stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוד
שימושים

היוד משמש בעיקר ברפואה ובצילום. צבעו הטבעי סגול ומכאן שמו. ביוונית, יוד = סגול. ה"יוד" המוכר ברפואה עשוי להיות כתום ונוזלי, כתוצאה מהוספת חומרים שונים.
שימושים נוספים:
ברפואה:
בערכות עזרה ראשונה, פובידון יוד (החומר הפעיל פולידין או בטאדין) היא תרכובת אורגנית של יוד המשמשת לחיטוי פצעים והמחליפה את תמיסת היוד ("היוד החום"), המזיקה לרקמות הגוף.
ברפואה פנימית, לתירוקסין ולתרכובות יוד אחרות יש מספר יישומים.
למספר איזוטופים רדיואקטיביים של יוד יש שימוש הן לטיפול על ידי הקרנה להרס רקמות בבלוטת התריס או גידולים סרטניים בה ולעיתים באיברים אחרים, והן לדימות רפואי של בלוטת התריס.
בכימיה אורגנית יש לתרכובות יוד יישומים רבים.
ליודיד הכסף (AgI) יישומים בצילום וכן בהגברת גשם על ידי זריעת עננים (פיזור יודיד הכסף בתוך ענן על ידי מטוס הטס בתוך הענן).
טבליות המכילות אשלגן יודי (KI) ומכונות בישראל "לוגול" (שם מסחרי של חברת טבע) משמשות להגנה מפני חלק מהסיכונים של חשיפה לנשורת גרעינית. הטבליות מחולקות[דרוש מקור] בישראל לאנשים שגרים בסביבת כור גרעיני. אם יש תקלה בכור הגרעיני, עלולים להיפלט לסביבה חומרים רדיואקטיביים (ביניהם איזוטופים רדיואקטיביים של יוד) שפולטים קרינה מייננת מזיקה. איזוטופים אלו נכנסים למחזור הדם ומתרכזים בבלוטת המגן, שם הם מצטברים ומקרינים עליה ועל הרקמות שמסביבה. היוד שבטבלית הלוגול נקלט בבלוטת המגן לפני התפזרות האיזוטופים המזיקים בסביבה ומביא אותה למצב רווי שמונע את קליטת היוד הרדיואקטיבי.
נורות ההלוגן המוקדמות הכילו כמות קטנה של יוד להארכת חייהן. אולם בשל צבעו הסגול במצב גזי, אשר בולע חלק מהאור המופק מחוט הלהט, ומקטין את יעילותן, נפסק השימוש ביוד בנורות הלוגן מאוחרות, ובמקומו משתמשים בברום.
חנקן תלת יודי (NI3) הוא חומר נפץ לא יציב במיוחד, מסיבה זו אין לו יישומים בתור חומר נפץ תעשייתי והוא משמש בעיקר בהדגמות.
היסטוריה

היוד זוהה על ידי ברנרד קורטואה (Bernard Courtois) ב-1811. אביו היה יצרן אשלגן חנקתי, אחד ממרכיבי אבק השרפה. באותו זמן הייתה צרפת במלחמה וצריכת אבק השריפה גברה. לצורך הפקתה בודד אשלגן חנקתי מעשבי ים שנשרפו, נשטפו במים והושרו בחומצה גופרתית. היוד נתגלה בטעות: כאשר הוסיף ברנרד עודף חומצה גופרתית, נפלט גז סגול, שהתעבה והתגבש כשנגע במשטחים קרים. ברנרד סבר שזהו יסוד חדש.
לאחר שנתן לחבריו (שארל ברנר, ניקולא קלמנט, ז'וזף לואי גה-ליסאק ואנדרה מרי אמפר) דגימה מהיסוד החדש, הם החלו במחקר. ב-1813 נתן אחד החוקרים דגימה מהחומר להאמפרי דייווי, שהבחין בדמיון לכלור. מאוחר יותר שלח האמפרי דייווי מכתב לחברה המלכותית בלונדון והודיע להם שזיהה יסוד חדש, דבר שמאוחר יותר גרם לוויכוח בין החוקרים.
צורה בטבע

ניתן להכין יוד טהור בתגובה בין אשלגן יודי (KI) לבין נחושת גפרתית (CuSO4). ישנן מספר טכניקות נוספות לבידוד יוד. למרות שיוד הוא נדיר יחסית, אצות מסוימות ומספר צמחים נוספים מסוגלים לאגור אותו וכך מכניסים אותו לשרשרת המזון.
איזוטופים

ליוד יש איזוטופ יציב אחד - 127I. היוד הוא אחד מ-26 יסודות להם יש רק איזוטופ יציב יחיד.
האיזוטופ הרדיואקטיבי בעל הדעיכה האיטית ביותר הוא 129I, שלו זמ"ח של 15.7 מיליון שנה, והוא עובר התפרקות בטא ל129Xe, תוך שחרור אנרגיה יחסית נמוכה, ולאחריה הקסנון משחרר פוטון גאמא באנרגיה נמוכה גם היא. הוא נוצר מפגיעה של קרניים קוסמיות ביסודות אחרים באטמוספירה, וכאחד מהתוצרים של ביקוע גרעיני של אורניום או פלוטוניום. כיום חלק ניכר מאטומי ה-129I בכדור הארץ מקורו בניסויים גרעיניים וזיהומים מדלק גרעיני משומש בכורים. מדידת היחס בין 129I ל-127I משמשת מדד לזיהום רדיואקטיבי של תוצרי ביקוע.
איזוטופ חשוב נוסף הוא 131I. גם הוא עובר התפרקות בטא ל-131Xe שאחריה פליטת פוטון גאמא, אך עם זמן מחצית חיים של כ-8 ימים, ותוך שחרור אנרגיה גבוהה יחסית. תכונות אלה הופכות אותו לבעל חשיבות רפואית, והוא משמש להרס רקמות של בלוטת התריס הסופגת יוד. מאותה הסיבה איזוטופ זה מסוכן, שכן במנות קטנות יותר הוא עלול לגרום לסרטן בבלוטת התריס. לעיתים הוא משמש גם לדימות רפואי של בלוטת התריס.
האיזוטופים 123I (זמ"ח 13 שעות) ו-125I (זמ"ח 59 יום) מתפרקים על ידי לכידת אלקטרון לאיזוטופים המתאימים של טלור הפולטים מיד קרינת גאמא. שני איזוטופים אלה משמשים לדימות רפואי בלוטת התריס. 125I משמש גם לטיפולי הקרנות מקומיים (ברכיתרפיה) במקומות אחרים.
128I (זמ"ח 4.2 יום) דועך גם על ידי לכידת אלקטרון, אך גם על ידי פליטת פוזיטרון בהתפרקות בטא פלוס. דבר זה מאפשר שימוש בו בבדיקת PET במקום ב18F שהוא בעל זמ"ח של כשעתיים בלבד.
אמצעי זהירות

מגע ישיר של העור עם יוד יכול להזיק וחשיפה לאדי יוד עלולה לגרות את העיניים ואת האף, ובליעתו גורמת לעליית חום הגוף ולכאבי בטן עזים[דרוש מקור] ואף עלולה לגרום למוות[דרוש מקור].
מחסור יוד בתזונה ובריאות האדם

מחסור ביוד במהלך ההיריון וכן במהלך הגיל הרך עלול לפגום בגדילה ובהתפתחות מוחו של התינוק. מחסור שכזה קשור בעליה בתמותת תינוקות. בתקופת הילדות, מחסור ביוד פוגע בגדילה הפיזית ובתפקוד המוטורי והקוגניטיבי, ועשוי להוביל לקרטיניזם – פיגור שכלי משולב בדרגות שונות של חירשות, פזילה ושיתוק גפיים תחתונות. מבין הגורמים הניתנים למניעה, מחסור ביוד הוא הגורם העיקרי ללקות שכלית התפתחותית הניתנת למניעה. הוא מביא לפי הערכות לירידה ממוצעת בת 10–15 נקודות במנת המשכל.
נוסף על בדיקות שתן, הימצאות זפק היא סממן מובהק של מחסור יוד. שלל הפרעות אלו קרויות הפרעות כתוצאה ממחסור יוד. זפק ניתן לאיבחון על ידי בחינה ומישוש הצוואר וכן על ידי בדיקת גלי קול (Ultrasound - US). חשיבות בדיקת ה-US נובעת מהעובדה הפשוטה שחלק ניכר ממקרי הזפק, בעיקר בשלבים הראשונים בהתפתחותו, אינם ניתנים לזיהוי בקלות. הערכת צריכת יוד בילדים מתבצעת לרוב באמצעות בדיקות ריכוז יודיד בשתן. בניגוד לבדיקות שתן, המעידה על צריכת יוד בימים הבודדים הקודמים, זפק עשוי להעיד על מחסור ביוד חודשים עד שנים טרם הבדיקה.
מחסור ביוד בתזונת בני אדם נובע בדרך כלל מהימנעות ממאכלים המכילים יוד (כגון אצות ים, דגים מסוימים, חלב, ביצים ולעיתים מי שתייה) ולפי הערכות ארגון הבריאות העולמי הוא נחלתם של רבע עד שליש מאוכלוסיית העולם.
ברמת האוכלוסייה, טיפול במחסור ביוד בדרך כלל נעשה על ידי העשרת מלח שולחן ביוד.
יוד ובלוטת התריס בישראל

ישראל גובלת בים התיכון ונחשבת לעשירה ביוד ולפיכך בעלת שיעור זפקת נמוך. עם זאת, שיעורים גבוהים נמצאו בקרב ילדים תושבי הגליל העליון בשנות ה-50 וילדים ברמת הגולן בשנות ה-80. בנוסף, בקרב ילדי עולים ממדינות מזרח אירופה ומאתיופיה בשנות ה-90 נמצאו שיעורים גבוהים, ככל הנראה עקב מחסור ביוד והמצאות גויטרוגנים במזון.
בשנים האחרונות העלו מחקרים באוניברסיטה העברית ובמרכז הרפואי האוניברסיטאי "ברזילי" בשל החשש כי העלייה בשימוש במים מותפלים כמי שתייה יביא למחסור ביוד וכתוצאה מכך לתחלואה הקשורה במחסור במינרל ההכרחי. ממחקר שבוצע בישראל עולה כי חלה עליה בעשור האחרון בשימוש בתרופות לטיפול בתחלואת בלוטת התריס, דבר העלול להעיד על עליה בשכיחות של מחסור ביוד. עוד נמצאו ערכי תירוגלובולין (thyroglobulin - Tg) מוגברים בדם הקשורים במחסור יוד ובזפקת. החוקרים הציגו הדמיה על בסיס בדיקות קליניות המראה כי הסתמכות יתר על מים מותפלים בישראל יכולה להביא למחסור ביוד ועלולה להגביר את התחלואה בבלוטת התריס.
סקר בישראל העלה כי בקרב 62 אחוזים מדגימות שתן של ילדים בגיל בית הספר ו-85 אחוזים מדגימות שתן של נשים הרות, רמות היוד נמוכות מהמינימום המומלץ על ידי ארגון הבריאות העולמי. התוצאה עלולה להיות ירידה מסוימת ברמות ה-IQ של האוכלוסייה. כחמש שנים לאחר סקר היוד הלאומי הראשון, פורסם מחקר ישראלי נוסף (בוצע בקרב מדגם ילדים קטן יותר) המראה שמחסור ביוד עדיין קיים בילדי ישראל. ד"ר עובדיה ועמיתיו מבי"ח ברזילי, משרד הבריאות והמרכז הרפואי שמיר, הציגו בהמשך קשר אפשרי בין מחסור יוד בהיריון לסיכון ללידת תינוק במשקל גבוה מדי.
במחקר שבוצע במסגרת התוכנית הלאומית לניטור ביולוגי, נאספו דגימות שתן מכמעט 400 נבדקים בישראל, שענו על שאלון תזונה מפורט לגבי צריכת מזון ומים. ריכוזי היוד אצל האוכלוסייה הישראלית הושוותה לזו אצל אוכלוסיות של מדינות שונות בעולם, תוך התייחסות למדיניות העשרה ביוד באותן מדינות. נמצא כי ריכוזי היוד בקרב הילדים ובקרב המבוגרים היו נמוכים משמעותית מהסף שקבע ארגון הבריאות העולמי, וריכוזי היוד בקרב הילדות והנשים אף היו נמוכים באופן מובהק סטטיסטית מריכוזי היוד בקרב הילדים והגברים.
בקרב אוכלוסיות המתגוררות ב-13 מדינות שיש בהן שימוש נרחב במים מותפלים, נמצא כי ישראל ולבנון הן המדינות היחידות שריכוזי היוד בקרב אוכלוסייתן נמוכים מהסף שקבע ארגון הבריאות העולמי. ייתכן שהסיבה לכך היא שרק בישראל לא נעשית העשרת מלח ביוד, ואילו בלבנון היו ניסיונות העשרה שלא צלחו.
משרד הבריאות ממליץ על החלפת מלח רגיל במלח מועשר ביוד, תהליך זול וחסר סיכון משמעותי כדרך היעילה ביותר למניעת מחסור ביוד, אבל כרגע אין שום חיוב להעשיר מלח או כל מוצר אחר ביוד בישראל. המחסור ביוד בישראל גרם למספר קריאות לחיוב מדיני להעשרת מלח ביוד. מלח מועשר ביוד לא יפתור את הבעיה לחלוטין, אבל הוא כנראה יעזור לה בצורה משמעותית.
ראו גם

יודומטריה
לקריאה נוספת

Brand N, Gedalia I, Jungeris E, Levitus Z, Maayan M. Endemic goiter in Upper Galilee, Isr Med J. 1961 Jul-Aug, 20: 206-14
Gaziel I, Bar-Or D, Horne T. "An endemic area of goiter in the Northern Golan Heights", Harefuah. 1983 Jan 16, 104 (2): 50-1
Zohar Y. "Endemic goiter in a non-goitrogenic country". Harefuah. 1994, 127 (3-4):75-8
Lubina A, Cohen O, Barchana M, Liphshiz I, Vered I, Sadetzki S et al. Time trends of incidence rates of thyroid cancer in : what might explain the sharp increase. Thyroid. 2006, 16 (10): 1033-40
Michael B Zimmermann, "Iodine deficiency", Endocr Rev. Jun 2009, 30 (4): 376-408
טרנספוביה

הפגנה בעקבות תקיפתה של אישה טרנסג'נדרית בדרום תל אביב, 4 בינואר 2014.
טרנספוביה היא מגוון של עמדות ורגשות שליליים כלפי אנשים טרנסג'נדרים (ובתוכם גם ג'נדרקווירים) וטרנסקסואלים בזהותם המגדרית. חוקרים מתארים טרנספוביה כרתיעה רגשית, פחד, כעס או אי-נוחות המופנים כלפי מי שאינם תואמים את הציפיות המגדריות המקובלות בחברה. יש הטוענים כי טרנספוביה דומה להומופוביה, לגזענות ולסקסיזם. אנשים טרנסג'נדרים מופלים ומושתקים, לעיתים, גם בתוך הקהילה הלהט"בית.
טרנספוביה מבוססת על גישה של "סיס-סקסיזם", כשהמילה "סיסג'נדר" משמשת כדי לאפיין אדם שזהותו המגדרית תואמת את המגדר שיוחס לו בעת לידתו. "סיס-סקסיזם" הוא הרעיון כי על המגדר להיקבע רק באמצעות ההתאמה למין בעת הלידה, וכי חריגה מכך מהווה הפרעה נפשית או סטייה. מקובל גם להתייחס לשנאה כלפי נשים טרסג'נדריות בשם "טרנסמיזוגניה" (הלחם של טרנספוביה ומיזוגיניה).
טרנסג'נדרים רבים חווים הומופוביה, ביפוביה או ביטויים דומים של שנאה בשל היותם הומוסקסואלים, ביסקסואלים או בעלי נטייה מינית אחרת שאינה הטרוסקסואליות. כמו כן, טרנסג'נדרים רבים חווים הומופוביה בשל קישור בין המגדר שלהם להומוסקסואליות.
אטימולוגיה ושימוש

המילה טרנספוביה היא הרכב של התחילית הנאו-קלאסית "טרנס" (בלטינית: "ממול, בצד הרחוק, מעבר") המתייחסת לטרנסג'נדרים, והמילה "פוביה" (מיוונית: φόβος, phóbos, "פחד"). כמו במושג "קסנופוביה", המילה פוביה אינה משמשת כאן במשמעות של הפרעת חרדה כפי שזאת מוגדרת בפסיכולוגיה הקלינית, אלא מתייחסת לסלידה או שנאת האחר כפי שזו באה לידי ביטוי בחברה. יחד עם לסבופוביה, ביפוביה והומופוביה, טרנספוביה שייכת למשפחת המונחים המתארים חוסר סובלנות, אפליה ופוגענות מכוונים כלפי פרטים הלהט"בים.
טרנספוביה שונה בתכלית מהומופוביה בכך שהיא פחד מאלו שאינם תואמים לתפקידי המגדר המצופים מאדם וזהותו המגדרית (תחושת שייכות פנימית לקבוצה מגדרית, בין אם זכרית, נקבית או משהו פחות מוגדר), ולא נטייה מינית.
גילויים

לטרנספוביה יש גילויים עקיפים וישירים. טרנספוביה עקיפה מתבטאת בשימוש בשמם הקודם ומיסג'נדרינג (אנ') - התייחסות בלשון שאינה מתאימה למגדר בו הם מציגים את עצמם. גילויים של טרנסופביה עקיפה מובילים לדה-לגיטימציה של טרנסג'נדרים. גילויים ישירים של טרנספוביה כוללים אלימות פיזית או מילולית, אפליה ועוד.
גילויים > מחיקת זהות והדרה

פעמים רבות אנשים בוחרים לפנות ולהתייחס לאנשים טרנסג'נדרים שלא על פי המגדר בו הם מזדהים. פנייה זו יכולה להיות מכוונת להעליב, או מתוך חוסר נכונות, של קבוצות שונות, לקבל את ההבחנה העכשווית שמגדר יכול להיות שונה ממינו של האדם. כך יכול אדם לפנות לאישה טרנסג'נדרית בתואר "אדוני" ולדבר איתה בלשון זכר. לעיתים בוחרים קרובים ומכרים להתעקש ולכנות אדם בשמו הקודם ששימש אותו לפני השינוי המגדרי אותו עבר. אנשים טרנסג'נדרים חווים פעמים רבות את מחיקת זהותם על ידי ממסדים שונים - משרדי ממשלה המסרבים לשנות מסמכיהם ללשון המגדר בו הם מזדהים, רופאים ושוטרים המסרבים להתייחס אליהם על פי זהותם. מחיקת הזהות וההדרה על ידי ממסדים מונעים פעמים רבות מאנשים טרנסג'נדרים את הגישה לשירותים המגיעים לאזרחי מדינה, כגון גישה לשירותי רפואה ומשטרה. דוגמה לכך הוא המקרה של סיסי מקדונלד, אישה טרנסג'נדרית שהורשעה בעבירה ונכלאה במתקן כליאה המיועד לגברים.
פעמים רבות התקשורת והעיתונות בוחרים לסקר עניינים הנוגעים לאנשים טרנסג'נדרים תוך התעלמות מזהותם המגדרית, והתייחסות אליהם במגדר הלא-נכון, ולעיתים אף בלשון "זה" ("It"). דוגמה לנטייה זו היא הסיקור התקשורתי על פרשת תקיפתה של אישה טרנסג'נדרית בדרום תל אביב בראשית שנת 2014, כאשר עיתונים רבים בחרו להתייחס לאישה כאל "טרנסג'נדר" או אף כ"גבר בבגדי אישה".
גם לאחר מותם, לעיתים נקברים הטרנסג'נדרים במגדר שיוחס להם בצעירותם ולא במגדר שבו הזדהו לאורך חייהם. כך לדוגמה גילה גולדשטיין, שהייתה הטרנסג'נדרית הראשונה מחוץ לארון בישראל ולמרות הניתוח להתאמה מגדרית אותו עברה, נקברה כגבר לבקשת משפחתה.
גילויים > הטרדה ואלימות

אנשים טרנסג'נדרים חשופים למגוון רחב של צורות אלימות החל מלעג, בהייה טורדנית ופולשנית, התגרות, איומים, הטרדות מיניות ופיזיות ואף לתקיפות רחוב. מחקר שאסף נתונים מדיווחים עצמאיים, נתונים משרותיי קו חם, שרותי רווחה ותלונות במשטרה עולה כי אלימות נגד טרנסג'נדרים מתחילה בשלבים מוקדמים בחייהם והם נמצאים בסיכון לסוגים שונים של אלימות, וכי אלימות מלווה אותם כל חייהם. בנוסף, נראה כי לטרנסג'נדרים יש סיכון גבוה במיוחד להיפגע מאלימות מינית: במחקר אחד נמצא ש-50% מהטרנסג'נדרים בארצות הברית סבלו אלימות מינית.
על פי האגודה האמריקאית לפסיכולוגיה, ילדים טרנסג'נדרים נוטים, יותר מאשר ילדים אחרים, לחוות הטרדה ואלימות בבית הספר, במסגרות אומנה, ותוכניות טיפול בנוער, והם מצויים גם בסיכון מוגבר לאלימות במשפחה. לדברי החוקרים, בני נוער טרנסג'נדרים חווים באופן קבוע התגרות ובריונות בבית הספר. כמעט כל בני הנוער הטרנסג'נדרים מדווחים שהוטרדו מילולית או פיזית בבית הספר, במיוחד במהלך שיעורי ספורט, באירועים בית ספריים או בעת שימוש בשירותים. שלושה רבעים מהנחקרים דיווחו על תחושת חוסר ביטחון.
גילויים > הטרדה ואלימות > הקהילה הטרנסג'נדרית השחורה

מחקרים מצאו כי הקהילה הטרנסג'נדרית השחורה מתמודדת עם אפליה ברמה גבוהה יותר משאר הקהילה הטרנסג'נדרית, הנובעת משילוב גזענות וטרנספוביה. מחקר מצא כי הקהילה חווה רמה גבוהה יותר של עוני, ניסיונות התאבדות והטרדות, בעוד שההשפעות של מחלת HIV וסירוב לטיפולי בריאות בשל טרנספוביה או גזענות גדולות יותר משאר אוכלוסיית הלהט"ב.
ארגון "צוות המשימה הלאומי של קהילת הלהט"ב" ערך סקר בנושא עבור הבחנת מגמות אלה בקרב הקהילה הטרנסג'נדרית השחורה עם הקהילה הטרנסג'נדרית הכוללת. הסקר מצא כי בקרב המשיבים השחורים 49% דיווחו שניסו להתאבד בעוד ממצאים נוספים היו שקבוצה זו דיווחה כי 26% הם מובטלים ו-34% דיווחו על הכנסה שנתית של פחות מ-10,000 דולר בשנה. 41% מהנשאלים דיווחו על חוסר בית בשלב כלשהו בחייהם, שהם פי 5 משיעור האוכלוסייה הכללית בארצות הברית. כמו כן, הדו"ח גילה כי הקהילה הטרנסג'נדרית השחורה או הקונפורמציה המפורסמת במגדר דיווחו כי 20.23% חיים עם HIV וכי מחצית מהנשאלים שלמדו בבית ספר אשר הביעו את זהותם הטרנסג'נדרית או אי התאמה מגדרית דיווחו על הטרדה מהסביבה. 27% מבני הנוער הטרנסג'נדרים השחורים דיווחו על תקיפה פיזית, 15% הותקפו מינית ו-21% עזבו את בית ספרם עקב מקרי אלו של הטרדה.
גילויים > טרנספוביה במערכת החינוך

בבתי הספר בארצות הברית, מתבגרים טרנסג'נדרים חווים התעללות ולא מקבלים טיפול ראוי במסגרות החינוכית. לאלימות בבתי הספר יש השלכות שליליות הן על הקורבן והן על כלל אוכלוסיית בית הספר. התעלמות מאלימות כלפי המתבגרים טרנסג'נדרים משדרת מסר של לגיטימציה לאלימות כלפי קבוצות שונות. "בני נוער טרנסג'נדרים מדווחים לעיתים קרובות על פחד וחרדה מפני שימוש בשירותים וחדרי הלבשה בבית הספר, משום שהם חוו הטרדה מצד שני בני גילם ומבוגרים בעת השימוש בהם"[דרוש מקור][מפני ש...]. למעלה מ-80% מבני הנוער הטרנסג'נדרים מדווחים על חוסר ביטחון בסביבה בית ספרית, 40% דיווחו על התעללות גופנית, ומעל 65% דיווחו כי הם מציקים להם באינטרנט או ברשתות החברתית
גילויים > טרנספוביה בשוק העבודה

מעסיקים רבים נוטים שלא לשכור אנשים בעלי חזות החורגת מן הנורמה המגדרית. לפיכך אנשים טרנסג'נדרים מוצאים עצמם פעמים רבות מתקשים למצוא עבודה. אלימות ואווירה טרנספובית עשויות להתגלות גם תוך כדי העבודה במקום העבודה, ולעיתים אנשים טרנסג'נדרים אשר רק מתחילים את תהליך השינוי המגדרי שלהם מוצאים עצמם מפוטרים מעבודתם בעקבות זאת. מקומות עבודה המעסיקים אנשים טרנסג'נדרים ומונעים היווצרות אווירה טרנספובית מכונים "טרנספרנדליים".
בשנת 2013 מרינה משל, טרנסג'נדרית אשר עבדה כמתרגלת מתמטיקה בבית ספר דתי לנערות בפתח תקווה, טענה שפוטרה מעבודתה בשל סירובה להסתיר את זהותה המגדרית. תביעה תקדימית שהגישה משל לבית הדין האזורי לעבודה בתל אביב נדחתה ברוב דעות, ונקבע בפסק הדין שהיא פוטרה מסיבות מוצדקות שאינן קשורות לזהות המגדרית שלה. ב-2019 הוקם מרכז סיוע לטרנסג'נדריות להשתלבות בשוק העבודה.
על רקע האפליה בשוק העבודה, כשליש טרנסג'נדריות בישראל מובטלות. סקר משנת 2022 לימד כי כרבע מהמעסיקים אינם מוכנים להעסיק אנשים מהקהילה הטרנסית, וכשליש מהישראלים אינם מעוניינים לעבוד או ללמוד לצד אנשים מהקהילה.
פמיניזם וטרנספוביה

עמדות פמיניסטיות מסוימות נחשבות טרנספוביות. לקבוצת העמדות הזו ניתן השם TERF, ראשי תיבות של Trans Exclusionary Radical Feminism (אנ'), פמיניזם רדיקלי מדיר טרנסים. חלק מהפמיניסטיות מערערות על הטענה כי בהתאמה מגדרית וניתוחים לשינוי מגדר הם בחירה אישית וטענות כי זוהי המצאה רפואית. וכן ערעור האם נשים טרנסיות הן נשים במובן המקובל של המילה, ועל כן מה מקומן במרחבים לנשים בלבד. בשנות השבעים של המאה הקודמת, היו מספר אירועים בארצות הברית בהן נשים טרנסיות לא התקבלו בברכה בכנסים לסביים ובכנסים פמיניסטיים. פמינסטיות רדיקליות, טענו כי השינוי הגופני אינו משנה את התפיסות החברתיות של גברים ונשים ושמגדר אינו חלק מהזהות אלא חלק ממעמד חברתי. כלומר, התפקידים החברתיים של נשים וגברים המוטבעים בנו לא משתנים בטיפול רפואי וגברים ימשיכו להיות מדכאים ונשים מדוכאות.
הסופרת האקטיביסטית הטרנססקסואלית, סנדי סטון (אנ'), הגיבה לטענות של פמיניסטיות רדיקליות במניפסט (The Empire Strikes Back: A Posttranssexual Manifesto) שכתבה. שם היא טוענת שהן המערכת הרפואית והן הפמיניזם הרדיקלי השתמשו בכלים אינטלקטואלים שווים על מנת להסביר, להסדיר ולנרמל את המערכת של מין ומגדר ולנהל את הגוף הטרנססקסואלי.
בזמן מצעד הגאווה בלונדון ב-2018, קבוצה קטנה של לסביות שקראה לעצמה "להוציא את ה- ל" (Get the L Out) הפגינו בזמן המצעד. המפגינות טענו שהפוליטיקה של קהילת הלהטב"ק אינה מייצגת יותר נשים לסביות וגורמת למחיקת הזהות הלסבית בשעה שהקהילה כוללת בתוכה קבוצות שהן למעשה הטרוסקסואליות. הן קראו להוריד את הל' מראשי התיבות של הקהילה משום שהאות ל' אינה מייצגת לסביות, בשעה שהקהילה מאפשרת לגברים לקרוא לעצמם לסביות (אמרה שהייתה מכוונת לנשים טרנסיות לסביות).
אנדריאה דבורקין, סופרת פמיניסטית רדיקלית, כתבה בספרה משנת 1974, "שנאת נשים: הסתכלות רדיקלית על מיניות", שיש לתמוך בטרנסקסואלים ולכל טרנסקסואל יש את הזכות לקיום בתנאים שהם בוחרים. כלומר, כל טרנסקסואלית זכאית לניתוח להתאמה מגדרית, במימון הקהילה. עם זאת, דבורקין גם ציינה שתופעת הטרנסקסואליות עלולה להיעלם בחברה חופשית, שיהיו בה אופנים חדשים של זהות והתנהגות מינית.
תפיסות פמיניסטיות אחרות כמו טרנס-פמיניזם, הן פרספקטיבות טרנסג'נדריות על פמיניזם, או פרספקטיבות פמיניסטיות בסוגיות טרנסג'נדריות המצביעות על הקשר בין אפליית נשים למקומם של טרנסים בחברה המערבית. טרנס-פמיניזם טוען שיש צורות רבות של סקסיזם, שלעיתים קרובות קשורות זו לזו ולצורות אחרות של דיכוי.
הקהילה הגאה וטרנספוביה

בפרק זה יש מקורות, אולם ניתן וכדאי לשפר את המקורות שכבר קיימים בו. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפרק באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפרק בצורת הערות שוליים. (דצמבר 2022)
קהילת הלהט"ב נתפסת לעיתים כמאוחדת במטרתה, כאילו לכל הקבוצות המיוצגות בראשי התיבות להט"ב יש סדר יום משותף ואינטרסים דומים. עם זאת, כמו רוב התופעות החברתיות המצב שונה. ראשי תיבות עצמם, מציגים מצג שווא, כאילו הומואים ולסביות וביסקסואלים וטרנסג'נדרים הן קטגוריות ברורות המופרדות בצורה ברורה זו מזו. ג'יליאן טוד וייס, טוענת כי הטרנספוביה של הומוסקסואלים ולסביות קשור, במקור, לרתיעה וחוסר הקבלה של פמיניסטית רדיקליות כלפי טרנסים וכן למאבק של הומואים ולסביות לקבלת הכרה תחת הטענה כי הם דומים לחברה ההטרוסקסואלית ("אנחנו כמוכם"), למעט ההיבט של הזוגיות בת אותו המין. טרנסג'נדרים וטרנסקסואלים פגעו לטענתה, ביכולת ההשתלבות של הומואים ולסביות בחברה הכללית. אמי סטון, טוענת על בסיס ראיונות עם הומואים ולסביות אקטיביסטים שהעידו כי יש בקרבם תחושה שטרנסים "נדחפו" לתוך הקהילה ופוגעים בהישגים שהושגו עד כה.
ראו גם

הומופוביה
ביפוביה
טרנסג'נדר
חטיבת המבצעים

| --- | --- |

סמל החטיבה
 פרטים
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   צה"ל
 סוג:  חטיבה
 בסיס האם:  מוצב הפיקוד העליון, מחנה רבין
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1950–הווה (כ־75 שנים)
 מקים היחידה:  יצחק רבין
 מלחמות:  כלל מערכות ומבצעי ישראל למעט מלחמת העצמאות
 פיקוד
 יחידת אם:  אגף המבצעים
 דרגת המפקד:    תת-אלוף
 מפקד נוכחי:  ישראל שומר
חטיבת המבצעים היא חטיבת הליבה של אגף המבצעים בצבא הגנה לישראל.
החטיבה אמונה על תיאום ועריכה של תוכניות מבצעיות למלחמה, למצבי חירום ולביטחון שוטף. כמו כן אמונה החטיבה על תיאום עבודת המטה בתחום הפעלת הכוח עם זרועות הביטחון האחרות, וגיבוש המלצות צה"ל לאישור הדרג המדיני. בנוסף מנחה החטיבה את מפקדות הפיקודים המרחביים, מפקדת זרוע האוויר, מפקדת זרוע הים, מפקדת זרוע היבשה, אגף המודיעין, אגף האסטרטגיה ומעג"ש, אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה ואגף כוח אדם, בנוגע להפעלת הכוח ותיאומה.
משכנה של החטיבה הוא בבור בקריה.
בראש החטיבה עומד תת-אלוף ישראל שומר.
מבנה החטיבה

נכון לשנת 2012, מורכבת החטיבה מארבע מחלקות, אשר בראש כל אחת מהן עומד קצין בדרגת אל"ם.
מחלקת מבצעים
במהלך השנים עמדו בראשה בין היתר: שמעון אבידן, מאיר עמית, יצחק רבין 1951 - 1952, ישעיהו גביש (מלחמת סיני), עוזי נרקיס, אברהם טמיר, מרדכי גור יוסף איתן, אלעד פלד, אלי זעירא 1962 - 1963, יצחק חופי 1965 - 1968, יעקב שטרן 1972 - 1974, מנחם עינן 1978 - 1980, עמוס ירון 1980 - 1981, מתי הררי, אלי יפה 1995 - 1997, יאיר גולן 1998 - 2000, יעקב אייש 2002 - 2004, יעקב ברק, מוטי ברוך 2004 - 2006, יצחק תורג'מן, אמיר אבולעפיה 2008 - 2010, יעקב בנג'ו 2011 - 2013, עודד בסיוק 2013 - 2015, אבירם סלע 2015 - 2017, ערן אוליאל 2017 - 2019, מורן עומר 2019 - 2021, ישראל שומר 2021 - 2023, נמרוד ציבולסקי מ-2023
מחלקת תכנון מבצעי
עמדו בראשה בין היתר: יואב גולן, אפרים לאור (1989-1991), דורון מיינרט, אלי אלפסי, רועי ריפטין (2008-2010), שרון סספורטס (2012-2014), עופר לוי (2014-2016), גיא לוי (2016-2019), ערן קריסי (2019-2020), אהוד ביבי (2020-2022), איתמר לסרי 2022 - 2024, איתי מטק מ-2024
מחלקת שליטה - עומד בראשה אלעד ביתן
מחלקת הגנה ועורף
כמו כן כפופה לחטיבה היחידה המטכ"לית לאבטחת בכירים, עליה מפקד קצין בדרגת סא"ל.
ב-11/03/2025 נועה בן שמעון נבחרה להיות דוברת החטיבה
היסטוריה

החטיבה הייתה מחלקה בראשית דרכה. ראש המחלקה הראשון היה אלוף־משנה יצחק רבין, שהקים אותה ב-1950, בעקבות מלחמת העצמאות. רבין בנה מתכונת שמרביתה שרירה וקיימת גם כיום.
הבור נחפר מתחת למחנה מטכ"ל בקריה באמצע שנות ה-50 ועבר שדרוג אחרי מלחמת ששת הימים. העברתן לקריה של מפקדות חיל האוויר (בסוף שנות ה-50) וחיל הים (בתחילת שנות ה-70) שיפרה את שליטת המטכ"ל בזרועות ובפיקודים, והבור נהפך למקום שאליו מגיעים ראשי ממשלה ושרי ביטחון בעת משבר ביטחוני.
ראשי חטיבת המבצעים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
| שם | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- |
| יצחק רבין |  | לימים ראש המטה הכללי וראש ממשלת ישראל |
| עמנואל שקד | 1971 - 1972 | לימים קצין חי"ר וצנחנים ראשי |
| יעקב שטרן | 1972 - 1974 | ראש החטיבה בתקופת מלחמת יום הכיפורים |
| אמיר דרורי | 1977 - 1978 | לימים אלוף פיקוד הצפון וסגן הרמטכ"ל |
| עמוס ירון | 1980 - 1981 | לימים ראש אכ"א, נספח צה"ל בארצות הברית ומנכ"ל משרד הביטחון |
| אורי שגיא |  | ראש החטיבה בזמן מלחמת לבנון הראשונה, לימים מפקד פד"ם |
| עמרם מצנע |  | לימים מפקד פיקוד המרכז וראש האופוזיציה |
| יהודה בר | 1985 - 1987 |  |
| אילן בירן |  | לימים מפקד פיקוד המרכז |
| שמואל ארד | 1991 - 1992 | לימים מפקד פיקוד העורף |
| מאיר דגן | 1992 - 1993 | לימים ראש המוסד |
| גבי אשכנזי | 1994 - 1996 | לימים ראש המטה הכללי |
| גיורא איילנד | 1996 - 1999 | לימים ראש אגף המבצעים |
| אלי אמיתי | 1999 - 2001 |  |
| אלי יפה | אוקטובר 2001 - 2004 |  |
| גדי שמני | 2004 - 2005 | לימים מפקד פיקוד המרכז |
| סמי תורג'מן | 2005 - 2007 | לימים מפקד פיקוד הדרום וזרוע היבשה |
| אביב כוכבי | 2007 - ינואר 2010 | ראש החטיבה במבצע עופרת יצוקה, לימים ראש המטה הכללי |
| יעקב ברק | ינואר 2010 - דצמבר 2011 | לימים מפקד זרוע היבשה |
| יואל סטריק | דצמבר 2011 - 2014 | ראש החטיבה במבצע עמוד ענן, לימים מפקד פצ"ן וזרוע היבשה |
| אהרון חליוה | 2014 - 2016 | ראש החטיבה במבצע צוק איתן, לימים ראש אמ"ץ ואמ"ן |
| יצחק תורג'מן | יוני 2016 - אפריל 2018 | לימים ראש אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה |
| יניב עשור | אפריל 2018 - אוקטובר 2020 | לימים ראש אגף כוח האדם |
| ירון פינקלמן | אוקטובר 2020 - אוקטובר 2022 | ראש החטיבה במבצע שומר החומות ובמבצע עלות השחר, לימים מפקד פיקוד הדרום |
| שלומי בינדר | אוקטובר 2022 - יוני 2024 | ראש האגף במבצע מגן וחץ, במבצע בית וגן ובמלחמת חרבות ברזל, לימים ראש אמ"ן |
| ישראל שומר | יוני 2024 - | ראש האגף במלחמת חרבות ברזל |