הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1968
הערות שוליים

↑
↑  למרות שנולד בקליפורניה ושירת מטעמה בסנאט, ב-1968 הייתה מדינת מגוריו הרשמית של ניקסון ניו יורק, כיוון שעבר לשם לעסוק בעריכת דין לאחר שהפסיד בבחירות לתפקיד מושל קליפורניה ב-1962. במהלך כהונתו הראשונה כנשיא, עבר ניקסון שוב לקליפורניה. ב-1972 (וב-1960) הוא התמודד מטעמה, אולם ב-1968 התמודד מטעם ניו יורק.
↑  Thomas Adams Upchurch, Race relations in the United States, 1960–1980 (2008) p. 7-50
↑  James Westheider (2011). Fighting in Vietnam: The Experience of the US Soldier. Stackpole Books. pp. 136–38. ISBN 978-0-8117-0831-9.
↑  Ben J. Wattenberg (2008). Fighting Words: A Tale of How Liberals Created Neo-Conservatism. Macmillan. p. 40. ISBN 978-1-4299-2463-4.
↑  "Johnson Can Seek Two Full Terms". The Washington Post. 24 בנובמבר 1963. p. A2. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Moore, William (24 בנובמבר 1963). "Law Permits 2 Full Terms for Johnson". The Chicago Tribune. p. 7. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Man Of The Year: Lyndon B. Johnson, The Paradox of Power". Time Magazine. 5 בינואר 1968. נבדק ב-22 ביוני 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Jan 30, 1968: Tet Offensive shakes Cold War confidence". History.com:This Day In History. נבדק ב-22 ביוני 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Sam Brown discussing his involvement in the "Clean for Gene" campaign. WGBH Open Vault. Retrieved July 20, 2010.(הקישור אינו פעיל, 26.2.2019)
↑  Jeff Shesol (1998). Mutual Contempt: Lyndon Johnson, Robert Kennedy, and the Feud that Defined a Decade. W W Norton. pp. 545–47. נבדק ב-25 באוקטובר 2015. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Gould 2010, pp. 16–18.
↑  Randall Bennett Woods (2007). LBJ: architect of American ambition. Harvard University Press. pp. 834–35. נבדק ב-25 באוקטובר 2015. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Dallek 1998, pp. 518–525.
↑  Dallek (1998); Woods (2006); Gould (1993).
↑  David (1968). "Paris peace negotiations: a two level game?". Review of International Studies. 37 (2): 577–599.
↑  Robert Dallek, Nixon and Kissinger (2009) p 77
↑  Cook, Rhodes (2000). United States Presidential Primary Elections 1968–1996: A Handbook of Election Statistics. Washington, D.C.: CQ Press. pp. 12–13. ISBN 978-1-56802-451-6.
↑  Abbe A. Debolt; James S. Baugess (2011). Encyclopedia of the Sixties: A Decade of Culture and Counterculture. ABC-CLIO. p. 607. ISBN 978-1-4408-0102-0.
↑  Jack Newfield, interview with Terry Gross, Fresh Air from WHYY, National Public Radio, WHYY, Philadelphia, June 4, 1998. Excerpt rebroadcast on June 4, 2008.
↑  "White, pp. 377–378". Ourcampaigns.com. נבדק ב-17 ביוני 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Another Race To the Finish". The News & Observer. 2 בנובמבר 2008. אורכב מ-המקור ב-15 בינואר 2009. נבדק ב-24 בנובמבר 2008. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  The New York Times, February 18, 1968
↑  The New York Times, February 29, 1968
↑  "PERCY SHUNNING ACTIVE '68 ROLE – Wants to Stay Off Ballot in Presidential Primaries – Article – NYTimes.com". Select.nytimes.com. נבדק ב-25 באוגוסט 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Javits Says Favorite-Son Choice For '68 Is Still an Open Matter – Article – NYTimes.com". Select.nytimes.com. 29 בספטמבר 1967. נבדק ב-25 באוגוסט 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "1968 Year In Review". UPI. נבדק ב-17 ביוני 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Frum, David (2000). How We Got Here: The '70s. New York: Basic Books. p. xxi. ISBN 0-465-04195-7.
↑  Joseph A. Aistrup, The southern strategy revisited: Republican top-down advancement in the South (2015).
↑  Greenberg, David (22 באוקטובר 2001). "Civil Rights: Let 'Em Wiretap!". History News Network. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Timothy Nels Thurber (1999). The Politics of Equality: Hubert H. Humphrey and the African American Freedom Struggle. Columbia University Press. p. 214. ISBN 978-0-231-11047-1.
↑  Frum, David (2000). How We Got Here: The '70s. New York, New York: Basic Books. p. 265. ISBN 0-465-04195-7.
↑  Conrad Black, (2007), p. 525.
↑  Laura Kalman (1990). Abe Fortas. Yale University Press. ISBN 978-0-300-04669-4. נבדק ב-20 באוקטובר 2008. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Thomas W. Evans (Summer 1993). "The All-Volunteer Army After Twenty Years: Recruiting in the Modern Era". Sam Houston State University. אורכב מ-המקור ב-2013-08-08. נבדק ב-31 בדצמבר 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ambrose, Stephen (1989). Nixon, Volume Two: The Triumph of a Politician 1962–1972. Simon & Schuster. pp. 264–266.
↑  Time November 15, 1968
↑  Theodore H. White, The Making of the President, 1968 (1970)
↑  Robert Dallek (2007), Nixon and Kissinger:  Partners in Power, HarperCollins, pp. 73-74.
↑  Diem Bui with David Chanoff. In the Jaws of History (April 1, 1999 ed.). Indiana University Press. p. 367. ISBN 0-253-21301-0. p. 237. Waiting for me in the lobby was Anna Chennault. A few minutes later I was being introduced to Nixon and John Mitchell, his law partner and adviser. (…) Nixon (…) added that his staff would be in touch with me through John Mitchell and Anna Chennault.
↑  Thomas Powers. "The Man who Kept the Secrets: Richard Helms & the CIA". Alfred A. Knopf, 1979, p.198. "during the week which ended Sunday, October 27 [1968], the National Security Agency intercepted a radio message from the South Vietnamese Embassy to Saigon explicitly urging (Nguyen Van) Thieu to stand fast against an agreement until after the election. As soon as Johnson learned of the cable he ordered the FBI to place Madame (Anna) Chennault under surveillance and to install a phone tap on the South Vietnamese Embassy"
↑  Mark Lisheron. "In tapes, LBJ accuses Nixon of treason". Austin American-Statesman. December 5, 2008. "Johnson tells Sen. Everett Dirksen, the Republican minority leader, that it will be Nixon's responsibility if the South Vietnamese don't participate in the peace talks. 'This is treason,' LBJ says to Dirksen."(הקישור אינו פעיל, 26.2.2019)
↑  Robert "KC" Johnson. "Did Nixon Commit Treason in 1968? What The New LBJ Tapes Reveal". History News Network, January 26, 2009. Transcript from  הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1968, בביצוע audio recording, סרטון  באתר יוטיוב of President Johnson: "This is treason."
"I know."
↑  Clark M. Clifford. Counsel to the President: A Memoir (May 21, 1991 ed.). Random House. p. 709. ISBN 0-394-56995-4. p. 582. "The activities of the Nixon team went far beyond the bounds of justifiable political combat. It constituted direct interference in the activities of the executive branch and the responsibilities of the Chief Executive, the only people with authority to negotiate on behalf of the nation. The activities of the Nixon campaign constituted a gross, even potentially illegal, interference in the security affairs of the nation by private individuals."
↑  Dallek, p. 75.
↑  Robert "KC" Johnson. "Did Nixon Commit Treason in 1968? What the New LBJ Tapes Reveal". History News Network, January 26, 2009. Transcript from  הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1968, בביצוע audio recording, סרטון  באתר יוטיוב of President Johnson: "Now, I can identify 'em, because I know who's doing this. I don't want to identify it. I think it would shock America if a principal candidate was playing with a source like this on a matter this important. (…) I don't want to do that."
1 2  Taylor, David (15 במרץ 2013). "The Lyndon Johnson tapes: Richard Nixon's 'treason'". BBC News. London. נבדק ב-18 במרץ 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Jules Witcover. "The Making of an Ink-Stained Wretch: Half a Century Pounding the Political Beat". Johns Hopkins University Press, 2005, p131. "Johnson had turned over incriminating evidence about (Anna) Chennault's activities to (Hubert) Humphrey's for use in the final days of the campaign. The idea was that such an act of treason would sink Nixon and elect Humphrey. But Humphrey declined to use it, partly because he felt he could not reveal the sources of the classified material (…) Later, in his memoir, Humphrey recounted a memo of his own at the time: "I wonder if I should have blown the whistle on Anna Chennault and Nixon. I wish [his italics] I could have been sure. Damn Thieu. Dragging his feet this past weekend hurt us. I wonder if that call did it. If Nixon knew."
↑  "In Tapes, Johnson Accused Nixon's Associates of Treason". הניו יורק טיימס, December 4, 2008. Retrieved March 19, 2013.
↑  Dallek, pp. 77-78.
↑  "1968 Year In Review". UPI. נבדק ב-17 ביוני 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Misunderstanding the Southern Realignment". RealClearPolitics.com. נבדק ב-19 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gould (1993) p 165; White (1969) p 401
↑  The Political Graveyard; Coös County Votes for President
David Leip's Atlas of US Presidential Elections; Presidential Election, 2016 in New Hampshire
↑  ניקסון עבר לניו יורק להתמחות בעריכת דין לאחר שהפסיד בבחירות למושל קליפורניה ב-1962. במהלך הקדנציה הראשונה שלו כנשיא, שינה את כתובתו בחזרה לקליפורניה.
↑  "Our Campaigns – Political Party – Alabama National Democrat (NDPA)". Ourcampaigns.com. נבדק ב-3 בנובמבר 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Our Campaigns – AL US President Race – Nov 05, 1968". Ourcampaigns.com. נבדק ב-3 בנובמבר 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "1968 Presidential General Election Results – North Carolina". Uselectionatlas.org. נבדק ב-3 בנובמבר 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Converse et al (1969)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007530845705171  BnF: cb12023352n (data)  LCCN: sh2008109960  NARA: 10643278 
סגן הנשיא יוברט האמפרי, הנשיא לינדון ג'ונסון, והגנרל קרייטון אברמס בפגישה בחדר הקבינט במרץ 1968
תוצאות הפריימריז. המדינות האדומות שייכות לקנדי, הכתומות לסמת'רס, הצהובות ליאנג, הכחולות למקארתי, ובאפורות לא התרחשו פריימריז
ניקסון במסע הבחירות