stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוסטרליה (סיירת מערכה, 1911)
היסטוריית שירות > מלחמת העולם הראשונה > אבטחת מים מקומיים

האימפריה הבריטית הכריזה מלחמה על גרמניה ב-5 באוגוסט, והצי המלכותי האוסטרלי החל לפעול. אוסטרליה עזבה את סידני בלילה הקודם, ופנתה צפונה לפגישה עם ספינות אחרות של הצי המלכותי האוסטרלי מדרום לגינאה החדשה הגרמנית. הבירה הקולוניאלית הגרמנית, רבאול, נחשבה לבסיס פעולות סביר עבור פון שפה, ופאטי הרכיב תוכנית לפינוי הנמל. תפקידה של אוסטרליה היה לתפוס עמדה מאחור: אם הסיירות המשוריינות SMS שרנהורסט ו-SMS גנייזנאו יהיו נוכחות, שאר אוניות הצי המלכותי האוסטרלי ימשכו אותם לטווח של סיירת המערכה. המבצע הלילי בוצע ב-11 באוגוסט, אולם לא נמצאו ספינות גרמניות בנמל. במהלך היומיים הבאים, אוסטרליה והספינות האחרות חיפשו ללא הצלחה במפרצים ובקו החוף הסמוכים אחר הספינות הגרמניות ותחנות אלחוטיות כלשהן, לפני שחזרו לפורט מורסבי לתדלק.
בסוף אוגוסט, אוסטרליה ומלבורן ליוו כוח כיבוש ניו זילנדי לסמואה הגרמנית. פאטי האמין שסביר להניח שהצי הגרמני יהיה במזרח האוקיינוס השקט, וסמואה הייתה מהלך הגיוני. מתן הגנה לספינות הכוחות הניו זילנדים היה צירוף מקרים מועיל, אם כי התזמון יכול היה להיות טוב יותר, שכן משלחת אוסטרלית לכיבוש גינאה החדשה הגרמנית יצאה מסידני מספר ימים לאחר שהכוח הניו זילנדי עזב את מימי הבית - אוסטרליה הייתה צפויה לתמוך בשניהם, אבל לפאטי נודע על המשלחות רק לאחר שהחלו במסעותיהם. סיירת המערכה עזבה את פורט מורסבי ב-17 באוגוסט ופגשה את מלבורן בדרך ב-20 באוגוסט. למחרת הם הגיעו ל-Nouméa ולכוח הכיבוש הניו זילנדי, המורכב מספינות הכוחות מוראקי ומונווואי, הסיירת הצרפתית Montcalm, ושלוש הסיירות מסדרת פלורוס. עלייתה של מונווואי על שרטון עיכבה את יציאת המשלחת עד ל-23 באוגוסט; הספינות הגיעו לסובה, פיג'י ב-26 באוגוסט, והגיעו לאפיה מוקדם בבוקר של 30 באוגוסט. העיר נכנעה ללא קרב, ושחררה את אוסטרליה ומלבורן לצאת בצהריים ב-31 באוגוסט לפגוש את הכוח האוסטרלי לכיוון רבאול.
כוח הפלישה האוסטרלי התגייס מחוץ לארכיפלג לואיסיאד עד 9 בספטמבר; הספינות כללו את אוסטרליה, הסיירות סידני ואנקאונטר, המשחתות פרמאטה, וורגו ויארה, הצוללות AE1 ו-AE2, סיירת העזר HMAS ברימה, אוניית האספקה SS אאוראנגי, שלושה מובילות פחם ומכליות נפט. הכוח הפליג צפונה, ובשעה 06:00 ב-11 בספטמבר פרסה אוסטרליה שתי סירות כדי לאבטח את מפרץ קארוויה עבור ספינות ההובלה והאספקה של כוח המשלחת. מאוחר יותר באותו יום לכדה אוסטרליה את ספינת הקיטור הגרמנית סומטרה ליד כף טאווי. לאחר מכן, סיירת המערכה תפסה עמדה, למקרה שתידרש להפגיז את אחת משתי התחנות האלחוטיות שכוח הכיבוש ניסה לכבוש. המושבה הגרמנית נכבשה, וב-15 בספטמבר יצאה אוסטרליה לסידני.
היסטוריית שירות > מלחמת העולם הראשונה > המרדף אחר פון שפה

נוכחותה של אוסטרליה סביב המושבות הגרמניות לשעבר, בשילוב עם הסבירות שיפן תכריז מלחמה על גרמניה, הניעו את פון שפה להסיג את ספינותיו מהאזור. ב-13 באוגוסט, שייטת מזרח אסיה - למעט SMS אמדן, שנשלחה לתקוף את הספנות הבריטית באוקיינוס ההודי - החלה לנוע מזרחה. לאחר שהופיע ליד סמואה ב-14 בספטמבר, ואז תקף את טהיטי שמונה ימים לאחר מכן, הוביל פון שפה את כוחו לדרום אמריקה, ומשם תכנן להפליג לאוקיינוס האטלנטי. פאטי הצטווה ב-17 בספטמבר לחזור צפונה עם אוסטרליה וסידני כדי להגן על כוח המשלוח האוסטרלי. ב-1 באוקטובר, אוסטרליה, סידני, מונקלם ואנקאונטר פנו צפונה מרבאול כדי למצוא את הספינות הגרמניות, אך הסתובבו כדי לחזור בחצות, לאחר שקיבלו הודעת אדמירליות על התקפת טהיטי. למרות שפאטי חשד שהגרמנים הולכים לדרום אמריקה ורצה לעקוב אחריהם עם אוסטרליה, האדמירליות לא הייתה בטוחה שהמודיעין היה מדויק, והטילה על סיירת המערכה לסייר ברחבי פיג'י למקרה שיחזרו. אוסטרליה הגיעה לסובה ב-12 באוקטובר, ובילה את ארבעת השבועות הבאים בפטרול במים סביב פיג'י, סמואה וקלדוניה החדשה: למרות רצונותיו של פאטי להתרחק רחוק יותר, פקודות האדמירליות החזיקו אותו בשלשלאות לסובה עד תחילת נובמבר.
כפי שחזה פאטי, פון שפה המשיך מזרחה, ורק לאחר שכוחו הנחיל את התבוסה הראשונה לצי המלכותי מזה 100 שנים בקרב קורונל, הורשתה אוסטרליה להמשיך. ביציאה ב-8 בנובמבר, סיירת המערכה טענה פחם מקולייר שהוצבה מראש ב-14 בנובמבר, והגיעה למפרץ צ'מלה (ליד מנסניו, מקסיקו) 12 ימים לאחר מכן. פאטי מונה למפקד שייטת רב-לאומית שתפקידה למנוע מהשייטת הגרמנית להפליג צפונה למימי קנדה, או לעקוב אחריהם אם ינסו להיכנס לאוקיינוס האטלנטי דרך תעלת פנמה או סביב כף הורן. הספינות של פאטי כללו את אוסטרליה, הסיירת הקלה הבריטית אה"מ ניוקאסל והסיירות היפניות איזומו, אסאמה ואוניית המערכה הרוסית לשעבר היזן. הספינות יצאו לאיי גלאפגוס, שנערכו חיפושים בהם בין 4 ל-6 בדצמבר. לאחר שלא מצאו זכר לכוחו של פון שפה, האדמירליות הורתה לפאטי לחקור את החוף הדרום אמריקאי מהאי פרלס ועד למפרץ גואיאקיל. השייטת הגרמנית הפליגה לאוקיינוס האטלנטי דרך כף הורן, והובסה על ידי צי בריטי לאחר שניסתה לפשוט על איי פוקלנד ב-8 בדצמבר. לשייטת של פאטי נודע על כך ב-10 בדצמבר, כשהיה מחוץ למפרץ פנמה; אנשי הצוות של אוסטרליה התאכזבו מכך שלא הייתה להם הזדמנות להתמודד עם שרנהורסט וגנייזנאו. אף על פי כן, נוכחותה של סיירת המערכה באוקיינוס השקט במהלך 1914 סיפקה קונטרה חשובה לסיירות השריון הגרמניות, ואפשרה לצי המלכותי האוסטרלי להשתתף באסטרטגיה העולמית של האדמירליות. יתרה מכך, אין זה סביר שהמתקפה על רבאול הייתה יוצאת לפועל אלמלא אוסטרליה הייתה זמינה להגן על הכוח הנוחת.
היסטוריית שירות > מלחמת העולם הראשונה > התנגשות עם אה"מ ניו זילנד

בבוקר 21 באפריל 1916, שייטת סיירות המערכה השנייה יצאה מרוזית' בשעה 04:00 (בליווי שייטת הסיירות הקלות הרביעית ומשחתות) שוב לכיוון סקאגרק, הפעם כדי לתמוך במאמצים לשבש את הובלת העפרות השוודיות לגרמניה.
סריקת המשחתות המתוכננת של הקטגט בוטלה כאשר הגיעה ההודעה שצי הים הפתוח מתגייס למבצע משלהם (מאוחר יותר נודע כי הוא תוזמן לחפוף למרד הפסחא האירי), והאוניות הבריטיות קיבלו פקודה לנקודת מפגש באמצע הים הצפוני, עם שייטות סיירות המערכה הראשונה והשלישית, בעוד שאר הצי הגדול עשה לקצה הדרום-מזרחי של "הארבעה-עשר הרחבים" (The Broad Fourteens).
בשעה 15:30 אחר הצהריים של 22 באפריל, שלוש שייטות סיירות המערכה סיירו יחד מצפון-מערב לשוניות הורן כאשר ערפל כבד ירד, בעוד האוניות מתנודדות בקצב של 19.5 קשרים, עם אוסטרליה באגף השמאלי. מודאג מתקיפה אפשרית של צוללות ביטי הוציא הוראות בשעה 15:35 לצי להתחיל בזיגזג. לקח קצת זמן עד שההוראה הועברה על ידי דגלי האיתות במורד המערך, ולכן רק בשעה 15:40 אוסטרליה עם סיירת לצד השמאלי החלה בזיגזג הראשון שלה ופנתה ימינה. הצוות היה מודע לכך שניו זילנד נמצאת בצד זה כ-926 מטר משם, אך הראות הלקויה גרמה לכך שבזמן שהם ערכו את הפנייה הם לא ראו אותה עד שהיה מאוחר מדי והם פגעו ב-15:43, למרות שאוסטרליה ניסתה לפנות שמאלה. הצד של אוסטרליה נקרע ממסגרות 59 עד 78 על ידי לוח השריון על גוף האונייה מתחת לצריח P של אחותה, בעוד שכשניו זילנד פנתה הצידה, המדחף השמאלי החיצוני שלה פגע בגוף אוסטרליה מתחת לצריח ה-Q שלה.
אוסטרליה האטה לחצי מהירות כשהערפל הסתיר את אוניית האחות שלה, אבל הנזק למדחף של ניו זילנד גרם לאובדן שליטה זמני והיא התנדנדה לאחור לפני אוסטרליה שלמרות שפנתה שמאלה, קצה החרטום שלה נמחץ ב-15:46 כשהיא גירדה את הצד של ניו זילנד, ממש מאחורי צריח ה-P שלה. שתי האוניות הגיעו לעצירה מוחלטת בערך 30–40 יארד (27–37 מטרים) בנפרד בעוד הקצינים שלהם העריכו את הנזק. צוותי בקרת הנזקים באוסטרליה עסקו עד מהרה באחסון מחיצות ובאיטום חלקי הנזק כדי למנוע כניסת מים נוספת לאונייה. בינתיים, מחוץ לשעון, מלחים אוסטרלים ניצלו ארונית נוחה לתפוחי אדמה כדי לזרוק הן את תוכנה והן את העלבונות בצוות אוניית האחות הסמוכה שלהם. ניו זילנד יצאה לדרך תוך זמן קצר, וחזרה לרוזית' עם שאר השייטת.
אוסטרליה המשיכה בהפלגתה כשהמהירות שלה מוגבלת ל-12 קשרים, ולאחר מכן ל-16 קשרים הגיעה חזרה לרוזית' ומצאה את שני המבדוקים תפוסים, אחד על ידי ניו זילנד והשני על ידי אה"מ דרדנוט אז היא עזבה לניוקאסל על הטיין, שם היא נפגעה עוד יותר בניסיון לעגון במהלך רוחות חזקות. מכיוון שהמתקן הזה לא יכול היה להתמודד עם כל התיקונים שהיה צריך, הופנתה סיירת המערכה לדבונפורט.
אוסטרליה לא הייתה מסוגלת לעזוב את ניוקאסל על הטיין עד 13:30 ב-1 במאי, ובלי ידיעה הפליגה דרך שדה מוקשים כדי לעגון בהאמבר ליד אוניית המגדלור של נור. הם יצאו ב-3 במאי, ובזמן עיגון לילה בדאל, הצוות היה עד לתקיפה אווירית על מזח דיל לפני עגינה של סיירת המערכה בדבונפורט בשעה 13:00 ב-6 במאי. בזמן עגינת האונייה היא זכתה לביקור של ראש ממשלת אוסטרליה בילי יוז, מלווה על ידי הנציב העליון של אוסטרליה בבריטניה אנדרו פישר והסנאטור אלן מקדוגל. לאחר השלמת התיקונים יצאה סיירת המערכה מדבונפורט בשעה 11:00 ב-31 במאי, והפליגה מערבה סביב אירלנד כדי להגיע לסקפה פלו בשעה 06:30 ב-3 ביוני וחזרה לרוזית' ב-9 ביוני, ובכך החמיצה את קרב יוטלנד.
היסטוריית שירות > מלחמת העולם הראשונה > סוף המלחמה

כאשר נחתמה שביתת הנשק עם גרמניה ב-11 בנובמבר 1918 לסיום מלחמת העולם הראשונה, אחד התנאים היה שצי הים הפתוח הגרמני ייכלא בסקפה פלו. הצי הגרמני חצה את הים הצפוני, וב-21 בנובמבר הפליג הצי הגדול הבריטי לקראתו; אוסטרליה הובילה את הפלגה השמאלית של הצי. אוסטרליה ליוותה את של סיירת המערכה SMS הינדנבורג לסקפה פלו, והוקצתה כמשמר כלי השיט הגרמני. אוסטרליה הייתה לאחר מכן חלק מהכוח ששמר על צי הים הפתוח במהלך סוף 1918 ותחילת 1919, ובילתה חלק ניכר מזמנה או במעגן בסקפה פלו, או בביצוע סיורים בים הצפוני. חובה מונוטונית זו תרמה למורל נמוך בקרב חלקים מסוימים מצוות האונייה.
לאחר שנפרדה רשמית מנסיך ויילס ולורד הים הראשון רוסלין ומיס ב-22 באפריל 1919, יצאה אוסטרליה מפורטסמות' לביתה למחרת. היא הפליגה בחברת HMAS בריסביין לחלק הראשון של ההפלגה, אבל הסיירת הקלה נאלצה מאוחר יותר להתנתק כדי לגרור את הצוללת J5. אוסטרליה הגיעה לפרימנטל ב-28 במאי 1919, הפעם הראשונה שהאונייה ראתה את המים הביתיים מזה ארבע שנים וחצי. למרות החזרה הביתה, סיירת המערכה נותרה בשליטה של האדמירליות עד 1 באוגוסט 1919.
אוסטרליה לא זכתה באף תואר קרב רשמי, למרות שאנשי צוות על סיפון סיירת המערכה ויורשתה הגדירו את המבצעים באוקיינוס השקט, את חובות הסיור של הים הצפוני, ואת נוכחותה של סיירת המערכה בכניעת צי הים הגרמני כתואר קרב לא רשמי. לאחר ארגון מחדש של תוארי הקרב של הצי המלכותי האוסטרלי בשנת 2010, הוענקו רטרואקטיבית אות הכבוד "רבאול 1914" ו"הים הצפוני 1915–18" ב-1 במרץ 2010.
היסטוריית שירות > לאחר המלחמה

במאי 1920, אוסטרליה השתתפה בחגיגות ובפעילויות ימיות הקשורות לביקורו של נסיך ויילס. מיולי עד נובמבר 1920, מטוס צף אברו 504 של חיל האוויר האוסטרלי הועלה לאוסטרליה כחלק מסדרת ניסויים שנועדו לסייע ביצירת זרוע תעופה ימית. המטוס אוחסן על הסיפון הסמוך לצריח "Q", וטופל על ידי עגורן. יריבות בין-זרועית והשבתת האונייה בספטמבר מנעו פעולות נוספות.
לאחר הסתלקות הכוח הימי הגרמני באוקיינוס השקט, רעיון יחידת הצי כבר לא נתפס כרלוונטי, ולאוסטרליה לא היה תפקיד ברור. כתוצאה מכך, קיצוצים בתקציב לאחר המלחמה הניעו את הצי המלכותי האוסטרלי להוציא את סיירת המערכה משירות פעיל, שכן ניתן יהיה לנצל טוב יותר את החלק הגדול של המשאבים וכוח האדם שצורכת אוסטרליה במקומות אחרים בצי המלכותי האוסטרלי. באוגוסט 1920 דורגה סיירת המערכה על ידי מועצת הצי כ-11 מתוך 12 העדיפויות של הצי המלכותי האוסטרלי. בהתאם לכך, צוות האונייה צומצם מאוחר יותר באותה שנה והיא שובצה במספנת הצי פלינדרס כספינת אימון ירי וטורפדו. במקרה של סכסוך גדול, אוסטרליה הייתה אמורה לשרת בתפקיד הדומה לתותחי החוף. עם זאת, היא לא נחשבה לעתודה בשלב זה, מכיוון שלא היה אפשרי עבור הצי המלכותי האוסטרלי לספק השלמה מאומנת בהתראה קצרה.
מזכרות מהאונייה

ניתן למצוא את המדחף השמאלי החיצוני של אוסטרליה בשטח אנדרטת המלחמה האוסטרלית, בין הבניין הראשי לאולם אנזא"ק. מאמינים שזהו החילוף של אה"מ אינדפטיגבל שהותקן לאוסטרליה לאחר התנגשותה עם אה"מ ניו זילנד ב-1916.
לפני הטבעת האונייה הועבר פעמון האונייה לאנדרטת המלחמה האוסטרלית. עד 1927 צלצל הפעמון באנדרטה לציון תחילתן וסיומן של שתי דקות הדומיה המסורתיות ביום הזיכרון. הוא עדיין מוצג באנדרטת המלחמה האוסטרלית, אך אינו מופעל עוד.
פגז חודר שריון בקוטר 12 אינץ' מאוסטרליה מוחזק על ידי אנדרטת המלחמה האוסטרלית.
הערות שוליים

↑  אאה"מ – האונייה האוסטרלית של הוד מלכותו, באנגלית HMAS‏ – His Majesty's Australian Ship, ראו קידומת שם אונייה.
אוסטרליה בציור משנת 1913 מאת צ'ארלס אדוארד דיקסון
הצריח הקדמי של אוסטרליה ('A') ב-1918; שימו לב לצריח הכנף השמאלי ברקע עם מטוס דו-כנפי על הגג שלו
HMAS אוסטרליה במשלוח בבריטניה ב-1913
אוסטרליה, סידני ומלבורן זמן קצר לאחר הכניסה הראשונה של יחידת הצי האוסטרלי לנמל סידני. תומכי רשת הטורפדו של האונייה הקרובה נראים לאורך גוף האונייה.
אוסטרליה עוגנת במימי קווינסלנד
אוסטרליה הובילה את ספינות חיל המשלוח הימי והצבאי האוסטרלי לתוך נמל רבאול ב-12 בספטמבר 1914
אוסטרליה בפירת' אוף פורת' במהלך פברואר 1915
אוסטרליה מובילה טור של ספינות מתחת לגשר פורת'
סופווית' 1½ סטראטר משגר מאחד הצריחים של אוסטרליה
דיוקן קבוצתי של הצוות של אוסטרליה בדצמבר 1918
אנשי צוות מאוסטרליה צועדים ברחוב מעוטר בשנת 1919, בעקבות שובה של סיירת המערכה לסידני.
אוסטרליה בצד בגארדן איילנד ב-1924
HMAS בריסביין מחלצת את צוות ההטבעה מאוסטרליה זמן קצר לפני טביעתה של האחרונה
נטיית אוסטרליה שמאלה וטביעתה
אורי אהד

אורי אֹהד (נולד ב-11 בספטמבר 1970) הוא חבר מועצת העיר פתח תקווה אשר שימש כראש העיר בפועל למשך כעשרה חודשים, לאחר התפטרותו של יצחק אוחיון מסיבות בריאותיות.
ביוגרפיה

אורי אהד נולד בפתח תקווה, בנם של אפרים ונגה אהד, אשר כיהנה כשופטת בכירה בבית המשפט המחוזי בלוד.
אהד למד בבית הספר תיכון "ברנר" בפ"ת וכיהן כיו"ר מועצת התלמידים העירונית. שירת בחיל השריון הישראלי כמפקד טנק. למד משפטים במכללת שערי משפט והוסמך כעורך דין.
אהד הצטרף למועצת העיר בשנת 1998. הוא היה חבר המועצה הצעיר ביותר בתולדות פתח תקווה, בן 28 בלבד. לאחר הבחירות ב-1998, קיבל לידיו את תיק הנוער אשר אהד שינה את שמו לתיק הנוער והצעירים, ואשר טיפל בכל תחומי החיים לנוער וצעירים בפתח תקווה. ביוזמת אהד, החלה העירייה לחלק מלגות לימודים לסטודנטים תושבי העיר, כאשר הוא עמד בראש ועדת המלגות. בנוסף עסק בתחומי החינוך והתרבות, איכות הסביבה (מנע הקמת מפעל למיון פסולת רפואית בעיר) ועוד.
בשנת 2003 ייסד את רשימת "שיא לפ"ת",שהורכבה מאנשי מפלגת העבודה, שינוי והירוקים. אהד עמד בראשה והתמודד בבחירות למועצת העיר. רשימתו זכתה ב-5 מנדטים והייתה הרשימה הגדולה במועצה. לאחר הבחירות, התמנה אהד לממלא מקום ראש העיר יצחק אוחיון, תפקיד אותו מילא בהתנדבות וללא שכר. לאחר כ-10 חודשים בקואליציה, ולאחר חילוקי דעות עם ראש העיר יצחק אוחיון, התפטר מתפקידו, ושימש כיו"ר האופוזיציה.
בשנת 2008 התמודד בבחירות לראשות העיר מול ראש העיר המכהן יצחק אוחיון וזכה ב-29% מהקולות מול 55% שקיבל אוחיון. רשימתו של אהד זכתה הפעם ב-4 מנדטים, והוא שימש כראש האופוזיציה. ב-13 בינואר 2013 הודיע ראש העיר יצחק אוחיון על סיום תפקידו בעקבות מחלה, כ-9 חודשים לפני הבחירות המתוכננות לאוקטובר 2013. ב-15 בינואר התקיימה הצבעה במועצת העיר, ואהד נבחר לראש העיר לתקופה זו ברוב של 23 תומכים מול 3 נמנעים.
אהד הגיש את מועמדותו לראשות עיריית פתח תקווה מטעם סיעת "דרך חדשה" בבחירות ב-2013, וקיבל 36% מהקולות. היות שאף מתמודד לא עבר את מכסת 40% הנדרשים, ההכרעה על הבחירות עברה לסיבוב שני – מול איציק ברוורמן, שקיבל 25% מהקולות. בסיבוב השני, הפסיד אהד לברוורמן שנבחר לכהן כראש עיריית פתח תקווה. בבחירות אלו, סיעתו זכתה ב-3 מנדטים.
לאחר הבחירות המשיך אהד לשמש כחבר מועצה ובמקביל הקים משרד עו"ד המתמחה במשפט אזרחי ומנהלי, ליטיגציה, התחדשות עירונית ודיני עבודה. כמו כן, במשרד מחלקת גישור ובוררות. לקראת בחירות 2018 הוא התאחד עם חבר המועצה איציק ישראל שפרש מסיעתו של ברוורמן, והוא עמד בראש רשימה משותפת בשם "הביצועיסטים". הרשימה זכתה ב-3 מנדטים.
משנת 2023 אהד הוא אחד ממובילי המחאה נגד ממשלת ישראל השלושים ושבע בפתח תקווה.
בבחירות ב-2024, אהד רץ ברשימה משותפת בשם מחויבים הכח הליברלי יחד עם איתי שונשיין בתמיכת  "כחול לבן". הרשימה זכתה לכ-11,000 קולות והייתה למפלגה השלישית בגדלה במועצה. לאחר הבחירות נכנסה הסיעה בראשות אורי אהד לקואליציה וקיבל על עצמו (בהתנדבות) תפקיד יו"ר מנהלת אזורי התעשייה בעיר.
חיים אישיים

אהד נשוי למירב ואב לחמישה ילדים.
הערות שוליים

↑  חיים לב, הקרב בפ"ת הוכרע: ראש העיר אורי אהד, באתר ערוץ 7, 16 בינואר 2013
↑  רענן בן צור, פ"ת: אורי אהד נבחר לתפקיד ראש העיר במקומו של איציק אוחיון, באתר ynet, 15 בינואר 2013
↑  קורין אלבז, אלירן קרסנטי, פ"ת: איציק ברוורמן נבחר לראש העירייה החדש באתר mynet, ב-6 בנובמבר 2013
↑  טל סרוסי, אורי אהד ואיציק ישראל השיקו את קמפיין הבחירות שלהם, מלאבס, 2 ביולי 2018
↑  רעות הרפז-עיני, משבר בסיעת אכפ"ת: אורנה דוידאי מאיימת לעזוב את הסיעה של ברוורמן, באתר "מיינט", 30 באפריל 2018
↑  ישראל שפירא, אורי אהד ואיציק ישראל השיקו את קמפיין הבחירות של רשימתם למועצת העיר בפני מאות תומכים ופעילים, 29 ביוני 2018, באתר פתח תקוואי
אליטא (מחוז משנה)

| --- | --- |
סמל אליטאסמל אליטא

אגם גילואיטיס בתחומי מחוז-משנה אליטא
 מדינה:  ליטא ליטא
 מחוז:  אליטא
 בירת המחוז המשנה:  אליטא
 תאריך ייסוד:  1950 
 שטח:  1,404 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז המשנה:  25,356 (1 בינואר 2023)
 קואורדינטות:  54°22′00″N 24°07′00″E﻿ / ﻿54.366666666667°N 24.116666666667°E﻿ / 54.366666666667; 24.116666666667 
 אזור זמן:  UTC +2
 www.arsa.lt
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחוז-משנה אליטא (בליטאית: Alytaus rajono savivaldybė, אליטוס) הוא אחד מ-60 מחוזות משנה של ליטא. בחלוקה המנהלית של ליטא הוא מחוז-משנה של מחוז אליטא.
מחוז-משנה אליטא משתרע על פני 1,404 קמ"ר, ואוכלוסייתו מנתה בשנת 2014, למעלה מ-27,000 תושבים. העיר אליטא, שמוגדרת כמחוז משנה בפני עצמה, משמשת כמרכז המנהלי שלו ושל מחוז אליטא כולו.
היישובים הגדולים במחוז-המשנה (העיר אליטא עצמה אינה נחשבת חלק ממנו), הן העיירות סימנאס (שנקראה בפי יהודיה: סימנה) ודאוגאי (שנקראה בפי יהודיה: דאוג). 3 עיירות קטנות: בוטרימוניס (בוטרימאנץ), נמונאיטיס וקרוקיאלאוקיס. מלבדן ישנן במחוז-המשנה עוד 426 כפרים קטנים וחוות.
אלון פרידמן (קצין)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 במאי 1964 (בן 60) הרצליה ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד 51 חטיבת גולני  קצין המבצעים של פיקוד הצפון  מפקד עוצבת ברעם  קצין אג"ם פיקוד הצפון  מפקד חטיבת ביסלמ"ח  ראש מטה פיקוד הצפון
 פעולות ומבצעים
   מלחמת לבנון  האינתיפאדה הראשונה    המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה השנייה  מבצע עופרת יצוקה   מלחמת לבנון השנייה
 תפקידים אזרחיים
 מנכ"ל אתר ההנצחה ומוזיאון גולני
 
ערך זה עוסק בקצין צה"ל. אם התכוונתם לשחקן, ראו .
אלון פרידמן (נולד ב-18 במאי 1964) הוא איש צבא ישראלי במילואים, בדרגת תת-אלוף, שירת כראש מטה פיקוד הצפון. מכהן כמנכ"ל אתר ההנצחה ומוזיאון גולני.
שירותו הצבאי

פרידמן נולד וגדל בהרצליה. התגייס לצה"ל בשנת 1982 ובחר לשרת בחטיבת גולני. בגולני עבר פרידמן מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה כמפקד מחלקה. בהמשך מונה למפקד פלוגה בגולני, ובתפקידו הבא שימש כקצין המבצעים של החטיבה. לאחר מכן השתחרר מצה"ל. פרידמן שב לשירות קבע ושימש כסגנו של מפקד גדוד 51, ארז גרשטיין. פרידמן השתלם בקורס מג"דים ומונה למפקד גדוד 51, בהמשך שימש קצין המבצעים של פיקוד הצפון, בשנים 1998–2000 שימש כמפקד עוצבת ברעם. לאחר מכן שימש כקצין אג"ם של פיקוד הצפון. בהמשך שימש מפקד חטיבת ביסלמ"ח, בין היתר במשימת ההתנתקות. לאחר ההתנתקות היו חייליו הראשונים שתפסו את קו הגבול החדש בין ישראל לרצועת עזה. במלחמת לבנון השנייה שימש רמ"ט פיקוד הצפון. לאחר המלחמה נותר בתפקידו. שירת כיועץ לתורת הלחימה בזרוע היבשה.
לאחר שחרורו מונה לראש מינהלת לוחמת חי"ר בתעשייה הצבאית ולאחר מכן מונה למנכ"ל אתר החרמון. בשירות המילואים משרת כמפקד עורף צפון בפיקוד הצפון.
פרידמן נשוי לקרן ואב לארבעה.
לקריאה נוספת

עמוס הראל ואבי יששכרוף, קורי עכביש, ידיעות אחרונות, 2008, מסת"ב 9654824310
עפר שלח ויואב לימור, שבויים בלבנון, ידיעות אחרונות, 2007, מסת"ב 9654824086
אהוד ערן, תמצית געגוע: סיפורו של ארז גרשטיין והמלחמה בלבנון, תל אביב: ידיעות ספרים, 2007, מסת"ב 9655116824
הערות שוליים

↑  דן מרגלית, המשגה הכפול, באתר nrg‏, 5 באוגוסט 2006.
↑  אלון פרידמן, אבא, אמא, מפקד, הכל, בתוך הכתבה "בחור כארז", במחנה, ‏ 20.02.2004, כפי שהועלה באתר פרש.
↑  אהוד ערן, תמצית געגוע - סיפורו של ארז גרשטיין והמלחמה בלבנון, ידיעות ספרים, 2007, עמוד 117.
↑  אבנר לוטן, המוציא אל הפועל, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 27 באפריל 2009
↑  עמוס הראל, הושלם סבב המינויים לדרגת תת אלוף, באתר הארץ, 10 באוגוסט 2004
↑  דן מרגלית, המשגה הכפול, באתר nrg‏, 5 באוגוסט 2006
↑  שמוליק גרוסמן, אמו של הסמג"ד שנפל: אלוהים אוהב את גולני, באתר ynet, 27 במרץ 2010
איבר שהנשמה תלויה בו

אֵיבֶר שהנשמה תלויה בו הוא מושג הלכתי המתאר איבר בעל תפקיד ומשמעות מהותית בגוף האדם, או בגוף הבהמה. לאיבר זה יש תוקף רב מבחינה הלכתית, והוא נחשב כגוף כולו בדינים מסוימים.
הגדרת איבר שהנשמה תלויה בו

בתלמוד הבבלי, יש מחלוקת אמוראים בנוגע למה נחשב איבר שהנשמה תלויה בו:
לדעת רב חסדא, איבר שהנשמה תלויה בו הוא כל איבר שאם יינטל, הבהמה תוגדר כטריפה.
לדעת רבא, איבר שהנשמה תלויה בו הוא כל איבר שאם יינטל, הבהמה תוגדר כנבלה בעת מותה- גם אם נשחטה כדין. בגדר זה נכללים, לדוגמה, ושטה של הבהמה, קנה, ירכה או חללה.
לדעת רב ששת, איבר שהנשמה תלויה בו הוא רק איבר שנטילתו תוביל למוות מיידי של הבהמה (כמו הלב או הושט).
ידוע לנו בוודאות על איברים מסוימים הנכללים בהגדרה זו. ”ידי נזירה ורגלי נזירה - לא אמר כלום, ראשי נזירה, כבדי נזירה הרי זה נזיר. זה הכלל, דבר שהנשמה תלויה בו הרי זה נזיר” (מסכת נזיר, דף כ"א, עמוד ב'). כלומר, הראש והכבד נחשבים כדבר שהנשמה תלויה בהם.
לשיטת הרמב"ם, גם לב נחשב אבר שהנשמה תלויה בו. רבי יעקב בן אשר מוסיף גם את הריאות.
הלכה למעשה- אין הכרעה ברורה בעניין אצל הראשונים.
השלכות מעשיות > בדיני הקדש

כאשר אדם מקדיש חלק מגוף הבהמה (כגון האומר "רגלה של זו עולה"), ישנה מחלוקת אמוראים האם ההקדש חל על כל הבהמה, או שהוא חל רק על החלק שהוקדש. אך גם לדעת מי שסובר שההקדש אינו מתפשט, היכן שהאדם מקדיש דבר שהנשמה תלויה בו גם הוא מודה שהקידושין מתפשטים בכל הבהמה.
השלכות מעשיות > בדיני ערכין

כאשר אדם מעריך איבר שהנשמה תלויה בו (כלומר אומר "ערך לבי עלי", לדוגמה), או נודר איבר שהנשמה תלויה בו (כלומר אומר "דמי ריאותי עלי", לדוגמה), הוא חייב לתת את ערך, או את דמי, כל גופו. וכפי שפסק הרמב"ם:
"האומר ערך ידי או ערך עיני או רגלי עלי או שאמר ערך יד זה או עינו עלי לא אמר כלום. ערך לבי או כבדי עלי או ערך לבו של פלוני או כבדו עלי נותן ערך כולו. וכן כל אבר שאם ינטל מן החי ימות אם אמר ערכו עלי נותן ערך כולו..."
השלכות מעשיות > בדיני נזירות

אדם המקבל על עצמו נזירות בדבר שהנשמה תלויה בו, כגון שאמר "ראשי נזיר", "כבדי נזיר" וכדומה, נחשב כנזיר.
השלכות מעשיות > אופנים נוספים

אופנים נוספים בהם דנו בתלמוד ובפוסקים אם דין איבר שהנשמה תלויה בו כדין כל הגוף, הם לעניין תמורה, מכירה, בכור, קידושין ותשלומי ארבעה וחמישה.
כמו כן, תרומת איבר מהאיברים שהנשמה תלויה בהם, כאשר התורם עדיין חי, אסורה גם אם נעשה בהסכמה מלאה של התורם.
לקריאה נוספת

"אבר שהנשמה תלויה בו" בתוך: האנציקלופדיה התלמודית, כרך א', עמ' ק"ט-קי"ג.
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת תמורה, דף י"א, עמוד ב'.
↑  וכן הכריע הראב"ד בפירושו לתוספתא- "כל מקום שנעשה בו טריפה אם יחסר מן הבהמה".
↑  עי' בדברי רש"י, "כל דבר הנוטל והופך אותה נבלה מחיים כגון ושט או קנה או הירך או החלל שלה". תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף עח, עמוד ב.
↑  ה', משנה ג', פירוש המשניות להרמב"ם, מסכת ערכין
↑  האנציקלופדיה התלמודית, כרך א', ערך "אבר שהנשמה תלויה בו", טור ק"ט, הערה 4.
↑  תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף ז', עמוד א'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת ערכין, דף כ, עמוד א
↑  תוספתא, נזיר, פרק ג'; תלמוד בבלי, מסכת נזיר, דף כ"א, עמוד ב'; משנה תורה לרמב"ם, ספר הפלאה, הלכות נזירות, פרק א', הלכה ט"ז.
↑  ראו עליהם באנציקלופדיה תלמודית, כרך א', ערך "אבר שהנשמה תלויה בו", טור ק"ט ואילך.
↑  הרב מרדכי הלפרין, "נטילת איברים להשתלה מתורם חי", בתוך: אסיא, גיליון מ"ה-מ"ו, עמ' 40; הרב שמואל רבינוביץ, "סחר באיברים", בתוך: אסיא, גיליון ס"א-ס"ב, תשנ"ח, עמ' 58.
אחרי השמש

| --- | --- |

כרזת הסרט הרשמית
 בימוי:  שרלוט ולס 
 הופק בידי:  אדל רומנסקי איימי ג'קסון בארי ג'נקינס מארק צ'ריאק
 תסריט:  שרלוט ולס 
 עריכה:  בלייר מקלנדון
 שחקנים ראשיים:  פול מסקל פרנקי קוריו סיליה רולסון-הול
 מוזיקה:  אוליבר קוטס 
 צילום:  גרגורי אוק 
 מדינה:  בריטניה ארצות הברית
 חברת הפקה:  BBC Film Screen Scotland Tango Entertainment BFI Pastel Productions Unified Theory
 חברה מפיצה:  בריטניה Mubi ארצות הברית A24
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, הפצה לאולמות הקולנוע 
 הקרנת בכורה:  21 במאי 2022 (פסטיבל הקולנוע בקאן) ארצות הברית 21 באוקטובר 2022 בריטניה 18 בנובמבר 2022 ישראל 29 בדצמבר 2022
 משך הקרנה:  101 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית, טורקית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 הכנסות:  9.7 מיליון דולר
 פרסים:  פרס חוג מבקרי הקולנוע של ניו יורק  פרס אינדפנדנט ספיריט לסרט בכורה  פרס באפט"א לסרט הביכורים הטוב ביותר של תסריטאי, במאי או מפיק בריטי  National Board of Review Award for Best Directorial Debut  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר  גרנד פרי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
אחרי השמש (באנגלית: Aftersun) הוא סרט דרמת-התבגרות משנת 2022, שנכתב ובוים על ידי שרלוט ולס, שזהו לה סרט ביכורים. בסרט מככבים פול מסקל, פרנקי קוריו וסיליה רולסון-הול, ועלילתו עוקבת אחר ילדה סקוטית בת 11 הנמצאת בחופשה עם אביה באתר נופש טורקי בערב יום הולדתו ה-31.
בכורת הסרט התקיימה בפסטיבל הקולנוע בקאן שנערך ב-21 במאי 2022, שם הועמדה ולס לפרס מצלמת הזהב. הסרט עלה לאקרנים בארצות הברית ב-21 באוקטובר 2022, בבריטניה ב-18 בנובמבר 2022, ובישראל ב-29 בדצמבר 2022. הסרט זכה לשבחים רבים מהמבקרים, ששיבחו את הבימוי והתסריט של ולס, את עבודת הצילום ואת ביצועיהם של קוריו ומסקל.
הסרט קיבל ארבע מועמדויות בטקס פרסי באפט"א לקולנוע ה-76, שם זכתה וולס בקטגוריית "סרט הביכורים הטוב ביותר של תסריטאי, במאי או מפיק בריטי". מסקל היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-95. הסרט נבחר לאחד הסרטים הטובים ביותר לשנת 2022 על ידי הוועדה הלאומית לביקורות, וזכה במקום הראשון על ידי ירחון הקולנוע הבריטי "Sight & Sound" בסקר "הסרטים הטובים ביותר לשנת 2022".