stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ח'ארג

| --- | --- |

 תיאור כללי
 סוג אונייה:  מכלית 
 צי:  חיל הים האיראני 
 סדרה:  Ol-class tanker 
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  Swan Hunter 
 תקופת הפעילות:  27 בינואר 1976 – 2 ביוני 2021 (45 שנים) 
 מיקום:  25°39′10″N 57°38′25″E﻿ / ﻿25.652726°N 57.640181°E﻿ / 25.652726; 57.640181 
 מידות
 תפוסה:  18,880 טונה 
 אורך:  207.14 מ' 
 שוקע:  9.14 מ' 
 נתונים טכניים
 מהירות:  21.5 קשר 
 מספר נוסעים:  248 אדם 
 
ח'ארג (פרסית: خارگ) הייתה אוניית הצי האיראני. היא נקראה על שם האי ח'ארג (השייך לאיראן). האונייה נבנתה על ידי המספנה הבריטית סוון האנטר (Swan Hunter), הושקה בשנת 1977, ונמסרה לאיראן בשנת 1984. ח'ארג הייתה כלי השיט הימי הגדול ביותר של איראן עד להשקתה של אוניית "מכראן" בתחילת 2021.
ב-2 ביוני 2021 עלתה ח'ארג באש וטבעה ליד העיירה האיראנית ג'סק, כ-140 קילומטרים (87 מיל) ממצר הורמוז במפרץ עומאן.
תכנון

על פי Flottes de combat הספינה עברה שינויים רבים בהשוואה לאוניות האחיות שלה מסדרת Ol בשירות של הצי המלכותי הבריטי. Fighting Ships של ג'יינס תיאר את עיצוב הספינה כ"משלב חלק מהמאפיינים" של הסדרה, ומתאים לשאת מאגרים יבשים ותחמושת בנוסף לדלק.
ח'ארג יכולה הייתה לשאת עד 11,242 טונות (11,064 טונות ארוכות) של עומס סטנדרטי ועד 33,544 טונות (33,014 טונות ארוכות) בעומס מלא. היה לה יכולת לשאת תפוסה של 18,880 טונות ומעמס של 9,517 טונות (9,367 טונות ארוכות). לפי ג'יינס כלי השיט היה באורך 207.2 מטרים (679 רגל 9 אינץ'), בעל רוחב של 26.5 מטרים (86 רגל 11 אינץ') ושוקע של 9.2 מטרים (30 רגל 2 אינץ'). על פי Flottes de combat הממדים היו 207.15 מטרים (679 רגל 8 אינץ'), 25.50 מטרים (83 רגל 8 אינץ') ו 9.14 מטרים (30 רגל 0 אינץ') עבור אורך, רוחב ושוקע בהתאמה.
המכשירים המקוריים שהותקנו בספינה כללו זוג דוודים שנבנו על ידי Babcock &amp; Wilcox, אשר סובבו שתי מערכות של טורבינות עם גיר של וסטינגהאוס (Westinghouse). המערכת תוכננה לייצר 7,000 קילוואט חשמל, ולספק 26,870 כ"ס (20.04 מגהואט) עבור הציר היחיד שלה יחד עם המדחף. הספינה הייתה מסוגלת להגיע למהירות מרבית נומינלית של 21.5 קשר (39.8 קמ"ש; 24.7 מייל לשעה).
מכ"ם הניווט המקורי של הספינה הוא מדגם Decca 1229 שיוצר על ידי Decca Radar, בעוד שמערכת הניווט האווירית הטקטית בה הייתה URN 20 מתוצרת ארצות הברית. הספינה צוידה גם במערכת אינמרסט.
חימוש הספינה כלל תותח אוטו מלרה 76 מילימטרים (3.0 אינץ') בחזית הספינה. החימוש המתוכנן כלל שני תותחי בופורס 40 מ"מ שמעולם לא הותקנו. הספינה צוידה גם בארבעה תותחים אוטומטיים נגד מטוסים מתוצרת ברית המועצות, כמו גם שני מקלעים כבדים של 12.7 מ"מ (0.50 ב).
הצוות שלה כלל 248 איש. לח'ארג היה מנחת מסוקים עם האנגרים תאומים, מה שאפשר לה להוביל עד שלושה מסוקים.
יכולות מבצעיות

המכון הבינלאומי ללימודים אסטרטגיים (IISS) סיווג את ח'ארג כספינת תדלוק צי עם יכולת תדלוק בים. רק שני כלי שיט איראניים אחרים מסוגלים לבצע תדלוק במהלך משימה בים, בושר ומכראן שהוזמנה בשנת 2021.
ב-2014 פרסמה חברת הערכת המודיעין Stratfor הערכה שבה הוגדרה ח'ארג כנכס חיוני לצי האיראני בגלל יכולתה להרחיב את טווח הפעולה של ספינות המלחמה האיראניות.
בנייה והפעלה

איראן הזמינה את הספינה מהמספנה האנגלית סוון האנטר באוקטובר 1974 בחוזה בשווי 40 מיליון ליש"ט (שווה ערך ל-54 מיליון דולר). הנחת השדרית של ח'ארג התקיימה ב-27 בינואר 1976, והיא הושקה ב-3 בפברואר 1977 על ידי ע'ולאם-רזא פהלווי ונקרא על ידי מאנג'ה פהלווי, בן משפחת המלוכה. הספינה ערכה כמה ניסויים בנובמבר 1978, אך עיכובים בהתאמות דחו את הפעלתה על ידי הצי האיראני וזמן קצר לאחר מכן התרחשה המהפכה האיראנית. באוגוסט 1979 דווח שממשלת הביניים של איראן מתכוונת לבטל את החוזה, וכתוצאה מכך חיפשה סוואן האנטר רוכש חדש.
ח'ארג נצבעה באפור ספינת קרב ובין ספטמבר 1979 לפברואר 1980, ערכה ניסויים ימיים בסודיות. למרות שנמסרה לממשלת איראן ב-25 באפריל 1980, סירבה ממשלת בריטניה להנפיק רישיון יצוא לספינה. זה הביא לכך שכ-200 אנשי הצוות ח'ארג לא יכלו לעזוב את הממלכה המאוחדת. סוואן האנטר הכריזה שהיא לא מעורבת בהשלכות פוליטיות כלשהן. הגרדיאן ציין קווי דמיון בין הסיבוכים על מסירת ח'ארג לבין תפיסת אוניית המערכה Reşad V, שהוזמנה על ידי הצי העות'מאני מוויקרס לפני מלחמת העולם הראשונה; עם פרוץ המלחמה, ממשלת בריטניה תפסה את ספינת הקרב ושילבה אותה בצי הצי המלכותי.
על מנת לאפשר את ייצוא הספינה, יזמה הממשלה האיראנית משא ומתן, אך ממשלת בריטניה הודיעה כי לא תנפיק רישיון ייצוא כל עוד בני הערובה האמריקנים לא משוחררים. גם לאחר החזרת בני הערובה לארצות הברית, לא הונפק רישיון היצוא ובאוגוסט 1981 הכריז משרד החוץ כי לאונייה לא יונפק רישיון יצוא בעתיד הנראה לעין, תוך ציון מעצרו של אזרח בריטי באיראן, אנדרו פייק, כסיבה. בפברואר 1982 שוחרר פייק, וביולי שלחה ממשלת איראן שלושה קצינים בכירים לבדוק את האונייה. ב-10 ביולי 1984, הגיעה ח'ארג ל-Tyne Shiprepairers לצורך שיפוץ והיא החלה בניסויים ימיים ב-4 בספטמבר. האונייה עזבה לאיראן ב-5 באוקטובר 1984, לאחר שממשלת בריטניה אישרה את הייצוא שלו ללא כל חימוש בטענה שהיא "אינה מתאימהם לשימוש במלחמה נגד עיראק".
היסטוריית שירות > 1980–1999

אף על פי שהושלמה ב-1980, האונייה לא הייתה בשירות יותר ממחצית מלחמת איראן-עיראק. היא נוספה לסדר הכוחות ב-1984 ושירתה כמעט שלוש שנים במלחמה, ותמכה בספינות מלחמה איראניות על ידי תדלוק, ונשיאת תחמושת ואספקה. באוגוסט 1987 הובילה צי של שש ספינות, בסיוע שני מסוקי סיקורסקי CH-53 סי סטליון, לביצוע מבצע שליית מוקשים בים עומאן. אזור הפעולה נפרש 10 מיל ימי (19 קילומטרים; 12 מיל) מזרחית לפוג'יירה ולחור פקאן. דיווחים הצביעו על כך שבמהלך המבצע היו ספינות מלחמה אמריקאיות וצרפתיות בקרבת מקום והחליפו קשרי רדיו עם איראנים לצורך זיהוי ללא כל קשר נוסף. באפריל 1988, בעת שהאמריקאים ביצעו את מבצע גמל שלמה, הוצבה ח'ארג בנמל הבית שלה בבסיס הצי בנדר עבאס.
בשנת 1994 שופצה האונייה.
ב-7 במרץ 1998 ביקרה ח'ארג בג'דה, בביקור ראשון של ספינת חיל הים האיראני בנמל של ערב הסעודית מאז 1979.
היסטוריית שירות > 2000–2021

ב-31 באוגוסט 2009 ח'ארג יחד עם הפריגטה סבלאן, יצרה לפעילות נגד פיראטיות בים הערבי ובמפרץ עדן שנמשכה 73 ימים עד 17 בנובמבר 2009. במשימתה הבאה, הפליגה כ-1,900 מיל ימי (3,500 קילומטרים; 2,200 מיל) לתמוך באותה ספינת מלחמה למשך 92 ימים, מ-17 במרץ עד 17 ביוני 2010. מאוחר יותר באותה שנה, ח'ארג פעלה יחד עם ספינת חיל הים האיראני אלוונד במשימת נוספת נגד פיראטיות מ-28 באוגוסט עד 15 בנובמבר 2010.
הספינה חצתה את תעלת סואץ ב-22 בפברואר 2011, עם הפריגטה אלוונד, בדרכה למשימת אימון בלטקיה שבסוריה. כשעגנה בלטקיה נחתם על סיפונה הסכם שיתוף פעולה בין איראן לסוריה. שתי הספינות היו במשימה מ-27 בינואר עד שחזרו לאיראן ב-21 במרץ 2011, ובים האדום הגנו על ספינת סוחר מהונג קונג משודדי ים סומליים.
הספינה חצתה את תעלת סואץ בשנית ב-18 בפברואר 2012, לאחר עגינה קצרה בג'דה שבערב הסעודית. היא נשלחה יחד עם ספינת המלחמה נג'די (نقدی) במשימה ששילבה פעילות נגד פיראטים, אימונים ואיסוף מודיעין, שארכה 64 ימים מ-22 בינואר עד 26 במרץ 2012. במהלך משימה זו, הוא הפליג כ-12,000 מיל ימי (22,000 קילומטרים; 14,000 מיל) עד הים התיכון והצוות ביצע את החג'. שתי הספינות היו יחד כקבוצה הימית ה-22, שנפרסה לצעדים נגד פיראטיות בים האדום בין ה-1 בספטמבר ל-14 בנובמבר 2012. הם עגנו לזמן קצר בפורט סודאן. הספינות פעלו גם נגד שודדי ים סומליים ושחררו שתי ספינות סוחר שנחטפו באפריל, כולל אוניית הצובר הדגל של בוליביה Eglantine, כמו גם ספינת המשא הדגל של פנמה Xiang Hua Men.
ח'ארג והפריגטה סבלאן אוגדו לקבוצה הימית ה-24 ועשו מסע של 13,500 מיל ימי (25,000 קילומטרים; 15,500 מיל) לג'ינג'יאנג סין. שתי הספינות עצרו בדרך בנמל קולומבו שבסרי לנקה. ההפלגה החלה ב-22 בינואר ונמשכה 72 ימים עד ל-4 באפריל 2013. המשימה תוארה כ"משימה בטווח הארוך ביותר בתולדות הצי האיראני".
ב-19 באוגוסט 2013 יצאה יחד סבלאן למבצע נוסף למטרות מודיעין ומלחמה בפיראטיות ליד באב-אל-מנדב. עם זאת, היא הוחלפה על ידי ספינת חיל הים האירני לארק באמצע המשימה ההיא.
היא אוגדה יחד עם סבלאן לקבוצה הימית ה-29, שיצאה לשייט מתוכנן של שלושה חודשים לאוקיינוס האטלנטי, החל ב-21 בינואר 2014. באמצע אפריל בוטלה המשימה והספינות נצטוו לחזור.
קבוצת עיתונאים הולנדים, Bellingcat דיווחו כי צילומי לוויין הראו את ח'ארג הועברה למבדוק צף באוגוסט 2015. בתקופה זו היא עברה שיפוץ גדול, ולבסוף עזבה אותו בינואר 2016.
לאחר השיפוץ משימתה הראשונה הייתה לכיוון באב-אל-מנדב ביוני 2018, תוך תמיכה בסבלאן ובנגדי. היא שבה מהמשימה ב-21 באוגוסט 2018.
ב-8 בדצמבר 2018, ח'ארג היא חברהלפריגטה אלוונד כקבוצה הימית ה-59 ויצאה למבצע איסוף מודיעין וליווי במפרץ עדן. הסיפנות שטו 5,988 מיל ימי (11,090 קילומטרים; 6,891 מיל) בסך הכל, ומשימתן הסתיימה ב-20 בינואר 2019.
על ח'ארג הוטלה המשימה לתמוך באוניית חיל הים האיראני החדשה סאהנד במשימתה הראשונה לאוקיינוס, כולל ליווי מכליות וסיור ימי במפרץ עדן ובים האדום. המסע של הקבוצה הימית ה-63 נמשך 100 ימים מ-26 באוגוסט עד 29 באוקטובר 2019.
היא יצאה הביתה ב-30 בינואר 2020, כשהספינה התומכת בקורבט באיאנדור במסע לחציית מיצר מלאקה. הקבוצה הימית ה-66 עגנה בנמל טנג'ונג פריוק, ג'קרטה, בין ה-25 ל-28 בפברואר כדי לציין את יום השנה ה-70 ליחסי אינדונזיה-איראן. המשימה הייתה בחלקה למטרות אימונים וח'ארג נשא מאות צוערים מהאקדמיה הימית.
היסטוריית שירות > טביעתה

בשעה 2:25 לפנות בוקר ב-2 ביוני 2021, דווח כי פרצה בה שריפה והיא טבעה ליד ג'סק במפרץ עומאן בסביבות השעה 8:30 בבוקר כל 400 אנשי הצוות חולצו ודווח על 33 פצועים. דווח כי הספינה עברה מספר ימים במשימת אימון. הספינה טבעה באזור של נתיבי מים רגישים מסביב למיצר הורמוז שדרכו עוברים כ-20% מסחר הנפט העולמי, ובו הועלו האשמות בהתקפות על ספינות של אויבות איראן וישראל, כאשר ישראל הואשמה בתקיפת מכליות נפט איראניות בדרכן לסוריה שהפרו את אמברגו נפט, מאז סוף 2019, ואיראן דיווחה כי תקפה ספינות באמצעות מוקשים. איראן לא מסרה מיד את סיבת הטביעה, אך דיווחה על שריפה שהחלה בחדר המכונות של הספינה בסביבות השעה 11:00 בבוקר ב-1 ביוני.
השופט דרד (סרט, 1995)

| --- | --- |

 מבוסס על:  הקומיקס השופט דרד
 בימוי:  דני קאנון 
 הופק בידי:  אדוארד פרסמן, אנדרו ג'. ואג'נה 
 תסריט:  ויליאם ויישר, סטיבן א. דה-סוזה, מייקל דה-לוקה 
 עריכה:  הארי קראמידס 
 מוזיקה:  אלן סילבסטרי 
 צילום:  אדריאן בידל 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Cinergi Pictures, Edward R. Pressman Film, Hollywood Pictures 
 חברה מפיצה:  אולפני וולט דיסני, נטפליקס, וודו 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  30 ביוני 1995 
 משך הקרנה:  92 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פעולה, סרט בסוגת ספרות עלילה ספקולטיבית, נאו-נואר, סרט דיסטופי, סרט מדע בדיוני, סרט גיבורי-על 
 הכנסות באתר מוג'ו:   judgedredd
 סרט הבא:  השופט דראד 
 דף הסרט ב־IMDb
 
השופט דרד (באנגלית: Judge Dredd) הוא סרט פעולה-מדע בדיוני אמריקאי משנת 1995 המבוסס על קומיקס בעל אותו שם. הסרט בוים על ידי דני קאנון ומככב בו סילבסטר סטאלון בתור השופט דרד. הסרט צולם כולו באולפני שפרטון בבריטניה, והופץ על ידי Buena Vista Pictures ב-30 ביוני 1995.
תקציר העלילה

עלילת הסרט מתרחשת במאה ה-22 בעולם דיסטופי פוסט-אפוקליפטי בו, בעקבות אסון לא מוגדר אשר הפך חלק גדול מכדור הארץ לשממה בה לא ניתן לגור. בעקבות כך האנושות עברה לגור במגה ערים ענקיות רוויות פשע. על מנת לשמור על הסדר הוקם חיל "שופטים" אשר סמכויותיו משלבות את הסמכויות המסורתיות של השוטרים, השופטים, חבר המושבעים, והתליין. העלילה מתמקדת באחד מאותם קציני אכיפת החוק הבכירים אשר מכונה השופט דרד (מגולם על ידי סילבסטר סטאלונה) אשר הופלל ברצח שלא ביצע על ידי אחיו למחצה ריקו שזומם להשתלט על העיר מגה-סיטי אחת באמצעות צבא משובטים על-אנושיים.
צוות השחקנים

סילבסטר סטאלון בתפקיד השופט ג'וזף דרד
ארמנד אסנטה בתפקיד ריקו
דיאן ליין בתפקיד השופטת הרשי
רוב שניידר בתפקיד הרמן "פרגי" פרגוסון
יורגן פרוכנוב בתפקיד השופט גריפין
מקס פון סידוב בתפקיד השופט העליון פארגו
ג'ואנה מיילס בתפקיד השופטת מקגרודר
ג'ואן צ'ן בתפקיד ד"ר אילזה היידן
בלת'זר גטי בתפקיד הצוער נתן אולמאייר
איאן דורי בתפקיד גייגר
מיטשל ראיין בתפקיד ורטיס האמונד
בראדלי לאוול בתפקיד השופט העליון האנטר
סקוט וילסון בתפקיד פא אנג'ל
כריסטופר אדמסון בתפקיד Mean Machine Angel
יואן ברמנר בתפקיד ג'וניור אנג'ל
פיל סמטון בתפקיד לינק אנג'ל
סרט אתחול

בשנת 2012 יצא לשווקים סרט אתחול של השופט דרד בכיכובו של קארל אורבן, אשר נחשב בעיני רבים לנאמן יותר לקומיקס.
הערות שוליים

↑  Archerd, Army (20 בספטמבר 1994). "'Dredd' shoot 'em up in Blighty". Variety. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588653005171  BnF: cb169458928 (data)  GND: 4566791-3  MusicBrainz release group: 388de193-4fca-3e21-82a4-3c69ce29cbb7  MusicBrainz work: e553bee1-5440-4efc-ade7-c27d1a819771  VIAF: 203741560   WorldCat (עם VIAF): 203741560
ואינאפוטינה

| --- | --- |

ארקיפה במהלך ההתפרצות של 1600
 מידע כללי
 סוג הר:  הר געש שכבתי
 גובה:  4,850 מ'
 מדינה:  פרו 
 מיקום:  פרו
 רכס הרים:  האנדים
 מספר הר געש:  =1504-03
 התפרצות אחרונה:  19 בפברואר 1600
 קואורדינטות:  16°36′30″S 70°51′00″W﻿ / ﻿16.608333°S 70.85°W﻿ / -16.608333; -70.85
  (למפת פרו מוגדלת) ואינאפוטינה(למפת פרו רגילה) ואינאפוטינה
 
ואינאפוטינה (מקצ'ואה: "הר געש צעיר") הוא הר געש בדרום פרו ברכס הרי האנדים המתנשא לגובה של 4,850 מטר.
להר זה אין צורה אופיינית של הר געש, במקום זאת לועו מורכב משלוש קלדרות המחוברות יחד ויוצרות לוע הר געש בקוטר של כ-2.5 ק"מ
ב-19 בפברואר 1600 התפרץ הר הגעש בסדרת התפרצויות הנחשבת כהתפרצות הגעשית הגדולה ביותר בהיסטוריה של דרום אמריקה ונמשכה אל תוך חודש מרץ של אותה שנה. במהלך ההתפרצות נהרגו למעלה מ-1,500 איש.
הטפרה התפזרה על פני 30 קילומטרים מעוקבים, זרם פירוקלסטי הגיע למרחק 13 ק"מ ממוקד ההתפרצות לכוון מזרח ודרום-מזרח. בוץ להאר כיסה מספר יישובים והגיע עד חופי האוקיינוס השקט המרוחקים כ-120 ק"מ.
האפר הגעשי יחד עם רעידות האדמה שנוצרו כתוצאה מההתפרצות גרמו להחרבתן של הערים ארקיפה ומוקואגוה נפילת אפר מההתפרצות דווחה במרחק של 500 ק"מ ממוקד ההתפרצות.
נזקים סביבתיים

לחקלאות המקומית לקח כ-150 שנה עד להתאוששות. האפר גרם לכך ששנת 1601 הייתה שנה קרה מאוד בחצי הכדור הצפוני, מה שגרם לרעב ההמוני ברוסיה בשנים 1601-1603.
גם באסטוניה, לטביה ואף בשווייץ היה קר בצורה חריגה בחורפים של 1600-1602.
יבול היין של צרפת ב-1601 התאחר וניזוק וכך גם זה של גרמניה.
אגם סווה ביפן קפא מוקדם יותר מאשר בכל 500 השנים שקדמו להתפרצות.
הערות שוליים

↑  Huaynaputina מאתר Global Volcanism Program
טורק סטרים

| --- | --- |

 סוג:  צינור גז 
 מדינות:  ישראל ישראל, טורקיה טורקיה
 אורך:  1,090 ק"מ 
 קוטר:  813 מ"מ 
 
מיקומו של הטורק סטרים
טורק סטרים (ברוסית: Турецкий поток) הוא צינור גז בין רוסיה לטורקיה העובר לאורך קרקעית הים השחור.
עם יישום פרויקט זה, טורקיה הפכה למתווך סוחר גז הודות לצינורות הגז הקיימים והבנויים המחוברים לטורק סטרים. טורק סטרים יגדיל משמעותית את זמינות אספקת הגז לדרום ודרום-מזרח אירופה.
הצינור באורך של כ -1,100 קילומטרים מורכב משני קווים עם קיבולת כוללת של 31.5 מיליארד קוב גז בשנה. הקו הראשון מיועד לאספקת גז לצרכנים הטורקים, השני - לאספקת גז למדינות דרום ודרום מזרח אירופה. טורק סטרים הושק ב-8 בינואר 2020.
בשנים 2017–2019 נבנה הקטע הימי, עם שבירת שיא עולמי בהנחת צינורות הגז הימי - 6.27 ק"מ ליום. בשנת 2019 הושלמה בניית מסוף קבלה וקטע יבשתי בטורקיה. ב-1 בינואר 2021 הושק "בלקן סטרים", המהווה המשך לטורק סטרים, בשביל בולגריה וסרביה.
ואינו לינה

| --- | --- |

 לידה:  20 בדצמבר 1920 אוריילה, פינלנד 
 פטירה:  21 באפריל 1992 (בגיל 71) Pikonlinna, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה, פינלנד 
 שם לידה:  Väinö Valtteri Linna 
 מדינה:  פינלנד 
 מקום קבורה:  Kalevankangas cemetery 
 שפות היצירה:  פינית 
 יצירות בולטות:  The Unknown Soldier, תחת כוכב הצפון 
 תקופת הפעילות:  מ-1954 
 פרסים והוקרה:  פרס קָלֵוִי יֶנְטִי (1952)  מפקד במסדר האריה של פינלנד (6 בדצמבר 1962)  פרס אלכסיס קיווי (1960)  מפקד הצלב הגדול של מסדר האריה של פינלנד (6 בדצמבר 1987)  פרס הספרות של המועצה הנורדית (1963)  פרס יוסי (22 בפברואר 1969)  Memorial medal of the Winter War  Medal of Liberty, 1st Class  Medal of Liberty, 1st Class  Memorial medal of the Continuation War 
 
ואינו לינה (בפינית: Väinö Linna; ‏20 בדצמבר 1920 – 21 באפריל 1992) היה סופר פיני. לינה נחשב אחד מהסופרים הפינים המשפיעים ביותר במאה ה-20. זכה לפרסום נרחב בפינלנד ובעולם כאשר פרסם ב-1954 את ספרו השלישי "חיילים אלמונים" וחיזק את מעמדו כסופר חשוב כאשר פרסם בשנים 1963-1959 את הטרילוגיה "כאן, תחת כוכב הצפון".
ביוגרפיה

לינה נולד בעיירה החקלאית אוריילה, אשר נמצאת במערב פינלנד בקרבת העיר טמפרה. בנערותו הפסיק את לימודיו כדי לסייע בפרנסת משפחתו ועבד כפועל חקלאי באחוזה בה הועסקה גם אמו וכפועל במנסרה. בגיל 18 עבר לטמפרה, עבד בבית חרושת לטקסטיל ובזמנו הפנוי קרא בספרייה הציבורית, עד אשר גויס לצבא. במשך שירותו הצבאי (1940-1944), נטל חלק במלחמת ההמשך (בין ברית המועצות ובין פינלנד) שפרצה בעקבות מלחמת החורף. במשך כל שירותו הצבאי כתב רשימות ותיאורים של חוויותיו ושל חיי יחידתו בחזית. חוסר הצלחתו בניסיונות הפרסום של רשימותיו אלו הוביל אותו, בסופו של דבר, לשריפת כתביו. אולם, החומר ברשימות אלו שימש אותו בהמשך כאשר כתב את ספרו "חיילים אלמונים" (הספר תורגם לעברית ויצא לאור בהוצאת כתר).
לאחר שהשתחרר מהצבא חזר לעבוד במפעל בו עבד לפני המלחמה, ובמקביל המשיך לקרוא בספריות ואף החל לכתוב. בתחילה פרסם ספר שירים אשר לא זכה להערכה ולאחר מכן עבר לפרוזה. גם כאן לא נחל לינה הצלחה בתחילה, אולם ב-1954, לאחר הצלחת ספרו "חיילים אלמונים", היה ביכולתו לעזוב את עבודתו ולהתמסר לכתיבה. ספריו של לינה, שנכתבו בסגנון ריאליסטי, השפיעו בצורה עמוקה על החברה, הפוליטיקה והתרבות הפינית. שתי יצירותיו החשובות הפכו גם לסרטים.
יצירתו > Tuntematon sotilas - חיילים אלמונים

הספר מתאר בצורה ריאליסטית ואירונית את קורות מחלקת מקלענים בצבא הפיני במלחמת ההמשך. הספר אינו מתמקד בדמות גיבור אחד, אלא מספר את הווי היחידה תוך תיאור הקרבות הקשים מצד אחד וחיי היום-יום של החיילים מן הצד השני. הסיפור מסופר מנקודת ראותם של החיילים הפשוטים, ועולה ממנו ביקורת על הקצונה הפינית אשר הורכבה לרוב מבני המעמד הגבוה. בהיותו הספר הפיני הראשון בו צוירה המלחמה בדרך בלתי רומנטית, זכה הספר עם הוצאתו לביקורת נוקבת מצד חוגים נרחבים בפינלנד.
על הספר "חיילים אלמונים" בוויקיפדיה האנגלית
יצירתו > Täällä Pohjantähden alla - כאן, תחת כוכב הצפון

טרילוגיה אשר מתארת את חיי משפחת איכרים מסוף המאה ה-19 ועד אחרי מלחמת העולם השנייה. הטרילוגיה עוסקת בתהפוכות החברתיות בפינלנד בתקופה זו, ומנסה לתת הסבר למקורותיה של מלחמת האזרחים הפינית, שהתרחשה בשנים 1917–1918 בין "הלבנים" ו"האדומים". גם כאן, גיבוריו של לינה אינם אלו היוצרים את ההיסטוריה, אלא אנשים פשוטים אשר המאורעות הגדולים מעצבים את חייהם. הספר הראשון בטרילוגיה התקבל בהתלהבות, אך הספר השני, שעסק במלחמת האזרחים, ספג ביקורות בשל טענות לחוסר דיוק בתיאור המאורעות ההיסטוריים. כן הותקף לינה על כי הוא מספר רק את האמת של הצד המנוצח במלחמת האזרחים - הצד האדום. לינה טען בתגובה לביקורת שהגיעה מהאקדמיה, כי למד את האירועים היטב וכי ההיסטוריה של פינלנד סופרה למעשה עד אותה עת על ידי הצד המנצח.
טורק אדוארדס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 בספטמבר 1907 מחוז דאגלאס, ארצות הברית 
 פטירה:  12 בינואר 1973 (בגיל 65) סיאטל, ארצות הברית 
 לאום:  ארצות הברית
 עמדה:  תאקל התקפי
 גובה:  1.88 מטרים
 משקל:  116 קילוגרם
 מספר:  17
 מכללה:  אוניברסיטת המדינה של וושינגטון
 היכל התהילה:  חבר היכל התהילה של ה-NFL משנת 1969
 קבוצות כשחקן
 1932–1940:  בוסטון / וושינגטון רדסקינס (1932–1940)
 הישגים כשחקן
 בחירה למשחק הפרובול (1939)   בחירה ל-70 השחקנים הגדולים של הרדסקינס
 
אלברט גלן "טורק" אדוארדס (באנגלית: Albert Glen "Turk" Edwards;‏ 28 בספטמבר 1907 - 12 בינואר 1973) היה שחקן ומאמן פוטבול אמריקני.
אדוארדס החל ב-1929 לשחק פוטבול באוניברסיטת המדינה של וושינגטון בה למד. ב-1932 חתם על חוזה עם בוסטון ברייבס (שלאחר מכן שינו את שמם ל"וושינגטון רדסקינס") בסך 1,500 דולר לעשרה משחקים. אדוארדס שיחק עד עונת 1940 בה נפצע ונאלץ לפרוש. פציעתו התרחשה לאחר הטלת מטבע בפתיחת המשחק. אדוארדס ניסה לחזור אל הספסל אבל הפקקים בנעלו נתפסו בדשא של המגרש וכתוצאה מכך בירכו יצאה ממקומה.
החל משנת 1941 החל את קריירת האימון שלו. עד שנת 1945 היה עוזר מאמן ברדסקינס והחל מעונת 1946 היה מאמנה הראשי של הרדסקינס עד סוף עונת 1948, בה פרש. ב-1969 נכנס להיכל התהילה של ה-NFL.
חיים מאיר יחיאל שפירא (מוגלניצא)

.
רבי חיים מאיר יחיאל שפירא (תקמ"ט – ט"ו באייר תר"ט), "השרף ממוגלניצא", היה מהבולטים באדמו"רי פולין בזמנו. נכדו של רבי ישראל מקוז'ניץ.
תולדותיו

נולד לפערל בתו של רבי ישראל מקוז'ניץ ולרבי אבי עזרי זעליג שפירא מגרניץ, צאצא של המגלה עמוקות. היה תלמידם של סבו, של החוזה מלובלין, של הרב מאפטא, של היהודי הקדוש מפשיסחה ובעיקר של בנו רבי ירחמיאל רבינוביץ מפשיסחא. נישא לבתו של רבי אלעזר בנו של רבי אלימלך מליז'נסק.
לאחר פטירת דודו וגיסו רבי משה (בנו של המגיד מקוז'ניץ) בשנת תקפ"ח החל לנהוג באדמו"רות במוגלניצא. חסידיו נאמדו באלפים מרובים ובהם אדמו"רים ורבנים חשובים ובכל זאת עם היותו אדמו"ר, היה נוסע לצדיקים כמו רבי ישכר בר מרדושיץ, רבי ישראל מרוז'ין ולרבי שלום רוקח מבעלז. הוא נודע בקדושתו ובהתלהבותו ועל כך כונה ה'שרף'. היה האדמו"ר המרכזי בפולין של החסידים שלא השתייכו ל"חדר" פשיסחא. לאחר פטירת רבו רבי ישכר בר מרדושיץ, הצטרפו אליו רבים מחסידיו וצאצאיו. אז נודע כבעל מופת ופועל ישועות. כמו כן מילא את מקום דוד אשתו רבי יעקב ממוגלניצא.
היה נשיא כולל רבי מאיר בעל הנס ליהודי פולין בארץ ישראל. נפטר בוורשה בשנת תר"ט.
אדמו"רים רבים היו נוסעים אליו בהם: רבי אלעזר מקוז'ניץ, רבי שלמה מרדומסק, רבי עמנואל וולטפרייד מפשדבורז', רבי ישראל יצחק פינקלר מרדושיץ, רבי נתן דוד רבינוביץ משידלובצא, רבי יצחק מפשיסחה, רבי יוסף ברוך מניישטאט, רבי ישכר דב מוולבורז', רבי לייבוש פסח מליפסק, רבי הלל מרדושיץ ורבי גבריאל "מלאך" מוורשה.
שושלתו

חמשת בניו של רבי חיים יחיאל מאיר שפירא ממוגלניצא כיהנו כאדמו"רים בפולין. חתניו היו רבי יהודה ממעליץ והרב אברהם אלחנן אונגר רב בקוויף ואופטשנה ואדמו"ר בקאלושין, בנו של רבי מרדכי דוד אונגר מדומברובה.
שושלתו > בלנדוב

רבי יעקב יצחק שפירא (– כ"ד בסיון תרמ"ב, 1882) כיהן בבלנדוב. תורתו בספר "אמת ליעקב".
בניו היו רבי יוסף מנחם (-י"ז באב תרפ"ז) מפראגה, רבי ישעיהו מלודז' (-ט"ו באדר תרע"ז), רבי שלום מפשיטק חתנו של רבי דוד מקשאנוב, היה מקובל והרבה להתבודד, רבי משה מבלנדוב-ביאלה ורבי אבי עזרא זעליג חתן רבי משה מקארוב שכיהן בקוז'ניץ (ובנו רבי יוסף היה דיין בקוז'ניץ).
בנו של רבי יוסף מנחם, רבי אלימלך (תרכ"ד - תש"ב) כיהן בקוז'ניץ, ראדום וורשה. נפטר בגטו ורשה. בנו היה רבי יעקב יצחק מאוטבוצק.
בנו של רבי ישעיהו, רבי שמואל פנחס כיהן בלודז' לאחר פטירת אביו. היה חתנו של רבי אליעזר מרדושיץ-סוסנוביץ. נרצח בשואה עם כל משפחתו.
בניו של רבי שלום היו; רבי אביגדור מצ'נסטוכוב (תר"מ - י"ח באדר תרפ"ח), חתן רבי קלונימוס מוויאדמה. חותנו השני של רבי יואל מסאטמר ;רבי יצחק שלמה "הרבי מסובוקוב", חתן רבי חיים שמואל מחנטשין. ישב בסובוקוב ובבינדיזוב, נרצח בשואה ונקבר בקבר ישראל ;רבי יחיאל מאיר "הרבי מבריקווא", היו לו מעט חסידים בני עליה. נרצח בשואה ;רבי חיים מפלוצק (תרל"ט - תר"פ). נרצח עטוף בטלית כשחומש בידו, על ידי הפולנים, באשמת ריגול לטובת הרוסים; דוד, היה עיתונאי בוורשה מקורב לחוגי המזרחי; רבי יעקב יצחק. בנו קלמן שפירא, היה חבר תנועת בית"ר, נרצח בירושלים ב-1935.
בני רבי אביגדור היו רבי יעקב יצחק מגורשקוביץ ורבי יוסף ברוך ממלא מקום אביו. שניהם נרצחו בשואה.
בני רבי אבי עזרא מקוז'ניץ היו רבי יעקב מקוז'ניץ, רבי אלימלך מקוז'ניץ-ורשה ורבי נפתלי מוורשה. נרצחו בשואה. רבי נפתלי סירב לכהן באדמו"רות אך רבים נהרו אליו. היה עוסק באיסוף כספים לצדקה.
בניו של רבי אלימלך מקוז'ניץ-ורשה הם הרב שלום מלודז' מחבר ספר "אהב שלום", נרצח בשואה; רבי ישראל מפשיטיק אשר נשא לאישה את שרה ברכה, בת דודו רבי שלום מפשיטיק. היה רוויזיוניסט ועודד את תלמידיו לעלות לארץ ישראל. ניסה בעצמו לעלות לארץ ישראל מספר פעמים, אך לא עלה בידו. נרצח בשואה במחנה טרבלינקה, יחד עם בני קהילתו ב-1942; חתנו של רבי אלימלך היה רבי יוסף מורגנשטרן האדמו"ר מקוצק.
שושלתו > גרודז'יסק

רבי אלימלך שפירא (גרודז'יסק) (תקפ"ד, 1824 – תרנ"ב, 1892), כיהן כאדמו"ר בעיירה גרודז'יסק מזובייצקי. נחשב מגדולי צדיקי דורו והיה גם עסקן ציבורי פעיל. בניו מנישואיו הראשונים מתו עוד בחייו. לאחר פטירתו עברו חלק ניכר מחסידי גרודז'יסק לבית מדרשו של רבי מאיר יחיאל האלשטוק מאוסטרובצא. כאדמו"ר בגרודז'יסק התמנה נכדו, רבי ישראל שפירא (תרל"ד, 1874 – תש"ב, 1942). שני בניו הצעירים של רבי אלימלך מגרודז'יסק מנישואיו השניים היו: רבי קלונימוס קלמיש שפירא (תרמ"ט, 1889 – תש"ד, 1943), בעל ה"אש קודש" ו"חובת התלמידים" ורבי ישעיהו שפירא (תרנ"א, 1891 – תש"ה, 1945), "האדמו"ר החלוץ".
שושלתו > דרוהוביטש-גוואדז'יץ

רבי אבי עזרא זליג שפירא (–י"ט באב תרמ"ו, 1886) - חתנו של רבי אברהם יעקב פרידמן מסדיגורה. מתרמ"ג אדמו"ר בסטרי. בניו היו רבי חיים מאיר יחיאל שפירא מדרוהוביץ', מייסד חסידות דרוהוביץ' ורבי יצחק מרדכי שפירא (אב תרכ"ז - ג' בתמוז תר"צ) מגוואדז'יץ, חתן דודו רבי ישראל פרידמן מסדיגורה. חתנו היה רבי ישראל פרידמן מהוסיאטין.
בני רבי יצחק מרדכי היו:
רבי אבי עזרא זעליג שפירא ( - י"ט בתשרי תש"ד), חתן דודו רבי חיים מאיר יחיאל מדרוהוביטש (דרכו ממשיכה חסידות דרוהוביטש).
רבי אברהם יעקב ( - כ"ט באלול תש"ד) חתן רבי ישראל מסטולין. נחשב לנכד המובחר של בית סדיגורה
רבי דוד משה (י"ט באלול תרס"ד - ט"ו באייר תשמ"ח) מגוואדז'יץ-סדיגורה וינה-בורו פארק. חתן רבי שלמה חיים מבולחוב ובזיווג שני חתן רבי שרגא פייבוש מזאליטשציק.
הרב יצחק מרדכי מבורו פארק. חתנו של רבי ירוחם ליינר מראדזין.
הרב שלום יוסף שפירא (- ז' באלול תשמ"ג) חתן רבי ירחמיאל משה מקוז'ניץ, וממייסדי כפר חסידים וקריית אתא.
שושלתו > גרויצא

רבי משה יוסף שפירא מגרויצא (–תרמ"ח).
שושלתו > מוגלניצא

רבי אברהם יהושע השל שפירא (–כ"ו בסיון תרל"ח, 1878) - אדמו"ר במוגלניצא. חתן רבי ישראל יצחק מרדושיץ. בנו רבי אבי עזרא זעליג מילא את מקומו.
עוד מצאצאי רבי חיים מאיר יחיאל; המשורר ש. שלום ואחיו המחנך ד"ר יצחק שפירא.
לקריאה נוספת

נתן נטע דונר, תפארת חיים, ורשה תר"ס, 1900, באתר היברובוקס
מרדכי ברוקמאן, תולדות הנפלאות, ורשה תרנ"ט, 1899, באתר היברובוקס
שלמה זלמן ברייטשטיין, שיחות חיים, פיעטרקוב תרע"ד, 1914, באתר היברובוקס
הערות שוליים

↑  אמת ליעקב, ורשה תרמ"ט, באתר היברובוקס
↑  היה חתנו של רבי שמעלקה מקוז'ניץ, בנו של רבי יעקב יצחק מוורשה חתנו של רבי מנחם מנדל מדינוב.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307940005171  VIAF: 51571531   WorldCat (עם VIAF): 51571531