > תקופת חייו

| --- | --- |
 :  ראו גם – השנים החסרות
על פי המחקר ההיסטורי מלך נבוכדנאצר השני בין השנים 605–562 לפנה"ס. אולם, פרשני המקרא היהודים מאחרים את פעולותיו בחורבן בית ראשון לשנת ג'של"ט במניין השנים בלוח העברי = 422 לפנה"ס (שלשיטת האברבנאל והמלבי"ם היא שנת 3358 לבריאת העולם).
במסורת היהודית > החרבת צור

יחזקאל קונן על צור וניבא שהעיר תיחרב על ידי נבוכדנאצר: ”בֶּן אָדָם יַעַן אֲשֶׁר אָמְרָה צֹּר עַל יְרוּשָׁלַ‍ִם הֶאָח נִשְׁבְּרָה דַּלְתוֹת הָעַמִּים נָסֵבָּה אֵלָי אִמָּלְאָה הָחֳרָבָה. לָכֵן כֹּה אָמַר אֲדֹנָי יהוה הִנְנִי עָלַיִךְ צֹר וְהַעֲלֵיתִי עָלַיִךְ גּוֹיִם רַבִּים כְּהַעֲלוֹת הַיָּם לְגַלָּיו. וְשִׁחֲתוּ חֹמוֹת צֹר וְהָרְסוּ מִגְדָּלֶיהָ וְסִחֵיתִי עֲפָרָהּ מִמֶּנָּה וְנָתַתִּי אוֹתָהּ לִצְחִיחַ סָלַע... כִּי כֹה אָמַר אֲדֹנָי יהוה הִנְנִי מֵבִיא אֶל צֹר נְבוּכַדְרֶאצַּר מֶלֶךְ בָּבֶל.. וּנְתַתִּיךְ לִצְחִיחַ סֶלַע מִשְׁטַח חֲרָמִים תִּהְיֶה לֹא תִבָּנֶה עוֹד כִּי אֲנִי יהוה דִּבַּרְתִּי נְאֻם אֲדֹנָי יהוה” (ספר יחזקאל, פרק כ"ו). למעשה, המצור של נבוכדנאצר על העיר נכשל, ואף שהעיר נחלשה כלכלית היא לא חרבה (ולכך גם רמז יחזקאל במקום אחר) והמשיכה להתקיים ברציפות עד ימינו.
ראו גם

סמגר נבו
נבושזבן
לקריאה נוספת

Oded Lipschits, The Fall and Rise of Jerusalem: Judah under Babylonian Rule, Eisenbrauns, 2005, עמ' 36–67
הערות שוליים

↑  נבו-כודורי-אוצור באתר CDLI] לפענוח כתובות בכתב יתדות, של אוניברסיטת קליפורניה לוס אנג'לס.
↑  Search Entry, www.assyrianlanguages.org
↑  Search Entry, www.assyrianlanguages.org
1 2  Stefan Zawadzki, NEBUCHADNEZZAR AND TYRE IN THE LIGHT OF NEW TEXTS FROM THE EBABBAR ARCHIVES IN SIPPAR, ארץ־ישראל: מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה כז, 2003, עמ' 276*
↑  הערך נבוכדנאצר, האנציקלופדיה המקראית, כרך ה, עמ' 734
↑  ציור מצור נבוכדנאצר על ירושלים, באתר מתוך מילון תנ"כי של קלמה, אוסף המפות ע"ש ערן לאור, הספרייה הלאומית
↑  ציור כיבוש ירושלים ע"י נבוכדנאצר, באתר מתוך מילון תנ"כי של קלמה, אוסף המפות ע"ש ערן לאור, הספרייה הלאומית
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, 8.13.1 (ראו גם במקור היווני)
↑  יוסף בן מתתיהו, נגד אפיון, פסקה 21 (ראו במקור היווני ובתרגום לעברית)
1 2  Israel Ephʿal, Nebuchadnezzar the Warrior: Remarks on his Military Achievements, Israel Exploration Journal 53, 2003, עמ' 186
1 2  Wallace B. Fleming, 5: Tyre’s Resistance to Babylon, The History of Tyre, Columbia University Press, 1915, עמ' 42–47
↑  משה אילת, תרשיש בישעיהו כג ובהיסטוריה, שנתון לחקר המקרא והמזרח הקדום י, 1986, עמ' 30
1 2 3 4  אליה שמואל הרטום, ירמיהו – צלומים ומפות מקוריים בצבעים, יבנה, 1989, סדרת תורה נביאים כתובים – מפורשים פרוש חדש בצרוף מבואות, עמ' 27
1 2  ספר יחזקאל, פרק כ"ח, פסוקים י"ח–י"ט; אליה שמואל הרטום, יחזקאל, יבנה, 1989, סדרת תורה נביאים כתובים – מפורשים פרוש חדש בצרוף מבואות, עמ' 97
↑  Stefan Zawadzki, NEBUCHADNEZZAR AND TYRE IN THE LIGHT OF NEW TEXTS FROM THE EBABBAR ARCHIVES IN SIPPAR, ארץ־ישראל: מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה כז, 2003, עמ' 277*–278*
↑  Israel Ephʿal, Nebuchadnezzar the Warrior: Remarks on his Military Achievements, Israel Exploration Journal 53, 2003, עמ' 186–187
↑  Stefan Zawadzki, NEBUCHADNEZZAR AND TYRE IN THE LIGHT OF NEW TEXTS FROM THE EBABBAR ARCHIVES IN SIPPAR, ארץ־ישראל: מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה כז, 2003, עמ' 277*
↑  Stefan Zawadzki, NEBUCHADNEZZAR AND TYRE IN THE LIGHT OF NEW TEXTS FROM THE EBABBAR ARCHIVES IN SIPPAR, ארץ־ישראל: מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה כז, 2003, עמ' 278*–279*
↑  אלפא ביתא דבן סירא, בתוך: יהודה דוד אייזנשטיין (עורך), אוצר מדרשים, ניו יורק 1915, עמ' 46.
1 2  Bement, R B. Tyre; the history of Phoenicia, Palestine and Syria, and the final captivity of Israel and Judah by the Assyrians. Ulan Press. p. 48. ASIN B009WP2MR8.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: נבופלאסר 626–605 לפנה"ס | מלך ממלכי בבל בתקופה הבבלית החדשה 605–562 לפנה"ס | הבא: אויל־מרדוך 562–560 לפנה"ס |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300969005171  BIBSYS: 2030096  GND: 118586718  ISNI: 0000 0001 1877 4061  LCCN: n83206528  SELIBR: 332093  SUDOC: 073929395  Trove: 1088408  VIAF: 67850417   WorldCat (עם VIAF): 67850417 
מפה המתארת את חורבן המקדש וירושלים, מתוך כרוניקת נירנברג של הרטמן שדל, 1493
תוכנית העיר בבל בתקופת נבוכדנאצר השני
ויקיפדיה זירו

| --- | --- |

 סוג:  מיזם ויקימדיה 
 תקופת הפעילות:  26 במאי 2012 – הווה (12 שנים) 
 בעלות:  קרן ויקימדיה 
 אתר רשמי
 
ויקיפדיה זירו (באנגלית: Wikipedia Zero) היה פרויקט של קרן ויקימדיה אשר סיפק גישה לוויקיפדיה ללא תשלום בטלפונים ניידים באמצעות דירוג אפס (אנ'). מטרת הפרויקט הייתה לתת גישה לידע חינמי עבור תלמידים וסטודנטים במעמד סוציו-אקונומי נמוך, נטען כי 800 מיליון אנשים קיבלו גישה לוויקיפדיה במסגרת הפרויקט. הפרויקט הסתיים ב-2018.
הפרויקט הושק בשנת 2012, וזכה בפרס South by Southwest לאקטיביזם לשנת 2013. לאחר שהפרויקט ספג ביקורת לאורך השנים בגין הפרת עקרון נייטרליות הרשת, הודיע הפרויקט על סיום היוזמה בפברואר 2018, והקרן הודיעה כי תמצא אסטרטגיה חדשה להפוך את ויקיפדיה לנגישה יותר.
בהשראת המיזם, נוצר גם פייסבוק זירו (אנ').‏
הערות שוליים

↑  Archive:Wikipedia Zero - Wikimedia Foundation Governance Wiki, foundation.wikimedia.org (באנגלית)
↑  SXSW: Wikipedia for Non-Smartphones Is Brilliant. Here's Why, Popular Mechanics, ‏2013-03-08 (באנגלית אמריקאית)
↑  Monica Riese, 8:30PM, Tue Mar. 12, 2013, SXSW Interactive Awards Announced, www.austinchronicle.com (באנגלית אמריקאית)
↑  Raegan MacDonald, Wikipedia Zero and net neutrality: Wikimedia turns its back on the open internet, Access Now, ‏2014-08-08 (באנגלית)
↑  Jeremy Malcolm, Net Neutrality and the Global Digital Divide, Electronic Frontier Foundation, ‏2014-07-24 (באנגלית)
↑  Wikimedia Foundation, Building for the future of Wikimedia with a new approach to partnerships, Diff, ‏2018-02-16 (באנגלית אמריקאית)
↑  Wikipedia Zero – DW – 12/18/2013, dw.com (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ברק אברמוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 בספטמבר 1979 (בן 45) י"א באלול ה'תשל"ט גבעתיים, ישראל
 שם לידה:  ברק ברוך אברמוב
 מדינה:  ישראל ישראל
 ידוע בשל:  הבעלים של בית"ר ירושלים
 מקצוע:  איש עסקים
 תפקיד:  יו"ר דירקטוריון קבוצת לאנדורה  הבעלים של מועדון הכדורגל בית"ר ירושלים  לשעבר: הבעלים של מועדון הכדורגל בני יהודה תל אביב
 השקפה דתית:  יהדות
 מספר צאצאים:  3
 
ברק ברוך אברמוב (נולד בי"א באלול ה'תשל"ט,  2 בספטמבר 1979). הוא איש עסקים ישראלי, מייסד ויושב ראש הדיקטוריון של קבוצת לאנדורה, בעליה של מועדון הכדורגל בית"ר ירושלים, ולשעבר בעליה של מועדון הכדורגל בני יהודה תל אביב.
קריירה

אברמוב החל לעבוד בגיל 20 בסניף ארקפה הבימה בתל אביב כשוטף כלים, ובתוך כמה שנים הפך למנהל המשמרת בסניף.
קריירה > כאיש עסקים

לאחר מכן נכנס כשותף במסעדת ג'פניקה בשדרות רוטשילד בתל אביב.
ב-2006 הקים את קבוצת לאנדורה השקעות בע"מ, אשר מחזיקה בבעלותה מספר רשתות של מסעדות בישראל: רשת הסושי, ג'פניקה, רשת ההמבורגרים סוסו אנד סאנס, רשת הבשרים שיפודי ציפורה, מותג היוגורט Yogo, רשת הממתקים פינקי ועוד. על פי הודעות התקשורת, לאנדורה מתכוננת להנפקה בבורסה בתל אביב לפי שווי של קרוב למיליארד ש"ח.
ב-9 ביולי 2018 נעצר בחשד לעבירות מס והלבנת הון. ב-26 באוגוסט 2020 הודיעה פרקליטות מחוז תל אביב על כוונתה להגיש כתב אישום כנגד אברמוב שבו הואשם בקבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות, הלבנת הון וקשירת קשר לביצוע פשע. ב-3 בנובמבר 2021 הוחלט שלא להגיש כתב אישום כנגד אברמוב.
קריירה > כאיש עסקים > מועדוני כדורגל

ב-2016 רכש את מועדון הכדורגל בני יהודה תל אביב ממשה דמאיו. ב-2022 הודיע על מכירת הקבוצה חזרה לדמאיו, ובמקביל על תהליכי משא ומתן לרכישת בית"ר ירושלים. באוגוסט 2022, רכש את מועדון הכדורגל בית"ר ירושלים ממשה חוגג.
חיים אישיים

אברמוב נולד בגבעתיים, בן לאב נהג מונית ולאם עקרת בית. למד בבית הספר ברנר שבעיר הולדתו. שוחרר מצה"ל לאחר כשנה וחצי עם פרופיל 24, עקב פריצת דיסק.
אברמוב מתגורר בצפון תל אביב, רווק ואב לשלושה ילדים.
הערות שוליים

1 2  אסי ממן, ‏התדמית, בית"ר והמיליונים: מי אתה אברמוב?, באתר ONE‏, 31 ביולי 2022
↑  רשימת חברות, באתר קבוצת לאנדורה
↑   עדי דברת, לפני ההנפקה: ברק אברמוב, בעלי ג'פניקה, רוכש 40% מעולם הממתקים, באתר TheMarker‏, 1 ביוני 2022
↑  אלון חכמון, ‏‏ברק אברמוב נעצר בחשד לעבירות מס והלבנת הון, באתר ספורט1, 13 ביולי 2018
↑  כרמל ליבמן, ‏הפעלת מזנונים במרמה: כתב אישום נגד הבעלים של בני יהודה, באתר ‏מאקו‏, 26 באוגוסט 2020
↑  לא יוגש כתב אישום נגד ברק אברמוב בגין עבירות מרמה והלבנת הון, באתר וואלה, 3 בנובמבר 2021
↑  ארז נעמן, ‏בעל עם ברק: הכירו את האיש שיחליף את דמאיו, באתר ONE‏, 9 באפריל 2016
↑  גידי ליפקין, ‏אברמוב במשא ומתן לקחת את הבעלות על בית"ר, באתר ONE‏, 8 ביולי 2022
↑  גידי ליפקין וגיא בן זיו, ‏תם עידן חוגג: אברמוב רכש את בית"ר ירושלים, באתר ONE‏, 10 באוגוסט 2022
↑   שוקי שדה, "אני פורט צ'ק של מיליון שקל, משלם ריבית 100 אלף - וחי עם המזומן. מה הבעיה בזה?", באתר TheMarker‏, 27 באוקטובר 2018
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שכנים (סרט, 2014)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  ניקולס סטולר 
 הופק בידי:  אוון גולדברג, סת' רוגן, ג'יימס וובר
 תסריט:  אנדרו ג'יי. כהן, ברנדן אובראיין
 עריכה:  זין בייקר 
 שחקנים ראשיים:  סת' רוגן זאק אפרון רוז בירן כריס מינץ-פלאס דייב פרנקו
 מוזיקה:  מייקל אנדרוז 
 צילום:  ברנדון טרוסט 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי יוניברסל 
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ישראל 8 במאי 2014  ארצות הברית 9 במאי 2014
 משך הקרנה:  97 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט קומדיה 
 מקום התרחשות:  לוס אנג'לס 
 תקציב:  18 מיליון דולר
 הכנסות:  268,086,800 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   townies
 סרט הבא:  שכנים 2 
 www.neighbors-movie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
שכנים (באנגלית: Neighbors) הוא סרט קומדיה אמריקאי שיצא לאקרנים ב-8 במאי 2014. את הסרט ביים ניקולס סטולר ומככבים בו סת' רוגן, זאק אפרון, רוז ביירן, דייב פרנקו וכריס מינץ-פלאס. לאחר יציאתו לאקרנים, התקבל הסרט בביקורות חיוביות וגרף מעל ל-254 מיליון דולר בקופות ברחבי העולם אל מול תקציב של 18 מיליון דולר.
סרט ההמשך שכנים 2 יצא לאקרנים במאי 2016.
עלילה

מק (סת' רוגן) וקלי רדנר (רוז ביירן) הם זוג צעיר עם בתם הקטנה שזה עתה נולדה. הגבלות ההורות מקשה עליהם לשמור על סגנון החיים הישן שלהם, מה שמרחיק אותם מחבריהם ג'ימי פולדט ואשתו לשעבר, פאולה. יום אחד, מגלה הזוג שאחוות דלתא סיי בטא, אחווה הידועה במסיבותיה הפרועות עברה לבית סמוך אליהם. מנהיגי האחווה, טדי סאנדרס (זאק אפרון) ופיט רגזולי (דייב פרנקו), שואפים להיכנס להיכל התהילה של דלתא סיי בעזרת מסיבת סוף שנה מטורפת.
לילה אחד, הזוג מבקש מטדי לשמור על השקט, ולבסוף מסכימים על כך שבמקום להתקשר למשטרה בכל פעם שיש רעש, יתקשרו אליו. כדי לזכות באמונם של מק וקלי, טדי מזמין אותם להצטרף למסיבה. במסיבה, קלי פוגשת את חברתו של טדי, באותו הזמן טדי מראה למק את חדר השינה שלו, שם טדי מחביא את חבילת הזיקוקים שלו בתוך קופסה.
בלילה שלמחרת, מק מנסה להתקשר לטדי כדי להגיד לו שישמור על שקט, אך לא מצליח להשיג אותו. קלי משכנעת את מק להתקשר למשטרה, אך הקצין ווטקינס מוטעה וחושב שמק וקלי הם אלה שעשו רעש. למחרת, דלתא סיי מסיתים במכוון את העשן של המנגל לכיוונם של מק וקלי. הזוג מחליט ללכת לדיקנית המכללה. ראקול גלאדסטון (ליסה קודרו), ומגלה שלמכללה יש מדיניות של שלוש פסילות, לדלתא סיי הייתה פסילה אחת כאשר שרפו בעבר את ביתם הישן.
הזוג מנסה לפגוע בבית האחווה, אך כושל. קלי מתמרנת את פיט וברוק לקיים יחסי מין בזמן שמק מנסה לגרום לטדי לתפוס אותם בפעולה. טדי ופיט רבים, הריב מסתיים בגריל שנזרק לעברו של פרופסור, דלתא סיי מקבלים את פסילתם השנייה. כדי להשיג הוכחה לפעילותם של דלתא סיי, הזוג משכנע את אסג'וס להקליט את טדי מאיים בנקמה. במקום זאת, טדי מראה נדיבות וחמלה, אסג'וס חושף שמק וקלי שכרו אותו לרגל על האחווה ופגעו בביתו. טדי מתחיל לבצע מתיחות אלימות על הזוג.
מק וקלי שולחים לטדי מכתב מזויף מהדיקנית המאשר להם לערוך מסיבות שוב, וטדי מתחיל לתכנן את מסיבת סוף השנה. כאשר המסיבה בעיצומה, הזוג מתקשר לקצין המשטרה ווטקינס, ומתלונן על הרעש. טדי מוצא עלונים שמפרסמים את המסיבה, טדי מסיק שמק וקלי הכינו אותם. הוא עוצר את המסיבה בדיוק כאשר ווטקינס מגיע. ג'ימי זורק את עצמו מהמרפסת כדי להסיח את טדי, מק וקלי מצליחים להיכנס לחדר השינה של טדי וממשיכים את המסיבה בעזרת מוזיקה. טדי תופס אותם ונלחם במק כאשר קלי מדליקה את אחד מהזיקוקים וזורקת אותו על ניידת המשטרה של ווטקינס כדי למשוך אותו לפעולה, בינתיים המסיבה ממשיכה.
טדי לוקח את האשמה על המסיבה ומשכנע את פיט לקחת איתו את האחרים ולברוח. הדיקנית משביתה את הבית ומק וקלי חוזרים לביתם, ומסתגלים לחייהם החדשים.
הכנסות ותקציב

הסרט זכה להצלחה בקופות, תקציבו של הסרט עמד על 18 מיליון דולר, וכבר בסוף השבוע הראשון הכניס 49 מיליון דולר בצפון אמריקה. סך ההכנסות בשבוע הפתיחה, הגיעו למקום השלישי בהכנסות לסרט קומדיה אחרי הסרטים "סקס והעיר הגדולה" (57 מיליון דולר) ו"טד" (54 מיליון דולר).
ביקורות

הסרט זכה לביקורות חיוביות של 73% באתר  rotten tomatoes, מה שנחשב לציון גבוה לסרט קומדיה. רוב המבקרים שיבחו את המשחק של סת' רוגן ורוז ביירן, המבקרים לרוב שיבחו את הקומדיה שבסרט וחלק מהמבקרים כתבו שזה הסרט הכי מצחיק של השנים האחרונות.
בנוסף חלק רב מהמבקרים כתבו שיש לסרט פוטנציאל להפוך לסרט פולחן וחלק אף כתבו שזה בית החיות של הדור הנוכחי. מאמר דעה ב"וושינגטון פוסט", תקף את הסרט, בטענה שסרטים מסוג זה עשויים לדחוף נערים דחויים למסעות טבח.
שחקנים ראשיים

סת' רוגן - מאק
זאק אפרון - טדי
רוז ביירן - קלי
דייב פרנקו - פיט
ליסה קודרו - קרול גלדסטון
כריס מינץ-פלאס - סקונייה
אייק ברינהולטץ - ג'ימי לווינס
קארלה גאלו - פאולה
הלסטון סייג' - ברוק
ג'רוד קרמייקל - גראף (גארפילד)
צ'אסטי באלסטרוס -אליסיה
קרייג רוברטס -אסג'וס
אלי קוברין -וויטני
בנוסף ישנם מספר רב של הופעות קמע כחברי דלתא משנים קודמות הכוללות בין היתר את אנדי סמברג, אדם דווין, אנדרס הולם בלייק אנדרסון ועקיבא שפר.
המשך

ב-6 בפברואר 2015 הוכרז כי יצא לאקרנים סרט המשך במהלך שנת 2016, לאחר מכן נודע כי הסרט יצא בתאריך ה-20 במאי 2016. סת' רוגן, זאק אפרון ורוז ביירן הודיעו שהם יחזרו לתפקידים שלהם מהסרט הראשון. אנדרו ג'יי. כהן וברנדן אובראיין יחזרו לתפקיד התסריטאים וניקולס סטולר יחזור לתפקידו כבמאי. הסרט יספר על איחוד כוחות של מאק וקלי עם אחוות דלתא סיי בטא למטרת סילוק אחוות קולג' רעשנית של נשים שעברו להתגורר במקום שבו אחוות דלתא סיי בטא התגוררה. ב-23 ביולי 2015 קלואי גרייס מורץ הודיעה שהיא מצטרפת לצוות השחקנים של הסרט. דייב פרנקו וכריס מינץ-פלאס יחזרו בתור הדמויות שהם שיחקו בסרט הראשון. השחקנית סלינה גומז זוהתה על סט הצילומים במהלך חודש אוגוסט.
זהו סרט ההמשך הראשון (שהוא לא אנימציה) שסת' רוגן ישתתף בו.
הערות שוליים

↑  איתמר זהר, שוברי קופות: הגודזילה החדשה שמפחידה את האמריקאים, באתר הארץ, 18 במאי 2014
↑  עכבר העיר, פרסי עכבר העיר: הסרט הבינלאומי הטוב ביותר, באתר הארץ, 23 בנובמבר 2014
↑  נירית אנדרמן, סת' רוגן תוקף: הסרטים שלי לא הובילו לטבח, באתר הארץ, 27 במאי 2014
↑  אורון שמיר, עכבר העיר, "שכנים 2": רלוונטי, אבל לא להרבה זמן, באתר הארץ, 14 במאי 2016
שיר של אחרי מלחמה

| --- | --- |

 סינגל בביצוע אריק איינשטיין
 מתוך האלבום יסמין
 יצא לאור:  1972 
 סוגה:  מוזיקה פופולרית 
 שפה:  עברית 
 בי-סייד:  Reason to Believe (מאת טים הרדין)
 חברת תקליטים:  פונודור
 כתיבה:  אריק איינשטיין 
 לחן:  שם טוב לוי 
 גרסאות כיסוי:  רוקפור ואילנית   פיטר רוט
 
"שיר של אחרי מלחמה" הוא שיר שנכתב על ידי אריק איינשטיין והולחן על ידי שם טוב לוי. השיר מופיע באלבומו השמיני של איינשטיין, יסמין. השיר הושמע לראשונה לאחר מלחמת ההתשה. איינשטיין כתב את מילות השיר ושם טוב לוי, שהחל באותה תקופה את הקריירה המקצועית שלו הלחין.
רקע לכתיבת השיר

לאחר שחרורו של לוי מלהקת פיקוד המרכז, הוא היה מועמד לעמדת נגן חליל קלאסי בתזמורת הפילהרמונית הישראלית. הוא התאמן על נגינה בפסנתר אצל שכנתו של איינשטיין באותו בניין. השכנה סיפרה לאיינשטיין אודות המוזיקאי הצעיר שמנגן אצלה ושאלה אותו אם הוא מעוניין להקשיב למוזיקה שהוא כותב. הלחן הראשון שהושמע היה הלחן לשיר שלימים נודע בשם "שיר של אחרי מלחמה". לאחר כמה חודשים יצר איינשטיין קשר עם לוי ובישר לו כי כתב מילים ללחנו. הוא הזמין את לוי לאולפן וזה האחרון אף עיבד את השיר מוזיקלית.
השיר צעד במצעדי הפזמונים השבועיים של הגל הקל 14 שבועות. שבועיים מתוכם צעד בראש המצעד.
ביצועים נוספים לשיר

את השיר ביצעו שלמה ארצי, לוליק ואושיק לוי בתוכנית הטלוויזיה "טוב לשמור על קשר" ששודרה בתחילת מלחמת יום הכיפורים. ידוע גם ביצועו של גידי גוב לשיר בתוכניתו "לילה גוב". להקת רוקפור והזמרת אילנית חידשו את השיר ואף הופיעו בקליפ משותף שיצא לציון 7 שנים לפטירתו של איינשטיין. הביצוע שלהם הופיע במסגרת הפרויקט המוזיקלי צו השעה. גרסת כיסוי אחרת ידועה היא של פיטר רוט שעבד בעבר עם איינשטיין.
אחאב

ערך זה עוסק במלך ישראל השביעי. אם התכוונתם לנביא שקר שפעל בימי מלכותו של צדקיהו מלך יהודה, ראו .
אַחְאָב היה מלך בממלכת ישראל, בנו של עמרי מלך ישראל. לפי הכרונולוגיה המסורתית היה שותף למלוכה בשנים 873 עד 871 לפני הספירה ומלך בשנים 871 עד 852 לפני הספירה. דגל במדיניות של שלום, פיוס ושיתוף פעולה כלכלי, מדיני וצבאי עם ממלכת יהודה - אבי הסולידריות הלאומית לצד יהושפט, מלך יהודה ועם הממלכות השכנות. כך למשל חמל על אויבו בן הדד השני, מלך ארם-דמשק, וזכה לעדיפות בקשרים מסחריים איתו. על ימי מלכותו מסופר בהרחבה בספר מלכים אך המקרא מתמקד בעיקר בחטאיו וביחסים בינו לבין אליהו הנביא, ופחות במדיניות החוץ בימיו. בפרט, המקרא מתעלם מקרב קרקר שבו עצרה ברית מלכים אזורית בהשתתפות אחאב את הפלישה האשורית.
בימיו התהדקה הברית עם הצידונים בעקבות נישואיו לאיזבל, בתו של אתבעל מלך צידון, ובנוסף חיזק אחאב את הברית עם ממלכת יהודה על ידי נישואי עתליה בתו ליהורם, בנו של יהושפט מלך יהודה. בריתות אלו חיזקו את מעמדה הכלכלי-מסחרי של הממלכה הצפונית וסיפקו לאחאב אמצעים כספיים למפעלי בנייה ולהגברת יכולתו הצבאית, אך הקשר ההדוק עם הצידונים הגביר את ההשפעה הדתית הזרה על ממלכת ישראל, וזו עוררה את התנגדותם של הנביאים ולבסוף הובילה להפיכה שלטונית בימי יהורם בנו.
אחאב היה מצוי בעימות תמידי עם ארם דמשק, בה מלך אז בן-הדד השני, וסופו שנהרג בקרב נגדו ברמות גלעד.
אחאב הוא חלק מרשימה בת 53 דמויות מקראיות, שאושרו במחקר מבחינה ארכאולוגית כדמויות היסטוריות.
מקור שמו

הוראת השם "אחאב" שנויה במחלוקת. יש מפרשים שמשמעות השם היא "אחי האב". כלומר, הדוד מצד האב (ובדומה לכך השם בסורית: אחא-דאבוהי. בתלמוד מופיע שם זה כ"אחדבוי"). כאשר השם בא להדגיש את דמיון הרך הנולד לדודו. לעומת זאת, טוען יוהאן יאקוב שטאם שהשם בא להדגיש שהילד הוא תמורה לאחיו המנוח של האב. לפי חוקרים אחרים, השם אחאב הוא שם תאופורי כאשר "אח" הוא כינוי לאל.
בתלמוד הבבלי נדרש שמו של אחאב באופן הבא: אח - אח לשמיים ואב - אב לעבודה זרה.
מקור שמו > ממצאים ארכאולוגיים עם השם "אחאב"

שמו של אחאב נמצא בכתובת שלמנאסר השלישי באכדית "אחאב הישראלי", וכן בחותמת עברית שנמצא בלכיש "לשבנא אחאב".
צורה אחרת של השם מופיעה על בולה בעיר דוד שמכילה את הכתובת "לאחיאב בן מנחם". במוזיאון הכט בחיפה מוצגת טבעת חותם מברזל ועליה החותמת "אחאב מלך ישראל", הטבעת עתיקה ע"פ פגעי הזמן אך קיימת מחלוקת לגבי אמינותה כיוון שזו טבעת ברזל פשוטה ואין טבעות חותם אחרות מאזורנו בממצא הארכאולוגי מהמאה התשיעית לפנה"ס.