stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלגוריתמים לחיפוש מחרוזות

במדעי המחשב, אלגוריתמים לחיפוש מחרוזות , לעיתים נקראים גם אלגוריתמים להתאמת מחרוזות, הם מחלקה חשובה של אלגוריתמים על מחרוזות המנסים למצוא היכן מחרוזת אחת או יותר (נקראות גם תבניות) מופיעות בתוך מחרוזת או טקסט גדולים יותר.
יהי Σ האלפבית (קבוצה סופית). פורמלית, גם התבנית וגם טקסט החיפוש הם וקטורים של אלמנטים מעל Σ .Σ יכולה להיות האלף-בית האנושי הרגיל (למשל, האותיות A עד Z באלפבית הלטיני). יישומים אחרים עשויים להשתמש באלפבית בינארי  (\Sigma =\{0,1\}) או אלפבית של DNA  (\Sigma =\{A,C,G,T\}) בביואינפורמטיקה.
למעשה, אופן קידוד המחרוזת יכול להשפיע על האלגוריתמים ברי הביצוע לחיפוש מחרוזות. בפרט אם משתמשים בקידוד גודל משתנה, אז זה מציאת התו הN-י איטית (זמן פרופורציולי ל-N). דבר זה יאט באופן משמעותי הרבה מהאלגוריתמים המתקדמים לחיפוש. פתרון אפשרי הוא לחפש במקום זאת את רצף יחידות הקידוד, אך פעולה זו עלולה ליצור התאמות שווא, אלא אם הקידוד תוכנן במיוחד כדי למנוע זאת.
סיווג בסיסי

ניתן לסווג את האלגוריתמים השונים על ידי מספר התבניות בהן כל אחד משתמש.
סיווג בסיסי > אלגוריתמים לתבנית בודדת

נסמן ב-m את אורך התבנית, ב-n את אורך טקסט החיפוש, וב- \Sigma =|K|; את גודל האלפבית.
| אלגוריתם | זמן עיבוד מקדים | זמן התאמה |
| --- | --- | --- |
| אלגוריתם חיפוש מחרוזות נאיבי | 0 (אין עיבוד מקדים) | (Θ(nm |
| אלגוריתם רבין-קארפ לחיפוש מחרוזות | (Θ(m | ממוצע (Θ(n + m   במקרה הגרוע (Θ((n−m)m |
| חיפוש מבוסס אוטומט סופי | (Θ(mk | (Θ(n |
| אלגוריתם KMP | (Θ(m | (Θ(n |
| אלגוריתם בויאר-מור לחיפוש מחרוזות | (Θ(m + k | במקרה הטוב (Ω(n/m,   הגרוע (O(mn |
| אלגוריתם Bitap (shift-or, shift-and, Baeza–Yates–Gonnet) | (Θ(m + k | (O(mn |
| אלגוריתם תיאום מחרוזות דו-כיווני | (Θ(m | (O(n+m |
| (BNDM (Backward Non-Deterministic Dawg Matching | (O(m | (O(n |
| (BOM (Backward Oracle Matching | (O(m | (O(n |
אלגוריתם בויאר-מור מהווה סטנדרט בספרות עבור אלגוריתמים מעשיים לחיפוש מחרוזות.
סיווג בסיסי > אלגוריתמים למספר קבוע של תבניות

אלגוריתם אהו-קוראסיק (הרחבה של KMP)
Commentz-וולטר אלגוריתם (הרחבה של בויאר-מור)
Set-BOM (הרחבה של BOM)
אלגוריתם רבין-קארפ
באופן טבעי, לא ניתן למנות את התבניות באופן סופי במקרה זה. הן מיוצגות בדרך כלל על ידי דקדוק רגולרי או ביטוי רגולרי.
סיווגים אחרים

ניתן לסווג באמצעות גישות אחרות. אחת הנפוצות ביותר משתמשת בזמן עיבוד מקדים כקריטריון עיקרי.
|  | טקסט לא מעובד מראש | טקסט מעובד מראש |
| --- | --- | --- |
| תבניות לא מעובדות מראש | אלגוריתמים בסיסיים | שיטת האינדקס |
| תבניות מעובדות מראש | בניית מנועי חיפוש | שיטת החתימה |
שיטה נוספת מסווגת את האלגוריתמים על פי אסטרטגית ההתאמה שלהם:
להתאים את הרישא קודם (KMP, Shift, אהו-קוראסיק)
להתאים את הסיפא קודם (בויאר-מור ווריאציות שלו, קומנץ-וולטר)
להתאים את הגורם הטוב ביותר קודם (BNDM, BOM, set-BOM)
אסטרטגיה אחרת (נאיבי, רבין-קרפ)
סיווגים אחרים > השיטה הנאיבית

אך לא יעילה כדי לחפש מחרוזת אחת בתוך השנייה, היא לבדוק בכל מקום בה היא יכולה להמצא, אחד אחד, לראות אם היא שם. תחילה בודקים אם יש העתק של התבנית שמתחיל בתו הראשון של המחרוזת; אם לא, בודקים אם יש העתק של התבנית המתחיל בתו השני של המחרוזת; אם לא, נחפש החל מהתו השלישי, וכן הלאה. בדרך כלל, נצטרך להסתכל רק תו אחד או שניים לכל מיקום שגוי כדי לגלות שהתבנית לא מופיעה בו, כך שבמקרה הממוצע, זה לוקח O(n + m) צעדים, שבו n הוא אורך המחרוזת. m הוא אורך התבנית; אבל במקרה הגרוע, כמו חיפוש של התבנית "aaaab" בתוך המחרוזת "aaaaaaaaab", לוקח  O(mn).
סיווגים אחרים > חיפוש מבוסס אוטומט סופי דטרמיניסטי

בגישה זו, מונעים את החזרה אחורנית על ידי בניית אוטומט סופי דטרמיניסטי (DFA) שמזהה את התבנית השמורה אצלו בזיכרון. עלות הבניה של האוטומט יקרה—האוטומט בדרך כלל נוצר באמצעות בניית אוטומט חזקה—אבל השימוש באוטומט מהיר מאוד. לדוגמה, האוטומט סופי דטרמינסטי באיור מזהה את המילה "MOMMY". בפועל, גישה זו לעיתים קרובות מוכללת כדי לאפשר חיפוש של ביטויים רגולריים שרירותיים.
סיווגים אחרים > שיטות אחרות

KMP מחשב אוטומט סופי דטרמיניסטי המזהה קלטים עם התבנית לחיפוש כסיפא, בויאר–מור מתחיל לחפש מסוף המחרוזת, כך שבדרך כלל הוא יכול לקפוץ קדימה בכל צעד מספר תווים כאורך התבנית. באייסה–ייטס עוקב אחר j התווים האחרונים האם הם מהווים קידומת של התבנית, ולכן ניתן להתאים אותו לחיפוש עמום של מחרוזות. אלגוריתם bitap הוא יישום של הגישה של באייסה–ייטס.
סיווגים אחרים > שיטות אינדקס

אלגוריתמים מהירים יותר מבוססים על עיבוד מקדים של הטקסט. לאחר בניית אינדקס לתתי-המחרוזות, למשל עץ סיפות או מערך סיפות, ניתן למצוא במהירות מופעים של התבנית. כדוגמה, ניתן לבנות עץ סיפות ב-  \Theta (n) זמן, ולמצוא את כל z המופעים של התבנית ב-  O(m) תחת ההנחה כי גודל האלפבית קבוע, וכל הצמתים הפנימיים של העץ יודעים אילו עלים נמצאים בתת-העץ שלהם. האחרון ניתן לביצוע על ידי הפעלת אלגוריתם DFS מהשורש של העץ.
סיווגים אחרים > ווריאציות נוספות

שיטות חיפוש אחדות, כמו חיפוש טריגרמה, נועדו למצוא את מידת ה"קרבה" בין מחרוזת החיפוש לטקסט ולא "התאמה/אי-התאמה". דבר זה מכונה לעיתים חיפוש "עמום" (fuzzy).
ראו גם

עימוד רצפים
התאמת תבניות דחוסות
לקריאה נוספת

ר. ס בויאר וג'יי. אס. מור, אלגוריתם חיפוש מחרוזות מהיר, Carom. ACM 20, (10), 262-272(1977).
צ'ארלס א. ליזרסון, תומאס ה. קורמן, רונלד ריבסט, קליפורד שטיין. מבוא לאלגוריתמים, מהדורה שלישית. MIT Press ו-McGraw-Hill, 2009. ISBN 0-262-03293-7. פרק 32: התאמת מחרוזות, עמ'. 985-1013.
הערות שוליים

↑  זמנים אסימטוטיים מבוטאים על ידי הסימונים O, Ω, Θ.
↑  Hume; Sunday (1991). "Fast String Searching". Software: Practice and Experience. 21 (11): 1221–1248. doi:10.1002/spe.4380211105.
↑  Melichar, Borivoj, Jan Holub, and J. Polcar. Text Searching Algorithms. Volume I: Forward String Matching. Vol. 1. 2 vols., 2005. http://stringology.org/athens/TextSearchingAlgorithms/.
↑  Gonzalo Navarro; Mathieu Raffinot (2008). Flexible Pattern Matching Strings: Practical On-Line Search Algorithms for Texts and Biological Sequences. ISBN 0-521-03993-2.
הבשורות של מוכווי

| הבשורות של מוכווי მოქვის ოთხთავი |
| --- | --- |
 המרכז הלאומי לכתבי-יד של גאורגיה
  דף מתוך הבשורות של מוכווי
 מחבר:  ארבעת המבשרים (אנ')
 שפת המקור:  גאורגית
 ארץ מקור:  גאורגיה
 מיקום נוכחי:  טביליסי
 סוגה:  ספר בשורות (אנ')
מיניאטורה בעמוד האחרון של כתב-היד איור של מריה הבתולה עם בנה והבישוף דניאל, שהזמין את הבשורה. המיניאטורה פגומה בגלל התפוררות זהב היריעה המשמש כרקע
השליח פטרוס והתרנגול, איור בכתב-היד
יוחנן השליח מכתיב לפרוכוס. איור בכתב-היד
הבשורות של מוֹכְּווִי (בגאורגית: მოქვის სახარება, מוֹכְּווִיס סַאֲחָרֶבָּה) או ארבעת הבשורות של מוכּווי או הארבעה של מוכּווי (גאורגית: მოქვის ოთხთავი, מוֹכְּווִיס אוֹתְחְתָאוִוי) הוא כתב-יד מאוייר (אנ') מהמאה ה-13 של ארבע הבשורות כתוב בשפה הגאורגית, שהועתק בכתב הנוסחורי (גאו') ועוטר בעושר במיניאטורות בקתדרלת מוכווי (אנ') באבחזיה. הבשורות של מוכווי מכילות 328 עמודים, כל אחד מהם בגודל 30 x 23.5 ס"מ, ו-157 מיניאטורות צבועות על זהב. כתב היד נשמר במרכז הלאומי של גאורגיה לכתבי-יד בטביליסי.
הבשורות של מוכווי, שתוארכו לשנת 1300, הועתקו על ידי הקליגרף הגאורגי אפרים (גאו') בהנחיה של דניאל, הארכיבישוף של מוכווי, ונתרמו לקתדרלת הבתולה הקדושה במוכווי (אנ'). מיניאטורה בסוף כתב היד מציגה את דמותו של דניאל עצמו כמי שמתפלל לפני מריה הבתולה. הכיתוב למיניאטורה בכתב אֲסוֹמְתַווְרּוּלִי (גאו'): "דניאל ממוכווי ארכיבישוף". החוקרים נאומן (גר') ובלטינג (אנ') ציינו כי מחבר המיניאטורות הוכשר בקושטא בסביבות 1290 והביא את הסגנון הביזנטי לגאורגיה.
כתב-היד נשמר בספריית מנזר גלאתי ליד כותאיסי, עד לשנות השמונים של המאה התשע עשרה והועבר שוב למוזיאון בטביליסי. בשנת 1921 עם פלישת הצבא האדום לגאורגיה ונטישת האצולה הגאורגית וראשי הממשלה הגאורגית לצרפת, נלקח כתב-היד עם חלק מאוצרות לאומיים אחרים של התרבות הגאורגית על ידי אֶכְּווְתִּימֶה תָּאקָאִישְׁווִילִי (אנ'). הוא הוחזר לגאורגיה הסובייטית בשנת 1945 ומצא את משכנו במרכז הלאומי לכתבי-יד (סימון: Q-902). החל משנת 2015 נערכו מאמצים לתיקון ושימור כתב-היד.
כתב-היד

המידות של הבשורה של מוכווי הם 30 x 23 ס"מ. הספר מכיל 328 עמודים. העמודים עשויים עור מעובד היטב. הטקסט כתוב בכתב הנוסחורי ומחולק לשתי עמודות בכל גיליון. כתב היד מובחן ביד קליגרפית ומעוצב בעושר בקישוטים. תחילת כתב היד היא עשרה חדרים מעוטרים עשירים. בראש כל פרק ובראש כל פיסקה ישנה אות גדולה בולטת. מספרם הכולל בבשורות של מוכווי הוא 531 ומבחינה זו הבשורה היא אחת הבולטות ביותר בכתבי-היד הגאורגיים מימי הביניים. האותיות הגדולות מורכבות בעיקר מאיורי ציפורים ובעלי חיים.
איורים

הבשורה כוללת כ-152 מיניאטורות של סיפורי הבשורות המשולבות בטקסט במקומות המתאימים. המיניאטורה המלבנית חורגת לעיתים קרובות מעבר לעמודה המתועתקת, ואילו האות הגדולה יוצרת שילוב צבעוני על רקע טקסט כתוב בכתיבה קליגרפית נאה.
בנוסף לשפע המיניאטורות בכתב-היד, איורי הבשורה מובחנים גם בטכניקת הביצוע שלו. בכתבי-יד גאורגיים שימשו יריעות זהב למילוי הרקע למיניאטורות. האיורים הוצמדו ליריעות באמצעות בשום או בתרכובות דבק מיוחדות. בכתבי-יד גאורגיים אחרים, השטחים שכוסו מעבר לקווי המתאר של התמונה המיניאטורית כוסו בזהב, ואילו בבשורות של מוכווי האיורים נעשו ישירות מזהב - תחילה כוסה כל שטח הזעיר בזהב, ולאחר מכן הונחו השכבות במקומות המתאימים. זו אחת הסיבות לפגיעה המשמעותית במיניאטורות שמכונה לעיתים בשם "טכניקת הציור הייחודית של מוכווי". הצבע ספג את הזהב שמתחתיו והתייבש עם הזמן וגרם לצבע להתמוסס בהדרגה עם הזהב וובסופו של דבר לפגיעה במיניאטורה.
המיניאטורות של הבשורת של מוכווי יוצרות מחזור איורי שלם, המתחיל באילן היוחסין של ישו (אנ') בבשורה על-פי מתי ומסתיים בירידת רוח הקודש ועליית מרים השמיימה. הדימוי של אילן היוחסין של ישו נדיר במיניאטורות גאורגיות. המיניאטורות המתארות את חיי המשיח מסודרות לפי סדר כרונולוגי. הבשורה על פי מתי היא המאויירת ביותר (97 מיניאטורות בסך הכל), וגם שאר הפרקים מלאים באיורים. נדיר למצוא מיניאטורה המתארת אותו סיפור. בניגוד לבשורות של מוכווי, בספרי בשורות גאורגיות אחרות כל פרק מכיל מחזור איורים עצמאי משלו. בניגוד לבשורות כמו הבשורות של גֶּלָאתִי (גאו') והבשורות של גְּ'רוּשִׁי (גאו'), מתאר כתב היד של מוכווי בעיקר אירועים מרכזיים, בעוד האחרים מספרים את סיפור הבשורה ביתר פירוט.
נזקים ומאמצי השחזור

כתב-היד של מוכווי הוא סובל מהנזק הרב ביותר בהשוואה לכתב בשורות גאורגיות אחרות. הנזק נוגע בעיקר למיניאטורות הייחודיות העשויות מיריעות זהב. ישנן מספר סיבות לפגיעה בכתב-היד, ביניהם תנאים אחסון לא נכונים של כתב-היד המקורי של הבשורה, אם כי הסיבה העיקרית למצבם הירוד של המיניאטורות נחשבת עדיין לטכניקות השונות לביצוען. על פי ההיסטוריונית הגאורגית, פרופסור אֵלֵנֶה מַאֲצַ'וָּורִיָּאנִי: הנזק לציור נגרם מכך שזהב המשמש כרקע למיניאטורות. עם הזמן החיבור בין הצבע לקלף התייבש וגרם לציור המיניאטורה להתפרק.
על פי אֵלֵנֶה מַאֲצַ'וָּורִיָּאנִי ניסונות רבים לשחזור כתב-היד נסתיימו בכישלון. בתחילה, כיסו את המיניאטורות בחלבון של ביצה, אך התוצאה הייתה שלילית. מומחה גרמני שהוזמן במיוחד ניסה להסיר את חומרי ההדבקה בין הצבע לקלף אולם ללא הצלחה.
לדברי בּוּבָּה קוּדָאוָוָה (גאו'), מנהל המרכז הלאומי לכתבי-יד של גאורגיה, המצב הנוכחי של כתב-היד גרוע במיוחד ועבודת החוקרים עליה יכולה להזיק לו. מהמיניאטורות נופלות כל הזמן מיקרו-חלקיקים שניתן לראותן בעין בלתי מזוינת. להערכתו של קודאווה, בגאורגיה אין את החומר הדרוש או ציוד לשיקום.
הוועדה הלאומית של גאורגיה לאונסק"ו בחרה עשר מתוך 37 בקשות לפרויקט במסגרת תוכנית ההשתתפות בשנים 2010–2011, אחת מהן היא פרויקט אבחון כתב-היד של מוכווי, דיגיטציה ופרסום.
"להציל את הבשורות של מוכווי"

המיזם "להציל את הבשורות של מוכווי" הוא מיזם לגיוס כספים לרסטורציה של כתב-היד. המיזם החל ב־7 בדצמבר 2010, ארגן תיאטרון מרג'נישווילי, יחד עם אגודת ידידי המרכז הלאומי לכתבי יד, קונצרט לגיוס כספים בשם "להציל את הבשורות של מוכווי". בנוסף למארגנים האירוע נתמך גם על ידי אגודת הסטודנטים של האוניברסיטה הממלכתית של טביליסי, עיריית טביליסי והממשל דה יורה של אבחזיה. בקונצרט השתתפו ממיטב הזמרים והלהקות הגאורגיות, בהם גיאורגי אֹוּשִׁיקַאשְׁוִוילִי (גאו'), תַּמְרִיקוֹ צ'וֹחוֹנֵלִידְזֶה (גאו'), אֵקָה מַמָּאלָאדְזֶה (אנ'), ליזה בַּגְרַטִיּוֹנִי (אנ'), נָאטּוֹ מֶטּוֹנִידְזֶה (גאו'), נוּקְרִי קַאפָּנַאדְזֶה (גאו'), נִיאָז דִּיָּאסָאמִידזֶּה (אנ'), סופו חלוושי, השחקן מוּרְמָן גִ'ינוֹרִיָּה (גאו') ועוד. בתיאטרון מרג'נישווילי הוכנה תערוכה על אודות הבשורות של מוכווי, הכוללות כרזות ומידע על כתב-היד וכן דגם של הבשורות. מזכרות שיוצרו במיוחד למטרה זו. הכנת כתובות הנצחה על ידי קליגרפים צעירים והעתקות פרטי הבשורה מוכווי. ההכנסות ממכירת המוצרים הם לטובת המיזם לגיוס הכספים.
הערות שוליים

↑  פרוכורוס (אנ') היה אחד מ שבעת הדִּיאָקוֹנים (אנ') שנבחרו לטפל בענייני הקהילה נוצרית בירושלים ועוזרו של יוחנן השליח
↑  כתבי-היד הגאורגיים הנקראים אוֹתְחְתָאוִוי (הארבעה; ოთხთავი) כוללים את ארבע הבשורות של ארבעת האוונגליסטים (אנ'). המינוח מוכר בנצרות האורתודוקסית המזרחית (ביוונית τετραευαγγέλιον) (אנ') ומיוחס לבשורות הקנוניות שנמסרו על ידי ארבעת המבשרים (אנ') - הבשורה על-פי מתי, הבשורה על-פי מרקוס, הבשורה על-פי לוקאס והבשורה על-פי יוחנן.
1 2  גֶּלֱנָווָה, איראקלי, ed. (2015). Cultural Heritage in Abkhazia (PDF) (באנגלית). טביליסי: Meridiani. pp. 42–43.
↑  „დანიელ მოქველი მთავარეპისკოპოსი“
↑  "Mokvi Gospel printed edition: New life of ancient manuscript". Agenda.ge. 22 במרץ 2015. נבדק ב-15 במרץ 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  אֵלֵנֶה מַאֲצַ'וָּורִיָּאנִי (נולדה ב-1930 בטביליסי) היא היסטוריונית גאורגית, חוקרת בכירה במרכז הלאומי לכתבי-יד של גאורגיה, מומחית להיסטוריה של האמנות הגאורגית. (אלנה מאצ'ווריאני בספריית הפרלמנט של גאורגיה)
1 2 3 4  გადავარჩინოთ მოქვის ოთხთავი (בגאורגית)
↑  הוועדה הלאומית של גאורגיה לאונסק"ו (Georgian National Commission for UNESCO) הוקמה בשנת 1992 במטרה לתמוך ולתאם בין הפרויקטים והפעילויות שמובילה אונסק"ו בגאורגיה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1205744436  LCCN: n2014013386  VIAF: 307429210   WorldCat (עם VIAF): 307429210
גרדה וגנר

| --- | --- |

 לידה:  15 במרץ 1885 Hammelev, דנמרק 
 פטירה:  20 ביולי 1940 (בגיל 55) פרדריקסברג, דנמרק 
 מקום לימודים:  Tegne- og Kunstindustriskolen for Kvinder  האקדמיה הדנית המלכותית לאמנויות יפות 
 הושפעה על ידי:  Charlotte Sode, Julie Meldahl, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 יצירות ידועות:  The Book of Bibliophilia, Fortunio 
 בן או בת זוג:  לילי אלבה (1904–1930)  Major Fernando Porta (1931–1936) 
 
גרדה מארי פרדריקה גוטליב (בדנית: Gerda Marie Fredrikke Gottlieb;‏ 15 במרץ 1886 – 28 ביולי 1940) הייתה אמנית ומאיירת דנית, הידועה בשל הארוטיקה שבעבודתה. ברבים מציוריה מיוצגות נשים אפנתיות, בסגנון אר נובו, ומאוחר יותר גם אר דקו. סיפור חייה שזור בסיפור נישואיה לאמן איינר וגנר, שהיה לימים לילי אלבה, האישה השנייה לעבור ניתוח להתאמה מגדרית, שמתה כתוצאה מהניתוח. סיפורן עובד לספר בשם "הנערה הדנית", ואז לסרט באותו השם.
המיניות הלא-בינרית של גרדה, אשר נכחה בעבודתה וכן בחייה האישיים, והתייחסותה למיניות נשים בציוריה, וכן סיפורה של לילי אלבה ונוכחותה המרכזית בעבודות של גרדה גרמו להתרחקות ממנה כאמנית בתקופתה. היא מחקה את הגבולות בין מגדר לזהות מינית, והחברה סביבה לא קיבלה זאת, או לא ידעה לקבל. כמעט מאה שנים מאוחר יותר, התחדש העניין בעבודתה ובסיפורה, והיא נחשבת לדמות מרכזית בהיסטוריית האמנות של דנמרק.
ביוגרפיה

גרדה גוטליב גדלה בכפר קטן במחוז האמלו, ליד העיר גרנה. היא הייתה בתם של ג'סטין (לבית אוסטרברג) ואמיל גוטליב, כומר לותרני, שהיה ממוצא הוגנוטי. משפחתה הייתה שמרנית מאוד. היו לה שלושה אחים, אך רק אחד חי עד גיל בגרות. משפחתה עברה לעיירה הוברו, שם גדלה. היא גילתה כישרון אמנותי בגיל צעיר והחלה ללמוד כדי לפתח את כישוריה. האפשרויות באזור הפרוורי היו מוגבלות, ולכן בגיל 17 עברה גוטליב לקופנהגן כדי ללמוד באקדמיה המלכותית הדנית לאמנות יפה. שם פגשה את האמן איינר וגנר, לימים לילי אלבה. השניים התחתנו, כשהם בגילאים 19 ו-22 בהתאמה, והקריירה של גוטליב התחילה לפרוח.
ב-1904, הופיעה עבודתה של גרדה וגנר בגלריית האמנות שרלוטנבורג (הגלריה הרשמית של האקדמיה המלכותית), וב-1907 היא זכתה בתחרות איור מטעם העיתון הדני "פוליטיקן". בזכות הכרה זו פרצה לתחום איור אופנה, והפכה לאחת המאיירות הידועות והמצליחות בתחום האופנה העלית, כאשר סימן היכרה היה עיצוב אר דקו מסוגנן ברוח התקופה. את עבודתה פרסמה במגזינים המובילים, כולל ווג, "לה וי פריזיאן", ו"לה פנטזי".
השתתפותה בתחרות בעיתון הביאה עמה גם מחלוקת, אולי הגדולה ביותר בהיסטוריית האמנות הדנית, שמכונית "מחלוקת הציירים האיכרים". המהומה החלה כאשר אחת מיצירותיה - דיוקן של אלן פון קול - נדחתה מהתחרות "בשל סגנונה". הוויכוח התקיים בין אמנים שמרנים שרצו לשמר מה שהיה בעיניהם "אמנות נכונה", לבין גל חדש של אמנים, שציירו באופנים סימבוליים ומסוגננים והביאו חידושים לאמנות. המחלוקת כונתה "סכסוך ציירי האיכרים", מכיוון שדוגלי האמנות השמרנית דגלו בריאליזם שבו הנושא האידיאלי לציור היה אנשים כפריים פשוטים. וגנר עצמה לא השתתפה בסערה, חוץ מאשר במעשה אחד, כאשר דאגה שהציור הדחוי יוצג בגלריית וינקל ומגנוסן בקופנהגן.
הצלחתה של וגנר צמחה, בעיקר בפריז. בדנמרק עבודתה נחשבה רחוקה מידי מהמיינסטרים. היא הציגה ברחבי אירופה, ואף זכתה בפרס בתחרות האמנות של התערוכה העולמית של 1925 בפריז.
ביוגרפיה > תמות בעבודתה

בפריז, בנוסף לעבודתה בתחום האופנה, וגנר ציירה עבודות המתמקדות במיניות נשית - של נשים עם נשים, נשים עם גברים, נשים עם עצמן, וכן בהקשרים מיתולוגיים. חייה הקבילו לעבודתה האירוטית, כאשר נהנתה מכל מה שהיה לאוונגרד הפריזיאני להציע, והייתה מארחת ומתארחת במסיבות פרועות והייתה ידועה כאוהבת נשים. היא נהנתה מהסקנדלים שהייתה מעוררת בעבודתה, ומהפופולריות הגוברת שלה בהתאם.
עבודתה הייתה ייחודית בכך שהציגה מיניות נשית מפרספקטיבה נשית, ולא דרך המבט הגברי. בנוסף לאירוטיקה הבלתי מתפשרת בציוריה, האקסהיביציוניזם, וה-BDSM, עבודתה גם שיקפה את האמביוולנטיות של וגנר לנורמות מגדריות. היא הציגה מגדר כדבר נזיל, ופרצה בציוריה תדיר את הנורמות החברתיות בנוגע למין, מגדר ונשיות.
ביוגרפיה > לילי אלבה

איינר וגרדה נפגשו בלימודים באקדמיה המלכותית לאמנות, ונישאו ב-1904. הם טיילו ברחבי אירופה, ולבסוף השתקעו בפריז, שם היו לחלק מהחברה הבוהמיינית, ומנו בין חבריהם רקדניות, שחקנים, אמנים, ודמויות אחרות מעולם האמנות והתרבות.
השחקנית המפורסמת אנה לארסן הזמינה אצל גרדה דיוקן. יום אחד היא לא יכלה להגיע לשבת עבור הציירת, אז גרדה הלבישה את איינר בגרביונים ונעלי עקב כדי לדגמן בשבילה, ושתוכל להמשיך בציור. גם בפעם השנייה שלארסן לא הצליחה להגיע, היא הציעה להשתמש באיינר כמודל.. כשהתגלה שהמודל לציורים אלה היא לילי, עולם האמנות הגיב בזעזוע.
עם הזמן, איינר הזדהתה באופן מוצהר כאישה טרנסג'נדרית. אך זהותה עדיין לא הייתה ידועה לכל, וכשגרדה ולילי יצאו יחד לאירועים ציבוריים, היא הייתה מציגה את לילי כאחותו של איינר. אחרי שנים שחייה כלילי, ב-1930 היא החליטה לעבור ניתוח לשינוי מין, השנייה בהיסטוריה לעשות כן. מיד לאחר הניתוח, מכיוון שלא היו כבר בעל ואישה, מלך דנמרק כריסטיאן העשירי ביטל את נישואיהן באוקטובר 1930. לילי סבלה מסיבוכים מהניתוח, בו ניסו להשתיל לה גם רחם, ומתה ב-1931 כתוצאה.
ביוגרפיה > שנותיה האחרונות

בשנת 1931, גרדה, שהייתה הרוסה ממותה של לילי, נישאה לפרננדו פורטה, שהיה קצין, טייס ודיפלומט איטלקי, ושהיה צעיר ממנה בעשר שנים. השניים עברו לגור במרוקו, שם המשיכה וגנר ליצור אמנות. היא התגרשה מפורטה בשנת 1936, לאחר שסחט ממנה את חסכונותיה במרמה, וחזרה לדנמרק ב-1938. התערוכה האחרונה שלה הוצגה ב-1939, כאשר עבודותיה כבר לא היו במודה. וגנר, שחייתה לבד בשלב זה, החלה לשתות בכבדות, והתפרנסה ממכירת גלויות עבודת ידה.
גרדה נפטרה ב-28 ביולי 1940, בפרדריקסברג שבדנמרק, בהיותה בת 55.
סיפורה בספרות ובקולנוע

במהלך השנים, הסיפור של לילי וגרדה צבר ססטוס קאלט בדנמרק ובעולם. בעקבות פרסום ספרו של דייוויד אברסהוף, "הנערה הדנית", בשנת 2000, יצירות האמנות שלהם התגלו מחדש, והוצגו בתערוכות וכן נמכרו במכירות פומביות בהצלחה. תערוכה מיוחדת של גרדה וגנר הוצגה במוזיאון ארקן לאמנות מודרנית ב-2015, ובינואר 2017 יצאה התערוכה לסבב עולמי.
"הנערה הדנית" היה לרב-מכר בינלאומי ותורגם לכתריסר שפות. בסרט באותו השם שיצא ב-2015, וגנר גולמה על ידי אלישיה ויקנדר, שזכתה בפרס האוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר. את לילי גילם השחקן הבריטי אדי רדמיין. הסרט ספג ביקורת על טשטוש ההיסטוריה המעשית של אישה טרנסג'נדרית בשם ארוטיזציה שלה, בשל השמטת חלק מהעובדות ההיסטוריות, ועל היותו מבוסס על ספר פיקטיבי במקום על הסיפור האמיתי של הדמויות האמיתיות, גרדה ולילי. בנוסף, הסרט עורר סערה בקהילת הלהט"ב, אשר התנגדה לבחירת גבר סיסג'נדר לגילום דמות טרנסג'נדרית. נושא המיניות של גרדה אינו מוזכר בסרט או בספר.
בפברואר 2016, זכתה אליסיה ויקנדר בפרס האוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר עבור גילום דמותה של וגנר בסרט.
עבודות נבחרות

Le Livre des Vikings by Charles Guyot (1920 or 1924)
Une Aventure d'Amour à Venise by Giacomo Casanova. Le Livre du Bibliophile. Georges Briffaut. Collection Le Livre du Bibliophile. Paris. 1927.
Les Contes by La Fontaine (1928–1929).
Contes de mon Père le Jars and Sur Talons rouges by Eric Allatini (1929)
Fortunio by Théophile Gautier (1934)
L'Anneau ou La Jeune Fille Imprudente by Louis de Robert
Amour Etrusque by J.-H. Rosny aîné
L'Abdication de Ris-Orangis by Léo Larguier (1918)
לקריאה נוספת

Man into woman: an authentic record of a change of sex / Lili Elbe ; edited by Niels Hoyer [i.e. E. Harthern] ; translated from the German by H.J. Stenning ; introd. by Norman Haire. - London, Jarrold Publisher's, 1933 (Original Danish ed. published in 1931 under title: Fra mand til kvinde. Later edition: Man into woman: the first sex change, a portrait of Lili Elbe - the true and remarkable transformation of the painter Einar Wegener. - London, Blue Boat Books, 2004.
Gerda Wegener / edited by Andrea Rygg Karberg ... [et al.]. - Denmark, Arken Museum of Modern Art, 2015.
Retrospective exhibition at ARKEN Museum of Modern Art(הקישור אינו פעיל) 7 November 2015 to 8 January 2017
הערות שוליים

↑  GERDA WEGENER: The unusual story of a love between painter and muse that transcends gender boundaries, Dr Marcus Bunyan, Art Blart, May 8, 2016
↑  ARKEN Museum of Modern Art. "Catalogue extract (UK): GERDA WEGENER". Issuu.
↑  Biography
↑  Gerda Wegener, Laura Smith, Arken Museum of Modern Art, Ishøj, Denmark
↑  "Conway's Vintage Treasures". Vintage-movie-poster.com.
↑  She and She: The Marriage of Gerda and Einar Wegener.
↑  The Arts and Transgender. renaissanceblackpool.org
↑  She and She
↑  Gerda at Arken
↑  ""The Danish Girl" Stretches Frilly Forced-Femme Fantasy Over Actual Trans History". HARLOT Magazine. 2015-11-23.
↑    Horatia Harrod, ‏The tragic true story behind The Danish Girl, The Telegraph, 28 February 2016
↑  "The Incredibly True Adventures of Gerda Wegener and Lili Elbe". coilhouse.net. 3 באוגוסט 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Reading Group Notes The Danish Girl". allenandunwin.com.
↑  "The Danish Girl vs the True Story of Lili Elbe, Gerda Wegener". historyvshollywood.com.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9811327426505606  BNE: XX5831505  BnF: cb14942139w (data)  GND: 122510836  ICCU: PALV040040  ISNI: 0000 0001 1573 7265  LCCN: no00097148  NDL: 001230849  NKC: jx20110216031  NTA: 423332112  RERO: 02-A003962743  RKD: 83299  SNAC: w63f72z8  SUDOC: 189787465  ULAN: 500010464  VIAF: 69198913   WorldCat (עם VIAF): 69198913 
דיוקן של לילי אלבה. גרדה וגנר, c. 1928
אליעז ראובן-דנדקר

| --- | --- |

 לידה:  10 ביוני 1983 (בן 41) אור עקיבא, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב 
 
אליעז ראובן-דנדקר (נולד ב-10 ביוני 1983) הוא סופר, מוציא לאור, מרצה, ארכיונאי, אמן נטוריזם ויזואלי, שחקן, צלם ופעיל חברתי ישראלי מקהילת בני ישראל מהודו.
אליעז נחשב[דרוש מקור] בין היוצרים הבודדים בישראל הכותב על קהילות יוצאי הודו בישראל בשפה העברית ושהינו מתוך הקהילה עצמה.
ביוגרפיה

נולד וגדל באור עקיבא כבן זקונים ולו אח ואחות, להוריו ריימונד ראובן-דנדקר, רואה חשבון וסימה (שמחה) יוסף-נוגאוקר, טכנאית אלקטרוניקה.
דור רביעי למייסדי העיר וצאצא לנשיאי הקהילה (הקמודן מוכאדם) שמואל יחזקאל דיווקר ודאדא קמודן וכן של שמואל מוזס נאגבקר. מצד אימו צאצא לבני הקהילה בקראצ'י ועדן. סבו מצד אביו, בנימין, שינה את שם משפחתו מדנדקר לראובן, על שמו הפרטי של סבו שלו בשנת 1935 כדי להתקבל לעבודה תחת השלטון הבריטי בבומביי. אליעז החזיר רשמית את שם המשפחה המקורי, דנדקר בשנת 2007 ובעקבותיו גם חלק מבני משפחתו המורחבת.
בנערותו היה פעיל בארגוני נוער בעירו תחת הובלתו של שלומי אבני (לעתיד מועמד לראשות העיר). בנובמבר 2001 התגייס, ושירת כלוחם וקלע סער בגדוד שמשון. בשירותו הסדיר השתתף בלחימה ברצועת עזה בזמן האינתיפאדה השנייה ובמבצעים כגון "חומת מגן" ו"דרך המלך", ובשירות מילואים בגדוד ינשוף במבצע עמוד ענן ובמבצע צוק איתן, במהלך מבצע צוק איתן בכתבה שפורסמה בעיתון "חוליתון", רואיין על ידי חיים כצמן, פעיל שלום אשר נרצח כעשור לאחר מכן באירוע הטבח בחולית.
השתחרר משירות פעיל בסוף שנת 2018 לאחר שאובחן כלוקה בהפרעת דחק פוסט-טראומטית עקב שירותו הצבאי והוכר כנכה צה"ל.
עוטר באות השירות המבצעי ובאות מערכת צוק איתן.
בעקבות טבח שבעה באוקטובר ופרוץ מלחמת חרבות ברזל בשנת 2023, התנדב להתגייס שוב לשירות מילואים, בתחילת שנת 2025 פרש סופית.