stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יורם עשת
הפציעה והשיקום

ב־18 באוקטובר 1973, שלושה ימים אחרי צליחת תעלת סואץ במבואות איסמעיליה, נפגע עשת בראשו מפגז מצרי שרסיסיו קטעו חלקים נרחבים ממוחו, ריסקו את ידו השמאלית וחדרו לריאותיו. הנוכחים בתאג"ד הפצירו ברופא שטיפל בו, פרופ' אברהם אלירז שיעזוב אותו ושישאיר את האינפוזיות לפצועים שעוד אפשר להציל, אולם אלירז התעקש והצליח לייצב את מצבו של עשת. אף על פי שאיש לא האמין שישרוד את הפציעה האנושה והחילוץ המסובך, הגיע עשת, לאחר מסע פינוי שנמשך 12 שעות, לבית החולים איכילוב בתל אביב. כשהתעורר במחלקה הנוירוכירורגית היה צדו השמאלי משותק, עיניו לא ראו, ותודעתו מבולבלת. במהרה גילה שהוא סובל גם מקשיים קוגניטיביים קשים, שאיבד את היכולת לקרוא ולזהות מספרים, שאינו יכול לכתוב ושהוא סובל מעיוורון חלקי. לאחר טיפול רפואי ממושך בבית החולים איכילוב, הועבר עשת לשיקום בבית החולים הדסה בירושלים, במהלכו היה עליו ללמוד מחדש ללכת, לקרוא, לכתוב ולהתמצא במרחב, ובמילים שלו עצמו: "ללמוד מחדש כמעט כל דבר שאי פעם ידעתי". כיום הוא משותק חלקית בצד שמאל ונותר עם פגיעה קשה בשתי העיניים ועם סינדרום המכונה "הזנחת צד" (Hemispatial Neglect), שביטויו הוא באובדן המוּדעות לקיומם של הגפיים השמאליים ושדות הראיה השמאליים – דבר המחייב אותו להיות בבקרה מוחית מתמדת על מיקומו במרחב ועל התנועות שהוא מבצע.
כמו במקרים רבים של פציעות מוחיות קיצוניות, גם במקרה של עשת, השיקום היה תהליך מתמשך, אשר חייב אותו בחקירה עצמית מתמדת של הנכות, בבניה של תודעה ובמיפוי מחודש של יכולות קוגניטיביות ומוטוריות, בפיתוח מיומנויות התבוננות ורפלקציה - וכל אלה לצד האתגר הגדול הכרוך בהפיכת יד ימין ליד דומיננטית, במקום השמאלית (הדומיננטית מלידה) שנפגעה ו"יצאה משימוש", דבר שחִייב את המעבר לכתיבה מיד שמאל לימין.
בשנת 1992 תואר תהליך השיקום המורכב שעבר בספר "שיקום למופת" בהוצאת משרד הביטחון, ובשנת 2016 הוענק לו "אות מופת שיקומי" על ידי משרד הביטחון.
עשת מתנדב כחונך עבור נכים פגועי ראש רבים והוא מרבה להרצות במסגרות רפואיות, שיקומיות וחינוכיות על התובנות שרכש במסע השיקום הארוך שעבר.
השכלה וקריירה אקדמית

במהלך השיקום הארוך מפציעתו, עבר עשת מסלול מקצועי ואקדמי פתלתל, שנכפה עליו בעקבות הפציעה והנכות הקשה. עוד כשהיה בשיקום בבית החולים הדסה, התחיל ללמוד גאולוגיה, אך מכיוון שהתקשה עדיין בכתיבה ובביצוע פעולות חשיבה בסיסיות, נטש את הגאולוגיה והתחיל בלימודי תואר ראשון בארכאולוגיה פרהיסטורית וגאוגרפיה פיזית באוניברסיטה העברית - לימודים שהשלים בשנת 1977. בשנת 1980 חזר ללימודי הגאולוגיה וב-1983 השלים תואר שני בגאולוגיה - גם כן באוניברסיטה העברית. את המחקר לתזה ביצע במכון הגאולוגי הישראלי בירושלים ואת התזה כתב כמדען אורח במכון הגאולוגי האמריקאי בעיר רסטון (אנ'), וירג'יניה. הוא המשיך ללימודי דוקטורט בגאולוגיה ובמדעי הסביבה, אותם סיים בשנת 1987 באוניברסיטת העיר ניו יורק.
עם סיום הדוקטורט חזר לישראל ובשנת 1987 הצטרף כחוקר בכיר לסגל המכון הגאולוגי לישראל, בו עבד עד שנת 2003 והגיע לדרגת "חוקרים א", המקבילה במכוני מחקר ממשלתיים לדרגת פרופסור חבר. לצד עבודתו במכון הגאולוגי, עבד כאחראי פיתוח מדעי בחברת המחשבים הישראלית-אמריקאית "אדיונטיקס" (Edunetics) – מהחלוצות בתחום פיתוח סביבות למידה ממוחשבות. במסגרת זו השתתף בפרויקטים רבים של בניית תוכניות לימודים מבוססות-מחשב, בעיקר בטקסס ובקליפורניה. רבות מסביבות הלמידה שהיה מעורב בפיתוחן זכו בפרסים. בעקבות הניסיון הרב שרכש בפיתוח למידה בסביבות טכנולוגיות, הוזמן עשת בשנת 1998 להצטרף לסגל המכללה האקדמית תל-חי בדרגת פרופסור חבר, שם היה בין המייסדים ובהמשך המנהל, של התכנית האקדמית הראשונה בישראל לתואר ראשון ב-Instructional Design עיצוב הוראה (אנ') בסביבות טכנולוגיות. הוא גם הקים במכללה את התכנית להכשרת מורים ואף עמד בראשה.
בשנת 2003 הצטרף לסגל המחלקה לחינוך ופסיכולוגיה באוניברסיטה הפתוחה והיה בין יוזמי התכנית לתואר שני בטכנולוגיות-למידה ובמערכות למידה. במקביל, הקים במסגרת האוניברסיטה את המכון לחקר חדשנות בטכנולוגיות-למידה ועמד בראשו במשך 8 שנים. בשנת 2008 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין.
בנוסף לעבודתו המדעית, עסק עשת בהוראה והיה מעורב בפרויקטים חינוכיים: בין השנים 1976 ו-1978, היה מורה לטבע וטיולים בבית הספר הניסויי בירושלים ובין השנים 1979 ו-1980 עסק בפיתוח סביבות למידה משחקיות בטבע במסגרת פרויקט פל"ה (פעילויות להכרת הסביבה), שנערך באוניברסיטת בן-גוריון.
מחקר ופרסומים

עשת פרסם למעלה ממאה מאמרים בכתבי עת מדעיים, הן בגאולוגיה והן בלמידה בסביבות טכנולוגיות, וכתב ספרי לימוד אוניברסיטאיים.
מחקר ופרסומים > גאולוגיה

עשת התמחה בפלינולוגיה (palynology) ובננופלנקטון גירני (calcareous nannoplankton) – ענפים של הפלאונטולוגיה (מדע המאובנים), המתמקדים בזיהוי וניתוח שרידים מאובנים מעולם הצומח הימי והיבשתי ובשימוש בהם לקביעת גילם של סלעים ולשחזור סביבות חיים עתיקות. להלן מחקריו המרכזיים בתחומים אלה:
קביעת גילם של סלעים - עשת מיסד מערכת להגדרת גילן של שכבות הסלע מהתורים הגאולוגיים פֶרְם וטְריאַס בישראל. שימוש רב במערכת זו נעשה בחיפושי נפט וגז בישראל וסביבותיה. כמו כן, עסק בפלינולוגיה ובמאספי הננופלנקטון הגירני המאובנים בשכבות מתור הקרטיקון.
חקר הכחדות המוניות (Mass Extinctions) בתולדות כדור הארץ - עשת חקר את ההכחדה ההמונית – הקטסטרופה האקולוגית הגדולה ביותר בתולדות כדור הארץ, שהתרחשה לפני כ-252 מיליון שנה, במעבר בין תור הפרם לתור הטריאס. במחקרים אלה הגדירו עשת ועמיתיו הנק פיסר (Visscher) מאוניברסיטת אוטרכט ומייקל רמפינו מאוניברסיטת ניו יורק את "אירוע הפטריות" (Fungal Event), המתאר עולם בו הוכחדו רוב מיני היצורים החיים (כ-95%), וביבשה שרדו בעיקר פטריות. גילוי "אירוע הפטריות" הוביל את עשת ועמיתיו לפיתוח מודל ייחודי, לפיו ההכחדה היא תוצאה של גשם חומצי קיצוני שמקורו בהתפרצויות געשיות אדירות בסיביר (Siberian Traps). על מחקריו בנושא זה, זכה עשת בשנת 1998 בפרס פרוינד, המוענק על ידי החברה הגיאולוגית הישראלית. באותה השנה נכלל המחקר ברשימת עשרת המחקרים החשובים בעולם בתחום הפליאו-אקולוגיה של המגזין Geotimes.
שחזור סביבות חיים עתיקות - בשיתוף עם עמיתיו אהובה אלמוגי-לָבִּין ועמוס ביין, עשת פיתח מערכת ייחודית המאפשרים שחזור רמות חמצן ופוטוסינתזה באוקיינוסים עתיקים, בעזרת ניתוח שינויים כמותיים במאספי מאובני פיטופלנקטון. בסדרת מחקרים אחרת, הוא הדגים כיצד ניתן לשחזר מערכות הובלה נהריות קדומות במזרח התיכון, בעזרת ניתוח כמותי של שרידי חומר אורגני שהוסעו בהן.
ספרי עיון ופרוזה שכתב

במקביל לעבודתו המדעית, כתב עשת שני ספרי פרוזה:
אדם הולך הביתה, 2010. ממואר, המתאר את אימי המלחמה ואת האודיסיאה שעבר עשת בתהליך השיקום הארוך. הספר היה לרב-מכר, ובשנת 2011, זכה בפרס יצחק שדה. בשנת 2019 הוא גם תורגם לאנגלית.
ציר תמר, 2019. רומן שבמרכזו מסע האבל של שתי אימהות שכולות - פלסטינית וישראלית - על מות בניהן.
כמו כן, פרסם שני ספרי עיון המיועדים לציבור המשכיל:
יורם עשת ואברהם שטאל, 1987, פנקס כיס למטייל, הוצאת כרטא
יורם עשת ורונן המר, 2006, עקרונות בעיצוב סביבות למידה מממוחשבות, האוניברסיטה הפתוחה
עיסוקים נוספים

עשת חבר בוועד המנהל של "המפעל" ושותף לאשתו במאבק שהיא מובילה להקמת והפעלת הגינה הקהילתית "אור בזמנהוף", שבשכונת מגוריהם בירושלים. היה חבר בוועד המנהל של מכון "אבני ראשה" ובהנהלת "מיטל" – מרכז ידע טכנולוגיות למידה. הוא מזדהה עם עמדות השמאל הישראלי והיה חבר פעיל בתנועת "שלום עכשיו" מראשית דרכה. בין השאר, ריכז את רשת הקשר של התנועה והיה בין מארגני מבצע "פריסת שלום" להעברת איגרת שלום לראש הממשלה מנחם בגין. בזמן האינתיפאדה הראשונה, ובמקביל לגיוס בנם הבכור ליחידה קרבית, היו עשת ואשתו שותפים להקמת תנועת "הורים נגד שחיקה", ששמה לה למטרה למנוע את עירוב הצבא בפעולות שיטור ודיכוי הפגנות בשטחים.
פרסים בהם זכה

פרס פרוינד, החברה הגאולוגית הישראלית, 1998
פרס יצחק שדה, 2011 (ציון לשבח) לספר אדם הולך הביתה.
אות מופת שיקומי, אגף השיקום, משרד הביטחון, 2016
פרסים שהוענקו לפרויקטים ולפיתוח טכנולוגיות חינוכיות בהם היה מעורב כחבר צוות

פרס Leadership for Learning Award, 2000 (American Association of School Administrators), לפרויקט פיתוח תוכנית הלימודים התמאטית, מבוססת-הטכנולוגיה בעיר פלאנו (Plano), טקסס.
הדמיית החקירה הגאולוגית Message in A Fossil זכתה בפרסים:
TECH-LEARNING Award, 1999
Media and Methods Magazine Awards Portfolio, 1998
Technology and Learning Award for Excellence, 1997
Children's Software Revue Recommendation, 1997
Best Children's Educational Software Award from the ComputEd Gazette, 1996.
הדמיית מזג האוויר Grady's Weather Window זכתה ב-EdPress Golden Lamp Award, 1999
הדמיית החקירה המדעית Frontiers Ahead!, זכתה ב-ComputEd Gazette Education Software Review Award., 1999
חיים אישיים

עשת נשוי לנגה ולהם שני בנים: ארבל (צלם וכתב טלוויזיה בהולנד ובערוץ הספורט בישראל), ושאול (מוזיקאי, המוביל את הרכב הג'אז Shaul Eshet Trio. במהלך שנותיו עבד עם הזמרים וההרכבים אקו, שי צברי, דני סנדרסון, הבנות נחמה, תומר יוסף ולהקת שוטי הנבואה). מתגורר עם משפחתו בשכונת מחנה ישראל בירושלים.
פרס גרייסי

| --- | --- |

לוגו פרסי גרייסי
 תיאור:  פרסים לנשים ויצירות על, עבור ומעת נשים בטלוויזיה, רדיו והאינטרנט
 מיקום הטקס:  בוורלי הילס, ניו יורק
 מדינה:  ארצות הברית
 הגוף המעניק:  Alliance for Women in Media Foundation
 תקופת הפרס:  1975–הווה (כ־50 שנה)
 נקרא על שם:  גרייסי אלן
 www.thegracies.org
פרסי גרייס  (באנגלית: Gracie Awards) הם פרסים המוענקים על ידי קרן הברית למען נשים בתקשורת (AWM) בארצות הברית, כדי לכבד ולהכיר בעבודות של נשים, עבור נשים, ועל נשים, כמו גם בנשים אשר תרמו באופן יוצא דופן בתחום המדיה אלקטרונית ותחומים נושקים.
הפרס הוא על שמה של כוכבת הרדיו והטלוויזיה גרייסי אלן.
היסטוריה

טקס פרסי גרייסי נערך על ידי קרן הברית למען נשים בתקשורת (Alliance for Women in Media Foundation) ‏(AWM), מאז 1975. הפרסים הם על שמה של כוכבת הרדיו והטלוויזיה גרייסי אלן. אלן הייתה קומיקאית ובדרנית מצליחה, וכן יזמית ואקטיביסטית. כמחצית מהצמד ברנס ואלן, עם בעלה ג'ורג' ברנס, שהיה אחד המופעים הקומיים הבולטים ביותר בהיסטוריה האמריקאית, גרייסי הייתה מודל לחיקוי עבור נשים בתחומי התקשורת והבידור.
טקסי פרס גרייסי מחולקים לשניים. בערב הראשון מתקיימת גאלת עניבה שחורה בה מוענקים הפרסים המרכזיים, ואשר נערך בבוורלי הילס, קליפורניה. החלק השני הוא פחות רשמי, ומתקיים במסגרת ארוחת צהריים, בה מוענקים פרסים מקומיים, פרסי אינטרנט, ופרסי סטודנטים. חלק זה מתקיים בניו יורק.
זוכות נבחרות

| שנה | זוכות |
| --- | --- |
2018: אשלי ג'אד, קלייר דיינס, איסה ריי, "60 דקות", "The Immortal Life of Henrietta Lacks", "החיים עצמם", ריטה מורנו (פרס מפעל חיים)
2017: אמריקה פררה, מרישקה הרגיטאי, דרו ברימור, "מיילדת", סמנתה בי
2016: ג'אדה פינקט סמית', אליסון ג'אני אנג'לה באסט, סינת'יה ניקסון, טינה פיי
2015: מגי ג'ילנהול, "כתום זה השחור החדש", "גותהאם", ג'וליה רוברטס
2014: אני מלאלה, "סקנדל", ג'יין פונדה, טטיאנה מסלני, מינדי קיילינג
2013: איימי פולר, אנג'ליקה יוסטון, ג'וליאן מור
2012: אנג'י הרמון, קארי בראונשטיין, "Miss Representation", "נקמה"
2011: אלפרה וודארד, רוזי פרז, פייפר פראבו
2010: גלן קלוז, סוזי אורמן
2009: קייטי קוריק, קאתי גריפין, מאיה אנג'לו
הערות שוליים

↑  The Gracie Awards
↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2015-02-26. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  2018 Gracie Awards: Complete Winners List, Meg Swertlow, E-News, Apr. 17, 2018
↑  Rita Moreno Celebrates Female Empowerment at Gracie Awards: ‘It’s About Damn Time’, Kirsten Chuba, Variety, MAY 23, 2018
פרס באפט"א לטלוויזיה לשחקנית המשנה הטובה ביותר

| --- | --- |
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 הגוף המעניק:  האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה
 תקופת הפרס:  2009–הווה (כ־16 שנים) 
 
פרסי באפט"א לטלוויזיה הוענקו לראשונה בשנת 1954. פרס זה הוא המקבילה הבריטית לפרסי אמי של ארצות הברית. בין השנים 1954 ל-1997 נערך טקס יחד שבו הוענקו פרסי הקולנוע והטלוויזיה יחד. החל מ-1988 נערכים טקסים נפרדים לקולנוע ולטלוויזיה.
הפרסים לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולשחקן המשנה הטוב ביותר הוענקו לראשונה בשנת 2010.
שנות ה-2010

| שנה | שם | עבור | דמות |
| --- | --- | --- | --- |
2010: 
| 2010 | רבקה הול | Red Riding 1974 | פולה גרלנד |
| 2010 | סופי אוקונדו | צדק פלילי | ג'קי וולף |
| 2010 | לורן סוקה | The Unloved | לורן |
| 2010 | אימלדה סטונטון | השיבה לקרנפורד | אוקטביה פול |
2011: 
| 2011 | לורן סוקה | עברייני על | קלי ביילי |
| 2011 | ג'יליאן אנדרסון | Any Human Heart | ווליס סימפסון |
| 2011 | לינדה בארון | The Road to Coronation Street | ויולט קרסון |
| 2011 | ג'סי וולאס | The Road to Coronation Street | פט פניקס |
2012: 
| 2012 | מוניקה דולן | מבוגר אחראי | רוז וסט |
| 2012 | אנה צ'נסלור | The Hour | ליקס סטורם |
| 2012 | מירנדה הארט | מיילדת | קמילה "צ'אמי" נוקס |
| 2012 | מגי סמית' | אחוזת דאונטון | ויולט קרולי |
2013: 
| 2013 | אוליביה קולמן | Accused | סו |
| 2013 | אנסטסיה היל | הפחד | ג'ו בקט |
| 2013 | שרה לנקשייר | הטנגו האחרון בהליפקס | קרוליין דוסון |
| 2013 | אימלדה סטונטון | הנערה של היצ'קוק | עלמה רוויל |
2014: 
| 2014 | שרה לנקשייר | הטנגו האחרון בהליפקס | קרוליין דוסון |
| 2014 | שירלי הנדרסון | סאות'קליף | קלייר סולטר |
| 2014 | קלייר ראשברוק | יומן השומן | לינדה ארל-בוחטאט |
| 2014 | ניקולה ווקר | הטנגו האחרון בהליפקס | ג'יליאן באטרשו |
2015: 
| 2015 | ג'מה ג'ונס | Marvellous | מרי בולדווין |
| 2015 | ויקי מק'קלור | שחיתות | קייט פלמינג |
| 2015 | אמנדה רדמן | Tommy Cooper: Not Like That, Like This | גוון קופר |
| 2015 | שארלוט ספנסר | מתחת לפני השטח | טינה פאלון |
2016: 
| 2016 | שאנל קרסוול | This Is England '90 | קלי ג'נקינס |
| 2016 | מישל גומז | דוקטור הו | מיסי / המאסטר |
| 2016 | לזלי מנוויל | River | כריסי ריד |
| 2016 | אלינור וורת'ינגטון קוקס | The Enfield Haunting | ג'נט הודג'סון |
2017: 
| 2017 | וונמי מוסקו | Damilola, Our Loved Boy | גלוריה טיילור |
| 2017 | שיבון פינרן | עמק האושר | קלייר קרטרייט |
| 2017 | ונסה קירבי | הכתר | הנסיכה מרגרט |
| 2017 | ניקולה ווקר | הטנגו האחרון בהליפקס | ג'יליאן באטרשו |
2018: 
| 2018 | ונסה קירבי | הכתר | הנסיכה מרגרט |
| 2018 | אנה פריל | Broken | כריסטינה פיצסימונס |
| 2018 | ג'ולי הסמונדהאל (Hesmondhalgh) | ברודצ'רץ' | טריש וינטרמן |
| 2018 | ליב היל | Three Girls | רובי בואן |
2019: 
| 2019 | פיונה שו | להרוג את איב | קרולין מרטנס |
| 2019 | מוניקה דולן | שערורייה אנגלית למדי | מריון תורפ |
| 2019 | קילי הוז | גברת וילסון | דורותי ויק |
| 2019 | בילי פייפר | ארבעה ימים | קארן מארס |
שנות ה-2020

| שנה | שם | עבור | דמות | רשת |
| --- | --- | --- | --- | --- |
2020: 
| 2020 | נעמי אקי | סוף הפאקינג עולם | בוני | ערוץ 4 |
| 2020 | הלן בהאן | The Virtues | אנה לוארי | ערוץ 4 |
| 2020 | הלנה בונהם קרטר | הכתר | הנסיכה מרגרט | נטפליקס |
| 2020 | ג'זמין ג'ובסון | Top Boy | ז'אק | נטפליקס |
2021 : 
| 2021  | ראקי איולה | אנתוני | גי ווקר | BBC One |
| 2021  | הלנה בונהם קרטר | הכתר | הנסיכה מרגרט, רוזנת סנודן | נטפליקס |
| 2021  | סופי אוקונדו | Criminal: UK | ג'וליה בריי | נטפליקס |
| 2021  | ליילה פרזאד | שונאים את סוזי | נעמי ג'ונס | Sky Atlantic |
| 2021  | סיינה קלי | Adult Material | איימי לויד | ערוץ 4 |
| 2021  | ורוץ' אוֹפִּיאָה (Weruche Opia) | להרוס אותך | טרי פרטצ'רד | BBC One |
הערות שוליים

↑  "BAFTA TV 2021: Nominations for the Virgin Media British Academy Television Awards and British Academy Television Craft Awards". www.bafta.org (באנגלית). 2021-04-28. נבדק ב-2021-04-28.
| פרס באפט"א לטלוויזיה |
| --- | --- | --- |
| פרסים עכשוויים | קומדיה • סדרה קומית / קומדיית מצבים • סדרת דרמה • דרמה יחידה • אופרת סבון ודרמה בהמשכים • מיני-סדרה • תוכנית בידור • התוכנית הבינלאומית • שחקן • שחקנית • שחקן משנה • שחקנית משנה • הופעה קומית נשית • הופעה קומית גברית • הופעת בידור |  |
| פרסים מיוחדים | פרס עמית באפט"א • פרס מיוחד |  |
| פרסי עבר | ההופעה הקומית |  |
| טקסים | 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 |  |
פרס אוסקר לאפקטים הטובים ביותר

| --- | --- |
 מיקום הטקס:  לוס אנג'לס, קליפורניה
 מדינה:  ארצות הברית
 הגוף המעניק:  האקדמיה האמריקאית לקולנוע
 תקופת הפרס:  1928–הווה (כ־97 שנים)
 www.oscars.org
 
פרס האוסקר לאפקטים הטובים ביותר (באנגלית: Academy Award for Visual Effects) הוא פרס אוסקר שניתן על ידי האקדמיה האמריקאית לקולנוע לסרט מצטיין בתחום האפקטים הוויזואליים.
היסטוריה

בשנת 1928, האקדמיה האמריקאית לקולנוע הכירה לראשונה בתרומתם של האפקטים המיוחדים לסרטים. היא העניקה באותה בשנה לסרט כנפיים את התואר "אפקטי ההנדסה הטובים ביותר", הסרט גם היה הראשון שזכה בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר (שנקרא אז "פרס ההפקה היוצאת מן הכלל ביותר").
בשנת 1938 שינתה האקדמיה את שמו של הפרס ל"הישג מיוחד על אפקטים מיוחדים", והוא הוענק באותה שנה לסרט "Spawn of the North". בשנת 1938 הפרס לאפקטים הטובים ביותר הפך לקטגוריה רשמית בטקסי האוסקר, למרות שבתקופות מסוימות היה רק סרט אחד ברשימת המועמדים לפרס, ללא מתחרים. בין השנים 1939 ל-1963, הפרס ניתן גם על אפקטים מיוחדים אך גם על קול. ב-1964 ניתן הפרס על אפקטים מיוחדים בלבד, ואז גם שונה שמו של הפרס ל"אפקטים ויזואליים מיוחדים הטובים ביותר". בין השנים 1972 ל-1977, לא היה פרס לאפקטים מיוחדים ולרוב ניתן בתור פרס אוסקר להישגים מיוחדים. ב-1977 הוחזרה שוב קטגוריה רשמית תחת השם הנוכחי "האפקטים הוויזואליים הטובים ביותר" ("Best Visual Effects").
דניס מורין הוא שיאן הזכיות בפרס עם 8 זכיות ו-15 מועמדויות.
כללים

הקריטריונים הם:
תרומה משמעותית של האפקטים להפקת הסרט.
הצורה האומנותית והכישורים בהם מושגים האפקטים.
זוכים ומועמדים

הערה: הזוכה מסומן בצהוב
זוכים ומועמדים > המאה ה-20

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הערות שוליים

↑  ACADEMY AWARDS OF MERIT
1 2 3 4 5 6 7  הוענק בתור פרס אוסקר להישגים מיוחדים.
| פרס אוסקר |
| --- | --- | --- |
| פרסים כלליים | הסרט הטוב ביותר • הסרט הבינלאומי הטוב ביותר • הסרט המונפש הטוב ביותר • הסרט הקצר הטוב ביותר • הסרט המונפש הקצר הטוב ביותר • הסרט התיעודי הטוב ביותר • הסרט התיעודי הקצר הטוב ביותר |  |
| פרסי משחק | השחקן הטוב ביותר • השחקנית הטובה ביותר • שחקן המשנה הטוב ביותר • שחקנית המשנה הטובה ביותר |  |
| פרסי בימוי וכתיבה | הבמאי הטוב ביותר • התסריט המקורי הטוב ביותר • התסריט המעובד הטוב ביותר |  |
| פרסים אחרים | הצילום הטוב ביותר • העריכה הטובה ביותר • עיצוב ההפקה הטוב ביותר • הפסקול המקורי הטוב ביותר • השיר המקורי הטוב ביותר • עיצוב התלבושות הטוב ביותר • האיפור ועיצוב השיער הטובים ביותר • עריכת הסאונד הטובה ביותר • מיקס הסאונד הטוב ביותר • האפקטים הטובים ביותר |  |
| פרסים מיוחדים | פרס לשם כבוד • פרס לזכר • פרס לפעילות הומניטרית • פרס להישגים מיוחדים |  |
| טקסים | 1927/28 • 1928/29 • 1929/30 • 1930/31 • 1931/32 • 1932/33 • 1934 • 1935 • 1936 • 1937 • 1938 • 1939 • 1940 • 1941 • 1942 • 1943 • 1944 • 1945 • 1946 • 1947 • 1948 • 1949 • 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020/21 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 |  |
| אחר | האקדמיה האמריקאית לקולנוע • תיאטרון דולבי • שיאים • זוכי אמי, גראמי, אוסקר וטוני • מועמדים ישראלים |  |
פאס וגה

| --- | --- |

וגה, 2019
 לידה:  2 בינואר 1976 (בת 49) סביליה, ספרד 
 שם לידה:  מריה דה לה פאס קמפוס טריגוס
 מדינה:  ספרד ספרד
 תקופת הפעילות:  מ-1997 
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  גביע שופאר 
 פרופיל ב-IMDb
 
וגה, 2006
מריה דה לה פאס קמפוס טריגוס (בספרדית: María de la Paz Campos Trigos; נולדה ב-2 בינואר 1976), הנודעת בשם הבמה פאס וגה (Paz Vega), היא שחקנית קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה ספרדייה. נודעת בעיקר בספרד בזכות תפקידיה בסרטים "סקס ולוסיה" (2001), "דבר אליה" (2002) ו"כרמן" (2003) ובסיטקום המצליח "7 vida"‏ (2000-1999), ובהוליווד בסרטים "ספנגליש" (2004), "עד 10 פריטים" (2006), "הספיריט" (2008), "רמבו 5 - המשחק האחרון" (2019), ובסדרה האמריקאית "The OA"‏ (2019-2016).
ביוגרפיה

וגה נולד בסביליה, אנדלוסיה, ספרד ב-2 בינואר 1976 לאם עקרת בית ואב שהיה לוחם שוורים בעברו. אחותה הצעירה של וגה היא רקדנית פלמנקו. את שם הבמה שלה היא קיבלה מסבתה. וגה החליטה להיות שחקנית לאחר שהשתתפה במחזה "בית ברנרדה אלבה" של המחזאי פדריקו גארסיה לורקה כאשר הייתה בת 16.
לאחר שסיימה חינוך חובה בגיל 16, וגה התקבלה לבית הספר לאמנויות הבמה שם היא למדה במשך שנתיים ולמדה עוד שנתיים לימודי עיתונאות. לאחר מכן היא עברה למדריד כדי לפתח את קריירת המשחק שלה.
קריירה

החלה דרכה בטלוויזיה הספרדית שם התפרסמה לראשונה.
וגה התגלתה לראשונה מחוץ לספרד הודות לתפקיד המלצרית החושנית לוסיה בסרט הדרמה הנועז "סקס ולוסיה" שיצאה ב-2001, על הופעתה קיבלה את פרס גויה לפריצת השנה בקולנוע הספרדי ואת פרס פריצת השנה בפסטיבל קאן.
בנוסף הייתה מועמדת לפרס גויה לתפקיד ראשי על הופעתה בסרט "סולו מיה", ולפרס האקדמיה על הופעתה בסרט "כרמן". ב-2002 שיחקה בקומדיה "הצד האחר של המיטה".
ב-2004 כיכבה לראשונה בסרט אמריקאי לצידו של אדם סנדלר, הדרמה-הקומית "ספנגליש" בתור האם המקסיקנית החד הורית פלור מורנו, המתקבלת לעבודה בתור עוזרת בבית משפחת קלסקי האמידה והלבנה.
ב-2006 כיכבה וגה לצידו של זוכה האוסקר מורגן פרימן בדרמה הקומית "עד 10 פריטים" בתפקיד הקופאית סקרלט.
ב-2007 שיחקה לצידם של מוריץ בלייבטרוי ומוחמד בכרי בדרמה "חוות העפרונים" של האחים טביאני אודות שואת הארמנים.
ב-2008 שיחקה בעיבוד הקולנועי של פרנק מילר לקומיקס "הספיריט" בתפקיד רקדנית הבטן הצרפתייה והמחסלת הידועה בשם הפלסטר של פאריס.
כמו כן, שיחקה בתפקיד ראשי בדרמה "חוזה אינטימי" אותה כתבה וביימה השחקנית ג'יידה פינקט סמית'.
בשנת 2009 הופיעה בדרמת המלחמה "פצוע" בתור אלנה מורלס אשתו של הצלם הצבאי מארק וולש אותו מגלם קולין פארל, ושיחקה בסרטו של הקולנוען הישראלי-אמריקאי דרור סורף, "בלתי נשכח".
בשנת 2010 גילמה את בלאנקה סוארז בדרמה הקומית "דקלים בוערים" של הבמאי כריסטופר ב. לאנדון.
בשנת 2011 שיחקה בקומדיית הפעולה "בלשים מזדמנים" לצד ג'נט מק'תיר.
בשנת 2013 שיחקה בסרטו של פדרו אלמודובר "לעוף מהתרגשות" בדמותה של אלבה, לצד חאווייר קמארה ופנלופה קרוז.
בשנת 2016 שיחקה בסרט הקומדיה הרומנטית "כל הדרכים מובילות לרומא" לצד שרה ג'סיקה פרקר וקלאודיה קרדינלה.
בשנים 2016–2017 כיכבה במשך שתי עונות של סדרת הדרמה המקסיקנית "La Hermandad" בדמותה של לואיסה סאלינס; אודות הסדרה היא על פסיכיאטר יוקרתי מהבירה שהופך לאלכוהוליסט לאחר המוות האלים של אשתו ובתו.
בשנים 2016–2019 שיחקה בסדרת הפנטזיה האמריקאית "The OA" מבית Netflix, בתור רנטה דוארטה.
בשנת 2017 שיחקה בסרט הפעולה "מעשה של נקמה", לצד אנטוניו בנדרס וקארל אורבן. באותה שנה גילמה את הדמות הראשית בסדרת הפשע הספרדית "Perdóname, señor" בדמותה של הנזירה לוסיה מדינה.
בשנת 2018 השתתפה וגה בעונה השלישית של תוכנית המציאות "מאסטר שף VIP" בגרסתה הספרדית, שם הגיעה למקום השני לאחר הניצחון של השחיינית האולימפית אונה קרבונל (אנ').
בשנת 2019 שיחקה את התפקיד הראשי בטלנובלה המקסיקנית המחודשת "עריסה של זאבים" בתור קטלינה קריל, לצדו של גונסלו גרסיה ויוואנקו. באותה שנה כיכבה לצד סילבסטר סטאלון בסרט "רמבו 5 - המשחק האחרון" בהפקתו של אבי לרנר ועפ"י סיפור מאת דן גורדון.
בשנת 2020 השתתפה בגרסה הספרדית של התכנית "הזמר במסכה" בו היא אף זכתה במקום הראשון. שנה לאחר מכן שבה וגה לתוכנית בתור חברת פאנל.
חיים אישיים

בשנת 2000 החלה לצאת עם איש העסקים הוונצואלי אורסון סלאזר, לאחר שהשניים הכירו בעת חופשה בספרד. הם נישאו ב-2 בינואר 2003. נולדו להם שלושה ילדים; אורסון ג'וניור שנולד ב-3 במאי 2007, אווה שנולדה ב-17 ביולי 2009 ואף היא שחקנית, ולנון, אשר נולד ב-13 באוגוסט 2010.