stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סאליוט 4

| --- | --- |

ברית המועצות ברית המועצות
 NSSDC:  1974-104A
 צוות:  2
 שיגור:  26 בדצמבר 1974 
 משגר:  פרוטון K
 כן שיגור:  קוסמודרום בייקונור
 חדירה לאטמוספירה:  3 בפברואר 1977
 מסה:  כ-18,500 ק"ג
 אורך:  14.55 מטרים
 קוטר:  4.15 מטרים
 נפח מדוחס:  90 מ"ק
 פריגיאה:  168 ק"מ
 אפוגיאה:  219 ק"מ
 נטיית מסלול:  51.6° מעלות
 זמן הקפה:  89.1 דקות
 ימים במסלול:  12444
 ימים מאוישים:  92
 מספר הקפות:  12,444 
 
 
סאליוט 4 (ברוסית:Салют-4) הייתה תחנת חלל סובייטית, אשר שוגרה בשנת 1974 כחלק מתוכנית סאליוט. תחנה זאת הייתה הרביעית מסדרת תחנות חלל סאליוט. התחנה פעלה עד לשנת 1977 והייתה מאוישת במשך 92 ימים.
רקע

תחנת החלל הראשונה הייתה סאליוט 1 (נקרא גם DOS-1) אשר שוגרה על ידי ברית המועצות באפריל 1971. סאליוט 4 היה דגם משופר שפותח בתאגיד הטילים והחלל אנרגיה. מתכונת פאנלים סולארים עברה שדרוג ושטח הפנלים גדל מ-28 מ"ר ל-60 מ"ר. בוצעו שינויים נוספים והיקף ציוד מדעי הוגדל.
תיאור התחנה

רכיב המעבר התחבר ישירות לחללית הסויוז והיה בעל היקף של 2 מטרים בחיבור ושלושה בהמשך.
הרכיב השני, והראשי, היה בעל היקף של ארבעה מטרים. על פי תמונות ניתן להסיק כי היה ניתן להכניס ברכיב זה שמונה כיסאות גדולים (כאשר שבע מהם בקונסולות עבודה), שבעה לוחות שליטה, ו־20 נקודות חיבור למכשירים שונים.
הרכיב המשני היה בעל עמדות שליטה, מערכות סביבה, אספקת חשמל ועוד מכשירי עזר שונים. הרכיב האחרון, אשר היה בלתי מודחס, היה בעל היקף של 2 מטרים והכיל את המנועים ומערכות שליטה שונות.
לסאליוט הייתה מערכת גיבוי לחשמל שהורכבה מסוללות כימיות, ומאגרי חמצן ומים נוספים למקרה הצורך. מחוץ לתחנה היו  מערכות כפולות של פאנלים עם  תאים פוט־וולטאים אשר נראו כמו כנפיים קטנות, מערכת ויסות החום ומערכות שליטה והתמצאות.
בתחנת החלל הורכבו מספר מכשירים: טלסקופ 25 ס"מ, ספקטרומטרים, מכשירים למדידת טמפרטורה, טלסקופ לקרני רנטגן וציוד לניסויים בתחום רפואה וטכנולוגיה.
פעילות התחנה

התחנה שוגרה ב-26 בדצמבר 1974 על ידי משגר פרוטון K תלת שלבי. מספר שבועות היא פעלה ללא צוות.
ב-12 בינואר 1975 לתחנה הגיע צוות ששוגר לחלל בחללית סויוז 17 עם אלכסיי גוברב וגאורגי גרצ'קו. הצוות שהה בתחנת החלל כחודש במהלכה ביצע מספר פרוקיטים מדעים.
במאי 1975 לתחנה הגיע צוות של סויוז 18 עם 	פיוטר קלימוק וויטאלי סבסטיאנוב. הם שהו בה כחודשיים.
בנובמבר 1975 לתחנה התחברה חללית לא מאוישת סויוז 20. היא הייתה מחוברת לתחנת החלל במשך 90 ימים, ב-16 בפברואר 1976 החללית התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ בהצלחה.
בפברואר 1977 הוחלט להוריד את תחנת החלל מהמסלול באופן מבוקר והיא נשרפה באטמוספירה.
ניבן ענקי

| ניבן ענקי |
| --- | --- |
 ניבן ענקי שוחה בסמוך לקרקעית הים
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: צלופחאים
משפחה:: מורניים
סוג:: ניבן
מין:: ניבן ענקי
שם מדעי
 Gymnothorax javanicus ‏בליקר, 1859

נִיבָן עֲנָקִי (שם מדעי: Gymnothorax javanicus) הוא מין של צלופח גדול מהסוג ניבן שבמשפחת המורניים.
זוהי המורנה השנייה בגדולה, לאחר המין ניבן נפיל שאורכו 4 מ', אך היא הכבדה שבמורנות. אורכה של מורנה זו מגיע ל-3 מ' ומשקלה ל-30 ק"ג. צבעה הוא זהוב-אפור עם נקודות שחורות על העור. למורנה לסתות חזקות ורצועת סנפיר מהגב עד הזנב הגדול.
המורנה חיה בשוניות אלמוגים ברחבי האזור האינדו פסיפי מחופי מזרח אפריקה וים סוף (כולל במפרץ אילת) עד לאיי פיטקרן, הוואי ופולינזיה.
המורנה קרניבורית המחכה לטרפה במארב בין סלעים ואלמוגים ותוקפת עם לסתותיה דגים אחרים, תמנונים ושאר חסרי חוליות. מורנה זו היא אחת מהחיות המעטות היודעות לטרוף זהרונים הדורים.
תמונות

עם נקאי אילתי
ניבן מחפש טרף במצרים
הערות שוליים

↑  ניבן ענקי באתר הרשימה האדומה של IUCN
נשיא בלארוס

| --- | --- |


אלכסנדר לוקשנקו
 איוש נוכחי:  אלכסנדר לוקשנקו 
 תאריך כניסה לתפקיד:  20 ביולי 1994
 דרכי מינוי:  נבחר בבחירות ישירות
 תחום שיפוט:  בלארוס 
 כפוף:  לאספה הלאומית של בלארוס
 מעון:  מעון הנשיא בזסלאוויה, מחוז מינסק
 מושב המשרה:  ארמון העצמאות, מינסק
 משך כהונה קצוב:  7 שנים
 ייסוד המשרה:  1991 כיו"ר הסובייט העליון
 איוש ראשון:  סטניסלב שושקביץ'
 http://www.president.gov.by/
 
נשיא רפובליקת בלארוס (בבלארוסית: Прэзідэнт Рэспублікі Беларусь) הוא ראש המדינה הבלארוסית, התפקיד נוצר ב-1994 בהתאם לחוקת המדינה, כשבתואר ראש המדינה הוא החליף את יו"ר הסובייט העליון שהיה ראש המדינה בהתאם לחוקה משנת 1978 (התקבלה בתקופת ברית המועצות. בעקבות החוקה החדשה) ביולי 1994 נערכו הבחירות הראשונות לנשיא המדינה.
הנשיא אחראי למדיניות הפנים והחוץ של בלארוס ומייצג את העם הבלארוסי בטקסים בינלאומיים שונים. רשמית, תקופת הכהונה היא בת 7 שנים, אלכסנדר לוקשנקו הוא הנשיא הנוכחי מאז 10 ביולי 1994, כאשר הבחירות האחרונות נערכו באוקטובר 2015.
על פי סעיף 79 בחוקת בלארוס, נשיא רפובליקת בלארוס הוא ראש המדינה, מגן החוקה וזכויות האדם וחירותו בבלארוס. הנשיא אחראי ליציבות המדינה ולשלמותה הריבונית, והוא המפקד העליון של צבא בלארוס. בתקופת כהונתו של אלכסנדר לוקשנקו שונתה החוקה וסעיף המגביל את מספר הכהונות לשתיים בוטל.
בשנים 1991–1993 הסובייט העליון של בלארוס דן באפשרות ליצירת תפקיד נשיא בלארוס, אך ההחלטה יושמה רק בשנת 1994 כשנערכו הבחירות הראשונות לנשיאות, בהן השתתפו 6 מועמדים, שרק 3 מהם צלחו את הסיבוב הראשון: אלכסנדר לוקשנקו — 44,82%, ויאצ'סלב קביץ' — 17,32# וזנון פוזניאק — 12,82%. בסיבוב השני ניצח אלכסנדר לוקשנקו ברוב מוחץ של 80%, מאז לוקשנקו עומד בראש המדינה ובאמצעים שונים שומר על מעמדו כנשיא המדינה, גם לאחר 3 מערכות בחירות. רשמית, הנשיא אינו מוגבל במספר הקדנציות שהוא יכול לכהן.
הבחירות הבאות לנשיאות צפויות להיערך באוגוסט 2025.
הדרישות לתפקיד

בסעיף 80 בחוקת בלארוס נקבעו הדרישות ההכרחיות למועמדים לתפקיד הנשיא: נולד כאזרח בלארוס, בן 30 לפחות ותושב בלארוס במשך 10 שנים לפחות. הדרישה לאזרחות מלידה מונעת ממהגרים להתמודד על התפקיד.
סמכויות הנשיא

הנשיא הוא ראש הזרוע המבצעת של הממשל. הוא ממנה שגרירים, צירים, קונסולים, שופטי בית המשפט העליון ושופטים ואת שאר פקידי הממשל (על כל המינויים דרוש אישור של האספה הלאומית).
הנשיא הוא המפקד העליון של הצבא, הצי.
הנשיא רשאי לתבוע דיווח בכתב על פעילות משרדי הממשלה השונים.
הנשיא יכול להוציא צווים נשיאותיים.
הנשיא בעל זכות הענקת חנינה לאסירים.
הנשיא יכול לחתום על אמנות בינלאומיות.
הנשיא בעל האפשרות להמלצה על חוקים שידונו בפרלמנט, ומחויב למסור בפניו דיווח על מצב האומה.
הנשיא חותם ומחיל את תוקף החוקים שנתקבלו באספה הלאומית. אם הוא מתנגד לחוק מסוים, יש לו זכות להטיל עליו וטו שימנע את כניסת החוק לתוקף.
על הנשיא לדאוג שכל חוקי הפרלמנט יוצאו לפועל בנאמנות ולאכוף אותם.
הנשיא מקבל את כתבי ההאמנה של שגרירים ונציגים זרים אחרים.
משכן הנשיא

מקום העבודה של הנשיא הוא ארמון העצמאות שבמינסק ובו ממוקם משרדו. מעונו הנשיאותי נמצא בזסלאוויה שבמחוז מינסק.
בעבר שכן משרדו של הנשיא ב"בית האדום" שבמרכז מינסק. בנוסף, ברחוב מרקס 38 במינסק שוכן בניין האדמיניסטרציה של הנשיא.
שבועת התפקיד

לפני כניסתו לתפקיד באופן רשמי, על הנשיא הנבחר לשאת שבועה מיוחדת. שבועה זו, הכתובה בחוקה, היא:
בכניסתי לתפקיד נשיא רפובליקת בלארוס, אני נשבע חגיגית לשרת את העם ברפובליקת בלארוס, לכבד ולהגן על זכויות, חירויות האדם והאזרח, לשמור ולהגן על חוקת רפובליקת בלארוס, למלא באמונה וחרדת קודש את האחריות הגדולה המוטלת עליי
Заступаючы на пасаду Прэзідэнта Рэспублікі Беларусь, урачыста клянуся верна служыць народу Рэспублікі Беларусь, паважаць і ахоўваць правы і свабоды чалавека і грамадзяніна, захоўваць і абараняць Канстытуцыю Рэспублікі Беларусь, свята і добрасумленна выконваць ускладзеныя на мяне высокія абавязкі.
ראשי בלארוס > יושב ראש הסובייט העליון

| № | יו"ר | יו"ר | תחילת כהונה | סוף כהונה | שיוך פוליטי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | סטניסלב שושקביץ' | 15 באוגוסט 1991 | 26 בינואר 1994 | עצמאי |
| — |  | ויאצ'סלב קוזנצוב ממלא מקום | 26 בינואר 1994 | 28 בינואר 1994 | עצמאי |
| 2 |  | מייצ'סלב הריב | 28 בינואר 1994 | 20 ביולי 1994 | עצמאי |
ראשי בלארוס > נשיא

| № | נשיא | נשיא | תחילת כהונה | סוף כהונה | שיוך פוליטי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | אלכסנדר לוקשנקו | 20 ביולי 1994 | מכהן | עצמאי (עד 2007) רוס הלבנה |
סאליוט 6

| --- | --- |

 NSSDC:  1977-097A
 אות קריאה:  Salyut 6 
 צוות:  3
 שיגור:  29 בספטמבר 1977
 משגר:  פרוטון-K 
 כן שיגור:  LC-81/24 בקוסמודרום בייקונור, ברית המועצות
 חדירה לאטמוספירה:  29 ביולי 1982
 מסה:  19,824 ק"ג
 אורך:  15.8 מטר מטרים
 רוחב:  17 מטר
 קוטר:  4.15 מטר מטרים
 נפח מדוחס:  90 מ"ק
 פריגיאה:  219 ק"מ
 אפוגיאה:  275 ק"מ
 נטיית מסלול:  51.6° מעלות
 זמן הקפה:  89.1 דקות
 הקפות ליום:  16.16
 ימים במסלול:  1,764
 ימים מאוישים:  683
 מספר הקפות:  28,024
 
 
סאליוט 6 היא תחנת חלל סובייטית שפעלה בשנים 1977–1982 כחלק מתוכנית סאליוט. תחנת החלל הייתה מיועדת להמשך ביצוע ניסויים ומחקרים שהחלו בתחנות חלל סובייטיות קודמות. לתחנה הוסף ציוד שלא היה בתחנות החלל הסובייטיות הקודמות כגון:
שתי מערכות עגינה (קדמית ואחורית). הדרב איפשר עגינה של חללית מטען במקביל לחללית מאוישת. באזור תאי עגינה הותקנו אנטנות של מערכת "איגלה" לעגינה אוטומטית.
נפח פנימי שהגיע ל-90 מ"ק
על התחנה הורכבו 3 לוחות סולאריים להגדלת הספק המערכת. סה"כ שטח הלוחות הגיע ל-20 מ"ר והם סיפקו 4 קוו"ט.
במהלך תפקודה פעלו בה 5 צוותים קבועים ובקרו בה 10 משלחות. בפעם הראשונה הגיעו לחלל קוסמונאוטים שלא היו אזרחי רוסיה או ארצות הברית. בסך הכול ביקרו בתחנה 26 אנשים מהם 5 פעמיים. במהלך היותה פעילה, עגנו בה 17 חלליות מאוישות ו-15 בלתי מאוישות. משך שהיית הצוות בתחנת החלל גדל בהדרגה מ-96 יממות של הצוותים הראשונים ל-184 יממות בסוף. לצורך תחזוקה ומחקרים שונים נערכו 3 הליכות חלל במשך כולל של כ-5 שעות. בסך הכול התחנה הייתה מאוישת במשך 683 ימים.
המכשיר העיקרי של התחנה היה טלסקופ BST-1M שהיה יכול לפעול בתחום אינפרה אדום, אולטרה סגול והאור הנראה. בנוסף לכך היא הייתה מצוידת במצלמה מתקדמת מדגם MKF-6M שהייתה מסוגלת לצלם שטחים בגודל 165 × 220 ק"מ עם רזולוציה של 20 מ'. בנוסף הותקנה בתחנה מצלמת KATE-140 לשם ביצוע צילומים טופוגרפיים של שטחים בגודל 450 × 450 ק"מ עם רזולוציה של 50 מ'. בתחנה היו מכשירים נוספים שאפשרו לבצע מגוון רחב של ניסויים.
פעולות עגינה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| חללית | מועד עגינה | פתח עגינה | מועד עזיבה | משך העגינה (בימים) |
| סויוז 25 | 10 באוקטובר 1977 07:09 | קדמי | 11 באוקטובר 1977 08:00 | 1.1 |
| סויוז 26 | 11 בדצמבר 1977 06:02 | אחורי | 16 בינואר 1978 14:22 | 36.4 |
| סויוז 27 | 11 בינואר 1978 17:06 | קדמי | 16 במרץ 1978 11:00 | 63.8 |
| פרוגרס 1 | 22 בינואר 1978 13:12 | אחורי | 7 בפברואר 1978 08:55 | 15.8 |
| סויוז 28 | 3 במרץ 1978 20:10 | אחורי | 10 במרץ 1978 13:25 | 6.7 |
| סויוז 29 | 17 ביוני 1978 00:58 | קדמי | 3 בספטמבר 1978 11:23 | 78.4 |
| סויוז 30 | 29 ביוני 1978 20:08 | אחורי | 5 ביולי 1978 13:15 | 6.7 |
| פרוגרס 2 | 9 ביולי 1978 15:59 | אחורי | 2 באוגוסט 1978 07:57 | 23.7 |
| פרוגרס 3 | 10 באוגוסט 1978 03:00 | אחורי | 21 באוגוסט 1978 | 11 |
| סויוז 31 | 27 באוגוסט 1978 19:37 | אחורי | 7 בספטמבר 1978 13:53 | 10.8 |
| סויוז 31 | 7 בספטמבר 1978 14:21 | קדמי | 2 בנובמבר 1978 10:46 | 55.9 |
| פרוגרס 4 | 6 באוקטובר 1978 04:00 | אחורי | 24 באוקטובר 1978 16:07 | 18.5 |
| סויוז 32 | 26 בפברואר 1979 08:30 | קדמי | 13 ביוני 1979 12:51 | 107.2 |
| פרוגרס 5 | 14 במרץ 1979 10:20 | אחורי | 3 באפריל 1979 19:10 | 20.4 |
| פרוגרס 6 | 15 במאי 1979 09:29 | אחורי | 8 ביוני 1979 11:00 | 24.1 |
| סויוז 34 | 8 ביוני 1979 23:02 | אחורי | 14 ביוני 1979 19:18 | 5.8 |
| סויוז 34 | 14 ביוני 1979 19:50 | קדמי | 19 באוגוסט 1979 12:08 | 65.9 |
| פרוגרס 7 | 30 ביוני 1979 14:18 | אחורי | 18 ביולי 1979 06:50 | 17.7 |
| סויוז T-1‏ | 19 בדצמבר 1979 17:05 | קדמי | 24 במרץ 1980 11:04 | 26.5 |
| פרוגרס 8 | 29 במרץ 1980 23:01 | אחורי | 25 באפריל 1980 11:04 | 26.5 |
| סויוז 35 | 10 באפריל 1980 18:16 | קדמי | 3 ביוני 1980 14:47 | 53.9 |
| פרוגרס 9 | 29 באפריל 1980 11:09 | אחורי | 20 במאי 1980 21:51 | 21.5 |
| סויוז 36 | 27 במאי 1980 22:56 | אחורי | 4 ביוני 1980 18:08 | 7.9 |
| סויוז 36 | 4 ביוני 1980 19:38 | קדמי | 31 ביולי 1980 14:55 | 56.9 |
| סויוז T-2‏ | 6 ביוני 1980 18:58 | אחורי | 9 ביוני 1980 12:24 | 2.7 |
| פרוגרס 10 | 1 ביולי 1980 08:53 | אחורי | 18 ביולי 1980 01:21 | 16.7 |
| סויוז 37 | 24 ביוני 1980 23:02 | אחורי | 1 באוגוסט 1980 19:43 | 7.9 |
| סויוז 37 | 1 באוגוסט 1980 20:10 | קדמי | 11 באוקטובר 1980 09:30 | 70.6 |
| פרוגרס 11 | 30 בספטמבר 1980 20:03 | אחורי | 9 בדצמבר 1980 13:23 | 69.7 |
| סויוז T-3‏ | 28 בנובמבר 1980 18:54 | קדמי | 10 בדצמבר 1980 09:10 | 11.6 |
| פרוגרס 12 | 26 בינואר 1981 18:56 | אחורי | 19 במרץ 1981 21:14 | 52.1 |
| סויוז T-4‏ | 13 במרץ 1981 23:33 | קדמי | 26 במאי 1981 | 74 |
| סויוז 39 | 23 במרץ 1981 23:33 | אחורי | 30 במרץ 1981 11:22 | 6.5 |
| סויוז 40 | 15 במאי 1981 21:50 | אחורי | 22 במאי 1981 13:37 | 6.7 |
| קוסמוס 1267 | 19 ביוני 1981 10:52 | קדמי | לא נותק |  |
צוותי התחנה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| משימה | חברי הצוות | מועד שיגור | חללית הגעה | מועד נחיתה | חללית חזרה | משך המשימה (בימים) |
| EO-1 | יורי רומננקו, גאורגי גרצ'קו | 10 בדצמבר 1977 | סויוז 26 | 16 במרץ 1978 | סויוז 27 | 96.5 |
| EP-1 | ולדימיר דז'ניבקוב, אולג מקארוב | 10 בינואר 1978 | סויוז 27 | 16 בינואר 1978 | סויוז 26 | 6 |
| EP-2 | אלכסיי גוברב,  ולדימיר רמק (צ'כוסלובקיה) | 2 במרץ 1978 | סויוז 28 | 10 במרץ 1978 | סויוז 28 | 8 |
| EO-2 | ולדימיר קובליונוק, אלכסנדר איוואנצ'נקוב | 15 ביוני 1978 | סויוז 29 | 2 בנובמבר 1978 | סויוז 31 | 139.5 |
| EP-3 | פיוטר קלימוק,  מירוסלב הרמשבסקי (פולין) | 27 ביוני 1978 | סויוז 30 | 5 ביולי 1978 | סויוז 30 | 7.9 |
| EP-4 | ואלרי ביקובסקי,  זיגמונד יאן (גרמניה המזרחית) | 26 באוגוסט 1978 | סויוז 31 | 3 בספטמבר 1978 | סויוז 29 | 7.9 |
| EO-3 | ולדימיר ליאחוב, ואלרי ריומין | 25 בפברואר 1979 | סויוז 32 | 19 באוגוסט 1979 | סויוז 34 | 175 |
| EO-4 | לאוניד פופוב, ואלרי ריומין | 9 באפריל 1980 | סויוז 35 | 11 באוקטובר 1980 | סויוז 37 | 184.8 |
| EP-5 | ואלרי קובסוב,  ברטלן פרקש (הונגריה) | 26 במאי 1980 | סויוז 36 | 3 ביוני 1980 | סויוז 35 | 7.9 |
| EP-6 | יורי מלישב, ולדימיר אקסיונוב | 5 ביוני 1980 | סויוז T-2‏ | 9 ביוני 1980 | סויוז T-2‏ | 3.9 |
| EP-7 | ויקטור גורבטקו,  פאם טואן (וייטנאם) | 23 ביולי 1980 | סויוז 37 | 31 ביולי 1980 | סויוז 36 | 7.8 |
| EP-8 | ויקטור גורבטקו,  ארנלדו טאמאיו מנדס (קובה) | 18 בספטמבר 1980 | סויוז 38 | 26 בספטמבר 1980 | סויוז 38 | 7.9 |
| EP-9 | לאוניד קיזים, אולג מקארוב, גנאדי סטרקאלוב | 27 בנובמבר 1980 | סויוז T-3‏ | 10 בדצמבר 1980 | סויוז T-3‏ | 12.8 |
| EO-5 | ולדימיר קובליונוק, ויקטור סביניך | 12 במרץ 1981 | סויוז T-4‏ | 26 במאי 1981 | סויוז T-4‏ | 74.7 |
| EP-10 | ולדימיר דז'ניבקוב,  גוראגאצ'ה ז'וגדרדמיידין (מונגוליה) | 22 במרץ 1981 | סויוז 39 | 30 במרץ 1981 | סויוז 39 | 7.9 |
| EP-11 | לאוניד פופוב,  דומיטרו פרונאריו (רומניה) | 14 במאי 1981 | סויוז 40 | 22 במאי 1981 | סויוז 40 | 7.9 |
סאר

ערך זה עוסק בנהר בצרפת. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
פיתול בנהר סאר
פיתול בנהר סאר
 מידע כללי
 אורך:  246 ק"מ
 ספיקה ממוצעת:  75 מ"ק לשנייה
 אגן ניקוז:  7,431 קמ"ר
 מוצא:  מון דונון, הרי הווז', צרפת
 יובלים:  Nied, Leukbach, Ellbach, Köllerbach, Bièvre, Eichel, Albe, Ruisseau d'Achen, Landbach, Nied Réunie, Bist, Rohrbach, Prims, Blies, Isch, Sulzbach, Saarbach, Simbach, Rossel, Sarre rouge 
 שפך:  נהר המוזל
 מדינות באגן הניקוז:  צרפת צרפת גרמניה גרמניה
 
 
סאר (גרמנית: Saar) הוא נהר הזורם בצפון מזרח צרפת ומערב גרמניה ומהווה אחד מיובליו של נהר המוזל. הנהר מתחיל ברכס הרי הווז' שבצרפת, בגבול אלזס-לורן ומתמזג לתוך המוזל בסמוך לטריר. הנהר מקבל את עיקר מימיו משני יובלים מרכזיים הנובעים בסמיכות למון דונון (Mont Donon), שבהרי הווז'. לאחר 246 ק"מ (126 בצרפת והשאר בגרמניה) הוא מתחבר למוזל בסמיכות לעיר קונץ שבריינלנד-פפאלץ, בין טריר לגבול עם לוקסמבורג.
אגן הניקוז של הנהר הוא 7,431 קמ"ר, וספיקתו היא 75 קוב לשנייה.
הנהר הוא מרכיב חיוני בתעשיית הפחם, ברזל והפלדה של חבל הסאר בגרמניה. על גבי הנהר מובלים חומרי גלם ומוצרים מוכנים אל חבל הרוהר ולנמל רוטרדם.
נתנאל אלישיב

| --- | --- |

 לידה:  14 באוקטובר 1975 (בן 48) י' בחשוון ה'תשל"ו ארצות הברית בינגהמטון, ניו יורק שבארצות הברית
 מדינה:  ישראל 
 מקום פעילות:  ישראל
 השתייכות:  ציונות דתית
 תחומי עיסוק:  אמונה, כתבי הראי"ה, כתבי הרב צבי יהודה הכהן קוק
 תפקידים נוספים:  ר"מ בבני-דוד עלי, מו"ל, סופר, מרצה ופובליציסט
 רבותיו:  הרב צבי ישראל טאו, הרב אברהם שפירא, הרב שלמה אבינר, הרב עמיאל שטרנברג
 
הרב אלישיב בעת הגשת ספרו 'ההחמצה' לנשיא יצחק הרצוג
הרב נתנאל אלישיב (נולד בי' בחשוון ה'תשל"ו, 14 באוקטובר 1975) הוא סופר, מו"ל, מרצה ופובליציסט. בעברו לימד במוסדות בני דוד עלי.
ביוגרפיה

נתנאל אלישיב (גוטליב) נולד בארצות הברית ועלה לישראל עם משפחתו בשנת 1984. בכיתה ו' הצטרף לנוער התחיה. בנעוריו היה פעיל בתנועת הנוער בני עקיבא ושימש כקומונר (רכז הפעילות) של סניף רעננה. בגיל 17 ארגן את ההפגנות שהתקיימו ברעננה נגד המגעים המדיניים שקיימה ממשלת ישראל העשרים וחמש עם סוריה להסכם שלום בתמורה להעברת רמת הגולן לידי סוריה. למד בישיבת מרכז הרב במשך ארבע שנים ולאחר מכן שירת שירות צבאי מלא כלוחם וכמפקד כיתה בחטיבת הצנחנים. לאחר שירותו הצבאי למד בישיבת הר המור, בייחוד אצל הרב צבי ישראל טאו. לאלישיב תואר ראשון בפסיכולוגיה ושיטות הוראה (האוניברסיטה הפתוחה) ותואר שני במדיניות ציבורית למנהלים (אוניברסיטת תל אביב) והוא בוגר תוכניות לימוד וסמינרים של קרן תקווה וחבר פעיל ברשת מעוז.
בשנת 2002 הרב אלישיב הוציא לאור חוברת בשם 'צדיק באמונתו יחיה', ובה שיחות של הרב טאו על הכשרת מורים ולימוד תנ"ך. פרסום חוברת זו הצית את פולמוס "תנ"ך בגובה העיניים". בשנת 2004 פרסם ספר רחב היקף באותו שם, במסגרת ההוצאה לאור העצמאית שהקים – מכון בניין התורה.
בשנת 2006 נהרג חברו הטוב רס"ן רועי קליין, ומאז הוא מרבה לעסוק בהנצחתו ומרצה בפני קבוצות רבות ומגוונות על אישיותו וערכיו.
בשנת 2015 הקים הוצאה לאור בשם 'ספרי נגה', כהוצאת ספרים, יהודית-ישראלית המכוונת לציבור הרחב (ולא רק למגזר הדתי)
החל מ-2020 מוביל הרב אלישיב מסעות להכרות מעמיקה עם חברת המתנחלים ועם הציונות הדתית עבור חברי רשת מעוז ולחברי תוכנית צוערים לשלטון המקומי. במסעות משתתפים בכירים בעמדות מפתח בחברה הישראלית. [דרוש מקור]
בנוסף מפרסם מאמרים וטורים, בערוץ 7, בעלוני שבת. חלק מן הטורים שלו התפרסמו בכלל כלי התקשורת.
בשנת 2004 החל אלישיב לשמש כר"מ במכינה קדם-צבאית בני דוד, וב-2018 עזב את תפקידו כר"מ במכינה בעלי, אך המשיך להעביר שיעורים לתלמידים במוסדות בני דוד (המכינה בעלי, מכינת מעלה אפרים, המדרשה לבנות 'דניאלי'), ולהגיש את סדרת הפודקאסטים של בני דוד. באוגוסט 2023 הודיע על פרישתו הסופית מהמכינה בעלי, לאחר שצומצם היקף השיעורים שלו. הוא הודיע שיעסוק כעת בהמשך הוצאת ספרים, הרחבת מפעל ההרצאות והמפגשים עם הציבור הרחב ופיתוח בית מדרש מקוון, שאליו הוא מעלה שיעורים ודברי תורה
תפיסתו/משנתו

מבחינה תורנית הרב אלישיב אמון על משנתם של הרב אברהם יצחק הכהן קוק, הרב צבי יהודה הכהן קוק והרב צבי ישראל טאו. בסוגיות אקטואליות וחברתיות שאינן תורניות באופן מובהק הוא בעל גישה עצמאית, בה הוא מדגיש עקרונות של גישה ממלכתית למדינת ישראל ומוסדותיה, חיזוק הקשר בין קבוצות שונות בחברה הישראלית, שמירה על כללי המשחק בעולם הפוליטי, חשיבות שיפור רמת השיח הציבורי, שמירה על ערכים ואתיקה בזירה הציבורית, תמיכה במודל השוק החופשי ושיפור היחסים בין יהודים לערבים. בנוסף פועל לחיזוק הקשרים בין ישראל ליהדות התפוצות, ובמסגרת זאת הוא נוסע מעת לעת למסעות הרצאות בקהילות יהודיות בעולם. אלישיב עוסק גם בהסברה של מדינת ישראל בכלל וההתיישבות ביהודה ושומרון בפרט.
פרסומים

צדיק באמונתו יחיה על הגישה ללימוד תורה. תשס"ד (2004), נערך על ידי אלישיב על בסיס שיעורי הרב צבי ישראל טאו.
לעזרת ד' בגבורים פרקי ליווי לשירות קרבי ממושך. תש"ע (2010).
נביאים טובים על התנ"ך (סדרה היוצאת לאור החל משנת תשע"ב (2012)). נכתבת על ידי אלישיב על סמך שיעוריו של הרב אליעזר קשתיאל.
קשה יש רק בלחם (בעברית ובאנגלית). תשע"ה (2015). ספר ביוגרפי שמתאר את תהליך העלייה והקליטה של אלישיב ברעננה של שנות ה-80', ואת תהליך ההתחזקות הדתית שלו ושל חבריו.
לרדת, לשמור ולשמוח תובנות רוחניות על שמירת המשקל. תשע"ח (2018). הקשר בין רוחניות למשקל.
חלק מהפתרון תשע"ט (2019). ספר שבנוי על מאמרים וטורים פובליציסטיים של אלישיב.
דברים טובים תש"פ (2020). 2 כרכים של דברי תורה ודרשות על פרשות השבוע ומועדי ישראל.
ההחמצה – רצח רבין והשלכותיו מזווית ימנית-ממלכתית תשפ"ב (2021). בספר מתוארים הקונפליקט בחברה הישראלית בתקופת הקדנציה השנייה של יצחק רבין כראש ממשלה, רצח יצחק רבין והשלכותיו. בספר גם מוקדש פרק להפרכת תיאוריות הקשר על רצח רבין.
חזק ונתחזק – פרקי עידוד וחיזוק בשעת מלחמה תשפ"ד (2024), רעיונות ודברי תורה בעקבות מתקפת החמאס ב-7.10 והמלחמה בעזה.
חיים אישיים

הרב אלישיב מתגורר ביישוב עלי יחד עם רעייתו ושמונת ילדיהם.
הערות שוליים

↑  לכל הכרעה חינוכית יש מחיר, ראיון בעיתון מקור ראשון לרגל צאת ספרו 'חלק מהפתרון'
↑  אתר המכון
↑  11 שנה למותו של רועי קליין הי"ד - נתנאל אלישיב (אתר כיפה)
↑  ראיון בערוץ 10 עם אלישיב על חברו רועי קליין (אתר הגבורה)
↑  דבריו של אלישיב בחנוכת גינת רועי, ע"ש רועי קליין, בהרצליה
↑  הפודקאסט של בני דוד
↑  בית המדרש הוירטואלי של הרב נתנאל אלישיב
↑  שלום לכם אנשים טובים. אתחיל... - Netanel Elyashiv נתנאל אלישיב, באתר www.facebook.com
↑  הרב נתנאל אלישיב עוזב את המכינה בעלי, באתר ערוץ 7, ‏2023-08-14
↑    נתנאל אלישיב, הספינה חשובה מהקברניט, באתר "ידיעות אחרונות", 22 בפברואר 2018
↑  כשהרוחניות והכלכלה נפגשים – הרב קוק על הכלכלה, הרצאה בקרן תקווה (בעברית ובאנגלית)
↑  רצח רבין: קריסת הקונספירציות. פורסם בערוץ 7 ב-18.11.21
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007286006805171  LCCN: nr2007011908  VIAF: 2435697   WorldCat (עם VIAF): 2435697
נור (טיל)

| --- | --- |
טיל הנור בניסוי שיגור
טיל הנור בניסוי שיגור
 מידע בסיסי
 ייעוד:  טיל שיוט, טיל נגד ספינות
 ארץ ייצור:  איראן איראן
 יצרן:  איראן 
 משתמשים:  איראן איראן סוריה סוריה חזבאללה חזבאללה
 מאפיינים כלליים
 הנעה:  טורבו-סילון
 ממדים
 אורך:  6.39 מ'
 קוטר:  0.36 מ'
 ביצועים
 מהירות:  0.9 מאך
 טווח:  30–170 ק"מ כתלות בדגם
 גובה טיסה:  לוחך גלים (Sea skimming)  (20–30 מ' מעל פני הים)
 ראש קרב והנחיה
 הנחיה:  ביות מכ"מי אקטיבי
 
נור (בפרסית: نور) הוא טיל שיוט נגד ספינות לטווח ארוך תוצרת משרד ההגנה האיראני. הטיל משמש את חיל הים האיראני.
היסטוריה

בשנת 1995 איראן חתמה על חוזה עם סין על רכש טילי C-802. לאחר העברה של כ-60 טילים (הערכה משנות ה-90), החוזה בוטל בעקבות לחץ ארצות הברית. כתוצאה מכך החל פרויקט איראני להנדסה הפוכה על טיל ה-C-802.
לא ידוע מתי הפרויקט הסתיים, אך מוכר כי בשנת 2000–2001 איראן כבר ביצעה ניסוי שיגור של מערכת משודרגת של C-802, והטווח המקסימלי שלה גדל מ-30 ק"מ ל-130 ק"מ.
הטיל מונע באמצע מנוע סילון תוצרת SAHA האיראנית בשם "טלוע-4" (בפרסית: طلوع) המבוסס על המנוע הצרפתי "Microturbo TRI 60".
בינואר 2004, איראן החלה בייצור של מכ"ם DM-3B שישמש את טיל הנור. לפי גורמים רשמיים באיראן, מדובר במכ"ם הנמצא בחזית הטיל ומשמש לביות מכ"מי אקטיבי בשלב האחרון של המעוף שלו לפגיעה במטרה.
ב-2006 הוכרז שטווח המקסימלי של הטיל עלה ל-170 ק"מ.
ב-2011 נודע על גרסה אחרת של הטיל בשם קאדר המגיעה לטווח של 200 ק"מ ומסוגלת לתקוף מטרות חוף. סרטון של הטיל פוגע במטרה פורסם בגלוי בתקשורת האיראנית

.
בתחילת 2012, במהלך משחק מלחמה, בוצע ניסוי שיגור של טיל בגרסה המשלבת מערכת חשמלית חדשה ואלגוריתם ניווט והנחיה משופר. באותו תרגיל שוגר גם טיל הקאדר.
גרסאות

נור - הנדסה הפוכה של ה-c-802. בעל טווח מקסימלי של 30 ק"מ
נור גרסה 2 - בעל טווח מקסימלי של 130 ק"מ
נור גרסה 3 - בעל טווח מקסימלי של 170 ק"מ
נור גרסה 4 - בעל מערכת חשמלית ואלגוריתם ניווט והנחיה משופרים
קאדר - גרסה משופרת בעלת טווח מקסימלי של 200 ק"מ
נור גרסה לייצוא - גרסה ל-120 ק"מ
משתמשים

איראן איראן
סוריה סוריה - בשנים 2009–2011 הועברו מאיראן כ-40 טילים (25+15).
חזבאללה חזבאללה - על פי מכון עלמא למחקר איראן העבירה במהלך השנים לחזבאללה עשרות טילי חוף-ים מסוג זה.
ראו גם

קדיר
הערות שוליים

↑  אייל פינקו, ‏פרסום: איראן העבירה לחיזבאללה טיל חוף-ים לטווח 1000 ק״מ, באתר "IsraelDefense‏", 12 במאי 2022.
↑  "نیروی هوایی ایران (iranianairforce)". Retrieved 13 November 2014.
↑  "Iran Missile Milestones: 1985-2014". Retrieved 13 November 2014.
↑  The Gulf Military Forces in an Era of Asymmetric War, Center for Strategic and International Studies Arleigh A. Burke Chair in Strategy, יוני 2006
↑  הנשק הצבאי של איראן - טיל שיוט נגד מטרות ימיות, מחמוד קרימי 2009
↑  "Mass-produced Ghader of anti-ship missile 2011 موشک کروز قادر - IRGC - English Video - CurrentAffairs - ShiaTV.net" 2011
↑  טקס חשיפת הטיל, 2001
↑  פירוט עסקאות נשק בין מדינות
↑  Hezbollah– The Naval Unit Has Been Put on Alert and Poses a Military Threat on the Maritime Front באתר מרכז עלמא, 29 ביוני 2022.
שיגור טיל הנור
משאיות המשנעות טילי נור
ניג'אט שיחאליזדה

ניג'אט שיחאליזדה (באזרית: Nicat Şıxəlizadə; נולד ב-12 באוקטובר 1988) הוא ג'ודוקא אזרי. שיחאליזדה מתחרה בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג ומחזיק במדליית ארד מאליפות העולם ואליפות אירופה.