stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יעקב ישראל
קורות חייו

יעקב ישראל נולד במונסטיר (בימינו העיר ביטולה אשר במקדוניה הצפונית) למשפחת רבנים. אביו יוסף יעקב ישראל (1846-1775) היה רב ומורה צדק בקהילה בין 1810–1846 וסבו יעקב רפאל ישראל (1820-1745) הקים את ישיבת "קהילת יעקב" בעיר.
למד בירושלים והוסמך לרבנות על ידי הרב ניסים שמואל יהודה ארוואץ בעל "דרכי איש" אשר היה רבו המובהק. אברהם אשכנזי ורחמים שאלתיאל יעקב ניניו (בן דודו של יעקב שאלתיאל ניניו), היו בני חברותא של הרב ישראל בעת לימודיו. לאחר הסמכתו שב למונסטיר וכיהן כדיין בבית הדין הרבני בעיר. שמו מופיע בפסיקות של בית הדין החל מ-1849. בראשית 1854 התמנה יעקב ישראל לרב הראשי של יהודי מונסטיר. יעקב ישראל נודע כרב ופוסק שמרן.
ב-1860 הגיע למונסטיר המיסיונר אפרים אפשטיין והחל לפעול בקרב הקהילה להמרת דתם של מי מבניה. הרב יעקב ישראל נפגש עם אפשטיין וניהל עמו ויכוח תאולוגי על סמכותו של התלמוד, הפילוסופיה של הרמב"ם וחוזקה של המסורת. אפשטיין מתאר את ביקורו אצל הרב ואת ביקור הגומלין בביתו של הקונסול האנגלי כנעים ומנומס. הוא מציין כי היחס אליו היה ידידותי, אף על פי שמטרת הגעתו הייתה ברורה. ניכר שהרב היה בעל ביטחון עצמי ולא חשש מפועלו, שכן שליחותו של אפשטיין לא הצליחה והוא עזב את העיר.
ב-14 באוגוסט 1863 פרצה שרפת ענק במונסטיר אשר החריבה לחלוטין את הרובע היהודי וכ-3,000 מבני הקהילה נותרו ללא קורת גג. ב-20 באוגוסט פנו בכתב הרב יעקב ישראל ונכבדי הקהילה למשה מונטיפיורי בבקשת עזרה. המכתב הועבר על ידי הקונסול הדיפלומטי הבריטי למונסטיר צ'ארלס קאלוורט, אשר הוסיף בקשה דומה מטעמו. בשלהי ספטמבר פורסם המכתב בג'ואיש כרוניקל ועורר הדים רבים בלונדון. מונטיפיורי פעל לסייע לקהילה באמצעות ועד שליחי הקהילות וגויסו תרומות מהקהילה היהודית בלונדון באמצעות בתי הכנסת כאשר את ההתרמה הובילו ראשי בית הכנסת בוויס-מרקס. נאספו כ-2,000 לירות שטרלינג ובאמצעותן נקנו מזון, תרופות ובגדים לבני הקהילה וכן מומנה בנייתם של בתי מגורים חדשים. עוד מצוין כי הרב יעקב ישראל עסק למחייתו גם במתן הלוואות בריבית.
פטירתו וקבורתו

יעקב ישראל נפטר במונסטיר ב-1889 ונקבר בבית הקברות היהודי בעיר. פגעי הזמן והמלחמות שפקדו את העיר גרמו נזק לבית הקברות, ומצבת קברו של הרב אבדה. לאורך השנים רווחה דעה שהרב עלה לירושלים ובה נפטר. הנחה מוטעית זו הופיעה גם בכתבים היסטוריים אודות הקהילה.
החל מ-2015 מתבצע פרויקט לחישוף ושיקום בית הקברות היהודי בביטולה, אשר עם יוזמיו נמנה שגריר ישראל למקדוניה הצפונית דאז, דן אורין. במסגרת הפרויקט התגלתה מצבת קברו של הרב יעקב ישראל ועליה כיתוב בעברית.
”קול נהי מהיסורים דבאו עליו, לעת זקנתו מה"ד לקתה עליו, מסורת בידינו אשר יאהב, י'י' הוכיח עליו וישב יעקב, קול אומר מה נורה מקומו, בו נגנז דורש טוב לעמו, יעקב ישראל ז"ל ויצב יעקב, קול מנוחתו היה בשבעה, לחו' תשרי ש' ת'ר'ן' לב"ע, מנוחתו יהיה עם צדיקים, וחסי' שלם בכל ויבא יעקב.”
כתביו

ישמח ישראל (בלגרד, 1896) - הספר נכתב בלאדינו והוא סידור תפילה הכולל פרקי הלכות ומנהגי תפילה.
יגל יעקב (בלגרד, 1900) - הספר נכתב בלאדינו וכולל תיקון חצות, וקטעי תפילות ופיוטים שחיבר יעקב ישראל.
כתביו הובאו לדפוס על ידי בניו של הרב יעקב ישראל.
הנצחה

ב-1888 הקימו לכבודו יוצאי מונסטיר ברחוב הקראים אשר בעיר העתיקה בירושלים סמוך לבית הכנסת החורבה, את בית הכנסת יגל יעקב.
הערות שוליים

1 2 3 4  אריה ביבאס, הרב יעקב יוסף ישראל, באתר "דור ההמשך של יוצאי מקדוניה בישראל".
↑  שלמה אלבוחר, קהילת מונסטיר (ביטולה), מקדוניה, הוצאת הספרייה הציונית, ירושלים, 2005, עמוד 32.
↑  Mark Cohen, Last Century of a Sephardic Community, Foundation for the Advancement of Sephardic Studies and Culture, New York, 2003, page 33.
↑  Mark Cohen, Last Century of a Sephardic Community, pages 63-64.
↑  Mark Cohen, Last Century of a Sephardic Community, pages 46-52.
↑  שלמה אלבוחר, קהילת מונסטיר (ביטולה), מקדוניה, עמוד 38, 163.
↑  קאנסטאנטינאפיל, חבצלת, 8 בנובמבר 1889.
↑  ג'ני לבל, יהדות ביטולה, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, 1988, עמוד 47.
↑  Macedonia: progress at Jewish cemetery in Bitola; will be memorial park, באתר jewish-heritage-europe, דצמבר 2015 (באנגלית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007519269505171  VIAF: 308274192   WorldCat (עם VIAF): 308274192
לאו סאוור

לאו סאוור (בסלובקית: Leo Sauer; נולד ב-16 בדצמבר 2005 בברטיסלאבה שבסלובקיה) הוא כדורגלן סלובקי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת פיינורד מליגת העל ההולנדית.
קריירת מועדונים

סאוור גדל במחלקות הנוער של סלובן ברטיסלאבה ומ.ש.ק. ז'ילינה. בשנת 2022 שיחק בקבוצת המילואים של מ.ש.ק. ז'ילינה.
ב-3 באפריל 2023 חתם בפיינורד מליגת העל ההולנדית, לאחר ששיחק במחלקת הנוער של המועדון במשך עונת 2022/2023 בהשאלה ממ.ש.ק. ז'ילינה. ב-20 באוגוסט 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 2-2 נגד ספרטה רוטרדם במסגרת המחזור השני בליגת העל ההולנדית לעונת 2023/2024. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון.
קריירה בינלאומית

סאוור היה חלק מסגל נבחרת סלובקיה עד גיל 20 בטורניר גביע העולם עד גיל 20 לשנת 2023, וערך ארבע הופעות בטורניר. נכלל בסגל נבחרת סלובקיה ליורו 2024.
חיים אישיים

אחיו, מריו סאוור (אנ'), הוא כדורגלן מ.ש.ק. ז'ילינה.
הערות שוליים

↑  FEYENOORD LICHT OPTIE IN HUURCONTRACT LEO SAUER באתר Onefootball, ‏ 3 באפריל 2023 (בהולנדית)
↑  UEFA.com, Slovakia | Squad | UEFA EURO 2024, UEFA.com (באנגלית)
| נבחרת סלובקיה – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 דוברבקה •  2 פקאריק •  3 ואוורו •  4 אוברט •  5 ריגו •  6 גיומבר •  7 סוסלוב •  8 דודה •  9 בוז'ניק •  10 קוצקה •   11 בנש •  12 רודאק • 13 הרושובסקי •  14 שקריניאר • 15 דה מרקו • 16 האנצקו • 17 הרסלין • 18 סטרלץ • 19 טופטה • 20 דיוריש • 21 ברו • 22 לובוטקה • 23 ראבאס • 24 סאוור • 25 קושה • 26 שראנץ • מאמן: קלצונה |  1 דוברבקה •  2 פקאריק •  3 ואוורו •  4 אוברט •  5 ריגו •  6 גיומבר •  7 סוסלוב •  8 דודה •  9 בוז'ניק •  10 קוצקה •   11 בנש •  12 רודאק • 13 הרושובסקי •  14 שקריניאר • 15 דה מרקו • 16 האנצקו • 17 הרסלין • 18 סטרלץ • 19 טופטה • 20 דיוריש • 21 ברו • 22 לובוטקה • 23 ראבאס • 24 סאוור • 25 קושה • 26 שראנץ • מאמן: קלצונה | סלובקיה |
כבוד הבריות במשפט העברי

כבוד הבריות הוא ערך במשפט העברי, והוא כולל זכויות שונות ככבוד הגוף, מניעת קלון ושוויון. המשנה קובעת: "איזהו מכובד, המכבד את הבריות, שנאמר: 'כי מכבדי אכבד ובוזי יקלו'" (ספר שמואל א', פרק ל', פסוק ב').
כבוד הבריות אינו ערך מוסרי בלבד, אלא יש לו השלכות לעיצוב נורמות הלכתיות והוא מהווה כלל משפטי הדוחה לעיתים כללים משפטיים אחרים כפי שקבעו חכמים: גדול כבוד הבריות שדוחה את לא תעשה שבתורה, כאשר הכוונה אך ורק לאיסורי דרבנן.
הרציונל הרוחני-המוסרי לכבוד הבריות

נחום רקובר סבור שמקור כבוד הבריות הוא בכבוד הבורא, שכן המקורות אינם מדברים על כבוד "האדם" אלא על כבוד "הבריות". במילה "ברייה" יש רמיזה לבורא העולם, וכאשר מדברים על "הבריות"- אלו הן בריותיו של הבורא. לכן הוגדר כבוד הבריות על ידי חכמים כערך "גדול" שכן חל על כל הברואים, בני כל העמים והלשונות, בני ברית ושאינם בני ברית. יעקב בלידשטיין חולק על כך. לדעתו, אין למינוח "בריות" משמעות תאולוגית. הרב אהרן ליכטנשטיין רואה במושג "כבוד הבריות" ביטוי למעלת האדם שנברא בצלם אלוהים. מבחינה זו הביטוי "כבוד הבריות" מבטא מחויבות לא רק לכבודו של האחר, אלא גם לכבודו העצמי של האדם. בנוסף, בגין הזיקה שבין כבוד הבריות לבין כבוד המקום אין אדם רשאי למחול על כבודו.
היקף ה'זכויות' בכבוד הבריות

במשפט, בישראל ובעולם, מוגדר 'כבוד האדם' כזכות יסוד. בנוגע לשאלה מה כוללת זכות זו, המחקר הדן בגישת המשפט הישראלי מלמד על שתי אסכולות: האחת נוקטת עמדה מרחיבה: "יש לכלול במסגרת 'כבוד האדם וחירותו' את השוויון, חופש הביטוי, חופש האמונה והדת, חופש היצירה, האספה וההתאגדות. כל אלה הם ביטוי לכבוד האדם וחירותו במדינה יהודית ודמוקרטית". לעומת זאת, לפי הגישה המצמצמת, 'כבוד האדם' כולל את מעגל המשמעות המיידית, הטבעית והפשוטה של המילה כבוד: ההימנעות מן החילול, הביזיון, הבושה והמבוכה, הפוגעים בצלם האדם.
במשפט העברי הערך כבוד הבריות כולל זכויות שונות:
כבוד הגוף: בהתייחסות ההלכה לשמירה על 'כבוד הבריות' הושם דגש רב על מניעת ביזיון הנוגע לגוף. איסורי שבת שונים נדחו, כדי לאפשר לאדם לשמור על ניקיונו גופו אחרי עשיית צרכיו. כך הותרה העברת גופת מת ממקום חם למקום מוצל, כדי שלא תעלה צחנה, אף אם הדבר כרוך בדחייה של איסורי שבת מסוימים. מקצת מן התקנות שתיקן יהושע בן נון בכניסת בני ישראל לארץ, אף מתירות פגיעה בבעלות פרטית כדי לשמור על כבוד האדם הכרוך בבזיון גופו. כך הותר לקבור מת בשדה אחרים, אם גופתו נמצאה מוטלת שם. כמו כן, הותר לאדם להתפנות מאחורי גדר בשדהו של חברו, ואף הותר לו לעבור בדרך שבבעלותו של אחר, אם הדרך הציבורית היא בוצית ומטנפת את הבגדים.
הימנעות מקלון: הרמב"ם גורס שאין לפגוע בכבוד עבריין, אלא במידה הנדרשת להענשתו על פי דין. גישה זו באה לידי ביטוי כבר במקרא, המזהיר את השופט שלא להכות את המורשע בדין, יותר מכפי עונשו, כדי שלא יבוא לכדי קלון: "אַרְבָּעִים יַכֶּנּוּ לֹא יֹסִיף פֶּן יֹסִיף לְהַכֹּתוֹ עַל אֵלֶּה מַכָּה רַבָּה וְנִקְלָה אָחִיךָ לְעֵינֶיךָ". כך גם בדיון התלמודי בעונש המוות, אחד הכללים המנחים הוא 'ברור לו מיתה יפה'. כלומר עבריין שנידון למוות, יוּצַא להורג באופן שבו ייפגע כבודו במידה המינימלית. מקור נוסף לדרישה להימנע מקלון חברו, הוא הפטור מלחימה הניתן למי שאירש אשה ולא לקחה או לבונה בית חדש ולנוטע כרם חדש. פטור זה נועד לשחרר משדה הקרב את 'הירא ורך הלבב', מבלי שפחדו יהיה ניכר בפומבי. גישה דומה משתקפת במדרשים הקוראים להימנע מלהפיץ את זהותו ומעשיו של עבריין. כשזיהה ר' עקיבא את מקושש העצים בשבת וקבע שזהו צלפחד, התריס נגדו ר' יהודה בן בתירא: "בין כך ובין כך אתה עתיד ליתן את הדין, אם כדבריך התורה כיסתו ואתה מגלה אותו, ואם לאו אתה מוציא לעז על אותו צדיק".
שוויון: השוויון נחשב על ידי רבים כמרכיב יסוד בכבוד האדם. כך לדוגמה הבהיר השופט חיים כהן: 'הכבוד האסור בפגיעה והזכאי להגנה אינו רק שמו הטוב [של האדם] כי אם גם מעמדו כשווה בין שווים. הפגיעה בכבודו [...] בהפליה וקיפוח, במשוא פנים ובהתייחסות [...] משפילה'. בדומה לכך קובע ר' עקיבא שכל בני האדם זכאים לפיצוי שווה-ערך בגין בושתם, וזאת, ככל הנראה, משום שזכותם לכבוד כרוכה בזכותם לשוויון. כיוצא בזה, חז"ל תקנו תקנות שונות הקובעות אחידות בטקסי הוצאת המת ובניחום אבלים. האחידות והשוויון נועדו להגן על כבודם של עניים על רקע אי יכולתם הכלכלית.
כבוד הבריות כמעצב נורמות הלכתיות

דוגמה בולטת לכך שערך כבוד הבריות מעצב נורמות הלכתיות ניתן למצוא בקנס המוטל על גנב. התורה מחייבת גנב לשלם קנס לבעלים על גנבת בהמתו, במקרה שלא ניתן להחזיר אותה בשל כך שהיא כבר נטבחה או נמכרה. אולם הקנס על גנבת שור הוא גבוה מזה המוטל בגין גנבת שה: מי שגנב שור וטבחו או מכרו חייב לשלם לבעלים פי חמישה מערכו, לעומת הגונב שה וטובח או מוכר אותו החייב לשלם לבעלים רק פי ארבעה מערכו. לדברי חכמים דין זה נובע מהערך כבוד הבריות:
אמר רבן יוחנן בן זכאי בֹּא וראה כמה גדול כבוד הבריות - שור שהלך ברגליו חמִשה, שה שהרכיבו על כתפו ארבעה.
רש"י בפירושו לדברים אלה מסביר: ”שה שהרכיבו הגנב על כתיפו וזלזל את עצמו בו לפיכך היקל הקב"ה עליו בתשלומין”. כלומר, כיוון שבעת הגנבה נאלץ הגנב להרכיב את השה על כתפיו, פעולה שיש בה ביזיון, התורה התחשבה בכך והפחיתה את הקנס המוטל עליו. התורה אם כן מעניקה כבוד גם למי שלכאורה לא היה ראוי לכך בשל מעשיו (עבריין), וקובעת כי יש לכבדו בהיותו אדם.
מהו "כבוד"?

ר' יצחק בלאזר סבור שכבוד הבריות נמדד לפי האדם המסוים ובוחנים את כבודו מנקודת מבטו האישית (מבחן סובייקטיבי) לעומת זאת, לדעת ר' נפתלי אמשטרדם, פגיעה בכבוד הבריות תחשב ככזו רק כאשר מדובר בגנאי בעיני כל אדם, ולא בעיני אדם מסוים, לפי תכונתו ומעמדו (מבחן אובייקטיבי).
ר' מאיר שמחה הכהן מדווינסק מבחין בין שני סוגי כבוד הבריות הנזכרים בדברי חכמים:
כבוד "שלילי" - מניעת ביזיון מן האדם: כאן התירו לעבור על איסור מדרבנן באופן אקטיבי (קום ועשה), ועל איסור מן התורה באופן פסיבי (שב ואל תעשה).
כבוד "חיובי" - הענקת כבוד לאדם: ניתן להיטמא למת לכבוד מלכים, רק משום שיש להיתרו של איסור זה זה סמך בתורה. אכן, איסורי דרבנן אחרים אינם נדחים לצורך הענקת כבוד לאדם. לפיכך, אסור להוציא ספר תורה בשבת לכרמלית לכבוד המלך.
כבוד האדם מול כבוד ה'

בסוגיית התלמוד הדנה בכבוד האדם, מצינו שני עקרונות הנראים סותרים:
"אין חכמה ואין תבונה ואין עצה לנגד ה'": דיני התורה גוברים על כבוד הבריות, ואדם חייב לוותר על כבודו כאשר הוא נוגד מצווה מהתורה, שכן קיום מצוות התורה מבטא כבוד לנותנה.
"גדול כבוד הבריות שדוחה לא תעשה שבתורה": לפי עיקרון זה הערך כבוד הבריות גדול יותר מן החובה להישמע לצו ההלכתי.
שני עקרונות אלו נפגשים בנסיבות בהן אדם מוצא כלאיים בבגדו בשוק (ברחוב) ונשאלת השאלה האם הוא מחויב לפשוט את בגדו בשוק ולהיוותר ערום (בשל איסור לבישת בגד כלאיים). מסקנת הגמרא היא כי "כל מקום שיש חילול ה' אין חולקין כבוד לרב". מכאן עולה לכאורה כי כאשר עומדים זה מול זה חילול כבוד הבריות וחילול כבוד ה', ניתנת עדיפות לכבוד ה'. בהמשך הסוגיה מבחין התלמוד בין מצוות חכמים (דרבנן) ובין מצוות התורה (דאורייתא). רק מצוות דרבנן נדחות מפני כבוד הבריות שכן חכמים מחלו על כבודם והסכימו שיעברו על דבריהם משום כבוד הבריות (רש"י). כך, למשל, המלווים את האבל מבית העלמין לביתו רשאים להיטמא למת משום כבודו של האבל, ובלבד שטומאה זו היא מדרבנן (טומאת בית הפרס). הסוגיה מאפשרת לעבור אף על מצוות מדאורייתא לטובת כבוד הבריות. כך מצוות שעניינן ממון, עשויות להדחות מפני כבוד הבריות, משום שניתן להתנות ולמחול עליהם. לפיכך כאשר חכם מוצא אבדה, הריהו פטור מלהשיבה. כבודו של החכם גובר על החובה להשיב את האבדה. כיוצא בזה, מצוות מהתורה שהן ב'שב ואל תעשה' תדחנה מפני כבוד הבריות. לכן, ההולך לשחוט קורבן פסח או למול את בנו ומוטל עליו בדרכו לקבור מת מצווה, רשאי להיטמא למת על אף שבשל כך לא יוכל להקריב את קורבן הפסח.
כך נוצר איזון בין שני העקרונות הנזכרים: מצד אחד, "אין חכמה ואין תבונה כנגד ה'" – ודוק: כנגד ה' – כנגד איסורי התורה הרגילים. מצד אחר: "גדול כבוד הבריות שדוחה לא תעשה שבתורה". משמע, לא תעשה שבתורה מסוים והוא "לאו דלא תסור", שהוא מקור ההסמכה לאיסורי דרבנן.
לעומת התלמוד הבבלי, התלמוד הירושלמי קובע תחולה רחבה יותר לכלל "גדול כבוד הבריות שדוחה לא תעשה שבתורה". לפי הירושלמי אף מצוות 'בקום עשה' שמקורן בתורה עצמה עשויות להידחות מפני כבוד הבריות ("כבוד הרבים"), באופן ארעי - 'שעה אחת'. ספרות הפוסקים צועדת בעקבות התלמוד הבבלי, וממשיכה לצמצם את תחולתו של כבוד הבריות, כאשר הוא מתנגש עם "לא תעשה שבתורה", גם כשמדובר באיסורי דרבנן. כללית, ניתן לומר שספרות הפוסקים נוטה לראות את רשימת המקרים שבתלמוד הבבלי (בהם כבוד הבריות גובר על איסורי דרבנן) כרשימה סגורה (שו"ת ריב"ש, סימן רכו: "שאין לנו לדמות כבוד הבריות זה לזה. כי אם התירו טומאה, משום כבוד מת מצווה, או לכבוד אבל, או לכבוד מלכים, או בזקן ואינה לפי כבודו גבי השבת אבדה, או בכלאים דרבנן שלא לפשטו בשוק שלא יתבזה; אין לדמות לאלו, כבוד האב במלבושי התנוק..."), ויותר מכך: הרשימה הסגורה, אף היא, מתפרשת באופן דווקני ומצומצם (שו"ת חוות יאיר, סימן צה: "ואני קוהה מאד אפילו במידי דרבנן לומר דנדחה מפני כבוד הבריות בדברים שלא נזכרו בש"ס..."). מכאן שכבוד הבריות איננו עקרון יסוד או עקרון-על במשפט העברי, אלא עקרון בעל חשיבות משנית יחסית.
ימים יגידו

ימים יגידו הוא אלבומו ה-17 של הזמר אייל גולן, שיצא לאור ב-7 באפריל 2014. לאחר שבועיים האלבום הגיע למעמד אלבום פלטינה כפולה על מכירות של למעלה מ-60 אלף עותקים. זהו האלבום הראשון של גולן שיצא לאחר שהתפוצצה פרשת "משחקי חברה", בה נקשר שמו, אך התיק כנגדו נגנז בסופו של דבר.
על מרבית ההפקה המוזיקלית והעיבודים של שירי האלבום הופקד יעקב למאי, לצד עיבודים נוספים של תמיר צור, ציקי זנטי ודודו קומה.
סינגלים

לפני צאת האלבום הופצו לרשת ולרדיו ארבעה סינגלים מתוך האלבום, ואחד אחרי צאת האלבום.
ב-15 באוקטובר 2013 יצא הסינגל הראשון "מבעד לדמעה" שכתבה עינת הולנדר, הלחין אופיר כהן, ועיבד תמיר צור.
ב-1 בדצמבר 2013 יצא הסינגל השני "מתפלל" למילים ולחן של פאר טסי, שהגיע אחרי החקירה שלו במשטרה בחשד לקשירת שמו בפרשת "משחקי חברה", והשיר היה לשיר הכי מושמע ברדיו בשבוע צאתו לרדיו.
ב-9 בפברואר 2014 הופץ סינגל שלישי בשם "צללים של דמותה" המתכתב עם הסגנון הלבנוני שכתב והלחין אופיר כהן, עם עיבוד והפקה מוזיקלית של תמיר צור. השיר הוא שיר נשמה עצוב, שמספר על געגועים לאישה שעזבה.
ב-18 במרץ 2014 יצא הסינגל הרביעי והאחרון לפני צאת האלבום - "הלילה תרקדי" למילים וללחן של דורון אלימלך ואליאב מועלם, ועיבוד ולהפקה מוזיקלית של יעקב למאי. שיר קצבי וקלילשהיה במשך שלושה שבועות לשיר הכי מושמע ברדיו הישראלי.
ב-18 במאי 2014 לאחר צאת האלבום, הופץ הסינגל "ואולי ביום יפה" למילים של רמי לב, ולחן של עדי ליאון. השיר הושמע יותר מ-230 פעמים בתחנות הרדיו השונות, וצבר למעלה מ-4 מיליון צפיות ביוטיוב.
שירים בולטים שלא יצאו כסינגל

שיר הנושא של האלבום "ימים יגידו" לא יצא כסינגל, אך תוך שבועיים זכה ביותר ממיליון מאתיים אלף צפיות באתר YouTube והיה בראש מצעד ההורדות של חברות הסלולרי. גם השיר הפותח באלבום "אני מקווה", שלא יצא כסינגל, הצליח להשיג יותר מחצי מיליון צפיות באתר יוטיוב בפרק זמן קצר מאוד.
ההצלחה

האלבום הצליח ומכר תוך זמן קצר של 24 שעות 30 אלף עותקים והפך לאלבום פלטינה. היה זה הישג חסר תקדים של זמר ישראלי לאחר שבועיים מצאת האלבום פורסם שהאלבום נמכר יותר מ-60,528 עותקים זהו שיא ישראלי שעוד לא היה בישראל.כבר בשבוע השני של האלבום נצפה ביוטיוב מעל ל-780 אלף צפיות לאלבום, ובנוסף כל השירים עברו את ה-400 אלף צפיות ואף חלקם הגיעו מעל למיליון צפיות
שירי האלבום

| מס' | שם | מילים | לחן | משך |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | אני מקווה  | נעם חורב | לורן בנג'מין | 3:41 |
| 2. | גבר מאוהב  | אופיר כהן | אופיר כהן | 3:52 |
| 3. | אהבתי בלחש  | פאר טסי ואריק זנטי | פאר טסי ואריק זנטי | 4:25 |
| 4. | הלילה תרקדי  | דורון אלימלך ואליאב מועלם | דורון אלימלך ואליאב מועלם | 3:33 |
| 5. | מבעד לדמעה  | עינת הולנדר | אופיר כהן | 4:06 |
| 6. | הלב פצוע  | אופיר כהן | אופיר כהן | 3:39 |
| 7. | ימים יגידו  | טום נגולה | יוסי בן דויד | 3:57 |
| 8. | שר מאהבה  | הפרויקט של רביבו | הפרויקט של רביבו | 3:40 |
| 9. | ואולי ביום יפה  | רמי לב | עדי לאון | 4:19 |
| 10. | דרך חזרה  | דניאל חן | דניאל חן | 3:30 |
| 11. | צללים של דמותה  | אופיר כהן | אופיר כהן | 4:59 |
| 12. | גבר של אישה אחת  | רמי לב | עדי לאון | 3:47 |
| 13. | אהבה ללא גבולות  | אופיר כהן | אופיר כהן | 4:31 |
| 14. | מתפלל  | פאר טסי | פאר טסי | 3:51 |
| 15. | שיר לסבא  | חנן שמעון | דניאל חן | 4:13 |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 60 דקות |
כריסטי אלטומאר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 ביוני 1986 (בת 38) מחוז באקס, פנסילבניה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סינסינטי - הקונסרבטוריון למוזיקה (2008)  תיכון פנסרי 
 https://www.christyaltomare.com
 פרופיל ב-IMDb
 
כריסטי אלטומאר (באנגלית: Christy Altomare; נולדה ב-23 ביוני 1986) היא שחקנית אמריקאית.
ביוגרפיה

אלטומאר נולדה בפנסילבניה, בהיותה בת חמש החלה להופיע בתיאטרון קהילתי, בגיל שתים עשרה החלה לכתוב שירים, היא למדה בבית ספר לאמנויות הבמה של אוניברסיטת סינסינטי.
ב-2008 החלה להופיע במחזמר אביב מתעורר, היא שיחקה את סו סנל במחזמר "קארי" ואת סופי במחזמר מאמה מיה! המבוסס על שירי להקת אבבא.
היא נבחרה לגלם את הנסיכה אנסטסיה במחזמר אנסטסיה המבוסס על סרט ההנפשה, על תפקידה הייתה מועמדת למספר פרסים, בעקבות כך היא מופיעה באופן קבוע ב"קונצרט נסיכות דיסני" (Broadway Princess Party).
היא הוציאה מספר אלבומים מוזיקליים עצמאיים.
כתב עת מדעי

עמוד השער הראשון, של כתב העת Nature, נובמבר 1869
כתב עת מדעי, כתב עת אקדמי או כתב עת שפיט הוא כתב עת אשר מפרסם מאמרים בנושאים הקשורים לתחום אקדמי מסוים, אשר עוברים ביקורת עמיתים.
פרסום מאמר בכתב עת מדעי

כתבי עת מדעיים הם זירה להצגת מחקר חדש וביקורת על מחקר קיים. רוב התוכן של כתבי העת האקדמיים הם מאמרים שעברו ביקורת עמיתים המדווחים על מחקר מקורי. כתבי עת מדעיים יכולים להכיל גם מאמרי ביקורת או ניתוח מחודש של מחקרים אחרים, סקירת ספרות או סיכום מחקרים בשאלה מסוימת, ביקורת על ספרים בתחום, הצעות לתאוריות חדשות שטרם נבדקו, מאמרי דעה ולעיתים גם מכתבי קוראים.
מחברים הרוצים לפרסם בכתב עת-מדעי בוחרים את כתב העת המדעי אליו בו הם מעוניינים. בחירה זו מבוצעת על סמך תוכן המאמר שלהם וקהל היעד המיועד. כתבי עת הם בעלי היררכיה של חשיבות, של כלליות ושל יוקרה – כותב של מאמר בעל פוטנציאל לעניין מדענים רבים יותר, ובעל חשיבות ואיכות גבוהים יותר ינסה להגיש את המאמר לכתב עת מרכזי יותר כמו Science או Nature. מאמרים בתחום צר יותר ינסו לפרסם בירחונים חשובים בתחומם לדוגמה Cell בביולוגיה. כתבי עת פחות מרכזיים מדווחים על מאמרים פחות פורצי-דרך או כאלה העוסקים בתת-תחומים הנוגעים לקבוצות קטנות יותר של מדענים.
עורך כתב העת הוא לעיתים קרובות מדען בעל שם בתחומו, אם כי לכתבי עת רבים עורך מקצועי – אדם בעל דוקטורט בתחום, אך מתמחה בתחום העריכה ולא מבצע מחקר. הוא קובע אם כתב היד שהוגש נמצא בתחום העניין של כתב העת ונראה שהוא באיכות מתאימה. לאחר מכן הוא מגיש את המחקר לביקורת עמיתים – מומחים חיצוניים שקוראים את המאמר ומנסים להעריך את נכונותו וחשיבותו. בדרך כלל המומחים יודעים מי כותב המאמר, אם כי קיימים כתבי עת בהם השיפוט אנונימי, והמומחים אינם יודעים את זהות הכותבים. המומחים מגישים לעורך את חוות דעתם על המאמר, והעורך מחליט אם לדחות את המאמר או להמשיך בתהליך. בדרך כלל הערות חוזרות לכותב המאמר (שכמעט תמיד אינו יודע מי הם כותבי הביקורת) שנדרש לתקן את המאמר המקורי. תהליך זה נמשך עד לקבלת המאמר על ידי עורך כתב העת, או דחייתו.
כתבי עת אקדמיים ללא ביקורת עמיתים נקראים בדרך-כלל "כתבי עת מקצועיים".
איכות כתב העת

כתבי עת מדעיים נמדדים בעזרת מספר מדדים סטטיסטיים המבוססים על מספר האזכורים שמקבלים המאמרים המתפרסמים בהם. המדד המקובל ביותר הוא ה-impact factor. נתוני האימפקט פקטור מתפרסמים כל שנה ב-Journal Citation Report שמתפרסם על ידי Web of Science. לא כל כתב עת זוכה לקבל אימפקט פקטור. לכתבי עת חדשים או פחות חשובים לא מחושב אימפקט פקטור. ניתן לראות את רשימת כתבי העת הנכללים בבדיקה באתר של Web of Science. כתבי העת המקבלים אימפקט פקטור נוהגים לפרסם אותו בתוך אתר כתב העת.
מדד שני לאיכות כתבי עת הוא Scimago Journal & Country Rank או SJR. בניגוד לאימפקט פקטור הדורש מנוי בתשלום, SJR מפורסם בחינם לכל. בשונה מהאימפקט פקטור, ה-SJR מתחשב לא רק במספר הציטוטים של המאמרים, אלא גם בדירוג כתבי העת של המאמרים המצטטים. בנוסף לחישוב ציון ספציפי, ה-SJR מחלק את כתבי העת לארבעה רבעוני איכות.
לצד כתבי העת המדעיים הלגיטימיים, הופיעו גם כתבי עת טורפים הדורשים מהכותבים תשלום עבור הפרסום, ולא מבצעים בקרת איכות ראויה. אם יש חשד לגבי כתב עת מסוים, ניתן לבדוק אותו ברשימת כתבי העת הטורפים.
איכות של מאמר מדעי תלויה הן באיכות כתב העת בו פורסם המאמר, והן במדדים נוספים. מדדים אלה כוללתי את הוא מספר האזכורים שמקבל מאמר מצד מאמרים מדעיים אחרים, שחזור ניסויים שבוצעו במאמר המקורי, קיום מחקרי המשך הנסמכים על תוצאות או התזה של המאמר. מדד נוסף לאיכות המאמר הוא שנת הפרסום שלו. ככל שמאמר עדכני יותר, כך עולה הסיכוי שהוא עשה שימוש בכלים מתודולוגיים איכותיים יותר והתבסס על ספרות מחקרית ענפה יותר. מדד נוסף לאיכות המאמר הוא איכות החוקר – כמו מה המוסד שאליו הוא משתייך וכמה הוא מפורסם בהקשרים של כמות אזכורים או שם שיש לו בתחום. לקוראים שאינם מומחים בתחום הידע, אחד המאפיינים החשובים ביותר בבחירה של מאמר איכותי הוא היותו מאמר סקירה.
תפקיד

המונח "כתב עת אקדמי" מתייחס לפרסומים מדעיים בכל התחומים. עם זאת, קיימים הבדלים בין כתבי עת בתחומים מדעיים או במחקרים כמותיים במדעי החברה לכתבי עת אקדמיים בתחומי מדעי הרוח ובמחקר איכותני במדעי החברה.
פיתוח טכנולוגיית המידע נתן אפשרות להופעת סוג חדש של כתבי עת המופיעים במדיה ממוחשבת בלבד. כך למשל Journal of Visualized Experiments הוא כתב העת המפרסם פרוטוקולים מדעיים בפורמט וידאו. הפורמט הייחודי מאפשר לתאר פרוצדורות של מחקר וניסוי שלעיתים מסובך להסביר אותן בכתב.
קיימת ביקורת כלפי כתבי העת המדעיים, ובפרט כלפי חוסר הנגישות שלהם לציבור הרחב.
ראו גם

רשימת כתבי עת מדעיים עליהם יש ערך בוויקיפדיה
אקדמיה
מחקר
כתב עת טורף
מאמר מדעי
הערות שוליים

1 2 3  What Are Scientific Journals?, באתר האגודה האמריקנית לפסיכיאטריה
↑  Master Journal List, Clarivate
↑  Scimago Journal & Country Rank
↑  מדידה, ניתוח והערכה של תפוקה אקדמית, באתר הספריה למדעי החברה, לניהול ולחינוך, אוניברסיטת תל-אביב
↑  Beall's List – of Potential Predatory Journals and Publishers (באנגלית אמריקאית)
↑  ג'ניפר רף, כיצד קוראים מאמרים מדעיים?, באתר מדע גדול, בקטנה, ‏2 באוגוסט 2017
↑  סיגל תפארת, איך להעריך איכות של מאמר, ‏1 ביוני 2020
↑  אלמוג, תמר., שוד המדע - משבר הנגישות, כל שקרי האקדמיה : מה התקלקל במודל האוניברסיטאי ומה יחליף אותו, ידיעות אחרונות, 2020, עמ' 163-193, מסת"ב 978-965-564-948-2
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4121932-6  NKC: ph127378
ליירה פחין

ליירה פחין (בספרדית: Leire Pajín Iraóla; נולדה ב-16 בספטמבר 1976 בסאן סבסטיאן) הייתה השרת הבריאות בממשלת ספרד.
חייה

בשנת 1983 עברה משפחתה לבנידורם, בה הוריה עסקו בפוליטיקה מקומית. ליירה פחין למדה סוציולוגיה באוניברסיטת אליקנטה. במקביל היא הייתה פעילה במפלגה הסוציאליסטית.
בהתאם לתוצאות הבחירות של שנת 2000 היא נבחרה לפרלמנט. בוועידת המפלגה היא מונתה למזכיר המפלגה ואחראית על הקשר עם הארגונים הלא ממשלתיים.
פחין המשיכה להתקדם במנגנון המפלגתי. בשנת 2011 היא מונתה לשרת הבריאות תוך שילוב במשרד שלה של משרד השוויון בראשות ביביאנה אאידו. כעבור שנה וחצי, בקיץ 2012 היא סיימה את כהונתה.
עם סיום כהונת שרה, ליירה פחין לא המשיכה בפוליטיקה הספרדית. היא פועלת כיועצת במספר ארגונים בינלאומיים.
כלל השרשרת (הסתברות)

בתורת ההסתברות, כלל השרשרת (נקרא גם כלל המכפלה הכללי) מתאר כיצד לחשב את ההסתברות של חיתוך מאורעות, לא בהכרח בלתי תלויים, או את ההתפלגות המשותפת של משתנים מקריים בהתאמה, באמצעות הסתברויות מותנות. כלל השרשרת משמש במיוחד בהקשר של תהליכים סטוכסטיים בדידים וביישומים, למשל בחקר של רשתות בייסיאניות, המתארות התפלגות הסתברות במונחים של הסתברויות מותנות.
כלל השרשרת למאורעות > שני מאורעות

לשני מאורעות  A ו  B, קובע כלל השרשרת
כאשר  \mathbb {P} (B\mid A) מציין את ההסתברות המותנית של  B בהינתן  A .