stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חדר המבצעים הפלסטיני המשותף
היסטוריה

גרסה מוקדמת של ה"חדר" הוקמה לראשונה בשנת 2006, במטרה לאחד כוחות בהתמודדות עם הצבא הישראלי, בזמן עימותים ומלחמות, השותפים הראשוניים היו חמאס והג'יהאד האסלאמי.
ב-23 ביולי 2018, התרחב ה"חדר" והחל לפעול תחת שמו הנוכחי, ובו 12 ארגוני טרור, שהחדשים בהם החליטו להצטרף לפעילות הטרור בעקבות מה שכינו "הפרות הכיבוש הישראלי" בירושלים, ובפרט נגד התקנת שערים אלקטרוניים, בכניסה להר הבית.
יחיא סנוואר, ראש ארגון הטרור חמאס ברצועת עזה, בירך על ההקמה ואמר שחדר המבצעים הפלסטיני המשותף "מייצג את גרעין צבא השחרור, והוא מודל לפעולה משותפת שעל בסיסה הצבא (של מדינת "פלסטין") יכול להיבנות".
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. מבצע שומר החומות.
נכון ל-2023, כולל הארגון 12 ארגוני טרור עזתיים שונים, והוא ביצע מספר התקפות על ישראל, ביניהן טבח שבעה באוקטובר. הארגון גם מתאם פעולות הגנה ותגמול נגד צה"ל במסגרת הלחימה ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל.
אימונים ופעולות

בסוף 2020, הכריז אסמעיל הנייה על סדרה של ארבעה תמרונים צבאיים גדולים של החדר המשותף, בשם הקוד "מבצע עמוד חזק" או " אַל-רֻכן אַל-שָּׁדִיד" (الركن الشديد - משענת איתנה) שהתבצעו בהפרשים של כשנה זה מזה.
בדצמבר 2020 ביצע חדר המבצעים הפלסטיני המשותף את התמרון צבאי הגדול הראשון, בן יומיים, שהיה הגדול ביותר ברצועת עזה עד אותה העת, וכלל "יבשה, ים ואוויר", בתחמושת חיה ובהשתתפות 12 הארגונים. במהלך התמרון חגו מל"טים של "ההתנגדות", מעל רצועת עזה, והוא כלל גם ניסוי של ירי טילים, לכיוון הים. מתווה התרגיל הצבאי כלל פלישה לשטח ישראל, הסתערות ממנהרות התקפיות, תקיפה של מוצב ישראלי והשתלטות על טנק, חטיפת חיילים כולל מתוך טנקים, ועוד.
ב-26 בדצמבר 2021 ביצע החדר את התרגיל הצבאי השני, אַל-רֻכן אַל-שָּׁדִיד 2, שנמשך שלושה ימים. מתווה התרגיל הצבאי כלל בין היתר פריצת גדר הגבול, פלישה לשטח ישראל, כיבוש עמדות צה“ל, לוחמה בשטח בנוי, השתלטות על מבנים, השתלטות על טנקים, וחטיפת חיילים.
בדצמבר 2022, הארגון ביצע תרגיל גדול שלישי, אַל-רֻכן אַל-שָּׁדִיד 3, בו, בין היתר, דימו הקמת מוצב צבאי ישראלי, של חטיבת גבעתי, והתאמנו כיצד לכבוש את השטח ולחטוף מספר חיילי צה”ל. זאת במטרה מוצהרת, שפורסמה במסגרת ההודעה על התרגיל, להביא לשחרור המחבלים הכלואים בישראל.
ב-12 בספטמבר 2023, ביצע החדר המשותף אימון משותף גדול נוסף, אַל-רֻכן אַל-שָּׁדִיד 4, לציון 18 שנים לסיום תוכנית ההתנתקות ולנסיגת ישראל מרוצעת עזה. במסגרת התרגיל, מחבלי חמאס שיגרו רקטות לעבר הים, וכן תרגלו השתלטות על דגם של טנק צה”לי ולוחמה בשטח בנוי. בתרגיל לקחו חלק גם “אנשי הצפרדע”, הקומנדו הימי של חמאס. שתרגלו פשיטה מכלי שיט לעבר עמדות קרקעיות.
חברים

כשהסביר איימן נופל על החדר ומטרותיו, פירט 9 מתוך 12 ארגוני הטרור ב"חדר", שהיו "מאוחדות לחלוטין" תחתיו:
גדודי עז א-דין אל-קסאם (חמאס חמאס)
פלוגות אל-קודס (הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני הג'יהאד האסלאמי)
גדודי אבו עלי מוסטפא (החזית העממית לשחרור פלסטין החזית העממית)
גדודי ההתנגדות הלאומית (החזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין החזית הדמוקרטית)
גדודי חללי אל-אקצא
גדודי א-נאסר סלאח א-דין (ועדות ההתנגדות העממית ועדות ההתנגדות העממית)
גדודי ג'יהאד ג'יבריל (החזית העממית לשחרור פלסטין - המפקדה הכללית החזית העממית - המפקדה הכללית)
גדודי אל-מוג'אהדין (תנועת אל-מוג'אהדין הפלסטינית)
גדודי אל-אנסאר (תנועת החירות הפלסטינית)
ארגוני טרור שהיו חלק מפת"ח פת"ח בעבר ולא הוזכרו על ידי איימן נופל:
חוליות איימן ג'ודה
גדודי עבד אל-קאדר אל-חוסייני
צבא אל-אספה
סך הכול חברים בחדר המבצעים 12 ארגוני הטרור של רצועת עזה.
מתוכם:
4 זרועות צבאיות של פת"ח פת"ח בעבר
2 חברים גם באש"ף : החזית העממית לשחרור פלסטין החזית העממית והחזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין החזית הדמוקרטית
3 בעלי מושבים במועצה המחוקקת הפלסטינית: חמאס חמאס (74) החזית העממית לשחרור פלסטין החזית העממית (3) והחזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין החזית הדמוקרטית (1). חברי חדר המבצעים מחזיקים יחד ב-78 מושבים במועצה המחוקקת הפלסטינית, המהווים כ-59% מכלל 132 מושביה.
ראו גם

חזית הסירוב
הערות שוליים

↑  Drums Of War: Israel And The "AXIS OF RESISTANCE" (PDF), International Crisis Group, 2 באוגוסט 2010, אורכב מ-המקור (PDF) ב-2016-03-04 {{citation}}:  (עזרה)
↑  Al-Kassab, Fatima (26 באוקטובר 2023). "What is the 'axis of resistance' of Iran-backed groups in the Middle East?". NPR. נבדק ב-30 באוקטובר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Tollast, Robert; Oweis, Khaled Yacoub (2023-11-15). "Who are Hamas's allies in Gaza? From Islamic Jihad to Marxist militants". The National (באנגלית). נבדק ב-2023-12-17.
↑  إسرائيل تتوعد حماس بضربة قاسية.. والفصائل الفلسطينية: سنرد على عدوان الاحتلال - ישראל מאיימת על חמאס במכה קשה, והפלגים הפלסטיניים: נגיב לתוקפנות הכיבוש, באתר web.archive.org, ‏2020-09-12
1 2  الغرفة المشتركة: الاستمرار في سياسة قصف البيوت يعني أن القادم أعظم - החדר המשותף: המשמעות של המשך מדיניות פיצוץ בתים, היא שהצעדים הבאים יהיו חמורים יותר, באתר دنيا الوطن, ‏2019-05-05 (בערבית)
↑  وثيقة الوفاق الوطني - 27 حزيران 2006 - מסמך הסכם לאומי - 27 ביוני 2006, באתר الموسوعة التفاعلية للقضية الفلسطينية, ‏27 יוני 2006 (בערבית)
↑  غرفة العمليات المشتركة.. "قيادة أركان المقاومة" في غزة - חדר המבצעים המשותף... "מפקדת בסיסי ההתנגדות" בעזה, באתר الجزيرة نت (בערבית)
1 2 3  "How Hamas built a force to attack Israel on 7 October" (באנגלית בריטית). 2023-11-27. נבדק ב-2024-12-28.
↑  فصائل المقاومة الفلسطينية تشكل غرفة عمليات مشتركة بين أجنحتها العسكرية المسلحة في غزة تحسبا لعدوان إسرائيلي على القطاع - פלגי התנגדות פלסטיניים יוצרים חדר מבצעים משותף בין הזרועות הצבאיות החמושות שלהם בעזה בציפייה לתוקפנות ישראלית נגד הרצועה., באתר مغرس
1 2  "Hamas terrorist Ayman Nofal explains the workings of the Palestinian organizations' joint operations room in the Gaza Strip". Intelligence and Terrorism Information Center. 2023-10-31. נבדק ב-2023-11-06.
↑  "What is Hamas? A simple guide to the armed Palestinian group". Al Jazeera (באנגלית). נבדק ב-2023-10-31.
1 2 3 4  "מנקודת המבט של חמאס: כך הבשילה מתקפת 7 באוקטובר - המרכז הירושלמי לענייני חוץ וביטחון". המרכז הירושלמי לענייני חוץ וביטחון. נבדק ב-2025-01-04.
↑  الأجنحة العسكرية بـ"غزة" تنظم مناورة مشتركة - הזרועות הצבאיות בעזה מארגנות תמרון משותף, באתר web.archive.org, ‏2020-12-29
↑  ארגוני הטרור בעזה תרגלו פשיטה וחטיפת חיילים: “נשחרר את כל האסירים” • צפו – JDN
1 2  "How Hamas built a force to attack Israel on 7 October" (באנגלית בריטית). 2023-11-27. נבדק ב-2024-12-28.
↑  פשיטה מהים וחטיפת חיילים: ארגוני הטרור בעזה תרגלו מלחמה כוללת • צפו – JDN
↑  עם פסל האגרוף: ארגוני הטרור בעזה חגגו 18 שנה להתנתקות • צפו – JDN
אימון "משענת איתנה 3" של חדר המבצעים המשותף, שהתקיים בדצמבר 2022
אולגה טסצ'יאב

אולגה טסצ'יאב (נולדה ב-23 באפריל 2004) היא קלעית ישראלית, סגנית אלופת אירופה (טאלין 2023) בתחרות זוגות מעורבים ברובה אוויר ל-10 מטר יחד עם סרגיי ריכטר.
פאולה ברט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 באוגוסט 1894 ברסלאו, הרייך הגרמני 
 פטירה:  16 במאי 1981 (בגיל 86) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל, גרמניה 
 תאריך עלייה:  1933
 בן או בת זוג:  אהרן ברט 
 פרסים והוקרה:  יקיר העיר תל אביב-יפו 
 
פאולה ברט (כ"ו באב ה'תרנ"ד, 26 באוגוסט 1894 - י"א באייר ה'תשמ"א, 16 במאי 1981) הייתה פעילה חברתית ישראלית ילידת גרמניה. ממקימות המוסד לילדים ולנוער אהבה בברלין ולאחר מכן בכפר ביאליק. ממקימות בתי מגורים ובתים מוגנים לעולים ושארית הפליטה. ממקימות בית החולים השיקומי רעות ויקירת העיר תל אביב לשנת תשל"ו 1976.
קורותיה

נולדה כפאולה ויטנברג (Wittenberg) בברסלאו גרמניה (כיום פולין), ליהודה לודוויג ויטנברג ולחוה אסתר ג'ני בת מרדכי כהן. היא התחנכה בבית-ספר פרטי בברסלאו והייתה פעילה מנעוריה בתנועת המזרחי.
ברט הייתה פעילה בברלין בעבודה סוציאלית בקרב הקהילה היהודית והשתתפה ביסודו ובארגונו של המוסד לילדים ולנוער אהבה שהוקם מחדש בארץ, בכפר ביאליק.
ביוני 1933 עלתה לישראל עם בעלה, אהרן ברט, וילדיהם, והתיישבו בחיפה שם המשיכה בפעילות ציבורית וסוציאלית. המשפחה התגוררה בבית מס' 16 ברחוב ירושלים עד מינויו של אהרן כחבר בהנהלת בנק אנגלו-פלשתינה ב-1938 ומעברם לתל אביב. פאולה יזמה את הקמת 'ארגון נשים דתיות' בבית הכנסת, של יוצאי גרמניה, 'אהבת תורה'.
פעילות סוציאלית וציבורית

ברט יסדה בחיפה את ארגון נשים דתיות ועמדה בראשו, את בית החלוצות של המזרחי ואת מפעל הכלל לכלל, לחלוקת חבילות מזון לנצרכים. לבקשת הנריטה סולד ארגנה את שתי הקבוצות העירוניות של עליית הנוער הדתי "רמבם" ו"אמונים". תיאמה עם האדריכל ראטנר את תכנון מוסד הנוער והילדים אהבה בכפר ביאליק ופקחה על בנייתו וציודו.
כשעברה בשנת תרצ"ח לתל אביב ארגנה את מפעל הכלל לכלל מטעם המחלקה הסוציאלית של העירייה. ברט קיבלה לידיה את ניהול ארגון שירות נשים סוציאלי. במסגרת העמותה הקימו פאולה וחברותיה בשנת 1937 את "המטבח למעמד הבינוני", שסיפק ארוחות חמות לעולים מגרמניה. בשנת 1939, עם עליית הפליטים האחרונים לפני המלחמה בגרמניה, הורחב "המטבח למעמד הבינוני" עם חמישה מטבחי משנה ברחבי תל אביב. יחד עם חברותיה, פעלו בסיוע לפליטים ולעולים מאירופה, במציאת עבודה והפעלת גני ילדים על מנת שההורים יוכלו לצאת לעבודה. בין הפעולות שיזמו לעזרת עולים והגיעו ארצה בלי אמצעים מספיקים ועבור שארית הפליטה, היו הקמת בתי מגורים ובתים מוגנים בסגנון "בית שלום" ברחוב צבי גרץ. לאחר בניית מספר בתים כאלה בתל אביב עבור מאות משתכנים, הקימו בתים בסגנון דומה גם בירושלים. המפעל הסוציאלי נוהל בהתנדבותי ראש המפעל הייתה הגב' ברם שהקדישה רבות משנות חייה ל"שרות נשים סוציאלי" ופעילותה הושפעה מאמונתה הדתית האיתנה.
בשנים הראשונות העמותה נקראה "שרות נשים סוציאלי" ובשנת 1986 שונה שמה לרעות – שרות נשים סוציאלי.
ב-1961 הקימה העמותה את בית החולים השיקומי ליכטנשטטר, שלימים נקרא רעות תל אביב ופאולה ברט שימשה כנשיאתו.
ברט זכתה בתואר יקירת העיר תל אביב לשנת תשל"ו 1976. בנימוקים לפרס צוין שהמסורת היהודית המפוארת של הושטת יד עוזרת לרעבים ולסובלים, לחולים ולזקנים מצאה לה בישראל ממשיכה כפאולה ברט שכל חייה הם קודש לעזרת הזולת.
חיים אישיים

פאולה ברט נישאה בגרמניה לד"ר אהרן ברט שהיה עורך הדין של הקונגרס הציוני ה-12 ב-1921 ולאחר עלייתו לארץ ישראל שימש מנכ"ל בנק אנגלו פלסטינה (שהפך לבנק לאומי עם קום המדינה). ביתם היה בית ציוני דתי. בשנות ה־20 נולדו להם שלושה ילדים: תמר רייכמן, יעקב ברט הקרוי על שם סבו יעקב ברט ויהודה ברט.
ברט נפטרה ב־1981 ונקברה בבית העלמין נחלת יצחק.
הערות שוליים

↑  פאולה בארט, באתר geni_family_tree, ‏2022-04-30
1 2 3  דוד תדהר, פאולה בארט, באתר אנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו Volume 3
Page 1394
↑  יובל אליצור, הבנקאים: סיפורה של הרפתקה, הוצאת דומינו, 1984, עמ' 39
↑  גבריאל אלכסנדר, ‏ייסודה של חברת הימנותא בע"מ ותפקידיה הראשונים (1938–1940), קתדרה יוני 1993
↑  מרדכי ש' פרידמן, הכיפה בעיר האדומה, ספריית בית אל, 2015, עמ' 214
↑  הסיפור שלנו, באתר עמותת - רעות שיקום. דיור. קהילה
↑  ⁨נוחות ושלווה לזקנים גלמודים⁩ | ⁨הארץ⁩ | 8 ינואר 1964 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  ברוריה אבידן, נוחות ושלווה לזקנים גלמודים, באתר הארץ, ‏8 ינואר 1964⁩
↑  דר" ש.פ., בית הורים בתל אביב, באתר הגה מתוך הספריה הלאומית, ‏14.5.1946
↑  מ.טורנובסקי-פינר, 20 שנה בראש שרות נשים, באתר הארץ, ‏1.12.1058
1 2  אל תשליכנו לעת זקנה, באתר הצופה מאתר העיתונות של הספריה הלאומית, ‏10.1.1964
↑  בית לעת זיקנה, באתר למרחב⁩ מתוך אתר העיתונות של הספריה הלאומית, ‏22 ינואר 1964⁩
↑  חיים נגיד, כוכבות למען קשישים, באתר מעריב⁩, ‏15 מרץ 1988⁩
↑  נחנך בית ליכטנשטטר בתל אביב, באתר הארץ, ‏26 ינואר 1961⁩
↑  בתוך יקירי תל אביב יפו 2008
↑  ועדת יקירי תל אביב-יפו, יקירי תל אביב-יפו
↑  אלה יקירי תל אביב, באתר מעריב מתוך אתר העיתונות של הספריה הלאומית, ‏19.4.1976
↑  אהרון ברט ז"ל, באתר אבלים, ‏16.7.23
↑  אתר משפחת ברט, באתר My Heritage
↑  דנה דר, היסטוריה משפחתית – שורשים – סבתא וסבא דנה ואליאב דר, באתר הקשר הרב דורי
↑  GRAVEZ, gravez.me
שירות הביון הנורווגי

| --- | --- |

 Scientia mundi pro custodia Norwegiæ. 
 מידע כללי
 מדינה:  נורווגיה 
 סוכנות אם:  הכוחות המזוינים של נורווגיה 
 תאריך הקמה:  1915 
 מטה מרכזי:  אוסלו, נורווגיה
 עובדים:  1,900 (נכון ל־2023) 
 אתר רשמי
 
שירות הביון הנורווגי (בנורווגית: Etterretningstjenesten) הוא גוף של צבא נורווגיה הפועל כסוכנות הביון של המדינה. כפוף למשרד ההגנה.
השירות אחראי לאיסוף מודיעין בעניינים הנוגעים לאינטרסים של נורווגיה מחוץ לגבולות המדינה; השירות מנתח ומעבד נתונים אודות מדינות זרות מתוך מטרה להציג למנהיגות הצבאית והמדינית מידע שיסייע בקבלת החלטה בעניינים הנוגעים לביטחון הלאומי.
בשנת 1998 אומץ חוק שירות המודיעין המסמיך את השירות לאסוף מודיעין מחוץ לגבולות נורווגיה.
ראו גם

הכוחות המזוינים של נורווגיה
ישראל בנציוני

ישראל בנציוני

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
ישראל בנציוני (1915 – 12 באפריל 1981) היה צייר ואיש חברה ישראלי, שנאשם בשנת 1958 בשורת פריצות לבתים, עמד לדין במשפט מתוקשר וקיבל בעיתונות התקופה את הכינוי "הפורץ הנוצץ".
רקע

בסוף שנות ה-50, כששככו גלי העלייה ההמונית וישראל יצאה לאטה ממשטר הצנע, החלו להתבלט במדינה ובתקשורת אנשי חברה וידוענים שכונו אז בשם "החוג הנוצץ". הלהיט "שיתפוצץ" שהושר באותה תקופה בפי רחל אטאס למלים של דן אלמגור, מתאר את התחרות בהשגת מותרות והנאות החיים שיוחסו לחוג זה, שלדברי השיר נועד לכך שהאחרים והמתחרים יתפוצצו מקנאה. מילות הפזמון החוזר:
גם בעולם הפשע בישראל חל באותה תקופה שינוי; מפשעים זעירים של גנבה ושל כייסות שבוצעו על ידי אנשים קשי יום למטרות קיום בשל קשיי פרנסה, החל גל של פשעים מתוחכמים יותר שבוצעו על ידי אנשים שלא רק משכבות מצוקה; מקרי שוד, פריצה ועבירות מרמה והונאה.
המעצר ואיסור הפרסום

בשנת 1958 בעיצומן של חגיגות העשור למדינת ישראל, שהיו שורת אירועים וטקסים שנערכו בשנת תשי"ח, שהוכרזה כ"שנת העשור" במלאת עשר שנים להקמת המדינה, פקד את מרכז המדינה גל של פריצות. ישראל בנציוני, צייר יליד לטביה שעלה לארץ ישראל בילדותו והיה אז בן 43, נתפס על ידי המשטרה בלילה שבין ה-9–10 במאי 1958, בעת שביצע פריצה בתל אביב.
בחקירתו, נתברר שפרץ ל-154 דירות וגנב רכוש רב ושנהג לבצע בזו אחר זו מספר פריצות בלילה אחד בהשתמשו במכוניתו הפרטית (הנרי ג'יי בצבע בורדו), דבר שגנב רגיל לא היה יכול להרשות לעצמו באותם ימים. המשטרה בקשה צו איסור פרסום על שם החשוד, ובמשך כשבוע התפרסמו בעיתונות סיפורים ועדכונים יומיים על החשוד והחקירה, תוך שהפורץ מכונה י.ב., איש עסקים, ו"הצייר הפורץ".
לאחר מספר ימים נעצר שכנו של בנציוני בחשד שהוא סחר ברכוש הגנוב. בעת חקירתו קפץ השכן מן הקומה השנייה בבניין המשטרה, בניסיון להתאבד, נפצע באופן קשה ולאחר כמה ימים נפטר.
ב-18 במאי הותר שמו של בנציוני בפרסום, תוך שהשופט מטיח ביקורת במשטרה על ההדלפות מהחקירה. השופט טען שהוא אסר את הפרסום לבקשת המשטרה כדי להגן על בתו שלמדה בסמינר, אך הופתע לגלות שבעיתונים פורסמו פרטי פרטים על החשוד והמונים באו לבקר בבניין שנבנה על ידי החשוד. השופט המשיך: "נראה לי שהיה זה בזיון בית המשפט על ידי המשטרה לצורכי פרסומת עצמית זולה". במעריב בקרו את בקשת המשטרה לאיסור פרסום ואת היענות השופט וטענו לקשר בין איסור הפרסום וניסיון ההתאבדות של השכן.
העיתונות המשיכה לעסוק בצייר הפורץ גם לאחר פרסום שמו. על כינויו הקודם: "הצייר הפורץ" נוסף הכינוי "הג'נטלמן הפורץ" והכותבים התייחסו בבוז אל הפורץ שביצע את פריצותיו כדי לבנות לעצמו וילה וזכה לתהילה בעקבות זאת. בעיתונות גם הופיעה ביקורת על הפרסום המוגזם שניתן לפרשה. לקראת צאת הסרט הצרפתי על ארסן לופן, "הרפתקאותיו של ארסן לופין" , שזכה בישראל לשם "הפורץ הנוצץ", נוסף כינוי זה על כינוייו של בנציוני.
המשפט

בתגובתו הראשונה לעיתונות טען בנציוני שהוא קופח ועל כן הקים מחתרת של איש אחד. לאחר מכן העביר לעיתונות אוטוביוגרפיה בו הציג את עצמו כנביא שהלך להתלכלך כדי לשקף לעם את הלכלוך שלהם. על דוכן העדים הציג את כישרונו הגדול בציור מפות וביכה את העובדה שאנשים לא מעריכים את כישרונותיו וחזר על טענתו שהוא שליח האל.
בנציוני הועמד לדין בבית המשפט המחוזי בתל אביב בפני הרכב של שלושה שופטים. ההגנה טענה לחוסר שפיות, אך פסיכיאטר מטעם התביעה העיד כי הוא כשיר לעמוד לדין.
בית המשפט נתן את פסק דינו ב-14 ביולי 1957. השופטים דחו את טענת חוסר השפיות בקובעם: "הנאשם היה אחראי למעשיו. ברור שאין הוא חולה במחלת נפש". השופטים קבעו כי הוכחו נגדו 150 פרטי אישום בהם הודה, וכן 9 פרטי אישום בהם כפר. ערך הרכוש שנגנב הוערך על ידי בית המשפט בסכום של 108,000 לירות, סכום עתק באותם הימים. בית המשפט חרץ את דינו של בנציוני ל-10 שנות מאסר.
בנציוני הופיע להקראת פסק הדין במכנסי חאקי ובחולצה לבנה פתוחת צווארון והתנהגותו הייתה עליזה וחופשית. מדי פעם שיסע את דברי השופטים בקריאות ביניים. בנציוני קיבל את גזר הדין בשלוות נפש, כשחיוך רחב על פניו.
בהמשך הועמד בנציוני לדין על עוד פריצות, בהם הורשע והושתו עליו שלוש שנות מאסר בחופף לעונשו הקודם. אחד השופטים אמר שהוא לא מבין לשם מה העמידו אותו לדין בתיקים הנוספים.
בנציוני הגיש ערעור על חומרת הדין לבית המשפט העליון אך ב- 26 ביוני 1960 דחה בית המשפט העליון את ערעורו.
רכושו של בנציוני נרשם על שמם של אשתו וילדיו וכך נמנע מקרבנותיו לקבל ממנו פיצוי. בעקבות זאת עלתה בכנסת הצעה לתיקון החוק.
בנציוני שוחרר ממאסרו לאחר ניכוי שליש מתקופת המאסר ב-8 בינואר 1965. זמן לא רב לאחר שחרורו הוא חזר לסורו ובאוקטובר 1965 נתפס כשהוא מנסה לפרוץ לדירה בתל אביב. הוא הועמד לדין בבית המשפט המחוזי בתל אביב וב- 1 במאי 1966 נדון לשלוש שנות מאסר. לאחר כליאתו זו לא שב יותר שמו של בנציוני לכלי התקשורת והוא הפך לדמות אנונימית. ישראל בנציוני נפטר ב-12 באפריל 1981.
סופר

בעת שבתו בכלא חיבר ישראל בנציוני שני ספרים שיצאו לאור עוד בתקופת מאסרו, האחד "בימי אגריפס מלך ישראל" שפורסם בשנת 1961 והשני "בית שאול :סודו של אחיתופל" שפורסם בשנת 1963. לדבריו חיבר עוד ארבעה ספרים וביניהם ספר בשם "כנופיה בע"מ" על קורותיו, אך אלה לא ראו אור מעולם.
הערות שוליים

↑  אורי דן, איש עסקים תל אביבי נתפס בפריצה לדירות, מעריב, 13 במאי 1958; המשך
נמשכת חקירת הצייר הפורץ, מעריב, 14 במאי 1958
אורי דן, הצייר החובב הפך לפורץ אמן, מעריב, 14 במאי 1958
מוכן לדבר רק על אמנות, מעריב, 15 במאי 1958
↑  חשוד בקשר עם הצייר הפורץ, מעריב, 16 במאי 1958
↑  מצב הצורף שניסה להתאבד בקפיצה מהמשטרה - קשה, מעריב, 18 במאי 1958
↑  אורי דן, האדם השני - קונה הגניבה - קפץ דרך החלון, מעריב, 18 במאי 1958
↑  בני הצורף שהתאבד, ניסו לעשות שפטים בגב' בנציוני, מעריב, 29 במאי 1958
↑  הצייר הפורץ - י. בן ציוני, מעריב, 18 במאי 1958
↑  תעלומת י.ב., מעריב, 18 במאי 1958
↑  אורי קיסרי, רמת המקצוע ירדה ..., מעריב, 23 במאי 1958
↑  דוד לזר, איך הודלק האור - בנוגה, מעריב, 23 במאי 1958
↑  יהודה גוטהלף, העובדות והחדשות, דבר, 30 במאי 1958
↑  הפורץ הנוצץ, מעריב, 30 ביולי 1958
↑  אורי דן, הוארך מעצרו של בנציוני, מעריב, 20 במאי 1958
↑  כל כתבי הצייר הפורץ, מעריב, 30 במאי 1958
↑  שאול הון, הוא חולה..., מעריב, 13 ביוני 1958
↑  שאול הון, בנציוני מגלה לשופטים שליחותו מטעם הבורא, מעריב, 16 ביוני 1958
↑  ניסים משעל, ישראל 70 – להיות ישראלי, עמוד 67, ידיעות אחרונות
↑  בנציוני נידון לעשר שנות מאסר, דבר, 15 ביולי 1958
  ; המשך10 שנות מאסר לבנציוני , שערים, 15 ביולי 1958
↑  מאסר חופץ לפורץ הנוצץ, דבר, 21 במרץ 1960
↑  מאיר נחתומי, סימן טוב: תיקים שהיו נגדי הועברו לחשבון בנציוני, מעריב, 17 בפברואר 1960
↑  שולמית א., על מה יצא הקצף, דבר, 29 ביולי 1960
↑  הפורץ הנוצץ שוחרר, מעריב, 24 בינואר 1965
↑  הפורץ הנוצץ חשוד שוב בפריצה, מעריב, 5 באוקטובר 1965
↑  הפורץ-הנוצץ נדון לשלוש שנות מאסר, דבר, 2 במאי 1966
↑  אתר "Billiongraves"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007462537105171  VIAF: 308261321   WorldCat (עם VIAF): 308261321
חלל מערכות ישראל שמקום קבורתו לא נודע

אבני זיכרון לזכר חללי צה"ל הנעדרים בגן הנעדרים לזכר חללי צה"ל שמקום קבורתם לא נודע בסמוך אל אנדרטת הצוללת אח"י דקר
חלקה לזכר חללי מלחמת יום הכיפורים שמקום קבורתם לא נודע, בבית הקברות הצבאי קריית שאול
נכון לשנת 2025, 569 מבין חללי מערכות ישראל משנת 1914 ואילך הם כאלה שמקום קבורתם לא נודע (מקל"ן). מתוכם, מספר החללים מאז פרוץ מלחמת העצמאות עומד על 247, מהם 93 שנהרגו במלחמת העצמאות ו-69 שנספו בטביעת הצוללת דקר בים התיכון ב-1968.
חלל שמקום קבורתו לא נודע

הכרזתו של נעדר כחלל שמקום קבורתו לא נודע היא בסמכותו של הרב הצבאי הראשי, והיא נעשית רק לאחר שהושגו הוכחות חותכות לכך שאכן מדובר בחללים. דוגמה לכך היא נעדרי קרב סולטאן יעקב, שנערך ב-10 ביוני 1982, עם תחילתה של מלחמת שלום הגליל, ולא הוכרזו כחללים גם יותר משלושים וחמש שנה לאחר מכן.
עם חללי מערכות ישראל שמקום קבורתם לא נודע החל מימי טרום הקמת המדינה נמנים:
כ"ג יורדי הסירה, שנספו ב-1941
139 חיילים ארץ ישראלים שנספו בטביעת האונייה ארינפורה ב-1943
16 נעדרים בעקבות הטבעתה של המשחתת "אח"י אילת"
69 נעדרי הצוללת דקר
נעדרים במלחמות ישראל, בפעילות מבצעית ובאימונים של צה"ל
יום ז' באדר נקבע על ידי הרבנות הצבאית כיום הזיכרון לחללי מערכות ישראל שמקום קבורתם לא נודע. יום זה נקבע דווקא בתאריך ז' באדר מכיוון שלפי המסורת היהודית, משה נפטר ביום זה ומקום קבורתו, כמקום חללי צה"ל המוזכרים ביום זה, אינו ידוע.
בבית הקברות הצבאי בהר הרצל שבירושלים הוקמה בסמוך לרחבת הטקסים של בית הקברות חלקה ובה הוצבו מצבות זיכרון אישיות, המהוות מעין קבר לנופלים שלא נמצאו. מדי שנה בז' באדר נערך שם טקס אזכרה ממלכתי לחללים אלה. בשנת 2004 נחנך במקום אתר זיכרון חדש - "גן הנעדרים". מצוי בו כותל זיכרון הנושא את שמותיהם של 566 חללים, שנפלו בגבולות הארץ ומחוצה לה משנת 1914 ואילך. בסמוך מוצבות מצבות הזיכרון האישיות, שנערכו מחדש. בסמוך לגן הנעדרים נמצאת אנדרטת הצוללת אח"י דקר והאנדרטה לזכר כ"ג יורדי הסירה.
איתור קברי החללים

צה"ל רואה חובה מוסרית לנסות ולאתר את מקום קבורתם של החללים ולהביאם לקבר ישראל. צוותי חקירה מטעם אית"ן פועלים לאיתור החללים והבאתם לקבר ישראל, גם עשרות שנים לאחר נפילתם. במקרה של חללי מלחמת העצמאות, במקרים רבים מתגלה שהחלל נקבר כאלמוני, או שנקבר בקבר אחים ושמו לא צוין, עקב טעויות ובלבול שהיו אופייניים לתקופה (השלישות לא הייתה מסודרת, חיילים חדורי שליחות שלא התקבלו לתפקיד לוחמה הצטרפו ליחידות לוחמות בשטח על דעת עצמם, להרבה חיילים לא היו קרובים בארץ והם עברתו את שמם לשם שאיש ממשפחתם לא הכיר וכיוצא בזה).
במספר לא מועט של מקרים אותרו קבריהם של חיילים שעברו שנים רבות מאז מותם. דוגמאות לכך הן:
12 הרוגים מקרבות לטרון במלחמת העצמאות שנמצאו אחרי יותר מ-50 שנה.
ארבעה חללים ממלחמת יום הכיפורים, שגופותיהם אותרו בסיני ובמצרים בשנים 1982-‏1999
ב-2007 אותרו מקומות קבורתם של 5 מנעדרי הקרב בתל א-ריש (תל גיבורים) במבצע חמץ במלחמת העצמאות.
בשנת 2013, הכתובת על מצבת קבר, בבית הקברות הצבאי בהר הרצל, הוסבה מ"ישראל מיר" ל"יעקב מאמאן", אחרי שהובהר כי לא היה חייל בשם מיר. הטעות נבעה מכך שמילותיו האחרונות, של נעדר צה"ל ממלחמת העצמאות, יוצא מרוקו דובר יידיש, היו "ישראל שלי" (ביידיש "ישראל מיר"). זהותו של מאמאן הובהרה על ידי מיצוי DNA מעצמותיו והשוואה עם דם האח היחיד, מבין עשרת אחיו, שנותר בחיים.
במאי 2018 כשבעים שנה לאחר שנפלה במלחמת העצמאות הוכרז על מקום קבורתה של טוראי ליבקה שפר, שנפלה במהלך ההסתערות המצרית על הקיבוץ יד מרדכי בעת ששימשה כמקשרת בין עמדות צה"ל בקיבוץ ונפגעה במהלך חילוץ פצוע יחד עם חבר הקיבוץ, טוראי יצחק רובינשטיין, ימים ספורים לאחר ההכרזה על הקמת המדינה. שפר הייתה חללת צה"ל היחידה שלא נודע מקום קבורתה.
בנובמבר 2018 הודיע דובר צה"ל על מציאת שרידי גופתו של סגן יקיר נווה, שנספה בהתרסקות מטוס חיל האוויר בעת טיסת הדרכה 56 שנים קודם לכן, ב-1962. שרידי הגופה נמצאו בין שברי המטוס בכנרת בעזרת טכנלוגיות חדישות.
באפריל 2019 הובאה לישראל גופתו של זכריה באומל, אחד מנעדרי קרב סולטאן יעקוב, 37 שנים לאחר שנהרג.
בספטמבר 2023 אותר קברו של טוראי דב (ברלה) ברודר, שנפל במבצע מדינה ב-13 במאי 1948, כקבר חייל אלמוני בבית הקברות סגולה בפתח תקווה.
במהלך מתקפת הפתע של ארגון הטרור חמאס על ישראל נחטפו על ידי ארגון הטרור מעל 240 אנשים, ביניהם 23 חיילים, מתוכם 12 חללים. במהלך מלחמת חרבות ברזל שהוכרזה בעקבות המתקפה, אותרו גופות רבות של חטופים, ביניהם של חללי צה"ל. בין חללי צה"ל שנחטפו וגופתיהם נמצאו הם: רב"ט נועה מרציאנו, רס"ב זיו דדו, רב"ט ניק בייזר, סמל רון שרמן, סמ"ר תומר יעקב אחימס, סמל קיריל ברודסקי, סמל שקד דהן. נכון לשנת 2024, 8 חללי מערכות ישראל שנחטפו במתקפה עדיין מוחזקים בשבי החמאס.
בינואר 2025 הובאה לישראל גופתו של סמל ראשון אורון שאול, מעל ל-10 שנים לאחר שנהרג ונחטף בידי חמאס במבצע צוק איתן.
החללים ממלחמת העצמאות ואילך > חללי מלחמת העצמאות

בתום מלחמת העצמאות עמד מספרם של חללי צה"ל שלא נודע מקום קבורתם על מאות רבות. פעולות נרחבות לאיסוף חללים משדות הקרב שנערכו בשנים 1949-‏1953 הקטינו את מספרם עד לכ-150. לאחר כארבעים שנות הפסקה חודשה בשנות התשעים החקירה אודות מקומות קבורתם, אשר הביאה לצמצום מספרם בכשליש. נכון לשנת 2023 טרם נודע מקום קבורתם של 93 חללים. בבתי הקברות הצבאיים בישראל מצויים 16 קברי אלמונים ממלחמה זו.